tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
הוא למד בבתי הספר הציבוריים, השלים את לימודיו ב־Salem Academy בשנת 1920 וב־Salem College בשנת 1922. בשנת 1924 עבד בעיתונות בעיר קלרקסברג שבווירג'יניה המערבית, וב־1925 מונה לעורך שותף של כתב העת West Virginia Review.
בין השנים 1926–1932 עמד בראש מחלקת הנאום הציבורי והעיתונאות בקולג' דייוויס ואלקינס, כיהן כנאמן של Salem College ושל Davis & Elkins College.
ב־1930 הפסיד בהתמודדות על מושב בבית הנבחרים, אך ב־1932 נבחר לתפקיד וכיהן למשך שבע קדנציות רצופות עד 1947. בתקופה זו כיהן כיושב ראש ועדת בית הנבחרים לענייני מחוז קולומביה וכן כיושב ראש ועדת שירות המדינה.
בבחירות 1946 הפסיד לנציג המפלגה הרפובליקנית.
במקביל, היה קשור זמן רב לאוניברסיטת סאות'איסטרן בוושינגטון הבירה, שם לימד נאום בפני קהל (1935–1953) וכיהן כדקאן בית הספר למנהל עסקים (1952–1958).
הוא גם עבד כבכיר בחברת התעופה Capital Airlines עד 1958.
בשנת 1958 נבחר רנדולף לסנאט בבחירות מיוחדות כדי למלא את מקומו של מתיו נילי שנפטר.
לאחר מכן נבחר מחדש ב־1960, 1966, 1972 ו־1978, וכיהן בתפקיד עד 1985. הוא עמד בראש ועדת העבודות הציבוריות ולאחר מכן בוועדת איכות הסביבה ועבודות ציבוריות.
במהלך כהונתו עסק רנדולף במגוון תחומי חקיקה בולטים:
זכויות אזרח – תמך בחוקי זכויות האזרח בשנים 1960, 1964 ו־1968, בתיקון ה־24 לחוקה, בחוק זכות ההצבעה (1965) ובאישור מינויו של השופט ת'ורגוד מרשל לבית המשפט העליון.
התיקון ה-26 לחוקה – היה מהתומכים המרכזיים בהורדת גיל ההצבעה ל־18. את ההצעה הגיש לראשונה כבר בשנת 1942, והיא התקבלה לבסוף בשנת 1971 לאחר שהעלה אותה 11 פעמים.
שוויון זכויות לנשים (ERA) – בתחילה הביע התנגדות לתנועת השחרור הנשי, אך חזר בו והצטרף לתומכים בתיקון לשוויון זכויות לנשים.
היה שותף לאישורו בסנאט בשנת 1972.
חוק רנדולף–שפרד (1936) – יזם את החוק שהעניק עדיפות לעיוורים במכרזים פדרליים להפעלת דוכנים ושירותי מזון, ואשר נחשב לאחת מתוכניות האפליה המתקנת הראשונות בארצות הברית.
חקיקת תעופה – כמי שהיה חובב טיסה, יזם את חוק התעופה האזרחית (1938) שהוביל להקמת רשות התעופה האזרחית, וכן חקיקה שעסקה בפיתוח שדות תעופה, בהקמת הפטרול האווירי האזרחי, במוזיאון האוויר והחלל הלאומי וביום התעופה הלאומי.
דלקים סינתטיים – יזם בשנת 1944 חקיקה למימון מחקר והקמת מתקנים לייצור דלק נוזלי מפחם.
מחלקת שלום – בשנת 1946 הציע להקים מחלקה פדרלית לענייני שלום.
בשנות ה־80 היה שותף מרכזי בהקמת המכון האמריקאי לשלום, שהוקם בחוק עליו חתם הנשיא רונלד רייגן בשנת 1984.
נאומו בטקס הסיום של רנדולף בקולג' סיילם, שנישא בידי הסופר נפוליאון היל, היווה השראה לספרו המפורסם "חשוב והתעשר".
רנדולף נישא למרי קתרין באב ב־1933, והיא נפטרה ב־1981. מרכז הסרטן Mary Babb Randolph באוניברסיטת וירג'יניה המערבית קרוי על שמה.
הוא חיבר ספר הדרכה על נאום פומבי (1939).
בנו, ג'יי רנדולף, היה שדר ספורט ידוע ברשת NBC, ונכדו ג'יי רנדולף הבן היה שדר מוביל בערוץ PGA Tour Radio.
על שמו נקראו אגם ג'נינגס רנדולף, גשר ג'נינגס רנדולף מעל נהר אוהיו, ואף קטע של כביש בין־מדינתי 79.
הוא היה יושב ראש בפועל של ארגון Agri-Energy Roundtable והוביל משלחות אמריקאיות לוועידות בינלאומיות בשווייץ.
רנדולף נפטר ב-8 במאי 1998 בסנט לואיס שבמיזורי, ונקבר בבית העלמין Seventh Day Baptist בעיר הולדתו סיילם, וירג'יניה המערבית.
ג'ניס רביבו (31 בינואר 1950 – 11 במרץ 2015) הייתה משוררת ומתרגמת ישראלית.
ג'ניס רוז סילברמן נולדה בברוקליין מסצ'וסטס, סמוך לבוסטון, להנרי סילברמן ולאיב לבית שיפמן במשפחה בת שתי בנות.
בגיל 21 הגיעה לישראל ולמדה עברית באולפן בקיבוץ בעמק הירדן.
שירה הראשון, שכתבה בעברית, פורסם ב-1984 במוסף לספרות "משא" של עיתון דבר, בהמלצתו של המשורר חיים גורי, שגילה אותה לראשונה.
רביבו עלתה לישראל ב-1987 והשתקעה ברחובות.
אוסף שיריה הראשון "זרה", בעריכת המשורר נתן יונתן, הופיע בשנת 1997.
היא סיימה סדנת כתיבה בת שנתיים בבית אריאלה בתל אביב.
היא למדה בלשנות וספרות עברית במכללה העברית בבוסטון , בין השאר כתלמידתה של גילה רמרז-ראוך.
בנוסף למדה באוניברסיטת מסצ'וסטס ובאוניברסיטת ברונסוויק בקנדה.
סיימה תארים ראשון (2006) ושני (2008) בלימודי יהדות בדגש על בלשנות וספרות עברית ב"היברו קולג'" בבוסטון.
מאז פרסמה בבמות רבות, בהן ידיעות אחרונות, מעריב, מאזנים, עתון 77 ואחרות.
שיריה, שכתבה באנגלית, מתפרסמים בבמות רבות בארצות הברית.
שירה נבחר כמועמד לפרס "פושקארט" לשנת 2012.
כמה משיריה הולחנו, ובהם: שיר שעלה לרשימת שיפוט מהיר ברשת ג' ביולי 2009, "הזמן אוזל", שמילותיו לקוחות מתוך שירה "ועוד ידך".
(לחן: גידי קורן, ביצוע: להקת האחים והאחיות.) ב-9 במאי 2009 הועלתה בקרנגי הול האופרה "", בה כתבה את הליברית יחד עם המלחין מתי קובלר.
רביבו שימשה כמנהלת בכירה במכון לקידום העברית של מידלברי קולג' שבמדינת ורמונט.
ג'ניס רביבו נפטרה ממחלת הסרטן בבוסטון.
נטמנה בבית העלמין בגדרה והותירה אחריה בן ובת.
אחרי העזריאלי לפני הקריה (כרמל, 2004)
זרה בציון: שירים 2006-1984 (גוונים, 2007, ראה אור בסיוע קרן עמו"ס ליד לשכת נשיא המדינה, מועצת הפיס לתרבות ולאמנות ופרס שטיינר לספרות עברית, המכללה העברית, ניוטון, מסצ'וסטס, ארצות הברית)
ג'ניפר ג'ואנה אניסטון היא שחקנית, קומיקאית, במאית, מפיקה ואשת עסקים אמריקאית.
אניסטון פרצה לתודעה כאשר גילמה את דמותה של רייצ'ל גרין בקומדיית המצבים "חברים" בשנים 1994–2004. תפקיד זה זיכה אותה בשלושה פרסים נחשבים: פרס גילדת שחקני המסך, פרס אמי ופרס גלובוס הזהב.
הסדרה שודרה ברחבי העולם וצברה פופולריות רבה.
כשחקנית קולנוע קיבלה תפקידים ראשיים בסרטי קומדיה וקומדיה רומנטית רבים, כאשר המצליחים מביניהם הם "ברוס הגדול מכולם", "הצד שלו, הצד שלה", "מארלי ואני", "לזרום עם זה", "איך להיפטר מהבוס", "אנחנו המילרים" ו"השמועה אומרת ש..." עם רווח של למעלה מ-200 מיליון דולר לכל סרט מכלל ההכנסות הבינלאומיות.
סרטים אחרים בהם בלטה היו "ואז הגיעה פולי" והדרמה הקומית "הוא פשוט לא בקטע שלך".
את רוב הציונים לשבח על כישרון המשחק שלה קיבלה עבור השתתפותה בשני סרטים: "בחורה טובה", עליו קיבלה שש מועמדויות שונות, בין היתר בטקסי פרס אינדפנדנט ספיריט ופרס סטלייט, ועל הדרמה "עוגה", שזיכתה אותה במועמדות בקטגוריית שחקנית הדרמה הטובה ביותר בטקס פרסי גלובוס הזהב ובשלושה פרסים שונים.
בתחילת 2020 זכתה פעם נוספת בפרס גילדת שחקני המסך על תפקידה בסדרת הטלוויזיה "תוכנית הבוקר" בתור אלכס לוי.
בשנת 2004 כתב העת הנמכר ביותר באמריקה, פיפל הכתיר אותה כאישה היפה ביותר בעולם, ובשנת 2011 זכתה בתואר דומה כאשר הוכתרה לאישה הסקסית ביותר של כל הזמנים על ידי מגזין הגברים הגדול בעולם Men's Health.
ב-22 בפברואר 2012 קיבלה כוכב בשדרת הכוכבים של הוליווד.
כחצי שנה קודם לכן היא הייתה השלישית ברשימת השחקניות המרוויחות ביותר בהוליווד על פי כתב העת פורבס.
בשנת 2014 שמרה על המקום השלישי ברשימת השחקניות המרוויחות ביותר בהוליווד.
לקראת סוף העשור שהחל ב-2010 נראה היה שהקריירה של אניסטון בדעיכה, אולם היא הפתיעה לקראת שנת 2020 עם שתי הפקות מצליחות ביותר: הסדרה תוכנית הבוקר ושתי קומדיות מתח בנטפליקס ("תעלומת רצח" ו"תעלומת רצח 2").
