tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
משתמשת בארבע זרועותיה כידיים נוספות לזוג הידיים שיש לה.
ליץ' (Leech) - יצור בעל כוסות ואקום בידיו וברגליו שבהם הוא שואב כוח חיים מיריביו.
דיאלמאג (Dylamug) - יצור דמוי רובוט שמשמש בתור אחד הגנרלים של הורדק.
קלודין (Clawdeen) - לביאה (שמבחוץ נראית כאריה) שמשמשת כבהמת הרכיבה של קאטרה.
סטורם (Storm) - הסוס של קטרה שיכול להשתנות לפגסוס.
וולטאק (Vultak) - יצור דמוי נשר שיכול להשתנות לצל ערפדי.
סנייק פייס (Snake Face) - גורגונה ממין זכר, כשהוא הופך את יריביו לאבן כשהוא חושף את נחשיו.
מודולוק (Modulok) - יצור בעל מספר רב של איברים, שעבד בסדרה אצל סקלטור ובהמשך ערק לאורדק.
דראגסטור (Dragstor) - לוחם קיבורגי שיכול לנסוע דרך הגלגל שבבטנו.
מולטי-בוט (Multi-Bot) - לוחם רובוטי בעל שני זוגות של איברים מכל סוג, שכמו הורדק גם הוא יכול לשנות צורה לכל חפץ שהוא.
אדמירל סקארבי (Admiral Scurvy) - אדמירל שמשרת בספינה "הורדנוט".
קולונל בלאסט (Colonel Blast) - קולונל שעוטה שריון שעמו יורה לייזרים דרכו.
מוסקיטור (Mosquitor) - לוחם קייבורגי שמשתמש במחט שבקצה חוטמו למצוץ את דם אויביו.
אנטראפטה (Entrapta) - יד ימינה של קאטרה שמסוגלת לשלוט כרצונה בשיערה הארוך.
כמו כן, היא מסוגלת לעצב וליצור מכונות עבור צבאו של אורדק.
דארקני (Darkney) - המפקח מטעם הורד פריים שנשלח לפקח על עבודתו של הורדק.
פולס פייס (False Face) - מצוין רק שהוא החליף את נסיך ההר הכחול, הייקליף כשזה ביקר בארמון הירח הזוהר.
סססקוויז (Sssqueeze) - יצור דמוי נחש שיכול למתוח את זרועותיו.
תאג לאשור (Thug Lashor) - יצור דמוי נחש בעל לשון מצליפה ומשמשת גם כזרוע ציד ובעלת שכבת ארס.
חיילי השבט (Horde Troopers) - החיילים שמשרתים את הורדק.
סטיירקס (Styrax) - הנשר של טוות הצללים.
שי אלבז (נולד ב-1971) הוא תת-אלוף במילואים בצה"ל.
במהלך שירותו כיהן כראש מספן הים בחיל הים, מפקד שייטת 13, ומפקד גדוד סיור 934 (טופז).
הוא פרש משירותו בצה"ל באוקטובר 2019, לאחר שהועלו נגדו טענות להטרדות מיניות.
אביו, ניסים, הוא חבר המועצה הדתית המקומית וחבר עיריית אשדוד.
למד במסלול למחוננים במתמטיקה במכון ויצמן למדע במקביל ללימודיו בתיכון במדרשית נעם בפרדס חנה.
עם גיוסו לצה"ל, באוגוסט 1990, התנדב לקורס טיס ולאחר כ-10 חודשים, במהלך שלב הטיסות נשר והתנדב לשייטת 13, השלים את הכשרת מסלול הלוחם בקומנדו הימי וקורס קציני חי"ר.
עם תום הקורס שב לשייטת, שם שימש מפקד צוות בפלגת הלוחמים.
לאחר שהשלים מספר תפקידי פיקוד בשייטת, יצא לחל"ת.
כחודשיים לפני מבצע שירת הצפצפה יצא ללימודי הפסיכומטרי.
טרם יציאתו לחל"ת התבקש על ידי סא"ל יוסי קורקין לחזור לשמש כסגנו (סמפל"ג לוחמים).
אלבז חזר לשרת בשייטת לאחר מבצע שירת הצפצפה והשלים את לימודיו במקביל.
לאחר מכן, שימש מפקד פלס"ר נח"ל, והוביל אותה בלחימה בדרום לבנון.
בתחילת האינתיפאדה השנייה היה בלימודים, הוא נקרא ישירות מהם להוביל פשיטה בדיר אל-בלח בה פגעו חיילי השייטת בשישה מחבלים.
כיהן כסגן מפקד פלגת הלוחמים בשייטת ולחם במבצע חומת מגן בו נפצע.
לאחר שהחלים, מונה למפקד פלגת הלוחמים ושימש בתפקיד בשנים 2003–2005. בשנים 2005–2007 שב לחטיבת הנח"ל ושימש כמפקד גדוד סיור 934 (טופז) והוביל אותו במלחמת לבנון השנייה בין היתר בקרב בסלוקי, לאחר שהונחת ממסוקים בקרבת הכפר פארון, בהמשך מונה לסגן מפקד שייטת 13.
בשנים 2010–2012 פיקד על שייטת 13, בין היתר במבצע רוחות שמיים להשתלטות על המשט לעזה ובמבצע חוק ברזל לתפיסת אוניית משא שהבריחה אמצעי לחימה איראניים לחמאס ברצועת עזה.
בסיום תפקידו יצא ללימודים בשנים 2012–2014, לאחר מכן מונה בשנת 2014 לרמ"ח מבצעים בחיל הים.
בספטמבר 2015 נכנס לתפקיד ראש מספן המודיעין.
בשנת 2018 מונה לראש מספן הים.
במרץ 2019 הועלו נגד אלבז, בתחקיר עיתונאי, טענות לשיקול דעת לקוי וטיוח כשלים שאירעו במהלך מבצע חשאי בסוריה, במסגרתו פעל כוח משולב של שייטת 13 ושל סיירת מטכ"ל.
אלבז, כך נטען, יצא למבצע בעומק סוריה, חרף החששות הכבדים לסיכון ממשי של חיי החיילים, אשר הועלו במהלך הישיבות שקדמו למבצע.
באוקטובר 2019, לקראת פרסום תחקיר באולפן שישי שחשף שורה של טענות על הטרדות מיניות של אלבז כלפי חיילות בשייטת 13, נאלץ לפרוש לאלתר משירותו בצה"ל.
בשל משך הזמן שחלף מאז המעשים שבוצעו, לכאורה, לפני כעשור, ונוכח העובדה כי לא נתקבלה תלונה רשמית נגדו, צה"ל לא בדק את הטענות.
שי באב"ד (נולד בשנת 1976) הוא כלכלן ומנהל ישראלי המכהן כמנכ"ל קבוצת שטראוס מאז דצמבר 2022. משרת במילואים כמפקד חטיבת יהונתן בעוצבת גלעד.
בעבר כיהן כמנכ"ל משרד האוצר, מנכ"ל הרשות השנייה לטלוויזיה ולרדיו ומנכ"ל צים ישראל.
באב"ד נולד וגדל בהרצליה למשפחה דתית, בן ליהושע, מהנדס אווירונאוטיקה ומבכירי פרויקט הלביא, ולנורית, מורה.
בנעוריו למד במדרשית נעם שבפרדס חנה ובישיבת הר עציון.
בצה"ל החל את שירותו בחטיבת הצנחנים משם עבר ליחידה 504 של חיל המודיעין והשתחרר מהצבא בדרגת סגן.
שירת במילואים בפלגת הלוחמים של שייטת 13. לאחר מכן פיקד על גדוד חי"ר קל 7490 בחטיבה 474 בדרגת סגן-אלוף, הגדוד בפיקודו נבחר לאחת מיחידות המילואים המצטיינות בצה"ל על-ידי נשיא המדינה ב-2021.
בספטמבר 2024 במהלך מלחמת חרבות ברזל פורסם כי צה"ל מקים אוגדה חדשה, אוגדת דויד.
שי באב"ד מונה למפקד בה על חטיבת יהונתן והועלה לדרגת אלוף-משנה.
בעל תואר ראשון בכלכלה ומשפטים מטעם האוניברסיטה העברית בירושלים ובעל תואר שני בכלכלה ומימון מטעם בית הספר לכלכלה של לונדון.
בנוסף על כך, חבר ברשת עמיתי מעוז, וסיים קורס למנהלים בכירים באוניברסיטת הרווארד.
במקביל ללימודי התואר השני, עבד באב"ד כאנליסט בקרן אייפקס הלונדונית.
לאחר שהשלים את התואר השני ושב לישראל, החל לעבוד בחברת צים, ומונה לכהן בראש אגף תקציבים וכלכלה.
ב-2007 מונה לכהן כמנכ"ל אזור ישראל והמזרח הקרוב.
כן כיהן כעוזר בכיר למנכ"ל ונשיא צים העולמית, וכמנהל תוכנית ההתייעלות של החברה.
מילא תפקידים בכמה גופים סטטוטוריים, ביניהם, סגן נשיא לשכת הספנות הישראלית, דירקטור אוברסיז קומרס בע"מ ויו"ר דירקטוריון קרן ההשתלמות להנדסאים וטכנאים במינוי שר האוצר.
בין השנים 2013–2014 כיהן באב"ד כמנכ"ל הרשות השנייה לטלוויזיה ולרדיו.
במסגרת תפקידו הוא קידם את הסדרת שוק התקשרות המסחרית, קביעת כללים והנחיות לפעילותם של בעלי הזיכיון בטלוויזיה וברדיו ובקרה על ביצועיהם.
בדצמבר 2014 עזב את התפקיד כדי להצטרף למפלגת כולנו בראשות משה כחלון.
בשנת 2010 הצהיר באב"ד כי יעדו העיקרי הוא להשתלב בתפקיד מקצועי במגזר הציבורי: במאי 2015 עם כניסתו של משה כחלון לתפקיד שר האוצר מונה באב"ד לתפקיד מנכ"ל משרד האוצר הצעיר ביותר, והחליף את יעל אנדורן.
באב"ד הוצב במקום ה-11 ברשימת כולנו בראשות משה כחלון לכנסת העשרים, ולא נכנס לכנסת לאחר שכולנו זכתה ל-10 מנדטים בלבד.
בהמשך, בעקבות מינויו למנכ"ל האוצר, התפטר ב-9 ביוני 2015 ממקומו ברשימת כולנו לכנסת.
לצד תפקיד מנכ"ל האוצר, כיהן באב"ד כיו"ר הוועדה המחוזית לתכנון ובניה מחוז מרכז.
