tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
לעומת זאת, בתלמוד ירושלמי מובא בשם רבי יוחנן שרבי שמעון איש המצפה הוא התנא של מסכת תמיד.
מאזכור השאלה בלשכת הגזית לומדים שרבי שמעון איש המצפה חי בימי בית המקדש השני.
נחמן קרוכמל טוען שמכיוון שרבי שמעון איש המצפה חי בימי בית המקדש, המשניות של מסכת יומא נסדרו עוד בימי רבן גמליאל הזקן בירושלים שלפני החורבן.
יצחק אייזיק הלוי טוען לעומת זאת שרבי שמעון איש המצפה חי עד אחרי החורבן ושהמשניות נסדרו בזקנתו, לאחר החורבן, כאשר עלה צורך לתעד את העבודה בבית המקדש שנתבטלה.
בתולדות תנאים ואמוראים נכתב שמכך ששמעון איש המצפה העיד על העבודה במקדש נראה שהוא היה כהן.
רבי שמעון בן עקשיא היה תנא שזמנו אינו ידוע, יש המשערים שהיה בזמן התנא בן עזאי.
במשנה הוא מופיע פעם אחת בלבד.
מאמרו במשנה עוסק בהבדל בין זקנים העוסקים בתורה לבין אלו שאינם.
ייתכן שהיה אחיו של רבי חנניה בן עקשיא - תנא שאף הוא מופיע במשנה פעם אחת בלבד וגם זמנו שלו אינו ידוע.
יש משערים שרבי שמעון היה בדור הרביעי לתנאים (ראשית המאה ה-2 לספירה).
כלומר זקנים העוסקים בתורה גם בזקנותם זוכים ליישוב הדעת, לעומת זקנים עמי ארצות, שדעתם נטרפת עליהם.
בתלמוד (מסכת שבת דף קנב עמוד א) מובאת מימרא זהה מאד לדבריו של רבי שמעון בן עקשיא, אך היא מובאת כברייתא ולא כמשנה ומובאת בשם רבי ישמעאל ברבי יוסי: .
רבייה: שיטת הגידול הכמותי של יצורים חיים.
תורשה: העברה של חומר תורשתי מיצור חי לצאצאיו.
מין: (species) קבוצת יצורים חיים אשר מסוגלים להתרבות בינם לבין עצמם.
צאצא: חי שהוא ילוד יצור חי מסוים.
הורה: יצור חי בעל צאצא אחד לפחות.
גן: קטע דנא המכיל את הצופן ליצירת חלבון מסוים.
חומר תורשתי: מכלול הגנים של יצור חי.
כרומוזומים: מבנים דמויי חוט שבהם מאוחסנות ההוראות הגנטיות של האורגניזם, מורכבים מ-DNA ונמצאים בגרעין של כל תא.
כרומוזומים הומולוגיים: שני כרומוזומים המהווים אחד מזוגות הכרומוזומים של יצור מסוים ודומים זה לזה בגודלם, בצורתם, ובסוג הגנים שהם נושאים.
כרומוזומי מין: בבני אדם, זוג הכרומוזומים ה-23 הקובע את מין העובר.
לנקבות יש שני כרומוזומי X ולזכרים כרומוזום X אחד וכרומוזום Y אחד.
תא מין: תאים המאפשרים ישירות את התפתחות הצאצא.
תא זרע: תא המין בעל יכולת תנועה בין יצורים חיים.
תא ביצה או ביצית: תא המין המסוגל להוות קרקע להתפתחות צאצא.
זוויג: (sex) סיווג פנימי של יצורים חיים בתוך מין מסוים, על פי תפקודם עבור הרבייה
זכר: זוויג אשר מעביר זרע בתהליך הרבייה.
נקבה: זוויג אשר קולט זרע ומקיים את השלב הראשון של התפתחות הצאצא בתוכו.
מיוזה: תהליך של חלוקת תא שבו נוצרים תאי זרע ותאי ביצה.
שחלוף: החלפת קטעים מקבילים בחומר הגנטי בין הכרומוזומים ההומולוגיים במהלך המיוזה.
צירוף מקרי: ערבוב של כרומוזומים מהאם ומהאב המתרחש בעת המיוזה, כאשר כרומוזומים הומולוגיים נפרדים בהכנה לחלוקת התא.
גונדות: בלוטות המין, השחלות והאשכים.
הורמון: חומר כימי המופק בגוף ומווסת תהליכים פיזיולוגיים.
אלל: אחת מכמה צורות אפשריות של גן מסוים.
פנוטיפ: התכונות הנראות של אדם, מושפע מהגנוטיפ.
גנוטיפ: המטען הגנטי של אדם, משפיע על הפנוטיפ.
תכונות תלוי מין: תכונות גנטיות רצסיביות הנישאות על כרומוזומי X ומתבטאות בדרך כלל רק אצל זכרים.
פוליגיני: מושפע מכמה זוגות גנים.
ביוץ: השתחררות של ביצית לאחת מחצוצרות הרחם.
זיגוטה: התא הנוצר מאיחוד של תא זרע וביצית.
תאומים דיזיגוטים: תאומים "לא זהים" תוצאה של הפריית שתי ביציות על ידי שני זרעונים שונים.
תאומים מונוזיטים: תאומים "זהים" תוצאה של התחלקות ביצית מופרה אחת לשתי יחידות.
עובר: מונח המציין את האורגניזם התפתח בין השבוע השלשי לשבוע השמיני בהתפתחות הקדם-לידתית.
שליל: המונח המציין את האורגניזם המתפתח בין השבוע התשיעי לשבוע השלושים ושמונה של התפתחות הקדם-לידתית.
שליה: מערך רקמות המספק חמצן וחומרי מזון לעובר ומסלק תוצרי פסולת.
חבל הטבור: כלי דם המחברים בין העובר לשילייה.
שק מי שפיר: השק מלא הנוזלים המקיף את העובר או השליל ומגן עליהם.
השראה עוברית: פעילות גומלין כימית בין התאים של רקמות שונות המעוררת שינוי התפתחות.
ההתפתחות קדם אחורית צפלוקודלית: העיקרון שלפי ההתפתחות מתקדמת מהראש כלפי מטה.
התפתחות מרכזית היקפית: העיקרון שלפיו ההתפתחות מתקדמת ממרכז הגוף החוצה כלפי היקפו.
טרטוגן: חומר בסביבה העלול לגרום לפגמים בתקופת ההתפתחות הקדם-לידתית.
פגם כרומוזלי: כל פגם המופיע כאשר טעויות במיוזה יוצרות תא ביצה או זרע הנושאים מספר לא נכון של כרומוזומים או כרומוזומים פגועים.
בדיקת אולטרה סאונד להריון: טכניקה ליצירת תמונות מחשב של העובר באמצעות החזר של גלי קול ממנו.
פטוסקופיה : נטילת דם מחבל הטבור לבדיקת דם.
בדיקת שקיפות עורפית: היא בדיקת אולטרה סאונד הנערכת לאישה ההרה לשם גילוי פגמים בעובר.
אנוקסיה: הפרעת באספקת החמצן לתינוק בזמן הלידה או אחריה.
פג: תינוק הנולד פחות מ-35 שבועות לאחר התעברות.
DNA (דנ"א): מולקולת ענק של חומצת גרעין המכילה את כל המידע לבנייתם של כל החלבונים בתא.
RNA (רנ"א): משתתף בתרגום המידע הגלום בו לחומצות אמינו המרכיבות חלבונים ומבצע פעולות נוספות.
מוטציה: שינוי ברצף הנוקלאוטידים בDNA של יצור חי, ובעקבות התרחשותה עשוי להופיע שינוי בתכונת היצור (דהיינו, בפנוטיפ).
בזכות תהליך זה החיים ממשיכים להתקיים על פני כדור הארץ לאורך זמן.
ניתן לחלק את הרבייה לשני סוגים: רבייה אל-זוויגית ורבייה זוויגית.
עם זאת חלוקה זו כוללת שיטות שונות מאוד – הרבייה האל-זווגית הנפוצה – בתהליך של פליגה, שונה מחלק מהשיטות של רבייה אל-מינית שנוצרו בקרב יצורים אאוקריוטים.
רבייה אל-זוויגית (או אל-מינית) היא תהליך ביולוגי שבו יצור יוצר העתק של עצמו הזהה לו מבחינה גנטית (למעט מוטציות), מבלי שיהיה מעורב בתהליך חומר גנטי מיצור אחר.
הדרך הנפוצה ביותר של רבייה אל-זיווגית היא פליגה (Binary fission) – אופן הרבייה האל-זוויגית של יצורים פרוקריוטיים, קרי יצורים חד תאיים חסרי גרעין.
רבייה זו קיימת בקרב חיידקים וארכאונים והתקיימה במשך מילארדי שנים – ברוב ההיסטוריה של החיים בכדור הארץ.
רק לאחר זמן רב – לאחר אסון החמצן והתפתחות האאוקריוטים התפתחו יצורים מורכבים יותר שיש להם רבייה מינית.
רבייה באמצעות פליגה מאפשרת גידול אוכלוסין בקצב מעריכי.
חיידקי קולי למשל מתחלקים בכל עשרים דקות בערך בסביבת מחיה מיטבית.
באופן דומה, תאים איקריוטיים סומטיים ובכללם מרבית תאי גוף האדם מתרבים על ידי מיטוזה.
עבור יצורים רב תאיים כגון האדם, אופן רבייה תאית זה אינו רבייה פיזיולוגית, קרי העמדת צאצאים של היצור השלם.
צורות נוספות של רבייה אל-זיווגית
בקרב האאוקריוטים ניתן למצוא לעיתים קרובות רבייה מינית, שהיא כאמור התפתחות אבולוציונית מאוחרת יחסית לעומת הרבייה האל-זיווגית.
אולם גם בקרב יצורים אלה יש לפעמים רבייה אל-זיווגית.
רבייה וגטטיבית – רבייה אל-זוויגית המתקיימת בצמחים המתקיימת בצמחים רקמות סוֹמָטיות לאורגניזם שלם.
בצמחים קיימת אפשרות להתרבות על ידי התפתחות חלק מן הצמח, כגון שורש, גבעול, עלה, ניצן או תאים בודדים, מצמח אחד, לצמח שלם, נוסף.
אחת הדוגמאות המוכרות היא הדשא הנפוץ בגינות, שמתרבה באמצעות קני שורש זוחלים.
הנצה (Budding) – בשיטת ההנצה מתרבים בעלי החיים מסוגים רבים כולל אלמוגים, ספוגיים, תולעים שטוחות ונבוביים (הם יכולים להתרבות אף ברבייה זוויגית).
