tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בעברית, ארבע רוחות השמיים נקבעו על פי האוריינטציה של אדם העומד ופניו אל כיוון זריחת השמש, דהיינו אל המזרח ("קדימה").
מזרח מהשורש ז-ר-ח, המקום ממנו זורחת השמש.
זהו הכיוון המוביל, כיוון ה"פנים" או ה"קדימה" של האדם, וגם מציין ראשוניות בזמן (זריחת הבוקר המוקדמת) ולכן מכונה גם קדם או קדמה.
מנגד, הצד הנגדי לו, מערב בו שוקעת השקעת.
מקור השורש ע-ר-ב, שכן הערב הוא זמן שבו השמש שוקעת.
בארץ ישראל, השקיעה היא בכיוון הים התיכון ועל כן נקרא גם ים או ימה.
לעומת זאת, צפון קשור לשורש צ-פ-ן (חבוי/נסתר), מכיוון שהשמש אינה מגיעה אליו ישירות.
יש הקושרים זאת להר צפון (ג'בל אקרא) שהיה מצפון לארץ ישראל.
הוא נקרא גם שמאל, משום היד הנמצאת בצד הצפון כאשר פונים למזרח.
שם זה נשתמר גם בערבית (شمال).
באותו אופן גם הכיוון הנגדי, דרום, נקרא ימין או תימן, על שם היד והצד הנמצאים מימין לאדם הפונה למזרח.
דרום נקרא גם נגב או נגבה, על שם אזור הנגב המדברי והיבש ("נגוב") בדרומה של ארץ ישראל.
יש המפרשים את המילה דרום כהלחם של "דר-יום" (דרך היום), כיוון שמסלול השמש בשמי חצי הכדור הצפוני נוטה דרומה.
כאשר אדם פונה לכיוון צפון, הדרום נמצא מאחוריו, המזרח לימינו והמערב לשמאלו (יש לציין שבעבר היה נהוג לפנות דווקא לכיוון מזרח).
כדי למצוא את רוחות השמיים בקירוב ניתן להיעזר במיקום השמש בשמיים, היות שהשמש זורחת באזור מזרח ושוקעת באזור מערב.
השמש זורחת בדיוק במזרח ושוקעת בדיוק במערב רק בימי השיוייון וזאת בכל נקודה על כדור הארץ באזורים שבין חוגי הקוטב.
שיטה זו מוצלחת במידה פחותה בשעות הצהריים ככל שמתקרבים לקו המשווה, (בין חוג הגדי לחוג הסרטן).
ניתן להשתמש גם בכוכבים ובמיוחד בכוכב הצפון בחצי הכדור הצפוני ובקבוצת הכוכבים הצלב הדרומי בחצי הכדור הדרומי.
בעוד שנעשה שימוש נרחב במצפן לידיעת הכיוונים, מכשיר זה מתבסס על השדה המגנטי של כדור הארץ ומצביע לכיוון הקוטב המגנטי הצפוני כצפון, שמיקומו שונה מאשר הקוטב הגאוגרפי הצפוני.
המצפן הגירוסקופי, אשר הומצא במאה ה-19, מצביע על הצפון האמיתי, והחליף את השימוש במצפן בניווט על ספינות.
השימוש ברוחות השמיים נעשה בהקשר של זוויות מעגל היחידה באופן שכיח, בטריגונומטריה ועבור מערכת ניווט לוויינית כגון GPS.
בהתאם, כיווני הביניים מסומנים גם הם – צפון מזרח ב-45°, דרום מזרח ב-135°, דרום מערב ב-225° וצפון מערב ב-315°.
עם צפון מזרח דרום מערב מרכז מקור סין איינו טורקים קלמיקים — טיבט אפאצ'י — אצטקים — צ'רוקי לקוטה מאיה נאוואחו — פואבלו — סו —
בעוד שבתרבות האירופאית ישנם ארבעה כיוונים, בתרבויות אחרות מצוינים כיוונים נוספים, לרוב כיוון "מרכז" ככיוון החמישי.
בעוד שבתרבויות המערב נעשה שימוש באותיות כדי לציין את הכיוונים ("צ" לצפון, "ד" לדרום, "מע" למערב, ו"מז" למזרח, ובשפות רומאניות "N" לצפון, "S" לדרום, "E" למזרח, ו"W" למערב), בתרבויות שונות נעשה שימוש בצבעים שונים כדי לציין את רוחות השמיים.
צבעים אלו מתבטאים גם בשמות לצורות נוף ולאזורים שונים, כך הים השחור בהתאם לתרבות של העמים הטורקיים, מכיוון שהצבע השחור ציין את הצפון, ואורדת הזהב בהתאם לתרבות המונגולית והסינית, מכיוון שהצבע זהב סימן את המרכז.
בשפת העם האבוריג'יני האוסטרלי גוגו יימיטהיר (Guugu Yimithirr), כיווני הרוחות נוטים מעט בכיוון השעון, אולי כדי לתאום נקודות ציון גאוגרפיות (קו חוף, כיווני רוחות, מיקום השמש בזמן מסוים בשנה וכו').
בנוסף, אין מדובר בכיוון במשמע של חץ אלא בגזרה של רבע עיגול (קוואדרנט).
במפות נהוג שהצפון יהיה בראש המפה, אולם במספר ארצות בחצי הכדור הדרומי מקובל שראש המפה פונה דרומה.
גם במספר מפות עתיקות הדרום נמצא בראש המפה.
בימי הביניים באירופה הנוצרית, אכן היה נהוג להציב את המזרח בראש המפה (מכאן המונח "אוריינטציה" מהמילה Orient - מזרח).
הסיבה העיקרית לכך הייתה האמונה שגן עדן נמצא במזרח.
ירושלים, שנחשבה ל"טבור העולם" (Umbilicus Mundi), מוקמה לרוב במרכז המפה.
בסין הקיסרית, על-פי-רוב, המפה כוונה לדרום היות שאדם הפונה דרומה רואה את תנועת השמש לכל אורך היום (בחצי הכדור הצפוני).
הצפון היה מקושר לקור ומוות ואליו הופנה הגב.
הסימן הסיני למילה 'גב' (背) מורכב מהסימן 'צפון' (北) ומסימן המסמל, בין היתר, 'חלקי גוף' (月).
רוחות הרפאים של רואנוק הוא סרט טלוויזיה אמריקאי משנת 2007 שנכתב בהשראת סיפורה העלום של "המושבה האבודה" באי רואנוק.
סמוך לבואם נאלץ ג'ון וייט מנהיג המתיישבים לחזור לאנגליה על מנת להביא אספקה וכממלא מקומו כמושל המושבה מתמנה חתנו, אננאיס דייר.
לצד קשיי התאקלמות הכוללים עימותים עם השבט האינדיאני הסמוך, רעב ומחלות נתקלים אנשי המושבה בתופעות לא טבעיות, בחזיונות מוזרים ובמיתות משונות הנגרמות על ידי רוחות הרפאים המצויות ביער הסמוך.
אנשי המושבה בהנהגת אננאיס דייר וג'ורג' האו יוצאים למאבק ברוחות הרפאים.
הם מגלים כי רוחות הרפאים רגישות למים ולכן הן כלואות באי.
אלינור דייר מספרת לבעלה כי על פי החזיונות שראתה בזמן הריונה הרוחות מעוניינות בבתם התינוקת וירג'יניה דייר.
הרוחות מצליחות להרוג רבים מגברי המושבה והנותרים יחד עם הנשים והילדים מתבצרים מאחורי תעלות מים.
אננאיס דייר יוצא להזעיק עזרה אצל ידידו ראש השבט האינדיאני מאנטיאו שמסרב תחילה להושיט עזרה בשל התקפה שביצעו כמה מאנשי המושבה על אנשי השבט, אולם לבסוף הוא מגלה לאננאיס על מערה בתוך היער ושניהם יוצאים אליה.
במערה מגלה אננאיס כתובת המסבירה את הדרך כיצד להעלים את רוחות הרפאים.
שרידי המתיישבים בונים רפסודה כדי ללכוד את רוחות הרפאים ומשתמשים בווירג'יניה כפתיון.
הפעולה מצליחה והרוחות נעלמות אך גם המתיישבים נהרגים מלבד וירג'יניה.
למחרת באים מאנטיאו ואנשיו ושורפים את המוצב.
הם מגלים את התינוקת ולוקחים אותה לכפרם.
אדריאן פול - אננאיס דייר, מושל המושבה ואביה של וירג'יניה דייר
פרידה שאוו - אלינור דייר, אשתו של אננסיס דייר ובתו של ג'ון וייט
רט גיילס - ג'ורג' האו, מפקד הכוח הצבאי שהגיע עם אנשי הקבוצה
מייקל טי - מאנטיאו, ראש השבט האינדאני, ידידו של אננאיס
מארי מסקרו - אליזבת ויקרס, חברתה של אלינור דייר
אלכס מקרטור - ג'ון וויט, מנהיג המתיישבים שנאלץ לחזור לאנגליה כדי להביא אספקה
ג'ורג' קליל - תומאס סטיבנס, מחיילי המושבה
רוחות חג המולד הוא סרט הנפשה אמריקאי משנת 2009 שנכתב ובוים על ידי רוברט זמקיס.
הסרט הוא עיבוד של הסיפור הקצר "מזמור חג-המולד" מאת הסופר האנגלי צ'ארלס דיקנס.
בסרט מגלם השחקן ג'ים קארי מספר תפקידים, בהם הדמויות של אבנעזר סקרוג' כילד צעיר, גבר בגיל-העמידה ואיש זקן.
בנוסף, הוא מגלם בסרט את שלוש הרוחות אשר רודפות את אבנעזר.
סרט תלת-מימד זה הופק באמצעות תהליך לכידת-תנועה – טכניקה אשר זמקיס השתמש בה לפני-כן בסרטיו "רכבת לקוטב" בשנת 2004 ו"ביאוולף" בשנת 2007.
צילום הסרט התחיל בפברואר 2008, והוא הופץ ב-3 בנובמבר 2009 על ידי חברת וולט דיסני.
סרט זה היה הסרט הראשון של חברת דיסני שנעשה באיימקס תלת-מימד (IMAX 3D).
הסרט בדיבוב עברי הופץ לראשונה בשנת 2023 בשירות הסטרימינג דיסני+.
הסרט מתרחש בלונדון בשנת 1843. אבנעזר סקרוג' הוא זקן ממורמר שעבודתו היא הלוואת-כסף.
הוא מתבונן בבוז על הדברים שמסמלים את חג-המולד, ומסרב לבקר את משפחתו ואחיינו פרד בארוחת-החג.
