tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בתחילת נובמבר 1929 הרשיע השופט פלאנקט את העורך של העיתון בערבית "פלסטין" על הוצאת דיבה, על אשר נכתב בעיתון כי מכונית יהודית מירושלים מפזרת ממתקים ודבלים מורעלים כדי שילדי הערבים יאכלו אותם.
השופט פלאנקט דן את העורך לחודשיים מאסר או לתשלום קנס של 30 לירות ארץ ישראליות, סכום נכבד באותם ימים.
בשכונת "אופק הים", שכונה יהודית מבודדת ליד מנשייה, שהוקמה בשנות ה-20 ביוזמת בנק אנגלו-פלשתינה, נרצח במאורעות אברך בשם ברוך רוזין על ידי המון משולהב שיצא ממסגד חסן בק, רוצץ את גולגולתו במוטות ברזל ופצע את שני בניו.
אחד מן המשתתפים בהמון נתפס והועמד לדין בפני השופט פלאנקט על חלקו באירוע.
אף על פי שהנאשם לא הואשם ברצח, דחה השופט פלאנקט את טענות הסנגור הערבי שאמר בבית המשפט על יום המאורעות: "זהו יום גדול בחיי האומה; ימים ושנים ינקופו והיום יזכר וראוי שיזכר", והוסיף: "היהודים ירו בעצמם על רוזין, כדי להראות לממשלה, כי יש לערבים נשק".
ב-12 בנובמבר 1929 הרשיע השופט פלאנקט את הנאשם ודן אותו לשבע שנות מאסר ולתשלום קנס בסכום עתק של 250 לא"י.
ב-12 ביוני 1930 דן השופט פלאנקט לשבע שנות עבודת פרך ערבי שנאשם כי בינואר אותה שנה ירה ברובה לעבר מנהל המחצבה היהודי של עתלית.
פלאנקט ישב בדין במשפט רצח ארלוזורוב, בו הורשע אברהם סטבסקי ברצח ארלוזורוב ונגזר עליו עונש מוות, וצבי רוזנבלט זוכה, מאחר שבית המשפט לא מצא ראיה מהותית נוספת, כעדות מסייעת לזיהויו על ידי רעייתו של ארלוזורוב.
בערעור בבית המשפט העליון המנדטורי זוכה גם סטבסקי, בהיעדר עדות מסייעת לעדותה של סימה ארלוזורוב.
למרות שממשלת המנדט קבעה עונש מינימום של חמש שנות מאסר על עבירות מסוימות כמו הצתה ונשיאת נשק, גזר השופט פלאנקט בחלק מהמקרים, בהתאם להנחית זקן השופטים מייקל מקדונל, שלא היה כפוף לרשות המבצעת, עונשים פחותים.
ב-30 ביוני 1936 דן ערבי בשם עוסמאן אל כורדי, שהובא בפניו כנאשם בנשיאת נשק לשנתיים מאסר, בפוסקו כי אין הוא רואה את הוראות הממשלה כמחייבות אותו.
ב-2 ביולי דן השופט פלאנקט ערבי אחר בשם מוחמד חסן עבדול-חלים לארבע שנות מאסר על נשיאת נשק.
לעומת זאת גזר השופט פלאנקט ב-31 ביולי 1936 את דינם של שני צעירים יהודים, אהרון נחמה וחיים די-האן, ששמרו על מחצבה ליד ירושלים כשהם נושאים נשק, לשש ולשבע שנות מאסר.
ג'יימס אוליבר פלאט הוא שחקן אמריקאי יליד-קנדה.
מוכר בשל השתתפותו בסדרה "הבית הלבן" כיועץ המשפטי של הבית הלבן, אוליבר באביש, בסדרה "האף" כראסל טאפר, בסדרה "מזל סרטן" כפול ג'יימסון ומסדרת הטלוויזיה "שיקגו MED" כד"ר דניאל צ'ארלס.
פלאט נולד בוינדזור באונטריו שבקנדה להורים אמריקאיים, שילה מיינארד, עובדת סוציאלית קלינית שעבדה באסלאמאבאד, וניקולס פלאט, דיפלומט מקצועי אשר שימש שגריר ארצות הברית בפקיסטן, בזמביה, והפיליפינים.
יש לו אח גדול, אדם פלאט, מבקר מסעדות מטעם ניו יורק מגזין, וכן אח צעיר, ניקולס פלאט הבן.
משפחתו עברה בחזרה לארצות הברית כאשר פלאט היה בן שלושה חודשים.
בגלל הקריירה של אביו כשגריר, חלק משמעותי מילדותו העביר פלאט באסיה, במזרח התיכון ובוושינגטון.
פלאט למד ב-12 בתי ספר שונים, לרבות בבית ספר אמריקאי ביפן.
משפחתו נהגה לערוך ביקורים תכופים בחזרה לוושינגטון, שם נהגו לצפות במשחקי קבוצת רדסקינס.
פלאט ידוע גם כאוהד של בוסטון רד סוקס.
כשהיה בן תשע, ביקרו פלאט ומשפחתו במרכז ג'ון פ.
קנדי לאמנויות הבמה בוושינגטון, שם הוא צפה במופע, בו השתתף מורגן פרימן הצעיר, אשר היווה עבורו השראה לפיתוח קריירת המשחק שלו.
לדברי פלאט, מחלקות הדרמה בהן למד היקנו לילדותו מעט יציבות.
הוא למד בפנימייה מתקדמת בשם "קולורדו הרי הרוקי", בקרבונדייל, קולורדו.
פלאט למד דרמה באוניברסיטת טאפטס, שם פגש והפך לחברו הקרוב של השחקן האנק עזריה.
הוא עבד במשך שלוש שנים בתיאטרון בבוסטון, מסצ'וסטס.
בטרם עבר לניו יורק, הצטרף פלאט לקבוצת שחקני תיאטרון שייקספירית, שיצאה לסיבוב הופעות ברחבי המדינה.
הקריירה המוקדמת של פלאט החלה באוף ברודוויי וברובע התיאטראות, והוא הופיע על במות ביחד עם תיאטראות שונים, בהם מרכז לינקולן.
באמצעות סוכן, פלאט השיג עבודה בתיאטרון "הפאנץ' ליין", שם ראה את הופעתו השחקן ביל מארי, אשר המליץ עליו לבמאי ג'ונתן דמי, שליהק אותו לסרט "נשואה למאפיה" בשנת 1988. פלאט מייחס את פריצת הדרך המקצועית שלו לתיאטרון "הפאנץ' ליין".
סדרת הדרמה "סיקור קטלני" סיפקה לו את תפקידו הראשי הראשון בטלוויזיה, בשנת 2000. הסדרה נוצרה על ידי דיק וולף, שאף יצר את "חוק וסדר".
פלאט זכה לביקורות חיוביות על המשחק שלו, אולם הסדרה בוטלה במהרה, בשל רמת הכתיבה הירודה.
לאחר כישלון הסדרה נמנע פלאט לעבוד בטלוויזיה עד שלבסוף קרא תסריט של סדרת הטלוויזיה "הבית הלבן", והצטרף אליה בעונתה השנייה לתפקיד אורח.
על תפקידו, כאוליבר באביש - היועץ המשפטי של הבית הלבן, קיבל מועמדות לפרס אמי.
על תפקידו בסדרת הטלוויזיה "Huff", בדמותו של ראסל טאפר, זכה פלאט למחמאות רבות וכן לשתי מועמדויות לפרסים - פרס אמי ופרס גלובוס הזהב.
בשנת 2005 פלאט זכה בפרס מבקרי הקולנוע בניו יורק עבור שחקן המשנה הטוב ביותר על תפקידו בסרט "קזנובה", בו שיחק לצידו של הית' לדג'ר.
בשנת 2006 הופיע פלאט לראשונה על בימת ברודוויי, בתפקיד הראשי של הגיבור המעונה ג'ון, במחזה בשם "Shining City", אשר עלילתו מתרחשת בעיר דבלין.
פלאט ביקר בדבלין כדי להתכונן לתפקיד ולהבטיח כי הביצועים שלו יהיו אותנטיים.
בגין תפקידו זה הוא היה מועמד לפרס טוני לשחקן הטוב ביותר.
בשנת 2011 גילם את "האיש בשחור" בסרט "אקס-מן: ההתחלה".
פלאט התחתן עם מארי קמילה בונסאל קמפבל (המכונה קמילה) ב-12 בספטמבר 1992 בכנסייה הקהילתית הראשונה בקיטרי פוינט, מיין.
בתו הבכורה של פלאט, לילי, נולדה בשנת 1992, בנו ג'ורג' נולד בשנת 1997 ובתו השנייה קלייר נולדה בשנת 1999. בשל נישואיו והולדת ילדיו, פלאט מעדיף להתמקד בקולנוע ובטלוויזיה יותר מאשר בתיאטרון.
אוניברסיטת טאפטס בחרה בשנת 2008 להעניק לפלאט פרס המוענק לבוגריה המכובדים.
אולם מאחר שלא התאפשר לפלאט להגיע פיזית לאוניברסיטה על מנת לקבל את הפרס, הוא הוענק באותה השנה במקומו לג'ף קינדלר, מנכ"ל פייזר.
נשיא האוניברסיטה הודיע כי הפרס לפלאט יחכה עבורו, עד אשר ימצא זמן לשוב לקמפוס.
בחודש יוני 2010 קיבל פלאט את פרס בארנום מאוניברסיטת טאפטס, עבור עבודה יוצאת דופן בתחום המדיה והבידור.