במאי 2020 הודיע באב"ד כי ב-4 ביוני יפרוש מתפקידו בהנהלת האוצר.
זאת, ברקע כינון הממשלה ה-35. לאחר פרישתו ממשרד האוצר, מונה למנכ"ל ריבוע כחול אך פרש מהתפקיד לאחר כחצי שנה בלבד.
דירקטוריון שטראוס גרופ הודיע על מינויו של שי באב"ד למנכ"ל הקבוצה החל מ-1 בדצמבר 2022.
באב"ד מתגורר בהוד השרון, הוא נשוי לשני ואב לשלוש בנות.
באב"ד, שכהונתו כמנכ"ל משרד האוצר היא הארוכה ביותר מאז 1975 עת כיהן אברהם אגמון, הוביל את הדרג המקצועי במשרד האוצר במהלך 5 שנות תקציב והעביר 3 תקציבים וחוקי הסדרים.
ב-2018 גם שימש כארבעה חודשים כממלא מקום הממונה על השכר באוצר וניהל משאים ומתנים בסכסוכי עבודה רבים בניהם: ברשות המיסים, משרד החוץ, הסתדרות המורים, חברת חשמל, בנמלים ועוד.
במהלך כהונתו שלוש סוכנויות דירוג האשראי הבינלאומית העלו את דירוג האשראי של ישראל לרמתו הגבוהה מעולם.
כמנכ"ל הוביל את מדיניות משרד האוצר במשבר הקורונה ומנע סגירה מלאה של המשק.
שי־לי עטרי (נולדה ב-2 באוקטובר 1989) היא זמרת, שחקנית, במאית קולנוע ועורכת וידאו ישראלית.
עטרי היא בתם של אביבה, מפקחת במשרד החינוך, ושל יוסי עטרי, ד"ר להנדסה גרעינית; אביה הוא אחיהן של השחקנית יונה עטרי, של הזמרת גלי עטרי ושל שדרנית הרדיו שוש עטרי.
שי-לי שירתה בצה"ל בלהקת חיל החינוך והנוער, בתום השירות היא למדה מוזיקה בבית הספר 'רימון', אך עזבה את המוסד אחרי חוויה אישית קשה שעברה.
אז נרשמה ללימודי משחק בסטודיו למשחק ניסן נתיב, במהלכם הכירה את יהב וינר, בן כיתתה שהפך לבן זוגה, וב-2017 הזוג נישא.
הופעת הבכורה של עטרי כשחקנית הייתה ב-2015 כשגילמה את ענת, בסדרה "זגורי אימפריה".
בהמשך גילמה את יעל בסדרה "ג'וני ואבירי הגליל".
במקביל, המשיכה בקריירה המוזיקלית שלה, כשהוציאה ב-2015 את אלבומה "באמת שרציתי", ובו 9 שירים.
הסינגלים שיצאו מתוך האלבום הם: "סוסים שקופים", "תיילל", "אהבה גונבת", "אמילי" ו"דואט פרידה".
בין שירי האלבום בלט השיר "אצלנו בגן", שהושמע פעמים רבות בתחנות הרדיו והפך עם הזמן למזוהה עם יום הזיכרון לחללי מערכות ישראל.
הוא מושמע רבות בערבי שירי לוחמים ובטקסים ממלכתיים, ומקושר לזיכרון הנופלים במערכות ישראל האחרונות.
השיר אף קיבל חשיפה מחודשת אחרי טבח השביעי באוקטובר, ומזוהה עם המשפחות וקורבנות מלחמת חרבות ברזל.
סיפור רציחתו של יהב וינר, בעלה של עטרי,ארע אף הוא בטבח השביעי באוקטובר.
ב-2017 החלה עטרי לימודיה בחוג לקולנוע באוניברסיטת תל אביב.
סרטה הקצר, "נעורים", המספר את סיפור תאונת הדרכים אותה עברה, התקבל והוקרן בפסטיבל הקולנוע בקאן.
את סרט הגמר שלה, "אור פנס יחיד", כתבה עטרי על מקרה האונס שעברה בתקופת לימודיה בבית הספר "רימון", אותו חשפה לראשונה בסרט שהוקרן לראשונה ב-2022. הסרט זכה בפרס סרט הסטודנטים הטוב ביותר בפסטיבל הקולנוע ירושלים, ואף הוקרן בפסטיבל הסרטים הבין-לאומי סן סבסטיאן.
באותה שנה נפתחה חקירת משטרה בעקבות תלונתה של עטרי, אך התיק נסגר.
ב-2025 חשפה עטרי את מקרה האונס שעברה במלואו, בתוכנית התחקירים "חשיפה" בהגשתו של חיים אתגר.
בתחקיר הוצג שבזמן העבודה על הסרט, מי שאנס את עטרי השתמש לכאורה בחוקר פרטי כדי לדלות פרטים על סרטה, ומיד לאחר מכן איים בתביעה.
בתחקיר אתגר דן בשאלה "מדוע נסגר התיק אף שהראיות לא נבדקו במלואן, ואף הציג קורבנות נוספים של אותו אדם.
במהלך התחקיר אתגר עצמו נפגש עם האדם (שנאסר לפרסם את שמו) אך הלה נמלט.
בעקבות התחקיר, המשטרה פתחה את התיק מחדש.
ב-2 בפברואר 2026 דחה בית המשפט את תביעתה להתיר לפרסום את שמו של החשוד באונס.
במהלך הטבח בכפר עזה ב-7 באוקטובר, 2023, הסתגרו שי-לי ובעלה יהב עם בתם בת החודש בביתם שבכפר עזה.
בזמן שמחבלים ניסו לפרוץ את חלון הממ"ד בו התחבאו, הדף יהב את המחבל בעוד שי-לי ברחה עם בתם.
אחרי שלושה ימים נתבשרה עטרי כי בעלה נרצח.
במהלך החודשים שלאחר הטבח עטרי יצאה לסיבוב הקרנות בארץ ובעולם עם סרטו הקצר של בעלה, "הילד", שמספר את סיפור חייו בכפר עזה.
הסרט הוקרן במאות פסטיבלים, ואף זכה בפרס אופיר לסרט הקצר הטוב ביותר לשנת 2024, שהוגש לעטרי.
ב-2016 עברה שי-לי תאונת דרכים קשה, בה נגרמו לה חבלת ראש ופציעה קשה ברגל, שהצריכו שיקום ארוך והותירו אותה עם נכות כרונית.
במהלך לימודיה בסטודיו למשחק הכירה את יהב וינר, בן קיבוץ כפר עזה, ובהמשך השניים נישאו ועברו לגור בקיבוץ.
ב-2023 נולדה לשניים בת בשם שייה.
כמה חודשים אחר כך נרצח יהב בארוע הטבח בכפר עזה.
שמעון שי אלון (נולד ב-18 בספטמבר 1972) הוא ראש המועצה המקומית בית אל.
אלון הוא בן בכור בין שישה ילדים של חיים ורחל אלון.
גדל בשכונת גבעת מרדכי בירושלים.
למד בישיבה התיכונית שבמוסד קריית נוער בעיר.
את שירותו בצה"ל עשה בגדוד 50 של הנח"ל המוצנח.
סיים את לימודיו באוניברסיטה העברית בחוג לחשבונאות בשנת 2000, והוסמך כרואה חשבון.
בתחילת דרכו שימש כרואה חשבון שכיר של מספר קיבוצים באזור ים המלח, ובסוף שנת 2004 הקים משרד עצמאי לראיית חשבון בירושלים.
בשנת 2011 הרחיב את משרדו עם שותף וביחד הקימו את משרד רואי החשבון אסולין-אלון ושות', המונה מעל 20 עובדים ומתעסק בין השאר בייעוץ לחברות, המגזר השלישי ולשלטון המרכזי, בו עבד עד לבחירתו כראש מועצת בית אל, בנובמבר 2013. בשנת 2018 קיבל תואר שני במדיניות ציבורית באוניברסיטה העברית בירושלים.
את שני התארים סיים אלון בהצטיינות.
את התזה עשה אלון בחוג למדעי החברה, בנושא "מיצוי זכויות אוטומטי של הנחות בארנונה של מגורים: השפעת השימוש בהעברת קבצים אוטומטית מהביטוח הלאומי, משרד הביטחון ומשרד האוצר" בהנחייתו של פרופ' מומי דהן.
המחקר עוסק ברובו בנושא צמצום הפערים בחברה הישראלית.
המחקר מחבר בין עולם הכלכלה והעולם המוניציפלי.
במהלך המחקר נאספו נתונים על 255 רשויות בישראל על מנת לייצר מודל כלכלי שיטיב עם האוכלוסייה של מדינת ישראל ויביא לצמצום פערים.
במשך כעשור משמש בהתנדבות בהנהלה של המוסדות האקדמיים מכללת אורות ישראל, בהם הוא חבר בחבר הנאמנים, בוועד המנהל, בוועדת הכספים, ובוועדת כוח אדם.
חבר במשך שנים בעמותות נוספות בתחום החינוך והנחלת ערכים בישראל.
הוא מתגורר בבית אל מאז 2003.
אלון נבחר לראשות מועצת בית אל בסיבוב שני בבחירות למועצה ב-2013.
בתקופת הכהונה הראשונה שלו איחד אלון את כל הסיעות במליאת המועצה, ולא הייתה במליאה בראשותו אופוזיציה.
בבחירות 2018 זכה אלון בשנית בראשות המועצה, ברוב של 84.09% וסיעתו "בית אל שלי" זכתה ב-4 מ-9 המנדטים במליאה.
כראש מועצה פעל לפיתוח תוכנית אב לבנייה שמטרתה הכפלת היישוב, בניית מבני ציבור, מוסדות חינוך והקמת שטחים ציבוריים פתוחים.
בשנת 2017 ניהל מאבק ציבורי שזכה לסיקור תקשורתי נרחב, שבסופו אישר ראש הממשלה, בנימין נתניהו, בניית 300 יחידות דיור בבית-אל לאחר הקפאת בנייה של כעשור.
כחלק מתוכנית האב, ממשיך אלון לפעול למימוש בניית 350 יחידות דיור נוספות ולבנייה נוספת ביישוב.
כמו כן, פועל אלון לפיתוח תשתיות כבישים מותאמות על מנת להקל על עומסי התנועה באזור בית-אל וצפון ירושלים ולקידום התיירות לאתר "חלום יעקב" הנמצא בתחומי היישוב.
בכהונתו, הוקמה החברה הכלכלית לבית אל.
במהלך מגפת הקורונה הקים אלון צוות פנים מועצתי למיגור ומניעת התפשטות הנגיף ולליווי התושבים המבודדים והמחלימים ובני משפחותיהם, ועודד את תושבי היישוב להתחסן עם הגעת החיסונים לישראל.
