tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
שיטה זו מאפשרת למעשה להנפיק אינספור כרטיסים (לצרכים שונים, מותגים שונים, מועדוני לקוחות שונים, וכולי), מבלי להגדיל את סיכוני האשראי של המנפיק.
בכרטיסים שמנפיקה כאל בעצמה ככרטיסים חוץ-בנקאיים ("כאל מנפיק") היא נוהגת לחלק את מסגרת האשראי שהקצתה לאותו חשבון עו"ש במספר הכרטיסים שהנפיקה לחיוב בו.
חברה ציבורית לסליקת אשראי, אשר נסחרת בבורסה מאז הנפקתה ב-אפריל 2019.
סליקת כרטיסי אשראי ישראליים בעסקים ישראליים
תהליך סליקה הוא התהליך המתחיל ברגע קבלת תשלום בכרטיס אשראי בבית עסק מסוים, ועד לקבלת התשלום בפועל על ידי בית העסק.
במהלך סליקת האשראי מועברים נתוני התשלום באופן מאובטח בין בית העסק, דרך חברת הסליקה, לחברת שירותי בנק אוטומטיים (שב"א) ומשם אל חברות האשראי.
שב"א היא חברה המקשרת בין חברות האשראי לבין בתי העסק המקבלים אשראי בישראל, ומחזיקה את המידע על כל כרטיסי האשראי הישראליים.
תהליך הסליקה מתחיל כאשר לקוח מבצע עסקה באמצעות כרטיס אשראי מול בית העסק, באמצעות מסירת נתוני האשראי בטלפון, באינטרנט או בקופה באמצעות כרטיס מגנטי.
לאחר מכן הנתונים מועברים באופן מאובטח אל חברת שב"א - שם נבדקים נתוני העסקה אל מול מאגר כרטיסי האשראי הארצי, והעסקה מאושרת או מועברת לבדיקה מול חברות האשראי.
בשלב זה מקבל בעל העסק אישור או סירוב של העסקה.
בסוף כל יום שב"א מעבירה פקודות זיכוי וחיוב חשבונות אל חברות האשראי השונות.
חיוב חשבונות הבנק של הלקוחות וזיכוי חשבונות העסקים מתבצעים אחת לחודש על ידי חברות האשראי.
פתיחת שוק הסליקה לתחרות (2011)
באוגוסט 2011 אושרה הצעת תיקון לחוק הבנקאות (רישוי), תשמ"א-1981, הנקראת חוק "ישראכארט", על פיה חברה המחזיקה לפחות ב-10% משוק כרטיסי האשראי תחשב ל"מנפיק גדול" והיא תחויב לאפשר לסולקים אחרים לסלוק עסקאות שבוצעו בכרטיסי האשראי שלה.
מטרת החוק הייתה הגברת התחרות בשוק הסליקה והפחתת עלויות הסליקה עבור עסקים קטנים.
כמו כן, מאפשרת הצעת החוק כניסה של מתחרים חדשים לשוק הנפקת כרטיסי האשראי.
החוק גם הוריד חסמים לכניסה של שחקנים חדשים לשוק האשראי, בהם חיוב גופים סולקים ברישיון מבנק ישראל, ופתיחת שוק הניכיון כך שעסקים יוכלו לבחור בקלות את גוף הניכיון.
החוק אפשר גם לחברות כאל ולאומי-קארד (לימים Max) לסלוק את כרטיסי האשראי של המותג המקומי "ישראכרט", אך כרטיסים אלו עדיין מונפקים בבלעדיות על ידי תשלובת ישראכרט.
טרם החוק, שהביא לחתימת הסכמי סליקה בין כל הגופים בשוק, היה פיצול בין אפשרויות הסליקה בין חברות שונות, ולא כל כרטיס יכול היה להיסלק על ידי כל חברה.
מועד העברת הכספים לבתי העסק
לאורך רוב שנות המדינה, העברת התשלומים מחברת האשראי לעסקים נעשתה ברמה החודשית, כך שבעוד שהעסק סיפק סחורות ו/או שירותים במהלך החודש, הוא יקבל את תשלומי האשראי מכלל לקוחותיו רק בתחילת החודש העוקב.
ב-24 באפריל 2018 החליטה הרשות לתחרות לדרוש מחברות כרטיסי האשראי להעביר את כספי הסליקה מדי יום במקום מדי חודש.
שינוי זה היה יכול לאפשר לעסקים נזילות גבוהה יותר, כמו גם חיסכון בעלויות מימון לזמן עד לקבלת הכספים.
במערכת הבנקאית, השינוי היה צפוי להעביר כספים מוקדם יותר לבנקים מחברות האשראי, ובכך לתרום לנזילותם.
מועד כניסת החלטה זו לתוקף נקבע ל-3 שנים לאחר מכן, בשנת 2021. והשינוי אכן נכנס לפעול ב-1 ביולי 2021. עם זאת, בפועל לאחר שנה נצפה אימוץ על ידי פחות מ-10% מבעלי העסק.
כריית יהלומים היא אחד ממקורות העושר החשובים בעולם.
יהלומים נמצאים בשימוש בתעשייה ובתכשיטנות, ומחיריהם עולים בהתמדה.
כ-98.5% מכריית היהלומים ברחבי העולם מתבצעת ב-11 מדינות: אוסטרליה, אנגולה (11%), בוצואנה (23%), ברזיל, דרום אפריקה (12%), מרכז אפריקה, נמיביה, סיירה לאון, קונגו, קנדה (16%) ורוסיה (18%).
במכרות היהלומים בארצות אלו ובשאר אזורי הכרייה, מפיקים יהלומי גלם בשווי של 12.5 עד 13 מיליארד דולר בשנה.
ישנם שני נתיבים לכריית יהלומים, כרייה ממרבצים אלובליים וחפירה בבטן האדמה.
היהלומים שבכרייה ממרבצים אלובליים (הקרויים גם "מקורות משניים") נוצרים כתוצאה משחיקת סלעי קימברליט נושאי יהלומים, במהלכה משתחררים היהלומים כמו גם מרכיבים מינרליים אחרים, ונסחפים אל ערוצי נחלים ונהרות או אל קרקעית הים.
בדרך כלל הם באיכות נוי גבוהה, שכן אבנים באיכות נמוכה שורדות פחות את הסחף.
יהלומים אלו נכרים בדרך כלל על ידי קבוצות כורים עצמאיות וקטנות.
הנתיב השני, חפירה וקדיחה יזומה בבטן האדמה, וגילוי ארובה וולקנית ("ארובת קימברליט").
לאחר גילויה יערך חקר ההיתכנות הכלכלית שלה, התאמתה לדרישות החוק המקומי והבינלאומי.
ואם אלו מאושרים, תכנון המכרה ובנייתו, וסקירת הצפי של התפוקה העתידית ממנו.
מעת גילויה של ארובת קימברליט ועד שמתבררת כדאיותה הכלכלית עלולות לעבור כ-8–10 שנים.
היהלומים הנמצאים ומופקים במכרות השונים הם בשלל איכויות, צבעים וגדלים.
חלקם נחשב ליהלומי גלם כמעט חסרי ערך, וחלקם אבנים נדירות, והמחירים נקבעים בהתאם למצבם.
כריית יהלומים התגברה בהתמדה מאז שנות ה-80 של המאה ה-20. כ-75% מהתפוקה העולמית נכרית במעבה האדמה, ליתר דיוק בארובות קימברליט.
וכ-14 גרם יהלומים (70 קרט) מופקים בממוצע מ-100 טון סלעים.
הכרייה מארובות הקימברליט ברחבי העולם נשלטת בידי 5 תאגידים גדולים, החולשים על כ-79% מהתפוקה העולמית: אלרוסה, , דה בירס, ואבר ו-BHP.
לצד התאגידים פועלים ארגונים כלכלים שונים: חברות לחיפוש וכרייה, בעלי רישיונות כרייה וחופרים מורשים, פועלי ומנהלות מכרות וכן ספקי שירותים שונים.
ביבשת אפריקה נאמד מספר החופרים (מורשים ושאינם מורשים) בכמיליון עד שני מיליון בני אדם, והשכר על עבודתם הוא כדולר אחד ליום עבודה.
בדרום אפריקה כ-1,500 חופרים מורשים, ותפוקתם היא כ-400,000 קרט בשנה.
עד שנות ה-70 של המאה ה-20 כ-80% מתפוקת היהלומים בעולם סווגה כיהלומי תעשייה.
אולם מאז התפתחות הטכנולוגיה שאפשרה ייצור יהלומים מלאכותיים לתעשייה ירד מאוד מחירם של יהלומי התעשייה.
מפיקי היהלומים התמודדו עם ירידת הביקוש על ידי הסבת יהלומי תעשייה לשימושים בענף התכשיטנות.
תעשיית היהלומים שהוסבו, ונקראו יהלומי "כמעט נוי", התפתחה בעיקר בהודו וגרמה לצמיחת ענף היהלומים בה.
מאז שנות ה-80 של המאה ה-20, התחוללו מלחמות עקובות מדם על השליטה במכרות היהלומים, על הכרייה ועל הרווחים מהמסחר בהם.
המאבק מתנהל על ידי קבוצות חמושות הנאבקות או מורדות בשלטונות מדינות אחדות באפריקה, כמו הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, אנגולה וסיירה לאון.
האו"ם הוציא אל מחוץ לחוק את היהלומים המופקים בחסות הקבוצות המורדות, שנקראו "יהלומי דמים", או שהגביל מאוד את המסחר בהם.
כריית מידע בחינוך או כריית נתונים בחינוך היא שיטה המיישמת כריית מידע, למידת מכונה וסטטיסטיקה לצורכי מערכות חינוך (לדוגמה אוניברסיטאות ובתי ספר), בהם הערכת חומרי הלמידה והתאמתם, הערכת תהליכי למידה, זיהוי התנהגויות של לומדים ועוד, במטרה לפתח ולשפר שיטות לחקר הנתונים הללו ולהגיע לתובנות חדשות על אופן הלמידה.
כריית מידע בתחום החינוך כשיטת מחקר משמשת לאפיון והבנת התנהגות הלומדים בסביבות מתוקשבות.
המושג מתייחס לטכניקות, כלים ומחקרים שמטרתם איסוף וניתוח אוטומטי של מידע ממאגרי נתונים גדולים, שנוצרו על ידי או שקשורים לפעילות במסגרות חינוכיות.
כריית הנתונים מתבצעת על ידי הפעלה של שיטות סטטיסטיות על מאגרי נתונים גדולים ברשת, על מנת לגלות בעזרתם מידע חבוי ובעל ערך.
