tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
על תפקידו זה זכה בפרס אובי.
לאחר היעלמות של מספר שנים מקדמת הבמה חזר קאלקין ב-2010 והופיע בקומדיה "האקסים של החברה שלי" בתפקיד ואלאס ולס חברו ושותפו ההומו לחדר של הגיטריסט סקוט פילגרים (מייקל סרה).
בשנת 2018, החל לשחק בסדרה "יורשים" בתפקיד רומן רוי, בנו הצעיר והאקסצנטרי של לוגן רוי (בריאן קוקס), אייל תקשורת מיליארדר.
הסדרה רצה במשך ארבע עונות עד שנת 2023. על משחקו בסדרה זכה בשנת 2024 בפרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר בסדרת דרמה ובפרס אמי לבידור בפריים טיים לשחקן ראשי בסדרת דרמה.
כמו כן קיבל על תפקידו 3 מועמדויות נוספות לפרס גלובוס הזהב, 2 מועמדויות לפרס אמי ו-2 מועמדויות לפרס גילדת שחקני המסך.
ב-2024 שיחק בסרט "כאב אמיתי" יחד עם ג'סי אייזנברג בתפקיד בנג'י קפלן אשר יוצא יחד עם בן דודו (אייזנברג) למסע שורשים בפולין.
על משחקו בסרט זכה בפרס גילדת שחקני המסך לשחקן המשנה הטוב ביותר ובפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר.
ב-2025 קאלקין כיכב בהפקה של המחזה גלנגרי גלן רוס בברודוויי החל ממרץ 2025. ההפקה מתוכננת להסתיים ב-14 ביוני 2025.
במאי 2025 דווח כי קאלקין יגלם את דמותו של סיזר פליקרמן, מנחה משחקי הרעב, בסרט "משחקי הרעב: זריחה על האסיף".
בשנת 2005, קאלקין יצא לזמן קצר עם אנה פאקווין.
הוא היה במערכת יחסים עם אמה סטון, מ-2009 עד 2011. הם נשארו חברים טובים לאחר הפרידה שלהם והמשיכו לעבוד יחד בסרטים.
בשנת 2012, קולקין פגש הבריטית ג'אז צ'ארטון.
הם התחתנו ב-22 ביוני 2013, במהלך טיול באיווה.
לזוג שני ילדים משותפים: בת ילידת ספטמבר 2019, ובן יליד אוגוסט 2021. נכון לשנת 2023, המשפחה מתגוררת בגרינפוינט, ברוקלין.
זוכה פרס איגוד המבקרים האמריקני לשחקן המשנה הטוב ביותר
זוכה פרס גלובוס הזהב לשחקן המשנה הטוב ביותר - סרט קולנוע (2024)
זוכה פרס גילדת שחקני המסך לשחקן המשנה הטוב ביותר (אנ') (2024)
זוכה פרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר
מועמד פרס סטלייט לשחקן הטוב ביותר בתפקיד משנה2025חוות החיות (אנ')סקווילרדיבוב2026משחקי הרעב: זריחה על האסיףסיזר פליקרמןקדם-הפקה
שנהסדרהתפקידהערות1991סאטרדיי נייט לייבפרוגיפרק: "Macaulay Culkin/Tin Machine"1996פרייז'רג'ימידיבוב; פרק: "The Impossible Dream"1999The Magical Legend of the Leprechaunsברניסרט טלוויזיה של NBC2001Go Fishאנדי "פיש" טרוטנרתפקיד ראשי; 5 פרקים2015פארגוגאי גארהארדט2 פרקיםLong Live the Royalsפיטרדיבוב; 4 פרקים2018–2023יורשיםרומן רויתפקיד ראשי; (3 עונות); 30 פרקים
זוכה פרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר בסדרת דרמה (2024)
זוכה פרס אמי לבידור בפריים טיים לשחקן ראשי בסדרת דרמה (2024)
מועמד פרס גלובוס הזהב לשחקן המשנה הטוב ביותר (2019, 2020)
מועמד פרס אמי לשחקן המשנה הטוב ביותר בסדרת הדרמה (2020)
מועמד פרס אמי לבידור בפריים טיים לשחקן משנה בסדרת דרמה (אנ') (2022)
קירן ג'יימס ריקארדו גיבס הוא כדורגלן עבר אנגלי ששיחק בעמדת המגן השמאלי.
גיבס החל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של קבוצת וימבלדון ומשם עבר למחלקת הנוער של ארסנל.
בספטמבר 2007 חתם על חוזה מקצועני בארסנל וערך את הופעת הבכורה שלו נגד שפילד יונייטד ב-31 באוקטובר 2007, במסגרת גביע הליגה.
בחלון ההעברות של ינואר 2008 עבר בהשאלה לנוריץ' סיטי, וחזר לקבוצת המילואים של ארסנל כעבור שלושה חודשים.
ב-10 בדצמבר 2008 גיבס ערך הופעת בכורה בליגת האלופות, כאשר נכנס במחליף במקום אבו דיאבי במשחק נגד פורטו.
את הופעת הבכורה שלו בפרמייר ליג ערך גיבס ב-8 בפברואר 2009, לאחר שנכנס כמחליף של גאל קלישי בדרבי נגד טוטנהאם.
בעונת זכה עם ארסנל בגביע האנגלי.
ב-30 באוגוסט 2017 עזב את ארסנל לאחר 10 שנים וחתם בווסט ברומיץ' אלביון.
בקיץ 2021 חתם במיאמי אינטר.
ב-11 באוגוסט 2010 ערך גיבס הופעת בכורה בנבחרת אנגליה, כשנכנס כמחליף במקומו של אשלי קול במשחק ידידות נגד נבחרת הונגריה.
קירֵן הַייְנדס (אירית: Ciarán Hinds נולד ב-9 בפברואר 1953) הוא שחקן קולנוע טלוויזיה ותיאטרון צפון אירי.
התפרסם בזכות הופעותיו בסרטים "מינכן", ורוניקה גארין", "טומב ריידר 2: סוד החיים" ו"זה ייגמר בדם".
היינדס נולד בבלפסט למורה ולדוקטור, גדל כקתולי לצד חמישה אחים ואחיות.
בצעירותו השתתף בלהקת מחול מסורתי ולמד משפטים ב"אוניברסיטת קווינס בלפסט".
הוא עזב את הלימודים כדי לקדם את קריירת המשחק ונרשם ללימודים באקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה.
היינדס מתגורר עם שותפתו לחיים, השחקנית הווייטנאמית-צרפתייה הלן פטארו, אותה פגש ב-1989 במהלך צילומי הסרט "מהאבהארטה".
היינדס החל את דרכו בתיאטרון והתגלה בהפקות בלונדון ובאירלנד והיה חבר בלהקה השייקספירית המלכותית.
התפרסם בפעם הראשונה ב-1989 בדרמת הפשע של פיטר גרינוויי "הטבח, הגנב אשתו והמאהב" בתפקיד הסרסור קורי.
ב-1995 שיחק היינדס בתפקיד הימאי קפטן פרדריק וונטוורת בעיבוד הטלוויזיוני לספר "הטיית לב".
ב-1997 הופיע בדרמה "אוסקר ולוסינדה" בתור דניס האסט חברה של יורשת העצר האוסטרלית הצעירה לוסינדה לפלסטרייר (קייט בלאנשט).
ב-2002 שיחק היינדס במותחן הפוליטי "כל הפחדים כולם", בתפקיד נשיא רוסיה אלכסנדר נימרוב, והשתתף במותחן הפשע "הדרך לפרדישן".
היינדס זכה לפרסום רב ב-2003 בזכות הופעתו בסרט הפעולה "טומב ריידר 2: סוד החיים" בתור המדען הטרוריסטי ג'ונתן רייס.
זכה בנוסף להערכה גדולה בבריטניה ובפרט באירלנד על תפקידו בתור בוס המאפיה האירי ג'ון טריינור בהפקתם הפוליטית של ג'ואל שומאכר וג'רי ברוקהיימר "ורוניקה גארין".
ב-2005 הופיע היינדס בדרמה ההיסטורית של סטיבן ספילברג "מינכן" בתפקיד קארל המנקה את זירות הרציחות של המוסד במהלך "מבצע זעם האל".
בנוסף כיכב בסדרת הטלוויזיה "רומא", בה גילם את דמותו של יוליוס קיסר.
ב-2006 שיחק בסרט הפשע "מיאמי וייס", בתור סוכן האף.
איי ג'ון פוג'ימה, ובדרמה התקופתית "רוחות של חופש" בתור הפוליטיקאי בנסטר טראלטון.
ב-2007 שיחק היינדס בדרמה המופתית של פול תומאס אנדרסון "זה ייגמר בדם" בתפקיד פלטצ'ר יד ימינו של איל הנפט דניאל פליינוויו (דניאל דיי-לואיס).
ב-2009 זכה היינדס בפרס השחקן הטוב ביותר על תפקידו בסרט האימה "צל חולף" בתור המורה האלמן מייקל פאר.
זכה לחשיפה גדולה בזכות הופעתו במותחן הבדיוני "המירוץ להר המכשפות" בתור הנרי בורק מפקד כוחות הממשל הרודפים אחר שני החייזרים.
השתתף בשני החלקים של הסרט המצליח מסדרת הארי פוטר "הארי פוטר ואוצרות המוות" בתפקיד אברפורת' דמבלדור אחיו של פרופסור דמבלדור.
ב-2011 שיחק בעיבוד האמריקאי לדרמה הישראלית המצליחה "החוב" בתפקיד סוכן המוסד בדימוס דייוויד פרץ, במותחן הריגול "החפרפרת", בתור סוכן הביון של ה-SIS רוי בלאנד, ובסרט האימה "הפולחן".
ב-2015 גילם את דמותו של קלאודיוס בהפקת "המלט" של התיאטרון המלכותי הלאומי, לצד בנדיקט קמברבאץ'.
בשנת 2016 שיחק בדרמת האיגרוף "להילחם על זה" לצידם של מיילס טלר וארון אקהרט ובאותה שנה לוהק גם לגלם את הנבל הראשי בסרט "ליגת הצדק".
בנוסף, שיחק בסרטו של מרטין סקורסזה "שתיקה", דרמה היסטורית שמתרחשת במאה ה-17 ביפן.
במרץ 2023 פורסם כי קירן היינדס לוהק לעונה השנייה של הסדרה שר הטבעות: טבעות הכוח בתפקיד חוזר.
שר הטבעות: טבעות הכוח (2024)
קירן טיירני הוא כדורגלן מאני-סקוטי המשחק בעמדת המגן השמאלי בקבוצת סלטיק ובנבחרת סקוטלנד.
