tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
תהליך הבורסקאות משנה את מבנה החלבון של העור, כך שהוא לעולם לא ישוב להיות עור גולמי (שהוא בהיר יותר).
במקרה של עיבוד עור לעור-גולמי אין צורך בטאנין (אלא רק בהסרת הבשר והשיער; וייבושו).
תוך כדי הסרת השיער מנוקה גם סיבית העור ובכך ניתן בקלות רבה יותר להחדיר טאנין.
הבורסקאות מונעת גם התנפחות בשל חשיפה למים ומגדילה את יכולת העור לשרוד חשיפה לחום או רטיבות.
עיבוד צמחי (Vegetable tanning) הוא שיטת העיבוד הקדומה ביותר לעור.
העור מעובד בתערובת קומפוסט על בסיס צמחי (מכילה בעיקר טאנין), למשך 6 חודשים.
העור הצמחי הוא היקר ביותר והפחות נפוץ מכולם.
העיבוד הצמחי משמר את תכונותיו ה"נושמות" של העור גם לאחר העיבוד.
בזכות זה ניתן לעצבו על ידי ריכוכו בתמהיל דבק על בסיס מים, שתפקידו לייצב את העור ולמנוע את ריכוכו אם יירטב לאחר מכן.
טכניקה זו משמשת לייצור מסיכות ונציאניות מסורתיות.
העור המעובד באופן צמחי גם סופג שומן, ומסוגל "להשתזף" כאשר אינו מוגן מפני אור.
כשאינו משומן, העור המעובד באופן צמחי הוא בעל מרקם קשה יחסית ולא גמיש ואין מרבים להשתמש בו עבור גפת הנעל.
לעומת זאת, עבור סוליות הוא אידיאלי בשל היכולת שלו לשנות את צורתו לפי כף הרגל.
כמו כן הוא נפוץ בשימוש להכנת נעליים אורתופדיות בהתאמה אישית.
כמו כן, עור המעובד באופן צמחי משמש למוצרים אתניים מסורתיים, למוצרים בעבודת יד ולמוצרים הדורשים חוזק של החומר מפני שחיקה.
התהליך התעשייתי המודרני לעיבוד עורות עושה שימוש נרחב בכימיקלים מסוכנים באופן ישיר, ועקיף על ידי זיהום מקורות מים משפכי המפעלים.
רוב תפוקת תעשיית הבורסקאות היא בהודו וסין.
בשנת 2012 דירג הארגון הסביבתי השווייצרי "הצלב הירוק" את הבורסקאות בין חמש התעשיות המסוכנות בעולם.
מדינת ישראל אוסרת בחוקיה העסקת ילדים ובני נוער בענף הבורסקאות, בשל החשיפה לחומרים מסוכנים.
בתקופת המנדט הבריטי התפתחה תעשיית עיבוד עורות ענפה, מפעלים רבים הוקמו על ידי תעשיינים שביקשו לספק חומרי גלם, בעיקר לייצור נעלים, מעילי עור ואביזרי אופנה (דוגמת חגורות וארנקים).
בשנת 1940 הוקם אחד מבתי החרושת הגדולים בישראל לעיבוד עורות, מפעל "עליון" בנתניה על ידי האחים סרוודיו, סוחרי עור שהגיעו לארץ ישראל מפירנצה שבאיטליה.
ראש העירייה עובד בן עמי ואיתמר בן-אב"י, שדיבר איטלקית, שיכנעו אותם להקים מפעל בנתניה.
המפעל הוקם על שטח של שישה דונם על גבעה בפינה סמוך לכפר הערבי אום ח'אלד (היום רח' היהלום פינת רזיאל).
המפעל העסיק כמאה פועלים ואחד האחים, אלי סרווידיו, קבע את מגוריו בנתניה.
בעת מלחמת העולם השנייה, הבריטים הזמינו ממנו פרוות כבשים לצורך תפירת מעילים לחיילי הצבא האדום.
בית חרושת "עליון" עבד במלוא הקצב כדי לספק את הביקוש הרב של הפרוות.
העיר התרחבה לאזור המפעל והוא היה למטרד ריחות רציני.
לאחר דיונים רבים ומתן פיצויים חוסל המפעל בתחילת שנות ה-60. בשנת 1942, ראש עיריית פתח-תקווה, יוסף ספיר, הזמין את הבורסקאים שפעלו בתל אביב להעתיק את מפעליהם לאזור התעשייה סגולה שפיתח בעיר, לאחר שהבטיח קרקע במחירים זולים.
במקום הוקמו מספר מפעלים ביניהם מפעל "ישראעור" שהוקם בשנת 1920 בתל אביב ועבר לסגולה ב-1942, ומפעל "פאנקו" שהוקם בשנת 1950.
בשנת 1950 היו כ-40 מפעלי עור ובשיאה, באמצע שנות ה-70 של המאה ה-20, היו כ-80 מפעלים קטנים ובינוניים ומאות מועסקים בתעשיית הבורסקאות בישראל.
בשנות ה-90 הצטמצמה התעשייה במהירות, עקב פתיחת השוק ליבוא, קשיים בגיוס עובדים ועליות גבוהות עקב הצורך בעמידה בתקני איכות סביבה מודרניים.
התעשייה התבססה בעיקר על עובדים מהשטחים, אך לאחר האינתיפאדה השנייה, היה קושי בגיוס עובדים ורוב המפעלים נסגרו.
ב-2005 נותרו רק כ-4 מפעלים קטנים בפתח-תקווה.
מפעל "פליציה" בקריית-מלאכי, שעיבד עורות לנעליים הצבאיות של צה"ל, נסגר לאחר שמשרד הביטחון הודיע למפעל כי לא יוסיף לרכוש ממנו עורות, אלא ירכוש נעלים מוכנות בחו"ל.
יתר החברות שנותרו בענף הם סוחרי עורות, שבחלקם היו בעבר בעלים של מפעלים לעיבוד עורות.
בשל ריח הצחנה הנורא הכרוך בעבודת הבורסקאות הורחקו בתי הבורסקאות מן היישוב, כמתואר למשל במשנה: (מסכת בבא בתרא פרק ב, משנה ט).
הריח הנורא של מלאכת הבורסקאות היה דבק בבגדים ובגוף, עד כי נשות בורסקאים הורשו לתבוע גט מבעליהן אם לא יכלו לשאת עוד את הריח: (מסכת כתובות פרק ז, משנה י).
אזכור נוסף לריח הנורא של הבורסקאות שדבק בכל, אפשר למצוא במשל חז"ל: (מסכתות קטנות, מסכת אבות דרבי נתן, נוסחא ב פרק יא).
מקצוע הבורסקאות נחשב אפוא לבזוי וקשה, והיה נחלתם של העניים והדחויים.
דעת חז"ל על מקצוע הבורסקאות המפוקפק מובאת כסיכום במילים: (בבלי בבא בתרא, דף טז עמוד ב).
עבודת הבורסקאות הייתה קשה ומפרכת וריחות הצחנה שהיו כרוכים בה הותירו אותה בדרך כלל בידי בני המעמד הנמוך.
ד"ר אליהו אשתור, במאמרו "דמות היהודים בעיני המוסלמים בימי הביניים", מציין כי בשל מעמדם הנחות של היהודים בימי הביניים הם נדחקו לעבודות בזויות, עד כי הבורסקאות נחשבה למקצוע "יהודי" טיפוסי.
במאמר מצטט אשתור את הסופר הערבי המפורסם אל-ג'אחז (בבל, המאה ה-9) המתאר את המעמד החברתי השפל של היהודים ומספר כי הם עוסקים במלאכות בזויות כמו צבעות, סנדלרות ובורסקאות.
בורנהולם (בדנית: Bornholm) הוא אי השייך לדנמרק.
הוא שוכן בחלק הדרום-מערבי של הים הבלטי, במרחק של כ-35 ק"מ מחופי שוודיה.
בורנהולם הוא השטח הדני המזרחי ביותר.
באי מתגוררים כ-43,000 תושבים, העוסקים בעיקר בדיג, בגידול בקר לחלב ובשירותי תיירות.
האטרקציה המרכזית באי היא שרידי מבצר האמרסהוס (Hammershus) שנבנה ב-1260 בקצה הצפוני של האי, ונחשב למבצר הגדול ביותר בצפון אירופה מתקופת ימי הביניים.
מקומו האסטרטגי של האי מקנה שליטה על נתיב הסחר מהים הצפוני אל הים הבלטי.
במהלך ההיסטוריה התרחשו באי מספר קרבות, בהם הדנים, הגרמנים והשוודים נלחמו זה בזה על השליטה באי.
במהלך המאה ה-12 היה האי מחולק בין מלכי דנמרק לבין הארכיבישופים של לונד (Lund).
המאבק ביניהם על השליטה המלאה באי התנהל עד תחילת המאה ה-16. בשנת 1525 הצליח המלך הדני כריסטיאן השני לכבוש את כל שטחו של האי ולקחת את הארכיבישוף בשבי.
אך שליטתו באי נמשכה חודשים ספורים בלבד, צבא שנשכר על ידי העיר הקיסרית החופשית ליבק נחת באי וכבש אותו.
הליבקים שלטו באי כ-50 שנה, אז הצליחו הדנים להחזירו לשליטתם.
בשנת 1645 נכבש האי על ידי הצבא השוודי, אך הוחזר לדנמרק בהתאם לתנאי הסכם השלום בין המדינות.
בשנת 1658, בעקבות מלחמה נוספת בין שוודיה לדנמרק, הועבר האי שוב לשליטת השוודים.
בסוף אותה שנה פרץ באי מרד של התושבים המקומיים נגד השוודים.
התושבים הצליחו להרוג את המושל השוודי ולסלק את חייליו מהאי.
משלחת של התושבים ביקשה ממלך דנמרק פרדריק השלישי לחזור להיות תחת שלטון דני ולהבטיח לא להימסר לשוודיה גם במקרה של הסכם שלום בין המדינות.
שליטת דנמרק באי סוכמה בהסכם קופנהגן בשנת 1660. מאז ועד היום נמצא האי בשליטה דנית (למעט בתקופת מלחמת העולם השנייה).
ב-9 באפריל 1940 נכבש האי ללא קרב על ידי הוצבא הגרמני.
הגרמנים הציבו באי תחנות האזנה וכמה סוללות של תותחי חוף.
לא נערכה באי פעילות מלחמתית עד ימיה האחרונים של המלחמה.
בתחילת מאי 1945 הופצץ האי על ידי מפציצים סובייטיים כהכנה להנחתת כוחות על האי.
