tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בקיבוץ פועלת מכינה קדם צבאית של עמותת עין פרת - המדרשה למנהיגות חברתית.
ברוקלין קולג' הוא קולג' ציבורי בברוקלין, ניו יורק, שמשתייך לאוניברסיטת העיר ניו יורק (CUNY).
הקולג' נוסד בשנת 1930 על ידי מועצת החינוך להשכלה גבוהה של ניו יורק.
בעת הקמתו היה הקולג' שלוחה של האנטר קולג' והסיטי קולג' של ניו יורק, ולאחר הפיכתו לקולג' נפרד הפך לקולג' הציבורי הראשון לאמנויות חופשיות בניו-יורק.
ברוקלין קולג' מציע לסטודנטים תוכניות לימוד לתואר ראשון, תואר שני ותואר דוקטור.
בשנת 2014 למדו בברוקלין קולג' 17,204 סטודנטים, ואחוז הקבלה אליו הוא מהנמוכים בארצות הברית (32%).
ברוקלין קולג' דורג כקמפוס היפה ביותר ובעשיריה הראשונה בקרב מוסדות להשכלה גבוהה בארצות הברית בשל הערך שמעניק לבוגריו, הגיוון התרבותי המאפיין את הסטודנטים שלו ובשל מיקומו, על ידי The Princeton Review ב-2003, ובין ה-50 המובילים ב-2009.
כמו כן, דורג ברוקלין קולג' על ידי מגזין פורבס במקום ה-301 בין כלל מוסדות ההשכלה בארצות הברית, ובמקום ה-43 על פי המגזין Washington Monthly.
בברוקלין קולג' יש חמישה בתי ספר:
בית הספר למנהל עסקים ע"ש מורי קופלמן
בית הספר למדעי ההתנהגות ומדעי הטבע
בית הספר לאמנויות ותקשורת חזותית
בין בוגריו ניתן למנות את:
פרנק מק'קורט - סופר, זוכה פרס פוליצר
יצחק פרלמן - כנר ומנצח
מייקל קנינגהם - סופר, זוכה פרס פוליצר
שירלי צ'יזהולם - פוליטיקאית, האישה האפרו-אמריקאית הראשונה שנבחרה לחברת קונגרס
סטנלי כהן - ביוכימאי, זוכה פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה
ברוריי הוא אי בקבוצת איי סקריז החיצוניים, באיי שטלנד שבסקוטלנד.
האי הוא המזרחי באיים המיושבים של סקוטלנד.
האי מחובר במעבורת עם הנמל וידלין והעיירה לרוויק שבמיינלנד.
כמו כן ממשטח הנחיתה שבאי ממריאות טיסות של חברת לוגאנאייר לטינגוול.
האי מקושר באמצעות גשר "סקריז" לאי הוסיי.
גשר הבטון נבנה בין האיים ב-1957.
באי מצוי בית הספר הקטן ביותר בסקוטלנד.
בֵּרוּרִים היא חווה חקלאית שנמצאת מדרום לגדרה, סמוך למושב בני ראם.
שמה של החווה נגזר מפעולת בירור הזרעים ומטרתה המקורית הייתה לברור, לאחסן ולמכור זרעים לגידול ירקות וגידולי שדה על ידי חקלאים באזור הדרום.
כמו כן קיימת בחווה פעילות להשבחת זנים ואקלום של זנים חדשים מחו"ל.
בעשור האחרון של המאה ה-20 הפכה החווה לאתר המרכזי של חברת הזרע כשיחידות המטה שהיו בחיפה הועתקו לברורים ובשנים האחרונות הועתקו לאתר גם כל יחידות המחקר והפיתוח שהיו בחוות מבחור ליד קריית גת.
כיום, בנוסף למטה החברה מתנהלת בחוות הבית של ברורים רוב פעילות המחקר ופיתוח הגלובלית.
במסגרת זו מטפחים ומייצרים, בחממות ובשדות, זנים ממינים שונים לשווקים רבים בעולם.
בנוסף קיימות בבירורים מעבדות הבטחת איכות הדואגות לאיכות הזרעים ש"הזרע" מייצרת.
לאחר מלחמת העצמאות התרחבה הפעילות החקלאית באזור הדרום ונוצר צורך לתמוך בחקלאי האזור.
לשם כך מסרה קק"ל שטח של כ-4,000 דונם לחברת הזרע שהקימה ב-1950 חווה חקלאית בקרבת צומת מסמיה בשם "חוות מסמיה".
רוב השטחים שנמסרו לטובת הקמת החווה היו שייכים לכפרים ערבים שהתקיימו באזור עד 1948 ולכן התאפיין השטח בהריסות בתים, טרסות אבן, גדרות צבר, בורות, פרדסים יבשים וכו'.
כמו גן הייתה האדמה חרוצה בערוצי נחלים.
בהתאם לכך המשימה הראשונה איתה התמודדו מקימי החווה הייתה להפוך את החווה לשטח בו ניתן לעשות עיבוד חקלאי תוך ניקוי השטח והסדרת ניקוז המים.
בהמשך גדל שטח החווה לכ-5,000 דונם.
באמצע שנות ה-50 הוחלף שם החווה ל"חוות ברורים" במקום השם הראשון שהיה "חוות מסמיה".
השם נגזר מהצעה של הבלשן יצחק אבינרי: "חוות ברורים" בה בוררים זרעים.
בלב בחווה הוקמו מספר מבנים ששימשו את צורכי החווה (מגורי עובדים, משרדים, מחסנים, מוסך, בית קירור לפקעות תפוחי אדמה ועוד) כשבשנים הראשונות סופקו מים מבאר ישנה שפעלה בתחומי החווה.
בחווה גידלו תוצרת חקלאית ליצירת זרעי ירקות וגידולי שדה למכירה.
כמו כן נתנה החווה שירותים חקלאיים ליישובי הסביבה של ניקוי זרעים וכן קציר ודייש עבור גידולי קטניות.
באמצע שנות ה-50 הוקם מכון ניקוי לזרעים של גידולי שדה ונבנו בהמשך ממגורות לאחסון זרעים.
במשך השנים צמצמה חברת "הזרע" את מספר החוות הפעילות והעבירה לחוות ברורים את מרכז הפיתוח והמשרד הראשי של החברה.
כחלק מתהליך המעבר לברורים נבנו במקום משרדים חדשים והמבנים ההיסטוריים הפכו למשרדים, מעבדות וחדרי אוכל כשהפעילות שנעשתה בהם עברה למבנים חדשים.
ב-2015 בוצע פרויקט משותף עם המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל במטרה להנציח את המורשת של המבנים ההיסטוריים ובמסגרת זו הוצבו שלטים כחולים ליד מבנים אלה.
במקביל למנהלי החווה החקלאית, מונו מנהלים למכון של גידולי השדה:
דוד פלחי – התחיל את פעילותו ב"הזרע" ב-1953. היה ממונה על תחום הפלחה והינחה את מנהלי המכון.
ברוריה הוא סרט קולנוע ישראלי בבימויו של אברהם קושניר.
הסרט עוסק בחייהם של בני זוג דתיים בירושלים, ברוריה (אותה מגלמת הדר גלרון) ויעקב (ברוך ברנר) בן-מאיר, על רקע שריפתו של ספר העוסק בברוריה, אשתו של התנא רבי מאיר, שאותו כתב אביה של ברוריה.
הסרט הוקרן לראשונה ביולי 2008, במסגרת פסטיבל הקולנוע ירושלים.
הקרנתו בבתי הקולנוע החלה בפברואר 2009.
מותו של רב חרדי ירושלמי מעורר בברוריה, ירושלמית העובדת כמוכרת בחנות לספרים משומשים, את זכר החרם שהטיל לפני כ-30 שנה הרב המנוח על אביה.
החרם הוטל לאחר שאביה של ברוריה כתב ספר על אגדת פיתויה ומותה של ברוריה אחרת, אשת רבי מאיר, כפי שהיא מופיעה בפירוש רש"י לתלמוד.
בנוסף לחרם, הורה הרב לשרוף את כל עותקיו של הספר, וכך נעשה.
ברוריה צפתה בשרפת עותקי הספר, וזיכרונות מאירוע זה שבים ועולים במוחה במהלך כל הסרט.
בכף ידה נותרה צלקת כווייה שנגרמה כאשר ניסתה להוציא עותק מהאש.
בעקבות הידיעה על מותו של הרב פונה ברוריה אל אביה, ושואלת האם נותר עותק מהספר.
האב מסרב לשוחח על כך.
מנהל חנות הספרים שבה עובדת ברוריה (אותו מגלם עמנואל הלפרין) מודע לתשוקתה להשיג עותק של הספר, והוא פונה ליוסף (ישראל דמידוב), מורה צעיר בבית הספר הדתי שבו מלמד גם יעקב, בעלה של ברוריה, כדי שיאתר עותק של הספר.
מנהל החנות לא סיפר לברוריה על מי הטיל את המשימה, אך הדבר נגלה לה במהלך הסרט.
במהלך אחת הפגישות בין ברוריה ליוסף, שעסקו כולן באיתור הספר, כיבדה ברוריה את יוסף בתפוח אדום, רמז ברור לסיפור הפיתוי בגן עדן.
מיכל, בתם הבכורה של ברוריה ויעקב, מעוניינת ללמוד במדרשה לרבנות, ואביה נוקט עמדה שמרנית ומתנגד לכך בתוקף, אך לבסוף נכנע להפצרותיה.
בתם השנייה של הזוג נושאת דברים בבית הספר לכבוד סיום חומש בראשית עם רש"י.
בטקס שרות בנות הכיתה באוזני הקהל, שבו נשים וגברים, ובסוף הטקס ניגש אל יעקב אחד מעמיתיו ושואל האם היה זה מעשה ראוי, שהרי "קול באישה", אך יעקב אינו מגיב לשאלתו.
חברותא בת ארבעה גברים מתכנסת ללימוד בביתם של ברוריה ויעקב, והסוגיה שהם בוחרים ללמוד היא אגדת ברוריה, כפי שהיא מופיעה בפירוש רש"י (מסכת עבודה זרה, יח ב).
ברוריה, שעסקה בהגשת תקרובת ללומדים, מצטרפת אף היא לדיון.
ברוריה מלווה לרבנות את הספרית שלה, המגיעה לדיון לקבלת גט, וכאשר היא רואה את הלבוש הבלתי צנוע שלובשת הספרית, הן ניגשות לשירותי הנשים ומחליפות בגדים, על מנת שהספרית תופיע בפני הדיינים בלבוש הולם.
הספרית מקבלת גם את הפאה הנוכרית השחורה של ברוריה, ולצופים נגלה שערה האמיתי של ברוריה, בלונד קצר.