טיירני גדל במחלקת הנוער של סלטיק מאז גיל 7. הופעת הבכורה שלו בליגת העל הסקוטית הייתה ב-22 אפריל 2015 בניצחון על דנדי, כאשר עלה כמחליף במקומו של אמיליו איזגואירה בדקה ה-81.
עונת 2015/16, הייתה עונת הפריצה שלו, כשהוא התחיל לפתוח בעמדת המגן השמאלי החל מחודש דצמבר, כשהוא בן 18, במקומו של איזגואירה המנוסה יותר.
טירני שיחק יותר מ-30 פעמים בעונה ועזר לקבוצתו לזכות באליפות ליגת העל הסקוטית.
בעונה זו זכה טיירני בפרס הכדורגלן הסקוטי הצעיר של העונה.
ב-8 באוגוסט 2019, חתם טיירני בארסנל מהליגה האנגלית תמורת 25 מיליון פאונד.
ב-25 באוקטובר ערך הופעת בכורה בפרמייר ליג, בתיקו 2-2 נגד קריסטל פאלאס.
ב-26 ביולי 2020 כבש שער בכורה בניצחון 2–3 על ווטפורד.
ב-27 באוגוסט 2023 הושאל טיירני לריאל סוסיאדד.
הוא שיחק בה עונה אחת ושב לארסנל.
ב-4 ביוני 2025 חזר טיירני לסלטיק וחתם לחמש שנים.
טיירני נולד באי מאן ועבר לסקוטלנד בגיל 10 חודשים.
הוא פתח פעם הראשונה בנבחרת סקוטלנד בניצחון 0–1 על נבחרת דנמרק.
ב-24 במרץ 2022 כבש שער ראשון בנבחרת בתיקו 1-1 עם נבחרת פולין.
קירמיזי קסבה (; ) הוא כפר במעמד עיר במחוז קובה שבאזרבייג'ן שכמעט כל תושביו הם יהודים.
אוכלוסיית הכפר מונה 3,557 תושבים נכון ל-2012. מלבד קריית יואל הוא היישוב היחיד בעולם מחוץ לישראל בו רוב מוחלט של התושבים יהודים.
בעקבות המסע שערך שליט איראן נאדיר שאה לכיבוש הקווקז, הרס צבאו כפרים רבים בהם ישבו יהודים וטבח בתושביהם, שחלקם אף אולצו להמיר את דתם לאסלאם.פליטים יהודים רבים מכפרים אלו קיבלו מקלט בחנאות קובה (Quba).
הקהילות היהודיות, שהגיעו מאזורים שונים באזרבייג'ן, באיראן, בטורקיה ובדגסטן, הקימו יישובים קטנים לאורך גדת הנהר קודיאל (באזרית: Qudyal), מזרחית מקובה.
בשנת 1747, עם הירצחו של נאדיר שאה והתמוטטות השלטון המרכזי, התחזק כוחם של החאנים המקומיים.
חוסיין עלי, החאן של קובה, ראה בעין יפה את התיישבותם של היהודים בסביבת קובה, בירתה החדשה של החנאות.
לאחר הירצחו של חוסיין עלי, המשיך בנו פתח-עלי חאן (Fath Ali Khan of Quba) במדיניות הסובלנית כלפי היהודים.
בשנת 1765, הוא היקצה לקהילות שהתיישבו לאורך נהר קודיאל, אזור מיוחד מול היישוב קובה בו יהיו מוגנים מתקיפות ליליות ומשודדים ואף סייע בידם לעבור למקום המיועד.
מעבר זה ערך שישה ימים.
היישוב החדש שהוקם קיבל את השם "הכפר היהודי" (Yevreyskaya Sloboda).
היו בו שבע שכונות, כמספר הקהילות השונות שהתיישבו בו.
שכונת גוסאר הוקמה על ידי יהודי גוסאר (Qusar), שכונת קארצ'וג (Qarçoq) הוקמה על ידי יהודי דרבנד ,(Dərbənd) שכונת גילאקי הוקמה על ידי יהודי גילאן, השכונה המזרחית הוקמה על ידי יהודים שהגיעו מסביבת קובה ושכונת קולקט הוקמה על ידי יהודים שהגיעו מהיישוב קולקט (בפרסית: كلكت) שנמצא על חוף הים הכספי באיראן.
יהודים המשיכו להגיע לקירמיזי קסבה.
כל תושבי קירמיזי קסבה שייכים לעדת היהודים ההרריים.
שפתם היא ג'והורי אך הם מדברים גם רוסית ואזרית.
במאה ה-18 כונה היישוב מפי תושבי המקום "ירושלים של הקווקז".
בשנות ה-90 של המאה העשרים תושבי המקום הצעה לקרוא ליישוב על שמו של פתח-עלי חאן, אך ההצעה לא התקבלה.
רחובות קירמיזי קסבה הוקמו במקביל לאפיק הנהר.
הבתים הישנים יותר בנויים מלבנים וגגותיהם אדומים.
לבתים קומה אחת או שתיים וחצרות פנימיים בהם המשפחות הקימו סוכות בחג הסוכות.
חלק מהבתים המפוארים יותר וכן בתי הכנסת נבנו על ידי האדריכל המקומי הלל בן חיים.
יהודי קירמיזי קסבה היו סוחרים ובעלי מלאכה ומילאו תפקיד חשוב בתעשיית אריגת השטיחים בקובה.
חלק גדול מהנשים טוו וצבעו את הצמר בעצמן תוך שימוש בצבעים שהפיקו מתוך צמחים כגון פּוּאַת הַצַּבָּעִים , עבור צבע אדום, ניל הצבעים (אינדיגו) לצבע כחול וזעפרן לצבע צהוב.
שטיחים תוצרת קובה, בעלי מוטיבים יהודיים מוערכים מאוד בשוק.
בין השנים 1920–1991 אזרבייג'ן הייתה חלק מברית המועצות.
שם הכפר שונה על ידי השלטון הסובייטי ל"כפר האדום" ().
בשנת 1938, שליט ברית המועצות, סטלין, הגלה את הרבנים לסיביר וסגר את כל בתי הכנסת בעיירה.
מבני בתי הכנסת שמשו כמחסנים, מפעלים ובתי מלאכה.
ב-18 באוקטובר 1991 פרסמה המועצה העליונה של אזרבייג'ן את הצהרת העצמאות של המדינה.
אזרבייג'ן היא מדינה חילונית המאפשרת חופש פולחן לכל הדתות.
בשל כך התחילו יהודי קירמיזי קסבה בשיקום המסורת היהודית.
העיירה אינה מספקת לתושביה מקומות עבודה לכן רבים בוחרים לעזוב, בעיקר לרוסיה, אך גם לארצות הברית, קנדה, גרמניה או ישראל.
הם שולחים כסף לקרוביהם שנשארו בעיירה ואף מממנים בניית ושיקום מוסדות תרבות ודת, כגון שיקום בית הכנסת שש כיפות, הקמת מוזיאון יהודי ההרים והקמת מקווה חדש.
ביניהם אפשר להזכיר את לב לבייב התומך בקהילת היהודים המזרחים ובבית חב"ד, האחים למשפחת זכרייב שהקימו את קרן הצדקה הבינלאומית "סטמאג" ואת גוד ניסנוב.
בקירמיזי קסבה פועלת ישיבה וקיים סניף מקומי של תנועת חב"ד החל משנת 1990. שלוחי חב"ד שמו להם למטרה להחזיר את תושבי העיירה לחיק היהדות אחרי שנים רבות של ניתוק מקהילות יהודיות אחרות בשל המדיניות האנטי-דתית של ברית המועצות.
בקירמיזי קסבה יוצא לאור עיתו מקומי בשם Birlik-Yedinstvo (אחדות) בשפות רוסית ואזרית אשר מופץ גם ברוסיה ובארצות הברית.
בשנת 2022 פעלו בקירמיזי קסבה בתי ספר יסודיים ושני בתי ספר תיכון.
תיכון מקיף מס' 1 על שם העיתונאי איסק חנוכוב, הוקם בשנת 1963 ולומדים בו תלמידים יהודים לצד תלמידים אזרים, רוסים ובני מיעוטים אחרים מהאזור.
בבית הספר כ-300 תלמידים והלימודים מתנהלים בשפות רוסית ואזרית.
בבית הספר חוגגים את חגי הדתות השונות - חג המולד, נורוז וראש השנה.
תיכון מספר 2 הוא בית ספר תיכון כללי.
שיעורי עברית נלמדים שעתיים בשבוע בבתי הספר היסודיים.
בתקופת השיא פעלו בקירמיזי קסבה 13 בתי כנסת.
בתי הכנסת היו סגורים בתקופת השלטון הסובייטי.
עם קבלת עצמאותה של אזרבייג'ן, פעלו תושבי העיר בסיועם של אנשי עסקים, ילידי העיר שהיגרו למערב, לשיקום בתי הכנסת.
שניים מתוך בתי הכנסת ששוקמו פעילים, ואחד הפך למוזיאון.
בית הכנסת שש כיפות נבנה בשנת 1888 על ידי האדריכל המקומי הלל בן חיים.
בתקופת השלטון הסובייתי הוסב למחסן ולסדנת תפירה.
עבודות השיקום התחילו בשנת 1995 ביוזמתו של מרדכי אברמוב וסמיון ניסנוב.
חנוכת בית הכנסת התקיימה באוקטובר 2001. השיפוץ הושלם בשנת 2005. בית הכנסת פעיל בשבתות ובחגים ובאופן מלא בחודשי הקיץ.
בית הכנסת גיליאקי נמצא בשכונה בעלת אותו שם שהוקמה על קהילת יהודי גילאן.
הוא נבנה בשנת 1896 על ידי האדריכל המקומי הלל בן חיים.
שמו של הלל בן חיים חקוק על חזית הלבנים של בית הכנסת ועל אבן הפינה חקוקה שנת הקמת בית הכנסת – 1896. על דלת הכניסה קבוע לוח נוסף המספר על בית כנסת שהוקם בשנת 1857. סבורים כי לוח זה נלקח מבית כנסת עתיק יותר של בני הקהילה.
בית הכנסת פועל ברציפות מאז הקמתו.
בית הכנסת הוא מבנה מלבני בן קומה אחת הבנוי מאבנים לבנות.
הגג המשופע מחופה ברעפי פח שטוחים כנהוג בבנייה המקומית.
מאפיין חיצוני בולט של בית הכנסת הוא צריח נמוך, משושה, עליו כיפה שטוחה בראשה ניצב מגן דוד.
בתוך הצריח, שדפנותיו שקופות, מוצבת מנורת שבעת הקנים.
