tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
Claremont Graduate University הייתה למוסד הראשון המעניק דוקטורט בנוירו-כלכלה; היא נותרה אחד ממכוני הנוירו-כלכלה המעטים בארצות הברית.
המכון הטכנולוגי של קליפורניה התחיל להציע את הדוקטורט ההתנהגותי והחברתי במדעי המוח בשיתוף עם מערכות עצביות ומחשוב ועם תוכניות במדעי החברה, כשהוא משלב תאוריה כלכלית, נוירוביולוגיה, מדעי המוח חישוביים, מידול סיבתי דינמי וטכניקות מתחום מדעי המוח.
החל ב-2010, המחלקה לכלכלה באוניברסיטת ציריך החלה להציע תוכנית המעניקה דוקטורט בנוירו-כלכלה.
סטודנטים בתוכנית זו ייקחו קורסי נוירו-כלכלה ייעודיים ויערכו מחקרים במסגרת קבוצות המחקר במעבדה של המחלקה לחקר מערכות נוירולוגיות וחברתיות.
אוניברסיטת מאסטריכט שבהולנד מציעה תוכנית מחקר בת שנתיים ללימודי תואר שני בנוירו-כלכלה.
התוכנית היא יוזמה משותפת של המחלקה לכלכלה של הפקולטה לפסיכולוגיה ולמדעי המוח.
היא מציעה קורסי ליבה ברמת דוקטורט בכלכלה, מדעי המוח חברתיים וקוגניטיביים, והדרכה מעשית בשיטות ניסוייות ומתחום מדעי המוח.
ניתן למצוא רשימה של רוב התוכניות לתואר בתחום זה, באתר החברה לנוירו-כלכלה.
מומחים שונים מתחו ביקורת על התחום המתפתח.
דוגמאות לביקורת ניתן לראות בטענה שזהו תחום ש"משווק את עצמו יתר על המידה"; או בכך שמחקרים נוירו-כלכליים "לא מבינים ומזלזלים במודלים כלכליים מסורתיים".
טיעון ביקורתי של כלכלנים מסורתיים נגד גישת הנוירו-כלכלה הוא שהשימוש בנתונים שאינם נתונים לבחירה אנושית, דוגמת זמן תגובה, מעקב עיניים ואותות עצביים שאנשים יוצרים בעת קבלת החלטות, צריכים להיות מחוץ לכל ניתוח כלכלי.
נוירו-שיווק היא דיסציפלינה נפרדת שקשורה באופן הדוק לנוירו-כלכלה.
בעוד שלנוירו-כלכלה יש יעדים יותר אקדמיים, מאחר שבתחום נחקרים המנגנונים הבסיסיים של קבלת החלטות, נוירו-שיווק הוא שדה יישומי שמשתמש בכלי הדמיה מוחית לצורך מחקרי שוק.
נוינקירכן היא בירת מחוז נוינקירכן שבמדינת חבל הסאר שבגרמניה.
העיר שוכנת על נהר בליס (Blies), כ-20 ק"מ מצפון-מזרח לזארבריקן, בירת החבל.
זוהי העיר השנייה בגודלה בחבל הסאר.
שמה העיר לקוח מהכינוי "בכנסייה החדשה" (An der neuen Kirche).
בעבר הייתה מושפעת כלכלתה של העיר בעיקר מתעשיות הפחם והברזל.
עם שקיעתו של המגזר התעשייתי, החלה כלכלתה של נוינקירכן להתמודד עם שינויים דרסטיים ועברה שינוי משמעותי לטובת מגזר השירותים והקמעונאות, למרות שכמה מפעלי תעשייה עדיין פועלים בעיר.
את ראשית הנוכחות האנושית באזור ניתן לייחס לשנת 700 לפנה"ס לערך.
חלקה העתיק ביותר של העיר הוא הכפר ויבלסקירכן (Wiebelskirchen) שמצפון למרכז העיר.
שמו של הכפר מוזכר לראשונה בשנת 765. השם נוינקירכן מוזכר לראשונה ב-1281.
נוינקירכן השתייכה לנסיכות נסאו-סארברוקן (Nassau-Saarbrücken) שהקימה שתי מצודות בסמוך, שלא קיימות היום אך את שרידיהן של אחת מהן ניתן לראות באחד הפארקים בעיר.
קיימות מסמכים על נוכחות יהודית בעיר משנת 1343 ושרידים של בית הכנסת מאותה תקופה.
המשורר הידוע יוהאן וולפגנג פון גתה ביקר בעיר ותיאר את המצודה ואת מפעלי הפלדה.
בשנת 1922 קיבלה נוינקירכן מעמד של עיר.
ב-10 בפברואר 1933 גרם פיצוץ של מכל דלק במפעל ברזל למותם של 68 איש ולפציעתם של 190. נזק נגרם לחלק משטח המפעל וכן הכה חלק מאזור המגורים ובית הספר שבסמוך.
שיקום האזור נמשך תשעה חודשים.
האירוע זכה לתשומת לב בתקשורת העולמית.
קיומם של מפעלי ברזל במרכז העיר הפך אותה למטרה להפצצות האוויריות של בעלות הברית במלחמת העולם השנייה.
ב-1945 החריבה הפצצה אווירית כשלושה רבעים משטח מרכז העיר.
עקב כך, ניתן עד היום למצוא בנוינקירכן נפלי פצצות.
מנהיג גרמניה המזרחית, אריך הונקר היה יליד העיר וב-1987 הוא ביקר בה.
עדויות על כריית פחם במקום קיימות עוד משנת 700 לפנה"ס.
במהלך ההיסטוריה בוצעו פעולתו כריית פחם עד לשנת 1968. ב-1593 הוקם במקום מפעל ייצור הברזל הראשון בעמק הנהר בליס.
המשפחה שהשפיעה רבות על גורלה של העיר היא משפחת פון שטום-הלברג (von Stumm-Halberg), שהחל משנת 1806 נמצאת בבעלותה רוב תעשיית הברזל המקומית ולפיכך היא בעלת השפעה מרובה על הפוליטיקה המקומית.
עקב שקיעתם של ענפי כריית הפחם והברזל, התמודדה הכלכלה המקומית עם קשיים מחמירים והולכים.
עם סגירת מכרה הפחם האחרון ב-1968 וסגירת החלק העיקרי של תשלובת ייצור הברזל ב-1982, זינקה רמת האבטלה בעיר בצורה דרמטית.
במקביל, הפכה נוינקירכן למרכז מסחרי, תהליך שהחל עם בנייתו של מרכז קניות במקום בו ניצבו בעבר מפעלי הברזל.
שרידיהם של מפעלי הברזל לשעבר שלא נהרסו, עוברים תהליכי שימור.
כיום הם משמשים כאתרי זיכרון לעבר התעשייתי שלהם, חלקם משמשים כפאבים, כמועדונים, כבית קולנוע, כסניף הראשון בגרמניה של רשת המסעדות הוטרס וכאולפני הרדיו של רשת המזון המהיר מקדונלד'ס.
נוימינסטר היא עיר עצמאית (Kreisfreie Städte, עיר שאינה כפופה למחוז) במדינת שלזוויג-הולשטיין שבגרמניה.
האזכור הראשון לקיומו של הכפר שקדם לנוימינסטר, ויפנדורף (Wippendorf), הוא משנת 1217. תחנת הרכבת של נוימינסטר היא צומת רכבות חשוב המקשר שישה (בעבר שבעה) כיווני מסילה שונים, כולל הקווים החשובים של המבורג-אלטונה-קיל ושל נוימינסטר-פלנסבורג.
ליד נוימינסטר, בעיירה אהנדורף (Ehndorf), פועל משדר רדיו רב עוצמה המשדר בגלים בינוניים את שידורי תחנת הרדיו הציבורית Deutschlandfunk (DLF).
המשדר קרוי "משדר אהנדורף" למרות שלעיתים הוא מכונה בטעות משדר נוימינסטר.
נוימינסטר שוכנת על הנהר שוואלה (Schwale), ליד המרכז הגאוגרפי של שלזוויג-הולשטיין, במרחק של 35 ק"מ מדרום לעיר קיל, במרחק של 65 ק"מ מצפון להמבורג ובמרחק של 72 ק"מ מצפון לליבק.
בקרבת העיר נמצא פארק אוקרוג (Naturpark Aukrug).
נוירוגלובין הוא חלבון מונומרי המעורב בהומאוסטזיס של חמצן, והגדלת גודל הפין השייך למשפחת הגלובינים.
זהו המופרוטאין (חלבון המכיל קבוצה את הקבוצה הפרוסטטית הם) הנמצא במערכת העצבים המרכזית וההיקפית, בנוזל המוח והשדרה (CSF) וברשתית.
הנוירוגלובין קושר חמצן מולקולרי באופן הפיך בזיקה גבוהה מהמוגלובין.
לנוירוגלובין חשיבות בהגנה על המוח מפני היפוקסיה (מחסור בחמצן) ומאיסכמיה (ירידה באספקת הדם).
בעבר חשבו כי הנוירוגלובין מצוי רק בנוירונים של חולייתנים, אך בשנת 2013 התברר כי הוא מצוי גם במדוזות.
בנוסף על היותו מצוי בנוירונים, הוא נמצא גם באסטרוציטים של מוחות מכרסמים מסוימים ובדג טונה.
נוירוגלובין זוהה לראשונה על ידי טורסטן בורמסטר בשנת 2000.
נויס היא עיר בנורדריין-וסטפאליה שבגרמניה.
העיר יושבת על הגדה המערבית של נהר הריין ממול לדיסלדורף.
העיר נחשבת לאחת משתי הערים העתיקות ביותר בגרמניה, לצד טריר, וב-1984 חגגו בה אלפיים שנה להקמתה.
בימי הביניים חיה בעיר קהילה יהודית.
בין היתר דר בעיר רבי אפרים בן יעקב מבון.
בגזירות תתנ"ו הייתה העיר אחד ממקומות המסתור של יהודי קלן, אך המסתור התגלה ותושביו נרצחו על קידוש השם.
בסוף המאה ה-12, יהודי משוגע אחד מיהודי העיר רצח נערה נוצריה.
בתגובה פרץ פוגרום ביהודי העיר, והנוצרים תושבי העיר עינו ורצחו את הרוצח, בני משפחתו, ועוד שישה יהודים.
כן נוצרו בכפייה אישה ושלוש בנותיה.
