tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
עבודות הבנייה נערכו בחמישה אתרים שונים בו זמנית כדי לקצר את זמן הקמתו של הפרויקט.
מנהרת צימרברג (Zimmerberg-Basistunnel) היא המנהרה הצפונית לאורך הציר והיא שוכנת דרומית לציריך.
אורכה של המנהרה הוא 20 ק"מ, והיא מחולקת לשני קטעים - הצפוני באורך של 9.4 ק"מ (ZBT 1) הושלם בשנת 2003 ומאפשר תנועת רכבות במהירות מקסימלית של 160 קמ"ש.
חפירת החלק הדרומי (ZBT 2) טרם החלה, ואף שהעבודה במקום הייתה אמורה להתחיל בשנת 2006, היא נדחתה מסיבות תקציביות.
כדאיות הוצאתה לפועל נמצאת בדיון, בשל כך שציר גוטהארד יכול לתפקד גם ללא מימושו של השלב השני.
עם זאת, בנקודת המפגש של שני הקטעים כבר הושלמה הקמתה של צומת תת-קרקעית.
אורכה של המנהרה הוא 15.4 ק"מ והיא מתוכננת לקום בין בלינצונה מצפון ללוגאנו מדרום, שתיהן בתחומי קנטון טיצ'ינו.
המנהרה אמורה לשרת גם את הרכבות האזוריות בדרום הקנטון, ולקצר את זמן הנסיעה בין לוגאנו ללוקרנו מ-50 ל-22 דקות.
עוד תאפשר המנהרה תנועת רכבות משא כבדות בשל כך שהיא תמיר שיפועים מקסימליים בני 2.6% במסילה הקיימת, בשיפועים מרביים של 1.25% בלבד.
טקס תחילת העבודות נערך ב-2 ביוני 2006 וב-15 בפברואר 2008 נערך טקס לציון תחילת החציבה.
הקמת המנהרה נערכת בארבע נקודות שונות, ששתיים מהן נגישות באמצעות מנהרה רוחבית שנחצבה לשם כך; הכל במטרה לקצר את זמן ההקמה.
נכון ל-1 בינואר 2013 הושלמה חציבת 58% מאורך המערה, וזו אמורה להסתיים ב-2016. המערה מתוכננת להיחנך בסוף שנת 2019. עלות הקמת המנהרה מוערכת בכ-2.25 מיליארד פרנק.
ציר לטשברג הוא הציר המערבי בין שני צירי הפרויקט, והוא חוצה את האלפים הברנינים ואת קנטון ואלה דרך מנהרת הבסיס לטשברג (Lötschberg-Basistunnel) שנחנכה ב-15 ביוני 2007 ודרך מנהרת סימפלון הוותיקה שמדרום לה.
אורכה של מנהרת הבסיס לטשברג הוא 34.577, והיא מחברת בין פרוטיגן (Frutigen) בקנטון ברן בצפון לבין ררון על נהר הרון שבוואלה.
מנהרת הבסיס הוקמה בגובה של 411 מטר מתחת למנהרת לוטשברג הוותיקה שנחנכה ב-1913 ושאורכה 14.6 ק"מ בלבד.
הכניסה הצפונית של מנהרת הבסיס שוכנת בגובה של 776.5 מטר והדרומית בגובה של 654.2 מטר.
בתווך מגיעה המנהרה לגובה של 828.2 מטר, והשיפועים בה מתונים ונעים בין 0.3 ל-1.3%.
המנהרה החדשה ומנהרת סימפלון יוצרות יחדיו את ציר הרכבת המהיר בין ברן למילאנו ולטורינו, ורוב התחבורה החוצה את הרי האלפים באזור זה, עברה למנהרה החדשה מאז נכנסה לפעולה ב-9 בדצמבר 2007. מנהרת הבסיס לטשברג קיצצה 10 ק"מ ו-23 דקות ממשך הנסיעה בין ואלה לעיר ברן.
משיקולי תקציב, הוחלט, בשנת 1996 ולאחר שהפרויקט יצא לדרך, להוציאו אל הפועל בשלבים.
בשלב הראשון לא נחצבו שתי מנהרות מקבילות לאורכה של כל מנהרת הבסיס, אלא רק ב-14 הק"מ הדרומיים שלה.
ב-14 הק"מ האמצעיים נחצבו שתי מנהרות, אך באחת מהן לא הונחה מסילה, ואילו ב-6 הק"מ הצפוניים נחצבה מנהרה בודדת, כשמנהרת המחקר שנחפרה בעת עבודות הבנייה משמשת לה כנתיב הימלטות בשעת חירום.
סך הכל נחצבו עד עתה מנהרות באורך כולל של 88.1 ק"מ, כולל מנהרות עזר ושירות.
עוד הוקמו במסגרת הפרויקט שני גשרים באורך של 554 ו-817 מטר מעל נהר הרון ביציאה הדרומית של המנהרה, ומנהרה נוספת (מנהרת אנגשטליגה - Engstlige-Tunnel) שאורכה 2.6 ק"מ מצפון לה.
עלותו הכוללת של המיזם הגיעה ל-4.3 מיליארד פרנק, והשלמת שלבים 2 ו-3 צפויה לעלות כמיליארד פרנק נוספים.
שתי המנהרות המקבילות נמצאות במרחק של 40 מטר זו ומזו ולאורכן מעברים המקשרים ביניהן במרווחים של 333 מטר.
המנהרה הוקמה על ידי חברת "בה אל אס אלפטראנזיט אה גה" (BLS AlpTransit AG), אשר ביצעה את עבודות החציבה החל ב-1999 בחמישה אתרים שונים, וזאת במטרה לקצר את משך הבנייה.
בשלב השני תונח מסילת רכבת גם במנהרה הקיימת ובשלב השלישי תושלם חציבת המנהרה החסרה.
לפי התוכניות ועד להשלמת השלבים המאוחרים של הפרויקט, כ-110 רכבות - רובן רכבות מטען - יעברו מדי יום דרך המנהרה החדשה, וכ-66 רכבות נוספות ימשיכו וישתמשו במנהרה הישנה.
רכבות מטען במשקל כולל של עד 3,250 טון ובאורך מרבי של 750 מטר יכולות להשתמש במנהרת הבסיס, דבר שלא התאפשר במנהרה הוותיקה.
רכבות הנוסעים יוכלו להגיע למהירות מקסימלית של 250 ק"מ, ויוכלו לנוע דרך המנהרה ברווחים של 3 דקות זו מזו.
אלפין השני או אלפין בן אואורויד היה מלך הפיקטים במשך חמש שנים, משנת 775 ועד מותו.
ייתכן ואלפין היה אחיו של קודמו, קיניאוד, בשל הכתיב הדומה של שם אביו (אביו של קיניאוד נקרא אואורדך או וואורדך ב"דברי ימי הפיקטים"), אולם ייתכן שמדובר בשני חברים באותו שבט או משפחה ולא באחים.
אלפין מלך לאחר מותו של קודמו, משנת 775 ועד מותו שלו בשנת 780. ב"דברי ימי אלסטר" וב"דברי ימי הפיקטים" מכונה אלפין "מלך הסקסונים" - אולם ככל הנראה מדובר בטעות, מאחר שלא ידוע על מלך סקסוני בשם זה מתקופה זו.
ב"דברי ימי קלונמאקנויז" הוא מכונה "מלך הפיקטים" וככל הנראה זה תוארו הנכון.
אלפין הראשון היה מלך הפיקטים.
אלפין מלך כחמש שנים, החל משנת 724 ועד מותו.
על פי "דברי ימי הפיקטים" מלך אלפין יחד עם דרסט השביעי במשך חמש שנים, בין השנים 724 עד 728 לערך.
לפי כרוניקות איריות מלך אלפין בין השנים 724–726.
על פי "דברי ימי טיגרנאך", בשנת 724 ויתר נכטאן הרביעי על כיסאו ונכנס למנזר.
נכטאן הוריש את כס המלוכה לדרסט השביעי (דברי ימי טיגרנאך אינם מזכירים מלוכה משותפת).
על פי "דברי ימי טיגרנאך", בשנת 726 הדיח אלפין את דרסט ושלט במקומו.
בשנים שלאחר מכן נערכו מספר קרבות בין דרסט ונכטאן לבין אלפין, שהסתיימו בתבוסתו של אלפין ובהשבת דרסט לשלטון בשנת 728. דרסט נפטר בשנת 729, ונכטאן שב למלוך.
לא ידוע תאריך מותו המדויק של אלפין.
ישנה סברה לפיה "אלפין בנו של קרופ" המוזכר ב"דברי ימי אלסטר" (לפיהם הוא נפטר בשנת 742) הוא אלפין הראשון.
לפי כרוניקות אחרות היה אלפין בנם של פרט או פרדאך - אולם ייתכן שמדובר באלפין השני.
אלפי קון (נולד ב-15 באוקטובר 1957) הוא סופר ומרצה בנושאי חינוך, הורות, ומדעי החברה.
הוא נחשב דמות מובילה בחינוך הפרוגרסיבי, והוא נוהג לבקר גישות מסורתיות לגבי הורות, חינוך, ניהול, והחברה בכללותה, כאשר הוא מבסס את טיעוניו על מחקרים מדעיים שנערכו במדעי החברה ובפסיכולוגיה.
קון כתב ספרים רבים, ביניהם שני ספרים שתורגמו לעברית.
הביקורת של קון כלפי תאוריות ושיטות מקובלות, הפכה אותו לדמות שנויה במחלוקת, במיוחד בקרב ביהביוריסטים, שמרנים, ואלו התומכים בשיטות שהוא נוהג לבקר, כגון תחרותיות, תוכניות המבוססות על חיזוקים חיוביים ועונשים, משמעת מסורתית, מבחנים תקניים, ציונים, שיעורי בית, ושיטות החינוך הרגילות בבתי הספר.
קון נולד וגדל במיאמי, פלורידה.
יש לו תואר ראשון בחינוך מאוניברסיטת בראון ותואר שני במדעי החברה מאוניברסיטת שיקגו, ובעברו הוא היה מורה בבתי ספר תיכוניים ובמכללות במסצ'וסטס ופנסילבניה.
כיום הוא גר בבוסטון, יחד עם אשתו ושני ילדיו.
הוא חוקר באופן עצמאי ואינו קשור רשמית לאף מוסד אקדמאי.
תפיסתו החינוכית של קון נחשבת פרוגרסיבית, והוא הושפע רבות מג'ון דיואי וז'אן פיאז'ה.
מגזין Time תיאור אותו כ"מבקר הרהוט ביותר של ההתמכרות של החינוך למבחנים וציונים".
