tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
נכון לשנת 2007, השטח שעדיין הכיל מוקשים או נחשד בכך כלל כ־1,000 קמ"ר.
יותר מ-1,900 איש נהרגו או נפצעו על ידי מוקשים בקרואטיה מאז תחילת המלחמה, מהם יותר מ-500 נהרגו או נפצעו על ידי מוקשים לאחר תום המלחמה.
בין השנים 1998–2005, הוציאה קרואטיה 214 מיליון אירו על תוכניות פעולה שונות לפינוי מוקשים.
משנת 2009, כל שדות המוקשים שנותרו כבר מסומנים בבירור.
החשודים של ICTY כלל הן חיילים פשוטים והן ראשי ממשלות ונשיאים.
הבכירים שבהם כללו את סלובודן מילושביץ'(נשיא סרביה), מילאנו באביץ' (נשיא ה-RSK) ואנטה גוטובינה (גנרל הצבא הקרואטי).
פרניו טוג'מן (נשיא קרואטיה) נפטר בשנת 1999 ממחלת הסרטן טרם שה-ICTY חקרו אותו.
לדברי חברי ה-ICTY לשעבר, תוכנן להגיש כתב אישום כנגדו וכנגד רבים נוספים, על ידי קרלה דל פונטה, ראש בית הדין.
עד לשנת 2018 הרשיע ICTY שבעה גורמים מהצד הסרבי / מונטנגרי בלבד.
מילאנו מרטיץ' קיבל את העונש הגדול ביותר: 35 שנות מאסר.
הוא הביע חרטה על תפקידו במלחמה, וביקש מאחיו הקרואטיים לסלוח לו.
בשנת 2007 נידונו ב-ICTY בהאג שני קציני צבא יוגוסלביה לשעבר על חלקם בטבח בווקובאר.
התובעים הצהירו כי לאחר כיבושה של ווקובאר מסר ה-JNA כמה מאות קרואטים לידי כוחות סרביים.
מתוכם, לפחות 264 (רובם חיילים פצועים, אך גם שתי נשים וילד בן 16) נרצחו ונקברו בקברי אחים בשכונת אובשה, בפרברי ווקובאר.
ראש העיירה סלבקו דוקמנוביץ', הועמד לדין ב-ICTY, אך התאבד בשנת 1998 בשבי לפני שהחלו ההליכים.
הגנרלים הסרבים פבל סטרוגר ומיודראג ג'וקיץ' נידונו על ידי ה-ICTY לשמונה ולשבע שנות מאסר בהתאמה על הפגזת דוברובניק.
הנאשם השלישי, ולדימיר קובאביץ', הוכרז כלא כשיר נפשית לעמוד לדין.
ראש המטה הכללי של הצבא היוגוסלבי, Momčilo Perišić, הואשם בסיוע לפשעי מלחמה, אך בסופו של דבר זוכה מכל ההאשמות.
נשיא RSK לשעבר, גורן הדצ'יץ, נפטר במהלך המשפט.
בשנת 2018 נידון ווז'יסלב סשלג' ל-10 שנים בגין פשעים נגד האנושות שבוצעו באמצעות רדיפות וגירוש קרואטים מ Vojvodina בשנת 1992, וניתן לו גם עונש מצטבר נוסף של 4 שנים ו-9 חודשים בגין זלזול בבית המשפט.
נכון לשנת 2020 משפטיהם של יוביקה סטנישיץ 'ופרנקו סימטוביץ' עדיין מתנהלים.
מספר מקלטים אזרחיים קרואטים ואף בתי חולים שסומן צלב אדום על גגם הופצצו על ידי הכוחות הסרבים.
בוצעו גם פשעי מלחמה רבים שתועדו היטב נגד אזרחים ואסירי מלחמה, על ידי כוחות סרביים ויוגוסלביים בקרואטיה, דוגמת הרציחות בדאלג', הטבח בלובאס, טבח שירוקה קולה, הטבח בבג'ין ועוד מספר רב של אירועים מסוג זה.
כמו כן הוקמו מחנות כלא שבהם הוחזקו שבויי מלחמה קרואטים ואזרחים, בהם מחנה סרמסקה מיטרוביקה, מחנה שטג'ייבו, מחנה ביג'יצ'י בסרביה ומחנה מוריני במונטנגרו.
מאוחר יותר הוקמה אגודת האסירים הקרואטית במחנות הריכוז הסרבים במטרה לסייע לקורבנות ההתעללות בכלא.
פשעי מלחמה קרואטיים כללו את טבח גוספיצ'י, הרציחות בסיסק ב-1991 וב־1992 ואחרים, אשר הובאו לדין גם על ידי בתי משפט בקרואטיה או על ידי ה-ICTY.
מקרה נוסף וידוע לשמצה של פשעי מלחמה, היה מה שנודע לימים כ"טבח פראצ'קה פולג'אנה", שביצעה יחידת ילואים משטרתית בפיקודו של טומיסלב מרצ'ף, ובמהלכו נרצחו אסירים, רובם סרבים אתניים, ליד פקראק בסוף 1991 ותחילת 1992. האירועים נחקרו בתחילה על ידי ICTY, אך התיק הועבר בסופו של דבר לרשות השופטת הקרואטית.
יותר מעשור לאחר מכן, הוגש כתב אישום נגד חמישה מחברי יחידה זו, באשמה פלילית בגין אירועים אלו, בעקבותיו הם הורשעו.
מרצ'ף נעצר בגין פשעים אלה בדצמבר 2010. בשנת 2009 הורשע ברנימיר גלוואס, חבר פרלמנט מכהן קרואטי, בפשעי מלחמה שבוצעו באוסייק בשנת 1991 ונשפט לכלא על ידי בית משפט קרואטי.
מלחמת הפדרציה-דומיניון היא עלילה מורחבת, אשר פותחה במספר קווי עלילה של "מסע בין כוכבים: חלל עמוק 9", סדרת מדע בדיוני אמריקאית בהפקת אולפני סרטי פרמאונט.
ביקום הבדיוני של זיכיון "מסע בין כוכבים", מלחמת הפדרציה-דומיניון היא עימות צבאי בין כוחות הדומיניון, האיחוד הקרדאסי, ומאוחר יותר - הקונפדרציה של הברין, נגד בנות הברית מרביע אלפא - פדרציית הכוכבים המאוחדת, האימפריה הקלינגונית, ומאוחר יותר - אימפריית הכוכבים הרומולאנית.
מקום ההתרחשות המרכזי של הסדרה הוא בתחנת החלל שבפיקוד צי הכוכבים - חלל עמוק 9, הסמוכה לכוכב הלכת באג'ור.
בסדרה, תחנת חלל זו ממוקמת בסמוך לחור התולעת אשר מאפשר נסיעות מיידיות אל רביע גמא, אזור בצד השני של הגלקסיה.
במהלך עונה 2 של הסדרה, מופיע לראשונה "הדומיניון".
במהלך עונות 2 ו-3 - מידע נוסף אודותיהם מתגלה לראשונה, עד אשר העימות מסלים בעונה 4, בעיקר בפרקים "Homefront" ו-"Paradise Lost".
עלילת מלחמת הפדרציה-דומיניון עוסקת בנושאים אשר משנים את הערכים של הדמויות, באופן שלא נוסה בעבר בסדרות "מסע בין כוכבים" מוקדמות יותר, וזכתה לתגובות מעורבות מצד המבקרים.
כמו כן, פיתוח העלילה של מלחמת הפדרציה-דומיניון שינה את האופן שבו הסדרה נכתבה, תוך העברת הדגש מפרקים אפיזודיאלים, לפורמט נרטיבי-המשכי.
בשנת 2002, מפיק "מסע בין כוכבים: חלל עמוק 9", איירה סטיבן בהר ציין כי בניגוד לכמה עלילות, אשר נבעו מרעיון קטן אחד, יצירתו של נבל-העל הדומיניון וקו העלילה המרכזי היו "מאוד מחושבים".
בהר אמר כי האזכור המוקדם ביותר של הדומיניון ניטע בכוונה בפרק קומי מהעונה השנייה אודות הפרנגים, על מנת להשאיר את הקהל עם תחושה של זלזול בחשיבות האזכור.
הוחלט כי צריך שלרביע גמא תהיה אווירה אשר תבדיל אותו מרביע אלפא.
המפיקים רצו להציג את האזור כמשהו שונה מ-"חלל לא ממופה", ולהימנע מלחקות את ההרפתקאות של "מסע בין כוכבים: הדור הבא", בעוד סדרה נוספת של עלילות המתמקדות בעיקר בנושאים של חקר של חלל חדש.
לאחר 18 חודשים של חשיפה ל-"מסע בין כוכבים: חלל עמוק 9", המפיקים החליטו לאפיין את הדומיניון כ-"אנטי-פדרציה".
התסריטאי ועורך התסריט רוברט יואיט וולף הסביר כי מהלך זה גם מבדיל בין "מסע בין כוכבים: חלל עמוק 9", לבין ממשיכת דרכו - "מסע בין כוכבים: וויאג'ר" - סדרה שבה ספינת חלל אבודה חוצה את רביע דלתא הכאוטי של גלקסיית שביל החלב.
במקום ליצור גזע חייזרים חדש בודד, שלושה גזעים הוצגו בו זמנית: המשתנים, הוורטה והג'מהדאר.
שלושה גזעים אלה נועדו לייצג את החזית של ציוויליזציה עתיקה המבוססת על פחד, בניגוד לאחדות של הפדרציה המבוססת על קשרי ידידות.
בהר, וולף, התסריטאי פיטר אלן פילדס וג'ים קרוקר השתתפו בפגישות על מנת לפתח את המאפיינים של מינים אלו, ומצאו השראה כללית ב-"סדרת המוסד" של אייזק אסימוב.
המפיק בפועל מייקל פילר הציע את הרעיון שמייסדי הדומיניון יהיו מאותו הגזע אליו משתייך אודו לקראת מועד הסיום של הפקתה של העונה השנייה, וגילה כי וולף ובהר דנו גם באפשרות זו.
דמותו של אודו מופיעה בסדרה, ללא כל ידע אודות מקורותיו האמיתיים.
פילר טען שיצירה של נבל חדש היא אחת מהמשימות הקשות ביותר שהוא לקח על עצמו במהלך עבודתו על "מסע בין כוכבים".
וולף מצא דמיון בין המייסדים הבדיוניים לבין האימפריה הרומית, בכך שקודם השתמשו בדיפלומטיה, הטעיה ואימפריאליזם תרבותי על מנת להשיג את המטרות שלהם - בטרם פנו, בסוף של דבר, לסחיטה.
