tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
היא מתאספת עם שאר הנוקמים וויז'ן בקרב נגד אולטרון.
לאחר ניצחונם, רומנוף ורוג'רס מקימים צוות חדש, המורכב מווילסון, רודס, מקסימוף וויז'ן, במתחם הנוקמים.
בשנת 2016, רומנוף מצטרפת לרוג'רס, וילסון ומקסימוף במשימה בלאגוס כדי למנוע משכיר החרב ברוק רומלאו להשיג נשק ביולוגי.
רומנוף מצליחה לאבטח את המשימה, אבל מקסימוף הורגת בטעות עובדים הומניטריים מוואקאנדה כשהיא מגנה על רוג'רס מפני פצצת ההתאבדות של רומלאו.
מקרה זה גורם ליצירת הסכמי סוקוביה.
ההסכמים מאפשרים לאומות המאוחדות לפקח על פעילות צוות הנוקמים.
רומנוף מנחמת את רוג'רס לאחר הלווייתה של פגי קרטר.
רומנוף נמצאת בווינה שם היו אמורים לאשרר את ההסכמים ושורדת את ההפצצה שהורגת את מלך ואקאנדה טצ'אקה, אביו של טצ'אלה.
בהתחלה היא צידדה בסטארק שתומך בהסכמים, וליוותה אותו יחד עם רודס, ויז'ן, טצ'אלה ופיטר פארקר כדי ללכוד את הצוות של רוג'רס המורכב מבארנס, ברטון, וילסון, מקסימוף וסקוט לאנג בשדה התעופה בלייפציג, גרמניה.
בזמן שרומנוף נלחמת בנוקמים שערקו, היא עוברת צד ומאפשרת לרוג'רס ולבארנס לברוח.
טצ'אלה מדווח על בגידתה למזכיר המדינה של ארצות הברית תדאוס רוס, דבר שמעמיד אותה בסכסוך עם סטארק ומאלץ אותה להסתתר.
רומנוף, מבוקשת על ידי האומות המאוחדות, נמלטת מרוס ובורחת למקום מסתור בנורווגיה שם היא מתאחדת עם איש הקשר שלה, ריק מייסון.
ילנה בלובה שולחת תרופת נגד לשליטה מוחית למקום המסתור של רומנוף בתקווה שרומנוף תחזור לעזור לה.
בעוד רומנוף נוסעת עם התרופה ללא ידיעתה, היא מותקפת על ידי טאסקמאסטר.
רומנוף מתחמקת מטאסקמאסטר ולומדת שהתרופה הגיעה מבלובה.
השתיים מתאחדות בבודפשט, אך מותקפות על ידי אלמנות שחורות אחרות.
רומנוף מגלה שגנרל דרייקוב עדיין בחיים, ושהחדר האדום עדיין פעיל.
רומנוף ובלובה מבריחות את אלכסיי שוסטאקוב מהכלא, ויוצרות קשר עם מלינה ווסטוקוף, לפני שהן נלכדות ומושבות לחדר האדום.
בעוד דרייקוב מברך את ווסטוקוף על מציאת השתיים, מתגלה שווסטוקוף ורומנוף השתמשו בטכנולוגיית מיסוך פנים כדי לתכנן את הלכידה שלהן והחליפו מקומות.
רומנוף מגלה שטאסקמאסטר היא אנטוניה דרייקוב, שסבלה מנזק כה חמור עד שדרייקוב נאלץ להשתיל שבב בראשה כדי להציל אותה ובמקביל הפך אותה לחיילת שנשלטת על ידיו.
רומנוף גם לומדת שהיא לא יכולה לפגוע בדרייקוב בגלל התקן פרומון שהשתיל בכל אלמנה, ושהוא שולט באלמנות שחורות בכל רחבי העולם דרך שולחן הבקרה שלו.
רומנוף שוברת את אפה בכוונה, מה שמנתק את העצב בתעלות האף וסותר את הפרומון, ומאפשר לה לתקוף את דרייקוב.
דרייקוב נמלט בזמן שהאלמנות השחורות רודפות אחרי רומנוף, אבל בלובה יוצרת פצצה עם תרופת הנגד שמשחררת את האלמנות השחורות מהשליטה המוחית.
רומנוף שולפת מידע משולחן הבקרה ומעתיקה את המיקומים של האלמנות השחורות האחרות ברחבי העולם לכונן נייד, בדיוק כשהמתקן מתחיל להתפוצץ וליפול מהשמיים.
לפני שהיא עוזבת את חדר הבקרה, היא מרימה שני בקבוקונים של תרופת הנגד ששרדו את הפצצה של בלובה.
רומנוף נותנת לבלובה מצנח כשהיא ואנטוניה מנהלות קרב אחרון בשמיים.
רומנוף נוחתת על הקרקע, משתמשת בבקבוקון אחד של תרופת הנגד על אנטוניה, ומשחררת אותה מהשליטה עליה.
שאר האלמנות השחורות מגיעות כשבלובה, ווסטוקוף ושוסטאקוב נפרדים מרומנוף והיא נותנת לבלובה את בקבוקון התרופה האחרון ואת הכונן הנייד, ואומרת לה למצוא ולשחרר את האלמנות השחורות האחרות.
כשהם עוזבים, רומנוף ממתינה לבואם של רוס ואנשיו.
שבועיים לאחר מכן, רומנוף מתאחדת עם מייסון שמספק לה קווינג'ט.
היא עוזבת לשחרר את הנוקמים הכלואים ברפסודה, מתקן כליאה צף.
בשנת 2018, רומנוף, רוג'רס ווילסון מגיעים לאדינבורו כדי להגן על ונדה וויז'ן מפני להב עורב ופרוקסימה מידנייט, שניים מילדיו המאומצים של תאנוס.
רומנוף דוקרת את להב עורב בבטנו, ופוצעת אותו עם הנשק שלו והוא ופרוקסימה מידנייט נסוגים.
רומנוף נוזפת במקסימוף על כך שלא הייתה איתם בקשר לאחרונה והקבוצה חוזרת למתחם הנוקמים, שם הם מתאחדים עם רודס ובאנר.
הצוות דן על ויז'ן ואבן המחשבה, לפני שהם מחליטים לנסוע לואקאנדה בתקווה שניתן להסיר את האבן בבטחה.
לאחר מכן רומנוף מצטרפת לקרב נגד הפולשים.
במהלך הקרב היא עדה לבואם של תור, רוקט ראקון וגרוט.
היא ואוקויה ניצלות על ידי מקסימוף לפני שהן חוברות יחד כדי להגן על מקסימוף מפני פרוקסימה מידנייט.
היא גם עדה להגעתו של תאנוס, שמשלים את כפפת האינסוף ונוקש באצבעותיו.
היא שורדת את ההתפוררות, אבל נותרת מובסת.
רומנוף, באנר, רוג'רס, רודס, תור ורוקט חוזרים למתחם הנוקמים, וזמן קצר לאחר מכן הם פוגשים את קרול דנברס.
רומנוף והאחרים עדים לדנברס שחוזרת עם הבנאטאר, ומביאה את סטארק ונביולה.
לאחר מכן רומנוף נותנת תדרוך על ההתפוררות, לפני שהיא לומדת את מיקומו של תאנוס מנביולה.
רומנוף, רוקט, דנברס, נביולה, רוג'רס, תור, באנר ורודס נוסעים לחלל כדי למצוא את תאנוס.
בטיטאן II, הם מגלים שתאנוס השמיד את האבנים, למורת רוחם, ותור עורף את ראשו של תאנוס.
בשנת 2023, רומנוף והנוקמים, הכוללים גם את רוקט, נביולה, אוקויה ודנברס – מגיבים לא רק למשברים ארציים, אלא גם לאירועים ברחבי הגלקסיה.
היא ורוג'רס נדהמים כאשר לאנג, שהאמינו שמת, מגיע למתחם הנוקמים ומספר להם שנלכד במימד הקוונטים, שם הזמן עובר אחרת.
הוא מציע להשתמש במימד הקוונטים כאמצעי להשגת אבני האינסוף מהעבר ולבטל את ההתפוררות.
רומנוף, רוג'רס ולאנג מציגים את הרעיון לסטארק, שמסרב לעזור.
הם פוגשים את באנר, שעטה את צורת הענק הירוק לצמיתות, והוא מסכים לעזור להם.
לאחר שהם לא מצליחים לשלוח את לאנג בהצלחה אחורה בזמן, סטארק חוזר לצוות ומגלה שהוא סיים לבנות מכונת זמן שעובדת.
במאמץ לאסוף מחדש את כל הנוקמים, רומנוף נוסעת לטוקיו שם היא מתאחדת עם ברטון, שאיבד את משפחתו בהתפוררות ובילה את השנים האחרונות במצוד והריגה של חברי ארגוני פשע מאורגן ברחבי העולם.
היא משכנעת אותו לחזור לצוות.
הנוקמים מתכננים תוכנית להשיג את כל שש אבני האינסוף מהעבר.
רומנוף וברטון נוסעים בזמן לשנת 2014 חלופית ומגיעים לכוכב הלכת וֶרְמיר כדי להשיג את אבן הנשמה.
הם פוגשים את הגולגולת האדומה שחושף שנדרשת הקרבת חיים כדי להשיג את האבן ולכן היא וברטון מתעמתים על מי ימסור את נפשו.
רומנוף מתגברת על ברטון ונופלת אל מותה.
בינואר 2009, מארוול החלו בשיחות מוקדמות עם אמילי בלאנט בנוגע לגילום האלמנה השחורה ב"איירון מן 2", אבל היא לא יכלה לקחת את התפקיד בשל התחייבות קודמת להשתתף בסרט "מסעות גוליבר".
במרץ 2009, סקרלט ג'והנסון חתמה על חוזה לגלם את נטשה רומנוף/ האלמנה השחורה, כשהוא כולל אפשרויות למספר סרטים.
בנוסף היא הופיעה בסצנת אמצע הכתוביות ב"קפטן מארוול" (2019).
ב"איירון מן 2", ג'והנסון אמרה שבחרה בתפקיד כי "דמות האלמנה השחורה הדהדה בי...
היא גיבורת על, אבל היא גם אנושית.
היא קטנה, אבל היא חזקה...
היא אפלה והתמודדה עם המוות כל כך הרבה פעמים שיש לה פרספקטיבה עמוקה על ערך החיים...
ב"קפטן אמריקה: חייל החורף", התסריטאי כריסטופר מרקוס אמר שהאלמנה השחורה היא "ניגוד גדול" לקפטן אמריקה, ותיאר אותה כ"מודרנית להפליא, לא מאוד יראת כבוד, ומאוד גלויה, בעוד שסטיב הוא, אתה יודע, אדם משנות ה-40. הוא לא נער צופים, אבל הוא מאופק ויש לו קוד מוסרי, ואילו הקוד המוסרי שלה זז".
