tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
ל"זמן" סגנון ייחודי, המשלב דרמה ותיאורי צבע עם עובדות היסטוריות ואקטואליות.
המגזין עוסק רבות בעולם הריגול, בפרשות הונאה ובסיפורים על מאחורי הקלעים של חקר החלל והאוקיינוסים.
בין השנים 2013 עד 2017 צורפה למגזין חוברת בשם 'זמן נוער' שכללה כתבות קצרות וקלילות יותר.
החל מ-2020 מערכת זמן מוציאה גיליון מקביל בשם "מקיף", המוקדש לנושא נבחר.
בשנת 2014 מונה חיים קליגר להיות מנכ"ל זמן בישראל אך לבסוף פרש כשנה מאוחר יותר.
כיום מנכ"לי זמן בישראל הם חיים צבי גולדברגר ומנדל ווגשל.
העורך ראשי הראשון במהדורה העברית היה יאיר וינשטוק, שפרש לאחר סכסוך עם בעלי הירחון ב-2017, והקים גיליון מתחרה בשם כדור.
העורך הראשי כיום הוא יעקב מנחם וגשל.
בירחון כתבו פסח קראון, שלמה זלמן גרוסמן ונחמן גרשונוביץ.
במתמטיקה זמן בדיד וזמן רציף הם שתי גישות שבהן אפשר למדל משתנים התלויים בזמן.
אפשר לנקוט גישות דומות גם עבור משתנים התלויים בגדלים אחרים, כגון ממדי המישור (למשל, דגימת תמונות רציפות לפיקסלים).
אות בדיד או אותות זמן בדידים הוא סדרה של ערכים המייצגים ערכי אות בנקודות זמן מסוימות.
בגישת הזמן הבדיד ערכם של משתנים מוגדר אך ורק בנקודות זמן מסוימות, או לחלופין נותר קבוע לאורך פרק זמן מסוים שאינו אפס, כלומר הזמן נתפס כמשתנה בדיד (דיסקרטי).
דוגמה לגישה זו היא שעון דיגיטלי המראה קריאה קבועה למשך דקה למשל של השעה 10:37, ולאחר מכן מראה את השעה 10:38, ללא מעבר בערכי הביניים בין ערכים אלו.
בגישה זו כל משתנה נמדד פעם אחת בכל פרק זמן (השווה לדקה אחת בדוגמת השעון).
מספר המדידות במהלך כל פרק זמן הוא סופי.
לאותות בדידים שונים יש מספר מקורות, אך ניתן בדרך כלל לסווגם לאחת משתי קבוצות:
על ידי דגימת ערכים של אות אנלוגי בשיעור קבוע או משתנה.
כאשר אות זמן בדיד מתקבל על ידי דגימה בזמנים במרווחים אחידים, נוכל לומר שיש לו קצב דגימה מסוים – הקצב שבו נדגם האות הרציף.
על ידי מדידת תהליך בדיד, כגון ערך השיא השבועי של אינדיקטור כלכלי מסוים.
זמן רציף רואה משתנים כבעלי ערך מסוים רק בפרק זמן רגעי, או אינפיניטסימלי.
הזמן נתפס כמשתנה רציף היות שבין כל שתי נקודות בזמן יש מספר אינסופי של נקודות אחרות בזמן.
המשתנה "זמן" נע על פני כל קו המספרים הממשי, או חלק סופי או אינסופי ממנו, כגון המספרים החיוביים.
אות רציף או אות רציף בזמן הוא פונקציה (אות) אשר תחום ההגדרה שלה הוא רצף (למשל קטע על פני המספרים הממשיים), ולכן אינו קבוצה בת מנייה.
התחום עשוי להיות סופי (למשל 10 שניות של מדידה) או אינסופי.
הפונקציה עצמה לא צריכה להיות רציפה.
לעומת זאת תחום ההגדרה של אות זמן בדיד הוא קבוצה בת מנייה, למשל המספרים הטבעיים.
לאות זמן רציף יהיה ערך כלשהו בכל רגע של זמן המצוי בתחום המדידה.
האותות החשמליים מייצגים פעמים רבות כמויות פיזיות בעלות אופי רציף, כגון טמפרטורה, לחץ או צליל.
דוגמאות אחרות לאות רציף הן גל סינוס, גל הקוסינוס וגל משולש.
דוגמה טיפוסית של אות בעל משך זמן אינסופי היא:
בדיסציפלינות רבות מקובל שאות רציף חייב תמיד להיות בעל ערך סופי, קונוונציה המתאימה ברוב המקרים לאותות פיזיים.
עבור מטרות מסוימות ערך אינסופי מקובל כל עוד האות הוא אינטגרבילי (בר סכימה) על כל מרווח סופי.
אות רציף או בדיד מול אות אנלוגי או ספרתי
קוונטיזציה של אות בדיד מאפשרת את אחסונו ואת עיבודו במערכות ספרתיות, למשל, מחשבים.
עם זאת קיימים אותות בדידים שלא עברו קוונטיזציה ולהפך; ופעולת הקוונטיזציה, ההופכת אות אנלוגי (תקבילי) לאות דיגיטלי (ספרתי), שונה במהותה מפעולת הדגימה, ההופכת אות רציף לאות בדיד.
זמן בדיד הוא כלי נוח לעיבוד ומחקר, גם כאשר המשתנה הנחקר הוא רציף מטבעו.
לדוגמה, בעוד שהפעילות הכלכלית מתרחשת ברציפות ואין רגע שבו המשק נמצא בהפסקה, נוח יותר למדוד את הפעילות הכלכלית באופן בדיד.
מסיבה זו נתונים המפורסמים על תוצר מקומי גולמי, לדוגמה, יציגו סדרה של ערכים תקופתיים, למשל דו"חות רבעוניים, ולא רצף של ערכים לכל רגע נתון.
כאשר חוקר מנסה לפתח תאוריה שתסביר תצפיות בזמן בדיד, תוצג לעיתים התאוריה בזמן בדיד כדי להקל על פיתוחה.
מאידך גיסא לעיתים קל או נכון יותר מתמטית לבנות מודלים תאורטיים בזמן רציף.
כלי שימושי בניתוח זמן בדיד הוא משוואות הפרש.
עבור זמן רציף הכלי המקביל הוא משוואות דיפרנציאליות.
זמן דמשק (בפרסית: به وقت شام) הוא סרט דרמה איראני משנת 2018 מאת איברהים חטמיקיה, במאי איראני.
הסרט עוסק בטייס איראני ובנו הטייס שמטוסם נתפס על ידי כוחות דאעש בסוריה כשהוא נושא מטען של ציוד סיוע הומניטרי לאנשים באזור מלחמה.
האדי חג'אזיפר, באבק חמידיאן ומספר שחקנים סורים, עיראקיים ולבנוניים מככבים בסרט.
עלי ובנו יונס הם טייסים המנסים לחלץ אזרחים שנצורים והותקפו על ידי כוחות דאעש במזרח סוריה.
הטייסים באו לעזור לתושבי העיר לברוח במטוס מטען ישן מתוצרת איליושין.
זמן הוא סרט מותחן פסיכולוגי אמריקאי שכתב, ביים והפיק מ.
נייט שאמלאן, בהשראת הרומן הגרפי "Sandcastle" מאת פייר אוסקר לוי ופרדריק פיטרס שיצא לאור בשנת 2010. בסרט מככבים גאל גרסיה ברנאל, ויקי קרייפס, רופוס סוול, קן ליונג, ניקי אמוקה-בירד, אבי לי, ארון פייר, אלכס וולף, אמבת' דייווידץ, אליזה סקנלן, אמון אליוט, קתלין קלפנט ותומאסין מקנזי.
הסרט יצא לאקרנים בארצות הברית ובישראל ב-22 ביולי 2021 בהפצת סרטי יוניברסל.
הרומן הגרפי "Sandcastle", מספר כיצד לפנות בוקר ביום קיץ מושלם, אנשים מתחילים לרדת לחוף אידילי ומבודד.
ביניהם משפחה, זוג צעיר, פליט וכמה תיירים אמריקאים.
החול הלבן העדין משולב בבריכות סלעים מלאות מים צלולים.
החוף מוסתר מעיניים סקרניות בצוקים בעלי שוליים ירוקים המרחפים סביב המפרצון.
אבל האוטופיה הזו שומרת על סוד אפל.
גופת אישה נמצאת צפה במים, מה שמפגיש את שלושה עשר הזרים האלה כדי לנסות ולפרום את חידת החולות ולנסות לברוח מהחוף בחיים.
אל אתר נופש טרופי מגיעה משפחת קאפה, הכוללת את האבא גאי (גאל גרסיה ברנאל), האמא פריסקה (ויקי קרייפס), הבת הבכורה מדוקס ובן הזקונים טרנט.
ללא ידיעת הילדים, חופשה זו צפויה להיות החופשה המשפחתית האחרונה שלהם, שכן גאי ופריסקה מתכוונים להיפרד מיד לאחר תום החופשה.
מנהל אתר הנופש (גוסטף המרסטן) מברך אותם עם הגעתם, והמארחת מדריד (פרנצ'סקה איסטווד) מציעה להם קוקטיילים מותאמים אישית.
במהלך היום הראשון לחופשתם, טרנט מתיידד עם אידליב (קיילין ג'וד), אחיינו של המנהל.
בבוקר שלמחרת, בעצת המנהל (גוסטף המרסטן), המשפחה מבקרת בחוף מבודד, יחד עם משפחה נוספת שמתארחת באתר הנופש: האבא צ'ארלס (רופוס סוול), אשתו קריסטל (אבי לי), בתם קארה וכן אגנס (קת'לין שלפנט), אמו של צ'ארלס שמגיעה יחד עם כלבה.
בהגיעם לחוף, הם מבחינים בברנדון (ארון פייר), ראפר מפורסם המכונה "מיד סייז סאדאן", יושב לבדו.
בהמשך מצטרפים אליהם גם ג'ארין (קן ליונג) עם אשתו פטרישיה (ניקי אמוקה-בירד).
שתי המשפחות מבלות על החוף, עד אשר אל החוף נסחפת גופתה של בת-זוגו של ברנדון, וצ'ארלס מזדרז להאשים אותו במותה.
זמן קצר לאחר מכן, אגנס מתה בפתאומיות.
כאשר ג'ארין ופטרישיה מנסים לנחש את הגילאים של טרנט ומדוקס, הקבוצה מבחינה שהילדים התבגרו במהירות, והם כעת בני נוער.
בעקבות סדרת אירועים מוזרים, הם מבינים שהשהות בחוף גורמת להזדקנות מהירה, וכתוצאה מכך - בריאותם של כולם מתדרדרת.