הוא מאמין בקונסטרוקטיביזם חברתי, שרואה בתהליך הפקת הידע האנושי תהליך של יצירת או הבניית מציאות חדשה ולא שיקוף או גילוי של מציאות קיימת.
הוא גורס שיש ללמד ידע "בהקשרו ולמען מטרה מסוימת".
קון כתב גם שהלימוד צריך להיות מאורגן סביב "בעיות, פרויקטים ושאלות, במקום סביב רשימת עובדות, מיומנויות ודיסציפלינות מופרדות." בהתאם לאמונה זו, קון מאמין שלתלמידים צריכה להיות האפשרות לבטא את דעותיהם, ולהשפיע בצורה משמעותית על תוכנית הלימודים, מבנה הכיתה, צורת ההערכה, היחס לבעיות משמעת, ועוד.
קון ביקר בחריפות מספר היבטים של החינוך המסורתי שבא לידי ביטוי במערכת החינוך כיום.
לדידו, מטרת ניהול הכיתה והיחס למשמעת ממוקדת בהפקת צייתנות מהתלמידים, במקום להיות ממוקדת ביצירת אכפתיות ויכולת לפתור בעיות בצורה אחראית.
הוא גם גינה את אלו התומכים בשימוש במבחנים תקניים על מנת למדוד תוצאות, וטען שמבחנים אלו מנציחים את הפערים החברתיים, בכך שילדים עשירים יכולים להתכונן טוב יותר למבחנים אלו, על ידי שימוש במורים פרטיים.
קון גם ביקר את השימוש בשיעורי בית בבתי הספר, בהתבסס על מחקרים שהוכיחו שאין תועלת משיעורי בית, מבחינה אקדמית ומבחינות אחרות.
בעוד שספרו משנת 2005, Unconditional Parenting (הורות ללא תנאים), היה ספרו הראשון שעסק בנושא ההורות וגידול ילדים, הוא הקדיש לנושא 2 פרקים כבר בשנת 1993, בספרו Punished By Rewards (נענשים על ידי פרסים).
בספר זה הוא עוסק בצורך של הורים לקחת בחשבון ולזכור תמיד את מטרותיהם לטווח הארוך בגידול ילדיהם, כגון לעזור להם לגדול ולהיות בני אדם אחראים ואכפתיים, במקום לחתור למטרות מיידיות יותר, כגון צייתנות להורים.
השאלה המרכזית, לטענתו, היא "מה ילדים צריכים - ואיך אנחנו עונים על צרכים אלו?".
בהתאם לכך, קון מקדם גישה לה הוא קורא "לעבוד עם", שהיא גישה העומדת בניגוד לגישה המבוססת על עונשים וחיזוקים חיוביים, ובאופן כללי יותר, התמקדות בהתנהגות ולא במניעים ובערכים שעומדים בבסיס ההתנהגות, לה הוא קורא "לעשות ל".
אחד המאמרים הפופולריים ביותר של קון נקרא "חמש סיבות למה כדאי להפסיק להגיד לילדים "כל הכבוד"".
במאמר זה טוען קון ששבחים, כמו צורות אחרות של תמריצים חיצוניים, נוטים לחתור תחת המחויבות של הילדים לאותו הדבר שבגינו קיבלו שבח.
הוא מביא כדוגמה מחקר שנערך באוניברסיטת טורונטו, בו התקבלה התוצאה שילדים צעירים שקיבלו שבחים לעיתים קרובות על מעשים נדיבים נטו להיות פחות נדיבים באופן יומיומי מאשר ילדים אחרים.
מאוחר יותר, קון הרחיב את הביקורת וטען שחיזוק חיובי, כמו סוגים מסוימים של "תוצאות" עונשיות, מצטברים לצורה של "הורות על תנאי", בה האהבה הופכת להיות תלויה בריצוי או ציות להורה.
שני ספרים של קון, No Contest (ביטוי באנגלית שמשמעו הפסקת תחרות מסיבות שאינן בשליטת המשתתפים) משנת 1986, ו"נענשים על יד פרסים" משנת 1993, התייחסו לתחרותיות ו"ביהביוריזם פופולרי" במקומות עבודה, כמו גם במשפחות ובתי ספר.
שני הספרים משכו תשומת לב רבה בחוגי עולם העסקים, במיוחד כאשר ויליאם אדוארדס דמינג, שנחשב לאבי "בשורת האיכות" בארגונים ומקומות עבודה, אימץ את העמדות המובאות בספרים אלו.
דמינג אמר על קון: "אנחנו היינו בכלא עקב חינוך מוטעה.
על ידי ההבנה ששיתוף פעולה הוא התשובה, ולא תחרות, אלפי קון פותח עולם חדש של חיים.
אני אסיר-תודה לו בצורה עמוקה."
קון הרצה על ניהול בכנסים ומקומות עבודה רבים, בייחוד במהלך שנות ה-90 של המאה ה-20, ועבודתו נדונה רבות במגזינים חשובים רבים כגון ה-Harvard Business Review, ה-CFO Magazine, ועוד.
באחד המאמרים הוא תואר כ"מבקר האמריקאי הנושך ביותר של רעיון הכסף כאמצעי הנעת עובדים".
אלפי אוון אלן הוא שחקן אנגלי.
מוכר בעיקר בשל גילום תיאון גרייג'וי בסדרה "משחקי הכס", עליו היה מועמד לפרס אמי בשנת 2019.
אלן נולד ברובע האמרסמית', לונדון שבממלכה המאוחדת למשפחה נוצרית-אנגלית.
אביו הוא הזמר והשחקן קית' אלן ואימו היא אליסון אוון, מפיקת סרטים.
הוא אחיה הקטן של הזמרת לילי אלן.
השיר "אלפי" מאלבומה הראשון נכתב עליו.
אלן למד בקולג' סיינט ג'ון בפורטסמות' ובקולג' לאומנויות בהמפסטד.
הופעתו הראשונה של אלן הייתה במופע הקומי בערוץ 4, "You Are Here", שנכתב על ידי מאט לוקאס ודייוויד ואליאמס.
באותה שנה הופיע עם אחותו לילי בסרט "אליזבת", שהופק על ידי אמם.
עבודותיו הראשונות כוללות את הסרט "הסוכן קודי באנקס 2: היעד לונדון", שבוים על ידי דודו, קווין אלן, והסרט "כפרה".
ב-31 בינואר 2008 החליף את דניאל רדקליף במחזה "סוס" (Equus) בסיבוב הופעות ארצי.
באפריל 2009 הופיע בקליפ של להקת מאדנס, "Dust Devil".
להכרה בינלאומית זכה כאשר לוהק כתיאון גרייג'וי בסדרה "משחקי הכס" של רשת HBO.
במקביל, הופיע בסרט "Confine" ב-2012 ובשנת 2013 בסרט "Plastic".
בשנת 2018 שיחק בסרט "הטורף", מדע בדיוני-אימה, אשר מהווה הרביעי מסדרת הסרטים של "הטורף".
אלפין A108 היא מכונית ספורטיבית בתצורות קופה וקבריולה אשר יוצרה על ידי יצרנית מכוניות המרוץ והספורט הצרפתית "אלפין" אשר יוצרה בין השנים 1959–1964.
דגם ה-"אלפין A108" הוצג לראשונה בסלון המכוניות של פריז בשנת 1959.
דגם ה-"אלפין A108" בנוי ממרכב עשוי מפיברגלאס.
2 דלתות - קופה - 4 מושבים
חברת ייצור מכוניות הספורט "אלפין" (שם מלא בצרפתית: Societe Anonyme des Automobiles Alpine) נוסדה בשנת 1953 על ידי Jean Rédélé.
בשנת 1973 חברת המכוניות הצרפתית רנו השתלטה על חברת "אלפין".
לאחר השתלטות חברת רנו, שמה של החברה המשותפת שונה ל-"Alpine Renault"
אלפין MR5 היא מכונית מרוץ מסוג "פורמולה 5000" אשר יוצרה על ידי יצרנית מכוניות הספורט והמרוץ Elfin" Sports Cars" ה-אוסטרלית בין השנים 1971–1972.
סך הכול יוצרו 4 יחידות.
"אלפין MR5" מנצחת במרוצי מכוניות "פורמולה 5000"
בין השנים 1974 - 1973 נהג המרוצים האוסטרלי "John McCormack" הגיע למקום הראשון בדגם "אלפין MR5" בארבעה מרוצי מכוניות.
מרוץ המכוניות: "New Zealand Grand Prix" (ניו זילנד, 1973)
מרוץ המכוניות: "New Zealand Grand Prix" (ניו זילנד, 1974)
מרוץ המכוניות: "Lady Wigram Trophy" (ניו זילנד, 1974)
מכוניות בעלות מושב יחיד הן בדרך כלל מכוניות הספורט הקיצוניות והמהירות ביותר בעולם המרוצים.
בדרך כלל הן בעלות גלגל חשוף (Open wheel - שאינו מכוסה על ידי גוף המכונית) ושלדה מחומרים קלים וקשיחים.
נפח מנוע - עד 5 ליטר
"אלפיים עשרים ושלוש." (ידוע בשם 2023) הוא אלבומה החמישי של הזמרת והיוצרת איה כורם.
את סיפור המסגרת לאלבום כתבה כורם ביחד עם העיתונאי שי רינגל, והלחינה יחד עם בן זוגה, המוזיקאי והמפיק אדם בן אמיתי, אשר גם עיבד את האלבום.
האלבום יצא בשנת 2016 בהוצאה עצמאית ובמימון המונים, זכה בפרס אקו"ם ויצאו ממנו חמישה סינגלים.
האלבום יצא לחנויות לאחר המאבק המשפטי של כורם מול חברת התקליטים "עננה", בה הייתה חתומה עד שנת 2023. בשנת 2015, שוחררה כורם מהחוזה בחברה והחלה עבודה על אלבום הקונספט.
את מרבית מימון האלבום גייסה כורם דרך אתר מימון ההמונים "הדסטארט".
הקמפיין גייס 106% מסכום הגיוס (150 אלף שקלים).
העבודה עליו ארכה כשנה וחצי והוא יצא ב-8 בספטמבר 2016.
עטיפת האלבום וחוברת המילים הורכבו מתמונות (זיכרונות) אשר שלחו משתתפי קמפיין המימון, כחלק מקונספט האלבום.
את האלבום ליווה רומן גרפי המגולל את סיפור המסגרת של האלבום באיורו של גד טש.
הוא אלבום קונספט בעל אלמנטים של מדע בדיוני, אימה דיסטופית ומתח.