אנתוני רוסו ציין את הנאמנות של רומנוף שנקרעת ב"קפטן אמריקה: מלחמת האזרחים", ואמר "הראש שלה עם הצד של טוני בנושא, אבל הלב שלה עם קפטן אמריקה בהרבה מובנים".
ג'והנסון אמרה שרומנוף נמצאת בנקודה בחייה שבה היא יכולה לעשות בחירות בעצמה, מבלי שלאחרים תהיה יד בתהליך ההחלטה.
בשנת 2018, ג'והנסון תיארה את הסרט "האלמנה השחורה", שעתיד לצאת לאקרנים כ"הזדמנות לחקור את האלמנה כאישה שהוכיחה את עצמה ועושה בחירות עצמאיות ופעילות עבור עצמה, כנראה פעם אחת בחייה", בזמן שהיא ב"מקום קודר שאין לה למי להתקשר ולאן ללכת".
ג'והנסון אמרה שהיא "פורשת בשיא עם סרט [שהיא הייתה] גאה בו להפליא", והרגישה שהעבודה שלה בגילום רומנוף "הושלמה" עם הסרט.
נטשה פירץ מוסר (בסלובנית: Nataša Pirc Musar; נולדה ב-9 במאי 1968) היא משפטנית ומחברת סלובנית, המכהנת כנשיאתה החמישית של סלובניה.
בעבר כיהנה כנציבת המידע של סלובניה בשנים 2004–2014, ואת דרכה הציבורית החלה כעיתונאית ונשיאת ארגון הצלב האדום הסלובני.
פירץ מוסר ידועה בעיקר בזכות פסיקותיה וספריה בנושאי חופש המידע, דעה משפטית ותיקים משפטיים בעלי פרופיל ציבורי גבוה, בהם ייצגה בין היתר את הגברת הראשונה של ארצות הברית לשעבר מלניה טראמפ ילידת סלובניה, את מפלגת הסוציאל-דמוקרטים, ולקוחות בולטים אחרים.
בסיבוב השני של הבחירות לנשיאות סלובניה בנובמבר 2022 נבחרה לתפקיד, והיא האישה הראשונה המכהנת כנשיאה בסלובניה.
פירץ מוסר נולדה בליובליאנה, אז בשטחי הרפובליקה הסוציאליסטית של סלובניה שביוגוסלביה.
בשנת 1992 השלימה לימודי משפטים באוניברסיטת ליובליאנה.
ב-1997 התקבלה ללשכת עורכי הדין של סלובניה ולאחר מכן החלה לעבוד בגוף התקשורת RTV Slovenija, שם עבדה שש שנים כעיתונאית ומנחת מהדורת החדשות המרכזית בערוץ.
לאחר מכן, במשך חמש שנים, היא הייתה המגישה של מהדורת החדשות המרכזית "24UR" בשידורי הטלוויזיה המסחרית "Pop TV".
בשנת 2001 התמנתה לראש מחלקת התקשורת הארגונית ב-"Aktiva Group", שם הכירה את בעלה אלש מוסר.
במסגרת עבודתה בטלוויזיה הסלובנית, התמחתה במשרדי CNN שבג'ורג'יה, ארצות הברית.
לאחר מכן המשיכה את לימודיה הגבוהים במשך שני סמסטרים באוניברסיטת סלפורד שבאנגליה, במהלכם התמחתה ב-"ITV Granada", ב-BBC, ב-"ITV Border", ברויטרס ובסקיי ניוז.
בשנת 2015 קיבלה דוקטורט מהפקולטה למשפטים באוניברסיטת וינה לאחר עבודת גמר בנושא איזון הוגן בין זכויות הפרט לחופש המידע.
באפריל 2003 הצטרפה פירץ מוסר לבית המשפט העליון של סלובניה כמנהלת המרכז לחינוך ומידע.
היא זכורה בעיקר בשל היותה הממונה על הגישה למידע ציבורי בין השנים 2004–2014 במסגרת תפקידה כנציבת המידע של סלובניה.
במרץ 2011 נהייתה לסגנית הנשיא של הגוף המפקח המשותף על היורופול, ומ-2012 ועד תום כהונתה כנציבת המידע הייתה נשיאת גוף זה של האיחוד האירופי.
בתום שירותה כנציבת המידע חזרה לעסוק בעריכת דין ופתחה משרד עורכי דין בבעלותה.
בין היתר היא ייצגה את הגברת הראשונה של ארצות הברית מלניה טראמפ, אשר נולדה בסלובניה ומחזיקה באזרחות סלובנית.
משרד עורכי הדין נטל על עצמו תיקים מתוקשרים במיוחד וייצג לקוחות ידוענים בהם מפלגת הסוציאל-דמוקרטים ושגריר סלובניה בוושינגטון הבירה סטנסילב וידוויץ' (Stanislav Vidovič).
בין 2010 ל-2021 נמנתה פירץ מוסר בין עשרת עורכי הדין המשפיעים ביותר בסלובניה.
היא ייסדה את עמותת "OnaVe" במטרה לחבר בין נשים מומחות ולקדם את חופש המידע.
בשנים 2015–2016 הייתה נשיאת הצלב אדום הסלובני.
במרוצת השנים חיברה והייתה שותפה לחיבורם של לפחות שישה ספרים בנושאי חופש מידע ופרטיות בסלובנית, אנגלית וקרואטית.
ב-23 ביוני 2022 הכריזה על התמודדותה לנשיאות סלובניה בבחירות 2022 לנשיאות, כפוליטיקאית עצמאית.
היא הייתה הראשונה שהכריזה על מועמדותה לנשיאות, והיא זכתה לתמיכתם של נשיאי סלובניה לשעבר מילאן קוצ'אן ודנילו טורק.
באוקטובר היא הגיעה למקום השני בסיבוב הראשון של הבחירות לנשיאות, ולכן הפכה לאחת משני המתמודדים שהעפילו לסיבוב השני של הבחירות לנשיאות בנובמבר 2022. בסיבוב השני שנערך ב-13 בנובמבר גברה על מועמד המפלגה הדמוקרטית הסלובנית אנז'ה לוגר, ונבחרה לנשיאה הראשונה של סלובניה.
היא הושבעה לתפקידה בדצמבר אותה שנה.
נטשה ליו בורדיזו היא שחקנית ודוגמנית אוסטרלית.
היא עשתה את הופעת הבכורה שלה כשגילמה את דמותה של אגרטל שלג בסרט "נמר דרקון: חרב הגורל" משנת 2016. בשנת 2019, היא גילמה את דמותה של הלנה וו בסדרה "עולם חדש" של נטפליקס.
בשנת 2023, היא גילמה את הלוחמת המנדלורית סבין רן בסדרה של דיסני+, "אסוקה".
נטשה ליו בורדיזו נולדה בסידני, ניו סאות' ויילס, אוסטרליה.
אמה היא סינית ואביה ממוצא איטלקי.
היא למדה בתיכון לבנות באזור מור פארק בסידני, ולאחר מכן למדה לתואר ראשון במשפטים ובתקשורת באוניברסיטה לטכנולוגיה בסידני (אנ'), ובסיום לימודיה, לוהקה לתפקיד ראשי בסרט של נטפליקס, "נמר דרקון: חרב הגורל".
ב-2015 עם סיום התואר היא לוהקה לתפקיד ראשי בסרט "נמר דרקון: חרב הגורל", סרט ההמשך של "נמר, דרקון" מאת אנג לי.
בורדיזו סיפרה כי היא לוהקה בשל גילה ומראה, האנגלית השוטפת שלה ויכולת אמנויות לחימה, מכיוון שיש לה חגורה שחורה בטאקוונדו והיא נהגה להתאמן בקראטה קנפו.
כדי להתכונן לסרט היא עברה אימון אינטנסיבי בלחימת חרב ווגאנג.
בשנת 2016 עברה בורדיזו ללוס אנג'לס, ארצות הברית כדי להמשיך בקריירת משחק בין-לאומית.
בשנת 2017, לבורדיזו היה תפקיד משנה של דנג יאן בסרט "האמן הגדול מכולם", סרט מוזיקלי אמריקאי, בבימויו של מייקל גרייסי.
הסרט יצא לאור בארצות הברית ב-20 בדצמבר על ידי פוקס המאה ה-20 והפך לאחד ממחזמר הלייב אקשן הרווחיים ביותר בכל הזמנים.
בורדיזו הופיעה גם ב"מלון מומבאי" (2018), סרט מתח אמריקאי-אוסטרלי בבימויו של אנתוני מארס שנכתב על ידי ג'ון קולי ומאראס.
הוא מבוסס על הסרט התיעודי "הישרדות מומבאי" משנת 2009 על הפיגועים במומבאי ב-2008 במלון טאג' מאהל פאלאס בהודו.
בורדיזו גילמה את התרמילאית האוסטרלית ברי, יחד עם דב פאטל, ארמי האמר, נזאנין בוניאדי ואנופם קר.
בשנת 2021, בורדיזו כיכבה בתפקיד ג'וליה בסרט "המציצנים" של Amazon Prime Video.
הסרט צולם במונטריאול, קנדה בשנת 2019 ומספר את סיפורם של זוג אשר עד לחיי המין של שכניהם.
בורדיזו נבחנה במקור לתפקיד בשיחת וידאו תוך שימוש במבטא אמריקאי, אך הבמאי ביקש ממנה לשמור על המבטא האוסטרלי שלה בסרט.
באותה שנה, בורדיזו השאילה את קולה לסרט הקומדיה המצוירת "דרקון המשאלות" בתור קולה של לי נה וואנג.
הדמות שלה היא סלבריטי שמעוררת השראה במסע של ילד צעיר להתאחד איתה כי פעם היו חברי ילדות.
בנובמבר 2021 דווח שבורדיזו לוהקה לתפקיד סבין רן בסדרה של מלחמת הכוכבים "אסוקה", ששודרה לראשונה באוגוסט 2023.
בורדיזו היא שגרירה של שאנל ודגמנה עבור המותג האוסטרלי Bonds.
שנה סדרה תפקיד הערות Ref.
2019 עולם חדש הלנה וו תפקיד ראשי; 10 פרקים 2020 Most Dangerous Game קנדי 4 פרקים 2023–הווה אסוקה סבין רן 7 פרקים2025מסע אגדיטרייסי ליואנגפרק: "The Fish and the Whale"TBAHe Had it Comingברברהסדרה עתידית של סטן
נטשה האוסדורף היא עורכת דין בריטית-ישראלית, מומחית למשפט בין-לאומי ודוברת בנושאים הקשורים לישראל ול.
