tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
הממלכה של סאמו כללה גם את אזור הסורבים שבהנהגת דרבאנוס, בוודאות גם מערב בוהמיה ואולי גם דרום-מערב סלובקיה.
היא לא כללה את אזור לאוזיץ הנמצא בימינו בגרמניה ובפולין.
חוקרים רבים סבורים שהשתייכו לממלכה גם אזורים מבוואריה ומאוסטריה העילית, הסמוכים לצ'כיה.
אין ודאות לגבי חבל קרנטניה.
ההשתייכות של בוהמיה מסתמכת קודם כל על הצטרפותם לסאמו של הסורבים מחבל אלב-זאלה, החל משנות ה-630. חוקרים אחרים חושבים כי אין הדבר סביר לגבי מערב בוהמיה, בגלל הריחוק הרב מהאווארים והנושא שנוי במחלוקת.
התקוממות הסלאבים נגד האווארים שהביאה להקמת ממלכת סאמו, התרחשה לפי רוב החוקרים הצ'כים והסלובקים בקצה הצפון-מערבי של האימפריה האוורית, כנראה בסביבות ברטיסלאבה של ימינו.
זאת מפני שהכרוניקה של פרדגאר מציינת כי בין ילדי המורדים היו בנים לאבות אווארים ולאמהות סלביות.
הנחה זו מתבססת על כך שהיה זה מקום שבו שכנו האווארים לפחות מזה דור אחד, ושדובר באזור סלאבי שאליו היו מגיעים האוורים כדי להעביר בו באופן סדיר את החורף.
לכן משערים כי היה זה אזור סלאבי בשולי האימפריה האוורית.
ערבוב של יסודות תרבותיים סלאבים ואוורים נמצאו רק בחפירות הארכולוגיות שבאזור ברטיסלאבה, במיוחד במערב ברטיסלאבה - ברטיסלאבה–דבינסקה נובה ווס, ברטיסלאבה–זהורסקה ביסטריצה, כלומר בסביבה של ברטיסלאבה–דבין (Bratislava-Devín).
זה אזור שבו הנוכחות הסלאבית הייתה הקדומה ביותר במרכז אירופה (מסביבות 500) והייתה לו חשיבות רבה במסחר על הדנובה.
מחקרים קודמים הצביעו על קרנטניה כאזור שבו פרצה ההתקוממות.
לפי המחקרים הסלובקים, מרכז הממלכה של סאמו הייתה באותו מרחב גאוגרפי, עם דגש על האזור לאורך דרום הנהר מורבה.
היא כללה עוד מובלעות בדרום מוראביה של היום ובמזרח אוסטריה התחתית, טענה המסתמכת מעל הכל על התאריך המאוחר יותר של הממצאים האווארים במקומות אלה.
לפי טטיאנה שטפאנוביצ'ובה, מרכז הממלכה (להבדיל ממרכז ההתקוממות) לא היה באזור ברטיסלאבה, בגלל הקרבה המידית לאימפריה האווארית.
לפי השערות החוקרים בסלובקיה, בוהמיה לא יכלה להיכלל בממלכה בכלל או אולי רק בשנות ה-630. לפי סברות אחרות גם אזור העיר ניטרה השתייך לממלכה של סאמו.
בנוגע לקרנטניה, יש חילוקי דעות אם בכלל הייתה חלק מהממלכה, או שהייתה באופן זמני בלבד.
בעד הסברה כי סלובקיה השתייכה לממלכת סאמו מעיד התאריך המאוחר שבו, לפי הממצאים, חזרו האווארים לדרום סלובקיה.
הנחות מוקדמות שמרכז ממלכת סאמו היה באזור עיי מצודת דבין או שמצודה זו הייתה זהה לווגסטיסבורג, הופרכו על ידי חפירות ארוכות שנים שנערכו על ידי ורוניקה פלאכה ויאנה חלאביצובה, שלא מצאו ממצאים מלפני המאה ה-8.
שאלת מקומה של קרנטניה (הכוללת, בערך, את הקרינתיה, דרום טירול, שטיריה וסלובניה של ימינו) ביחס לממלכת סאמו, נשאלת בגלל טענה בספר "התנצרות הבווארים והקרנטנים" (Conversio Bagoariorum et Carantanorum), לפיה סאמו היה שליט הקרנטנים ומרכז ממלכתו היה באזור זה.
ייתכן כי בימי הביניים המוקדמים היו מבלבלים תכופות בין השם קרנטניה ובין קרנונטום.
כמו כן, ידוע שם של שליט אחר של קרנטניה, דהינו ואלוק.
בנוסף לכך, הסלבים של המקום נמצאו עד שנת 630 תחת שלטון הלנגוברדים.
לפי וולפגנג פריצה, מרכז ממלכת סאמו נמצא בסביבות וינה, ואילו לפי הסלביסט היינריך קונסטמן, בפרנקוניה מזרחית.
החוקר הגרמני מרטין אגרס טען תאוריה שנויה במחלוקת, לפיה הממלכה השתרעה בבוהמיה ובאזור מיין.
לפי פירושים חופשיים של הכרוניקה של פרדגאר, לאור הממצאים הארכאולוגיים, הועלו ספקולציות, לפיהן, התקוממות הסלאבים כוונה לא נגד שלטון האווארים אלא נגד הניסיון של האווארים לפלוש לכיוון צפון-מערב.
אחת ההנחות (יאן שטייהיבל) טוענת כי ההתקוממות פרצה תחילה באמצע האימפריה האוורית ואחר כך עברה לאזור הצפון מזרחי.
במחקרים ישנים יותר, על סמך ממצאים ארכאולוגיים או אחרים, צוינו הערים מיקולצ'יצה, אולומוץ, וינה וברטיסלבה כמרכזים אפשריים.
אולם הנחות אלה אינן מקובלות בימינו.
2018 - עלילת הספר "עובדי האש" מאת הסופר הסלובקי ולדימיר אוליי מתרחשת בימי ממלכתו של סאמו.,
סאמאר (בספרדית: Samar) הוא אי הממוקם באזור הוויסאיאס שבמרכז ארכיפלג הפיליפינים והאי השלישי בגודלו במדינה.
האי מחולק לשלוש פרובינציות: סאמאר (לשעבר מערב סאמאר, הגדולה מבין השלוש ומהווה כ-42 אחוזים משטחו הכולל של האי) צפון סאמאר ומזרח סאמאר.
שלוש פרובינציות אלה מהוות, ביחד עם הפרובינציות באיים הסמוכים לייטה וביליראן (Biliran) את מחוז מזרח ויסאיאס.
מקור השם סאמאר נגזר מהמילה "סאמאד" בדיאלקט המקומי, שפרושה "פצע" או "חתך" הבאה לתאר את פני השטח הקשים של האי - הרים תלולים הנחתכים על ידי אפיקי נחלים עמוקים.
סאמאר הוא המזרחי באיי הוויסאיאס והגדול מביניהם.
האי מופרד מלייטה על ידי מצר סן חואניקו (San Juanico Strait) כאשר הנקודה הצרה ביותר שלו בין שני האיים מגיעה לשני ק"מ בלבד.
מעל המצר נבנה ב-1973 גשר סן חואניקו המחבר בין סאמאר ללייטה.
האי סאמאר שוכן דרומית מזרחית לחצי האי ביקול (Bicol) השייך לגדול באיי הפיליפינים, לוזון, כאשר ביניהם מפריד מצר סן ברנרדינו.
לדרומו של האי שוכן מפרץ לייטה בו נערך קרב ימי מכריע בין ציי ארצות הברית ויפן, הנחשב לגדול ביותר שנערך במלחמת העולם השנייה, ואחד הגדולים בהיסטוריה.
המפרץ נפתח לעבר ים הפיליפינים השוכן לחופו המזרחי של האי סאמאר ומהווה חלק מהאוקיינוס השקט.
בניגוד למרבית האיים הגדולים האחרים בפיליפינים, לסאמאר אין רכס הרים מרכזי אמיתי.
פני שטחו מורכבים מסדרה של הרים בגובה מתון של 150 עד 850 מטרים ורק אזורים מצומצמים הסמוכים לים או לדלתות הנהרות מישוריים, בעיקר בצפון.
מישור החוף בצד המזרחי מכוסה בשפלות נמוכות בדלתות נהרות קטנים, המופרדים זה מזה בשלוחות הרריות.
הנהרות הגדולים באי הם אולוט, קאטוביג, פאלאפאג, גאנדארה ואוראס ולאורך כל אחד מהם נוצר מישור סחף קטן במורדו.
העמק של קאטוביג הוא השפלה הגדולה ביותר באי.
השלוחה הדרומית של סאמאר, שפלת גואיאן, מורכבת מחצי אי ארוך וצר.
סאמאר מוקף במאות איים קטנים, איונים, שרטונות וסלעים, שחלקם מופרדים מהאי העיקרי רק בזמן גאות.
אזור האיים סאמאר ולייטה מתאפיין בתדירות הגבוהה של טייפונים הרסניים, כאשר 40 אחוזים מסערות רבות עוצמה אלה עוברות דרך מזרח ויסאסיאס בכל שנה.
סופות הטייפון יכולות להתרחש בכל פרק זמן, אך תדירותן ומידת ההרס שהן גורמות עולה בין החודשים אוקטובר ודצמבר.
הרוחות החזקות והגשמים הכבדים הנלווים לסופות אלה מביאים לאבדות רבות בנפש וברכוש, כמו גם לשדות וליערות בשל שיטפונות, נזקי רוח והצפות מי ים.
בנוסף, היערות שכיסו את ההרים הסמוכים למקומות היישוב נכרתו במהלך השנים והותירו אותם חשופים לבלייה ולמפולות בוץ כתוצאה מהגשמים הכבדים הפוקדים את האזור ומסכנים מאוד את האוכלוסייה.
סאמאר היה האי הראשון בארכיפלג בו הבחין מגלה הארצות הספרדי פרדיננד מגלן ב-16 במרץ 1521, לאחר שהפליג מאיי מריאנה.
מגלן כינה את קבוצת האיים שגילה סן לאסארו, על שם הקדוש לזרוס, משום שהתגלה ביום השבת שלפני יום ראשון של הדקלים, המכונה "שבת לזרוס".
בהמשך ביקרה באי משלחתו של רוי לופס דה וייאלובוס ב-1543 וב-1565 נחת בסאמאר מיגל לופס דה לגאספי בדרכו לכיבוש האי סבו וכרת בריתות עם מנהיגים מקומיים.
