tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
דמותו הופיעה לראשונה בחוברת Action Comics #23 מאפריל 1940 ונוצרה על ידי הכותב ג'רי סיגל והמאייר ג'ו שוסטר.
לקס לות'ר היה אויבו הראשי של סופרמן ברוב שנות קיומו של גיבור-העל, והגה מספר תוכניות על מנת להשמידו.
בגרסאות הראשונות לות'ר היה מדען משוגע, אך כיום הוא מוצג כאיש עסקים ערמומי עם גישה למשאבים עצומים של הון וטכנולוגיה מתקדמת.
היסטוריית הדמות שוכתבה פעמים רבות, וסיפור המקור הנוכחי שלו מסופר במיני סדרה "סופרמן: זכות מלידה" משנת 2004 שנכתבה על ידי מארק וייד ומכילה גם את סיפור המקור הנוכחי של סופרמן.
דמותו של לקס לות'ר מדורגת במקום הרביעי ברשימת מאה נבלי-העל הגדולים של כל הזמנים לפי אתר IGN, במקום השמיני ברשימת מאה הנבלים הגדולים של כל הזמנים לפי מגזין ויזארד וכן במקום ה-32 ברשימת 50 דמויות הקומיקס הגדולות של כל הזמנים לפי מגזין אמפייר.
לקס לות'ר מופיע בעיבודים שונים בנוסף לקומיקס.
כשהופיע לראשונה מעל דפי הקומיקס, ללות'ר הייתה רעמת שער אדמונית ומלאה.
בחוברת #41, עקב טעות של אחד המאיירים, לא צויר שערו והוא נשאר קירח.
שוסטר, אחד מיוצרי הדמות, החליט שזה הולם אותו, ומאז הפכה הקרחת לסימן ההיכר של לות'ר.
בתחילת שנות ה-40 של המאה ה-20 היה לות'ר אחד מהנבלים שעיטרו את רומני המתח הזולים של אותה תקופה, שבהם תוארו מדענים מטורפים שמנסים להשתלט על העולם או להרוס אותו, בעזרת מגוון של מזימות זדוניות.
לות'ר ניסה פעמים רבות, אך כל נסיונותיו סוכלו על ידי סופרמן, דבר שהפך את סופרמן ולות'ר לאויבים מושבעים.
על אף שמזימותיו סוכלו, תמיד היה לות'ר חומק ללא עונש או לחלופין בורח מהכלא.
בתחילת שנות ה-60 של המאה ה-20 נחשף סיפור המקור של לות'ר יחד עם שמו הפרטי, "לקס".
על פי סיפור זה, עברה משפחתו של לות'ר לסמולוויל, העיר שבה גר סופרמן בילדותו, כשהיה נער מתבגר.
לות'ר הפך למעריץ של סופרמן, שבאותה עת נקרא סופרבוי, ואף עזר לו.
כאות תודה, עזר סופרבוי ללות'ר לבנות מעבדה שבה לות'ר החל לנסות לפתח צורות חיים חדשות, ואף ניסה לפתח נוגדן להשפעת הקריפטונייט על סופרבוי.
בערב גורלי אחד, אחד החומרים במעבדה התלקח וסופרבוי, שעוד לא למד לשלוט באופן מלא על כוחותיו, נשף על האש כדי לכבותה, אך עשה זאת בעוצמה רבה מדי.
הנשיפה אכן כיבתה את האש, אך גם גרמה לכימיקלים שהיו במעבדה להישפך על ראשו של לות'ר ולעשותו קירח עד סוף ימיו.
לות'ר האשים את סופרבוי בחבלה מכוונת עקב קנאה, ונשבע לנקום.
למרות היותו רשע ותאב-כוח, לות'ר היה איש של כבוד.
לא פעם סופרמן ולות'ר שיתפו פעולה בלית-ברירה כנגד אויב זה או אחר.
לות'ר החדש עבר שינוי רציני בהמשכיות שלאחר המשבר בעולמות האינסופיים של שנת 1985. בשלב זה הוא לא היה מדען מטורף שעובד בצללים, אלא איש עסקים משגשג וידוע - פושע צווארון לבן.
לות'ר גדל באחת השכונות הגרועות ביותר של העיר מטרופוליס.
הוא גדל לאב מתעלל שלא חשש להראות לו את נחת זרועו.
לות'ר היה ילד בודד, היה לו רק חבר אחד - פרי וייט, לימים עורך מערכת העיתון "הדיילי פלאנט".
וייט עודד את חברו להגשים את חלומו ולעזוב את השכונה.
ההזדמנות שלו לא איחרה להגיע.
לקס פתח פוליסת ביטוח להוריו ללא ידיעתם, וחיבל במכוניתם.
הוריו נהרגו בתאונת דרכים, ולקס, לאחר שעבר למשפחה אומנת, קיבל את כספי ביטוח החיים שלהם והפך לאיש עשיר.
גם במשפחתו החדשה לקס היה קורבן להתעללות.
משפחתו האומנת חשקה בכספו של לות'ר, אך גילתה שלות'ר הסתיר אותו.
בניסיון לשים יד על כספו, ניסה אביו המאמץ לשכנע את בתו לנה לפתות את לקס.
לנה סירבה, והאב הזועם הכה אותה למוות.
באותו יום נשבע לקס שהוא יצבור כל כוח אפשרי כדי שאיש לא יוכל לפגוע בו שוב.
לקס השתמש בכספו ובכישרונו על מנת להקים חברה בשם "לקסקורפ", שהפכה לחברה רבת השפעה ובעלת קשרים מסועפים במטרופוליס.
בשלב מסוים נבחר לות'ר למשרת נשיא ארצות הברית, אך לא הפסיק בנסיונותיו להשמיד את סופרמן.
בסופו של דבר, נכשלו כל נסיונותיו, והוא חזר להסתתר.
על פי גרסה זו צמחה היריבות בין לות'ר לסופרמן לאחר שלות'ר ניסה לגייס את סופרמן לשירותו וזה סירב ואף הסגיר אותו לרשויות.
בסרט "סופרמן" משנת 1978, לות'ר הוא גאון מבחינה אינטלקטואלית אך שפל מבחינה מוסרית.
הוא זומם להתעשר על ידי הריסת מדינת קליפורניה בעזרת שני טילים גרעיניים וקניית נדל"ן חסר ערך שערכו יעלה בעקבות כך.
את הדמות גילם השחקן ג'ין הקמן, ששב לגלם את הדמות בסרטי ההמשך "סופרמן 2" ו"סופרמן 4: השאיפה לשלום".
בסרט "סופרמן חוזר" משנת 2006, לקס לות'ר מתחיל כחסר כל המרמה מיליונרית העומדת על ערש דווי למסור לו את רכושה.
או אז, הוא משתמש בהונו החדש כדי לשכור לעצמו צוות בריונים ולגנוב מטאוריט שנמצא באדיס אבבה המכיל תכונות קריפטוניות.
בנוסף, הוא מגיע ל"מבצר הבדידות" וגונב משם קריסטל חיוני.
בעזרת שניהם, הוא זומם ליצור יבשת קריפטונית חדשה מתוך האוקיינוס.
את הדמות גילם השחקן קווין ספייסי.
בסרט "באטמן נגד סופרמן: שחר הצדק" משנת 2016, לקס לות'ר הופך את גנרל זוד לדומסדיי כדי להרוג את סופרמן.
גויר אמר שהוא רואה את דמותו של לקס כהכלאה עם ביל גייטס וכמיליארדר רב עוצמה.
הבמאי זאק סניידר אמר כי בעיניו לקס לות'ר יוצג כהכלאה בין ריצ'רד ברנסון ובראד פיט.
ג'סי אייזנברג מגלם את לקס לות'ר.
בסרט "ליגת הצדק" משנת 2017, לקס לות'ר נמלט מהמוסד הפסיכיאטרי ארקהם בגות'אם סיטי, נפגש עם דת'סטרוק/סלייד וילסון ומציע להקים לגיון לנבלים.
ג'סי אייזנברג חזר לגלם את לקס לות'ר.
גם בסרט "ליגת הצדק" משנת 2021, לקס לות'ר נמלט מהמוסד הפסיכיאטרי ארקהם בגות'אם סיטי, ועדיין נפגש עם דת'סטרוק/סלייד וילסון, והפעם חושף באוזניו שברוס ויין הוא הבאטמן.
בסדרת הלייב אקשן "לויס וקלארק: הרפתקאותיו החדשות של סופרמן", לקס לות'ר הוא מיליארדר ופילנתרופ מושחת, שעוזר לעיר מטרופוליס בגלוי ומבצע פשעים בסתר.
בעקבות השתלטות מחבלים על בניין "הדיילי פלאנט", הוא הכיר את לויס ליין יותר טוב במהלך שהותו שם, ואחר כך הציע לה נישואין.
ביום החתונה הצליח פרי וייט למצוא מספיק ראיות לעצור את לקס בעזרתו של העיתונאי קלארק קנט, אבל לקס התאבד מתוך בושה בקפיצה מהבניין.
הוא הוחזר לחיים בעונה השלישית והתקרח.
גילם אותו השחקן ג'ון שיאה.
בסדרת הלייב אקשן "סמולוויל", לקס לות'ר גר בסמולוויל והוא בן של מיליארדר ממטרופוליס.
בעונות הראשונות לקס הוא מהדמויות הטובות ולאחר מכן הופך לאנטגוניסט.
לקס מתחתן עם לאנה לאנג.
הם נפרדים לאחר שלאנה לאנג מגלה שהוא סימם אותה בתרופות כדי שתחשוב שהיא בהיריון ותסכים להצעת הנישואין.
גילם אותו השחקן מייקל רוזנבאום.
בסדרת האנימציה "ליגת הצדק", לקס לות'ר הוא מיליארדר נוכל וגאון.
לות'ר מקים פעמיים ליגת נבלי-על שמטרתם להילחם בליגת הצדק.
בפעם הראשונה מזימתו מסוכלת על ידי באטמן.
בעונה הרביעית לקס לות'ר התאחד עם ברייניאק ובשלב מסוים הם נהיו ישות אחת, עד שהפלאש הביס את ברייניאק.
בעונה החמישית לות'ר מנהיג את ליגת האי-צדק ומנסה להחיות את ברייניאק כדי לשוב ולהיות "אל".
בסדרת הלייב אקשן "סופרגירל" הופיעו בהתחלה רק לינה, אחותו למחצה של לקס, ואמו ליליאן.
בעונה הרביעית לקס לות'ר הצטרף לסדרה.
מגלם אותה השחקן ג'ון קראייר.
מופיע בסדרת הלייב אקשן טיטאנים, בגרסה זו הוא בשנות ה-60 המאוחרות לחייו ובעל זקן ארוך.
