tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
"מטרו בילבאו" היא מערכת המטרו הפועלת בעיר בילבאו ובאזור המטרופוליני של העיר.
בילבאו, בירת ביסקאיה, מפורסמת בזכות מוזיאון גוגנהיים בילבאו, אטרקציית תיירות מרכזית בעיר ובשפך הנהר שלה.
פדרו ביספו (בפורטוגזית: Pedro Bispo'; נולד ב-12 באפריל 1992), המוכר בשם הבמה ביספו, הוא ראפר פורטוגזי.
ב-16 בינואר 2020 הכריז על הקמת חברת תקליטים משלו, "Mentalidade Free", כאשר הזמר איבנדרו היה האמן הראשון שהוחתם במסגרתה.
השניים שיתפו פעולה בשיר "Essa saia", שזכה ליותר מ-18 מיליון השמעות בפלטפורמת ספוטיפיי.
בשנת 2024 הוזמן ביספו על ידי תאגיד השידור הפורטוגזי RTP להלחין שיר לתחרות "פסטיבל דה קנסאו", הליך הבחירה הלאומי של לקראת האירוויזיון.
הוא ביצע את שירו "Casa portuguesa" בחצי הגמר הראשון של התחרות, שנערך ב-24 בפברואר 2024, אך לא הצליח להעפיל לשלב הגמר.
שםפרטיםDesde a Origem יצא לאור: 30 בנובמבר 2015 (פורטוגל)
פורמט: תקליטור, הורדה דיגיטליתMais Antigo יצא לאור: 13 במרץ 2020 (פורטוגל)
שםפרטיםBispoterapia יצא לאור: 9 במאי 2014 (פורטוגל)
פורמט: תקליטור, הורדה דיגיטליתFora D'Horas יצא לאור: 1 ביוני 2017 (פורטוגל)
פורמט: תקליטור, הורדה דיגיטליתMudanças יצא לאור: 2021
ביפ היה ערוץ טלוויזיה ישראלי בכבלים, ששידר בשנים 2001–2010, בתחילה הוגדר ערוץ לנוער ולצעירים, בהמשך הגדיר עצמו כ"ערוץ הצחוק" והחלק להתמקד בתכני הומור בלבד.
ביפ היא חברת בת של "שידורי קשת".
לאחר הורדתו מהאוויר של הערוץ, קשת ייסדה רצועת שידור שבועית בערוץ 2 בימי השידור שלה, בשם "לילה ביפ".
נכון ל-2025 הוא עדיין זמין כאתר אינטרנט.
"שידורי קשת" חתמה על הסכמים לפיהם הערוץ ישודר בחבילה הדיגיטלית החדשה של חברות הכבלים "תבל" "ומת"ב", אך המועצה לשידורי כבלים ולשידורי לוויין לא אישרה להן לרכוש את הערוץ ולשדרו, בשל כלל שאסר על זכייניות ערוץ 2 להיות גם מפיקים של ערוצים משותפים בכבלים.
היא גם ניסתה למכור אותו במקביל לחברת הלוויין yes.
לבסוף התקבל האישור להפעילו, לאחר שהוא נמכר לקבוצת "מימד-צנה" בעלת אולפני מימד, והוא עלה לשידור ב-16 במאי 2001. בספטמבר 2001 חברת "ערוצי זהב" גם החלה לשדר את הערוץ.
ביפ שידר תוכן מקורי, תוכן בידורי של קשת ותוכן קנוי מהעולם.
הערוץ היה ידוע כחממת גידול לכוכבי פריים טיים.
עידו רוזנבלום, שחר חסון, אבי נוסבאום ואחרים החלו דרכם בערוץ ועברו לתוכניות עוגן בערוץ 2. במהלך 2002 רכשה חברת "שידורי קשת" את השליטה בערוץ, לאחר שינוי בכללי הבעלות הצולבת בעקבות איחוד חברות הכבלים ויצירת חברת "HOT".
בשנת 2003 שונה מיתוגו ל"ערוץ הצחוק".
על פי סקרים שונים שערכה "HOT" לאורך השנים, "ביפ" היה אחד הערוצים הפופולריים של החברה, עם אחוזי צפייה גבוהים, בייחוד בקרב בני נוער.
בשנת 2004 שודרה התוכנית "האקדמיה לצחוק", שהייתה תחרות בין סטנדאפיסטים מתחילים לתוכנית ספיישל בערוץ 2. הרייטינג בתוכניות האולפן בערוץ 2 לא עמד בציפיות והתוכנית בוטלה לאחר עונה אחת בלבד.
ביולי 2005 השיק ערוץ סלולרי בפורטל הדור השלישי של חברת פלאפון תקשורת.
בשנת 2007 עבר הערוץ שינוי תדמית שכלל לוגו חדש ומספר תוכניות חדשות, ביניהן: תוכנית הבידור היומית "מהדורה מוגבלת", תחרות הסטנד-אפ בשיתוף עם דומינו גרוס "פרויקט ביפ", התוכנית שליוותה את "האח הגדול" "האחות הקטנה" והסדרה הקומית "בובי ואני".
בשנים 2009–2010 שודרה תוכנית הלייט-נייט "לילה בכיף" בהנחיית דודו ארז ובהשתתפות שחר חסון ואבי אטינגר.
ב-29 ביולי 2010 הודיעה חברת הכבלים HOT כי היא מתכוונת להחליף את "ביפ" בערוץ האמריקאי "קומדי סנטרל" שיעלה בגרסה ישראלית בינואר 2011. זאת בין השאר, משום שאחד מבעלי המניות ב-HOT, נוני מוזס, לא היה מעוניין בהארכת החוזה עם "שידורי קשת", בשל סכסוך שהיה לו עם החברה.
בעקבות כך, החלו אנשי הערוץ לפעול דרך עמוד המעריצים של "ביפ" בפייסבוק ולקרוא למעריצים לעזור ולמנוע את הורדת הערוץ.
במהלך 3 חודשים ניסו אנשי הערוץ באמצעות סרטוני רשת וכתבות בעיתונות לפרסם את הדבר ולגרום בסופו של דבר להשאיר את הערוץ באוויר, ללא הועיל.
שידורי ביפ כערוץ בכבלים הסתיימו ביום שישי, 31 בדצמבר 2010.
לאחר סגירת הערוץ בהוט שידורי הערוץ המשיכו ב-MakoTV.
שידורי הערוץ נסגרו ב-2016 וחלק מתכניו זמינים לצפייה ב-MakoTV (לימים "12+").
מ-2011, לאחר סגירת הערוץ, הוקם אתר ביפ המתפקד כגוף עצמאי ומתמחה בתוכן הומוריסטי בשילוב תכנים שנוצרו על ידי גולשים ויוצרים צעירים, כולל קטעי אינטרנט בעלי אופי קומי מהעולם, לצד תוכניות מקור ששודרו בערוץ ביפ בעבר.
בהמשך נוסף לאתר ערוץ התוכן "ביפ לייב", אשר מהווה תחליף מקוון לערוץ ביפ הטלוויזיוני ומשדר במשך 24 שעות ביממה תוכניות מלאות של ביפ מהעבר ומההווה וכן מספר תוכניות קומיות של הזכיינית "קשת".
מעבר לאתר האינטרנט, משודרות תוכניות מקור של הערוץ בכל יום שישי בלילה בערוץ 2, ברצועה שנקראת "לילה ביפ".
לצד תוכניות מהעבר משודרות תוכניות חדשות כמו "ביפ קומדי בר" (אשר מהווה למעשה המשך לתוכנית "ביפ קומדי האוס"), "מטר שבעים", ו"טלוויזיה במיטבה" - תוכנית המסקרת את שבוע הטלוויזיה החולף ומארחת ידוענים.
משתתפי "טלוויזיה במיטבה" הם דודו ארז, שחר חסון ואבי אטינגר, שהשתתפו גם בתוכניות הערוץ "מהדורה מוגבלת" ו"לילה בכיף".
מאוחר יותר עלתה רצועת השידור "לילה ביפ" גם בלילות שבת.
ברצועה עלו בהמשך תוכניות חדשות כגון "האיש הכי מטומטם בעולם" (בהגשת גיל קופטש) ו"מצעד הביפ", וכן עונות נוספות של תוכניות שהחלו בערוץ ביפ כגון "אל תשאל", "מ'שתגידי" ו"בובי ואני".
"מטר שבעים" (2011-2012): תוכנית מערכונים שיצרו טל רוזנטל ונועם שרון
"טלוויזיה במיטבה" (2011): תוכנית הדגל של לילה ביפ בערוץ 2. דודו ארז, אבי אטינגר ושחר חסון בביקורת פארודית על שידורי טלוויזיה.
"יאללה נקסט" (2010): אפרת אברמוב ואבי אטינגר הופכים מפגשים אקראיים ומפתיעים באינטרנט לתוכנית טלוויזיה יומית.
"לילה בכיף" (2010-2009): תוכנית לייט נייט קומית פרועה בהשתתפות דודו ארז, שחר חסון ואבי אטינגר.
"ביפ קומדי האוס" (2009): סטנדאפיסטים בתחילת דרכם בחשיפה טלוויזיונית ראשונה.
"האחות הקטנה" (2008): תוכנית אירוח בהגשת אפרת אברמוב, המסכמת את הנעשה בבית האח הגדול במבט סאטירי, וכוללת אירוח קומיקאים וראיונות עם המודחים מהבית.
"דבר עם הסוכן שלי" (2008): תוכנית סאטירית העוסקת בעולם הבידור.
"מהדורה מוגבלת" (2007): תוכנית קומית על נושאי אקטואליה בהנחיית דודו ארז ואפרת אברמוב לסירוגין ובהשתתפות שחר חסון, ארי שמאי ואחרים.
"ספרי לילה" (2007): תוכנית טוק שואו לילית בהנחיית שני ספרים מקריית אתא בשם יוסי ויוסי.
"מכת מדינה" (2005): תוכנית היאבקות מקצועית הומוריסטית-סאטירית בהנחיית אבי נוסבאום ואורי חזקיה.
"המדריך למתחילים" (2006): תוכנית שידוכים הומוריסטית בהנחיית אלון נוימן ונתי קלוגר.
"ערוץ הצחוק מציג" (2002-2004): תוכנית המצולמת במועדון סטנד-אפ ובה מופיעים כל אחד בנפרד סטנדאפיסטים כגון שחר חסון, יוסי טרבלוס, אמירם טובים, ירון ברלד ועוד.
איל קיציס ערך ראיונות קצרים עם המשתתפים לפני עלייתם לבמה.
