tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
הקריאה של הטריביון להתפטרותו של ניקסון חוללה רעש תקשורתי, ששיקף לא רק את השינוי בסוג השמרנות בה נהג העיתון, אלא כאירוע שהיווה את קו פרשת המים בשאיפתו של ניקסון לשרוד בתפקידו.
על פי הדיווחים, הבית הלבן ראה את מאמר המערכת של הטריביון כאובדן של תומך ותיק וכמכה לתקוות של ניקסון לשרוד את הסקנדל.
קירקפאטריק לא ציין את זהותו של בעל הטור.
הקטעים האמורים, כתב קירקפאטריק, היו במחברת שממנה העתיק סול מילים, ביטויים ושברי שיחה שהוא ייחל לזכור.
על אף שהעיתון השעה בתחילה את סול למשך חודש ללא שכר, קירקפאטריק ציין עדות נוספת שנודעה באותה העת, אודות עמודה אחרת שהכילה מידע שסול ידע שהוא מופרך.
בשלב זה, כתב קירקפאטריק, החליטו עורכי הטריביון לקבל את ההתפטרות שסול הציע כאשר החלה החקירה.
במרץ 1978 הודיע הטריביון כי הוא שכר את שירותיו של בוב גרין מהשיקגו סאן טיימס.
קירקפאטריק פינה את עמדת העורך ב-1979 והוחלף על ידי מקסוול מק'קרוהון ששימש בתפקיד עד 1981, אז הועבר לעמדה בתאגיד.
מק'קרוהון החזיק בתפקיד עד 1983 ואז עזב לטובת משרת עורך ראשי בסוכנות הידיעות יונייטד פרס אינטרנשיונל.
בתקופה שבין יולי 1981 לדצמבר 1989 שימש בתפקיד העורך הראשי ג'יימס סקוויירס.
ג'ק פולר שימש כעורך הטריביון מ-1989 עד 1993 אז התמנה לתפקיד נשיא ומנכ"ל השיקגו טריביון.
בשנים 1993 - 2001 שימש האוורד טיינר כעורך הטריביון, עד שקודם לתפקיד סגן נשיא הוצאת הטריביון.
במהלך שנות ה-80 וה-90 זכה הטריביון ב-11 פרסי פוליצר.
הקריקטוריסט Dick Locher זכה בפרס ב-1983 והקריקטוריסט ג'ף מקנלי זכה בפרס ב-1985. אחר כך זכה העורך לעתיד ג'ק פולר בפרס על כתיבה מערכתית ב-1986 וב-1987 זכו בפוליצר הכתבים ג'ק ליון ופיטר גורנר בעבור דיווח פרשני וב-1988 התחקירנים Dean Baquet, ויליאם גיינס ואן-מארי ליפינסקי זכו בפוליצר בעבור תחקיר עיתונאי.
ב-1989 זכתה בפרס Lois Wille בעבור כתיבה מערכתית וקלרנס פייג' זכה בפוליצר בעבור דברי פרשנות.
ב-1994 זכה רון קוטולק בפרס בעבור הסברים עיתונאיים ואר.
ברוס דולד זכה בו בעבור כתיבה מערכתית.
ב-1998 הכתב פול סאלופק זכה בפוליצר על כתיבה פרשנית וב-1999 זכה מבקר האדריכלות בלייק קמין בפרס על ביקורת.
הטריביון זכה להישג ב-1984, כאשר שכר את בעל הטור הפופולרי מארק רויקו מהיריבה שיקגו סאן טיימס.
ההורדה בדרגה התרחשה לאחר שסיסקל ומבקר הקולנוע הוותיק של שיקגו סאן-טיימס, רוג'ר איברט, החליטו להעביר את הפקת מוסף הביקורת השבועי שלהם, שאז נודע כ"על הסרטים עם ג'ין סיסקל ורוג'ר איברט" ולאחר מכן כ-"Siskel & Ebert & The Movies", מהטריביון אנטרטיינמנט לחברת בואנה ויסט טלוויז'ן יוניט של חברת וולט דיסני.
"הוא עשה עבודה נהדרת עבורנו", אמר באותה תקופה העורך ג'יימס סקוויירס.
"זו שאלה של עד כמה יכול האדם לעשות מבחינה פיזית.
אנחנו חושבים שראשית לכל אתה צריך להיות בן אדם של עיתון וג'ין סיסקל תמיד ניסה לעשות זאת.
אולם מגיע שלב שבו הקריירה כל כך גדולה שאתה לא יכול לעשות זאת".
סיסקל סירב להגיב על ההסדר החדש, אך איברט ביקר בפומבי את מנהליו של סיסקל בטריביון שהענישו את סיסקל על שלקח את תוכנית הטלוויזיה שלהם לחברה שאיננה הטריביון קומפני.
סיסקל נותר בעמדת הפרילנסר עד מותו ב-1999. ב-1986 הוא הוחלף על ידי דייב קר כמבקר קולנוע.
בנובמבר 1992 נעצר עורך-שותף של הטריביון, סירל "אד" האולי על ידי משטרת שיקגו והואשם בשבעה סעיפים פליליים של התעללות מינית בנסיבות מחמירות על שקיים לכאורה יחסי מין עם שלושה קטינים בביתו באוונסטון.
האולי התפטר רשמית מהעיתון בראשית 1993 והודה באשמה באפריל אותה השנה.
הוא נידון לשלוש שנות מאסר.
בצעד יוצא דופן בזמנו, פיטר הטריביון באוקטובר 1993 את הכתב הצבאי הוותיק שלו דייוויד אוונס, בהודעה שהסיקור של עניינים צבאיים ירד לטובת סופר לענייני ביטחון לאומי.
בדצמבר 1993, ראש המערכת הוותיק של הטריביון בוושינגטון די.
סי., ניקולס הורוק, הועבר מתפקידו לאחר שבחר שלא להשתתף בפגישה בשיקגו שהעורך האוורד טיינר ביקש ממנו להשתתף בה.
הורוק, שעזב זמן קצר לאחר מכן את העיתון, הוחלף על ידי ג'יימס וורן, אשר משך תשומת לב חדשה אל המערכת בוושינגטון די.
באמצעות ההתקפות המתמשכות שלו על עיתונאים ידוענים המשדרים מוושינגטון די.
עוד בדצמבר 1993, שכר הטריביון את שירותיה של מרגרט הולט מה-South Florida Sun-Sentinel והפך אותה לאישה הראשונה לעמוד בראש מחלקת הספורט באחד מעשרת העיתונים הגדולים בארצות הברית.
באמצע 1995 הוחלפה הולט כעורכת הספורט על ידי טים פרנקלין והועברה למשרה חדשה שנוצרה, עורכת של שירות הלקוחות.
ב-1994 פוטרה הכתבת ברנדה יו, לאחר שהלוותה תמונות מספריית הטריביון לצהובון סופרמרקטים חדשותי, בשירותו עבדה כפרילנסרית.
יו עבדה לאחר מכן עבור הנשיונל אינקווירר וכמפיקה בתוכניתו של ג'רי ספרינגר, לפני שהתאבדה בנובמבר 2005.
במרץ 1994 העיתון דיווח בהרחבה על אירועי תצפיות העב"מים במישיגן.
באפריל 1994, מבקר הטלוויזיה החדש של הטריביון, קן פאריש פרקינס, כתב מאמר על מגיש תוכנית חדשות הבוקר של רשת הטלוויזיה WFLD, בוב סירוט, שבו פרקינס ציטט את סירוט משמיע הצהרה שסירוט הכחיש מאוחר יותר שאמר.
סירוט ביקר את פרקינס בשידור והטריביון פרסם מאוחר יותר תיקון בו הכיר בעובדה שסירוט מעולם לא נשא את ההצהרה.
שמונה חודשים לאחר מכן, פרקינס עזב את תפקידו כמבקר טלוויזיה, וזמן קצר לאחר מכן עזב את העיתון.
בדצמבר 1995, השבועון האלטרנטיבי Newcity פרסם מאמר בגוף ראשון על ידי מי שזוהתה בשם העט קלרה האמון (שם שהוזכר במחזה The Front Page) אך זוהתה במהירות על ידי כתבי הטריביון ככתבת לשעבר מארי היל.
המאמר מתח ביקורת כבדה על תוכנית ההתמחות בת השנה של העיתון.
התוכנית הביאה לעיתון לפרקי זמן של שנה עיתונאים צעירים, אשר לעיתים נדירות נקלטו למשרה מלאה בעיתון.
היל, שכתבה בעיתון בין 1992 ל-1993, התוודתה בפני הקוראים שהיא כתבה במקור את הביקורת לפלטפורמת אינטרנט כלשהי, אך בסופו של דבר האייטם נערך ל-Newcity.
ב-1997 חגג הטריביון את יום השנה ה-150 שלו, בחלקו דרך הפעלת לחץ על העיתונאי הוותיק סטיבנסון סוונסון, שיערוך את הספר: Chicago Days: 150 Defining Moments in the Life of a Great City.
ב-29 באפריל 1997 נפטר בעל הטור הפופולרי מייק רויקו ממפרצת במוח.
ב-2 בספטמבר אותה השנה, קידם הטריביון את כתב העירייה הוותיק ג'ון קאס לתפוס את מקומו של רויקו כבעל הטור המרכזי של העיתון.
ב-1 ביוני 1997 פרסם הטריביון את מה שהפך לטור פופולרי ומוכר במיוחד שנקרא "עצות, כמו הנעורים, פשוט מבוזבזות על הצעירים" ומוכר יותר כ-Wear Sunscreen.
הטור נכתב על ידי מארי שמיץ'.
הגרסה הפופולרית ביותר של המסה היא סינגל מוזיקלי שהוציא ב-1999 הבמאי באז לרמן.
ב-1998 פוטר הכתב ג'רי תומאס על ידי הטריביון, לאחר שכתב מאמר על אמרגן האיגרוף דון קינג עבור ה-Emerge magazine, באותו הזמן שכתב מאמר על קינג למוסף יום ראשון של הטריביון.
העיתון החליט לפטר את תומאס (ולהשעות למשך חודש את הצלם אובי קארטר, אשר צילם את קינג לכתבה ב-Emerge magazine), כי תומאס לא סיפר לטריביון על עבודתו החיצונית, וגם כיוון שהסיפור של ה-Emerge magazine התפרסם ראשון.
הטריביון מיצב עצמו כמוביל בתחום האינטרנט, לאחר שרכש 10% מאמריקה און ליין בראשית שנות ה-90 ולאחר מכן שיגר לאוויר את אתרי האינטרנט Chicagotribune.com ב-1995, Metromix.com ב-1996, ChicagoSports.com ב-1999, ChicagoBreakingNews.com ב-2008 ו-ChicagoNow.com ב-2009. ב-2002 השיק העיתון מהדורה הממוקדת בבני 18–34, בשם RedEye.
