tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
רובין וחייליו שהסתננו ככמרים מתחילים בקרבות סיוף עם השומרים שבסופו מתעמת רובין עם גאי איש גינסבורן בדו-קרב חרבות ממושך עד שהוא מצליח להרוג אותו.
ריצ'רד סולח לג'ון אך מצווה עליו לעזוב את אנגליה לצמיתות עם תומכיו ומאשר לרובין לשאת את מריאן לשמחת כל הלוחמים.
שם השחקן/ית שם הדמות הערותארול פליןרובין הודאוליביה דה הבילנדליידי מריאןקלוד ריינסג'ון, מלך אנגליהבזיל רת'בוןגאי איש גינסבורןמלוויל קופרהשריף של נוטינגהאםאיאן הנטרריצ'רד הראשון, מלך אנגליהאלן היילג'ון הקטןלוחםהרברט מנדיןמוץ' בן הטוחןלוחםפטריק נולנסוויל סקרלטלוחםיוג'ין פאלטהנזיר טאקלוחםאונה או'קונרבסהמשרתת של לידי מריאןמונטגיו לאבהבישוף של הכמרים השחורים
מאה גיבורים ונבלים של מכון הסרטים האמריקאי
מקום 11 ברשימה מאה שנים של פסקולים של מכון הסרטים האמריקאי.
הרפתקאות פרז ופניני השיניים (בספרדית: El Ratón Pérez, באנגלית: The Hairy Tooth Fairy) הוא סרט קולנוע ספרדי-ארגנטינאי משנת 2006. הסרט משלב הנפשה ולייב אקשן.
בשנת 2008 יצא לסרט המשכון בשם "הרפתקאות פרז ופניני השיניים 2".
לוסיה הקטנה מאבדת את אחת משיניה, אביה מספר לה שפיית השיניים תבוא לאסוף אותה ותשאיר במקומה כסף.
אך אף אחד לא מצפה שפיית השיניים היא עכבר חביב בשם פרז.
פרז חי בספינה נטושה יחד עם מאות עכברים אחרים.
העכברים עמלים יום וליל בצחצוח השיניים שהוא מביא לספינה כדי להפוך אותן לפנינים יקרות.
בעוד פרז מתקרב אל יעדו כדי לבצע את המוטל עליו, חוטפים אותו קבוצת בריונים מרשעים הזוממים להשתלט על הספינה שלו ועל אוסף הפנינים היקר שהיא מכילה.
למזלו של פרז, לוסיה הקטנה תבוא לעזרתו.
מולי שולמן - פרז / גורדו
מתי אטלס - סנטיאגו / רוק / שומר
מיה בכר - פילאר / סבתא
ענבל לורי - גברת עכברה / רוזנת / מורה / סמנתה
דן קיזלר - מר מוריאנטס / עכברים
אריאל קוזלובסקי - רב חובל צ'ייסטר
הרפתקאות סקובי-דו: המפה המסתורית היא קומדיה בלשית מונפשת אמריקאית עם בובות משנת 2013, והוא הסרט העשרים בסדרת סרטי סקובי-דו שיצא ישירות לווידאו.
הסרט הוקרן לראשונה ב-21 ביולי 2013, באירוע קומיק-קון, סן דייגו, ויצא ב-23 ביולי 2013, כהורדה דיגיטלית וכ-DVD בלעדי של וולמארט.
הסרט הופץ בכל מקום ב-DVD ב-11 בפברואר 2014.
הבובות עצמן מבוססות על העיצובים של הדמויות הראשיות מהסדרה "גור בשם סקובי-דו".
בסרט זה, חבורת סקובי מגלה מפת אוצר בתוך קופסת פיצה ובעקבות כך היא מנסה למצוא את האוצר של גנארליבירד, שודד הים שחי מאות שנים לפניהם באזור קולסוויל, אולם באותו זמן, רודף אחריהם רוח התוכי הענקי.
שם הדמותשם הבובנאי/תשם המדבב/תסקובי-דודייוויד רודמןפרנק ולקרפרד ג'ונסמאט ווגלשאגי רוג'רסאריק ג'ייקובסוןמת'יו לילארדולמה דינקליסטפני ד'אברוזוסטפני ד'אברוזושירלי סטוקובסקידפני בלייקאליס דינןגריי דליילדוקטור אסקובררוח התוכיפיטר לינזדי בראדלי בייקרסטו סטוקובסקילו מהמגדלורג'ף בנטגנארליבירדפיטר לינזמוכר נקניקיותפול מק'גיניסג'ף בנט
הרפתקאות הדוב פדינגטון היא סדרת טלוויזיה מונפשת לילדים, המבוססת על סיפורי הדוב פדינגטון שנכתבו על ידי מייקל בונד, בהפקה של חברת Nelvana וחברות נוספות כגון Nelvana, FilmFair, Protecrea, Canal J, Teletoon, TVOntario, TF1 ו-ITV.
הסדרה עוקבת אחר הרפתקאותיו של דוב מפרו שמגיע לאנגליה לאחר שרעידת אדמה הורסת את ביתו.
משפחת בראון מוצאת אותו בתחנת פדינגטון וקוראת לו על שם התחנה.
הרננדז בתפקיד מר הנרי בראון
מרים סטובר ומואר לסלי בתפקיד גברת מרי בראון
איב קרפף בתפקיד גברת שילה בירד
נייג'ל למברט בתפקיד מר רג'ינלד קארי
סיריל שאפס בתפקיד מר סמואל גרובר
מדבבת לא ידועה בתור דודה לוסי
הסדרה הוצגה לראשונה עם השקת Teletoon בקנדה.
היא שודרה גם ב-ITV בבריטניה וב-Canal J וב-TF1 בצרפת.
הסדרה שודרה בארצות הברית ברצועת השידור Cookie Jar Toons ב-This TV מנובמבר 2008 עד אוגוסט 2009. היא שודרה גם ב-HBO Family בשידורים חוזרים עד 2004 בשנות ה-90. בשנת 2017 היא שודרה ב-Starz Kids and Family עד אפריל 2020. היא שודרה גם ב-Light TV (כיום TheGrio.TV ).
ערוץ Qubo שידר שידורים חוזרים של הסדרה מ-7 באוקטובר 2018 עד 25 בפברואר 2021.
חברת האחות של HBO, Time-Life Home Video, הוציאה את הסדרה גם ב-VHS וגם ב-DVD.
החל משנת 2022, התוכנית משודרת כעת ב-פרמאונט+ ו-Tubi.
בישראל, הסדרה שודרה בדיבוב עברי בשנת 1999 בערוץ הילדים ולאחר מכן בשנת 2002 בערוץ הופ!.
הרפתקאותיו של פינוקיו (שמו המלא באיטלקית: Le avventure di Pinocchio.
Storia di un burattino; בתרגום חופשי "הרפתקאותיו של פינוקיו: סיפורה של בובת-עץ"; מוכר גם בשם המקוצר פינוקיו), הוא ספר ילדים מפורסם, המתאר את עלילותיה של בובת-עץ שובבה בשם פינוקיו, שנחשב לאחד מספרי הילדים הקלאסיים של העולם המערבי.
הספר נכתב על ידי הסופר האיטלקי קרלו קולודי (שם העט של קרלו לורנציני).
פירוש השם פינוקיו באיטלקית של מחוז טוסקנה הוא צנובר.
את ההשראה לסיפור שאב לורנציני מהצגה של תיאטרון בובות מסורתי.
הדמות של פינוקיו היא של ילד שובב ופרוע, שסקרנותו מסבכת אותו בצרות רבות.
יחד עם זאת הדמות מתוארת כטובת לב ורגישה הנאבקת תמיד ביצרה הרע.
פינוקיו הופיע בתחילה בתור סיפור בהמשכים בכתב עת לילדים בשם ג'ורנאלה פר אי באמביני בעריכתו של פרדיננדו מרטיני.
הפרק הראשון של פינוקיו פורסם ב-7 ביולי 1881 והוא הופיע לסירוגין בכתב העת במשך השנתיים הבאות.
סיפורו של פינוקיו נעשה מקובל ואהוב מאוד בקרב הקוראים הצעירים באיטליה ובשנת 1883 נדפס הספר בשם הרפתקאותיו של פינוקיו.
הספר זכה להצלחה אדירה באיטליה ותורגם לשפות רבות.
ב-1937 פורסם ספרו של אלכסיי טולסטוי, מפתח הזהב או הרפתקאות בורטינו, המהווה עיבוד חופשי לרומן המקורי של קולודי.
בשנת 1954 הוקמה אנדרטה לכבוד פינוקיו בכפר קולודי שבאיטליה.
דמות אגואיסטית שהעיקרון המנחה אותה הוא העברת הזמן בנעימים.
פינוקיו מוצג כשקרן, עצלן, תמים וחלש-אופי שהטוב והרע נאבקים בתוכו.
אבל לאורך הסיפור מתגלה כי ליבו רגיש וחם והוא יודע להיות חבר נאמן.
ג'פטו - ג'פטו הוא נגר זקן ומרושש והיוצר של פינוקיו ולכן גם משמש כאביו.
בספר המקורי מתואר ג'פטו כנגר מריר ואלים ובעל מוניטין רע בקרב תושבי הכפר כשל אדם שאינו ראוי לגדל ילדים.
בגרסאות המאוחרות עברה דמותו של ג'פטו שינוי חיובי עד שנהפכה לדמות נגר ישיש טוב-לב.
שמו של ג'פטו הוא הגרסה האיטלקית לשם התנ"כי יפת (וכך הוא נקרא גם בספרו של אביגדור המאירי "פינוקיו בארץ-ישראל").
מר דובדבן - נגר מזדקן אשר במקור מצא את בול העץ שממנו נוצר לבסוף פינוקיו.
שמו המלא הוא אנטוניו, אך הוא קיבל את הכינוי "מר דובדבן" על שם אפו הגדול והאדום כדובדבן בשל.
ג'מיני - חברו הנאמן של פינוקיו אשר מתנהג כמו המצפון שלו ועוזר לו לצאת מצרה.
השועל - שועל פיסח וערמומי אשר מנצל את תמימותו של פינוקיו ומרמה אותו, מנסה לשדוד אותו ולבסוף מנסה לתלות אותו.
החתול - חתול עיוור אשר הוא חברו ושותפו של השועל.
הפיה הכחולה - פיית היער בעלת השיער הכחול אשר מצילה את פינוקיו ומאמצת אותו לביתה.
מאנג'ופוקו - המנהל העשיר של תיאטרון הבובות הגדול.
פירוש שמו הוא "אוכל אש".
