tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
לאירוע זה מסורת ארוכת שנים, כאשר במקור הוא היה אירוע פנימי שנערך על ידי אנשי הכפר המקומי ברוקוורת', ואילו בימינו מגיעים אליו משתתפים מכל העולם.
הגרדיאן כינה אותו "אירוע בעל פרסום עולמי", כאשר בין הזוכים בו ישנם משתתפים מאוסטרליה, בלגיה, קנדה, מצרים, יפן, ניו זילנד וארצות הברית.
בשנת 2024, האירוע התקיים ב-27 במאי, שהוא יום שני האחרון של חודש מאי, בו מתקיימת חופשת האביב.
גלגל של גבינת גלוסטר כפולה במשקל של מוצב בראש הגבעה, אשר אורכה , ואז מגולגל במורדה.
לאחר שנייה אחת מתחילים המתחרים לרוץ במורד הגבעה בעקבות הגבינה.
המתחרה הראשון החוצה את קו הסיום בתחתית הגבעה זוכה בגבינה.
המתחרים שואפים לתפוס את הגבינה; עם זאת, הסיכוי לכך נמוך עד אפסי בשל היתרון של השנייה האחת, וכן בשל משקל הגבינה ושיפוע המורד, אשר מאפשרים לה לנוע במהירות כה גבוהה עד שביכולתה להפיל ואף לפצוע צופה מזדמן הנקרה על דרכה.
מספר מרוצים מתקיימים במהלך היום, וכן מתקיימים אירועים נפרדים לגברים ולנשים.
בתחרות 2013, הוחלפה הגבינה בהעתק עשוי קצף, מטעמי בטיחות.
טקס זה התקיים במקור בכל יום שני של הרוח הקדושה , אך מאוחר יותר הועבר לסוף-השבוע של חופשת האביב.
העדות הכתובה הראשונה לפסטיבל גלגול הגבינה נמצאת בהודעה שנכתבה לכרוז העיר גלוסטר ב-1826, כאשר כבר אז היה ברור שלאירוע מסורת עתיקה.
על פי הדעה הרווחת הוא בן שש מאות שנה לפחות.
שני מקורות אפשריים הוצעו לטקס זה.
הסבר אחד מקשר את הטקס לדרישה הקדומה לשמירת זכויות המרעה של התושבים.
הסבר שני טוען כי ישנם מקורות פגאניים למנהג של גלגול חפצים במורד הגבעה, כמו למשל הטקס של גלגול צרורות של ענפים בוערים במורד הגבעה אשר מציין את הולדת השנה החדשה לאחר החורף.
הסבר זה מתקשר גם למנהג המסורתי של פיזור לחמניות, ביסקוויטים וממתקים בראש הגבעה על ידי שר הטקס.
מנהג זה הוא מעין טקס פוריות שמטרתו לעודד את תנובת הקציר.
בשנת 1982 צילם צוות של סטודנטים מאוניברסיטת בריסטול את האירוע, שנערך אז ב-31 במאי, באמצעות מצלמות פילם, כאשר מצלמה אחת מופעלת בטכניקה של הילוך איטי.
בשנת 1993 נפצעו בבהלך המרוץ חמישה עשר בני אדם, ארבעה מהם באורח קשה, בעודם רודפים אחר גלגל גבינה במורד הגבעה בשיפוע של 1:3 (18.4 מעלות.
בשנת 2009 המרוץ בוטל עקב חששות לגבי בריאות ובטיחות.
בשנת 2010, קבוצה של עיתונאים ותושבים מקומיים הפיקה גרסה קטנה יותר של המרוץ, במטרה לשמר את המסורת של שמירת זכויות המרעה.
בשנת 2011 יצאה הכרזה על ביטול המרוץ עקב חששות בטיחותיים הנוגעים למספר הרב של המבקרים באירוע, מה שהוביל לקמפיין 'הצילו את גליל הגבינה'.
בעקבות הקמפיין, התקיים האירוע באופן לא רשמי, בהשתתפות מצומצמת של כ-500 איש.
בשנים 2020 ו-2021 בוטל אירוע גלגול הגבינה כתוצאה ממגפת הקורונה.
האירוע שב לפעילות ביום ראשון 5 ביוני 2022, ובכך סיים היעדרות בת שנתיים.
בשנה זו הועבר חג האביב ל-2 ביוני, ונמשך גם בסוף השבוע שאחריו לציון 70 שנות מלכותה של אליזבת השנייה.
בשנת 2023 זכה במרוץ קופר קאמינגס מוושינגטון, ארצות הברית, וקבע את שיא הזמן המהיר ביותר אי פעם במירוץ, 13 שניות, כפי שהוכר על ידי שיאי גינס.
הגבינה המשמשת כיום באירוע היא גבינת גלוסטר כפולה, גבינה קשה המיוצרת באופן מסורתי בצורה עגולה, במשקל .
כל גליל המיועד לגלגול בפסטיבל נשמר בתוך מעטפת עץ, ומעוטר בסרטים עם פתיחת המירוץ.
בעבר נתרמו שלושה גלילי גבינה על ידי חברי הקהילה, והם גם אלה שהיו מגלגלים אותן במורד.
כיום מתבצע אירוע התרמה כדי לממן את רכישת הגבינות, כמו גם ממתקים, ואת פרסי הזכייה.
מאז 1988 הגבינה מסופקת על ידי יצרנית הגבינה המקומית דיאנה סמארט ובנה רוד מחוות צ'רצ'אם שבבעלותם, אם כי דיאנה סמארט פרשה מאז לגמלאות.
במאי 2013, הזהיר מפקח משטרה את סמארט בת ה-86 שהיא עלולה להיות אחראית לפציעות.
רב ניצב נייג'ל אברון ממשטרת גלוסטרשייר הדהד אף הוא את ההערות הללו: "אם אתה שותף בארגון או בהפקה של האירוע, אתה עלול להיות אחראי לכל דבר שייתרחש באותו אירוע".
לאור זאת, בשנים האחרונות העדיפו מארגני האירוע להשתמש בגרסת קצף קלת משקל מטעמי בטיחות.
במירוץ השני של שנת 2013 הצליח קיילב סטאלדר האוסטרלי לתפוס את הגבינה המזויפת ולזכות בניצחון למרות שבתחילת המירוץ היה בפיגור מהמובילים.
אירוע שנתי של גלגול גבינות מתקיים גם בצ'סטר מאז שנת 2002 לערך, למטרת קידום פסטיבל האוכל והשתייה בעיר.
הגלגול מתרחש במישור, לאורך מסלול מכשולים.
1948 : ציור בשם "גבינה מתגלגלת על קופר'ס היל" של הצייר צ'ארלס מרץ גיר, הוא חלק מאוסף המוזיאון של גלוסטר, ומתאר סצנה מתוך האירוע.
WOW – פסטיבל נשות העולם הוא רשת של פסטיבלי אמנות החוגגים את הישגיהן של נשים ונערות וכן מדגישים את המכשולים העומדים בפניהן, והוא חלק מתנועה פמיניסטית עולמית.
קרן WOW מובילה את הפסטיבלים ויוצרת שותפויות לקיום פסטיבלי WOW ברחבי העולם.
הפסטיבל נוסד בלונדון בשנת 2010 על ידי ג'וד קלי, במאית תיאטרון שכיהנה באותה תקופה כמנהלת האמנותית של סאות'בנק סנטר.
היא סיפרה שהרגישה שהתנועה הפמיניסטית הייתה "ברגע של רגיעה" באותה תקופה, ושהיא זקוקה למשהו שיחיה אותה מחדש.
מאז 2015, קמילה מלכת בריטניה משמשת כנשיאת WOW.
בשנת 2015, שידרה ה־BBC את "שעת האישה" מפסטיבל לונדון.
קרן WOW הפכה לארגון צדקה עצמאי בשנת 2018, כאשר קלי הייתה המנהלת הראשונה שלו.
היא פרשה מתפקידה בסאות'בנק סנטר במאי 2018, על מנת להתמקד ב-WOW.
בשנת 2020, בשנה העשירית של הפסטיבל נאמה מלכת בריטניה קמילה (אז דוכסית קורנוול).
במאי של אותה שנה, ערכה קרן WOW אירוע מקוון בן יומיים בשיתוף פעולה עם BBC Arts ופסטיבל מרתון בן 24 שעות בשם WOW Global 24, בהשתתפות משתתפים מרחבי העולם.
הפסטיבל הופק על ידי קרן WOW הבריטית ואוצר על ידי צוותים מרחבי העולם, כולל ארצות הברית, פקיסטן, טורקיה, ירדן, ניגריה, בריטניה, ברזיל, אוסטרליה והודו.
במרץ 2021, כאשר השפעות מגפת הקורונה המשיכו להיות מורגשות, הפסטיבל עבר למצב מקוון.
בשנת 2023, WOW השיקה את פסטיבל הבנות הראשון שלה.
פסטיבלי WOW מתקיימים כל השנה במקומות שונים בעולם.
פסטיבל WOW לונדון מתקיים במשך מספר ימים בתחילת מרץ, סביב יום האישה הבינלאומי.
הפסטיבל כולל הרצאות, דיונים, מוזיקה, קומדיות, הופעות ומפגשי חונכות במגוון נושאים.
בתחילה, המקום העיקרי של הפסטיבל היה מרכז סאות'בנק בלונדון.
כיום מתקיימים גם פסטיבלים במקומות רבים אחרים, הן בתוך בריטניה והן ברחבי העולם.
נכון לשנת 2019 נערכו פסטיבלים בערים קיימברידג', ליברפול, קארדיף, לידס, ניו יורק, ריו דה ז'ניירו, הרגייסה (סומלילנד), אלכסנדריה, בייג'ינג, אתונה, קראצ'י ואיסטנבול, כמו גם בפינלנד ובמספר מקומות באוסטרליה, בנגלדש ונפאל.
פסטיבל ה-WOW הראשון נערך בקתרין, הטריטוריה הצפונית, בשנת 2013. אירועים נוספים נערכו בעיר זו, כמו גם במלבורן ובערים שונות בקווינסלנד.
האירוע הראשון התקיים בבריזביין, קווינסלנד, בשנת 2015, WOW אוסטרליה ממוקמת בעיר זו מאז 2021 (לאחר שנאלצה לבטל את אירוע 2020 עקב מגפת הקורונה).
זהו שיתוף פעולה בין מרכז אמנויות הבמה של קווינסלנד (מרכז סאות'בנק) לבין עמותת Of One Mind, הנתמכת על ידי ממשלת קווינסלנד.
WOW עבדה עם נשים אבוריג'יניות ונשים מאיי מצרי טורס ותומכת בהצהרת אולורו מהלב.
ניק היה פסטיבל מוזיקה שהתקיים במשך שנתיים, בשנים 2010–2011, במרכז הירידים והקונגרסים בתל אביב.