ברוריה ממתינה בשירותי הנשים לסוף הדיון, שהרי אינה יכולה לצאת בבגדי הפריצות של הספרית.
תוך כדי כך היא מביטה בעצמה במראה, ונהנית מהמראה.
במהלך חיפושיו מגיע יוסף אל צלם העיתונות אלכס ליבק (המגלם את עצמו) וזה מוסר לו צילומים של שרפת הספר.
דבר החיפושים שבהם עוסק יוסף נודע ליעקב, לאחר שיוסף מגיע אל אביה של ברוריה בזמן שיעקב שוהה עמו (ומונע את המפגש).
בעקבות החרם שהוטל על אביה של ברוריה, נמנע אביו של יעקב (שמואל עצמון) לדבר איתו מיום שהחליט לשאת את ברוריה לאישה, ואף נמנע מלהשתתף בחתונתו.
לאחר שנודע ליעקב על חיפוש עותק של הספר, הוא מבקר אצל אביו, והשניים משוחחים ביידיש.
לבו של האב מתרכך במהלך השיחה, ובסופה הוא ניגש לארון הקודש, מוציא ממנו עותק של הספר, "לפתות את ברוריה" שמו, שאותו הציל מהאש, ומוסר ליעקב.
יעקב מוסר את הספר ליוסף, ומבקש ממנו למסור את הספר לברוריה, משום שהוא אינו מסוגל לעשות זאת (רגע זה יוצר זיקה הדוקה לאגדת ברוריה).
ברוריה מגיעה לביתו של יוסף ומקבלת ממנו את הספר.
בשלב זה מחליטים יעקב וברוריה, שבמהלך כל הסרט שרר ביניהם מתח רב, על שינוי קיצוני בחייהם.
יעקב עוזב את הבית ומחליט להתחרד.
ברוריה, שבמהלך כל הסרט לבשה פאה נוכרית או כיסוי ראש שהסתירו את שערה הקצר, מסירה את הפאה הנוכרית ולובשת שמלת מיקרו חושפנית.
היא יוצאת מביתה ויוצאת ליער.
יעקב, שמבחין בה, הולך בעקבותיה.
כאשר הוא מגיע לבריכה טבעית ביער הוא טובל בה עירום, ולפתע מופיעה ברוריה מולו, ומצטרפת אליו, עירומה אף היא.
דעותיהם של מבקרי הסרט חלוקות.
גידי אורשר כתב: "זהו סרט מרתק ההולך נעשה מעניין יותר ויותר במהלכו ואם הנושא מעלה סימנים של פקפוק והתנשאות, אם העשייה מציעה כמה תמיהות באשר להולדתו של הסרט, כל אלה נעלמים במהלך הדרך".
גם אבנר שביט מהלל את הסרט: "'ברוריה' הוא תענוג.
מזמן, אם בכלל, לא ראינו סרט ישראלי שמדבר בשפה נקייה כל כך, מעלה תהיות כה עמוקות ואף טורח לפשפש ביסודות המסורת שעליה בנויים חיינו כאן".
מאיר שניצר, לעומתם, אינו שבע רצון מהסרט, וכתב: "פגימה ראשונה ובולטת הינה האופן הכושל שבו מסופר הסיפור, והדרך המגושמת שבה משולב העבר המיתי עם ההווה הירושלמי.
המשתתפים המרובים בכתיבת התסריט יודעים, אולי, איך להתפלפל בתורה, אך אינם יודעים איך לספר סיפור והתוצאות על הבד מסורבלות ביותר".
אורי קליין אף הוא אינו מרוצה מהסרט, ובין השאר כתב: "קושניר וצוות התסריטאים שלו נכשלים בשני תחומים עיקריים: ראשית, הם אינם מצליחים להקנות לדיון ממד שהוא ייחודי לחברה החרדית דווקא; ושנית, הם יוצרים ערבוביה רעיונית ורגשית, שאין להם מושג כיצד להיחלץ ממנה.
כתוצאה מכך הסרט מתקדם לסוף שהוא סתום לחלוטין".
ברוריה ויעקב בן מאיר – חרדים?
מבקרי קולנוע אחדים (אבנר שביט, אורי קליין) רואים בבני הזוג בן מאיר חרדים.
סימן היכר מובהק של ברוריה, הפאה הנוכרית שהיא לובשת, אכן אופייני לחברה החרדית, ואינו מקובל בחברה הדתית הלא חרדית.
עם זאת, בית הספר שבו לומדת בתם השנייה של בני הזוג הוא באופן מובהק לא חרדי: בטקס שנערך בבית הספר, יושבים בקהל גברים ונשים יחדיו, ומקהלת ילדות שרה בפניהם, אירועים שאינם קיימים בחברה החרדית.
גם סגנון לבושו של יעקב אינו חרדי, אף שהוא חובש כיפה שחורה.
מכלול מאפייניהם של ברוריה ויעקב מעיד על השתייכותם למחנה הדתי לאומי, לקצה היותר מקפיד במצוות שלו.
האבות של ברוריה ויעקב משתייכים למחנה החרדי – רק שם ייתכן אירוע של חרם ושל שרפת ספר.
הסרט אינו עוסק בהתרחקות של יעקב וברוריה מגישתם הדתית של אבותיהם.
על בעיה זו בזהותם הדתית של גיבורי הסרט עמדה צביה בלום: "בסרט מוצגת משפחה חרדית ממוצעת, אולם למרות האישה הלובשת פאה ונראית כחרדית או הבעל החובש כיפה שחורה ודובר יידיש שוטפת, הבת לומדת באולפנא ורוצה להמשיך למגמת רבנות.
אם השילוב הזה גורם לכם להרים גבה אתם לא היחידים, אבל זה מה שקורה כשחילוני שאינו בקיא בניואנסים של חובשי כיפה מנסה לחדור לעולם הזר לו."
"לפתות את ברוריה" – האמנם?
אף שמתחילת הסרט ברור שמדובר בו בספר העוסק בברוריה, שמו המלא של הספר, "לפתות את ברוריה", נגלה לצופים רק לקראת סוף הסרט.
בהתחשב בכך שהספר נכתב על ידי תלמיד חכם, במסגרת הספרות התורנית, שמו רחוק מלהתאים לנורמות של שמות ספרים במסגרת זו.
בתלמוד קרוי הסיפור במילים שאינן מרמזות דבר על מהותו – "מעשה דברוריא".
רש"י, שהוא המקור היחיד לסיפור, משתמש במילים "לנסותה לדבר עבירה".
ברוקס סיילס הוא כדורסלן עבר אמריקאי ששיחק בעמדת הסנטר.
סיילס שיחק באוניברסיטת וילאנובה בשנים 1998–2002, והיה אחד משחקניה הבולטים כשבעונתו האחרונה הוא השיג ממוצעים של 15.5 נקודות, 9 ריבאונדים ו-2.5 אסיסטים למשחק.
למרות זאת סיילס לא נבחר בדראפט ה-NBA.
לאחר שלא נבחר בדרפאט הוא חתם באנג'ליקו ביילה מליגת העל האיטלקית, בה שיחק במשך שתי עונות, והשיג בהן ממוצעים של כ-11 נקודות ו-7.5 ריבאונדים למשחק.
בקיץ 2004 הוחתם סיילס ביוסטון רוקטס מליגת ה-NBA, אך שוחרר באוקטובר של אותה שנה.
הוא חזר לליגה האיטלקית וחתם בטראמו, ובעונתו היחידה שם קלע 13 נקודות וקלט 9 ריבאונדים למשחק.
בעונת 2005/2006 חתם סיילס במועדון הצרפתי פו אורטז, עמו שיחק גם ביורוליג.
הוא השיג ממוצעים של 10.6 נקודות ו-7.7 ריבאונדים בליגה הצרפתית, ו-9 נקודות ו-6 ריבאונדים ביורוליג.
בעקבות יכולתו הגבוהה באורטז הוא הוחתם במועדון הטורקי בשיקטאש, עמו שיחק בליגה הטורקית ובגביע יול"ב, הוא השיג ממוצעים של 9.5 נקודות ו-7 ריבאונדים למשחק בליגה, ו-7.3 נקודות ו-5.7 ריבאונדים ביורוליג.
באפריל 2007 הועבר סיילס מבשיקטאש לבנפיקה ליסבון, עמה סיים את עונת 2006/2007 במקום השני בסיום העונה הסדירה והגעה עד לחצי גמר הפלייאוף תוך שהוא קולע 14 נקודות בממוצע למשחק.
לאחר מכן חזר סיילס לאיטליה וחתם באודינה, בה השתתף ב-34 משחקים וקלע 10.6 נקודות בממוצע למשחק.
ביולי 2008 חתם סיילס במכבי חיפה מליגת העל, עמה הגיע עד לגמר גביע המדינה שבו הפסידה קבוצתו להפועל חולון.
סיילס סיים את העונה הסדירה עם 9.7 נקודות ב-22.1 דקות משחק בממוצע, ואף הגיע ל-37.5% בזריקות מטווח השלוש.
בעונת 2009-2010 שיחק סיילס בקבוצת עירוני אשקלון.
חמישיית העונה עד גיל 23 בליגה האיטלקית (2003)
חמישיית הזרים הראשונה בליגה האיטלקית (2003)
חמישיית העונה השנייה בליגה האיטלקית (2005)
חמישיית הזרים הראשונה בליגה האיטלקית (2005)
ברוריה דייוויד (1938 – י"ט בניסן ה'תשפ"ג, 9 באפריל 2023) הייתה אשת חינוך, חוקרת ורבנית חרדית, מייסדת וראש הסמינר "מכון שרה שנירר" (BJJ) בירושלים.
נחשבה לדמות מרכזית בהתפתחות לימודי התורה לבנות בציבור החרדי.
הייתה בתו היחידה של הרב יצחק הוטנר, ראש ישיבת רבי חיים ברלין, ורעייתו של הרב יונתן דייוויד, ראש ישיבת פחד יצחק.
נולדה בניו יורק למאשה ולרב יצחק הוטנר.
למדה באוניברסיטת קולומביה, ובשנת 1971 הוענק לה תואר דוקטור לפילוסופיה, בהנחיית ההיסטוריון שלום בארון.
עבודת הדוקטורט שלה, "תפקידו הכפול של הרב צבי הירש חיות: מסורתי ומשכיל", בחנה את עולמו הרעיוני של הרב חיות ואת משנתו כפי שבאה לידי ביטוי בכתביו, בפסיקותיו ובהתכתבויותיו.
בשנות ה-70 המוקדמות ייסדה דייוויד בירושלים את הסמינר "מכון שרה שנירר", הידוע בקיצורו כ-BJJ (Beth Jacob Jerusalem).
