tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
ב-17 בפברואר 2019 זכה בתואר הראשון שלו במדי הירוקים לאחר ניצחון על פאוק סלוניקי בגמר הגביע היווני בכדורסל 2019. ארבעה חודשים לאחר מכן, זכה פאפאפטרו עם קבוצתו באליפות יוון לאחר ניצחון על פרומיתאס פטרס בגמר.
לפני עונת 2020/21 הפך פאפאטרו לקפטן הקבוצה לאחר עזיבתו של ניק קלאת'ס.
הוא העמיד ממוצעים של 12.1 נקודות ו-4.1 ריבאונדים למשחק, וב-11 ביולי 2021 האריך רשמית את חוזהו במועדון לשנתיים נוספות.
ב-19 ביולי 2022 חתם פאפאפטרו בפרטיזן בלגרד מליגת העל הסרבית בכדורסל, הליגה האדריאטית והיורוליג.
בעונתו היחידה בקבוצה, עונת , זכה עם הקבוצה באליפות הליגה האדריאטית.
ב-12 ביולי 2023 חזר פאפאפטרו לפנאתינאיקוס, וחתם לשנתיים במעצמה היוונית.
ב-26 ביולי זכה עימה באליפות היורוליג לאחר ניצחון בגמר 95–80 על ריאל מדריד.
כחבר בנבחרות הנוער של יוון שיחק פאפאפטרו באליפות אירופה בכדורסל עד גיל 16 ב-2009 ו-2010, אז העמיד ממוצעים של 11.4 נקודות, 4.6 ריבאונדים ו-2.3 אסיסטים ב-32.1 דקות למשחק.
הוא שיחק גם באליפות אירופה לנבחרות עתודה 2013 במדי נבחרת יוון בכדורסל עד גיל 20, והעמיד ממוצעים של 15.9 נקודות, 5.3 ריבאונדים ו-1.6 אסיסטים ב-33.0 דקות למשחק.
פאפאפטרו חבר בנבחרת יוון הבוגרת.
הוא זומן לראשונה לסגל יוון לטורניר הקדם אולימפי בטורינו 2016. הוא שיחק גם ביורובאסקט 2017, גביע העולם בכדורסל 2019, יורובאסקט 2022 וגביע העולם בכדורסל 2023.
אביו של פאפאפטרו, ארגיריס, היה גם הוא כדורסלן מקצועי, ששיחק עשור במדי פנאתינאיקוס ונבחרת יוון בכדורסל.
גם אחיו הגדול גאורגיוס הוא כדורסלן מקצועי.
יואניס ראליס היה ראש ממשלת יוון (ממשלת בובות) ממשתפי פעולה עם השלטון הנאצי במהלך כיבוש הציר של יוון במלחמת העולם השנייה, ראליס כיהן בתפקיד בין 7 באפריל 1943 ל-12 באוקטובר 1944, כשירש את קונסטנטינוס לוגוטהטופולוס בממשלת הבובות היוונית שבשליטת הנאצים.
יואניס נולד לדימיטריוס ראליס, ראש ממשלת יוון לשעבר, והוא בא ממשפחה בעלת מסורת ארוכת שנים במנהיגות פוליטית, למד משפטים באוניברסיטת אתונה, בצרפת ובגרמניה.
עם שובו ליוון הפך לעורך דין.
בשנת 1905 נבחר לראשונה כחבר פרלמנט.
הוא נשאר בפרלמנט עד 1936, אז בוטלה הדמוקרטיה ביוון על ידי משטר 4 באוגוסט של יואניס מטאקסס.
ראליס השתייך במקור למפלגת העם היוונית השמרנית והמלוכנית, כחבר במפלגה זו כיהן בתפקידים שונים:
שר חיל הים (4 בנובמבר 1920 – 24 בינואר 1921), תחת אביו ראש הממשלה דימיטריוס ראליס.
שר הכלכלה (26 באוגוסט 1921 – 2 במרץ 1922), תחת ראש הממשלה דימיטריוס גונאריס.
שר החוץ (4 בנובמבר 1932 – 16 בינואר 1933), תחת ראש הממשלה פנאגיס צלדאריס.
לאחר ניצחון מפלגת העם בבחירות ביוון ב-1933, הוא שירת את הממשלה החדשה תחת צלדאריס מתפקידים שונים.
ב-1935, היה לו מחלוקת עם ראש הממשלה צלדריס, מנהיג המפלגה.
בבחירות 1935 ערך קמפיין יחד עם יואניס מטאקסס וג'ורגיוס סטרטוס כמועמד של מפלגת החושבים החופשיים, אך הפסיד בבחירות.
יוון הייתה בתקופה של חוסר יציבות פוליטית ונערכו שוב בחירות חדשות, הבחירות ביוון ב-1936. הפעם ראליס רץ יחד עם ג'ורג'יוס קונדיליס ויואניס תאוטוקיס והוא נבחר.
הפרלמנט היה מחולק כאשר למפלגה הליברלית תחת תמיסטוקליס סופוליס יש רוב של מושב אחד והאופוזיציה התחלקה בין מונרכיסטים לקומוניסטים וכל פילוסופיה שביניהם.
מאוחר יותר באותה שנה כאשר הוכרז משטר 4 באוגוסט של מטאקסס, וב-4 באוגוסט 1936 פוזר הפרלמנט, הביע ראליס אי הסכמה מהפיכה פוליטית זו, למרות ידידותו האישית עם מטאקסס.
לאחר הפלישה הנאצית המוצלחת ליוון באביב 1941 היה ראליס הדמות הפוליטית היוונית הבולטת הראשונה מבין משתפי הפעולה עם כוחות הכיבוש הגרמניים.
הגרמנים קיוו שראליס יזכה לתמיכה מסוימת מהאליטות הפוליטיות היווניות שלפני המלחמה, שיוכל להחזיר את הסדר למדינה ושהוא יוכל להקים חזית אנטי-קומוניסטית נגד חזית השחרור הלאומית (EAM) והאתניקוס לייקוס אפלתרוטיקוס סטרטוס (ELAS).
חזית השחרור הלאומית - EAM הייתה התנועה העיקרית של ההתנגדות היוונית והיא נוצרה בתחילה על ידי ברית של המפלגה הקומוניסטית של יוון, המפלגה הסוציאליסטית של יוון, הרפובליקה היוונית העממית והמפלגה החקלאית של יוון, ELAS הייתה הזרוע הצבאית שלה.
מכיוון שהאנטי-קומוניזם שימש בסיס משותף בין המפלגה הליברלית למפלגת העם, הרעיון של חזית מאוחדת נראה הגיוני.
רליס שינה את מועצת המשרד והיה גורם מרכזי ביצירת מה שנקרא "גדודי ביטחון" — קבוצות צבאיות למחצה משתפות פעולה שצוידו על ידי הוורמאכט ומוקדשות לרדיפת קבוצות התנגדות (בעיקר ELAS).
בהיותו מנוסה יותר בפוליטיקה מקודמיו, גנרל ורופא דובר גרמנית, הוא היה מכובד יותר על ידי הגרמנים והוכח כיעיל יותר נגד תנועות ההתנגדות.
לאחר שחרור יוון, ראליס נידון למאסר עולם בגין שיתוף פעולה ובגידה.
בנו של יואניס ראליס, ג'ורג'יוס ראליס, הפך לראש ממשלה בין השנים 1980 - 1981. בשנת 1947 פרסם גאורגיוס ספר בשם יואניס ראליס מדבר מהקבר, שהורכב מטקסט מלא חרטה שכתב אביו במהלך מאסרו.
מערכת היחסים שלו במהלך כהונתו כראש ממשלה עוררה סנסציה באתונה של אותה תקופה, שניזונה מהעיתונות השמאלנית האנטגוניסטית.
יואניס מליסאנידיס הוא מתעמל יווני לשעבר, אלוף אולימפי (אטלנטה 1996), סגן אלוף עולם (בריזביין 1994) וסגן אלוף אירופה (1998) בתרגיל קרקע ובכך היה למתעמל הייווני הראשון שזכה במדליה באליפות עולם.
נוסף לכך, הוא אלוף אירופה (1998) בתרגיל קפיצות.
מליסאנידיס הוא הספורטאי האולימפי היווני הראשון שיצא מהארון כהומו.
מליסאנידיס נולד במינכן, גרמניה למשפחה יוונית בשל עבודת הוריו.
בגיל שנתיים חזרה משפחתו לסלוניקי.
למרות התנגדות מצד הוריו, הוא החל להתאמן בהתעמלות ובריקוד בלט קלאסי בגיל 9.
באליפות אירופה לנוער שנערכה בשנת 1991 הוא זכה במדליית ארד בתרגיל קרקע.
באליפות אירופה לנוער שנערכה בשנת 1993 הוא זכה בשתי מדליות, זהב וארד.
מדליית זהב בתרגיל קרקע ומדליית ארד בתרגיל קפיצות.
באליפות אירופה לנוער שנערכה בשנת 1994 הוא הגן על תוארו וזכה במדליית זהב בתרגיל קרקע.
באליפות העולם שנערכה בבריזביין, אוסטרליה באותה שנה זכה במדליית כסף בתרגיל קרקע ביחד עם ניל תומאס מהממלכה המאוחדת (9.687 נק'), אחרי ויטלי שרבו מבלארוס (9.725 נק') ובכך היה למתעמל הייווני הראשון שזכה במדליה באליפות עולם.
באולימפיאדת אטלנטה זכה במדליית זהב בתרגיל קרקע בתוצאה של 9.850 נק', לפני לי שיאושואנג מהרפובליקה העממית של סין (9.837 נק') ואלכסיי נמוב מרוסיה (9.800 נק').
נוסף לכך, הוא סיים במקום 52 בתחרות קרב רב אישי בתוצאה של 109.975 נק' ובכך היה למתעמל הייווני הראשון שזכה במדליה אולימפית בהתעמלות מאז אולימפיאדת אתונה (1906).
באליפות אירופה שנערכה בסנקט פטרבורג, רוסיה בשנת 1998 זכה בדתי מדליות, זהב וכסף.
מדליית זהב בקפיצות ומדליית כסף בתרגיל קרקע.
מליסאנידיס השתתף באולימפיאדת סידני סיים במקום שביעי בתרגיל קפיצות בתוצאה של 9.262 נק' ובתרגיל מתח אבל סבל מפציעה.
בטקס הפתיחה של אולימפיאדת אתונה היה אחד מנושאי הלפיד האולימפי.
מליסאנידיס יצא מהארון כהומו בשנת 1996. הוא תומך בגרינפיס.
בשנת 2003, תמך בפומבי בקמפיין של קרן מלינה מרקורי להחזרת פסלי הפרתנון מהמוזיאון הבריטי ליוון.