בשיטה זו צומח מעין ניצן על אותו נבוב וכשהוא מוכן לכך, הוא ניתק מ"אימו" והופך עצמאי (כבהידרה), או שמתפתחת מושבה (כבאלמוגים).
הנצה מתרחשת בצורה נדירה גם בקרב חרקים, לדוגמה בקרב במשפחת הדבורים המין אפיס דורסטה (Apis dorsata) עשוי באופן נדיר להתחלק בהנצה, התנהגות זו נצפתה בקרב קבוצה של "פועלות" שעזבו את הקן בו נולדו ויצרו קן חדש ליד הקודם.
הנצה קיימת גם בצמחים – בתופעה זו ניצן יכול להינתק מהצמח הראשון ולהתפתח לצמח עצמאי חדש.
רביית בתולים (Parthenogenesis) – התפתחות של ביצית לתא חי ללא הפריה חיצונית.
ישנו דמיון בצורת ההתפתחות של יצורים המתרבים ברביית בתולים ליצורים המתרבים ברבייה מינית.
בשני הסוגים הביצית נוצרת בשחלות, זו גם הסיבה שמטבע הדברים רביית בתולים אפשרית רק אצל נקבות.
רבייה מינית (או רבייה זוויגית) היא רבייה באמצעות התלכדות של שני תאי מין (גמטות) לתא אחד אשר תכונותיו מורכבות מתכונות שני תאי המין.
ברבייה זוויגית לאורגניזם החדש שני הורים: זכר ונקבה.
תא מין נוצר באמצעות חלוקת תא ייחודית בשם מיוזה ("חלוקת הפחתה"), שבה מתחלק התא בדומה למיטוזה אך נעשות שתי חלוקות, ללא הכפלה נוספת של המידע התורשתי בתאים, כך שנוצרים ארבעה תאי צאצא, כשבכל אחד מהם מחצית מן החומר התורשתי של אותו זן.
תאי המין נפגשים ומתרחשת הפריה, שהיא תהליך שבו מועבר המידע התורשתי לאחד מתאי המין כך שבאותו תא ישנו מלוא החומר התורשתי של אותו הזן.
לאחר ההפריה נוצר תא מופרה (זיגוטה) המתחלק פעמים רבות (בחלוקת מיטוזה) עד שנוצר עובר (בבעלי חיים) או זרע (בצמחים) המתפתח עד לבגרות.
רבייה זוויגית מחוץ לגוף האם
אצל דגים רבים ודו-חיים, ההפריה מתרחשת מחוץ לגוף האם.
הפריה מסוג זה יכולה להתרחש בכמה דרכים:
לפי להקות – הזכרים והנקבות של הלהקה, שוחים יחד ומטילים למים את תאי הזרע והביצית וכך הגמטות המשתתפות בהפריה שייכות לאותה להקה.
לפי טריטוריות – הזכר קובע לו טריטוריה ומזמין את הנקבה אליו.
לחיצה – בשיטה זאת הזכר לוחץ על הנקבה (פיזית) והיא, כתגובה מטילה ביציות.
הפריה מחוץ לגוף האם יכולה להתרחש גם בקרב אלמוגים אלו מתרבים הן ברבייה מינית והן ברבייה על-מינית.
ברבייה מינית קיימת הדגרת הפגית בתוך המושבה עצמה (brooding).
ושיטה נוספת של רבייה היא שני ההורים משחררים את תאי המין שלהם למים ושם נערכת ההפריה (spawning).
רבייה זוויגית מול רבייה אל-זוויגית
מספר הפרטים באוכלוסייה של אורגניזמים המתרבים ברבייה אל-זוויגית נוטה לעלות באופן מעריכי או ליתר דיוק בפונקציה סיגמואידית.
התרבות כזו היא פשוטה יותר (אין צורך לחפש בן או בת זוג), אין בה סוגי הונאה או ניצול שונים היכולים להתקיים ברבייה מינית והיא מהירה בהרבה.
כמו כן היא חסכונית יותר משום שאין צורך לפרנס זכרים שאינם יכולים להתרבות בכוחות עצמם.
החסרון ברבייה אל-זווגית היא שכל הצאצאים הם בעלי פגיעות דומה מפני שהם תלויים במוטציות לשינויים בחומר התורשתי שלהם (DNA).
כדי להפחית סיכון זה חיידיקים פיתחו דרך נוספת של מגוון גנטי והיא העברה גנטית אופקית שבה חיידק מ"מין טקסנומי" אחד מעביר חומר גנטי לחיידק אחר שאינו צאצא שלו – והעברה כזו יכולה להתרחש גם בקרב חיידקים שיש מרחק גנטי משמעותי ביניהם.
אורגניזמים המתרבים ברבייה זוויגית, לעומת זאת, מולידים פחות צאצאים, אלא שהמגוון הגנטי שלהם (שמקורו בשחלוף ובהיערכות הכרומוזומים במהלך החלוקה) מהווה תשובה חלקית בפני מחלות, טפילים, השתנות תנאי הסביבה (לדוגמה סביבה יבשה או קרה יותר) או מעבר לסביבת מחיה חדשה.
לדוגמה לטאות שחיו באי מסוים בים התקיימו בעיקר בזכות טריפה של פרוקי רגליים.
חוקרים העבירו חלק מלטאות אלה לאי אחר שבו הן נאלצו להתקיים בעיקר על מזון צמחי.
המגוון הגנטי הקיים בקרב הלטאות עקב הרבייה המינית שלהן, גרם לכך שחלק מהלטאות היו בעלי לסתות מעט יותר גדולות – דבר המעניק יתרון בלעיסת חומר צמחי, שהוא נוקשה יותר עקב התאית שיש בו.
לטאות אלה שרדו באי החדש טוב יותר לעומת הלטאות מאותו המין שהיו בעלות לסתות קטנות יותר.
ישנם גם אורגניזמים בעלי יכולת בחירה בין רבייה זוויגית לחד-זוויגית בהתאם לנסיבות, כמו כנימות, ריריות, שושנות ים וסוגים שונים של צמחים.
כאשר שוררים תנאים סביבתיים נוחים, ניתנת עדיפות לרבייה אל-זוויגית המנצלת את התנאים המיטיביים, כגון היצע מזון בשפע, מחסה הולם, אקלים רצוי, היעדר מחלות, רמת חומציות אופטימלית (pH) או שילוב מתאים של צרכים קיומיים אחרים.
אוכלוסיות כאלה, המתרבות באופן אל-זוויגי, גדלות באופן מעריכי תוך ניצול מרבי של מלאי המשאבים.
משהתרוקנו מקורות המזון, האקלים השתנה לרעה, או שלהישרדות הפרט נשקפת סכנה משינוי עוין כלשהו בתנאי המחיה, פונים אורגניזמים אלו לרבייה זוויגית.
רבייה זוויגית מבטיחה ערבוב של מאגר הגנים של המין.
השוני המצוי בצאצאים של רבייה זוויגית מקנה להם כושר הישרדות עדיף בתנאים החדשים, ומאפשר את פעילותו של מנגנון ההסתגלות הבררני.
בנוסף, רבייה זוויגית מביאה בדרך כלל לידי יצירת שלב חיים שמסוגל להתמודד עם תנאים שמסכנים את צאצאיהם של יצורים אל-זוויגים.
זרעים, נבגים, ביצים, גלמים, ציסטות או שלבי "תרדמת" אחרים של רבייה זוויגית, מבטיחים את הישרדותם של האורגניזמים בתנאים עוינים, בכך שהם מאפשרים להם להמתין עד חלוף המצב המאיים, ולהתאושש חזרה כשהתנאים משתפרים.
רְבִיבִים הוא קיבוץ הממוקם במועצה אזורית רמת הנגב, בין באר שבע למצפה רמון.
מסוף המאה ה-20 נמצא בקרבתו היישוב ביר הדאג'.
בשנת 1938 הוקמה קבוצת 'רביבים' בראשון לציון, באתר בו היו קודם לכן אנשי גרעין השדה שהתיישב בשדה נחום, על ידי צעירים מגרמניה וצעירים ארצישראליים מזרחיים, חברי תנועת הנוער העובד, שהתחנכו בקיבוץ גבעת ברנר.
האדמות שעליהן הוקם הקיבוץ נרכשו בשנות ה-30 על ידי יהודים מדרום אפריקה באמצעות אנשי הכשרת היישוב מבדואים משבט אל-עזאזמה.
המצפה נמצא בקרבת קיבוץ רביבים ונחשב היום לקיבוץ הישן.
כשהוקם, היה היישוב היהודי הדרומי ביותר בארץ ישראל ואמור היה להפוך ליישוב קבע, לכשהתנאים הסביבתיים יוכחו כמתאימים למגורים.
בעקבות הקמתו, נכלל הנגב בתוכנית החלוקה של ועדת אונסקו"פ, ובעקבות זאת בהחלטת האו"ם על חלוקת הארץ.
במצפה התיישבו 25 מחברי הקבוצה והשאר נשארו בראשון לציון.
במקום נבנתה טירה שכללה חדרים, מטבח וחדר אוכל.
נזרעו 200–300 דונם תבואות, ניטע כרם קטן וכן 15 דונם מטע מעורב.
כן התקיים גן ירק ומשתלה של עצי אשל.
בשנת 1947 ביקרה ברביבים ועדת אונסקו"פ – הוועדה המיוחדת של האו"ם לענייני ארץ ישראל.
במלחמת העצמאות היה הקיבוץ נתון תחת מצור מצרי, וסבל מהפצצות חיל האוויר המצרי.
לאחר המלחמה הקיבוץ עבר ממקומו המקורי אל האתר בו הוא נמצא היום.
אבן הפינה של היישוב החדש הונחה ב-1 ביוני 1949. אחרי המלחמה גם הגיעו לקיבוץ הכשרות מעוז א' וב' שהוסיפו לו חיות וחיוניות רבה, אולם הקיבוץ היה במשבר קשה עד הגעת צינור המים מבאר שבע דרך ירוחם בשנת 1955.
ראש ממשלת ישראל, גולדה מאיר, שהתה לפרקים בקיבוץ בעת כהונתה (עמדה לרשותה דירה ששימשה לביקורים אצל בתה, שרה רחבי, שהייתה אז חברת הקיבוץ), ועל שמה נקרא מרכז התרבות במקום, וכן פארק תיירותי בסמוך לקיבוץ.
הקיבוץ מארח גם את משרדי המועצה להנצחת זכרה של גולדה מאיר, אשר הוקמה על ידי חבר הקיבוץ משה אולניק, ואת מרכז גולדה לתרבות.