מופיע בעונה השנייה בפלאשבק בתור ילד ובעונה הרביעית בתור מבוגר, נרצח על ידי מיי בנט.
הוא מגולם בידי טיטוס וליבר ומגלם אותו בילדותו פיין נובאק.
לקסוס היא חטיבת רכבי היוקרה של יצרנית הרכב היפנית טויוטה.
המותג הוצג לראשונה בארצות הברית בשנת 1989. בשנת 2005 החלה טויוטה לשווק את המותג גם ביפן.
באותה שנה יוצר הדגם ההיברידי הראשון של החברה.
בסקרים שעורך מכון המחקר J.D.
Power and Associates זכתה לקסוס בתואר מותג הרכב האמין ביותר בארצות הברית יותר מ-14 פעמים מאז 1995.
לקסוס תוכננה כרכב יוקרה בעל ביצועי-על, במסגרת תהליך פיתוח חשאי שארך שש שנים.
פרויקט הפיתוח כונה F1 כאשר האות F מייצגת את ה-Flagship ("ספינת דגל") והספרה 1 ייצגה את הרצון לייצר מותג שיהיה ראשון בתחום רכבי היוקרה בעולם.
הסלוגן השיווקי של לקסוס "The pursuit of perfection" (ובעברית – "המרדף לשלמות") מלווה את המותג מימיו הראשונים.
לצידו הוצג דגם ES250 – מכונית סלון בינונית שהתבססה על טויוטה קאמרי.
הדגמים הוצאו למכירה במהלך חודש ספטמבר באותה שנה, ובמהלך 4 החודשים הראשונים נמכרו כ-16,300 כלי רכב.
בדצמבר 1989 נאלצה החברה לבצע תהליך קריאה לתיקון (ריקול) בכ-8,000 מכוניות, בעקבות תלונות של שני לקוחות בנוגע לבעיות בחיווט והתחממות יתר של נורית הברקס.
במסגרת מבצע שנמשך 20 ימים טופלו כלי הרכב על ידי טכנאי החברה באמצעות איסוף, תיקון והשבת הרכבים לבעליהן, לצד הטסת אנשי צוות לטיפול ברכבים במקומות מרוחקים.
תגובתה של לקסוס תרמה לביסוס מוניטין החברה בתחום השירות.
שנת 1990 הייתה השנה המלאה הראשונה שבה נמכרו דגמי המוצר והחברה סיימה את השנה עם למעלה מ-63,000 כלי רכב שנמכרו.
באותה שנה החל ייצוא של כלי רכב גם לבריטניה, קנדה ואוסטרליה.
ביוני 1991 יצא לשוק דגם ה-SC400, רכב ספורט קופה שעשה שימוש במנוע ה-LS400. בספטמבר נוסף דגם ה-SC300 והוצג דגם ES300, שהחליף את ה-ES250. בסיום השנה זכתה לקסוס בתואר רכב היוקרה המיובא הנמכר ביותר בארצות הברית, עם מכירות המסתכמות ב-71,203 כלי רכב.
בשנת 1993 הושק דגם ה-GS300, רכב ספורט סדאן, המבוסס על שלדת הטויוטה קראון (Crown), שיצאה לשוק ביפן שנתיים לפני כן.
בתערוכת הרכב הבינלאומית של ניו יורק באפריל 1995 הוצג לראשונה ה-LX450 – SUV ספורטיבי, המבוסס על דגם הלנד-קרוזר של טויוטה.
הדגם יצא לשווקים בינואר 1996, במקביל ליציאתו של הדור השלישי של דגם ה-ES300. במרץ 1998 יצא לשוק דגם ה-RX300 רכב SUV ללא יכולות השטח שאפיינו את ה-LX.
באותו החודש נחשף ה-LX470, דור שני של ה-LX.
את שנת 1998 סיימה לקסוס עם גידול של למעלה מ-50% ביחס לשנה הקודמת ומכירות של למעלה מ-156 אלף כלי רכב.
בספטמבר 1999 ציינה החברה עשור של פעילות בארצות הברית.
חודשיים לאחר מכן, בחודש נובמבר, ציינה החברה את מכירת הרכב המיליון.
שנת 2000 התאפיינה בחידוש והוספה של דגמים נוספים – בינואר נחשף הדגם החדש IS300, שמכירותיו החלו בחודש יוני.
באפריל נחשף דגם של SC430 קבריולה, בספטמבר החליף ה-GS430 את ה-GS400 ובאוקטובר הושק ב-LS430 המחודש.
בסיום השנה חצו מכירות המותג לראשונה את רף 200 אלף הרכבים.
ה-GX470 נחשף לראשונה בינואר 2002 והחל להימכר בדצמבר אותה שנה.
ב-2004 מכרה החברה את הרכב ה-2 מיליון.
באותה השנה הוצגו הדור השלישי של דגמי ה-GS והדור השני של דגם ה-SC430, כמו כן הוצג דגם קונספט של SUV ה-RX400 עם הנעה היברידית.
המחצית השנייה של שנות ה-2000: שווקים חדשים וטכנולוגיה היברידית
בשנת 2005 הושלמה ההפרדה הארגונית בין לקסוס ובין טויוטה: מחטיבה בתוך טויוטה, הפכה לקסוס להיות חברת בת המנוהלת בנפרד.
במקביל, החל שיווק המותג גם ביפן.
בתערוכת הרכב של דטרויט שהתקיימה בינואר 2005 הציגה לקסוס לראשונה את ה-LFA, דגם קונספט של מכונית העל הספורטיבית של החברה.
רכב זה נועד להתחרות עם מכוניות-על דוגמת למבורגיני ופרארי.
באפריל באותה השנה החל ייצור ושיווק ה-RX400h, גרסה המשלבת מנוע בנזין ומנוע חשמלי להגדלת עוצמת המנוע, חיסכון בדלק והפחתת פליטה בהשוואה למנועי בנזין.
מכירות הדגם הסתכמו בכ-26,000 כלי רכב שנמכרו, רובם בארצות הברית.
בעקבות הצלחת המכירות המשיכה החברה לפתח דגמים היברידיים נוספים, וכיום מוצעים כל דגמי החברה גם כרכבים בעלי הנעה היברידית.
נכון לשנת 2015 נמכרו 895,330 כלי רכב היברידיים מתוצרת החברה.
הדגם הנפוץ ביותר הוא ה-RX400h שנמכר בכ-317 אלף יחידות ברחבי העולם, 286 אלף יחידות מתוכן בארצות הברית.
הדגם ההיברידי הנפוץ ביותר ביפן הוא ה-CT200h שנמכר בקרוב ל-50 אלף יחידות.
בשנת 2006 הציגה החברה 2 דגמים נוספים: ה-LS460 וה-LS600h, הרכב ההיברידי הראשון עם מנוע 8 צילינדרים.
דגם זה נועד להתחרות עם סדרה S של מרצדס וסדרה 7 של ב.מ.וו.
באותה שנה הכריזה החברה על הקמת חטיבת F Sport – חטיבת הביצועים של לקסוס האחראית על ייצור דגמים חזקים וספורטיביים, בדומה לחטיבת AMG במרצדס ו-M בב.מ.וו.
דגמים אלו מבוססים על הדגמים הסדרתיים אשר מקבלים שדרוגים בגימור החיצוני והפנימי.
חיצונית הם נבדלים בזכות סימול F SPORT וגריל (שבכה) קדמי בעיצוב רשת.
בחלק מדגמים אלו, רכיבים נוספים במפרט עוברים שדרוג כגון גלגלים, בלמים, מוטות ייצוב, מתלים ועוד.
בשנת 2007 מכרה החברה בארצות הברית 329,177 כלי רכב.
ב-2009 יצא לשוק הדור השלישי של ה-RX350 והדור השני של ה-RX450h.
ביולי עברו מכירות דגמי ה-RX בארצות הברית את רף מיליון הרכבים.
בתערוכת ז'נבה בשנת 2010 הוצגה לראשונה ה-CT200h – הדגם הראשון של מכונית קומפקטית שיוצר על ידי החברה, מתוך רצון להיכנס לסגמנט המתפתח בו פועלות סדרה 1 של ב.מ.וו ואאודי A3. זהו גם הדגם הראשון שיוצר רק כרכב היברידי.
בסיום שנת 2010 הוכתרה לקסוס כרכב היוקרה הנמכר ביותר, תואר שבו זכתה ברציפות במשך 11 שנים.
בשנת 2011 איבדה לקסוס את הבכורה לטובת ב.מ.וו.
בינואר 2011 החלו להימכר דגמי ה-LFA הראשונים בארצות הברית.
מכונית העל הספורטיבית, שיוצרו ממנה רק 500 יחידות, נמכרה במשך שנתיים עד דצמבר 2012.
שנת 2012 התאפיינה בעדכון של מספר דגמים ותיקים: בפברואר יצא לשוק הדור הרביעי של ה-GS350, באפריל הוצג הדור השישי של דגם ה-ES הכולל עדכון לדגם ה-ES350 ודגם היברידי חדש- ES300h, במאי נחשף דגם היברידי חדש – GS450h.
ביולי הוצגו 3 גרסאות חדשות לדגם ה-LS המפואר: LS460L, LS460 ו-LS460 F-Sport.
בנוסף, הציגה החברה 2 רכבי קונספט ממשפחת ה-LF: בינואר הוצגה בדטרויט ה-LF-LC ובספטמבר הוצג בפריס דגם ה-LF-CC.
בשנת 2014 נוסף דגם חדש לקטגוריות הקרוסאוברים של החברה, ה-NX.
הדגם אופיין בעיצוב חיצוני בולט לעין וצויד במנוע בעל מגדש טורבו, מנוע הטורבו הראשון שנעשה בו שימוש בדגמי החברה.
שינויים אלו ביטאו את השינוי בגישה המסורתית של לקסוס, שהחליטה לפנות לקהלי יעד חדשים וצעירים לרבות פנייה לשוק האירופי.
בשנת 2015, לקסוס הציגה לראשונה את מערכת הבטיחות שלה "+Lexus Safety System", עם השקת הדור הרביעי של ה-SUV לקסוס RX.
באוגוסט 2015 לקסוס חשפה סקייטבורד מרחף (Hoverboard) בשם "Slide", שהפך אותה ליצרנית הרכב הראשונה שזוכה בפרס "הבידור הטוב ביותר" בתערוכת העיצוב במילאנו, איטליה.
באוקטובר 2015 חנכה החברה מפעל ייצור ראשון בארצות הברית.
המפעל הוקם בקנטקי בהשקעה של כ-360 מיליון דולר.
