tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
ישיבת שי"ח בגבעת הדגן שבאפרת
בית הלל - הנהגה תורנית קשובה
אור רייכרט (נולד ב-2 בספטמבר 1983, כ"ד באלול ה'תשמ"ג) הוא פרסומאי, מעצב, מפיק, מאייר, משפיען רשת וקריקטוריסט ישראלי דתי-לאומי.
התפרסם בעיקר באיוריו מחוללי הסערות וגם זכה במספר פרסים.
רייכרט למד בישיבה התיכונית "נר תמיד" שבחשמונאים, וסיים את לימודיו שם בשנת 2000. שירת בצבא בבקו"ם במדור שחרורים.
את הקריירה באיור החל בשנת 2007 כמאייר בעיתוני הילדים "אותיות" ו"סוכריות", וכקריקטוריסט ומאייר בעיתון "מקור ראשון".
בשנת 2008 עבד כגרפיקאי ב"מקור ראשון" וצייר קריקטורות בעיתונים "הצופה" ו"ג'רוזלם פוסט".
בפברואר 2009 זכה בתחרות בארצות הברית, וקריקטורה של הנשיא אובמה מפרי עטו הוצגה על בניין הטיימס סקוור בניו יורק.
במהלך אותה שנה הוציא רייכרט, יחד עם הגרפיקאי נתנאל שפיגל, חולצות הומוריסטיות בשם "טישערט".
בסוף העשור הראשון של המאה ה-21 החל לכתוב קומיקס העוסק בתנאים ב"מקור לילדים", עיתון הילדים של "מקור ראשון".
בשנת 2010, בעקבות הקומיקס, הוציא באמצעות "דני ספרים" את ספר הקומיקס הראשון בסדרה, "התנאים - מדור החורבן לרבי עקיבא".
באותה שנה החל לעבוד בחברת הפרסום "גליקמן-נטלר-סמסונוב" כביצועיסט, ואייר בעיתון הילדים "ענקים".
במקביל, פרסם פינה קומית באתר ynet.
בשנת 2011 התפטר מ"גליקמן-נטלר-סמסונוב" והצטרף למשרד הפרסום "אפיקים" כארט דירקטור.
במהלך עבודתו זו עיצב מספר קמפיינים של חברות גדולות, כולל אסם, פלאפון ובזק.
באותה שנה יצא לאור הספר "מזימה" של עמיעד טאוב, שאת עטיפתו אייר רייכרט.
בסוף 2012 עזב רייכרט את "אפיקים" והחל לעבוד כעצמאי במסגרת משרד פרסום שהקים.
באותה שנה גם יצאו שלושה ספרי קומיקס שלו, כולם בהוצאת "דני ספרים": "הגדת הפפירוס של תחש וסלבה", "הספר הגדול לציור וקומיקס" ו"התנאים - מדור החורבן לרבי עקיבא".
משנת 2013 משמש מבקר מסעדות וכותב טור קבוע בעלון לציבור הדתי "שביעי".
בשנת 2014 יצר רייכרט תערוכת קריקטורות שלו בשם "במידה סמול" שעסקה בשמאל האנטי ציוני.
באותה שנה גם הקים את "זובור", פאנל סטנדאפיסטים בו שימש כמנחה.
מלבד רייכרט חברי הפאנל הם יותם זמרי, יאיר אורבך, אורי מלמד ואמיר מויאל.
בשנת 2015 יזם והשתתף בתערוכת קריקטורות בשם "נכבה עכשיו - חושפים את שקר הנכבה".
בשנת 2015 הוציא לאור את מגזין הגברים "קידוש", הראשון מסוגו שפנה לקהל הדתי לאומי.
המגזין הפסיק להתפרסם לאחר שלושת הגיליונות הראשונים.
בשנת 2017 אצר והפיק את תערוכת "אלחנן בשחור לבן" עבור האמן והקריקטוריסט אלחנן בן אורי.
בשנה זו החל גם לכתוב טור ביקורת משקאות עבור אתר האינטרנט "סרוגים", שהפך בהמשך לטור ביקורת סרטים, והפיק מספר מופעי סאטירה ופסטיבלים.
הבולטים שבהם: מופע הסאטירה "הכיבוש מצחיק" בהשתתפות הסטנדאפיסטים מוחמד נעמה ואמיר מויאל, ופסטיבל ההומור היהודי "הביצה" בפתח תקווה.
בשנים 2017–2018 השתתף בתוכנית הסאטירה "עד כאן!" בתאגיד השידור הישראלי כאן 11 ביחד עם קומיקאים צעירים וכוכבי רשת.
בשנה זו פרסם יחד עם אשת התוכן רעות גולדובסקי את ספרו "לוקופדיה - האנציקלופדיה המשוגעת של הכול, כרך א'", בהוצאת סלע מאיר.
באותה שנה נבחר על ידי אתר אייס כאחד מ'40 מתחת ל־40' בתחום המדיה.
בינואר 2024 פורסמה קריקטורה פרי עטו באתר האינטרנט של עלון השבת שביעי, שאוירה בעקבות פסיקת בג"ץ בנושא עילת הסבירות שניתנה במהלך מלחמת חרבות ברזל.
בקריקטורה נראית נשיאת בית המשפט העליון הפורשת, אסתר חיות, דורכת על גופת חייל הרוג ומציבה על גבו דגל עם סמל מערכת המשפט בצבעי תנועת חמאס.
הנהלת בתי המשפט פנתה למו"ל בדרישה להסיר את הקריקטורה המהווה לטענתה "פרסום חמור העולה כדי חשד להסתה לאלימות" וכן "חשד לזילות בית משפט".
הקריקטורה הוסרה ולא הופיעה בגרסה המודפסת של העלון.
בינואר 2024 פרסם קריקטורות היוצאות בבוטות נגד המאבק להחזרת החטופים, בהן משווים בין השאר את סמל החטופים לחבל תלייה ולפתיל של פצצה.
כן פרסם קריקטורות המשוות שופטים למחבלי הנוח'בה ואת עיתון "הארץ" לחמאס.
בפברואר 2025 שכר משרד ראש הממשלה את שירותיו.
ההתקשרות עמו נעשתה בפטור ממכרז ולא דרך מערך ההסברה או לשכת העיתונות הממשלתית העוסקות בתחום זה.
במאי 2025 פרסם קריקטורה המציגה את יאיר גולן כמחבל חמאס.
יאיר גולן הגיש תביעת לשון הרע על סך 300 אלף שקלים נגד רייכרט על קריקטורה זו ושמונה קריקטורות נוספות.
רייכרט ליווה מספר קמפיינים של מפלגות פוליטיות ושל פוליטיקאים.
בשנת 2012 ליווה את זבולון אורלב בפריימריז במפלגת הבית היהודי, בשנת 2015 ליווה באותו פריימריז את רונן שובל ואת משה סלומון.
בשנת 2019 היה חבר בצוות הפריימריז בליכוד של אבי דיכטר, ובשנת 2022 ליווה את אופיר סופר בציונות הדתית.
כמו כן, עשה קריאייטיב לקמפיין "מחרטט בביטחון" של שי קלך.
בשנת 2020 שימש כמעצב וקריאייטיב בקמפיין של מפלגת ימינה בבחירות לכנסת ה־23. בשנת 2021 ובשנת 2022 שימש כקריאייטיב בקמפיין של מפלגת הציונות הדתית במהלך הבחירות לכנסת ה-24 ובמהלך הבחירות לכנסת ה-25.
בשנים 2022 עד 2023 הגיש את התוכנית "פעמיים הפוך", הרצועה של יום שישי בבוקר ברדיו גלי ישראל, לצד יונתן דובוב.
במקביל, בשנת 2023, במהלך העימות הציבורי בשאלת הרפורמה המשפטית, השיק קמפיין עצמאי תחת הסלוגן "אזרח סוג ב'" שהפך למטבע לשון בקרב תומכי הרפורמה.
הוא גם עיצב את החומרים עבור הפגנת הימין, כולל תמונות השופטים שחוללו סערה לאחר שההמונים דרכו עליהם.
במהלך מלחמת חרבות ברזל יצר במסגרת קריאייטיב של חברת הנדל"ן "הרי זהב", יחד עם סמנכ"ל השיווק, מיכאל בוטיר, את קמפיין ההטרלה על תכנון עתידי של פרויקטים לדיור ברצועת עזה.
הקמפיין חולל סערה גם בעולם הערבי, ופורסם גם באל-ג'זירה.
כמו כן ליווה את הקמפיין של תנועת 'עורי ישראל' נגד הרשות הפלסטינית.
ב-2 ביולי 2011 פתח רייכרט דף בפייסבוק בשם "קריקטורה יומית ושאר ירקות של אור רייכרט", במסגרתו העלה, כמעט מדי יום, קריקטורה אקטואלית.
ב-15 במאי 2012 הקים רייכרט יחד עם מתן צור את "פרסומי חרטא" - "חברת פרסום פיקטיבית המתמקדת במגזר הדתי לאומי".
ב-19 בפברואר 2013 הודיעו רייכרט וצור על סגירת "פרסומי חרטא".
בשנת 2018 יזם את מחאת המילואימניקים "די להפקרות בצאלים" יחד עם איש התוכן והניו מדיה אריק גרינשטיין.
2009 – זכה במקום ראשון במרתון קריקטורות הבינלאומי של האתר buzzinews שבעקבותיה קריקטורה פרי יצירתו הוצגה על בניין בכיכר טיימס בניו יורק.
ב-2 באפריל 2012, רייכרט זכה יחד עם המעצב עידו שוורצמן בתחרות קריאייטיב של המגזין פורבס, פסטיבל הפרסום הבינלאומי "White Square" וקבוצת ה-Mizbala.
בעקבות הזכייה הוא הוזמן לייצג את ישראל בפסטיבל White Square שהתקיים במינסק, בלארוס באמצע חודש אפריל.
2012 – זכה במקום השלישי בתחרות "מעצבים זיכרון" של יד ושם ומשרד הפנים.
אוראל דגני (נולד ב-8 בינואר 1989) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת הבלם בהפועל פתח תקווה.
החל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של מכבי נתניה.
כשהיה בן 19 עלה לקבוצה הבוגרת של המועדון, במדיה ערך את הופעת הבכורה שלו ב-17 באוגוסט 2008, במשחק מול מכבי חיפה במסגרת גביע הטוטו, וכבר בדקה השנייה כבש את שער הבכורה שלו.
ב-25 באוקטובר 2008 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל, במשחק מול הכח עמידר רמת גן.
את שער הבכורה שלו בליגת העל כבש ב-23 בינואר 2010, במשחק מול הפועל רמת גן.
