tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
מלידתו דובי היה גמדון בית של משפחת מאלפוי ושירת את לוציוס מאלפוי, אשתו נרקיסה ובנם היחיד דראקו.
בני משפחת מאלפוי התייחסו לדובי באכזריות וברשעות, ולעיתים קרובות הזכירו לו לבצע על עצמו עונשים, כגון טריקת דלתות על אצבעותיו, שריפתן וכדומה כשהוא פישל או לא ציית.
חייו אצל המאלפויים היו קשים ובעליו התעללו בו לעיתים קרובות.
דובי קיבל איומים על חייו פעמים רבות בתקופת שירותו ממשפחת מאלפוי ובפגישתו הראשונה עם הארי פוטר אף אמר שהוא רגיל לאיומי מוות והוא מקבל אותם "חמש פעמים ביום" כלשונו.
אף על פי שדובי היה מחויב לעשות כל מה שאדוניו אמרו לו הוא ידע שדרכם שגויה והעריץ את הארי פוטר וה"טובים".
דובי שמע את אדוניו מדברים על התוכנית לפתיחתו המחודשת של חדר הסודות, ככל הנראה, משום שהמאלפויים ראו בדובי עבד חסר חשיבות והאמינו שגמדוני בית אינם מסוגלים למרוד באדוניהם, לא נזהרו והוא שמע אותם.
דובי הלך להזהיר את הארי פוטר מפני חזרה להוגוורטס ונאלץ להעניש את עצמו על ידי הטחת ראשו במנורה.
למרות אזהרתו של דובי, הארי סירב לוותר על החזרה להוגוורטס.
בשביל להכריח את הארי להישאר בבית הדרסלים, דובי השתמש בקסם כדי להרחיף עוגה ולהפילה על הרצפה בזמן פגישה עסקית שנערכה בבית וברח.
משום שמשרד הקסמים חשבו שהארי הוא זה שביצע את הקסם שלחו לו מכתב אזהרה על כך שביצע קסם בנוכחות מוגלגים והזהירו שאם המקרה יחזור על עצמו יסולק מהוגוורטס.
לאחר שהדרסלים קראו את המכתב, הם הבינו שהארי אינו רשאי לבצע קסמים, הם הפסיקו לפחד ממנו וכלאו אותו בחדרו וכך בעצם דובי השיג את מבוקשו למנוע מהארי ללכת להוגוורטס ובכך להגן על הארי פוטר מפני פתיחתו של חדר הסודות.
אולם רון, פרד וג'ורג' ויזלי הגיעו במכונית מעופפת קסומה השייכת לאביהם ושחררו אותו.
דובי לא ויתר וביום תחילת הלימודים, אטם בקסם את השער לרציף תשע ושלושה רבעים, ומנע מהארי ורון להגיע לרכבת להוגוורטס.
אך גם ניסיון זה נכשל, שכן השניים השתמשו שוב במכונית המעופפת כדי להגיע להוגוורטס עצמאית.
דובי עדיין לא ויתר וניסה לגרום לכך שלא תהיה ברירה להארי אלא לחזור הביתה.
דובי כישף מרביצן כך שירדוף אחרי הארי וינסה להפילו במהלך משחק קווידיץ' בתקווה להחזירו לדרך פריווט פצוע, אך חי.
התוכנית הצליחה והארי נפל מהמטאטא, שבר את היד והמטאטא נהרס לחלוטין.
אחד ממורי בית הספר, גילדרוי לוקהארט, ניסה לאחות את השברים אך במקום זאת, העלים לחלוטין את כל עצמותיו של הארי.
למרות זאת, אחות בית הספר, מאדאם פומפרי נתנה להארי שיקוי שיעזור להצמיח מחדש את עצמותיו; אך הארי נאלץ להישאר במרפאה למשך הלילה.
בזמן שהארי ששהה במרפאה, הופיע דובי והודה במעשיו, אך אמר שהכל היה אך ורק לטובתו של הארי ושמסוכן לו מדי בהוגוורטס.
הארי התרגז ואיים לחנוק את דובי.
תוך כדי שיחתם דובי חשף בטעות כי חדר הסודות נפתח בעבר.
הארי דרש לדעת מי פתח אותו אך דובי סירב להגיד והתעתק משם כששמע קולות מתקרבים.
בסוף שנת הלימודים, לאחר שהארי ניצח את זכרונו של טום רידל והמית את הבסיליסק בחדר הסודות.
הארי נפגש עם דובי פעם נוספת כשלוציוס מאלפוי בא להוגוורטס בליוויו.
הארי הכניס את גרבו לתוך היומן של טום רידל ומסר אותו ללוציוס כדי להוכיח לו שזהו אותו יומן אשר הגניב לקדירתה של ג'יני ויזלי.
אדון מאלפוי התרגז והשליך את היומן ודובי לקח את הגרב ויצא לחופשי.
כשלוציוס הבין שדובי שוחרר, הוא ניסה לתקוף את הארי כנקמה, אך דובי הגן על הארי והעיף את לוציוס לאחור והפילו במדרגות.
בקשתו היחידה של הארי בתמורה להענקת חופש לדובי הייתה שדובי לעולם לא ינסה להציל את חייו שוב, כי כל ניסיונותיו של דובי, למרות כל כוונותיו הטובות נגמרו באסון.
לאחר שהפך דובי לגמדון בית חופשי, הוא ניסה למצוא עבודה אך מכיוון שהתעקש לקבל תשלום, דבר שהיה נדיר בקרב גמדוני הבית אף אחד לא הסכים להעסיקו.
לאחר כשנה של חיפושים, הוא נשכר על ידי אלבוס דמבלדור והחל לעבוד במטבחי הוגוורטס עבור אונייה אחת לשבוע ויום חופש אחד בחודש.
בתחילה הרמיוני גריינג'ר התמרמרה על סכום השכר, אך דובי הסביר לה כי הוא היה זה שביקש סכום זה, שכן דמבלדור הציע עשר אוניות לשבוע וחופש בסופי שבוע.
התמרמרותה של הרמיוני נבעה מכך שרק זמן קצר לפני הפגישה הרמיוני הקימה את הארגון בשם אלרג"ה (ר"ת: "האגודה למען רווחת גמדוני הבית").
כאשר וינקי, גמדונת הבית של ברטי קראוץ' הבן, קיבלה בגדים ושוחרר משירותה, היא לא קיבלה זאת כפרס, כפי שעשה דובי, אלא כעונש וכישלון מביש כמו רוב גמדוני הבית.
היא התחילה לעבוד גם כן בהוגוורטס, אך נהפכה לשתיינית כבדה של בירצפת, ודובי טיפל בה.
למשך תקופה מסוימת היה דובי גמדון הבית היחיד בהוגוורטס שניקה את מגדל גריפינדור, משום שהרמיוני השאירה והסתירה בכוונה כובעי צמר וגרביים עם אשפה בכוונה לשחרר אותם.
גמדוני הבית בהוגוורטס סירבו לנקות את המועדון, מכיוון שהם ראו את הבגדים המוסתרים כעלבון.
אך דובי שמח על כך, כיוון שזה נתן לו אפשרות לראות את הארי פוטר ואת חבריו.
במהלך המשימה השנייה של טורניר הקוסמים המשולש, ברטי קראוץ' הבן בתחפושת אלאסטור מודי הוליך את דובי שולל, וגרם לדובי לגנוב אצות זימיזים ממחסנו של סוורוס סנייפ כדי לתת אותה להארי פוטר.
אצת הזימיזים אפשרה להארי לנשום מתחת למים ולהוציא את רון וויזלי וגבריאלה דלאקור מהאגם.
הארי פוטר ומסדר עוף החול
בזמן הספר החמישי, כאשר דולורס אמברידג' אסרה על קיום מועדונים בהוגוורטס, הארי פוטר שאל את דובי אם הוא יודע על מקום סודי בו יוכלו לקיים את פגישות צבא דמבלדור.
דובי סיפר להארי על חדר הנחיצות וכיצד להיכנס אליו.
הוא ידע על החדר הסודי הזה, זאת מכיוון שהוא השתמש בו לעיתים קרובות כדי להסתיר את וינקי אחרי שהשתכרה מבירצפת.
הארי פוטר עשה שימוש בהצלחה בחדר וכך הצליח לקיים את פגישות צבא דמבלדור.
כשמריאטה אדג'קום חשפה את קיומו ומיקומו של הארגון צבא דמבלדור לאמברידג', דובי הזהיר מיד את הארי כי פלוגת הפיקוח עומדת לבוא, למרות שלגמדוני הבית נאסר לספר לאף אחד, אך הוא אמר להארי כיוון שהיה נאמן להארי פוטר יותר מאשר לאמברידג' או להוגוורטס.
כששמע, הארי הורה לדובי שלא להעניש את עצמו על שלא ציית לפקודה ישירה מאמברידג'.
בזכות אזהרתו של דובי, רוב חברי צבא דמבלדור, הצליחו לברוח אך הארי נתפס.
בהוראתו של הארי, דובי, יחד עם קריצ'ר, לשעבר גמדון הבית של משפחת בלק שהיה שייך כעת להארי, ריגלו אחר דראקו מאלפוי ובזכותם נודע להארי שדראקו משתמש בחדר הנחיצות.
במהלך עלילת הספר השביעי, הארי, רון, הרמיוני, דין תומאס וגריפהוק הגובלין נתפסו על ידי קבוצת חטפנים בראשות פנריר גרייבק והועברו לאחוזת מאלפוי.
שם, בלטריקס לסטריינג' ראתה שחרב גריפינדור, אשר הייתה אמורה להיות בכספתה באותה-העת, נמצאת איתם.
בלטריקס עינתה את הרמיוני במטרה שתספר לה איך החרב הגיעה לידיהם.
בינתיים, לוציוס מאלפוי כלא את האחרים במרתף הנעול, שם הם נתקלו בלונה לאבגוד ובגאריק אוליבנדר, יצרן השרביטים שהוחזקו גם הם במרתף.
כשהוא נואש כששמע את קריאות הכאב של הרמיוני מלמעלה, הארי התעסק עם שבר המראה הדו-כיווני שסיריוס נתן לו לפני שנים וראה עין כחולה מביטה אליו.
הארי התחנן לעזרתו של בעל העין (שהתברר לבסוף כאברפורת' דמבלדור) ותוך זמן קצר דובי, שנשלח על ידי אברפורת', התעתק למרתף.
הארי הורה לו לקחת תחילה את לונה לאבגוד, דין תומאס ומר אוליבנדר מהמרתף, ואז לחזור ודובי הביא את השלושה לבקתת הצדפים.