כמו כן, הם מבחינים שלפחות אחד מבני כל משפחה סובל ממחלה כרונית חשוכת מרפא (פריסקה - גידול סרטני; צ'ארלס - סכיזופרניה; קריסטל - היפוקלצמיה; ברנדון - המופיליה; פטרישיה - אפילפסיה).
כל ניסיונותיהם לעזוב את החוף בדרך שבה הגיעו - דרך קניון שבין סלעים המקיפים את החוף - מסתיימים בכישלון: כל מי שחוזר אל הקניון מאבד את הכרתו ומתעורר כשהוא שוב על החוף.
בעוד הקבוצה ממשיכה לנסות לעזוב את האי, טרנט וקארה מתבודדים.
כאשר הם חוזרים אל הקבוצה, קארה נראית כשהיא בהיריון בחודש החמישי.
ההיריון מתקדם במהירות והתינוק נולד תוך זמן קצר, אך אינו מסוגל לשרוד יותר מדקה אחת תחת השפעות החוף, ומת.
טרנט ומדוקס מגלים על החוף מחברת שבה כתב מבקר קודם בחוף, ומבחינים באדם לא-ידוע שצופה בהם ומצלם אותם.
הניסיונות לעזוב את החוף מעלים את המתח כאשר הסכיזופרניה של צ'ארלס מחמירה וגורמת לו להרוג את ברנדון.
גא'רין וקארה מתים במהלך הניסיונות שלהם לעזוב את החוף, בעוד פטרישיה וקריסטל מוצאות את מותן כתוצאה מהחרפה מהירה של מצבן הרפואי.
לאחר רדת החשיכה, צ'ארלס תוקף את גאי ופריסקה חותכת את ידו עם סכין חלודה, וגורמת לזיהום קטלני שמתפשט בגופו תוך שניות בודדות ומסתיים במותו של צ'ארלס.
במהלך הלילה, גאי ופריסקה המזדקנים מתפייסים, רגעים ספורים לפני שהם מתים מזיקנה.
בבוקר שלמחרת, רק מדוקס וטרנט המבוגרים נותרים על החוף.
טרנט מפענח הודעה סופית שמסר לו אידליב, והוא מסיק שהיא קשורה אל שונית אלמוגים שנמצאת בסמוך לחוף.
טרנט משער שבתוך השונית קיים מעבר תת-מימי שיאפשר להם לעזוב את החוף מבלי לאבד הכרה.
טרנט ומדוקס מתחילים לשחות דרך האלמוגים, וצוללים אל תוך מעבר תת-מימי.
לאחר שלא הצליחו לצאת מהמים במשך זמן רב, עובד אתר נופש העוקב אחריהם מדווח כי הקבוצה כולה מתה.
בהמשך, מתגלה כי אתר הנופש משמש למעשה כבסיס עבור צוות מחקר המבצע ניסויים קליניים בתרופות רפואיות חדשות, כאשר אורחים הסובלים ממחלות כרוניות משמשים כנבדקים ללא ידיעתם.
מכיוון שהחוף מאיץ את תהליך ההזדקנות של האורחים, החוקרים מצליחים להשלים ביום אחד ניסוי, שבנסיבות אחרות היה נמשך עשרות שנים.
החוקרים מתקדמים עם פיתוי של קבוצה חדשה לחוף הים, ומדריד מגישה להם קוקטיילים אך טרנט ומדוקס, ששרדו את שחייתם מתחת למים, מתפרצים ומפילים את מגש המשקאות לרצפה.
הם מעבירים את המחברת שמצאו לידי המשטרה, שמגיעה לאתר הנופש ועוצרת את החוקרים.
טרנט ומדוקס מחולצים מהחוף באמצעות מסוק ועוברים להתגורר אצל דודתם.
שם השחקן/ית שם הדמות אודות הדמות גאל גרסיה ברנאל גאי קאפה אקטואר, בעלה של פריסקה, אביהם של מדוקס וטרנט.
ויקי קרייפס פריסקה קאפה אוצרת במוזיאון, חולת סרטן, אשתו של גאי, אמם של מדוקס וטרנט.
רופוס סוול צ'ארלס רופא סכיזופרן, בעלה של קריסטל, אביה של קארה, בנה של אגנס.
אלכס וולף טרנט קאפה בנם של גאי ופריקסה, אחיה הצעיר של מדוקס.
וולף מגלם את טרנט בגיל 15. אמון אליוט טרנט המבוגר.
נולאן ריבר טרנט בגיל 6. לוקה פאוסטינו רודריגס טרנט בגיל 11. תומאסין מקנזי מדוקס קאפה בתם של גאי ופריקסה, אחותו הגדולה של טרנט.
מקנזי מגלמת את מדוקס בגיל 16. אמבת' דייווידץ מדוקס המבוגרת.
אלקסה סווינטון מדוקס בגיל 11. אבי לי קריסטל חולת היפוקלצמיה, אשתו של צ'ארלס, אמה של קארה, כלתה של אגנס.
ניקי אמוקה-בירד פטרישיה קרמייקל פסיכולוגית חולת אפילפסיה, אשתו של ג'ארין.
קן ליונג ג'ארין קרמייקל אח מוסמך ובעלה של פטרישיה.
אליזה סקנלן קארה בתם של צ'ארלס וקריסטל, נכדתה של אגנס.
סקנלן מגלמת את קארה בגיל 15. קיילי בגלי קארה בגיל 6. מיקאיה פישר קארה בגיל 11. ארון פייר ברנדון ראפר המכונה "מיד סייז סאדאן".
קת'לין שלפנט אגנס אמא של צ'ארלס, חותנתה של קריסטל, סבתה של קארה.
גוסטף המרסטן מנהל אתר הנופש.
פרנצ'סקה איסטווד מדריד עובדת באתר הנופש.
מת'יו שיר סידני עובד באתר הנופש.
קיילין ג'וד אידליב אחיינו של מנהל אתר הנופש.
נייט שאמלאן ג'אי עובד באתר הנופש.
באוקטובר 2019 הוכרז כי מ.
נייט שאמלאן ישתף פעולה עם אולפני יוניברסל להפקת שני סרטי מותחן חדשים שאותם הוא יכתוב, יפיק ויביים.
במאי 2020, אליזה סקאנלן, תומאסין מקנזי, אהרון פייר, אלכס וולף וויקי קריפס ניהלו משא ומתן להצטרפות לצוות השחקנים.
חודש לאחר מכן לוהקו אבי לי, ניקי אמוקה-בירד וקן ליונג.
גאל גרסיה ברנאל הצטרף ביולי.
באוגוסט 2020 הצטרפו לצוות השחקנים רופוס סוול, אמבת' דייווידץ ואמון אליוט.
אלכסה סווינטון הצטרפה לצילומים בספטמבר 2020. בדצמבר 2020 הצטרף נולאן ריבר לצוות השחקנים של הסרט.
מאפרת הקולנוע טיילור הדסון נרתמה לקחת חלק פעיל בסרט ובראיון שהעניקה למגזין ווג טרם יציאת הסרט לאקרנים שיתפה כי במהלך הצילומים על האי הקפידה להשתמש בשכבות איפור כבדות וכהות יותר על פני השחקנים על מנת "להכביד" על העור ובכך ליצור מראה עמום ובוגר יותר.
עוד הוסיפה בראיון:"שחקן עייף בזמן הצילומים הוא אידיאלי במקרה הזה.
עייפות גורמת לכהות סביב העיניים והעור לא במיטבו אז השימוש בקונסילר נזנח ושכבות של מייקאפ כהה הוכפלו מן הרגיל".
הצילומים החלו באופן רשמי ב-26 בספטמבר 2020, ברפובליקה הדומיניקנית יחד עם ההכרזה על שם הסרט.
זו הפעם הראשונה ששמאלאן מצלם סרט מחוץ לפילדלפיה רבתי.
ההפקה הושלמה ב-15 בנובמבר 2020.
הסרט יצא לאקרנים ב-23 ביולי 2021. תחילה הוא אמור היה לצאת ב-26 בפברואר באותה שנה, אך ההפקה התעכבה בשל מגפת הקורונה.
הצצה בת 30 שניות הוקרנה לראשונה במהלך סופרבול LV ב-7 בפברואר 2021.
זמן בדיקה עד זמן שימוש היא מחלקה של באגים בתוכנה, הנגרמים על ידי מרוץ תהליכים וקשורים בבדיקת מצב חלקי המערכת (כמו פרטי אבטחה) ובשימוש בבדיקות אלה.
זמן בדיקת לזמן שימוש הם נפוצים במערכת ההפעלה יוניקס, בין פעולות במערכת הקבצים, אך יכולים לקרות גם בהקשרים אחרים, כולל שקעים מקומיים ובשימוש לא נכון בהעברות מסד הנתונים.
הקוד בשפת הC הבא מכיל באג זמן בדיקה לזמן שימוש, כאשר משתמשים בsetuid שביוניקס.if (access("file", W_OK) != 0) {
write(fd, buffer, sizeof(buffer));מרוץ התהליכים הזה הוא פגיעה להתקפה הבא://
//בדוגמה זאת, התוקף יכול לעשות אקספלויט למרוץ התהליכים שמתרחש פה, על מנת להטעות את הsetuid של הקורבן כדי שיכתוב מחדש את כל מאגר הסיסמאות של המערכת.
TOCTOU יכולים לשמש להסלמת הרשאות, כדי לקבל גישה מנהלתית למכונה.
אף על פי שרצף האירועים הזה דורש תזמון מדויק, אך ייתכן שתוקף יבצע זאת ללא קושי רב מדי.
המשמעות היא שיישומים אינם יכולים להניח שהמצב המנוהל על ידי מערכת ההפעלה.
ניצול מרוץ תהליכים מסוג TOCTOU דורש תזמון מדויק על מנת להבטיח שפעולות התוקף משתלבות כהלכה עם הקורבן.
בדוגמה שלעיל, על התוקף לבצע את קריאת מערכת במדויק בין הגישה לפתוחה.
עבור ההתקפה הכללית ביותר, יש לתזמן תקיפה לביצוע לאחר כל פעולה על ידי הקורבן, המכונה גם "דריכה אחת".
TOCTOU הם קשים להסרה ולמניעה, בהקשר של מרוץ תהליכים של זמן בדיקה לזמן שימוש, האתגר המהותי הוא להבטיח שלא ניתן לשנות את מערכת הקבצים.
בשנת 2004 פורסמה תוצאה שהראתה כי אין טכניקה ניידת ודטרמיניסטית להימנעות מTOCTOU.
זמליאנקה (ברוסית או אוקראינית: Землянка .