מפקד חיל המצב הגרמני, שהצטווה להיכנע רק לכוחות בעלות הברית המערביים, פנה מספר פעמים למפקדת הכוחות הבריטיים בקופנהגן (ששוחררה ב-4 במאי) בבקשה לשלוח לאי כוח בריטי סמלי של כמה חיילים, כדי שיוכל להיכנע להם ולא לצבא האדום הסובייטי.
פניותיו לא נענו, וב-7 במאי הוא קיבל אולטימטום ממפקדת הצבא האדום להיכנע ללא תנאי.
הוא סירב, והאי הופצץ קשות ב-8 במאי.
למחרת הנחיתו הסובייטים חיילים על האי, ולאחר קרב קצר נכנעו הגרמנים.
כוח צבאי סובייטי שהה באי עד אפריל 1946, כשאז נמסר האי לדנים.
המסירה הותנתה בכך שאף כוח צבאי זר לא יוצב באי.
הובהר כי נוכחות צבאית לא דנית באי תחשב כמעשה תוקפנות כלפי ברית המועצות.
בכל מהלך המלחמה הקרה התעקשו הסובייטים על כך שהאי יישאר "נקי" מכוחות זרים, אם כי לאחר שדנמרק הצטרפה לברית נאט"ו, הפכו באופן פורמלי יחידות הצבא הדני באי לכוח צבאי עוין לברית המועצות.
נאט"ו הציב באי כמה תחנות מכ"ם למעקב אחר פעילות צבאית של כוחות ברית ורשה בים הבלטי ובמזרח גרמניה.
התחנות אוישו על ידי חיילים דנים בלבד.
למרות גודלו הקטן, המבנה הטופוגרפי שלו אינו אחיד.
חופיו הצפוניים סלעיים וקשים לגישה, ולעומתם החופים הדרומיים הם חופי חול מישוריים.
החלק הפנימי של האי משופע בגבעות נמוכות (הגבוהה שבהן, 126 מטר).
כ-17% משטח האי מכוסה ביערות מחטניים.
הטמפרטורה הממוצעת בקיץ היא 13–20 מעלות צלזיוס, ובחורף יורדת עד שתי מעלות מתחת לאפס.
בורסאספור (Bursaspor) קבוצת כדורגל טורקית מהעיר בורסה.
אצטדיונה הביתי הוא תמסה ארנה, המכיל 43,877, בו משחקת הקבוצה החל מדצמבר 2015. עד אז שיחקה הקבוצה באצטדיון אטאטורק שבעיר.
המועדון הוקם ב-1 ביוני 1963 כאיחוד של חמש קבוצות טורקיות שונות, וצבעי המדים שלו ירוק ולבן.
צבעים אלו נבחרו לאחר דיון בין בעליו.
משחקה הראשון של הקבוצה היה ב-21 בספטמבר 1963. הקבוצה עלתה לראשונה לליגת העל הטורקית בכדורגל בעונת 1966/1967 לאחר שסיימה במקום הראשון בליגת המשנה הטורקית.
הם ניצחו 19 משחקים מתוך 30 באותה עונה, וסיימו עם 45 נקודות, 8 נקודות יותר מסאמסונספור, שסיימה במקום השני.
בעונת 1973/1974 הגיעה הקבוצה לגמר הגביע הטורקי, בו נוצחה על ידי פנרבחצ'ה.
משום שפנרבחצ'ה זכו באותה עונה גם בליגה וגם בגביע, ועלו לליגת האלופות, בורסאספור עלתה לגביע אירופה למחזיקות גביע ללא משחקי מוקדמות.
לאחר ניצחון על דנדי יונייטד הגיעה לרבע הגמר, שבו הודחה על ידי דינמו קייב האוקראינית, שזכתה בגביע הטורניר.
בעונת 1985/1986 סיים המועדון במקום האחרון בליגה ואמור היה לרדת לליגת המשנה הטורקית, אך לא ירד, בזכות זכייה באותה עונה בגביע הטורקי אחרי ניצחון 0:2 בגמר נגד אטלאי והחל לשחק בשלב המוקדמות של גביע אירופה למחזיקות גביע.
המועדון לא הצליח להעפיל לטורניר לאחר שהודח על ידי אייאקס אמסטרדם בסיבוב הראשון.
בעונת ירדה הקבוצה שנית לליגת המשנה.
ושנה לאחר מכן חזר לליגה הראשונה לאחר שסיים במקום הראשון בליגת המשנה.
בורסאספור זכתה לראשונה באליפות טורקיה בעונת תחת אימונו של המאמן ארטורגול סאגלם שהגיע באמצע העונה הקודמת, והשלים עונה מלאה ראשונה במועדון.
המועדון סיים עם 75 נקודות, נקודה אחת יותר מפנרבחצ'ה, שסיימה במקום השני.
לפני שזכתה באליפות טורקיה היא מעולם לא סיימה בין שלוש הקבוצות הראשונות בליגה.
בעקבות הזכייה בורסאספור הפך למועדון השני בלבד מחוץ לאיסטנבול שזכה באליפות טורקיה, לאחר טרבזונספור.
לאחר הזכייה באליפות, החל המועדון לשדר ערוץ טלוויזיה ובכך הפך למועדון הרביעי בטורקיה שמקים ערוץ טלוויזיה משלו.
בעונת העפיל המועדון לראשונה לליגת האלופות, והוגרל לבית ג' יחד עם מנצ'סטר יונייטד, ולנסיה וריינג'רס.
בורסאספור סיימה עם נקודה אחת בלבד, ועם שני שערי זכות.
בסוף העונה סיים המועדון במקום השלישי בליגה עם 52 נקודות.
בעונת 2011/12 הקבוצה התמודדה במוקדמות הליגה האירופית, אך היא כשלה והודחה בסיבוב הרביעי והאחרון על ידי אנדרלכט שניצחה אותם 3–4 בסיכום המפגש הכפול.
בסיום עונת 2021/2022 נשרה הקבוצה עד לליגה השלישית.
סמל מועדון הכדורגל בורסאספור כולל בתוכו את סמל טורקיה, שנת הקמת המועדון, שם המועדון וצבעי המועדון.
בנוסף, יש בסמל חמישה כוכבים, המתארים את חמשת המועדונים שמהם הוקם בורסאספור, כל כוכב עם הצבע שהיה מזוהה המועדון.
הסמל עוצב בצורת מגן, על מנת להראות את עוצמתו של המועדון.
החל מדצמבר 2015 משמש תמסה ארנה בתור אצטדיונה הביתי של הקבוצה.
האצטדיון, אשר מכיל 43,877 מקומות ישיבה, נבנה בצורת תנין בדומה לכינוי הקבוצה, ומכאן משמעות שמו (משמעות המילה Timsah בטורקית היא תנין או תמסח בדומה לעברית).
עד למעבר הקבוצה לאצטדיונה החדש, שימש אצטדיון אטאטורק בתור אצטדיונה הביתי.
האצטדיון נפתח בשנת 1979 והכיל 25,213 מושבים.
- הגעה לשלב הבתים, סיום במקום האחרון
בּוֹרְסִיפָּה (בשומרית: BAD.SI.(A).AB.BAKI, באכדית: בּוֹרְסִפָּ) הייתה עיר עתיקה חשובה בשומר.
העיר נבנתה משני צידו של אגם כ-19 ק"מ דרום-מערב לעיר בבל על הגדה המזרחית של נהר הפרת.
האתר הארכאולוגי שוכן כיום במחוז באבל בעיראק.
תושבי המקום קוראים למקום "בירס נימרוד" משום שהם מזהים את האתר עם נמרוד המקראי.
השריד הבולט באתר הוא זיקורת שנקרא "מגדל הלשון", זוהה במסורת התלמודית ומאוחר יותר במסורת הערבית כמגדל בבל.
בוני הזיקורת משומר-אכד הקימו אותו לכבוד האל המקומי נבו שהיה הבן של האל מרדוך, אלה של העיר הבכירה בבל.
בורסיפה מוזכרת במקורות השונים מתקופת אור 3 ותקופות מאוחרות יותר כמו בתקופת הממלכה הסלאוקית וגם בתקופה האסלאמית הקדומה, בדרך כלל בהקשרים של העיר בבל.
העיר הייתה תמיד תלויה בבבל ומעולם לא הייתה מרכז של כוח אזורי.
החל מהמאה ה-9 לפנה"ס העיר שכנה על הגבול שמדרומו שכנו שבטי הכשדים.
הבבלים קראו לפעמים לעיר בשם בבל השנייה.
העיר הייתה מרכז הפולחן לאל נבו.
בעיר שכן מקדש האל אֵ-זִידָה שפירושו בית האמת, מגדל המקדש (הזיקורת) שנקרא אֶ-אֻר-אִמִן-אַנְכְּ שפירושו "בית שבעת המפקדים בשמים ובארץ", ומקדשים נוספים.
נבוכדנצר השני חידש את כל המקדשים בעיר.
בראש השנה הבבלי הייתה מתקיימת תהלוכה של האל נבו.
פסלו של האל הועבר מבורסיפה לבבל.
בתחילת חודש סיוון היו כוהנות מהמקדש בבבל הולכות לבורסיפה.
העיר הייתה מחוברת לעיר בבל באמצעות תעלת מים בשם "נאר ברסיפ" (נאר-נהר).
בספר נגד אפיון של יוסף בן מתתיהו, מוזכרת העיר בקשר לכיבוש בבל על ידי כורש והמרדף שלו אחר נבונאיד.
בספרו הוא מציין שנבונאיד לאחר הקרב על בבל שבו הפסיד, ברח מכורש לבורסיף.
כורש שם מצור על בורסיף, נבונאיד לא חיכה לסיום המצור והסגיר את עצמו לכורש.
המקדש לאל נבו נהרס בשנת 484 לפנה"ס בעת דיכוי מרד כנגד המלך האחמני חשיארש הראשון.
על פי סטרבון, בתקופה ההלניסטית התקיים בעיר בית ספר מפורסם לאסטרולוגיה, בנוסף העיר התפרסמה בבתי מלאכה לבדים ואריגים.
בתקופה התלמודית התקיימה בעיר קהילה יהודית חשובה.
בתלמוד מופיע שם העיר בורסיף.
בימי הביניים המקום נקרא בורס.
העיר התקיימה עד הכיבוש המונגולי בשנת 1258 לספירה.
האתר נחפר בשנת 1854 תחת הנהלתו של האשורולוג הבריטי הנרי רולינסון, כאשר את עיקר העבודה עשו הכפופים לו.