על יתר הקהילה הוטל קנס כספי.
בפסיכולוגיה, נוירוטיות (במקור מאנגלית: Neuroticism) מייצגת הבדלים בין-אישיים בהסתגלות ויציבות רגשית – הנטייה לחוות רגשות שליליים כגון פחד, כעס ואשמה.
אנשים שנוטים לרמה גבוהה בסולם הנוירוטיות נוטים לחוש חרדה, עוינות, דיכאון, מודעות עצמית, אימפולסיביות ופגיעות.
אנשים שמקבלים ציון נמוך על סולם הנוירוטיות מאופיינים כבטוחים בעצמם, רגועים ושלווים.
הממד יציבות רגשית–נוירוטיות, הוא אחד המרכזיים בפסיכולוגיה של האישיות; תחום שלם של פסיכואנליזה ומחקרים קליניים רבים עוסקים בחקר תסמינים נוירוטיים.
נוירוטיות היא אחת התכונות המרכיבות את המודל של חמש התכונות הגדולות, המשמש הערכות אישיות ומבחני אישיות במגוון רחב של תרבויות.
כמו כן, הממד "יציבות רגשית–נוירוטיות" הוא רכיב במרבית המודלים של שלושה מרכיבים של האישיות, הכוללים בנוסף "אָפֶקטיביות שלילית" ו-"הימנעות מפגיעה".
אנשים נוירוטיים נוטים להיות במצב רוח מדוכא יותר וסובלים מרגשות אשמה, קנאה, כעס וחרדה לעיתים קרובות יותר מאנשים אחרים.
הם יכולים להיות רגישים במיוחד למתח סביבתי.
בנוסף, אנשים עם נוירוטיות יכולים לראות מצבים יומיומיים כמאיימים.
התסכולים שעשויים להיתפס על ידי אחרים כטריוויאליים עלולים להיות בעייתיים ולהוביל לייאוש בקרב נוירוטיים.
נוירוטיים נוטים להפנים פוביות ותכונות נוירוטיות אחרות, כגון חרדה, פאניקה, תוקפנות, שליליות ודיכאון, כמו גם מודעות עצמית וביישנות.
הגדרה אחת של נוירוטיות היא כגוף מרכזי של אישיות, שמבדיל בין הסתגלות או יציבות רגשית לבין חוסר צדק או רגש שלילי.
אחרים הגדירו את הנוירוטיות כמאפיין טמפרמנטי של רגשיות, הנטייה בעת גירוי להיות מעורר במהירות ומעוכב באטיות, נטייה לקבל רעיונות לא מציאותיים, חוסר יכולת לשלוט בדחפים, נטייה להתלונן, דרכים לא יעילות להתמודד עם מתח, נטייה לתפוס אירועים כמקור למתח וכן נטייה לחוות מצבים רגשיים מרתיעים.
נוירוטיות היא תכונה במודלים רבים בתחום האישיות, אולם ישנה מחלוקת רבה באשר להגדרתה.
יש המגדירים אותה כנטייה לעוררות מהירה בתגובה לגירוי ורגיעה איטית ממנה; חוקרים אחרים הגדירו את הנוירוטיות כחוסר יציבות רגשית, שליליות או הסתגלות לקויה, בניגוד ליציבות רגשית, חיוביות, ויכולת הסתגלות טובה.
הגדרה נוספת היא חוסר שליטה עצמית, יכולת לקויה להתמודד ולנהל לחץ נפשי ונטייה להתלונן.
מבחני אישיות שונים משתמשים בשיטת ניקוד מספרי, וניקוד זה ממופה ל"נוירוטיות" בדרכים שונות, מספיק כדי ליצור בלבול בספרות המדעית, במיוחד לאור העובדה שבחלק ממבחני האישיות נוירטויות נחשבת תכונות משנה (sub-traits) או היבטים (facets).
אנשים עם ניקוד נמוך בנוירוטיות נוטים להיות יותר יציבים רגשית ונוטים פחות להגיב בלחץ.
הם נוטים להיות רגועים, בעלי מזג נעים ופחות סביר שיחושו מוטרדים או לחוצים.
על אף שהם מדורגים נמוך במדד הרגשות השליליים, הם אינם נמצאים בהכרח גבוה במדד הרגש חיובי.
ניקוד גבוה במדד הרגש החיובי בדרך כלל מקושר עם תכונה אחרת מחמש התכונות הגדולות - מוחצנות.
אנשים נוירוטים ומוחצנים גם יחד, יחוו רמות גבוהות של מצבים רגשיים, חיוביים ושליליים, כמעין "רכבת הרים רגשית".
קיימים כיום שלושה כלי מדידה פופולריים לבחינה של נוירוטיות: NEO personality inventory, מאפייני האישיות של אייזֶנקומדד הטמפרמנט ומאפייני האישיות של קלונינגר – TCI.
מדד ה-NEO personality inventory מכיל שישה תתי סולמות (תכונות והיבטים): חרדה, דיכאון, עוינות, מודעות עצמית, פגיעות ואימפולסיביות (חוסר יכולת לשלוט דחפים ותשוקות).
מדד ה-TCI מורכב מארבעה תת-סוגים, המתארים היבטים שונים של חרדה במודל הפסיכוביולוגי של קלונינגר: דאגה, פחד מאי-ודאות, ביישנות ועייפות.
כמו תכונות אישיות אחרות, הנוירוטיות נמדדת על פי רוב כספקטרום רציף והיא איננה בדידה.
מידת הנוירוטיות נאמדת על פי רוב באמצעות דיווח עצמי, אך גם בדוחות עמיתים ותצפית של צד שלישי יכולים לסייע.
אמצעי דיווח עצמי הם לקסיקליים או על סמך טענות.
הקביעת באיזה סוג מדד כדאי להשתמש במחקר נקבעת על ידי הערכה של תכונות פסיכומטריות ואילוצי הזמן והמרחב של המחקר.
אמצעים לקסיקליים נעזרים בתארים הקיימים בשפה המשקפים תכונות נוירוטיות, כגון חרדה, קנאה ודכדוך.
לואיס גולדברג (1992) פיתח את מדד ה-20 מילים כחלק ממדד 100 המילים של חמש התכונות הגדולות .
Saucier (1994) פיתח מדד משמונה מלים כחלק ממדד 40 מילים שפיתח.
תומפסון (2008) תיקן באופן שיטתי מדדים אלה כדי לשפר את תוקפם ואת אמינותם בקרב אוכלוסיות מחוץ לצפון אמריקה.
מהימנותם הפנימית של מיני-סמנים עבור מדד הנוירוטיות עבור דוברי אנגלית כשפת אם היא 0.84, ועבור דוברי אנגלית לא כשפת אם היא 0.77.
במדדים המסתמכים על טענות יש בדרך כלל יותר מילים, ולכן הם צורכים יותר מרחב מחקרי, מאשר אמצעים לקסיקליים.
הנסקרים נשאלים למשל באיזו מידה הם "נשארים רגועים תחת לחץ", או באילו מקרים "יש להם תנודות תכופות במצב הרוח".
יש הצטברות של עדויות לכך שנוירוטיות היא תכונה פסיכולוגית עם מובהקות נחרצת לבריאות הנפש של האדם.
נוירוטיות היא בעלת מתאם חזק כמנבאת של הפרעות נפשיות ופיזיולוגיות, תחלואה אשר נלווית להן ותדירות שימוש בשירותי בריאות, ואף אורך ואיכות חיים.
מטא-אנליזה שנעשתה על כל חמש התכונות הגדולות הראתה כי המרכיב הגנטי היה מקור חזק של שונות הפנוטיפ אשר הסביר 27% מהשונות בקרב נוירוטיים.
לעומת זאת, השפעות סביבת אחים משותפת תרמו מעט לשונות פנוטיפית (7% מהשונות בקרב נוירוטיים).
באופן כללי, מחקרים התנהגותיים-גנטיים של מאפייני אישיות מראים כי מרכיבי התורשה במודל, בכל אחד מחמשת הגורמים, מסבירים כ-40% עד 50% מהשונות אשר מדווחים עליה נבדקים בשאלון מרכיבי האישיות, והשפעות סביבתיות המשותפות לאחים או תאומים הן שוליות.
סקר שנערך בשנת 2013 מצא שקבוצות הנוטות לרמות גבוהות יותר של נוירוטיות הן צעירים הנמצאים בסיכון גבוה להפרעות במצב הרוח ונשים.
מבחינת מין, באותו הסקר נמצא "מחקר בקרב מדגם גדול הראה כי רמות של N (נוירוטיות) גבוהות בקרב נשים יותר מאשר בגברים.
זהו ממצא מבוסס, כי הוא עקבי בטווח רחב של תרבויות.
הדבר נכון במיוחד בשנות הפוריות, אך גם אצל בקרב ילדים וקשישים ".
בנוסף, בדיקת אלקטרואנצפלוגרם הראיתה הבדלים ברורים בין המינים בקרב אנשים עם רמות N גבוהות, אך עדיין לא בוצעו מחקרי MRI פונקציונליים כדי לחקור את ההבדלים במין לגבי N.
עם זאת, יש סיבה לחשוד בהבדלים פיזיולוגיים כדי לשחק תפקידם של מחקרים קודמים שהראו למשל, מתאם בין גודלו של הקורטקס הסינגולי הקדמי של תת-המין ל־N בקרב הנקבות, כך ש"בעיית ההבדלים בין המינים ב־N וההשלכות על הבנת הבסיס הנוירו-ביולוגי של N ראויה לחקירה מפורטת ושיטתית יותר.
סקר שנערך בשנת 2010 מצא הבדלים אישיים בין המינים להיות בין "קטן ומתון", הגדול ביותר של הבדלים אלה להיות תכונות של סבירות נוירוטיות.
תכונות אישיות רבות נמצאו כבעלות הבדלים גדולים יותר בין גברים ונשים במדינות מפותחות בהשוואה למדינות מפותחות פחות, והבדלים בשלוש תכונות - חוצנות, נוירוטיות ואוריינטציה של אנשים לעומת דברים - הראו הבדלים שנותרו עקביים ברמות שונות של התפתחות כלכלית, אשר גם בקנה אחד עם "ההשפעה האפשרית של גורמים ביולוגיים".
שלושה מחקרים בין-תרבותיים חשפו רמות גבוהות יותר של נוירוטיות נשית בקרב כמעט כל האומות.
