tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
לראשונה לערער על תוצאות הבחירות לאחר סיום ספירת הקולות, אך התביעה שלו נדחתה על ידי השופט רנדל וורנר בשל חוק מדינה המחייב להגיש ערעורים על בחירות לאחר אישור התוצאות.
בתביעתו השלישית, שהוגשה לאחר שמאייס הושבעה לתפקידה, טען המאדה כי 1,100 פתקי הצבעה מותנים (Provisional ballot) לא נספרו.
טענה זו עלתה לאחר שפקידי בחירות גילו 507 קולות במחוז פינל שלא נספרו, בעיקר בשל טעויות אנוש.
עם זאת, השופט לי ג'אנצן דחה את התביעה ביולי 2023, וקבע כי אין ראיות חדשות שלא ניתן היה להציג בתביעה המקורית.
כאשר המאדה פנה לבית המשפט העליון של אריזונה בבקשה להתערבות, נדחתה בקשתו והוטלו עליו קנסות בסך 55 אלף דולר לתשלום הוצאות המשפט של מאייס ושל אדריאן פונטס , מזכיר המדינה החדש של אריזונה.
באפריל 2024 דחה בית המשפט לערעורים של אריזונה את בקשתו של המאדה לערוך משפט חדש, תוך ביקורת על כך שלא קידם את המקרה במהירות הראויה.
בדצמבר 2024 דחה בית המשפט העליון של אריזונה את ערעורו של המאדה ובכך שם קץ לסדרת תביעות זו.
באוקטובר 2023 הכריז המאדה על התמודדותו לבית הנבחרים של ארצות הברית במחוז הקונגרס השמיני של אריזונה, זמן קצר לאחר שחברת הקונגרס המכהנת דבי לסקו הכריזה על פרישתה מהמושב.
מסע הבחירות של המאדה זכה לתמיכה משמעותית מפוליטיקאים רפובליקנים בולטים, בהם הנשיא לשעבר דונלד טראמפ וקארי לייק .
הבחירות המקדימות במפלגה הרפובליקנית אופיינו בהתמודדות של מועמדים רבים, בהם איש העסקים בלייק מאסטרס שהפסיד בבחירות לסנאט של ארצות הברית ב-2022 לסנאטור הדמוקרטי מארק קלי; חבר הקונגרס לשעבר טרנט פרנקס; וחברי בית המחוקקים של אריזונה אנתוני קרן ובן טומה.
סקרים שפורסמו טרם הבחירות הראו גם את המאדה וגם את מאסטרס עם יתרונות קטנים זה על זה, והשניים נחשבו למובילים, אף על פי שמאסטרס השקיע הרבה יותר כספים מהמאדה בשל הונו האישי הגדול.
מערכת הבחירות המקדימות תוארה בעיתונות כ"מכוערת" לאחר שמטה הבחירות של מאסטרס תייג את המאדה כ"תומך טרור" בשל שורשיו המוסלמיים.
מנגד, מאסטרס הואשם בשימוש ברטוריקה ובדימויים אסלאמופובים.
מטה הבחירות של המאדה הגיב בכך שטען שהוא "מגלם את אותם ערכים יודו-נוצריים עליהם נבנתה האומה שלנו".
יומיים לפני הבחירות המקדימות, על אף שתמך בהמאדה בשנה הקודמת, פרסם טראמפ הצהרה בה הביע תמיכה כפולה הן בהמאדה והן במאסטרס.
המאדה ניצח בבחירות המקדימות עם קצת פחות מ-30% מהקולות מול 26% של מאסטרס.
בגלל הנטייה החזקה של המחוז לטובת הרפובליקנים, הוא היה מועמד מוביל לניצחון בבחירות הכלליות בנובמבר מול הדמוקרט גרג ויטן, והוא ניצח את ויטן עם 56.5% מהקולות.
המאדה עתיד להתחיל את כהונתו ב-3 בינואר 2025, עם השבעת הקונגרס ה-119 של ארצות הברית.
לצד יסמין אנסארי הוא אחד משני אמריקאים מזרח תיכוניים שנבחרו לראשונה לקונגרס האמריקאי מטעם אריזונה.
אייברהם נוט היה חבר בית הנבחרים של ארצות הברית מקרוליינה הדרומית ובעל עבדים.
נוט נולד ב-5 בפברואר 1768 בסייברוק שבמושבת קונטיקט, והתחנך בראשית חייו על ידי מורה פרטי.
הוא סיים את לימודיו במכללת ייל ב-1787 וב-1788 עבר למחוז מקינטוש, ג'ורג'יה, שם עבד כמורה פרטי למשך שנה אחת.
הוא עבר לקמדן, קרוליינה הדרומית, בשנת 1789, למד משפטים, התקבל ללשכת עורכי הדין ב-1791, והתחיל לעסוק במקצוע ביוניון, קרוליינה הדרומית.
נוט מת ב-19 ביוני 1830 במחוז פיירפילד, קרוליינה הדרומית ונקבר בחצר הכנסייה הפרסביטריאנית הראשונה, קולומביה.
הוא היה אביו של ג'וזיה ק.
אייברהם קלארק היה אב מייסד אמריקאי, פוליטיקאי ודמות במלחמת העצמאות.
קלארק היה ציר מניו ג'רזי לקונגרס הקונטיננטלי שם חתם על הכרזת העצמאות ואחר כך כיהן בבית הנבחרים של ארצות הברית בקונגרסים השני והשלישי, מ-4 במרץ 1791 ועד מותו ב-1794.
קלארק נולד ב-15 בפברואר 1726 באליזבתטאון בפרובינציית ניו ג'רזי.
אביו, תומאס קלארק, הבין שיש לו הבנה טבעית במתמטיקה ולכן שכר מורה שילמד את אברהם מדידות.
בזמן שעבד כמודד, הוא למד בעצמו משפטים והחל לעסוק בעריכת דין.
הוא הפך לפופולרי למדי ונודע כ"חבר המועצה של העני" מכיוון שהציע להגן על עניים שלא יכלו להרשות לעצמם עורך דין.
בנוסף, הוא היה בעל עבדים.
קלארק התחתן עם שרה הטפילד ב-1749 בקירוב, ונולדו להם 10 ילדים.
בזמן שהיא גידלה את הילדים בחווה שלהם, קלארק הצליח להיכנס לפוליטיקה כפקיד של האספה המחוזית.
מאוחר יותר הוא מונה לשריף בכיר של מחוז אסקס ובשנת 1775 נבחר לקונגרס הפרובינציאלי.
הוא היה חבר בוועדה לביטחון הציבור.
בתחילת 1776, משלחת ניו ג'רזי לקונגרס הקונטיננטלי התנגדה לעצמאות מבריטניה הגדולה.
כשהנושא התלהט, ועידת המדינה החליפה את כל הנציגים באלו שתומכים בעצמאות.
מכיוון שקלארק היה קולני מאוד בדעתו שהמושבות צריכות לקבל עצמאות, ב-21 ביוני 1776, הם מינו אותו, יחד עם ג'ון הארט, פרנסיס הופקינסון, ריצ'רד סטוקטון וג'ון וית'רספון כנציגים חדשים.
הם הגיעו לפילדלפיה ב-28 ביוני 1776, והצביעו בעד הכרזת העצמאות בתחילת יולי.
קלארק נשאר בקונגרס הקונטיננטלי עד 1778, כאשר נבחר כחבר של מחוז אסקס במועצה המחוקקת של ניו ג'רזי.
ניו ג'רזי החזירה אותו לקונגרס פעמיים נוספות, מ-1780 עד 1783 ומ-1786 עד 1788. קלארק היה אחד משלושת הנציגים של ניו ג'רזי בוועידת אנאפוליס שהופסקה ב-1786, יחד עם ויליאם יוסטון וג'יימס שורמן.
במכתב מ-12 באוקטובר 1804 לנואה ובסטר, ג'יימס מדיסון נזכר שקלארק היה הנציג שהציע רשמית את האמנה החוקתית, מכיוון שההנחיות של ניו ג'רזי אפשרו לשקול עניינים לא מסחריים.
קלארק, יותר מרבים מעמיתיו בני זמנו, היה תומך בדמוקרטיה ובאדם הפשוט, ותמך במיוחד בתפקידים החברתיים של חקלאים ומכניים.
בגלל הדגש שהוא שם על ייצור, קלארק ראה את המקצועות הללו כלב האומה של חברה מוסרית, והוא ביקר את מעמד בעלי החוב של גברים אצילים יותר, בדרך כלל עורכי דין, כמרים, רופאים וסוחרים, כאיום אריסטוקרטי על עתיד השלטון הרפובליקני.
בניגוד להרבה מהאבות המייסדים שדרשו כבוד כלפי בעלי תפקידים נבחרים, קלארק עודד את הציבור לפנות לנציגיהם כאשר הם חשו שיש צורך בשינוי.
באמצע מאי 1786, קלארק, בעזרת אלפי עצומות שהוגשו במהלך החודשים הקודמים, הצליח להעביר חוק בעד כסף נייר לטובת החייבים במועצת המחוקקים של ניו ג'רזי.
קלארק התמודד ללא הצלחה לסנאט האמריקאי ב-1788, אך מאוחר יותר נבחר לבית הנבחרים ב-1791, שם כיהן עד מותו.
קלארק פרש לפני הוועידה החוקתית של המדינה ב-1794. הוא מת ממכת שמש בביתו ב-15 בפברואר 1726. העיר קלארק במחוז יוניון, ניו ג'רזי, נקראת על שמו, כמו גם תיכון אברהם קלארק ברוזל, ניו ג'רזי.
איידהו היא מדינה בארצות הברית.
המדינה הצטרפה לאיחוד ב-3 ביולי 1890.
נכון ל-2024 אוכלוסיית איידהו מונה 2,001,619 תושבים, ה-38 המאוכלסת בארצות הברית.
41% משטח המדינה הוא יער.
כשמרבית השטח (38% משטח היער הכללי במדינה) מוחזק על ידי שירות היערות של ארצות הברית.
שמה של המדינה עלה לראשונה בכלל עבור מקום אחר, כאשר חיפשו בתחילת שנות ה-60 של המאה ה-19 שם לטריטוריה חדשה שהפכה מאוחר יותר למדינת קולורדו.
פעיל פוליטי בשם ג'ורג וילינג הציע את השם "איידהו" והסביר שהיא מילה אינדיאנית שפירושה "מרגלית ההר".
לאחר שווילינג גילה שהוא המציא את המילה הוחלט לקרוא לטריטוריה החדשה "קולורדו".