הפסטיבל הופק על ידי שוקי וייס והיה אחד מפסטיבלי המוזיקה הגדולים ביותר עם אמנים מחוץ לישראל שנערכו בתל אביב.
סגנונות המוזיקה שלו האמנים שהשתתפו היו מגוונים, מפופ ועד רוק ועד מוזיקה אלקטרונית.
הפסטיבל התפרש על פני יומיים עם הופעות משעות הצהריים ועד הלילה.
הפסטיבל הראשון נערך ב-5 וב-9 ביוני 2010 בעלות של 1.5 מיליון דולר.
להקת "פלסיבו"הייתה המופע המרכזי ביום הראשון ולהקת ה"פיקסיז" המופע המרכזי ביום השני.
להקות נוספות שהוזמנו להשתתף היו: "גורילז", "קלקסונז" (Klaxons), "Editors" והצמד הישראלי "האנק אנד קאפקייקס".
ב-4 ביוני 2010, יום לפני פתיחת הפסטיבל, ביטלו הלהקות "קלקסונז" ו"גורילז" את הופעותיהם בפסטיבל, בעקבות אירועי משט המרמרה שהתרחשו שבוע קודם לכן ולחץ של הקמפיין הפלסטיני לחרם אקדמי ותרבותי על ישראל.
הודעת הביטול הגיעה שבועות בודדים לאחר שהזמר אלביס קוסטלו גם הודיע על החלטתו שלא להופיע בישראל.
למרות זאת, להקת "פלסיבו" הגיעה ו"J.Viewz" ורמי פורטיס נקראו להחליף אותם.
יומיים לאחר מכן, להקת פיקסיז גם ביטלה את הופעתם המתוכננת בפסטיבל.
עם זאת, הפסטיבל התקיים כאשר Editors החליפו את "פיקסיז" כמופע המרכזי.
באפריל 2011 הוכרז שהפסטיבל יתפרש על פני שלושה ימים, שההופעות המרכזיות בכל אחד מהימים יהיו של: מובי והלהקות "דוראן דוראן" ו"ג'יינז אדיקשן".
אמנים נוספים שהוזמנו להשתתף היו: "בלונד רדהד", קאקי קינג, קרודר ודורפמייסטר, כהן@מושון ואלישע בנאי.
ב-2 ביולי 2011 הודיעה להקת "דוראן דוראן" על ביטול הופעתה, עקב דלקת חמורה בגרון ממנה סובל סולן הלהקה סיימון לה-בון, דלקת שפגעה גם בכשירות מיתרי הקול שלו, מה שהותיר את הפסטיבל עם יומיים של הופעות שנערכו ב-12 ביולי וב-1 בספטמבר.
פסטיגל הוא מחזמר ישראלי לילדים, המוצג בחג החנוכה ומופיעים בו להקות, זמרים, שחקנים, דוגמנים, בדרנים, קומיקאים, סטנדאפיסטים וכוכבי רשת.
עד שנת 2014, שולבה בו גם תחרות זמר שחזרה בשנת 2025.
הפסטיגל החל את דרכו בשנת 1981 וצבר מאז הצלחה רבה.
מדי שנה הוא נערך בחיפה, בתל אביב, בירושלים ובבאר שבע.
הפסטיגל החל את דרכו בחג החנוכה בדצמבר 1981, כאירוע בן 24 מופעים, שנערך בהיכל הספורט רוממה שבחיפה.
המופע הופק על ידי האמרגן מיקי פלד, שהתפרסם כמייסד פסטיבל הזמר החסידי.
הפקת המופע נעשית על ידי חברת "סולן הפקות" שבבעלות מיקי וירון פלד, לעיתים בשיתוף חברות הפקה נוספות.
מקור השם הוא בהלחם בסיסים של "פסטיבל" ו"גל", כיאה לעיר הנמל בה הוא נערך במקור.
עם השנים התרחב הפסטיגל לערים נוספות, אך השם שנתפס כמותג נשמר.
מתחילת דרכו ב־1981 ועד שנת 1987, סמליל המופע הכיל דמות ילד בהיר־שיער בבגדי ספן בשם גל.
בראשיתו התחרה אל מול שני פסטיבלי ילדים ותיקים יותר, פסטיבל שירי הילדים (1970–1987), והשירוויזיון (1979–1982), שנערכו בתל אביב.
גם בהמשך דרכו הועלה לצד מחזות זמר שהופקו על ידי חברות הפקה שונות שניתן להגדירם כמתחרים בפסטיגל על לב הקהל, דוגמת מותק של פסטיבל.
בשנותיו הראשונות של המופע, האמנים שרו בהופעה חיה את השירים יחד עם תזמורת חיה.
החל מאמצע שנות ה-80, השירים מוקלטים מראש ומבוצעים תוך שימוש בפלייבק, ללא תזמורת.
לכל פסטיגל יש "נושא מסגרת".
כל אמן מקבל דמות הקשורה בנושא ורוב השירים קשורים באותו הנושא.
בנוסף, לכל פסטיגל יש שיר נושא שמבצעים אותו כל האמנים באותה שנה.
בשנותיו הראשונות היה "יד ביד" שיר הסיום הקבוע של הפסטיגל והוא בוצע על ידי כל האמנים.
בשנים 1993–1994 השיר "אני מאמין" שימש כשיר הסיום של הפסטיגל.
משנת 1984 מצולם הפסטיגל ומשודר בטלוויזיה.
עד 1992 הערוץ הראשון שידר את הפסטיגל, והחל משנת 1993 עד שנת 2008 ערוץ 2 שידר אותו.
הקלטות של צילומי המופעים נמכרו על קלטות וידאו ומשנת 2002, גם על DVD.
מעבר לכך, הופקו תקליטורים, ובעבר גם קלטות ותקליטים ובהם שירי המופע.
משנת 2006 ועד 2015, הופקו מופעי הפסטיגל בשיתוף עם חברת "יוכלמן-אשר הפקות", בבעלותם של יקיר אשר ושי יוכלמן.
עד לפסטיגל בשנת 2014 ("משחקי הפסטיגל"), היה המופע מחולק לשניים: בחלק הראשון (החלק העלילתי), מוצגים השירים המתמודדים בתחרות השיר הטוב ביותר לאותה שנה, אשר משולבים לרוב בסיפור רקע המקשר בין השירים.
לחלקו השני של המופע (שיועד בעיקר להורים ולבוגרים), לא היה קשר לחלק הראשון העלילתי, ובו בוצעו שירים של האומנים המשתתפים בפסטיגל.
לעיתים חלק זה הכיל הצדעה לאמן מפורסם ומחרוזת שירים של אמן אורח.
לצורך קיום התחרות בין השירים, עד לשנת 2010, מוקמו תיבות הצבעה באולמות הפסטיגל וכל צופה התבקש לבחור בשיר שאהב ביותר, באמצעות שלשול של פתק לתיבה.
החל מפסטיגל 2015 ("היי סקול פסטיגל"), השתנה מבנה הפסטיגל (בין היתר עקב הביקורת הרבה שספג הפסטיגל הקודם בעקבות "שיר הסלפי") – תחרות השירים בוטלה ומהות החלקים השתנתה.
מאז המערכה הראשונה בנויה כמחזמר, בו כל משתתף לא מופיע בשיר בודד, אלא משתתף במספר שירים, המבוצעים על ידי כמה זמרים.
המערכה השנייה היא המשך ישיר של המערכה הראשונה (לדוגמה, ב־2015 – תחרות "הפסטיכון" שהוצגה במערכה הראשונה).
בנוסף, נעשה ניסיון לכלול במופע מסרים חינוכיים (דוגמת השירים "מילים פוגעות", "שיר השקופים", "דבר דבר" ו"יש בך").
עד 2016, חברת "ישראכרט" שיתפה פעולה והעניקה חסות מסחרית למופע, מה שהביא להוזלה בעלות הכרטיסים ללקוחות החברה.
ב־2016, נותנת החסות הוחלפה ב"שופרסל" וכתוצאה מכך, הנחה ניתנת למחזיקי כרטיס מועדון הלקוחות של רשת המרכולים.
בנוסף, לראשונה משנת 2002, הולחן ונכתב שיר נושא מקורי עבור "היי סקול פסטיגל 2" הנקרא "שרים ביחד".
ביוני 2017, נודע כי בשל סירובו של עומר אדם לעבוד בימי שבת, הוחלט שבאותה שנה, באופן חריג, לא תשובצנה הופעות במהלך סופי שבוע.
זאת, בניגוד לפשרה שנעשתה כאשר אמנים אחרים באו בדרישה לשמירת השבת שנים קודם לכן.
ב־2019 התקיימה בערוץ יוטיוב של הפסטיגל תוכנית בשם "פסטיV" בהנחיית קווין רובין ואנה זק, בכל פרק התארח אחד ממשתתפי הפסטיגל.
ב-2024 התקיימה תוכנית אירוח דומה בשם "פסטיגיימז", בהנחיית אוראל צברי והשתתפות משתתפי הפסטיגל.
ב־2020, עקב מגפת הקורונה, המופע לא התקיים כמתוכנן ואת מקומו תפס סרט אינטראקטיבי באורך מלא בו לצופים השפעה על העלילה.
לסרט צולמו עלילות ודמויות שונות וכל צופה ניתב את העלילה על פי בחירתו האישית.
בסרט החליטו לשתף 40 כוכבי פסטיגל לרגל העובדה שבשנה זו הפסטיגל חגג 40 שנה לפעילותו.
הסרט פורסם לצפייה בין 17 בדצמבר ל-24 בדצמבר של אותה השנה.
עקב עומסים רבים ביום הצפייה הראשון, אתר הפסטיגל קרס למשך יותר משעה, לפיכך החליטה הנהלת הפסטיגל להאריך את זמן הצפייה עד ל-31 בדצמבר.
בהמשך הוחלט לדחות את תאריך סגירת המופע פעם נוספת, ל-10 בינואר 2021.
ב־2021 הפסטיגל חזר לבמות תוך בקשה מהקהל לעמוד בהנחיות התו הירוק, אחר שבשנה שקדמה לה הופיע הפסטיגל כסרט אינטראקטיבי מקוון.
פריצתה של מלחמת חרבות ברזל ב-7 באוקטובר 2023, הביאה להקפאת החזרות למופע.
ב-2 בנובמבר, חברת ההפקה אישרה רשמית את הקפאת המופע שתוכנן לאותה שנה.
לאור חוסר היכולת להציג את המופע במהלך חג החנוכה עקב המלחמה, בתחילת 2024 יצאה הודעה מטעם מארגני הפסטיגל, שהמופע שתוכנן לחנוכה 2023 לאותה שנה ידחה בסופו של דבר לחג שיתקיים בשנת 2024.