אבנעזר מכריח את העובד שלו בוב קרטצ'יט להתחנן לקחת יום-חופש בשביל משפחתו, ובנוסף הוא משלם לו סכום זעום של כסף.
בליל חג המולד מבקר את אבנעזר רוח – שותף העסקים לשעבר שלו ג'ייקוב מארלי, שמת שבע שנים לפני-כן בערב חג-המולד.
ג'ייקוב מספר לאבנעזר שעכשיו הוא מוכרח לבלות את שארית-חייו בסחיבת שלשלאות כבדות, מפני שחי חיים של חמדנות.
ג'ייקוב מזהיר את אבנעזר שהוא יסבול תוצאות אפילו יותר גרועות אם לא ישנה את דרכיו, והוא חוזה שירדפו אותו שלוש רוחות שיעזרו וידריכו אותו.
הרוח הראשונה היא רוח חג-המולד של העבר, שמראה לאבנעזר את עברו בסביבות זמן חג-המולד.
הרוח מראה לאבנעזר איך הפך להיות האיש רודף-הבצע שהוא היום.
אבנעזר שהה רוב ילדותו בפנימייה, הוזנח על ידי אביו בחגים, עד שלבסוף הביאה אותו הביתה אחותו האוהבת פראן, אך היא נפטרה בגיל צעיר לאחר לידת אחיינו פרד.
כעבור זמן מה אבנעזר החל קריירה מצליחה כמלווה-כספים והתארס לאישה בשם בל.
לאחר-מכן ביטלה בל את אירוסיה עם אבנעזר, ובעקבות כך אבנעזר החל להיות אובססיבי בקשר להתעשרות שלו.
אבנעזר אינו מסוגל לראות את כל האירועים שמראה לו הרוח ולכן הוא מחסל את הרוח בעזרת מכשיר המכבה נרות (candle snuffer).
הרוח השנייה היא רוח חג-המולד של ההווה, שמראה לאבנעזר את האושר של האנשים שמסביבו בחג-המולד.
בין אנשים אלו מופיע אחיינו פרד, שצוחק על אבנעזר ר עם משפחתו.
בנוסף רואה אבנעזר את משפחתו של בוב, שבקושי מצליחה לשרוד עם התשלום המועט שהוא משלם לו.
אבנעזר נרגש כאשר הוא רואה את בנו החולני של בוב, טים, שנהנה מחג-המולד, ומבין שטים לא יחיה עוד זמן רב.
הרוח השלישית היא רוח חג-המולד של העתיד, שמשחקת באבנעזר כאשר היא רודפת אחריו על כרכרה ברחובות לונדון לפני שהיא מראה לו את ההשלכות האחרונות של החמדנות שלו.
אבנעזר רואה בעתיד שהוא כבר מת, רואה את פרד ואשתו שמחים שירשו את כספיו, את העוזרת שלו שגנבה ממנו כסף, וגבר שהיה נוכח בהלווייתו רק בשביל לקבל ארוחה חינם.
טים, בנו של בוב, גם-כן מת ומשאיר את בוב ומשפחתו להתאבל עליו בחג-המולד.
אבנעזר המפוחד שואל את הרוח אם מה-שראה ללא ספק יקרה בעתיד, או שהוא יכול לשנות את עתידו.
לבסוף הרוח מכריחה את אבנעזר ליפול אל תוך קברו הריק שנמצא בגיהנום.
אבנעזר מתעורר פתאום ביום חג-המולד ומגלה שכל הרוחות שביקרו אותו היו חלק מחלום שחלם בלילה אחד.
הסרט מסתיים בכך שאבנעזר מחליט לשנות את חייו ומבלה את שארית-ימיו כמעין אב שני לטים, בנו של בוב.
הוא הופך להיות אדם שאוהב את חג-המולד.
ג'ים קארי – אבנעזר סקרוג' / רוח חג-המולד של העבר / רוח חג-המולד של הווה / רוח חג-המולד של העתיד
רובין רייט – בל / פראן
גארי אולדמן – בוב קרטצ'יט / ג'ייקוב מארלי / טים קרטצ'יט
קרי אלווס – מגלם את דיק וילקינס / איש עני / נוכל / איש המבקש מאבנעזר תרומה לעניים / איש-עסקים
בוב הוסקינס – מר פזיוויג / ג'ו הזקן, פושע הקונה את רכושו הגנוב של אבנעזר מעוזרתו
פיונולה פלנגן – גברת דילבר.
העוזרת של סקרוג' שגנבה את רכושיו בחזיון העתיד.
מולי קווין – בלינדה קרטצ'יט.
רון בוטיטה – איש לבוש-סחבות / איש לבוש בגדי-ערב.
הסרט הגיע למקום הראשון במכירות ב-3,683 תיאטראות והכניס 30,051,075 דולר בשבוע הקרנת-הבכורה שלו.
בסך-הכל הכניס הסרט 318,481,366 דולר ברחבי העולם.
רוחות הוא מחזה פרי עטו של המחזאי הנורווגי הנריק איבסן.
הוא נכתב בשנת 1881 והוצג לראשונה ב-1882. כמו רבים ממחזותיו הידועים של איבסן, "רוחות" הוא פרשנות ביקורתית מאוד של המוסר במאה ה-19.
המילה הנורווגית בכתיב דהיום (שהתבדל בינתיים מן הניב הדני) היא "Gjengangere", אולם התרגום סביר, מילולית משמעו "הולכים שוב", בנורווגית משתמשים במונח גם כדי לתאר אנשים שנוהגים לבקר לעיתים קרובות באותם מקומות בילוי, כגון ברים, מסיבות, השקות וכדומה.
רוחות נכתב במהלך סתיו 1881 ופורסם בדצמבר אותה שנה.
בנובמבר 1880, כשאיבסן התגורר ברומא, הוא חשב לכתוב מחזה חדש אחרי בית בובות.
לאחר שנסע לסורנטו בקיץ 1881, הוא עבד קשה על כך.
הוא סיים לכתוב את המחזה בשלהי נובמבר 1881. וראה אור בקופנהגן ב-13 בדצמבר.
הצגת הבכורה שלו הייתה ב-20 במאי 1882 בנורווגית בשיקגו.
המחזה תורגם לאנגלית בשם "Ghosts" ולעברית בשם "רוחות".
מונח זה אינו תרגום מדויק של שמו בדנית או נורווגית.
התרגום הנכון צריך להיות " revenant ", כלומר - מישהו שחוזר מן המתים.
הלנה אלווינג מתכוונת להקדיש את בית היתומים שבנתה לזכרו של בעלה המנוח, קפטן אלווינג.
היא מגלה למדריך הרוחני שלה, הכומר מנדרס, שהיא הסתירה את נישואיה הכושלים, ובנתה את בית היתומים כדי לכלות את עושרו של בעלה כך שבנם, אוסולד, לא ירש ממנו דבר.
הכומר מנדרס יעץ לה בעבר לשוב לבעלה למרות ניאופיו והיא מבצעת את עצתו מתוך אמונה שאהבתה לבעלה תחזיר אותו לדרך הישר.
אולם ניאופיו של בעלה ממשיכים עד למותו וגברת אלווינג אינה יכולה לעזוב אותו מתוך חשש שהקהילה תחרים אותה.
במהלך המחזה היא מגלה שבנה אוסולד (אותו היא שלחה לגדול מחוץ לביתה בילדותו, כדי שלא יושחת בידי אביו) סובל מעגבת, שהייתה באותה תקופה מחלה סופנית ונרמז שהיא עברה אליו בגלל חטאי אביו.
פרט לכך, אוסולד התאהב ברגינה אנגסטרנד, המשרתת של הגברת אלווינג, שמתגלה שהיא בתו הבלתי חוקית של קפטן אלוינג, ומכאן אחות למחצה של אוסולד.
המחזה מסתיים כשעל גברת אלווינג להחליט האם לכבד את בקשת בנה אוסולד לבצע בו המתת חסד.
הלנה אלווינג – אלמנתו של הקפטן ויועץ החצר אלוינג.
אוסולד אלווינג – בנה, צייר.
רגינה אנגסטרנד – מאמינה שהיא בתו של יעקב אנגסטרנד, אולם למעשה היא בתו של קפטן אלווינג.
היא גם המשרתת של הגברת אלוינג.
קפטן אלווינג – הוא מת ולכן אינו נוכח על הבמה, אבל מדברים עליו.
רוחות הוצג לראשונה במאי 1882, כשלהקה נודדת דנית הציגה אותו באולם אורורה טרנר בשיקגו.
איבסן לא אהב את העובדה שהמתרגם ויליאם ארצ'ר השתמש במילה "רוחות" (Ghosts) ככותרת המחזה, בעוד שהיה ראוי ששם המחזה בשפה הנורווגי "Gengangere" יתורגם בצורה מדויקת יותר כ"The Revenants" שמשמעותו המילולית היא "אלה ששבים".
הצגת הבכורה של המחזה בשוודיה הייתה בעיר הלסינגבורג, ב-22 באוגוסט 1883.
המחזה הועלה פעם אחת בהופעה פרטית בלונדון ב-13 במרץ 1891 בתיאטרון רויאלטי.
הצנזורה שעליה הופקד הלורד צ'מברלין לא התערבה בו בגלל שההצגה הוגבלה לאגודת התיאטרון העצמאית (Independent Theatre Society), שכללה בין חבריה את ג'ורג' ברנרד שו, תומאס הרדי והנרי ג'יימס.
"רוחות" הוצג בעיר ניו יורק ב-5 בינואר 1894, ובתיאטרון העצמאי של ניו יורק (New York Independent Theatre) ב-1899. מארי שו גילמה את דמותה של גברת אלוינג.
אלה נזימובה ופול אולנף העלו הפקה ידועה של "רוחות" בחדר קטן בלואר איסט סייד.
כשנזימובה הייתה סטודנטית ברוסיה, היא רצתה "לשחק את רגינה בעבודת הגמר בבית הספר הדרמטי במוסקבה, אולם הם לא הרשו לי.
"רוחות" נאסר באותה עת בידי הצנזור, מכיוון שהוא מתח ביקורת על הכנסייה."
במידה רבה בדומה לבית בובות, "רוחות" היה סנסציוני במתכוון.
מה שבעיקר הפריע לבני זמנו של איבסן היה חוסר הצניעות המופגן שלו לדעתם, בעיסוקו החושפני יתר על המידה בנושא שאין לדבר עליו.
המבקר האנגלי תיאר אותו אחר כך כ"מעשה מלוכלך שנעשה בפומבי", ועבור רבים זה היה מזעזע יותר ממהפך אינטלקטואלי עמוק.
