tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
ספריית הישיבה הכילה אלפי ספרים ומאות כתבי יד.
בהמשך עברה הספרייה לישיבת תפארת ירושלים, שם רבים מהספרים נגנבו ואבדו וכ-1,500 ספרים וכתבי יד נמסרו לבסוף לישיבת פורת יוסף.
הספרים אבדו לבסוף לאחר שמבנה הישיבה נהרס בעקבות כיבוש הרובע היהודי במלחמת העצמאות על ידי הלגיון הערבי ב-1948.
הרב בנימין מרדכי נבון, לימים כיהן כראש הישיבה.
ישיבת יסודות התורה (מכונה: 'יסודות לב') היא ישיבה גדולה חרדית-ספרדית בתל אביב, בראשות הרב ברוך צבי לב.
נכון לשנת 2023 לומדים בישיבה כ-350 בחורים.
הישיבה שוכנת כיום בבניין ישיבת הרמב"ם ובית יוסף, בשכונת הדר יוסף בתל אביב.
מייסד הישיבה, הרב ברוך צבי לב, כיהן קודם לכן כראש ישיבה בישיבת משכן ידידיה במושב יסודות.
אחר חילוקי דעות בינו לבין ההנהלה פרש בשנת 2014 והקים ישיבה חדשה, יחד עם כ-60 בחורים מישיבת משכן ידידיה.
בפרוץ משבר הקורונה בישראל נסגרה הישיבה, ובזמן קיץ ה'תש"פ נפתחה הישיבה במתווה הקפסולות בתיאום עם משרד הבריאות.
למרות הבידוד ואמצעי הזהירות, באמצע זמן קיץ נדבקו מספר בחורים בנגיף ונשלחו למלונית.
בסוף הזמן סיימו בני הישיבה את מסכת נדרים במבצע חיזוק מיוחד.
בשנת 2020 יצאה הישיבה לקמפיין "יסודותייך חזקי", במסגרתו אספה הישיבה 2,800,000 ש"ח לבניין הישיבה.
בשנת 2023 פורסם כי הישיבה זכתה בהקצאה רחבת ידיים בעיר אלעד, ובה ייבנה קמפוס המותאם לכאלף תלמידים.
בשנת 2021 נספה באסון הר מירון הבחור אריאל אחדות, מבני הישיבה.
בישיבה נערכו הספדים ועצרות חיזוק לזכרו, ובשנת 2022 אף ערכו סיום הש"ס לעילוי נשמתו.
צביון הישיבה בדומה לעולם הישיבות הליטאי.
בישיבה מושם דגש על לימוד עיוני ומעמיק, בהתאם לגישת ראש הישיבה הרב לב, אותה קיבל מרבו הרב ברוך ויסבקר.
הישיבה דוגלת במשטר קפדני יחסית, ועל הבחורים חלים איסורים רבים כגון איסור הוצאת רישיון נהיגה, איסור החזקת פלאפון, נוכחות חובה בסדרי הישיבה ועוד.
משגיח הישיבה הוא הרב שלמה ברויאר.
בצוות הרמי"ם נמנים הרבנים: הרב יצחק צבי ויזמן, הרב יונתן בושיריאן, הרב יאיר פלטיאל ברונר.
וראש קיבוץ הוא הרב שרגא צבי פישהוף.
ישיבת רבינו ישראל מאיר הכהן (מכונה ישיבת חפץ חיים, ידועה גם בשם הסמינר הרבני של אמריקה) היא ישיבה אמריקאית-ליטאית בקיו גרדן הילס, קווינס, ניו יורק.
שמה הרשמי הוא 'הסמינר האמריקאי לרבנים' (RSA).
לישיבה סניפים ושלוחות בישראל ובצפון אמריקה.
הישיבה הוקמה בשנת 1933 על ידי הרב חיים דוד ליבוביץ "(תר"נ, 1890 – ט"ו בכסלו תש"ב, 5 בדצמבר 1941), אחיינו ותלמידו של רבי ישראל מאיר הכהן בעל החפץ חיים.
הרב ליבוביץ למד בישיבת ראדין בחברותא עם החפץ חיים ואצל רבי נפתלי טרופ, גם למד אצל רבי נתן צבי פינקל בישיבת סלבודקה.
בניו יורק כיהן הרב ליבוביץ כראש ישיבה בישיבת תורה ודעת מתרפ"ו עד תרצ"ג, אז עזב עם עשרים וחמש תלמידים ויסד את "ישיבת רבינו ישראל מאיר הכהן" על שם דודו החפץ חיים שנפטר בשנת הקמתה.
לאחר פטירתו של מייסדה בדצמבר 1941 מונה בנו, רבי חנוך העניך ליבוביץ, כראש ישיבה.
כיום עומדים בראשות הישיבה שניים מתלמידיו של הרב ליבוביץ, הרב דוד האריס והרב עקיבא גרונבלט.
משכנה הראשון של הישיבה היה בויליאמסבורג, ברוקלין.
בדצמבר 1955 היא עברה לפורסט הילס, קווינס, ובתחילת שנת הלימודים 2003, לקיו גרדן הילס, קווינס.
מוסדות הישיבה כוללים תיכון ישיבתי לבנים, ישיבה ללימודי תואר ראשון, וכולל אברכים ללימודי רבנות.
לישיבה כמה מאפיינים עיקריים, חלקם בשונה מהנהוג בישיבות הקלאסיות:
דגש על גילוי תהליכי החשיבה הסמויים בין שלבי הסוגיות התלמודיות.
מתודולוגיה ששמה דגש על כך שהתנועה בין תהליך החשיבה הראשוני ("הווה אמינא") של הסוגיה התלמודית לתהליך החשיבה הסופי (המסקנה) חייבים להיות ברורים ומובנים במלואם.
לימוד תנ"ך ופרשני התורה בגישה דייקנית הנהוגה בדרך כלל בישיבות בלימודי גמרא והלכה בלבד.
הישיבה דוגלת ברעיון כי הגישה אל הטקסט התנכ"י אמורה להיות מתוך דיוק בפשט הכתוב ומינימום סטייה ממנו.
דגש חזק על לימוד מוסר, הן בוועדים חצי שבועים (המתבססים על השיטה לעיל) והן במסגרת "סדר מוסר".
עם סיום תקופת לימוד ממושכת, התלמידים מוכוונים לחפש עבודה בתחום החינוך היהודי, לעיתים קרובות הם אף מקימים מוסדות חינוך משלהם.
התלמידים יכולים ללבוש חולצות צבעוניות בניגוד לחולצות לבנות המחויבות ברוב הישיבות החרדיות-ליטאיות, וזאת על פי הוראתו והשקפתו של הרב חנוך ליבוביץ.
הישיבה שמה דגש על כפיפות מלאה ל"דעת תורה".
רבי אַלְתֶּר צְבִי אַרְיֵה יַכְנֶס, מוזיקאי, כוכב ילדים ומלמד חרדי ישראלי לתשב"ר
רבי חיים דוב אלטוסקי, מראשי ישיבת תורה אור ומחבר סדרת ספרי "חידושי בתרא" על הש"ס
הרב שלמה שרפמן, לשעבר רבה של ישראל הצעיר בפלטבוש
הרב דוד האריס, מראשי ישיבת רבינו ישראל מאיר הכהן.
רבי עקיבא גרונבלט, מראשי ישיבת רבינו ישראל מאיר הכהן.
הרב ברוך חייט, מלחין וראש ישיבת מערבא.
הרב אליקים רוזנבלט, ראש ישיבת ישיבת כתר תורה
הרב מרדכי גולדשטיין ראש ישיבת התפוצות
ישיבת חכמי צרפת היא ישיבה חרדית-ליטאית הממוקמת בעיר אקס לה בן, צרפת.
בראשות הישיבה עמד הרב חיים יצחק חייקין במשך למעלה מיובל שנים.
ראשיתה של הישיבה בכפר ניודורף שליד שטרסבורג, שם הוקמה בשנת 1932 על ידי הרב ד"ר ארנסט וייל, רב מחוז או-רן שבצרפת, תחת השם "התורה אור לצרפת".
בראשות הישיבה עמד אז הרב אלעזר שמחה וסרמן, ולאחר הגירתו לארצות הברית בשנת 1938 מונה לתפקיד הרב חיים יצחק חייקין.
הרב חייקין למד בצעירותו אצל החפץ חיים בישיבת ראדין, ולאחר מכן אצל תלמידו הרב אלחנן וסרמן (אביו של הרב אלעזר שמחה) בישיבת אוהל תורה בברנוביץ', והוא זה שהמליץ עליו לתפקיד.
לצידו שימש כר"מ הרב משה יהודה יעקובוביץ.
בתקופה זו למדו בישיבה כ-30 תלמידים.
מדי שבוע הוקדש אחר-צהריים אחד ללימוד הוראה לתלמידים שהיו מעוניינים לשמש בתפקיד רבני או כחזנים.
בין השנים 1936–1939 למדו בישיבה שבעים ושבעה תלמידים.
שמונה מהם המשיכו ללמוד בישיבות אחרות, וחלקם המשיכו בבית המדרש הרבני של צרפת.
בשנת 1945 עם סיום המלחמה, הוקמה הישיבה מחדש על ידי הרב ווייל והרב חייקין, והועברה משטרסבורג לעיירה אקס לה בן (שם עבר להתגורר הרב ווייל), ושמה הוסב ל"ישיבת חכמי צרפת".
בתקופה זו מנתה הישיבה כ-100 תלמידים, בעיקר מצרפת עצמה ומצפון אפריקה, ויחידים שהיגרו מפולין.
מאורע פתיחת הישיבה אחרי השואה צוין בהתרגשות בעיתון האורתודוקסי-האמריקאי דער מארגען זשורנאל:
מנהל הישיבה לאחר המלחמה היה הרב משה יואל לבל, שהיה לו יד גם בהקמתה, ובהמשך הקים גם את ישיבת "מרכז התורה והחינוך" בעיר שטרסבורג.
אחריו מילא את התפקיד הרב גרשון כהן, שהיה מנהל הישיבה למעלה מחמישים שנה.
כרמי"ם שימשו בין היתר הרב יצחק וסרמן (בין השנים 1957–1963), הרב אליהו אליוביץ', הרב ראובן אלבז, וכן אחדים מבוגרי הישיבה יוצאי צפון אפריקה.
הישיבה הגדירה את עצמה כממשיכה את מסורת הלימוד של מזרח אירופה.
לימוד התלמוד היה במרכז סדרי הישיבה, אך נלמדו בה גם מוסר והלכות.
עם זאת בשונה מרוב הישיבות הליטאיות, הנהיגה הישיבה לימודים תיכוניים בתוכה, והתלמידים המסיימים את חוק לימודם היו מקבלים גם תעודת בגרות מטעם משרד החינוך הצרפתי, כבכל בית ספר תיכון בצרפת.