בעונת 2010/2011 מונה לקפטן הקבוצה לאחר עזיבתם של אלמוג כהן וקלמי סבן.
ב-31 באוגוסט 2011 חתם לארבע שנים במכבי חיפה, ששילמה עבורו מיליון דולר.
כעבור עשרה ימים ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה, במשחק מול מועדון ספורט אשדוד.
במרץ 2012 נפצע, והחמיץ את המשך העונה.
בעונה שלאחר מכן נפצע שוב לתקופה ארוכה, ובמרץ 2013 חזר להרכב הקבוצה.
לקראת עונת 2013/2014 הושאל להפועל תל אביב לשנתיים.
ב-18 ביולי 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה, כשפתח בהרכב בניצחון 4–1 על ברואה בבולגריה, במסגרת מוקדמות הליגה האירופית.
ב-26 באפריל 2014 כבש את שער הבכורה שלו במדי הפועל תל אביב, בניצחון 3–1 בדרבי מול מכבי תל אביב, ואת העונה הוא סיים עם שער אחד ב-32 הופעות.
בתחילת עונת 2014/2015 שיחק עם הפועל תל אביב במוקדמות הליגה האירופית, וב-21 באוגוסט 2014 סוכם על חזרתו למכבי חיפה.
עד תום עונה זו ערך 33 הופעות ליגה במדי מכבי חיפה, ובכולן השלים 90 דקות.
בעונת 2015/2016 ערך 23 הופעות ליגה וזכה עם מכבי חיפה בגביע המדינה, לאחר ניצחון על מכבי תל אביב במשחק הגמר.
ב-10 באוגוסט 2016 שוחרר ממכבי חיפה וחתם על חוזה לשלוש שנים בהפועל תל אביב.
בתום 2016/2017 ירד עם הקבוצה לליגה הלאומית, לאחר שנכנסה להליך של פירוק וממאזנה בטבלה הופחתו תשע נקודות.
בעונת 2017/2018 החל לשמש כקפטן משנה בקבוצה, וענד את סרט הקפטן כאשר אביחי ידין לא שיחק.
ב-2 בינואר 2018 האריך את חוזהו במועדון לארבע וחצי עונות נוספות.
בסך הכול בעונה זו כבש שלושה שערים ב-31 הופעות, ובסופה עלה עם הקבוצה בחזרה לליגת העל.
בעונת 2018/2019, לאחר עזיבתו של ידין, מונה דגני לקפטן הקבוצה וערך 27 הופעות בליגת העל.
לקראת עונת 2019/2020 נקלע דגני לעימות מול הנהלת הפועל תל אביב, לאחר שביקש העלאה בשכרו ובתגובה נלקח ממנו סרט הקפטן, אך לפני מחזור הפתיחה הודיע כי יישאר במועדון.
לאחר מינויו של ניר קלינגר למאמן הפועל תל אביב במקומו של ניסו אביטן בנובמבר 2019, חזר לשמש כקפטן הקבוצה.
בעונה זו כבש שער אחד ב-27 הופעות ליגה, ובסופה העפיל עם הקבוצה לפלייאוף העליון ולחצי גמר גביע המדינה.
ב-6 באוגוסט 2020 חתם בבית"ר ירושלים.
דגני שיחק בקבוצה 4 עונות בחלקן שימש כקפטן, וזכה עם הקבוצה בגביע המדינה.
ב-22 במאי 2024 הודיע המועדון על פרידה מהשחקן.
ב-20 באוגוסט 2024 חתם לעונה אחת בהפועל חיפה מליגת העל.
במאי 2025 פורסם כי דגני נחקר במשטרה לצד עשרות כדורגלנים אחרים, בחשד שפעלו כדי להוציא במרמה סכומים מהביטוח הלאומי על ידי כך שדיווחו על אובדן כושר עבודה, בזמן שהמשיכו לשחק כרגיל.
ב-15 ביולי 2025 חתם לעונה אחת בהפועל פתח תקווה מליגת העל.
לזכותו של דגני שבע הופעות במדי הנבחרת הצעירה של ישראל עד גיל 21.
ב-17 בנובמבר 2010 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ישראל הבוגרת, במשחק ידידות מול נבחרת איסלנד שנערך באצטדיון בלומפילד.
את הופעתו הראשונה במסגרת טורניר ערך ב-28 במרץ 2015, בהפסד 0–3 לו במסגרת מוקדמות יורו 2016, ובסך הכל שותף בשישה משחקים במהלך הקמפיין, מתוכם בחמישה משחקים פתח בהרכב.
אור תועה מתאר אור שלא נלקח בחשבון בשלב התכנון של מערכת אופטית, ושיש לו השפעה שלילית על ביצועי המערכת.
אור זה יכול להגיע ממקור שנלקח בחשבון, אבל עבר דרך אחרת מהדרך שתוכננה, או שזהו אור שהגיע ממקור שכלל לא נלקח בחשבון.
אור תועה בדרך כלל מגביל את הטווח הדינמי של המערכת, את ערך האות לרעש (SNR) או הניגודיות, כיוון שהוא מגביל את רמת החושך המקסימלית שהמערכת מסוגלת להשיג ולכן את ערכו של המכנה בחישובם של כל המדדים הללו.
מכשירי מדידה אופטיים שעובדים באורך גל מונוכרומטי, כגון ספקטרומטר, מגדירים אור תועה כאור שנמצא במערכת באורכי גל (צבעים) שונים מהתכנון.
רמת האור התועה היא אחד המאפיינים הקריטיים במערכת.
ניהול והפחתת אור תועה הם אתגרים חשובים בתכנון מערכות אופטיות מדויקות, כמו מצלמות דיגיטליות או מכשירי הדמיה רפואיים כמו אנדוסקופ.
במערכות אלו ישנם שני סוגים עיקריים של אור תועה:
דמויות רפאים, הנגרמות מעצם המצוי בשדה הראיה אך האור ממנו עובר שתי החזרות או יותר במערכת האופטית בדרכו אל הגלאי.
מתארת אור מפוזר בתוך המערכת האופטית או התווך האטמוספירי.
באופטיקה אסטרונומית, אור תועה מזוהר הרקיע יכול לפגוע ביכולת לזהות עצמים עמומים, כאשר הוא מתמזג עם האור ממקורות אחרים הממוקדים באותו מקום כמו העצם העמום אותו מנסים לחקור.
אור תועה מהווה בעיה רצינית בתכנון של , שמשמשים לצפייה בעטרה של השמש.
ישנם מס' מקורות של אור תועה.
אלו יכולות להיווצר למשל על ידי שינוי מחזורי של מרווחי החריצים בסריג.
דמויות רפאים במערכות הדמיה, כתוצאה מאור המוחזר מהגלאי עצמו או ממקורות אחרים.
אור מפוזר לכיוון הטלסקופ מחלקיקים לאורך הדרך האופטית מהכוכב, בין אם הם באטמוספירת כדור הארץ או בחלל הבין כוכבי.
ניתן לצמצם החזרות אלו על ידי ציפוים נגד החזרה, אך כיוון שאלו אינם מושלמים, תמיד קיים רכיב של אור מוחזר.
אור שנפלט על ידי רכיבים של המערכת האופטית.
במערכות אינפרא-אדום, מקורו של אור תועה הוא בעיקר מקרינה תרמית.
נרקיסיזם - במיוחד במערכות מבוססות אינפרא אדום, תופעה הנגרמת מקרינה תרמית הנפלטת מהגלאי עצמו, פוגעת בעדשות המערכת וחלקה מוחזר מהן אל הגלאי.
אור מפוזר ממשטחים שמייצבים את המבנה של המערכת האופטית.
החזרה מפוזרת ממראות לא מושלמות.
דליפת אור דרך המעטפת של המערכת.
ישנן מספר תוכנות לתכנון אופטי שמאפשרות לבדוק את האור התועה במערכת אופטית, למשל:
מתכננים יכולים להיעזר בתוכנות אלו כדי לחזות ולצמצם אור תועה במערכת הסופית.
מולא אור שרגא (נולד בתחילת המאה ה-18, נפטר בכ"ח בחשוון ה'תקנ"ד, 1793) היה מקובל, דיין ומנהיג רוחני בקרב יהדות פרס במאה ה-18.
נולד בתחילת המאה ה-18 ביזד שבאיראן.
אביו היה ר' שמואל בן מולא ע'יאת' (נהגה גיאס/קיאס בפרסית) מהעיר סבזוואר הסמוכה למשהד.
מסתבר שאבותיו של אור שרגא היגרו ליזד מהעיר סבזוואר שבצפון פרס.
ייתכן שיהודי סבזוואר היגרו לשם ממחוז גילאן ומהיישובים שמסביב העיר קזווין.
ידוע שנאדיר שאה (שמלך בשנים 1736–1747) ביקש להעביר מספר רב של יהודים ממחוז גילאן ומהיישובים שמסביב לקזווין לעיר כלאת נאדרי , כמאתיים ק"מ צפונית למשהד.
טרנספר זה אירע כנראה בשנת 1747, וחלק מן העקורים נתקעו בעיר סבזוואר והתיישבו שם, חלק הגיעו למשהד וחלק לכלאת נאדרי.
אולי זאת הסיבה לקשרים ההדוקים בין יהודי יזד לבין יהודי משהד.
מקום אחר מופיע שא' מאבותיו מצאצאי דוד המלך עלה מפולין דרך דרום רוסיה לאיראן.
הרב שרגא למד תורת הנגלה והנסתר, ושימש מוהל, שוחט ובודק ודיין ביזד.
שמו התפרסם בקרב היהודים והמוסלמים כאחד עקב מעשי ניסים שנקשרו לדמותו.
הוא זכה לכינוי "מֻלָּא", כתוארם של החכמים השיעים.
למד בקביעות עם שני ידידיו – ר' דרוויש מהעיר שיראז ור' משה מהעיר כאשאן, כל מפגש נערך בעיר אחרת לסירוגין.
נודע כמתמיד גדול כאשר היה מתעייף היה מנמנם מעט וממשיך ללמוד.
כדי לא להירדם לזמן ממושך, היה מניח סיר נחושת הפוך על השולחן ותחתיו נר, ועליו היה מניח את ראשו.
כעבור זמן מה הסיר היה מתחמם עד שהיה מאלץ אותו להרים את ראשו וידיו ולהמשיך בלימודו.
נפטר בכ"ח במרחשוון ה'תקנ"ד (31 באוקטובר 1793), ונקבר בפאתי העיר יזד.
על קברו נבנה מאהל קטן שבו נהגו יהודים וגויים להתפלל.