העגלון - עגלון אשר נוהג להסיע ילדים רעים אל ארץ המשחקים כדי שיהפכו לחמורים והוא יוכל למכרם וכך להרוויח את כספו.
הלוויתן הנורא - לוויתן מפלצתי אשר בלע את פינוקיו וג'פטו, המוצאים דרך להיחלץ בזכות חוכמתו הרבה של ג'פטו.
העורב והלילית - שניים מן הרופאים אשר טיפלו בפינוקיו.
חברו הטוב ביותר של פינוקיו.
נסע יחד עם פינוקיו אל ארץ המשחקים, ושם בילה בנעימים עד שהפך לחמור ונמכר לאיכר.
ג'אנגו - האיכר אשר קונה את לוצ'יניולו החמור.
הטונה - דג טונה גדול כסייח אשר נבלע על ידי הכריש הענק.
המתופף - מתופף הרוצה לקנות את החמור ולעשות מעורו תוף.
הגורילה - השופט של ארץ הפתאים.
אלידורו - כלב המסטיף של המשטרה.
הדייג הירוק - דייג מבעית הלוכד את פינוקיו ומנסה לטגנו במחבת.
מנהל הקרקס - אילף את פינוקיו להופעות.
ארלקינו, פולצ'ינלה ומרת רוזאורה - דמויות מתיאטרון הקומדיה דל'ארטה.
העלילה מתחילה במחוז טוסקנה שבאיטליה.
נגר בשם אנטוניו מוצא בול-עץ של עץ האורן אותו הוא מתכנן לגלף כרגל לשולחן.
כאשר הוא מתחיל במלאכה, בול העץ צועק לו "בבקשה, תהיה זהיר!".
אנטוניו המפוחד מבול-העץ המדבר, איננו יודע מה יעשה עד אשר שכנו, ג'פטו (אשר ידוע כזקן מריר ושונא-ילדים) מגיע לביקור ומחפש בול-עץ לצורך בובת תיאטרון אותה הוא בונה.
אנטוניו אשר רואה בזאת הזדמנות מושלמת, נותן לג'פטו את בול-העץ.
ג'פטו, אדם עני מאוד, מחליט לנסות להרוויח את לחמו דרך תיאטרון בובות אותו הוא יפעיל.
לכן הוא מגלף בובה מבול-העץ אותה הוא מכנה "פינוקיו".
מיד לאחר שג'פטו מסיים לגלף את אפו של פינוקיו, אפו מתחיל לגדול בשל חוצפתו הטבעית.
לאחר שג'פטו מסיים לבנות את פינוקיו ומלמד אותו ללכת, פינוקיו בורח מיד הישר לעיירה הסמוכה.
הוא נתפס על ידי שוטר, אך לאחר שזה שומע כי ג'פטו הוא אביו של פינוקיו השוטר מניח כי פינוקיו סבל מנחת זרועו של ג'פטו וקיבל מכות ולכן עוצר את ג'פטו.
פינוקיו חוזר לביתו של ג'פטו להכין לעצמו אוכל.
כאשר הוא מגיע לבית, צרצר מדבר (אשר מכונה הצרצר המדבר) אומר לו כי ילדים אשר אינם מצייתים להוריהם, יהפכו לחמורים כאשר יגדלו.
כנקמה, פינוקיו זורק פטיש עץ על הצרצר וגורם למותו.
פינוקיו אינו מוצא אוכל בבית, ובוכה עד אשר נרדם עם הרגלים על הגחלים.
בבוקר למחרת הוא מתעורר ומגלה כי רגליו נשרפו כליל במהלך הלילה.
בינתיים, חוזר ג'פטו לביתו לאחר ששוחרר מהכלא ואיתו שלושה אגסים אותם הוא מתכנן לאכול.
ג'פטו מכין לפינוקיו זוג רגליים חדשות.
משום שפינוקיו אומר כי הוא רעב, ג'פטו נותן לו את האגסים ומלמד את פינוקיו שעליו לא לבזבז שום דבר.
בהכרת תודה, פינוקיו מבטיח ללכת לבית הספר.
משום שלג'פטו אין כסף לקנות לפינוקיו ספר-לימוד, הוא מוכר את המעיל היחיד שלו וקונה בכסף ספר-לימוד.
פינוקיו יוצא לכיוון בית הספר, אך בדרכו הוא שומע צלילי מוזיקה ורואה קהל רב.
מתוך סקרנות, הוא עוקב אחר הקהל עד שהוא מוצא את עצמו בתוך המון של אנשים, אשר התקהל כדי לראות מופע תיאטרון בובות גדול.
פינוקיו אינו מסוגל לרסן את סקרנותו והוא מוכר את ספר-הלימוד תמורת כרטיס להצגה.
במשך ההצגה, הבובות אשר מופיעות על הבמה רואות את פינוקיו, מפסיקות לשחק וקוראות "זהו אחינו פינוקיו!" ומתחילות לחגוג.
הקהל מתמרמר ומנהל התיאטרון יוצא לראות על מה המהומה.
הוא מחליט להשתמש בפינוקיו לחימום ארוחת הערב שלו.
לאחר שפינוקיו מתחנן שיחוס על חייו, מנהל התיאטרון מסכים ופוקד לשרוף את הבובה ארלקינו, אך פינוקיו מציל אותו.
לאחר שמנהל התיאטרון שומע כי אביו של פינוקיו, ג'פטו, הוא עני מרוד, הוא משחרר את פינוקיו ונותן לו חמישה מטבעות זהב אותן הוא מבקש שייתן לג'פטו.
בעודו צועד בדרך לביתו כדי לתת את המטבעות לאביו, הוא פוגש בשועל (אשר מעמיד פני פיסח) ובחתול (אשר מעמיד פני עיוור) בצידי הדרך.
הם אומרים לו כי אם הוא ישתול את המטבעות שלו בשדה-הפלא, מחוץ לעיר, הם יצמחו לכדי עץ גדול אשר יצמיח לפחות אלף מטבעות זהב חדשים.
פינוקיו אשר מאמין להם, יוצא למסע לעבר שדה-הפלא יחד עם החתול והשועל.
בדרך הם עוצרים בפונדק הלובסטר האדום, שם השועל והחתול אוכלים ארוחה דשנה על חשבונו של פינוקיו.
בחצות הלילה, מעיר בעל הפונדק את פינוקיו, ומיידע אותו כי השועל והחתול נאלצו לעזוב באופן דחוף, אך הם יפגשו את פינוקיו בשדה-הפלא.
בעוד פינוקיו מתכונן לצאת לעבר שדה הפלא, מופיעה לפניו רוחו של הצרצר המדבר אשר מפציר בו שיחזור לביתו ויתן לאביו את מטבעות הזהב.
פינוקיו מתעלם ממנו שוב, ויוצא לעבר שדה-הפלא.
כאשר הוא עובר דרך יער, השועל והחתול, מחופשים לשודדים ושקים על ראשיהם, מגיחים לעברו ומנסים לשדוד אותו.
פינוקיו מסתיר את המטבעות בפיו ומטפס על עץ.
החתול והשועל מבעירים את העץ.
פינוקיו קופץ למטה והם מנסים לפתוח את פיו בכוח, אבל הוא נושך את טלפו של החתול ובורח עמוק לתוך היער.
כאשר פינוקיו רץ לתוך היער, הוא רואה בית לבן לפניו.
הוא דופק על דלת הבית, ואז הדלת נפתחת והוא פוגש בפיה בעלת שיער כחול.
אף על פי כן, בעודו משוחח עימה, תופסים אותו החתול והשועל ותולים אותו על עץ.
לבסוף השועל והחתול מתייאשים ומשאירים אותו תלוי על העץ.
הפיה בעלת השיער הכחול שולחת בז ופודל להציל את פינוקיו, והיא קוראת לשלושה רופאים ומבקשת שיאמרו לה אם פינוקיו מת או לא.
שני הרופאים הראשונים (ינשוף ועורב) אינם בטוחים, אבל השלישי, הצרצר המדבר, יודע כי פינוקיו חי ובריא ואומר ומספר כי פינוקיו הוא ילד שובב הגורם לאביו צער.
הפיה בעלת השיער הכחול שואלת את פינוקיו היכן מטבעות הזהב.
פינוקיו משקר, ואומר כי איבד אותם.
בעודו אומר את דברי השקר, אפו מתחיל להתארך עד אשר הוא כל כך ארוך שהוא איננו מסוגל לנוע בתוך החדר.
הפיה מסבירה לפינוקיו כי שקריו הם אשר גורמים לאפו לגדול כך.
היא מביאה קבוצת נקרים אשר מקצרת את אפו.
פינוקיו והפיה בעלת השיער הכחול מחליטים להפוך לחברים והפיה מזמינה את ג'פטו שיעבור לגור איתם ביער.
פינוקיו יוצא לפגוש את אביו, אבל בדרך הוא פוגש שוב בשועל ובחתול (אף על פי שאינו יודע כי הם היו השודדים אשר ניסו לגנוב את כספו).
הם מזכירים לפינוקיו את שדה-הפלא, והוא מסכים בשנית לצאת איתם לשם ולשתול את מטבעות הזהב שלו.
אחרי מסע רגלי שנמשך חצי יום, הם מגיעים לעיירה השוכנת ליד שדה-הפלא.
כל אחד בעיירה עשה דבר מה מאוד טיפשי וכתוצאה מכך נענש בצורה כלשהי.
כאשר הם מגיעים לשדה-הפלא, פינוקיו טומן את מטבעות הזהב שלו ובינתיים הוא עוזב את המקום בעודו מחכה עשרים דקות (הזמן אשר אמור לקחת לזהב שלו לצמוח).
לאחר עשרים דקות הוא חוזר ומגלה כי לא צמח במקום שום עץ וכי מטבעות הזהב נלקחו ואינם עוד באדמה.
פינוקיו מבין כי נפל קורבן לחתול ולשועל והוא הולך לעיירה ומגיש תלונה לשופט על השועל והחתול.
השופט (כפי שנהוג בעיירה) שולח את פינוקיו לבית הסוהר על טיפשותו.
בעודו שוהה בבית סוהר, אף על פי כן, מושל העיירה מחליט לחגוג והוא משחרר את כל האסירים מבית הסוהר.
בעוד פינוקיו יוצא שוב לכיוון היער, הוא פוגש בנחש עצום אשר חוסם את דרכו בעזרת זנבו.
הוא מבקש מהנחש שיזוז, אבל הנחש לא זז.
הוא מסיק כי הנחש מת, ולכן הוא מנסה לעבור מעליו, אבל הנחש מתעורר בפתאומיות ומפיל את פינוקיו.
הנחש אשר רואה עד כמה פינוקיו מפוחד, פורץ בצחוק עז אשר גורם לו לפיצוץ בעורק והוא מת.
