tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
היא עבדה במעגל התיאטרון ביידיש עד גיל 90. בעלה השני היה השחקן היידי מיכאל מיכלוביץ', שנפטר ב-1987.
לרר נפטרה משבץ מוחי במנהטן ב-12 במרץ 2011, בגיל 95. היא נקברה בבית הקברות מאונט היברון בפלשינג, קווינס, לצד בעלה השני מיכאל מיכלוביץ'.
לרר נקברה כמה שורות מבוריס טומשבסקי, ש"גילה" את לרר בגיל 5 בארגנטינה.
שפת גוף היא מכלול של הבעות פנים, תנועות ותנוחות גופניות, הנעשות בדרך כלל באופן בלתי-מודע ובלתי-רצוני, ומשקפות תחושות ורגשות של האדם (או בעל החיים) העושה אותן.
מקובל להאמין כי שפת הגוף משותפת לקבוצות גדולות של בני האדם, אף יותר מאשר מילים.
שפת הגוף מתקיימת גם כאשר היא אינה מתפקדת כתקשורת, אם כי באופן בולט פחות.
עובדה זו ניתן להסביר בכך ששפת גוף נועדה להחצין תהליכים נפשיים ולאו דווקא לתקשר.
עם זאת, אדם המשתמש בשפת גוף מלאה ללא תקשורת עם אדם אחר, נחשב לחורג מההתנהגות הנורמלית, מלבד במקרים של מנהגים תרבותיים רשמיים (לדוגמה: מנהגי דת ומסורת).
שפת הגוף עשויה להיות עניין מודע ורצוני, תהליך אינסטינקטיבי, אך גלוי, או תהליך בלתי-מודע ולא רצוני שניתן להבחין בו אך ורק על ידי מעקב מדויק ופרטני.
מקובל על רוב חוקרי שפת הגוף, כי דפוס תקשורת זה רלוונטי ביותר גם אם הוא קיים אך ורק במישורים בלתי-מודעים.
על פי תאוריה זו, שפת הגוף היא חלק בלתי נפרד מהתקשורת האנושית, ומתרחשת באופן קבוע לאורך כל מפגש אנושי.
שפת גוף גורמת להחצנה של מצבי רוח, כדוגמת החצנת לחץ על ידי דפיקות מהירות עם הרגל או היד על משטח, או על ידי פכירת אצבעות או כסיסת ציפורניים.
צורת הבעה זו אינה רצונית לרוב, ורק במקרים נדירים מכוונת.
ניתן לרוב להבחין בקלות בשפת גוף שכזו, אך נדרשת תשומת לב לעניין.
תכונות אופי שונות מבוטאות אף הן על ידי שפת גוף.
לדוגמה, הליכה מהירה וקצובה כביטוי לנחישות, מבט לא-ממוקד כביטוי לפיזור-דעת ועוד.
דעה רווחת היא כי צורת הבעה היא ברובה לא מודעת ולא רצונית.
בשל חשיבותה של שפת הגוף בהעברת מסרים ומצבי רוח אנושיים, לתקשורת חסרת שפת גוף עלולות להיות מגבלות שיביאו לחוסר הבנה ולמחלוקות שונות.
לדוגמה: תקשורת באמצעות התכתבות בתוכנת מסרים מיידיים דרך אמצעים טכנולוגיים שונים.
כתבה שפורסמה ב-Business Insider הראתה שאצל עובדים שנדרשו לעבוד ממרחק (או מהבית) התפתחו אי-הבנות בשל השימוש בתקשורת מתווכת אלקטרונית, במקום בתקשורת פנים אל פנים שכוללת שפת גוף והבעות פנים.
לפי הכתבה, החוסר בשפת גוף גרם ליצירה של פרשנות מוטעית של הטקסט שהועבר, דבר שלעיתים הביא לחיכוכים.
תחום מסוים של העיסוק בשפת הגוף הוא הניסיון לרתום שפה זו לשימוש האדם.
שימוש שכזה עשוי להיות שיפור יכולת קריאת שפת הגוף, על ידי חידוד תשומת הלב לתהליכים אלו, ועל ידי למידה של צורות הביטוי השונות.
שימוש נוסף נעשה בהתאמה מכוונת של שפת הגוף למצב הרצוי.
שימושים אלו הם חלקם של רוב בני האדם, ולא בממדים מצומצמים (לדוגמה: אימוץ מכוון של יכולת להישיר מבט בשיחה).
ישנם בני אדם אשר עוסקים בשיפור יכולות אלו באופן רחב יותר, הן מתוך שאיפה לשפר את יכולות התקשורת הכלליות שלהם, והן על-מנת לקיים מניפולציה לצורך מסוים.
במובן זה, שימוש מלאכותי בשפת הגוף משמש בתחום הרטוריקה ולכן יש לראות בו אמצעי רטורי.
מניפולציה בשימוש בשפת גוף קיימת הן באופן טבעי והן באופן נרכש.
מניפולציה שכזו עשויה לחזק יכולות שכנוע, להקרין כריזמה עודפת, לרגש במכוון ועוד.
במניפולציות אלו נעשה שימוש מכוון בשפת הגוף, על מנת להשפיע על תהליכי המחשבה של הנמען באופן לא-מודע ורצוני, לרוב על-מנת להסיטו מאופן חשיבה רציונלי.
שיטות מניפולציה משרתות באופנים רבים, בתחומים שונים, שהעיקריים בהם הם:
שימוש במסגרת מערכות יחסים אינטימיות, לרוב על מנת לזכות באהדה, או כמאמץ שכנוע.
דוגמה בולטת לשימוש כזה היא השימוש בבכי מכוון, אשר משמש כמושא ידוע להומור על מערכות יחסים זוגיות.
שימוש במסגרת ניסיון השפעה על אדם שאינו במערכת יחסים אינטימית, על מנת לשכנעו לקדם אינטרס חברתי מסוים של בעל המניפולציה, באופן שאינו נגזר מהחשיבה הרציונלית.
הדוגמה הבולטת למניפולציה שכזו היא שימוש בשפת גוף על מנת להשפיע על לקוח לשלם עבור מוצר כלשהו, והשימוש על-מנת לעורר רגשי חמלה, שיובילו לתרומה פילנתרופית מסוימת.
שימוש בשפת גוף במסגרת רטוריקה מול קהל, בידי מרצים, קריינים, מנחי-אירועים ובעלי מקצוע אחרים המופיעים מול קהל.
השימוש העיקרי במקרה זה נועד להגביר את העניין והקשב של הקהל, אך מקובלים גם שימושים שמטרתם לעורר רגשות מסוימים.
שימוש ידוע שכזה נעשה על ידי נואמים פוליטיים שונים, העושים שימוש בשפת גוף על-מנת להטמיע את רעיונותיהם בקהל.
שימוש בשפת גוף במסגרת פרסום, אשר נועד ליצור זהות רגשית של קהל הפרסום עם מוטיב מסוים.
דוגמה בולטת לשימוש כזה היא שפת-גוף מינית באופן מכוון, על מנת ליצור משמעות מינית בלתי-מודעת למוצר הנמכר.
שימוש כחלק ממשחק במסגרת של מופע כלשהו, על מנת לחקות באופן מדויק את התנהגות הדמות המגולמת.
בצילום, שפת הגוף יכולה להיות אמצעי חשוב להעברת רגשות, אופי או מצב נפשי של המצולמים.
יש להתייחס אל שפת הגוף בשני ממדים: האחד, כאשר האדם הנצפה נמצא בתחום הפרטי - אישי, כלומר הוא לא נמצא באינטראקציה עם משתתף אחר, והממד השני, שבו הוא חלק מקבוצה של אנשים (לצורך העניין, שני אנשים ויותר).
שפת אם או שפה מקורית היא השפה שאדם לומד ראשונה.
בהתאם, אדם יכול להיות מכונה דובר שפה מסוימת כשפת אם.
מקור השם בכך שלרוב לומד ילד את יסודות השפה במשפחתו, פעמים רבות מאמו.
גרסה אחרת למקור השם היא שזו שפת המקור או שפת המולדת־האם או שפת הארץ.
באנגלית המונח "First language" (שפה ראשונה), מדגיש את הראשוניות של שפת האם בסדר הכרונולוגי של למידת השפות אצל הפרט.
שפת אם היא לרוב השפה בה הדובר מיומן יותר מבכל שפה אחרת.
לרוב, שפה יכולה להיחשב שפת אם רק אם נרכשה לפני תום גיל העשרה או תפסה את המקום המרכזי בלימודיו ובחינוכו של הדובר.
ישנם מקרים בהם אנשים גדלים בסביבה רב לשונית, שבה מדברים בשתי שפות או יותר.
לדוגמה, בניהם של מהגרים עשויים לשלוט ברמה גבוהה גם בשפה המדוברת בביתם וגם בשפה המדוברת בסביבתם.
במדינות מסוימות, נהוגות שתי שפות במקביל והלומד עשוי להיחשף לשתיהן בביתו ובלימודיו במקביל.
תקופה קריטית לרכישת שפת אם
גילאי הינקות והילדות המוקדמת הם תקופה קריטית לרכישת שפת אם באופן מלא ושוטף.
לאחר מכן תהליכי רכישת השפה הופכים להיות מאומצים ומוגבלים יותר במידת היעילות שלהם.
אופן השימוש בשפת האם מול שפות אחרות
לרוב, ניתן להגדיר את שפת האם של דובר מן ההיבט הפונקציונלי כשפה שבה הוא מונה (סופר), חושב, חולם ומדבר.
לעיתים, ישנה הבחנה בין שפת החשיבה והדיבור לבין שפת הכתיבה.
המשורר חיים נחמן ביאליק, שנהנה משליטה מושלמת בכתיבה בעברית, חשב ואף העדיף לדבר ביידיש, כמוהו כחלק גדול מן הסופרים והמשוררים בעברית בתחילת המאה העשרים;
הסופר ולדימיר נבוקוב, שלט באופן מושלם ברוסית וגם באנגלית, אך שפת האם שלו הייתה כנראה הרוסית.
אפרים קישון, הומוריסטן ישראלי יוצא הונגריה, שהיה כבר בן 25 כאשר פגש לראשונה בשפה העברית, טען באחת ההומורסקות שלו כי הוא מתקשה להאמין כי אפשר לספור בשפה אחרת מלבד הונגרית.
קישון כתב גם בספרו "סליחה שניצחנו" על מדינת ישראל: "זוהי הארץ היחידה בעולם שבו האם לומדת את שפת האם מפי הבנים".