לימודים אלו הותאמו במיוחד עבור הישיבה, ובמסגרתם למדו התלמידים רק את מקצועות החובה שהיו נצרכים לשם בחינת הבגרות, ואילו משאר המקצועות היו פטורים.
לאחר כעשר שנים מייסוד הישיבה פנה הרב חייקין לרב יצחק זאב הלוי סולובייצ'יק ששהה בסוף ימיו כמה פעמים בהבראה בז'נבה, כדי לקבל היתר בדיעבד לכך.
הנימוק לבקשה היה התנייתה של ממשלת צרפת את התמיכה הכספית לישיבה בשילוב לימודים אלו, וכן ההנחה שאילולי לימודים אלו יוציאו רבים מההורים את בניהם מהישיבה.
הרב סולובייצ'יק הורה להמשיך במצב הקיים ובכך נתן הסכמה בדיעבד.
נוסף לכך שמה הישיבה דגש על לימוד הבקיאות והענקת ידע תורני בתחומים מגוונים, כך שיוכל התלמיד בצאתו מהישיבה לקיים חיי תורה ומצוות, וכן להשפיע על סביבתו.
מסיבה זאת קיבלה הישיבה לשורותיה גם צעירים רבים שמראש לא שאפו לגדולות בתורה, וגם בעלי בתים שביקשו ללמוד תורה מספר שנים.
בקרב התלמידים היו גם בעלי תשובה רבים, ביניהם סטודנטים לרפואה ומשפטים אשר נטלו פסק זמן מלימודיהם בכדי ללמוד יהדות.
ראש הישיבה הרב חייקין התאפיין במיוחד בהענקת יחס אישי לכל תלמיד, והיה מלווה ומדריך את תלמידיו גם שנים רבות לאחר עזיבתם את המוסד.
לישיבה הייתה השפעה רבה גם על כלל יהדות צרפת, ותלמידיה היו יוצאים מעת לעת מן הישיבה לחיזוק הקהילות היהודיות במדינה והקמת מוסדות תורניים.
מאז הווסדה למדו בישיבה אלפי בוגרים, רובם בני עדות המזרח, בפרט יוצאי צפון אפריקה: מרוקו, אלג'יריה ותוניסיה.
הרב אהרן מונסונגו - לימים ראב"ד ורבה הראשי של מרוקו.
היה התלמיד הראשון של הישיבה ממרוקו.
נשלח לישיבה מפאס בשנת 1945 על ידי אביו הרב ידידיה מונסונייגו, ושהה בה במשך שבע שנים בלי לשוב לביתו.
בסיומן הוסמך על ידי שלושת המועצות האורתודוקסיות של פריז, וכן על ידי רבו הרב חייקין, ושב לבית הוריו בפאס.
הרב גבריאל טולדנו - ראש ישיבת אור ברוך.
הרב צבי פדידה - ראש ישיבת אור גאון בבני ברק.
הרב יהושע ברכץ - ראש מוסדות עץ חיים ומרבני איגוד עמלי התורה.
למד בישיבה בין השנים תשי"ז-תשכ"ב.
הרב דוד נתן שפירו - רבה של קלרמון-פראן ווישי.
הרב רפאל בן זקן - ראש ישיבת גילה בירושלים.
הרב יוסף ויזמן - ראש ישיבת אור יוחאי בבני ברק.
הרב יוסף מאיר - מרבני כולל חזון איש.
הרב דוד בירדוגו - דיין בית הדין הרבני הגדול בירושלים.
הרב יחייא טובול - רב ואב"ד בעיר ליאון, צרפת.
הרב מאיר קאהן - שימש כדיין בבתי הדין הרבניים בירושלים ובחיפה.
הרב דוד בוסקילה - מפקח מוסדות אוצר התורה בצרפת.
הרב מסעוד גבאי - תלמיד, ומאוחר יותר ר"מ גפ"ת בישיבה.
שימש כראש השוחטים בעיר מרסיליא.
בישיבה לומדים כיום כמה עשרות תלמידים.
בראשותה עומד הרב יצחק וויל.
בעבר שימש כנשיאה הרב יוסף נידאם.
החל מראשית שנות האלפיים היא אינה מקיימת לימודי חול במסגרתה, זאת בהוראת הרב אהרן יהודה לייב שטיינמן.
ישיבת כרם ביבנה היא ישיבת ההסדר הראשונה והישיבה הגבוהה הראשונה של בני עקיבא.
הישיבה שוכנת ליד גבעת ושינגטון וקבוצת יבנה.
רעיון הקמת ישיבה באזור יבנה עלה כבר בשנות ה-20 של המאה ה-20. בשנת 1940 הודיע מנחם אוסישקין על ייעוד אדמות שנרכשו בידי הקרן הקיימת להקמת ישיבה גבוהה בידי המזרחי באתר של "כרם ביבנה" ההיסטורית, ויישוב דתי לידה.
במרץ 1941 יצאה ועדה של הקרן הקיימת לסימון המיקום המדויק של הישיבה ובאוגוסט 1941 זכתה תוכניתם של מאיר בן אורי עם מאיר רובין בתחרות לבחירת מתכנן הישיבה.
הבנייה מומנה מעזבונו של רפאל שלמה גוץ.
בניית הישיבה נדחתה עד לאחר התבססות קיבוץ יבנה שעלה לאזור בסוף 1941 והחלה בסוף 1946 על ידי חברת הבונה של הפועל המזרחי.
המקום נמסר באופן זמני בשנת 1949 לעליית הנוער לקליטת נוער דתי.
הישיבה הוקמה ב-1953 על ידי 13 מחברי גרעין "גחל"ת" של שבט איתנים שהתגבש בישיבת בני עקיבא כפר הרואה בתחילת שנות ה-50. המקימים חיפשו ראש ישיבה ופנו אל הרב שאול ישראלי בבקשה שיעמוד בראשה, אך הוא סירב.
בשנת 1956 למדו בישיבה כ-50 תלמידים.
בנוסף לראש הישיבה לימד בישיבה הרב סיני אדלר.
שיעורים במחשבת ישראל נמסרו על ידי הרב אלימלך בר שאול.
בצמוד לישיבה פעלה ישיבת הקיבוץ הדתי.
משנת תשי"ז החלה הישיבה לקלוט גרעינים של נוער מארצות הברית לחצי שנת לימוד בישיבה במסגרת תוכנית הכשרה בישראל.
כבר בראשית שנות ה-60 שירתו תלמידי הישיבה בצבא במסגרת מסלול של נח"ל תורני.
ב-1965 החלה הישיבה לפעול במתכונת של ישיבת הסדר.
כשקיבלו ישיבות ההסדר את פרס ישראל בשנת ה'תשנ"א, קיבל את הפרס בשמן הרב גולדוויכט, כראש ישיבת ההסדר הראשונה.
ב-1994 פרש הרב גולדוויכט מראשות הישיבה ובמקומו שימש בוגר הישיבה, הרב מרדכי גרינברג, כראש הישיבה.
בשנים תשע"ג-תשע"ד שימש הרב בן ציון אלגאזי, ר"מ בישיבה וראש מכון צורבא מרבנן, כראש ישיבה משני.
החל מאלול תשע"ד החל לשמש הרב מנחם מנדל בלכמן, ר"מ בישיבה, כמשנה לראש הישיבה.
באלול ה'תשע"ז התמנו הרב גבריאל סרף והרב אהרן פרידמן, שהיו עד אז ר"מים בישיבה, לשמש כראשי הישיבה, והרב גרינברג מונה לנשיאה.
הישיבה נוהלה משנת 1965, כ-40 שנים, על ידי אלי קליין, שפרש לגמלאות ב-2006. במסגרת זו יצר קשר עם יהדות העולם וייסד את חוג ידידי הישיבה לחיזוק הקשר ולסיוע פיננסי.
הרב ארי כץ התמנה במקומו עד תשע"ה.
מנהל הישיבה כיום הוא צבי זלצר.
מקור שמה של הישיבה בדברי חז"ל, כגון במשנה במסכת עדויות פרק ב' משנה ד': "שלשה דברים אמר רבי ישמעאל לפני חכמים בכרם ביבנה", וכן במסכת כתובות פרק ד' משנה ו': "זה מדרש דרש רבי אלעזר בן עזריה לפני חכמים בכרם ביבנה...".
בתלמוד הירושלמי (פרק ד' הלכה א') נאמר על לשון זו: "וכי כרם היה שם?
אלא אלו תלמידי חכמים שהיו עשוין (יושבים) שורות שורות ככרם".
הרב ישעיהו הדרי היה המשגיח הרוחני עד סוף שנת תשכ"ו.
החליף אותו הרב זאב חיים ליפשיץ עד תשל"ב.
אחריו שימש בתפקיד הרב אברהם ריבלין עד לסוף שנת תשע"ה.
הרב דוד קב היה מעביר שיעור כללי בישיבה פעם בכמה שבועות וכן היה ראש הישיבה, בתקופה שבין פרישתו של הרב גולדויכט למינויו של הרב גרינברג.
ראש הכולל ללימודי דיינות הוא הדיין הרב בנימין בארי, לשעבר אב בית הדין באשקלון וחבר בית הדין הגדול בגמלאות.
בעבר שימש כראש הכולל גם הרב ישי בוכריס, חבר בית הדין באשקלון.
הרב זכריה טובי עמד בראש ללימודי רבנות במשך שנים רבות, וכיום מכהנים בתפקיד הרב שרון יוסט והרב איתיאל סופר.
פוסק הישיבה המשמש גם כרב היישוב הוא הרב אפרים רובינשטיין וקודמו בתפקיד היה הרב יוסף אפרתי.
מרבית הר"מים בישיבה שייכים למגזר הדתי לאומי וכמעט כולם בוגרי הישיבה.
הר"מים בישיבה: ראשי הישיבה הרב גבריאל סרף והרב אהרן פרידמן, הרב מנחם מנדל בלכמן, הרב שלמה פרידמן, הרב יצחק דיעי, הרב עומרי ישראל קראוס, הרב יצחק ג'מאל, הרב דני צוקרמן, הרב שאול אלעזר שנלר והרב מאיר פינקלשטיין.
בעבר כיהן בישיבה כר"מ במשך שנים רבות הרב משה דימנטמן.
הרב אורי כהן היה גם הוא ר"מ בישיבה.
בעבר כיהנו הרב משה אמסלם, הרב קלמן בר, הרב אהרן סילבר, הרב משה סתיו, הרב יצחק לוי, הרב ישי בוכריס והרב אורי בצלאל פישר כר"מים.
באלול תשע"ו הוכרז על מינוים של הרב גבריאל סרף והרב אהרן פרידמן כסגני ראש הישיבה.
באלול תשע"ז הוכתרו כראשי הישיבה, עם פרישת הרב מרדכי גרינברג, שהפך לנשיא הישיבה.
בישיבה לומדים כ-350 בחורים, כמאה מהם מגיעים מחוץ לישראל לשנה או יותר.
בנוסף, לומדים בישיבה כשבעים אברכים וחלקם הגדול מתגורר במקום.