בשיטה זו, נאספות ומתועדות פעולות התלמידים בסביבות הלמידה בקובצי לוג, והן מנותחות בשיטות סטטיסטיות שונות.
לשם כריית המידע מפעילות ממוחשבת או מקוונת נעשה שימוש בקובצי לוג.
פעילות הלומדים או המלמדים (לחיצות העכבר או המקשים) מתועדים בקבצים המכילים נתונים גולמיים כמו איזו פעולה בוצעה, מתי בוצעה ומי ביצע, וכן מאיזו כתובת IP בוצעה.
כדי לעבד נתונים אלה נערך תהליך של ניקוי וקידוד.
לאחר מכן מופעלים על המשתנים אלגוריתמים ושיטות סטטיסיות שונות.
ניתן להשתמש בכריית נתונים בחינוך על מנת לנתח נתונים שמגיעים ממערכות ניהול למידה.
מערכות אלה אוספות מידע על כניסות של תלמיד למערכת, ניסיונות ההגשה של עבודה מסוימת, הזמן שלקח לתלמיד לענות על שאלה וכדומה.
באמצעות נתונים אלה ניתן לנתח תהליכי למידה וליצור פרופילים של לומדים.
שימוש נוסף לכריית נתונים בחינוך הוא עבור למידה מותאמת אישית, באמצעות איסוף המידע בזמן אמת מפעילות הלומד במערכת והתאמת המערכת ללומד באופן אישי.
משתמשים בעלי עניין בכריית מידע בחינוך
קהל היעד מטרות סטודנטים, תלמידים ייצור חוויית למידה מותאמת אישית ומעניינת.
ייצור תרגול המותאם אישית לידע של הלומד.
הצעה של תכנים רלוונטיים נוספים.
מורים קבלת פידבק אובייקטיבי לגבי ההוראה.
קבלת מידע לגבי ההתקדמות האישית של כל תלמיד.
לזהות טעויות נפוצות ושיטות למידה אפקטיביות.
מפתחי קורסים, חוקרים חינוכיים פיתוח ובחינת איכות של קורסים.
פיתוח והערכת כלים לכריית מידע כדי להמליץ על הכלי המתאים לכל משימה.
ארגונים, ספקי תוכן לימודי, אוניברסיטאות פיתוח דרכים יעילות להערכה.
קבלת החלטות מושכלת ומבוססת על מידע.
מנהלי ארגונים, מפקחים אזוריים, משרד החינוך שימוש מיטבי במשאבים קיימים.
רשימה של היישומים העיקריים של כריית מידע בחינוך פורסמה על ידי Ventura & Romero בטקסונומיה שלהם.
על פי רשימה זו, תחומי יישום כריית מידע בחינוך הם:
מתן משוב למדריכים התומכים בלמידה.
מידול סוגי סטודנטים (לדוגמה סגנונות למידה).
זיהוי התנהגויות בלתי רצויות של הסטודנט.
תכנון ותזמון של הוראה או למידה.
מקורות לפיתוח כריית מידע בחינוך
נתונים רלוונטיים לכריית מידע בחינוך עשויים להגיע ממקורות שונים, כגון:
מערכות לא מקוונות: ביצוע ניתוח של מידע על התנהגות וביצועים של תלמידים, ושל תוכניות לימוד כפי שנאספו במערכות חינוך ובכיתות.
מערכות למידה ממוחשבת: מתוך מידע על סטודנטים שנשמר בקובצי הלוג של מערכות אלה, ובמערכות המידע שלהן.
מערכות ללמידה אדפטיבית, המנסות להתאים את הלמידה לפרופיל ולצרכים של הלומד.
דילמות אתיות רבות מתייחסות לשמירה על פרטיות של תלמידים ומשתתפים בפעילות חינוכית.
היכולת לפתח מערכות שעוקבות ומנתחות נתונים רגשיים, פיזיולוגיים ואחרים מעלה חששות לגבי האתיקה של כריית נתונים בחינוך.
לכן יש המציעים להשתמש בסוגי נתונים שנבחרו בקפידה ובאמצעים המגנים על הפרטיות של המשתמשים.
בנוסף מוצע כי הנחקרים יהיו מיודעים על היותם מושאי מחקר, ובמידה ואין זה אפשרי יש להסיר סממנים מזהים של הנחקרים לפני תחילת תהליך כריית הנתונים.
כריות הן מותג של דגנים פריכים ממולאים בקרם, אחד המוצרים בקטגוריית דגני הבוקר של תלמה, מותג שהוקם על ידי חברת יוניליוור ישראל בשנת 1994. המוצר הוא פרי פיתוח ישראלי.
קיימים מגוון מוצרים שונים של כריות, אשר נבדלים זה מזה במילוי: נוגט, וניל, שוקולד, מוקה ועוד.
כמו כן, מיוצרת גרסת כריות ללא גלוטן, גרסת כריות מופחתת סוכר וכן גרסת "מיני" שהושקה בשנת 2013 (ומאז כבר הופסק שיווקה).
ביוני 2013 החל מסע פרסום שנוי במחלוקת למוצר "מיני-כריות" בו הוצג תינוק כאובייקט מיני בדומה ליו הפנר.
הפרסום עורר מחאה ציבורית נרחבת, והוא הופסק באותו היום בהוראת הרשות השנייה.
כריזמה קרפנטר היא שחקנית אמריקאית.
היא גילמה את דמותה של קורדיליה צ'ייס בסדרת הדרמה העל טבעית "באפי ציידת הערפדים" (1997–1999) ובסדרת הבת שלה "אנג'ל" (1999–2004).
היא כיכבה גם כקירה ב"מכושפות" (2004), כקנדל קזבלנקס ב"ורוניקה מארס" (2005-2006), כרבקה סוול ב"משחק השקרים" (2012–2013) וכלייסי בסדרת הסרטים "בלתי נשכחים".
קרפנטר נולדה בלאס וגאס שבנבדה לכריסטין, עובדת בפארק צפרות, ודון קרפנטר, איש מכירות.
מוצאה ספרדי (מצד אביה של אמה), צרפתי וגרמני.
קרפנטר השתתפה בלהקת מחול ושירה שהופיעה בוואלי בלאס וגאס כשהייתה בת 9.
כשהייתה בת 15 עברה משפחתה למקסיקו ואז לסן דייגו שבקליפורניה.
היא למדה בבית הספר לאמנויות הבמה "צ'ולה ויסטה".
לאחר סיום הלימודים טיילה קרפנטר ברחבי אירופה.
כשחזרה לסן דייגו עבדה בחנות וידאו, כמדריכת כושר ובסוכנות נדל"ן.
ב-1991 עבדה כמעודדת עבור קבוצת הפוטבול הלוס אנג'לס צ'רג'רס, וב-1992 עברה ללוס אנג'לס.
סוכן פרסומות גילה את קרפנטר בזמן שמלצרה בלוס אנג'לס כדי לחסוך כסף לקולג'.
כך החלה להופיע בתיאטרון והשתתפה ביותר מ-20 פרסומות.
תפקיד הטלוויזיה הראשון שלה היה ב-1994 בסדרה "משמר המפרץ".
זמן קצר לאחר מכן זכתה בתפקיד ראשי בסדרת הנעורים/אופרת הסבון קצרת הימים של NBC "חופי מאליבו".
ב-1996 נבחנה קרפנטר לתפקיד הראשי בסדרת הדרמה העל טבעית של הWB "באפי ציידת הערפדים", אבל לוהקה לתפקיד קורדליה צ'ייס, תלמידת תיכון פופולרית וסנובית.
אחרי שלוש עונות ב"באפי ציידת הערפדים", הציעו לכריזמה תפקיד גדול יותר בתור אותה הדמות בסדרת הבת "אנג'ל" לצד דייוויד בורינאז.
היא גילמה את קורדיליה צ'ייס במשך ארבע עונות ב"אנג'ל", וגם את ג'סמין במשך רוב העונה הרביעית.
אמנם הדמות שלה עוזבת את הסדרה במהלך העונה הרביעית של "אנג'ל", אבל קרפנטר חזרה לפרק המאה בעונה חמישית והאחרונה של הסדרה, כי חשה שלמעריצי הדמות מגיעה סגירת מעגל.
ב-2004 הופיעה קרפנטר בדמות אורח בסדרת הפנטזיה של WB "מכושפות" בתור שדה בעלת כוחות נבואיים בשם קירה במשך שלושה פרקים.
היה לה גם תפקיד אורח בתור קנדל קזבלנקס בסדרת המתח של UPN "ורוניקה מארס" בשנים 2005–2006, והיא הופיעה ב-11 פרקים.
קרפנטר הופיעה בהופעת אורח בפרק האחרון של העונה הראשונה של סדרת הדרמה הקומית "גריק" בערוץ ABC Family, ושבה לתפקיד זה לשני פרקים בעונה השנייה.
לפי TV guide בספטמבר 2007 היא הייתה אמורה להשתתף בתוכנית "המתמחה: גרסת הסלבריטי", אבל בחרה במקום זה להופיע בקומדיה "בחזרה אלייך" ששודרה ברשת פוקס, ובשני פרקים של הסדרה קצרת הימים "תותחים".
קרפנטר הופיעה גם בתפקיד אורח באפריל 2009 בפרק של CSI בשם "מוצא האדם".
ב-20 במרץ 2008, התקיים מפגש איחוד של "באפי ציידת הערפדים".
קרפנטר השתתפה באירוע יחד עם יוצר הסדרה ג'וס ווידון, המפיקים מרטי נוקסון ודייוויד גרינוולט, וכוכבים אחרים של הסדרה כמו שרה מישל גלר, ניקולס ברנדון, ג'יימס מרסטרס, אמה קולפילד, אמבר בנסון, סת' גרין ומישל טרכטנברג.
באוגוסט 2010 היא קיבלה תפקיד משנה בסרטו של סילבסטר סטאלון "בלתי נשכחים".
אחרי הצלחת הסרט לוהקה קרפנטר לסרט המתח העצמאי "אתר התרסקות".
היא הופעה בפרק בעונה השביעית של "על טבעי" לצד כוכב באפי ג'יימס מרסטרס.
ב-2012 לוהקה קרפנטר לתפקיד חוזר בתור רבקה סוול בעונה הראשונה של סדרת הדרמה "משחק השקרים" בערוץ Family ABC.
היא הפכה למשתתפת קבועה בעונה השנייה.
באותה השנה היא גם שבה לגלם את דמותה של לייסי ב"בלתי נשכחים 2".