בשנת תשס"א שופץ מבנה הקבר על ידי מוסלמי שציפה לילדים שנים רבות, ונפקד אחר תפילה בציון, כפי שיעצו לו תושבי העיר יזד.
בין צאצאיו נמנים רבנים רבים, ביניהם הרב יוסף שרגא - רב למקהלות הפרסים והרב ברוך שרגא - אב בית דין בבית הדין לממונות של המועצה הדתית בירושלים.
לא ידוע על כתבים ששרדו ממנו, מלבד שתי איגרות:
האחת נכתבה בשנת ה'תקמ"ב (1782) ובה פנייה ליהודי משהד לסייע לשד"ר חכם אליהו מהעיר חברון.
האיגרת השנייה נכתבה בשנת ה'תקמ"ג (1783), גם היא ליהודי משהד.
באיגרת בקשה לאלץ יהודי בשם יצחק בן יהודה כהן לדאוג לפרנסת אשתו שננטשה ללא עזרה בעיר יזד.
באיגרת זו הרב אור שרגא מבקש, שבמקרה שאין הסיוע אפשרי, ישלח הבעל גט לאשתו.
על שמו נקראו מספר מוסדות תורה וחינוך, ביניהם ישיבת 'אור השלום' בשכונת גאולה, תלמוד תורה אור שרגא בשכונת הבוכרים בירושלים ובית הכנסת היזדים.
בצפון שכונת רמות (רמות ד') בירושלים, נקרא רחוב על שמו.
מדי שנה באזכרה נוהגים אנשי קהילת יזד לשיר את השיר שחיבר בנו (רבי שמואל שרגא).
אור שיניוק (נולד בשנת 1985), הוא ספורטאי ישראלי, המתחרה בסקי מים בכבלים.
מחזיק בתארים: אלוף העולם (2010) אלוף אירופה במקצה הסלאלום שלוש פעמים, מתוכם פעמיים ברציפות (2007 ו-2009) ופעם נוספת ב-(2017).
שניוק החל להתאמן בסקי מים בכבלים בפארק מנחם בגין בעקבות אחיו הבכור, ניר, אלוף העולם בסקי מים בכבלים.
בגיל 14 הצטרף לנבחרת ישראל ובחופשות הקיץ נסע לאנגליה להתאמן בהדרכתו של ניר.
כיום, הוא מתאמן במועדון עצמה תל אביב.
באליפות אירופה שנערכה בשנת 2001 זכה שניוק במדליית ארד בסקי מים בכבלים בסלאלום.
באליפות אירופה שנערכה בגרמניה בשנת 2007 זכה שניוק במדליית זהב בסקי מים בכבלים בסלאלום.
בשנת 2008 החל שניוק לאמן את נבחרת אנגליה בסקי מים בכבלים.
באליפות אירופה שנערכה בצ'כיה בשנת 2009 זכה שניוק במדליית זהב בסקי מים בכבלים בסלאלום, לפני נדב אטיב מישראל ואלוף העולם סימון הרמן מגרמניה.
באליפות העולם שנערכה בתל אביב בשנת 2010 זכה שניוק במדליית זהב בסקי מים בכבלים בסלאלום, לאחר שובר שוויון, לפני אלוף העולם היוצא סימון הרמן מגרמניה ומושיקו צדקה מישראל
באליפות העולם שנערכה בגרמניה בשנת 2014 זכה שניוק במדליית כסף בסקי מים בכבלים בסלאלום
אחיו הבכור, ניר, אף הוא אלוף עולם בסקי מים (1998).
אוראוסידיים (שם מדעי: Oreoicidae) היא משפחה של ציפורי שיר החיות באוסטרליה ובגינאה החדשה, ובה שלושה סוגים ושלושה מינים.
הם נחשבו בעבר כתת-משפחה של סבכיים או של מעובי ראש אך הופרדו למשפחה עצמאית.
עם זאת ישנם חוקרים שלא מכירים במשפחה העצמאית.
אלו ציפורים באורך של 20 ס"מ בממוצע ובעלי ציצה אפורה בולטת ועיניים צהובות עם פנים בעלי "מסיכה" שחורה.
הן חיות בקבוצות קטנות ברחבי האזורים הטרופיים של אוסטרליה וגינאה החדשה וצדים חרקים או אוכלים זרעים.
סוג ומין יחיד פעמונית מצוייצת (Oreoica gutturalis)
אוראופרינלה מקונלי (שם מדעי: Oreophrynella macconnelli) היא מין של קרפדה ממשפחת הקרפדיים החיה בטבע רק ברמות הרי הטפואי (Tepui) שבוונצואלה, גיאנה וכנראה בצפון ברזיל.
צפרדע זו היא קרובתם של קרפדת המפל וקרפדת רוריימה, והיא תוארה בשנת 1900 ונקראה ע"ש החוקר פרדריק וואסור מקונל (Frederick Vavasour McConnell).
הקרפדה קטנה מאוד, לא עולה על כמה סנטימטרים והיא מצויה על גבי עלים ביערות טרופיים וסובטרופיים גבוהים.
היא קטנה וחסרת שרירי רגליים כמו של צפרדעים אחרות.
במקום זה היא מתגוננת מטורפים כמו נחשים באמצעות נפילה מהעלים והענפים עליהם היא נמצאת ותפיסה של ענפים, בהם היא נתקלת בנפילתה.
אצבעותיה חזקות ודביקות מאוד מה שעוזר לה להימנע מפגיעה.
עם זאת היא מצויה בסכנת הכחדה עקב הפגיעה ביערות בהם היא חיה והחדרתה של פטרייה מזיקה כיטרידיומיקוסיס, הקוטלת דו-חיים רבים באמצעות חדירה לעורם.
אור קורנליוס (נולד ב-26 בספטמבר 1997) הוא כדורסלן ישראלי המשחק בעמדת הגארד/סמול פורוורד בקבוצת אליצור נתניה.
אור קורנליוס הוא בנו של כדורסלן העבר גרג קורנליוס.
הוא החל לשחק כילד במחלקת הנוער של מכבי ראשון לציון שם שיחק מגיל הקט-סל ועד הנוער.
קבוצת הבוגרים הראשונה שלו הייתה אליצור בת ים מהליגה הארצית בה שיחק בעונת 2014/15.
בעונת 2015/16 עבר לשחק באותה הליגה במכבי שוהם.
בעונת 2016/17 עבר לשחק בליגת העל בקבוצת מכבי ראשון לציון.
בעונת 2017/18 שיחק בליגה הלאומית בקבוצת מכבי קריית גת.
בעונת 2018/19 התחיל בקבוצת הפועל כפר סבא ובהמשך עבר למכבי קריית מוצקין איתה הגיע לחצי גמר הפלייאוף.
במוצקין קלע 11.7 נקודות ולקח 2.9 אסיסטים בממוצע למשחק.
בעונת 2019/20 התחיל בקבוצת הפועל באר שבע ולאחר מספר מחזורים עבר לשחק באליצור "איתו" אשקלון מהליגה הלאומית.
בעונת 2020/21 חתם בעירוני נס ציונה.
לקראת עונת 2021/22 חתם לעונה בהפועל גלבוע גליל.
לקראת עונת 2022/23 חתם בהפועל ירושלים והפך לשחקן חמישייה בקבוצה.
ב-16 בפברואר זכתה ירושלים בגביע המדינה, מה שהיווה התואר הראשון של קורנליוס במסגרת המקומית.
בסיום העונה הסדירה, נבחר קורנליוס לשחקן ההגנה של העונה בליגה לעונת 2022/23.
אוראל גרינפלד (נולד ב-21 באוגוסט 1981) הוא שופט כדורגל ישראלי, הישראלי הראשון שנכנס לדרג שופטי העילית של אופ"א.
גרינפלד גדל בקריית ים, והצטרף לאיגוד השופטים הישראלי בשנת 1997, כשהיה בן 16. לאחר שירותו הצבאי בפלס"ר שריון התחיל שירות נוסף ביס"מ, אך פרש כשראה שקריירת השיפוט מתנגשת עם ההתקדמות ביחידה.
בשנת 2010 עבר בהצטיינות קורס שופטים צעירים באירופה.
בעונת 2018/2019 שפט לראשונה במסגרת ליגת האלופות, במשחק בשלב הבתים בין ריאל מדריד לוויקטוריה פלזן.
מאז שפט מספר פעמים נוספות במסגרת ליגת האלופות.
החל מדצמבר 2019 משובץ גרינפלד בדרג העילית של התאחדות הכדורגל האירופית, שבו חברים 25 שופטים המנהלים את משחקי הליגה האירופית, ליגת האלופות, היורו והמונדיאל.
הוא השופט הישראלי הראשון שנכנס לדרג זה.
ב-23 בפברואר היה לשופט הישראלי הראשון שמנהל משחק בשמינית גמר ליגת האלופות, משחק בין לאציו לבאיירן מינכן.
ב-17 ביוני 2021 שפט משחק באליפות אירופה, היורו, בין הולנד לאוסטריה, והיה לשופט הישראלי הראשון בהיסטוריה ששופט משחק בתחרות זו.
לגרינפלד תואר ראשון במדעי החברה והרוח עם התמחות בקרימינולוגיה, והוא מרצה על כדורגל.
אור שלום הוא ארגון לתועלת הציבור (חל"צ) הפועל למען ילדים ונוער בסיכון; הארגון מטפל בילדים ונוער שהוצאו מבתיהם על ידי רשויות הרווחה עקב מצבי סיכון קיצוניים וחוסר תפקוד הורי.
הילדים שמגיעים לחסות הארגון, התפתחותם הופרעה בגלל כשל בקשר ההורי וביכולת ההורים להבטיח טיפול מותאם, קבוע ובטוח לילדם.
אלו ילדים שחוו טראומות קשות, בכל הגילים ומכל מגזרי החברה: יהודים וערבים חילונים, דתיים וחרדים, ילדי עולים חדשים וילדים חסרי מעמד, בעלי צרכים רגשיים, פיזיים ולימודיים רבים.
עם זאת, מטרת הארגון לטפח ולשמר את הקשר בין הילדים להוריהם, בהתאם לנסיבות המשפחתיות שלהם.
הארגון מטפל בכ-1,400 ילדים, נוער וצעירים בסיכון, מגיל לידה ועד גיל 27, במסגרות חוץ-ביתיות קטנות, מסגרות משפחתיות ובקהילה.
הארגון פועל כנותן שירות בפיקוח משרד הרווחה.
מפעיל 20 מעונות משפחתיים ברחבי הארץ.