כמו בכל בתי הכנסת באזרבייג'ן, אין בבית כנסת זה עזרת נשים.
בעבר, נהגו הנשים לעמוד בחגים בחצר בית הכנסת.
כיום אחדים מבתי הכנסת מאפשרים כניסת נשים לאולם התפילה.
בשנת 2000 עבר בית הכנסת שיפוץ שערך שנתיים, במימון קרן STMEGI.
במהלך השיפוץ התגלתה באחד מקירות בית הכנסת גניזה ובה 50 ספרי תורה.
סבורים שאלה ספרי תורה מכל בתי הכנסת בקירמיזי קסבה שנסגרו בפקודת ממשלת ברית המועצות בשנת 1930.
בית הכנסת קארצ'וג (Karchog, Qarçoq) הוקם בשכונה באותו שם על ידי קהילת יהודי קארצ'וג שמקורה בדרבנד בסוף המאה ה-19. לאחר סגירתו בשנת 1930, בית הכנסת עמד נטוש.
בשנת 2017 שוחזרו לפי התוכניות המקוריות חלקו החיצוני של הבניין עם החלונות המקושתים והכיפה המקורית.
על מנת לאפשר הצגת מוצגים רבים נבנו בתוך הבניין שני מפלסים.
במפלס התחתון יש חדר ישיבות, ספרייה.
בקירמיזי קסבה יש שלושה בתי קברות העומדים על גבעה שצופה על העיירה.
המצבות משקפות את המנהגים ואת המסורות השונות של הקהילות היהודיות המתגוררות בה כפי שהשתנו במהלך הדורות.
הן נעות בין מצבות מפוארות משיש שחור בגובה אדם, למצבות פשוטות מאבן לבנה ולוחות זיכרון צנועים עם כיתוב מינימלי.
אפשר למצוא אף קברים מסומנים על ידי מגן דוד בלבד, או לוח ללא כיתוב.
המנהג הרוסי לחרוט את תמונת הנפטר על המצבה אומץ על ידי יהודי ההר למרות איסור מפורש שהוציא הרב חתם סופר במאה ה-19. על כל המצבות כתובות בעברית וברוסית.
מנהג מיוחד של יהודי קירמיזי קסבה הוא ביקור קברי בני המשפחה בט' באב.
מוזיאון יהודי ההרים בקירמיז קסבה הוא מרכז תרבותי חשוב המשמר את המורשת העשירה של קהילת יהודי ההר.
במוזיאון מוצגים תלבושות לאומיות, תכשיטים, כלי פולחן, כתבי יד, ספרים ועתיקות מהמאה ה-19, המייצגים את המסורות וההיסטוריה של הקהילה.
המוזיאון ממוקם בבית הכנסת קארצ'וג, בחירה סמלית המשקפת את חשיבותו הדתית וההיסטורית של המקום, ואת השיקום והשימור בית הכנסת.
הרעיון להקים את מוזיאון יהודי ההר נולד בשנת 2017, כאשר בית הכנסת קארצ'וג, שהיה נטוש במשך שנים רבות, נבחר לשמש כמבנה האדמיניסטרטיבי של המוזיאון.
בית הכנסת שוחזר בהתבסס על סקיצות קודמות, ובכך הוחזר לחיים מקום תפילה מרכזי עבור הקהילה.
המוזיאון זכה לתמיכה של אנשי העסקים הרוסיים גוד ניסנוב, זרח אילייב וגרמן זאכרייב, וקרן STMEGI לקחה על עצמה את המשימה לספק למוזיאון מוצגים.
קרן זו, הארגון הגדול ביותר המאגד את יהודי ההר בעולם, פנתה במהלך פיתוח המוזיאון לפזורה ולקהילות כדי למצוא עתיקות המייצגות את מורשת הקהילה.
במוזיאון ניתן למצוא תערוכה המציעה מבט רחב על המסורות, ההיסטוריה, והעיסוקים המסורתיים של יהודי ההר, לצד היסטוריה מקומית הקשורה ליישוב האדום.
כמו כן, ישנה פינה מיוחדת המוקדשת לרבנים שפעלו בקווקז לאורך השנים, ופינה נוספת המוקדשת לגיבור הלאומי של אזרבייג'ן, אלברט אגרונוב, יליד באקו, בן למשפחה יהודית שעברה להתגורר בקירמיזי קסבה.
המבקרים במוזיאון יכולים ליהנות מסיורים מודרכים בשפות מקומיות וזרות, המאפשרים הבנה רחבה יותר של ההיסטוריה והתרבות של הקהילה.
קירן מקמנמין הוא שחקן צפון אירי תושב לונדון.
מקמנמין נולד באניסקילן שבמחוז פרמנה בצפון אירלנד.
הוא למד בקולג' סנט מייקל .
ב-1998 סיים תואר בוגר אוניברסיטה באקדמיה המלכותית הסקוטית למוזיקה ודרמה.
הוא למד שיעורי דרמה בתיאטרון לנוער ארדהוון ואחר כך עבד עם תיאטרון הנוער אולסטר.
מקמנמין הופיע במגוון תוכניות טלוויזיה ב-BBC וב-ITV.
בין השאר השתתף בסרט הטלוויזיה "4:50 From Paddington" על פי ספר מאת אגאתה כריסטי מתוך הסדרה "מיס מארפל" בכיכובה של ג'רלדין מקיואן.
מקמנמין גילם בסרט את סדריק קרקנתורפ.
ב-1999 כיכב בתפקיד ראשי בסרט הטלוויזיה "דייוויד קופרפילד" על פי הרומן באותו שם מאת צ'ארלס דיקנס.
ב-2005 שיחק בתפקיד רופא בסדרת הדרמה "The Golden Hour" של ITV.
בינואר 2009 הופיע מקמנמין בפרק "The Grinning Man" מתוך הסדרה "ג'ונתן קריק".
ב-2001 כיכב בסרט "לסיים את כל המלחמות".
ב-2008 שיחק בתפקיד הראשי בדמות אלכסנדר פירס בסרט "The Last Confession of Alexander Pearce".
הוא לוהק לתפקיד מאט אנדרסון בסדרת המדע הבדיוני "בראשית".
ב-2012 שיחק בדמות פרדריק בארט בדוקו-דרמה "Saving The Titanic".
פרס קנת' בראנה רנסאנס – זכייה ביוני 1997
מדליית זהב RSAMD – זכייה ב-1998
שנה שם שם באנגלית תפקיד הערות 1998 Cluck מרטין סרט קצר Titanic Town דינו / אוון Rab C.
קירן ג'ון טריפייר הוא כדורגלן אנגלי המשחק בעמדת המגן הימני בניוקאסל יונייטד ובנבחרת אנגליה.
טריפייר נולד בעיירה בורי, מנצ'סטר רבתי שבממלכה המאוחדת.
טריפייר התחיל לשחק כדורגל בגיל תשע, אז הצטרף לקבוצת הילדים של מנצ'סטר סיטי ושימש כקפטן קבוצת הנוער שזכתה בגביע האנגלי לנוער.
בפברואר הושאל לבארנסלי מהפוטבול ליג צ'מפיונשיפ לחודש אחד.
את הופעת הבכורה שלו ערך בהפסד 1–2 למידלסברו.
באוגוסט הושאל שוב לבארנסלי לחצי שנה.
בינואר האריך את זמן ההשאלה עד לסיום העונה.
בפברואר הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה בתיקו 3-3 נגד לידס יונייטד.
בסיום העונה זכה בתואר השחקן הצעיר של השנה בליגה.
ביולי הושאל לברנלי עד לסיום העונה.
באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בתיקו 2-2 נגד ווטפורד.
את שער הבכורה שלו כבש בספטמבר בניצחון 1–2 נגד מילטון קינס דונס.
יום לאחר מכן, חתם על חוזה לשלוש וחצי עונות בקבוצה.
בסיום העונה נבחר לשחקן בעונה של המועדון.
במאי האריך את חוזהו עד .
ב-19 ביוני 2015 טריפייר חתם בטוטנהאם הוטספר תמורת 3.5 מיליון פאונד.
בשתי עונות הראשונות, טריפייר שימש כמחליף לקייל ווקר ושותף רק ב-18 משחקי ליגה בזמן זה.
לאחר עזיבתו של ווקר למנצ'סטר סיטי.
ב-17 ביולי 2019 טריפייר חתם לשלוש עונות באתלטיקו מדריד מהליגה הספרדית תמורת 20 מיליון ליש"ט, והפך לאנגלי הראשון באתלטיקו מדריד מאז .
ב-7 בינואר 2022 חזר טריפייר לפרמייר ליג, כשחתם לשנתיים וחצי בניוקאסל יונייטד.
תמורתו קיבלה אתלטיקו מדריד 12 מיליון פאונד.
את הופעת הבכורה במסגרת הפרמייר ליג ערך ב-15 בינואר בתיקו 1-1 עם ווטפורד.
ב-8 בפברואר כבש שער בכורה בניצחון קבוצתו 1–3 על אברטון.
טריפייר שיחק בצעירותו בכל הנבחרות הצעירות של אנגליה.
ב-13 ביוני 2017 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת בהפסד 2–3 נגד .
ב-11 ביולי 2018 כבש את השער הראשון של נבחרת אנגליה במשחק חצי גמר המונדיאל נגד קרואטיה.
נבחרת העונה של הפרמייר ליג: ,
קירסטין סמית (בלועזית: Kirstine Smith; 1878–1939) הייתה סטטיסטיקאית דנית.
היא מחלוצות המחקר בתחום התכנון האופטימלי של ניסויים.
ב-1906 סיימה את לימודיה באוניברסיטת קופנהגן עם תואר במתמטיקה ובפיזיקה.
היא עבדה כעוזרת מחקר של האסטרונום והסטטיסטיקאי תורוולד טילה, ולאר מותו עבדה במכון לחקר הימים, שם הייתה מעורבת במספר מחקרים על אוכלוסיות דגים.
ב-1916 התקבלה ללימודי דוקטורט באוניברסיטת לונדון, במחלקה לסטטיסטיקה שהקים שם קרל פירסון, וביצעה את עבודת המחקר שלה בהדרכתו.
במכתב לפישר, פירסון תיאר את סמית כ-"מבריקה".
היא פרסמה מחקר רב השפעה על אמידת חי-בריבוע של מקדם המתאם.
חילוקי דעות בדבר הפרשנות של עבודתה גרמו להרעת היחסים בין פירסון ופישר.
בעבודת הדוקטורט שלה, שפורסמה ב-1918, היא המציאה למעשה את התחום של תכנון ניסויים אופטימלי.