מיד לאחר מכן לקסוס הציגה בתערוכת הרכב בטוקיו את דגם הקונספט LF-FC – הראשון אי פעם המבוסס על הנעת מימן.
בינואר 2016 לקסוס חשפה בתערוכת הרכב בדטרויט מכונית ספורט חדשה – לקסוס LC.
יצור הדגם החל במרץ 2017. בספטמבר 2017, לקסוס השיקה את יאכטת היוקרה הראשונה שלה "לקסוס LY 650", בבוקה ראטון שבפלורידה.
כמו כן, הדור השני של מערכת הבטיחות של המותג הוצג יחד עם הדור החמישי של מכונית הפאר לקסוס LS.
בשנת 2018 לקסוס המשיכה להרחיב את היצע דגמי הפנאי-שטח שלה, כאשר היא הציגה את הקרוסאובר האורבני UX בתערוכת הרכב הבין-לאומית של ז'נבה, שווייץ.
באותה שנה נפתח הטרקלין "The Loft" של לקסוס בשדה התעופה בבריסל.
לאחר פתיחתו, הטרקלין זכה בתואר "טרקלין חברת התעופה המוביל באירופה" במסגרת התחרות היוקרתית World Travel Awards במשך ארבע שנים רצופות.
בפברואר 2019 לקסוס ציינה מכירה של 10 מיליון כלי רכב, מתוכם למעלה מ-1.6 מיליון היברידים.
באותה השנה לקסוס הכריזה על החזון החשמלי "Lexus Electrified", יחד עם חשיפת רכב הקונספט החשמלי הראשון LF-30 Electrified בתערוכת הרכב בטוקיו.
הדור השלישי של מערכת הבטיחות של היצרן הוצגה עם השקת הדור החמישי של הדגם לקסוס RX.
באפריל השיקה לקסוס את המיניוואן הראשון שלה אי פעם – לקסוס LM, בתערוכת רכב בשנגחאי, סין.
בסוף השנה הציגה לקסוס 2 גרסאות חדשות לדגמיה: גרסת קבריולה לדגם LC בתערוכת הרכב בלוס אנג'לס – לקסוס LC 500 קבריולה, וגרסת הנעה חשמלית לדגם UX בתערוכת הרכב בגואנגג'ואו, סין – לקסוס UX300e.
זהו הרכב החשמלי הראשון של לקסוס המיוצר באופן סדרתי.
2020 – הווה: העשור השלישי
שנת 2020 כללה 2 נקודות ציון מרשימות עבור לקסוס: ציון 10 שנים למכונית העל לקסוס LFA, ומכירה של מיליון כלי רכב באירופה.
בשנה זו לקסוס הציגה את הדור החמישי של מכונית הדגל שלה לקסוס LS.
בדצמבר 2020 לקסוס חשפה טכנולוגיית הנעה 4X4 חדשה – "DIRECT4", המיועדת לשימוש ברכבים חשמליים והיברידיים.
בשנת 2021 לקסוס הציגה את הדור השני של רכב הפנאי-שטח לקסוס NX, ואיתו את גרסת ההנעה "+NX 450h" שהייתה הראשונה של היצרן שמבוססת על יחידת הנעה היברידית נטענת (פלאג-אין).
דגם זה הציג גם את הדור הרביעי והעדכני ביותר של מערכת הבטיחות של לקסוס.
בשנה זו לקסוס הגיעה לציון דרך נוסף: מכירת 2 מיליון דגמים בעלי הנעה היברידית או חשמלית.
בפברואר 2021 נבחר הדגם LC 500 קבריולה לרכב היוקרה הטוב ביותר בתחרות "WOMEN'S WORLD CAR OF THE YEAR AWARDS".
במרץ הציגה לקסוס את דגם הקונספט החשמלי "LF-Z Electrified".
באוקטובר השיקה לקסוס את הדור רביעי של ה-SUV היוקרתי לקסוס LX.
בדצמבר לקסוס חשפה את דגם הקונספט "ROV" – טרקטורון המבוסס על הנעת מימן.
בשנת 2022 לקסוס חשפה את דגם הקונספט החשמלי "Electrified Sport" בפסטיבל "Goodwood Festival of Speed" אשר נערך בבריטניה.
דגם זה מייצג את חזון היצרן לרכב ספורט חשמלי עתידי, עם תאוצה מ-0 ל-100 קמ"ש במעט יותר משתי שניות וטווח נסיעה של יותר מ-700 ק"מ.
באפריל לקסוס הציגה לראשונה את הדגם "RZ450e – SUV" חשמלי המצויד בצמד מנועים חשמליים בהספק משולב של 313 כ"ס והנעת "Direct4" כפולה.
ביוני לקסוס השיקה את הדור החמישי של RX, לראשונה עם גרסת פלאג-אין היברידית (+RX 450h).
ביולי 2023 הציגה לקסוס את הקרוסאובר הקטן ביותר שלה עד כה – לקסוס LBX, בתערוכת הרכב במילאנו.
באוקטובר 2024 נחשפו 2 דגמי קונספט חשמליים חדשים בתערוכת הרכב בטוקיו: לקסוס LF-ZC ולקסוס LF-ZL.
בספטמבר 2024 לקסוס שימשה כנותנת החסות הרשמית של פסטיבל הסרטים הבינלאומי ה-81 בוונציה, בפעם השמינית ברציפות.
במהלך הפסטיבל, רכבי לקסוס שימשו להסעת שחקנים, במאים וסלבריטאים לאירועי השטיח האדום.
בנובמבר 2024 לקסוס הציגה את המיצג "Liminal Cycles" בשיתוף עם סטודיו "Crafting Plastics" במסגרת שבוע האומנות והעיצוב של המוסד לאומנות עכשווית במיאמי, ארצות הברית.
המיצג מבוסס על דגם הקונספט החשמלי LF-ZC.
בדצמבר 2024 לקסוס חנכה מרכז פיתוח בינלאומי חדש בשימויאמה, יפן.
המתקן משתרע על שטח של 650 דונם, ומאחד לראשונה את כלל פעילויות החברה תחת גג אחד.
המתחם כולל מסלולי ניסוי מתקדמים המשחזרים תנאי דרך מגוונים מרחבי העולם, מעבדות עיצוב וטכנולוגיה, ומרחבי עבודה משותפים לצוותי לקסוס ו-TOYOTA GAZOO Racing.
דגש מיוחד הושם על תכנון סביבתי, כאשר 60% משטח האתר נשמר כשטח ירוק ומבני המרכז שולבו בנוף הטבעי.
במרכז הפיתוח מועסקים כ-3,000 עובדים.
LS – הדגם הנחשב לספינת הדגל של החברה ומלווה אותה מהיום הראשון.
מכונית הפאר המתחרה עם מרצדס S קלאס, סדרה 7 של ב.מ.וו ואאודי A8. הדור הרביעי, שהושק בשנת 2006 כולל את ה-LS460 (מנוע 3.5 ליטר, 386 כוח סוס) ו-LS600h ההיברידית (מנוע 3.5 ליטר+ מנוע עזר חשמלי, 438 כוח סוס).
מכונית מסוג זה משמשת כרכב השרד של אלבר השני, נסיך מונקו ושימשה בעבר את נשיא איסלנד לשעבר, אולפור רגנר גרימסון, ראש ממשלת נורווגיה לשעבר, ינס סטולטנבג ואת ראש הרשות המבצעת של הונג קונג, סר דונלד צאנג.
ES – רכב סדאן המיוצר מאז 1989. חולק פלטפורמה משותפת עם הטויוטה קאמרי.
דגם זה פונה למחפשים נוחות ויוקרה, בשונה מה-IS, הפונה לנהגים השמים דגש על ביצועים.
הדור הנוכחי הוא השישי של הדגם, שהושק בשנת 2012. דגם זה אינו נמכר בישראל.
ה-IS250 ו-IS350 מיוצרות גם בגרסאות קבריולה ובגרסאות ספורטיביות של חטיבת F-Sport.
בדור השלישי נוסף דגם היברידי – IS300h בעל מנוע משולב המפיק 223 כוח סוס.
בישראל נמכרת כיום רק הגרסה ההיברידית.
HS – דגם סדאן מפואר עם הנעה היברידית.
CT – האצ'בק עם הנעה היברידית.
הוצגה לראשונה בשנת 2011 ועברה מתיחת פנים אחרונה ב-2014. ה-CT מתבססת על יחידת ההנעה של הטויוטה פריוס.
מתחרה בקטגוריה מול ב.מ.וו סדרה 1 ואאודי A3. הדגם ההיברידי הנמכר ביותר של לקסוס ביפן עם מכירות של כ-50 אלף כלי רכב מתוך כ-242 אלף שנמכרו ברחבי העולם.
RX – קרוסאובר שהוצג לראשונה ב-1998, הוא הדגם הנמכר ביותר של לקסוס בארצות הברית לאורך השנים.
ה-RX400h הוא הדגם ההיברידי הראשון של החברה וה- RX450h שיוצר החל מהדור השלישי(2009) ואילך מכרן עד היום בלמעלה מ-317 אלף יחידות.
באפריל 2015 הוצג הדור הרביעי של ה-RX, הייצור הסדרתי החל ברבעון הראשון של שנת 2016.
LX – רכב SUV גדול של לקסוס, המבוסס על דגם הלנד קרוזר של טויוטה.
ה-LX570 הוא הדור השלישי של ה-SUV הנמכר מאז שנת 2008. דגם זה אינו נמכר בישראל.
GX – קרוסאובר בינוני הממוקם בין ה-RX ל-LX ומיוצר מאז נובמבר 2002. דגם זה אינו נמכר בישראל.
NX – קרוסאובר יוקרתי, אשר הושק בסוף 2014 ומיועד להתחרות עם ב.מ.וו X3, אאודי Q5 ואינפיניטי QX50. ה-NX הוא הדגם הראשון של לקסוס המיוצר עם מנוע מוגדש טורבו.
בתחילת שנת 2017 הדגם עבר מתיחת פנים שהוסיפה מערכות בטיחות ושינתה את מערכת המולטימדיה.
UX – קרוסאובר בינוני שהוצג לראשונה במרץ 2018 בתערוכת הרכב הבינלאומית של ז'נבה.
הדגם הוצג עם 2 גרסאות הנעה: UX200 (בנזין) ו-UX250h (הנעה היברידית).
בנובמבר 2019 לקסוס הציגה את גרסת ההנעה החשמלית UX300e בתערוכת הרכב בגואנגז'ו, בתור הדגם החשמלי הראשון של המותג אי פעם.
עד הצגתו של הדגם LBX, לקסוס UX היה הקרוסאובר הקטן ביותר בהיצע הדגמים של לקסוס.
נכון להיום, UX ממוקם בין LBX ל-NX מבחינת הגודל.