שלמה יידוב, זמר יהודי יליד ארגנטינה, שר בשירו המפורסם "חולם בספרדית": "אני חושב ואני כותב בעברית בלי קושי ואוהב לאהוב אותך בעברית בלעדית.
זאת שפה נהדרת, לא תהיה לי אחרת, אך בלילה, בלילה אני חולם עוד בספרדית".
רשימת שפות העולם לפי מספר דוברים ברמת שפת אם
להלן רשימת שפות העולם השכיחות, מדורגות לפי מספר דוברים ברמה של שפת אם.
הרשימה מעודכנת למהדורה 22, אשר יצאה בפברואר 2019, אך המספרים לכל שפה בנפרד יכולים להסתמך על נתונים ישנים יותר.
בדירוגי שפות אחרים, השפה סינית והשפה ערבית יכולות להחשב כקבוצת שפות (macrolanguage ISO 639) במקום כשפות בפני עצמן, ויכולות להופיע השפות השכיחות באותה הקבוצה: מנדרינית ו-ערבית מצרית, בהתאם.
שפת הבי"ת היא שפה מוצפנת בה משלבים אחרי כל תנועה את העיצור /b/ ואחריו את אותה התנועה.
דוגמה נוספת, במקום לומר "אני שר", אומרים: אַבַּנִיבִּי שַׁבַּר.
ניתן להשתמש בכל אות, לאו דווקא באות ב' (שפת הגימל עם האות ג', וכו') ולאו דווקא באות אחת (דוגמת שפת הריש-גימל), אך השימוש באות ב' הוא הנפוץ ביותר.
השפה משמשת ילדים כשפת סתרים, וזאת בדיבור בלבד – לא נהוג להשתמש בה בכתב.
שימוש נוסף הוא כמשחק מיומנות דיבור – מי שמתבלבל מפסיד במשחק.
השיר "אבניבי" בביצוע יזהר כהן, ששורת הפזמון שלו נכתבה בשפת הבית: "אבניבי אובוהבב אובותבך", זכה באירוויזיון 1978. עשור קודם לכן נעשה שימוש בשפה בשירה של להקת הנח"ל "רכלניות", שאת מילותיו כתב דוד עתיד.
שפת אמת היא סדרת ספרים המכילה חידושים על התורה, חגי ישראל והתלמוד הבבלי, מאת האדמו"ר רבי יהודה אריה ליב אלתר מגור.
הספר נחשב לאחד מספרי החסידות הנפוצים ביותר.
הספר הודפס מיד לאחר פטירת המחבר.
הספר הודפס בחמישה חלקים, הכוללים את החידושים על התורה והמועדים.
החידושים על המועדים שובצו בין הדרשות על הפרשיות, במקום המתאים לפי זמני השנה.
במהדורת "אור עציון" החדשה הודפסו בנפרד דרשות התורה ודרשות המועדים, בסדרה בת שבעה כרכים.
כמו כן, דברי תורה שכתב המחבר לפני שהתמנה לאדמו"ר סודרו ותוקנו בהתאם להסכמת האמרי אמת על ידי רבי אברהם ישכר בנימין אליהו בן רבי מנחם מנדל אלתר מפאביניץ ונקרא "שפת אמת-ליקוטים".
בהקדמת הספר כתב ה"אמרי אמת": "ולא היינו מדפסים זאת יען הרבה מהם ביער מן העולם, אולם נתגלגלו הכתבים בין החסידים ויש בהם טעותים הרבה, לזאת הסכמנו כי נכון שיהיה בדפוס".
ניתן למצוא בו את בסיס לרעיונות שאמר בשנים מאוחרות יותר.
את הדרשות הכתובות בספר היה אומר הרבי בשבתות ובמועדים ב"טיש", חידושיו על התורה כתב בדרך כלל ביום ראשון בבוקר בעודו עטור בתפילין דרבנו תם.
לכן ניתן למצוא לעיתים בכותרת הדרשה ביטויים כמו "בקיצור", "ערבובי דברים" וכדומה.
דרשות רבות מאוד מכילות משפט קצר שאמר רבי יצחק מאיר אלתר, סבו של ה"שפת אמת", וביאור של משפט זה.
בדרשות אחרות הוא מבאר את דברי המדרש על הפרשה.
לשונו של השפת אמת קצרה ותמציתית.
את הסיבה לכך הוא מסביר בעצמו: .
בדרשות משולבים רעיונות מן התלמוד, המדרשים ותורת הקבלה.
כדרכן של תורות חסידיות, נקודת המוצא של הדברים הם פסוקי התורה ומדרשי חז"ל.
דרשות השפת אמת אינן פרשנות, אלא בירור עקרונות וערכים על פי משנתו החינוכית של הרבי שנשען על הנאמר בפסוקים ובמדרשים כנקודות מוצא מילוליות (לדוגמה מילים כ"ויעל" או "וירד" משמשות כנקודת מוצא לעיון בתופעה הרוחנית של "עלייה" או "ירידה").
דמויות בתנ"ך, סיפורים, ומושגים המופיעים בסיפורי התורה וחז"ל מהווים בשבילו סמלים למושגים קבליים או חסידיים, שבהם הוא משתמש בתורתו.
כתב יד של הספר וחשיבותו
בשנת תש"פ פרסמו החוקרים דניאל רייזר ואריאל אבן-מעשה כתב יד ביידיש ותרגמו אותו לעברית.
כתב היד הוא מאת תלמיד שכתב את הדרשות של הרבי כפי ששמען ביידיש, השפה המקורית שבה נאמרו הדרשות.
יש הבדלים לא מעטים בין התמצית של המחבר ובין רשימותיו של התלמיד.
התלמיד רשם את הדברים כפי שנאמרו ועל פי כח זכרונו ואילו המחבר שעה שהעלה את הדברים על הכתב ניסחם בסגנון שונה, סגנון שהולם דברים שבכתב.
דוגמאות לא מעטות להבדלים אלה ניתן לראות בפרסום של החוקרים-המהדירים הנ"ל.
חידושי שפת אמת על הש"ס
דרכו של ה"שפת אמת" הייתה להעלות על הכתב בקיצור את דברי תורתו ממה שנתחדש לו בלימודיו ושיעוריו הקבועים עם בניו חתניו ונכדיו בש"ס ובפוסקים.
מלאכת העריכה נערכה בעיקר על ידי חתנו רבי יעקב מאיר בידרמן כאשר אחיו וגיסו רבי חנוך צבי הכהן לוין מסייעים על ידו.
בשנת ה'תשמ"ז הוציא לאור הרב דוד אברהם מנדלבוים את הספר "ליקוטי שפת אמת" חידושים על מסכת מכות מתוך כתב יד של השפת אמת שהיו מונחים אצל הרב יוחנן רובינשטיין בחיפה, כמו כן הוסיף חידושים על מסכת קידושין מכתב יד של רבי נחמיה אלטר כפי שהעתיק מאביו.
בשנת ה'תשכ"ח הדפיס רבי בנימין מנחם אלטר נכד האמרי אמת חידושים על מסכת נזיר - ומסכת סוטה מתוך ההעתקה שהעתיק לעצמו רבי אפרים פישל רבינוביץ (מו"צ בלודז') מתוך כתב היד של השפת אמת, חידושים שטרם נדפסו.
רבי פינחס מנחם אלטר מגור כותב כי בעת ששהה בבית זקנו רבי יעקב מאיר בידרמן ראה כי בלילה היה עמל להגיה ולהכין לדפוס את חידושי השפת אמת על מסכתות יבמות וכתובות,, ונשרפו בהפצצת וורשה, וחבל על דאבדין.
ייתכן שבתוך הקופסה הנמצאת בספרית לנין במוסקבה היו כתבי היד של השפת אמת.
בשנת ה'תשע"ג (2013) נטען שהתגלה בין ספרי אוסף שניאורסון שהועברו לידי המוזיאון היהודי במוסקבה, כתב יד של הספר שפת אמת על סדר נשים וסדר נזיקין שנחשב כאבוד.
שפת אמת על שו"ע יורה דעה
בשנת ה'תשל"ג הדפיס הרב לייבל יוסקוביץ ג' כרכים של חידושי הרי"מ שו"ע על יורה דעה מכתב יד שהיה אצל אביו בפולין לאחר המלחמה.
לאחר שנים של פיענוח כתב היד על ידי הרב יצחק מאיר אלטר מבני ברק "נתרבו ההוכחות כי כתב היד הוא של השפת אמת, כמעט בוודאות" והודפס מחדש בשנת ה'תשס"ג בשם שפת אמת יורה דעה ב"הוצאת מיר" על ידי הרב אברהם מרדכי אלטר מבני ברק.
שפת אמת על תהלים, פרקי אבות, תיקוני הזהר
בשנת ה'תרפ"ו הוציא לאור רבי אברהם ישכר בנימין אליהו אלטר "שפת אמת, על תהלים מכתב ידו של השפת אמת, כשלצידו הדפיס פרוש מכתב ידו של רבי חיים ויטאל אשר קיבל מספריתו של דודו האמרי אמת הכותב לו "ולדעתי לנכון להדפיס ביחד".
בשנת ה'תרצ"ג הדפיס רבי אברהם ישכר בנימין אליהו אלטר את הספר "שפת אמת" על פרקי אבות המורכב חלקו מכתב ידו של השפת אמת וחלקו ממה שרשמו בניו וחתניו ממה ששמעו ממנו כשלמד אתם פרקי אבות בכל שבת בימי הקיץ.
בשנה זו ה'תרצ"ג גם הדפיס קונטרס עם הערות ה"שפת אמת" על תיקוני הזהר.
כיום מודפס קונטרס זה בסוף הספר "שפת אמת ליקוטים" חלק שני.
בני ישראל / כנסת ישראל
עש"ן (ראשי תיבות: עולם, שנה, נפש); העש"ן הוא המקום, הזמן ונפש האדם שאותם מתקן היהודי באמצעות קיום תרי"ג מצוות.
השפת אמת הוא ספר 'יסוד' ביראה.
יש כמה "חוזרים" של השפת אמת, חסידים המנסים לחזור על דבריו, אבל להבין ולהשיג את ההברקה הרעיונות שבכל דיבור לעמוד על הכוונה האמיתית בכל מחשבה שנתבטאה ניתן רק לאחר התעמקות יסודית במשנתו.