אניסטון גם הפיקה וגם כיכבה בסדרה ובסרטים.
אניסטון נולדה בשרמן אוקס, שכונה אמידה בלוס אנג'לס, קליפורניה שבארצות הברית, למשפחה נוצרית.
אביה ג'ון אניסטון (במקור יאניס אנסטאסקיס) היה שחקן אמריקאי יליד האי כרתים, יוון, שאינגלז את שמו בטרם התחתן.
אמה ננסי דואו היא ילידת העיר ניו יורק.
משפחתה ממוצא יווני, אלבני, איטלקי, אנגלי, סקוטי ואירי.
שני הוריה הם שחקנים במקצועם, ויש לה שני אחים למחצה; אח גדול בשם ג'ון ט.
מאליק מנישואיה הראשונים של אמה, ואח קטן בשם אלכסנדר אניסטון מנישואיו השניים של אביה.
הסנדק שלה היה השחקן המנוח טלי סוואלס, חבר קרוב של אביה ג'ון.
בשנת 1970 אביה סיים את תפקידו הראשון (גילם דמות אחרת מאוחר יותר) באופרת הסבון "ימי חיינו" ונשאר מחוסר עבודה.
כתוצאה מכך, ב-1974, כשאניסטון הייתה בת ה-5 משפחתה עברה ליוון שם תכנן ג'ון לעשות הסבה לתחום הרפואה כדי להתפרנס.
כשסוכנו מצא לו עבודה לטווח הארוך כשנה לאחר מכן באופרת סבון אחרת "אהבת חיי", עברה משפחתה של אניסטון לניו יורק ושם היא גדלה.
כשהייתה בת 6 התחנכה בבית ספר יסודי פרטי על פי גישתו האנתרופוסופית של רודולף שטיינר, שם פגשה במשחק לראשונה כשהצטרפה למועדון הדרמה.
היא התעניינה במשחק לאחר שצפתה בפרק בסדרה "תהילה", המבוססת על סרט בעל אותו השם, ומגוללת את קורות חייהם של מורים ותלמידים בתיכון לאומניות הבמה בניו יורק של שנות השבעים.
אניסטון נרשמה לבית ספר למוזיקה, אמנות ואמנות הבמה על שם פיורלו לה גוארדיה שבמנהטן, בית הספר ממנו שאבה הסדרה "תהילה" השראה, ושם למדה דרמה.
בשנת 1978, כשהייתה כבת 9 הוריה התגרשו, זאת לאחר שאביה התאהב בשחקנית ששיחקה לצדו בסדרה "אהבת חיי" שלמענה הוא חזר לארצות הברית.
בשנת 1996 אניסטון ניתקה את הקשר עם אמה ננסי לאחר שזו התראיינה לתוכנית בטלוויזיה, במהלכה חשפה פרטים אישיים על מערכת היחסים ביניהן, ובהמשך פרסמה ספר בשם From Mother And Daughter To Friends: A Memoir, שהביך אותה.
אמה הפכה מנוכרת עבורה למעלה מעשור, אולם לאחר שנישואיה לבראד פיט התפרקו, השתיים התפייסו.
בהמשך כיכבה בסדרות טלוויזיה נוספות בתפקיד ראשי, כמו בקומדיית המצבים "פריס ביולר" שמבוססת על הסרט "שמתי ברז למורה" וקומדיית המערכונים "The Edge", אולם גם אלו הפסיקו שידוריהם כעבור זמן קצר.
במקביל קיבלה תפקידי אורח בסדרות "זינוק לאתמול" ו-"בראש של הרמן", כמו גם שיחקה בסרט הטלוויזיה "מחנה קוקמונגה".
בשנת 1993 השתתפה בסרט האימה "לפרקון", אשר חרף הביקורות השליליות שקיבל הפך עם השנים לסרט פולחן.
1994–2002: הפריצה הטלוויזיונית עם "חברים"
בעודה ממשיכה לשחק בסדרה "Muddling Through" כשהיא כפופה לחוזה עם רשת CBS, נפגשה אניסטון עם מנכ"ל רשת הטלוויזיה המתחרה NBC, וורן ליטלפילד, וסיפרה לו על הספקות שלה לגבי העתיד שלה בתחום המשחק.
ליטלפילד הביע את אמונתו בה תוך שהוא מעודד אותה להמשיך בעבודתה, ומספר חודשים לאחר מכן הוא עזר לה לקבל את האודישן לקומדיית המצבים "חברים", זאת חרף העובדה שאניסטון עדיין הייתה חתומה על חוזה עם CBS, מה שגרם לרשת NBC להיות חשופה לתביעה.
בתחילה נתבקשה אניסטון לגלם את דמותה של מוניקה גלר ומנגד השחקנית קורטני קוקס נתבקשה לגלם את זו של רייצ'ל גרין, אולם כל אחת התחברה לתפקיד שהוצע לאחרת, ולאחר הבחינות אכן לוהקו אחת לתפקיד של השנייה.
בהמשך השתחררה מהחוזה עם CBS באופן טכני לאחר שזו החליטה לבטל את הסדרה בהשתתפותה, וכעת הייתה אניסטון באופן רשמי חלק מרשת NBC.
אניסטון השתכרה מיליון דולר לפרק בשתי העונות האחרונות, והפרסום והפופולריות שצברה העניקו לה הופעות אורח בתוכניות כמו "המופע של לארי סנדרס", קומדיית המצבים "Partners", "הרקולס", "סאות' פארק" ו-"המלך היל", נוסף להופעות אורח במספר וידאו-קליפים, האחד של הזמרת מליסה אתרידג', ואף תפקיד דיבוב במשחק סימולציה של הבמאי המוערך סטיבן ספילברג.
"חברים" הסתיימה במאי 2004 עם הפרק האחרון שחתם את הסדרה, ובמסגרתה קיבלה אניסטון לאורך השנים 27 מועמדויות, מתוכם זכתה ב-10 פרסים, כאשר החשובים מביניהם הם פרס גילדת שחקני המסך (1996), פרס אמי (2002) ופרס גלובוס הזהב (2003).
הסרטים זכו לביקורות מעורבות או שליליות, והבולטים מביניהם נחלו הצלחה מועטה.
אך כשנדמה היה שהיא אינה מצליחה לבחור את התפקידים הנכונים כדי להצליח להתעלות מעל לדמותה רייצ'ל, היא לוהקה לתפקיד ראשי בסרט הדרמטי "בחורה טובה", שם שיחקה אישה נשואה בשם ג'סטין שמנהלת רומן עם גבר לאחר שמאסה בשגרת חייה בתור קופאית ובחוסר תשומת הלב מצד בעלה.
הסרט ביחד עם אניסטון קיבלו ביקורות אוהדות ברובן ממבקרים, שציינו לשבח את הופעת המשחק שלה, שהייתה שונה במהותה מתפקידה כרייצ'ל גרין, וצפו לה עתיד מזהיר.
לאחר שרשמה את הפריצה הקולנועית המשמעותית שלה בסרט "בחורה טובה", ולמעט שני תפקידי אורח קטנים, אניסטון זנחה לחלוטין את מסכי הטלוויזיה לטובת התמקדות בקריירה הקולנועית והחלה לככב בסרטים רבים.
בשנת 2003 שיחקה בסרט "ברוס הגדול מכולם", שלימים הפך לסרט המצליח ביותר ברזומה שלה.
בשנת 2004 שיחקה בתפקיד ראשי בסרט "ואז הגיעה פולי" בתפקיד פולי, בחורה אופטימית וספונטנית למדי שפוגשת בראובן, חבר ילדות שנדמה כי הוא ההפך הגמור ממנה.
כשנה לאחר מכן השתתפה במותחן "מחיר הבגידה" ובקומדיה הרומנטית "השמועה אומרת ש...", אשר לא נחלו הצלחה רבה בקופות ואף קיבלו ביקורות שליליות.
בשנת 2006 השתתפה בסרט דל התקציב "חברות עם כסף" שהוקרן לראשונה בפסטיבל סאנדנס, ובהמשך השנה הופיעה בסרט הקומדיה הרומנטית "הצד שלו, הצד שלה", שלמרות הביקורות השליליות היה להצלחה קופתית, ולימים נכנס למקום השישי ברשימת הסרטים המצליחים ביותר של אניסטון.
בשנת 2008 השתתפה בדרמה הקומית "מארלי ואני" המבוססת על ספר בעל אותו השם, בתפקיד בדמות הראשית ג'ני, נשואה טרייה לג'ון, שבעצת חברו לעבודה מחליטים הזוג לאמץ כלב לברדור כדי לבדוק את נכונותם להפוך להורים.
הסרט זכה לביקורות מעורבות עם נטייה לחיוביות ונחל הצלחה מסחרית בקופות, כאשר הוא שובר את שיא הסרט הנצפה ביותר ביום חג המולד עם כ-$14.75 מיליון דולר, ולימים נכנס למשבצת הסרט השלישי המצליח ביותר של השחקנית.
בפברואר 2009 יצא לאקרנים סרט הקומדיה "הוא פשוט לא בקטע שלך" בכיכובה, שם שיחקה אישה חסרת מזל בתחום הרומנטי.
הסרט היה הכי מוצלח בקופות בשבוע הראשון ליציאתו.
בעוד הסרט קיבל ביקורות מעורבות ממבקרים, אניסטון צוינה לשבח יחד עם בן אפלק, ג'יניפר גודווין וג'ניפר קונלי כהופעות הבולטות בסרט.
היא זכתה באותה השנה בפרס קריסטל למצוינות נשים בקולנוע.
במקביל לתחזוק הקריירה הקולנועית, אניסטון עשתה גיחות קצרות אל מסך הטלוויזיה בתפקידי אורח שונים, בין היתר בקומדיות המצבים "קוגר טאון" ו"רוק 30" – על האחרונה קיבלה מועמדות בקטגוריית הופעת אורח בולטת של שחקנית בסדרה קומית, במסגרת טקס פרסי האמי לטלוויזיה.
בשנים 2010-2011, היא התבלטה בז'אנר הקומדיה עם השתתפות בסרטים כמו "אקסית במצור", "לזרום עם זה" ו"איך להיפטר מהבוס", כשהסרט האחרון קיבל את הביקורות החיוביות ביותר מהמבקרים והשני הוא המכניס ביותר מביניהם.