בפולנית: ziemianka) הוא שם סלאבי עבור בית מתחת לאדמה, ששימש מחסה לבני אדם או לבעלי חיים מבויתים.
בהתבסס על חור או שקע באדמה, מבנים אלה הם אחד מסוגי הדיור העתיקים ביותר הידועים.
זמליאנקה יכולה להיות שקועה באופן חלקי או מלא מתחת לאדמה, עם גג שטוח מכוסה בענפים או סיד, או להיות חפורה בצלע גבעה.
השימוש באדמה טבעית לצורך בידוד והגנה לשם מגורים במחתרת התפתח לטכנולוגיית "מקלט אדמה" הנהוגה כיום בארכיטקטורה.
במלחמת העולם השנייה גרו פרטיזנים או לוחמי התנגדות חמושים במזרח אירופה בזמליאנקות ששימשו כבונקרים תת-קרקעיים וסיפקו מחסה ומסתור מפני אויבים.
הם שימשו את חברי "הפרטיזנים של בלסקי" בבלארוס של ימינו.
זמליאנקה היה שמו של שיר שהיה פופולרי בקרב חיילי הצבא האדום בחזית המזרחית, שיר שכתב א' סורקוב והלחין ק' ליסטוב ב-1941 במהלך הקרב על מוסקבה.
השימוש בזמליאנקות על ידי חיילים מוזכר בשיר.
עם זאת, בשל הפסימיות שלו, השיר נחשב לא פטריוטי על ידי הממשלה הסובייטית באותה תקופה.
זמלניאה היא להקת רוק סובייטית ורוסית ואחת הלהקות הבולטות של תקופת VIA במוזיקה הסובייטית, שהביאה אלמנטים של מוזיקת רוק לאסטרדה הסובייטית.
השיר הפופולרי של הלהקה "טרבה או דומה" , על פי החלטת רוסקוסמוס בשנת 2009, קיבל מעמד ציבורי רשמי של המנון של הקוסמונאוטיקה הרוסית.
בשנת 1984, בשיא הפופולריות שלה, הלהקה נבחרה ללהקת השנה בפרסי ZD.
התפוצה הכוללת של תקליטי הלהקה, שיצאו בימי ברית המועצות על ידי חברת מלודיה בלבד, הסתכמה בכ-15 מיליון עותקים.
זמן אמת הוא סרט דרמה ישראלי משנת 1991 בבימויו של אורי ברבש, עם אסי דיין, רבקה נוימן ונטע מורן בתפקידים הראשיים.
התסריט נכתב על ידי בני ברבש והוא מבוסס על ספרו "היקיצה הגדולה" משנת 1982.
העלילה היא על מח"ט המואשם על ידי ההורים השכולים, בזילת יד שהביאה למותו של מג"ד בחטיבתו במלחמת יום הכיפורים וההאשמות והחקירה ממוטטים אותו.
סרט שהוא חשבון נפש עם טראומות מלחמת יום הכיפורים.
ב"בית השריון" בתל אביב נערך טקס חלוקת תעודות זיכרון למשפחות הנופלים של חטיבת שריון שנפלו במלחמת יום הכיפורים.
על הבמה נמצאים מפקדי החטיבה, המח"ט אל"ם אלי הנגבי (אסי דיין) וסגנו סא"ל יואב (שלמה תרשיש).
אלי מסבר על גבורת הנופלים שעצרו את הסורים ולאחר מכן מתחילה חלוקת התעודות.
כאשר מגיעים לחלק תעודה למשפחת בר און, הוריו של המג"ד סא"ל מודי בר און, תוקף האב בנימין בר און (יוסף כרמון) את אלי ומאשים אותו במות בנו היות שלא שלח לו כוח חילוץ במשך תשע שעות.
אלי עומד לפני ועדת חקירה על תפקודו במלחמה.
בראשה עומד מפקד האוגדה גיורא (שמיל בן ארי).
הם יוצאים לשטח ואלי מסביר על מהלך הקרב ואומר שקצין האג"ם שלו נדב (דורון ליניק) אמר לו שהפיקוד שולח כוח לחלץ את מודי.
אין לו כל הוכחה לכך בקשר או ביומן המלחמה ונדב שאמור לעזור לו, נמצא בתרדמת לאחר פציעה בקרב.
משפחת בר און מחזירה את התעודה לחטיבה ואלי יוצא אליהם בלילה סוער עם נהגו המסור נרי (יוסי אשדות) ומתקבל בקרירות מופגנת.
הוא עסוק כל הזמן בניסיון להוכיח את חפותו ויחסיו עם אשתו דניאלה (רבקה נוימן) מתערערים.
דניאלה סובלת גם מהצקות של חמותה נעמי (חנה מרון).
נדב נמצא בתרדמת ואלי מבקר אותו בבית החולים ונפגש שם בזוגתו ענת (נטע מורן).
עם הזמן לאחר המריבות בבית הוא מנהל מערכת יחסים קצרה אתה.
החיילים בבית החולים ובעיקר מוטי (דור צויגנבוים) מנסים לעורר את נדב ומביאים אפילו רקדנית בטן (ריקי צור) אבל ללא הועיל.
הסמח"ט יואב חותר תחתיו בוועדת החקירה ותופס את מקומו כמפקד החטיבה.
אלי מתחיל בקריירה לא מוצלחת באזרחות כמנהל בחברת ביטחון ואחזקה של אביו.
הוא עצבני ורב עם מנהל סופרמרקט (עזרא דגן) ונהג עצבני ברחוב (ארנון צדוק).
הוא עוזב את הבית שוכר דירה ומנהל משם מטה לטיהור שמו.
לבסוף נפטר נדב ואלי יודע שזה סוף הפרשה לגביו.
הוא נשבר וברגע הזה מגיעה דניאלה ומנסה לנחם אותו.
זמן הזילות (או "עת הבוז", בפולנית: Czas pogardy, באנגלית: Time of Contempt) הוא ספר פנטזיה שנכתב על ידי הסופר הפולני אנדז'יי ספקובסקי, ויצא לאור לראשונה בשפה הפולנית ב-1995. זהו הספר השני בסאגת "המכשף", בת חמשת הספרים.
הספר מתחיל בנקודה בה הסתיים הספר הקודם, בה הקוסמת ינפר מוונגרברג לוקחת תחת חסותה את סירי, "ילדת ההפתעה" של גראלט מריוויה, על מנת לסייע לה לשלוט בכוחות הקסם שלה.
ינפר מעוניינת לקחתה אל בית הספר הגבוה לקוסמות "ארטוזה" הנמצא על האי ת'אנאד במטרה שתתחנך שם באמנות הקסם, בעוד שינפר עצמה נדרשת להגיע אל האי ת'אנאד על מנת להשתתף שם בכינוס קוסמים רב משמעות והרה-גורל.
גראלט נפגש עם עורך דין בשם קודרינגר על מנת שיסייע לו לגלות את זהותו של הקוסם המסתורי הרודף את סירי.
בינתיים, ינפר וסירי ממשיכות את מסען לעבר ארטוזה כאשר בדרך לשם הן עוצרות בעיר הנמל "גורס ולן" שבממלכת טמריה.
בזמן שהיא נפגשת שם עם ידידה הוותיק, גמד בנקאי בשם מולנאר גיאנקארדי, מרשה ינפר לסירי להסתובב מעט בעיר, כאשר ילווה אותה גמד בשם פאביו, מאנשיו של מולנאר.
סירי ושותפה מטיילים בעיר להנאתם, ונתקלים במופע קרקס בכיכר העיר בו מוצג ויברן כלוא בכלוב לראווה.
לרוע המזל מצליח הוויברן להשתחרר מכלובו, וסירי משתמשת בכוחות הקסם שלה על מנת להציל את המצב.
השימוש בקסם לוכד את תשומת ליבן של שתי קוסמות: טיסאיה דה וורייס ומרגריטה לו-אנטיל, שתיהן מנהלות בכירות באקדמיית "ארטוזה".
שתי הקוסמות טועות לחשוב שסירי היא אחת מתלמידותיהן שנשרה מבית הספר ומתכוונות להענישה.
בסופו של דבר, מגיעה ינפר, לה היכרות קודמת עם שתי הקוסמות (עוד מהימים שינפר עצמה הייתה תלמידה בארטוזה, תחת חינוכה של טיסאיה) ומאשרת את סיפורם של סירי ופאביו.
שלוש הקוסמות מגיעות יחד עם סירי לפונדק מקומי, שם, לצד שיחת חולין והחלפת זיכרונות מהעבר, דנות השלושה בעתידה של סירי בארטוזה.
סירי, שמבינה כי במבצר ארטוזה תרגיש כאסירה, מחליטה לברוח מהפונדק על ידי גניבת סוס ורכיבה לכפר סמוך, שם נודע לה כי גראלט נמצא בו.
ינפר יוצאת על מנת למצוא את סירי, ומגלה את סירי וגראלט ביחד.
גראלט, שכבר זמן רב לא התראה עם ינפר, מחליט ללוות אותה יחד עם סירי לעבר האי ת'אנאד.
באי ת'אנאד מתקיים נשף קבלת פנים לקראת כינוס הקוסמים הגדול.
במהלכו, פוגש גראלט בקוסם ערמומי בשם וילגפורץ, אשר במהלך השיחה ביניהם מודיע לו על מאבקי הכוח העתידיים שלטענתו יאלצו את גראלט לוותר על הנייטרליות האופיינית לו, ולבחור צד.
וילגפורץ מנסה לגייס אותו לצידו, אך ללא הצלחה.
כמו כן, פוגש גראלט באדם בשם סיגיסמונד דייקסטרה, המשמש כרב-המרגלים של ממלכת רדניה, מנסה אף הוא לגייס את גראלט למטרתו, אך נכשל בכך אף הוא.
לאחר נשף קבלת הפנים, פורשים גראלט וינפר לחדר נפרד על מנת לקיים יחסי מין.
גראלט מתעורר לפנות בוקר על מנת להשתין ומגלה כאוס מוחלט.
התברר כי הקוסמת פיליפה אילהארט ודייקסטרה ניצלו את הבמה על מנת לחשוף את הקשר בין חלק מהקוסמים המשתתפים בכינוס לבין אימפריית נילפגארד.
פיליפה, דייקסטרה ובני בריתה לוכדים מספר קוסמים, וביניהם וילגפורץ, וכובלים אותם בשלשלאות.
לטענתה, מאז התבוסה בקרב סודן, מנסה הקיסר אמהר להחליש את אחוות הקוסמים על ידי שתילת סוכנים הנאמנים לו.
