tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
הסנאט ואטאלוס התנגדו, גם בגלל העובדה ששליחת ברברי להילחם בפרובינקיה רומית נראתה להם לא מכובדת אך גם, ואולי בעיקר, משום שחששו מהצלחת הכיבוש הברברי באפריקה, לא פחות משחששו מכישלונו.
גם אחרי שהרעב התחיל פושה ברומא, בגלל חסימת אספקת התבואה מאפריקה, סירב אטאלוס לאשר משלוח כוח ברברי לאפריקה.
אלאריק, בתגובה, הסיר את אטאלוס ביולי 410 מכס הקיסר ושב לשאת ולתת עם הונוריוס.
כאן, ככל הנראה בגלל עוינות שבטית קודמת, החליט סארוס, מפקד רומי ממוצא ויזיגותי, לתקוף את מחנה אלאריק.
המתקפה הייתה מטופשת, דבר שעורר חשד שהונוריוס עמד מאחריה, אך הייתה בה גם תעוזה, שקשה היה לייחסה לקיסר שנגרר עד אז בלא דעה משלו אחר יועציו.
אלאריק, מכל מקום, סבר שידו של הונוריוס הייתה במתקפה, נטש את המשא ומתן וצעד לצור על רומא בפעם השלישית.
זמן קצר אחרי שהקיף את העיר המורעבת, נעזר אלאריק בסיוע מבפנים והצליח לפרוץ את שער סאלאריאן בצפון-מזרח העיר ב-24 באוגוסט 410. הביזה נמשכה יומיים או שלושה, אם כי הגותים חסו על הכנסיות וחלק מהמבנים הציבוריים, הם נטלו עימם בנסיגתם, לצד שפע שלל, גם את אחותו של הונוריוס, גאלא פלקידיה.
מרומא המשיך אלאריק דרומה, ככל הנראה במחשבה לפלוש לאפריקה ולהבטיח לעצמו בכך את היכולת להשתלט על איטליה מאוחר יותר.
תוכניתו השתבשה כאשר החל לאסוף ספינות כדי להעביר אותו ואת חייליו למסינה שבסיציליה, כאשר סערה החריבה את האוניות בנמל.
זמן קצר אחרי כן, מת אלאריק ממחלת המלריה בקוזנצה, עוד לפני תום שנת 410. אנשיו קברו אותו בבזנטוס.
הם הטו את מימי הנחל לערוץ אחר, חפרו את הקבר, ואז הטו את מימיו שוב על פני הקבר.
לפי יורדנס, העבדים שהועסקו במלאכה הוצאו להורג אחר כך, כדי שסוד מקום קבורתו לא יוודע.
אחרי מותו, נבחר אחי אשתו, אטהאולף, למלך הוויזיגותים.
האלאנים היו עם נודד ממוצא איראני ששכן במאה ה-1 בצפון הקווקז.
צאצאי האלאנים, האוסטים, חיים עד היום על החוף המזרחי של הים השחור ובגאורגיה, בסביבות העיר בתומי.
בתקופת נדידת העמים, בעקבות לחץ ההונים שראשיתו בסוף המאה הרביעית לספירה, התפצלו האלאנים לשתי קבוצות.
קבוצה אחת נותרה בקווקז, תחת שלטון הוני, וקבוצת אחרת נעה מערבה.
במעברם דרך האימפריה הרומית התיישבו האלאנים במקומות שונים ושימשו כחיילים שכירים, אך תנועתם מערבה נמשכה ולבסוף, לאחר שעברו את כל אירופה, מרומניה עד ספרד, עברו יחד עם הוונדלים לאפריקה.
יש שחיפשו את עקבות האלאנים בשמותיהם של אתרים שונים וגם בשמות של חלק מבני יבשת אירופה.
הייתה השערה שהעיר יאשי ברומניה קרויה כנראה על שמם (יאשים או יזיגים היה השם בו קראו הסלאבים לאלאנים), ולפי כרוניקנים ביזנטים שמם נמצא גם במחוז הספרדי קטלוניה, שלדעתם הורכב משמותיהם של שני העמים שהתיישבו בו, הגותים והאלאנים - "Got"+"Alania"=קטלניה.
גם השמות Alain הצרפתי ו-Alan הבריטי יוחסו לפעמים לאלאנים, אולם אין סימוכין להשערות אלה.
השערה שגויה אחרת הייתה כי שם האלאנים השתמר בשם העיר אלנסון שבצרפת, שמקורו הוא למעשה אחר.
לעומת זאת כנראה שאצילי האלאנים, שהתלוו לנורמנים בחציית תעלת למאנש, הביאו איתם לאנגליה את גזע הכלבים Alaunt שממנו יצרו את הבולדוג.
האלאנים שנותרו בקווקז הקימו ממלכה עצמאית, אלאניה , שחרבה לבסוף במאה ה-12 עם פלישת המונגולים.
אלאנג (בגוג'ראטית: અલંગ) היא עיר תעשייתית במדינת גוג'ראט בהודו.
בהתאם למפקד אוכלוסין שנערך בה בשנת 2001 באלאנג היו 18,464 תושבים.
82% מאוכלוסייתה היו גברים ורק 18% נשים.
שיעור האוריינות הוא 62%, גבוה מן הממוצע הלאומי בהודו בשיעור 59.5%.
אלאנג מובילה בעולם בתחום פירוק אוניות ומיחזור מתכת.
בשטח המספנות באלאנג ממחזרים כמחצית מכלל האוניות המוצאות משירות פעיל סביב העולם.
מכליות ענק, אוניות גלנוע ואוניות מכולות מועלות על החוף בעת הגאות ועם בוא השפל, מאות פועלים מפרקים את האונייה, תוך העברת כל חלק מתאים למיחזור.
עשרות אלפי פועלים עובדים באלאנג בפירוק אוניות ומיליוני טונות של פלדה ממוחזרות מן האוניות.
מספנות אלאנג הן מוקד למחלוקת בנושא תנאי העבודה הקשים לפועלים בהן, תנאי מגורים קשים והשפעת עבודות הפירוק על הסביבה.
אחת הבעיות הבולטות היא תנאי הבטיחות הירודים לפועלים, כתוצאה מהם נפגעים פועלים רבים בתאונות עבודה ופגיעותיהם מוחמרות כיוון שבית החולים הקרוב נמצא במרחק 50 קילומטרים מן המספנות, בעיר בהבנגר.
באלאנג קיימות רק מספר מרפאות קטנות של הצלב האדום, היכולות להציע עזרה רפואית בסיסית בלבד.
פועלים רבים העובדים במספנות סובלים מאזבסטוזיס כתוצאה מנשימת סיבי אזבסט במהלך חיתוך האוניות.
אלאנו בלומר (נולד ב-14 ביוני 1981 באיראסמאפוליז, סאו פאולו) הוא כדורגלן עבר ברזילאי ששיחק בעמדת הקשר, וכיום עוזר מאמן קבוצת סנטוס הברזילאית.
אלאנו היה קשר התקפי, עם יכולות לשחק בכל מקום באגף הימני או במרכז המגרש.
בעל יכולת הבקעה טובה ממרחקים גדולים, ובפרט בבעיטות חופשיות, וכן היה ידוע גם בשל יכולות הכדרור והנהגת המשחק שלו.
אלאנו החל את הקריירה שלו בשנת 1998 במחלקת הנוער של מועדון הכדורגל גוארני, מקמפינס שבמדינת סאו פאולו, ובשנת 2000 הוא הצטרף לקבוצת אינטר דה לימיירה ושיחק במדיה במשך תקופה קצרה.
לאחר מכן, בשנת 2001, הוא הצטרף לסנטוס, שם שיחק לצד שחקנים כישרוניים נוספים כמו רוביניו, דייגו ואלכס.
בעונת 2001, עונתו הראשונה בסנטוס, אלאנו השתלב בקבוצה ושיחק במדיה ב-24 משחקים, אך כבש שני שערים בלבד, וסנטוס סיימה רק במקום ה-15 בליגת העל הברזילאית בעונה זו.
בעונת 2002 הוא שיפר את יכולתו והבקיע שמונה שערים לזכות קבוצתו ב-28 משחקים.
סנטוס סיימה במקום השמיני, אך זכתה באליפות הליגה בסיום משחקי הפלייאוף.
בשנת 2003 הבקיע אלאנו את שערו הראשון בתחרות יבשתית.
עונה זו הייתה מוצלחת עבורו, עם שמונה שערים, ועבור הקבוצה כולה, שסיימה במקום השני בליגה הברזילאית.
עונת 2004 הייתה הטובה ביותר שלו – הוא הבקיע 15 שערים בליגה, שתרמו לזכייתה של סנטוס באליפות בסיום העונה.
בעקבות יכולתו הטובה בברזיל, אלאנו עבר לקבוצת שחטיור דונצק מליגת העל האוקראינית, ועזב את סנטוס כשלזכותו 33 שערים במדיה.
בהתחלה הוא לא הצליח להתקבע בקבוצה, וכבש ארבעה שערים ב-11 הופעות בלבד בעונת , אך לאחר מכן החל לבסס את מעמדו כשחקן מפתח בשחטיור; הוא שיחק במדיה לראשונה במסגרת ליגת האלופות.
בעונת הוא כבש חמישה שערים, וזכה עם הקבוצה באליפות אוקראינה ובסופר קאפ האוקראיני מאוחר יותר.
בעונת שחטיור איבדה את האליפות לדינמו קייב.
ב-2 באוגוסט 2007 עבר אלאנו למנצ'סטר סיטי האנגלית תמורת 8 מיליון ליש"ט, עם חוזה לארבע שנים.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במנצ'סטר במשחק מול וסטהאם יונייטד; וכבש את שערו הראשון מבעיטה חופשית ממרחק בניצחון 1:3 על ניוקאסל יונייטד ב-29 בספטמבר 2007, שער שזיכה אותו בתואר "שער השנה" של המועדון.
אף על פי שהתקשה מעט להסתגל לקצב המשחק באנגליה, הוא היה אחד מהמצטיינים במנצ'סטר סיטי, וסיים כמלך השערים שלה לעונת עם עשרה שערים.
מנצ'סטר סיטי העפילה למוקדמות גביע אופ"א בסיום העונה, באמצעות זכייה בדירוג המשחק ההוגן של אופ"א.
בעונת , הוא כבש עד סוף 2008 שלושה שערים בליגה ואחד נוסף במוקדמות גביע אופ"א נגד אומוניה ניקוסיה.
לאחר פגרת החורף הוא כבש שלושה שערי ליגה נוספים עד לסיום העונה.
הוא העפיל עם מנצ'סטר סיטי לרבע גמר גביע אופ"א, שם הפסידה הקבוצה להמבורג למרות שער שכבש אלאנו במשחק הגומלין.