בהמשך חש פינוקיו רעב גדול ומתגנב לחווה חקלאית כדי להשביע את רעבונו בכמה ענבים, אך נתפס במלכודת.
כאשר החקלאי מגיע ומגלה את פינוקיו, הוא קושר אותו במלונה כדי שישמור על לול התרנגולות שלו.
באותו לילה, קבוצה של נמיות מגיעה ומספרת לפינוקיו כי בעבר היה להם הסכם עם כלב השמירה הקודם אשר איפשר להם לפשוט על הלול בתמורה לכך שהוא יקבל תרנגולת אחת.
פינוקיו מסכים בתמורה לשתי תרנגולות.
לאחר שהנמיות מקבלות את ההצעה של פינוקיו הם נכנסים לתוך הלול.
פינוקיו נועל במהרה את דלת הלול ונובח בקול רם.
החקלאי אשר מגיע בעקבות הנביחות תופס את הנמיות ומשחרר את פינוקיו בתמורה.
פינוקיו מגיע למקום בו עמד בית הפיה ומגלה שם קבר שעליו כתוב:
פינוקיו מתחיל לבכות עד אשר יונה ידידותית מופיעה ומציעה לפינוקיו לקחת אותו על גבה לשפת הים, שם בונה ג'פטו סירה אשר בעזרתה הוא מתכנן לצאת ולחפש את פינוקיו בלב ים.
השניים עפים אל חוף הים ופינוקיו מבחין בג'יפטו הנישא בסירה בלב הים.
פינוקיו קופץ למים ומנסה לשחות אל ג'פטו, אבל הגלים חזקים מדי ולכן פינוקיו מתחיל לשקוע אל תוך הים בעוד שג'פטו נבלע על ידי לוויתן מפלצתי.
דולפין אדיב לוקח את פינוקיו על גבו אל האי הקרוב שבו כולם עובדים ואף אחד לא מסכים לתת לפינוקיו אוכל כל עוד הוא לא יסייע להם.
לבסוף הוא מציע לשאת את המשא של אישה זקנה תמורת מזון ומים.
כאשר השניים מגיעים לביתה של האישה מגלה פינוקיו כי האישה הזקנה היא למעשה הפיה הכחולה.
הפיה אומרת לו שהיא תתפקד מעתה כאימו של פינוקיו ושעליו ללכת לבית-הספר.
היא רומזת לו שאם ילך לבית-הספר, יהפוך לילד אמיתי.
בעקבות כך, הפיה מבטיחה לפינוקיו שתהפוך אותו לילד אמיתי למחרת ומבקשת ממנו להזמין את כל חבריו למסיבה.
פינוקיו יוצא לדרך במטרה להזמין את חבריו למסיבה אבל בדרכו הוא פוגש בילד רזה וגבוה המכונה לוצ'יניולו ("פתיל-נר") אשר מתכוון ללכת למקום שנקרא ארץ המשחקים, בו כולם משחקים כל היום ואף אחד איננו עובד או לומד.
העגלון מגיע עם עגלה רתומה לחמורים, ולוקח את פינוקיו ולוצ'יניולו אל ארץ המשחקים שם הם מבלים במשחקים חמישה חודשים.
לאחר חמישה חודשים, הם מתעוררים ומגלים כי במהלך הלילה אוזניהם הפכו לאוזני חמור, וכעבור זמן קצר התהליך מושלם ושניהם הפכו לחמורים.
פינוקיו נמכר בהמשך לקרקס שם מאלפים אותו לבצע כל מיני תעלולים.
באחד הלילות נופל פינוקיו ושובר את רגלו.
הבעלים של הקרקס מוכר אותו לאדם אשר מעוניין להורגו ולפשוט את עורו על מנת להכין ממנו תוף.
האדם זורק את פינוקיו לים על מנת להמיתו – אך הוא עולה מן המים בדמותו המקורית כבובת עץ.
פינוקיו מסביר כי בעודו במים הדגים אכלו את עורו ומשום כך הוא חזר לדמות בובת העץ.
פינוקיו צולל שוב אל תוך המים ושוחה אל לב הים עד אשר הוא נבלע על ידי לוויתן מפלצתי.
בבטן הלוויתן פוגש פינוקיו בג'פטו אשר נבלע אף הוא על ידי הלוויתן.
בהמשך מגלה פינוקיו תושייה ואומץ לב כאשר הוא מצליח להוציא את אביו מבטן הלוויתן בביטחה ולשחות עמו חזרה לחוף.
לבסוף, כמחווה על מעשיו הטובים של פינוקיו מחליטה הפיה הכחולה להפוך את פינוקיו לילד בשר ודם.
פאולו לורנציני, אחיו של קרלו קולודי, כתב בשנת 1892 עיבוד בשם ליבו של פינוקיו.
הסופרת מרי-אליס מוריי תרגמה לראשונה את הספר לאנגלית בשנת 1896. הספר נמכר באנגליה ובארצות-הברית, ובכך החלה התפוצה הבינלאומית של הספר.
הסופר האיטלקי אאוג'ניו כרוביני כתב בשנת 1907 עיבוד בשם פינוקיו באפריקה.
הסופר הספרדי סלבדור ברטולוצי הוציא בשנים 1917–1935 סדרת ספרים ושמה פינוצ'ו.
פינוצ'ו הוא מעין דון קישוט בזעיר-אנפין: בובת-עץ השוגה בדמיונות, השואפת להיטיב עם הבריות ולסייע לנזקקים.
בן-זוגו-ויריבו של פינוצ'ו הוא צ'אפטה האנוכי, מעין סאנצ'ו פנסה זדוני ורודף-תענוגות.
ארבעים ספרי-הסדרה נדפסו בעשרות מהדורות ונקראים עד היום בארצות הדוברות ספרדית.
השם Pinocho נהפך לשמו הספרדי הרשמי של פינוקיו.
הסופר הרוסי אלכסיי ניקולאייביץ' טולסטוי כתב בשנת 1936 עיבוד חופשי בשם מפתח-הזהב או קורותיו המופלאות של בוראטינו.
הספר עובד לקולנוע בשנת 1975. המילה buratino באיטלקית פירושה "בובת-עץ".
הספר תורגם לעברית בידי פסח גינזבורג בשנת 1944. לספר זה יצאו מספר עיבודים פופולריים, אחד הידועים שבהם הוא הסרט "בורטינו", משנת 2026.
בשנת 1940 הספר עובד לראשונה לסרט קולנוע על ידי חברת וולט דיסני כסרט מצויר באורך מלא אשר זכה להצלחה רבה.
בשנת 2022 יצא סרט לייב אקשן שמבוסס עליו, אשר נקרא "פינוקיו".
בשנת 1976 הופקה לטלוויזיה סדרת אנימה יפנית בת 52 פרקים המבוססת על הספר.
הסדרה אשר שודרה בארץ בטלוויזיה החינוכית בשנות השמונים ובשידורים חוזרים רבים לאורך השנים זכתה לפופולריות רבה במשך כל השנים בקרב ילדי ישראל.
אביגדור המאירי כתב בשנת 1952 עיבוד-המשך עברי בשם פינוקיו בישראל.
הספר עצמו הומחז והוצג בצורה של מחזות, הצגות ילדים ומופעי תיאטרון בובות מאות פעמים רבות.
כמו כן הופקו מספר סדרות טלוויזיה מונפשות שמתבוססות על עלילתו, שאחת מהם שודרה בטלוויזיה הישראלית.
יש הטוענים שהסרטים המספריים של אדוארד ואינטליגנציה מלאכותית (A.I.) מתבססים בעלילתם על סיפורו של פינוקיו.
בשנת 1997 עלה בחנוכה בישראל המחזמר פינוקיו בו שיחקו איתי שגב בתפקיד פינוקיו יוסי גרבר בתפקיד סבא ג'פטו, אלי גורנשטיין בתפקיד בובותיני וממתקיני, מיכל חשאי כצרצר המצפון, לילך קוך כפייה, ניר רון כשועל וירון מנשה כחתול.
בשנת 2002 יצר הבמאי רוברטו בניני עיבוד קולנועי לסרט שזכה להצלחה רבה באיטליה, בו הוא מגלם את דמותו של פינוקיו.
בשנת 2005 עלתה הפקה במדיטק של המחזה מאת אפרים סידון עם מוזיקה מאת מירון מינסטר אותה ביים משה קפטן.
בהצגה שיחקו יעקב תמרי כפינוקיו, משה בקר כג'פטו, יוסי צברי כצרצר, הילה זערור כפיה, יניב פולישוק כשועל וליאור זוהר זרחין כחתול.
ההפקה חודשה בחנוכה 2011 בבימוי אורי אמנותי ובהשתתפות דודו זר כג'פטו.
בשנת 2024 ההפקה עלתה שוב מחדש בתיאטרון הבימה בבימוי גמא פריד ובהשתתפות אסף זלמנוביץ', יגאל שדה, יואב מילשטיין, רונית אפל, הילה שלו, ניר זליחובסקי.
בשנת 2013 עלה בתיאטרון בית לסין בישראל עיבוד מקורי של דניאל אפרת וגלעד קמחי.
שודרה סדרת הטלוויזיה "סימסאלה גרים" שם הגיעו יויו וקרוקי לפתוח את הבעיה באגדה הידועה.
בסדרת הטלוויזיה "משטרת האגדות" האגדה הוצגה בפרק הראשון של הסדרה, כאשר ג'וני וכריס הצילו את פינוקיו מהילדה ברומשטיין המכשפה שזממה להפוך אותו למטאטא קסמים.
בשנת 2020 נבנה חדר הבריחה הראשון של פינוקיו בישראל, חדר הבריחה נבנה על ידי חברת "ראנאווי" בהרצליה.
בשנת 2021 עלתה לשידור באיטליה סדרת ההנפשה הממוחשבת "פינוקיו וחברים", אשר בוימה על ידי איג'יניו סטראפי והופקה על ידי Rainbow S.p.A.
בשנת 2022 עלה בנטפליקס סרט ההנפשה "גיירמו דל טורו מציג: פינוקיו", אשר בוים על ידי גיירמו דל טורו והופק על ידי חברת ג'ים הנסון.
בשנת 2024 עלה המחזמר פינוקיו בחנוכה בישראל (העלאה מחודשת למחזמר משנת 1997 בכיכובו של איתי שגב), בכיכובם של צחי נוי בתפקיד ג'פטו, ומיכל ינאי בתפקיד הפיה.
לפינוקיו יצאו מעל 60 תרגומים לעברית, ברובם בגרסאות מקוצרות ומעובדות.