על הקומדיה "איך להיפטר מהבוס" זכתה בפרס בטקס פרסי הקולנוע של MTV על תפקיד הנבל הטוב ביותר על המסך, ועד 20 ביוני 2010 כלל הסרטים בכיכובה (22) גרפו למעלה מ-$1.8 מיליארד דולר ברחבי העולם.
בפברואר 2012 יצא לאקרנים סרט הקומדיה בעל הביקורות המעורבות "את, אני והשאר" בהפקתו של ג'אד אפאטו, שם כיכבה בתפקיד הראשי את לינדה, אשתו של ג'ורג', שלאור מצוקה כלכלית מחליטים השניים לעזוב את החיים האורבניים בניו יורק לטובת מגורים בקומונה של היפים.
הסרט הבא בכיכובה, הקומדיה "אנחנו המילרים" יצאה לאקרנים באוגוסט 2013, שם גילמה חשפנית שהופכת לחלק ממשפחה מפוברקת של סוחר סמים במסגרת מסעו המסוכן למקסיקו.
הסרט גרר ביקורות מעורבות, אולם הוא נחל הצלחה קופתית והפך לסרט השני המצליח ביותר של אניסטון.
כעבור שנה השתתפה בקומדיית הפשע "חיי פשע", שהתבססה על נובלה מפי הסופר אלמור לנארד המנוח, הסרט קיבל ביקורות חיוביות ממבקרים, אולם לא נחל הצלחה בקופות.
בהמשך השנה יצא סרט ההמשך "איך להיפטר מהבוס 2", שבקרב המבקרים זכה להצלחה מועטה יותר מקודמו.
בדצמבר 2015 יצא לאקרנים סרט הדרמה "עוגה" בכיכובה, שם שיחקה את התפקיד הדרמטי השני בקריירה אחרי "בחורה טובה" כשגילמה את דמותה של קלייר סימונס, אישה שסובלת מכאבים כרוניים, ומתקשה לא רק להשלים עם החיים שאחרי מות בנה כי אם גם להתמודד עם התאבדות חברתה הקרובה.
הסרט הוקרן לראשונה בספטמבר 2015 במסגרת פסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו וקיבל ביקורות מעורבות, אם כי במקביל לציון לשבח שקיבלה אניסטון על הופעה "טובה באופן קורע לב" אשר גרמה לרבים להשתכנע שסיכוייה לקבל מועמדות בפרסי האוסקר הם גבוהים.
ב-29 באוגוסט 2014 הקומדיה בהשתתפותה "מצחיקה שכזאת" הוצגה בהקרנת בכורה בפסטיבל הסרטים של ונציה.
בסרט היא גילמה תפקיד משני של פסיכותרפיסטית בשם ג'יין אשר נאלצת להתמודד עם מטופליה של אמה, פסיכותרפיסטית בעצמה, לאחר שזו נסעה לטוסקנה להתחיל תהליך גמילה.
הביקורות על הסרט נעו ממעורבות עד לשליליות, כמו אתר הביקורות Rotten Tomatoes, שחשב שהסרט אינו ראוי להשתייך לז'אנר הקומדיה לאור הדעה ש"הצחוקים הם באופן מאכזב מועטים ונדירים".
ב-2016 הופיעה בסרט "יום האם", לצדם של ג'ייסון סודייקיס, ג'וליה רוברטס וקייט הדסון.
בשנת 2018 הופיעה בסרט "גדולה מהחיים" לצד השחקנית דניאל מקדונלד.
2019–הווה: חזרה למשחק טלוויזיוני וקומדיות קולנועיות
בשנת 2019 חברה שוב לאדם סנדלר, עימו הופיעה בשובר הקופות "לזרום עם זה" בשנת 2011. שניהם כיכבו בסרט "תעלומת רצח" של נטפליקס, אניסטון גם הייתה המפיקה בפועל של סרט זה.
באותה שנה הופיעה בתפקיד הראשי בסדרה "תוכנית הבוקר" לצד ריס וית'רספון.
על תפקידה זה זכתה בפרס גילדת שחקני המסך לשחקנית הטובה ביותר בסדרת דרמה.
ב-27 במאי 2021, השתתפה אניסטון בפרק ספיישל "חברים: האיחוד", של HBO Max.
בשנת 2023 הופיעה אניסטון בסרט ההמשך "תעלומת רצח 2" בנטפליקס, אניסטון זכתה לגלם שוב בלשית מתוך זוג בלשים נשואים, לצדו של אדם סנדלר.
הסרט שודר בנטפליקס ב-31 במרץ וזכה לכבוש את המקום השני כקומדיה הנצפית ביותר בשבוע הבכורה, עם 42 מיליון צפיות בשלושת הימים הראשונים.
בשנת 2026, אניסטון תככב בסדרת הדרמה-קומית של אפל TV פלוס "אני שמחה שאמא שלי מתה", המבוססת על זיכרונותיה של השחקנית ג'נט מקארדי מהספר "אני שמחה שאמא שלי מתה".
אניסטון תגלם את דמות האם ותשמש גם כמפיקה בפועל דרך חברת ההפקות Echo Films.
בשנת 2002 אניסטון ייסדה, בשותפות עם בעלה דאז בראד פיט ונשיא סרטי פרמאונט בהווה בראד גריי, את החברה להפקות סרטי קולנוע וטלוויזיה Plan B Entertainment, אשר הייתה חתומה על הסכם זכות קדימה עם חברת ההפקה השנייה בגודלה באמריקה האחים וורנר.
אניסטון שימשה כמפיקה בפועל במסגרת החברה, והסרט הראשון אותו עזרה להפיק היה "טרויה" בשנת 2004 בכיכובו של פיט עצמו, שהיה לאחד מהסרטים היקרים ביותר בהיסטוריה.
בהמשך הייתה שותפה להפקת הסרטים "צ'ארלי בממלכת השוקולד", שהיה להצלחה קופתית גדולה, וכשנה לאחר מכן לדרמת הפשע "השתולים" שזכתה בארבעה פרסי אוסקר ולקומדיה השחורה "לרוץ עם מספריים".
לאחר הגירושים של אניסטון ופיט בשנת 2005, אניסטון לא הייתה עוד חלק מהחברה, שעברה לשתף פעולה עם חברת פרמאונט כתוצאה מכך, אמנם היא החליטה להקים חברת הפקות משלה בשם Echo Films בשותפות עם חברה שעבדה איתה בעבר בפלאן בי.
בשנת 2006 יצא הסרט הראשון במסגרתו שימשה כבמאית שותפה "חדר 10", שזכה בפרס הסרט הקצר הטוב ביותר בפסטיבל סרטים בלאס ווגאס.
בשנת 2008 עזרה לביים סרט קצר נוסף בשם "Burma: It Can't Wait", שנעשה במסגרת קמפיין למען זכויות האדם בבורמה, ובהמשך השנה יצא לאקרנים סרט הקומדיה רומנטית-דרמטית "לגעת בך" אותו עזרה להפיק, כאשר בשניהם היא אף מככבת.
כשנה מאוחר יותר הפיקה באופן עצמאי את הווידאו הדוקומנטרי "Becoming Icizzle", וב-2010 הייתה חלק מצוות ההפקה בסרט הקומדיה הרומנטית בהשתתפותה "אהבה בהחלפה", אשר לא נחל הצלחה רבה ואף העניק לה מועמדות בטקס פרסי ראזי בקטגוריית השחקנית הגרועה ביותר.
בשנת 2011 ביימה חלק קטן ועזרה להפיק את סרט הטלוויזיה "Five", שהורכב מחמישה סרטים קצרים ועסק בחקירת ההשפעה של סרטן השד על חייהם של אנשים שונים, וב-2013 עזרה להפיק סרט טלוויזיה נוסף, כמו גם את סרט ההמשך "Icizzle Presents Dog IDS".
בשנת 2014 עזרה להפיק את הסרט "חיי פשע", שם אף שיחקה בתפקיד הראשי.
ב-2015 עזרה בהפקת הדרמה עטורת השבחים בהשתתפותה "עוגה", ונכון לשנה זו אניסטון קיבלה מועמדות אחת על החלק הקצר בו שימשה כבמאית בסרט "Five".
נכון לשנת 2023 אניסטון הופיעה כשחקנית ב-72 סרטים וסדרות, הפיקה 15 סרטים וסדרות (13 סרטים ושתי סדרות: תוכנית הבוקר ופרק האיחוד של חברים), וביימה 2 סרטים קצרים וסדרת טלוויזיה.
נכון לשנת 2015, אניסטון תומכת או מעורבת בפעילותן של 19 ארגוני צדקה ללא כוונות רווח.
בשנת 2007 קיבלה פרס מטעם הליגה ההומו-לסבית נגד השמצה את פרס Vanguard על תרומה משמעותית להבנה וקידום זכויות הקהילה הגאה, פרס שניתן בעבר לשר, לייזה מינלי ושרליז ת'רון.
יתר על כן באותה השנה השתתפה בקמפיין למען זכויות האדם בבורמה, במסגרתו אף ביימה והשתתפה בסרט קצר בשם "Burma: It Can't Wait".
ארגון צדקה נוסף בו היא תומכת הוא Friends of El Faro, אשר עוזר לשפר את חייהם של ילדים יתומים בבית יתומים בטיחואנה, ובשנת 2010 אף השיקה בובה בשותפות עם מלון מקומי במקסיקו בו חגגה את יום הולדתה כאשר כל מכירותיה הועברו כתרומה לבית היתומים.
ביום כדור הארץ לשנת 2010 היא חברה למספר ידוענים למען קמפיין שקורא לעצור את טבח הדולפינים ביפן, כמו גם למנוע את רמת הכספית הרעילה שבבשרם.
באותה השנה תרמה חצי מיליון דולר דרך ארגונים, בין היתר רופאים ללא גבולות שסייעו לרגיעה בהאיטי בעקבות רעידת האדמה שהתרחשה באותה השנה.
השתתפה במשדר התרמה מיוחד לטובת מטרה זו אשר גייס כ-58 מיליון דולר, ובשנת 2011 אף רכשה פריט אומנותי באירוע התרמה ב-450,000 דולר.
אניסטון היא הסנדקית של קוקו ארקט, בתם של קורטני קוקס ודייוויד ארקט.
בשנים 1990–1994 הייתה בזוגיות עם השחקן דניאל מקדונלד.
ב-1995 ובשיא הקריירה שלה יצאה עם טייט דונובן והם אף התארסו, אך הם נפרדו בשנת 1998.
לאחר מכן, בשנת 1998, החלה במערכת יחסים מתוקשרת עם שחקן הקולנוע בראד פיט, זאת בעקבות תיווך שנעשה בעזרתם של המנהלים האישיים של כל אחד מהם.