לאחר סיום לימודי הדוקטורט חזרה לדנמרק, שם עבדה במכון לחקר האוקיינוס ובמעבדת המחקר של קרלסברג.
בסופו של דבר פרשה מהעיסוק במחקר בשנת 1925, ובחרה להיות מורה בבית ספר תיכון, שם לימדה עד מותה ב-1939.
קירנן ברנאן שיפקה היא שחקנית אמריקאית.
ידועה בעיקר בשל גילום דמויותיהן של סאלי בת' דרייפר בסדרה "מד מן" (2007–2015) והפרוטגוניסטית סברינה ספלמן בסדרה "הרפתקאותיה המצמררות של סברינה" (2018–2020).
שיפקה נולדה בשיקגו שבאילינוי שבארצות הברית.
אמה היא ארין אן ברנאן ואביה הוא ג'ון יאנג שיפקה, מפתח נדל"ן.
מגיל חמש היא מתאמנת בשיעורי ריקודים סלוניים.
כשהייתה בת שש, משפחתה עברה ללוס אנג'לס, קליפורניה, על מנת לתמוך בקריירת המשחק שלה.
שיפקה החלה לדגמן לעיתונים מסחריים כשהייתה תינוקת.
כחלק מאנסמבל השחקנים של "מד מן", היא זכתה בפרס איגוד שחקני המסך לביצועים יוצאי דופן על ידי אנסמבל בסדרת דרמה ב-2008 וב-2009.
שיפקה זכתה לשבחים על משחקה ב"מד מן".
המבקר דייל רו מ-"Austin, Texas American-Statesman" נקב בשמה כ"מועמדת החלומות" בקטגוריה "שחקנית אורחת יוצאת מן הכלל בסדרת דרמה" של פרס אמי ונימק "השחקנית בת ה-10 כל כך השפיעה בדמותה של סאלי דרייפר המתוסבכת בעונה הקודמת שזה נראה מוזר שרק עתה היא קודמה לתפקיד ראשי בסדרה.
אם התפקיד של שיפקה בהמשך הסדרה - התמודדות עם משבר הנישואין של הוריה וכניסה לגיל ההתבגרות בשנות ה-60 הסוערות - יישאר מדהים כפי שהיה בעונה השלישית, זוהי משאלה נועזת שיכולה להתגשם בשנה הבאה."
אף על פי שבתחילה הופיעה בסדרה בתפקיד משני, קודמה שיפקה לתפקיד ראשי עם תחילת העונה הרביעית של "מד מן".
שיפקה קיבלה את התפקיד לאחר שביצעה שני אודישנים.
בנוסף לעבודתה ב"מד מן", הופיעה שיפקה בסרטים "הפרחים בעליית הגג" משנת 2014 ו"בתו של בלאקוט" משנת 2015.
בשנת 2014, נכנסה שיפקה לרשימת "25 בני נוער המשפיעים ביותר של 2014" על ידי מגזין טיים.
באותה שנה, "IndieWire" כלל אותה ברשימה "20 השחקנים מתחת לגיל 20 ששווה לצפות בהם".
בשנת 2017, גילמה שיפקה בתפקיד משני את דמותה של ב.
היימן, בתה של בטי דייוויס, בעונתה הראשונה של הסדרה "אויבות".
בינואר 2018, הוכרז ששיפקה עתידה לגלם את דמותה של המכשפה סברינה ספלמן בסדרה "הרפתקאותיה המצמררות של סברינה" מבית נטפליקס.
בשנת 2019 שיחקה בקומדיה רומנטית לכבוד חג המולד בשם "כשהשלג יורד" בבימויו של לוק סנלין.
שנה סדרה תפקיד הערות 2006 מונק ילדה 2 פרקים 2007 קורי בבית הלבן חברה של סופי לספסל הלימודים פרק: "Mall of Confusion" מד טי.וי ילדה עצובהפרק: "Madtv Ruined My Life" גיבורים ילדה בשריפהפרק: "Four Months Ago..." 2007–2009 ג'ימי קימל לייב!
דמויות שונות 7 פרקים 2007–2015 מד מן סאלי בת' דרייפר תפקיד משני (עונות 3-1)
קירסטי ספרבו (בנורווגית: Kirsti Sparboe; נולדה ב-7 בדצמבר 1946) היא זמרת ושחקנית נורווגית.
ספרבו נולדה בטרומסה כצעירה מבין חמישה ילדים.
ב-1964 התגלתה על ידי עיתונאי אשר הזמין אותה לשיר באירוע עיתונאי, אירוע זה שודר בטלוויזיה והיא הוזמנה להופיע בתוכנית ב-NRK.
באותה שנה יצא הסינגל הראשון שלה וב-1965 יצא האלבום הראשון שהקליטה.
ב-1965 סיימה במקום ה-13 עם השיר "Karusell".
ב-1967 סיימה במקום ה-14 עם השיר "Dukkemann".
ב-1969 סיימה במקום האחרון עם השיר "Oj, oj, oj, så glad jeg skal bli".
בנוסף היא ניסתה לייצג את נורווגיה באירוויזיון 1966 וסיימה במקום השני בתחרות המקדימה, ב-1970 השתתפה בקדם האירוויזיון הגרמני וזאת לאחר שבאותה שנה מספר מדינות וביניהן נורווגיה סירבו להשתתף בתחרות.
ב-1969 יצא שירה "En Student Från Uppsala" (סטודנט מאופסלה) שהיווה המנון לא רשמי עבור הסטודנטים באוניברסיטת אופסלה.
היא שרה את הגרסה הנורווגית של השיר "Un banc, un arbre, une rue" שזכה באירוויזיון בביצועה של סברין.
ב-1984 ו-1985 הופיעה בהצגה בילבי בתיאטרון באוסלו.
ב-1992 שיחקה בסרט "Ute av drift!" המבוסס על מחזה מאת ריי קוני.
ב-1998 קיבלה אות כבוד מטעם עיר הולדתה טרומסה.
קירן אן מגדלן מאדן היא שחקנית תיאטרון, קולנוע וטלוויזיה אנגלייה.
מאדן היא בוגרת האקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה (RADA), והיא עמיתה באקדמיה.
לפני שנרשמה ל-RADA למדה מאדן בבית הספר לאומנות ראסקין באוניברסיטת אוקספורד.
מאדן ידועה בעיקר מהופעותיה בתפקידים ראשיים בסרטי טלוויזיה, בין השאר בעיבודים ליצירות מאת אגאתה כריסטי, ויליאם שייקספיר וטום סטופארד.
ב-1971 כיכבה בתפקיד מריאן דשווד במיני-סדרה "תבונה ורגישות" עיבוד ל רומן באותו שם מאת ג'יין אוסטן.
מאדן הופיעה במבחר סדרות טלוויזיה, סרטים ומחזות שהופקו לטלוויזיה ומיני-סדרות.
ב-1984 כיכבה במיני-סדרה "A Married Man" לצדו של אנתוני הופקינס.
בסוף שנות התשעים של המאה העשרים הפסיקה לשחק, וחזרה לעסוק בציור, והתמקדה בציור דיוקנים.
היא קיבלה תעודה מבית הספר לאומנות Heatherley School of Fine Art שבלונדון.
ב-1972 התחתנה מאדן עם ג'ון פטריק סקריבנור.
ב-2001 עברה לגור בדורסט עם בעלה השני, כריסטיאן טיילר, לו נישאה ב-1987.
שנה שם שם באנגלית תפקיד הערות 1969 אגדת רובין הוד Wolfshead: The Legend of Robin Hood ליידי מריאן פיצוולטר 1973 Gawain and the Green Knight לינט 1974 החיה חייבת למות The Beast Must Die דאווינה 1976 Spy Story מרג'ורי 1993 נערי הסווינג Swing Kids פראו ברגר
שנה שם שם באנגלית תפקיד הערות 1969 ו.
קירסטי דילון היא שחקנית אנגלייה המופיעה בקולנוע, בטלוויזיה ובתיאטרון.
היא ידועה בעיקר מהופעתה בתפקיד השוטרת גייל סטיבנס בסדרת הדרמה הבריטית "רציחות במידסומר".
דילון נולדה וגדלה בפורטסמות' שבהמפשייר.
היא למדה בבית הספר התיכון פורטסמות' ובהבאנט קולג'.
אחר כך למדה משחק ואמנויות הבמה בגולדסמית'ס, אוניברסיטת לונדון ובאקדמיה לאמנות הדרמה ובר דאגלס.
היא הופיעה בדרמה "The Man That Broke Britain" של ה-BBC, ובתפקיד רוזלינד בהפקה של פיטר גרינוויי למחזה "כטוב בעיניכם".
בטלוויזיה שיחקה דילון במגוון תפקידים בסדרות כגון "הולבי סיטי", "חדר מיון", "The Bill", "רופאים", ובסרט "Rockabye".
היא מוכרת בעיקר מהופעתה בתפקיד הבלשית גייל סטיבנס בסדרה "רציחות במידסומר".
דילון היא שגרירה בתנועה הבינלאומית "קמפיין סרט לבן", הפועלת לשים קץ לאלימות נגד נשים.
היא פועלת בשיתוף פעולה הדוק עם נשים שחוו אלימות במשפחה יחד עם ארגונים כגון Early Intervention Project ו-Women's Aid.
היא מנהלת קמפיין להגברת המודעות לנושא בקרב גברים, בין השאר בהגשת עצומה לדאונינג 10, ובקבלת תמיכה מג'ון נטלס ודייוויד ג'יימס.
שנה שם שם באנגלית תפקיד הערות 1995 Hearts and Minds סדרת טלוויזיה (פרק אחד) 2002 London's Burning דון סדרת טלוויזיה (פרק אחד) 2002 Clock Tower 3 אליסה המילטון משחק וידאו 2003 Coming Up קייטי בפרק "Re-ignited" 2005 Puritan ברמנית 2007 Ahaarrr!
קירנאיקה האיטלקית הייתה מושבה איטלקית, הממוקמת במזרח לוב של ימינו, שהייתה קיימת בין השנים 1911–1934. זה היה חלק מהשטח שנכבש מהאימפריה העות'מאנית במהלך המלחמה האיטלקית–עות'מאנית בשנת 1911, לצד טריפוליטניה האיטלקית.
לעיתים כונה שטחן של שתי המושבות "לוב האיטלקית" או צפון אפריקה האיטלקית ( Africa Settentrionale Italiana, או ASI).
שני השמות שימשו גם לאחר איחודם, כאשר לוב האיטלקית הפכה לשמה הרשמי של המושבה החדשה.