היא מועסקת כעורכת דין בלשכת עורכי הדין "6 Pump Court" בלונדון, ועובדת בהתנדבות כמנהלת המשפטית של הארגון UK Lawyers for Israel.
האוסדורף היא בוגרת אוניברסיטת אוקספורד, אוניברסיטת תל אביב ובית הספר למשפטים באוניברסיטת קולומביה.
האוסדורף גדלה ברובע קנזינגטון, בלונדון, אנגליה.
אביה הישראלי נולד בתל אביב, ומשפחתו מצד האב מתגוררת בישראל מזה שמונה דורות.
אחד מאבותיה, עזריאל זליג הויזדורף, עלה לירושלים דרך לונדון בשנת 1847. הוריה נפגשו בישראל ולאחר נישואיהם עברו לבריטניה.
האוסדורף קיבלה תואר במשפטים מאוניברסיטת אוקספורד (לינקולן קולג') בהצטיינות בשנת 2012. היא סיימה תואר שני (LL.M.) במשפט בין-לאומי ציבורי ודיני לחימה מאוניברסיטת תל אביב בהצטיינות יתרה בשנת 2016. בשנת 2018, הייתה עמיתה בתוכנית למשפט ביטחוני לאומי בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת קולומביה תחת מלגת פגסוס.
האוסדורף מתמחה במשפט בין-לאומי פומבי, ליטיגציה מסחרית ועניינים רגולטוריים.
היא משמשת כעורכת דין בלשכתעורכי הדין 6 Pump Court בלונדון מאז שנת 2016. האוסדורף הופיעה בפני מגוון בתי משפט וטריבונלים בבריטניה, ומייצגת לקוחות פרטיים וממשלתיים.
בעבר עבדה במשרד עורכי הדין "Skadden, Arps, Slate, Meagher & Flom" בלונדון ובבריסל, וכן התמחתה אצל נשיאת בית המשפט העליון בישראל, מרים נאור.
האוסדורף הופיעה כפרשנית משפטית בתקשורת בין-לאומית, כולל BBC, Sky News, Fox News ו-CNN.
היא כתבה מאמרים בעיתונים כמו "הטלגרף" ו-"The Algemeiner".
האוסדורף טוענת כי מתנגדי ישראל פונים ל"לוחמה משפטית", שבה נעשה שימוש במשפט בין-לאומי לקידום מטרות פוליטיות.
לדבריה, תביעות נגד ישראל בגופים בין-לאומיים מבוססות על שקרים ומטרתן ליצור דה-לגיטימציה למדינה.
באוקטובר 2023, אמרה האוסדורף כי האשמות בלתי מבוססות כלפי ישראל מזכירות את "עלילות הדם האנטישמיות" בצורה מודרנית.
פסיקת בית הדין הבין-לאומי לצדק
בינואר 2024 התייחסה לפסיקת בית הדין הבין-לאומי לצדק על "רצח עם" בישראל וציינה כי לא נמצאו ממצאים מהותיים לכך.
לדבריה, בית הדין פעל מתוך לחץ פוליטי.
נטשה רות'וול היא שחקנית, תסריטאית, מפיקה ויוצרת אמריקאית.
רות'וול נולדה ב-18 באוקטובר 1980 בויצ'יטה, קנזס.
הוריה דייוויד ושרון רות'וול ילידי פילדלפיה .
יש לה שלושה אחים, טמיקה, טיפאני ודייוויד.
בשל הקריירה של אביה בחיל האוויר, עברה רות'וול עם משפחתה לעיתים קרובות.
בין השאר התגוררה בניו מקסיקו, פלורידה, אילינוי, ניו ג'רזי, מרילנד וטורקיה.
רות'וול למדה בשני בתי ספר יסודיים, שתי חטיבות ביניים ושני בתי ספר תיכוניים.
היא סיימה לבסוף בית הספר התיכון וסטלייק בולדורף, מרילנד.
רות'וול למדה עיתונאות במכללת איטקה ומאוחר יותר עברה לאוניברסיטת מרילנד ללמוד אמנויות הבמה במגמת תיאטרון במלגה מלאה.
עם סיום לימודיה עברה רות'וול ליפן כדי ללמד אנגלית והופיעה בקומדי סטור של טוקיו.
בשנת 2009, רות'וול חזרה לארצות הברית ועברה לעיר ניו יורק, שם עבדה כמורה לתיאטרון בתיכון במשך 4 שנים תוך כדי עיסוק בקומדיה.
היא הופיעה בקבוצת האימפרוב של Upright Citizens Brigade ובסופו של דבר קיבלה עבודה ככותבת בסאטרדיי נייט לייב לעונת 2014-2015. לאחר 8 שנים בניו יורק, רות'וול עבר ללוס אנג'לס, קליפורניה ב-2015.
בשנת 2016, לרות'וול היה תפקיד פורץ דרך בסדרה "לא בטוחה" בתור קלי פרני, שם גם שימשה ככותבת ומפיקה.
הסדרה רצה במשך חמש עונות עד 2021. רות'וול זכתה בשחקנית המשנה המצטיינת בסדרה קומית על תפקידה בטקס פרס NAACP Image לשנת 2022.
בשנת 2020, רות'וול השתתפה בסרטים "וונדר וומן 1984", "Like a Boss" ו"סוניק - הסרט"
בשנת 2022 הצטרפה רות'וול לצוות השחקנים של העונה הראשונה של הסדרה של מייק וייט ב־HBO "הלוטוס הלבן" בתור בלינדה, תפקיד שזיכה אותה במועמדות לפרס אמי לבידור בפריים טיים יחד עם קוני בריטון וג'ניפר קולידג' שזכתה בפרס.
בשנת 2023, רות'וול כיכבה בסרטים "וונקה" ו"המשאלה".
בשנת 2024, רות'וול הייתה שותפה ליצירה, הפיקה וכיכבה בסדרה הקומית "איך למות לבד" ב־Hulu.
היא גילמה עובדת בת 35 בנמל התעופה JFK שמעולם לא הייתה מאוהבת, בהשראת חלקית מהמסע של רוטוויל עצמו לאהבה ולגילוי עצמי.
הסדרה זכתה לשבחי ביקורת חיוביים ורות'וול זכתה בפרס Celebration of Cinema and Television ובמועמדות לפרס NAACP Image.
ב-2025 חזרה רות'וול לתפקידה כבלינדה לינדסי בעונה השלישית של "הלוטוס הלבן" בתאילנד.
רות'וול מתגוררת בלוס אנג'לס, קליפורניה עם שני כלבי הגולדן דודל שלה.
היא חסידה של זכויות נשים, זכויות LGBTQIA+ וזכויות אזרח.
היא מבקרת קולנית של ממשל דונלד טראמפ וצעדה נגד מדיניות ההגירה ואכזריות משטרתית.
היא דיברה על התשוקה שלה לאקטיביזם: "חייתי ב-DC כמעט 10 שנים.
כשאתה גר שם אתה לא יכול שלא להיות פעיל פוליטית."
נטשה אורבנסקה (בפולנית: Natasza Urbańska; נולדה ב-17 באוגוסט 1977) היא זמרת, רקדנית, שחקנית קולנוע ותיאטרון ומנחת טלוויזיה פולנייה.
היא פעילה בתעשיית הבידור מאז תחילת שנות ה-90 של המאה ה-20, ומשלבת בעבודתה תחומי ביצוע מגוונים, מהופעות תיאטרון, דרך תחרויות ריקוד וזמר, ועד הפקות קולנוע וטלוויזיה.
נחשבת לאחת הדמויות המרכזיות בתיאטרון המוזיקלי סטודיו בופו, בו היא חברה מאז 1993.
אורבנסקה נולדה בוורשה למשפחה קתולית.
אביה, בולסלב אורבנסקי, היה קצין בצבא הפולני.
היא החלה את דרכה בתחום הפיזי בגיל צעיר מאוד, כשהשתתפה בחוג התעמלות אמנותית במועדון הספורט לגיה ורשה.
את לימודיה סיימה בתיכון מספר 7 בעיר הולדתה, ולאחר מכן החלה ללמוד בלשנות, תחום ממנו פרשה לטובת קריירה אמנותית שהתפתחה במהרה.
בתחילת שנות ה-90 ניסתה להתקבל למחזמר "מטרו", אך נדחתה בשל גילה הצעיר.
בשנת 1993 התקבלה לתיאטרון המוזיקלי סטודיו בופו כרקדנית.
לאחר שהשחקנית הראשית חלתה, קיבלה אורבנסקה את ההזדמנות למלא את מקומה בתפקיד אנקה, הזדמנות שהובילה אותה לקבל את התפקיד באופן קבוע.
שיתוף הפעולה שלה עם הבמאי יאנוש יוזפוביץ', לימים בעלה, הפך לציר משמעותי בעבודתה.
היא השתתפה בהפקות רבות בבימויו, בהן "פיטר פן", "רומיאו ויוליה", "פאני טוטלי פוטלי" ו"קרוסלת החלומות".
בשנים 2006–2009 ניכרה נוכחותה של אורבנסקה במסך הטלוויזיה.
היא השתתפה בתוכניות ריאליטי רבות, בהן "Show!Time", "Jak oni śpiewają" (איך הם שרים), ו-"Taniec z gwiazdami" (רוקדים עם כוכבים), והגיעה לגמר בשתיים מהן.
במקביל התמודדה פעמיים בקדם-אירוויזיון הפולני עם השירים "I Like It Loud" ו-"Blow Over" והגיעה למקומות השלישי והשני בהתאמה.
במהלך שנת 2009 הוציאה אורבנסקה את אלבום הבכורה שלה, Hity Buffo vol.
1 – Natasza Urbańska, שכלל ביצועים לשירים מתוך מופעים של התיאטרון.
באותה שנה הגיעה לגמר תוכנית הריקודים הפופולרית של רשת TVN והופיעה ברסיטל אישי.
נוסף על כך, החלה שיתוף פעולה עם המפיק האמריקאי ג'ים ביינז, ויחד יצרו שירים במסגרת הפרויקט "".
בשנת 2010 השתתפה בסרט ההיסטורי "1920: קרב ורשה" בבימוי ירזי הופמן, בו גילמה את אולה רנייבסקה, דמות של שחקנית וזמרת קברט.
היא הקליטה עבור הסרט את השיר "Śpiewka 1920".
אף על פי שההפקה זכתה לביקורות שליליות, כולל שלושה פרסי "ווז'ה" סאטיריים.
בשנים שלאחר מכן המשיכה אורבנסקה לפתח את הקריירה שלה במגוון תחומים.