במהלך העונה הוא היה מועמד לעבור לליברפול, אך נשאר לבסוף במנצ'סטר.
ביולי 2009 עזב אלאנו את מנצ'סטר סיטי וחתם בגלאטסראיי מליגת העל הטורקית.
בדצמבר 2010 חתם אלאנו בקבוצת סנטוס הברזילאית לאחר שזו שילמה לגלאטסראיי 2.9 מיליון אירו עבורו.
אלנאנו שיחק שם עונה אחת עד שעבר לגרמיו.
בינואר 2014 הושאל לפלמנגו עד לסוף העונה.
אלאנו ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הלאומית של ברזיל בינואר 2004. מאז הוא שיחק 32 פעמים במדי הנבחרת וכבש 6 שערים, נכון לפברואר 2009. הוא הבקיע את שני שעריו הראשונים בנבחרת ברזיל בניצחון 0:3 על במשחק ידידות ב-3 בספטמבר 2006.
אלאנו השתתף עם נבחרת ברזיל בטורניר הקופה אמריקה בשנת 2007 לאחר שזומן לסגל על ידי המאמן דונגה, ושיחק בארבעה משחקים.
הוא בישל שער במשחק הגמר מול נבחרת ארגנטינה, ואף על פי שנפצע והוחלף מאוחר יותר, ברזיל ניצחה 0:3 וזכתה בטורניר.
אלאנו זכה עם ברזיל גם בגביע הקונפדרציות 2009, ואף בישל ללוסיו את שער הניצחון בגמר מול נבחרת ארצות הברית.
כעבור שנה נכלל בסגל נבחרת ברזיל למונדיאל 2010.
אלאלנגאר מארידו היה מלך מיתולוגי של שומר.
לפי רשימת המלכים השומרית שלט בתקופה הטרום-שושלתית במשך 36,000 שנים.
היה המלך השני ברשימה ושלט אחרי אלולים.
אחרי תקופת מלכותו, השלטון עבר מארידו לבאד-טיבירה.
בתקופה שבה כיהן כראש הממשלה תרם להבראת אוצר המדינה ולזינוק מחדש של כלכלתה, במחיר מדיניות של צנע תקציבי.
בשנת 1999 נבחר בראש מפלגת "התלכדות הרפובליקנים", אך לא הורשה להתייצב בבחירות לנשיאות בשנים 1995 ו-2000 בגלל טענות כי מוצא חלק ממשפחתו הוא כביכול מבורקינה פאסו.
בשנת 2010 הוא נבחר בבחירות שהיו אמורות להוביל לסיום מלחמת האזרחים, אך הנשיא לוראן גבאגבו סירב לעזוב את השלטון.
ואטארה נכנס לתפקיד רק ב-21 במאי 2011, לאחר שגבאגבו נעצר בידי כוחות צרפתיים שהתערבו במשבר במדינה כדי לבלום את האלימות שהתחדשה עד לכדי מלחמת אזרחים נוספת.
אלאסן ואטארה משתייך לקבוצה האתנית באולה.
לאחר שמועמדו לנשיאות, ראש הממשלה אמאדו גון קוליבאלי, מת ממחלה באוגוסט 2020, רץ ואטארה פעם שלישית לתפקיד הנשיאות באישור בית המשפט החוקתי של המדינה ונבחר בבחירות שהוחרמו במידה רבה על ידי האופוזיציה.
אלאסן דראמאן ואטארה נולד בשנת 1942 בדימבוקרו, במרכז חוף השנהב (בימינו - במחוז נזי-קומואה) כבנם של קראמאן אוטארה, מורה וסוחר מבוסס, ושל חאג'ה נבינטו לבית סיסה.
הוא נצר למשפחת אצילים מוסלמים ששלטו בממלכת קונג, שנודעה גם כממלכת ואטארה.
ממלכה זו כללה בזמנו שטחים מבורקינה פאסו, מחוף השנהב, מגאנה וממאלי של ימינו.
מצד אביו ואטארה הוא צאצא ישיר של המלך סקו עומר ואטארה (1745-1665), מייסד ממלכת קונג.
הוא סיים בשנת 1965 תואר ראשון במנהל עסקים במכון דרקסל לטכנולוגיה, הקרוי בימינו אוניברסיטת דרקסל בפילדלפיה.
סיים בהמשך באוניברסיטת פנסילבניה תואר שני (1967) ואחר כך דוקטורט (1972) בכלכלה.
בשנים 1968–1990 עשה ואטארה קריירה במסגרת קרן המטבע הבינלאומית.
בשנת 1972 הוא התחיל לעבוד בבנק המרכז של מדינות מערב אפריקה BCEAO ובשנים 1983–1984 התמנה לסגן נגיד שלו.
לאחר מכן חזר לקרן המטבע הבינלאומית כמנהל מחלקת אפריקה (1988-1984) ובשנת 1988 התמנה לנגיד הבנק BCEAO.
באפריל 1990, בזמן שחוף השנהב נמצאה במשבר כלכלי בעקבות צניחת מחירי החומרים הגולמיים והצטברות חוב חיצוני כבד, במסגרת התוכנית להתאמה מבנית שכנעה קרן המטבע הבינלאומית את הנשיא פליקס הופואה-בואני למנות את ואטארה ליושב ראש הוועד הבין-משרדי לקאורדינציה של תוכנית הייצוב והשיקום הכלכלי של חוף השנהב.
במקביל המשיך ואטארה לשמש נגיד לבנק BCEAO.
ב-7 בנובמבר 1990 מינה אותו הנשיא הופואה-בואני לראש הממשלה הראשון, אחרי ששונתה החוקה על מנת ליצור את התפקיד.
בחוקה צוין גם כן שבמקרה פטירת הנשיא ראשות המדינה הזמנית תוטל על יושב ראש האספה הלאומית.
עם כנסתו לתפקיד ראש הממשלה עזב ואטארה את תפקידו בבנק.
ימים אחדים לאחר מכן התקיימו במדינה בחירות פרלמנטריות רב-מפלגתיות בהן זכתה במקום ראשון המפלגה הדמוקרטית של קוט דאיוואר, המפלכה היחידה הוותיקה, שבה היה חבר גם ואטארה.
כראש ממשלה ניהל ואטארה מדיניות צנע שהקשתה על האוכלוסייה.
עם זאת תוכנית הייצוב והשיקום הכלכלי שהופעלה (צמצום הוצאות, הרחבת המיסוי, הפרטות וכו') הביאה להבראת האוצר הציבורי ושיקמה את אמון המשקיעים.
הממשלה העניקה רישיונות שהייה לעובדים הזרים.
באותה תקופה ראש האופוזיציה, לוראן גבאגבו שהצליח ב-1990 להיבחר במושב אחד ויחיד בפרלמנט נידון ב-6 במרץ 1992 לשנתיים מאסר.
הוא שוחרר לבסוף מתוקף חנינה כללית ב-31 ביולי 1993.
הועלו האשמות כלפי ואטארה שבעת כהונתו כראש ממשלה ביקש לאמץ סמכויות כמו-נשיאותיות, במיוחד בתקופה שבין מרץ-דצמבר 1993 שבה היה הופואה בואני חולה.
ב-7 בדצמבר 1993 נפטר הנשיא הופואה-בואני מסיבוכים של סרטן הערמונית וואטראה היה זה שהודיע לאומה את בשורת מותו, במילים "חוף השנהב היא יתומה".
בעקבות מות המנהיג, פרץ מאבק קצר על השלטון בין ואטארה לבין אנרי קונאן בדיה, יושב ראש האספה הלאומית.
לפי החוקה, לבדיה הגיעה הזכות החוקית לעמוד בראש המדינה במקרה שהנשיא לא היה מסוגל להנהיג.
בסופו של דבר ניצח בדיה וב-9 בדצמבר הודיע ואטארה על התפטרותו מראשות הממשלה.
במקומו התמנה דניאל קבלן דאנקן.
בימי נשיאותו של אנרי קונאן בדיה 1993–1999
ואטארה חזר לעבוד בקרן המטבע הבינלאומית כסמנכ"ל הקרן עד 1 ביולי 1994.
הוא היה האפריקאי הראשון שמילא תפקיד בעל חשיבות כזו במוסד בינלאומי זה.
בהיעדרות המנכ"ל מישל קמדסוס, הוא מילא את מקומו.
בדצמבר 1994 הצביעה האספה הלאומית של חוף השנהב בעד שינוי בחוק הבחירות, לפיו נשיא חוף השנהב אינו יכול להיות אלא מישהו שנולד במדינה, מהורים ילידי הארץ בלבד, ובתנאי שהתגורר בחוף השנהב לפחות חמש שנים לפני הבחירות ושאינו מחזיק בעוד אזרחות של מדינה אחרת.
סעיפים אלו נקבעו על מנת למנוע מאלאסן ואטארה שנטען כי הוריו נולדו בשטחי בורקינה פאסו ושהתגורר בוושינגטון, להציג מועמדות לנשיאות.
במדינה פרצו בנסיבות אלה יריבויות אתניות ומעשי אלימות על רקע פוליטי ואתני.
הנשיא בדיה לא היה מוכן לשנות את השינויים בחוקה.
בנסיבות אלה ואטארה ויתר על מועמדותו והחזית הרפובליקנית - ברית פוליטית בין החזית העממית האיווארית של לוראן גבאגבו ל"התלכדות הרפובליקנים" של חוף השנהב" החליטה להחרים את הבחירות הנשיאותיות.
קונאן בדיה נבחר לנשיא ב-22 באוקטובר 1989 עם 99,44% מהקולות.
ביולי 1999 עזב ואטארה את משרתו כסמנכ"ל קרן המטבע הבינלאומית כדי לשוב לחיים הפוליטיים.
למחרת כינס כנס בהיכל הספורט בטרשוויל.
ב-1 באוגוסט 1999 הוא נבחר ליושב ראש "התלכדות הרפובליקנים של חוף השנהב", מפלגת מרכז-ליברלית שהוקמה 5 שנים קודם לכן על ידי ג'ני קובינה.
לקראת הבחירות הנשיאותיות בשנת 2000 הודיע ואטארה על מועמדותו לנשיאות כשהוא הצהיר שהוא כשיר לחלוטין להיבחר בהתאם לדרישות החוקה - בנוגע למוצא, להורים ולמגורים.
אולם השלטון הוציא נגדו צו מעצר בגין "זיוף זהות" ושימוש בתעודות מנהליות מזויפות", דבר שאילץ אותו להימלט בספטמבר 1999 לצרפת.
בחג המולד 1999 פרץ מרד צבאי באביג'אן בראשות הגנרל רובר גאי.