בשנת 1923 ארגנו מורדים ילידים הקשורים למסדר הסנוסי את תנועת ההתנגדות הלובית נגד ההתיישבות האיטלקית בלוב.
המרד מוגר על ידי הכוחות האיטלקיים בשנת 1932, לאחר מה שמכונה "מסע הרגעה", שהביא למותם של רבע מאוכלוסיית קירנאיקה.
בשנת 1934 היא הפכה לחלק מלוב האיטלקית.
קירניאקה האיטלקית וטריפוליטניה האיטלקית הוקמו בשנת 1911, במהלך כיבוש טריפוליטניה העות'מאנית במהלך המלחמה האיטלקית–עות'מאנית.
בשנות העשרים של המאה העשרים הייתה קירנאיקה זירת הלחימה בין כוחות קולוניאליים איטלקים למורדים לובים שנלחמו למען עצמאות משלטון קולוניאלי.
בשנת 1931 נלכד והוצא להורג מנהיג העצמאות של המורדים עומר אל-מוח'תאר.
איטליה הפשיסטית החזיקה כמה מחנות ריכוז במזרח לוב בשלב הראשון של כיבושה במדינה זו.
הממשל הקולוניאלי החל בשנת 1929 בגירוש כמעט סיטונאי של תושבי ג'בל אחדר כדי למנוע מהמורדים את תמיכת האוכלוסייה המקומית.
ההגירה הכפויה של יותר מ-100,000 אנשים הסתיימה במחנות ריכוז Suluq, El Magrun, Abyar ו El Agheila שבו רבבות מתו בתנאים מחפירים, בעיקר בגלל מגפות כמו שפעת ספרדית.
מחנות הריכוז פורקו לאחר שנת 1934 כאשר המשטר הפשיסטי השיג שליטה מלאה באזור והחל במדיניות התבוללות של הקהילה הערבית המקומית.
מדיניות זו הייתה כה מוצלחת, עד שבשנת 1940 היו שתי דיוויזיות קולוניאליות של ערביי לוב.
בסוף שנות השלושים של המאה העשרים אוכלסה קירנאיקה בלמעלה מ-20,000 מתיישבים איטלקים, בעיקר סביב החוף.
כתוצאה מכך, היה מאמץ פיתוח כלכלי גדול במחצית השנייה של שנות השלושים.
איטליה ביצעה השקעות מאסיביות בתשתית לוב (המטרה הייתה פיתוח הכלכלה לטובת איטליה הגדולה).
בבנגאזי נוצרו - לראשונה בהיסטוריה של קירניאקה - מתקני הייצור הראשונים: כמה תעשיות נוצרו ב"בנגאסי איטליאנה" בראשית שנות השלושים, שכללו עיבוד מלח, זיקוק נפט, עיבוד מזון, ייצור מלט, צליית, בישול ודייג טונה.
נמל בנגאזי הורחב ובסמוך הוקם בית חולים מודרני.
כמו כן נבנה שדה תעופה חדש.
בשנת 1934, קירנאיקה האיטלקית וטריפוליטניה האיטלקית הפכו לחלק מלוב האיטלקית.
קירן סמית' הוא שחיין אמריקאי זוכה מדליית ארד אולימפית (טוקיו 2020) במשחה ל-400 מטר חופשי.
סמית' מתאמן באוניברסיטת פלורידה בהדרכתו של שחיין העבר והאלוף האולימפי אנתוני נסטי.
בתחרות שנערכה באובורן, אלבמה ב-19 בפברואר 2020 קבע סמית' במשחה ל-500 יארד חופשי שיא אמריקה חדש של 4:06.32 דקות.
בתחרות שנערכה בקולומביה, מיזורי ב-24 בפברואר 2021 השווה סמית' במשחה ל-500 יארד חופשי את שיאו האמריקאי במשחה ל-500 יארד חופשי בתוצאה של 4:06.32 דקות.
באליפות ארצות הברית ששימשה כמבחנים האמריקאים לאולימפיאדת טוקיו שנערכו באומהה, נברסקה ביוני אותה שנה הוא זכה ב-3 מדליות, 2 זהב ו-1 ארד.
מדליית ארד במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 1:57.23 דקות, אחרי מייקל אנדרו שקבע שיא אישי חדש של 1:55.44 דקות וצ'ייס קייליש (1:56.97 דקות).
במשחקים עצמם הוא זכה במדליית ארד במשחה ל-400 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 3:43.94 דקות, אחרי אחמד חפנאווי מתוניסיה (3:43.36 דקות) וג'ק מקלופלין מאוסטרליה (3:43.52 דקות).
נוסף לכך, הוא סיים במקום שישי במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:45.12 דקות.
בשלב חצי הגמר הוא קבע שיא אישי חדש של 1:45.07 דקות.
קירכהאם (בבווארית: Kirchham) היא עיירה במחוז גמונדן שבמדינת אוסטריה עילית באוסטריה.
העיירה קירכהאם שוכנת בטראונוירטל למרגלות מורדות הרי האלפים בכניסה לזאלצקמרגוט.
קירנג'יט אהלוואליה (בהינדית: Kiranjit Ahluwalia, נולדה ב-1955) היא אקטיביסטית חברתית ופעילה למען מניעת אלימות במשפחה בבריטניה.
קירנג'יט הורשעה ברצח בעלה באנגליה בשנת 1989 לאחר ששרפה אותו למוות.
לדבריה מעשיה היו כתוצאה של עשר שנות התעללות פיזית, רגשית ומינית.
לאחר שהורשעה ברצח ונגזר עליה מאסר עולם, האשמה שונתה בשנת 1992 להריגה והיא שוחררה מהכלא.
במהלך הערעור היא ניסתה לטעון כי ההריגה של בעלה נעשתה בתגובה למעשיו אך טענה זו נשללה מכיוון שהרצח לא נעשה מיד לאחר מעשיו.
היא כן הצליחה להוכיח אחריות מופחתת עקב מצב נפשי רעוע הנגרם לה בעקבות מעשיו של בעלה.
המקרה שלה ופעילותה העלו את המודעות לאלימות במשפחה ושינו את החוק בבריטניה הנוגע למקרי רצח של גברים על ידי נשים שסבלו מאלימות מבן זוגן.
בשנת 1997 הוציאה ספר על חייה בשם Circle of Light.
הסרט Provoked (אנ') משנת 2006 מבוסס על סיפור חייה והוקרן בפסטיבל קאן.
קירנג'יט אהלוואליה נולדה למשפחה עשירה בעיר צ'אק קלל, בפנג'אב שבהודו, הצעירה מתשעה אחים, שני הוריה נפטרו כאשר הייתה בת 16. בגיל 20 עזבה את ביתה על מנת לגור עם אחותה בקנדה, מתוך ניסיון להימנע מנישואין בשידוך, אך אחיותיה שגרו באנגליה מצאו לה שידוך שם.
ב־21 ביולי 1979 בגיל 24, היא עברה לאנגליה על מנת להתחתן בשידוך עם בעלה דיפאק אהלוואליה אותו פגשה רק פעם אחת כאשר הגיע לבקרה בקנדה.
לפי עדותה היא סבלה החל מהיום הראשון לנישואיה מאלימות אשר נמשכה עשר שנים, כולל אלימות פיזית, מניעת אוכל, ואונס חוזר ונשנה.
חמש שנים לאחר נישואיה היא ביקרה בהודו וסיפרה לאחיה הגדולים על המעשים של בעלה, הם דרשו מבעלה להתנצל ושכנעו אותה להישאר איתו על מנת לשמור על כבוד משפחתה.
כאשר פנתה למשפחתו שגרה באנגליה לעזרה, הם סירבו לעזור לה מכיוון שלטענתם מדובר בסכסוך בתוך המשפחה.
היא ניסתה לברוח מהבית מספר פעמים אך בעלה מצא אותה והחזיר אותה כל פעם.
במהלך נישואיה נולדו לה שני בנים, אשר לדבריה היו עדים לאלימות שהופנתה כלפיה.
דיפאק החל לנהל מספר רומנים והחל לדרוש עוד ועוד כסף מקרנג'יט שעבדה בכמה משרות על מנת לפרנס את משפחתה.
דרישתו לכסף היא מה שגרם לסכסוך באותו ערב.
ערב אחד, בשנת 1989 אהלוואליה הותקפה פעם נוספת על ידי בעלה.
הוא ניסה לשבור את קרסוליה ולשרוף את פניה בברזל לוהט.
מאוחר יותר באותו הלילה, בזמן שהבעל ישן, אהלוואליה ערבבה נפט וסודה קאוסטית שהיו בביתה כדי ליצור חומר בעירה.
היא שפכה את החומרים על מיטתו של בעלה והדליקה את האש, כאשר היא בורחת לגינה עם בנה בן ה-3.
בראיון מאוחר יותר היא ציינה:
דיפאק סבל מ-40% כוויות על גופו ונפטר 10 ימים לאחר מכן בבית החולים מסיבוכים שנגרמו לו בעקבות השריפה.
אהלוואליה שלא ידעה אנגלית שוטפת באותה עת נאסרה והואשמה ברצח.
אהלוואליה הורשעה ברצח בשנת 1989. במהלך המשפט התביעה טענה שאומנם מעשיה באותו הלילה נגרמו עקב פעולות של הבעל באותו הערב, אך העובדה שהיא חיכתה עד שילך לישון הייתה הוכחה שהייתה לה הזדמנות להירגע וכי הרצח נעשה במחשבה תחילה.
בנוסף, טענה התביעה כי המעשה המוקדם שלה של ערבוב של סודה קאוסטית עם נפט כדי ליצור חומר בעירה מראה שהיא בדקה ותכננה לפני מכיוון שזה אינו ידע רגיל, מה שמוכיח שהיא תכננה מראש את רצח בעלה.
ההגנה לא השתמשה בכלל בטענות על האלימות שאהלוואליה ספגה מבן זוגה והתביעה טענתה כי המניע הוא קנאה שנגרמה מהרומנים הרבים של בעלה.
היא הורשעה ברצח ונגזר עליה מאסר עולם.
המקרה שלה הגיע לידיעת הארגון הנשי Southall Black Sisters (אנ') אשר דחף לביטול המשפט.
הארגון עזר להעביר את המשמורת על שני בניה מאמו של בעלה לאחותה, וכן תמך בה בבית הכלא, ובמקביל התחיל קמפיין למען שחרורה.
עורך דינה החדש שמונה לה בתמיכת הארגון Rohit Sanghvi העלה את הטענה כי היא לא זכתה להגנה מספקת במשפט המקורי.