השניים נישאו ביולי 2000 לאחר היכרות של כשנתיים בחתונה קטנה, סודית, מפוארת ומרובת כוכבים במאליבו, שלפי ההערכות עלתה לזוג כמיליון דולר, וכנשואים טריים ביצעו רכישה של אחוזה בשווי $13.5 מיליון דולר בבוורלי הילס.
הקשר בעל היציבות שנחשב נדיר בתוך הוליווד היווה השראה עבור רבים, שאף תייגו את השניים כ"הזוג המנצח האולטימטיבי של הוליווד".
בינואר 2005 השניים הודיעו על סיום היחסים ביניהם, וכבר במרץ של אותה השנה הגישה אניסטון בקשה לגירושין, כאשר לקראת סוף השנה באוקטובר ההליך נגמר באופן רשמי.
העניין עורר הדים וגרר עמו סיקור תקשורתי נרחב נוכח העובדה שעל פניו הזוג תחזק מערכת יחסים ללא רבב.
בין השמועות שנפוצו על הסיבה לפרידה היו השמועה על אי נאמנותו של פיט בשל יחסיו הצמודים לשותפתו לסרט "מר וגברת סמית" אנג'לינה ג'ולי, איתה הספיק להתחתן ולתחזק חיי משפחה מאז.
לאחר הפרידה מבראד פיט, בשנים 2005-2006, הייתה בזוגיות עם השחקן וינס ווהן, אשר הכירו אישית על סט הצילומים של הסרט בו שיחקו זוג בעייתי "הצד שלו הצד שלה".
בשנים 2008-2009, ניהלה זוגיות במשך שנה עם הזמר ג'ון מאייר.
בשנת 2009, יצאה לתקופה קצרה עם השחקן ג'רארד באטלר.
השניים הכירו אישית על סט הצילומים של הסרט "אקסית במצור".
במאי 2011 החלה לצאת עם השחקן והבמאי ג'סטין ת'רו.
בינואר 2012 רכשו הזוג בית בשכונת בל אייר שבלוס אנג'לס המוערכת בשווי של $22 מיליון דולר, ובאוגוסט אותה השנה הם התארסו.
השניים נישאו שלוש שנים אחר כך בחתונה חשאית בביתם ב-5 באוגוסט 2015. בפברואר 2018, לאחר חרושת שמועות, הודיעו השנים רשמית על פרידה, שלדבריהם הייתה כבר בסוף 2017. על הפרידה אמרה אניסטון: "החלטנו להודיע על הפרידה שלנו, במאמץ לעצור את השמועות.
ההחלטה ההדדית התקבלה באהבה בסוף השנה שעברה.
אנחנו שני חברים הכי טובים שהחליטו לסיים את דרכם כזוג, אבל מצפים להמשך חיינו בתור ידידים יקרים.
בהתחשב בעובדה כי תעשיית הרכילות לא יכולה לעמוד בפני הזדמנות להמציא השערות והנחות - כל דבר אחר שנכתב בנוגע אלינו ולא שמעתם ישירות מאחד מאיתנו, הוא סיפור בדיוני שהמציא מישהו אחר.
מעל לכל, אנחנו נחושים לשמור על כבוד עמוק ואהבה שיש לנו אחד לשנייה".
מאז גירושיה מג'סטין ת'רו שומרת אניסטון על פרופיל נמוך בחייה האישיים.
בשנת 2019 זכתה אניסטון למחווה עצומה מהאקס שלה, בראד פיט, לכבוד יום הולדתה ה-50. בראד רכש מחדש עבור אניסטון את אחוזתם בבוורלי הילס.
אותה האחוזה אשר רכשו כנשואים טריים בשנת 2001 בעבור כ-13 מיליון דולר.
בשנת 2005 כאשר התגרשו נותרה האחוזה ברשותו של בראד.
לאורך השנים הביעה אניסטון את צערה על כך שלא רכשה את האחוזה מבראד.
כאמור 14 שנים לאחר מכן, לכבוד יום הולדתה רכש בראד מחדש את האחוזה בעבור כ-79 מיליון דולר.
מחווה זו העלתה ספקולציות לגבי טיב רגשותיו האמיתיים של בראד כלפי אניסטון.
אולם נכון לסוף שנת 2023 אניסטון אינה מפרסמת את חייה האישיים ומתייחסת לבראד כחבר טוב.
מיולי 2025, אניסטון נמצאת בזוגיות עם אנונימי בשם ג'ים קרטיס.
במשך שנת השהות שלה ביוון בתור ילדה קטנה, ביקרה אניסטון תכופות את סבתה מצד אביה ונקשרה אליה עד מאוד לאחר שפנתה אליה ברגעים שבהם הייתה צריכה את תמיכתה.
סבתה נפטרה כשהייתה כבת 21, וזהו היה האובדן, כמו גם הטראומה הראשונה שחוותה בחייה.
בשנת 1978, כשאניסטון הייתה בת 9, התגרשו הוריה בעקבות התאהבות אביה בשחקנית שאיתה חלק סט משותף באופרת הסבון בכיכובו "אהבת חיי".
כשבישרה לה אימה את הידיעה, קיבלה אותה אניסטון בצער רב מאחר שכאבה על העובדה שהיא הולכת לגדול בלי אבא, והגירושים המשיכו להשפיע עליה גם בהמשך; קרובי משפחתו של אביה סיפרו לה שאחיה הגדול ג'ון הוא למעשה אח למחצה ולא אח ביולוגי כפי שחשבה, ולפי אמה היא קיבלה זאת בזעם רב.
בתור אם חד־הורית, ננסי התקשתה בגידולה של אניסטון, הרבתה להתווכח עם בתה ולעיתים אף צעקה עליה.
הקשר בין השתיים קיבל תפנית חיובית לאחר שאניסטון התגרשה מבראד פיט בשנת 2005, גירושים שהביאו אותה אל חדר הפסיכולוג, שלטענתה עזר לה להקהות את הכאב, והם אלו שגרמו לה לחדש את הקשר עם אימה שממנה הייתה מנוכרת קרוב לעשור.
בינואר 2015 אניסטון סיפרה שאובחנה בדיסלקסיה בשנות העשרים המוקדמות, עניין שהשפיע רבות על דימויה העצמי ויצר השלכות על ההשכלה שלה.
כתוצאה מכך היא אינה מרבה לקרוא, אם כי האבחון שינה לה את החיים משום שעד אז לדבריה "לא חשבתי שאני חכמה.
פשוט לא הצלחתי לזכור שום דבר.
לאחרונה קיבלתי את הגילוי המדהים הזה.
הרגשתי (כשגיליתי) שכל הטראומות, הטרגדיות, הדרמות בילדותי קיבלו נימוק".
ב-2014 אניסטון סיפרה שהיא מתרגלת מדיטציה.
לפני כן, סיפרה שהיא עושה גם אימוני יוגה וקארטה בודוקאן.
ב-2023 סיפרה בריאיון כי ניסתה בעבר טיפולי פוריות להבאת ילדים לעולם שלא צלחו וכי תמיד רצתה להביא ילדים לעולם ואינה אל־הורית.
בשנת 2023 נבחרה לאחת מעשר הנשים החזקות ביותר בהוליווד, על ידי המגזין הוליווד ריפורטר (The Hollywood Reporter).
במאי 2004 הוכתרה לאישה היפה בעולם על ידי "פיפל", המגזין הנמכר ביותר בארצות הברית, ובנובמבר 2005 נבחרה לאשת השנה על ידי מגזין הגברים האמריקאי "GQ".
ב-20 ביוני 2010 פורסם כי כלל הסרטים בכיכובה (22) גרפו למעלה מ-1.8 מיליארד דולר.
בינואר 2011 אניסטון הצהירה כי התספורת שהייתה לה בסדרה "חברים" "לא הייתה המראה הטוב ביותר שלי", אם כי בזמנו הייתה התספורת פופולרית וכונתה "תספורת רייצ'ל", ואף במשך השנים זכתה להיות המבוקשת ביותר בכל הזמנים עם כ-11 מיליון נשים ברחבי בריטניה שהתנסו בה.
באותה השנה, העיתון הבריטי דיילי טלגרף פרסם תוצאות סקר שנערך על ידי שני מנתחים פלסטיים מהוליווד בקרב המטופלים של השניים, לפיו הם מבקשים מהם להרכיב את האישה המושלמת בעיניהם בעזרת חלקי גוף שונים.
אניסטון נכללה בטופ 3 של שתי קטגוריות; קטגוריית גזרת הגוף המבוקשת ביותר, זאת לצדן של פנלופה קרוז ודוגמנית העל ג'יזל בונדשן, וקטגוריית השיער המבוקש ביותר.
לקראת סוף שנת 2011, מגזין הגברים הגדול בעולם "Men's Health" קבע כי היא האישה הסקסית ביותר בכל הזמנים, כשנשים כמו מרילין מונרו, מדונה, רקל וולש ובריטני ספירס משתרכות אחריה ברשימה.
כשנה לאחר מכן, המגזין "פורבס" דירג את אניסטון במקום ה-3 ברשימת הנשים המרוויחות ביותר בתעשיית הבידור לצד ריס וית'רספון, ובנוסף קבע כי לאניסטון הפנים המסחריות ביותר, כאשר תמונה שלה על שער מסוגלת למכור יותר עיתונים ומגזינים מכל כוכבת אחרת.
ב-22 בפברואר 2012 קיבלה אניסטון כוכב משלה בשדרת הכוכבים של הוליווד, וב-4 באוגוסט 2014 פורסם כי אניסטון שמרה על המקום ה-3 ברשימת הנשים המרוויחות ביותר בהוליווד.
לאורך הקריירה קיבלה אניסטון 140 מועמדויות שונות וזכתה ב-43 פרסים.
דירוג עשרת הסרטים המצליחים ביותר
נכון לפברואר 2015 ועל פי אתר מוג'ו, אלו הם עשרת הסרטים המצליחים ביותר בכיכובה של אניסטון:
שרה הטינגר 2006 חברות עם כסף אוליביה הצד שלו, הצד שלה ברוק מאיירס Room 10במאית
סרט קצר2008 לגעת בך סו קלאוסן גם מפיקה בפועל מארלי ואני ג'ני גרוגן Burma: It Can't Waitבמאית ומפיקה
ג'ניפר לין לופז , המוכרת גם בכינוי ג'יי לו (J.LO), היא זמרת, שחקנית, רקדנית, מעצבת אופנה, מפיקה מוזיקלית ואשת עסקים אמריקאית.