הנשיא קונאן בדיה הודח על ידי הפיכה צבאית.
השלטון החדש שחרר את האסירים הפוליטיים.
אלאסן ואטארה, שדיבר כמו לוראן גבאגבו, על "מהפכת צפורנים" (שם המזכיר את מהפכת פורטוגל משנת 1975), חזר מהגלות ב-29 בדצמבר 1999. רובר גאי הקים ממשלת מעבר מורכבת מאנשי צבאי ואזרחים.
הוקמה גם ועדה מיעצת שכללה קצינים ונציגי כל המפלגות ונועדה לערוך חוקה חדשה שהייתה אמורה לקבל את אישור הציבור במשאל עם.
גם בחוקה שהוצעה ושאושרה ברפרנדום ביולי 2000, נדרש שהמועמדים לנשיאות יהיו ילידי חוף השנהב, ילדים להורים איווארים בלבד.
בית המשפט העליון אסר גם על מועמדות ואטארה בבחירות לפרלרנט שהתקיימו בעיר קונג.
קודם לכן אושרה מועמדותו על ידי ועדת בחירות.
במאי 2000 התפטרו שרי RDR שהיו הרוב בממשלה אחרי ההפיכה.
אלאסן ואטארה, שנבחר ב-14 באוגוסט 2000 למועמד הרשמי של RDR לנשיאות, הורחק גם מן המירוץ לנשיאות, יחד עם עוד 13 אישים, על ידי בית המשפט העליון.
הטענה שהועלתה נגד ואטארה הייתה שמוצאו הלאומי הוא "מפוקפק".
הפגנת חברי RDR דוכאה והמפלגה החליטה להחרים את הבחירות.
באוקטובר 2000 נבחר לוארן גבאגבו לנשיא ובנובמבר 2000 נאלץ ואטארה לצאת שוב לגלות צרפת.
במרץ 2001 הלכה מפלגתו RDR והתחזקה בבחירות העירוניות.
היא זכתה ב-64 יישובים לעומת 59 ל-PDCI ו-33 ל-FPI שבראשות הנשיא גבאגבו.
ב-30 בנובמבר 2001 חזר ואטארה למולדת כדי להשתתף ב"פורום לפיוס לאומי".
הפורום, שכלל ימי הסברה ודו-שיח בהשתתפות הפוליטיקאים החשובים של המדינה, אורגן על ידי הנשיא גבאגבו בלחץ הקהיליה הבינלאומית.
ב-22 בינואר 2002 אורגן ביאמוסוקרו מפגש בין מנהיגי ארבע המפלגות העיקריות (התלכדות הרפובליקנים RDR של ואטארה, המפלגה הדמוקרטית של אנרי קונאן בדיה, החזית העממית האיווארית של גבאגבו והאיחוד למען דמוקרטיה ושלום של רובר גאי).
המפגש גיבש עשר המלצות, שנשארו כמו החלטון הפורום לפיוס, על הנייר בלבד.
ב-19 בספטמבר 2002 פרצו בצפון המדינה מהומות אלימות שבהן השתתפו בין השאר זרים מוסלמים שמחו נגד הנשיא גבאגבו.
המורדים, שקראו לעצמם "הכוחות החדשים", ניסו לבצע הפיכה צבאית ולכבוש את הערים אביג'אן, בואקה וקורהוגו.
בסופו של דבר לא הצליחו לכבוש את אביג'אן אך נכנסו לשתי הערים האחרות וביצעו מעשי טבח במתנגדים ובלא מוסלמים.
ניסיון הפיכה זה נוצל על ידי השלטון כדי להתפטר מראש האופוזיציה.
ב-20 בספטמבר הוצתה ונשדדה אחוזתו של ואטארה על גדת לגונת אבריה בקוקודי, על ידי חסידי גבאגבו ("פלוגות המוות").
ואטארי עצמו ואשתו הצליחו לטפס על החומה שהפרידה בין ביתו לבית השגרירות הגרמנית ולהימלט לתוך השגרירות.
ב-19 בספטמבר 2002 ברובע קוקודי של אביג'אן נרצחו הגנרל רובר גאי, אשתו וילדיו על ידי אלמונים, ייתכן כי מקרב תומכי גבאגבו.
התפרסם גם "הטבח ביופוגון" שבו נתגלו 57 גופות של אנשים שנחשבו ככל הנראה לתומכים של ואטארה.
אחרי שנפוצה הידיעה לגבי גילוי הגופות פרצו עימותים אלימים בין תומכי הנשיא הנבחר לבין פעילים של RDR שנהרו ברחובות אביג'אן ודרשו בחירות חוזרות.
באותו רגע פרץ מרד בשם תומכי ואטארה שהתפשט בכל מחצית הצפונית של המדינה.
ואטארה ששוב חשש מסכנה נמלט אחרי חודשיים לגבון ואחרי חודש משם לצרפת.
בדצמבר שיגרה צרפת כוח התערבות צבאי לחוף השנהב.
בינואר 2003 בלינאס-מרקוסי ובמרץ 2003 ואחר כך ביולי 2004 באקרה חתם ואטארה הסכמי שלום שנועדו לשים קץ למשבר הפוליטי-צבאי בארצו.
באפריל 2005 אילץ ניסיון תיווך של נשיא דרום אפריקה תאבו מבקי את גבאגבו להסכים למועמדות ואטארה בבחירות הנשיאותיות שתוכננו לאוקטובר.
אולם הבחירות עוכבו מיסות ארגוניות.
ב-26 בינואר 2006 חזר ואטארה לחוף השנהב כדי לנהל את מערכת הבחירות בבחירות העתידיות לנשיאות.
הוא יצר ב-2005 ברית עם יריבו, הנשיא לשעבר קונאן בדיה.
ב-28 בפברואר ושוב ב-5 בספטמבר 2006 נפגשו גבאגבו, ואטארה, קונאן בדיה וראש "הכוחות החדשים" המורדים, גיום סורו, ביאמוסוקרו כדי לנסות לחדש את תהליך השלום.
ב-4 באפריל 2007, בהתאם להסכם ואגאדוגו שנחתם מתוך שאיפה להשכין את השלום ולאחד מחדש את המדינה, התמנה גיום סורו לראש ממשלה.
אחרי שנדחו שש פעמים על ידי גבאגבו, הבחירות לנשיאות התקיימו סוף-סוף בסתיו 2010. בסיבוב הראשון ב-31 באוקטובר זכה ואטארה ב-32% מהקולות, ונמצא במקום השני אחרי הנשיא גבאגבו שקיבל 38.04%.
ב-7 בנובמבר קיבל ואטארה את תמיכת קונאן בדיה, שתפס בסיבוב הראשון את המקום השלישי עם 25.24%.
כעבור שלושה ימים הוא הוכרז מועמד של חסידי הופואה בואני (ההתלכדות למען דמוקרטיה ושלום RHDP), ברית של ארבע מפלגות אופוזיציה.
בסיבוב השני ב-28 בנובמבר 2010 שיעור המשתתפים בבחירות הגיע ל 81.1%.
שני המחנות הטיחו זה בזה האשמות שמנעו מתושבים באזורים מסוימים להגיע לקלפי.
לפי התוצאות שנקלטו על ידי ועדת בחירות עצמאית קיבל ואטארה 54.10% מן הקולות.
באותו יום המועצה לחוקה של חוף השנהב, שהייתה מורכבת כמעט רק מחסידי גבאגבו, פסלה את התוצאות האלה ולמחרת הכריזה על לוראן גבאגבו כעל מנצח בבחירות, עם סך הכל של 51.45% מהקולות.
הוועדה ביטלה את התוצאות בשבעה מחוזות צפוניים (כלומר 13% מקולות המצביעים) בתירוץ של זיופים.
הנציגה הדיפלומטית של האיחוד האירופי, קתרין אשטון, ומזכיר האו"ם באן קי-מון הכירו לעומת זאת בניצחונו של ואטארה.
הנשיאים ברק אובמה וניקולא סרקוזי ואחר כך כמעט כל הקהיליה הבינלאומית, הכירו בניצחונו של ואטארה וקראו ללוראן גבאגבו לעזוב את השלטון.
ב-4 בדצמבר 2010 נשבעו אלאסן ואטארה וגם לוראן גבאגבו כל אחד במחנהו כנשיאי הרפובליקה.
ואטארה מינה כראש ממשלה את ראש הממשלה המכהן גיום סורו, בעוד גבאגבו מינה בתפקיד זה אתך ז'ילבר מארי נגבו אקה.
יחד עם ממשלות, יועציו ומקורביו, נמצא ואטארה במצור במלון גולף באביג'אן.
הוא השיג מחוות תמיכה ממדינות זרות רבות, וכן ממוסדות כלכליים ופיננסיים אזוריים (BCEAO) ובינלאומיים וגייס אותם כדי לשתק את כלכלת האזורים שבשליטת יריבו.
בהתחלה נרתע משימוש בכוח אף לבסוף הגיע למסקנה שאין ברירה.
בתחילת מרץ "הכוחות החדשים" של גיום סורו שלטו בשטחים חדשים במערב המדינה.
ב-29 במרץ פרצה מתקפה רחבה של הכוחות שתמכו בוואטארה, שאימצו את השם "הכוחות הרפובליקנים של חוף השנהב".
תוך כמה ימים הם כבשו את יאמסוקרו ואת נמל סן פדרו אסטרטגי, אחר כך פנו לכיוון אביג'אן.
לוראן גבאגבו ואשתו, סימון, התבצרו בבית הנשיא, מוגנים על ידי כוחות של נאמנים.
תומכי גבאגבו תקפו במטחי תותח את מלון גולף שבו נמצא ואטארה.
ב-11 באפריל 2011 נעצרו גבאגבו ואשתו בביתם והובלו לקורהוגו בצפון המדינה.
משם הוטס גבאגבו להולנד כדי להישפט על פשעים נגד האנושות בבית הדין הבינלאומי בהאג.
נשיא חוף השנהב, החל מ-2011
מלחמת אזרחים האחרונה גבתה חייהם של 3,000 בני אדם, ועלתה למדינה 4,400 מיליארדים פרנקים CFA.
הצמיחה במדינה ירדה ל-8% ונעצר יצוא הקקאו.
ביום מעצרו של גבאגבו, נאם ואטארה נאום שבו הצהיר על כוונתו להקים "ועדה לגילוי האמת ולפיוס" שתברר את כל מעשי הטבח, הפשעים והפרות זכויות האדם שנעשו ובו זמנית קרא להימנע מכל מעשי תגמול ואלימות נוספת.
ואטארה הציע תוכנית חירות לשיקום כלכלת המדינה, בעזרת סכום של 45 מיליארדים פרנק CFA.