לקראת הבחירות למועצת בית אל ב-2024 התאחדו רשימות המועצה לרשימה אחת בראשות אלון, שהתמודדה כרשימה יחידה ומועמד יחיד לראשות המועצה.
כראש מועצה קידם אלון תוכנית אב לבנייה ופיתוח, שמטרתה הכפלת היישוב, בניית מבני ציבור ומוסדות חינוך והקמת שטחים ציבוריים פתוחים, תחת הכותרת 'בית אל - בירת בנימין'.
אלון מוביל מאבק לפיתוח תשתיות כבישים מותאמות, על מנת להקל על עומסי התנועה באזור בית-אל וצפון ירושלים, ובמיוחד לשיפור כביש הגישה היחיד ליישוב, המשמש גם את תושבי העיר רמאללה ויישובי הסביבה.
בתקופתו, החל מיזם של השכרת כלי רכב שיתופיים לפעול ברחבי המועצה.
בשנת 2021 חתם חוזה על פריסת סיבים אופטיים בבית אל והוביל מהלכים לשיפור הקליטה הסלולרית בבית אל על ידי ניטור הקליטה באמצעים טכנולוגים.
אלון מקדם גם את התיירות לאתר "חלום יעקב" (מקדש ירבעם), הנמצא בתחומי היישוב ופיתוח אתרי תיירות נוספים, בהם מרכז תיירות חדש, אתר ארכאולוגי מתקופת בית שני שנמצא למרגלות השכונות החדשות, יקב בית אל, מעיינות ביישוב, המצפור, חוות הסוסים ועוד.
אלון מרבה להתבטא בנושאים הקשורים להתיישבות ביהודה ושומרון ופרסם מאמרים בכלי התקשורת.
במסגרת תוכנית המאה של הנשיא האמריקאי דונלד טראמפ, נכללה בית אל בשטח בו תוחל ריבונות, אך אלון התנגד למפה שהוצגה, לאור השלכותיה על יישובים אחרים ביו"ש ודרש שיעשו בה שינויים ובעיקר שלא יישארו יישובים ישראלים כמובלעות בשטח.
אלון נמנה עם ראשי הרשויות שהתנגדו להקמת הממשלה בראשות נפתלי בנט ובשותפותה של מפלגת רע"ם.
בכהונת הממשלה הירבה אלון לקרוא להפלתה.
באפריל 2022 אמר בזמן הפגנה "נדליק נר לעילוי נשמת הנרצחים ולעילוי נשמת הממשלה הזו.
נעלה אותה לשמיים ככה ניפטר מהם", בהמשך התנצל על דבריו.
שי-לי שינדלר (נולדה ב-17 ביולי 1986) היא עיתונאית, מגישת טלוויזיה ומעצבת אופנה ישראלית.
הגישה את תוכנית הטלוויזיה היומית "הצינור" בערוץ 13, לצידו של גיא לרר, ומשמשת מגישה-מחליפה בתוכניות אחרות בערוץ זה.
למדה בתיכון "היובל" בהרצליה במגמת תיאטרון.
בשנים 2000–2002, למדה משחק אצל הבמאית דידה לבנדובסקי.
ב-2002 שיחקה בשתי הצגות ילדים בתיאטרון העירוני בהרצליה: "בן המלך והעני" (בתפקיד המשרתת), בבימוי דידה לבנדובסקי, וב"הנסיכה והעדשה" (בתפקיד השדכנית- תפקיד ראשי) בבימוי מיקי פלג שעיה.
ב-2003 השתתפה בשני סרטי סטודנטים במחלקה לקולנוע במדרשה לאמנות במכללה האקדמית בית ברל.
שנה אחר כך, שימשה כמנחה במיזם האינטרנטי "KIK".
במסגרת זו, הגישה לצד אסי עזר פינה יומית בתחום הסטיילינג והאופנה ברצועת הנוער.
את השירות הצבאי עשתה כמש"קית ת"ש בגדוד של חיל השריון.
בשנים 2006–2009, עבדה באתר וואלה בתפקידים שונים.
היא שימשה כתבת שטח לנושאי אופנה וחברה והגישה את התוכניות "רשימת שינדלר" ו"הרשימה" באתר "וואלה סלבס" וכן את "וואלה לייב" - וידאו צ'אט בשידור חי עם כוכבי "yes".
במקביל, עבדה שינדלר בשידורי הוט.
בשנת 2007 הייתה כתבת שטח של תוכנית הטלוויזיה "האלופה 2- חדר הלבשה" ששודרה ב-HOT 3.
ב-2008 שימשה כתבת שטח של תוכנית הטלוויזיה "בובות- חדר הלבשה" ששודרה בהוט.
במקביל הכינה כתבות לתוכנית הבידור "Y בעשר", ששודרה ב-yes.
באותה השנה הנחתה בשידור חי בשידורי "רשת" בערוץ 2 את שעשועון הטלוויזיה האינטראקטיבי "צלצול הכסף" (שהיה פורמט דומה לתוכנית "מצלצלים" ששודרה בערוץ 10).
בשנת 2010 עלתה לשידור בערוץ 10 התוכנית היומית "הצינור" (אז "צינור לילה"), ושינדלר שימשה מגישת רצף בכירה קבועה בתוכנית עד אמצע שנת 2015. במקביל בשנים 2010–2011 שימשה כתבת שטח של האתר "nana10".
ב-2010 שימשה לתקופה קצרה מגישת רדיו לצד עמרי רונן בתוכנית רדיו יומית "חי מתל אביב" ברדיו תל אביב (102FM).
ב-2012 הנחתה את התוכנית היומית "פאשן.נט" בערוץ האופנה הישראלי ששודרה בהוט.
באותה שנה השתתפה בתוכנית "מגזין החיים הטובים" לצד נועם טור, יעל גולדמן וגאלה קוגן בערוץ החיים הטובים בשידורי הוט.
באותה שנה הייתה שופטת בתוכנית "הכי בסטייל" בערוץ הילדים, והנחתה את התוכנית "סודות יומני החופש הגדול" בערוץ דיסני.
ב-2013 הגישה לצד דניאל אסייג וטום קשתי את התוכנית "חופרים למיליון" ששודרה בשידורי "רשת" בערוץ 2 ובאתר האינטרנט של "רשת".
התוכנית ליוותה את אירועי העונה השלישית של התוכנית "המירוץ למיליון", ואירחה מתמודדים שהודחו מהתוכנית.
באותה שנה, שימשה פרזנטורית של רשת בגדי ההיריון "רמי לי" והייתה מנכ"לית ומייסדת-שותפה בסטארטאפ "popeek", פלטפורמת תוכן לאינטרנט ולסלולר.
באוגוסט 2015 עברה שינדלר לגור בניו יורק, והחלה לשמש ככתבת בתוכנית "ערב טוב עם גיא פינס" ששודרה בערוץ 10 עד 2017. במקביל, שימשה כתבת של חדשות 10 בניו יורק.
בשלהי 2017 שבה לישראל, וב-25 באוקטובר החלה להגיש שידורי "רשת" בערוץ 2 לצד גיא לרר את התוכנית "הצנרת", אשר שודרה, החל מנובמבר 2017, ברשת 13. בתחילת 2019 התמזגה "רשת" עם ערוץ עשר, מה שהביא לביטול "הצנרת", ושינדלר עברה להנחות את "הצינור" לצידו של לרר.
שינדלר הנחתה את טקס פרסי האינטרנט הישראלי לשנת 2008, ולאורך השנים הנחתה אירועים שונים אחרים, ובהם טקסים, תצוגות אופנה של מכללת שנקר ואירועי "שבועות אופנה".
בשנים 2019–2020 שימשה שינדלר כמנחה בתוכנית "זמן נדל"ן" וב-"MUST", מגזין תרבות יומי ששודר לקראת חצות, אותו הגישה לצד עמית קוטלר.
היא משמשת מגישה-מחליפה בתוכניות בערוץ 13 ובהן, תוכנית הבוקר "פותחים יום" והתוכנית "הערב" (במקום יעל בר זוהר).
בשנת 2022 שודר סרטה "העשירים החדשים" בקשת 12.
בשנת 2024 הנחה את התכנית "אח לילה" לצד קווין רובין ברשת 13.
בשנת 2025 התמודדה בתוכנית הטלוויזיה "המטבח המנצח" יחד עם בעלה, ליעד אגמון.
שינדלר היא בוגרת שנקר - בית ספר להנדסה ולעיצוב במחלקת עיצוב אופנה.
שינדלר נישאה ב-2013 ליזם ההיי-טק הישראלי ומייסד חברת "דינמיק יילד", ליעד אגמון, ולהם שלושה ילדים.
ב-11 בנובמבר 2025 הודיעו השניים שהם מתגרשים.
שי אריה מזרחי (שא"מ) (17 באוקטובר 1974 – 16 באוקטובר 2012) היה משורר ועורך ספרותי ישראלי.
שי אריה מזרחי נולד וגדל בתל אביב.
בוגר תואר ראשון בפוליטיקה, ממשל וגאוגרפיה מאוניברסיטת בן-גוריון בנגב.
שיריו פורסמו בכתבי העת הספרותיים "מאזנים", "עתון 77", "קשת החדשה", "שבו", וכן במוסף הספרותי של "ידיעות אחרונות".
היה מנהלו ועורכו של כתב העת המקוון לשירה "כאוס", שהיה פעיל מאז יוני2010. ניהל בלוג ספרותי, "על הספסל בשדרה".
פרסם תרגומים לשירתו של ו"ה אודן, וזכה בתחרות "צרצר פיס" לכתיבת מכתב בן 140 תווים.
מזרחי היה פעיל חברתי, מהפעילים הבולטים של קבוצת היצורים גרילה תרבות, והיה ממקימי ופעילי מאבק המשוררים.
חודשים לפני מותו, פרסם תמונה של סמח"ט הבקעה, סא"ל שלום אייזנר, כשצלב קרס על מצחו.
זאת בתגובה לכך שאייזנר צולם מכה מפגין בעזרת נשקו.
בעקבות הפרסום הוגשה תלונה במשטרה נגד מזרחי, הוא פוטר מעבודתו.
לאחר מכן נטען כי ייתכן שאירועים אלו תרמו לכך שבהמשך אותה שנה התאבד.
ב-16 באוקטובר 2012, יום לפני יום הולדתו ה-38, מזרחי שם קץ לחייו בביתו ברמת גן.
לאחר מותו, ספדו לו משוררים רבים והוקם לזכרו אתר השירה ליריקה, כמחווה לפעילותו והקמתו את אתר כאוס לשירה.