RZ – מכונית חשמלית במרכב SUV שהוצגה לראשונה באפריל 2022. הדגם מבוסס על רכב הקונספט החשמלי לקסוס LF-Z.
זהו הדגם החשמלי הייעודי הראשון של לקסוס, והדגם החשמלי השני של המותג אחרי UX300e.
לקסוס RZ מבוסס על פלטפורמת e-TNGA שפותחה במיוחד לשימוש ברכבים חשמליים, ובעל טווח נסיעה של מעל ל-400 ק"מ.
LBX – קרוסאובר קומפקטי היברידי שהוצג לראשונה ביולי 2023 במילאנו, ומוצע ב-5 רמות גימור שונות.
זהו הדגם הראשון של לקסוס המבוסס על פלטפורמת TNGA-B, והקרוסאובר הקומפקטי ביותר של המותג אי פעם.
מעט לאחר השקתו, LBX זכה בפרס "רכב השנה" של המגזין הבריטי היוקרתי "WhatCar?".
SC – מכונית ספורט המוגדרת גראן טוריסמו בתצורות קופה וקבריולה (דור שני), יוצרה בין השנים 1991–2010.
LC – מכונית ספורט GT בתצורת קופה.
לרכב מנוע V8 אטמוספירי בנפח 5 ליטר שמפיק 471 כ"ס, או גרסה היברידית עם מנוע בנפח 3.5 ליטר ומנוע עזר חשמלי המפיקים יחד 354 כ"ס.
הדגם מתחרה בב.מ.וו סדרה 6 ומרצדס S קופה.
RCF – מכונית קופה ספורטיבית הכוללת חלק ניכר מהטכנולוגיה שיושמה ברכב העל של לקסוס, LFA.
דגם הביצועים הספורטיבי של מכונית הקופה RC.
בעל מנוע אטמוספירי V8, בנפח של 5.0 ליטר עם הספק של 477 כ"ס.
LFA – מכונית-העל של לקסוס, בעלת 560 כ"ס, שרק 500 יחידות ממנה יוצרו אי פעם.
RC – מכונית ספורט בתצורות קופה וקבריולה, כוללת דגם היברידי, מיוצרת מאוקטובר 2014.
LF-Z קונספט – מכונית קונספט חשמלית מתחילת העידן החשמלי של לקסוס.
בשנת 2006 השיקה לקסוס את הדור הרביעי של מכונית הדגל של המותג – LS 460, יחד עם ארבע טכנולוגיות בטיחות חדשות שהוצגו לראשונה: מערכת לזיהוי מכשולים, סיוע בהיגוי חירום, מערכת קדם התנגשות מאחור ומערכת לניטור ערנות הנהג.
עשור לאחר מכן הוצגה לראשונה מערכת הבטיחות של לקסוס – Lexus Safety System +.
מערכת זו התפתחה במהלך השנים, כאשר כל גרסה כוללת יכולות ותכונות משופרות בהשוואה לקודמתה.
להלן סקירה של גרסאות המערכת:
הגרסה הראשונית של המערכת הוצגה בשנת 2015 עם השקת הדור הרביעי של לקסוס RX.
גרסה זו כללה מערכת קדם התנגשות (PCS), התראה על סטייה מנתיב הנסיעה (LDA), התאמת אורות גבוהים אוטומטית (AHB) ובקרת שיוט דינמית מבוססת חיישני מכ"ם ומצלמה (DRCC).
על פי היצרן, המערכת מתמקדת בשלושה תחומים בטיחות קריטיים: זיהוי וצמצום התנגשות חזיתית, שמירה על נתיב הנסיעה בבטחה ושיפור הבטיחות בלילה.
גרסה זו יצרה את הבסיס לגישת טכנולוגיות הבטיחות המשולבות של המותג.
הדור השני של +LLS (ראשי תיבות) הוצג בשנת 2017 עם השקת הדור החמישי של לקסוס LS.
היא מתבססת על קודמתה, ומציגה פונקציות נוספות לשיפור הבטיחות: מערכת סיוע לזיהוי תמרורים (RSA), מערכת Lexus Co-Drive המשלבת סיוע אקטיבי בשמירה על נתיב הנסיעה יחד עם בקרת שיוט דינמית ומערכת התרעה על תנועה חוצה מלפנים (Front Cross Traffic Alert) .
בנוסף, למערכת קדם התנגשות נוספה התרעה בפני הולכי רגל וסיוע היגוי אקטיבי.
הגרסה הבאה של +LLS הוצגה בשנת 2019 עם השקת הדור החמישי של RX.
גרסה זו הציגה 3 תכונות חדשות: מערכת התרעה על רכב בשדה ראייה מת (BSM), התרעה בפני תנועה חוצה מאחור (RCTA) ומערכת אורות גבוהים אדפטיביים (AHS) המסוגלת למסך את אזור התאורה של הפנסים באופן סלקטיבי.
מערכת קדם ההתנגשות שופרה ונוספה לה התרעה על רוכבי אופניים באור יום.
המערכת Lexus Co-Drive שודרגה בכדי לשפר את חווית הנהיגה בנסיעות ארוכות ובתנועה צפופה.
הגרסה העדכנית ביותר עד כה הוצגה בשנת 2021 עם ההשקה של הדור השני של NX.
גרסה זו כוללת את כל התכונות הבסיסיות של קודמותיה, ומשפרת מספר מערכות: מערכת היגוי החירום שודרגה ומערכת קדם ההתנגשות שודרגה וכעת כוללת יכולת לזהות כלי רכב חוצים והולכי רגל גם בתנאי תאורה לא אופטימליים.
גרסה זו מציגה מספר תכונות חדשות:
סיוע חירום בהיגוי: מסייעת במניעת התנגשויות בנתיב הנסיעה על ידי תמיכה בבלימה ובהיגוי במהלך תמרוני חירום.
זיהוי רכב מתקרב בפניה שמאלה: מתריעה על תנועה מתקרבת ובולמת באופן אוטומטי בעת פניות.
זיהוי הולכי רגל או רוכבי אופניים בפניות: מזהה הולכי רגל או רוכבי אופניים בזמן פניות, מתריעה עליהם ובולמת באופן אוטומטי.
זיהוי רכב מתקרב: שדרוג למערכת קדם התנגשות המסוגלת לזהות התנגשות חזיתית אפשרית, להרתיע עליהן ולבצע בלימה אוטומטית.
בקרת שיוט דינמית עם ניהול מהירות בפניות: שדרוג לבקרת השיוט הדינמית המאפשרת לשמור על מהירות קבועה גם בפניות.
מאז שנת 2010, כל דגמי לקסוס שנבחנו במבחן הבטיחות של יורו NCAP זכו לציון מקסימלי של 5 כוכבים.
בתערוכת הרכב היפנית בטוקיו בשנת 2019 הכריזה לקסוס על תוכנית בשם "Lexus Electrified".
על פי הכרזת היצרן, עד שנת 2025 מתכננת לקסוס להשיק 20 דגמים חדשים או מחודשים בעלי הנעה חשמלית או היברידית, בהתאם לצורכי המדינות והאזורים השונים ברחבי העולם, כאשר המטרה היא ששיעור המכירות של כלי רכב חשמליים יעלה על זה של כלי רכב המונעים במנועי בנזין.
בהתאם לחזון, לקסוס שואפת להשיג נייטרליות פחמנית לאורך כל מחזור החיים של דגמיה – החל מייצור החומרים ועד למיחזור כלי רכב שירדו מן הכביש עד שנת 2050. כחלק מתהליך זה, לקסוס מתכננת להפוך למותג חשמלי לחלוטין עד שנת 2035.
רכבי קונספט חשמליים שהוצגו כחלק מהחזון:
LF-30 ELECTRIFIED: הוצג בשנת 2019 בתערוכת הרכב בטוקיו, יחד עם ההכרזה על חזון ה-"LEXUS ELECTRIFIED".
LF-Z Electrified: הוצג בשנת 2021, בתור דגם קונספט שנועד לייצג את הדור הבא של הרכב החשמלי של לקסוס, כאשר בהמשך הדגם RZ בוסס על דגם הקונספט הזה.
LF-ZC: הוצג בשנת 2023 בתערוכת הרכב בטוקיו, בתור דגם קונספט שנועד להמחיש את העתיד של ביצועי הנהיגה, העיצוב והטכנולוגיה של כלי רכב חשמלים.
על פי היצרן, ההשקה של דגם מסחרי המבוסס על LF-ZC צפויה להתרחש בשנת 2026.
LF-ZL: הוצג בשנת 2023 בתערוכת הרכב בטוקיו, בתור דגם קונספט שנועד לבחון את הפוטנציאל של חווית היוקרה ברכבים חשמליים בעתיד.
יבוא דגמי לקסוס לישראל החל במהלך שנת 2006 על ידי חברת לקס מוטורס, חברת בת של קבוצת יוניון.
כיום מחזיקה החברה 6 אולמות תצוגה בהרצליה, חיפה, ירושלים, נתניה, פתח תקווה ובבאר שבע.
זהו מאכל אופייני למטבח היהודי-אשכנזי ושמו נגזר מיידיש ("לאקס"), וקיים גם בשפות הגרמנית, האיסלנדית, השוודית, הדנית, הנורווגית וכן האנגלית העתיקה.
בארצות הברית הוא מוגש לרוב על בייגל עם גבינת שמנת.
גרסה נוספת של לקס היא "גרבד לקס" או "גרבלקס" הסקנדינבי, המוגש כמתאבן.
לורנס ונדל "לארי" פוהל , הידוע יותר בשם הבמה שלו לקס לוגר , הוא מתאבק עבר אמריקאי, שהופיע בארגוני ה-WWE וה-WCW.
פוהל החל את דרכו ב-WCW בשנת 1986 וצבר אט-אט פופולריות בקרב המעריצים.
פופולריות זו התבטאה כאשר דמותו, לקס לוגר, החלה לזכות בתוארי האליפות בטורנירי הקרבות המבוימים של הארגון.
לבסוף, התקבל למופעי ה-WWE (אז עוד בשמו הקודם של הארגון - WWF), בתור דמות נרקיסיסטית ו"רעה".
עם הזמן ופיתולי התסריט שינתה דמותו את פניה והפכה ל"טובה".
התסריטאים שיווקו את דמותו כ"גיבור האמריקאי" וכמודל לחיקוי.
ב-1996 חזר פוהל ל-WCW ולמעמדו הקודם כאחת הדמויות הפופולריות ביותר בארגון.
באותן השנים היה ה-WCW ארגון ההיאבקות המקצועית הפופולרי ביותר בארצות הברית, עד אשר לבסוף ב-2001 כשל ונקנה על ידי ה-WWE, שחזר למעמדו הדומיננטי.