ב-4 במאי 2011 הכריזה מועצת החוקה את ואטארה נשיא הרפובליקה.
ב-6 במאי הוא נשבע כנשיא בארמון הנשיאות באביג'אן.
טקס כניסתו לתפקיד התקיים לאחר מכן ב-21 במאי ביאמסוקרו בנוכחות מספר ראשי מדינות ומנהיגים אחרים, כולל נשיא צרפת, ניקולא סרקוזי ומזכיר האו"ם, באן קי-מון.
ב-1 ביוני 2011 הורכבה גם ממשלת גיום סורו החדשה שכללה 36 שרים, כולל 14 מקרב חברי RDR, 8 מקרב המפלגה הדמוקרטית, ו-5 נציגי בחברה האזרחית ושל מפלגות קטנות.
החזית האיווארית של גבאגבו לא השתתפה בממשלה.
ב-9 באוגוסט דרש ואטארה משריו לחתום על "אמנת אתיקה" כדי להתחייב למאבק בשחיתות ובנפוטיזם.
בבחירות לפרלמנט ב-2011 שהוחרמו על ידי החזית העממית, RDR זכתה ברוב המוחלט של המושבים באספה הלאומית.
ב-20 ביולי 2011, בהתאם להבטחתו, חתם ואטארה על צו להקמת "הוועדה הלאומית לחקירה "לדו-שיח, אמת ופיוס" לגבי האלימות שלאחר בחירות 2010–2011. בראש הוועדה עמד ראש הממשלה לשעבר שארל קונאן באני.
הוועדה הרגישה במהרה חסרת אונים ומשותקת, בעוד החברה עדיין מפולגת, ומתמודדת באופן סדיר עם מעשי אלימות.
בדצמבר 2015 חנן הנשיא ואטארה 3,100 אסירים.
בתחילת שלטונו פיזרה הממשלה מספר יחידות מיוחדות (הפלוגה הרפובליקנית לביטחון, הבריגדה אנטי-מרידות, הגדוד הנייד להתערבות מהירה) שהיו מעורבים במעשי האלימות והפשעים במהלך המשבר האיווארי מ-2010–2011. פוזר גם מרכז הפיקוד למצבעי ביטחון שיחידותיו נחשבו "פלוגות מוות"
אחרי הסכם הגנה שחתם עם צרפת, מיזג ואטארה יחידות צבאיות שונות ויסודות נאמנים למשטר הקודם בחיק הצבא ופתח בתוכנית לאימון אנשי צבא איווארים בעזרת מדריכים צרפתים.
אף על פי שקמו מבקרים על שילובם בצבא של אנשים החשודים כאחראים לפשעים בעת מלחמת האזרחים, האמצעים שנקט ואטארה שמו קץ לעשור של משבר ופילוג הפוליטי במדינה.
באוגוסט 2012, בימים שנראה כי הביטחון שב לארץ במידה רבה, בוצעו כמה מתקפות נגד הצבא האיווארי וכמה קבוצות אוכלוסייה.
הרפורמה וההתמקצעות בצבא דרכו במקום.
הצבא החדש של רפובליקה הורכב בעיקר מאנשים מהצפון, בעוד שאנשים מהדרום המשיכו להיות מורחקים מאז טיהורי הכוחות.
המאבק נגד מעשים שרירותיים של אנשי משטרה לא נראה יעיל.
בבחירות לנשיאות ב-25 באוקטובר 2015 נבחר ואטארה כבר בסיבוב הראשון עם 83,66% מהקולות, כששיעור המשתתפים בהצבעה היה 54,63%, וכשחלק מהאופוזיציה קראה להחרמת הבחירות.
ואטארה התבסס על התוצאות החיוביות של מדיניותו הכלכלית ובלט מלכתחילה כבעל סיכויים טובים מאוד להיבחר מחדש כנשיא.
נגדו רץ מועמד החזית העממית האיווארית FPI (מפלגת הנשיא לשעבר לוארן גבאגבו), פסקל אפי נ'גסאן שהשיג 9,29% מהקולות.
חלק מה FPI קרא להחרמת ההצבעה.
במרץ 2020 הודיע הנשיא ואטארה שלא ירוץ שוב בבחירות הנשיאותיות ב-31 באוקטובר 2020 ותמך במועמדותו של ראש הממשלה אמאדו גון קוליבלי מטעם מפלגתו RDR.
אחרי מותו הפתאומי של קוליבלי ממחלה ב-8 באוגוסט 2020, חשב ואטארה לקדם את מועמדותו של שר הביטחון חאמד בקאיוקו אולם הלה הסתבך בחשדות לסחר בסמים.
ביולי 2020 הודיע ואטארה כי ירוץ פעם שלישית לנשיאות.
מועמדותו הייתה שנויה במחלוקת, מכיוון שחוקת קוט דיוואר אינה מרשה אלא שתי כהונות של הנשיא.
בית המשפט החוקתי פסק שכהונתו הראשונה של ואטארה תחת חוקה שונה אינה נספרת ושלפי החוקה הנוכחית מותר לנשיא להציג שוב את מועמדותו.
בנסיבות אלה פרצו הפגנות מחאה סוערות באביג'אן וברחבי המדינה.
חלק גדול מהאופוזיציה החרימה את הבחירות.
ואטארה נבחר משום כך עם 95.31% מהקולות.
השתתפו בהצבעה 53.90% מבעלי זכות ההצבעה.
ואטארה הוא מוסלמי, ואב לשני ילדים מנישואיו הראשונים לאמריקאית ברברה ג'ין דייוויס.
ב-1991 הוא נישא בשנית לדומיניק נוביאן , אלמנה ואם לשני ילדים מנישואיה הראשונים גם כן, אשת עסקים ונדבנית אקטיביסטית לבנה ילידת אלג'יריה, בת לאם יהודייה אך היא עצמה נוצרייה-קתולית.
טקס נישואיהם התקיים בבניין עיריית הרובע השישה-עשר של פריז.
עיטור מסדר הארי של סנגל בדרגת מפקד
עיטור מסדר מונו של טוגו בדרגת מפקד
עיטור המסדר הלאומי של ניז'ר בדרגת מפקד
קצין גדול של המסדר הלאומי של קוט ד'יוואר
נגיד כבוד של הבנק המרכזי של מדינות מערב אפריקה
אלאנדו פורסט טאקר הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בהפועל אילת בעמדות הקלע והסמול פורוורד.
טאקר נולד בג'ולייט שבמדינת אילינוי, ארצות הברית.
הוא שיחק בליגת המכללות במדי אוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון בעונת 2002/03. בעונתו הראשונה השיג 12 נקודות למשחק, וקטף 5.9 ריבאונדים למשחק.
בעונתו השנייה נעדר מרוב המשחקים עקב פציעה חמורה.
בעונת 2004/05 הגיע לממוצע של 15.2 נקודות, ו-6.1 ריבאונדים למשחק, ובעונתו הרביעית כשחקן ליגת המכללות הגיע לממוצעים של 19.9 נקודות, 5.4 ריבאונדים ושני אסיסטים למשחק.
בעונה זו 2007 שבר טאקר את שיא הנקודות לשחקן בקבוצתו, לאחר שחלף על פני מייקל פינלי.
בתום העונה נבחר כאחד מעשרת השחקנים של העונה.
טאקר נבחר במקום ה-29 בסיבוב הראשון של דראפט ה-NBA על ידי פיניקס סאנס.
בעונת 2007/08 לאחר שני משחקים בשורות הסאנס, הושאל טאקר לקבוצת אלבקרקי תאנד'ר בירדס מליגת הפיתוח של ה-NBA.
באחדי ממשחקי הקבוצה קלע 40 נקודות נגד בייקרספילד.
כעבור 5 משחקים ולאחר שהגיע לממוצע נקודות של 28.2 ול-7 ריבאונדים למשחק, הוחזר טאקר לשחק בשורות הסאנס, ב-18 בדצמבר, אך שב אל ליגת הפיתוח כעבור זמן קצר.
בחודש ינואר 2008 הועבר בשנית לתאנד'ר בירדס, שב לזמן קצר לפיניקס וחזר לסיים את העונה באלבקרקי.
לאחר שחזר לפיניקס, הועבר לשחק בדצמבר 2009 באיווה אנרג'י שהייתה קבוצת החסות של פיניקס מליגת הפיתוח.
לאחר שני משחקים הוחזר לפיניקס סאנס.
בשלוש עונות בפיניקס סאנס השתתף ב-47 משחקים בלבד
בדצמבר 2009 עבר למינסוטה טימברוולבס מה-NBA.
הוא שותף בארבעה משחקים בלבד, ועזב את הקבוצה במרץ 2010. באפריל 2010 חתם בגליטוס דה איזבלה מפוארטו ריקו.
באוגוסט 2010 חתם בלוקומוטיב קובאן הרוסית, ובנובמבר 2011 בגראן קנריה מן הליגה הספרדית.
באוקטובר 2012 עבר למילווקי באקס, אך בסוף החודש נפרד מהקבוצה.
בפברואר 2013 חתם באינטר בראטיסלבה מסלובקיה וזכה איתה באליפות המדינה.
בעונת 2013/14 שיחק באקדמיק סופיה מבולגריה והגיע לממוצע נקודות של 16.6 למשחק ו-6.6 ריבאונדים, וב-2014/15 שיחק בבולון מצרפת.
את עונת 2015/16 פתח טאקר בנאנסי הצרפתית.
הוא שוחרר ממנה, ובחודש נובמבר חתם במכבי קריית גת מליגת העל בכדורסל בישראל.
בעקבות קרע במיניסקוס גמר טאקר את העונה' והחמיץ את ארבעת המשחקים האחרונים.
במהלך עונה זו רשם 18.7 נקודות למשחק 5.7 ריבאונדים בממוצע.
ב-2016 חתם בהפועל תל אביב.
במהלך העונה נפגע קשה בפניו ונאלץ לשחק עם מסיכת מגן.
באוקטובר 2017 חתם בהפועל אילת לעונת 2017/18. לאחר שלא הצליח להפגין את יכולתו המרשימה מהעונות הקודמות אף במדי אילת, ביום 14.11.2017, כחודש בלבד לאחר תחילת העונה, שוחרר מהקבוצה מטעמים בריאותיים.
אלארד קליפר היא מכונית מיקרו, תלת-אופן, בעלת מרכב פיברגלאס, שיוצרה על ידי יצרנית המכוניות הבריטית Allard Motor Company Limited , בלונדון, רובע "Clapham", בין השנים 1953–1954.
את גוף דגם ה"אלארד קליפר" תכנן ובנה מהנדס הרכב הבריטי "Hordern-Richmond".
את שלדת הרכב תכנן ובנה מהנדס הרכב "Gilbert Jepson".