בשנת 1991 החלה לופז להופיע בתוכנית "צבעים חיים" כרקדנית, עד שהחלה להתמקד בקריירת משחק בשנת 1993. היא קיבלה את התפקיד המרכזי כדמות הראשית בסרט "סלינה" (1997), והפכה לשחקנית הלטינית הראשונה שמתוגמלת בכמיליון דולר לסרט.
עם השנים הפכה לכוכבת גדולה בענף הסרטים, וכיכבה בין היתר ב"אנקונדה" (1997), "רומן לא חוקי" (1998).
היא נכללת בראש הרשימה בתור השחקנית הלטינית המתוגמלת ביותר בהוליווד.
לופז החלה בקריירת שירה יחד עם אלבום בכורה, On the 6 (1999), אשר עזר להניע את תנועת הפופ הלטיני במוזיקה האמריקאית, ולאחר מכן כיכבה בסרט הפסיכולוגי תא קטלני (2000).
עם צאת אלבום האולפן השני שלה וסרט הקומדיה הרומנטית בכיכובה "מארגנת החתונות" (2001), הפכה לופז לאישה הראשונה עם אלבום שמדורג בראש המצעד וסרט באותו שבוע.
הוצאת האלבום הבא שלה משנת 2002, J to tha L–O!
The Remixes הפך לאלבום הרמיקס הראשון בהיסטוריה של המצעד אשר מופיע לראשונה בראש המצעד בילבורד 200. בהמשך השנה הוציאה אלבום אולפן השלישי, This Is Me...
Then, וכיכבה בסרט "יפה במנהטן".
לופז נולדה בקאסל היל, שכונה ברובע הברונקס בניו יורק שבארצות הברית, להורים מפוארטו ריקו.
אימה היא גוואדלופה רודריגז ואביה הוא דייוויד לופז.
לה אחות גדולה ואחות צעירה, העיתונאית לינדה לופז.
בילדותה התנגנה בביתם מוזיקה במשך רוב שעות היום, ולופז אף השתתפה בשיעורי ריקוד מגיל 5. למדה בבית ספר קתולי.
לופז החלה בקריירת הבידור שלה בנערותה, כשהשתתפה כרקדנית במחזמר Synchronicity שהועלה ביפן.
לאחר מכן הופיעה ב-Golden Musicals of Broadway, מופע שהועלה בסיבוב הופעות ברחבי אירופה.
בגיל 16 הופיעה בסרט בשם "ילדתי הקטנה".
בשנת 1987 סיימה את לימודיה בתיכון פרסטון והחלה את לימודיה במכללת "ברוך" (Baruch College) שבניו יורק, משם פרשה לאחר סמסטר אחד בלבד.
לאחר מכן קיבלה מלגה ללימודים בסטודיו לריקוד במנהטן.
בגיל 19, היא מימנה לעצמה שיעורי ריקוד ושירה.
ב-1991 קיבלה ג'ניפר תפקיד כאחת מבנות ה"פליי גירלס" בסדרה "בצבעים חיים" ועברה לשם כך ללוס אנג'לס.
בזמן ששיחקה בסדרה, אחד מעובדי הסדרה הציע לה לקחת חלק בתוכנית South Central, אותה כתב.
לופז הופיעה בסדרה כ"לוסי", אך הסדרה ירדה לאחר כמה פרקים בלבד.
לאחר מכן התקבלה לתפקיד בסרט "רכבת הכסף", כשלצידה שיחקו הכוכבים וסלי סנייפס ווודי הרלסון.
תפקידה הבא, כ"סלינה", הקנה לה פרסום רב בזכות כישרון הריקוד והשירה שלה ואף תרם לבחירתה לאחת מ-50 האנשים היפים בעולם של מגזין People.
תפקידים נוספים בסרטים, כולל הסרט "דם ויין" לצד ג'ק ניקולסון ו"סיבוב פרסה" לצד שון פן, קבעו את מעמדה של לופז ככוכבת.
בשנת 1998 שיחקה בסרט "רומן לא חוקי" לצידו של ג'ורג' קלוני.
ב-2001 שיחקה בסרט "מארגנת החתונות", אשר הגיע עם בכורתו למקום הראשון במצעד שוברי הקופות.
בשנת 2002 כיכבה בסרט "יפה במנהטן".
ב-2003 שיחקה לצד בן אפלק כדמות ראשית בסרט "אהבה מחוץ לחוק".
באפריל 2004 ביצעה הופעת אורח בסדרה "ויל וגרייס".
ב-2006 יצרה את הריאלטי "DanceLife".
התוכנית העלתה לאוויר ב-15 בינואר 2007 והיא שודרה ב-"MTV".
בשנת 2006 שיחקה בסרט "הזמר" לצד בעלה אז מארק אנתוני, את הדמות פוצ'י, אשתו של הזמר הקטור לאבו המספרת על חייה איתו.
הסרט יצא לאקרנים בשנת 2007. ב-10 באפריל 2007, הופיעה לופז בעונה השישית של תוכנית המציאות "אמריקן איידול" כמדריכה ומייעצת למתחרים.
באותה שנה שיחקה בדרמה המוזיקלית "להרגיש את הרעש" לצד ג'יאנקרלו אספוזיטו.
ב-2009 גילמה תפקיד אורח בסיטקום המצליח "איך פגשתי את אמא" בעונה החמישית שלו, בתפקיד אניטה.
בשנת 2010 שיחקה בסרט "תוכנית גיבוי" בתפקיד זואי.
בשנת 2012 שיחקה בתפקיד ראשי בדרמה הרומנטית "למה לצפות כשאתם מצפים" לצד קמרון דיאז ואליזבת' בנקס.
ב-2013 החלה להפיק את סדרת הטלוויזיה "משפחת פוסטר".
בשנת 2015 שיחקה לצד ראיין גוזמן במותחן האירוטי השכן ממול.
בשנת 2016 כיכבה כשחקנית ראשית בסדרת הטלוויזיה "גוונים של כחול" העוסקת ביחידת שוטרי בילוש מושחתים, והתמודדותם מול חקירת FBI.
משנת 2017 ועד היום שופטת בתוכנית "עולם המחול".
בשנת 2018 שיחקה בתפקיד הראשי בסרט "סיבוב שני".
בספטמבר 2019 עלה בכיכובה הסרט "נוכלות בלי חשבון", בה היא משחק את רמונה וגה, דמותה של חשפנית ותיקה בניו יורק.
בתחילת הקריירה המוזיקלית שלה, נבחרה לופז להיות רקדנית ליווי בהופעתם של הניו קידס און דה בלוק עם השיר "Games", בטקס פרסי המוזיקה האמריקאית שהתקיים בשנת 1991. לאחר מכן עבדה עם ג'נט ג'קסון ואף הייתה לחלק מסיבוב ההופעות השני שלה, "Janet.
לאחר מכן, החליטה להקליט דמו של שיר בשפה הספרדית במטרה שיצא על ידי חברת תקליטים כלשהי.
מאוחר יותר, נודע כי שם הדמו היה "Vivir Sin Ti", וכי הוא נשלח אל וורק גרופ וסוני מיוזיק אנטרטיינמנט שהתעניינו בה כזמרת.
הדמו לא זכה לאהדה מצד חברות התקליטים, וטומי מוטולה שעמד בראשן אמר ללופז כי הוא ירצה לשמוע אותה שרה שיר באנגלית.
במאי 1999, הוציאה לופז את הסינגל "If You Had My Love" מתוך אלבום הבכורה שלה On the 6. השיר זכה להצלחה בינלאומית וכיכב במצעד הבילבורד הוט 100, ובמצעדים נוספים ברחבי העולם, והפך לאחד מהשירים המצליחים באותה שנה.
הסינגל נמכר בכלמעלה מ-1.2 מיליון עותקים בארצות הברית בלבד.
מאוחר יותר באותה שנה, יצא הסינגל "No Me Ames", שזכה להצלחה בשוק הלטיני.
גם האלבום זכה להצלחה והגיע אל המקום ה-8 במצעד הבילבורד 200, עם מכירות של למעלה מ-10 מיליון עותקים.
הסינגל השלישי של לופז, "Waiting for Tonight" הגיע אל המקום ה-8 במצעד הבילבורד הוט 100,.
סינגלים נוספים מהאלבום היו "Feelin' So Good", שלא זכה להצלחה רבה כמו קודמיו וכן "Let's Get Loud", שזכה למועמדות בטקס פרסי גראמי בקטגוריית "הקלטת הדאנס הטובה ביותר".
ב-2 בדצמבר 2000, הוציאה ג'ניפר לופז את השיר "Love Don't Cost a Thing" - סינגל הראשון מתוך אלבומה השני.
השיר זכה להצלחה והגיע אל המקום ה-3 במצעד הבילבורד הוט 100, ואל המקום הראשון במצעד הסינגלים הבריטי.
לאחר מכן יצאה "Play", שהצליח לכבוש את פסגת מצעד שירי ה-R&B שבבריטניה.
השיר אף זכה למעמד כסף במדינה על סך מכירות של למעלה מ-200 אלף עותקים.
אלבומה השני, J.Lo, יצא לאור ב-23 בינואר 2001, והגיע אל המקום הראשון במצעד הבילבורד 200. מכירותיו בעולם מסתכמות בכלמעלה מ-8.5 מיליון עותקים.
כמה חודשים לאחר מכן, יצא להיטה "Ain't It Funny", אשר כבש את פסגת המצעד שבפולין.
בהמשך, הוציא את "I'm Real", כסינגל האחרון מתוך האלבום.
שהגיע למקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100. מכירותיו בעולם מסתכמות בכלמעלה מ-5.6 מיליון עותקים.
באותן השנים הוציאה את אלבום הווידאו הראשון שלה, Jennifer Lopez: Feelin' So Good.
באמצע שנת 2001, יצאה לרצף ההופעות הראשון שלה, "Let's Get Loud".
ההופעות צולמו ואוגדו לאלבום וידאו נוסף, אותו הוציאה בשנת 2003. בסמוך לכך, השיקה את קו האופנה והיופי, J.Lo by Jennifer Lopez, אשר הנפיק עשרות בשמים שונים.
בסמוך לכך, השתתפה בשיר "".
בהמשך, הוציאה לופז את אלבום הרמיקסים הראשון שלה, JJ to tha L–O!
אלבום הרמיקסים הגיע למקום הראשון במצעד הבילבורד 200, עם מכירות של למעלה מ-156,000 עותקים בשבוע הראשון לצאתו, דבר אשר הפך את לופז לאמן הראשון בהיסטוריה שהגיע לפסגת המצעד עם אלבום רמיקסים.
