tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
רבי שבתי שפטל הלוי הורוביץ (לעיתים: שעפטל סג"ל; ה'שנ"ב, 1592 – כ"ח בניסן ה'ת"ך, 9 באפריל 1660) היה רב וראש ישיבה מגדולי יהדות אשכנז בדורו.
הוא עורך הספר "שני לוחות הברית" של אביו, רבי ישעיה הלוי הורוביץ, ונודע על שם ספרו ווי העמודים, ועל שם צוואתו המוסרית שנדפסה בסוף ספר "יש נוחלין".
נולד לרבי ישעיה הלוי הורוביץ הנודע בספרו "שני לוחות הברית".
למד בעיקר מפי אביו ומפי רבי שלמה אפרים מלונטשיץ.
בגיל 17 נישא לבתו של רבי משה חריף רבן של קרמניץ ולבוב.
חמיו היה מגדולי דורו ולאחר נישואיו התגורר הזוג לצד הורי האישה והוא למד עם חמיו.
גיסו מנישואיו אלה היה הרב ברוך אברהם כ"ץ רפפורט (תכ"ח - ה'תק"ו, 1668-1746), רבן של שוואבך ופיורדא.
אשתו זו נפטרה בצעירותה והוא נישא בשנית לפייגל בת משה הלוי יאליש (קרי: יוליש) מקרקוב.
עוד לפני שנת 1620 הקים ישיבה בביתו שבפראג, ועם עליית אביו לארץ ישראל בשנת 1621 (ה'שפ"א), התמנה לתפקיד הדרשן של קהילת פראג.
תפקיד זה הביא לפרסומו, וב-1628 (ה'שפ"ח) התמנה לכהן כרבה של פיורדא.
במשך ארבע שנים הנהיג את הקהילה היהודית בעיר ועמד בראש ישיבת פיורדא, ואולם בשנת 1632 נחרבה העיר במהלך מאורעות מלחמת שלושים השנים והוא נאלץ לעזוב את העיר.
הוא קיבל את משרת רבנות פרנקפורט דמיין וכיהן בה במשך תשע שנים.
אחרי פטירת רבי משה ר' מנדלש ב-1641 (ה'ת"א) נענה לבקשת קהילת יהודי פוזנא ועבר לכהן כרב העיר, ובשנת 1658 (ה'תי"ח) קיבל את משרת רבנות העיר וינה.
נפטר בווינה בכ"ח בניסן ה'ת"ך 9 באפריל 1660 ונקבר בבית הקברות היהודי ברוסאו.
בנו היה רבי ישעיה הלוי הורוביץ (השני), רבן של פיורדא ופרנקפורט.
בן נוסף הוא יוסף שמואל הלוי ביליצר.
רבי שבתי שפטל בן עקיבא הלוי הורוביץ (ה'שכ"ו, 1566 – ה'שע"ט, 1619) היה רב, רופא ומקובל מחכמי פראג בראשית המאה ה-17. מחבר הספר הקבלי "שפע טל".
נולד לרב עקיבא הלוי הורוביץ.
אביו היה אחיו של רבי אברהם הלוי הורוביץ אבי השל"ה, והוא נקרא על שם סבם המשותף, רבי שבתי שפטל בן ישעיה הלוי הורוביץ (נפטר 1555) שהיה רב ודיין, ממנהיגי קהילת פראג במחצית המאה ה-16.
הוא היה מקובל והלך בשיטת הרמ"ק בתורת הקבלה, לאור שיטה זו כתב את ספרו הקבלי "שפע טל" על "אגרת הטעמים" של המקובל הקדום רבי אהרן מקרדינא המכונה "בעל הקרניים".
שם הספר רומז לאותיות שמו (ביידיש) "שעפטל", והוא זכה למהדורות חוזרות.
הספר נחשב מספרי הקבלה היסודיים והוא הודפס עם איורים רבים בשנת 1612. בסוף הקדמת הספר כתב: .
מקובל נוסף שהיה נערץ עליו היה תלמידו של רמ"ק, רבי אליהו די וידאש, מחבר הספר "ראשית חכמה".
מלבד ספרו העיקרי כתב ספר נוסף - "נשמת שבתי הלוי", שמטרתו לתרץ קושיות שהקשו קוראי ספרו הראשון על התפיסה שנשמת האדם היא ניצוץ אלוהי.
לפי שבתי בס ב"שפתי ישנים" ומשם מובא בסדר הדורות חיבר פירוש על מורה הנבוכים לרמב"ם שכנראה אבד.
על מנת להבין את השפעת תרומת משנתו המחשבתית והקבלית, יודגש שבזמן ובמקום, היה שכן של המהר"ל מפראג.
רבי שבתי מרשקוב (לעיתים ראשקוויר; ??
- כ"א בסיוון ה'תקכ"ה) מקובל וסופר סת"ם.
התפרסם בשל סידור שערך על פי כוונות האר"י - "סידור רבי שבתי מרשקוב" (להבדיל מ"סידור רבי שבתי" הקדום יותר של רבי שבתי סופר מפרעמישלא).
רבי שבתי היה בן הדור הראשון של תנועת החסידות, כינה את רבי מאיר מפרמישלאן "מורי".
נמסר גם כי קיבל את מרותו של הבעל שם טוב.
נולד לרבי צבי הירש, כמעט ואין ידועים פרטים על ילדותו.
התגורר ברשקוב שבפודוליה (כיום בטרנסניסטריה).
היה מקובל ואף העתיק כתבים שונים בקבלה בכתב ידו.
ב-2022, 300 שנה לאחר מותו, אותרה מצבתו של רבי שבתי בבית החיים בעיירת ברשקוב, על ידי ישראל מאיר גבאי.
כאמור, התפרסם בעיקר בזכות 'סידור' שערך על פי נוסח וכוונות האר"י, שלימים הפך לאחד ממקורותיו של נוסח ספרד.