באותה תקופה, עצם האזכור של מחלת מין היה שערורייתי, אולם כדי להראות שאפילו אדם שהיה נאמן לאידיאלים החברתיים של מוסר לא היה מוגן מפניה, היה מנוגד לכללי ההתנהגות החברתיים המקובלים של בני התקופה הוויקטוריאנית.
הפקת "רוחות" הסעירה את החברה הנורווגית של אותם ימים ועל איבסן נמתחה ביקורת חריפה.
ב-1898 כשאיבסן הוצג בפני המלך אוסקר השני של שוודיה ונורווגיה, בארוחת ערב שנערכה לכבודו של איבסן, המלך אמר לו שהמחזה לא טוב.
אחרי שתיקה קצרה, איבסן התפרץ ואמר: "הוד מעלתו, הייתי חייב לכתוב את רוחות!".
הציטוטים להלן הם אוסף הערות הנוגעות למחזה ממגוון עיתונים ומקורות, שנכתבו בתקופת הצגת הבכורה שלו.
"מחזהו המתועב של איבסן המכונה "רוחות", עולה ממנו צחנת ביוב: פצע פתוח דוחה, צעד מלוכלך הנעשה בפומבי...
מעשה ידי שיכור." - דיילי טלגרף
דמויות שהן או בעלות סתירה פנימית, או לא מעניינות או דוחות." – דיילי כרוניקל
יצירה בימתית שמזלזלת בכל גבר או אישה בעלי שכל ישר."
מזהם את הצופים התמימים באותה מחלת עגבת של המוח שבה חולה אוסולד." - Ockham's Quarterly
"דיאגנוזה מדכאת של חוסר צניעות שפלה...
הדמויות הן מתחסדות, נוקשות ומופקרות...
קריקטורות מבעיתות." - lack and White
"התבשיל המבחיל והמטונף ביותר שהועלה אי פעם הוא חרפה להנהלת התיאטרון האנגלי...
"תשעים ושבעה אחוזים מהאנשים שהולכים לרוחות הם אנשים דוחים שמוצאים נושאים מגונים לטעמם, בדיוק כפי שהם עצמם כאלה" - Sporting and Dramatic News
רוח רעה, שמחפשת אחרי זוועות בלילה, וממצמצת כמו ינשוף זקן טיפש, כשקרן שמש חמה שמביאה שמחת חיים מבליחה לתוך עיניו." – Gentlewoman
האישה הבלתי נשית, הנשית הבלתי מיניות, ערב רב של בעלי דעות קדומות לבושות בביגוד מינימלי....
כולם – גברים ונשים כאחד – יודעים שהם עושים לא רק מעשים בזויים אלא גם לא חוקיים...
הלורד צ'מברלין (הצנזור) הותיר אותם להתפלש ברוחות...
מחוץ לחבורה מטופשת, אין עניין קל שבקלים בנוכלות הסקנדינבית...
רוחות, תרגום - חיים דגן, תל אביב : תש"ל?
רוחות: מחזה בשלוש מערכות, מתרגם: ישורון קשת/יעקב קופילביץ'.
תל אביב: מרכז ישראלי לדרמה, תשל"ו.
רוחות, תרגם והוסיף מבוא והערות: גד קינר.
רוחות, עברית - רבקה משולח.
רמת-גן : מרכז ישראלי לדרמה ליד בית צבי, 1990.
רוחות רפאים, דורון תבורי, 2009.
המחזה "רוחות" בתיאטרון המקצועי הישראלי
1. התיאטרון הארץ ישראלי (בשם "מעשה בספיריטיזם") - הצגת בכורה: 1922
שחקנים: הלנה אלבינג – מרים ברנשטיין-כהן, מאנדרס – מיכאל גור.
2. שחקני ירושלים (בשם "שדים") - הצגת בכורה: דצמבר 1941
ארנו באום; במאי – מריו קרנץ
3. תיאטרון הבימה - הצגת בכורה: 16 בספטמבר 1947
יוצרים: מתרגם - יעקב קופילביץ', במאי – שמעון פינקל, מעצב תפאורה ותלבושות – מרסל ינקו.
שחקנים: הגב' אלווינג – חנה רובינא, אוסוולד אלווינג - שמעון פינקל, מאנדרס – אהרן מסקין, יעקב אנגדטרנד - ארי ורשבר / מנחם גנסין, רגינה אנגסטרנד – פאני לוביץ'.
4. תיאטרון פיטר פריי - הצגת בכורה: 1965
יוצרים: במאי – פיטר פריי.
שחקנים: גב' אלבינג - בתיה לנצט, הכומר מאנדרס - שמעון פינקל, אוסואלד - יצחק חזקיה, יעקב אנגסטראנד - איצקו רחמימוב, רגינה, בתו - מרים גבריאלי.
5. תיאטרון באר שבע - הצגת בכורה: 18 באוקטובר 1989
יוצרים: מתרגמת - רבקה משולח, במאי – מייקל אלפרדס, עיצוב תפאורה ותלבושות - רות דר, עיצוב תאורה - פליס רוס.
שחקנים: גב' אלווינג – חנה מרון, אוסוולד אלווינג - דורון תבורי, רגינה - דפנה רכטר, הכומר מאנדרס - מרק חסמן, אנגסטראנד - אהרון אלמוג.
6. תיאטרון הבימה - הצגת בכורה: 16 באוקטובר 1995
יוצרים: מתרגמים – חנן שניר, גד קינר, במאי – חנן שניר, מעצב תפאורה - אבי שכוי, מלחינת מוזיקה - שוש רייזמן, מעצבת תלבושות - צילי צ'רני, מעצב תאורה - אבי-יונה בואנו.
שחקנים: הלנה אלווינג – גילה אלמגור, אוסוולד אלוינג – אורי רביץ, הפאסטור מאנדרס – אלכס פלג, אנגסטרנד, נגר – מוסקו אלקלעי, רגינה אנגסטרנד, משרתת - יעל הדר.
7. תיאטרון תמונע (בשם "רוחות רפאים") - הצגת בכורה: פברואר 2009
יוצרים: מתרגם – דורון תבורי, במאית - יעל קרמסקי, עיצוב תפאורה - אורית אדר בכר, עיצוב תלבושות - רוני כרמל, עיצוב תאורה - חני ורדי, מלחין מוזיקה: גיא גוטמן, וידאו ארט - ליאור שדה ואורית אדר בכר.
שחקנים: הכומר מנדרס - דורון תבורי, אוסוולד - יפתח אופיר, הלנה אלווינג - חוה אורטמן, רגינה - הילה טוביאן, אנגסטרנד - אייל נחמיאס.
8. תיאטרון באר שבע (כעיבוד מודרני למחזה, בשם "רוחות") - הצגת בכורה: יולי 2014
יוצרים: מעבד ובמאי – עידו ריקלין, עיצוב תפאורה - סבטלנה ברגר, עיצוב תלבושות - אורן דר, עיצוב תאורה - פליס רוס, מוזיקה: אליוט בן-עזר, מולטימדיה - ג'ראר אלון.
שחקנים: הלנה אלווינג - שירי גולן, הכומר מנדרס - אמיר קריאף, אוסוולד - תום חגי, רגינה - ענבר דנון, אנגסטרנד - ניר מנקי.
רוחות החורף (בשפת מקור: The Winds of Winter) הוא הספר השישי המתוכנן בסדרת הפנטזיה האפית "שיר של אש ושל קרח" מאת ג'ורג' ר.
הספר הקודם בסדרה, "ריקוד עם דרקונים", לא הצליח להשלים את כל מהלכי העלילה שמרטין תכנן עבורו כשהתחיל לעבוד עליו, לכן הספר הסתיים ללא קרב אחד גדול שמרטין קיווה להכניס אליו, וכמה דמויות ראשיות סיימו את הספר מבלי שהקוראים ידעו מה עלה בגורלן.
מועד פרסום הספר נדחה מספר פעמים.
בקיץ 2020 מרטין הביע תקווה לסיים את כתיבת הספר עד ל־2021. בדצמבר 2024 הודה מרטין כי ייתכן שלעולם לא יסיים את כתיבת הספר.
בספרו המתוכנן, הצהיר מרטין כי בכוונתו לפתור את הסוגיות האלו יחסית בתחילת הספר ולהציג את שני הקרבות הגדולים אליהם הוא כיוון: קרב הקרח והקרב במירין – במפרץ העבדים.
מרטין אף הצהיר שבשני הספרים האחרונים בסדרה הוא מתכנן לקחת את הקוראים רחוק יותר מאי פעם לצפון, וש"האחרים" יופיעו בספר.
החל מ-2011, זמן צאת הספר הקודם בסדרה, פרסם מרטין כ-11 פרקים בודדים של דמויות שונות מהספר העתידי, באתר האישי שלו, בכנסי קומיקון, באפליקצית משחקי הכס, ובהוצאות מאוחרות של הספר החמישי מ-2013. באמצעות פרסומים אלו בשילוב מידע שסיפק מרטין בראיונות, ניתן לשער אילו דמויות יופיעו בוודאות בספר השישי.
מרטין אישר בהזדמנויות שונות כי הספר יכלול פרקים מנקודות המבט של הדמויות הבאות:
סאנסה סטארק - בתם הקטנה של אדארד וקייטלין סטארק, מצויה בקן הנשרים תחת השגחת לורד פטיר באיליש ("אצבעון").
אריה סטארק - בתם של אדארד וקייטלין סטארק, מתלמדת ב"בית השחור והלבן" של כת המתנקשים "חסרי הפנים" בעיר בראאבוס.
טיריון לאניסטר - גמד, אח לתאומים ג'יימי וסרסיי, בנו של הלורד טייווין לאניסטר, בדרכו להישבע אמונים לדאינריז טארגאריין.
באריסטאן סלמי - שומרה האישי של דאינריז טארגאריין, אשר אולץ להתמודד עם מלחמה אכזרית במפרץ סוחרי העבדים.
תיאון גרייג'וי - לשעבר בן חסות של לורד אדארד סטארק, יורש לאיי הברזל.
נמלט משבי בידי ראמזי בולטון, בנו הממזר של רוז בולטון.
ויקטאריון גרייג'וי - אחיו של באלון גרייג'וי, השליט הקודם של איי הברזל.
אאירון גרייג'וי - אחיו של באלון גרייג'וי, כהן של האל הטבוע.
אריאן מארטל - בתו הבכורה של דוראן מארטל, נסיך דורן והיורשת שלו.
סרסיי לאניסטר - המלכה העוצרת, אסורה בספט הגדול של באילור בעוון ניאוף וממתינה למשפט בקרב שיוכיח את חפותה.