החל בשנת 2008, החל ללמוד ב בלוס אנג'לס.
אולם התעמלות בסלוניקי נקרא על שמו.
ב-1996 זכה בתואר ספורטאי השנה ביוון.
יואנס קינמוס היה היסטוריון ביזנטי.
הוא היה מזכיר קיסרי (ביוונית "גרמאטיקוס", ככל הנראה תפקיד הקשור למנהל הצבאי) של הקיסר מנואל הראשון (1143–1180), אותו ליווה במסעותיו באירופה ובאסיה הקטנה.
נראה כי קינמוס מת לאחר מותו של הקיסר אנדרוניקוס הראשון בשנת 1185.
קינמוס היה מחברה של היסטוריה שכיסתה את השנים 1118–1176, ובכך המשיכה את ה"אלכסיאדה" של אנה קומננה, וכיסתה את שלטונם של יוחנן השני ומנואל הראשון, עד למסע המלחמה הכושל של מנואל נגד הטורקים, שהסתיים בתבוסה בקרב מיריוקפלון .
חיבורו של קינמוס נקטע בפתאומיות, אם כי סביר מאוד שהגרסה המקורית המשיכה עד מותו של מנואל.
יש גם אינדיקציות לכך שהגרסה הקיימת כיום היא קיצור של חיבור גדול יותר באופן משמעותי.
גיבור החיבור ההיסטורי הוא מנואל, ולאורך החיבור מנסה קינמוס להדגיש את מה שהוא רואה כעליונות האימפריה הביזנטית על המעצמות המערביות ואחרות.
באופן דומה, הוא מתנגד נחרץ למה שהוא תופס כיומרות של האפיפיורות.
אף על פי כן, הוא כותב בישירות, ומדי פעם מודה בבורותו לגבי אירועים מסוימים.
החיבור מאורגן היטב, וסגנונו, המעוצב לפי דגם קסנופון, הוא פשוט, במיוחד בהשוואה לכתיבה המליצית של סופרים יוונים אחרים מהתקופה.
יואנס קינמוס נזכר גם כמי שכתב ספר על אחד הקיסרים האנגלים (מבית אנגלוס ); עם זאת, מאמינים שספר זה אבד (אולי יחד עם שאר יצירתו הגדולה הרבה יותר).
הוא הספיק להתחיל את התהליך לביטול הרפורמות של קודמו בתפקיד אך מת בנסיבות חשודות בטרם הספיק לבסס את שלטונו.
יוביאנוס נולד בשנת 331 בעיר סינגידונום אביו, ווארוניאנוס (Varronianus) היה קצין צבא מוערך ומפקד יחידת שומרי הראש של האוגוסטוס קונסטנטיוס השני.
יוביאנוס הצטרף כחייל ליחידת שומרי הראש ועלה בסולם הדרגות עד שהתמנה להיות מפקד שומרי הראש כפי שהיה אביו לפניו.
הוא ליווה את האוגוסטוס יוליאנוס הכופר במסע המלחמה למסופוטמיה והשתתף בקרב סמארה בו נהרג יוליאנוס ביום 26 ביוני 363.
ביום שלמחרת התכנסו קציני הצבא הבכירים למנות יורש ליוליאנוס, ומחלוקת נפלה בין הקצינים ששירתו תחת קונסטנטיוס השני לבין הקצינים מגאליה, שליוו את יוליאנוס מעת היותו קיסר.
לבסוף הועלה שמו של מועמד פשרה, סטורניניוס סקונדוס סלוטיוס, הפרפקט הפרטוריני של המזרח, אדם מקורב ליוליאנוס, כופר בנצרות ועם חיבה לפילוסופיה, אך הלה דחה את המינוי המכובד בטענה כי בריאותו לקויה.
בו בזמן, במחנה הצבא ותחת הלחץ של המערכה הצבאית ההולכת מדחי אל דחי קראו חיילים למנות את יוביאנוס, קצין צבא בכיר בחצרו של יוליאנוס.
הוא הולבש בגלימת ארגמן והוצעד בפני טורי יחידות הצבא.
על פי דיווחים של היסטוריונים רומאיים חלק מהחיילים, ששמעו את שמו של הקיסר החדש נישא בפי מכתיריו, טעו וחשבו כי יוליאנוס הבריא מפציעתו ורבים פרצו בבכי משגילו כי מדובר ביוביאנוס.
ההיסטוריון הרומאי אמיאנוס מרקלינוס מספר כי הבחירה בטעות יסודה וכי החיילים קראו בשמו של קצין אחר ששמו היה יוביאנוס, הוא מוסיף כי יוביאנוס שנבחר היה בעל מוניטין של אדם רודף תענוגות.
עם קבלת שרביט השלטון לידיו פקד יוביאנוס על נסיגה מסודרת של הצבא הרומאי לכוון השטחים שבשליטת האימפריה הרומית, ממערב לנהר הפרת.
הצבא הצליח להגיע לעיר דורה על גדות נהר הפרת אך ניסיונות לחצות את הנהר נכשלו.
בשלב זה החלו שיחות עם נציגי השליט הסאסאני שאפור השני על תנאים לסיום הלחימה.
ההסכם שהיה חד צדדי למעשה כלל סעיפים שהצבא הרומאי והמערכת הפוליטית האזרחית ראו כהשפלה ויוביאנוס איבד את מעט התמיכה שהייתה לו.
לאחר חציית הפרת ומסע מזורז הגיע יוביאנוס לאנטיוכיה ונתקל שם בעוינות מצד האוכלוסייה שראתה אותו כמי שמפקיר את ביטחון העיר ואזורי הספר לידי הסאסאנים.
עם חזרתו אל תחומי האימפריה הרומית לאחר שחילץ את הצבא מסכנת השמדה על ידי צבא האימפריה הסאסאנית החל יוביאנוס בהחזרת גלגל הרפורמות של קודמו.
בהיותו נוצרי מלידה הוא פעל מיידית עם הגעתו לאנטיוכיה והכריז על הנצרות כדת מדינה, הוא המשיך לבטל צווים של יוליאנוס שפעלו כנגד הכנסייה הנוצרית כמוסד וכנגד כנסיות נוצריות כמקומות פולחן.
הצווים שהוציא כוונו כנגד הפולחן הפאגאני וביום 11 בספטמבר 363 הוא הוציא צו האוסר פולחן אלילים תחת עונש מוות וצו נוסף ב 23 בדצמבר האוסר השתתפות בטקסים פאגאניים בכלל כולל טקסים פרטיים.
יוביאנוס המשיך בדרכו לכוון קונסטנטינופול על מנת לנסות ולגבש תמיכה לשלטונו.
הוא התעכב בעיר טרסוס שם הוא הביא את יוליאנוס לקבורה והמשיך את דרכו אל טיאנה שם פגש נציגים של הפרובינציות המערביות שבאו להישבע אמונים לאוגוסטוס החדש.
ב-17 בפברואר הוא נמצא מת באוהלו בעת חניית לילה בעיר השדה דדסטנה (Dadastana).
על פי ההיסטוריונים בני התקופה הוא מת כתוצאה מחנק מעשן של מדורה לחימום שבערה באוהל הקיסרי.
אמיאנוס מרקלינוס טוען כי מותו של יוביאנוס לא נחקר כלל למרות החשד כי מדובר ברצח.
גופתו הובאה לקונסטנטינופול והוא נקבר בכנסיית השליחים הקדושים בו נקברו השליטים לבית קונסטנטינוס.
יוּבָל הוא דמות מקראית, המוזכר ב כבנם השני של למך בן מתושאל ועדה אשתו.
יובל מתואר שם בתור , כלומר אביהם של המנגנים וממציא אומנות הנגינה.
מבחינה משפחתית, יובל הוא אח ליבל גם מאב וגם מאם.
מאשת אביו השנייה, צלה, הוא אחיהם של תובל קין ושל נעמה.
שלושת האחים מייצגים את אבות הטיפוס של המלאכות האנושיות - תובל קין הוא ממציא חרשות המתכת, יבל פיתח את רעיית הצאן ויובל יצר מוזיקה.
ייחוס המצאת פעילות אנושית לדמות מייסדת נפוץ במיתולוגיות רבות אם כי בדרך כלל הדמות המייסדת תהיה על־אנושית ויצורף גם סיפור המתאר את אופי ההמצאה, כמו אצל פרומתאוס שנתן לבני האדם את האש לפי המיתולוגיה היוונית.
בספרות הכנענית, כפי שזו משתקפת בכתבי אוגרית, מוזכר אל שהמציא אף הוא את אומנות הנגינה.
על פי המדרש, גם נעמה, אחותו של יובל עסקה בנגינה.
בימי הביניים וברנסאנס היו פרשנים נוצריים שהציגו את פיתגורס ויובל כאבות המוזיקה.
בפירוש אברבנאל לבראשית ד' כא' הוא מביא מסורת זו בשם ספר יוסיפון על פיה הזרז להתפתחות היצירה המוזיקלית אצל יובל היה הריתמוס שהפיק אחיו, תובל קין, במהלך עבודת המתכת.
מקור שמו של יובל לא ברור.
ייתכן ששמו הוא למעשה שיקוף של שם אחיו יבל, רועה הצאן שמכונה כך על שם היובֵל - הזכר המוביל את העדר.
קיימים מספר אחים בגנאלוגיה המקראית בעלי שמות קרובים.
היו שפירשו את שמו של יובל עצמו מלשון היובֵל, כאשר לפי פירוש זה משמעותו היא שופר.
ייתכן גם כי מקור השם בכינוי בתנ"ך לפלג מים או ואדי, כפי שכתוב ב: .
התנועה למען הונגריה טובה יותר (בהונגרית: Jobbik Magyarországért Mozgalom), המכונה בדרך כלל יוביק (Jobbik), היא מפלגת ימין בהונגריה.
היא נוסדה בשנת 2002 כתנועה חוץ-פרלמנטרית בשם "ארגון הנוער הימני" (Jobboldali Ifjúsági Közösség) שחבריה היו בעיקר סטודנטים וצעירים.
בשנת 2003 התאגדה התנועה כמפלגה לצד מפלגת הימין Magyar Igazság és Élet Pártja, ומאז שאבה לתוכה את רוב מצביעי MIÉP.
המפלגה, הטוענת שמטרתה ליצור הונגריה "צודקת" יותר מהמצב הנוכחי וכי היא מייצגת את רצון העם, היא בעלת גוון לאומני, נוצרי, פאן-טורקי ושונאת זרים.
אחרי בחירתו של גאבור וונה, מורה להיסטוריה בן 37, כנשיא המפלגה, הוא הכריז על רצונו בשיתוף פעולה עם שאר מפלגות הימין.