התרגום הראשון לעברית הוא תרגומו של ישראל אליהו הנדלזלץ, שפרסם תרגום של שני הפרקים הראשונים בשם פינוקיו.
ספר תולדות בול עץ אחד בכתב העת בעריכתו, צפרירים, ביולי 1920 בלודז'.
תרגומים מלאים של הספר המקורי
פינוקיו: קורותיו של ילד-עץ, תרגם ישראל דושמן (הוצאת אמנות, 1931)
הרפתקאותיו של פינוקיו, תרגם מאיטלקית נקדימון רוגל (הוצאת ש.
הרפתקאותיו של פינוקיו, תרגמה מאיטלקית מרים שוסטרמן-פדובאנו (הוצאת זמורה-ביתן, 1990)
הרפתקאותיו של פינוקיו, תרגמה מאיטלקית ענת שפיצן (הוצאת כרמל, 2004)
מעשה פינוקיו, תרגם פסח גינזבורג לפי עיבוד וולט דיסני (הוצאת יהושע צ'צ'יק, 1942)
פינוקיו, תרגמה ימימה אבידר-טשרנוביץ לפי עיבוד שירלי גולדן (הוצאת מסדה, 1958)
פינוקיו, תרגם וקיצר ידידיה ספרא (הוצאת עמיחי, 1958)
פינוקיו, עיבדה אנדה עמיר-פינקרפלד (יצא כחוברת ב"ספרית פז", הוצאת עמוס, 1960)
פינוקיו, עיבד לוין קיפניס (הוצאת ש' זימזון, 1965)
פינוקיו, תרגמה לפי עיבוד איטלקי הדסה אשדות (הוצאת מ.
פינוקיו, תרגמה לאה נאור לפי עיבוד וולט דיסני (הוצאת יבנה, 1969)
פינוקיו, עיבד אוריאל אופק (1974)
סדרה של 14 חוברות, עיבדה עטרה אופק לפי סדרת האנימה פינוקיו, (הוצאת ענבל, 1980-1985)
פינוקיו, עיבדה עדנה פלג (בסדרת "כנרת מספרת", הוצאת כנרת, 1986)
פינוקיו, תרגמה בינה אופק (הוצאת עופרים, 1995).
בעקבות ההפצה המחודשת של הסרט של דיסני, שהפעם הופץ לראשונה בדיבוב עברי
הרפתקאותיו של טינטין היא סדרת ספרי קומיקס מאת הקומיקסאי הבלגי הרז'ה.
הסדרה זכתה לשבחי מבקרים רבים ולהצלחה מסחרית חסרת תקדים, והפכה לקלאסיקה ולאייקון תרבותי של בלגיה.
ספרי הסדרה תורגמו ל־110 שפות ונמכרו בלמעלה מ־200 מיליון עותקים, מה שהציב את הסדרה, נכון לשנת 2015, במקום השישי ברשימת ספרי הקומיקס הנמכרים ביותר של כל הזמנים.
נכון לשנת 2021, "הרפתקאותיו של טינטין" היא היצירה הבלגית המתורגמת ביותר.
פרקה הראשון של הסדרה פורסם לראשונה ב־10 בינואר 1929 במוסף הילדים השבועי של העיתון הבלגי בצרפתית "Le Vingtième Siècle".
בזמן מלחמת העולם השנייה התפרסם הקומיקס במגזין "Le Soir", ולאחר המלחמה החלה הסדרה להתפרסם במגזין "Tintin", שנקרא על שמה.
בשנת 1950 הוקמו אולפני הרז'ה, בהם הועסקו עובדים שעזרו להרז'ה בהפקת הקומיקס.
הסדרה חדלה להתפרסם עם מותו של הרז'ה בשנת 1983.
עלילת הסדרה מתרחשת במאה ה-20, במדינות שונות שחלקן בדיוניות.
גיבור הסדרה הוא טינטין, עיתונאי צעיר, אמיץ, סקרן ומוכשר, שנקלע להרפתקאות שונות במהלכן הוא פותר תעלומות, מגן על החלשים ונלחם בפושעים.
אל טינטין מתלווה תמיד כלבו הנאמן, שלגי.
עם התקדמות הסדרה נוספו דמויות שונות, כגון ידידו הטוב של טינטין קפטן האדוק, הפרופסור המפוזר פרופסור קלקולוס, צמד הבלשים תומסון ותומפסון, זמרת האופרה ביאנקה קסטאפיורה ואויבו העיקרי של טינטין, רוברטו רסטאפופולוס.
תשעת הספרים הראשונים בסדרה פורסמו בשחור לבן.
הרז'ה יצר בשלב מאוחר יותר גרסאות צבעוניות לספרים אלו מלבד הספר "טינטין בארץ הסובייטים".
גדעונישבעת כדורי הבדולחLes Sept boules de cristal1948Tintinפרופסור קלקולוס נחטף על ידי בני האינקהאריה חשביהאסירי השמשLe Temple du soleil1949Tintinטינטין וקפטן האדוק מחלצים את הפרופסוראריה חשביהארץ הזהב השחורTintin au pays de l'or noir1950Tintinטינטין עוצר חבורת פושעים שניסתה לגרום למלחמה במזרח התיכון על ידי חבלה במאגרי הנפט של נסיכות אל חמד.
בשנת 1927 החל הרז'ה לעבוד כמאייר בעיתון הקתולי "Le Vingtième Siècle", שנוהל על ידי כומר קתולי קפדן בשם נורבר ואלֶה .
הרז'ה נשא חן בעיניו של ואלה, שבשנת 1928 העניק לו הזדמנות יוצאת דופן יחסית למאייר צעיר וחסר הכשרה - לערוך את מוסף הילדים החדש של העיתון, "Le Petit Vingtième" .
לאחר שאייר במגזין כמה קומיקסים שנכתבו על ידי כותבים אחרים, הרז'ה החל לפרסם, ב־10 בינואר 1929, קומיקס חדש בשם "טינטין בארץ הסובייטים".
הקומיקס התפרסם בחלקים של שני עמודים בשבוע, בשחור לבן.
הרז'ה לא תכנן מראש את עלילת הקומיקס אלא אילתר המשך בכל שבוע מחדש.
עלילת הקומיקס הייתה פשוטה וחדגונית, והורכבה בעיקר ממרדפים של כוחות סובייטיים אחרי טינטין, מהם מצליח טינטין להיחלץ.
בסוף הסיפור טינטין חוזר ברכבת לבריסל, שם הוא מתקבל בהתלהבות על ידי התושבים.
על מנת לשוות לסיפור נופך מציאותי, יזמו מנהלי "Le Petit Vingtième" קבלת פנים אמיתית בתחנת הרכבת של בריסל; ילד שדמה לטינטין הולבש בבגדים בסגנון רוסי וירד מהרכבת, מלווה בכלב פוקס טרייר לבן, לקול תרועותיהם של קוראי המגזין.
ההרפתקה השנייה של טינטין, "טינטין בקונגו", החלה להתפרסם בשנת 1930. עלילתה הייתה גם היא פשוטה למדי וכללה הרפתקאות שונות עם ילידים וחיות בר בקונגו הבלגית.
תושבי קונגו כהי העור תוארו בסיפור כנבערים, טפשים, עצלנים וילדותיים, ודמויותיהם צוירו באופן סטריאוטיפי שכיום נחשב לפוגעני ובלתי תקין פוליטית.
גם בסוף סיפור זה התקיימה קבלת פנים אמיתית בתחנת הרכבת של בריסל לשחקן שגילם את טינטין.
"טינטין באמריקה" החל להתפרסם בספטמבר 1931. בשלב זה החל הרז'ה לתכנן את מהלך העלילה באופן מאורגן יותר ולסדר את הקומיקס כך שכל פרק ייעצר בנקודה שתמתח את הקוראים ותגרום להם לקנות את העיתון הבא.
ב-20 ביולי 1932 נישא הרז'ה, בעידודו הנמרץ של עורך המגזין ואלה, לז'רמיין קיקנס, שהייתה מזכירתו של ואלה.
ואלה אף ערך בעצמו את טקס הנישואים ביניהם.
סדרת ספרי טינטין הסתיימה עם מותו של הרז'ה ב־3 במרץ 1983 כאשר הספר ה־24 בסדרה "טינטין ואלף ארט" עליו עבד באותה העת נותר לא גמור.
טינטין (Tintin) הוא כתב עיתון בלגי החוקר מקרים שונים ובסופו של דבר פותר תעלומות.
בחלק מהספרים מצוין גילו הצעיר של טינטין והוא מוצג כ"נער", בכל מקרה הוא בעל קומה נמוכה.
טינטין הוא בעל כישורים בתחום אמנויות הלחימה, קליעה באקדח (אם כי אינו מחבב אקדחים), ויכולת אקרובטית מרשימה, שמסייעת לו פעמים רבות להחלץ מצרות, ולהביס אויבים גדולים וחזקים ממנו.
כל פעם שהוא יורה, באקדח או ברובה, הוא פוגע בול במטרה.
בספר "כרישי הים האדום" טינטין מיירט מטוס באמצעות רובה.
בהרפתקאותיו מתגלה שהוא נוהג במכונית, באופנוע ובטנק, ואף מטיס מטוסים.
טינטין הוא אמיץ, נחוש, נאמן לחבריו, ישר וסקרן, ולא אחת הרפתקאותיו מתחילות בגלל ניסיונות של פושעים להפחיד את טינטין או להורגו (ניסיונות שבדרך כלל רק מגרים את סקרנותו ונחישותו).
סקרנותו הרבה, נחישותו ותשומת הלב שלו לפרטים קטנים כמו גם כמות הגונה של מזל ועזרה מידידים, מאפשרים לו לפתור תעלומות רבות.
למרות מעלותיו הטובות, טינטין לא פעם מתנהג בנאיביות.
מראה חיצוני: שערו של טינטין אדמוני־בלונדיני ותסרוקתו מתוארת לפעמים כ"משונה".
הוא נמוך ובעל פני ילד.
דמותו של טינטין פחות "צבעונית" מהדמויות הסובבות אותו.
טינטין שומר על כושר באמצעות התעמלות בוקר יומיומית.
שלגי הוא כלבו הלבן (מסוג פוקס טרייר) של טינטין המלווה אותו בכל מסעותיו, ואף מופיע בקביעות בתמונות השער של כל ספרי טינטין.
שלגי הוא ידיד טוב ונאמן ומציל את חייו של טינטין מספר פעמים.
שובבותו גורמת לטינטין לעיתים להסתבכויות מסוכנות, אולם כשטינטין מבהיר לשלגי את חומרת מעשיו, הוא חדל מתחבולותיו ומשתף איתו פעולה מיד.