בשנת 2016 שיחק בסרט הטלוויזיה המותח "Mommy's Secret", על אמא ששודדת בנקים בשל חובות ההימורים של הבן שלה, מנסה להסתיר זאת מבתה המתבגרת.
קרפנטר נישאה לדמיאן הארדי ב-5 באוקטובר 2002, בעיר הולדתה, לאס וגאס.
במרץ 2003 ילדה קרפנטר את בנם המשותף.
כריית אסטרואידים היא אופציה עתידית לכריית משאבים הנמצאים באסטרואידים בחלל.
תהליך זה מסובך ויקר בהרבה מכריית משאבים בכדור הארץ, אך גם יש לו יתרונות על פני תהליכי הכרייה הנפוצים כיום.
כיום הנושא הוא תאורטי בלבד ולא ניתן למימוש, אך לאחרונה מספר מדינות וחברות התחילו לבחון את האופציה.
השלב הראשון של התוכנית הוא בחירת אסטרואיד.
שלב זה חשוב ביותר, מפני שככל שהאסטרואיד שנבחר קרוב יותר לפלנטה שממנה מתבצעת המשימה, מכיל יותר משאבים יקרים, ונמצא במסלול שנוח יותר לשנות או להשתמש בו, כך הפרויקט יכול להיות יותר רווחי יותר ויש פחות סיכוי לכישלון המשימה.
בהתאם לכך, ההערכה היא שכדאי להתביית על אסטרואיד שנמצא בחגורת האסטרואידים, שהיא הקרובה ביותר לכדור הארץ.
בנוסף צריך לבחור אסטרואיד עשיר במתכת, כך שהפרויקט יהיה רווחי כלכלית במקרה של הצלחה.
ולבסוף צריך לבחור אסטרואיד שמסלולו מאפשר להביא אותו לכדור הארץ בצורה נוחה.
אחרי שהאסטרואיד שרוצים לכרות נבחר, ישנן שתי אופציות אפשריות להמשך:
האופיצה הראשונה היא להביא את האסטרואיד לכדור הארץ, ושם לכרות אותו.
אופציה זו מורידה את עלות שילוח החומרים מן האסטרואיד אל כדור הארץ ומאפשרת לתקן תקלות בתהליך הכריה יותר בקלות.
האופציה שנייה היא להגיע אל האסטרואיד, ולכרות אותו מבלי להביא אותו לכדור הארץ.
אופציה זו חוסכת את עלות הבאת האסטרואיד לכדור הארץ.
תת- השלב הראשון הוא שלב חובה בשתי האופציות המוצגות למעלה.
תת- השלב השני הוא שלב חובה רק באופציה הראשונה מבין האופציות המוצגות למעלה.
תת- השלב השלישי, כמו תת- השלב השני תקף רק לאופציה הראשונה המוצגת למעלה.
בתת- שלב זה, צריך לכבול כבידתית את האסטרואיד לכדור הארץ, כדי שהאסטרואיד יישאר במסלול יציב מסביב לכדור הארץ, מה שיקל על הבאת החומרים שנכרו מהאסטרואיד לכדור הארץ.
בשביל זה אפשר להשתמש בכבידת הירח, בנוסף למנוע של החללית, כדי לשנות את המסלול של האסטרואיד, כך שאחרי כמה הקפות סביב כדור הארץ והירח הוא יכנס למסלול יציב בערך בשכבת הגאוקורונה.
השלב העיקרי השלישי של כריית אסטרואידים הוא בדרך כלל שלב כריית האסטרואיד.
העיקרון בשלב זה הוא לכרות את המשאבים של האסטרואיד, ואז לשלוח אותם לכדור הארץ.
2 דוגמאות לדרכים אפשריות לכרות את האסטרואיד:
ייצור בחלל באמצעות כרייה ביולוגית
חימום של אזור מסוים על האסטרואיד באמצעות מראות וקידוח של האזור
בדרך כלל השלב הרביעי והאחרון בתהליך של כריית אסטרואידים הוא הבאת המשאבים שנכרו מן האסטרואיד לכדור הארץ.
שתי אופציות אפשריות להבאת המשאבים שנכרו מהאסטרואיד לכדור הארץ:
אחרי שהחומרים נכרו מן האסטרואיד, להפוך אותן למעין "קפסולות של חומר", ואם האסטרואיד נמצא במסלול מסביב לכדור הארץ, אפשר בעלות נמוכה יחסית לאופציות אחרות לשגר את הקפסולות האלו כך שהן ינחתו במקור מים גדול ונגיש, ומשם הן יאספו על ידי ספינות.
שימוש בחלליות שניתנות לשימוש חוזר כדי לטוס אל האסטרואיד, לאסוף את המשאבים שנכרו ממנו ולחזור לכדור הארץ.
לכריית אסטרואידים יש מספר יתרונות על פני שיטות הכרייה שנוהגים להשתמש בהן כיום, אבל כריית אסטרואידים גם מגיעה עם מספר חסרונות שבקושי קיימים בשיטות הכרייה הרגילות שמשתמשים בהן כיום.
היתרונות שבכריית אסטרואידים על פני כרייה רגילה
למרות שכריית אסטרואידים זה תהליך מאוד יקר ומסובך לעומת תהליכי הכרייה ה"פשוטים" יחסית הנפוצים כיום, יש לשיטה הזו הרבה יתרונות על פני שיטות הכרייה הרגילות:
שיטות הכרייה הנפוצות כיום גורמות לזיהום אוויר וקרקע נרחבים, הורסות שטחי טבע רבים ואחראיות לפליטת חומרים מסוכנים רבים כגון: ציאניד, חומצה גופרתית וכלור, הפוגעים במגוון הטבעי שמסביב לאתר, בתושבי המקום ובעובדים.
ניתן לבחור אסטרואידים עם אחוז חומרים יקרים הרבה יותר גבוהה מאשר באתרי כרייה הקיימים כיום.
החסרונות שבכריית אסטרואידים על פני כרייה רגילה
לכריית אסטרואידים יש מספר חסרונות שאין בשיטות הכרייה השכיחות קיום:
כריית אסטרואידים זו שיטת כרייה שעדיין לא נוסתה, לכן יש סיכוי גדול יותר לכישלון של משימה כזו מאשר כישלון באתר כרייה רגיל, לכן פוטנציאל ההפסד הממוצע הרבה יותר גדול מאשר בשיטות כרייה נפוצות ומוקרות.
מחיר כריית אסטרואידים גדול משמעותית לעומת שיטות הכרייה השכיחות כיום, וברוב המקרים לכרות אסטרואיד זה תהליך לא רווחי.
כרטסת היא שיטה ואמצעי טכני לאחסון ושליפה של נתונים.
הכרטסת מאפשרת גישה מהירה לנתונים ויכולת לעדכן, להרחיב את מסד הנתונים ולסדרו מחדש בקלות יחסית.
כרטסות משמשות למגוון רחב של יישומים ובסביבות שונות: קיטלוג של פריטים, פרטי קשר, יצירת אינדקס, מידע אישי (רפואי או מסחרי, למשל), הנהלת חשבונות ואף לאחסון מתכונים.
אחד השימושים המוכרים ביותר בכרטסות הוא לקיטלוג ספרים בספריות.
הכרטסת בנויה מאוסף של "כרטיסים", שכל אחד מהם משויך לפריט מסוים ומכיל מידע הנוגע לפריט זה.
הכרטיסים עשויים מנייר עבה במיוחד, בעל עמידות גבוהה לשחיקה.
גודל הכרטיסים הנפוץ הוא ברוחב 10–20 ס"מ וגובה 7–13 ס"מ.
גדלים אלה מגבילים את כמות הנתונים אותם יכול כרטיס להכיל.
הכרטיסים מסודרים בכרטסת לפי סדר מסוים - בדרך כלל סדר אלפביתי או מספרי.
לרוב מוחזקת הכרטסת בתוך קופסאות או מגירות בגודל מותאם במיוחד לגודל הכרטיסים.
לעיתים נעשה גם שימוש בכרטיסים ריקים המסומנים בצורה בולטת (למשל על ידי צבע) לחצוץ בין קבוצות של כרטיסים ובכך להקל על איתור הכרטיס הנחוץ.
הכרטסת הומצאה על ידי קארולוס ליניאוס בסביבות 1760, כשיטה לארגון וניהול המידע המדעי על גליונות נפרדים הניתנים לעדכון.
בשנות ה-70 של המאה ה-19 ניצל מלוויל דיואי את השיטה כבסיס למיון וסימון ספרים, במה שנודע אחר כך כשיטת דיואי.
בסוף המאה ה-19 הומצאו כרטיסים שקודדו על ידי ניקוב בהיקפם, ואפשרו מיון מהיר יותר ובאמצעים מכניים.
חברת קרדקס , שנוסדה ב-1898, תרמה לתפוצה נרחבת מאוד של השימוש בכרטסות בעולם העסקי.
שם החברה הפך לשם גנרי לכרטסות, בעיקר בתחום הרפואה.
הכרטסות היו בשימוש נרחב מאוד עד לסוף המאה ה-20. התפתחות המחשוב והאינטרנט הובילה להסבה של כרטסות רבות לקובצי מחשב.
אף על פי כן, המונח כרטסת משמש עדיין גם במקרים מסוימים של אחסון מידע דיגיטלי (לדוגמה המונח כרטסת הנהלת חשבונות).
כריית טקסט המכונה גם כריית נתונים של טקסט, היא תהליך של הפקת מידע איכותי מטקסט.
התהליך, המתבצע על ידי מחשב, הוא למעשה גילוי של מידע חדש באמצעות על ידי חילוץ אוטומטי של מידע ממשאבים כתובים שונים.
משאבים כתובים הם, למשל, אתרי אינטרנט, ספרים, מיילים, ביקורות ומאמרים, והליך הגילוי מתבצע, לרוב, באמצעות למידה סטטיסטית של דפוסים ומגמות.
כריית טקסט כוללת בדרך כלל תהליך של בניית (structuring) משאבי טקסט (בדרך כלל ניתוח, יחד עם הוספת כמה תכונות לשוניות נגזרות והסרה של אחרות, והכנסה למסד נתונים), לאחר מכן מציאת דפוסים בתוך המידע המובנה (structured data), ולבסוף הערכה ופרשנות של התוצאות.
משימות כריית טקסטים אופייניות כוללות סיווג טקסט לפי קטגוריות, חלוקת טקסט לאשכולות שונים, סיכום מסמכים, ניתוח סנטימנט (למשל, האם טקסט מסוים מעורר רגשות שליליים או חיוביים) ועוד.