מור, המפיק ריק ברמן במקור תכנן שמלחמת הדומיניון תהיה המוקד של שלושה-ארבעה פרקים בלבד, אולם בהר התכוון להרחיב את קו העלילה הזה לאורכה של כל הסדרה.
מור הצהיר כי ברמן תחקר לעיתים את צוות הכותבים אודות מידת האלימות הכלולה בפרקים מסוימים.
ברמן הביע דאגה לגבי השלכות ארוכות טווח על הדמויות הראשיות, כגון אובדן רגל של אחת הדמויות במהלך העונה השביעית.
הכותבים היו בעד הגברת האלימות, בטענה כי הדבר מוצדק לאור קווי העלילה העוסקים בהתקדמות המלחמה בדומיניון.
מייקל פילר תמך ברעיון שהשלכות של אירועים קודמים צריכות להיות מורגשות גם בפרקים שלאחר מכן, וכן שהדמויות צריכות "ללמוד שלמעשים יש תוצאות", גם אם תוצאות כאלה היו להוביל לכיוונים שפילר לא דמיין בהתחלה.
מור הצהיר כי הצילומים של "מסע בין כוכבים: וויאג'ר" גזלו יותר מדי מזמנם של ברמן ופילר החל מהעונה השלישית של "מסע בין כוכבים: חלל עמוק 9", כך שהתאפשר לבהר לקדם את הרעיונות היצרתיים שלו בהצלחה רבה יותר.
עם סיומה של "מסע בין כוכבים: הדור הבא", התאפשר לצוות הכתיבה להקדיש זמן רב יותר בעבודה על תסריטים ל-"מסע בין כוכבים: חלל עמוק 9".
הכותבים מצהירים על עצמם כי הם מעריצים של טכניקות התסריט אשר בהן נעשה שימוש ב-"מסע בין כוכבים: הסדרה המקורית".
מור מצטט את הפרק "Errand of Mercy" משנת 1967 כבעל השפעה רבה על אופן הטיפול במלחמת הפדרציה-דומיניון.
ב-"Emissary", פרק הבכורה של "מסע בין כוכבים: חלל עמוק 9"- פדרציית הכוכבים המאוחדת שולחת את קומנדר בנג'מין סיסקו לקחת פיקוד על תחנת החלל חלל עמוק 9. התחנה ממוקמת ליד חור תולעת יציב הממוקם ברביע אלפא, שמוביל לרביע גמא של גלקסיית שביל החלב, מרחק של כמעט 70,000 שנות-אור.
תחנת החלל "חלל עמוק 9" מועברת ממסלולה ההיקפי סביב כוכב הלכת באג'ור אל מקום סמוך, לפני חור התולעת, על מנת לתבוע ריבונות עליה.
חלליות מתחילות לעבור דרך חור התולעת אל רביע גמא, על מנת לחקור, להתיישב ולסחור.
אנשי הצוות שעל ספינות אלו לא היו מודעים לכך שם נכנסו לאזורו של מרחב הנשלט על ידי הדומיניון - איחוד של כוכבי לכת, המשליט סדר באמצעות כוח והפחדה.
הברמן הפרנגי של תחנת החלל חלל עמוק 9 קווארק יוצר קשר עם וורטה, גזע החבר בדומיניון.
עם זאת, הוא וקומנדר סיסקו נלכדים על ידי הג'מהדאר, חיילי הדומיניון.
כוח צבאי מרביע אלפא יוצא לחלצם, אולם ספינת החלל של הפדרציה- "אודיסיאה" (Odyssey) מושמדת לאחר החילוץ, במהלך הנסיגה בחזרה מרביע גמא, ומושבות אזרחיות (שהוקמו על ידי גזעים מרביע אלפא על כוכבי לכת ברביע גמא) נהרסות, כאזהרה שלא להיכנס שוב לחלל של הדומיניון.
מאוחר יותר, מתגלה כי גזע של משתנים בעלי יכולת לשנות צורה, הידועים כ-"המייסדים", הם השליטים של הדומיניון, וכי אודו משתייך למין זה.
"מסדר אובסידיאן" וה-"טאל שיאר" - פלגי המודיעין של הקרדאסים ושל הרומולאנים, בהתאמה, מתכננים לחסל את כל המייסדים ואת עולם הבית שלהם, אך מוצאים עצמם במארב מתוכנן של המשתנים - וכוחותיהם מושמדים כליל.
המייסדים זוממים פעולות חבלה וטרור נגד רביע אלפא, אשר משאירות ממשלות רבות בפחד ממשתנים מסתננים, אשר מסוגלים להיות בעלי כל צורה פיזית.
כאשר כדור הארץ מותקף, חבורה של קציני צי הכוכבים מנסים, באופן בלתי-חוקי, להטיל ממשל צבאי בליבה של הפדרציה.
האימפריה הקלינגונית פולשת לקרדאסיה, תחת הנחה המוטעית כי לדומיניון היה יד בהפיכת הממשלה הקרדאסית.
מאוחר יותר, הפדרציה חושדת כי גאורון, קנצלר המועצה הגבוהה של הקלינגונים, הוא משתנה.
בסופו של דבר מסתבר כי היה זה תכסיס של הדומיניון, שנועד לעודד את הפדרציה להתנקש בגאורון, ובכך להעמיק את הקרע שבין הפדרציה לקלינגונים (שהחל בגינוי הפלישה על ידי הפדרציה).
במהלך ניסיון ההתנקשות, הפדרציה חושפת כי הגנרל הקלינגוני מרטוק הוא למעשה משתנה.
כשנתיים לאחר מכן - מרטוק האמיתי, ביחד עם ד"ר ג'וליאן באשיר ואחרים, ימצאו את עצמם כלואים במחנה שבויים של הדומיניון, ברביע גמא, בעוד משתנים מתחזים אליהם ברביע אלפא.
זמן קצר לפני בריחתם מהכלא, הדומיניון מצליח לדחוק את הקרדאסים להצטרף כחברים בדומיניון, וכך מבססים את נוכחותם ברביע אלפא.
בהבינם את הסכנה, הפדרציה והקלינגונים מאחדים כוחות, על מנת למנוע את ההתעצמות הצבאית של הדומיניון, ומשתפים פעולה על מנת להציב שדה מוקשים בכניסה של חור התולעת הבאג'ורנית.
הגנרל מרטוק, שחולץ מהכלא, ממונה להיות הנספח הצבאי של האימפריה הקלינגונית על חלל עמוק 9, וכמפקד הכוחות הקלינגונים המוצבים בתחנה.
עם זאת, הדומיניון מתחיל להתקדם, ותופס את השליטה על תחנת החלל חלל עמוק 9. לאחר נסיגה קצרה, קפטן סיסקו מצליח לכבוש מחדש את התחנה ולשוב אליה, אולם העימות הרחב יותר ממשיך.
קשיים חדשים ניצבים בפני בעלות הברית של רביע אלפא, כמו גזע הלוחמים הברין, אשר מצטרפים אל המלחמה לצד הדומיניון.
טקטיקות מפוקפקות מאומצות בחתירה אחרי ניצחון, לרבות הפצה של וירוס מהונדס בין המייסדים, שנוצר על ידי יחידת הצללים של הפדרציה הנקראת "מדור 31".
כמו כן, נעשה שימוש בתחבולה, הכוללת רצח, על מנת לגייס את הרומולאנים כנגד הדומיניון.
הצטרפות הברין לדומיניון גורמת לדומיניון להתחיל לזלזל בקרדאסים ולהעדיף את הברין על פניהם.
הזלזול וההשפלה שחווה הגזע הקרדאסי הגאה גורם למנהיג קראדסיה, לגאט דמאר, להקים תנועת התנגדות מחתרתית לדומיניון.
בסופו של דבר, הדומיניון נאלץ לסגת אל כוכב הבית של הקרדאסים - קרדאסיה פריים - שם הוא מוצא עצמו מנותק מכל תגבורת.
המשתנה הנקבה המפקדת על כוחות הדומיניון מודיעה לאודו כי הג'מהדאר ילחמו עד הסוף, על מנת למנוע מתקפת-נגד אל תוך רביע גמא של בעלות הברית מרביע אלפא.
אודו מבטיח לה כי הפדרציה לא תעשה זאת, בעוד שאר בעלות בריתה חלשות מדי מכדי לעשות זאת.
לאחר שהשניים נקשרים זה לזה, אודו מרפא את המשתנה הנקבה מהמחלה הביולוגית שתקפה אותה ואת יתר המייסדים, באמצעות תרופה שרקח ד"ר באשיר, ובשם הדומיניון - היא מסכימה להיכנע ולסיים את המלחמה.
העלילה של מלחמת הפדרציה-דומיניון מוצגת ברצף של קווי עלילה המשתרעים החל מעונה 2 ועד לעונה 7 של "מסע בין כוכבים: חלל עמוק 9" והמקושרים ביניהם על פי החלטותיהם של עורכי, תסריטאי ומפיקי הסדרה.
עונה 2: היכרות עם הדומיניון
לאחר מספר פגישות ראשוניות לצורך העלאת רעיונות, הכותבים החלו לשלב בפרקים של העונה השנייה רמיזות לקיומו של הדומיניון.
הכוונה הייתה להגביר בהדרגה את המודעות של הקהל לקיום ישות מדינית גדולה ונרחבת הפועלת מאחורי אירועים תמימים לכאורה המתרחשים ברביע גמא.
הדומיניון והשיטות שלו נחשפים בשלושה פרקים בעונה זו.
הפרק "Rules of Acquisition" הוא הפרק שבו הדומיניון מוזכרים לראשונה.
בפרק זה, הפרנגי קווארק מגלה כי ברביע גמא קיים גוף חזק, המאגד תרבויות רבות, אשר ייתכן ועשוי להיות מעוניין לכונן יחסי מסחר.
דיאלוג אחד בפרק, שנראה חסר כל חשיבות בהקשר של פרק קליל זה, תוכנן ליצור שינוי משמעותי בדינמיקה של "מסע בין כוכבים: חלל עמוק 9".
בעוד גזעים מרביע אלפא מתחילים ליישב כוכבי לכת ברביע גמא, ונוכחותם הופכת לידועה, דיווחים מטרידים מצביעים על כך שמה שהדומיניון אינם יכולים להשיג באמצעות מסחר - הם תופסים בכוח.