בסידור מזכיר חידושים בקבלה ששמע מפי הבעל שם טוב.
הסידור נדפס לראשונה בשנת תקנ"ד בקוריץ, עם הסכמות שונות, ביניהם הסכמתו של רבי זושא מאנפולי והמגיד מקוז'ניץ.
מהדורה נוספת נדפסה בשנת תרכ"ו בלבוב.
רבי שבתי היה מייסד חסידות רשקוב היא חסידות שפעלה בבסרביה, שבמרחב האוקראיני-רומני.
אחיו של רבי שבתי היה רבי ישראל רב בקאוושן ובלבי.
בנו רבי יוסף מילא את מקום אביו באדמו"רות והיה תלמידו של רבי פנחס מקוריץ.
סידור רבי שבתי - הרכיב את סידורו מהסידור "קול יעקב" אך השמיט את המקומות בהם שונה "קול יעקב" מכוונות האריז"ל ומצטט רבות מסידור האריז"ל.
הנוסח הוא כמנהג ספרד (אשכנז חסידי) ובנוי על סידור כת"י רבי שבתי מראשקוב וסידור רבי אשר מרגליות בתוספת ייחודים מהבעש"ט.
כללות תיקון ועליות העולמות - בו הוא מבאר את התיקון שגורמות המצוות כפי שקיבל מהבעל שם טוב, על פי סדר קיומם במהלך היום.
אספת אמרים - פירוש על מדרש רבה, נדפס מאהלוב תקס"ט, ורשא תרל"ד.
פירושים על הזוהר וכתבי האר"י - בכתב יד
רבי שבתי סופר מפרעמישלא, חי ופעל בסוף המאה ה-16. התפרסם בעיקר בשל סידור שערך והגיה.
היה תלמידו של רבי מרדכי יפה בעל הלבושים.
רבי שבתי היה עוור בשתי עיניו כפי שמעיד על עצמו בהקדמתו לסידורו.
הסידור שערך זכה להסכמות רבות מחשובי בני דורו, בהם ניתן למנות את השל"ה, המהרש"א, הרב נתן שפירא, הפרישה, הב"ח והרב אפרים זלמן שור.
הסידור נערך על פי נוסח אשכנז, והוגה על פי סידורים ישנים ועל פי סידורו של המהרש"ל שהיה לפניו.
לא אחת שינה רבי שבתי מהנוסח האשכנזי לטובת הנוסח הספרדי, כאשר האחרון היה נראה מדויק יותר על פי כללי הדקדוק.
כן החזיק בעקרון שאין דרש יכול להוות גורם בקביעת נוסח תפילות וברכות, ולכן התנגד לשינויים המבוססים על דרשות.
כל הסידורים שבאו לאחריו, הושפעו ונתמכו רבות מסידור זה.
כמו כן, נוסח אשכנז של ימינו מבוסס על סידור ר' עזריאל ור' אליהו מווילנא ועל הערות ר' שבתי סופר.
יש שכתבו שרבי שבתי הוא מחברה של התפילה הידועה כתפילת השל"ה שהביאה השל"ה לאומרה בערב ראש חודש סיון, בשם אחד המדקדקים.
נולד לרבי יצחק, למד תורה מפי רבי מרדכי יפה (הלבוש).
בהקדמתו לסידורו מזכיר רבי שבתי רב נוסף "ר' משלם וייבש (=פייבש) ב"ר ישראל שמואל, ר"מ ואב"ד בקראקא" רבו של הב"ח, שהוא זה שהפציר בו רבות לסדר ולחבר את הסידור.
בסוף ימיו נראה שהתגורר בירושלים, וכפי הנראה בשנת שצ"ד ביום שישי י' בחשוון הגיע לירושלים.
שנת פטירתו אינה ידועה אך בשנת ת"ח ידוע שכבר נפטר.
בעת עריכת הסידור היה רבי שבתי סגי נהור בשתי עיניו, כפי שכותב בהקדמתו לסידור, עריכת הסידור אם כן נעשתה כפי הנראה באופן שקראו לפניו את הסידור, ורבי שבתי הגיה בעל פה את הנצרך, ואחר היה כותב כפי שציווה, וכך כתב בהקדמתו: .
רבי שבתי סיים לכתוב את שתי ההקדמות לספרו 'הקדמה כללית' והקדמה פרטיות' בערך בשנת שע"ד.
ואז התחיל לערוך את הסידור עצמו עד שנת שע"ז.
בשנת שע"ז לאחר שסיים את כתיבת ועריכת הסידור, התחיל לעסוק בהדפסתו.
בתחילה הדפיס את הסידור ללא ההקדמות.
הסידור מעוטר בהסכמות רבות מבני דורו, בניהם רבי יואל סירקיס (הב"ח), רבי אלכסנדר סנדר שור (ה'תבואות שור') רבי יהושע פלק כץ (הסמ"ע) רבי שמואל איידלס המהרש"א רבי נתן נטע שפירא בעל ה'מגלה עמוקות', ועוד.
קודם עריכת הסידור קיבל המלצות שהפצירו בו, כגון ההמלצה שקיבל מוועד ארבע ארצות:
בין החותמים על המלצה זו היו רבי יואל סירקיס (הב"ח), רבי אלכסנדר סנדר שור (ה'תבואות שור') והמהרש"א.
בשנת שע"ח, לאחר שוועד ארבע ארצות ראו את סידורו שהודפס שנה קודם, כתבו בהסכמתם:
בכתב ידו נמצא שיר שכתב בעקבות הפסדים שבאו לו עקב השאלת ספרים שלא חזרו לידיו, וכן לאחר שנצרך לשלם על ערבות עבור חובות של אחרים, בעקבות כך נשבע שלא ישאיל עוד לעולם ספר מספריו ללא נטילת משכון, וכן שלא יהיה ערב בעד שום אדם בעולם:
ספר ההגנה - יישוב השגת רבי אליהו בחור בספר הנימוקים שהשיג בו על ספר השרשים לרד"ק.