ג'יים לאניסטר - אחיה של סרסיי, מפקד משמר המלך, מנהל משא ומתן על כניעת נהרן.
בריאן מטארת' - לשעבר אבירה במשמר הקשת בענן של המלך רנלי, במסע חיפושים אחרי בנות סטארק כפי שהבטיחה לקייטלין סטארק ולג'יים לאניסטר.
אריאו הוטא - שומר ראשו האישי של דוראן מארטל, נסיך דורן.
ג'ון קונינגטון - לורד גולה שמתכנן לשוב לווסטרוז ולכבוש את נחלותיו.
בראן סטארק - בנו של נד סטארק, נחשב למת, למעשה לומד לשלוט בכוחותיו המסתוריים מעבר לחומה.
מרטין הצהיר כי אינו מתכנן הוספת נקודות מבט חדשות לספר.
כמו כן, ציין מרטין כי סאמוול טארלי ואשה גרייג'וי יופיעו בספר, אך לא כנקודות מבט.
כמו כן, אישר מרטין את הופעתן של דמויות נוספות כ"ליידי לב-אבן" (קייטלין סטארק המתה), המכשפה קוואית' מאסשאי, יורון גרייג'וי, ריקון סטארק, וג'יין ווסטרלינג (אלמנתו של רוב סטארק).
רוחות מלחמה היא מיני-סדרה משנת 1983, המבוססת על רומן באותו שם מאת הסופר הרמן ווק.
העלילה מציגה את קורותיהן של שתי משפחות, הנרי וג'אסטרו, בפירוט נרחב של המאורעות ההיסטוריים חוצי היבשות שהתרחשו ברקע אותה התקופה.
אדולף היטלר וסגל הצבא הגרמני, ובהם הגנרל הבדוי ארמין וון רון כדמות מרכזית, מהווים את אחת מעלילות המשנה הבולטות בסדרה.
בסדרה משולבים גם צילומי וידאו דוקומנטריים המלווים בקריינות, שמסבירים אירועים מרכזיים ודמויות חשובות.
סדרת ההמשך "מלחמה וזיכרון" עלתה לאוויר בשנת 1988, ובוימה אף היא על ידי הבמאי דן קרטיס.
העלילה בסדרה נאמנה למקור בספרו של ווק, ומציגה אירועים שהתרחשו החל ממרץ 1939 ועד כניסתה של ארצות הברית למלחמת העולם השנייה בדצמבר 1941.
הסדרה, שאורכה כמעט 15 שעות, שודרה על ידי רשת ABC בשבעה פרקים במהלך חודש פברואר 1983, וגרפה ממוצע צפיות של 80 מיליון צופים לפרק.
פרקשם הפרקתאריך שידור מקורי1"הרוח גוברת"6 בפברואר 19832"הסופה פורצת"7 בפברואר 19833"קטקליזם"8 בפברואר 19834"התנגדות"9 בפברואר 19835"על אהבה ומלחמה"10 בפברואר 19836"החלפת המשמר"11 בפברואר 19837"לתוך המערבולת"13 בפברואר 1983
הסופר הרמן ווק השקיע בעת כתיבת הספר מחקר מעמיק כדי לדייק בפרטים, וגישתו לגבי עיבוד ספרו האהוב לסרט הייתה סקפטית ושלילית, זאת בשל חוסר שביעות רצון גדולה מעיבודים קודמים של ספריו.
למרות האמור, בשנת 1983 הפכה בסופו של דבר "רוחות מלחמה" למיני-סדרה מצליחה ברשת הטלוויזיה ABC, שבוימה על ידי דן קרטיס.
הרמן ווק עצמו כתב את התסריט לסדרה, והשפיע בצורה נכרת על ההפקה עצמה, כולל הנחיות ברורות בנושא תוכן וכמות הפרסומות שיותרו לשידור.
בסדרה מופיע גם הארכיבישוף של סיינה בהופעת קמע.
הפסקול חובר על ידי המלחין בוב קוברט, שעבד לעיתים קרובות בצוותא עם קרטיס.
אחד ממפיקי הסדרה הוא ניצול מחנה ההשמדה אושוויץ, המפיק היהודי ברנקו לוסטיג, שהיה גם שותף להפקת הסרט רשימת שינדלר, עליה זכה בפרס האוסקר.
הסדרה הופקה בתקציב של 35 מיליון דולר, תקציב עתק באותם הימים.
הסדרה צולמה באתרים רבים בכל רחבי העולם, אך עיקר הצילומים בוצעו בגרמניה, ארצות הברית, איטליה, הממלכה המאוחדת, יוגוסלביה (לשעבר), ואוסטריה.
לדוגמה, בסצנת הפתיחה נכתב בכותרת "ברלין", בעוד שבפועל הצילומים נערכו ב"ארמון הופבורג" שבווינה ובסביבתו.
צוות השחקנים המקורי כלל את השחקן לי סטרסברג שאמור היה לגלם את דמותו של אהרון ג'אסטרו, אך הוא נאלץ לפרוש מהצילומים בשל בעיות בריאות (נפטר ב-1982), והוחלף בג'ון האוסמן, שנאלץ לפרוש בעצמו מצילומי סדרת ההמשך "מלחמה וזיכרון" גם כן בשל בעיות בריאות (נפטר ב-1988), והוחלף על ידי ג'ון גילגוד.
ההפקה השתמשה בסצנות קרב שנלקחו מסרטים אחרים במהלך סצנת המתקפה על פרל הארבור והתקפות הגרמנים על ברית המועצות, כולל סצנות בשני הקרבות הללו שנלקחו מהסרט "טורה!
טורה!" (סרט מלחמה יפני-אמריקאי המתאר את המתקפה על פרל הארבור בשנת 1941).
רוברט מיצ'ם - ויקטור "פאג" הנרי
אלי מק'גרו - נטלי ג'אסטרו
ז'אן-מישל וינסנט - ביירון הנרי
ג'ון האוסמן - אהרון ג'אסטרו
פולי ברגן - רודה הנרי
ליסה אילבצ'ר - מדלין הנרי
דייוויד דוקס - לסלי סלוט
חיים טופול - ברל ג'אסטרו
בן מרפי - וורן הנרי
דבורה וינטרס - ג'אניס הנרי
פיטר גרייבס - פאלמר קירבי
ג'רמי קמפ - גנרל ארמין וון רון
ראלף בלאמי - הנשיא פרנקלין דלאנו רוזוולט
ויקטוריה טננט - פאמלה טיודסבארי
גונתר מייזנר - אדולף היטלר
הווארד לאנג - וינסטון צ'רצ'יל
מייקל לוגן - אליסטור טיודסבארי
בארי מורס - וולף סטולר
סקי דו מונט - רוזן קיאנו
קפארלה - חבר בצוות הספינה "קליפורניה"
רוחות סנטה אנה הן רוחות חזקות מאוד ויבשות המנשבות בקליפורניה.
הלחות היחסית הנמוכה בשילוב האוויר החם והיבש ומהירותן הגבוהה של הרוחות, יוצרים תנאים קריטיים לפריצת שרפות ענק באזור.
מקורן של רוחות סנטה אנה בפנים היבשת, והשפעתן ניכרת בחוף דרום קליפורניה וצפון באחה קליפורניה.
הרוחות נוצרות כאשר לחץ אוויר גבוה (רמה ברומטרית) שורר באגן הגדול ולחץ אוויר נמוך בחוף האוקיינוס השקט.
רוחות סנטה אנה ידועות בשל מזג האוויר היבש והחם שהן גורמות בסתיו (לעיתים קרובות העונה החמה בשנה), אבל הן יכולות לנשב גם בעונות שנה אחרות.
רוחות סנטה אנה, המכונות "רוחות שטן" (Devil Winds), ידועות לשימצה בגרימת שריפות ענק (Wildfires).
מזג האוויר האופייני לרוחות סנטה אנה דומה לשרב (שלעיתים נקרא חמסין) באגן המזרחי של ים התיכון.
השירות המטאורולוגי האמריקאי (National Weather Service) מגדיר את רוחות סנטה אנה כרוחות חמות ויבשות שנושבות במדרונות ההרים בדרום קליפורניה במהירות העולה על 60 קמ"ש.
הן מעודדות שרפות יער, במיוחד בשנות בצורת.
רוחות סנטה אנה הן רוחות קטבטיות, הגולשות מפסגות ההרים לכיוון האוקיינוס השקט.
גלישת האוויר גורמת להתחממותו האדיאבטית (°C10 לכל 1,000 מטר) והתייבשותו.
מעבר האוויר הגולש בעמקים גורם להגברת עוצמת הרוח (אפקט ונטורי) בהגיעה לחוף קליפורניה.
בשעות היום מחלישה הבריזה הימית את הרוחות, אך בשעות הלילה מצטרפת הבריזה הלילית לרוחות הסנטה אנה ומגבירה את מהירותן.
השילוב של רוח חזקה, טמפרטורה גבוהה, ולחות יחסית נמוכה מהווה פוטנציאל אדיר לפריצת שריפות ענק בקליפורניה שנמשכות ימים ארוכים, וגורמות לנזקים כלכליים אדירים ואובדן חיי אדם.
באוקטובר 2017 נהרגו למעלה מ-40 איש בשריפות ונגרם נזק של למעלה מ-65 מיליארד דולר.
בדצמבר 2017 גרמו השריפות להחרבת למעלה מ-150 בתים.
ביולי ואוגוסט 2018 התחוללו שריפות ענק בליווי טמפרטורות שיא של 43 מעלות צלזיוס, ובתי מגורים רבים עלו באש.
גם ב-2020 לוו הרוחות בשרפות רבות.
לתופעת הטבע ההרסנית יש גם כמה יתרונות.
רוחות סנטה אנה המזרחיות בהגיען לאוקיינוס מסיעות את שכבת המים העליונה ואת מקומה תופסת שכבת המים שמתחתיה (עליית מי העומק).
עימה מגיעים חומרי הזנה רבים לדגה המקומית.
עליית מי העומק גורמת גם לירידת טמפרטורת פני הים ולעליית ריכוז הכלורופיל ליותר מ-1.5 מיליגרם למ"ק.
בהיעדר רוחות שואף הריכוז לאפס.
על פי אמונות מקומיות, מביא השילוב בין טמפרטורות גבוהות במיוחד, לחות יחסית נמוכה מאוד, אבק מרחף ורוחות סנטה אנה גורמים למצב רוח ירוד והתנהגות שלילית הבאה לידי ביטוי גם בעליה סטטיסטית במספר ההתאבדויות ובמקרי רצח.
אין לכך הוכחה במחקרים, אם כי ראיות חלקיות עשויות להצביע על מסקנה זו.