2 מושבים צרים (לילדים) - כאופציה (תוספת) (מעל המנוע האחורי) (Rumble seat / dicky seat)
אלארד M היא מכונית ספורט בתצורת קבריולה מתוצרת יצרנית הרכב הבריטית Allard Motor Company Limited בין השנים 1947–1950.
2 דלתות – קופה, "איסוזו 117 קופה", גג קשיח (יוצרו 3 יחידות)
2 דלתות (דלתות "התאבדות" – הדלתות נפתחות בניגוד לציר התנועה הקדמי)
מנוע פורד דגם פורד פיילוט
אלארד P1 היא מכונית סלון בתצורת קופה מתוצרת יצרנית הרכב הבריטית Allard Motor Company Limited בין השנים 1949–1952.
קופה – 2 דלתות, 5 מושבים
רודסטר – 2 דלתות, 2 מושבים
Allard Palm Beach היא מכונית רודסטר קטנה, 2 מושבים, מתוצרת יצרנית הרכב הבריטית Allard Motor Company Limited אשר יוצרה בין השנים 1952–1958.
סך הכול יוצרו 74 יחידות (סדרה ראשונה).
אלאסמוזאוריים (שם מדעי: Elasmosauridae) היא משפחה של זוחלים ימיים מסדרת הפלזיוזאוריה שחיו בעידן המזוזואיקון מהטריאס העליון עד לקרטיקון העליון.
האלאסמוזאוריים התאפיינו בצווארם הארוך, שהגיע לעיתים לאורך של מעל חמישה מטרים.
הגדולים שביניהם, מהסוגים: תלאסומדון, אלברטונקטס, אריסטונקטיס וסטיקסוזאורוס הגיעו לאורך 11.5–12 מטרים.
פיהם היה בנוי מלסתות צרות בעלות קנה נשימה מלמעלה ושיניים חרוטיות שבלטו החוצה ועזרו לגרוף להקות דגים.
האלאסמוזאוריים חיו באוקיינוס הקדום לצד טורפים גדולים כמו כרישים, מוזאזאוריים ופליוזאורים גדולים יותר כמו הקרונוזאורוס.
הם נכחדו בהכחדת הקרטיקון, לפני 66 מיליון שנה.
סוג תלאסומדון (Thalassomedon)סוג טוארנגיזאורוס (Tuarangisaurus)
אלאפ (בהונגרית: Alap) הוא כפר בנפת שארבוגרדי שבמחוז פייר במרכז הונגריה.
כמו ביישובים רבים באירופה גם אוכלוסיית אלאפ נמצאת בירידה.
בכפר חיה קהילה יהודית קטנה.
בשנת 1944 מנתה הקהילה 16 יהודים להם בית כנסת ובית עלמין.
יהודי הקהילה נשלחו לגטאות שונים ובסופו של דבר נלקחו למחנה ההשמדה באושוויץ.
פרנץ סיקיי, במקור שלזינגר עד 1882 (בהונגרית: Székely Ferenc; אלאפ, 9 בינואר 1858 – אופטיה, 11 באפריל 1936) היה בנקאי יהודי-הונגרי, מומחה לכלכלה, יועץ חצר מלכותי, מנהיג הקהילה היהודית של פשט.
אלאר היא שפה דראווידית לא מסווגת המדוברת בקרלה שבהודו.
השפה נמצאת בסיכון ולא מוכרים שום ניבים של השפה.
השפה דומה ב-61% למלאיאלאם וב-51% לטמילית.
רוב דוברי השפה אינם יודעי קרוא וכתוב וכמות דוברי השפה היודעים קרוא וכתוב היא פחות מ-1%.
מועדון הכדורגל אלאשקרט (בארמנית: Ֆուտբոլային Ակումբ Ալաշկերտ) הוא מועדון כדורגל ארמני מהעיר ירוואן, המשחק בליגת העל הארמנית.
הוא נוסד בשנת 1990 בעיר מרטוני , פורק בשנת 2000 ונוסד מחדש בשנת 2011. בשנת 2013 עבר המועדון לעיר ירוואן, ואצטדיונו הביתי של המועדון הוא אצטדיון אלאשקרט בירוואן.
אך אף על פי שהמועדון מבוסס בירוואן ונוסד במרטוני הוא נקרא על שם העיר הארמנית ההיסטורית אלאשקרט, היום אלשקירט , במזרח טורקיה.
הישג השיא של המועדון הוא אליפות, בה זכה 4 פעמים.
מועדון הכדורגל אלאשקרט נוסד בשנת 1990 בעיר מרטוני שבמחוז גגהרקוניק .
בשנת 1992, הקבוצה שיחקה בליגת העל הארמנית כשייצגה את העיר מרטוני והשתמשה באצטדיון העירוני של העיר כמגרשה הביתי.
עם זאת, בסוף העונה הקבוצה סיימה אחרונה בטבלה, וירדה לליגה הראשונה, אך המועדון לא נרשם בעונה שלאחר מכן לליגה הראשונה וירד לליגות הנמוכות.
בשנת 1998 חזר המועדון להתחרות ברמה מקצועית כשהתחרה בליגה הראשונה, שם סיים את העונה במקום ה-6 בטבלה.
אך ב-1999 בעונה שלאחר מכן פעם נוספת לא נרשם המועדון לליגה הראשונה, ומאוחר יותר בתחילת שנת 2000 פורק המועדון.
בסוף 2011 נוסד המועדון מחדש על ידי בגרט נבויאן, איש עסקים יליד מרטוני.
בעונת 2012/2013 נרשם המועדון לליגה הראשונה ואף זכה באליפות, מה שזיכה אותו בכרטיס לליגת העל הארמנית לעונת 2013/2014.
בפברואר 2013 רכש המועדון את אצטדיון ניירי בירוואן בכדי להפוך אותו לאצטדיון הביתי הרשמי שלו.
כתוצאה מכך, המועדון הועבר באופן רשמי ממרטוני לירוואן החל מעונת 2013/2014. בעונת 2015/2016 זכה המועדון באליפות ראשונה וממנה המשיך ל-3 זכיות ברציפות.
בדצמבר 2017 נכנס המועדון לשותפויות ספורטיביות עם המועדונים הברזילאים בוטפוגו ו-פלומיננסה.
בעונת 2020/2021 זכה המועדון באליפות רביעית לאחר שנתיים שבהן איבד את התואר לאררט-ארמניה.
אלאשקרט העפילה לראשונה לליגה האירופית בעונת 2015/2016, לאחר שסיימה במקום הרביעי בטבלה את עונת 2014/2015. בסיבוב הראשון עברה אלאשקרט את הקבוצה הסקוטית סט.
ג'ונסטון נחשבה לעדיפה, אלאשקרט ניצחה לאחר שני המשחקים והצליחה ליצור סנסציה.
בסיבוב השני פגשה אלאשקרט את קאיראט אלמטי הקזחית.
במשחק הראשון אלשקרט נוצחה 0–3. במשחק השני הצליחה אלאשקרט להשיג ניצחון 2–1 אולם זה לא הספיק כדי להעפיל לסיבוב השלישי.
בסיבוב השני פגשה אלאשקרט את אלופת בלארוס באטה בוריסוב והפסידה לה בסיכום שני המשחקים.
בעונת 2018/2019 העפילה אלאשקרט פעם נוספת לשלב המוקדמות הראשון בליגת האלופות ופגשה את אלופת סקוטלנד סלטיק אך הודחה לאחר שהפסידה לה פעמיים בתוצאה זהה 0–3. משם נשרה אלאשקרט לסיבוב המוקדמות השני בליגה האירופית וניצחה בסיכום שני משחקים את אלופת מונטנגרו סוטייסקה ניקשיץ' והעפילה לסיבוב השלישי.
בסיבוב השלישי הודחה אלאשקרט לאחר הפסד כפול לאלופת רומניה צ'.פ.ר.
בזכות זכייתה בגביע הארמני בעונת 2018/2019 העפילה אלאשקרט לליגה האירופית בעונת 2019/2020 שם פגשה את גיורצ'ה פטרוב המקדונית ועברה אותה בזכות ניצחון כפול.
אך בסיבוב שלאחר מכן הודחה מול סטיאווה בוקרשט הרומנית בעקבות הפרש שערים.
בעונת 2020/2021 זכתה אלאשקרט בכרטיס למוקדמות הליגה האירופית בזכות המקום השלישי בטבלה בו סיימה בעונת 2019/2020 בליגה הארמנית, אך הודחה כבר בסיבוב הראשון נגד רנובה ג'פששטה הצפון מקדונית.
בעונת 2020/2021 זכתה באליפות ארמניה ולאחר שנתיים של היעדרות שבה אלאשקרט למוקדמות ליגת האלופות בעונת 2021/2022, בסיבוב הראשון עברה אלאשקרט את קונאס קוואי נומאדס אלופת ויילס לאחר הארכה בעקבות תוצאות תיקו בשני המפגשים.
אך בסיבוב השני הודחה אלאשקרט לאחר הפסד כפול לאלופת מולדובה שריף טירספול.
אלאשקרט נשרה למוקדמות הליגה האירופית שם עשתה היסטוריה כשהפכה לקבוצה הארמנית הראשונה אי פעם שמבטיחה מקום בשלב הבתים במסגרת אירופית לאחר שניצחה 3–2 בהארכה את קאיראט אלמטי הקזחית והעפילה לשלב הפלייאוף מה שהבטיח לה לפחות מקום בשלב הבתים של הקונפרנס ליג.
בשלב הפלייאוף פגשה אלאשקרט את גלאזגו ריינג'רס אלופת סקוטלנד, אך הפסידה לה 0–1, בסיכום שני המשחקים ועל כן נשרה לשלב הבתים של הקונפרנס ליג.
בין השנים 1990 ל-2000, המועדון שיחק באצטדיון העירוני של מרטוני סמוך לחופי ימת סוואן.
לאחר הקמת המועדון מחדש בשנת 2011, עבר המועדון לירוואן, ושיחק את משחקיו הביתיים באצטדיונים שונים בעיר הבירה, בעיקר באצטדיון ניירי.
עם זאת, שמו של אצטדיון ניירי שונה מאוחר יותר לאצטדיון אלאשקרט לאחר שנרכש על ידי הבעלים של המועדון בפברואר 2013.
בשל עבודות שיפוץ בקנה מידה גדול באצטדיון אלאשקרט, השתמש המועדון באצטדיון הרפובליקה של ארמניה ובאצטדיון הרזדאן במהלך עונת 2013/2014.
המועדון חזר לאצטדיון אלאשקרט במהלך עונת 2014/2015.