פוהל לא שרד את החלפת בעלים זו ועבר לארגוני היאבקות קטנים יותר, ולבסוף התמקם בארגון המתחרה, TNA.
בד בבד עם ההידרדרות בקריירה חלה גם הידרדרות בחייו האישיים.
פוהל נעצר מספר פעמים, בין השאר בחשד לאחזקת סמים.
הוא הורשע פעמיים, ואף נידון למאסר בן שבעה שבועות.
ב-2007 נפגע פוהל בצווארו, דבר שגרם לפגיעה עצבית ולשיתוקו.
על אף טיפול ממושך, נותרו גפיו משותקות, ורופאיו סברו כי ייתכן שלא ישוב ללכת.
ב-2010 אמר לוגר בראיון כי כעת הוא מסוגל ללכת באופן חופשי ונוח ואף לנהוג ברכבו אחרי שהיה משותק מהצוואר מטה במשך מספר שנים.
ב-2025 נכנס לוגר אל היכל התהילה של ה-WWE .
לקטט דהידרוגנאז הוא אנזים המצוי ברקמות רבות בהן: לב, כבד, כליות, ריאות, מוח ועוד.
אנזים זה מזרז את ריאקצית חיזור פירובט ללקטט ואת תגובת החמצון ההפוכה.
לתגובה זו חשיבות רבה בתהליך הנשימה האנארובית (יצירת אנרגיה ללא חמצן).
לקטט דהידרוגנאז הוא אנזים ממשפחת הדהידרוגנאזות, אשר מזרזים תגובות חמצון חיזור.
לשם כך הוא משתמש בקופקטור NAD+.
בתגובה זו, פירובט יכול לעבור חיזור ללקטט (ובמקביל NADH עובר חמצון ל- NAD+) או לקטט יחומצן לפירובט (ו- NAD+ יחוזר ל NADH).
תגובת החיזור של פירובט ללקטט (חומצה לקטית) נפוצה מאוד בשרירי השלד בעת מאמץ אינטנסיבי.
בתהליך הגליקוליזה מופקת אנרגיה על ידי הקטבוליזם של גלוקוז לפירובט.
בתהליך זה האנזים גליצראלדהיד 3-פוספט דהידרוגנאז מזרז ריאקצית חמצון-חיזור.
על כל מולקולת גלוקוז אחת, מתרחשות שתי תגובות חמצון (בהן שתי מולקולות NAD+ מחוזרות ל-2NADH).
כלומר, תהליך הגליקוליזה (מגלוקוז על פירובט) אינו מאוזן מבחינת חמצון חיזור.
אם לא ימוחזר ה- NAD+ בציטופלסמה, תהליך הגליקוליזה יעצר בשל מחסור במקבלי אלקטרונים.
עצירה בתהליך הגליקוליזה אינה רצויה כיוון שהיא תגרום ירידה ביכולת התא לייצר אנרגיה.
לפיכך, כדי לאפשר קטבוליזם של מולקולות גלוקוז נוספות, יש לחמצן בחזרה את מולקולות ה- NADH ל- NAD+.
הריאקציה של לקטט דהידרוגנאז מאפשרת מיחזור של NAD+ על ידי חיזור פירובט ללקטט.
ריאקציה זו מתרחשת גם בכיוון ההפוך (מלקטט לפירובט), בזירוזו של אותו אנזים.
כאשר יש עליה באספקת החמצן לתאים, ניתן להמשיך בקטבוליזם דרך מעגל קרבס.
במקרים אלה הריאקציה מתהפכת, לקטט מחומצן לפירובט, והאחרון עובר תגובות נוספות על ידי קומפלקס פירובט דהידרוגנאז כך שנוצר אצטיל-קואנזים A שנכנס למעגל קרבס.
מרבית הלקטט (חומצה הלקטית) שנוצר בעת מאמץ אינטנסיבי בשרירים (בריאקציה שמזרז לקטט דהידרוגנאז) עוברת במחזור הדם לכבד, שם בתהליכי גלוקונאוגנזה הלקטט משמש אבן בנין ליצירת גלוקוז.
לאנזים לקטט דהידרוגנאז ידועים חמישה איזואנזימים (אנזימים המזרזים את אותה תגובה, אך בעלי רצפים שונים ותכונות קינטיות שונות).
האיזואנזימים השונים מתקבלים מאוליגומריזציה שונה של שני סוגי תתי יחידות (הקרויות M ו- H) למבנה רביעוני של טטרמר.
ברקמות שונות מתבטאים איזואנזימים שונים.
לדוגמה, LDH-1 בנוי מארבע תתי יחידות זהות (4H) ומתבטא באופן דומיננטי בתאי לב.
לעומת זאת LDH-5 בנוי גם כן מארבע תתי יחידות זהות, אך מהסוג השני (4M) ומתבטא בעיקר בכבד ובשרירי השלד.
LDH-3 מורכב משתי תתי יחידות M ושתי תתי יחידות H, והוא מתבטא בעיקר בריאות.
LDH-4 מתבטא בכליות והוא מורכב מתת יחידה H אחת ומשלוש תתי יחידות M.
מכיוון ש LDH הוא אנזים כל כך נפוץ בתאים ניתן לאבחן טראומות ומחלות שונות (כגון סרטן, התקפי לב ואפילו איידס) על ידי מדידת רמותיו בדם.
נזק תאי גורם להפרשת LDH, ולכן לעליה ברמותיו בסרום.
ניתן לאבחן את סוג הרקמה שנפגעה לפי סוג האיזואנזים שהופרש.
לקטינים הם חלבונים קושרי סוכר, בעלי ספציפיות גבוהה אל הסובסטרט שלהם.
הודות לתכונה זו, ללקטינים תפקיד מכריע בזיהוי הביולוגי של תאים בעזרת חלבונים.
לדוגמה: ישנם חיידקים מסוימים אשר משתמשים בלקטינים על מנת להיצמד לתאים של הפונדקאי שלהם בזמן הדבקתו.
השם "לקטין" (באנגלית lectin) נגזר מהמילה הלטינית legere, שמשמעותה הוא 'לבחור'.
לקטינים נתגלו לראשונה לפני יותר מ-100 שנה בצמחים.
היום ידוע שהם נמצאים באופן נרחב בכל עולם החי.
התיאור הראשון של השימוש בחלבוני קישור היה של המגלוטינין ונעשה על ידי פטר הרמן סטילמארק (Peter Hermann Stillmark) בעבודת הדוקטורט שלו, שאותה הציג בשנת 1888 באוניברסיטת טרטו, אחת האוניברסיטאות הוותיקות באימפריה הרוסית.
סטילמארק בודד המגלוטינין מזרעים של צמח הקיקיון (Castor Oil Plant).
חלבונים אלה היו רעילים מאוד ונקראו ריצין.
גלקטינים הם סוג של לקטינים.
בשנת 1975 ביוכימאי ישראלי בשם ויויאן טייכברג גילה את הגלקטין הראשון.
רוב הלקטינים אינם בעלי תפקוד אנזימטי.
לקטינים קיימים בצורה נרחבת בטבע.
הלקטינים יכולים להיקשר לפחמימה מסיסה אך גם לפחמימה המהווה חלק מגליקופרוטאין או לפחמימה המהווה חלק מגליקוליפיד.
בעוד שבצמחים קיימת ההשערה שלקטינים נקשרים לגליקופרוטאינים על גבי התא, בבעלי חיים קיים קישור חוץ תאי לגליקופרוטאינים וכן קישור תוך תאי.
דוגמה לקישור: קיימים לקטינים אשר נמצאים על גבי תאי כבד של יונקים, שמזהים באופן ספציפי שאריות גלקטוז.
משערים כי רצפטורים (קולטנים) חוץ תאיים אלה אחראים על הסרת גליקופרוטאינים מסוימים ממחזור הדם.
לקטינים משמשים לתפקודים ביולוגיים שונים כמו בקרה של אדהזיה של תאים בזמן סנתוז גליקופרוטאינים וכן בקרה על רמות החלבונים בדם.
לקטינים גם ידועים בתפקודם החשוב במערכת החיסון.
הם מזהים פחמימות שנמצאות רק בפתוגנים (גורמי מחלות), או שאינם אמורים להימצא בתאי הפונדקאי.
דוגמה לכך היא לקטין קושר מנוז.
תפקוד הלקטינים בצמחים עדיין אינו ידוע בוודאות.
בהתחלה סברו, שהלקטינים הכרחיים לשם קישור חיידקי הרוזוביה לשורשי הצמחים.
סברה זו נדחתה לאחר קיום מספר מחקרים בנושא.
ריכוזי הלקטינים הגדולים, המצויים בזרעים, יורדים עם התפתחות הנבט, מה שיכול אולי להעיד על תפקוד אפשרי של הלקטינים בתהליכי הנביטה וההתפתחות של הנבט.
ייתכן אף כי תפקודם נעוץ ביכולת ההישרדות של הזרע עצמו.
שימושים במדע, ברפואה ובמחקר רפואי
הלקטינים משמשים ברפואה לזיהוי סוג הדם.
חלק מהגליקוליפידים והגליקופרוטאינים, הנמצאים על גבי תאי דם אדומים, יכולים להיות מזוהים על ידי לקטינים.
דוגמאות לכך הם לקטינים מסוג מסוים של שעועית המשמשים לזיהוי תאים, השייכים לסוג דם A1 ולקטינים מאולקס (שיח קוצני), המשמשים לזיהוי אנטיגן מסוג דם H.
שימוש בחקר זיהוי פחמימות על ידי חלבונים
לקטינים מצמחי קטנית משמשים כמודלים להבנת הבסיס המולקולרי של איך חלבונים מזהים פחמימות.
השימוש בלקטינים אלה נוח, מכיוון שהם קלים להשגה ויש להם מגוון רחב של ספציפיות לסוכר.
מבנם הקריסטלי הביא לגילויים חשובים בתחום האינטראקציות בין פחמימות וחלבונים.
דוגמה אחת לאפשרויות שימוש בלקטינים בלוחמה ביולוגית היא השימוש בריצין, אשר מבודד מזרעי הצמח קיקיון מצוי.
השפעתו של הריצין ניכרת במניעת כניסת חלבונים לתוך התאים וכן בגרימת עיכוב בסינתזת חלבונים, דבר אשר יביא למות התא.
לֶקיאנוֹבָּה (בגאורגית: ლეკიანობა) הוא השם שניתן לפשיטות ביזה ספורדיות שביצעו שבטים דאגסטנים מהמאה ה-16 ועד למאה ה-19.
מקור השם הוא מהמילה "לֶקי", השם בו כינו הגאורגים את הדאגסטנים, בתוספת מילת ייחוס, "אנוֹבָּה".