אור שלום הוקמה בשנת 1980 על ידי האל ושלי כהן, זוג פסיכולוגים יהודים מארצות הברית שעלו לארץ ב-1978, במטרה להעניק מסגרת משפחתית-טיפולית לילדים ונוער בסיכון.
בשנה זאת נפתח המעון המשפחתי הראשון במושב אבן ספיר שליד ירושלים, שבו התגוררו 7–11 ילדים עם זוג הורי בית.
בסוף שנת 1990 פעלו ארבעה מעונות משפחתיים במסגרת הארגון: שלושה באבן ספיר ואחד בקריית יובל בירושלים, שבהם התגוררו 46 ילדים.
בשנת 1984 הוקם המעון הפוסט האשפוזי "רעות", עבור נערים הסובלים מבעיות התנהגותיות ורגשיות קשות.
בשנת 1992 נפתח המעון המשפחתי הקהילתי הראשון באילת.
היום פועלים בעיר שני מעונות משפחתיים המטפלים ב-24 מילדי העיר וסביבתה.
בשנת 1994 ייסדה אור שלום את תוכנית האומנה הטיפולית "הבתים הטיפוליים", מערך של משפחות אומנה הנתמכות בצוות של עובדים סוציאליים, פסיכולוגים ופסיכיאטרים, אשר נותן מענה לילדים מגיל 3 עם פרופיל נפשי מורכב וצרכים רגשיים והתנהגותיים הדורשים מעטפת אינטנסיבית יותר.
בשנת 1995 פתח אור שלום לראשונה מעון משפחתי לנערות מתבגרות.
היום פועלים במסגרת הארגון שבעה מעונות משפחתיים לנערות מתבגרות.
בשנת 1998 נפתח מעון משפחתי באבו גוש לנערים מהמגזר הערבי.
בשנת 2000 נפתח המעון הפוסט-אשפוזי "בית גולדשמידט" במבשרת ציון, לנערות המתמודדות עם בעיות התנהגותיות ורגשיות קשות, ונוסדה "הזולה" - חנות למוצרים מיד שנייה הפועלת בתוך קניון הראל במבשרת ציון.
החנות היא מקום התנסות מקצועית לבני הנוער של אור שלום; בשנה זו החל לפעול "מחנה אור" – קייטנה טיפולית במתכונת פנימייתית, לילדי המעונות המשפחתיים שאינם יכולים לחזור לבתיהם במהלך החופשות הארוכות בחגים ובקיץ.
בשנת 2002 זכה ארגון אור שלום בפרס אדלר, המוענק על ידי מכון אדלר למחקר ובית הספר לעבודה סוציאלית ע"ש שפל באוניברסיטת תל אביב, כהוקרה על עבודתו ועל קידום שלומם של ילדים ונוער בסיכון בישראל.
בשנת 2003 הוקם בית יעקב זאב, לבוגרי מסגרות אור שלום שהגיעו לגיל 18, במטרה להקל עליהם את המעבר לעצמאות.
ב-2004 נפתח מרכז הורים וילדים באילת.
בשנה זאת זכה הארגון במכרז של משרד הרווחה וקיבל לאחריותו את תוכנית "אומנה במרכז", המטפלת במאות ילדים שגדלים במשפחות אומנה, מחדרה עד גדרה.
בשנת 2005 נפתחה מועדונית יום בקרית יובל בירושלים לילדים המתמודדים עם בעיות התנהגות.
ב-2009 הוקם מרכז "מבואה" – המרכז לאיתור, אבחון והכשרת הורי בית ואומנה בעזרתה ובתמיכתה של פדרציית פילדלפיה.
בשנת 2010 קיבל אשכול המעונות המשפחתיים של אור שלום באילת את פרס החינוך אילת על שם דב סופר, על הישגים בתחום החינוך.
ב-2011 זכתה תוכנית "הבתים הטיפוליים" לאומנה טיפולית בפרס אשלים על הקמת מרכז קשר טיפולי להורים וילדים, ועל העבודה הייחודית הנעשית עם הילדים והוריהם.
בשנת 2013 קיבל אור שלום את "אות הנשיא למתנדב" מנשיא המדינה דאז שמעון פרס, על פתרונות טיפוליים, תמיכה והענקת בית חם לילדים בסיכון.
באותה שנה ייסד הארגון את "בוגרים לחיים" - תוכנית חדשנית לליווי צעירים, בוגרי אור שלום, לעצמאות, בתמיכתה של פדרציית פילדלפיה.
בשנת 2014 נפתחו "בתי דונה" – מעון ביתי המותאם לנערות חרדיות בשיתוף עם ידידות טורונטו.
ב-2018 זכה הארגון במכרז להפעלת דירות "גשר לעצמאות".
בשנה זאת החל להפעיל 12 דירות לצעירים בוגרי מסגרות השמה חוץ ביתיות נעדרי עורף משפחתי.
יו"ר ארגון אור שלום משנת 2018 היא ענת רמתי שעשוע; מנכ"לית אור שלום משנת 2017 היא טלי חלף.
בישראל, מתוך כ-6,500 ילדים הנמצאים בהשמה חוץ ביתית, רק כ-400 ילדים זוכים לחיות במעונות משפחתיים בקהילה.
כ-220 מתוך אותם 400 ילדים מתגוררים ב-20 מעונות של אור שלום ובפנימייה פוסט אשפוזית אחת לילדות ונערות.
מרבית המעונות בתפוסה מלאה ולחלקם יש רשימות המתנה.
"מעון משפחתי בקהילה" הוא מסגרת ביתית קטנה המספקת מענה חוץ ביתי טיפולי ל-10–12 ילדים ובני נוער.
במעון יש דמויות התקשרות קבועות ויציבות של הורי בית, יחד עם צוות טיפולי וחינוכי המקיף את הטיפול בילד ואת שגרת היום של הבית.
מסגרת המעון המשפחתי מאפשרת גדילה והתפתחות במסגרת טיפולית, לצד השתלבות בקהילה.
הילדים יוצאים בבוקר למסגרות החינוכיות בקהילה, משתתפים בחוגים בקהילה עם בני גילם, מארחים בביתם ומתארחים בבית החברים.
מודל המעונות המשפחתיים משמש כמודל לחיי משפחה נורמטיביים.
למודל זה יתרון במענה לאחים ומונע הפרדתם.
שבעה מתוך 20 המעונות המשפחתיים משמשים כבתים ומעונות טיפוליים לנערות מתבגרות (ושניים מתוכם מותאמים עבור נערות חרדיות).
"מחנה אור" פועל בחופשות החגים סוכות, חנוכה ופסח ובחופשת הקיץ באוגוסט.
המחנה נותן מענה לכ-60 ילדים ובני נוער הגדלים במעונות המשפחתיים והם נעדרי עורף משפחתי, שאינם יכולים לצאת לחופשה בקרב משפחתם.
המחנה כולל פעילות חווייתית, העשרה, יציאות לבילוי וטיולים.
הארגון מפעיל את "בית גולדשמידט" - פנימייה אינטנסיבית כוללנית בתנאים ביתיים ל-12 נערות שעברו חוויות חיים טראומטיות קשות במיוחד.
חלקן הגדול הגיעו לארגון אחרי השמה קודמת שכשלה.
נערות אלה סובלות מבעיות רגשיות, התנהגותיות ותפקודיות.
הצוות בבית גולדשמידט גדול במיוחד וערוך לטיפול בנערות אלה.
כ-4,300 ילדים גדלים בכ-3,700 משפחות אומנה ברחבי הארץ, והם מלווים על ידי ארגוני אומנה הפועלים מטעם משרד הרווחה והביטחון החברתי.
לאחר חקיקת חוק האומנה (2016), שקבע העדפה לסידור הילד במשפחתו, כמחצית ממשפחות האומנה הן אומנת קרובים, כאשר מרביתן הן אומנות סבים.
כשליש מהילדים באומנה הם בעלי מוגבלויות שונות (מוגבלות שכלית והתפתחותית, אוטיזם ונכויות פיזיות).
אור שלום מפעילה את תוכנית "אומנה במרכז" משנת 2004 ומטפלת בכ-800 ילדים בכ-600 משפחות אומנה מכל המגזרים בחברה הישראלית.
התוכנית פועלת באזור המרכז ומסייעת לילדים בסיכון שהוצאו מחזקת הוריהם באמצעות גיוס משפחות אומנה, בדיקה של כשירותן לתפקיד, התאמתן לילד שזקוק לאומנה וליווי לאורך כל חיי האומנה.
הילדים, בני יומם עד גיל 18. ילדים הגדלים במשפחות האומנה זוכים לבית חילופי שפעמים רבות הופך לבית קבוע.
כ-50% ממשפחות האומנה הם קרובי משפחה של הילדים, ומספרם הולך וגדל בעקבות חוק האומנה.
כ-40 ילדים בממוצע מקבלים מדי שנה קורת גג במערך אומנת החירום של אור שלום.
אומנת חירום מיועדת לקליטה מיידית של ילדים בגיל הרך, מגיל לידה ועד גיל 8, אשר נמצאים במצב סיכון במשפחתם הביולוגית ולכן זקוקים להגנה מיידית.
משפחות אומנת חירום הן משפחות חסויות אשר אושרו על ידי המשרד לשירותים חברתיים והוכשרו לקליטת ילדים, בעיקר בגיל הרך, בכל שעות היממה וללא התראה מוקדמת.
בכל משפחת אומנת חירום נקלטים 3–5 ילדים בו זמנית, לתקופה קצרה של 3–6 חודשים, במהלכם הם עוברים אבחון התפתחותי ורפואי, תצפיות וטיפול דיאדי עם הוריהם ונבנית עבורם תוכנית טיפול והמלצות להמשך.
המשפחות נתמכות בליווי של עובדות סוציאליות ובתמיכה של בנות שירות לאומי.
תוכנית "מסתכלים אל האופק" היא תוכנית הכנה לחיים עצמאיים למתבגרים משלימה לתוכניות האומנה והמעונות.
היא מיועדת לתלמידי כתות יא-יב וסביבתם הקרובה: הורי אומנה, הורי בית ואנשי הצוות המלווים.
התוכנית מלווה כ-80 מתבגרים מדי שנה בהכנה לחיים עצמאיים ומשמשת כגשר מעבר לתוכנית הבוגרים.
התוכנית עוסקת בתכנים של פיתוח מיומנויות מוחשיות, כגון לימוד התנהלות כלכלית, ניהול משק בית, קבלת החלטות נכונה, אורח חיים בריא, הכרה ומיצוי זכויות, הכנה לצבא, מימון רישיון נהיגה ועוד.