סאמאר היה ידוע לחוקרים הספרדים המוקדמים כאיבאבו ולאחר כיבוש הפיליפינים נכלל בתחום השיפוט של האי סבו.
ב-1735 הופרדו סאמאר ולייטה מתחום השיפוט של סבו והפכו לפרובינציה עצמאית שבירתה קאריגארה בצפון האי לייטה.
האיים פוצלו לשתי פרובינציות נפרדות ב-1768 וכבירתה של סאמאר נבחרה קטבאלוגאן (Catbalogan) שנותרה בירת פרובינציית סאמאר שבמערב האי עד ימינו.
כאשר הגיעו הספרדים ליישב לראשונה את סאמאר בזמנו של דה לגאספי, הייתה האוכלוסייה הילידית השוכנת באי דלילה יחסית בהשוואה ללייטה, והוקמו בה מיסיונים ישועיים.
למשך פרק זמן ארוך מנעו פשיטות פירטים בני המורו על החופים המערביים גידול משמעותי באוכלוסייה.
רק במאה ה-19 הצליחו הספרדים לבלום את המורו ושיעור גידול האוכלוסייה החל לעלות והשתווה לגידול האוכלוסייה הכללי באיים.
דחיפה נוספת לגידול במאה ה-19 ובתחילת המאה ה-20 היה פיתוח כלכלי של האזור עם פתיחת נמל טקלובן ב-1874 למסחר בינלאומי, והכיבוש האמריקאי של הפיליפינים ב-1898 שפתח את השווקים בארצות הברית בפני העץ, הסוכר, הקופרה והאבאקה שגודלו בפיליפינים.
ב-19 ביוני 1965 הועבר בקונגרס הפיליפינים חוק אשר חילק את האי סאמאר לשלוש פרובינציות: צפון סאמאר עם קאטארמאן כבירתה, מזרח סאמאר עם בורונגאן כבירתה ומערב סאמאר עם קאטבאלוגאן כבירת הפרובינציה.
חוק נוסף שהתקבל ב-21 ביוני 1969 שינה את שמה של פרובינציית מערב סאמאר לסאמאר.
מרבית אוכלוסיית מזרח ויאסיאס מתגוררת בכפרים חקלאיים קטנים המפוזרים בשוליהם של האיים הגדולים והקטנים.
הקרבה לחופים עודדה פיתוח תחבורה ימית והזניחה את פיתוחם של כבישים ראויים, ורבים מחקלאי האזור משלימים את הכנסתם באמצעות דיג בחופים או סמוך אליהם.
חלק גדול מאוכלוסיית סאמאר מתרכז בשפלות בחוף המערבי, בחצי האי גואיאן שבדרום, וסמוך לנהרות הגדולים שבצפון ובצפון מזרח בעוד שבפנים האי, המאופיין בשטח הררי המיוער בצפיפות ביערות גשם ובהיעדר דרכי גישה וקווי תקשורת אמינים אין התיישבות קבע מרובה.
במפקד האוכלוסין הראשון שקיימה ארצות הברית ב-1903 נמנו כ-600 אלף תושבים באיים סאמאר ולייטה.
בשנות ה-60 עמדה האוכלוסייה במזרח ויסאיאס על מעט פחות מ-2 מיליון איש וכ-60 אחוז מתוכם התגוררו בלייטה.
בסקר שנערך ב-2010 נמנו בפרובינציית מזרח סאמאר 428,877 תושבים, בפרובינציית צפון סאמאר 589,013 תושבים ובפרובינציית סאמאר 733,377 תושבים, שהציבה אותה במקום השני מבחינת גודל אוכלוסייתה במזרח ויאסיאס לאחר לייטה.
הערים הגדולות באי הן קאלבאיוג (Calbayog) (עם 172,778 תושבים) וקטבאלוגאן (94,317 תושבים) הנמצאות בסאמאר, קאטארמן (84,833) ולאואנג (Laoang) (58,037) בצפון סאמאר ובורונגאן (64,457) השוכנת בפרובינציית מזרח סאמאר.
הכלכלה המקומית נשענת בעיקר על ענפי הדגה והחקלאות, כאשר גידול עצי קוקוס, תירס, בננה, אורז, ירקות וקופרה מהווה מקור הכנסה עיקרי בפרובינציות השונות.
כריית מחצבים כגון נחושת, אלומיניום ובוקסיט מתבצעת בצפון סאמאר ובפרובינציית סאמאר קיימת תעשיית דגים מעושנים.
התיירות, הנחשבת לענף בעל פוטנציאל גבוה להגדלת הרווח הכלכלי לאי, נמצאת בתוכניות לפיתוח האזור, תוך שימת דגש על תיירות אקולוגית.
שמורת סאמבורו היא שמורה הממוקמת על גדת הנהר החום (Ewaso ngiro) בקניה.
בצד השני של הנהר ממוקמת השמורה באפלו ספרינגס.
השמורה בשטח של 165 קילומטרים רבועים והיא ממוקמת כ-350 ק"מ מניירובי.
גובה השמורה הוא בין כ-800 ול-1,230 מטרים מעל פני הים.
במרכז השמורה, זורם הנהר בין כפות דום מצרי וצמחייה עבה.
הנהר מספק מים, שבלעדיהם השמורה באקלים צחיח זה לא תוכל לשרוד.
בשמורה זו גידלו ג'ורג' וג'וי אדמס את אלסה הלביאה שעליה נכתב הספר והסרט "לחופש נולדה".
בנוסף השמורה היא ביתה של קאמוניאק, לביאה שאימצה גורי ראמים.
לאחר הכניסה לשמורה ניתן לראות שני הרים: הר קויטוגור (Koitogor) ואולולוקווה (Ololokwe.
סאמבורו היא שמורה שקטה המושכת בעלי חיים רבים בשל הנהר החום שזורם בתוכה, עצי השיטה, הצמחייה על גדות הנהר, העצים הקוצניים וערבות העשב.
הנהר זורם דרך השמורה על ביצת לוריאן.
שלוות השמורה אינה מופרת בשל המרחק מהתעשייה ואי הגישה אל השמורה זמן רב.
עם זאת, רועי צאן ובקר מקומיים מכניסים את המקנה שלהם אל תוך השמורה, ומהווים תחרות לבעלי החיים המקומיים.
יש מגוון רחב של בעלי חיים וציפורים בשמורת סאמבורו.
מספר מינים גדולים הנפוצים בקניה נמצאים בשפע שם, כולל את הפאונה שחיה באזורים הצחיחים יותר כגון: צבי ג'ירפי, זברת גרבי, ראם ביסה, וג'ירף מרושת.
ניתן למצוא בשמורה אריה מסאי, ברדלס מזרח אפריקני ונמר בנוסף לתאו, פיל אפריקני והיפופוטם.
יונקים נוספים הנפוצים בשמורה הם: בבון זית, צבי גראנט, חזיר יבלות, דיקדיק קירקי, אימפלה וקובוס המים.
הקרנף כבר לא חי בשמורה בשל ציד בלתי חוקי כבד.
בשמורה יש מעל 350 מינים של ציפורים.
זה כולל את הצופיתיים, שרקרק, מרבו אפריקני, שלדג, עיט סוואנות, עיט שחור, חיוויאי להטוטן, פניניית החושן, פרנקולין צהוב גרון, כחל לילכי, לבלר, זהריר הדור, טוקוס נקוד ומספר מיני נשרים, בהם נשר הדקלים (אף שאינו נשר).
על גדות הנהר ניתן למצוא תניני יאור מתחממים.
סאמאנג' (Samanage) היא חברת תוכנה שהבסיס שלה הוא במדינת קרוליינה הצפונית, החברה מפתחת תוכנה המיועדת למחלקת ה-IT בארגון, לניהול השירות בארגונים וניהול נכסי מחשוב.
לחברה מעל 1,400 לקוחות ביותר מ-50 מדינות.
באפריל 2019, הודיעה חברת SolarWinds על רכישת סאמאנג' תמורת 350 מיליון דולר.
החברה נוסדה ב-2007 על ידי דורון גורדון.
תחילת דרכה של החברה היה בתוך החממה הציבורית קסניה, שסיפקה לה את השקעת הסיד ולאחר מכן עברה סבבי גיוס נוספים בשיתוף קרן ההון סיכון Carmel Ventures, וקרן ההון סיכון Gemini Ventures.
המוצר הראשון של החברה היה פתרון לניהול נכסי מחשוב (IT asset management) שהושק ב-2010 לאחר שלוש שנים של פיתוח ובדיקות.
ב-2011 הושק מודול ניהול השירות (service desk) לאחר פיתוח ובדיקות של שנתיים.
הפתרונות של סאמאנג' מיועדים לחברות בגדלים שונים והיא מציעה תוכנות בסיסיות הפונות לחברות קטנות לצד גרסאות משודרגות יותר שפונות לארגונים גדולים (Enterprise).
מטרת התוכנה לנהל את כל הבקשות שמגיעות ללשכת השירות ולהפנות אותן אל האנשים המתאימים תוך ניהול הטיפול בבקשה.
בנוסף, הפלטפורמה של החברה יודעת לעזור לארגון לנהל את כל הציוד במחלקת המחשוב של הארגון, אם מדובר במחשבים ניידים, שרתים, מכונות וירטואליות, סמארטפונים, טאבלטים וכו' – מי משתמש בציוד, מה הקונפיגורציה של הציוד, מתי הוא התחיל להשתמש בו, וקישור, אם צריך, לתקלות רלוונטיות בציוד.
מטה החברה יושב בצפון בצפון קרוליינה ולחברה מרכז פיתוח בנתניה.
סמנתה מיי "סאם" קר , בעלת מדליית מסדר אוסטרליה, היא כדורגלנית אוסטרלית המשחקת בעמדת החלוצה בצ'לסי שבסופר ליג האנגלית ומשמשת גם קפטנית נבחרת אוסטרליה ("המטילדות").
זכתה בתארים קבוצתיים ואישיים רבים, כולל שבע פעמים מלכת השערים בארבע קבוצות שונות ובשלוש ליגות ביבשות שונות, ונחשבת לאחת השחקניות הטובות בעולם.
קר היא מלכת השערים של פרת' גלורי ושל סקיי בלו, וסגנית מלכת השערים של צ'לסי.
קר החלה את קריירת הבוגרות שלה ב-2008 בגיל 15 באוסטרליה.
משנת 2013 ועד 2019 שיחקה בליגה האמריקאית הבכירה בארצות הברית ובליגה האוסטרלית במקביל.