גם ללא הוכחה מדעית, היא מקובלת על המקומיים.
הרוחות עלולות לשאת עמן את הפטריות הפתוגניות Coccidioides immitis ו-Coccidioides posadasii, הגורמות למחלה האנדמית Coccidioidomycosis, המכונה גם "קדחת העמק".
הסימפטומים של המחלה הם דמויי שפעת (חום, שיעול, כאבי ראש, כאבי שרירים) וסיבוכיה עלולים לגרום לדלקת ריאות.
במקרים שהחולים הם אוכלוסייה בסיכון (כגון בעלי מערכת חיסונית מוחלשת) עלולה הפטריה להתפשט בגוף ולגרום לכיבים, לפגיעה באיברים חיוניים ואף למוות.
רוחות הוא רומן גרפי בדיוני, שנכתב על ידי ריינה טלגמאייר המספר את סיפורם של קתרינה ומשפחתה, שעברו ל"ביה דה לה לונה" (עיירה בדיונית).
עלילת הספר מתרכזת בנערה ששמה קתרינה (קת).
לאחותה של קת קוראים מיה, ויש לה סיסטיק פיברוזיס, מחלה אשר משפיעה על הנשימה והעיכול.
בשביל לעזור למיה קת ומשפחתה עוברים דירה לבאיה דה לה לונה, עיירה אפופת ערפל ומסתורין.
הבית החדש של קת ומיה קרוב מאוד לים.
מיה וקת מסיירות בעיר החדשה שלהם, ובמהלך טיולן בעיר הן רואות אולם משחקים נטוש.
הן נכנסו לאולם המשחקים שם הם פגשו את קרלוס, ילד מאוד מוזר המספר למיה וקת שיש בבאיה דה לה לונה רוחות.
קת חושבת שהוא משקר לה ושאין דבר כזה רוחות.
יום למחרת קת ומשפחתה הלכו לבית השכנים, ושם היא מגלה שהשכן הוא קרלוס, הילד המוזר.
הם מדברים בארוחה על יום המתים ועל מסיבת החצות ב-1 בנובמבר.
אחרי כמה ימים מיה מצליחה לשכנע את קת ללכת לסיור רוחות עם קרלוס.
קרלוס מראה להן כמה מקומות בעיר שבהן יכולות להיות רוחות.
קת הולכת לאיבוד ומתחילה לחפש אחרי קרלוס ומיה.
בהמשך היא מוצאת רוח רפאים.
היא עוקבת אחריה ומוצאת את מיה וקרלוס עומדים במרכז מעגל של רוחות.
רוחות מקיפות אותם מכל הכיוונים ומיה מצליחה לתקשר בקלות עם הרוחות אף על פי שבדרך כלל קשה להן להתחבר לאנשים חדשים.
הרוחות מרימות את מיה, והבקבוק נופל מהיד של מיה וכל הרוחות הופכות לענן של ערפל, ולוקחות למיה את הנשימה.
מיה נופלת על הרציפה ומתחילה להשתנק.
קת לוקחת אותה מהר משם ומזמינה אמבולנס.
אחרי שמיה עוברת שרשרת טיפולים חל דירדור במצבה והיא צריכה להתחיל ללכת עם בלון חמצן צמוד אליה.
קת שנאה מאז את קרלוס על מה שהוא עשה למיה קת מכירה חברות חדשות במהלך שנת הלימודים ובינתיים ליל כל הקדושים ואיתו הדיה דה לוס מוארטוס (יום המתים).
ביום המתים קת וחברו תיה הולכות למסיבת יום המתים.
בהתחלה קת לא רצתה ללכת לשם כי היא פחדה אבל בסוף מיה שכנעה אותה ללכת לשם.
הריאליזם של רוחות מסמן שינוי חד מיצירותיה הקודמות של טלגמייר, שהיו אוטוביוגרפיים ("חיוך" (2010); "אחיות" (2014)) או בדיוני ריאליסטי ("דרמה" (2012)).
במקום זאת, טלגמייאר מתארת את הרוחות כנוכחות אמיתיות אך טובות לב, כדי לעזור לקתרינה להבין את המוות ולהתמודד עם מחלתה הסופנית של מאיה.
טלגמייר הצהירה שהיא קיבלה השראה לכתוב את "רוחות" בחלקה בגלל מותה של בת דודתה הצעירה סבינה, שמתה ממחלת הסרטן בגיל 13.
בשנת 2017, רוחות זכה בפרס אייזנר לספר הטוב ביותר לילדים (גילאי 9–12).
בשנת 2017, גרסת הכריכה רכה הייתה כמה שבועות ברשימת רבי המכר של ניו יורק טיימס תחת הקטגוריה "ספרים גרפיים בכריכה רכה".
דן קויס, מהניו יורק טימבס כינה זאת "יצירה אמפתית שמורכבת בדרך כלל מיוצר קומיקס מחונן".
לאחר פרסום הרומן, כמה קוראים הצביעו על הניכוס התרבותי של יום המתים וכן על התיאור בעיתי של יום המתים.
טלגמייר הגיבה בהעלאת מאמר קצר בן היא הכירה בעמדות הביקורתיות באתר שלה.
במדעי האטמוספירה, רוח תרמלית היא ההפרש הווקטורי בין מהירות הרוח הגיאוסטרופית ברום למהירות הרוח הגיאוסטרופית שבמפלסים נמוכים יותר.
זוהי גזירת הרוח ההיפותטית שהייתה מתקיימת אילו הרוחות היו מצייתות לחוקי המאזן הגיאוסטרופי בכיוון האופקי, בעוד שלחץ האוויר היה מצוי בשיווי משקל הידרוסטטי בכיוון האנכי.
השילוב בין שני מאזני הכוחות הללו מכונה מאזן רוח תרמלית.
רוח תרמלית נגרמת בבסיסה על ידי גרדיאנט טמפרטורה אופקי; על פי המשוואה ההיפסומטרית, עובייה של שכבת אוויר המפרידה בין שני מפלסי לחץ ברומטרי יחסי לטמפרטורה הממוצעת של השכבה, כך שמשטחים איזובריים נוטים להתרחק זה מזה עם הגידול בטמפרטורה (בהתאמה עם הגידול בעובי השכבה).
באופן שקול, משטחים איזובריים המקושרים לגרדיאנט טמפרטורה אופקי יהיו נטויים בזווית משתנה ביחס למישור האופקי, והדבר יתבטא בגרדיאנט לחץ אופקי חזק יותר.
רוח המצויה במאזן גיאוסטרופי נעה במקביל לאיזוברים, ונושבת מהר יותר ככל שגרדיאנט הלחץ האופקי חזק יותר (על מנת שיתקבל שוויון בין כוח קוריוליס - היחסי למהירות הרוח - לבין כוח גרדיאנט הלחץ).
על אף הדמיון לתופעת הבריזה, שנגרמת גם היא מהבדלי טמפרטורה אופקיים (בין הים והיבשה), רוח תרמלית היא תהליך שונה במהותו.
שוני זה נובע בראש ובראשונה מכך שרוח תרמלית מתייחסת למצב של שיווי משקל הידרוסטטי בכיוון האנכי, בעוד שבריזה מתייחסת למצב בו האטמוספירה המקומית תומכת בתנועת אוויר אנכית, מה שבא לידי ביטוי בהיווצרות תא סירקולציה קטן בין הים ליבשה.
למושג הרוח התרמלית יש חשיבות בהסברת דפוסים אטמוספיריים בקנה מידה גדול.
לדוגמה, הרוח התרמלית המקושרת לניגודי הטמפרטורה בין הקטבים לקו המשווה היא המנגנון הפיזיקלי המרכזי מאחורי היווצרות זרם הסילון בחציה העליון של הטרופוספירה, שהיא השכבה האטמוספירית שבין פני השטח של כדור הארץ עד לגבהים של בערך 12–15 קילומטרים.
שם המונח רוח תרמלית נחשב לעיתים קרובות לבחירה לא מדויקת, ומשום שהמונח מתאר את השינוי ברוח עם הגובה, ולא את הרוח עצמה.
רוחות הוא סינגל של הזמר-יוצר הישראלי אליעד נחום, שיצא לאור ב-21 בדצמבר 2015, כסינגל השני מתוך אלבומו השני, "אור".
השיר נכתב והולחן על ידי נחום עצמו, והופק על ידיו בשיתוף עם נועם עקרבי, שותפו להפקות המוזיקליות של האלבום "אור", והאלבום הקודם "סימן".
השיר משלב בתוכו את סגנון הפופ, יחד עם מקצב מיד-טמפו של היפ הופ, ומתאר את תחושותיו של הדובר לאחר פרידה.
השיר סוקר בפודקאסט הדוקומנטרי "שיר אחד" של תאגיד השידור הישראלי, בו סיפר נחום כי בהפקה המוזיקלית של השיר, לקח השראה משירי ההיפ הופ "We Dem Boyz" של ויז קאליפה ו-"CoCo" של או.טי ג'נסיס , וטען כי חשב ש"זה בעברית יהיה מגניב".
במצעד השמעות הרדיו של חברת מדיה פורסט, הגיע השיר לראשונה למקום השמיני, בשיאו הגיע למקום השני, וצעד במצעד כשמונה שבועות סך הכל.
גם במצעד השבועי של רשת ג' ובמצעד הרשמי של גלגלצ זכה השיר להצלחה רבה, תוך שהגיע בשניהם למקום הראשון.
גם במצעדי הפזמונים העבריים השנתיים זכה השיר להצלחה, תוך שהגיע למקום הרביעי במצעד של רשת ג', ול-15 במצעד של גלגלצ.
יוסי חרסונסקי העניק לשיר ביקורת מעורבת, בה אמר: "אליעד מנווט את השיר לנתיב תחושתי בטון שאמור לשדר סבל, אבל מתועל בסופו של דבר לאפיק פופ מלודי ענוג, בעיבוד והפקה מוזיקלית שמשאירים את ייסוריו יותר באזורי הצער המלטף מאשר מביע טראומה אותנטית", ונתן לשיר ציון של שלושה כוכבי זהב וחצי.
בביקורת של פרוגי על האלבום "אור", נכתב: "שיר עוצמתי, סוחף ולרגע כששומעים אותו יש תחושה של עצירת נשימה לשלוש דקות".
לשיר וידאו קליפ שפורסם ב-21 בדצמבר 2015 בערוץ היוטיוב של נחום ובוים על ידי אינדי חאיט.