טיסאיה זועמת על כך שפיליפה העזה להפר את הנייטרליות עליה הקוסמים הושבעו לשמור לטובת הגשת עזרה ישירה לממלכות הצפון.
באותו הזמן, סירי, שהובאה למקום על ידי ינפר, נכנסת למעין טראנס נבואי הנובע מכוחותיה, ומגלה לנוכחים כי המלחמה פרצה מחדש; מלך רדניה נרצח באותו הלילה, ומלך אדירן פתח בהתקפה על נילפגארד.
גילויים אלו גורמים לטיסאיה להסיר את המחסום הקסום המונע מהמשתתפים להשתמש בכוחות הקסם שלהם.
טיסאיה משחררת את וילגפורץ ומתייצבת לצידו, וכתוצאה מכך פורץ קרב בין קוסמים משני המחנות, המלווה בהתקפה של יחידת גרילה מובחרת מטעם הסקויט'אל וחיילי הקיסר.
גראלט יוצא אל עבר שדה הקרב על מנת להציל את ינפר וסירי אך נעצר על ידי דייקסטרה, וגראלט נאלץ להכריע את דייקסטרה על ידי עיקום קרסולו.
תוך כדי הלחימה, נמלטת סירי מהמקום אל עבר מגדל גבוה בשם "מגדל השחפים" המצוי במרכז האי, לאחר שהיא פוגשת ב"אביר השחור" המוכר מסיוטיה.
מאוחר יותר, פוגש גראלט באביר השחור, המזהה עצמו כקאהיר, קצין בכיר בשירות נילפגארד.
גראלט מתכוון להרוג את קאהיר, אך קאהיר מגלה לגראלט כי הוא למעשה עזר לסירי להימלט מסינטרה לפני שנים רבות ובכך הציל את חייה.
גראלט מתעמת עם וילגפורץ, המנסה שוב ללא הצלחה לגייס אותו לצד נילפגארד.
לאחר שגראלט מסרב בשנית, פורץ ביניהם קרב, במהלכו מובס גראלט ונפצע אנושות.
וילגפורץ רודף אחרי סירי אל עבר המגדל ומנסה ללכוד אותה, אך סירי מצליחה לברוח בזכות פורטל בין-ממדי מסתורי ובלתי-יציב המצוי במגדל, דבר הגורם להתפרצות אדירה של אנרגיית קסם שמובילה להתמוטטות המגדל ולפציעתו של וילגפורץ.
טיסאיה, שמבינה את הטעות שעשתה, מנסה לכפר על מעשיה, ויחד עם טריס מריגולד, נרתמת לחלץ את גראלט ולהוביל אותו למקום מבטחים.
מיד לאחר מכן, שמה טיסאיה קץ לחייה.
זמן מה לאחר המאורעות בת'אנאד, מגיע דנדליון אל יער ברוקליון, שם הוא מוצא את גראלט הנמצא תחת טיפולן המסור של הדריאדות השוכנות ביער.
דנדליון מעדכן את גראלט בחדשות: ממלכות אדירן, ליריה וריוויה נפלו לידי האימפריה, ופולטסט מלך טמריה חתם על הסכם שביתת נשק עם הקיסר תמורת שמירה על ממלכתו; הקוסמת האלפית פרנצ'סקה פינדבייר הפכה למלכת "עמק הפרחים" שהפכה למדינת חסות של האימפריה, בתמורה לכך שכוחות הסקויט'אל יישארו תחת פיקודו של הקיסר.
בינתיים בנילפגארד, נתיני הקיסר מציגים בפניו את סירי, המכריז כי יישא אותה לאישה.
לאחר שטקס הנישואין מסתיים, מגלה הקיסר לאנשי סודו כי זוהי אינה סירי האמיתית אלא מדובר בזיוף, ומצווה עליהם לחפש את סירי האמיתית.
סירי מתעוררת ומוצאת את עצמה במדבר שומם, ומצליחה לשרוד בו הודות לחד-קרן שהגיע לעזרתה.
לאחר שהחד-קרן נפצע בקרב כנגד יצור מפלצתי החי במדבר, סירי משתמשת בשארית כוחותיה על מנת לרפא את החד-קרן.
השימוש בכוחות הקסם שלה מכניס אותה שוב למצב של טראנס, בו היא רואה חזיונות של עצמה בתור פאלקה - רוח נקמנית ומלאת שנאה של לוחמת אגדית מימי קדומים המצווה על סירי להתנקם בכל מי שנטש אותה אי פעם.
סירי מתעוררת מהחזיון בבעתה, וכמעט אינה מנסה להתנגד כאשר מגיעים ציידי הראשים של האימפריה ולוכדים אותה.
למזלה, מחולצת סירי על ידי חבורת שודדים הנקראת "העכברושים".
סירי, שמחליטה לא לחשוף את זהותה, מגלה כי "העכברושים" הם אנשים שאף הם ננטשו על ידי קרוביהם בעת צרה, וכתוצאה מכך, מזדהה איתם סירי, ולראשונה מזה זמן רב מרגישה שייכת אליהם.
כיוון שהצליחה סירי להרשים את "העכברושים" בכישורי הלחימה שלה (אותם למדה מגראלט והמכשפים בקאר מורהן), הם מכנים אותה בכינוי פאלקה, וסירי מאמצת את הכינוי הזה.
בינתיים, פוגש הקיסר באחד מאנשי סודו המכונה "האוח", המגלה לו על חבורת השודדים, וכי נמנית איתם נערה מסתורית בעלי כישורי לחימה יוצאים מן הכלל.
הקיסר מצווה על אנשיו ללכוד את הנערה ולהוציא להורג את יתר שותפיה.
בסיום הספר נרמז עוד יותר כי סירי, הצאצאית האחרונה לשושלת המלוכה של סינטרה, היא ילידת "הדם הקדמון" שתוביל לקץ העולם ולבריאת עולם חדש מבין ההריסות.
בדומה לקודמו, הספר תורגם לשפות רבות, וביניהן רוסית, צ'כית, ליטאית, בולגרית, גרמנית, ספרדית, פורטוגזית ברזילאית, איטלקית וטורקית.
הוצאת Gollancz הבריטית תכננה להוציא לאור את התרגום לספר עוד ב-2009, אך בעיות שונות בתהליך הובילו לעיכוב הוצאת התרגום האנגלי לאור בארבע שנים.
בסופו של דבר, התרגום לאנגלית בריטית יצא לאור ביוני 2013. התרגום בוצע על ידי דייוויד פרנץ', שהחליף את דאנוסיה סטוק אשר עבדה על הספרים הראשונים בזיכיון.
המהדורה האמריקנית יצאה לאור חודשיים מאוחר יותר, באוגוסט 2013.
עיצוב הכריכה של המהדורה האמריקנית ספג ביקורת מצד ספקובסקי, שטען כי לתמונה המופיעה על הספר, שעוצבה בהשראת סדרת משחקי הווידאו, אין שום קשר לתוכן הספר עצמו.
כמו כן, הביע ספקובסקי את צערו מחוסר היכולת שלו להשפיע על תהליכי קבלת ההחלטות בחברת ההוצאה לאור האמריקנית.
נכון ל-2022, לא קיים תרגום עברי לספר.
גרסה מוקלטת של הספר יצאה לאור בפולין בשנת 2015. בהפקת ההקלטה השתתפו עשרות שחקני קול, תוך שימוש במוזיקה ואפקטים מיוחדים.
כמו כן, עלילת הספר עתידה לשמש כבסיס לעונתה השלישית של הסדרה "המכשף" מבית נטפליקס.
מפיקת הסדרה, לורן שמידט היסריך, ציינה כי הספר נחשב בעיניה לספר ש"הכי קל לעבד אותו".
זמן אביב הוא סרט הנפשה קצר משנת 1929 שהופק בידי אולפני וולט דיסני.
זהו הסרט השלישי בסדרת הסרטים "סימפוניות טיפשיות", הוא יצא חמישה ימים לפני קריסת וול סטריט.
פרחים, חיפושיות, נדלים, עופות וצפרדעים רוקדים (ואוכלים אחד את השני) בזמן שמתנגנת תערובת של מוזיקה קלאסית.
המוזיקה שבה נעשה שימוש בסרט כוללת את "מצב הבוקר" מפר גינט של אדוורד גריג, את "פרחים לוחשים" של פרנץ פון בלון, את המחול של אמילקארה פונקיילי מחול השעות ו"עליצות פריזאית" של ז'אק אופנבך.
וולט דיסני הגיע לממוצע גבוה במיוחד עם הסדרות המצוירות השונות שלו.
זה שווה כל שבחים שהכתב הזה עשוי להעניק לו.
הבסיס לתעלולים המשעשעים הוא קו שמהרהר על אביב, אהבה וריחוף.
הכל הופך לטרפסיכורה: פרחים, עכבישים, עגורים, צפרדעים.
והשגרה שהם עוברים דרכה מובטחת והם יצחיקו כל קהל".
הסרט היומי (3 בנובמבר 1929): "זה נקרא סימפוניה טיפשית של דיסני, וזה פקק.
היצירה המצוירת היא הטובה ביותר שנראה אי פעם בתחום האנימציה, הביטויים והתעלולים הכלליים של בעלי החיים הם חכמים בצורה יוצאת דופן וגם נאמנים לחיים.
סדרה של צפרדעים בוגרי גודלן נבלעות זו על ידי זו בתורה, עד שנשארת רק הצפרדע הגדולה האחרונה.
זו בתורה נבלעת על ידי ציפור ארוכת רגליים, שכבדה עד כדי כך שהיא צונחת בבריכה.
ההתנשאות החכמה היא סאטירה משובחת על הישרדותם של החזקים בעולם החי.
המוזיקה המסונכרנת המלווה את המוזיקה הרוקדת של הצפרדעים מוסיפה מאוד לצחוקים, שבאים בקלות".
וראייטי (12 בפברואר 1930): "עוד קומדיה מצוירת משעשעת עשויה בצורה גאונית על ידי וולט דיסני.
בזמן אביב דיסני ביקשה לבטא את התחושה האביבית הזו של דמויות מונפשות של חרקים, חיות ופרחים בשגרות ריקוד חדשניות המוגדרות למספרים מוזיקליים מסקרנים.
תזמון הריקודים, הברזים הנלווים וכו', כל כך מושלם שהקצב לבדו מעניק ערך בידורי נדיר לסרט החדש הזה בסדרת סימפוניות טיפשיות.
נוצלה גם כל הזדמנות להזריק קומדיה לצחוקים.
קצת חזרה באופי שגרות הריקוד אבל לא רציני".