ההתקפות מדאגסטן החלו עם התפוררות הממלכה הגאורגית המאוחדת, והירידה בכוחם של הממלכות שקמו אחריה עקב מלחמת ההגנה הבלתי פוסקת מול האימפריה הפרסית והאימפריה העות'מאנית בגבולותיהן הדרומיים.
בסוף המאה ה-16 נתן, עבאס הראשון (شاه عباس بزرگ) חלק מאזורי הספר של גאורגיה, בתחומי סאינגילו שהייתה באותם ימים חלק מממלכת קאחתי, לברית של קבוצת שבטים דאגסטנים שבמקור התארגנו לצורך הגנה מפני פולשים.
אף על פי שהפשיטות היו בקנה-מידה קטן, היו התקיפות תכופות והרסניות למדי לממלכה המחולקת.
אנשי השבטים היו משוטטים, תופסים בני ערובה ובוזזים את אזורי הספר.
מאותו זמן התפתחו התקיפות למבצע צבאי גדול בהשתתפות אלפי חיילים שהנהיגו מצביאים דגאסטניים פאודלים, ולעיתים קרובות גם בברית עם הפרסים או העות'מאנים.
הממלכות שסבלו מרוב הפשיטות היו הממלכות המזרח גאורגיות, ממלכת קאחתי וממלכת כארתלי.
למרות שלפעמים הפתיעו הגאורגים, הם נכשלו בבנית מנגנון הגנה אפקטיבית כנגד הלאיקנובה והיו עסוקות בעיקר במלחמות הפנימיות התדירות, ואף יתרה מזו הפושטים הדאגסטנים נעזרו תכופות במלכים והנסיכים גאורגים שנאבקו אחד בשני.
בתחילת שנות ה-20 של המאה ה-18 חיזק המלך הגאורגי וחטנג השישי את מאמציו כנגד הפולשים הדאגסטנים.
בספטמבר 1722, יצא לדרך צבא גאורגי-ארמני משותף של 50,000 איש מטביליסי לגנג'ה, אליהם הצטרפו 10,000 לוחמים חמושים ומאומנים מקרבאך והרריים ארמנים, במטרה להצטרף, לכוחות הצאר הרוסי, פיוטר הגדול.
פיוטר שהבטיח להגיע למלחמה כנגד הדאגסטנים ובעלת בריתם העיקרית, האימפריה הפרסית, הפר את הבטחתו וחתם על הסכם שלום עם הפרסים.
אי הגעתו של הצבא הרוסי הכריחה את וחטנג להסיג את חייליו.
תוך זמן קצר התמוטטה העצמאות שנמשכה מעל שתי מאות תחת הלחץ העות'מאני והפרסי ובכך התאפשרו הזדמנויות נוספות לפשיטות דאגסטניות.
בשנת 1744, תאימורז השני ובנו ארקלה השני השיבו לתחייה את הממלכות הגאורגית בקאחתי ובכארתלי וצירפו את כוחותיהם להסתערות על הפושטים הדאגסטנים.
משנת 1750 ועד 1755, הם הצליחו להדוף שלוש פעמים ברציפות קואליציה גדולה של שבטים דאגסטנים שהונהגו על ידי האווארי, חאן נורסאל בק.
בשנת 1774, יוצר ארקלה השני כוח צבאי מיוחד ששימשו בתחילה כאמצעי יעל כנגד הפושטים הדאגסטנים.
אולם תוך זמן קצר הוא נאלץ להתמודד מול משבר פנימי בממלכתו, והוא לא הצליח לחסל סופית את האיום מההרריים הקווקזיים.
בשנת 1785 ו-1787 החאן האווארי, עומר, תקף פעמיים את קאחתי והותיר מספר כפרים בגבוליה חרבות.
בתחילת 1801, עם סיפוח הממלכה הגאורגית, כארתלי-קאחתי לאימפריה הרוסית, נחלשו הפולשים משמעותית בעקבות מלחמת הקווקז.
בשנת 1854 פלש האימאם שאמיל לגבולות קאחתי ותקף בתקיפה הנחשבת לתקיפה האחרונה של הלקיאנובה.
האנציקלופדיה הגאורגית סובייטית (1983), כרך 6, עמ' 164, בגאורגית
לקיחת החוק לידיים או עשיית דין עצמי (מלועזית: ויג'ילנטיזם או אלימות ויג'ילנטית) היא פעילות מחוץ לחוק של אכיפת חוק, מניעה וחקירה של מעשי פשע וענישת הפושעים, על ידי אזרחים מן השורה (יחידים וקבוצות) שהמדינה לא הסמיכה אותם לכך ולא הסדירה בחוק את מעשיהם.
פעולת לקיחת החוק לידיים לרוב מונעת מתחושת האזרחים שהשלטון לא מספק להם את ההגנה שהם זכאים לה על-פי חוק, או שההליך הרשמי פגום, ותוך העדפת הסולידריות על פני חוקי המדינה.
למושג יש הגדרות רבות שונות.
בספרות מדע המדינה, הוא מיוחס לקשת רחבה של צורות התנהגות קיצוניות, החל מאי-ציות אזרחי וטרור ועד אלימות ממוסדת.
אדם שלוקח את החוק לידיו נקרא "ויג'ילנטי" (Vigilante).
מושג זה מוכר באנגלית מהמאה ה-19, והשימוש המוקדם ביותר המוכר בו הוא כתואר לחברי ועדות משמר אזרחי , שהוקמו בארצות הברית כדי לתפוס עבדים נמלטים.
הוא שאול ממילה בספרדית שמשמעותה "זקיף", "שומר", ושורשיה בפועל הלטיני Viligare – להיות דָּרוּךְ, ערני.
לפי הטיפולוגיה הסוציו-פוליטית של חוקר מדע המדינה דייוויד מארש לסוגי השתתפות פוליטית על-פי רמת האלימות, לקיחת החוק לידיים יכולה להתקרב לרמת האלימות הגבוהה ביותר של השתתפות פוליטית-אזרחית.
בתלמוד נחלקו האם מותר לאדם לעשות דין לעצמו או לא.
בהסבר המחלוקת מובא כי במקום שיש הפסד, קיימת הסכמה כי מותר לאדם לעשות דין לעצמו; לדוגמה, אדם שמילא את חצר חברו בכדים, רשאי חברו לשבור אותם כדי לצאת ולהיכנס לחצרו שלו.
לעומת זאת במקרה בו אין הפסד מיידי, נחלקו רב יהודה ורב נחמן: לשיטתו של רב נחמן, אף במקרה בו אין הפסד מיידי – אדם עושה דין לעצמו.
הרמב"ם פוסק להלכה כשיטתו של רב נחמן, וכותב:
המוטיב הכללי של אכיפת החוק או אמות מידה צודקות שלא באמצעות מערכות החוק המקובלות עומד במרכזן של יצירות ספרותיות נודעות דוגמת "מיכאל קולהאס", "הרוזן ממונטה כריסטו", או סרטי קולנוע דוגמת "משאלת מוות" וסרטי ההמשך שנוצרו בעקבות הצלחתו.
גם סדרות טלוויזיה דוגמת דקסטר עוסקות בלקיחת החוק לידיים.
היעדרה או כישלונה של מערכת החוק במערב הישן של אמריקה יצרה את הרקע להופעת המערבונים, וחלקם מבוססים על מוטיב לקיחת החוק לידיים או מאבקם של אנשי חוק במי שרוצים לקחת את החוק לידיים ולבצע מעשה לינץ'.
גם הסרט "הארי המזוהם" וסרטי ההמשך שלו עוסקים באספקטים שונים של לקיחת החוק לידיים, במקרים אלה על ידי שוטרים הפועלים מתוך מערכת האכיפה, אך לא בהתאם לציוויים שלה.
בקומיקס, לקיחת החוק לידיים מקובלת בקרב גיבורי-העל והאנטי גיבורים: לדוגמה המעניש, אשר יוצא למסע נקמה באנשי המאפיה; באטמן, נוקם על רצח הוריו; יוצא דופן הוא קייסי ג'ונס, אשר שאב את השראתו מסדרות פשע.
גם הסרט "עין תחת עין" עוסק בבעיית לקיחת החוק לידיים בעת כישלון מערכת החוק להעניש את הפושעים.
בית המשפט לרוב רואה בלקיחת החוק לידיים סיבה להחמיר עם הנאשם.
במקרה בו בית משפט מחוזי הקל בעונשו של נאשם שהכה אדם שזרק עליו אבנים מכיוון שהנפגע "לא היה עובר אורח תמים", החמיר בית המשפט העליון בעונש ובין השאר כתב השופט אהרן ברק: "המשיב עשה דין לעצמו, ופגע בחשוד שהיה נתון למשמורת המשטרה.
זוהי נטילת החוק לידיים, שאינה אלא התעמרות בחוק, זלזול בחוק והתעלמות ממנו.
מי שנוטל את החוק לידיו נוטל לעצמו את הכוח – ללא זכות – להפר את החוק".
בהתייחס לנקמת דם קבע בית המשפט העליון: "כידוע, נקמת דם אינה מהווה שיקול לקולה; והגיעה העת להחדיר זאת להכרתם של כל הנוגעים בדבר".
עם זאת, השופטים בישראל התלבטו באיזון הנכון בענישה של נאשמים על עבירות של פגיעה במי שפגע בהם או בקרוביהם.
במקרה של כרמלה בוחבוט שהרגה את בעלה לאחר שסבלה מהתעללותו במשך שנים רבות ביקשו השופטים להקל בדינה אך מנגד ציינו:
במקרהו של דוד מזרחי שדרס מחבל שדקר את אשתו אך לא גרם לו לפגיעה ממשית נחלקו השופטים לגבי העונש הראוי.
השופט בן ציון גרינברגר, שפסק בדעת הרוב המקל, הביע את ההתלבטות במילים:
לעומתו כתב בפסק דינו השופט צבי סגל:
לקניק (Lekenik) הוא כפר ורשות מוניציפלית, במחוז Sisak-Moslavina, במרכז קרואטיה.
לקניק שוכנת לצידי הכביש הראשי בין זאגרב לעיר סיסאק, 35 ק"מ דרומית לזאגרב.
בכפר מתגוררים 1,850 תושבים וברשות המקומית 6,170 תושבים, במספר כפרים נוספים.
רוב התושבים בכפר וברשות המוניציפלית הם קרואטים.
בנם הצעיר של רוזה והיינריך מאן, יוליוס מאן ואחותו הקטנה, גיזלה, היו הילדים היחידים של משפחת מאן מלקניק, שנשארו בלקניק, עד שגורשו על ידי הקרואטים האוסטשים, למחנה ההשמדה הקרואטי שהוקם לגדות נהר הסאווא (Sava), ונקרא על שם היישוב שלידו "יאסנובץ" (Jasenovac) שבו נרצחו עוד אלפים רבים ואחרים.