ניתוח טקסט כולל תהליכים כמו אחזור מידע, ניתוח מילוני ללימוד התפלגות תדירות מילים, זיהוי תבניות (פאטרנים), טכניקות כריית נתונים (כולל ניתוח קישורים ואסוציאציות), ו-ויזואליזציה.
מטרת העל של ההליך היא בסופו של דבר להפוך טקסט לנתונים אשר ניתן לנתח, באמצעות יישום של עיבוד שפה טבעית (NLP), סוגים שונים של אלגוריתמים ושיטות אנליטיות.
יש המכנים את הליך כריית הטקסט כניתוח טקסט, ואלו לרוב מתייחסים למספר טכניקות לשוניות, סטטיסטיות וכאלו מעולם למידת המכונה, המבנות (structuring) את תוכן המידע של מקורות טקסטואליים, ובונות מודלים על מנת להסיק מסקנות הנדרשות למחקרים שונים ולבינה עסקית.
המונח "כריית טקסט" הוטבע על ידי רונן פלדמן, במאמר שכתב על נושא זה בתחילת שנות האלפיים.
המונח "ניתוח טקסט" משמש כיום בתדירות גבוהה יותר בהקשרים עסקיים בעוד ש-"כריית טקסט" משמשת בעיקר במחקרים מודיעיניים ובמחקר מדעי החיים.
אופן התהליך, באופן טיפוסי, מתבצע באמצעות סריקת קבוצה של מסמכים הכתובים בשפה טבעית ואכלוס מסד נתונים או אינדקס חיפוש עם המידע שחולץ.
המסמך הוא האלמנט הבסיסי בכריית הטקסט, והוא מוגדר במסגרת ההליך כיחידה של נתונים טקסטואליים.
התהליך מורכב ממספר תתי משימות, לרוב:
הפחתת ממדים (המשמשת גם בעיבוד נתונים).
טכניקת זיהוי מילת השורש של מילים בפועל והקטנת גודל נתוני הטקסט.
מציאת הקורפוס (מאגר טקסט רחב) הרלוונטי.
כלומר, איסוף או זיהוי קבוצת חומרים טקסטואליים, ברשת, במערכת קבצים, או במסד נתונים, לצורך ניתוח.
עיבוד נרחב של שפה טבעית, כמו ניתוח תחבירי.
זיהוי שם ישות (NER - Named Entity Recognition), כלומר זיהוי מאפייני טקסט בעלי שם: אנשים, ארגונים, מקומות, סמלי מניות, קיצורים מסוימים וכו'.
כלומר, שימוש ברמזים הקשריים כדי להחליט היכן, למשל, המילה "פורד" מתייחסת לנשיא ארצות הברית לשעבר, מתי לחברת הרכבים, מתי לכוכב הקולנוע או לישות אחרת.
זיהוי תבניות כמו מספרי טלפון, כתובות דואר אלקטרוני, כמויות (עם יחידות) באמצעות ביטוי רגולרי ועוד.
אִשְׁכּוּל מסמכים: זיהוי וחלוקה לקבוצות של מסמכי טקסט דומים.
זיהוי של שמות עצם ומונחים המתייחסים אליהם.
למשל, מהביטוי "יוסי אמר לשרגא שהוא יקבל העלאה בדרגה" לא ניתן לדעת מי מהשניים יקבל את ההעלאה.
לשם כך נדרש ניתוח טקסט של יתר המסמך כדי להבין מההקשר במי מדובר.
חילוץ קשרים, עובדות ואירועים: זיהוי של אסוציאציות בין ישויות ומידע אחר בטקסט.
ניתוח סנטימנט: הפקת צורות שונות של מידע בנוגע לסנטימנט, דעה, מצב רוח ורגש.
טכניקות ניתוח טקסט מועילות בניתוח סנטימנט ברמת הישות, המושג או הנושא.
כיום, טכנולוגיות כריית טקסט מיושמות באופן נרחב למגוון רחב של צרכים ממשלתיים, מחקריים ועסקיים.
כך למשל, ממשלות וגופים ביטחוניים משתמשים בכריית טקסט למטרות ביטחון לאומי ומודיעין (למשל, על מנת לזהות טקסט המעיד על כוונה לבצע פיגוע טרור) ובפענוח או הצפנה של טקסט.
בעסקים, יישומים משמשים לתמיכה במודיעין עסקי ובמציאת מיקום אידיאלי למודעות פרסומיות, ועוד.
יישומי כריית טקסט משמשים בספרות הביו-רפואית, ומסייעים בחישובים שונים הנדרשים למחקרי כולל גישות חישוביות לסיוע במחקרים הנוגעים, למשל, לאינטראקציות חלבון, ומחלות הקשורות בחלבון.
בנוסף, כריית טקסט מסייעת במחקרים קליניים של אוכלוסיות מסוימות בהן המטופלים מדווחים על תופעות לוואי מסוימות, באמצעות ניתוחים על מערכי נתונים של מידע דמוגרפי.
נכון לסוף 2022, ענף כריית הטקסט עודנו בצמיחה, והדבר מתבטא בפיתוח תוכנות המשתמשות בטכנולוגיות ושיטות שונות של טכנולוגיה זו, בין היתר על ידי חברות ענק כמו IBM ומיקרוסופט.
דוגמה לתוכנה פופולרית למטרות לימוד, שפותחה על ידי אוניברסיטת וואיקאטו בניו זילנד, היא תוכנת Weka, המשמשת גם כנקודת כניסה מצוינת למתחילים.
בפייתון קיימות ספריות שונות לכריית טקסט, בין הפופולריות שבהן נמצאות SpaCy, NLTK ו-Gensim.
כריית טקסט נמצאת בשימוש על ידי חברות מדיה גדולות, על מנת לשפר את בהירות המידע ולשפר את יעילות חיפוש המסמכים.
כריית טקסט נמצאת בשימושים שונים בענף השיווק, בין היתר באמצעות מודלים המאפשרים לחזות נטישת לקוחות, ומודלים המאפשרים לחזות תשואות מניות.
ניתוח סנטימנט עשוי לשמש בניתוח ביקורות.
כך למשל, התהליך יכול להעריך עד כמה ביקורת טובה לסרט, ובכך לאתר מבקרים שליליים במיוחד.
הדבר גם מאפשר לחזות האם לסיפור ילדים מסוים תהיה השפעה חיובית או שלילית על ילדים.
עד לאחרונה, מנועי חיפוש אינטרנטיים, כמו גוגל, השתמשו לרוב בחיפושים מבוססי טקסט, שמצאו רק מסמכים המכילים מילים או ביטויים ספציפיים שהוגדרו על ידי המשתמש.
כיום, באמצעות שימוש ברשת סמנטית (בסיס נתונים רשתי המבוסס על הקשרים סמנטיים בין הפריטים ברשת), כריית טקסט יכולה למצוא תוכן בהתבסס על משמעות והקשר.
כריית טקסט משמשת גם בשירותי סינון דואר זבל, באמצעות זיהוי המאפיינים של הודעות שסביר להניח שהם פרסומות או חומר לא רצוי אחר.
כריזמה רקורדס (הידועה גם בשם The Famous Charisma Label) הייתה חברת תקליטים בריטית שנוסדה ב-1969 על ידי העיתונאי לשעבר טוני סטראטון-סמית' .
בעבר שימש כמנהל של להקות רוק כמו דה נייס, בונזו דוג דו-דה בנד וגם ואן דר גראף ג'נרייטור.
גייל קולסון הייתה מנהלת שותפה בחברת התקליטים.
האמנים המוצלחים ביותר של חברת התקליטים היו ג'נסיס, פיטר גבריאל, ג'וליאן לנון ומונטי פייתון.
ההוצאה הראשונה הייתה תקליט מאת רר בירד, (כנראה) בנובמבר 1969, וההרכב הזה העניק לכריזמה רקורדס תהילה בזכות הלהיט הראשון שלה, "Sympathy", בתחילת 1970.
כריברט השני (Charibert II; 607/617 – 8 באפריל 632) היה בנם של כלותאר השני מלך הפרנקים מהשושלת המרובינגית ואשתו הצעירה סיכילדה אשר שימש לזמן קצר כמלך אקוויטניה משנת 629 ועד מותו, כשבירתו בטולוז.
לא ידוע מתי כריברט נולד בדיוק, ידוע רק שהוא היה "צעיר בכמה שנים" מאחיו למחצה דגוברט הראשון.
לאביו כלותאר היו כנראה נישואים ביגמיים (שלא היו נדירים אז) וכריברט היה צאצא של האישה הצעירה.
כאשר מת אביו, כלותאר השני, בשנת 629, ניסה כריברט לקבל לידיו את ממלכת נויסטריה, כנגד אחיו הבכור דגוברט הראשון, שכבר היה מלך אוסטרזיה מאז 623. כריברט היה קטין ולכן היה מיוצג במשא ומתן על ידי דודו ברודולף (Brodulf), אחיה של המלכה סיכילדה.
דגוברט הרג את ברודולף, אך לא התערב כאשר אחיו למחצה השתלט על הממלכה הכמעט עצמאית של אקוויטניה.
ככל הנראה לא גרם האירוע לחילוקי דעות, שכן בשנת 631 היה כריברט לסנדקו של בנו של דגוברט, סיגברט השלישי.
ממלכתו של כריברט כללה את טולוז, קאור, אז'ן, פריגו וסאנט , אליהן הוסיף את נכסיו בגסקוניה.
כריברט היה נשוי לגיזלה (Gisela), בתו של אמנד (Amand), שליט הגסקונים.
כוחו הלוחם הכניע את התנגדותם של הבסקים, עד שכל נובמפופולניה (שהפכה לדוכסות ואסקוניה) הייתה תחת שליטתו.
בשנת 632 מת כריברט בבלאי, ז'ירונד, וזמן קצר לאחר מכן נהרג בנו הפעוט כילפריך.
אקוויטניה עברה שוב לידיו של דגוברט.
כריברט ובנו קבורים בבזיליקה של סן-רומן בבלאי.
כרטיסי זנר (מאנגלית: Zener cards) הם קלפים המשמשים לביצוע ניסויים מדעי לתפיסה חוץ-חושית (ESP).
הפסיכולוג התפיסתי קרל זנר (1903–1964) עיצב את הקלפים בתחילת שנות ה-30 עבור ניסויים שערך עם עמיתו, הפאראפסיכולוג ג'יי.בי ריין (1895–1980).
קלפי זנר הם בדרך כלל חפיסה של 25 קלפים, חמישה מכל סמל.