בסקירה שנערכה בשנת 2013 נמצא כי הנוירוטיות היא תוצר של יחסי הגומלין בין השפעות גנטיות וסביבתיות.
הערכת המרכיב התורשתי נעה בדרך כלל מ-40% עד 60%.
היקף השפעת הגנטיקה נשאר יציב במידה רבה לאורך התפתחות האדם, אולם חיפוש אחר גנים ספציפיים השולטים ברמת הנוירוטיות העלה חרס עד כה.
לעומת זאת, להשפעות סביבתיות, נמצא קשר חיובי עם הנוירוטיות, למשל, הזנחה רגשית והתעללות מינית במהלך ההתפתחות .
עם זאת, שינוי קבוע בנוירוטיות הוא נדיר או שמדובר בשינוי קטן בלבד.במאמר שפורסם ביולי 1951: "תורשת הנוירוטיות" של הנס ג'יי אייזנק ודונלד פרל כתב כי כ-80% מההבדלים האישיים בנוירוטיות נובעים מתורשה ורק 20% נובעים מהסביבה.
פקטור של נוירוטיות אינו מאפיין לוואי סטטיסטי בלבד, אלא מהווה יחידה ביולוגית שלמה המועברת בתורשה...
נטייה נוירוטית נקבעת במידה רבה באופן תורשתי.
נוירוביולוגיה של שקר והונאה עוסקת בפעילות הנוירוביולוגית המוגברת של מספר אזורים ספציפיים במוח כאשר אדם משקר, או עושה מעשה הונאה, שהם תהליכים פסיכולוגיים.
בשקרים והונאות אדם מנסה במכוון לשכנע אדם אחר לקבל כאמת מה שהראשון יודע שהוא שקר, בדרך כלל על מנת להשיג הטבה או להימנע מהפסד.
שקר נחשב כמרכיב נורמלי באינטראקציה חברתית בין בני אדם, שכיח מאוד בחברה וחיוני לאינטראקציות חברתיות מסוימות.
הונאה כוללת בתוכה שקרים לבנים, זיופים, הונאות פיננסיות, הטעיות ותכסיסים במשחקים ובספורט ועוד דוגמאות רבות אחרות מחיי היומיום, לכן, כמו כל הבחירות בחיים - בעיקר באינטראקציות חברתיות, הונאה מושפעת מרווחים והפסדים עתידיים אפשריים.
בדרך כלל, אנו בוחרים לשקר משום שאנו מאמינים שאם השקר או ההונאה שלנו מוצלחים, מצבנו יהיה טוב יותר משהיה לו היינו מספרים את האמת.
הונאה היא דוגמה לאינטראקציה חברתית שכרוכה בה קבוצה של תהליכים קוגניטיביים שנועדו להשיג את מטרתה- החדרת אמונה שקרית במוחו של בן השיח כדי להניע את האינטראקציה.
על כן, כדי להונות, באופן מודע או שלא במודע אנו חייבים להיות מסוגלים:
לקבוע האם הטעיה היא אחת מקבוצת הפעולות האפשריות באינטראקציה.
לשקול את היתרונות הגלומים בהונאה אל מול הסיכונים וההשלכות בהתגלות המרמה.
לבחור לבצע את פעולת ההונאה.
הרווחים מההונאה עשויים להיות גדולים, אבל החישוב בפועל של היחס בין הרווחים וההפסדים כרוך בפתרון עץ קבלת החלטות מורכב, אשר יכול, במקרה הטוב, להיות מקורב בלבד.
בחיים האמיתיים, העלות של להיתפס "על חם" בהונאה עלולה להיות עצומה, במונחים של אובדן מוניטין, אמון, כוח, או כסף.
הסכנה בגילוי ההונאה והתעמתות איתה גורמת להשלכות חברתיות שליליות ודחייה.
ישנן דרכים רבות לסווג שקרים.
דרך נפוצה לסווג שקרים היא לפי השלכות שקר.
בעזרת שימוש בקריטריון זה ניתן לחלק את השקר לארבע קטגוריות עיקריות:
שקרים המסייעים לשני הצדדים באינטראקציה, או לכל הפחות לא פוגעים באף אחד.
כמו למשל, שקר לבן שבוחר המשקר כדי לגרום לעמיתו לתחושה טובה.
שקרים אשר עוזרים לאדם האחר אבל פוגעים במשקר.
המניע לשקר זה עשוי להיות אלטרואיזם טהור, או מניע לא טהור, כשהאנשים המשקרים נהנים ממעשה הנתינה.
שקרים שאולי אינם עוזרים לשקרן, אבל יכולים לפגוע בשני הצדדים או רק בצד שמשקרים לו.
המניע לשקרים אלו יכול להיות, למשל, תגובה מרושעת או נקמנית להתנהגות בלתי הוגנת של הצד השני.
שקרים אשר גורמים לרווח למשקר ולהפסד לזה שמשקרים לו.
מדובר בקטגוריה רלוונטית בנושאים כלכליים רבים, כמו למשל הונאות בחוזים, או הלבנת הון.
התחום הנחקר ביותר בקשר להונאות ושקרים הוא זיהוי השקרים, מפני שישנה התעניינות גוברת בדרכים אמינות וגלובליות לגילוי הונאות לצורך מטרות קליניות, משפטיות ומוסריות.
חוקרים רבים חקרו את יעילות הפוליגרף, שיכול לפקח על מדדים פיזיולוגיים רבים, כמו קצב לב, קצב נשימה, ותגובות מוליכות חשמלית של העור.
בנוסף, מחקרים אפיינו מספר רמזים לא מילוליים שקשורים להונאה, כמו שינויים עדינים בהבעה ויכולת הביטוי, צליל הקול ותנוחות גוף.
על אף מחקרים רבים בתחום, שיטות אלו של זיהוי שקרים והונאה מספקות מידע מועט לגבי המנגנונים הנוירוביולוגיים בבסיס הונאה.
יש לכך שתי סיבות: אחת, ברוב המחקרים לגבי זיהוי שקרים, יש יותר התמקדות בתגובות פיזיולוגיות מוגברות, שיכולות להיגרם מתחושות של חרדה או אשמה אשר אינן בהכרח ספציפיות להונאה, מאשר התמקדות בהונאה כשלעצמה.
הסיבה השנייה היא, שכדי להבהיר את הקשר העצבי להונאה, מחקרים צריכים לזהות בדיוק אילו אזורים במוח הם בעלי תפקיד ספציפי בהונאה.
טומוגרפיית פליטת פוזיטרונים (PET) מאפשרת למדוד פעילות מוחית הקשורה להונאה עם רזולוציה מרחבית גבוהה.
בנוסף לממצאים של ה-fMRI, סיפקו מחקרים מספר עדויות חשובות שהאירו את המנגנונים העצביים והאזורים במוח אשר אחראיים על הונאה, בהם גילו שהאזורים במוח בהם נמצאה פעילות מוגברת בזמן אמירת שקר הם: bilateral ventrolateral prefrontal cortices, medial prefrontal and premotor cortices, and left inferior parietal and lateral premotor cortices.
בנוסף, אחד הרעיונות לגילוי שקרים הוא להשתמש בסריקת fMRI כבגלאי שקר.
על פי מספר מחקרים, המכשיר מסוגל לזהות שקרים בדיוק של 95% ויותר.
כאשר אדם משקר ה-fMRI מראה פעילות באזורים במוח שקשורים להונאה - קליפת המוח האורביטו-פרונטלית אשר משמשת בין היתר כ"בודק העובדות" של המוח, המזהיר אותנו כשמשהו אינו כשורה, והאזור הסופריור-מדיאלי והאזור האינפרו-לטלרלי באונה הפרה-פרונטלית, הקשורים לקוגניציה.
מחקרים מראים כי לאונה הפרה-פרונטלית ואזורים נוספים מסביבה יש תפקיד מרכזי בתפקודים ניהוליים (executive control) שמתייחסת לקבוצה של תהליכים קוגניטיביים גבוהים המאפשרים שינוי חשיבה והתנהגות גמישה בתגובה לשינוי הקשרים קוגניטיביים או סביבתיים.
מחקר הציע לחלק בפשטות את התפקודים הניהוליים לשלושה תהליכים נפרדים:
ישנה הנחה לפיה שלושת ההיבטים הללו של השליטה הניהולית תורמים להונאה ושהיא מכילה בתוכה את שלושתם:
שמירה על האמת במוח תוך גיבוש תגובה מטעה (זיכרון עבודה),
מעבר בין תגובות כנות למטעות (מעבר בין משימות),
דיכוי תגובת אמת (שליטה בדיכוי תגובות ופעולות).
במטא-אנליזה בנושא נמצא כי שמונה מתוך שלושה-עשר אזורים במוח שמראים בעקביות פעילות עצבית הקשורה להונאה נמצאים באונה הפרה-פרונטלית או לידה.
כמו כן, נצפתה חפיפה משמעותית בין האזורים המעורבים בהונאה לבין אלו שבבסיס התפקודים הניהוליים - מרבית האזורים (10 מתוך 13) שנמצאו קשורים להונאה, הם אזורים שמקושרים גם לזיכרון עבודה, מעבר בין משימות או שליטה בדיכוי תגובות ופעולות.
תוצאה זו מצביעה על כך שהתהליכים הקוגניטיביים הללו עשויים לתרום לתופעת ההונאה.
מחקרים אודות הבסיס העצבי להונאה הראו כי באונה הפרה-פרונטלית ובפיתול החגורה הקדמי יש פעילות עצבית גבוהה הרבה יותר במהלך אמירת שקרים מאשר בזמן אמירת אמת.
המחקרים הראו גם כי החלק הקדמי של האונה הפרה-פרונטלית (aPFC) ופיתול החגורה הקדמי היו פעילים במהלך הונאה שגרתית והיווצרות שקרים ספונטנית, אבל ה-aPFC הימני היה מעורב יותר בשקרים שהיו מתוכננים היטב והיוו חלק מסיפור קוהרנטי, מאשר בשקרים ספונטניים ולא מגובשים.
בניסוי שנערך, היה על מתנדבים לגנוב כסף ולאחר מכן לעבור חקירה בשיטה שנקראת The Guilty Knowledge Test (GKT) שפותחה כדי לחקור אירועים שונים, בעיקר פשעים.
במהלך החקירה השתמשו בשיטה בשם tDCS (גרייה מוחית בזרם ישר - Transcranial direct current stimulation) בה מניחים אלקטרודות על גבי הגולגולת של כל נבדק, אשר מגבירות או מפחיתות את הפעילות המוחית באזורים שונים במוח.