בשנת 2025, החליטה הפקת הפסטיגל כי המופע צפוי להתקיים במתחם אקספו תל אביב בלבד, אשר יעוצב במיוחד לצורכי המופע, לצד תפאורה, תאורה וסאונד.
שינויים אלו גררו ביקורת ציבורית.
בין שנים אלו לכל פסטיגל היה שיר נושא מקורי.
ב־2000 (צעצוע של פסטיגל), "חנות צעצועים"
ב־2001 (פלאנובלה של פסטיגל), "פלאנובלה"
כמו כן, בשנים 1997–1999 כללו מופעי הפסטיגל המנונים אשר נכתבו על ידי ילדים.
ב־1997, "להיות כאן ילד", מילים: יערה שבו, ביצוע: משתתפי הפסטיגל
ב־1998, "עולם אחר", מילים: גל לוסקי, ביצוע: מיכל ינאי, יעל בר זוהר וילדי הפסטיגל
ב־1999, "מכתב למנהיג", מילים: תום מורן, ביצוע: דפנה דקל וילדי הפסטיגל
בין שנים אלו לכל פסטיגל היה שיר נושא שהוא עיבוד עברי לשיר לועזי או חידוש עברי לשיר ישן, ברובם שירי פופ או רוק.
ב־2002, "סיפור מהסרטים" – (פסטיגל מהסרטים) "The Ketchup Song"
ב־2003, "סביב כל העולם" – (פסטיגל סובב עולם) (חידוש לשירו של מייק בורשטיין מקדם אירוויזיון 1981)
ב־2004, "נומה נומה היי" – (לא יאומן כי פסטיגל) "Dragostea Din Tei"
ב־2005, "גיבור על העולם" – (פסטיגל גיבורי על) "Holding Out for a Hero"
ב־2006, "פסטיגל פנטזיה" – (פסטיגל גיבורי הממלכה האבודה) "The Final Countdown"
ב־2007, "זמן זה כוח" – (פסטיגל על הזמן) "Major Tom (Coming Home)"
ב־2010, "לילה מטורף בפסטיגל" – (לילה מטורף בפסטיגל) "The Rhythm of the Night"
ב־2014, "זמן משחקי הפסטיגל" – (משחקי הפסטיגל) – "When The Rain Begins To Fall"
ב־2015, "עכשיו זה היי סקול פסטיגל" – (היי סקול פסטיגל) – "Heroes"
בין שנים אלו שיר הנושא הוא שיר מקורי שנכתב במיוחד עבור הפסטיגל.
ב־2016, "שרים ביחד" – (היי סקול פסטיגל 2: הגמר הגדול) – מילים: אורי גרוס.
ב־2017, "אגדה מעכשיו" – (סטורי של פסטיגל) – מילים: אורי גרוס.
ב־2018, "#Freestyle פסטיגל" – (#Freestyle פסטיגל) – מילים ולחן: דורון מדלי.
ב־2019, "להתחבר לחיים" – (#PLAY פסטיגל) – מילים ולחן: דורון מדלי.
ב־2021, "Sky High" – (SKYHIGH פסטיגל) – מילים ולחן: רון ביטון ואיתי שמעוני.
ב־2022, "פסטיגל על פסטיגל – הפנטזיה מתעוררת לחיים" – מילים ולחן: רון ביטון ואיתי שמעוני.
ב-2024, "Sing פסטיגל – תנו למוזיקה לחבר בנינו" – מילים ולחן: רון ביטון ואיתי שמעוני.
ב-2025, "להתעורר לחיים" – ("IMAGINE פסטיגל") – מילים: אורי אוריין, לחן: אמיר לקנר.
"ילדי הפסטיגל" היה מנהג שהתקיים עד 2008. הילדים, בגילאי 5–14, שהשתתפו במופע, התקבלו לאחר מבחני בד בהם נבדקו כישורי השירה והריקוד שלהם.
תפקידם של "ילדי הפסטיגל" היה לשיר את "מחרוזת שירי הפסטיגל", כדי להזכיר לצופים את השירים ששרו המשתתפים.
השמעת מחרוזת השירים נעשתה בכל פסטיגל עד לשנת 1998, מלבד תחרויות הפסטיגל בשנים 1994 ו-1997.
החל מ-1999 לילדים ניתן שיר משלהם ששובץ כחלק מתחרות השירים בחלקו הראשון של המופע, ובנוסף הם השתתפו בחלקו השני של המופע.
בשנת 2007, קיימה הסתדרות הנוער העובד והלומד הפגנות מול הפסטיגל, לאחר שהתברר לה כי ילדי הפסטיגל מועסקים במשך שעות ובכלל זאת גם בשבתות ובלא ימי מנוחה, ובשכר נמוך משכר המינימום – בניגוד לחוקי ההעסקה.
הנוער העובד והלומד פנה בנושא גם לפיקוח על העבודה במשרד התמ"ת.
בעקבות כך החל מפסטיגל 2009 ילדים לא משתתפים במופע בתור "ילדי הפסטיגל".
בפסטיגל 2020 שצולם ולא היה מלווה בהופעות, החזירו הופעה של ילדים כחלק מהפסטיגל.
בפסטיגל 2024 חזרו ילדי הפסטיגל למופעים, אבל רק עם ילדה או ילד אחד בקטע פתיחת המופע ובשיר יד ביד.
בפסטיגל 2025 ילדי הפסטיגל צפויים לחזור להופיע באופן רשמי.
ביקורת הופנתה כלפי הפסטיגל על שהפך בהדרגה מתחרות זמר בהשתתפות זמרים, למופע בידור בו מככבים שחקנים וכוכבי טלוויזיה, הנהנים מאהדת הילדים, בלי קשר ממשי ליכולת השירה שלהם או לאיכותם כזמרים.
הדוגמה הראשונה הייתה זכייתה של מיכל ינאי בפסטיגל 1993, מנחת ערוץ הילדים באותה תקופה, אף שאיננה זמרת.
ביקורת אחרת, כהמשך לזו, היא על דחיקתם של השירים ממרכז הבמה לטובת האמנים וסיפור הנושא של הפסטיגל, כאשר הפירוטכניקה והכוכבים שהוא מציע, גוברים לטענת המבקרים על שירי התחרות.
ביקורות היו גם על סיפורי הנושא של הפסטיגל.
כך למשל ב־6 בדצמבר 2021, שודרה כתבה בחדשות 12 בה הורים התלוננו על עלילת המופע והמסר הבעייתי העולה ממנו, כאשר דמותה של אליאנה תדהר ויתרה על חלומה הגדול כדי שתוכל להתחתן עם אהובה.
בשנת 2014 הוטחה ביקורת על "שיר הסלפי" של הפסטיגל אשר עורר זעם מצד הורים רבים.
בנוסף, מספר אמנים הצטרפו למחאה זו.
אך שיר זה בכל זאת צבר הצלחה רבה בקרבו של הנוער התקיים ב־2014, ועד הנערים של השנים 2020 והלאה.
בשנת 2015 זכה השיר "מילים פוגעות" לשלל ביקורות חיוביות מההורים והמבקרים על כך שהוא מעודד את הפסקת תופעת השיימינג והאלימות ברשתות החברתיות.
בשיר זה השתתפו כל כוכבי הפסטיגל של אותה השנה.
בשנת 2021 מדריך בפנימייה, שליווה 90 מחניכיו לפסטיגל, בזמן צפייתו במופע התלונן על השורה "ילדים זה בלתי נסבל אני אשלח אותם לפנימייה, ילדים זה נורא".
בתגובה, הפקת המופע שינתה את הטקסט.
השירים שהושמעו הכי הרבה במופע
אלה היו שלוש הבחירות הראשונות:
מקוםשם השירביצועהשתתפות בפסטיגלהמבצעים במופע החגיגי בערוץ הילדים1הדרך אל הכפררבקה זהרפסטיגל 1985רוני דלומי2ראש בראשדון לני גבאי וטל מוסריפסטיגל 2008דון לני גבאי וטל מוסרי3מטרה מספר אחתעדי הימלבלוי ואגם רודברגפסטיגל 2009אמיר פיי גוטמן
בשנת 2020, נערך מצעד דומה על ידי גלגלצ ומאקו.
בתחרות זו השתתפו לא רק שירים מהפסטיגל, אלא גם שירים מפסטיבל שירי הילדים.
להלן חמשת המקומות הראשונים (כולם שירי פסטיגל):
מקוםשםביצועהשתתפות בפסטיגל1לעוףהראל סקעתפסטיגל 20042נערה חשמליתדנה פרידרפסטיגל 20073שלוש חברותדון לני גבאי, עדי הימלבלוי ושירה וילנסקיפסטיגל 20064איש הברקרן דנקרפסטיגל 20055הילדים של העתידאליאנה תדהר ותובל שפירפסטיגל 2011
מנחים: אושיק לוי, עזרא דגן, רותי הולצמן, רחלי חיים וגרגורי טל
הכל עובר חביבי הופיעו עם "פתאום עצוב לה" כשיר אורח.
מנחים: ציפי שביט ונתן דטנר
הכל עובר חביבי ביצעו את השיר "מחר תזרח השמש" (מילים: מירית שם אור, לחן: צביקה פיק, עיבוד: אלדד שרים) כשיר אורח מקורי.
מנחים: יונה אליאן, שלמה בראבא, מוני מושונוב וששי קשת
מנחים: שלמה בראבא ומוני מושונוב (בספיישל הטלוויזיוני: יגאל בשן ודורון שפר)
מנחים: גדי יגיל ואבי קושניר
מנחים: שולה חן, גידי גוב, שרי צוריאל ואברי גלעד
מנחים: שלמה בראבא, מוני מושונוב, גידי גוב, נתן דטנר, אבי קושניר ועירית ענבי.
מנחים: מוני מושונוב, שלמה בראבא וגידי גוב.
מנחים: ספי ריבלין, ציפי שביט וחנה לסלאו.
אגדת השמש והירח הושמע לראשונה בפסטיגל זה, בחלק ב' של המופע, כשיר אורח לא מתחרה.
מנחים: שלמה בראבא, מוני מושונוב ודב גליקמן.
מנחים: גידי גוב וחני נחמיאס.
מנחים: אבי דור, חנוך רוזן וחני נחמיאס.
מנחים: ספי ריבלין וחני נחמיאס.
מנחים: יעל אבקסיס, עודד מנשה, עינת ארליך והראל קלמרו (בתפקיד מוקיון).
מדבבים: רפי ויינשטוק (באבא אריה), אדוה עדני (מאמא לביאה), אלון אופיר (באדי גור), נועם אבירם (קומפי וקריין).