ליגות אלו משוחקות בתקופה אחרת בשנה כך שהתאפשר לה לשחק לאורך כל השנה (כשליגה אחת משוחקת השנייה נמצאת בפגרה).
בתקופה זו זכתה 5 פעמים ב"נעל הזהב" בשתי הליגות כמי שהבקיעה הכי הרבה שערים בעונה.
בנוסף זכתה בתארים אישיים רבים אחרים ככדורגלנית מצטיינת.
ב-13 בנובמבר 2019 חתמה על חוזה לשתיים וחצי עונות בצ'לסי מליגת העל האנגלית תמורת שכר של כשני מיליון דולרים.
בעונת 2020/2021 הייתה אחת משחקניות המפתח של הקבוצה ושותפה בזכייה בטרבל וסגנות בליגת האלופות.
בנוסף זכתה בתואר "נעל הזהב" כמי שהבקיעה הכי הרבה שערים בעונה זו באנגליה.
גם בעונת 2021/2022 זכתה עם צ'לסי בדאבל והייתה מלכת השערים בליגה האנגלית.
הופעת הבכורה של קר בנבחרת הייתה בגיל 15 במסגרת משחק ידידות מול נבחרת איטליה בפברואר 2009 ואת שער הבכורה שלה בנבחרת כבשה בגיל 16 במשחק הגמר של אליפות אסיה בכדורגל נשים מול צפון קוריאה.
קר שיחקה במונדיאל 2011 כשהייתה בת 17 בלבד ולקחה חלק גם בטורנירי גביע העולם בשנים 2015 ו-2019 כשבאחרון אף הבקיעה 5 שערים ובכך הפכה לשחקנית שהבקיעה הכי הרבה שערים בכל הזמנים בנבחרת האוסטרלית.
בנוסף השתתפה עם הנבחרת במשחקים האולימפיים בריו דה ז'ניירו 2016 ובמשחקים האולימפיים בטוקיו 2020 בהם הגיעה עם הנבחרת למקום הרביעי.
במהלך השנים הופיעה בסרטים תיעודיים על שחקניות הנבחרת האוסטרלית ועל שחקניות כדורגל אוסטרליות בינלאומיות שמשחקות מחוץ לאוסטרליה.
ב-2016 הוכנסה דמותה עם שחקניות נבחרת אוסטרליה למשחק פיפ"א 16.
ב-2022 נבחרה קר להופיע על עטיפת המשחק פיפ"א 23 והייתה לשחקנית הראשונה שמופיעה על הגרסה הבינלאומית של המשחק.
מגן הליגה האמריקאית (אלופת העונה הסדירה): 2013
2009 - אליפות דרום מזרח אסיה לנערות עד גיל 16
2010 - אליפות אסיה בכדורגל נשים
2017 - טורניר האומות בכדורגל נשים
2019 - גביע האומות בכדורגל נשים
במהלך השנים זכתה בתארים אישיים רבים בליגה האוסטרלית, בליגה האמריקאית ובליגה האנגלית.
השחקנית הטובה ביותר בליגה האמריקאית 2017 ו-2019
OAM מדליית מסדר אוסטרליה 2022
נבחרה על ידי גופים שונים לשחקנית הטובה בליגות בהן שיחקה ובעולם בין השנים 2013 ל-2022
סאמג'יון (בקוריאנית: 삼지연군) הוא שמה של עיר במחוז ריאנגאנג שבקוריאה הצפונית.
שמו נובע משלושה אגמים במחוז, הידועים ביחד כסאמג'יון.
העיר שוכנת בסמוך להר פאקטו וקבוצות תיור טסות לשדה התעופה של המחוז כדי לראות את ההר, שיש לו משמעות במיתולוגיה של צפון קוריאה.
בתים ומבנים רבים בסאמג'יון שודרגו לאחרונה, ובניינים חדשים רבים, כולל מרכז בילוי לנוער, הושלמו בשנת 2005. פעילויות פופולריות בסאמג'יון הן סקי ופעילויות שונות עבור תלמידי בתי הספר בסביבת ההר, לפעילויות שונות כמו צופים בשילוב חופשות או טיולים בהנהלת בית הספר.
בדצמבר 2019, קים ג'ונג-און חנך הרחבה שהושלמה, שתוארה על ידי התקשורת הממלכתית כעיר "מודרנית" עם מגורים ופארקי תעשייה.
בסאמג'יון ממוקם בסיס של חיל האוויר הצפון קוריאני יחד עם שדה תעופה ממנו יוצאות טיסות של חברת התעופה הלאומית אייר קוריו המפעילה טיסות סדירות ושירותי צ'רטר בין סאמג'יון ופיונגיאנג, וונסן וצ'ונגג'ין.
בשנת 2005 נסגר שדה התעופה בגלל שיפוצים גדולים שבוצעו בחלקם על ידי תאגיד יונדאי.
אל סאמג'יון מוביל קו הרכבת סאמג'יון של רכבת המדינה הקוריאנית.
בניית קו חדש, באורך 78 קילומטרים הושלמה ביוני 2015; תחנת רכבת חדשה נבנית אף היא.
תחנת הרכבת הראשונה הוקמה בשנת 1985, אך כפי שנצפה בקלות מסין, בשנת 1989 היא נהרסה ועברה לאתר שני, 2 קילומטרים צפונית לאתר השלישי הנוכחי שמשמש את הרכבת.
עם זאת, בבדיקת המתקנים שהושלמו, קים איל-סונג החליט שהיא לא מתאימה, לנוכח הרי סין.
בהזמנת בנייה מחדש שלישית, התחנה השנייה הועברה לאחריות מפעל מכונות הדיוק סאמג'יון (מפעל התחמושת מספר 95) לאחר השלמת האתר השלישי בשנת 1992. תחנה שלישית זו ממוקמת ישירות על דרך התיירים בהר פקטו, המעניקה גישה ישירה למתחם הארמון של קים איל-סונג.
20 אזרחים ושתי חוליות צבאיות מגנים על האזור.
במהלך הביקור השנתי של המנהיג העליון ביולי או באוגוסט, כל האוכלוסייה האזרחית מועסקת כדי לנקות את מערכת התחבורה והסביבה המקומית.
אנדרטת סאמג'יון הגדולה מורכבת מארבע קבוצות פסלים.
סאמג'יון היא אתר נופש ויעד לשני נשיאי צפון קוריאה.
גם קים איל-סונג וגם קים ג'ונג-איל הקימו ארמונות ומתחמים באזור, אליהם ישנה גישה מתחנת רכבת מפותחת ובלעדית במיוחד לרכבת של המנהיג העליון המובילה לארמונות השרד הממשלתיים ובהם גם מעונות המגורים שלו.
לסמג'יון אקלים תת-ארקטי (סיווג אקלים: Dwc ) עם קיץ קריר וחורפים קרים ויבשים.
העיר מהווה לאתר נופש סקי מהבולטים במדינה.
סייד סאמאן קודוס (בפרסית: سید سامان قدّوس, בשוודית: Saman Ghoddos; נולד ב-6 בספטמבר 1993) הוא כדורגלן איראני-שוודי המשחק בעמדת הקיצוני בקבוצת כלבה ובנבחרת איראן.
קודוס נולד בשוודיה, להורים שהיגרו למאלמה מהעיר אהוואז שבאיראן.
קודוס התחיל את הקריירה שלו בלימהאמן בונקפלו וטרלבורג מהליגה השלישית בשוודיה.
לפני עונת , חתם בסיריאנסקה מהליגה השוודית השנייה, בה שיחק בשנתיים.
בעונת , חתם באסטרסונד מליגת העל השוודית.
בעונת הבכורה שלו במועדון כבש 10 שערים, דבר שעורר עניין מצידם של הרטה ברלין ואייאקס.
בעונת , זכה עם אסטרסונד בגביע השוודי, בו קודוס תרם 7 שערים.
קודוס אף היה שותף לעלייה ההיסטורית של המועדון לשלב הבתים של הליגה האירופית עונה לאחר מכן.
בסיום העונה, נבחר לשחקן ההתקפה של העונה בשוודיה.
ב-23 באוגוסט 2018, קודוס חתם באמיין מליגת העל הצרפתית תמורת כ-3.8 מיליון אירו.
סכום זה, העמיד את קודוס במקום השלישי ברשימת הכדורגלנים היקרים בתולדות הליגה השוודית אחרי אלכסנדר איסאק וזלאטן איברהימוביץ'.
יומיים לאחר מכן, ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 1–4 נגד ריימס.
במשחק זה, אף כבש בדקה ה-58 של המשחק, והפך לכדורגלן האיראני הראשון שכובש בליגה הצרפתית הראשונה.
ב-29 באוגוסט 2019, פיפ"א השעתה את קודוס מפעילות ובנוסף הטילה עליו כנס בגובה של 4 מיליון אירו, בגין חתימתו בווסקה טרם הצטרפותו לאמיין.
ב-21 בספטמבר 2020 הושאל קודוס לברנטפורד מהצ'מפיונשיפ.
ב-14 בינואר השלים את מעברו לברנטפורד באופן קבוע.
ב-29 בספטמבר 2024 חתם בכלבה מליגת העל של איחוד האמירויות הערביות.
קודוס היה זכאי לייצג גם את שוודיה מולדתו, ואת איראן בזכות שורשיו.
בדצמבר קודוס זומן לסגל נבחרת שוודיה לקראת משחקי ידידות נגד ו.
ב-8 בינואר 2017, ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת וארבעה ימים לאחר מכן כבש את שער הבכורה שלו בנבחרת.
מאחר שדקות המשחק שרשם בנבחרת שוודיה היו במשחקי ידידות, קודוס היה יכול לייצג נבחרת אחרת אותה הוא זכאי לייצג.
ביוני קיבל פנייה מההתאחדות לכדורגל באיראן, לייצג את הנבחרת המקומית.
ב-26 באוגוסט 2017 הודיע קודוס בחשבון האינסטגרם כי בכוונתו לייצג את איראן, לאחר שלא קיבל זימון לסגל נבחרת שוודיה.
למרות זאת, ב-27 בספטמבר קיבל זימון מנבחרת שוודיה לקראת המשחקים נגד ו, אך קודוס בחר לסרב לזימון על מנת לייצג את איראן.
ב-5 באוקטובר 2017, קודוס ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת איראן בניצחון 0–2 נגד .
ב-9 בנובמבר, הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת משחק נגד .