הוא משלב מוזיקה ממגוון סגנונות כגון פופ, רוק, ראפ, אופרה ועוד.
הוא מורכב משני חלקים ומגולל את סיפורו של אלכס, אדם החי בגרסה בדיונית של שנת 2023 ומתפרנס ממכירת המחשבות שלו ללשכה לאיכון ומחקר.
מכירת המחשבות מתבצעת באמצעות מכשיר המורכב על ראשו של אלכס, שולף את המחשבות והזיכרונות המעניינים ומוחק אותם ממוחו.
אלכס מרוצה מאוד מעבודה זו, המפנה לו מקום בראש, ומתכנן לכתוב ספר.
בעקבות מכתב ישן שמצא בחבילה ששלחה לו אמו, מגלה אלכס כי נשכחה ממנו האהבה הראשונה שלו והוא יוצא בחיפושים אחריה המובילים אותו אל משרדי הלשכה לאיכון ומחקר, לשירות לקוחות ממוחשב, אל דילר מחשבות ואל מפגשים מטלטלים עם העבר שלו.
באלבום משתתפים 14 אמנים וכורם עצמה שרה את השיר האחרון בלבד.
בין השירים משולבים קטעי קישור אשר קורא יובל מסקין.
האלבום עובד לגרסת במה לראשונה ב-12 בדצמבר 2016 ומאז עולה מדי חודשיים כהפקה עם עיבודים משתנים ואורחים מתחלפים.
בהופעות התארחו אמנים מהאלבום כמו גם דנה ברגר, יעל דקלבאום, שלום גד, ג'ימבו ג'יי, עדי אולמנסקי, אסתי זקהיים ועוד.
מההופעה יצא סינגל לשיר "אני לא אמכור אותי" בביצוע איה כורם ואפרת גוש.
אלפין A110-50 היא מכונית קונספט, בתצורת מכונית מרוץ אשר הוצגה בשנת 2012 על ידי יצרנית הרכב הצרפתית רנו, לאחר שהשתלטה על Alpine automobile .
הדגם בנוי מסיבי פחמן מחוזק פולימר "Carbon fiber reinforced polymer" .
הגה - כולל מסך צבעוני.
מנוע אחורי מרכזי - 3.5 ליטר.
הגוף האווירודינמי של הדגם עוצב באמצעות תהליך הנקרא "דינמיקה נוזל חישובית" ("Computational fluid dynamics" ).
אלפי ארקורי הוא זמר-יוצר אוסטרלי.
אלפי נולד למשפחה איטלקית בקמדן שבמדינת ניו סאות' ויילס שבאוסטרליה.
הוא אדריכל מוסמך, ויצא מהארון בפני משפחתו ב-2013, כשהיה בן 24.
אלפי השתתף בעונה החמישית של The Voice האוסטרלי.
הוא הגיע עד לגמר וזכה במקום הראשון.
ב-29 ביולי 2016, הוא הוציא את אלבום המוזיקה הראשון שלו Zenith.
ב-9 בפברואר 2019, אלפי ניסה לייצג את אוסטרליה באירוויזיון 2019, ובכך הוא נרשם לקדם האירוויזיון האוסטרלי Eurovision - Australia Decides ושם הוא ביצע את השיר "To Myself".
הוא הגיע למקום ה-5 מתוך 10, ובכך לא ייצג את אוסטרליה באירוויזיון כלל.
ב-12 ביולי 2019, נודע כי אלפי ייצג את אוסטרליה בפסטיבל הבמה המוזהבת.
הוא היה שותף ליצירת השיר "Running" של סנדרו ניקולס, השיר שהיה אמור לייצג את קפריסין באירוויזיון 2020, שבוטל בגלל מגפת הקורונה.
אלפין סוג 3 קלאבמן (באנגלית : Elfin Type 3 Clubman) היא מכונית ספורט בתצורת רודסטר מתוצרת "Elfin Sports Cars" האוסטרלית אשר יוצרה בין השנים 2007–1998
מנוע טויוטה סדרה "Toyota A engine" סוג מנוע "4A-LC".
אלפין סוג 100 מונו היא מכונית מרוץ חד-מושבית מתוצרת "Elfin Sports Cars" האוסטרלית אשר יוצרה בין השנים 1964–1969 במטרה להשתתף ב"מרוצי פורמולה 1.5 ליטר" שנערכו באוסטרליה ("Australian 1½ Litre Formula" )
היסטוריה דגם "אלפין סוג 100 מונו"
השם "מונו" (מלשון "מונוקוק") ניתן לדגם בגלל מבנהו – "גוף אחיד".
בשנת 1963 החל נהג ומעצב מכוניות המרוץ גארי קופר ("Garrie Cooper" ) לעבוד על תכנון "מונוקוק" מהפכני של מכונית שנועדה לשלוט בקבוצת המרוץ האוסטרלית של 1.5 ליטר ("Australian 1½ Litre Formula" ).
יצרנית מכוניות "לוטוס" ("Lotus Cars" ) כבר בנו את המונוקוק של פורמולה 1 בניצוחו של קולין צ'פמן ("Colin Chapman" ) אך הרעיון היה עדיין בחיתוליו.
מבנה המונוקוק הסיר את הצורך במארז מסגרת הצינור "Superleggera" המסורתי, ורתם מסגרת פלדה קלילה מאוד, אליה חוברו לוחות אלומיניום למבנה נוקשה מאוד.
המבנה המוגמר שקל בערך 80 ק"ג פחות מהצינור הממוסגר שהחליף.
באופן ייחודי, החלק החלול של גוף הרכב היה אטום כדי לשמש כמכל הדלק.
דגם ה"אלפין מונו" ערך את הופעת הבכורה שלו בתערוכת מכוניות המרוץ במלבורן באוגוסט 1964.
אלפין A106 היא מכונית ספורטיבית בתצורות קופה וקבריולה אשר יוצרה על ידי יצרנית מכוניות המרוץ והספורט הצרפתית "אלפין" אשר יוצרה בין השנים 1961–1955.
דגם ה-"אלפין A106" בנוי ממרכב עשוי מפיברגלאס.
2 דלתות - קבריולה, הדגם הוצג לראשונה באוקטובר 1957 בתערוכת הרכב של פריז
רכיבים מכניים ל-"אלפין A106" נלקחו מדגם הקטר שבו מתוצרת רנו
אלפין MS8 סטרימליינר היא מכונית ספורט בתצורת רודסטר מתוצרת "Elfin Sports Cars" האוסטרלית אשר מיוצרת משנת 2006.
דגם "אלפין MS8 סטרימליינר" הוצג לראשונה בתערוכת המכוניות הבינלאומית האוסטרלית במלבורן ("Australian International Motor Show" ) בשנת 2004.
בלמים: 4 בלמי דיסק מחוררים ומאווררים.
גרסת מכונית מרוץ: מושב לנהג בלבד, ביולי 2006 מחיר הדגם עמד על 119,990 דולר.
אלפין 622/623 היא סדרת מכוניות מרוץ מתוצרת "Elfin Sports Cars" האוסטרלית.
דגם "אלפין 622" יוצר בין השנים 1972–1974, פותח להשתתף בקטגוריית מרוצי "Australian Formula 2" , יוצרו 6 יחידות.
דגם "אלפין 623" יוצר בין השנים 1973–1974, פותח להשתתף בקטגוריית מרוצי "Australian Formula 3" , יוצרו 8 יחידות.
אלפין MS8 קלאבמן היא מכונית ספורט בתצורת רודסטר מתוצרת "Elfin Sports Cars" האוסטרלית אשר מיוצרת משנת 2006.
רודסטר (דגם הרודסטר כולל שמשה קדמית מלאה, לוחות דלת נשלפים)
שלדה: מסגרת חלל רב-צינורית מורכבת בעבודת יד.
דיפרנציאל עם הפרש החלקה מוגבלת ("Limited-slip differential" )
בלמים - 4 בלמי דיסק, בלמי דיסק מחורצים ומאווררים מלפנים
בבריטניה הדגם משווק משנת 2007.
מתלה קדמי עם עצמות עצה משענת כרום מוליות, לא שוויוניות
מתלה אחורי עצמאי לחלוטין עם עצמות עצה משענת עליונות ותחתונות פלוס התאמת קישור הבוהן
מפרקי קפיץ עלים מתכווננים לחלוטין
זקפי סגסוגת אלפין (קדמיים ואחוריים), מתכווננים לחלוטין, לקאמבר גלגלית ובוהן
סליל מעל בולמי זעזועים של קוני, מתכוונן לגבשושיות וחבטות, ריבאונדים וגובה הנסיעה
תיבת דוושות סגסוגת מתכווננת לחלוטין עם כוונון הטיית בלם.
אלפיזאוריים (שם מדעי: Alepisauridae; מילולית: "לטאות חסרות קשקשים") היא משפחה של דגי גרם מהסדרה דגי-לטאים החיים ברחבי האוקיינוסים השונים.
במראם הם דומים ללטאות, במבנה הלסתות וצורת הגוף.
משפחה זו מכילה סוג בודד - אלפיזאורוס (Alepisaurus) ובו שני מינים.
מינים אלה נודדים לאורך מרבית האוקיינוסים, למעט באזורי הקוטב, אם כי נתפסו כמה פרטים בגרינלנד.
לרוב הם נימשים מספינות לדיג טונה, או כשהם נסחפים מתים לחופים.
דגים אלה הם טורפים שיכולים להגיע לאורך 215 סנטימטרים ולמשקל של 10 קילוגרם.
הם בעלי לסתות מוארכות בעלות שורות של שיניים חדות והם טורפים יעילים עם גוף הידרודינמי בעל סנפיר גב דמוי-מפרש קוצני (בדומה למפרשן) המתאים לתאוצה אחרי טרף של דגים אחרים או יצורי ים דומים.
דגים אלה בעלי עיניים גדולות וראייה טובה גם בתנאי חשיכה, תכונה חשובה מאחר שהם חיים לרוב בעומק של מעל 2 קילומטרים מתחת פני הים.
למשפחה זו שייכים רק 2 מינים:
אלפיה של אבן מאלכ הוא ספר דקדוק ערבי מחורז שנכתב על ידי אבן מאלכ במאה ה-13. הכותרת המלאה שלו היא אל-ח'ולאסה אל-אלפיה.
לפי ההיסטוריון אל-מקרי, אלפיה נכתב כחיקוי של א-דורה אל-אלפיה של אבן מועטי א-זוואווי.
