tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
הבהירות אינה מגיעה לשיאה בדיוק ברגע המולד, אלא כ-5 שעות לאחריו.
צורה וגודל: קוטר הכתם הוא כ-3 מעלות (בערך פי 6 מקוטר הירח המלא).
צורתו משתנה ממעגלית סמוך למולד לצורה מוארכת או כקשת ביום שלפני או אחרי המולד.
מהירות: מדידות הראו כי האטומים נעים במהירות ממוצעת של כ-12.4 ק"מ לשנייה, ומגיעים עד ל-30 ק"מ לשנייה עקב האצת קרינת השמש.
גורמים המשפיעים על בהירות הזנב
ניתוח סטטיסטי של 14 שנות תצפית העלה ממצאים לגבי הגורמים המשפיעים על כמות הנתרן הנפלט:
מטאורים ספורדיים: נמצא מתאם חזק (0.83) בין בהירות הכתם לבין קצב המטאורים ה"ספורדיים" (אקראיים) הפוגעים בירח.
אלו מטאורים מהירים ויעילים יותר בשחרור נתרן מאשר מטרי מטאורים רגילים.
מטרי מטאורים: בניגוד להערכות ראשוניות, לא נמצא מתאם עקבי בין מטרי מטאורים שנתיים לבין עלייה בבהירות הכתם לאורך זמן.
גאומטריה: הכתם בהיר יותר כאשר הירח נמצא בנקודה הקרובה ביותר לכדור הארץ (פריגיאה) וכאשר הוא נמצא צפונית למילקה בעת המולד.
רוח השמש: לא נמצא מתאם בין בהירות הכתם לבין עוצמת רוח השמש או מחזור השמש בן 11 השנים.
הירח אינו הגוף היחיד במערכת השמש בעל זנב נתרן.
גם לכוכב חמה (מרקורי) יש זנב נתרן הנוצר בתהליכים דומים, אם כי הזנב של מרקורי בהיר בהרבה וקל יותר לצפייה בשל קרבתו הגדולה לשמש והאטמוספירה שלו.
זנב הנתרן של הירח מתנהג בדומה לאלומה של מגדלור קוסמי: הוא זורם ללא הרף בחלל, אך הופך ל"גלוי" עבורנו רק כאשר הגאומטריה המדויקת של המולד מאפשרת לכבידת כדור הארץ לרכז את הנתרן לכדי קרן ממוקדת.
זַנְגְּבִיל או זנגביל רפואי (שם מדעי: Zingiber officinale; מכונה גם ג'ינג'ר) הוא צמח עשבוני רב-שנתי המתנשא לגובה של כמטר.
קנה-השורש שולח גבעולים ועלים כלפי מעלה.
הגבעול זקוף, עטוף ניצני עלים ונושא עלים.
העלים דמויי אזמל מוארך, צר ומחודד בבסיסו, התפרחת נראית כשיבולת אליפטית.
קנה השורש של הזנגביל, מסועף, צבעו חום בהיר, טעמו חריף ומרענן והוא נמכר בשווקים ובחנויות מזון.
קנה השורש משמש לתיבול במגוון רחב של סגנונות, ולתוספת במשקה חם.
הזנגביל מוזכר רבות בספרות הגמרא: במסכת יומא, פ"א עמ' ב', מס' ברכות ל"ו ב', שבת ס"ה א', פסחים מ"ב ב', מסכת מגילה ז' ב'.
בשורש הזנגביל נעשה שימוש בצורות שונות - טרי, מיובש, מיובש ומסוכר, כסירופ, כשמן אתרי וטחון.
תיבול מאכלים: ב משתמשים בזנגביל כמעט לכל מאכל, וניתן למצוא אותו גם במטבח האיראני, האסייתי, התימני וכן בארצות אירופה.
באירופה ובארצות הברית נפוצים מאוד מאפים מתובלים בזנגביל (עוגיות זנגביל, דובשניות, לבקוכן)
בסיס למשקה דמוי בירה, "ג'ינג'ר אייל" ולתה, הן מזנגביל טרי והן מזנגביל יבש
הזנגביל משמש כצמח מרפא בארצות המזרח וארצות ערב מדורי דורות.
למשל, בסין הוא משמש לטיפול בכאבי בטן, שלשולים ובחילות למעלה מ-2,000 שנה.
דיוסקורידס, רופא, פרמקולוג ובוטניקאי יווני מהמאה הראשונה לספירת הנוצרים, תיאר את קנה השורש של הצמח בתור סם חם, המשמש לטיפול בבעיות בקיבה ולסתירת רעלים.
על פי חז"ל היה ה"זנגבילא" חומר לעיסה, ככל הנראה לשיפור ריח הפה או לריפוי (תלמוד בבלי, שבת סה ע"א).
בימי הביניים שימש הצמח מרכיב בתרופות שונות לשיפור הראייה, לטיפול בכאבי גרון, כאבי אוזניים וכאבי בטן, לשיפור כוח הגברא, להפחתת גזים, לניקוי ליחות, לחימום הגוף, לריפוי צהבת ולשיפור הזיכרון.
הזנגביל הוא אחד מצמחי המרפא החשובים באיורוודה, יש המאמינים שזנגביל משפיע על מערכות גוף שונות, משכך כאבי בטן, מקל על בחילות ומפחית הקאות, לוחם בחיידקים, אנטי-דלקתי, עוזר בהפרעות עיכול עם גזים, מעכב התכווצויות בקיבה, מקל על בחילות בוקר.
באירופה נחשב הזנגביל כמקל נגד הצטננות.
יהודי תימן מאמינים שהוא עוזר לפתרון בעיות ראייה, לטיפול בשיעול ובליחה ולהגברת האון הגברי.
המרכז הארצי לבריאות משלימה ואינטגרטיבית (NCCIH) של המכונים הלאומיים לבריאות בארצות הברית סיכם את האפקטיביות הרפואית של הזנגביל.
בסיכום נכתב כי השפעת הזנגביל על בחילה והקאות תלויה בגורם לתופעות אלה.
זנגביל יכול לסייע לבחילה קלה ולהקאות הקשורות להריון.
רוב המחקרים על השימוש בזנגביל למחלת ים לא הראו שיש בו תועלת.
באופן כללי, לא נמצא שזנגביל מקל על בחילה והקאות הקשורות לטיפול כימוטרפי בסרטן, אף על פי שייתכן ויש לו תרומה בשילוב עם תרופות אחרות.
עדיין לא ברור אם זנגביל מועיל לבחילה והקאות שלאחר ניתוח.
סיכום ישן של מחקרים עד שנת 2000 מצא שבמספר מחקרים הזנגביל נמצא יעיל בטיפול בבחילות הנגרמות כתוצאה ממחלת ים, בחילות בוקר וכימותרפיה.
עם זאת הוא לא נמצא יעיל יותר מאשר פלצבו בטיפול בבחילות לאחר הרדמה.
לגבי מחלת ים השפעתו נתונה במחלוקת.
מספר מחקרים שבוצעו בעשרים השנים האחרונות השאירו את הסוגיה בערפל, שכן חלקם מצאו תועלת בצמח וחלקם לא.
מספר מועט של מחקרים הראה כי תוספי זנגביל עשויים לסייע להתכווצויות בזמן הווסת.
אין די עדויות המצביעות על כך שתוספי זנגביל יכולים להפחית כאבי פרקים בברכיים.
רכיבי הזנגביל יעילים כלפי סוג מסוים של שלשולים שהוא מן המובילים בין גורמי המוות בקרב ילדים בארצות מתפתחות.
משערים כי זינגרון, החומר שנותן לזנגביל את חריפותו, פועל נגד אנטרוטוקסין, חומר רעיל המופרש על ידי חיידק המעיים אשריכיה קולי, וגורם לשלשולים.
במחקרים רבים, זנגביל נמצא בטוח לשימוש גם בבליעה וגם בשימוש על גבי העור.
לזנגביל ייתכנו תופעות לוואי כגון אי נוחות בטנית, צרבת, שלשול וגירוי בפה ובגרון, במיוחד אם הוא נלקח במינון גבוה.
חלק מהמחקרים מראה שהשימוש בזנגביל בטוח בזמן ההריון, אך הממצאים אינם חד משמעיים.
לא ידוע הרבה לגבי הבטיחות של זנגביל בתקופת ההנקה.
הזנגביל נמצא ברשימת החומרים "המזוהים באופן כללי כבטוחים" (GRAS) של מנהל המזון והתרופות האמריקאי.
אף על פי כן, הוא יוצר תגובה עם כמה תרופות, ביניהן וארפרין.
הזנגביל גם מעכב טיפול באנשים הסובלים מאבני מרה שכן הוא מעודד יצירת מרה.
הודו, המייצרת למעלה מ-30% מהייצור העולמי מובילה בתחום לאחר שעקפה את סין והותירה אותה במקום השני עם כ-18%.
עמאד א-דין זֶנגִי, המוכר יותר בקיצור זֶנגִי (1085 - 14 בספטמבר 1146) היה מצביא ומדינאי סלג'וקי ששלט בחלקים גדולים מסוריה ומצפון עיראק בימי הביניים.
זנגי נחשב כאבי רעיון הג'יהאד נגד הצלבנים, שעל ידו הצליח ללכד את רוב מדינות הצפון למלחמה בצלבנים, ולהשמיד את רוזנות אדסה.
אביו של זנגי א-סונקור קסים אַדַאוּלה היה מושל חלב מטעמו של מלכשאה, אותה קיבל מידיו בשנת 1086, לאחר קרב חלב.
בכאוס ששרר אחר מותו של מלכשאה, נוצחו א-סונקור ומושל אדסה - אשר שמרו אמונים לסולטאן ברקירוק - על ידי תותוש, אשר ניסה לנשל את אחיינו מירושתו (1094).
א-סונקור נתפס והוצא להורג בעריפה באשמת בגידה.
זנגי נלקח לביתו של כרבוגא מושל מוסול, חברו של אביו, ושם גדל.
שליטי מוסול, כרבוגא, מודוד, ועוד, היו אלו שנתמנו על ידי הסולטאן הסלג'וקי כאחראים למלחמה בצלבנים (אם כי בעיני הסולטאן זו הייתה עדיפות משנית, ועדיפות ראשונה הייתה לנעשה באזורים יותר קרובים אל נהר הפרת).
כנראה, שזנגי אשר שירת במוסול תחת נציבים אלו, ובפרט תחת מודוד, אשר יזם בתחילת העשור השני של המאה ה-11 מספר מסעות נגד הצלבנים, הושפע מכך.