קודוס נכלל בסגל הנבחרת לקראת מונדיאל 2018 וגביע אסיה בכדורגל 2019.
במאי 2025 הביע תמיכה והגיב בשמחה למתקפת הטילים האיראנית על ישראל כשכתב "כולנו עומדים לצד הלוחמים הגיבורים שלנו"..
כדורגלן החודש בליגה השוודית: יולי
סאם ריד הוא שחקן אוסטרלי המוכר מהופעותיו בסרטים "אנונימי", "איש המסילה" ו"בל היפה".
ריד נולד באזור כפרי בניו סאות' ויילס, אוסטרליה לאב שהיה חוואי בקר.
אחיו הגדול רופרט ריד (אנ'), גם הוא שחקן.
הוא למד בבית ספר קראנברוק, בית ספר פרטי לבנים בסידני.
עם סיום הלימודים, ריד התגורר לזמן קצר בניו יורק לפני שעבר ללונדון כדי ללמוד משחק.
בשנת 2010, הוא סיים את לימודיו באקדמיה למוזיקה ואמנות דרמטית בלונדון.
במהלך הסמסטר האחרון שלו באקדמיה למוזיקה ואומנות דרמטית בלונדון, ניתנה לריד הזדמנות לעבור אודישן לתפקיד לסרט משנת 2011, "אנונימי".
אף על פי שלא קיבל תסריט לפני שנבחן לתפקיד, הוצע לו לגלם את הרוזן מאסקס למחרת.
בשנת 2012, לוהק ריד לדרמה התקופתית "Belle" לאחר שהשחקן סם קלאפלין עזב את הפרויקט.
בפברואר 2016, הוא הופיע בקליפ של המוזיקאי "Flume" לשירו " Never Be Like You" לצד סופי לואו.
בשנת 2019, הופיע בסדרת הטלוויזיה האינטרנטית "Bloom", סדרת הטלוויזיה "Lambs of God", ומיני סדרת הדרמה "The Hunting".
בשנת 2021, לוהק ריד לתפקיד לייסטאט דה ליונקורט בסדרת הטלוויזיה של AMC, "ראיון עם הערפד" המבוססת על ספר באותו שם.
ריד גילם את מגיש החדשות דייל ג'נינגס בסדרת "The Newsreader", שהוקרנה באוגוסט 2021.
+שנהסרטתפקידהערות2011אנונימירוזן אסקס (אנ')2012Inhuman Resourcesויליאם טאקר2013איש המסילהפינלי הצעיר בלג'ון דוויניאר2014'71 ארמיטאג'סרינהווהןThe Riot Clubהוגונמריםפרנק2016Despite the Falling Snowאלכסנדרגולם רצחניג'ון קרי20172:22ג'ונאס אדמן2019Standing Up for Sunnyמיקימחכים לברבריםהסגן2021The Drover's Wifeסמל קלינטוף
התפרסם בעיקר בפלטפורמת הטיקטוק בתקופת הסגר הראשון עקב מגפת הקורונה.
ב-10 במרץ 2022 הכריזה רשות השידור הבריטית, BBC, כי הוא נבחר לייצג את הממלכה המאוחדת באירוויזיון 2022, שהתקיים בטורינו.
הוא הגיע למקום השני עם השיר "Space Man".
ריידר נולד במחוז אסקס, שמוקם במזרח אנגליה, בשנת 1989. בין השנים 2000–2007 למד בבית הספר הקתולי סנט ג'ון פיין בעיר צ'למספורד.
הוא החל לשיר כשהיה ילד, וקיבל השראה להמשיך בקריירת המוזיקה לאחר שראה הופעה חיה של להקת הרוק הקנדית סם 41.
ריידר הוא מעריץ של תחרות הזמר של האירוויזיון.
כנער נהג לראות מדי שנה את אירועי התחרות יחד עם משפחתו בפרוורי אסקס.
עבודתו הראשונה הייתה מסירת טפסים ומסמכים עבור The Essex Chronicle.
יש לו אחות שמתגוררת בסידני שבאוסטרליה, והוא מבקר אותה בקביעות.
ריידר הצהיר כי לאחר שראה את להקת לורדי זוכה באירוויזיון 2006, הוא החל לנגן בגיטרה.
בשנת 2009 החל לעבוד כגיטריסט וכזמר בתעשיית המוזיקה.
בגיל 19 הקים את להקת The Morning After, שאיתה הוציא לאור שני אלבומי אולפן.
לאחר פירוק הלהקה ב-2010 יצא ריידר לסיבוב ההופעות כגיטריסט של הלהקה הקנדית Blessed by a Broken Heart.
בשנת 2012 הוא החל לעבוד כסולן הראשי החדש של הלהקה, והוציא איתה את האלבום Feel the Power.
הוא עזב אותה ב-2013, והחל לעבוד כסולן של להקת הרוק האמריקאית Close Your Eyes.
ריידר הוציא איתה אלבום אחד בשם Line in the Sand, ופרש ב-2014.
לאחר סיום עבודתו עם הלהקות ריידר המשיך בקריירה שלו כאמן סולו.
ב-2016 נסע לנאשוויל שבטנסי כדי להקליט את אלבום הבכורה שלו.
על-אף שסיים את כל תהליכי ההקלטה, האלבום לא יצא לאור מעולם.
במשך תקופה עבד ריידר כזמר בחתונות ובמועדונים.
ריידר התפרסם באמצעות פלטפורמת הטיקטוק, שם החל לפרסם סרטונים שלו שר במהלך הסגר הראשון של מגפת הקורונה במרץ 2020. הוא נחשף למאות אלפי משתמשים באפליקציה, ביניהם סיה, ג'סטין ביבר, אלישיה קיז ואלטון ג'ון.
עד סוף שנת 2020 הפך ריידר לאמן הבריטי הפופולרי ביותר בפלטפורמה.
מאוחר יותר חתם חוזה הקלטות עם חברת התקליטים פרלופון ועם המפיק המוזיקלי דייוויד מיי.
בשנת 2021 יצא לאור המיני-אלבום הראשון שלו, The Sun's Gonna Rise, שזכה ל-100 מיליון השמעות ברחבי העולם.
ריידר כתב את "Space Man" במהלך מגפת הקורונה, לפני שנבחר לייצג את הממלכה המאוחדת באירוויזיון 2022. בינואר 2022 שלח את השיר ל-TaP Music ול-BBC, ובאותו החודש נענה להצעתם לייצג את המדינה באירוויזיון.
ב-10 במרץ 2022 הכריזה רשות השידור הבריטית באופן רשמי, BBC, כי ריידר נבחר לייצג את הממלכה המאוחדת באירוויזיון 2022, שהתקיים בטורינו שבאיטליה, עם השיר "Space Man".
בין החודשים מרץ–מאי הופיע ברחבי היבשת על מנת לקדם את שירו.
ב-12 במאי 2022 שידרה רשות השידור הבריטית סרט תיעודי בשם Sam Ryder: Road to Eurovision, שהיה זמין ב-BBC iPlayer וביוטיוב.
בסרט הוצג המסע של ריידר עד לאירוויזיון.
ב-14 במאי ביצע את "Space Man" בגמר התחרות.
הוא הפך לנציג הבריטי שצבר את מספר הנקודות הגבוה ביותר אי פעם בהיסטוריית המדינה בתחרות האירוויזיון.
ריידר השיג את התוצאה הגבוהה ביותר של הממלכה המאוחדת מאז אירוויזיון 2002, שם הגיעה למקום השלישי.
הוא אף זכה בפרס התקשורת של פרסי מרסל בזנסון.
ביוני 2022 ביצע ריידר את "Space Man" בקונצרט יובל הפלטינה למלכות אליזבת השנייה.
באותו החודש הופיע בתוכנית הריאליטי הבריטית Celebrity Gogglebox ובתוכנית האירוח ההולנדית Hit It.
ריידר היה מופע החימום של פאלומה פיית', לואיס קפלדי וראג-אנ'-בון מאן.
הוא בעצמו יצא לסיבוב הופעות ראשון בין אוקטובר לנובמבר 2022.
ביולי ביצע את המנון הממלכה המאוחדת בגרנד פרי בריטניה.
בין החודשים יולי–אוגוסט הופיע במספר פסטיבלי מוזיקה שונים ברחבי ארצות הברית וקוריאה הדרומית.
It will be followed up with a UK and Ireland tour for 2023. ב-19 באוגוסט הוציא את הסינגל "Somebody", שהגיע למקום ה-77 במצעד הסינגלים הבריטי.
אלבום הבכורה שלו, יצא לאור ב-18 בנובמבר.
ב-2 בספטמבר 2022 הוציא את "Living Without You", שיתוף פעולה עם סיגלה ודייוויד גטה.
ב-3 בספטמבר ביצע את "Somebody to Love" של קווין לצד בריאן מיי ורוג'ר טיילור בקונצרט מחווה לטיילור הוקינס באצטדיון וומבלי בלונדון.
הוא נמצא במערכת יחסים עם בת-זוגו לויס גאסקין-ברבר.
השניים פתחו בר מיצים טבעוני בשנת 2017 בשם "Lone Wolves".
הם סגרו אותו ב-2019 והפכו אותו לבית קפה טבעוני בשם "Café Bijou".
הוא הצהיר כי השראותיו המוזיקליות הן אלטון ג'ון, דייוויד בואי וקווין.
ריידר מאמין בקיומם של חייזרים, ואף שקל להיות אסטרונאוט.
הוא טוען כי בעברו ראה עב"ם כשהיה בהוואי.
שנהפרסקטגוריהמועמד(ים)תוצאהמקור2024פרס אמי האמנותיהמוזיקה והמילים המקוריות הטובות ביותר"Fought & Lost"
סאמאן פלאח ורנאמי (בפרסית: سامان فلاح وَرنامی; נולד ב-12 במאי 2001 בסארי שבאיראן) הוא כדורגלן איראני המשחק בעמדת הבלם בקבוצת פייכאן מליגת העל האיראנית.
פלאח גדל במחלקות הנוער של פדידה סארי, מוקאוומת טהראן ופייכאן.
בשנת 2020 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של פייכאן במסגרת ליגת העל האיראנית.
פלאח היה חלק מסגל נבחרת איראן עד גיל 23 בטורניר גביע אסיה עד גיל 23 בשנת 2022, וערך שלוש הופעות בטורניר.
נכלל בסגל נבחרת איראן לטורניר גביע אסיה 2023, על-אף שלא ערך הופעות במדי הנבחרת עד למועד הזימון.