אחת הנקודות העיקריות במצע המפלגה היא המאבק בכחצי מיליון הצוענים החיים בהונגריה.
אחת מדמויות המפתח במפלגה היא כריסטינה מורבי, עורכת דין שהייתה נציגת הונגריה בוועדת האו"ם למאבק באפליית נשים, וידועה בהתבטאויותיה האנטישמיות החריפות.
הנהגת יוביק ובה צ'ונאד סגדי הקימה את "המשמר ההונגרי", מיליציה ימנית הרואה עצמה ממשיכה של צלב החץ.
המפלגה זכתה להצלחה ראשונה בבחירות לפרלמנט האירופי ב-2009, כשזכתה בכ-15% מהקולות וב-3 מושבים.
ב-2018 עזבו את המפלגה מספר חברים בטענה כי היא איננה רדיקלית כמו שהייתה והקימו את "תנועת המולדת שלנו".
המפלגה מצהירה כי האידאולוגיה שלה בנויה על תזות של מגוון אנשי רוח הונגרים, רומנים, איטלקים, אוסטרים, צרפתים וגרמנים, בהם אישים המחזיקים באידאולוגיה גזענית ואנטישמית.
מבין אלו, ציינה המפלגה באופן מפורש במצעה את הגרמנים פרידריך ניטשה, ארתור שופנהאואר, מייסטר אקהרט, רודיגר ספרנסקי (Rüdiger Safranski), הרומני מירצ'ה אליאדה, האוסטרי קונראד לורנץ, ההונגרי בלה המווש (Béla Hamvas), האיטלקי יוליוס אבולה, והצרפתי רנה גנון (קתולי שהתאסלם ושינה את שמו ל"עבד אלואחד יחיא").
יוביק מאמינה בטוראניזם ופאן-טורקיות, כלומר, קידום הסולידריות של מה שהם מכנים "העמים הטורניים", קרי, העמים אשר מוצאם ממזרח איראן של ימינו ואשר התיישבו באזור אסיה הקטנה בימים עברו.
התנועה תומכת באזרבייג'ן בשל היותה חלק ממה שמכונה "העמים הטוראניים" ויתר העמים אותם היא מזהה כעמים טורקיים או עמים ממוצא טורקי.
שלוש הנקודות העיקריות במצע המפלגה הן לחימה בפשעים פוליטיים, בשחיתות, ועמידה כנגד מה שהיא מכנה "פשעי הצוענים".
המפלגה מכחישה את רצח העם הארמני, משום שבוצע על ידי טורקיה.
מצע המפלגה מכיל מידע רב על התנגדות המפלגה לצוענים, ליהודים, להומוסקסואלים ולקומוניסטים.
המפלגה הביעה את התנגדותה לחוזה טריאנון (1920), אשר הביא לצמצום שטחה של מה שהיה ידוע באותה התקופה בשם ממלכת הונגריה במסגרת חוזה ורסאי.
מריוס יוב כהן (Marius Job Cohen; נולד ב-18 באוקטובר 1947) הוא איש ציבור יהודי-הולנדי ששימש שר בממשלת הולנד בשנים 1998–2001 וכראש עיריית אמסטרדם בשנים 2001–2010. שימש כיושב-ראש מפלגת העבודה ההולנדית וחבר הפרלמנט של הולנד בשנים 2010 - 2012.
כהן נולד בעיר הארלם שבהולנד למשפחה יהודית ליברלית ולהורים ניצולי שואה.
אחיו הוא הנדריק פלוריס כהן, פרופסור להיסטוריה של המדע.
הוא הוסמך כעורך דין ב-1971, ושימש כפרופסור באוניברסיטת ליידן עד 1981, אז קיבל תואר דוקטור.
הוא המשיך להרצות וב-1991 מונה כרקטור אוניברסיטת מאסטריכט.
ב-1993 מונה לסגן שר החינוך לקדנציה בת שנה, ולאחריה שב לתפקידו האקדמי, אך נותר חבר בסנאט ההולנדי.
ב-1998, בעת שהיה בשנת שבתון, מונה לתפקיד שר המשפטים בממשלתו של וים קוק.
ב-2001 החל לכהן בתפקיד ראש עיריית אמסטרדם, ובתפקיד זה חיתן זוגות חד-מיניים.
ב-2007 החל קדנציה שנייה בתפקיד, אך במרץ 2010 התפטר מתפקידו והתמנה ליושב-ראש מפלגת העבודה ההולנדית ומועמדה לתפקיד ראש הממשלה בבחירות שנערכו ב-9 ביוני 2010, בהן הפסידה מפלגתו.
ב-20 בפברואר 2012 התפטר מתפקיד יושב-ראש המפלגה.
יוביסופט היא חברה צרפתית לפיתוח והפצה של משחקי מחשב ומשחקי וידאו.
יוביסופט היא מפיצת משחקי המחשב השלישית בגודלה באירופה והרביעית בגודלה בארצות הברית.
החברה מעסיקה יותר מ-6,400 עובדים ברחבי העולם, 1,600 מתוכם בסטודיו הפיתוח הגדול ביותר של החברה במונטריאול, קנדה.
יוביסופט היא חברה ציבורית שמניותיה נסחרות בבורסת Euronext.
בין משחקיה הבולטים של החברה: Tom Clancy's Ghost Recon (סדרת משחקים), ריימן, סדרת משחקי Assassin's Creed, Far Cry, המתיישבים 4, Driver, Heroes of Might and Magic, Howrse (מהמשחק החמישי), TrackMania וסדרת משחקי הנסיך הפרסי.
החברה נוסדה על ידי חמישה אחים למשפחת גיימו, במרס 1986 בצרפת.
איב גיימו ערך מספר עסקאות עם חברות כמו Electronic Arts, Sierra Entertainment, ו-MicroProse על מנת להפיץ את המשחקים שלהם בצרפת.
עד שנת 1990, יוביסופט הרחיבה את קהל היעד והפיצה את משחקיה בין השאר בארצות הברית, בבריטניה ובגרמניה.
בשנות ה-90 המוקדמות, יוביסופט יזמה הפצה של משחקים בפיתוח ביתי שיצא לפועל בשנת 1994 בפתיחת הסטודיו שלה במונטריאול שבקנדה, תחת השם יוביסופט מונטריאול, שהפך מאוחר יותר למשרדה הראשי.
יוביסופט הפכה לחברה ציבורית לראשונה בשנת 1996, והמשיכה בהרחבת המשרדים שלה מסביב לגלובוס.
לאורך השנים יוביסופט רכשה חברות רבות, עם הרכישות שלה היא השיגה את הזכיינות על כותרים רבים שלא היו שייכים לה.
כך לדוגמה הם תמכו במטריקס אונליין, השיגו את הזכיינות לכותר מיסט, ואת הזכיינות לאחת הכותרים היותר מוצלחים שלה הנסיך הפרסי.
בשנת 2008, יוביסופט רכשה את Massive Entertainment, חברה שהייתה אחראית לפיתוחי משחקי אסטרטגיה ממיקרוסופט.
החברה פיתחה כותרים מוצלחים כמו Far Cry 3, או הכותר החדש מבית יוביסופט - Tom Clancy's The Division.
כחברה העצמאית לפיתוח משחקי מחשב הגדולה השלישית בעולם, יוביסופט היא בעלת משרדים ואולפנים רבים ברחבי העולם.
שם מיקום נוסדה נרכשה הערות Hybride Technologies פיימונט, קוויבק, קנדה 1991 יולי 2008 Owlient פריז, צרפת 2005 יולי 2011 פיתחה את המשחק Howrse.
Quazal מונטריאול, קנדה 1998 נובמבר 2010 Red Storm Entertainment קרי, קרוליינה הצפונית, ארצות הברית נובמבר 1996 אוגוסט 2000 Ubisoft Abu Dhabi אבו דאבי, איחוד האמירויות הערביות אוקטובר 2011 הסטודיו למשחקי וידאו הראשון אי פעם שהוקם במזרח התיכון.
Ubisoft Annecy אנסי, צרפת 1996 ידועה בשל פיתוח המצב מרובה משתתפים לסדרת המשחקים Assassin's Creed.
יובב כץ (12 בפברואר 1936 – 17 באוגוסט 2024) היה שדרן רדיו, פזמונאי, במאי תיאטרון ומגשר ישראלי.
נולד וגדל בקיבוץ נען לציפורה ופרץ, ממייסדי הקיבוץ.
בקיץ 1954 התגייס לצה"ל לחיל השריון ולחם כקצין במבצע קדש.
השתחרר משירותו הצבאי בשנת 1957, נשא לאישה את כרמית, אותה הכיר במהלך השירות.
לאחר נישואיו התגורר בקיבוץ נען, עבד בענף הפלחה והיה פעיל בחיי התרבות, השתתף בקורס במאים והיה לבמאי היישוב.
בשנת 1961 עזב עם משפחתו את הקיבוץ ועבר לחבל הבשור, שם ניהל תחנת טרקטורים של הסוכנות היהודית.
בשנת 1963 עבר עם משפחתו לאילת, בה הקים להקות הומור וסאטירה שאת תוכניותיהן כתב וביים לקראת חגיגות אילת, ביים הצגות עם ילדים, נוער ובוגרים וניהל את אגף התרבות המשותף לעירייה ולמועצת הפועלים.
בשנת 1965 עבר עם משפחתו לראשון לציון, החל ללמוד באוניברסיטת תל אביב בחוגים לתיאטרון ופילוסופיה ופעל כבמאי בתיאטרון הקהילתי.
במלחמת ששת הימים לחם כמפקד סיירת ג'יפים בסיני במסגרת אוגדת שרון.
בעקבותיה החל לכתוב פזמונים, בהם גם שהפכו להיטים, דוגמת "מלכות החרמון", "בתי את בוכה או צוחקת", "סיגל", "צלילי הלילה" ו"לאהוב את החיים".
בשנת 1968 הוזמן לביים את להקת פיקוד הדרום בתוכניתה "זמר בדרום", כתב את מערכוניה ואת חלק משיריה.
אחד מחברי הלהקה היה מתי כספי שהלחין שניים מהם, וחבר אחר היה דני גרנות שביצע כסולן את שירו של כץ "לאהוב את החיים".
בשנת 1969 התקבל לעבודה בקול ישראל כמפיק, עורך ומנחה, וערך מגוון תוכניות בתחומי התרבות, הבידור והאקטואליה.
ערך והנחה, בין יתר התוכניות, את "אלה הם חייך", "מה דעתך", "רדיו-עשרה", "מועדון עשרה", "גל לסטודנט", "קרן אור אל קרן זווית" ו"פונדק הרוחות" (כמה מהן עם חברו לעבודה נתן שילה).