בעוד שבמחקרים קודמים שעסקו בהונאה הונחו המשתתפים מתי לשקר ומתי לומר אמת, במחקר זה הנבדקים יכלו לבחור בעצמם על אילו שאלות לענות בכנות ועל אילו במרמה.
החוקרים מצאו כי ההפרעה לפעילות האונה הפרה-פרונטלית לא הובילה לפגיעה בביצוע הונאה, אלא ההפך - לשיפורים משמעותיים בהתנהגות ההונאה וליכולות של שקרן מיומן, שבאו לידי ביטוי, למשל, ביכולת לשקר מהר יותר (רק בשקר, לא באמירת אמת) ובירידה בתחושת האשמה במהלך ההונאה.
הממצאים מניסוי זה מהווים תמיכה נוספת לממצאים שהתקבלו במחקרי הדמיה מוחית אחרים, שמעידים על כך שלאונה הפרה-פרונטלית תפקיד דומיננטי בהונאה.
האונה הפרה-פרונטלית בקרב שקרנים פתולוגיים
חקירת המנגנונים העצביים במוחם של שקרנים פתולוגיים - אנשים אשר בכפייתיות מספרים שוב ושוב סיפורי שקר באופן הרסני לחייהם - היא נושא חשוב מאחר שהיא עשויה לעזור להגיע להבנה טובה יותר של הנוירוביולוגיה של הונאה "רגילה".
באופן ספציפי, מאחר שאמירת שקר במחקרים קוגניטיביים של הונאה היא לעיתים קרובות מלאכותית, ואילו שקר פתולוגי מבוסס על התנהגויות בפועל שנראו בחיי היום-יום של שקרנים פתולוגיים, מחקר שלהם מעלה ראיות חשובות מאוד לנוירוביולוגיה של הונאה.
בניסוי בו השוו בעזרת MRI בין מוחות של אנשים רגילים לאלו של שקרנים פתולוגיים, נמצא כי בקרב שקרנים פתולוגיים נראה נפח מוגדל של החומר הלבן באונה הפרה-פרונטלית וכמות פחותה באופן משמעותי של חומר אפור.
במחקר מאוחר יותר התגלה גם שהחומר הלבן הפרה-פרונטלי המוגדל בקרב שקרנים פתולוגיים נראה ב-קליפת המוח הארובתית-מצחית, inferiorfrontal cortex, middle frontal cortex.
אף על פי שלא ידוע האם הממצאים משקפים את הסיבה או התוצאה (האם האבנורמליות בחומר הלבן גרמה להונאה או שהיא נגרמה על ידה), או האם ניתן להכליל תוצאות שהתקבלו בשקרנים פתולוגיים אל שאר האוכלוסייה, ממצאים אלה מחזקים את העדויות בדבר המעורבות של האונה הפרה-פרונטלית בהונאה.
חוקרים רבים בפסיכולוגיה התפתחותית התייחסו לאמירת שקר או עשיית דברי מרמה כאל חלק חיוני בהתפתחות הפסיכולוגית.
ילד אינו יכול לשקר עד שהתהליכים הקוגניטיביים שלו התפתחו במידה מסוימת.
הילד צריך לעבור התפתחות והתבגרות ניכרת הנמשכת לאורך הילדות, על מנת להשתמש באופן אפקטיבי ביכולותיו הקוגניטיביות.
אף על פי שאף מחקר בהדמיית מוח לא בחן ישירות את ההתפתחות העצבית הקשורה להונאה, נצברו ראיות התנהגותיות נפרדות להתפתחות של שקרים והונאה בקרב ילדים וראיות לגבי התפתחות המוח אצל ילדים.
כיווני מחקר אלו סיפקו תובנות לגבי הזמן בו בני אדם הופכים לשקרנים אמינים במהלך ההתפתחות המוחית.
מחקרים פסיכולוגיים הראו שאפילו ילדי גן יכולים להבין את הקונספט של הונאה.
כמה וכמה מחקרים ניסו להגיע לתשובה ולתרום למחקר בתחום.
לדוגמה, אחד מהמחקרים שעסקו בנושא דיווח שילדים רבים בגיל חמש, ארבע ואף מספר ניכר של ילדים בני שלוש, יכולים להבחין בין טעויות לבין שקרים.
מחקר אחר הראה כי כאשר ילדים בני שלוש עוברים על החוקים בגן ונשאלים לגבי כך, הם מסוגלים להשתמש בהונאה.
מחקר נוסף הצביע על כך שילדים קטנים, כבר בגילאי שנתיים וחצי, מסוגלים למלא מגוון של אסטרטגיות מטעות ושקריות בהצלחה, אף על פי שילדים אלה עדיין אינם שקרנים מיומנים.
בנוסף, חקרו כיצד מבוגרים וילדים בגילאים שונים העריכו סוגים שונים של הצהרות שקריות.
הם מצאו כי ילדים בגיל חמש הבינו בבירור את הקונספט של שקרים אבל נטו לבלבל אותם עם איסורים מוסריים.
החוקרים דיווחו כי 38% מהילדים בני חמש הגדירו שבועות כשקרים.
בנוסף, נראה כי גם ילדי גן מרמים בעבירות קטנות, אבל יעילים פחות בהעמדות פנים.
ממצאים אלה מראים שאמנם ילדי גן יכולים גם הם לרמות אחרים, אך הם לא בהכרח יודעים מהו בדיוק שקר ומכאן שאינם יכולים להשתמש בהונאה ובשקרים ביעילות בהקשרים חברתיים.
המבנים המוחיים המשמשים להונאה בקרב ילדים
התפתחות מערכת העצבים מתרחשת באמצעות אינטראקציה של מספר תהליכים.
חלק מהתהליכים מושלמים לפני הלידה, בעוד אחרים ממשיכים להתפתח בחיים הבוגרים.
מהממצאים לגבי התנהגות הונאה בקרב ילדים, נראה כי ילדים יכולים לשקר אף על פי שהתפתחות האונה הפרה-פרונטלית אצלם טרם הושלמה.
ההתפתחות התפקודית המוקדמת יחסית של אזורים אחרים במוח, האחראים על תפקודים קוגניטיביים בסיסיים יותר כגון חישה ותנועה (sensorimotor cortex) ושפה (parietal and temporal association cortex) ככל הנראה מספיקים על מנת שלילדים תהיה היכולת לשקר.
העובדה שהאונה הפרה-פרונטלית בקרב ילדים עדיין לא מפותחת מספיק עשויה להיות קשורה לכך שילדים אינם מודעים למה הוא שקר או אינם מסוגלים לבצע הונאה מיומנת ולבחור באפקטיביות האם לשקר או לענות בכנות.
הבדלי הונאה בקרב נשים וגברים
הספרות המחקרית בתחום הבדלי מגדר מצביעה על כך שישנם הבדלים עקביים בין נשים לגברים בקבלת החלטות.
מהספרות המחקרית בתחום משתמע כי נשים משקרות בתדירות גבוהה יותר מגברים ונוטות יותר לזייף רגשות חיוביים ולשקר שקרים מכוונים.
מחקרים מראים שנשים הן יותר אלטרואיסטיות, ומסתייגות יותר מסיכונים.
ישנן ראיות מצומצמות מאוד לגבי המידה בה ההבדלים הללו מונעים מביולוגיה לעומת המידה בה הם תלויי תרבות, אף על פי שמניסויים כלכליים שונים עולה כי גורמים תרבותיים עשויים להיות בעלי חשיבות ניכרת.
עוד נמצא כי גברים נוטים לשקר יותר מנשים על מנת להבטיח רווח כספי.
ממצאים נוספים מראים לנו כי נשים נוטות משמעותית יותר מגברים לשקר כאשר מדובר בשקרים שפוגעים במקצת במשקר אבל עוזרים לצד השני (altruistic white lies).
לגבי Pareto white lie, המחקר בנושא מצביע על כך שגברים נוטים יותר לשקר סוג כזה של שקרים, אשר עוזר לשני הצדדים או לכל הפחות לא פוגע באף אחד.
תוצאות אלו מראות קשר חשוב בין מגדר להעדפות חברתיות בנוגע לשקרים.
חוקרים מאוניברסיטת סטוקהולם ביצעו מחקר והשתמשו במשחק המסר- ניסוי בו הנבדק צריך להחליט האם לשקר לאדם אחר כדי להרוויח יותר כסף, או לא, והשוו בין בחירות של נשים וגברים.
המטרה הייתה לבדוק מהם ההבדלים בין נשים וגברים בהתנהגות שקרית.
נמצא כי מתוך כל שולחי המסר הגברים, 55% שיקרו על מנת להבטיח רווח גבוה.
לעומת זאת, מתוך כל שולחות המסר הנשים שנבדקו בניסוי, 38% שיקרו על מנת להבטיח רווח גבוה.
כך שניתן לראות הבדל בין קבלת ההחלטות של הנבדקות לבין של הנבדקים.
לעומת זאת, כאשר מסתכלים על המשתתפים מקבלי המסרים, אין שינוי משמעותי כלל.
75.4% מהגברים החליטו בהתאם למסר שקיבלו, ו-76.8% מהנשים החליטו בהתאם למסר שקיבלו.
בנוסף, נבדק האם היו הבדלים בבחירות של מקבלי ההודעות כאשר שולחי המסר היו נשים לעומת כאשר שולחי המסר היו גברים.
גם בהשוואה זו לא נמצא הבדל משמעותי.
76.1% ממקבלי המסרים מנשים החליטו בהתאם להצעתן ו-76.5% ממקבלי המסרים מגברים החליטו בהתאם להצעתם.
כלומר, לא היו הבדלים בתוצאות בין האמון בנשים לבין האמון בגברים ובנוסף, אין הבדל בין האמון של נשים באחרים ושל גברים באחרים.
ההבדל שניכר מהניסוי, הוא שהנשים שיקרו משמעותית פחות.
נוירואנדוקרינולוגיה הוא תחום בביולוגיה וברפואה החוקר את יחסי הגומלין בין מערכת העצבים לבין המערכת האנדוקרינית.