נשואה למאפיה (1988) - אד בניטז
גלויות מהחיים (1990) - נייל בלין
קוראים לי בטהובן (1992) - הארווי
רוצח במשרה זמנית (1993) - הרצל
שלושת המוסקטרים (1993) - פורטוס
עצמות מצחיקות (1995) - טומי פוקס
המסתננים (1995, סרט טלוויזיה) - ירון סבוראי
החלטה גורלית (1996) - דניס קאהיל
צריך שלושה לטנגו (1999) - פטר סטיינברג
איש המאתיים (1999) - רופרט בארנס
תרפיה לסוכן (2000) - פולביו נסטרה
כוננות גבוהה (2002) - ויקטור וואלס
עשרת הדיברות (2007) - מארק ג'ייקבסון
פרוסט/ניקסון (2008) - בוב זלניק
על אהבה וסמים אחרים (2010) - ברוס ג'קסון
גלגל המזלות הסיני (2012) - לורנס
הכתומים (2012) - טרי אוסטרוף
בחזרה לארץ עוץ (2013, דיבוב) - וויזר הינשוף
חג מולד מחורבן (2014) - סנטה חסר בית
פרנק וסינדי (2015) - פרנק גרסיה
סיפורה של בסי סמית (2015, סרט טלוויזיה) - קארל ואן וכטן
ניקוי רעלים (2016) - קן רוברטס
החיים התשיעיים של לואי דראקס (2016) - ד"ר פרז
פרופסור מרסטון ונשות החיל (2017) - מ.ס ג'יינס
אני חושבת לגמור עם זה (2020) - קול גבר בטלפון
Emperor (2026) - קלמנס השביעי
מיאמי מחלק מוסר (1988) - ספיד סטילס
עליונות בקווינס (2003) - ג'ק מורן
פארגו (2014) - סטראבוס מילוס
הנסיכה סופיה הראשונה (2017-2014, דיבוב) - אוורברן
הנסיכה סופיה הראשונה: קללת הנסיכה אייבי (2014, דיבוב) - אוורברן
שיקגו MED (2015-הווה) - ד"ר דניאלס צ'ארלס
שיקגו JUSTICE (2017) - ד"ר דניאלס צ'ארלס
אולריך שוּלץ , המוכר בשם הבמה אוליבר שאנטי (Oliver Shanti), היה מוזיקאי ומלחין גרמני אשר נודע במיוחד כיוצר של מוזיקת העידן החדש ומוזיקת עולם.
שוּלץ היה המייסד של ההרכב המוזיקלי "Inkarnation" אשר שינה את שמו בהמשך ל-"אוליבר שאנטי וחברים" (Oliver Shanti & Friends).
בשנת 2009 נידון לשש שנים ו-10 חודשי מאסר לאחר שהורשע ב-76 סעיפים הנוגעים לתקיפה מינית כלפי קטינים.
אולריך שוּלץ נולד ב-16 בנובמבר 1948 בעיר המבורג שבגרמניה.
בעודו היה ילד התחיל במסעו בעולם.
הוא גר בכמה מארצות אירופה, בקריביים, בארצות הברית ובאפריקה.
הרוויח כסף באמצעים שונים כגון שירה בציבור להנאתו.
את הכינוי "שאנטי" כמו רבים מזמרי הניו אייג' קיבל לאחר קבלת אמונה חדשה.
כאשר הוא ביקר בפסטיבל מוזיקה מזרחית בלבנון, החליט שוּלץ להשתקע בארץ זו, והחל משנת 1973 ניתק כל קשר עם מקורביו מן העבר.
לאחר זמן מה חזר לאירופה.
בהמשך פתח שוּלץ יחד עם חבר מוזיקאי בשם וויט ווימן ועם אשתו מרגו פול אולפן פרטי בשם "SATTVA".
באולפן זה ההרכב החל לעבוד על אלבום אולפן ראשון.
לקראת סוף שנות ה-80 ובמהלך שנות ה-90 שוּלץ זכה לפרסום רב באירופה.
המוזיקה שלו שילבה מנגינות אלקטרוניות מודרניות ופופולרית בליווי מוטיבים מוזיקליים ממוזיקת המזרח הרחוק.
לאורך השנים הפיק סטודיו "SATTVA" מעל ל-50 אלבומי אולפן.
כחלק מתהליך ההפקה שוּלץ הזמין לאולפן ההקלטות מוזיקאים שונים המשתייכים לשבטים נידחים שונים.
האשמות בדבר התעללות מינית בילדים
בשנת 2002 הרשויות בגרמניה הוציאו צו מעצר נגד שוּלץ בגרמניה בעקבות האשמות על התעללות מינית בילדים.
שוּלץ נעדר באותה העת, ולפי הדיווחים בתקשורת, עבר לחיות בסתר בגרמניה או באחת מהמדינות הסמוכות לה.
לבסוף הוא נעצר בליסבון שבפורטוגל ב-29 ביוני 2008. חקירתו הסתיימה ב-20 באפריל 2009 כאשר הוא הואשם ב-314 מקרים של התעללות בילדים.
לפני משפטו שוּלץ ניסה לשים קץ לחייו בתא המעצר.
לבסוף, ב-4 בדצמבר 2009 בית משפט במינכן הרשיע את אולריך שוּלץ ב-76 עבירות של התעללות מינית בעשרות ילדים בגילאים 7 עד 13, והוא נידון לשש שנים ו-10 חודשי מאסר.
הרשעתו הובילה לכך שחברי ההרכב המוזיקלי שלו שינו את שמם מ-"Oliver Shanti & Friends" ל-"Existence".
אולריך שוּלץ נפטר במרץ 2016, בעת שריצה את עונש המאסר, ובהיותו בן 67.
פרויקטים נוספים בהם לקח חלק
אוֹלִיגוֹאֶנְצֶפַאלְיָה הוא מונח פסיכיאטרי המתאר מצב של אדם הלוקה בשכלו כתוצאה ממוח שלא התפתח פיזית כראוי.
ישנם מספר מקרים רפואיים אשר נמצאים תחת המונח אוליגואנצפאליה.
המילה אוֹלִיגוֹאֶנְצֶפַאלְיָה מקורה ביוונית עתיקה ומשמעותה המילולית היא "מוח קטן".
למעשה מילה זו מורכבת ממילה ותחילית, המילה אליגו- היא תחילית בשפה היוונית (oligos - ὀλιγο) שתרגומה "קטן" (small / little).
המילה השנייה היא אֶנְצֶפַאלְיָה (ἐγκέφαλος - אנצפַלוס) שאף היא מיונית עתיקה ופירושה "מוח".
המונח נמצא בספרות הרפואה זמן רב ולא ברור זמן תחילתו.
אוליבר פון דוהנאני (בסלובקית: Oliver von Dohnányi, נולד ב-2 במרץ 1955) הוא מנצח סלובקי.
נכון ל-2013, הוא מכהן כמפקח/מנהל אמנותי של להקת האופרה של התיאטרון הסלובקי הלאומי בברטיסלאבה, מפקח/מנהל אמנותי של להקת האופרה של התיאטרון המורבי-שלזי באוסטראבה ומנצח אורח ראשי של התזמורת הסימפונית של רדיו סלובקיה בברטיסלאבה והסינפונייטה הסלובקית.
דוהנאני נולד בטרנצ'ין, צ'כוסלובקיה (כיום בסלובקיה), למשפחת פון דוהנאניי עתירת המוזיקאים.
הוא למד נגינה בכינור, הלחנה וניצוח באקדמיה למוזיקה של פראג, אצל פרופסור ואצלב נוימן ואָלוֹיְס קְלימָה, ובאוניברסיטה למוזיקה ואמנויות הבמה של וינה אצל פרופסור אוטמר זואיטנר.
כן השתתף בכיתות אמן של המנצחים פרנקו פרארה, ארוויד יאנסונס ואיגור מרקביץ'.
הופעת הבכורה של דוהנאני הייתה בשנת 1979 עם תזמורת הרדיו של סלובקיה בברטיסלאבה, עליה המשיך לנצח בקביעות עד 1986. עבודתו עם התזמורת כללה הקלטות רבות, לא רק לרדיו סלובקיה אלא גם לחברות ההקלטות נאקסוס, סופראפון, פאנטון, ורגה ואופוס.
משנת 1978 הרבה לעבוד עם ההרכב הקאמרי Canticorum Iubilo, עמו יצא גם לסיורי קונצרטים בספרד, בלגיה, שוודיה וברית המועצות.
בשנים 91–1986 כיהן דוהנאני כמנצח ראשי של האופרה הלאומית של סלובקיה, שאת הרפרטואר שלה הרחיב ביצירות הדרמטיות של בורודין, פוצ'יני, בליני, רוסיני, סמטנה וורדי, וכן ניצח על הלהקה בהפקה של "פאוסט" מאת גונו, שזכתה בפרס בשנת 1990 בפסטיבל אדינבורו.
הוא הופיע עם אנסמבל האופרה של התיאטרון הסלובקי הלאומי בספרד, גרמניה, הולנד, הונגריה, רוסיה וסין.
עוד הופעות בארצות חוץ, כוללת ביקורים בפסטיבל זלצבורג, האופרה האנגלית הלאומית (שם ניצח על פלסטף של ורדי ועל "מפיסטופלה" של בויטו, "אופרה נורת'" בלידס (כרמן, "הכלה המכורה" של סמטנה, "לה ג'וקונדה" של פונקיילי ו"המלט" של ורדי), תיאטרון סן קרלו בנאפולי ובתי אופרה בבזל, דיסלדורף, וינה, ציריך ווקספורד.
עוד הופיע עם התזמורת הקאמרית האנגלית ועם תזמורת יומיורי ביפן.
המוניטין שלו מבוססים מעל לכל על המוזיקה של שלהי המאה ה-19 והמאה ה-20, והקלטותיו כוללות מוזיקה מאת ליסט ואנטון רובינשטיין, "אודיסאוס" של מיכאל קוצאב (Michael Kocáb) וביצוע מעוטר שבחים של "ליבושה" מאת סמטנה.
בשנים 96–1993 היה דוהנאני המנצח הראשי של האופרה הלאומית של פראג וניצח על אופרות מאת סמטנה, גונו, פוצ'יני, פרוקופייב ומוצרט.
הוא סייר ביפן ב-1995 וב-1997 וניצח על הפקות של דון ג'ובאני ונישואי פיגארו, שזכו להצלחה יוצאת דופן.
מאז 1997 הוא עובד בקביעות עם האופרה האנגלית הלאומית בלונדון, שם ניצח בהצלחה רבה על אופרות מאת ורדי ובויטו.
אוליבר פון דוהנאני הצטיין במספר רב של תחרויות באיטליה, צ'כיה, הונגריה ואוסטריה.
מאז שנת 2000 עובד אוליבר פון דוהנאני בשיתוף פעולה אינטנסיבי עם התזמורת הסימפונית הלאומית של צ'כיה.
בנוסף, הוא מנצח אורח קבוע באופרה של לידס, עמה הפיק אופרות מאת ביזה, פונקיילי, תומא וסמטנה ("ההפקה הטובה ביותר", של 1998).
הוא הוזמן גם לבתי אופרה חשובים בערי אירופה ובאוסקה שביפן.
"פאוסט" של גונו בהפקתו זכתה לתהילה לא רק בצ'כוסלובקיה לשעבר אלא גם בהונגריה, ישראל ובריטניה.
הפקה זו זכתה לפרס המבקרים בקטגוריית המוזיקה בפסטיבל אדינבורו.
באותו זמן עבד גם עם התזמורת הפילהרמונית הסלובקית בברטיסלאבה, בקונצרטים בסלובקיה ובסיורים בשווייץ וברוסיה.