הסרט הקצר הופץ למדיה ביתית ב-19 בדצמבר 2006, באוצרות וולט דיסני: עוד סימפוניות טיפשיות, כרך ב'.
הסרט הקצר מופיע בסרט האנימציה "על כלבים וגנבים", כשהגורים צופים בטלוויזיה עם הוראס וג'ספר.
באופן דומה, אחד מקטעי המוזיקה מהמחצית השנייה של הקצר ישמש מאוחר יותר עבור הקטע המלא של "מחול השעות" בסרטו של וולט דיסני משנת 1940, "פנטסיה".
אנטארקטיקה ממוקמת על כל קווי האורך (מכיוון שהקוטב הדרומי ממוקם בה).
לכן, תאורטית, אנטארקטיקה הייתה צריכה להיות ממוקמת בכל אזורי הזמן.
עם זאת, מכיוון שאזורים מדרום לחוג האנטארקטי חווים מחזורי יום-לילה קיצוניים במהלך זמני ההיפוך של יוני ודצמבר, יש קושי בקביעת אזור הזמן המתאים.
אזורי הזמן לכן מבוססים על חלוקה מלאכותית, בהתאם למפה שלהלן.
להמחשת הבעיה בקביעת אזורי הזמן באנטארקטיקה ניתן להתבונן בקוטב הדרומי שנמצא ביבשת.
הקוטב הדרומי נמצא על כל קווי האורך.
זוהי נקודה שממנה תאורטית לעולם לא ניתן ללכת דרומה.
תאורטית ניתן ללכת רק צפונה מהקוטב הדרומי וכיווני מערבה ומזרחה תאורטית צריכים היו להיות מעגליים מסביב לקוטב הדרומי (אולם, לפי הגדרה מלאכותית, נקבעו כיווני מזרח ומערב מהקוטב הדרומי לפי מיקום שרשרת ההרים הטראנס-אנטארקטיים).
לפיכך, תאורטית בקוטב הדרומי היו צריכים לחול כל אזורי הזמן, ולכן בו בזמן אף זמן.
מכיוון שכך, כאמור, נקבעה חלוקה מלאכותית של אזורי זמן.
אזורי הזמן בחלוקה המלאכותית של אנטארקטיקה, מבוססים בדרך כלל על תביעות טריטוריאליות.
תחנות רבות משתמשות באזור הזמן של המדינה הבעלות של התחנה או של בסיס האספקה שלהן (למשל, תחנת McMurdo ותחנת Amundsen–Scott South Pole, שתיהן תחנות אמריקאיות, משתמשות בזמן ניו זילנד בגלל שבסיס האספקה העיקרי שלהן הוא כרייסטצ'רץ', ניו זילנד).
זמן אוויר הוא סרט טלוויזיה ישראלי משנת 1999 בהפקה, כתיבה ובימוי של יצחק צפל ישורון, עם משה איבגי, דאנה איבגי, יובל סגל ויבגניה דודינה בתפקידים הראשיים.
הסרט נתמך על ידי הקרן לעידוד הפקות מקור בכבלים בראשותו של גדעון גנני.
העלילה היא על סוכן שב"כ לשעבר שטרוד בבעיות עם בנו, בתו, חברתו והעסק שלו.
את רוב הזמן הוא מבלה בשיחות בנייד שלו (זמן אוויר).
חיים (משה איבגי) הוא סוכן שב"כ לשעבר שמנהל כעת משרד תיווך נדל"ן כושל.
הוא התאלמן מאשתו איילת לפני חמש יחסים ומקיים קשרים עם אינה (יבגניה דודינה), עולה חדשה מרוסיה שעלתה לישראל עם אמה סוניה (גלינה סבידנסקי) ובן זוגה של סוניה, גרישה (בוריס סבידנסקי).
נוסף לאינה הוא מנהל יחסים גם עם ליאורה (עירית גידרון).
בנו מיכה (יובל סגל) לומד באוניברסיטה וקשריו עם חיים הם בשיחות טלפון.
הוא לא מעוניין לעזור לאביו בטיפול בסבא (חזי צדיק) הנמצא בבית אבות.
הבת עפרה (דאנה איבגי) היא בת 17 ונמצאת בקשר רומנטי עם מויש.
מויש/מוסטפא (מייק פורמן) הוא למעשה פלסטיני שהופעל בעבר על ידי חיים.
הוא מאויים על ידי מחבלים לשתף פעולה בפיגוע.
מויש מתקשר לחיים ואיש השב"כ אלכס (גורי סגל) מגייס את חיים למילואים בשב"כ כדי לחקור זאת.
העניין מסתבך כשמתגלה לחיים שמויש/מוסטפא מתראה עם עפרה.
גם הוא וגם מיכה מאיימים על מויש שיפסיק את הקשר עם עפרה למרות שהיא ממשיכה להיות מאוהבת בו גם לאחר שגילה לה את מוצאו.
מויש מוסר לחיים כי קיבל משימה להעביר חבילה ממלון מטרופול במזרח ירושלים.
מויש נדקר למוות ברחוב וחיים נפצע קשה מיריות.
צביה (שרית לארי), ישראלית ששהתה במקום, מסיעה אותו לכיוון בית חולים אך בדרך הוא מבקש לעצור, נפרד מילדיו בשיחת טלפון ומת.
שם השחקן/יתשם הדמותהערותמשה איבגיחייםדאנה איבגיעפרהיבגניה דודינהאינהיובל סגלמיכהמייק פורמןמויש/מוסטפאגלינה סבידנסקילוסיהאמא של אינהבוריס סבידנסקיגרישהבן זוג של לוסיהדביר בנדקאלכסידיד של אינהעירית גידרוןליאורהידידה של חייםשרית לאריצביהחזי צדיקאבא של חייםגורי סגלאלכססוכן שב"כ
זמן אלול הוא אלבומו הרביעי של הזמר-יוצר החרדי-ישראלי נפתלי קמפה שיצא לאור בשנת 2022 בהפקתם המוזיקלית של אלי קליין ואיצי ברי.
באוגוסט 2022 הוציא קמפה את אלבום האולפן הרביעי שלו - 'זמן אלול', בהפקתם של אלי קליין ואיצי ברי.
האלבום כולל 12 רצועות ובהם גרסאות כיסוי לשירים מתוך התפילות לחודש אלול ולימים הנוראים, ולשירים מסורתיים לימים אלו.
שמו של האלבום, 'זמן אלול', הוא הכינוי בעולם הישיבות לתקופה שבין ראש חודש אלול למוצאי יום כיפור.
כדי ליצור אוירה של קומזיץ, האלבום הוקלט בליווי מקהלה.
מבקר המוזיקה נתנאל לייפר כתב באתר כיכר השבת כי .
מרכז "זמן לאמנות" היה חלל תצוגה מוזיאלי אשר פעל במרכז תל אביב בין השנים 2002–2005. מטרת המרכז הייתה להוות בית ומרכז תרבותי לאמנים ישראלים ויצירותיהם ולכלל שוחרי האמנות.
המרכז הוקם במבנה בסגנון אקלקטי בן שלושה מפלסים ברחוב מונטיפיורי 36 בתל אביב, אשר שומר בידי האדריכל גד הלפרין.
הרעיון בהקמת המרכז היה בשילוב של מסעדה ומוזיאון באותו המבנה, כאשר רווחי המסעדה היו אמורים למממן את פעילות המוזיאון.
המרכז הוקם ומומן על ידי יורם ואילנה וקשלק, והוא הציג בשנות פעילותו תערוכות קבוצתיות שונות בנושאים מגוונים.
מרבית התערוכות נאצרו על ידי חוקר האמנות הישראלית ד"ר גדעון עפרת.
על התערוכות נמנו ""שיבת ציון, מעבר לעיקרון המקום"; "'מחורבותייך אבנך...', דימוי החורבה בישראל 1803-2003"; "'כן תעשה לך', תחיית היהדות באמנות הישראלית"; "OmanutIsrael.com".
בהמשך נאצרו עוד תערוכות נוספות, חלקן של עפרת, וחלקן של אוצרים ואוצרות אחרים כגון תמי כץ-פרימן והאוצרת נטע גל-עצמון.
בשנת 2005 המרכז נסגר ובמקומו נפתח - "מונטיפיורי מכירות פומביות".
כיום פועל במקום בית המלון "מונטפיורי".
לפי משוואות מקסוול, גלים אלקטרומגנטיים המתפשטים בוואקום, מתפשטים במהירות האור c.
מהירות האור היא מהירות סופית, ולכן לאור הנפלט מן המקור בזמן , ייקח זמן מסוים עד שיגיע לצופה שנמצא במרחק r מן המקור.
הצופה יבחין במאורע רק בזמן .
הקשר בין שני הגדלים הוא:
הביטוי נקרא זמן מאוחר (או זמן מעוכב [Retarded time]).
הסיבה לשם "Retarded time", היא כי כל השדות והפוטנציאלים שיראה הצופה, הם למעשה אותם שדות ופוטנציאלים שהתרחשו בעבר, בזמן המאוחר.
כלומר הצופה יצפה בשדות ובפוטנציאל שהיו במקור בעבר, ולא במצבם הנוכחי.
הזמן המאוחר הוא תוצאה ישירה של סופיות מהירות האור, ולכן איננו קיים במכניקה הקלאסית, כי שם מהירות האינטראקציה אינסופית.
בתורת היחסות, זמן עצמי של עצם כלשהו הוא הזמן כפי שהוא נמדד על ידי שעון דמיוני הצמוד לאותו העצם ונע עמו.
בתורת היחסות מתארים את מסלולו של חלקיק על ידי משוואה פרמטרית
כאשר s פרמטר סקלרי (כלומר סקלר של לורנץ) ו- הוא ה-4-וקטור של המקום והזמן של החלקיק.
מתוך משוואה זו ניתן להגדיר סקלר כך, .
מקובל למעשה להשתמש בו בתור הפרמטר הסקלרי, כלומר
פרמטר זה נקרא ה"זמן העצמי" של החלקיק.
הגודל מפורש כאן בתור ההפרש הדיפרנציאלי בין המקום והזמן של החלקיק ברגע הנתון ובין המקום והזמן שהוא יהיה בהם "ברגע הבא", כלומר השינוי הדיפרנציאלי במיקומו במרחב-זמן.
בתורת היחסות הפרטית שינוי זה נתון על ידי:
כאשר הוא השינוי במקומו של החלקיק שהתרחש בפרק הזמן .
הקשר בין כפי שהוגדר לבין ההגדרה שלו כ"זמן עצמי" מתקבל כאשר מיישמים את ההגדרה במערכת שבה החלקיק במנוחה, משום שבמקרה זה אין הפרש במקום (החלקיק נח) כלומר
ועל כן זהו הזמן, כפי שהוא נמדד במערכת שבה החלקיק נח, כלומר כפי שהוא נמדד על ידי שעון דמיוני הצמוד לחלקיק.