"פיני הגדול" (2003-2004): תוכנית אירוח בסגנון נונסנס הומוריסטי בהנחיית גיל קופטש.
"דאבל דייט" (2002-2004): תוכנית שידוכים הומוריסטית בהנחיית דנה מודן ורועי לוי.
"הרצועה" (2004-2006): תוכנית טלוויזיה הומוריסטית שופעת דמויות וחיקויים בהנחיית טל ברמן ואורי גוטליב.
"המצעד" (2001-2002): תוכנית מוזיקה יומית בהנחיית איריס אברמוביץ'.
"חומר טוב" (2010): כישרונות צעירים ומבוגרים מנסים למכור את החומרים שלהם לקומיקאים שונים, בהם איתי שגב וגיל קופטש.
"אלי נגד העולם" (2003): תוכנית הומור תחרותית בהשתתפות קומיקאים מוכרים ובכיכובו של אלי פיניש.
"ביפ שואו" - מגזין יומי שבו כל יום מנחה אחר מביא את עולם התוכן שלו.
בין המגישים: "שרון קנטור" - שנגעה בביקורת חברתית והביאה למודעות של נושאים אסקפיסטיים; לירון תאני ו"קוואמי דה לה פוקס" - שעסקו במוזיקה שחורה ובביקורת על תקינות פוליטית, זכורה ממנה הפינה עם "הבובה תום"; גדי סבן שעסק בענייני פשע.
"המצעד" - מגזין מצעד שירים בהנחיית איריס אברמוביץ'.
כלל גם תכנים קומיים שלא עסקו בשירים.
התוכנית שודרה תחילה, במתכונת מצומצמת בשידורי ערוץ 2 של "שידורי קשת".
"היכל התהילה" (2010): שעשועון העשור של ביפ, בהנחיית ערן זרחוביץ' ושרון טייכר.
"סיימון" (2009): תוכנית מציאות קומית בה מתחרים מספר צוותים על ידי ביצוע משימות שניתנות להם על ידי סיימון, המגולם על ידי דרור נובלמן.
התוכנית מצולמת ומתרחשת בתל אביב.
"אליפות העולם בכלום" (2008): תחרות בה מתחרים בתחרויות על תואר "אלוף העולם בכלום".
בהנחיית דודו ארז ושחר חסון.
"בהפרעה" (2007): שעשועון טריוויה בו על המתמודדים לענות על השאלות בעוד הם עוברים התעללות קלה, בהנחיית עידו רוזנבלום.
"החטא ועונשו" (2002-2004): שעשועון הומוריסטי החוקר את חטאי משתתפיו, בהנחיית איל קיציס ובהשתתפות טל פרידמן בתור אלוהים.
"דובדבני וקובץ'" (2011): סדרת מערכונים שקודמה באתר ביפ והפכה לתוכנית שלמה.
בכיכובם של הצמד הקומי דובדבני וקובץ', שהם ליאור דובדבני ואילן קובץ'.
"מטר שבעים", "מטר שבעים ושתיים" (2010-2011): סדרת מערכונים טלוויזיונית שנולדה ביוטיוב, בכיכובם של יוצריה: טל רוזנטל ונועם שרון.
"בובי ואני" (2010-2011): סדרת פנטזיה סאטירית בכיכובו של יובל שגב.
"אפרת עושה את ישראל" (2010): מיני סדרה בכיכובה של אפרת אברמוב, שמגלה את ישראל מחדש בשליחות משרד התיירות.
"לגעת באוכל" (2001): סדרה פארודית על סדרות טלנובלה, בהשתתפות איל קיציס וטל פרידמן.
"חיות פשע" (2007-2008): קומדיית פשע שיצרו יובל שגב והאנימטור רועי עידן.
הסדרה משלבת בין בובות ענק, קטעי אנימציה וקטעים מצולמים עם שחקנים כמו מאור כהן, גל זייד ויורם לוינשטיין.
"טופי והגורילה" (2008): סדרה סאטירית למבוגרים עם טופי היפה (שחר רוזנצוויג) והבובה "שוקי" הגורילה.
"כחולים" (2008): תוכנית מערכונים בנושא סקס.
"אין מה לראות" (2008-2009): תוכנית מערכונים על עולם הטלוויזיה בהשתתפות תשעת זוכי גמר פרויקט ביפ, מנקודת מבטו של צופה שמעביר בין עשרות ערוצים ומחפש מה לראות.
"עולמו של רנו פסקאל" (2005-2006): תוכנית הומוריסטית בהנחיית דמויות פארודיות, בכיכובו של יובל שגב.
22" (2004): סדרת אנימציה סאטירית על עולם הצבא הישראלי בדיבובם של אלברט אילוז ודני שטג.
"בטשת מואב" (2003): תוכנית אנימציה קצרה בכיכובו של הדמות חזי פיפוש, שחקן כושל אשר מנסה להשכיר קרקע לשני אנשים שונים.
"שי ודרור" (2002-2003): תוכנית מערכונים סאטירית בהשתתפות ובהנחיית שי גולדשטיין ודרור רפאל.
"הבובלילים - בדרך לחופה" (2009): תוכנית מציאות העוקבת אחר ההכנות לחתונה של עינב בובליל.
בהשתתפות עינב, ורד ויוסי בובליל, אלי בנישתי ואחרים.
"אבי ביטר חי בסרט" (2008): תוכנית מציאות בה אבי ביטר עושה סרט חדש.
"המאסטרו" (2005): תוכנית מציאות המתעדת את חייו של צביקה פיק.
"פרויקט ביפ" (2008-2007): תחרות בין סטנדאפיסטים מתחילים בהנחיית ליאון רוזנברג.
"האקדמיה לצחוק" (2004): תוכנית מציאות שמטרתה מציאת הסטנדאפיסט הבא ושודרה במהלכה גם בערוץ 2, בהנחיית עלמה זק ואיל קיציס.
"אל תשאל" (2009-2010): תוכנית דוקו סאטירית בהנחיית שי שטרן.
מסע בין כוכבים: הסדרה המקורית
עדי אשכנזי: מה זה השטויות האלה?!
הקרקס המעופף של מונטי פייתון
דּוּ-מִינִיּוּת או בִּיסֶקְסוּאָלִיּוּת (הרכב של המילים הלטיניות "בי" (שניים, דו-) ו-"סקס" (מין); ביחד, בקירוב - "מיניות כפולה").
ישנן הגדרות רבות של ביסקסואליות, החל מהגדרות מילוניות פשוטות כמו זו של מילון אוקספורד, המגדיר ביסקסואליות כ"משיכה מינית לגברים ולנשים", ועד להגדרות שכופרות בבינאריה המגדרית והמינית הגלומה בהגדרה הקודמת, ומכירים בסוגים שונים של משיכות, כולל משיכה מינית ומשיכה רגשית.
אלה כוללים: משיכה ללא תלות במין או מגדר, משיכה ליותר ממגדר אחד, ומשיכה של אדם למגדרים דומים ומגדרים שונים משלו.
ישנם גם דיונים ערים בקרב אקדמאים ואקטיביסטים בקהילות להט"ביות האם ביסקסואליות היא נטייה מינית, זהות, דפוס התנהגות, שילוב של חלק או כל אלה, או משהו אחר לחלוטין.
רובין אוקס, אקטיביסטית ביסקסואלית, הגדירה ביסקסואליות כך:
הביסקסואליות לא הוכרה תמיד כסוג מיניות העומד בפני עצמו, ולעיתים הוגדרה הן על ידי הטרוסקסואלים והן על ידי הומוסקסואלים כפיקציה.
לגישה זו ועוד גישות שליליות לגבי ביסקסואליות קוראים ביפוביה.
שתי זהויות שקשורות לביסקסואליות הן פאנסקסואליות ופוליסקסואליות.
המונח "ביסקסואל" הופיע לראשונה במאה ה-19 והתייחס לאנשים בעלי תכונות נשיות וגבריות גם יחד.
ב-1914 החלו להשתמש במונח זה בפירושו העכשווי הקשור לנטייה מינית.
תיעוד היסטורי וספרותי בתרבויות מסוימות מצביע על כך שגברים ביסקסואליים היו תופעה שכיחה ומקובלת אך אין תיעוד היסטורי רב על נשים ביסקסואליות.
חוקרי התנהגות הבחינו בתופעת הביסקסואליות למן אמצע המאה ה-19. תחילה, החשיבו התאוריות את הביסקסואליות למחלת נפש מבחינה רפואית ופסיכולוגית.
תאוריות אחרות ראו בתופעה שלב אבולוציוני להבנת ההומוסקסואליות.
תאוריות אלו מאמינות כי בני האדם התפתחו משלב דו מיני פרימיטיבי, והתפתחו עד להבדלי מגדר פיזיים המלווים בהתפתחויות פסיכולוגיות.
חלק מהמומחים, וביניהם זיגמונד פרויד, הגיעו למסקנה כי בני האדם הם ביסקסואלים באופן טבעי.
ולכן ניתן לחזור אחורה לשלב התפתחותי דו-מיני (ביסקסואלי) פרימיטיבי.
הביסקסואליות התפתחה לאחר שלא נמצא דפוס אחיד אצל הטרוסקסואלים והומוסקסואלים מבחינת משיכה מינית, התנהגות חיצונית ומערכות יחסים שקיימו, עם זאת התפתחות הביסקסואלים תלויה מאוד בהקשר החברתי והפוליטי של התקופה והחברה בה הם חיים.
בעבר לא תויגו ביסקסואלים באותן סטיגמות כמו ההומואים ואף נחשבו לנורמה מקובלת.
ביוון העתיקה הזהות הביסקסואלית נחשבה לנורמטיבית בקרב נערים וגברים בתנאי שהם התחתנו עם אישה והולידו ילדים.
מאז שנות ה-70 החלה התפתחות בהתייחסות לתופעת הביסקסואליות, כאשר ידוענים כמו דייוויד בואי, דייב נבארו, אן הייש והזמר מיקה אימצו וקידמו את הזהות והובילו לפתיחות וקבלה גדולה יותר שלה.
בשנות ה-90 זכתה הביסקסואליות לכתבת שער בשבועון "ניוזוויק" וסדרות טלוויזיה כמו "סקס והעיר הגדולה" כללו ייצוגים של ביסקסואלים.
במהלך השנים נוצרו סטריאוטיפים שגרמו לגברים ונשים ביסקסואלים להרגיש בשולי הקהילות ההטרוסקסואליות וההומוסקסואליות.