בסדרת הקומיקס שלגי אומר משפטים שלמים המופיעים בתוך בלוני דיבור.
לעיתים משפטיו ניחנים בציניות עוקצנית, ולעיתים בתמימות, כאשר שלגי אינו מבין את המתרחש סביבו.
אף על פי ששלגי מביע את מחשבותיו בבלון דיבור כמו כל דמות אחרת בסדרה, ברור לכול שמחשבותיו מועברות בגדר הקיר הרביעי, והסובבים אותו אינם שומעים את הגיגיו.
בדומה לקפטן האדוק, גם שלגי אוהב ויסקי מסוג לוך לומונד, ובכל פעם שהוא משתכר, הוא נקלע לצרות.
כמו כן, הארכנופוביה שלו גורמת לו ולטינטין צרות רבות.
מקור שמו הצרפתי של שלגי בשמה של חברתו הראשונה של הרז'ה - מארי לואיז, שכונתה מִילוּ (אף שבכל הספרים הוא כלב ממין זכר).
קפטן האדוֹק (Le capitaine Haddock) הוא רב-חובל וחברו הטוב ביותר של טינטין.
דמותו מופיעה לראשונה בספר הסרטן בעל צבתות הזהב.
בספרים הראשונים הוא דמות רגזנית, צינית ובוטה, המהווה ניגוד לדמותו ההירואית של טינטין ולאידיאליזם שלו.
הוא נוטה לנבל את פיו בביטויים ימיים, אשר אינם קללות מקובלות (לדוגמה: "טריליון טייפונים מטונפים!"), אך מן ההקשר ברור לקוראים כי מדובר בקללות.
מסוכסך לעיתים עם פרופסור קלקולוס ובעיקר עם ביאנקה קסטפיורה שטועה במכוון בשמו.
הוא גם מתואר כאלכוהוליסט, המכור לויסקי מסוג "לוך לומונד".
פעמים רבות ניסה להיגמל מהשתייה אך לא הצליח.
אבל לרוב מתואר בתור חברו הטוב של טינטין, חביב ונאמן.
מקור שמו של הקפטן בשיחה של הרז'ה עם אשתו, אשר העירה ש"חמור ים" (האדוק) הוא דג אנגלי עצוב - והרז'ה ראה בכך תיאור המשקף היטב את דמותו של הקפטן.
בתחילה היה הקפטן בעל שם משפחה בלבד, ורק בשנת 1976 בספר האחרון שהושלם - "טינטין והפיקורוס" מוזכר שמו הפרטי של הקפטן - ארצ'יבולד, ככל הנראה על שמו של בוב דה מור, עמיתו של הרז'ה.
בחלק מהתרגומים בעברית נקרא שמו "חמור הים".
בסופו של הספר "אוצרו של רקהם האדום" רוכש האדוק את אחוזת מרלינספייק (בחלק מהתרגומים, "אחוזת מולינסאר" (Moulinsart); בתרגום חופשי: "דג־החרב"), שבעבר ניתנה לאחד מאבות-אבותיו, סר פרנסיס האדוק, כהוקרה ממלך אנגליה צ'ארלס השני, ומתגורר בה יחד עם טינטין ופרופסור קלקולוס.
בספרים מאוחרים יותר משתנה דמותו של הקפטן, ומקבלת נופך הירואי.
דיפו ודיפו (Dupont et Dupond) או: תומפסון ותומסון - צמד בלשים שלומיאליים.
אף על פי שאין קשר משפחתי ביו השניים, הם זהים כמעט לחלוטין - ההבדל היחיד ביניהם הוא הצורה של השפמים שלהם.
הבלש עם השפם שקצוותיו פורצים החוצה הוא תומסון, והבלש ששפמו שטוח הוא תומפסון.
צמד הבלשים מהווים את האתנחתא הקומית של הסיפורים.
הם בלתי יעילים ברוב המקרים, ותמיד מתחקים אחר עקבותיו של האדם הלא נכון או דוגלים בכיוון חקירה מוטעה.
למרות אי־יעילותם של הצמד, הם ממונים באופן קבוע לחקירת התעלומות המורכבות ביותר.
תומפסון ותומסון נוהגים ללבוש חליפות ומגבעות שחורות תמיד, מלבד בעת היותם בארצות חוץ־אירופאיות.
במדינה לא אירופאית הם מנסים להסוות את עצמם על ידי לבוש מקומי, כדי שלא להתבלט, אך לבסוף בוחרים בלבוש פולקלוריסטי ומאוד בולט.
בשל השלומיאליות הרבה המאפיינת אותם, הם תמיד נופלים ונחבלים.
דמויותיהם של תומפסון ותומסון מבוססות על אביו ודודו של הרז'ה אשר היו תאומים זהים ונהגו ללבוש מגבעות שחורות זהות.
כדי להדגיש את הדמיון ביניהם אף שמם המקורי (Dupont et Dupond - דיפו ודיפו) נשמע זהה אך נכתב אחרת.
בתרגומים לשפות שונות ניסו לעקוב אחרי דמיון זה, ובעברית בחרו להישאר עם תרגום השמות האנגלי.
פרופסור קלקוּלוּס או פרופסור טריפון טורנסול- (Professeur Tryphon Tournesol; קאתברט קאלקולוס, (מלשון חשבון דיפרנציאלי ואינטגרלי) בספר החוקרים על הירח הוא מתורגם כ"פרופסור חשביה") - פרופסור מפוזר, פיזיקאי גאוני אך כבד שמיעה.
דמות משנית אשר מופיעה באופן תדיר לצד טינטין, שלגי, וקפטן האדוק.
דמותו היא דמות קלאסית של פרופסור מפוזר, גאוני אך חירש למחצה.
בספרים השונים מתוארות המצאותיו של הפרופסור, ביניהם צוללת בצורת כריש, נשק על קולי וגלולה שמרפאת אלכוהוליזם על ידי כך שגורמת ללוקח הגלולה להרגיש בחילה בכל פעם שהוא שותה.
פרופסור קלקולוס מהווה אתנחתא קומית בעלילה בשל חירשותו.
ברוב ספרי הקומיקס הוא שומע בקושי רב, ולכן נוהג לעוות ב"חינניות" את המשפטים שנאמרים לכיוונו.
בספרי המסע לירח מרכיב קלקולוס מכשיר שמיעה, המשפר את שמיעתו, וכך דמותו נעשית רצינית יותר, בהתאם לתפקידו בספר כאחראי על המרכז האסטרונאוטי של סילדאביה ועל תוכניות הטיל הראשון שמיועד להגיע לירח.
קלקולוס מופיע לראשונה בספר "אוצרו של רקהם האדום".
ככל הנראה, המדען השווייצרי אוגוסט פיקר שימש השראה להרז'ה ביצירת הדמות.
דמויות משנה נוספות אשר מופיעות באופן תדיר לאורך הסדרה:
הגנרל אלקזאר (Général Alcazar) - דיקטטור דרום אמריקאי אשר משמש כגנרל בצבא של רפובליקת הבננות הדרום־אמריקאית הבדיונית סן־תאודורוס.
גנרל אלקזאר נלחם על השליטה במדינה נגד יריבו המר גנרל טאפיוקה (Le général Tapioca), והוא אחראי ללא פחות מחמישה ניסיונות הפיכה במדינה.
הדמות מופיעה לראשונה בחוברת "האוזן השבורה".
בהרפתקה זו פוגש הגנרל את טינטין לראשונה וממנה אותו לסגנו וליד ימינו בניהולה הכושל של המדינה.
בספר "שבעת כדורי הבדולח" נפגשים השניים בשנית, וטינטין נוכח כי הגנרל איבד את השלטון במדינה, ברח ממנה וכעת הוא מופיע כזורק סכינים במופעי בידור.
הגנרל מופיע גם בספרים "כרישי הים האדום", שם השתתף בעסקת מטוסים בלתי חוקית בניסיון לכבוש שוב את השלטון במדינה, וכן הופיע בספר "טינטין והפיקורוס", בספר זה עוזר לו טינטין להשיב לידיו את השלטון בסן־תאודורוס.
מוחמד בן קליש אזעב (Mohammed ben Kalish Ezab) - האמיר של האמירות הבדיונית חמד בחצי האי ערב.
מופיע לראשונה בספר "ארץ הזהב השחור".
עבדאללה (Abdallah) - בנו השובב, המפונק וההיפראקטיבי של מוחמד.
אוהב למתוח אנשים כאשר הקורבן החביב עליו הוא קפטן האדוק קצר הרוח.
עבדאללה ממציא תעלולים חדשים כל בוקר וכל ערב, בהתאם למצב רוחו.
אחד התעלולים הבולטים: שימת חזיז בכיסא עליו התיישב קפטן האדוק.
כאביו, גם הוא מופיע לראשונה בספר "ארץ הזהב השחור".
הקסטאפיורה (La Castafiore) - ביאנקה קסטאפיורה, המכונה 'הזמיר המילאנזי', היא זמרת אופרה איטלקית שהרז'ה ביסס על דמותה של מאריה קאלאס.
קסטאפיורה היא דמות גרוטסקית ומשעשעת, מעין פרודיה על טיפוס הדיווה, שכן שירתה איומה ונוראית באוזני טינטין.
היא מאוהבת בקפטן האדוק, המבועת מנוכחותה והמנסה תדיר להתחמק ממפגש עימה.
קסטאפיורה היא הדמות המשנית החשובה ביותר בסדרה, והיא מופיעה בעשרה מתוך עשרים וארבעת אלבומי טינטין.
כמו כן, היא אחת מהדמויות הנשיות היחידות המופיעות בעולמו הגברי של הרז'ה.
ברוב הספרים היא שרה את האריה "מזמור התכשיט" ("אה, יפתי, ראי אותי" Ah!
כשהיא מגיעה לצלילים הגבוהים תמיד נשברות הכוסות בסביבה.
תמיד מחייכת, חוץ ממצב שבו החפצים היקרים לה ניזוקים.
עם התפתחות הסדרה היא הופכת לידידה נאמנה של קפטן האדוק וטינטין, עוזרת להם פעמים מספר ואף מתארחת באחוזת מרלינספייק.
דמותה מופיעה לראשונה בספר "שרביטו של המלך אוטוקר".
סניור אוליביירה דה פיגוארה (Le senhor Oliveira da Figuera) - סוחר פורטוגזי.
מופיע לראשונה בספר "הסיגרים של פרעה", והופך לאורך הסדרה לחבר נאמן לטינטין אשר לא יהסס לעזור לו תוך כדי סיכון חייו.
