tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
המיקרוליתים שולבו בכלי ציד ודיג, וכלי צור אחרים דוגמת מרצעים ומגרדים, אשר נוצלו לעיבוד החיות שניצודו או יצירת כלים אחרים.
התקופה הנֶאוֹליתית, "תקופת האבן החדשה", היא חלקה האחרון של תקופת האבן ומציינת את המעבר לאורח חיים חקלאי, ביות הצמחים ובעלי החיים והקמת כפרים.
במזרח התיכון תחילת התקופה היא הקדומה בעולם, כ-11,600 שנים לפני זמננו, ובשאר האזורים תחילתה מאוחרת יותר.
את סיומה ניתן לראות בהופעת כלי מתכת בתקופת הנחושת, תקופת הברונזה או תקופת הברזל (בהתאם לאזור הגאוגרפי).
התקופה הכלקוליתית, "תקופת האבן והנחושת", מוגדרת בשלהי הפרהיסטוריה של דרום מזרח אירופה ומערב ומרכז אסיה, לערך באלף החמישי והרביעי לפני הספירה.
תקופת הברונזה היא תקופה שבה היכולת הטכנולוגית המתקדמת אפשרה ייצור כלים העשויים מארד (ברונזה) – סגסוגת מתכת המתקבלת מעירוב של נחושת עם בדיל.
עידן הברונזה של תרבות עתיקה מסוימת מוגדרת על פי יכולתה להתיך נחושת בעצמה; ובתהליך מטלורגי למזג אותה עם בדיל, ארסן או מתכות אחרות; או בכך שהתקיים מסחר של כלי ברונזה שיוצרו במקומות אחרים.
בראשית תקופה זו הופיע הכתב בסהר הפורה, ולפיכך באזור זה (כולל ארץ ישראל) תקופת הברונזה והברזל נחשבות כתקופות היסטוריות ולא פרהיסטוריות.
בשאר האזורים בהן מוגדרת תקופה זו מקובל לשייכה לפרהיסטוריה, עקב היעדר כתב.
לפחות פעמיים יצאו מאפריקה, ערש המין האנושי, הגירות של טיפוסי אדם שיכולותיהם הפיזיות והמנטאליות משופרות.
אוכלוסיות קדומות של טיפוסי הומו ארגסטר היו כנראה אבותיהם של אוכלוסיות הומו ארקטוס, אשר היו הראשונים כבר לפני כ-1.7 מיליון שנה לאכלס חלקי עולם החורגים מאקולוגיית המוצא של האדם.
עדות לכך היא ממצאי דמיניסי – גאורגיה וכלים שהשאירו בעובידיה בעמק הירדן בדרכם ליישב את רוב "העולם הישן", להשתלט על השימוש באש, על הציד ואולי אף על החיים בשבט.
לבסוף יישבו גם את אינדונזיה.
גם אבותיהם של ראשוני מיננו, הומו ספיינס, הגיעו מאפריקה שמדרום לסהרה על פי ממצאי עצמות מ-90–120 אלף שנה לפני זמננו.
הם הביאו עמם יכולות משופרות, שכליות וטכנולוגיות.
על סמך מחקרים גנטיים ניתן לקבוע את "יציאת אפריקה" של ראשוני אבותינו, כבר בין 150 ל-200 אלף שנה לפני זמננו.
מין אדם נוסף, האדם הניאנדרטלי, נפרד ושונה מהמין שלנו, התקיים משך כ-200 אלף שנה – עד 32 אלף לפני זמננו באירופה ומערב אסיה.
הטכנולוגיה שלהם וכנראה גם תרבותם היו שונים למדי מאלו שלנו.
הופעתם והיעלמותם עדיין מעסיקות פרהיסטוריונים וחוקרים מתחומים נוספים.קפיצה גדולה קדימה אירעה סביב 40–46 אלף שנה לפני זמננו.
היא קשורה שוב עם הגירה מאזורנו דרך אסיה הקטנה ואזור הים השחור לאירופה.
ישנם שיפורים בתחומים טכנולוגיים, אמנותיים, וכנראה גם בהתפתחות השפה.
ההתפתחות אירעה סביב 40 אלף שנה לפנינו ואפשרה לאוכלוסיות הומו ספיינס מודרני לפתח אומנויות ואמנות מצטיינים ולהיות הראשונים לישב את "העולם החדש".
היו שסברו שהגורם לקפיצה זו הוא המצאת הדיבור, אך רבים (ובהם דוקינס, פינקר וחומסקי) משערים שהשפה המדוברת נוצרה זמן רב לפני כן, וזו הדעה השלטת כיום.
בכל זאת, גם ההסברים החלופיים נוטים לקשור אותה ליצירתה והתפתחותה של השפה, ולא, לדוגמה, לאיזושהי התפתחות ביולוגית.
כך העלה דוקינס סברה שלפיה אל הקפיצה הגדולה הובילה המצאה דקדוקית מהפכנית כלשהי (למשל המצאת הכלים הלשוניים המאפשרים ניסוח היפותזות או תיאור מציאות חלופית).
המהפכה הנאוליתית ובעקבותיה מהפכת העיור והופעת הכתב, הם האירועים הפרהיסטוריים המכוננים של ההיסטוריה, כולל זו המודרנית.
ביסוד הדברים עיצוב אקו-סיסטמה של סביבת ייצור מזון ליד הבית ומעבר הדרגתי מחברה של לקטים-ציידים לחברה חקלאית.
לעומת ההיסטוריון החוקר את העבר על פי תיעוד כתוב, הפרהיסטוריון חוקר את העבר על פי שרידים מוחשיים של פעילות האדם, תוך תשומת לב רבה לאירועי הסובב הטבעי.
ביחד עם הערכות אנתרופולוגיות נעשה מאמץ לבנות מודל קיום של חברה שלא הותירה לנו מסמכים כתובים.
בני האדם המודרניים בתקופה הנאוליתית החלו בכיבוש הארץ על ידי הסתגלות תרבותית.
כושר ההסתגלות התרבותית אפשר אכלוס אזורים חדשים במזרח אסיה (לפני כ-45,000 שנה), אירופה (לפני כ-40,000 שנה), אמריקה (לפני כ-15,000 שנה) ואוסטרליה (לפני כ-50,000 שנה).
שטח הקיום של קבוצה כזאת נע לפי כמות המזון בסביבה – ויכל לנוע בין קילומטרים ספורים באזורים עשירים כמו הסהר הפורה לעשרות קילומטרים באזורים מדבריים.
לפי ג'ארד דיימונד בספרו 'רובים חיידקים ופלדה' הסביבה הפרהיסטורית הייתה המקפצה לשינוי בתקופה החקלאית.
לטענתו, בני אדם למדו להכיר את הסביבה, לזהות מה טוב בשבילם וגם לביית צמחים ובעלי חיים.
עד אותה התקופה, בני האדם חיו כציידים-לקטים ולא התרכזו בעיבוד הסביבה – אלא בניצולה.
לפני כ-20,000 שנה, קבוצות ציידים-לקטים בדרום מערב אסיה החלו לפתח את החקלאות – ולפני כ-13,000 שנה היא התפשטה גם לאירופה ולשאר רחבי העולם.
לפני כ-10,000 שנה החלו לפתח לראשונה כלים מנחושת.
בערך בשנת 3,000 לפנה"ס, גילו בני האדם דרך להפיק ארד (ברונזה – סגסוגת של נחושת ובדיל).
המתכת החדשה נתנה את שמה לתקופה היסטורית שלמה – תקופת הברונזה.
תקופת הברונזה הסתיימה בערך בשנת 1300–1200 לפנה"ס בדרום מערב אסיה, כאשר בני האדם למדו כיצד להכין כלי ברזל.
באזורים אחרים בעולם, תקופה זו נמשכה מאוחר יותר.
בסיועם של כלי הברזל הצליחו בני האדם לפתח את החקלאות לרמה גבוהה יותר, באופן שאפשר הקמת ערים.
המהפכה הלשונית החלה לפני כ-70,000 שנה.
היא הניעה דינמיקות תרבותיות מסוג חדש – דינמיקות היסטוריות – ששונות באופן מהותי מהדינמיקות הביולוגיות, שאפיינו את מיני האדם עד אז ושמאפיינות עד היום את יתר מיני בעלי החיים.
במהלכה התפתחה התודעה האנושית וכישורי שיתוף הפעולה של הומו סאפיינס לרמה שהפכה אותו לשליט העולם.
המהפכה הנאוליתית או המהפכה החקלאית, התרחשה בדרום מערב אסיה בין 8,000 ל־7,000 לפנה"ס.
היא הייתה הראשונה בסדרה של מהפכות חקלאיות בהיסטוריה האנושית, והיא ציינה את המעבר מחברות נוודיות של ציידים-לקטים לחברות חקלאיות נייחות בתקופת האבן החדשה.
הגורם העיקרי למהפכה זאת, לדעת צ'ילד, הוא האקלים החם והיבש אשר נוצר בסוף עידן הקרח האחרון.
האקלים הביא ליעילות מוגברת בעיבוד תבואה, אך גם כפה את קיום היישוב לצד מקורות מים.
בזכות המעבר לחברה נייחת, בני האדם הפרהיסטוריים יכלו לאגור מזון, עבור תקופות קשות ולסחור בעודפים לא נחוצים.
לנוכח הבטחת אספקת המזון ופיתוח הסחר יכלו האוכלוסיות לצמוח, להתגוון ולהתחלק ליצרני מזון ובעלי מלאכה.
מורכבות חברתית זאת דרשה צורה כלשהי של ארגון, דוגמת דת, כדי לתפקד ביעילות.
כמו כן, החיים באתר מסוים אפשרו הצטברות של רכוש אישי וקשר לנחלות.
השיכלולים הטכנולוגים שהניבה התקופה הפרהיסטורית, על תקופותיה השונות מצאו ביטוי באמנותה.
מהמאפיין את התקופה הפליאוליטית, הוא הופעת כלים מאבן מלוטשת.
בעבר האמינו כי האמנות מאפיינת דווקא את ההומו-ספיינס, אולם פריטים שנתגלו החל משלהי המאה ה-19 מצביעים על האפשרות כי זמן רב לפני מעשי האומנות של ההומו סאפיינס יצר ההומו ארקטוס יצירות אמנות משלו.
ואולם המדענים חלוקים באשר לשאלה האם מדובר באמנות או לא.
סביר הוא כי האמנות הפרהיסטורית הופיעה בחלקים השונים של כדור הארץ, סביב 70,000 שנים לפנה"ס.
אשר לעדויות חד-משמעיות, אמנם במזרח התיכון נמצאו כלים מהאלף השביעי לפנה"ס בלבד.