הגהות על ספר מהלך שבילי הדעת לרבי משה קמחי.
תלמידו רבי חיים בוכנר רבה הראשון של לקנבך, בחיבורו בית תפילה כתב ביאורים להגהותיו הדקדוקיות של רבו רבי שבתי.
שבתרבות (הלחם בסיסים שבת ותרבות) היא מופע של ראיונות הנערך באולם מול קהל, ביישובים רבים בישראל, בדרך כלל בשבת בבוקר ולעיתים ביום שישי.
המופע משלב ראיונות בנושאי אקטואליה ופוליטיקה עם ראיונות בנושאי תרבות, ולעיתים כוללת התוכנית גם מופע אמנותי.
מופעי "שבתרבות" החלו בשנת 1973 באולם הקונסרבטוריון העירוני באר שבע, בהנחיית העיתונאי מרדכי ארציאלי.
ארציאלי ביקש לשלב בין שיחות על חדשות ובין תרבות יפה והתכנית החלה לפעול בשנת 1973. ארציאלי הגיש את התכנית עד 1986. לאחר הפסקה של שנים אחדות חודשו מופעי "שבתרבות" בעיר ב-1999 בהנחיית העיתונאי שלומי אלדר.
בדצמבר 1975 החלו להתקיים מופעי תרבות במוזיאון תל אביב לאמנות, בהנחייתו של יצחק לבני.
בהמשך התקיימו המופעים באולם "התיאטרון הקאמרי" ובאולם "הבימה".
בהמשך נערכו מופעי "שבתרבות" בערים רבות בישראל, בהנחייתם של מנחים רבים.
בשנת 2019 החלו להתקיים מופעי "שבתרבות" בחברה הערבית, ביוזמתו של הפעיל החברתי עפיף אבו מוך, שהביא לאירועים ראשון בהנחיית רביב דרוקר בבאקה אל-גרבייה, ובהמשך גם בחורפיש.
קיום המופעים בשבת, שכרוך בחילול שבת, עורר התנגדות בחוגים דתיים.
בשנת 2020 עתרה מפלגת ש"ס לוועדת הבחירות המרכזית לכנסת נגד אירוח פוליטיקאים באירועי "שבתרבות" בתקופת בחירות, בנימוק שבאירועים אלה עיריות משתמשות בכספי ציבור לתעמולת בחירות, ויוצרות חוסר שוויון כלפי מועמדים שומרי שבת.
פעמים רבות אמירות של מרואיינים באירועי "שבתרבות" מצוטטות באמצעי התקשורת.
הרב שבתי סלבטיצקי (נולד בא' בתמוז תשי"א, 1951) הוא שליח חב"ד הראשי למדינת בלגיה, רב, משפיע, מרצה וסופר.
סלבטיצקי נולד בתל אביב למשפחה ליטאית.
בבחרותו למד בישיבת קול תורה אצל הרב שלמה זלמן אוירבך, והוכר כעילוי.
בשיעור ג' בישיבה החל להתקרב לחסידות חב"ד, לאחר שהשתתף בשיעורים בספר התניא שמסר הרב יוסף צבי סגל.
הוא עבר לישיבת תומכי תמימים בכפר חב"ד, שם למד אצל הרב שלמה חיים קסלמן והרב מנחם מנדל פוטרפס.
בשנת תש"ל נסע ללמוד בישיבת תומכי תמימים ליובאוויטש במרכז חב"ד העולמי – 770.
בחודש כסלו תשל"ה נשא את רישא זילברשטיין, בתו של ר' שמואל מאיר זילברשטיין מאנטוורפן.
לאחר נישואיו נשלח על ידי הרבי מליובאויטש להקים את פעילות חב"ד באנטוורפן שבבלגיה.
במהלך השנים הקים הרב סלבטיצקי רשת של בתי חב"ד, תנועת נוער, ספריה יהודית גדולה, ארגון 'חסדי אהרן' לרווחת יהודי אנטוורפן, ארגון 'עזרה לאחים' המספק מזון לנזקקים, סמינר נשים, מקוואות טהרה, מחנות קיץ גן ישראל לאלפי ילדים, מכון סמיכה לרבנות ומרכז יודאיקה.
בשנת תשע"ב הקים את רשת 'לב ללב', המעניקה סיוע פסיכולוגי לאנשים הזקוקים לכך.
רשת זו הצילה עשרות אנשים ונשים מהתאבדות.
בשנת תשע"ד יסד את ישיבת תומכי תמימים לבני שלוחי חב"ד באירופה.
כל אלו בנוסף לפעילות שוטפת ועונתית בקרב יהודי המקום.
הרב סלבטיצקי מוערך כרב ומשפיעי בקרב הזרמים היהודיים בעיר ומצוי בקשרי ידידות עם רבני הקהילות השונות.
הרב סלבטיצקי נמצא גם בקשרי ידידות עם חוגי הממשל בבלגיה ובאנטוורפן.
בשנת תשס"ח הפגיש קבוצה של ילדי העיר שדרות עם ראש ממשלת בלגיה, איב לטרם.
בחנוכת מבנה בית חב"ד שהקים באנטוורפן השתתף ראש ממשלת בלגיה, קריס פיטרס.
בשנת תשע"ב קיבל אות הוקרה מראש עיריית אנטוורפן על פעילותו הענפה למען יהדות אנטוורפן המקרינה על כלל אזרחי המדינה.
הרב סלבטיצקי מרבה לעסוק באתגרים המלווים את עבודת ה' בחייו של שומר מצוות.
הוא משמש כאיש חינוך ויועץ זוגי ובמהלך השנים עברו תחתיו מאות תלמידים ומתקרבים ליהדות.