למשל, עולות לעיתים קרובות טענות המציגות את הביסקסואליות כשלב מעבר לזהות של הומוסקסואל ואת אנשים ביסקסואליים כמתכחשים לזהותם האמיתית ומדחיקים אותה.
הבעייתיות העיקרית שנותרה עם הזהות הביסקסואלית, קשורה לאי יכולתו של הביסקסואל להתמזג בקבוצה מסוימת מכיוון שבכל קבוצה הוא יהיה חריג.
האדם הופך באותה קבוצה ל"בלתי נראה" ואף חש לחץ חברתי ונפשי למתג עצמו במקום המתאים.
הביסקסואלים נוטים להדגיש את ההבדל בין מין למגדר.
מגדר הוא כקטגוריה חברתית או פסיכולוגית ומחולק לקטגוריות של גבר ואישה.
למשל, העובדה שאישה לובשת חצאית בתרבות המערבית בזמן שגבר בדרך כלל לא, מהווה הבדל מגדרי בין גברים לנשים.
המין לעומת זאת מאופיין על פי ההבדלים הביולוגיים בין זכר לנקבה.
ביסקסואלים בהקשר זה יכולים להימשך למאפיינים המגדריים של גבריות בשני המינים אך לאו דווקא לגוף הגברי.
הביסקסואליות נתפסת פעמים רבות כסוג של בגידה או פוליאמורי (ריבוי אהבות), עקב התפיסה המוטעית והשכיחה כי ביסקסואלים נמצאים תמיד במערכת יחסים מקבילה עם שני המינים.
אולם, כמו בכל נטייה מינית גם ביסקסואלים יכולים לחיות חיי מין שונים ומגוונים כמו מונוגמיה, מספר מונוגמיות, פוליאמורי או יחסי מין מזדמנים עם בן זוג אחד או יותר.
דמות קריטית בשיח על מיניות ביסקסואית הוא אלפרד קינסי, סקסולוג וחוקר מיניות, שטען עוד בשנות ה-40 כי ההפרדה בין הטרוסקסואליות להומוסקסואליות אינה דיכוטומית, אלא בעלת שלבי ביניים.
קינסי יצר סקאלת ערכים בין 0 ל-6 להגדרת המיניות, כאשר 0 הוא הטרוסקסואל "מוחלט", ו-6 הוא הומוסקסואל "מוחלט", ובניהם ערכי ביניים.
הסוציולוגים קולין ויליאמס ומרטין ויינברג פיצלו את הדיכוטומיה של הטרוסקסואל והומוסקסואל לשני סוגים: הומוסקסואל לא בלעדי ("nonexclusive homosexuals") והומוסקסואל בלעדי ("exclusive homosexual"), הם גילו שכשליש מהגברים וכשישית מהנשים שנחקרו מגדירים את עצמם יותר כהטרוסקסואלים.
הגברים נהנים יותר מקיום יחסי מין עם נשים וסביר להניח שיתחתנו.
גברים אלו חשו בושה, חרדה ואשמה לגבי הזהות ההומוסקסואלית.
גילוי נוסף נגע בזהות המינית שיכולה להשתנות במהלך הזמן ואשר תלויה בפתיחות ובהתנסות המינית של כל אדם.
לפי המחקר גברים ביסקסואלים נוטים להתנסות ביחסי מין עם גברים אחרים באמצע שנות העשרה שלהם, כך גם הנשים מתנסות ביחסי מין עם נשים אחרות באמצע וסוף שנות העשרה של חייהן.
הומואים ולסביות מתנסים כשנתיים-שלוש מוקדם יותר.
כמו כל זהות מינית גם לביסקסואלים יש דגלים וסמלים המייצגים את ייחודם.
דגל הביסקסואליות מתאפיין בפסים ורודים המסמלים את הקהילה ההומוסקסואלית, פסים כחולים המסמלים את הקהילה ההטרוסקסואלית ופסים סגולים שמסמלים את השילוב בין הצבעים ורוד וכחול כמו השילוב בין המינים והג'נדרים.
סמל אחר הוא סמל המשולש המשולב, בו יש שימוש בשני משולשים הפוכים בצבעי ורוד וכחול שמשולבים יחד ויוצרים משולש חדש וסגול.
לרבים מהקהילה יש בעיה עם סמל המשולש בוורוד בגלל שיוכו ההיסטורי כסמל להומוסקסואלים במשטר הנאצי ולכן נוצר סמל הירח המשולב בצבעי הכחול ורוד וסגול.
ישנם קולות שמתנגדים לביסקסואליות מסיבות דתיות ולוקחים מקורות מהתנ"ך.
ישנם שמתנגדים מסיבות שמרניות כי הם תופסים ביסקסואליות משיכה מינית שמאיימת על מבנה המשפחה השמרני.
קיימת גם התנגדות בקרב הקהילה הגאה שטוענת שביסקסואליות אינה קיימת.
בקרב הקהילה הביסקסואלית נהוג לקרוא לגישות אלו ביפוביה.
לצד הומוסקסואליות בבעלי חיים, נצפו בקרב מינים שונים גם תופעות המזכירות במאפייניהן התנהגות ביסקסואלית.
כך, לדוגמה, נצפו התנהגויות ביסקסואליות בקרב ברבורים שחורים, כאשר זכרים מסוימים מזדווגים עם נקבות במקביל לקיום מערכת יחסים זוגית ארוכת שנים עם זכרים אחרים.
המונח "מטרייה ביסקסואלית" מתאר הכללה של מספר סוגים של משיכה מינית תחת ההגדרה "ביסקסואליות" בדומה למונח המטרייה הא-בינארי המתאר מספר סוגים שונים של מגדרים.
בין היתר, נכללים תחת המטרייה ביסקסואליות, פאנסקסואליות, פוליסקסואליות, אומניסקסואליות, דמיסקסואליות, בירומנטיות, ובי-קיוריוס.
מקור המונח לא ידוע, אך מקור אפשרי הוא הרשת החברתית טאמבלר.
הגדרת המטרייה והשימוש בה שנויים במחלוקת: חיבור מספר קבוצות תחת מונח המטרייה הופך אותה לסמל של אחדות ותמיכה הדדית עבור אנשים מסוימים, אך פוגע בהגדרה העצמית והאינדיבידואליות של אחרים.
ביעור חמץ הוא חלק ממצוות השבתת חמץ.
חז"ל תיקנו לקיים את הביעור בנוסף לביטול חמץ ולבדיקת חמץ, כדי לקיים את מצוות השבתת חמץ בהידור לפני חג הפסח.
המצווה היא על כל אדם לבער את החמץ המצוי בחזקתו בערב החג.
צורת הביעור ואופיו נידונה בהרחבה בספרות חז"ל.
נהגו ישראל להדר ולבער את החמץ בשרפה, על פי דעת רבי יהודה שטען כי ניתן לבער בשרפה בלבד.
עם זאת, הלכה למעשה אפשר לבער את החמץ בדרכים שונות כמו: פיזור ברוח, הורדת החמץ בבית שימוש, לפגום את החמץ באקונומיקה וכדומה.
זמן הביעור הוא עד שעה חמישית בשעות זמניות (שעה 11:00 לערך).
סוף זמן אכילת החמץ הוא מוקדם יותר, בסוף שעה רביעית בשעות זמניות (שעה 10:00 לערך).
בריכוזי האוכלוסייה החרדית במדינת ישראל, נהוג לבצע את שריפת החמץ במדורות גדולות וציבוריות.
יש נוהגים גם לשרוף את ארבעת המינים, יחד עם החמץ.
לאחר הביעור יש לבטל את החמץ, כלומר להסכים במחשבה בלב שלם שהחמץ מבוטל וחשוב כעפר הארץ.
ואף שכבר נעשה ביטול בערב הקודם, בעת בדיקת החמץ, יש לחזור ולבטלו שוב, כי את החמץ של ארוחת הערב והבוקר לא היה ניתן לבטל בבדיקת החמץ.
נוסח הביטול המקורי נכתב בארמית, לכן נוהגים לומר אותו בארמית ולאחר מכן לומר גם בשפה אותה המבטל מבין.
בערב פסח שחל בשבת הביטול לא מתבצע מיד לאחר הביעור, מכיוון שמקדימים ליום שישי את ביעור החמץ (למעט החמץ ששומרים לסעודות השבת), ואת ביטול החמץ לא ניתן להקדים ליום שישי, כי את החמץ של סעודות השבת לא ניתן לבטל.
לשון נוסח הביטול בארמית הוא:
ויש מוסיפים את המילה "הפקר" לפני המילים "כעפרא דארעא", פעם אחת מתוך שלש.
במהותו של ביעור החמץ נחלקו תנאים.
לדעת רבי יהודה "אין ביעור חמץ אלא שרפה", ואילו לדעת חכמים "אף מפרר וזורה לרוח או מטיל לים".
הגר"ח מבריסק מבאר כשרות שמחלוקתם של רבי יהודה וחכמים תלויה בהגדרה היסודית של מצוות הביעור: האם זו מצווה תכליתית, שבעצם פעולת השרפה הנעשית בחמץ יש מצווה, או שמא מצווה אמצעית היא, שרשותו של האדם תהיה מנוקה מחמץ, ומלאכת הביעור אינה אלא אמצעי לכליון והעדר החמץ.
ר' יהודה שמקפיד על איכות הביעור, שתעשה דווקא בשרפה, סימן שסובר שהמצווה היא בעצם הביעור.
ולחכמים, שההשבתה לשיטתם נעשית בכל דרך, אין המצווה בגוף החמץ המבוער אלא בתוצאה דווקא: אפיסת החמץ מרשותו של האדם.
על החקירה עצמה, מבלי לתלות את הדבר במחלוקת התנאים, עמד כבר המנחת חינוך ובאריכות רבה הוא מתאמץ להוכיח שהדבר תלוי במחלוקת ראשונים.
במהלך דיונו הוא אף מעלה הווה אמינא לנפקא מינה הלכתית: לסוברים שבעצם מעשה ההשבתה יש מצווה, יש על האדם מצווה לשייר לעצמו חמץ כדי שיוכל לבערו בערב פסח ולקיים מצוות "תשביתו", כדרך שיש מצווה ללבוש בגד של ארבע כנפות כדי להתחייב בציצית.
בספר הזוהר כתוב: "חמץ ומצה - דא יצר הרע ודא יצר טוב" (זה יצר הרע, וזה יצר טוב).
ומזכיר פעמים רבות שהמצה מרמזת לצד הקדושה וחמץ לצד הסטרא אחרא.