כמו כן, ערך את התוכניות "בירה ומצב רוח" בהנחיית יעקב אגמון ו"בין שישי לשבת" בהנחיית יצחק לבני.
במלחמת יום הכיפורים השתתף כקצין שריון בחזית סיני ובשטח מצרים ממערב לתעלת סואץ.
בשנת 1975 יצא עם משפחתו לשליחות ציונית בניו זילנד, שהסתיימה בסוף 1977. הוא חזר לעבודה בקול ישראל ועשה פריצת דרך מקצועית בהשראת מנהלת החטיבה שלו ברדיו, דרורה בן אב"י, כשיצר את מודל השידורים שמציע ייעוץ פסיכולוגי ברדיו, בשידור חי, שראשיתו בתוכנית "שנינו יחד וכל אחד לחוד".
בשנת 1981 החל לפרסם מדור שבועי ב"סוף שבוע" של העיתון "מעריב" במשך כ-14 חודשים.
יצר, עם דלית אורמיאן, את תוכנית-הרדיו "חלומות באספמיה", אשר שודרה בלילות (בין 23:00 ל-01:00 לפנות בוקר) ברשת א', במשך מספר שנים בשנות השמונים ובה סיפרו מאזינים על חלומותיהם (ללא כוונה, מצד השדרים או העורכים, לפרש את החלומות).
בשנות ה-90 למד מדעי ההתנהגות והוסמך כמגשר, וכן ביים והנחה קבוצות תיאטרון אימפרוביזציה, הפיק והנחה סופי שבוע תרבותיים במסגרת עמותת "במות".
בשנת 1991 יצר בקול ישראל את התוכנית "מועדון הלילה השלישי".
ב-29 באוגוסט 2012 שודר פרק האלף במספר של התוכנית.
בשנת 2001 פרש לגמלאות מרשות השידור אך התבקש להמשיך ולשדר כגמלאי את תוכניותיו, "שנינו יחד וכל אחד לחוד" ו"מועדון הלילה השלישי", עד להורדתן מלוח השידורים ב-2003. בהמשך, הן הושבו ללוח השידורים למספר שנים נוספות.
כמו כן, הוזמן להרצות בחוגים לתקשורת של אוניברסיטת תל אביב והמרכז הבינתחומי הרצליה.
ב-2015 התפרסם ספרו, "בתי את בוכה או צוחקת", בהוצאת אופיר ביכורים.
לאורך שנות עבודתו ברדיו כתב שירי זמר, כתב וביים אירועי חג ותיאטרון בערים, קיבוצים, מושבים ובמרכז ההדרכה.
כץ היה נשוי לכרמית (מיתי), מורה ומטפלת באמנות, ולהם שתי בנות ונכדים.
נפטר ב-17 באוגוסט 2024. הוא הובא למנוחות בבית העלמין בקיבוץ תל יצחק בו התגורר.
בשנת 1986: פרס זיו לעיתונאים מטעם צדק-מדות-מוסר על ידי יושב ראש הכנסת שלמה הלל על תוכנית הרדיו "קשר לילי".
בשנת 1989: פרס הסובלנות עליו חתום שופט בית המשפט העליון חיים כהן, על תוכנית הרדיו "שנינו יחד וכל אחד לחוד".
צבי ינאי שהשמיע את נימוקי השופטים, השווה את איכות הסדרה הזו לאיכויות של היוצר סמואל בקט שהלך אז לעולמו.
ביום העצמאות 1990: פרס תפוח הזהב של רשות השידור על תוכנית הרדיו "שנינו יחד וכל אחד לחוד".
יוביסופט מונטריאול היא חברה בת של חברת יוביסופט הממוקמת בעיר מונטריאול, קוויבק שבקנדה.
החברה נוסדה בשנת 1997. תחילה הפעילה ופיתחה פרויקטים קטנים, וכיום הסטודיו הוא מבין החברות הגדולות בעולם בפיתוח משחקי וידאו למחשב ולקונסולות.
היא מעסיקה מעל 2,300 עובדים, והם אחראים לפיתוח הכותרים המפורסמים: סדרת משחקי Assassin's Creed, Far Cry, הנסיך הפרסי, סדרות המשחקים של הסופר טום קלנסי, Watch Dogs וכו'.
הסטודיו נפתח בשנת 1997, תחילה במימון ממשלתי.
החברה הצרפתית Ubisoft פתחה את סטודיו בסביבת קהילת דוברי הצרפתית בקוויבק והשתוקקה להתפתח אל השוק בצפון אמריקה.מרטין טרמבליי מונה לסמנכ"ל החברה וקודם להיות המנכ"ל כשנה מאוחר יותר.
ההיסטוריה של "יוביסופט מונטריאול" הולכת אחורה לשנת 1990. בעת ההיא, ענפי התעשייה והטקסטיל החלו להיעלם במהירות במונטריאול והמפלגה הקוויבקית (PQ) נאלצה להתחיל לתכנן כיצד ליצור מקומות עבודה חדשים שם.
המפלגה הקוויבקית רצתה בכך שמונטריאול תהפוך לנקודת המוקד של המולטימדיה.
עקב עידן ההיי-טק שהלך והתפתח, הענף הזה הביא עמו תעשייה חזקה, יציבה שהלכה ותפחה במספר אנשים שהיו בעלי ידע במחשבים, טכנולוגיה מתקדמת וכמובן- עלייתו של האינטרנט שהביא עמו שינוי היסטורי לאנושות כולה.
בתחילת שנת 1990, יוביסופט ניסתה להתרחב לצפון אמריקה.
התכנון המקורי היה לפתוח את חברת הבת שלהם בניו ברונסוויק.
כאשר הלוביסט (שתדלן) קוויבק סילבן וושוואה שמע על כך, הוא הציע לממשלת קוויבק שייתמכו בכך שיוביסופט יפתחו את החברה שלהם במונטריאול, במקום בניו ברונסוויק.
הוא החליט ללכת לממשלה ולהציג בפניה את תוכניתו שנקראת "תוכנית מרקיור" .
הרעיון היה שהממשלה תשקיע בכוח העבודה על ידי כך שייתנו 25 אלף דולר לחברה על כל מועסק שהם שוכרים במונטריאול, למשך החמש שנים הבאות.
הצעתו קיבלה תמיכה מועטה, היות שהיא נראתה לעין כתוכנית יקרה מידי למימון.
סילבן לא ויתר והלך בעצמו להנהלת יוביסופט שבצרפת להסביר להם את הרעיון שלו, למרות שלממשלה שלו לא הייתה כל כוונה לקדם זאת.
צוות החברה אהב את הרעיון עד מאוד, הם טסו בעצמם לבחון זאת מקרוב במונטריאול.
אך הם גילו מהר מאוד שלממשל אין כל כוונה להתקדם עם זה הלאה.
בשלב הזה, התקשורת תפסה את הפיקוד וביקרה קשות את הממשל שמרשה להזדמנות כה נדירה לחמוק מבין אצבעותיה, הזדמנות תעשייתית פורחת ורווחית.
עד מהרה, הבינו שאין להם כל ברירה אלא לנסות זאת ושר האוצר ברנרד לאנדרי טס לאוטווה להיפגש עם שר משאבי האנוש והפיתוח דאז, פייר פטיגרו שהסכים לסבסד 500 מקומות עבודה על פני תקופה של חמש שנים.
ממשלת קוויבק תרמה 15 אלף דולר ואף השלטון הפדרלי הצטרף לתמיכה והעניק 10 אלף דולר לעובד.
יוביסופט מונטריאול נוסדה בשנת 1997 וכיום מועסקים שם מעל 2100 עובדים במונטריאול.
הפתיחה של החברה הייתה במקביל לפיתוח משחק וידאו הראשון שלהם.
גורמים נוספים לבחירת מונטריאול על פני ניו ברונסוויק היו דמי השכירות הנמוכים במונטריאול, העובדים דוברי הצרפתית שם שהיו משכילים עד מאוד, והאמונה הרווחת שמונטריאול היא עיר יצירתית.
היצירה הגדולה והמשמעותית של חברת יוביסופט מונטריאול סללה את דרכם המוצלחת- שתי הממשלות, המחוזית והפדרלית נרתמו לסבסוד חברות משחקי הווידאו.
במהרה הם הביאו לנהירה של ענקיות חברות הווידאו Edios, THQ, EA, האחים וורנר ועוד.
החלטתם של יוביסופט מונטריאול להקים את החברה במפעל טקסטיל נטוש בשכונת "מייל אנד" שינתה בתכלית את נוף ותכליתה של השכונה.
עקב ההחלטה הזאת, שכונת "מייל אנד" הפכה מאזור הידוע בדמי השכירות הנמוכים ובמחסור בעסקים למקום שנהרו אליו צעירים משכילים, מקצועיים ובמהרה הפכה השכונה לאזור עסקים לוהט.
דבר דומה קרה בוונקובר וטורונטו כשחברות משחקי וידאו העבירו לשם את משרדיהם לאזורים בעלי דמי שכירות נמוכים והפכו אותם לשכונות פופולריות.
בוונקובר חברת EA פתחת שם את בת חברתה EA ונקובר שנמצאת ב-Yaletown.
המעבר הזה הפך את האזור שהיה מהול בכמה עסקים קטנים אל שילוב מדהים של משרדים ובתי מגורים, כשהאוכלוסייה עלתה מ-40 אלף ל-110 אלף נפש.
במקביל, כשחברת יוביסופט פתחה בטורונטו חברה שלה, הם בחרו במפעל תעשייתי שהיה מוקף במסעדות מזון מהיר.
כעת, נוספו לשם יחידות דיור רבות מעבר לרחוב (כשכול יחידה מתחילה מ-600 אלף דולר).
בתחילה, הסטודיו השיק משחקים כגון; דונלד דאק, וסדרת פליימוביל.
בשנת 2000, החל הצוות לעבוד על פיתוחו של הכותר הראשון בסדרה "ספלינטר סל" מאת טום קלנסי.
המשחק הושק לראשונה בנובמבר 2002 וזכה לביקורות מזהירות, IGN נתנו לו את התואר:"המשחק הטוב ביותר לאקסבוקס השנה!" והמשיכו בביקורת וכתבו שזהו המשחק שהעלה את חברת יוביסופט מונטריאול על גבי המפה.
בשנת 2005, ממשלת קוויבק העניקה לחברה 5 מיליון דולר כדי שיתרחבו.