בשנת 1126, כשהיה אחד מקציניו של א-סונקור בּוּרסוּקי מושל מוסול וחלב, סייע לסולטאן הסלג'וקי מוחמד לדכא ניסיון מרידה של הח'ליף העבאסי אל-מסתרשד, ובעקבות כך מונה לסוכנו של הסולטאן בבגדד.
מכח משרה זו היה זנגי בעל עמדה מרכזית בכל הנעשה באזור עיראק.
שנה לאחר מכן, לאחר שבורסוקי נרצח על ידי כת האיסמעליה במוסול, סילק זנגי במעשה ערמה את אחיו של בורסקי ממועמדות לתפקיד המושל, ונתמנה בעצמו לשליט העיר.
בה בעת, הייתה העיר חלב שרויה בתהו ובהו שלטוני, זנגי כבנו של מושל העיר לשעבר, הגיע לעיר, התקבל בשמחה על ידי התושבים, והצליח להשליט סדר בעיר (1128).
חלב באותה העת הייתה מאוימת על ידי הצלבנים, ובפרט על ידי נסיכות אנטיוכיה, המצב היה חמור עד כדי כך שהעיר העלתה מס לצלבנים.
זנגי כבש בסדרת קרבות את את'ארב, וצר על חארים (1130), ובכך הרחיק את הסכנה של כיבוש חלב על ידי הצלבנים.
לאחר איחודם של מוצול וחלב, המשיך זנגי במאמציו לאחד תחת שלטונו את כל מדינות האזור, ובראשונה את חומס וחמאת.
זנגי נעזר באמיר חומס ללכוד את אמיר חמאת, ובאותו לילה אסר את אמיר חומס וניסה לכבוש את עירו.
בשנים 1131-1135 הייתה האימפריה הסלג'וקית שרויה באנדרלמוסיה רבתי, עקב מלחמות ירושה על כסאו של הסולטאן מחמוד בן מוחמד.
אל-מסתרשד הח'ליף ניצל את ההזדמנות והשתלט על עיראק.
תוך שהוא מכתיר את מסעוד, אחי הסולטאן המת, לסולטאן.
זנגי תמך בסנג'ר שאה כמועמד לרשת את מחמוד, וניסה לכבוש את בגדד מיד אל-מסתרשד.
הוא הובס, ונמלט חזרה למוסול.
הח'ליף רדף אחריו, והביא את העיר מוסול במצור שארך שלושה חדשים (1133).
הח'ליף נסוג בסופו של דבר מחשש להתערבותו של הסולטאן בעיראק.
לאחר שמסעוד השתלט על האימפריה הסלג'וקית, ומינה בבגדאד את הח'ליף אל-מקתפי, נכנע זנגי, והכיר בשלטונו של מסעוד.
מששקטו הרוחות בעיראק, שב זנגי לניסיונו לאיחוד מדינות סוריה תחת שלטונו, ובראשם דמשק.
בדמשק שלטו באותה העת צאצאיו של טוגתכין מושל דמשק מ-1104 עד 1128. טוגתוכין שבראשית דרכו ניסה להילחם בצלבנים, נואש, והחליט להגיע להסכם עם הצלבנים.
כך הפכה דמשק למדינת חיץ בין הצלבנים ובין המוסלמים.
את מקומו ירש בנו בּוּרִי (מת ב-1132), ולאחריו בנו שמס אלמלך אסמעיל בן בורי.
בשנים אלו שיחקה דמשק את תפקיד 'האיש הבריא', בעוד חלב הייתה 'האיש החולה', כאשר שליטים מתחלפים בה לעיתים תדירות.
עלייתו של זנגי מחד, ומאידך עריצותו של אסמעיל דרדרו את המצב בדמשק והביאו את הדמשקאים אל סף מרד (1135).
אסמעיל, שחשש לחייו הזמין את זנגי והבטיח לו את השליטה בעיר.
אמו של אסמעיל רצחה את בנה, והעבירה את התפקיד לאחיו שהאב א-דין.
זנגי שהגיע לשערי העיר הנעולים (כשבדרכו הוא כובש את חמאת), הופתע.
נמצא מוצא של כבוד, וזנגי שב למקומו.
מכאן ואילך תשמש דמשק בתפקיד 'האיש החולה', ותשתמש לסירוגין בשני אויביה, זנגי והצלבנים זה כנגד זה, כדי לשמור על מעמדה העצמאי.
זנגי עד סוף ימיו, ניסה להשתלט על דמשק, אך לא עלה בידו, מחמת התערבותם של הכוחות הצלבניים.
את מלאכתו זו השלים בנו נור א-דין, כעשר שנים לאחר מותו.
באביב 1135 יצא זנגי לסדרת מסעות מחלב נגד שטחי הנסיכויות הצלבניות מזרחה לנהר האורונטס.
הוא כבש כמעט את מחצית השטח אשר בידי הצלבנים, אך נאלץ להפסיק את המסעות, עקב הידרדרות המצב בעיראק.
עם זאת, קלות המסע הבהירה לו את חולשת הנסיכויות הצלבניות.
נציבו בחלב, סַוַאר, הגיע במסע התקפה על נסיכות אנטיוכיה עד החוף של לאטקיה, ובכך ביתר את שטח הנסיכות לשניים.
לאחר ששב מעיראק, תקף זנגי את מבצר בערין (בפי הצלבנים מונפראן) בתחום רוזנות טריפולי, אשר שלט על הדרך המקשרת בין חמאת לחומס, ושם עליו מצור (קיץ 1137).
רוזן טריפולי ריימון השני פנה לעזרת פולק מאנז'ו מלך ירושלים, וזה גייס את צבאו ויצא לעזרת טריפולי, אך לפני שהספיק פולק לבערין להגיע נלקח ריימון בשבי.
פולק עצמו נמלט לתוך המבצר.
כוחותיהם של נסיכות אנטוכיה ואידסה יצאו גם הם לעזרת בערין.
אשר על כן פתח זנגי במשא ומתן עם הנצורים, שלא ידעו על ההחלצות לעזרתם והחלו לסבול מן הרעב, והם הסכימו לתנאיו של זנגי, אשר כללו ויתור צלבני על בערין ותשלום כופר תמורת זכות יציאה בשלום מן המבצר ושחרור השבויים הנוצרים.
זנגי אכן הצליח לכבוש את המדינה הצלבנית הראשונה - רוזנות אדסה בשנת 1144, והביא על ידי כך ליציאתו של מסע הצלב השני מאירופה המערבית לארץ ישראל.
בעת שצר על האמירות הזעירה קלעת ג'אבר, נרצח זנגי על ידי אחד משומרי ראשו.
לפי אחד מן המקורות, הרוצח חשש שייענש, משום ששתה מיינו של זנגי.
הבכור סייף א דין אל גאזי קיבל לחלקו את מוצול, ואילו משנהו נור א-דין, קיבל את חלק אביו בחלב.
זנד טכנולוגיות היא חברת תוכנה ישראלית, אשר מרכזה ממוקם בקופרטינו, שבמדינת קליפורניה, בארצות הברית.
יש לה משרדים גם בישראל, בצרפת ובגרמניה.
החברה מתמקדת בפיתוח של מוצרים הקשורים לפיתוח, פריסה וניהול של אפליקציות אינטרנטיות מבוססות PHP, הכוללות את Zend Studio.
מייסדי החברה, אנדי גוטמנס וזאב סורסקי, יחד עם עזרה מבוגרים אחרים מהטכניון ומרזמוס לרדורף, יצרו את שפת הקוד הפתוח PHP.
בשנת 1997, זאב ואנדי שכתבו את מנתח ה-PHP-FI של רזמוס לרדורף.
התוצאה הייתה שחרור של PHP 3.
בשנת 1998, הם שיפרו ועיצבו את המנתח לגמרי מחדש, וקראו לו מנוע הזנד.
PHP 4 היה מבוסס על הגרסה הראשונה של מנוע הזנד וזכה להצלחה רבה.
ובשנת 1999 הוקמה זנד טכנולוגיות, כדי למסחר את טכנולוגיית ה-PHP.
השם Zend שנבחר לחברה הוא הלחם של שמות המייסדים באנגלית, Zeev ו-Andi.
הם גיסו את דורון גרסטל כמנכ"ל החברה והיזם שמעון אקהויז השקיע בה מיד עם הקמתה.
המודל העסקי של החברה היה להפיץ בחינם את "מנוע הזנד", שהוא הליבה הטכנולוגית המשמשת לפריסת יישומים הנכתבים בשפת התכונות PHP ( שהיא שפת "קוד פתוח" המופצת בחינם).
ולגבות תשלום עבור מוצרים הקשורים לפיתוח, פריסה וניהול של אפליקציות אינטרנטיות מבוססות PHP.
המוצר המסחרי הראשון של החברה היה ה-Zend Compiler, שמאפשר לארגונים לעבוד עם PHP ולאחר מכן לחסום את הקוד של האפליקציה, ובכך להשיג את היתרון שבקוד סגור, חסימת הקוד לעיני המתחרים.
המוצר השני היה Zend Cache שיועד לשפר את המהירות של שרתים המשתמשים ב-PHP.
בנוסף החלה החברה לספק שירותי יועץ, תמיכה, פיתוח והדרכה סביב טכנולוגית ה-PHP.
אסטרטגיה זו עזרה לקידום PHP כשפת תכנות פופולרית לבניית אתרים ויישומים ברשת תוך שנים ספורות.
מספר האתרים ברחבי העולם שהשתמשו ב-PHP גדל מכשני מיליון בשנת 2000 לכ-15 מיליון בשנת 2003. בתחילת שנת 2000 גייסה הון ראשוני של כ-2.5 מיליון דולר לפי שווי של 10 מיליון לפני הכסף, באמצעות קרן הון סיכון וולדן (Walden).
החברה חלה לייצר הכנסות והגיעה לרווחיות בסוף 2003. ביולי 2004 השלימה גיוס הון שלישי בסך 8 מיליון דולר.
בינואר 2005 השלימה גיוס של 10 מיליון דולר, שכלל השקעה מהחברות אינטל ו-SAP.
עם העלייה בפופולרית של PHP הצליחה החברה לחתום על הסכמי שיתוף פעולה עם חברות הטכנולוגיה הגדולות בעולם ביניהם: אדובי מערכות, אורקל ו־IBM.
אף על פי ש-PHP היא טכנולוגיה המתחרה בפלטפורמת .NET של חברת מיקרוסופט, גם מיקרוסופט החליטה לשתף פעולה עם זנד טכנולוגיות, כדי לאפשר למתכנתים ליצור יישומים ב-PHP עבור שרתי מיקרוסופט.