ונכתב עוד שחמץ הוא בחינת חימוץ המחשבה, בחינת פגם הדעת, אבל מצה הוא דעת.
ולכן בפסח שהוא תחילת תהליך ההיטהרות לקראת קבלת התורה בשבועות, אזי עיקר התיקון הוא אכילת מצה, המסמלת את פינוי המוח מחמץ.
ובדיקת החמץ היא כל אחד לפי דרגתו הרוחנית, לתקן את מעשיו ולהשתפר, ולסלק מעצמו כל מחשבה רעה שיש במוחו.
מובא בשם האר"י: "הנזהר ממשהו חמץ בפסח - מובטח לו שלא יחטא כל השנה כולה".
וביארו את כוונתו, שהיצר הרע תמיד מתחיל ב"משהו", בחוט השערה.
אך ירא שמים לא שומע ליצר הרע גם ב"משהו", לכן מי שנזהר מ"משהו חמץ", כלומר אדם שהוא ירא שמים, ומקפיד בפסח גם על המשהו, אז זה סימן שהוא לא יחטא כל השנה כולה.
ולכן נהגו לומר אחר הביעור "יהי רצון" זה:
האי ביף (Beef Island) הוא אחד מאיי הבתולה הבריטיים.
האי ממוקם בסמוך לאי טורטולה, ומקושר אליו באמצעות גשר המלכה אליזבת.
על האי ממוקם שדה התעופה המרכזי של איי הבתולה - שדה התעופה ביף איילנד.
היישוב העיקרי באי הוא מפרץ טרליס (Trellis Bay), ובו שוק מקומי וכן אתרי תיירות כגון חופי רחצה, מסעדות ובתי קפה.
על האי התגוררה השחקנית האירית מורין או'הרה.
ביפוביה הוא מונח ממדעי החברה המתאר פחד, רתיעה, ביטול, אפליה, או דיכוי נגד ביסקסואלים.
לעיתים קרובות מניחים כי ביפוביה זהה להומופוביה, אך למעשה יש לראות בהן תופעות קשורות, אך נבדלות זו מזו.
בעוד שרוב צורות ההומופוביה והלסבופוביה משפיעות גם על ביסקסואלים, בכל זאת ישנם סטראוטיפים ספציפיים לביסקסואליות.
המילה "ביפוביה" היא הלחם של המילים ביסקסואליות ופוביה, שפירושה בעת או חרדה, אף כי במקרה זה, משמעותה היא חברתית ולא קלינית, בדומה לשימוש בה במושג קסנופוביה – שנאת זרים, שגם לה אין מובן קליני.
ביסקסואלים סובלים מחוסר קבלה לא רק מצד החברה ההטרוסקסואלית, אלא גם מצד קבוצות אחרות של להטב"ק.
היחס השלילי משתי האוכלוסיות, שאחת מהן אף אמורה להיות דומה להם במאפייניה, מכונה "אפליה כפולה".
בחברה ההטרוסקסואלית היחס השלילי דומה במהותו להומופוביה, ובחברת הלהט"ב, היחס השלילי מגיע מצד לסביות והומואים התופסים את המשיכה לבני שני המגדרים כחוסר השלמה עם המשיכה לבני אותו מגדר, ורואים בביסקסואלים הומואים או לסביות שמתכחשים לנטייתם "האמיתית".
סקר שנערך בקרב 600 נשאלים שהגדירו את עצמם חלק מקהילה המולטי-משיכתית בישראל ב-2017 על ידי מרכז ניר כץ והפורום הבי-פאן-פולי העלה ש-98.5% מהמשתתפים דיווחו כי חוו גילויי ביפוביה בכלל, ו-60% העידו על גילויי ביפוביה בתוך הקהילה הלהט"בית.
חלק מהצורות של ביפוביה קיימות בכלל החברה, חלק רק בקרב הקהילה הגאה וחלק רק בקרב הטרוסקסואלים.
ביפוביה בקרב הטרוסקסואלים מבטאת סלידה כלפי הסטייה מנורמות המגדר.
ביפוביה בקרב הומוסקסואלים ולסביות מזהה ביסקסואלים כמשמרים את זכויות היתר של הציבור ההטרוסקסואלי בעודם נהנים גם מההטבות של שייכות לקהילה הלהט"בית.
הומוסקסואלים והטרוסקסואלים נכללים יחד תחת קטגוריית המונוסקסואליות וישנה תפיסה כי ביסקסואליות איננה נטייה מינית אמיתית או לגיטימית.
מחיקת הזהות מתבטאת במגוון אופנים; התייחסות למישהו שהצהיר על ביסקסואליות כהומו, לסבית או הטרוסקסואל, העלמת הביסקסואליות מפעילות של הקהילה הגאה, התייחסויות לקהילה הגאה בתור הקהילה ההומו לסבית, או אי הנגשת מידע בנושאים שונים הקשורים ליחסי מין וזוגיות.
ישנן מספר סטראוטיפים על ביסקסואלים, הנובעים מהתפיסה שהם מיניים יתר על המידה, לדוגמה שההנחה ביסקסואלים הם מופקרים מינית, פוליגמים או פוליאמורים.
ההנחה בעיקר כלפי נשים ביסקסואליות שהיו מעוניינות להשתתף בסקס עם זוג סטרייטים "שלישייה" והצעות חוזרות לכך.
העברת מחלות מין ובמיוחד איידס מהקהילה ההומוסקסואלית לציבור ההטרוסקסואלי או לקהילה הלסבית, וכו'.
סטראוטיפ נפוץ הוא שביסקסואלים נמשכים לשני המינים, ועל כן מוכנים לקיים יחסי מין ללא אבחנה.
לעיתים אף מצוירת הדמות של הביסקסואל כחלק מתאוות כוח וניצול.
ייצוג זה מופיע בשלל ייצוגים בהן הדמות הרעה משתמשת במיניות ביסקסואלית כחלק מהיכולת לשלוט בשאר הדמויות, לדוגמה במופע הקולנוע של רוקי.
למרות שחלק מהביסקסואלים אכן אינם מונוגמיים או נהנים מפעילויות כגון שלישיות אין אלו מרכיבים של הקהילה והרבה פעמים ההפרזה בשכיחות של התופעות האלו גורמת לדעות קדומות כלפי חברי הקהילה.
חלק מהביקורת נגד ביסקסואליות מתייחסת לאופנת הביסקסואליות (bisexual chic) שנפוצה בשנות השבעים בקרב גברים, ובשנות התשעים והאלפיים בקרב נשים.
מבקרים טוענים שהיקף הביסקסואליות מנופח על ידי בני נוער וצעירים שאינם אלא מחקים סלבריטאים ביסקסואלים, בעיקר מוזיקאים ושחקנים, או שביסקסואליות היא שלב חולף בהתפתחות המינית, בו צעירים מתנסים בחוויות מיניות שלא יחזרו עליהן בבגרותם.
לטענת חברי הקהילה התופעה נובעת דווקא משחרור יחסי בקרב בני הנוער ביחס למיניות שלהם כמו גם עליית המודעות לאופצייה להיות ביסקסואל או ביסקסואלית.
בין נזקי הביפוביה ניתן למצוא: מתקפות פיזיות והשפלה שמסכנים את חייהם של חברי הקהילה.
בריאות לקויה עקב חוסר הנגשת מידע ביחס למחלות מין וגם עקב פגיעה במצב הנפשי הנובעת מחוסר קבלה ותחושה שגם בתוך הציבור הכללי וגם בקהילה הגאה אין לביסקסואלים מקום.
כמו כן נמצא שלביסקסואלים יש יחסית הרבה בעיות במציאת עבודה במשרה מלאה, אחוזי דיכאון ואובדנות גבוהים גם יחסית לשאר הקהילה הגאה ובהרבה מקרים ביסקסואלים מרגישים שהם חייבים להישאר בארון.
ביעותי לילה או חלום בלהות הם הפרעת שינה המאופיינת בחרדה קיצונית ואי יכולת זמנית לשוב למודעות.
ביעותי לילה מתרחשים בדרך כלל בין השלבים 1–4 של השינה, ולא בשנת REM/רע"מ (ריצודי עין מהירים), בה מתרחשים רוב החלומות.
בשלבים אלו עשוי האדם להתעורר במקוטע משינה עמוקה (slow-wave sleep) בדרך כלל בליווי בכי, השתנקות, גניחות או צרחות.
בשונה מסיוט, שבו החולם מתעורר לרוב עם תחושת מצוקה, זוכר את החלום או את התחושה השלילית שעורר, ומתקשה לחזור לישון למשך זמן מסוים, בחלום בלהות כמעט בלתי אפשרי להעיר את האדם לגמרי, ובסיום ההתקף הוא חוזר לישון מבלי שהתעורר כלל.
כמו כן, נדיר שהאדם יזכור את תוכנו של חלום הבלהות.
ביעותי לילה נפוצים בעיקר בגיל 3–6. מרבית הילדים הסובלים מתופעה זו עלולים לסבול ממנה עד גיל ההתבגרות המאוחר.
אם התופעה מתפרצת לראשונה בגיל ההתבגרות, היא תימשך ככל הנראה עד הבגרות.
רוב הסובלים מתופעה זו מצליחים לטפל בה ולמתן את התסמינים שלה עד גיל ההתבגרות.
במהלך ביעותי הלילה אין להפריע או לנסות להרגיע את הילדים, כיוון שפעולה זאת רק עלולה לבלבל את הילד ולהפחיד אותו ואף להוביל לעלייה פרדוקסלית בתוקפנות.
הערכה הראשונית מתבצעת על ידי תשאול ההורים, כאשר הם מתבקשים לתאר את ביעותי הלילה שקרו לילדם.
דרך תיאור זה ניתן להבחין בין ביעותי לילה למצבים אחרים.
בנוסף, היסטוריה ואירועים שחווה הילד בילדות המוקדמת עשויים לקבוע האם ההפרעה נובעת מגורם התפתחותי, סביבתי, אורגני, פסיכולוגי או גנטי.
גם הגיל שבו התפרצה התופעה בפעם הראשונה, תדירות ביעותי הלילה, תסמינים במהלך שעות היום, מספר שעות שינה, מתח רגשי, היסטוריה משפחתית של ביעותי לילה, מחלות ביניים, שימוש בסמים אסורים ותרופות שהם נטלו או חיפשו מידע לגביו.
כדי לאבחן אדם הסובל מביעותי לילה אין צורך לבצע בדיקת שינה במעבדת שינה אלא יש לשקול לבצע בדיקת וידאו-פוליסומנוגרפיה , ברגע שישנם ביעותי לילה חוזרים ויוצאי דופן מבחינת גיל ההתחלה, משך או התנהגות ספציפית.