לוציוס מאלפוי ששמע את רעש ההתעתקות של דובי, שלח את פיטר פטיגרו לבדוק מה קורה במרתף.
הארי ורון ארבו לפטיגרו משני צדדי הדלת וכשנכנס, הצליחו להשתלט עליו.
בהיותם משוחררים, הארי ורון רצו ללמעלה כדי לחלץ את הרמיוני וגריפהוק, אך נאלצו להיכנע כאשר בלטריקס המנוטרלת משרביט איימה לחתוך את גרונה של הרמיוני בסכין כסף.
באותו הזמן דובי חזר והתעתק על נברשת שהייתה ממוקמת מעל לראשה של בלטריקס והפיל עליה את הנברשת, כתוצאה מהנפילה בלטריקס איבדה את הכרתה.
הארי חטף את השרביטים מדראקו מאלפוי והשתמש בכישוף משתק על גרייבק, בינתיים רון תפס את הרמיוני והם התעתקו מהאחוזה אל הבקתה.
תוך כדי שהארי התעתק, זרקה בלטריקס שהתעוררה באותה העת לעברו את סכין הכסף שלה לכיוונם בתסכול.
כשהגיעו לבקתת הצדפים, גילה הארי שהסכין פגע בדובי והוא נפצע אנושות בגלל הסכין שבצבצה מחזהו של הגמדון.
דובי נפטר כעבור מספר רגעים בזרועותיו של הארי, כשחיוך שליו על פניו, ומילותיו האחרונות היו שמו של הארי.
הארי, מתאבל על מותו, החליט לחפור את קברו של דובי ביד מבלי להשתמש בקסם כדי לכבד את זכרו.
רון וויזלי ודין תומאס הצטרפו להארי ועמלו איתו בחפירת הקבר בגינת הבקתה.
הם הניחו את גופתו של דובי בקבר ונתנו לו גרביים, נעליים וכובע, כסמל לחופשיות.
כשהיא עומדת מעל דובי, עצמה לונה לאבגוד בעדינות את עיניו והודתה לו על שהציל אותה ואת האחרים.
ביל וויזלי מילא את הקבר, בעוד הארי השתמש בשרביטו הקודם של דראקו וחרט באמצעות קסם את המילים "כאן נח דובי, גמדון חופשי." על אבן המצבה שהניח על הקבר.
גריפהוק שהושפע באופן חיובי מהפגנת הענווה והאהבה לגמדון בית, החליט סייע לו להארי בהשבת ההורקרוקס מבנק הקוסמים גרינגוטס.
מותו גם עזר לסגור את מוחו של הארי מוולדמורט והעניק לו שליטה רבה יותר בהלטת ההכרה.
דובי היה גמדון בית, נמוך בהרבה מבני האדם וגובהו היה כ-1.06 מטר בלבד.
היו לו עיניים ירוקות גדולות כמו כדורי טניס, אף דמוי עיפרון ואוזניים מחודדות וארוכות כמו אוזני עטלף.
לפני ששוחרר לחופשי, הוא לבש ציפית כרית כבגד.
מאוחר יותר בהוגוורטס הוא לבש מגוון לא תואם של כובעים, כיסוי קומקום, מכנסיים קצרים וגרביים (לא תואמים).
גרביים הפכו לפריט הלבוש האהוב עליו, כיוון שראה בהם סמל לשחרור לאחר ששוחרר על ידי הגרב של הארי.
הוא העדיף גרביים צבעוניות ולא תואמות.
כשהרמיוני גריינג'ר החלה להסתיר בגדים שהכינה בחדר המועדון של גריפינדור בניסיון לשחרר את הגמדונים של הוגוורטס, דובי שמר על הבגדים והחל ללבוש אותם, שכן גמדוני הבית האחרים סירבו לאחר מכן לנקות את מגדל גריפינדור.
דובי היה גמדון בית אמיץ ונאמן, אשר היה מוכן להכניס את עצמו למצבים מסוכנים כאשר ידע שזה הדבר הנכון והכרחי לעשות.
הוא היה נאמן גם לחברים המעטים שהיו לו, וראה בעצמו כגמדון בית טוב, אם כי היה נראה שגמדוני הבית אחרים מוצאים נכונה לפרש את רצונותיו והכרזותיו להיות גמדון בית חופשי כמבישות.
למרות זאת, הוא עדיין היה עובד קשה.
כשיצא לעבוד בהוגוורטס הוא סירב להצעת השכר המקורית של דמבלדור, עשר אוניות בשבוע וסופי שבוע כחופש, ובמקום זאת בחר בשכרו כאונייה אחת בשבוע ויום חופש אחד לחודש.
הוא הסביר להארי, רון והרמיוני שהוא אוהב מאוד את החופש, אבל הוא יותר אוהב לעבוד.
דובי החשיב את הארי כחברו הטוב ביותר.
בגלל נאמנותו לחבריו, דובי ניסה כל שביכולתו להציל אותם אם היו בסכנה, גם אם תהליך ההצלה יפגע בהם (תכונה זו הובילה את הארי לבקש מדובי שלעולם לא ינסה להציל אותו שוב לאחר ששחרר אותו לחופשי).
תכונה אחת הבולטת ביותר הייתה יכולתו לפגוע בעצמו בכל פעם שהאמין שעשה דבר שגוי או לא בסדר, בדרך כלל, כדי להענישו, השתמש במשהו כדי להכות בראשו או הרחיק לכת עד כדי גיהוץ ידיו.
ברור שהיה לדובי מצפון חזק והעניש את עצמו גם כאשר עשה דברים "לא נכונים" שגמדוני הבית אינם צריכים לעשות, גם אם הם היו מהסיבות הנכונות, כגון אזהרתו של הארי פוטר.
המתנה האהובה על דובי הייתה גרביים, ככל הנראה משום שהוא שוחרר משעבודו ממשפחת מאלפוי באמצעות גרב.
הוא היה מתבלבל כשהיה מקבל שניים מאותו הסגנון שכן העדיף שיהיו שני גרביים לא תואמים בצבעים עזים או בדוגמאות, ולעיתים קרובות היה גם נותן גרביים כמתנות.
מבחינה לשונית, דובי התייחס לעצמו בגוף שלישי כשאר גמדוני הבית ונטה לערבב את צמידות הפועל שלו.
דובי גם כינה את רון כ"וויזי" (כינוי שנבע משם משפחתו של רון - וויזלי) של הארי.
דובי היה מסור להארי לאחר ששחרר אותו, ואף עזר לו בכמה הזדמנויות, בסופו של דבר במחיר חייו.
הוא גם ניסה לעזור לווינקי לאחר שפוטרה על ידי אדון קראוץ', כשהביא אותה לעבודה גם בהוגוורטס, ושמר עליה בכל פעם שהשתכרה מבירצפת.
התעתקות: מכיוון היותו גמדון בית, הצליח דובי להתעתק לכל מקום שרצה, אפילו למקומות שאסרו בדרך כלל התעתקות לתוכם, כמו הוגוורטס ואחוזת מאלפוי.
הרחפה: דובי הציג יכולת להרחיף עוגה (בדומה ללחש וינגרדיום לביוסה) כשניסה למנוע מהארי לחזור להוגוורטס.
משרד הקסמים כינה זאת קסם הרחף, והאמין בטעות שהארי הוא זה שהטיל את הקסם.
הנפשת חפצים: דובי הפגין גם כן כישרון להתעסקות בחפצים קסומים, יכולת זו הוצגה לראשונה כשהוא התעסק עם המרביצן והכריח אותו לרדוף אחרי הארי בתקווה שאם זה יזיק לו מספיק, הוא יישלח הביתה.
כמו כן, הוא התעסק עם המחסום המוביל לרציף תשע ושלושה רבעים.
פיצוץ: בהקלקה על אצבעותיו, דובי יכול היה לגרום לפיצוץ הלם על יצורים אחרים או קוסמים ומכשפות ולהעיפם.
הוא ביצע יכולת זו בסוף הספר השני, לאחר ששוחרר, כאשר הוא הילם בקסם את אדונו לשעבר לוציוס מאלפוי כהגנה על הארי פוטר, והעיף אותו במורד המדרגות.
פירוק משרביט: דובי הציג את היכולת לפרק מנשק מכשפים ומכשפות בשרביטיו באצבעותיו, כגון הלחש "אקספליארמוס" של הקוסמים.
יכולת כוללת: בסך הכל, לדובי הייתה מיומנות קסם חזקה מאוד.
למרות שבדרך כלל מתייחסים לגמדוני הבית כאל עבדים, יש להם קסם חזק מאוד, אולי אפילו מעבר לזה של קוסמים ומכשפות.
גמדי הבית אינם זקוקים להחזקת שרביט כדי להטיל קסמים או לבצע פעולות קסומות, כפי שעושים רוב הקוסמים והמכשפות.
בנוסף, ההגבלות החלות על הופעתם של קוסמים וקוסמות באזורים מסוימים, אינן חלות על גמדוני הבית, כך שבמובן זה, יש להם כוח גדול בהרבה מזה של הקוסמים.
דובי היה יכול לפרק אדם מנשק באצבעותיו שלו, לגרום לפיצוצים ולהשבית את היריבים, ולבצע ביעילות רבה קסמים כמו קוסמים.
בהיותו גמדון בית, דובי החשיב את רכושו ביותר, אף יותר מן האדם הממוצע, אך עם זאת, למעט כמה פרטי לבוש שוליים, לדובי היו שני פריטי רכוש, אשר אותם החשיב הכי הרבה:
הגרב של הארי פוטר: גרב זו הייתה שייכת להארי פוטר וניתנה לדובי על ידי לוציוס מאלפוי, אדונו.
הארי הוליך שולל את לוציוס כשהציג בפניו את יומנו של טום רידל, לאחר שדחף את הגרב לתוך יומנו.
כשלוציוס הוציא את הגרב מהיומן, הוא זרק את פיסת הבגד הקטנה והחסרת חשיבות הזו ודובי תפס אותה, פעולה לא מכוונת זו מצידו של לוציוס מאלפוי הוציאה אותו לחופשי.
דובי שמר על הגרב עד יום מותו.
גרבו השנייה של הארי פוטר: גרב נוספת של הארי שימשה להחזקת המלשינוסקופ שלו וניתנה מאוחר יותר לדובי.
עם פריטים אלו, לדובי היו עוד כמה פרטי לבוש שקיבל מחבריו של הארי פוטר, אך היו שוליים:
זוג גרביים ישנים בצבע חרדל שקיבל מהארי פוטר במהלך חג המולד 1994.
זוג גרביים סגולים של רון וויזלי בחג המולד 1994.
צעיפים, גרביים וכובעים רבים מעשה ידי הרמיוני גריינג'ר.