כמו כן ערך כמה הקלטות עם אנסמבל קאפלה איסטרופוליטנה וניצח על התזמורת הקאמרית הזאת בקונצרטים בסלובקיה, איטליה, גרמניה, אוסטריה והולנד.
אוליבר קירך הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק בעמדת הקשר האחורי.
אוליבר קירך גדל במערב גרמניה בנורדריין-וסטפאליה בעיר זוסט ושיחק באקדמיות שהיו באזור שלו מגיל 10, ב-SUS לגדן, ב-SUS שטאטלוהן וב-SPVGG פרדן.
את הופעת הבוגרים הראשונה שלו עשה בקבוצת SC פרל.
בעונת 2002/2003 עבר לבורוסיה מנשנגלדבך, ופתח לראשונה בהרכב רק בעונה שלאחר מכן.
לאחר 4 שנים עבר אוליבר קירך לארמיניה בילפלד.
קירך כבש בהופעת הבכורה שלו בקבוצה.
בסך הכל שיחק 71 משחקים במדי הקבוצה וכבש שבעה שערים.
בתחילת עונת 2010/2011 חתם על חוזה לשלוש שנים בקייזרסלאוטרן שם שיחק שנתיים בהן רשם 50 הופעות וכבש שער אחד מול הרטה ברלין.
קירך חתם בבורוסיה דורטמונד תמורת מיליון יורו על חוזה בן שנתיים עד 30 ביוני 2014. קירך נמנה עם סגל קבוצתו בגמר ליגת האלופות 2013, והבקיע את שערו הראשון בקבוצה מול באייר לברקוזן במחזור ה-32 בבונדסליגה במשחק שנגמר בתוצאה 2-2. בסיום עונת 2014 חתם קירך על חוזה לשנתיים נוספות במועדון.
ב-30 באוגוסט 2015 חתם בפאדרבורן 07 מהבונדסליגה השנייה.
קירך ערך שבע הופעות בלבד בקבוצה, שנשרה בסיום העונה אל הליגה הגרמנית השלישית.
בתום עונה זו פרש ממשחק פעיל.
אוליבר קרויצר הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק בעמדת הבלם בקרלסרוהה, באיירן מינכן ופ.צ.
קרויצר החל את קריירת הבוגרים שלו בקרלסרוהה מליגת הבונדסליגה בשנת 1985. קרויצר שיחק בקבוצה 182 משחקים לאורך שש עונות, כבש שמונה שערים והפך למעין גיבור תרבות מקומי.
בשנת 1991 חתם קרויצר בבאיירן מינכן, עמה זכה בשתי אליפויות, והיה שותף מלא לזכייה בגביע אופ"א בשנת 1996, לאחר ניצחון במפגש כפול בגמר מול בורדו.
בשנת 1997, לאחר שש עונות בבאיירן מינכן, בהן שיחק 150 משחקים וכבש שמונה שערים, חתם קרויצר בפ.צ.
עם בזל זכה קרויצר בדאבל בשנת 2002, ופרש בתום אותה עונה מכדורגל בגיל 36, לאחר חמש עונות בבזל, בהן שיחק 119 משחקים וכבש 16 שערים.
קרויצר מעולם לא שיחק בנבחרת גרמניה הבוגרת, אך שיחק בנבחרות הצעירות, ולזכותו הופעה אחת בנבחרת האולימפית.
קרויצר עסק בתפקיד ניהולי בפ.צ.
לאחר מכן עסק בתפקיד המנהל הספורטיבי בקבוצות שונות כרד בול זלצבורג, שטורם גראץ, קרלסרוהה והמבורג, ממנה פוטר עקב טענות ההנהלה להפרת המחויבות שלו למועדון.
בנובמבר 2015 החל קרויצר לעבוד במינכן 1860 כמנהל הספורטיבי של המועדון.
אליפות ליגת העל השווייצרית: 2001/02
אוליבר רק הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק בעיקר בורדר ברמן ובשאלקה 04 בעמדת השוער.
רק נחשב לאחד השוערים היעילים ביותר בתולדות הבונדסליגה.
רק שמר על שער נקי ב-176 מתוך 471 משחקים בבונדסליגה.
רק החל את קריירת הבוגרים שלו בקיקרז אופנבך, ששיחקה בבונדסליגה באותו זמן.
בשנת 1984 ירד עם קיקרז אופנבך אל הבונדסליגה השנייה, ובשנת 1985 חתם בוורדר ברמן.
רק שיחק בוורדר ברמן במשך 13 עונות רצופות, בהן צבר 345 הופעות.
רק זכה עם ורדר ברמן בשתי אליפויות הבונדסליגה, הראשונה בשנת 1988 והשנייה בשנת 1993. כמו כן, זכה רק עם ורדר ברמן בשני גביעים מקומיים, הראשון בשנת 1991, לאחר ניצחון בפנדלים על פ.צ.
קלן לאחר 1-1 בתום 120 דקות, והשני בשנת 1994, לאחר ניצחון 3-1 בגמר על רוט-וייס אסן.
רק גם הפסיד בשני גמרים, בשנת 1989 רק שיחק בגמר בו הפסידה ברמן 4-1 לבורוסיה דורטמונד, ובשנת 1990 שיחק בגמר בו הפסידה ורדר ברמן 3-2 לקייזרסלאוטן.
רק זכה פעם אחת עם הקבוצה בגביע אירופה למחזיקות גביע בשנת 1992, לאחר ניצחון 2-0 במשחק הגמר מול מונקו, אך לא שיחק בגמר זה.
בקיץ 1998 עבר רק לשאלקה 04, שם שיחק חמש עונות, בהן צבר 112 הופעות, עד לפרישתו בשנת 2003. רק זכה עם שאלקה בשני גביעים מקומיים ברציפות, נוסף על אלו שזכה בהם בוורדר ברמן.
בגביע הראשון זכה רק בשנת 2001 לאחר ניצחון 2-0 בגמר על אוניון ברלין, ובשני זכה בשנת 2002 לאחר ניצחון 4-2 בגמר על באייר לברקוזן, כשבשני הגמרים פתח בהרכב.
את שערו היחיד בקריירה הבקיע רק בפברואר 2002, בפנדל במשחק ליגה מול פ.צ.
סנט פאולי, שהסתיים בתוצאה 4-0 לשאלקה.
בעונת 2003, האחרונה של רק לפני פרישתו, הוא איבד את מקומו בהרכב לשוער פרנק רוסט, ובחר לפרוש בתום העונה.
רק זכה עם הנבחרת האולימפית של גרמניה המערבית במדליית ארד באולימפיאדת סיאול בשנת 1988, על אף שלא זכה לדקות משחק, ושימש גיבוי לאובה קאמפס.
הזימון הבא של רק לנבחרת גרמניה היה למשחק הכנה ליורו 1996, בו ניצחה גרמניה 9-1 את נבחרת ליכטנשטיין, וזו הייתה הופעתו היחידה של רק במדי הנבחרת.
עם זאת, זומן רק ליורו 1996, והיווה גיבוי מהספסל לאנדראס קפקה ולאוליבר קאן, וזכה עם הנבחרת בטורניר.
לאחר פרישתו ממשחק פעיל, רק מילא מספר תפקידי אימון.
תחילה שימש כמאמן שוערים בשאלקה 04, ואחר כך הפך למאמן זמני בדיסבורג בשנת 2011, ובהמשך מונה למאמן קבוע, אך פוטר כעבור זמן קצר עקב הישגים דלים.
בעונת 2013/14 מונה למאמן פורטונה דיסלדורף באופן זמני וכשמונה מאמן קבוע, חזר רק להיות מאמן שוערים.
בעונת 2015 מונה רק למאמן קבוע, אך פוטר במהלך פברואר 2015 לאחר שקבוצתו השיגה נקודה בודדת מתוך תשע אפשריות בשובה מפגרת החורף.
רק הוא אביו החורג של הכדורגלן פייר-מישל לאזוגה.
גביע אירופה למחזיקות גביע: 1991/92
אוליבר רוברט פורד דייוויס הוא שחקן וסופר אנגלי.
הוא מוכר בעיקר מתפקידו כסיו ביבל (Sio Bibble) בסדרת סרטי "מלחמת הכוכבים".
דייוויס נולד באילינג שבמידלסקס, אנגליה.
הוא למד בבית הספר "King's School" בקנטרברי, וקיבל מלגת לימודים ב"מרטון קולג'" באוניברסיטת אוקספורד שם למד היסטוריה.
הוא היה נשיא אגודת הדרמה של אוניברסיטת אוקספורד.
אחרי סיום לימודי תואר דוקטור (D Phil) עבד כמרצה להיסטוריה באוניברסיטת אדינבורו, עד שהתחיל בקריירת משחק בשנת 1967.
דייוויס שיחק בתפקיד הפרקליט פיטר פוקסקוט בסדרת הדרמה המשפטית "קאוואנה QC".
הוא גם הופיע בדרמה הטלוויזיונית "The Uninvited" של ITV.
ב-2002 שיחק בפרק בסדרה הפופולרית "המלחמה של פויל".
תפקידו הבולט ביותר הוא כנראה סיו ביבל בסרטי הפריקוול של "מלחמת הכוכבים" שיצאו לאקרנים ב-1999, ב-2002 וב-2005.
בתיאטרון שיחק דייוויס בתפקיד פולוניוס במחזה "המלט" בהפקת הלהקה השייקספירית המלכותית לצדם של דייוויד טננט ופטריק סטיוארט.
ב-2009 הופיע בתפקיד מלך צרפת במחזה "סוף טוב הכול טוב" בתיאטרון המלכותי הלאומי.
ב-2010 גילם את בלפור במחזה "ההבטחה" מאת בן בראון העוסק בהצהרת בלפור.
ב-2012 שיחק בעיבוד התיאטרלי לספר "Goodnight Mister Tom" מאת מישל מגוריאן , בו גילם את הדמות המרכזית, תומאס אוקלי.
ב-2014 שיחק שוב עם הלהקה השייקספירית המלכותית במחזה "הנרי הרביעי, חלק שני".
ב-1990 זכה דייוויס בפרס לורנס אוליבייה לשחקן הטוב ביותר במחזה חדש על תפקידו במחזה "Racing Demon".
פעמיים נוספות היה מועמד לפרס לורנס אוליבייה להופעה הטובה ביותר בתפקיד משנה, ב-2003 עבור תפקידו במחזה "" בתיאטרון וינדהאם, וב-2009 על תפקידו כפולוניוס בהפקה של הלהקה השייקספירית המלכותית למחזה "המלט" בתיאטרון נובלו.
דייוויס נשוי לג'ניפר ארמיטאג' מאז 1977.