רחל סבוראי הייתה חברת הקיבוץ 50 שנה עד פטירתה ב-2016. המשורר הירושלמי יגאל בן-אריה הגיע לקיבוץ במסגרת שירותו הצבאי עם גרעין נח"ל בשנת 1963 והיה חבר הקיבוץ עד שנת 1968.
נכון לשנת 2015, בקיבוץ כ-300 חברים וכ-800 נפשות (מהם כמאתיים ילדים), הקיבוץ ברובו שיתופי למעט המזון.
הקיבוץ מתפרנס מתעשייה, מחקלאות ומתיירות.
בתחום התעשייה, בבעלות הקיבוץ מפעל רביב להזרקת פלסטיק מדויקת, חברת רבל העוסקת בפיתוח וייצור מערכות אוורור למכלי דלק לרכבים הנמצאת בב"ש, ומפעל ארקל בבית זרע שנרכש על ידי רביב ועוסק גם הוא בתעשיית הרכב.
בתחום החקלאות, לקיבוץ רפת, מדגה, לול, מדגרה, כרם זיתים המשתרע על כ-3,000 דונם ובית בד.
בענף התיירות, מפעיל הקיבוץ את "חי נגב", הכולל כפר אקולוגי, גן זואולוגי, חדרי אירוח, גן אירועים ועוד.
על שם הקיבוץ והקבוצה שהוקמה בראשון לציון, נקראו שכונת רביבים, תיכון "רביבים" בראשון לציון ובית הספר היסודי "רביבים" בחולון.
כיום משמש מבנה מצפה רביבים כמוזיאון.
בנוסף נמצאים בקרבת האתר עמדות ותעלות קשר ממלחמת העצמאות, שהשתמרו כמעט בשלמות, סכרים, בריכת השקיה ומנחת מטוסים.
כל אלה משמשים כמוזיאון פתוח.
המצפה נקרא על שמו של יוסף ויץ (1890–1972), שהיה מנהל הקק"ל והוגה רעיון המצפים.
בשנת 2024 הוקמה בצמוד לקיבוץ שכונה זמנית עבור קיבוץ חולית אשר פונה עקב טבח שבעה באוקטובר.
רָבִיד הוא קיבוץ בגליל התחתון, הממוקם 6 ק"מ ממזרח ליישוב מסד, לצד הכביש בין מחלף גולני וצומת נחל עמוד (צומת קדרים).
נקרא על שם הנחל הנשקף ממנו, ואדי אל-רַבַּדֿיַה (נחל צלמון).
שייך למועצה אזורית עמק הירדן, בה הוא מהווה את היישוב המערבי ביותר.
הקיבוץ נמצא על אדמות הכפר הערבי אל־מנסורה שנכבשו בשנת 1948. אל-מנסורה היה בראשיתו הסתעפות של הכפר אל-מע'אר שממערב לו.
שרידי מרכז אל-מנסורה נמצאים צפונית-מערבית לכניסה לקיבוץ וכיום יש בהם עיי־חורבות ועשבי בר גבוהים, עצי־זית ושיחי־צבר.
הקיבוץ הוקם על ידי התק"ם ביוני 1981 במסגרת תוכנית המצפים לגליל.
על פי התוכנית, עיקר פרנסת הקיבוץ תוכנן להיות על התעשייה.
באוקטובר 1982, עת התגוררו במקום 10 משפחות, התקיים טקס העלייה על הקרקע.
המתיישבים במקום היו עירוניים שנענו למודעות בעיתונים שקראו להתיישב ברביד.
בשנת 1986, לאחר משבר חברתי עמוק במקום, החליט התק"ם על פירוק הקיבוץ.
בשנות ה-80 נכשלו שני ניסיונות התיישבות בנקודה.
בסוף שנות השמונים הקיבוץ יושב על ידי גרעין צפון אמריקאי של הבונים דרור וגרעין ישראלי.
היישוב הנוכחי הוקם בשנת 1994 בידי משוחררי נח"ל חברי תנועת הבוגרים של הנוער העובד והלומד.
הקיבוץ מיושב היום על ידי תנועת "דרור ישראל".
הקיבוץ הוא "קיבוץ קבוצות", ובנוי ממספר קבוצות שיתופיות החיות בקומונות המקיימות ביניהן קשרים חברתיים ומשימתיים במשימות החינוך השונות.
הקיבוץ מוגדר גם כקיבוץ מחנכים וחבריו עוסקים בעיקר בפעילות חינוכית פורמלית ובלתי פורמלית.
בקיבוץ נמצאים מרכז ומשרדי "המעורר" - חברה העוסקת בחינוך באמצעות סמינרים לבתי ספר תיכוניים ומסעות לפולין, בדגש על שורשי המהפכה הציונית ותנועות הנוער בשואה שהוקמה על ידי בוגרי דרור ישראל.
כמו כן בקיבוץ ישנו "המרכז החינוכי להתחדשות שתפנית" המשמש את חברי דרור ישראל ואת תנועת הנוער העובד והלומד כמרכז סמינרים.
סמינרים למדריכי משלחות נוער לפולין
בקיבוץ פועלות שתי מסגרות חינוכיות קבועות:
בית הספר למקצועות המחר "דרור גליל"
ליד הקיבוץ - המפעלים "בלוקל רביד" ו"אבני רביד" וכן מטעי מנגו, אבוקדו, ליצ'י וזיתים של הקיבוץ.
מטעי הקיבוץ משמשים מסגרת גם ל"קטיף חינוכי" של בני נוער וחברי קבוצות שיתופיות, במהלכו לנות הקבוצות תקופת מה בקיבוץ - עובדות במטעים ולומדות למידה משותפת על נושאים הקשורים לעולם העבודה.
בסמוך לכביש הגישה לרביד מכביש 65, הוקם מצפה ארבל, על שם החייל שנפל בפעולה ברצועת עזה ב-12 ביולי 2007. מהמקום תצפית יפה על הר ארבל והכנרת.
בשנת 1996, כשנה לאחר רצח רבין, נפרצה ביוזמת תנועת הבוגרים של הנוער העובד והלומד דרך עפר המקבילה לשביל הגישה ליישוב תחת השם 'דרך יצחק רבין'.
בשנת 2017 בשיתוף עם קרן קיימת לישראל הוכשרה הדרך והוצבו לאורכה מיצבים ותערוכה לאזכרת פועלו של יצחק רבין, מורשתו והירצחו.
רבייה תאית היא תהליך החלוקה של תאי יצורים חיים.
מבחינים בין שלושה סוגים של רבייה תאית:
פליגה (חלוקה בינארית): אופן רבייה אל-זוויגית המשמש יצורים פרוקריוטיים (יצורים חד תאיים חסרי גרעין).
חיידקי קולי למשל מתחלקים כל כעשרים דקות בסביבת מחיה מיטבית.
מיטוזה: אופן רבייה אל-זוויגית המתרחש בתאים איקריוטיים סומטיים, שהם הרוב המכריע של התאים האיקריוטיים, וביצורים אקריוטיים חד-תאיים.
רבים משתמשים במונח "חלוקת התא" בהתכוונם למיטוזה, אך שימוש זה, אשר מתעלם משני סוגי החלוקה האחרים, שגוי.
גם במיטוזה, כמו בפליגה, נוצרים שני תאי-בת זהים, אך מנגנון החלוקה סבוך בהרבה מאשר בפליגה, שכן בתאים איקריוטיים ישנם מספר כרומוזומים וקיים צורך לוודא כי לאחר שכפולם כל עותק של כל כרומוזום ימצא את דרכו אל כל אחד משני תאי-הבת.
פליגה היא ככל הנראה המקור ההתפתחותי למיטוזה.
מיוזה: סוג זה של רבייה תאית מתרחש אך ורק ביצורים איקריוטיים המתרבים ברבייה זוויגית.
ביצורים רב-תאיים מתרחשת המיוזה אך ורק בתאי הרבייה הלא-בשלים של היצור; בבעלי חיים, למשל, תאי הרבייה הם תאי נבט המתפתחים לתאי הזרע בזכרים וביציות בנקבות.
תוצאתה של המיוזה היא ארבעה תאי-בת בעלי מערכת בודדת של כרומוזומים - n כרומוזומים (במקום המערכת הכפולה הקיימת בתאים סומטיים - 2n כרומוזומים).
יש להבדיל בין רבייה תאית ורבייה פיזיולוגית; האחרונה מתייחסת לתהליך היווצרותו של צאצא של יצור כלשהו.
במקרה של יצורים חד-תאיים, הרבייה התאית זהה לרבייה הפיזיולוגית (ולמעשה לא נהוג לייחס רבייה פיזיולוגית ליצורים אלו), אך ביצורים רב-תאיים קיימת הבחנה ברורה בין החלוקה של כל תא ותא בגוף, תהליך המביא לגדילה, תיקון והתחדשות רקמות, ובין היווצרותו של צאצא חדש (שהוא יהיה רב-תאי כמו הוריו).
רביולי (באיטלקית: Ravioli) הוא שמם כיסוני בצק ממולאים.
שם הגיע המילה האיטלקית riavvolgere שמשמעותה לעטוף.
רביולי מורכב ממילוי עטוף בבצק פסטה דק.
הם בדרך כלל מוגשים במרק או עם רוטב, ומוצאם במטבח האיטלקי המסורתי.
רבילוי הם בדרך כלל מרובעים, אך נעשה שימוש גם בצורות אחרות, כולל עגולות וחצי עיגול (mezzelune).
רביולי מופיע בספר הבישול מהמאה ה-14 שיטת הבישול תחת השם rauioles.
רביולי מוזכרים במכתבים האישיים של פרנצ'סקו דאטיני (Francesco Datini), סוחר מפראטו במאה ה-14. בוונציה.
באופן מפתיע, היו גם אזכורים של רביולי באנגליה באותה המאה, בספר בישול של השפים של המלך ריצ'רד השני.
כתב היד "Libro per cuoco" מהמאה ה-14 הציע רביולי מעשבי תיבול ירוקים מבושלים וטחונים, מעורבים בביצה טרופה וגבינה טרייה, מבושלים במרק סמיך מתובלים ב"תבלינים מתוקים וחזקים".
ברומא, רביולי כבר היו ידועים היטב כאשר הטבח, ברטולומאו סקאפי הגיש אותם עם עוף מבושל בקונקלווה האפיפיורי בשנת 1549.
המלית יכולה להיות מבוססת על בשר (בקר, חזיר, עוף או תערובת שלהם), דגים, פירות ים, חלמונים, גבינה או תערובת גבינות.