אבל שתי יצירות מרשימות נחשבות לשיא באמנות הפריאטאלית והן צוירו באלף ה-15 לפנה"ס: ציורי מערת לאסקו בדרום צרפת – מהתרבות המגדלנית.
כמו כן, בערך באותה התקופה מתוארכים הציורים במערת אלטאמירה, שבצפון מערב ספרד, אשר בה נמצאו שרידי האדם הקדמון עוד באלף ה-35 לפנה"ס.
האמנות האוסטרלית הופיעה כבר באלף ה-17 לפני הספירה.
מקובל לחשוב שהציור קדם לפיסול, ואולם מפאת פגעי הזמן לא רבים הם שרידיו.
במקביל לציור, האדם הקדמון יצר פסלים מחרס, עצם, אבן, עץ ושנהב; ובכל רחבי אירופה נמצאו יצירות כאלו.
בדרך כלל מדובר בפסלי חיות (צביים, סוסים, פרים, ביזונים, קרנפים, ממוטות ועוד) או בני אדם, שנוצרו בידי אמנים מחברה של ציידים.
חוקרים סבורים שייצוג היתר של החיות נועד לצורכי פולחן, ושימש להביא מזל לציידים או לגיבוש הזהות החברתית של קבוצות בני אדם.
קבוצת פסלונים מובחנת היא צלמיות ונוס, כדוגמת פסל שנמצא באוסטריה, וזכה לכינוי ונוס מווילנדורף בדמות אישה בעלת עכוזים ושדיים מפותחים, ופסל אלגנטי במיוחד שנתגלה בצרפת וזכה לכינוי ונס מבראסמפוי .
האמנות התפתחה ביתר שאת בתקופה הנאוליטית, שהתקיימה בין השנים 6500 ל-2000 לפנה"ס.
רוב היצירות המוכרות מקורן במזרח אירופה ובמרכזה: אמנות וינקה מייצגת דמויות נשיות.
באמנות הקוקוטני-טריפיליאנית מרומניה מופיעים פסלים פוליכרומיים, בעלי מוטיבים גאומטריים.
האמנות הניאוליטית גם ניכרת ביצירותיה האדריכליות המונומנטליות, דוגמת הדולמנים שנמצאו בקרנאק (Carnac), שבחבל ברטאן (צרפת), ובאתר ניו-גראנג' שבאירלנד, אשר נוצרו בין האלף החמישי לאלף השלישי לפנה"ס.
אתרים אלו נמצאו קשורים לבתי תפילה ולטקסי קבורה.
מעגל סטונהנג' (Stonehenge) קשור כנראה לאסטרונומיה.
בתי המקדש המפוארים במאלטה וכן פסלי האיים הקיקלאדיים מייצגים את פאר התרבות הניאוליטית ונוצרו בין השנים 3600 ל-2500 לפנה"ס.
בתקופת הברונזה והברזל משתכללת עוד יותר האמנות, ונוספים כלים ותכשיטים העשויים ממתכות.
פרה מאורו (באיטלקית: Fra Mauro; 1385 בערך – 1459) היה נזיר וקרטוגרף ונציאני בן המאה ה-15, איש המסדר הקמלדולסי, שהכין וייצר את מפותיו במנזר סן מיקלה באי מוראנו בלגונה של ונציה.
ב-1457 הוא שרטט מפה מדויקת להפליא של העולם הישן והוסיף לה הערות רבות, המשקפות את הידע הגאוגרפי של זמנו.
המפה ידועה כיום בשם "מפת פרה מאורו".
מהדורה מוערת שלה הוצאה לאור ב-2006 על ידי פיירו פלקטה (Piero Falcheta).
פרה מאורו הכין את המפה באישורו של אפונסו החמישי, מלך פורטוגל.
אנדראה ביאנקו, ספן וקרטוגרף שיצר ב-1436 אטלס ובו מפה הקרויה על-שמו "מפת ביאנקו", השתתף עם פרה מאורו בהכנת המפה, כפי שמעידים רישומי התשלומים שקיבל בין השנים 1448 ו-1459. המפה הושלמה ב-24 באפריל 1459 ונשלחה לפורטוגל אך לא שרדה עד ימינו.
אל המפה צורף מכתב משליט ונציה אל הנסיך אנריקה הספן, דודו של אפונסו החמישי.
המכתב מחזק את ידי אנריקה ומפציר בו להמשיך לממן מסעות מחקר.
פרה מאורו נפטר שנה אחר כך, ב-1460, בעודו מכין העתק מן המפה עבור הסניוריה של ונציה, והמלאכה הושלמה על ידי אנדראה ביאנקו.
מדליה הונפקה לכבודו של פרה מאורו עוד בימיו ובה הוא מכונה "Geographus incomparabilis" ("גאוגרף שאין שני לו").
מפת פרה מאורו הושפעה מן הגאוגרפיה הסינית, כפי שעולה מדבריו של ניקולו דה קונטי, ונציאני גם הוא.
השפעות אלה כוללות כפי הנראה גם טעויות, כמו הנהר העצום הזורם ממרכז אפריקה אל הים האדום.
ידוע כי שרדו לימינו שני העתקים בלבד ממפותיו האחרות של פרה מאורו.
אחת היא מפה פורטולנית המצויה בספריית הוותיקן (Codice Borgiano V), שהוצאה לאור ב-1944 על ידי רוברטו אלמאיה (Roberto Almagià).
השנייה זוהתה על ידי אנטוניו ראטי כהעתק מ-1541 של מפה אבודה של פרה מאורו שהכין ג'ורג'ו קלפודה מקנדיה; מפה זו נמכרה ב-1984 במכירה פומבית במילנו לאספן פרטי, וכפי הנראה נמצאת כיום בצרפת.
מכתש פרה מאורו ותצורת פרה מאורו בירח נקראים על שמו, שאסטרונאוטים מן החללית אפולו 14 ביקרו בהם.
צוות אפולו 13 ניסה גם הוא להגיע אליהם, אך נאלץ לשוב על עקבותיו בשל תקלה טכנית.
ארדוואן פרהאד מושירי (בפרסית: فرهاد ﻣﺸﻴﺮى; נולד ב-1955 באיראן) הוא איש עסקים ומשקיע בריטי-איראני הפועל בעיקר בלונדון.
מושירי מחזיק בבעלותו מניות במספר חברות פלדה ואנרגיה בבריטניה וברוסיה.
משפחתו של מושירי נמלטה מאיראן ב-1979. הוא למד חשבונאות באוניברסיטת לונדון, ועבד כרואה חשבון בחברות ארנסט אנד יאנג, Pannell Kerr Forster ודלויט טוש טומטצו.
את הונו צבר כשייעץ לאיש העסקים אלישר אוסמנוב.
מושירי ואוסמנוב הם הבעלים במשותף של רד אנד וייט החזקות, שרכשה באוגוסט 2007 14.65% ממניות מועדון הכדורגל ארסנל שהיו שייכות לדייוויד דין, לשעבר סגן יושב-ראש ארסנל.
החברה שבבעלותם הודיעה ב-18 בספטמבר 2007 כי היא הגדילה את החזקותיה בארסנל ל-21%, וב-28 בספטמבר 2007 ל-23%.
שבוע אחד קודם לכן מושירי הכריז כי הוא מעוניין להגדיל את החזקות החברה ל-25% ממניות ארסנל.
בפברואר 2016 הודיע מושירי על כוונתו למכור את מניותיו בארסנל על מנת לקנות את מניות קבוצת הכדורגל אברטון.
המהלך הושלם באופן רשמי ב-27 בפברואר ומושירי רכש 49.9% ממניות הקבוצה.
פְּרֶהנִיט הוא מינרל פילוסיליקטי - (סיליקט במבנה בצורת לוחיות) נפוץ המכיל סידן, אלומיניום, והידרוקסיל.
נוסחת המבנה הכימי של הפרהניט היא Ca2Al2Si3O10(OH)2. קטיון ברזל (Fe+3) מחליף במקרים מועטים את האלומיניום במבנה.
הפרהניט מתגבש במערכת האורתורומבית, חבורת סימטריות נקודתית " אורתורומבית פירמידלית" , וחבורת סימטריות מרחבית P2cm.
המינרל מופיע במקבצים גרגריים, קורנים, דמויי מניפה, דמויי כליה, כדוריים, דמויי אשכול ענבים, זקיפיים או חסרי צורה.
הגבישים אינם נפוצים – וצורתם לווחיים עד פריזמתיים באורך שעד 4.5 ס"מ, שהם בעלי חתך ריבועי, כדוגמת הגבישים ממכרה ג'פרי (Jeffrey mine) באזבסטוס (Asbestos) בפרובינציית קוויבק שבקנדה.
המינרל הוא אפימורף (גביש הגדל על פניו של גביש אחר) של המינרל לאומונטיט.
בדרך כלל הלאומונטיט מתמוסס כשהוא מותיר מאחוריו קליפה ריקה של פרהניט.
פרהניט מצוי לעיתים קרובות בלוויית זאוליטים, ולעיתים מתייחסים אליו כאל זאוליט, אלא שבעוד שהזאוליטים הם מינרלים טקטוסיליקטיים הפרהניט הוא מינרל פילוסיליקטי.
כמו הזאוליטים הפרהניט מאבד מים בחימום, אך שלא כמו הזאוליטים הוא אינו מסוגל לספוג אותם בחזרה.
לפרהניט יש פצילות מושלמת בכיוון אחד ({001}).
הקשיות של המינרל גבוהה יחסית לשאר המינרלים הפילוסילקטיים, 6.5-6 בסולם מוס, ומשקלו הסגולי הממוצע 2.95-2.8 גרם לסמ"ק.
צבעם בדרך כלל ירוק חיוור עד צהוב-ירוק, חסר-צבע, אפור עד צהוב, או לבן.
באפריל 2000 נתגלה פרהניט בגוון כתום נדיר בשדות המנגן של קלהרי שבדרום אפריקה.
בשקף מנוסר הפרהניט הוא חסר צבע.
הברק של הפרהניט הוא זגוגי או פנינתי על משטחי הפצילות, והנפיצה שלו חלשה.
המינרל פלואורסצנטי בקרינת על סגול.
בגלים קצרים הוא פולט קרינה כחולה לבנה, ובגלים ארוכים קרינה צהובה.
הגוון של הפרהניט והשילוב שלו עם מינרלים אחרים כדוגמת אפידוט או הלאומונטיט הפכו אותו למינרל מבוקש בין אספני מינרלים.
הקשיות הגבוהה יחסית שלו מאפשרת גם ליצור מהאבן חפצי חן.