בין דובי להארי פוטר היו יחסים חזקים מאוד.
דובי אהב וכיבד אותו מאוד וראה את הארי כחברו הטוב ביותר.
כשהארי פגש לראשונה את דובי, הוא היה מבולבל מעט ממסירות הגמדון לשמור עליו מפני פגיעה, אך עם זאת, מעט מאוחר יותר, הארי זעם כשגילה שדובי מיירט את כל מכתבי חבריו אליו, ודרש ממנו להחזירם תוך שהוא מסרב להבטיח לו שיישאר מחוץ להוגוורטס.
במהלך השנה, כשדובי ניסה להוציא לפועל את ניסיונות הפציעה של הארי, הארי איים עליו איומים, אף על פי שבפועל מעולם לא בוצעו.
לקראת סוף שנת הלימודים 1992–1993, הארי שחרר את דובי מעבדות אצל משפחת מאלפוי.
לוציוס כעס והתכוון לתקוף את הארי אך דובי הגן עליו באמצעות כישוף הלם.
ייתכן שדובי הבין שהוא מזלזל בהארי פוטר, כשהארי הצליח לעצור את מזימתו של לוציוס ולשרוד את חדר הסודות.
דובי מונה לעבוד במטבח של טירת הוגוורטס בשירותו של מנהל בית הספר אלבוס דמבלדור, אם כי גם כגמדון בית חופשי, נאמנותו תמיד הייתה בראש להארי.
שנת 1994, דובי סיפק להארי צמח אשר עזר לו לנצח במשימה השנייה של טורניר הקוסמים.
בשנת 1995 סיפר דובי להארי על חדר הנחיצות וכיצד להיכנס.
הארי וחבריו השתמשו בחדר כמקום לפגישות ולאימונים של צבא דמבלדור.
כאשר מריאטה אדג'קומב בגדה בצבא דמבלדור בפני פרופסור אמברידג ', דובי הזהיר מיד את הארי כי חוליית הפלוגת הפיקוח הולכת לתקוף, למרות שאסור היה לגמדוני הבית לספר לאף אחד, כיוון שהיה נאמן יותר להארי פוטר מאשר לאמברידג' או להוגוורטס.
כששמע, הארי הורה לדובי שלא להעניש את עצמו על כך שלא ציית לפקודה ישירה מאמברידג'.
דובי היה גמדון הבית של משפחת מאלפוי.
ואדוני היו לוציוס, נרקיסה ודראקו מאלפוי.
אדוניו התייחסו לדובי באכזריות והיו סדיסטים כלפיו.
לעיתים קרובות היה עליו להעניש את עצמו ולקבל איומי מוות מספר פעמים ביום.
דובי חשש מהם, אך עשה את כל מה שהם הורו לו.
בשנת 1993, הארי פוטר שחרר את דובי בכך שהוא הוליך שולל את לוציוס שנתן לדובי גרב.
לוציוס כעס וניסה לתקוף את הארי, אך דובי הדף אותו במדרגות ואמר לו בכוח לעזוב.
הפעם האחרונה שלוציוס ראה את דובי הייתה בשנת 1998, כשדובי הגיע לאחוזת מאלפוי כדי לחלץ את הארי פוטר וחבריו.
דובי פגש לראשונה את רון ויזלי בשנת 1994 במטבחי הוגוורטס, שם עבד.
כשדובי שוחח עם הארי ורון על חייו כגמדון חופשי, רון התחיל לחבב את דובי, והציע לו סוודר חום שאמו הכינה.
כאשר רון שימש כ"בן ערובה" לטורניר הקוסמים, דובי שנודע לו על המשימה השנייה מידי ברטי קראוץ' בתחפושת "מודי עין הזעם", חשש שהארי יאבד את ה"וויזי" (שמו של רון בפי דובי).
רון ודובי נפגשו שוב שנתיים לאחר מכן, בשנת 1997, כאשר הארי ורון היו באגף בית החולים; הארי רצה שדובי ירגל אחר דראקו מאלפוי מכיוון שהוא האמין שהוא אוכל מוות.
בשנת 1998 כשדובי מת במהלך ניסיון ההצלה, רון הודה לו על שהציל את חייו.
הוא העניק לדובי נעליים והגרביים על מנת שיקברו עימו, סמל לחופשיותו.
נראה שמותו של דובי הוא זה שגרם להכרתו של רון בחייהם העגומים של גמדוני הבית, שכן במהלך קרב הוגוורטס, הציע רון לפנות את גמדוני הבית ממטבחי הוגוורטס במהלך הקרב על מנת שלא ייפגעו.
הרמיוני גריינג'ר גם פגשה את דובי לראשונה במטבחי הוגוורטס, שם עבד.
נראה שהרמיוני חיבבה את דובי מכיוון שאהבה את החופש שלו ומכיוון שרצתה לשחרר את גמדוני הבית האחרים.
במהלך השנה החמישית שלה בהוגוורטס, הרמיוני בילתה את רוב זמנה בהכנת בגדים והסתרתם במקומות רבים במגדל הגריפינדור המשותף.
עם זאת, גמדוני הבית הפסיקו לנקות את המקומות האלו ברגע שמצאו את הבגדים הראשונים, כיוון שראו בהם סימן להשפלה ובושה.
לפיכך, דובי ניקה את מגדל גריפינדור בעצמו, לוקח ולובש את כל הבגדים שסרגה הרמיוני.
דובי והרמיוני לא נפגשו שוב עד 1997, אז הארי שלח את דובי לרגל אחר דראקו מאלפוי.
כאשר דובי הגיע לאחוזת מאלפוי כדי לחלץ אותם, הרמיוני עונתה על ידי בלטריקס לסטריינג'.
דובי הכיר לראשונה את ווינקי, גמדונת בית, בשנת 1994. מוקדם יותר באותה שנה, טעה הארי לחשוב שוינקי הייתה דובי בגביע העולם בקווידיץ'.
ווינקי אמרה להארי שהיא מכירה גם כן דובי, הם כנראה היו חברים לפני שנת 1994 למרות שמערכת היחסים שלהם הוצגה לראשונה באותה שנה.
סביר להניח שהם נפגשו בחברת אדוניהם, מכיוון שאדונה של וינקי, ברטי קראוץ', היה בכיר במשרד, ואדוניו לשעבר של דובי, משפחת מאלפוי, היו גם כן אנשים מקושרים ובעלי השפעה במשרד הקסמים.
בניגוד לדובי, שאהב את החופש שלו, וינקי הייתה בדיכאון וחשבה שהיא חסרת תועלת.
כשדובי הביע את דעתו שחייו כגמדון חופשי טובים יותר מאשר כמשרת, הוא גרם לה להאמין שהיא "גמדון בית רע".
לכן, דובי ניסה לשווא לשכנע אותה שהיא יכולה לחיות בלי לשרת את משפחת קראוץ' בכך שהוא מצאה לשניהם משרות בהוגוורטס.
ידוע שווינקי הצליחה בסופו של דבר להתגבר על העובדה שהיא פוטרה, אם כי דובי נפטר אז.
ככל הנראה דובי פגש את קריצ'ר, גמדון בית אחר, בסוף שנת 1996 כאשר הארי שלח את קריצ'ר לעבוד במטבחים של הוגוורטס.
שני גמדוני הבית סלדו אחד מן השני, קריצ'ר סלד מהארי כיוון שהיה חבר של ילידי מוגלגים רבים ו"בוגדי דם" וכיוון שהארי התייחס לקריצ'ר בקרירות.
במהלך השנים שני גמדוני הבית היו עוינים זה לזה ביחסיהם ואף הרביצו זה לזה, כשהנושא שחזר על עצמו היה אהבתו של דובי אל הארי פוטר אל מול סלידתו של קריצ'ר.
לאחר שהחל את עבודתו במטבחי הוגוורטס, שנה לאחר ששוחרר על ידי הארי פוטר.
דובי אהב את חייו כגמדון חופשי, דבר שאר גמדוני הבית שעבדו במטבחים סלדו ממנו.
הם האמינו שדובי היה משוגע והיה הבדל גדול בין האידאולוגיה שלהם לזו של דובי, לפיכך, לא היה לו קשר טוב עם עמיתיו לעבודה, מכיוון שהם האמינו כי לגמדוני הבית אין חיי פרטיים ועליהם לעבוד ולשרת את אדוניהם.
עם זאת, ייתכן ודעתם לגבי דובי השתנתה במהלך שנותיהם המאוחרות יותר בהוגוורטס.
במהלך קרב הוגוורטס כל גמדוני הבית, עם קריצ'ר כמנהיגם, לחמו כנגד אוכלי המוות, מבלי שאיש הורה להם לעשות זאת.
זה מצביע על כך שלמדו שגמדון בית יכול להיות בעל דעה ורצון פרטיים, וכי יש להם זכויות כמו בני האדם.
אלבוס דמבלדור, מנהל בית הספר להוגוורטס לכישוף ולקוסמות, נחשב על ידי רבים (כולל דובי) לקוסם הגדול בכל הזמנים.
דובי העריץ מאז ומתמיד את דמבלדור, כי היה אדיב לכולם, אפילו לגמדוני הבית ובשל התנגדותו ללורד וולדמורט.
דמבלדור הכיר את דובי בשנת 1993, כששירת עדיין את משפחת מאלפוי.
ב-1994 ביקש דובי מדמבלדור לעבוד במטבחי הוגוורטס והמנהל נתן לו את התפקיד והציע שכר גבוה בהרבה מכפי שדובי ציפה וזכה לכבוד גמדון הבית.
הוא גם אפשר לדובי לקרוא לו כרצונו.
דובי אהב מאוד את דמבלדור וידע שלעולם לא יעליב אותו, אך נדהם ממתנת חופש הביטוי של דמבלדור.
דמבלדור נרצח בשנת 1997; לא ידוע כיצד דובי הגיב או האם השתתף בהלווייתו, אך ככל הנראה נסער מאוד ממותו.
במהלך עבודתו בהוגוורטס התיידד דובי עם אברפורת' דמבלדור, ובילה זמן רב בביתו של אברפורת' בהוגסמיד, כשהוא מגיע לבית הספר וממנו דרך מנהרה סודית.
מכיוון שאברפורת' היה אדם זקן ונרגן, לא היה לו קשר טוב עם אנשים רבים.
עם זאת, דובי הציע ידידות ומישהו לדבר עימו.
אברפורת' עצמו הצהיר שהוא אוהב את דובי.
בשנת 1998 הארי פוטר וחבריו נלכדו בידי חוטפים ונכלאו במרתף אחוזת מאלפוי.