לפחות 43 פירושים נכתבו לחיבור הזה, שהיה אחד משני היסודות העיקריים של החינוך למתחילים בחברות ערביות עד המאה ה-20. במאה ה-20 החלו מערכות חינוך דתיות להיות מוחלפות בקולוניאליות (כמו בתי הספר הצרפתיים במרוקו).
יחד עם אל אג'ורומיה, האלפיה היה אחד הספרים הראשונים לשנן על ידי תלמידים בבתי ספר דתיים לאחר הקוראן.
הספר הזה נמצא עדיין בשימוש בדארים המסורתיים, מערכת החינוך האסלאמית במסג'יד, במדינת קרלה בדרום הודו וגם בפנימיות אסלאמיות מסורתיות באינדונזיה.
אלפין פורמולה 1 היא קבוצת מרוצים המתחרה באליפות הפורמולה 1. הקבוצה, בבעלות קבוצת רנו, הצטרפה לאליפות בעונת 2021 במקומה של קבוצת רנו מתוך מטרה לקדם את מותג רכבי הספורט של החברה, אלפיין.
רנו פעילה באליפות הפורמולה 1 מאז שנת 1977 במגוון של צורות.
לאורך השנים שינתה הקבוצה מספר פעמים את שמה.
בסוף שנת 2015 רכשה רנו את הקבוצה מידי חברת האחזקות ג'ני קפיטל שהריצה אותה תחת השם לוטוס ושינתה את השם ל"רנו ספורט".
לקראת עונת 2021 שינתה הקבוצה את שמה לאלפין.
פרננדו אלונסו, שזכה בעבר פעמיים באליפות הנהגים יחד עם רנו, שב לעונת הבכורה של הקבוצה לאחר שנתיים של היעדרות מהאליפות, לצידו של אסטבן אוקון.
סיריל אביטבול, שניהל את קבוצת רנו הודיע על עזיבת הקבוצה עם המעבר לאלפין.
במקומו הגיע לקבוצה דויד בריביו, שהיה מנהל קבוצת סוזוקי באליפות ה-MotoGP.
אלונסו נאלץ לפרוש במהלך המרוץ הראשון לאחר ששברים שהיו על המסלול גרמו להתחממות המנוע.
סבסטיאן פטל התנגש באוקון, שסיים את המרוץ במקום ה-13. למרות הפתיחה החלשה, הקבוצה צברה נקודות ב-15 המרוצים הבאים, כולל ניצחון של אוקון בגרנד פרי הונגריה.
בינואר 2022 מנהל הקבוצה, מרסין בודקובסקי, ואלן פרוסט שהיה דירקטור בקבוצה עזבו את תפקידם.
אוטמר שפנאואר התמנה למנהל הקבוצה בהמשך אותו החודש.
בפברואר 2022, חתמה חברת BWT האוסטרית על הסכם כנותנת חסות ראשית של הקבוצה.
בגרנד פרי קנדה סיים אלונסו את מקצה הדירוג במקום השני אחרי מקס ורסטאפן.
במרוץ עצמו הוא סיים רק במקום התשיעי.
אוקון השיג את התוצאה הטובה של העונה כשסיים רביעי במקסיקו.
לאחר קרב צמוד עם מקלארן הצליחה הקבוצה לעקוף אותה ולסיים במקום הרביעי באליפות היצרנים.
בחודש אוגוסט הודיע אלונסו על עזיבת הקבוצה ומעבר לקבוצת אסטון מרטין לקראת עונת 2023. אלפין מיהרה להכריז על החתמתו של פיאסטרי, נהג האקדמיה של הקבוצה, כמחליף לאלונסו.
פיאסטרי, מצידו, מיהר לפרסם הודעה בה הוא מכחיש שחתם על חוזה עם הקבוצה והודיע שלא יתחרה עבור אלפין אלא עבור קבוצת מקלארן.
בעקבות ההחלטה הוחתם פייר גאסלי במקומו של אלונסו.
ביולי 2023 הוחלף לורן רוסי בתפקיד מנכ"ל אלפין על ידי פיליפ קריאף.
במהלך סוף השבוע של גרנד פרי בלגיה הודיעה הקבוצה כי אוטמר שפנאואר, מנהל הקבוצה, ואלם פרמאן, המנהל הספורטיבי, יעזבו את תפקידם מיד לאחר המרוץ.
פאט פריי, המנהל הטכני, יעזוב בסיום העונה.
אלפין סיימה את העונה במקום השישי באליפות היצרניות, בעוד גאסלי ואוקון היו במקום ה-11 וה-12, בהתאמה, בדירוג הנהגים.
על פי הדיווחים, הצוות איבד כחצי שנייה להקפה בממוצע מכיוון שיחידת הכוח של רנו פיגרה מאחורי מתחרותיה.
אלפין שמרה על צמד הנהגים של גאסלי ואוקון גם בעונת 2024. בגרנד פרי של בחריין, הקבוצה סיימה את המירוץ במקום ה-17 וה-18. לאחר המירוץ, הקבוצה פרסמה כי המנהל הטכני מאט הרמן וראש מחלקת האווירודינמיקה דירק דה באר יעזבו את הצוות.
כמה ימים לאחר מכן, דווח כי בוב בל יעזוב את תפקידו כיועץ באלפין כדי להתאחד עם פרננדו אלונסו באסטון מרטין
אלפין השיגה את הנקודות הראשונות לעונה בגרנד פרי של מיאמי, שם אוקון סיים במקום העשירי.
בגרנד פרי של מונקו, אוקון התנגש בגסלי במהלך ניסיון עקיפה בהקפה הראשונה, מה שהביא לפרישתו המוקדמת מהמירוץ.
אוקון קיבל עונש של חמישה מקומות בגראנד פרי הקנדי.
שבוע לאחר מכן, הודיעה אלפין כי אוקון יעזוב את הקבוצה בתום העונה לאחר סיום החוזה בין הצדדים.
במהלך סוף השבוע של הגראנד פרי הבלגי, אלפין הודיעה שגם מנהל הקבוצה ברונו פאמין יסיים את תפקידו ויעבור לחטיבת הספורט המוטורי הראשית של רנו.
את פאמין החליף אוליבר אוקס.
גרנד פרי ברזיל התנהל תחת גשם.
דגל אדום שיצא במהלך המרוץ יצר שינוי בסדר הנהגים - אוקון עלה למקום השני וגאסלי לשלישי, מקומות בהם סיימו המרוץ.
בעקבות הפודיום הכפול עלתה הקבוצה מהמקום התשיעי באליפות היצרנים למקום השישי.
ג'ק דוהאן, חבר האקדמיה של הקבוצה, הוכרז כמחליפו של אוקון לקראת עונת 2025. בתחילת דצמבר הודיעה אלפין כי אוקון לא ייקח חלק במרוץ סיום העונה ובמקומו יערוך דוהאן את הופעת הבכורה שלו באליפות.
ב-30 בספטמבר 2024, רנו הודיעה רשמית על ההחלטה להפסיק את הייצור של מנועי פורמולה 1 החל מעונת 2026, שבה נכנסות לתוקפן תקנות חדשות..
הקבוצה תרכוש את המנועים של מקבוצת מרצדס.
בתחילת חודש מאי הודיע אוקס על התפטרותו מניהול הקבוצה.
את מקומו תפס פלאביו בריטורה.
למחרת היום הודיעה הקבוצה על החלפתו של ג'ק דוהאן בפרנקו קולפינטו לחמשת המרוצים הבאים.
קולפינטו המשיך להתחרות עד לסיום העונה, אך לא צבר נקודות.
הקבוצה דורגה במקום האחרון באליפות היצרנים עם 22 נקודות.
‡ – חצי מהנקודות חולקו מאחר שלא הושלמו 75% מההקפות המתוכננות.
אלפי האלנד (בנורווגית: Alfie Haaland; נולד ב-23 בנובמבר 1972) הוא כדורגלן עבר נורווגי ששיחק בעמדת המגן הימני.
בנו הוא הכדורגלן ארלינג האלנד, המשחק במנצ'סטר סיטי.
האלנד נולד בסטוונגר וגדל בבריין הסמוכה.
בגיל 7 התחיל לשחק בקבוצת הילדים המקומית והתקדם במדיה עד לקבוצה הבוגרת, אליה הצטרף ב-.
בשנת חתם בנוטינגהאם פורסט האנגלית.
את הופעת הבכורה שלו בקבוצה ערך נגד לסטר סיטי.
ביולי , האלנד הצטרף ללידס יונייטד.
ב-9 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה במשחק הליגה נגד ארסנל.
במשחק הליגה נגד מנצ'סטר יונייטד פצע את רוי קין ברצועה הצולבת.
ב-26 בדצמבר 1997 הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 3-1 לליברפול.
בתקופתו בלידס היה שותף לעלייה של המועדון לחצי גמר גביע אופ"א.
בשנת חתם במנצ'סטר סיטי תמורת 2.5 מיליון פאונד.
באפריל הורחק במהלך הדרבי של מנצ'סטר לאחר היתקלות עם רוי קין.
אולם לפי האלנד, היתקלות זו גם גרמה לפציעה בברכו של האלנד.
ביולי הודיע על פרישה מכדורגל בגיל 29 עקב פציעה בברך.
האלנד אף הודיע על כוונתו לתבוע את רוי קין ומנצ'סטר יונייטד, אולם לאחר שהוכח כי אין קשר בין אותה כניסה לפציעה, האלנד חזר בו מכוונתו.
האלנד יצא מפרישה לאחר שמונה שנים, כדי לשחק במועדון רוסלנד BK שבסיסו בבריין בליגה הנורווגית השלישית באוגוסט 2011. הוא פרש שוב ב-2013.
בינואר האלנד ערך את הופעת הבכורה שלו נבחרת נורווגיה במשחק ידידות נגד .
במהלך השנה נכלל בסגל הנבחרת לקראת מונדיאל 1994.מאוחר יותר הוא נבחר בסגל של נורווגיה למונדיאל 1994, שם שיחק את המשחקים מול ו.
האלנד הוא מבין הכדורגלנים הבודדים ששיחקו בנבחרת ומעולם לא שיחק בליגת העל הנורווגית.
זכה 4 פעמים ברציפות בתואר ספורטאי השנה בייוון (2015–2018).
באליפות אירופה שנערכה בברלין, גרמניה בשנת 2011 זכה במדליית ארד בתרגיל טבעות בתוצאה של 15.675 נק', אחרי מתעמלים מרסיה קונסטנטין פלוז'ניקוב (15.850 נק') ואלכסנדר בלנדין (15.775 נק').
באליפות העולם שנערכה בגלאזגו, סקוטלנד 2015 זכה במדליית זהב בתרגיל טבעות בתוצאה של 15.800 נק', לפני המתעמלים מהרפוליקה העממית של סין יואו האו (15.733 נק') וליו יאנג (15.700 נק').
באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו זכה במדליית זהב בתרגיל טבעות בתוצאה של 16.000 נק', לפני האלוף האולימפי היוצא ארתור זנטי מברזיל (15.766 נק') ודניס אבליאזין מרוסיה (15.700 נק').
באליפות העולם שנערכה במונטריאול, קנדה בשנת 2017 הגן על תוארו וזכה במדליית זהב בתרגיל טבעות בתוצאה של 15.433 נק', לפני דניס אבליאזין (15.333 נק') וליו יאנג (15.266 נק').
באליפות העולם שנערכה בדוחה, קטר בשנת 2018 זכה בפעם השלישית ברציפות במדליית זהב בתרגיל טבעות בתוצאה של 15.366 נק', לפני ארתור זנטי (15.100 נק') ומרקו לודאדיו (14.900 נק').
באליפות העולם שנערכה בשטוטגרט, גרמניה בשנת 2019 סיים במקום רביעי בתרגיל טבעות בתוצאה של 14.733 נק'.
באולימפיאדת טוקיו זכה במדליית ארד בתרגיל טבעות בתוצאה של 15.200 נק', אחרי המתעמלים מהרפוליקה העממית של סין ליו יאנג (15.500 נק') ויואו האו (15.300 נק') ולא הצליח להגן על תוארו.
באליפות אירופה שנערכה באנטליה, טורקיה באפריל זכה במדליית כסף בתרגיל טבעות בתוצאה של 14.733 נק', אחרי אדם אסיל מטורקיה (14.933 נק') ואהאגן דווטיטן מארמניה (14.733 נק').
באליפות העולם שנערכה באנטוורפן, בלגיה באוקטובר 2023 זכה במדליית כסף בתרגיל טבעות בתוצאה של 15.066 נק', אחרי ליו יאנג (15.233 נק') ולפני יואו האו (14.833 נק'), שניהם מהרפובליקה העממית של סין.
באליפות אירופה שנערכה ברימיני, איטליה זכה במדליית זהב בתרגיל טבעות בתוצאה של 15.000 נק', לפני ניקיטה סימונוב מאזרבייג'ן (14.900 נק') ואדם אסיל (14.900 נק').
באולימפיאדת פריז זכה במדליית ארד בתרגיל טבעות בתוצאה של 15.100 נק', אחרי ליו יאנג (15.300 נק') וזו ג'ינגיואן (15.233 נק'), שניהם מהרפובליקה העממית של סין.
פטרוניאס הפך למתעמל הראשון שזוכה בשלוש מדליות אולימפיות בתרגיל הטבעות.
באליפות אירופה שנערכה בלייפציג, גרמניה במאי זכה במדליית זהב בתרגיל טבעות בתוצאה של 14.400 נק', במשותף עם אדם אסיל ולפני ארתור אבסטיאן מארמניה (14.366 נק').
באליפות העולם שנערכה בג'קרטה, אינדונזיה באוקטובר סיים במקום חמישי בתוצואה של 14.300 נק'.
ביולי 2019 התחתן פטרוניאס למתעמלת היוונייה וסיליקי מילוסי ולהם שתי בנות.
בשנים 2015–2018 זכה בתואר ספורטאי השנה בייוון.
אלפי שון דיוויין הוא כדורגלן אנגלי המשחק בעמדת הקשר ההתקפי בקבוצת פרסטון נורת' אנד בהשאלה מטוטנהאם הוטספר.
דיוויין גדל במחלקות הנוער של ליברפול, ויגאן את'לטיק וטוטנהאם הוטספר.
ב-10 בינואר 2021 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של טוטנהאם הוטספר, בניצחון 0–5 על מארין במסגרת הסיבוב השלישי של גביע ה-FA לעונת .
ב-25 באוגוסט 2023 הושאל דיוויין לפורט וייל מהפוטבול ליג הראשונה למשך עונת .
ב-17 בינואר 2024 הושאל לפליימות' ארגייל.
ב-4 בספטמבר 2024 הושאל דיוויין אל וסטרלו, ב-14 בספטמבר עלה במחצית להופעת בכורה בתיקו נגד אנדרלכט.
ב-8 באוגוסט 2025 הושאל לעונה אחת לפרסטון נורת' אנד.
דיוויין נכלל בסגל נבחרת אנגליה עד גיל 20 לטורניר גביע העולם עד גיל 20 בשנת 2023, וערך ארבע הופעות בטורניר, בהן הבקיע שני שערים.
אלפין A525 היא מכונית פורמולה 1 שתוכננה ופותחה על ידי קבוצת אלפין כדי להתחרות בעונת 2025 של פורמולה 1. זוהי מכונית הפורמולה 1 החמישית שפותחה על ידי אלפין מאז ששינתה את שמה מרנו.
ב-A525 נוהגים פייר גאסלי, בעונתו השלישית בקבוצה, ו"מושב ברוטציה" המורכב מהנהג הטירון ג'ק דוהאן, שהתחרה עם הקבוצה מאוסטרליה ועד גרנד פרי מיאמי, ומפרנקו קולפינטו, שהחליף את דוהאן החל מגרנד פרי אמיליה-רומאניה לחמישה מרוצים.
אלפין חשפה את המכונית באירוע "F1 75 Live" ב-18 בפברואר 2025. צביעת המכונית דומה במידה רבה ל־A521, עם חזרתו של צבע המרוצים הלאומי הצרפתי, כחול צרפת , שהופיע במכונית זו, והדגשים ורודים על הכיתוב של חברת BWT בצדי המכונית ובחזיתה.
אלפיוס פלץ' היה פוליטיקאי אמריקאי, אשר כיהן כמושל מישיגן החמישי וכסנאטור מטעם מישיגן.
פלץ' נולד ב-28 בספטמבר 1804 בעיירה לימריק שבמיין (שהייתה אז חלק ממסצ'וסטס).
הוא התייתם בגיל שלוש וגדל אצל סבו, אביג'ה פלץ', שלחם במלחמת העצמאות של ארצות הברית.
הוא למד באקדמיית פיליפס אקסטר שבעיר אקסטר, ניו המפשייר, ובשנת 1827 השלים את לימודיו בקולג' בודווין שבעיר ברונסוויק, מיין.
לאחר מכן למד משפטים, הוסמך לעריכת דין בעיר בנגור שבמיין, ועסק במקצוע בהולטון שבמיין בשנים 1830–1833.
בשנת 1833 עבר לעיר מונרו שבטריטוריית מישיגן והמשיך לעסוק בעריכת דין.
בשנת 1835 שימש כעוזרו הצבאי של הגנרל ג'וזף בראון בעת גיוס הכוחות לסכסוך הגבול בין אוהיו למישיגן, שנודע בשם "מלחמת טולדו".
פלץ' נבחר שלוש פעמים לבית הנבחרים של מישיגן וכיהן בו בשנים 1835–1837. בשנת 1838 מונה לנציב הבנקים של המדינה, תפקיד שממנו התפטר כעבור שנה.
בתפקיד זה פעל לחשיפת מעשי הונאה שנבעו מחוק בנקאות חופשי ("Wildcat Banking Law") שהוא עצמו התנגד לו, ואשר בוטל מאוחר יותר על ידי בית המשפט העליון של מישיגן לאחר שהוכרז כבלתי חוקתי.
בשנת 1842 כיהן לזמן קצר מאוד כחשב הכללי של המדינה, ולאחר מכן מונה לשופט בבית המשפט העליון של מישיגן, שם כיהן עד שנת 1845 – אז התפטר בעקבות בחירתו למושל.
פלץ' כיהן כמושל מישיגן בין השנים 1846–1847, ובמהלך כהונתו נערכו תיקונים בחוקים המדינתיים ובירת מישיגן הועברה לעיר לאנסינג.
פלץ' התפטר מתפקיד המושל ב־3 במרץ 1847 לאחר שנבחר לסנאט של ארצות הברית מטעם המפלגה הדמוקרטית.
הוא כיהן שם בשלושה קונגרסים רצופים – ה־30, ה־31 וה־32 – מ־4 במרץ 1847 עד 3 במרץ 1853. במהלך כהונתו היה יושב ראש ועדת הקרקעות הציבוריות במשך ארבע שנים.
במרץ 1853 מונה על ידי נשיא ארצות הברית פרנקלין פירס לחבר בוועדת תביעות הקרקע של מדינת קליפורניה, שתפקידה היה להסדיר תביעות קרקע ספרדיות ומקסיקניות בעקבות הסכם גואדלופה אידלגו, שסיים את מלחמת ארצות הברית–מקסיקו.
הוא כיהן כנשיא הוועדה עד שנת 1856. באותה שנה שב להתגורר בעיר אן ארבור שבמישיגן והתמודד ללא הצלחה על כהונה נוספת כמושל מול המועמד הרפובליקני קינסלי בינגהאם.
לאחר מכן חזר לעסוק בעריכת דין, ובין השנים 1879–1883 שימש כפרופסור למשפטים באוניברסיטת מישיגן.
פלץ' נפטר בביתו שבאן ארבור ב-13 ביוני 1896 בגיל 91 ונקבר בבית העלמין "פורסט היל" יחד עם רעייתו לוקרישה.
על שמו נקראו העיירה פלץ' שבמישיגן, וכן פארק פלץ' בקמפוס של אוניברסיטת מישיגן.
אלפקה (שם מדעי: Vicugna pacos), הנפוצה בדרום אמריקה, היא מין במשפחת הגמליים ואחד משני המינים בסוג ויקוניה, הידועה ביכולתה לירוק על יריביה בעת סכסוכים וגם להגנה.
אורך גופה כמטר אחד, משקלה הממוצע 60 קילוגרמים אך יכול להגיע עד ל-130 קילוגרמים, גובה כתפיה כמטר אחד עד 1.2 מטרים, ואורך הזנב 15 סנטימטרים.
משך הריון הוא אחד עשר חודשים ובסופו נולד ולד אחד.
האלפקה צמחונית וניזונה מצמחים ועשבים.
תוחלת חייה היא עשרים שנה ותפוצתה היא בפרו, צ'ילה ובוליביה שבאמריקה הדרומית.
כיום, מספר האלפקות בטבע אינו גבוה כבשנים עברו, והיא מגודלת גם בצורה מבויתת אצל האדם.
האלפקה נפוצה במרומי הרי האנדים מעל גובה של 3,000 מטרים, ונמצאת גם ברום של 4800 מטרים מעל פני הים.