ד"ר מיולר (Le docteur Müller) - רופא ופסיכולוג גרמני אשר משתמש בכישוריו כמסווה לביצוע פשעים, לריגול עבור הנאצים וכדי לפעול כשכיר חרב.
נסטור (Nestor) - נסטור הוא המשרת בטירת מרלינספייק, המופיע לראשונה בספר "אוצרו של רקהם האדום".
הרז'ה יצר אותו בדמות המשרת האירופאי הקלאסי, בעל גינונים טקסיים, חזות מנומנמת ולשון חריפה של ציניקן.
נסטור מתגלה לא אחת במהלך הסדרה כשש להציץ דרך חור המנעול או להאזין מעבר לדלת אם נדמה לו שמעברה מתרחש משהו מעניין.
רוברטו רסטאפופולוס (Rastapopoulos) - פושע בינלאומי ואויבו המושבע בלב ובנפש של טינטין.
רסטאפופולוס הוא מיליארדר אמריקאי ממוצא יווני, המעורב במיני מזימות וקנוניות שכל כולן עבירות ורוע.
טינטין חושף תמיד את מזימותיו, ביניהן רשת סחר באופיום מהמזרח הרחוק, וסחר בעבדים בהרפתקאה אחרת, אך רסטאפופולוס מצליח להתחמק מעונש בסופה של כל אפיזודה.
מזלו אינו משחק לו לעד, ובספר "טיסה 714 לסידני" קריירת הפשע של רסטאפופולוס מגיעה לקיצה, כשהוא נחטף על ידי חוצנים ונעלם מעל פני האדמה.
קולונל ספונז (Le colonel Sponsz) - מרגל וותיק ומשמש כאויבם של הגיבורים העיקריים.
ראש המשטרה החשאית של בורדוריה, הפועלת מטעם שליטה הדיקטטורי של המדינה.
בעל מונוקול (מִשקף) על עינו הימנית.
פיוטר סקוט (Piotr Szut) - טייס אסטוני בעל רטייה על עינו הימנית.
מופיע לראשונה בספר "כרישי הים האדום", שם נשלח להרוג את טינטין וקפטן האדוק, אך הפך לידידם.
סקוט מופיע גם בספר טיסה 714 לסידני.
צ'אנג צ'ונג צ'יין - ילד סיני אותו טינטין פוגש בספר "הלוטוס הכחול" ומציל אותו מטביעה.
בהמשך הופך צ'אנג לחבר קרוב של טינטין.
הוא מוזכר גם בספר "תעלומת תכשיטי הזמרת" ומופיע כדמות מרכזית בספר "טינטין בטיבט".
סגן (לימים סרן) אלן (Le lieutenant Allan) - מופיע לראשונה בספר "הסרטן בעל צבתות הזהב" כסגנו הערמומי של קפטן האדוק, שבגד בו והפך ליד ימינו של רוברטו רסטאפופולוס.
סופו של אלן מגיע בספר "טיסה 714 לסידני", שם הוא נחטף יחד עם רסטאפופולוס לחלל על ידי חייזרים.
ז'וליון וואג (Wujing) - סוכן ביטוח מסוכנות הביטוח 'שפל המדרגה בע"מ'.
נוהג להתבדח על כל דבר, ובעיקר נהנה לצחוק ולמתוח את קפטן האדוק.
באופיו הוא עליז ונחמד אך פחדן.
מופיע לראשונה בספר "פרשת קאלקולוס".
לאורך הסדרה טינטין מטייל רבות ברחבי העולם (ואפילו מגיע לירח).
כמו כן טינטין מבקר גם לאורך הסדרה באתרים מגוונים, מן האזור הארקטי (בספר "הכוכב המסתורי") ועד מדבר סהרה (בספר "הסרטן בעל צבתות הזהב").
במהדורה הראשונה של הספר "ארץ הזהב השחור" מגיע טינטין אפילו לארץ ישראל.
אף על פי כן, במהדורות המאוחרות יותר הוחלפו האזכורים לארץ ישראל ובמקומם מוזכרת האמירות הבדיונית חמד על מנת שלא לעורר מחלוקת בקרב קוראי הסדרה.
עלילת הסדרה מתרחשת לעיתים רבות במדינות אמיתיות (בהן גרמניה, סין, קונגו הבלגית, ארצות הברית, מצרים, הודו, פרו, הממלכה המאוחדת, שווייץ, טיבט וברית המועצות) ולעיתים רבות במדינות בדיוניות אשר נוצרו במיוחד עבור הסדרה על ידי הרז'ה.
המדינות הבדיוניות אשר מוצגות בסדרה כוללות את:
סילדאביה שבבלקנים היא למעשה גרסה של אלבניה (לדברי הרז'ה עצמו).
בספר "שרביטו של המלך אוטוקר" יש חשש מפלישה של בורדוריה השכנה לסילדביה, במעין גרסה של מאורעות ימי כתיבת הסיפור - סיפוח אוסטריה על ידי גרמניה הנאצית באנשלוס.
ב'"פרשת קלקולוס" סילדאביה היא מדינה קומוניסטית מזרח אירופאית.
ב"הטיסה לירח" היא מדינה בעלת מרבצי אורניום רבים והיא בונה את הטיל הראשון שמגיע לירח (עם הנעה גרעינית).
בורדוריה, שכנתה ויריבתה המושבעת של סילדביה.
רפובליקת סן תאודורוס שבדרום אמריקה, היא גרסה של רפובליקת בננות בה מתחרים "יועצים" אמריקאים ויועצים מבורדוריה (המשמשת משל לברית המועצות) על לבם של הגנרלים המקומיים.
מופיעה בספרים "האוזן השבורה" ו"טינטין והפיקורוס".
האמירות חמד בחצי האי ערב לחוף המפרץ הפרסי.
סאו ריקו, מדינה בדרום אמריקה.
נואבו ריקו, הגובלת בסו תאודורוס ונלחמת בה מתוך רצון להשתלט על משאבי הנפט שלה.
אל צ'אפו על שם אזור הקיים בדרום אמריקה בשם צ'אפו.
בשל מלחמת אזרחים במדינה מגיעים טרוריסטים לטיסה שבה נמצא טינטין.
זהו משל לטרוריסטים של הקמר רוז' והספר משמש משל למלחמת וייטנאם.
המקום מוזכר בספר "טיסה 714 לסידני".
השימוש במדינות הבדיוניות השונות בעלילת הסדרה מאפשר להרז'ה להציג בפני הקוראים נושאים פוליטיים אקטואליים ללא חשש מבעיות אשר עלולות להיווצר עבורו כתוצאה מכן, כפי שעשה כשהתייחס למלחמת סין–יפן השנייה בספר "הלוטוס הכחול".
למעשה, לעיתים קרובות עלילות הסיפורים בסדרה עסקו בנושאים אקטואליים, עד לנקודה שבה אנו יכולים לומר כי ההיסטוריה של טינטין מקבילה להיסטוריה של המאה העשרים: מלחמת הצ'אקו (בספר "האוזן השבורה"), עליית הנאציזם (בספר "שרביטו של המלך אוטוקר"), המלחמה הקרה (בספר "פרשת קלקולוס") וארגוני הגרילה באמריקה הדרומית (בספר "אוצרו של רקהם האדום").
לטינטין, עם זאת, אין בית אמיתי.
עוד מהרפתקאותיו הראשונות, טינטין מתגורר במקומות שונים.
אף על פי כן, קיימת התייחסות אחת בסדרת הספרים לעיר בה טינטין מתגורר: בספר "טינטין בטיבט", על המכתב אותו שולח צ'אנג לטינטין כתובה כתובתו של טינטין באותיות סיניות: "הונג קונג, צ'אנג צ'ונג'־צ'ין - עבור מר טינטין - בבריסל שבבלגיה".
כנגד הספרים הראשונים של הרז'ה נטען שהם נגועים בגזענות, בעיקר בתיאור הדמויות הלא אירופאיות.
דעותיו של הרז'ה השתנו במהלך השנים, וניתן לראות זאת בתיאור הדמויות הסיניות בספר "הלוטוס הכחול" שפורסם בשנת 1936. עלילת הסיפור מתרחשת בסין אשר באותה עת הייתה נתונה תחת כיבוש יפני.
הספר מבקר את היפנים ואת התערבות המעצמות הקולוניאליות בסין.
הספר מציג את הסינים בצורה אנושית (אולם את היפנים מציג בצורה סטריאוטיפית).
בעת פרסום הספר "טינטין באמריקה" ביקשו המפיצים של הספר בארצות הברית לצבוע מחדש את הדמויות האפרו־אמריקניות בלבן.
בשנת 2007 תבע מבוטו מונדונדו, יליד הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, את מולינסאר, המחזיקה בזכויות היוצרים על היצירה, בבית משפט בלגי.
מונדונדו ביקש להכיר בכך שהקומיקס "טינטין בקונגו" (1931) גזעני ועל כן יש להסירו מעל מדפי חנויות הספרים .
בעקבות התביעה העבירו חנויות ספרים רבות את הספר מאגף ספרות הילדים לאגף המבוגרים.
לאורך השנים הועלו ספקולציות כי הרז'ה היה למעשה אנטישמי, אף על פי שטענה זו מעולם לא הוכחה באופן חד משמעי והיא בעיקר הסתמכה על ספרי הקומיקס של טינטין אותם יצר הרז'ה במהלך מלחמת העולם השנייה עבור "Le Soir", עיתון בלגי אשר שיתף פעולה עם הנאצים בעת הכיבוש הנאצי של בלגיה.
לפני מלחמת העולם השנייה הרז'ה כלל בסדרת ספרי טינטין מספר דמויות של גברים יהודים בעלי מראה מאיים.
בספר "האוזן השבורה" מופיעה דמות של חנווני אשר חובש כיפה, מדבר בצרפתית קלוקלת ונוהג לשפשף את ידיו עם "סבון בלתי נראה" באופן המרמז כי הוא זומם דבר מה.
במהלך מלחמת העולם השנייה, יצאה לשווקים הגרסה הראשונה של הספר "ארץ הזהב השחור".
עלילת הספר בגרסה הראשונה שלה התרחשה בארץ ישראל בתקופת המנדט הבריטי והציגה בין היתר פעילי מליציה חמושה יהודית אשר בראשה עומד רב.
אחד הטיעונים החזקים ביותר לאנטישמיות בספריו של הרז'ה הוא הספר "הכוכב המסתורי" אשר התפרסם במקור במהלך הכיבוש הגרמני של בלגיה.
בסצנה אשר הופיעה במקור בעיתון הבלגי "Le Soir" ב־11 בנובמבר 1941 הופיעו דמויותיהם של יצחק ושלמה, שני גברים יהודים בעלי מראה מאיים אשר שומעים כי סוף העולם מתקרב.