הפרהניט הוא מינרל משני בחללים ובעורקים בסלעים געשיים מאפיים; וגם, אבל במידה פחותה בגרניט, בגנייס או בסיאניט.
הפרהניט הוא תוצר התמרה בדרגה נמוכה.
פרו-אנה , הוא מונח המתייחס לעידוד הפרעת האכילה אנורקסיה נרבוזה בקרב הסובלים מההפרעה.
לעיתים המצדדים ברעיון מתייחסים אל האנורקסיה עצמה בהאנשה וחיבה כאל בחורה בשם "אנה" (קיצור של "אנורקסיה").
באופן דומה עבור בולימיה נרבוזה קיימת תופעה בשם "פרו-מיה".
ארגוני פרו-אנה שונים במידה רבה זה מזה בעמדתם ביחס להפרעה.
רוב הארגונים טוענים כי הם קמו כדי לספק סביבה לא שיפוטית לאנורקסים; מקום בו יוכלו לשוחח על ההפרעה, ולתמוך באחרים הבוחרים להיכנס לתהליך החלמה.
ארגונים אחרים מכחישים כי אנורקסיה נרבוזה היא הפרעה נפשית וטוענים כי מדובר בבחירה, אשר על הרפואה והמשפחה לכבד אותה, כבחירה בסגנון חיים.
אנורקסיה נרבוזה (לפי הצעת האקדמיה ללשון העברית: צַיְמָנוּת), היא הפרעת אכילה הגורמת לאובדן משקל משמעותי ובמקרים קיצוניים אף למוות.
הלוקים באנורקסיה חוששים מהשמנה ובשל כך הופכים לרזים באופן קיצוני.
מאז 1976 מוכרת האנורקסיה כאחת מההפרעות הנפשיות המסוכנות ביותר, כיוון שהיא עלולה להיות קטלנית בכ-5% מן המקרים.
האנורקסיה מאופיינת באיבוד משקל קיצוני משום שהאדם הלוקה בה מסרב לשמור על משקל גוף מינימלי נורמלי.
אדם הלוקה בהפרעה אינו מאבד את תיאבונו (איבוד תיאבון הוא מקרה נדיר), אלא מדכא אותו במכוון באופן רצוני.
אובדן המשקל יכול להוביל למספר תופעות לוואי מסוכנות, ביניהם כחישות, הפסקת הווסת אצל נשים, רגישות לזיהומים ופגיעות מוגברת של המערכת החיסונית, נטייה להתקפי לב ואוסטיאופורוזיס ("בריחת" סידן).
75% מהלוקים בהפרעה הן נשים.
40% מכלל המקרים הן צעירות בגילאי 15-19.
קבוצות תמיכה הדדית המעודדות את ההפרעה קיימות באינטרנט, במיוחד בפורומים וברשתות חברתיות מקוונות.
לקבוצות אלו חשיבות רבה עבור הלוקות בהפרעה כיוון שהן לרוב סובלות מבדידות.
חברי קבוצות התמיכה האינטרנטיות הם לרוב בנות, המעריצות ומספקות מידע לגבי אנורקסיה נרבוזה ובולימיה נרבוזה (84% ו-64% בהתאמה, על פי מחקרים משנת 2010).
הן משתמשות בקבוצות למטרות שונות:
שיתוף דיאטות קיצוניות, טכניקות ומתכונים (67% מהאתרים בשנת 2006 ו-83% בשנת 2010).
עידוד לשימוש בתואנות שווא לסירוב אכילה, כמו צמחונות, שנחשבת נפוצה ומקובלת יותר חברתית מהפרעות אכילה.
עריכת תחרויות של ירידה מהירה במשקל או עידוד לירידה קבוצתית במשקל באמצעות צומות.
הזדהות והבעת תמיכה זו בזו במקרה של שבירת הצום או אכילה בולמוסית.
מתן עצות להקאה מהירה וקלה, והדרכות לשימוש במשלשלים ובחומרים מעודדים הקאה.
מתן עצות להסתרת ירידה במשקל מההורים ומהרופאים.
שיתוף מידע על הפחתת תופעות הלוואי של האנורקסיה.
פרסום משקל גוף, מידות גוף, עדכון לגבי התפריט היומי שלהן או פרסום תמונות על מנת לקבל הערכה ועידוד זו מזו.
פרסום דרכים לדיכוי הרעב או דחייה שלו.
אתרי פרו-אנה כתובים לרוב במשלב שפה קל לקריאה.
הכותבים בפורומים והבלוגים העוסקים בפרו-אנה ופרו-מיה לרוב מקבלים בברכה משתתפים חדשים, אך תוך חשדנות רבה.
הם מגיבים בעוינות כלפי בני משפחה וחברים שאינם לוקים בהפרעה ונכנסים לאתר כדי להביע התנגדות לאנורקסיה.
כן קיים יחס חשדני כלפי גולשים באתר שאינם לוקים בהפרעה ומגיעים אליו כדי לחפש דרכים לרדת במשקל - אלו מכונים "wannarexics", אנשים שרוצים להיות אנורקסיים.
אתרי פרו-אנה (84% ב-2010) מעודדים דימוי גוף רזה, באמצעות תמונות או קטעי וידאו של נשים רזות, חלקן מפורסמות, בעלות מבנה גוף רזה עד כדי כך שניתן לראות את עצמותיהן בולטות.
במקביל מתפרסמות תמונות של מזון משמין מאוד ואנשים הלוקים בהשמנת יתר חולנית, על מנת לעודד תחושת גועל כלפיהם בקרב המשתמשות באתר.
כמו כן נעשה שימוש במנטרות, ציטוטים של משפטים נבחרים מספרים ומשירים מפורסמים המעודדים רזון.
בנות שהן פרו-אנה עונדות לעיתים קרובות צמיד אדום, שנועד לסמל עבורן את קבלת האנורקסיה כדרך חיים, וכן להוות מעין תזכורת שלא לאכול.
באופן דומה, הצמידים שעונדות בנות פרו-מיה הם סגולים או כחולים.
הצמידים נמכרים באתרי מכירות רגילים באינטרנט, המתפרסמים באתרי פרו-אנה.
אתרי פרו-אנה מתפשטים ברחבי האינטרנט במהירות בשנים האחרונות.
במחקר נמצא גידול של 470% באתרי הפרו-אנה והפרו-מיה בין השנים 2006-2007.
ב-2009 במחקר שנערך בקרב 711 תלמידים פלמים בגילאים 13-17, דיווחו 12.6% מהבנות ו-5.9% מהבנים כי ביקרו באתרי פרו-אנה לפחות פעם אחת.
במחקר אחר שנערך ב-2009 בקרב 1000 בנות בגילאים 6-15, אחת מכל שלוש דיווחה שחיפשה באינטרנט טיפים לדיאטה, ואחת מכל חמש דיווחה על קשר עם אנשים אחרים ברשתות חברתיות או בצ'טים על מנת לקבל טיפים לדיאטה.
רבים מהמבקרים באתרי פרו-אנה הם אנשים שכבר מאובחנים עם הפרעת אכילה; במחקר שבוצע ב-2006 בקרב אנשים עם הפרעות אכילה נמצא כי 35.5% מהם ביקרו באתרי פרו-אנה, ו-96% מתוכם למדו טכניקות חדשות לירידה במשקל או להקאה באמצעות אתרים אלה (לעומת 46.6% מהמבקרים באתרים המכוונים לשיקום הסובלים מהפרעות אכילה).
במחקרים נמצא כי מתבגרות שהתבקשו לבקר באתר פרו-אנה נטו להערכה עצמית נמוכה יותר ממתבגרות שביקרו באתר אופנה.
רבים מהמומחים בתחום הרפואה וכן חלק מהלוקים באנורקסיה, מביעים התנגדות רבה לאתרי פרו-אנה, על כך שהם מציגים את המחלה החמורה באור חיובי.
הנושא החל למשוך עניין בקרב התקשורת בארצות הברית בעיקר לאחר שידורו של פרק בתוכניתה של אופרה וינפרי ב-2001, שעסק באתרים אלו.
בעקבות הלחץ הציבורי וארגונים המקדמים שיקום מההפרעה, סגרו יאהו ו-Geocities את אתרי הפרו-אנה שהיו מנוהלים בשרתים שלהם.
מאז אתרי פרו אנה מתאמצים להסוות את עצמם, למשל הם מציגים את האתרים כתומכים בשיקום מההפרעה, או עורכים ראיונות למשתתפים בפורום כדי לסנן את אלו שאינם לוקים בהפרעת אכילה.
ארגונים רבים פרסמו אזהרות לגבי אתרי פרו-אנה והשפעותיהם, בהם הארגון הלאומי האמריקני להפרעות אכילה (National Association of Anorexia Nervosa and Associated Disorders - ANAD), האקדמיה להפרעות האכילה (Academy for Eating Disorders - AED), הארגון הבריטי להפרעות אכילה (b-eat - Eating Disorders Association of the UK), ועוד.
באוקטובר 2001, הקדישה אופרה וינפרי פרק שלם בתוכניתה לנושא הפרעות אכילה ואתרי פרו-אנה.
פאנל המומחים שהופיעו בתוכנית הביעו דאגה לגבי התופעה והמליצו להשתמש בתוכנות מחשב לסינון וחסימה של אתרים אלו.
ביולי 2002, פרסם המגזין "Baltimore City Paper" תחקיר שביצע על אתרי הפרו-אנה.
בינואר 2008 שודר הפרק "Growing up Online" בתוכנית התחקירים Frontline, בו נערך דיון קצר על אתרי פרו-אנה.
בתערוכת הצילומים "Thirty-two kilos" של איבון ת'אין, שהוצגה בתערוכה בברלין ב-2008 ובמכון גתה בוושינגטון ב-2009, הוצגו צילומי נשים אשר עברו עריכה גרפית כך שייראו רזות באופן קיצוני.
הצילומים נועדו ללעוג לאתרי פרו-אנה, אך רבים מהם הוכנסו בהמשך לאתרי פרו-אנה ופרו-מיה, כך שיהוו דווקא השראה ועידוד לרזון.
ביולי 2001, בעקבות תלונה של ארגון ANAD, הסירה חברת יאהו את אתרי הפרו-אנה מהשרת שלה; היא טענה אתרים כאלו מעודדים פגיעה עצמית ומפרים את הסכם השירות באתר.
אנשי פייסבוק הצהירו על התנגדותם לקבוצות פרו-אנה, והן נמחקו בטענה כי הדבר נוגד את מטרת הקבוצות שכן יש בהן עידוד לפגיעה עצמית.