חמשת הסמלים הם עיגול חלול, סימן פלוס, שלושה קווים גליים אנכיים, ריבוע חלול וכוכב חלול בעל חמש נקודות.
במבחן ESP, הנסיין מרים קלף מחפיסה מעורבבת, מתבונן בסמל ורושם את תשובתו של הנבדק, אשר תפקידו לציין איזה מבין חמשת העיצובים נמצא על הקלף.
הנסיין ממשיך עד שכל הקלפים בחפיסה השתתפו.
מכוני מחקר כגון ה־CIA השתמשו בקלפי זנר כדי לבצע מחקרים נרחבים בתופעה של קליטה חוץ-חושית.
תוצאותיהם האקראיות של בדיקות המשתמשות בכרטיסי זנר תואמות להתפלגות נורמלית אופיינית.
הסתברות מנבאת את תוצאות המבחן הללו עבור מבחן של 25 שאלות עם חמש תשובות אפשריות אם המקריות פועלת:
79.3% מהאנשים יענו נכון על בין 3 ל-7 כרטיסים
10.9% יקבלו 8 תשובות נכונות או יותר
אדם אחד מתוך 73,700 יענה נכון על 15 תשובות או יותר
אדם אחד מכל 5.16 מיליארד יענה נכון על 20 תשובות או יותר.
אדם אחד מתוך 298 קוודריליון (5 בחזקת 25) יענה נכון על כל 25 השאלות.
כריכת ספרים הוא התהליך של הצמדת מספר דפים העשויים נייר או חומר אחר והפיכתו לספר.
אמנות כריכת הספרים נוצרה כנראה במהלך המאה הראשונה לספירה.
באותה התקופה, יצרו הרומאים ספר (שבאותה עת היה בכתב יד) באמצעות קיפול דפים עשויים קלף לחצי ותפירתם בקפל.
קלף היה שיפור משמעותי יחסית לגומא או מגילה, בכך שהיה נוח יותר לטפל בהם, היה ניתן לכתוב בהם על שני צדי הקלף והיה ניתן לרפרף בהם בצורה נוחה יותר.
יותר מאוחר ספרים נכרכו בין כריכה קשה כשהדפים היו עשויים מנייר או קלף, אך עדיין יוצרו על ידי תפירת הקפל של דפים מקופלים.
מאחר שהספרים הראשונים היו כתובים בכתב יד ועשויים בעבודת יד, גודלם וצורתם היו מגוונים בצורה ניכרת, וכל ספר היה נוצר כיצירה ייחודית.
עם הגיעו (מהמזרח) של ייצור נייר כותנה לאירופה בסוף ימי הביניים, והשימוש בבתי דפוס באמצע המאה ה-15, אמנות הכריכה התחילה לבסס סטנדרטים במידה מסוימת, אך גודלם של הדפים עדיין היו מגוון בצורה ניכרת.
כיום יש מספר שיטות מסחריות לכריכת ספרים.
ספרים המיוצרים בצורה מסחרית נוטים להכלל באחת מארבע הקטגוריות הבאות:
ספר בעל כריכה קשה התפור בגב הספר.
אם מסתכלים על החלק העליון של גב הספר, הספר יכול להיות מורכב ממספר גליונות דפוס מקופלים התפורים יחדיו.
כאשר הספר פתוח באמצע הגיליון, ניתן לראות את חוטי התפירה.
גודלו של ספר בעל כריכה קשה הוא בדרך כלל 15.24 על 22.86 סנטימטר (6 על 9 אינץ') או גדול יותר.
ספרים כבדים נתפרים בדרך כלל בעזרת חוט תיל.
ספר בעל כריכה רכה המורכב ממספר גיליונות מקופלים או דפים מבודדים מודבקים יחד בגב הספר באמצעות דבק חזק וגמיש.
צורה זו של כריכה היא זולה והיא בדרך כלל מתפרקת לאחר שימוש ממושך- ובפרט בחשיפת הספר לחום, וזאת משום שהדבקים המקובלים הם מסוג דבק פלסטי או דבק חם, שהם דבקים תרמו-פלסטיים.
מאמר מקרטון נראה ממבט ראשון כמו ספר בעל כריכה קשה אך הוא בעצם עשוי כמו ספר בעל כריכה רכה עם כריכה קשה.
הספר אינו עמיד כמו ספר בעל כריכה קשה ולכן הכריכה נוטה להתפרק אחרי שימוש קל.
ספר תפור בנוי כמו ספר בעל כריכה קשה אבל עם כריכה רכה.
הספר עמיד כמו ספר בעל כריכה קשה.
ההוצאה לאור השולחנית הביאה עמה קטגוריה נוספת:
ספר בכריכת ספירלה הוא ספר המורכב מדפים מבודדים, כשלכל דף שורה של חורים בצד הפנימי שלו.
"מסרק" מעוקל עשוי פלסטיק מחבר את הדפים יחדיו דרך החורים הללו.
ספר כזה מאפשר לפרק את הדפים שלו ולהחזיר אותם למקומם מבלי להזיק לספר.
ההתייחסות אל מגזינים היא כאל דבר חולף ולא כספר, ועל מנת לכרוך מגזין ניתן להשתמש באמצעי עמיד פחות מהרגיל.
נהוג להשתמש בכריכה מושלמת הדומה לכריכות רכות.
מגזיני נשיונל ג'יאוגרפיק הם דוגמה טובה לסוג זה.
שידוך בקפל של דפים מקופלים הוא הסוג הנפוץ השני במגזינים כאשר דוגמה ידועה היא מגזיני הקומיקס האמריקאים.
כשמדברים על כריכת ספרים כאמנות, כמעט תמיד הנושא הוא ספרים בעלי כריכה קשה.
כשכורכים מחדש ספר תפור, נהוג להפוך אותו לספר בעל כריכה קשה על ידי החלפת הכריכה הרכה בכריכה קשה.
ישנן שיטות תפירה שונות, כמו תפירת דקירה.
השיטה המסורתית משתמשת במסגרות על מנת לאפשר לנו לפתוח את הספר בצורה שטוחה לחלוטין מבלי לקרוע את גב הספר.
ניתן לכרוך ספרים בכל מיני חומרים.
בעבר עור ובד היו הנפוצים ביותר, וכיום הנפוצים הם נייר כרומו (בדרך כלל מצופה למינציה) או דמוי עור המכונה סקאי.
הדרך הנפוצה לכריכת ספרים היא לכרוך את פינות הכריכה בבד או עור ושאר הכריכה לקדוח את הספר 3/4 קדיחות, להעביר, להעביר בניהם חוט ולשים מעליהם נייר דבק חזק [איזולירבנד מיוחד לספרים].
בספריות ציבוריות ובאוצר ספרים של בתי כנסת וישיבות נהוג לכרוך את הספרים כדי שלא יקרעו ויהרסו מחמת השימוש הרב.
דף (בלועזית: leaf) הוא נייר אחד הכולל את שני צדדיו בספר גמור.
עמוד ימני (בלועזית: recto) הוא הצד הימני של הדף, כלומר זה שפניו ימינה כאשר מחזיקים את הדף כלפי מעלה מגב הכריכה.
עמוד שמאלי (בלועזית: verso) הוא הצד השמאלי של הדף.
גיליון (בלועזית: folio) הוא דף נייר מקופל לחצי על מנת ליצור שני דפים.
כתב יד (בלועזית: codex) הוא מספר גליונות מחוברים יחדיו באמצעות תפירה.
גיליון דפוס מקופל (בלועזית: signature) הוא מספר גליונות מחוברים יחדיו המיועד להוות לפחות 4 דפים.
הגליונות מסודרים כך שיהיו מסודרים לפי הסדר וברוחב המתאים.
את הגיליון ניתן לקפל מספר פעמים, כתלות במספר הדפים שהוא יצור.
לאחר שהקיפול מוכן, תופרים את הגליונות יחדיו בקפל.
גיליון שקופל לקוורטו (בלועזית: quarto) הוא גיליון שקופל פעמיים על מנת ליצור 4 דפים.
גיליון שקופל לאוקטבו (בלועזית: octavo) הוא גיליון שקופל שלוש פעמים על מנת ליצור 8 דפים.
גיליון שקופל לסקסטודסימו (בלועזית: sectodecimo) הוא גיליון שקופל ארבע פעמים על מנת ליצור 16 דפים.
דואודסימו (בלועזית: Duodecimo) או 12mo, 24mo, 32mo, ואפילו 64mo הם סוגים נוספים של קיפול.
בתי חרושת מודרניים לנייר יכולים ליצור גליונות ענקיים, כך שמדפסת מודרנית יכולה להדפיס 64 או 128 דפים על גיליון אחד.
פוליו, קוורטו וכו' מתייחסים גם לגודלו הגמור של ספר, בהתאם לגדול שבו קופל הגיליון.
גודל הגיליון מגוון בצורה ניכרת וגודלו הסופי של הדפים תלוי גם בגודל הגזירה של הדפים.
פוליו הוא בגובה של כ-38 ס"מ.
קוורטו הוא 22 על 28 ס"מ, בערך בגודל של מגזין מודרני.
אוקטבו הוא בערך 13–15 על 20–23 ס"מ, בערך בגודל של כריכות נייר רכות מודרניות.
סקסטודסימו הוא בערך 11.5 על 17 ס"מ, בערך בגודל של כריכות נייר רכות מסחריות.
קונטרס (בלועזית: quire) הוא סדרה של 24 גליונות נייר.
גיזום (בלועזית: trimming) מאפשר לדפדף בספר המורכב מגליונות מקופלים.
לגיליון המקופל לשניים יש קפלים בצדדים.
יש צורך לגזום את הצדדים, לא כולל את הצד של גב הספר, לפני שיהיה אפשר לדפדף בו.
לספרים שלא נגזמו כראוי נקראים ספרים שאינם גזומים (בלועזית: uncut) והם יכולים להיות בעלי עניין לאספני ספרים.
סימנייה: רצועת בד צרה המחוברת לכריכה, ומאפשרת לקורא לסמן את המקום שבו הפסיק את קריאת הספר, כדי שיוכל להמשיך משם בקלות את קריאתו.
כריך (או סנדוויץ'; מאנגלית: Sandwich) הוא שמה של קטגוריה רחבה של מאכלים, שהמשותף להם הוא שהם מורכבים משתי פרוסות מאפה וביניהן שכבה אחת או יותר של מילוי.
מקור המונח העברי "כריך" הוא בכך שהמאפה נכרך סביב המילוי.