דיווחים אלו מקבלים תוקף בפרק "Sanctuary", כאשר צי גדול של ספינות חלל סקריאניות (Skrreea) מופיעות ברביע אלפא, בחיפוש אחר כוכב בית חדש, לאחר כיבוש כוכב הבית המקורי שלהם על ידי כוחות הדומיניון.
המפיק מייקל פילר ציין כי העלילה עוררה ויכוח בעולם האמיתי, סביב הצעת חוק 187 במדינת קליפורניה, הנוגעת לזכויותיהם של שוהים בלתי חוקיים.
בפרק הסיום של העונה השנייה, "Jem'Hadar", מתיר לעצמו התסריטאי רוברט יואיט וולף להפתיע את הקהל, ולאתגר את דעותיהם בנוגע לבטיחות של הפדרציה וצי הכוכבים, כאשר ה-"אודיסיאה" (Odyssey), ספינת חלל מדגם "גלקסיה" (Galaxy) - דגם דומה לזה של האנטרפרייז-D של "מסע בין כוכבים: הדור הבא", מובסת בקרב ומושמדת.
הדומיניון מתגלה כאימפריה אכזרית, המשתמשת בשיטות של "מקל וגזר" על מנת לשלוט באחרים, עם שלושה גזעים שונים המבצעים תפקידים מכריעים.
הג'מהדאר - פלוגות המחץ של הדומיניון - לוכדים את קומנדר סיסקו, קווארק וחייזרית טלקינטית בשם אריס, אשר מתגלה כסוכנת כפולה, המשתייכת לגזע הוורטה - הנושאים-ונותנים והאדמיניסטרטורים של הדומיניון.
הג'מהדאר שולחים נציג אל תחנת החלל חלל עמוק 9 עם הודעה כי חדירות נוספות לחלל הדומיניון תהיינה בלתי-נסבלות, וכן למסור לידי מייג'ור קירה רשימה של מושבות וספינות חלל אשר הושמדו בגין הסגת גבול.
הפדרציה משגרת צוות חילוץ, על מנת להשיב את סיסקו לתחנה, אולם לאחר חילוצו, בזמן נסיגת הכוחות אל רביע אלפא, ספינת ג'מהאדר מבצעת מהלך קמיקזי, מתרסקת אל תוך ה-"אודיסיאה", וכתוצאה מכך - שתי הספינות נהרסות כליל.
עונה 3: היכרות עם המייסדים
עם סיומה של "מסע בין כוכבים: הדור הבא", מספר מכותביה, בהם רונלד ד.
מור, החלו לכתוב באופן קבוע עבור "מסע בין כוכבים: חלל עמוק 9", שהחלה את עונתה השלישית.
רוברט יואיט וולף הצטרף אל איירה סטיבן בהר בכתיבת תסריטי הפרקים המפתחים את קו העלילה של הדומיניון, החל מ-"The Search", פרק הפתיחה הכפול של עונה 3. בהר הפך למפיק מלא בסביבות אמצע העונה, לאחר עזיבתו של מייקל פילר.
בפרק הכפול הפותח את העונה, "The Search", קומנדר סיסקו חוזר ממטה צי הכוכבים שעל כדור הארץ אל תחנת החלל חלל עמוק 9, על סיפון אבטיפוס של ספינת חלל מדגם "דיפאיינט", ששמה: ה"דיפאיינט".
היה צורך לשכנע את המפיק ריק ברמן ששילובה של הדיפאיינט בסדרה זו לא תסיח את דעתם של הצופים מוויאג'ר - ספינת החלל המרכזית של הפקת "מסע בין כוכבים" האחרונה (דאז) - "מסע בין כוכבים: וויאג'ר".
החלטה התקבלה בהתבסס על כך שנדרשה ספינת חלל על מנת שיתאפשר לספר מגוון סיפורים שמתרחשים מחוץ לתחנת החלל חלל עמוק 9, ושספינה זו תהיה בעלת פוטנציאל להתנגד לג'מהדאר, אשר כבר הדגימו את יכולותיהם להשמיד ספינות חלל גדולות.
על פי סקר דעת קהל, צופים גברים צעירים קיוו לעוד פרקים מכווני-פעולה, עם סכנות גדולות יותר.
פרקי עונה 3 העוסקים בדומיניון מתמקדים בעיקר בקשר שבין אודו לבין בני-עמו, והעמדות הסותרות שלהם כלפי צורות חיים תבונתיות "מוצקות".
הדיפאיינט נכנסת אל רביע גמא בשליחות שלום, לאיתור המייסדים בפרק "The Search", בו נחשף כי המייסדים הם מאותו הגזע כמו אודו.
למרות התשוקה הבוערת בו לשוב אל ביתו ("הקשר הגדול"), הוא מוצא את הפילוסופיה של בני-עמו - זה שאתה שולט בו לא יכול לפגוע בך - מתועבת, ומבקש מהם לאפשר לו לחזור לרביע אלפא.
המייסדים, המיוצגים על ידי דמות המזוהה רק כ-"משתנה נקבה", נענית לבקשתו, בתקווה כי בסופו של דבר הוא ישוב אליהם.
היבט נוסף של הדומיניון שזוכה לחשיפה נרחבת יותר בעונה 3 הוא הג'מהדאר.
בפרק "The Abandoned", תינוק-ג'מהדאר נמצא לבדו, והוא מתבגר תחת השגחתו והנחייתו של אודו.
הצוות של תחנת החלל חלל עמוק 9 עדים לקשיים של הג'מהדאר בהסתגלות לחיים בחברה בעלת חוקים שונים מאלו של תרבותו המולדת.
אייברי ברוקס, במאי פרק זה, הדגיש סיפור זה כמטפורה על בני-נוער אפרו-אמריקאים של המאה ה-20, ועל הקשיים שלהם עם התמכרויות ואלימות, השילוב שלהם בחברה האמריקאית והדרך שבה אופן הגידול שלהם עשוי לתרום לבעיות אלו.
ברוקס הבטיח כי אודו ממשיך לתמוך בהתבגרות הג'מהדאר, אף על פי שהנסיגה של החייזר אל התבנית שאליה הדומיניון ייעד אותו, כפרשנות על איך החברה המודרנית צריכה לפעול עם צעירים.
הפרק "Improbable Cause" והמשכו "The Die is Cast" מתארים הרפתקאה הנוגעת בחיפוש אחר מקום הימצאו הסודי של כוכב הבית של המייסדים.
לאחר המפגש הראשון עם המייסדים, "מסדר האובסידיאן" - גוף מודיעיני חשאי קרדאסי - כרת ברית לשיתוף פעולה עם "טאל שיאר", מקביליהם הרומולאנים, ויחד הם פתחו במתקפת-מנע סודית שמטרתה להשמיד את כוכב הבית של המייסדים, בתקווה כי המייסדים ימותו ויתר הדומיניון יקרסו.
הדומניון מצליח לפתות את צי מסדר אובסידיאן ואת צי הטאל שיאר אל תוך מלכודת, ומשמיד את שני הגופים.
אווירה של חשדנות מתבססת בין מעצמות רביע אלפא, כתוצאה מיכולתם של המשתנים להחליף זהויות ולהתחזות לאחרים; יכולת אשר מהווה את הבסיס לעלילות בעונה הרביעית.
פרק סיום העונה השלישית אשר התגבש היה שונה באופן משמעותי מהחזון הרעיוני של צוות ההפקה.
סרטי פרמאונט התנגדו לרעיון כי העונה תסתיים בקליף האנגר, אשר יחשוף נוכחתו של משתנה על כדור הארץ.
עונה 4: הסתננות המייסדים וערעור היציבות הפוליטית
ריק ברמן, רוברט יואיט וולף ואייר סטיבן בהר התכוונו במקור לפתוח את העונה הרביעית עם פרק כפול, סיפור אשר נדחה מסוף העונה השלישית, שבסופו של דבר הפך לפרק "Homefront" ולהמשכו "Paradise Lost".
סרטי פרמאונט קבעו כי על הכותבים למצוא פתיחה אחרת לעונה, אשר תספק את הקהל, אבל בלי לתת הוראות ספציפיות.
צוות ההפקה החליט להתחיל קו עלילה המבוסס על החשדות ההדדיים בין הפדרציה לבין האימפריה הקלינגונית, אשר לבסוף הובילו לסכסוך בין בעלות הברית לשעבר, אשר נוצר בהשראת קו עלילה מהפרק "The Die is Cast" מהעונה השלישית.
העונה הרביעית מתחילה עם הפרק הכפול "The Way of the Warrior", המציינת את הגעתו של וורף.
פרק זה הוא אחד ממספר פרקים בעונה זו, אשר חוקרים נושאים של חשש ופרנויה ואת ההשפעה שלהם על חברות ומערכות יחסים.
השיא של פרקים אלו בפרקים "Homefront" ו-"Paradise Lost".
לאחר אירועי הפרק "The Die is Cast", הפחד ממשתנים מסתננים מוביל את הקלינגונים לחשוד במעורבות הדומיניון בממשלה האזרחית החדשה של קרדאסיה.
סירובם לסיים את הפלישה, גם לאחר שמעורבות הדומיניון כבר הופרכה, מביאה לכדי עימות צבאי והתמוטטות דיפלומטית-מדינית, ומובילה את הקלינגונים לנסות ולכבוש את "חלל עמוק 9".
נדמה כי תוצאות אירועים אלו מקדמות את מטרותיהם של המייסדים - לערער את היציבות של רביע אלפא, כהקדמה לפלישה שלהם.
בפרק "Hippocratic Oath", ד"ר באשיר וצ'יף או'בריאן מתווכחים ביניהם אם לרפא קבוצת חיילי ג'מהדאר מההתמכרות שלהם לסם "קטרסל לבן", בתקווה כי לאחר מכן הם ימרדו בדומיניון.
הפרק מעלה שאלות מוסריות אודות זהותו של האויב האמיתי, הגבולות של החובה לציית לפקודות והאם חיילים אחראים לפעולות של מנהיגיהם.
הפרק "To the Death" מעמיק את העיסוק בנושאים של חובות ונאמנויות החייל, וכן מעמת את כללי המשמעת השונים שעל פיהם נוהגים קציני צי הכוכבים/חיילי הג'מהדאר.
בנוסף, הפרק מציג את נציג הוורטה ואיון, אשר הופך לדמות הוורטה הבולטת ביותר למשך יתר פרקי הסדרה.
בפרק "Homefront", חוסר האמון שנוצר על ידי המשתנים נמשך, עם קפטן סיסקו החושד באביו.