הספר נחשב כקשה במיוחד לעיון, בגלל כתיבתו התמציתית וקיצורי הלשון.
גם חסרונם של מקורות ומראי מקומות מקשה להבין רעיונות שמושתתים על מדרשים ודברי חז"ל שמובאים בקיצור שאינו מאפשר לדעת את מקורם.
בשנים האחרונות, נעשו כמה ניסיונות להוציא מהדורות עם תוספת ביאורים ומראי מקומות.
בהוצאת ישיבת אור עציון יצאה לאור ב-2012 מהדורה מוערת שבה נוספו מראי מקומות והפניות ואף ביאורים במקום הצורך.
כמו כן נדפסה מהדורה של מכון בני בינה של חסידי בעלזא.
כמו כן, נכתבו כמה ספרי עזר שנועדו לבאר את הדברים ולהנגישם בשפה קלה.
לכן אין לקבוע מסמרות בביאור מסוים שלא בטוח שהוא כוונת השפת אמת.
כך למשל, הרב יעקב משה חרל"פ כתב ביאור לספר, וגנז אותו לבקשת האדמו"ר מגור שנימקה בטיעון זה.
האמרי אמת היה זהיר ביותר בהדפסת ספרי השפת אמת, במכתב לגיסו רבי יעקב מאיר בידרמן המגיע והעורך העיקרי של חידושי השפת אמת על הש"ס כתב: "יש הרבה שטוב להשמיט, כי הלא איננו מבערים מן העולם, רק משולחן ההדפסה, ודפסת מועט דפסת".
שפשאוון היא עיר בצפון-מערב מרוקו הידועה בזכות הצבע הכחול של רחובותיה.
תודות ליופייה ולמשכנה על מורדות אחד ההרים של אזור ריף, זכתה לכינוי "גן העדן על ההר".
השם שפשאוון נגזר מהמילה "אשוואן" שמשמעותה "קרניים" בשפה הבֶּרְבֶּרִית (הקרויה תאמאזיגת, שפתם של הבֶּרְבֶּרִים בצפון אפריקה).
העיר קיבלה את השם עקב צורת ההרים שבמעלה העיר, הדומים לזוג קרניים של עז.
העיר נוסדה בשנת 1471 כמצודה שהוקמה על ידי מולאי עלי בן מוסה בן ראשד אל עלמי כחלק מהניסיון להגן על שטחי המגרב מפני חדירת האימפריה הפורטוגזית.
בהמשך התיישבו באזור המצודה ברברים ריפים מקומיים בני שבט ע'ומרה, ולאחר גירוש ספרד של שנת 1492 נוספו אליהם מורים ויהודים מגורשים.
על פי אחת המסורות, היו אלה היהודים במאה ה-18 או ה-19 שהיו אחראים לצביעת רחובות העיר לכחול בהשפעת תורת הקבלה.
בשנת 1912 הפכה שפשאוון ביחד עם שאר צפון מרוקו לחלק ממרוקו הספרדית.
חיילים ספרדים כלאו את עבד אל-כרים אל-ח'טאבי, אחד ממנהיגי המאבק לעצמאות של אזור הריף, במבנה בקסבה של העיר בשנים 1916–1917. ספרד החזירה את העיר למרוקו בשנת 1956 והיא הפכה להיות חלק ממרוקו העצמאית.
שפשאוון היא מוקד תיירות פופולרי עקב הימצאותה בשכנות לעיר טנג'יר והמובלעת הספרדית סאוטה ומהווה מקור גידול ומסחר בחשיש.
בשנת 2022 צולמו בעיר סצנות מהסרט "אהבה במרוקו" (Lonely Planet (2024
שפשוף נעים הוא הסרט השלישי בסדרת סרטי הקולנוע אסקימו לימון.
הסרט עוקב אחר בנצי, מומו ויהודה'לה שטופי הזימה בתל אביב של תחילת שנות השישים.
השלישייה נמצאת לקראת סיום לימודי התיכון.
נילי (אורנה דגן) שדמותה זכורה מהסרט הראשון בסדרה (בו גילמה אותה ענת עצמון) חוזרת לעיר ומעוררת בבנצי רגשות.
נורית (אריאלה רובינוביץ') היא חברתו הקבועה של בנצי שלא נותנת לו.
בנצי מתקנא בהוללות המינית של חברו מומו וחוזר בתיווכו לנילי.
פרידה (סיביל ראוך), בת דודה של בנצי (הקוזינה), מגיעה לביקור מארצות הברית.
פרידה היא בלונדינית תמירה ושופעת המתגלה כנימפומנית.
בנצי וגם אבא שלו, רומק (מנשה ורשבסקי) יחד עם כל הגברים בסביבה חושקים בה.
נורית מעמידה את בנצי למבחן.
עמוס לביא (חבר של נילי)
יהושע לוף (מוכר בחנות בגדים)
קריסטיאנה שמיטמר (פריצי המורה לפסנתר)
הסרט מכר 570 אלף כרטיסים בישראל ו-1.75 מיליון כרטיסים בגרמניה המערבית.
שפת הבַּית היא השפה לה נחשף האדם מרגע לידתו דרך חשיפה לשפתה של המשפחה.
זוהי שפת האינטראקציות היומיומיות בבית בין בני המשפחה, ולכן מקובל לקרוא לשפת הבית שפת המשפחה.
על אף שהיא עשויה להיות זהה לשפה הראשונה (שפת אם), או לשפת המורשת, הן לא בהכרח זהות.
לא חובה שיעשה בה שימוש במסגרת רשמית (עיתונות ומוסדות חברתיים).
כדי להבין יותר טוב את המונח שפת בית, צריך להבין את ההבדל בין, שפת בית, שפת מורשת, ושפת אם.
רוב השגיאות הנפוצות הנעשות מהיעדר הבחנה ברורה בין סוגי השפות.
שפת מורשת היא השפה בה משתמשים לזיהוי שפה שנחשבה אחרת או שונה מהשפה הדומיננטית במקום מסוים.
לדוגמה, בארצות הברית ובאנגליה השפה האנגלית נחשבת לשפה הדומיננטית בה משתמש הציבור, וכן בתי ספר וארגונים אחרים, שפות אחרות בהן עושים שימוש במדינות אלה תחשבנה כשפת מורשת.
שפות כמו: ספרדית, איטלקית, לטינית או כל שפה שאינה אנגלית.
לכן, שפת הבית יכולה גם כן להיחשב כשפת מורשת, וזאת כאשר השפה המדוברת בבית, כגון ספרדית בארצות הברית, היא שפת המורשת (לא דומיננטית/לא שפה רשמית) במדינה.
שפת הבית כשפה ראשונה (שפת אם)
לפי בלומפילד, שפת הבית יכולה להיות השפה הראשונה (L1) של דובר השפה, אבל לא בהכרח, השפה הראשונה היא השפה שהאדם רוכש מתחילת ילדותו, או בתוך תקופת זמן קריטית מסוימת.
שפת הבית יכולה להיות השפה הראשונה של האדם, כאשר היא השפה הראשונה שנרכשה על ידיו ומשמשת בבית על ידי בני המשפחה.
במקרים מסוימים, שפת הבית יכולה להיות שונה משפה ראשונה כאשר השפה המדוברת בבית היא שונה מהשפה הראשונה שהילד למד.
לדוגמה, מקרים כאלה קיימים לרוב בבתים של העולים; עולים מספרד שמדברים ספרדית בבית, אבל הילד שלהם נחשף לאנגלית מילדותיו, הילד לומד את שפת האנגלית כשפה ראשונה, אבל בבית, הוא גם נחשף לשפת הוריו שהיא אינה אנגלית.
מקרה כזה משקף מצב שבו הילד רוכש שפה ראשונה שהיא אחרת משפת הבית, לכן, שפת הבית אינה השפה הראשונה של הילד.
מצד אחר, שפת הבית יכולה להיות השפה הראשונה גם במקרה של העולים; באירלנד, עולים שאינם איריים המגיעים לאירלנד, לא מדברים את השפה האירית או שפת האנגלית, הם נדרשים ללמוד אנגלית וארית כשפה שנייה (L2), והשפה הראשונה שלהם היא בדרך כלל את השפה הראשונה שהם נחשפו אילה מילדותיהם והשתמשו בה בבתים.
יתר על כן, במקרים כאלה, על פי ההגדרה של שפת מורשת, שפת הבית הופכת גם להיות את שפת המורשת, כי השפה שהעולה מחזיק בה הופכת להיות השפה הלא דומיננטית באירלנד, ונחשבת לשפת המדינה הקודמת של המהגר או האבות.
לכן, בשפת הבית יכולות להיות הבחנות רבות, זה תלוי במקום של השפה בתוך ההקשר החברתי; מה היא שפת המשפחה, השפה הרשמית של המקום, ואת השפה המשמשת בבית.
אחת הסוגיות אשר נתקלות בשפת הבית היא הפחד מלאבד את שפת הבית עקב החשיפה לשפות דומיננטיות אחרות.
לפי פולינסקי, בקטגוריה זו, דוברי באזיליכתאל (basilectal), הם הדוברים שגדלו עם חשיפה מוגבלת לשפת ביתם, הם שמעו את השפה בבית ברקע, אבל אף פעם לא הגיבו לה.
עוד דוגמה שנתנו פולינסקי וקגן היא הילדים שגדלו בארצות הברית ושפת הבית והמשפחה שלהם אינה אנגלית, אותם ילדים, ברגע שהם מתחילים לימודים הם חשופים לשפה האנגלית ברמה גבוהה יותר מאשר שפת הבית שלהם, וזה גורם לשפת הבית שלהם להתכווץ.
סטיוארט הול הגדיר את המונח שפה כ"מדיום החסוי שדרכו אנחנו מבינים את הדברים, ותוכה המשמעות מופקת ומוחלפת ...
שפה אז, היא לא הקניין של השולח או המקבל של משמעויות, אלא 'השטח' התרבותי המשותף שבו הייצור של משמעות דרך שפה - כלומר, ייצוג – מתרחש".
הקשר בין שפה וזהות תרבותית נעשה על ידי חוקרים ממרחבי העולם.
שפת הבית חיונית לזהות תרבותית יחידה, הול אומר שלהגיד ששני אנשים שייכים לאותה תרבות, זה כמו להגיד שהם מפרשים את העולם באותה דרכים, ויכולים לבטא את עצמם, את מחשבותיהם ורגשותיהם על העולם, בדרכים אשר יובנו על ידי אחד לשני.