הסמינר יועד בעיקר לבוגרות בתי יעקב מצפון אמריקה ומאירופה שביקשו להמשיך ללימודי תורה מתקדמים לאחר התיכון.
המוסד נחשב לאחד היוקרתיים בעולם החרדי לבנות.
לפני ייסוד BJJ עמדה דייוויד בראש סמינר "אסתר שונפלד" בצד המזרחי של מנהטן ולאחר מכן בסמינר "בית יעקב אקדמי".
היא נטלה חלק פעיל בקבלה ובמיון של תלמידות, ולעיתים ראיינה אותן בעצמה, אחרות נבחנו בכתב כתנאי קבלה.
אירוע חטיפת המטוס לשדה דוסון
בשנת 1970 ליוותה דייוויד את הוריה במסע לישראל.
בטיסת החזור לניו יורק ב־6 בספטמבר נחטף מטוסם על ידי מחבלי החזית העממית לשחרור פלסטין.
הלא-יהודים שוחררו, אך הנוסעים היהודים, ובהם דייוויד, הוריה ובעלה, הוחזקו כבני ערובה.
לאחר כשבוע שוחררו הנשים והילדים ונשלחו לקפריסין, אך גברים רבים – ובהם הרב הוטנר, הרבנית דייוויד ושני תלמידים – הוחזקו בשבי בירדן.
הרב הוטנר הופרד מהקבוצה והוחזק במקום מסתורי, בעוד העולם היהודי כולו עקב אחר האירוע.
ב-26 בספטמבר שוחררו בני הערובה והוטסו לניקוסיה, ומשם שבו לניו יורק ערב ראש השנה.
דייוויד ערכה יחד עם בעלה את סדרת ספריו של אביה "פחד יצחק" ותרגמה את דבריו מיידיש לעברית.
הייתה נשואה לרב יונתן דייוויד, ראש ישיבת פחד יצחק בהר נוף בירושלים.
נפטרה בי"ט בניסן ה'תשפ"ג, 9 באפריל 2023.
ברוריה קופמן (Bruria Kaufman; 21 באוגוסט 1918, ניו יורק – 7 בינואר 2010, ישראל) הייתה פיזיקאית ומתמטיקאית ישראלית-אמריקאית.
ברוריה קופמן נולדה בניו יורק ב-21 באוגוסט 1918. אביה, יהודה אבן שמואל, היה חוקר חשוב במדעי היהדות, ונודע כמתרגם ספר הכוזרי ומפרש ספר מורה הנבוכים.
אחיה הצעיר, שמואל קופמן, נהרג בעת שרותו בפלמ"ח.
בסוף שנת 1926 עלתה המשפחה לארץ ישראל.
קופמן למדה בבית חינוך לילדי עובדים בתל אביב ובגימנסיה הרצליה.
בילדותה הצטיינה ברוריה במדעים ובנגינה בפסנתר.
בשנת 1938 סיימה קופמן את לימודי המתמטיקה באוניברסיטה העברית בירושלים, כאשר קיבלה את התואר הראשון שלה.
בשנת 1948 סיימה דוקטורט באוניברסיטת קולומביה - גם הוא בתחום המתמטיקה המתקדמת.
לאחר מכן החלה בפוסט-דוקטורט כחוקרת במכון למחקר מתקדם שבפרינסטון עד שנת 1955, שם עבדה עם ג'ון פון נוימן (בין השנים 1947-1948) ועם אלברט איינשטיין (בין 1950 ועד למותו באפריל 1955).
בפרינסטון חקרה קופמן אפשרויות לפתרון בעיות פיזיקליות מסובכות בעזרת מתמטיקה.
בדצמבר 1941 נישאה קופמן לבלשן היהודי זליג הריס .
בדצמבר 1948 חתמה ביחד עם איינשטיין ואישי ציבור נוספים על מכתב למערכת ה-New York Times, שבו גינתה את מנחם בגין ואת תנועת החרות בשל פרשת דיר יאסין.
קופמן והריס היו חברי קיבוץ משמר העמק מסוף שנות ה-50 ועד תחילת שנות ה-80 של המאה ה-20.
קופמן חזרה לישראל בשנת 1960 ושימשה כפרופסור במכון ויצמן עד שנת 1971. מחקרה עסק בתפר בין תורת החבורות ועולם הפיזיקה.
בשנת 1965 היא הייתה אחת משתי נשים שהתמנו לוועד המנהל של רשות השידור.
לאחר מכן לימדה באוניברסיטת חיפה עד שנת 1988. בשנת 1982 עברה המשפחה לתל אביב, ואחר כך לפילדלפיה, שם לימד הריס באוניברסיטת פנסילבניה, וקופמן התנדבה לשמש כפקידה במוסד שסייע לנכים.
לאחר מותו של הריס ב-1992 עברה קופמן לאריזונה.
משנת 1993 שימשה כפרופסור אורח באוניברסיטת אריזונה ובאוניברסיטת קולומביה.
בשנת 1996, נישאה לזוכה פרס נובל בפיזיקה ויליס לם, אותו היא פגשה לראשונה בשנת 1941 בעת לימודיהם המשותפים באוניברסיטת קולומביה.
בשנותיה האחרונות חזרה לישראל, כדי לחיות בטבעון לצד בתה תמי (תמר) הריס, אותה אימצה ברוריה בהיותה בת 48, ונכדתה נועם.
היא נפטרה ב-7 בינואר 2010 בבית אבות בקריית טבעון, בהיותה בת 91.
עבודה משותפת עם אלברט איינשטיין
ברוריה החלה לעבוד עם איינשטיין כאשר עבדה על פוסט-הדוקטורט שלה במכון למחקר מתקדם שבפרינסטון.
השניים עבדו יחד משנת 1950 ועד מותו, בשנת 1955. בכך שימשה ברוריה כעוזרת המחקר האחרונה של איינשטיין טרם מותו.
ברוריה כתבה עם איינשטיין שני מאמרים וכן הייתה שותפה בכתיבת ספרו בנושא תורת היחסות.
לאחר מותו ארכבה את רשימותיו ביחד עם המתמטיקאי קורט גדל.
באותה שנה נתנה הרצאה בברן, בה סקרה את חזית מחקרו של איינשטיין בניסיון ליצור תורת שדות מאוחדת, שתאחד את כל כוחות הטבע הידועים.
סך הכל פורסמו שלושה מאמרים של איינשטיין עם חתימתה המשותפת של קופמן.
בשנת 1965, כאשר הובא ארכיונו של איינשטיין לאוניברסיטה העברית, נתמנתה לעבוד יחד עם פרופ' שמואל סמבורסקי על הוצאת כתבי היד המדעיים של איינשטיין.
תרומתה הגדולה של פרופ' ברוריה קופמן למחקר האקדמי הייתה מציאת פתרון אלגנטי המבוסס על תורת החבורות למודל איזינג הדו-ממדי, יחד עם לארס אונסאגר בשנת 1949. פתרון זה היה פשוט בהרבה מהפתרון שפרסם אונסאגר לבדו בשנת 1944.
בנוסף, היא פרסמה שני מאמרים עם אלברט איינשטיין והייתה שותפה לכתיבת ספרו על תורת היחסות.
בישראל חקרה יחד עם פרופסור צבי ליפקין את אפקט מסבאואר והשניים פרסמו מאמר יחד, בו שילבה ברוריה מתמטיקה בפיזיקה של האפקט.
ברוקלין דניאל דקר היא דוגמנית ושחקנית אמריקאית.
ידועה במיוחד בשל הופעותיה ב"גיליון בגדי הים של ספורטס אילוסטרייטד", בכלל זה בשער הגיליון בשנת 2010. בנוסף לעבודתה עבור "ויקטוריה'ס סיקרט" בשביל אוסף בגדי הים לשנת 2010. כשחקנית מוכרת בזכות תפקידיה בסרט הקומדיה "לזרום עם זה" ובסיטקום "חברים הכי טובים".
נולדה בשם ברוקלין דניאל דקר בקטרינג, אוהיו שבארצות הברית, למשפחה נוצרית ממוצא גרמני, בריטי, הונגרי, הולנדי וצרפתי.
בשלב מוקדם בחייה, עברה משפחתה עמה למידלטאון, אוהיו, ואז לשארלוט, קרוליינה הצפונית.
דקר החלה בקריירת הדוגמנות כפנים של מורי סימון, מעצבת פופולרית של שמלות נשף.
היא נבחרה לדוגמנית השנה ב-2003 בידי קונקשן מודל וטאלנט קונבנשן.
ברוקלין דקר הצטלמה למגזינים טין ווג, קוסמופוליטן, FHM, וגלאמור, והיא דגמנה עבור גאפ, Intimissimi וויקטוריה'ס סיקרט.
היא הופיעה בווידאו קליפ של ג'ימי באפט ושל להקת 3 דורז דאון.
ב-2005, חודשיים לאחר שעברה לניו יורק הופיעה דקר במבחן במה לגיליון בגדי הים של ספורטס אילוסטרייטד, שלו היא דגמנה לראשונה ב-2006. היא הופיעה שוב בגיליון 2007, והנחתה באותה שנה את תוכנית הטלוויזיה שהעבירה את הנעשה מאחורי הקלעים של הצילומים.
דקר נבחרה לנערת השער למהדורת 2010 ובכך החליפה את בר רפאלי שכיכבה על השער בשנת 2009. ב-2007 היא הופיעה בסרט ששודר שוב ושוב באתר CNN/SI וכונה "She Says, Z Says", לצדו של פול צימרמן, שדן במשחקי הכדורגל של השבוע בליגת ה-NFL.
דקר הופיעה בהפקת הטלוויזיה Lipshitz Saves the World.
היא עבדה תקופה מסוימת באוסטרליה.
היא הצטרפה לצוות של Sports New York בשיח על טורניר הכדורסל של ליגת ה-NCAA.
ב-2008 דקר צלצלה בפעמון הבורסה לניירות ערך ביחד עם דוגמניות נוספות של ספורטס אילוסטרייטד.
דקר התארחה בסדרה הקומית "צ'אק" של רשת NBC שם גילמה דוגמנית, ובסדרה "רופא להשכיר" שם גילמה דוגמנית בגדי ים בשם רייצ'ל.
ב-8 בפברואר 2010 הכריז דייוויד לטרמן בתוכנית "לייט שואו עם דייוויד לטרמן" שדקר נבחרה כנערת השער של גיליון בגדי הים של ספורטס אילוסטרייטד לשנת 2010. הוא קרא לבחירה זו "חדשות של פעם בחיים", דקר ספרה שאמה בכתה כשהיא שמעה שבתה מתעתדת לעטר את העטיפה.
היא שיחקה ב-2011, כשחקנית משנה בסרט הקומדיה "לזרום עם זה" יחד עם ג'ניפר אניסטון ואדם סנדלר.