מליות אטלקיות מסורתיות אחרות כוללות בין היתר ריקוטה מעורבת עם גבינה מגוררת וירקות.
רביולי מוגש לעיתים ברוטב עגבניות.
מליות עדינות לרוב יוגשו עם רטבים עדינים יותר, כגון כאלה המבוססים על עלי מרווה המטוגנים בחמאה, ולעיתים רוטב פסטו.
הרביולי בצורתו יכול להיות בצורה מלבנית, משולשת, חצי סהר או עגול.
הרביולי מוגש כמנה עיקרית בסעודת יום הווטרנים בארצות הברית.
רביד גזל (נולד ב-9 ביוני 1982 בנתניה) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת הקשר האחורי.
גזל, בנו של כדורגלן העבר של מכבי נתניה, אלברט גזל, החל גם הוא את הקריירה במחלקת הנוער של מכבי נתניה, ועלה לבוגרים בעונת .
גזל המשיך בנתניה עד לסיום עונת , בה ירדה מכבי נתניה מליגת העל לליגה הלאומית ואז עזב ביחד עם השחקן אורי אוזן למכבי חיפה.
במהלך עונת הושאל ממכבי חיפה להפועל פתח תקווה, שוב יחד עם אוזן.
בסיום העונה חזר גזל למכבי חיפה.
בעונת הצטרף גזל למכבי תל אביב.
בתום עונת שוחרר ממכבי תל אביב וחזר לקבוצת נעוריו, מכבי נתניה.
בקיץ 2010 חתם גזל בהפועל אשקלון איתה ירד לליגה הלאומית.
לקראת עונת חתם גזל בעירוני קריית שמונה והיה ממצטייני הקבוצה שזכתה בתום העונה באליפות הראשונה בתולדותיה.
בעונה שלאחר מכן איבד את מקומו בהרכב, ובחלון ההעברות של ינואר 2013 חתם בקבוצת הפועל באר שבע עד סוף העונה.
באוגוסט 2013 חתם בבני סכנין לעונה אחת.
לאחר שסיים את חוזהו התקשה גזל למצוא קבוצה, וב-6 בנובמבר 2014 חתם בעירוני טבריה מהליגה הלאומית.
ב-13 באוקטובר 2015 חתם במכבי אחי נצרת מהליגה הלאומית.
לקראת עונת חזר גזל למכבי נתניה, לאחר שירדה לליגה הלאומית, ובסיום העונה העפיל עם הקבוצה בחזרה לליגת העל.
לקראת עונת חתם גזל במ.ס טירה מליגה א' צפון, ובעונה שלאחר מכן חתם בהפועל בקעת הירדן, אך מאוחר יותר במהלך אותה העונה חזר ל-מ.ס.
ב-3 במאי 2019 ערך את הופעתו האחרונה בקריירה, בה כבש שער בהפסד 1–3 להפועל באקה אל-גרבייה, ובתום העונה פרש ממשחק פעיל.
לזכותו של גזל 16 הופעות במדי הנבחרת הצעירה של ישראל, במדיה ערך את הופעת הבכורה שלו ב-5 ביוני 2001, בהפסד 0–1 ל במסגרת מוקדמות אליפות אירופה, ותשע הופעות במדי הנבחרת הבוגרת של ישראל, בה ערך את הופעת הבכורה שלו ב-18 בפברואר 2004, בניצחון 6–0 במשחק ידידות מול .
את הופעתו האחרונה במדי הנבחרת ערך ב-6 בפברואר 2008, בניצחון 1–0 במשחק ידידות מול .
ביוני 2019 מונה גזל לעוזרו של אופיר חיים, מאמן הפועל כפר סבא, העולה החדשה לליגת העל.
בעונת 2020/2021 מונה למאמן לאחר פיטורי עמיר תורג'מן ולאחר מכן אחרי אלישע לוי.
ביולי 2021 חתם כמאמן שמשון כפר קאסם.
ב-21 בפברואר חתם במועדון ספורט טירה.
ב-26 במאי 2022 מונה לעוזר מאמן בעירוני קריית שמונה..
רבייה מינית או רבייה זוויגית היא סוג של רבייה באמצעות התלכדות של שני תא רבייה (גמטות) לתא אחד אשר תכונותיו מורכבות מתכונות שני תאי הרבייה.
מלבד רבייה מינית קיימת רבייה אל-זוויגית או בשמה האחר – רבייה אל-מינית.
סוג רבייה זה הוא הסוג הקדום יותר של רבייה, והתקיים במשך מיליארדי שנים, וקיים בקרב יצורים פרוקריוטים ובקרב יצורים אחרים, הוא פשוט יותר ואינו מחייב השקעת אנרגיה וזמן של חיפוש בן או בת זוג.
רבייה מינית נפוצה בקרב יצורים חיים אוקריוטים רב-תאיים, כגון בעלי חיים, פטריות וצמחים.
עם זאת, תהליכים מסוימים בחיידקים, כולל צימוד חיידקים, טרנספורמציה והתמרה, עשויים להיחשב כאנלוגיים לרבייה מינית בכך שהם משלבים מידע גנטי ממקור אחר.
חלק מהחלבונים ומאפיינים אחרים שהם המפתח לרבייה מינית עשויים להופיע בחיידקים, אך מאמינים שרבייה מינית התפתחה באב קדמון אוקריוטי קדום.
קיימות השערות שונות לגבי האבולוציה של הרבייה המינית.
באאוקריוטים, קיימים תאי רבייה או תאי מין שנוצרים באמצעות תהליך חלוקת תא ייחודי בשם מיוזה ("חלוקת הפחתה"), שבה מתחלק התא בדומה למיטוזה אך נעשות שתי חלוקות, ללא הכפלה נוספת של המידע התורשתי בתאים, כך שנוצרים ארבעה תאי צאצא, כשבכל אחד מהם מחצית מן החומר התורשתי של אותו זן.
ברירה זוויגית היא סוג של ברירה טבעית שבה חלק מהפרטים פרטים מותאמים באופן טוב יותר להשגת בני זוג לרבייה, ולכן יגדילו את הייצוג הגנטי היחסי שלהם בדורות הבאים.
מנגנון אבולוציוני זה לא קיים באוכלוסיות א-מיניות.
בחלק מהיצורים החיים בעלי רבייה מינית, כמו בקרב דגים ובעלי חיים שונים, ההפריה נעשית מחוץ לגוף האם ובעלי החים שורדים לבדם.
בקרב חלק קטן מבעלי הרבייה המינית, בקרב בעלי חיים כמו זוחלים, עופות ויונקים ההפריה היא בתוך גוף הנקבה.
כאשר בחלקם יש גם טיפול מאוחר יותר בביצים או בוולדות, הכולל הזנה, מתן הגנה ולפעמים גם לימוד כישורים נדרשים.
רוב רובם של בעלי החיים הם בעלי רבייה מינית, כך שהגדרת המין שלהם היא כזו שהם מחליפים גנים רק עם בעלי חיים מאותו מין.
לדבר זה יש שלוש יוצאי דופן - בתולעים עיגוליות, בפריזבובים ובגלגליות העלוקתית.
הגלגליות לבד מכל הקבוצות הגדולות של האאוקריוטים הן נטולות זוויג.
ריצ'רד דוקינס מציין כי ייתכן כי הן יכולות לוותר על הזוויגיות משום שנסוגו אל החלפת גנים בדומה לדרך העתיקה יותר של החיידקים.
העדות הקדומה ביותר לרבייה מינית באוקריוטים במאובנים היא מהתקופה הסטנית , לפני כ-1.2 מיליארד שנים.
האבולוציה של רבייה מינית מציגה חידה מביכה לביולוגים במשך עשרות שנים.
האורגניזמים המוקדמים ביותר על פני כדור הארץ, חיידקים וארכאונים, יכולים להתרבות בכוחות עצמם, ללא צורך בבן זוג.
רבייה א-מינית עבדה בצורה מוצלחת במשך יותר ממיליארד שנים, והיא נשארה אמצעי הרבייה היחיד בכל החיידקים של ימינו.
היא גם משמשת אורגניזמים רב-תאיים רבים בזמנים מסוימים במחזור חייהם.
מכאן עולה השאלה מדוע כמעט כל המינים הרב-תאיים משלבים את החומר הגנטי שלהם עם פרטים אחרים כדי להתרבות?
רבייה מינית, (הכרוכה בין היתר בחיפוש בן זוג, תחרות על בן זוג וסקס) הוא פעילות יקרה מבחינת היצור החי.
סוג רבייה זה מצריך השקעת זמן ובאנרגיה מוגברים ברמות התא והאורגניזם, עלולה לגרום לפציעה או אפילו למוות, וחושפת פרטים לטורפים וטפילים.
מצד שני, רבייה מינית יכולה לתקן קטעי DNA פגומים וליצור את השונות הדרושה לברירה הטבעית.
שאלה נוספת היא, בהנחה שיש תועלת כלשהי להתרבות מינית, מדוע בני זוג מיניים שונים כל כך זה מזה?
בהתחשב בכך שהמטרה של שני הפרטים היא לייעל את הייצור של צאצאים באיכות גבוהה, ניתן היה לצפות שכל בני המין יהיו דומים.
במקום זאת, שני סוגי הפרטים שאנו מציינים כזכרים ונקבות ביולוגיים הם לעיתים קרובות מספר הבדלים אנטומיים והתנהגותיים שעשויים להשפיע על הגישה שלהם למפגשים מיניים.
אינטראקציות בין השניים יכולות להיות שיתופיות, אך האסטרטגיות הייחודיות שלהן חושפות לעיתים קרובות קונפליקט בסיסי.
ביולוגים חוקרים בודקים את הסיבות האפשריות לכך שרבייה מינית התפתחה, כיצד נוצרו ההבדלים בין זכרים ונקבות, כיצד ההבדלים הללו משפיעים על אסטרטגיות הרבייה שלהם.
רבייה וֶגֶטָטיבית היא רבייה אל-זוויגית המתקיימת בצמחים, על ידי התפתחות רקמות סוֹמָטיות לאורגניזם שלם.
בחקלאות משתמשים בריבוי הווגטטיבי וקיימות מספר שיטות לישומו: ייחורים, הברכה, שימוש בחוטרים, שימוש בפקעות ובבצלים ותרביות רקמה של קודקודי צמיחה וניצנים.
ייחור הוא חלק המנותק מצמח האם, המצמיח שורשים, ענפים ועלים.