ספרו של דייוויס "Playing Lear" מתאר את חוויותיו בגילום דמותו של המלך ליר בתיאטרון אלמיידה.
שני הספרים יצאו לאור בהוצאת "ניק הרן בוקס".
שנה שם שם באנגלית תפקיד הערות 1986 מותו של עיתונאי Defence of the Realm אנתוני קלג 1989 סקנדל Scandal מר וודס 1990 Paper Mask חוקר מקרי מוות 1995 על תבונה ורגישות Sense and Sensibility ד"ר האריס 1997 הוד מלכותה גברת בראון Mrs.
Brown דיקן וינדזור 1997 גברת דאלוויי Mrs.
Dalloway יו וייטברד 1998 Titanic Town ויטינגטון 1999 בעל אידיאלי An Ideal Husband סר הוגו דנפורת' 1999 מלחמת הכוכבים - פרק 1: אימת הפנטום Star Wars Episode I: The Phantom Menace סיו ביבל 2001 ראש בראש Blow Dry ד"ר המילטון 2001 Revelation פרופ.
אוליבר פרינס סמית היה גנרל אמריקאי יוצא חיל הנחתים של ארצות הברית.
סמית' נולד בעיירה מנארד שבטקסס, וגדל בצפון קליפורניה, לואיזיאנה.
בשנים 1911-1916 למד באוניברסיטת קליפורניה בברקלי.
במהלך לימודיו באוניברסיטה, השלים קורס קצינים במסגרת העתודה האקדמית של חיל הנחתים של ארצות הברית והוסמך כסג"ם.
לאחר סיום לימודיו התגייס לחיל הנחתים.
בשנת 1917 התגייס סמית' לחיל הנחתים ועבר הכשרה כלוחם וקורס קציני חי"ר.
סמית' שימש בשורת תפקידי פיקוד ומטה, ובכלל זה כמפקד מחלקה ופלוגה.
בשנת 1931 עבר קורס קציני חי"ר מתקדם בבית הספר לחיל הרגלים של צבא ארצות הברית בפורט בנינג.
בשנת 1941 פיקד על הגדוד ה-1 ברגימנט הנחתים ה-6. במלחמת העולם השנייה שימש כמפקד רגימנט הנחתים החמישי בקרב על קייפ גלוסטר שבבריטניה החדשה.
לאחר מכן שימש סמית' כסגן מפקד דיוויזיית הנחתים הראשונה במהלך הקרב על פלליו ולאחריו מונה לסגן ראש מטה הארמייה העשירית ולחם בקרב אוקינאווה.בהמשך שימש כמפקד בסיס חיל הנחתים קוונטיקו.
בשנת 1950 מונה למפקד דיוויזיית הנחתים הראשונה ופיקד עליה במהלך מלחמת קוריאה, בין היתר במהלך הקרב על אינצ'ון במהלך קרב מאגר צ'וסין.
בשנת 1951 מונה למפקד בסיס חיל הנחתים פנדלטון.
לאחר מכן שימש כמפקד כוחות הנחתים בזירת האוקיינוס האטלנטי.
בשנת 1955 סיים את שירותו ופרש לגמלאות.
אוליבר פארקר הוא במאי קולנוע ותסריטאי אנגלי.
הוא בנם של ג'יליאן, ליידי פארקר ושל סר פיטר פארקר שהיה בעבר יושב ראש חברת הרכבת הבריטית "British Rail".
אחיו הוא השחקן נתניאל פארקר.
הסרט השני בבימויו, "בעל אידיאלי", היה מועמד לפרס באפט"א לתסריט המעובד הטוב ביותר.
לאבג'וי (1994) Lovejoy – דזמונד דקסטר, בפרק "Day of Reckoning"
אוליגוסכרידים בחלב אם הם פחמימות הקיימות בחלב אם.
האוליגוסכריד הוא למעשה רב סוכר המורכב מ-3 עד 9 יחידות של חד סוכרים.
רכיבים אלה ייחודיים לחלב-אם ומהווים את הרכיב השלישי בכמותו אחרי לקטוז ושומנים מבין הרכיבים המוצקים, (כלומר למעט מים) וזאת מתוך כ-200 HMO שונים שזוהו עד כה בחלב-אם.
האוליגוסכרידים שבחלב-אם מציעים יתרונות חיסוניים ומקובל להתייחס אליהם כאל "השומרים הטבעיים" של תינוקות, התומכים במערכת החיסון המתפתחת של ילודים כבר מתחילת חייהם.
כבר בשנת 1900 נערכו תצפיות חשובות הנוגעות לבריאות תינוקות: הגילוי של נוכחות חיידקים מסוג לקטובצילוס- וביפידובקטריה וחשיבותם הייתה אבן דרך חשובה במחקר המדעי.
באותו זמן רופאי הילדים הבינו שהרכב הצואה של תינוקות היונקים חלב-אם שונה מזה של תינוקות הניזונים מתמ"ל (תרכובות מזון לתינוקות).
תצפיות הראו כי הבדל זה קשור במיוחד להרכב הפחמימות בחלב.
זו הייתה נקודת ההתחלה של המחקר בפחמימות שמקורן בחלב אם.
בשנים שלאחר מכן זוהו האוליגוסכרידים הראשונים בחלב אם.
מחקרים שנערכו לאחר שנת 1950 התמקדו בזיהוי של האוליגוסכרידים השונים כ"גורם הביפידוס" בחלב-אם המעודד את שכיחותם של ביפידובקטריה במערכת העיכול של תינוקות.
מאז זוהו כ-200 אוליגוסכרידים בחלב-אם.
שונות גנטית בין נשים מייצרת מצב של הפרשה או של אי-הפרשה ובכך לתבניות אוליגוסכרידים ספציפיות לכל אישה בחלב-אם, כאלה המשפיעות על מחלות שונות.
הרכיב או בשמו המלא 2′-fucosyllactose הוא ה-HMO המרכזי בחלב אם המהווה כ-30% מכלל האוליגוסכרידים בו.
הוא מצוי אצל כ-80% מהנשים הנקראות גם "מפרישות", זאת בהתאם לנוכחות הגן FUT2 המאפשר את פעילות האנזים האחראי לייצורו (Fucosyltransferase 2).
קרי כמות ה-HMO מסוג בחלב אם משתנה בין נשים "מפרישות" להן יש אנזים פעיל וכמויות גבוהות של .
LnNT הוא אוליגוסכריד שכיח נוסף בחלב אם.
כאמור קיימת שונות גנטית המשפיעה על ההרכב הייחודי של האוליגוסכרידים של כל אם ואם כתלות בקבוצות דם ע"ש לואיס ובנוכחות הגן FUT2.
פעולת האוליגוסכרידים בחלב-אם תומכת במערכת החיסונית המתפתחת של תינוקות דרך כמה מנגנוני פעולה:
פעילות פרה ביוטית- עידוד בררני לריבוי החיידקים הפרוביוטיים במערכת העיכול של התינוקות.
פעילות המלכודת- מתפקדים כמלכודת לחיידקים מעוררי מחלה (פתוגנים) על ידי הצמדות ומניעת חדירתם לתאי המעי.
פעילות המחסום- חיזוק תפקוד המעי כמחסום פיסי בפני חדירת גורמים זיהומיים ומעוררי אלרגיה.
פעילות הוויסות- יצירת ויסות ואיזון בפעילות מערכת החיסון המתפתחת.
HMO תורמים להתפתחות תקינה של המיקרוביום במעי.
ראיות שהצטברו משני עשורי מחקר מצביעות על כך שלאוליגסכרידים בחלב האם תפקיד משמעותי בשפעול מערכת החיסון של תינוקות להפחתת זיהומים ודלקות.
הכללתו בתמ"ל התאפשרה לראשונה ב- אוקטובר 2016, הודות ליכולות טכנולוגיות מתקדמות, המאפשרות כעת לייצר HMO מסוג במבנה הקרוב ביותר לזה הקיים בחלב אם.
הוספת HMO לתמ"ל אושרה לשימוש החל מלידה על ידי ה-FDA, מקבילו האירופאי ה-EFSA ולאחרונה גם משרד הבריאות הישראלי.
ב-5 ביולי 2017 הודיעה חברת נסטלה כי פיתחה אוליגוסכרידים זהים במבנם לאלו הקיימים בחלב-אם מסוג ו-LnNT.
אוליגוקיפוס (שם מדעי: Oligokyphus; משמעות השם: "חיה מעוקלת קטנה") הוא סוג של דמוי-יונק מתת-סדרת הקיינודונטיים, אשר התקיים במהלך סוף הטריאס והיורה התחתון.
סוג זה הוגדר לראשונה ב-1922 בממצאים בתצורת קיינטה באריזונה.
ממצאים נוספים התגלו בגרמניה, בריטניה וסין.
דמוי-יונק זה היה אוכל צמחים על פי מבנה לסתותיו ושיניו והוא דמה מאוד ליונק אמיתי למעט כמה הבדלים בעצמות הגולגולת.
הוא הגיע לאורך של 50 סנטימטרים בממוצע ודמה במראהו לסמור גמיש ומוארך.
השיניים שלו הכילו בליטות מהלסת העליונה והתחתונה שיחד עוצבו לחתוך בעוצמה יחסית.
עם זאת הוא ניזון מצמחייה והשיניים לא היו ארוכות וחדות בצורתם ורובם נעו לאורך הלסת בדומה ללסתות סוסים או פרות, אך בקדמת הלסת היו חותכות גדולות דומות לאלה של בונה.
הצוואר ומפרקי הלסת היו גמישים והרגליים קצרות.
ייתכן שהוא כוסה בפרווה או בשיער גס.
מעריכים שהוא התקיים בדומה למכרסם או ארנבת מודרנית וחי תחת שליטת זוחלים גדולים כמו דינוזאורים טורפים או דמויי-תנינאים.
ככל הנראה הוא נכחד עם שגשוגם של צמחים בעלי פרחים, שהיו קשים מדי לעיכול עבורו.
אוליבר ספאסובסקי (במקדונית: Оливер Спасовски; נולד ב-21 באוקטובר 1976) הוא פוליטיקאי מקדוני אשר כיהן כראש ממשלת מקדוניה הצפונית ה-9.
ספאסובסקי נולד ב-21 באוקטובר 1976 בקומאנובו, מקדוניה הצפונית.
הוא משמש כמזכיר הכללי של האיחוד הסוציאל-דמוקרטי של מקדוניה.
נכנס לתפקיד ראש הממשלה ב-3 בינואר 2020, בעקבות הסכם בין מנהיגי SDSM ו-VMRO-DPMNE, זוראן זאאב והריסטיג'אן מיקובסקי , לקיים בחירות מוקדמות לבית הנבחרים ביולי 2020 .