הקפטן ממליץ שמצב חירום יוכרז על פני כדור הארץ.
בפרק "Paradise Lost", מספר קציני צי הכוכבים מרחיקים לכת ומנסים לבצע הפיכה צבאית כנגד נשיא הפדרציה, לאחר שמתגלה כי משתנים הסתננו לכדור הארץ וביצעו פיגועי טרור.
כתוצאה מכך, מתפתח עימות מזוין בין שתי ספינות חלל של צי הכוכבים, הנלחמות זו בזו, לראשונה מזה 100 שנה (על פי ציר הזמן של יקום "מסע בין כוכבים).
קפטן סיסקו מצליח לכפות על אדמירל לייטון לחדול מניסיונותיו להטיל ממשל צבאי, באומרו: "אתה נלחם את המלחמה הלא נכונה!".
השורה האהובה של בהר מפרק זה, היא: "גן העדן מעולם לא נראה כל כך חמוש היטב".
שורה זו מדגישה את אחד מבין מקרים רבים בהם "מסע בין כוכבים: חלל עמוק 9" מצביעה על סוגיות מעשיות העוסקות בשמירה על תרבות השלום של הפדרציה, ובבחירות המוסריות והבלתי-מוסריות שנעשו על מנת להשיג אידיאל זה.
עונה 5: התעצמות לקראת המלחמה
בעונה החמישית, תוכניות הפלישה של הדומיניון אל רביע אלפא מגבירות קצב, כפי שניתן לראות בפרקים כגון "Apocalypse Rising", "In Purgatory's Shadow", "By Inferno's Light" ו-"Blaze of Glory".
רוברט יואיט וולף ואיירה סטיבן בהר שיתפו פעולה שוב, ביצירת חמשת פרקי העונה העיקריים הנוגעים לדומיניון.
בפרק פתיחת העונה החמישית "Apocalypse Rising", אודו מגלה כי בני-עמו מסוגלים לרמות את בני-מינם, באותה מידה שהם מרמים את ה-"מוצקים", כאשר הם גורמים לו להאמין כי הקנצלר הקלינגוני גאורון הוא משתנה, בעוד המשתנה האמיתי הוא הגנרל מרטוק.
עלילה זו תוכננה להעביר את הפוקוס של פרקי "מסע בין כוכבים: חלל עמוק 9" מקווי העלילה של וורף והקלינגונים- חזרה אל המאבק עם הדומיניון.
בפרק "In Purgatory's Shadow" מתגלה כי ד"ר באשיר נחטף, נכלא למשך מספר שבועות ובינתיים הוחלף על ידי משתנה המתחזה לו.
הכפיל מחבל בניסיונות הפדרציה לסגור את חור התולעת, ומנסה להרוס את השמש הבאג'ורית על מנת לפלס את הדרך עבור כוחות הפלישה של הדומיניון אל רביע אלפא.
בפרק העוקב, "By Inferno's Light", הקרדאסים - תחת הנהגתו של דוקאט - הופכים לחברים בדומיניון.
הפדרציה והאימפריה הקלינגונית מיישבים את ההדורים ביניהם ומתאחדים כנגד האיום המשותף.
הגנרל מרטוק, אשר חולץ מכלא הדומיניון יחד עם באשיר, ממונה להיות המפקד של הכוחות הצבאיים הקלינגוני המוצבים מעתה על תחנת החלל חלל עמוק 9.
פרק סיום העונה החמישית, "Call to Arms", מבשר את תחילתה של מלחמה בהיקף מלא בין הדומיניון לפדרציה, שתימשך לאורך שתי העונות האחרונות של הסדרה.
כאשר הדומיניון מתחיל לשלוח ספינות דרך חור התולעת, בעלי הברית של רביע אלפא מחליטים לבנות שדה מוקשים בפיתחה, על מנת לחתוך את קו האספקה.
באג'ור שוקלת האם לעמוד לצד חבריה מהפדרציה, או להישאר נייטרלית לקראת המלחמה המתקרת ובאה, על מנת להגן על עצמם.
קפטן סיסקו משכנע אותם כי הנייטרליות היא הבחירה הטובה ביותר עבורם.
עונה 6, המתארת את מהומות המלחמה, עוסקת בנושאים של דילמות מוסריות של עימות צבאי.
אלמנטים עלילתיים חדשים מאפשרים ל-"מסע בין כוכבים: חלל עמוק 9" לבחון נושאים בצורה שלא נראתה קודם לכן בהפקות "מסע בין כוכבים", בכך שדמויות נאלצות להעריך מחדש את אמונותיהם.
צוות ההפקה החליט להתחיל את העונה עם רצף עלילתי שנמשך על פני שישה פרקים - הפעם הראשונה בהיסטוריה של זיכיון "מסע בין כוכבים" שנעשה ניסיון שכזה.
בתחילה, ריק ברמן תיאר לעצמו כי מלחמת הפדרציה-דומיניון תימשך מספר מצומצם של פרקים, אשר בסיומם ייושבו כל קווי העלילה בנושא בצורה מהירה.
במהלך תכנון רצף העלילה, איירה סטיבן בהר, רונלד ד.
מור והכותבים הגו שרשרת ארוכה של 5–6 פרקים הקשורים זה לזה, החל מהפרק "A Time to Stand", וכלה בפרק "Sacrifice of Angels"; תוך כדי עבודתם - התרבו הנושאים אשר חייבו התפתחות עלילתית רחבה יותר.
קודם לכן, אף תסריטאי לא היה שותף לכתיבת רצף פרקים באורך שכזה, ומור, בהר, והתסריטאי המתחיל והמפיק הנס ביימלר, כולם הצהירו כי תהליך הכתיבה השתנה כתוצאה מכך, עם יותר שיתוף פעולה ואינטראקציה עם ההפקה, מאשר כל עונה קודמת של "מסע בין כוכבים: חלל עמוק 9".
הפוטנציאל להמשכיות שברמן רצה בה מאז תחילת "מסע בין כוכבים: חלל עמוק 9", הניב פירות כתוצאה מקווי העלילה המרובים שהצטברו ליצירת מלחמת הפדרציה- דומיניון.
חזרתו של דוקאט כמפקד תחנת החלל "חלל עמוק 9" שכעת נמצאת תחת שליטת הדומיניון - אפשרה לכותבים לעמת בין תחנת החלל שבדמיונו של הקהל לבין גלגולה כמתקן כרייה קרדאסי לשעבר.
לוחמת החופש לשעבר מייג'ור קירה מתחבטת מחדש בקוד האתי שלה כאשר היא עומדת על הגבול של שיתוף-פעולה עם האויב.
אולם בפרק "Rocks and Shoals" התאבדות של נזירה באג'ורנית מזכירה לה את המציאות המורכבת של המצב.
כמו כן, בפרק זה עולים מחדש נושאים כגון אתיקה צבאית, כאשר על קפטן סיסקו להתחשב במוסריות של יציאה למארב כנגד יחידת חיילים אשר מפקדיהם זנחו אותם, בעוד האירועים כופים עליו לפעול אחרת.
בפרקים "A Time to Stand" ו-"Behind the Lines" דמותו של אודו נקרעת בין האמון שניתן לה מצד קירה וחבריו שנותרו על התחנה, לבין מעמדו כמייסד, אשר מתבקש מצד הדומיניון להצטרף אל ישיבות הנהלת התחנה.
למשך כמה פרקים אודו זונח את חבריו לטובת התחברות עם המשתנה הנקבה.
היוצרות מתהפכות שוב, כאשר צי הכוכבים כובש מחדש את תחנת החלל חלל עמוק 9, בסיומם של ששת הפרקים הפותחים את העונה (האחרון שבהם: "Sacrifice of Angels").
בסופו של קרב עקוב מדם, הדיפאיינט ניצבת לבדה בניסיון להדוף אלפי ספינות חלל של הדומיניון, הנכנסות דרך חור התולעת, בדרכן אל רביע אלפא.
התערבות מצד נביאי חור התולעת, הנחשבים לאלים על ידי הבאג'ורנים, גורמת לדמויות להרהר בשאלות של אמונה וגורל.
התסריטאי האנס ביימלר קיווה לכלול הרמזים מיתולוגיים, באומרו: "זהו חומר גיבור-טראגי.
גיבור [סיסקו] לוקח את הדברים לאחרים, אבל לא בהכרח מוצא בעצמו מנוחה, כתוצאה מכך".
איירה סטיבן בהר משווה את סיסקו לדמות המקראית משה, שלא מצליח להגיע אל הארץ המובטחת, ואת דמותו של איתן אדוארד, מהמערבון "המחפשים" (שנת 1956), אשר אינו חוזר אל משפחתו, גם לאחר שמשימתו הושלמה.
בהיבט זה לאופי של דמותה של סיסקו - היה זה מוצדק להשתמש בהתערבות אלוהית, על מנת לפתור את איום הדומיניון: הצי נעלם והפדרציה כובשת מחדש את תחנת החלל "חלל עמוק 9".
התבוסה עולה לדוקאט בבריאותו הנפשית, בחיי ביתו טורה זיאל (שנרצחה בידי דוקאט), ובמעמדו כמנהיג הקרדאסים.
דוקאט הוא הראשון, אך לא היחיד, שצריך להתמודד עם הכאב של אובדן כתוצאה מהעימות הצבאי.
מאוחר יותר, בפרק סיום העונה השישית "Tears of the Prophets", וורף מאבד את אשתו ג'דזיה דקס, הנהרגת על ידי דוקאט.
אף על פי שגם בעונות קודמות של "מסע בין כוכבים: חלל עמוק 9" היו עלילות שכללו מקרי מוות, הפרק "Far Beyond the Stars" מתאר כיצד קפטן סיסקו מתמודד עם אובדן של חבר קרוב ברמה פסיכולוגית עמוקה יותר.
הוא חווה חזיונות של עצמו מתעמת מול אפליה גזעית נגד אפרו-אמריקאים בשנות ה-50 של המאה ה-20 ויוצר הקבלות שימושיות הקשורות לחייו על תחנת החלל חלל עמוק 9. תגובתו של סיסקו למחיר הדמים של מלחמת הפדרציה-דומיניון נבחנת מחדש בפרק "In the Pale Moonlight".
בנוסף, בעונה 6 מופיע לראשונה מדור 31, ארגון סודי המוקדש לשמירת העקרונות של הפדרציה - אך ללא תלות במחיר ובלגיטימיות של השיטות שלה.