אנשי מייספייס לא חסמו תכנים פרו-אנה בטענה כי "קשה להבחין בין קבוצות שנועדו לתמיכה הדדית בשיקום מהפרעות האכילה לבין כאלו המעודדות אנורקסיה ובולמיה כדרך חיים".
בנובמבר 2007, חסמה מיקרוסופט ארבעה אתרי פרו-אנה בספרדית שפעלו במסגרת MSN Spaces, באמצעות ה-IQUA, הגוף המפקח על האינטרנט בקטלוניה.
פרו-טל (proTELL), או בשמו הרשמי "החברה למען חוקי נשק ליבראלים", הוא ארגון שורשי שווייצרי הפועל כלובי למען זכות הציבור לשאת נשק.
הארגון נוסד ב-1978 ומשרדיו ממוקמים בברן, שווייץ.
שווייץ היא מדינה בעלת מסורת ארוכה של נשיאת נשק בידי הציבור, והחוק בה בנושא זה ייחודי מאוד.
ייחודיותו נובעת מהתקנה המאפשרת לאזרחים להשאיר ברשותם את הנשק ששימש אותם במהלך השרות הצבאי (שרות חובה) גם לאחר השחרור.
כלי נשק אלה כוללים החל מאקדחים וכלה ברובי סער.
בנוסף, אחד מענפי הספורט הנפוצים במדינה הוא ענף הירי הספורטיבי, שמקורו עוד בימי עצמאותה של שווייץ.
רבים מהאזרחים, נשים וגברים כאחד, רשומים למועדוני ירי הנפוצים במדינה.
מכיוון שכך, פעילות הארגון מתקיימת בסביבה יחסית אוהדת, בניגוד לארגונים דומים במדינות אחרות.
אמנם לאחרונה נשמע יותר ויותר קולם של מתנגדים לדעות הארגון, אולם כאמור דעת הציבור נותרה חיובית לגבי החזקת נשק בידי הציבור.
שם המותג של הארגון, פרו-טל, מקורו בגיבור האגדה המפורסמת מתקופת העצמאות של הקשת השווייצרי, וילהלם טל, שאולץ לירות חץ בתפוח שהונח על ראשו של בנו.
הארגון מתנגד לכל הצעת חוק או תוכנית שנועדות לכרסם בזכות הציבור להחזקת נשק או נשיאתו.
עם זאת, על מנת להבטיח את תמיכת הציבור בדעותיו, הוא מקפיד לצאת נחרצות נגד עבריינות נשק או אלימות חמושה.
הארגון היה מהמתנגדים העיקריים למשאל העם ב-2011 בנושא הגבלת כלי נשק, והיה ממארגני תעמולת ה"לא" בנושא זה.
ההצעה שהובאה למשאל בפברואר אותה שנה נדחתה ברוב מכריע על ידי האזרחים ובכך נותרה על כנה זכותם לאחסן בביתם נשק, כולל צבאי.
הוא גם ממובילי ההתנגדות להצעת חוק נוספת (שכדרכה של שווייץ גם כן תובא למשאל עם) הפועלת לביטול שרות החובה בשווייץ.
פרה פרה הוא האלבום החמישי של להקת ההיפ הופ הישראלית שבק ס'.
האלבום יצא בשנת 2012, אחרי ארבע שנות הפסקה מאז האלבום הקודם, בום קרנבל.
בהשפעת המחאה החברתית בשנת 2011, האלבום מכיל שירי מחאה חברתיים נוקבים, לצד שירים קלילים יותר.
בולט השיר "לשבט:לקום!" שמבקר את תרבות תוכניות המציאות ותרבות הצריכה.
האלבום הושק ביולי 2012, בהופעה באמפי שוני בה התארחו הדג נחש ו-Red Band, ומתוכו הפכו השירים "חמרמורת" ו"תפוס ת'רגע" ללהיטים.
השיר "אוטוטו שם" הוכתר על ידי המבקרים כאחד השירים הטובים שיצאו בשנים האחרונות בארץ, והשיר "לשבט: לקום!" היה מועמד לשיר השנה.
ג'יימס (גל סיון) - תופים
פרה ותרנגול היא סדרת טלוויזיה קומית אמריקאית בהנפשה קלאסית.
הסדרה נוצרה על ידי דוד פיסס והופקה על ידי חברת האנה-ברברה באולפני ההנפשה של קרטון נטוורק.
לסדרה היו ארבע עונות אשר כללו 52 פרקים.
הסדרה עלתה לשידור ב-1997 בערוץ הטלוויזיה קרטון נטוורק.
הסדרה כללה פינה בשם "אנוכי הסמור", אשר זכתה לפופולריות רבה ובהמשך הפכה לסדרת טלוויזיה עצמאית.
המדבב צ'רלי אדלר דיבב את כל שלוש הדמויות הראשיות, וכן גם דמות משנית אחת.
הסדרה עוקבת אחר ההרפתקאות הסוריאליסטיות של פרה המכונה "פרה" ואחיה התרנגול המכונה "תרנגול", בעוד שדמות המכונה "הבחור האדום" נוטה להתנכל להם תוך התחזות לאנשים אחרים (באחד הפרקים התגלה שהוא המיילד שלהם, ושכנראה החליף אותם בלידה עם ילדיהם הביולוגיים של הוריהם).
פרה היא תמימה ואופטימית בעוד שתרנגול הוא ציני ורגזן.
הוריהם של הפרה והתרנגול נראים בלבד ברגליהם ופלג גופם התחתון, אך לא מעבר לכך (וזאת בניגוד לכך, שבאחד הפרקים הציגו את פלג גופם העליון כולל הראש), למרות שקולותיהם נשמעים.
ההומור וקווי העלילה של הסדרה מבוססים לעיתים על פחדי-ילדות המועצמים מבחינה קומית.
פרה ולנטי מורה אי מרינה (בקטלאנית: Pere Valentí Mora i Mariné, בספרדית נקרא "פדרו ולנטין" - Pedro Valentín, נולד ב-18 בדצמבר 1947 בווילפלנה שבקטלוניה, ספרד) הוא כדורגלן ומאמן עבר קטלאני-ספרדי.
מורה, ששיחק כשוער, הצטרף בנעוריו לברצלונה, ממנה הושאל לקבוצות כגון ריאל אוביידו ואלצ'ה, לפני ששיחק במדי הקבוצה הבוגרת.
לאחר שעזב את ברצלונה שיחק מספר שנים בראיו ואיקאנו ובריאל מורסיה, שם פרש ממשחק.
לאחר פרישתו ממשחק החל לעבוד כמאמן.
בין היתר אימן את ריאל מורסיה, ז'ימנסטיק טרגונה וסבדל.
מורה, שגדל בכפר הקטן וילפלנה שבקרבת טרגונה, שיחק בילדותו במחלקת הנוער של הקבוצה הקטנה ראוס.
ב-1965 הצטרף מורה למחלקת הנוער של ברצלונה, וב-1967, כשהיה בן 20, צורף לקונדל, קבוצה קטנה מהעיר ברצלונה ששימשה בעבר קבוצת משנה לברצלונה ושיחקה בליגה השלישית.
ב-1968 הושאל למשך עונה למסטאייה שבוולנסיה למשך עונה, שם גם עשה את שירותו הצבאי.
במסטאייה, ששיחקה אז בליגה השנייה, שיחק ב-12 משחקי ליגה במשך עונת 1968/69, רובם במחזורים האחרונים של העונה.
משום כך הוחלט להשאילו בפעם השלישית.
מורה הושאל למשך שנתיים לאלצ'ה מהליגה השנייה.
בעונתו הראשונה באלצ'ה, עונת 1971/72, פתח בכל 38 משחקי הקבוצה וספג 21 שערים בלבד - בעונה זו רק ריאל אוביידו ספגה פחות שערים מאלצ'ה, שסיימה במקום ה-4. בעונתו השנייה פתח ב-33 משחקים בהם ספג 23 פעמים, והוא עזר לאלצ'ה להעפיל לליגה הראשונה מהמקום השני.
מורה שב לברצלונה באופן קבוע בעונת 1973/74, אז אימן את הקבוצה רינוס מיכלס ההולנדי.
בעונה זו היה סלבדור סדורני שוערה הראשון של הקבוצה, אך כשסדורני נפצע באמצע העונה, מורה החליפו.
משחקו הראשון היה ב-17 בפברואר 1974, בקלאסיקו נגד ריאל מדריד בסנטיאגו ברנבאו.
ברצלונה הביסה את יריבתה 5-0, משחק שנחשב לאחד מהגדולים בהיסטוריית המפגשים בין הקבוצות.
מורה פתח בשלושת המחזורים הבאים, בשניים מתוכם ניצחה ברצלונה ובאחרון סיימה בתיקו עם גרנדה, לפני שסדורני החלים מפציעתו ושב להרכב הקבוצה.
בתום העונה זכתה ברצלונה באליפות ראשונה מאז 1960. את עונת 1974/75 החל כשוערה הפותח של הקבוצה, ומורה פתח ב-9 מחזורי ליגה וכן ב-4 משחקים בגביע אירופה.
לאחר מכן חזר סדורני לפתוח בעקביות, ולמעט משחק אחד באמצע העונה, מורה לא פתח באף משחק עד סוף העונה.
ברצלונה סיימה בליגה במקום ה-3.
בעונת 1975/76 חל שיפור משמעותי במעמדו של מורה, שהועדף על ידי המאמנים הנס וייסוויילר ולאוראנו רואיס על פני פדרו ארטולה וסדורני ברוב משחקי העונה.
הוא פתח ב-18 משחקים בליגה ו-9 נוספים בגביע אופ"א.
מורה עזר לברצלונה להגיע למקום ה-2 בליגה ולחצי גמר גביע אופ"א, שם הודחה הקבוצה על ידי ליברפול בתוצאה מצטברת 2-1. בגביע אופ"א לא ספג במשך 406 דקות רצופות, שיא של המועדון במסגרת אירופאית, שהחזיק מעמד עד שוויקטור ואלדס שבר אותו 30 שנים לאחר מכן.
בעונת 1976/77, עם מיכלס כמאמן פעם נוספת, המשיך מורה להיות השוער הראשון בקבוצה.
מורה פתח ב-33 משחקים בליגה ובגביע אופ"א, אך לאחר רצף של 6 משחקים ללא ניצחון, תפס ארטולה את מקומו של מורה בהרכב והוא פתח במקומו עד סוף העונה.
ברצלונה הגיעה למקום ה-2 בליגה והודחה על ידי אתלטיק בילבאו ברבע גמר גביע אופ"א.