מספרשםביצועמיליםלחןעיבוד1בחיק הטבעאדםאהוד מנורנורית הירשיורם צדוק2בא אלי מלאךדפנה דקלשמרית אורקובי אשרתקובי אשרת3לא נוותריגאל בשןחמוטל בן זאב ויורם צדוקיורם צדוקיורם צדוק4נמרהשרון חזיזחנה גולדברגשי להבירון בכר5מר חתולאבי קושניראהוד מנורמירון מינסטרלא ידוע6תנו לחיות לחיותצוות פלאי קלעיםדפנה אילתדפנה אילתיורם צדוק7כשיש לך חברהופה היייגאל בשןיגאל בשןיורם צדוק8הפילון הזהטיפקסרמי יוסיפוברמי יוסיפובטיפקס9לדבר עם חיותמיכל ינאיאהוד מנורקובי אשרתקובי אשרת
אמניות אורחות: ציפי שביט ומיכל ינאי.
ענת אלימלך הייתה אמורה להופיע עם השיר "בלרינה", בסופו של דבר ביצעו כל משתתפי הפסטיגל את השיר לזכרה בחלק האומנותי.
מספרשםביצועמיליםלחןעיבוד1במכונית האדומהנמרוד רשףנמרוד רשףנמרוד רשף וירון כפכפינמרוד רשף וירון כפכפי2חולת פרסיםאפרת רייטןאהוד מנורנורית הירשמירון מינסטר3בובה מכניתחנוך רוזןעופר קניספלמירון מינסטרמירון מינסטר4מדבר עם עצמיטל מוסריחנה גולדברגדני רייכנטלדני רייכנטל5לונה פארקתום אבני ונליה צמחמןאהוד מנורמירון מינסטרמירון מינסטר6רכבת שדיםעודד מנשהירון כפכפיירון כפכפיירון כפכפי7עולם אגדההיי פייבאמיר פיי גוטמןאמיר פיי גוטמןשי להב8רינה טרמפולינהדנה דבוריןאהוד מנורצביקה פיקצביקה פיק
אמניות אורחות: מיכל ינאי ויעל בר זוהר.
אמנים אורחים: צביקה פיק ויעל בר זוהר.
כמה מהשירים בפסטיגל זה מוכרים לעיתים שלא בשמם הרשמי – "אני רוצה להיות רשע" בשם "רוצה להיות רשע", "אני הוא זורו" בשם "זורו זה אני" ו"ונשיר כולם" בשם "".
אמנים אורחים: ציפי שביט, שירי מימון והראל סקעת.
אמניות אורחות: רבקה מיכאלי ומרגלית צנעני.
אמנים אורחים: הראל סקעת ורינת גבאי.
אמניות אורחות: ריטה ודיאנה גולבי.
בחלק השני של מופע הפסטיגל התקיימה מחווה לשיריו של הזמר אריק איינשטיין.
לכבוד מחווה זו הקליט הזמר ברכה מיוחדת שנשמעה בסוף המחרוזת.
בחלק השני של הפסטיגל נערכה מחווה לשלישיית הגשש החיוור.
אמנים אורחים: ירדנה ארזי ועידו בי וצוקי.
בחלק השני של הפסטיגל נערכה מחווה ללהקות הצבאיות בישראל.
החל מפסטיגל זה לא נערכה תחרות בין השירים המשתתפים.
החל מפסטיגל זה משולבים לסירוגין לאורך המופע שירים מקוריים ושירים מוכרים.
אמנים אורחים: סטטיק ובן-אל תבורי
אמן אורח : הראל סקעת
בפסטיגל זה הוחזרה תחרות השירים עשור לאחר שהופסקה.
פסטיבל רוויניה הוא פסטיבל מוזיקה שנתי, שמתקיים כל קיץ בפארק רוויניה שבהיילנד פארק, אילינוי, ארצות הברית.
הוא משמש נוה קיץ של התזמורת הסימפונית של שיקגו מאז שנת 1906.
הפסטיבל כולל קונצרטים סימפוניים, במקרים רבים עם סולנים אורחים, כמו גם מופעי ג'אז, בלוז, מוזיקה עממית ורוק.
מלבד מופעי מוזיקה יש בו גם בלט, דרמה ותוכניות חינוכיות, שנמשכות לכל אורך השנה.
הפארק משתרע על 150 דונם של סביבה כפרית וכולל אמפיתיאטרון פתוח, גנים מעוצבים, מסעדה ודוכני ממכר של בעלי זיכיונות, וכן ביתן קונצרטים ומבנה ללימודי מוזיקה.
פיקניק בשטח הפארק בשעות שלפני הקונצרטים היא מסורת ארוכת-ימים בשיקגו.
הרכבת עוצרת בפארק רוויניה במיוחד, לפני ואחרי קונצרטים, והמקום מהווה אתר טיולים מקובל ברבים.
מספר המבקרים עולה לא פעם על 600,000.
הפסטיבל הישראלי לשירי ילדים היה תחרות שירי ילדים שנתית שהתקיימה בישראל בחג החנוכה, 17 פעמים רצופות בין השנים 1970 עד 1987.
בשנת 1973 רכש המפיק אבשלום רובין את זכויות ההפקה של פסטיבל שירי הילדים והפך אותו לאירוע תרבותי שנתי שהתקיים במשך 14 שנה.
הפסטיבל התקיים בדרך כלל בחג החנוכה בהיכל התרבות בתל אביב, וכלל שירים מקוריים בביצוע מיטב זמרי ישראל ותקליטים נלווים.
התחרות הייתה מורכבת משני חלקים: בחלק הראשון ביצעו זמרים מוכרים את שירי הפסטיבל ובחלק השני ביצעו את אותם שירים ילדים שכונו "ילדי הפסטיבל" ולוהקו באמצעות אודישנים.
לעיתים ביצעו את השיר הזמר הבוגר והילד בדואט.
בסיום התחרות בחרו הצופים את השירים האהובים ביותר ואלו הוכרזו כמנצחים.
הנחיית הפסטיבל נעשתה על ידי מנחה אחד או יותר, תחילה רק לצורך הצגת השירים והמבצעים אולם מאוחר יותר כחלק מתוך סיפור מסגרת שנכתב במיוחד והיה חלק מן התוכנית.
החל מהפסטיבל התשיעי, סמל האירוע הייתה הבובה "פֶסטי" – עליה כתב גידי קורן שיר שביצעה ילדת הפסטיבל לילך גליקסמן, ושהפך לימים להמנון הפסטיבל.
קניאל, גליקסמן, אלבו ובהונקר זכו אף להוציא תקליט משלהם לאחר שהתפרסמו במסגרת הפסטיבל.
במהלך הפסטיבל ליוותה את הזמרים "תזמורת הפסטיבל", שמנצחיה ונגניה היו מהתזמורת הפילהרמונית הישראלית.
מהפסטיבל הראשון עד הרביעי וכן בפסטיבל השמיני ניצח על התזמורת שמעון כהן; בפסטיבל השביעי ומהפסטיבל התשיעי ועד הפסטיבל החמישה-עשר ניצח יצחק גרציאני; ובשני הפסטיבלים שלאחר מכן (16 ו-17) ניצח על התזמורת רוני וייס.
השירים הזוכים נבחרו על ידי קהל הצופים בפסטיבל.
פסטיבל שנה מקום ראשון מקום שני מקום שלישי משתתפים נוספים מנחים 1 1970 אבי טולדנו ועירית ענבי - "למה ככה" רבקה מיכאלי - "לצבי יש בעיה" שולה חן - "איך הרתיחה רמית חלב"דודו דותן - "גנן גידל דגן בגן"
מקהלת צדיקוב - "העולם הוא תזמורת"
שלמה ארצי - "ארץ פומפורנל"
מקהלת צדיקוב - "טיפות הגשם"
שלישיית הצירוף המקרי ושגית שמיר - "נומי ילדה"
גבי ברלין - "ליל בא"
דליה כהן - "נוצה קטנה"
אילנה רובינא - "לילך רוצה לקטוף את הירח"
עדנה גורן - "שיר לנמלה" מני פאר ודליה מזור 2 1971 יפה ירקוני - "אן דן דינו" רבקה זהר - "גלי" ציפי שביט - "דודה סמנתה"אבי טולדנו - "חיפושית הקצב"
מייק בורשטיין - "כיצד התבלבלו השמאל והימין"
עדנה לב - "שיר שכולו שאלות"
שולה חן - "איזה יום שמח"
אדי כוגן - "משירי הברז והפילה"
גדעון גרייף - "טל והרוח"
אבירי מפתח סול - "פסנתר כנף רוצה לעוף"
דודו דותן - "אולימפיאדת הצפרדעים" גדי יגיל 3 1972 עדנה לב - "בואו נשיר" שוקולד מנטה מסטיק - "אברה קדברה" אבי טולדנו - "חג יובל"ציפי שביט - "הקוסם"
יפה ירקוני - "אחותי הקטנה"
דני גרנות - "ככה פתאום"
לואיג'י ורדרמה - "מפרשי זהב"
דודו דותן - "למה לא יכול להיות"
תיקי דיין - "שירו של פו"
עליזה עזיקרי - "יקינטון כחול"
עפרה פוקס - "רולי רול" מני פאר 4 1974 - פסח אף אוזן גרון - "שרה שרה שיר שמח" עדנה לב - "לאסי שובי הביתה" שוקולד מנטה מסטיק - "חגיגת אביב"שוקולד מנטה מסטיק - "קרנבל"
נירה גל - "אם אין אני לי מי לי"
צחי נוי - "פופאי המלח"
דודו דותן - "שיר משחק"
דודו זכאי - "כששואלים אותי"
נועם קניאל - "כשאחינו הקטן יגדל"
מתי כספי ותיקי דיין - "מי ראה את באני"
ציפי שביט - "חושם מחפש את האתמול" דודו דותן 5 1974 - חנוכה ששי קשת - "שובב עם לב זהב" דליה פרידלנד - "החתול והעכבר" דודו זכאי - "למה הגדולים לא לומדים מהקטנים"דליה ואורי - "נומי ילדה"
עוזי מאירי - "אני אוהב את נוני"
גלי עטרי - "קלרה אפרסק"
דני גרנות - "בובה שלי"
שוקולד מנטה מסטיק - "ישנוני"
צמד רעים - "שיר נולד"
תיקי דיין - "שיר בלי כתובת"
אבי טולדנו - "שיר בלה-לה-לה" דליה פרידלנד 6 1975 מירי וחיימון (מירי אורן וחיימון אלגרנטי) - "הסעודה של הדובה" האחים והאחיות - "שוקי התוכי" דודו זכאי - "יום הילד"אילנה רובינא - "קרב תרנגולים"
עדנה גורן - "חלום בצבעים"
עוזי מאירי - "אמא שלי אומרת לי"
דליה פרידלנד - "השמן והרזה"
דודו זכאי וגליה ישי - "בגן החיות"
עוזי פוקס - "ילד פלא"
דני גרנות - "אבא למה?"