רובם של האברכים לומדים למבחני הסמיכה של הרבנות, חלקם לומדים לדיינות וחלקם (בעיקר הצעירים) לומדים במסגרת הלימודים הרגילה.
חלק גדול של הבחורים מתגייסים בסוף שנתם השנייה למשך שנה וחצי, ויש הדוחים את הגיוס לטווח ארוך יותר, במעמד של תורתו אומנותו.
הוצאת ספרים 'שורות' - ספרי רבני הישיבה
סדרת ספרים על המועדים "מועדי ה' ".
סדרת הספרים "מדרכי הכרם" – ספרים עיונים בסוגיות אמוניות.
חובר על ידי נשיא הישיבה, הרב מרדכי גרינברג.
סדרת הספרים "מדרכי הפרשה", מאמרים קצרים לפרשיות השבוע מאת הרב מרדכי גרינברג.
סדרת הספרים "עיוני פרשה" – חמישה כרכים על פרשיות השבוע.
חובר על ידי הרב אברהם ריבלין, משגיח הישיבה לשעבר.
"לקט שיעורים" – משיעורי ראש הישיבה הרב גבריאל סרף על מסכתות סנהדרין, פסחים וכתובות.
"ארץ חיים" – שיעורי ראש הישיבה הרב אהרן פרידמן על מסכת שביעית.
"בלכתך בדרך" – חוברת דו שנתית המכילה רעיונות של הר"מים והתלמידים בישיבה.
"ספרית תירוש" – ספריית שיעורים שנמסרו על ידי רבני הישיבה ורבנים אורחים, בקובצי קול ווידאו.
"אשכולות" – ירחון (בעבר שבועון) המופץ בישיבה ובסביבתה וכן באתר הישיבה ובדואר אלקטרוני.
"זמורות" – עלון חודשי לחיילי הישיבה.
כיום מופץ ניוזלטר לחיילים אחת לשבועיים.
המכון ללימודי קידוש החודש ע"ש דרייזין ללימוד הלוח העברי והלכות קידוש החודש (בשילוב עם אסטרונומיה), בניהולו של הרב ד"ר שי ואלטר.
המכון פעל בין השנים תש"ס-תשע"ה, ונסגר באלול תשע"ה.
כנס אסופות לתלמידי ישיבות הציונות הדתית – מתקיים מדי שנה בישיבה.
מכון הוראה למורים – המעניק תעודת הוראה מוכרת ממשרד החינוך, בראשותו של הרב מרדכי דימנטמן.
המכון הוקם על ידי הרב ד"ר ברוך ארליך.
שיעורי תורה באשדוד, יבנה ויישובי האזור, וכן שיעורים לתושבי האזור במסגרת "כולל יום השישי" ומסגרות נוספות.
פעילות חסד בבית חולים הרצפלד ובבית חולים קפלן והתנדבות בעמותת החסד "יד יששכר ויצחק" שהקימו תלמידי הישיבה.
עד סוף שנת תשע"ד פעל במסגרת הישיבה מכון צורבא מרבנן בראשות הרב בן ציון אלגאזי העוסק בלימוד הלכה לציבור הרחב.
המכון מוציא דיסקים וחוברות בנושאים בהלכה (כגון: צורבא כיס, צורבא חיילים, צורבא נשים, צורבא חו"ל).
המכון פועל היום כמכון עצמאי.
ישיבת מיר היא ישיבה חרדית-ליטאית ותיקה, אחת משתי הישיבות הגדולות בעולם (יחד עם ישיבת לייקווד).
הישיבה היא ישיבה מבוזרת המתפרסת על פני כ-40 בתי מדרש שונים.
הישיבה נחשבת כאחת הישיבות הראשונות שנוסדו במתכונת הישיבה החדשה, שנייה לישיבת וולוז'ין.
נוסדה בעיר מיר שבבלארוס על ידי הרב שמואל טיקטינסקי, בשנת ה'תקע"ה.
בתקופת הרב אליעזר יהודה פינקל (בנו של "הסבא מסלבודקא" וחתנו של הרב קמאי) הצטרפה הישיבה למחנה ישיבות המוסר.
היא הושפעה בעיקר מבוגרי ישיבת סלובודקה שנשלחו לישיבה בידי הסבא מסלובודקה.
תקופת הזוהר של הישיבה באירופה הייתה תקופת בין המלחמות, אז לוטש סגנונה הלמדני בידי ראש הישיבה הצעיר, הרב אליעזר יהודה פינקל שאיזן בין השפעות תלמידי הרב שמעון שקופ ותלמידי הרב ברוך בר ליבוביץ, שניהם תלמידי ר' חיים מבריסק, שהיו הקולות הדומיננטיים בבית המדרש של התקופה.
דמותה הכללית של הישיבה הושפעה יותר בפן החינוכי-מוסרי, אותו עיצב "המשגיח" הרב ירוחם ליבוביץ, חניך אסכולת קלם של תנועת המוסר.
בעת שואת יהודי אירופה ניצלו רבים מתלמידי הישיבה וחלק גדול מהצוות החינוכי כשנמלטו לשאנגחאי באמצעות אשרות כניסה ליפן שסיפק חסיד אומות העולם צ'יאונה סוגיהארה, הניצולים הקימו את הישיבה מחדש בירושלים ובארצות הברית וממנה יצאו ישיבות נוספות.
כיום שוכנת הישיבה המרכזית בשכונת בית ישראל בירושלים, ויש לה ישיבה-בת במודיעין עילית.
ענף אחר של הישיבה שעומד עצמאית מבחינה מנהלתית הוא ישיבת מיר בארצות הברית.
הישיבה עד מלחמת העולם הראשונה
שנת היווסדה הרשמית היא שנת ה'תקע"ה, 1815, עם זאת, ייתכן כי פעלה עוד קודם לכן.
לאחר פטירתו של מייסדה הרב שמואל טיקטינסקי, כיהן כראש הישיבה, בנו הרב אברהם, שנפטר בגיל צעיר.
לאחריו שימש בתפקיד הרב יוסף דוד אייזנשטאט (נפטר ה'תר"ו, 1846) רבה של מיר, ובנו הרב משה אברהם אייזנשטט, ולאחריהם, שימש בנו השני של מייסד הישיבה, הרב חיים לייב טיקטינסקי, עד פטירתו בשנת ה'תרנ"ט (1899).
בתקופה זו עמד מספר התלמידים על כ-120 – מספר נחשב לגדול ביחס לישיבות הדור.
בתרנ"ט (1899) צורף הרב אליהו ברוך קמאי, רבה של העיירה מיר לצוות הנהלת הישיבה, ועמד בראשה עד ה'תרע"ז (1917).
בתרס"ז (1907) מונה חתנו הרב אליעזר יהודה פינקל כר"מ בישיבה, ולאחר מות חותנו נתמנה לראש הישיבה יחד עם גיסו הרב אברהם צבי קמאי.
בתקופה זו בלט בישיבה לימוד המוסר, בהשפעת המשגיח הרב ירוחם ליבוביץ.
בתקופת מלחמת העולם הראשונה כבש הצבא הגרמני את מיר והרוסים פינו את התושבים לפנים רוסיה.
ב-1922 כשנחתם הסכם ריגה בין ברית המועצות לפולין, חזרו התושבים למקומם תחת השלטון הפולני.
הישיבה המשיכה לצמוח וכונתה "ישיבת ראשי ישיבות", שכן ראשי ישיבות רבים צמחו בה.
עד מלחמת העולם השנייה הגיע מספר הלומדים בה ל-400.
בשנת תרצ"ט (1939) צורפה העיירה מיר לברית המועצות לפי הסכם ריבנטרופ–מולוטוב.
מיעוט מתלמידי הישיבה נשארו במיר, רבני הישיבה יחד עם רוב התלמידים ברחו לווילנא שעברה אז לשלטון ליטא, תחילה השתכנו הבחורים בבניין ישיבת רמיילס, אך הוא היה צר מהכיל את 350 בחורי הישיבה ומאוחר יותר עברה הישיבה לבית המדרש בפרבר נובגורוד (ראש הישיבה, הרב פינקל, נסע קודם לכן לארץ ישראל).
משם עברה הישיבה לקידן בליטא, מאוחר יותר התפצלה הישיבה לשלוש קבוצות בשלוש עיירות.
בעקבות השתדלותו ופעילותו של הרב זרח ורהפטיג, הקונסול היפני בליטא, חסיד אומות העולם צ'יאונה סוגיהארה, חילק לתלמידים אשרות כניסה ליפן.
בהגיעם ליפן, התעורר פולמוס השבת ביפן, העוסק בשאלה מתי חלים שבתות ומועדים בארץ זו, השוכנת בסמוך לקו התאריך הבינלאומי.
עם מעברם לשאנגחאי שבסין, שביחס אליה אין חילוקי דעות, נפתרה הבעיה מאליה.
אחרי המלחמה, היגרו תלמידי הישיבה לארצות הברית.
חלק מהתלמידים נשארו בארצות הברית, ויסדו מחדש את ישיבתם בברוקלין, אך מרביתם המשיכו עם רבותיהם לארץ-ישראל .
בשנת תש"ד (1944) הקים ראש הישיבה, הרב אליעזר יהודה פינקל, את הישיבה מחדש, בשכונת בית ישראל בירושלים עם קבוצת בחורים מישיבות עץ חיים ותורה ויראה.
ובשנת תש"ט הגיעו לירושלים גם בחורי ישיבת מיר ששהו בשנחאי יחד עם הרב יחזקאל לוינשטיין המשגיח של הישיבה בליטא ועם הרבנים ששרדו, בנוסף הצטרפו קבוצות של בחורים ואברכים חסידיים וירושלמים.
כבר בראשית ימי הישיבה בירושלים נפתחה בה "חבורה" של ירושלמים תלמידי החזון איש, בראשות הרב משה יהושע לנדא והרב חיים ברים.
מתשכ"ה (1965) כיהן כראש הישיבה הרב בנימין ביינוש פינקל.
אחרי מותו בשנת תש"ן (1990) הפך לראש הישיבה חתנו, הרב נתן צבי פינקל, אחרי פטירתו בשנת תשע"ב (2011) מונה בנו הרב אליעזר יהודה פינקל.
ראש ישיבה משני הוא הרב יצחק אזרחי, החותם על מסמכי הישיבה תחת התואר "מראשי ישיבת מיר".
עד לפטירתו בתשע"ו (2016) כיהן גם הרב רפאל שמואלביץ, בנו של ראש הישיבה הקודם הרב חיים שמואלביץ, כאחד מראשי הישיבה.
לאחר פטירתו, הוכתר בנו הרב יעקב שמואלביץ לאחד מראשי הישיבה.
כמנהל רוחני בישיבה כיהן הרב חיים זאב פינקל בנו של ראש הישיבה הרב אליעזר יהודה פינקל עד לפטירתו בשנת תשכ"ה ומאז כיהן כמנהל רוחני חתנו הרב אהרן דוד חדש בנו של ה'משגיח' הרב מאיר חדש.