אחד מהם, אשר מדבר בצרפתית קלוקלת, מציין בתגובה כי הוא מצפה לסוף העולם משום שהוא לא יהיה חייב לשלם את חובותיו לנושיו.
דמות נוספת בספר זה היא דמותו של הבנקאי האמריקני הרשע בלומשטיין המהווה ספונסר של המשלחת המתחרה.
הרז'ה צייר את דמותו של בלומשטיין עם מאפיינים גזעניים מוכרים מקריקטורות אנטישמיות שהתפרסמו במהלך שנות ה־30 ושנות ה־40. במהלך העלילה מתגלה אופיו הנבזי של בלומשטיין כאשר הוא מנסה להשתמש בטקטיקות מלוכלכות וקטלניות על מנת לעכב את ספינתו של טינטין.
לאחר מלחמת העולם השנייה ולאחר שנחשפו ברחבי העולם ממדי השואה, צונזרו כל החלקים בהם הופיעו הדמויות היהודיות בסדרת ספרי טינטין.
הספר "ארץ הזהב השחור" נערך מחדש לבקשת המו"ל הבריטי של הרז'ה שהרגיש שהספר מיושן כעת לאחר שמדינת ישראל הוקמה וקיימת.
המיליציה היהודית החמושה הוחלפה במיליציה ערבית חמושה.
הסצנה בה הופיעו דמויותיהם של יצחק ושלמה הוסרה לחלוטין מהמהדורה החדשה של הספר "הכוכב המסתורי" ואילו השם "בלומשטיין" שונה לשם הנייטרלי יותר "בולווינקל" והמוצא שלו שונה למדינה הבדיונית "סאו ריקו".
בעקבות הצלחת ספרי הקומיקס במשך השנים הופקו שתי סדרות טלוויזיה מצוירות המבוססות על עלילת ספרי הקומיקס:
הרפתקאותיו של טינטין מאת הרז'ה (Les Aventures de Tintin, d'après Hergé) - סדרת אנימציה בלגית אשר הופקה בין השנים 1958–1962. סדרה זו שודרה בישראל בטלוויזיה החינוכית במהלך שנות השמונים בשם "קטנטן".
הסדרה דובבה מחדש לאחר מכן על ידי אולפני אלרום, והחל מ-3 בספטמבר 2017 עד 2020, היא שודרה ב-KIDZ תחת השם "הרפתקאות טינטין".
השחקן היחיד שדיבב בשתי גרסאות הדיבוב היה יורם יוספסברג שדיבב את קפטן האדוק.
בשנת 2021 הסדרה עלתה לשירותי הזרמת המדיה HOT VOD Young ו-NEXT TV בשפה האנגלית עם תרגום לעברית, תחת השם "הרפתקאות טינטין".
הסרטן בעל צבתות הזהב (1947) (Le crabe aux pinces d'or) - סרט סטופ מושן שחור לבן.
סרט זה היה העיבוד הקולנועי הראשון לספרי הסדרה.
האי השחור (1959) (L'Île Noire) - סרט אנימציה אשר הופק על הספר האי השחור.
טינטין וגיזת הזהב (Tintin et la mystère de la Toison d'or) (1961– סרט לייב אקשן בעל עלילה מקורית אשר נכתבה על ידי הרז'ה.
עלילת הסרט מתרחשת באיסטנבול כאשר במהלכו טינטין וקפטן האדוק יוצאים לחפש אחר ספינה בשם "גיזת הזהב".
טינטין והתפוזים הכחולים (Tintin et les oranges bleues) (1964– סרט לייב אקשן בעל עלילה מקורית).
פרשת קלקולוס (1964) (L'Affaire Tournesol) - סרט אנימציה אשר הופק על הספר פרשת קלקולוס.
טינטין ומקדש השמש (Tintin et le temple du Soleil) (1969– סרט אנימציה אשר הופק בעקבות הצלחת סדרת האנימציה של טינטין.
עלילת הסרט מבוססת בחופשיות על עלילת שני סיפורים מסדרת ספרי טינטין - "שבעת כדורי הבדולח" ו"אסירי השמש").
טינטין ואגם הכרישים (Tintin et le lac aux requins) (1972– סרט אנימציה.
עלילת הסרט לא נכתבה על ידי הרז'ה, אלא על ידי יוצר הקומיקס הבלגי מישל רנייה.
בהמשך הופק גם ספר קומיקס על בסיס הסרט שהכיל תמונות סטילס מתוך הסרט אשר שימשו כאיורים אשר הוצגו בו).
הרפתקאות טינטין: תעלומת החד-קרן (2011) - סרט אנימציה, בבימוים של סטיבן ספילברג ופיטר ג'קסון.
סטיבן ספילברג רכש הזכויות להפקת הסרטים של טינטין זמן קצר לפני מותו של הרז'ה בשנת 1983.
בנובמבר 2002, אולפני דרימוורקס רכשו את הזכויות להפקת הסרטים אשר יתבססו על עלילת סדרת ספרי טינטין.
ב־15 מאי 2007, סטיבן ספילברג, פיטר ג'קסון וסטייסי סניידר הודיעו על כך שבכוונתם להפיק טרילוגיית סרטים אשר תתבסס על סדרת ספרי טינטין, אשר יופקו באמצעות גרפיקת תלת מימד.
לטענתם של ספילברג וג'קסון סרט לייב אקשן לא היה עושה חסד עם המקור.
בנובמבר 2008 חברת סרטי סוני הצטרפה לפרויקט וסיפקה לו מימון.
הסרט הראשון בבימויים של ספילברג וג'קסון, ששמו "הרפתקאות טינטין: תעלומת החד-קרן" יצא לאקרנים במהלך שנת 2011 והתבסס על עלילת שלושה סיפורים מסדרת ספרי טינטין - "הסרטן בעל צבתות הזהב", "תעלומת ה"חד־קרן"" ו"אוצרו של רקהם האדום".
שני סרטים תיעודיים נעשו על טינטין ועל יוצר הסדרה הרז'ה.
אני, טינטין (Moi, Tintin) - סרט תיעודי צרפתי משנת 1976
טינטין ואני (Tintin et Moi) - סרט תיעודי דני משנת 2003.
ה־BBC הפיק שתי סדרות של תסכיתי רדיו המבוססים על ספרי טינטין.
התסכיתים כללו את ליאו מק'קרן בתפקיד רב החובל זאב הים, אנדרו סצ'ס בתפקיד שלגי, סטפן מור בתפקיד פרופסור קלקולוס, צ'ארלס קיי בתפקיד התאומים תומפסון וריצ'רד פירס בתפקיד טינטין.
כרישי הים האדום (שני חלקים)תסכיתים מיוחדים
ירקן קסטפיורה הופק כהפקת חג מולד מיוחדת בת שני פרקים.
מרים מרגוליס שיחקה בתפקיד ביאנקה קסטפיורה.
"שבעת כדורי הבדולח" ו"אסירי השמש" הופקו כמחזמר בבלגיה בשנת 2001, בשם: "Kuifje - de zonnetempel" (שפירושו: "טינטין - מקדש השמש").
המחזמר לווה באפקטים בימתיים מרשימים וכן במוזיקה מקורית בביצוע חי של התזמורת הלאומית של בלגיה.
בשנת 2002 המחזה תורגם לצרפתית ובוצע בצרפת.
בשנת 2007 עלה המחזה בשנית באנטוורפן שבבלגיה, בכיכובו של ילה קליימנס בתפקיד טינטין.
בשנת 2011 עלה המחזה בבלגיה בצמוד לעליית הסרט החדש.
הצלחת סדרת ספרי טינטין הובילו לכך שמגוון רחב של מוצרים רבים אשר מתמקדים בדמויות הסדרה החלו לצאת לשווקים בהם חולצות טריקו, תחתונים, מגנטים למקרר, פאזלים, לוחות שנה, חפיסות קלפים, שעונים ועוד.
חברת NBC Universal מחזיקה בזכויות למכירת מוצרי טינטין באמריקה הצפונית.
בעקבות ההצלחה של מכירת המוצרים הללו, הוקמו לאורך השנים מספר חנויות ברחבי העולם אשר מוקדשות למכירות מוצרי טינטין בלבד.
החנות הראשונה של מוצרי טינטין הושקה בשנת 1984 בקובנט גרדן שבלונדון.
הרשת מכילה סניפים רבים ברחבי העולם, כולל שני סניפים בבלגיה אשר ממוקמים בבריסל ובברוז', וסניף בצרפת הממוקם במונפלייה.
לאורך השנים נעשה שימוש בדמותו של טינטין על בולי דואר פעמים רבות.
סדרת הבולים הראשונה של טינטין הונפקה על יד רשות הדואר הבלגית בשנת 1979.
הדואר המלכותי ההולנדי הוציא ב־8 באוקטובר 1999 סדרת בולים בנושא טינטין.
הסדרה כולה נמכרה לאספנים תוך מספר שעות קצר מרגע הוצאתה למכירה.
בנוסף לבולים, לאורך השנים הופקו מדליונים רבים עם דמותו של טינטין בצרפת ובבלגיה.
בשנת 1995, ביום השנה העשירי למותו של הרז'ה, הופק סט של 12 מדליוני כסף במהדורה מוגבלת של 5,000 יחידות.
מדליון נוסף הופק לציון 50 שנה לספר "הסיירים ספר טינטין על הירח" במהדורה מוגבלת של 10,000 יחידות.
בינואר 2004 הנפיקה בלגיה מטבע מיוחד בסך 10 אירו (הונפקו 50,000 מטבעות בלבד) לציון יום הולדתו ה־75 של טינטין.
בעקבות ההצלחה הרבה לה זכתה הסדרה לאורך השנים, במיוחד בקרב ילדים, הופקו לאורך השנים משחקי וידאו רבים אשר התבססו על הסדרה.
רשימה זו מאגדת את כל משחקי הווידאו הרשמיים המבוססים על סדרת הקומיקס "טינטין" אשר יצאו לשווקים לאורך השנים.
ב־2011 יצאו מספר משחקי מחשב המבוססים על ספרי טינטין עבור נינטנדו ופלייסטיישן 3.
הצלחת סדרת ספרי טינטין הובילו לכך שלאורך השנים הופקו על ידי גורמים שונים שאינם מורשים מספר ספרים לא־רשמיים אשר ממשיכים את עלילות הדמויות הראשיות בסדרה.
בתחילה, הופקו בעיקר מהדורות פירטיות רבות של הספר הראשון בסדרה, "טינטין בארץ הסובייטים", משום שהרז'ה סירב להפיק את המהדורה הראשונה של ספר זה בשל התוכן הפוליטי השנוי במחלוקת שבו.