סאם רחמין (נולד ב-1986) הוא צייר המצייר ציורים פיגורטיביים וריאליסטיים.
זוכה הפרס הראשון בתחרות ציור של אוטופורטרטים, שארגנה אגודת טוני טולט.
מחלק את זמנו בין פריז (צרפת) לבין ישראל.
הוא הבן הבכור במשפחתו ויש לו אח ואחות צעירים.
בתקופת התיכון למד בגימנסיה העברית רחביה (סיים בשנת 2004).
שירת בצבא כלוחם ביחידת אגוז, ונפצע במהלך שירותו הצבאי.
פציעה, שלה הוא מייחס את ההשפעה על החלטתו לעשות שינוי בחייו, וללמוד ולעסוק באמנות.
לאחר שחרורו למד ארבע שנים (2009–2013) ב"סדנא לציור ורישום בירושלים", בהדרכת הצייר ישראל הרשברג, וכן אצל האמנים: ענת אשד, לנארט אנדרסון, שרון אתגר, יעל סקליה, אלדר פרבר, סיגל צברי, סטיואט שילס וקן קיולי.
הוא התגורר, צייר, אייר ופיסל מספר שנים במוצא, ובשנת 2015 עבר להתגורר בפריז.
בפריז עוסק רחמין כבר מספר שנים בהעתקת ציורים של ציירים קלאסיים ידועים (old masters) במוזיאון הלובר, במטרה להתחקות אחרי טכניקות ציור עתיקות.
במקביל לעבודתו כאמן, הוא מתפרנס ממתן שיעורי ציור והעברת סדנאות ציור, וכן מעבודתו כמדריך של סיורי אמנות אישיים במוזיאון הלובר.
רחמין זכה במספר פרסים באירופה וציורים שלו נמכרו ונמכרים לאספנים ברחבי העולם.
בתערוכת היחיד הראשונה שלו "בעקבות האור", ניסה רחמין לתפוס בציוריו את האור החיצוני המגיע מהשמש ששונה בין ישראל, צרפת ואיטליה (המקומות שבהם הוא מרבה לצייר).
העיסוק בציור גם "מאיר" את חייו ומספק לו אור פנימי רוחני.
הוא משווה את חשיבות האור בציור ליכולת ההאזנה למוזיקה.
ללא יכולת זו, אין משמעות לצלילים ולרעשים.
גם לציור אין משמעות ללא האור.
חלק מציוריו עוסקים בסצנות מחיי היום יום, כמו הציור "תה על שפת הבריכה".
סצנה שהזדמנה במהלך שעורי ציור שהעביר רחמין בדרום צרפת.
הניגוד בין אור השמש הישיר לכהות הבריכה והנוף המרהיב מסביב, גרם לו לעצור הכול ו"לתפוס את הרגע".
הוא גם צייר בסטודיו ציור גדול של אותה הסצנה.
ציורו "מנת היתר של יוקסטה" הוא וריאציה מודרנית לסיפור מהמיתולוגיה היוונית אודות יוקסטה, אמו של אדיפוס.
העבודה מתמקדת בטרגדיה של האם, ומנסה לעורר שאלות לגבי החלטותיה.
בתערוכה הקבוצתית "צילום ציור צילום" מקיימות עבודותיו של רחמין דיאלוג בין מדיום הציור למדיום הצילום.
2018 – פרס אשורסט לאמנות (Ashurst art prize) – היה אחד מ-30 הזוכים, מתוך 4,450 מתמודדים, וציוריו הוצגו, עם ציורי הזוכים האחרים, בתערוכה קבוצתית בלונדון, אנגליה.
2018 – פרס ראשון בתחרות ציור של אוטופורטרטים, שארגנה אגודת טוני טולט (Tony Tollet association).
9 בנובמבר – 26 בנובמבר 2018 – הגיע לשלב הגמר בביאנלה שנערכה במרכז התרבות ע"ש סנט-גרגואר דה לה פורג' (saint-Grégoire de la Forge cultural center).
2017 – מלגה להשתתפות בסדנת אמנים לזכר הצייר אביגדור אריכא.
יולי-אוגוסט 2020 – בעקבות האור – גלריה רוטשילד אמנות, תל אביב.
ספטמבר-אוקטובר 2023 – תאווה לעיניים – גלריה רוטשילד אמנות, תל אביב.
נובמבר–דצמבר 2012 – תערוכת כיתת אמן 2012 (של הסדנה לציור ורישום ירושלים) – גלריה ליוויה, ירושלים.
2019 – תערוכה של הזוכים ב"פרס אשורסט לאמנות" (Ashurst art prize) – לונדון, אנגליה.
נובמבר–דצמבר 2019 – צילום ציור צילום (אוצרת: רונית רוט חדד) – גלריה N.D לאמנות עכשווית, רמת גן.
סמואל ג'רארד רוג'רס הוא כדורגלן אמריקאי המשחק בעמדת הבלם בקבוצת שיקגו פייר.
רוג'רס גדל במחלקת הנוער של סיאטל סאונדרס.
ב-26 במרץ 2017 החל לשחק בקבוצת המילואים של המועדון במסגרת ליגת ה-USL.
הוא ערך 64 הופעות ליגה במדי קבוצת המילואים, בהן הבקיע שלושה שערים.
ב-20 באפריל 2021 חתם רוג'רס באוקלהומה סיטי אנרג'י מה-USL, במדיה ערך 12 הופעות ליגה.
ב-9 באוגוסט 2021 הושאל רוג'רס להאמקאם מליגת המשנה הנורווגית עד לתום עונת .
הוא ערך 17 הופעות ליגה במהלך תקופת ההשאלה, בהן הבקיע שער אחד.
האמקאם העפילה בתום העונה לליגת העל הנורווגית, ורוג'רס חתם על חוזה קבוע במועדון.
ב-10 בפברואר 2022, חודש אחרי שחתם על חוזה קבוע בהאמקאם ומבלי ששיחק במדיה מאז חתימה זו, חתם רוג'רס ברוזנבורג מליגת העל הנורווגית.
בעונת הוא ערך 23 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע ששה שערים.
רוג'רס זכה עם נבחרת ארצות הברית עד גיל 20 בגביע הזהב עד גיל 20 בשנת 2018.
ב-28 בינואר 2023 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ארצות הברית, בתיקו 0-0 נגד נבחרת קולומביה במשחק ידידות.
גביע הזהב עד גיל 20
סאמה-באג'או הוא שם כולל למספר קבוצות אתניות אוסטרונזיות בדרום מזרח אסיה הימית.
קבוצות אלה קוראות לעצמם Sama או Samah וכן מוכרות בשם האקסונים באג'או.
הם בדרך כלל חיים בים ומשתמשים בכלי שיט קטנים מעץ כדי להתנייד ממקום למקום.
יש להם יכולת גנטית לשהות זמן רב מתחת למים.
הסאמה-באג'או הם הקבוצה האתנית הדומיננטית באיים של טאווי-טאווי בפיליפינים.
הם חיים גם באיים של ארכיפלג סולו, בחופים של מינדנאו ובאיים אחרים בצפון פיליפינים וכן גם במזרח בורנאו, סולאווסי, ולאורך האיים המזרחים של אינדונזיה.
בפיליפינים קבוצות אלו מאוחדות תחת זרם דתי הדומה לזה של מורו.
בעקבות הסכסוך בדרום הפיליפינים, רבים מבני סאמה-באג'או מאזור פיליפינים היגרו לסבה, אחת מ-13 המדינות המרכיבות את מלזיה, וכן להאיים הצפוניים של הפיליפינים.
נכון ל-2010 הם הקבוצה האתנית השנייה בגדולה בסבה.
סאמה-באג'או מכונים לעיתים "צועני הים" או "נוודי הים", מונחים שמשמשים כדי לתאר קבוצות אתניות בעלות אורח חיים מסורתי דומה, כגון מוקן שחיים לאורך ארכיפלג מרגי, ארכיפלג הנמצא באזור תאילנד-מיאנמר וכן קבוצה אתנית בשם אורנג' לאוט החיה בדרום-מזרח סומטרה וכן באיי ריאו באינדונזיה.
נראה שההתפשטות המודרנית של הסאמה-באג'או מחוץ לאזורים בהם הם ישבו באופן מסורתי קשורה להתפתחות הסחר הימי במלפפון ים.
אצל הסאמה-באג'או חלה אבולוציה בתוך מאות עד אלפי שנים.
השינוי האבולוציוני אצל צוללני הפנינים שביניהם נתן עדיפות בברירה הטבעית להתאמות פיזיולוגיות שמאפשרות צלילה ארוכה.
סמנתה מרי "סאם" קר היא כדורגלנית סקוטית, המשחקת בעמדת הקשרית בבאיירן מינכן שבבונדסליגה לנשים ובנבחרת סקוטלנד.
קר שיחקה עבור סנטרל גירלז (לשעבר פלקירק גילרס) מגיל 12 ועד 16. במאי 2015, היא שימשה כקפטנית תיכון גריימה והובילה אותו לגביע התיכונים.
בינואר 2016, בגיל 16, חתמה קר בגלאזגו סיטי.
על החתמתה, מאמן גלאזגו סקוט בות' אמר, "סאם קר היא שחקנית צעירה עם תכונות מיוחדות...
אנחנו מאושרים מכך שהיא בחרה להצטרף לגלאזגו סיטי כדי להמשיך לפתח את כשרונה בעוד היא מתפתחת לשחקנית פנטסטית." במרץ 2016, היא סייעה למועדון לנצח את גלאזגו גירלז ולהעפיל לחצי-גמר גביע הליגה הסקוטית לנשים.
קר הייתה חלק מהקבוצה שזכתה באליפות סקוטלנד בפעם העשירית ברציפות בסוף עונת 2016; הייתה זאת הפעם הראשונה בהיסטוריית הכדורגל הסקוטי בו קבוצת בוגרים הגיעה להישג זה (אף קבוצת בוגרים לא זכתה ביותר מתשע אליפויות רצופות).
היא גם השתתפה בזכיות נוספות באליפות ב-2017, 2018 ו-2019 - עונת 2020 בוטלה עקב התפשטותה של מגפת הקורונה - ושיחקה בליגת האלופות לנשים, בה העפילה לרבע-הגמר בעונת 2019-20.
בדצמבר 2020 עברה קר לקבוצת הנשים של גלאזגו ריינג'רס יחד עם חברתה לקבוצה קריסטי הוואט.