אן מארי ליפינסקי הייתה עורכת העיתון מפברואר 2001 ועד התפטרותה ב-17 ביולי 2008. היא הוחלפה על ידי גרולד וו קרן.
בתחילת אוגוסט 2008 עורך החדשות האנקה Gratteau התפטר מתפקידו, ומספר שבועות לאחר מכן, עורך ה-features, ג'יימס וורן, התפטר גם הוא.
שניהם הוחלפו על ידי ג'יין הירט, שקודם לכן הייתה העורכת של ה-RedEye.
ביוני 2000 התאחד הטיים מירור עם הטריביון קומפני ונוצר The Baltimore Sun ועיתוני הקהילה שלו, Baltimore Sun Media Group / Patuxent, חברה בת של הטריביון.
ה-Towson Times הרחיב את הסיקור שלו אל מעבר לגבולות טאוסון וכלל כיסוי של הממשל והפוליטיקה של מחוז בולטימור.
במהלך העשור הראשון של המאה ה-21 זכה הטריביון בחמישה פרסי פוליצר.
פול סאלופק זכה בפוליצר השני שלו ב-2001 בעבור דיווח בינלאומי ובאותה השנה, צוות דיווח פרשני שהורכב מלואיז קירנן, ג'ון הילקביץ', לורי כהן, רוברט מנור, אנדרו מרטין, ג'ון שמלצר, אלכס רודריגז ואנדרו זייג'אק זכה בכבוד על פרופיל של מערכת התנועה האווירית הכאוטית של ארצות הברית.
ב-2003, כותבת המאמרים קורנליה גרומן גרפה את הפרס בעבור כתיבת מאמרי מערכת.
ב-2005 זכתה ג'וליה קלר בפוליצר בגין דיווח על סופת טורנדו שפגעה ביוטיקה, אילינוי.
וגם, ב-2008, צוות תחקיר שכלל את פטרישיה קלהאן, מוריס פוסלי, סאם רואו, טד גרגורי, מייקל אוניל, ואוון אוסנוס, זכה בפוליצר בעבור סדרת כתבות על הרגולציה הממשלתית הלקויה של צעצועים פגומים, עריסות ומושבים לרכב.
בשלהי 2001 הודיע מייקל הולי, בעל טור במדור הספורט, שהוא עוזב את הטריביון לאחר חודשיים בלבד, בשל געגועיו הביתה.
הוא חזר בסופו של דבר להבוסטון גלוב, שם עבד בתקופה שקדמה לשכירתו לשירות הטריביון.
ב-15 בספטמבר 2002, כתבה ליפינסקי מכתב תמציתי בן עמוד אחד, אשר יידע את הקוראים כי בעל הטור הוותיק, בוב גרין, התפטר מהעיתון באופן מיידי לאחר שהכיר בכך ש"התנהג התנהגות מינית בלתי הולמת כמה שנים קודם לכן, עם בחורה בסוף שנות העשרה לחייה, שהכיר בהקשר לטורו בעיתון".
מאוחר יותר נחשף שההתנהלות התרחשה ב-1988 עם אישה באילינוי שהייתה בגיל ההסכמה.
"התנהגותו של גרין הייתה הפרה חמורה של האתיקה והסטנדרטים של עיתונאי הטריביון", כתבה ליפינסקי.
"אנו מצטערים מאוד על ההתנהגות, על השפעתה על האישה הצעירה, ועל הפגיעה של גילוי זה באמון הקוראים שלנו בגרין ובעיתון הזה".
במרץ 2004 הודיע הטריביון כי הפרילנסר אוּלי שמצר, אשר פרש מהטריביון ב-2002 לאחר קריירה של 16 שנה ככתב חוץ, פיברק את שמו ואת עיסוקו של אדם שהוא ציטט בכתבה.
העיתון סיים את חוזהו של שמצר ככתב והחל בביצוע ביקורת על 300 כתבותיו של שמצר בשלוש השנים שקדמו לגילוי.
במאי 2004 גילה הטריביון שהפרילנסר מארק פלנגה לא הצליח לאמת עובדות שהכניס בטור בנושא סגנון חיים מה-18 באפריל אותה שנה.
הטור עסק בארוחת צהריים יקרה במסעדה בשיקגו שגבתה 15 דולר לבקבוק מים ו-35 דולר למנת פסטה.
לאחר חקירה הצביע הפרילנסר על כך שהטור התבסס על תערובת של שלוש מסעדות ולא יכול היה לאמת את המחירים, ציין העיתון.
לאחר התיקון הפסיק הטריביון להשתמש בשירותיו של פלנגה.
באוקטובר 2004, עורכת הטריביון, אן מארי ליפינסקי, הכניסה לעיתון ברגע האחרון כתבה שנכתבה למדור חדשות הנשים על יד הפרילנסרית ליסה Bertagnoli .
כותרת האייטם הייתה: "You c_nt say that (or can you?)," בהתייחסה לביטוי המוני.
העיתון ציווה על כל גוף פנוי לגשת לבית הדפוס של הטריביון ולהוציא את החלקים המודפסים המכילים את הסיפור מיום רביעי, 27 באוקטובר 2004, מהחלקים המודפסים מראש של הטריביון.
בספטמבר 2008 החליטו בטריביון לשכור את שירותיו של בעל טור הספורט השנוי במחלוקת ג'יי מריוטי, זמן קצר לאחר התפטרותו הפתאומית מיריבו העיקרי של הטריביון, שיקגו סאן-טיימס.
עם זאת, השיחות הגיעו לקִצן לאחר שהסאן-טיימס איים לתבוע בגין הפרת הסכם אי-תחרות של מריוטי שעתיד היה להיות בתוקף עד אוגוסט 2009.
בין החותמים על הדוא"ל היו הכתבים ג'ון ד.
כתבים סירבו להתראיין על בעיותיהם לסוכנות הידיעות Associated Press.
"אנחנו ניתן לדוא"ל לדבר בעד עצמו", אמר ל-Associated Press הכתב ג'ון צ'ייס.
בעקבות המחלוקת הפסיק קרן בפתאומיות את המאמץ אותו כינה "פרויקט מחקר שוק קצר".
בעשור הראשון של המאה ה-21 חווה הטריביון סבבים רבים של צמצום בכוח האדם, באמצעות פיטורים ורכישות, בעוד הוא מתמודד עם הירידה בהכנסות מפרסום שאפיינה את כלל תעשיית העיתונות:
בדצמבר 2005 חיסל הטריביון 28 עמדות מערכתיות באמצעות שילוב של רכישות ופיטורים, כולל מה שנוהגים לראות כסבב הפיטורים הראשון בתולדות העיתון.
בין הכתבים שעזבו את העיתון באותו סבב היו קרול קליימן, ביל Jauss וקוני לורמן.
ב-12 בנובמבר 2008 פוטרו חמישה עובדים במערכת העיתון בוושינגטון די.
סי., כולל הכתב זוכה פרס הפוליצר, ג'ון קרודסון.
ב-4 בדצמבר 2008 פוטרו כ-11 עובדי חדר חדשות, לצד כתב הספורט מייק דאוני שעזב כמה שבועות קודם לכן, לאחר שהחוזה שלו לא חודש.
בין הכתבים הידועים האחרים שפוטרו נכללים ניל מילברט, סטיבנסון סוונסון, ליזה אנדרסון, פיל מארטי, צ'ארלס סטורץ', קורטני פלין ודברה הורן.
בפברואר 2009 פיטר הטריביון כ-20 עובדי מערכת כולל כמה כתבים זרים ועוד כמה עורכי וכתבי feature.
בין המפוטרים היו הכתבים אמילי נאן, סוזן צ'נדלר, כריסטין ספולאר וג'ואל גרינברג.
ב-22 באפריל 2009 פיטר העיתון 53 מעובדי חדר החדשות.
ב-8 בפברואר 2010 כיווץ הטריביון את רוחב העמוד שלו באינץ'.
בטריביון ציינו כי הפורמט החדש הפך לסטנדרט בתעשיית העיתונות וכי המהלך ילווה בשינויי תוכן מינימליים.
ביולי 2011 עבר הטריביון את סבב הפיטורים המערכתי הראשון מזה יותר משנתיים, כאשר שחרר כעשרים עורכים וכתבים.
ב-26 באוקטובר 2012 הביע העיתון את תמיכתו במועמדותו של נשיא ארצות הברית ברק אובמה בהתמודדותו בבחירות לנשיאות ארצות הברית 2012.
מייד לארח הרכישה צומצם מספר עובדי העיתון ב-25%.
בהצהרת עקרונות משנת 2007 שפורסמה במהדורת הדפוס ובמהדורה המקוונת של הטריביון, מערכת העיתון תיארה את הפילוסופיה של העיתון, ממנה לקוח הקטע הבא:
הטריביון נותר בעמדה שמרנית מהבחינה הכלכלית בהיותו ספקן לגבי הגדלה של שכר המינימום.
על אף שהטריביון ביקר את הרקורד של ממשל בוש לגבי חירויות האזרח, איכות הסביבה והיבטים רבים של מדיניות החוץ שלו, הוא המשיך לתמוך בנשיאותו, בזמן שקרא לסילוקם מהתפקיד של דמוקרטים כגון מושל אילינוי רוד בלאגוייביץ' ונשיא מחוז קוק (אילינוי), טוד סטרוגר.
ב-2004 הטריביון תמך במועמדותו של ג'ורג' ווקר בוש לכהונה נוספת, החלטה שעולה בקנה אחד עם תמיכתו ארוכת השנים במפלגה הרפובליקנית.
ב-2008 תמך הטריביון בפוליטיקאי מאזור שיקגו, הסנאטור הזוטר דאז ברק אובמה בריצתו למשרת נשיא ארצות הברית.
הטריביון תמך בעבר במועמדים עצמאיים.
ב-1872 הוא תמך בהוראס גרילי, עורך עיתון לשעבר חבר המפלגה הרפובליקנית, בהתמודדותו למשרת נשיא ארצות הברית (גרילי הובס על ידי יוליסס ס.
גרנט) וב-1912 תמך העיתון בתאודור רוזוולט שרץ תחת חסות המפלגה הפרוגרסיבית נגד הנשיא המכהן, הרפובליקני ויליאם הווארד טאפט ונגד מי שזכה במירוץ, הדמוקרט וודרו וילסון.
במהלך השנים, הטריביון הביע תמיכה במועמדים דמוקרטים שרצו למשרות קטנות יותר, כולל מתן חסות בשנים האחרונות לביל פוסטר, לריצתו של ברק אובמה לתפקיד סנאטור, ולדמוקרטית מליסה בין אשר ניצחה את פיליפ קריין, הרפובליקני שכיהן במשך הזמן הארוך ביותר כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית.