זמן עצמי הוא הזמן הקצר ביותר בין שני אירועים.
עבור צופה במערכת שבה החלקיק משנה את מיקומו, פרק הזמן בין האירועים יתארך ויעמוד על
זמן סיבוב עצמי של גוף אסטרונומי הוא משך הזמן בו הגוף משלים סיבוב שלם סביב ציר הסיבוב שלו.
זמן סיבוב עצמי של כדור הארץ
היממה היא זמן הסיבוב העצמי של כדור הארץ.
מכיוון שתנועתו של כדור הארץ במרחב מורכבת מסיבוב סביב ציר הסיבוב שלו ומתנועת ההקפה סביב השמש, משך סיבוב שימדד ביחס לשמש אינו זהה למשך סיבוב שימדד ביחס לכוכבים הרחוקים.
ניתן להגדיר שתי יממות על פני כדור הארץ:
יממה שמשית: נמדדת בין שתי צהירות רצופות של השמש.
ממוצע משך יממה שמשית הוא 24 שעות (86,400 שניות), אולם, זמן זה משתנה לאורך השנה בגלל שינוי המרחק בין כדור הארץ והשמש (בהתאם לחוק השני של קפלר) ומעוד סיבות.
יממה כוכבית: נמדדת בין שתי צהירות רצופות של כוכב.
מכיוון שמרחק אופייני לכוכבים נמדד בשנות אור (לעומת המרחק לשמש שנמדד בדקות אור), מרחק זה אינו מושפע מתנועת כדור הארץ סביב השמש.
ההפרש בן כארבע דקות בין יממה שמשית ליממה כוכבית נובע מכך שמלבד ההקפה סביב עצמו, כדור הארץ מקיף גם את השמש.
כיוון הסיבוב העצמי זהה לכיוון הסיבוב סביב השמש ולפיכך ממצב של צהירה שמשית כדי להימצא שוב בצהירה שמשית על כדור הארץ להשלים קצת יותר מסיבוב עצמי (כ-1/365 של סיבוב) הפרש זה מצטבר בשנה שלמה לכמעט 24 שעות (יממה נוספת) ולכן מתבטל.
עוד יוצא מכך שבפרק זמן של 365 יום כדור הארץ עושה 366 סיבובים עצמיים (יממות כוכבים במקורב).
אין קשר בין הפרש זמן זה ובין הוספת ה-29 בפברואר לשנה מעוברת.
זמן סוכר הוא אלבום הבכורה של להקת הרוק הישראלית "איפה הילד?".
האלבום יצא בשנת 1993. הפיק אותו יובל שפריר והוא הוקלט באולפני טריטון באוגוסט–ספטמבר 1992.
"זמן סוכר" מושפע רבות ממוזיקה פסיכדלית, השפעה שניתן לשמוע בבירור בשיר "מסיבת התה של עליזה".
את השיר "כנפיים, אינך שומע" הלחין אסף שריג למילותיו של יוסף שריג, אביו, אשר נהרג בעת שירותו בחיל השריון.
פרט לשירים "מסיבת התה של עליזה" ו"כנפיים, אינך שומע", כל שירי האלבום נכתבו בידי חמי רודנר.
בשנת 2012 היה האלבום חלק מהסדרה הדוקומנטרית האלבומים.
בשנת 2022 יצא לאור האלבום על גבי תקליט כפול בצבע ירוק-שקוף, בתוספת רצועות בונוס וגרסה מחודשת לשיר "אחד אלוהים", אשר הוקלטה שנה לפני כן, ב-2021.
כל השירים נכתבו והלחנו על ידי חמי רודנר, למעט היכן שצוין אחרת.
חמי רודנר - גיטרה בס, זמרה
אסף שריג - גיטרה, זמרה, קולות רקע
אופיר בר עמי - גיטרה, קולות רקע
זמן פלאנק הוא יחידת זמן, המהווה את אחת היחידות הבסיסיות במערכת יחידות פלאנק.
זמן פלאנק מוגדר כמשך הזמן של תנועת פוטון במהירות האור, בריק, לאורך מרחק של יחידת אורך פלאנק.
היחידה נקראת על שמו של הפיזיקאי מקס פלאנק, והיא בעלת חשיבות רבה בחקר התפתחות היקום לאחר המפץ הגדול.
ערכו של זמן פלאנק הוא:
הוא קבוע מהירות האור בריק
שתי הספרות בסוגריים מצביעות על חוסר הוודאות בקביעת הערך המדויק של זמן פלאנק.
באופן פשוט, ניתן לתאר את זמן פלאנק כמשך הזמן שייקח לאלומת אור לעבור מרחק השווה לאורך פלאנק.
נכון ל-2006, יחידת הזמן הקצרה ביותר שנמדדה באופן ישיר היא בסדר גודל של אטו-שנייה (10−18 שניות), והיא גדולה ב-26 סדרי גודל מזמן פלאנק.
על פי אחת ההשערות, אם מביטים ביקום בחלוף יחידת זמן פלאנק אחת מרגע המפץ הגדול, ניתן להעריך את תכונותיו בסדרי הגודל של יחידות פלאנק האחרות - הטמפרטורה שלו היא בסדר הגודל של טמפרטורת פלאנק, ממדיו הם בסדר הגודל של אורך פלאנק וכו'.
על פי תאוריית מכניקת הקוונטים, זמן פלאנק הוא משך הזמן הקצר ביותר הניתן למדידה תאורטית.
עם זאת, על פי מחקרים חדשים משנת 2003, שהתבססו על תצפיותיו של טלסקופ החלל האבל, עולה האפשרות כי טענה זו אינה נכונה.
זמן יהודי חדש: תרבות יהודית בעידן חילוני – מבט אנציקלופדי היא אנציקלופדיה ב-5 כרכים, שיצאה לאור בהוצאת כתר בשנת 2007, בסיוע קרן פוזן.
האנציקלופדיה עוסקת בתהליכי המודרניזציה והחילון שפקדו את התרבות היהודית מאמצע המאה ה-18 ועד סוף המאה ה-20, כחלק מתהליכי החילון וההתחדשות של התרבות הכללית, ומציגה את העושר והגיוון שהולידו בה תהליכים אלה.
האנציקלופדיה מביאה גם מבט חדש על תהליכים שהתרחשו בעם היהודי בעבר רחוק יותר, אך מחקרים חדשים חשפו אותם לנקודת השקפה אחרת מזו שהייתה מקובלת בעבר.
מבט חדש זה אינו רואה את הקיום היהודי בימינו כקשור בהכרח באורח חיים של שמירת מצוות; הוא שולל את הגישה כי מי שאינו מקיים מצוות אינו יכול לראות עצמו יהודי.
קיום יהודי זה קשור במערכת מסועפת, הנבנית על אוצרות התרבות היהודית שהצטברו במהלך אלפי שנים, אך ניזונה גם מערכים אנושים כלליים ומגיבה מתוך השתנות והתחדשות מתמידות על ההתפתחות המתחוללת בתחומי הרוח בעולם הרחב.
זמן יהודי חדש מחולק ל-14 מדורים:
ההגות היהודית המודרנית - בעריכת פרופ' מנחם ברינקר
זיכרון, מיתוס והיסטוריה - בעריכת פרופ' ירמיהו יובל
תמורות באורחות החיים - בעריכת פרופ' ישראל ברטל
תנועות לאומיות וחברתיות - בעריכת פרופ' דרק פנסלר
החברה הדתית מול החילון והמודרנה - בעריכת פרופ' יוסף דן
העברית ולשונות היהודים - בעריכת ד"ר רוביק רוזנטל
ספרויות ואמנויות - בעריכת פרופ' דן מירון ופרופ' חנן חבר
יהודים ולא יהודים בזמן החדש - בעריכת פרופ' שולמית וולקוב
חיים יהודיים מודרניים בתפוצות - בעריכת פרופ' מורטון ויינפלד
מדינת ישראל כמפעל יהודי מודרני - בעריכת יאיר צבן
בראשית כל מדור מובא מבוא מקיף, המציג נקודת מבט כוללת ומשתדל להקנות לקוראים גישה שתסייע בהבנת החומר הכלול בו.
לאחריו מופיעים ערכים, מהם קצרים יותר ומהם ארוכים יותר, המוקדשים לתחומים נבחרים ומבקשים להציג בדרך כלל נקודת מבט חדשה על העניינים הכלולים בהם.
כל אחד מהערכים עומד בפני עצמו, וניתן לקוראו בנפרד ממאמרים אחרים באותו מדור.
עם זאת, כל מדור בנוי כך שניתן גם לקוראו ברצף.
הערכים מסודרים בסדר ענייני ולא אלפביתי, למעט ערכים המוקדשים לאישים, המובאים בסדר אלפביתי בסופם של אחדים מהמדורים.
תוכן עניינים מפורט מופיע בראש כל כרך, ובכרך החמישי מופיע תוכן מלא של כל ארבעת הכרכים.
כרך זה מכיל גם מפתח מפורט של שמות ועניינים.
בנוסף לעורכים לקחו חלק בכתיבה כ-240 כותבים, חילוניים ודתיים, בעלי השקפות שונות ורקע ומוצא שונים, המהווים פסיפס של גישות הגותיות ומחקריות לבעיות היסוד המוסיפות לקבוע את התפתחות החיים היהודיים בעת החדשה.
4 מהעורכים ו-9 מהכותבים הם חתני פרס ישראל.
פרופ' מישל אביטבול שימש יועץ מיוחד למערכת.
"זמן יהודי חדש" הוא פרי יוזמה משותפת של יאיר צבן, מנהל המיזם, ופרופ' ירמיהו יובל, עורכו הראשי; העורך הכללי הוא דוד שחם.
הופק על ידי למדא - עמותה לתרבות יהודית מודרנית, בשיתוף מכון שפינוזה בירושלים, והוצא לאור בהוצאת כתר.
הפקתו מומנה בעיקרה על ידי קרן פוזן, ו"זמן יהודי חדש" מופיע במסגרת "ספריית פוזן לתרבות יהודית".
הכנתה של האנציקלופדיה נמשכה שש שנים והיא הושלמה במחצית שנת 2007.
זמן יוניקס היא שיטה לתיאור נקודה בזמן המוגדרת על ידי מספר השניות שחלפו מאז יום חמישי, 1 בינואר 1970, בשעה 00:00:00 לפי הזמן האוניברסלי המתואם (UTC), מבלי לספור דקות מעוברות.