ברבות הזמן הסכום הכפיל ושילש עצמו עד 19 מיליון דולר ובשנת 2013, הכריזה החברה שהם מתכננים להעסיק עוד 1400 עובדים חדשים, מה שיהפוך את יוביסופט מונטריאול לאולפן מפתחי המשחקים מהגדולים בעולם.
בשנת 2006, עזב מרטין טרמבליי את יוביסופט מונטריאול והפך להיות נשיא אולפני Vivendi Games הבינלאומיים.
כשאת מקומו תפס יאניס מאלט, מפיק הסדרה "הנסיך הפרסי" שמילא את תפקידו ועמדותיו של מרטין במלואם.
יובאנה יאנקוביץ (בסרבית קירילית: Јована Јанковић; נולדה ב-25 באפריל 1981) היא מנחת טלוויזיה סרבית.
היא החלה את הקריירה הטלוויזיונית שלה בגיל תשע עשרה בעת שלמדה באוניברסיטה.
ב-2001 היא קיבלה הצעת עבודה מחברת RTV המפעילה שידורי טלוויזיה באופן פרטי ועבדה תחילה ככתבת בידור ותרבות.
היא הופיעה בין היתר בשתי תוכניות טלוויזיה העוסקות בעולם הקולנוע.
ב-2005 היא עברה לעבוד ברשת שידור הטלוויזיה הציבורית של סרביה ושם החלה להגיש תוכנית בוקר יומית, דבר שהפך אותה לאחת הידועניות המובילות במדינתה.
היא הופיעה על שערים של צהובונים רבים וכתבי עת העוסקים בסגנון חיים.
ב-2007 שיחקה בסרט הפעולה "האיש הרביעי" העוסק באדם הקם מתרדמת ומנסה לברר פרטים על זהותו.
ב-2006 הנחתה את תחרות ה"אירופזמה", שהזוכה בה נשלח לייצג את סרביה ומונטנגרו בתחרות האירוויזיון.
באותה שנה הגישה את הניקוד באירוויזיון מטעם סרביה ומונטגרו במקרה מיוחד בו המדינה לא השתתפה בתחרות אך הורתה להצביע בה.
ב-2009 ביצעה את התפקיד מטעם סרביה העצמאית.
היא הנחתה את אירוויזיון 2008 שסרביה שימשה כמדינה המארחת שלו.
יוּבּיק הוא ספר מדע בדיוני מ-1969 מאת הסופר האמריקאי פיליפ ק.
הוא נחשב לאחת מהיצירות המוערכות ביותר של דיק, וב-2010 הוכלל ברשימה שערך מגזין טיים של 100 הספרים הכי טובים מ-1923. בסקירת הספר עבור מגזין טיים, כתב הסופר לב גרוסמן על הספר שהוא "סיפור אימה מטלטל ואקזיסטנציאליסטי, סיוט שממנו אתה לא בטוח אף פעם אם התעוררת ממנו".
הספר עוקב אחר ג'ו צ'יפ, טכנאי העובד עבור ארגון רונצ'ייסטר, המציע שירותי-נגד ל"פסיונים", אנשים בעלי יכולות פסיונים כגון חזיית עתיד, קריאת מחשבות, טלקינזיס וכיוצא בזה.
צ'יפ הוא טכנאי המסוגל לקבוע האם קיים פסיון בסביבה.
בעולם בו הספר מתרחש, ישנם ארגוני פסיונים, אשר מציעים את שירותיהם של אנשים אלו, לכל צורך שיכול לעלות, ובפרט לטובת ריגול תעשייתי.
בעקבות תאונה, ספק פיצוץ מכוון, ג'ו צ'יפ וחבריו מוכרחים להבין במהירות מה השתנה בעולם בו הם חיים, וכיצד לפתור את התעלומה שגורמת לכולם להיעלם ולמות מוות אלים.
בשנת 1992, האנושות התיישבה בירח וכוחות פסיונים הם נפוצים.
גיבור הספר, ג'ו צ'יפ, הוא טכנאי שקוע בחובות, העובד עבור ארגון רונסייטר, ארגון של מתמידרים, אנשים בעלי יכולת ביטול של יכולות פסיוניות.
צ'יפ מתפעל ציוד מכני שמסוגל לקבוע האם ישנה נוכחות של פסיונים ומהי מידת הכוח שלהם, והוא אחד מהבכירים בארגון רונסייטר.
בנוסף אליו, יש בארגון רונסייטר אנשים עם יכולות טלפתיות, טלקינזיס וחיזוי עתיד, כל אלו יחד מסייעים ללקוחותיהם להבטיח את הפרטיות שלהם על ידי ביטול היכולות של פסיוניים שיכולים להימצא סביבם.
החברה מנוהלת על ידי גלן רונסייטר ואשתו המנוחה אלן, שמצויה במצב של "חצי-חיים".
זהו מצב של הקפאת גופה במכל המאפשר לנפטרים יכולות הכרתיות לתקשורת, המוגבלים בפרקי זמן קצרים יחסית.
בזמן שרונסייטר מתייעץ עם אשתו, הוא מגלה שהתודעה שלה נפרצת על ידי פולש בשם ג'ורי מילר, נער שמצוי אף הוא במצב של "חצי חיים" באותו "בית חיים" שאלן ממוקמת בו.
כשאיש עסקים נודע בשם סטנטון מיק שוכר את ארגונו של רונסייטר כדי שיבטיח את מפעליו בירח מפני ריגול תעשייתי, מרכיב רונסייטר צוות של 11 מאנשיו הטובים ביותר בתחומם, לרבות מגויסת חדשה בשם פט קונלי.
בחורה מסתורית עם יכולת פסיונית ייחודית של ביטול אירועי ההווה על ידי חזרה לעבר ושינויו, אשר ג'ו צ'יפ בחן והזהיר את רונסייטר מפניה בשל חששו מיכולותיה החזקות.
רונסייטר וצ'יפ, שני היחידים בחבורה שאינם בעלי יכולות פסיוניות, נוסעים יחד עם החבורה לירח, שם הם מגלים שהמשימה היא מלכודת שאורגנה ככל הנראה על ידי החברה הפסיונית של ריי הוליס, המתחרה העיקרי עם ארגונו של רונסייטר.
פיצוץ של מטען פוצע אנושות את רונסייטר על המקום, מבלי לפגוע משמעותית בשאר.
החבורה, בהובלתו של ג'ו צ'יפ, נסוגים במהירות לספינה שלהם, במירוץ נגד הזמן להביא את גופתו של גלן רונסייטר בזמן ל"בית החיים".
הם מצליחים להכניס אותו למצב של "חצי חיים" במתקן שיש להם בחללית, אולם עם הגיעם ארצה מסתבר שאין ביכולתם ליצור שום קשר עם רונסייטר, ובלית ברירה, הם קובעים תאריך לקבורתו.
החל מזמן הפיצוץ, החבורה מתחילה לחוות שינויים מוזרים במציאות סביבם.
חפצים רבים שהם נתקלים בהם הם ישנים יותר מכפי שהם אמורים להיות.
בנוסף למצב עניינים זה, החבורה מגלה שבפרקי זמן משתנים, חברים שונים מהקבוצה מתחילים להרגיש עייפים, אחר כך קר ולבסוף קמלים ומתים מוות מזוויע.
ג'ו צ'יפ מנסה להבין את המצב החדש שהם מצויים בו ולפענח שני מסרים סותרים שהוא מקבל מרוסייטר עצמו.
מסר אחד אומר שגלן רוסייטר עדיין חי והם כולם מתים, ואילו המסר השני טוען שהמסרים מרונסייטר כולם הוקלטו על ידו מראש לפני מותו.
ההודעה האחרונה מפרסמת מוצר בשם "יוביק" שאמור לסייע למי שנמצא במצב ההתדרדרות שהחבורה מוצאת את עצמה בו, ולהחזיר את החפצים למצבם הרגיל.
צ'יפ מסיק שהם כולם מתים ומחוברים יחד במצב של "חצי חיים" ומנסה ללא הצלחה להשיג "יוביק" כדי למנוע את מותו.
יוברט ג'וד "יוּבּי" בראון הוא כדורסלן עבר ומאמן כדורסל אמריקאי, שאימן בליגות ה-NBA וה-ABA בין השנים 1976–2004. מאז שנת 2004 משמש כפרשן משחקי כדורסל ברשתות הטלוויזיה ABC ו-ESPN.
בשנת 2005 הוכרז כחבר בהיכל התהילה של הכדורסל כ"תורם לכדורסל".
בראון נולד בעיר האזלטון שבפנסילבניה, וגדל בעיר אליזבת שבניו ג'רזי.
בין השנים 1952–1955 למד הוראה באוניברסיטת ניאגרה, ושיחק בנבחרות הכדורסל והבייסבול שלה.
כסטודנט בניאגרה התחבר בראון עם מאמן יוטה ג'אז לעתיד פרנק ליידן, ועם שחקן האולסטאר לעתיד לארי קוסטלו.
בשנת 1952 התגייס בראון לצבא ארצות הברית ושיחק בקבוצת הכדורסל שלה עד שחרורו בשנת 1958. לאחר מכן שיחק כרכז ברוצ'סטר קולונלס מ"ליגת ה-EPBL" (אשר הפכה בהמשך לליגת ה-CBA), בעונתה היחידה בטרם התפרקה הקבוצה.
בשמונת משחקי קבוצתו קלע בראון 13.8 נקודות בממוצע למשחק.
בין השנים 1958–1967 אימן בראון נבחרות בתי ספר תיכוניים בניו ג'רזי, ובעונת 1968 שימש כעוזר מאמן בקבוצת הכדורסל של מכללת ויליאם ומרי אשר במדינת וירג'יניה.
לאחר מכן עבר להיות עוזר מאמן בקבוצת אוניברסיטת דיוק במשך 4 עונות.
לקראת עונת החל את קריירת האימון ב-NBA, כאשר מונה לעוזרו של מאמן מילווקי באקס, לארי קוסטלו.
בעונתו השנייה במילווקי הובילו כרים עבדול-ג'באר ואוסקר רוברטסון את הקבוצה למאזן הטוב בליגה (59–23) ולהעפלה לגמר ה-NBA, בו הפסידה לבוסטון סלטיקס בתוצאה 3–4.
בעונת 1974/1975 מונה למאמנה הראשי של קבוצת קנטקי קולונלס מליגת ה-ABA, שבמדיה שיחקו חברי היכל התהילה לעתיד ארטיס גילמור, דן איסל ולואי דמפיר.
כבר בעונתו הראשונה כמאמן ראשי הוביל בראון את קנטקי לזכייתה היחידה באליפות ה-ABA, וזכה בעצמו בתואר מאמן העונה.