שפה משקפת תרבות וזה חשוב לאנשים כמו עולים לשמור על תרבותם.
כשהסביבה מדברת בשפה שונה מהשפה שמדוברת בבית, פרט מתחיל ללמוד עוד על הנורמות והתרבות של השפה החדשה, בעוד החילופי הם מראים את התרבות והנורמות שלהם.
בראון מתאר את מערכת הגומלין של השפה והתרבות ומציין שאי אפשר להפריד בין השניים מבלי לאבד את המשמעות של השפה או התרבות "רכישת שפה שנייה...
היא גם רכישת תרבות שנייה"
על פי המרכז הלאומי לסטטיסטיקה חינוכית, בשנת 2007, כ -10.8 מיליון (או 20%) ילדים בבית הספר בארצות הברית דיברו בשפה שאינה אנגלית בבית.דבר שמראה לנו כי השפה המדוברת בסביבה אינה בהכרח המדוברת בבית.
אנשים דו לשוניים סובלים גם יתרונות וגם חסרונות של בעל שפת בית.
שלישית, ילדים דו לשוניים מפגינים יתרונות קוגניטיביים משמעותיים בהשוואה לילדים דו לשוניים.
שפת הוראה היא מונח הלקוח מתחום ההוראה והחינוך, והוא מתייחס לשפה בה נלמדים תכנים מסוימים כגון: לימודי שפה זרה או שנייה ותכנים לימודיים אחרים, בעיקר במסגרת בתי ספר ומוסדות אקדמאים.
כמתייחסים לשפת הוראה בכמה הקשרים: שפת ההוראה עצמה - אם היא שפת האם של הלומד או שפה נוספת, בלימודי שפה זרה או שנייה כמו לימודי ערבית או אנגלית במערכת החינוך בישראל, גיל הלומדים, סוג בית הספר או המוסד וכן שפת ההוראה בבתי ספר לעומת מוסדות אקדמיים.
שפת הוראה בהוראת שפה זרה
בהקשר של הוראת שפה זרה\שנייה יש כיום דעות ותפיסות שונות בנוגע לשאלה מהי שפת ההוראה העדיפה.
חלק מהחוקרים טוענים שהשימוש בשפת היעד (כלומר השפה הנלמדת, למשל, שפת האנגלית בלימודי אנגלית) במהלך שיעור עדיף כיוון שהוא מגביר את המוטיבציה אצל התלמידים ללמוד את השפה, שכן כך הם רואים באופן מיידי ומעשי את השימושיות שבידיעת השפה, ומשפר במידה נכרת את הישגי הלומדים בשפה זו.
בנוסף, יש שטוענים כי שימוש בשפת האם בהוראת שפה זרה\שנייה מקשה על קליטת השפה הנלמדת בקרב התלמידים.
לעומת זאת, חוקרים אחרים טוענים כי שימוש רב בשפת האם כשפת הוראה יכול פגום במוטיבציה של תלמידים ללמוד את השפה החדשה כיוון שזה מבטל את הצורך המיידי לשפר את יכולת הבנתם בשפת היעד.
על כן ניתן למצוא חוקרים רבים שתומכים בשילוב של שתי השפות: שפת הלומדים - שפת האם, ושפת היעד - במסגרת הוראת שפה זרה\ שנייה.
שפת ההוראה בבתי הספר והאוניברסיטאות
מבחינת הוראת של תכנים לימודיים, היחס לשפת ההוראה בבתי ספר שונה לעומת היחס לשפת ההוראה באוניברסיטאות ובמוסדות אקדמאים.
מורי שפות רבים המלמדים בבתי ספר במסגרת מודל ההוראה הוראת שפה משולבת תכנים (CLIL), מודל לפיו יש ללמד שפה זרה\שנייה באמצעות הוראת תכנים לימודיים בשפת היעד, מביעים תמיכה בשילוב שפת האם כשפת ההוראה יחד עם שפת היעד.
שפת הוראה משולבת יכולה לסייע לתלמידים בפיתוח תשתית שפתית ולהקל על הלמידה.
בעולם האקדמאי לעומת זאת עלתה בעשורים האחרונים חשיבותה השפה האנגלית גם מתוך הכרה בחשיבות השפה האנגלית כאמצעי מרכזי להצלחה בעולם הגלובאלי.
על כן מוסדות אקדמיים רבים פיתחו תוכניות לימוד שונות בהן שפת ההוראה היא אנגלית (English Medium Instruction, EMI) מתוך שאיפה לשפר את רמת האנגלית של הסטודנטים.
שפת ההוראה בבתי הספר בישראל
העובדה שבמערכת החינוך העברית בישראל שפת ההוראה היא עברית היא תוצאה של המדיניות לשונית בישראל שמטרתה לשמר את מעמדה של השפה העברית בישראל כשפה הגמונית שידיעתה חיונית ביותר לתפקוד במסחר, בפוליטיקה, באקדמיה בתעסוקה ובמרחב הציבורי הישראלי.
יש השפעה מרחיקת לכת ששפת ההוראה בישראל היא עברית שכן בישראל יש אוכלוסייה לא מבוטלת של עולים חדשים מהגרי עבודה ופליטים.
מחקרים הראו שיש קושי רב לילדים מהגרים או עולים חדשים להגיע לרמת ידע מספקת בעברית שתאפשר להם לרכוש ידע לימודי כפי שהיו יכולים לרכוש לו למדו בשפת אימם.
הסבר אחד לזה הוא שתלמידים אלו אינם מכירים את ההקשרים התרבותיים, מה שמקשה עליהם לענות על שאלות שהם שנובעות מהקשרים אלה.
הסבר אחר הוא אכן הקושי הלשוני-טקסטואלי שבעקבותיו מתקשים התלמידים העולים והמהגרים לרכוש תכנים לימודיים חיוניים.
על פי רוב שפת ההוראה בישראל בבתי הספר במגזר היהודי היא עברית ובבתי הספר במגזר הערבי שפת ההוראה היא ערבית (על פי חוזר המנכ"ל מ-1996).
החלטת מדינת ישראל לאפשר לערביי ישראל ללמוד בשפת אמם בבתי הספר תרמה רבות לשימור מעמד השפה הערבית במרקם הסוציו-לינגוויסטי של ערביי ישראל.
עם זאת, נוצר פער בין רמת הידיעות בשפה הערבית לבין ידיעת השפה העברית.
פער זה מגיע לשיאו בדרישות הסף של המוסדות להשכלה גבוהה, וכך נוצר מכשול שפה שאינו מאפשר לתלמידים ששפת אימם ערבית להתמודד עם לימודים אקדמיים בשפה העברית, לכן מציעים במשרד החינוך תוכניות לשיפור השפה העברית עבור דוברי ערבית "עברית על הרצף".
בשנת 1913 פרץ מאבק על השפה העברית בעקבות החלטת הטכניון להנהיג את הגרמנית כשפת הוראה במקצועות המדעיים והטכניים הנלמדים בו.
לאחר מאבק ציבורי נרחב של אנשי רוח, תלמידים, מורים ואנשי עיתונות חזר בו הטכניון מהחלטה זו.
כעשור לאחר מכן קמה האוניברסיטה העברית בירושלים שראתה את החשיבות בהוראה בשפה העברית.
חוקת האוניברסיטה קובעת כי "שפת ההוראה תהיה עברית, ואולם במקצועות מיוחדים או בנסיבות מיוחדות מותר, על פי תקנות שיותקנו לדבר, לסטות מן הכלל הזה." בשנים שלאחר מכן, הפכה העברית לשפת ההוראה העיקרית במוסדות האקדמיים שקמו בישראל.
בשנים האחרונות מוסדות אקדמיים רבים מקדמים תוכניות לימודים המועברות בשפה האנגלית.
מדובר בתוכניות ייעודיות לסטודנטים מחו"ל, אך נטען כי בעלי עניין פועלים לקידום לימודים באנגלית גם בתוכניות המיועדות לסטודנטים ישראלים, בכל המוסדות האקדמיים ובלימודים לקראת כל התארים.
מושמעות טענות לטובת ההוראה באנגלית במוסדות לימוד בישראל.
בין השאר נטען כי לימודים באנגלית מביאים להעלאת הרמה של הלימודים במקצוע, ובעקבות זאת – למשיכת סטודנטים ברמה גבוהה, לשיפור המחקר ולשיפור ההוראה, וכאמור – להנגשת המקצוע לקהל מחו"ל, ובכלל זה ליהודים רבים.
יש התומכים בתוכניות לימוד והוראה בשפה האנגלית.
הטעם המרכזי לכך הוא הפוטנציאל הרב הטמון בכך לשיתוף פעולה אקדמי בין-לאומי, המתקיים באנגלית בלבד.
כמו כן האוניברסיטאות מציעות קורסי בחירה בתוכניות לימוד לתואר ראשון בשפה האנגלית שמלמדים בהם מרצים אורחים מחו"ל.
לדברי פרופ' שרה גורי-רוזנבליט, אוניברסיטאות המשלבות הוראה באנגלית בתוכניות הלימוד שלהן הן מוקד משיכה לסטודנטים מחו"ל, ומאפשרות השתתפות בתוכניות לימוד יוקרתיות.
לדבריה, מלחמת השפות הייתה חשובה בזמן תקומת העם היהודי, אך כיום יש לשקול בכובד ראש את אופן שילובה של השפה האנגלית בלימודים האקדמיים בישראל.
מנגד, דוחים חברי האקדמיה ללשון העברית טענות אלה ומתנגדים בכל תוקף להוראה בשפה האנגלית במוסדות להשכלה גבוהה בישראל.
פרופ' אהרן דותן, חבר האקדמיה ללשון העברית, רואה בעברית כשפת הוראה הכרחית משלוש סיבות עיקריות : ראשית, העברית היא "ערך עליון בחיי התרבות" של החברה הישראלית במדינה, וריבוי החוגים, התוכניות או התארים שבהם שפת ההוראה אינה עברית הוא בגדר פגיעה בעמוד התווך של התרבות הישראלית.
שנית, הוראה ולימוד שאינם בשפה העברית, קרי באנגלית, משמעותם שלילת זכותו של התלמיד ללמוד בשפה העברית ולממש בכך את חופש הביטוי שלו ואת זכותו להתחנך ולהתפתח בלשון עמו.
לבסוף, הוראה באנגלית עלולה להוביל ליצירת שוק רחב עוד יותר מהקיים כבר כיום של תרגומים ו"מסחור" של עבודות אקדמיות.