במהלך עונת 2021-22, הבקיעה קר את השער הראשון בהיסטוריית קבוצת הנשים של ריינג'רס שנכבש באצטדיון אייברוקס, בניצחון על קבוצת הנשים של אברדין.
היא נכנסה להרכב העונה בליגה הסקוטית כשקבוצתה זכתה באליפות הראשונה בהיסטוריית המועדון.
ב-30 במאי 2023 חתמה קר על חוזה לשלוש שנים בבאיירן מינכן מהבונדסליגה לנשים.
קר ערכה את הופעת הבכורה שלה בבונדסליגה ב-12 בנובמבר 2023, בניצחון 2-0 על דיסבורג.
יחד עם באיירן, זכתה קר באליפות הבונדסליגה לעונת 2023-24.
קר ייצגה את סקוטלנד בנבחרות U15 ו-U17 והשתתפה ביורו לנערות ב-2014. הופעת הבכורה שלה בתחרויות אופ"א הייתה ב-9 באוקטובר 2014 נגד מונטנגרו.
סמנת'ה ייצגה את סקוטלנד גם בנבחרת ה-U19 ביורו לנבחרות צעירות ובגביע לה מנגה בספרד.
קר זומנה לראשונה לסגל נבחרת סקוטלנד בנובמבר 2018, והייתה אחת משתי השחקניות שעוד לא ערכו הופעת הבכורה שלהן במדי הנבחרת וזומנו לגביע פינאטאר ב-2020. קר ערכה את הופעת הבכורה של בנבחרת במהלך הטורניר, כשהיא עולה כמחליפה בניצחון 3-0 על אוקראינה ב-4 במרץ.
הספורטאי האהוב על קר הוא ליונל מסי, והמודל לחיקוי שלה היא חברתה לשעבר בנבחרת סקוטלנד, קים ליטל.
+מועדוןעונהליגהגביעאירופהסך הכלליגההופעותשעריםהופעותשעריםהופעותשעריםהופעותשעריםבאיירן מינכן2023-24הבונדסליגה לנשים1303010170סך הכל1303010170
סמואל "סאמו" אומורודיון אגהווה (בספרדית: Samuel "Samu" Omorodion Aghehowa; נולד ב-5 במאי 2004 במלייה שבספרד) הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת פורטו מליגת העל הפורטוגלית.
אומורודיון נולד במלייה שבספרד להורים ניגרים, ובגיל צעיר עבר להתגורר עם משפחות בסביליה.
הוא שיחק במחלקת הנוער של קבוצת סביליה המקומית, ובהמשך שיחק במחלקת הנוער של נרביון.
בשנת 2021 הצטרף אל מחלקת הנוער של גרנדה.
ב-20 באפריל 2023 חידש אומורודיון את חוזהו בגרנדה עד לשנת 2028. ב-14 באוגוסט 2023 ערך אומורודיון את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה של גרנדה, שהייתה גם הופעתו היחידה בקבוצה, בהפסד 3-1 לאתלטיקו מדריד במסגרת המחזור הראשון בלה ליגה לעונת 2023/2024, במשחק בו הבקיע את שערה היחיד של קבוצתו.
ב-21 באוגוסט 2023 חתם אומורודיון על חוזה לחמש שנים באתלטיקו מדריד מלה ליגה.
ב-26 באוגוסט הושאל לדפורטיבו אלאבס, גם היא מלה ליגה, עד לתום עונת 2023/2024. ב-28 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 1-0 לחטאפה במסגרת המחזור השלישי בליגה.
ב-28 בספטמבר הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בתיקו 1-1 נגד סלטה ויגו במסגרת המחזור השביעי בליגה.
בסך הכל ערך 34 הופעות ליגה במהלך תקופת ההשאלה, בהן הבקיע שמונה שערים.
ב-24 באוגוסט 2024 חתם אומורודיון על חוזה לחמש שנים בפורטו מליגת העל הפורטוגלית.
ב-31 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 2-0 לספורטינג ליסבון במסגרת המחזור הרביעי בליגה לעונת .
ב-15 בספטמבר הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בניצחון 2-1 על פארנסה במסגרת המחזור החמישי בליגה.
אומורודיון רשאי לייצג את ספרד או את ניגריה.
הוא שיחק בנבחרת ספרד עד גיל 19 ובנבחרת ספרד עד גיל 21. נכלל בסגל הנבחרת האולימפית של ספרד לטורניר הכדורגל באולימפיאדת פריז (2024), וזכה עמה במדליית הזהב, כשהוא עורך ארבע הופעות ומבקיע שער אחד.
ב-18 בנובמבר 2024 ערך את הופעתו הבכורה בנבחרת הבוגרת בניצחון 2-3 על בליגת האומות.
סמואל "סַאמוּ" דה אלמיידה קוֹשְׁטָה (בפורטוגזית: Samuel "Samú" de Almeida Costa; נולד ב-27 בנובמבר 2000) הוא כדורגלן פורטוגזי המשחק בעמדות הקשר ההגנתי והמרכזי בקבוצת מיורקה מהלה ליגה ובנבחרת פורטוגל.
קושטה נולד באוויירו, ושיחק בקבוצות ביירה-מאר, גאפאנה, פלמיירס בראגה ובראגה כנער.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו עבור קבוצת המילואים של בראגה ב-2 בנובמבר 2019.
ב-25 ביולי 2020, קושטה שיחק את המשחק הראשון שלו עבור הקבוצה הבוגרת של בראגה, כשהוא נכנס כמחליף בדקה ה-46 במשחק נגד פורטו.
ב-10 בספטמבר 2020, קושטה הושאל לאלמריה מהליגה הספרדית השנייה, לקראת עונת 2020/2021. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו שבעה עשר ימים לאחר מכן, כשפתח בהרכב בניצחון חוץ 0–2 על דפורטיבו לוגו.
קושטה כבש את שער הבכורה שלו בקריירה ב-24 בינואר 2021, כשהבקיע את השער הראשון בתיקו ביתי 2-2 נגד סבאדל.
ב-11 ביוני, לאחר ששימש כשחקן הרכב באופן קבוע, הוא נרכש על ידי אלמריה, וחתם על חוזה לחמש שנים.
קושטה סייע לאנדלוסים בעלייתם ללה ליגה מהמקום הראשון, וערך את הופעת הבכורה שלו בליגה הראשונה ב-14 באוגוסט 2022, כשפתח בהפסד ביתי 1–2 מול ריאל מדריד.
ב-23 בספטמבר, הוא האריך את החוזה שלו עד 2029.
ב-10 באוגוסט 2023, קושטה חתם על חוזה לחמש שנים עם מיורקה, גם היא בליגה הספרדית הראשונה.
קושטה היה חלק מנבחרת פורטוגל שסיימה במקום השני באליפות אירופה עד גיל 19 ב-2019 בארמניה.
קושטה ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הלאומית הבוגרת של ב-12 באוקטובר 2024 במשחק ליגת האומות נגד פולין באצטדיון הלאומי בוורשה.
הוא החליף את ברנרדו סילבה בניצחון 1–2 של פורטוגל.
סאמוקלה אלושס קאביני הוא כדורגלן דרום אפריקאי המשחק בעמדת המגן השמאלי בקבוצת מולדה מליגת העל הנורווגית ובנבחרת דרום אפריקה.
קאביני גדל במחלקת הנוער של אורלנדו פירטס, ובשנת 2023 חתם ב-TS גלקסי מליגת העל הדרום-אפריקאית והחל לשחק בקבוצה הבוגרת של המועדון.
ב-20 במרץ 2025 חתם קאביני במולדה מליגת העל הנורווגית עד לשנת 2028.
ב-10 ביוני 2025 ערך קאביני את הופעת הבכורה שלו בנבחרת דרום אפריקה, בניצחון 0–2 על נבחרת מוזמביק במשחק ידידות.
סאמי אל-ג'אבר הוא כדורגלן עבר סעודי.
אל-ג'אבר מצוטט לעיתים קרובות כשחקן המפורסם ביותר של אל-הילאל, לאחר ששיחק כמעט 20 שנה במועדון.
הוא הצטרף למועדון בגיל 15 ובמשך שני עשורים שיחק שם כשחקן בכיר.
הוא עזר למועדון לזכות ב-6 אליפויות, 6 גביעי נסיך הכתר ו-2 זכיות בליגת האלופות האסיאתית.
הוא היה גם מלך השערים פעמיים בליגת העל הסעודית (בעונת 1989/90 ובעונת 1992/93).
בעונת 2000/2001 הושאל לתקופה קצרה לקבוצת וולברהמפטון וונדררס.
ב-21 בינואר 2008, אל-הילאל קיימה משחק ידידות לכבודו של אל-ג'אבר נגד מנצ'סטר יונייטד.
אל-ג'אבר כבש פנדל בדרך לניצחון 3-2 על האורחים, במשחקו האחרון במועדון.
אל-ג'אבר כבש 46 שערים ב-156 משחקים בנבחרת ערב הסעודית.
הוא הופיע עם הנבחרת במונדיאל 1994, מונדיאל 1998, מונדיאל 2002 ובמונדיאל 2006. ב-1998 היה לכדורגלן הראשון מאסיה, שכבש בשני מונדיאלים רצופים.
אל-ג'אבר ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ב-11 בספטמבר 1992 בתיקו 1-1 עם סוריה בגביע האומות הערביות.
רק בהופעה ה-19 שלו הוא כבש את שער הבכורה במדים הלאומיים בניצחון 6-0 על מקאו במסגרת מוקדמות מונדיאל 1994. סעודיה העפילה לאחר מכן לגביע העולם 1994, הופעתם הראשונה בתחרות.
אל-ג'אבר הופיע בשניים ממשחקי הנבחרת במונדיאל עצמו כשהוא מבקיע בניצחון 2-1 על מרוקו.
אל-ג'אבר היה חלק מהסגל שזכה בגביע אסיה ב-1996 לפני שהגיע עמה למונדיאל השני שלו ב-1998. הוא שיחק בכל שלושת המשחקים בהם הופיעה הנבחרת במונדיאל וכבש את השער השני במשחק שהסתיים בתוצאה 2-2 עם דרום אפריקה.
זה הפך אותו לשחקן האסייתי הראשון שכובש בשני גביעי עולם ברציפות.
הוא הופיע בגביע העולם ב-2002, אך שיחק רק במשחק אחד, בתבוסה 0-8 לגרמניה.
הוא החמיץ את המשך הטורניר עקב פציעה ואף הובל לבית חולים מקומי.