הוא מוזמן להרצאות וימי עיון בנושאי חינוך וזוגיות, כמו גם להרצאות כלליות בנושאי יהדות, כנסים והתוועדויות בארץ וברחבי העולם.
מוזמן מדי שנה כנואם מרכזי באירועי "צמאה" בישראל.
מאמריו מתפרסמים בקביעות בעיתונים שנועדו להפיץ רעיונות חסידיים לקהל הרחב, כמו כפר חב"ד, קרוב אליך, כי קרוב ועיתון שחרית.
באפריל 2021 נפתח ערוץ היוטיוב של הרב סלבטיצקי בו החל להתפרסם שיעור שבועי שלו על פרשת השבוע, לצד תכנים נוספים.
נכון לחודש יולי 2022 צבר הערוץ קרוב ל-2 מיליון צפיות.
השיעורים מתפרסמים אף בדף פייסבוק ייעודי ובאתרים כיכר השבת, JDN, ובאתר chabad.org.
בשנת 2022 הקימו תלמידיו של הרב סלבטיצקי ערוצים בהם מתפרסמים תכניו ברשתות טיקטוק ואינסטגרם.
רעיונות שנערכו מתוך שיעוריו והתוועדויותיו יצאו לאור בספרים
התוועדות - הרב שבתי סלבטיצקי - שני חלקים (הוצאת מעיינותיך)
לחיים ולברכה - הרב שבתי סלבטיצקי (הוצאת לדורות, 2013)
פרקי אבות דרך לבנים שיעורים לפרקי אבות, בהוצאת מעיינותיך
אשתו, רישא, שותפתו לניהול חב"ד באנטוורפן.
בנו, הרב משה זלמן, ראש ישיבת חב"ד בבולטימור
בנו, הרב מנחם מענדל, שליח חב"ד בשיקגו
חתנו, הרב מנחם מענדל טברדוביץ, ראש ישיבת תומכי תמימים באנטוורפן לבני שלוחי חב"ד באירופה
בתו, רחל, משליחות חב"ד באנטוורפן
בנו, הרב יוסף יצחק, שליח ומנהל פעילות חב"ד באנטוורפן
בנו, הרב חיים, שליח חב"ד בפורט לודרדייל
בנו, הרב ישראל, רב ומשפיע בישיבת חב"ד בדטרויט
בנו, הרב אברהם שלמה, שליח חב"ד באטלנטה
בנו, שלום דובער, שליח חב"ד בניו המפשייר
בתו, דבורה לאה, ברוקלין ניו יורק
שֶׂגֶב שָׁלוֹם היא מועצה מקומית בדואית במחוז הדרום בישראל, שהוכרזה כמועצה מקומית בשנת 1996. נוסד בשנת 1979 ככפר בדואי באזור הנגב.
כיום, כלל תושבי היישוב הבדואי שגב שלום הם ערבים-מוסלמים.
היישוב הוקם ככפר בדואי ב-1979 בקרבה לעיר באר שבע, כחלק מתוכנית להקמת שבעה יישובים באזור הנגב למען יישוב הבדואים בנגב, והם: רהט, חורה, כסייפה, תל שבע, שגב שלום, ערערה בנגב ולקייה.
שמו של היישוב, "שגב שלום" או "שקיב א-סלאם" (شقيب السلام) בערבית, מתייחס הן לקרבתו לנחל שגיב והן להסכם השלום בין ישראל למצרים שנחתם בשנת 1979, השנה שבה הוקם היישוב.
המועצה פורקה בשנת 1996 ובשגב שלום הוקמה מועצה מקומית.
ביישוב מתגוררת אוכלוסייה ערבית-מוסלמית בלבד.
בשנת 2004 הוקמה בבית ספר תיכון מקיף שגב השלום מגמת רובוטיקה שזכתה בפרסים רבים בארץ ובעולם.
בצפון היישוב הוקם אזור תעשייה, וכן ביישוב עצמו נפתחה משחטת עופות בתחילת 2011 המעסיקה רבים מהתושבים.
חלק מן התושבים עובדים באזורי תעשייה נוספים באזור - נאות חובב, חורה, רהט ואזור תעשייה חדש אשר נמצא בשלבי בנייה - עידן הנגב (סמוך לרהט ולהבים).
בתחילת 2012 נחנך בשגב-שלום, במסגרת תוכנית החומש הממשלתית לקידום האוכלוסייה הבדואית בנגב, מרכז הכוון תעסוקתי אשר נחל הצלחה ועזר בהשמה של מאות מהתושבים.
ישנם מספר בתי ספר בשגב שלום, סניפים של קופות חולים, מתנ"סים עם חוגים.
שגיאות דיווחיות היא קבוצה של כשלים לוגיים שבהם יש כשלי רטרודוקציה.
בכשלי רטרודוקציה אלו ההנחה המשנית (כלומר התוצאה, ההכרזה על עובדה נצפית כלשהי) כוזבת, אם בגלל תצפית לא מדויקת ואם בגלל פירוש שגוי שלה.
ישנם מספר כשלי של שגיאות דיווחיות:
שָגור הייתה עיר בבקעת בית כרם (בקעת שגור) בלב הגליל.
בשנת 2003, כחלק מחוק ההסדרים, אוחדו היישובים: בענה, דייר אל-אסד ומג'ד אל-כרום תחת מועצה מקומית משותפת בשם "שגור" (בתחילה נקרא האיחוד "מכבד"א" כראשי התיבות של היישובים המרכיבים אותו, מג'ד אל כרום, בענה ודייר אל אסד).
העירייה המאוחדת נוהלה בידי ועדה קרואה, עד לסיומן של בחירות נפרדות למועצות המקומיות.
המונח שגיאה (גם: טעות, מִשְגֶּה) הוא בעל משמעויות שונות בתחומים שונים.