למרות תמיכתו של הטריביון בג'ורג' ראיין במירוץ לתפקיד מושל מדינת אילינוי ב-1998, העיתון חקר לאחר מכן ודיווח אודות השערוריות שסבבו את ראיין בשנים שקדמו למירוץ, בעת שכיהן כמזכיר המדינה.
ראיין סירב לעמוד לבחירה מחדש ב-2002 ולאחר מכן הוגש נגדו כתב אישום והוא הורשע ונכלא כתוצאה מהשערוריות.
השיקגו טריביון הוא היחידה העסקית המייסדת של הטריביון קומפני אשר כוללת תחנות טלוויזיה ועיתונים רבים בכל רחבי המדינה.
בשיקגו, הטריביון היא הבעלים של תחנת הרדיו WGN ושל ערוץ הטלוויזיה WGN-TV (ערוץ 9).
הטריביון קומפני מחזיקה גם בלוס אנג'לס טיימס - שנעקר מהטריביון כנכס הגדול ביותר של החברה - ובקבוצת הבייסבול שיקגו קאבס.
הטריביון קומפני הייתה גם הבעלים של הניו יורק דיילי ניוז מאז נוסד ב-1919 ועד מכירתו לרוברט מקסוול ב-1991. מייסדי הניו יורק דיילי ניוז, קפטן ג'וזף פטרסון וקולונל רוברט מקורמיק, היו שניהם צאצאיו של העורך האחראי לשעבר ג'וזף מדיל.
ב-2008 מכרה הטריביון קומפני את העיתון שמושבו בלונג איילנד, Newsday.
מאז 1925 שוכן הטריביון בשיקגו טאואר בצפון שדרות מישיגן שב-Magnificent Mile.
הבניין מעוצב בסגנון נאו-גותי ועיצובו זכה בתחרות בינלאומית שהתקיימה בחסות הטריביון.
ב-25 ביוני 2008 הודיעה הטריביון קומפני כי שכרה חברת נדל"ן לצורך איסוף הצעות למכירת הטאואר טריביון בשיקגו כמו גם הטיימס בילדינג שבלוס אנג'לס.
הטיימס בילדינג הוא מקום מושבו של הלוס אנג'לס טיימס שנמצא גם הוא בבעלות הטריביון קומפני.
העיצוב מחדש של 2008 היה שנוי במחלוקת ונתפשׂ במידה רבה כמאמץ לקצץ בעלויות.
מאז חזר העיתון לסגנון מתון יותר.
הסגנון הוא שילוב של הסגנון הישן וסגנון מודרני חדש.
הגנה מפשיטת רגל על בסיס צ'פטר 11
כחלק מתוכנית פשיטת הרגל של הטריביון, הבעלים סאם זל התכוון למכור את השיקגו קאבס לצורך הפחתת החוב.
מכירה זו הפכה להיות מקושרת לעבירות השחיתות שהביאו, ב-9 בדצמבר 2008, למעצרו של רוד בלאגוייביץ', מושל אילינוי לשעבר.
ספציפית, המושל לשעבר בלאגוייביץ' הואשם במאמץ להביא לפיטורם של מספר עורכים, תוך ניצול המצוקה הכלכלית של הטריביון.
מחירי הטריביון הם: דולר אחד לעיתון היומי, 1.99$/1.75$ לעיתון של יום ראשון/לעיתון חג ההודיה.
מחיר העיתון בימי חול היה 75 סנט עד ה-18 בינואר 2010, אז הועלה מחירו לדולר אחד.
שיקגו הופ היא סדרת טלוויזיה אמריקנית מסוגת דרמה, שנוצרה והופקה על ידי דייוויד אי קלי.
הסדרה עסקה בהתרחשויות בקרב אנשי הצוות הרפואי ומטופליהם בבית חולים פרטי בדיוני בשיקגו, אילינוי.
הסדרה שודרה במשך כשש עונות בארצות הברית ברשת CBS, בשנים 1994 - 2000. בישראל הסדרה שודרה במקור בשנות ה-90 בערוץ 2 על ידי הזכיינית קשת.
הסדרה מתארת התמודדויות מקצועיות רפואיות ואתיות שונות של צוות בית החולים עם מטופלים מגוונים שמגיעים אליהם, במקביל להתמודדותם עם אירועים בחייהם האישיים ועם היחסים בינם לבין עצמם.
כוכב הסדרה בעונות הראשונות הוא ד"ר ג'פרי גייגר, מנתח מצליח, המתמודד עם הפרעתה הנפשית של אשתו, שהטביעה למוות את בנם.
חברו הטוב ביותר הוא ד"ר ארון שאט, נוירוכירורג בעל שם עולמי.
ד"ר דני נילנד הוא רופא ומנתח חדר מיון, שבהמשך מושעה מעבודתו לאחר שקיים רומן עם בת משפחה של אחד ממטופליו.
דני מתעמת לעיתים קרובות עם ד"ר קית' ווילקס, הידוע בעמדותיו השמרניות והנוקשות.
חברו של קית' הוא הרופא השחצן ד"ר בילי קרונק.
מנהל בית החולים הוא ד"ר פיליפ ווטרס, ועורכי הדין המסייעים לצוות בבעיות משפטיות מקצועיות הם אלן בירץ' וסטיוארט בריקמן.
בעונה השנייה מצטרפת ד"ר קייט אוסטין, מנתחת לב מוכשרת ופמיניסטית, המתמודדת מול ג'פרי על ראשות צוות המנתחים.
מר וילמט, בעלה לשעבר, עושה כל שביכולתו כדי ליטול ממנה את המשמורת על בתם המשותפת, ואף רוכש את בית החולים בסוף העונה השנייה, וגורם להשעייתה של קייט.
שאר הרופאים מתנגדים לקיצוצי התקציב החדים של וילמט, הפוגעים במטופלים, ודורשים ממנו למכור את בית החולים ולעזוב אותו.
בסוף העונה השנייה מתפטר ג'פרי לאחר שלא הצליח להציל את אלן, שנורה בליבו ומת.
ג'פרי מאמץ את בתו התינוקת של אלן.
הוא חוזר לסדרה בעונה החמישית כיו"ר חבר הנאמנים של בית החולים, אז הוא מפטר מחצית מהרופאים.
ארון, שהופך לפסיכיאטר, מתמודד בעונה הרביעית עם בעיה זמנית במוחו שמונעת ממנו לתפקד בעבודה.
בעונה השישית הוא חוזר לעסוק בנוירוכירורגיה, ועובד לצד המנתחת החדשה, ד"ר ג'ינה סימון.
הסדרה החלה בשידוריה באותה תקופה בה החל שידורה של סדרת דרמה רפואית אחרת, "ER", ברשת המתחרה NBC.
בתחילת העונה הראשונה התחרו שתי הסדרות על אהדת הקהל באותה רצועת שידור ובאותו יום בערב, אך לאחר ש-"ER" הגיעה לנתוני רייטינג גבוהים יותר, הועברה "שיקגו הופ" לרצועת שידור אחרת, ביום אחר בשבוע.
בתקופה זו זכתה הסדרה לנתוני רייטינג טובים.
לאחר עזיבתו של פטינקין בסוף העונה השנייה, והעברת הסדרה לימי שידור אחרים כדי לטפח סדרות חדשות כגון "ברוקלין סאות'", חלה ירידה בנתוני הרייטינג.
לאחר עזיבתם של מספר שחקנים קבועים ומוערכים כגון לאטי, לא הועילו חזרתו של פטינקין וצירוף שחקנים ידועים כגון הרשי והולי, הרייטינג לא השתפר, והסדרה הופסקה בסוף העונה השישית.
הסדרה נרכשה ושודרה בארצות רבות ברחבי העולם, בהן ישראל.
בממלכה המאוחדת שודרו עונות 1 - 2 ברשת BBC One, ובהמשך עברה לערוצי שידור אחרים ושודרה גם בשידורים חוזרים.
היא זכתה ב-7 פרסי אמי: ב-1995 זכו מנדי פטינקין בקטגוריית השחקן הראשי הטוב ביותר בסדרת דרמה, וטים סורסטד על צילום הפרק "Over The Rainbow".
ב-1996 זכו דבי מנווילר על הליהוק, וג'רמי קגן על בימוי הפרק "Leave Of Absence".
ב-1997 זכה הקטור אליזונדו בקטגוריית שחקן המשנה הטוב ביותר בסדרת דרמה.
ב-1998 זכו ראסל פג'ר, ויליאם פריש וראסל סמית' על עריכת הקול בפרק "Brain Salad Surgery" וכריסטין לאטי זכתה בקטגוריית השחקנית הטובה ביותר בסדרת דרמה.
לאטי זכתה גם בפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר בסדרת דרמה לשנת 1997, על תפקידה בסדרה.
מנדי פטינקין - ד"ר ג'פרי גייגר (עונות 1 - 2, הופעות אורח בעונות 3 - 5)
כריסטין לאטי - ד"ר קייט אוסטין (עונת 2 - 5)
אדם ארקין - ד"ר ארון שאט
וונדי קרטיס-הול - ד"ר דניס הנקוק (עונות 1 - 5)
סטייסי אדוורדס - ד"ר ליסה קטרה (עונות 4 - 5)
הקטור אליזונדו - ד"ר פיליפ ווטרס
תומאס גיבסון - ד"ר דני נילנד (עונות 1 - 3)
קרלה גוג'ינו - ד"ר ג'ינה סימון (עונה 6)
רוקסן הרט - האחות קמיל שאט (עונות 1 - 2)
ברברה הרשי - ד"ר פרנססקה אלברגטי (עונה 6)
לורן הולי - ד"ר ג'רמי הנלון (עונה 6)
פיטר מקניקול - אלן בירץ' (עונות 1 - 2)
רומא מאפיה - אנג'לה ג'יאנדמניצ'יו (עונות 1 - 2)
אי ג'י מרשל - ד"ר ארתור ת'ורמונד (עונה 1)
אלן רוזנברג - סטיוארט בריקמן (עונה 6)
ג'יימי שרידן - ד"ר ג'ון סוטון (עונה 2)
אריק סולץ - ד"ר רוברט ייטס (עונה 5)
מוניק אדוורדס - האחות לורל קניון
שיקאקוּ (ביפנית: 四角に切れ שיקאקו ני קירה "חתוך למרובעים" ) היא סוג של חידת היגיון שפורסמה על ידי ההוצאה לאור ניקולי.
נכון לשנת 2011, ניקולי פרסמה שתי חוברות הכוללות חידות שיקאקו בלבד.
המשחק מתבצע על גבי טבלה מרובעת, אשר בחלק מתאיה מופיעים מספרים.
המטרה היא לחלק את הטבלה למלבנים וריבועים, כך שיתקיימו התנאים הבאים:
כל חלק (ריבוע או מלבן) מכיל בדיוק מספר אחד.