בערך באותה תקופה הוקם מחוז בטריטוריית וושינגטון בשם איידהו, על שם ספינת קיטור בשם זה ששטה בנהרות האזור.
כשחלק ממזרח טריטוריית וושינגטון, שכלל את המחוז הזה, הפך לטריטוריה נפרדת ב-1863 ניתן לה השם איידהו, שהפך לשם המדינה כשהיא התקבלה לאיחוד ב-1890.
קיימות עדויות לקיומם של אנשים באיידהו לפני כ-14,500 שנים.
ב-1959 נמצאו בחפירות במערת וילסון בוט ליד טווין פולס עדויות לפעילות אדם כולל ראשי חץ.
אלו בין הפריטים הקדומים ביותר שנמצאו בצפון אמריקה.
השבטים האינדיאנים הבולטים באיידהו היו הנז פרס בצפון ובצפון מערב והשושון בדרום.
איידהו הייתה חלק ממחוז אורגון שהיה אזור הנתון במחלוקת בין בריטניה לארצות הברית עד 1846. עד ייסוד טריטוריית איידהו ב-1863, חלקים ממדינת איידהו של היום היו חלק מהטריטוריות של אורגון, של וושינגטון ושל טריטוריית דקוטה.
טריטוריית איידהו כללה את רוב שטחה של מדינת איידהו של היום, מונטנה וויומינג.
בשנים שבין הכרזתה כטריטוריה להפיכתה למדינה ב-1890 ידעה איידהו מספר תהפוכות.
הבירה עברה לבויסי מלואיסטון, מורמונים התיישבו בחלקה הדרום מזרחי והיה ניסיון לחלק את הטריטוריה בין טריטוריית וושינגטון ומדינת נבדה.
כלכלת איידהו התבססה בעיקר על כריית מתכות וב-1892 פרצה שביתת כורים, שגלשה לעימותים אלימים בין הכורים לשומרי המכרות, שכללו ירי ופיצוץ מכרות.
כיום מבוססת כלכלת איידהו בעיקר על חקלאות ותיירות אך תעשיות מדע וטכנולוגיה תופסות חלק הולך וגדל בכלכלת המדינה.
איידהו הייתה אחת מהמדינות הנפגעות ביותר במדינות צפון-מערב פסיפיק במהלך השפל הגדול.
המחירים צנחו בגידולים העיקריים של איידהו: בשנת 1932, אחד הגידולים העיקריים של המדינה, תפוחי אדמה, הכניסו עשרה סנט בלבד לעומת 1.51 דולר בשנת 1919, בעוד שחקלאי איידהו ראו את הכנסתם השנתית של 686 דולר בשנת 1929 זה ירד ל־250 דולר בשנת 1932.
בשנים האחרונות הרחיבה איידהו את בסיסה המסחרי כמדינה תיירותית וחקלאית כך שיכלול תעשיות מדע וטכנולוגיה.
מדע וטכנולוגיה הפכו למרכז הכלכלי היחיד הגדול ביותר (מעל 25% מכלל הכנסות המדינה) במדינה והם גדולים יותר מחקלאות, ייעור וכרייה יחד.
ביולי 2007 נכנס לתוקפו חוק הקובע כי שפתה הרשמית של המדינה היא האנגלית.
איידהו ממוקמת בצפון מערב ארצות הברית וגובלת בפרובינציה הקנדית קולומביה הבריטית בצפון, במונטנה ובוויומינג במזרח, ביוטה ובנבדה בדרום ובאורגון ובוושינגטון במערב.
במזרח איידהו נמצאים הפארק הלאומי ילוסטון והרי הרוקי.
האקלים של איידהו משתנה מאוד.
למרות שהגבול המערבי של המדינה הוא כ־560 קילומטר מן האוקיינוס השקט, ההשפעה הימית עדיין מורגשת באיידהו, במיוחד בחורף, כאשר כיסוי עננים, לחות, וכמות המשקעים נמצאות במידה המרבית שלהם.
להשפעה זו השפעה מתמתנת בחורף בה הטמפרטורות אינן נמוכות כפי שאפשר היה לצפות במדינה צפונית עם גובה רב בעיקר.
ההשפעה הימית בולטת פחות בחלקה המזרחי של המדינה שם דפוסי המשקעים הופכים לרוב, עם קיץ רטוב יותר וחורפים יבשים יותר, והבדלי הטמפרטורה העונתיים הם קיצוניים יותר, ואקלים יבשתי למחצה יותר.
איידהו יכולה להיות חמה מאוד, אם כי תקופות ממושכות של מעל 37 מעלות צלזיוס הן נדירות, למעט הנקודה הנמוכה ביותר בגובה, Lewiston, שבהתאמה רואה מעט שלג.
ימי הקיץ החמים מתקבלים על ידי הלחות היחסית הנמוכה וערבים קרירים יותר בחודשי הקיץ שכן, לרוב המדינה, ההבדל היומי הגבוה ביותר בטמפרטורה הוא לרוב בקיץ.
חורפים יכולים להיות קרים, תקופות ממושכות של מזג אוויר קר מתחת לאפס אינן חריגות.
הטמפרטורה הגבוהה ביותר בכל הזמנים שנמדדה באיידהו היא 48 מעלות צלזיוס, היא נרשמה באורופינו ב-28 ביולי 1934; הטמפרטורה הנמוכה ביותר בכל הזמנים שנמדדה היא 60- מעלות צלזיוס.
היא נרשמה בסכר פארק האי ב-18 בינואר 1943.
התוצר הממשלתי הגולמי לשנת 2015 היה 64.9 מיליארד דולר, וההכנסה לנפש על בסיס תוצר 2015 ואומדני אוכלוסייה לשנת 2015 הייתה 39,100 דולר.
איידהו היא מדינה חקלאית חשובה, היא מייצרת כמעט שליש מתפוחי האדמה הגדלים בארצות הברית.
כל שלושת זני החיטה, האביב הצפוני הכהה, אדום קשה ולבן רך גדלים במדינה.
מחוז נץ פרץ נחשב לאזור הצמח הלבן והגדל.
כיום, הענף הגדול ביותר באיידהו הוא תחום המדע והטכנולוגיה.
הוא מהווה מעל 25% מהכנסות המדינה ומעל 70% מייצוא המדינה.
הכלכלה התעשייתית של איידהו צומחת, כשמוצרי היי-טק מובילים את הדרך.
מאז סוף שנות השבעים, בויסי הבירה התגלתה כמרכז לייצור.
בויסי היא ביתו של מיקרו טכנולוגיה, היצרנית היחידה בארצות הברית של שבבי זיכרון גישה אקראית (DRAM).
מיקרו ייצרו פעם מחשבים שולחניים, אך בהצלחה מוגבלת מאוד.
היולט-פקארד מפעילה מפעל גדול בבויסי מאז שנות השבעים, המוקדש בעיקר לייצור מדפסות LaserJet.
אנליטיקס היא עוד חברת תוכנה לניהול חשבונות ודיווחים להשקעות, המדווחת על יותר מטריליון דולר בנכסים הממוקמת במדינה.
ON Semiconductor, שמפקדה ברחבי העולם נמצא בפוקטלו, הוא חידוש מוכר נרחב של מוצרי מוליכים למחצה משולבים עם איתות מעורב, שירותי יציקה עם אותות מעורבים ומוצרים דיגיטליים מובנים.
לסאן מיקרוסיסטמס (כיום חלק מחברת Oracle Corporation) ישנם שני משרדים בבויסי ומחסן חלקים בפוקטלו.
סאן מביאה למדינה סכומי משכורת שנתית ומעל 300 מיליון דולר הכנסות למדינה.
בשנת 2014, איידהו התגלתה כמדינה השנייה בחברה הידידותית לעסקים קטנים, רק מאחורי יוטה, על סמך מחקר שהתבסס על נתונים של יותר מ 12,000 בעלי עסקים קטנים.
מפקד האוכלוסין בארצות הברית מעריך את אוכלוסיית איידהו בכ־1,787,065 נכון ל -1 ביולי 2018, עלייה של 14% מאז 2010 .
ישנם מספר גדול של אמריקאים ממוצא אנגלי וגרמני באיידהו.
העלייה מחוץ לארצות הברית הביאה לעלייה של 14,522 איש, והגירה בתוך המדינה הניבה עלייה של 61,273 איש.
משנת 2017 ועד 2018 צמחה אוכלוסיית איידהו בקצב השני הכי מהיר, רק שנייה לנבדה.
הטבלה שלהלן מייצגת את נתוני קבוצות האוכלוסייה נכון ל-2017
הבחירות למושל מתקיימות בזמן בחירות אמצע הקדנציה.
סגן המושל נבחר בבחירות נפרדות באותו מועד.
אין הגבלה על אורך הכהונה הכולל של המושל וסגנו.
בית המחוקקים של איידהו מורכב מבית הנבחרים בו 70 חברים ומהסנאט בו 35 חברים.
בכל שנתיים נבחרים בכל אחד ממחוזות הבחירה שלוש מערכות בחירות נפרדות: אחת לסנאטור, ושתיים לחברי בית הנבחרים.
אורך הקדנציות של חברי שני הבתים הוא שנתיים, ואין הגבלה על אורך הכהונה הכולל.
בבית המשפט העליון של איידהו מכהנים חמישה שופטים שנבחרים בבחירות כלליות לקדנציות של שש שנים.
נשיא בית המשפט העליון נבחר על ידי השופטים לקדנציה של ארבע שנים.
עד ל-1983 הנשיא היה השופט שלו נותרו מספר השנים המועטות ביותר עד סיום הקדנציה הנוכחית שלו.
בעידן המודרני, איידהו הייתה מדינה רפובליקנית אמינה בפוליטיקה הנשיאותית.
היא לא תמכה בדמוקרט לנשיאות מאז 1964. אפילו בבחירות ההן, לינדון ג'ונסון ניצח את בארי גולדווטר במדינה בפחות משתי נקודות אחוז, לעומת שאר המדינה בה הביס אותו בפער ניכר.
בוש הרפובליקני ניצח את איידהו בהפרש של 38 נקודות אחוז ועם 68.4% מהקולות, וזכה ב -43 מתוך 44 מחוזות.
רק מחוז בליין, המכיל את אתר הסקי עמק סאן, תמך בג'ון קרי, שבבעלותו בית באזור.
בשנת 2008 ברק אובמה זכה ב-36.1 אחוז במדינה מה שהיה לאחוז הטוב ביותר עבור מועמד לנשיאות דמוקרטית באיידהו מאז 1976.