בפרק "Inquisition", ד"ר באשיר מסרב להצעה להצטרף למדור 31 ומדווח על מעשהו לקפטן סיסקו, אולם עדיין שוקל את משמעותו: "אבל מה זה היה אומר עלינו?
שאנחנו מוכנים להשליך את כל העקרונות שלנו כדי לשרוד?".
תשובתו של סיסקו: "הלוואי שהייתה לי תשובה בשבילך".
הפרק "In the Pale Moonlight", שנחשב לפרק הטוב בסדרה, דן בדילמה מוסרית דומה, כאשר הדומיניון כובש במתקפת-פתע כוכב לכת החשוב לפדרציה - בטאזד.
מבחינה עלילתית - השימוש בשעבוד כוכב המוכר לצופים נועד להעצים את תחושת הסכנה ואת הסיכונים עבור הדמויות.
בפרק זה, קפטן סיסקו זומם מזימה שנועדה לשפר את המצב המלחמתי, אך בסופו של דבר תוצאתה: אילם גארק רוצח את סאנטור וורינאק.
בהקשר של מלחמת הפדרציה-דומיניון, האמת מוסתרת לטובת הכלל.
התסריטאי מייקל טיילור אמר ש"זה הראה איך חלל עמוק 9 יכולה באמת למתוח את נוסחת מסע בין כוכבים.
זה דוחף את הגבולות באופן ריאליסטי, משום שההחלטות שסיסקו מקבל הם סוגים של החלטות שצריכים לקבל במלחמה.
העונה השביעית ממשיכה לעסוק בדילמות נוספות הנובעות מהעימות הצבאי.
בעקבות העבודה שנעשתה בעונה השישית, הכותבים שקלו להשתמש ברצף פרקים על מנת לסיים בצורה מספקת את קווי העלילה השונים הקשורים במלחמת הדומינון, והגיעו למסקנה כי לא ניתן יהיה לסיים את "מסע בין כוכבים: חלל עמוק 9" בפרק אחד או שניים.
רצף של עשרה פרקים התווה את סיומה של העונה השביעית, מלחמת הפדרציה-דומיניון וכל "חלל עמוק 9", ועוד שינויים נעשו ככל שתהליך כתיבת התסריט התקדם.
בעונה זו, הדמויות ניצבות בפני נושאים של רצח עם: בפרק "Treachery, Faith, and the Great River", אודו מגלה כי נגיף מהונדס אשר הפדרציה הפיצה בקרב המייסדים מאיים להרוג אותם, ובפרק "When It Rains..." מתגלה כי מדור 31 הוא שהדביק אותו בכוונה, כדי שיפיץ את המחלה למייסדים.
בעוד שד"ר באשיר תומך במתן התרופה למייסדים, אחרים הם לא השתכנעו.
יריב נוסף מתגלה בברין - מעצמה מרביע אלפא, אשר כורתת ברית עם הדומיניון (בפרק "Til' Death Do Us Part").
עבור הפרק "The Changing Face of Evil" התסריטאים איירה סטיבן בהר והאנס ביימלר כתבו תסריט הכולל מכה שנייה נגד הפדרציה באמצעות תקיפת כדור הארץ על ידי הברין, תקיפה שבמהלכה תיהרס הדיפאיינט.
מור הצהיר כי "רצינו להרוג את הדיפאיינט כהצהרה על כמה חזקים הם הברין.
חשבנו שהדבר יזעזע את הדמויות ואת הקהל".
בהר הסביר הספינה הפכה לדמות שנתפסה בלבבם ובתודעתם של אנשים...
כאשר הדיפאיינט התרסקה - זה כאב".
ההתעוררות המחודשת בסכסוך סיפקה אפשרויות לתאר בעיות חדשות, כגון (כפי שמתואר בפרק "The Siege of AR-558") - "הלם קרב", או פציעה (בפרק "It's Only a Paper Moon"), כאשר נוג עובר קטיעת רגל.
מור אמר כי הוסכם על העלילה של פרק זה רק לאחר "ויכוח ממושך" בין בהר וריק ברמן, וכי דיונים כאלה היו תופעה שכיחה, כאשר נושא פצועי והרוגי מלחמה עלו לדיון.
הרעיון של שילוב מרד בעלילה נפתח מחדש, בהקשר של קרדאסיה במקומה של באג'ור.
לגאט דמאר הופך מתוסכל יותר ויותר מהמבוי הסתום שאליו נקלעה המלחמה ומצבו כ-"בובה" של הדומיניון.
ככל שמצטברים הפסדיהם הצבאיים של הקרדאסים, וככל ששליטת הדומיניון על קרדאסיה מתחזקת, הוא הופך לאלכוהוליסט ומבקר את כוחו של הדומיניון.
דמאר, בתחילה, תוכנן לשמש כסוכן כפול של הפדרציה, אבל אז מור הציע את מרד העבדים של ספרטקוס כמודל.
בפרק "When It Rains...", דמאר מקים תנועת מחתרת, מוכרז כמורד ויורד למקום מסתור.
קירה, גארק ואודו נשלחים אליו כ-"יועצים טכניים" מטעם הפדרציה, כדי לסייע לו.
הקשר בין הקרדאסים והבאג'ורנים, לשעבר אויבים אך כעת בעלי ברית, מתואר בפרק "Tacking Into the Wind".
תא המחתרת של דמאר ושל קירה נוטש את הדעות הקדומות ומשתף פעולה כדי לתפוס את כלי הנשק של הברין.
בפרק ההמשך, "The Dogs of War", דמאר נאלץ לבחור בין חבריו לנשק- הקרדאסים העיקשים באמונותיהם, לבין תמיכתם של קירה ושל אחרים אשר הוא החשיב אויבים בעבר.
ככל שהמלחמה מתפתחת לרעתם של הדומיניון, המוצאים עצמם מנותקים מרביע גמא וללא יתרונות טכנולוגיים, הקרב האחרון מוכן.
המשתנה הנקבה מצווה על השמדת מטרופולין על כוכב הבית של הקרדאסים, על מנת לכפות על הקרדאסים המורדים לחדול, אך במקום זאת - הצי הקרדאסי עורק, ומעניק את היתרון לבעלות הברית של רביע אלפא.
כתוצאה מכך, הפגזות הדומיניון מביאות למותם של 800 מיליון קרדאסים.
בפרק "Extreme Measures", הדן ברצח עם, מתקיים דיון אתי בדבר "מחלת המייסדים" המהונדסת ובדבר תרופה אפשרית.
ד"ר באשיר וצ'יף או'בריאן מאתרים טיפול, בתוך מוחו של סוכן "מדור 31"- לות'ר סלואן.
ויכוח מוסרי מתנהל על מה מהווה רצח עם.
בעוד שבאשיר תומך בהצעת התרופה למייסדים, קפטן סיסקו טוען שיש להמשיך ולהתיר למחלה לשתק את היריב החזק.
עם זאת, בפרק "The Dogs of War", אודו מצהיר כי הדבר מהווה רצח עם של בני-עמו, וד"ר באשיר מעניק לו את התרופה.
בתמורה לכניעה של הדומיניון, ומעצר המשתנה הנקבה בגין פשעי מלחמה, בנות הברית של רביע אלפא מאפשרות לאודו לרפא את יתר בני-עמו.
חוזה השלום הבאג'ורי נחתם על תחנת החלל "חלל עמוק 9", בפרק סיום העונה השביעית - "What You Leave Behind".
הסיום לרצף הפרקים המתאר את מלחמת הפדרציה-דומיניון יצר את סיום הסדרה, והיה הזמן בו צוות ההפקה יישב את סוגיית הגורל של הדמויות הראשיות.
ברמן ובהר סיכמו עם סרטי פרמאונט כי הפרק האחרון של הסדרה צריך להתמקד בדרמה אנושית, ולא במהלכים האחרונים של מלחמת הפדרציה-דומיניון.
מור החווה את דעתו כי צוות ההפקה הצליח להבטיח כי מלחמת הפדרציה-דומיניון שימשה כאמצעי להעמקת האפיון של הדמויות.
אף על פי שנכתבו תסריטים של עלילות נוספות הממשיכות לעונה השמינית של "מסע בין כוכבים: חלל עמוק 9", בהר קיבל את סיומה של מלחמת הפדרציה-דומיניון בסוף העונה השביעית.
בריאיון למגזין iF משנת 2007, אמר ג'ורג' טאקיי, ששיחק את היקארו סולו ב-"מסע בין כוכבים: הסדרה המקורית" וסרטיה, כי "מסע בין כוכבים: חלל עמוק 9" מייצגת את "ההפך הגמור" מהחזון והפילוסופיה של העתיד של ג'ין רודנברי.
פונטנה הצהירה בראיון כי רודנברי היה מעריץ את הסדרה בעונותיה המאוחרות יותר, העוסקות בנושאים קודרים יותר, נוכח שירותו הצבאי של רודנברי במהלך מלחמת העולם השנייה.
ג'ון ג'יי אוקונור, שכתב לעיתון הניו יורק טיימס בינואר 1993, ציין כי טרם עלייתה לשידור, הפרסומות של "מסע בין כוכבים: חלל עמוק 9" רמזו כי הסדרה מהווה "עידן חדש של מסע בין כוכבים", והוסיף: "ברוכים הבאים לצד האפל.
האופטימיסט הנחוש מר רודנברי היה שותף לעלילות מוסריות שגרמו להתרוממות רוח.
היוצרים והמפיקים החדשים, ריק ברמן ומייקל פילר, מכוונים, כביכול, למשהו יותר אמביוולנטי, פחות מושלם ".
בחודש ספטמבר 1996, בטרם תחילתה של העונה הרביעית, או'קונור לא היה בטוח שהסדרה מתמודדת עם נושאים עכשוויים במידה מספקת.
הוא כתב: "באופן בלתי נמנע, יש אלמנט של תשישות שחלחלה.
עם תום המלחמה הקרה, אולי האופטימיות הרודנברית נראיתה רק תמימה, בעוד כותרות העיתונים דיווחו על פלגנות רצחנית, בין הסרבים למוסלמים, הכורדים והטורקים, הישראלים והפלסטינים, האירים-קתולים והפרוטסטנטים, וכן הלאה, באופן מדכא יותר ויותר, על פני הגלובוס כולו.
"מסע בין כוכבים" הציע חזון המזנק 300 שנים אל העתיד.
ליותר מדי אנשים, שלוש שנים נראות יותר מדי".