בשנת 2006 זכתה החברה בפרס "חברת ההזנק המצליחה ביותר בתחום התוכנה" במסגרת כנס היי-טק שנתי של איגוד קרנות ההון סיכון (IVA).
ביולי 2006 עזב דורון גרסטל את תפקיד המנכ"ל לטובת ניהול חברת סינרון מדיקל בארצות הברית, במקומו מונה הרולד גולדברג למנכ"ל, אך עזב אחרי תקופה קצרה.
במקומו מונה אנדי גוטמנס כמנכ"ל.
באוגוסט 2006 גייסה החברה 20 מיליון דולר; ותכננה הנפקה ראשונה לציבור של מניות בארצות הברית.
בשנת 2010, גייסה החברה 9 מיליון דולר מהמשקיעים הקיימים בה: הקרנות אינדקס, פלטינום, אזור, קרן ההשקעות של SAP וקרן גריילוק.
סבב זה הביא את סך גיוסי החברה ל-45 מיליון דולר בינואר 2011 השקיעה קרן ויולה 7 מיליון דולר נוספים בחברה.
אחרי גיוס זה שינתה החברה את המודל העסקי, הפחיתה את מכירת שירותי הפיתוח, הייעוץ וההדרכה שרווחיותם נמוכה.
והתמקדה בעיקר במכירות של רישיונות שימוש במוצרים כמנוי שנתי.
באוקטובר 2015 נמכרה זנד לחברת Rogue Wave האמריקאית.
בשנת 2016 עזב אנדי גוטמנס את החברה לטובת תפקיד סמנכ"ל ב-Amazon Web Services.
זאב סורסקי עזב את החברה בפברואר 2020 לטובת תפקיד מנהל טכנולוגיות ראשי בחברת ההזנק Strattic.
Zend Server מספק סביבת אינטגרטיבית ונתמכת ליישומי PHP, עוקב אחרי ריצת היישומים, ומדווח על ביצועים ועל תקלות.
הוא גם מציע מאיץ PHP (Zend Optimizer), פתרון מטמון לתוכן הכולל ממשק תכנות יישומים (API) לחלק מדפי המטמון ומספר רב של כלי ניהול.
Zend Server יכול לעבוד בשיתוף עם Zend Studio לצורך של ניפוי שגיאות (debugging) ולצורך הצגת אפליקציות PHP בסביבת השרת הטבעית שלהם.
Zend Studio היא תוכנה מסחרית, קניינית.
היא סביבת פיתוח משולבת (IDE) ל-PHP.
החברה הפסיקה לשווק את המוצר עקב תחרות מצד סביבות פיתוח הזמינות בחינם, דוגמת Eclipse.
Zend Framework - תוכנת קוד-פתוח, מונחית עצמים שלד לאפליקציה אינטרנטית אשר נכתבה ב-PHP 5 ומופצת תחת רישיון BSD החדש.
בתחילת שנת 2019 העבירה החברה את התוכנה לפרויקט חדש בשם "Laminas Project" בניהול ובעלות עמותת לינוקס.
פרובינציית זנג'אן (בפרסית: استان زنجان) היא אחת מ-31 פרובינציות איראן, ובירתה העיר זנג'אן.
שטחה 21,773 קמ"ר, קצת יותר מאחוז משטח איראן, והיא נמצאת בצפון מערב המדינה.
הפרובינציה גובלת עם: פרובינציית מזרח אזרבייג'ן, פרובינציית מערב אזרבייג'ן, פרובינציית ארדביל, פרובינציית גילן, פרובינציית קאזווין, פרובינציית כורדיסטן ופרובינציית המדאן.
זנגביל (הנקרא באנגלית: Ginger) הוא מרכז קהילתי ירושלמי המופעל על ידי האיגוד היהודי הבינלאומי לצמחונות ועוסק בנושאים הקשורים לצמחונות, טבעונות, זכויות בעלי חיים ואיכות הסביבה.
דגש מיוחד מושם על הקשר בין נושאים אלו ליהדות.
מטרתו המוצהרת של המרכז היא עידוד מעבר לתזונה צמחית.
בזנגביל מתקיימות פעילויות הכוללות: הרצאות, ארוחות קהילתיות, סדנאות מזון, ייעוץ תזונאי, דוכני הסברה לזכויות בעלי חיים, שוק קח-תן, ספרייה, חנות עם מוצרים אתיים, קואופרטיב אורגני בשם "בר קיימא" וגינת ירק אורגנית.
האיגוד היהודי הבינלאומי לצמחונות (שם רשמי: האיגוד היהודי לצמחונות ואיכות הסביבה; אנגלית: The Jewish Vegetarian And Ecological Society) הוקם בלונדון בשנת 1965, על ידי פיליפ פיק.
ארגון זה מקדם צמחונות ואיכות הסביבה כנגזרות ממצוות הדת היהודית.
מרכז הפעילות העולמי של הארגון פועל בבריטניה.
האיגוד העולמי מוציא רבעון בשם "The Jewish Vegetarian", אשר מופץ לחברי הארגון ברחבי העולם.
המגזין כולל מאמרים בנושאי הפעילות של הארגון, סיקור אירועים צמחוניים בקהילות יהודיות בעולם ומתכונים צמחוניים לחגים.
לאחר פטירתו של פיליפ פיק, הוא הוריש כספים לשם פתיחת מרכז קהילתי צמחוני בירושלים.
בעקבות כך, הוקם סניף של הארגון בישראל, אשר הקים והפעיל את המרכז.
ב-20 בפברואר 1991 נרשמה העמותה בישראל.
בעזרת התרומה מירושת פיק ותרומות נוספות, נרכש נדל"ן לפעילות המרכז בבית בטלביה, אשר שימש בתקופת המנדט הבריטי את השגרירות העיראקית.
בשנת 2008 הגיש רשם העמותות בקשה לפירוק העמותה בשל ניהול בלתי סדיר של העמותה.
בשל החשש לפירוק העמותה וסגירת המרכז, התארגנה קבוצת פעילים בראשות עו"ד יוסי וולפסון וב-2009 לקחה על עצמה את ניהול העמותה והמרכז, תחת פיקוח המפרק.
החל מספטמבר 2010 פועלת במקום בת שירות לאומי.
נכון ל-2011, העמותה עדיין פועלת תחת פיקוח המפרק.
ארוחות משותפות מתקיימות פעם בחודש, שבהן כל משתתף מביא מנה טבעונית שהכין ומתחלק עם שאר המשתתפים.
במקום נערכות ארוחות לציון החגים היהודיים, כולל סדר ט"ו בשבט, סדר פסח וארוחות לכבוד ראש השנה, חנוכה ושבועות.
חלק מהארוחות מאורגנות על ידי "המהטמה".
בארוחות החג נעשה ניסיון לשמר את המאפיינים המסורתיים של החג תוך הקפדה על תפריט טבעוני.
פרויקט "מזון למחשבה", בשיתוף עם עמותת טבע עברי ובמעגלי צדק - מפגשי לימוד על יהדות ואתיקה של המזון.
השתתפו הרב יובל שרלו, הרב בני לאו, ד"ר יעל שמש.
ריצ'רד שוורץ, נשיא הארגון היהודי לצמחונות בצפון אמריקה ומחבר הספר "יהדות וצמחונות" ופרסומים נוספים בנושא, נוהג לקיים הרצאות במקום בעת ביקוריו בישראל, פעמיים בשנה.
קורס פרמקלצ'ר בהנחיית טליה שניידר, ועופר שניידר, מהמורים הוותיקים לנושא זה בארץ, האחראים גם להוצאת יער, מתארח במקום.
השיטה עוסקת בתכנון מערכות חיים המבוססות על תבניות טבעיות אשר מאפשרות חקלאות ותרבות מקיימות חיים, בנות קיימא.
פופקורן וצדק חברתי - סדרת מפגשים "על הקשר בין זכויות וייצוגים קולנועיים", בשיתוף עם הוועד הציבורי נגד עינויים בישראל.
"המהטמה", על שם מהטמה גנדי, הוא בר טבעוני המופעל על ידי מתנדבים.
המהטמה מקיים ארוחות טבעוניות שבועיות בזנגביל, המוגשות תמורת תרומה מומלצת נמוכה למימון ההוצאות.
רוב הארוחות נסובות סביב נושא מסוים כמו ארוחות חגים, ארוחות אתניות ממקומות שונים בעולם או ארוחות המבוססות על רכיבים מסוימים.
מטרת הפרויקט היא לאפשר לאנשים מרקע חברתי שונה להיחשף לאוכל טבעוני וללמוד כיצד להכין אותו, ובכך לעודד אי-אלימות.
הפרויקט החל את דרכו במסגרת ה'דילה-בר', במרכז 'דילה' להפצת מידע אלטרנטיבי, ולאחר סגירת המרכז עברה הקבוצה לפעול במסגרת זנגביל.
המהטמה שואב את השראתו מפרויקטים דומים באירופה, כדוגמת הקואלי קלאב בברייטון, אנגליה.
פרויקט דומה פועל אף בתל אביב בשם "רוגטקה-בר".
העקרונות המנחים של המהטמה הם:
טבעונות ואורגניות: הבר נמנע משימוש בכל מוצר שיצורו כרוך בסבל של בעלי חיים, במיוחד ממשקים מתועשים בהם מוחזקים בעלי חיים ללא תנאי מחיה בסיסיים.
לבחירה בתזונה טבעונית יש גם מניעים בריאותיים, ולכן כמחצית מחומרי הגלם הם אורגנים, עם דגש על שימוש בדגנים מלאים והפחתת השימוש בסוכר מזוקק, שומנים מוקשים ומוצרים מעובדים.
מתוך גישה סביבתית, יש העדפה למוצרים מייצור מקומי, מוצרים אורגנים, לא מעובדים ועם קשר ישיר ליצרנים.
מתנדבים בלבד: הפעילות כולה מאורגנת על ידי מתנדבים.
בחירה זו נעשית על מנת להעצים את המשתתפים ולאפשר פתח ליוזמה אישית ובחירה ברמת המעורבות.
בנוסף, הבחירה נועדה לאפשר למחירי האוכל להיות זולים.
תרומה מומלצת: מחיר האוכל הוא בגדר תרומה מומלצת בלבד, והוא מסתמך על הרצון הטוב והמסירות של הלקוחות, זאת על מנת שהקהילה תוכל לתמוך ברמות השונות של היכולת הכספית בקהילה, ושהאוכל יהיה נגיש לכל.
סחר הוגן: עידוד תמיכה בארגוני הפצה והתקנים של סחר הוגן, אשר מספקים לכל חבריהם שכר מספק, הטבות בריאות, טיפול בילדים, ואפשרות להלוואות.