הסנאטורים המייצגים את המדינה הם: מייק קראפו וג'ים ריש הרפובליקנים.
מועצת החינוך הממלכתית של איידהו מפקחת על שלוש אוניברסיטאות מקיפות.
אוניברסיטת איידהו במוסקו הייתה האוניברסיטה הראשונה במדינה (נוסד בשנת 1889).
היא פתחה את שעריה בשנת 1892 והיא המוסד להענקת קרקעות ואוניברסיטת המחקר העיקרית של המדינה.
אוניברסיטת Pocatello נפתחה בשנת 1901. בויסי סטייט הוא הספר האחרון שהשיג מעמד האוניברסיטה באיידהו.
בית הספר נפתח בשנת 1932 בתור מכללה זוטרה תחת השם בויסי ג'וניור קולג' והחליף את שמו לבויסי סטייט בשנת 1974. לואיס-קלארק סטייט קולג' ב-Lewiston היא המכללה הציבורית היחידה שאינה אוניברסיטאית באיידהו.
זה נפתח כבית ספר רגיל בשנת 1893.
מוסדות פרטיים באיידהו הם מכללת התנ"ך של בויס, הקשורה לקהילות הכנסיות הנוצריות וכנסיות ישו.
האוניברסיטה בריגהם יאנג-איידהו ב-Rexburg, מזוהה עם כנסיית ישו המשיח של קדושי אחרית ימים.
מכללת איידהו בקולדוול, אשר עדיין שומרת על השתייכות רופפת עם הכנסייה הפרסביטריאנית.
סמלי מדינת איידהו דגל סמל מוטו כינוי דגל איידהוFlag of Idaho סמל איידהוSeal of Idaho "תן לזה להיות נצחי""Esto perpetua" "מדינת אבן־החן""Gem State" עץ פרח ציפור חיה אורן לבן מערביWestern white pine תפוז מדומהPhiladelphus lewisii כחל ההריםMountain bluebird סוס אפלוסהAppaloosa horse
אָיְידִיל היה מגיסטראט ברפובליקה הרומית ובאימפריה הרומית, שהיה אחראי על ענייניה המוניציפליים של העיר רומא.
המשרה נוצרה בשנת 494 לפנה"ס כתוצאה מפרישת הפלבס מן העיר, והאיידילים הפלבאים נבחרו באספת הפלבס.
החל משנת 366 לפנה"ס כיהנו עוד שני איידילים ממעמד הפטריקים, שנבחרו באספת השבטים, ובכך עלה מספר האיידילים לארבעה; האיידילים הפטריקיים כונו איידילים קורוליים, ואף על פי שסמכויותיהם היו זהות לעמיתיהם הפלבאים, יוקרתם הייתה גדולה יותר.
הסיבה לכך הייתה כי נהנו מסמלי שלטון שהאיידילים הפלבאים לא זכו להם: טוגה עם שולי ארגמן, וכיסא קורולי.
שנה אחר כך נפתחה המשרה לפלבאים, ובשנת 364 הוחלט כי מדי שנה ייבחרו האיידילים הקורוליים לסירוגין מבין הפלבאים והפטריקים.
תחילה שימשו האיידילים הפלבאיים כעוזרי הטריבונים של הפלבס, אולם עד מהרה הורחבו סמכויותיהם במידה ניכרת.
הסמכות החוקית של האיידילים הייתה "הדאגה לעיר" (cura urbis), שכללה אחריות לניקיון העיר, פיקוח על הסדר והחוק בעיר, תחזוקת המוסדות הציבוריים והרחובות, אחריות על הארכיונים, ארכוב החוקים ודאגה לאספקת מים ותבואה.
נוסף לכך היו האיידילים אחראים לסדר בשווקים ולפיקוח על המידות והמשקלות.
האיידילים נהנו מסמכות אכיפה וענישה (coercitio), שכללה הטלת קנסות, מאסר עבריינים ודרישת ערבות כספית.
עוד תפקיד בעל חשיבות של האיידילים היה עריכת חגיגות דתיות ומשחקים.
המשחקים נערכו על חשבונם בצירוף כספי הקנסות שהטילו, ובימי הרפובליקה הייתה לכך חשיבות פוליטית גדולה: ככל שהמשחקים והחגיגות שערך האיידיל היו גדולות וראוותניות יותר, כך עלתה יוקרתו הפוליטית וגברו סיכוייו להיבחר למשרות הבכירות, ובהן משרת הפראיטור.
יוליוס קיסר הוסיף עוד שני איידילים שכונו קראלס (Cereales), שתחום אחריותם היה הדאגה לאספקת מזון לרומא.
בימיו של אוגוסטוס רוקנה סמכותם של האיידילים מתוכן בעקבות יצירת משרות שמטרתן הייתה לקחת אחריות על תפקידי האיידילים.
עם התפשטותה הטריטוריאלית של רומא נוצרו משרות איידילים גם במוניקיפיות ובקולוניות, שהיו זהות פחות או יותר למשרה המקורית.
איידור סמאורי גודיונסן (באיסלנדית: Eiður Smári Guðjohnsen; נולד ב-15 בספטמבר 1978 ברייקיאוויק) הוא כדורגלן עבר איסלנדי ששיחק בעמדת החלוץ, מלך שערי נבחרת איסלנד בכל הזמנים.
אביו הוא כדורגלן העבר ארנור גודיונסן.
גודיונסן החל את הקריירה שלו בקבוצת וואלור מעיר הולדתו, רייקיאוויק.
הופעת הבכורה שלו בוואלור הייתה בגיל 15 בלבד.
באיינדהובן ערך את הבכורה כבר בגיל 17 אף על פי שבקבוצה שיחקו חלוצים בכירים כרונאלדו.
בסוף 1996 שבר את הקרסול ולכן שוחרר מפ.ס.וו.
וחזר לשחק באיסלנד במדי קיי אר רייקיאוויק.
לאחר תקופה קצרה עבר לבולטון וונדררס האנגלית ב-1998. בהמשך הוא נקנה בידי צ'לסי.
בשנת 2006 חתם ל-4 עונות בברצלונה בספרד.
בתום החוזה עבר למונקו מליגת העל הצרפתית.
לאחר ששיחק בקבוצות נוספות באנגליה וביוון, ב-14 בינואר 2013 חתם גודיונסן על חוזה לשנה וחצי בקבוצת קלאב ברוז' הבלגית.
ב-5 בדצמבר 2014 חזר גודיונסן לאנגליה וחתם לקדנציה נוספת בקבוצת בולטון וונדררס, עד לתום העונה.
ביולי 2015 חתם בשה-ג'יאג'וואנג מליגת העל הסינית.
ב-12 בפברואר 2016 חתם לשנתיים במולדה הנורווגית.
ב-8 בספטמבר 2017 הודיע על פרישה ממשחק פעיל.
גודיונסן שיחק במדי נבחרת איסלנד משנת 1996 עד 2016 ונחשב לאחד מהשחקנים המובילים שלה.
בסך הכל כבש 26 שערים ב-88 הופעות, והוא מלך השערים של נבחרת איסלנד בכל הזמנים.
איידהו שלי הוא סרט קולנוע אמריקאי משנת 1991 אותו הסריט וביים גאס ואן סנט בהשראת הסרט "נהג מונית" של מרטין סקורסזה, והוא מהווה גם מעין גרסה מודרנית למחזות "הנרי הרביעי, חלק ראשון", "הנרי הרביעי, חלק שני" ו"הנרי החמישי" מאת ויליאם שייקספיר.
בתפקידים הראשיים מככבים ריבר פיניקס וקיאנו ריבס, שסרט זה היה הפריצה שלו.
הסרט היה לסרט פולחן בקרב בני הנוער האמריקני בראשית שנות התשעים.
הסרט מספר את סיפורו של מייק (ריבר פיניקס), נער ליווי מפורטלנד החי ברחובות ומחפש את אמו.
מייק סובל מנרדמות (נרקולפסיה) בכל פעם שהוא נמצא במצבי לחץ.
הוא שורד בזכות היותו נער ליווי, אשר שוכב עם גברים ונשים כאחד.
את סקוט (קיאנו ריבס) הוא הכיר ברחוב.
סקוט עובד גם הוא כנער ליווי, אף על פי שבא מבית עשיר, וחי ברחוב כיוון שמרד במשפחתו וברח מהבית.
מייק וסקוט הצטרפו לחבורת רחוב העוסקת בגנבות לשם מימון סמים.
מייק ושאר חבורת הרחוב יודעים כי סקוט אמור לרשת כסף רב כשיגיע לגיל 21, וזו תקוותם לצאת מהעוני ומחיי הרחוב.
בהמשך מייק וסקוט נהיים חברים טובים ומתרחקים מהחבורה.
שניהם נוסעים באופנוע לאיידהו, כדי לבקר את אחיו של מייק במטרה לגלות למייק היכן נמצאת אמו, אשר נטשה אותו בהיותו תינוק, ומאז חי במוסדות כל ילדותו.
בדרך לאיידהו התוודה מייק באוזני סקוט, כי הוא אוהב אותו והיה רוצה להרגיש קרוב אליו יותר.
סקוט אמר כי הם יוכלו להיות רק ידידים, כי הוא שוכב עם גברים רק תמורת כסף.
מייק הגיע לאיידהו, שם גילה כי אמו עובדת במלון בסנייק ריבר ואחיו, אשר סיפר לו על כך, הוא למעשה אביו.
עם זאת, מה שעניין את מייק הוא למצוא את אמו והוא נסע למלון, אך שם נאמר לו שאמו, שרון, חסכה כסף ועברה לגור באיטליה.
מייק וסקוט מכרו את האופנוע שלהם לבחור עשיר בשם הנס, כדי לממן את הנסיעה לאיטליה.
באיטליה הגיעו השניים לחווה מחוץ לעיר רומא, שם נאמר למייק שאימו חזרה לארצות הברית, אולם סקוט התאהב בכרמלה, בחורה שגרה בבית ההוא.
הוא חוזר איתה לפורטלנד, שם קיבל את הירושה מאביו, שהלך לעולמו.
סקוט שינה את דרכיו, וכאדם עשיר התכחש לעברו ולחבריו הקודמים.
גם מייק חזר לפורטלנד, אל חיי הרחוב ולעולם הזנות, אך בסוף הסרט מתגלה לצופה שחבורת הרחוב לה השתייך הביאה לו את החום והאהבה, שכל חייו השתוקק לה, לאחר שלא קיבל אותה לא מאמו ולא מסקוט.
מייק הוא נער ליווי שמבלה את חייו ברחוב.