"הוא המסמן את מקום", הוצאת רימונים, 2012.
שי אספריל (נולד ב-12 בנובמבר 1978, י"ב בחשוון ה'תשל"ט) הוא סופר, עורך ומשפטן ישראלי, עיתונאי חוקר בעברו, זוכה פרס היצירה לסופרים עבריים ע"ש לוי אשכול ופרס רמת גן לספרות.
אספריל נולד בתל אביב וגדל בהוד השרון.
למד בתיכון הדרים ושירת בצה"ל כלוחם בפלס"ר נח"ל.
הוא בוגר הפקולטה למשפטים והחוג לניהול באוניברסיטת תל אביב.
עבד כעורך דין ובתחילת שנת 2008 עבר לשמש ככתב וכתחקירן כלכלי בעיתון כלכליסט, שהוקם באותם ימים.
בשנת 2012 פורסם קובץ סיפוריו, "עוד מעט החורף מתחיל" (הוצאת הקיבוץ המאוחד), שזיכה אותו בפרס רמת גן לספרות ביכורים.
בשנת 2016 פרסם את הרומן "אגרוף" (כנרת זמורה-ביתן דביר) ובשנת 2019 את הרומן "השופט" (סדרת ספריה לעם, הוצאת עם עובד).
באותה שנה זכה בפרס היצירה לסופרים עבריים ע"ש ראש הממשלה לוי אשכול.
בנימוקי הפרס נכתב כי "הפרוזה של שי אספריל מאופיינת בבחינה מעמיקה של מצבי קיצון מוסריים, של מפגשים שנוצרים בין גורמי אקראי לדפוסים אישיים וחברתיים ובשרטוט דיוקנאות רגישים של גבריות פצועה.
יצירותיו מבקרות בחריפות, שלא נעדרת ממנה חמלה, את האופנים השונים שבהם אנשים בתפקידי מפתח משמשים סוכנים של מנגנוני שליטה וניהול אימפרסונליים.
זהו ריאליזם סוחף שנכתב בתנופה מתוך עמדה בוטחת, המצטיין באמנות הסיפור ובצלילה אל מכמני הנפש".
בשנת 2020 התחיל ללמד את הקורס "כתיבה יצירתית למשפטנים" בפקולטה למשפטים של אוניברסיטת תל אביב.
בשנת 2022 פרסם את הרומן "אילו נולד איטלקי" (סדרת ספריה לעם, הוצאת עם עובד).
בשנת 2025 פרסם את הרומן "חבר קרוב" (סדרת ספריה לעם, הוצאת עם עובד).
עוד מעט החורף מתחיל, הוצאת הקיבוץ המאוחד: ספרי סימן קריאה, 2012: קובץ סיפורים שמתאר את חייהן של דמויות שרדופות על ידי מאורע מעברן.
רבים מהסיפורים עוסקים בטראומות משפחתיות או צבאיות, ובבדידותו של האדם בחברה המודרנית.
אגרוף, הוצאת כנרת זמורה-ביתן דביר, 2016: רומן העוסק בחיי הרגש האינטימיים של שני גברים ישראלים במחצית השנייה של חייהם, ומציג דיוקן רב־רבדים של הונאה משפחתית על מכלול מרכיביה.
הספר מסופר מנקודות מבט שונות וזמנים משתנים הנעים בין עבר להווה.
השופט, הוצאת עם עובד, 2019: רומן פסיכולוגי שבמרכזו מאורע דרמטי שמסיט ממסלולן את חייהן של מספר דמויות.
הרומן, המסופר בשלושה קולות, חוקר שאלות הקשורות בגורל, באמת ושקר, בבדידות, בשאיפה למעמד ולכוח, ובדרך שבה אירועים משמעותיים בילדות משפיעים על חייו של האדם הבוגר.
במאמר בכתב העת עיוני משפט טען פרופ' מנחם מאוטנר כי הרומן מעלה ארבע שאלות יסוד פילוסופיות: שאלת האמת והשקר, שאלת המזל והאקראיות, שאלת האחריות ושאלת האינטגריטי.
אילו נולד איטלקי, הוצאת עם עובד, 2022. רומן שעוסק בבדידות האנושית בתוך ומחוץ לחיי המשפחה, ובהשפעת אירועי העבר על גורלן של הדמויות בהווה.
גיבורי הספר הם עורך דין ציניקן לענייני משפחה, אשתו העיתונאית שבוגדת בו ורוקח ערירי שמציץ לדירות בבעלותו.
חבר קרוב, הוצאת עם עובד, 2025: רומן מתח פסיכולוגי המתחקה אחר רגע אחד של כשל מוסרי והשלכותיו המסועפות.
סיפורי משפט - מאחורי הקלעים של פסקי הדין ששינו את פני החברה הישראלית (הוצאת עם עובד, 2021) עורכים: פרופ' איסי רוזן-צבי, פרופ' הילה שמיר, שי אספריל.
שי איגנץ (נולד בשנת 1969) הוא אמן ומרצה, בוגר המחלקה לצילום, בצלאל, ולימודי התואר השני, בצלאל.
עבודותיו כלולות באוספים חשובים בישראל ובעולם, והוא זכה בפרס שרת התרבות לשנת 2012, פרס מורשה של מוזיאון תל אביב לשנת 2005, ובמלגת שהייה בסיטה פריז.
מרצה לצילום באוניברסיטת חיפה ובמכללת ספיר.
בין השנים 2016–2018 פרסם טור צילומי במגזין המקוון "תוהו".
איגנץ נולד באשדוד בשנת 1969, חי ופועל בתל אביב-יפו.
עיקר עבודתו של איגנץ מתמקדת בתחום צילום דיוקנאות, ורבות מעבודותיו מציגות היבטים של מגדר ותרבות חזותית להט"בית.
הוא יוצר קשר עם אנשים, לרוב זרים, ומבקש להיכנס לטריטוריה הטבעית שלהם ולצלם אותם בה.
הדיוקנאות הצילומים שהוא יוצר משרטטים את דמותם בבהירות, על פגמיהם ועל יופיים.
את רוב המצולמים שלו הוא מכיר דרך האינטרנט, ואף פעם לא יודע עם מי ייפגש, ועד כמה הזהות הווירטואלית שאותו אדם ייצר לעצמו שונה לעומת דמותו בחיים.
על יצירותיו אמרה נעמי אביב, אוצרת התערוכה שהשתתף בה "שדים" (2008) כי הדמויות בעבודותיו של איגנץ נינוחות בשל היכולת של האמן לנהוג בפתיחות וקבלה שמאפשרת למצולם להרגיש בנוח ולשתף אותו בפנטזיות שלו.
האוצרת דיאנה דלל, שאצרה את תערוכת היחיד הראשונה של איגנץ בגלריה רוזנפלד בשנת 2001, אמרה על עבודתו כי הוא ניחן ביכולת לזמן את החריגות שמובנית באופי של כולם.
הנושאים של עבודותיו שאובים מהרפרטואר הקלאסי של הצילום: דיוקנאות, גופים ומראות חוץ ופנים של בתי מגורים.
תצלומי הצבע שלו ברורים, ישירים וחודרניים.
הגרים המבוגרים, הנשים המהודרות והנערים הצעירים מודעים להיותם נצפים.
הפריטים המופיעים ברקע הדיוקנאות מרמזים במעורפל על סיפורן האישי של הדמויות, אבל סיפור זה נותר לא מפוענח, ויצר המציצנות של הצופה לא בא על סיפוקו.
ההצצה למרחב הפרטי של הדמות באמצעות החשיפה הישירה לכאורה נחסמת ומותירה את הדמות באנונימיותה, במצב של בידוד וניכור.
מר לרי היא תערוכת יחיד של איגנץ בתל אביב בשנת 2012 שאצרה לאה אביר.
התערוכה הוצגה בחלל אלטרנטיבי ברחוב מלצ'ט בתל אביב.
מר לרי הוא גבר בן שישים שאיגנץ ראה צילום שלו באינטרנט חמש שנים קודם לכן, והתצלום סיקרן אותו.
איגנץ באותה תקופה שהה בסיטה, קריית האמנים הבינלאומית בפריז, ופנה אל לרי בטענה שהוא מזהה בו יסוד מעניין לצילום.
לרי הציע לקיים את הצילומים במוזיאון קרנוולֶה, העוסק בתולדות פריז, וכך התגלה שלרי הוא מנהל המוזיאון.
תחילה לרי לא הסכים להצטלם, אך לאחר שראה את עבודותיו של איגנץ התרצה.
במהלך תקופת הצילומים הקשר בין השניים התהדק, ואיגנץ טס פעמים בשנה כדי לצלם את לרי.
לאחר שנתיים הופסקו הצילומים למשך שנה וחצי, ומפגש צילומים האחרון התקיים במאי 2012.
הצילומים הראשונים התקיימו באחד מחדרי המוזיאון, חדר צדדי שאוחסנו בו חפצים שיצאו מכלל שימוש – רהיטים מפוארים אך ישנים – באותו חדר לרי התגורר במשך כמה שנים.
לרי ניהל את המוזיאון שני עשורים והרגיש בו בבית, ייתכן שזו גם הסיבה לכך שהוא התנהג בטבעיות לצד הספות הרקומות, הטפטים העשירים והשטחים הססגוניים בעודו לבוש או מעורטל.
הרעיון של התערוכה נרקם בזמן שאיגנץ תלה את העבודות בבית שלו, ואופן הצגת העבודות בתערוכה היה דומה בשל העובדה שהתערוה הוצגה במתחם ובו דירות בשלבי שיפוץ, מבנים הנושאים תווים של בית.
בתערוכה הוצגה גם עבודת וידאו, "אוליבייה" (2006), שהוקרנה במכשיר טלוויזיה שעמד על שולחן באחד מהחדרים בחלל.
בווידאו הופיע גבר אדמוני הפושט את בגדי לקראת הצילום, ושואל את האמן בקול שאלות מהסוג ששואלים את עצמם מבקרים בתערוכה – איך הוא בוחר את המצולמים?
בחדר אחר פוזרו על שולחן שלוש מהדורות שונות של מגזינים שיצר איגנץ ובהם תצלומים שלא נתלו על קירות התערוכה.
מלבד תמונות ספורות שבהן מופיעות דמויות אחרות, מרבית התצלומים מספקים הצצה לתפאורות של המוזיאון הפריזאי, שבהן מדגמן לרי בתנוחות שונות.
– מחווה למקרן שקופיות (2004)
תערוכה קבוצתית משנת 2004 שאצרו רותי דירקטור ודני יהב-בראון.