יוליוס מאן היה האיש שהקים בלקניק בתשיעי במאי 1909 את ה"DVD" - חבר מתנדבי כיבוי אש (בקרואטית Dobrovoljno Vatrogasno Društvo).
מאן היה היו"ר של חבר מתנדבי כיבוי האש במשך כ-28 שנים.
מאז בכל שנה באירוע השנתי שלהם המתקיים בחודש מאי או בסמוך לו, תמיד מזכירים חבריי ה-"DVD" את יוליוס מאן כמי שייסד והוביל אותם במשך אותן שנים.
בשנת 1929 הקים יוליוס מאן את קבוצת הכדורגל המקומית, דאג לצורכי הקבוצה ואף הביא מאמן כדורגל מזאגרב ללקניק.
גם כאן יוליוס מאן היה יו"ר הקבוצה.
עד השנים 1941/1942 הייתה בלקניק קהילה יהודית קטנה, שמנתה פחות מעשר משפחות.
את תיעודה של הקהילה היהודית בלקניק ניתן למצוא בארכיון הממשלתי הקרואטי שבסיסאק.
בלקניק בוצעו בשנת 1970 צילומי החוץ לסרט כנר על הגג, בכיכובו של חיים טופול, בשל דמיונו לשטעטל ולעיירה הדמיונית אנטבקה
בלקניק נמצא הגדול מבין שני כפרי הילדים של רשת SOS, ובו מתגוררים כ-90 ילדים שהוצאו מבתיהם על ידי רשויות הרווחה.
לקסוביזאורוס (שם מדעי: Lexovisaurus) הוא סוג דינוזאור צמחוני ממשפחת הסטגוזאוריים שחי בתור היורה לפני 164.7 מיליון שנה.
משמעות השם של דינוזאור זה היא "לטאת לקסובי" (Lexovii), שבט של קלטים אשר חיו בגאליה, זאת עקב הימצאו בנורמנדי, בה שבט זה חי.
הוא התגלה בקיימברידג'שייר, בריטניה בידי החוקר אלפרד ניקולסון לידס.
עם זאת במקור סברו שהיה מין של דסנתרורוס (בשמו הקודם "Omosaurus").
בהמשך הבינו שמדובר במין חדש שחי באותו האזור.
מדינוזאור זה נמצאו שרידים מעטים ובעיקר עצמות אגן ירכיים באורך 114 ס"מ.
הסטגוזאור עצמו הגיע לאורך שיה מטרים ולמשקל שתי טונות.
הוא היה בעל לוחיות מחודדות ודקות על גבו וקוצים ארוכים בסמוך לזנב.
בדומה לקנטרוזאורוס היו לו בליטות מחודדות גם בבסיס הכתפיים שפנו כלפי חוץ ועזרו להגנה מטורפים.
לקטו-צמחונות או לקטריאניזם (מהשורש הלטיני lact- שפירושו "חלב") הוא סוג של צמחונות המתאפיין באי־צריכת ביצים ובשר.
הרעיון והפרקטיקה של תזונה לקטו-צמחונית בקרב מספר לא מבוטל של אנשים מגיע מהודו העתיקה.
משלהי המאה ה-19 החלה התזונה הצמחונית להיות מובנת בקרב הודים רבים כתזונה לקטו-צמחונית.
תזונה לקטו-צמחונית פופולרית בקרב חסידים מסוימים למסורות הדתיות הדהרמיות כמו ג'ייניזם, הינדואיזם ובודהיזם.
העיקרון שמאחורי אמונותיהם הלקטו-צמחוניות הוא עקרון האהימסה (מסנסקריט: אי-אלימות).
תזונה לקטו-צמחונית מאפשרת מזעור הידבקותם של אותם חלקיקי קארמה רעה שעל פי האמונה נמצאים בכל מקום ונדבקים לנשמה, בין היתר, בעקבות אלימות ובכך משפיעים על גורל הנשמה (נקראת "ג'יבה" בג'ייניזם) בחיים הנוכחיים ובגלגולים הבאים שלה.
לכן, מתבצעת גם הימנעות מפגיעה בחרקים וחיידקים (אשר בעלי שני חושים).
משמעות צמצום זה עבור נזירים ונזירות היא, בין היתר, לבישת פיסת בד על הפה כדי לצמצם שאיפת אורגניזמים וטיטוא הרצפה עליה הם דורכים מפני חרקים.
אי-מודעות באשר למה שעוברות חיות בתעשיות משחקת תפקיד מרכזי בהמשך שימושם של ג'יינים בחלב, צמר ומשי.
הארגון PETA וג'יינים טבעוניים פועלים כדי לקדם ג'יינים לעבר לקטו-צמחונות מלאה (אשר לא רק בגדר תזונה) ולעבר טבעונות באמצעות סיפוק מידע על התעשיות, ובכך הם, למעשה, מקדמים ג'יינים גם לעבר יישום נכון יותר של עקרון האהימסה.
אחד ההבדלים בין תזונה טבעונית ללקטו-צמחונית הוא הימנעות ממוצרי חלב.
טבעונים אינם צורכים חלב בגלל סיבות מגוונות, וביניהן: סיבות בריאותיות, סיבות סביבתיות, סיבות דתיות, סיבות מוסריות, העדפת טעם ועוד.
אלקסנדרה לקסיונס-דויג היא שחקנית קנדית.
כיכבה בתפקיד אנדרומדה בסדרת המדע הבדיוני האמריקאית-קנדית "אנדרומדה".
נולדה בטורונטו שבאונטריו לגלוריה לקסיונס, אחות מוסמכת שהיגרה לקנדה מהפיליפינים, ולדייוויד דויג, מהנדס קנדי ממוצא אירי וסקוטי.
למדה את שפת הסימנים האמריקאית בנעוריה.
+קולנועשנהסרטתפקיד1995Junglegroundספיידר2000No Alibiקמיל2002Jason Xרוון לה פונטן2011כוח טקטיג'נרד
+טלוויזיהשנהסדרהתפקידהערות1994TekWarבוקרתסרט טלוויזיהTekWar: TekLords1994–1996TekWarתפקיד משני1996פלאש גורדוןדייל ארדןדיבוב; תפקיד ראשי1997While My Pretty One Sleepsצה צהסרט טלוויזיה1999CI5: The New Professionalsטינה באקוסתפקיד ראשי1999–2000Tradersאם.ג'יי.
לקסוס CT (ביפנית: レクサス・CT, באנגלית: Lexus CT, קרויה גם: לקסוס CT200h) היא מכונית משפחתית סוב-קומפקטית והיברידית מסוג "כלי רכב חשמלי היברידי" מתוצרת חטיבת רכבי היוקרה לקסוס, בבעלות יצרנית הרכב היפנית טויוטה אשר מיוצרת משנת 2011 ביפן.
דגמי "לקסוס CT" מיוצרים ברמות גימור מהודרות.
ב-2013 עבר הדגם מתיחת פנים ראשונה (לדגמי 2014) ובשנת 2017 מתיחת פנים שנייה.
דגמי "לקסוס CT" משווקים ביפן מינואר 2011, ובארצות הברית שווקו ממרץ 2011 – מאי 2017.
מנוע קדמי הכולל מנוע בנזין ומנוע חשמלי.
מבחני בטיחות - 5 כוכבים (מתוך 5) (שנת 2011) בארגון להערכת בטיחות של כלי רכב יורו NCAP .
לקטאנטיוס פלאקידוס (Lactantius Placidus; 350–400 לספירה לערך, או המאה ה-6) היה מדקדק, מחבר סכוליה ומיתוגרף לטיני.
לקטאנטיוס פלאקידוס היה המחבר המשוער של פרשנות על שירו של סטאטיוס, "תבאיס" (Thēbaïs) .
וילהלם זיגמונד טויפל זיהה אותו עם לוקטאטיוס פלאקידוס (Luctatius Placidus), המחבר לכאורה של מילון מונחים לטיני מימי הביניים שכותרתו Glossae Luctatii Placidi grammatici ("ביאורים של לוקטאטיוס פלאקידוס המדקדק").
כמה סופרים מייחסים לו גם חיבור אנונימי שכותרתו "קיצורי מעשיות במטמורפוזות של אובידיוס" (Narrationes fabularum quae in Ov.
occurrunt), אולם פרנץ ברציגהיימר (Franz Bretzigheimer) טען נגד השקפה זו, על סמך זאת שאצל הפרשן של סטאטיוס חסרה עדות לגישות נוצריות אותן ניתן לראות ב-Narrationes.
על טבעו של האל העליון
בפרשנותו ל"תבאיס", הוא דן בטבעו של "האל העליון" (IV, 515).
בדיון זה מופיעה הקביעה כי אסור לדעת את שמו.
לקטאנטיוס פלאקידוס מזהה את האל העליון (summus deus) עם הדמיאורג, השקפה שלא עלתה בקנה אחד עם התפיסה הרווחת בנאופלאטוניזם של זמנו, אולם תאמה לאמונות הזורואסטריות והיהודיות, לפיהן האל העליון הוא בורא העולם.
הוא מבטא את העיקרון הפילוסופי ששמו של האל העליון לא יכול להיות ידוע לאף בן אנוש, ושאלו רק סגולותיו וכוחותיו שלהם סוגדים והם נקראים בשמות שונים.
בעניין זה הוא מציין את המאגי הפרסיים, את אורפאוס, את משה (Moyses) "הכהן לאל עליון" (Deus summus, תרגום ללטינית של Υψιστος Θεός῞, הכינוי הרווח לאל היהודי בעולם היווני) וישעיהו (Esaias).
מה שלקטאנטיוס מייחס לברי סמכא אלה בנוגע להגדרת האל, הוא די מעורפל, ככל הנראה בעקבות תרגום רשלני של מקור פילוסופיה כלשהו ביוונית.
לאורך דיון זה, לקטאנטיוס נוטה לבלבל בין תפיסת "האלוהות הבלתי ידועה" עם זו של "האלוהות שאין להביעה במילים", וייתכן שאזכורם של משה וישעיהו קשור ליראה במסורת היהודית כלפי השם המפורש של אלוהים.
לקנבך היא עיר במדינת בורגנלנד שבאוסטריה, שבה התקיימה קהילה יהודית גדולה.
האזור היה בשליטת ממלכת הונגריה במשך מאות שנים.
לאחר מלחמת העולם הראשונה, הובטח האזור לאוסטריה במסגרת חוזה סן ז'רמן וחוזה טריאנון, וב-1921 סופחה לקנבך למדינה האוסטרית בורגנלנד.