אחרי פטירתו בשנת תשפ"א (2021) מונה הרב בנימין פינקל למנהל הרוחני.
מספר הלומדים בישיבה גדל בעשרות השנים האחרונות ובפרט בתקופת כהונתו של הרב נתן צבי פינקל כראש הישיבה.
בתחילת שנות התשעים למדו בישיבה כ-800 תלמידים, כמחציתם אזרחי חוץ.
ב-5 ביוני 2019 הוכרז על ידי רבני הישיבה כי הישיבה מונה 9000 תלמידים.
בעבר הישיבה לא גבתה שכר לימוד מתלמידיה.
החל מאוגוסט 2013, בעקבות הקיצוצים בתקציב הישיבות, החלה הישיבה לגבות שכר לימוד מתלמידים חדשים.
לרוב תלמידי הישיבה אין מקום בפנימיות הישיבה והם שוכרים על חשבונם חדרי מגורים באזור הישיבה.
העול הכלכלי של אחזקת הישיבה מוטל על כתפי ראש הישיבה הרב אליעזר יהודה פינקל, שנוסע לחו"ל למטרת גיוס כספים לישיבה ומוסדותיה.
50% מתלמידי הישיבה שאינם נשואים הם מארצות הברית, ובערך 300 מאנגליה.
כמו כן לומדים בה קבוצות של דוברי רוסית, צרפתית ועוד.
השיעורים בישיבה נמסרים ב-5 שפות: עברית, יידיש, אנגלית, רוסית וצרפתית.
רוב תלמידי הישיבה מבוגרים יחסית, בני 23 ומעלה.
רובם עוברים לישיבה מישיבות גבוהות אחרות.
על אף ריבוי הרבנים והלומדים בישיבות מיר, נפוצה בהן "שיטת מיר", שמייצגיה הבולטים הם הרב נחום פרצוביץ וכיום חתנו הרב אשר אריאלי.
שיטת לימוד זו מתאפיינת בין היתר בדקדוק רב בלשון רש"י, והוצאת גדרים למדניים מדיוקים אלה.
לרב נתן צבי פינקל הייתה שיטת לימוד אחרת, של התאמת דעות הראשונים לשיטתם במקומות אחרים.
לישיבה מספר מבנים סמוכים ובהם בתי מדרש ופנימיות.
ברוב בתי המדרש מתקיים שיעור כללי של ראש הישיבה לסירוגין.
"הבניין המרכזי" מכיל את בית המדרש המרכזי שבו מתקיימות כל התפילות ובו נמסר ה"שיעור כללי" של ראש הישיבה וה"שיחות" של המשגיח.
בבית המדרש הגדול יושבים בדרך כלל ותיקי אברכי הישיבה והחל מאלול תש"פ ממוקמת בו גם חבורת "פרידמן" שכוללת מאות בחורים ישראלים.
יש בה הקפדה על נוכחות בסדרים.
בתחילת כל זמן מחולקים המקומות בחבורה זו לאברכים ולבחורים אשר התמידו בנוכחותם בזמן הקודם.
מקים החבורה הוא הרב מרדכי יפה (בנו של הרב דב יפה).
בעזרת הנשים של בית המדרש המרכזי שכנה בעבר "חבורת קסטנר-בירנצוויג" שבה למדו בחורים ישראלים ואברכים החבורה נחשבה משוחררת יותר מחבורת "פרידמן" ובראשה עמדו הרב נחום קסטנר והרב אהרון ביירצוויג, בתחילת זמן קיץ תשפ"ב נסגרה החבורה ומוזגה עם חבורת פרידמן כחבורה נפרדת שבראשה עומד הרב בירנצוויג.
בבניין סמוך, שבמשך השנים חובר אליו, התגוררו בעבר ראשי הישיבה בישראל: הרב אליעזר יהודה פינקל, בניו הרב חיים זאב והרב משה, וחתנו הרב חיים שמואלביץ, וכן נכדיו הרב נחום פרצוביץ והרב אליהו ברוך פינקל.
בבניין "בית שלום" נמצא בית המדרש של לימוד "הדף" שבמסגרתו לומדים בכל יום דף גמרא מהמסכת הנלמדת בישיבה.
ראש התוכנית הוא הרב יוסף גוטפרב.
בקומה התחתונה ובקומה השנייה, ישנו בית מדרש למשתתפי השיעור של הרב אשר אריאלי, שבמסגרתו לומדים בעיון בקצב מהיר יותר מהמקובל בישיבות הליטאיות.
השיעור של הרב אריאלי מתקיים מדי יום ביידיש בפני מאות תלמידים.
"חבורת שפיגל" נמצאת בבית המדרש 'נייטרא' ובה לומדים כמה עשרות בחורים השומעים שיעורים מהרב שלמה שפיגל.
עד לפטירת הרב נתן צבי פינקל, התקיים גם שיעור מיוחד מפיו מעת לעת בביתו.
החבורה הוקמה בשנת ה'תש"ס בביהמ"ד הישן "שיש", ב-2018 עברה החבורה אל בית מדרש "נייטרא" שברחוב מאה שערים הסמוך.
וב-2019 הצטרפו למקלט בבניין המרכזי.
"בניין פרידמן" הוא בית מדרש שבו לומדים כמה מאות אברכים, עד לתחילת זמן קיץ תשפ"ב למדה בבניין "חבורת פרידמן" בתקופת מגפת הקורונה עברה החבורה לבית מדרש "המרכזי" ולמקום עברה חבורה של כ-300 אברכים בראשות הרב זבולון קציר
בשנת תשס"ה נחנך בניין "בית ישעיה" אשר מכיל כ-1500 מקומות לימוד וכן 3 חדרי אוכל ופנימייה.
בבניין זה קיימים שני בתי מדרש.
בית המדרש "בית מנחם" שימש תחילה בחורים ישראלים וכיום לומדים בו אברכים.
בית המדרש "שלמי שמחה" שימש בעבר אברכים ובחורים דוברי אנגלית.
כשחלקם שומעים את השיעור של הרב אשר אריאלי.
כיום משמש המבנה את לומדי הדף
בית המדרש "נר גבריאל" (מכונה גם "קדשים") בעבר משמש חבורות אברכים הלומדים את המסכתות שבסדר קדשים.
ולאמ"כ שימש לחבורות אברכים מחו"ל שלומדים הלכה, כיום חציו הפך לחדרי שיעורים, וחציו נותר עם קבוצה מצומצמת של אברכים בני חו"ל.
בית מדרש "מאה שערים" נרכש על ידי הישיבה בשנת באלול תשע"ט בתחילה שכנה בו חבורה לבחורים מבוגרים בראשות הרב גרשון מיאסניק וכיום לומדים במקום חבורת אברכים בראשות הרב אליעזר מאירוביץ' שמונה כ-300 אברכים.
בית מדרש בבנין של חסידות פינסק קרלין בו נמצאת כיום חבורה בראשות הרב גרשון מיאסניק והרב משה נאמבורג.
החבורה כוללת כמאה בחורים מבוגרים וכמאה אברכים ולומדת סוגיות הלכתיות.
בית המדרש "פינסק קרלין" נבנה כתוספת לבניין של חסידות פינסק קרלין ומאכלס חבורה של כמה מאות חסידים.
ראש בית המדרש הוא הרב ירמיש.
בשנת 2019 נפתחו כמה בתי מדרש חדשים: מחסן אבדות בראשות הרב ישראל גלושטיין, בית הוראה מול שער חיים וחדר האוכל המרכזי שחציו המזרחי נהפך לבית מדרש.
בשנת 2020 חדר האוכל נהפך לחדר אוכל לרבנים וחדר שיעורים ובית המדרש הועתק למבנה חדש.
לקראת סוף שנת 2019 נחנך בניין חדש מול בנין בית שלום, שבו לומדים סוגיות הלכתיות.
בית המדרש "העמלים" מול בנין המרכזי ובו לומדים הלכה בראשות הרב אברמובסקי.
בנין חיים עוזר החל משנת 2023 בו חבורה בראשות הרב מיכאל רדליך.
בית מדרש 'מתיבתא' הממוקם מול בית המדרש המרכזי ומשמש את שומעי שיעורו של הרב אריאלי.
בית מדרש 'יריד' הממוקם על יד בית המדרש 'עמלים' ונקרא כך על שם חנות ספרים בשם זה ששכנה שם בעבר.
סך הכל יש במתחם בירושלים כארבעים בתי מדרש, בהם לומדים כעשרת אלפים תלמידים.
סניף של הישיבה פועל ב"אחוזת ברכפלד" שבמודיעין עילית, והוא מכונה ישיבת "מיר ברכפלד".
בראשות ישיבה זו עמד הרב אריה פינקל.
מנהלה הוא שמריהו יוסף פינקל, בנו של הרב נתן צבי פינקל.
בתחילת שנת הלימודים ה'תשס"ח מונה הרב נועם אלון, חתנו של הרב נתן צבי פינקל, כראש ישיבה משני המעביר שיעורים כלליים לבני הקיבוץ.
לאחר פטירת הרב נתן צבי פינקל מונה הרב אלון לראש ישיבה לצד הרב אריה פינקל, ולאחר פטירתו הפך לראש הישיבה המרכזי בישיבה.
המשגיח הוא הרב ראובן הכסטר.
בישיבה לומדים כ-600 תלמידים, בתנאי פנימייה.
בנוסף להם לומדים בישיבה (ובבית מדרש נוסף בשכונה, 'שערי תפילה - היכל זרח') כ-280 אברכים.
בישיבה הוקמה ספרייה גדולה, "אוצר ספרים", בשם "עזרת תורה" המכילה כ-16,000 ספרים תורניים.
לאחר המעבר משאנגחאי לארצות הברית הקים הרב אברהם קלמנוביץ' עבור התלמידים ישיבה בברוקלין.
חתנו הרב שמואל בירנבוים עמד בראש הישיבה מאז 1952 ועד פטירתו בינואר 2008. בנוסף כיהנו כראשי ישיבה הרב דוד קוויאט (מ-1976 ועד לפטירתו בסוף שנת 2009) והרב שרגא משה קלמנוביץ' (בנו של הרב אברהם).
כיום עומדים בראשות הישיבה הרב אברהם יעקב נלקנבאום (חתנו של הרב אברהם קלמנוביץ'), הרב צבי יעקב ז'ולטי, הרב אשר דב בירנבוים (בנו של הרב שמואל) והרב אשר אליהו קלמנוביץ' (בנו של הרב שרגא משה).