כדי להרבות צמח מסוים באופן עצמאי, למשל בעציצים ביתיים, ניתן להפריד ממנו חלק ולבצע ייחור - לרוב חיתוך אחד הגבעולים והשארה בכלי עם מעט מים.
לאחר זמן מה, הגבעול יתחיל להצמיח שורשים ועלים קטנים, כך שיהיה ניתן לשתול אותו בנפרד ולקבל עציץ נוסף מאותו הצמח - זאת ללא הפריה כלל.
הגורמים המשפיעים על יצירת הצמח החדש מהיחור מתחלקים לשניים והם:
גורמים המשפיעים על התפתחות הייחור
הורמוני צמיחה, גודל הייחור וגיל הצמח.
הורמוני צמיחה: אוקסין - המעודד יצירת שורשים ונוצר בעלים ובפקעות, וציטוקינין - המעודד יצירת ענפים ומדכא יצירת שורשים.
גיל הצמח: ענפים צעירים משרישים טוב יותר מענפים בוגרים משום שיש בהם את ההורמונים הנדרשים.
חום, לחות, אור, אוויר, מינרלים, עונתיות, חומרי הזנה, וסוג המצע.
חומרי הזנה: סוכר דרוש לחלוקת תאים ולבניית הדופן.
הסוכר נוצר בעלים ומוזרם לבסיס הייחור, עקב כך, חשוב להשאיר מספר עלים ולהוסיפו לבסיס הייחור.
חנקן דרוש ליצירת DNA וחלבון.
עודף חנקן יעודד ענפים אך יפגע בהשתרשות.
עונתיות: לעונה השפעה על כמות הורמוני הצמיחה וחומרי ההזנה המצטברים בצמח.
צמח בתרדמה אינו מעביר את ההורמונים הדרושים להתפתחות הייחור.
מים: ניתוק הייחור מצמח האם גורם לניתוק ממים.
יש לספק מים, להעלות לחות, ולצמצם את מספר העלים אשר מאבדים מים דרך הפיוניות.
חום: החום האידיאלי הוא בין 15–20 מעלות.
חום גבוה מדי מעכב צמיחת שורשים ומעודד צמיחת ענפים או מייבש את הייחור.
גם קור יעכב את התפתחות הייחור.
אור: ייחורי ענפים ללא עלים משתרשים טוב יותר בחושך.
אור חזק גורם להתפרקות האוקסין ולאיבוד גבוה יותר של מים (התייבשות הייחור).
מצע: יש לספק אוורור טוב, לחות קבועה ובסיס לאחיזת השורשים (כבול וורמיקוליט מספקים את כל התנאים).
שיטה המאפשרת יצירת שורשים מן הענף בעודו קשור לצמח האם.
על ידי חיתוך קל בתחתית הענף אף גורמים להאצת ההשרשה.
לאחר ההשרשה הענף בעל השורשים ינותק ויועבר לגידול בקרקע.
תילול (ריבוי כנות של עצי פרי): יוצרים תל מסביב לענפים צעירים.
החושך ולחות המצע מעודדים צימוח שורשים.
הברכת אוויר (עצי פיקוס): הכנסת קצה ענף למצע לח.
שלוחות (תות שדה): גבעולים שצומחים אופקית ומצמיחים שורשים וניצנים נוספים
חוטרים (תמר, בננה ואננס): אלה ענפים צדדים המתפתחים מבסיס הגזע של צמח האם.
הם מופרדים מצמח האם ונשתלים כצמחים עצמאיים.
חוטרים מופיעים בדרך כלל בתגובה לפגיעה בגבעול הראשי של הצמח ומתפתחים מניצן חיקי בבסיס הגבעול.
פקעת ישנה מצמיחה פקעת חדשה + פקעיות.
ניתן להפריד ביניהם ולקבל גידול של צמחים חדשים (תפוח אדמה, נורית).
בצל: גבעול קצר מעובה הנושא אמיר המוקף גלדים (עלים).
מניצנים שבגבעול הבצל מתפתחים בצלצולים חדשים הניתנים להפרדה ולגידול (נרקיסים, שושנים, יקינתון).
צמחים אשר להם בצל או פקעת, נקראים גאופיטים.
איברים תת-קרקעיים אילו משמשים כמאגר מזון וכאמצעי לרבייה וגטטיבית.
קבלת צמחים שלמים לאחר גידול קטעי צמח (פיסת עלה, קודקודים, שורש וכדומה) על מצע מזון מלאכותי, סטרילי ובתנאים מבוקרים של טמפרטורה ולחות.
מחלקי הצמח מתפתח קאלוס (צבר של תאים לא ממוינים) וממנו מתפתחים שורשים ונצר.
ריבוי מהיר של צמחים (שיבוטים) מקטע זעיר או מזרעים, לצרכים כלכליים או מחקריים (טיפוח זנים).
לדוגמה: גידול פרוטופלסטים שעברו הכלאה ויצרו מין חדש, תאים צמחיים שהוחדר להם גן המקודד לתכונה חדשה (הנדסה גנטית), בעיות ברבייה מינית, ייחורים, ועוד.
נגיפים עוברים בדרך כלל דרך צינורות ההובלה.
ברקמות מריסטמטיות (לא ממוינות) אין צינורות הובלה.
לכן גידול קודקודי צמיחה בתרבית רקמה בתנאים סטריליים מאפשר קבלת צמחונים נקיים ממחלות.
חיסכון בשטח גידול יקר, הפחתה בריסוסים ובהוצאות השיווק והעברה למרחקים.
אין תלות בעונות השנה לגידול, בגלל התנאים המבוקרים במעבדה.
אפשרויות רבות להשבחה גנטית מהירה.
המצע מכיל: מים, חמצן, סוכר, חומצות אמינו, מינרלים (חנקן, אשלגן, זרחן, סידן ועוד), מווסתי צמיחה (אוקסין להצמחת שורשים וציטוקינין להצמחת הנצר) וויטמינים.
צמחים שנוצרים ברבייה וגטטבית מצמח מקור אחד או מתא מקור אחד הם שיבוטים בעלי מטען גנטי זהה, ולכן הם עלולים להיפגע ביתר קלות ממחלות.
כאשר לא קיימת שונות גנטית בין הצמחים, אם יש מזיק שפוגע בצמח אחד, כל הצמחים האחרים שמטענם הגנטי זהה ייפגעו גם הם בסבירות גבוהה.
ניתן לראות כי מבחינה אבולוציונית יש יתרון לצמחים הנוצרים ברבייה זוויגית, באמצעות זרעים, ולכן צמחים רבים משקיעים משאבים יקרי ערך על מנת להתרבות בדרך זו.
במטבח הצרפתי, רְבִיכָה היא תערובת של קמח ושומן המשמשת להסמכת רטבים ומרקים.
ישנם כמה סוגי רביכות חמות, בהן הקמח מטוגן בשומן (חמאה, בדרך כלל), עד להתרחשות תגובת מייאר.
ההבדל בין הרביכות החמות נובע מנקודת העצירה של הטיגון.
רביכה לבנה (roux blanc) - המסת השומן, הוספת הקמח וטיגון קצר.
רביכה זהובה (roux blond) - המסת השומן, הוספת הקמח וטיגון עד לקבלת גוון צהבהב.
רביכה חומה (roux brun) - המסת השומן, הוספת הקמח וטיגון עד לקבלת גוון חום.
רביכה קרה (beurre manie) היא רביכה המיועדת לשיפור סמיכות של רטבים לבנים, חומים, מרקים או נזידים שונים בשלב שבו כבר אי אפשר להכין רביכה רגילה.
להכנת רביכה קרה משתמשים בכמויות שוות של שומן וקמח ויוצרים כדוריות קטנות בעזרת חיכוך בכפות הידיים של הקמח והשומן.
את הכדוריות ניתן להכניס למרק/רוטב ולפזרן בעזרת מטרפה ובחישה מהירה.
לאחר בישול קצר מתמוססים כדורי הרביכה ומסמיכים את התבשיל.
הוספת הרביכה הקרה היא באמצעות פיזורה על המרק/רוטב ולא על ידי יציקת המזון הנדרש להסמכה על הרביכה.
בליל קורנפלור - שיטת הסמכה לרטבים חומים בדרך-כלל.
מקובל להשתמש ב-15–25 גרם קורנפלור בלולים בנוזל קר כגון: מים, יין, ברנדי, חלב וכדומה בכמות שווה לקורנפלור, להסמכת ליטר רוטב.
ניתן להסמיך באותה שיטה עם קמח תפוחי אדמה.
ליאזון (liaison) - תערובת חלמונים ושמנת, מיועדת לקשירה ועידון טעם למרקים ולרטבים לבנים.
להכנת הליאזון דרושה השוואת טמפרטורות לזו של התבשיל, המושגת בכך שמערבבים את השמנת עם החלמונים ולזה מוסיפים מעט מהתבשיל, כדי שהחלמון לא יקרש.
בעקבות זה מרקים ורטבים שהושבחו על ידי ליאזון אסור להרתיח.
Monte au beurre - מקובל ברטבים חומים ובמרקים מחיתיים.
הוספת החמאה/מרגרינה נעשית על ידי פיזור פתיתי חמאה/מרגרינה על פני הרוטב או המרק, והבלעתם בתוכו על ידי בחישה סיבובית מתמדת בעזרת מצקת עד להעלמות הפתיתים.
אסור להרתיח לבל יצוף השומן.
רביית בתולים (גם: רביית בתולין ובלועזית פרתנוגנזה) היא סוג של רבייה אל-זוויגית.
זהו מצב שבו זוויג נקבי מעמיד צאצאים בלא הפריה.
הוא עושה זאת בעזרת אברי ההפריה המינית, וכל הצאצאים של היצור הזה הם בעלי חומר תורשתי זהה לו.
האבקה עצמית בצמחים אינה רביית בתולים, מפני שהיא כרוכה בהפריה, ואילו רבייה א-מינית של צמחים בייחורים אינה רביית בתולים, מפני שאין בה שימוש באברי ההפריה המינית.
התופעה הזו קיימת בעולם החי ובעולם הצומח.
מינים טקסונומיים המתרבים ברביית בתולים שייכים במקרים רבים לסוגים טקסונומיים שבהם שאר המינים הטקסונומיים מתרבים ברבייה מינית.
ידועים מקרים שבהם הכלאה בין מינים טקסונומיים דומים יוצרת יצור כלאיים המתרבה ברביית בתולים.
בכמה מינים של חרקים, הנקבה מבצעת את פעולת הרבייה ללא עזרת הזכר.
באופן רגיל, הוולדות הנקביים הבוקעים מביצים בלתי-מופרות אלו ימשיכו באותה דרך ליצור את הדור הבא.