בעקבות האכזבה הזו, הוא החליט לפרוש מהנבחרת, אך התפתה לאחור על ידי המאמן הארגנטינאי סעודי גבריאל קלדרון בתחילת 2005 לקראת מוקדמות מונדיאל 2006. הוא כבש שלושה שערים בארבעה משחקי מוקדמות ועזר לנבחרת להעפיל למונדיאל רביעי ברציפות.
הוא הופיע בכל שלושת המשחקים שהסעודים שיחקו בטורניר שנערך בגרמניה ואף כבש במשחק הפתיחה שלהם מול תוניסיה כדי להעניק להם יתרון 2-1, במשחק שהסתיים בתוצאה 2-2. בסיום הטורניר, הודיע אל-ג'אבר על פרישתו מהמדים הלאומיים.
אל-ג'אבר מונה לעוזר מאמן אל-הילאל בשנת 2009, שנה לאחר שפרש מכדורגל מקצועי.
הוא עבד תחת מאמנים בולטים כמו אריק גרטס, גבריאל קלדרון ותומאס דול.
בשנת 2012 הוא מונה לעוזר מאמן בקבוצת אוסר מליגת המשנה הצרפתית.
ב-27 במאי 2013, סאמי אל-ג'אבר מונה למאמנה הראשי של אל-הילאל, הוא החליף את המאמן זלאטקו דאליץ'.
הוא הפך למאמן הסעודי הראשון שמאמן את אל-הילאל אחרי 14 שנים.
אחרי העונה הראשונה בקריירה החדשה שלו, הוא דורג במקום ה-19 בדירוג העולמי של מאמני הכדורגל.
למרות זאת, הנהלת אל-הילאל החליטה להחליף אותו.
ב-19 ביולי 2014 מונה למנהל הטכני של קבוצת אל ערבי מליגת העל הקטרית.
ב-16 בספטמבר 2017 הודיעה הנהלת המועדון על פיטוריו.
בנוסף לשפת האם שלו, סאמי דובר אנגלית, צרפתית ופורטוגזית.
הוא נשוי ואב לבן, עבדאללה, שמשחק גם הוא כדורגל ובת, רמה סאמי.
סאמי בן עבד אלרחים א-סולח היה פוליטיקאי לבנוני שכיהן בראש ממשלת לבנון שבע פעמים, לפני ואחרי עצמאותה.
א-סולח נולד בעכו בשנת 1890 למשפחה סונית שמוצאה מצידון.
הוא למד משפטים באיסטנבול ובפריז.
במהלך מלחמת העולם הראשונה נעצר על ידי המושל אחמד ג'מאל פאשה בחשד שניסה להפיץ את רעיונות הלאומיות הערבית, והוא גורש לאיסטנבול.
בתום מלחמת העולם הראשונה התגורר חודשים מספר בקהיר, ולאחר מכן עבר לדמשק, שם פגש את האמיר פייסל.
ב-1920 עבר לביירות ועבד במערכת המשפט בלבנון עד להיבחרו לפרלמנט.
ב-1936 מונה לתובע הכללי ונשיא בית המשפט לערעורים.
א-סולח ניסה להתמודד לראשונה לפרלמנט הלבנוני ב-1914, אך לא נבחר.
ב-1943 הוא נבחר כנציג של מחוז ביירות בפרלמנט, וכיהן ברציפות עד למותו בשנת 1968.
לאחר שפרש מראשות הממשלה ב-1945 פעל למען הקמת הליגה הערבית והאו"ם.
בתקופת נשיאותו של בשארה אל-ח'ורי
שר המסחר והתעשייה ושר האוצר והקיום (מ-27 ביולי 1942 עד 18 במרץ 1943)
בתקופת נשיאותו של כמיל שמעון
א-סולח היה נשוי לבת דודתו בלקיס רידא א-סולח , אחותו של ראש הממשלה ריאד אל-סולח.
במהלך כהונותיו כראש ממשלה ניצל מכמה ניסינות חיסול, ביניהם ב-20 באפריל וב-29 ביולי 1958.
א-סולח דבר צרפתית, ערבית, יוונית וטורקית.
סאמי שווכת היה רופא, פוליטיקאי ומחנך עיראקי פאן-ערבי שפעל בתחום החינוך בעיראק המנדטורית והעצמאית בין השנים 1931–1942. שווכת מילא תפקידי ניהול במערכת החינוך העיראקית ובתנועת הנוער "אל-פותווה" ופעל לחיזוק ערכים לאומניים פאן-ערביים ומיליטריסטיים בקרב הנוער בעיראק של התקופה.
הוא נחשב לאיש מפתח בהתפתחות התנועה הלאומית הפאן-ערבית בעיראק וייצג את הקצה הרדיקלי בתנועה, באמצו רעיונות בעלי השראה פשיסטית ויש הטוענים שאף נאצית ואנטישמית.
רוב פעילותו החינוכית נסובה סביב הקניית ערכים פטריוטיים כמו: כוח, סיבולת, ציות למרות, הקרבה למען המולדת, צניעות ואיחוד האומה הערבית תחת הובלה עיראקית.
רוב המידע אודות דעותיו ידוע לנו בזכות ספרו "אלו הן מטרותינו" המכיל קובץ של נאומים אשר נשא בפני חוגי המנהל העיראקיים, בפני המורים והתלמידים במערכת החינוך העיראקית ובפני חברי תנועת הנוער "אל-פותווה" בין השנים 1933–1939, ושבהם הביע את דעותיו ותפישׂותיו הלאומניות.
אותו ספר שימש גם כספר לימוד במערכת החינוך העיראקית בין השנים 1939–1942. בין היתר, שווכת גם חיבר מאמרים לעיתונות של התקופה והיה מעורב בפעילות מועדון "אל-מות'נא" לספרות והמכון הגבוה להכשרת מורים.
חייו האישיים, משפחתו ותחילת דרכו
שווכת נולד בשנת 1893 למשפחת נכבדים עירונית ממוצא צ'רקסי בבגדאד, ששורשיה מאזור אלכּוּת שבעיראק.
אביו היה מושל מחוז וחבר בפרלמנט העות'מאני.
אחיו, נאג'י שווכת, היה עורך דין וכיהן כמושל מחוז, שר פנים וראש ממשלה תחת שלטון המלוכה של פייסל הראשון.
אחיו, ד"ר סאיב שווכת היה המייסד ויושב הראש של המועדון הלאומני אל-מות'נא, שהוקם בשנת 1935. שווכת עצמו התחנך בבית הספר לרפואה של הצבא העות'מאני באיסטנבול וסיים את לימודיו בשנת 1917. הוא שימש כקצין בצבא העות'מאני לתקופה קצרה במהלך מלחמת העולם הראשונה וגם תחת משטרו קצר הימים של פייסל הראשון בדמשק.
לאחר המלחמה, הצטרף למחנה תומכיו ("השריפים") של פייסל בעיראק, לאחר כישלון משטרו בדמשק ב-1920. לימים סיפר שווכת כי שירותו בצבא העות'מאני ושהותו באיסטנבול, במסגרתם נחשף ללאומיות הטורקית של "הטורקים הצעירים", השפיעה עליו לאמץ את הזהות הפאן-ערבית ולוותר על אחדות איסלאמית.
במהלך שנות העשרים עבד במשרד הבריאות העיראקי וכן, כתב מאמרים לעיתונות העיראקית תחת השם "עמר אבן אלעאס".
הוא שימש כמפקח הבריאות בבגדאד וכמנכ"ל משרד הבריאות, וכחלק מפעילותו בתפקידים אלו פעל בשיתוף רופאים נוספים ללחוץ על שלטון המנדט הבריטי לפתוח את המכללה הרפואית הראשונה בבגדאד, המכללה המלכותית לרפואה.
בנוסף, פעל לחקיקת חוקים שיעלו את הסטנדרטים הרפואיים בעיראק והיה פעיל במאבק נגד התמכרות להרואין וחשיש.
פעילותו הציבורית ותפקידיו במערכת החינוך
את תפקידיו הבכירים ביותר במערכת החינוך ובמשרד הרווחה החל שווכת בשנות ה-30. הוא כיהן כמנכ"ל משרד החינוך ב-1931 – 1933 וב-1940 – 1942, וכן כשר החינוך ב-1940 ושר הרווחה ב-1939.
קודמו בתפקיד ודמות מפתח בעיצוב מערכת החינוך בעיראק המלכותית היה סאטע אלחוסרי.
אלחוסרי היה איש חינוך שבזכות פעילותו ומאמציו כמנכ"ל משרד החינוך בשנות ה-20 ניתן להחשיבו כאבי החינוך הפאן-ערבי הלאומני בעיראק.
הוא פעל לחיזוק רעיונות האחדות הערבית, ניהל את מערכת החינוך מתוך שאיפה לאחידות ופטריוטיוּת ופעל כנגד העדתיות.
תחילה, המליץ אלחוסרי למלך פייסל על שווכת לתפקיד מנכ"ל משרד החינוך כי ראה בו דמות חיונית לקידום לאומיות פאן-ערבית במערכת החינוך, אך ב-1931 התפטר מתפקידו כמפקח כללי של החינוך בעקבות מחלוקת עם שווכת.
אלחוסרי לא אהב את הפנאטיות והראוותנות של שווכת והתנגד להחדרת דרגות צבאיות למערכת החינוך.
איש מפתח נוסף בתחום החינוך, שנתפס כעומד לצידו של שווכת במחלוקת מול אלחוסרי, היה מוחמד פאדל אלג'מאלי.
הוא היה שיעי במוצאו ופעל לעידוד החינוך היסודי גם במחוזות הכפריים בעיראק, בניגוד לשיטתו ותפישׂתו האליטיסטית של אלחוסרי, קודמו.
אלג'מאלי ושווכת נאבקו מול אלחוסרי על הגמוניה במשרד החינוך ומאבקים אלו הובילו לחילופי תפקידים תכופים בתפקיד מנכ"ל המשרד.
למרות זאת, שניהם היו תלמידיו האידאולוגיים של אלחוסרי והמשיכו את דרכו בחיזוק ועידוד ערכי הלאומיות הפאן-ערבית באמצעות השימוש בלימוד היסטוריה ככלי אידאולוגי לחיזוק אהבת המולדת, ציות למרות ונכונות להקרבה.
הם הרחיבו את הלימוד סביב הלאומיות הערבית, האדירו את הרכיב הערבי על חשבון זה האסלאמי בתוכנית הלימודים והדגישו את החסרונות וההשלכות השליליות של הכיבוש והשליטה האימפריאליסטית של הבריטים במזרח התיכון.