רולינסון עצמו חפר אישית במקדש לאל נבו את "מנסרת נבוכדנצר השני" שכללה רשימת שמות של אנשים ותפקידם.
המנסרה מזכירה גם את העיר אשדוד (המנסרה שוכנת במוזיאונים לארכאולוגיה של איסטנבול).
בין השנים 1881-1879 האתר נחפר על ידי האשורולוג האשורי הורמוזד רסאם עבור המוזיאון הבריטי.
חפירותיו התרכזו במקדש לאל נבו.
חפירה ארכאולוגית נוספת התקיימה בשנת 1902 על ידי רוברט קולדווי Robert Koldewey אדריכל גרמני.
זו הייתה חפירה משנית לחפירתו העיקרית בעיר בבל.
גם הוא התרכז בחפירתו באתר במקדש לאל נבו.
בשנת 1980 החלה לחפור באתר משלחת של אוניברסיטת אינסברוק (Leopold-Franzens-Universität Innsbruck).
המשלחת חפרה באתר במשך 16 עונות חפירה.
בתחילה הם חפרו באזור הזיקורת, ולאחר מכן חפרו את שרידי המקדש לאל נבו.
בעקבות המצב הפוליטי בעיראק החפירות הופסקו.
הממצאים באתר כללו לוחות חרס בכתב יתדות שעסקו בנושאים משפטיים, אדמיניסטרטיביים ואסטרונומים.
פרסומים על הארכיון החלו בשנות ה-80 של המאה ה-20. הממצאים כללו כתובת של נבוכדנצר השני שנקראת "כתובת בורסיפה" (Borsippa inscription), המספרת איך הוא שיקם את המקדש לאל נבו שנקרא "המקדש של שבע הספירות" השיקום נעשה באמצעות לבנים מלאפיס לאזולי.
על פי המשלחת האוסטרית, הזיקורת נבנה על ידי נבוכדנצר על שרידי זיקורת קדום מהאלף השני לפנה"ס.
לאחר שהושלם הוא הגיע לגובה של 70 מטר, והוא היה בנוי מתשעה מפלסים.
שרידי הזיקורת מגיעים לגובה של 52 מטר מעל פני המישור.
בחפירה נמצאה אבן יסוד של מבנה שנשאה כתובת שתוכניתו של נבוכדנצר הייתה לבנות את מקדש הזיקורת בבורסיפה על פי תוכנית המקדש בבבל, והוא יגיע לשמים.
על פי מסכת קידושין נחשב לעניין יוחסים כמשובח ביישובי בבל.
אזכורים של העיר מופיעים במקומות נוספים בתלמוד.
במסכת סנהדרין למשל, מסופר על אירועי מגדל בבל.
על פי הגמרא, לאחר שנחרב המגדל נשארה מעין קללה על האוויר שבסביבתו וכל מי ששוהה באוויר זה לוקה בשיכחה.
מיד לאחר מכן נותנת הגמרא עצה טובה: "אמר רב יוסף: בבל ובורסיף, סימן רע לתורה", משום שמי ששוהה בהם שוכח את תורתו.
ולמה נקרא שמה בורסיף משום שאדם השוהה בה משתכחת ממנו תורתו, והוא הופך למעין בור ריק ממים ("בור שאפי" = בור ריק).
מכאן שבבורסיף נבנה מגדל בבל.
בּוּרנַבּוּריָאש השני (בחלק מהמסמכים נקרא בורבוריש) היה מלך בבל הכשית.
הוא היה המלך ה-10 בשושלת הכשית שמלכה על בבל, יורשו של כַּדַשמַנאֶנליל הראשון שהיה כנראה אביו.
הוא מלך 27 שנים, בין השנים 1359–1333 לפנה"ס על פי הכרונולוגיה התיכונה.
משמעות שמו בשפה הכשית הוא "משרתו של אל הארצות".
בתקופתו נקראה ממלכת בבל כַּרדוּניַאש.
בורנבוריאש עלה לשלטון בשנה ה-33 לשלטון אמנחותפ השלישי והיה בן זמנו של פרעה אחנתון ממצרים העתיקה.
התכתובת הדיפלומטית בין בורנבוריאש ומלכי מצרים נשמרה בתשעה מכתבים ממכתבי אל-עמארנה (מכתבי א"ע 6–14).
מערכת היחסים בין בבל ומצרים, כפי שבאה לידי ביטוי במכתבים, הייתה בתחילתה ידידותית.
בין המלכים נרקמו קשרי משפחה באמצעות נישואים מלכותיים.
במכתב א"ע 9, ששלח בורנבוריאש לתות ענח' אמון, הוא כתב: .
לבורנבוריאש היה חשוב מאוד להתקבל כשווה בין שווים ביחס למלכים האחרים.
בפניותיו במכתבים הוא השתמש בביטוי "אח".
המלכים החליפו ביניהם מתנות שונות כגון: סוסים, לאפיס לאזולי, אבנים יקרות, הובנה, שנהב זהב ועוד.
מכתב א"ע 10 מצביע על שינוי במערכת היחסים שלהם.
במכתב זה מתלונן בורנבוריאש, ששליחיו של אחנאתון הגיעו אליו שלוש פעמים ולא הביאו אליו כל מתנה.
הוא מציין גם שהוא מצידו לא שלח מתנה נאה כלשהי.
במכתב יש התייחסות לכך שמתנת הזהב שקיבל לא הייתה איכותית ולאחר שהוכנסה לתנור מה שיצא ממנו דמה לאפר.
במכתב א"ע 7 הוא מתלונן שמלך מצרים עיכב את השליח שלו במשך שנתיים, ומתלונן שלמרות מחלתו, אחנאתון לא התעניין בשלומו: .
במכתב א"ע 11 הוא מתלונן על כך שרק חמש מרכבות נשלחו לקחת את בתו לחתונתה במצרים והביע את חששו ממה שיאמרו שכניו המלכים על כך.
המכתבים עוסקים גם בבעיות של סחר.
במכתב א"ע 8 מתלונן בורנבוריאש על שיירה של סוחרים שהגיעה לחנתון והותקפה ונשדדה על ידי אנשים ששלח שליט עכו ששדד את כספם.
בתקופה זאת, תקופת הברונזה המאוחרת, הייתה כנען בשליטת מצרים והאחריות על הביטחון בדרכים הייתה של המלך המצרי.
הדרישה מאחנתון הייתה לנקום את דמם של הסוחרים ולהוציא להורג את אלה שהרגו אותם:
בהתכתבות שלו עם שליטי מצרים הוא לא מהסס להזכיר להם התחייבויות ישנות כלפי הממלכה הכשית:
הקשרים הדיפלומטיים בין בבל לשכנתה עילם חוזקו באמצעות נישואים בין בתי המלוכה.
בחפירות ארכאולוגיות נמצא טקסט ספרותי הנראה כמכתב, שהוא העתק מהתקופה הנאו-בבלית של טקסט מתקופתו של בורנבוריאש.
על פי הטקסט, פנה המלך העילמי לבית המשפט ובו הוא מפרט את הגנאלוגיה של בית המלוכה העילמי.
על פי הטקסט, פהיר-אישן Pahir-Iššan התחתן עם אחותו של כוריגלזו הראשון ו-Humban-Numena התחתן עם הבת שלו, והבן שלהם אונטאש-נאפירישה התארס עם בתו של בורנבוריאש.
הטקסט נמצא במוזיאון המזרח התיכון שבמוזיאון פרגמון.
שופילוליומש הראשון היה נשוי כנראה לבת אחרת של בורנבוריאש.
על פי שני מכתבים שנמצאו בניפור, השפעתה של הממלכה הכשית בתקופה זו הגיעה עד דילמון (האי בחריין של היום).
במכתבים שנשלחו על ידי פקיד מדילמון למושל של ניפור, הוא מתלונן על בני שבט מקומי שגנבו את האלים שלו והוא לא יכול לעשות דבר בקשר לכך, וכן מתלונן שהם לא פונים אליו בכבוד ומבזים אותו.
בהמשך בתקופת מלכותו, התקבל המלך האשורי אשור-אובליט הראשון, ששחרר את אשור מעולה של מיתני, על ידי תות ענח' אמון מלך מצרים כמלך שווה בין שווים.
האירוע הזה לא מצא חן בעיני בורנבוריאש, שהתלונן (במכתב א"ע 9) למלך המצרי בטענה שאשור-אובליט הוא מלך וסל של בבל הכשית:
אולי כדי לחזק את קשריו עם אשור, נשא את בתו של אשור-אבליט לאישה.
כרה-הרדאש בנו, שהיה גם נכדו של אשור-אובליט, ירש אותו בשנת 1333. בעקבות כך פרץ מרד בבבל, בגלל התנגדות למלך ממוצא אשורי, שבו נרצח המלך.
אשור-אבליט פלש לבבל, הדיח את המלך נזי-בוגאש והכתיר את כּוּרִיגַלזוּ השני, שכנראה היה בנו של בורנבוריאש השני, למלך בבל.
במחצית השנייה של המאה ה-14 החל בורנבוריאש, ולאחר מכן גם יורשיו, בפעילות בנייה ושיקום של מבני מקדשים.
כתובות שנמצאו תיעדו את שיקום המקדש לאל השמש בלרסה.
במקדש באור נמצא לוח המזכיר את בורנבוריאש ויורשיו ברשימת המיטיבים של המקדש.
כתובת על גבי גליל של המלך נבונאיד מהתקופה הנאו-בבלית מזכיר את עבודתו של בורנבוריאש באזור המתחם המקודש של סיפר.
בורני היא עיר נמל על החוף הצפון-מזרחי של האי (והמדינה) טסמניה שבאוסטרליה.
העיר שוכנת במרחק של כ-50 ק"מ ממערב לדוונפורט וכ-300 ק"מ מצפון מצפון לבירת המדינה הובארט.
העיר נוסדה ב-1827 ונקראה בראשיתה אמו ביי (Emu Bay), אך שמה שונה לבורני על שמו של וויליאם ברוני שבשנות הארבעים של המאה ה-19 היה מנהלה של חברת ארץ ואן דיאמן (שמה הקודם של טסמניה).
אוכלוסיית העיר מנתה 19,329 תושבים במפקד 2011.
ענפי הכלכלה העיקריים של בורני הם תעשייה כבדה, יערנות וחקלאות.
נמלה של העיר יחד עם ענף היערנות מספקים את מקור ההכנסה העיקרי של העיר.
לאחר שבורני חוברה למסילת הברזל ב-1897 היא הייתה לנמל הראשי בחוף המערבי של טסמניה.