בשנת 2011 שיחקה בתפקיד הראשי במחזמר "Polita", שעסק בדמותה של פולה נגרי, כוכבת קולנוע אילמת פולנייה שהצליחה בהוליווד.
נוסף לכך, היא דיבבה את דמותה של ג'וליה בסרט האנימציה "Gnomeo i Julia" והקליטה גרסה לשיר "Crocodile Rock" יחד עם מאצ'יי שטוהר.
פעילותה כללה גם הופעות צדקה, הדרכה בתוכניות מוזיקליות והנחיה.
בשנת 2013 ייסדה יחד עם המעצבת אניישקה קומורניצקה את מותג האופנה "Muses".
באותה שנה הופיעה בקונצרט חגיגי לציון 18 שנות פעילות בסטודיו בופו, בו השמיעה חומרים מאלבום עתידי.
בשנת 2020 השתתפה אורבנסקה בסרט "365 ימים" בתפקיד אנה, והחלה בקידום אלבומה השלישי Rajd 44, שיצא בשנת 2021 וכלל שיתופי פעולה עם יוצרים בולטים כמו טן טיפ מס ומאצ'יי מאלנצ'וק.
ב-2022 זכתה במקום הראשון בתחרות "הזמר במסכה" של רשת TVN וחזרה לשחק בסרט ההמשך "365 ימים: היום ההוא".
ב-2023 השתתפה בקדם-אירוויזיון עם השיר "Lift U Up", והוציאה את המיני-אלבום Ferria.
בשנה שלאחר מכן השתתפה בבחירות המוקדמות לנציגות פולין באירוויזיון 2024 עם השיר "Who We Are", שהגיע למקום החמישי.
במקביל שימשה כמנטורית בתוכנית "The Voice Kids".
אורבנסקה נשואה מאז 2008 לבמאי והכוריאוגרף יאנוש יוזפוביץ', ולהם בת אחת, קלינה, שנולדה באותה שנה.
המשפחה מתגוררת באחוזה בשם "אמלין" ביישוב ייקוביצה.
אנדרסון , הידוע בכינוי "ניאו" (Neo), הוא הדמות הבדיונית הראשית בסדרת סרטי "מטריקס".
השחקן קיאנו ריבס מגלם את הדמות בארבעת הסרטים בסדרה.
במציאות שמתארים סרטי המטריקס הפסידו בני האדם במלחמה נגד מכונות חכמות.
כעת בני האדם משמשים כמקור אנרגיה למכונות אשר מקיימות אותם בעודן נוטלות את האנרגיה שגופם מפיק (בצורת חום).
בני האדם המשועבדים למכונות כלואים בתוך תוכנה בשם "המטריקס" שמדמה את המציאות, כפי שהייתה לקראת סוף המאה ה-20.
על פעולת המטריקס שומרים "סוכנים", תוכנות חכמות שיכולות לכופף את חוקי המטריקס, ותפקידן להגן עליה מפני בני אדם מורדים, כאלו אשר התעוררו והחלו להילחם במכונות בעולם החיצוני והממוחשב.
חזות הסוכנים במציאות המדומה של המטריקס היא כשל אנשי רשויות אכיפת החוק בלבוש אזרחי.
בקרב בני האדם המורדים ישנה נבואה שיום אחד יופיע "האחד" - אדם שיכול לעקוף את חוקי המציאות המדומה במטריקס ולשנות את קוד התוכנה.
כך, במציאות המדומה, ייראה כאילו הוא מחולל נסים.
לפי הנבואה, אדם זה יביא לסוף המלחמה בין האדם למכונה.
עלילת סרטי "מטריקס" מתארת את ניאו בתחילה כעובד היי טק שחי "חיים כפולים", כהגדרת אחד הסוכנים כאשר אלו תופסים את ניאו.
במהלך היום ניאו חי את חייו האפורים כעובד מהשורה בחברה הגדולה בה הוא מועסק.
במהלך הלילה, לעומת זאת, ניאו משמש כהאקר ומבצע מספר רב של עבירות בתחום המחשבים.
קונפליקט זה בין חייו ביום ובלילה רק מתעצם עם התוודעות הצופה לעובדה כי ניאו איננו מרוצה לא מחייו ה"רגילים" ולא מחייו הליליים.
מתחילת הסרטים אנו מגלים במהרה כי ניאו מוטרד בחיפוש אחר מורפיאוס, אותו הוא מכיר כטרוריסט מסוכן הנמלט מהרשויות, ומחפש תשובה לשאלה שתגדיר את מהות חייו - "מהי המטריקס?"
השאלה "מהי המטריקס?" הפכה לסיסמת הסרט ועבור ניאו כמוה כשאלה "מהי משמעות החיים?" ניאו מנסה למצוא הגדרה עצמית בעזרת החיפוש אחר מורפיאוס והתשובה לשאלתו.
לתדהמתו מגלה ניאו כי מורפיאוס הוא אשר מחפש אותו, שכן הלה, אשר מתגלה כאחד מבני האנוש הלוחמים במכונות, מאמין כי הוא "האחד" - המשיח שיביא גאולה לבני האדם.
מורפיאוס "מוציא" את ניאו מהמטריקס ומראה לו את העולם האמיתי - עולם הנשלט בידי המכונות המחפשות להשמיד את מעוזם האחרון של בני האדם - העיר "ציון".
המכונות, באמצעות ה"סוכנים" מנהלות מעקב מתמיד אחר ניאו וחבריו החדשים במטרה ללכוד את מורפיאוס, שבתור מנהיג בקרב המורדים מחזיק בצפני הגישה למחשבי ציון.
במהלך הסרט ניאו מתחבט בשאלת האמונה - האם הוא באמת "האחד" כפי שמורפיאוס מאמין או שמא הוא רק אדם רגיל.
כאשר הוא נשלח לפגוש ב"נביאה", תוכנה המשתפת פעולה עם בני האדם אשר נודעה ביכולתה לזהות את העתיד ולחזות את בואו של "האחד", היא אומרת לו שאיננו "האחד", אך כאשר ניאו וחבריו נבגדים ומורפיאוס נלקח בשבי "הסוכנים" המנסים לשטוף את מוחו, ניאו מפגין אומץ לב רב בניסיון לחלצו.
משבר האמונה של ניאו מגיע לנקודת שיא כאשר, לאחר שהצליח לשחרר את מורפיאוס משבי "הסוכנים" אך בעצמו נלכד במטריקס, הוא נמלט מ"הסוכנים" לעבר נקודת יציאה מרוחקת.
ניאו נלחם ב"סוכן" סמית' ומצליח להדפו, דבר שאיש מבני האדם הלוחמים לא הצליח לפניו, אך לא להביסו.
כבר בעת קרב זה מכריז מורפיאוס, הצופה בקרב באמצעות מסך מחוץ למטריקס, כי ניאו "מתחיל להאמין".
מכיוון שלא הצליח לחסל את "הסוכן" ניאו בורח ממנו לעבר נקודת היציאה, אך זה מקדים אותו, יורה בו והורגו.
טריניטי, הצופה במתרחש יחד עם מורפיאוס, ניגשת לגופו הדומם המחובר למציאות המדומה של ניאו, נושקת לו ואומרת לו כי היא מאמינה שהוא "האחד", שכן היא אוהבת אותו - כפי ש"הנביאה" חזתה עבורה.
או אז ניאו אכן עובר מהפך - על אף שבתחילה הוא אכן מת, הוא מצליח להתגבר על האמונה כי הדברים שנגרמו לו במציאות המדומה במטריקס הם אמיתיים וממשיך להילחם.
הפעם הוא מצליח לא רק "לעקם" את החוקים השולטים בעולם ההדמיה כפי שעשה עד כה, כאשר נע במהירות רבה או הכה בחוזקה, אלא ממש לשבור אותם.
הוא מצליח לעצור כדורי אקדח בתאוצתם ולבסוף אף להרוג את "הסוכנים".
בסרטים אלו ניאו הוא דמות שונה במקצת.
כעת הוא כבר בטוח ביכולתו לעוות את חוקי המטריקס ולפיכך כמעט ואין הגבלות לדברים להם הוא מסוגל בעולם הווירטואלי תוך התעלמות מחוקיו, כגון תעופה, תנועה במהירות גבוהה, יכולת ריפוי, טלקינזיס, יכולת לראות דרך עצמים מוצקים ואף לזהות שינויים בקוד שמרכיב את העולם המדומה.
כמו כן אנו נחשפים אל חייו של ניאו בקרב בני האדם המורדים, אשר רבים מתייחסים אליו כמעין משיח ובאים להעלות לו מנחות ולשהות לצידו.
שינוי נוסף אשר בא בהמשך ישיר לסיום הסרט הראשון הוא מימוש אהבתם של ניאו וטריניטי, אשר חיה לצידו.
במהלך הסרטים מבין ניאו יותר ויותר כי עליו לוותר על טריניטי ולהקריבה למען ניצחון האנושות ובמידה רבה דמותו מתמקדת בקונפליקט זה של הקרבה.
במקביל לניאו הצופים חוזים בהתעצמותו של אחד "הסוכנים" שהופיעו בסרט הקודם - הסוכן סמית'.
סמית' נראה בסרט הקודם כמוביל הסוכנים והוא היה זה שירה בניאו וחשב שהרגו בסופו.
כאשר ניאו קם מיהר סמית' להילחם עמו אך נכשל.
לבסוף הצליח ניאו להניס את הסוכנים כאשר פרץ לתוך גופו של סמית', הלא הוא תוכנה למעשה, והרס אותו.
על אף מראית עין זו אנו מגלים כי סמית' לא "נהרס".
במקום זאת הוא "שוחרר", כך במילותיו שלו, מהמטריקס וכעת הוא פועל כוירוס מחשב עצמאי במנותק מהמטריקס ואף כנגדה, המחדיר את קוד שלו לתוכנות אחרות, מזהם אותן והופכן לכפילים של עצמו.
על אף שסמית' חייב את חייו העצמאיים החדשים לניאו והוא אף מודה לו על כך, הוא נתקף באובססיה לרודפו ולהרגו.
בשל כך סמית' מתעמת עם ניאו, תחילה באופן פשוט, על ידי תקיפתו בעזרת המוני כפיליו ועם הזמן בדרכים יותר מתוחכמות.
ניאו מצידו ממשיך לחפש דרכים להביא לניצחון עבור בני האדם, כך שיוכלו להתקיים בשלום.
הוא נכשל במשימה זו על אף כוחותיו ושיפור מסוים במצבם של בני האדם למול המכונות המאיימות להשמידם.