המספר מייצג את שטחו של החלק (מספר התאים במלבן או בריבוע).
שני חלקים (ריבוע או מלבן) לא יכולים לחפוף.
בדרך כלל הפתרון הוא ייחודי ונקבע על פי המספרים הנתונים.
בתחילת פתרון החידה, מומלץ להתמקד במרובעים קטנים וכך להתקדם לעבר הפתרון.
בדרך כלל יש מעט דרכים ליצור מרובע מכל מספר.
מאחר שכל מספר צריך להיות במרובע שונה, לעיתים אפשר לשלול אפשרויות לצורות רבות.
אם כן, לעיתים קרובות ישנם מספרים גדולים עם מספר אפשרויות מצומצם, או אפילו יחיד, מאחר שהם לרוב לא נמצאים במיקום המאפשר סגירת מרובע סביבם לבדם.לפעמים יש תאים הניתנים להשגה רק על ידי מספר אחד.
בדוגמה שמימין, התא שנמצא מעל הקצה התחתון-ימני, ניתן להשגה רק על ידי ה-3.לתא עם המספר 1, הריבוע כבר ידוע; התא של המספר הוא הריבוע עצמו.
זו הסיבה שברוב חידות השיקאקו לא מופיע המספר 1. ישנם רמזים מסוימים הניתנים על ידי מספרים אי-זוגיים.
מספרים ראשוניים יכולים להיות רק בתוך מרובע שצורתו היא טור אחד או שורה אחת; מספרים אי זוגיים יכולים להיות רק במרובע בעל מספר שורות אי-זוגי ומספר עמודות אי-זוגי.בעזרת הסקת מסקנות לוגיות אפשר למצוא עוד שיטות ואסטרטגיות להגה לפתרון החידה הסופי.
שיקגו הוא מחזמר שעלילתו מתרחשת בשיקגו של תקופת היובש.
המחזמר מבוסס על מחזה באותו השם מאת הכתבת מורין דלאס ווטקינס, המספר אודות פשעים אמיתיים שעליהם דיווחה.
עלילת המחזמר היא סאטירה על שחיתות שלטונית בניהול משפטים פליליים ועל הרעיון של "פושע מפורסם".
ההפקה הראשונה של המחזמר עלתה בברודוויי בשנת 1975 והוצגה 936 פעמים עד שנת 1977. בוב פוסי היה הכוריאוגרף של ההפקה וסגנונו המיוחד מאפיין אותה עד היום.
בשנת 1979 עלתה הגרסה הלונדונית של המחזמר בווסט אנד ל-600 הצגות.
לאחר מכן חודשה ההפקה בברודוויי בשנת 1996 ושנה מאוחר מכן חודשה בווסט אנד.
המחזמר נמצא במקום השלישי ברשימת מחזות הזמר שהוצגו מספר הפעמים הרב ביותר בברודוויי עם למעלה מ-6,700 הצגות לאורך השנים.
ההפקה הלונדונית רצה במשך קרוב ל-15 שנה והפכה למחזמר האמריקאי שהוצג מספר הפעמים הרב ביותר בלונדון.
לאור ההצלחה, בשנת 2002 יצאה לאור גרסת הסרט של המחזמר בבימויו של הבמאי רוב מרשל, ובהשתתפות רנה זלווגר, קתרין זיטה ג'ונס, ריצ'רד גיר וקווין לאטיפה.
אמצע שנות ה-20 בשיקגו, ולמה קלי היא נערת וודוויל שרצחה את בעלה ואחותה כשתפסה אותם יחד במיטה.
היא מברכת לשלום את הקהל של ההופעה הערב ("כל הג'אז הזה").
באותו הזמן, אנו שומעים על נערת מקהלה, רוקסי (קיצור לרוקסן) הארט, שרצחה את המאהב שלה, פרד קייסלי.
רוקסי משכנעת את בעלה איימוס שהנרצח היה פורץ, ואיימוס ברצון לוקח על עצמו את האשמה.
רוקסי מבטאת את הערכתה לטיפשות של בעלה ("פוצי מוצי").
כשהשוטר מכריז על שמו של הנרצח, איימוס מחבר אחד ועוד אחד ומבין את התרמית.
רוקסי נעצרת ונשלחת לאגף הנשים בכלא של מחוז קוק, המאוכלס בסוהרת הראשית, מאמא מורטון, ושאר האסירות ("טנגו אגף הנשים").
על האגף שולטת ביד רמה מאמא מורטון, שנוהגת בשיטה של עזרה הדדית המתאימה ללקוחותיה ("מי שטוב למאמא").
מאמא עזרה לוולמה להפוך לרוצחת מספר 1 של השבוע בתקשורת ומתנהגת כסוכנת של ולמה לקראת חזרתה לבמות.
ולמה לא מרוצה לראות את רוקסי, שגונבת לה את אור הזרקורים, יחד עם עורך הדין שלה - בילי פלין.
רוקסי משכנעת את בעלה איימוס להשיג לה את הכסף הדרוש בשביל עורך הדין ("ריקוד סטפס").
בילי שר את ההמנון שלו, מלווה בחבורת רקדניות-מעריצות ("תנו לי אהבה עכשיו").
בילי לוקח על עצמו את הייצוג של רוקסי ומארגן מחדש את העובדות בסיפורה, בעזרתה של כתבת טור רכילות אוהדת - מרי סאנשיין ("טיפ טיפה של טוב").
מסיבת העיתונאים של רוקסי הופכת למופע פיתום כשבילי מספר את הגרסה החדשה של האמת ורוקסי מניעה את שפתיה ("יד שלחנו לאקדח").
רוקסי הופכת לכוכבת החדשה של שיקגו והיא מכריזה על כך בזמן תכנון הקריירה העתידית שלה בוודוויל ("רוקסי").
ככל שהתהילה של רוקסי גוברת, כוכבה של ולמה דועך.
ב"אקט של נואשות", היא מנסה לשכנע את רוקסי לחדש איתה את הקטע שלה ושל אחותה ("קשה לי לבד") אבל רוקסי מסרבת ומגלה שהכותרות הראשיות מספרות עכשיו על רוצחת אחרת ולא עליה.
ולמה ורוקסי מבינות שאין אף אחד שהן יכולות לסמוך עליו אלא על עצמן ("יש לי רק אותי").
אחרי מחשבה מאומצת, רוקסי מחליטה שהיריון בכלא יחזיר אותה לכותרות.
ולמה מברכת את הקהל לשלום ומודיעה על המשך המזל הטוב של רוקסי ("ישנה אחת"), למרות השקרים הברורים שלה ("יופי של בייבי").
מעט מבויש מהמעמד, איימוס מכריז בגאווה כי הוא האבא, אך עדיין אף אחד לא מבחין בו ("מר צלופן").
ולמה מנסה להראות לבילי את הטריקים שהיא הכינה למשפט שלה ("כשוולמה מול שופט").
עם אגו הולך ומתפתח, רוקסי רבה עם בילי ומפטרת אותו.
היא חוזרת למציאות כשמגלה על הוצאה להורג של חברתה לתא.
יום המשפט הגיע ובילי מרגיע את רוקסי, הוא אומר לה שכל זה רק קרקס אחד גדול ("הוקוס פוקוס").
בילי מייעץ לרוקסי להשתמש בכל הטריקים של ולמה, לתדהמתן של ולמה ומאמא שמאזינות למשפט ברדיו ("קלאס").
בילי מצליח לזכות את רוקסי כמובטח, אך ברגע התהילה שלה מגיעה ידיעה על רוצחת מסעירה חדשה וכל עיני העיתונות נישאות לעברה.
רוקסי מבינה ש-15 דקות התהילה שלה הסתיימו.
בילי נוטש את רוקסי לבד, איימוס מופיע ומבטיח שהוא לא יעזוב אותה.
אך כשרוקסי מתוודה שלא היה בכלל שום תינוק, איימוס עוזב אותה לתמיד.
בודדה לגמרי, רוקסי נזכרת בהנאות החיים הקטנות ("כיום").
היא מצטרפת לוולמה למופע חדש בו הן מופיעות ורוקדות יחדיו ("דבש חם ראג") ולבסוף מצטרפת אליהן כל הלהקה ("פינאלה").
המחזה "שיקגו" עלה לראשונה בברודוויי בשנת 1926 והוצג 172 פעמים.
גרסת המחזמר עלתה בברודוויי ב-3 ביוני 1975 בתיאטרון רחוב 46 בכיכובם של גוון ורדון בתפקיד רוקסי הארט, צ'יטה ריברה בתפקיד ולמה קלי, ג'רי אורבך בתפקיד העו"ד בילי פליין ובארני מרטין בתפקיד איימוס הארט.
המחזמר היה מועמד ב-10 קטגוריות לפרס טוני אך לא זכה בשום פרס (רוב הפרסים באותה השנה נקטפו על ידי "שורת המקהלה").
ההפקה רצה עד ה-22 באוגוסט 1977 ובמהלך הריצה השתתפו גם לייזה מינלי ואן ריינקינג בתפקיד רוקסי.
החידוש למחזמר עלה ב-14 בנובמבר 1996 בתיאטרון ריצ'רד רוג'רס בבימויו של וולטר בובי בכיכובם של אן ריינקינג בתפקיד רוקסי הארט, ביבי ניווירת' בתפקיד ולמה קלי, ג'יימס ניוטון בתפקיד בילי פליין וג'ואל גריי בתפקיד איימוס הארט.
המחזמר זכה בשישה פרס טוני (שיא זכיות למחזמר שעלה בהפקה מחודשת).
בשנים 1997–2003 המחזמר הופיע בתיאטרון שוברט ומשנת 2003 ועד היום המחזמר מופיע בתיאטרון אמבדסור.
מפורסמים רבים הופיעו במחזמר במהלך השנים כאוטה למפר (ולמה).
רותי הנשל, מרילו הנר, שרלוט ד'אמבוזי, סנדי דאנקן, איימי ספנגר, מלאני גריפית, ברוק שילדס, שירי מימון (רוקסי הארט).
פטריק סווייזי, מייקל האל, גרגורי האריסון, נרום לואיס, טום וופאט, אשר, בילי סיירוס, כריסטופר סיבר (בילי פליין).
המחזמר עלה בלונדון לראשונה ב-10 באפריל 1979 בתיאטרון קיימברידג' בכיכובם של ג'ני לוגן בתפקיד רוקסי הארט ואנטוניה אליס בתפקיד ולמה קלי ורץ כ-600 פעמים.
החידוש למחזמר עלה ב-18 בנובמבר 1997 בתיאטרון אדלפי בכיכובם של רותי הנשל בתפקיד רוקסי הארט, אוטה למפר בתפקיד ולמה קלי והנרי גודמן בתפקיד בילי פליין.