הארי ביקש עזרה תוך שהוא מסתכל במראה דו כיוונית; לאברפורת' היה את צידה השני של המראה, והוא שלח את דובי לחלצם; גמדון הבית עשה זאת, וקבע כי "הוא תמיד יהיה שם בשביל הארי פוטר", אך נהרג על ידי בלטריקס לרסטריינג '.
לאחר מכן, אברפורת' אמר להארי, רון והרמיוני שהוא מצטער, מכיוון שהוא אוהב את דובי.
על פי מילון אוקספורד, "דובי" (Dobby) היא מילה אנגלית ישנה עבור שדון או גמדון, המיטיב לבצע משימות ביתיות בחשאי בלילה, כמו הגמדים בסיפורי "הסנדלר והגמדים".
עם זאת, כשם שגמדים אלה נעלמו כאשר הסנדלר עשה להם נעליים, כך נאמר שגמדוני הבית "נעלמים" כאשר מציעים להם בגדים.
מילה נרדפת לדובי היא: "בראוני" (Brownie), (להבדיל מחומיות - "Chocolate Brownies").
דובי הוא גם חלק מכני קטן בנול המאפשר לאורג לייצר תבניות גאומטריות קטנות.
יהושע ישכר דב (דובי) וינרוט (נולד בכ"ג בתמוז ה'תש"ם, 7 ביולי 1980) הוא עורך דין, רואה חשבון וסופר חרדי ישראלי.
נולד בתש"ם ליעקב ולגיטל רייזל (ג'יזל) וינרוט, הוא הבן הרביעי מתוך שישה.
למד בישיבת היישוב החדש, בישיבת איתרי ובישיבת מיר.
הוסמך לרואה חשבון והתמחה במשרד ארנסט אנד יאנג (E&Y) ולאחר מכן הוסמך לעורך דין והתמחה במשרד טולצ'ינסקי.
עבד במשרד של אביו ולימים התמנה לשותף.
הוציא לאור ספרים רבי מכר - שני ספרי ילדים וספר למבוגרים.
מתפעל דף פייסבוק עם למעלה מ־13,000 עוקבים.
בהלווייתו של חיים ולדר הספידו ואמר שנרצח על ידי התקשורת, בהמשך חזר בו מההספד.
ב־15 במרץ 2022 שודר בתוכנית "המקור" תחקיר שבו נטען כי דובי וינרוט היה מעורב ב"הסכמי השתקה" שחתם חיים ולדר עם נפגעות.
וינרוט הגיב וטען כי עמד לצדו של ולדר עד התחקיר ב"מקרה אחד בלבד".
היה נשוי לחני פיגנבלט עד פטירתה ב־29 בנובמבר 2017, ולהם שלושה ילדים.
מגנט של אהבה, (יחד עם רחל בולטון) ישראל תשע"ז, הוצאת דרור אדם.
בארץ החיות: חיות מספרות על עצמן, בני ברק תשע"ו, הוצאת חיים ולדר.
בארץ החיות 2, ישראל 2017, הוצאה עצמית.
מחר השמש תזרח, ישראל 2021, הוצאת ידיעות ספרים.
דובי לנץ (20 באפריל 1947 – 28 ביוני 2023) היה עורך מוזיקלי ושדרן רדיו ישראלי.
כמו כן היה מבקר מוזיקה ויועץ מוזיקלי, בעיקר בתחומי ג'אז, פיוז'ן ומוזיקת עולם.
לנץ נולד וגדל בפתח תקווה להורים שהגיעו מרומניה.
את האהבה למוזיקה ספג מהבית בגיל צעיר כשהאזין לרדיו ולמוזיקה קלאסית.
אביו של לנץ עזב את הארץ כשהוא בן שנתיים, והוא גדל יחד עם אימו במשך 6 שנים בחדר שכור בבית של משפחת אריה סלומון, מצאצאי מייסד פתח תקווה, יואל משה סלומון.
בזכות העובדה שאחת מבנות המשפחה, שרה, הייתה נשואה לאחד מנגני התזמורת הפילהרמונית, חיים בור ("פימקה"), זכה כילד לראות לא מעט חזרות וקונצרטים של התזמורת.
בין שאר הקונצרטים שזכה לראות באותם ימים היו של אמני מוזיקת פולקלור וג'אז, למשל, פיט סיגר והוויברז.
את שירותו הצבאי עשה לנץ בתחילה כחובש קרבי, ומאוחר יותר, כאחראי מרפאה בפנימייה צבאית בגלילות (שם הייתה לו לתקופה קצרה היכרות עם יואב קוטנר).
אחרי שחרורו מהצבא נרשם לנץ ללימודי תיאטרון, אך לאחר שהבין שלא יוכל להתפרנס מזה החל ללמוד כלכלה וסטטיסטיקה.
את אהבתו הגדולה של לנץ למוזיקה, ובעיקר לרדיו הוא לא זנח גם בזמן לימודיו.
עוד בגיל 14 השתתף בחידוני ידע מוזיקליים ברדיו ובעיתוני נוער, כמו "מעריב לנוער".
בין התוכניות בהן השתתף הייתה גם תוכניתה של רבקה מיכאלי, אליה נהג להתקשר בלילות להשתתף בחידונים.
וכך, בתקופת לימודיו באוניברסיטה, נוצר קשר מחודש בינו לבין מיכאלי, שהגישה אז תוכנית צהריים ברשת ב', והוא החל לערוך את המוזיקה בתוכניתה.
בנוסף, השתתף לנץ בתחילת שנות ה-70 בצוות התוכנית "מפצח האגוזים", חידון מוזיקלי חודשי, בהגשת רם עברון.
בשנת 1973 התפנתה בגלי צה"ל משרת עורך מוזיקלי, בתקן אזרח עובד צבא, ולנץ, שניגש לבחינות התקבל לתפקיד מיד.
מספר חודשים מאוחר יותר, הוא אף כיהן כראש מחלקת המוזיקה של התחנה, תפקיד שמילא בהמשך מספר פעמים נוספות בתחנה.
בין התוכניות הבולטות שערך והגיש, "הכל זורם", ששודרה החל משנת 1982 במשך למעלה משלושים שנה, "דו רה יומי", שערך ושידר יחד עם חברו דני קרפל, ו"ציפורי לילה" (אותה הגיש לאחר שובו מחופשה בת שנה בצפון ודרום אמריקה).
בין התפקידים הרבים שעשה בתחנה, הוא היה גם עורך מצעד הפזמונים העברי והלועזי.
בשנת 1986, במסגרת לוח שידורי הקיץ החדש של התחנה, החל להגיש יחד עם קרפל את החידון המוזיקלי "תו השעה", בתוכניתו של רפי רשף, "נכון לעכשיו".
את ההשראה למתכונת התוכנית המזוהה איתו ביותר "הכל זורם", אותה החל להגיש ב-1 מאי 1982, סיפר לנץ כי קיבל מהאזנה לתחנת הרדיו הצרפתית, FIP, ששידרה באותם ימים 24 שעות ביממה מוזיקה ברצף ללא דברי קישור וחיברה סגנונות מוזיקה שונים ומגוונים.
את הרעיון הזה אימץ לנץ בחום והביא למימושו בתוכניתו השבועית, ששודרה עד לפרישתו לגמלאות מגלי צה"ל.
בתוכנית "הכל זורם" היה ניתן לשמוע כמעט מכל ז'אנר מוזיקלי אפשרי, בין אם זה מוזיקה קלאסית, מוזיקה אפריקאית, מוזיקה מארצות הבלקן, ג'אז ובלוז או מוזיקה ברזילאית שלנץ היה, לצד אלי ישראלי, אחד משגריריה הגדולים ברדיו הישראלי.
בשנת 2012, אף, נערכה במועדון "האזור" הופעת מחווה, לציון 30 שנה לתוכנית הראשונה, בה השתתפו, בין השאר, שלומי שבן, שלמה בר, יסמין לוי, קרולינה, יאיר דלאל ואלי דג'יברי.
בשנת 2014, הצטרף לנץ לצוות שדרי תחנת הרדיו 88FM והגיש את תוכנית הג'אז "לא רק ג'אז", מדי יום שלישי.
בשנת 2017, לאחר חילוקי דעות, עזב את התחנה וחזר לשדר בגלי צה"ל, את התוכנית "קול הג'אז הזה", שהייתה מזוהה כל כך עם דני קרפל, שנפטר שנה קודם.
בנוסף, שידר לנץ מאותה שנה ועד למותו מדי יום שלישי ברדיו הקצה תוכנית רדיו שבועית בשם "פעמיים כי דוב".
בשנות השמונים היה לנץ אחד ממחברי השאלות בשעשועון הטלוויזיוני "צא מזה".
הוא הופיע גם כיועץ בשעשועון המוזיקה מי לה שיא בהנחיית מני פאר.
בשנת 1991 הגיש לנץ, לצד דני קרפל, את התוכנית "לא רק ג'אז" בערוץ 2.
מספר חודשים לאחר עליית התוכנית, פרשו השניים בשל חילוקי דעות, ודורי בן זאב החליף אותם בהגשת התוכנית.
לנץ היה בתפקיד היועץ המוזיקלי, ואף תרגם שירים, לתוכנית הנוער "לא כולל שירות" של צעירי תל אביב, ששודרה בין השנים 1990–1993.
החל משנת 2011 ועד למותו שימש לנץ כמנהל האמנותי של פסטיבל "ג'אז חורף בים האדום", ומשנה לאחר מכן, כמנהל האמנותי (לצד אלי דג'יברי) של פסטיבל ג'אז בים האדום.
בנוסף, ניהל מסוף שנות ה-90 (1998) ועד לאמצע שנות ה-2000, את פסטיבל "שומעים עולם" למוזיקת עולם במשכן לאמנויות הבמה בתל אביב, את "פסטיג'אז", פסטיבל הג'אז בתיאטרון גבעתיים (החל משנת 2002 ולמשך כעשור), ואף נבחר בשנת 2002 לשמש כחבר הוועד המנהל של הפורום האירופי של פסטיבלי מוזיקת העולם EFWMF.
בשנת 1977 יצא תקליט לילדים בשם "אגדת קוקית השעון: סיפור מוזיקלי לילדים".
את הטקסט לסיפור האגדה הדמיוני, בהגשת דניאל פאר, כתב בחרוזים וערך לנץ על פי יצירות קלאסיות קצרות, ובליווי תזמורת מקומית מיפן.
לצד עבודתו כעורך ברדיו, ערך לנץ כמה אלבומי אוסף עבור חברות התקליטים בישראל, בהם אלבומי אוסף של מוזיקת עולם ומוזיקה ברזילאית, למשל: "Fiesta Bomba" והאוסף "The Girl From Ipanema" (מיטב הקלאסיקות הברזילאיות).