כאשר עולה איום חדש מהמכונות, אשר מתכננות עתה מתקפה ישירה על מעוזם הבודד של בני האדם בעולם האמיתי - העיר ציון - ניאו מחליט כי עליו לברר מה ביכולתו לעשות.
הוא פונה ל"נביאה" וזו מורה לו למצוא תוכנה אחרת במטריקס, הנקראת "יוצר המפתחות".
ניאו מוצא את יוצר המפתחות לאחר מאבקים רבים והלה מסביר להם שיוכל להפנותם למי שיסביר לניאו את תכליתו, אך רק אם יצליחו לנטרל את מערכות האבטחה.
הגיבורים עומדים במשימה וניאו פוגש בתוכנה נוספת הקוראת לעצמה "הארכיטקט".
מפגשו של ניאו עם הארכיטקט הוא אחד משיאי הסרט, אשר חושף את המורכבות הכבירה שמאחורי המטריקס.
הארכיטקט מגלה לניאו כי עצם קיומו נועד דווקא לשמר את המטריקס.
על פי הארכיטקט ניאו הוא "האחד" השישי במספר והמרד עצמו מתרחש זאת הפעם השישית - בכל פעם המכונות מאפשרות למרד להתרחש ול"אחד".
המכונות מביאות את "האחד" לקונפליקט בו עליו לבחור בין השמדת האנושות לשמירת הסטטוס קוו על ידי אתחול "המטריקס" ואלו תמיד בחרו באתחול.
כתוצאה מוחות בני האדם, בהם משתמשים המכונות לצורך הפקת האנרגיה הדרושה להם, נשארים "רעננים".
כל התהליך שעבר ניאו עד עכשיו מתבהר לו והוא מבין ששימש ככלי שרת בידי המכונות במטרה לשמר את המטריקס.
בניגוד לחמשת קודמיו ניאו מחליט להתמרד ולהציל את טריניטי, אשר מותה היה להכרח עבור אתחול "המטריקס".
עם יציאתו מהעולם הווירטואלי של "המטריקס" מותקפים ניאו וחבריו על ידי מכונות המכונות "זקיפים".
במהלך המאבק מגלה ניאו כי כוחותיו המשיחיים פועלים גם בעולם האמיתי וביכולתו להשמיד את אותם "זקיפים" בכוח המחשבה.
ניאו מחליט על דרכו, כפי שהוטוותה בידי "הנביאה" - להפסיק את המלחמה.
בזמן שבני האדם ב"ציון" נערכים למלחמה כנגד צבא המכונות הקרב ניאו וטריניטי יוצאים לעיר המכונות במטרה להציע עסקה - ניאו יפטור את המכונות ואת המטריקס מה"סוכן סמית'", אשר הפך לווירוס אשר הורס את המטריקס ובכך מסכן גם את המכונות, בתנאי שאלו יחדלו ממלחמתם בבני האדם.
במהלך המסע דמותו של ניאו עוברת מספר הליכים המדגישים את היותו משיח.
כך, לדוגמה הוא מתעוור לאחר שבן אדם שנדבק בזמן שהותו ב"מטריקס" בווירוס של "סמית'" תוקף אותו אך עדיין ביכולתו לראות באמצעים על טבעיים.
במקרה אחר, לאחר שהגיע כבר לעיר המכונות, זוחל ניאו במעבר צר, המדמה את תהליך הלידה.
ההקבלות והרמיזות נעשות בולטות במיוחד כאשר, לאחר שניאו מתעמת עם " סמית'" וזה מביסו והופך את ניאו לעותק נוסף של הווירוס, רואה הצופה את גופתו של ניאו בתנוחת צלב מוארת באור יקרות.
המכונות מחיות את גופו של ניאו לאחר שהודבק בווירוס המחשבים של "סמית'" ובתחייתו הוא גורם להרס הווירוס.
באחרית דבר המלחמה אכן פסקה והמכונות, בני האדם ו"המטריקס" ממשיכים לפעול זה לצד זה.
במידה מסוימת אכן התגשמה כוונת המכונות כפי שהובעה על ידי "הארכיטקט", שכן במהלך המסע לעיר המכונות טריניטי נספתה, אך בניגוד להתגלמויות "האחד" הקודמות ניאו אכן תפקד כמשיח ובתחייתו - גאל את העולם והביא לשלום.
ניאו חי במטריקס כמפתח מפורסם של משחקי וידאו, אך סובל מפלאשבקים מאירועי הטרילוגיה ועם הזמן מבין שהמכונות החיו מחדש אותו ואת טריניטי כדי להזין את האנושות באנרגיה שתמשיך להזין את המטריקס.
שאפר צ'ימר סמית' (Shaffer Chimere Smith) המוכר יותר בשם הבמה שלו ני-יו הוא זמר ריתם אנד בלוז וסול, כותב שירים, רקדן, ושחקן קולנוע אמריקאי.
הוא הוציא עד עתה ארבעה אלבומים שהצליחו בכל העולם ומכרו מעל 4 מיליון עותקים ברחבי העולם.
הוא נולד לאב אפריקאי-אמריקאי ולאם אפריקאית-אמריקאית וסינית.
כילד, הוא גדל עם אמו לבד, אחרי שזו נפרדה מאביו.
ני-יו החל את הקריירה המוזיקלית שלו בלהקת בנים מלאס ווגאס, ולאחר שזו התפרקה בשנת 2000, חתם בחברת התקליטים "קולומביה רקורדס" בה החל להקליט את אלבום הבכורה שלו, אבל הוא הודח מחברת התקליטים לפני שאפילו הספיק להוציא את האלבום.
מה שהיה אמור להיות סינגל הבכורה שלו "That Girl", יצא בסופו של דבר כסינגל על ידי זמר ה-R&B האמריקאי המצליח מרכוס יוסטון, ששמע את השיר בביצועו של ני-יו והתלהב ממנו.
יוסטון הוציא את השיר כסינגל ב-2003 מתוך אלבומו "MH".
השחרור של השיר הזה הוביל את ני-יו להיות כותב שירים מוצלח.
בשנתיים הבאות המשיך ני-יו לכתוב שירים לאמנים כמו- טדרה מוזס ויאנגסטאון, אבל העבודה איתם הרחיקה את ני-יו מהמיינסטרים.
ני-יו אף כתב שירים ל-מארי ג'יי בלידג', B2K, ומיוזיק סולצ'איד.
הפריצה של ני-יו בתור כותב הייתה ב-2004 כשהוא כתב לזמר ה-R&B מאריו את להיטו "Let Me Love You" שכבש את המקום הראשון בארצות הברית.
מאוחר יותר, אחרי שהרשים את אנשי "Def Jam", הוא הוחתם בחברת התקליטים על ידי הבוס- ג'יי זי.
זוכה העונה העשירית של The Masked Singer u.s.a
בשנת 2011 שיחק בסרט "פלישה עולמית: קרב לוס אנג'לס", מותחן מדע בדיוני בכיכובם של ארון אקהרט ומישל רודריגז.
בשנת 2012 שיחק בסרט "מעשים טובים" בכיכובם של טיילר פרי וטנדי ניוטון.
בשנת 2016 שיחק ל-2 פרקים בסדרה "מינדי" בכיכובה של מינדי קלינג.
בשנת 2018 החל לשחק בסדרת הרשת "סטפ אפ" בתפקיד סייג' אודום.
בשנת 2024, שיחק בעונתה השלישית של סדרת הפשע "BMF" ברשת Starz בדמותו של רודני גרין.
בשנת 2006 הוציא ני-יו את אלבום הבכורה שלו "In My Own Words" שהגיע למקום ה-1 בארצות הברית ולמקום ה-14 בבריטניה.
בשנת 2007 הוציא ני-יו את אלבומו השני "Because Of You" שהגיע למקום ה-1 בארצות הברית ולמקום ה-6 בבריטניה.
האלבום מכר ברחבי העולם כ-מיליון וחצי עותקים.
בשנת 2008 הוציא ני-יו את אלבומו השלישי "Year Of The Gentleman" שהגיע למקום ה-2 בארצות הברית ולמקום ה-2 בבריטניה.
בשנת 2010 הוציא ני-יו את אלבומו הרביעי "Libra Scale" שהגיע למקום ה-9 בארצות הברית ולמקום ה-11 בבריטניה.
ני-יו עבד על אלבומו החמישי "The Cracks In Mr Perfect" ששוחרר במהלך 2012. סינגל פרומו ראשון ששוחרר מהאלבום ב--15 בנובמבר 2011 הוא שיתוף הפעולה עם טריי סונגז וטי פיין בשיר The Way You Move.
שם האלבום בסופו של דבר שונה ל-"R.E.D" והסינגל הראשון והמוביל מהאלבום הוא "Lazy Love".
האלבום יצא לאור ב-6 בנובמבר 2012.
ניאגרה-און-דה-לייק היא עיירה באזור ניאגרה באונטריו שבקנדה.
העיירה קרובה למפלי ניאגרה ומושכת תיירים רבים לרחובותיה הציוריים וההיסטוריים.
העיירה משופעת במוזיאונים המתארים את ראשיתה החל מסוף המאה ה-18. יש בה שפע של גלריות לאמנות, חנויות מעוצבות ובתי מלון.
בעיירה מתקיים מדי שנה פסטיבל תיאטרון ידוע בו מוצגים מחזותיו של ג'ורג' ברנרד שו.
המחזות מוצגים החל מאפריל ועד לנובמבר בשלושה תיאטראות במרכז העיר.
העיירה נוסדה בשנת 1781, קרוב לנקודת המפגש בין ימת אונטריו לבין נהר ניאגרה, בשם בטלרסבורג על ידי לויאליסטים ששמרו אמונים לבריטניה בזמן מלחמת העצמאות האמריקנית.
בשנת 1792 שונה שמה לניוארק והיא הייתה לבירה הראשונה של "קנדה העליונה" (כיום אונטריו).
בשנת 1796 הועברה הבירה ליורק (כיום טורונטו).
שנה אחר כך שונה שמה לניאגרה.
בסוף המאה ה-19 הוחל השימוש בשם ניאגרה-און-דה-לייק כדי להבחין בינה לבין היישוב הצמוד למפלי ניאגרה ().
נהר הניאגרה הוא נהר המפריד בין מדינת ניו יורק בארצות הברית לפרובינציית אונטריו בקנדה.
אורכו של הנהר הוא 56 קילומטרים והוא זורם בין ימת אירי לבין ימת אונטריו.
הפרש הגובה בין תחילת הנהר בימת אירי לבין סיומו בימת אונטריו הוא כ-100 מטר.
הבדל זה מסביר את עוצמתם של מפלי ניאגרה שבמסלול הנהר.
מפלים אלה מנוצלים להפקת אנרגיה בתחנה שהוקמה סמוך למפלים.