תיקי דיין - "שלום כיתה א'"
מירי אלוני - "נגה ישנה (שה)" דן כנר 7 1976 האחים והאחיות - "שובי דובי" אלי גורנשטיין - "סיבה למסיבה" ציפי שביט - "אבגדה"דורית ראובני - "יום הילדים"
אתי כהן - "יש לי חברים"
חנן יובל - "את שואלת אותי"
יפה ירקוני - "כשהתוים משתובבים"
ג'וזי כץ - "תני לי להחליט"
דודו זכאי - "ילדים מפריחים בלונים" דליה פרידלנד ואלי גורנשטיין 8 1977 מייק בורשטיין - "היפו היפי" ציפי שביט - "מר אפצ'י" אלי גורנשטיין - "לארצי יש יום הולדת"שלמה יידוב - "עפיפון"
שוקולד מנטה מסטיק - "בית השוקולד"
דודו זכאי - "כוכב מטיל"
שוקולד מנטה מסטיק - "מי המנטה, מי המסטיק, מי השוקולד?"
נורית גלרון - "הלילות הקסומים"
עוזי חיטמן - "רציתי שתדע"
ג'וזי כץ - "לא רוצה לישון"
האחים והאחיות - "שיר הרכבת" ציפי שביט ואלי גורנשטיין 9 1978 שרי - "ילדיסקו" ציפי שביט - "ברבאבא" מייק בורשטיין - "דונלד דאק"אושיק לוי - "טוליק"
נורית גלרון - "כובע עשוי שמים"
דורי בן זאב - "התחביב שלי לישון"
אריאל זילבר - "שן דובי שן"
עוזי חיטמן - "שירי ילדות" מוטי גלעדי וציפי שביט 10 1979 מייק בורשטיין - "שולם ברוגז" ריקי גל - "אמת או חובה" יגאל בשן - "ילד פלא"סקסטה - "מלך סין"
אריאל זילבר - "איש המוזיקה"
ישראל גוריון - "נחום תקום!"
סוזי מילר וג'רי היימן - "שיעור באנגלית"
רוחמה רז - "אב לילדתו אומר"
דורי בן זאב - "אני פוחד לשיר"
דודו זכאי - "עוד יהיה טוב בארץ ישראל" ישראל גוריון, עזרא דגן ודורין כספי 11 1980 הכל עובר חביבי - "עודני ילד" שלמה ניצן - "המשפחה שלי" יגאל בשן ולהקת חטיף - "איפה את עכשיו"סקסטה - "ילד ושמו סתיו"
דוד ברוזה - "שיר ערש"
ירדנה ארזי - "הדובון הלך לישון"
מייק בורשטיין - "השפן הקטן"
נורית גלרון - "מה ההבדל?"
ששי קשת - "פיץ העכבר"
נירה רבינוביץ' - "קוקו לקוקיה" שלמה ניצן, מנחם עיני וירדנה ארזי 12 1981 שולה חן - "אמא" צביקה פיק - "הסבון בכה מאוד" תיסלם - "עוד ילדה יפה"יגאל בשן - "כוכבים בלילה"
הכל עובר חביבי - "מסיבה של סמבה"
צמד התאומות - "בן רוקד עם בת"
גרי אקשטיין - "הבנים והבנות"
ירדנה ארזי - "אבל, חבל"
גידי גוב - "תנו לגדול בשקט" ציפי שביט וגידי גוב 13 1982 מייק בורשטיין - "שלום על העולם" תיקי דיין - "חבר מעולם אחר" רונן בהונקר - "עוד בעודי צעיר"להקת קסם - "שיר לשכונה"
רוני תורג'מן - "ילד בוא הביתה"
יואל לרנר ומזי כהן - "די"
אורה זיטנר - "בחלון שלי יש ים"
אושיק לוי - "ילד, אתה שואל"
תיסלם - "לא רוצה לקום בבוקר" תיקי דיין וגידי גוב 14 1983 אבי טולדנו - "ביחד" גידי גוב - "הופה היי" ירדנה ארזי - "הזמר"לאה לופטין - "שיר מולדת"
להקת קסם - "אתה לא לבד"
ציפי שביט - "במכונית האדומה"
חוה אלברשטיין - "עולם קטן"
ריקי גל - ג'ינג'ית יהורם גאון וחוה אלברשטיין 15 1984 ירדנה ארזי - "לא נעצור" גידי גוב - "אין לי כסף" חיים משה - "לאהוב כמו גדול"שרי צוריאל - "הכל על הקול"
צביקה פיק - "כן אוהב לא אוהב"
ארבע לב אדום - "עולם חדש"
רבקה מיכאלי - "ילד טוב של אמא"
להקת בנזין - "לא יכול לישון"
נורית גלרון - "לבד בקרנבל" רבקה מיכאלי וגידי גוב 16 1985 ירדנה ארזי - "שובי הרמוניקה" חנה לסלאו - "קוראים לי סבתא זפתא" שרי צוריאל - "חברי הטייפ"יהודית רביץ - "ילדים טובים ילדים רעים"
גידי גוב - "עם כל החבר'ה"
שימי לב - "בואו ונשיר"
אייל גפן - "הייתי ילד רע"
יזהר כהן - "ילד תימני"
אריאל זילבר - "יש לי חלום"
חיים משה - "ואולי - אל תוותרו על החלומות"
דורי בן זאב - "לב סוכריה" אייל גפן וחנה לסלאו 17 1987 הופה היי - "בוא נחזור הביתה בשלום" יגאל בשן - "אני אוהב אותך יפה שלי" משינה - "זירו נפל מעץ ענק"משה בקר - "רק בן שש"
מרגלית צנעני - "אסף שלי"
חיים משה - "ילדי שלי"
סי היימן - "תנו לי גיטרה חשמלית"
שרי צוריאל - "אוהבת את בן"
נורית גלרון - "מגירת החלומות" רבקה מיכאלי, מני פאר, אייל גפן ושרי צוריאל
מעמדו התרבותי של הפסטיבל נבע מכך שהמשתתפים בו והכותבים לו היו יוצרים מהשורה הראשונה, בהם רבים שעסקו גם ביצירה למבוגרים.
ואכן שירי פסטיבל רבים נהפכו לאהובים ומהווים חלק בלתי נפרד משירי הילדים, לצד שירים שהפכו גם ללהיטים של האמנים הבוגרים, כדוגמת "הופה היי", "עודני ילד", "לא נעצור" ואחרים.
בין הפזמונאים שכתבו לפסטיבל היו שייקה פייקוב, יורם טהרלב, עוזי חיטמן, אהוד מנור, גידי קורן, דודו ברק, שמרית אור, תלמה אליגון, שלמה ארצי, רחל שפירא וירון לונדון.
בין המלחינים היו שייקה פייקוב, יאיר מילר, גידי קורן, עוזי חיטמן, נורית הירש, מתי כספי, דפנה אילת, קובי אושרת, אלדד שרים, יאיר רוזנבלום, אילן וירצברג, אבנר קנר ויהודית רביץ.
"הפסטיבל הישראלי לשירי ילדים" החל את דרכו כהפקה מסחרית שפעלה כל שנה כמעט במהלך חג החנוכה משנת 1970 עד שנת 1987.
הפסטיבל עלה לראשונה בחנוכה תשל"א, 28 בדצמבר 1970.
בשנת 1974 הפסטיבל נערך פעמיים – הן בחג הפסח והן בחנוכה, וזאת מפני שבחג החנוכה שלאחר מלחמת יום הכיפורים קיומו לא אושר, והוא נערך באביב, אחרי הפרדת הכוחות הישראלים-מצרים.
בשנות ה-80 חלה ירידה בפופולריות של הפסטיבל, עקב תחרות מצד השירוויזיון ובעיקר מכיוון הפסטיגל, שנערך החל משנת 1981. זאת על אף שהפסטיגל החל את דרכו בחיפה, תוך סיכום בין מפיק הפסטיגל מיקי פלד למפיק הפסטיבל אבשלום רובין שהפסטיגל לא יופיע בתל אביב וכך לא יהווה תחרות ישירה.
אך הפסטיבל לא הסתגל לשינויים בשוק הבידור לילדים, לפירוטכניקה ולכוכבים שהציעו המופעים המתחרים, ומעמדו דעך בעוד פופולריות הפסטיגל עלתה.
ב-1987 הוא התקיים בפעם האחרונה ואילו "אחיו הקטן", הפסטיגל, ממשיך עד היום.
יש הטוענים שהפסטיבל השתייך לימים, בהם שירי הילדים היו במוקד התחרות עם תפאורה פשוטה וזמרים, לפני עידן הפירוטכניקה, הבמות המסתובבות, הדוגמניות וכוכבי הטלוויזיה המאפיינים את הזמר והבידור לילדים מאז שנות התשעים.
הוצאה מחודשת של שירי הפסטיבלים
בתקופה בה התקיימו הפסטיבלים באופן רציף הועלה כל פסטיבל על-גבי תקליט בשנה בה הוא התקיים.
בשנות ה-90 יצא אוסף שירי הפסטיבלים בארבעה תקליטורים ובשנת 2006 יצא DVD עם מיטב שירי הפסטיבלים עד אותה שנה.
בשנת 2012 הוציאה חברת התקליטים ויזארט בע"מ את כל האלבומים המקוריים של פסטיבלי הילדים משנות ה-70 וה-80 (פסטיבלים 1 עד 17) על גבי תקליטורים.
רבים משירי הפסטיבלים, שלא נכללו באוספים, הופיעו בפעם הראשונה על גבי תקליטורים.
בשנת 2007 יזם היוצר והמנהל האומנותי אלי ניסמן את חידוש פסטיבל שירי הילדים במסגרת ציבורית תחת מותג חדש שהגה בשם "פסטיבל ילד פלא" והשתתפו בו אמנים כמו רותי נבון, רוחמה רז, מרינה פיינגולד, עירית ענבי, דפנה ארמוני ועוד.
את השירים כתבו הפזמונאים שיצרו את להיטי הילדים הגדולים כמו לאה לופנפלד, מוני אמריליו, עדנה פלג, נחום היימן, יאיר קלינגר, חמוטל בן זאב ועוד.
הפסטיבל זכה להצלחה ענקית ובעקבות ההצלחה בשנת 2008 מפיקים פרטיים רכשו את הזכויות על השם של הפסטיבל המקורי והוא שב לבמה בדצמבר אותה שנה, לקראת חג החנוכה, בבימויו של משה קפטן.
יהודית רביץ לקחה על עצמה את תפקיד המנהלת האומנותית.
בפסטיבל המחודש השתתפו זמרים צעירים רבים, בהם נינט, קרן פלס, שי גבסו ובועז מעודה וכן הופיע כאמן אורח גידי גוב שהרבה להופיע בפסטיבלים המקוריים.
בפסטיבל המחודש ניצח על תזמורת הפסטיבל המוזיקאי אלון פרימן.