מורה שותף במשחק הראשון, בו הפסידה ברצלונה 2-1, אך לא בגומלין, שהסתיים בתיקו 2-2 והביא להדחתה של ברצלונה.
בעונת 1977/78 המשיכה המגמה מסוף העונה שקדמה לה, וארטולה פתח ברוב משחקי הקבוצה, כשמורה משמש שוער שני.
מורה פתח במספר מצומצם של משחקים בסוף העונה: 5 בליגה ואחד בגביע אופ"א - גומלין חצי הגמר נגד פ.ס.וו.
איינדהובן, בו ניצחה ברצלונה 3-1, אך לא הצליחה לעלות לגמר בשל הפסד 3-0 במשחק הראשון.
ב-19 באפריל 1978 זכתה ברצלונה בגביע המלך הודות לניצחון 3-1 על לאס פאלמס בגמר, בו פתח מורה בהרכב.
עונת 1978/79 הייתה דומה לקודמתה.
מורה החליף את ארטולה עת נפצע באמצע העונה למשך 8 משחקים, אך מעבר לכך לא שותף.
ברצלונה הגיעה למקום ה-5 בלבד בליגה וזכתה בגביע מחזיקות הגביע, אך מורה לא שיחק אף דקה בטורניר זה.
בקיץ 1979 החליט מורה לעזוב את ברצלונה והוא הצטרף לראיו ואיקאנו, ששיחקה גם היא בליגה הראשונה בספרד.
ראיו ואיקאנו סיימה במקום ה-5, עם מספר נקודות זהה עם כל 4 הקבוצות מעליה אך עם יחס פנימי נחות במשחקים ביניהן.
בעונת 1981/82 הידרדר מצבה ההגנתי של הקבוצה.
מורה השתתף ב-34 משחקים, בהם ספג 37 שערים, וראיו ואיקאנו סיימה במקום ה-7. בעונת 1982/83, הרביעית של מורה בראיו, החריפה המגמה - הוא ספג 50 שערים ב-37 המשחקים בהם שיחק, וקבוצתו הגיעה למקום ה-9 בלבד בליגה.
בתחילת עונת 1983/84 עזב מורה את ראיו וחתם בשורות ריאל מורסיה, ששיחקה בליגה הראשונה.
במורסיה היה שוער מחליף, והוא שותף ב-7 משחקים בלבד, עת השוער הראשון, מנואל סרבנטס, היה פצוע במחזוריה האחרונים של העונה.
בתחילת עונת 1984/85 שב להיות השוער השני, אך כשסרבנטס נפצע באופן חמור במשחק נגד סביליה ב-21 בנובמבר 1984, מורה החליפו לשארית העונה.
בסוך הכול פתח ב-22 משחקי ליגה ו-3 נוספים בגביע הליגה, אך הוא לא הצליח לעזור לקבוצתו להישאר בליגה הראשונה, והיא ירדה לליגה השנייה מהמקום האחרון.
בעונה הבאה מורה לא זכה לדקות משחק, ובעונה זו פרש ממשחק, בגיל 38.
מורה ייצג את מדינתו באולימפיאדת מקסיקו סיטי שנערכה ב-1968. מורה פתח בשני משחקי הבית הראשונים, בהם ניצחה ספרד את ואת מבלי לספוג שער.
במשחק השלישי זכה למנוחה, שכן ספרד הבטיחה את העפלתה לרבע הגמר.
ברבע הגמר שותף מורה וספרד הודחה מהטורניר אחרי הפסד 2-0 ל.
מורה מעולם לא שיחק במדי נבחרת ספרד הבוגרת.
כקטלאני, השתתף מורה בשני משחקי ידידות של נבחרת קטלוניה, האחד ב-1973 והשני ב-1976.
לאחר פרישתו ממשחק החל מורה לעבוד כמאמן.
ההתנסות הראשונה שלו כמאמן הייתה עם איגוולדה, קבוצה בקטלוניה ששיחקה אז בליגה הרביעית.
בעונתו הראשונה שם, עונת 1987/88, הדריך את הקבוצה למקום ה-6, ובשנייה למקום ה-13 בביתה.
ב-1989 הצטרף כמאמן במחלקת הנוער של ברצלונה, שם עבד במשך 4 שנים.
בעונת 1993/94 התמנה לתפקיד המאמן של ז'ימנסטיק טרגונה שמליגה השלישית.
עונתו הראשונה כללה מספר עליות וירידות, ובסיומה סיימה הקבוצה במקום ה-11, במרכז הטבלה.
בעונתו השנייה בז'ימנסטיק החלה הקבוצה כשהיא במרכז הטבלה, אך לאחר רצף של 7 משחקים ללא ניצחון, פוטר מורה מתפקידו באפריל 1995, כשהקבוצה במקום ה-15. ז'ימנסטיק סיימה את העונה במקום ה-16 ונמנעה מירידה לליגה הרביעית הודות לניצחונות בפלייאוף הירידה.
לאחר מכן הצטרף מורה לריאל מורסיה, שהייתה אז בליגה הרביעית.
מורה הדריך את הקבוצה חזרה לליגה השלישית בעונת 1995/96 מהמקום הראשון בביתה, אך בעונת 1996/97 עזב מורה את תפקידו כבר בנובמבר 1996. בעונת 1997/98 אימן את קרטגונובה, קבוצה חדשה, מהליגה הרביעית גם היא.
את קרטגונובה הוביל מורה לליגה השלישית מהמקום הראשון בביתה.
בעונת 1998/99 היה מאמנה של בנידורם שמהליגה השלישית.
בגביע המלך הגיעה הקבוצה תחתיו עד לשמינית הגמר, שם פגשה את ברצלונה, קבוצתו של מורה כשחקן, שהדיחה את בנידורם עם ניצחון הן במשחק הראשון והן בגומלין.
בליגה כשלה הקבוצה וסיימה במקום ה-18, ממנו ירדה לליגה הרביעית.
באמצע עונת 1999/2000 התמנה מורה לתפקיד המאמן בסבדל, ששיחקה אז בליגה השלישית.
בעונתו הראשונה כמאמן סיימה הקבוצה במקום ה-13. בעונתו השנייה שם, עונת 2000/01, הצליחה הקבוצה להגיע למקום ה-3, שהוביל אותה לפלייאוף ההעפלה לליגה השנייה.
סבדל עברה שני סיבובים בהצלחה, אך בשלישי הפסידה לסאוטה בתוצאה מצטברת 4-2. בעונת 2001/02 הידרדרה סבדל למקום ה-14, במרחק 2 נקודות מפלייאוף הירידה לליגה הרביעית.
לאחר שהקבוצה פתחה עם יכולת דלה את עונת 2002/03 והגיעה למקום ה-13, פוטר מורה מסבדל באוקטובר 2002. מורה חזר לסבדל כעבור שתי עונות, במרץ 2005, כשהקבוצה במקום ה-18. מורה הצליח להוביל את הקבוצה למקום ה-13, ובזכות כך היא נשארה בליגה השלישית.
עונת 2005/06 נפתחה עם קשיים רבים עבור סבדל והן עבור מורה.
מורה עזב את תפקידו בתחילת אוקטובר, זמן קצר לאחר מות בנו.
בנו של מורה, שנקרא גם הוא פרה ולנטי, היה שוער גם הוא, ששיחק בנוער של ברצלונה ולאחר מכן בקבוצות קטנות בקטלוניה, בליגות הנמוכות של ספרד.
בנו נהרג לאחר שנפגע בתאונת אופנוע ב-20 בספטמבר 2005 בדרכו חזרה מאימון.
פְּרַהַאר (בסנסקריט: प्रहार) הוא טיל בליסטי טקטי המפותח על ידי סוכנות המחקר והפיתוח ההודית, ה-DRDO.
ההנעה שלו מבוססת דלק מוצק.
פרויקט פיתוח פרהאר תוכנן לתת מענה לצורכי טיל קרקע-קרקע בליסטי עם יחס גבוה של תמורה למחיר, שיפעל בכל מזג אוויר ובכל תנאי שטח.
תקופת הבשלת תכן הפיתוח של הטיל הייתה קצרה במיוחד כאשר תוך שנתיים בלבד הסתיים השלב הראשון בפיתוח ובוצע ניסוי מוצלח.
הוא מיועד לשימוש צבא הודו וחיל האוויר ההודי לטיפול במטרות אסטרטגיות וטקטיות.
הפלטפורמה הניידת המסוגלת לשגר טילי פרהאר נושאת שישה טילים ויכולה להכיל טילים עם ראשי קרב שונים המכסים טווח ייעודים או מטרות רחב.
הפלטפורמה מסוגלת לירות במצב "מטח" של טילים.
פרהאר נוסה בהצלחה ביולי 2011 במטווח טילים בצ'אנדיפור.
בניסוי הטיל הגיע למרחק 150 קילומטרים בכ-250 שניות והשיג את כל מטרות הניסוי בהצלחה, כולל פגיעה דיוק של פחות מ-10 מטרים מנקודת היעד.
פרהינסקה (באוקראינית: Перегінське; בפולנית: Perehińsko) היא עיירה גדולה במחוז איוואנו-פרנקיבסק שבמערב אוקראינה, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית.
ראשיתה של פרהינסקה במאה ה-13. במחצית השנייה של המאה ה-17 סבל היישוב מפשיטות הטטרים, ובסוף אותה מאה הוענקה לו זכות לקיים בו ימי שוק.
במהלך המאה ה-19 גדלה אוכלוסיית היישוב, והוא הפך לאחד היישובים הגדולים בסביבתו.
בשנת 1929 הוענק ליישוב מעמד עירוני, עת נמנו בו למעלה מ-6,000 תושבים.
היהודים, שהיוו מיעוט בקרב אוכלוסיית העיירה, נטלו חלק מרכזי בפיתוחה הכלכלי.
לאחר מלחמת העולם הראשונה נפגעו עסקיהם של יהודי היישוב, בין היתר בשל הקמת קואופרטיבים פולניים ואוקראיניים במקום, ובשנת 1921 נמנו ביישוב 612 יהודים.
בעיירה פעלו שני בתי מדרש וקלויז חסידי.
בין מלחמות העולם התקיימה בעיירה פעילות ציונית ענפה.
בשנות השלושים של המאה ה-20 סבלו יהודי העיירה מהתנכלויות אנטישמיות גוברות והולכות כלפיהם מצד שכניהם הפולנים והאוקראינים, שכללו גם הצתת בתי יהודים.
עם כיבוש אזור העיירה בידי הסובייטים, הולאמו עסקי יהודיה, ונאסרה בה הפעילות הציבורית היהודית.