על הנהר עוברים מספר גשרים.
החשובים שבהם הם גשר השלום שנבנה בשנת 1927 ומקשר בין פורט אירי בקנדה לבין באפלו בארצות הברית וגשר ריינבו שהוקם בשנת 1941 המקשר בין שתי המדינות סמוך למפלי ניאגרה.
איים רבים נמצאים בתוך הנהר.
באחד מהם, האי גרנד איילנד, ביקש מרדכי מנואל נוח להקים מדינה ליהודים בשנת 1825 אך תוכניתו לא צלחה.
שמו של הנהר שימש לימים כהשראה לכינוי לשיטת שטיפת האסלות (מכל הדחה) המקובלת ברחבי העולם.
נְיאָגוֹיֶה בַּסאראב (ברומנית: Neagoe Basarab, ?
מוצאו של ניאגויה שנוי במחלוקת, אביו, לפי הצהרת ניאגויה עצמו, היה בסאראב הצעיר צפלוש.
ההיסטוריונים חלוקים לגבי הקשר בין אימו, נְיאָגָה ובין אביו - יש הטוענים שניאגה הייתה אחותו של הבויאר, הוורניק הגדול, פְרְבו קראיובסקו Pârvu Craiovescu ונשואה לבסאראב הצעיר, אחרים טוענים שהייתה רעייתו של קראיובסקו והקשר עם בסאראב היה מחוץ לנישואין.
בנוסף לאלה יש גם היסטוריונים שלא מקבלים את הצהרתו של ניאגויה ורואים בו בן של קראיובסקו.
ניאגויה גדל והתחנך בביתו של קראיובסקו, קיבל הכשרה בשפות ובאמנויות ואף נסע לארצות זרות, ביקר במדינות במרכז אירופה ובאימפריה העות'מאנית.
ב-28 בינואר 1501 התמנה לפוסטלניק, בדצמבר, באותה שנה, קודם לפוסטלניק גדול וכיהן בתפקיד זה עד 19 ביוני 1509. ב-24 באפריל 1509 התמנה לקומיס גדול וכיהן במשרה זו עד 28 בנובמבר 1911.
הבויארים של קראיובה, משפחת קראיובסקו, היו רבי השפעה ותפסו תפקידים נכבדים בחצר השליט.
השליט שקדם לניאגויה, ולאד החמישי (הצעיר) קידם את גיסו לתפקיד בכיר, מעל בני משפחת קראיובסקו וכך נוצר סכסוך בינו ובין משפחה רבת השפעה זו.
השליט התחיל לחשוש שניאגויה מפתח שאיפות לתפיסת כס השלטון, לכן התחיל ללחוץ את משפחת קראיובסקו.
בני קראיובסקו חצו את הדנובה דרומה ופנו בבקשת עזרה למושל העות'מאני שקידם את ולאד לשלטון.
המושל העות'מאני יצא עם צבאו ועם לוחמי משפחת קראיובסקו אל בוקרשט, שם, בפרוור וקרשט נערך קרב שבו נוצח ולאד ונלקח בשבי.
בהוראת המושל העות'מאני נערף ולאד וניאגויה עלה לכס השלטון.
בתקופת שלטונו של ניאגויה בסאראב נסיכות ולאכיה לא ניהלה מלחמות, המסחר והאומנויות התפתחו, נבנו כנסיות רבות ובמיוחד ראויה לציון הקתדרלה שנבנתה בקורטיה דה ארג'ש, היפה בכנסיות ולאכיה, שסביבה צמחה האגדה על הבנאי מנולה.
ניאגויה בסאראב היה נשוי לנסיכה הסרבית מיליצה דספינה, בתו של הדספוט יובן ברנקוביץ'.
ניאגויה בסאראב חיבר ספר לימוד נודע, מהספרים הראשונים בספרות הרומנית.
הספר, "לקחיו של ניאגויה בסאראב אל בנו תאודוסיה" (Învăţăturile lui Neagoe Basarab către fiul sau Teodosie), נכתב בשפה הסלבונית ותורגם לרומנית.
ב-8 -9 ביוני 2008 ניאגויה בסאראב הוכרז כקדוש על ידי הסינוד של הכנסייה האורתודוקסית הרומנית.
היום שהוקדש לו בלוח השנה הוא 26 בספטמבר.
ניאגו ג'ובארה (ברומנית מותאמת - Neagu Djuvara, 18 באוגוסט 1916 - 25 בינואר 2018) היה היסטוריון, דיפלומט, מסאי, עיתונאי וסופר רומני, ממוצא ארומני.
ניאגו ג'ובארה נולד בבוקרשט שברומניה למשפחה אריסטוקרטית ממוצא ארומני שהתיישבה בארצות הרומניות בשלהי המאה ה-18 ועם בניה נמנו פוליטיקאים, דיפלומטים ואקדמאים רבים.
דודו, אלכסנדרו ג'ובארה, היה שר החוץ של רומניה בשנים 1909–1910.
אביו, מרצ'ל ג'ובארה, בוגר מצטיין (הראשון במחזור 1906 של בית הספר הפוליטכני בברלין-שרלוטנבורג, נפל בשנת 1918 קרבן למגפת השפעת הספרדית בזמן ששרת כקפטן בהנדסה קרבית בצבא הרומני.
האם הייתה טינקה גרדישטיאנו, בת למשפחה של בויארים אמידים מחבל מונטניה.
מפני שנולד בימי מלחמת העולם הראשונה, אחרי כיבוש דרום רומניה על ידי כוחות מעצמות המרכז, נלקח כתינוק על ידי המשפחה לאזור החופשי ביאשי ואחר כך הועבר דרך רוסיה לבלגיה שם אחד מדודיו, טרנדפיר ג'ובארה, כיהן כציר.
אחרי שלמד בתיכון בעיר ניס בצרפת, סיים ג'ובארה לימודי ספרות והיסטוריה בסורבון בפריז בשנת 1937. בשנות צעירותו ברומניה וצרפת התקרב לחוגים הפשיסטים של התנועה הלגיונרית ובפברואר 1934 השתתף בהפגנות של הימין הקיצוני הצרפתי נגד הממשלה הרדיקל-סוציאליסטית של אדואר דאלאדיה.
ב-1940 גמר את התואר דוקטור במשפטים עם עבודה בעלת מבט אוהד על חוקי הגזע האנטישמיים שאומצו על ידי ממשלות רומניה בעת מלכותו של קרול השני.
באשר למשיכתו לאידאולוגיה הימנית הקיצונית בצעירותו הצהיר מאוחר יותר: "הייתי צעיר מטומטם ושחצן, מוקסם על ידי הרעיונות הפאשיסטים, כפי שאחרים בפריז, קצת יותר מאוחר, הוקסמו על ידי הרעיונות הקומוניסטים; רובנו עם ההתבגרות בשנים שינינו את דעותינו והיינו לדמוקרטים והומניסטים.
לגבי, הלם המלחמה וזוועותיה פתחו את עיני."
השרות הצבאי וצעדיו הראשונים כדיפלומט
אחרי 1940 חזר ג'ובארה לרומניה, התחתן ונולד לו ילד.
בימי המשטר "הנצינואל - לגיונרי" התגייס לצבא והוצב לפרק זמן בעיר פלוישט.
כפרח קצונה במילואים שירת בצבא הרומני בעת המסע האנטי-סובייטי בבסרביה וטרנסניסטריה בחודשים יוני-נובמבר 1941 ונפצע בידו בקרבות בסביבות אודסה.
אחרי שהתקבל לעבודה באמצעות מכרז של משרד החוץ במאי 1943, נשלח על ידי שר החוץ מיכאי אנטונסקו לשוודיה בבוקר היום 23 באוגוסט 1944 (שעות ספורות לפני הדחת המשטר אנטונסקו) כשליח דיפלומטי, בקשר למגעי רומניה עם שגרירת ברה"ם בסטוקהולם, אלכסנדרה קולונטאי.
לפי עדותו גישושים אלה האחרונים של המשטר אנטונסקו לא עמדו להביא למפנה מהותי בעמדת המנהיגים מבוקרשט.
אחרי החזרת החוקה הדמוקרטית ברומניה, ממשלת סנטסקו מינתה את ג'ובארה למזכיר בצירות הרומנית ונשאר בשוודיה.
לדברי ג'ובארה, היכרותו עם הדיפלומט ויקטור רדולסקו פוגוניאנו השפיעה עוד בשנת 1943 על שינוי השקפתו לכיוון התמיכה בדמוקרטיה פרלמנטרית.
השתלטות נציגי המפלגה הקומוניסטית הרומנית על ניהול משרד החוץ הביאה לפיטוריו בשנת 1947.
בשל היותו קרוב בעבר לחוגים הימניים הקיצונים, שרותו בחזית האנטיסובייטית בסרביה ובטרנסניסטריה, שרותו כדיפלומט צעיר תחת המשטר אנטונסקו, מוצאו "הלא הבריא" במשפחה אמידה, ג'ובארה נהפך מהר לנתבע בכמה ממשפטי הראווה שאורגנו על ידי השלטונות הקומוניסטים ברומניה נגד נציגי "העולם של אתמול" הבורגני.
הואשם בין היתר ב"ריגול בשרות האימפריאליזם" (במשפט הקרוי "פרשת טמדאו" Afacerea Tămădău).
משום כך לא חזר בשנת 1947 למולדת.
השתקע בפריז והיה פעיל בקהילת הגולים הרומנים שם.
פעל כמזכיר כללי של ועד הסיוע לפליטים הרומנים, כמו כן במסגרת "הוועד הלאומי הרומני" והיה מעורב בארגון פעילויות מחתרתיות נגד המשטר ברומניה - כולל על ידי שליחת צנחנים מתנדבים אנטי-קומוניסטים.
רוב מתנדבים אלה נתפסו על ידי הבולשת והצבא ברומניה.
באותו זמן עבד ג'ובארה בכתב העת של הגולים הרומנים "קאסה רומניאסקה" (Casa Românească).
כמו כן היה מזכיר של הקרן האוניברסיטאית ע"ש קרול הראשון.
בהמשך עבד בתחנת הרדיו, אירופה החופשית ששידרה לארצות שמעבר למסך הברזל.
החל משנת 1961 החליט ג'ובארה לנסוע לאפריקה לניז'ר, מדינה שבה עבד במשך 23 שנה כיועץ משפטי וכפרופסור למשפט בינלאומי והיסטוריה כלכלית באוניברסיטת ניאמיי.
בתקופה זו למד פילוסופיה בסורבון ובמאי 1972 סיים את עבודת הדוקטור שלו בהדרכתו של רמון ארון בנושא "ציוויליזציות וארכיטיפים היסטוריים".