בשנת 2011, כשנה וחצי לאחר מותה של הזמרת מרסדס סוסה, ערך את האוסף הכפול, "מרסדס סוסה - הקול של דרום אמריקה".
בשל ידיעתו שפות רבות עסק לנץ גם בתרגום, והוא תרגם מגרמנית סדרת ספרי ילדים, שכתבה דניאלה קולוט, סופרת ומאיירת גרמניה, ובהם: "תנין קטן ורגש לו גדול" (2001), "התנין הקטן והאהבה הגדולה" (2005) ו-"תנין וג'ירפה – זוג מוזר ומאוהב!" (2007).
בשנת 1975 נישא לנץ לדורית צוקרמן, מפיקה בחברת התקליטים סי בי אס ישראל, לשניים נולדה בת.
לנץ היה גיסה של הקריינית אורלי יניב, אחותה של דורית.
לנץ נפטר ב-28 ביוני 2023 לאחר מאבק במחלת הסרטן, בגיל 76. נקבר בבית העלמין האזרחי מנוחה נכונה כפר סבא.
דובינה (בבלארוסית: Дубіна; בפולנית: Dubinowo) הוא כפר קטן במחוז משנה ברסלב במחוז ויטבסק שבצפון בלארוס, 2.5 ק"מ מצפון-מערב לאגם שאראנץ .
ראשית היישוב במקום במושבה יהודית חקלאית שהוקמה על אדמות מדינה בתקופת האימפריה הרוסית.
יהודי המקום נרצחו או גורשו לגטו וידזה בעת מלחמת העולם השנייה והיישוב היהודי במקום חוסל.
המושבה החקלאית היהודית דובינובו נוסדה על שטח יער, אדמת מדינה שהתקבלה לצורך התיישבות חקלאית מידי ממשלת הצאר ניקולאי הראשון, קיסר רוסיה.
היהודים המקומיים, שהיו שומרי מצוות אדוקים, ביראו את היער והכשירו את השטח לעיבוד חקלאי.
הם הקימו בית מדרש גדול שבו היה 'חדר' לילדים, ואף בית קברות קטן.
אחרי מלחמת העולם הראשונה התגוררו במקום כ-400 איש, מהם 362 יהודים.
דובינובו סופחה עם מחוז וילנה כולו לשטח פולין העצמאית בסוף 1922. גבול לטביה שוכן מאז בסמיכות קרובה (כ-3 קילומטרים) לעיירה.
הארגונים יקופ"ו ואורט סייעו להתארגנות החקלאית של יהודי המקום בין מלחמות העולם, הקהילה התפתחה ולצד בית המדרש הגדול, קם בית מדרש חדש שני.
רבה האחרון של הקהילה היה רבי שמואל פייגין, שנספה בשואה יחד עם יהודי העיירה.
רוב יהודי העיירה נרצחו או הוגלו לגטו וידזה בראשית 1942.
נתן דב (דובי) טל (נולד ב-1952) הוא פוליטיקאי ואיש ציבור ישראלי.
כיהן כראש המועצה האזורית בקעת הירדן בין 2004 ל-2009.
טל הוא בנם הבכור של שופט בית המשפט העליון צבי טל וחנה, בתו של דב נתן ברינקר.
מצד אמו הוא נצר למשפחת ריבלין הירושלמית.
שרת בצה"ל כקצין מודיעין וקצין הגנה מרחבית.
הצטרף למושב מחולה בבקעת הירדן בשנותיו הראשונות, והיה מנהל מפעל המתכת במושב, ובמסגרת זו ייצג את מחולה ב"פורום התעשייתי הקיבוצי".
בעקבות ביטול השיתופיות במחולה, פרש טל עם מספר משפחות נוספות שפרשו מהמושב בשנת 1984 כדי לשמר את השיתוף, ואזרחו את היאחזות הנח"ל "שלח" הסמוכה למחולה מדרום, והפכו אותה למושב השיתופי "שדמות מחולה".
היה ממקימי ישיבת שדמות נריה במושב, בעידודו של רבו הרב משה צבי נריה (שעל שמו נקראה הישיבה).
שימש כראש המועצה הדתית בבקעת הירדן ובמועצות אזוריות נוספות.
בתקופת ממשלת ישראל העשרים ושמונה (ממשלת ברק) עמד בראש מטה המאבק של תושבי בקעת הירדן.
בינואר 2004 התמודד לראשות המועצה האזורית ערבות הירדן מול בני צדוק ודוד אלחייני, ונבחר ברוב של -64.44%.
בינואר 2009 התמודד שנית מול אלחייני ותמר אלימלך.
הוא זכה בכ-36% מקולות הבוחרים והעפיל לסיבוב השני מול אלחייני, שבו זכה בכ-46% אחוז מקולות הבוחרים, והפסיד לאלחייני.
לאחר תום כהונתו שימש במגוון תפקידים, בהם: חשב מלווה מטעם משרד הפנים לרשויות מקומיות, חבר ועדת גבולות של המשרד, בורר בתחום ההתיישבות, דירקטור באוניברסיטת אריאל בשומרון, מזכיר האגודה השיתופית החקלאית של מושב קשת ועוד.
שותף במשרד החקירות "מיסטר איקס".
אחיו נהרג ב-25 באוקטובר 1973 במסגרת שירותו כנהג טנק מצפון לעיר סואץ, בסופה של מלחמת יום הכיפורים.
בעל תואר ראשון במדע המדינה ותואר שני במשפטים.
דובי בוס היא סדרת טלוויזיה מונפשת אמריקאית לילדים, אשר מבוססת על ספריו של דייוויד הורבאת.
לאחר שהסדרה הוכרזה במרץ 2022, היא החלה את שידוריה בערוץ ניקלודיאון בארצות הברית ב-6 במרץ 2023. בישראל הסדרה החלה את שידוריה בדיבוב עברי בערוץ ניק ג'וניור ב-6 בנובמבר 2023. לסדרה הופקו 30 פרקים שאורכם כ-22 דקות.
ב-28 במרץ 2024, הסדרה הוסרה מהפרמאונט+ כחלק מ"החלטה אסטרטגית להתמקד בתוכן עם משיכה גלובלית המונית".
בישראל הסדרה הוסרה מה-VOD של ערוץ ניקלודיאון כמה ימים אחרי כנראה מאותה החלטה.
דובי בוס הנלהב במיוחד וצב המופנם הם החברים הכי טובים.
הם יוצאים יחד להרפתקאות משעשעות ומיוחדות.
שם הדמותמדבב/ת באנגליתמדבב/ת בעבריתדובי בוסג'יידן האםאליענה מגוןדובי בוס (שר)אנתוני ג'ולא ידועצבג'בה קהנעמה שטריתביסיויוה לימייה קדושאבא דובשון ברדור סרוגואמא דובהקלאודיה צ'ושירלי לילוגראן-גראןג'ינג'רבהלן דיקוןספיר דרמוןרולרריי גריישיר כהןגברת אלקיאנאיריס קיניונסטליה ברקאיצ'יפרשרה ואטאנואלונה אלכסנדרגרגמיכאל טורצ'יןלא ידועטיילרלאנס באס
עונהמספר פרקיםתקופת שידור מקוריתתקופת שידור בישראל שידור ראשוןשידור אחרוןשידור ראשוןשידור אחרון1306 במרץ 202329 בפברואר 20246 בנובמבר 2023מרץ 2024
Toy2929-אסיוט ברחוב המתוקNightmare on Sweet Street9 באוקטובר 202331 בינואר 202429-בבלגן מפלצתיMonster Mess29-גפסטיבל הסתיוFall Bestival3030-אהיום הכי נורא בעולםThe Worst Bad Day Ever29 בפברואר 2024מרץ 202430-בהמטבח של השפית סידניChef Cindy's Kitchen30-גלחץ אייליDeer Pressure
דּוֹבִי שָׁפְלֶר (נולד בט"ו באלול ה'תשכ"ג, 4 בספטמבר 1963) הוא ראש המועצה המקומית אפרת.
למד בבית הספר ממ"ד ישורון חולון, בחטיבת הביניים של ישיבת בני עקיבא גבעת שמואל, בוגר ישיבת אור עציון במרכז שפירא וישיבת הסדר ניר קריית ארבע.
באפריל 1982 התגייס לצה"ל במסגרת ישיבות ההסדר ושירת בחיל השריון.
בהמשך יצא לקורס מפקדי טנקים וקורס קציני שריון.
במסגרת שירות המילואים שירת בחטיבה 8 והגיע לדרגת אלוף-משנה.
בין השנים 2004–2008 שימש כחבר מועצה באפרת.
בתקופת כהונתו של ראש המועצה אלי מזרחי.
לקראת הבחירות המקומיות של 2013 התמודד ברשימת "יחד" למועצת אפרת שזכתה ב-3 מנדטים.
לקראת בחירות 2018 חברה הרשימה למפלגת הבית היהודי, שבה הוא משמש חבר מרכז, וזכתה לשני מנדטים.
במסגרת תפקידו שימש יו"ר ועדות בכל תחומי העשייה של המועצה והתנדב כעשור בסיירת הורים של אפרת.
לאחר שהודיע בספטמבר 2023 על כוונתו להתמודד על ראשות מועצת אפרת, בבחירות המקומיות ב-2024 גבר בסיבוב שני על ראש המועצה עודד רביבי וניצח בפער של 6.6 אחוז שהם כ-290 קולות.
סיעתו זכתה במנדט אחד במועצה.
למד תואר במכללת הרצוג, בוגר קורס מנהלי יישובים של מרכז השלטון המקומי.
אחד מבניו נשוי לבתו של חבר הכנסת לשעבר דודו רותם.
דובים ונהנים היא סדרת טלוויזיה מונפשת בריטית לילדים המבוססת על סדרת ספרים מאת דייוויד וויטביץ'.
בבריטניה שודרה הסדרה בדיסני ג'וניור בשנת 2011 ובישראל שודרה הסדרה בערוץ לולי בשנת 2014. הסדרה בת עונה 1 ו-52 פרקים באורך 10 דקות.
דודי הוא דוב קוטב בן 3 שעזב את הקוטב הצפוני עם משפחתו והגיע לעיר בארהמפטון עיר שכל יום בה לא כולל שלג בצידו השני של העולם.
בכל פרק הוא יעשה את צעדיו הראשונים יחד עם שכנו בוריס ולאט לאט יכיר את עירו החדשה.
בסוף כל פרק הוא ומשפחתו ושכנו יתפנקו במשהו קר.