התערוכה ביקשה להפנות את תשומת הלב אל מקרן השקופיות כטכנולוגיה נכחדת, ובכל זאת רלוונטית לאמנות העכשווית.
עבודתו של שי איגנץ בתערוכה הזו מבוססת על סדרה שצילם בזמן לימודיו בבצלאל בחתונה משפחתית.
צילום חתונות הוא צילום מסובך, מכיוון שהצלם חייב להיות ער לכל המתרחש, לא להפסיד דבר, שכן מדובר באירוע מכונן וחד פעמי.
בתנאים כאלו, הצילום הוא האופציה היחידה למתוח את האירוע מעבר לזמן אמת, להעיד על חד-פעמיותו ולהצביע בכל פעם מחדש על המשמעות שלו.
השקופיות שצילם איגנץ חותרות תחת התיעוד המסורתי של הז'אנר – במקום להיות יפות ומוצלחות, כאלה שכל המשפחה תתגאה בהן, הן מאפשרת לראות מבעד לאירוע, דרך השכבה החגיגית ולחדור אל הפרוזאיות של הדמויות.
אמנות ישראלית צעירה: זוכי פרס מורשה 2007
בתערוכה זו אינגץ הרכיב מקטעי צילומים מסדרות שונות שצילם בחמש שנים שקדמו לה, שהיו מנוגדים לרצף המהודק של הסדרות שיצר עד אז.
יוסף קריספל כתב על הצילום של איגנץ בקטלוג התערוכה, והתייחס לשאלות רבות העולות מהעבודות: מי הם המצולמים?
הוא תוהה מי הם אותם אנשים שאיגנץ מצלם, שפותחים את הדלת, מארחים בסלון ביתם, בחצר האחורית שלהם, שפושטים את הבגדים.
נדמה כיאילו כל אחד מן המצולמים הצטלם במיוחד עבור אותו צופה שמביט בתצלום, והנוכחות של הצופה מולו היא של חוקר שאין באפשרותו לחדור לתוך החלל המדומיין של התצלומים הללו.
האפשרות היחידה שעולה מהם היא לשוט במרחב הפנימי שלהם, ולבחון כל אלמנט שמצוי בהם.
מול התצלומים של איגנץ הצופה הופך לאובייקט של ראייה.
2001-2001 – "עץ או פאלי: גן העצמאות בבוקר", גלריה רוזנפלד, תל אביב
2007 – "שי איגנץ: אביב", בית הספר לאמנות - המדרשה, מכללת בית ברל
2005 – "זונות", הגלריה של המדרשה לאמנות, תל אביב
2007 – "גן פתוח: "גן העצמאות לכולם", בית האמנים ע"ש יוסף זריצקי, תל אביב
2007 – "אמנות ישראלית צעירה: זוכי פרס מורשה", ביתן הלנה רובינשטיין, מוזיאון תל אביב לאמנות, תל אביב
– מחווה למקרן השקופיות", אוניברסיטת חיפה, הגלריה לאמנות, הפקולטה למדעי הרוח, חיפה
2008 – "שדים", מוזיאון בת-ים לאמנות עכשווית, בת-ים
2009 – "בהיר יותר מחיוורון", סדנאות האמנים (אליפלט), תל אביב
2009 – "My Camp - מן המחנה אל טעם החיים", עינגע, גלריה לאמנות עכשווית, תל אביב, גלריית דולינגר, תל אביב, גלריה מנשר, תל אביב
2010 – "סלון", מוזיאון תל אביב לאמנות - ביתן הלנה רובינשטיין, תל אביב
2011 – "אפשרות של ספר", זומר, גלריה לאמנות עכשווית, תל אביב
2012 – "הזוכים 2011: פרסי משרד התרבות והספורט לאמנות ולעיצוב", מוזיאון פתח תקווה לאמנות, פתח-תקוה
2014 – "וידויים", משכן האמנים, הרצליה
2014 – "סופשבוע של קומיקס וספרי אמן", מלון ארטפלוס, תל אביב
2014 – "צלם אוצר – איל פריד", פסטיבל הצילום הבינלאומי, ראשון לציון
2018 – "סלון אירוטי", נגא, גלריה לאמנות עכשווית, תל אביב
2019 – "אלבום, תערוכה קבוצתית", גלריה ברוורמן, תל אביב
1999-1996 B.F.A המחלקה לצילום, בצלאל, אקדמיה לאמנות ועיצוב, ירושלים
1998 תוכנית חילופי סטודנטים, בית הספר לאמנות חזותית, ניו-יורק, ארצות-הברית
2003-2001 תוכנית ללימודי המשך, בצלאל, אקדמיה לאמנות ועיצוב, תל אביב-יפו
2005 – מלגת שהייה, קריית האומנים הבינלאומית - "הסיטה", פריז, צרפת
2006 – מלגת שהייה, קריית האומנים הבינלאומית - "הסיטה", פריז, צרפת
2007 – פרס קרן מורשה לאמן צעיר, מוזיאון תל אביב לאמנות, תל אביב
2011 – פרס שרת התרבות והספורט, משרד התרבות והספורט
2016 – מלגת שהייה ברונר, דיסלדורף, גרמניה
שי אליאס (נולד ב-25 בפברואר 1999) הוא כדורגלן ישראלי, המשחק בעמדת הקשר האחורי בקבוצת הפועל באר שבע מליגת העל ובנבחרת ישראל.
אליאס גדל בהרצליה ובילדותו עסק בג'ודו, ובגיל שמונה החל לשחק כדורגל והצטרף למחלקת הנוער של הפועל תל אביב.
כשהיה בן 14 עבר למחלקת הנוער של הפועל ניר רמת השרון, אך כעבור חצי שנה חזר להפועל תל אביב.
בסך הכול שותף אליאס בתשעה משחקי ליגה בעונת 2016/2017, ובסופה ירדה הקבוצה לליגה הלאומית.
בעונת 2017/2018 המשיך אליאס לשחק בקבוצת הנוער של הפועל תל אביב, ובמקביל שותף בשמונה משחקים בליגה הלאומית והעפיל עם הקבוצה בחזרה לליגת העל.
בעונת 2018/2019 הפך אליאס לשחקן סגל קבוע בקבוצה וערך 21 הופעות בליגת העל, מתוכן פתח בהרכב ב-13 משחקים.
את עונת 2019/2020 פתח אליאס בהפועל תל אביב, אך ב-18 בספטמבר 2019 הושאל עד תום העונה לסקציה נס ציונה, העולה החדשה לליגת העל.
ב-5 באוקטובר ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה, כשנכנס כמחליף בהפסד 0–3 למכבי חיפה.
בסך הכל ערך אליאס 16 הופעות בליגת העל במדי נס ציונה, ובתום העונה חזר להפועל תל אביב.
ב-3 במרץ 2021 כבש אליאס את שער הבכורה שלו בקריירה, בהפסד 1–2 למכבי חיפה.
ב-29 ביוני 2022 חתם אליאס לארבע עונות בהפועל באר שבע ששילמה תמורתו 750 אלף דולר.
בעבר, רשם הופעה אחת במדי נבחרת נוער ב' של ישראל עד גיל 18, שתי הופעות במדי נבחרת הנוער עד גיל 19, ולזכותו גם שער אחד מתוך שש הופעות במדי הנבחרת הצעירה עד גיל 21.
ב-25 בספטמבר 2022 זומן לראשונה לסגל נבחרת ישראל הבוגרת על ידי המאמן הלאומי אלון חזן, וב-27 בספטמבר 2022, ערך את הופעה הבכורה בהפסד במשחק הידידות בחוץ 1–2 למלטה.
אליאס הוא בעל דרכון פורטוגלי.
שי-לי שפיגלמן (נולדה ב-3 במרץ 1974) כיהנה כמנכ"לית משרד החדשנות, המדע והטכנולוגיה, ראש מטה ישראל דיגיטלית ומילאה תפקידים בכירים במיקרוסופט ישראל.
שירתה בחיל האוויר, במסגרתו עברה קורס מודיעין אוויר ושירתה כראש משמרת חדר התרעה בחיל.
בשנת 1998 קיבלה תואר ראשון במשפטים מאוניברסיטת תל אביב ובשנת 1999 הוסמכה כעורכת דין.
בשנת 2001 קיבלה תואר שני במדיניות ציבורית מאוניברסיטת הרווארד.
בשנים 2002–2003 הייתה ראש צוות בחברת הייעוץ האסטרטגי "שלדור".
בשנים 2003–2006 הייתה מנהלת רגולציה, קשרי ממשל ואחריות חברתית במיקרוסופט ישראל.
בשנת 2007 שימשה כסגן מנהל מחלקת האסטרטגיה בבנק הפועלים.
מדצמבר 2007 עד אפריל 2013 הייתה סמנכ"לית שיווק ואחריות חברתית וחברת הנהלה של מיקרוסופט ישראל מחקר ופיתוח.
באוקטובר 2014 עברה לשירות המדינה ושימשה סגנית ראש המטה לאסטרטגיה, חינוך וקשרי חוץ במיזם "ישראל דיגיטלית" של המשרד לשוויון חברתי.
בפברואר 2017 מונתה לראש מטה "ישראל דיגיטלית".
בתפקידה זה הובילה את גיבוש התכנית הדיגיטלית הלאומית של הממשלה, ויישומה בשיתוף משרדי הממשלה השונים, בתחומי החינוך הדיגיטלי, בריאות דיגיטלית, כלכלה בעידן הדיגיטלי, ערים חכמות, דאטה, אוריינות דיגיטלית ותחומים נוספים.
בשנת 2018 ובשנת 2019 נכללה ברשימת 100 המשפיעים בעולם בתחום הממשל הדיגיטלי של אתר Apolitical.
ביוני 2020 מינה אותה שר המדע והטכנולוגיה, יזהר שי, למנכ"לית משרדו.
במסגרת תפקידה כמנכ"לית משרד המדע והטכנולוגיה, היא הובילה את גיבוש אסטרטגיה ארוכת טווח תכלול מדיניות ופעולות משרדי הממשלה השונים בתחומי המדע, הטכנולוגיה, החדשנות והחלל.
זאת באמצעות, השקעות במחקרים ובטכנולוגיות פורצות דרך, ניהול מערכת ענפה של שיתופי פעולה מדעיים בינלאומיים, שילוב מגוון אוכלוסיות בפעילויות בדגש על הפריפריה, ויצירת ממשק המחבר בין הממשלה לבין תעשיית STEM מחקר ולימודי החדשנות הישראלית.
שפיגלמן המשיכה בתפקידה תחת השרה אורית פרקש-הכהן, ובאוקטובר 2021 הודיעה על פרישתה מהתפקיד.