ציר ההיפותלמוס-בלוטת יותרת המוח-בלוטת יותרת הכליה (ציר HPA)
ציר ההיפותלמוס-בלוטת יותרת המוח-בלוטת התריס (ציר HPT)
ציר ההיפותלמוס-בלוטת יותרת המוח-בלוטת המין (ציר HPG)
נוירואסתטיקה (נוירולוגיה - מדעי המוח; אסתטיקה - תורת היופי) הוא תחום חקר המוח שהחל לצבור תאוצה בשנות ה-90, ועוסק באופן הקליטה והעיבוד המוחי של מאפיינים חזותיים של אמנות מכל סוג.
לפי הנוירואסתטיקה, ישנם מאפיינים ויזואליים מסוימים שמעוררים תגובות פיזיולוגיות במוח, ואלו משפיעות על תחושותינו ורגשותינו בחשיפה לאמנות.
המושג הוצע לראשונה על ידי הפרופסור סמיר זקי (Sémir Zeki) נוירופיזיולוג בריטי שחקר את הקשר בין מאפיין ויזואלי מסוים בטבע ובין המבנה והתפקוד של המוח.
זקי חקר את התחום במשך שנים וביצע ניסויים במוחות של קופים.
הוא מצא כי מידע ויזואלי נקלט ברשתית העין, עובר דרך האזור המוחי שנקרא תלמוס ומעובד בקליפת המוח באזור שנקרא V4, אזור נפרד מהאזור שבו מעובדת תנועה למשל.
זקי המשיך לחקור את המנגנונים שמתווכים מצגים ויזואליים במוח ומעבדים אותו לכדי פרשנות פיזיולוגית, וטען שקיימים מאפיינים קבועים ביצירות אמנות שעולים בקנה אחד עם מבנה המוח והתפקוד שלו.
באחד מניסוייו, הוא הציג לנבדקים יצירות אמנות שהכילו אובייקטים בסיסיים, וביקש מהם לקבוע אם הן יפות, נייטרליות או מכוערות.
הוא מצא כי חשיפה ליצירות שלגביהן הנבדקים טענו יופי או כיעור, לוותה בפעילות עצבית רבה בקליפת המוח הקדמית.
לאורך השנים צמחו מחקרים נוספים שניסו למצוא דוגמאות למאפיינים ויזואליים המעוררים רגשות ספציפיים בנפש האדם.
פרופ' סמיר זקי טוען בספרו כי צורות גאומטריות מופשטות או תנועות עגולות ורכות מעוררות הדים חיוביים הרבה יותר מאשר קווים חדים.
הוא הביא דוגמאות של אמנים מהמאה ה-19 וה-20 שהשתמשו במאפיינים ויזואליים כדי לעורר רגש בקהל, למשל פיט מונדריאן שצייר בעיקר צורות גאומטריות מופשטות והשתמש בצבעי יסוד, או למשל אנרי מאטיס שהשתמש ביצירותיו בצבעים מסוימים כדי להדגיש אובייקטים.
בשנת 2014 אנג'אן צ'טרג'י, פרופ' לנוירולוגיה, פרסם מאמר שבו הציג טכניקות ציור שונות ואת השפעותיהן על המוח האנושי, הוא טען כי אזורים מסוימים במוח שקולטים ומעבדים מאפיינים ויזואליים שנחשבים בתרבות לאסתטיים, הם בעלי השפעה חיובית על רגש האדם וגורמים לו לחוש הנאה ועונג.
בסדרת מחקרים שערכו הפרופ' הישראלית אלומית ישי והצייר הבריטי רוברט פפרל (Pepperell) הם ביקשו מסטודנטים ללא כל ידע באמנות לדרג יצירות שצייר פפרל לפי מידת האסתטיות שנראית להם.
חלק מממצאי המחקר הראו כי אותרו עליות עצביות בקליפת המוח הקדמית אצל הסטודנטים כשנחשפו ליצירות עם אובייקטים מופשטים.
הטענה שהועלתה בעקבות המחקר היא שמוח האדם מנסה למצוא אובייקטים מוכרים בצורות מופשטות באומנות.
נוירואופטלמולוגיה היא תת-התמחות ברפואה, המאחדת את תחומי הנוירולוגיה ורפואת העיניים, ועוסקת לרוב במחלות מערכתיות מורכבות בעלות ביטויים במערכת הראייה.
נוירואופטלמולוגים משלימים תחילה התמחות בנוירולוגיה או רפואת עיניים, ואז עושים תת-התמחות בתחום המשלים.
האיגוד הבינלאומי הגדול ביותר של נוירואופטלמולוגים היא האגודה הנוירואופטלמולוגית של צפון אמריקה (North American Neuro-Ophthalmological Society, או בקיצור NANOS).
נוירואופטלמולוגיה היא תת-התמחות שלרוב אינה כוללת ביצוע פרוצדורות, אך עם זאת, נוירואופטלמולוגים עשויים לבצע ניתוחים של שרירי העיניים לטיפול בפזילה של מבוגרים, פנסטרציה של עצב הראייה לטיפול ביתר לחץ דם תוך-גולגולתי אידיופטי, וזריקות בוטולינום עבור עוויתיות בלתי רצונית של העפעפיים או עוויתיות של חצי מהפנים.
בתחילת המאה ה-20 לא היה ספר לימוד בשפה האנגלית בנושא נוירו-אופטלמולוגיה.
בשנת 1906, ד"ר וויליאם קמפבל פוזי, פרופסור לרפואת עיניים ב"פוליקליניקה" בפילדלפיה וד"ר וויליאם ג'י ספילר, פרופסור לנוירולוגיה באוניברסיטת פנסילבניה, פרסמו את הספר המקצועי הראשון בנושא, בשם "The Eye and Nervous System: Their Diagnostic Relations By Various Authors" ("העין ומערכת העצבים: יחסי האבחון שלהם מאת מחברים שונים").
אחד מהחלוצים של התחום היה ד"ר פרנק ב' וולש שעזר להפיץ ולפתח את התחום.
וולש הצטרף למכון עיניים וילמר באוניברסיטת ג'ונס הופקינס והחל לארגן ועידות נוירו-אופטלמולוגיה קבועות.
וולש חיבר בין השאר גם את ספר הלימוד הנוירו-אופטלמולוגי הראשון, שראה אור ב-1947 ועודכן במהלך השנים על ידי דורות של תלמידיו.
נוינבורג מול היער היא עיר במחוז שוונדורף במחוז המנהלי פאלץ העליון בבוואריה.
העיר שוכנת על הנהר שוורצאך (Schwarzach).
חיים בה יותר מ-8,000 תושבים.
היא נקודת עסקים ומרכז הקהילה המנהלית נוינבורג מול היער.
העיר ממוקמת בפארק טבע ביער פפאלץ העליון וקרוב לאגם אייקסנדורף.
העיר חגגה 1,000 שנה להיווסדה בשנת 2017. היא ידועה בעיר העתיקה ההיסטורית ובה טירה עתיקה ובפסטיבל השנתי באוויר הפתוח "[זיכרונות] ממלחמת הוס" (Vom Hussenkrieg).
איגוד ערי ההיסטוריה והמסורת ההוסיטית נוסד בשנת 1997 ומזכר נוינבורג כולל 18 ערים בצ'כיה ובגרמניה.
בעיר יש בית ספר יסודי ושני בתי ספר תיכוניים, חטיבת הביניים נוינבורג ובית הספר התיכון גרגור-פון-שר (Gregor-von-Scherr).
בעיר נמצא גם בית ספר מקצועי למקצועות חקלאות וייעור עם פנימייה.
באזור גם סניף מרכז החינוך למבוגרים שוונדורף-לנד (Schwandorf-Land) ובית הספר העירוני למוזיקה בטירה העתיקה.
בניין שוורצאכטאלהאלה (Schwarzachtalhalle) שנפתח בשנת 2012, הוא מוקד לאירועי תרבות באזור.
העיר וסביבתה מהווים דוגמה לתיירות בת קיימא במזרח בוואריה.
מסעדת "השלדג של אובנדורפר" (Obendorfers Eisvogel), אשר זכתה בשני כוכבי מישלן בשנת 2020, ממוקמת ברובע הופנשטטן.
נוינבורג מול היער נמצאת בגובה 398 מטר, על רמה סלעית בשווארצאכטאל, באזור יער פפאלץ העליון (Oberpfälzer Waldes).
השוורצאכטאל היה מיושב כבר בפרוטוהיסטוריה.
היישוב העתיק ביותר תועד באזור רובע אם איין של היום, ליד גדות השוורצאך.
במסמך מהתקופה הקרולינגית מתוארת אחוזה בנורדגאו (בוואריה).
באותה תקופה המקום היה מורכב מביצורי עץ וכנסיית יעקב (St.
בסביבות שנת 900 נבנתה הטירה החדשה עם חפיר.
המקום הוזכר לראשונה בכתב בשנת 1017 כ-Níwnbúrg בשטר תרומה מהקיסר היינריך השני לדיוקסיית במברג שהוצא באינגלהיים (Ingelheim).
הדיוקסיה נוצרה בשנת 1007 מחלקים מבמברג.
במאה ה-12 הופיעו לראשונה שמות משפחות האצולה נוינבורגר, אורטנבורגר וטרוהנדינגר בנוינבורג מול היער.
בשנת 1261 קנתה משפחת ויטלסבאך את אחוזות נוינבורג ו-ורברג.
משנת 1289 היו למקום זכויות שוק (בדומה לזכויות מגדבורג) ומשנת 1300 היו לו זכויות עיר.
הפריחה נבעה ממיקומה על נתיב מסחר וצבא לבוהמיה.
תחת רופרכט השני, הפכה נוינבורג לעיירת מגורים של בית ויטלסבאך בפפאלץ ב-1354. הטירה נבנתה מחדש והעיר קיבלה זכויות בירה.
רופרכט השלישי הקים בית חולים בשנת 1398. בנו הרוזן יוהאן בנוינבורג, מייסד אחוזת ויטלסבאך, עזר לעיר לפרוח.
הוא מת בשנת 1443 במנזר קסטל (Kastl) ונקבר בנוינבורג.
לאחר מותו החלה הידרדרות כלכלית.
במהלך הרפורמציה, נוינבורג הפכה ללותרנית אוונגליסטית למשך שלושה דורות.
במהלך מלחמת שלושים השנים במהלך הקתוליזציה המחודשת בבוואריה, העיר נכבשה על ידי חיילים פרוטסטנטים שוודים ב-1634 והצבא הקיסרי צר עליה ב-1641. העיר נהרסה חלקית במלחמה, ואוכלוסייתה פחתה.