המחזמר רץ כ-15 שנה ונסגר בתאריך ה-1 בספטמבר 2012. המחזמר הופיע בתיאטרון אדלפי בשנים 1997–2006, בתיאטרון קיימברידג' בשנים 2006–2011 ובתיאטרון גאריק בשנים 2011–2012.
במהלך הריצה השתתפו גם צ'יטה ריברה (ולמה קלי מההפקה המקורית בברודוויי), ברוק שילדס, פרנסס ראלף (אפונין מההפקה המקורית של "עלובי החיים"), בוני לנגפורד ואמריקה פררה בתפקיד רוקסי הארט.
המחזמר עלה לראשונה בישראל בהפקת תלמידי בית הספר למשחק "בית צבי" בשנת 1992, בתרגומה של רבקה משולח, בבימוי לארי סמית ובכיכובן של התלמידות שרית וינו-אלעד ושרון שחל.
בשנת 2004 עלה המחזמר בהפקה משותפת של תיאטרון בית ליסין והאופרה הישראלית בתרגומו של אהוד מנור, בבימוי וכוריאוגרפיה של קן אולדפילד ובניהולו המוזיקלי של אלדד שרים.
בשנת 2012, 20 שנה לאחר שעלה לראשונה בארץ, חודש המחזמר ב"בית צבי", בהשתתפות תלמידי השנה השלישית, בבימויו של דניאל אפרת, כוריאוגרפיה של עוז מורג ובניהולו המוזיקלי של ליאור רונן.
בשנת 2014 הועלה המחזמר בבימת הנוער ברחובות (באולם הקאמרי) בהשתתפות 22 חניכים בכיתות י-יב, כאשר הכוריאוגרפיה, הבימוי והניהול המוזיקלי נעשו כולם על ידי מיכאל פלד.
ההפקה המקורית של ברודוויי הגיעה להיכל התרבות בתל אביב למספר הופעות, בתאריכים ה-7–16 במרץ 2019, בכיכובה של שירי מימון.
בשנת 2023 עלה המחזמר במרכז ענב לתרבות בתרגום עמית מינסטר ואסף לוי ובבימוי שחר פרץ ואבישי בן-גל.
המחזמר עלה בתיאטרון הארצי ב-2025 בכיכובם של רונה-לי שמעון, רוני דלומי, רן דנקר, מירי מסיקה ואנה ארונוב/לינוי אשרם.
הגרסה הזו מבוססת על תרגומו הישן של מנור והבמאי הוא אלדר גוהר גרויסמן.
המחזמר מלווה בתזמורת חיה בת 14 נגנים, והוא מוצג במשכן לאמנויות הבמה בתל אביב למספר מופעים מוגבל.
גילי גבל, יובל אבירם, דין רואס, אדיר בובליל, גל טופולנסקי,
שיקגו סטאגס הייתה קבוצת כדורסל מהעיר שיקגו, אילינוי, ששיחקה בליגת ה-BAA וליגת ה-NBA בין השנים 1946–1950.
הקבוצה הוקמה בשנת 1946, ולקחה חלק בעונת הבכורה של ליגת ה-BAA.
הליגה כללה אז 11 קבוצות המחולקות בין שני בתים, והסטאגס שובצו בבית המערבי.
את עונת הבכורה שלה סיימה שיקגו עם המאזן השני בטיבו בליגה, 39–22, והעפילה עד גמר ה-BAA בו הפסידה לפילדלפיה ווריורס בתוצאה 1–4. בכל שלוש העונות הבאות העפילה הקבוצה לשלב הפלייאוף, אך לא הצליחה לשחזר את הישג ההעפלה לגמר הליגה.
לקראת עונת התמזגה ליגת ה-BAA אל ליגת ה-NBA, בה שיחקה שיקגו בעונתה האחרונה.
כוכב הקבוצה הבלתי מעורער היה הקלע מקס זסלופסקי, שנבחר לחמישייה הראשונה של העונה ארבע פעמים ברציפות והוביל את קלעי הקבוצה בכל עונותיה, עם ממוצע של 17.9 נקודות למשחק.
כמו כן בלט בקבוצה הרכז אנדי פיליפ, שהעמיד בשלוש עונותיו בקבוצה ממוצעים של 11.6 נקודות ו-4.9 אסיסטים למשחק.
בהמשך הקריירה שותף פיליפ בחמישה משחקי אולסטאר כשחקן הווריורס, ונבחר בשנת 1961 להיכל התהילה של הכדורסל.
בדראפט 1950 רכשו הסטאגס את זכויות הדראפט על שחקן היכל התהילה לעתיד בוב קוזי, אך בשל פירוק הקבוצה נערך "דראפט פיזור" על שחקני שיקגו, בו נבחר קוזי על ידי בוסטון סלטיקס.
כשחקן הסלטיקס נבחר קוזי 13 פעמים למשחק האולסטאר, וזכה עם הקבוצה ב-6 אליפויות NBA.
בשנת 1961 הוקמה בשיקגו קבוצת ה-NBA "שיקגו פקרס", שעברה כעבור שנתיים לבולטימור (כיום וושינגטון ויזארדס), ובשנת 1966 יוסדה בעיר קבוצת שיקגו בולס.
שני מועדונים אלה – הויזארדס והבולס – לא נחשבים כגלגולים של שיקגו סטאגס אלא כמועדונים נפרדים המשאירים את הסטאגס על תקן קבוצה שחדלה להתקיים.
עונה ליגה מאמן ניצחונות הפסדים פלייאוף BAA הרולד אולסן 39 22 גמר ה-BAA BAA הרולד אולסן 28 20 חצי גמר ה-BAA BAA הרולד אולסן, פיליפ בראונסטיין 38 22 חצי גמר המערב NBA פיליפ בראונסטיין 40 28 חצי גמר המחוז המרכזי
זיכיון שיקגו הוא זיכיון סדרות טלוויזיה אמריקאי שנוצר על ידי המפיקים דיק וולף, מייקל בראנדט, דרק האס ומאט אולמסטד ומשודר נכון להיום ברשת NBC.
כל הסדרות בזיכיון עוסקות בשירותי חירום והצלה בעיר שיקגו, אילינוי.
ארבע הסדרות מתקיימות באותו יקום בדיוני בו מתרחשות גם הסדרות "חוק וסדר: מדור מיוחד" (ולפיכך כל הסדרות הניו-יורקיות של חוק וסדר בנוסף לגרסת לוס אנג'לס וכן הסדרה רצח מאדום לשחור), "FBI" ו-"FBI: המבוקשים ביותר" - גם הן בהפקתו של וולף - ובין הסדרות שודרו מספר פרקי קרוסאובר.
זיכיון שיקגו מתמקד בחייהם המקצועיים והאישיים של כבאים, שוטרים, צוותי חירום רפואיים ומשפטיים שמשרתים את העיר שיקגו.
התמה המרכזית שמאחדת בין הסדרות הוא בר המשקאות "מולי'ז" שבבעלותם של שלושה כבאים, אליו מגיעות דמויות מכל ארבע הסדרות.
יוצר הזיכיון דיק וולף ציין כי מרבית הפרקים בסדרות מסתיימים בסצנה בבר, מאחר שזה מקשר בין הסדרות.
שיקגו JUSTICE (בתרגום חופשי: שיקגו חוק וצדק) היא סדרת דרמה משפטית אשר הופקה עבור רשת NBC האמריקנית בין מרץ ל-מאי 2017. במקור, הסדרה יועדה להיות ספין אוף של "שיקגו PD".
הסדרה נוצרה על ידי דיק וולף, ובוטלה לאחר עונתה הראשונה.
הסדרה היא חלק מזיכיון "שיקגו", אשר מכסה תחומים שונים הקשורים בעיר שיקגו.
הפרק הראשון של הסדרה הוא פרק קראוסובר עם סדרות שיקגו האחרות.
בישראל הסדרה שודרה בערוץ כאן 11.
האירועים מתרחשים בשיקגו ועוקבים אחר פרקליטות המדינה בראשו עומד עורך הדין מארק ג'פריז (ווית'רס), עוזרי התובע המדיני פיטר סטון (וינצ'סטר) ואנה ולדז (ברבר), חוקריו - לורה נייגל (קרטר) ואנתוניו דוסון (סדה) והצוות המלווה אותם מדי משפט המנסים להביא את הצדק עבור הקורבנות.
בדומה לסדרות "שיקגו" האחרות, "פרקליטי שיקגו" זכתה אף היא לביקורות חיוביות, בין היתר באתר Rotten Tomatoes ואילו באתר Metacritic זכתה לדירוג פושר במיוחד של 57 מתוך 100. על אף הדירוג הנאה, הוחלט ב-NBC להוריד את הסדרה בסוף עונתה הראשונה והיחידה ולא להשיבה לשידור.
שיקגו FIRE היא סדרת דרמה-פעולה אמריקאית שנוצרה על ידי מייקל ברנדט ודרק האס בשיתוף יחד עם דיק וולף שמשמש בה כמפיק בפועל.
עונתה הראשונה של הסדרה עלתה ברשת NBC ב-10 באוקטובר 2012. עלילתה עוקבת אחרי החיים המקצועיים והאישיים הכבאים והפרמדיקים בתחנת כיבוי האש 51 בעיר שיקגו.
הסדרה היא חלק מזיכיון הסדרות שיקגו.
העונה ה-14 עלתה לשידור ב-1 באוקטובר 2025.
תחנת כיבוי אש דמיונית בשיקגו בפיקודו של המפקד וואלאס בודן (איימון ווקר).
לתחנה משויכים 5 כלי רכב:
משאית 81 – רכב הצלה שמצויד בסולם.
הצוות שלו אחראי על אוורור, חיפוש והצלה.
בפיקודו של רשף/קפטן (לשעבר) מאט קייסי (ג'סי ספנסר).
בהמשך, לאחר עזיבתו, הפיקוד עובר לרשף סטלה קיד (מירנדה ריי מיו).
כבאית 51 – רכב כיבוי שמצויד במשאבה, מכל מים וצינורות.
הצוות שלו אחראי על כיבוי שריפות.
בפיקודו של רשף כריסטופר הרמן (דייוויד אייגנברג) (החל מעונה 7).
בפיקודו של להב רנדל מקהולנד (כריסטיאן סטולטי) (החל מעונה 14).
יחידת חילוץ 3 – רכב חילוץ שמכיל ציוד לחילוצים מורכבים.
הצוות שלו עובר הסמכה מיוחדת ומתמחה בין השאר בחילוץ בגובה, חילוץ במים וחילוצים שמעורבים בהם חומרים כימיים.
בפיקודו של רשף קלי סוורייד (טיילור קיני).
אמבולנס 61 – אחראי על מתן טיפול רפואי לפצועים והובלתם לבית החולים.