בעונת 1975/1976 הודח בראון עם הקולונלס בשלב חצי הגמר, ובסיום העונה התפרקה הליגה לאחר המיזוג עם ה-NBA.
בראון מציין את הקולונלס כקבוצה הטובה ביותר שאימן אי פעם.
לקראת עונת מונה בראון למאמן קבוצת אטלנטה הוקס מה-NBA, שהייתה באותה עונה הקבוצה הצעירה ביותר בליגה וכן הקבוצה בעלת סך המשכורות הנמוך ביותר.
בעונת זכה בראון בתואר מאמן השנה ב-NBA לאחר שהוביל את קבוצתו לשיפור של 10 ניצחונות לעומת העונה הקודמת (41–41), ולהעפלה ראשונה לפלייאוף ה-NBA מזה 5 עונות.
למעשה, ההוקס שיפרו את מאזנם לעומת העונה הקודמת בכל אחת מ-4 עונותיו הראשונות של בראון באטלנטה (31, 41, 46 ו-50 ניצחונות, בהתאמה),בהובלתם של שחקני האולסטאר ג'ון דרו, דן ראונדפילד ואדי ג'ונסון.
לקראת סיום עונת , כאשר עמדה הקבוצה על מאזן ניצחונות שלילי 31–48, פוטר בראון מתפקידו והוחלף על ידי עוזרו מייק פראטלו.
בפתיחת עונת החליף בראון את רד הולצמן כמאמן הראשי של ניו יורק ניקס, והוביל אותה למאזן ניצחונות 44–38 הודות ליכולת טובה של ברנרד קינג (21.9 נקודות) שהצטרף לקבוצה.
בפלייאוף 1983 עלו הניקס לשלב חצי גמר המזרח לראשונה מזה 5 שנים, אך הפסידו לפילדלפיה 76' של מוזס מלון וג'וליוס ארווינג בתוצאה 0–4. בעונה הבאה שיפרו הניקס את מאזנם ל-47–35, והודחו פעם נוספת בחצי גמר המזרח, הפעם מול בוסטון סלטיקס בתוצאה 3–4.
בעונה העוקבת המשיך "המזל הרע" של הניקס כאשר הבחירה הראשונה בדראפט 1985, פטריק יואינג, נפצע והחמיץ 32 משחקים, בעוד ברנרד קינג היה מושבת לכל העונה בעקבות פציעתו בברך.
הניקס סיימו את העונה במקום האחרון באזור המזרחי, עם מאזן 23–59, וכחודש לאחר פתיחת עונת פוטר בראון מתפקידו והוחלף על ידי עוזרו בוב היל.
בתחילת עונת , לאחר שפתחה ממפיס גריזליס את העונה עם 8 הפסדים רצופים, מינתה הקבוצה את יובי בראון כמאמן הקבוצה במקומו של סידני לואו.
עד סיום אותה העונה רשמה הקבוצה מאזן שלילי 28–46 תחת בראון, אך בעונה הבאה הפתיעה ממפיס עם שיא מועדון של 50 ניצחונות והעפלה ראשונה בתולדותיה לפלייאוף ה-NBA.
בסיבוב הפלייאוף הראשון הפסידה ממפיס, המדורגת שישית במערב, לסן אנטוניו ספרס (שלישית) בתוצאה 0–4. בסיום העונה זכה בראון בתואר "מאמן השנה" בפעם השנייה בקריירה, 27 שנים לאחר זכייתו הראשונה.
בפתיחת עונת היו חששות בקבוצה בשל מצבו הרפואי הלקוי של בראון בן ה-71, אשר האציל את חלק מעבודות האימון לעוזרי המאמן.
לאחר המשחק ה-12 של העונה, כאשר עמדו הגריזליס על מאזן שלילי 5–7, הודיע בראון במפתיע על פרישתו מאימון בשל "בעיות רפואיות בלתי צפויות, אשר לא היו קיימות בתחילת העונה".
עוזרו של בראון ליונל הולינס החליף אותו באופן זמני, לארבעה משחקים, עד מינויו של מייק פראטלו כמאמן הקבוע של הגריזליס.
בשנים 1981–1982, בין פיטוריו מאימון ההוקס לבין מינויו כמאמן הניקס, שימש בראון כפרשן משחקי כדורסל בערוץ USA Network וברשת CBS.
במהלך פלייאוף 1985, בעת שאימן את הניקס אשר לא העפילו לפלייאוף, חזר באופן זמני לעמדת הפרשן ב-CBS, ובדצמבר 1986, לאחר פיטוריו מהניקס, מונה לפרשן משחקים קבוע ב-CBS.
בראון נשאר בתפקיד זה עד סיום עונת , אז עבר לפרשן ברשתות מקומיות את המשחקים של פילדלפיה 76' ודטרויט פיסטונס, ובהמשך הצטרף לצוות השידור של ערוץ TNT.
לאחר התפטרותו מאימון הגריזליס בשנת 2004 מונה לפרשן ברשת הטלוויזיה ABC, ובהמשך החל לעבוד במקביל כפרשן ברשת ESPN.
יובאן רדומיר (בבוסנית: Jovan Radomir; נולד ב-8 בספטמבר 1963) הוא מנחה טלוויזיה בוסני-שוודי.
רדומיר נולד בעיירה ברפובליקה סרפסקה, ובגיל שנתיים היגר עם הוריו לשוודיה.
בתחילת הקריירה שלו החל לעבוד בתאגיד השידור השוודי והנחה מספר תוכניות מוזיקה כמו Voxpop, Folktoppen ו-Megadrom, במסגרת תוכניותיו הוא ראיין את חברי להקת U2.
ב-2005 שידר ממופע של איירון מיידן באולבי, הוא סיקר מטעם SVT24 משחקים של ליגת הכדורסל השוודית.
ב-2011 שיחק תפקיד קטן של פקח גבולות בסרט "The Dog Trick" לצד אלכסנדר סקארסגארד, באותה שנה פרסם את הספר "Mitt Balkan: mat och människor", אוסף מאכלים אהובים עליו מהמטבח הסרבי.
באירוויזיון 2004 ו-2006 הגיש את תוצאות הניקוד השוודי: ב-2004, כשהכריז על שתים עשרה הנקודות הניתנות לסרביה, עשה זאת בסרבית, וב-2006, כשהעניק את עשר הנקודות לבוסניה והרצגובינה, עשה זאת בבוסנית.
ב-2005 כתב את המילים לשיר "You're Gonna Get What You Deserve" שבוצע על יד הזמרת הבוסנית ניקיטה והתחרה בקדם-אירוויזיון הבוסני.
ב-2008 ו-2009 הנחה את התוכנית "Eurovision Countdown", ששודרה לפני האירוויזיון בכל אחת מן המדינות המשתתפות בתחרות והייתה בעלת 200 מיליון צופים.
כתב את המילים לגרסה האנגלית של השיר "Molitva", שזכה באירוויזיון 2007.
יובי תשומה-כ"ץ (באמהרית: Ye-wuv-mert=የውብምርት, פירוש: "תוצרת טובה", נולדה ב-5 באפריל 1977) היא יזמית ופעילה חברתית ישראלית, מתמחה בהדרכה ובעבודה קהילתית.
מנחה במכון מנדל למנהיגות וברשת הירוקה.
תשומה-כ"ץ נולדה באתיופיה ועלתה לישראל דרך סודאן בגיל 6 ב-"מבצע משה".
ב-1998, עם סיום שירותה הצבאי כמורה חיילת, הדריכה במחנה קיץ של "רמה" בארצות הברית.
לאחר חזרתה ארצה הצטרפה כמדריכה וכרכזת לתוכנית הרב-תרבותית בחברה להגנת הטבע, שם הדריכה במשך 7 שנים, וניהלה את בית ספר שדה "עירוני שורק" ברחובות.
תשומה-כ"ץ פיתחה תוכניות להכשרת מנהיגים צעירים בקרב נוער בסיכון.
למדה לתואר ראשון בלימודי ארץ ישראל וחינוך בשלוחה של אוניברסיטת בר-אילן באשקלון, וחינוך במכללת בית ברל.
בשנת 2005 הייתה ממייסדי עמותת "חברים בטבע - העצמה קהילתית" המקימה גרעינים של יוצאי אתיופיה וישראלים ותיקים בשכונות שבהן ריכוז גדול של יוצאי אתיופיה, כדי לעודד צעירים מצליחים מהקהילה לגור בשכונות שבהן גדלו ולהוות מודל לחיקוי.
כחלק מהקמת העמותה הייתה חברה ומנהלת גרעין ביישוב גדרה במשך שמונה שנים.
"כשאנחנו עוברים לגור בשכונה זה כמו להכניס חמצן לתוך אינקובטור."
תשומה-כ"ץ מדריכה סדנאות בנושאי זהות ודפוסי מחשבה במעבר בין תרבותי, הורות והנרטיב של הישראלים יוצאי אתיופיה, וכן חקלאות אורגנית גם במסגרת התוכנית של קרן קרב.
על סיפור עלייתה של תשומה-כ"ץ נכתב הספר "עץ הסוכריות של יובי" (ב-2011 באנגלית, ב-2018 בעברית).
בבחירות של 2013 נבחרה כחברת מועצה.
נשואה לניר ואם לארבעה ילדים.
לאות הוקרה על פעילותה החברתית זכתה תשומה-כ"ץ ביום העצמאות 2011 להדליק משואה בטקס הממלכתי בהר הרצל, שנערך בסימן "ערבות הדדית".
באותה שנה קיבלה את פרס ראש הממשלה ליזמות וחדשנות שלא למטרת רווח.
ב-2011 זכתה בפרס מתנאל לעשייה קהילתית.
בשנת 2018 נבחרה כאחת מ-30 נשות המופת של ישראל של ליידי גלובס.
בשנת 2019 זכתה בתעודת "מנהיגה פורצת דרך" של פורום ירוסלם.
בשנת 2021 קיבלה את אות אבירות מרכז פרס לשלום ולחדשנות.
באותה שנה נבחרה כאחת מ-40 גיבורי השנה של קשת ומפעל הפיס.
פרופסור יוֹבָאן רִיסְטִיץ' (בסרבית קירילית: Јован Ристић, בסרבית באותיות לטיניות: Jovan Ristić; 16 בינואר 1831, קראגויבאץ, נסיכות סרביה – 4 בספטמבר 1899, בלגרד, ממלכת סרביה) היה פוליטיקאי, היסטוריון ודיפלומט סרבי אשר כיהן כשר החוץ וראש ממשלת נסיכות סרביה במספר כהונות, וכן כעוצר המלוכה תחת בית אוברנוביץ'.