אך לעיתים, בעונה עם תנאי-קיום קשים, יכולות הנקבות לעבור הפריה מינית שבעקבותיה הן תטלנה ביצים עמידות עם זכרים ונקבות.
בכמה מינים רביית הבתולים היא הנורמה הרווחת, והזכרים חסרים לגמרי או נדירים ביותר.
ישנם גם מינים, כמו חלק מהמינים של התולעים הנימיות, בהם צצים זכרים רק במצבי עקה.
דהיינו, במצב בו השרידה הופכת לקשה, חלק מהנקבות הופכות לזכרים והאוכלוסייה עוברת מרביית בתולין לרבייה מינית.
כך גדל הגיוון הגנטי באוכלוסייה וגדל גם הסיכוי, שחלק ממנה ישרוד את מצב העקה.
במינים אחרים, רביית הבתולים מוגבלת ללידת זכרים בלבד, כגון אצל הדבוראים, שזכריהם נולדים מביצים בלתי מופרות, להבדיל מהנקבות, שכולן נולדות מביצים מופרות.
יש גם מינים כדוגמת פרפר-המשי, טוואי האלון וארבה-המדבר, המקיימים רביית-בתולים אקראית: מן הביצים הלא-מופרות יכולים לבקוע לעיתים זכרים ולעיתים (בהטלה אחרת) נקבות.
רביית בתולים תועדה גם בתרנגול הודו, כריש, כוח ענק, פיתון, תנין ועוד.
למעשה, באופן תאורטי כל בעלי החוליות למעט יונקים מסוגלים לרביית בתולין.
רביית הבתולים ברוב המינים המקיימים אותה היא תחליף לרבייה מינית שהמין יכול ליצור.
במקרים שבהם אין זכרים בסביבה יוכל המין להמשיך ולהתרבות גם ללא צורך בזוויג הזכרי ובכך לשמר את עצמו.
מאידך גיסא, רביית בתולים מפחיתה את הגיוון הגנטי באוכלוסייה בהשוואה לרבייה מינית, ובכך מפחיתה את יכולת המין להסתגל לתנאי סביבה משתנים.
רבייה אל-זוויגית או אל-מינית היא תהליך ביולוגי שבו יצור יוצר העתק של עצמו הדומה לו מבחינה גנטית, למעט מקרים בהן נוצרת מוטציה, מבלי שיהיה מעורב בתהליך חומר תורשתי מיצור אחר.
בתהליך הרבייה האל-זוויגית מתפתחים הצאצאים מתאים של פרט אחד, והם זהים בתכונותיהם התורשתיות לפרט שממנו נוצרו.
הרבייה מבוססת על חלוקה של תאים.
מבחינה אבולוציונית, רבייה אל-זוויגית הייתה קיימת לפני שהתקיימה רבייה זוויגית ומרבית היצורים החד-תאיים עדיין משתמשים בה.
ביצורים רב-תאיים פשוטים, כמו תולעים נימיות, יש אפשרות לרבייה זוויגית רק בעיתות עקה והרבייה היא אל-זוויגית במרבית הדורות.
בין היצורים הרב-תאיים המורכבים, רבייה אל-זוויגית קיימת בעיקר בצמחים, אך גם במינים אחדים של בעלי חיים, כמו הידרה.
ביצורים אלה מתקיימת לרוב גם רבייה זווגית.
אופן הרבייה האל-זוויגית של יצורים פרוקריוטיים, קרי יצורים חד-תאיים חסרי גרעין.
חיידקי קולי למשל מתחלקים בכל כעשרים דקות בסביבת מחיה מיטבית.
עבור יצורים רב-תאיים כגון האדם, אופן רבייה תאית זה אינו מהווה אופן רבייה פיזיולוגית, קרי העמדת צאצאים של היצור השלם.
בשיטת ההנצה מתרבים בעלי החיים הנבוביים (הם יכולים להתרבות אף ברבייה זוויגית).
רבייה אל זוויגית הנעשית בצמחים, לעיתים קרובות כחלק משיטות השבחה חקלאית, על ידי ייחורים, שלוחות, הברכה וחוטרים.
דרך נוספת היא הנצה, כלומר הופעת ניצן שיכול להינתק מהצמח ולהתפתח לצמח עצמאי.
רביית בתולים היא התפתחות של ביצית לצאצא ללא הפריה חיצונית.
רֶבְיוּ היא סוגה של מחזות קלילים, המשלבים קטעים קצרים של תיאטרון, מחול, מוזיקה חיה ומערכונים סאטיריים על אנשי התקופה מתחום האקטואליה או הספרות.
משמעות המילה "רביו" (Revue) בצרפתית היא "לראות שוב", עיסוק מחודש בנושא מסוים.
ז'אנר הרביו צמח בפריז בסוף המאה ה-19 מתוך מופעי קברט (בלה שא נואר, פולי ברז'ר, מולן רוז'), והגיע לשיאו בעולם בשנות העשרים של המאה ה-20. קברט גרמני הוא סוג של רביו שזכה לפופולריות בתקופה זו.
רביו מוגדר בדרך כלל כתיאטרון הממזג מספר סוגות תיאטרליות לתוך קורפוס בידור יחיד.
הוא מבוסס בעיקרו על סגנון ההופעות שזמרים נודדים נהגו להעלות בימי הביניים – ומשם נלקח השימוש בקוד לבוש מסוים, ובנוסף הוא מבוסס על פארודיות ספרותיות – ומשם נלקחה הסאטירה.
המילה "רביו" מקורה בצרפתית ומשמעותה "סקירה" או "בחינה מחודשת".
המונח שימש לתיאור מופעים שסקרו אירועים אקטואליים או תופעות חברתיות בדרך בידורית ולעיתים סאטירית.
הרביו התפתח בפריז לקראת סוף המאה ה־19, במופעים כמו פולי ברז'ר ומולן רוז', ושילב בידור קליל עם ביקורת תרבותית.
מופעים אלה זכו לפופולריות רבה והיו בעלי השפעה ניכרת על סצנת הבידור באירופה.
בארצות הברית, הרביו שגשג בראשית המאה ה־20, במיוחד עם מופעים כמו Ziegfeld Follies, שהפיק פלורנץ זיגפלד.
מופעים אלה שילבו מערכונים מוזיקליים, רקדניות נוצצות וקטעים סאטיריים והתמקדו בדימוי "הנערה האמריקאית החדשה" כביטוי לרוח התקופה.
בישראל נודע במיוחד תיאטרון לי-לה-לו, שפעל בתל אביב בין השנים 1944–1954. התיאטרון, שייסד משה ולין, הציג מופעים במתכונת רביו שכללו שירים, ריקודים, מערכונים וסאטירה פוליטית.
דוגמאות נוספות לז'אנר הרביו בתיאטרון הישראלי כוללות את "רביו אלימות" מאת הלל מיטלפונקט, שהועלה ב־1981 בתיאטרון לילדים ולנוער, וכן את "מלכת אמבטיה" מאת חנוך לוין, שהועלתה בשנת 1970 בתיאטרון הקאמרי וזכתה לתגובות שנויות במחלוקת בשל תוכנה הפוליטי הביקורתי.
גם בעשור האחרון מופעי רביו ממשיכים להופיע במסגרת תיאטרון פרינג', לדוגמה במסגרת פסטיבל הפרינג' הבינלאומי בבאר שבע, שבו הוצגו קולאז'ים של מערכונים ושירים עם מסר חברתי או רומנטי.
בשנים האחרונות, מספר יוצרים ישראלים עוסקים בז'אנר הרביו תוך שילוב אלמנטים מודרניים וזהויות מגוונות.
בנימין יום-טוב יצר ומבצע את המופע "הטווס", פרפורמנס אקסטרווגנטי המשלב תיאטרון, מחול ומוזיקה חיה.
המופע עוסק בזהות מגדרית ובפירוק מוסכמות חברתיות, והוצג במסגרת חממת הביכורים של תיאטרון הבית בשנת 2018.
אריאל-ניל לוי, אמן רב-תחומי, יצר מספר מופעים המשלבים תיאטרון, פרפורמנס ומוזיקה.
בין יצירותיו הבולטות: "דקת דומיה" (2010) ו"פוליו" (2012), שזכו להכרה בפסטיבל עכו.
לוי עוסק בנושאים של זהות, מגדר ופוליטיקה, ומשלב בעבודותיו אלמנטים של רביו, פוסט-דראג ותיאטרון פוסט-דרמטי.
מקומות עכשוויים המארחים מופעי רביו
בעשור האחרון, מופעי רביו עכשוויים מתקיימים במספר מסגרות עצמאיות ואלטרנטיביות בישראל.
מופעים אלה משלבים לרוב מוזיקה חיה, סאטירה, פרפורמנס ולעיתים גם יסודות מתוך קברט או דראג.
תיאטרון הפרינג' באר שבע – במסגרת פסטיבל הפרינג' הבינלאומי מוצגים לעיתים מופעים עם מבנה קולאז'י המזכיר רביו, המשלבים שירה, תיאטרון וקטעי פרפורמנס.
תיאטרון הבית – תיאטרון עצמאי ביפו המארח מופעים ניסיוניים, לעיתים בעלי אופי רביו, כמו מופעי מוזיקה־פרפורמנס במסגרת חממות הפיתוח של המקום.
המרץ2 – מרכז תרבות עצמאי בדרום תל אביב, שנוסד ב־2021. המקום מארח מופעים בין־תחומיים הכוללים תיאטרון, מוזיקה חיה ופרפורמנס, חלקם בנויים במבנה מקטעים המזכיר רביו.
אנה לולו – בר־תרבות ביפו שאירח הופעות חיות, לעיתים בהשתתפות פרפורמרים המשלבים פרודיה, מוזיקה חיה והופעות דראג עם אופי קברטי.
גילה וננסי – מסעדה ובר דראג בתל אביב, בבעלות איל שני, הקרויה על שם הטרנסג'נדריות גילה גולדשטיין וננסי שניידר.
המקום מארח מופעים בסגנון קברט־רביו, הכוללים שירה, הופעות דמויות, והומור פרפורמטיבי.
מבנה – רצף קטעים קצרים הקשורים לנושא מרכזי אך לא לעלילה אחת.
תוכן – משלב בידור קליל, שירים, פרודיות וסאטירה על אירועים אקטואליים.
מופעים – מערכונים, שירה, פרודיה ומוזיקה חיה.
רביד דברה (נולדה בשנת 1970) היא מחזאית ובמאית ישראלית.
דברה נולדה בשנת 1970 בהרצליה.