בהמשך בשנת 1984 שיתף פעולה עם המכון הלאומי לשפות ולתרבויות המזרח (INALCO ) בפריז.
אחרי נפילת המשטר הקומוניסטי ברומניה חזר ג'ובארה למולדתו ובשנת 1991 נהיה פרופסור באוניברסיטת בוקרשט וחבר לשם כבוד במכונים אוניברסיטאיים למחקרים היסטוריים ע"ש א.ד.
קסנופול ביאשי וניקולאיה יורגה בבוקרשט.
בשנת 1998 פרש לפנסיה והקדיש את עצמו לכתיבה.
מבחינה פוליטית הצטרף למפלגה הלאומית-ליברלית.
ניאגו ג'ובארה הפך לדמות פופולרית בתוכניות טלוויזיה ורדיו ותרם תרומה חשובה להפצת ידע בתחום ההיסטוריה של רומניה בקרב הנוער וכלל הציבור.
הצלב הגדול של המסדר הלאומי "השרות הנאמן" של רומניה
מסדר האמנויות והספרות של צרפת - בדרגת קצין
מסה למחקר השוואתי של התרבויות, הוצאת מוטון, פריז, האג, 1975 ) זכה לפרס של האקדמיה הצרפתית
הארצות הרומניות בתחילת העידן המודרני, הוצאת הומניטס
(הארומנים - היסטוריה, שפה, גורל, הוצאת קרן התרבות הרומנית
1999 (היסטוריה מקצורת של הרומנים מסופרת לנוער, בדרת היסטוריה, הוצאת הומניטס,(1999)
(מירצ'ה הזקן ומלחמותיו בטורקים, בסדרת הומניטס ז'וניור *De la Vlad Țepeș la Dracula vampirul, Humanitas, 2003
(מוולאד המשפד ועד דרקולה הערפד, הוצאת הומניטס, 2003
(אגרות הספטאר ניקולאיה מילסקו, רומן, הוצאת הומניטס, 2004
וויווד קומאני בתחית ולאכיה, הומניטב 2007
(מלחמת שבעים ושבע השנים ויסודות ההגמוניה האמריקאית 1914-, הומניטס, 1991, 2008
Saga Grădiștenilor, Humanitas, 2010 (מה היו הבויארים הגדולים בוולאכיה?
הסאגה של משפחת גרדישטן''), הומניטס 2010
ניאב ניקרי (הולנדית: Nieuw Nickerie) היא עיר במערב סורינאם ובירת מחוז ניקרי.
העיר נקראת על שם נהר ניקרי שהעיר נמצאת במוצאו לאוקיינוס האטלנטי.
העיר נמצאת גם בקצה שפך נהר קורנטין (Corentyne) מול העיר קוריברטון (Corriverton) שבגיאנה.
תעשיית העיר סובבת סביב בננות ואורז.
ליד העיר נמצא שדה התעופה מאג'ור הנרי פרנאנדז (Majoor Henry Fernandes).
המשמש בעיקר לטיסות אל נמל התעופה זורג א אוף (Zorg en Hoop Airport) שליד הבירה פרמריבו.
ניאאו (Niau) הוא אטול קטן בפולינזיה הצרפתית, בקומונה של איי פאקאראקה (איי טואמוטו).
בתוך אטול זה יש שונית רחבת ידיים.
האטול בהיקף של 8 קילומטר ושטח של 20 קמ"ר.
הלגונה שבתוך האטול ביצתית וסגורה לחלוטין.
רצועת קרקע צרה המקיפה את הלגונה מכוסה על ידי צימחייה.
שטח הלגונה הוא 33 קמ"ר, ויש לו צבע ירוק יוצא דופן.
כמות האנשים באי היא 226 אנשים (החל משנת 2012).
הראשון שביקר באי ניאאו, בשנת 1820 היה אירופאי, חוקר גרמני פביאן גוטליב פון בלינגסהאוזן.
הוא כינה את האי בשם גריג.
ניאאו הוא חלק מינהלי מהקומונה של פאקאראקה.
ניאאו הוא אחד מכמה המקומות שבהם נשמרה המערכת האקולוגית הטרופית הלחה של איי טואמוטו.
היער נשמר בחלקי האי המרכזיים.
הוא מכיל כמה מינים של צמחים ובעלי חיים.
ציפור בסכנת הכחדה קריטית מתגוררת ביער של ניאאו.
שדה התעופה ניאאו הוא בקצה הצפוני של האי.
ניאגרה סקייוויל הוא גלגל ענק בגובה 53.3 מטרים הממוקם במרכז קליפטון היל, מפלי ניאגרה, אונטריו, קנדה.
הניאגרה סקייוויל עוצב על ידי רונלד בסינק "רכיבה מקצועית" ובנוי מגלגל R60 ענק, אשר יוצר על ידי חברת צ'יינס ריידס, וסופק על ידי צ'יינס מורגן.
הוא נפתח ב-17 ביוני 2006, בעלות של 10 מיליון דולר.
הגלגל כולל 42 מסועים אשר מסוגלים לשאת שמונה אנשים באופן מקסימלי, וממוזגים או מחוממים בהתאם למזג האוויר הנוכחי.
אורך הנסיעה כ-12 עד 15 דקות, המספקת לנוסעים נופים של נהר הניאגרה, מפלי הפרסה והמפלים האמריקניים, והוא פועל בכל עונות השנה.
ניאו (בסינית: 蔚来; פין-יין: Wèilái) היא יצרנית רכב, שבסיסה בשאנגחאי, המתמחה בעיצוב ופיתוח מכוניות חשמליות.
החברה פעילה באליפות פורמולה אי של FIA, במרוצי כלי רכב חשמליים חד-מושביים.
החברה עוסקת בפיתוח ותפעול עמדות החלפת סוללות לרכביה, כחלופה לתחנות טעינה קונבנציונליות.
היא מפעילה למעלה מ-1,300 תחנות להחלפת סוללות בסין.
ניאו הוקמה על ידי ויליאם לי (בסינית: 李斌; פין-יין: Lǐ Bīn), יו"ר החברות Bitauto ו-NextEV, בשנת 2014. מיד לאחר הקמתה, השקיעו בה מספר חברות היי-טק מרכזיות, כולל Tencent, טמסק אחזקות, Baidu, סקויה, לנובו ו-TPG.
את הדגם הראשון, מכונית הספורט ניאו EP9, השיקה החברה כבר ביום הקמתה.
באפריל 2017 הציגה החברה את מכונית הקונספט בתצורת סטיישן ניאו Eve.
בדצמבר 2017 השיקה החברה את ניאו ES8, רכב SUV שכולל טכנולוגיית החלפת מצברים מהירה, עם אפשרת להשכרתם במקום רכישת המכונית כחבילה כוללת, בדומה לקונספט שהציגה חברת בטר פלייס הישראלית שנכשלה במסחור הטכנולוגיה.
בספטמבר 2018, ביצעה החברה הנפקה ראשונה לציבור בבורסה לניירות ערך של ניו יורק וגייסה מיליארד דולר דולר, עד אותה עת מכרה החברה רק 2,000 כלי רכב.
בתחילת 2020, ניאו הייתה על סף פשיטת רגל ומחיר המניה שלה ירד ב-62% מאז הנפקתה.
בסוף אפריל 2020, Nio הכריזה על קבלת מימון נוסף בסך כמיליארד דולר מקבוצת משקיעים סיניים.
בנוסף קיבלה תמיכה והלוואות מהנציבות העירונית של העיר חפיי במחוז אנחווי כדי לסייע לה לפתח את שרשרת האספקה שלה לסוללות, מנועים ומערכות בקרה.
במהלך השנה הבאה, ייצור המכוניות של החברה גדל ב-81% והערכת השווי של החברה.
בשנת 2022 החל ייצור דגם "ניאו ES7".
בינואר 2017 החברה חתמה על מזכר הבנות עם חברת מובילאיי הישראלית, לשותפות אסטרטגית בפיתוח מודול נהיגה אוטונומי.
במהלך 2020 הגיעו לישראל כלי רכב חשמליים ראשונים של ניאו, לצורך ניסויים במסגרת שיתוף הפעולה עם מובילאיי.
בדצמבר 2020 הוכרז כי ניאו תשתתף במיזם ה"רובו-טקסי" - המוניות האוטונומית של מובילאיי.
בספטמבר 2021 הציגו מובילאיי וניאו לראשונה את מיזם ה"רובו-טקסי" המבוסס על הדגם ES8, והודיעו שיתחיל לפעול בתל אביב במהלך 2022.
באוגוסט 2023 הודיעה חברת דלק מוטורס כי תתחיל לייבא את רכבי ניאו לישראל.
אך מאחר שניאו מוכרת מכוניות רק ישירות ללקוחות ולא דרך יבואנים או סוכנים, דלק מוטורס הודיעה כי תפעול כיבואן מקביל, ותרכוש את המכוניות בזיכיון מחברת הבת - ניאו נורווגיה.
שיווק הרכבים בישראל החל באוקטובר 2023, שבשלב הראשון שווקו שלושה דגמים: ET5, ET7 ו-ES8. דלק מוטרס הבטיחה להקים בישראל גם שתי תחנות להחלפה מהירה של סוללות.
במאי 2024 דווח כי נמכרו רק 70 כלי רכב של המותג בישראל מאז החלה לפעול בישראל.
ניאו ES6 (בסינית: 蔚来 ES6) הוא SUV (ראשי תיבות של Sport utility vehicle) חשמלי מתוצרת יצרנית הרכב הסינית ניאו אשר מיוצר משנת 2019 בסין.
דגם "ניאו ES6" הוא ה-SUV השני מתוצרת NIO.
מנוע קדמי חשמלי המפיק 326 כ"ס.
ניאו EP9 (בסינית: 蔚來 EP9, קרוי גם: NextEV EP9) היא מכונית ספורט - קופה, המוגדרת כמכונית-על המונעת על ידי חשמל, דו מושבית, המיוצרת משנת 2016 על ידי יצרנית הרכב הסינית ניאו (יצרן רכב), בסיוע חטיבת המרוצים שלהם בפורמולה E .
דגם ה"ניאו EP9" נבנה במהלך 18 חודשים.
דגם ה"ניאו EP9" הוצג לראשונה בגלריה סאצ'י בלונדון.
סגנון גוף: קופה - 2 דלתות.
מנועים חשמליים מקוררים במים בעקיפין (מנוע אחד בכל גלגל), תפוקת חשמל - 335.25 כ"ס לכל גלגל, בסך הכל 1,341 כ"ס.
הנעה כל הגלגלים (הנעה 4x4), בנוסף להנעה פרטנית (Individual-wheel drive ).