אוליגוסכרידים (מיוונית עתיקה: ὀλίγος – אוליגו ('מעט') ו-σάκχαρ – סכר ('סוכר')) הם פחמימות עם רמת פילמור נמוכה, ובהתאם מסה מולקולרית נמוכה, בעלי תפקידים מבניים ופיזיקליים רבים ומגוונים במערכות ביולוגיות.
האוליגוסכרידים מורכבים מחד-סוכרים שנקשרים יחד בקשרים גליקוזידיים בתהליך פילמור של חד סוכרים.
מקובל להגדיר את האוליגוסכרידים כפחמימות המכילות בין 2 עד 20 תתי יחידות של חד סוכר, אך בהתאם להגדרת מנחון IUPAC, הקריטריון להבחנה בין אוליגוסכרידים לפוליסכרידים הוא 10 תתי יחידות, אף על פי שאין בסיס כימי או פיזיולוגי להגדרה זו.
כיוון שישנה מחלוקת לגבי ההגדרה המדויקת של אוליגוסכרידים, הוגדר המושג "שרשראות פחמתיות קצרות" אשר מתייחס לקבוצה חדשה של פחמימות המכילה הן את האוליגוסכרידים והן פוליסכרידים קצרים.
לאוליגוסככרידים פוטנציאל סידור מרחבי (קונפיגורציות) גדול יותר ביחס לכל מקרומולקולה ביולוגית אחרת הודות למגוון הרחב של חד הסוכרים הקיים בטבע.
מוכרים למעלה מ-100 חד סוכרים שונים (בהשוואה ל־21 חומצות האמינו המרכיבות את כל החלבונים).
אפילו מספר קטן של חד סוכרים יכול לייצר מספר רב של אוליגוסכרידים, כולל מבנים ליניאריים ומבנים מסועפים שנחשבים לייחודיים בהשוואה לשאר המקרומולקולות.
מספר האיזומרים המבניים האפשריים למבנים ליניאריים ומבנים מסועפים של היקסאסכריד (שרשרת של שישה סוכרים) הוא יותר מ-1012.
לאוליגוסכרידים שונים תכונות פונקציונליות שונות ולכן נעשה בהם שימוש למטרות רבות ושונות בתעשייה כולל למטרות רפואיות, למזון, קוסמטיקה, חומרים מעוררים למערכת החיסון ועוד.
העיכול של אוליגוסכרידים תלוי בסוג החד-סוכרים שמרכיבים אותם וכן בסוג הקשר בין תתי היחידות.
במקרים רבים, מבנה זה מעכב את הפעילות ההידרוליטית של אנזימי העיכול, ועל כן חלק מן האוליגוסכרידים אינם ניתנים לעיכול על ידי אנזימי העיכול של האדם.
אוליגוסכרידים בלתי ניתנים לעיכול נמצאים במוצרי מזון פחמימתיים בעיקר, ולרוב מורכבים מתת יחידות של חד–סוכרים כמו גלוקוז, גלקטוז, פרוקטוז וקסילוז.
אנזימים ממקור חיידקי הנמצאים במעי מסוגלים לפרק חלק מהאוליגוסכרידים האלה כך שיוכלו להיספג בגוף האדם.
אלו שאינם נספגים או מפורקים באופן חלקי מוצאים בצואה.
אוליגוסכרידים בלתי ניתנים לעיכול מסיסים במים בקלות ומעניקים מתיקות, כאשר רמת המתיקות תלויה בצורה ישירה באורך השרשרת.
ככל שהשרשרת של האוליגוסכריד ארוכה יותר, כך רמת המתיקות שלו נמוכה יותר.
ישנן כמה שיטות להכנת אוליגוסכרידים בלתי ניתנים לעיכול.
לדוגמה, הוצאת מולקולות מים מהשרשרת של האוליגוסכריד, הידרוליזה אנזימטית חלקית של האוליגוסכרידים או סינתזה אנזימטית מאחד או יותר (תערובת) של דו-סוכרים על ידי שימוש באוסיל-טראנספראזות (למשל, פרוקטו-אוליגוסכרידים המורכבים מסוכרוז).
לאוליגוסכרידים תפקידים ביולוגיים רבים, כאלה הנחשבים לטריוויאליים ואחרים הנחשבים לתפקידים מהותיים בהתפתחות, גדילת ותפקוד האורגניזמים השונים.
אותו האוליגוסכריד יכול להיות בעל תפקידים שונים באותו האורגניזים בזמנים שונים במהלך חייו, או במיקומים שונים בגוף האורגניזם.
ממברנות של תאים בגוף כוללות גליקו-חלבונים או על ידי גליקו-ליפידים, כך ששני מרכיבים אלו מסייעים בהגדרת סוג התא ומהותו.
חלבונים שקושרים פחמימות, למשל לקטין (חלבון הקושר סוכר בספיציפיות גבוהה) הם בעל יכולת לזיהוי אוליגוסכרידים ספיציים בהתבססות על הרצף שלהם ובכך מספקים מידע חשוב לזיהוי ביולוגי של התאים וכן, מידע דרוש לתאים עצמם.
חלק מהאוליגוסכרידים מהווים מולקולת מטרה לאורגניזמים או לטוקסינים פתוגניים.
המאפיינים המשותפים היחידים של התפקידים המגוונים של האוליגוסכרידים באורגניזמים השונים הם כי האוליגוסכרידים מתווכים תהליכי "זיהוי ספציפי" או שהם מספקים אפנון לתהליכם ביולוגיים שונים.
בעשייתם זאת, האוליגוסכרידים מספקים את המגוון הרחב של התפקודים הנחוצים לאבולוציה והתפתחות סוגים שוניים של תאים, רקמות, איברים ואורגניזמים.
ישנו מספר מוגבל של גנים בגנום המקודד למגוון כה רחב, ועל כן עובדת גיוון וריבוי התפקידים של אותו האוליגוסכריד במיקומים שונים ובזמנים שונים בחיי האורגניזים אינה מפתיעה.
התפקידים הביולוגיים השונים והמגוונים של האוליגוסכרידים מהווים חלק גדול מהמגוון התפקודי הנדרש להתפתחות והתמיינות של אורגניזמים מורכבים, ולאינטראקציות שלהם עם אורגניזמים אחרים בסביבה.
מבין המגוון הרחב של התפקידים הביולוגיים של האוליגוסכרידים: ייצוב פיזיקלי של רקמות, הגנה מפני מיקרואורגניזמים, תפקידים מבניים, היקשרות לפני השטח של התאים, השפעה על תפקוד החלבונים "on-off", רצפטורים ספיציפיים למגוון מולקולות, תקשורת בין תאית ותקשורת תוך תאית.
אוליגוסכרידים בחלב-אם מורכבים ממספרים קטנים של חד סוכרים, 3–10 או יותר, ומהווים פרמטר עיקרי בהתפתחות מערכת העיכול ומערכת החיסון של התינוק, שכן חלב-אם התפתח כמזון מלא להזנת יונקים במהלך הינקות.
אוליגוסכרידים בחלב אם מורכבים מ-5 חד סוכרים עיקריים, גלוקוז, גלקטוז, N-acetylglucosamine, fucose עם חומצה סיאלית ו-N-acetylneuraminic acid.
חלק מהאוליגוסכרידים בחלב-אם אינם יכולים להיספג בגוף התינוק בצורה ישירה והם עוברים פירוק על ידי אנזימים שמקורם בחיידקי המעי שמסייעים בהתפתחות התינוק.
תוצרי הפירוק של אותם אוליגוסכרידים (למשל, פרוקטוז וחומצה סיאלית) זמינים לעיכול בגוף התינוק.
בהשוואה לשאר היונקים, חלב האם של בני האדם נחשב לייחודי כיוון שהוא מכיל מגוון רחב של יותר מ-150 סוגים שונים של אוליגוסכרידים.
קבוצות האוליגוסכרידים המיוצרות בגופה של האישה נבדלות בין אישה לאחרת.
סינתזת אוליגוסכרידים בחלב האם משקפת את מאפייני קבוצות הדם של האישה אשר תלויה באופן ישיר בביטוי של גליקוזיל-טרנספראזות מסוימות.
שיטות לאפיון כימי של אוליגוסכרידים
ספקטרומטר מסה הוא מכשיר רגיש מאוד ועוצמת הזיהוי שלו גבוהה והוא משמש ככלי להבהרת מבנה האוליגוסכרידים.
המידע שספקטרומטר מסה מספק לגבי אוליגוסכרידים כולל מסה מולקולרית מדויקת, אורך השרשרת של האוליגוסכריד, חד הסוכרים המרכיבים את השרשראות, הקשרים ומיקום השינויים המתרחשים בשרשראות.
מכשיר תהודה מגנטית גרעינית הוא מכשיר המבצע ניתוח מבני לאוליגוסכרידים.
מכשיר זה מספק מידע על מבנה האוליגוסכרידים כולל חד הסוכרים המרכיבים את השרשרת, סוג הקשר (α או β) של האוליגוסכרידים, תכונות הקשרים בין חד הסוכרים וגם מספק מידע על סדר החד סוכרים.
קביעה כמותית של אוליגוסכרידים בתמצית יכולה להתבצע באמצעות שלוש שיטות אפשריים: שיטה אנזימית, הפרדה באמצעות כרומטוגרפיית נייר ולאחר מכן הערכה כמותית של פרקציות האוליגוסכרידים הטהורים וכרומטוגרפיה נוזלית בביצוע גבוה לקביעה כמותית של אוליגוסכרידים טהורים.
עם זאת, יש לזכור שיש להשתמש בדוגמאות טהורות של הסוכרים כסמנים..
אוליבר ויליאם סקיפ (נולד ב-16 בספטמבר 2000) הוא כדורגלן אנגלי המשחק בעמדת הקשר בקבוצת לסטר סיטי.
סקיפ החל את הקריירה שלו בקבוצת הנוער של בנג'ו טייגרס לפני שעבר לטוטנהאם הוטספר ב-2008. ב-29 באוגוסט 2018, חתם סקיפ על חוזה לשלוש שנים עם טוטנהאם.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של טוטנהאם בניצחון 1-3 בגביע הליגה על וסטהאם יונייטד ב-31 באוקטובר 2018. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה במשחק בית נגד סאות'המפטון, כאשר נכנס כמחליף מאוחר בניצחון 1-3, וערך את ההופעה הראשונה שלו בהרכב ב-15 בדצמבר 2018, בניצחון 0-1 על ברנלי.
בעונת 2020/21, הוא הצטרף לקבוצת נוריץ' סיטי בהשאלה.