בפיקודה של הפרמדיקית גבריאלה דוסון (מוניקה ריימונד), ולאחר מכן של הפרמדיקית סילבי ברט (קארה קילמר).
מעונה 9 הפרמדיקית ויולט מיקמי (האנקו גרינסמיט).
רכב 25 – הרכב האישי של המפקד וואלאס בודן (איימון ווקר) שמפקח על כל תחנות כיבוי האש בגדוד 25 ואחראי על קבלת ההחלטות בשטח.
להב / קפטן מת'יו "מאט" קייסי (ג'סי ספנסר; עונות 1–10, אורח בעונות 11–12) – הקצין הממונה על משאית 81. מנהיג מלידה, מסור מאוד לתפקיד וזוכה להערכה וכבוד בתחנה.
מגיע מרקע משפחתי קשה, אמו רצחה את אביו כשהוא היה ילד.
חברו הטוב ביותר של קלי סוורייד.
אוהב לעבוד עם הידיים ומשמש כקבלן שיפוצים בימים בהם הוא לא במשמרת.
בעונה 1 הוא היה מאורס לתקופה קצרה לרופאה היילי תומאס.
בעונה 2 הוא מתחיל לצאת עם הפרמדיקית גבריאלה דוסון ובסוף העונה הוא מציע לה נישואין.
בעונה 4 הוא מתמודד לתפקיד חבר מועצה בעירייה ונבחר.
הוא ממלא את התפקיד בעירייה במקביל לעבודה בתחנה עד שהוא מחליט לפרוש מהחיים הפוליטיים בסוף עונה 5. בעונה 5 הוא מתחתן עם גבריאלה דוסון והם מגדלים ילד אומנה בשם לואי עד שאביו הביולוגי מקבל עליו משמורת.
בעונה 6 הוא מקבל קידום בדרגה והופך לקפטן, השני בשרשרת הפיקוד בתחנה.
בעונה 7 ביתו נשרף כיוון שחקר הצתות עם כתבת בשם נעמי, והוא עובר לגור עם קלי סוורייד וסטלה קיד.
הוא מתחיל להתקרב לפרמדיקית סילבי ברט והשניים הופכים לחברים טובים.
בעונה 9 הוא חושף בפניה את הרגשות שלו כלפיה ובסוף העונה הם הופכים לזוג.
הוא לוקח תחת חסותו לוחם אש צעיר בשם גאלו לאחר שאוטיס (יורי סרדרוב) נהרג.
בעונה ה-10 הוא עוזב את שיקגו כדי לגדל את בניו של אנדי דארדן, חברו שנהרג בעת מילוי תפקידו.
סילבי ברט נפרדה ממנו בעונה 11 בשל המרחק ביניהם.
ופרק האחרון של עונה 11 הוא מציע לה נישואים
להב קלי סוורייד (טיילור קיני; עונות 1–הווה) – הקצין הממונה על יחידת חילוץ 3. לוחם אש מוכשר וכריזמטי שלא מפחד לקחת סיכונים.
בעונות הראשונות של הסדרה הוא היה רודף שמלות שהחליף בנות זוג בקצב מהיר וברח ממחויבות.
אביו הוא בני סוורייד, מפקד לשעבר במחלקת הכבאות של שיקגו.
פעמים רבות מזהים אותו בתור "הבן של בני" ובין השניים יש מערכת יחסים מתוחה של אהבה-שנאה.
חברו הטוב ביותר של מאט קייסי (ג'סי ספנסר).
היה החבר הטוב ביותר של לזלי שיי עד למותה.
חבר ילדות של האחות אפריל.
בעונה 2 הוא נמצא במערכת יחסים קצרה עם הבלשית ארין לינדזי (סופיה בוש).
בעונה 3 הוא מתחתן בווגאס עם בחורה בשם בריטני אבל הנישואים לא מחזיקים מעמד.
בתחילת עונה 4 הוא מורד בדרגה ומאבד את הפיקוד על יחידת החילוץ, אך בהמשך העונה הוא מקבל את הדרגה שלו בחזרה.
בסוף עונה 4 הוא מתחיל לצאת עם לוחמת האש סטלה קיד (מירנדה ריי מיו).
בעונה 8 הוא עוזב את התחנה לתקופה קצרה ועובד במשרה זמנית כחוקר הצתות במחלקת חקירת שריפות.
בעונה 9 הוא מציע לסטלה קיד נישואין, בסוף עונה ה-10 הם מתחתנים.
גבריאלה "גבי" דוסון (מוניקה ריימונד; עונות 1–6, אורחת בעונות 7–8) – אחותו של הבלש אנטוניו דוסון (ג'ון סדה).
מנהלת שותפה של הבר "מולי'ס".
מתחילה לצאת עם מאט קייסי בעונה 2. בעונה 2 היא מחליטה להפוך ללוחמת אש ומתחילה לעבור הכשרה באקדמיה לכבאות, היא הופכת ללוחמת אש תחת פיקודו של מאט קייסי, מה שגורם לקשיים במערכת היחסים שלהם.
היא עוברת למחלקת הצתות אחרי שהיא נכנסת להיריון, אך היא חוזרת לתחנה אחרי שהיא עוברת הפלה טבעית.
בעונה 4 היא נקשרת לילד בשם לואי שהיא הצילה משרפה ומחליטה להפוך לאם האומנה שלו, לכן היא חוזרת לעבוד כפרמדיקית, עד שאביו של לואי חוזר.
בעונה 5 היא ומאט קייסי מתחתנים, בסוף עונה 6 היא טסה להתנדבות בפוארטו ריקו ומקבלת הצעת עבודה קבועה שם והם נפרדים.
הייתה החברה הטובה ביותר של לזלי שיי לפני שהיא נהרגה.
לזלי אליזבת שיי (לורן גרמן; עונות 1–2, אורחת בעונה 3) – עבדה כפרמדיקית באמבולנס 61 תחת פיקודה של גבריאלה דוסון.
החברה הטובה ביותר והשותפה לדירה של קלי סוורייד.
נהרגה בתחילת עונה 3 בעת מילוי תפקידה.
לאחר מותה התחנה הנציחה את שמה על אמבולנס 61.
פיטר מילס (צ'ארלי בארנט; עונות 1–3) – לוחם אש צעיר שמצטרף לתחנה בעונה 1 בתור המועמד החדש של משאית 81 תחת פיקודו של מאט קייסי.
שואף ללכת בדרכו של אביו, הנרי מילס, שהיה לוחם אש שנהרג בעת מילוי תפקידו.
בעונה 1 הוא נמצא במערכת יחסים עם גבריאלה דוסון.
לקראת סוף עונה 1 הוא מתחיל לעבור הכשרה כדי לעבור ליחידת החילוץ.
בעונה 2 הוא עובר ליחידה 3 תחת פיקודו של קלי סוורייד.
בעונה 3 הוא נאלץ להפסיק להיות לוחם אש בגלל ורטיגו והופך לפרמדיק האחראי על סילבי ברט.
בהמשך העונה הוא עובר מחדש בדיקה רפואית ומקבל אישור לחזור ליחידה.
בסוף עונה 3 הוא עובר עם משפחתו לצפון-קרוליינה ועוזב את התחנה.
רשף כריסטופר הרמן (דייוויד אייגנברג; עונות 1–הווה) – לוחם אש במשאית 81 תחת פיקודו של מאט קייסי, ולאחר מכן הקצין הממונה על כבאית 51. אחד מלוחמי האש הוותיקים בתחנה.
אוהב לייעץ ולעזור לכולם ומשמש מעין דמות אב לחברי התחנה.
נשוי לסינדי ואבא ל-5 ילדים, כאשר הילד החמישי שלו נולד בסיום עונה 1. בעונה 2 הוא עובר את הבחינה לדרגת להב ונכנס לרשימת ההמתנה לקבלת קידום.
בעונה 7 הוא מקודם באופן רשמי ומקבל פיקוד על כבאית 51. בעונה 13 עובר את הבחינה לרדגת רשף.
בעונה 14 מוותר על הדרגות שלו כדי שמאוץ' יוכל להיות הלהב של כבאית 51.
המפקד וולאס בודן (איימון ווקר; עונות 1–הווה) – המפקד של תחנה 51 שמפקח על כל תחנות כיבוי האש בגדוד 25. נשוי לדונה ואבא לטרנס.
יש לו בן חורג בשם ג'יימס מגרושתו שונדה.
בעל ותק של יותר מ-30 שנה במחלקת הכבאות של שיקגו.
מנהיג אבהי, ישר ומעורר השראה שמעורב בכל מה שקורה בתחנה ויודע גם להיות קשוח במידת הצורך.
גאה מאוד בתחנה שלו ויעשה הכול כדי להגן על לוחמי האש תחת פיקודו.
בעונה 2 הוא פוגש את דונה רובינס, מורה בבית ספר יסודי, והם מתחתנים בסוף העונה.
בעונה 3 נולד הבן שלהם טרנס.
בסוף עונה 6 הוא מחליט להתמודד לתפקיד ניצב מחלקת הכבאות אבל בסוף הוא לא מקבל את המשרה ונשאר בתחנה.
בסוף עונה 9 הוא מקבל שוב הצעה לקידום – להפוך לסגן מפקד המחוז.
בריאן "אוטיס" זאבונצ'ק (יורי סרדרוב; עונות 1–7, אורח בעונה 8) – לוחם אש במשאית 81 תחת פיקודו של מאט קייסי ומנהל שותף בבר מולי'ס.
הפך לנהג של המשאית אחרי שקרוז עבר ליחידה.
קיבל את הכינוי שלו על שם חברת המעליות OTIS מכיוון שהוא איש הצוות שאחראי על המעליות בזמן שרפה.
חברו הטוב ביותר של ג'ו קרוז.
בעונה 6 הוא נורה בצוואר ונפצע קשה מה שמעמיד בסיכון את הקריירה שלו כלוחם אש.
במהלך תקופת השיקום שלו הוא עובד בתחנה בתפקיד משרדי ולבסוף הוא מחלים וחוזר למשאית.
בתחילת עונה 8 הוא נפצע קשה בשרפה במפעל מזרנים ומת מפצעיו בבית החולים.
לאחר מותו מוקמת בכניסה לתחנה אנדרטה לזכרו.
להב רנדל "מאוץ'" מקהולנד (כריסטיאן סטולטי; עונות 1–הווה) – לוחם אש במשאית 81 תחת פיקודו של מאט קייסי.
אחד מלוחמי האש הוותיקים בתחנה.
הכינוי שלו הוא שילוב של המילים איש וספה מכיוון שהוא מבלה את רוב הזמן בתחנה בישיבה על הספה וצפייה בטלוויזיה.
חברו הטוב של כריסטופר הרמן.
משמש כנציג איגוד הכבאות של חברי התחנה.