רוב התעשייה בעיר קשורה לרשת הרכבות ולנמל.
ענף היערנות מהווה חלק חשוב של כלכלת העיר.
ב-1938 הוקם בה מפעל לייצור נייר, שפעל עד לשנת 2010.
מועדון כדורגל בורנמות' הוא מועדון כדורגל מקצועני מהעיר בורנמות' שבאנגליה.
מגרשה הביתי של הקבוצה מאז הוא אצטדיון דין קורט הממוקם בפרברה של העיר, בוסקומב.
כינויו של המועדון הוא הדובדבנים, כינוי שנבע מצבע החולצות של הקבוצה, שעד לשנת 1971 היה אדום עם שרוולים לבנים.
החל מאותה שנה, צבעי המועדון התחלפו לאדום עם פסים שחורים, בדומה לתלבושת של קבוצת מילאן האיטלקית.
בין השנים 2004 ל-2006, צבעי החולצות הוחלפו באדום חלק, אך לאחר מכן הפסים השחורים הוחזרו לבקשת האוהדים.
לקראת עונת הצליחה הקבוצה להעפיל לליגת המשנה, בפעם השנייה בתולדותיה, ובאותה עונה השיגה את מיקום השיא שלה בהיסטוריה, המקום העשירי.
מחזור אחד לסיום עונת 2014/2015 העפילה בורנמות' לראשונה בתולדותיה לליגה הבכירה באנגליה.
על אף שתאריך היווסדו המדויק של המועדון אינו ידוע, ישנן הוכחות להקמתו בסתיו 1899, בשם מועדון הכדורגל בוסקומב.
החל משנת 1910, הקבוצה החלה לשחק במגרש משלה, הקרוי אצטדיון דין קורט על שם נשיא הקבוצה.
באותו הזמן זכתה הקבוצה בכינוייה, הדובדבנים, כשלמקור הכינוי ישנן שתי סברות.
הראשונה גורסת כי השם נקבע עקב צבעי מדי הקבוצה האדומים-לבנים, והשנייה עקב כך שהמגרש החדש של הקבוצה נבנה בסמוך למטעי דובדבן.
הקבוצה החלה להתחרות בגביע ה-FA בשנת 1913. בשנת 1923 שינתה הקבוצה את שמה למועדון הכדורגל בורנמות' ובוסקומב, על מנת להפכו למייצג יותר את המחוז כולו.
באותה שנה החלה להתחרות באופן מקצועני בליגה השלישית.
בשנת 1972, החליפה הקבוצה את שמה למועדון הכדורגל בורנמות'.
שינוי זה נעשה לצרכים מסחריים, והקבוצה עדיין הייתה רשומה תחת שמה הישן.
שנה קודם לכן החליפה הקבוצה את מדיה, והוספו אליהם פסים שחורים על הרקע האדום, כך שהתלבושת דמתה לזו של קבוצת מילאן האיטלקית.
באותה תקופה, הוחלף גם סמל המועדון.
ברקע הסמל הוספו הפסים השחורים שהוספו למדים, ובמרכזה הוצג פרופיל של כדורגלן הנוגח בכדור, כמחווה לכוכב הקבוצה בשנות ה-50 וה-60, דיקי דאוסט.
בינואר 1984, בתקופתו של המאמן הארי רדנאפ, השיגה הקבוצה את אחד מניצחונותיה הגדולים בהיסטוריה, כשהדיחה מהגביע את מנצ'סטר יונייטד.
רדנאפ הוביל את הקבוצה לגדול הישגיה עד אז, כשהעלה אותה לראשונה בתולדותיה לליגת המשנה, עם זכייה באליפות הליגה השלישית בעונת .
לאחר שלוש עונות בליגת המשנה, עם סיום עונת , שוב נשרה הקבוצה לליגה השלישית, לאחר שהפסידה ללידס יונייטד במחזור הסיום של העונה.
בעקבות ניצחונה לידס העפילה לליגה הבכירה, אך אוהדיה הנחילו הרס רב לרכוש גם עם סיום המשחק וגם בסוף השבוע שלאחריו, כשהם גורמים לבורנמות' נזק כלכלי עצום, ממנו לא הצליחה להתאושש במשך יותר מעשור.
בעקבות האירועים אסרה המשטרה המקומית אירוח משחקים בימי חג, בהם הכדורגל פופולרי מאוד, עד שהאיסור הוסר ב-21 באפריל 2003. רדנאפ הוסיף לאמן את הקבוצה במשך שנתיים נוספות, אך נאלץ להתפטר עקב תנאים כלכליים קשים והוחלף על ידי טוני פוליס.
בתום שנתיים לא מוצלחות בתפקיד התפטר פוליס, כשגם הוא מאשים את המצב הכלכלי הקשה בקבוצה.
בורנמות' החלה את עונת ללא מאמן קבוע, מה שכמעט וגרם לירידתה לליגה הרביעית.
המאמן מל מאצ'ין הצליח לבסוף לשרוד עם הקבוצה בליגה, בזכות תוצאות טובות במחזורי הסיום.
מאצ'ין הוסיף ואימן את הקבוצה במשך חמש עונות נוספות, במהלכן הוביל אותה בעיקר למיקומי אמצע טבלה.
מעמדו בקבוצה התדרדר לאחר שהקבוצה סיימה במקום ה-16 בעונת , ובעקבות פתיחת עונה חלשה בעונה שאחריה, הוא סיים את תפקידו כמאמן הקבוצה, אך נותר במועדון כמנהל מקצועי.
מחליפו של מאצ'ין בקבוצה היה שון או'דריסקול שקודם מהצוות המקצועי במועדון.
בעונתו הראשונה הקבוצה עוד הייתה על סף המיקום בפלייאוף ההעפלה לליגה הבכירה, אך בעונה שלאחריה ירדה הקבוצה לליגה הרביעית.
הנהלת הקבוצה נתנה אמון באו'דריסקול שהמשיך בקבוצה, והצליח להשיב אותה בתוך עונה אחת בלבד לליגה השלישית, דרך הפלייאוף.
בגמר הפלייאוף, בו פגשה את לינקולן סיטי, הפכה בורנמות' לראשונה בהיסטוריה שכובשת חמישה שערים באצטדיון המילניום, כשניצחה בתוצאה 2–5. בעונה שאחר כך הפך חלוץ הקבוצה ג'יימס הייטר לכובש השלושער המהיר ביותר בתולדות הליגות המקצועניות באנגליה, כשכבש תוך שתי דקות ו-17 שניות, החל מהדקה ה-86 בניצחון הקבוצה 0–6 על קבוצת וורקסהאם.
בפברואר 2008, נקנסה הקבוצה בהורדת עשר נקודות ליגה, בעקבות חובות ובעיות ניהוליות.
חובותיה של הקבוצה נאמדו בכארבעה מיליון ליש"ט, והיא עמדה בפני סגירה מוחלטת.
בעקבות הורדת הנקודות וחוסר הוודאות סביב גורל המועדון, הקבוצה נשרה לליגה הרביעית בסיום העונה.
עתיד הקבוצה בכדורגל המקצועני באנגליה עמד בסכנה, כשעם פתיחת העונה הבאה, , איימה הליגה במניעתה של בורנמות' מלשחק בליגה הרביעית, ודרשה מהקבוצה הוכחה כי תוכל לעמוד בכל התחייבויותיה ולהתייצב לכל משחקי הליגה באותה עונה.
בסופו של דבר ניתן האישור לקבוצה לשחק בליגה, אך במחיר כבד, קנס של הורדת 17 נקודות ליגה, שהציבו אותה בסכנת ירידה לליגה החמישית.
לאחר ששני מאמנים סיימו את תפקידם במהלך העונה, התמנה אדי האו, כדורגלן עבר במועדון, לתפקיד המאמן הזמני.
אף על פי שהחל את הקדנציה בשני הפסדי חוץ, קיבל האו, כבר בגיל 31, את המינוי למאמנה הקבוע של הקבוצה.
בסיומה של עונה קשה מאוד בעקבות העונש, הצליחה הקבוצה לשרוד בליגה הרביעית.
בחודש יוני, ממש אחרי תום העונה, הושלמה רכישת הקבוצה, מה שאפשר לקבוצה לראשונה אחרי שתי עונות פתיחת עונה חלקה.
האו, בעונתו המלאה הראשונה כמאמן ראשי, הוביל את הקבוצה להעפלה דרך המקום השני לליגה השלישית.
במהלך העונה שאחריה עזב האו את הקבוצה והתמנה למאמנה של ברנלי.
האו חזר לקבוצה באוקטובר 2012, לאחר פתיחת עונה חלשה של בורנמות'.
המאמן הצליח לייצב את הקבוצה, והוביל אותה עד למקום השני בליגה בסיומה, מה שהבטיח לה את ההעפלה השנייה בתולדותיה, והראשונה מאז 1990, לליגת המשנה באנגליה.
לכבוד המאורע, הוחלף שוב סמלה של הקבוצה.
בעונת החזרה שלה לליגה, עונת , בורנמות' סיימה במקום הגבוה ביותר שלה בכל הזמנים, המקום ה-10 בליגת המשנה.
בורנמות' המשיכה לשבור שיאים גם עם פתיחת עונת , כשב-25 באוקטובר 2014 ניצחה הקבוצה 0–8 את בירמינגהאם סיטי, ניצחונה הגבוה ביותר בהיסטוריה.
שלושה ימים אחר כך, ניצחה הקבוצה את וסט ברומיץ' אלביון מהפרמייר ליג בתוצאה 1–2 במסגרת גביע הליגה, והעפילה לראשונה בתולדותיה לרבע גמר המפעל.
בנוסף, מחזור אחד לפני סיום העונה בליגת המשנה, הקבוצה עשתה היסטוריה ועלתה לליגה הבכירה לראשונה בתולדותיה לאחר 124 שנים.
לאחר שניצחו 0–3 את בולטון הם הבטיחו את המקום השני בצ'מפיונשיפ והעפלתם לפרמייר-ליג.
ב-26 ביולי 2020 על אף ניצחון במחזור הסיום של הפרמייר ליג על אברטון, בורנמות' סיימה במקום ה-18 בליגה ובכך ירדה לצ'מפיונשיפ לאחר חמש עונות בפרמייר ליג.
בסיום עונת 2021/2022 סיימה בורנמות' במקום השני בצ'מפיונשיפ ושבה לפרמייר ליג לאחר היעדרות של שנתיים.