סקיפ כבש את שער הבכורה שלו בקריירה בניצחון 1-3 על בירמינגהאם סיטי ב-23 בפברואר 2021.
סקיפ עזר לנוריץ' לזכות באליפות הצ'מפיונשיפ והוא נכלל בנבחרת העונה לשנת 2021. ב-19 באוגוסט 2024 חתם בלסטר סיטי.
אוליבר סקיפ שיחק בנבחרות הצעירות של אנגליה עד גילאים 16, 17 ו-18.
ב-30 באוגוסט 2019, הוא נכלל לראשונה בסגל של נבחרת אנגליה עד גיל 21. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ב-11 באוקטובר 2019, כמחליף בתיקו 2-2 נגד סלובניה במריבור.
ב-14 ביוני 2023, סקיפ נכלל בסגל נבחרת אנגליה לטורניר אליפות אירופה עד גיל 21.
אוליבר שמידהאוזר דה לה קרוס (נולד ב-2 ביוני 2004) הוא כדורגלן דומיניקני המשחק בעמדת החלוץ עבור קבוצת המילואים של הרטה ברלין.
בשנת 2022, שמידהאוזר הצטרף לאקדמיית הנוער של קבוצת ר.ב.
ב-2023, הוא זכה לעניין ממחלקת הנוער של קבוצת הסרייה א' האיטלקית אינטר מילאנו.
שמידהאוזר ייצג את נבחרת הרפובליקה הדומיניקנית עד גיל 20, בגביע העולם בכדורגל עד גיל 20 ב-2023.
אוליבר פנרוז (נולד ב-6 ביוני 1929) הוא פיזיקאי תאורטי בריטי ממוצא יהודי.
פנרוז נולד בקולצ'סטר, שבאסקס, אנגליה, בן בכור למדען ולרופאה מרגרט ליטס.
סבו מצד אביו היה ג'יימס דויל פנרוז , צייר אירי, וסבתו מצד אביו הייתה אליזבת ג'וזפין, בתו של אלכסנדר פקובר.
סבו מצד אמו היה ג'ון ברספורד ליטס , מראשוני מדע הביוכימיה, בנו של סטנלי ליטס , פרופסור לעברית בקינגס קולג' לונדון וסבתו מצד אמו הייתה סוניה נתנזון, פסנתרנית יהודיה מרוסיה, שהפכה לסופרג'יסטית ידועה בקנדה, סגנית נשיאת מועצת הנשים של טורונטו.
שלושת אחיו הם המתמטיקאי זוכה פרס נובל רוג'ר פנרוז, רב-אמן בשחמט ג'ונתן פנרוז והגנטיקאית .
זמן קצר לפני מלחמת העולם השנייה עבר פנרוז עם משפחתו ללונדון שבפרובינציית אונטריו בקנדה, בקרבת הורי אימו והמשפחה שהתה שם במשך כל המלחמה.
בתום המלחמה חזרה המשפחה לאנגליה, ופנרוז למד בתיכון של יוניברסיטי קולג' לונדון.
הוא היה קשור לאוניברסיטה הפתוחה הבריטית במשך שבע עשרה שנים והיה פרופסור למתמטיקה באוניברסיטת Heriot-Watt באדינבורו משנת 1986 ועד פרישתו ב-1994. מאז פרישתו הוא פרופסור אמריטוס באוניברסיטה, אך למרות זאת נשאר פעיל במחקר.
תחומי המחקר שלו כוללים מכניקה סטטיסטית, מעברי פאזה במתכות וכימיה פיזיקלית של חומרים פעילי שטח.
עבודתו על סדר טווח ארוך מחוץ לאלכסון חשובה להבנה הנוכחית של נוזלי-על ומוליכי-על.
אוליגודנדרוגליומה אנפלסטית היא גידול נוירו-אפיתליאלי שמניחים כי נובע מאוליגודנדרוציט, סוג של תא גליה.
בסיווג ארגון הבריאות העולמי (WHO) של גידולי מוח, אוליגודנדרוגליומה אנפלסטית מסווגת כדרגה III במהלך המחלה הם יכולים להידרדר לאוליגודנדררוגליומה ממאירה ביותר בדרגה IV.הרוב המכריע של אוליגודנדרגליומה מתרחש באופן ספורדי, ללא סיבה מוכחת וללא העברה בתוך משפחה.
תסמינים של אוליגודנדרוגליומה אנאפלסטית עשויים לכלול:
חולשה בצד אחד של הגוף
אוליגודנדררוגליומה אנאפלסטית (ממאירה) שייכת לקבוצת הגליומות המפוזרות ונובעת במערכת העצבים המרכזית (מוח וחוט שדרה) מתאי גזע מקדימים של אוליגודנדרוציטים.
גידול זה מופיע בעיקר בגיל העמידה בשיא שכיחות ב-4 ו-5 עשורים של החיים.
הליך האבחון העיקרי הוא הדמיית תהודה מגנטית (MRI).
לפעמים, מלבד אבחון שגרתי, מטבוליזם ברקמות מצולם באמצעות טומוגרפיה של פליטת פוזיטרונים (PET).
האבחנה מאושרת על ידי בדיקת רקמות עדינות לאחר הניתוח.
אוליגודנדרוגליומה אנפלסטית מראים לעיתים קרובות אובדן של חומר גנטי.
בערך 50 עד 70 %מ-WHO Oligodendroglioma אנאפלסטי דרגה III מראים איבודים אללים משולבים בזרוע הקצרה של כרומוזום 1 (1p) ובזרוע הארוכה של כרומוזום 19 (19q).
שינוי זה נקרא בעיקר "1p/19q Co-removal".
זה יכול להיחשב מועיל עבור המטופל וגורם לתגובה לטיפול בהקרנות או כימותרפיה לסיכוי יותר.
הכינוי של אוליגודנדרוגליומה דרגה III (דרגה גבוהה) כולל בדרך כלל אבחנות קודמות של אוליגודנדרוגליומה אנפלסטית או ממאירה.
Cyberknife יכול לשמש לטיפול באוליגודנדרוגליומה אנאפלסטית.
עם פרוקרבזין, לומוסטין ווינקריסטין (PCV) הוועדיף להסיר את הגידול הנראה ב-MRI בצורה מלאה ככל האפשר, בתנאי שמיקום הגידול מאפשר זאת.
מכיוון שתאי אוליגודנדרוגליומה אנאפלסטית כבר נדדו לרקמת המוח הבריאה שמסביב בזמן האבחון, הסרה כירורגית מלאה של כל תאי הגידול אינה אפשרית.
הסמן "1p/19q codeletion" משחק תפקיד חשוב יותר ויותר בבחירת הטיפולים והשילובים הטיפוליים.
מכיוון שגידול זה גורם לחיבה רפויה (מצב רפואי מתקדם לאט הקשור לכאב מועט או ללא כאב) ולתחלואה הפוטנציאלית הקשורה לנוירוכירורגיה, כימותרפיה וטיפול בקרינה, רוב הנוירו-אונקולוגים יתרגלו בתחילה המתנה ערנית ויטפלו בחולים באופן שמרני.
טיפול סימפטומטי כולל לרוב שימוש בתרופות נוגדות פרכוסים להתקפים וסטרואידים לנפיחות במוח.
להמשך טיפול, הקרנות או כימותרפיה עם טמוזולומיד או כימותרפיה כחו כיעילים והיה המשטר הכימותרפי הנפוץ ביותר לטיפול באוליגודנדרוגליומה אנאפלסטית.
פרוקרבזין, לומוסטין ווינקריסטין נמצאים בשימוש מאז מאי 75. במשך 48 שנים, אפשרויות טיפוליות חדשות נבדקו באופן קבוע בניסויים טיפוליים לשיפור הטיפול באוליגודנדרוגליומה אנאפלסטית.<ref name="pmid1122488"
זה היה התגלית כי neoplasms לתקשר אחד עם השני ברשת גדולה, להחליף חומרים חיוניים להישרדות, ובכך להפחית את ההשפעות של קרינה או כימותרפיה.
תקשורת מקוונת גם משחק תפקיד חשוב בהתפשטות המחלה.
תאי הגידול אף מחוברים לתאי עצב בריאים ומקבלים מהם אותות ישירים – דבר המאפשר לגידולים לגדול מהר יותר.
המנגנונים הנחקרים לא רק מספקים הסברים חדשים ביסודם לצמיחה אגרסיבית מאוד של סוג זה של גידול.
הם גם מציעים גישות לטיפולים חדשים כדי לעצור את הצמיחה של גידולי מוח ולהפוך את הטיפולים הקיימים ליעילים יותר.
כך, שיבוש ואף הרס רשתות תאי הגידול הופך לעיקרון טיפולי חדש לחלוטין באונקולוגיה, כאשר המחקרים הקליניים הראשונים מבוססים על ממצאים אלה.
אוליבר פיין בולטון היה פוליטיקאי אמריקאי מטעם המפלגה הרפובליקנית שכיהן בבית הנבחרים של ארצות הברית בין השנים 1953 ל-1957 ובין 1963 ל-1965. ב-1953, הוא ואמו, פרנסס פיין בולטון, הפכו לאם ולבן הראשונים שכיהנו בו זמנית בקונגרס.
בולטון, כיהן גם הוא בבית הנבחרים.
בולטון נולד בקליבלנד, אוהיו, ב-22 בפברואר 1917. אביו, צ'סטר קאסל בולטון, ייצג את מחוז הקונגרס ה-22 של אוהיו בבית הנבחרים מ-1929 עד 1939. עם מות אביו בתפקיד, זכתה אמו פרנסס פיין בולטון בבחירות מיוחדות לרשת את צ'סטר וכיהנה בקונגרס מ-1940 עד 1969. סבא רבא שלו הנרי ב.
פיין ייצג גם את אוהיו בבית הנבחרים ובסנאט של ארצות הברית.
הוא סיים את לימודיו באקדמיה של מילטון, מסצ'וסטס ב-1935, ובאוניברסיטת הרווארד ב-1939 וב-1947 בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת קייס וסטרן רזרב.
הוא התקבל ללשכת עורכי הדין ב-1947, והחל לעסוק בכך בקליבלנד.
לאחר הקולג', הוא שירת כחבר במשמר הלאומי של אוהיו ברגימנט הפרשים ה-170. לאחר כניסת ארצות הברית למלחמת העולם השנייה.
הוא יצא לשירות פעיל בצבא ארצות הברית ושירת עד 1946, כולל שנה אחת בזירת האוקיינוס השקט בקורפוס האמפיבי החמישי.