במצב בו מתרחשים לפחות פעמיים בשבוע ביעותי לילה יש לשקול לבצע גם פוליסומנוגרפיה בווידאו.
להופעת ביעותי לילה בגיל 12 יש קשר ישיר לכל התסמינים שהוצגו לעיל, כמו כן כאשר הם משפיעים על יכולת התפקוד במהלך שעות היום, זה עשוי להצביע על אירוע טראומטי מודחק בקרה במהלך השנים הראשונות.
על פי ספר DSM-5, ביעותי לילה הם אפיזודות חוזרות של עוררות חלקית ופתאומית משלב השינה העמוק.
קורה בעיקר בחלק השלישי של מחזור השינה ומלווה בצרחות, בהלות, פחד עז, חוסר תגובה יחסית ותסמינים של עוררות אוטונומית כמו טכיקרדיה, טכיפניאה, סרעפת ואישון מורחב במהלך השלב הזה.
בנוסף, ישנם תסמינים של חוסר זכירה של חלומות, אמנזיה, רטרוגרדית, מצוקה או פגיעה משמעותית בתפקודים חברתיים או אקדמיים.
במקרים קיצוניים ביעותי לילה עשויים להוביל להליכה או ריצה מהירה ומכאן לפגיעות גופניות או נזק לרכוש.
בנוסף, ביעותי לילה עלולים לגרום לחרדה משמעותית מצד ההורים של הילד.
אנשים עם ביעותי לילה נמצאים בסיכון מוגבר לישנוניות, עייפות, דיכאון וחרדה מאנשים שאינם סובלים מתופעה זו.
אחת הדרכים להקל על התסמינים של הסובלים מתופעה זו היא ליצור סביבת שינה מתאימה והיגיינית (הכוללת סילוקם של גורמים העלולים להעיר את הילד, חיות מחמד על המיטה ורעשים סביבתיים).
יש להימנע ממשקאות המכילים קפאין, תרופות שיכולות לעורר ביעותי לילה וכן להפחית את רמת הלחץ המופעלת על הילד.
ההשקפה הרווחת של DOA כהתנהגויות אוטומטיות ואמנזיה אותגרה על ידי תצפיות סובייקטיביות (דיווחי חלומות) ואובייקטיביים (התנהגויות מחוללות חלומות המתועדות בווידאו-פוליסומנוגרפיה), מה שמצביע על כך שהסהרורים הם 'הליכת חלום' במהלך הפרקים שלהם.
נתונים התנהגותיים, חווייתיים, קוגניטיביים ומוחיים (אלקטרואנצפלוגרפיה של הקרקפת [EEG], סטריאו-EEG, צפיפות גבוהה-EEG, הדמיה מוחית פונקציונלית) מתכנסים בהצגת דפוס מנותק במהלך הפרקים.
דפוס מנותק זה דומה למושג החדש של עוררות מקומית עם הפעלה דמוית ערות באזורים מוטוריים ולימביים ועצימות שינה נשמרת (או אפילו מוגברת) על פני רשת פרונטו-פריאטלית.
EEG וקריטריונים התנהגותיים התומכים באבחון DOA עם רגישות וספציפיות גבוהות זמינים כעת.
עם זאת, הטיפול עדיין מתבסס על שליטה בגורמי ההתחלה והמזרזים, כמו גם על הניסיון האישי של הרופאים עם תרופות הרגעה.
יש צורך בניסויים מבוקרי פלצבו כדי לשפר את הטיפול בחולים.
ל-DOA מגיע יותר תשומת לב מחוקרי שינה ורופאים.
שיטה זאת מבוססת על מחקר שבחן כ-2,907 מטופלים שמצא קשר בין ביעותי לילה לטנטון כרוני.
סיוטים וביעותי לילה מתרחשים שניהם בשלב שינת ה-REM, אך נבדלים מהותי אלה מאלה.
ביעותי לילה הם פחדי לילה המלווים בתופעות פיזיולוגיות, אך מרבית האנשים אינם זוכרים שזה קרה להם.
לעומת זאת, סיוטים הם חלומות טורדניים אשר זוכרים אותם בשלב ההתעוררות, ובשונה מביעותי לילה אין כלל תגובות פיזיולוגיות או עוררות יתר כמו צרחות או דופק מהיר.
כמו כן, ביעותי לילה נפוצים בעיקר בגילאים 3–6 ואילו סיוטים שכיחים בכל הגילאים.
בנוסף, פחדי לילה נחשבים לפאראסומניה (אירוע לא רצוי במהלך השינה), בעוד שסיוטים הם סוג של דיסומניה (התנהגות חריגה בשינה).
סיוטים לא יכולים להוביל לביעותי לילה.
אלה שתי תופעות שונות לחלוטין ואין ביניהן קשר ישיר.
בעוד שסיוטים יכולים לגרום למצוקה ולהעיר את האדם, הם אינם מעוררים או עוברים ישירות לפחדי לילה, שהם אירוע פיזיולוגי והתנהגותי מובהק הנובע משנת REM עמוקה לשתי התופעות יש מנגנונים בסיסיים שונים ומתרחשות בשלבי שינה שונים.
ביף סטרוגנוף או בקר סטרוגנוף הוא מאכל בשר בקר מהמטבח הרוסי, בו הבשר מוגש ברוטב של שמנת חמוצה.
מקור המאכל ברוסיה במאה ה-19, והוא נפוץ בכל רחבי העולם.
המאכל נקרא על שם משפחת סטרוגנוב העשירה, אולם לא ברור מדוע מקושר המאכל למשפחה זו.
המאכל נקרא, ככל הנראה, על שם הדיפלומט פאבל סטרוגנוב או על שם אלכסנדר גריגורייביץ' סטרוגנוף מאודסה.
בספר בישול משנת 1861 מאת ילנה מולוחובץ, נזכר תבשיל בשם "בקר סטרוגונוף בחרדל" (Govjadina po-strogonovski, s gorchitseju) בו מושרות קוביות בקר (לא רצועות), מטוגנות, ומוגשות ברוטב חרדל וציר בקר בתוספת מעט שמנת חמוצה.
במתכון זה אין את הבצלים והפטריות המקובלים כיום.
במתכון משנת 1912 נזכר רוטב עגבניות.
בגרסה משנת 1938 ב"לארוס גסטרונומיק", מדובר ברצועות בשר בתוספת בצלים וחרדל או רוטב עגבניות.
לאחר נפילת השלטון הצארי ברוסיה, הוגש המתכון בשם זה במסעדות בסין שבהן סעדו בעיקר גולים רוסיים וגולים מאירופה.
לאחר מלחמת העולם השנייה הגיע המתכון, שהפך לחביב בקרב אנשי צבא ששירתו בסין שלפני המהפכה הקומוניסטית, לארצות הברית, וזכה לפופולריות רבה בשנות ה-50.
המתכון פופולרי גם בברזיל בה הוא מכונה "estrogonofe".
אחת הגרסאות הברזילאיות כוללת קוביות או רצועות ביף (בדרך כלל פילה מיניון) עם רוטב עגבניות, בצלים, פטריות וקרם שמנת טרופה סמיכה מאוד.
קיימת גם גרסה נפוצה בה מחליפים את הבקר ברצועות בשר עוף (הנקראות "פריקסה" במסעדות מסוימות בברזיל).
בדרך כלל מלווה הסטרוגונוף בברזיל גם במנת אורז לבן.
הסטרוגונוף הוא כה פופולרי בקרב אנשי מעמד הביניים העירוני בברזיל, עד כדי כך שפועלות שם אף רשתות מזון מהיר (לדוגמה "Strogonophy's") המוקדשות לסטרוגונוף באגפי המזון בקניונים.
קיימות בברזיל וריאציות רבות - עם או בלי יין, עם תירס מתוק, עם קטשופ במקום רוטב עגבניות, קטשופ עם חרדל, עם חסילונים ועוד.
כיום מקובלת הגרסה שבה מטגנים רצועות בקר עם פטריות, רוטב עגבניות וציר בקר, ומגישים ברוטב עגבניות עם שמנת חמוצה.
ביפדיים (שם מדעי: Bipedidae), היא משפחה של קשקשאים בתת-הסדרה של הטבעונים בתוכו סוג יחיד - בִּיפֶּס (Bipes).
בניגוד לשאר הטבעונים יש להם שתי גפיים קדמיות המשמשות לחפירה.
בגפיים הקדמיות יש לביפדיים 3-5 טופרים, בהתאם למין.
במשפחת הביפדיים סוג אחד בלבד הכולל שלושה מינים, אנדמיים לאזורים במקסיקו.
שניים מתגוררים בדרום מערב מקסיקו ואחד בדרום באחה קליפורניה.
אף על פי שהם מן הסתם הלטאות השכיחות ביותר באזורים בהם הם מתגוררים, הם כמעט ואינם נצפים על ידי בני אדם מפני שהם מתגוררים מתחת לאדמה.
בשנת 1977 פרסם הוברט מואר סמית זיהוי למין רביעי במשפחה, אותו כינה Bipes alvarezi, אולם כיום מקובל שמדובר ב-Bipes canaliculatus.
ביפי קליירו היא להקת רוק סקוטית שכוללת את סיימון ניל (גיטרה, שירה ראשית), ג'יימס ג'ונסטון (שירה, בס) ובן ג'ונסטון (שירה, תופים).
לאחר שלושה אלבומים הגדילה הלהקה את מעריציה משמעותית עם יציאת אלבומם הרביעי, Puzzle בשנת 2007. האלבום קיבל תקליט זהב באנגליה.
הפופולריות שלה עלתה עוד בשנים 2008 ו-2009 עם יציאת הסינגלים "Mountains" ו-"That Golden Rule", ששניהם הגיעו לעשרת הגדולים במצעדי הסינגלים באנגליה.
אלבומם "Only Revolutions", הגיע למקום שלישי במצעדים באנגליה וקיבל תקליט זהב ימים ספורים לאחר יציאתו ב-2009 לאחר מכן קיבל אלבום פלטינה בשנת 2010 והיה מועמד לפרס מרקורי.
סיימון ניל הוא הסולן הראשי של הלהקה אך כל חברי הלהקה משתתפים בחובות השירה.
הלהקה ידועה בהופעותיה החיות האנרגטיות.
הגלגול הראשון של מה שתהפוך להיות ביפי קליירו נוסדה ב-1995 על ידי הגיטריסט בן ה15 סיימון ניל שחבר לבן ג'ונסטון כדי להקים את להקה בשם Screwfish.