שיטה זו נפוצה בעיקר בקרב מערכות הפעלה - דמויות יוניקס, מערכות הפעלה אחרות, וקבצים.
כיוון ששיטה זו לא כוללת דקות מעוברות, זו אינה תצוגה ליניארית של הזמן או ייצוג אמיתי של הזמן האוניברסלי המתואם.
ניתן לבדוק את זמן יוניקס במערכות Unix על ידי הקלדת date +%s בשורת הפקודה.
זמן יוניקס ברגע בו דף זה הוכן להצגה לאחרונה.
זמן יוניקס מיוצג על ידי מספר שלם שגדל ב-1 בכל שנייה שחולפת ללא חישובים לצורך קביעת שנים, חודשים, ימים, שעות ודקות כפי שעושים בני האדם.
הזמן במערכות Unix מודרניות מבוסס על UTC, שסופר שניות לפי מערכת היחידות הבין-לאומית ופורש את הזמן לימים כמעט תמיד באורך 86400 שניות.
בחודשים מסוימים, בהם יש דקה מעוברת, אורך היממה הוא 86401 שניות.
שנייה נוספת זו שומרת על הסנכרון בין סיבוב כדור הארץ לזמן האוניברסלי המתואם.
ראשית זמן יוניקס נקבע לשעה 00:00:00 ביום ה-1 בינואר 1970 (לפי הזמן האוניברסלי המתואם - כלומר שעון אנגליה).
ישנה בעייתיות בהגדרה זו שכן הזמן האוניברסלי המתואם לא היה קיים במתכונתו הנוכחית עד שנת 1972 - הדיון בבעיה זו מפורט בהמשך.
זמן יוניקס בראשית הוגדר כאפס, ומאז גדל ב-86400 שניות בדיוק בכל יום מאז הראשית.
באותו האופן ניתן גם לחשב זמנים מלפני הראשית: בתאריך 04/10/1957 בשעה 00:00:00, בדיוק 4472 ימים לפני הראשית, מיוצגת נקודת הזמן על ידי המספר השלילי .
בתוך כל יום, זמן יוניקס מחושב כסכום של זמן יוניקס בחצות (UTC 00:00:00Z) ומספר השניות שחלפו מאז חצות.
גם בתאריכים שלפני הראשית זמן יוניקס גדל במהלך כל יום ובכך הופך למספר שלילי קטן יותר ככל שמתקדמים קדימה בזמן.
ביום רגיל נוספות לייצוג זמן יוניקס 86400 שניות באופן רציף.
כך לדוגמה יראה זמן יוניקס בסוף היום המתואר בדוגמאות לעיל:
+ זמן יוניקס בחצות יום 17 בספטמבר 2004 הזמן האטומי הבינלאומי (TAI)
בין 16 ל-17 בספטמבר 2004הזמן האוניברסלי המתואם (UTC)
ביום בו מתרחשת דקה מעוברת, כך שבאותו היום אין בדיוק 86400 שניות, תיווצר נקודת אי רציפות בזמן יוניקס.
בהגדרתו, גדל זמן יוניקס בכל יום ב-86400 שניות בדיוק ללא קשר לאורך היממה בפועל.
לכן, ביום כזה, שמגיע בממוצע בכל שנה וחצי, זמן יוניקס ממשיך לגדול גם במהלך השנייה שנוספה (כך שלמעשה באותו יום נספרו 86401 שניות), ואז חוזר אחורה שנייה אחת בדיוק ברגע המעבר בין הימים.
בכך מוחזר מספר השניות באותו היום להיות 86400 ויש התעלמות מהדקה המעוברת.
לדוגמה, כך נראה זמן יוניקס במעבר בין 31 בדצמבר 1998 ל-1 בינואר 1999, יום בו חלה דקה מעוברת:
+זמן יוניקס ביום 1 בינואר 1999 בו נוספה דקה מעוברתהזמן האטומי הבינלאומי (TAI)
ב-1 בינואר 1999הזמן האוניברסלי המתואם (UTC)
ניתן לשים לב שביום בו מתרחשת דקה מעוברת, ערכי זמן יוניקס חוזרים על עצמם במשך שנייה.
הערך 915148800.50 הוא דו-ערכי שכן יכול להתייחס לשני זמנים שונים: חצי שנייה לפני חצות או חצי שנייה לאחר חצות, לפי UTC.
כשמשווים מופעי זמן שלא כוללים דקות מעוברות, ההפרש בין שני זמני יוניקס שווה למספר השניות שבין שני מופעי הזמן.
זו שיטת חישוב נפוצה ושימושית.
עם זאת, כשמכניסים לתמונה דקות מעוברות חישובים כאלה מפיקים תוצאות שגויות.
ביישומים בהם נדרשת רמה גבוהה של דיוק יש צורך להיעזר בטבלת דקות מעוברות כשמעבדים זמני יוניקס, כך שלרוב מעדיפים להשתמש בשיטת קידוד זמן שונה ולהימנע מהבעיה.
ניתן להמיר זמן יוניקס בחזרה ל-UTC בקלות על ידי פעולת חילוק וחשבון מודולרי.
חילוק המספר (ללא שארית) עם 86400 יניב את מספר הימים מאז ראשית זמן יוניקס, וחישוב המספר מודולו 86400 (חישוב השארית) יניב את מספר השניות שחלפו מאז חצות אותו היום.
המרה בשיטה זו של זמן יוניקס דו-ערכי תניב תמיד את הזמן שמיד לאחר חצות.
לעולם לא נקבל את זמן הדקה המעוברת שלפני חצות.
ניתן לייצג זמן יוניקס בכל דרך בה ניתן לייצג מספר.
ביישומים מסוימים המספר מיוצג על ידי מחרוזת המורכבת מספרות עשרוניות.
בישומים רבים אחרים מיוצג המספר בבסיס בינארי.
טיפוס הנתונים time_t במערכות Unix המציין נקודה בזמן, הוא מספר שלם, לרוב באורך 32 סיביות, המייצג את מספר השניות שחלפו מאז ראשית זמן יוניקס כפי שמפורט לעיל.
כיוון שגודלו 32 סיביות הוא מכסה משך של 136 שנים בסך הכל.
ניתן לייצג באמצעותו נקודות זמן מיום שישי, 13 בדצמבר 1901 ועד יום שלישי, 19 בינואר 2038. שנייה אחת אחרי השעה 03:14:07 ביום זה הייצוג הבינארי של המספר יגלוש (overflow) - ראה באג 2038.
בחלק ממערכות ההפעלה החדשות יותר, time_t הורחב למספר שלם באורך 64 סיביות.
הרחבה זו מגדילה את מספר השנים שניתן לייצג באמצעותו לכ-293 מיליארד, לכל כיוון - קדימה או אחורה.
במקור הייתה מחלוקת בשאלה האם טיפוס הנתונים צריך להיות מספר מסומן או לא (כלומר- מספר שלם או טבעי).
שימוש במספר טבעי היה אמנם דוחה את באג 2038 בעוד 68 שנים אך היה מבטל את האפשרות לייצג נקודות זמן לפני ראשית זמן יוניקס - שנת 1970. מסיבות אלו הוחלט לייצג את זמן יוניקס באמצעות מספר שלם (מסומן).
במערכות Unix אין דרך אחידה לייצג מספר לא שלם של שניות באמצעות זמן יוניקס.
במקום, נקודות זמן עם דיוק קטן משנייה מיוצגות על ידי טיפוסי נתונים מורכבים המכילים שני מספרים: האחד - time_t, והשני - מספר המייצג את החלק היחסי שעבר מתחילת השנייה, במיליונית או מיליארדית השנייה.
ייצוג מבוסס הזמן האוניברסלי המתואם (UTC)
במהלך שנים אלו אורך השנייה שונה לסירוגין כדי להתאים לקצב סיבוב כדור הארץ.
לפני 1961 לא היה זמן אוניברסלי מתואם כלל, ועד 1958 מעקב אחרי זמן בשעונים אטומים לא היה נפוץ כלל.
ההגדרה המדויקת של זמן יוניקס כקידוד של UTC אינה שנויה במחלוקת רק בשימוש בצורה החדשה של UTC.
עצם העובדה שראשית זמן יוניקס התרחשה לפני תחילת השימוש ב-UTC לא השפיעה על השימוש בזמן יוניקס: הזמן בין 1 בינואר 1970 (ראשית זמן יוניקס) לבין 1 בינואר 1972 (תחילת השימוש ב-UTC) לא נתון במחלוקת ומספר הימים שחלפו הוא הדבר היחיד שחשוב לצורך חישוב זמן יוניקס.
משמעות ערכי זמן יוניקס שקטנים מ-63072000 (כלומר: לפני 1 בינואר 1972) לא מוגדרת היטב.
נקודות זמן אלו מייצגות רק קירוב לא מוחלט של זמן גריניץ'.
עובדה זו שולית כיוון שבמרבית המחשבים באותה תקופה כלל לא היה שעון שידע לספק חותם זמן משמעותי ביחידות קטנות משנייה.
מכאן שזמן יוניקס היא אינה שיטה מיטבית לייצוג נקודות זמן טרם 1972 הדורש דיוק של חלקיקי שנייה.
החל מ-2009 נשקלת האפשרות לסיים את השימוש בדקות מעוברות.
אחת מההצעות המרכזיות מציעה להגדיר זמן חדש, בשם "הזמן הבינלאומי", שבתחילתו יהיה זהה לזמן האוניברסלי המתואם, ולאחר החלתו לא יהיו בו יותר דקות מעוברות, ובכך יהיה בסטייה קבועה אל מול הזמן האטומי הבינלאומי.
אם זה אכן יקרה, סביר שזמן יוניקס יוגדר לפי שיטת הזמן החדשה, במקום UTC.
במערכת הפעלה דמוית יוניקס, הפקודה date +%s תציג את הזמן הנוכחי בזמן יוניקס.
הגרסאות הראשונות של זמן יוניקס היו מספר באורך 32 סיביות שגדל בקצב של 60 הרץ, שהיה הקצב של שעון המערכת שבחומרה של מחשבי היוניקס הראשונים.
גם מועד ראשית זמן יוניקס היה שונה מהיום.
במהדורה הראשונה של "המדריך למתכנת ב-Unix" מתאריך ה-3 בנובמבר 1971 הוגדר זמן יוניקס כ"זמן מאז ה-1 בינואר 1971, בשעה 00:00:00, אשר נמדד ביחידות של 1 חלקי 60 השנייה".
באותו מדריך צוין גם כי "המשתמש הכרונולוגי ישים לב שסכום של של 1 חלקי 60 השנייה הוא רק כשנתיים וחצי".