בולטון היה יושב ראש הרפובליקנים הצעירים באוהיו בשנים 1948 ו-1949. הוא היה חבר הוועד הלאומי של הרפובליקנים הצעירים מאוהיו ב-1950 וב-1951. מ-1952 עד 1963 הוא פרסם את The News-Herald במחוז לייק, ואת Daily Reporter בעיר דובר.
בשנת 1952, חלוקה מחדש של הקונגרס הסירה חלק ממחוז הקונגרס של אמו והקצתה אותו למחוז הקונגרס ה-11 של אוהיו.
בולטון נכנס למירוץ וניצח, מה שסימן את הפעם הראשונה שאם ובנה ישרתו יחד בקונגרס.
הוא כיהן שתי קדנציות בקונגרסים ה-83 וה-84. לאחר התקף לב ב-1956, הוא סירב להתמודד לכהונה שלישית.
לאחר שעזב את הקונגרס, הוא היה מנהל המסחר של מדינת אוהיו מפברואר עד אוגוסט 1957.
ב-1962 חזר לפוליטיקה והביס את המכהן בבחירות אמצע הקדנציה של 1962, אך כיהן רק קדנציה אחת.
בולטון הצביע בעד חוק זכויות האזרח של 1964. ב-1964 עבר להתמודד על המושב הכללי של אוהיו, שרוברט טאפט ג'וניור ויתר עליו כדי להתמודד לסנאט.
כשהנשיא לינדון ג'ונסון ניצח את הסנאטור בארי גולדווטר בבחירות לנשיאות של 1964 בשיא של מיליון קולות, איבד בולטון את מושבו ל.
לאחר הקריירה הפוליטית שלו, הוא הצטרף לבנק ההשקעות Prescott, Merrill, Turben & Co.
נכדתו ביאטריס גרטרי נישאה לרוזן איימרי דה רוז'ה, הבעלים של שאטו דה בארונוויל, ליד פריז, צרפת.
הוא מת מאי ספיקת לב ב-13 בדצמבר 1972 בפאלם ביץ', פלורידה, ונקבר בבית הקברות לייק ויו, קליבלנד.
אוליבר קלמט הוא שחיין גרמני, סגן אלוף אולימפי (פריז 2024) וזוכה מדליית ארד באליפות עולם (פוקואוקה 2023) בשחייה במים פתוחים במשחה ל-10 ק"מ, ופעמיים אלוף עולם (בודפשט 2022 וסינגפור 2025) בשחייה במים פתוחים במשחה שליחים משולב 4x1.5 ק"מ.
באליפות אירופה בבריכת 25 מטר שנערכה בקאזאן שברוסיה בנובמבר סיים במקום שמיני במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 7:41.51 דקות, ובמקום עשירי במשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 14:44.34 דקות.
באליפות העולם שנערכה בבודפשט שבהונגריה ביוני זכה במדליית זהב בשחייה במים פתוחים במשחה שליחים משולב 4x1.5 ק"מ בתוצאה של 1:04:40.5 שעות יחד עם לאה בוי, לאוני בק ופלוריאן ולברוק, לפני הונגריה (1:04:43.0 שעות) ואיטליה (1:04:43.0 שעות).
באליפות אירופה שנערכה ברומא שבאיטליה באוגוסט סיים במקום חמישי בשחייה במים פתוחים במשחה ל-5 ק"מ בתוצאה של 52:33.7 דקות, במקום חמישי בשחייה במים פתוחים במשחה ל-10 ק"מ בתוצאה של 1:51:04.8 שעות, ובמקום חמישי בשחייה במים פתוחים במשחה שליחים משולב 4x1.25 ק"מ בתוצאה של 1:00:43.8 שעות.
בנוסף, סיים במקום שמיני במשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 15:10.57 דקות, ובמקום 13 במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 7:59.24 דקות.
באליפות העולם שנערכה בפוקואוקה שביפן ביולי זכה במדליית ארד בשחייה במים פתוחים במשחה ל-10 ק"מ בתוצאה של 1:51:00.8 שעות, אחרי פלוריאן ולברוק (1:50:40.3 שעות) וקרישטוף רשובסקי מהונגריה (1:50:59.0 שעות).
בנוסף, סיים במקום רביעי בשחייה במים פתוחים במשחה ל-5 ק"מ בתוצאה של 54:57.2 דקות, במקום רביעי בשחייה במים פתוחים במשחה שליחים משולב 4x1.5 ק"מ בתוצאה של 1:11:26.9 שעות, ובמקום 21 במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 3:49.79 דקות.
באליפות העולם שנערכה בדוחה שבקטר בפברואר סיים במקום שמיני בשחייה במים פתוחים במשחה ל-5 ק"מ בתוצאה של 51:36.4 דקות, ובמקום 11 בשחייה במים פתוחים במשחה ל-10 ק"מ בתוצאה של 1:48:32.3 דקות.
בנוסף, סיים במקום רביעי בשחייה במים פתוחים במשחה שליחים משולב 4x1.5 ק"מ בתוצאה של 1:04:11.6 שעות.
באולימפיאדת פריז שנערכה באוגוסט זכה במדליית כסף בשחייה במים פתוחים במשחה ל-10 ק"מ בתוצאה של 1:50:54.8 שעות, אחרי קרישטוף רשובסקי (1:50:52.7 שעות) ולפני דייוויד בטלהם (1:51:09.0 שעות), שניהם מהונגריה.
בנוסף, סיים במקום שביעי במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 3:46.59 דקות.
באליפות העולם שנערכה בסינגפור ביולי-אוגוסט זכה במדליית זהב בשחייה במים פתוחים במשחה שליחים משולב 4x1.5 ק"מ בתוצאה של 1:09:13.3 שעות יחד עם סלין רידר, איזבל מארי גוזה ופלוריאן ולברוק, לפני איטליה (1:09:15.4 שעות) והונגריה (1:09:16.7 שעות).
בנוסף, סיים במקום רביעי בשחייה במים פתוחים במשחה ל-10 ק"מ בתוצאה של 2:00:10.4 שעות, במקום תשיעי בשחייה במים פתוחים במשחה ל-5 ק"מ בתוצאה של 57:42.2 דקות, ובמקום 17 בשחייה במים פתוחים במשחה ספרינט נוקאאוט ל-3 ק"מ.
אוליבר הילהאוס פרינס היה עורך עיתון, עורך דין ופוליטיקאי, שנבחר לסנאט של ארצות הברית מטעם מדינת ג'ורג'יה בשנת 1828. הוא נולד בקונטיקט ועבר בילדותו עם הוריו לג'ורג'יה, שם גדל.
לאחר שעבד כעיתונאי וכעורך דין, נבחר לסנאט של המדינה.
הוא חיבר את הספר "קובץ חוקי מדינת ג'ורג'יה" (1822), שהיה במשך שלושים שנה האוסף המשפטי החשוב ביותר של חוקי המדינה.
בשנת 1830 עזב פרינס את מקצוע עריכת הדין וחזר לעיתונות, כאשר מונה לעורך עיתון Georgia Journal.
בזכות הקריירה הרב-תחומית שלו תואר כאחד "האנשים המבריקים ביותר בג'ורג'יה במחצית הראשונה של המאה ה-19".
הוא ואשתו נהרגו ב־9 באוקטובר 1837 באסון טביעתה של אוניית הקיטור SS Home ליד מפרץ אוקרוקוק שבקרוליינה הצפונית, במהלך "סערת רייסר" – ההוריקן הראשון שתועד כפוגע גם בחוף המפרץ וגם בחוף האטלנטי.
פרינס נולד בעיירה מונטוויל שבקונטיקט ב-31 ביולי 1782. הוא השלים את לימודיו הראשונים באזור מגוריו, ובשנת 1796 עבר עם הוריו לג'ורג'יה, שם התיישבו בעיר וושינגטון שבמחוז וילקס.
משפחת אימו, משפחת הילהאוס, כללה שופטים וסנאטורים; דודו, ג'יימס הילהאוס, היה חבר הסנאט של ארצות הברית.
דוד נוסף, דייוויד הילהאוס, כבר התגורר בג'ורג'יה בעת שהוריו עברו לשם.
בשנים 1803–1806 עבד פרינס כעורך משנה בעיתון The Monitor במחוז וילקס.
על פי המסורת הוא כתב מאמרים הומוריסטיים רבים, אם כי בעיתון עצמו לא נמצאו טקסטים כאלה על שמו.
אף על פי כן, היסטוריונים מהמאה ה-20 תיארו אותו כ"אדם מוכשר באופן יוצא דופן, בעל חוש ספרותי חד והומור עדין במיוחד".
במקביל עבד על לימודי משפטים, ובגיל 19 בלבד (1806) התקבל ללשכת עורכי הדין באמצעות חוק מיוחד, מאחר שהיה צעיר מדי לפי הנהלים.
הוא החל לעסוק בעריכת דין בעיר מייקון.
בשנת 1817 נישא למרי רוס נורמן ממחוז לינקולן, כשהייתה בת 18. שני ילדיהם הראשונים נפטרו ב־1822, והמשפחה עברה למחוז ביב החדש בג'ורג'יה.
נולדו להם שלושה ילדים נוספים: וירג'יניה (1825), בת נוספת ובן – אוליבר ה.
במשך 16 שנה סייר ברחבי ג'ורג'יה עם שופטי בתי המשפט המחוזיים, וקיים דיונים משפטיים בבקתות עץ ובמבנים ארעיים – דבר שסייע לו לבנות רשת קשרים רחבה.
בשנת 1819 מונה על ידי בית המחוקקים של המדינה לערוך קובץ מסודר של חוקי ג'ורג'יה.
לאחר כשנתיים של עבודה מאומצת פרסם את A Digest of the Laws of the State of Georgia בשנת 1822. הספר הפך מיד לכלי משפטי מרכזי ונחשב ליצירת מופת – כולל הערות שוליים, רשימת חוקים שבוטלו ודיון חשוב בנושא צו הביאס קורפוס.
מהדורה שנייה ומורחבת יצאה לאור בשנת 1837 לאחר מותו.
ספרו היה הקובץ המשפטי החשוב ביותר במדינה עד לשנת 1851, אז פרסם תומאס ר.
בתחילת 1823 היה פרינס בין חמשת הנציבים שנבחרו לתכנן את העיר מייקון, וב־1824 נבחר לסנאט של מדינת ג'ורג'יה.
בשנת 1828 נבחר לסנאט של ארצות הברית בבחירות מיוחדות, כדי למלא את מקומו של תומאס קוב שהתפטר.
הוא כיהן מ־7 בנובמבר 1828 עד 3 במרץ 1829 כחבר המפלגה הדמוקרטית־ג'קסוניאנית, ותמך בנשיא בחוק לגירוש האינדיאנים משנת 1830, שאפשר לממשלה להעביר את שבטי הדרום־מזרח לשטחי האינדיאנים ממערב לנהר המיסיסיפי.