הכוונה הכללית במונח שגיאה היא, בדרך כלל, סטייה מן הרצוי, הנכון, האמיתי, עקב אי-ידיעה, שיפוט לקוי, היסח הדעת, רשלנות וכדומה.
לקירוב יש ערך בעיקר כאשר הוא מלווה בחסם של גודל השגיאה.
בסטטיסטיקה, שגיאה היא הפער שבין הערך המחושב, המוערך, או הנמדד לבין הערך האמיתי, הנקוב או הנכון מבחינה תאורטית.
באמידה, השגיאה מתבטאת בהפרש בין הערכים.
במבחנים סטטיסטיים, השגיאה מתבטאת בהכרעה שגויה (שגיאות מסוג I ו-II).
בתחום המדע הניסויי, שגיאה תלויה במידת הדיוק של מדידת תוצאת הניסוי.
שגיאות כאלה מסווגות בדרך כלל לשתי משפחות: טעויות סטטיסטיות וטעויות בשיטה.
טעויות סטטיסטיות נובעות מתנודות אקראיות (ולכן גם בלתי ניתנות לחיזוי) במכשיר המדידה, בעוד שטעויות שיטתיות נגרמות על ידי תנודות לא אקראיות, אך לא מוכרות, במכשיר המדידה.
אם ניתן לזהות את הגורם לטעות שבשיטה, ניתן בדרך כלל לתקנה וכך לקבל מדידה מדויקת.
ניתן גם להתייחס לטעויות כאלה כגורמי אי-ודאות.
טעות הנדסית היא ההפרש שבין הביצועים או ההתנהגות המתוכננים של מערכת או אובייקט לבין הביצועים בפועל.
מהנדסים שואפים לתכנן מערכות באופן שיענה או ימנע מתוצאות של שגיאה, בין אם מכוונת ובין אם לאו.
טעות הנדסית בולטת היא קריסתו של גשר מצר טקומה, ארבעה חודשים לאחר פתיחתו לתנועה.
טעויות במערכת הנדסית עשויות אף להיות תוצאה של שגיאות חבויות בעיצוב שאינן מתגלות משך שנים, עד אשר מערכת נסיבות מסוימת מתרחשת וגורמת להן לבוא לידי ביטוי.
מערכות הנדסיות אמורות להיות חסינות מפני טעות אנוש, הכוללת הטיה קוגניטיבית, בעת תפעול המערכת.
בשלב התכנון נעשה לעיתים שימוש בהנדסת גורמי אנוש בניסיון למזער סוג זה של טעויות על ידי תכנון מערכות סלחניות יותר.
טעויות הנדסיות, המתרחשות בשלב תכנון המערכת או בעת תפעולה, זוכות פעמים רבות לתחקיר יסודי, שבא לאתר את שורש הטעות ולהציע דרכים לתיקונה או למניעתה.
במיוחד נהוג תחקור כזה בתחום התעופה, שבו טעות עלולה לעלות בקורבנות רבים.
בשלב מתקדם של תכנון המערכת משמש הניסוי, על אב טיפוס של המערכת או על מודל שלה, לאיתור טעויות בשלב התכנון וקודם כניסתה לשלב הייצור.
בתחילת הייצור של מערכת היא מופצת לעיתים בפיילוט, כלומר בהיקף מצומצם המאפשר איתור טעויות קודם להפצה בהיקף מלא.
טעות רפואית היא טעות הנעשית בידי הצוות המטפל במהלך טיפול בחולה.
בין הטעויות הרפואיות הנפוצות: טעות באבחנה, טעות במתן תרופה (בין אם בסוג התרופה, במינון התרופה, בעיתוי מתן התרופה, או בדרך החדרת התרופה לגוף), טעות בניתוח (למשל, כריתת איבר שאינו חולה).
בביולוגיה שגיאה היא כאשר לא קיימת נאמנות מוחלטת של עותק מידע למקור המידע.
לדוגמה, בהתרבות א-מינית, אירעה שגיאה (או מוטציה) לכל נוקלאוטיד של ה-DNA השונה בין הילד להורה.
שגיאות במובן זה אינן מקבלות ערך "טוב" או "רע", אף על פי ששגיאה עשויה לגרום לאורגניזם להסתגל באופן טוב או גרוע יותר לסביבתו.
אשליה היא שגיאה תפיסתית, גורמת לתחושה מוטעית עקב תגובה מוטעית לגירוי קיים.
לעומתה, הזיה היא תחושה מוטעית ללא כל גירוי.
כאשר האדם שואף להגשים מטרה מסוימת, שגיאה יכולה למנוע ממנו להגיע להצלחה או להוביל אותו למצב של כישלון.
כדי להימנע מכך ככל הניתן (או לצמצם את הנזק של שגיאה שהתרחשה) אפשר להשתמש בתהליכים של תכנון ופתרון בעיות.
כשלים קצרים בתשומת הלב עלולים להוביל לטעויות ושגיאות בעת ביצוע משימה.
בבלשנות המונח סוֹלְסִיזְם מתאר מצב של סטייה מחוקי הדקדוק או התחביר הרשמיים או המקובלים.
למשל: אי הקפדה על התאם בין שמות המספרים למין הדקדוקי (לדוגמה: עשר אנשים במקום עשרה אנשים.
פי עשר במקום פי עשרה).
הבלשנות ההיסטורית הנורמטיבית תראה סטיות אלו כשגיאה, בעוד הבלשנות המודרנית, המניחה שאין זה מתפקידו של הבלשן לקבוע נורמות אלא לתאר ולהבין את התופעות הקיימות, תראה בכך דוגמה לתהליכי שינוי בשפה.
בתחום הטלקומוניקציה, שגיאה היא סטייה מן הנתון המדויק אשר נגרמה על ידי תקלה במערכת או ביחידה של המערכת.
דוגמה לשגיאה היא אירוע של קבלת ביט שגוי כתוצאה מתקלה במערכת.