הוא תוצאה של הזנחה מצד הוריו שלא נתנו לו אהבה, חום ורגישות.
אמו כלל לא גידלה אותו ועם אביו מעולם לא הסתדר (לדבריו "לו גדלתי במשפחה נורמלית הייתי מוצא את מקומי בחברה").
מייק הוא בחור מסוגר, החי מהרגע להרגע, מאופק, מסתורי אך גם רגיש.
חייו הם למעשה זיוף, חיים ריקניים חסרי ערך ומעש, כשכל חייו הוא נודד בדרכים, ללא הורים וללא בית.
סקוט הוא בן להורים עשירים.
אביו הוא ראש עיריית פורטלנד, אותו מתעב סקוט בשל הניכור שקיבל ממנו במהלך השנים.
סקוט טוען שאביו רווי בשנאה כלפי כולם, והוא נגעל מהזיוף והצביעות שמביא איתו העושר הכלכלי.
דמותו מזכירה בהרבה מובנים את בריק במחזהו של טנסי ויליאמס "חתולה על גג פח לוהט".
סקוט עזב את הבית בגיל מוקדם ועבד כנער ליווי, שם פיתח ידידות קרובה עם מייק, ועזר לו להתמודד עם הנרקולפסיה של מייק, ובמשך קרוב לארבע שנים חיו ברחובותיה של פורטלנד.
קיאנו ריבס - סקוט (מקביל לדמותו של הנסיך האל במחזות הנרי הרביעי של שייקספיר)
ויליאם ריצ'ארט - בוב (מקביל לדמותו של ג'ון פלסטף)
מייקל באלזארי (פלי) - באד
אייד מק באונטה (בגאלית סקוטית: Áed mac Boanta; נפטר ב-839) היה, מלך דאל ריאטה בין השנים 835 ועד פטירתו, והיה האחרון שבמלכי דאל ריאטה.
אייד מוזכר ב"דברי ימי אלסטר" בו מצוין שלחם יחד עם אאוגאנן, מלך הפיקטים (אאוגאן מק אואנגוסה - Eóganán mac Óengusa), בראן (אחיו של אאוגאנן (Bran mac Óengusa) ואחרים נגד הויקינגים בשנת 839 וכי נהרג בקרב זה.
ה"דואן אלבאנאך" מציין את אייד כמלך ששלט ארבע שנים בדאל ראיטה.
על פי פלאן מיינסטרך הוא שלט קודם לתקופת שלטונו של קאוסטנטין מק פרגוסה, מלך הפיקטים ואאוגאן מק אואנגוסה, אולם המלומדים סבורים שמלכים פיקטים אלה לא שלטו בדאל ריאטה, וכי אייד שלט במקביל לשלטונם בפורטריו.
ככל הנראה אייד עלה לשלטון לאחר מותו של דומנל מק קאוסטנטין.
רשימות המלכים אינן מציינות מלכים שמלכו אחריו, וככל הנראה בעקבות הקרב השתלטו הוויקינגים על אזור דאל ריאטה ושלטו בה במחצית השנייה של המאה התשיעית.
אייד מק אכדאך המכונה אייד פינד (בגאלית סקוטית: Ainbcellach mac Ferchair - "אייד בנו של אכדאך"; 736 לערך -778) היה מלך דאל ריאטה החל משנת 768 ועד פטירתו.
אייד היה בנו של אאוכייד מק אכדאך, צאצאו של דומנל ברק מקנל נגבריין (שבט נגבריין), וזכה לכיוני "פינד" ("הלבן").
כרוניקות מאוחרות מציינות את אייד כאבי סבו של קנת מקאלפין הנחשב לראשון מבין מלכי סקוטלנד.
גנאלוגיה זו מיחס את קנת לאאוכייד - בנו של אייד.
גניאולוגיות אלה הן מאוחרות, והיסטוריונים מייחסים להם דיוק מועט.
על פי "דברי ימי אלסטר", נערך בשנת 768 קרב בפורטריו בין אייד לבין קיניאוד הראשון מלך הפיקטים.
"דברי ימי ממלכת אירלנד" (מקור מאוחר ופחות מדויק) הקרב נערך בלנסטר והמנצח בו היה קנת ולא אייד.
"דברי ימי אלסטר, מציינים כי אייד נפטר בשנת 778, ולאחר פטירתו עלה לשלטון אחיו פרגוס מק אכדאך.
"דברי ימי מלכי אלבה" מזכירים את "חוקי אייד בן אאוכייד" - אשר נשארו בתוקפם עד שלטונו של דונלד מק אלפין מלך סקוטלנד.
לא ידועה מהותם של חוקים אלה.
איידן דודסון (באנגלית Aidan Dodson; נולד ב-11 בספטמבר 1962) הוא אגיפטולוג אנגלי.
הוא סיים את לימודיו בשנת 1985 באוניברסיטת ליברפול בתחום ארכאולוגיה של מזרח הים התיכון וקיבל את הדוקטורט באוניברסיטת קיימברידג' על מחקר של אדריכלות מצרית בתקופת הביניים השלישית.
איידן גילן , הוא שחקן אירי.
מוכר בעיקר בזכות תפקידו כתומאס קרקטי בסדרה "הסמויה", אברמה גולד בסדרה "כנופיית ברמינגהאם" ובתפקיד פיטר בייליש בסדרה "משחקי הכס".
נולד בשם איידן מרפי (Aidan Murphy) בדרמקונדרה, דבלין שבאירלנד.
למד בתיכון סיינט וינסנט בעיר.
אחותו, פיונולה מרפי היא שחקנית, ואחיו, ג'ון פול מרפי הוא מחזאי.
גילן החל את קריירת המשחק שלו בגיל צעיר בתיאטרון דבלין לנוער, כאשר שיחק את דמותו של ניק בוטום במחזה חלום ליל קיץ.
בשנות התשעים שיחק במספר תפקידי משנה בטלוויזיה ובקולנוע.
בשנת 1999 שיחק את דמותו של סטיוארט אלן ג'ונס בסדרה קוויר בעיר בערוץ 4 הבריטי.
על תפקיד זה היה מועמד לפרס באפט"א בקטגוריית שחקן ראשי.
גילן היה מועמד לפרס טוני על הופעתו במחזהו של הרולד פינטר, השַׁמָּשׁ.
בשנת 2003 שיחק בקומדיית הפעולה "צוות שנחאי" בתפקיד הנבל הראשי לורד נלסון רת'בון.
בשנת 2004, לאחר שרשת HBO התרשמה מביצועיו במחזה זה, הוא לוהק לתפקיד ראש העיר תומאס (טומי) קרקטי בסדרה הסמויה, עליו קיבל פרס מטעם אקדמית האירית למשחק, לשחקן הטוב בתפקיד ראשי בסדרת טלוויזיה.
בתפקיד זה שיחק חמש שנים.
בשנת 2010 הודיעה רשת HBO, על ליהוקו של גילן לסדרה משחקי הכס בתפקיד פיטר "אצבעון" בייליש, עליו היה מועמד בשנית לפרס השחקן הטוב ביותר מטעם האקדמיה האירית למשחק.
הוא כיכב עם ג'ייסון סטיית'האם בסרט בליץ.
גילן הופיע בתפקיד משני בסרט עלייתו של האביר האפל בשנת 2012.
בשנת 2016 גילם את דמותו של פול סרין במשחק היריות quantum break.
גילן נשא לאישה בשנת 2001 את חברתו אוליביה או'פלאניגן ולהם שני ילדים, ברי וג'ו.
שנה שם תפקיד תיאטרון 1993 טרילוגיית וקספורד: בלפריי דומיניק תיאטרון בוש, לונדון 2000 הסערה אריאל תיאטרון אלמידה (לונדון) 2003 השמש מיק תיאטרון רנדאבאוט, ניו יורק
איידן טרנר הוא שחקן קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון אירי, התפרסם בזכות הופעותיו בסדרות "כמעט אנושיים" ו"פולדארק" ובסדרת הסרטים של "ההוביט", בתפקיד הגמד קילי.
טרנר נולד בעיירה קלונדלקין שבדבלין, אירלנד.
הוא בוגר "בית ספר למשחק גייטי" שבטמפל בר.
באוגוסט 2020 נישא לבת זוגו, קייטלין פיצג'רלד בטקס חתונה צנוע באיטליה בהשתתפות המשפחה המצומצמת בלבד.
טרנר ופיצג'רלד הכירו על הסט של סרט האדם שהרג את היטלר, ואז את ביג-פוט, שצולם בשנת 2018. בינואר 2022 דווח כי השניים הפכו להורים.
החל את דרכו כשחקן בתפקיד אורח בשנת 2007 בסדרה "שושלת טיודור", משם התקדם לתפקידים ראשיים בסדרת הדרמה האירית המוערכת "המרפאה" ובתור המשורר דנטה גבריאל רוזטי במיני סדרה הבריטית "רומנטיקנים נואשים".
טרנר התגלה לראשונה בשנת 2009 בסדרת הדרמה העל טבעית "כמעט אנושיים" בה שיחק במשך שלוש עונות בתפקיד הערפד ג'ון מיטשל.
בשנת 2012 שיחק טרנר בסרט הפנטזיה שובר הקופות "ההוביט: מסע בלתי צפוי" בתפקיד קילי המשעשע מחבורת הגמדים, ובשנת 2013 שיחק בסרט ההמשך, "ההוביט: מפלתו של סמאוג" באותו תפקיד.
טרנר כיכב בסדרת הטלוויזיה "פולדארק" שעלתה ב-2015 ברשת הBBC ושודרה במשך 5 עונות עד לסיומה ב-2019.
בשנת 2021 החל לגלם את דמותו של הצייר הנודע לאונרדו דה וינצ'י בסדרה ההיסטורית "לאונרדו" ברשת Rai 1 האיטלקית, לצד שחקנים כמו ג'אנקרלו ג'אניני האיטלקי וג'יימס ד'ארסי האנגלי.
+שנהסרטתפקידהערות2008Alarm מאל2012ההוביט: מסע בלתי צפויקילי2013בני הנפילים: עיר של עצמותלוק גרוויההוביט: מפלתו של סמאוגקילי2014ההוביט: קרב חמשת הצבאות2016הכתובים הסודייםג'ק קונרוי2017לאהוב את וינסנטהדייג2018The Man Who Killed Hitler and Then the Bigfootקלווין באר הצעיר2019Love Is BlindראסלTBAThe Way of the Windאנדראס הקדוש
איידואים היו שבט גאלי גדול, אחד משלושת השבטים הגאלים החשובים ביותר לצד הארוורנים והסקוואנים.