לא נאמר לה כי היא יכולה להודות בהריגה על בסיס אחריות מופחתת, ובנוסף הועלתה הטענה כי היא סבלה מדיכאון חמור בזמן שהציתה את האש, עובדה שיכולה לפגוע בשיקול הדעת.
ההרשעה שלה התבטלה בשנת 1992. לאחר שהמשפט בוטל, התביעה החליטה לא להתחיל משפט חדש ואהלוואליה שוחררה מהכלא.
המקרה של קירנג'יט אהלוואליה העלה את המודעות למקרים של אלימות בתוך המשפחה של מהגרים שאינם דוברי אנגלית בבריטניה.
המקרה גרר שינויי חקיקה בכל הקשור לאלימות בתוך המשפחה.
המשפט שלה, הידוע בספרי המשפט כ-R v Ahluwalia שינה את המושג "פרובוקציה" ככה שבמקרים בהן נשים שספגו אלימות הורגות את בן הזוג המכה, הן יואשמו בהריגה במקום ברצח.
באותה שנה שינוי החקיקה הוביל לשחרורן של אמה המפריס ושרה ת'ורנטון.
הכרעת הדין של הערעור צוטטה על ידי השופטת דורנר במקרה הערעור של כרמלה בוחבוט בשנת 1995.
בשנת 1997 היא הוציאה ספר אוטוביוגרפי בשם Circle of Light יחד עם רהילה גופטה.
בשנת 2001 זכתה אהלוואליה בפרס הוקרה על האומץ, הכח, הנחישות, והמחויבות שלה לנושא האלימות במשפחה.
בשנת 2006 יצא סרט לטלוויזיה הבריטית של הבמאית גיטה סהגל על חייה של קירנג'יט אהלוואליה.
הסרט בשם Provoked ששודר ב־2007 השתתף בפסטיבל קאן.
נאבין אנדרוז שיחק את דיפאק ואישוואריה ראי שיחקה את קירנג'יט.
במהלך הקרנת הסרט בפסטיבל קאן השחקנית ישבה לצידה של אהלוואליה והחזיקה את ידה כשהשתיים בוכות.
קירנן פרנק דוּסְבֶּרִי-הוֹל הוא כדורגלן אנגלי המשחק בעמדות הקשר המרכזי והקשר ההגנתי באברטון מהפרמייר ליג.
הוא גדל באזור שפשד בלסטרשייר והצטרף לאקדמיה של לסטר סיטי ב-2006 בגיל שמונה.
הוא חתם על החוזה המקצועי הראשון שלו במועדון ב-2017 ונבחר לשחקן השנה במחלקת הונער במועדון ב-2019.
דוסברי-הול ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בניצחון 1–0 בגביע האנגלי על ברנטפורד בינואר 2020 ויומיים לאחר מכן הצטרף לבלקפול בהשאלה להמשך העונה.
הוא כבש שער מצמק בהופעת הבכורה שלו בבלקפול בתבוסה 1–2 בחוץ מול וויקומב וונדררס.
באוגוסט 2021, דוסברי-הול ערך בלסטר את הופעת הבכורה שלו בפרמייר ליג, וב-10 בדצמבר 2021, כבש את שערו הראשון במדי הקבוצה במסגרת שלב הבתים של הליגה האירופית נגד נאפולי.
הוא כבש את שער הפרמייר ליג הראשון שלו ב-10 באפריל 2022, בניצחון 2–1 על קריסטל פאלאס.
ההופעות המרשימות שלו הפכו אותו לשחקן מפתח בלסטר סיטי, מה שהוביל להארכת חוזהו עד ל-2027.
ב-2 ביולי 2024 לאחר 18 שנה בלסטר, חתם בצ'לסי תחת המאמן אנזו מרסקה שאימן אותו בלסטר.
ב-6 באוגוסט 2025 חתם באברטון תמורת 29 מיליון אירו.
קירן מק'קנה (נולד ב-14 במאי 1986) הוא מאמן כדורגל מקצועי ושחקן עבר, כיום הוא מאמנה של איפסוויץ' טאון מהצ'מפיונשיפ.
מק'קנה נולדה בלונדון, וגדל במחוז פרמנה שבצפון אירלנד.
הוא החל את קריירת הכדורגל שלו כשחקן קבוצת נוער בקבוצות הצפון איריות אניסקילן טאון יונייטד וב-בלינמלרד יונייטד.
הוא הצטרף לטוטנהאם הוטספר כשחקן נוער ב-2002, לאחר שחתם איתם על חוזה.
מק'קנה ייצג את צפון אירלנד גם בקבוצה עד גיל 19 וגם עד גיל 21. הוא מונה לקפטן הנבחרת עד גיל 19 של צפון אירלנד באליפות אירופה עד גיל 19 ב-2005 על ידי המאמן מאל דונאגי.
ב-2009, בגיל 22, פרש מק'קנה ממשחק עקב פציעה מתמשכת בירך שמנעה ממנו הופעה בכירה בקבוצה הראשונה בטוטנהאם.
לאחר פרישתו ממשחק, מק'קנה החל את הקריירה שלו באימון בזמן שלמד תואר במדעי הספורט באוניברסיטת לובורו.
במהלך לימודיו, מק'קנה בילה כמאמן נוער בטוטנהאם הוטספר, לסטר סיטי, נוטינגהאם פורסט, וונקובר וייטקאפס הקנדית.
עם סיום לימודיו באוניברסיטת לובורו, מק'קנה נשכר כאנאליסט ראשי באקדמיה בטוטנהאם הוטספר.
אפילו הוצע לו להיות מאמן באקדמיה של ליברפול, אך הוא נשאר בטוטנהאם, ואימן קבוצות גיל שונות במערך האקדמיה של טוטנהאם, לפני שהוצב לאחראי על הקבוצה עד גיל 18 של טוטנהאם.
במהלך כהונתו בטוטנהאם, מק'קנה הדריך את קבוצת העד גיל 18 לחצי גמר גביע האנגלי לנוער ב-2015.
באוגוסט 2016, מק'קנה עזב את תפקידו בטוטנהאם כדי להצטרף למערך האקדמיה במנצ'סטר יונייטד, והפך למאמן קבוצת העד גיל 18. בעונתו השנייה כאחראי על עד 18, מק'קנה הדריך את מנצ'סטר יונייטד לזכייה באליפות הפרמיירליג הצפונית.
יחד עם שחקן העבר של יונייטד מייקל קאריק, מק'קנה הועלה לצוות האימון של הקבוצה הראשונה והחליף את רוי פאריה כעוזר המאמן של ז'וזה מוריניו, לקראת עונת הפרמיירליג 2018–19.
לאחר התחלה גרועה של עונת 2018–19, מוריניו עזב את יונייטד ב-18 בדצמבר 2018, והוחלף למחרת על ידי חלוץ יונייטד לשעבר אולה גונאה סולשייאר, שמונה לתפקיד המאמן הזמני, ושמר על מק'קנה וקאריק בתפקידי האימון שלהם.
מק'קנה נשמר בתפקידו על ידי המאמן הזמני ראלף רנגניק לאחר עזיבתו של סולשייאר כמאמן יונייטד בנובמבר 2021.
ב-16 בדצמבר 2021, מק'קנה מונה למאמן של איפסוויץ' טאון מהליגה הראשונה, וחתם על חוזה לשלוש שנים וחצי.
הוא לקח את האחריות רשמית ב-20 בדצמבר, לצד עוזרו מרטין פרט.
המשחק הראשון של מק'קנה בניהול איפסוויץ' התחיל עם ניצחון 1–0 מול וויקומב וונדררס בפורטמן רואד.
משחק החוץ הראשון של מק'קנה היה ניצחון 0–4 נגד גילינגהאם.
הגעתו של מק'קנה הביאה עלייה מהירה בכושרה של איפסוויץ', כשהוא ניצח בשבעה מעשרת המשחקים הראשונים שלו, תוך שמירה על שבעה שערים נקיים.
תחת מק'קנה, איפסוויץ' עברה 11 משחקים ללא הפסד עד פברואר ומרץ, כולל שיא מועדון חדש באי ספיגת שער, מעבר לשיא הקודם של 547 דקות.
למרות השיפור בכושר, איפסוויץ' לא הצליחה להגיע לפלייאוף של הליגה הראשונה, ובסופו של דבר סיימה במקום ה-11 בליגה א'.
איפסוויץ' סיימה את עונת 2021–22 עם ניצחון ביתי 4–0 מול צ'רלטון אתלטיק ב-30 באפריל.
איפסוויץ' סיימה את העונה במקום השני בליגה א' כדי לעלות אוטומטית לצ'מפיונשיפ, לאחר ריצה של 19 משחקים ללא הפסד.
בתום עונת 2022–2023, מק'קנה חתם על חוזה חדש לארבע שנים, והאריך את שהותו בפורטמן רואד עד 2027.
איפסוויץ' פתחה היטב את עונת 24–2023, ורצף של ארבעה ניצחונות ותיקו זיכה את מק'קנה בפרס מאמן החודש של הצ'מפיונשיפ לספטמבר.
הוא זכה בפרס בפעם השנייה במרץ 2024 כשאיפסוויץ' ניצחה בארבעה מחמשת המשחקים שלה.
מק'קנה נבחר כמאמן העונה של הצ'מפיונשיפ לעונת 2023–2024 כאשר איפסוויץ' סיימה במקום השני שמוביל ישירות לפרמיירליג.
איפסוויץ' של מק'קנה צברה 194 נקודות וכבשה 193 שערים במהלך שתי עונות כשהיא הפכה למועדון הראשון מאז סאות'המפטון ב-2012 שמבטיח עלייה רצופה מליגה א' לפרמייר ליג תוך שנתיים.
למרות פניות מצד קבוצות פרמיירליג, כמו צ'לסי וברייטון, מק'קנה חתמה על חוזה חדש לארבע שנים עם איפסוויץ' עד יוני 2028.
בתום עונה אחת בפרמיירליג ירדה איפסוויץ' בחזרה לצ'מפיונשיפ.
לאחר הגעתו של מק'קנה כמאמן עד גיל 18 של מנצ'סטר יונייטד, אינדי בונן, שהיה שחקן נוער של יונייטד באותה תקופה, שיבח את מק'קנה באמירה, " הוא שינה הכל.
הדרך בה התאמנו הייתה איך היריבה שיחקה בשבת.
אם אתה שיחקת נגד ווסט וסט ברומיץ' אלביון, התאמנת כמו ווסט והתמקדת בחולשות שלהם.
ג'ים מגילטון, אחראי ביצועים של התאחדות הכדורגל האירית, הסכים להערכתו של בונן לגבי מק'קנה בהערה: " הוא מתכנן קפדני ובכל זאת כל מפגש הוא ספונטני.