צווארה ופניה דומים לאלה של גמל ואילו גופה נראה כגוף של כבש.
גופה מכוסה כולו בצמר ארוך ועדין, במיוחד בצווארה הארוך.
הרגליים מסתיימות בשתי אצבעות שקדמתן מכוסת פרסה וביניהן כריות ריפוד, עליהן היא דורכת בשעת פסיעתה.
בדומה לגמל החד דבשתי וגמל הדבשתיים המונגולי האלפקה התפתחה מיצור קטן בגודל ארנב.
עם התפצלות היבשות מיבשת העל פנגיאה החיות ששרדו היו אלה שהסתגלו והתאימו עצמן לתנאי החיים החדשים.
למשל, הגמלים במדבריות החמים והקרים פיתחו דבשת וצמר עבה במקומות הקרים, ואילו האלפקות והלמות פיתחו גוף קליל יותר לטיפוס בהרים וצמר מבודד וקל שלא יכביד עליהן.
שיניה של האלפקה, בדומה לציפורניים, גדלות לאורך כל חייה, וגודלן נשאר יציב בזכות השחיקה.
החלב מועט, אך סמיך ושמנתי.
הביוץ מתרחש בזמן ההזדווגות האורכת בין 40 דקות לשעה.
אין עונת ייחום, והריון יכול להתרחש בכל ימות השנה.
כ-10% מכלל האלפקות הם מסוג אלפקה סורית (עם שם "הר סורי" בדרום פרו).
האלפקה בויתה כבר על ידי בני אינקה.
בשרה נחשב טעים למדי, אך היא גודלה לצמר בלבד, ששימש לייצור גלימות למשפחת המלוכה וביגוד לשאר העם.
בימינו, נחשב הצמר לטוב וליקר ביותר בעולם בשל רכותו, והוא מבוקש מאוד במפעלים לייצור בדים.
האלפקות רועות בהרים, ובהַגיע עונת הגז, מורידים את העדרים מן ההרים ומכנסים אותם במכלאות.
הצמר הוא ענף יצוא חשוב בארצות האנדים ורבים מתושביהן עוסקים במלאכת הגז.
האלפקה והלמה בויתו על ידי האינדיאנים בהרים הגבוהים של רכס האנדים, כדוגמת בני האינקה, ושמשו להם כגמלים וככבשים: הן מספקות חלב ובשר למאכל, עורות, שומן למאור וגלליהן שימשו כחומר בעירה.
האלפקות משמשות בנוסף גם כבהמות משא.
שבטי האינדיאנים לוכדים אותן פעם בשנה כדי לגזוז את צמרן.
במצפה רמון נמצאת חוות אלפקות המגודלות לצמר ומשמשות גם כאטרקציה תיירותית.
לאלפקות יש מזג נוח ובעדרי האלפקות משמשות למות כ"כלבי שמירה".
אלפנט הוא אלבומו היחיד של יוסי אלפנט, אשר יצא בשנת 1991.
האלבום החל כדמו לאלבומו של אלפנט שנפטר טרם הושלמה מלאכת ההקלטה.
שותפו של אלפנט המפיק יואב שדמה קיבץ נגנים והשלים את הקלטת האלבום מספר חודשים מאוחר יותר.
התאמת המוזיקאים לשירי האלבום ורשימת הקרדיטים לכל אחד ואחד נקראת כליהוק אנושי מעניין המלהטט בין סגנונות מוזיקליים שונים.
בין הנגנים אפשר למצוא מוזיקאים מתחומי מוזיקה שונים שלכולם הייתה נגיעה כזו או אחרת בחייו ויצירתו של אלפנט לאורך השנים.
השירים באלבום כולם, למעט "נופל מדמם" שנכתב על ידי אורן אליעזרי, נכתבו והולחנו על ידי יוסי אלפנט בעצמו.
יוסי אלפנט - גיטרה אקוסטית, גיטרה חשמלית, שירה
יואב שדמה - עיבודים, הפקה, טכנאי הקלטה ומיקס, כלי הקשה, תכנות תופים, קולות
אהוד בנאי - גיטרה חשמלית, מפוחית-פה
ברי סחרוף - גיטרה אקוסטית, גיטרה חשמלית
שפי ישי - קלידים, פסנתר
גיל סמטנה - בס, קולות רקע
ז'אן ז'אק גולדברג - תופים
ז'אן פול זימבריס - תופים, כלי הקשה
גיל מנדלשטס - בס ב"סוזן"
דורון פיקר - אקורדיון, קלידים
יהודה עדר - גיטרה חשמלית
עובד אפרת - גיטרה אקוסטית, בס
ורד קלפטר, יסמין קדר, אייל קצב, הראלה בר ואלימור זילברמן - קולות רקע
אִלְפָּס הוא כלי בישול המיועד לאידוי, כמו מחבת עמוקה בעלת מכסה.
זהו כלי רחב ונמוך, להכנת תבשילים מאודים, להרתחה ולבישול ירקות, בשר ודגים.
הבישול באלפס, היה כשלב שני לאחר שלב ראשון של בישול בקדרה, עניים היו מסתפקים רק בבישול בקדרה.
בימי קדם יוצר האלפס מחרס, ולו מכסה תואם ומהודק.
בארץ ישראל נודעו כפר שיחין וכפר חנניה הקדום כמקומות ייצורם של כלי חרס, בהם אלפסים, באיכות גבוהה.
האלפסים היו מעוצבים כך שניתן היה להשתמש בהם גם כשהיו האחד מעל השני.
את מכסה האלפס, שיש לו ידית ונקב, ניצלו גם לסינון ירקות בתוך אידויים.
כיום השם "אלפס" מצוי בשימוש נדיר בלבד, ובדרך כלל אין מבחינים בינו לבין שאר סירים.
אלפית היא יחידת מידה למדידת גודל של זווית, השווה בקירוב לאלפית הרדיאן.
כיוון שבמעגל ישנם 2π רדיאנים, הרי שצריכות היו להיות בו כ-6,283 אלפיות.
בפועל, מכיוון שרוב שימושיה של האלפית הם צבאיים, מעדיפים הצבאות המשתמשים ביחידת מידה זו להשתמש בחלוקה מעוגלת יותר:
צבאות המערב מחלקים את המעגל ל-6,400 אלפיות.
הצבא האדום מחלק את המעגל ל-6,000 אלפיות.
צבא שוודיה מחלק את המעגל ל-6,300 אלפיות.
החלוקה ל-6,400 אלפיות מסייעת מאוד בתרגום אזימוט שניתן באלפיות לכיוון במפה, שכן מספר זה מתחלק בקלות ל-4, 8 ואף 16. כך, למשל, אזימוט של 1,600 אלפיות הוא כיוון מזרח, ואזימוט של 2,400 אלפיות הוא דרום מזרח.
צפון מזרח | צפון מערב
דרום מזרח דרום דרום מערב
האלפית משמשת לרוב בחישובים הנוגעים לטיווח.
"חוק האלפית" קובע כי אלפית לקילומטר = מטר, דהיינו אורכו של המיתר בקשת שקצותיה מסומנים על ידי שתי הנקודות שבהן נחתכת זווית מרכזית, שגודלה אלפית, על פני מעגל שהרדיוס שלו הוא קילומטר, שווה למטר.
במילים אחרות, מדובר באלפית הרדיאן.
חוק האלפית קושר בין אורכו של עצם במטרים ובאלפיות ובין מרחקו של העצם מהצופה.
אלפית X מרחק (בקילומטרים) = אורך העצם (במטרים)*.
עצם במרחק של 4 קילומטרים, נראה בגודל של 20 אלפיות דרך משקפת המתבונן, ולכן ניתן לקבוע כי אורכו של העצם הוא 80 מטרים.
עצם נראה בגודל של 20 אלפיות דרך משקפת המתבונן, וידוע כי אורכו במציאות הוא 80 מטרים; נובע מכך כי העצם נמצא במרחק של 4 קילומטרים.
הערכה זו שימושית ביותר בטיווח, ובמיוחד כאשר מדובר בתנאי שדה, ובמכשירים שאינם מאוד מדויקים, כגון משקפת שדה.
השנתות בכוונות טלסקופיות של כלי נשק דוגמת רובי צלפים ומערכת הירי של טנקים מצוירות לרוב בגדלים ומרחקים המוגדרים במספר ידוע של אלפיות (ציור פני עדשה).
סימון האלפיות משמש לשתי מטרות - הערכת טווח ותיקוני מסלול.
בקביעה על פני כמה אלפיות משתרע אובייקט שגודלו ידוע, ניתן להעריך את המרחק אל האובייקט ברמה סבירה של דיוק.
צלף מיומן יכול להשתמש בסימוני האלפיות המאונכים והמאוזנים על מנת לחשב טווח, ולהסתייע בכך לתיקונים הנוגעים למסלול הבליסטי של הכדור, ולסטייה הנובעת ממהירות הרוח.
במידה ומשתמשים במשקפת עם מידת הגדלה גדולה נחלק את גודל העצם פי 5
שימוש בעקרון חוק האלפית מובא בתלמוד: .
אלפמאיו (Alpamayo, בקצ'ואה: "נהר הבוץ") הוא הר במרכז פרו, המתנשא לגובה של 5,947 מ' מעל פני הים.
ההר הוא חלק מרכס בשם "קורדיירה בלאנקה" ("הרכס הלבן"), המהווה חלק מהרי האנדים.
הוא נמצא בתחומי הפארק הלאומי וסקראן.
פסגת ההר היא בצורת פירמידה חדה, עשויה קרח, ששיפועה כ-60 מעלות.
בשל יופייה, הכריז אונסק"ו על הר אלפאמיו כ"הר היפה ביותר בעולם" בשנת 1966.
בשנת 1951 טענה משלחת צרפתית-בלגית שהצליחה להעפיל לפסגת ההר.
ואולם, לאחר שחברי המשלחת הגרמנית שהעפילה לפסגה ב-1957 השוו את התמונות שצילמו לאלה של קודמיהם, הגיעו למסקנה כי קודמיהם לא כבשו למעשה את הפסגה, וכי הם אלה שעשו זאת ראשונים.
על ההר קיימים מסלולי טיפוס אחדים והוא נחשב להר שהטיפוס עליו קשה במיוחד ואף מסוכן.
בעשור הראשון של האלף השלישי אירעו על האלפמאיו ועל הרים שכנים לו תאונות אחדות, שאף גבו קורבנות בנפש.
ביולי 2003 נספו במהלך טיפוס לפסגתו שמונה מטפסי הרים מנוסים ובהם הישראלים אופירה צוקר וגיא בן-זאב, כתוצאה מהתמוטטות קרחון על צלע ההר.