על הקליפ אמר נחום במאקו:
רוחות רפאים היא קומדיית מצבים בריטית ששודרה לראשונה בערוץ "BBC One" באפריל 2019. הסדרה עוקבת אחר מקבץ של רוחות מתקופות היסטוריות שונות הרודפות אחוזה כפרית ואת דייריה החדשים.
הסדרה שודרה גם בשירות "HBO Max" ו-"Britbox" בארצות הברית ובשירות "CBC Gem" בקנדה.
הסדרה נכתבה על ידי רבים מחברי צוות השחקנים של תוכנית המערכונים "Horrible Histories" וסדרת הסיטקום "Yonderland", והיא הסדרה הקומית הראשונה בכתיבתם המופנית לקהל צעיר יותר, אם כי בביקורות החיוביות להן היא זכתה, צוין שהיא מתאימה למבוגרים ולילדים כאחד.
בנובמבר 2021, נמסר על חידוש הסדרה לעונה רביעית, שצילומיה החלו בינואר 2022.
עלילת הסדרה נפתחת כאשר אליסון קופר יורשת באופן בלתי צפוי את אחוזת באטון העצומה אך המתפוררת מקרובת משפחתה הרחוקה שנפטרה.
שלא בידיעתה, האחוזה רדופה על ידי רוחות רפאים רבות מכל העידנים שמתו בשטחה, שאינן נראות ואינן מוחשיות עבור החיים.
תוך התעלמות מעצת עורך דינם למכור את הנכס, אליסון ובעלה, מייק, מחליטים לעבור לשפץ את האחוזה, מתוך רצון להפוך את המקום לבית מלון יוקרתי; מנגד, רוחות הרפאים, שאינם מרוצים מתוכניותיו של הזוג, קושרים קשר במטרה להיפטר מהם.
לאחר ניסיונות כושלים שונים להפחיד אותם, אחת מהרוחות דוחפת את אליסון מחלון בקומה העליונה, וכתוצאה מכך אליסון מתה קלינית למשך שלוש דקות.
כשהיא מתעוררת כעבור שבועיים מתרדמת יזומה, היא מגלה שבעלה קיבל את המשכנתא עבור האחוזה, ושהיא יכולה לראות את רוחות הרפאים בעקבות מותה.
על אף שבתחילה היא משוכנעת שהיא הוזה את רוחות הרפאים כתוצאה מהתאונה, לבסוף אליסון מקבלת את האמת ומתעמתת איתם.
מכיוון שלא היא (מסיבות כלכליות) ולא רוחות הרפאים (שכבולים לשטח האחוזה לנצח) יכולים לעזוב, שני הצדדים בסופו של דבר מסכימים שאין להם ברירה אלא להתקיים בהרמוניה.
שארלוט ריצ'י – אליסון קופר, אישה צעירה שירשה אחוזה מקרובת משפחתה הרחוקה.
לאחר שג'וליאן דחף אותה מהחלון, היא מתה מוות קליני, היא מסוגלת לראות, לשמוע ולקיים אינטראקציה עם רוחות רפאים.
קיאל סמית'-ביינו – מייק קופר, בעלה של אליסון, שלו תוכניות גדולות עבור האחוזה, על אף שהוא אינו מיומן במיוחד בהוצאתן לפועל.
למרות שבהתחלה הוא מאמין שהרוחות הן פרי הזיותיה של אליסון, מייק משלים לבסוף עם קיומן ומנסה לתקשר איתן לעיתים קרובות חרף חוסר יכולתו לראות אותן.
לולי אדפופה – קיטי, רוחה של אשת אצולה מעידן המלכים לבית הנובר, נאיבית וידידותית, שמדחיקה את זיכרונותיה הרעים ממשפחתה המאמצת.
מתיו ביינטון – תומאס ת'ורן, רוחו של משורר רומנטי ומלודרמטי, שנורה ומת מפצעיו האנושים בדו-קרב על ידי בן דודו, פרנסיס באטון.
תומאס מתאהב באליסון ממבט ראשון למרות היותה חיה, נשואה וקרובת משפחתו הרחוקה.
סיימון פרנבי – ג'וליאן פאוסט, חבר פרלמנט שנפטר מהתקף לב בעקבות שערוריית מין בשנת 1993, כשהוא לא לובש מכנסיים.
ג'וליאן מסוגל ליצור אינטראקציה פיזית עם העולם הגשמי במידה מוגבלת.
מרתה האו-דאגלס – ליידי סטפני "פאני" באטון, רוח רפאים מהתקופה האדוארדית וסבתה רבתא של הת'ר באטון, ממנה אליסון יורשת את האחוזה.
סטפני נדחפה מחלון על ידי בעלה הנואף וניתן לראותה באמצעות צילומים.
ג'ים האויק – פטריק "פאט" בוצ'ר, רוחו של מדריך שבט צופים ידידותי ומנומס שנורה בטעות דרך הצוואר עם חץ בשטח האחוזה בשנת 1984 על ידי אחד מהצופים שלו.
לורנס ריקארד – רובין, רוחו של איש מערות שחי על האדמה שעליה בנויה כעת האחוזה, וככזה, הוא הוותיק מבין הרוחות.
ריקארד מוגלם גם את ראשו של סר האמפרי בון, רוחו של אציל מהתקופה הטיודורית שנערף ראשו.
סר האמפרי מתקשה עם מצבו, ובמיוחד כשגופו (בגילומו של יאני זנדר) מפיל את ראשו ולא מצליח להרים אותו.
בן וילבונד – קפטן, רוחו של קצין צבאי ממלחמת העולם השנייה והומוסקסואל, שעדיין אובססיבי לגבי שירותו במלחמה ודרגתו כקצין.
קייטי ויקס – מרי, רוחה של קורבן למשפטי המכשפות מהתקופה סטיוארטית, שנשרפה על המוקד וכתוצאה מכך מעלה סירחון באופן תמידי.
החיים יכולים להריח אותה אם היא עוברת דרכם.
רוחות קורבנות המגפה – מספר בלתי מוגדר של רוחות רפאים שמתו במהלך המגפה השחורה וגופותיהם נקברו בבור מתחת למרתף.
על אף שהם יכולים לשוטט בשאר השטח אם ירצו, הם בוחרים להישאר במרתף ובעקבות כך גם נחשבים למומחים למערכת החימום של האחוזה.
שמונה מהם מגולמים על ידי השחקנים המגלמים את רוחות הרפאים הראשיות.
אניה מקנה-ברוש – ג'מימה, רוח רפאים של קורבן המגפה, ששרה שירים מבשרי רעות לתינוקות שמפחידים את התושבים החיים והנפטרים של אחוזת באטון.
ג'ף מקגיוורן – ברקלי בג-צ'טווינד, שכנם של אליסון ומייק, שטוען כי כביש הגישה של אחוזת באטון שייכת לו.
ג'סיקה קנאפט – לוסי, אישה חשודה שמציגה את עצמה כאחותה למחצה של אליסון מצד אביה.
סופי תומפסון – באני בג-צ'טווינד, אשתו של ברקלי
ליאון הרברט – ארול קופר, אביו של מייק.
לורנה גייל – בטי קופר, אמו של מייק.
קלואי דילני – סופי, אשתו הצרפתייה של האמפרי, שזממה להתנקש בחיי המלכה אליזבת הראשונה.
ג'ניפר סונדרס – לוויניה, אמה של סטפני באטון, שהתעקשה לחתן את בתה חרף אי-רצונה.
כריסטופר וילייר – סימאון, אביה של סטפני באטון.
לדבריו של מתיו ביינטון, הרעיון ליצור סדרה שבמרכזו תעמוד בית רדוף רוחות היה אחד הרעיונות הראשונים שפותחו על ידי התסריטאים לאחר סיומה של "Horrible Histories".
עם זאת, בתחילה התסריטאים התקשו בכתיבת הסדרה ובמקום זאת יצרו את הסיטקום "Yonderland" עבור רשת "Sky One".
עם זאת, לאחר סיום הסדרה, התסריטאים הבינו את "השעמום של הנצח וההיבטים הקיומיים שבייחודיותו של קונספט העוסק ברוחות רפאים...
הבנו שזה סיטקום של בית משותף...".
דמויותיהם של מייק ואליסון, הזוג הנשוי שיורש את האחוזה, הוצג כמכשול עבור רוחות הרפאים, ושימש בנוסף על מנת להציג לצופים את "הסיכונים, הדאגות לגבי כסף, החיים וכל מה שאתה צריך בשביל עלילה".
על כתיבת דמותה של אליסון, אמר ג'ים האויק כי הפרק מ"מי אתה חושב שאתה?" בו השחקן דני דייר מ"איסטאנדרס" גילה שהוא קשור לאדוארד השלישי, היווה את הבסיס למורשתה של אליסון: "אהבנו את הרעיון של השושלת המלכותית של דני דייר...
שיקפנו זאת באליסון, שמגלה את שורשיה האריסטוקרטיים, אותם היא מאמצת מיד ומתענגת עליהם".
בנוסף, הצהיר ביינטון שסרטו של טים ברטון, "ביטלג'וס" והמחזמר "מופע האימים של רוקי" סיפקו לתסריטאים "רפרנסים טונאליים שימושיים" עבור הסדרה.
האויק, שהתייחס לדמיונה של הסדרה לסדרה אחרת ששודרה בשנות ה-70, "Rentaghost", ציין שרוב התסריטאים היו צעירים מדי או מבוגרים מדי מכדי לצפות בה, אך כן אישר שנעשה שימוש בקלישאות רבות הקשורות לסדרות אימה, כמו אצילי טיודור חסרי ראש.
ב-29 בנובמבר 2019, נמסר לראשונה על הפקת עיבוד אמריקאי לסדרה הוכרז על ידי רשת "CBS".
ב-4 בפברואר 2020, הוכרז כי לעיבוד המתוכנן הוזמן פיילוט, שיופק על ידי אולפני BBC, "Lionsgate Television" ו"אולפני CBS".
ב-4 במרץ 2020, נמסר על ליהוקה של רוז מקייבר לפיילוט.
ב-1 ביולי 2020, נמסר על ליהוקו של אוטקרש אמבודקר.
ב-9 בדצמבר 2020 הוכרז על ליהוקם של ברנדון סקוט ג'ונס, ריצ'י מוריארטי, אשר גרודמן, רבקה ויסוקי, שילה קרסקו, דניאל פינוק ורומן סרגוסה.
ב-31 במרץ 2021, הוכרז כי הסדרה הוזמנה רשמית.
הסדרה עלתה לשידור לראשונה ב-7 באוקטובר 2021, וב-24 בינואר 2022, נמסר על חידושה לעונה שנייה.