בשנת 2009 הפסטיבל שב לבמות בפעם השנייה והאחרונה והופיעו בו אמנים ותיקים, בהם דפנה דקל, ציפי שביט וחני נחמיאס לצד כוכבי ילדים צעירים דוגמת טל מוסרי, דנה פרידר ודון לני-גבאי.
בתפקיד האמן האורח היה יגאל בשן, אף הוא מכוכבי הפסטיבלים בעבר.
פסטיבל שנה מקום ראשון מקום שני מקום שלישי משתתפים נוספים מנחים12008 קרן פלס - "שם קצר" בועז מעודה - "ילד קאובוי" רינת גבאי - "מלכת המשאלות"בן ארצי - "כשאגדל"
מוקי - "לפעמים (לא בא לי)"
שי גבסו - "יש לך כיפה על הראש"
מארינה מקסימיליאן - "כובע קסמים"
ישראל בר-און - "מי מפחד מזיקוקי דינור"
נינט טייב - "לילה לילה"
רועי בר-נתן וטלי אורן - "להיות שקוף" אילן פלד, רועי בר-נתן, טלי אורן ומיכל מוכתר22009 משה דץ - "זה גדול להיות גדול" דפנה דקל - "כשאגדל" טל מוסרי - "כולם גדולים כולם קטנים"
חני נחמיאס - "כולם רוצים לגדול"חובי סטאר - "ילד קטן ילד גדול"
יגאל בשן - "במקום הנכון"
קובי פרץ - "בוא נחיה"
ציפי שביט - "קטנה אבל גדולה" מוריס כהן, טל מוסרי, דון לני-גבאי, דנה פרידר ואור מאיר
פסטיבל רוונה הוא פסטיבל קיץ של אופרה ומוזיקה קלאסית (כמו גם מחול וג'אז, מוזיקה אתנית, דרמה, קולנוע, וכן כנסים ותערוכות) המתקיים בעיר רוונה, איטליה ובסביבותיה מדי שנה בחודשי יולי ואוגוסט.
את הפסטיבל ייסדה בשנת 1990 מריה כריסטינה מוטי, אשת המנצח ריקרדו מוטי, המופיע שם בקביעות.
בעונת פסטיבל טיפוסית מתוכננים כשני תריסרי אירועים, והפקות האופרה כוללות אופרות מן הפחות ידועות של וינצ'נצו בליני וגאטנו דוניצטי לצד יצירות פופולריות יותר והופעות אורח של להקות חשובות, כגון האופרה של וינה ותיאטרון מריאינסקי.
רבות מן ההופעות מתקיימות בתיאטרו קומונאלה אליגיירי מן המאה ה-19, אחרות בבזיליקה סנט'אפולינארה, בבזיליקה סן ויטאלה ובפאלאצו מאורו דה אנדרה.
פסטיבל תרבות של שלום היה פסטיבל המשלב בין תרבויות, דתות, שפות ואמונות דרך מופעי מוזיקה, מחול, תיאטרון ואמנות פלסטית, ומטרתו הייתה לשלב בין המסורות השונות באזור הים התיכון ולהעמיד את התרבות כגשר לשלום.
הפסטיבל התקיים בישראל מדי שנה, החל בשנת 2003 בחודש מאי או יוני, ונמשך שבוע ימים.
מוקד הפסטיבל מראשיתו הוא אולם צוותא בתל אביב, שהפיק את האירוע.
הופעות הפסטיבל התקיימו במהלך ימי הפסטיבל גם במקומות אחרים ברחבי הארץ, בין השאר במוזיאון מגדל דוד בירושלים, בהיכל התרבות פתח תקווה, בנצרת, סכנין, עכו וחיפה.
הפסטיבל נוסד ביוזמת המפיק אלי גרינפלד ששימש גם כמנהל אמנותי שלו, יחד עם מועדון "צוותא" ובסיוע של קרן רוזה לוקסמבורג וקרן חבצלת.
במסגרת הפסטיבל נערכו מפגשי אמנים הופעות בתחומי המוזיקה, התיאטרון, השירה והאמנות הפלסטית.
מתקיימים בו מופעים לילדים, לצד הופעות לקהל הרחב ושיתופי פעולה בלתי שגרתיים.
הפסטיבל כולל תוכניות של מוזיקה יהודית, ערבית, נוצרית ושל דתות אחרות; הצגות תיאטרון בעברית וערבית, מופעי ריקודי בטן, מוזיקה קלאסית בין מזרח למערב ועוד.
בין תוכניות הפסטיבל הקבועות מדי שנה היו:
בין השאר אירחה התזמורת את גלית גיאת, דוד ד'אור, דיקלה ואחרים.
קבלת שבת שלום - מפגש ושיח בענייני פרשת השבוע ועל השלום ביהדות.
מופע ריקודי בטן רב משתתפים.
הפסטיבל הראשון נערך ביוני 2003, בהשתתפות סופרים, משוררים, מחזאים ואנשי קולנוע יהודים וערבים, בעיקר באולם צוותא בתל אביב, ונמשך 4 ימים.
בתוכנית הספרות והשירה הופיעו, בין היתר: שמעון אדף, שלי אלקיים, מאיר בוזגלו וארז ביטון.
בתוכנית המוזיקלית הופיעו: ההרכב הקאמרי "תושייה" עם הזמרות שפרה פרץ וליאת יצחקי תזמורת נצרת עם המשורר רוני סומק במופע "חייבתק" - מחווה לפיירוז, למוזיקה הלבנונית ולשירי ג'ובראן ח'ליל ג'ובראן.
בימי הפסטיבל הראשון התקיים יריד ספרים ומוזיקה.
הפסטיבל השני נערך ביוני 2004, בהשתתפות: מאיה קזביאנקה, טילדה רג'ואן, דיקלה, להקת בום פם ופייר עמנואל חנון שהופיעו בערב מחווה לזמרת דלידה, הזמרת יסמין לוי.
במסגרת הפסטיבל נערכו המופעים: NO MORE WAR - ערב גרסאות כיסוי של להיטי שלום ומחאה, "לה חודריה" - מפע לדינו פלמנקו, ו"על גדות הנילוס והירקון" - ערב מחווה למלחין הערבי מוחמד עבד אל-והאב.
לייבל התקליטים "אדמה" השיק במסגרת הפסטיבל אלבום חדש של אמיר שהסאר, "מלקטת העלים" ואת האלבום, "קולות יהודה" של מרק אליהו; יסמין לוי ארחה את שמעון פרנס ורקדניות פלמנקו במוזיאון מגדל דוד בירושלים; הזמרת חיה סמיר הופיעה עם האנסמבל היהודי-ערבי בחסות התזמורת הפילהרמונית הישראלית.
הפסטיבל הרביעי נערך במאי 2006, אורח הכבוד של הפסטיבל היה הזמר הצרפתי יליד מצרים ז'ורז' מוסטקי שערך שלוש הופעות.
הפסטיבל החמישי נערך במאי 2007, אורח הכבוד של הפסטיבל היה הזמר הטורקי עומר פארוק טקבילק הוא הופיע פעמיים ב"צוותא" בתל אביב ובהיכל התרבות בפתח תקווה, שם ארח את הזמרת יסמין לוי.
תזמורת נצרת אירחה את השחקן אורי גבריאל, שביצע ממיטב שירי עבד אל-חלים חאפז, בערב מחווה ל"".
בסכנין נערך מופע של דרווישים מחוללים שמשך קהל יהודי וערבי.
הפסטיבל השישי נערך במאי 2008, אורחת הכבוד של הפסטיבל הייתה הזמרת הצרפתייה-יהודייה-מרוקאית סאפו, שערכה מופע משיריו של השאנסונר הצרפתי ליאו פרה.
תזמורת נצרת ארחה מרים טוקאן שביצע ממיטב להיטיהם של אום כולתום, איסמאהן, מוחמד עבד אלוהאב ופאריד אל אטראש.
במופע שולבו סיפורים על השירים ומבצעיהם המקוריים מפיו של מייסד ומנהל התזמורת, המנצח סוהיל רדואן.
בנוסף עלו המופעים: "לרקוד עם פריד אל אטרש" - מופע בשהתתפות רקדני ורקדניות הבטן אורית אהרון, יעל בקר, אסי חסקל ואחרים, בשילוב קטעי וידאו נדירים של אל אטרש.
מופע מסקרן נוסף, "פרויקט הדיוואן" - מופע של פיוטי החצרות של ימי הביניים בספרד, תימן, טורקיה והים התיכון, "קולות מן הים האחר" - מופע שבמרכזו שירת נשים ערביות בת זמננו, שאותה קראו בעברית וערבית שולמית אלוני, יעל דיין, חנה מרון, דודו אלהרר, קלרה חורי, רוני סומק ואחרים.
בפסטיבל הוצגה תערוכה ומיצג של האמן המרוקאי עבד אל לטיף זיאן, בשם "טראנס ארט מרוקו", שמפגישה בין אמנות פלסטית לטקסי הטראנס המיסטיים של כת הגנאווה.
היישוב הבדואי חורה שבנגב ארח במסגרת הפסטיבל מפגש מוזיקלי של אלתורים מתוך מקורות היהודיים בהשראת טקס השמע הסופי.
בו השתתפו הכנר ונגן העוד דרוויש דרוויש, הגיטריסט גל גיברשטיין, המשורר פאיז אבו עדיה מהתראבין ונגן כלי ההקשה אלעד נאמן.
הפסטיבל השביעי נערך במאי 2009, תחת הכותרת "התרבות המצרית", והתקיים בסימן 30 שנה להסכם השלום בין ישראל למצרים.
הוא נערך בתל אביב, פתח תקווה, מעלות תרשיחא, נצרת ומצפה רמון.
פסטיבל זה היה הגדול ביותר שנערך עד אז, הוא נמשך 9 ימים והשתתפו בו 150 אמנים.
במסגרת הפסטיבל נערכו שלושה מופעים מרכזיים: הראשון, "דרך סלאמה" - בו יבוצעו שירים ערבים קלאסיים לצד מוזיקה מקורית חדשה, בשיתוף פעולה של מוזיקאים ואמנים מלבנון, ישראל וגם איטליה.
אחד מהמשתתפים היה נביל סלאמה, סולן הלהקה הלבנונית-איטלקית "רדיו דרוויש".
המופע מרכזי השני נקרא "ימי חלב ודבש" וציין 30 שנה לשיר "הללויה", שנשמע לראשונה בפסטיבל הזמר 1979 ובאותה השנה זכה במקום הראשון באירוויזיון.
לכבוד האירוע התאחדה להקת "חלב ודבש" ועל הבמה עלו ראובן גבירץ, יהודה תמיר, שמוליק בילו ולאה לופטין, מי שהחליפה בלהקה את גלי עטרי.
המופע השלישי היה "מוזיקה ושירים מהקולנוע מהמצרי" שנערך בהיכל התרבות בפתח תקווה ובו תשתתף השחקנית גלית גיאת, סולני תזמורת נצרת ורקדניות בטן.