סינתיה ליטלטון, אשר כתבה עבור וראייטי בשנת 1998, ניתחה את המדרוג (רייטינג) שהסדרה קיבלה בסוף עונתה השישית: "חלל עמוק 9 אולי תגיע למקום גבוה במדד נילסן כמו שהגיעה ה-"הדור הבא", שהסתייה בהצלחה עצומה בשנת 1994, אבל חלל עמוק 9 איננה מפרפרת.
הסדרה, אשר יצאה לדרך בינואר 1993, מדורגת בעקביות בין שלוש הסדרות המובילות (מבין הסדרות המשודרות לראשונה בסינדיקציה)".
במהדורת 1999 של מגזין המדע בדיוני האוסטרלי Frontier, אנתוני לאונג הציע ש-"חלל עמוק 9" לא תוכנן מלכתחילה שיכלול בתוכו רצף עלילתי ארוך של מלחמה.
הוא הפגין העדפה לאופן שבו העלילה של "בבילון 5" תוכננה כבר מההתחלה, תוך הכרה באופן שבו כותבי "חלל עמוק 9" פיתחו עלילה ממשיכה: "...
זה נדיר ליוצר סדרה לדמיין איך הסדרה תתפתח לאורך זמן.
יתר על כן, תהליך היצירה בכתיבת טלוויזיה דרמטית נוטה להיות אורגני, אירועים בסדרה מתפתחים ומבוססים על האירועים שקדמו להם.
לדוגמה, האם המלחמות עם הקלינגונים והדומיניון בחלל עמוק 9 תוכננו על ידי יוצריה כבר בעונה הראשונה?
אירועים כאלו מתפתחים לאורך זמן באמצעות תגובות והצעות של צוות הכותבים".
בשנת 2008, נאדר אלהפנאווי, תורם ל-"The Internet Review of Science Fiction", טען כי בעוד היא פחות מוערכת מסדרות מדע בדיוני אחרות של שנות ה-90, "מסע בין כוכבים: חלל עמוק 9" פיתחה אוסף דמויות מעניינות, "הודות למלחמה בדומיניון, הדרמה העשירה והמרגשת ביותר בהיסטוריה של זיכיון מסע בין כוכבים".
אוון ויליאמס, הכותב למגזין אמפייר, החווה את דעתו כי "מסע בין כוכבים" בכללותו היה איטי בהסתגלותו למגמות חדשות ולהתפתחותו בהתאם, בעוד את "מסע בין כוכבים: חלל עמוק 9" יש לציין באופן נפרד ומיוחד: "...
ניתן לטעון כי אפילו חלל עמוק 9 רק הפכה לטובה יותר, בתגובה לבבילון 5...".
אדם סמית, כתב בכיר עבור "אמפייר ", במאמרו משנת 2009, כתב כי: "זה קשה לבחור את הפרקים הטובים ביותר של חלל עמוק 9 מבלי להזכיר את הסיפורים הקשורים למלחמת דומיניון".
הוא ציין את "The Search", "In the Pale Moonlight" ו-"Far Beyond the Stars" כפרקים האהובים ביותר על צוות הכותבים של העיתון, בשל האופן שבו הם מתארים נושאים אפלים יותר, ויוצרים שינוי כיוון.
"מסע בין כוכבים: חלל עמוק 9" הייתה מועמדת האקדמיה לסרטי מדע בדיוני, פנטזיה ואימה לפרס סאטורן, בשנים 1997–2000, בקטגוריית סדרת-ז'אנר הטובה ביותר בכבלים או בסינדיקציה.
כמו כן, הסדרה הייתה מועמדת לפרס אמי בקטגוריות טכניות ואמנותיות בכל עונה.
אנדרו הרשברגר, בעל הטור "Cinescape", העיר ב-2003 על חוסר ההצלחה של המדע הבדיוני הטלוויזיוני בקרב המבקרים: "אף אחד מגניב לא יעיז להצביע עבור סדרת מדע בדיוני [כסדרת הדרמה הטובה ביותר] ששמותיהם של קובריק או כריס קרטר לא קשורים אליה...
אם חלל עמוק 9 הייתה מעורבת, היית שומע כמה תלונות אמיתיות על כך".
אנשי אקדמיה ציינו כיצד את חוט קווי העליל אודות מלחמת הפדרציה-דומיניון חקרו את הנפש האנושית, באותה מידה שחקרו את החלל החיצון.
לינקולן ג'ראטי שיבח את הסיום של קו העלילה ושל הסדרה, וסבר כי הדבר מעיד על האופן שבו הסדרה מתפעלת את האתוס של "מסע בין כוכבים", זיהוי נושא עמום כחלק מהנרטיב המתמשך שלה.
קארין בלייר כתבה בשנת 1997, במהלך שידורה של העונה החמישית, שהרגישה כי הסדרה משקפת מגמות בתרבות האמריקאית, השוקלת מחדש את מקומה בקהילה הבינלאומית.
בספרם - "Star Trek: The Human Frontier" - מישל דאנקן בארט כתבו על "הירידה באמונה ברציונליזם רודף את חלל עמוק 9".
בניגוד לכך, רוברט ג'ווט וג'ון שלטון לורנס, מחברי "The Myth of the American Superhero", טוענים כי את קו העלילה אודות הדומיניון ב-"מסע בין כוכבים: חלל עמוק 9" ממשיך את הייצוג המסע בין כוכבי של ה-"מיליטריזם ההומניסטי", כי עימות הוא דבר מוצדק למען האנושות.
ביקורת אשר נמתחה על אסטרטגיית השיווק של סרטי פרמאונט, בפרט - הסלוגן שליווה את משחק המחשב "חלל עמוק 9: מלחמות הדומיניון", אשר נחשב כמעצים את האלמנט המלחמתי על חשבונם של נושאים אחרים.
בעוד פרשני טלוויזיה ומעריצים ציינו אסוציאציות עם מלחמות יוגוסלביה בשנת 1990, כמה אנשי אקדמיה ציינו הקבלות בין התיאור של מלחמת הפדרציה-דומיניון לבין סכסוכים היסטוריים אחרים.
מישל ודאנקן בארט הצביעו על מספר נושאים הקשורים למלחמת העולם הראשונה ב-"מסע בין כוכבים", ובמיוחד "בבריתות העגומות והיקרות, רשימות הפצועים וההרוגים האינסופיות, אשר מאפיינים את המלחמה המתמשכת בדומיניון, שב-"מסע בין כוכבים: חלל עמוק 9".
הצדדים הנלחמים נקראים בפי ההיסטוריונים הדרום אמריקאים הפטריוטים (המורדים בספרד) והמלוכנים (הנאמנים לכתר הספרדי ולפרננדו השביעי, מלך ספרד).
רק מיעוטם של הקרבות נערכו בטריטוריות המהוות חלק מארגנטינה של ימינו, ורובם נערכו בשטחים שהיו חלק מתת ממלכת ריו דה לה פלטה ושלאחר המלחמה נותרו מחוץ לפרובינציות המאוחדות של ריו דה לה פלטה, או בשטחים שהיו חלק מתת ממלכת פרו; בנוסף נערכו קרבות ימיים - חלקם הרחק מחופי היבשת.
ניתן להבחין בשלוש חזיתות עיקריות:
החזית המזרחית (חזית הליטורל) - שכללה את המערכות בליטורל עצמו, בפרגוואי, בבנדה אוריינטל - אורוגוואי של היום, ובדלתה של ריו דה לה פלטה; וכן הקרבות הימיים בריו דה לה פלטה ובמקורותיו.
החזית הצפונית - המערכות הצבאיות באלטו פרו ובפרובינציות של סלטה וטוקומן.
חזית האנדים - הקרבות נגד המלוכנים בצ'ילה, פרו, ואקוודור; ולבסוף גם באלטו פרו (בוליביה).
יש גישות שונות לתחימתה של מלחמת העצמאות של ארגנטינה מבחינת לוח הזמנים והמרחב:
הממעיטים רואים בחציית האנדים על ידי סן מרטין את סיומה של מלחמת העצמאות של ארגנטינה, ומתייחסים לקרבות שנערכו לאחר מכן בחזית הצפון כאל קרבות של הפרובינציות העצמאיות, ולא כאל קרבות להשגת העצמאות.
המרבים כוללים במלחמת העצמאות גם את מלחמת ארגנטינה–ברזיל שבעקבותיה אורוגוואי זכתה לעצמאות, וגבולותיה של ארגנטינה עם שכנותיה התקבעו.
מאמר זה מציג את האפשרות הראשונה, ולכן הוא מכסה גם את מלחמות העצמאות של צ'ילה, פרו, אקוודור ובוליביה.
המלחמה לפי כך נמשכה 15 שנים והסתיימה בניצחון המורדים שיסדו את ארגנטינה וסייעו בהקמת מדינות נוספות בדרום אמריקה.
תת ממלכת ריו דה לה פלטה שהיוותה חלק מהאימפריה הספרדית נוסדה בשנת 1776 בשטחים שהיו שייכים עד אז לתת הממלכה של פרו, שחולקו מייד לאחר מכן ל-12 יחידות שונות, ובירת תת-הממלכה נקבעה בבואנוס איירס.
באותה שנה התחוללו הפלישות האנגליות (1806 - 1807) בהן כוחות בריטיים כבשו לזמן קצר את בואנוס איירס, מונטווידאו ומקומות נוספים בבנדה אוריינטל (La banda oriental - אורוגוואי של היום), כחלק מהמלחמות הנפוליאוניות.
אם לא די בכך, ב-1808 צרפת תחת שלטונו של נפוליאון בונפרטה פלשה לספרד, פרננדו השביעי, מלך ספרד הושם במעצר, וז'וזף בונפרטה - אחיו הבכור של נפוליאון - הוכתר במקומו.
באמצע חודש מאי 1810 הגיעו מספרד הידיעות על כך שנפוליאון השלים את כיבוש רוב ספרד ושם קץ לפעילות של החונטה המרכזית העליונה - והיא זו שהובילה למהפכת מאי: ההחלטה על בחירת חונטה על ידי הקבילדו (El Cabildo, מועצת העיר) ב-22 במאי, ובחירת החונטה הראשונה ב-25 במאי.
בעקבות המהפכה - נוסדה החונטה הראשונה בראשות קורנליו סאבדרה (Cornelio Saavedra) שראתה עצמה כסמכות העליונה בתת-הממלכה של ריו דה לה פלטה וכיורשת הלגיטימית של המשנה למלך שעבר למונטווידאו, וב-27 במאי היא שלחה מכתבים לכל הערים בתת-הממלכה עם דיווחים על האירועים, דרישה לציית לה, ובקשה לשלוח נציג מכל עיר לבירה.