אלאר קאריס (באסטונית: Alar Karis; נולד ב-26 במרץ 1958) הוא ביולוג אסטוני המכהן כנשיא אסטוניה מאז אוקטובר 2021.
קאריס נולד בעיר טרטו שבדרום אסטוניה.
אביו, הארי קאריס הוא בוטנאי.
קאריס עשה את לימודיו האקדמיים באוניברסיטת אסטוניה למדעי החיים וב-1999 הפך לפרופסור באוניברסיטה.
קאריס שימש בעבר כרקטור של אוניברסיטת טרטו בשנים 2007–2012. באוגוסט 2021 הציע לו ראש הממשלה לשעבר, יורי רטס להתמודד בבחירות הקרובות לנשיאות המדינה.
קאריס החליט לקבל את ההצעה ומיד לאחר מכן המועמדות שלו קיבלה את תמיכתן של שתי מפלגות הקואליציה, מפלגת הרפורמה ומפלגת המרכז.
ב-31 באוגוסט 2021 נבחר קאריס לנשיא אסטוניה לאחר שכ-72 קולות של חברי הריגיקוגו (הפרלמנט האסטוני) הצביעו בעד בחירתו.
הוא הושבע לתפקידו ב-11 באוקטובר 2021. בחודש פברואר 2025, הגיע הנשיא לביקור רשמי בישראל.
לאחר פגישה עם נשיא המדינה יצחק הרצוג, הגיע להר הרצל בירושלים והניח זר על קברו של חוזה המדינה.
את פני הנשיא ופמלייתו קיבל יו"ר ההסתדרות הציונית העולמית יעקב חגואל.
להנחת הזר, הגיע הנשיא קאריס כשהוא עונד את סיכת החטופים על דש המקטורן.
CMG אלסטייר קרוק הוא דיפלומט בריטי ואיש שירותי הביון הבריטי לשעבר.
מייסד ומנהל פורום ליישוב סכסוכים שמשרדיו בביירות וקורא להגדלת מעורבות של האסלאם הפוליטי ומדינות המערב.
אחיו הבכור, איאן קרוק, היה קצין בשירות האוויר המיוחד הבריטי.
בילדותו גדל בעיקר ברודזיה (כיום זימבבואה), הוא למד בקולג' אייגלון () בשווייץ ובאוניברסיטת סנט אנדרוז בסקוטלנד, שבה קיבל תואר שני בפוליטיקה וכלכלה.
לאחר שעבד שנים אחדות במערכת הבנקאית בלונדון, עבד קרוק כמעט 30 שנה בסוכנות הביון הבריטי (SIS או בכינויה הידוע: MI6), במסווה דיפלומטי בצפון אירלנד, דרום אפריקה, קולומביה, פקיסטן והמזרח התיכון.
במסגרת עבודתו המוקדמת היה מעורב בסיוע ואספקת נשק לג'יהאדיסטים שנלחמו בסובייטים באפגניסטן וכן בסיוע בתהליך השלום בצפון אירלנד.
ב-1997 התמנה יועץ ביטחוני לשליח המיוחד של האיחוד האירופי למזרח התיכון, חוויאר סולאנה, ופעל מתוך השגרירות הבריטית בתל אביב כדי לנסות לגרום לחמאס, הג'יהאד האיסלאמי וקבוצות פלסטיניות אחרות להצטרף לתהליך המדיני.
הוא היה מעורב במשא ומתן לסיים את המצור של צה"ל על המוקטעה של יאסר ערפאת ברמאללה ועל כנסיית המולד בבית לחם.
וכן סייע במשא ומתן על מספר הפסקות אש מקומיות בין ישראל לפלסטינים בתחילת שנות ה-2000. לשם כך ניצל את קשריו הטובים עם המודיעין הישראלי וצה"ל.
הוא היה חבר בוועדת החקירה של הסנאטור ג'ורג' מיטשל שחקרה את הסיבות לפרוץ האינתיפאדה השנייה בשנת 2000.
ב-2001, תואר קרוק בידי שגריר בריטניה בישראל דאז: כ"אדם שעבד עם מנגנוני הביטחון של שני הצדדים.
הוא נכנס לפעולה אחרי שהם הפסיקו לתת אמון זה בזה ופיתח כישורים מיוחדים כדי לשכנע אותם בהיגיון הדברים ולגשר על חוסר האמון ביניהם".
לקרוק היה תפקיד מרכזי בכינון הפסקת האש עם חמאס ב-2002.
בספטמבר 2003 קיבל קרוק הוראה לעזוב את המזרח התיכון, בניגוד לרצונו, בגלל "סיבות ביטחון אישיות", דובר השגרירות הבריטית בישראל אמר: "אנו חושבים שהוא עשה עבודה קשה בתנאים קשים והצטיין בביצועה".
ספרו "Resistance: The Essence of the Islamist Revolution" ("התנגדות: מהותה של המהפכה האסלאמית") עוסק ברקע של מה שהוא מכנה "המהפכה האסלאמית" במזרח התיכון, ומציע תובנות אסטרטגיות למקורות וללוגיקה של קבוצות אסלאמיות (כולל חמאס וחזבאללה) שאימצו התנגדות צבאית כטקטיקה.
קרוק נישא ב-1976, מנישואים אלו יש לו שלושה בנים.
מאז 2005 הוא חי בביירות עם בת זוגו; יש להם בן ובת והם נישאו ב-2012. בשנים האחרונות הוא מתגורר לסירוגין גם ברומא.
הנחלות שלו כללו לא רק את רוב היספניה (למעט הפינה הצפונית-מערבית שלה), אלא גם את גאליה אקוויטניה ואת החלק הגדול של גליה נארבוננסיס שעדיין לא הייתה מחולקת.
הרוויג וולפרם פותח את הפרק שלו על המלך הוויזיגותי השמיני, "שלטונו של אלאריק לא מופיע כמעט במקורות, והמעט שהם כן מכילים מואפלים על ידי מותו בקרב וואיל ונפילתה של ממלכת טולוז".
דוגמה אחת היא התיאור של איזידור מסביליה על שלטונו של אלאריק: המורכב מפיסקה אחת, הוא בעיקר על מותו של אלאריק באותו קרב.
האירוע המתועד הקדום ביותר בתקופת שלטונו של אלאריק עסק במתן מקלט לסיאגריוס, השליט לשעבר של ממלכת סואסון (במה שכיום צפון מערב צרפת) שהובס על ידי כלוביס הראשון, מלך הפרנקים.
על פי דיווחו של גרגוריוס מטור, אלאריק הופחד על ידי כלוביס למסור את סיאגריוס לכלוביס; לאחר מכן מוסיף גרגוריוס כי "הגותים הם גזע חששן".
לאחר מכן כלאו הפרנקים את סיאגריוס, וברגע ששליטתו בממלכתו לשעבר של סיאגריוס הייתה בטוחה, כלוביס כרת את ראשו.
עם זאת, וולפרם מציין כי בזמנו "כלוביס לא התרחק יותר מהסן; רק לאחר מספר שנים נוספות הצליחו הפרנקים לכבוש את שאר מדינת החיץ הגאלו-רומית מצפון ללואר".
כל איום במלחמה שכלוביס יכול להשמיע יהיה יעיל רק אם הם היו שכנים; "לא כתוב בשום מקום שסיאגריוס נמסר ב-486 או ב-487".
למרות ההתקדמות הפרנקית בשנים שלאחר מכן, אלאריק לא פחד לקחת את היוזמה הצבאית כשצצה הזדמנות.
בשנת 490, אלאריק סייע לחברו המלך הגותי, תיאודריך הגדול, בכיבוש איטליה על ידי שיגור צבא להסיר את המצור של אודואקר על פאביה, שם תיאודריך נלכד.
ואז כשהפרנקים תקפו את הבורגונדים בעשור שאחרי 500, אלאריק סייע לבית השלטון, ולפי וולפרם המלך הבורגונדי המנצח גונדובאד הסגיר את אביניון לאלאריק.
עד שנת 502 נפגשו כלוביס ואלאריק על אי בלואר ליד אמבואז לשיחות פנים אל פנים, שהובילו להסכם שלום.
בשנת 506 כבשו הוויזיגותים את העיר דרטוסה בעמק אברו.
שם תפסו את פטר הרומאי והוציאו אותו להורג.
עם זאת, לאחר מספר שנים, הפר כלוביס את הסכם השלום שנחתם בשנת 502. למרות התערבותו הדיפלומטית של תיאודריך, מלך האוסטרוגותים וחותנו של אלאריק, כלוביס הוביל את חסידיו לטריטוריה וויזיגותית.
אלאריק נאלץ על ידי שריו לפגוש את כלוביס בקרב וואיל (קיץ 507) ליד פואטייה; שם הובסו הגותים ואלאריק נהרג, על פי גרגוריוס מטור, על ידי כלוביס עצמו.
התוצאה החמורה ביותר של קרב זה לא הייתה אובדן נחלתם בגאליה לידי הפרנקים; עם עזרה אוסטרוגותית, חלק ניכר מהשטח הגאלי הוחזר, מציין הרוויג וולפרם, אולי עד לטולוז.
זה גם לא היה אובדן האוצר המלכותי בטולוז, שגרגוריוס מטור כותב שכלוביס לקח לידיו.
כפי שמציין פיטר הת'ר, הממלכה הוויזיגותית הושלכה לאי סדר "על ידי מותו של מלכה בקרב".
יורשיו של אלאריק היו בנו הבכור, גסאלק הבלתי חוקי, ובנו הצעיר, אמאלריק הלגיטימי שעדיין היה ילד.
גסאלק התגלה כבלתי כשיר, ובשנת 511 תפס המלך תיאודריך את כס המלכות לכאורה מטעם אמלאריק - הת'ר משתמשת במילה "נחטף" כדי לתאר את פעולתו.
למרות שאמאלריק הפך בסופו של דבר למלך בזכות עצמו, ההמשכיות הפוליטית של הממלכה הוויזיגותית נשברה; "הירושה של אמלאריק הייתה תוצאה של מבני כוח חדשים, לא ישנים", כפי שמתאר זאת הת'ר.
עם מותו של אמלאריק בשנת 531, הממלכה הוויזיגותית נכנסה לתקופה ממושכת של אי שקט שנמשכה עד עלייתו של לאוויגילד לכס המלוכה בשנת 569.
אלאריק היה אריאני, כמו כל האצילים הוויזיגותים המוקדמים, אך הוא הקל מאוד את מדיניות הרדיפה של אביו אוריק כלפי הקתולים ואישר להם לקיים בשנת 506 את מועצת אגדה.