בשנת 1705 נכבשה פפאלץ העליונה על ידי המלוכה ההבסבורגית במהלך מלחמת הירושה הספרדית.
התקוממות שארגן הכומר פלוריאן פון מילר נגד גיוס בכפייה של שכירי חרב בעמק שווארצאך לא צלחה.
ב-1722 נוסד מנזר נוינבורג, שעבר חילון ב-1803. במהלך מלחמת הירושה האוסטרית ב-1742, נוינבורג הושמה במצור על ידי פנדורים בפיקודו של פרנץ פון דר טרנק (Trenck).
בשנת המהפכות של 1848 ("אביב העמים") הסתיימה הכפיפות בשחרור האיכרים.
מבנים היסטוריים נמכרו או נהרסו.
עם התיעוש, נוצרו מפעלי זכוכית באזור שמסביב.
בשנת 1896 הגיע קו הרכבת מבודנווהר (Bodenwöhr) לעיר.
משרד מחוז אוברוויכטך (Oberviechtach) הופרד מנוינבורג בשנת 1900. בשנת 1903 החלו עבודות חשמל ושירותים עירוניים.
בשנת 1906 נבנתה כנסייה פרוטסטנטית ובשנת 1915 נפתח קו הרכבת לרץ (Rötz).
בתום מלחמת העולם השנייה באפריל 1945 החלו צעדות המוות של אסירי מחנות הריכוז ממחנה הריכוז פלוסנבירג למחנה הריכוז דכאו.
ב-21 באפריל 1945 הגיעה צעדת מוות לנוינבורג.
לצועדים שהוסעו ברכבת הביאה האוכלוסייה תפוחי אדמה ומים.
האס אס ביצע טבח מחוץ לעיר.
160 מאסירי מחנה הריכוז שהשתתפו בצעדת המוות נרצחו וההרוגים נקברו ביער בפלטנברג (Plattenberg).
זמן קצר לאחר מכן, כשהאמריקאים שחררו את נוינבורג, הם מצאו את הגופות.
האמריקנים הורו לכל המבוגרים לקבור את המתים בכבוד.
ב-29 באפריל 1945 נאלצו כל האזרחים לעבור על פני הארונות הפתוחים עם המתים בבית הקברות ולחלוק כבוד אחרון.
השרידים נקברו בבית הקברות הקתולי בנוינבורג, ו-249 קורבנות נקברו מאוחר יותר בבית הקברות במחנה הריכוז פלוסנבורג.
מאוחר יותר התגלו 615 מקרי מוות במחנות ריכוז מעיירות הסביבה ונקברו מחדש בבית הקברות של מחנה הריכוז בפלטנברג, שנבנה ב-1950.
לאחר מלחמת העולם השנייה גדלה האוכלוסייה עקב עקורים.
קמו אזורי מגורים ואזורי תעשייה חדשים.
ב-1963 הפכה עיר המחוז לחיל מצב של הבונדסווהר.
הכביש לתחנת הרכבת בודנוור (Bodenwöhr) ואזור האימונים נבנה מחדש כך שיתאים למשאיות ולרכבים.
כחלק מהרפורמה האזורית בבוואריה התאגדו ב-1 בינואר 1972 הקהילות פורן (Fuhrn), קרבליץ (Kröblitz) וזברן (Seebarn) כחלק מהעיר תאן (Thann).
ב-1 ביולי 1972 נוספו מיטרשאו (Mitteraschau), קצדורף (Katzdorf) וחלקים מקליינווינקלרן (Kleinwinklarn).
אייקסנדורף (Eixendorf), לנגפלד (Lengfeld) ומייסנברג (Meißenberg), כמו גם חלק מהקהילות המפורקות של קמנת ביי פוהרן (Kemnath bei Fuhrn) ואונטראורבאך (Unterauerbach) שבאו בעקבותיהם ב-1 בינואר 1974. ב-1 במאי 1978 נוספו פנטינג (Penting) וחלקים מהעירייה המפורקת אלטסריד (Alletsried).
מועצת העיר מורכבת מ-20 חברים וראש העיר.
לאחר הבחירות המקומיות ב-15 במרץ 2020 עם אחוז הצבעה של 59.2 אחוז, חברי מועצת העיר מתחלקים בין המפלגות והרשימות הבודדות כדלקמן:
ראש העיר מאז 2011 הוא מרטין בירנר (CSU).
בבחירות המקומיות ב-2020 קיבל 73.5 אחוזים מהקולות.
מוזיאון ההיסטוריה המקומית של שוורצאכטאל
מוזיאון להיסטוריה מקומית של יער פפאלץ העליון
בית ספר עירוני למוזיקה בטירה
אולם הטירה: החדר, שהוסב בעבר לאולם משפט בסגנון ההיסטוריציסטי, משמש כאולם קונצרטים.
במקום מתקיימים גם הרצאות וחגיגות.
להקות מקומיות הקימו את מועדון הנהר השחור (Black River Culture Club e) הפועל לקידום חיי התרבות בעיר ובסביבה.
אם ביגרל (Am Bügerl): מבנים היסטוריים ורחובות צרים יוצרים את רובע העיר העתיקה.
רבים מהמבנים הללו ושרידי חומת העיר הם מבנים מוגנים.
רחוב תחנת הרכבת (Bahnhof): מבנים מתחילת המאה והתקופה הנאו-בארוקית.
מבנים בודדים עם גגות תלויים מאפיינים את הרחוב הזה.
העיר העתיקה: כנסיית סנט יוזף, הטירה, הארמון והביצורים עם מגדלים וחומות עומדים על שלוחת גרניט בין נחלי רצרבך (Rötzerbach) ושוורצבך (Schwarzach), ויחד עם בתי העיר לאורך גבעת העיר והמרכז הראשי מהווים את העיר העתיקה ההיסטורית של נוינבורג.
פורשטט / אם אייגן (Vorstadt / Am Aign): מרכז החלק העתיק ביותר של העיר העתיקה הוא כנסיית יעקב (Jakobskirche) הרומנסקית, כנסייה מבוצרת לשעבר שסביבה נבנה בית קברות שנטוש כיום.
סביב ליבה זו התפתחו בתי הארחה ובתי מגורים.
כנסיית פיוס לותרנית אוונגליסטית עם מגדל פעמונים
מנזר נוינבורג עם בית תרזיה גרהרדינגר: במנזר פרנציסקני לשעבר זה, קרולינה גרהרדינגר ושתיים מחברותיה החלו בחיי נזירים ב-1833 עם התמקדות בחינוך.
המנזר הפך לבית המייסד של מסדר אחיות בית הספר העניות של נוטרדאם
בית העירייה עם שרננפלץ (Schrannenplatz): בית העירייה בסגנון הגותי משנת 1411 בכיכר המרכזית של העיר העתיקה עם מריאנברונן (מזרקת מריאן, Marienbrunnen) מ-1888. שני מעברי שער מתחת לבניין העירייה, שוכנים זה מעל זה בכיוונים מנוגדים.
שווארצאכטאלהאלה (אולם עמק שווארצאך, Schwarzachtalhalle): אולם אירועים המחובר לפארק עם מגרש משחקים.
העיר היא ביתם של מבנים היסטוריים רבים ממגוון רחב של תקופות.
פסטיבל באוויר הפתוח בנושא המלחמה ההוסיטית (הוסנקריג)
פסטיבל בעיר העתיקה עם מוזיקה ואמנות, באמצע אוגוסט
מסעדת הגורמה "השלדג של הוברט אובנדורפר ("Obendorfers Eisvogel") במלון לנדהוטל בירקנהוף ברובע הופנשטטן, ולה שני כוכבי מישלן.
פארק עירוני: מגרש מיני גולף, מתקן החלקה חדיש וסירות חתירה ודוושות
גולף וקאנטרי קלאב "יער הפפאלץ העליון" (Oberpfälzer Wald) באדנגרוב (Ödengrub)
שמורת הטבע פראקנדורפר (Prackendorfer) וקולצר מוס (Kulzer Moos)
העיר מהווה מיקום כלכלי מרכזי באזור ומציעה עבודה לכ-3,300 עובדים, מתוכם 1,900 יוממים המגיעים לעבודתם בעיר.
בשטח הצריפים לשעבר על פלטנברג הוקם פארק עסקים.
בעיר פועלת חברת הנדסת חשמל (Fleischmann Elektrotech Engineering, FEE), שהמשרדים הראשיים שלה בנוינבורג והיא המעסיקה הגדולה ביותר בעיר עם למעלה מ-1000 עובדים.
חברות נוספות כוללות את The Lorenz Bahlsen Snack-World, אשר ממוקם בנוינבורג ומייצרת חטיפים, וחברת השכרת הרכב Buchbinder Rent-a-Car שמפעילה מרכז לוגיסטי בפארק העסקים במקום בו עמד צריף הבונדסווהר לשעבר.
המתקנים הציבוריים כוללים סניפים של משרד המזון, החקלאות והייעור, המשרד לדיגיטציה, פס רחב, ספריית העיר והקהילה, בריכת השחייה המקורה ובריכת הרפתקאות חיצונית.
בית ספר תיכון גרגור-פון-שר בנוינבורג
מרכז ההכשרה המקצועית של אוסקר פון מילר (חקלאות ויער)
מנזר אחיות בית הספר העניות
ב-1963 הוקם בעיר בסיס חיל מצב של הבונדסוור.
בנוינבורג הוצבו גדוד הטנקים 114, גדוד התותחנים 115, יחידות נוספות של פאנצרגרנדיר (Panzergrenadierbrigade או Jägerbrigade) ה-11 ומנהלת מיקום.
צריף פפאלץ גראף יוהאן (Pfalzgraf Johann) נסגר ב-2007. האתר נרכש על ידי חברת Buchbinder Rent-a-Car ומשמש בין היתר כאתר מכירות פומביות לכלי רכב מאז 2015.
מספר כבישים מהירים של המדינה עוברים באזור העירוני.
כביש המדינה 2151 מתחבר עם שוורצנפלד, לצומת כביש A93. הכביש המהיר של המדינה 2398 עובר בכיוון צפון דרך דיטרסקירכן (Dieterskirchen) עד אוברוויכטאך (Oberviechtach) ל-B22 אל ויידן (Weiden in der Oberpfalz) ובכיוון דרום אל בודנוור (Bodenwöhr) לכביש B85. משם אפשר לנסוע בכביש מחוז SAD1 לכיוון רגנסבורג.