נערך מפגש בין המשוררים רוני סומק ונעים עריידי, ועלתה ההצגה "אלף לילה ולילה" של התיאטרון הערבי-עברי ביפו וערב הבידור "שירת העצבים" מאת אפרים סידון בבימוי דניאלה מיכאלי.
הפסטיבל השמיני נערך במאי 2010, והתקיים בסימן של מחאה ושותפות.
בפסטיבל הופיעה הזמרת אמל מורקוס אחרי כשבע שנים של היעדרות מהבמות של תל אביב.
הפסטיבל נפתח ב"קבלת שבת שלום" בה השתתפו, בין היתר, הרב בני לאו, ההיסטוריונית אניטה שפירא, הסופר א.ב יהושע והעיתונאית סמדר פרי, מתקיים השנה בסימן של מחאה ושותפות.
נערך מופע הצדעה לזמרת המחאה מרסדס סוסה, בו השתתפו, בין היתר, שלמה יידוב, דורית ראובני, לאה שבת, אנסמבל טריטונוס וגלית גיאת, ובמסגרתו שולבו בין שיריה של סוסה גם קטעים נבחרים מה"מיסה קריולה" של אריאל רמירז.
בנוסף נערך קונצרט רוק כמחווה לפסטיבל וודסטוק, בו ארחו חברי להקת שליחי הבלוז את מרגלית אנקורי, הדרה לוין ארדי, יוסי בוזין ויהונתן גרוסברג.
בערב התארח גם הגיטריסט והזמר, יצחק קלפטר.
את הפסטיבל נעל המופע "ראפ לשלום" של הרכב הראפ היפואי "סיסטם עאלי", חברי הלהקה, ששרים בערבית, עברית, רוסית ואנגלית, ארחו, בין היתר, את שאנן סטריט ואת סאז ותאמר נפאר מהרכב הראפ DAM מלוד.
הפסטיבל התשיעי (מאי 2011), והפסטיבל העשירי (מאי 2012) נערכו במתכונת מצומצת, ארבעה ימים בלבד, עקב קשיי תקציב, ולאחריהם הפסטיבל בוטל.
פסטיבל רדינג ולידס הוא פסטיבל מוזיקלי שנתי, הנערך באנגליה בסוף השבוע האחרון של חודש אוגוסט, בערים רדינג ולידס באנגליה.
בין השנים 1997 ל-2007 חברת קרלינג הייתה הספונסר הרשמי של הפסטיבל, וכתוצאה מכך הוא נקרא באותה תקופה "קרלינג ויקנד".
את הפסטיבל מפיקה עד היום חברת Festival Republic.
הפסטיבל החל את דרכו בשנת 1961. משנות ה-70 והלאה הוא מוקם באופן קבוע בעיר רדינג.
בשנת 1999, בעקבות הפופולריות הגדולה שלו, פוצל הפסטיבל לשני אירועים המתקיימים בעיר רדינג ובעיר לידס, תוכני הפסטיבלים זהים אך ימי ההופעות שונים, כדי לאפשר הופעה של כל להקה בשניהם.
באוגוסט 2024, בהופעה של לנה דל ריי בפסטיבל, המיקרופון שלה כבה באופן בלתי צפוי, מה שקטע את ההופעה שלה לפני הזמן.
בעקבות זאת, הפסטיבל פרסם התנצלות בעקבות הטעות הטכנית, בה ציינו שהופעתה של דל ריי קוצרה בחמש דקות בשל שגיאה של צוות ההפקה.
כמות המבקרים ב-2 הפסטיבלים הגיעה לכ-80,000 צופים בשנה בשנתיים האחרונות.
בשנים האחרונות כל הכרטיסים נמכרו בתוך מספר שעות מרגע צאתם למכירה, מה שהופך את משימת קניית הכרטיסים לכמעט בלתי אפשרית.
פסטיבל שוטון (המוכר גם כפסטיבל היוגורט) הוא פסטיבל שנתי המתקיים בטיבט, כשהאתר העיקרי שלו הוא הגנים של ארמון נורבולינגקה בלהסה, כיום בירת המחוז האוטונומי הטיבטי ובעבר בירת טיבט.
במסגרת הפסטיבל מועלות הופעות של אופרה טיבטית ומתקיימים מרוצי יאק ומרוצי סוסים.
מקורו של פסטיבל שוטון הוא דתי.
על פי כללי זרם הגלוג בבודהיזם הטיבטי אסורה יציאתם של נזירים מחוץ לכותלי המנזר הבודהיסטי החל בחודש הרביעי וכלה בחודש השישי על פי לוח השנה הטיבטי (סביב יוני ויולי על פי הלוח הגריגוריאני) שמא בהיותם בחוץ ידרכו מבלי משים על חרקים ויגרמו למותם.
רק ביום האחרון, היום ה-30 לחודש השישי הורשו הנזירים לצאת.
במאה ה-16 החל המנהג לחלוק כבוד לנזירים בצאתם מהמנזר ביום זה בכך שעמאיים קיבלו את פניהם בקערת חלב יאק חמוץ (בטיבטית "שוטון"), וביצעו עבורם קטעי אופרה טיבטית.
מאמצע המאה ה-17 הפכה האופרה הטיבטית למוקד האירוע.
אחרי 1642 הפך "גנדן פוטרנג" ("ארמון גן העדן") במנזר דרפונג למרכז הפוליטי, הדתי והתרבותי.
ואירוע הפתיחה של הפסטיבל מתחיל בו.
מ-1783, לאחר שהדלאי למה עבר להתגורר בארמון הקיץ בנורבולינגקה, עבר מוקד הפסטיבל לנורבולינגקה כשהדגש הושם על מופעי אופרה טיבטית על מגוון סגנונותיה, והמופעים נפתחו לכלל הציבור.
פתיחת הפסטיבל מתרחשת ביום ה-30 לחודש השישי במנזר מנזר דרפונג למרגלות הר גבייווזה.
לקול תרועות קרנות טיבטיות מוציאים כ-100 למות טנגקה (בטיבטית ཐང་ཀ་ – אומנות ייחודית לטיבט של ציור ורקמה על משי) ענק שבמרכזו דמותו של מאיטריה (הבודהה העתידי), ולצלילי הקרנות, העשן העולה ממדורות עצי תות עץ, וקולות הנזירים הקוראים פסוקים, פורשים אותו על בימה מיוחדת.
באותו הרגע מושלכים אלפי סרטי משי לבן (בטיבטית "האדה" - סוג של מתנה מקובלת) לעבר התמונה.
שעתיים אחר כך מקפלים הנזירים את התמונה והיא מאוחסנת עד השנה הבאה.
משם נוהרים אנשים לחצר ה"גנדן פוטרנג" ("ארמון גן העדן") שבמנזר על מנת לחזות באופרה טיבטית.
אחר הצהריים באותו יום עובר מוקד הפסטיבל לנורבולינגקה למשך כשבוע.
האנשים נוהגים ללבוש בגדים חגיגיים ולהרבות ואכילה ובשתייה, כשהחלב החמוץ (היוגורט הטיבטי) הוא חובה.
בני משפחה נוהגים לבקר קרובים שהגיעו לגן, ובלילה הקר של להסה להדליק מדורות.
ההופעות של "אצ'ה להמו", האופרה הטיבטית, הנערכות בגן ובמקומות נוספים בעיר, מהוות את מוקד הפסטיבל.
הופעות של אופרה החלו בטיבט במאה ה-15 כאשר בונה גשרים בשם טאנגטונג גיילופו הקים את קבוצת האופרה הטיבטית הראשונה, ובהגיע המאה ה-17 הפכה האופרה (דוֹגָרי) לסוג אומנות בפני עצמו.
מוקד נוסף של הפסטיבל הם מרוצי סוסים ומרוצי יאק הנערכים באצטדיון של להסה.
פסטיבל תיאטרון קצר הוא פסטיבל תיאטרון ישראלי המתקיים בצוותא מדי שנה מאז 1995 ביוזמת השחקן שלום שמואלוב ובמטרה ליזום ולפתח מחזות קצרים.
בפסטיבל בן 48 שעות, המהווה קרקע ראשונית עבור יוצרים צעירים, מועלים בבכורה כ־15 מחזות קצרים (עד 30 דקות) מקוריים.
היצירות נבחרות על ידי ועדה אומנותית מתוך למעלה מ-100 מחזות קצרים בעלי מאפייני סאטירה, אבסורד ופיוטיוּת, המוגשים לפסטיבל.
הוועדה גם מלווה אותם תוך התמקדות בדרכי ביטוי ונושאים המשתנים מדי שנה, לדוגמה: יחסי יהודים-ערבים, המחאה החברתית ועוד.
בשנת 2011 פרש שמואלוב ובמקומו התמנה אבי מלכה כמנהל האומנותי של הפסטיבל למשך שנתיים.
בשנים 2014–2017 שימש רותם קינן כמנהל האומנותי.
בשנים 2018–2020 שימשו גור קורן וארז דריגס כמנהלים אומנותים משותפים.
החל משנת 2021 תמר קינן ונועה שכטר הן המנהלות האומנותיות של הפסטיבל.
החל משנת 2010 נוסף לפסטיבל פרויקט התיאטרון המהיר בעולם, אשר מייצר תוך 48 שעות שני אירועים המציגים בבכורה עולמית 7 מחזות חדשים באורך של 10 דקות שנכתבו, עובדו, בוימו ובוצעו תוך 48 שעות.
נושא ההצגות נבחר בהגרלה על ידי משתתפי הפסטיבל והקהל.
המטרה היא לקחת 7 מחזאים, 7 במאים ו-26 שחקנים ולייצר אמנות רדיקלית בלי ועדה אמנותית או צנזורה שתבחן אותה, ולהעביר במגבלות הזמן יצירה חדשה לקהל.
"משחקי ילדים" מאת אילן חזן;
"למה מי מת?" מאת אפי כהן; "מועדון הזוהר העולה" מאת אבנר בן הכט.
"הזולה של דדי" מאת בן אבנר הכט; "חני בעלך אוהב אותך", מאת סיגל אבין; "תמונות" מאת קרן קוך; "גריז" מאת יואב כ"ץ;
"ירח דבש מעונן" מאת יורם פאלק; "יענקל'ה" מאת רוני סיני; "שטויות" מאת שירה אלון; "הראשים" מאת רותי תמיר ועפרה הופמן; "פבלובה" מאת שרון שטרק; "יודל'ה" מאת יוסי אריאל; "שטחים ופרידות" מאת אלדד כהן; "גיבור מעמד הפועלים" מאת אוהד קנולר.