רוחות רפאים היא קומדיית מצבים אמריקאית המבוססת על סדרה בריטית באותו שם שנוצרה על ידי מתיו ביינטון, סיימון פרנבי, מרתה האו-דאגלס, ג'ים האויק, לורנס ריקארד ובן וילבונדו, ועובדה מחדש על ידי ג'ו פורט וג'ו וייסמן עבור רשת "CBS".
הסדרה עלתה לשידור ב-7 באוקטובר 2021. בישראל, הסדרה עלתה לשידור בשירות סלקום TV החל מ-14 במרץ 2021.
בדומה לסדרה הבריטית, עלילת הסדרה עוסקת בסמנתה וג'יי, זוג ניו-יורקי המאמין שחלומותיו התגשמו כשהם יורשים אחוזה כפרית יפהפה, אך מגלים למורת רוחם שהאחוזה מתפוררת ורדופה על ידי רוחות רפאים שמתו בשטחה וכעת כבולים אליה עד שיוכלו להגיע אל החיים שלאחר המוות.
בעוד שג'יי אינו מסוגל לראות או לשמוע את רוחות הרפאים, סמנתה מגלה שביכולתה לראות אותם ולתקשר איתם לאחר שעברה חוויית סף מוות.
רוז מקייבר – סמנתה ארונדקר, עיתונאית פרילנסרית שלאחר תאונה שהותירה אותה על סף המוות, מקבלת את היכולת לראות ולשמוע רוחות רפאים.
אוטקרש אמבודקר – ג'יי ארונדקר, בעלה של סמנתה ושף במקצועו.
אינו מסוגל לראות את הרוחות אך בזכות תיווכה של סם הוא מכיר אותן לעומק ומעורב בחייהן.
בעונה הרביעית פותח מסעדה בשם מניש על שם אביו.
אשר גרודמן – טרבור לפקוביץ, הנפטר האחרון מבין רוחות הרפאים.
ברוקר יהודי זחוח מוול סטריט שמת בשנת 2000 מהתקף לב ללא מכנסיים.
בניגוד לרוחות הרפאים האחרות, הוא יכול לקיים אינטראקציה עם העולם הפיזי במידה מוגבלת אם הוא מתרכז מספיק חזק.
דמותו של טרבור מבוססת על דמותו של חבר הפרלמנט, ג'וליאן פאוסט, מהסדרה הבריטית.
ריצ'י מוריארטי – פיט מרטינו, מנהיג שבט צופות שמת בשנת 1985 לאחר שאחת מהצופות שלו ירתה בו בטעות דרך הצוואר עם חץ.
בעונה השלישית מתגלה כוח העל שלו, בכך שהוא רוח הרפאים היחידה שמסוגלת לעזוב את האחוזה.
דמותו של פיט מבוססת על דמותו של פט בוצ'ר מהסדרה הבריטית.
שילה קרסקו – סוזן "פלאוור" מונטרו, היפית שמתה בזמן שניסתה להתיידד עם דוב בר, ולה הכוח להכניס אדם חי לטראנס דמוי-השפעת מריחואנה, לאחר שהיא עוברת דרכו.
דמותה של סוזן מבוססת באופן רופף על דמותה של מרי מהסדרה הבריטית.
דניאל פינוק – אלברטה היינס, זמרת ג'אז ראוותנית מתקופת היובש.
תחילה חשבה שמתה משתיית אלכוהול מזויף, אך בהמשך התברר כי נרצחה.
קול שירתה נשמע כזמזום על ידי החיים.
דמותה של אלברטה מבוססת באופן רופף על דמותה של קיטי מהסדרה הבריטית.
ברנדון סקוט ג'ונס – קפטן אייזק היגינטוט, קצין מהפכן אמריקאי והומוסקסואל שמת מדיזנטריה שבועיים לאחר המצור על מבצר טיקונדרוגה ומהווה הערת שוליים בהיסטוריה האמריקאית.
כאשר הוא עובר דרך יצור חי, הדבר נחווה כריח נוראי.
דמותו של קפטן אייזק מבוססת על דמותו של הקפטן מהסדרה הבריטית.
רבקה ויסוקי – הטי וודסטון, גבירת האחוזה, סבת סבתה-רבתא של סמנתה, ובעליה המקוריים של אחוזת וודסטון.
דמותה של הטי מבוססת על דמותה של ליידי פאני באטון מהסדרה הבריטית.
רומן סרגוסה – ססאפיס, אינדיאני סרקסטי משבט לנאפי, המבוסס על דמותו של תומאס ת'ורן מהסדרה הבריטית.
כוחו הוא להיכנס לחלומות של אנשים, ובכך הוא רוח הרפאים היחידה שמצליחה ליצור קשר עם ג'יי.
דוואן צ'נדלר לונג – ת'ורפין, ויקינג והמבוגר מבין רוחות הרפאים, שיצא למסע לצפון אמריקה, אך ננטש על ידי חבריו לספינה ומת מפגיעת ברק.
לת'ורפין יש את היכולת לשלוט בחשמל, ודמותו מבוססת על דמותו של רובין, איש המערות, מהסדרה הבריטית.
הדסון תמז'ה (עונה 1), אלכס בוניליו (עונה 2 והלאה) – קראש, רוח רפאים וג'יימס דין-וונאבי משנות ה-50 שראשו נערף.
דמותו של קראש מבוססת על דמותו של סר האמפרי בון מהסדרה הבריטית.
אודסה אציון - סטפני, רוח רפאים של נערה בת 17 שנרצחה בערב הפרום שלה.
מתגוררת בעליית הגג ומתעוררת פעם בשנה, דלוקה על טרבור ומפלרטטת איתו בכל הזדמנות.
ג'ון הארטמן - נייג'ל, רוח רפאים בריטית של סגן אלוף מהמאה ה-18, שגר בצריף לצד שניים מחייליו שמתו ביחד איתו.
קרולין אהרון - קרול, אשתו של פיט שהתחתנה מחדש עם חברו הטוב, ג'רי, לאחר מותו.
במהלך הסדרה הופכת לרוח רפאים עקב בליעת 'חור של דונאט'.
בעונה החמישית מתנדבת ללכת לגיהנום במקום ג'יי, ועולה לגן עדן במקום.
פונאם פטאל - בלה ארונדקר, אחותו של ג'יי, שמודעת לסודם של הזוג ומפתחת קראש על טרבור, שעשה לה קאטפישינג באפליקציית הכרויות.
בעונה הרביעית הופכת למנהלת המסעדה של ג'יי.
טריסטן דה ללה - מארק, השיפוצניק של אחוזת וודסטון שנהפך במהרה לחברו הטוב של ג'יי, ולא מודע לרוחות שבבית.
מאט וולש - אליאס וודסטון, בעלה של הטי, ברון שודד שננעל בכספת שבנה והיה לכוד שם כרוח למשך 130 שנה.
כשהוא יוצא, הטי מקללת אותו שילך לגיהנום והוא אכן יורד לשם.
במהלך הסדרה הופך לשד ומנסה לגנוב את אחת מהנשמות באחוזה.
מרי הולנד - פיישנס (עונה 4 והלאה), רוח רפאים פיוריטאנית שנפטרה במאה ה16. נאבדה מתחת לאדמה עקב כך שאייזק התעטש ועזב את ידה כששהו בתור העפר, וחזרה בעקבות שהותה של פלאוור בבאר.
טיילור אורטגה - ג'ואן, (עונה 4 והלאה) רוח רפאים תסריטאית משנות ה-50 שאינה כבולה גאוגרפית.
היא הגיעה לאחוזה דרך פיט, שניסה לשדך בינה לבין ססאפיס.
גידיון אדלון - אבי פינקוס (עונה 4 והלאה), הבת הביולוגית של טרבור.
בעונה החמישית מתחילה לעבוד במסעדה ומגלה שאביה הוא רוח רפאים שרודפת את האחוזה.
בנוסף לרוחות הרפאים הראשיות, באחוזה שוכנת קבוצה של רוחות רפאים שמתו ממחלת הכולרה ושוהות בדרך קבע במרתף, כיוון שמראם החולני מפריע לרוחות הרפאים בשאר שטחי האחוזה.
מספרם הכולל של קבוצת הרוחות אינו ודאי, אך בסדרה מופיעים לפחות שבעה מהם.
דמויותיהם מבוססים על דמויותיהם של רוחות המגפה מהסדרה הבריטית:
בטסי סודארו – ננסי, אחת מהרוחות היחידות שאוהבת לצאת מהמרתף.
זייפה רומן עם פיט בעונה הראשונה ובשלישית, הייתה חלק משלישייה עם ת'ור ופלאוור בעונה הרביעית.
ארתור הולדן – דירק המצמרר, שלמרות שמו, מתואר מספר פעמים בסדרה כמאזין אמפתי.
טיילר אלברז - ראלף, הנער היחיד האחר באחוזה מלבד סטפני.
התנשק איתה ועלה לגן עדן.
ב-29 בנובמבר 2019, נמסר כי רשת "CBS" שוקדת על הפקת עיבוד אמריקאי עבור סדרת קומדיית המצבים הבריטית של "BBC One", "רוחות רפאים".
ב-4 בפברואר 2020, נמסר כי הוזמן לעיבוד הפוטנציאלי פיילוט על ידי אולפני CBS, שיופק בשיתוף פעולה עם "אולפני BBC" ו-"Lionsgate Television".
ב-31 במרץ 2021, אושר כי "CBS" הזמינה את העיבוד כסדרה באורך מלא.
ביולי 2021, הוכרז שהסדרה תעלה לשידור ב-7 באוקטובר 2021. ב-17 בדצמבר 2021, דווח כי צילומי הסדרה הושבתו זמנית בעקבות מקרה חיובי לקורונה על הסט.
ב-24 בינואר 2022, נמסר כי CBS חידשה את הסדרה לעונה שנייה.
ב-12 בינואר 2023, נמסר כי CBS חידשה את הסדרה לעונה שלישית.
ב-12 במרץ 2024, נמסר כי CBS חידשה את הסדרה לעונה רביעית.
ב-20 בפברואר 2025, נמסר כי CBS חידשה את הסדרה לעונות חמישית ושישית.
ב-4 במרץ 2020, נמסר על ליהוקה של רוז מקייבר לתפקיד הראשי עבור פרק הפיילוט.
ב-1 ביולי 2020, נמסר על ליהוקו של אוטקרש אמבודקר לצדה של מקייבר.
ב-9 בדצמבר 2020, נמסר על ליהוקם של ברנדון סקוט ג'ונס, ריצ'י מוריארטי, אשר גרודמן, רבקה ויסוקי, שילה קרסקו, דניאל פינוק ורומן סרגוסה לצוות השחקנים הראשי עבור הפיילוט.