בשנת 2014 (תשע"ד) ציינו מאה שנה למלחמת השפות ולתחיית העברית.
מעמד השפה הערבית שונה כאמור במוסדות ההשכלה הגבוהה בישראל אשר שפת ההוראה שם היא עברית.
בעבר היה ניסיון להקים אוניברסיטה ערבית בישראל אך הוא נכשל.
מלבד שלושה סמינרים להכשרת מורים שבהם אחת משפות ההוראה היא ערבית, שאר המוסדות האקדמאים בישראל מלמדים בעברית, ובמקרים מעטים באנגלית.
לכן רוב הסטודנטים הערביים בישראל לומדים לימודים אקדמאיים בעברית, שפה שאינה שפת אימם.
דבר זה מהווה בפניהם מכשול, שכן סטודנטים ערבים שלמדו במשך כל שנות לימודיהם בבתי הספר של המגזר הערבי בשפה הערבית, מתקשים ללמוד, לכתוב עבודות ומבחנים באקדמיה בשפה העברית.
שפשפת או חַכֶּכֶת היא תהליך דלקתי וגירוי של העור באזור המפשעה ובמידה משנית אזורים אחרים כבית שחי, ומתחת לשדיים אצל נשים, היוצר פריחה וגרד.
השפשפת נוצרת באזורים בהם יש קפלים, לחות, וחיכוך מתמיד.
מזג אוויר חם ולח, בהם אנשים סובלים יותר מזיעה מקדם היווצרות שפשפת.
ישנם מספר טיפולים אפשריים לשפשפת.
האזורים המועדים להופעת שפשפת הם בעיקר אזורים לחים, בהם עור נוגע בעור באופן קבוע או רפטטיבי.
הצטברות זיעה והשמנת יתר מגבירות את הסיכוי להופעת שפשפת.
לפיכך, אזורים שכיחים במיוחד הם בית השחי, מפשעה, ומתחת לשדיים אצל נשים.
שמירת אזורים אלה יבשים ומאווררים ככל הניתן, תוכל לצמצם את הסיכוי להופעת שפשפת באופן ניכר.
לבישת בגדים מכותנה, ייבוש כהלכה לאחר מקלחת, וכן אוורור האזור ככל הניתן יצמצמו משמעותית הופעת שפשפת.
שימוש בטלק עשוי למנוע שפשפת או להקל עליה.
לאחר הופעת שפשפת, יש לנקוט בכל האמור בפרק "מניעה" לעיל.
כמו-כן, ניתן לפנות לרופא עור על מנת לקבל תרופת מרשם.
בהתאם לסוג השפשפת, רופא העור יוכל לרשום תכשיר אנטיבקטריאלי או אנטי-פטרייתי.
בחברה הישראלית, שפשפת מקושרת לשירות בצה"ל, זאת מכיוון שבמהלך השירות החיילים נמצאים שעות רבות בתנאי חום ולחות, ומרבים בפעילות גופנית, ולכן שפשפות נפוצות.
הביטוי "שפשוף נעים" השגור בשפה העברית מקושר חלקית למחלת השפשפת במקביל להתבגרות וניסיון במהלך השירות הצבאי.
ביטוי זה הוליד את הכותרת לסרט השלישי בסדרת אסקימו לימון, "שפשוף נעים".
שפת אם הוא הרומן הראשון בסדרת המדע הבדיוני הפמיניסטית של הבלשנית סוזט היידן אלגין באותו שם.
הטרילוגיה מתארת עתיד דיסטופי של החברה האמריקאית, כאשר גברים פטריארכליים בשלטון מבטלים את התיקון ה-19 לחוקת ארצות הברית, ונגזלות לחלוטין זכויות האזרח של נשים.
כעבור כמאתיים שנים, קבוצה של נשים, שמשמשות כבלשניות בשירות התקשורת האנושית אל מול גזעי חייזרים שהאנושות פגשה בהם במהלך השנים, יוצרות שפה חדשה במיוחד עבור נשים כאקט של התנגדות.
אלגין אכן יצרה את השפה, לאאדן (Láadan), כולל מדריך לשוני ומילון.
בתחילת שנות ה-90 של המאה ה-20, מבוטל התיקון ה-19 לחוקת ארצות הברית, אשר העניק זכויות פוליטיות לנשים.
בעת ביטול החקיקה יוצאת הצהרה זו:
עד מהרה, מעבירים הגברים בשלטון חוקים נוספים השוללים כליל את זכויותיהן של נשים, שכעת מוגדרות כקטינות בעיני החוק, וכרכוש שניתן לסחור בו:
כעבור מאתיים שנה, במאה ה-22, עדיין נשים בעמדת נחיתות זו, כאשר הפרקטיקה התפשטה לכל רוחב החברה האנושית.
לנשים אסור לפעול במישורים חברתיים או פוליטיים, וגם עבודה מחוץ לבית היא אסורה, אלא בתנאים מוגבלים ותחת השגחה.
אחד התחומים בהם נשים מגויסות לעבודה היא תחום הבלשנות.
בשלב זה בהיסטוריה, האנושות התפשטה לחלל, יסדה שם קולוניות, ופגשה במספר רב של גזעים של חייזרים.
הצורך לתקשר עמם דורש כוח עבודה יותר גדול מהמצוי, ולצורך זה, למעשה, החברה האנושית מחולקת ל"בלשנים" ולכל השאר.
במסגרת זו, בלשנים בחברה קיימים ב"משפחות", ועל כל אדם במשפחה לדעת על בוריה לפחות שפה חייזרית אחת, ומספר שפות אנושיות.
קיימת תוכנית רבייה מיוחדת כדי "לייצר" בלשנים בעלי יכולות מתקדמות, ובמסגרתה תוכנית ממשלתית סודית המנסה להטמיע בתינוקות יכולות תקשורת חייזריות, שגורמת לתינוקות למות באופן אכזרי.
הסיפור עוקב אחרי מעשיה של נצרת, בלשנית מבריקה במיוחד.
היא בת למשפחה הבלשנית צ'ורניאק, ובילדותה גילתה כישרון לקידוד לשוני - כלומר, זיהוי מושגים שאינם מגולמים במילות השפות האנושיות.
נצרת חיה בתנאים מחמירים אפילו יותר מהמקובל בחברה.
היא נשואה לגבר אותו היא מתעבת, והיא מחכה בציפייה רבה לזמן בו תוכל לפרוש מעבודתה ולעבור לגור ב"בית העקרות" של צ'ורניאק, שם שולחים נשים למות כשכבר אינן יכולות להוליד ילדים.
אך כשהיא מגיעה לשם, היא מופתעת לגלות כי נשות הבית פועלות לייצר שפה חדשה שתסייע להן להשתחרר מכבלי הגברים.
כישרון הקידוד של נצרת מתגלה כמרכזי לפיתוח השפה החדשה.
במקביל, קבוצות נוספות של נשים עמלות למען פיתוח שפת הנשים החדשה, שתאפשר להן לומר דברים שתמיד רצו לומר, והשפות האנושיות הקיימות אינן מאפשרות.
הן מצפות ששינוי בשפה תחולל גם שינוי במציאות.
הגברים אינם מודעים כלל לקיום השפה החדשה, שנקראת "לאאדן".
הם מאמינים שהנשים מפתחות שפה אחרת, "לאנגלית", שיסודותיה בשפה האנגלית, אך זהו רק סיפור הכיסוי תחתיו הן פועלות.
קו נוסף בעלילה עוקב אחר מיכאלה לנדרי, שמורדת בחוקי החברה בדרך אחרת: היא רוצחת את בעלה המתעלל, ואז במהלך עבודתה כאחות סיעודית, הופכת לרוצחת סדרתית של גברים זקנים.
היא מפסיקה כאשר היא פוגשת את הנשים מבית העקרות של צ'ורניאק, ומצטרפת לעשייתן.
הסיפור מסתיים כאשר לאאדן מוכנה להיחשף.
הספר יצא בארצות הברית בהוצאות הבאות:
בתרגום לעברית, הספר יצא לאור ב-2008 בהוצאת קדמת עדן, ובתרגומו של חגי אברבוך.
שפת אימי הוא אלבום האולפן הרביעי של קורין אלאל אשר יצא לאור ב-1990. האלבום כולל 12 שירים, מתוכם 4 שירים שכתב אהוד מנור והלחינה אלאל ו-8 שירים שבוצעו במקור בצרפתית, בהם "החיים בוורוד", "שלושת הפעמונים" ו"המנון לאהבה" של אדית פיאף, ו"אי שם בלב" של ז'ורז' ברסנס.
האלבום מבוסס על הקלטת המופע "שפת אמי" בבימוי צדי צרפתי, שזכה להצלחה גדולה.
עשרה משירי האלבום הוקלטו ישירות בהופעה חיה בצוותא.
אלאל עיבדה והפיקה את לחניה ל"קשר הירח", "זאת לא חוכמה לומר Je T'aime" ו"נפוליאון" ואת השירים הצרפתיים "שלושת הפעמונים", "המיטה של לולה", "המנון לאהבה", "אי שם בלב", "ספק גדול", "גולגולת" ו"בירבורים".
שני שירים נוספים - "שפת אמי" שהלחינה אלאל ו"החיים בוורוד", עובדו והופקו בידי עובד אפרת.
יחד עם אלאל (בשירה וגיטרות), השתתפו במופע גם שלמה דשת בתופים, ערן צור בבס ושירה ואבשלום כספי בקלידים ושירה.
לדברי אלאל, תחילה התנגדה לרעיון המופע המבוסס על שאנסונים צרפתיים.
"בהתחלה לא רציתי בכלל לעשות את הפרויקט הזה...
בתור עולה חדשה, ככה עוד הרגשתי קצת, לעשות אלבום שלם ולהודות בפומבי שאדית פיאף היא מקור ההשראה שלי".
האלבום יצא כשנה לאחר האלבום "אנטארקטיקה", אך נחל הצלחה פחותה.
"'שפת אמי', כשזה לא (הצליח) ככה, אמרתי 'היי, איפה הקהל של 'אנטארקטיקה'?", אמרה אלאל לימים.
אסוצ'יאציה קלאב ספורטיב שפשי OSK ספינטו גאורגה (ברומנית: Asociația Club Sportiv Sepsi OSK Sfântu Gheorghe ; הידוע בכינויו שפשי OSK או שפשי).