בנוסף לכך, נכנס אלבום הרמיקסים לספר השיאים של גינס בשנת 2004, בתור אלבום הרמיקסים המצליח ביותר בכל הזמנים.
יותר מ-3.8 מיליון עותקים של האלבום נמכרו בעולם, ובכך הפך לאלבום הרמיקסים השלישי הנמכר ביותר בכל הזמנים.
מתוך אלבום הרמיקסים הסינגל "", שנכנס גם הוא אל מצעד הבילבורד הוט 100. השיר הוא רמיקס ללהיטה "Ain't It Funny", שיצא קודם לכן.
בהמשך, הוציאה את "I'm Real", כסינגל השני מתוך אלבום הרמיקסים.
בדומה לסינגל הראשון, גם סינגל זה הגיע למקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100.
ב-25 בנובמבר 2002, הוציאה ג'ניפר לופז את אלבומה השלישי, This Is Me...
הסינגל הראשון מתוכו "Jenny from the Block", זכה להצלחה רבה כאשר הגיע אל המקום ה-3 במצעד הבילבורד הוט 100, וה-3 במצעד הסינגלים הבריטי.
איגוד תעשיית ההקלטות הבריטי הכריז עליו כעל שיר כסף, על סך מכירות של 200,000 עותקים.
לקראת סוף שנת 2002, הוציאה לופז את הסינגל השני מתוך האלבום, "All I Have".
השיר כבש את פסגת מצעד הבילבורד הוט 100, ואף הגיע אל המקום ה-2 במצעד הסינגלים הבריטי.
בדומה לסינגל הקודם, גם שיר זה קיבל את מעמד הכסף בבריטניה.
הווידאו קליפ המלא שיצא עבור השיר בוים על ידי דייב מאיירס, וזכה להצלחה רבה כאשר צבר למעלה מ-122 מיליון צפיות ביוטיוב.
באפריל 2003, יצא השיר "I'm Glad", כסינגל השלישי מתוך האלבום.
קליפ השיר מבוסס על הסרט "פלאשדאנס", ועל קליפ השיר "Flashdance...
השיר זכה להצלחה נאה בהולנד ובאוסטרליה, ואף הצליח להיכנס אל מצעדי הסוף השנה של אוסטרליה.
לבסוף, יצא השיר "" כסינגל הרביעי והאחרון מתוך האלבום.
השיר לא זכה להצלחה רבה ברחבי העולם כמו הקודם, אך במצעד הסינגלים הבריטי הגיע אל המקום ה-3. קליפ השיר הצליח לצבור 7.2 מיליון צפיות.
באותה השנה, יצא המיני-אלבום הראשון והיחיד של לופז The Reel Me.
המיני-אלבום זכה למעמד פלטינה משולשת בארצות הברית, על סך מכירות של 300,000 עותקים.
ב-4 בינואר 2005, יצא הסינגל הראשון מתוך אלבומה הרביעי: "Get Right".
עם יציאתו נכנס השיר אל המקום ה-1 במצעד הסינגלים הבריטי, וה-12 במצעד הבילבורד הוט 100. השיר היה לשני של לופז אשר הצליח לכבוש את פסגת מצעד הסינגלים הבריטי.
ב-15 בפברואר, יצא הסינגל השני "Hold You Down", השיר זכה להצלחה נאה במצעדים, כאשר בשיאו הצליח להגיע למקום ה-6 במצעד הסינגלים הבריטי, ולמקום ה-64 במצעד הבילבורד הוט 100. הסינגל הצליח להיכנס למצעד השנתי שבבריטניה שם הגיע למקום ה-120.
ב-23 בפברואר, יצא האלבום Rebirth.
בשבוע צאתו הצליח האלבום להיכנס אל המקום ה-2 במצעד הבילבורד 200, והפך לאחד מן האלבומים המצליחים ביותר של לופז במצעד.
כמו כן, מכירותיו ברחבי העולם מסתכמות בכ-2.5 מיליון עותקים, מה שהופך אותו לאחד מאלבומיה הנמכרים ביותר.
באפריל 2006, הופיעה שוב לופז ב-Billboard Hot 100 כאמן בהשתתפות בשיר "Control Myself", הסינגל הראשי מאלבום האולפן ה-12 של Todd Smith
ב-27 במרץ 2007 הוציאה לופז את אלבומה הראשון בספרדית, Como Ama una Mujer, שכלל את הסינגל "Que Hiciste" (מקום ראשון במצעד הלטיני בארצות הברית).
באוקטובר 2007 הוציאה לופז את אלבומה החמישי באנגלית, Brave.
סינגל ראשון מתוכו, "Do It Well" הגיע למקום ה-32 במצעד הבילבורד בארצות הברית, כשהאלבום עצמו נכנס למקום ה-12 במצעד הבילבורד.
סינגל נוסף מתוכו היה "Hold It Don't Drop It".
האלבום זכה להצלחה מתונה ולא הצליח לשחזר את התהודה לה הגיעו אלבומיה הקודמים באנגלית.
בשנת 2010, לאחר סיום העונה התשיעית של אמריקן איידול, עזבה אלן דג'נרס את התכנית ולופז החליפה אותה ושפטה בעונה העשירית.
בפברואר 2011 יצא הסינגל "On the Floor", יחד עם הראפר פיטבול.
השיר הפך במהרה ללהיט מועדונים.
השיר הוא חלק מאלבומה החדש שיצא בשנת 2011, .
בחודש אפריל אותה שנה הוציאה את הסינגל השני מהאלבום: "I'm Into You".
סינגלים נוספים מהאלבום: "", וכן "Papi", שהגיע למקום ה-96 בבילבורד אך לא הצליח לשחזר את הצלחת הסינגל הראשון.
ב-13 באפריל, העניק המגזין "פיפל" ללופז את התואר "האישה הכי יפה בעולם".
ב-2 באפריל 2012, יצא הסינגל "Dance Again", בשיתוף עם פיטבול, אשר שימש כסינגל המקדם של אלבום אוסף הלהיטים: Dance Again...
הסינגל הצליח בין היתר להגיע למקום ה-17 במצעד הבילבורד.
ב-2 ביוני, יצא השיר "Goin' In", מתוך אלבום הפסקול - Step Up Revolution, בשיתוף עם הראפר פלו רידה.
במאי 2013 לופז הוציאה את הסיגנל "Live It Up", בו השתתף הראפר האמריקאי פיטבול.
אלבום הסטודיו העשירי של לופז, .A.K.A, יצא במאי 2014. לפני כן, בינואר 2014, יצא הסינגל הראשון מתוכו "Girls", להורדה דיגיטלית בלבד.
כמה ימים לאחר מכן יצא גם הסינגל "Same Girl", להורדה דיגיטלית בלבד.
לשיר גם לווה וידאו קליפ.
במרץ 2014 יצא הסינגל השני הרשמי מתוך האלבום: "I Luh Ya Papi", בשיתוף עם הראפר פרנץ' מונטנה ובמאי השיר First Love .
בספטמבר יצא השיר "Booty" כסינגל, בשיתוף פעולה עם הראפרית איגי אזליה.
לופז לא הוציאה את גרסת האלבום במקור עם הראפר פיטבול אך העלתה את הקליפ לשיר ביוטיוב.
השיר "Feel the Light" נכלל בפסקול Home, עבור הסרט בית.
באמצע שנת 2015, הוציאה לופז שיר כמחווה לסלינה הנקרא "A Selena Tribute".
לאחר מכן שיתפה פעולה עם פרינס רויס, ופיטבול בשיר "Back It Up".
לאחר מכן ב-7 באפריל 2016, הוציאה סינגל בשם "Ain't Your Mama", שהפך ללהיט עולמי.
ב-6 במאי באותה שנה יצא לסינגל ווידאו קליפ.
ב-11 ביולי באותה שנה, הוציאה סינגל בשם "Love Make The World Go Round", בשיתוף לין-מנואל מירנדה.
ב-17 בנובמבר 2016, הוציאה גרסה משלה לשיר "Olvídame y Pega la Vuelta", יחד עם זמר הסלסה ובעלה לשעבר, מארק אנתוני.
לאחר מכן ב-28 בנובמבר, הוציאה גרסה טרופית לאותו השיר.
לבסוף, הוציאה את הסינגל "Chegaste", בשיתוף רוברטו קרלוס.
הסינגל לא זכה להצלחה רבה, אך זכה לכמות צפיות מכובדות, והוא הסינגל האחרון של לופז שיצא בשנה זאת.
הסינגל זכה להצלחה רבה בעיקר באמריקה הלטינית, ובשיאו הגיע למקום ה-2 במצעד השירים הלטיניים הדיגיטליים.
בספטמבר באותה שנה, תרמה לופז סכום של כמיליון דולר, לנפגעי ההוריקן בפוארטו ריקו.
לאחר מכן הקליטה לופז סינגל חדש עם למעלה מ-15 זמרים שונים בשם "Almost Like Praying", שנכתב עבור פוארטו ריקו גם כן.
ב-10 בנובמבר, יצא סינגל, שנקרא "Amor, Amor, Amor".
באותו זמן יצא גם הקליפ לערוץ ה-Vevo של לופז.
בסמוך לכך, הוכרזה לופז לאישה ה-5 המרוויחה ביותר של השנה, כאשר גרפה סכום של כ-38 מיליון דולר.
2018–2023: It's My Party Tour ופרויקטים נוספים
בתחילת שנת 2018, הוציאה לופז בהפתעה את השיר "Us", באופן דיגיטלי בלבד, וכמה חודשים לאחר מכן, הוציאה את השיר "Se Acabó el Amor", ביחד עם יאנדל ואברהם מתאו.
אשר הקליפ יצא לו ב-20 באפריל.
שבוע לאחר מכן, ב-27 באפריל 2018, הוציאה את השיר "El Anillo".
בסמוך לכך לופז הכריזה שתוציא שיר שבו יתארחו קארדי בי ודי ג'יי חאלד בשם, "Dinero".
השיר יצא לאור במאי 2018, וזכה להצלחה נאה ברחבי העולם.
חודשיים לאחר מכן, הוכרז כי לופז גרפה סכום של כ-47 מיליון דולר בין שנת 2017 לשנת 2018, דבר אשר הופך אותה לבן אדם ה-53 המרוויח ביותר בשנת 2018. בהמשך, הוציאה סינגלים נוספים ששמם: "Te Guste" ו-"Limitless".
בשנת 2018 שיחקה בתפקיד הראשי בסרט "סיבוב שני", לצד ליאה רמיני.