שטחיהם נמצאו בין נהרות הסון והלואר.
על פי טיטוס ליוויוס השתתפו האיידואים במסעו של בלובסוס לאיטליה ב.
לאיידואים היו קשרים מבוססים היטב עם רומא והם אימצו מנהגים רומים רבים.
באמצע המאה ה-1 לפנה"ס ביקשו את עזרת רומא להדיפתו של אריוביסטוס הסואבי.
בקשתם הייתה אחד הגורמים לכיבושה של גאליה כולה על ידי יוליוס קיסר שהשתמש בבקשות מעין אלה כדי להצדיק את מלחמת גאליה (58 - 50 לפנה"ס).
האיידואים היו נאמנים לקיסר לאורך המלחמה, אך מרדו בו בשנת 52 לפנה"ס והצטרפו לוורקינגטוריקס.
התבוסה הגאלית במצור אלסיה הפסיקה את מרד האיידואים.
בשנת 21 לספירה מרדו בשלטונו של טיבריוס תחת מנהיגותו של יוליוס סקרוויר (Julius Sacrovir), אך הובסו על ידי גאיוס סיליוס.
בהמשך היו הראשונים מבין הגאלים לקבל את האפשרות להיבחר לסנאט הרומי בעת שלטונו של קלאודיוס.
אֶיְד' מֵק קִינֶיְדָ'ה (בגאלית סקוטית: Áed mac Cináeda; נרצח ב-878) היה מלך סקוטלנד הרביעי.
אייד' מלך שנה אחת, משך המלוכה הקצר ביותר מבין מלכי סקוטלנד, ולא השאיר אחריו חותם.
הוא נרצח בשנת 878 על ידי יורשו, גיריק.
אייד' היה בנו של קנת הראשון.
היו לו שני ילדים: קונסטנטין השני, שהפך למלך סקוטלנד בשנים 900–923, ודומנל.
הוא אחרון המלכים שב"דברי ימי אירלנד" מכונה "rex Pictorum" (מלך הפיקטים).
איידה טורטורו היא שחקנית אמריקאית סיציליאנית המוכרת בזכות תפקידה בתור ג'ניס סופרנו בסדרת הטלוויזיה של HBO "הסופרנוס", תפקיד עליו קיבלה שתי מועמדויות לפרס אמי לשחקנית משנה בסדרת דרמה.
טורטורו נולדה בברוקלין, ניו יורק.
בתם של דורותי, עקרת בית סיציליאנית ודומיניק טורטורו, אמן אמריקאי-איטלקי.
טורטורו היא בת-דודתם של כוכב הקולנוע ג'ון טורטורו, השחקן ניקולס טורטורו והשחקנית נטלי טורטורו.
טורטורו היא בוגרת לימודי תיאטרון מאוניברסיטת המדינה של ניו יורק.
טורטורו פעלה להגברת המודעות הציבורית של דלקת מפרקים שיגרונית.
החלה לקבל תפקידים משמעותיים רק בשנות ה-90, בקומדיות " ג'וניור" של איוון רייטמן ו"אנג'י" לצידה של ג'ינה דייוויס.
ב-1998 שיחקה בסרטו של וודי אלן "סלבריטי", ובסרט "נקודת מגע" בכיכובו של דנזל וושינגטון.
ב-1999 השתתפה בסרטו של מרטין סקורסזה "לגעת במוות" ובמותחן האימה "ים כחול עמוק".
בשנת 2000 התפרסמה לקהל הרחב בזכות תפקידה בסדרת הדרמה המצליחה "הסופרנוס" בה השתתפה במשך כ-7 שנים.
טורטורו הופיעה בתפקיד ג'ניס סופרנו, אחותו הלא יציבה של טוני סופרנו (ג'יימס גנדולפיני) והועמדה על משחקה פעמיים לפרס אמי.
במהלך הקריירה שלה שיתפה פעולה עם בן־דודה הבמאי ג'ון טורטורו בסרטים, "אילומינטה" (1998), "רומנים וסיגריות" (2005) בתפקיד רוזבאד, והסרט "רק ג'יגולו" (2013) בתפקיד אשת הנהג ובתפקיד אורח בסדרה "ברוקלין תשע-תשע" (2016).
בשנים האחרונות השתתפה טורטורו בסדרה "חוק וסדר: מדור מיוחד" בתפקיד השופטת פליסיה קטנו.
החיפוש אחר ג'ימי עין אחת (1994)
קרוקודיל דנדי בלוס אנג'לס (2001)
מחשבות פליליות: חוצה גבולות (2017)
אם כל השידוכים (2022) - סרט טלוויזיה
איידן מקגידי הוא כדורגלן עבר אירי-סקוטי המשחק בעמדת הקיצוני.
מקגידי התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של קווינס פארק, ובגיל 15 עבר לזו של סלטיק.
ב-24 באפריל 2004 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת.
באותו משחק כבש גם את שער הבכורה שלו בקריירה.
במהלך עונת סבל מפציעה בברך שלא איפשרה לו לצבור דקות משחק רצופות והוא סיים את העונה עם 19 הופעות בסך הכל.
בינואר שון מאלוני חתם באסטון וילה ומקגידי חזר להרכב סלטיק.
באותה עונה זכה עם סלטיק באליפות והעפיל עימה לשלב שמינית גמר ליגת האלופות לראשונה בתולדות המועדון.
בעונת רשם מקגידי את עונת השיא שלו בה הבקיע 8 שערים ובישל 24 נוספים.
באותה עונה נבחר לכדורגלן העונה על ידי שחקני הליגה.
ב-16 בדצמבר 2008 נקנס במשכורת של שבועיים והורחק לשני משחקים על תנאי לאחר ריב עם מאמן הקבוצה גורדון סטראכן.
באוגוסט חתם בספרטק מוסקבה לארבע וחצי שנים תמורת 9.5 מיליון פאונד, ההעברה היקרה ביותר בתולדות הכדורגל הסקוטי.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בניצחון 1-2 נגד סאטורן ראמנסקו.
הוא הבקיע את שערו הראשון עבור ספרטק בתיקו 2-2 בבית נגד אמקאר פרם.
בדצמבר מקגידי הוצב במקום ה-33 ברשימת הכדורגלנים הבכירים בליגת העל הרוסית שפורסמה על ידי ההתאחדות לכדורגל ברוסיה.
ב-3 במאי 2013 הורחק בהפסד 2-1 למורדוביה סראנסק לאחר שפגע בשחקן יריב.
מקגידי עזב את המגרש כאשר הוא עושה תנועה מגונה לעבר אותו שחקן והוא גם הואשם בהשחתת דלת חדר ההלבשה באצטדיון.
משום כך הורחק לשני משחקים.
לאחר שהיה מעורב במספר בעיות משמעת, נשלח להתאמן עם קבוצת הנוער של המועדון.
בינואר מקגידי חתם ל-4 וחצי שנים באברטון מהפרמייר ליג.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בתיקו 1-1 נגד וסט ברומיץ' אלביון.
בעונתו הראשונה במועדון עלה בעיקר כמחליף.
ב-16 באוגוסט 2014 הבקיע את שער הבכורה שלו בפרמייר ליג בתיקו 2-2 נגד לסטר סיטי במחזור הפתיחה של העונה.
בינואר נפצע ואיבד את מקומו בהרכב גם לאחר שהחלים.
בעונת החלה ירידה משמעתית במעמדו לאחר שנכלל רק פעם חת בסגל הקבוצה בליגה והופעה אחת בגביע הליגה האנגלי בתחילת העונה.
ב-1 בפברואר הושאל לשפילד ונסדיי עד לסיום העונה.
מקגידי הבקיע את שערו הראשון עבור שפילד בניצחון 0-3 נגד נוטינגהאם פורסט ב-12 במרץ 2016.
ב-31 באוגוסט 2016 הושאל לפרסטון נורת' אנד עד לסיום העונה.
בסיום העונה מקגידי אף נבחר לשחקן העונה של הקבוצה.
ב-13 ביולי 2017 עזב את אברטון וחתם בסנדרלנד.
ב-31 בינואר 2020, מקגידי הושאל לצ'רלטון את'לטיק.
ב-24 ביוני 2022 מקגידי חתם בהיברניאן מליגת העל הסקוטית.
ב-21 ביולי 2023 חתם באייר יונייטד.
בצעירותו מקגידי שיחק בנבחרת הנוער של סקוטלנד.
בשנת החליט לממש את האופציה לייצג את אירלנד בעקבות מוצאם האירי של הורי אביו.
ביולי ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת במשחק ידידות נגד .
ב-26 במרץ 2011 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 1-2 נגד במסגרת מוקדמות יורו 2012. מקגידי נכלל בסגל הנבחרת לקראת יורו 2012. מקגידי בישל את לשון סט לדגר השער הראשון היחיד של הנבחרת בטורניר שהיה גם שער הבכורה שלה באליפות אירופה בכדורגל.
ב-7 בספטמבר 2014 הבקיע צמד בניצחון 1-2 נגד במסגרת מוקדמות יורו 2016.
ליגת העל הסקוטית: , ,
כדורגלן החודש בליגת העל הסקוטית: דצמבר 2004, נובמבר 2007, פברואר 2008
הכדורגלן הצעיר של החודש בליגת העל הסקוטית: מרץ 2005, נובמבר 2005, אוגוסט 2006, ספטמבר 2006
הכדורגלן הצעיר של השנה בסלטיק: , ,
כדורגלן השנה של סלטיק (על ידי האוהדים):
כדורגלן השנה של סלטיק (על ידי השחקנים): ,
כדורגלן השנה בליגת העל הסקוטית (על ידי השחקנים):
הכדורגלן הצעיר של השנה בליגת העל הסקוטית:
נבחרת העונה בליגת העל הסקוטית: ,
כדורגלן החודש בפוטבול ליג צ'מפיונשיפ: פברואר 2017
כדורגלן השנה של פרסטון נורת' אנד:
איידהו פולס היא בירת מחוז בונוויל שבמדינת איידהו שבארצות הברית והעיר הגדולה ביותר בחלקה המזרחי של איידהו.
העיר משמשת כמרכז אזורי למזרח איידהו ולרוב החלק המערבי של ויומינג.
עקב חיותה הכלכלית, איכות החיים הגבוהה שבה וקרבתה לאזורי בילוי בחיק הטבע, היא מופיעה בפרסומים שונים ברשימות של "המקומות הטובים ביותר למגורים".
נמל התעופה המקומי משרת את האזור.