בשנת 2020 קיבל הארגון את תמיכת הקרן לילדים ונוער בסיכון של הבטל"א לפיתוח מענה מותאם למתבגרי אומנה לקראת יציאתם לחיים עצמאיים .
ארגון אור שלום תומך בצעירים חסרי עורף משפחתי במסגרת תוכנית "בוגרים לחיים" ומלווה כ-300 צעירים וצעירות, מגיל 18 ועד גיל 27, אשר גדלו במסגרות הארגון, וכ-80 מתבגרים, לקראת יציאה לחיים עצמאיים.
חלקה הגדול של הפעילות ממומנת בתרומות פרטיות.
הארגון מפעיל 12 דירות לצעירים בוגרי מסגרות חוץ ביתיות (פנימיות רווחה, כפרי נוער ואומנה) במסגרת מערך הדיור "גשר לעצמאות" של משרד הרווחה.
במרכז הורים וילדים ונתיבים להורות באילת עובד צוות רב מקצועי של הארגון עם כ-120 ילדים והוריהם, במטרה לסייע בקשר הורה-ילד במשפחות שזוהו בהן ילדים בסיכון וכדי למנוע את הוצאתם מהבית.
הצוות של אור שלום מונה כ-360 עובדים.
הארגון מלווה ומפעיל כ-600 משפחות אומנה מתנדבות, כ-50 בנות שירות לאומי ומתנדבים רבים נוספים.
אור שמח הוא ספר שנכתב על ידי רבי מאיר שמחה הכהן ובו פירוש על ספר משנה תורה להרמב"ם.
הספר נחשב לפופולרי בקרב בחורי ישיבות ואברכים.
המחבר, רבי מאיר שמחה מדווינסק, מכונה לעיתים קרובות "אור שמח", על שם הפירוש שכתב.
הספר נכתב על סדר משנה תורה להרמב"ם.
הוא משכלל את כתיבתו ההלכתית של הרמב"ם ומפתח אותה אל מעבר להלכתו של הרמב"ם, לעיתים קרובות ללא קשר של ממש למקור.
דרך הלימוד וגישתו של הספר נחשבת למקורית ועצמאית, ויש שכתבו שהיא דומה בפשטותה לדרכם של הראשונים.
בספר נאסף חומר מרוחבה של הספרות הדתית היהודית, במטרה לגשת לאחר מכן לסתירות קשות בחיבורו ההלכתי החשוב של הרמב"ם.
הוא פורסם במהלך חייו והפך מיד לפופולרי.
מהדורת הספר הראשונה יצאה בשנת פטירת המחבר, ורשא ה'תרפ"ו.
הספר הודפס גם בירושלים בשנת ה'תשכ"ז.
בשנת ה'תשמ"ב הודפס הספר בירושלים בתוספת מפתחות, ובצירוף הר צבי, הערות וחידושים מהרב צבי פסח פרנק.
אוראוכימה (שם מדעי: Oreochima) הוא סוג של דג נכחד ממחלקת מקריני סנפיר שהתקיים באגמי מים מתוקים במשך היורה התחתון של אנטארקטיקה שלפני 183 מיליון שנה מזמננו.
סוג זה היה שונה מהדגים המודרניים והשתייך למשפחה חסרת המקור הנכחדת Archaeomaenidae שאולי הייתה קרובה לסדרה Pholidophoriformes, מראשית הכליל-גרמיים.
היה זה אחד משלושה סוגים במשפחה שלא התקיימו באוסטרליה.
המאובנים שלו התגלו בתצורות מאוסון , בקרחון בירדמור ובעוד מההרים הטראנס-אנטארקטיים והוא תואר למדע ב-1972 בידי החוקרים שפר ואליוט (Schaeffer & Elliot), כשמשמעות שמו הוא: "הר הסערות" (מילולית מיוונית עתיקה: "oreos" - הר/פסגה, "cheima" - סערה).
דג זה הגיע לאורך משוער של 10 ס"מ, כשהתגלו מספר פרטים בגדלים שונים שלו.
הדג היה בעל מבנה עגלגל עם קשקשים מעוינים עם שוליים אחורניים משוננים מעט, לאורך הגוף.
היה לו זנב רחב בעל 2 אונות, סנפיר גב גבוה המצוי מעט בקצה הגוף וסנפירי חזה ושת רחבים ושטוחים מעט.
דג זה התקיים במקווי מים רדודים כמו בריכות, אגמים וביצות אנטארקטיות שהיו קרירות אך חמימות יחסית עקב התנאים השלווים של היורה באנטארקטיקה.
לצידו של הדג התגלו מספר חסרי חוליות כמו סרטנאים כמו צדפונאים וסרטנים מסננים וחרקי מים כמו בריומאים, שפיריות.
אלה כנראה נכללו בתפריטו של האוראוכימה.
אוראל באייה (נולד ב-2 במרץ 2004) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת הקיצוני בהפועל פתח תקווה מליגת העל בהשאלה ממכבי תל אביב.
באייה נולד בנס ציונה למשפחה יוצאת אתיופיה, והחל לשחק כדורגל בקבוצת הילדים של סקציה נס ציונה.
בגיל עשר הצטרף לזו של מכבי תל אביב, ממנה התקדם לכל קבוצות הגיל של המועדון.
ב-3 במרץ 2022 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של מכבי תל אביב בניצחון 0–4 נגד מכבי קביליו יפו במסגרת גביע המדינה.
ב-10 במאי ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל בניצחון 1–3 נגד מכבי חיפה.
ב-5 ביולי 2023 הושאל להפועל חדרה עד לסיום העונה.
ב-5 בפברואר 2024 הושאל להפועל ראשון לציון מהליגה הלאומית.
ב-2 בספטמבר 2024 הושאל להפועל ניר רמת השרון.ב-22 ביוני 2025 הושאל להפועל ירושלים מליגת העל
ב-11 בפברואר 2026 עבר להפועל פתח תקווה.
שיחק בנבחרת נערים ב' של ישראל עד גיל 16, ולזכותו שלוש הופעות ושער אחד במדיה.
באיה נכלל בסגל של נבחרת הנוער של ישראל באליפות אירופה (היורו) לנבחרות עד גיל 19 - 2022, בו הגיע הנבחרת למקום השני לאחר שהפסידה 1–3 בגמר לאחר הארכה לאנגליה.
אור קטן היא מיני סדרת דרמה ביוגרפית, שהופקה בשיתוף פעולה עם אולפני קשת, שעלתה לשירות הזרמת המדיה "דיסני+" בשנת 2023.
עלילת המיני-סדרה מגוללת את סיפורה של מיפ חיס, שמתבקשת על ידי מעסיקה, אוטו פרנק, להגן על משפחתו במהלך מלחמת העולם השנייה.
בל פאולי – מיפ חיס
לייב שרייבר – אוטו פרנק
ג'ו קול – יאן חיס
אמירה קאזר – אדית פרנק
בילי בולט – אנה פרנק
אשלי ברוק – מרגוט פרנק
דניאל דונסקוי – קרל יוזף זילברבאואר
בפברואר 2022, נמסר כי "דיסני+" הזמינה מיני-סדרה מנשיונל ג'יאוגרפיק שתעסוק בסיפורה של חסידת אומות העולם מיפ חיס, אותה יכתבו טוני פלן וג'ואן רייטר, ועל בימוי חלק מהפרקים תופקד הבמאית סוזנה פוגל.
באפריל 2022, נמסר על ליהוקה של בל פאולי לדמותה של חיס, כשלצדה לייב שרייבר בדמותו של אוטו פרנק וג'ו קול בדמותו של בעלה, יאן חיס.
ביוני 2022, נמסר על ליהוקן של אמירה קאזר, בילי בולט ואשלי ברוק לדמויותיהן של בנות משפחת פרנק.
צילומי המיני-סדרה החלו ביולי 2022, בין פראג לאמסטרדם.
באתר הביקורות "Rotten Tomatoes" זכתה הסדרה לציון 100% על סמך 32 ביקורות, עם דירוג ממוצע של 8.7/10. הקונצנזוס של האתר כתב כי "הביצועים מושכי הלב של בל פאולי בוערים באור קטן, דיוקן רגיש של גבורה מול טרגדיה חובקת-כל."
באתר "Metacritic", המשתמש בממוצע משוקלל, קיבלה הסדרה ציון של 83/100 המבוססים על 16 ביקורות, דבר המצביע על "הערכה אוניברסלית".
אור קשתי (נולד ב-29 ביוני 1971) הוא עיתונאי ישראלי העובד בעיתון "הארץ".
אור קשתי נולד באנגליה ליצחק ומטעמה קשתי וגדל בגבעתיים.
למד בתיכון ע"ש שמעון בן צבי ושירת ב-1989–1992 ב"בטאון חיל האוויר" ו"במחנה".
קשתי התחיל את דרכו כעיתונאי באזרחות בשנת 1992 בשבועון העיר.
לאחר מכן עבד בתפקידי כתיבה ועריכה שונים ב"הארץ" בשנים 1993–2001.
ב-2001 עזב ועבד ככתב בחדשות ערוץ 10 לתקופה קצרה ואחריה עבד כשנתיים כראש דסק החינוך ב"מעריב".
קשתי חזר ל"הארץ" ככתב חינוך ב-2006 ועובד שם עד היום.
ב-2011 מונה לראש מערכת החדשות של העיתון.
מאז 2012 פרשן לענייני חינוך וחברה.
1995: סדרת מאמרים על הפער העדתי בתחומי חיים שונים (ועדין ממשיכה)
2007: סדרת כתבות על ילדים עם צרכים מיוחדים, המשולבים במערכת החינוך
2010: כתבות על הפגיעה בחופש האקדמי מצד "אם תרצו"
2014: חשיפה, ליווי ופרשנות על פרשת אדם ורטה
2015: חשיפת התערבות נתניהו בבחירת השופטים של כמה מפרסי ישראל
2015: חשיפת הפסילה של הספר "גדר חיה" מלימודי ספרות מורחבים
2016: סדרת כתבות ומאמרים על ספר הלימוד באזרחות השנוי במחלוקת
בשנים האחרונות כותב הרבה על ההדתה במערכת החינוך, הפרדה מגדרית במסלולים האקדמיים לחרדים וביטויים שונים של הדרת נשים.
אור רויזמן (נולד ב-22 במרץ 2002) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת כנף שמאל בהפועל כפר שלם.
בוגר מחלקת הנוער של מכבי מכבי תל אביב, שם הצטיין, ומשעלה לבוגרים הושאל לבית"ר תל אביב בת ים (11 שערים) ולסקציה נס ציונה (ארבעה כיבושים ושלושה בישולים בליגת העל), כשבמהלך שתי עונות ההשאלה שלו היה שחקן הרכב קבוע.