ב-2012, השתתפה בסרט האקשן והמדע-בדיוני "באטלשיפ" לצד שחקנים כגון ליאם ניסן, טיילור קיטש, אלכסנדר סקארסגארד, טדאנובו אסאנו וג'ון טוי.
בחודש מאי ב-2012, כיכבה בסרט "למה לצפות כשאתם מצפים" לצידן של קמרון דיאז, ג'ניפר לופז ואליזבת' בנקס.
דקר נכללה ברשימת "100 הנשים השוות בעולם בכל הזמנים" בידי המגזין לגברים "Men's Health".
בשנת 2014 שיחקה בתפקיד מרכזי בסיטקום "חברים הכי טובים" לצד ג'יימס ואן דר ביק, אך זו בוטלה לאחר עונה אחת.
החל משנת 2015 משתתפת בסדרת הטלוויזיה הקומית של נטפליקס "גרייס ופרנקי" כמלורי הנסון, אחת מהדמויות הראשיות בסדרה.
בשנת 2017 שיחקה בסרט "פלסטר", לצד קולין הנקס.
בשנת 2018 שיחקה את דמותה של קארה בסרט "Support the Girls" בכיכובה של רג'ינה הול.
בשנת 2007 החלה לצאת עם הטניסאי אנדי רודיק, וב-31 במרץ 2008, הודיע רודיק באתר שלו שהוא ודקר התארסו.
הם נישאו בטקס פרטי ב-17 באפריל 2009. לזוג נולד בן בשנת 2015, ובשנת 2017 נולדה להם בת.
+שנהסרטתפקידהערות2006השטן לובשת פראדהדוגמנית בפריזללא קרדיט2009איש בודדבחורה במרפסת2011לזרום עם זהפאלמר דודג'2012באטלשיפסמנת'ה "סם" שייןלמה לצפות כשאתם מצפיםסקיילר קופר2014סטרץ'קנדיס2015Resultsארין2016שיר אהבהליליCasual Encountersלורה לאונרד2017פלסטרקנדיס2018Support the Girlsקארה
+שנהסדרהתפקידהערות2009צ'אקמועמדת לעבודהפרק: "Chuck Versus the Beefcake"רופא להשכיררייצ'ל ריידרפרק: "The Honeymoon's Over"בטילקסיפרק: "The Wiener, the Bun and the Boob"2012הליגהג'ינה ג'יביאטי3 פרקים2013הבחורה החדשההוליפרק: "Cooler"2014חברים הכי טובים (אנ')ג'ולס טאליתפקיד ראשי; 13 פרקים2015-הווהגרייס ופרנקימלורי הנסוןתפקיד ראשי; (7 עונות); 80 פרקים
ברוקס היא יצרנית של נעלי ספורט וריצה אמריקאית.
החברה הוקמה בשנת 1914 בפילדלפיה על ידי מוריס גולדנברג, יהודי אמריקאי.
שמה של החברה ניתן לפי שם משפחתה של אשתו "ברוכס" ואשר הפך לברוקס.
עד שנות השבעים החברה התמקדה בייצור נעליים לענפי הפוטבול והבייסבול האמריקאי.
בשנת 1975 היא מתחילה להשתמש בפולימר Ethylene Vinyl Acetate) EVA) בסוליות הנעליים שלה.
בשנת 2004 נמכרה החברה ליצרנית מוצרי הספורט Russell Brands ובשנת 2006 נמכרה חברה זו לחברת ההחזקות ברקשייר האת'וויי.
בשנת 2008 השיקה נעלי ריצה ידידותיים לסביבה עם סוליה מתכלה.
בְּרוֹקֶר (בעברית: עֲמִיל בּוּרְסָה, או עמיל ניירות ערך) הוא אדם המורשה לסחור בניירות ערך בבורסה בעבור לקוחותיו.
המילה עָמִיל מקורה בערבית, ומשמעה סוכן, או מתווך.
המילה "ברוקר" מקורה מהמילה Brocour באנגלו-נורמנית שמשמעותה "סוחר קטן", או לחלופין מהמילה brocheor בצרפתית עתיקה שמשמעותה היא "מוכר יינות".
באנגלית ברוקר (Broker) פרשו מתווך או סוכן, ובהקשר של סחר בבורסה נקרא Stockbroker, עמיל מכס נקרא Customs broker, מתווך נדל"ן נקרא Real estate broker וכדומה.
הברוקר הוא גוף שמארגן עסקאות בין קונה ומוכר, ומקבל עמלה כאשר העסקה יוצאת לפועל.
ברוקר שפועל בנוסף גם כקונה או כמוכר נהפך לצד עיקרי לעסקה.
ככלל, ברוקר הוא תיאור לסוכן עצמאי שנעשה בו שימוש בעיקר בתעשיות מסוימות.
אחריותו העיקרית של הברוקר היא להפגיש בין קונים ומוכרים.
על כן, ברוקר הוא צד ג' המסייע לעסקה בין הקונה והמוכר.
דוגמה אפשרית היא מתווך נדל"ן המסייע למכירתו של נכס.
ברוקרים יכולים לספק גם מידע משמעותי לגבי מחירים, מוצרים ותנאי השוק.
ברוקרים יכולים לייצג את המוכר (כפי שנעשה במרבית מהזמן), או את הקונה, אך לא את שניהם בו זמנית שכן אז קיים מצב של ניגוד עניינים.
דוגמה לכך היא ברוקר מניות, אשר מבצע את מכירת או רכישת ניירות הערך בשם הלקוח שלו.
ברוקרים משחקים תפקיד מפתח במכירת מניות, איגרות חוב, בשוק הביטוח (בו הברוקר מוצא עבור הלקוח חברות ביטוח אשר יבטחו חלקים מתיק הביטוח שלו) ושירותים פיננסיים אחרים.
ישנם יתרונות לשימוש בברוקרים: ראשית, בשל הידע הרב שלהם על השוק והקשרים שפיתחו בו.
לברוקרים הכלים והמשאבים כדי להגיע לבסיס הקונים הרחב ביותר.
לאחר מכן, הם מסננים מקהל של קונים פוטנציאליים עבור תשואה שתתמוך ברכישה הפוטנציאלית.
זאת לעומת מוכרים עצמאיים, במיוחד כאלה החדשים בשוק, אשר סביר להניח כי לא יהיו בעלי אותה גישה לקהל לקוחות כמו הברוקרים.
יתרון נוסף בשימוש בברוקר הוא מבחינת העלות הכספית - הם עשויים להיות זולים יותר בשווקים קטנים, עם חשבונות קטנים יותר, או עם מגוון מוצרים מוגבל.
פירמת ברוקראז', או פשוט ברוקראז' או ברוקר בהקשרים שונים, היא מוסד פיננסי המסייע לקנייה ומכירה של נגזרים פיננסיים בין קונה ומוכר.
פירמות ברוקראז' משרתות קליינטורה של משקיעים אשר סוחרים במניות ציבוריות וניירות ערך אחרים.
בישראל קיים בלבול בין המונחים: "ברוקר", "ברוקרים", "ברוקראז'" ויש החושבים כי מדובר באותו הדבר רק תחת שם שונה.
במדינת ישראל אין הגדרה מדויקת ל: "ברוקר" והכי קרוב למשמעות שלו בארץ, הוא מנהל תיקי השקעות.
ברוקן הוא ההר הגבוה ביותר ברכס הרי ההארץ בצפון גרמניה.
הברוקן מהווה חלק מן הפארק הלאומי הרי ההרץ, ממוקם בשטחה של מדינת סקסוניה אנהאלט, ותחום בין עמקי הנהרות וזר ואלבה.
פסגת ברוקן מגיעה לגובה של 1,141 מ' מעל פני הים.
גובה נמוך יחסית לפסגות האלפים בדרום גרמניה, אך למרות זאת מתקיים בסביבתו של ההר מיקרו אקלים האופייני בדרך כלל לגבהים שמעל 2,000 מטרים.
כך למשל האזור שמעל קו העצים מכוסה בשלג בין החודשים ספטמבר עד מאי, תנאי מזג אוויר ערפיליים מתקיימים בו במשך 300 ימים בשנה, והטמפרטורה השנתית הממוצעת בפסגה עומדת על 2.9 מעלות צלזיוס בלבד.
על ההר מנוהל גן בוטאני היסטורי המכיל מגוון של כ-1,600 מיני צמחים אלפיניים.
אל הפסגה עליה ממוקמים תחנה מטאורולוגית, אנטנה לשידורי רדיו, מלון ומסעדה, ניתן להגיע באמצעות רכבת קיטור בסגנון עתיק.
ברוקן מקושר בהיסטוריה ובתרבות הגרמנית עם מעשיות ואגדות עם אודות מכשפות ושדים המתגוררים על פסגתו:
גתה מתאר את ברוקן בפאוסט, כמקום מפגש והתהוללות של המכשפות בליל ולפורגה.
את השראתו לכך קיבל ככל הנראה משתי תצורות סלע על פסגת ההר המכונות "דוכן השטן" ו"מזבח המכשפות".
היינה מתייחס להר בפרוזה שלו "מסע בהרי ההארץ".
היינריך פרוהלה, היסטוריון ספרות ופולקלור גרמני ערך קובץ סיפורי אגדה, מעשיות ואטימולוגיה של שמות נקודות ציון שונות על ההר כפי שמוזכרות אצל גתה.
תומאס פינצ'ון מזכיר את הברוקן בספרו "הקשת של הכבידה" (Gravity's Rainbow) בקשר עם מחנה דורה-מיטלבאו ויצור הרקטות V-2 .
דייוויד פוסטר וולאס שהושפע מפינצ'ון מזכיר את רוח הרפאים של הברוקן בספרו "צחוק אינסופי" (Infinite Jest)כאשר גיבוריו ממוקמים על רכס במדבר אריזונה.
הסופר הסקוטי מייקל רוהן (Michael Scott Rohan) מזכיר את ברוקן כביתו של "האל השחור" צ'רנובוג (Chernobog) מן המיתולוגיה הסלאבית.
מספר להקות רוק כבד כגון השבת השחורה, Cradle of Filth ואחרות, מזכירות את ברוקן בשיריהן בעיקר בהקשר של מקום התכנסותן של המכשפות.
הדמות "ביבי בלוקסברג" מתוך דרמה לילדים אודות מכשפה עושה שימוש בשמו האלטרנטיבי של ההר.
"רוח הרפאים" של ברוקן (Brockengespenst) היא תופעה של אשליה מטאורולוגית-אופטית הנוצרת כאשר השמש מאירה בגבו של צופה בסביבה של ערפל כבד.
במקרה זה, מוטל צילו של הצופה בהגדלה רבה לפניו כמו על גבי מסך ענק.