הוא היה ביחסים לא פשוטים עם הבישופים הקתולים של ארלאטה (ארל המודרנית) כפי שהתגלמו בקריירה של קיסריוס הגלו-רומי, הבישוף של ארל, שמונה לבישוף ב-503. קיסריוס נחשד בקשירת קשר עם הבורגונדים, שמלכם התחתן עם אחותו של כלוביס, כדי לסייע לבורגונדים ללכוד את ארל.
אלאריק הגלה אותו לשנה לבורדו שבאקוויטניה, ואז אפשר לו לחזור ללא פגע כשהמשבר חלף.
אלאריק הפגין חוכמה דומה בעניינים פוליטיים על ידי מינוי ועדה בראשות הממונה אנינוס להכנת תקציר של החוקים הרומיים והגזירות האימפריאליות, שיהוו את הקוד הסמכותי לנתיניו הרומאים.
זה ידוע בדרך כלל בשם Breviarium Alaricianum או ספר החוקים של אלאריק.
, ליד קרקסון, נקרא על שמו של מלך הוויזיגותים.
השמועה המקומית מספרת שהוא השאיר אוצר עצום קבור במערות שמתחת להר.
(תעלת מים) במחוז הפירנאים העליונים נקראת על שמו.
אלארה שהיטלר היא כדורגלנית גרמנייה, המשחקת בעמדת הקשרית בבאיירן מינכן מהבונדסליגה לנשים.
יוהאן בלונריד, תיכון קתולי במחוז בלונריד באולנדורף.
אימה היא מגרמניה ואביה הוא מטורקיה.
שם המשפחה שהיטלר משמעותו "קדוש מעונה".
השם נפוץ בטורקיה, אך נדיר מאוד בגרמניה.
עקב אסוציאציות לאדולף היטלר, היא הביעה את רצונה ב-2024 לשחק רק תחת שמה הפרטי.
באיירן מינכן וההאתחדות הגרמנית תמכו בהחלטתה זו.
שהיטלר החלה לשחק כדורגל במדי אאולנדורף ועלתה במעלה שכבות הגיל עד לדרגה הרביעית.
בתחילת 2018 עברה לליגות הגבוהות יותר ושיחקה בויינגארטן, לפני שעברה לקבוצת הנוער של ראוונסברג.
היא גם כבשה שער בניצחון 6-0 באותו המשחק.
שערה הראשון בבונדסליגה היה שער הניצחון במשחק נגד באייר לברקוזן ב-20 באוקטובר 2024, שהסתיים בתוצאה 3-2.
ב-12 במרץ 2025, הודיעה באיירן על הארכת החוזה עם אלארה עד 2027.
מ-30 במאי ועד 2 ביוני 2019, שהיטלר שיחקה 4 משחקים במדי התאחדות הכדורגל של וירטמברג במסגרת הגביע הלאומי בדיסבורג.
עם ארבעה ניצחונות והפרש שערים של 10:0, היא ניצחה בכל המשחקים וכבשה בראשון והאחרון.
ב-23 באוקטובר 2019, שהיטלר ערכה את הופעת הבכורה שלה במדי נבחרת גרמניה עד גיל 15. משחק הידידות נגד נבחרת הנוער של שווייץ התקיים בביזינגן והגרמניות ניצחו 5-0; שהיטלר עלתה כמחליפה של מארה אלבר במחצית השנייה.
יומיים לאחר מכן, אלארה כבשה את השער הראשון בניצחון 3-2 נגד אותה הנבחרת, ובכך הבקיעה את שערה הראשון בנבחרות.
ב-14 בספטמבר 2021, היא ערכה את הופעת הבכורה שלה בנבחרת גרמניה עד גיל 17, ואיתה ניצחה 5-1 במשחק ידידות נגד נבחרת שוודיה.
במשחקה השני בקבוצת גיל זו, ב-16 בספטמבר 2021, היא כבשה שער בניצחון 5-0 על נבחרת נורווגיה.
עם ארבעה שערים בשישה משחקים - בשלבי המוקדמות הראשון והשני של אליפות אירופה - היא סייעה לנבחרתה להעפיל לאליפות אירופה לנוער.
אלארה השתתפה ביורו, שנפתח בבוסניה והרצגובינה ב-3 במאי 2022. היא שיחקה בכל 3 משחקי שלב הבתים וכבשה את שער הניצחון בחצי הגמר נגד נבחרת צרפת עד גיל 17, ב-12 במאי בזניצה.
הגמר נגד נבחרת ספרד נערך 3 ימים מאוחר יותר בסרייבו.
המשחק הסתיים בתוצאה 2-2, והגרמניות ניצחון 3-2 בדו-קרב פנדלים כשאלארה מבקיעה את הבעיטה שלה.
באוקטובר 2022, היא השתתפה במונדיאל הצעירות בהודו.
היא שיחקה בכל משחקי שלב הבתים וכבשה במשחק השני והשלישי.
לאחר שהנבחרת הפסידה בחצי הגמר נגד ספרד, הנבחרת גם הפסידה במשחק על המקום השלישי נגד ניגריה.
את הופעותיה הראשונות בנבחרת גרמניה עד גיל 19 ערכה במשחקי מוקדמות אליפות אירופה, שנערכו בבלגיה מה-18 ל-30 ביולי 2023, וכן שותפה בחמישה משחקים בטורניר עצמו.
הנבחרת הגיעה לגמר בלוון והפסידה 3-2 בפנדלים לנבחרת ספרד.
בנובמבר 2014, מאמן נבחרת גרמניה כריסטיאן ווק זימן את אלארה לצמד משחקי ידידות נגד שווייץ ואיטליה.
היא ערכה את הופעת הבכורה שלה במדי הנבחרת הבוגרת ב-29 בנובמבר בציריך, כשהחליפה את סיוקה ניסקן בדקה ה-63, בניצחון 6-0 על הנבחרת השווייצרית.
כיון ששם משפחתה הוביל לאמירות לא ראויות ולסלוגנים המצביעים על הנאציזם לעיתים רבות, ובייחוד ברשת האינטרנט, שהיטלר הגישה בקשה לאופ"א בתחילת 2025 בניסיון לשנות את השם המודפס על חולצתה לשמה הפרטי בלבד.
לאחר האישור מאופ"א, היא תהיה לכדורגלנית הגרמניה הראשונה ששם משפחתה לא יודפס על חולצתה; בנבחרת הגברים כבר היה את קאקאו, שכינויו הודפס על חולצותיו.
באיירן מינכן גם החלה להדפיס את השם "אלארה" על החולצות וכן בשאר פרסומים.
מדליית פריץ וולטר; זהב: 2023
אלבה (בצ'כית: Labe, ; בגרמנית: Elbe; בסורבית: Łobjo) הוא נהר הנובע בהרי קרקונושה בצפון-מערב צ'כיה וזורם צפון-מערבה דרך גרמניה עד שנשפך לים הצפוני.
הוא אחד הנהרות העיקריים במרכז אירופה, ואורכו 1,170 קילומטרים.
החל מ-1842 שימש נהר האלבה כנתיב מים לאוניות סוחר, וניתן להגיע באמצעותו אף עד פראג.
נהר האלבה מחובר במערכת תעלות לאזורי תעשייה בגרמניה, לנהר האודר, לנהר הריין ולים הבלטי.
מקור שמו של נהר האלבה הוא במילה "älv", שמשמעותה "נהר" בשפות סקנדינביות.
בשנת 9 נכשלו הרומאים בניסיון להזיז את גבולם מזרחה מנהר הריין לנהר האלבה בקרב יער טויטובורג, ולאחריו לא ניסו זאת שנית.
נהר האלבה סימן את גבולה המזרחי של אימפריית הפרנקים בתקופתו של "קארל הגדול".
בתקופת נפוליאון בונפרטה היווה נהר האלבה את אחד מקווי המתאר לגבול בין פרוסיה לברית הריין.
לאחר מלחמת העולם השנייה היה נהר האלבה אחד מנתיבי הגבול שבין גרמניה המזרחית לגרמניה המערבית.
אַלְבֶּדוֹ הוא גודל חסר ממד, המבטא את מידת ההחזריות של משטח או גוף.
זהו היחס בין כמות הקרינה האלקטרומגנטית המוחזרת מגוף או משטח לכמות שפגעה בו.
התוצאה, לרוב מבוטאת באחוזים בין 0% ל-100%, היא מושג חשוב בקלימטולוגיה ובאסטרונומיה.
היחס הזה תלוי בתדירות גל הקרינה הפוגעת ובזווית הפגיעה.
אלבדו של שלג טרי הוא גבוה: עד 90%.
לפני האוקיינוס לעומת זאת יש אלבדו נמוך.
האלבדו הממוצע של כדור הארץ עומד על 31%, בעוד האלבדו של הירח הוא 12%.
האלבדו הנמוך ביותר של גופים שמימיים שייך לקבוצה קטנה של אסטרואידים ועומד על מעט יותר מ-0.1%.
באסטרונומיה האלבדו של גופים לוויניים ואסטרואידים יכול להעיד על הרכב פני השטח שלהם, ובייחוד על תכולה של קרח.
פעולות בני האדם שינו את האלבדו של אזורים רבים בכדור הארץ (בין היתר על ידי בירוא יערות והקמת חוות), אולם קשה לכמת את ההשפעה הזו ברמה גלובלית, לא ברור גם האם ואיך משפיעים שינויים אלה על התחממות כדור הארץ.
הדוגמה ה"קלאסית" של אפקט האלבדו היא משוב טמפרטורת השלג.
כאשר אזור מכוסה שלג מתחמם, השלג נמס לאטו והאלבדו פוחת.
יותר קרינה נקלטת, וקצב ההתחממות עולה.
ההפך גם הוא נכון: אם נוצר שלג, מתחיל מעגל של קירור מואץ.
עוצמת השפעת האלבדו תלויה בגודל השינוי באלבדו ושיעור החשיפה לשמש.
מסיבה זו ההשפעה עשויה להיות גדולה באזורים טרופיים.
אף על פי שאפקט האלבדו ידוע יותר לגבי האזורים הקרים של כדור הארץ, מאחר שמצוי שם יותר שלג, למעשה הוא חזק יותר באזורים הטרופיים, וזאת משום שהם מצויים תמידית תחת אור שמש.
כאשר חוואים ברזילאים חוטבים אזורים של יער גשם טרופי חשוך כדי להחליף אותם באדמה כהה יותר כדי לגדל בה גידולי שדה, הטמפרטורה הממוצעת של האזור נוטה לעלות בכ-3°C בשנה.
אלבדו פועל גם בזעיר אנפין.
אנשים הלובשים ביגוד כהה בימי הקיץ נמצאים בסיכון גבוה יותר למכת חום מאלו הלובשים בגדים בהירים.
האלבדו של אזורים מיוערים המכוסים לחלוטין באורנים עומד בתקופת החורף על 9% בלבד, ערך נמוך עבור סביבה טבעית.