לעיתים משולב במערכת התקשורת קוד תיקון שגיאות, המאפשר להתגבר על שגיאות מסוימות.
בהנדסת תוכנה, המונח שגיאה מתייחס לפעולה לא נכונה או לחישוב שגוי שבוצע על ידי התוכנה.
באופן כללי, שגיאה נובעת מצירוף של "פגם" (קוד שאיננו מיישם נכון את הדרישות) ו"תקלה" (סיטואציה או אירוע המביא לידי ביטוי את הפגם שבתוכנה).
אם המערכת מבצעת פעולה בלתי-רצויה, או שאיננה מבצעת פעולה רצויה, מצב זה נקרא "כשל".
בעת כתיבת התוכנה על המתכנתים לבצע ניפוי שגיאות על מנת לאתר ולתקן שגיאות שנפלו בעת הכתיבה ובכך למנוע כשלים עתידיים.
בתוכנה, מתייחסים בדרך כלל לפגמים בכינוי "באגים".
פגם יכול להיות קיים בתוכנה אבל לעולם לא לבוא לידי ביטוי בשגיאה (אם אירוע של תקלה איננו מתרחש).
באופן דומה שגיאה עלולה להתרחש מבלי לגרום לכשל, אם התוכנה מאתרת את השגיאה ומצליחה להתאושש ממנה לפני שהיא גורמת לכשל של המערכת.
תוכנה עשויה לאתר שגיאה ולהתגבר עליה על ידי טיפול בחריגות.
לדוגמה, ניסיון לשמור קבצים על תקליטור מלא היא שגיאה.
מתכנתים נבונים כותבים קוד אשר מטפל בשגיאות העלולות להתרחש ומונע מהן להפוך לכשלים.
אסטרטגיות להשגת מטרה זו כוללות קודי שגיאה וטיפול בחריגות.
המשך פעולת המערכת בנוכחות שגיאה שלא טופלה עשויה לגרום ל"מפולת שגיאות", מצב שבו שגיאות הולכות ומצטברות ככל שהמערכת ממשיכה לפעול.
כמו כן, במערכות הבנויות באופן היררכי, כשל מוחלט של מרכיב אחד במערכת עשוי להתבטא רק בתקלה במערכת גבוהה יותר.
המערכת הגבוהה יותר בהיררכיה עשויה לאתר את התקלה ולתקן אותה.
בדיבור השגור, יש המשתמשים במונח שגיאה כדי לתאר פעולות שגויות מצדו של המתכנת.
שגיאת תחביר היא שימוש לא נכון בשפת התכנות, תחביר אותו אין המחשב יכול לעבד.
טעות לוגית היא שגיאה באלגוריתם שבו משתמש המתכנת ואשר גורם לתוצאות שגויות או לפעולות בלתי רצויות.
על-אף כל תהליכי הביקורת, ובפרט ההגהה, שעובר הספר עד להוצאתו לאור, קשה להגיע למצב של אפס ליקויים בכמות כה גדולה של מילים.
לפיכך קורה שמשתרבבת למשפט שגיאת כתיב, מילה לא נכונה, מילת שלילה נעלמת והופכת את משמעותו של המשפט, וכדומה.
בספר המובא לדפוס מכתב יד, עלולות ליפול גם טעויות העתקה.
בעיתונות תורם גם לוח הזמנים הדוחק לטעויות דפוס (ולטעויות חמורות יותר).
לעיתים מצורפת לספר רשימת תיקוני טעויות (אראטה), המנחה את הקורא בעניין טעויות שראוי לתקן קודם קריאת הספר.
טעות בעיתון נהוג לתקן בהודעת תיקון טעות בגיליון מאוחר יותר של העיתון.
טעויות בטקסט מתרחשות גם באתרי אינטרנט, אך בשונה מהוצאה לאור בדפוס על גבי נייר, במדיום האלקטרוני ניתן לתקן את הטעויות גם לאחר הפרסום.
במבחן הניתן לתלמיד כדי לבחון את ידיעותיו, יש משקל רב לשגיאות בתשובות התלמיד.
מבחן שבו קל לבודק לגלות טעויות הוא מבחן רב-ברירתי, שבו על הנבחן לסמן תשובה נכונה מבין תשובות אחדות המוצעות לו.
במבחן אמריקאי תשובה שגויה אינה מזכה את הנבחן בנקודות.
במבחן סיבירי לתשובה שגויה ניתן משקל שלילי, כך שהציון הסופי במבחן יכול להיות שלילי (בניגוד למבחן רגיל, שבו חוסר ידע גמור מוביל לציון 0).
במבחנים בהם הפתרון הנדרש כולל הן את הדרך לפתרון והן תשובה סופית, שגיאה בתשובה הסופית בשל טעות נגררת לא תוביל לפסילת השאלה במלואה אלא למתן ניקוד חלקי.
במבחן שבו התשובות נכתבות בסגנון חופשי על ידי הנבחן ובמבחן מעשי, על הבודק להתאמץ יותר בזיהוי שגיאות, אך גם כאן לשגיאות ניתן משקל רב.
פעמים רבות נדרשת הערכת חומרתן של טעויות, ובפרט הערכת מידת אחריותו של הטועה לטעות ולתוצאותיה.
במשפט המוגש כנגד הטועה בעקבות הטעות .
בקבלת החלטה לגבי הקריירה של עובד שטעה: האם הטעות תפגע במסלול הקידום שלו?
האם הטעות מצדיקה את פיטוריו?
בדיון ציבורי בטעויות הרות אסון.
הארגון המתמודד עם הטעות נדרש להחלטה כבדת משקל: עם איזה טעויות להתמודד בדרך של הרתעה, ועם איזה טעויות להתמודד בדרך של הדרכה.