בן גייס את ג'יימס ג'ונסטון, אחיו התאום, והשלושה בילו את השנתיים הבאות בחזרות, כתיבת שירים וכיסויים של שירים.
סיימון ניל הגיב על התקופה הזאת ואמר:
"בנקודה זו סביר להניח שנשמענו כמו כל להקה אחרת שאי פעם שמעה את נירוונה.
רק התחלנו לגלות את דוושת הדיסטורשן.
ואז הלכנו בכיוון יותר פאנקי לתקופה.
אני מניח שלוקח קצת זמן להבין מה אתה באמת רוצה.
בהתחלה אתה רוצה להישמע כמו הלהקות האהובות עליך ואחרי זמן מה אתה מבין שאולי אתה יכול להפוך להיות הלהקה האהובה עליך."
ב-31 בינואר 1995 הם הופיעו את ההופעה הראשונה שלהם תחת השם Screwfish כלהקת חימום של להקה בשם Pink Kross.
ב-1997 השלישייה עברה לגלאזגו אשר בה ניל הלך לאוניברסיטת גלאזגו והתאומים הלכו לסטאו קולג'.
הם למדו אלקטרוניקה במוזיקה והנדסת אודיו.
לאחר כמה הופעות ברחבי גלאזגו וקבלת ביקורות טובות מהקהל ראה את הלהקה די בהאל, שבמהרה הפך להיות אמרגן הלהקה.
בהאל הציע להם להוציא סינגל עצמאי.
זמן קצר לאחר מכן הלהקה חתמה עם חברת תקליטים זו.
ב-1 באוקטובר 2001 הוקלט שיר מהאלבום שהוציאו עצמאית ויצא כסינגל, "Justboy" .
מעשה זה חזר על עצמו פעם נוספת ב-4 בפברואר 2002 עם יציאת הסינגל "57".
ב-11 במרץ 2002 יצא אלבום הבכורה של הלהקה, Blackened Sky.
אלבום זה קיבל בכללי תגובות טובות.
בתקופה זו הלהקה החלה לצאת לסיבוב הופעות, בנוסף לכך היו מופע החימום של הלהקה וויזר במרץ של אותה שנה.
ב-15 ביולי יצא הסינגל הרביעי, "Joy.Discovery.Invention" שיצא כאיי סייד כפול עם שיר חדש לגמרי "Toys, Toys, Toys, Toys, Toys, Toys, Choke" שאחרי זה הופיע באלבומם השני The Vertigo of Bliss
בשנת 2003 נכנסו השלישייה לאולפן באנגליה כדי להקליט את אלבומם השני.
ב-24 במרץ יצא הסינגל הראשון מהאלבום, "The Ideal Height" אחריו יצא ב-26 במאי סינגל נוסף, "Questions and Answers".
אלבומם השני של הלהקה The Vertigo of Bliss יצא ב-16 ביוני לביקורות טובות שהתמקדו על הצד הניסיוני של האלבום לעומת אלבומם הראשון והצגת החלק של נגני כלי המיתר באלבום.
לאחר סיבוב הופעות ארוך הלהקה חזרה לאולפן להקליט את אלבומם השלישי.
כבאלבומים הקודמים יצאו שני סינגלים לפני צאת האלבום עצמו.
ב-4 באוקטובר יצא האלבום השלישי של הלהקה Infinity Land וב-14 בפברואר 2005 יצא הסינגל האחרון מהאלבום "Only One Word Comes To Mind".
פרויקט צד של סיימון ניל, Marmaduke Duke גם כן הוציאו אלבום בשנת 2005 ויצאו לסיבוב הופעות יחד עם האחים ג'ונסון.
אלבום רביעי – Puzzle והצלחת מיינסטרים
בשנת 2006 עזבה ביפי קליירו את חברת התקליטים שלה וחתמה עם חברת בת של וורנר מיוזיק גרופ.
בספטמבר טסה הלהקה להקליט את האלבום בקנדה.
מההקלטות הראשוניות יצא הסינגל "Semi-Mental" כסינגל דיגיטלי להורדה ב-25 בדצמבר.
ב-5 במרץ 2007 יצא הסינגל "Saturday Superhouse"והגיע למקום ה13 במצעדי הסינגלים של אנגליה.
המקום גבוה ביותר של הלהקה במצעדים בזמנו.
Puzzle יצא ביוני וקיבל תשואות מהמבקרים והביא ללהקה את המקום הגבהה ביותר שלהם במצעדים עד לאותו זמן.
האלבום הגיע למקום השני במצעדי האלבומים בשבוע הראשון ליציאתו.
אלבום זה נקרא האלבום הטוב ביותר של 2007 על ידי מגדין קראנג.
האלבום הגיע גם למקום 17 באירלנד ומקום 39 בצעדי העולם.
האלבום הגיע לאלבום זהב באנגליה.
נכון לפברואר 2009 אלבום זה מכר כ-300 אלף עותקים.
מופעי חימום ללהקות מפורסמות כמו מיוז באצטדיון ומבלי החדש, המי, רד הוט צ'ילי פפרז והאבנים המתגלגלות עזרו להגדיל את בסיס המעריצים של הלהקה.
הם הופיעו גם בפסטיבלים כגון, Download 2007, גלסטנבורי 2007, פסטיבל רדינג ולידס ו T in the Park הפעם בבמת הלהקות החתומות.
ב-25 באוגוסט פורסם שהסינגל הבא מהאלבום יהיה "Machines" ויצא ב-8 באוקטובר.
הלהקה חיממה את לינקין פארק בסיבוב הופעות האירופאי שלהם בינואר 2008. הם חיממו להקות נוספות כמו Queens Of The Stone Ageובון ג'ובי.
הלהקה הוציאו סינגל נוסף ששמו "Mountains" ביולי 2008 שהגיע למקום ה 5 במצעד הסינגלים הבריטי.
המקום הגבוה ביותר לסינגל של הלהקה עד היום.
סינגל זה שבמקור יצר כסינגל עצמאי בסוף נוסף לאלבום.
שם אלבומם החמישי הוא Only Revolutions באפריל 2009 סיפור סיימון ניל שהם יכנסו לאולפן ההקלטות ב-1 במאי ויקליטו בלוס אנג'לס
מגזין קרנג פרסם ביולי 2009 שהלהקה מצלמת את הקליפ לסינגל הראשון מהאלבום "That Golden Rule".
השיר הושמע לראשונה בתוכניתו של זיין לאו ברדיו BBC One ב-8 ביולי ושם פורסם שהסינגל יצא ב-23 באוגוסט.
השיר הגיע למקום ה10 במצעדי הסינגלים הבריטי.
"The Captain" יצא ב-26 באוקטובר 2009. שגם כן נשמע לראשונה בתוכניתו של זיין לאו ב-8 בספטמבר ושם אישרו שיחממו את מיוז ב 14 מההופעות בסיבוב ההופעות האירופאי שלהם.
Only Revolutions יצא ב-9 בנובמבר 2009. בפברואר 2010 זכה הסינגל "The Captain" בפרס של מגזין NME לקליפ הטוב ביותר.
מ-17 במאי 2012 איפשרה הלהקה למעריצים לצפות בעשיית האלבומים דרך מצלמת אינטרנט אשר חוברה לאתר הרשמי של הלהקה.
ב-31 ביולי 2012, ברדיו 1 של הBBC אצל זיין לאו, הכריז סולן הלהקה סיימון ניל ששם האלבום החדש יהיה Opposites.
בכורת הסינגל הראשון 'Black Chandelier' נעשתה ברדיו 1 של הBBC ב-19 בנובמבר 2012.
Opposites הוא האלבום השישי של להקהת הרוק האלטרנטית הסקוטית, ביפי קליירו, האלבום יצא לאור ב-28 בינואר 2013. באירלנד יצא לאור האלבום ב-25 בינואר 2013.
ביום ראשון ה-3 בפברואר 2013, Opposites הגיע למקום הראשון במצעד האלבומים הבריטי.
זוהי הפעם הראשונה שאלבום של ביפי קליירו הצליח להגיע למקום הראשון במצעד זה.
"Mon the Biffy!" היא קריאה מוכרת על ידי מעריצי הלהקה שבדרך כלל שומעים בהופעות בין שירים או לפני שהלהקה עולה על הבמה.
הלהקה מעולם לא גילתה מה מקור השם 'ביפי קליירו'.
יש להם מספר סיפורים לדרך הגעתם לשם.
סיפור אחד הוא ששם הלהקה מגיע בשחקן כדורגל סקוטי.
הם גם הודו שהם ממציאים סיפורים על איך הגיעו לבחור את שם הלהקה כי משעמם להם מלענות על השאלה הזאת שוב ושוב.
סיפור נוסף הוא שלאחד מחברי הלהקה היה עט ששמו Cliff Richard שקיצורו הוא "Cliffy Biro" שבלילה של שכרות הפכו את האותיות לBiffy Clyro.
סיימון ניל כנראה אישר את סיבה זו כנכונה בראיון ב-2010 ואמר שזהו שם טיפשי שלפעמים לא נעים להסביר את מקורו בתחילת דרכה של הלהקה שאף אחד לא הכיר אותם.
הפריצה הבינלאומית הטובה ביותר מועמדות2009 <div style="text-align: center;">
האלבום הבינלאומי הטוב ביותר <div style="text-align: center;">
הלהקה הבריטית הטובה ביותר מועמדות2010 <div style="text-align: center;">
ביפקייק הוא סרט דוקו-דרמה-להט"בי קנדי-בריטי-צרפתי דובר אנגלית משנת 1999. הסרט הוא מחווה למגזיני פיתוח גוף משנות ה-40, ה-50 וה-60, אשר הופצו בארצות הברית ויועדו לקהילה ההומוסקסואלית, ובפרט למגזין בשם "Physique Pictorial", אשר יצא לאור על ידי בוב מיזר מ"Athletic Model Guild".
עלילת הסרט אותו כתב וביים ת'ום פיטצ'ג'רלד, נכתבה בהשראת ספר-תמונות מאת פ' ולנטיין הובן השלישי, אשר יצא לאור על ידי טאשן, והיא מבוססת על אירועים שהתרחשו במציאות.
בסרט מככבים דניאל מק'אייבור, קרול גודסמן, ג'ק גריפין מאזייקה, ג'ונתן טורנס וג'ושוע פיס.