בגלל זמן מוגבל זה, ראשית זמן יוניקס הוגדרה מחדש מספר פעמים עד שהוחלט שזמן יוניקס יתקדם בקצב של 1 הרץ, קצב שנהוג עד היום.
תדירות זו הביאה לאורך מקסימלי של כ-136 שנים, כשחציו מסמן זמן שלילי.
כשאוסף התקנים POSIX נכתב, עלתה השאלה איך להגדיר במדויק את time_t מבחינת דקות מעוברות.
הוועדה שקלה האם זמן יוניקס צריך להישאר ייצוג ליניארי של הזמן שחלף מאז הראשית, במחיר סיבוכיות בהמרה לזמן אזרחי, או להפוך את זמן יוניקס לייצוג של הזמן האזרחי על חשבון חוסר עקיבות בטיפול בדקות מעוברות.
הוועדה החליטה להעדיף את שיקול הפשטות על שיקול הייצוג הליניארי של הזמן, וקבעה שזמן יוניקס יהיה ייצוג של הזמן האוניברסלי המתואם.
לרוע המזל, ההגדרה הזו של זמן יוניקס כל כך פשוטה שאפילו לא הסבירה כיצד יש לנהוג במצב של שנה מעוברת ותגרום לכך שהשנה 2100 תחשב, בטעות, כשנה מעוברת.
מהדורת 2001 של תקן POSIX תקנה את בעיית השנים המעוברות וזמן יוניקס אבל השאירה את זמן יוניקס להיות מוגדר כקידוד של UTC על פני ייצוג ליניארי של הזמן.
בנוסף, מאז אמצע שנות ה-90, הדיוק של שעונים במחשבים גדל באופן מתמיד ורובם הוגדרו לשימוש בזמן יוניקס המבוסס על הזמן האוניברסלי המתואם.
+ראשית זמן יוניקס בלוחות שנה אחריםלוח שנהתאריךהלוח העבריכ"ג בטבת תש"להלוח המוסלמי22 בחודש שוואל 1389הלוח היוליאני19 בדצמבר 1968הלוח הפרסי11 בחודש דיי 1348לוח השנה של המאיה12.17.16.7.5לוח השנה הסיני24 בחודש יי-צ'ו 4667
מעריצי יוניקס מקיימים "מסיבות time_t" כדי לציין ערכים מיוחדים של זמן יוניקס.
ככל שהתגבר השימוש בזמן יוניקס כך גם מנהג חגיגת נקודות זמן מיוחדות נהיה נפוץ יותר.
לרוב נחגגות נקודות זמן המיוצגות על ידי מספרים עשרוניים עגולים, אך יש החוגגים גם מספרים בינאריים עגולים, כמו המספר שנחגג בשעה 13:37:04 ביום שבת ה-10 בינואר 2004.
המילה "בילניום" היא הלחם בסיסים של המילים "ביליון" (מיליארד) ומילניום.
תוכנות מסוימות ששמרו חותמת זמן בייצוג של מחרוזת נתקלו בבעיות מיון, כיוון שלאחר יום זה נקודות זמן שהתחילו ב-"1" סודרו בטעות לפני נקודות זמן שהתחילו ב-"9".
תקלות כאלו היו לרוב קוסמטיות ותוקנו במהרה ברגע שהתקלה הפכה גלויה.
בחלק ממדינות העולם (מדינות מערביות לאירופה לפי קו התאריך הבינלאומי) נקודת זמן זו התרחשה ביום שישי ה-13 לפי הלוח הגרגוריאני.
גוגל ציינו את יום זה באמצעות שרבוט גוגל מיוחד.
נקודה זו נחגגה בבלומינגטון (אינדיאנה).
ביום שלישי, ה-19 בינואר 2038, בשעה 03:14:08, זמן יוניקס המאוחסן בטיפוס נתונים באורך 32 סיביות יפסיק לתפקד, כיוון שהייצוג הבינארי של זמן יוניקס יגלוש (overflow) - ראה באג 2038. עד אותו היום, יהיה צורך להחליף תוכנות שנכתבו עבור מערכות עם 32 סיביות כדי לתמוך בחותמות זמן ארוכות.
ביום ראשון, ה-7 בפברואר 2106, בשעה 06:28:15 זמן יוניקס יהיה FFFFFFFF לפי הבסיס ההקסדצימלי (4,294,967,295 שניות מאז הראשית).
במערכות ששומרות את זמן יוניקס כמספר לא מסומן באורך 32 סיביות, זה יהיה המספר המקסימלי האפשרי.
שנייה לאחר מכן יראה השעון את השעה 00:00:00 ביום ה-1 בינואר 1970, ראשית זמן יוניקס.
ביום ראשון, ה-4 בדצמבר בשנת 292,277,026,596 בשעה 15:30:08 גרסת 64 סיביות של זמן יוניקס תפסיק לעבוד והייצוג שלה יגלוש, שכן זה המספר הגדול ביותר שניתן לייצג כמספר מסומן באורך 64 סיביות.
זמן קליע (מאנגלית Bullet time) היא טכניקה של צילום קולנועי בריבוי מצלמות.
הטכניקה מבוצעת בסרטים להמחשת אירוע שכביכול עובר כהרף-עין (כגון ירי קליע), אך הצופה חווה אותו בצורה איטית.
הדבר נעשה כך שברגע שבו הפעולה מתחילה, האובייקט מוקפא או זז בהילוך איטי ואילו המצלמה ממשיכה לנוע רגיל.
טכניקת הצילום נוצרת כאשר מוצבות מאות מצלמות סטילס מסביב לשחקן כדי ללכוד את הסצנה; מצלמות אלו מצלמות בקצב גבוה של פריימים, כולן יחדיו.
כל מצלמות הסטילס מסודרות מסביב לאובייקט המצולם.
הבמאי בעריכה מחליט האם לעבור בין המצלמות באותו הפריים - דבר היוצר תנועה סביב אובייקט מוקפא; או לעבור בין המצלמות בסדר עולה בפריימים - דבר היוצר תנועה של המצלמות וגם של האובייקט.
מהירות התנועה של האובייקט נקבעת בהתאם לקצב המעבר בין הפריימים העולים.
הטכניקה יושמה בסרט "מטריקס" (1999) ארבע פעמים.
היוצרים השתמשו בטכניקה מתוחכמת של ריבוי מצלמות סטילס, רקע ירוק, מנוף וכבלים.
בנוסף משמשת השיטה בסרטים נוספים, סדרות טלוויזיה, קליפים ומשחקי וידאו.
זמן התפוח הוא שמם של סדרת תשדירי שירות מונפשים קצרים וקומיים מטעם מועצת הפירות, ששודרו בטלוויזיה הישראלית החל מאוקטובר 1989, מאת הקומיקסאי ותסריטאי סרטי האנימציה הישראלי נעם נדב.
הסדרה היוותה חלק ממגוון תשדירים ששודרו באותה העת תחת הסלוגן "קח פרי ותהיה לי בריא", אשר מטרתן הייתה ניסיון לשיפור תזונתם של ילדים על ידי הוספת פירות שונים.
הפרקים תיארו את מעללי צוות "כוח תפוח", ההופכים לגיבורי-על על ידי שתיית משקאות או אכילת מאכלים העשויים מתפוחי עץ (בדומה לאסטריקס או פופאי המלח).
סמלם של צוות תפוח הוא תפוח עץ, והוא מופיע על בטנם.
כל חבר בצוות תפוח נושא על גבו תרמיל המכיל אספקת תפוחים.
בפרסומות, בכל פעם כאשר הם נקלעים לצרה ונזקקים באופן מיידי לכוחות-על, הם מכריזים "זה זמן התפוח", ובעקבות כך הם מואכלים באופן אוטומטי בתפוחי-עץ אשר נורים מתוך התרמיל דרך צינורות אל פיותיהם.
לאחר האכילה הם מקבלים כוחות על-אנושיים אשר מאפשרים להם להביס את אויביהם המושבעים - חיפושיות ענק דמויות אנוש המכונות "הקרפושים" - ההופכים חסרי-אונים מול עוצמתם.
בסוף כל פרק פרסומת הייתה מוצגת המטרה של הפרקים השונים, כשנאמר:
בפתיח, שמופיע לפני כל סרטון בסדרה, נעשה שימוש ראשוני באנימציית תלת-מימד בצורת כדור הארץ/תפוח, עם קריינות מפי השחקן יהויכין פרידלנדר עם השם "זה זמן התפוח".
זמן פוניבז' הוא סרט תיעודי ישראלי משנת 2012, שנכתב ובוים על ידי יהונתן אינדורסקי.
הסרט עוקב במשך כשנתיים אחר חייהם של כמה מתלמידי ורבני ישיבת פוניבז', הנחשבת לאחת הישיבות החשובות בעולם החרדי ולומדים בה כ-1,200 תלמידים.
הוא מתעד את ההתמודדות היומיומית של הנערים, שעוזבים את ביתם בגיל 16 ועוברים לחיות בפנימייה של הישיבה, בשאיפה להיות גדולי הדור הבאים.
צילומי הסרט שהחלו בשנת 2010, התאפשרו לאחר שנשיא הישיבה, הרב אליעזר כהנמן, הביע את הסכמתו לפתוח את הישיבה למצלמות לאחר התלבטות ארוכה.
הסרט אינו מתעד את מאבקי הירושה הפוליטיים שפרצו בישיבה לפני מותו של נשיאה הקודם הרב אברהם כהנמן.
הוא מתמקד בתהליכים הפנימיים שעוברים התלמידים החדשים ומתאר את התמודדותם עם השינוי בחייהם.
הסרט מצולם ברובו בתוך בניין הישיבה, פרט לשוט אחד של הלווייתו של ראש ישיבת פוניבז' לצעירים הרב מיכל יהודה ליפקוביץ.
יוצר הסרט יהונתן אינדורסקי (1984), בוגר ישיבת פוניבז' בעצמו, החליט לביים את הסרט במהלך לימודיו בבית הספר לקולנוע ע"ש סם שפיגל:
הסרט הוצג בהקרנת בכורה ב-3 באוקטובר 2012 בפסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה, והוקרן גם בפסטיבל דוקאביב גליל ובפסטיבלים נוספים בעולם, ביניהם פסטיבל דוק לייפציג בגרמניה, והפסטיבל לקולנוע אסייתי בהאנגז'ו שבסין ופסטיבל הקולנוע הבינלאומי Jewish MOTFS בוורשה, שם זכה במקום הראשון.
החל ממרץ 2013 מוקרן הסרט בסינמטק ירושלים וסינמטק תל אביב.