עם פרוץ מבצע ברברוסה פינו השלטונות הסובייטיים את העיירה, ובתקופת הביניים, עד לכניסת החיילים ההונגרים למקום, החלו האוקראינים המקומיים בביצוע מעשי התעללות ושוד בקרב יהודיה.
לאחר שהשליטה באזור העיירה הועברה לידי הגרמנים בספטמבר 1941, הטילו אלו גזירות שונות על יהודי העיירה, ובהן הגבלות תנועה, חובת ענידת סרט זרוע וחובת התייצבות לעבודות כפייה.
בסוף אוגוסט 1942 גורשו כל יהודי העיירה לבוליחוב, ומשם שולחו למחנה ההשמדה בלז'ץ.
אחר יהודים מעטים מהעיירה שנמלטו ליערות הסביבה ערכו הגרמנים מצוד, ורצחו את רובם.
פרה שומרת שבת הוא סיפור יהודי נודע, אשר לפי הגרסה המקובלת מהפסיקתא רבתי מספר את מעשה התגיירותו של התנא רבי יוחנן בן תורתא.
אך הוא מסופר בדרך כלל לשם המסר העיקרי בו, שהוא מעלת שמירת השבת שנלמדת מתוך השלכותיה בסיפור - פרה שהתרגלה לשמירת השבת ברשות אדונה היהודי וממאנת לעבוד בשבת בעקשנות רבה, ונכרי שהתגייר בעקבות "שמירת השבת" של הפרה.
קיימות גרסאות שונות במדרש ובתלמוד לגבי זהות הגר והיהודי המוכר.
הסיפור נחשב לקלאסיקה שבסיפורי היהדות לנוער.
הופיע בספרים, בספרונים, בקלטות, בסרטים ובמחזות.
ליהודי אחד הייתה פרה שהוחזקה אצלו לשם חרישת שדהו.
ירד היהודי מנכסיו, והחליט למכור את הפרה.
קנה אותה ממנו גוי אחד.
הקונה חרש את שדהו בעזרתה בששת ימי השבוע ובהגיע יום השבת הניח עליה את העול אך הפרה אינה זזה, הכה אותה הגוי במקל שתחל בעבודה אך היא בשלה, יושבת ללא נוע.
פנה לביתו של היהודי שמכר לו את הפרה, בתואנה כי הפרה מסבה לו צער.
"קח את הפרה בחזרה והשב את כספי, כי היא לא עושה את העבודה שלמטרתה קניתיה" אמר הגוי.
הבין היהודי שהפרה ממאנת לעבוד מפני שנתרגלה ליום המנוחה השבועי כשהייתה ברשותו, אמר לו "הבא אותי אל הפרה ואעמידה".
כשהביאה לחש היהודי באזנה: "פרה פרה, יודע אני כי התרגלת לשבות כשהיית ברשות ישראל, עתה בעוונותי ירדתי מנכסי ומכרתיך לנכרי, ולכן אינך צריכה לשמור כעת את השבת.
נבהל הקונה וחשב שמא מעשה כישוף עשה "בבקשה טול את פרתך, כשניסיתי להקימה היא סירבה וכעת היא קמה כתוצאה מלחישתך!" אמר ליהודי.
החל היהודי להרגיעו - "לא כישוף הוא, כי אם..." ושח לו את פרטי העניין.
קיבל הגוי יראה מאלוהים, ואמר "מה הפרה שאין בה דעת מכירה בבוראה ועושה רצונו, אני שיש בי דעת לא מכירו ולא עושה רצונו?" הלך לרבני היהודים והתגייר.
למד הרבה תורה והפך לתנא, ונקרא שמו רבי יוחנן בן תורתא, (בתרגום מארמית: יוחנן בנה של הפרה.
כי היא גרמה להתגיירותו, ולפי ההשקפה היהודית המתגייר דומה לנולד, לכן נקרא "בן הפרה").
הדעה המקובלת כיום הלקוחה מהתלמוד הירושלמי היא שרבי יוחנן בן תורתא היה הגר שהתגייר כתוצאה מהפרה, ולכן קראוהו בן-תורתא - "בן הפרה" בארמית.
אך לדעת הריטב"א - רבי יוחנן בן תורתא הוא שמו של היהודי שמכר את הפרה.
ניתן לפרש שמעלתו בסיפור שבגינו נקרא שמו על שם פרה על פי הריטב"א, הוא שבהמתו נהגה בהנהגה עילאית, כהנהגת בהמתן של צדיקים.
הגרסה האחרונה מסיימת, שהפרה היא גלגול נשמת המלכה ושתי, והתגלגלה בסיטואציה זו על-מנת לכפר על עוונותיה במניעת שמירת השבת, והנכרי שהתגייר הוא המלך אחשוורוש.
ב-2003 יצא סרט קולנוע חרדי הממחיז את הסיפור, בכיכובו של מיכאל וייגל, בהפקת מסורת הפקות ובבימויו של יוסי פורקוש.
כמו כן הסיפור הופיע בתוכנית "פרפרים של שבת" ששודרה בערוץ הופ!, ובו הפרה מוחלפת בסוסה.
הסיפור מופיע גם בקלטת הילדים וההצגה "קבלת שבת עם רינת" של רינת גבאי, שם מכונה הפרה בשם ברכה.
פרהליקופריון (שם מדעי: Parahelicoprion; מילולית: "קרוב להליקופריון") הוא סוג של דג סחוס נכחד מהסדרה אאוגנאודונטים שדמה להליקופריון וקיבל את שמו על שם הדמיון ביניהם.
מאובניו נמצאו בהרי אורל ובבוליביה והוא חי באוקיינוסים של הפרם לפני 295–298 מיליון שנה.
כמו קרובו ההליקופריון, הוא היה בעל לסת בעלת קצה דמוי-קונכייה גדולה שבלטה כלפי חוץ.
שיניים אלה היו מעט יותר שטוחים משל שיני ההליקופריון, אך דמו להם.
ייתכן שהוא ניזון מחיתוך של רכיכות כמו דיונונים או של דגים שונים, אך לא של רכיכות חזקות שריון כמו צדפות.
שיעור אורך של הדג מראה שהוא מגיע לאורך 12 מטר ואף מתחרה בהליקופריון, אף שממבנה המאובנים כנראה היה יותר קטן ודק מהאחרון.
בעבר סברו שהוא הגיע לאורך 30 מטר אך סברה זו בוטלה.
דג זה היה מטורפי-העל הראשיים של מימי הפרם והוא טרף דגים ורכיכות רכות באמצעות לסתותיו איתם הוא ביתר את הטרף.
פרה קדושה הוא ניב מושאל בעברית המשמש לתיאור דברים (כמו ערכים, אמונות, אישים ומיתוסים) שקיים טאבו רחב בחברה על פקפוק, לגלוג או כל סוג של פגיעה אחרת בהם.
מקורו של הביטוי על פי המקובל הוא מאנגלית אמריקנית, אף על פי שהוא קיים בשפות רבות בניב דומה או זהה.
הניב מתבסס על מקומה החשוב של "פרה קדושה" בהינדואיזם, ונראה כי הופיע לראשונה בארצות הברית בסוף המאה ה-19. יראת הכבוד לפרות בחברה ההינדית המסורתית, נובעת מהכתוב בוודות, המתאר רתיעה מפגיעה בבעלי חיים שהאדם צורך את חלבם לאחר שנגמל מחלב אם.
פרה קדושה פיגורטיבית היא צורת דיבור למשהו שנחשב חסין מפני שאלה או ביקורת באופן לא סביר וחריג.
בתרבות הישראלית, אדם המביע פקפוק בערכים ישראליים מיוחדים וחותר תחתם מתואר כמי ש"שוחט פרה קדושה" (לדוגמה, דבריו של עמר בר-לב: "אני מקווה שאני לא שוחט פרה קדושה, אולם תכנונו של מבצע אנטבה היה לקוי מתחילתו ועד סופו").
בשל ריבוי "שוחטי הפרות הקדושות" לעיתים נוצרות פרפרזות על הביטוי, כמו "אין עוד פרות קדושות לשחוט".
דוגמה לפרה קדושה שנשחטה רבות הוא נושא בדיחות השואה והשכול, וסוגים נוספים של הומור שחור.
המוטו של המגזין הסאטירי האמריקאי "הריאליסט" היה: "חוסר הכבוד הוא הפרה הקדושה היחידה שלנו".
פרה פרנקלין (; נולדה ב-3 במאי 1981) היא זמרת R&B אמריקאית, שהייתה לתקופה קצרה חברה בלהקה דסטיניז צ'יילד.
יחד עם מישל ויליאמס החליפה את לטבייה רוברסון ולטויה לאקט, שפרשו מהלהקה עקב סכסוכים משפטיים עם מנהלה.
לפני שעזבה השתתפה במשך כמה חודשים בכתיבת השיר "Independent Women Part I", שירה היחידי של פרנקלין בלהקה.
לאחר פרישתה הגיע השיר למקום הראשון בבילבורד הוט 100 במשך אחד-עשר שבועות רצופים.
פרנקלין נולדה בדה מוין, בירת איווה, וגדלה בפרזנו שבקליפורניה.
כיוון שלא פגשה את אביה הביולוגי, רודני אלן הרד, היא מחשיבה את לורנס בוהנון כאבא שלה.
פרנקלין החלה לשיר בגיל שנתיים, בהשראת בוהנון, שניגן בגיטרה בס בלהקות מקומיות.
הייתה לה גם תשוקה למשחק ולריקוד: בגיל שמונה, הופיעה בהצגות באודיטוריום הזיכרון של פרזנו.
בנוסף, הייתה פרנקלין חברה במקהלת הקונצרטים בבית הספר התיכון המרכזי.
בגיל 15 עזבה את פרזנו לטובת קידום הקריירה שלה, ועברה ללוס אנג'לס.
בשנת 1999, בזמן שהתגוררה בלוס אנג'לס, הקליטה קולות רקע לשיר "Bills, Bills, Bills" של הדסטניז צ'יילד.
באותה תקופה הייתה חברה בלהקה בשם "ג'יין דו", שהייתה בתהליכי פירוק.
ב-14 בדצמבר איימו לאקט ורוברסון בפני מנהל הלהקה על כוונתן לעזוב אותה בטענה שהוא שמר לעצמו נתח גבוה מדי מרווחיה של הדסטיניז צ'יילד והעדיף את נואלס ורולנד על פניהן.
על-אף שלא התכוונו מעולם לעזוב את הקבוצה גילו רוברסון ולאקט, שבווידאו קליפ של "Say My Name" (הסינגל השלישי מ-The Writing's on the Wall), הן הוחלפו על ידי שתי בנות אחרות.