מעבר לבחירה זו במסגרת הבר, המהטמה מאפשר ליצרנים קטנים ומקומיים גישה ללקוחות במסגרת החנות.
שוק קח-תן מתקיים פעם בחודש ובו אנשים מוסרים חפצים שאינם צריכים ויכולים לקחת חפצים שאחרים השאירו.
השוק אינו מתבצע על בסיס חליפין, אלא כל אחד יכול לקחת דברים שזקוק להם, ללא תמורה.
השוק נועד לעודד מיחזור, להפחית פסולת ולהפחית את הנזק הסביבתי הנגרם מייצור של מוצרים חדשים.
במקביל לשוק מוגשות ארוחות על ידי בר המהטמה.
קואופרטיב אורגני "בר קיימא" של שכונות קטמון ורחביה פועל במקום.
זהו קואופרטיב צרכני, אשר רוכש במרוכז מזון אורגני עבור חבריו, על מנת לאפשר קנייה של מזון אורגני ומקומי במחירים מופחתים.
הקואופרטיב מופעל בהתנדבות על ידי חבריו.
גינת הירק של זנגביל פתוחה לצורכי לימוד והתנסות, לשירות הקהילה והשכנים.
בדומה לגינה קהילתית, בגינה מוצבת ערימת קומפוסט, אשר משרתת את חברי השכונה.
זנדאיה מארי סטורמר קולמן , המוכרת בשמה הפרטי זנדאיה (Zendaya) היא שחקנית, זמרת, דוגמנית ורקדנית אמריקאית.
ידועה בשל תפקידיה בסדרות "שייק" ו"קייסי אנדרקאבר" של ערוץ דיסני, השתתפותה בסרטי חולית וספיידרמן, ובעיקר על כיכובה בתפקיד הראשי בסדרת הדרמה "אופוריה" עליו זכתה בשני פרסי אמי.
בשנת 2022 נבחרה על ידי מגזין טיים לרשימת "100 האנשים המשפיעים ביותר בעולם".
זנדאיה נולדה באוקלנד, קליפורניה שבארצות הברית, להורים מורים.
אביה קזמבה אג'אמו (Kazembe Ajamu) הוא אפרו-אמריקאי, ואמה קלייר סטורמר (Claire Stoermer) היא לבנה וממשפחה נוצרית ממוצא אירופאי.
זנדאיה למדה והופיעה ב"תיאטרון שייקספיר", בו עבדה אמה, ולאחר מכן גם בתיאטראות אחרים.
לאחר מכן, למדה בבית הספר השש-שנתי לאמנויות אוקלנד בו כיכבה במספר הפקות תיאטרון.
זנדאיה החלה לרקוד בגיל צעיר "הולה" ו"היפ-הופ".
דגמנה עבור חברות והמותגים "Macy's" ,"Mervyns" ו-"Old Navy", והופיעה במספר פרסומות.
בגיל 10 שיחקה בתוכנית הילדים "ביפ בופ", בה ביצעה גרסת כיסוי לשיר "Hot N' Cold" של קייטי פרי.
בשנת 2010, בגיל 13, החלה לככב בסיטקום הנעורים "שייק" בערוץ דיסני, לצדה של בלה ת'ורן.
זנדאיה גילמה בסדרה את אחת הדמויות המרכזיות ראקל בלו ("רוקי"), רקדנית רקע בתוכנית טלוויזיה.
הסדרה שודרה במשך 3 שנים, במהלכן החלה זנדאיה לפעול גם בתחום המוזיקה.
ב-15 בדצמבר 2011 הוציאה סינגל ראשון, "Swag it Out".
עוד באותה שנה ביצעה את השיר "Dig Down Deeper" שמשמש כשיר הנושא של הסרט "משחקי עמק הפיות".
השיר הופיע גם באלבום האוסף "Disney Fairies: Faith, Trust, and Pixie Dust" שיצא שנה לאחר מכן.
אלבום הבכורה שלה "Zendaya", שיצא ב-18 בספטמבר 2013, הגיע למקום ה-51 במצעד האלבומים האמריקאי.
מתוכו יצא הסינגל "Replay", שדורג בין 40 השירים הראשונים בבילבורד הוט 100. במצעד הסינגלים הניו זילנדי דורג הסינגל במקום ה-18.
ב-2013 השתתפה בעונה ה-16 של "Dancing With The Stars" (המקור האמריקאי ל"רוקדים עם כוכבים").
ב-2014 יצא הסרט "זאפד" בכיכובה בערוץ דיסני.
מ-2015 עד 2018 השתתפה בסדרה של ערוץ דיסני, "קייסי אנדרקאבר" בתפקיד הראשי: קייסי קופר.
ב-25 בדצמבר 2017 יצא לאקרנים הסרט המוזיקלי "האמן הגדול מכולם", בו היא מככבת לצד יו ג'קמן וזאק אפרון.
בנוסף השתתפה בשנים 2017, 2019 ו־2021 בסרטי ספיידרמן ("ספיידרמן: השיבה הביתה", "ספיידרמן: רחוק מהבית" ו"ספיידרמן: אין דרך הביתה" בהתאמה) בתפקיד מישל ג'ונס (אם.ג'יי.), החברה של פיטר פארקר (טום הולנד).
בשנת 2019 החלה לגלם את הדמות הראשית בסדרת הדרמה לנוער "אופוריה" ברשת HBO, גרסה אמריקאית לסדרה הישראלית באותו שם שיצרו רון לשם ודפנה לוין.
על תפקידה בסדרה זכתה פעמיים בפרס אמי לשחקנית הטובה ביותר בסדרת דרמה.
אלו היו זכיות שוברות שיא: בשנת 2020, זנדאיה הייתה השחקנית הצעירה ביותר לזכות בקטגוריה זו באמי, וב-2022 היא הייתה האישה השחורה הראשונה לזכות פעמיים בפרס אמי.
ב-2023 זכתה גם בפרס גלובוס הזהב.
ב-2019 נבחרה להיות הפרזנטורית של הבושם "אידול" של "לנקום", וכיכבה בסדרת פרסומות למותג.
זנדאיה שיחקה בסרט "מלקולם ומארי" שצולם במהלך מגפת הקורונה.
השחקנית הקצתה מניות לסרט לכל אלה שהיו מעורבים בעשייתו, כדרך להציע בונוס כספי בעת צאת הסרט.
הסרט נקנה על ידי נטפליקס בספטמבר 2020. בסרט היא מככבת לצידו של ג'ון דייוויד וושינגטון, והוא מבוים על ידי סם לוינסון, איתו שיתפה פעולה ב"אופוריה".
זנדאיה דיבבה את דמותה של לולה באני בסרט "ספייס ג'אם: אגדה חדשה".
זנדאיה גילמה את דמותה של צ'אני בסרט "חולית", עיבוד קולנועי לספר משנת 1965 בעל אותו השם, שיצא בשנת 2021. בשנת 2022 נכללה ברשימת טיים 100.
זנדאיה תפיק ותככב בסרט "שקר לבן", בתפקיד אניטה פלורנס המינגס, אישה אפרו-אמריקאית בהירת עור שהייתה צאצאית של עבדים ונראתה כאישה לבנה כדי שתוכל ללמוד במכללת ואסר בשנות ה-1890. היא צפויה להופיע גם בסרט מותחן הפשע "Finest Kind".
זנדאיה תגלם את רוני ספקטור, סולנית The Ronettes בסרט מעובד מתוך ספר הזכרונות של ספקטור "Be My Baby".
החל מנובמבר 2021 היא בזוגיות עם השחקן האנגלי טום הולנד, שכיכב עמה בסרטי "ספיידרמן" ביקום הקולנועי של מארוול.
מתגוררת לסירוגין בביתה בלוס אנג'לס, ובדירתה בברוקלין.
בינואר 2025 אישרה זנדאיה כי היא מאורסת לטום הולנד.
שנהסרטתפקידהערותסרטים2013סופר חברים לוליפופדיבוב2017ספיידרמן: השיבה הביתהמישל ג'ונס-ווטסון "אמ.
ג'יי"האמן הגדול מכולםאן וילר2018אבא אווזהצ'ידיבובמפלצות בשלגמיצ'י2019ספיידרמן: רחוק מהביתמישל ג'ונס-ווטסון "אמ.
ג'יי"2021מלקולם ומארימאריגם מפיקהספייס ג'אם: אגדה חדשהלולה באנידיבובחוליתצ'אניספיידרמן: אין דרך הביתהמישל ג'ונס-ווטסון "אמ.
ג'יי"2024חולית: חלק שניצ'אנימתחריםטאשי דאנקןגם מפיקה2026משיח חוליתצ'אניספיידרמן: יום חדש לגמרימישל ג'ונס-ווטסון "אמ.
ג'יי"האודיסיאה2027שרק 5פלישיה דיבובTBAMegalopolisהדרמהטלוויזיה2010–2013שייקרוקי בלותפקיד ראשי2011גוד לאק צ'ארליתפקיד אורחפרנקסטארס פרק אחדמשחקי עמק הפיותפרןספיישל טלוויזיוני, דיבוב2012החרשניםסוקויהתפקיד אורחחברים-אויבים האלי ברנדוןסרט של ערוץ דיסני2013רוקדים עם כוכביםמתחרה; מקום שני2014זאפדזואי סטיבנססרט של ערוץ דיסני2015–2018קייסי אנדרקאברקייסי קופרתפקיד ראשי2015שחור-כזהראשידהתפקיד אורח2017מותחים בהליכהקרב הליפסינק משתתפת2019The OA (אנ')פולה3 פרקים2019–הווהאופוריהרו בנטתפקיד ראשי
בשנת 2016, זנדאיה הופיעה ברשימת 30 מתחת לגיל 30 של פורבס.
בשנת 2022 היא נכללה ברשימה השנתית של מגזין TIME ל- 100 האנשים המשפיעים ביותר בעולם, במאי "חולית", דניס וילנב, כתב עליה: "היא כוח יצירתי עצמאי בפני עצמו.
אדם המונע על ידי השראה טהורה, אמפתיה וכבוד למקצוע שלה, המשתמשת באותנטיות ככוח-על חדש [...] זנדאיה היא העתיד.
ואין דבר מנחם יותר עבורי.
באותה שנה, מגזין וראייטי דירג אותה ברשימת 500 הדמויות המשפיעות ביותר בתקשורת העולמית.
בשנת 2020, בגיל 24, זנדאיה הפכה לזוכה הצעירה ביותר של פרס אמי בפריים טיים לשחקנית הראשית המצטיינת בסדרת דרמה, על תפקידה כרו בנט בסדרת הדרמה של HBO "אופוריה".