היא הוחלפה ב-14 בנובמבר על ידי הילה חדד-חמלניק.
באוקטובר 2025 מונתה למנכ"לית תאגיד הבריאות במרכז הרפואי איכילוב בתל אביב.
מתגוררת בסביון, שם הייתה חברת המועצה ומחזיקת תיק החינוך המשלים והקהילה מאוקטובר 2013 עד אוקטובר 2014.
שי-רה ונסיכות הכוח היא סדרת טלוויזיה מונפשת אמריקאית, מסוגת פנטזיה, פעולה ועל-טבעי שהופקה על ידי דרימוורקס הנפשה ו-Mattel Creations.
הסדרה הופצה ברחבי העולם על ידי נטפליקס ודובבה לשפות שונות.
העונה הראשונה הופצה ב-13 בנובמבר 2018, השנייה ב-26 באפריל 2019, השלישית ב-2 באוגוסט 2019, הרביעית ב-5 בנובמבר 2019 והחמישית והאחרונה ב-15 במאי 2020. לסדרה הופקו 52 פרקים באורך 24 דקות.
הסדרה מבוססת על סדרת ההנפשה "שי-רה נסיכת הכוח" משנת 1985 שהופקה על ידי פילמיישן, ומשמשת כהמשך לסדרה "הי-מן ושליטי היקום".
בנוסף אושר על ידי גורמים רבים שהעונה השלישית תצא ב-2026 במהלך חודש יוני
הסדרה מתרחשת בכוכב הלכת הבדיוני את'ריה, והיא מתמקדת באדורה, יתומה שגדלה ב"שבט", ארגון צבאי שמטרתו היא להביס את הנסיכות "המרושעות" ולשלוט על כל את'ריה.
חברתה הטובה ביותר של אדורה היא קטרה, שגם היא חלק מהשבט.
לאחר שהפכה ל"קפטנית כוח" בשבט, אדורה מגיעה אל "היערות הלוחשים", שם היא רואה אור כחול ועוקבת אחריו אל קרחת יער.
היא מוצאת שם חרב קסומה ועתיקה שהופכת אותה לנסיכה לוחמת בעלת כוחות קסם בשם שי-רה (באנגלית she-ra).
כאשר היא הופכת לשי-רה שערה מתארך, נהיה בהיר יותר, עיניה זוהרות ומבנה גופה משתנה: היא נהיית חזקה יותר וגבוהה יותר.
ביער, אדורה פוגשת את הנסיכה של ממלכת הירח הבוהק, גלימר, וחברה בוו (Bow).
כשהם רואים אותה הם מחליטים לקחת אותה בשבי מכיוון שהיא חלק "מהשבט", גוף שממלכת הירח הבוהק (ורוב הממלכות האחרות) מתנגדות אליו.
בזמן שאדורה הייתה עם בואו וגלימר, היא מבינה ש"השבט" שיקר לה: היא גילתה שהנסיכות אינן מרושעות ואילו השבט אינו באמת פועל לטובת את'ריה.
אדורה מחליטה לעזוב את חייה הישנים בשבט ולעבור למרד הנסיכות.
לכן, לאחר שהשבט שלח את קטרה להחזירה הביתה, אדורה מסרבת.
היא מספרת לקטרה שהשבט שיקר להם כל הזמן הזה ומבקשת ממנה לעזוב יחד איתה.
אך קטרה מסרבת, בטענה שהיא ידעה שהשבט מרושע כל הזמן הזה והיא בכל זאת לא רצתה לעזוב, וכך החברות בין קטרה ואדורה נקרעת.
לאחר מכן, במשך כל העונה הראשונה קטרה מנסה להחזיר את אדורה הביתה, בזמן שאדורה נלחמת למען המרד עם בוו וגלימר.
בין השאר, אדורה, גלימר ובואו מנסים להקים מחדש את מרד הנסיכות, שהתפרק לפני יותר מ-10 שנים כתוצאה מהיעלמותו של אביה של גלימר, המלך מייקה.
+שם הדמותשם המדבב/המדבבתתיאור הדמותPrincess of PowerבעבריתבמקוראדורהAdora איימי קאררוחיילת שבט לשעבר, יש לה חרב קסומה שהופכת אותה לנסיכה לוחמת ששמה "שי-רה".
היא נחטפה בילדותה על ידי הורדאק שגידל אותה בשבט, לחרבה יש יכולות קסומות רבות.
החרב שלה מורכבת מטכנולוגית הראשונים (שהיו הראשונים להתיישב באת'ריה) ובנוסף גילו שאדורה היא ראשונה בעצמה.
בסוף הסדרה מתוודה על אהבתה לקטרה, חברת הילדות שלה, ונהיית בת זוגה.
שירהSheRa מרהMaraזהרה פאזאל יש לה חרב קסומה שהופכת אותה לנסיכה לוחמת ששמה "שי-רה".
שירהSheRa סוסוני/סופהHorsey/Swifty/Swift Wind אדם ריי סוס שאדורה בטעות הופכת אותו לסוס קסום שיכול לדבר.
יש להם קשר קסום מיוחד.
מישלקההסגנית של הורדאק, חברת הילדות הקרובה ביותר של אדורה.
נושאת טראומת ילדות עקב התנהגותה המחפירה של טוות הצללים כלפיה.
כאשר אדורה עוזבת את השבט בתחילת העונה הראשונה, קטרה נשארת בשבט ועולה בדרגות, ולבסוף הופכת לסגניתו של הורדאק.
נוטרת טינה לאדורה על כך שעזבה אותה.
בעונה החמישית, היא בוגדת בהורד פריים כדי להציל את אדורה וגלימר ולאחר מכן מצטרפת למרד.
בסוף הסדרה מודה על אהבתה אל אדורה ונהיית בת זוגה.
צרות כפולות/פלטרינהDouble Trouble/Flutterina ג'ייקוב טוביה משנה צורה/משנת צורה שעזר/ה לקטרה לרגל אחרי הנסיכות.
בעונה הרביעית התחזה/התחזתה לילדה בשם פלטרינה.
(ג'נדרקוויר, משתמש/ת בלשון they) אורגת הצללים/טוות האורShadow Weaver/Light Spinner לורן טוסאנט מכשפה חזקה, הייתה המורה של מייקה כשהוא היה מכשף צעיר.
היא השתמשה בקסם אפל אשר גרם לה להיות מוגלית ממיסטיקור (הממלכה לקוסמים) והגיעה לשבט.
שימשה בתור המכשפה של השבט והייתה יד ימינו של הורדאק, ואימנה חיילים ביניהם אדורה וקטרה.
טוות הצללים הקריבה את עצמה בסוף העונה החמישית כדי להציל את אדורה וקטרה.
גלימרGlimmer קארן פוקהארהנסיכת ממלכת הירח הבוהק (Bright Moon) ומנהיגת המרד, יש לה כוח נצנצים ושיגור.
חברה של אדורה ובואו ואשתו לעתיד של בואו.
לאחר שאמא שלה מקריבה את עצמה כדי להציל את העולם היא הופכת למלכה של ממלכת הירח הבוהק.
בואוBow מרקוס סקריבנרקשת ומומחה הטכנולוגיה של המרד, חבר טוב של אדורה וגלימר.
הורדאקHordak קסטון ג'ון הורד פרייםHorde Prime גריזלורGrizzlor רוחליוRogelioאילם לוניLohni/Lonnie דיינה דייוויס קיילKyleאנתוני דל ריו ספינרלהSpinnerella אן.
סטיבנסוןיש לה כוחות של רוח.
נטוסהNetossaקריסטל ג'וי בראון יש לה כוח של השלכת רשתות.
פרוסטהFrostaמריט לייטון נסיכת ממלכת השלגים בעלת כוח של קרח.
הנסיכה הכי צעירה, חברת מרד.
מרמיסטהMermista ולה לוול נסיכת סליניאס.
יש לה כוחות של מים.
היא יוצאת עם נץ הים, והיא חברת מרד.
נץ היםSeaHawk ג'ורדן פישרשודד ים אשר הצטרף למרד.
פרפיומהPerfuma ג'נסיס רודריגז נסיכת פלומריה.
יש לה כוח של צמחים, חברת מרד.
סקורפיהscorpia לורן אליזבת אש סקורפיה היא חצי עקרב, ונסיכה בעצמה.
לאחר שאדורה עוזבת וקטרה ממונה לקפטנית הכוח הן נפגשות, במהלך הסדרה ניתן לראות שהיא רוצה בחברתה של קטרה, אך קטרה שהתעסקה באותה תקופה בלהשיב את אדורה, לא מראה חשיבות כלשהי כלפייה.
ולאחר שהיא בעצמה גם כן נמלטת מהשבט היא מצטרפת למרד.
אנטרפטהEntrapta כריסטין וודס נסיכת דריל השיער שלה הוא הכוח שלה.
היא ממציאה גאונה עד עונה 3 ייצרה מכונות בשביל השבט.
מתעניינת בטכנולוגיה יותר מבכל דבר אחר.
האנטארהHuntara ג'ינה דייוויס קאסטאספלהCastaspella סנדרה או המלכה אנג'להQueen Angella ראשמה שטי המלכה של הירח הזוהר, אמה של גלימר.
היא דואגת לגלימר יותר מדי עקב מות בעלה.
הקריבה את עצמה בסוף העונה השלישית כדי להציל את את'ריה.
המלך מייקהKing Micahטיילור גריי המלך לשעבר של ממלכת הירח, בעלה של אנג'לה, אביה של גלימר.
נעדר במשך 15 שנים בזמן שכולם האמינו שהוא מת.
דניאל דיי קים אור בוהקLight Hopeמורלה גורונדונה הולוגרמה של הראשונים השומרת על טירת הקריסטל.
תפקידה הוא ללמד את שי-רה ולאמן אותה להיות ראויה לשאת את החרב.