+ "מראשי הישיבה" רבתקופה הערות משה פינקל נפטר: תשס"א אליהו ברוך פינקל תשמ"ז - תשס"ח נפטר תשס"ח רפאל שמואלביץ תשל"ט - תשע"ו נפטר בשנת תשע"ו אריה פינקל תשכ"ה - תשע"ו הרב יצחק אזרחי מתשל"ט יעקב שמואלביץ מתשע"ו
בנימין פינקל מתשפ"א בנו של רבי אריה פינקלאפרים חדשמתשפ"אבנו של רבי אהרון חדש
הרב יחזקאל אברמסקי - מחבר "חזון יחזקאל" על תוספתא
הרב שמואל בירנבוים - ראש ישיבת מיר בארצות הברית
הרב אריה זאב גורביץ - ראש ישיבת גייטסהד
הרב יחיאל יעקב וינברג - מחבר שו"ת "שרידי אש"
הרב חיים שמואלביץ - ראש ישיבת מיר בשאנגחאי ולאחר מכן בירושלים
הרב דוד קורנגלס - המשגיח הראשון בישיבת נר ישראל
הרב חיים פינחס שיינברג - ראש ישיבת "תורה אור"
הרב דוד פוברסקי - ראש ישיבת פוניבז'
הרב נחום פרצוביץ מראשי ישיבת מיר בירושלים
הרב פסח שטיין - ראש ישיבת טלז
הרב אברהם פרבשטיין ראש ישיבת חברון (חמיו של הרב רפאל שמואלביץ)
הרב מאיר כהנא ראש מפלגת כך
בוגרי ישיבת מיר - בלארוס
בוגרי ישיבת מיר - ירושלים
בוגרי ישיבת מיר - ברוקלין
ישיבת מִדְבָּרָהּ כְּעֵדֶן, היא ישיבה המשתייכת לזרם ישיבות הקו ונמצאת במצפה רמון.
הישיבה היא הראשונה מבין הישיבות הציוניות בעיירות הפיתוח שבנגב.
התלמידים בישיבה בוחרים בין שני מסלולי לימוד: ישיבה גבוהה וישיבת הסדר.
בראש הישיבה עומד הרב צבי קוסטינר, ולומדים בה כ-400 תלמידים ו-100 אברכים.
שמה של הישיבה לקוח מספר ישעיהו (): .
בשנת תשמ"ט, 1989, התארגנה קבוצת אברכים מישיבת מרכז הרב במטרה להקים גרעין תורני בעיר פיתוח.
בראש הקבוצה עמד הרב צבי קוסטינר ובין חבריה היו הרבנים מרדכי גבאי, דני ארגמן, בניהו ג'מוס, אביה אלבה והרב דוד שרים רב הגרעין התורני ערד.
הקבוצה, שפעלה בהדרכת הרב יהושע צוקרמן, החליטה להגיע לדימונה על פי בקשת הרב דוד תורג'מן.
עם ההגעה לדימונה הקימה הקבוצה במקום כולל אברכים.
בסיוון תשנ"ב נענה איגוד ישיבות ההסדר לבקשת הרב תורג'מן ואישר הקמת ישיבה במקום.
באלול תשנ"ב נפתחה הישיבה החדשה שנקראה 'ישיבת ההסדר דימונה', כשהמחזור הראשון גויס על ידי הרב דידי לנזמן.
עם הקמת הישיבה הגיעו לדימונה כדי ללמד בישיבה רבנים נוספים ובהם הרב אלי בזק, הרב אליהו מאלי והרב אהוד ברזילי.
כראש ישיבה שימש הרב קוסטינר ואילו הרב תורג'מן עמד בראשות כלל המוסדות של הגרעין התורני.
בשנת תשנ"ח הקימו תלמידים מהישיבה את ישיבת איילת השחר, ישיבת הסדר באילת, המתפקדת כיום באופן עצמאי.
במשך השנים נוצרו חילוקי דעות בין הרב קוסטינר לרב תורג'מן בנוגע לניהול הישיבה.
בעקבות זאת, החליט הרב קוסטינר באדר ה'תש"ס להקים עם תלמידיו ישיבה חדשה.
אנשי הישיבה נענו להזמנתו של הרב דוד אביחיל, אז ראש הישיבה התיכונית מצפה רמון להקים את הישיבה במצפה רמון.
למקום עבר גם חלק ניכר ממשפחות הגרעין.
בשנת תשס"ח הקים הרב קוסטינר
ישיבת הסדר חדשה בדימונה בשם "ישם מדברה כעדן".
בישיבה לומדים כ-500 תלמידים, מתוכם כמאה ועשרה אברכים.
היא נחשבת לאחת מישיבות הקו, ולימוד האמונה בה הוא על פי שיטתו של הרב צבי ישראל טאו, אשר נתפס בעיני רבני הישיבה כממשיך דרכו של הרב צבי יהודה הכהן קוק.
בהתאם לתפיסת הקו רבני הישיבה ממליצים לתלמידים להתפקד למפלגות ציוניות דתיות ולהימנע מלהשתמש בסמארטפון.
בשונה מרוב ישיבות ההסדר, התלמידים אינם מתגייסים כעבור שנה וחצי לשירות צבאי, אלא רק לאחר שלוש שנים, ולכל הפחות שנתיים וחצי.
הם נשארים במסגרת ההסדר שש שנים, במקום 5. תלמידים רבים לומדים בישיבה פרקי זמן ארוכים אף יותר משנתיים וחצי לפני הגיוס.
מיעוטם מתגייסים לשירות מלא או להסדר מרכז.
עד סוף שנת 2012 שכן בית המדרש במבנה של העירייה וחדר האוכל וחלק מחדרי השיעורים היו בבית ספר יסודי סמוך.
בסוף שנת 2012 עברה הישיבה למבנים חדשים שבנתה, הכוללים בית מדרש, חדרי שיעורים, ספריה ומקווה.
רבני הישיבה ואברכיה מוסרים שיעורי תורה לתושבי המקום.
עם חנוכת משכן הקבע של הישיבה הוקצה חדר השיעורים הגדול שבה לשמש בשבתות כבית כנסת בנוסח עדות המזרח לתושבי המקום.
בחורים מהישיבה מכינים ילדים ממצפה רמון לבר המצווה שלהם.
באלול תשע"ד הקימו תלמידים מהישיבה שלוחה של הישיבה בערד, בראשות הרב דוד שרים.
הישיבה מקיימת שיעורי תורה בבסיסים צבאיים הסמוכים לה, בפרט בבה"ד 1 וכן בבתי כלא סמוכים, ושולחת מדי שבת בחורים לבסיס חיל-האוויר רמון במטרה להעביר שיעורי תורה.
הישיבה שולחת תלמידים גם לקיבוצים בעוטף עזה בימים נוראים ודואגת לקריאת מגילה בפורים בבסיסים וביישובים.
לישיבה קשר קרוב לישיבת ההסדר ירוחם הסמוכה אליה, ומדי שנה הישיבות עורכות מסיבת חנוכה משותפת הנערכת לסירוגין בשתי הישיבות.
הישיבה הייתה מעורבת בהקמתו של היישוב הדתי מרחב עם.
רב היישוב לשעבר, הרב עוז קאפח, הוא בוגר הישיבה.
כמו כן שלחה הישיבה כחמישה אברכים עם משפחותיהם להשתתף בהקמת גרעין תורני ביישוב חריש.
באלול ה'תשע"ט הקים הרב נחמיה טאו, שהיה ר"מ בישיבה הגבוהה, בעידוד ראש הישיבה הגבוהה הרב צבי קוסטינר, את הישיבה הקטנה "מדברה כעדן לצעירים" כישיבת בת של הישיבה הגבוהה עבור נערים בגיל התיכון הרוצים להתמקד בלימודי קודש.
בין השנים ה'תשע"ט - ה'תשפ"ה עמד בראשות הישיבה הרב יוסי (יוסף) איגרא, בנו של הדיין הרב אליעזר איגרא והחל משנת ה'תשפ"ו עומד בראשות הישיבה הרב דוד צביאל שהיה ר"מ בישיבה התיכונית שבמצפה רמון.
הישיבה ממוקמת במצפה רמון, ולומדים בה כ-70 תלמידים.
כמו כן, היא הישיבה הקטנה הלאומית הראשונה שהוקמה בדרום הארץ ואף בנגב, בין היתר במטרה להנגיש מוסד מסוג זה לקהלים נוספים.
חלק מבוגרי הישיבה ממשיכים בישיבות גבוהות, כדוגמת ישיבת הר המור, אבינועם אביתר ועוז וחדווה שבבני דקלים וכן לישיבה הגבוהה מדברה כעדן.
בישיבה מלמדים מעבירים שיעורים הרב אוריאל ספז, וכן רמי"ם מהישיבה הגבוהה ואף ראש הישיבה הגבוהה הרב צבי קוסטינר המעביר שיעור שבועי בענייני פרשת השבוע.
כמו כן מעביר שיעורים הרב נחמיה טאו.
הרמי"ם בישיבה הם: הרב דב שחור (בנו של הרב גרשון שחור), הרב נעם קדוש (בנו של הרב גבי (גבריאל) קדוש), הרב משה גולדשטיין וראש הישיבה בעצמו הרב דוד צביאל.
יום הלימודים בישיבה הקטנה מתחלק לארבעה חלקים:
סדר בוקר, שבו לומדים גמרא עם רש"י ותוספות בעיון.
סדר צהריים, שבו לומדים גמרא בבקיאות,
לימודי התיכון מינימליים, לקראת בחינות בגרות.
סדר ערב בו לומדים בקבוצות עם אברכים מהישיבה הגבוהה ובו מתקדמים בחומר הנלמד או חוזרים על חומר שכבר נלמד.
בימי חמישי ישנו שיעור שבועי בענייני פרשת השבוע עם הרב צבי קוסטינר, ובערב מתקיים בישיבה 'משמר לימוד', שבו חוזרים התלמידים על החומר הנלמד בגמרא במשך השבוע ונבחנים עליו.
שבת ישיבה מתקיימת לסירוגין פעם בשתי שבתות או שלוש שבתות.
ישיבת לייקווד (שמה הרשמי: "בית מדרש גבוה") היא ישיבה גבוהה ליטאית, אחת משתי הישיבות הגדולות בעולם (לצד ישיבת מיר).
היא שוכנת בלייקווד, ניו ג'רזי.
הישיבה הוקמה בלייקווד בשנת 1943 על ידי הרב אהרן קוטלר וגרעין מייסד של כעשרה תלמידים.
עם פטירתו של הרב אהרן קוטלר ב-1962 הגיע מספר התלמידים ל-120. לאחר פטירתו כיהן כראש ישיבה בנו, הרב שניאור קוטלר, עד לפטירתו בשנת 1982.
ישיבת לייקווד סייעה להעתקת מודל חברת הלומדים של הגבר החרדי המקדיש כל ימיו ללימוד תורה ואינו עסוק בפרנסה אל יהדות ארצות הברית.
בשנת 2012 מנתה הישיבה כ-6,500 תלמידים, כשני שלישים מהם נשואים ונמצאים במסגרת הכולל של הישיבה.
הלימודים בישיבה מתנהלים בתשעה בתי מדרש: בית המדרש הישן (800 מקומות), בית שלום (1,300 מקומות), בית אליהו (900 מקומות), בית אהרן (900 מקומות), קליימן (750 מקומות), מזרח (450 מקומות), מערב (750 מקומות), חדר אוכל (800 מקומות) ובית המדרש שברחוב החמישי (fifth street).