דודי (Claude): דוב קוטב לבן, פעם גר באזור מושלג וקר, אבל עבר לעיר חמה, בכל פרק הוא יעשה את צעדיו הקטנים בעיר החדשה על שיתרגל אליה.
בוריס (Boris): דוב גריזלי חום, שכנו של דודי, מופיע איתו בכל פרק.
דוריס (Doris): דובה חומה, שכנתם של דודי ובוריס, יש לה אחות קטנה שגם היא דובה חומה שקוראים לה סאני.
משפחתו של דודי: דובי קוטב לבנים, בעלי אוטו גלידה כחול שבסוף כל פרק מפנקים את בנם וחבריו החדשים בגלידה או ארטיק, החליטו לעבור לעיר שטופה שמש.
שם הדמותמדבב\ת באנגליתמדבב\ת בעבריתדודיג'וזי לורנסדולב סלעבוריסג'ייק פארטדולב סלעדוריסאימוגן בייליאודם שצברגאמא של דודי???שרון שחלאבא של דודי???סער בדישיסבתא של דודי???שרון שחלמספראנדרו לינקולןדן שצברגדמויות שונותמרטין אליס
דב (דובי) דגן (נולד ב-5 בספטמבר 1977), במקור מקריית חיים, המוכר בשם הבמה Ritmo (ריטמו), הוא מפיק מוזיקלי, די ג'יי ויוצר מוזיקת טראנס ישראלי.
מוזיקאי בין-לאומי ישראלי, מז'אנר המוזיקה האלקטרונית הטראנס פסיכדלית (פסייטראנס).
לאורך שנותיו הראשונות כיוצר, ביסס דגן את מעמדו בסצנת הטראנס המקומית בישראל, ובהמשך החל להופיע גם ברחבי העולם.
יצירותיו זכו לתמיכה מתקליטנים בולטים בז'אנר והושמעו בפסטיבלים בינלאומיים נחשבים כדוגמת BOOM Festival בפורטוגל, Universo Paralello בברזיל, O.Z.O.R.A בהונגריה ו-Earthcore באוסטרליה.
הוא שיתף פעולה עם אמנים כמו Liquid Soul, Ace Ventura ו-Talpa, והמשיך להוציא רמיקסים ואלבומים שהקנו לו מעמד של יוצר מוערך בז'אנר הפסייטראנס המלודי.
הפרויקט המוזיקלי "Ritmo" הושק בשנת 2005, כשם הבמה נבחר בשל המשמעות שלו בספרדית ופורטוגזית – "קצב", אלמנט מרכזי ביצירותיו
בשנת 2008, במהלך סיבוב הופעות באירופה, העניק דגן ראיון למגזין מוזיקה מקדוני, שבו סיפר על ראשית דרכו בסצנת הפסייטראנס ועל השפעתם של Infected Mushroom על סגנונו המוזיקלי.
לאורך השנים שיתף פעולה עם אמנים בולטים כמו Ace Ventura, אסטריקס, Liquid Soul, Animato ו־Perfect Stranger.
כמו כן, יצירותיו עובדו לרמיקסים על ידי Vini Vici ו־Captain Hook.
בשנת 2016 יצא אלבומו השביעי "Adventures", שתואר כ"מסע אישי של תשעה קטעים המשלבים מלודיה, גרוב וסאונד פסיכדלי בוגר".
בשנת 2013 הוציא את Pharse B, מיני-אלבום הכולל חמישה קטעים חדשים ונחשב להמשך לאלבום Phrase A מ-2012. מגזין פסטיבל אוזורה תיאר את האלבום כ"מלא ברטרו וייבס ומלודיות עם קצבים משחקיים לרחבת הריקודים", וציין במיוחד את הופעת האורח של Perfect Stranger ברמיקס לטראק "Follow Me".
בנוסף לפרויקט המרכזי שלו, פעל בעבר גם בפרויקטים המשותפים:
בשנת 2023 התראיין ריטמו ל־Remler Music, וסיפר על הדרך שעבר מאז תחילת הקריירה, על שיתופי הפעולה המשמעותיים שלו ועל השפעתה המתמשכת של המוזיקה הפסיכדלית על סגנונו הייחודי.
המוזיקה של Ritmo משתייכת לז'אנר פרוגרסיב טראנס ולעיתים מזוהה גם עם פסייטראנס.
ביצירותיו משולבים אלמנטים מלודיים מעולם הטראנס.
בראיון למגזין Mushroom בשנת 2015 ציין כי הוא שואף לייצר ביצירותיו חוויה המנתקת את המאזינים מהשגרה באמצעות שילוב של תנועה, ריכוז וקצב.
הוא תיאר את מטרתו כיצירת "מרחב שמאפשר חיבור מוזיקלי דרך תנועה", והוסיף שתהליך ההפקה כולל גם תקופות של חוסר עשייה כחלק טבעי מהעבודה המוזיקלית.
Roots (2023) – הגיע למקום הראשון במצעד Beatport
דובי הקוטב של קוקה-קולה הם דמויות פרסומיות אייקוניות המזוהות עם מותג המשקה קוקה-קולה.
הדמויות מוכרות בעיקר בזכות הופעתן בפרסומות טלוויזיה משנות ה־90, אך שורשיהן מגיעים כבר לפרסומות מודפסות מתחילת המאה ה־20.
כבר בשנת 1922 פרסמה קוקה-קולה מודעת דפוס בצרפת, שבה הופיע דוב קוטב כחלק מהדימויים החזותיים של המותג.
מודעה זו נחשבת לאחת ההופעות המוקדמות ביותר של דוב קוטב בפרסום של קוקה-קולה, עוד לפני יצירת הדמויות המוכרות מהטלוויזיה.
הגרסה המודרנית והמפורסמת של דובי הקוטב נוצרה בשנת 1993 באמצעות אנימציה ממוחשבת.
הפרסומת הראשונה הציגה משפחת דובי קוטב הצופה בזוהר הצפוני תוך כדי שתיית קוקה-קולה, והפכה להצלחה עולמית.
דובי הקוטב של קוקה-קולה מתוארים כידידותיים, רגועים ובעלי אופי משפחתי.
הם חיים בסביבה קפואה אך משדרים חום, שמחה וקרבה.
הדמויות כמעט ואינן מדברות, והמסרים מועברים בעיקר באמצעות הבעות פנים, מוזיקה ואווירה.
הדובים הפכו לחלק בלתי נפרד מהתרבות הפופולרית ומהמיתוג של קוקה-קולה.
הם הופיעו בפרסומות טלוויזיה, שלטי חוצות, צעצועים, בובות, משחקי וידאו ומוצרי אספנות.
עבור רבים, הם מזוהים במיוחד עם תקופת החורף ועונת החגים.
קוקה-קולה ממשיכה להשתמש בדובי הקוטב גם במאה ה־21, כולל בקמפיינים דיגיטליים וברשתות החברתיות, לעיתים תוך שילוב נוסטלגיה עם טכנולוגיות אנימציה חדשות.
דובי הקוטב של קוקה-קולה נחשבים לאחת הדוגמאות המצליחות ביותר לשימוש בדמויות אנימציה בפרסום.
מהמודעה הצרפתית משנת 1922 ועד לפרסומות המודרניות, הם משקפים את ההתפתחות של המותג ואת החיבור הרגשי שהוא יוצר עם קהל הצרכנים.
דובי רופרט היא סדרת טלוויזיה מונפשת בריטית לילדים המבוססת על דמותה של מרי טורטל, הדב רופרט.
הסדרה, המיועדת לילדים בגיל הרך, מורכבת בחלקה מסצנת סטופ מושן ובחלקה מדימויים ממוחשבים.
דובי רופרט עדיין לובש את מכנסי המשובצים הצהובים הבוהקים שלו וצעיף תואם, עם סוודר אדום.
לרופרט שוב יש פרווה חומה, בדיוק כפי שצויר במקור בשנת 1920: כשהופיע כדמות מונפשת במגזין היומי דיילי אקספרס, הם חסכו בדיו על ידי הדפסתו בלבן.
הסדרה שודרה ברשת Five מ-8 בנובמבר 2006 עד 1 בפברואר 2008, כחלק משידוריהם Milkshake!.
בישראל, הסדרה שודרה בשנת 2008 בערוץ הופ!
כל פרק עוקב אחר הרפתקה בעולם היערות של נאטווד, אנגליה.
הדמויות עוברות בין הבקתה של רופרט, בית העץ של החברים, הפגודה הצבעונית של פינג פונג והאוקיינוס, שם גרה מירנדה.
הסדרה הייתה זמינה לצפייה ישירה ב-Peacock, אך מאוחר יותר הוסרה.
דובי רופרט - דוב חובב הרפתקאות שהופך כל יום להרפתקה מרגשת ליהנות ולעיתים קרובות מביא איתו את חבריו.
ביל הגירית - גירית אוהב עובדות, חברו הטוב ביותר של רופרט.
פינג פונג - פקינז קסומה ונשית.
מינג - דרקון המחמד התינוק של פינג פונג.
קטנטין - גמד עצים צעיר.
פרדי ופרדה - זוג תאומים שועלים שובבים.
מירנדה - בת ים יפהפייה וגחמנית.
ברוס - המכונית של דובי רופרט.
רבי דובער שניאורי, המכונה "אדמו"ר האמצעי" (ביידיש: דער מיטֶעלֶער רבי; ט' בכסלו ה'תקל"ד, 24 בנובמבר 1773 – ט' בכסלו ה'תקפ"ח, 28 בנובמבר 1827), היה האדמו"ר השני בשושלת אדמו"רי חסידות חב"ד, שעמד בראשה משנת ה'תקע"ג (1812) ועד לפטירתו בשנת ה'תקפ"ח (1827).
נולד ביום ט' בכסלו תקל"ד (1773) לרבי שניאור זלמן מלאדי (בעל התניא) וסטֶערנא.
בשנת ה'תקמ"ח נשא את שיינא.
עוד בחיי אביו, בשנים ה'תק"ן-ה'תקנ"א, שימש דובער כמדריך רוחני לצעירי החסידים בכיתות הלימוד ('החדרים') שייסד אביו.
לאחר פטירת אביו בשנת ה'תקע"ג מונה לממלא מקומו בראש חסידות חב"ד, ובאותה שנה קבע דירתו בעיירה לובביץ' שברוסיה.
על שיטתו בהבנת דברי אביו ב"ספר התניא" חלק חברו (והחברותא שלו) רבי אהרון מסטרשלה, שבעקבות כך פרש והקים חצר משלו.
בשנת תקע"ד הקים ועד מיוחד לבניין ערי ישראל ברוסיה הלבנה אשר נהרסו בעת מלחמת נפוליון.