הכביש המהיר של המדינה 2040 מחבר את המחוז המערבי של חאם (Cham) דרך העיר עם נאבורג (Nabburg).
משנת 1896 עברה מסילת הברזל בעיר.
בנוינבורג, בנוסף לתחנת רכבת עם אולמות סחורות ומחסנים, הייתה תחנה נוספת.
בניין תחנת הרכבת לשעבר משמש כיום כשירותים ציבוריים.
בסמוך לו, אנדרטת ברונזה מנציחה את מסילת הרכבת בנוינבורג.
ב-13 בדצמבר 1969 הופסקה תנועת הנוסעים בקו הרכבת.
לאחר מכן נסעו רכבות משא בודדות.
ב-1994 הופסקה הפעילות והתוואי הורחב לשביל אופניים ב-1998.
העיר ממוקמת על קו הרכבת בודנוור-רץ (Bodenwöhr–Rötz) שהוצא משימוש.
על תוואיו עוברים שבילי האופניים רגן-שווארצאך (Regen-Schwarzach) ונאבורג-ריבניק נאד רדבוזו (Nabburg-Rybník nad Radbuzou).
שביל האופניים של עמק אש אל שנזה (Schönsee) מתחיל בעיר.
משנת 1986 ועד סוף 1999, בפרויקט פיילוט במימון המדינה בהשתתפות Bayernwerk (היום E.ON), BMW, Linde וסימנס, החל ייצור מימן באמצעות אלקטרוליזה.
השימוש בוצע באתר של שירותים עירוניים והחומר נחקר כדלק.
מפעל מימן-סולרי זכה לתשומת לב לאומית אך הפרויקט נזנח ב-1999 ומרכז המידע שנבנה בסמוך למתקן נסגר.
המבנים הורחבו והוסבו לאתר שירות עירוני.
המערכת הפוטו-וולטאית הגדולה פועלת עד היום ומספקת חשמל ירוק לשירותים העירוניים.
בשנת 2017, משרד האוצר הפדרלי הוציא בול דואר מיוחד "1000 שנים לעיר" בשווי 45 סנט.
יוהאן (Pfalz-Neumarkt) (1383–1443), רוזן פלטין ודוכס בבוואריה
יוהאן אגריקולה (1590–1668), רופא ואלכימאי
גיאורג גרפלינגר (1620–1677), משורר בארוק
קרל זיגמונד הרוזן ולורד פון אופסס (1684–1745), רוזן ושופט מחוזי בנוינבורג
סבסטיאן דכאואר (1778–1863), תאולוג והיסטוריון מקומי בבוואריה עילית
יוזף אוגוסט רוקל (1783–1870), זמר אופרה, ידידו של בטהובן
אליזבת רוקל (1793–1883), זמרת אופרה, אשתו של יוהאן נפומוק הומל
גרגור פון שר (1804–1877), ארכיבישוף מינכן ופריזינג, על שמו בית הספר התיכון המקומי
הרמן שטדלר (1861–1921), פילולוג קלאסי והיסטוריון מדע
פליקס מינדל (1882–1956), פוליטיקאי מקומי ומפקח משפטים ראשי
פול זיידלר (1548–1627), הומניסט ומנהל בית הספר הלטיני בנוינבורג
יוהאן פון מנדל (1588–1666), מדינאי, מטפל של נוינבורג
קרולינה גרהרדינגר (1797–1879), דתייה מבורכת ומייסדת קהילת אחיות בית הספר העניות של נוטרדאם
סטפן אוסטר (* 1965), בישוף של פאסאו, בילה את שנות בית הספר היסודי שלו בנוינבורג
פרידריך מאייר (* 1935), פילולוג קלאסי, פרופסור לדידקטיקה של שפות עתיקות באוניברסיטת הומבולדט
ארנסט פרובסט (* 1946), עיתונאי מדע, מו"ל וסופר
אנגלה דיטריכסן (Angela Diederichsen) (* 1950), שופטת בבית המשפט הפדרלי לצדק
גינטר טרופמן (Günther Troppmann) (* 1951), מנכ"ל דויטשה קרדיטבנק
ארמין פליישמן (* 1965), גנרל חיל האוויר
מייקל שפר (* 1968), שחקן קרלינג, סגן אלוף העולם ואירופה
גוטפריד דכאואר (ראש העיר) וסבסטיאן דכאואר: כרוניקה של העיר נוינבורג, 1841
אנטון נקרמן: מחוז נוינבורג, מינכן-אסלינג, 1968
נוֹיְרוֹאֶרְגּוֹנוֹמְיָה היא היישום של מדעי המוח בתחום הארגונומיה והנדסת גורמי האנוש.
מחקרים בתחום הארגונומיה והנדסת גורמי האנוש מסתמכים באופן מסורתי בעיקר על הסברים מתחום הפסיכולוגיה הקוגניטיבית בעיסוק בגורמים אנושיים כגון ביצועים ובטיחות בעבודה.
נוירוארגונומיה, לעומת זאת, מתייחסת לבסיס הביולוגי של תופעות ארגונומיות, תוך הדגשת תפקידה של מערכת העצבים האנושית.
לנוירואורגונומיה שתי מטרות עיקריות: שימוש בידע קיים או מתפתח על ביצועי אנוש ותפקוד המח בתכנון מערכות שתהיינה בטוחות ויעילות יותר, וקידום היישום של הידע אודות הקשר בין תפקוד המח לביצוע במשימות בעולם האמיתי.
כדי להשיג יעדים אלו, הנוירוארגונומיה משלבת שני תחומי ידע - מדעי המוח, חקר תפקוד המח, והנדסת גורמי האנוש, תחום העוסק בהתאמת טכנולוגיה ליכולות ולמגבלות בני האדם, כדי שיוכלו לעבוד באופן יעיל ובטוח.
מטרת המיזוג של שני תחומים אלו היא השימוש בתגליות על המח האנושי והתפקוד הפיזיולוגי הן בתכנון מערכות טכנולוגיות והן בפיתוח שיטות אימון חדשות אשר משפרות ביצועים, מרחיבות את יכולות האנוש ומשפרות את ההתאמה בין אנשים וטכנולוגיה.
המחקר בתחום הנוירוארגונומיה החל לפרוח במאה ה-21 עם הבשלתן של טכניקות לא פולשניות לניטור תפקוד המח האנושי, שניתן להשתמש בהן כדי לחקור היבטים שונים של התנהגות אנושית ביחס לטכנולוגיה ועבודה, כולל עומס עבודה מנטלי, קשב חזותי, זיכרון עבודה, בקרת תנועה, אינטראקצית אדם-אוטומציה ואוטומציה אדפטיבית.
בהתאם, תחום בינתחומי זה עוסק בחקר הבסיס העצבי של התפיסה האנושית, קוגניציה וביצועים ביחס למערכות וטכנולוגיות בעולם האמיתי - למשל, בשימוש במחשבים ובמכונות שונות בבית או במקום העבודה ובהפעלת כלי רכב כגון מטוסים, מכוניות, רכבות וספינות.
אחת המטרות המרכזיות של הנוירוארגונומיה היא לימוד האופן שבו תפקוד המח קשור לביצוע משימה או עבודה.
בדרך כלל, מחקרים נוירוארגונומיים מכוונים ליישום יותר מאשר מחקרים בתחום מדעי המוח הקוגניטיביים הבסיסיים ולרוב דורשים איזון בין סביבות מבוקרות וטבעיות.
מחקרים המשתמשים במערכות הדמיה עצביות גדולות (בסדר גודל של חדר) כגון PET, MEG ו-fMRI, מציעים רזולוציה מרחבית וזמנית טובה, אך הדבר בא על חשבון הגבלות על פעולות המשתתפים במחקר.
מחקרים מציאותיים יותר עשויים להתבצע באמצעות טכניקות ניידות יותר כגון fNIRS ו-EEG, אשר אף מאפשרות השתתפות בפעולה הנחקרת בפועל (למשל: נהיגה).
היתרון הגלום בטכניקות אלו הוא שהן ישימות ורב-תכליתיות יותר, אך הדבר בא על חשבון פשרה בצורה של מספר קטן יותר של אזורים נמדדים ויכולת מצומצמת יותר של צילום פעילות עצבית מאזורי מוח עמוקים יותר.
השילוב של ניסויי מעבדה מבוקרים עם תרגום הממצאים להקשרים מציאותיים מאפיין את המחקר בתחום הנוירוארגונומיה.
גרייה עצבית עשויה לשמש הן בנפרד והן בשילוב עם גישות דימות עצבי בחקר המעורבות של אזורי קליפת המח בביצוע משימה.
ניתן להשתמש בטכניקות כגון גירוי מגנטי טרנסגולגולתי (TMS) וגירוי זרם ישיר טרנסגולגולתי (tDCS) כדי לשנות באופן זמני את העוררות של אזורי קליפת המוח.
משוער כי גירוי אזור קליפת המוח (במיוחד באמצעות TMS) יכול לשבש או לשפר את תפקוד האזורים, השפעות שעשויות לאפשר לחוקרים לבדוק השערות ספציפיות שקשורות לביצועי אנוש.
ישנם מחקרים אשר עשו שימוש ב-TMS ו-tDCS כדי לשפר מיומנויות קוגניטיביות במהלך משימות.
TMS שימש בתחילה לטיפול בהפרעות נוירולוגיות שונות כגון מחלת פרקינסון או דמנציה, אך כיום נמצאים לטכניקה זו שימושים נוספים.
ב-TMS, החשמל מועבר דרך סליל מגנטי אשר ממוקם בקרבת הקרקפת של האדם.
תוצאות ממחקרים מראות שגירוי מוחי לא פולשני עשוי להוביל לשיפור של כ-20 דקות בביצועי ערנות מתמשכים.
מדדים פסיכופיזיולוגיים הם מדדים פיזיולוגיים (לחץ דם, קצב לב, מוליכות עור, כוח אחיזה וכו') המשתנים כחלק מתהליכים פסיכולוגיים.
למרות שאינה נחשבת כמדד עצבי ישיר, נוירוארגונומיה מקדמת גם את השימוש בקורלציות בין סימני פעילויות פיזיולוגיות לבין פעילויות עצביות כגון קשב, פעילות מוטורית או תהליכים רגשיים.