ב-10 ביולי 2023 הושאל להפועל ירושלים.
ביוני 2024 סיים את השאלתו בהפועל ירושלים וחזר למכבי תל אביב.
ב-3 ביולי 2024 הושאל למכבי פתח תקווה.
ב-30 בינואר 2025 הושאל לעירוני טבריה.
ב-23 ביולי 2025 חתם בהפועל כפר שלם.
העיירה אוראיאויפלו (בהונגרית: Uraiújfalu) ממוקמת באזור מערב טרנסדנוביה, מחוז ואש, נפת שארוואר.
היישוב שוכן באזור הגבול המערבי של הונגריה במישור ההונגרי הקטן, באמצע מישור שופרון-ואש, בגדה השמאלית של נהר הראבה (נהר), ליד נחל קריש.
היישוב ממוקם בחלק הצפוני של המחוז.
בירת המחוז, סומבטהיי, נמצאת במרחק של כ-35 ק"מ והעיר הקרובה ביותר, Répcelak, נמצאת במרחק של כ-7 ק"מ.
היישוב נגיש בקלות בכביש מכמה כיוונים, אך נתיבי הגישה החשובים ביותר מהחלקים הרחוקים יותר של המדינה הם הכביש הראשי 86 והכביש המהיר M86: משניהם יש לפנות בחלק הדרומי של Répcelak לכביש 8447, אליו ניתן להגיע מכיוון ניק.
מכיוון סומבטהיי כדאי לפנות מכביש 86 ב-Vasegerszeg, משם מוביל כביש 8448 ליישוב.
תחבורה ציבורית בכבישים מסופקת על ידי אוטובוסים של וולאנבוס.
קו רכבת לא עובר ביישוב.
העיירה נוצרה משלושה יישובים: Uraj, Újfalu ו-Szentivánfa.
האזכור הראשון בכתב של Uraj הוא משנת 1221. באותה תקופה המקום היה רכושה של חמולת יאק.
האזכור הראשון של Szentivánfa הוא משנת 1342, תחת השם Szentivánfalva.
יישוב זה היה גם רכושם של בני חמולת יאק.
מהמאה ה-17 ועד סוף מלחמת העולם השנייה, היישוב היה רכושה של משפחת בזרדי.
ב-1 ביולי 1969, Uraiújfalu ו-Szentivánfa התאחדו תחת השם אוראיאויפלו.
כנסייה אוונגליסטית: נבנתה בשנת 1784, בסגנון הבארוק.
אחוזה מפוארת (טירת אייקאי): נבנתה בסביבות 1790, בסגנון הבארוק המאוחר.
מאוחר יותר (במחצית השנייה של המאה ה-19) היא נבנתה מחדש בסגנון רומנטי.
אחוזת וידוש קולטאי: נבנתה בסביבות 1810 על ידי VI.
הכנסייה הקתולית Szentivánfai (הקדוש יוחנן המטביל): נבנתה במקור במאה ה-14 בסגנון גותי.
מאוחר יותר (בסביבות 1770) נבנתה מחדש בסגנון הבארוק.
יוז'ף בנצה, (במקור קוהן-Kohn (כהן), 1893 – 1970) היה רופא יהודי-הונגרי, היסטוריון רפואי, אתנוגרף, נשיא האגודה ההונגרית להיסטוריה של הרפואה.
באסטרונומיה, אור ראשון הוא השימוש הראשון בטלסקופ (או, באופן כללי, מכשיר חדש) כדי לצלם תמונה אסטרונומית לאחר בנייתו.
לעיתים קרובות זו אינה הצפייה הראשונה באמצעות הטלסקופ; ככל הנראה בוצעו בדיקות אופטיות כדי להתאים את הרכיבים.
תמונת אור הראשון היא בדרך כלל בעלת עניין מדעי מועט והיא באיכות ירודה, מכיוון שרכיבי הטלסקופ השונים טרם הותאמו ליעילות מיטבית.
למרות זאת, אור ראשון הוא תמיד רגע של התרגשות גדולה, הן עבור האנשים שמתכננים ובונים את הטלסקופ והן עבור הקהילה האסטרונומית, שאולי המתינה לרגע במשך שנים רבות בזמן שהטלסקופ היה בבנייה.
טלסקופ הייל של מצפה הכוכבים פאלומאר ראה אור ראשון ב-26 בינואר 1949, כשהוא מכוון ל-NGC 2261 בניצוחו של האסטרונום האמריקני אדווין האבל.
התרוממות רוח בתמונות האור הראשון של טלסקופ החלל האבל בשנת 1990 פינתה את מקומה עד מהרה לאכזבה ראשונית כאשר פגם מנע התאמות לפעולה תקינה.
איכות תמונת אור ראשונם הצפויה הושגה לבסוף לאחר משימת שירות משנת 1993 של מעבורת החלל אנדוור.
לטלסקופ הבינוקולארי הגדול היה אור ראשון עם מראה ראשונית אחת ב-12 באוקטובר 2005, שהייתה של NGC 891.
ל-טלסקופ הקנרי הגדול הייתה תמונת אור ראשון של Tycho 1205081 ב-14 ביולי 2007.
מצפה החלל הסולארי IRIS השיג אור ראשון ב-17 ביולי 2013. החוקר הראשי ציין:"איכות התמונות והספקטרום שאנו מקבלים מ-IRIS מדהימה.
זה בדיוק מה שקיווינו לו..."ב-4 בפברואר 2022, האור הראשון שנצפה על ידי טלסקופ החלל ג'יימס ווב (JWST) היה מהכוכב HD 84406 לצורך בדיקה ויישור המוקד של 18 המראות של הטלסקופ.
ב-11 בפברואר 2022. הניו יורק טיימס דיווח כי פורסמו תמונות "אור ראשון" מטלסקופ החלל ג'יימס ווב.
ב-6 ביולי 2022, נאס"א פרסמה תמונת בדיקה מחיישן הנחיה העדינה של ה-JWST.
נאס"א פרסמה את תמונת ה-JWST הרשמית הראשונה ב-11 ביולי 2022. מאוחר יותר, בטקס רשמי, האוסף הראשון של חמש תמונות מדעיות של JWST שוחרר ביום שלישי, 12 ביולי 2022.
אור רביד (נולד ב-5 באפריל 1987) הוא עיתונאי ישראלי המשמש ככתב חברת החדשות של ערוץ 12 באזור חיפה והגליל.
במהלך לימודיו בבית הספר התיכון אליאנס נבחר להשתתף במשלחת חילופי התלמידים הראשונה במסגרת שותפות חיפה בוסטון וגם ייצג את חיפה במועצת הנוער המחוזית.
בצה"ל שירת רביד בלשכת מפקד זרוע היבשה.
לרביד תואר ראשון בתקשורת מהמכללה האקדמית עמק יזרעאל ותואר שני בדיפלומטיה מאוניברסיטת תל אביב.
במהלך לימודי התואר הראשון הגיש תוכנית אקטואליה שבועית ברדיו האקדמי 106FM והיה עורך של עיתון אגודת הסטודנטים.
במהלך הלימודים האקדמיים גם החל את דרכו העיתונאית כשעבד ככתב ספורט באתר חדשות 0404. עם סיום לימודי התואר הראשון, התקבל ללימודי תואר שני במסלול דיפלומטיה וביטחון באוניברסיטת תל אביב, אותם השלים בשנת 2013.
בשנת 2016 החל לעבוד ברשות השידור כתחקירן במהדורת מבט.
ב-2018 החל לעבוד ככתב אזור תל אביב באתר וואלה, במסגרת תפקידו סיקר גם את תחומי הבריאות והתחבורה.
ב־-2020 הצטרף רביד לחברת החדשות הישראלית ככתב פלילים של אזור ת"א והמרכז באתר N12 לצד ברהנו טגניה.
לאורך השנים יצר רביד כמה פרסומים שהיוו חשיפה ראשונה:
בין השנים 2020 ל-2024 פרסם הכתב רביד סדרת תחקירים בולטים.
בינואר 2020 חשף עדות של תלמידה לשעבר שטענה כי מורתה באולפנה תקפה אותה מינית, דבר שהוביל לפתיחת חקירה ולכתב אישום.
בדצמבר 2021 פרסם את עדותה של צעירה שנפגעה מינית מרופא הנשים שלה, ובעקבות הפרסום נפתחה חקירה נגדו.
בהמשך חשף את פעילותן של יחידות מיוחדות במשטרת ישראל, בהן המעבדות הניידות ויחידת המשא ומתן למצבי משבר.
במרץ 2024, במהלך מלחמת חרבות ברזל, התלווה ללוחמי גדוד 931 של הנח"ל בפעילות בעזה.
באוגוסט 2025 החליף את אדר גיציס בתפקיד כתב חברת החדשות בצפון, באזור הגליל וחיפה, לצד גיא ורון.
בינואר 2026 פורסם שרביד הצטרף לצוות המגישים ברדיו קול רגע, תחנת הרדיו האזורית בעמק יזרעאל והצפון.
רביד מגיש ברדיו את רצועת האקטואליה היומית של התחנה ביחד עם ירין דורון וחיים הכט, בשם "מדברים ברדיו".
שחף נולד ב-1970 וגדל בשכונת רוממה.
אביו היה עורך הדין אלי שחף, ושני אחיו גם הם עורכי דין.
למד בתיכון עירוני ה', ואת שירותו הצבאי עשה כלוחם נ"מ.
הוא בעל תואר ראשון במדע המדינה ומינהל ציבורי מאוניברסיטת חיפה ותואר שני במנהל עסקים, מאוניברסיטת ניו יורק.
את הקריירה המקצועית שלו החל עוד במהלך לימודי התיכון, כשהפיק את מסיבת הסיום של המחזור בו למד.
כשהשתחרר מהצבא החליט להפוך את המסיבות לעסק, וארגן מסיבות באולמות של בתי מלון ובבריכות שחייה, בין היתר בקיבוצים עין כרמל והחותרים, אליהן היו מגיעים אלפי חוגגים מדי סוף שבוע.
יחד עם שותפו דורי גילפז הקים בחיפה את הפאב "צינזאנו".
בגיל 30 עזב את תחום חיי הלילה ועבר לעבוד כמנהל מכירות בבזק בינלאומי.
לאחר שנתיים בתפקיד עבר לתפקיד ניהולי נוסף בפרוקטר אנד גמבל ישראל, וב-2007 התמנה למנהל חטיבת הלקוחות העסקיים בנסטלה ישראל.