ב-27 באוגוסט 2022, במחזור הרביעי של עונת 2022/2023, הובסה ברונמות' 9-0 על ידי ליברפול באצטדיון אנפילד, לאחר המשחק פוטר מאמן הקבוצה סקוט פארקר מתפקידו, בורנמות' סיימה את העונה במקום ה-14, 5 נקודות מעל הקו האדום.
בעונת 2024/2025 שברה הקבוצה את שיא נקודות הפרמייר ליג שלה לעונה אחת כשסיימה את העונה עם 56 נקודות ובמקום ה-9 הגבוה ביותר בתולדות המועדון.
בנוסף רשמה הקבוצה את מספר השערים הגבוה ביותר שכבשה (58) ואת מספר השערים הנמוך ביותר שספגה (46).
אצטדיון הקבוצה הוא אצטדיון "דין קורט", המכיל 11,464 מקומות ישיבה.
האצטדיון נחנך בשנת 1910 ובמשך השנים בוצעו בו מספר שינויים.
בורן אוף אוסיריס היא להקת דת'קור אמריקאית משיקגו שבארצות הברית, שנוסדה בשנת 2003. הלהקה עברה שינויי שמות רבים עד שלבסוף התבסס השם "בורן אוף אוסיריס" - כלומר בנו של אוסיריס, אל מצרי קדום.
בתחילת דרכה הייתה הלהקה חלק מסצנת המטאלקור בשיקגו יחד עם להקות נוספות כגון וייל אוף מאיה, אושנו ועוד.
לאחר מכן חתמה הלהקה על חוזה עם חברת התקליטים "Sumerian", והוציאה ארבעה אלבומים דרכה.
הלהקה ניגנה בפסטיבלים שונים ואף לקחה חלק בסיבוב ההופעות של להקת קניבל קורפס ולהקות דת' מטאל אחרות.
בשנת 2011 הלהקה פיטרה את הגיטריסט ג'ייסון ריצ'רדסון ללא התראה מוקדמת, שהצטרף מיד לאחר מכן ללהקת הדת'קור צ'לסי גרין.
הלהקה מציינת את משוגע, קניבל קורפס, סלייר ועוד כהשפעה המוזיקלית שלה.
בוּרנטורן (בהולנדית: Boerentoren) המוכר גם בשמו הרשמי מגדל KBC, הוא גורד שחקים הממוקם ברחוב סכוּנמארקט 35, אנטוורפן, בלגיה.
הבניין מתנשא לגובה של 112.5 מטרים והוא בעל 26 קומות.
בזכות כך הוא הבניין השני בגובהו בעיר, אחרי קתדרלת אנטוורפן.
הוא תוכנן בידי האדריכל, יאן ואן הוּנאקר (Jan Van Hoenacker), בסגנון אר דקו ונבנה בין השנים 1932-1929.
הבניין נבנה במקור לגובה של 87.5 מטרים והיה גורד השחקים הגבוה באירופה עד שנת 1940, בה נפתח לציבור מגדל מרטיני תרזה בג'נובה, איטליה.
בשנת 1954 הותקנה על גגו אנטנה, שהגביה אותו לגובה כולל של 112.5 מטרים.
בזכות כך, היה גורד השחקים הגבוה בבלגיה עד שנת 1967. בשנת 1976 נבנו על גגו קומות בגובה של 8.3 מטרים שהביאו את הבניין לגובה כולל של 95.8 מטרים (ללא האנטנה).
בורנמות' היא עיר קיט גדולה בחופה הדרומי של אנגליה, הממוקמת באזור דרום-מערב אנגליה, כ-1.5 שעות נסיעה דרום מערבית ללונדון.
על פי מפקד האוכלוסין בשנת 2019, כאשר כוללים את איחוד שלוש הערים בורנמות', פול וקריסטצ'רץ (BCP) אוכלוסיית העיר היא בת כ-400,000 תושבים, מה שהופך אותה לעיר הגדולה ביותר במחוז דורסט.
לעיר יש קישור רכבות ישירות מלונדון, וכן תחבורה ישירה מנמל התעופה לונדון הית'רו, וכן שדה תעופה מקומי בינלאומי ליעדים באירופה ומעבר.
במשך עשרות שנים, העיר גדלה להיות עיר נופש וקיט, גם בגלל מזג האוויר המתון וכן בגלל חוף הים החולי.
חוף ימה של בורנמות' מדורג כאחד הטובים באירופה ובאופן קבוע מקבל את ציון הדגל הכחול לנקיון ונגישות.
בעיר יש מספר רב של בתי מלון וכן חדרים ודירות להשכרה לתקופות קצרות והיא ידועה בגנים שלה הנקראים גני בורנמות'.
בעיר גרים קבע כמה מאות יהודים ובתקופת הקיט הכמות גדלה עקב תיירות ובתי מלון כשרים.
ישנם שלושה בתי כנסת (לשנת 2019) שכוללים בית כנסת אורתודוקסי, רפורמי, ובית חב"ד.
ניתן לרכוש מזון כשר במקומות אלו וכן בחלק מרשתות המזון.
העיר כוללת אוניברסיטה וקמפוס בשם אוניברסיטת בורנמות' או בשמה המקוצר BU, וזו מתמחה בלימודי אומנות ומדיה דיגיטלית, ומפורסמת ברחבי בריטניה לנושא זה, בנוסף, בעיר מוסד נחשב ללימודי BSc לפיזיותרפיה.
בילוי: בעיר מספר רב של מרכזי בילוי הכוללים בתי קולנוע, מסעדות, מרכזי קניות ופארקים רבים שכוללים מתקנים מאתגרים לילדים.
Hengistbury Head, שנוסף לרובע בשנת 1932, היה אתר של מאהל פלאוליתי ישן בהרבה.
במהלך המחצית השנייה של המאה ה-16 החל ג'יימס בלאונט, הברון מאונטג'וי ה-6, לכרות אלום באזור, ובזמן מסוים חלק מהשדה שימש לציד, אם כי עד סוף המאה ה-18 נותרו עדויות מועטות לכל אחד מהאירועים.
איש לא חי בשפך נהר בורן והמבקרים הקבועים היחידים באזור לפני המאה ה-19 היו כמה דייגים, חותכי דשא וחבורות מבריחים.
הבליץ של בורנמות' גרם לנזק כבד לעיירה במהלך מלחמת העולם השנייה למרות שהעיירה נמנעה תחילה מהפצצות כבדות.
כתוצאה מפשיטה של מפציצי קרב גרמניים ב-23 במאי 1943 נהרגו 131 בני אדם וגרמו נזק ל-3,359 מבנים, כאשר שני בתי מלון גדולים נהרסו כליל.
מאמינים כי ייתכן שהמספר הגדול של אנשי חיל האוויר של RAF ששהו בעיירה היה הסיבה למתקפה.
חזית הים ספגה נזק כאשר התבצרה נגד פלישה.
עמודי התאורה והספסלים מברזל יצוק לאורך החזית הוסרו והותכו לצורך תחמושת, וכך גם חלק ניכר מהמבנה העלי ממזח בורנמות' ובוסקומב לפני שנפרצו כדי למנוע את השימוש בהם על ידי ספינות אויב.
הכמויות הגדולות של מכשולי התיל והנ"ט לאורך החוף, והמוקשים למרגלות הצ'ינס, ארכו שנתיים עד שהושג סוף סוף השלום.
קבוצת הכדורגל בורנמות' משחקת בפרמייר ליג.
במרחק נסיעה קצר מהעיר, ניתן להגיע ליעדי תיור כדוגמת Durdle Door ו-Corfe Castle וכן ל-New Forest, ולבקר בעיירה הנטושה Tyneham Village, וכן מסלולי הליכה מקומיים יותר, כגון הנגסבורי הד (Hengistbury Head) ו-Old Harry's Rocks.
בורמל (באוקראינית: Боремель, בפולנית: Boremel, ביידיש: בערמלי) היא עיירה במחוז רובנו שבמערב אוקראינה, על גדת נהר סטיר, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
העיירה, שנקראה גם מיכלובקה (Michałówka), מתועדת לראשונה בשנת 1366, ובשנת 1782 קיבלה זכויות עירוניות, תוך היתר לקיים בה ארבעה ירידים שנתיים.
לא ידוע מתי החלו יהודים להתיישב בעיירה, אך עד סוף המאה ה-19 הגיע מספרם לכאלף איש, והם היוו רוב גדול ביישוב.
יהודי העיירה עסקו באותה עת בסחר בעצים, ברוכלות ובמלאכה, ובמקום פעלו חסידות אליק וחסידות טריסק.
מתחילת המאה ה-20 התקיימה בעיירה פעילות ציונית, ובין העולים לארץ מהעיירה היה יוסף ויץ.
בשנות העשרים והשלושים פעלו בעיירה תנועות הנוער השומר הצעיר, החלוץ הצעיר, בית"ר וגורדוניה.
בין מלחמות העולם נמנו בעיירה כ- 860 יהודים, רוב מוחלט מקרב סך תושביה באותה עת.
הגרמנים נכנסו לבורמל ב-25 ביוני 1941, ובו ביום ביצעו אוקראינים מקומיים מעשי שוד ורצח בקרב יהודי המקום.
בעיירה הוקם יודנרט, אשר נצטווה למסור לגרמנים יהודים לעבודות כפייה.
במהלך עבודות אלה נרצחו מעת לעת העובדים היהודים.
בקיץ 1942 הוקם בעיירה גטו אליו צוו לעבור היהודים, וב-8 באוקטובר 1942 הובלו כל יושביו אל מחוץ לעיירה, ונרצחו.
כמה עשרות מיהודי העיירה הצליחו להסתתר ביערות ובמקומות מחבוא עד שחרור האזור במרץ 1944.
בטלקומוניקציה וטכנולוגיות מכ"ם, בּוֹרְסַייט (מאנגלית: Boresight) הוא מושג המשמש לתיאור הציר בו יש לאנטנה כיוונית את השבח הגדול ביותר (ולכן בו עצמת השידור תהיה הגבוהה ביותר).
עבור מרבית האנטנות, הבורסייט הוא ציר הסימטריה של האנטנה.
עבור אנטנה פרבולית , הבורסייט הוא ציר הסימטריה של הצלחת הפרבולית, ועקום הקרינה של האנטנה (האונה הראשית) סימטרי ביחס לציר הבורסייט.
המושג בורסייט הגיח מתחום השידור בשבח גבוה, או HGA (ראשי תיבות של High-Gain Antenna) כגון זה של אנטנות פרבוליות אשר מפיקות אלומות שידור צרות וממוקדות.
אלו קשות לכיוון מדויק עבור אנטנה קולטת רחוקה ולכן נפוץ לראותן מופיעות עם מעין בורסייט אופטי המסייע בכיוון.