איידהו פולס שוכנת במקום בו ניצב בעבר "מעבר טיילור", שהיה נקודת מעבר חשובה ב"נתיב מונטנה" (Montana Trail) והיה גשר עץ שחצה את הנהר סנייק.
הגשר נבנה ב-1865 על ידי מאט טיילור שהיה מוביל מטענים בנתיב מונטנה ובנה גשר אגרה שחצה נקיק צר של הנהר והחליף את שירות המעבורות, שבמשך כמה שנים חצה את הנהר בנקודה הרחוקה 11 ק"מ משם במעלה הזרם.
הגשר של טיילור שירת את גל ההגירה מערבה שעבר באזור בעקבות הכנעתו הצבאית של שבט השושוני בטבח נהר בר ליד פרסטון שבאיידהו ב-1863. הגשר שיפר את אפשרויות התחבורה עבור המתיישבים שנעו צפונה ומערבה וכן עבור הכורים, מובילי המטענים ומחפשי הזהב.
על פי תיעוד של חותמות דואר מ-1866 נקראה העיירה המתפתחת "איגל רוק" (Eagle Rock, "סלע העיט").
השם לקוח משמו של אי מבודד השוכן 11 ק"מ במעלה נהר הסנייק, שהיה מקום משכנם של כעשרים עיטים.
קודם לבניית הגשר של טיילור ב-1864, בנה והפעיל הארי ריקטס מעבורת במיקום זה.
כך אזור חצייה זה של הנהר היה כבר ידוע בשם איגל רוק לכל אלה שנסעו בנתיב מונטנה.
ב-1865 כבר פעלו במקום בנק פרטי (הרביעי באיידהו), מלון קטן, אורווה, מסעדה, דואר ותחנת כרכרות.
באותן שנים פעלו באזור כמה חוואים שגידלו בקר וצאן.
ב-1874 הוסדרו הזכויות על המים בנהר ווילוו (יובל של נהר סנייק) ויבול התבואה הראשון נאסף.
היישוב היה אז דליל וכלל רק כמה משפחות ותעלות השקיה קטנות ממדים.
הילד הראשון ממוצא אירופאי נולד באיגל רוק ב-1874.
רוחות השינוי הגיעו כאשר נסללה "מסילת הברזל של יוטה והצפון" (Utah and Northern Railway) שעברה דרך איגל רוק וחצתה את נהר הסנייק באותו נקיק צר שבו עבר גשר העץ.
המסילה נסללה כדי לקשר אזור רחב של כריית נחושת בביוט שבמונטנה ומי שתמך בהקמתה היה הברון השודד, ג'יי גולד, כאשר חברת יוניון פסיפיק רכשה את מסילת יוטה והצפון כמה שנים קודם לכן.
צוותי הפילוס של המסילה הגיעו לאיגל רוק בסוף 1878 ובתחילת 1879 צמח שם כבר מחנה עבודה עם עשרות אוהלים ובקתות, בו החלו לפעול ברים, אולמות ריקודים ואולמות הימורים.
חברת הרכבת הפעילה 16 קטרים ו-300 קרונות רכבת בקו שהגיע לאיגל רוק מלוגן שביוטה.
גשר ברזל נבנה בפנסילבניה והועבר דרך המסילה לאתר הגשר והוקם שם באפריל-מאי 1879. אורכו של גשר זה היה 240 מטרים והוא כלל שני מפתחים שנשענו על סמך שניצב על אי במרכז הנהר.
מחנה העבודה הועתק לאזור אחר, אך איגל רוק, העיירה הקטנה שקודם לכן נוצרה סביב לגשר העץ, הייתה כעת מקושרת לרשת מסילות הברזל והוקמו בה כמה מבנים של תחנת הרכבת, חנויות ומבנים נוספים ששינו לבלי הכר את פניה של העיירה.
משעה שהעיירה התחברה לרשת מסילות הרכבת, החלו מתיישבים להתיישב במעלה נהר הסנייק.
ראשוני המתיישבים בנו את בתיהם בצפון, באגין (ליד המקום בו שוכנת כיום העיר פארקר שבצפון מזרח איידהו) ובאי פולס (ליד המקום בו שוכנת כיום העיר מינן).
בעשור אחר-כך ניתן היה לראות התיישבות בקנה מידה רחב ובאזור הופיעו דרכים, גשרים, סכרים ותעלות השקיה שסיפקו מים לשטחי החקלאות בכל חלקו העליון של נהר הסנייק.
ב-1887, בעקבות סלילתו של "קו הרכבת הקצר של אורגון" (Oregon Short Line Railroad), הועברו רוב מתקני הרכבת לפוקטלו, שם הסתעף הקו החדש ממסילת יוטה והצפון, אך איגל רוק הייתה למרכז המסחרי של השטחים החקלאיים הנרחבים באזור.
ב-1891 הצביעו תושבי העיר על שינוי שמה ל"איידהו פולס" (Idaho Falls), על שם האשדות שמתחת לגשר.
כמה שנים מאוחר יותר, גרמה בנייתו של קיר תמך עבור תחנת כוח הידרואלקטרית להפיכת האשדות למפלים.
ב-1895 החלה תעלת ההשקיה הגדולה ביותר בעולם באותה עת (The Great Feeder), להסיט מים מנהר הסנייק שהפכו שטח של עשרות קמ"ר בקרבת איידהו פולס מאדמת מדבר לשטח חקלאי פורח.
באזור זה גודלו סלק סוכר, תפוחי אדמה, אפונה, דגנים ואלפלפה והוא היה לאחד מהאזורים החקלאיים היצרניים ביותר בארצות הברית.
ב-1949 פתחה הוועדה לאנרגיה אטומית של ארצות הברית את "התחנה הלאומית לבדיקת כורים גרעיניים" (National Reactor Testing Station) בשטח המדברי שממערב לעיר.
ב-20 בדצמבר 1951 ייצר שם כור גרעיני לראשונה בהיסטוריה חשמל זמין.
במשך הזמן נבנו במתקן יותר מ-50 כורים גרעיניים לצורכי בדיקה.
כיום, להוציא שלושה, כולם סגורים.
באתר התרחשה בליל ה-3 בינואר 1961 אחת התאונות הגרעיניות הגורליות ביותר בהיסטוריה של ארצות הברית.
האירוע התרחש בכור ניסיוני של צבא ארצות הברית.
עקב תכנון ונוהלי תחזוקה גורעים, נמשך אחד ממוטות הבקרה של הכור באופן ידני יתר על המידה וגרם לכור להיות במצב קריטי ובחוסר שליטה.
שלושה אנשי צבא, שעבדו בתוך הכור שגו כאשר החזירו את המוט למקומו.
כתוצאה מכך עלתה עוצמת הכור במהירות מ-3 מגה-ווט ל-20 ג'יגה-ווט.
מצב זה גרם עד מהרה לרתיחת המים בליבת הכור.
עם הצטברות הקיטור, הכה גל לחץ בכוח בתא הלחץ של הכור שעליו עמדו שני אנשים.
הפיצוץ היה כה חמור עד שתא הלחץ של הכור הוקפץ לגובה של כשלושה מטרים באוויר ופגע בתקרת הכור לפני ששב למקומו.
אדם אחד נהרג במקום כאשר גופו שופד מאחד מחלקי הכור.
שני אנשים אחרים מתו מפצעיהם תוך שעות.
השלושה נקברו בארונות קבורה עשויים מעופרת וכל החלק הזה של האתר נקבר.
התכת הליבה לא גרמה לנזק סביבתי, אף על פי שכמה תוצרי ביקוע רדיואקטיבי נפלטו לאטמוספירה.
אף על פי שעלות בנייתם ואחזקתם של כורים כאלו הייתה זולה יחסית, גנז הצבא את התוכניות להמשך בנייתם של כורים מסוג זה וגרט את הכורים הקיימים.
האתר, הקרוי "המעבדה הלאומית של איידהו" (Idaho National Laboratory), נותר כיום אחד מעמודי התווך של כלכלת איידהו פולס, מועסקים בו יותר מ-8,000 עובדים והוא מתפקד כמרכז מחקר בעל שם עולמי.
במעבדה מנוהל ומופעל "הכור הניסיוני המתקדם" (Advanced Test Reactor) הידוע בכל העולם.
איידהו פולס משמשת כמרכז האזורי של מזרח איידהו בהיבט הרפואי, התחבורתי והעסקי.
כלכלת העיר נשענה עד להקמת האתר הגרעיני בעיקר על חקלאות.
כתוצאה משינוי זה עלתה רמת השכר הממוצעת בעיר והמעבדה הלאומית קרויה בפשטות על ידי תושבי העיר בשם "האתר" (The Site).
ב-1993 בוצעו במעבדה כמה קיצוצים.
מאז הוספו לעיר מקורות תעסוקה חלופיים כמו מוקדי שירות, מסחר קמעונאי, עסקי בידור ומסעדות ומרכז רפואי אזורי.
ב-2010 נמנתה איידהו פולס ברשימת השבועון ביזנסוויק ברשימת "המקומות הטובים ביותר לגידול ילדים".
בנוסף, כלל האתר של המגזין פורבס את איידהו פולס ברשימת "המקומות הקטנים הטובים ביותר לעסקים ולקריירה".
באותה שנה כללה רשת CNN את איידהו פולס כאחת מ"100 הערים הטובות שלהם לשנת 2010".
איידהו פולס הפכה להיות מרכז עסקים אזורי.
בתחומה שוכנים המטה של איגוד מגדלי תפוחי האדמה של איידהו והמטה המחוזי של מחלקת הבריאות והרווחה של איידהו.
העיר משמשת כמקום מושבן של כמה חברות ארציות.
איידן מקארדל הוא שחקן אירי.
הוא למד לתואר באמנויות באוניברסיטת קולג' דבלין ואחרי כן למד משחק באקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה בלונדון.
עם הלהקה השייקספירית המלכותית שיחק מקארדל בתפקיד הראשי במחזה "ריצ'רד השלישי" ובדמות פאק ב"חלום ליל קיץ".
עוד בתיאטרון הופיע בתפקיד הראשי במחזה "תפילה לאוון מיני" עיבוד של סיימון בנט לרומן באותו שם מאת ג'ון אירווינג.
המחזה הוצג ב-2002 בתיאטרון המלכותי הלאומי בלונדון.
ב-2011 שיחק בתפקיד ג'וזף סורפייס בעיבוד של דבורה וורנר למחזה "The School for Scandal" שהועלה במרכז האמנויות ברביקן.
ב-2008 השתתף מקארדל בסדרה הקומית "אנשים יפים" של ערוץ BBC Two.