הוא מועדון כדורגל מהעיר ספינטו גאורגה שבמחוז קובאסנה, רומניה, המשחק בליגת המשנה הרומנית, המועדון מארח את משחקיו באצטדיון שפשי המכיל 8,400 מקומות.
המועדון נוסד בשנת 2011, ותוך 6 שנים הגיע עד לליגת העל הרומנית והפך למועדון הראשון ממחוז קובאנסה בעל הרוב הסקלרי דובר ההונגרית המשחק בליגת העל הרומנית.
בשנת 2011 החליטו לאסלו דיוסגי ודויד קרטש להקים מועדון כדורגל.
הם בחרו את הצבעים אדום ולבן כדי לכבד את מסורות הכדורגל של ספינטו גאורגה ובחרו בשם OSK כראשי תיבות המציינים את המועדון הוותיק מספינטו גאורגה שחדל מלהתקיים, אולט ספורט קלאב (Olt Sport Klub).
הם רצו ששם העיר ייכלל גם בשם המועדון, אז הם בחרו בקידומת שפשי (Sepsi) בצורה Sepsiszentgyörgy, שזהו שמה ההונגרי של העיר.
על מנת שיוכלו להירשם לליגה החמישית הם חתמו על הסכם שיתוף פעולה עם מועדון ספורט נוסף מהעיר ספינטו גאורגה, קלובול ספורטיב סקולר (Clubul Sportiv Școlar) ונרשמו לליגה.
בעונת הבכורה שלהם, הם זכו בליגה החמישית של מחוז קובאסנה ועלו לליגה הרביעית.
בעונתם הראשונה בליגה הרביעית הם סיימו רק במקום השני.
אך עונה לאחר מכן הם סיימו במקום הראשון בליגה וזכו להתמודד בפלייאוף העלייה לליגה השלישית מול אלופת מחוז ורנאצ'ה, סלינה גארישטאה.
שפשי ניצחה בפנדלים, ועלתה לליגה השלישית.
בעונה לאחר מכן סיימה שפשי במקום השלישי בליגה השלישית ולא הצליחה להעפיל לליגת המשנה.
אך בעונה לאחר מכן, עונת 2015/2016 סיימה שפשי במקום הראשון בליגה השלישית והעפילה לליגת המשנה הרומנית.
עונה אחת בלבד הספיקה לשפשי בליגת המשנה, היא סיימה את עונת 2016/2017 במקום השני בליגה, והעפילה לראשונה לליגת העל הרומנית לקראת עונת 2017/2018.
בעונתו הראשונה של הקבוצה בליגה הבכירה היא סיימה במקום ה-9 ולא הצליחה לעלות לפלייאוף.
אך בעונה שלאחר מכן עונת 2018/2019 הצליחה שפשי לעלות לפלייאוף האליפות וסיימה את הליגה במקום ה-6. עונה לאחר מכן לא הצליחה לעלות שפשי לפלייאוף, אך בגביע הצליחה להעפיל עד לגמר שם הפסידה 0–1 לסטיאווה בוקרשט.
בעונה לאחר מכן עונת 2020/2021 הצליחה שפשי להעפיל בפעם השנייה בתולדותיה לפלייאוף האליפות.
שפשי סיימה במקום הרביעי בליגה ובמשחק הפלייאוף על הכרטיס לקונפרנס ליג ניצחה את ויטורול קונסטנצה וזכתה לראשונה לכרטיס לתחרות אירופית.
שפשי הוגרלה בשלב המוקדמות השני של הקונפרנס ליג נגד ספרטק טרנבה הסלובקית, אך הודחה עקב הפסד 3–4 בפנדלים לאחר שתי תוצאות תיקו.
בליגה בעונת 2021/2022 סיימה שפשי רק במקום השביעי ולא הצליחה להעפיל לפלייאוף.
אך הקבוצה הצליחה באותה עונה לזכות בגביע הרומני לראשונה בתולדותיה לאחר ניצחון בגמר 2–1 על וולונטרי.
שזיכה אותה פעם נוספת בכרטיס לקונפרנס ליג.
המועדון המשיך וזכה גם בסופרקאפ הרומני לשנת 2022 לאחר ניצחון על האלופה צ.פ.ר קלוז'.
בשלב המוקדמות השני בקונפרנס ליג הוגרלה שפשי מול אולימפיה ליובליאנה הסלובנית שפשי ניצחה בבית 3–1 והפסידה 0–2 בחוץ המשחק הלך לפנדלים בהם ניצחה שפשי 4–2 ולראשונה בתולדותיה עברה שלב במסגרת האירופית.
בשלב המוקדמות השלישי פגשה שפשי את יורגודן משוודיה היא הפסידה פעמיים 1–3 והודחה.
בליגה סיימה שפשי במקום ה-6. אך זכתה בגביע שני ברציפות לאחר ניצחון של 5–4 בפנדלים על אוניברסיטת קלוז'.
המועדון השלים גם זכייה שנייה בסופרקאפ הרומני לאחר ניצחון על האלופה פארול קונסטנצה.
בשלב המוקדמות השני של הקונפרנס ליג הוגרלה שפשי מול צסק"א סופיה מבולגריה ניצחה אותה פעמיים ועלתה לשלב המוקדמות השלישי, שם פגשה את אקטובה מקזחסטן ועברה גם אותה.
ולראשונה עלתה לשלב הפלייאוף שם הוגרלה מול בודה/גלימט מנורווגיה, שפשי הפסידה בהארכה לאחר ששני המשחקים הסתיימו בתיקו.
כשהוקם המועדון הוא אירח את משחקי הבית שלו באצטדיון העירוני של ספינטו גאורגה.
הממוקם בשכונת סימריה, ובעל קיבולת של 5,200 מושבים.
אך לאחר שעלתה שפשי לליגה הבכירה ב-2017 היא נאלצה לעבור לאצטדין שעומד בתקן הרישוי של הליגה הבכירה.
לכן בסתיו 2017 היא אירחה את משחקיה באצטדיון סילביו פלושטאנו בבראשוב ואת שני משחקי הבית הראשונים של 2018 באצטדיון אילי אואנה בפלוישט.
בינתיים שופץ האצטדיון העירוני כדי לעמוד בדרישות הרישוי של הליגה.
כמו כן, קיבולת הישיבה בו הוגדלה באותה שנה עם 1,500 מושבים שנתרמו מאצטדיון פרנץ פושקש שנהרס.
וב-19 במרץ 2018 חזרה שפשי לארח באצטדיון העירוני של ספינטו גאורגה.
בקיץ 2018 החלה בניית אצטדיון חדשני העומד בתקנים של אופ"א עם קיבולת של 8,450 מושבים.
אצטדיון שפשי החדש נפתח במשחק ליגה נגד וולנטרי בשנת 2021.
"שפת אימי" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית קורין אלאל.
את השיר הוציאה באוגוסט 1990 לאור חברת התקליטים CBS ישראל כסינגל המוביל מתוך אלבומה הרביעי של אלאל, "שפת אימי".
"שפת אימי" נכתב על ידי אהוד מנור, והולחן על ידי אלאל, שגם הפיקה אותו עם עובד אפרת.
השיר מתאר חיפוש פנימי עמוק והרהורים על זהותה ושורשיה של אלאל.
לאורכו, היא שואלת מה ומי מגדיר את זהותה, ומציינת שהיא נושאת בתוכה היסטוריה רחבה ואנשים רבים שעיצבו את חייה.
היא מתארת את מסע החיים כתלול ומאתגר, שבו היא נושאת את השפה והתרבות של אימה, הממשיכים ללוות אותה במרוצת השנים.
בנוסף, הדוברת מתארת כיצד חלומותיה מדברים אליה ושואלים שאלות לשלומה, לזהותה ולמקורותיה.
על-אף שהיא מציגה תעודה רשמית המגדירה את זהותה, עדיין מרגישה ששפת אימה נותרת חלק משמעותי ממנה.
השיר מבטא את הקשר העמוק שלה לשורשים ולמורשת שלה.
ב-24 ביולי 1990 הוצג "שפת אימי" כמועמד לכניסה למצעד הפזמונים השבועי של רשת ג'.
ב-21 באוגוסט עלה למקום השני – המיקום הגבוה ביותר אליו הגיע – שם שהה שבועיים רצופים.
לבסוף, ב-25 בדצמבר יצא מהמצעד השבועי לאחר 19 שבועות צעידה רצופה.
שפות בעלי חיים הן צורות תקשורת בין בעלי חיים שהן בעלות קווי דמיון לשפה האנושית.
בעלי חיים מתקשרים באמצעות מגוון סימנים, כגון צלילים ותנועות.
ניתן להחשיב סימנים אלה כצורה של שפה, אם מלאי הסימנים גדול מספיק.
הסימנים שרירותיים יחסית, ונראה שהחיות מייצרות אותם באופן רצוני במידה מסוימת (בניגוד להתנהגויות מותנות אוטומטיות יחסית או אינסטינקטים בלתי מותנים, כולל הבעות פנים).
חוקרים רבים טוענים שאין דמיון בין תקשורת אצל בעלי חיים לבין השפה האנושית.
אצל בעלי חיים נוצרים דפוסים חדשים של סימנים בנסיבות מגוונות.
בני אדם, לעומת זאת, מייצרים באופן שגרתי שילובים חדשים לגמרי של מילים.
מספר חוקרים, כולל הבלשן צ'ארלס הוקט, טוענים כי השפה האנושית והתקשורת אצל בעלי החיים שונים, משום שעקרונות התקשורת הבסיסיים שונים לחלוטין.
בהתאם לכך, הבלשן תומאס א.
סבוק הציע לא להשתמש במונח "שפה" עבור שימוש במערכות סימנים אצל בעלי חיים.
עם זאת, בלשנים וביולוגים אחרים, כולל מארק האוזר, נועם חומסקי ו - וו.
טקומסה פיץ', טוענים כי קיים רצף אבולוציוני בין שיטות התקשורת של בעלי חיים לשפה האנושית.
יש מומחים הטוענים שהמאפיינים הבאים מבדילים בין שפה אנושית לתקשורת אצל בעלי חיים:
שרירותיות – בדרך כלל אין קשר רציונלי בין צליל או סימן למשמעותם.
לדוגמה, אין שום דבר דמוי בית במילה "בית".
נפרדוּת – השפה מורכבת מחלקים קטנים ונפרדים הניתנים לחזרה (יחידות בדידות, למשל מורפמות), המשמשים ליצירת משמעות כשמשלבים אותם זה עם זה.