ב-1938 במסגרת האנשלוס סופחה לקנבך לגרמניה הנאצית.
ב-1940 הוקם בעיר "מחנה מעצר לצוענים לקנבך" שהאסירים שבו גורשו לאושוויץ בין 1943 ל-1945, שם הושמדו.
לאחר המלחמה הייתה בורגנלנד מהשטחים שהיו תחת כיבוש ברית המועצות, שהרימה באוסטריה רפובליקת חסות, אך ב-1955 כבר זכתה אוסטריה לעצמאות מלאה.
היהודים הראשונים הגיעו ללקנבך בעקבות גירושים.
כפי הנראה כבר ב-1496 הגיעו מגורשים משטיריה.
ב-1527 הגיעו מגורשים משופרון וברטיסלבה.
הקהילה החדשה פתחה בפני יהודי האזור אפשרויות תעסוקה חדשות, ובמחצית השנייה של המאה ה-16 התיישבו בלקנבך יהודים רבים בעיקר מנקנמרקט הסמוכה.
ב-1670 הוצא צו גירוש ליהודי אוסטריה על ידי הקיסר לאופולד הראשון, ויהודי לקנבך היגרו לגרמניה, פולין, מוראביה ובוהמיה.
תוך זמן קצר, הודות למאמאציהם של הרב שמשון ורטהיימר והנסיך פאול אסטרהאזי, הורשו יהודים לשוב לבורגנלנד.
במאה ה-18 ידעה קהילת לקנבך פריחה ושגשוג והיא הייתה לאחת מ"שבע קהילות" בבורגנלנד שהיו מרכז יהודי חשוב.
היא הגיעה לשיאה בראשית המאה ה-19, אך בשנות ה-60 של המאה ה-19 האוכלוסייה הידלדלה בעקבות התמעטות מקומות תעסוקה.
ב סונפו לקהילת לקנבך הקהילות הקטנות הסמוכות: אונטר-פראואנהייד , הוריטשון , נויטאל , שטוב , אובפולנדורף לוצמאנסבורג , ניקיטש וניידורף .
באותה תקופה פעלו בה כמה אגודות קהילתיות וסניף של "צעירי אגודת ישראל".
כמו כן, היה בלקנבך גם בית ספר יהודי.
לאחר האנשלוס, נמלטו עשירי הקהילה מלקנבך.
יתר היהודים, 313 במספר, גורשו לווינה במשאיות, בכמה משלוחים בין 11 במרץ ל-18 באפריל 1938. ברוב המקרים, לא הורשו היהודים לקחת איתם שום רכוש למעט הבגדים שלגופם.
במאי 1938 הוכרזה לקנבך כ"יודנריין".
רכוש היהודים וכספם הוחרמו על ידי המפלגה הנאצית, וחובות שהיו חייבים נוצרים לבעלי עסק יהודיים נמחקו.
נכסי היהודים נמכרו במכירה פומבית, והרווחים ממכירתם הועברו למועצה המקומית.
בחודשים שלאחר מכן, הספיקו חלק מפליטי לקנבך להגר מוינה להונגריה, ארץ ישראל, שנגחאי, ארצות הברית, בריטניה ושווייץ, עד שהנאצים הטילו מגבלות על הגירת יהודים.
היהודים שנותרו בווינה גורשו משם למחנות ההשמדה בפולין, שם נרצחו כ-240 מיהודי לקנבך, שהם 70% מיהודיה.
בית הכנסת של לקנבך נבנה לאחר שוב היהודים מהגירוש בשנת 1671, בסיועו של הרב שמשון ורטהיימר.
הוא שופץ בשנת 1859, ושנה לאחר מכן נוספו לו קישוטים וציורי קיר ייחודיים של סיפורם מן המקרא שמשכו מבקרים רבים.
בית הכנסת פוצץ על ידי הנאצים ב-21 בפברואר 1941. הריסותיו שימשו בשימוש משני לבנייה.
בשנות ה-80 נבנה במקום שבו עמד בית הכנסת מבנה חדש, וכיום מוצב לוח זיכרון במקום.
בית הקברות היהודי בלקנבך הוא מהגדולים באוסטריה כולה והגדול ביותר בבורגנלנד.
הוא נוסד בשנת 1729. הוא השתמר עד היום.
בשולי בית הקברות נקברו צוענים שמתו במחנה הריכוז לצוענים בעיר.
חלקם נקברו קרוב מאוד לקברים היהודים.
עקב כך, פסק הרב שמואל הלוי ואזנר כי יש לשתול שדרת עצים שתפריד בין קברי היהודים לקברי הצוענים.
בשנת 1992 מופה בית העלמין, ואותרו בו 1747 מצבות.
המקום שוקם על ידי עמותת "שלום" בסיוע חיילים מצבא אוסטריה בשנים 1994 ו-1995.
הרב חיים בוכנר - יליד פולין, שם למד מפי רבי שבתי סופר.
נמלט מערבה בעקבות פרעות ת"ח ות"ט, ונדד בקהילות שונות במרכז אירופה.
כיהן לתקופה קצרה כרב בלקנבך, עד שנת 1665 לערך.
חיבר חמישה ספרים בהלכה, מנהג, קבלה ודקדוק והוציא לאור ארבעה ספרים של חכמים שקדמו לו.
למשך תקופה ארוכה לא היה רב רשמי בלקנבך, וכיהנו בה מורי צדק שהתמנו על ידי רבני אייזנשטט, מהם ידועים לנו: הרב יעקב קופל הלוי קומן (לאחר מכן דיין בבית דינו של רבי מאיר אייזנשטט), הרב יוסף למברגר והרב מאיר אולמו גינצבורג.
הרב בנימין אייזנשטט (א"ש) - בנו של הרב מאיר אייזנשטט וחתנו של הרב יעקב עמדין.
כיהן מ-1747 עד 1770 כרב בלקנבך ובקוברסדורף.
הרב שלמה זלמן ליפשיץ - כיהן בין 1770 ל־1808. כיהן כרב המדינה בנויוויד.
הגיע ללקנבך לצורך קבלת היתר מאה רבנים מהרב בנימין א"ש, ובשהותו בה נפטר הרב א"ש והוא נבחר למלא את מקומו.
עמד בראשות ישיבה בלקנבך, והיה ממייסדי איגוד "חמש הקהילות" שהיה הבסיס לאיגוד שבע קהילות.
הרב שלום אולמן - בעל "דברי ר"ש", כיהן בין 1809 ל-1825, ועמד בראשות ישיבה גדולה.
הרב אברהם אולמן - בעל "בית אברהם", בנו של ר' שלום.
מילא את מקום אביו כרב וראש ישיבה לאחר פטירתו, עד לפטירתו שלו בשנת 1849.
הרב דוד אולמן - בנו של ר' אברהם.
כיהן כרב וראש ישיבה לאחר פטירת אביו, עד לפטירתו שלו ב-1901. ויתר על משכורתו מהקהילה.
הרב יהודה הכהן קרויס - כיהן בין 1902 עד 1935. תלמיד מהר"ם שיק, כיהן לפני כן כרב וראש ישיבה בינקובאץ' (כיום בקרואטיה).
ב-1935 עלה לארץ ישראל, והתגורר במאה שערים, עד לפטירתו שלוש שנים מאוחר יותר.
עסק בכתיבת ספרי מוסר ביידיש ובעברית ובתרגומם של כאלה מעברית ליידיש.
הרב חיים מאיר אונגר - בעל "מאור החיים" ו"מאור התורה".
חתנו של הרב קרויס, כיהן החל מעזיבתו של חמיו ב-1935 ועד פירוקה של הקהילה ב-1938. תלמיד ישיבת דויטשקרויץ, כיהן כדיין בלקנבך משנת 1931. לאחר האנשלוס נמלט לווינה, ומשם עלה לארץ ישראל.
נפטר בירושלים בשנת 1958. חתנו היה הרב נתן גשטטנר.
הרב דוד ניימן-לאקנבך אב בית דין פרשבורג
יואל (יוליוס) יעקובוביץ', (אחיו של טוביאס יעקובוביץ') שהיה רב בקניגסברג, ברלין ולונדון (אביו של הרב עמנואל יעקובוביץ', הרב הראשי של בריטניה).
יוז'ף רוז'אי (במקור רוזנפלד 1815 – 1885) רופא יהודי-הונגרי, גרונטולוג, חבר נספח באקדמיה ההונגרית למדעים (1864).
לקית' סטנפילד , אשר ידוע לעיתים גם כקית' סטנפילד, הוא שחקן אמריקאי.
הופעת הבכורה שלו בסרט קולנוע היא בסרט "טווח קצר 12" (אנ', (2013) עבורו היה מועמד לפרס אינדפנדנט ספיריט.
סטנפילד קיבל הכרה ציבורית רחבה יותר כאשר שיחק את דמותו של ג'ימי לי ג'קסון אנ' בסרט "סלמה" (2014), את דמותו של הראפר סנופ דוג בסרט "היישר מקומפטון" (אנ', 2015) ופטריק היינס בסרט "המרגל סנודן" (2016).
בשנת 2019 קיבל מועמדות לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר על תפקידו בתור וויליאם אוניל (אנ') בסרט "יהודה איש קריות והמשיח השחור".
לקית' סטנפילד נולד בסן ברנרדינו, קליפורניה, ב-12 באוגוסט 1991. גדל בריברסייד וויקטוריוויל.
לדבריו גדל "בתנאי עוני, במשפחה לא מתפקדת משני הצדדים".
הוא החליט להפוך לשחקן לאחר שהצטרף לחוג דרמה בלימודי התיכון.
תפקידו הראשון של סטנפילד כשחקן, היה בסרט טווח קצר 12 בשנת 2008, שהיה עבודת הגמר של דסטין דניאל קרטון בלימודיו באוניברסיטת סן דייגו.
הסרט זכה בפרס הסרט הקצר בפסטיבל סאנדנס בשנת 2009. בשנת 2010 שיחק בסרט קצר נוסף בשם Gimme Grace, ואז לקח הפסקה ממשחק למשך שבע שנים, ועבד במספר עבודות.
ב-2013 קיבל סטנפילד הצעה מקרטון לחזור ולשחק בעיבוד מחדש של טווח קצר 12 לסרט באורך מלא, שהיה הסרט באורך מלא הראשון שבו שיחק.
סטנפילד היה השחקן היחיד ששיחק הן בסרט הקצר המקורי, והן בסרט המחודש.
במהלך הפקת הסרט, יישם סטנפילד טכניקה של משחק מתודי, והרחיק את עצמו מן השחקנים האחרים, כמו הדמות אותה גילם.