בורנה צ'וריץ' (בקרואטית: Borna Ćorić; נולד ב-14 בנובמבר 1996) הוא טניסאי קרואטי מקצועני.
נכון לאוגוסט 2023 מדורג צ'וריץ' במקום ה-23 בעולם בסבב ה-ATP.
עד כה זכה ב-3 תארים ביחידים.
צ'וריץ' נולד בזאגרב, בנם של דמיר וז'לז'קה ולו אחות אחת.
בגיל חמש החל לשחק טניס.
ב-2013 זכה בטורניר הנוער של אליפות ארצות הברית הפתוחה.
באותה שנה זכה בחמישה טורנירי פיוצ'ר.
ב-2014 זכה לראשונה בטורניר צ'לנג'ר כשגבר על מאלק ג'זירי בטורניר איזמיר.
באליפות ארצות הברית הפתוחה הודח בסיבוב השני.
את השנה סיים במקום ה-93 בדירוג ATP והיה בכך לשחקן הצעיר יותר בין מאה המדורגים הראשונים.
ב-2015 העפיל עד הסיבוב השלישי באליפות צרפת הפתוחה ועד לסיבוב השני באליפות וימבלדון, ביתר טורנירי הגראנד סלאם הודח כבר בסיבוב הראשון.
באותה שנה זכה בטורניר הצ'לנג'ר השני בקריירה, בברנקייה שבקולומביה.
בינואר 2016 העפיל לראשונה לגמר טורניר סבב 250 של ה-ATP, כשהפסיד בגמר אליפות צ'נאי בהודו לסטאן ואוורינקה.
באפריל הפסיד לפדריקו דלבוניס בגמר טורניר גרנד פרי חסן השני במרוקו.
באפריל 2017 זכה לראשונה בטורניר סבב 250 כשגבר בגמר טורניר גרנד פרי חסן השני על פיליפ קולשרייבר.
במרץ 2018 הודח בידי רוג'ר פדרר בחצי גמר טורניר אינדיאן וולס מאסטרס.
ביוני 2018 גבר על פדרר בגמר טורניר האלה בגרמניה והעפיל למקום ה-21 בעולם.
באוגוסט 2022 הפך לזוכה בטורניר המאסטרס 1000 בעל הדירוג הנמוך בהיסטוריה.
צ'וריץ' חבר נבחרת גביע דייוויס של קרואטיה משנת 2013. ב-2016 סייע לנבחרת להעפיל לגמר הטורניר.
בורנובסקיה בבושקי (באודמורטית: Брангуртысь песянайёс, ברוסית: Бурановские Бабушки - "הסבתות מבורנובה") היא להקה הכפר בורונובה אשר נמצא באודמורטיה, רוסיה.
הלהקה מורכבת כולה מנשים מבוגרות אשר מכונות ברוסית "Бабушки" - סבתות.
הלהקה זכתה לתשומת לב נרחבת בעקבות הופעתן באירוויזיון 2012, בו הגיעו למקום השני.
הלהקה מצבעת בעיקר שירי עם רוסים ואודמורטים כאשר הן לבושות בלבוש מסורתי.
הלהקה הקליטה גרסאות כיסוי לשירים פופולריים רבים כדוגמת Yesterday ו-Let It Be של הביטלס ו-Smoke on the Water של דיפ פרפל.
לאחר ניסיון כושל לנצח בקדם האירוויזיון הרוסי של שנת 2008 הצליחה הלהקה לבסוף בקדם האירוויזיון של שנת 2012, באירוויזיון עצמו סיימה הלהקה במקום השני אחרי שוודיה עם השיר Party for Everybody (מאנגלית - "מסיבה לכולם").
השיר היה ברובו בשפה האודמורטית וחלקו הקטן באנגלית.
בלהקה חברות 8 משתתפות אך רק 6 לקחו חלק באירוויזיון מאחר שחוקי התחרות מתירים השתתפות של 6 חברי להקה לכל היותר.
בשנת 2010 הודיעה הלקה כי כל הכנסותיה יוקדשו לבנייה מחדש של כנסייה הרוסה בכפרן.
בניית הכנסייה הושלמה בסוף אוקטובר 2011.
אחת מחברות הלהקה, יליזבטה זרבוטבה, נפטרה בשנת 2014. חברת הלהקה נטליה פוגצ'ובה נפטרה בשנת 2019. חברת הלהקה קתרינה שקלייבה נפטרה בשנת 2024.
בורנשטדט הוא רובע בפוטסדאם, בירת מדינת ברנדנבורג בגרמניה.
הרובע ממוקם צפונית לפארק סנסוסי וארמון האורנג'רי, הוא ידוע באחוזת הכתר בורנשטדט, בית מגוריה לשעבר של ויקטוריה, הנסיכה המלכותית ובית הקברות של בורנשטדט עם קברים רבים של אישים מפורסמים.
האחוזה, בית הקברות והכנסייה של הרובע הם חלק מהמכלול התרבותי "הארמונות והגנים בפוטסדאם-ברלין" שהוכרז כאתר מורשת עולמית על ידי אונסק"ו בשנת 1990, והורחב בשנים 1992 ו-1999.
היישוב במקום קם בסוף המאה ה-12, הוא הוזכר לראשונה בשטר מכר מ-1304. אחוזת בורנשטדט כללה את הגנים העכשוויים של ארמון סנסוסי, והיא נרכשה על ידי "הנסיך הבוחר הגדול" פרידריך וילהלם, הנסיך הבוחר מברנדנבורג בשנת 1664. המלך הפרוסי פרידריך וילהלם הראשון מסר את האחוזה לבית היתומים בפוטסדאם.
בנו, פרידריך השני, מלך פרוסיה, המכונה "פרידריך הגדול" נאלץ לשלם פיצוי משמעותי לפני שבנה את ארמון סנסוסי החל משנת 1744 ואילך.
הוא הקים אגן מים על ראש גבעה מצפון לפארק במטרה לספק את מערכת המזרקות, שבסופו של דבר נכשלה בגלל חוסר מומחיות.
פרידריך הורה לקשט את המאגר בחורבות מלאכותיות והגבעה נקראה רואיננברג (Ruinenberg, "הר ההריסות").
משנת 1750 לערך שימשו השדות של בורנשטדט כאתר המצעדים של הצבא פרוסי, למורת רוחם של האיכרים המקומיים, עד שהמלך פרידריך וילהלם הרביעי לאחר שעלה לכס המלוכה בשנת 1840 רכש מחדש את האחוזות.
הוא ארגן את אחוזת בורנשטדט לפי הרעיונות של פטר יוזף לנה והפך אותו למודל לעסק חקלאי.
אדריכל החצר פרדיננד פון ארנים בנה מגדל נורמני על ראש גבעת רואיננברג ועיצב מחדש את בית האחוזה והכנסייה של בורנשטדט בסגנון איטלקי על פי תוכניות של לודוויג פרזיוס.
המלך גם הורה לבנות מחדש את כנסיית הכפר מחדש על פי תוכניתו של האדריכל פרידריך אוגוסט שטילר בשנת 1854.
בשנת 1864 מסר וילהלם הראשון מלך פרוסיה (קיסר גרמניה משנת 1871) את אחוזת בורנשטדט לבנו, נסיך הכתר פרידריך ואשתו ויקטוריה, בתה של המלכה ויקטוריה.
הנסיכה המלכותית המשיכה בעסקים החקלאיים בחווה לדוגמה, היא בנתה מחדש את האחוזה, ובנה וילהלם השני למד בבית הספר של הכפר בורנשטדט.
אולם עם מותו של הקיסר פרידריך בשנת 1888, עזבה ויקטוריה את בורנשטדט ופרשה ל ב.
בשנת 1928 שולבו אחוזות הכתר של בורנשטדט וסנסוסי בפוטסדאם, והרשות המקומית לשעבר של בורנשטדט בעקבותיהם בשנת 1935 (על פי צו אישי של הרמן גרינג).
המקום הפך לבסיס הצבאי של רגימנט חיל הרגלים 9 (Infanterie-Regiment 9) של הוורמאכט בפוטסדאם וכמה קסרקטינים הוקמו בסביבה.
בית הקברות של בורנשטדט הורחב והוקמה "חורשת הגיבורים", המוקדשת לנופלים במלחמת העולם הראשונה והמעוטרת בפסל של .
לאחר מלחמת העולם השנייה, השתמש הצבא הסובייטי במתקנים הצבאיים עד שנת 1993, כיום מבנים רבים שייכים לקמפוס האוניברסיטה המקצועית (Fachhochschule) של פוטסדאם.
פולקספארק (Volkspark, "פארק העם") פוטסדאם משתרע על פני שלושה קילומטרים עד ליונגפרנזה בצפון והוא גובל בהר ההריסות של פארק סנסוסי בדרום.
שטחו 650 דונם, והוא מנוהל על ידי סוכנות הפיתוח Bornstedter Feld.
פולקספארק הוא הגן החדש ביותר בפוטסדאם.
החל מהמאה ה-18 האזור שימש למטרות צבאיות, בעיקר כאזור אימונים צבאי.
רק בשנת 2001 עוצב מחדש האזור המכונה "שדה בורנשטדט" (Bornstedter Feld) כאזור המרכזי לתערוכת הגננות הפדרלית (Bundesgartenschau) בשנת 2001. זהו גן מודרני של המאה ה-21 ופארק עם פעילויות פנאי כמו דיסק גולף (עם מסלול של 15 סלים), ריצה קלה, החלקה על גלגיליות, רכיבה על אופניים ומשחקי כדורגל.
קונצרטים ואירועים דומים מתקיימים על במת הפארק המרכזי בקיץ.
אחת האטרקציות העיקריות היא האולם הטרופי הגדול של .
הבניין מאכלס כ-20,000 צמחים טרופיים ובעלי חיים קטנים בכמה קומות.
הכנסייה של בורנשטדט – נבנתה מחדש בשנת 1854 בתכנון של פרידריך אוגוסט שטילר בסגנון איטלקי עם פורטיקו ומגדל פעמונים בגובה 34 מטרים, כולל קברו של ההיסטוריון .
בית הקברות של בורנשטדט – קבורים בו כמה אישים נודעים בתולדות גרמניה כדוגמת פטר יוזף לנה, פרדיננד פון ארנים, לודוויג פרזיוס, לודוויג פון רויטר ואריך פון פאלקנהיין.
בורסאספור (בטורקית: Bursaspor Basketbol Takımı) היא קבוצת כדורסל טורקית מהעיר בורסה, המתחרה בליגת העל הטורקית.