תמסורת: 4 תיבות הילוכים יחידות בודדות (תיבת הילוכים אחת בכל גלגל).
לדגם ה"ניאו EP9" מערכת וקטור מומנט מתקדמת שיכולה להתאים את תפוקת הכוח לכל גלגל.
סוללה: סוללת ליתיום-יון, טווח סוללה: 427 ק"מ (265 מייל).
טעינה הסוללה אורכת 45 דקות והחלפת הסוללה אורכת 8 דקות.
בניית המרכב של ה"ניאו EP9" כוללת פולימר מחוזק בסיסי פחמן , והיא מבוססת על תקנות ה-"FIA Le Mans Prototype" של הפדרציה הבינלאומית לרכב.
החלק החיצוני עשוי גם הוא מאותו חומר.
סך כל סיבי הפחמן במכונית שוקלים 364 ק"ג.
המשקל הכולל של המכונית הוא 1,735 ק"ג.
הדגם מצויד במתלה פעיל, כולל בקר גובה נסיעה שעושה 200 חישובים בשנייה.
6 יחידות מהדגם נמכרו למשקיעים בחברת ניאו תמורת 2.5 מיליון ליש"ט כל אחד.
ניאו הודיע כי עשר יחידות נוספות מהדגם "EP9" יימכרו לקהל הרחב.
החלק הפנימי של הדגם, כמו החוץ והמרכב, עשוי כולו מסיבי פחמן.
ישנם ארבעה מסכים: אחד בצד הנהג של לוח המחוונים, אחד בצד הנוסע של לוח המחוונים, אחד בקונסולה המרכזית ואחד על ההגה.
מסכי לוח מחוונים - שני המסכים מציגים נתוני ביצועים, אך הם שונים בתפקודם.
המסך בצד הנוסע מציג ארבע מדידות בלבד: המהירות הגבוהה ביותר של המכונית, זמן ההקפה וכוחות ה-G לרוחב, וקצב הלב של הנהג
מסך קונסולת מרכז - מציג נתוני ביצועים, זמני הקפה ומפת מסלול עם המיקום הנוכחי של המכונית.
מסך ההגה - ההגה הוא גרסה מפושטת לגלגל המירוץ של "פורמולה E" של דגם "NextEV" ונבנה על ידי אותה חברה.
ני קרלסברג גליפטוטק (בדנית: Ny Carlsberg Glyptotek; ני בדנית פירושו חדש; גליפ ביוונית בא מהשורש של פיסול, טק ביוונית פירושו מחסן) הוא מוזיאון לאמנות בקופנהגן.האוסף נבנה סביב אוספו האישי של קרל יאקובסן בנו של יאקוב כריסטיאן יאקובסן.
המוזיאון הוא בעיקר מוזיאון לפיסול כפי שנרמז בשמו, והוא מכיל פסלים עתיקים מאזור סובב הים התיכון כולל מצרים, רומא ויוון, ואוסף גדול של פסלים מודרניים, של אוגוסט רודן, בין השאר.
כמו כן המוזיאון כולל אוסף גדול של פסלים מאת הרמן ארנסט פרוינד.
המוזיאון ניכר גם באוסף הציורים שלו של ציירים אימפרסיוניסטים, פוסט-אימפרסיוניסטים וציורים מתור הזהב של דנמרק.
האוסף הצרפתי כולל יצירות של ז'אק-לואי דויד, קלוד מונה, קאמי פיסארו, פייר-אוגוסט רנואר, אדגר דגה, פול סזאן.
המוזיאון מכיל יצירות של פוסט-אימפרסיוניסטים ביניהם וינסנט ואן גוך, אנרי דה טולוז-לוטרק, ופייר בונאר.
המוזיאון מכיל פסלי ברונזה של אדגר דגה כולל סדרה של רקדניות ומספר עבודות של סטפן אבל סינדינג.
אנה לינאה סודהל (בשוודית: Anna Linnea Södahl; נולדה ב-17 בספטמבר 1987), הידועה יותר בשם הבמה, ניאה (בשוודית: Nea) היא זמרת-יוצרת שוודית.
ניאה נולדה ב-17 בספטמבר 1987 בדרום אפריקה, שבו הוריה עבדו כמתנגד שלטון האפרטהייד בדרום אפריקה, ובהמשך היא גדלה באלינגסאס , שוודיה.
ככותבת שירים, ניאה כתבה שירים לזמרים ולהקות, כמו זארה לארסון, טובה סטירקה, טווייס, טייני טמפה ואקסוול .
ב-6 בספטמבר 2019, היא הוציאה את הסינגל "Some Say", שבו יש דגימה מהסינגל "Blue (Da Ba Dee)" של אייפל 65.
ב-28 בפברואר 2020, היא הוציאה את הסינגל "Dedicated".
הסינגל הגיע, בשיאו, למקום ה-86 בשוודיה.
ב-21 באוגוסט 2020, היא הוציאה, יחד עם פליקס ין וברין כריסטופר, את הסינגל "No Therapy".
ב-25 בספטמבר 2020, היא הוציאה, בשיתוף פעולה עם הראפר הפורטוריקני, ניאו גרסיה , את הסינגל "Diablo".
ב-4 במרץ 2021, היא הוציאה, בשיתוף פעולה עם הזמר-יוצר הצרפתי, טיבז , את הסינגל "Don't Deserve This".
יום למחרת, ב-5 במרץ 2021, היא הוציאה גרסה מחודשת לסינגל "Don't Deserve This", יחד עם הזמר-יוצר השוודי, סנדרו קוואצה.
ב-21 במאי 2021, היא הוציאה את הסינגל "Sucker for You".
ב-25 ביוני 2021, היא הוציאה, בשיתוף פעולה עם הצמד התקליטנים הבלגים ממוצא יווני, דימיטרי וגאס ולייק מייק והדי ג'יי הגרמני, פליקס ין, את הסיגנל "Heard About Me".
ב-6 באוגוסט 2021, היא הוציאה, בשיתוף פעולה עם הזמרת-יוצרת השוודית, שיי מרטין, את הסינגל "No Regrets".
ניאד הוא סרט דרמת ספורט ביוגרפית אמריקאי בבימוים של ו, ונכתב על ידי ג'וליה קוקס.
בסרט מככבת אנט בנינג בתור השחיינית דיאנה ניאד, לצד ג'ודי פוסטר וריס איוואנס.
הסרט מבוסס על האוטוביוגרפיה של ניאד "Find a Way".
הקרנת הבכורה העולמית הייתה בפסטיבל הקולנוע ה-50 של Telluride ב-1 בספטמבר 2023. הוא עלה לאקרנים בבתי קולנוע נבחרים ב-20 באוקטובר 2023, וגם עלתה לשירות הזרמת המדיה נטפליקס.
בסרט, דיאנה ניאד (אנט בנינג), מנסה ניאד לשחות מהוואנה שבקובה לקי וסט שבפלורידה ארצות הברית (177 ק"מ), ללא כלוב הגנה נגד כרישים.
אנט בנינג - דיאנה ניאד
ג'ודי פוסטר - בוני סטול
קרלי רוטנברג - די בריידי
לוק קוסגרוב - לוק טיפל
אריק טי מילר - ג'ק נלסון
גרלנד סקוט - ג'ון רוז
בינואר 2022, נמסר כי הסרט יעלה לשידור בשירות הזרמת המדיה נטפליקס, במרץ 2022, ההפקה החלה בתהליכים.
ניאגרה הוא מותחן פילם נואר אמריקאי משנת 1953 בבימויו של הנרי האת'וויי, על פי תסריט מאת צ'ארלס בראקט, וולטר רייש וריצ'רד ל.
הסרט, בכיכובם של מרילין מונרו, ג'וזף קוטן, ג'ין פיטרס ומקס שואולטר, מתרחש על רקע מפלי הניאגרה ומציג סיפור של תשוקה, בגידה ורצח.
הסרט צולם בטכניקולור, מה שהוסיף לאווירת המתח והדרמה שבו.
הוא הופק על ידי אולפני פוקס המאה ה-20 והכניס כ-2.5 מיליון דולר, אל מול תקציב של 1.7 מיליון דולר.
פולי וריי קאטלר, זוג צעיר בירח דבש מאוחר, מגיעים לנופש במפלי הניאגרה.
במקום הם פוגשים את רוז וג'ורג' לומיס, זוג נשוי במערכת יחסים מתוחה.
רוז, אישה צעירה ומושכת, מנהלת רומן עם גבר אחר ומתכננת לרצוח את בעלה.
כאשר התוכנית משתבשת, ג'ורג' מוצא את עצמו נמלט מהמשטרה, ופולי נקלעת למערבולת האירועים.
הסיפור מתפתח למרדף דרמטי המוביל לסיום טרגי על רקע המפלים השוצפים.
מרילין מונרו – רוז לומיס: אישה צעירה ומפתה, מתכננת לרצוח את בעלה.
ג'וזף קוטן – ג'ורג' לומיס: בעלה של רוז, גבר קנאי ומדוכא.
ג'ין פיטרס – פולי קאטלר: אישה צעירה, עדה לתככים של הזוג לומיס.
הסרט "ניאגרה" זכה לביקורות חיוביות עם יציאתו.
באתר Rotten Tomatoes, הסרט מחזיק בציון של 78% בהתבסס על 23 ביקורות, עם הקונצנזוס: "סרט נואר צבעוני עם הופעה מרשימה של מרילין מונרו".
באתר Metacritic, הסרט קיבל ציון ממוצע של 70 מתוך 100, בהתבסס על 11 ביקורות, המעיד על "ביקורות חיוביות בדרך כלל".
מהניו יורק טיימס כתב: "ברור שפוקס המאה ה-20 גילו שני פלאי עולם נוספים והעצימו אותם עם טכניקולור ב'ניאגרה'...
הם ניצלו במלואם את הפאר של המפלים ואת הפאר שהוא מרילין מונרו".
במגזין וראייטי נכתב: "ניאגרה הוא מסע מורבידי וקלישאתי לתוך תאווה ורצח...
מוקד כל זה הוא מרילין מונרו, שנופשת במפלים עם בעלה ג'וזף קוטן...
המצלמה מתעכבת על שפתיה החושניות של מונרו, משוטטת על גופה בלבוש תחתון ומדגישה את קווי המתאר שלה כשהיא הולכת לפגוש את אהובה".
באתר The Classic Movie Muse נכתב: "ניאגרה הוא אחד ממעטי סרטי הנואר שצולמו בטכניקולור, והוא בהחלט מספק.
עם הרקע של המפלים הידועים לשמצה, הוספת הצבע חיונית ומגבירה את הדרמה במותחן הזה".