הגופים שהחליפו בספרד את החונטה המרכזית העליונה שפוזרה על ידי הספרדים המשיכו לדרוש מתושבי תת-המלכויות באמריקה הלטינית לציית להם מבלי שנתנו להם ייצוג הולם, ומבלי שהיה לאיל ידם להתערב באירועים באופן מעשי.
החונטה הגדולה שנוצרה בעקבות הצטרפותם של הנציגים מהפרובינציות לחונטה הראשונה המשיכה במדיניות בה ראתה את עצמה כגוף השולט בכל תת-הממלכה.
מלחמת העצמאות של ארגנטינה התחילה איפוא ב-25 במאי 1810, והמסמך שהכריז על הקמת החונטה הראשונה כלל גם את הקריאה להקמת חיל משלוח בן 500 חיילים תוך 15 יום והפנייתו לפרובינציות בהקדם האפשרי כדי להציע להן עזרה במקרה הצורך, לשמור על הסדר, ולוודא שבחירת הנציגים לחונטה היא חופשית.
הטכנולוגיה והטקטיקה של הצדדים הלוחמים היו דומות, ולא עתידות להשתנות משמעותית במהלך המערכות.
הצבאות היו מחולקים לחיל רגלים, חיל פרשים וחיל תותחנים.
לא היו יחידות סיוע, והן עתידות להופיע רק במערכות של חוסה דה סן מרטין.
חיל הרגלים היה החיל העיקרי, מצויד ברובים כבדים לנשיאה ומסורבלים לתפעול, וכידונים.
חיל הפרשים היה מצומצם בהתחלה, בעיקר נוכח העובדה שהצבא בתחילתו התבסס על עירוניים.
הידע טקטיקת חיל פרשים המוגבל גרם לכך שהם שימשו לשמירה על אגפי חיל הרגלים, ולא כיחידות עצמאיות המובילות התקפות תוך כדי תנועה.
בהמשך הוקם גדוד פרשים שהתבסס על האוכלוסייה הכפרית שהיה מסוגל להילחם תוך כדי תנועה והעניק למורדים יתרון משמעותי על המלוכנים.
הארטילריה התבססה על תותחים ניידים קטנים מברונזה או נחושת, והיה צורך במאמץ לוגיסטי רב לשנע אותם ולספק אבק שרפה וקליעים.
הידע של הקצינים התבסס לכל היותר על ניסיונם עם תותחי צי על גבי אוניות, אך מאוחר יותר החל להצטבר בידע ונערכו הכשרות טכניות.
הכוחות הלא סדירים שהצטרפו בשטח מקרב האוכלוסייה המקומית היו חמושים בדרך כלל בכידונים מאולתרים או אקדחים לטווח קצר.
באלטו פרו הכוחות הלא סדירים כללו בדרך כלל אינדיאנים מקומיים מצוידים במקלות ובקלעים (רוגטקות).
התנועה המנהלית הייתה לרוב על גבי פרדות, למעט אזורים הרריים בהן הפרדות סחבו רק את הציוד והחיילים צעדו ברגל.
גידול פרדות ליצוא היה עיסוק נפוץ באותה תקופה, אך במהלך המלחמה רוב הפרדות הופנו לצבאות הנלחמים.
הטקטיקה התבססה על התקפות חזיתיות של הרגלים, בסיוע ארטילריה, בשעה שהפרשים שומרים על האגפים או מנסים לאגף את האויב.
באופן אירוני, רק היחידות הלא סדירות הובילו מהלכים לא צפויים, דבר המסביר את הצטיינותן.
במהלך שלוש השנים הראשונות למלחמה - שני הצדדים נלחמו תחת דגל ספרד.
המשנים למלך נשלחו כולם מספרד.
החוזר שנשלח ב-27 במאי 1810 לכל היישובים ברחבי תת-הממלכה עם הקריאה להצטרף למהפכת מאי ולשלוח נציגים לחונטה - נענה בחיוב על ידי מרבית היישובים בתחומי ארגנטינה של היום - כולל מנדוסה וסלטה שלא הכירו בחונטה, ולמעט קורדובה שההצטרפות נכפתה עליה עם פרוץ מלחמת העצמאות.
הערים באלטו פרו לא נשאלו לדעתם מראש והם סירבו לשלוח נציגים, למעט יישוב אחד בשם טריחה (Tarija, סמוך לגבול עם חוחוי).
במקביל, במהלך חודש יוני, הגיעה לרחבי תת-הממלכה הידיעה על כינונה של מועצת הכתר (Consejo de Regencia) בקדיס, גוף שהחליף את החונטה הספרדית הקודמת שפוזרה על ידי הצרפתים, ולקח על עצמו לייצג את האינטרסים של ספרד הכבושה ושל בית המלוכה שלה, תוך הבעת נאמנות למלך פרדיננד ה-7 העצור.
העיר הראשונה שקיבלה את החוזר הייתה מונטווידאו, ב-31 במאי.
למחרת, בישיבת קבילדו פתוח (cabildo abierto), הוחלט להכיר בחונטה, אם כי משלוח הנציג נדחה למועד אחר.
למחרת, הגיעו הידיעות על הקמת מועצת הכתר בקדיס; ובהמשך, עקב לחצו של המושל הצבאי המלוכני, הוחלט לדחות את ההכרה בחונטה של בואנוס איירס ולדרוש ממנה להכיר במועצת הכתר; אך לבסוף גם מונטווידאו הצטרפה למהלך.
מונטווידאו היוותה איום משמעותי כלפי בואנוס איירס מכיוון ששכנו בה חלק ניכר מהכוחות המלוכנים של תת-הממלכה, אם כי מבחינת כח אדם - לבואנוס איירס היה יתרון מספרי.
הכוחות התמרדו ב-12 ביוני ודרשו את הדחת המפקד הימי, אך זו דוכאה על ידי המושל המקומי.
בזירה הימית היה לכוחות ממונטווידאו יתרון מוחלט שכן רוב הכוחות שהיו מוצבים בבואנוס איירס - קצינים וכלי שיט - הצטרפו למלוכנים, ולמעשה הוצב סגר על הנמל של בואנוס איירס.
באסונסיון, בירת פרגוואי, הקולונל חוסה דה אספינולה אי פנייה (José de Espínola y Peña) הוביל מהלך של הבעת נאמנות למועצת הכתר ודחה את ההזמנה של החונטה, אף על פי ששמר איתה על קשרים ידידותיים, והתכוון להתאחד עם אותם חלקים מתת הממלכה שנותרו נאמנים לספרד.
ביום כינונה של החונטה הראשונה, המשנה למלך שהודח - סיסנרוס - שלח מסר סודי לקודמו בתפקיד - סנטיאגו דה ליניירס - שהיה בקורדובה ומינה אותו לאחראי על ההתנגדות למהפכה.
ליניירס וגוטיארס דה לה קונצ'ה גייסו מיליציות עירוניות חדשות, וכן את גדוד הפרשים המקומי וביחד הקימו כוח בן 1,500 איש ו-14 תותחים.
בחודש יולי קורדובה הצטרפה לתת ממלכת פרו ביוזמת המשנה למלך שלה ובהסכמת המושל של קורדובה.
במנדוסה התקבלו באמצע יוני ההזמנה מבואנוס איירס לשלוח נציג לחונטה ובקשה מגיטיארס (קורדובה) לא להכיר בחונטה ולשלוח כוחות סיוע לקורדובה.
קבילדו פתוח במנדוסה החליט להכיר בחונטה ואף נבחר נציג, ובמקביל הדיח את מפקד המשמר המקומי (שייצג את הצבא הספרדי).
הוא ניסה להתקומם, אך בשל העדר תמיכה - ויתר וקיבל על עצמו את מרות החונטה.
חרף זאת הוא נעצר ונשלח לבואנוס איירס.
גם בסן חואן, סן לואיס ולה ריוחה הוחלט להצטרף לחונטה ולא לקורדובה, לעיתים לאחר היסוסים והתלבטויות.
על הכוח הצבאי שמנה 1,150 חיילים ושנשלח מבואנוס איררס פיקד חואן חוסה קסטלי (Juan José Castelli), ואשר הייתה מצוידת באופן כללי היטב והחיילים אף קיבלו מראש את משכורתם הודות להלוואה שהתקבלה בעזרת חואן לראה (Juan Larrea).
באמצע יוני הכוח הועבר לפיקודם של הקולונלים פרנסיסקו אורטיס דה אוקמפו (Francisco Ortiz de Ocampo) שהכיר היטב את הצפון מעבודתו כסוחר, ואנטוניו גונסלס בלקרסה (Antonio González Balcarce).
כמקובל בצבא הרפובליקאי בזמן המהפכה הצרפתית - את הכוח ליוותה מועצה פוליטית בראשות ויסנטה לופס (Vicente López) ושהייתה כפופה למריאנו מורנו (Mariano Moreno) - מזכיר המלחמה מטעם החונטה.
ב-27 ביוני מורנו פרסם אזהרה למנהיגי הפיכת הנגד בקורדובה מפני הצעדים שינקטו נגדם אם ימשיכו בדרכם הפלגנית.
בלקרסה בראש כוח קטן, לכד תחילה את מפקדי הכוח המלוכני הקטן שנמלט צפונה, ורק לאחר מכן הגיע לקורדובה ב-10 באוגוסט בה לא נתקל בכל התנגדות.
הקבילדו המקומי הכיר בחונטה, ומינה כמושל את חואן מרטין דה פואירדון (Juan Martín de Pueyrredón), ובהמשך נבחר נציג לחונטה.
אוקמפו דן למוות את מנהיגי מהפכת הנגד, אך בלחץ נכבדים מקומיים הוא נמנע מלבצע את גזר הדין ושלח אותם לבואנוס איירס, אך הם הוצאו להורג בהוראת ראשי החונטה על ידי כוח בראשות קסטלי שנשלח לקראתם עוד בטרם הגיעו ליעדם.
קסטלי חזר מיידית לבואנוס איירס ממנה הוא נשלח עם משימה לכוח בפיקוד בלקארסה באלטו פרו (בוליביה), ומורנו פרסם הצהרה בה תירץ את חיסולו של מי שנתפס עד אז (ובמידה מסוימת עד היום) כגיבור שנלחם נגד הפלישות האנגליות.