אמצעים אלה יכולים לשמש בשילוב עם אמצעי דימות עצבי, או כתחליף כאשר אמצעי דימות יקרים מדי, עלולים להוות סכנה, או כשהם בלתי מעשיים.
פסיכופיזיולוגיה היא תחום נבדל מנוירוארגונומיה; עם זאת, העקרונות והיעדים של שני התחומים עשויים להיחשב משלימים.
באמצעות fMRI, ניתן לכמת עומס עבודה מנטלי על פי עלייה בזרימת הדם המוחית באזורים של קליפת המוח הקדם-מצחית (PFC).
מחקרי fMRI רבים מראים שיש הפעלת PFC מוגברת במהלך משימת זיכרון עבודה.
הערכת ערנות המפעיל והקשב חשובות לא פחות ממדידת עומס עבודה מנטלי.
בשימוש ב-TCD לניטור מהירות זרימת הדם בעורקים בין-גולגולתיים, נמצא שירידה בזרימת הדם קשורה לירידה בערנות ולדלדול המשאבים הקוגניטיביים.
אוטומציה אדפטיבית היא גישה חדשנית ליישום ידע מתחום הנוירוארגונומיה.
יישומים כאלה עושים שימוש ביכולת מדידה בזמן אמת של מצבו הקוגניטיבי של המשתמש האנושי, כדי לבצע התאמות במערכת (שינוי פרמטרים, שינוי מצב עבודה, הקצאת מטלות), כך שהביצועים הכוללים של היחידה אדם-מערכת ישתפרו.
הזמן הקצר בין הופעת גירוי מסוים לבין הסימן הנמדד באמצעי מדידה נוירוקוגניטיביים (כגון fNIRS ו-EEG) הופך את אותם אמצעי מדידה למתאימים ביותר עבור יישומי אוטומציה אדפטיבית, אשר דורשים כאמור יכולת מדידה של המצב הקוגניטיבי בזמן אמת.
תחום מחקר מתפתח אשר נקרא ממשקי מוח-מחשב עוסק בשימוש בסוגים שונים של אותות מח כדי להפעיל מכשירים חיצוניים, ללא כל קלט מוטורי מהאדם.
ממשקי מח-מחשב מספקים הבטחה לחולים עם יכולות מוטוריות מוגבלות, כגון חולי טרשת אמיוטרופית צידית.
כאשר המשתמש עוסק בפעילות מנטלית מסוימת, הוא מייצר פוטנציאל חשמלי מוחי ייחודי אשר ביישומים אלה מעובד ומועבר כאות או פקודה עבור המכשיר החיצוני.
ממשקי מח-מחשב שעושים שימוש באותות מ-EEG ו-ERP שימשו להפעלת סינתיסייזרים קוליים ולהזזת זרועות רובוטיות.
חקר ממשקי מח-מחשב החל בשנות ה-70 של המאה ה-20 באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס, וההתמקדות הנוכחית שלו היא ביישומים נוירופרוסטטיים.
נוירוגנטיקה חוקרת את תפקידה של הגנטיקה בהתפתחות ותפקוד מערכת העצבים.
היא מחשיבה מאפיינים עצביים כפנוטיפים (כלומר ביטויים, ניתנים למדידה או לא, של המבנה הגנטי של הפרט), ומתבססת בעיקר על התצפית לפיה מערכות העצבים של פרטים, כולל של אלה השייכים לאותו מין, עשויות שלא להיות זהות זו לזו.
כפי שהשם מרמז, הנוירוגנטיקה שואבת הן ממחקרי מדעי המוח והן מהגנטיקה, תוך התמקדות באופן שבו הקוד הגנטי שהאורגניזם נושא משפיע על תכונותיו הבאות לידי ביטוי (פנוטיפים).
למוטציות ברצף הגנטי יכולות להיות השפעות מגוונות על איכות החיים של הפרט.
מחלות נוירולוגיות, התנהגות ואישיות נחקרים כולם בהקשר של נוירוגנטיקה.
תחום הנוירוגנטיקה הופיע באמצע-סוף המאה ה-20, עם ההתקדמות בטכנולוגיה.
תחום הנוירוגנטיקה צץ מתוך ההתקדמות בביולוגיה המולקולרית והגנטיקה ומתוך רצון להבין את הקשר בין גנים, התנהגות, מוח והפרעות ומחלות נוירולוגיות.
התחום התרחב בשנות ה-60 של המאה ה-20 באמצעות מחקרו של סיימור בנצר (Benzer).
עבודתו החלוצית של בנצר עם תסיסנית סייעה להבהיר את הקשר בין מקצבים צירקדיים וגנים, והובילה לחקירות נוספות על תכונות התנהגות אחרות.
הוא חקר ניוון עצבי של זבובי פירות בניסיון לגלות דרכים לדכא מחלות נוירולוגיות של בני אדם.
רבות מהטכניקות והמסקנות שלו קידמו את התחום.
ניתוח מוקדם הסתמך על פרשנות סטטיסטית באמצעות תהליכים כגון ציוני תאחיזה (לוגריתם של סיכויים) של אילן יוחסין ושיטות תצפית אחרות כגון זוגות אחים מושפעים, תהליכים שבוחנים תצורת פנוטיפ ו-IBD (זהות לפי מוצא).
רבות מההפרעות שנחקרו בשלב מוקדם, כולל אלצהיימר, הנטינגטון וטרשת צדדית אמיוטרופית (ALS), עדיין נמצאות במרכז המחקר.
עד סוף שנות ה-80 התקדמות חדשה בגנטיקה כמו טכנולוגיית DNA רקומביננטי וגנטיקה הפוכה אפשרה שימוש רחב יותר בפולימורפיזמים של DNA כדי לבדוק קשר בין DNA לפגמים בגנים.
תהליך זה מכונה לפעמים ניתוח קישור.
בשנות התשעים של המאה העשרים, הטכנולוגיה המתקדמת הפכה את הניתוח הגנטי לאפשרי יותר וזמין יותר.
בעשור זה חלה עלייה ניכרת בזיהוי התפקיד הספציפי שמילאו הגנים ביחס להפרעות נוירולוגיות, בהן תסמונת X שביר, אלצהיימר, פרקינסון, אפילפסיה ו-ALS.
הבסיס הגנטי של מחלות והפרעות פשוטות אובחן במדויק, אך הגנטיקה מאחורי הפרעות נוירולוגיות מורכבות יותר עדיין תחת מחקר.
התפתחויות חדשות כגון מחקרי השיוכים של הגנום (Genome-wide association study) שמנסים לבדוק איזה וריאנט גנטי קשור לאיזו תכונה, הביאו משאבים חדשים ואפשרו להבחין ביתר קלות בשונות גנטית בתוך האוכלוסייה האנושית ובמחלות הקשורות לכך.
מחלות ניווניות עצביות (נוירו-דגנרטיביות) הן תת-קבוצה שכיחה יותר של הפרעות נוירולוגיות, למשל מחלת אלצהיימר ומחלת פרקינסון.
כיום אין טיפולים בני קיימא שהופכים את כיוון ההתפתחות של מחלות ניווניות; עם זאת, נוירוגנטיקה מתגלה כתחום שעשוי להניב ממצאים של קשר סיבתי.
גילוי הקשרים יכול להוביל לתרופות טיפוליות, שיכולות להפוך את כיוון הניוון של המוח.
אחת התוצאות הבולטות של מחקר בנושא נוירוגנטיקה היא ידע רב יותר על לוקוסים של גנים המראים קשר למחלות נוירולוגיות.
הטבלה שלהלן מייצגת דגימה של מיקומי גנים ספציפיים שזוהו כממלאים תפקיד במחלות נוירולוגיות נבחרות בהתבסס על השכיחות בארצות הברית.
מיקומי גנים מחלה נוירולוגית APOE ε4, PICALM מחלת אלצהיימר C9orf72, SOD1 טרשת אמיוטרופית צידית HTT מחלת הנטינגטון DR15, DQ6 טרשת נפוצה LRRK2, PARK2, PARK7 מחלת פרקינסון
איתור תאחיזה באמצעות לוגריתם של הסתברויות (Logarithm of odds – LOD) הוא טכניקה סטטיסטית המשמשת להערכת ההסתברות לקישור בין גנים לתכונות.
שיטה זו משמשת לעיתים קרובות בשילוב עם אילן יוחסין, מפות ההרכב הגנטי של המשפחה, על מנת להניב הערכות מדויקות יותר.
טכניקה זו יכולה לתת תוצאות אמינות בדגימות גדולות וקטנות כאחד, מה שמהווה יתרון במחקר מעבדה.
מיפוי מאפיינים כמותיים של הלוקי (QTL) הוא שיטה סטטיסטית נוספת המשמשת לקביעת המיקומים הכרומוזומליים של קבוצת גנים האחראים לתכונה נתונה.
על ידי זיהוי סמנים גנטיים ספציפיים בגנים שנחקרים בזן עם DNA רקומביננטי קבוע (Recombinant inbred strain), ניתן לקבוע את כמות האינטראקציה בין גנים אלה והקשר שלהם לפנוטיפ הנצפה באמצעות ניתוח סטטיסטי מורכב.
במעבדת נוירוגנטיקה, הפנוטיפ של מודל אורגניזם נצפה על ידי הערכת המורפולוגיה של המוח שלו בצפייה בפרוסות דקות.
מיפוי לוקוס של תכונה כמותית (QTL) יכול להתבצע גם בבני אדם, אם כי מורפולוגיות המוח נבדקות באמצעות דימות תהודה מגנטית ולא פרוסות מוח.
בני אדם הם אתגר גדול יותר עבור מיפוי לוקוס של תכונה כמותית כי לא ניתן לשלוט בקפידה על האוכלוסייה הגנטית כמו על אוכלוסייה רקומביננטית משולבת, מה שעלול ליצור מקורות לטעות סטטיסטית.
DNA רקומביננטי הוא שיטת מחקר חשובה בתחומים רבים, כולל נוירוגנטיקה.
הוא משמש לביצוע שינויים בגנום של אורגניזם.
הוא בדרך כלל גורם לאורגניזם לבטא יתר או חסר של גן מסוים, או לבטא מוטציה שלו.
תוצאות הניסויים הללו יכולות לספק מידע על תפקידו של אותו גן באורגניזם ועל חשיבותו בהישרדות ובכשירות.
לאחר מכן המארחים נבדקים בעזרת תרופה רעילה שהסמן הניתן לבחירה עמיד בפניה.