ב-12 במאי 2021, נמסר על ליהוקו של דוואן צ'נדלר לונג לצוות השחקנים הראשי.
באתר הביקורות "Rotten Tomatoes", הסדרה זכתה לציון 94% עם דירוג ממוצע של 7.4/10, בהתבסס על 18 ביקורות.
קונצנזוס המבקרים של האתר כתב כי באתר הביקורות המשוקללות "Metacritic", הסדרה זכתה ציון 72/100 בהתבסס על 10 ביקורות, דבר המצביע על "ביקורות חיוביות לרוב".
רוחות אינישרין הוא סרט טרגדיה-קומית שחור משנת 2022 שנכתב ובוים על ידי מרטין מקדונה.
הסרט עוקב אחר זוג חברים (קולין פארל וברנדן גליסון) שמוצאים את עצמם במבוי סתום כשאחד מסיים בפתאומיות את מערכת היחסים שלו; גם קרי קונדון ובארי קיוגאן מככבים בסרט.
זהו הפרויקט השני של פארל וגליסון, שעבדו בעבר יחד בסרט הביכורים של מקדונה "ברוז'" משנת 2008.
"רוחות אינישרין" הוקרן בבכורה עולמית בפסטיבל הסרטים של ונציה ה-79 ב-5 בספטמבר 2022, שם זכה פארל בגביע וולפי לשחקן הטוב ביותר ומקדונה זכה בפרס אוסלת הזהב לתסריט הטוב ביותר.
הסרט יצא לאקרנים באירלנד, בריטניה וארצות הברית ב-21 באוקטובר 2022 על ידי סרצ'לייט פיקצ'רס.
הסרט זכה לשבחים רבים מהמבקרים, ששיבחו את התסריט והבימוי של מקדונה, את המוזיקה של בורוול ואת ביצועי צוות השחקנים, בפרט את ההופעות של גליסון ופארל.
הוא גם נבחר לאחד הסרטים הטובים ביותר של 2022 על ידי מועצת ביקורת הקולנוע האמריקנית.
הסרט קיבל שמונה מועמדויות מובילות בטקס פרסי גלובוס הזהב ה-80, כולל הסרט הטוב ביותר - קומדיה או מוזיקלי והבמאי הטוב ביותר.
כמו כן, הסרט הועמד לשמונה פרסי אוסקר (שניים באותה קטגוריה של שחקן המשנה הטוב ביותר).
בסוף מלחמת האזרחים האירית בשנת 1923, באי האירי הבדיוני אינישרין, הכנר והמוזיקאי העממי קולם דוהרטי (ברנדן גליסון) מתחיל להתעלם בפתאומיות מחברו משכבר הימים, פאדריק סוילאבהאיין (מבוטא "סאליבאן".
מגולם על ידי קולין פארל).
פאדריק, שהוא נחמד ואהוב על תושבי האי, הוא "משעמם" מדי עבור קולם, שרוצה לבלות את שארית חייו בהלחנת מוזיקה ולעשות דברים משמעותיים.
הוא החשיב את קולם לחברו הטוב ביותר, ואין הוא מסוגל להבין ולקבל את הניתוק הפתאומי.
אך כל מאמציו להחזיר את היחסים לקדמותם נתקלים בחומה בצורה מצד קולם.
קולם נחוש להרחיק את פאדריק מחייו, וכשהוא מבין שפאדריק "נצמד" אליו בנחישות זהה, הוא מציב לו אולטימטום: בכל פעם שפאדריק ינסה לדבר אתו או להפריע את מנוחתו קולם יכרות את אחת מאצבעות ידו השמאלית, היד הפורטת על מיתרי הכינור.
למרות שאחותו של פאדריק, שיבון (קרי קונדון), והנער המקומי דומיניק (בארי קיוגאן) מנסים להרגיע את המתח בין השניים, מאמציהם חסרי תועלת.
לאחר שפאדריק השיכור מתעמת איתו בפאב ולאחר מכן מנסה להתנצל, קולם כורת את אחת מאצבעותיו ומעביר אותה לפאדריק.
לאחר שפאדריק רואה את קולם נפגש עם כנר, פאדריק משקר לכנר כי אביו נפטר על מנת שיחזור לביתו.
ככל שהמתח בין השניים מחמיר, הזקנה המקומית - גברת מקורמיק (שילה פליטון) מזהירה את פאדריק שהמוות יגיע לאי בקרוב.
בינתיים, שיבון דוחה בעדינות את חיזוריו של דומיניק.
פאדריק, שהחליט לנהוג בקולם בקשיחות, מתפרץ לביתו ומדבר אליו בתוקפנות וגסות.
קולם מגיב בקור רוח, מנסה להבין מה עובר על פאדריק ועם זאת לגרום לו לעזוב את הבית.
פאדריק נרגע ושואל את קולם על השיר שהחל לכתוב.
קולם אומר שבזה היום הוא סיים אותו, ושמו הוא "רוחות אינשרין".
באנגלית-אירית השם הוא ספציפי יותר: Inisherin Banshees.
"באנשיס" בפולקלור המקומי הן רוחות מוות.
קולם ופאדריק מנהלים שיחה קלה על השיר ועל אפשרות קיומן של "באנשיס" באי שלהם.
קולם אומר שחשב לנגן את השיר בעתיד בהלווייתו של פאדריק.
פאדריק מרגיש שהם התקרבו ומזמין את קולם לשתות אתו בפאב.
קולם אינו מגיב ופאדריק מחליט שיש סיכוי לפיוס.
הוא יוצא באמרו לקולם, שהוא ילך מיד לפאב, יזמין משקה לשניהם ויחכה לו שם.
פאדריק מחכה בפאב עם שתי כוסות משקה אך קולם אינו מגיע.
מי שמגיעה היא שיבון, אחותו.
היא באה לומר לו שהיא עוזבת את האי לאירלנד, שם קיבלה עבודה כספרנית.
פאדריק נדהם מהודעתה ושניהם הולכים הביתה.
בדרך בא מולם קולם, החוזר מביתם.
הוא זרק על דלתם ארבע אצבעות שכרת לעצמו.
פאדריק ושיבון עומדים שותקים והמומים כאשר קולם עובר על פניהם, ללא מילה, מסתיר בשרוול את יד ימין הבריאה וחושף את שמאלו המדממת, חסרת האצבעות.
היא מפליגה בספינה המקשרת בין האי לאירלנד.
פאדריק צופה בה מהצוק ומנפנף לה לשלום.
פאדריק חוזר הביתה ומגלה שאתון המחמד שלו, ג'ני, נחנקה מאחת האצבעות, שקולם זרק בחצר, ומתה.
פאדריק שבור לב ומאשים את קולם במותה של ג'ני.
הוא מתעמת עם קולם ומודיע לו שהוא ישרוף את ביתו למחרת.
פאדריק מצית את הבית אבל לוקח את כלבתו של קולם לביתו, כדי שלא תיפגע.
לפני שהוא עוזב הוא מסתכל בחלון ורואה את קולם יושב בבית שהחל לבעור, ומעשן.
פאדריק חוזר לביתו וכותב מכתב תשובה לאחותו, שהזמינה אותו במכתבה להצטרף אליה.
הוא מודה לה על הזמנתה אך כותב שהוא קשור לבית ולאינישרין.
הוא אינו כותב על מותה של ג'ני ועל הבערת ביתו של קולם אלא רק על מותו של דומיניק, שטבע באגם.
השוטר המקומי, אביו המתעלל של דומיניק, פדר (גארי לידון), הולך לביתו של פאדריק.
הוא פוגש בגברת מקורמיק, שמובילה אותו ללא מילים לגופתו של דומיניק שצפה באגם הסמוך.
למחרת בבוקר, פאדריק מטייל מעל החוף עם כלבתו של קולם, והם מגלים את קולם עומד על החוף מתחת ביתו השרוף.
קולם פותח ואומר שלדעתו אחרי שריפת הבית הם "השתוו" (בפגיעה זה בזה).
אבל פאדריק משיב כי היה זה מצב שוויון אילו קולם היה נשאר בתוך הבית הבוער, אך כיוון שהוא חי, החשבון לא נסגר.
קולם מתנצל על שגרם למותה של ג'ני, אבל פאדריק הודף את ההתנצלות.
קולם מנסה להשיג פיוס בפעם השלישית, ואומר שלדעתו מלחמת האזרחים באירלנד עומדת להסתיים.
על כך משיב פאדריק, שהיא לבטח תתלקח שוב, כי "יש דברים שאי אפשר להתגבר עליהם".
הוא פונה לעזוב, ואז קולם קורא אחריו ומודה לו על ששמר על הכלבה.
פאדריק מסתובב ועונה לו : "מתי שתרצה" והולך.
בתמונת הסיום הפנורמית, מנקודת התצפית של גברת מקורמק, היושבת מחוץ לבית השרוף, וצופה בהם, נראה פאטריק הולך לביתו וקולם נשאר לעמוד על החוף עם כלבתו.
גארדה פידר קירני (גארי לידון)
גברת או'ריורדן (בריד ניי נייטיין)
בפברואר 2020, דווח כי מרטין מקדונה החל לעבוד על הפרויקט הבא שלו כבמאי וכי הוא יעבוד שוב עם כוכבי הסרט שלו, ברוז' – ברנדן גליסון וקולין פארל.
באוגוסט 2021, קרי קונדון ובארי קיוגאן נוספו לצוות השחקנים.
שלב הצילומים החל באוגוסט 2021 באי אינישמור שבאירלנד לפני שעבר לאכיל איילנד מאוחר יותר באותו חודש.
הצילומים הסתיימו ב-23 באוקטובר 2021.
המוזיקה המקורית של הסרט הולחנה על ידי קרטר בורוול, המשתף פעולה תדיר עם מקדונה.
מקדונה לא רצה שבורוול ילחין קטע "מבוסס על [מוזיקה] אירית" למרות שהסרט מתרחש באירלנד.
עבור דמותו של פאדריק, בורוול הלחין מוזיקה בהשראת "מוזיקת ילדים" ו"דמויות דיסני", והשתמש גם ביצירות הכוללות נגינת כינור עבור קולם.
פסקול הסרט שוחרר באופן דיגיטלי על ידי הוליווד רקורדס ב-21 באוקטובר 2022 יחד עם הסרט.
רוחות בודדות הוא סרט הנפשה קצר אמריקאי משנת 1937 שהופק על ידי וולט דיסני הפקות והופץ על ידי RKO Radio Pictures.
הסרט, שבוים על ידי ברט גילט, הופץ שלושה ימים לאחר יציאתו של "שלגיה ושבעת הגמדים".