התופעה יכולה להתרחש במקומות שונים שבהם מתקיימים תנאים דומים, בדרך כלל בפסגות הרים, ואפילו בעת טיסה, אך היא מרבה להתרחש בעיקר על פסגת הברוקן אפופת הערפל והאד הנצחיים.
התופעה תוארה לראשונה על ידי יוהאן זילברשלאג (Johann Silberschlag) בשנת 1780 ומאז מתקשרת היטב למסורת המיסטית המיוחסת להר.
לעיתים קרובות מלווה רוח הרפאים בתופעה אופטית נוספת של הילה עגולה ומושלמת בראשה של הדמות, אשר מחזקת ומגבירה את התחושה המיסטית האופפת את הצופה.
ברוש הייתה להקת רוק וג'אז ישראלית שהוקמה בשנת 1978.
הלהקה הוקמה על ידי אריאל זילבר בעת שגיבש להקת ליווי להופעותיו במהלך 1978. הוא קיבץ סביבו את הגיטריסט שמוליק בודגוב, נגן הבס יוסי מנחם, המתופף איקי לוי, והכנר טוני בראוור.
שמוליק בודגוב ואיקי לוי היו שותפים עוד לפני כן גם בלהקת ששת יחד עם שם טוב לוי, יהודית רביץ, עדי רנרט ושמוליק ארוך, שהוקמה בשנת 1976.
כשהסתיימו ההופעות המשותפות, נפרדו דרכיהם של חברי "ברוש" וזילבר.
מירון רכטמן וזילבר רכשו מהלהקה את הציוד הטכני שלה, והקימו את חברת "בטי בם", ואילו ברוש המשיכו כלהקה עצמאית.
בקיץ 1978 הצטרפה הלהקה לתוכנית הטלוויזיה "זהו זה!", וטוני בראוור עזב את הלהקה.
ברוש ניגנו בתחילה בעיקר בקטעי המעבר של התוכנית ובמשך הזמן קיבלו הכרה ציבורית.
הם נודעו בקטעי המוזיקה האינסטרומנטליים שלהם, שקיבלו חיזוק משמעותי כשהקלידן דריו מלכי הצטרף ללהקה וליוו בנגינה את האמנים שהתארחו בה.
במשך שנותיה השתתפו חברי הלהקה בהקלטות רבות של אומנים, בהם עם:
הלהקה גם הופיעה עם בשן במופע שצולם לערוץ 1 במועדון "נובמבר" ביפו ב-1982.
להקת מגפיים הקליטו עמם את אלבומה הראשון (1982).
כלהקת הליווי של צביקה פיק בהקלטות ובהופעות בין השנים 1983-1980. במסגרת ההופעות של פיק עם להקת "ברוש" היא גייסה גיטריסט נוסף להרכב - יהודה פוליקר, בטרם התפרסם בזכות עצמו.
כלהקת הליווי של שלמה ארצי בעיקר בהופעות בשנים 1984-1990.
בהקלטות שלושת אלבומיו הראשונים של בני אלבז: ריקוד האהבה (1979) אהבה ראשונה (1980) וקיץ מסוכן (1982)
בהקלטות האלבום נתיב הזכרונות של להקת "העוד" עם הסולן רמי דנוך (1984).
בהקלטות אלבומיו של איציק קלה: בחצות הליל (1985) ומלאך שלי (1986).
בהקלטות אלבומו של אלי עידן : אהבתי הראשונה (1985)
בהקלטות אלבום הבכורה של מרגלית צנעני: נערי שובה אלי (1986)
בהקלטות אלבומו השני של ישי לוי: הנה בא היום (1986)
בהקלטות אלבומיה של להקת "הגבעטרון": אל הדרך (1985), רחוק רחוק (1986)
ב-1984 הפיקו חברי ברוש מופע עצמאי שהתבסס בעיקר על קטעים מ"זהו זה!", על בסיס ג'אז, כולם אינסטרומנטליים.
בסוף 1985 הקליטה וביצעה הלהקה לראשונה לכבוד הפסטיגל שיר בעל מילים בשם "סולו ברוש", שהלחין חבר להקה - דריו מלכי, למילים של אהוד מנור.
ב-1986 התגלעו חילוקי דעות בין חברי הלהקה, והם החליטו על פירוקה.
הלהקה התאחדה ב-1997 להופעה חד פעמית בתוכנית סיום העונה של "זהו זה!".
בתחילת שנות ה-90 היגר המתופף איקי לוי לארצות הברית.
שם הוא המשיך לעבוד עם עפרה חזה באלבומיה הבינלאומיים, וכן עם אומנים אמריקאיים דוגמת פאולה עבדול, טרייסי צ'פמן, וג'סיקה סימפסון.
כיום הוא בעלים של 2 חברות הממוקמות בקליפורניה ועוסקת בייצור ומכירה של מצילות ותופים.
הבסיסט יוסי מנחם מיעט לנגן מאז פירוק ההרכב, והוא משמש כסמנכ"ל איגוד המוזיקאים הישראלי.
הקלידן דריו מלכי נפטר ממחלה בתחילת שנות ה-2000, ונקבר בארץ הולדתו - טורקיה.
יואב קוטנר כתב על הלהקה: "בכל זאת, בזכות שבע השנים הטובות שלה, תיזכר ברוש כנבחרת נגנים שהשפיעה מאוד על המוזיקה הישראלית בסוף שנות ה-70 ובמהלך שנות ה-80".
יוסי מנחם - גיטרה בס
אריאל זילבר ולהקת ברוש (1978)
יגאל בשן ולהקת ברוש (1980) - תקליט גנוז
ישן וגם נחר (1982) - עם להקת איזולירבנד
מגפיים (1982) - תקליטה הראשון של להקת מגפיים
על דעת המקום (1983) - תקליט שדרים של מירי אלוני
"ברוש" הוא שיר של אהוד מנור, שהולחן על ידי אריאל זילבר.
שיר זה הוא מן הפזמונים הקשורים לחוויות ילדותו ונעוריו של אהוד מנור במושבה בנימינה, ובהם: "ימי בנימינה", "בשנה הבאה", "בן יפה נולד", "הבית ליד המסילה" ו"נחל התנינים".
הוא נכתב בהשראת ברוש אמיתי שניצב בבנימינה בתקופת ילדותו של מנור, ושרד רוחות חזקות למרות שהן כופפו אותו.
לפי מנור, הברוש עמד בכל פגעי הטבע עד שנכרת לבסוף כדי לפנות שטח למגרש כדורסל.
השיר בוצע במקור על ידי אריאל זילבר בצרפתית, בשנת 1973.
כעבור שנתיים, בשנת 1975, נכלל השיר, תחת השם "שיר על ברוש", באלבום הסולו הראשון של נירה גל, "עוד חוזר הניגון".
כעבור זמן ביצע זילבר בעצמו את השיר, וביצועו הוא הגרסה הידועה ביותר.
במרוצת השנים בוצעו גרסות כיסוי נוספות לשיר, בין השאר על ידי הזמר אדם.
אביתר בנאי הקליט גרסת כיסוי לשיר עבור הפרויקט "עבודה עברית", והוא נכלל בדיסק השלישי של הפרויקט.
בשנת 1978 הקים זילבר את להקת הליווי שלו "ברוש", על שם שירו.
בשנת 2007 ביצעה מרינה מקסימיליאן בלומין את השיר "ברוש" בחצי הגמר של העונה החמישית של כוכב נולד.
השיר מושר בטקסי נטיעות של ט"ו בשבט.
בשנת 2010 חידשה עלמה זהר את השיר והוא שימש כשיר הנושא של הסדרה "פלפלים צהובים" ששודרה בערוץ 2.
בשנת 2010 הסדרה "פלפלים צהובים" עלתה לשידור ושודרה בשידורי קשת בערוץ 2. היא זכתה בטקס פרסי האקדמיה לטלוויזיה במספר תארים, בהם התסריט, הבימוי, השחקנית (עלמה זק) וסדרת הדרמה הטובים ביותר.
בשנת 2012 החלו הצילומים לעונה השנייה של הסדרה, והיא עלתה ב-15 בינואר 2014 ושודרה עד לאפריל באותה השנה.
במהלך שידורה, הוחלט כי זהר תקליט מחדש את "ברוש" שיתפקד כשיר הנושא הרשמי שלה.
באותה הכתבה, סיפרה זהר: .
ברוקלין תשע-תשע היא קומדיית מצבים המשודרת ברשת NBC האמריקאית ולפני כן ברשת FOX האמריקאית, זוכת שני פרסי גלובוס הזהב לסדרה הקומית הטובה ביותר לשנת 2014. כשאת הדמות הראשית מגלם אנדי סמברג שזכה בפרס השחקן הטוב ביותר בסדרה קומית על תפקיד זה.
הסדרה עוקבת אחרי תחנת המשטרה הפיקטיבית מספר 99 בברוקלין שבניו יורק, המונה צוות של בלשים החוקרים פשעים שונים בעיר.
נקודת הפתיחה של הסדרה מתארת את הגעתו של מפקד חדש לתחנה, קפטן הולט, והסיטואציות המשעשעות אליהן נקלע צוות הבלשים שלו.
בשנת 2017 הסדרה חודשה לעונתה החמישית ברשת FOX אך כשנה לאחר תום שידוריה הוחלט לבטל את הסדרה בערוץ טלוויזיה זה.
יום לאחר מכן, רשת NBC רכשה את הסדרה והודיעה כי תפיק ותשדר עונה שישית.
עונה זו, שהייתה אמורה למנות 13 פרקים והוארכה ל-18 פרקים, עלתה לשידור ב-10 בינואר 2019.
ב-28 בפברואר 2019 חודשה הסדרה שוב על-ידי NBC לעונה שביעית.
בנובמבר 2019 חודשה הסדרה לעונה שמינית ואחרונה ברשת NBC, ששודרה בשנת 2021.
בישראל הסדרה משודרת ב-yes TV Comedy, שודרה ב-HOT קומדי סנטרל וזמינה בנטפליקס.
אל התחנה מגיע קפטן ריימונד הולט (אנדרה בראואר) ועוד ביומו הראשון הוא מתעמת עם הבלש ג'ייק פראלטה (אנדי סמברג), שמתנהג באינפנטיליות, אך נחשב לאחד הבלשים הכי טובים בתחנה.
למרות החיכוכים ביניהם, השניים לומדים לעבוד ביחד ועם הזמן גם לומדים להעריך אחד השני במהלך חקירות המחלקה ואף מייסדים את "שוד ליל כל הקדושים" שהופך למסורת.
שותפתו של פראלטה, הבלשית המחוננת איימי סנטיאגו (מליסה פומרו) מנסה תדיר לגרום להולט להפוך למעין דמות של מנטור עבורה.