מספר הפרק(בסדרה)מספר הפרק(בעונה)שם הפרק בעבריתשם הפרק באנגליתתאריך שידור מקורי141היער הקפואThe Frozen Forest26 באפריל 2019152קשרי אמתTies That Bind163סימניםSignals174לזרום עם זהRoll With It185סופת שלגWhite Out196לייט ספינרLight Spinner207האיחוד המשפחתי של בווReunion
מספר הפרק(בסדרה)מספר הפרק(בעונה)שם הפרק בעבריתשם הפרק באנגליתתאריך שידור מקורי211מחיר הכוחThe Price of Power2 באוגוסט 2019222האנטרהHuntara233היום הכי טוב של קטרהOnce Upon a Time in the Waste244רגע האמתMoment of Truth255לזכורRemember266שער הכניסהThe Portal
מספר הפרק(בסדרה)מספר הפרק(בעונה)שם הפרק בעבריתשם הפרק באנגליתתאריך שידור מקורי271ההכתרהThe Coronation5 בנובמבר 2019282עמק האבודיםThe Valley of the Lost293פלטרינהFlutterina304פולסPulse315פרוטוקולProtocol326הנסיכה סקורפיהPrincess Scorpia337מסתורי המצולותMer-Mysteries348ערב בניםBoys' Night Out359גיבורהHero3610שבריםFractures3711אי הפראBeast Island3812גורל (חלק 1)(Destiny (Part 13913גורל (חלק 2)Destiny (Part 2)
מספר הפרק(בסדרה)מספר הפרק(בעונה)שם הפרק בעבריתשם הפרק באנגליתתאריך שידור מקורי401הורד פרייםHorde Prime15 במאי 2020412השקהLaunch423מסדרונותCorridors434תקועיםStranded445להציל את החתולSave the Cat456לקחת שליטהTaking Control467סכנת פיקאבלוThe Perils of Peekablue478ירייה באפלהShot in the Dark489מעז יצא מתוקAn Ill Wind4910חזרה לאזור האימהReturn to the Fright Zone5011מערכת אל-כשלFailsafe5112לב (חלק 1)(Heart (Part 15213לב (חלק 2)(Heart (Part 2
שי (שבתאי) אשכנזי (נולד ב־19 בינואר 1951) הוא פרופסור מן המניין ודיקן בית הספר לרפואה ע"ש אדלסון באוניברסיטת אריאל בשומרון עד שנת 2025.
מחקריו עוסקים בעיקר בנושאי מחלות זיהומיות, בעמידות לאנטיביוטיקה, פיתוח חיסונים וחינוך רפואי.
אשכנזי נולד וגדל בתל אביב-יפו.
בכתה ד' זכה ב"פרס ביאליק" בכתיבת חיבורים.
את לימודיו התיכוניים עשה בתיכון עירוני ז'.
היה סגן חתן התנ"ך העולמי לנוער בשנת 1968.
למד רפואה במסגרת העתודה האקדמית בפקולטה לרפואה של האוניברסיטה העברית והדסה בירושלים (1969–1976).
לאחר סיום לימודיו, שירת בצה"ל כרופא גדודי וחטיבתי, כרופא מוטס בצוות עזר אוויר וכאחראי על תחום המניעה והחיסונים בחיל הרפואה, והשתחרר בדרגת סגן־אלוף.
בשנת 1987 אשכנזי סיים את ההתמחות ברפואת ילדים, ויצא ל-3 שנות השתלמות קלינית ומחקרית במחלות זיהומיות בילדים בארצות הברית, וב-1991 קיבל תואר מומחה במחלות זיהומיות.
בשנת 2016 מונה ליושב ראש האיגוד הישראלי לרפואת ילדים.
אשכנזי הוא פרופ' אֶמֶרִיטוּס בפקולטה לרפואה ע"ש סאקלר באוניברסיטת תל אביב.
בשנת 2018 מונה לדיקן בית הספר לרפואה על שם ד"ר מרים ושלדון ג.
אדלסון באוניברסיטת אריאל בשומרון, שם הוא חוקר ומלמד מגוון קורסים בתחומי התמחותו.
אשכנזי מתגורר בפתח תקווה יחד עם אשתו מלכה (מומחית ברפואת שיניים לילדים).
הוא אב ל-3 ילדים וסב לנכדים.
אשכנזי למד רפואה במסגרת העתודה האקדמית בפקולטה לרפואה של האוניברסיטה העברית בירושלים והדסה, וב-3 משנות לימודיו היה אשכנזי מצטיין הדיקן.
את התואר השני סיים אשכנזי ב-1987 בהצטיינות יתירה, בפקולטה לרפואה סאקלר, אוניברסיטת תל אביב.
עבודת הגמר שלו ברפואה עסקה בהיפופלזיה (תת התפתחות) ריאתית - מחקר מורפומטרי ופתוגנטי, ועבודת המוסמך בנושא היצמדות חיידקים למעיים בוצעה במכון ויצמן למדע.
בין השנים 1985 - 1987 היה אשכנזי חבר בוועדת הבחינות ברפואת ילדים, בית הספר לרפואה סאקלר, אוניברסיטת תל אביב, ובין השנים 1995 - 1998, כיהן כיושב ראש הוועדה.
החל משנת 2016 ועד היום (2020), משמש כיושב ראש האיגוד הישראלי לרפואת ילדים.
כמו כן, הוא חבר המועצה הלאומית לבריאות הילד, חבר הוועד הפועל של המועצה המדעית וועדת החינוך של האיגוד העולמי למחלות זיהומיות בילדים.
בעבר כיהן כיו"ר המועצה המדעית, יו"ר ראשון של החוג למחלות זיהומיות בילדים ויו"ר ועדת ההשתלמות של האיגוד האירופאי למחלות זיהומיות בילדים.
בין השנים 1981 - 1987 כיהן כרופא במחלקת הילדים, המרכז הרפואי בילינסון, פתח תקווה, ישראל, ולאחר מכן כיהן כרופא המחלקה למחלות זיהומיות בילדים, בבית הספר לרפואה, באוניברסיטת יוסטון בטקסס.
ב-1989, מונה כמרצה במחלקה למחלות זיהומיות בילדים ובית חולים לילדים אוניברסיטאי, יוסטון, טקסס, ארצות הברית.
לאחר שחזר לישראל, כיהן אשכנזי בתפקידים בכירים במרכז שניידר לרפואת ילדים, פתח תקווה, ישראל: בין השנים 1991 - 1998 כסגן מנהל המחלקה לרפואת ילדים, בשנת 1995 הקים והיה המנהל הראשון של היחידה למחלות זיהומיות ובין השנים 1998 - 2018 כמנהל המחלקה לרפואת ילדים א' בשניידר.
לאחר שסיים את ההתמחות ברפואה, אשכנזי החל ללמד בית הספר לרפואה סאקלר, באוניברסיטת תל אביב בדרגת מרצה, וכן יצא בשנת 1983 לתקופת מחקר במכון ויצמן למדע ברחובות.
בשנת 1987 עבר יחד עם משפחתו לארצות הברית ולימד באוניברסיטת יוסטון בטקסס, שם שימש כמרצה לרפואת ילדים ומחלות זיהומיות.
עם חזרתו לישראל, ב-1991 כיהן כמרצה בכיר לרפואת ילדים, בית הספר לרפואה סאקלר, אוניברסיטת תל אביב, ב-1995, קיבל תואר פרופסור חבר לרפואת ילדים, ובשנת - 1999 קיבל תואר פרופסור מן המניין בפקולטה לרפואה סאקלר.
בין השנים 1997 - 2003, היה אשכנזי חבר ועד ההוראה בבית הספר לרפואה סאקלר, תל אביב ובין השנים 1998 - 2003 כיהן כראש ועדת מורים-סטודנטים, בית הספר לרפואה סאקלר.
בשנים 2007–2018 כיהן כראש הקתדרה למחקר פדיאטרי ע"ש אריה ולאה פיקל בפקולטה לרפואה, אוניברסיטת תל אביב.
משנת 2018 ועד היום (2025) מכהן אשכנזי כפרופסור מן המניין לרפואה, בית הספר לרפואה ע"ש אדלסון, אוניברסיטת אריאל וכפרופסור אמריטוס באוניברסיטת תל אביב.
פרופ' אשכנזי פועל בין היתר, בארגונים הבאים:
1992–1994: ועדת ההיגוי לאפידמיולוגיה, משרד הבריאות.
1992–1996: משרד הבריאות ועדת מחלות מידבקות.
1994–1998: ועד איגוד רופאי הילדים בישראל.
1995–2006: תחום המחלות הזיהומיות, המרכז הישראלי לבקרת מחלות, משרד הבריאות..
1997–2004: ועדה לבקרת איכות, מרכז שניידר לרפואת ילדים.
1997–היום: המועצה הלאומית לבריאות הילד, משרד הבריאות ישראל.
1999–היום: הוועדה המייעצת לרישום תכשירים רפואיים, משרד הבריאות ישראל.
1999–2005: חבר ועד האיגוד לרפואת ילדים קלינית בישראל.
2014–2005: יו"ר (ברוטציה) של המועצה המדעית, ההסתדרות הרפואית בישראל.
2010–2013: יו"ר ועדת ההשתלמות, האיגוד האירופאי למחלות זיהומיות בילדים.
2010–היום: המועצה הלאומית למחלות יתום (נדירות) בישראל.
2014–היום: חבר הוועד הפועל של המועצה המדעית, ההסתדרות הרפואית בישראל
2017–היום: חבר ועדת ההשתלמות של האיגוד העולמי למחלות זיהומיות בילדים.
2016–היום: יו"ר האיגוד הישראלי לרפואת ילדים.
אשכנזי שימש כעורך במערכות כתבי העת המדעיים והרפואיים הבאים:
מועמד לפרס החוקר הצעיר המצטיין לשנת 1990, מטעם החברה האמריקאית למחלות זיהומיות בילדים (Pediatric Infectious Diseases Society).
1997 פרס הדיקן למצוינות בהוראה, הפקולטה לרפואה סאקלר, אוניברסיטת תל אביב, ישראל.
2002 פרס ג'ק קמפ על הצטיינות בשירות קליני ובמחקר.
2005 פרס המנכ"ל למצוינות, שירותי בריאות כללית.
2008 & 2013 פרס ע"ש מורן לפרסום מדעי מצטיין, המחלקה לרפואת ילדים, הפקולטה לרפואה סאקלר, אוניברסיטת תל אביב.
2017, מדליית כבוד לתרומה לחינוך רפואי, האיגוד האירופאי למחלות זיהומיות בילדים (European Society for Paediatric Infectious Diseases).
שי אשכנזי ומוטי שוחט, רפואת ילדים, דיונון, אוניברסיטת תל אביב, 9 מהדורות (1987 - 2017)
אשכנזי פרסם למעלה מ-280 מאמרים אקדמיים, העוסקים בתחומים של מחלות זיהומיות בילדים, תגובת האדם למחלות הזיהמיות, עמידות חיידקים לאנטיביוטיקה, פיתוח חיסונים חדשניים וחינוך רפואי.
שי אשכנזי, רפואת ילדים 2017 - עדיין אתגרים לפנינו, ידיעות אחרונות - בריאות פלוס, עמוד 47, 29/5/17
שי-האלק: עורכת דין בשירות החוק היא סדרת דרמה משפטית-גיבורי-על אמריקאית שנוצרה ונכתבה על ידי ג'סיקה גאו עבור שירות הזרמת המדיה "דיסני+", המבוססת על דמותה של הענקית הירוקה מבית מארוול קומיקס.