בורסאספור הוקמה בשנת 2014 ושיחקה בליגה הטורקית השלישית.
בשנת 2019 עלתה הקבוצה לליגת העל הטורקית בפעם הראשונה בתולדותיה לאחר שזכתה באליפות הליגה השנייה בטורקיה.
הקבוצה העפילה בעונת 2020/2021 לראשונה בתולדותיה למפעל בינלאומי כאשר השתתפה ביורוקאפ, בו הודחה בשלב הבתים.
בּוֹרְנַה בארישיץ' (בקרואטית: Borna Barišić; נולד ב-10 בנובמבר 1992) הוא כדורגלן קרואטי המשחק בעמדת המגן השמאלי בטרבזונספור מליגת העל הטורקית ובנבחרת קרואטיה.
בארישיץ' נולד באוסייק להורים ממוצא בוסני.
בארישיץ', התחיל את הקריירה שלו במחלקת הילדים של אוסייק, אליה הצטרף בגיל 11. כאשר היה בן 20, הצטרף לביילו ברדו במדיה שיחק עונה אחת ובסיומה חזר לאוסייק.
ב-12 ביולי 2013, בארישיץ' ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בהפסד 1–3 לדינמו זאגרב.
ב-4 באפריל 2014, בארישיץ' הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה, במשחק הליגה נגד לוקומוטיבה זאגרב.
בקיץ , בארישיץ' חתם לחמש שנים בדינמו זאגרב.
ב-19 ביולי 2015, בארישיץ' ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה במשחק הליגה נגד אוסייק.
כעבור כחודש וחצי, הושאל לקבוצת הבת של דינמו, לוקומוטיבה זאגרב עד לסיום העונה.
בקיץ , בארישיץ' חזר לאוסייק ומונה לקפטן הקבוצה.
בקיץ , בארישיץ' סיכם בדינמו קייב, אך ברגע האחרון העדיף לחזור לדינמו זאגרב.
ב-3 באוגוסט, בארישיץ' הבקיע בניצחון 0–1 נגד פ.ס.וו.
איינדהובן, במסגרת מוקדמות הליגה האירופית.
ב-7 באוגוסט 2018, בארישיץ' חתם לארבע שנים בגלאזגו ריינג'רס מליגת העל הסקוטית תמורת כ-2.2 מיליון פאונד.
ריינג'רס התעניינה בשחקן כשבוע לאחר צמד המשחקים בינה לאוסייק במסגרת מוקדמות הליגה האירופית.
ב-29 בדצמבר 2019, בארישיץ' בישל את שני השערים של ריינג'רס בניצחון 1–2 נגד סלטיק, שהיה ניצחונה הראשון של ריינג'רס באולד פירם מאז .
ב-18 בפברואר 2021, בארישיץ' ערך את הופעתו ה-100 במועדון, בה הבקיע שני שערים בפנדלים בניצחון 4–3 נגד רויאל אנטוורפן, במסגרת סיבוב 32 האחרונות של הליגה האירופית.
ב-25 ביוני 2024 חתם בארישיץ' בטרבזונספור.
ב-4 בפברואר 2025 הושאל אל לגאנס.
ב-11 בינואר 2017, בארישיץ' ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת, במשחק ידידות נגד .
בארישיץ', זומן לסגל הרחב של הנבחרת לקראת מונדיאל 2018, אך לא נכלל בסגל הסופי.
ב-21 במרץ 2019, בארישיץ' הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 1–2 נגד במסגרת מוקדמות יורו 2020.
נבחרת העונה בליגת העל הסקוטית:
בורסה איטליאנה (באיטלקית: Borsa Italiana), היא בורסה איטלקית שבסיסה במילאנו.
היא מנהלת ומארגנת את השוק המקומי למסחר בניירות ערך, מסדירה את הליכי הקבלה והרישום של חברות וברוקרים, ומפקחת על הנפקות של חברות חדשות.
הבורסה הוקמה לאחר הפרטת בורסת מילאנו ב-1997, והיא החלה לפעול ב-2 בינואר 1998. ב-23 ביוני 2007, בורסה איטליאנה הפכה לחברה בת של הבורסה לניירות ערך בלונדון.
ב-9 באוקטובר 2020, נמכרה תמורת 4.3 מיליארד יורו, לקבוצת הבורסה הפאן-אירופית Euronext.
רכישת הבורסה על ידי Euronext הושלמה ב-29 באפריל 2021.
בורסה איטליאנה ידועה גם בשם Piazza Affari ("כיכר העסקים"), על שם הכיכר בעיר מילאנו, שבה ממוקם המטה שלה (בניין Palazzo Mezzanotte).
הבורסה מפוקחת על ידי Commissione Nazionale per le Società e la Borsa (CONSOB), סוכנות של משרד הכלכלה והאוצר האיטלקי, שבסיסה ברומא.
בשנת 2015, השווי הכולל של חברות רשומות בבורסה איטליאנה שווה 567.2 מיליארד אירו, שהווה 34.8% מהתמ"ג האיטלקי.
הבורסה לניירות ערך במילאנו הוקמה על ידי אז'ן דה בוארנה, המשנה למלך בממלכת איטליה הנפוליאונית, באמצעות צווים מ-16 בינואר ו-6 בפברואר 1808. היא הייתה בבעלות ציבורית עד 1998, אז הופרטה.
ב-1997 אוחדו כל הבורסות האיטלקיות.
לפני אותה שנה, בורסות קטנות יותר למסחר בניירות ערך היו ממוקמת בנאפולי, טורינו, טריאסטה, ונציה, גנואה, פירנצה, בולוניה, רומא ופלרמו.
ממשלה האיטלקית החליטה לסגור את הבורסות הקטנות, ולרכז את כל הפעילות הבורסאית הלאומית במרכז הפיננסי המרכזי של המדינה, במילאנו.
ב-1991 החלו לראשונה הבורסות באיטליה לפעול עם מסחר ממוחשב.
בבורסת מילאנו גם נקבעו שערי החליפין של מטבעות ומחירי סחורות.
מבין הבורסות הקטנות הבורסה של רומא הייתה הגדולה ביותר, היא הייתה ממוקמת באחד האתרים ההיסטוריים של רומא, במקדש שנבנה באמצע המאה השנייה לספירה לכבודו של הקיסר אדריאנוס, בין הפנתאון ומזרקת טרווי.
איחוד הבורסות באיטליה והפרטת הבורסה של מילאנו, היה חלק ממהלך כולל של רפורמה במערכת הפיננסית של המדינה.
בבורסת מילאנו נסחרו רק 215 חברות והייתה לה תדמית של העדר שקיפות, סיכון גבוה וסחר ספקולטיבי.
במקביל יישמה ממשלת איטליה אסטרטגיית הפרטה של חברות ממשלתיות באמצעות הנפקה ראשונה לציבור בבורסה.
בין השאר מכרה נתחים בחברת הדלק והגז הלאומית Eni, בחברת התקשורת הלאומית טלקום איטליה וחברת "Autostradeper l'Italia", החברה המנהלת את רשת הכבישים המהירים של המדינה, שהם כמעט כולם כבישי אגרה.
המחיר שבו נקבה הממשלה עבור רכישת הבורסה, היה 22.3 מיליון דולר.
לקונסורציום של בנקים מקומיים וזרים הוקצו 51% מהמניות והיתר נמכרו למשקיעים מוסדיים איטלקים וזרים.
בתקופת בועת הדוט-קום, בסוף שנות ה-90 ותחילת שנות ה-2000, גדל היקף המסחר בבורסה באופן משמעותי ומדדי המניות הגיעו לשיא של כל הזמנים (נכון לשנת 2021 המדדים לא חזרו לשיא זה).
במהלך 2006, החל משא ומתן למיזוג בין בורסת "יורקנקסט" (שהוקמה בשנת 2000 ממיזוג הבורסות באמסטרדם, פריז ובריסל) ו"בורסה איטליאנה".
אחר כך הצטרפה הבורסה הגרמנית "דויטשה בורסה" למגעים למיזוג משולש.
אך ביוני 2007 הגישה הבורסה לניירות ערך בלונדון הצעת רכש משלה.
בתגובה יורונקסט הגישה הצעת רכש נגדית בסך 1.5 מיליארד דולר, ולבסוף הוסכם על מיזוג עם בורסת לונדון.
בשנת 2017 נהנתה הבורסה מגאות בפעילותה, לאחר שממשלת איטליה שהשיקה בפברואר אותה שנה חשבונות פנסיה חדשים בניהול אישי, שכוללים תנאי מס מועדפים, ונקבע כי 70% מההון בחשבונות חייב להיות מושקע בחברות איטלקיות.
המהלך הביא להנפקות של כ-35 חברות, ומספר חברות רכישה למטרות מיוחדות.
בסך הכל עלתה הבורסה באותה שנה בכ-30%.
בשנת 2020, בעקבות הברקסיט ועזיבתה של הממלכה המאוחדת את האיחוד האירופי ואת השוק האירופי האחיד, נאלצה בורסת לונדון למכור את "בורסה איטליאנה" ל"יורנקסט".
בנובמבר 2021 העבירה "יורנקסט" גם את המסחר שלה בנגזרים וסחורות, שהתבצעה בלונדון, למסלקה של "בורסה איטליאנה".
גארט קלארק בורנס , הידוע בשם הבמה Børns , הוא זמר-יוצר ומוזיקאי אמריקאי.
בורנס נולד בעיירה במדינה מישיגן, ארצות הברית.
כבר בגיל 10 הוא היה ידוע כפעלולן וקיבל תשלום על הופעות במסיבות.
בגיל 13 הוא קיבל מלגת לימודים בקולג' לאמנויות.
עוד במהלך לימודי בית ספר בורנס הקים להקה.
בשנת 2012 הוא היה גיטריסט ומתופף בלהקה והם ביצעו השירים הראשונים שלו.
בשנת 2013 בורנס החליט לעזוב את ניו יורק ועבר ללוס אנג'לס.
בשנת 2014 הוא הוציא את הסינגל הראשון שלו 10,000 Emerald Pools ב"אינטרסקופ רקורדס" וזמן קצר אחרי זה מיני אלבום Candy.
בשנת 2015 הוא הוציא סינגל Electric Love שזכה להצלחה גדולה.
הוא דורג במצעדי פזמונים וקיבל הכרה כ"אלבום פלטינה".
השיר שולב באלבום הראשון של בורנס Dopamine.
האלבום דורג במקום השני בארצות הברית וקיבל דירוג "אלבום זהב" מאיגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי.