שלוש ספריות תורניות גדולות, המכילות כ-15 אלף ספרים כל אחת, ושבע ספריות קטנות משמשות את לומדי הישיבה, בראשות הספרן הראשי, הרב בנימין שפיגל.
לרשות בחורי הישיבה עומדות שלוש פנימיות למגורים (1,500 מקומות).
מכון משנת רבי אהרן, בראשותו של הרב צבי רוטברג הפועל ליד הישיבה, עוסק בהוצאה לאור של ספרות תורנית, בעיקר פרי עבודתם של רבני הישיבה ותלמידיה.
בישיבה נלמדות כל מסכתות הש"ס מלבד המסכת הקבועה לפי המחזור (בשונה מרוב הישיבות שבהן לומדים רק "מסכתות ישיבתיות" מסדרי נזיקין ונשים בעיקר).
הישיבה מחולקת ל-260 קבוצות (המכונות "חבורות"), שכ-130 מהן מתמקדות כל אחת בנושא אחר (שאר מסכתות, תוכנית דף ליום או עמוד, משניות זרעים טהרות, הלכה).
מקומות הלימוד בהיכלי הישיבה נמסרים לקבוצות מוגדרות.
כל קבוצה צריכה להגיש לוועדה המסדרת רשימת משתתפים ואת נושאי הלימוד שמשתתפיה חפצים בו.
בראש הקבוצה צריך לעמוד תלמיד בעל ותק של מעל חמש שנים בישיבה ושגילו מעל שלושים.
בדרך כלל העומד בראש החבורה מוסר שיעור שבועי לבני החבורה בלבד, אך הדבר נתון לשיקול דעת הקבוצה.
ישנן חבורות שאין בהן שיעורים כלל, וישנן חבורות שבהן כל אחד מבני החבורה מוסר שיעור במחזוריות קבועה מראש.
נכון לשנת 2010 מחולקת הישיבה ל-260 חבורות.
בישיבה מכהנים ארבעה ראשי ישיבה: הרב אריה מלכיאל קוטלר (נכדו של המייסד, הרב אהרון קוטלר), הרב דוד שוסטאל (גיסו של הרב מלכיאל קוטלר), הרב ירוחם אולשין והרב ישראל ניומאן (שניהם נשואים לנכדות הרב אהרן קוטלר).
הרב נתן מאיר וכטפוגל – משגיח רוחני בעבר
הרב מתתיהו חיים סלומון – משגיח רוחני בעבר
הרב יהושע קרופני – ראש הכולל
הרב אברהם יורקנסקי – ר"מ בישיבה
הרב גרשון ריבנר – ר"מ בישיבה בעבר
הרב יהודה יעקבס – משגיח רוחני בעבר
הרב יעקב פארכהיימר – פוסק הלכה
ישיבת מאורות התורה היא ישיבה חרדית אשר הוקמה בקריית יערים (טלז-סטון) בשנת תשמ"ג (1983).
הישיבה פונה לבוגרי ישיבות תיכוניות מהציבור הדתי לאומי ורבים מהם הופכים בהכוונתה לחרדים במהלך הלימוד בה.
הישיבה הוקמה בשנת 1983. המחזור המייסד מנה שמונה בוגרים של מדרשיית נעם וישיבת נתיב מאיר.
הישיבה נקראה על שמו של הרב מאיר שוורץ מפודהייץ, סבו של מייסד הישיבה והעומד בראשה, הרב נחום רגוזניצקי.
בצוות הישיבה מכהנים גם המשגיח הרב שמואל גריינימן, הרב יצחק ארנד והרב אפרים רגוזניצקי.
כמו כן מתקיימים בישיבה שיעורים באמונה מפי הרב מרדכי נויגרשל ואחרים.
מאז שנת 1987 הישיבה מאוגדת כעמותה.
באוגוסט 2007 נהרגו ארבעה מבחורי הישיבה כשהג'יפ שבו נסעו נפל לתהום בנחל פרס.
בשנת תשס"ח (2008) הוקמה בסמוך גם ישיבה תיכונית הנקראת "הישיבה המדעית קריית יערים".
הישיבה מיועדת לתלמידי כיתות י', י"א ו-י"ב.
רוב התלמידים בישיבה זו עברו מהמוסד השש-שנתי קריית יעקב הרצוג ("המכינה") בכפר סבא.
ר"מ אשר לימד קודם לכן ב"מכינה" מונה לעמוד בראש הישיבה החדשה.
במקום פועל גם כולל של בוגרי הישיבה.
אל"ם הרב חגי ולוסקי, לשעבר ראש מחלקת הרבנות הצבאית וסגן הרב הצבאי הראשי
הרב דניאל ברק ווינט - ראש מכון גמרא סדורה
דוד החקיין – שחקן ובדרן חרדי
ישיבת כנסת חזקיהו (יש המכנים אותה: ישיבת כפר חסידים) היא ישיבה חרדית ליטאית שנוסדה בשנת ה'תש"ט (1949) על ידי הרב נח שימנוביץ בזכרון יעקב.
בשנת ה'תשט"ו (1955) עברה לכפר חסידים ובהמשך סופח שטחה ליישוב רכסים.
בראשה עמדו גם הרב אליהו אליעזר מישקובסקי והרב דוד יצחק מן, ולאחריו עומד בראשות הישיבה ר' יהושע מן שליט"א.
נכון לחורף תשפ"ד לומדים בישיבה 80 תלמידים.
הישיבה הוקמה בשנת ה'תש"ט על ידי הרב נח שימנוביץ, לזכר חותנו הרב חזקיהו יוסף מישקובסקי - רבה של העיירה קריניק שבפולין ונקראה על שמו "כנסת חזקיהו".
להקמה התלווה בנו של הרב מישקובסקי, הרב דוד, שגם עסק בניהול הישיבה, מהקמתה עד לפטירתו בשנת ה'תשס"ו (2005).
מנהלה הרוחני היה הרב יצחק גרינברג, בוגר ישיבת חברון.
דמות מפתח נוספת בישיבה הייתה הרבנית חנה, אשת מייסד הישיבה, שהייתה אחראית על הצרכים הגשמיים.
בשנת תשי"ב הצטרף המנהל הרוחני הרב אליהו לופיאן.
עד הקמתה התרכזו הישיבות בעיקר בירושלים ובבני ברק ולפי עצת החזון איש הוקמה הישיבה בצפון הארץ.
משכנה הראשון של הישיבה היה בבית הכנסת המרכזי שבמושבה זכרון יעקב, בתקווה שהנוף, האוויר הצלול והשקט יתרמו לאיכות לימודם של התלמידים.
בשנותיה הראשונות התקיימה הישיבה בתנאים קשים ובמיעוט אמצעים.
התלמידים התגוררו במבנה ישן ששימש בעבר מועדון צבאי.
בין שלושת התלמידים הראשונים היה הרב דוד צבי אליאך, מנהל רוחני בישיבות "נחלת דוד" ו"איתרי".
שנה לאחר מכן מנתה הישיבה כ-30 תלמידים.
כיוון שהישיבה שכנה בבית הכנסת בזכרון יעקב ששימש גם את תושבי המקום, נוצרו חיכוכים בין התושבים ללומדים.
הנהלת הישיבה, שמלכתחילה רצתה לרכוש שטח משלה במקום, גנזה את הרעיון והחליטה להעתיק את משכנה ליישוב אחר.
קבוצת עסקנים מכפר חסידים הציעה להעביר לשם את הישיבה ואף לסייע בהעברה.
רבני הישיבה פנו אל החזון איש לשאול בעצתו, והוא בירכם בברכת הצלחה, ואף תרם לישיבה סכום כסף לבניית מבנים.
הרב נח שימנוביץ רכש גבעה בת עשרה דונם בפאתי כפר חסידים.
בתוך חורשת עצי נוי ואקליפטוסים, נבנו חמישה צריפים מתוצרת שוודיה ששימשו לבית מדרש ולמגורי הבחורים והרבנים.
לאחר המעבר לכפר חסידים בחודש אייר תשט"ו (1955), נקבע יום ל"ג בעומר (י"ח באייר) ליום הפתיחה וחנוכת הבית, אך ביום ה' באייר תשט"ו - יום העצמאות ה-7 למדינת ישראל, לקה הרב נח בהתקף לב ונפטר.
הרב אליהו לופיאן מינה את גיסו של הרב נח שימנוביץ, הרב אליהו אליעזר מישקובסקי, שהיה באותה עת רבה של כפר חסידים - לראש הישיבה החדש.
מינוי זה גרם לעלייתה המחודשת של הישיבה.
שנותיו של הרב מישקובסקי בראשות הישיבה, יחד עם מנהלה הרוחני רבי אליהו לופיאן, עיצבו את דמותה וטבעו את אופיו של ה"כפר-חַסִידִימְנִיק", עם אווירת לימוד המוסר והדגשת המידות ש"בין אדם לחברו".
הרב מישקובסקי היה אחד הבודדים בתקופתו שגם הרביץ תורה לתלמידים ונחשב "ממעתיקי השמועה" מרבותיו, וגם עסק בפסיקת הלכה - עד שאף החזון איש סמך על פסקיו והפנה אליו שואלים.
בחודש סיון ה'תשכ"ד הונחה אבן הפינה לבניין הישיבה הנוכחי.
חלק מבוגרי הישיבה התיישבו ביישוב רכסים הסמוך, שהתרחב בהמשך עד למתחם הישיבה ששכנה בפאתי כפר חסידים, עד שהיא סופחה אליו מבחינה מוניציפלית.
את בניין הישיבה הנוכחי תכנן האדריכל ישראל קומט.
הבניין מתאפיין באולם בצורת תיבה פשוטה שמעליה כיפה שטוחה המאפשרת חדירת אור ואוורור טבעי ומדגישה את הבניין בנוף.
הקיר הפונה לירושלים מחופה בלוחות עץ ובמרכזו ארון הקודש שעוצב באופן מודרני וחגיגי.
מנהל הישיבה במשך למעלה מיובל שנים היה דוד מישקובסקי, אחיו של ראש הישיבה, שנפטר בתשס"ו.
בשנות השישים התמנה כמשגיח הרב דב יפה, לצדו של הרב אליהו לופיאן.
באלול תש"ל, לאחר פטירת הרב לופיאן התמנה הרב יפה תחתיו למנהלה הרוחני של הישיבה, עד לפטירתו בחשוון תשע"ח (נובמבר 2017).
במשך השנים מסר הרב יעקב ניסן רוזנטל שהיה אב בית הדין בחיפה שיעורים בישיבה מדי שבוע, ואחר כך הרב ברוך מרדכי אזרחי ראש ישיבת עטרת ישראל.