ב-2004 הופיע לראשונה בסרט הוליוודי "הקסם של אלה" בתפקיד סלאנן, אלף השואף בסתר להיות עורך דין.
ב-2009 שיחק בתפקיד משנה בדמות אנרכיסט יהודי בשם שאול לנדאו בפרק בסדרת הטלוויזיה של ה-BBC "חדר מיון 1909".
תפקידים בולטים שלו בטלוויזיה היו בסרטים ביוגרפיים.
הוא גילם ב-2004 את דאדלי מור בסרט "Not Only But Always", ב-2005 את אלברט איינשטיין בסרט הביוגרפי "E=mc²" ואת איגור סטרווינסקי בסרט הטלוויזיה "Riot at the Rite".
מקארדל מוכר מתפקידיו הרבים בטלוויזיה בהם הופעות בדרמות תקופתיות.
הוא שיחק בסדרה "המשפט של גארו" בדמות סילבסטר, ובסדרה הקומית "אנשים יפים" בתפקיד אנדי דונן.
בסדרת הדרמה "מר סלפרידג'", המבוססת על חייו של מקים חנות הכלבו סלפרידג'ס, הוא מגלם את לורד לוקסלי אויבו המושבע של הארי סלפרידג'.
מקארדל נשוי לשחקנית אייסלין מקגוקין .
הוא בן דוד של השחקן סטיב קוגן.
ג'ון איידן גילט הוא שחקן בריטי הידוע בעיקר מהופעתו בתפקיד ג'ק מדוקס בסדרת הטלוויזיה של ה-BBC "בית אליוט".
גילט נולד בעיר עדן שבתימן, ומכאן שמו איידן הוא למד בקולג' אליזבת' בגרנזי.
את הכשרתו כשחקן רכש באקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה.
הוא זכה לפרסים על עבודתו ובהם פרס טרי (Tree Prize), פרס סר אמיל ליטלר (Sir Emile Littler Prize), פרס ואנברוג (Vanbrugh) ופרס רדיו.
גילט זכה בפרס עולם התיאטרון לשחקן החדש הטוב ביותר בברודוויי על הופעתו במחזה "המפקח בא" בתיאטרון רויאל בברודוויי.
גילט גילם את מר באנקס בהפקה מחודשת של המחזמר "מרי פופינס", ושיחק בתפקיד בנדיק במחזה "מהומה רבה על לא דבר".
בקולנוע הופיע בסרטים "הכבוד של וינסלו" ו"קטנים עליו".
גילט הופיע בתיאטרון המלכותי בבאת' עם להקת התיאטרון של פיטר הול במספר רב של הפקות של מחזות שייקספיריים ומחזות קלאסיים.
בין השאר שיחק ב"אנטוניוס וקלאופטרה", "כטוב בעיניכם", ובמחזה "הסערה" בתיאטרון אולד ויק.
עוד שיחק במחזות "Blithe Spirit" ו-"Private Lives" מאת נואל קאוורד ובמחזה "Man and Superman" מאת ג'ורג' ברנרד שו.
בטלוויזיה גילם גילט את דמותו של רובין הוד בעיבוד לספר "אייבנהו".
הוא שיחק בתפקיד פיטר טאונסנד, אהובה של הנסיכה מרגרט בסרט "The Queen's Sister".
עוד השתתף בתוכנית הטלוויזיה של הארי אנפילד.
גילט היה הקריין בסרט הדוקומנטרי "Who Betrayed Anne Frank" משנת 2004 בערוץ דיסקברי.
הסרט דן בחשדות לגילוי מקומם של משפחת פרנק לגסטפו שגילתה הסופרת קרול אן לי.
גילט נשוי לשחקנית שרה סטיוארט.
לבני הזוג יש שני ילדים.
איידן קווין הוא שחקן אירי-אמריקאי.
הופעת הבכורה שלו בקולנוע הייתה בשנת 1984 בסרט "חסרת מעצורים".
קווין היה מועמד לפרס אמי לבידור בפריים טיים על הופעותיו בדרמה הטלוויזיונית "קיפאון מוקדם" (1985), ובסרט הטלוויזיה "Bury My Heart at Wounded Knee" (מ-2007), עיבוד לרומן באותו שם.
ב-2012 החל להופיע בתפקיד קפטן תומאס "טומי" גרגסון" בסדרת הטלוויזיה "אלמנטרי" של רשת CBS.
קווין נולד ברוקפורד שבאילינוי ב-8 במרץ 1959. הוא גדל ברוקפורד ובשיקגו כמו גם בדבלין וביר שבמחוז אופאלי באירלנד.
תפקידו החשוב הראשון היה בסרט "חסרת מעצורים", ופריצת הדרך הקולנועית הייתה בתפקיד "דז" בסרט הקולנוע "סוזאן סוזאן" בדמות מושא אהבתה של הדמות שגילמה רוזנה ארקט.
בהמשך כיכב קווין בסרט הטלוויזיה השנוי במחלוקת "קיפאון מוקדם", אודות עורך דין צעיר גיי שמת מאיידס.
הסרט שודר ברשת NBC ב-11 בנובמבר 1985, וכיכבו בו ג'ינה רולנדס, בן גזארה וסילביה סידני.
על תפקיד זה היה מועמד בפעם הראשונה לפרס אמי וזכה להכרה בהוליווד.
קווין הופיע בסרט "המיסיון" בתפקיד אחיו של רוברט דה נירו.
הוא גילם אסיר נמלט בשם ריצ'רד "סטיק" מונטגומרי בסרט הפעולה הקומי "מעקב צמוד" לצדם של ריצ'רד דרייפוס ואמיליו אסטבז.
ב-1983 איבד קווין את התפקיד של ישו בסרטו של מרטין סקורסזה "הפיתוי האחרון של ישו" כאשר חברת סרטי פרמאונט ויתרה על זכויות ההפצה.
אחר כך סרטי יוניברסל החלו להפיק את הסרט התפקיד נמסר לווילם דפו.
בינתיים כיכב קווין בתפקיד הפרוטגוניסט בסרט "קרוזו" שצילומו הסתיים ב-1989.
בשנות התשעים של המאה העשרים הופיע קווין בסרטים "רוחות של תשוקה", "בני וג'ון", "The Handmaid's Tale", "רדוף אהבה" ו"קסם מעשי".
עוד כיכב בסרטים "מייקל קולינס", "שירו של ראגי בוי", "מסע בעקבות אבי" ובסרט "אוולין".
קווין שיחק בתפקיד קמע קטן בדמות קפטן הספינה הארקטית בסרט "פרנקנשטיין".
בשנת 2000 גילם קווין את דמותו של פול מקרטני בדרמה של ערוץ VH1 בשם "Two of Us".
ב-2005 הופיע קווין בסרט "The Exonerated", המבוסס על סיפור אמיתי על אנשים שנידונו לעונש מוות ולבסוף שוחררו.
קווין גילם את דמותו של קרי מקס קוק.
ב-2006 שיחק קווין בתפקיד הראשי בסדרת הדרמה "The Book of Daniel" של רשת NBC.
התוכנית בוטלה אחרי שידורה במשך שלושה שבועות, וחמשת הפרקים האחרונים מעולם לא שודרו.
ב-2007 היה קווין מועמד שוב לפרס אמי על הופעתו בסרט הטלוויזיה "Bury My Heart at Wounded Knee".
ב-2010 שיחק קווין בתפקיד קמע בדמות ויליאם ריינספרד בסרט הצרפתי "המפתח של שרה" שמתרחש בתקופת מלחמת העולם השנייה.
קווין כיכב בתפקיד "דרמוט" לצדה של טיילור שילינג (אבי) בסרט "Stay" שיצא לאקרנים ב-2013.
ב-2012 החל קווין להופיע בסדרת הטלוויזיה של רשת CBS "אלמנטרי".
ב-1987 התחתן קווין עם השחקנית אליזבת בראקו, שכיכבה לצדו בסרט "מעקב צמוד".
היא אחותה של השחקנית לוריין בראקו.
לבני הזוג יש שתי בנות: מיה (נולדה ב-1998) ואווה איילין (נולדה ב-1989) שלוקה באוטיזם.
אווה הופיעה בדמות התינוק "דייוויד" בסרט "אבלון", ומיה שיחקה בתפקיד רוח רפאים בסרט "The Eclipse".
המשפחה חייתה בעבר באנגלווד שבניו ג'רזי.
קווין ומשפחתו חיים בפליסאדס מחוז רוקלנד בניו יורק, ובמארבלטאון במחוז אולסטר שבמדינת ניו יורק.
קווין הוא אוהד נלהב של קבוצות שיקגו קאבס וגרין ביי פאקרס, ושל מייקל ג'ורדן, רורי מקילרוי ורוג'ר פדרר.
קווין השתתף באירוע צדקה עבור קרן איסט לייק לפיתוח מחודש של הקהילה, ובקמפיין "One for the Boys" של סמואל ל.
ג'קסון להעלאת המודעות לסרטן האשכים.
ב-2010 השתתף קווין בהקרנת בכורה של הסרט "A Shine of Rainbows" שנתרם עבור International Children's Media Center ועבור קרן אמריקה אירלנד (AIF).
ב-1991 הקריא קטע מתוך הספר "הגלגול" מאת פרנץ קפקא כחלק מתשדירי שירות לקידום אוריינות של ערוץ MTV.
שנה שם שם באנגלית תפקיד הערות 1985 קיפאון מוקדם An Early Frost מייקל פירסון סרט טלוויזיה של NBCמועמדות לפרס אמי לבידור בפריים טיים 1987 כולם היו בניי All My Sons כריס קלר סרט טלוויזיה של PBS
איידי רוש היא פעילה אירית למען שלום, סיוע הומניטרי וחינוך, אשר התמקדה בפרט בסיוע לילדים שנפגעו בעקבות אסון צ'רנוביל ב-1986.
היא משמשת כמנכ"לית מתנדבת בעמותה האירית Chernobyl Children International.
איידי רוש נולדה בקלומנל, שבמחוז טיפררי באירלנד, ב-1955. לאחר שסיימה לימודי בית ספר תיכון, היא הלכה לעבוד באייר לינגוס.
היא עזבה בשנת 1984 כדי לעבוד כמתנדבת אירית במסע לפירוק נשק גרעיני.
היא יזמה תוכנית חינוך לשלום אותה העבירה בעשרות בתי ספר ברחבי אירלנד.
ב-1990 היא הייתה לאישה האירית הראשונה שנבחרה למועצת המנהלים של לשכת השלום הבינלאומית בשווייץ בז'נבה.