שנה לאחר מכן השתדל ופעל להפריש חלקי אדמה בפלך חרסון וייסד שם מושבות יהודים .
בשנת תקע"ה ייסד יישוב חסידי חב"ד בחברון ורכש בעיר מבנה, המשמש היום בית כנסת הקרוי על שם בתו מנוחה רחל סלונים, אשר הגיעה לחברון ונחשבת לאם היישוב החב"די בחברון.
בשנה זו (תקע"ה), מוצאים אנו לראשונה מכתב שבו חותם את שם משפחתו: "שניאוריו".
חמש שנים לאחר מכן, בשנת תק"פ, חתם את שם משפחתו: "שניער" (בעברית: שְׁנֵיאֶר).
רבי יוסף יצחק שניאורסון כתב באגרת, כי בשנת תקע"ג בחר את שם המשפחה: "שניאורי".
ב-1815 ייסד 39 מושבות חקלאיות יהודיות בקרקעות שהעמידו לרשותו שלטונות רוסיה, יישובים אלו היו קיימים כ-120 שנים והושמדו על ידי הנאצים במלחמת העולם השנייה.
בכ"ב בתשרי ה'תקפ"ז (5 באוקטובר 1826) נאסר ונחקר בעקבות הלשנה שטפלו עליו מתנגדי החסידות, ובי' בכסלו של אותה שנה שוחרר לביתו.
יום זה נחשב אחד מחגי הגאולה של חסידות חב"ד.
נפטר ביום הולדתו ה-54 (ט' בכסלו ה'תקפ"ח) לאחר מחלה קשה, בהיותו בעיר ניז'ין שבאוקראינה.
על קברו הוקם אוהל כשלידו קבור נכדו האדמו"ר רבי ישראל נח שניאורסון.
רבי דובער המשיך וביסס את תורת חסידות חב"ד אותה יסד אביו.
ייחודו היה בהרחבתה והעמקתה, תוך התבססות על מאמרי החסידות של אביו.
וכך, מאמרים משל אביו בני עמודים בודדים, התבארו על ידו על פני עשרות ולעיתים אף מאות עמודים.
במאמרים ובספרים שהוציא ביסס למעשה את עבודת ההתבוננות כעבודה המרכזית של חסידי ליובאוויטש.
מחסידיו דרש לעסוק בעיון השכלי וברכוז מעמיק על מנת לתפוס ולהפנים את תורת האלוקות המתוארת בכתביו; כפי שהוא כותב על עצמו בתחילת אחד מספריו (קונטרס ההתפעלות):
במאמריו יישם הלכה למעשה את שיטת ה'עבודה', כאשר הוא מבאר מושגים בתורת החסידות מזוויות שונות ומוסיף משלים רבים לשם הבנתו.
לעיתים הוא יורד ומבחין בהיבטים דקים ומופשטים של המושג, באופן המקשה על הבנת הלומד אשר אינו מעורה בתהליך ההתבוננות.
בשונה מאדמו"רי חב"ד האחרים, שמרבית ספריהם התבססו על מאמרי חסידות שנאמרו בעל-פה, רבי דובער כתב ספרי חסידות סדורים שעוסקים בנושאים מוגדרים; .
במסורת החב"דית נמסר שכל אחד מהספרים הללו נכתבו לסוג מסוים של חסידים, מלבד שני ספרים ("שערי אורה" ו"שער היחוד") אשר נועדו לכלל החסידים לשם לימוד והכרת עיקרי תורת החסידות: שער היחוד הוא 'המפתח דתורת החסידות' (המפתח של תורת החסידות), ושערי אורה - 'אלף-בית דתורת החסידות' (הא"ב של תורת החסידות).
ככלל, ספריו של רבי דובער הם ביאורים לדרושי אביו, אדמו"ר הזקן.
אלא שדרושי אדמו"ר הזקן מחולקים ל"מאמרים" שדרש ברבים ו"מאמרים" שדרש לפני יחידי סגולה, ואילו רבי דובער הטמיע ב"מאמרים" שאמר ברבים מהיסודות והביאורים שאביו אמר לפני יחידי סגולה.
כך מובא על ידי בנו רבי מנחם נחום בהקדמה לתורת חיים:
אמנם, בדומה לאביו, שמר רבי דובער על שתי החטיבות הנ"ל כאשר הוא מיעד את ספרי השערים שלו לבאר את הסידור שנוסד ברובו על המאמרים שנאמרו לייחודי סגולה, ואילו את התורת חיים ייעד כדי לבאר את מאמרי העבודה.
רבי דובער אף חילק את עבודת הוצאת הספרים של אביו לשניים, כאשר את המאמרים שנאמרו ליחידי סגולה הוא ערך והוציא בעצמו בספרים סידור עם דא"ח וביאורי הזוהר, ואילו את עבודת סידור והדפסת המאמרים שנדרשו ברבים הטיל על חתנו, רבי מנחם מנדל, אותם הדפיס בספרים תורה אור ולקוטי תורה.
גם המאמרים ליחדי סגולה חולקו לשתי חטיבות מאמרים – על סדר התפילה ומאמרים על הזוהר.
מאמרי הזוהר נדפסו על סדר פרשיות התורה, כמעט כלשונם, כפי שנשמעו מאביו, בתוספת מעט ביאור.
כפי הנראה ערך את הסידור בשערים אלו כאשר הוא מתעתד לבארם בהרחבה יותר בספריו שלו.
כך אנו מוצאים שרבים מספרי השערים של רבינו הם אותם המאמרים עצמם שבסידור רק שנתבארו בהרחבה לפי דרכו או מאמריו הוא - המבארים ביתר ביאור את אותם עניינים שנתבארו בקצרה במאמרי אביו.
יוצאים מן הכלל הם ספרו שער היחוד וכן קונטרס ההתפעלות המהווים חטיבה נפרדת של ביאור סדר ההשתלשלות ואופן ההתפעלות.
בנו - הרב (נולד בשנת תקמ"ט) מניעזין חתן הרב זלמן ריבלין ובזיווג שני חתן גיסו רבי יעקב ישראל מצ'רקס.
בנו של מנחם נחום מנשואין שניים: רבי מרדכי דב טברסקי-שניאורסון (- ט"ז בניסן תר"פ) מטומשפול.
שינה את שם משפחתו לטברסקי כשם סבו.
בנו של מרדכי דב טברסקי-שניאורסון: רבי חיים משה יהושע טברסקי-שניאורסון מטומשפול.
(חתן הרב שמואל ליפסון מבלצי מולדובה ובזיווג שני חתן רבי יוסף מקוידנוב).
היגר לארצות הברית בשנת תרפ"ד, בתרפ"ט עבר לקראון הייטס.
נפטר בתשי"ט וקבור בסמיכות לאוהל חב"ד לובביץ'.
בנו - הרב ברוך שמואל (חתן דודו הרב חיים אברהם - בנו של ה"בעל התניא").
בתו - שרה, התחתנה עם אליעזר דרברמדיקר (נכדו של רבי לוי יצחק מברדיצ'ב - בן הרב מאיר, בן רבי לוי יצחק), להם נולדה בת אחת, ומיד אחרי הלידה שרה נפטרה ובתה נקראה על שמה.
בתם שרה הורביץ (נקראה על שם אמה), התחתנה עם משה שמשון הלוי הורביץ.
בנה הוא צבי יהודה הלוי הורביץ.
בתו - ביילא אשת הרב יקותיאל זלמן ווליס (נכדו של רבי לוי יצחק מברדיצ'ב - בן הרב יוסף שלום בונם, חתן רבי לוי יצחק מברדיצ'ב).
בתו - חיה מושקא אשת בן דודה רבי מנחם מנדל שניאורסון - הצמח צדק (ממלא מקום חמיו ודודו באדמו"רות).
בתו - דבורה לאה אשת רבי יעקב ישראל טברסקי מצ'רקס, בנו של רבי מרדכי מצ'רנוביל.
בתו - ברכה אשת הרב יונה מז'יטומיר.
בתו - מנוחה רחל סלונים אשת הרב יעקב כולי סלונים מחברון
בתו - חיה שרה, אשת הרב אהרן אלכסנדרוב משקלוב (בתם היא הרבנית רבקה אשת המהר"ש) ובנשואין שניים אשת אהרן מקרמנצוג.
דובר בשירה הוא הקול או הדמות שבשמו מדבר השיר.
כל שיר כתוב מנקודת מבט ובעל נקודת המבט הוא הדובר, ואל קולו, המפורש או המובלע, מייחסים את הרגשות והמסרים שבשיר.
המקבילה הפרוזיקנית לדובר היא המספר.
אין לבלבל בין דובר לבין מחבר היצירה.
ראשית, מחברים רבים משתמשים בדוברים ששונים מהם באופן מהותי.
לדוגמה בוב דילן נוהג לכתוב מנקודת מבט הפוכה לו כדי להדגיש בצורה אירונית את הביקורת והמחאה.
ישנם ז'אנרים שלמים בשירה, כמו המונולוג הדרמטי, שבהם הדובר נבדל ומובחן היטב מהמחבר.
בתקופה הרומנטית ההבחנה בין דובר למחבר טושטשה, במיוחד בשירה.
משוררים רבים כתבו על עצמם ובקולם הם (ע"ע: מחבר מובלע).
הפופולריות של השירה הרומנטית גרמה לכך שאנשים נוטים לזהות את הדובר עם המחבר.
דובר בגוף ראשון, שני, שלישי
ההבחנה המקובלת ביותר היא בין דובר בגוף ראשון לדובר בגוף שני או שלישי.
דובר בגוף ראשון - הדובר הוא דמות בסיפור, לעיתים הגיבור ולעיתים עד למאורעות.
לדוגמה: "נכנסתי לחדר, לא היה שם איש".
דובר בגוף שני - הדובר פונה לדמות אחרת, לעיתים הקורא עצמו, בגוף שני, נוכח.
דובר בגוף שלישי - הדובר אינו חלק מהעולם המיוצג, והוא מדבר על הדמויות בגוף שלישי.
לדוגמה: "הוא נכנס לחדר, לא היה שם איש".
בתחום הספרות נדונה בהרחבה ההבחנה בין המספר לבין המחבר.
וויין בות' ערער על הבחנה זו בספרו The Rhetoric of Fiction.
לטענתו, מדובר באבחנה רדוקטיבית ומטעה.
לעיתים קרובות יש ערבוב בין בחירת גוף הדובר (גוף ראשון, שני או שלישי) ובין תכונותיו האחרות.
כך למשל דובר יכול להשתמש בגוף ראשון, אך לספר ממרחק של זמן ומקום, בלי לכלול את עצמו בעולם המתואר.