אלה שתי דרכים סותרות, משום שהדרכה למניעת הטעות מצריכה תחקור יסודי של הנסיבות שבהן התרחשה, אך כאשר הטועה יודע שבסופו של תהליך הוא עתיד לתת את הדין על מידע שהוא מוסר, יעדיף את טשטוש טעותו והכחשתה על-פני שיתוף פעולה למניעת טעות דומה בעתיד.
ועדת וינוגרד עמדה אף היא על בעיה זו:
טעות נגררת היא טעות בחישוב שנובעת מטעות קודמת באותו חישוב.
מושג זה מתייחס לרוב לחישוב ארוך באלגברה, באריתמטיקה, בגאומטריה אנליטית או בגאומטריה, שטעות קלה בתחילתו (כגון שימוש בפעולת חיסור במקום פעולת חיבור) משנה את תוצאות הביניים בהמשך החישוב ואת התוצאות הסופיות.
הביטוי משמש גם בהשאלה בחיי היום-יום, כשטעות אחת מתפתחת לצרור טעויות.
"טעות נגררת" מוזכרת בעיקר בהקשר של חישוב ציון של עבודה אקדמית או מבחן, במקרים שבהם טעות ראשונית הובילה לשגיאה בתשובה הסופית.
בדרך כלל נעשה בה שימוש רק כאשר פרט לטעות הראשונית דרך הפתרון הייתה נכונה.
במקרים אלו נוהגים מורים בישראל לא לפסול את כל השאלה, אלא לתת ניקוד חלקי ואף שלם על הבנת החומר גם אם הפתרון הסופי שגוי.
התחשבות ב"טעות נגררת" מוזכרת גם במקצועות המתמטיקה, הפיזיקה והחשבונאות, במבחנים עם שאלות ארוכות שלהן מספר סעיפים המסתמכים זה על זה.
במבחן רב-ברירתי עשויים הבודקים להעניק ציון חלקי גם אם התשובה שנבחרה אינה נכונה עקב טעות נגררת.
טעות גורמת לעיתים לנזק לרכוש, ולעיתים אף עולה בחיי אדם.
מצבים כאלה עשויים להביא לתביעה כנגד הטועה, בשתי צורות:
תביעת נזיקין, שבה נדרש הטועה לפצות על הנזק שנגרם עקב טעותו.
תביעה פלילית, שבו תובעת המדינה להטיל עונש על הטועה, בדרך כלל משום שהטעות נבעה לא מיד הגורל, אלא גם מרשלנות של הטועה.
ענפי ביטוח אחדים עוסקים במתן פיצוי בגין נזק שנגרם עקב טעות.
בביטוח רכוש ניתן פיצוי גם בגין נזק שנגרם עקב טעות של המבוטח, כגון שרפה שפרצה עקב טעות, או תאונת דרכים שנגרמה עקב טעות.
ביטוח אחריות מנהלים מפצה מנהלים בחברה על תביעת נזיקין שהוגשה נגדם ומקורה בטעות שנעשתה בתום לב.
ביטוח אחריות מקצועית מאפשר לבעלי מקצועות מסוימים לבטח עצמם מפני תביעת נזיקין שתוגש נגדם עקב טעות שעשו בעבודתם.
ביטוח זה מקובל במיוחד במקצועות עריכת דין ורפואה.
טעות - לעולם חוזר – ראשי תיבות: טל"ח.
הפרשנות העממית לביטוי היא כי לא ניתן להימנע משגיאות, אך למעשה פירושה, כאשר היא נכתבת בשולי חשבון או טקסט מחייב כלשהו, שאם נפלה טעות בחשבון, רשאי הטועה לחזור בו מטעותו.
טעות אופטית – הדבר איננו כפי שהוא נראה במבט ראשון.
לטעות זה אנושי, לסלוח זה אלוהי – הטענה כי לעיתים יש לסלוח על טעות.
לטעות זה אנושי, כדי לחזור על טעות שוב ושוב נחוץ מחשב.
נח בשבע שגיאות – כתיבה רצופת שגיאות.
שגיא כהן (נולד ב-8 בפברואר 1960) הוא עיתונאי ישראלי.
ידוע בעיקר כפרשן הכדורגל הבכיר של ערוץ הספורט וכמבקר המסעדות של עיתון "הארץ".
שגיא כהן נולד בנתניה ולמד בבתי הספר איתמר וטשרניחובסקי.
בין השנים 1970 ל-1978 שיחק כשוער בקבוצות הילדים, הנערים והנוער של מכבי נתניה.
קריירת המשחק שלו הגיעה לשיאה בחורף 1975 כאשר זומן לנבחרת הנערים של ישראל, שאומנה באותה עת על ידי עמנואל "מונדק" שפר, ובמסגרתה שיחק משחק אחד.
ב-1978 עם גיוסו לצה"ל התנדב ליחידה מובחרת בחיל הים, אך הודח והשלים את שירותו במסגרת מודיעין חיל האוויר ויחידה 8200.
כהן החל את לימודיו באוניברסיטת תל אביב בספטמבר 1981 בחוגים להיסטוריה ולפילוסופיה.
בעקבות כך, החל בלימודיו במסלול הישיר לדוקטורט במסגרת "המכון להיסטוריה ולפילוסופיה של המדעים והרעיונות" (לימים: "המכון להיסטוריה ולפילוסופיה של המדעים והרעיונות ע"ש כהן") בהדרכת פרופ' יהודה אלקנה.
עבודת המחקר שלו נכתבה לסירוגין בתל אביב ובקיימברידג', שם שהה בקינג'ס קולג' והונחה על ידי פרופ' סיימון שייפר .
נושא עבודת המחקר שלו היה "חואן לואיס ויוס והמהפכה ההומניסטית בפילוסופית הטבע".
בשנת 1996 הוענק לו התואר ד"ר לפילוסופיה מטעם אוניברסיטת תל אביב.