עלילת הסרט מתארת את אורח חייהם הבלייני של דוגמני ה-"Athletic Model Guild", והוא כולל ראיונות עם דוגמנים ועם צלמים אשר עבודותיהם אכן התפרסמו במגזינים המוקדמים, ובהם ג'ק לה-ליין וג'ו דאלסנדרו.
הסרט מותח ביקורת על תקופת המקארתיזם שבארצות-הברית, בשנות ה-50.
הקרנת הבכורה של הסרט התקיימה בפסטיבל סאנדנס בשנת 1999. הסרט הופץ בארצות-הברית על ידי Strand Releasing, והיה מועמד לשלושה פרסי ג'יני.
דניאל מק'אייבור - בוב מיזר
ג'ושוע פיס - ניל א' או'הארה
ג'ק גריפין מאזייקה - רד
קרול גודסמן - דליה מיזר
תומאס קאווד - עורך דינו של מיזר
ת'ום פיטצ'ג'רלד - עורך דינו של לה-פלור
ביף בורגיניון או בוף בורגיניון הוא תבשיל מהמטבח הצרפתי המכיל בשר בקר שבושל ביין אדום (לרוב יין מאזור בורגון שבצרפת), ציר בקר, שום, בצל ובוקה גארני (זר תבלינים).
לעיתים התבשיל כולל גם בצלי פנינה, בשר חזיר ופטריות.
מאכל זה הוא דוגמה למאכל איכרים פשוט שבמהלך השנים הפך למאכל של המטבח העילי הצרפתי.
מקורו של המאכל בניסיון לעשות שימוש בבשר מאיכות נמוכה על ידי ריכוכו בבישול ארוך ביין.
לימים הפך תבשיל זה לאחד מסמליו של המטבח העילי הצרפתי, בעיקר בעקבות מתכון של השף אוגוסט אסקופייה.
ביעתא בכותחא בארמית, שתרגומו הוא "ביצה בכותח", היא דוגמה בספרות התורנית לדין פשוט שבפשוטים שכל בר בי רב אמור לדעתו.
המונח הפך לביטוי נפוץ בשיח התורני ("פשוט כביעתא בכותחא").
בגמרא מובא הדין שאפילו דבר שברור שהוא מותר כמו אכילת ביעתא (ביצה) בכותחא (מאכל חלבי נפוץ) לא יורה אדם הלכה במקום שרבו נמצא.
לפי רש"י הפירוש הוא שהיה מקום לחשוב שאכילת ביצה בחלב תהיה אסורה משום שהביצה הגיעה מן העוף שהוא מאכל בשרי, ועל כך נאמר שזהו דין פשוט להיתר משום שהביצה אינה מוגדרת כבשר.
לעומתו התוספות אומרים שדבר זה פשוט כל כך שאפילו לא היו מביאים זאת בתור דוגמה, ולכן הם מביאים פירוש אחר בשם הערוך, שמדובר על "ביצים גמורות" (אשכול חלמונים שנמצאו בתוך תרנגולת שנשחטה) ולמרות שלא הוטלו עדיין (כך שהיה מקום לומר שהן כבשר, יותר מבדוגמה שהביא רש"י), דינן פשוט להיתר.
התוספות הנ"ל מביאים מחלוקת ראשונים, מה יהיה לדעת רבי עקיבא שסובר שאיסור בשר בחלב בבשר עוף הוא מדאורייתא, האם בביצים גמורות אלו אכן יתיר או שמא יאסור.
אולם בבשר בחלב, שכל דבר בפני עצמו מותר, לא החמירו לאסור שמא יבואו לאכול את בשר העוף המותר בתוך חלב שרק יחדיו הם אסורים.
ביערות פולין (ביידיש: אין פוילישע וועלדער, בפולנית: W lasach polskich) הוא סרט קולנוע אילם בשפת היידיש תוצרת פולין משנת 1929.
לסרט נבחר הנושא העוסק ביחסים שבין פולנים ליהודים.
הסרט היה עיבוד של הספר ביערות פולין של יוסף אופטושו.
היועץ המדעי של הסרט היה ההיסטוריון הנודע מאיר באלאבן.
סרט זה היה הסרט האילם היהודי האחרון, ואיתו בא הקץ של הקולנוע היהודי האילם.
הנושא המרכזי של הסרט הוא המרד הפולני של 1863 והשתתפות היהודים בו.
גיבור הסרט הוא מרדכי, בנו של מנהל עסקי היערות של נסיך פולני.
הוא חונך במסורת יהודית, אך ספג גם אגדות עם פולניות.
אחד הסיפורים מהם הושפע מאוד היה על ברק יוסלביץ.
כדי להרחיק את מרדכי מאהובתו רחל הוא נשלח לחצר צדיק מקוצק.
שם הוא פוגש קבוצה של יהודים המשתפים פעולה עם הפולנים נגד הרוסים, זה קורה לפני המרד של 1863. מרדכי מצטרף אל הכוחות הלוחמים נגד הרוסים.
בקרב הראשון הוא נפצע, בזמן טיפולו בבית החולים האחות המטפלת בו היא רחל אהובתו.
ביף האוורד טאנן הוא דמות בדיונית בטרילוגיית סרטי "בחזרה לעתיד".
וילסון מגלם את דמותו של ביף בכל שלושת הסרטים, כמו גם בבחזרה לעתיד: מתקן השעשועים שבאולפני יוניברסל, ומדבב את הדמות המצוירת, בסדרת האנימציה.
ביף הוא בריון גדול, גס רוח, יהיר ואלים שמשיג מה שהוא רוצה על ידי רמאות או באמצעות הפחדה של אחרים (למשל: על מנת שיעשו את העבודה שלו בשבילו).
לו ולבני משפחתו יש נטייה לשבש מטבעות לשון, באופן שגורם להם להיראות טיפשים ומגוחכים, אף על פי שכוונתם הייתה להעליב או להפחיד.
כל בני המשפחה סולדים מזבל.
הקללה האהובה עליו ביותר היא "ראש תחת" ("Butthead").
ביף נולד בהיל ואלי, קליפורניה.
הוא נינו של ביופורד טאנן, וסבו של גריף (גריף קורא לביף "סבא".
שם משפחתו של גריף לא נאמר).
במקום ללמוד בבית-הספר התיכון, הוא מעדיף לאיים על ג'ורג מק'פליי, על מנת שזה יעשה עבורו את שיעורי הבית שלו במקומו, בזמן שהוא שותה ומבלה עם חבריו.
רוב חבריו ללימודים של ביף פוחדים ממנו.
עם זאת, הוא פחות אמיץ כשהוא לבדו, ללא חברי הכנופיה שלו (מאטץ', סקינהד, ו-D-3).
על פי טיוטת תסריט ראשונית, שמו האמצעי של ביף הוא "הווארד".
על פי הסרט השני, הוא גר ביחד עם הסבתא שלו, גרטרוד טאנן, ברחוב מייסון 1809, היל ואלי (נכון לנובמבר 1955).
בשנת 1955, ביף היה דלוק על לוריין ביינס (בעוד היא, מצידה, לא סובלת אותו).
עם זאת, בשנת 1985 החלופית נחשף כי בסופו של דבר לוריין טאנן התחתנה עם ביף, על מנת שלילדיה (מג'ורג' מק'פליי המנוח) יהיו חיים טובים יותר.
בשנת 1985 המקורית, המצב המשפחתי של ביף איננו ידוע; בכל הטרילוגיה לא נעשה כל אזכור אודות אישה או ילדים.
נכון לשנת 2015, לביף יש נכד בגיל העשרה, גריף טאנן, עובדה המעידה על כך שלביף יש לפחות ילד אחד בשנת 1985. בסדרת האנימציה נחשף כי לביף יש בן, בשם ביף ג'וניור.
במיתולוגיה הנורדית, ביפרוסט (בנורדית עתיקה: Bifröst, נהגה ביוורוסט) הוא גשר קשת בוערת, המחבר בין מידגארד, עולם בני האדם, לבין אסגרד, ממלכת האלים.
באדה פואטית, אסופה של פואמות מיתיות, שנאגדה במאה ה-13 על סמך מקורות מסורתיים, קיימת התייחסות לגשר באמצעות השם "בילרוסט" (Bilröst).
באדה פרוזאית שחיבר סנורי סטורלוסון, גם כן במהלך המאה ה-13, הגשר נקרא "ביפרוסט" (Bifröst); כך גם נקרא הגשר בשירה הסקנדינבית והאיסלנדית.
בסופו של דבר, הן באדה פואטית והן באדה פרוזאית, ההתייחסות לגשר היא בשם "אסברו" (Asbrú - "גשר אסיר" בנורדית עתיקה).
על פי אדה פואטית, הגשר מסתיים בגן העדן הימינביורג, מקום מגוריו של האל היימדאל, ששומר עליו מפני גזע של ענקים.
החוקר אנדי אורצ'ארד טוען כי ייתכן והמילה ביפרוסט - משמעותה "דרך מנצנצת".
הוא מציין כי החלק הראשון של המילה בילרוסט הוא ביל (כלומר "רגע") - דבר ה"מצביע על האופי החולף של הקשת" - שאותו הוא מקשר לחלק הראשון של המילה ביפרוסט הוא שם הפועל בנורדית עתיקה ביפה (כלומר "לנצנץ" או "לנער").
אורצ'ארד מציין כי בכך יש רמיזה לתכונת "הברק המבריק" של הגשר.
רודולף זימק, חוקר שפות גרמאניות אוסטרי, טוען כי פירושה של המילה ביפרוסט הוא "הדרך לגן העדן המתנדנד".
הוא גם מציע פירוש חלופי, "קשת בענן הנראית להרף עין", עבור המקרה היותר סביר לטענתו שהמונח בילרוסט הוא המונח המקורי מבין השניים.
שני שירים באדה פואטית ושני ספרים באדה פרוזאית מספקים את המידע הבא אודות הגשר:
באדה פואטית, הגשר מוזכר בשני שירים - "הבלדה של גרימניר" (Grímnismál) ו-"הבלדה של פאווניר" (Fáfnismál) - שם הוא מכונה בילרוסט (Bilröst).
באחד משני הבתים בשיר "הבלדה של גרימניר" שמזכירים את הגשר, גרימניר (האל אודין בתחפושת) מעניק לאגנר הצעיר ידע קוסמולוגי, ובכלל זה הידע שבילרוסט הוא הטוב שבגשרים.
בהמשך הבלדה, גרימניר מציין כי הגשר "שורף את כולם בלהבות" בעוד האל ת'ור, מדי יום, נאלץ לחצות ברגל שני נהרות.