לפני הקרנת הבכורה של הקליפ הכריזה ביונסה ב-TRL כי לאקט ורוברסון החליטו לעזוב את הקבוצה, ואת מקומן תפסו מישל ויליאמס ופרנקלין.
שישה חודשים לאחר הצטרפותה החליטה פרנקלין לעזוב את הקבוצה.
שלוש הבנות שנותרו, ויליאמס, ביונסה ורולנד, טענו שעזיבתה נבעה מתחושות ההחמצה של הופעות הקידום והקונצרטים שבוטלו בעקבות הסכסוך המשפטי.
ויליאמס הוסיפה וטענה כי פרנקלין לא יכלה להתמודד עם הלחץ שהופעל עליהן.
פרנקלין, לעומת זאת, חשפה כי הסיבה לעזיבתה היא התשובות השליליות שקיבלה לאחר שניסתה להוביל כמה מהלכים אסטרטגיים לטובת הצלחת הדסטיניז צ'יילד.
לאחר שעזבה את דסטניז צ'יילד החלה פרנקלין להתמקד בפיתוח קריירת הסולו שלה.
בין השנים 2002–2003 הייתה חתומה בחברת התקליטים פו ריל, שם היא הקליטה שיר בשם "Get at Me" עם מתוד מאן.
לאחר מכן הוחתמה בחברה אחרת, שהתפרקה בשנת 2005. בשנת 2006 הופיעה בפרק בסדרה "All of Us".
היא צילמה וביימה סרט מתח עצמאי בשם "Eyes of Darkness", בו הופיע גם הראפר יאיו פלוני.
בינואר 2007 הופיעה עם חברותיה של הדסטיניז צ'יילד ב-, בסרט שתיעד את חוויותיהן.
פרנקלין התעקשה שההנהלה התעלמה ממנה והתעלמה ממנה במהלך פגישות כששאלה שאלות לגבי הניכויים האדירים בתלושי השכר של הקבוצה.
היא הוציאה סינגל בשם "Lollipop" ב-2008.
בשנת 2014 עברה פרנקלין מלוס אנג'לס לאטלנטה, בתקווה להתחיל מחדש את הקריירה שלה במוזיקה.
היא הוציאה סינגל שיווקי בשם "Magic N Makeup" ב-15 בספטמבר 2015. הקליפ שלו פורסם
דרך ערוץ היוטיוב הרשמי שלה ב-24 בספטמבר 2015. בשנת 2016 הוציאה שיר בשם "Over".
בשנת 2018 הופיעה עם הזמר לאקי הרמון בשיר "Build Me Up".
בז'רגון העסקי, פָּרָה חוֹלֶבֶת או פרת מזומנים הוא מיזם שמייצר תשואה קבועה של הכנסות העולה בהרבה על ההוצאה הנדרשת לקיומו.
עסקים רבים מנסים ליצור או לרכוש מיזמים כאלה, מכיוון שהם יכולים לשמש להגברת ההכנסה הכוללת של החברה ולתמוך במאמצים פחות רווחיים.
המונח פרה חולבת הוא מטפורה לפרה חולבת המשמשת בחווה לייצור חלב.
פרות חולבות הן מוצרים או שירותים שהשיגו מעמד של מוביל שוק, מספקים תזרימי מזומנים חיוביים ותשואה על הנכסים העולה על קצב הצמיחה בשוק.
הרעיון הוא שמוצרים כאלה מייצרים רווחים גם הרבה אחרי שההשקעה הראשונית הוחזרה.
על ידי יצירת זרמי הכנסה קבועים, פרות חולבות עוזרות לממן את הצמיחה הכוללת של החברה, וההשפעות החיוביות שלהן זולגות ליחידות עסקיות אחרות שלא קשורות באופן ישיר למוצר.
יתר על כן, חברות יכולות להשתמש בהן כמנוף פיננסי להרחבות עתידיות, שכן המלווים מוכנים יותר להלוות כסף בידיעה שהחוב יוחזר.
פרות חולבות משמשות גם לרכישת מניות שכבר נמצאות בשוק או להגדיל את הדיבידנדים המשולמים לבעלי המניות.
פרות חולבות בדרך כלל מניבות רווחים במשך שנים, עד שטכנולוגיה חדשה או העדפות שוק משתנות הופכות אותם למיושנים.
פרות חולבות עשויות להוות חסמי כניסה לשוק של מוצרים חדשים, שכן מצטרפים צריכים להשקיע רבות על מנת להשיג את המודעות הנדרשת למותג כדי לכבוש נתח שוק משמעותי הרחק מהשחקנים הדומיננטיים.
שיעור תשלום גבוה יותר של רווחים בצורה של רכישה עצמית או דיבידנד במזומן או במניות עשוי גם להגביר את הסיכון לקיצוץ עתידי בדיבידנדים ומהווה אינדיקציה לחוסר הזדמנות לצמיחה.
מכיוון שהיחידה העסקית יכולה לשמור על רווחים עם מעט תחזוקה או השקעה, פרה חולבת משמשת לפעמים גם לתיאור חברה או יחידה רווחית אך שאננה.
בספרו "דילמת החדשן" טוען קלייטון כריסטנסן כי הקשבה לחששות של לקוחות קיימים יכולה למנוע מעסק מצליח מאוד לחדש, וכתוצאה מכך מתחרים קטנים יותר מייצרים בסופו של דבר חידושים משבשים.
הסנטימנט הזה מתבטא באפוריזם העסקי "אילו הייתי שואל אנשים מה הם רוצים, הם היו אומרים סוסים מהירים יותר", אשר מיוחס בטעות להנרי פורד, מחלוצי תעשיית הרכב.
מוצרים מוצלחים הנחשבים לפרות חולבות כוללים: פורד טרנזיט והטנדרים של פורד, הקורנפלקס של קלוגס, קוקה-קולה, יוטיוב של גוגל ומוצרי האייפוד והאייפון של אפל.
"פרהויזיה" (1980) היא פעולה אמנותית שיצר האמן הישראלי דב אור-נר.
בשנת 1980, תחת חסות קבוצת "המשותף - קיבוץ" (מס' 2), שקיבלה את גלריה הקיבוץ למשך כחודשיים, יצר אור-נר את העבודה "פרהויזיה".
הייתה זו פעולת המשך לעבודות שונות שעסקו ביחס שבין האדם לטלוויזיה על רקע החברה הקיבוצית.
בעבודות אלו בדק אור-נר את עמדת הצופה הפסיבי, כמטאפורה ליחס שבין היחיד לחברה.
מקורות נוספים לעבודה היו, כנראה, מיצגים כגון "זאב ערבות: אני אוהב את אמריקה ואמריקה אוהבת אותי" (1974) מאת יוזף בויס או "פרויקט הכבשים: הטבע כאמנות והאמנות כטבע" (1978) מאת מנשה קדישמן.
במסגרת העבודה "פרהויזיה", שהתקיימה בין התאריכים 4 ביוני 1980 - 15 ביוני 1980, הובאה לגלריה פרה בשם 'ארנונה', מרפת במושב ביצרון.
הפרה הייתה מיועדת לשחיטה, בשל תנובת חלב נמוכה.
אור-נר שהה ביחד עם הפרה בגלריה וחלב אותה מדי בוקר.
בנוסף, הקרין עבורה את שידורי 'ערוץ 1' בטלוויזיה שהובאה לגלריה.
בכך ביקש "לתעד היבטים בחיי הקיבוץ ולנוכחות הפרה יש משמעות כפולה - גם חקלאית וגם חלק של מסר חברתי, הקשור למחאה נגד 'עריצות' אמצעי התקשורת".
על פי טליה רפופורט העבודה ביקשה למחות כנגד חיסול הרפתות שנובע מאי מתן סובסידיות לענף החלב לצד העלאה מחודשת של מעמדו האובייקט האמנותי.
"מסתבר", כתבה, כי "מבחינה כלכלית שוב אין זה כדאי היום להחזיק פרה - חוץ מאשר בגלריה".
בביקורת אודות התערוכה ציין אדם ברוך כי "מה שעושה, איפה, תצוגה זו לאפשרית או לסבירה, היא תמימותו של אור-נר, המבקש להעביר תחושות של טבע מסורס, כליאה, נעגניזציה של הטבע, סטריליזציה של האמנות, החזרת ה'טבע' לאמנות".
בחלק נוסף של הגלריה אצר אור-נר את התערוכה הקבוצתית "אורח חיים ודפוסי תרבות בקיבוץ", ובה הוצגו יצירות שנשלחו אל הגלריה בדואר על ידי כ-50 אמנים חברי התנועה הקיבוצית.
בין המשתתפים: מוניקה הדרי, יעקב לייבל, פנינה ייני, ידיד רובין, יובל דניאלי ואחרים.
פרו-נטליזם היא עמדה חברתית וממשלתית המעודדת אנשים ללדת יותר ילדים, לרוב בתגובה לאתגרים דמוגרפיים כמו שיעורי ילודה נמוכים והזדקנות האוכלוסייה.
במקרים רבים, מדיניות פרו-נטליסטית מיושמת במדינות בהם האוכלוסייה הצטמצמה באופן ניכר והדבר עלול להוביל למחסור ניכר בעובדים, ללחץ מוגבר על מערכות הרווחה, ולהפחתת הצמיחה הכלכלית.
מדיניות פרו-נטליסטית מיושמת לרוב במדינות עם פריון תת-החלפתי, כמו בין היתר יפן, רוסיה ומדינות שונות במערב אירופה.
הממשלות שמיישמות מדיניות פרו-נטליסטית נוהגות לעשות זאת בדרך כלל באמצעות תמריצים כספיים וחברתיים.
הטבות כספיות, כמו קצבאות ילדים, זיכוי מס וחופשות לידה, מסייעות להפחית את הנטל הכלכלי הכרוך בלגדל ילדים, אשר עלול להרתיע רבים מלהביא ילדים במדינות בהם עלויות המחיה גבוהות יחסית.
דרכים אחרות בהן אותן המדינות עשויות לקדם מדיניות פרו-נטליסטית יכולות לכלול סבסוד גנים, ודיור בר-השגה למשפחות גדולות, או מתן הטבות כספיות ישירות על כל ילד.
התמריצים הללו מיועדים לגרום למשפחות רבות יותר להרגיש שהן מקבלות תמיכה ושהן מסוגלות מבחינה כלכלית להביא לעולם מספר ילדים.
בנוסף לתמריצים הכספיים, חלק מהממשלות שמיישמות מדיניות פרו-נטליסטית מנסות גם להשפיע על הציבור באמצעות קמפיינים בתקשורת שנועדו לעודד שיעורי ילודה גבוהים יותר.