יובאן ריסטיץ' נולד בקרגוייבץ ורכש השכלה אקדמית בפילוסופיה באוניברסיטת היידלברג, בהמשך בסורבון והגן על עבודת דוקטורט בהיסטוריה בהנחיית לאופולד פון רנקה באוניברסיטת ברלין.
הוא שב לסרביה ומונה לפרופסור באוניברסיטת בלגרד.
ב-1861 החל את הקריירה הדיפלומטית שלו עת נשלח לשליחות דיפלומטית בקונסטנטינופול בירת האימפריה העות'מאנית.
בהמשך ניהל את המשא ומתן עם העות'מאנים על נסיגת חיל המצב העות'מאני משטחי סרביה.
כישוריו ויכולותיו הדיפלומטיות הובילו להערכה רבה כלפיו בחוגי השלטון הסרבי, והוא הפך לאיש אמונם של ראשי בית אוברנוביץ', וזאת אף על פי שחלק מתפישותיו הפוליטיות היו דומות לאלו של מגיני החוקה.
ב-1872 מונה לשר החוץ של נסיכות סרביה ולאחר מספר חדשים לראש ממשלת הנסיכות.
באפריל 1876 מונה שוב לראש ממשלת הנסיכות.
הוא הוביל את המהלכים הדיפלומטיים במהלך ולאחר המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878) ובסיכומי קונגרס ברלין זכתה סרביה להישגים טריטוריאליים מסוימים.
במסגרת הקונגרס נדרשה סרביה על ידי אוטו פון ביסמרק לבטל את המגבלות ולהעניק שוויון זכויות ליהודי סרביה.
ריסטיץ' הסכים לכאורה, וציין כי האישור מותנה באישור הפרלמנט הסרבי.
בפועל, הנושא הועבר לדיון בפרלמנט שהתארך במכוון ללא הכרעת הנושא, עד שלבסוף ב-1888 אושרה חוקה ובה שוויון זכויות ליהודים.
לאחר תבוסת הסרבים במלחמת בולגריה–סרביה (1885) הלך והתערער מעמדו הציבורי של המלך מילאן הראשון, וב-6 במרץ 1889 הוא ויתר על המלוכה.
בשל גילו הצעיר של יורש העצר אלכסנדר הראשון מונתה מועצת עוצרים בראשות אימו של אלכסנדר, נטליה אוברנוביץ', ראש הממשלה קוסטה פרוטיץ', שר החוץ יובאן ריסטיץ', והגנרל יובאן בלימרקוביץ'.
באפריל 1893 עלה בידי אלכסנדר הראשון להדיח את מועצת העוצרים ולאחוז בשלטון.
הוא הלך לעולמו בבלגרד ב-1899, והוא בן 68.
יובאן סמוילוביץ' הורוואט דה קורטיץ' (; 1722, האימפריה הרומית הקדושה – 1786, האימפריה הרוסית), הידוע גם כאיוון סמוילוביץ', היה גנרל רוסי ממוצא סרבי שייסד את סרביה החדשה באימפריה הרוסית באזור העיר נובומירהורוד.
אבות אבותיו של הורוואט הגיעו במקור מסרביה הישנה.
בשנות ה-70 של המאה ה-17, סבו מרקו קורטיץ' התיישב ב"גבול הצבאי" - אזור חיץ בין מלוכת הבסבורג לבין האימפריה העות'מאנית, בו התיישבו לראשונה סרבים בימי הביניים.
קורטיץ' נלחם בצבאה של נסיכות אוסטריה וקיבל תואר אציל מלאופולד הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה.
בנו של קורטיץ', סמואיל, היה בעל קרקעות בכפר הקרוי על שם משפחתו - קורטיצ'י, על יד ארד.
בשנת 1726 קיבל סמואיל שם אצילי - "דה קורטיץ'", מקרל השישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה לאחר ששימש כמושל העיר ואראדין שברומניה.
ג'ובאן סמוילוביץ' הורוואט דה קורטיץ' נולד לסמואיל בפטרוואראדין שבמלוכת הבסבורג ב-1722.
ב-1751, בגיל 21, יצרו יובאן ואחיו דימטרי קשר עם השגריר הרוסי לנסיכות אוסטריה על מנת לבקש להגר לרוסיה.
השגריר קיבל את בקשתם של השניים בתנאי שהדבר יאושר על ידי הממשלה הרוסית.
הממשלה לא רק אישרה את הבקשה אלא הציעה לכל המשפחות אזרחות ועבודה בצבא האימפריה הרוסית.
למעשה, כל משפחות הקצינים ששירתו בצבא האוסטרי והיגרו לאוסטריה קיבלו אזרחות והקצינים קיבלו עבודה בצבא הרוסי.
עוד לפני שבקשתו ברוסיה התקבלה הגיש הורוואט את בקשת ההתפטרות שלו לצבא האוסטרי יחד עם 281 קצינים נוספים.
בקשות ההתפטרות הועברו מיד למריה תרזה שאישרה אותן מכיוון שבאותה העת לאימפריה הרוסית ולבית הבסבורג היו יחסים חמים.
ב-13 ביולי 1751 השגריר הרוסי באוסטריה קיבל את האישור הרשמי מיליזבטה, קיסרית רוסיה למעבר של הורוואט וקצינים נוספים לרוסיה.
הורוואט קודם מיד לדרגת גנרל בצבא הרוסי וקצינים שהראו כישרון קיבלו דרגות גבוהות בצבא הרוסי מיד.
ההגירה התבצעה בשלושה סבבים שונים.
הורוואט הגיע לרוסיה פיזית בסוף ספטמבר 1751 והקים בה את "סרביה החדשה".
רוב היישובים בסרביה החדשה נקראו על שם יישובים בסרביה עצמה ובאישור הקיסרית יליזבטה קראו על שמה מבצר שבנו.
ב-1759 הקים הורוואט גדודי צבא לסרביה החדשה, והתחיל לפעול למען הקמת בית לאומי לסרבים בשטח האימפריה הרוסית.
הוא הקים בית משפט עליון, משרדים שונים כגון; כלכלה, חוץ, אוצר, ביטחון וכו'.
בית המשפט שהורוואט עצמו הקים מצא אותו אשם בשחיתות ובצו של יקטרינה השנייה, קיסרית רוסיה, הוא גורש מסרביה החדשה וזו פורקה במספר שלבים.
הוא חזר לאזור סרביה החדשה לשעבר רק ב-1775 ונפטר בדירתו שליד העיר חרקוב בגיל 64 בשנת 1886.
יובהאזה (בהונגרית: Jobaháza) הוא כפר במחוז גיור-מושון-שופרון, שבצפון-מערב הונגריה.
כמו כפרים רבים באירופה גם ביובהאזה מספר התושבים נמצא בירידה.
ביובהאזה חיו יהודים בתקופות זמן שונות:
יובי יציל את האלווין הוא סרט אימה קומי אמריקאי שביים הבמאי סטיבן בריל והפיק וכתב אדם סנדלר, שגם מככב בסרט.
הסרט עלה לשידור ב-7 באוקטובר 2020 בשירות הזרמת המדיה של נטפליקס.
צילומי הסרט התקיימו ביולי 2019 בעיירת סיילם, מסצ'וסטס.
הסרט עלה לשידור בכל הפלטפורמות של שירות הזרמת המדיה של נטפליקס ב-7 באוקטובר 2020.
בתוך חמישה ימים מצאת הסרט, הוא צבר כ-969 מיליון דקות צפייה והגיע למקום השלישי בטבלת דירוג הסדרות הנצפות ביותר בשירותי הסטרימינג בשבוע שבין ה-5 ל-11 באוקטובר 2020.
יובה השני היה מלך וסל של הרומאים ששלט בנומידיה (בין השנים 30–25 לפנה"ס), ובממלכת מאורטניה (בין השנים 25 לפנה"ס – 23 לספירה).
הוא נחשב למלך מוצלח, למלומד ולסופר מחונן.
אשתו הראשונה הייתה קלאופטרה סלנה השנייה, בתם של קלאופטרה השביעית מלכת מצרים מבית תלמי והטריומוויר הרומאי מרקוס אנטוניוס.
יובה השני היה נסיך ברברי מנומידיה.
הוא נולד בהיפו-רגיום (כיום ענאבה , אלג'יריה) כבן יחיד ויורש עצר ליובה הראשון ואם לא ידועה.
ב-46 לפנה"ס הובס אביו בקרב תאפסוס על ידי יוליוס קיסר ובשנת 40 לפנה"ס הפכה נומידיה לפרובינקיה רומאית ואיבדה את עצמאותה.
יובה הראשון היה בעל בריתו של פומפיוס מתחרהו של קיסר על השלטון ברומא.
לאחר ניצחונו של קיסר ב-46 לפנה"ס נלקח יובה השני לרומא (בגיל 4 או 6 שנים) ולקח חלק במצעד הניצחון של הקיסר הרומאי.
הוא התחנך ברומא למד לטינית ויוונית ואף זכה לאזרחות רומאית.
יובה היה תלמיד מחונן ובבגרותו נחשב לאחד האזרחים המשכילים ביותר של רומא.
בגיל 20 חיבר את אחת מעבודותיו הראשונות שעסקה בארכאולוגיה רומאית.
הוא היה בן טיפוחיו של יוליוס קיסר ואחר כך של אחיינו אוקטביאנוס (לימים הקיסר אוגוסטוס).
בזמן התבגרותו התלווה לאוקטביאנוס למסעות צבאיים ואף נלחם לצידו בקרב אקטיום ב-31 לפנה"ס, ניסיון זה הועיל לו בהמשך דרכו כשליט.
בשנת 30 לפנה"ס החזיר אוקטביאנוס לשלטון את יובה השני כמלך נומידיה שביסס את יחסיה כבעלת ברית של רומא.
לאחר מכן בין השנים 26–20 לפנה"ס, ארגן את נישואיו לקלאופטרה סלנה, ככל הנראה כתגמול על עזרתו במערכה בספרד.
בשנת 25 לפנה"ס סופחו שטחי נומידיה (למעט נומידיה המערבית) לקיסרות הרומאית כחלק מהפרובינקיה הרומאית אפריקה פרוקונסולריס, ויובה השני מונה לשליטה של ממלכת מאורטניה, שלטון בו החזיק למשך 48 שנה עד מותו.
לפי סטראבון, בעקבות מותו של המלך המאורטני בוככוס השני שהיה בעל בריתה של רומא עברה הממלכה לשלטון ישיר של רומא עד אשר ניתנה ליובה השני על ידי אוגוסטוס ב-25 לפנה"ס.
כאשר יובה וקלאופטרה סלנה עברו להתגורר במאורטניה הם קראו לבירתם החדשה קיסריה (כיום צ'רצ'ל , אלג'יריה) לכבודו של אוגוסטוס.