ב-"בלדה של פאווניר", הדרקון הגוסס פאווניר מספר לגיבור סיגורד כי במהלך אירועי ראגנארוק, כשהם נושאים חניתות, האלים ייפגשו באוסקופניר (Óskópnir).
משם, האלים יחצו את הגשר, אשר יתפרק כאשר הם חוצים אותו, מה שיגרום לסוסיהם לדהור דרך נהר עצום.
הגשר מוזכר בספרי אדה פרוזאית "ההטעיה של גילבי" (Gylfaginning) ו-"שפת השירה" (Skáldskaparmál), שם הוא מכונה ביפרוסט.
בפרק 13 של "ההטעיה של גילבי", גנגלרי (המלך גילבי בתחפושת) שואל את דמותו של המוכתר הגבוה ביותר מהי הדרך הקיימת בין השמים לבין הארץ.
המוכתר צוחק ומשיב כי השאלה היא לא נבונה, וממשיך ומסביר כי האלים בנו גשר בין השמים לבין הארץ.
בחוסר אמון, הוא שואל את גנגלרי אם הוא לא שמע כבר את הסיפור קודם לכן ואומר לו שבוודאי הבחין בו בעבר, תוך שהוא מציין כי גנגלרי, ככל הנראה, מכיר את הגשר כקשת בענן.
המוכתר הגבוה אומר שהגשר מורכב משלושה צבעים, יש לו כוח רב, והוא "בנוי עם כישרון ואמנות במידה רבה יותר מאשר מבנים אחרים".
המוכתר הגבוה מציין כי למרות שהגשר חזק, הוא יישבר כאשר "הבחורים של מוספל" ינסו לחצות אותו, וסוסיהם יאלצו לשחות ולחצות "נהרות גדולים".
גנגלרי אומר שלא נראה לו שהאלים "בנו את הגשר בתום לב אם הוא עלול להישבר, בהתחשב בעובדה שהם יכולים לעשות ככל העולה על רוחם".
המוכתר הגבוה מגיב שלא מגיע לאלים שיאשימו אותם בשבירת הגשר, שכן "אין שום דבר בעולם הזה שיכול להיות בטוח, בעת ההתקפה של בניו של מוספל".
בפרק 15 של "ההטעיה של גילבי", המוכתר השני אומר כי ביפרוסט נקרא גם אסברו (Asbrú), וכי כל יום האלים רוכבים על סוסיהם על פני גשר זה, למעט ת'ור, שחוצה ברגל דרך המים הרותחים של הנהרות קורמט (Körmt) ואורמט (Örmt) כדי להגיע אל הבאר של אורד.
המוכתר מצטט את הבית השני מתוך "הבלדה של גרימניר" (Grímnismál), בו מוזכר הגשר .
גנגלרי שואל אם האש שורפת מעל ביפרוסט.
המוכתר הגבוה משיב כי באדום של הגשר בוערת אש, ובלעדיה, הכפור והר של יותנר (jotnar) היו "עולים השמיימה" אם כל מי שהיה רוצה היה גם יכול לחצות את ביפרוסט.
המוכתר הגבוה מוסיף כי בגן העדן, "יש הרבה מקומות יפים" וכי "בכל מקום יש הגנה אלוהית מסביבו."
בפרק 17, המוכתר הגבוה מספר לגנגלרי שהמיקום של הימינביורג "עומד בקצה גן העדן, [במקום] שבו ביפרוסט מגיע לגן עדן".
הוא מתאר את היימדאל (פרק 27) ומספר כי הוא מתגורר בהימינביורג, סמוך לביפרוסט, ושומר על הגשר את Heimdallr אלוהים בפרק 27, גבוה אומר כי Heimdallr מתגורר Himinbjörg ידי ביפרוסט, ושומר על הגשר מפני ההר של יותנר בעודו יושב בקצה השמים.
בפרק 34, המוכתר הגבוה מצטט את הראשון מבין שני הבתים של "הבלדה של גרימניר", בהם מצוין הגשר.
בפרק 51, המוכתר הגבוה מנבא את אירועי ראגנארוק.
הוא אומר כי במהלך ראגנארוק, השמים יחצו לשניים, ומתוכם ירכב בנו הרביעי של מוספל.
כאשר בניו של מוספל יחצו את ביפרוסט - הוא יישבר "כפי שנאמר לעיל".
בספר אדה פרוזאית "שפת השירה" (Skáldskaparmál), הגשר מקבל אזכור בודד.
בפרק 16, ביצירה מהמאה ה-10, ביפרוסט מכונה "דרך המעצמות".
בתרגומו של אדה פואטית, הנרי אדמס בלאוס מעיר כי משמעות הקטע, המזכיר את ת'ור ואת הגשר, עשוי להיות שעל "ת'ור ללכת ברגל במהלך הימים האחרונים של ההרס, כאשר הגשר בוער.
פרשנות אחרת, לעומת זאת, היא שכאשר ת'ור עוזבת את השמים, הגשר הופך לחם תחת השמש".
ג'ון לינדאו מצביע על קבלה בין גשר ביפרוסט - "גשר בין הארץ והשמים, או בין האדמה לעולם של האלים" - לבין הגשר שמעל נהר Gjöll - "גשר בין הארץ והעולם התחתון, או בין האדמה לעולם של המתים".
כמה חוקרים שיערו כי ביפרוסט עשוי לייצג את שביל החלב.
בִּיפוֹנַאזוֹל היא תרופה אנטי-פטרייתית אימידאזולית.
נוסחתה הכימית היא - C22H18N2.
הוא חוסם את מעבר ממתילנדיהידרולנוסטרול לדסמתילסטרול בפטריה ומדכא את ה-HMG-CoA.
ישנן מספר תרופות המבוססות על ביפונאזול, ביניהן המשחה קומאגיס, של פריגו, השמן (מופיע גם כמשחה) Canespor ועוד.
ביפאלו , הוא פר גדול שנוצר מהכלאה בין ביזון אמריקאי לבקר הבית על מנת ליצור גזע בקר המשלב את המאפיינים של שני המינים עבור ייצור בשר.
לביפאלו בדרך כלל יש מראה וקרבה גנטית גדולה יותר לבקר, כשעד שלוש שמיניות (37%) גנים של ביזון הביפאלו עדיין קרוי "בקר", ויותר מכך הוא מכונה כבר "ביזון".
כדי להפיק הכלאה מוצלחת, משתמשים בדרך כלל בזכרי בקר הבית ובנקבות של ביזון.
המקבילה האירופאית של הביפאלו הוא הז'וברוני שמהווה כלאיים בין בקר הבית לביזון אירופי.
כלאיים מקריים בין בקר הבית לביזון האמריקני התרחשו כבר ב-1749 במושבות האנגליות הדרומיות של אמריקה הצפונית.
הניסיונות המכוונים הראשונים להכלאות בין הביזון לבקר, נעשו על ידי קולונל סמואל בדסון מפקח כלא הר סטוני בויניפג בשנת 1880. בדסון קנה 8 ביזונים מעדר שבוי של חקלאי בשם ג'יימס מקי, והוא גידל אותם ברפת יחד עם גזע בקר קצר קרן.
הכלאיים שנוצרו מהם, תוארו על ידי חוקר הטבע ארנסט תומפסון סיטון:
לאחר סופת שלגים כבדה שהובילה למותם של אלפי ראשי בקר בקנזס בשנת 1886, החוואי והצייד האמריקני צ'ארלס "באפלו" ג'ונס (מייסד העיר גרדן סיטי בקנזס), החל לגדל כלאיים של ביזונים ובקר בחוותו שהייתה בשטח שלעתיד יוקם בו הפארק הלאומי גרנד קניון, בתקווה שהכלאיים יוכלו לשרוד את החורפים הקשים.
הוא כינה את צאצאי הכלאיים "קאטאלו (הלחם של המילים "קאטל" ו"בפאלו").
בשנת 1888, מוסום בויד, חבר אצולה אנגלי-אירי שעבר לקנדה והתגורר באונטריו, החל לפתח בקנדה כלאי ביזון ובקר, כשאת פרסום התוצאות הוא פרסם במגזין Journal of Heredity.
אחר מותו בשנת 1914, ממשלת קנדה המשיכה בניסויים של ההכלאות עד 1964 ללא הצלחה מרובה.
לדוגמה, בשנת 1936, ממשלת קנדה הצליחה להוציא רק 30 קאטאלו מוצלחים.
לורנס בויד המשיך את עבודת ההכלאה של סבו בחווה באלברטה.
לאחר שבשילוב של ביזון ופרה נמצא שהצאצאים בדרך כלל עקרים, הגיע הפתרון בדמות הכלאה של פר וביזונית.
העגלות שנולדו היו פוריות, אולם העגלים היו פוריים רק לעיתים רחוקות.
אף על פי שהקאטאלו החל להיות מגודל בהצלחה, המגדלים נאלצו להתמודד עם שליטה על עדרים פראיים למחצה, והשליטה בנקבות הביזון הייתה לא פשוטה.
בשנת 1965, ג'ים ברנט מונטנה הצליח ליצור כלאיים שהולידו צאצאים פוריים לגמרי.
זמן קצר לאחר מכן קורי סקוורונק הקים את איגוד הביפאלו העולמי שהחל להיות משווק בתור גזע בקר חדש.
השם שניתן לכלאיים - "ביפאלו", נועד לבשר על כך שהגזע לא סובל מהבעיות הישנות שהיו אצל הקאטאלו.
ההגדרה של הגזע נקבעה בתור חמש שמיניות גנים של בקר, ולכל היותר 3 שמיניות גנים של ביזון.
יותר מ-3 שמיניות, הביפאלו מכונה כבר "ביזון כלאיים" שכן הוא דומה יותר לביזון מאשר לבקר .
המונח "קאטאלו" ("cattalo") מוגדר בארצות הברית ככלאיים של ביזון ובקר עם מראה של ביזון.
בקנדה לעומת זאת, המונח משמש לכל הצורות של הכלאיים.
בארצות הברית, ה"קאטאלו" נחשב לחיה אקזוטית (מין בעל חיים שהובא מחוץ למדינה).
למעשה, רוב עדרי הביזון האמריקני הקיימים כיום אינם טהורים גנטית, והם מעורבים חלקית עם הבקר.
ישנן רק ארבע אוכלוסיות ביזון טהורות גנטית, ומתוכן, רק שתיים לא סובלים מברוצלוזיס שהיא מחלה שמקורה בבקר.
האוכלוסיות הללו נמצאות בפארק הלאומי רוח המערה בדרום דקוטה ובהרי יוטה.