"אגדה בחייו" מאת עדו זכריה; "הזדמנות", מאת גילת סגל; "ראיון עבודה" מאת תמר אוהב ציון; "החייל המסור בהחלט" מאת עלאא חליחל; "צימר" על פי הרומן "מחר יקרה לנו משהו טוב" של אסתי ג.
חיים; "בייבי בום" מאת אורי ניצן; "הסטודנט והאהובה" מאת אהרון לוין; "קופסת התכשיטים של לי הו" מאת גילי א.
דנון; "חדר ילדים" מאת עדי חבין.
"אבאל'ה" מאת אפי כהן; "שבת של שלום" מאת אהוד עזריאל-מאיר; "עין לטושה" מאת גלעד עברון; "קין והבל" מאת גיל קופטש; "עד שקר" מאת עפר עמרם; "דִי-סֵקְ-צְיָה" מאת אורי ניצן; "לא תישא" מאת יהושע סובול; "שולחן" מאת אידה פינק; "בלבוי" מאת ניצן כהן.
"גיימרים" מאת אסף ציפור; "לסמן וי" מאת מיכל אהרוני; "ליצנים" מאת מאיר גילרמן; "שממל"; "אימפרוליין"; "חברה נאמנה"; "ינשופים"; "פרמיירה" מאת עומר תדמור; "רכבת חצות" מאת בנצי אידיסיס; "מחכים לנינט" מאת ירון פריד; "מאחר" מאת עוזי וייל.
"סוחרים" מאת עמית ארז; "מיכל" מאת מיכל חזון; "ילדות" מאת רחל שליטא; "הדרך למטה" מאת אלמה וייך חושן; "הג'ילג'ול" מאת יוני להב; "חקירת שיניים" מאת עדו סתר; "אין כמו משפחה" מאת מאור הרוש.
"גוש לך" מאת רוני הדר ואורי אוריין; "מחזה ליום המשפחה" מאת גור קורן; "קצין חרם ראשי" מאת עידו אשד; "תיאור של בוקר" מאת אידה פינק; "מה תעשה אם אני אתאהב בך?" מאת רוני אלמוג; "בתיאטרון" מאת דפנה זילברג; "רחמים" מאת דני זהבי; "המלכה" מאת רחל שליטא.
"מעלית" מאת עמית ארז; "בחלוף שנה" מאת מיכל פלס-אלמגור; "לה-בריאות" מאת ליאור סורוקוב; "קרדיט" מאת ניר ביקלס; "אפשר למות מזה" מאת מוטי רחמים; "הפלגה אחרונה" מאת דניאל בוצר.
מחזות בזק: "הג'יני של הקולה"; "עדות שקר"; "איש עם כנפיים"; "התליין והנידון למוות"; "פח"; "קוקי הקופץ"; "פליימובילים"; "האקס הדמיוני"; "איזה תה זה?".
פסטיבל 2013 בוטל עקב חוסר תקציב
"המשתמט" מאת רועי חן; "מסיבה לזהבית" מאת אביחי נזרי; "Happy Hour" מאת ארז דריגס ויפתח אופיר; "שמחה ותוגה" מאת מרסל מוסרי; "מספיק בשביל אמבטיה" מאת יאיר פקר; "הורמונאלי" מאת הני ישעיהו קופפברג; "הריון ראשון" מאת יותם גוטל; "חדר בריחה" מאת ליאור גלציאנו.
פסטיבל תיאטרון קצר #22 (28-30.12.2021) נערך כאירוע מקוון ללא קהל, עקב מגפת הקורונה.
פסטיבל רנסאנס למוזיקה עתיקה התקיים מאז שנת 1992 במבצר יחיעם, גן לאומי בגליל המערבי.
בפסטיבל, שהתקיים בחול המועד סוכות במשך 23 שנים, הופיעו נגנים והרכבים מקומיים לצד אורחים מחו"ל.
לצד הקונצרטים השונים קיים הפסטיבל מופעי רחוב, סדנאות יצירה, אמנויות עתיקות ומלאכות קדומות ברחוב של בעלי מלאכה.
המוזיקאים ניגנו בכלים אותנטיים ובתלבושות תקופתיות, בסביבות המבצר.
פסטיבל הרנסאנס חדל להתקיים בשנת 2015.
ממרום המצודה נשקף נוף של האזור כולו.
פסטיבל שנטיפי היה פסטיבל מוזיקה וטבע שהתקיים בישראל מדי שנה בין השנים 1997 ל-2007. הפסטיבל, שהתקיים על פי רוב במהלך חג השבועות ונמשך שלושה ימים, הציע מגוון רחב של מופעים ותכנים בנושאים כגון איכות הסביבה, תזונה, רפואה אלטרנטיבית, קידום זכויות בעלי חיים, סדנאות יוגה, מדיטציה, טנטרה, תיאטרון ואומנות.
בשל תכניו המגוונים סיפק הפסטיבל חוויה שונה מפסטיבלים אחרים שהתקיימו עד אז בישראל כגון פסטיבל ערד או פסטיבל מחול כרמיאל ומשך עשרות אלפי מבקרים מדי שנה.
הפסטיבל שהתקיים בשנת 2004 בחוף אכזיב משך אליו מספר שיא של 38,000 מבקרים.
חזונם של יוזמי הפסטיבל כפי שהם עצמם הגדירו אותו היה "חזון של פשטות, אמת ואהבה".
מטרת הפסטיבל הייתה להוציא חזון זה לפועל באמצעות חוויית הפשטות אשר סיפקה כר נוח לפתיחות, הבנת הזולת והתקרבות בין אנשים.
השם "שנטיפי" הוא הלחם של המילה "שנטי", שפירושה "שלווה" בשפה ההודית, והמילה טיפי, שפירושה אוהל אינדיאני.
שטח הפסטיבל חולק למתחמים בהתאם לאופי הפעילות שהתקיימה בו: מתחם טיפולים, מתחם סדנאות, מתחם מיסטיקה, מתחם ילדים וכו'.
מתחם הבמות היווה את האטרקציה המרכזית ובו התקיימו מידי ערב הופעות מוזיקליות של אמנים מפורסמים מישראל ומחו"ל.
על האמנים הישראלים שהופיעו במסגרת פסטיבל שנטיפי נמנים מוש בן ארי ולהקת שבע, ברי סחרוף, אריאל זילבר, אביב גפן, בית הבובות, אהובה עוזרי, אהוד בנאי, מאיר בנאי ועוד.
בנוסף אליהם הופיעו בפסטיבל גם אמנים בינלאומיים רבים, בעיקר מתחום הרגאי ומוזיקת העולם.
פסטיבל שנטיפי השני שהתקיים בשנת 1998 הפגיש בין חברי להקת שוטי הנבואה והיווה כר מוצלח להקמת הלהקה אשר אף הופיעה בעצמה בפסטיבל מספר שנים מאוחר יותר.
על אף שבסדר היום אותו הציג הפסטיבל לא נמצא מעולם עידוד לשימוש בסמים, החל שמו של הפסטיבל להקשר בשימוש בסמים קלים.
בפסטיבל שהתקיים בשנת 2003 בגני חוגה שבעמק בית שאן, פשטה המשטרה על המקום במהלך הפסטיבל ולכ-150 מבאי הפסטיבל נפתחו תיקים בגין שימוש והחזקת סמים.
גם שנה מאוחר יותר, בפסטיבל שהתקיים בחוף אכזיב, נחקרו עשרות ממבקרי הפסטיבל ולחלקם אף נפתחו תיקים באותו נושא.
הנהלת הפסטיבל בשיתוף משטרת ישראל השקיעו מאמצים רבים כדי להילחם בתופעת השימוש בסמים בפסטיבל אולם בהצלחה חלקית בלבד.
שנים ומקומות בהם התקיים הפסטיבל
פסטיבל רחוב פולסום (Folsom Street Fair-FSF) או יריד רחוב פולסום הוא פסטיבל רחוב שנתי בנושא סאדו ו-BDSM, שמהווה אירוע מרכזי ב"שבוע הגאווה של קהילת הלת'ר" בסן פרנסיסקו.
האירוע, אשר לפעמים פשוט מכונה "פולסום", מתרחש ברחוב פולסום, בשכונת השוק הדרומי בסן פרנסיסקו ומושך אליו תיירות מכל העולם.
האירוע החל בשנת 1984, והוא האירוע הגדול ביותר בעולם הקשור באופן בלעדי בתת תרבות הסאדו.
העמותה המארגנת של האירוע, "סוכנות התיאום של אירועי רחוב פולסום" (FSE-Folsom Street Events), מתקיימת כמלכ"ר, כמו גם תוכניות גיוס כספים רבות בפסטיבל כולל משחקים, דוכני משקאות ואף הלקאות בתשלום.
ה-FSE מארגנת גם אירועים דומים בקנדה ובגרמניה.
הפסטיבלים מעוררים פעמים רבות פעילויות מחאה מצד ארגונים הפועלים למען הטרונורמטיביות וארגונים שמרנים כמו "אמריקאים לחשיפת האמת על ההומוסקסואליות (AFTAH)" והליגה הקתולית.
פסטיבל רגאיי במדבר הוא פסטיבל מוזיקה עצמאי אשר החל דרכו בשנת 2008 מתוך רצון ליצירה תרבותית חדשה בנגב וקידום תרבות הרגאיי בישראל, פרי יוזמה של שלושה צעירים תושבי רמת נגב (בעבר ובהווה) אשר רצו לייסד אירוע מוזיקלי גדול, שימשוך אליו אלפי אנשים.
הפסטיבל מתקיים מדי שנה בחודש ספטמבר או אוקטובר במשך יומיים, החל משעות הצהריים של יום שישי ועד שעות אחר הצהריים של יום שבת.
האירוע מציע תוכנית מוזיקלית בסגנונות הרגאיי השונים, בליווי הרכבים מוזיקליים מהארץ ומחו"ל, וכן סדנאות מודעות נפש ויצירה.
פסטיבל רגאיי במדבר מתקיים בחסות המועצה האזורית רמת הנגב.
2008 - הפסטיבל הראשון התקיים בין התאריכים 31 באוקטובר ל-1 בנובמבר בחוות ספינת המדבר אשר ממוקמת בסמוך לקיבוץ רביבים.
בפסטיבל הופיעו תקליטנים מישראל, בהם אבויה סאונד, מיי לורד, מיסטקל-יוט, ואפיקומן.
2009 - הפסטיבל השני התקיים בין התאריכים 25–26 בספטמבר בחוות ספינת המדבר.
בפסטיבל הופיעו להקות ואמנים המזוהים עם מוזיקת הרגאיי בישראל, לצד הרכבי הסאונד סיסטם "הטרמפולינה" (מופע משותף של תומר יוסף ובן הנדלר), הזמרת קרולינה לצידו של סאבו, להקת הרגאיי "זבולון דאב סיסטם" וההרכב "אדם והשגרירים".
בשנה זו כמות הקהל הכפילה את עצמה.