אלפראזולאם (בכתיב לועזי: alprazolam; שמות גנרים: זנאקס, אלפרליד, קסנגיס,: ו-Xanax XR) היא תרופה מקבוצת התרופות נגד חרדה, העלולה לגרום להתמכרות בשימוש ממושך.
התרופה מפחיתה חרדה תוך זמן קצר.
היא ודומותיה משפיעות באמצעות הגברת פעולת המוליך העצבי GABA שחשוב למניעת תחושת חרדה במצבי דחק והפרעה טורדנית כפייתית (OCD) ופרנויה, וגם עוזרת לאגורפוביה.
אלפירק או β (בטא) בקפאוס (בלטינית β Cephei) הוא כוכב משתנה בקבוצת הכוכבים קפאוס, שנתן את שמו למשפחה של כוכבים משתנים בעלי תכונות דומות - משתני בטא בקפאוס.
כוכבים אלו הם בעלי מסה של 10 - 15 מסות שמש ונמצאים בשלבי יציאה מהסדרה הראשית תוך שהם הופכים לתת-ענקים או לענקים כחולים.
במצב זה פני השטח שלהם פועמים באופן מחזורי ועוצמת ההארה שלהם משתנה במחזוריות של מספר שעות כך שבהירות נראיתם משתנה בין מאית למספר עשיריות של דרגת בהירות.
שינוי זה קטן מכדי להראות בעין ודרושים מכשירי מדידת אור כדי להבחין בו.
כוכבים בהירים מסוג זה הם β בכלב גדול שבהירותו משתנה בכרבע דרגת בהירות ולפחות אחד מכוכבי המערכת β בקנטאור שבהירותו משתנה בפחות מעשירית של דרגת בהירות.
β בקפאוס הוא למעשה מערכת בת שלושה כוכבים במרחק של כ-600 שנות אור, המורכבת מתת-ענק כחול שהוא הכוכב המשתנה ומשני כוכבי הסדרה הראשית לבנים קטנים ועמומים יותר.
β בקפאוס A הוא בעל מסה של כ-12 מסות שמש ורדיוס של כ-5 פעמים רדיוס השמש, שבדומה לבני מינו, נמצא לקראת סיום היתוך המימן שבליבתו להליום ובתהליך יציאה מהסדרה הראשית.
תהליכי הסעת החום אל שכבותיו החיצוניות אינם יציבים ומשתנים במחזוריות של 4.57 שעות וגורמים לעוצמת הקרינה הנפלטת מפני השטח להשתנות.
זהו כוכב חם במיוחד - טמפרטורת פני השטח שלו היא כ-26,700 קלווין כך שאף על פי שבאור נראה הוא מאיר רק פי 1,500 מהשמש, בתוספת הקרינה העל-סגולה הוא קורן פי 14,600 ממנה.
מאפייני β בקפאוס B ו-C
β בקפאוס B ו-C הם כוכבי הסדרה הראשית לבנים.
הקרוב מבין השניים מקיף את β בקפאוס A במרחק של כ-45 יחידות אסטרונומיות ובזמן הקפה של כ-90 שנים.
הרחוק יותר נמצא במרחק של כ-2,400 יחידות אסטרונומיות וזמן ההקפה שלו הוא לפחות 30,000 שנים.
בהירותו הנראית היא מדרגה 7.9 וניתן לראותו באמצעות טלסקופ חובבים.
אלפנט הוא סרט דרמה אמריקאי משנת 2003, שכתב וביים גאס ואן סנט.
הסרט עוקב אחר אירועי הירי המתרחשים בבית ספר תיכון הנמצא בפרוורי פורטלנד שבאורגון, ועלילתו מתארת באופן לא-ליניארי את יום הטבח מנקודת מבטן של הדמויות השונות במקביל.
הסרט מבוסס בחלקו על אירוע הטבח בתיכון קולומביין, שהתרחש בארצות הברית בשנת 1999, ובצאתו לאקרנים בארצות הברית עורר מחלוקת, בין היתר כיוון שהיה הסרט העלילתי הראשון שעסק בנושא ושזכה לחשיפה בקנה מידה נרחב.
הסרט הוא השני בסדרת סרטי "טרילוגיית המוות" של ואן סנט (הראשון הוא "ג'רי" משנת 2002, והשלישי הוא "ימים אחרונים" משנת 2005), שמבוססים כולם על מקרי מוות שאירעו במציאות.
הסרט זכה לתשבחות המבקרים, והוענק לו פרס דקל הזהב בפסטיבל קאן בשנת 2003.
"אלפנט" ידוע בסגנונו האמנותי המיוחד, המאופיין במינימליזם, הן חזותי והן תוכני.
בסרט כמעט שאין דיאלוגים משמעותיים ונעימות פסקול, הוא מאופיין בסצנות ובשוטים ארוכים במיוחד והצילום מאופיין בתנועות דולי איטיות.
הסרט הוא דל-תקציב (תקציבו היה 3 מיליון דולר), ומשתתפים בו בעיקר שחקנים לא-מקצועיים, שהיו תלמידי תיכון בעת הצילומים.
עלילת הסרט אינה לינֵארית, וחלק מההתרחשויות בסרט מוצגות כמה פעמים, מנקודות מבט שונות.
הסרט נפתח בפרולוג, המנותק מציר העלילה המרכזי, ובו מר מק'פרלנד (טימותי בוטומס) מסיע את בנו ג'ון (ג'ון רובינסון) לבית הספר.
מק'פרלנד אינו נוהג ברכב כהלכה, וג'ון מבחין כי אביו שיכור ומורה לו לעבור לכיסא שליד הנהג, ולתת לו לנהוג במקומו.
כאשר ג'ון מגיע לבית הספר, הוא מתקשר לאחיו הגדול ומבקש ממנו לבוא ולאסוף משם את אביהם.
בחלקו הראשון של הסרט, עוקבת המצלמה אחר תלמידים שונים הממהרים לשיעוריהם במסדרונות בית הספר ומשוחחים האחד עם השני כבכל יום לימודים רגיל.
דמויות מרכזיות שונות מוצגות בשוט ארוך, שעוקב בפירוט רב אחר התנהלותם היומיומית בבית הספר, ובסצנות השונות נערכת הצלבה של עלילותיהם, על ידי מפגשים ביניהם.
באחת הכיתות מוצגים אלכס (אלכס פרוסט) ואריק (אריק דיולן) כשהם סובלים ממעשי בריונות מצד חבריהם לכיתה.
בהמשך נראים אלכס ואריק יום קודם לכן בביתו של אחד מהם, כשהם מבצעים הזמנה של רובה דרך אתר אינטרנט ומקבלים אותו באמצעות שליח.
הם בוחנים בהתרגשות את יכולותיו של כלי הנשק.
אלכס נכנס להתקלח, ואריק נכנס אחריו לחדר המקלחת כשהרובה בידיו.
אריק אומר ש"מעולם לא התנשק עם אף אחד", ואז השניים מתנשקים.
מאוחר יותר השניים נראים כשהם מגבשים תוכנית התקפה לקראת אירוע אלימות גדול, וניכר כי אלכס הוא הדומיננטי מבין השניים.
הוא מסביר לאריק באמצעות מפות של בית הספר את המקום שממנו ייכנסו, את המקומות שבהם יטמינו את מטעני הנפץ, כיצד יתחילו את הירי ומה יעשו במקרה שמשהו ישתבש.
ביום למחרת, השניים נוסעים לבית הספר במכוניתו של אלכס מבלי שיחליפו ביניהם מילה.
כאשר הם מגיעים לבית הספר, עם תיקים המכילים כלי נשק ותחמושת, נתקלים אלכס ואריק בג'ון, ואומרים לו להתרחק מהמקום כי "משהו רציני עומד לקרות".
ג'ון, שמבין מה עומד להתרחש, מנסה ללא הצלחה למנוע מתלמידים נוספים להיכנס לבית הספר ומשתדל להזעיק עזרה.
שני הנערים החמושים נכנסים לבית הספר, ולאחר שתוכניתם לפוצץ חלק מהמתחם באמצעות מטעני צד נכשלת, הם נכנסים לספרייה ופותחים בירי חסר אבחנה לכל עבר.
ההרוגה הראשונה היא מישל (קריסטן היקס), העובדת בספרייה.
אחריה נורה אליאס (אליאס מקונל), שנראה קודם לכן מצלם תמונות ברחבי בית הספר ומפתח אותן.
רגע לפני שנורה למוות, הוא מצלם תמונה בודדת של הרוצחים.
ברחבי בית הספר מחלחלת ההבנה שהירי הנשמע הוא אמיתי, התלמידים נכנסים לפאניקה כללית, והמורים עושים מאמץ לפנות אותם מהבניין במהירות האפשרית.
אלכס ואריק מתפצלים, וממשיכים בנפרד את מסע ההרג.
במסדרון אריק יורה למוות בנייט דבר המכניס את "הברית ההומו-לסבית" לפאניקה.
כולם בורחים דרך החלון למעט אכדיה (אלישיה מיילס) שקופאת במקום מפחד ונשארת מאחור בכיתה.
אלכס נכנס לשירותי בית הספר, שם הוא יורה למוות בבריטני, בג'ורדן ובניקול.
באותה עת בני (בני דיקסון) עבר ליד הכיתה שם נורה נייט ועוזר לאכדיה לצאת דרך החלון.
לאחר מכן בני הולך למסדרון ושם רואה את אריק מכוון רובה אל עבר מנהל בית הספר, מר לוס, וגוער בו על יחסו לתלמידים.
בני מנסה לעצור את אריק אך זה מבחין בו ויורה בו.
הוא מניח למר לוס לנסות ולהימלט, אך לאחר שזה פותח בריצה הוא יורה בו בגבו והורגו.
אלכס נכנס לקפיטריה ומתיישב על אחד הכיסאות.
מהגופות המפוזרות במקום ניכר כי הוא כבר ביקר בו.
אריק נכנס אף הוא למקום, והשניים מנהלים שיחה קצרה, שנקטעת כאשר אלכס יורה בחזהו של אריק בעת שזה באמצע משפט.
אלכס עוזב את המקום באדישות ועוקב אחר רחש המגיע מאזור המטבח, שם הוא מוצא בחדר המקפיא את ניית'ן ואת קארי.
הוא מכוון את הרובה לעבר הזוג המפוחד, ושר בלגלוג "אן דן דינו", כדי לקבוע במי מהם יירה קודם.
הסרט מסתיים בנקודה זו, ולמעשה לעלילה עצמה אין סיום מובחן בתום הסרט.