לאחר שזכתה בפרס שוב בטקס פרסי אמי בפריים טיים 2022, היא הפכה לשחקנית הצעירה ביותר שזכתה פעמיים בפרס.
בשנת 2023 זנדאיה קיבלה את פרס כוכב השנה של CinemaCon.
זנג'אן (; באזרית: Zəncan) היא עיר בצפון-מערב איראן ובירת המחוז הקרוי על שמה.
העיר מרוחקת כ-286 ק"מ צפון-מערבית לבירה טהראן וכ-125 ק"מ מחופי הים הכספי בגובה 1,638 מטרים מעל פני הים.
ע"פ מפקד האוכלוסין האחרון של איראן משנת 2016 אוכלוסיית העיר מנתה 433,475 בני אדם, רובם אזרים.
העיר נהרסה כליל במהלך הכיבוש המונגולי, בין השנים 1219-1221, אך חזרה ונבנתה.
העיר נודעה בעבר בזכות סכיניה החדים (אם כי כיום, עם התפתחות התעשייה המודרנית ענף זה כמעט ונכחד כליל) ובזכות אמניה הרבים.
בעיר קיימת תעשיית אריגת שטיחים נרחבת, וזהו משלוח היד הנפוץ בעיר.
תושבי העיר דורגו במקום הראשון במדד האושר, ע"פ סוכנות ידיעות הסטודנטים האיראנית.
על-פי טענת היסטוריון איראני מהמאה ה-13, העיר הוקמה על ידי ארדשיר הראשון, מלך פרס החדשה מהמאה ה-3. העיר הייתה במרכז מוקד התעניינות באיראן, כאשר בשנת 1851, במהלך התקוממות של מאמיני הבאביזם הוטל מצור על מבצר בעיר שהיה בשליטת המורדים, שבסופו נכבש המבצר והמורדים הוצאו להורג.
בעיר מספר אוניברסיטאות, ולומדים בהן כ-10,000 תלמידים.
זנגבילאים (שם מדעי: Zingiberales) היא סדרת צמחים בעלי פרחים.
הסדרה מוכרת במיון המדעי מזה מספר עשורים וכוללת כמה צמחי מאכל כמו זנגביל (ממנו היא יורשת את שמה), הל, כורכום במשפחת הזנגביליים ובננה במשפחת המוזיים.
כמו כן נכללים בה צמח הקאנה וציפור גן עדן.
על פי הניתוח המקובל התפתחה הסדרה לפני כ-80 מיליוני שנים יחד עם סדרה הקרובה אליה, הקומלינאים.
מיני הסדרה צומחים בדרך כלל באזורים טרופיים באסיה, בדרום אמריקה ובחלקה הדרומי של אפריקה.
עדניים/סטרליציים (למשל רבנלה וציפור גן עדן)
זְנַבְתָּן מנומר (שם מדעי: Stegostoma fasciatum), ידוע גם בשמות זנבתן, כריש זנבתן, כריש נמרי וכריש זברה, הם כרישים מחוספסים ומנוקדים שחיים לאורך האוקיינוס ההודי, האוקיינוס השקט והים האדום, בשוניות אלמוגים ומישורים חוליים קרוב לקרקעית בעומקים של עד 62 מטר.
לכרישים בוגרים מבנה גופני ייחודי: חמישה חריצים על הגב, סנפיר זנב ארוך במיוחד שיכול להגיע לחצי מאורך הזנבתן הכולל (ומכאן שמו העברי), ונקודות שחורות על רקע צהוב בהיר.
הצעירים מגיעים לאורכים של 50-90 סנטימטר עם דגם גוף שונה לחלוטין, עם פסים בהירים על רקע חום וללא חריצים (ומכאן השם "כריש זברה").
הבוגרים יכולים להגיע לאורך של 2.5 מטר ולשקול עד 50 ק"ג.
זנבתנים הם בעלי חיים ליליים, ומבלים את היום במנוחה על קרקעית האוקיינוס.
בלילה, הם צדים דגים קטנים, רכיכות, סרטנים ונחשי ים שנמצאים בחורים בשונית ובתוך סלעים.
אף על פי שרוב השנה הם מתבודדים, בתקופות עונתיות הם מתכנסים בקבוצות.
הנקבות מטילות ביצים שנדבקות לקרקעית.
מאחר שהם רגועים ולא תוקפניים לבני אדם, ומסתדרים טוב בשבי, זנבתנים הם מאוד פופולריים בצלילות ובאקווריומים.
למרות זאת כאשר הזנבתן מוטרד ומרגיש מאוים הוא עשוי לנשוך קלות.
הזנבתן מוגדר כפגיע, ואוכלוסייתו נפגעת ומתמעטת כתוצאה מציד כרישים בשביל סנפירים, בשר, ושמן.
זנבתנאים (שם מדעי: Orectolobiformes) היא סדרת דגי סחוס מעל-סדרת דמויי כריש שחיים בעיקר באוקיינוסים טרופיים והם בעלי זנבות גדולים שהקנו להם את שמם.
לזנבתנאים לרוב עור קשיח בולט, שני סנפירי גב ללא קוצים בקצה, חריצי זימים קטנים ופה רחב שקרוב לעיניים.
רובם משוטטים בקרקעית וניזונים ממינים קטנים יותר כסרטנים, רכיכות ודגים.
אחרים משייטים ברחבי האוקיינוסים ושולים טרף קטן המסננות שבפיהם.
חלקם הם גם טורפים אורבים הממתינים לטרף ואז בולעים אותו, אך באופן כללי הם נוטים שלא לנוע מהר כמו שאר הכרישים.
חלק מבני הסדרה הם מטילי ביצים, בדרך כלל במים רדודים וחלקם משריצי ולדות.
הגדול שבבני סדרה זו הוא הדג הגדול ביותר בעולם - כריש לווייתני (Rhincodon Typus) שאורכו עד 12.5 מטר ומשקלו 20 טון.
כרישים עיוורים (Brachaeluridae) - ובו סוג יחיד כריש עיוור (Brachaelurus)
כרישי במבוק (Hemiscylliidae) - ובו שני סוגים: כריש במבוק (Chiloscyllium) וכריש במבוק מנומר (Hemiscyllium)
כרישטיחיים או זנבתניים (Orectolobidae) - ובו שלושה סוגים: כרישטיח (Orectolobus) ושני מינים יחידים בסוגם: כרישטיח ארך אף (Eucrossorhinus dasypogon) וכרישטיח קובלר (Sutorectus tentaculatus)
כרישי צווארון (Parascylliidae) - ובו שני סוגים: כריש צווארון (Parascyllium) וכריש אוכף (Cirrhoscyllium)
כריש לווייתניים (Rhincodontidae) - ובו סוג ומין יחיד - כריש לווייתני (Rhincodon typus)
זנבתניים מנומרים (Stegostomatidae) - ובו סוג ומין יחיד - זנבתן מנומר (Stegostoma fasciatum)
זנה קלרסון הנדרסון (Zenna Chlarson Henderson, 1 בנובמבר 1917 - 11 במאי 1983) הייתה סופרת מדע בדיוני ופנטזיה אמריקאית, ומורה בהכשרתה.
בתם של לואיס רודולף קלרסון ואמילי ורנל רואלי.
השלימה תואר ראשון בחינוך בקולג' של מדינת אריזונה ב-1940. היא לימדה בבית ספר יסודי באריזונה, בעיקר בכיתות הנמוכות.
מקומות נוספים בהם לימדה: פורט הואצ'ונה (אריזונה), קונטיקט, מחנה מעצר ליפנים בסקטון (אריזונה) במהלך מלחמת העולם השנייה.
בשנת 1943 התחתנה עם ריצ'רד הארי הנדרסון.
הנדרסון נחשבת לאחת מראשונות המחברות בסוגת המדע הבדיוני, ומעולם לא השתמשה בשם עט גברי.
אף על פי שעבודתה אינה נתפסת כפמיניסטית, הנדרסון הייתה בין היחידים שכתבו מדע בדיוני מנקודת מבט נשית בשנות החמישים והשישים של המאה העשרים.
בגיל 12 היא החלה לקרוא סיפורי מדע בדיוני ופנטסיה מתוך מגזינים
הנדרסון נפטרה בשנת 1983 לאחר שהייתה חולה בסרטן.
היא קבורה בבית הקברות סנט דייוויד שבאריזונה.
רוב סיפוריה של הנדרסון מתמקדים בנושא השונות ובסכנות הטמונות בלהיות שונה, דבר שמומחש בביטוי "שונה הוא מת".
הסיפורים מציגים לרוב ילדים או צעירים.
רוב הסיפורים הם חלק מהסדרה העוסקת בהיסטוריה של "העדה", יצורים דמויי אנוש מכוכב מרוחק שנאלצו לעזוב את כוכב מולדתם בגלל אסון טבע ולהגר לכוכבים אחרים, בהם כדור הארץ.
עם הגיעם לכדור הארץ, בערך בתחילת המאה העשרים, בני העדה מתפזרים ברחבי דרום-מערב ארצות הברית, אך נשארים מבודלים מילידי כדור הארץ בגלל רצונם לשמר את תרבותם ואת אמונותיהם הדתיות והרוחניות.
לבני העדה יש יכולות על-טבעיות (ביחס לבני אדם בכדור הארץ): טלפתיה, טלקינזיס, נבואה, ריפוי; יכולות אלה נקראות בפיהם "מתנות" או "אותות ונטיות".
הסיפורים עוקבים אחרי קהילות של בני העדה ואחרי יחידים בודדים, לרוב במאמציהם למצוא קהילות ולשמור על ייחודם בעולם עוין.
מוטיב הייחודיות עובר כחוט השני ביצירותיה של הנדרסון.
על יכולתה ליצור אמפתיה כלפי הזר והשונה נאמר כי היא "יותר סימאק מסימאק".
ב-1952 הופיע הסיפור "אררט", הראשון בסדרת בני העדה.
הסיפורים התפרסמו לרוב במגזינים ובאנתולוגיות.
מאוחר יותר נאספו הסיפורים בספרים "מסע: ספר העדה" (1961) ו"העדה: אותו הבשר" (1966).
ב-1991 ראתה אור האסופה "מבחר סיפורי העדה" (The People Collection).
בניגוד לסיפורי העדה, האסופות "קופסת הכל דבר" (The Anything Box, 1965) ו"להחזיק פלא" (Holding Wonder, 1971) כוללות סיפורים בעלי נימה כועסת יותר.
בסיפורים אחדים הנדרסון עוסקת בהפרעה טורדנית-כפייתית ובאגורפוביה; בכוחות על-טבעיים שמביאים את המשתמשת בהם לאיבוד שפיותה; בכוחה של אמונה בקסמים ושימוש בהם לרעה.