ב-1991 ייסדה רוש את ארגון הצדקה Chernobyl Children International (CCI), כדי לספק סיוע לילדים בבלארוס, מערב רוסיה ואוקראינה, אשר נפגעו באסון.
תחת מנהיגותה, שלחה CCI מעל ל-€105 מיליון לאזורים שהושפעו ביותר בתקרית הגרעינית, והביאה יותר מ-25 אלף ילדים לאירלנד במסגרת תוכנית לטיפול רפואי והתאוששות.
CCI הוא ארגון בינלאומי למען פיתוח, רפואה, וסיוע הומניטרי אשר עובד עם ילדים ומשפחות אשר ממשיכים להיות מושפעים מן האסון הגרעיני בצ'רנוביל ב-1986.
תוכנית "בתים של תקווה" של CCI מספקת אלטרנטיבה למוסדות מטעם המדינה, כמו בתי יתומים.
באמצעות רכישת 30 בתים ושיפוצם, מאות ילדים זכו לבית משלהם.
CCI הקימה את הוספיס התינוקות הראשון בבלארוס.
CCI אף סיפקה הכשרה לצוות הרפואי.
בנוסף, CCI הביאה להסכם בין אירלנד ובלארוס בנושא אימוצים, אשר איפשר למאות יתומים להיות מאומצים באירלנד.
אחד הנושאים החשובים על סדר היום של העמותה הוא העלייה הניכרת מאז 1986 בילדים שנולדים עם מוגבלויות פיזיות ונפשיות.
כתוצאה, ילדים ומבוגרים רבים מוצאים עצמם סגורים במוסדות שהיסטורית לא תמיד דאגו לזכויות הבסיסיות שלהם, ו-CCI עושה עבודה רבה בתחום זכויות האדם של כל הכלואים במוסדות טיפול ואחרים.
במסגרת הנגשת טיפול רפואי לנפגעים, יוצרת CCI שיתופי פעולה עם רופאים ומוסדות רפואיים, וכך, בין היתר, בוצעו 3,950 ניתוחי לב במשך כעשור וחצי בשיתוף המרכז הקרדיולוגי של ד"ר ויליאם נוביק.
ב-26 באפריל 2016, ביום השנה ה-30 לאסון צ'רנוביל, נאמה איידי רוש בפני העצרת הכללית של האו"ם בניו יורק.
בצעד חסר תקדים, משלחת בלארוס העבירה לרוש את זמן הדיבור שלה בדיון העצרת לגבי צ'רנוביל.
הייתה זו הפעם הראשונה שניתן לאדם שאינו דיפלומט או נציג פוליטי לפנות לעצרת הכללית בזמן המוקצה למדינה חברה.
ב-8 בדצמבר 2016, כתוצאה ישירה מנאומה של רוש, אישר האו"ם את "תוכנית מורשת אסון צ'רנוביל", אשר חלק מהותי ממנה הוא יום הזיכרון הבינלאומי לאסון צ'רנוביל.
ב-2001, לכבוד יום השנה ה-15 של האסון הגרעיני, השיקה רוש תערוכה של אסון צ'רנוביל במטה האומות המאוחדות בניו יורק.
מורשת צ'רנוביל יוצגה באמצעות הדמיה דיגיטלית, צילומים, ופיסול של אמנים ממגוון מדינות.
התערוכה הרב-תרבותית ארכה חודש, וב-2002 פתחה את הסבב האירופי שלה בדבלין.
בנוסף, רוש משתתפת ותורמת לוועידות וכנסים של האו"ם, ונואמת ומרצה בפני ארגוני סיוע בינלאומיים, דוגמת אונסק"ו, ומייעצת לפרויקטים ארוכי טווח כיצד להעביר סיוע הומניטרי לאזורי אסון, בעיקר בבלארוס, אוקראינה ומערב רוסיה.
ביולי 2003 הייתה רוש הנואמת המרכזית בהשקת ICRIN - הרשת הבינלאומית לחקר ומידע על צ'רנוביל, מיזם משותף של האו"ם והרשות השווייצרית לפיתוח ושיתוף, ואף מונתה לוועדת ההיגוי של הארגון.
לציון יום השנה ה-18 של האסון באפריל 2004, נאמה רוש שוב בפני עצרת האו"ם, והקרינה את הסרט הדוקומנטרי זוכה פרס אוסקר Chernobyl Heart.
ב-1990 יצרה רוש סרט דוקומנטרי בשם Black Wind, White Land, אשר תיעד את סבלם של ילדי צ'רנוביל.
שנה שלאחר מכן הוענק לה פרס האישה האירופאית, ובאירלנד היא הוכתרה כאדם השנה של הרפובליקה.
ב-1997 זכתה רוש בפרס השלום הבינלאומי של טיפררי, המוענק "לאירים המצטיינים בעבודה הומניטרית".
ב-2001, הוענק לה תואר דוקטור למשפטים לשם כבוד על ידי אוניברסיטת אלברטה שבקנדה.
ב-2007 זכתה רוש בפרס ההומניטרי על שם רוברט ברנס.
בשנת 2010 זכתה רוש בפרס עולם בריאות הילדים.
היא זכתה גם בפרס מטעם הארגון ב-2015, עבור "ההשפעה המדהימה המתמשכת שלה על חיי ילדים מאזור צ'רנוביל".
באותה השנה זכתה רוש בפרס ההומניטרי על שם הנסיכה גרייס.
הוקרות נוספות שזכתה בהן רואץ כוללות:
דוקטור למשפטים מטעם אוניברסיטת אלברטה, 2001.
דוקטור למשפטים מטעם האוניברסיטה הלאומית של אירלנד, גאלוויי, יחד עם אלי היוסון.
דוקטורט מטעם אוניברסיטת לימריק, יחד עם אלי היוסון.
רוש הייתה מועמדת לתפקיד נשיאת אירלנד כמועמדת קואליציונית של מפלגת העבודה, השמאל הדמוקרטי, ומפלגת הירוקים בבחירות לנשיאות של 1997. כשהוכרזה כמועמדת, היא דורגה בראש הרשימה, אך במהלך הקמפיינים לבחירות מועמדים אחרים עקפו אותה, ובבחירות היא הגיעה למקום רביעי מתוך חמישה, עם כמעט 7% מהקולות.
איידן גלאגר הוא שחקן וזמר אמריקאי-יהודי.
נודע בזכות תפקידו בסדרה "ניקי, ריקי, דיקי ודון" בתור ניקי הרפר, ובסדרת גיבורי-העל "אקדמיית המטרייה" בתור מספר 5.
גלאגר נולד בלוס אנג'לס, קליפורניה שבארצות הברית, לאב נוצרי-מורמוני ולאם יהודייה.
ב-2013 גלאגר הופיע לראשונה בטלוויזיה בפרק אחד בסדרה הקומית "משפחה מודרנית" ברשת ABC.
הוא שיחק בשני סרטים קצרים – "You & Me" ו"Jacked Up".
בשנים 2018–2014 שיחק בתפקיד ראשי בקומדיית המצבים "ניקי, ריקי, דיקי ודון" בערוץ ניקלודיאון, בתור ניקולאס "ניקי" הרפר, האח הקטן מבין הרביעייה.
היה מועמד לכוכב הטלוויזיה החביב בטקס פרסי בחירת הילדים של ניקלודיאון לשנת 2016 ולשנת 2017.
בשנת 2017, גלאגר לוהק לתפקיד מספר חמש (הילד) בסדרת גיבורי-העל "אקדמיית המטרייה", המשודרת החל מפברואר 2019 בנטפליקס.
בנוסף לקריירה שלו בטלוויזיה, גלאגר עוסק גם במוזיקה.
ב-31 בדצמבר 2018, הוציא את שירו הראשון "Blue Neon", שזכה עד היום למעל 700,000 צפיות ביוטיוב, ולמעל 1,600,000 השמעות בשירות הזרמת המוזיקה ספוטיפיי.
ב-5 במאי 2019, הוציא יחד עם טריניטי רוז את שירו השני "Miss You", שזכה עד היום למעל 230,000 צפיות ביוטיוב, ולמעל 680,000 השמעות בשירות הזרמת המוזיקה ספוטיפיי.
ב-9 במאי 2019, הוציא את שירו השלישי "Time", שזכה עד היום למעל 150,000 צפיות ביוטיוב, ולמעל 230,000 השמעות בשירות הזרמת המוזיקה ספוטיפיי.
ב-28 ביוני 2019, הוציא את שירו הרביעי "For You", שזכה עד היום למעל 170,000 צפיות ביוטיוב, ולמעל 390,000 השמעות בשירות הזרמת המוזיקה ספוטיפיי.
ב-30 בינואר 2020, הוציא את שירו החמישי "I Love You", שזכה עד היום למעל 35,000 צפיות ביוטיוב, ולמעל 34,000 השמעות בשירות הזרמת המוזיקה ספוטיפיי.
גלאגר הוא אקטיביסט סביבתי, והוא שימש כיועץ נוער במספר ארגונים, ביניהם , WildAid ו-Oceanic Conservation Society .
הוא מונה לשגריר של רצון טוב בצפון אמריקה מטעם התוכנית הסביבתית של האו"ם שקיבל ב-2018 כאשר היה בן 14, והיה לצעיר ביותר שמונה לתפקיד זה.
שנה סדרה תפקיד הערות 2013 משפחה מודרנית אלק פרק: "The Wow Factor"; ללא קרדיט 2014–2018 ניקי, ריקי, דיקי ודון ניקי תפקיד ראשי (4 עונות); 82 פרקים 2019–הווה אקדמיית המטרייה מספר חמש / הילד תפקיד ראשי (4 עונות); 36 פרקים
שנה פרס קטגוריהסדרהזכייההערת שוליים 2016 פרס האמן/ית הצעיר/האנסמבל צעיר מצטיין בסדרת טלוויזיהניקי, ריקי, דיקי ודון (ביחד עם קייסי סימפסון, ליזי גרין ומייס קורונל)מועמדותטקס פרסי בחירת הילדים של ניקלודיאוןכוכב הטלוויזיה חביב הקהלניקי, ריקי, דיקי ודוןמועמדות2017מועמדות
איידה (בהולנדית: Ede) היא עיר שנמצאת במחוז חלדרלנד, הולנד.
העיר ממוקמת כ-63 ק"מ מבירת הולנד, אמסטרדם, וכ-19 ק"מ מבירת המחוז חלדרלנד, ארנהם.
בנוסף, ליד העיר נמצא הפארק הלאומי הוכה פלוהה.
הטמפרטורה הממוצעת היא 8 מעלות צלזיוס.