כל חמשת השבטים ה"מתורבתים" הושפעו מהחוק, ורבים מהם נספו במסע הגירוש הקשה.
לאחר מכן חזר פרינס לתחום העיתונות.
הוא עמד בראש הוועידה הראשונה של מסילות הברזל בג'ורג'יה, והיה בין בעלי המניות והמנהלים הראשונים של חברת הרכבת של ג'ורג'יה – פרויקט חיוני לפיתוח המדינה.
בשנת 1832 עזב את עריכת הדין ועבר עם אשתו לעיר מילדג'וויל, שהייתה אז בירת המדינה.
הוא רכש את העיתון Georgia Journal ונעשה עורכו.
בשנת 1835 מכר את העיתון, פרש עם משפחתו לחווה של 450 אקר ליד את'נס, והקדיש זמנו לחיי משפחה.
בנו למד בבית ספר מכין במחוז גווינט.
במאי 1837 נסעו פרינס ואשתו לניו יורק ולבוסטון כדי לעבוד עם המו"ל על מהדורה שנייה של ספר החוקים שלו.
לאחר חודשים אחדים הפליגו חזרה לדרום, אך ב־7 באוקטובר 1837 ספינת הקיטור SS Home שבה נסעו נקלעה להוריקן רייסר.
הספינה, ששוקמה להפלגות אוקיינוס אך נשאה רק שלוש סירות הצלה ושני אפודי הצלה, עלתה על שרטון ליד מפרץ אוקרוקוק ונשברה יום לאחר מכן.
כל כ־90 הנוסעים, רובם נשים וילדים, נספו.
שנים לאחר מכן הקימו שלושת ילדיהם מצבת זיכרון להוריהם בבית הקברות רוז היל במייקון.
אף שהארדי הכחיש זאת, חוקרים סבורים שהדמיון רב מכדי להיות מקרי.
בשנת 1859 נקרא על שמו רחוב פרינס באת'נס – הקטע המערבי של הדרך הפדרלית הישנה, שהוביל מהעיר אל מטעו.
בהמשך נחשב הרחוב לאחד השדרות היפות ביותר בארצות הברית.
אולימפוס הוא ההר הגבוה ביוון, גובהו 2,917 מטרים.
במיתולוגיה היוונית האולימפוס הוא מקום משכנם של האלים האולימפיים.
ההר מצטיין בצמחייה עשירה, וגדלים בו כמה מינים ייחודיים שאינם מופיעים באף מקום אחר.
מקננים עליו עופות רבים, בין המינים הדורסים: איית צרעים, פרס, עוזנייה שחורה, חיוויאי, עיט גמדי, עיט זהוב ובז צוקים.
במיתולוגיה היוונית האולימפוס הוא מקום משכנם של שנים-עשר האלים האולימפיים: זאוס, הרה, פוסידון, דמטר, אתנה, אפרודיטה, ארס, דיוניסוס, אפולו, ארטמיס, הפייסטוס והרמס.
האדס אל המוות לא שוכן באולימפוס אלא בשאול.
וכן פוסידון, השוכן במעמקי הים למעט ביקורים מפעם לפעם באולימפוס.
האלים היושבים בהר מתוארים במיתוסים כשהם שותים נקטר ואוכלים אמברוסיה, המעניקים להם חיי נצח.
פירוש השם אולימפוס ביוונית הוא "הזורח".
למרות קיומו במציאות, מצטייר האולימפוס באיליאדה של הומרוס כמקום נסתר ומסתורי, שמיקומו משתנה.
פעם הוא נישא מעל כל הרי העולם, ופעם משתלשלים ממנו היבשה והים, אך הוא אינו הר ואינו שמיים.
אף שזאוס הוא מלך האלים והשליט העליון של האולימפוס, אין ההר בבעלותו.
משכן זה של האלים אינו שייך לא לים, לא לארץ המתים, לא לשמים, ובעצם אינו חלק מן העולם הפיזי.
בסדרת הספרים "פרסי ג'קסון והאולימפיים" מוזכר שאין מושב האלים שוכן בקביעות על הר האולימפוס, אלא נודד למקום שבו מתרכזת התרבות העולמית.
לפי הסדרה הוא ממוקם כיום ב"בניין אמפייר סטייט" בניו יורק.
במשך שנים רבות, בשל שילוב של אמונה דתית ואמונות טפלות, לא העזו אנשים לטפס על ההר.
רק ב-2 באוגוסט 1913 הגיעו מטפסי ההרים הראשונים לפסגת המיטיקס, הפסגה הגבוהה של ההר.
מאז שנות ה-80 מטפסים אל ההר כ-10,000 איש בשנה, חלקם עד למיטיקס (Mytikas), הפסגה הגבוהה ברכס, במסלול האורך בין יומיים לשלושה, ואחרים עוצרים באחת הפסגות שבדרך.
רוב המטפסים מתארגנים ולנים לפני הטיפוס על ההר בעיירה ליטוחורו (Λιτόχωρο), שלמרגלות ההר, או באתרי הקמפינג, הווילות והמלונות, שלאורך החופים הסמוכים לה ממזרח.
את הטרק הרגלי לרוב מתחילים בגובה 1,100 מטר מעל פני הים, בעיקר מחניון פריאוניה (Prionia).
קיימים 18 הרים נוספים ברחבי העולם הנקראים בשם אולימפוס: ביוון; בקפריסין; באסיה הקטנה; בניו זילנד; במדינות טנסי, וושינגטון ויוטה שבארצות הברית; ובארץ ויקטוריה שבאנטארקטיקה.
כמו כן הר על מאדים נקרא בשם זה.
האולימפוס שעל המאדים הוא ההר הגבוה ביותר הידוע במערכת השמש.
אוליגרכיה (שלטון המעטים) היא צורת ממשל שבה רוב הכוח הפוליטי מצוי אצל חלק קטן מהאוכלוסייה (שהוא לרוב החזק ביותר גם במובנים אחרים – כלכלית או צבאית).
המילה "אוליגרכיה" מגיעה מהמילים היווניות ל"שליטה" (ארכיה - ἄρχω – arkho) ו"מעט" (אוליגו - ὀλίγον).
יש תאורטיקנים פוליטיים שטענו כי כל חברה היא למעשה אוליגרכיה, גם אם חושבים שיש בה מערכת פוליטית אחרת.
פעמים רבות שולטות באוליגרכיה כמה משפחות חזקות, המגדלות את ילדיהן במגמה שירשו את כוח האוליגרכיה, בדרך כלל על חשבון שאר האנשים בחברה.
בניגוד לאריסטוקרטיה (ממשל "הטובים ביותר"), כוח זה אינו תמיד גלוי, שכן האוליגרכים מעדיפים לעיתים להישאר "מאחורי הקלעים", כשהשפעתם כלכלית יותר מאשר פוליטית ישירה.
אומנם אריסטו הוא שהשתמש ראשון במושג כמציין שלטון של העשירים (ששמו המדויק הוא "פלוטוקרטיה"), אולם אוליגרכיה אינה תמיד שלטון העשירים, מכיוון שלפעמים האוליגרכים הם פשוט קבוצה מועדפת כלשהי.
יש שהציעו כי מדינות דמוקרטיות ליברליות רבות הן בעצם אוליגרכיות, מכיוון שהנבחרים אינם מייצגים את הבוחרים שלהם באמת.
חברה עשויה להיהפך לאוליגרכיה מתוך בריתות משתנות של מנהיגי שבטים שונים, אם כי כל צורת ממשל יכולה להפוך לאוליגרכיה בנקודה כלשהי בהתפתחותה.
המנגנון השכיח ביותר לשינוי זה הוא ההצטברות ההדרגתית של כח כלכלי.
אוליגרכיות עשויות גם להתפתח לצורות אוטוריטיות קלאסיות יותר של ממשל, לפעמים כתוצאה מכך שמשפחה אחת זוכה בכח רב יותר מאחרות.
מונרכיות אירופאיות רבות שנוסדו בימי הביניים החלו את דרכן כך.
אוליגרכיות עשויות גם להיות הכלי לשינוי, כשהן מכריחות את המלכים או הדיקטטורים לחלוק בכוח שלהם, וכך פותחים פתח לחלוקת הכח עם אלמנטים אחרים של האוכלוסייה.
דוגמה אחת לתהליך כזה הוא ההתאחדות של האצילים האנגלים נגד המלך ג'ון ב-1215 על מנת להכריח אותו לחתום על המגנה כרטה, הכרה למעשה של הירידה בכוחו הפוליטי של המלך ובקיומה של אוליגרכיה חזקה.
עם התפתחותה של החברה האנגלית, המגנה כרטה שונתה פעמים רבות (1216, 1217, 1225), והבטיחה זכויות רבות יותר ליותר אנשים, וכך הכינו את הדרך למלוכה החוקתית הבריטית.
צורה של המילה "אוליגרכיה" חדרה לספרדית הדרום-אמריקאית והפורטוגזית מהצרפתית.
שם היא משמשת גם לציון פקידים ממשלתיים וצבאיים, לבד מהעשירים.
אולימפוס מונְס הוא הר געש בכוכב הלכת מאדים, הקרוי על שם הר האולימפוס שביוון, והוא ההר הגבוה ביותר הידוע במערכת השמש.
החלק המרכזי של ההר ניצב בגובה של 21 ק"מ מעל גובה פני השטח הממוצע של מאדים (בערך פי שלושה מגובה הר האוורסט מעל לפני הים, ופי שניים מגובה ההר מאונה קיאה שבהוואי מעל בסיסו שבעומק הים); רוחבו של ההר הוא 550 ק"מ, ובקרבתו צוקים תלולים נוספים.
בהיות אולימפוס מונס הר געש כבוי, יש לו לוע באורך 85 ק"מ, ברוחב 60 ק"מ ובעומק של כ-3 ק"מ.
בתוך הלוע ישנם שישה בורות מכתשים חופפים.
הצד החיצוני של הלוע מתוחם במדרון בגובה של עד 6 קילומטרים, תופעה ייחודית בקרב חיפויי הרי הגעש במאדים.
גודלו של אולימפוס מונס כה עצום (בערך כגודלה של מדינת מיזורי) עד שאדם שעומד על פני השטח של מאדים לא יוכל לראות את הפרופיל של ההר גם ממרחק רב, מכיוון שעקמומיות כוכב הלכת תסכל צפייה בפרטים אלה.
הדרך היחידה לצפות בהר היטב היא בצפייה מחוץ למאדים.