השוט האחרון הוא של תמונת הפתיחה - שמים מעוננים שהולכים ומתקדרים.
בהשפעת סרטי הנאו-ריאליזם האיטלקי, שבהם מגלמים השחקנים את עצמם, כמעט כל שמות הדמויות הם שמותיהם האמיתיים של השחקנים, ומרבית הדיאלוגים מאולתרים או שנכתבו על ידי השחקנים עצמם.
רוב הדמויות הן סטריאוטיפים של בני נוער בגיל בית ספר תיכון, והשחקנים הם תלמידי תיכון בעצמם.
אלכס (אלכס פרוסט) הוא הנער הדומיננטי והפיקח מבין שני הרוצחים, וניכר כי הוא המוציא לפועל והממונה על מסע ההרג.
הוא פסנתרן וצייר מוכשר אך מתוסכל, וסובל מבריונות בבית הספר.
אריק (אריק דיולן) הוא חברו של אלכס ושותפו לירי.
הוא פחות נבון ממנו, ואלכס מודע לכך.
הוא ואלכס מנהלים מעין "רומן" קצר בטרם יציאתם למסע ההרג, ומתוודים כי מעולם לא התנשקו קודם לכן.
אריק נורה בחזהו במכוון על ידי אלכס במהלך אירועי הירי.
ג'ון (ג'ון רובינסון) גם הוא חבר של אלכס, נער רגיש ונבון שסובל מהאלכוהוליזם שבו לוקה אביו.
ג'ון הוא הראשון שמבין כי דבר נורא עומד להתרחש בבית הספר.
הוא מיודד עם אליאס, הצלם, והפגישה בין השניים במסדרון בית הספר מוצגת משלוש נקודות מבט שונות.
ג'ון, יחד עם אכדיה הם הדמויות הראשיות היחידות ששרדו את הסרט.
מר מק'פרלנד (טימותי בוטומס) הוא אביו האלכוהוליסט של ג'ון.
הוא מסיע את ג'ון לבית הספר, ופוגש בו שוב בתום האירוע כאשר הוא פיכח.
ניית'ן וקארי (ניית'ן טייסון וקארי פינקלי) הם הזוג הפופולרי של בית הספר (הוא שחקן פוטבול והיא מצילה), שמתכננים לצאת מוקדם מבית הספר ביום הירי לחופשה משותפת.
הם הקורבנות האחרונים של מסע ההרג, ולא ידוע מי מהם נורה ומה עלה בגורלם.
אליאס (אליאס מקונל) הוא צלם, שמכין אוסף תצלומים של חבריו ללימודים.
הסרט עוקב אחר טיול שהוא עורך בסמוך לבית הספר, שבו הוא מצלם מספר תמונות, ואחר עבודתו בחדר החושך ובמעבדת פיתוח התמונות.
הוא נורה בספרייה בתחילת מסע הרצח, רגעים ספורים לאחר שצילם את הרוצחים.
מישל (קריסטן היקס) היא נערה "חנונית", הסובלת מדימוי עצמי נמוך בנוגע למראה החיצוני שלה, וסובלת מלעגן של בנות כיתתה.
הסרט עוקב אחריה בדרכה משיעור חינוך גופני, דרך המלתחות, ועד הגעתה לספרייה שבה היא עובדת.
מישל היא הנרצחת הראשונה במסע הירי, שנפתח בספריית בית הספר.
בריטני, ג'ורדן וניקול (בריטני מאונטיין, ג'ורדן טיילור וניקול ג'ורג) הן שלוש נערות פופולריות שעסוקות בשיחות חולין, מריבות הדדיות וליהוג בנושאים כמו יחסים עם הורים ומערכות יחסים עם בנים.
הסרט עוקב אחר הגעתן של השלוש לקפיטריה, אחר ארוחת הצהריים המשותפת שלהן, ואחר ביקורן בתאי השירותים, שם הן מקיאות את שאכלו בהתנהגות בולימית טיפוסית.
באותו תא שירותים מוצא אותן אלכס, ויורה בשלושתן למוות.
אכדיה (אלישיה מיילס) היא חברה קרובה של ג'ון המשתתפת בפגישה של הברית ההומו-לסבית, ארגון נוער שפועל בבתי ספר למען יצירת סביבה בטוחה ללהט"בים וסטרייטים.
בעת הירי היא קופאת במקום ולא מצליחה לברוח, אך בני מסייע לה בכך.
אכדיה וג'ון הם הדמויות הראשיות היחידות ששרדו את אירועי הסרט.
בני (בני דיקסון) הוא אתלט המסייע לאכדיה להימלט מבית הספר, ולאחר מכן מנסה לארוב לאריק על מנת לעצור את מסע ההרג שלו, בעת שזה מכוון רובה אל עבר מנהל בית הספר.
אולם אריק מגלה אותו ויורה בו למוות.
זמן קצר לאחר אירועי הטבח בתיכון קולומביין, החליט גאס ואן סנט לביים סרט טלוויזיה על אודות אירועי הטבח.
עוד בשלביו הראשונים של הפרויקט, התעניינה בו השחקנית והמפיקה דיאן קיטון, שעבדה באותה עת ברשת HBO, והיא שכנעה את קולין קלנדר (Colin Callender), נשיא מחלקת הסרטים והמיני-סדרות ב-HBO, להשקיע במיזם.
על מנת להימנע מתיאור ישיר של האירועים, הציע לו הרמוני קורין, תסריטאי הסרט "ילדים" (Kids, 1995) שאותו הפיק ואן סנט, ליצור סרט הדומה ל"אלפנט" משנת 1989, סרט שהופק עבור ה-BBC ובוים בידי אלן קלארק (Alan Clarke), העוסק באלימות בני נוער בבתי הספר של צפון אירלנד.
קורין אף הציע לכתוב את התסריט לסרט בעצמו, מאחר ש"אלפנט" של קלארק היה הסרט האהוב עליו, אך לא עשה זאת לבסוף.
ואן סנט ביקש מהסופרת ג'יי ט'י לירוי (JT LeRoy) לכתוב את התסריט, והיא נענתה לבקשה.
על אף שדיאן קיטון (בשלב זה המפיקה בפועל של הסרט) אהבה את התוצאה, סבר ואן סנט שהתסריט שגרתי מדי ואיבד עניין ביצירת הסרט.
במקום זאת, הציע ואן סנט לזנוח את התסריט שכתבה לירוי ולצלם את הסרט ללא עלילה כלל וללא שחקנים מקצועיים.
להפתעתו הסכים לכך צוות ההפקה, וכך יצא הפרויקט לדרך.
כל התפקידים הראשיים בסרט נועדו לשחקנים לא מקצועיים, תושבי עיר הולדתו של ואן סנט, ומקום התרחשות העלילה נקבע לעיר פורטלנד שבאורגון.
לתפקידי התלמידים בסרט ביקש ואן סנט ללהק תלמידי תיכון רגילים ולא שחקנים מקצועיים, וליום מבחני הבמה, שהיה פתוח לכול, הגיעו כ-3,000 צעירים שביקשו להיבחן לתפקיד בסרט.
התלמידים חולקו לקבוצות ונפגשו עם המלהקת הראשית של הסרט, מלי פין (Mali Finn), זוכת פרס אמי לליהוק.
על העבודה עם שחקנים לא מקצועיים אמר ואן סנט:
את הסרט צילם האריס סַביידס (Harris Savides), שכבר שיתף פעולה עם ואן סנט בסרטיו "למצוא את פורסטר" ו"ג'רי".
האריס זכה לתשבחות על סגנון הצילום של הסרט, ואף היה מועמד לפרס אינדפנדנט ספיריט לצילום על עבודתו בסרט.
מבקר הקולנוע של הניו יורק טיימס, אלביס מיטשל (Elvis Mitchell), כתב: "האריס גייס את כל כישרונו לביצוע רומנטיזציה של הנטורליזם", וציין את התנועה המתמדת של המצלמה ואת הטייקים הארוכים.
הסרט צולם במהלך 20 יום במהלך חודש נובמבר 2002. הצילום שאב השראה מהסרטים התיעודיים של פרדריק וייסמן (Frederick Wiseman), ומעבודותיו של הצלם פורץ הדרך ויליאם אגלסטון.
הסרט מאופיין בסגנון צילום מינימליסטי, מורכב מסצנות ושוטים ארוכים במיוחד, וכולל תנועות דולי איטיות.
ממאפייניו הבולטים של הסרט הם השוטים הארוכים שבהם עוקבת המצלמה אחר אחת הדמויות כשגבה מופנה למצלמה.
מאפיין זה, לצד האופי המינימליסטי של הצילום, מושפע מהסרט הקצר "אלפנט" של ה-BBC, משנת 1989, שאף היווה השראה לשם הסרט, ושהוצע בשלב מוקדם של ההפקה על ידי קולין קלנדר כמודל לַסרט.
ואן סנט ציין בריאיון לאתר IGN כי סטנלי קובריק בסרטו "תפוז מכני" היווה השראה בעניין התאורה בסרט.
כך, במהלך צילומי "אלפנט", נעשה שימוש בעיקר בתאורה טבעית (או בתאורת נורות הניאון הרגילות שבבית הספר), בדומה ל"תפוז מכני" שבו לא נעשה שימוש בתאורה הוליוודית קונבנציונלית, כי אם בתאורה שהייתה קיימת וללא עזרי תאורה מלאכותיים נוספים.
את פסקול הסרט יצר מעצב הפסקולים (sound designer) לזלי שץ (Leslie Shatz), שהשתדל לאפיין את המוזיקה באופי מינימליסטי, באופן שיתרום לתחושה הפשוטה והגולמית שבסרט.
הפסקול מורכב בעיקר מצלילי אמביינט ומרחשים עדינים.
השחקן הראשי, אלכס פרוסט, השתתף אף הוא בהגיית הרעיונות למוזיקת הפסקול.
רוב המוזיקה בסרט מתאפיינת בסגנון מוזיק קונקרט, סגנון מוזיקלי אוונגרדי שהיה נפוץ בצרפת בסוף שנות ה-40, המתבסס על צלילים בעלי גוון טבעי יותר מהרגיל, המופקים באמצעות כלי נגינה קונבנציונליים.
היצירה המוזיקלית היחידה בסרט שלא נכתבה עבורו, היא היצירה לפסנתר "לאליזה" מאת לודוויג ואן בטהובן.
בסרט מנגן את היצירה אלכס, מתחילתה ועד סופה, כאשר הוא ואריק נפגשים בביתו לפני סיום תכנון הטבח.
העיסוק באלימות בני נוער ובטבח בתיכון בקולומביין