סדרה זו היא השמינית המתרחשת ביקום הקולנועי של מארוול בהפקת אולפני מארוול, והיא מגוללת את קורותיה של ג'ניפר וולטרס, דודניתו של ברוס באנר ועורכת דין המתמחה בתיקים בעלי אופי על-אנושי, שביכולתה להפוך לענקית ירוקה בדומה לדודנה.
את דמותה של ג'ניפר וולטרס / הענקית הירוקה מגלמת טטיאנה מסלני, ולצדה משחקים ג'מילה ג'מיל, ג'ינג'ר גונזאגה, מארק ראפלו, ג'וש סגארה, מארק לין-בייקר, טס מאליס קינקייד, טים רות', מייגן די סטליון, בנדיקט וונג, רניי אליז גולדסברי, ג'ון באס, ריס קוירו, גריפין מתיוס, פטי הריסון וצ'ארלי קוקס.
הפקתה של הסדרה הוכרזה לראשונה באוגוסט 2019, וצילומיה החלו באפריל 2021 בלוס אנג'לס ובאטלנטה, ג'ורג'יה, ונמשכו עד לאוגוסט 2021.
הסדרה עלתה לשידור ב-18 באוגוסט 2022; ועונתה הראשונה בת התשעה פרקים, שודרה עד ל-13 באוקטובר 2022. סדרה זו היא סדרת הטלוויזיה האחרונה בשלב הרביעי של היקום הקולנועי.
עלילת הסדרה עוסקת בקורותיה של ג'ניפר וולטרס, המנסה לנווט את חייה המסובכים כעורכת דין רווקה בשנות ה-30 לחייה, במקביל להיותה ענקית ירוקה בדומה לדודנה, ברוס באנר.
טטיאנה מסלני – ג'ניפר וולטרס / הענקית הירוקה, עורכת דין במשרדי "גודמן, ליבר, קורצברג והוליוויי" (או בקיצור: "GLK&H") המתמחה בתיקים משפטיים בעלי אופי על-אנושי, שביכולתה להפוך לגרסה בת 2.01 מטר, ירוקה ועוצמתית של עצמה, בדומה לדודנה, ברוס באנר, לאחר שדמה התערבב בטעות בדמו.
מסלני כינתה את הדמות כ"אנטיתזה לרוב הנרטיבים של גיבורי-העל", שכן, וולטרס אינה מעוניינת ביכולותיה.
מסלני עוד ציינה כי לוולטרס יש "אלמנט נהדר של הכחשה שניתן להתחבר אליו", וכי במהלך הצילומים ניסתה לדחות את השינויים בדמותה בגבול האפשרי על מנת ליצור "מתח מהנה" בין וולטרס לענקית הירוקה.
בנוסף, מסלני שאבה השראה גם מהמוזיקה של סופי, שאותה תיארה כשילוב של "צלילים אורגניים וחשמליים, מסוג תעשייתי שהרגישו מתאימים לענקית הירוקה".
מסלני אהבה את עיסוק הסדרה בדואליות של "אישה שלהּ שני גופים שונים", במיוחד מכיוון שלתרבות המודרנית יש אובססיה לגוף האישה, וציינה כי פרשנותה של הסדרה הייתה מאוד "מתקדמת" ו"גדושה בניואנסים מעניינים".
גאו רצתה ליצור דמות שהייתה לה "חיים מעוגלים היטב" לפני שנאלצה להתמודד עם התוספת הבלתי-צפויה של כוחות-על לחייה, ולחקור את תגובותיה הרגשיות והנפשיות.
במהלך הצילומים, אישה אמיתית בגובה 2.01 מטר הייתה על הסט לצורך מדידת גודלה של הענקית הירוקה וככפילה עבור דמותה.
ג'מילה ג'מיל - טיטניה, משפיענית בעלת כוח על-אנושי, שמעריצה את הענקית הירוקה ובהמשך הופכת ליריבתה.
גאו רצתה להעניק לדמותה של טיטניה טוויסט מודרני ו"קצת יותר מורכבות" באמצעות הפיכתה למשפיענית המטפחת את עצמה באמצעות המדיות החברתיות.
ג'מיל תיארה את הדמות כמעצבנת ומוזרה, וקבעה שהיא "כמעט לא צריכה להשתמש בכוחה; היא יכולה פשוט לעצבן אותך עד מוות".
ג'מיל הוסיפה כי הדמות היא "כולה נרקיסיזם ואגו" המאמינה בעצמה שהיא האישה החזקה בעולם לפני שהושפלה בפומבי על ידי הענקית הירוקה, מה שגורם לטיטאניה לנטור לה.
עבור התפקיד, ג'מיל התאמנה באומנויות הג'ו ג'יטסו, קיקבוקס וגונג פו.
– ניקי ראמוס, סייעת משפטית וחברתה הטובה ביותר של וולטרס.
על דמותה של ראמוס, מסלני ציינה כי היא עוזרת לוולטרס "להשתחרר ולהתפרע" ומזכירה לה שיש חיים מחוץ לעבודתה וכי ביכולתה לאמץ את הענקית הירוקה כחלק מזהותה.
גונזגה ציינה כי לראמוס יש "אישיות סרדונית", וכי היא אינה שואפת להצליח כעורכת דין, מכיוון שהיא נהנית לשבור את הכללים.
מארק ראפלו – ברוס באנר / הענק החכם, חבר "הנוקמים", מדען גאון ודודנה של וולטרס, שאיגד את האינטליגנציה האנושית שלו עם כוחו וקומתו של הענק באמצעות ניסויים בקרני גמא.
במהלך הסדרה, באנר, שמסתתר כעת במקסיקו, לוקח על עצמו לאמן את וולטרס להפוך לגיבורת-על, בעקבות תפיסה מוטעית לפיה חוויותיה עומדות להיות בדיוק כמו שלו, אך בסופו של דבר מבין כי חוויותיה שונות משלו מבחינה "פיזית, פשוטו כמשמעו, ומנטלית", בעקבות השוני שבין גברים לנשים.
קוירו ציינה כי היא נהנתה לראות את באנר "מושלך לגמרי מהשטח שלו" בניסיונותיו ללמד את וולטרס על היותה ענקית ירוקה ובהבנה כי גם היא מסוגלת ללמד אותו.
ראפלו הוסיף כי באנר מתרגש מהעובדה שיש אדם אחר שיכול להבין את חוויותיו בתור הענק.
ג'וש סגארה – אוגוסטוס "פאג" פולייזה, חבר בצוות הייעוץ המשפטי של "GLK&H", שעובד בצמוד לוולטרס וראמוס.
סגארה ציין כי פאגליזה דואג לעמיתותיו לעבודה מכיוון שהן הופכות אותו לחלק אינטרגלי בשלישייה שלהם, וכי הוא אוהב ומכבד את וולטרס ותומך בהחלטותיה בין כשהיא הענקית הירוקה או לא.
מארק לין-בייקר – מוריס וולטרס, אביה של ג'ניפר ודודו של באנר.
טס מאליס קינקייד – איליין וולטרס, אמה של ג'ניפר ודודתו של באנר.
טים רות' – אמיל בלונסקי / אבומיניישן, קצין יליד רוסיה, ששירת בקומנדו המלכותי של בריטניה והפך למפלצת אנושית בעלת כוח-על בעקבות טיפולים ניסיוניים ששילבו את הסרום ליצירת חייל-על עם קרני הגמא.
בסדרה, בלונסקי מופיע כאחד מלקוחותיה של וולטרס, וכבעליה של אתר נופש בריאותי בשם "אבומסטה" לאחר ששוקם.
קוירו תיארה את בלונסקי כ"דמות מאוד מסובכת – לא בהכרח אפשר לסמוך עליו ואתה מקבל את התחושה שהוא נוכל".
מכיוון שהדמות נלקחה ל"כיוון שונה מאוד" מאז הופעתה לראשונה ביקום הקולנועי של מארוול, רות' לא התייחס לתפקיד כ"שיבה לדמות המקורית" אלא כגרסה חדשה "לשחק איתה".
מייגן די סטליון (בתפקיד עצמה) – ראפרית ופזמונאית שזהותה נגנבה על ידי אלפית ניו-אסגארדית.
בנדיקט וונג – וונג, המכשף העליון של הקאמאר-טאג', שנלחם בעבר בבלונסקי.
גאו ציינה כי דמותו של וונג תהיה "מהנה וחלק מסיטואציה מטופשת שבה היקום אינו מונח על כף המאזניים" בסדרה, בהשוואה להופעות העבר שלו בהן דמותו קיבלה משקל דרמטי יותר.
רניי אליס גולדסברי – מאלורי בוק, עורכת דין במשרדי "GLK&H", שמאוימת על ידי מינוייה של וולטרס לראש החטיבה המשפטית לעניינים על-אנושיים החדשה, ובהמשך אף מייצגת אותה בתביעת זכויות יוצרים על שמה.
גולדסברי הצהירה כי לבוק יש הרבה לחץ להגיע לשלמות, ולאחר שראתה בתחילה את וולטרס כאיום, בוק מוצאת "ערך מסוים" ביחסיה איתה לאחר שראתה את אנושיותה.
ג'ון באס – טוד פלפס, מחזר פוטנציאלי של וולטרס, שהחליט לאחרונה לנסות את ההיכרויות באינטרנט.
באס תיאר את טוד כ"בילנתרופ פילנתרופ מיליארדר פלייבוי" וטוני סטארק-וונאבי, והוסיף שהוא "רגיל להשיג כל מה שהוא רוצה, אבל הוא מתחיל להיות שרץ מוחלט שצץ בכל מקום".
המפיקה ונדי ג'ייקובסון הצהירה כי דמותו של טוד מייצגת את הפרשנות החברתית על מיזוגניה, תרבות הביטול ו"השקפות הלא הוגנות על נשים".
ריס קוירו – דוני בלייז, קוסם שרלטן ותלמיד לשעבר לאומנויות המיסטיות, שמנצל את הידע שרכש למטרות פרסום.
גריפין מתיוס – לוק ג'ייקובסון, מעצב אופנה שמתמחה בעיצוב חליפות גיבורי-על ומגויס על ידי ניקי עבור עיצוב חליפתה של וולטרס.
פאטי הריסון – לולו, חברתה לספסל הלימודים של וולטרס מימי התיכון, שמזמינה אותה לשמש שושבינה בחתונתה.
צ'ארלי קוקס – מאט מרדוק / דרדוויל, עורך דין עיוור מהלס קיצ'ן, המנהל חיים כפולים כפורע חוק רעול פנים.