בהוראת החונטה, בלקרסה החליף את אוקמפו בחואן חוסה ויאמונטה (Juan José Viamonte): אוקמפו נשלח לסנטיאגו דל אסטרו לגייס כוח מקומי, ובלקרסה וויאמונטה המשיכו עם הכוח לסלטה.
ויסנטה נייטו (Vicente Nieto) המושל של צ'רקאס (Charcas, דרום בוליביה) שקיבל את הידיעות על המהפכה בבואנוס איירס ושחשש שהכוח הצבאי המקומי שבא משם יהיה נאמן לחונטה - הדיח את מפקדיו.
אחד הכוחות בפיקוד פרנסיסקו דל ריברו (Francisco del Rivero) שנשלח לדכא מרד מקומי שנה קודם לכן, הגיע לקוצ'במבה ב-14 בספטמבר והכריז על מרד: הוא הדיח את המושל המקומי והצטרף לחונטה של בואנוס איירס ללא שפיכות דמים.
גם בסנטה קרוס דה לה סיירה פרץ מרד וקבילדו פתוח הכריז על הצטרפות לחונטה.
איחוד הכוחות המורדים באלטו פרו
באוקטובר 1810, כוח החלוץ של צבא הצפון החל במסעו לכיוון אלטו פרו דרך עמק אומאואקה, כאשר הכוחות המלוכניים נסים מפניהם.
הקרב הראשון התחולל בסנטיאגו דה קוטגאיטה (Santiago de Cotagaita): בלקרסה לא המתין להגעת הכוח העיקרי, ותקף את הספרדים כשהוא בנחיתות מבחינת מצבת החיילים והארטילריה, והובס.
המלוכנים ניצלו את ניצחונם להתקדמות דרומה.
הפעם בלקרסה המתין להם עם כוח מתוגבר אך עדיין בנחיתות מספרים, ובקרב בסוויפצ'ה (Suipacha) הוא הביס אותם והם נמלטו בצורה לא מסודרת.
הניצחון שהושג הודות למארב מוצלח בצידו השני של הנהר אותו חצו המלוכנים נזקף לזכותו של גואמס (Güemes) שבלקרסה ניסה להמעיט את חלקו ושלח אותו לאחר קרב לסלטה, ולכוחות מקומיים של אלטו פרו.
בעקבות הקרב - גם פוטוסי (Potosí) הצטרפה למורדים והדיחה את המושל המלוכני.
גויינצ'ה שלח כוח נוסף דרומה.
הכוח התפצל - חלקו נשלח לכיוון אורורו בפיקודו של פרמין פיירולה (Fermín Piérola), אך הותקף מהמארב, ספג אבדות כבדות ונסוג.
בינתיים, ריברו שמרד במלוכנים הרחיב את אחיזתו לאזורים נוספים, ביניהם לה פאס; וזכה לאמונם של התושבים המקומיים שהחליטו לתמוך בחונטה, ובעקבות כך החונטה הכירה בו ובכוח הצבאי שלו בתור גדוד הרגלים ה-7 של קוצ'במבה והוא הועלה לדרגת גנרל.
קסטלי מינה מושלים מטעם החונטה, והוציא להורג שניים ממפקדי הכוחות המלוכנים שנפלו לידיו בשל דיכוי המרידות המקומיות ב-1809.
בתגובה לשבועת האמונים של השלטון בפרגוואי בראשות ברנרדו דה ולסקו (Bernardo de Velasco) למועצת הכתר, החונטה ניתקה את הקשר הימי שהתנהל איתה דרך נהר פרנה, והרשויות בקוריינטס עצרו מספר ספינות שהפליגו לשם.
ב-4 בספטמבר החונטה מינתה את מנואל בלגראנו מפקד הכוחות שנשלחו לבנדה אוריינטל (la banda oriental אורוגוואי של היום) ולליטורל (Litoral); במטרה לפעול נגד המלוכנים שהעבירו את בירת תת-הממלכה מבואנוס איירס למונטווידאו.
הכוח שעמד לרשותו היה 250 חיילים ו-6 תותחים.
ולסקו עצר את מנהיגי התומכים במהפכה בפרגוואי, והתקדם עם כוחותיו עד למיסיונס.
כשהגיע הידיעה על מעבר הכוחות המלוכניים למיסיונס, החונטה מינתה את בלגרנו על הפרובינציות של הליטורל והכוחות הצבאיים בהן, ושלחה אותו לשם בסוף ספטמבר.
בלגרנו התקדם לאורך הפרנה דרך סנטה פה ואנטרה ריוס וגייס בדרך עוד כמה מאות חיילים.
בתחילת אוקטובר הכוחות המלוכניים הגיעו לקוריינטס ושחררו את כלי השיט שנעצרו שם.
ולסקו ארגן בסמוך לאסונסיון כוח בן 6,000 - 7,000 חיילים ותגבר את המעברים לאורך הפרנה בניסיון למנוע מבלגרנו לצלוח אותו.
כשהגיע למסיונס, בלגרנו הבטיח להגן על האינדיאנים במקום ולשמור על רכושם, ומיען שליח לוולסקו, לקבילדו ולבישוף של אסונסיון בניסיון להגיע להסכם שימנע שפיכות דמים, אך השליח נלכד על ידי אחד המשמרות שוולסקו הציב על הנהר ולא הגיע ליעדו.
ב-19 בדצמבר בלגרנו צלח עם רוב הכוח את הנהר ותקף את העמדה המלוכנית בקמפיצ'ואלו (Campichuelo) ממנה המלוכנים נסוגו לאחר חילופי יריות.
הוא ניסה להמשיך ולהתקדם משם אך נעצר בשל מצב כוחותיו והעדר בהמות משא: האקלים באזור היה חם ולח והצמחייה הסבוכה והנהרות היקשו על התקדמותו.
כעבור שבוע הוא החל להתקדם צפונה לכיוון אסונסיון למרות הקשיים.
שני הכוחות נפגשו לבסוף ב-15 בינואר 1811 ליד פרגווארי (Paraguarí), כ-66 ק"מ מאסוסנסיון.
במשך כשלושה ימים חנו האחד כנגד השני בציפייה לבאות.
בלגרנו שלח לוולסקו מספר מסרים, אך הוא הורה להשמידן.
ב-19 בינואר כוחותיו של בלגרנו תקפו אף על פי שהיו בנחיתות מספרית שלא הותירה להם כל סיכוי (460 נגד 6,000, יחס של 1:13).
הם הצליחו לכבוש עמדה אחת בטרם כוחותיו של ולסקו התארגנו להתקפת נגד והניסו את כוחותיו של בלגרנו שנסוג חזרה.
בלגרנו ביקש סיוע מבואנוס איירס, אך הכוח הקטן שנשלח לעזרתו באוניות חוסל ב-2 במרץ בסן ניקולאס דה לוס ארוז'וס (כ-226 ק"מ מבואנוס איירס) על ידי הצי המלוכני ממונטווידאו.
זה היה הכוח הימי הראשון של ארגנטינה, והקרב הימי הראשון במלחמת העצמאות שלה.
בינתיים צצו משימות דחופות יותר בבנדה אוריינטל, ובלגרנו התבקש על ידי החונטה לסגת - אם אין בכוחו להביס את האויב; אלא שאז הפרגוואיים נטלו את היוזמה ותקפו את בלגרנו ב-9 במרץ בטקוארי (Tacuarí) כשהם ממשיכים ליהנות מעדיפות מספרית מוחלטת; ובלגרנו הובס בשנית.
בשיחות שנערכו במקום בינו לבין מנואל קבנייאס (Manuel Cabañas) - מפקד הכוח, סוכם שבלגרנו וצבאו ייסוגו חזרה עם כל ציודם.
חרף המפלה - נוצר קשר מכתבים בין בלגרנו לקצינים מפרגוואי, הוא שכנע אותם בצורך לסיים את השלטון הקולוניאלי, ובכך הפך הכישלון הצבאי לניצחון פוליטי, וזמן לא רב לאחר מכן גם פרגוואי הכריזה על עצמאותה.
השלטון החדש שמר על קשרים טובים עם בואנוס איירס וביטל את הצהרת הנאמנות למועצת הכתר; ובאוקטובר בלגרנו עצמו נשלח לאסונסיון וחתם על הסכם לגבי היחסים בין שתי המדינות הצעירות.
לפני מהפכת מאי, הבנדה אוריינטל הייתה אזור גאוגרפי ולא מנהלי שכלל מבחינה מנהלית שלושה אזורים- העיר מונטווידאו שעיקר חשיבותה בנמל שלה, האזור מדרום לריו נגרו שהיה קשור לבואנוס איירס, והאזור מצפון שהיה חלק ממיסיונס גוארניאס (Misiones Guaraníes).
ההודעה של החונטה לגבי כינונה וההזמנה לשלוח נציגים, הופנתה לא רק למונטווידאו אלא לכל היישובים בבנדה אוריינטל.
ב-9 באוקטובר הגנרל גספר דה ויגודט (Gaspar de Vigodet) שהגיע מספרד למונטווידאו, החל לחזק את הכוחות הצבאיים המקומיים ברשות קצינים מהארמדה המלכותית הספרדית, ויצא למסע ברחבי הבנדה אוריינטל במטרה לחזק את אחיזתה של ספרד שם ולהכיר בסמכותה.
כך נוצרה למעשה הפרובינציה שלימים תהפוך לאורוגוואי.
הוא אף ניסה לכפות את סמכותו בגדה המערבית של נהר אורוגוואי (כיום - בשטח ארגנטינה) אך נתקל בהתנגדות מקומית בראשות ברטולומה ספאטה (Bartolomé Zapata) וכוחותיו התפנו משם עד מרץ 1811.
המושל של מונטווידאו - חוסה מריה סלאסר (José María Salazar) - הטיל מצור ימי על בואנוס איירס ב-3 בספטמבר 1810, וב-9 בספטמבר הציב מולה 9 ספינות מלחמה לאכיפתו.
האנגלים, שגם להם היה כוח ימי באזור ומיופה כוח בריו דה ז'ניירו, הכירו בהתחלה במצור, אך לאחר מכן דרשו להסירו בעקבות פניות של סוחרים אנגלים שנפגעו ממנו ושל החונטה עצמה.
בפועל המצור נותר על כנו.
החונטה הטילה על פרנסיסקו דה גורוצ'גה (Francisco de Gurruchaga) להקים כוח ימי, והוא השיג וחימש שלוש ספינות, ואייש אותן בצוותים של שכירי חרב - ימאים זרים שלא דיברו ספרדית.