שום דבר לא חקוק באבן.
הוא מתאים את המפגש למצבם של השחקנים ומקבל מה שהוא רוצה מהסשן הכל קשור וקשור למשחק שום דבר לא צריך להיות על המשחק
מק'קנה נשוי ואב לשני ילדים.
מאז ילדותו, מק'קנה היה אוהד של מנצ'סטר יונייטד, עם דיווחים הטוענים שאהבתו למועדון השפיעה על החלטתו לעזוב את טוטנהאם הוטספר לשדים האדומים ב-2016.
אליפות הפרמייר-ליג U18 הצפונית: 2017–18
עלייה למקום השני בצ'מפיונשיפ : 2023–24
מאמן החודש בצ'מפיונשיפ: ספטמבר 2023, מרץ 2024
מאמן העונה של הצ'מפיונשיפ: 2023–24
פרסי LMA - מאמן השנה בצ'מפיונשיפ EFL : 2023–24
קירק דאגלס היה שחקן קולנוע, מפיק, במאי, פילנתרופ וסופר יהודי-אמריקאי עטור פרסים.
כשחקן וכפילנתרופ קיבל שלוש מועמדויות לפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר, אוסקר על מפעל חיים ומדליית החירות הנשיאותית.
כסופר כתב עשרה רומנים וספרי זכרונות.
הוא היה אחד הכוכבים האחרונים ששרדו מתור הזהב של תעשיית הקולנוע בהווליווד, והוא ממוקם במקום ה-17 ברשימת האישים המשפיעים ביותר על תעשיית הקולנוע בהוליווד.
נולד בשם איסר דניאלוביץ' (יידיש: איסר דניאלאָוויטש) באמסטרדם, ניו יורק שבארצות הברית.
הוריו היו מהגרים יהודים מעיירה צ'אבוסי שבפלך מוהילב של אימפריה הרוסית, (כיום בבלארוס).
דודו, אחי אביו, שהיגר מוקדם יותר, השתמש בשם המשפחה דמסקי, אותו אימצה משפחתו של דאגלס בארצות הברית.
דאגלס שינה את שמו לקירק דאגלס לקראת כניסתו לצי ארצות הברית, במלחמת העולם השנייה.
באוטוביוגרפיה שלו, שיצאה לאור ב-1988, מציין דאגלס את התלאות אשר חווה לצד שש אחיותיו והוריו בילדותו:
כשהתבגר, נאלץ דאגלס לעבוד כדי לתמוך במשפחתו.
הוא מכר חטיפים לעובדים ועוברים ושבים, כדי להרוויח כסף לקנית מצרכים בסיסיים כמו חלב ולחם.
ומאוחר יותר היה מחלק עיתונים.
במהלך נעוריו עבד דאגלס ב-40 משרות שונות לפני שהיה שחקן.
לאחר שהופיע במספר מחזות בבית הספר התיכון באמסטרדם ניו יורק, הוא ידע שרצונו להיות שחקן מקצועי.
דאגלס לא יכול היה להרשות לעצמו את שכר הלימוד, לכן הציג בפני מנהל האוניברסיטה של סנט לורנס את הופעותיו בתיכון.
דאגלס התקבל וסיים את לימודיו בשנת 1939, הוא קיבל מלגה אותה החזיר בעבודה חלקית כגנן וכשרת.
באקדמיה האמריקאית לאומנויות בעיר ניו יורק הבחינו בכישרונות המשחק של דאגלס והוא זכה במלגת לימודים מיוחדת.
אחת מחברותיו לכיתה הייתה בטי ג'ואן (לימים נודעה בשם לורן באקול).
חברה אחרת לכיתה וידידה של באקול הייתה השחקנית דיאנה דיל, לימים אשתו של דאגלס.
במהלך שהותו ביחד עם לורן באקול ודיאנה דיל, נודע להן כי לדאגלס אין כסף וכי בילה פעם אחת את הלילה בכלא משום שלא היה לו מקום לישון.
הבנות דאגו לדאגלס למזון ולחימום בתקווה שיום אחד הוא ישתף אותן בחייו האישיים והבימתיים דבר אשר זכה לעשות רק עם דיאנה דיל.
קירק דאגלס התגייס לצי ארצות הברית זמן קצר לאחר המתקפה על פרל הארבור.
הוא עבר קורס קצינים מזורז והוצב לשרת כקצין קשר בספינת לוחמה נגד צוללות שפעלה באוקיינוס השקט.
בשנת 1944 נפצע בפיצוץ פצצת עומק, שהתפוצצה מוקדם מדי בשל תקלה.
הוא שוחרר מן השירות בדרגת סגן, בעקבות הפציעה..
דאגלס ערך את הופעת הבכורה שלו בסרט "אהבתה המוזרה של מרתה אייברס" בשנת 1946, לצד ברברה סטנוויק.
הוא התפתח במהרה לכוכב קופות מוביל לאורך שנות ה-50, בהיותו ידוע מסרטי דרמה, מערבונים וסרטי מלחמה.
במהלך הקריירה שלו, הופיע ביותר מ-90 סרטי קולנוע.
הפך לכוכב בין-לאומי לאחר תפקידו בסרט "אלוף" משנת 1949, בו גילם מתאגרף חסר מצפון.
דאגלס זכה לביקורות מצוינות ותפקיד זה אף הביא לו את המועמדות הראשונה לפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר.
עבור תפקידו בסרט "סיפור בלשי" משנת 1951 זכה דאגלס בפרס גלובוס הזהב.
דאגלס זכה למועמדותו השנייה לפרס אוסקר לאחר ששיחק בסרט "הרע והיפה" משנת 1952, לצד השחקנית לנה טרנר, ומועמדותו השלישית הגיעה לאחר שכיכב בסרט "תאווה לחיים" אשר יצא בשנת 1956, תפקיד זה גם העניק לו מועמדות נוספת לפרס גלובוס הזהב.
בשנת 1955, הקים דאגלס חברה הפקה, "בראיינה תעשיות", אשר הפיקה בין היתר סרטים בהם שיחק, "דרך הזהב" 1957, ו"ספרטקוס" 1960. בשני הסרטים שיתף פעולה עם הבמאי סטנלי קובריק, שביים את הסרטים.
דאגלס הפיק וכיכב בנוסף בקלאסיקה "הבודד הוא הגאה" 1962, ובסרט "שבעה ימים במאי" 1964, סרט בו שיתף פעולה עם הבמאי ברט לנקסטר איתו יצר שבעה סרטים נוספים.
בשנת 1941 הצטרף דאגלס לחיל הים האמריקאי, זמן קצר לאחר כניסת ארצות הברית למלחמת העולם השנייה.
הוא שימש כקצין תקשורת בלוחמה נגד צוללות.
הוא שוחרר בשנת 1944, עקב פציעות שנגרמו ממטען שהתפוצץ בשוגג.
לאחר המלחמה חזר לעיר ניו יורק ומצא עבודה כשדרן רדיו, שחקן תיאטרון והשתתפות בפרסומות.
הופעתו הראשונה על בימת התיאטרון הייתה כאשר גילם את ריצ'רד ווידמרק בהצגה "נשק ותדבר" בשנת 1943, תפקיד אשר הוביל אותו לתפקידים נוספים.
דאגלס תכנן להישאר שחקן במה, עד שחברתו לורן באקול, עזרה לו לקבל את תפקידו הקולנועי הראשון בכך שהמליצה עליו למפיק האל ואליס שחיפש באותו הזמן שחקן גברי עם כישרון רב.
סרטו של ואליס, "אהבתה המוזרה של מרתה אייברס" 1946, היה להופעתו הראשונה בקולנוע.
דאגלס שיחק לצידה של השחקנית ברברה סטנוויק, וגילם את דמותו של גבר צעיר וחסר ביטחון עקוץ מקנאה, שחייו נשלטים על ידי אשתו חסרת הרחמים.
זו הפעם הראשונה והאחרונה בה דאגלס גילם דמות גברית חלשה.
רבים מהמבקרים אמרו כי כבר עם הופעתו הראשונה בקולנוע הוא הציג יכולות של "שחקן קולנוע טבעי".
זוהי יכולת נדירה בקרב שחקנים אפילו הטובים ביותר.
בשנת 1947, כיכב דאגלס בסרט "מהעבר", לצד השחקנים רוברט מיצ'ם וג'יין גריר.
דאגלס ערך את הופעתו הראשונה בברודוויי בשנת 1949, בהצגה "שלוש אחיות" שהופקה על ידי קתרין קורנל.
דמותו של דאגלס כבחור הקשוח של הקולנוע האמריקאי התייצבה ונוצרה בסרט "אלוף" משנת 1949, בו גילם את דמותו של מתאגרף אנוכי, תפקיד אשר הותיר רושם רב בעיני המבקרים והקהל, שהיה צמא להופעות נוספות של דאגלס על מסך הקולנוע.
הסרט זכה לשבחי הביקורת ואף היה מועמד ל-6 פרסי אוסקר.
דאגלס זכה למועמדותו הראשונה לפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר.
מאותו סרט ואילך החליט דאגלס שכדי להצליח בכוכבות הוא צריך להגביר את האינטנסיביות שלו, להתגבר על הביישנות הטבעית שלו ולבחור בתפקידים יותר דרמטיים גדולים וחזקים.
מאוחר יותר הצהיר, "אני לא חושב שאני שחקן גדול ללא יהירות, ואני לא מעוניין להיות 'שחקן צנוע'".
כבר בתחילת הקריירה ההוליוודית שלו הפגין את הדרך העצמאית שלו להצלחה, שבר את חוזי האולפנים הגדולים ששלטו אז בהוליווד, והקים חברת הפקות משלו כדי להשיג שליטה מוחלטת על היצירות והפרויקטים שלו.
שנות ה-50 וה-60 היו שנותיו של דאגלס בקולנוע.
הוא היה הכוכב הגדול ביותר בהוליווד של אותה תקופה, ושיחק לצד כמה מהשחקניות המובילות.
בשנת 1951, שיחק במערבון הראשון שלו, "הפרש הגדול", שבו גילם קצין שלום.
מהר מאוד התחבר לקטגוריית סרטי המערבונים, רכיבה על סוסים, שימוש בכלי נשק, מה שהוביל אותו להשתתף בסרטים רבים כאלו אשר מהווים אבן דרך בקריירה שלו.
בשנת 1962 שיחק בסרט "הבודד הוא האמיץ" בו גילם דמותו של קאובוי המנסה לחיות לפי הקוד ודרך החיים שלו.