התקה – ניתן להשתמש בשפה כדי לתקשר על דברים שאינם בסביבה הקרובה, הן במרחב או בזמן.
דואליות של דפוסים: היחידות המשמעותיות הקטנות ביותר (מילים או מורפמות) מורכבות מרצפים של יחידות ללא משמעות (צלילים או פונמות).
הדבר מכונה גם ארטיקולציה כפולה.
יצרניוּת – משתמשים יכולים להבין וליצור מספר רב של אמירות ללא הגבלה.
סמנטיות – לסימנים מסוימים יש משמעויות מסוימות.
מחקר על קופי אדם, כמו זה של פרנסין פטרסון עם קוקו (גורילה) או אלן וביטריקס גרדנר עם וואשו (שימפנזה), העלה כי קופי אדם מסוגלים להשתמש בשפה העומדת בחלק מדרישות אלו, כולל שרירותיות, נפרדוּת ויצרניוּת.
בטבע, שימפנזים נראו "מדברים" זה עם זה כשהם מתריעים מפני סכנה מתקרבת.
לדוגמה, אם שימפנזה אחד רואה נחש, השימפנזה האמורה עשויה להשמיע רעש נמוך ומרעיש, מאותת לכל שאר השימפנזים לטפס על העצים הסמוכים.
במקרה זה, התקשורת של השימפנזים אינה מעידה על התקה, מכיוון שהיא קשורה אך ורק לאירוע מסוים שמתרחש בהווה.
שרירותיות נצפתה בתקשורת של סוריקטות; ריקודי דבורים מדגימים אלמנטים של התקה מרחבית; והעברה תרבותית אולי התרחשה באמצעות שפה בין קופי הבונובו קאנזי ופנבנישה .
עם זאת, הטענות כי לבעלי חיים יש כישורי שפה הדומים לאלה של בני אדם שנויות ביותר במחלוקת.
בספרו אינסטינקט השפה, סטיבן פינקר ממחיש שהטענות לגבי שימפנזים שרכשו כישורי שפה הן מוגזמות, ונשענות על ראיות מוגבלות או מופרכות.
הבלשן האמריקני צ'ארלס הוקט קבע כי ששה עשר מאפיינים של השפה האנושית מבדילים בין תקשורת אנושית לזו של בעלי חיים.
הוא כינה אותם "תכונות העיצוב של שפה".
תכונות אלה נמצאו עד כה בכל שפות האדם המדוברות, ולפחות אחת חסרה בכל מערכת תקשורת אחרת אצל בעלי חיים.
ערוץ קולי-שמיעתי - צלילים נפלטים מהפה ונקלטים על ידי מערכת השמע.
אמנם הדבר קיים גם במערכות תקשורת רבות אצל בעלי חיים, אך יש יוצאי דופן רבים, כגון אלה המסתמכים על תקשורת חזותית.
דוגמה אחת היא קוברה המאריכה את הצלעות מאחורי ראשי הקורבנות כדי להעביר מסר של הפחדה או של תחושת איום.
בבני אדם, שפות הסימנים מספקות דוגמאות רבות לשפות שלמות המשתמשות בערוץ חזותי.
שידור וקליטה כיווניים - מחייב שהנמען יוכל לדעת את הכיוון שממנו מגיע האות וכך את מקור האות.
דעיכה מהירה (אופי חולף) - האות נמשך זמן קצר בלבד.
הדבר נכון לכל המערכות המערבות קול, אך אינו לוקח בחשבון טכנולוגיית הקלטת שמע וגם אינו נכון לשפה כתובה.
מאפיין זה אינו חל על אותות של בעלי חיים הכוללים כימיקלים וריחות, שלעיתים קרובות דועכים לאט.
לדוגמה, ריח של בואש, המופק בבלוטותיו, מתקיים זמן רב כדי להרתיע טורף מתקיפה.
ניתן להחלפה - ניתן להפיק את כל האמירות המובנות.
הדבר שונה ממערכות תקשורת אצל בעלי חיים שבהן, למשל, זכרים מייצרים קבוצה אחת של התנהגויות ונקבות קבוצה אחרת, והם אינם מסוגלים להחליף ביניהם מסרים.
לדוגמה, לעש ההליותין יש תקשורת מובחנת: נקבות מסוגלות לשלוח חומר כימי כדי לציין מוכנות להזדווג, בעוד שזכרים אינם יכולים לשלוח את הכימיקל.
משוב כולל - שולח המסר מודע למסר הנשלח.
התמחות - האות המופק מיועד לתקשורת ואינו נובע מהתנהגות אחרת.
לדוגמה, הלחתה אצל כלבים היא תגובה טבעית להתחממות יתר, אך אינה מיוצרת כדי להעביר מסר מסוים.
סמנטיות - יש קשר קבוע בין הסימן למשמעות.
בני אדם מסוגלים להבחין בין מילים אמיתיות למילים מזויפות על סמך הסדר הפונולוגי, כלומר סדר הצלילים של המילה.
במחקר משנת 2013 הוכח כי גם אצל בבונים קיימת מיומנות זו.
התגלית גרמה לחוקרים להאמין שקריאה אינה מיומנות מתקדמת כפי שהאמינו בעבר, אלא מבוססת על היכולת להבחין בין אותיות.
מערך הניסוי כלל שישה בבונים בוגרים צעירים, והתוצאות נמדדו על ידי מתן אפשרות לבעלי החיים להשתמש במסך מגע ולבחור אם המילה המוצגת היא מילה אמיתית או לא, למשל מילה כמו "דרן" או "טלק".
המחקר נמשך שישה שבועות, וכלל כ-50,000 בדיקות.
החוקרים הפחיתו למינימום ביגרמים נפוצים, או שילובים של שתי אותיות, ללא מילים, והגדילו אותם בצורה מקסימלית במילים אמיתיות.
מחקרים נוספים ינסו ללמד בבונים כיצד להשתמש באלפבית מלאכותי.
במחקר משנת 2016, צוות של ביולוגים ממספר אוניברסיטאות הגיע למסקנה שלמקאקים יש צינורות קול בעלי יכולת פיזית לדיבור, "אבל חסר להם מוח מוכן לדיבור שישלוט בדיבור".
בעלי חיים שאינם קופי אדם
בין הדוגמאות הנחקרות ביותר לשפות אצל בעלי חיים שאינם קופי אדם:
ציפורי שיר ידועות במיוחד בשירתן.
תוכים אפורים ומקאו ידועים ביכולתם לחקות את השפה האנושית.
תוכי בשם אלכס הצליח לענות על מספר שאלות פשוטות לגבי אובייקטים שהוצגו בפניו, כמו לפתור משוואות מתמטיות פשוטות ולזהות צבעים.
תוכים, יונקי דבש וציפורי שיר מציגים דפוסי למידה ווקאלית.
עורבים נחקרו ביחס ליכולתם להבין רקורסיה.
ריקוד הדבורים משמש להעברת הכיוון והמרחק של מקור המזון במינים רבים של דבורים.
בשנת 2023, ג'יימס סי נייה, דיקן חבר ופרופסור לביולוגיה באוניברסיטת קליפורניה, סן דייגו, ביצע ניסוי כדי לקבוע אם הריקודים של הדבורים הם כישורים מולדים או שהם מתפתחים באמצעות צפייה בדבורים מבוגרות בכוורת.
קבוצת המחקר קבעה שמיומנות הריקוד הייתה מולדת במידה מסוימת, אך העקביות והדיוק של הריקוד היו מיומנות שנלמדו מדבורים מבוגרות יותר.
למרות שהכוורת הניסויית שהכילה רק דבורים בנות אותו גיל פיתחה דיוק, זוויות וכיווניות משוכללת יותר עם הזמן, היכולת לתקשר מרחוק מעולם לא הגיעה לרמה של כוורות הביקורת.
פילי יער אפריקניים: פרויקט ההאזנה לפילים של אוניברסיטת קורנל החל בשנת 1999, כשקייטי פיין החלה ללמוד את קריאותיהם של פילי יער אפריקאים בפארק הלאומי דזנגה ברפובליקה המרכז אפריקאית.
אנדריאה טורקאלו המשיכה בעבודה של פיין בפארק הלאומי דזנגה.
במשך כמעט 20 שנה, טורקאלו השתמשה בספקטרוגרמה כדי לתעד את הקולות שהפילים משמיעים.
לאחר תצפית ומחקר מקיפים, היא הצליחה לזהות פילים לפי קולם.
החוקרים מקווים לתרגם את הקולות הללו למילון פילים, אך סביר להניח שהעבודה תימשך עוד שנים רבות.
מכיוון שקריאות פילים הן לעיתים קרובות בתדרים נמוכים מאוד, הספקטרוגרמה נועדה לזהות תדרים נמוכים מאלה שבני אדם יכולים לשמוע, מה שמאפשר לטורקלו להבין טוב יותר את הקולות שמשמיעים הפילים.
המחקר של קורנל על פילי יער אפריקניים ערער את התפיסה שבני אדם טובים בהרבה בשימוש בשפה מאשר בעלי חיים, ושלבעלי חיים יש רק מידע מצומצם שביכולתם להעביר לאחרים.
כפי שהסבירה טורקאלו, "רבות מהשיחות שלהם דומות במובנים מסוימים לדיבור אנושי".
עטלפים משופמים: מכיוון שבעלי חיים אלה מבלים את רוב חייהם בחושך, הם מסתמכים במידה רבה על מערכת השמיעה שלהם כדי לתקשר, כולל באמצעות הד.
מחקרים הראו שעטלפים משופמים משתמשים במגוון רחב של קריאות כדי לתקשר זה עם זה.
קריאות אלה כוללות 33 צלילים שונים, או "הברות", שהעטלפים משתמשים בהם לחוד או משלבים בדרכים שונות ליצירת הברות מורכבות.
כלבי ערבה: קון סלובודצ'יקוף חקר תקשורת של כלבי ערבה וגילה שהם משתמשים בקריאות אזעקה שונות המובילות להתנהגויות בריחה ממינים שונים של טורפים.
הקריאות משדרות מידע סמנטי, אשר הודגם כאשר השמעות של קריאות אזעקה בהיעדר טורפים הובילו להתנהגות בריחה המתאימה לסוגי הטורפים הקשורים לקריאות.
קריאות האזעקה מכילות גם מידע תיאורי על הגודל הכללי, הצבע והמהירות של הטורף.