ההנחה לגבי מספר, שהוא מספר בלתי מהימן היא בראש ובראשונה היפותזה.
קורא שמניח מספר בלתי מהימן יצטרך להסביר מדוע בחר המחבר המובלע לשים את הדברים בפי מספר, שנבדל ממנו בערכים, בנורמות ובאידאולוגיה.
לא ניתן ליצור רשימה ממצה של כל התכונות שניתן לייחס לדוברים.
רשימה מעין זו תהיה מוגבלת על ידי הדמיון בלבד.
אולם ישנן מספר תכונות עיקריות, שבאמצעותן אנו שופטים דוברים ומתייחסים אליהם:
ידיעה - אחת ההבחנות המקובלות בנוגע לדוברים היא ההבחנה בין מספר כל יודע למספר מוגבל.
זוהי הבחנה איכותית, אדם לא יכול להיות "מעט כל יודע".
לידע של הדובר יש השלכות הן לגבי מהימנותו, והן לגבי צורת הסיפר.
יכולת - בדומה לתכונה הקודמת, גם תכונה זו היא איכותית.
אדם לא יכול להיות "מעט כל יכול".
במקרים רבים, דובר כל יכול מדגיש את בדיוניות היצירה, את העובדה שהוא מספר סיפור מומצא, שהוא זה ששולט בו.
מסירה -הדגישו כי יש הבדל בין מספר כל יודע למספר כל מוסר.
מאחר שספרות היא אמנות של זמן, לא ניתן למסור את כל האינפורמציה מיד, אלא יש לפזר אותה.
מספרים רבים, שאינם חשודים בחוסר ידיעה, בוחרים לעכב מידע כדי ליצור אפקט מסוים על הקורא (ע"ע: פער).
מודעות לתקשורת - תכונה זו מהותית להבנת הדובר.
מודעות הדובר לכך שהוא צד אחד בתקשורת, גורמת לו לספר דברים באופן שונה מאשר אילו הוא לא היה מודע לכך.
זרם תודעה הוא דוגמה לסוג ספרות בו הדובר אינו מודע לתקשורת.
הדובר חושב, והוא אינו יודע שמחשבותיו גלויות לפני הקורא.
שטרנברג מבחין בין מספר, שהוא דובר המודע לתקשורת, לבין אינפורמנט, דובר שאינו מודע לתקשורת.
ישנן, כמובן, תכונות נוספות, יחסיות: חכמה, סגנון כתיבה, ערכים מוסריים וכדומה.
אחת הדרכים להתייחס לדובר היא כאל ציטוט של המחבר.
לפי תאוריית הציטוט של שטרנברג, אין חשיבות לכך שדמות מצוטטת היא מומצאת.
כללי הציטוט תקפים גם במקרה זה.
בכל ציטוט, טוען שטרנברג, ישנם ארבעה עקרונות מרכזיים:
נוצרים יחסים מימטיים (יחסי ייצוג) לא בין פעולת תקשורת לבין עצם או פעולה אלא בין פעולת תקשורת אחת לפעולת תקשורת אחרת.
השיח המצוטט מתפקד תמיד כשביץ (inset) בתוך מסגרת (frame) השיח המצטט, ומקיים תמיד יחסי חלק מול שלם.
מיסגור השיח המצוטט בתוך השיח המצטט דורש תמיד "יחסי שעבוד" של השביץ למסגרת, מעצם העובדה כי אקט התקשורת המצוטט נעקר מהקונטקסט בו הוא התבצע וצוטט בקונטקסט אחר.
קיומם של שתי פעולות תקשורת זו לצד זו מייצר "מונטאז' פרספקטיבי".
חיבור בין הפרספקטיבה הלשונית, האידאולוגית, האסתטית וכו' של הדובר המצוטט לבין הפרספקטיבה של הדובר המצטט.
עם זאת, שתי הפרספקטיבות אינן שוות, מאחר שהפרספקטיבה של המצטט, כפי שמובן מהעיקרון השלישי, תמיד משעבדת לצרכיה את הפרספקטיבה של המצוטט.
לפי תאוריה זו, המחבר מצטט את הדובר.
כלומר, המחבר מייצג ייצוג, פעולת תקשורת שמייצגת פעולת תקשורת אחרת.
השיח המצוטט (השביץ) משועבד למסגרת השיח המצטט, ולמטרותיו.
פעולת הציטוט, כמו כל פעולת ציטוט אחרת, מייצרת "מונטאז' פרספקטיבי".
כלומר, שתי פרספקטיבות שונות, גם אם דומות, המשולבות זו בזו.
תאוריה זו אינה שונה בהרבה מזו שמציג וויין בות', אולם היא ממקמת את התאוריה של הדובר בתוך הקשר רחב יותר, ויש לכך יתרונות.
לפי תאוריה זו, בתוך מרבית יצירות הספרות נוצרים יחסי ציטוט מורכבים להפליא.
המחבר מצטט את הדובר, שמצטט בעצמו את הדמויות.
נוצרת שרשרת ציטוטים, כאשר בין כל מצטט למצוטט יש יחסים טלאולוגיים (יחסים תכליתיים - המחבר מצטט את הדובר למטרותיו, והוא מצטט את הדמויות למטרותיו וכן הלאה).
פירוש הדבר הוא שכל שיח בטקסט יכול לשמש לכמה מטרות שונות, בהתאם ליחסי הציטוט.
דוגמה טובה לכך היא הסיפור "המנליאדה" ("The Menelaiad") מאת ג'ון בארת'.
בסיפור זה מנלאוס מספר לעצמו את הסיפור שסיפר לטֶלֵמַאכוֹס ופייסיסטראטוס (Peisistratus), כאשר הם באו לשאול אותו לגורלו של אודיסיאוס.
יחסי הציטוט כאן הם מורכבים: המחבר (בארת') מצטט את מנלאוס (שמספר לעצמו סיפור) שמצטט את מנלאוס (שמספר סיפור לטלמאכוס ופייסיסטראטוס).
אולם המצב מסתבך עוד יותר, שכן מנלאוס מספר לטלמאכוס ופייסיטראטוס את הסיפור שהוא סיפר להלנה מטרויה, וכן הלאה.
ג'ון בארת' אף דואג להדגיש את העובדה שמדובר בציטוט על ידי הוספת מירכאות כפולות, משולשות ומרובעות לכל משפט.
המספר, מנלאוס, הולך ומסתבך בתוך סיפורו, ומאבד את עצמו בתוך שרשרת הציטוטים.
למושג דובר יש ערך גם מחוץ לתחומי חקר הספרות.
אירוניה, למשל, יכולה להיות מתוארת כמצב בו אדם מעמיד דובר, השונה ממנו בכמה תכונות מהותיות, כדי לומר דברים שונים מכפי שהוא התכוון.
אם אדם, למשל, מכריז על חכמתו של אדם אחר, כאשר זה הסתבך באמירה מטופשת במיוחד, ההקשר של השיחה יכול לסייע לנמען להבין, שאותו אדם דיבר באירוניה: ציטט דובר, שבינו לבין המצטט יש יחס של ניגוד.
פירוש הדבר הוא שאנו משתמשים בדוברים גם בחיי היום יום, הן בדיבור והן בפרשנות של דברי אחרים.
אנחנו מניחים שאנשים אינם אומרים תמיד את מה שהם מתכוונים, בין אם מתוך כוונה אירונית ובין אם מתוך רצון להוליך שולל.
שטרנברג טוען כי תכונותיו של הדובר הן בעלות השפעה מכרעת על הנרטיב.
דובר כל יודע לא צריך להסביר מהיכן הוא השיג את ידיעותיו.
עם זאת, יש לדובר מסוג זה חולשה חשובה אחת - הקורא שואל את עצמו מדוע המספר בוחר לא להיות כל מוסר.
אם המספר יודע את עלילת הסיפור, הרי שעיכוב אינפורמציה לשם השגת אפקטים רטוריים יכול להזכיר לקורא את טבעה הבדיוני של היצירה.
מצד שני, מספר שאינו כל יודע צריך להסביר כיצד הוא השיג את הידע שלו.
המספר יכול לדווח רק על אירועים שעליהם הוא שמע, או שבהם נכח, והדבר מגביל בהכרח את הדברים, שעליהם הוא יכול לדווח.
תכונה נוספת בעלת חשיבות היא מודעות לתקשורת.
אינפורמנט, כלומר דובר שאינו מודע לתקשורת, אינו חייב להסביר דברים מסוימים.
ביומן, למשל, שימוש באקספוזיציה יראה משונה, מאחר שכותב היומן אינו צריך להסביר לעצמו מדוע הוא כותב ומי הוא.
כך, לדוגמה, ישנם ספרים רבים בהם היומן משולב בסיפור מסגרת, שמספק אינפורמציה חיונית להבנת הטקסט.
בדרך כלל, בסיפור המסגרת הדובר מודע לתקשורת, והוא טוען שמצא את היומן, ועתה הוא מפרסם אותו לרווחת הכלל.
טקסטים אחרים משתמשים בנקודת תצפית משולבת עם הדמות, כדי לנסות ולהנות מכל העולמות.
המספר מגביל את מסירת האינפורמציה למה שהדמות יודעת, אולם לרוב הוא חורג מכך בתחילת הסיפור, כדי למסור את האקספוזיציה - חומר הרקע ההכרחי לסיפור.
חלק מסיפוריו המוקדמים של הנרי ג'יימס עונים לדוגמה זו.
במקרים אחרים, הדובר מגביל את נקודת התצפית שלו לזו של הגיבור לאורך כל הסיפור, והאקספוזיציה נמסרת בהדרגה, כחלק מהעלילה.
טכניקה נפוצה במקרים כאלה היא השימוש בפלאשבק - הדמות נזכרת בעברה.
כך הדובר חופשי למסור את העבר כחלק ממחשבות הדמות בהווה.
דובר היא בירת מדינת דלאוור שבארצות הברית, וכן בירת מחוז קנט.
נכון לשנת 2020 מתגוררים בעיר 39,403 תושבים.
דובר נוסדה בשנת 1683 על ידי ויליאם פן, אשר קיבל מהמלך צ'ארלס השני, מלך בריטניה את הזיכיון לאדמות דלאוור ופנסילבניה.
בשנת 1717 תוכננה העיר על ידי מועצה מיוחדת.
במהלך המהפכה האמריקאית ומלחמת האזרחים האמריקנית שימשה העיר כנקודת הכינוס של המיליציות של דלאוור.
עד לאחר תום מלחמת האזרחים הייתה דלאוור מדינה בה הותרה העבדות, אף שלא היה בה מספר רב של עבדים.