הסרט שנכתב על ידי דלטון טרמבו זכה לביקורות חיוביות מצד המבקרים אך לא הצליח בקופות בעקבות שיווק כושל.
בשנת 1950, גילם דאגלס את ריק מרטים בסרט "איש צעיר עם חצוצרה", המבוסס על רומן באותו השם שנכתב על ידי דורותי בייקר בהשראת חייו של ביקס ביידרבק, נגן ג'אז מפורסם.
הסרט, נתכוון והצליח להיות ריאליסטי, בין השאר בזכות העובדה שדאגלס עצמו היה חבר קרוב של ביידרבק.
בסרט שיחק דאגלס לצידן של השחקנית דוריס דיי, שגילמה צעירה המתאהבת בנגן ג'אז והשחקנית לורן באקול.
בשנת 1951 כיכב דאגלס ככתב עיתון בחיפושיו אחר סיפור בעולם הגדול, בסרט "הקרנבל הגדול", הסרט הזה היה לסרטו הראשון של הבמאי והמפיק בילי ויילדר.
הסרט לא זכה לביקורות חיוביות מצד הקהל, אך למרות זאת זכה בפרס הסרט הזר הטוב ביותר בפסטיבל ונציה, ועיתונאים רבים מציבים אותו ברשימת 500 הסרטים המובילים בתולדות הקולנוע.
וודי אלן מחשיב סרט זה כאחד מהאהובים עליו.
ככוכב הסרט והגיבור הראשי זכה דאגלס לביקורת חיובית בזכות עוצמת המשחק שלו.
רוג'ר איברט תיאר אותו כ"המיקוד והאנרגיה של דאגלס כמעט מפחידים.
אין שום דבר דמיוני בביצועיו.
זה ממש כמו סכין מחודדת".
עוד באותה השנה שיחק דאגלס בסרט בלשי נוסף אשר זכה ל-4 מועמדויות לאוסקר כולל אחת ללי גרנט בסרט הבכורה שלה.
בשנת 1952 כיכב דאגלס בסרט "הרע והיפה" בו גילם את דמותו של מפיק קשוח, אשר השתמש בשחקניו לצרכיו האישיים.
תפקיד זה זיכה את דאגלס במועמדות לפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר בפעם השנייה.
ב-1953 שיחק בסרט "סיפור שלוש אהבות לצידה של פייר אנג'לי".
בשנת 1954, כיכב דאגלס בסרט "אודיסאה", אשר מבוסס על היצירה היוונית לצד השחקנים סילבנה מנגנו ואנתוני קווין.
בסרט "20,000 מיל מתחת לים" שיצא באותה השנה, דאגלס הראה כי בנוסף לדמויות רציניות, הוא מיומן גם בתפקידים הדורשים מגע קליל יותר ואף קומי.
בעיבוד זה של הרומן של ז'ול ורן הוא גילם ספן שמח ובר מזל שהיה ההפך הגמור לקפטן שלו נמו שגולם על ידי ג'יימס מייסון.
הסרט היה אחד הסרטים המצליחים ביותר של חברת וולט דיסני באותה התקופה.
דאגלס שיחק תפקיד קומי דומה בסרט "איש המערב ללא כוכב" 1955, וב"בשביל אהבה או כסף".
בשנת 1955, הקים דאגלס את חברת ההפקות שלו "בריינה הפקות", על שם אימו.
לשם כך הוא נאלץ להפר חוזים עם אולפני קולנוע רבים, בהם MGM.
הסרט הראשון אותו הפיק וכיכב בו היה "הלוחם היהודי" שיצא באותה השנה.
באמצעות "בריינה הפקות" זכה דאגלס לחופש מוחלט ביצירתו, דבר שהוביל אותו ליצור סרטים מצליחים כמו "שבילי התהילה" (1957), "הוויקינגים" (1958), "ספרטקוס" (1960), "שבעה ימים במאי" (1964) ועוד.
אמנם סרטו הראשון "שבילי התהילה" לא זכה בשעתו להצלחה נרחבת בקופות, אך כיום הוא נחשב לאחד מן הסרטים הגדולים ביותר העוסקים במלחמה.
בסרט זה גילם דאגלס קצין צרפתי אשר מנסה להציל שלושה חיילים מלהתייצב מול כיתת יורים.
הסרט הוא אחד הסרטים הראשונים של הבמאי המוערך סטנלי קובריק אשר זכה ליצור עם דאגלס מספר סרטים נוספים.
הסרט נאסר לשידור בצרפת עד לשנת 1976. קובריק שינה את התסריט מבלי ליידע את דאגלס, והדבר הוביל לוויכוח העיקרי הראשון שלהם.
משחקו האייקוני וסגנונו היוו השראה לשחקנים רבים ברחבי העולם בין היתר לפרנק גורשין, ריצ' ליטל ודייוויד פראי.
תפקידו של דאגלס כווינסנט ואן גוך ב"תאווה לחיים" משנת 1956, הוביל לביקורות חיוביות על יכולות המשחק שלו.
דאגלס צוין לא רק בגלל הריאליזם אותו העביר אל הצופה כוואן גוך אלא בגלל האופן בו העביר את הסערה הפנימית של האמן.
חלק מהמבקרים רואים בכך את הדוגמה המפורסמת ביותר ל"אמן מעונה, המבקש נחמה מכאבי החיים באמצעות יצירתו".
דאגלס זכה למועמדות לאוסקר על התפקיד אך לא זכה לבסוף בפרס, אם כי זכה בפרס גלובוס הזהב על תפקידו.
חברו לסט הצילומים אנתוני קווין זכה בפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר.
בין נימוקי חבר שופטי גלובוס הזהב היו כאלה שאמרו כי "הוא השיג דיוקן מרגש ובלתי נשכח של האמן – אדם בעל כוח יצירתי מסיבי, המופעל על ידי לחץ רגשי קשה, פחד והאימה של הטירוף".
דאגלס עצמו כינה את המשחק שלו כוואן גוך כחוויה כואבת: "לא רק שנראיתי כמו ואן גוך, הייתי באותו הגיל בו הוא התאבד".
אשתו של דאגלס העידה כי תפקיד זה נותר בדאגלס כל חייו ואף נדבק לאופיו "כשהיה מצליח בסרטיו ועושה חיים משוגעים, הוא היה חוזר הביתה בזקן אדום כזה של ואן גוך, נועל את המגפיים הגדולות האלה ורץ סביב הבית – זה היה מפחיד", סיפרה.
בשנות 1960 גילם דאגלס את דמות הגלדיאטור התראקי המורד ספרטקוס בסרט "ספרטקוס", תפקיד שבעיני רבים נחשב לטוב והזכור ביותר שלו.
הסרט "ספרטקוס" שיצא ב-1960 בבימויו של סטנלי קובריק, היה לשני אותו יצרו השניים יחד.
זה הסרט הראשון של דאגלס בו היה גם המפיק הבכיר, דאגלס עצמו גייס 12 מיליון דולר להפקת הסרט והפך אותו לאחד הסרטים היקרים ביותר עד אז.
עם צאת הסרט דאגלס נתן קרדיט מלא לתסריטאי שלו, דלטון טרמבו שהיה ב"רשימה השחורה" של הוליווד באותה התקופה ובכך למעשה הצליח לשקם את הקריירה של התסריטאי הצעיר.
הסרט היה מועמד לפרס אוסקר בשש קטגוריות וגרף ארבעה פרסים: הצילום, הניהול האמנותי, עיצוב התלבושות ושחקן המשנה.
דאגלס קנה את הזכויות לרומן "מעל קן הקוקיה" מחברו קן קיזי, ועיבד אותו למחזה בו כיכב בשנת 1963. מחזה זה רץ בברודוויי במשך חמישה חודשים והביקורות עליו היו מעורבות.
דאגלס שמר על הזכויות הללו ובשנת 1975 הופקה גרסת הסרט על ידי בנו מייקל דאגלס ובו כיכב ג'ק ניקולסון מכיוון שדאגלס נחשב אז למבוגר.
הסרט "קן הקוקייה" נחשב עד היום לאחד מהסרטים הטובים בהיסטוריה, הוא זכה בכל חמשת פרסי אוסקר הגדולים והוא השני בלבד שהצליח בכך.
בין היתר זכה ניקולסון בפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר.
הצמד הזה היה ידוע בכל רחבי הוליווד, השניים אשר הגיעו בערך באותה התקופה להוליווד והופיעו יחד בסרט הרביעי של כל אחד, הפכו לשחקנים-מפיקים שחיפשו קריירות הוליוודיות עצמאיות והתנגדו לאולפנים הגדולים.
ג'ון פרנקהיימר, שביים את המותחן הפוליטי "שבעה ימים במאי" בשנת 1964, לא עבד עם לנקסטר בעבר ובמקור כלל לא רצה אותו בסרט.
דאגלס חשב שלנקסטר יתאים לתפקיד בסרט ו"התחנן שישקול מחדש", לבסוף פרנקהיימר אכן קיבל את לנקסטר לתפקיד והופתע לטובה לאור יכולת המשחק שלו.
ב-1963 כיכב בסרט רשימתו של אדריאן מסנג'ר בבימויו של ג'ון יוסטון.
בשנת 1967 כיכב דאגלס לצד ג'ון ויין במערבון "עגלת המלחמה" שביים ברנט קנדי.
בשנת 1966 כיכב דאגלס בסרט "הטל צל ענק" שצולם ברובו בישראל ומספר את סיפורו של דוד מרכוס, קולונל בצבא ארצות הברית שהיה הראשון שהוענקה לו דרגת אלוף בצה"ל.
בסרט כיכב דאגלס לצד השחקנים ג'ון ויין, יול ברינר, פרנק סינטרה ועוד.
הסרט צולם באתרים שבהם התרחשו האירועים המקוריים.
בסרט "הסידור" משנת 1969, אשר בוים על ידי איליה קאזאן כיכב דאגלס כמנהל פרסום מיוסר כשפיי דאנאוויי שיחקה לצדו.
הסרט לא הצליח בקופות וספג ביקורות שליליות ברובו.
בין השנים 1970 ל-2008 השתתף דאגלס בכמעט 40 סרטים והופיע בעשרות תוכניות טלוויזיה.
הוא כיכב במערבון "היה איש עקום" בשנת 1970, לצד השחקן הנרי פונדה.
בשנת 1972 התארח דאגלס בסרט הטלוויזיה "ספיישל גשר לונדון" בכיכובו של טום ג'ונס.
בשנת 1973 ביים דאגלס את סרטו הראשון "סקאלוואג", הוא גם כיכב בסרט וגילם את דמותו של פג, שיחק לצד שחקנים כמו מארק לסטר ונוויל בראנד.