בשנת 1981 ראה אור תרגום לעברית של "מסע: ספר העדה" תחת הכותרת "הנידחים: ספר תולדות העדה" בתרגומה של שולמית במברגר, בהוצאת עם עובד.
ב-1972 הסיפור "נזיד" (Pottage) עובד לסרט טלוויזיה בשם "The people".
הסרט עוסק בקבוצת חייזרים דמויי אנוש החיים בקהילה מבודדת בכדור הארץ.
בסרט השתתפו ויליאם שטנר, קים דרבי ודיאן וארסי.
את הסרט ביים ג'ון קורטי והוא הופק על ידי שותפו לעיתים, פרנסיס פורד קופולה.
הסרט הופץ גם בפורמט DVD.
הנדרסון הייתה מועמדת לפרס הוגו בשנת 1959 עבור הנובלה הקצרה "שבי" (Captivity).
זנה אנדרסון[!], הנידחים: ספר תולדות העדה; תרגמה מאנגלית: שולמית במברגר, תל אביב: עם עובד ('מדע בדיוני'), תשמ"א 1981.
זנבניים (שם מדעי: Leiothrichidae) הם משפחת ציפורי שיר ממוצא דרום אסייתי.
אלו עופות בינוניים בעלי רגליים חזקות, הנמצאים רוב הזמן על הקרקע.
כפי ששמם מרמז הם גם בעלי זנב ארוך העוזר לאזן את תנועתם.
משפחה זו לעיתים נכללת במשפחה טימליים (Timaliidae) שגם היא ממוצא אסייתי.
רוב מיני העופות חומים או אפורים ומעט מינים הם צבעוניים.
ההבדלים בין המינים אינם גדולים.
הם חיים ביערות פתוחים, ערבות, ביצות ומדבריות.
חלקם מנהלים חיים במושבות כמו הזנבן הערבי בהן יש מדרג חברתי ברור, ורק הזנבנים הבכירים יכולים להתרבות.
בישראל מין אחד של זנבניים – זנבן ערבי, הנפוץ בערבה ובסביבות ים המלח.
Babax – בו 3 מינים
זנבן Turdoides – בו 27 מינים
סוג ומין יחיד זנבן הקפוצ'ין (Phyllanthus atripennis)
Cutia – בו 2 מינים
Crocias – בו 2 מינים
Minla – בו 3 מינים
זנבני מניפה (שם מדעי: Rhipiduridae) היא משפחה מסדרת ציפורי שיר.
במשפחה זו שלושה סוגים, לאחר שבעבר כללה סוג יחיד (Rhipidura).
היא קרובה למשפחת המונרכיתיים ומזכירים גם את מיני הנחליאלי בזנבם.
המין Chaetorhynchus papuensis שויך במקור למשפחת העדניים והמין Chaetorhynchus papuensis שויך במקור למשפחת הדרונגיים.
בני משפחה זו חיים בדרום-מזרח אסיה ובאוסטרליה ולהם זנב מנופח דמוי-מניפה.
הם עופות קטנים החיים ביערות הגשם הטרופיים וניזונים מחרקים ומזרעים.
אורכם הממוצע 12–20 ס"מ והם בעלי מקור קצר, "כיפה" צבעונית וזנבות ארוכים.
סוג זנבן מניפה (Rhipidura) - בו 40 מינים
זנבתן ארוך-אף (שם מדעי: Eucrossorhinus dasypogon) הוא מין של כריש ממשפחת הזנבתניים שבסדרת הזנבתנאים המצוי בשוניות אלמוגים שלחופי צפון אוסטרליה, גינאה החדשה ודרום-מזרח אסיה הוא ידוע ביכולת הסוואה מעולה.
אורכו של הכריש עד 125 ס"מ אך ייתכן שנמצאו פרטים באורך 3.7 מ' משקל ויכול להגיע ל-50 ק"ג והוא בעל גוף גדול בצבע אפור עם כתמים חומים לאורך הגוף ובעל סנפירי גב גדולים כתומים.
הכריש מתמחה בהסוואה והוא דומה לקרקעית הים בצורתו וצבעו.
הראש שטוח ובעל שלוחות המזכירות אצות לאורך הראש והגוף.
הפה עצום ויכול לשאוב כל דג קטן שיחלוף לידו.
הכריש מצוי בשוניות ומחכה במארב לטרף כמו דגי גרם, סרטנים, סילוניות ודגי סחוס קטנים יותר.
כרישים גדולים יכולים לטרוף גם כרישים אחרים באורך 1 מ'.
הם גם לא בוחלים בקניבליות.
הטרף נשאב פנימה במהירות היישר אל הקיבה.
אם הטרף לא מתקרב אל הכריש הוא משתמש בזנבו כדי להיראות כמו דג קטן, מה שעוזר להפחית את חשש הדגים מהכריש המוסווה.
זנבתניים (שם מדעי: Orectolobidae) היא משפחה של דגי סחוס מסדרת הזנבתנאים החיים בימים טרופיים רדודים.
הכרישים חיים בנקודות המפגש של האוקיינוס ההודי והאוקיינוס השקט וכן במזרח האוקיינוס השקט.
הם שוכנים במים רדודים בעיקר סביב שוניות אלמוגים וצורתם מוסווית ביותר.
אורכם יכול להגיע לשלושה מטרים וגופם צהוב עד אפור ומנומר בכתמים חומים וסביב גופם שלוחות דמויות אצות.
פיהם גדול ביותר ויכול לשאוב כל יצור קטן במהירות לקיבה.
הם אורבים לטרף בין השוניות והסלעים ומחכים לדגים קטנים יותר וליצורי ים נוספים הנבלעים במהירות.
זְנַבְתָּן חֲלֻדִּי (בעבר נקרא זְנַבְתָּן חַדְגּוֹנִי ;שם מדעי: Nebrius ferrugineus) הוא מין כריש יחידי בסוגו ממשפחת המפרקתניים המצוי במימי האזור האינדו פסיפי ברחבי שוניות אלמוגים מהים האדום ומזרח אפריקה עד לפולינזיה.
הזנבתן מזכיר במראהו את מפרקתן הבינים אך קטן ממנו.
הוא יכול להגיע לאורך של 3.2 מטר והוא בעל גוף גלילי עם ראש גדול בעל עיניים קטנות בקצהו העליון וחוטם עגלגל.
כריש זה בניגוד למיני כרישים אחרים מסוגל לנשום כשאינו בתנועה (כשאינו שוחה) אלא בעודו נח על הקרקעית.
בהתאם לכך, הסנפירים והזנב מותאמים לשכיבה ולהיאחזות בקרקעית.
צבע הכריש אדמדם עד כחול-אפור עם בטן בהירה.
לכריש לסתות מלאות שיניים גדולות מאוד המותאמות לאכילת טרף קשה גוף כמו סרטנאים דוגמת סרטנים ולובסטרים, רכיכות ובמיוחד תמנונים שונים, אלמוגים, קווצי עור ודגי שונית כמו בתרניים, סיכניים וצניניתיים, אותם הוא צד בלילות.
הכריש עצמו נטרף בידי כרישי שונית גדולים כמו כריש שורי, פטישן פגום-חרטום וידוע שהוא טרפם של כריש לימוני וכריש טיגריסי.
זיניידה קופריאנוביץ' (בבלארוסית: Зінаіда Куприянович, נולדה ב-17 בספטמבר 2002), ידועה בשם הבמה זנה (בבלארוסית: ЗЕНА) היא זמרת, שחקנית ומנחת טלוויזיה בלארוסית.
היא נציגת בלארוס באירוויזיון 2019 עם השיר Like It לאחר שניצחה בגמר הלאומי הבלארוסי: "Belarus Decides 2019".
קופריאנוביץ' החלה את קריירתה בשנת 2013 בתור זמרת ילדה.
היא השתתפה בתחרות ה-New Wave שמתקיימת מדי שנה בסוצ'י, רוסיה ממנה פרחו זמרים מזרח אירופאים רבים וב-2014 השתתפה בתחרות סלבינסקי באזר בוויטבסק.
קופריאנוביץ' התמודדה פעמיים על הזכות לייצג את בלארוס באירוויזיון הילדים בשנים 2015 ו-2016 בקדמי אירוויזיון עם השירים: "Mir" ב-2015 ו-"Kosmos" ב-2016. בשנת 2015 הגיעה קופריאנוביץ' למקום הרביעי בקדם האירוויזיון וב-2016 למקום השלישי.
ב-2017 התמודדה קופריאנוביץ' בגרסה הרוסית לתוכנית הספרדית "אופרסיון טריונפו" והגיעה למקום השלישי.
ב-2018 הנחתה קופריאנוביץ' את אירוויזיון הילדים 2018 שהתקיים במדינה.
כשחקנית, היא דיבבה פעמיים את מואנה לגרסאות הרוסיות של הסרטים: מואנה וראלף שובר את האינטרנט.
קופריאנוביץ' התמודדה בקדם הבלארוסי לאירוויזיון 2019, היא זכתה בו במקום הראשון עם 69 מתוך 70 נקודות אפשריות ונבחרה לייצג את בלארוס באירוויזיון 2019. באירוויזיון, עלתה קופריאנוביץ' לגמר מהמקום העשירי בשל טעות של שופט צ'כי שהעלתה אותה על חשבון פולין (דירוג הפוך).
בגמר סיימה קופריאנוביץ' במקום ה-24 מתוך 26 משתתפים.
2019 - Like It (השיר הבלארוסי לאירוויזיון 2019)
מואנה (2016) - בתפקיד מואנה (ברוסית)
ראלף שובר את האינטרנט (2018) - בתפקיד מואנה (ברוסית)
זָנְדְרַה שְׁטוּדֶר היא זמרת שווייצרית.
ייצגה את שווייץ באירוויזיון 1991.
שטודר נולדה בציריך לאב שווייצרי ואם ספרדייה.
היא למדה מוזיקה ולימודי גרמניה באוניברסיטת ציריך.
היא למדה תקופה נגינה על פסנתר ובלט וב-1987 הקליטה לראשונה שיר כזמרת.
ב-1989 עשתה קולות בשיר של הזמר השווייצרי די.ג'י.
היא ייצגה את שווייץ באירוויזיון 1991, בשם סנדרה סימו, עם השיר "Canzone per te" אותו שרה באיטלקית, וסיימה במקום החמישי.
ב-1996 ומ-1999 עד 2002 נתנה פרשנות לאירוויזיון לטלוויזיה השווייצרית.
היא גם סיפקה פרשנות לאירוע שיר היובל באירוויזיון.