בשנת 1988 סיימה את לימודיה התיכוניים במגמת תיאטרון בבית הספר לאומנויות "תלמה ילין".
דברה היא בוגרת HB Studio, בית ספר מקצועי לאומנויות הבמה, השוכן בניו יורק, ארצות הברית.
"הסירפד של השכן" בתיאטרון הבימה, בכיכובם של אורנה בנאי, דב נבון, תחיה דנון, אורנה רוטברג, שלמה תרשיש.
"פירורים", בתיאטרון הבימה בכיכובם של רונית אלקבץ, עידית טפרסון, דביר בנדק ודב רייזר.
בשנת 2013 הועלה המחזה "פרורים" בתיאטרון הלאומי של בייג'ינג, תורגם והוצא לאור בשפה הסינית.
"ג'וזפין" בכיכובה של נלי עמר (זוכה פרס ההצגה הטובה ביותר בפסטיבל תיאטרונטו 2007)
"משפחה", קומדיה שעלתה לבמה בתיאטרון הבימה, בכיכובם של אורלי זילברשץ, אהרון אלמוג, דבורה קידר, רבקה נוימן ולירית בלבן.
"עכשיו לנרות" זוכה פרס ההצגה הטובה ביותר בחממה בפסטיבל עכו.
רביד פּלוֹטניק (נולד ב־13 בינואר 1988), שהיה ידוע בעבר גם בשם הבמה נֶצ'י נֶצ' (ነጭ, באמהרית, נֶץ': לבן), הוא ראפר ומוזיקאי ישראלי.
פלוטניק נולד בפתח תקווה כבן זקונים לעוזי, איש עסקים, ולטלי, עקרת בית.
לפלוטניק אחות גדולה בשם שירה.
כשהיה בן 6 עברה משפחתו ליישוב שערי תקוה.
כשהיה בן 12 נפטרה אימו ממחלת הסרטן, ושנתיים לאחר מכן שבה משפחתו להתגורר בפתח תקווה.
כשהיה בן 13 החל להתעניין במוזיקה שחורה בהשפעתה של אחותו הגדולה, זמרת גם היא.
על ילדותו ותחילת יצירתו בפתח תקווה כתב רבות, בעיקר באלבומו השלישי, "ברוכים הבאים לפתח תקווה".
מות אמו עולה בשיריו "זמן ומקום" מהאלבום "בור ועם הארץ", ו"חסידה צחורה" מהאלבום "ברוכים הבאים לפתח תקווה".
פלוטניק למד בחטיבת הביניים פיינשטיין ובתיכון ברנר עד כיתה י'.
לאחר שנזרק מבית הספר סיים 12 שנות לימוד ב בפתח תקווה.
באוגוסט 2006 התגייס לצה"ל, ושירת בבסיס גלילות כאפסנאי בחיל המודיעין.
במקביל לשירותו הצבאי הוא הופיע, כשהוא וחבריו משמשים כמופע חימום וכהייפ מאן של הראפר לוקץ'.
עם שחרורו מהצבא התגורר פלוטניק עם אביו בכפר סירקין, ולאחר מכן עבר להתגורר בשכונת עין גנים בפתח תקווה.
את שם הבמה שלו קיבל מהמילה האמהרית נץ' (ነጭ), שפירושה "לבן".
מבין חברי ילדותו היו יוצאי אתיופיה, והם קראו לו כך ככינוי חיבה.
בשנת 2019, עם צאת אלבומו החמישי, "ועכשיו לחלק האומנותי", החליט פלוטניק להפסיק להשתמש בשם הבמה שלו, כי העדיף ששמו האמיתי יהפוך למזוהה עימו יותר.
ב-15 בינואר 2025 התארס פלוטניק לבת זוגו מאי גריאני, וב-4 באוגוסט 2025 נישאו השניים.
פלוטניק החל את דרכו המוזיקלית בגיל 15 וחצי, כאשר הקים עם חבריו שמואל "אריסטו" יוסף, שמשון "צ'יצ'ו" אדמה ואייל "שקל" דוידי את ההרכב פרודוקס.
בפברואר 2010, כשלושה חודשים לאחר שחרורו מצה"ל, יצא לאור האלבום הראשון של ההרכב, "תחיית המתים".
האלבום שילב בין הארדקור היפ הופ לבין מוזיקת פופ פרסית.
האלבום זכה להצלחה רבה ולשבחים רבים ממבקרי המוזיקה, ומספר מבקרים החשיבו אותו כאחד מאלבומי ההיפ הופ הישראליים החשובים ביותר.
באוגוסט 2011 הוציא פלוטניק את אלבום הסולו הראשון שלו, "צדיק אחד בסדום", שהחל לעבוד עליו מיד לאחר עזיבתו את ההרכב פרודוקס.
את האלבום השיק במועדון "סאבליים", בו התארחו אמנים שונים.
האלבום זכה לשבחים רבים, והוכתר כאחד מאלבומי השנה על ידי אתר nana10.
במאי 2013, הוציא את אלבומו השני, "בור ועם הארץ: סיפורו של הבום-שאקה-לאק" שלכבודו החל מסע הופעות בערים שונות, כגון: תל אביב, ירושלים, מצפה רמון, אשדוד, חיפה, רחובות, ראשון לציון ועוד.
ביחס לאלבום הקודם, זכה האלבום להכרה משמעותית וביסס את מעמדו של פלוטניק בסצנת ההיפ הופ הישראלית.
בין הלהיטים שבלטו מתוך האלבום היה "קפה וסיגריה", שהגיע למקום ה־9 במצעד הרשמי של גלגלצ.
ב־2014 התארח בלהיט "יהיה בסדר" של "קפה שחור חזק", שאת מילות הפזמון שלו כתב בעצמו.
השיר זכה להצלחה רבה וביסס את מעמדו של פלוטניק במיינסטרים.
השיר הגיע אל המקום השני במצעד השנתי של גלגלצ, ובכך הפך לשירו הראשון של פלוטניק אשר הגיע למצעד זה.
ב־1 ביולי 2015 יצא אלבום האולפן השלישי של פלוטניק, "ברוכים הבאים לפתח תקוה", בהפצת חברת היי פייבר הפקות.
מן האלבום בלט השיר "חסידה צחורה" אותו כתב פלוטניק עבור אימו.
השיר הגיע למקום השלישי במצעד הרשמי של גלגלצ.
האלבום עצמו זכה להצלחה רבה ולשבחים רבים ממבקרי המוזיקה.
במרץ 2016 זכה פלוטניק בפרס "תגלית השנה" מטעם אקו"ם.
בשנה זו השתתף בסדרת הרשת הקומית "אומרך'" יחד עם יוצר הרשת תמיר בר.
עוד באותה השנה, השתתף באלבום "גם זה יעבור" של טונה, חבר ילדותו, בשירו "עולם משוגע".
במאי 2016 הוציא את הסינגל "אני כאן לשבור" עם טונה.
הוא גם השתתף בפרויקט "ילדי בית העץ", ושר את השיר "מלך הכיתה" למילותיו של יאיא כהן אהרונוב.
במאי 2017 הוציא את השיר הראשון, "כל הזמן הזה", מאלבומו הרביעי, "שפל וגאות".
השיר, שאותו הלחין דודו טסה, נכנס לפלייליסט של גלגלצ והגיע למקום הראשון במצעד השנתי של גלגלצ לשנת תשע"ז.
ביוני 2017, יצא האלבום המלא, שכלל בתוכו גם את הסינגל "כפרה שלי", שהגיע בשיאו למקום השני במצעד הרשמי של גלגלצ.
במאי 2018, כשנה לאחר צאת האלבום, זכה פלוטניק עבור האלבום בפרס אקו"ם על הישג השנה לשנת 2017.
ביוני 2019 הוציא את האלבום "ועכשיו לחלק האומנותי".
אלבום זה הוא הראשון המופיע בשמו של פלוטניק ולא בשם הבמה על העטיפה, צעד של האמן בדרך להיפרדות משם זה ומעבר להיות מזוהה בשמו האמיתי.
מהאלבום, יצא הסינגל הראשי, "נתראה בגלגול הבא", שהגיע למקום ה־8 במצעד הרשמי של גלגלצ.
בספטמבר התארח בשיר "עדיין" של עידו מימון, לצידם של חברי ההרכב פרודוקס, שקל ואריסטו, שנכלל באלבומו השני של מימון, "זכרונות מהעתיד".
בדצמבר התארח באלבומו של חבר ילדותו, הראפר טונה, "ועכשיו לחלק האינטרגלקטי", בשיר "עב"מ" יחד עם לירון עמרם.
שם האלבום מהווה מחווה לאלבומו החמישי של פלוטניק.
ביוני 2020 יצא בכאן דיגיטל הסרט "עלייתו ונפילתו של שם טוב האבי" ביצירתו של תמיר בר, בו לקח פלוטניק חלק בכתיבה ובייעוץ המוזיקלי, ואף השתתף בסרט בתפקיד אורח.
בספטמבר 2020, במסגרת פרויקט "זה הזמן לסלוח" של "מקור ראשון" לקראת ראש השנה תשפ"א, הוציא פלוטניק גרסה מחודשת של שירו "הריני" (שיצא במקור במסגרת האלבום "שפל וגאות"), אשר מבוצעת כדואט עם אביתר בנאי.
בפברואר 2021 התארח בסינגל "חתולים" של ג'ימבו ג'יי ולהקת ספא מתוך אלבומו "עובדי נמל".
ב־24 בספטמבר 2021 יצא אלבומו השישי, "תוך כדי תנועה", שאותו הפיק מוזיקלית ישי סוויסה.
ב־22 בינואר 2022 הופיע בהיכל מנורה והיה הראפר הראשון בישראל שהגיע להישג זה.
בנובמבר של אותה השנה השתתף בסינגל "כנען (12 מרגלים)" של שלומי שבן, בשיתוף עם שולי רנד.
בשנת 2023 התארח בשיר "הסוויסות" מתוך אלבומם של ישי ומיכאל סוויסה "מיטת קומותיים".
ב-1 במרץ הוציא את הסינגל "לא זוכר פנים" יחד עם ארז לב ארי.
באותה שנה שיחק בתפקיד אורח בסרט "העיר הזאת".
ב-22 באוגוסט 2023 עלה הפודקאסט "קרב הממזרים" מבית ה"פודיום", בהשתתפות פלוטניק ותומר ספירשטיין.
הפודקסט עוסק בעולם של "אש וקרח".
ב-מרץ 2024 זכה "קרב הממזרים" במקום השלישי בקטגוריית פודקסט התרבות של השנה של "Geektime".