בשנת תשל"ז הצטרף להנהגת הישיבה הרב שמואל דוד ורשבצ'יק, ראש ישיבת "רבנו יעקב יוסף" בארצות הברית, לאחר שנישא בזיווג שני לחנה, אלמנת רבי נח.
כשנישא הרב דוד יצחק מן, אביו של ראש הישיבה הנוכחי, לבתו של הרב מישקובסקי, הצטרף לכולל.
לאחר מכן החל לומר שיעורים בישיבה.
לאחר פטירת הרב מישקובסקי, בשנת תשמ"א, התמנה לראש הישיבה.
בשנת תשע"ב נפטר הרב מן, ועל פי צוואתו מונה במקומו בנו, הרב יהושע מן, שכיהן עד אז כר"מ.
יחד עם הרב מן כיהן כראש הישיבה הרב יצחק ברנשטיין, אחיינו של הרב משקובסקי.
לאחר שנפטר בשנת תשע"ה ממלא את מקומו חתנו, הרב דוד שטרן.
סניף ישיבת כנסת יצחק (מודיעין עילית)
בחודש אב תשפ"ג התבקשו הבחורים להתכנס לאספה, בה הודיע הרב זלוצ'בסקי (חתנו של ראש הישיבה הרב דוד יצחק מן), כי לצורך חיזוק האווירה בישיבה, והרצון להוסיף תלמידים חדשים, הישיבה תסגר, ותפתח מחדש כסניף של ישיבת כנסת יצחק.
על פי דרישותיו של ראש ישיבת כנסת יצחק הרב שמעון נוביק יחולו על הישיבה החדשה כללים חדשים, הנוגעים לצורת הלבוש, כללי ההתנהגות ושמירת הסדרים, ועל הבחורים שאינם מעוניינים לקבל את הכללים החדשים להודיע להנהלת הישיבה.
החל מאלול תשפ"ג הפכה הישיבה לסניף של ישיבת כנסת יצחק (מודיעין עילית) כשקבלת התלמידים וכללי המקום נקבעים על ידי ראש הישיבה הרב שמעון נוביק.
הישיבה מחזיקה כולל אברכים הנחלק לשתי קבוצות עיקריות תחת הנהגתם של שני רבנים:
קבוצת הרב יעקב שמואלי - קבוצה צעירה המונה כ-50 אברכים, הלומדים מסכתות הנלמדות בישיבה.
קבוצת הרב מרדכי חייקין - קבוצה מבוגרת המונה כ-60 אברכים, הלומדים מסכתות שאינם נלמדות בישיבה, ולומדים הלכה בעיון ישיבתי.
הרב נח שימנוביץ - מייסד הישיבה וראש הישיבה הראשון, מחבר ספר "חידושי רבי נח".
הרב רפאל אליהו אליעזר מישקובסקי - גיסו של רבי נח וראש הישיבה לאחר פטירתו, כיהן גם כרבה של כפר חסידים.
נודע בכינויו "הרב", מחבר ספר "משנת אליהו".
הרב אורי שרגא קלרמן - כיהן כר"מ בישיבה משנת ה'תשט"ו עד לפטירתו בתשנ"ג, מחבר ספר "אור לישרים".
הרב שמואל דוד ורשבצ'יק - נישא בזיווג שני לחנה, אלמנת רבי נח שימנוביץ, מראשי הישיבה בשנים תשל"ז - תשמ"ח, שנת פטירתו.
רבי אליהו לופיאן - מנהלה הרוחני של הישיבה, משנת תשי"ב ועד לפטירתו בשנת תש"ל.
שיחותיו נערכו בספר "לב אליהו".
הרב יצחק גרינברג - ממייסדי הישיבה, כיהן כמשגיח בישיבה בשנותיה הראשונות, לימים משגיח בישיבת לומז'ה בפתח תקווה.
רבי דוד יצחק מן - חתנו של "הרב", וראש הישיבה משנת תשמ"א עד לפטירתו בשנת תשע"ב.
רבי יצחק ברנשטיין - מתלמידיה הוותיקים של הישיבה ולימים אחד מראשיה עד לפטירתו בשנת תשע"ה, שימש כבעל התפילה מאז היותו בן 17 שנה ועד לשנת פטירתו.
רבי דב יפה - משגיח בישיבה משנת ה'תשט"ו, ומנהלה הרוחני מאז פטירתו של רבי אליהו לופיאן באלול ה'תש"ל ועד לפטירתו בחשון ה'תשע"ח.
הרב יהושע מן - ראש הישיבה
הרב עובדיה ברוידא - מראשי הישיבה (חתנו של דוד מישקובסקי, בנו של רבי חזקיהו יוסף ומנהל הישיבה בעבר)
הרב מנחם דוד - מנהל רוחני (החל מחשון ה'תשע"ח ממלא מקומו של רבי דב יפה)
הרב מיכאל ולדמן - מראשי הישיבה (חתנו של הרב רפאל אליהו אליעזר מישקובסקי)
הרב יעקב שמואלי - ר"מ (חתנו של הרב רפאל אליהו אליעזר מישקובסקי)
הרב דוד שטרן - ר"מ (חתן רבי יצחק ברנשטיין)
הרב צבי גרינהויז - ראש כולל הלכה
הרב מרדכי חייקין - ראש כולל ישיבתי (משמש גם כרב קהילת חניכי הישיבות ברכסים)
הרב ישראל מאיר לאו - הרב הראשי לישראל לשעבר ורבה הראשי של תל אביב
הרב מנחם שלמה בורנשטיין האדמו"ר מסוכטשוב
הרב מרדכי שטרנברג - מראשי ישיבת הר המור
הרב אליעזר דינר - גאב"ד עדת ישראל ורב בית הכנסת שע"י המרכז הרפואי מעיני הישועה ב"ב
הרב יהושע מן - ראש ישיבת כנסת חזקיהו
הרב דב ביגון - ראש ישיבת מכון מאיר
הרב צבי בן יעקב - אב בית דין בבית הדין הרבני בתל אביב
הרב אליעזר ברלנד - ראש ישיבת שובו בנים
הרב עמנואל תהילה - מרצה בולט בארגון התשובה ערכים
הרב שמחה מירון מנהל בתי הדין הרבניים לשעבר
הרב זלמן מנחם קורן - מחבר "ספר המקדש" ועורך באנציקלופדיה תלמודית
אריאל אטיאס - לשעבר שר התקשורת ושר הבינוי והשיכון
דוד הנשקה - פרופסור לתלמוד באוניברסיטת בר-אילן
חיים ולדר - סופר חרדי
מנחם נאמן - סגן נשיא בית המשפט המחוזי בחיפה
יהושע פולק - לשעבר חבר הכנסת וסגן ראש עיריית ירושלים
הרב יונתן אבר - משגיח בישיבת היכל יצחק
יעקב טננבאום - מנכ"ל בנק מרכנתיל
הרב מתתיהו סלומון - משגיח ישיבת ליקווד
קובי אריאלי - עיתונאי ואיש תקשורת
שמואל גרינברג - ראש עיריית בית שמש
הרב צבי וינמן - עו"ד וטוען רבני מראשי חבר הפעילים -יד-לאחים
הרב מנשה קורמן מראשי חבר הפעילים- יד לאחים
הרב חיים מן ההר - ראש ישיבת מן ההר ביתר עלית
הרב יוסף חיים בן דב - ראש ישיבת זכרון מיכאל
הרב נחמן טוקר - מראשי ישיבת חברון גבעת מרדכי
בסוף שנות ה-70, לאחר שהישיבה הגדולה עברה למבנה החדש, פתח הרב אליהו אליעזר מישקובסקי את ישיבת כנסת חזקיהו לצעירים, בראשה עומד חתנו הרב יעקב מאיר זוננפלד, לימים רב היישוב רכסים.
כמשגיח הישיבה שימש הרב מרדכי איצקוביץ.
הישיבה הוקמה בצריף העץ השוודי שבו שכנה קודם לכן הישיבה הגדולה, והתקיימה שם עד לשנת תשמ"ח-1988 בשנה זו עברה למבנה הקבע שהוקם בסמוך, ובו קיימת עד היום.
בשנותיה הראשונים מסר המשגיח, הרב דב יפה, שיעורים יומיים בישיבה.
בישיבה לומדים בממוצע כ-80 תלמידים.
הרב יעקב בייפוס מחבר סדרת הספרים ילקוט לקח טוב על פרשיות השבוע ועוד.
הרב יהודה פלאם (נפטר בטבת תשע"ה).
הרב יהושע מן, כיום כראש הישיבה הגדולה.
הרב אליהו אליעזר קלרמן, כיום משגיח בישיבת פוניבז'.
הרב אוריה ענבל הוגה דעות חרדי
הרב שלום בער סורוצקין - ראש ישיבת עטרת שלמה
הרב שגיב עמאר ראש ישיבת שער המלך ורב קהילה ברמת בית שמש
ישיבת כסא רחמים היא ישיבה חרדית ספרדית בבני ברק.
הישיבה הוקמה בתוניס בשנת תשכ"ג על ידי הרב מצליח מאזוז, ולאחר שנרצח בשנת ה'תשל"א, בניו עלו לישראל, ובראשם הרב מאיר מאזוז, ופתחו אותה מחדש.
כיום ראש הישיבה הוא הרב צמח מאזוז.
הישיבה הוקמה ב-1962 בתוניס בידי הרב מצליח מאזוז, שכיהן קודם לכן כרב בישיבת חב"ד שם.
הוא הקים את הישיבה כדי לשמר את שיטת הלימוד המסורתית של יהודי תוניסיה.
הישיבה נקראת על שם רבו, הרב רחמים חי חויתה הכהן.
הרב מצליח מאזוז נרצח בידי מתנקש מוסלמי בטבת ה'תשל"א,.
ובעקבות זאת עלתה משפחתו לישראל, ובתמוז ה'תשל"א הכריזו על מעבר הישיבה לבני ברק, בכינוס שהתקיים בבית הכנסת "בית רחמים" בעיר.
בראש הישיבה בישראל עמד עד לפטירתו הרב מאיר מאזוז, בנו של הרב מצליח מאזוז.
לאחר פטירתו, הוכתר אחיו הצעיר, הרב צמח מאזוז, לעמוד בראשות ובנהגת הישיבה, בידי הראשון לציון הרב שלמה משה עמאר.
רוב תלמידי הישיבה הם ממוצא תוניסאי, אך לומדים בה גם בני עדות מזרחיות אחרות.
ספריית הישיבה נקראת "אהל משה".
באגף "משכיל לדוד", על שם רבי דוד עידאן, נמצא אוסף גדול של ספרים מאת חכמי תוניסיה וג'רבה.
על חלק מהספרים ישנן הגהות בכתב יד של חכמי תוניס וכן הגהות של ראש הישיבה הרב מאיר מאזוז.
עם התורמים הגדולים לישיבה (ישירות או דרך חברות שבשליטתם) נמנות משפחת עמאר, בעלי תחנת הרדיו "קול ברמה", ומשפחות שלום וסבן, בעלי "רדיו דרום".