בסוף עונה 2 הוא פוגש את הסמלת טרודי פלאט ובעונה 4 הם מתחתנים.
בעונה 5 הוא שוקל לפרוש ממכבי האש ולצאת לפנסיה בגלל גילו המתקדם.
בסוף עונה 5 הוא עובר התקף לב במהלך שרפה וזה מה שגורם לו להבין שהוא רוצה להמשיך לעבוד כלוחם אש.
בעונה 8 הוא קונה את החלק של אוטיס בבר מולי'ס והופך למנהל שותף ביחד עם הרמן.
בעונה 13 עובר את הבחינה לדרגת להב ואף מחליף את סטלה קיד בפיקוד על המשאית כשהיא לא הייתה.
בעונה 14 עובר להיות הלהב של כבאית 51 לאחר שהרמן מוותר על הדרגות שלו בשבילו.
ג'ו קרוז (ג'ו מינוסו; עונות 1–הווה) – התחיל את הסדרה בתור הנהג של משאית 81 תחת פיקודו של מאט קייסי.
חברו הטוב ביותר של אוטיס.
היה במערכת יחסים קצרה עם סילבי ברט בעונה 3. בסוף עונה 3 הוא עובר הסמכה ליחידת החילוץ ועובר לצוות של יחידה 3 תחת פיקודו של קלי סוורייד.
בעונה 6 הוא יוצר את ה"סלמיגן" – כלי לכבאים שמשלב פטיש ומוט פריצה שזוכה להצלחה רבה.
בעונה 7 הוא מציל משריפה את קלואי אלן והשניים מתחילים לצאת.
בעונה 8 הוא מציע לה נישואין והם מתחתנים לקראת סיום העונה.
נולד להם ילד בעונה 10. הם מחליטים לקרוא לו בריאן, על שמו של אוטיס.
בעונה 10 קרוז מציל את חאווי (מהגר בן 10 מהונדורס ללא בני משפחה) והוא וקלואי מחליטים לאמץ אותו.
סילבי ברט (קארה קילמר; עונות 3–12) – פרמדיקית באמבולנס 61. מצטרפת לתחנה בתחילת עונה 3 לאחר מותה של לזלי שיי ועובדת תחת פיקודה של גבריאלה דוסון.
בהמשך היא הופכת לפרמדיקית האחראית של אמבולנס 61. החליפה הרבה שותפים באמבולנס לאורך הסדרה – דוסון, מילס, צ'ילי, בורלי, פוסטר, ג'יאנה וויולט.
הייתה במערכת יחסים קצרה עם ג'ו קרוז בעונה 3 ועם אנטוניו דוסון (ג'ון סדה) בעונה 5. בעונה 7 היא פוגשת את קייל שפילד, הכומר החדש של מחלקת הכבאות והם מתחילים לצאת.
בסוף עונה 7 קייל מקבל הצעת עבודה באינדיאנה והוא מבקש ממנה לעבור לשם ביחד איתו ומציע לה נישואין.
בתחילת עונה 8 הם מבטלים את האירוסין והיא חוזרת לשיקגו ולעבודה בתחנה.
בתחילת עונה 9 היא ומאט קייסי יוצאים ונהיים זוג.
בעונה 10 הם מתחילים קשר בשלט רחוק לאחר שמאט קייסי עוזב את שיקגו, אך היא נפרדת ממנו בעונה 11. היא מאומצת.
בתחילת עונה 8 אימה הביולוגית יוצרת איתה קשר, בסוף העונה, אימה הביולוגית מתה תוך כדי הלידה השנייה שלה.
בסוף עונה 11 מאט קייסי מציע לה נישואין, בתחילת עונה 12 מסופר שהיא הסכימה והשניים כעת מאורסים.
היא אימצה תינוקת נטושה בשם ג'וליה.
ג'סיקה "צ'ילי" צ'ילטון (דורה מדיסון בורג'; עונות 3–4) – פרמדיקית באמבולנס 61. מאמצת את הכינוי "צ'ילי" כי היא שונאת את השם ג'סיקה.
מצטרפת לתחנה בסוף עונה 3 בתור הפרמדיקית האחראית החדשה לאחר עזיבתו של פיטר מילס.
בעונה 4 היא הייתה במערכת יחסים קצרה עם ג'ימי בורלי.
בסוף עונה 4 המפקד וולאס בודן מפטר אותה בעקבות התנהגות רשלנית בעבודה והיא עוזבת את התחנה.
מקווין; עונות 4–5) – לוחם אש צעיר שמצטרף לתחנה בעונה 4 בתור המועמד החדש של משאית 81 תחת פיקודו של מאט קייסי.
הוא היה במערכת יחסים קצרה עם צ'ילי ולאחר העזיבה שלה הוא מחליף אותה בתור פרמדיק באמבולנס 61 מכיוון שהוא נאלץ לעזוב את צוות המשאית כדי לפנות מקום לסטלה קיד.
בסוף עונה 4 אחיו דני, לוחם אש בתחנה אחרת, נהרג בעת מילוי תפקידו וג'ימי מאשים את וולאס בודן במותו, כי הוא אפשר לדני לחזור לשרפה כיוון שהורה לכולם לצאת החוצה, מה שגורם ליחסים מתוחים בין השניים.
בתחילת עונה 5 הוא חוזר למשאית 81 ונפצע באורח אנוש מפיצוץ.
הפציעה הקשה מסיימת את הקריירה שלו.
להב סטלה קיד (מירנדה ריי מיו; עונות 4–הווה) – לוחמת אש במשאית 81 תחת פיקודו של מאט קייסי.
בעלת הכשרה של פרמדיקית, ומשמשת בעת הצורך כפרמדיקית מחליפה באמבולנס 61. מצטרפת לתחנה בעונה 4 ומקבלת את מקומו של ג'ימי בורלי במשאית מפני שיש לה יותר ותק ממנו.
יש לה עבר משותף עם לוחם האש קלי סוורייד ובסוף עונה 4 היא מתחילה לצאת איתו.
בעונה 6 היא הופכת לנהגת המשאית באופן זמני בזמן שאוטיס נמצא בשיקום, ולאחר מותו בעונה 8 היא מקבלת את תפקיד הנהגת באופן קבוע.
בעונה 8 היא מקימה תוכנית בשם "Girls On Fire" שמטרתה לטפח נערות צעירות לקראת קריירה כלוחמות אש.
בעונה 9 המפקד וולאס בודן מעודד אותה לגשת לבחינה לדרגת להב והיא עוברת את הבחינה בהצלחה ונכנסת לרשימת ההמתנה כדי לקבל פיקוד על צוות משלה.
בסוף עונה 9 היא וקלי סוורייד מתארסים, בעונה 10 הם מתחתנים.
לאחר שמאט קייסי עוזב את התחנה וכך גם מחליפו, היא הופכת לאחראית על משאית 81.
אמילי פוסטר (אנני אילונזה; עונות 7–8) – פרמדיקית באמבולנס 61. מצטרפת לתחנה בעונה 7 כמחליפה ועובדת תחת פיקודה של סילבי ברט.
הייתה בעברה סטודנטית לרפואה אך כשהתגלה שרימתה במבחני הקבלה היא גורשה מהתוכנית והחליטה להפוך לפרמדיקית.
בסוף עונה 8 עוזבת את התחנה כדי לחזור ללימודי רפואה.
בלייק גאלו (אלברטו רוסנדה; עונות 8–11) – לוחם אש צעיר שמצטרף למשאית 81 בעונה 8 לאחר מותו של אוטיס.
החליט להפוך ללוחם אש אחרי שכל משפחתו נהרגה בשרפה כשהוא היה בן 12. בחור אימפולסיבי שמתקשה להעריך סיכונים ומרבה להתעלם מפקודות, אבל מאט קייסי ראה את הפוטנציאל שלו ולקח אותו תחת חסותו.
חברו הטוב של דארן ריטר.
בעונה 8 הוא נמצא בקשר רומנטי לא מחייב עם ויולט מיקמי מתחנה 20. בעונה 9 הוא נמצא בקשר רומנטי קצר עם ג'יאנה מאקי, הפרמדיקית החדשה של אמבולנס 61. אחרי שהיא עוזבת את התחנה, ויולט מיקמי מחליפה אותה והיא וגאלו מחדשים את הקשר בניהם.
עוזב בתחילת עונה 12 כדי לגור במישיגן יחד עם דודתו ועם יתר בני משפחתו אותם לא הכיר.
דארן ריטר (דניאל קיירי; עונות 7–הווה) – לוחם אש צעיר בכבאית 51 תחת פיקודו של כריסטופר הרמן.
התחיל את הקריירה שלו כמועמד בכבאית 37 אבל סולק מהתפקיד לאחר שהוא קפא במהלך שרפה.
מאוץ' מחליט לקחת אותו תחת חסותו ומציע לו להצטרף לתחנה 51 לאחר שמתפנה מקום בצוות של כריסטופר הרמן.
בעונה 8 הוא עובר באופן זמני למשאית 81 למלא מקום אחרי מותו של אוטיס, אך לאחר שבלייק גאלו מצטרף לתחנה הוא חוזר לכבאית.
חברו הטוב של בלייק גאלו.
הומו מוצהר שנמצא במערכת יחסים עם בחור בשם אריק.
הבעלים של כלבה דלמטית בשם טיוזדיי.
ג'יאנה מאקי (אדריאן ריי; עונה 9) – פרמדיקית באמבולנס 61. מצטרפת לתחנה בעונה 9 אחרי העזיבה של אמילי פוסטר ועובדת תחת פיקודה של סילבי ברט.
גדלה באותה שכונה בשיקגו כמו ג'ו קרוז, והם מכירים מגיל צעיר, ג'ו מאוד מגונן עליה, קצת כמו אח גדול.
נמצאת בקשר רומנטי קצר עם בלייק גאלו.
במהלך עונה 9 היא מחליטה לעבור לתחנה אחרת לאחר שהציעו לה שם תפקיד עם אפשרות לקידום.
ויולט מיקמי (האנקו גרינסמיט; עונות 8–הווה) – פרמדיקית שעבדה בתחנה 20 והופיעה מספר פעמים במהלך עונה 8 בשל הקשר הרומנטי שלה עם בלייק גאלו.
מצטרפת לתחנה 51 בעונה 9 לאחר עזיבתה של ג'יאנה מאקי ועובדת תחת פיקודה של סילבי ברט, והיא ובלייק גאלו מחדשים את הקשר ביניהם.
בעונה 10 מיקמי מתחילה לצאת עם המג"ד של הפרמדיקים אוון הוקינס, עד שהוא נהרג.
בעונה 12 נמצאת במערכת יחסים עם סאם קארבר.
אמה ג'ייקובס (קייטלין קארבר; עונות 10–11) – פרמדיקית, המחליפה הזמנית של סילבי ברט, עובדת תחת ויולט מיקמי.