באירוויזיון 1994 הקריאה את הניקוד של שווייץ.
היא הנחתה מספר פעמים את טקס פרסי שווייץ (SwissAward).
ב-2021, היא הופיעה ב"זמר במסכה שווייץ" והגיע למקום השני בתחפושת הטווס.
היא הנחתה את אירוויזיון 2025 בבזל, לצד מישל הונציקר והייזל ברוגר.
בשנת 1997 נישאה לעורך הדין לוקה מולר והיא אם לארבעה ילדים.
זֶנְגְוָארְדֶן הוא כפר באזור שטח השיפוט של העיר וילהלמסהאפן (Wilhelmshaven), בסקסוניה התחתונה שבגרמניה.
הכפר זנגווארדן גובל במספר מועצות אזוריות וכן בעיירות זילנשטדה והוקזיל שבמחוז פריסלנד הסמוך ובעיר וילהלמסהאפן.
הכפר נמצא באזור מישורי, בגובה של כ־5 מטר מעל פני הים.
הכפר זנגווארדן (הנדבך העתיק של הכנסייה שעליו נבנתה הכנסייה הנוכחית מתוארכים ארכאולוגית לשנת 1250), הוזכר במסמכים לראשונה בשנת 1168, הוא הפך לחלק מהעיר וילהלמסהאפן מאז 1972. בעבר הכפר היה שייך למחוז פריסלנד בזמן שהנהלת האזור הייתה בעיר יפר .
בתחילת ימי הביניים היה הכפר זנגווארדן קהילה עצמאית לפני שהיא מוזגה עם אינהאוזן וקניפהאוזן .
בעבר מושלי זנגווארדן, אינהאוזן וקניפהאוזן ששלטו באזור מטעם פריסלנד המזרחית, התגוררו בטירת אינהאוזן, שנבנתה על ידי אינו ט'רקסנה בסביבות שנת 1350.
עד היום, הכפר זנגווארדן שמר במידה רבה על אופיו הכפרי, בעיקר החקלאי.
"יציאת אירופה תש"ז - אקסודוס 1947" היא אחת מהידועות בספינות ההעפלה לארץ ישראל.
בתום ליל קרב שהתקיים בתאריך 18 ביולי 1947 על סיפוניה בין המעפילים וחיילי מרינס בריטיים, מגיעה האקסודוס 1947 לנמל חיפה.
המעפילים המותשים מורדים ממנה ועולים על 3 אניות מאסר וגירוש מדגם ליברטי המפליגות לדרום צרפת, בהתאם למדיניות הריפולמנט החדשה של ממשלת בריטניה וכחלק ממבצע אואזיס של הצבא הבריטי ועוגנות מחוץ לנמל הנפט פורט דה בוק.
לאחר למעלה משלשה שבועות בעגינה מול נמל פורט דה בוק, הבריטים התייאשו מהמצב.
אניות הגירוש קבלו פקודה להפליג לנמל המבורג שבאזור הכיבוש הבריטי בגרמניה.
בנמל המבורג אשר היה באזור הכיבוש הבריטי בגרמניה הורדו המעפילים בכוח והועברו למעצר בשני מחנות עקורים באזור ליבק (פפנדורף ואם שטאו [Am Stau]).
מחנות אם שטאו ופפנדורף לא התאימו למגורים בחורף.
באמצע אוקטובר החליטו הבריטים להעביר את המעפילים למחנות "אמדן" (Emden) ו"זנגווארדן".
תוך תאום ופיקוח של מזכירות המחנות של המעפילים בראשות מרדכי רוזמן.
בין 2 ל-5 בנובמבר 1947 הובאו מעפילי האקסודוס ממחנה אם שטאו (מאניית הגירוש אמפייר רייוול) למחנה הצי הנאצי לשעבר בווילהלמסהאפן-זנגווארדן – כיום קסרקטין הצי הגרמני – האדמירל ארמין צימרמן.
למחנה המעפילים זנגווארדן הגיעו כ-1,500 מעפילים אשר שוכנו בתנאים נוחים יחסית.
כולל מיטות כיסאות ושלחנות בחדרים.
תוך שבועיים מהגעתם למחנה החלה בו פעילות של ארגון "אורט".
ארגוני הסעד ג'וינט ואונרר"א סייעו במימון הפעילות של אורט.
על פי עלון אורט מסתיו 1947: ב־17 בנובמבר החלו לפעול שיעורי כלכלה ומסחר במחנה.
לצורך הכשרה מקצועית הגיעו מכונות, כלים וחומרי גלם בכמויות גדולות.
כל זאת במטרה להכשיר את המעפילים לחיים יצרניים בארץ ישראל.
בסוף 1947 למדו בבית הספר "אורט" בזנגווארדן למעלה מ-400 תלמידים, שנרשמו לקורסים בנגרות, ריתוך, אלקטרוטכנולוגיה, טכנולוגיית רדיו, מכונאות רכב, לבנים וביגוד.
התנועה חופשית אשר ניתנה למעפילים, אפשרה רכישה ואפיית לחם במאפיית הכפר זנגווארדן אשר הייתה בבעלות של משפחת ריס (Reese).
מאפייה זאת שכנה ליד טחנת הקמח.
בבית המשפחה בפינת הרחובות הדו (Hedostrasse) והרחוב הראשי (האופטשטראסה, Hauptstrasse), במרחק הליכה של כ־800 מטרים משער מחנה המעפילים.
בשבועות הראשונים במחנה הייתה חשדנות בין המעפילים ותושבי הכפר.
במיוחד בנושאי כשרות המאפייה והתוצרת החקלאית שנרכשה מהאיכרים.
בהמשך חשדנות זו נעלמה ובנוסף, המעפילים התקבלו לעבודה ולהתפרנס מהעבודה במשקי האיכרים.
בראיונות עם מעפילי האקסודוס שהיו ילדים כששהו במחנה המעפילים בזנגווארדן הם דווחו והעידו מול המצלמה שבשעה ששיחקו במשחקי מחבואים הסתתרו בעיר תת-קרקעית עם רחובות מערכות חשמל וטלפונים שהייתה בנויה מתחת למחנה.
בביקור נציגי צוות שימור מורשת האקסודוס ב-6 בספטמבר 2019, בבסיס הצי קסרקטין האדמירל ארמין צימרמן Kaserene, נבדק ה"סיפור" עם מפקדת המחנה ואושר.
בית הספר במחנה נסגר באוקטובר 1948 לאחר שכל המעפילים עזבו את המקום ועלו לארץ ישראל.
בחודש מאי 2018, במסגרת ביקור ד"ר צבי חטקביץ ונציגים מצוות שימור מורשת הגבורה של מעפילי האקסודוס בזנגווארדן, הם נפגשו עם נציגי הכפר, הקואורדינטור קארל טיילן והבישופ של הכנסייה הלותרנית האוונגלית, יאן יאנסן .
בפגישה הם העלו את הרעיון להקים בכפר לוח זיכרון לשימור מורשת האקסודוס ומעפיליה.
רעיון זה קרם עור וגידים במשך למעלה משנה במעורבותם של ראש עיריית וילהלמסהאפן אנדראס ואגנר , ראש הכפר זנגווארדן מרטין בורקרדט, הקואורדינטור קארל טיילן, הכומר ווקר לנדיג ונציג צוות שימור מורשת האקסודוס, ד"ר צבי חטקביץ.
כתוצאה מפעילותם הנמרצת, נערכו טקסי הסרת הלוט מעל 2 לוחות זיכרון בשישי בספטמבר 2019, לזכרם של מעפילי האקסודוס ששהו במחנה זנגווארדן בין התאריכים אוקטובר 1947 ליולי 1948. לוח אחד הוצב במרכז זנגווארדן בפינת הרחובות הדו (Hedostrasse) והרחוב הראשי (האופטשטראסה, Hauptstrasse).
השני הוצב באתר מחנה המעפילים לשעבר הסמוך לזנגווארדן, על בנין מרכזי בבסיס הצי הגרמני Admiral Armin Zimmerman Kaserne.
לטקסים הגיעו במיוחד ונכחו כ-50 ממעפילי האקסודוס ובני משפחותיהם שהוזמנו על ידי ראש העיר של וילהלמסהאפן וראש הכפר של זנגווארדן .
לוחות הזיכרון עוצבו בגודל ובגובה, דמות אדם.
הלוח במרכז הכפר הוצב באמצע מדרכה מרכזית כדי להביע את נוכחות מעפילי האקסודוס בכפר זנגווארדן כל הזמן.
ב-22 בספטמבר 2021 מנהלי המוזיאון והקהילה של זנגוורדן ערכו טקס זיכרון ליד לוח הזיכרון שבמדרכה הראשית בכפר לזכר הימים בהם הגיעו מעפילי האקסודוס לגרמניה ומאוחר יותר גם הגיעו לזנגוורדן.
בכפר קיימים מספר אתרים תיירותיים כאשר הבולטים מתוכם הם טחנת הקמח, וכנסיית סנט גאורג.
טחנת הקמח העתיקה שגובה המבנה שלה מגיע ל־18.6 מטר, נמצאת בצידו המערבי של הכפר בסמוך לכביש המוביל מערבה לכיוון מחנה המעפילים לשעבר שהיה במחנה הצי קסרקטין האדמירל-ארמין-צימרמן ולעיר אמדן.
כנסיית סנט גאורג הרומנסקית היא אחד המונומנטים המיוחדים של זאנגוורדן.
זוהי כנסיית הקהילה הלותרנית האוונגלית ומתוארכת לסביבות שנת 1250 לספירה.
הכנסייה של ימינו בנויה על בניין קדום אחד לפחות, שקיומו הוזכר לראשונה בשנת 1168. החלק העתיק ביותר של הכנסייה, שנבנה במקור מאבני גרניט שהוחלקו בצד אחד, הוא הקיר הצפוני.
השיפוץ הראשון, של הכנסייה, שהיה בקנה מידה גדול התבצע במחצית השנייה של המאה ה-15. בהזדמנות זו הוגבה הקיר הדרומי בלבנים וחלונות ויטראז' בסגנון הגותי המאוחר.
האפסיס הגותי נוסף גם הוא בשלב זה.
ציור התקרה, בהשראת הציור הישן של כנסיית טטנס , הוא משנת 1904. הוא שוחזר בשנת 1963. אורכה של הכנסייה הוא 42 מטר בסך הכל.
מתוכם 7.5 מטר הם חדר הכניסה ו-11.5 מטרים לאפסיס.
רוחב הכנסייה הוא 10 מטרים, גובהה עד לראש הגמלון 20 מטר.