באותה שנה זכתה לופז בטקס פרסי הווידאו קליפים של MTV לשנת 2018 בפרס מפעל חיים על שמו של מייקל ג'קסון.
ב-5 באפריל 2019, יצא הסינגל "Medicine" בו השתתף פרנץ' מונטנה.
ב-1 באוגוסט 2019, ערכה לופז הופעה בפארק הירקון, תל אביב במסגרת סיבוב ההופעות העולמי "It's My Party Tour".
לקראת סוף ספטמבר 2019, נודע כי היא תופיע ביחד עם שאקירה בסופרבול LIV, במיאמי, פלורידה שבארצות הברית.
בפברואר 2020, הופיעה לופז כמתוכנן בסופרבול LIV.
ההופעה עלתה ליוטיוב ותוך פחות מ-20 שעות צברה קרוב ל-30 מיליון צפיות.
ב-24 בספטמבר, הוציאה עם מאלומה את השיר הכפול "Pa' Ti + Lonely".
לאחר מכן ב-27 בנובמבר, הוציאה את הסינגל "In the Morning".
ב-31 בדצמבר, הופיעה לופז עם השירים "In the Morning" ו-"Dream On", בחגיגות סיום השנה בהופעה מיוחדת בתוכנית הנקראת: "Dick Clark's New Year's Rockin' Eve '21".
לופז גם הוציאה פסקול לסרט, יחד עם מאלומה, שיצר את הסינגלים "On My Way" ו-"Marry Me".
במרץ 2022, לופז מונתה לתפקיד מנהלת "הבידור וסגנון חיים" הראשית של חברת השייט, וירג'ין וויאג'ס.
הפרויקט הבא שלה היה הסרט התיעודי "ג'ניפר לופז: מחצית", המתמקד בחייה לאחר יציאתו לאקרנים של "נוכלות בלי חשבון" ובהכנה להופעת מופע המחצית של סופרבול LIV.
הסרט יצא לאקרנים בנטפליקס ביוני 2022 לאחר הקרנת הבכורה שלו בפסטיבל הסרטים טרייבקה, וזכה לביקורות חיוביות באופן כללי ממבקרי קולנוע.
בספטמבר, לופז הוכרזה כשגרירה עולמית של מותג ההלבשה התחתונה האיטלקי אינטימיסימי.
בחודש שלאחר מכן, ג'ימי פאלון ולופז הוציאו ספר ילדים, "קון פולו: הרפתקה דו-לשונית בזמן משחק", שהפך לרב מכר של הניו יורק טיימס.
לופז הייתה שותפה להפקה וכיכבה לצד ג'וש דוהאמל וג'ניפר קולידג' בסרט קומדיה-פעולה "חתונה אש!", שיצא לאקרנים באמזון פריים וידאו בינואר 2023. הסרט הפך לאחד הסרטים הנצפים ביותר בפריים וידאו באותה שנה.
היא גם הובילה והפיקה יחד את מותחן האקשן "האם", בבימויה של ניקי קארו ויצא לאקרנים בנטפליקס במאי 2023. הסרט זכה לביקורות מעורבות, אך הפך לסרט הנצפה ביותר בפלטפורמה בשנת 2023 ולאחד הסרטים המקוריים הנצפים ביותר בכל הזמנים.
באותו ספטמבר, היא נכנסה לשותפות "הקלטה והוצאה לאור" עם BMG Rights Management.
מיזמיה העסקיים של לופז בשנת 2023 כללו: השקת מותג ספריץ בשם Delola, שיתוף פעולה בין מותג הלייף סטייל שלה J.Lo by Jennifer Lopez לבין קמעונאית האופנה ריבולב, וקו הנעלה, JLO Jennifer Lopez, שיצא כשלוש קולקציות במרץ, מאי ויוני.
אלבום האולפן התשיעי של לופז, This Is Me...
Then (2002), יצא לאור על ידי ניויוריקן הפקות ו-BMG רייטס מנג'מנט ב-16 בפברואר 2024. האלבום הוא חלק מ"פרויקט מולטימדיה בן שלושה חלקים" שכלל סרט מוזיקלי נלווה, "This Is Me...
Now: A Love Story" בבימויו של דייב מאיירס, וסרט תיעודי, "The Greatest Love Story Never Told", שניהם יצאו בפריים וידאו.
לופז מגלמת גרסה בדיונית של עצמה ב-A Love Story, שתואר כ"קומדיה רומנטית-אקשן מוזיקלית אוטוביוגרפית, מדע בדיוני"; האלבום משקף את אהבתה ומערכת היחסים של לופז עם אפלק, לאחר חידוש הזוגיות שלהם בשנת 2021 ונישואיהם בשנה שלאחר מכן.
Now הוא האלבום הראשון של לופז מאז A.K.A.
משנת 2014, המעיד על פער משמעותי בקריירה המוזיקלית שלה.
טים ג'ונז מהגרדיאן הציע שלופז אולי המציאה את ז'אנר ה"ביוגרפיה הטיפולית-מוזיקלית".
לאחר ששותפים פוטנציאליים נסוגו, לופז מימנה את הסרט בעצמה תמורת 20 מיליון דולר לפני שאמזון רכשה אותו לאחר מכן.
"Can't Get Enough" יצא כסינגל המוביל של האלבום, ואחריו "Rebound" בהשתתפות הראפר אנואל AA.
כדי לקדם את האלבום, לופז ביצעה את "Can't Get Enough" עם לאטו ורדמן, ואת שיר הנושא של האלבום בתוכנית סאטרדיי נייט לייב ב-3 בפברואר 2024; היא גם ניצחה על קונצרט בלעדי בתיאטרון אורפיום בלוס אנג'לס, שהוקלט ויצא כסרט קונצרט באפל מיוזיק ו-אפל TV פלוס ב-21 בפברואר.
בנוסף, היא הוציאה קולקציית הלבשה תחתונה עם אינטימיסימי בהשראת האלבום.
במאי 2024, לופז הנחתה במשותף את נשף המט גאלה השנתית במנהטן, לציון נוכחותה ה-14 באירוע אופנה עילית.
כמו כן, באותו חודש, היא והמפיק המוזיקלי האוסטרלי פישר הוציאו רמיקס "עכשווי" של "Waiting for Tonight", 25 שנה לאחר צאת השיר המקורי.
לופז הייתה אמורה לצאת לסיבוב הופעות "This Is Me...
Live" בצפון אמריקה החל מיוני 2024, אך ביטלה אותו כדי לבלות יותר זמן עם משפחתה.
לופז הייתה שותפה להפקה וכיכבה במותחן המדע הבדיוני "אטלס", הפרויקט השלישי במסגרת חוזה נטפליקס שלה.
הסרט, שיצא לאקרנים במאי 2024, קיבל ביקורות שליליות ממבקרים, אך זכה להצלחה בנטפליקס, שם היה לסרט הנצפה ביותר ב-71 מדינות כבר ביום הראשון שלו.
בביקורת חיובית על הסרט, שיבח הניו יורק טיימס את הופעתו של לופז וכינה את הסרט "קונספט מסקרן".
2025–הווה: התמקדות בקריירת המשחק ופרויקטים עתידיים
לופז החלה לככב בתפקיד משנה לצד ג'ארל ג'רום בדרמת ההיאבקות הביוגרפית "לא ניתן לעצירה", המבוססת על חייו של המתאבק אנתוני רובלס, בהפקת בן אפלק ומאט דיימון.
הסרט הוקרן בבכורה בפסטיבל הסרטים הבינלאומי של טורונטו בספטמבר, והוקרן לראשונה בפריים וידאו בינואר 2025. לופז גילמה את ג'ודי, אמו של רובלס, בסרט.
תפקידה ונוכחותה בסרט זכו לשבחים; אוון גלייברמן ממגזין "וראייטי" כינה זאת "ההופעה המלאה ביותר שנתנה אי פעם על המסך".
כמו כן, בינואר, לופז כובדה לקבל את הפרס "אגדה ופורצת דרך" מטעם מגזין "וראייטי" בפסטיבל הסרטים הבינלאומי של פאלם ספרינגס 2025, כשהפרס הוענק לה על ידי כוכבה השני בסדרה "יפה במנהטן", רייף פיינס.
באפריל 2025, הודיעה לופז על סיבוב ההופעות "Up All Night: Live in 2025"; כאשר המופע הראשון נערך ב-8 ביולי.
ביום הולדתה ה-56, בתאריך ה-24 ביולי 2025, לופז הוציאה לאור את הסינגל "Birthday".
באפריל 2025 הוכרז כי לופז תנחה ותופיע בטקס פרסי המוזיקה האמריקאית לשנת 2025. היא הייתה שותפה להפקה וכיכבה בדרמה המוזיקלית "נשיקת אשת העכביש" (2025) בבימויו של ביל קונדון, עיבוד קולנועי למחזמר באותו שם משנת 1993 בברודוויי.
את תפקידה הראשון במחזמר מן המניין, קונדון כתבה את התפקיד תוך מחשבה על לופז.
הסרט הוקרן בבכורה בפסטיבל סאנדנס 2025, שם הופעתה של לופז זכתה לביקורות חיוביות.
ב-5 בספטמבר, לופז הוציאה את השיר "Kiss of the Spider Woman".
לופז עתידה להשתתף בהפקה ותככב לצד ברט גולדשטיין בסדרה "אופיס רומן" של נטפליקס.
היא גם תשתתף בהפקה משותפת של סדרת סרטים לרומן "מקום שמח" של אמילי הנרי משנת 2023 עבור נטפליקס.
היא גם התחייבה להוביל ולהפיק יחד את העיבוד הקולנועי של נטפליקס לרומן הנמכר ביותר, "הצופן".
ללופז יש מספר פרויקטים בתהליכי פיתוח כמפיקה.
באמצעות שיתוף הפעולה המתמשך שלה עם נטפליקס, היא גם תככב בעיבוד לרומן "הגברת פאריש האחרונה", בבימויו של רוברט זמקיס.
נישואיה הראשונים של לופז היו ליליד קובה, אוהאני נואה ב-22 בפברואר 1997. הם התגרשו במרץ 1998. במהלך 1999 הייתה בזוגיות עם הראפר שיין, ואף שהתה איתו בבר בשעה שירה באוויר ופצע שלושה בני אדם.
ב-29 בספטמבר 2001 נישאה לכריס ג'אד.
לופז יצאה עם השחקן בן אפלק, והם היו אמורים להינשא ב-14 בספטמבר 2003, אך החתונה בוטלה כמה שעות לפני האירוע.