ג'ייק ואיימי מצויים בהתערבות בנוגע למי מהם עוצר יותר פושעים ולבסוף פראלטה מנצח ולוקח את איימי לדייט מזויף, אך במהלכו מתחיל לפתח כלפייה רגשות אמיתיים.
חברו של ג'ייק, הבלש צ'ארלס בויל (ג'ו לו טרוליו) לא מסתדר בעולם הדייטים ומתאהב בבלשית רוזה דיאז (סטפני ביאטריס), שדוחה אותו בכל פעם.
צ'ארלס זוכה בעיטור כבוד לאחר שהגן על רוזה במהלך מרדף ונורה בישבנו.
במהלך מסיבה שנערכת בביתו של הולט, צ'ארלס מתאהב במבקרת אוכל מבוגרת בשם ויויאן () והם פותחים במערכת יחסים ולאחר מכן מתארסים, אך לבסוף נפרדים מכיוון שצ'ארלס סירב לעבור איתה לקנדה.
במקביל, הסמל טרי ג'פורדס (טרי קרוז) מפחד לחזור לעבודת שטח לאחר שנולדו לו תאומות, אך בסופו של דבר הוא מתגבר על פחדיו.
איימי מתחילה לצאת עם טדי וולס (), שהיה בן זוגה בעבר וג'ייק מקנא.
בסיועם של הולט ואיימי, ג'ייק מצליח לחשוף קונספירציה הקשורה למשפחת פשע ובעקבות זאת, הוא מתחיל לעבוד כסוכן סמוי עבור ה-FBI.
רגע לפני שהוא עוזב, ג'ייק מתוודה בפני איימי על רגשותיו.
צ'ארלס, שהשתכר במסיבת הפרידה מג'ייק, מתעורר ומגלה שהוא שכב עם ג'ינה (צ'לסי פרטי), העוזרת האישית של קפטן הולט והשניים פותחים ברומן סודי.
ג'ייק חוזר לתחנה לאחר שעזר ל-FBI לכלוא את משפחת הפשע.
מכיוון שהוא לא מצליח להתגבר על רגשותיו לאיימי, ג'ייק פותח במערכת יחסים עם עורכת דין בשם סופיה פרז (אווה לונגוריה), אך השניים נפרדים בגלל חיכוכים שקשורים לעבודתם.
איימי מחליטה להיפרד מטדי בעקבות אישיותו המשעממת.
צ'ארלס וג'ינה מנסים לשמור על הרומן שלהם בסוד משאר התחנה, אך מחליטים להתוודות לאחר שג'ייק ואיימי תופסים אותם בשעת מעשה.
לאחר תום הרומן, השניים בטעות משדכים בין אביו של צ'ארלס, לין בויל (סטיבן רוט) לבין אמה של ג'ינה, דרלין לינטי (סנדרה ברנרד).
למרות ניסיונות השניים להפריד בין הוריהם, צ'ארלס וג'ינה מבינים שהוריהם מאושרים אחד עם השני ולבסוף לין ודרלין מתחתנים.
במקביל, רוזה פותחת במערכת יחסים עם מרקוס (ניק קאנון), אחיינו של הולט.
הולט מצוי במלחמה מול עמיתתו לשעבר שהפכה לאויבת המושבעת שלו, סגנית הניצב מדלין וואנץ' (קירה סדג'וויק).
וואנץ' מתמרנת את הולט לקבל תקציב עבור הקמת כוח משימה שנלחם נגד סם בשם "גיגל פיג" (בעברית: חזיר מצחקק) במטרה שכוח המשימה ייכשל והולט יודח מתפקידו כקפטן התחנה, אך לבסוף כוח המשימה מצליח להפיל את מערכת הייצור של הסם בעזרתם של ג'ייק ושל שודד הפונטיאק, דאג ג'ודי ().
למרות הצלחת התכנית, וואנץ' מתנקמת בהולט ומצהירה שהיא רצתה שכוח המשימה יצליח ובכך היא תוכל לקדם אותו לראש מחלקת יחסי הציבור של המשטרה והוא ייאלץ לעזוב את התחנה.
במהלך עבודתם כסמויים, ג'ייק ואיימי מתנשקים ומחליטים להפוך לזוג.
לאחר שהתנשקו בחדר הראיות וגרמו בטעות למותו של הקפטן החדש, סת' דוזרמן (ביל היידר), איימי מציעה לקטוע את הקשר בינה לבין ג'ייק, אך לבסוף השניים חוזרים אחד לשני ומצהירים בפני השאר שהם זוג.
בעקבות מותו של דוזרמן, קיט' פמברוק (דין וינטרס) אותו הבלשים מכנים "הנשר" (מכיוון שהוא ממחלקת "פשעים חמורים" ונוהג לגנוב מהבלשים תיקים כבדים כדי לזכות בכבוד) הופך לקפטן התחנה ומאמלל את חיי הבלשים.
למרות זאת ובזכותו של ג'ייק, קפטן הולט חוזר לפקד על התחנה לאחר שהוא וג'ייק עצרו רוצח סדרתי.
צ'ארלס פותח במערכת יחסים עם ג'נביב (מרי לין רייסקוב), אוצרת אמנות שהופללה בגין הונאת ביטוח, אך יוצאת לחופשי בעזרתם של ג'ייק וצ'ארלס, שעוצרים את הפושעת האמיתית.
בחג ההודיה, שרון (מרין דאנגי), אשתו של טרי יולדת את בתם השלישית, אווה.
רוזה נפרדת ממרקוס ופותחת במערכת יחסים עם הבלש אדריאן פימנטו (ג'ייסון מנטזוקאס), שהיה בלש סמוי במשך 12 שנה ובעקבות כך התערער בנפשו.
רוזה ואדריאן מתארסים, אך אדריאן נאלץ לרדת למחתרת מכיוון שפושע בשם ג'ימי "הקצב" פיגיס (אריק רוברטס) מנסה לרצוח אותו בעזרת סוכן FBI מושחת.
איימי הופכת לשוטרת סמויה ומסתננת לכלא לנשים בכדי לגלות מי הוא סוכן ה-FBI שמסייע לפיגיס (תוך התקרבות לאחותו האסירה של פיגיס, מוירה (איידה טורטורו)) ולבסוף לומדת שזהו בוב אנדרסון (), שותפו לשעבר של הולט.
הבלשים לוכדים את בוב ובאמצעות הידע שלו על ארגונו של פיגיס ומצליחים להפיל את חלק מאימפריית הפשע שלו.
העונה מסיימת כשג'ייק מקבל שיחה מפיגיס, שמאיים עליו ועל הולט ובעקבות זאת השניים נאלצים בעל כורחם להצטרף לתוכנית להגנת עדים בפלורידה.
ג'ייק והולט מוצבים בפלורידה כחלק מתוכנית להגנת עדים, אך משתחררים ממנה וחוזרים לתחנה לאחר ששאר החבורה מסייעת להם לעצור את פיגיס ולאסרו.
מכיוון שהפרו את הוראותיו של הקפטן החדש, ג'ייסון "סי.ג'יי" סטנלי () כל חברי היחידה מצוותים למשמרות לילה.
לבסוף ובזכותו של הולט, סי.ג'יי יורד מפיקוד לאחר שהובך במסיבת עיתונאים והולט חוזר לתפקד כקפטן התחנה והמשמרות חוזרות לסדרן.
צ'ארלס וג'נביב מאמצים ילד בשם ניקולאז' () מלטביה.
אדריאן חוזר לתחנה ומחדש את הקשר עם רוזה, אך הם מבטלים את החתונה ומחליטים להאט את הקצב וללמוד להכיר אחד את השני קודם.
ג'ייק ואיימי עוברים לגור יחד ומתערבים ביניהם שהאחד שיצליח לעצור יותר פושעים נמלטים, יזכה לשמור על דירתו.
ג'ינה נדרסת על ידי אוטובוס ונכנסת להיריון מבן דודו של צ'ארלס, מילטון (ראיין פיליפה).
בהמשך, ג'ינה עוזרת לבלשים למנוע את סגירת התחנה.
טרי הופך לקורבן של אפיון גזעי (הוא כמעט ונעצר על ידי שוטר אחר מכיוון שהוא אפרו-אמריקאי).
ג'ייק ורוזה מתחרים על מקום בכוח התקיפה של לוטננט מלאני הוקינס (ג'ינה גרשון), אותה הם מעריצים.
מתברר לבסוף שהוקינס היא שוטרת מושחתת ולאחר שהיא לומדת שג'ייק ורוזה מנסים לעצור אותה, הם מפלילה אותם בשוד בנק.
בסוף המשפט, השניים נמצאים אשמים ונשלחים למאסר של 15 שנה בכלא.
ג'ייק ורוזה מתרגלים לחיים בכלא, אך לבסוף מנוקים מכל אשמה לאחר שקפטן הולט סוגר עסקה בחשאי עם גנגסטר בשם שיימוס מרפי (פול אדלשטיין) תמורת מידע שהוביל לשחרורם.
לאחר שחרורם, ג'ייק מבין שהוא עדיין לא בשל לעבודת שטח ורוזה נפרדת מפימנטו.
במהלך שוד ליל כל הקדושים החמישי, ג'ייק מציע לאיימי נישואין והשניים מתארסים.
במהלך נסיעה ללוס אנג'לס ללוויה של הקפטן הקודם של התחנה, הולט מגלה שהוא מועמד לתפקיד ניצב המשטרה החדש, אך מנסה למנוע מהבלשים לעזור לו להגיע לראיון מאחר שהוא נסחט על ידי מרפי קודם לכן.
למרות זאת, הצוות מצליח לסייע להולט להגיע לראיון ומבטיחים לו שברגע האמת, הם יעזרו לו לכלוא את מרפי.
רוזה יוצאת מהארון כביסקסואלית וג'ינה חוזרת לתחנה לאחר שהייתה בחופשת לידה.
למרות שהבלשים מוצאים פרצה המאפשרת להולט להרוס את תוכניותיו של מרפי מבלי לעבור על החוק, מרפי מגלה זאת ומאיים על חיוו של קווין (), בעלו של הולט.
מפאת האיום על חייו של קווין, ג'ייק וקווין נאלצים להסתגר בבית בטוח למשך חודשיים כדי להסתתר ממרפי.
לאחר שהבלשים מאתרים את מיקומו של מרפי, קווין מכניע אותו וחברי היחידה לוכדים את מרפי ואנשיו.
צ'ארלס מקים משאית אוכל משלו ואיימי עוברת בחינה כדי להתמנות לסמלת.
לאחר שחתונתם של ג'ייק ואיימי משתבשת בגלל פצצה שהושתלה באולם, השניים מתחתנים מחוץ לתחנה בטקס שאותו הולט מנחה.