לכן, לעיתים גם מנות המורכבות מיחידה אחת של לאפה, טורטייה או לחם שטוח אחר, עשויות להיקרא "כריך".
כריכים הם מאכל שניתן להכין מראש ולארוז (בשקית סנדוויץ'), ואינם מצריכים כלי אוכל או סכו"ם כדי לאוכלם, ולכן הם מאכל שנהוג לאכול בפיקניקים, הפסקות בבתי-ספר, במקום העבודה ובמקומות אחרים בהם אין די זמן לארוחה או אין מטבח מאובזר.
כריכים מוגשים גם במסעדות, ולפעמים נאכלים בבית כארוחה קטנה או כחלק מארוחה גדולה.
כשהם חלק מארוחה גדולה, כריכים בדרך כלל מוגשים עם תוספות כמו מרק, סלט, צ'יפס וכדומה.
הכריך נקרא סנדוויץ' בשפות רבות.
שם זה הוצמד לו על שם הרוזן הרביעי מסנדוויץ', ג'ון מונטאגיו, אציל אנגלי מהמאה ה-18, אף על פי שהכריך לא הומצא על-ידו.
לפי הסיפור המקובל, הרוזן היה חובב הימורים שרצה להמשיך להמר תוך כדי אכילה.
משרתיו קראו לו לארוחת הערב, אך הוא סירב לבוא וצעק להם: "שימו בשר בין שתי פרוסות לחם והביאו אותו אליי!".
אומנם הכריך היה קיים עוד לפני כן, אך הוא נחשב למאכל של המעמד הנמוך.
ייתכן שהאגדה על הרוזן העלתה את קרנו של הסנדוויץ' והעלתה אותו על שולחנות מלכים, אך עיקר תרומתה הוא ככל הנראה בטביעת השם סנדוויץ' למאכל הקיים.
עירו של הרוזן, סנדוויץ', היא עיירה אנגלית בקנט.
מקור שמה הוא מאנגלית עתיקה: "סנדוויק"- מקום חול.
צורה נוספת של הכריך מיוחסת לתנא הלל הזקן, שלפי המסופר במסכת פסחים, היה כורך בליל הסדר את בשר קורבן הפסח יחד עם מרור בתוך המצה.
למרות זאת, סביר להניח שהכריך היה נהוג במקומות שונים ובתקופות שונות ולא ניתן לייחס לו מקור אחד.
המונח כריך התרחב, וכולל כיום מאכלי-לחם שונים כמו לחמניות, חלות ופוקאצ'ה.
בישראל כריכים פופולריים הם כריכי גבינה צהובה, טונה, ביצה קשה או חביתה, המלווים בירקות כגון עגבנייה, מלפפון, חסה ומלפפון חמוץ.
על ידי אריזה נכונה של הכריך, ניתן לשמר את טריותו לאורך כל היום.
כריך קלוי מכונה בישראל טוסט; לרוב מכיל גבינה צהובה וקטשופ.
גרסה שלו עם בייגל ותוספות שונות מכונה בייגל טוסט.
גרסה דומה של מאכל זה, המכילה מילויים שונים, היא הזפיקנקה מהמטבח הפולני.
בארצות הברית כריך חמאת בוטנים וריבה (Peanut-butter and Jelly Sandwich) הוא מאכל ילדים אהוב.
כריכים אמריקאים נוספים הם BLT המכיל בייקון, חסה ועגבנייה; קלאב סנדוויץ', עשוי משלוש פרוסות קלי שביניהן שתי שכבות של מילוי; סלופי ג'ו העשוי מלחמניית המבורגר עם בשר טחון.
במטבח יהודי-אמריקאי נפוץ כריך קורנד ביף.
הכריך הסקנדינבי המסורתי, הידוע כ"כריך פתוח" כולל פרוסת לחם ועליה בשר, דגים, גבינה וכדומה.
כיום מקובל גם לסוגרו בפרוסת לחם נוספת.
הגרסה ה"פתוחה" מקובלת גם ברוסיה, שם היא ידועה בשם "בוּטרברוֹד" (бутерброд - מגרמנית: Butterbrot) (אם כי מילה זו כוללת את כל סוגי הכריכים, ה"סגורים" וה"פתוחים").
בצרפת, כריכים מוכרים הם ה'פאן באניה' מאזור ניס (כריך העשוי לחם לבן עגול שבתוכו סלט ניסואז) וה'ז'מבון-חמאה' (כריך שבתוכו חמאה וחזיר).
בבריטניה, בייחוד בצפון אנגליה, מקובל כריך בשם "בוּטי" או "סארניס" בו השכבה האמצעית היא חמאה ובייקון, שמוכנס לכריך זמן מועט לאחר שבושל.
לפעמים מורחים בכריך גם מיונז.
כריך בו השכבה היא צ'יפס נקרא "צ'יפס בוטי".
עוד נפוצים בבריטניה כריכי המלפפונים המוגשים כחלק מארוחת תה של מנחה.
בבריטניה נרכשים כ-1.8 מיליארד כריכים מדי שנה.
באיטליה נאכלים כריכים משולשים (הדומה לכריכי שעת התה האנגלית) ונקראים טרמיציני.
בארגנטינה נהוגים כריכי סנדוויץ' דה מיגה - כריכים תלת-שכבתיים מלחם לבן ללא קרום, עם מבחר מילויים.
פריקסה או "סנדוויץ' תוניסאי" הוא לחמנייה מטוגנת הממולאת טונה, תפוחי אדמה מבושלים, ביצה קשה, אריסה ולימון כבוש.
בארצות דוברות צרפתית הכריך נקראו לפעמים "און בלג'", בסקוטלנד כריכים נקראים "פיסס" (חתיכות), בסלנג האוסטרלי הם נקראים "סאנגר" או "סאנגה", ובדרום אפריקה הם נקראים לפעמים "סארמיס".
כריך דאגווד - כריך גבוה במיוחד.
לחמניית דגים - כריך מקובל בגרמניה
הרחבת המונח "סנדוויץ'" מעבר למשמעותו כ"כריך"
נפוצותו הרבה של ה"סדנוויץ'" ככריך מאכל בעמים ותרבויות שונים, הביאו לכך שהמונח "סנדוויץ'" נלקח בהשאלה כדי לתאר מגוון דברים שאינם כריכים, לדוגמה:
עץ לבוד, הנקרא "עץ סנדוויץ'"
משפט במתמטיקת הגבולות הנקרא "כלל הסנדוויץ'"
סוג מיגון ל-משוריין מתקופת טרום המדינה, הנקרא "שריון סנדוויץ'"
עוגיית סנדוויץ' מורכבת משתי עוגיות עגולות וביניהן קרם או ריבה, למשל האלפחורס הארגנטינאיות הממולאות בריבת חלב, ה"אוריאו" האמריקאיות הממולאות קרם וניל או שוקולד וה"מקרון" הצרפתיות.
"סנדוויץ' גלידה" (מכונה גם קסטה) מורכב משתי עוגיות, או משני ביסקוויטים, שביניהם גלידת וניל או שוקולד.
במאה ה-21 החל מתקיים ויכוח ער על ההגדרה של המונח "כריך" ועל הכללתם של מאכלים כגון נקניקייה בלחמנייה, המבורגר או כריך פתוח בקטגוריה זו.
בישראל ויכוח דומה עלה לפסים משפטיים עוד בשנת 1964, כאשר שופטי בית המשפט המחוזי בחיפה הכריעו כי פלאפל המוגש בפיתה אינו כריך, ולכן יש צורך בהרשאות מיוחדות למכירתו גם כאשר קיים רישיון כללי למכירת כריכים.
מחלקת החקלאות של ארצות הברית מגדירה כריך בשרי כמאכל המורכב מ-"לפחות 35% בשר עשוי, ולא יותר מ-50% לחם.".
אגודת הכריכים הבריטית מגדירה כריך כ-"כל סוג של לחם עם מילוי, אשר באופן כללי, מוגש קר, אך לעיתים עשוי להיות גם חם"..
כרים מוסטפא בנזמה הוא כדורגלן צרפתי המשחק בעמדת החלוץ באל-הילאל מליגת העל הסעודית.
בנזמה גדל במחלקת הנוער של אולימפיק ליון, שיחק 14 שנים בריאל מדריד והוא השחקן הזר עם הכי הרבה הופעות ובישולים בתולדות המועדון.
הוא זוכה כדור הזהב לשנת 2022, והיה לצרפתי הראשון שזוכה בפרס מאז 1998. שחקנה לשעבר של נבחרת צרפת, עד לפרישתו במונדיאל 2022.
בילדותו התאמן בנזמה במועדון המקומי "ברון טרליון SC" מקומונת ברון, פרבר של ליון.
הופעותיו המרשימות בקבוצת הנוער של ברון משכו את עיני הסקאוטים של אולימפיק ליון, והוא הצטרף לאקדמיית הכדורגל של המועדון ב-1996, בגיל תשע.
לאחר 38 שערים שכבש בעונה אחת במדי קבוצת הנערים של ליון, והבקיע 12 שערים ב-14 משחקים עם קבוצת הנוער, הוא הועבר על ידי המאמן פול לה גואן לסגל הקבוצה הבוגרת של המועדון.
בינואר 2005, באמצע עונת , ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת, כאשר נכנס כמחליף במשחק מול מץ ובישל שער בניצחון 0–2. מספר ימים לאחר מכן הוא חתם על חוזה מקצועי במועדון.
בעונה זו ובעונה שלאחר מכן הפך לחלק קבוע מסגל הקבוצה הבוגרת, אך שותף ב-19 משחקים בלבד במסגרת ליגת העל הצרפתית ומיעט לקבל דקות משחק.
במהלך עונת הבקיע בנזמה את שער הליגה הראשון שלו, מול אז'אקסיו, וכן את שערו הראשון בליגת האלופות, מול רוזנבורג הנורווגית.
בעונת הפך בנזמה לראשונה לשחקן מפתח בקבוצה הבוגרת של אולימפיק ליון.
בעונה זו הוא שיחק 21 פעמים במדי קבוצתו בליגה, הבקיע חמישה שערים ובישל שניים, וסייע לקבוצה לזכות באליפות צרפת.
הייתה זו האליפות השישית ברציפות של ליון.
בנוסף, העפיל עם קבוצתו עד לגמר גביע הליגה הצרפתית, שם היא הפסידה לז'ירונדן דה בורדו.
בליגת האלופות באותה עונה הוא הבקיע שני שערים, שניהם במשחקי שלב הבתים מול דינמו קייב האוקראינית, וסייע לליון להעפיל לשמינית הגמר.