פרהאד חאג'ייב (באזרית: Fərhad Hacıyev; נולד ב-1980) הוא סגן שר הנוער והספורט של אזרבייג'ן.
ב-1999 הוא סיים תואר ראשון ביחסים בין-לאומיים באוניברסיטת אזבייג'ן, ותואר שני ב-2001. בשנת 2007 סיים את לימודיו באוניברסיטה הממלכתית של אזרבייג'ן לכלכלה עם תואר שני במימון.
הוא סיים את הקורס של בית הספר לממשל באוניברסיטת הרווארד לפקידי ממשל בכירים ב-2008. הוא בעל דוקטורט במדעי הפילוסופיה.
בשנים 2000–2001 עבד כראש מחלקה, כיושב ראש אספה, וכמזכ"ל המועצה הלאומית של ארגוני הנוער של אזרבייג'ן.
בשנת 2001, הוא מונה לראש המגזר לעבודה עם ארגונים בין-לאומיים במשרד הנוער והספורט של אזרבייג'ן.
בנובמבר 2002 מונה לראש המחלקה לענייני נוער במשרד הנוער והספורט.
בין השנים 2006–2009 כיהן כיושב ראש ועדת התוכנית לענייני צעירים של מועצת אירופה.
בשנים 2012–2018 שימש כמנכ"ל קרן הנוער תחת נשיא אזרבייג'ן.
בשנת 2018 הוא מונה לסגן שר הנוער והספורט של אזרבייג'ן בהוראת הנשיא.
פרו-אירופיות היא עמדה פוליטית התומכת באינטגרציה אירופית וחברות ב.
פרו-אירופיות היא הגישה ההפוכה לאירוסקפטיות.
העמדה הפרו-אירופית משוייכת בעיקר למפלגות המרכז בפוליטיקה של האיחוד האירופי, כשהיא מיוצגת ב הן על ידי תנועות המרכז-שמאל הסוציאל-דמוקרטי (הברית הפרוגרסיבית של סוציאליסטים ודמוקרטים והברית החופשית של הירוקים האירופאים), הן על ידי תנועות המרכז הליברלי (התחדשות באירופה) והן על ידי תנועות המרכז-ימין השמרני ליברלי (קבוצת מפלגת העם האירופית).
הפרו-אירופיות מקושרת אידאולוגית לליברליזם, ותומכיה טוענים לעיתים קרובות כי לחברות ב יש יתרונות ספציפיים למדינות החברות, כגון צמיחה כלכלית, קידום שלום ויציבות, עידוד התקדמות חברתית ויתרון גדול יותר בזירה הבין-לאומית בהשוואה למדינות שאינן חברות באיחוד האירופי.
תומכי הפרו-אירופיות רואים ביתרונות אלה כעולים על חסרונות וביקורות שמועלים לעיתים על האיחוד האירופי, ובנוסף טוענים כי לאירופאים ערכים וזהות משותפים.
מפלגות שלעיתים קרובות תומכות בפרו-אירופיות הן מפלגות ירוקות, מפלגות פיראטים, מפלגות נצרות סוציאליסטית וסוציאל-דמוקרטיה ומפלגות וולט אירופה , תנועה המשויכת ל ותומכת בהגדלת האינטרגציה האירופית, הקמת צבא אירופי וסולידריות כלכלית גדולה יותר בין מדינות האיחוד.
לוולט מפלגות מסונפות בכל מדינות האיחוד האירופי, וכן במדינות נוספות באירופה שאינן חברות באיחוד, כגון אוקראינה, הממלכה המאוחדת, סרביה, קוסובו ושווייץ.
בפוליטיקה של ישראל, השמאל הישראלי מזוהה יותר עם פרו-אירופיות מאשר הימין.
במרכז-שמאל הישראלי מפלגות רבות תומכות בהעמקת הקשרים עם האיחוד האירופי, גם אם לא בהצטרפות מלאה לארגון.
מפלגת הדמוקרטים (שמורכבת ממרצ ומפלגת העבודה הישראלית) אף מעורבת בפוליטיקה האירופית, והיא חברה משקיפה במפלגת הסוציאליסטים האירופאים.
מכון המחקר מיתווים, הממומן על ידי הקרן החדשה לישראל המזוהה עם השמאל, תומך בהעמקת הקשרים עם האיחוד.
מסקר שערכה האוניברסיטה העברית בירושלים התפיסה של מדיניות האיחוד האירופי כלפי ישראל כאנטישמית והתפיסה של האיחוד עצמו ככישלון גברו עם העלייה ברמת הדתיות של הנשאלים היהודים, המזוהים יותר עם הימין.
כמו כן, הערכים הליברליים, תמיכתו של האיחוד בפתרון שתי המדינות ופעולותיו הפרו-פלסטיניות לעיתים (למשל החרם על ההתנחלויות) הם גורמים נוספים להסתייגות זו, וכך גם הקשרים של מפלגות ימין ישראליות כמו הליכוד עם מפלגות ימין רדיקלי אירוסקפטיות באירופה כגון פידס בהונגריה, ווקס בספרד והמפלגה למען החירות בהולנד.
שני השרים היחידים בממשלת ישראל שתמכו פומבית בהצטרפות ישראל לאיחוד האירופי היו דווקא מהימין: שר החוץ סילבן שלום מהליכוד ב-2003 והשר לנושאים אסטרטגיים אביגדור ליברמן מישראל ביתנו ב-2007, אך שניהם ביקרו מאוחר יותר את האיחוד ולא המשיכו ביוזמתם.
בכלי התקשורת בישראל הובעו הן דעות פרו-אירופיות שאף תומכות בהצטרפות ישראל לאיחוד (למשל מאמרו של שי גל במעריב אונליין לרגל יום אירופה 2025) והן דעות המתנגדות לכך, למשל בישראל היום (המזוהה עם הימין) ב-2012.
התחדשות באירופה (בעבר הברית של ליברלים ודמוקרטים באירופה), הברית החופשית של הירוקים האירופאים, מפלגת העם האירופית (חלק מקבוצת מפלגת העם האירופית), מפלגת הסוציאליסטים האירופאים (חלק מהברית הפרוגרסיבית של סוציאליסטים ודמוקרטים)
: מפלגת העם האוסטרית, המפלגה הסוציאל-דמוקרטית האוסטרית, NEOS – אוסטריה החדשה והפורום הליברלי, הירוקים
: המפלגה הדמוקרטית, פורצה איטליה, איטליה ויוה
: פינה גייל, פיאנה פול, מפלגת הלייבור, המפלגה הירוקה
: מפלגת הרפורמה, המפלגה הסוציאל-דמוקרטית, מפלגת המולדת
: אזרחים למען פיתוח אירופי של בולגריה, המפלגה הסוציאליסטית הבולגרית
: התנועה הרפורמיסטית, המפלגה הדמוקרטית-ליברלית הפלמית, המפלגה הסוציאליסטית (ולונים), המפלגה הסוציאליסטית (פלמים), המפלגה הנוצרית-דמוקרטית (פלמים)
: המפלגה הנוצרית-דמוקרטית הגרמנית, המפלגה הנוצרית-סוציאלית בבוואריה, המפלגה הסוציאל-דמוקרטית של גרמניה, הירוקים, המפלגה הדמוקרטית החופשית, די פארטיי
: הסוציאל-דמוקרטים, השמאל, השמאל הרדיקלי, המתונים, מפלגת העם השמרנית
: דמוקרטים 66, מפלגת העם למען חופש ודמוקרטיה, מפלגת העבודה, המפלגה הנוצרית-דמוקרטית, מפלגת הירוקים
: דמוקרטיה חדשה, התנועה הסוציאליסטית הפאן-הלנית, סיריזה
: מפלגת העם הנוצרית סוציאלית, מפלגת הפועלים הסוציאליסטית, המפלגה הדמוקרטית, הירוקים
: אחדות, הפרוגרסיבים, מפלגת הירוקים
: איחוד המולדת, המפלגה הסוציאל-דמוקרטית, מפלגת העבודה, מפלגת החירות
: המפלגה הלאומית, מפלגת העבודה, אלטרנטיבה דמוקרטית – המפלגה הדמוקרטית, מומנטום
: הסוציאל-דמוקרטים, המפלגה הדמוקרטית הסלובנית
: סלובקיה הפרוגרסיבית, התנועה הנוצרית-דמוקרטית, למען העם, הדמוקרטים
: המפלגה העממית, מפלגת הפועלים הסוציאליסטית הספרדית, פודמוס, מפלגת האזרחים, הברית הירוקה
: המצע האזרחי, השמאל החדש, מודרן, הירוקים, יוזמה פולנית, המפלגה הסוציאליסטית הפולנית
: המפלגה הסוציאל-דמוקרטית, המפלגה הסוציאליסטית, הברית הדמוקרטית
: מפלגת הקואליציה הלאומית, המפלגה הסוציאל-דמוקרטית של פינלנד, מפלגת המרכז, הליגה הירוקה, ברית השמאל
: TOP 09, המפלגה הסוציאל-דמוקרטית הצ'כית
: רנסאנס, הרפובליקנים, המפלגה הסוציאליסטית הצרפתית, האקולוגים, המפלגה הרדיקלית
: האספה הדמוקרטית, המפלגה הדמוקרטית, התנועה לסוציאל-דמוקרטיה, המפלגה הפרוגרסיבית של העם העובד
: האיחוד הדמוקרטי הקרואטי, המפלגה הסוציאל-דמוקרטית, מפלגת האיכרים הקרואטית, מפלגת העם הקרואטית, מפלגת המרכז
: המפלגה הלאומית ליברלית, המפלגה הסוציאל-דמוקרטית, האיחוד להצלת רומניה, האיחוד הדמוקרטי של ההונגרים ברומניה
: הסוציאל-דמוקרטים, מפלגת המתונים, מפלגת המרכז, הליברלים, מפלגת הנוצרים הדמוקרטים, מפלגת הירוקים
: משרת העם, האיחוד הכל-אוקראיני "מולדת", הסולידריות האירופית, עזרה עצמית, החזית העממית, הברית האוקראינית הדמוקרטית לרפורמה
: הברית הסוציאל-דמוקרטית, רפורמה, מפלגת הפיראטים של איסלנד
: המפלגה הסוציאליסטית של אלבניה, המפלגה הדמוקרטית של אלבניה
: הפדרציה המהפכנית הארמנית, ארמניה הזוהרת, הקונגרס הלאומי הארמני, הדמוקרטים החופשיים, מפלגת הרפובליקה, המפלגה הלאומית הפרוגרסיבית