מאז שנות ה-80, התרחבו מוסדות כסא רחמים והם כוללים מתיבתא, ישיבה קטנה וגדולה בבני ברק וישיבות בת באלעד, בעמנואל ובנתיבות.
מלבדם הוקמו תלמודי תורה (שמונה סניפים, רובם במרכז ובדרום) ובתי ספר יסודיים לבנות, ובית ספר תיכון לבנות בבני ברק.
בשיעורי הגמרא בסדר הבוקר נלמדת שיטת העיון התוניסאי הכוללת דקדוק ברש"י ותוספות, תוך שימת לב ללשון דיבור המתחיל ברש"י ולשאלה מה היה קשה לו.
בניגוד לשיטת הלימוד הליטאית, מקובל לעסוק בקביעות רק באחרונים מעטים, בהם מהרש"א, מהר"ם, מהר"ם שיף ו"משמרות כהונה".
בסדר הצהריים לומדים טור עם בית יוסף, ושולחן ערוך ומשנה ברורה עם הערות איש מצליח.
אחד מרבני הישיבה מבקר את החידושים.
לגבי העצורים ד' ות' הרב מאזוז מצדד כי יש להגות אותן כפי ההגייה התימנית.
לימוד סדיר של קריאה בתורה בטעמים.
לימוד חוכמת העיבור והלכות סת"ם.
תלמידי הישיבה נבחנים מדי יום ראשון על רש"י על הפרשה ומדי יום שישי על קריאה מדויקת של הפרשה.
מדי ראש חודש מתקיים מבחן בקיאות על עשרים דפים מהמסכת הנלמדת.
תלמידי שיעור א'-ג' בישיבה הקטנה נבחנים על שישה עד חמישה עשר דפים.
אחת לחודש או חודשיים נבחנים התלמידים על דפי העיון שלמדו.
בערב שבת לפני תפילת ערבית מתקיים בישיבה הקטנה סדר לימוד בן שעה.
בישיבה הגדולה דורש אחד הבחורים בנושא הלכתי ומסיים בחידוש על פרשת השבוע.
במוצאי שבת ניתנת דרשה מוסרית.
בישיבה הגדולה דורש המנהל הרוחני, הרב צמח מאזוז, ובישיבה הקטנה מתחלפים הדרשנים.
הרב מאיר מאזוז נתן שיעור יומי בגמרא בעיון וכן שיחה שבועית בישיבה הגדולה ובישיבה הקטנה.
הוצאת הספרים מכון הרב מצליח
במסגרת הישיבה פועלת הוצאת הספרים "איש מצליח", הקרויה על שמו של הרב מצליח מאזוז.
במסגרת ההוצאה נדפסו סידורי תפילה, מחזורים, תהילים ותיקון קוראים, תוך הקפדה על הנוסח המדויק.
כמו כן נדפסו ספרים של חכמי תוניס, כגון "משמרות כהונה" של הרב אברהם הכהן יצחקי ו"יתר הבז" של הרב נהוראי ג'רמון.
הרב מאזוז ממריץ את תלמידיו להשתתף בפעילויות ההוצאה.
במסגרת ההוצאה פועלים כמה פרויקטים מיוחדים של הוצאה לאור:
מפעל משנה ברורה "איש מצליח" - בכל מקום שנפסק בספר אחרת מפוסקי ספרד, מובאת ההלכה לפי מנהג הספרדים.
מפעל "אוצר ההלכה" - ליקוט של כחמש מאות ספרים נדירים שכתבו פירוש חלקי על השולחן ערוך.
נכון לתשע"ה יצאו 5 כרכים, מתוך כשלושים מתוכננים.
מפעל "הוראה ברורה" - ביאור לשולחן ערוך "יורה דעה" כמתכונת המשנה ברורה על אורח חיים.
עד כה יצאו לאור שני ספרים, על הלכות בשר וחלב ועל הלכות תערובות.
הרב רפאל כדיר צבאן והרב עובדיה יוסף - שימשו כנשיאי הישיבה.
הרב מאיר מאזוז - אחד ממייסדי הישיבה, וכיהן כראשה עד לפטירתו בניסן ה'תשפ"ה.
הרב צמח מאזוז - ראש הישיבה הנוכחי.
הרב רחמים מאזוז - מנהל ור"מ בישיבה הגדולה
הרב מצליח חי מאזוז - מנהלה הרוחני של הישיבה
הרב משה לוי - מחבר ספרי הלכה שנפטר בגיל 40 בשנת תשס"א שימש כר"מ בישיבה
הרב יצחק ברדא - מקובל, פוסק ומחבר
הרב יורם חדאד - משגיח ישיבה קטנה
הרב מיכאל סגרון - משגיח ישיבה גדולה
הרב ניסים ארביב - היה ר"מ בישיבה הקטנה ורב המושב בן זכאי, נפטר ב-כ' מרחשוון תשפ"ד
הרב משה חורב - מנחה תוכנית הבקיאות, מחבר "כתר תורה" על כללי התוספות וספרים נוספים
הרב ינון חורי - בנו של הרב חיים חורי.
הרב ציון בוארון - חבר בית הדין הגדול ומדייני בית הדין משפט וצדק שע"י הישיבה.
הרב לירן ישי - רב שכונת הרצליה פיתוח
הרב שלמה סעדון - ראש ישיבת ברכת השם.
הרב חננאל כהן - ראש מוסדות חכמת רחמים.
הרב אליהו רבי בנו של הרב חיים רבי.
ישיבת כנסת יצחק (מוכרת בכינויה ישיבת חדרה) היא ישיבה גדולה חרדית-ליטאית השוכנת בחדרה.
ראש הישיבה הוא הרב יהושע גרשון ארנברג.
הישיבה מונה כמה מאות בחורים וכ-50 אברכים.
הישיבה מזוהה עם מפלגת בני תורה.
הישיבה נוסדה בבני ברק באייר ה'תשמ"ו (1986) על ידי הרב יהושע גרשון ארנברג, בעידודו של רבו, הרב שך.
גרעין המייסדים מנה 12 בחורים מישיבות פוניבז' וקול תורה ושלושה אברכים.
כמשגיח שימש הרב עזרא נוביק.
כר"מים שימשו הרב משה גפן והרב אליקים גצל פשקס (כיום ראש ישיבת גבעת שאול).
כראש קיבוץ שימש הרב צבי אליהו שטיינברג (חתנו של הרב עמרם זקס, ומחבר ספר צבא הלוי).
ביומה הראשון של הישיבה מסר הרב שך שיעור פתיחה.
באלול תשמ"ט (1989), בעצת הרב שך, עברה הישיבה לחדרה.
הרב שך בירך את ראש הישיבה ש"עוד יעמדו תחת החלונות לשמוע את השיעור כללי".
הישיבה השתכנה בקמפוס של ישיבת נובהרדוק שהוקם בשנות החמישים ולאחר מכן שימש סניף של ישיבת איתרי.
באותה תקופה הצטרף הרב דוד מינצר לצוות רבני הישיבה, והרב טוביה נוביק מונה למשגיח הישיבה במקום אביו.
ראש הישיבה ורוב הרבנים הם בוגרי ישיבת פוניבז' וכולל פוניבז'.
כל ה'משיבים' הם בוגרי הישיבה.
בחנוכה ה'תשע"ד חל פילוג בישיבה על רקע המחלוקת בציבור הליטאי בין נאמני הרב שטיינמן לנאמני הרב שמואל אוירבך ובעקבות הזדהותם של רבניה הבכירים של הישיבה עם מפלגת בני תורה.
בעקבות כך פרשו בהוראת הרב שטינמן חלק מהבחורים וכן הרבנים רוטשילד, אפשטיין, סוקולובסקי וגפן והקימו ישיבה חדשה בשם "ישיבת תורה בתפארתה".
בערב ראש השנה תשע"ט הודיע ראש הישיבה הרב ארנברג כי הוא מתכוון להפסיק לקבל תקציבים ממשרדי הממשלה למוסדותיו.
הרב ארנברג מכהן גם כר"מ לשיעור ג'.
כר"מ לשיעור א' שימש הרב משה גפן, עד למותו בשנת ה'תשע"ב (2011), אז מונה תחתיו בנו הרב רפאל גפן.
בשנת תשנ"ט מונה בנוסף הרב אלעזר דוד אפשטיין (חתנו של הרב חיים קניבסקי).
בשנת תשע"ב מונה הרב אליעזר גוטסגנדה (חתנו של הרב ארנברג).
לאחר פרישתם של הרבנים אפשטיין וגפן, מונה הרב דוד דויטש לר"מ.
בשנת תשפ"א מונה הרב מרדכי לפקוביץ לר"מ.
כר"מ לשיעור ב' כיהן החל משנת ה'תשמ"ט הרב דוד מינצר.
בהמשך הצטרפו אליו הרב יעקב קרפ כיום ראש ישיבת קריית מלך והרב אפרים רוטשילד (עד לפרישתו בשנת תשע"ד).
בתשע"ה החל ללמד הרב שמואל פנחס קריגר.
ראשי הקיבוץ היו הרב שלמה גוטסגנדה והרב אברהם ישעיהו סוקולובסקי (גיסו של הרב נוביק).
לאחר פרישתו של הרב סוקולובסקי, מונה הרב אהרן כהן לראש קיבוץ.
הרב יעקב דוד אילן מכהן כראש בקיאות, ולצידו מספר משיבים.
רוב סדרי הישיבה הם כסדרי שאר הישיבות הליטאיות.
שיעור כללי נמסר על ידי ראש הישיבה במועדים לא קבועים.
באופן ייחודי נמסר השיעור הכללי בדרך כלל רק לתלמידי שיעור ג' ומעלה.
לעיתים, בעיקר בחודש אלול, מוסר ראש הישיבה שיעור כללי לכלל בני הישיבה בשעות הערב.
הלימוד בישיבה מושתת בעיקר על לימוד עיוני ומעמיק (בניגוד ללימוד בקיאות), ואף בסדר ב' שמיועד ללימוד יותר מהיר, בני הישיבה מעמיקים בהבנת הסוגיות יותר מן המקובל בלימוד בקיאות.
גם בסדר ג' לומדים רוב בני הישיבה את הסוגיה הנלמדת בסדר א'.
שיטת הלימוד בישיבה מכונה בעגה הישיבתית "שיטת ההבנה", והיא מתמקדת בהבנת הפשט, הוצאת גדרים מעצם דברי הגמרא והראשונים, והבנת הסוגיה וגדריה (זאת בניגוד לדרך ה"לומדות", המקובלת יותר בעולם הישיבות).
הרב ארנברג הנהיג שיטה זו באופן המבוסס על דרך לימודו של הרב שך.
מלבד מסירת שיחות, מוסר המשגיח גם ועדים לכלל בני הישיבה ולקבוצות קטנות יותר וכן ועדים בביתו המכונים "ועדים פרטיים".
הישיבה נחשבת בציבור הליטאי כשמרנית.