הדבר נובע חלקית בשל צבע האורנים, וחלקית בשל פיזור אור השמש בתוך העצים אשר מפחית את כמות כלל האור המוחזר.
בשל החדירות הנמוכה, אלבדו האוקיינוס אף נמוך יותר, כ-3.5%, אף על פי שהדבר תלוי עד מאוד בזווית הקרינה.
לאדמת ביצות גדושה אלבדו של בין 9% ל-14%.
אזורי עצים נשירים עומדים על 13%.
שדה מכוסה עשב עומד לרוב על 20%.
מדבר או חוף ים גדול עומדים לרוב על 25%, אך הדבר משתנה לפי צבע הקרקע.
(הנתונים לפי ויקיפדיה האנגלית, מתוך מחקר של אדוארד ווקר).
החזרת הקרינה של אלבדו יכולה להתבטא באזורים מושלגים, שם האלבדו גבוה בשל לובנו העז של השלג.
לפיכך מומלץ להרכיב משקפיים בזמן סקי למשל, כדי לא להסתנוור ואף להיכוות (כוויית שמש) מהאור הבהיר של הסביבה המושלגת.
לאזורים עירוניים יש ערכים לא טבעיים של אלבדו בשל מבנים עשויים ידי אדם אשר קולטים את אור השמש לפני הגיעו לקרקע.
באזורי צפון כדור הארץ, הערים חשוכות באופן יחסי, ונמצא כי האלבדו בהן עומד על 7%, עם עליה קלה בלבד בתקופת הקיץ.
ברוב הארצות הטרופיות האלבדו הממוצע בערים עומד על 12%.
ההבדל נובע מההבדל בסביבה הטבעית.
עננים הם גורם נוסף המשפיע על האלבדו הנכללים בגורמי ההתחממות הגלובלית.
לסוגים שונים של עננים יש ערכי אלבדו שונים, תאורטית בין מינימום של 0% עד ל-70%.
מודלים אקלימיים הראו כי אם כל כדור הארץ היה מתכסה לפתע בעננים לבנים, טמפרטורת הקרקע הייתה צונחת לכ-151°C- .
מדובר עם זאת במודל הרחוק מלהיות מושלם, בהיותו מנבא גם כי כדי לשנות ב-5°C את הטמפרטורה הגלובלית "כל" שעלינו לעשות הוא להעלות את האלבדו הממוצע של כדור הארץ ב-12% על ידי הוספת עננים לבנים.
אלבדו כבר הושפע בעבר על ידי עננים לא טבעיים, כגון שובל האדים של מטוסים מסחריים.
בדיקה הראתה כי לאחר אירועי 11 בספטמבר, בהם הופסקה תנועת המטוסים לשלושה ימים, עלתה הטמפרטורה המקומית ב-1°C.
כשידוע מרחקו של גוף שמימי, אחרי מדידת עוצמת האור שהוא מחזיר מפני השמש קל לחשב מהו האלבדו שלו.
מאחר שידוע מהו האלבדו של חומרים, ניתן להסיק, בקירוב, אילו צירופי חומרים מקיימים אלבדו זה, וכך לקבל מושג על צירופי החומרים ממנו עשויים פני הגוף השמימי.
יש לזכור שניתן לקבל אלבדו זהה מצירופים של חומרים שונים, כך שהמסקנה מצמצמת את האפשרויות אך אינה מבחינה בין צירופים שונים המפיקים אותו אלבדו
ב-2023 נתגלה כוכב לכת חוץ-שמשי בעל אלבדו של 80%, לשם השוואה האלבדו של נוגה הוא 75%.
ההחזר הגבוה נובע מכמה גורמים העובדים יחד.
היות שהכוכב קרוב לשמש שלו, זה גורם לו להיות בעל טמפרטורה של כ-2000 מעלות צלזיוס, גורם זה מביא את המתכות שעליו לידי רתיחה, ובאטמוספירה שלו הם הופכים לעננים.
אותם ענני מתכת מחזירים בצורה יעילה את אור השמש שלו..
שינוי אלבדו כדור הארץ כדרך להפחתת שינויי האקלים
מחקרים שונים בתחום הנדסת אקלים מציעים דרכים לשינוי האלבדו של כדור הארץ, כדי להגדיל את מידת הקרינה הסולרית המוחזרת לחלל, כפתרון חלקי להתחממות כדור הארץ.
אֶלבָּה (באיטלקית: Elba) הוא אי איטלקי ליד חופי טוסקנה, במרחק 20 ק"מ מעיר החוף פיומבינו.
שטחו של האי 224 קמ"ר והוא הגדול ביותר בארכיפלג הטוסקני והשלישי בגודלו באיטליה, אחרי סיציליה וסרדיניה.
אלבה, כמו איים אחרים בארכיפלג הטוסקני, מוגן במסגרת הפארק הלאומי של הארכיפלג הטוסקני.
האי מחולק לשמונה קומונות: הבירה פורטופראיו, קמפו נל'אלבה, קאפוליברי, מרצ'יאנה, מרצ'יאנה מרינה, פורטו אזורו, ריו מרינה וריו נל'אלבה.
בעקבות אמנת פונטנבלו הוגלה הקיסר הצרפתי נפוליאון בונפרטה לאלבה, לאחר הדחתו הראשונה.
נפוליאון נשאר באי 9 חודשים ו-21 יום וניתן לו התואר קיסר אלבה.
אף כי נפוליאון היה שליטה הרשמי של אלבה, סיורים של הצי הבריטי קיימו תצפיות על האי.
במהלך חודשים אלו, הן כדי להעביר את הזמן והן מתוך דאגה כנה לרווחת התושבים, הנהיג נפוליאון שורה של רפורמות כלכליות וחברתיות במטרה לשפר את איכות החיים באלבה.
נפוליאון ברח מאלבה בסופו של דבר ושב לצרפת ב-26 בפברואר 1815.
במהלך מלחמת העולם השנייה האי היה בשליטת איטליה.
לאחר כניעת ממשלתו של פייטרו באדוליו לבעלות הברית בספטמבר 1943, עלו כוחות גרמניים על האי ופרקו את החיילים האיטלקים מנשקם.
במאי 1944 הופצץ האי על ידי בעלות הברית.
כוחות צרפתיים נחתו על האי ב-17 ביוני 1944 ושחררו אותו מידי הכיבוש הגרמני הנאצי שהיה תחתיו בקרב שנמשך 78 שעות, כלומר שלושה ימים, ארוך מן המתוכנן.
בעת האחרונה החל האי להתפרסם כאתר תיירות מבוקש בזכות יינותיו.
אלבארו אלברטו סבוריו צ'אקון (בספרדית: Álvaro Alberto Saborío Chacón; נולד ב-25 במרץ 1982) הוא כדורגלן עבר מקוסטה ריקה.
סבוריו היה מלך השערים של הליגה הקוסטה-ריקנית בעונת עם 25 כיבושים, 5 יותר מוויין וילסון.
הוא אחד השחקנים החשובים בנבחרת קוסטה ריקה.
סבוריו השתתף בנבחרת קוסטה ריקה עד גיל 23, שהשתתפה באולימפיאדת אתונה (2004), ותרם רבות לעליית קוסטה ריקה למונדיאל 2006.
עם דפורטיבו סאפריסה, זכה סבוריו בגביע CONCACAF לאלופות בשנת 2005, והיה חלק מהקבוצה שהשתתפה באליפות העולם לקבוצות 2005. בטורניר זה סיימה סאפריסה במקום השלישי וסבוריו סיים כמלך השערים של הטורניר.
אלבה (בפורטוגלית: Alba) היא מכונית מרוץ בתצורת רודסטר מתוצרת Fábricas Metalúrgicas Alba אשר יוצרה בפורטוגל בין השנים 1952–1961.
דגם ה"אלבה" התבסס על מרכב דגם "פיאט C 1100" תוצרת קונצרן הרכב האיטלקי פיאט.
המנוע הראשון אשר הורכב בדגמי ה"אלבה" היה מנוע "פיאט" 1,084 סמ"ק, אשר הוחלף במנוע בעל נפח גדול יותר,(1,491 סמ"ק) כדי לשפר את ביצועי הדגם.
דגם ה"אלבה" השתתף ב-24 מרוצי מכוניות, מהם זכה ב-10 מרוצים ביניהם גביע פורטו סיטי בשנת 1953 (נהג מרוצים: פרנסיסקו קורטה-ריאל פריירה), ובשנת 1955 במרוץ "Oporto Wine Rally" (נהג מרוצים: אנטוניו אוגוסטו מרטינס פריירה (אשר תכנן ועיצב את הדגם)
אָלבַארוֹ אָלֵכּסָנדֵר רֵקוֹבּה רִיבֵרוֹ (בספרדית: Álvaro Alexander Recoba Rivero, נולד ב-17 במרץ 1976) הוא כדורגלן עבר אורוגוואי.
נחשב לאחד מגדולי שחקני אורוגוואי בכל הזמנים.
המכונה "אל צ'ינו" (El Chino, הסיני) בשל עיניו המעט מלוכסנות.
רקובה החל את דרכו ככדורגלן בשנת 1993 בקבוצת דאנוביו מונטבידאו מהליגה הבכירה באורוגוואי.
בעונתו הראשונה בקבוצה כבש רקובה 5 שערים ב-7 הופעות.
הפריצה הגדולה שלו ארעה בשתי העונות שלאחר מכן, בהן הוא כבש 27 שערים ב-24 הופעות.
בעונה שלאחר מכן, עבר לקבוצת נסיונל בה הבקיע 30 שערים ב-27 הופעות במשך שתי עונות.
בעונתו האחרונה בנסיונאל, הוביל רקובה את קבוצתו לזכייה באליפות תוך כדי שהוא קוטף את תואר שחקן העונה בליגה האורוגוואית.
הופעותיו המרשימות של רקובה בקבוצתו צדו את עיניהם של הסקאוטרים של אינטר ובראשם שחקן העבר, סנדרו מאצולה, ולקראת עונת 97/98 הורה נשיא אינטר מאסימו מוראטי להביא את האורוגוואי לסן סירו תמורת 7 מיליון יורו.
ב-31 באוגוסט 1997, ערך "אל צ'ינו" רקובה את בכורתו במדי הכחול שחור של אינטר (לצד רונאלדו אשר ערך את הופעתו הראשונה באינטר מילאנו גם הוא).
במהלך המחצית השנייה, כאשר אינטר הייתה בפיגור 1-0 ביתי מול ברשה בסן סירו, נכנס רקובה וכבש צמד שערים בדקות 80' ו-87' שהקנה לאינטר ניצחון במחזור הראשון של אותה עונה.