בשנת 2016 בורנס השתתף בסבב הופעות עולמי של להקת "הלומינירז".
בשנת 2017 הזמר הוציא סינגל "Faded Heart" ששולב במשחק מחשב "FIFA 18" ובסרט "קו הדממה".
בשנת 2018 הוא השתתף סבב הופעות LA to the Moon Tour.
בשנת 2020 שוחרר אלבום השני Blue Madonna שהגיע למקום השלישי במצעד בארצות הברית.
אלבום זה כלל שיר שבוצע ביחד עם לנה דל ריי שבהמשך שוחרר כסינגל.
בשנת 2020 בורנס היה שותף באלבום שהוצאה לזכר להקת טי רקס.
ב-28 ביולי 2023 הוציא את המיני-אלבום Suddenly.
בורנה סוסה (בקרואטית: Borna Sosa; נולד ב-21 בינואר 1998 בזאגרב שבקרואטיה) הוא כדורגלן קרואטי המשחק בעמדת המגן השמאלי בקבוצת קריסטל פאלאס ובנבחרת קרואטיה.
סוסה גדל במחלקת הנוער של דינמו זאגרב.
בסך הכל ערך 32 הופעות בקבוצה הבוגרת של המועדון במסגרת ליגת העל הקרואטית, וזכה בשלוש אליפויות קרואטיה וארבע פעמים בגביע הקרואטי.
ב-14 במאי 2018 חתם סוסה על חוזה לחמש עונות בשטוטגרט מהבונדסליגה.
ב-1 בספטמבר 2023 חתם באייאקס.
ב-17 באוגוסט 2024 הושאל לטורינו.
ב-11 ביולי 2025 חתם ל-3 שנים בקריסטל פאלאס מהפרמייר ליג.
ב-1 בספטמבר 2021 ערך סוסה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת קרואטיה, בתיקו 0-0 נגד נבחרת רוסיה במסגרת מוקדמות מונדיאל 2022.
בורנאו הבריטית כללה את ארבעת החלקים הצפוניים של האי בורנאו, שהם כיום מדינת ברוניי, שתי מדינות מלזיה, סבה וסראוואק, והשטח הפדרלי של מלזיה, לבואן.
בתקופת השלטון הקולוניאלי הבריטי לפני מלחמת העולם השנייה, סראוואק נודעה בשם הראג' של סראוואק (1841–1946), סבה נודעה הכצפון בורנאו (1881–1946), ולבואן נודעה בתור מושבת הכתר של לבואן (1848–1946).
בין מלחמת העולם השנייה לעצמאותם מבריטניה, הפכה סראוואק למושבת הכתר של סראוואק (1946–1963), בעוד שסבה ולבואן חברו ויצרו את מושבת הכתר של צפון בורנאו (1946–1963).
ממלכת ברוניי (1888/1906–1984) הייתה מדינת חסות של הממלכה המאוחדת מאז הסכם הפרוטקטורט של 1888/1906, והייתה ידועה כמדינת הפרוטקטורט הבריטית של ברוניי.
בשנת 1687 האב Ventimiglia, תיאטין, הוזמן על ידי האפיפיור אינוקנטיוס האחד עשר להטיף לנצרות בבורנאו.
אין אנדרטאות למשימה זו, שלא הותירה עקבות באי למרות שהמיסיונר הכריז שאלוהים בירך את פועלו.
הקהילה לבשורת העמים הכריזה ב-27 באוגוסט 1855 על הקמת החלק הצפוני של האי בורנאו למחוז עצמאי של צפון בורנאו ולבואן והפקידה אותו בידי הכומר.
האב קוארטרוני היה במקור קפטן ים ונשבע, לאחר שנמלט מסכנה גדולה, להתמסר לבשורה של בורנאו.
הוא נחת בלבואן ב-1857, יחד עם כמה מיסיונרים שנטשו אותו ב-1860. אף על פי שהיה לבדו באי לבואן, האב קוארטרוני המשיך באומץ את עבודתו.
לבסוף, משראה שהבידוד הפך אותו לחסר אונים, הוא נסע לרומא ב-1879 כדי לבקש להטיל את המשימה כאחראית על מכון.
מרומא נסע האב קוארטרוני לספרד, שם נפטר עד מהרה.
לאי לבואן שטח של ומכיל 6,800 תושבים; זוהי תחנת שילוח חשובה בין סינגפור להונג קונג.
התחנות המשרתות הן Labuan וקוצ'ינג (סראוואק), שתי העיירות החשובות ביותר.
מחוץ לשני המקומות הללו שבהם התגוררו המיסיונרים נכללו עוד עשר תחנות: Sibu, Kanovit, Igan, Oya, Mukah, Baram, Papar, Jesselton, Putatan ו-Sandakan.
על פי "המשימות-אטלס" של פ' שטרייט, הנתונים הסטטיסטיים של המיסיון הקתולי בתחילת המאה ה-20 היו: 19 כמרים רגילים, 2 אחים הדיוטים, 15 אחיות; 8 כנסיות; 20 קפלות; 16 קטכיסטים; 14 בתי ספר עם 740 תלמידים; 2,600 טבילות; כ-1,000 קטקומנטים.
הבריטים כבשו את האי לבואן ב-1846; הם הרחיבו בהדרגה את כוחם על השליטים הקטנים של החלק הצפוני של בורנאו עד שבשנת 1888, מדינת החסות הבריטית של צפון בורנאו הוכרה רשמית.
מיסיונרים דוברי אנגלית שהיו רצויים בחלק הבריטי של בורנאו, העבירו את השליחות של צפון בורנאו ולבואן לחברה למשימות זרות של מיל היל, מאנגליה.
השליח הראשון שמונה תחת הממשל החדש היה הכומר תומאס ג'קסון.
החברה המשיכה באחריות על המשימה.
במהלך מלחמת העולם השנייה, הבריטים הבינו שהם אינם מסוגלים להגן על המושבה מפני הצי הקיסרי היפני החזק.
הם הרסו את שדות התעופה, ובמיוחד את שדות הנפט שם ובברוניי לפני נחיתת היפנים ב-16 בדצמבר 1941. הכוחות הבריטים הקטנים נכנעו.
בשנת 1943, האוכלוסייה הסינית שמנתה כ-50,000 מרדה ביפן וכבשה כמה עיירות.
עד מהרה המרד דוכא ורבים שהוצאו להורג.
אוסטרליה שלחה כוחות מבצע מיוחד, שאימנו וחימשו יחידות מיליציה מקומיות וסייעו להנחתה של דיוויזיה אוסטרלית ביוני 1945. הכוחות היפניים מנו כ-31,000, והחזיקו מעמד עד אוקטובר 1945, הרבה אחרי שהקיסר נכנע.
בּוּרֶנְקַאס (בהולנדית: Boerenkaas) שפירושו "גבינת חקלאים" או "גבינת משק" היא גבינה הולנדית, שרובה עשויה בעבודת יד מחלב גולמי, כלומר לא מפוסטר.
החלב עשוי להיות מפרות, עיזים, כבשים או תאו.
לפחות מחצית ממנו חייבת להיות מהחווה שבה מייצרים את הגבינה.
הגבינה עשויה להכיל גם כמון או זרעים אחרים, עשבי תיבול ותבלינים.
השם מוגן כהתמחות מסורתית מובטחת (TSG) על ידי האיחוד האירופי מאז 2007.
השם 'Boerenkaas' הוא כאמור שם מוגן.
כל גבינה המיוצרת בתוך האיחוד האירופי על פי התקנות האלה שנקבעו על ידי הנציבות האירופית יכולה להימכר בתור Boerenkaas.
גבינה הנושאת את הסימן 'KB' מאושרת כמקור הולנדי.
הסוגים העיקריים של הגבינה הם:
גרסאות אחרות של הגבינה כוללות:
לאחר שהחלב הטרי הלא מפוסטר חומם ל-29 מעלות צלזיוס, מוסף אנזים הגבינה.
לאחר כחצי שעה, חותכים את החלב המוקרש לגרגרים עדינים (בגודל של אפונה), ומסירים חלק ממי הגבינה.
לאחר מכן מוסיפים מים חמים (פעמיים לחלב פרה, כאשר החלב המוקרש מחומם תחילה ל-33 מעלות ורבע שעה לאחר מכן ל-36 מעלות).
חלב עיזים מחומם לרוב ל-36 מעלות בבת אחת.
לאחר חצי שעה של ערבוב איטי מאוד, יוצקים את התערובת המוקרשת לתוך התבניות ולאחר רבע שעה של מנוחה, התערובת נלחצת היטב (במכבש).
את הגבינה משאירים לנוח והופכים אותה כדי לנקז את עודפי הנוזלים.
לאחר מכן מוציאים את הגבינה הטרייה מהתבנית, הופכים אותה והיא מסומנת בסימון, לוחצים אותה שוב והופכים אותה מספר פעמים.
לאחר הכבישה מפזרים על הגבינה מלח והיא גם נטבלת בתמלחת למשך יום עד 6 ימים, תלוי במשקל הגבינה.
לבסוף משאירים את הגבינות להתיישנות בחדר ההבשלה, שם הופכים אותן מספר פעמים עד שהן מגיעות לדרגת הבשלה הרצויה.
בורסן (בדנית: Børsen; מילולית: הבורסה; מוכר גם בתור: Børsbygningen, בורסבינגן - בניין הבורסה) הוא בניין בורסת מניות מהמאה ה-17 הניצב במרכז קופנהגן.
המבנה ההיסטורי ממוקם בסמוך לארמון קריסטיאנסבורג, מושב הפולקטינג, על האי סלוטסהולמן .
הבניין נבנה בתקופת שלטונו של כריסטיאן הרביעי, מלך דנמרק בשנים 1619–1640, והוא נחשב לדוגמה מובילה של סגנון הרנסאנס ההולנדי בדנמרק.
בורסן היא אטרקציה תיירותית פופולרית.
המבנה התבלט בעיקר בצריח האופייני הייחודי שלו, בצורת זנבות של ארבעה דרקונים מפותלים יחד, בגובה של 56 מטרים.
ב-16 באפריל 2024, הבניין נפגע קשות משרפה, שהפילה את הצריח.
מדינת בורנו היא מדינה באזור הגאופוליטי של צפון-מזרח ניגריה.
בורנו גובלת במערב ביובה לאורך כ-421 קילומטרים, בדרום-מערב בגומבה לאורך כ-93 קילומטרים, ובדרום באדאמאווה.
הגבול המזרחי שלה מהווה חלק מהגבול הלאומי עם קמרון לאורך כ-426 קילומטרים.