דולפינים: דולפינים יכולים לשמוע זה את זה במרחק של עד 6 קילומטרים מתחת למים.
חוקרים צפו באמא דולפין המתקשרת בהצלחה עם תינוקה באמצעות טלפון.
נראה ששני הדולפינים ידעו עם מי הם מדברים ועל מה הם מדברים.
לא רק שדולפינים מתקשרים באמצעות רמזים לא מילוליים, נראה שהם גם מפטפטים ומגיבים לקולות של דולפינים אחרים.
לווייתנים: שתי קבוצות של לווייתנים, לווייתן הגבן ותת-מין של לווייתן כחול המצוי באוקיינוס ההודי, ידועות כמפיקות צלילים חוזרים בתדרים משתנים, הידועים בשם שירי לווייתן.
לווייתנים זכרים מבצעים קולות אלה רק בעונת ההזדווגות, ולכן יש להניח שמטרת השירים היא לסייע לברירה מינית.
גבנונים משמיעים גם צליל הנקרא קריאת האכלה, שאורכו חמש עד עשר שניות בתדירות כמעט קבועה.
גבנון ניזון בדרך כלל בשיתוף פעולה על ידי התאספות בקבוצות, שחיה מתחת ללהקות דגים וזינוק למעלה דרך הדגים ומחוץ למים יחד.
לפני הזינוקים הללו, לווייתנים משמיעים את קריאת ההאכלה שלהם.
אימהות של לווייתנים גם משמיעות קולות הרגעה לתינוקות שלהן.
במחקר שפורסם לאחרונה התברר כי לשירת הלווייתן יש מבנה דומה לזה של השפה האנושית, עם התפלגות של חלקים בשפה בדומה לזו האופיינית לשפה אנושית.
אריות ים: מאז 1971, רונלד ג'יי שוסטרמן ושותפיו למחקר חקרו את היכולת הקוגניטיבית של אריות ים.
הם גילו שאריות ים מסוגלים לזהות יחסים בין גירויים על סמך פונקציות דומות, ולא רק על סמך המאפיינים הנפוצים של הגירויים.
יכולת זו לזהות שקילות עשויה להיות שלב מקדים להתפתחות שפה.
מחקר נערך כעת במעבדת הקוגניציה והחושים של Pinniped כדי לקבוע כיצד אריות ים יוצרים יחסי שקילות אלה.
אריות ים הוכחו גם כמבינים תחביר ופקודות פשוטים כאשר מלמדים אותם שפת סימנים מלאכותית הדומה לזו שמשתמשים בה עם קופי אדם.
אריות ים גם הצליחו ללמוד להשתמש במספר יחסים תחביריים בין הסימנים שלימדו אותם, כגון כיצד יש לסדר את הסימנים זה ביחס לזה.
עם זאת, אריות הים כמעט ולא השתמשו בסימנים באופן סמנטי או לוגי.
בטבע, משערים כי אריות ים משתמשים במיומנויות חשיבה הקשורות ליחסי שקילות על מנת לקבל החלטות חשובות שיכולות להשפיע על הישרדותם, למשל זיהוי חברים וקרובי משפחה או הימנעות מאויבים וטורפים.
אריות ים משתמשים בתנוחות יציבה שונות ובמגוון של נביחות, ציוצים, נקישות, גניחות, נהמות וחריקות כדי לתקשר.
טרם הוכח אם אריות ים משתמשים בהד כאמצעי תקשורת.
ההשפעות של למידה על איתות שמיעתי בבעלי חיים אלה מעניינות את החוקרים.
מספר חוקרים הצביעו על כך שנראה שלחלק מהיונקים הימיים יש יכולת לשנות הן את ההקשר והן את המאפיינים המבניים של הקולות שלהם כתוצאה מניסיון.
ג'ניק וסלייטר הצהירו שלמידה יכולה לשנות קוליות באחת משתי דרכים: על ידי השפעה של ההקשר שבו נעשה שימוש בקריאה מסוימת, או על ידי שינוי המבנה האקוסטי של השיחה עצמה.
זכרים של אריות ים קליפורניים יכולים ללמוד לעכב את נביחותיהם בנוכחות כל זכר דומיננטי, אך משמיעים קול רגיל כשאין בסביבה זכרים דומיננטיים.
סוגי הקריאות השונים של כלבי ים אפורים יכולים להיות מותנים ונשלטים באופן סלקטיבי על ידי רמזים שונים, ושימוש בחיזוק באמצעות מזון יכול גם לשנות את אופן הפקת הקול.
כלב ים זכר בשבי בשם הובר הדגים מקרה של חיקוי קולי, אך מאז לא דווח על תצפיות דומות.
במחקר משנת 1992, רוברט גיסינר ושוסטרמן ערכו ניסויים שבהם ניסו ללמד תחביר נקבת אריה ים קליפורנית בשם רוקי.
את רוקי לימדו מילים בליווי סימנים, ולאחר מכן היא התבקשה לבצע משימות שונות בהתאם לסדר המילים לאחר צפייה בהוראה בעזרת סימן.
נמצא שרוקי הייתה מסוגלת לקבוע יחסים בין סימנים למילים, וליצור תחביר בסיסי.
מחקר משנת 1993 של שוסטרמן ודייוויד קסטאק מצא שאריה ים קליפורני היה מסוגל להבין מושגים מופשטים כמו סימטריה, זהות והתקה.
הדבר מצביע על כך שיחסי שקילות יכולים להיות מובנים גם ללא שפה.
הקולות המיוחדים של אריות הים מופקים מעל ומתחת למים.
כדי לסמן טריטוריה, אריות ים "נובחים", כאשר זכרים שאינם זכרי אלפא עושים יותר רעש מאשר זכרי אלפא.
למרות שגם נקבות נובחות, הן עושות זאת בתדירות נמוכה יותר ולרוב בקשר להולדת גורים או לטיפול בגורים.
נקבות מייצרות קול צווח כיווני מאוד, קריאת משיכה לגורים, שעוזר לאימהות ולגורים לאתר זה את זה.
כפי שצוין ב-Behavior Behavior, אורח החיים האמפיבי שלהם גרם להם להזדקק לתקשורת אקוסטית לארגון חברתי כשהם נמצאים על היבשה.
הוכח כי דיונוני שונית קריביים מתקשרים באמצעות מגוון שינויים בצבע, בצורה ובמרקם.
קלמארי מסוגלים לבצע שינויים מהירים בצבע ובדפוס העור באמצעות שליטה במערכת העצבים של הכרומטפורים.
דיונונים משתמשים בצבע, בדפוסים ובהבהובים לא רק לצורכי הסוואה וכדי להיראות גדולים יותר מול גורם מאיים, אלא גם כדי לתקשר זה עם זה בטקסי חיזור שונים.
דיונוני שונית קריביים יכולים לשלוח הודעה אחת באמצעות דפוסי צבע לדיונון מימינם, בעודם שולחים הודעה אחרת לדיונון משמאלם.
דגי פיל של מים מתוקים נצפו כבעלי שפה משלהם.
דגי טטרה מקסיקנית נצפו כשהם מתקשרים בעזרת סדרה של קליקים, ונצפו גם כבעלי מבטאים אזוריים.
השוואה בין "שפת בעלי חיים" ו"תקשורת בין בעלי חיים"
כדאי להבחין בין "שפה של בעלי חיים" ל"תקשורת בין בעלי חיים", אם כי יש מקום להשוואה במקרים מסוימים (למשל, מחקרם של צ'ייני וסיפארת'ים על קריאות של קופי ורווט).
בשנת פרסם 1960 פרסם הבלשן צ'ארלס הוקט מאמר שבו הבדיל בין שפות אנושיות לשפות בעלי חיים.
הוא הגדיר 13 תכונות עיצוב של שפה אנושית.
לטענתו, רק שפות אנושיות כוללות את 13 התכונות, ואילו תקשורת בין בעלי חיים יכולות לכלול רק חלק מהן.
המסקנות לגבי שפת בעלי חיים שנויות במחלוקת ממספר סיבות (ראה גם הנס החכם).
מחקר מוקדם על שימפנזים בוצע באמצעות תינוקות שימפנזים שגודלו כאילו היו בני אדם.
לשימפנזים מבנה גרון שונה מאוד מזה של בני אדם, והטענה הייתה כי השימפנזים אינם מסוגלים לשלוט מרצונם על מערכת הנשימה.
הדבר מקשה מאוד על השימפנזים לשחזר את האינטונציות הקוליות הנדרשות בשפה אנושית.
לאחר מכן עברו המחקרים ליצירת שפה מלאכותית באמצעות מחוות (שפת סימנים), כמו גם מקלדות הכוללות לחצנים עם סמלים (הידועים כ"לקסיגרמות"), שעליהם יכלו בעלי החיים ללחוץ.
שימפנזים אחרים למדו על ידי התבוננות בנבדקים אנושיים המבצעים משימות.
מחקרים אלה נמצאים כיום בחזית המחקר על שפת בעלי חיים.
אולי המבקר הידוע ביותר על המחקרים בשפת בעלי חיים הוא הרברט טראס (Herbert Terrace) .
הביקורת שלו הסתמכה על עבודתו עם השימפנזה נים שימפסקי.
לטענתו, החוקרים הרחיקו לכת בפירוש התוצאות שהשיגו.
בנוסף, השימפנזים שלו לא הגיעו להכללה של מושג היחס בין אופני ההבנה והייצור, כאשר הכללה היא אחד היסודות הבסיסיים לשפות אנושיות.
לדעת טראס, בעלי החיים למדו סדרה מתוחכמת של אסטרטגיות התנהגותיות מבוססות הקשר כדי לקבל חיזוק ראשוני (מזון) או חברתי, התנהגויות שניתן לפרש אותן בטעות כשימוש בשפה.
בשנת 1984 פרסם לואי הרמן דיווח על שפה מלאכותית שהתגלתה אצל דולפין הבקבוק בכתב העת Cognition.
הבדל עיקרי בין עבודתו של הרמן למחקרים קודמים היה הדגש שהוא שם על שיטה לחקר הבנת השפה בלבד (ולא הבנה וייצור), שאפשרה בקרות קפדניות ובדיקות סטטיסטיות, בעיקר משום שהגביל את המחקר להערכת ההתנהגויות הפיזיות של בעלי החיים (בתגובה למשפטים) עם צופים עיוורים.
שמות הדולפינים היו Akeakamai ופיניקס.