העונה מסתיימת כשהחבורה חוגגת את חתונתם של ג'ייק ואיימי בפאב וקפטן הולט מקבל מכתב תשובה אודות המינוי שלו לנציב.
הולט מגלה שהוא לא נבחר להיות ניצב ובמקומו נבחר ג'ון קלי ().
בעקבות זאת, הולט שוקע בדיכאון, אך ג'ייק ואיימי עוזרים לו להתמודד מול קלי ותוכניותיו השנויות במחלוקת עבור המשטרה.
בעקבות העימות, קלי מחליט להתנכל לחברי התחנה ומאמלל את חייהם.
ג'ינה מתפטרת מעבודתה כדי להפוך לאושיית רשת וקואוצ'רית ואיימי וג'ייק מתלבטים האם להביא ילדים לעולם או לא.
טרי עובר בחינה שהופכת אותו ללוטננט במהלך שוד ליל כל הקדושים השישי (שמתרחש בחג "סינקו דה מאיו" השנה).
למרות זאת, המשטרה רוצה להעביר את טרי לתחנה אחרת מפאת בעיות תקציב.
ג'ייק והולט מגלים שקלי משתמש בהאזנות סתר בכדי למנוע פשעים וכדי לעצור אותו, הם מגייסים כמה מאויביהם הישנים של התחנה: וואנץ', הנשר וסי.ג'יי כדי להפיל את קלי.
לבסוף, קלי מושעה ו-וואנץ' הופכת לניצבת במקומו.
כאות תודה, וואנץ' משאירה את טרי בתחנה, אך מורידה את הולט מתפקיד של קפטן לתפקיד של שוטר סיור בעזרת ניצול פרצה בחוקי המשטרה.
הולט מתקשה עם תפקידו החדש כשוטר סיור, אך לבסוף חוזר לפקד על התחנה בעקבות מותה הלא צפוי של וואנץ'.
ג'ייק ואיימי מחליטים לנסות להרות, ולאחר הרבה קשיים איימי נכנסת להיריון.
צ'ארלס מתקבל כחבר בכוח התקיפה של הולט.
בפעם הראשונה בהיסטוריית התחנה, רוזה מוכתרת כזוכה בשוד ליל כל הקדושים בפעם השלישית ברציפות (לאחר שניצחה בשוד ארוך שהתרחש גם ביום האהבה והמשיך לחג הפסחא).
בלילה בו איימי יולדת, הפסקת חשמל ענקית מתרחשת בברוקלין וג'ייק, שנמצא בשטח ביחד עם צ'ארלס, מנסה להגיע בחזרה לתחנה כדי לסייע לאשתו.
בעזרת שאר החבורה, ג'ייק מצליח להגיע לאיימי והיא יולדת את בנם, מקליין "מאק" פראלטה - סנטיאגו (הוא נקרא כך על שם דמותו של ברוס ויליס בסרט "מת לחיות").
בעקבות התפרצות מגפת הקורונה ומחאות ג'ורג' פלויד, רוזה מתפטרת מעבודתה כבלשית והופכת לחוקרת פרטית מאחר שאיבדה אמון במערכת.
היחסים של הולט וקווין מתוחים והולט, שסולק מביתו, עובר להתגורר עם רוזה.
היצ'קוק פורש מהמשטרה, אך ממשיך לתקשר עם סקאלי בכל יום בעזרת שיחות וידאו.
ג'ייק ואיימי מנסים לשלב את עבודתם ביחד עם הטיפול בבנם ונתקלים בקשיים.
בעקבות המתיחות בין המשטרה לאזרחים, איימי יוצרת תוכנית שיקום לתדמית המשטרה, אך נאלצת להתעמת עם נציג איגוד השוטרים, פרנק או'סליבן (ג'ון מקגינלי) שמנסה לעצור אותה.
ג'ייק מושעה לחמישה חודשים לאחר שעצר את החשוד הלא נכון.
הולט וקווין מתאחדים ומחדשים את נדרי הנישואים שלהם בטקס.
החבורה עוצרת את או'סליבן מלהרוס את תוכנית השיקום של איימי וניצב המשטרה מטמיע את התכנית ברחבי התחנות השונות.
בעקבות כך, איימי והולט מקודמים לסגן ניצב וקפטנית בהתאמה.
בעקבות עבודתה החדשה של איימי, היא וג'ייק מתקשים בגידול בנם וג'ייק מחליט להתפטר מהמשטרה כדי להפוך לאבא במשרה מלאה.
לקראת יומו האחרון, ג'ייק מארגן שוד ליל כל הקדושים אחרון שבסופו היצ'קוק, שמתברר שעדיין מתגורר בניו יורק ומעולם לא פרש מהמשטרה, זוכה.
בעקבות קידומו של הולט, טרי הופך לקפטן החדש של התחנה.
הסדרה מסתיימת כשהחבורה מחליטה להיפגש מחדש פעם בשנה בכדי לקיים את שוד ליל כל הקדושים המסורתי.
ג'ייקוב "ג'ייק" ג'פרי פראלטה (אנדי סמברג): בלש ממוצא יהודי שנולד ביוני 1981. מצטיין אך ילדותי ו"שטותניק" באופיו.
פראלטה נוטה להתבדח בכל מצב, לפעול מתוך דחף רגעי ולמרוד בסמכות.
תכונות אלו מציבות אותו עלילתית כנגד קפטן הולט, הנוקשה וקר המזג.
פראלטה מעריץ של סדרת הסרטים "מת לחיות".
משקיע באופן מוגזם בפיתוח זהויות בדויות במסגרת חקירות שהוא מבצע.
במהלך הסדרה פראלטה מגלה רגשות רומנטיים כלפי הבלשית איימי סנטיאגו.
בהמשך הם הופכים לזוג ובסוף העונה החמישית הם מתחתנים.
בעונה השביעית, ג'ייק ואיימי מנסים להיכנס להריון, ללא הצלחה.
לאחר חצי שנה איימי מגלה שהיא בהריון.
בפרק האחרון לעונה זו, נולד בנם הבכור, מאק (מקליין), בסוף העונה השמינית ג'ייק עוזב את ה־9-9 כדי להישאר בבית ביחד עם מאק.
ריימונד ג'ייקוב "ריי" הולט (אנדרה בראואר): מפקד התחנה.
הולט מתואר כבלש מוכשר ומנהיג מנוסה, אך גם כאדם חמור סבר שאינו חושף רגשות.
מרבית הבדיחות בהן הוא משתתף מתבססות על חוסר יכולת הצופים לדעת מה הוא חש וכן תחומי העניין אותם הולט אוהב, אך שאר היחידה לא שותפה לכך.
בפרק הראשון קפטן הולט מציין כי הוא נשוי לגבר, פרופ' קווין קוזנר, וכי מערכת היחסים הזו (בנוסף להיותו ממוצא אפרו-אמריקאי) היא הסיבה לעיכוב קידומו במשטרה.
במהלך העונה השמינית הוא וקווין נפרדים אך לקראת סוף העונה הם חוזרים זה לזה ומחדשים את נדריהם.
בסוף העונה השמינית, האחרונה, הולט מקודם לתפקיד ניצב ועוזב את התחנה.
טרנס "טרי" ג'פורדס (טרי קרוז): סמל המחלק והמפקד של כל הבלשים.
בפרק הפתיחה מתואר ג'פורדס כשוטר שאיבד את קור רוחו בשטח בעקבות התקף חרדה, שחווה לאחר הולדת בנותיו, קגני ולייסי (קרויות על שם סדרת משטרה בעלת אותו השם).
במהלך הסדרה מרבית הבדיחות סביבו נובעות מהניגוד שבין גודל גופו ומראהו הבריוני לבין רגישותו ודאגתו לילדותיו הקטנות.
מדבר על עצמו תמיד בגוף שלישי.
בעונה השלישית נולדת לו בת נוספת, אווה.
במהלך העונה השישית עולה לדרגת סגן.
בסוף העונה השמינית, עם עזיבתו של הולט, ג'פורדס מתמנה לקפטן תחנת 9-9. זכה בשוד ההאלווין השישי.
רוזה דיאז (סטפני ביאטריס): מתוארת כבלשית קשוחה ומפחידה, אך נאמנה ומוכשרת.
רוזה היא בלשית קשוחה ואגרסיבית בעיקר, אך במהלך הסדרה נרמז שבחייה הפרטיים או במקרים ספציפיים היא בעלת סגנון רגיש יותר שלא מתאים לתדמיתה.
נוהגת להסתיר אלמנטים מחייה משאר היחידה (באחד הפרקים נרמז שרוזה דיאז הוא אפילו לא שמה האמיתי).
בתחילת הסדרה הבלש בויל מנסה לפלרטט איתה, למורת רוחה.
חיזוריו של בויל וניגוד האופי בין דיאז הקשוחה ובויל הרך מובילים לתוצאות משעשעות.
יוצאת מהארון בתור ביסקסואלית בעונה החמישית.
בתחילת העונה השמינית עוזבת את ה־9-9 והופכת לבלשית פרטית.
צ'ארלס בויל (ג'ו לו טרוליו): איש מבריק, אך מוזר, מביך, פתי ועם הרבה תחביבים אזוטריים.
בויל מעריץ את ג'ייק והוא משתדל להוכיח את עצמו כחברו הטוב ביותר.
יש לו אובססיה לאוכל ובעונה החמישית פותח משאית אוכל שמגישה רק דבר אחד, אך הוא סוגר אותה כי המשאית גורמת לו להרבה לחץ.
במהלך העונה הראשונה ניסה בויל ללא הצלחה לצאת עם רוזה דיאז.
בהמשך מאמץ ילד בשם ניקולאז' יחד עם ג'נביב, אשר הועמדה למשפט על הונאת ביטוח בעקבות גנבת יצירות אומנות מהגלריה שבבעלותה, אך לבסוף זוכתה.
איימי סנטיאגו (מליסה פומרו): בלשית מצטיינת וקפדנית, הישגית, מתוחה, מאמינה בסמכות ומעריצה סדר וארגון.
הניגוד בינה לבין אופיו הפרוע של פראלטה מעמת ביניהם תדירות, גם בזמן מערכת היחסים ביניהם.
סנטיאגו מנסה ללא הרף וללא הצלחה לרצות את קפטן הולט, אותו היא רואה כמעין מנטור.
בעונה החמישית מתחתנת עם ג'ייק וגם מקודמת להיות סמלת, ובסוף העונה השביעית היא יולדת את בנה הבכור, מאק.
בסוף העונה השמינית היא מקודמת למפקדת וכתוצאה מכך, היא עוזבת את ה־9-9. זכתה בשוד ההאלווין השלישי.