יש להוסיף גם את ה"רוכב גג", שהוא אופייני לכנסייה בזנגווארדן.
חשיבותה של הכנסייה אינה רק בשל חשיבותה כמקום פולחן.
היא משמשת גם כציון דרך חשוב לימאים ששטים בים הצפוני אל נמל וילהלמסהאפן וממנו.
מגדל הכנסייה שגובהו 26.6 מטר בלט מאוד ונצפה ממרחקים לנוכח העובדה שהכנסייה עומדת גם על גבעה בגובה של כ-9 מטר מעל גובה פני הים, כשמסביב מישורים שגובהם לא יותר מ-5 מטר מעל פני הים המגיעים עד לקו החוף.
בעבר הכנסייה שהייתה מבוצרת היטב, עם מגדל תצפית ותעלת חפיר רטוב המקיפה אותה, היוותה גם מקום מפלט ומקלט לאוכלוסייה מפני פולשים.
בכנסייה היה קיים עוגב שנבנה בין השנים 1643 ו-1644 על ידי בונה העוגבים של גטינגן יוסט זיבורג .
אולם בשנת 1904 הוסר העוגב הישן.
במקומו בשנת 1936, נבנה עוגב חדש בעבודת יד בסדנת העוגבים של אלפרד פיהרר .
לעוגב כנסיית זנגווארדן יש בסך הכל 26 חלקי נגינה, רגיסטרים, צינורות חלילים ודוושות (לנגינה עיקרית: אחת עשרה צינורות חלילים; בגב: עוד שמונה צינורות חלילים; דוושות: שבע).
בשל מלחמת העולם השנייה והתנאים הכלכליים הקשים שהיו בתקופה שלאחר המלחמה, ניתן היה להשלים את בניית העוגב רק בשנת 1964. בכנסייה נשמר עלון העוגב הישן משנת 1644.
הכפר זנגווארדן נודע גם בשוק הסוסים המתקיים בו משנת 1618 מדי שנה.
שוק הסוסים מושך אליו מבקרים רבים מכל האזור.
בסוף שנת 2017 מנתה אוכלוסיית זנגווארדן 1,224 תושבים, כאשר מתוכם 1.3% הם זרים ו-7.8% הם מהגרים.
שטח הכפר זנגווארדן עומד על 2,557.7 דונם, צפיפות האוכלוסייה המחושבת היא תושב לכל 2 דונם.
הגיל הממוצע הוא 44.8 שנים.
17.1% מהאוכלוסייה הם מתחת לגיל 18, אולם לעומת ממוצע הגיל הצעיר 22.9% מבני הכפר הם בני 65 ומעלה.
בזנגווארדן נמצא מתחם ובו מועדון ספורט פופולרי המציע, כדורגל (בליגה עם פדרוורדן), התעמלות, טניס שולחן, בדמינטון וכדורעף.
בצפון מזרח לכפר נמצא מטווח לירי בצלחות חרס.
אוגוסט פרידריך וילהלם קרומה , היה פרופסור למדעי הצילום, סטטיסטיקאי וכלכלן.
נולד בזנגווארדן חי בין השנים 1753 – 1833
וינפריד וימקק , נולד בזנגווארדן ב-2 בינואר 1949. נשיא אגודת הספורטאים החרשים הגרמנית.
יאן יאנסן , תאולוג, הבישוף של הכנסייה הלותרנית האוונגלית באולדנבורג בין השנים 2008–2017. נולד ב־23 אפריל 1963.
זַנְדְהוֹרְסְט הוא כפר הנמצא בתוך שטח השיפוט של עיר המחוז אָאוּרִיךְ, שממוקם מצפון למרכזהּ, במזרח פריזיה, שבסקסוניה התחתונה.
בעבר הכפר זַנְדְהוֹרְסְט היה במשך מאות שנים ראשות עצמאית.
הכפר סופח ב-1 ביולי 1972 לעיר המחוז אאוריך בעקבות הרפורמה המוניציפלית בממשל המקומי בסקסוניה התחתית.
בין החודשים נובמבר 1947 ועד אוגוסט 1948 בזמן שמעפילי אניית המעפילים אקסודוס 1947 שהו במחנה אמדן, בעקבות מבצע אואזיס, בו הבריטים גרשו את מעפילי האנייה חזרה לגרמניה, רוב העיר אמדן הייתה הרוסה.
המקום היחיד באזור, שבו בית החולים ובית היולדות לא נפגעו בהפצצות המסיביות של בנות הברית, היה בכפר זנדהורסט.
אי לכך, היולדות מהאזור וממחנה המעפילים, הופנו לבית היולדות שבכפר.
בית היולדות התקיים במקום עד שנת 1985, מיום שבית היולדות נסגר המתחם על כל המבנים שבו הפכו למכון מחקר חקלאי הנותן שירות לכל חקלאיי סקסוניה התחתונה.
הכפר ממוקם כ-1.5 ק"מ מצפון למרכז העיר אאוריך.
הכפר זנדהורסט נכון לתאריך 31 דצמבר 2019, משתרע על שטח של כ -10.8 קמ"ר.
צפיפות האוכלוסייה עומדת על כ־395 תושבים לקילומטר רבוע.
זנדהורסט הוא הכפר המאוכלס ביותר מבין 21 הכפרים והעיירות הכלולים בשטח השיפוט של עיר המחוז אאוריך.
הכפר נמצא בגובה של 8 מטר מעל גובה פני הים.
ממזרח לכפר בעיקר ומצפון מערב ישנם אזורי ביצות כבול נרחבים כתוצאה ממי תהום עיליים העולים לפני השטח.
הכפר זנדהורסט חולק אזור תעשייה גדול עם מחוז טננהאוזן.
בין היתר, באזור תעשייה זה נמצא המפעל של יצרן טורבינות הרוח לייצור חשמל אנרקסון .
על מנת לשנע את הציוד המיוצר במפעל נאלצו משאיות ענק לחצות את הכפר כדי להגיע לכבישים הפדרליים 28 ,31 או לנמל אמדן.
תנועת משאיות זו גרמה לבעיות תנועה משמעותיות בכפר.
כדי להקל על בעיות אלה, בשנת 2008 הופעל מחדש קו הרכבת הישן שעבר מדרום מערב לכפר.
גורם כלכלי חשוב נוסף הכלול בשטח השיפוט של הכפר, הוא מחנה הצבא בשם קסקטין בְּלִיכֶר - Blücher Barracks של הדיוויזיה הרביעית המוטסת בלופטוואפה.
בשנות השישים נבנו באזור זנדהורסט כנסייה, בתי ספר וגני ילדים עבור משפחותיהם של אנשי חיל האוויר החיים במחנה.
תיירים יכולים ליהנות מיער מחטני גדול וצפוף באזור זנדהורסט, עם מתקני משחק לילדים, שבילי כושר וטחנת הקמח של זנדהורסט שהוקמה בשנת 1908 הפתוחה למבקרים.
ממזרח וצפון-מערב לזנדהורסט, ישנם אזורי ביצות כבול נרחבים כתוצאה ממי תהום עיליים, המעובדים זה עשרות שנים על ידי חקלאיי האזור.
זנבתן מנומר (שם מדעי: Orectolobus maculatus), מוכר באנגלית בתור Spotted wobbegong, הוא מין של כריש ממשפחת הזנבתניים החי לחופי מזרח ודרום אוסטרליה וטסמניה שבמימי האוקיינוס השקט.
ייתכן שהוא נצפה גם בים סין הדרומי.
מין כריש זה מגיע לאורך של 150 עד 180 ס"מ ואף לאורך 320 ס"מ בפרטים גדולים, מה שהופך אותו לאחד הגדולים שבבני משפחתו.
הכריש בעל עור ירוק, חום בהיר או צהוב מנומר בכתמים כהים והוא שטוח במראהו ובעל ראש גדול ולסתות רחבות בעלות זיפים ארוכים בקצותם העוזרים לחישה.
הכריש בעל עיניים קטנות, חסר סנפירי גב ובעל סנפירים קצרים ובשרניים והוא נוטה לשכב על קרקעית הים ולהמתין במארב לטרף מוסווה.
הכריש חי על הקרקעית לאורך חופים חוליים, שוניות אלמוגים וכרי אצות או עשבים בעומק רדוד של 20 עד 218 מטרים.
הצעירים חיים גם בשפכי נהרות.
הכריש פעיל בעיקר בלילה ואז ממתין לטרף שיעבור מעליו ואותו הוא שואב במהירות ללועו.
הוא ניזון ממיני דגי גרם כמו דגי בס, עקרבנונאים, גבניתיים ועוד, מבטאים וכן מלובסטרים, לובסטרים קוצניים או חסילונים.
הכריש חי לרוב בגפו אך נצפה עם פרטים נוספים סמוך לעונת הרבייה.
מין זה משריץ צאצאים חיים, 20 עד 37 במספר לרוב.
זנה וורב הייתה חוקרת ופרופסורית אמריקאית בתחום הביולוגיה של התא.
היא מוכרת ברחבי העולם בשל התגליות שלה על בסיסים מולקולריים ותאיים של פרוטאזות מטריצה חוץ תאית ותפקידם בתפקוד תקין של רקמות והתהוות מחלות ברקמות.
את מחקריה ביצעה בעיקר באוניברסיטת קליפורניה שבסן פרנסיסקו, ארצות הברית.
הפרסים העיקריים בהם זכתה הם מלגת גוגנהיים (מלגה כספית המוענקת לאנשים שהוכיחו יכולות אקדמאיות יוצאות דופן בתחומי האמנות) בשנת 1985, פרס FASEB (פרס המוענק לנשים שביצעו הישגים יוצאים מן הכלל בביולוגיה) למצוינות במדע בשנת 1966, פרס charlotte friend בשנת 2001 של האגודה האמריקאית לחקר סרטן, מדליית E.B.
Wilson (מדליה זו היא הכבוד הגבוה ביותר למדע של האגודה האמריקאית לביולוגיה של התא) בשנת 2007 מהאגודה האמריקאית לביולוגיה של התא.
וורב נולדה להורים פולנים יהודים במחנה הריכוז ברגן בלזן, גרמניה, שבועות בודדים לפני שחרור המחנה.
גם אמה וגם אביה שרדו את מלחמת העולם השנייה.
אביה נאלץ לברוח לאיטליה, בעוד שוורב ואמה הלכו ברגל מפולין עד למחנה פליטים באיטליה, שם התאחדו עם אביה של וורב בשנת 1947 והיגרו לקנדה.
אביה של וורב היה מתמטיקאי לפני המלחמה, אך הפך לחקלאי עם מעברם לקנדה.
בתום לימודיה, וורב עברה לארצות הברית.