הם נפרדו בינואר 2004. זמן קצר לאחר הפרידה יצאה לופז עם הזמר מארק אנתוני, עמו הייתה בזוגיות בשנות ה-90, לפני נישואיו הראשונים.
הזוג התחתן בביתם ב-5 ביוני 2004. ב-22 בפברואר 2008 נולדו להם זוג תאומים.
ביולי 2011 הודיעה לופז על גירושיה.
בדצמבר 2016 החלה לצאת עם הראפר דרייק.
ב-2017 החלה לצאת שחקן הבייסבול אלכס רודריגז.
ב-9 במרץ 2019 הודיע הזוג על אירוסיהם.
ב-15 באפריל 2021 הודיע הזוג על פרידה.
בהמשך אותה השנה חזרה לופז לצאת עם בן אפלק.
ב-17 ביולי 2022 השניים התחתנו בלאס וגאס והזמרת החליטה לאמץ את שם משפחתו של אפלק.
נכון ל-2019, הונה של לופז מוערך בכ-400 מיליון דולר.
ארבעה משיריה של לופז כבשו את ראש מצעד הפזמונים האמריקאי במצעד הרשמי בילבורד הוט 100, בתור אמנית סולו.
"All I Have" (בהשתתפות אל אל קול ג'יי)
שנה שם תפקיד מקורשחקניתמפיקהאחרדמות 1991–1993בצבעים חיים פליי גירל 1993–1994הזדמנויות שניות מלינדה לופז1994דרום מרכז לוסילמלון מליבו מלינדה לופז 2004–2018ויל וגרייס עצמה 2006סאות' ביץ 2007דאנס לייף יוצרתג'ניפר לופז מציגה: איך אישה אוהבת יוצרת 2010איך פגשתי את אמא אניטה אפלבי2011–2012
שםשנההערותפיתוחהפצהמקורעידן הקרח 4: יבשת בתנועה 2012 שירה (קול) Behaviour Interactive Activision
ג'ניפר ג'ונס הייתה שחקנית קולנוע אמריקאית, זוכת פרס האוסקר על "שירתה של ברנדט".
ג'ניפר ג'ונס נולדה בשם פיליס איילי (Isley) בטולסה, אוקלהומה.
לאחר סיום לימודיה באוניברסיטת נורת'ווסטרן, התקבלה ל"אקדמיה לאמנויות הדרמה" בניו יורק בשנת 1938. שם פגשה את חברה לספסל הלימודים, רוברט ווקר, והם התאהבו והתחתנו ב־2 בינואר 1939, כשג'ונס הייתה בת 19 בלבד.
בסיום הלימודים הם שבו לטולסה, להשתתפות בתוכנית רדיו שארגן אביה של ג'ונס, ואז פנו להוליווד.
היא הופיעה שם בשני תפקידים קטנים בסרטים "New Frontier" מ-1939 (מערבון בכיכובו של ג'ון ויין) וב"Dick Tracy's G-Men" (אחד מן הסרטים המגוללים את עלילותיו של דיק טרייסי).
בשני הסרטים הללו היא הופיעה תחת שמה המקורי, פיליס איילי (אם כי אייתה אותו בצורה שונה).
לאחר שהשניים נכשלו בניסיון לקבל משרה קבועה באולפני סרטי פרמאונט, הם שבו לניו יורק.
בניו יורק ג'ונס השקיעה את זמנה בתוכנית הרדיו שלה ועבדה בדוגמנות כעבודה חלקית וחיכתה להזדמנויות משחק.
בסופו של דבר, נפגשה עם המפיק דייוויד או.
סלזניק כחלק מאודישן אליו ניגשה, וסלזניק התרשם כי בג'ונס יש איכויות של כוכבת והחתים אותה לחוזה בן שבע שנים.
היא פיתחה בזהירות גינוני כוכבת, וכמו כן שינתה את שמה, לשם קליט יותר, היאה לכוכבת הוליוודית, ג'ניפר ג'ונס.
הבמאי קינג וידור התרשם ממנה בעקבות אודישן שעשתה לתפקיד ברנדט סובירו, בסרטו "שירת ברנדט" (1943).
היא זכתה בתפקיד, לאחר שגברה על מאות מועמדות.
שנה אחר כך, ביום הולדתה ה-25, זכתה בפרס האוסקר לשחקנית ראשית על הופעתה בסרט.
באותו זמן התגרשה מרוברט ווקר (1944), והייתה לפילגשו (ואחר כך אשתו) של הבוס שלה – סלזניק (עד מותו, ב־1965).
הוא היה מאהב שתלטני, הנותן הרגשת חנק, וכמו כן נהיה אובססיבי בטיפוח ובעיצוב הקריירה של ג'ונס.
הדבר הביא את ג'ונס לבצע מספר רב של ניסיונות התאבדות ולעצבנות הולכת וגוברת.
בתקופת עבודתה עם סלזניק, ג'ונס לוהקה לתפקידים יוקרתיים במטרה שתזכה באוסקר נוסף.
במהלך שני העשורים הבאים היא הופיעה בקשת רחבה של תפקידים שנבחרו על ידי סלזניק.
בין הסרטים הללו נמנים "מאז שהלכת", בו כיכבה גם שירלי טמפל; "מכתבי אהבה", עליו קיבלה מועמדות לאוסקר, כמו גם על סרטו של קינג וידור, "דו-קרב בשמש".
היא הופיעה גם בסרט "גבעת האהבה", וב-1962 בסרט "ענוג הוא הלילה".
סרטה האחרון כשחקנית היה "המגדל הלוהט", סרט האסונות המצליח, עליו קיבלה מועמדות לפרס גלובוס הזהב.
אסטרואיד 6249 Jennifer שהתגלה על ידי אלינור הלין ב-1991, נקרא על שמה.
ג'ניפר לאב יואיט היא שחקנית, זמרת, במאית ומפיקת קולנוע וטלוויזיה אמריקאית.
יואיט נולדה בוייקו, טקסס שבארצות הברית.
הוריה הם פטרישה מאי (לבית שיפ) והרברט דניאל יואיט.
כילדה נמשכה למוזיקה, דבר שהוביל אותה לתעשיית הבידור.
לאחר שהוריה התגרשו, עברו יואיט ואחיה לגור עם אמם.
כבר בגיל שלוש שרה את השיר "The Greatest Love of All" בהופעה, ובגיל תשע הייתה חברה בלהקת "Texas Show Team" (אשר הופיעה גם בברית המועצות).
בגיל עשר עברה יואיט עם אמה ללוס אנג'לס שבקליפורניה כדי לקדם קריירת משחק ושירה.
לאחר המעבר, הופיעה יואיט בלמעלה מ-20 פרסומות טלוויזיוניות.
הפריצה הראשונה שלה הייתה בתוכנית "תאגיד הילדים" של ערוץ דיסני ששודרה בין השנים 1989–1991. תפקידה הראשון בקולנוע היה בשנת 1992 בסרט העצמאי "Munchie".
בשנת 1995, התפרסמה יואיט בעקבות תפקיד ראשי, החל מהעונה השנייה של הסדרה "שולחן לחמישה" בתור שרה, בת הזוג של ביילי סלינג'ר (סקוט וולף), תפקיד אותו מילאה עד 1999.
בהמשך כיכבה בסרט "מלחמת המינים" ובסדרת סרטי האימה המצליחים "אני יודע מה עשית בקיץ האחרון" ב-1997 ו-1998.
ב-1997 שיחקה בתפקיד הנשי הראשי בקומדיית הנעורים "מלחמת המינים", לצד ויל פרידל.
בעקבות הצלחת הסדרה "שולחן לחמישה" קיבלה יואיט ב-1999 סדרה בת משלה, "הזמן של חייך" אך זו ירדה לאחר עונה אחת בלבד.
באותה שנה היא התארחה בסדרת האנימציה "הרקולס" מבית דיסני.
בשנת 2000 הופיעה יואיט בסרט הביוגרפי הטלוויזיוני "סיפורה של אודרי הפבורן", שם גילמה את השחקנית הנודעת אודרי הפבורן.
באותה שנה נבחרה להיות דוברת נוקיה.
ב-2001 היא הופיעה בווידאו קליפ של הזמר אנריקה איגלסיאס לשיר "Hero".
באותה שנה החלה לצלם את הסרט "קיצור דרך אל האושר".
במהלך הצילומים נקלעה ההפקה לקשיים כלכליים, מאוחר יותר נעשתה עריכה מחדש לסרט ולסוף הוא שודר בטלוויזיה ב-2007.
ב-2002 השתתפה בסרט קומדיית הפעולה "טוקסידו" לצד ג'קי צ'אן.
בנוסף ב-2002, היא התארחה בפרק אחד וגילמה את עצמה בסדרת האנימציה "איש משפחה".
ב-2004 שיחקה בתפקיד הנשי הראשי בסרט קומדיית הלייב-אקשן "גארפילד: הסרט" בתור ד"ר ליז וילסון, ושבה לגלם את דמותה גם בסרט ההמשך "גארפילד 2" שיצא לאקרנים ב-2006.
בין השנים 2005–2010 שיחקה לאב יואיט בתפקיד הראשי בסדרה העל-טבעית "הלוחשת לרוחות".
בסדרה היא שיחקה את מלינדה גורדון, אישה צעירה אשר לה יכולת לתקשר עם רוחות.
יואיט אף ביימה שלושה פרקים בסדרה.
ב-2010, היא התארחה בפרק בסדרה "חוק וסדר: מדור מיוחד".
בנוסף ב-2010 כיכבה בסרט הטלוויזיה "רשימת הלקוחות" ברשת Lifetime, עליו קיבלה מועמדות לפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר במיני-סדרה או סרט טלוויזיה לשנת 2011. בשנים 2012–2013 שיחקה בתפקיד ראשי בסדרה המבוססת על הסרט - "רשימת הלקוחות" גם היא ברשת Lifetime, ואף ביימה מתוך הסדרה כשלושה פרקים.
בשנת 2014 שיחקה את דמותה של סוכנת ה FBI קייט קאלאן, בעונה העשירית של הסדרה "מחשבות פליליות".
החל משנת 2018 יואיט הצטרפה לקאסט הראשי בעונתה השנייה של הסדרה "מוקד 911" בתפקיד המוקדנית מאדי באקלי, מוקדנית במוקד העזרה של 911 ואחותו של באק (אוליבר סטארק).
ב-1991, בהיותה בת 12, הקליטה יואיט את אלבום הבכורה שלה במימונה של חברת משחקי הווידאו "Meldac".
ב-1992 יצא האלבום רק ביפן, שם הפכה יואיט לכוכבת פופ.