העונה שלאחר מכן, , הייתה עונת הפריצה של בנזמה.
על אף שהיה בן 19 בלבד בקיץ 2007 הוא הועבר על ידי המאמן החדש אלן פראן לעמדת החלוץ המרכזי הפותח של הקבוצה.
בעונה זו הוא כבש 31 שערים בכל המסגרות, מתוכם 20 בליגה, שזיכו אותו בתואר מלך השערים של הליגה הצרפתית וסייעו לליון לזכות באליפות נוספת.
הוא הבקיע שישה שערים בגביע הצרפתי, וסייע לקבוצה לזכות גם בו ולהשלים את הדאבל הראשון בתולדות המועדון, וכן ארבעה שערים בליגת האלופות.
בעקבות הצטיינותו בעונה זו זכה בנזמה בתואר כדורגלן השנה בצרפת ונכלל בנבחרת העונה של הליגה הצרפתית.
הוא אף זכה בפרס בראבו לכדורגלן הצעיר המצטיין של השנה באירופה, והועמד לפרס כדור הזהב.
בעונת כבש 17 שערי ליגה, אך לא עזר לקבוצתו שאיבדה את האליפות.
ביולי 2009 חתם בקבוצת ריאל מדריד מהליגה הספרדית, תמורת 35 מיליון אירו.
הוא היה אחד משלושה שחקנים מובילים, יחד עם כריסטיאנו רונאלדו וקאקה, שהצטרפו לריאל מדריד באותו קיץ.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה ב-29 באוגוסט 2009 מול דפורטיבו לה קורוניה, וכעבור חודש כבש את שער הבכורה שלו בליגה נגד קבוצת חרס.
עד תום העונה עמד מאזן הכיבושים שלו על שמונה שערי ליגה.
עונה לאחר מכן זכה עם הקבוצה בגביע המלך, והעפיל עם הקבוצה לחצי גמר ליגת האלופות.
בעונה זו העלה את מאזן הכיבושים שלו ל-15 שערי ליגה.
בעונת זכה עם הקבוצה באליפות הליגה הספרדית, והגיע עם הקבוצה פעם נוספת לחצי גמר ליגת האלופות.
בעונה זו ביסס את מעמדו בקבוצה כאשר רשם שיא אישי של 21 שערי ליגה.
באוגוסט 2012 זכה עם הקבוצה בסופר קאפ הספרדי.
בעונת הגיע עם הקבוצה בפעם השלישית ברציפות לחצי גמר ליגת האלופות, ורשם 11 שערי ליגה.
בעונת זכה עם הקבוצה בליגת האלופות ובגביע המלך.
בעונה זו כבש 17 שערי ליגה.
את עונת 2014/2015 סיים עם 22 שערים בכל המסגרות, אך בסופה ריאל מדריד לא זכתה באף תואר.
הוא עזר לקבוצתו לסיים במקום השני ולזכות בליגת האלופות בפעם ה-11 בתולדותיה.
בתחילת עונת 2016/17 נפצע וחזר רק בשלבים המאוחרים של עונה זו.
עם זאת, כבש 11 שערים בלה ליגה, שער בגביע המלך הספרדי ועוד חמישה שערים במסגרת ליגת האלופות, זו הייתה העונה השנייה ברציפות בה זכה עם קבוצתו ריאל מדריד במפעל זה.
בעונת 2017/18 זכה עם ריאל מדריד בפעם השלישית ברציפות בליגת האלופות והיה שותף להישג שלה בתור הקבוצה הראשונה שזוכה שלוש פעמים ברציפות בתואר תוך שהוא כובש חמישה שערים, בהם השער הראשון בגמר מול ליברפול.
לעומת זאת, בליגה הציג את אחת מעונותיו הגרועות ביותר מבחינת כיבוש השערים כשכבש בסך הכל חמישה שערי ליגה ב-32 הופעות אך היה מלך הבישולים, עם עשרה.
בעונת 2018/19 זכה עם ריאל מדריד בגביע העולם לקבוצות והיה שותף להישג שלה בתור הקבוצה הראשונה שזוכה שלוש פעמים ברציפות בתואר.
את העונה סיים בתור מלך השערים של ריאל בכל המסגרות אך עדיין היה שותף לאחת העונות החלשות ביותר של הקבוצה בעשור האחרון, ואף היה שותף להפסד המשפיל ליריבה המרה ברצלונה 5:1 במסגרת הליגה.
את עונת 2019/2020 סיים כמלך שערי הקבוצה, עם 21 שערים, שני בליגה כולה, שני רק לליונל מסי.
בסיום העונה זכתה הקבוצה באליפות ובסופר קאפ הספרדי אף שלא השתתף בטורניר בשל פציעה.
את עונת 2021/2022 פתח עם חמישה שערים וארבעה בישולים בארבעה משחקים, בכך עלה למקום העשירי בטבלת הכובשים בכל הזמנים בלה ליגה, עם 197 כיבושים.
עם עזיבתו של סרחיו ראמוס בקיץ 2021, קודם בנזמה לקפטן הקבוצה.
לאחר מכן, ב-17 באוגוסט 2021 האריך בנזמה את חוזהו בריאל מדריד עד 2023 עם סעיף שחרור בגובה מיליארד יורו.
ב-22 בספטמבר כבש צמד וסיפק שני בישולים בניצחון 1–6 על מיורקה.
בזכות צמד השערים הפך בנזמה לשחקן הרביעי בהיסטוריה של המועדון שכובש 200 שערים בלה ליגה אחרי אלפרדו די סטפנו, ראול גונזלס וכריסטיאנו רונאלדו.
ב-9 במרץ 2022 כבש שלושער תוך רבע שעה בשלב שמינית גמר ליגת האלופות מול פריז סן-ז'רמן, שערים שהעניקו לריאל מדריד כרטיס לשלב רבע הגמר לאחר הפסד 0–1 במשחק הראשון.
הוא עשה זאת בגיל 34 והפך לשחקן המבוגר ביותר שכובש שלושער בליגת האלופות.
עם שלושת השערים הללו כבש את השער ה-309 שלו והתברג במקום השלישי בהיסטוריית כובשי השערים של המועדון כשהוא מדלג מעל אלפרדו די סטפנו.
ב-6 באפריל 2022 כבש שלושער נוסף בשלב רבע הגמר של ליגת האלופות מול צ'לסי ובכך קבע ניצחון ראשון בהיסטוריה של ריאל מדריד על צ'לסי.
ב-14 במרץ כבש צמד במשחק ליגה נגד מיורקה והפך למלך השערים הצרפתי בכל הזמנים עם 413 שערים, כשהוא שובר את שיאו של תיירי הנרי.
ב-17 באפריל כבש שער בניצחון 2–3 על סביליה, שערו ה-25 בליגה באותה העונה, ובכך שבר את שיא השערים שלו לעונה אחת בליגה.
ב-4 במאי כבש שער בפנדל נגד מנצ'סטר סיטי בחצי גמר ליגת האלופות בדקה ה-95, שער שהעלה את ריאל מדריד לגמר ליגת האלופות, השער גם העלה את מאזנו באותה עונה ל-15 שערים בליגת האלופות ובכך עבר שיאו של ליאו מסי שהיה 14 שערים.
רק כריסטיאנו רונאלדו כבש יותר שערים ממנו כשכבש 16 שערים בעונת 2015/2016 ו-17 שערים בעונת 2013/2014. העונה הסתיימה בזכייה באליפות ובזכייה בליגת האלופות ובנזמה סיים עונת שיא בקריירה עם 44 שערים ב-46 הופעות בכל המסגרות, 27 מתוכם בליגה.
בכך סיים כמלך השערים באותה העונה גם בלה ליגה וגם בליגת האלופות.
לאחר עונה מוצלחת זו, זכה באוגוסט 2022 בתואר כדורגלן השנה של אופ"א לראשונה בקריירה.
ב-17 באוקטובר זכה בנזמה בכדור הזהב לשנת 2022.
ב-4 ביוני 2023 הודיעה ריאל מדריד שבנזמה עוזב את הקבוצה בסיום העונה.
הוא הבקיע במשחקו האחרון במדי ריאל מדריד מול אתלטיק בילבאו שנערך באותו יום והסתיים בתוצאה 1-1.
ב-1 ביולי 2023 עבר בנזמה לאל-איתיחאד מליגת העל הסעודית בהעברה חופשית.
בנזמנה פתח את תחילת הקנדציה בקבוצה בצורה לא טובה וספג ביקורות רבות, לאחר ההפסד 5:2 לקבוצתו של שותפו לשעבר כריסטיאנו רונאלדו, אל נאסר, קיבל הרבה הודעות נאצה מה שגרם לו למחוק את חשבון האינסטגרם שלו.
לאחר כשבוע איים על ההנהלה שאם לא תביא רכש משמעותי לקבוצה הוא יעזוב בחלון ההעברות.
לקראת סוף חלון העברות ביקש לעזוב מיידית את הקבוצה.
בפברואר 2024 פורסם כי בנזמה לא זומן לסגל אל איתיחאד לליגת האלופות של אסיה.
ב-2 בפברואר 2026, לאחר סכסוך ממושך עם הנהלת אל-איתיחאד, עזב בנזמה את הקבוצה וחתם ביריבתה המושבעת, אל נאסר.
בצעירותו שיחק בנזמה בכל נבחרות הגילאים של צרפת, החל מנבחרת הנערים עד גיל 16. בשנת 2004 היה חבר בנזמה בסגל נבחרת צרפת עד גיל 17, והיה שותף לזכייה הראשונה בתולדותיה באליפות אירופה עד גיל 17. בטורניר זה, שאותו ארחה צרפת, כבש בנזמה שער אחד, במשחק בשלב הבתים מול צפון אירלנד.
בין השנים 2005–2006 שיחק בנזמה עם נבחרת הנוער עד גיל 18 של צרפת, ולאחר מכן זומן לנבחרת הצעירה של צרפת, והשתתף עמה במוקדמות אליפות אירופה עד גיל 21 2007. הוא לא הצליח להעפיל עמה לאליפות, לאחר הפסד לישראל בשלב הפלייאוף.
בדצמבר 2006, הציעה התאחדות הכדורגל של אלג'יריה לבנזמה לשחק בנבחרת אלג'יריה ואף זימנה אותו לסגל, אך בנזמה דחה את ההצעה בטענה שמשחק בנבחרת האלג'יראית לא יהיה טוב עבורו מבחינת הכדורגל, על אף שאלג'יריה היא מדינת המוצא של הוריו.