הספר הפרודי הראשון שהופק היה "טינטין בארץ הנאצים" אשר יצא לשווקים בשנת 1944 בו הדמויות האשימו את הרז'ה בשיתוף פעולה עם הנאצים בעת הכיבוש הגרמני של בלגיה.
באמריקה הלטינית), "הנבלים מגרינמור" (העוסק בסכסוכים האלימים בין הקתולים לפרוטסטנטי בצפון אירלנד) ו"טינטין במפרץ" (העוסק במלחמת המפרץ).
בשנת 2004 הוציא מד מגזין חוברת מיוחדת בשם "טינטין בפלוג'ה" בה שלגי נפצע קשה ממכונית תופת, ידיו של רב החובל האדוק נכרתות מפני ששתה אלכוהול תוך הפרת חוקי האסלאם, ותומסון ותומפסון נכלאים בכלא אבו גרייב שם מתעללים בהם.
בסרט משנת 1979 "קרמר נגד קרמר", טד קרמר (המגולם על ידי דסטין הופמן) קורא לבנו את "אוצרו של רקהם האדום".
שארל דה גול אמר "היריב היחיד שלי בזירה הבינלאומית הוא טינטין.
שנינו אנשים קטנים שאינם מפחדים מהגדולים".
הרפתקאותיו הרבות של פו הדב הוא מתקן אפל המצוי בפארקי השעשועים של חברת וולט דיסני: דיסנילנד שבקליפורניה, ממלכת הקסם שבדיסניוורלד (פלורידה), דיסנילנד שבטוקיו ודיסנילנד שבהונג קונג.
בטוקיו נקראת האטרקציה "ציד הדבש של פו" (Pooh's Hunny Hunt).
המתקן שבדיסנילנד החליף את ג'מבורי דובי הכפר בעוד שבממלכת הקסם החליף המתקן את המסע הפרוע של מר קרפד.
מספר המבקרים במתקן בדיסנילנד מועט ביותר, בשל מיקומו בפינה הצפון מערבית של הפארק, והיותו של המתקן חבוי במקצת למבקרים.
המתקן שבטוקיו פופולרי ביותר בשל מיקומו במרכז ארץ הפנטזיה, והמבקרים בו עומדים בתור במשך שעות.
המתקן מבוסס על הסרט הרפתקאותיו הרבות של פו הדב.
מסיבת יום ההולדת של פו
דיסנילנד טוקיו: 4 בספטמבר 2000
מתקנים קודמים שהיו באותו מבנה:
ממלכת הקסם: המסע הפרוע של מר קרפד
הרפתקאותיו של פו הדב הוא סרט מונפש של חברת וולט דיסני שיצא לאקרנים בשנת 1977. הסרט מבוסס על ספריו של א.
הסרט הוא גרסה מאוחדת של שלושה סרטי פו הדב אותם הפיקה דיסני בעבר: "פו הדב ועץ הדבש" (1966), "פו הדב והיום הסוער" (1968) ו"פו הדב וטיגר גם" (1974).
ב"פו הדב ועץ הדבש" פו, שתאוותו לדבש אינה יודעת גבול, מנסה להגיע לכוורת דבש עם בלון כחול אבל הדבורים רודפות אחריו והוא ניצל מהן בזכות ידידו כריסטופר רובין.
אחר כך הוא הולך לביתו של ארנב, שם הוא אוכל כמות גדולה של דבש, נתקע בפתח המאורה, ורק לאחר שלושה שבועות מרזה ונחלץ משם.
ב"פו הדב והיום הסוער" אנו פוגשים את חזרזיר.
חזרזיר ופו עפים לתוך ביתו של ינשוף, שלאחר מכן נהרס לחלוטין.
בלילה פו פוגש את טיגר, שמסביר לו שדבש, ובעיקר דבש גנוב, אהוב על יצורים הנקראים "פילנפילים" (פרפילים בגרסת הדיבוב) ו"תועלים" (שועלדונים בגרסת הדיבוב).
כשפו ישן במיטתו, הוא חולם על פילנפילים ותועלים, ומתעורר כאשר כל ביתו מוצף.
הוא מצליח להינצל מהשיטפון ואף להציל את חזרזיר, וכאשר השיטפון נגמר, כריסטופר רובין עושה מסיבה לכבוד פו, שהציל את חזרזיר, וחזרזיר, שנתן את ביתו לינשוף.
ב"פו הדב וטיגר גם", לארנב נמאס מהניתורים של טיגר, והוא מחליט לעשות מעשה: לאבד את טיגר בערפל.
ימים רבים לאחר מכן, בחורף, טיגר נתקע על עץ, ומרוב מצוקה ופחד אומר שלא ינתר שוב לעולם, ולאחר מכן מפר את הבטחתו ומגורש מן היער בבושת פנים, למרבה שמחתו של ארנב, ולמרבה צערם של שאר חבריו (ובמיוחד רו).
כדי לנחם את טיגר כולם מקפצים בשלג.
בסוף הסרט, כאשר כריסטופר רובין הולך ללמוד בבית ספר, הוא ופו מדברים על העתיד.
הרפתקאותיו של הָאקְלְבֶּרִי פִין הוא ספר הרפתקאות לנוער שנכתב על ידי הסופר האמריקאי מארק טוויין והתפרסם לראשונה באנגליה בשנת 1884. כתיבתו נמשכה שמונה שנים וזהו ספרו הידוע ביותר של טוויין.
הספר נכתב כספר המשך להרפתקאותיו של תום סויר.
שני הספרים נכתבו כהתרסה לספרי הילדים החינוכיים והשמרניים שהיו מקובלים באותו זמן.
עלילת הספר מתרחשת בשנות השלושים של המאה התשע עשרה בעיירה קטנה בדרום ארצות הברית לפני ביטול העבדות.
אביו השתיין של האקלברי פין חוזר לעיירה לאחר שנודע לו כי האקלברי התעשר.
לאחר שהאקלברי מסרב לתת לו את כספו, חוטף אותו אביו וכולא אותו.
הוא שט על רפסודה לאי הקרוב לעיירתו, שם הוא פוגש את ג'ים, עבד שחור שברח מגבירתו.
בשל סמיכות המקרים של רציחתו של האקלברי ובריחתו של ג'ים העיירה משתכנעת שג'ים רצח את האקלברי.
ג'ים והאקלברי יוצאים למסע של בריחה וגילוי עצמי על גבי רפסודה לאורך נהר המיסיסיפי.
בשונה מהספר "הרפתקאותיו של תום סויר", שבו נעשה שימוש במספר יודע-כל, בספר זה, המספר הוא האקלברי פין עצמו.
השימוש בשפה כמו-אותנטית, התואמת את מעמדו של האקלברי כנער יתום, עזוב, חסר בית וחסר השכלה, היה שערורייתי לתקופתו וגרם לכך שהספר זכה להתייחסות שלילית ואפילו הוחרם על ידי ספריות רבות בזמן יציאתו לאור.
גם הצגת דמות עבד נמלט כדמות אנושית ומורכבת והחלטתו של האקלברי לעזור לעבד להימלט התקבלו במורת רוח רבה בקרב קהל גזען.
סופרים רבים יצאו נגד טווין וביניהם לואיזה מיי אלקוט, מחברת הספר "נשים קטנות" שבספר ההמשך "גברים קטנים" מסופר על ניסיון "לתרבת", בלשונו של האק, ילדים כמוהו וכמו תום.
מנגד, ארנסט המינגוויי שהיה זוכה פרס נובל לספרות, טען על הספר כי "לפניו לא נכתב שום דבר ואחריו לא נכתב שום דבר טוב".
ב-1884 יצא טווין למסע הרצאות לתמוך במי שהגדיר כ"האק פין, ילדי בעל המוניטין המפוקפקים" תוך בקשה מקוראי הספר: "היו טובים אליו, למען אביו".
הספר ממשיך לייצר מחלוקות גם בתחילת המאה העשרים ואחת.
ספריות, אנשי חינוך והורים רבים בארצות הברית מחרימים כיום את הספר בטענה כי הוא גזעני, כאשר בתקופת פרסום הספר הוקיעו אותו רבים דווקא משום שלשיטתם הוא לא היה גזעני מספיק (הציג עבד שחור כדמות מורכבת וחיובית וכו').
בשנת 2011 הודיעה הוצאת ספרים מאלבמה על כוונתה להדפיס מהדורה חדשה של הספר, שבה המילה nigger (הנחשבת כיום לכינוי גנאי לאדם שחור), המופיעה בספר 219 פעמים ונחשבת לגזענית, תוחלף במילה slave (עבד), והמילה Injun (כינוי גנאי לאינדיאני) תוחלף ל-Indian.
סרט ראינוע בשם "האק וטום" משנת 1918.
סרט ראינוע בשם "האקלברי פין" משנת 1920.
סרט קולנוע בשם "האקלברי פין" משנת 1931.
סרט קולנוע בשם "האקלברי פין" משנת 1939 בכיכובו של מיקי רוני בתפקיד הראשי.
סרט קולנוע בשם "הרפתקאותיו של האקלברי פין" משנת 1955.
בשנת 1926 יצא לאור "מארעות פין: ספור" בתרגומו של פלק הלפרין (הוצאת אחיספר).
בשנת 1927 יצא לאור "מארעות הקלברי פין" בתרגומו של י' קרני (הוצאת אמנות).
בשנת 1941 יצא לאור "הוקלברי פין" בתרגומו של פלק הלפרין (הוצאת יזרעאל).
בשנת 1949 יצא לאור "הקלברי פין" בתרגומו של אברהם בירמן (הוצאת יהושע צ'צ'יק).
בשנת 1968 יצא לאור "הקלברי פין" בתרגומו של א' פישקין על פי תרגומו של פלק הלפרין (הוצאת יזרעאל).
בשנת 1969 יצא לאור "עלילות הקלברי פין" בתרגומו של אוריאל אופק (הוצאת מ.
בשנת 1982 יצא לאור "הרפתקאות האקלברי פין" בעיבוד לעברית על ידי שרגא גפני (הוצאת שלגי).
בשנת 1987 יצא לאור "הרפתקאותיו של האקלברי פין" בתרגומו של אהרן אמיר (הוצאת ספרית מעריב).
בשנת 2000 יצא לאור "הוקלברי פין" בתרגומה של בינה אופק (הוצאת עופרים).
בשנת 2004 יצא לאור "הרפתקאותיו של האקלברי פין - הספר המוער" (אריה ניר הוצאה לאור), מהדורה מוערת בתרגומו של יניב פרקש ובלווית הערותיו של מייקל פטריק הרן.