רג'ינה "ג'ינה" לינטי (צ'לסי פרטי) (1-6, אורחת בעונות 7–8): מנהלת המשרד שכפופה לקפטן הולט בתחנה ואמורה לדאוג לכל צורכי המשרד, אך אף פעם לא כך.
אישה סרקסטית, לא צפויה ונטולת כל יומרה למקצועיות.
לא חסה בתיאורה על כמות האהבה העצמית שיש לה.
שכבה עם בויל תקופה קצרה ולבסוף אמה ואביו של בויל התחתנו, מה שהפך אותם לצערה לקרובי משפחה, אולם בסוף הם התגרשו.
בעונה החמישית היא בהיריון מקרוב משפחה של בויל.
עוזבת את ה־9-9 במהלך העונה השישית ולאחר מכן הופכת לאושיית רשת וקואוצ'רית.
מייקל היצ'קוק (דירק בלוקר): בלש מבוגר, נלהב, אך ללא יכולות וללא כריזמה.
מבלה את זמנו בעיקר בחברת הבלש סקאלי.
נוהג להסיר את חולצתו לעיתים קרובות ללא סיבה מוצדקת.
במהלך העונה השמינית נדמה שפרש לגמלאות ועבר לברזיל, אך למעשה נשאר ב"מלכודת בונים" (כינוי לדירת רווקים המיועדת ליחסי מין).
בעברו, הוא וסקאלי היו בלשים מצטיינים ובעלי כושר גופני רב, אך הם הפכו לשמנים ועצלנים לאחר שעלה בידם לקבל כמויות נדיבות של כנפי עוף.
נורמן "נורם" סקאלי (ג'ואל מקינון מילר): בלש מבוגר, פחדן ועצלן.
לא מועיל בשום תחום, מלבד שירת אופרה וכן בעל מחלות שונות מפאת משקלו ואורח חייו העצלני, דבר שמהווה בסיס לבדיחות רבות על דמותו.
מבלה את זמנו בעיקר בחברת הבלש היצ'קוק.
בעל כלבה בשם קלי וגרוש מאישה בשם קלי.
במהלך הסדרה סקאלי פתח בזוגיות עם אישה בשם סנדי שץ הדומה לו בתכונותיה.
בעברו, הוא והיצ'קוק היו בלשים מצטיינים ובעלי כושר גופני רב, אך הם הפכו לשמנים ועצלנים לאחר שעלה בידם לקבל כמויות נדיבות של כנפי עוף.
העונה הראשונה של הסדרה שודרה בארצות הברית החל מ-17 בספטמבר 2013.
העונה השנייה של הסדרה שודרה בארצות הברית החל מ-28 בספטמבר 2014.
ב-17 בינואר 2015 הסדרה חודשה לעונה שלישית, אשר שודרה החל מה-27 בספטמבר 2015.
העונה הרביעית של הסדרה שודרה בארצות הברית החל מ-20 בספטמבר 2016.
העונה החמישית של הסדרה שודרה בארצות הברית החל מ-26 בספטמבר 2017
העונה השישית יצאה לאוויר בשנת 2019.
העונה השביעית יצאה לאוויר בשנת 2020.
העונה הייתה צפויה לצאת ב-12 באוגוסט 2021 אולם חלו עיכובים בשל התפרצות נגיף הקורונה.
העונה כללה עשרה פרקים, והיא גם העונה האחרונה של הסדרה.
ריטר ובו רולינס1.312 בספטמבר 20219היום האחרוןלינדה מנדוסהלוק דל טרדיצ'י ואודרי אי.
גודמן1.8816 בספטמבר 202110קלייר סקנלוןדן גור
ברוריה אבידן-בריר (נולדה ב-13 באוגוסט 1939) היא עיתונאית, סופרת ומחזאית ישראלית.
אבידן-בריר היא מוותיקות העיתונאיות בישראל, בין היתר שימשה כעיתונאית ועורכת משנה בשבועון הנשים "לאשה" של קבוצת ידיעות אחרונות (1960–2006), שבו כתבה את מדור הרכילות הבולט "מלחשים ש...".
בשנים האחרונות משמשת כעיתונאית במגזין הנשים "את".
ברוריה שטרכר נולדה בתל אביב, בת בכורה לשמואל וחימה, יוצאי רוסיה ופולין שניהלו מכולת במרכז העיר, אמה הייתה מורה לעברית בפולין.
לברוריה אח, יעקב שטרכר, הצעיר ממנה בחמש שנים ואחות, ענת לרמן, הצעירה ממנה ב-17 שנה, היה לה אח נוסף שנפטר בגיל ארבע.
שטרכר למדה בבית הספר "לדוגמה", ואחר כך בתיכון עירוני ה'.
בנוסף, למדה לנגן בפסנתר בקונסרבטוריון.
בגיל 17, והיא תלמידת כיתה י"א, הכירה את המשורר דוד אבידן.
הוריה התנגדו לקשר ביניהם, הן בגלל היותו משורר והן בחששם שהיה נרקומן.
גם עובדת המגורים המשותפים הוסתרה מהוריה, להם סיפרה כי היא נוסעת להתגייס לצה"ל.
לאחר חשיפת הסוד, ניתקה אמה את הקשר עמה, ואילו אביה המשיך להפגש עמה בסתר.
במהלכה נישואיה החלה בלימודי מקרא וספרות באוניברסיטת תל אביב, אך לא השלימה אותם ועבדה כמורה מחליפה בבית ספר "יהלום" ברמת גן.
בהמשך עבדה כמגיהה במשמרת לילה בעיתון "דבר" וזמן מה לאחר מכן ככתבת השבועון "לאשה".
על הנישואים העיבו קשיי פרנסה, הנתק מההורים, וסכסוכים בין בני הזוג, עליהם העידה כי גלשו פעם אחת לאלימות.
הנישואים הסתיימו לאחרי שלוש שנים וחצי, שאז חידשה את הקשר עם הוריה, אולם שמרה על קשר חברי עם אבידן עד יום מותו, ושמרה על שם משפחתו.
בגיל 27 הכירה את אברהם בריר, עורך דין, גרוש ואב לילד.
כעבור שנתיים וחצי, ב-4 באפריל 1967, נישאו בביתו של המו"ל של ברוריה אבידן, נח מוזס.
ארבעה ימים אחרי שילדה, שבה לעבודה בעיתון והוסיפה לשם משפחתה את שמו של בעלה.
בשני העשורים האחרונים חי אברהם בארצות הברית ועבד בתחומי הנדל"ן והנפט.
הם נהגו להתראות אחת למספר שבועות.
כיום אברהם חזר לישראל והם שבו לחיים משותפים.
הקריירה העיתונאית של אבידן-בריר החלה בעקבות פגישה עם נח מוזס, מייסד ומו"ל "ידיעות אחרונות", בהצגת בכורה בתיאטרון "הבימה".
היא הייתה סטודנטית, וכששמע אותה מוזס מדברת על ההצגה ניגש אליה והציע לה לעבוד בשבועון "לאשה".
המשימה העיתונאית הראשונה שלה הייתה לראיין את הזמרת חנה אהרוני.
לדבריה, במערכת לא האמינו שהיא כתבה את הכתבה ללא עזרתו של אבידן ומאז נדרשה לכתוב את הכתבות במשרדי המערכת.
בשנותיה הרבות ב"לאשה", שימשה כתבת, כתבת ראשית, ראש כתבים ועורכת משנה.
עם מרואייניה המפורסמים נמנים אריק ולילי שרון, לאה ויצחק רבין, עופרה חזה, רות דיין ובנימין נתניהו.
היא עמדה מאחורי מדור הרכילות הידוע "מלחשים ש...".
לדבריה, לא חתמה בשמה על המדור הפופולרי כי התביישה: "הייתי כתבת ראשית ועשיתי סקופים ובעלי התבייש.
היה לנו הסכם שאם יושבים בבית של ראשי משק אני לא משתמשת במה שאני יודעת.
אבל היה לי מספיק: היה מישהו שהביא לי סקופים מישיבות ממשלה".
בגיל 65 עזבה את "לאשה" במרץ 2006, ולמחרת עברה לכתוב בעיתון הנשים המתחרה, ירחון "את" של "מעריב".
לאחר הולדת בתה שרון כתבה ספר בשם "עולמה הקטן של שרון" אשר יצא לאור בשנת 1985.
עורכת משנה בתוכנית ראיונות בטלוויזיה של ג'ודי ניר מוזס שלום בערוץ 2.
השתתפה בתוכנית בערוץ הבידור ושיחקה במספר סדרות בתפקידי אורחת.
בשנת 2009 עלתה ההצגה "ראודה" פרי עטה, במסגרת פסטיבל "פותחים במה" של תיאטרון בית ליסין.
מונודרמה על אישה מוסלמית שהצליחה להשתחרר מהכבלים החברתיים.
היא כתבה את הספר "מיומנה של כתבת שטח" עם כתבת המשטרה של קול ישראל עדי מאירי ובו סיפורים המתארים את חייה של מאירי ככתבת שטח.
הספר יצא לאור בשנת 2016 בהוצאת עם עובד.
בשנת 2002 עברה ניתוח פלסטי למתיחת צוואר ולסת תחתונה ותיעדה אותו בכתבה החושפת את כל שלבי התהליך.
בריאיון לעיתון "הארץ" אמרה: "כשהגיע זמן לתיקון חצות, החלטתי לשתף בזה נשים אחרות ולהעביר להן מסר חיובי וכוח".
להגדרתה של ברוריה אבידן-בריר, היא "פמיניסטית בצאתה לעבודתה העיתונאית ואישה קטנה בבואה הביתה".
לדעתה המפתח לקידום מעמד האישה הוא באמצעות חשיפת סיפוריהן של נשים מצליחות, תוך האדרתן והאדרת הנשיות, כדי שתהיינה מודל לחיקוי.
היא מציינת כדוגמה כתבת שער שלה ב"לאשה" על לימור לבנת שהתמודדה אז לראשונה בפריימריז של הליכוד, כשהעיסוק בפוליטיקה בשבועון זה לא היה מקובל בזמנו.
ברוריה אלבק (נולדה ב-20 בפברואר 1962) היא מלהקת ושחקנית ישראלית.
אביה אריה אלבק המציא את מקרר אמקור 1 ושיטת קירור לפרחים בישראל.
קור" שבנתה את תעשיית הקירור בישראל.
קור" הקימה ותכננה את מפעלי הקירור של תנובה, שטראוס, עוף טוב, תפוגן, תפוצ'יפס, החברה המרכזית לייצור משקאות קלים ועוד רבים אחרים.
דודה היה אל"ם שמואל אלבק.
אמה (חנה אלבק) הייתה מורה למלאכה ולימים הייתה קבלנית הבניין הראשונה בישראל.
ברוריה היא האמצעית בין שלושה אחים.