באוגוסט 2015 מונה למנכ"ל החברה הכלכלית לחיפה.
במסגרת תפקידו הקים את זירת החדשנות בבריאות ומרכז לאומי לחדשנות ימית וכלכלה כחולה, בשיתוף המועצה הלאומית לכלכלה, אוניברסיטת חיפה, הטכניון והמכון לחקר הימים והאגמים.
בתקופת מגפת הקורונה הוביל את מיזם "חיפה קשבק" שסיפק לעסקים קטנים סיוע בסך כ-50 מיליון ש"ח, ותוכנית להתחדשות מקצועית עבור בני 50 ומעלה.
במהלך מלחמת חרבות ברזל סייע ליצור רצף תעסוקתי למפונים מיישובי הדרום והצפון, וכן פעילויות למשפחות המפונות.
ביולי 2024 הודיע על פרישה מתפקידו.
אור מתגורר כל חייו בחיפה.
הוא נשוי לענבר, ולהם שני ילדים.
האוראוס (/jʊəˈriːəs/) או אוראוס (ביוונית עתיקה: Οὐραῖος, הגייה יוונית: [οὐραῖος] ⓘ; מצרית: jꜥrt) הוא הצורה המסוגננת והזקופה של קוברה מצרית, המשמשת כסמל לריבונות, מלכות, אלוהות וסמכות אלוהית במצרים העתיקה.
האוראוס הוא סמל לאלה ואצת.
היא הייתה אחת מהאלוהויות המצריות המוקדמות ביותר ולעיתים קרובות צוירה כקוברה, מכיוון שהיא אלת הנחש.
מרכז הפולחן שלה היה בפר-וודג'אט , שלימים נקראה, בפי היוונים, בוטו .
היא הפכה לפטרונית של דלתת הנילוס ולמגינה של כל מצרים התחתונה.
הפרעונים לבשו את האוראוס כקישוט ראש: או עם גופה של ואצת על ראשם, או ככתר המקיף את הראש; זה הצביע על הגנתה של ואצת וחיזק את תביעתו של פרעה על הארץ.
בכל אופן שבו הוצג האוראוס על ראשו של פרעה, היה זה, למעשה, חלק מכתר פרעה.
הפרעה הוכר רק על ידי לבישת האוראוס, מה שהעביר לגיטימיות לשליט.
יש עדויות למסורת זו אפילו מתקופת הממלכה הקדומה במהלך האלף השלישי לפני הספירה.
מספר אלות הקשורות או נחשבות להיבטים של ואצת מתוארות כשהן גם לובשות את האוראוס.
בזמן איחוד מצרים, הצטרפה דמותה של נח'בת, האלה אשר מיוצגה כנשר לבן והחזיקה באותו תפקיד כמו הפטרון של מצרים העליונה, לדמותה של ואצת על האוראוס שהקיפה את כתר הפרעונים ששלטו במצרים המאוחדת.
החשיבות של הפולחנים הנפרדים שלהם מנעה מהם להתמזג כמו עם כל כך הרבה אלוהויות מצריות.
יחד, הם נודעו בשם נבטי או שם שתי הגברות , שהפכו למגינים ולפטרונים המשותפים של מצרים המאוחדת.
מאוחר יותר, הפרעונים נתפסו כביטוי של אל השמש רע, וכך גם האמינו שהאוראוס הגן עליהם על ידי יריקת אש על אויביהם מהעין הלוהטת של האלה.
במספר יצירות מיתולוגיות, אומרים שעיניו של רע הן אוראוסים.
אוראוס הזהב של סנוסרת השני
בשנת 1919, לאחר חצי שעה בלבד של חפירה, החזיק העובד הקופטי חוסני איברהים (Hosni Ibrahim) בידיו את "האוראוס המוזהב של סנוסרת השני".
הוחלט לבצע (המשך) "פינוי מלא" לחדרי הפירמידה באל-לחון שבסקארה.
תחילה בחדר המנחות החצוב, המוביל מהקבר, בדרום, חשפה מיד במחזוריות של ששת הסנטימטרים של הפסולת, את עיטור כתר האוראוס הזהוב.
לפני שנמצא קברו של תות ענח' אמון ב-1922, אוראוס הזהב היה לקישוט היחיד שנודע אי פעם שלבש פרעה קבור, וחשבו שהוא הועבר לפרעה הבא.
האוראוס המוזהב עשוי מזהב מלא, גובהו 6.7 ס"מ, עיניו שחורות עשויות גרניט, ראש נחש עשוי מלפיס לזולי אולטרה-מריני עמוק, כיסויו המתרחב משיבוצי קרנליאן כהים ושיבוצי טורקיז.
כדי להרכיבו על כתר פרעה יוצרו שתי לולאות בזנבו שסיפקו את נקודות החיבור.
מלבד ייעוד האוראוס כקישוט לפסל או כקישוט על לבוש פרעה, הוא שימש גם לתכשיטים ולקמעות.
עם זאת, שימוש חשוב נוסף הוא כהירוגליף.
ההירוגליף הפשוט ביותר הוא ה"קוברה" (האוראוס); אולם ישנן קטגוריות משנה, המתייחסות ל: האלה, כוהנת, האלה מנח'ית , מקדש האלה (àter), האלה איסיס, ולבסוף האלה: (קוברה (אוראוס) בבסיס האלוהות (ntr)).
באבן רוזטה נעשה השימוש בצורת הרבים של הדוגמה האחרונה, "3 × "דגל אלוהים" עם קוברה בכל בסיס של דגל.
בסיפור של אבן רוזטה השליט (כוהני השליט) מפרט את הסיבות שלו לכבוד, ובתמורה, "האלים והאלות (רבים)" מתגמלים אותו.
שני השלישים האחרונים של אבן רוזטה מספרים כיצד הוא יזכה לכבוד, כולל הקמת אבן רוזטה, למען הקריאה של כולם.
דוגמה נוספת לשימוש בהירוגליף היא כקישוטים על ההירוגליף עבור "מקדש", וגם עבור "בניינים".
לפני תקופת הממלכה החדשה, גופו של האוראוס התפתל במעגלים מאחורי ראשו המורם על הכתר הכחול .
השליט מתואר לרוב כשהוא עונד את הכתר הכחול בקרב ובסצנות לחימה.
בנוסף, השליט בקנה מידה קטן יותר חבש בדרך כלל את הכתר הכחול כאשר הוא מתואר בקבוצה מגוננת של אלים.
פסלים ענקיים של השליט חובש כתר כחול הם נדירים ביותר; גם הפסל המלכותי הטיפוסי אינו כולל כתר כחול.
כמו כן, תיאורי הכתר הכחול עם האוראוס שלו אינם מקשטים קברים מלכותיים עד לתקופה מאוחרת יחסית הנקראת תקופת רעמסס (שושלות 19 ו-20).
המצרים האמינו שהשליט הוא האלוהות על פני האדמה הדורש הגנה נוספת בצורת התמותה שלו, תוך שימת דגש על תכונות ההגנה של האוראוס.
האוראוס נוצר בדרך כלל ממתכות יקרות, לרוב זהב ולעיתים כסף, ועוטר באבני חן.
השרפים המלאכיים, המצויים בתנ"ך העברי ומאוחר יותר במסורות היהודיות, הנוצריות והאסלאמיות, קשורים לעיתים קרובות לנחשים ונחשבים כנובעים מהמושג אוראוס.
קמיעות אוראיים מרובי כנפיים מיוצגים היטב בארץ ישראל.
אוראווה רד דיימונדס (ביפנית: 浦和レッドダイヤモンズ) או פשוט אוראווה רדס (ביפנית: 浦和レッズ), היא קבוצת כדורגל יפנית מסאיטאמה שבמטרופולין טוקיו, המשחק בליגת העל היפנית בכדורגל.
זהו אחד המועדונים המצליחים ביותר במדינה, לאחר שזכה חמש פעמים באליפות יפן, שמונה פעמים בגביע הקיסר ושלוש פעמים בליגת האלופות האסייתית.
הקבוצה הוקמה ב-1950 על ידי חברת מיצובישי תעשיות כבדות בעיר קובה, ו-1958 עברה לטוקיו.
ב-1965 הייתה הקבוצה אחת משמונה המייסדות של ליגת הכדורגל של יפן .
הקבוצה זכתה לראשונה באליפות ב-1969, וחזרה על ההישג גם ב-1973, 1978 ו-1982. ב-1978 הפכה הקבוצה למועדון היפני הראשון שזוכה בטרבל מקומי של אליפות, גביע הקיסר וגביע הליגה.
ב-1989 סיימה הקבוצה במקום ה-12 והאחרון וירדה לליגת המשנה, אך שבה לליגת העל כעבור שנה לאחר שזכתה באליפות הליגה השנייה.
ב-1993 הייתה הקבוצה אחת מעשר המייסדות של ליגת ה-J, גלגולה הנוכחי של ליגת העל היפנית בכדורגל.
באפריל 1992 שונה שם המועדון למועדון הכדורגל מיצובישי אוראווה, והוא כונה "רד דיימונדס" על שם היהלומים האדומים שבלוגו חברת מיצובישי, ובפברואר 1996 שונה שם המועדון רשמית לאוראווה רד דיימונדס.
בשנותיה הראשונות של ליגת ה-J הייתה הצלחתה של אוראווה מוגבלת, וב-1999 היא אף ירדה לליגה השנייה.
עם זאת, הקבוצה חזרה לליגה הבכירה לאחר עונה אחת בלבד ולאחר שב-2002 הפסידה בגמר גביע הליגה 0–1 לקאשימה אנטלרס, כעבור שנה היא זכתה בתואר המקצועני הראון בתולדותיה לאחר 4–0 על אותה קאשימה.
ב-2004 הפסידה אוראווה 2–4 בדו-קרב פנדלים ליוקוהמה אף.
מרינוס לאחר 1–1 בסיכום שני המשחקים בסדרת הגמר של הליגה היפנית, וב-2005 זכתה לראשונה בגביע הקיסר לאחר ניצחון 2–1 על שימיזו S-פולס.
באותה עונה סיימה אוראווה שוב כסגנית אלופת הליגה.
ב-2006 זכתה אוראווה באליפות המקצוענית הראשונה בתולדותיה, והשלימה דאבל לאחר שגברה 1–0 על גמבה אוסקה בגמר גביע הקיסר.
ב-2008 שוב העפילה אוראווה לגמר ליגת האלופות האסייתית, אך הפסידה ליריבתה היפנית גמבה אוסקה 1–3 בסיכום שני המשחקים.
מאז 2007 חוותה הקבוצה תשע שנים ללא תארים, בצורת שנשברה ב-2016 עם הניצחון 5–4 בפנדלים על גמבה אוסקה בגמר גביע הליגה.