בתפקידים שמילא, קידם שווכת מיליטריזם ותפישׂה כוחנית של הלאומיות הפאן-ערבית.
רבים מייחסים תפישׂה זו להערצתו למשטרים טוטליטריים ופאשיסטיים כמו גרמניה הנאצית ואיטליה של מוסוליני.
המיליטריזם של שווכת התבטא ברפורמות שביצע, כמו החדרת החינוך הצבאי לכיתות הלימוד והקמת ארגון הנוער הצבאי למחצה "אלפותווה".
שווכת האמין כי חינוך וארגון צבאיים יעזרו להפוך את הנער העיראקי לאמיץ, פטריוטי, נאמן, פתוח וכּן.
בין היתר, ההשראה לתפישׂות אלו כללה גם את טורקיה של מוסטפא כמאל.
לימוד היסטוריה בשילוב של לימוד אזרחות ומסדרים צבאיים, היו הכלים המרכזיים בהם דגל כדי לטפח את המודעות הלאומית של הנוער.
הוא האמין כי לימוד אובייקטיבי של ההיסטוריה, לשם ידיעת ההיסטוריה ותו לא, אינו מועיל ורצוי, וראה בלימוד היסטוריה כלי לאומי סובייקטיבי, בעזרתו יכולים המורים לעצב את תודעת הדורות הבאים ולהחדיר בהם רוח פטריוטית, הערצה ונאמנות מוחלטת לאומה הערבית.
לשם כך, אסר על מורים להציג את ההיסטוריה הערבית באור שלילי וראה בהצגת ההיסטוריה הערבית כשרשרת אירועים וגיבורים מלאי גבורה, אומץ ואצילות, כתנאי הכרחי להשגת מטרותיה הלאומיות של האומה.
שווכת האמין בתיאורית "הגל השמי" שראתה בשושלות הגדולות של הסהר הפורה העתיק כצאצאי מהגרים שמיים מחצי האי ערב, והחשיב את העמים השמיים העתיקים כאבות קדמונים של הערבים.
בכך ייחס חשיבות גם להיסטוריה הטרום-איסלאמית בנוסף על זו האסלאמית הקלאסית של תקופת הנביא וחבריו ("הצחאבה").
הוא ראה בציוויליזציה הערבית-שמית כמקור התרבות והטכנולוגיה בעולם, והדגיש שהערבים והעמים השמיים העתיקים היו הרבה יותר מפותחים מעמי אירופה בעת העתיקה.
בין הרפורמות של שווכת היו החדרת דרגות ותלבושת אחידה לתלמידים ומורים, תלבושת חאקי לחברי תנועת הנוער אל-פותווה, הרחבת שעות המסדרים צבאיים בבית הספר והוספת לימוד השפה הגרמנית.
שווכת דגל בצניעות, סגפנות ו"חיים בצמצום", ראה בהם אידיאליים לאומיים שיש לחתור אליהם וביקש להחדיר תפישׂות אלה לנוער באמצעות מערכת החינוך.
בנוסף לתפקידיו בהנהלת משרד החינוך, כתב שווכת לעיתונות והיה פעיל במועדון אל-מות'נא שבהקמתו לקח חלק בשיתוף עם אחיו סאיב.
שווכת פעל להתערבות פוליטית-ממשלתית באופי החינוך ולהאחדת תוכניות הלימוד.
הממשלה קבעה את תוכניות הלימוד והזהירה מעצמאות בדרך ההוראה, העלולה להוביל לשסעים וחוסר יציבות פוליטית.
שווכת אסר של שימוש בספרים "מסוכנים לרוח הפטריוטית והלאומית" והסמיך פקחים ליידע את משרד החינוך על חומרי לימוד חשודים.
ההוראות התגבשו לידי חוק "החינוך הציבורי" משנת 1940 שקבע כי תלמידים עיראקיים לא יהיו רשאיים להתחנך בבתי ספר יסודיים זרים וקבע שרק מורים שהוסמכו לכך יוכלו ללמד "מקצועות לאומיים": ערבית, היסטוריה, גאוגרפיה ואזרחות.
המורים שמונו על-ידי הממשלה הפכו למעשה לסוכנים פוליטיים בתוך המערכת, שהיו מחויבים ללמד היסטוריה המוכתבת מלמעלה, לדווח על נאמנות תלמידים לשלטון ולחלק ציונים על בסיס הרקע והדעות הפוליטיים של הסטודנט.
הוא עודד את המורים לשאת הרצאות אנטי-בריטיות נגד ההסכם האנגלו-עיראקי.
מכל הסיבות הללו, הבריטים התייחסו לשווכת בחשדנות וראו בו מקור לבעיות ומשברים.
הספר "אלו הן מטרותינו" והנאום "מלאכת המוות"
במהלך תפקידיו השונים במערכת החינוך ופעילותו כמייסד ומנהל ארגון הנוער אל-פותווה, נאם שווכת מספר נאומים שקובצו יחדיו לספר שיצא בשנת 1939 בשם "אלו הן מטרותינו: מי שמאמין בהן הוא משלנו".
בספר מופיעים מספר נאומים שנשא שווכת בפני מורים ותלמידים ובהם התווה את תפישׂותיו וערכיו במטרה לעורר את התודעה הלאומית של קהל שומעיו.
הספר שימש בהמשך כספר לימוד במערכת החינוך העיראקית ועד היום מסייע להכיר ולהיחשף לרעיונותיו הלאומניים של שווכת.
מטרת הספר היא להציג את חזון התקומה הערבית המודרנית, המתבסס על אידיאליים ערביים קדמונים בשילוב כוחנות ומיליטריזם במדיניות החוץ והפנים.
הנאום המרכזי ומותיר הרושם ביותר בספרו הוא זה העוסק ב"מלאכת המוות" (סנאעת אלמות).
בנאום זה הדגיש שווכת את החשיבות של עוצמה וכוח צבאי בייעודה ובמטרותיה של האומה הערבית.
הוא הדגים כיצד מדינות עשירות מבחינה כלכלית ותרבותית כמו מצרים והודו יכולות להיות חלשות ובלתי-עצמאיות פוליטית, בעוד מדינות עניות ו"פרימיטיביות" כמו סעודיה, אפגניסטן ותימן מצליחות לשמור על עצמאותן, בזכות הקִרְבה של אורח חיי תושביהן לאידיאל הערבי השבטי הקדמון.
על כן, מה שחשוב הוא לא שגשוג כלכלי אלא כוח ועוצמה צבאית שאותם מכנה שווכת "מלאכת המוות".
הוא אף הדגים כיצד מדינות מודרניות כמו טורקיה ואיראן הצליחו להשיג או לשמר את עצמאותן בזכות שכלול של "מלאכת המוות".
שווכת השווה בין החזון הלאומי הגרמני והאיטלקי של איחוד האומה על בסיס שפה לבין השאיפה הפאן-ערבית בת-זמנו לאחד את האומה הערבית.
בכך הוא ביקש להשוות בין עיראק לבין פרוסיה שאיחדה את האומה הגרמנית.
הוא סיים את הנאום בקריאה להשגת עוצמה ולשכלול "מלאכת המוות" וזאת במסגרת שלטונו של פייסל הראשון, שאותו כינה צאצאו של הח'ליפה העבאסי הארון א-רשיד.
שווכת טען כי רק בעזרת עוצמה צבאית יכולה אומה להשיג צדק, להתפתח ולעמוד לגורלה.
מתוך נאום זה ניתן להבחין בחשיבות שמייחס שווכת לכוח ולצבאיוּת בהגדרת האומה הערבית.
תנועת הנוער אל-פותווה הייתה ארגון ממלכתי צבאי-למחצה שהוקם במהלך שנות ה-30. המושג "פותווה" מייצג את ערכי האצילות והגבורה המצופים מהנוער ושאול מארגוני צעירים דומים שפעלו במזרח התיכון האסלאמי בימי הביניים.
ב-1935 הותקנו תקנות "חוק אל-פותווה" שקבע כי חיילים מהצבא העיראקי יהיו מעורבים בחינוך ובאימונים צבאיים בכל בתי הספר.
תנועת אל-פותווה הצבאית למחצה שימשה תפקיד מרכזי בהכשרה צבאית של הנוער ובהגברת תהליך המיליטריזציה של החינוך.
מטרת הקמת התנועה והפיכת החברות בה לחובה, היו הפיכת בני הנוער לחיילים ממושמעים וכשירים, המעמידים את האחדות הלאומית, ההיסטורית, הגאוגרפית והתרבותית של האומה הערבית בראש מעייניהם.
התנועה ביקשה לחזק את החוסן, הסיבולת, רוח הלחימה והנאמנות של הנוער לאחדות האומה הערבית.
תנועת אל-פותווה שימשה כזרוע לאינדוקטרינציה פוליטית ולעידוד רעיונות הלאומיות הפאן-ערבית.
התנועה פעלה לעידוד גבריות בריאה וחיונית בקרב הנוער, כמו גם עידוד להקרבה עצמית, משמעת לסמכות, כושר פיזי, אומץ-לב והעדפת הקהילה על פני הפרט.
חברי התנועה לקחו חלק בפרעות ה"פרהוד" שאירעו בשנת 1941 בצלו של תנועת המרד הפרו-נאצית של רשיד עאלי אלכילאני.
שווכת שימש כמנהל התנועה ו"מגן אל-פותווה" ובמסגרת תפקידו נשא נאומים רבים שנועדו לחזק את המורל של הנוער ולהחדיר את הגאווה לעבר ההיסטורי של האומה הערבית.
בין נאומיו היה הנאום "התחשלו", שהציג את תפישׂותיו לגבי המודל האידיאלי אליו ראוי שהנוער העיראקי ישאף.
מודל זה, מבוסס על גיבורים ערביים-אסלאמיים מהעבר כמו הח'ליפה העבאסי הארון א-רשיד ולוחמי האסלאם המוקדמים שפעלו להרחבת האומה האסלאמית-הערבית.
שווכת ניסה להבהיר שיש לאמץ חיים סגפניים וצבאיים וללמוד מההיסטוריה ומההישגים המפוארים של הלוחמים הערבים מהעבר.
בכך הוא ביקש לעצב דור לוחמים ומנהיגים ערביים חדשים שיאבקו למען האחדות הערבית.
שווכת האמין כי על הנוער להיזהר מהשפעות מנוונות הבאות מהמערב ועליהם לאמץ אורח חיים מחושל וצייתני.