בנבחרת הלאומית של צרפת ערך בנזמה את הופעת הבכורה שלו ב-28 במרץ 2007 במשחק ידידות מול נבחרת אוסטריה, וכבר במשחק זה כבש שער שסייע לנבחרתו לנצח.
מאוחר יותר הוא שיחק עם הנבחרת בקביעות בקמפיין מוקדמות יורו 2008, וכבש במסגרתו שני שערים, שניהם נגד איי פארו.
הוא סייע לנבחרתו לצלוח את קמפיין המוקדמות ולהעפיל ליורו.
הוא זומן לסגל נבחרת צרפת גם לטורניר היורו עצמו, אך היה חלק מאכזבתה של הנבחרת, שהודחה כבר בשלב הבתים.
בנזמה נכלל בסגל הנבחרת למונדיאל 2010.
בנזמה נכלל בסגל הנבחרת ליורו 2012, אולם לא זכה לכבוש באותו טורניר בו הודחה נבחרתו בשלב רבע הגמר על ידי .
במונדיאל 2014 כבש בנזמה שלושה שערים, והיה אחד השחקנים הבולטים בנבחרת, אשר הודחה על ידי בשלב רבע הגמר של הטורניר.
ב-13 באפריל 2016 החליטה ההתאחדות הכדורגל הצרפתית להשעות את בנזמה מנבחרת צרפת.
בגלל החשד שהיה מעורב בפרשיית סחיטה של מתייה ולבואנה, ולכן לא נכלל בסגל נבחרת צרפת ליורו 2016 ולמונדיאל 2018. בנובמבר 2021 הורשע ונענש בקנס של 75 אלף יורו ומאסר על תנאי
ב-18 במאי 2021 זומן לסגל הנבחרת לקראת משחקי יורו 2020, זימון ראשון מזה חמש שנים.
הוא הופיע לראשונה מאז חזרתו ב-2 ביוני, בניצחון 3–0 על וויילס במשחק הכנה לקראת יורו 2020, במהלכו גם החמיץ פנדל.
נכלל בסגל נבחרת צרפת בטורניר מונדיאל 2022, אך נפצע במהלך אימון מספר ימים לפני תחילת הטורניר ולא השתתף בו.
ב־19 בדצמבר 2022, יום לאחר הפסד הנבחרת בגמר המונדיאל 2022, הודיע על פרישה מנבחרת צרפת.
כרים בנזמה נולד בליון שבצרפת, למשפחה קבילית, ממוצא אלג'יראי.
לאחר הטבח במתקפת הפתע על ישראל בשנת 2023 פרסם דברי תמיכה בפלסטינים וכתב "המחשבות והתפילות שלנו עם האנשים בעזה, ששוב נמצאים תחת הפצצות לא צודקות שלא פוסחות על ילדים ונשים".
בעקבות כך אמר שר הפנים של צרפת ז'ראלד דרמנן, "למר כרים בנזמה יש קשרים ידועים לשמצה.
כפי שכולנו יודעים, עם האחים המוסלמים".
כריך גלידה, המוכר במותגים קסטה, קוקילידה או סנקור, הוא חטיף או קינוח המבוסס על גלידה.
חברות ארטיק ופלדמן שיווקו בשם קסטה גלידה עגולה מצופה בשוקולד שמזכירה בצורתה את עוגת הקסטה סיציליאנה, בעוד חברות אחרות נהגו לשווק בשם זה גלידה מרובעת המונחת בין שני ביסקוויטים.
הקסטה הורכבה לראשונה בדרום איטליה ובסיציליה, וקרויה על שם "קסאטה סיצ'יליאנה" - עוגת גבינה בעלת צורה דומה.
מקור השם קסטה באיטלקית נובע במקור מערבית, ככל הנראה כתוצאה של השפעה תרבותית מזמן הכיבוש המוסלמי באירופה.
במקור הקסטה עשויה שלוש שכבות: עוגיה עגולה (לעיתים בישקוטי) פריכה ומתוקה, עליה שכבה של גלידה איטלקית (ג'לאטו), ועליה עוגייה נוספת.
בניגוד לעוגיית סנדוויץ', שבה המילוי מדביק את העוגיות זו לזו והוא לרוב דק, עיקרה של הקסטה הוא הגלידה, והעוגיות נועדו להקל על האחיזה בה.
כמו מאכלים איטלקיים רבים, גם הקסטה נדדה מחוץ לאיטליה והשתנתה רבות בהתאם למטבח שבו התאקלמה.
במקומות רבים התפתחה גרסה עצמאית, השונה במספר מרכיבים מהקסטה המקורית.
קסטות כיום מגיעות בצורות רבות (מלבן, ריבוע וכו'), עם סוגים שונים של עוגיות, כגון עוגיות שוקולד או ביסקוויטים.
טעמי הקסטה משתנים בהתאם לטעם השוק המקומי, כאשר הטעמים הנפוצים ביותר מבוססי וניל.
השם קסטה לא תמיד נדד עם המתכון: הגרסה האמריקאית, ש"הומצאה" ב-1900 בעיר ניו יורק, נקראת כריך גלידה.
הקסטה שווקה בהצלחה בישראל תחת שמות ומותגים רבים, כולל קסטה, ושם זה הפך לשם גנרי של המוצר.
קסטות בארץ נמכרות בגלידריות מקומיות כקינוח המיוצר במקום מגלידה על פי בחירת הלקוח, אך רובן נמכרות במרכולים כחטיף חלבי או פרווה.
חטיף מסחרי זה אינו דומה לקסטה המקורית: הוא לרוב מלבני וקטן יותר, ומכיל שילוב של גלידה אמריקאית בטעמי שוקולד ווניל.
קיימות מספר גרסאות שונות ברשתות השיווק, הכוללות עוגיות עגולות עם צימוקים ואגוזים (למשל המותגים טעמקור, קוקילידה, גרנולידה ועוגימאניה).
כריכת רגליים או רגלי לוטוס (בסינית מסורתית: 纏足, בסינית פשוטה: 缠足 - "שאנזו" - מילולית "רגליים כרוכות") הוא שמו של מנהג שהיה נפוץ בסין עד ראשית המאה ה-20, בו קשרו רגלי ילדות צעירות (לרוב בגילאי 7-4) על מנת למנוע את גדילתן ולהעניק להן מראה שייחשב אידיאל של יופי.
כריכת בד סביב הרגל כשהיא מקובצת הביאה לשבירת עצמות הרגל, ושמירת גודלה של הרגל כך שלא יעלה על 10 - 15 ס"מ.
כריכה זו ניוונה, עיוותה ועיקמה את כפות הרגליים והביאה לשיתוקן.
רגליים כרוכות שגודלן 7 ס"מ נחשבו לאידיאל של יופי וכונו רגלי לוטוס מוזהב, בעוד שרגליים שגודלן גדול יותר (עד 15 ס"מ) כונו רגלי לוטוס מוכסף ונחשבו לאידיאל יופי פחות ערך.
התיעוד הראשון של רגלי לוטוס הוא מתקופת שושלת סונג (960–1279).
בראשיתו מנהג זה היה נפוץ רק בקרב החברה הגבוהה ונחשב לסמל סטטוס, שכן אישה שרגליה נקשרו לא יכלה לעבוד בעבודות פיזיות (וכמעט לא יכלה לזוז היות שקשירת הרגליים וכריכתן הביאה לניוון של כפות הרגליים), ולכן רק מעמדות גבוהים יכלו להרשות לעצמם מנהג זה.
בהמשך, המנהג התפשט גם למעמדות נמוכים יותר.
המנצ'ורים שכבשו את סין במאה ה-17 ניסו לבטל את המנהג, שלדעתם היווה פגיעה בזכויות האישה ובפרט בזכויות אדם, אך בלא הצלחה.
בראשית המאה ה-20, התפשטה ברחבי סין תנועה לביטול המנהג, ביוזמת מסיונרים נוצריים, וכן ביוזמת ארגוני נשים משכילות אשר טענו שמטרת המנהג לכבול את האישה לבית ולהנציח שליטה גברית במין הנשי.
כלומר, מניעת זכויות אדם טבעיות של האישה, החפצתה והורדת ערכה ומעמדה.
בשנת 1912, עם נפילת שושלת צ'ינג, והקמת הרפובליקה הסינית, הממשלה הכריזה על ביטול המנהג והורתה לנשים להוריד את הכריכות.
למרות שצעד זה היווה יתרון לנשים שסבלו שנים רבות ממעמד נמוך מאוד, אלה שסירבו להוריד את הכריכות מרגליהן הוצאו להורג.
הורדת הכריכות גררה כאבים פיזיים ונפשיים וכן הלם תרבותי בעקבות המראה של רגל מעוותת.
גם עם עליית השלטון הקומוניסטי בשנת 1949 נותר האיסור על כריכת רגליים על כנו, והוא תקף גם בימינו.
מנהג זה משמש כדוגמה בקרב סוציולוגים ואנתרופולוגים לנכות כמושא למשיכה מינית.
הסינים ראו ברגליים הקשורות אובייקט מיני ואידיאל של יופי - וזאת מאחר שהרגליים תמיד הוסתרו בנעליים מעוטרות וכך שידרו לכאורה יופי.
עצם ההסתרה התמידית הביאה לארוטיזציה של הרגליים.
אלמנט ארוטי נוסף הייתה צורת ההליכה של הנשים שנגרמה בשל קשירת הרגליים.
התהליך נועד להביא לקישות כף הרגל החל בין הגילאים 7-4. על מנת להפחית את הכאבים הכריכה החלה לרוב בחודשי החורף, והרגליים נותרו לא מכוסות על מנת שהקור יקהה את הכאב.
הורדת העור המת מכף הרגל על ידי השריית הרגליים למשך זמן ארוך במים חמים עם עשבים מרככים ודם בעלי חיים.
קציצת הציפורניים לאחר ההשריה, על מנת למנוע מצב של ציפורן חודרנית וזיהומים (אם כי בפועל, בכל זאת נפוצו מקרים של ציפורניים חודרניות בעקבות הליך הכריכה).
עיסוי הרגל על מנת להרפות את השרירים.
כריכת הרגל בתחבושות מכותנה או משי אשר הושרו אף הן בתוך אמבט של מים, עשבים ודם, ולאחר מכן הצמדתן לעקב עד להתייבשות והתקשות התחבושות, תהליכים שיצרו מעין תחבושת גבס הכולאת את הרגל המעוקמת בצורה זו.
במהלך שלב זה עצמות אצבעות הרגליים נשברו באיטיות ובהדרגה.