בעונה הבאה זכתה אוראווה בפעם השנייה בתולדותיה בליגת האלופות האסייתית, לאחר שגברה 2–1 על אל-הילאל הסעודית בסיכום שני המשחקים בגמר.
בנוסף היא גברה 1–0 על שאפקואנסה הברזילאית בגביע סורוגה בנק ובגביע העולם למועדונים 2017 סיימה במקום החמישי.
ב-2018 זכתה אוראווה בפעם השביעית בתולדותיה בגביע הקיסר לאחר ניצחון 1–0 בגמר על וגאלטה סנדאי, וב-2019 שוב העפילה לגמר ליגת האלופות האסייתית מול אל-הילאל, אך הפעם הפסידה 0–3 בסיכום שני המשחקים לסעודים.
ב-2021 הפכה אוראווה לקבוצה המקצוענית הראשונה שזוכה שמונה פעמים בגביע הקיסר, לאחר שגברה 2–1 על אויטה טריניטה, וב-2022 זכתה בפעם השלישית בליגת האלופות האסייתית לאחר שגברה שוב על אל-הילאל, הפעם 2–1 בסיכום שני המשחקים.
בגביע העולם למועדונים 2023 סיימה הקבוצה במקום הרביעי לאחר שניצחה 1–0 את לאון ממקסיקו ברבע הגמר אך הודחה בידי מנצ'סטר סיטי 0–3 בחצי הגמר והפסידה במשחק על המקום השלישי 2–4 לאל-אהלי מקהיר.
על בסיס הישגיה בשנים הקודמות הייתה אוראווה אחת מארבע הנציגות של אסיה בגרסה החדשה של גביע העולם למועדונים 2025, וסיימה במקום האחרון בבית ה' לאחר שהפסידה לריבר פלייט 1–3, לאינטר מילאנו 1–2 ולמונטריי 0–4.
בינואר 2006 חתמה אוראווה על הסכם שיתוף פעולה עם באיירן מינכן מהבונדסליגה הגרמנית, במסגרתו באיירן תסייע לאוראווה מקצועית ובתמורה אוראווה תסייע לרשת הסקאוטינג של באיירן באסיה ותסייע לקידום המותג של המועדון הגרמני באזור.
מועדונים זרים אחרים הבולטים בכדורגל העולמי, כגון ארסנל, אינדפנדיינטה, פלמנגו, מנצ'סטר יונייטד, פיינורד והמבורג, שיחקו משחקי ידידות נגד הקבוצה באצטדיונה הביתי.
לאוהדי הקבוצה קשר לא רשמי עם שאנגחאי שנחווה הסינית, כשלמשל אוהדי שנחווה תמכו ברדס במשחקם נגד שנגחאי SIPG.
לאוראווה רד דיימונדס דרבי מקומי, המכונה "הדרבי של סאיטאמה" נגד אומיה ארדיג'ה מהעיר אומיה-קו, שאוחדה עם אוראווה ליצירת העיר סאיטאמה.
יריבותיה העיקריות של אוראווה בזמן היותה ב-JSL ובשנות ה-90 היו JEF יונייטד צ'יבה (שהייתה שייכת לפורוקאווה אלקטריק) וקאשיווה רייסול (שהייתה שייכת להיטאצ'י), מכיוון שמשרדיהן הראשיים של חברות האם שלהן שכנו כולן באזור מארונוצ'י בטוקיו.
יריבות נוספות של הרדס הן קאשימה אנטלרס, FC טוקיו, יוקוהמה אף.
לאוראווה רד דיימונדס ארבעה קמעות: רדיה, פרנדיה, סקאלה ודיארה.
לפי הסיפור שבנה המועדון, רדיה ופרנדיה נישאו במהלך פסטיבל אוהדי הרדס בשנת 1997, והקמעות התאומים, סקאלה ודיארה, נולדו ביום בו זכו הרד דיימונדס באליפות הראשונה שלהם בליגת ה-J בשנת 2006.
מאז הקמת ליגת ה-J ב-1993 השתמש המועדון באצטדיון אוראווה קומאבה כאצטדיון הביתי שלו.
בזכות הפופולריות הגוברת של המשחקים הרחיבה העירייה את קיבולת המושבים ובמהלך השיפוץ שיחקה הקבוצה באצטדיון אומיה פארק.
באוקטובר 2001 בנה מחוז סאיטאמה את אצטדיון סאיטאמה 2002, שנועד לאירוח מונדיאל 2002. לאחר משחקי גביע העולם שיחק המועדון יותר ויותר משחקים במועדון עד שב-2003 הוא הוכרז רשמית כאצטדיון הביתי של הקבוצה.
ב-1999 הקים המועדון קבוצת כדורגל נשים בשם אוראווה רד דיימונדס ליידיז , המשחק בליגת ה-WE, הליגה היפנית הראשונה.
בסך הכל זכתה הקבוצה בשש אליפויות ושני גביעים, וב-2023 אף זכתה בליגת האלופות האסייתית לנשים.
אור קדישזון (נולדה ב-13 בדצמבר 1999) היא מלחינה, מעבדת, יוצרת, מתזמרת, פסנתרנית ומפיקה מוזיקלית.
קדישזון היא בתו של המוזיקאי רפי קדישזון ונכדתם של יצחק קדישזון, מייסד מועדון התיאטרון ומנכ"ל התיאטרון הקאמרי, ואווה קדישזון, ציירת וסופרת.
היא גדלה בתל אביב והחלה את דרכה המוזיקלית בגיל 6. למדה בבית הספר לאמנויות תל אביב ובתיכון א' לאמנויות תל אביב וסיימה בהצטיינות במגמת ג'אז.
בצבא שירתה כמוזיקאית מצטיינת כפסנתרנית ומעבדת ב"הרכב תרבות" של חיל חינוך.
במקביל החלה תואר ראשון ב"יצירה רב תחומית", ולאחר השירות המשיכה לתואר שני ב"הלחנה למדיה" מטעם האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים.
בנוסף למדה קדישזון קומפוזיציה אצל פרופ' מיכאל וולפה, ד"ר עמית ויינר וטל ירדני איתו משתפת פעולה בפרויקטים רבים כיום.
קדישזון מלחינה ומעבדת במגוון רחב של ז'אנרים ומדיומים.
עיקר פועלה הוא בתחום ההלחנה למדיה, בו פועלת כמלחינה, מתזמרת ועורכת מוזיקה לסדרות וסרטים בארץ ובעולם.
כמעבדת ומלחינה שיתפה פעולה בין השאר עם המלחין טל ירדני, הגיטריסטית הקלאסית ליאת כהן, התזמורת הסימפונית הישראלית ראשון לציון, הבמאי והקולנוען רנן שור והצלם תומר קאפ (מוזיקה מקורית לתערוכה של קאפ במוזיאון אשדוד לאמנות).
בנוסף להלחנה לתחומי המדיה, קדישזון פועלת גם בתחום הקונצרטנטי ויצירותיה מנוגנות בפסטיבלים.
למשל, היצירה "שלושה נוקטורנים על סיוט" בוצעה בפסטיבל צלילים במדבר.
בנוסף, קדישזון יוצרת בתחום המוזיקה הפופולרית.
נכון ל-2025, היא חברה בצמד המוזיקלי "אוֹר" יחד עם אור שחר.
בין הסינגלים שפרסמו נמצאים שיר חלום, שקיעה וילד השדה.
קדישזון יוצרת, כותבת, מלחינה ומפיקה עבור הצמד ועבור אמנים נוספים.
מוזיקה מקורית לסדרות טלוויזיה וסרטים
מועמד לפרס המוזיקה המקורית בפרסי הטלוויזיה 2023
אתה חייב לקרוא את זה!
רובינא: היה רע לתפארת (דוקאביב, 2025)
שמיים וארץ (2025) בשיתוף טל ירדני.
מועמד לפרס המוזיקה המקורית בפרסי אופיר 2025
מוזיקה מקורית נוספת, תזמור פסקול ועריכת מוזיקה לסדרות טלוויזיה וסרטים
רוני ותום (TeenNick, 2024 בשיתוף אור שחר)
אור ראשון היא מיני־סדרה ישראלית המבוססת על אירועי הטבח שבעה באוקטובר, שנוצרה ובוימה על ידי ליאור חפץ, והופקה על ידי גרין פרודקשנס ובנדר בראון פרודקשנס בשיתוף קשת 12, קרן התוכן IEF, הג'ואיש נשיונל פאנד בארצות הברית, קרן שוסטרמן ישראל, קרן אבי חי, קרן מיימונידיס וקרן גשר.
הסדרה עלתה לראשונה בישראל ב-4 באוקטובר 2025 בקשת 12. היא שוחררה ברחבי העולם על ידי חברת פרמאונט+ ב-7 באוקטובר 2025, לציון יום השנה השני למלחמה.
היא זכתה לביקורות חיוביות באופן כללי עם יציאתה לאקרנים וזכתה לשבחים מצד דייוויד אליסון, מנכ"ל חברת Paramount Skydance Corporation .
העלילה מבוססת על אירועים שהתרחשו בטבח שבעה באוקטובר ומתחילה בשעה 06:29 בבוקר השבעה באוקטובר.
הדמויות בסדרה מבוססות על אנשים אמיתיים ונקראות בשמותיהם האמיתיים, למעט דמויות שנקראות בשם בדוי.
הסדרה מספרת את סיפוריהם של:
בת שבע יהלומי, תושבת קיבוץ ניר עוז שנחטפה עם בנותיה, אך הצליחה להימלט איתן.
בנה, איתן יהלומי, נחטף לעזה ושוחרר.
בעלה, אוהד יהלומי נחטף לעזה ונרצח.
טלי חדד, תושבת אופקים שפינתה פצועים רבים מהלחימה ומהטבח באופקים, כולל את בנה איתמר.
פקד "קובי ועקנין" (שם בדוי), מפקד צוות ביחידת המסתרעבים של מג"ב דרום, שנוסע לחלץ את אשתו השוטרת נופר (שם בדוי) שנפצעה בפסטיבל הנובה ומסתתרת בקרבתה.
שיחזור סיפורו של פקד מ'.
השוטרים מחפ"ק פסטיבל הנובה שלחמו בטבח בפסטיבל הנובה, בהם רב-סמל בכיר ליאת צביאלי ורס"ם נופר (שם בדוי).
תושב הנגב שהסתתר עם בנו התינוק לאחר שאשתו נרצחה והציל חיילי צה"ל – מופיע בסדרה כאיוב, שם בדוי.