ב-19 במאי 2024 הוציא את הסינגל "תודה רבה" יחד עם אברהם לגסה.
ב-1 ביולי 2024 הוציא ביחד עם דילן יוסף שטרית את הסרט הדוקומנטרי "תוך כדי תנועה", שעוקב אחר הקריירה המוזיקלית של פלוטניק ויצירת האלבום.
ב-8 בספטמבר 2024 התארח באלבום של נומי "חמרמורת", בשיר "ילד רע" יחד עם טונה.
ב-10 בינואר 2025, הוציא את האלבום "הדרך לשביל הזהב", שהפיק מוזיקלית ישי סוויסה בשיתוף עם מפיקים נוספים.
באלבום משתתפים מיכל לוטן, אוהד כהן, שי צברי, זי קיי, טאבו פלוס וקותימאן.
תהליך הכתיבה של פלוטניק לרוב איטי ומבוסס על התקדמות חלקית בכל פעם – שורה, חרוז, או שם לשיר.
בנוסף, פלוטניק נוהג לעבוד עם רפרנסים משירים קיימים שמעוררים בו השראה, אך יוצר מהם יצירה מקורית השונה מהמקור.
פלוטניק נוהג לבחון פזמונים לפי השאלה האם ניתן לדמיין את אהוד בנאי או ברי סחרוף שרים אותם על גיטרה.
2010: תחיית המתים (בהרכב פרודוקס)
2015: ברוכים הבאים לפתח תקוה
2008: פרודוקס - המיקסטייפ (בהרכב פרודוקס)
רביזור , הוא מחזה סאטירי פרי עטו של המחזאי הרוסי יליד אוקראינה ניקולאי גוגול.
המחזה פורסם במקור ב-1836 ובמהדורה מתוקנת ב-1842. הוא מבוסס על אנקדוטה שכנראה סיפר פושקין לגוגול.
הצגת הבכורה של "רביזור" התקיימה ב-1 במאי 1836 והסתיימה בכישלון חרוץ.
מייד לאחר מכן עבר גוגול להתגורר מחוץ לרוסיה.
ב-12 השנים הבאות הוא נדד ברחבי אירופה, כשמקום מושבו העיקרי היה רומא.
ברבות הימים הפך המחזה לאחד המועלים ביותר במחזאות העולמית.
המחזה הוא קומדיה של טעויות, סאטירה על חמדנות וטיפשות אנושית ועל השחיתות השלטונית שפשטה באימפריה רוסית.
לדברי היסטוריון הספרות הרוסית דימיטרי פטרוביץ' סביאטופולק-מירסקי, המחזה
הסצנות דמויות החלום של המחזה, המשקפות לעיתים זו את זו, סובבות לעיתים בורטיגו אינסופי של הונאה עצמית סביב הדמות העיקרית, חליסטקוב, שמייצג חוסר אחריות, קלות דעת והיעדר שיקול דעת.
"הוא מגלם עשיה חסרת משמעות, על בסיס שאפתנות שמקורה ברגשי נחיתות." (מירסקי)
פרסומו של המחזה חולל זעם רב מצד העיתונות הריאקציונרית.
נדרשה התערבותו האישית של ניקולאי הראשון, קיסר רוסיה כדי להציג את המחזה, בו שיחק מיכאיל שצ'פקין בתפקיד הראשי של ראש העיר.
בראשית הקריירה של גוגול הוא נודע בשל סיפוריו הקצרים, שהפכו אותו לדמות נערצת במעגל הספרות הרוסי, שעליו נמנה אלכסנדר פושקין.
לאחר ששמו הלך לפניו, החל גוגול לעבוד על כמה מחזות.
ניסיונו הראשון בכתיבת מחזה סאטירי שנסוב על הבירוקרטיה באימפריה הרוסית, נעשה ב-1832. הוא נטש אותו בחששו מהצנזורה.
ב-1835, הוא ביקש לקבל השראה לכתיבת מחזה סאטירי חדש מפושקין.
פושקין שאב את הרעיון לסיפור, ממקרה שאירע לו, בו פעם טעו וחשבו אותו למבקר מטעם המדינה ב-1833. הוא הזכיר אנקדוטה שהייתה דומה למדי למה שנהפך לשלד הסיפור של "מבקר המדינה".
פקידיה המושחתים של עיירה רוסית קטנה, בראשם עומד ראש העיר, נתקפים בחרדה לשמע החדשות אודות מבקר מדינה (רביזור) העומד להגיע לעירם במסווה כדי לחקור אותם.
הם פועלים במרץ כדי לטייח את מעשיהם הנלוזים ותוך כדי כך מגיע לאוזנם דיווח בדבר טיפוס חשוד שהגיע שבועיים קודם לכן מסנקט פטרבורג ומתאכסן בפונדק.
אולם, אדם זה אינו רביזור, שמו הוא חליסטקוב, עובד מדינה בעל דמיון פרוע.
לאחר ששמע שחליסטקוב חייב את כתר המלכות בחשבון המלון המנופח שלו, ראש העיר וחבר מרעיו הנוכלים נעשים בטוחים שהשוטה הזה בן המעמד הגבוה הוא המפקח שהם מתייראים מפניו.
במשך זמן מה, חליסטקוב אינו מבין שטועים בזיהויו ומחליפים אותו במישהו אחר.
בינתיים, הוא נהנה מהכבוד שרוחשים לו הפקידים המבוהלים ועובר להשתכן כאורח בביתו של ראש העיר.
הוא גם דורש ומקבל "הלוואות" נכבדות מראש העיר ומקורביו.
פרט לכך הוא מפלרטט ללא בושה עם אשתו ובתו של ראש העיר.
חולים ויגעים מדרישות השוחד האבסורדיות של ראש העיר, הסוחרים מגיעים לחליסטקוב ומתחננים בפניו שיפטר את ראש העיר ממשרתו.
המום ממעשי החמס של ראש העיר, חליסטקוב מצהיר שיש להגלות אותו כבול בשרשראות לסיביר.
חרף זאת, הוא לוקח עוד "הלוואות" מהסוחרים, בהבטיחו להם להיענות לבקשתם.
מבועת מכך שהוא יאבד הכול, ראש העיר מתחנן בפני חליסטקוב שלא יצווה לאסור אותו, ואז נוכח לדעת שחליסטקוב התארס לבתו.
בשלב זה מודיע חליסטקוב שהוא חוזר לסנקט פטרבורג, אחרי שמשרתו אוסיפ שכנע אותו שבשלב כלשהו מישהו יחשוף את זהותו האמיתית.
לאחר שחליסטקוב ואוסיפ עוזבים עם כרכרה הנהוגה בידי סוסי העיר המהירים ביותר, כל חבריו של ראש העיר מגיעים כדי לברך אותו.
בטוח בכך שידו על העליונה, הוא מזמן את הסוחרים, מתרברב באירוסי בתו לרביזור ונשבע להקשות עליהם את עולו.
לפתע מגיע מנהל הדואר, כשבידו מכתב פתוח החושף את זהותו האמיתית של חליסטקוב – בו הוא מלגלג עליהם.
לאחר שלושים שנה של מעשי חמס, שחיתות ופשע באין מפריע, ראש העיר נתקף חמת זעם על שבפעם הראשונה הצליחו להערים עליו והוא הושפל כל כך.
הוא צועק על מקורביו, בהאשימו שהם אשמים בכך ולא הוא.
בעודם ממשיכים להתווכח, מגיע שליח ממפקח המלוכה האמיתי, שדורש לראות את ראש העיר מייד.
ב-1926, ההפקה האקספרסיוניסטית של הקומדיה בידי וסבולוד מיירהולד "שבה לטבעו הסוריאליסטי האמיתי של המחזה, דמוי החלום; זאת לאחר מאה שנים של פשטות שצמצמה אותו לריאליזם צילומי גרידא."
אראסט גארין (אחד משלושת השחקנים המובילים בלהקת התיאטרון של מיירהולד) פירש את חליסטקוב כ"טיפוס מסתורי, המסוגל לשנות את הופעתו בעקביות."
ליאוניד גרוסמן נזכר שגארין גילם את חליסטקוב כ"דמות הלקוחה מסיפורי הופמן, רזה, לבוש שחורים, הולך בנוקשות, חבוש משקפיים מוזרים, כובע מיושן גבוה תיתורת, אדם מיוסר".
בסיום ההצגה של מיירהולד, החליפו את השחקנים בבובות, תכסיס שאנדריי ביילי השווה אותו ל"מהלומת גרזן שעורפת ראשים", אבל "מכה מוצדקת לחלוטין במקרה זה מאחר ש"הגרוטסקה הארכאית והגסה היא עדינה שבעדינות."
פיודור דוסטויבסקי גילם את דמותו של מנהל הדואר שפקין במופע צדקה שהכנסותיו הלכו ל"חברה לעזרה לסופרים ומלומדים נזקקים" באפריל 1860.
הסרט הראשון שהיה מבוסס על המחזה נעשה בגרמניה בידי גוסטף גרינדגנס ב-1932; הכותרת הגרמנית הייתה Eine Stadt steht Kopf (עיר העומדת על ראשה).
ב-1933, השחקן הצ'כי ולאסטה בוריאן (Vlasta Burian) גילם את דמותו של המפקח בסרט "רביזור" בבימויו של מרטין פריץ (Martin Frič).
ב-1949, הופקה בהוליווד הגרסה הקולנועית לקומדיה שהייתה מחזמר בכיכובו של דני קיי ונקראה "המפקח הכללי".
הסרט דומה אך במעט למחזה.
גרסתו של קיי ממקמת את הסיפור באימפריה של נפוליאון, במקום ברוסיה, והגיבור הראשי, המפקח, אינו פקיד מלכות יהיר, אלא בור עני, הנפלט מלהקת צוענים נודדת, מכיוון שאינו חמדן ונוכל מספיק.
הדבר שומט את הקרקע מתחת למשמעות עבודתו של גוגול ביחסים המשתנים בין המפקח הכוזב ובני המעמד הגבוה בעיירה.
הסרט לא זכה לביקורות אוהדות וגם לא היה הצלחה קופתית.
ב-1955 הופק הסרט האינדונזי Tamu Agung (האורח שעלה לגדולה), בבימויו של אוסמאר איסמעיל.
הסרט הוא עיבוד רופף למחזהו של גוגול.
העלילה מתרחשת בכפר קטן באי ג'אווה, מעט אחרי קבלת העצמאות של המדינה.
אמנם הוא אינו מחזמר כמו הסרט ההוליוודי, אבל משולבים בו מספר קטעים מוזיקליים.