מאיימת על הוקינס וויולט בגילוי הקשר ביניהם ודורשת למנותה לפרמדיקית הקבועה במקום ויולט.
בסוף עונה 11 היא מסולקת מן התחנה עקב נטישת עמדתה בזמן שריפה ומפקד התחנה מודיע לה, שלא תוכל לעבוד בשום תחנת כיבוי.
סאם קארבר (ג'ייק לוקט; עונות 11–הווה) – כבאי, בעבר היה יריבה של סטלה קיד באקדמיה ללחימת אש.
גויס למשאית 81. לקח לו זמן להתחמם לשאר הכבאים בתחנה 51. במערכת יחסים עם ויולט בעונה 12.
ליזי נובאק (ג'וסלין הודון; עונות 12–הווה) – פרמדיקית, המחליפה של סילבי ברט באמבולנס 61. יש לה רוח חופשית וחוכמת רחוב, היא מעדיפה לעבוד בין תחנות מאשר להשתקע במקום אחד עד שהיא הגיעה לתחנה 51 והבינה שזה מקום שכדאי לה להשתקע בו.
המפקד דום פסקל (דרמוט מלרוני; עונות 13–הווה) – המחליף של וואלאס בודן כמפקד החדש של תחנה 51.
הארולד קאפ (רנדי פלגלר; עונות 1–הווה) – לוחם אש ביחידת חילוץ 3 תחת פיקודו של קלי סוורייד.
בעונה 8 נפגע מחומצה בעיניו תוך כדי העבודה, אך לאחר טיפול רפואי מחלים וחוזר לעבודה.
אנתוני "טוני" פרריס (עצמו) – לוחם אש ביחידת חילוץ 3 תחת פיקודו של קלי סוורייד.
טוני הוא שמו האמיתי של לוחם האש האמיתי משיקגו שמשחק את עצמו בסדרה ומייעץ לכותבים בסדרה.
להב ג'ייסון פלהאם (ברט דלטון; עונה 10) – מגיע לתפקיד זמני כמפקד מחליף על משאית 81 לאחר עזיבתו של קפטן קייסי.
מקבל את המינוי למפקד קבוע על משאית 81 לאחר שהמפקד בודן חוקר את הסיבות להשעיה שלו ומבין, שההשעיה נעשתה שלא בצדק.
לבסוף מחליט לעזוב כדי שסטלה קיד, שהשיגה דרגת להב זה מקרוב, תוכל להישאר בתחנה 51.
שיקגו PD היא סדרת דרמה-פעולה אמריקאית שנוצרה על ידי דיק וולף ומאט אולמסטד, המשמשים בה גם כמפיקים בפועל, והיא השנייה בזיכיון שיקגו.
עונתה הראשונה של הסדרה עלתה לשידור ברשת NBC ב-8 בינואר 2014. עלילת הסדרה עוקבת אחר שוטרי המקוף ואנשי יחידת המודיעין של מחוז 21 במשטרת העיר שיקגו, אשר מפטרלים במחוז ומפענחים פשעי רחוב, הכוללים פשע מאורגן, סחר בסמים ומקרי רצח.
הסדרה חודשה לעונה חמישית שעלתה ב-27 בספטמבר 2017. ב-9 במאי 2018 חודשה הסדרה לעונה שישית, אשר עלתה לשידור ב-26 בספטמבר של אותה שנה.
ב-26 בפברואר 2019 הודיעה NBC על עונה שביעית לסדרה, שעלתה לשידור ב-25 בספטמבר אותה שנה.
רשת NBC שידרה גם את עונות 8-9 ובנוסף הודיעה על חידוש הסדרה לעונה 10 ב-21 בספטמבר 2022.
אנשי היחידה הוצגו לראשונה בפרק פיילוט בסוף עונתה הראשונה של סדרת האם, "שיקגו FIRE".
הנרי "האנק" וייט (ג'ייסון בגיי) – ראש יחידת המודיעין.
טיפוס אניגמטי בעל חזות נוקשה ובלתי מתפשרת, הנאמן לשוטרים שתחת פיקודו ומקדיש את כל מרצו לחקירת הפשעים.
הוצג לראשונה ב"כבאי שיקגו" כשוטר מושחת שמתעמת עם רשף מאט קייסי (ג'סי ספנסר) אחרי שג'סטין, בנו של וייט, גרם לתאונה ששיתקה נער.
מאט קייסי הוא הראשון שמגיע לזירת התאונה והתכוון להעיד שג'סטין נהג תחת השפעת אלכוהול.
מאוחר יותר מתגלה שווייט לקח חלק במבצע סמוי לתפיסת פושעים ושוטרים מושחתים אחרים.
אביו היה שוטר שמת בעת מילוי תפקידו.
לקח תחת חסותו את ארין לינדסי (סופיה בוש) כשהייתה בת 15 ומגלה כלפיה רגש אבהי.
דואג לכל השוטרים ביחידה שלו ושומר עליהם.
אנטוניו דוסון (ג'ון סדה) (עונות 1–6) – בלש ביחידת המודיעין אשר עצר את האנק וייט (ג'ייסון בגיי) על הטרדה וכעת עובד לצידו.
שלא כמו האנק וייט, לדוסון יש גבולות בנוגע לעד כמה רחוק ילך כדי לעצור פושעים.
כך למשל, הוא ביקש מג'יי הלסטד (ג'סי לי סופר) לעצור את האנק וייט מלהרוג את כולם כשהם היו במצוד אחר ברון הסמים פולפו.
לו ולגרושתו יש שני ילדים.
אחותו היא הפרמדיקית גבריאלה דוסון (מוניקה ריימונד).
מוצעת לו בעונה הרביעית עבודה בפרקליטות התובע המחוזי כחוקר ראשי, לה הוא מסכים.
בעונה החמישית הוא חוזר ליחידת המודיעין, ובעונה השישית עוזב לתמיד.
ארין לינדסי (סופיה בוש) (עונות 1–4) – בלשית קשוחה ביחידת המודיעין ומודיעה לשעבר של האנק וייט (ג'ייסון בגיי).
האנק וייט לקח אותה תחת חסותו כשהייתה בת 15. כתוצאה מכך, היא מרגישה יותר קרובה להאנק ווייט מאשר לשאר חברי היחידה.
נמצאת במערכת יחסים עם שותפה ליחידה ג'יי הלסטד (ג'סי לי סופר).
הואשמה בתקיפה אחרי שדחפה אקדח לתוך פיו של פדופיל בחדר החקירות.
היא עומדת בפני פיטורין אפשריים ומסכימה להצעת עבודה עבור ה-FBI בניו יורק.
לינדזי קיבלה עבודה של ה-FBI בניו יורק בתנאי שאמה ברברה (מרקי פוסט) לא תרצה מאסר בגין סחר בסמים בסוף עונה 4.
ג'יי הלסטד (ג'סי לי סופר) (עונות 10–1) – בלש פזיז ונמהר ביחידת המודיעין ושותף של הבלשית ארין לינדסי (סופיה בוש).
ריינג'ר לשעבר, הלסטד הוא טיפוס שבטוח ביכולותיו ולעיתים מצטייר כשחצן.
אחיו הוא הרופא וויל הלסטד.
נמצא במערכת יחסים עם שותפתו ארין לינדסי לה רצה להציע נישואים לפני שעזבה.
מופתע בעקבות עזיבתה לניו יורק, ונאלץ לעבוד עם היילי אפטון (טרייסי ספירידקוס) כשותפתו החדשה.
בתחילת העונה השישית אבא שלו מת כתוצאה משרפה.
בעונה השביעית נחטף ונורה בכתף והיה במצב אנוש.
התחיל לצאת עם היילי אפטון בעונה השמינית והיא הציעה לו נישואים בסופה.
לוקח קשה מקרים שקשורים לילדים וחיילים.
במהלך העונה העשירית הצטרף מחדש לצבא כי הרגיש שזה המקום היחיד שברור בשבילו.
אדם רוזק (פטריק פלוגר) – שוטר צעיר ומגויס טרי ליחידת המודיעין ישר מהאקדמיה בידי אולינסקי לעבודה במסווה.
מצטייר לרוב כחובבן נלהב שמתפרץ קדימה מבלי לחשוב.
התארס בעבר לשותפתו ליחידה קים בורג'ס, היה גם בקשר רומנטית עם היילי לזמן קצר בעונה השביעית.
קים נכנסת להיריון ממנו אך היא עוברת הפלה טבעית במהלך מבצע.
חברו הטוב ביותר של קווין.
מגדל ביחד עם קים את מקיילה, ילדה שהיחידה הצילה.
קים בורג'ס (מרינה סקוורסיאטי) (משנית עונה 1, ראשית עונות 2–הווה) – הייתה דיילת לפני שהפכה לשוטרת מקוף וצוותה לראשונה לאטווטר.
שותפה השני היה שון רומן, אליו היא מפתחת רגשות אך הוא נאלץ לעבור לסן דייגו.
התארסה לאדם רוזק אך השניים נפרדו לאור בעיית מחויבות.
בעונה רביעית מוצע לה תפקיד ביחידת המודיעין, והיא מסכימה, בעונה השביעית נכנסת להריון מאדם אך היא עוברת הפלה טבעית במהלך מבצע.
מגדלת ביחד עם אדם את מקיילה, ילדה שהיחידה הצילה והיא אימצה.
נחטפה ונפצעה קשה בסוף העונה השמינית ומחלימה בעונה התשיעית.
קווין אטווטר (לרויס הוקינס) (משני עונה 1, ראשי עונות 2–הווה) – שוטר מקוף לשעבר שצוות לשוטרת בורג'ס לפני שעבר ליחידת המודיעין.
חברו הטוב ביותר של אדם.
בסוף העונה השביעית מתמודד עם גזענות בתוך מערכת המשטרה.
גידל את שני אחיו הקטנים אך נאלץ להעביר אותם למקום אחר כי הם היו בסכנה בגלל העבודה שלו.
אלווין אולינסקי (אליאס קוטיז) (עונות 1–5) – שוטר סמוי וותיק ב חידת המודיעין וחבר קרוב של וייט, שעבר עמו ביחידת הכנופיות.
לפני שהצטרף למשטרה, אולינסקי שירת בחטיבת הצנחנים ה-173 והוצב באיטליה.
בתו מתה במהלך שרפה בה נהרגו נערים רבים בגלל סמים.
נרצח בכלא בסוף העונה החמישית, דבר שמטלטל את כל היחידה ובמיוחד את ווייט.
טרודי פלאט (איימי מורטון) – סמלת המשרד, אישה צינית ורגזנית הממונה על שוטרי המקוף במחוז 21. לפני שלקחה עבודה משרדית היא הייתה שוטרת מקוף שצוותה לבלש דוסון.