המבנים והפסלים שנבנו בקיסריה מייצגים סגנונות מעורבים של ארכיטקטורה מצרית, יוונית ורומאית.
לפי המסופר הייתה לסלנה השפעה רבה על מדיניותו של יובה.
יובה השני עודד ותמך באמנויות הבמה, המחקר המדעי וחקר ההיסטוריה של הטבע.
כמו כן תמך במסחר המאורטני.
לממלכת מאורטניה הייתה חשיבות רבה לאימפריה הרומית משום שהייתה מעורבת במסחר בכל רחבי הים התיכון בייחוד עם ספרד ואיטליה.
מאורטניה ייצאה דגים, ענבים, פנינים, תאנים, חיטה, רהיטים מעץ וצבע ארגמן שהופק מארגמון חד קוצים, ושימש לצביעת פסים של גלימות סנטורים רומאים.
יובה שלח משלחת לאיי פורפוריירס באוקיינוס האטלנטי על מנת להקים מחדש את תעשיית ייצור הצבע הפיניקית.
טינגיס (כיום טנג'יר, מרוקו), המשתרעת בחופו הדרומי של מצר גיבלרטר הפכה בימיו למרכז מסחרי מרכזי.
בעקבות פעילותו המסחרית הענפה זכה יובה לתואר כבוד של מושל מטעם הרומאים על הערים גדס (כיום קדיז), וקרתגו נובה (קרטחנה) בספרד.
ברחבי האימפריה הרומית באותה תקופה נחשב המטבע המאורטני בעל איכות וערך גבוהים.
ההיסטוריון היווני פלוטרכוס מתאר את יובה כ"אחד מהשליטים המוכשרים ביותר של זמנו".
בין השנים 2 לפנה"ס – 2 לספירה, ערך יובה מסע יחד עם נכדו של אוגוסטוס, גאיוס קיסר למזרח הים התיכון כשהוא משמש לו כיועץ.
בשנת 21 לספירה הפך יובה השני את בנו תלמי לשליט משותף עמו בממלכה.
יובה מת בשנת 23 לספירה ונקבר לצידה של אשתו הראשונה במוזוליאום המלכותי של מאורטניה.
בעקבות מותו הפך תלמי לשליטה היחידי של מאורטניה.
אשתו הראשונה של יובה השני הייתה הנסיכה מבית תלמי, קלאופטרה סלנה השנייה (40 לפנה"ס – 6 לספירה).
תלמי ממאורטניה (נולד בסביבות 10–5 לפנה"ס).
בת נוספת שלא נמסר שמה, נזכרת בכתובת.
הוצע שבת זו היא דרוסילה ממאורטניה , אך ייתכן שהיא הייתה נכדתו.
דרוסילה מתוארת כנכדתם של מרקוס אנטוניוס וקלאופטרה השביעית, או שייתכן שהייתה בתו של תלמי ממאורטניה.
אשתו השנייה הייתה גלפירה (נישאו בשנת 6 או 7 לספירה), נסיכה מקפדוקיה ואלמנתו של אלכסנדר, בנו של המלך הורדוס ממרים החשמונאית, שהוצא להורג בשנת 7 לפנה"ס בהוראת אביו, באשמת קשירת קשר נגדו.
יוסף בן מתתיהו כתב כי יובה נפטר וגלפירה האלמנה שבה לבית אביה, ארכלאוס מלך קפדוקיה, ולאחר מכן נישאה לארכלאוס, נשיא יהודה ובנו של הורדוס מאשתו מלתקי.
ליובה וגלפירה לא היו ילדים ביחד.
יובה כתב מספר ספרים ביוונית על היסטוריה, היסטוריה של הטבע, גאוגרפיה, דקדוק, ציור ותיאטרון.
המדריך שחיבר לארץ ערב הפך לרב מכר ברומא.
בנוסף לספרים שכתב אסף ספרים במגוון רחב של נושאים שהשלימו את ידיעותיו.
רק חלק קטן מעבודותיו שרד.
פליניוס הזקן מצטט אותו 65 פעם בחיבורו "ההיסטוריה של הטבע" ובאתונה נבנה מונומנט בגימנסיה של תלמי כהוקרה על כתביו.
פרגמנטים של 10 מעבודותיו של יובה השני זוהו עד כה:
"על הציור", לפחות 8 ספרים.
"היסטוריה תיאטרלית", לפחות 17 ספרים.
"מסעותיו של חנו", ככל הנראה תרגום של הפריפלוס "חנו הנווט".
"ליביקה" (לוב), לפחות 3 ספרים.
"על ערב", ספרו היחידי של יובה שכנראה נכתב בלטינית.
"אפיגרמות", שרדו 6 שורות מתוך אחד מהם המצוטטות על ידי אתנאיוס.
עבודותיו של יובה שרדו כמובאות וציטוטים על ידי סופרים אחרים יוונים ורומאים כשכחצי מהם מופיעים ב"היסטוריה של הטבע" של פליניוס.
השאר מופיעים בכתביהם של פלוטארכוס, אליאנוס טקיטוס , הרפוקרטיון , דיוסקורידס, גלנוס, פילוסטרטוס, איליוס הרודיאנוס , טטיאנוס, מרקלינוס, סולינוס, הסיכיוס ממילטוס, סטפנוס מביזנטיון, פוטיוס, האטימולוגיקון מגה, הגאופוניקה וכתבי סכוליה שונים על סופרים קלאסיים.
ייתכן ויובה עסק גם בכתיבת מחזות אך לא נמצאו עדויות לכך.
יובה השני היה ידוע כפטרון נלהב של האמנויות והמדעים ומימן מס' משלחות מחקר ומחקרים ביולוגיים.
לפי פליניוס הצעיר, שלח יובה משלחת לאיים הקנריים ולמדיירה.
יובה העניק לאיים הקנריים את שמם משום שמצא באיים כלבים פראיים במיוחד (canaries – מ-canis משמע "כלבים" בלטינית).
פילוסטרטוס מאזכר מחקר שערך יובה ככל הנראה על פילים אפריקניים בו הוא מציין ש"הפילים מגוננים אחד על השני בזמן שהם ניצודים, ושהם יגנו ביחד על פיל מותש ואם הם יכולים יחלצו אותו מסכנה, ושהם (לדברי יובה), ירפאו את פצעיו בעזרת משחה מצמח האלוורה כשהם ניצבים מסביבו כמו רופאים".
הרופא היווני אאופורבוס כתב שמחלבלוב סוקולנטי שנתגלה בפסגות הרי האטלס ניתן להפיק סם משלשל חזק.
ב-12 לספירה קרא יובה לצמח בשם אאופורביה על שם אאופורבוס רופאו האישי של אוגוסטוס.
הבוטניקאי והטקסונום קרל לינאוס קרא לסוג כולו על שמו של הרופא.
הסוג של עץ הדקל Jubaea נקרא על שם יובה.
יובב, ככל הנראה התגורר כמו שאר אחיו בערב ובעיקר באזור תימן.
אין הרבה הצעות לפירוש שמו של יובב.
יש חוקרים מסוימים שאומרים שפירוש השם הוא התכונן לקרב, וחוקרים אחרים סוברים שפירוש השם הוא הריע.
יוּבָּה (קאנג'י: 湯葉, קאנה: ゆば, תעתיק: yuba) המכוּנה גם יריעת טופו, קרום טופו, עור טופו, הוא מוצר מזון, העשוי מפולי סויה.
במהלך הרתחת חלב סויה, בתבנית רדודה ורחבה, נוצר על פני הנוזל קרום שמזכיר במרקמו עור.
הקרומים נאספים ומיובשים ליריעות צהבהבות שנקראות יובה.
מכיוון שיובה לא מיוצרת באמצעות חומר קרישה, מבחינה טכנית היא לא נחשבת טופו ממש; עם זאת, יש לה מרקם וטעם דומים למוצרי טופו מסוימים.
השימוש ביובה תועד לראשונה בכתובות ישנות בסין, בקוריאה וביפן מהמאה ה-16. היא נמצאת בשימוש נרחב, טרייה, מותססת או מיובשת, במטבחים הסיני, הקוריאני והיפני.
בסינית השם הוא פֿוּפִּי 腐皮, מילולית "עור סויה" (מנד' fǔpí, קנט' fu6 pei4), או דוֹפֿוּפִּי 豆腐皮, מיל' "עור טופו" (מנד' dòufu pí).
גם בקוריאנית משמעו של השם הוא "עור טופו", והוא טוּבּוּ-קּוֹפְּצִ'יל 두부껍질 (תעתיק מחודש: dubu-kkeopjil, תעתיק מק'קיון–ריישאוור: tubu-kkŏpchil).
אזכור מוקדם של יובה הופיע ב-1587 ביפן ב"מָאצוּיָה הִיסָמָאצוּ צ'אקאי-קי", יומן תלת-דורי של טקסי התה במשפחת מאצויה.
המחבר, מאצויה היסמאסה, כותב בפשטות שיובה היא הקרום הנוצר על גבי חלב סויה.
אזכורים כתובים אחרים ליובה הופיעו באותה תקופה בסין ב"בֶּנְצָאוֹ גַאנְגְמוּ", ספר הרוקחות הגדול, מאת לי שיגֵ'ן.
אזכור שלישי ידוע של יובה הופיע ב-1695 ביפן ב"בֵּן גָ'אוֹ שי גִ'יאן" [ראי של אוכל בשושלת זו, 12 כרכים].
ספר זה נכתב על ידי הִיטוּמִי הִיצוּדַאִי ביפן, בסינית.
השם הסיני ליובה בספר זה הוא "דוֹפוּ-לָאוֹ", אך הסימניות הסיניות למונח זה מבוטאות ביפנית tōfu no uba.
ניתן לקנות יובה בצורה טרייה או מיובשת.
כדי להשתמש ביובה מיובשת, ראשית מרטיבים אותה במים לפני השימוש.
משתמשים ביובה לעיתים קרובות לעטיפת ג'יאוזי.
בשל גמישותה, יריעות יובה מיוצרות גם בצורה "מקוּוצ'צ'ת", או מקופלת או שטוחה לעטיפה, וצורות אלה משמשות כתחליפי בשר במטבח הצמחוני והטבעוני.
ליצירת דאמפלינגס באו מיוּבָּה (דוֹבָּאוֹ dòu baō), מקפלים ומכווצים את יריעות היובה לצרורות.
לעיתים קרובות ראשית מטגנים אותם טיגון ראשוני, כדי לחזק את המעטפת לפני הבישול.
יובה מיובשת נמכרת גם כמקלות סויה יבשים (בסינית פֿוּג'וּ fuzhu).