כהן החל ללמד באוניברסיטת תל אביב בשנת הלימודים 1984/5, ולימד בה עד שנת הלימודים 1999/2000. בין השאר לימד קורס מבוא שנתי בהיסטוריה אינטלקטואלית של אירופה, שיעורים מתקדמים בהיסטוריה של המדע בעת העתיקה ובימי הביניים, קורסים בחשיבה היסטורית וסמינרים.
כחלק מעיסוקו כד"ר להיסטוריה של המדע, גילה התעניינות במינים שונים של רכיכות, יצר קשר עם חוקרים, ושיתף איתם פעולה במיון מינים שונים של צדפות.
כאות תודה, צוות מדענים שגילה מין חדש של צדפה באוקיינוס השקט ליד הפיליפינים, החליט לקרוא לה על שמו של כהן בשם נעמית שגיאכהנית.
ב-1988, לאחר שחזר משהות קצרה באוניברסיטת ברקלי שבקליפורניה, החל כהן לכתוב טורים על פוטבול אמריקאי במדור הספורט של העיתון "חדשות".
זמן קצר אחר כך הצטרף למדור הספורט של עיתון "העיר", אותו ערך באותה עת איל חלפון, והחל לכתוב בו על נושא זה.
ב-1990, לקראת אליפות העולם בכדורגל שנערכה באיטליה, מונה לפרשן הכדורגל של עיתון "העיר".
כהן שימש כפרשן הכדורגל של "העיר" עד 1996, ואז הצטרף לעיתון "מעריב".
כהן שימש כפרשן הכדורגל של מעריב עד שנת 2006, ובנוסף לטורי פרשנות במדור הספורט, אותו ערכו באותן שנים רז זמצקי ואחריו אביב הברון, כתב גם במוסף הספורט של העיתון, "אקשן".
ב-1993 החל לכתוב טורים על אוכל במדור האוכל של "העיר".
שנתיים מאוחר יותר הוצע לו לשמש כמבקר המסעדות של "העיר" והוא שימש בתפקיד זה עד עזיבתו לעיתון "מעריב" ב-1996. ב"מעריב" החל לכתוב טורי ביקורת מסעדות במוסף "תרבות".
בנוסף, כתב באותו מוסף גם טורי ביקורת תרבות כלליים וייסד בו את התחרות קצרת הימים "היה זה לילה קודר וסוער", שהייתה תחרות על משפט הפתיחה הבנאלי ביותר לסיפור.
ב-2003 החל לכתוב במעריב טור ביקורת מסעדות שבועי שפורסם במוסף "סופשבוע", אותו ערך באותה עת אביב הברון.
ב-2007 עבר טור ביקורת המסעדות השבועי שלו למוסף "סגנון" אותו ערכה ליסה פרץ.
בשנת 2009 עזב את מעריב והצטרף לעיתון הארץ.
החל מ-2010 הוא משמש כמבקר המסעדות של "הארץ", ומפרסם במוסף "גלריה" טור ביקורת שבועי על מסעדות בארץ ובעולם.
כהן החל את עבודתו בערוץ הספורט באוקטובר 1989 כשזה עדיין נקרא "שידורי הניסיון של ערוץ הספורט בכבלים".
תפקידו הראשון בערוץ היה פרשן פוטבול אמריקאי.
שנה מאוחר יותר, כשהערוץ הפך רשמית ל"ערוץ הספורט" החל לשמש כפרשן גם במשחקי כדורגל.
ב-1994 החל לשמש כפרשן, לצד השדר רמי וייץ, במשחק השני בחשיבותו בכל מחזור ליגה שתקצירו שודר במוצאי שבת.
זו הייתה ראשיתה של שותפות ארוכת שנים, בין וייץ כשדר לכהן כפרשן, שנמשכה עד 2011 ובמהלכה שידרו בצוותא משחקי ליגה, משחקים מליגת האלופות, משחקים מהליגה הספרדית ומשחקים של נבחרת ישראל ונבחרות אחרות.
באותה שנה החל גם לשמש כפרשן, וכאחד העורכים, בתוכנית המגזין "גול וחצי".
זו הייתה תוכנית התוכן הייעודית הראשונה של ערוץ הספורט שהוקדשה לניתוחים מקצועיים של משחקי כדורגל ולצידו של כהן נטלו בה חלק גם אלי אוחנה ורמי וייץ.
ב-1996 החל לשמש כפרשן בשידורי ערוץ הספורט ממשחקי ליגת האלופות של אופ"א.
במהלך השנים שימש כפרשן בלמעלה מ-600 משחקים מליגת האלופות ובכללם במשחקה הראשון של קבוצה ישראלית בשלב הבתים של ליגת האלופות, הפסדה של מכבי חיפה 5:2 למנצ'סטר יונייטד באולד טראפורד בספטמבר 2002, ולמעלה מ-20 משחקי גמר.
ב-1997, ביוזמת איל אופנהיים, שהיה עורכה הראשון, ערוץ הספורט החל לשדר את התוכנית "אולפן ליגת האלופות".
בעונתה הראשונה, עונת 1997/98, השתתפו בתוכנית מודי בר און כמגיש וכהן כפרשן.
בסיום אותה עונה "אולפן ליגת האלופות" זכה בתואר אולפן מעטפת המשחקים המצטיין מטעם אופ"א.
ב-1998 ערוץ הספורט החל לשדר מהדורה יומית של "חדשות הספורט".
כהן היה הפרשן במהדורה הראשונה של התוכנית, לצד המגיש הראשון שלה, מיכה פרידמן, והוא משמש כפרשן הכדורגל של חדשות הספורט עד היום (נכון ל-2021).
במהלך השנים כהן שימש כפרשן בשורת תוכניות אולפן אחרות של ערוץ הספורט ובהן "משחק השבת", "הרכב ראשון" (2001/2) ו"מועדון כדורגל FC".
אופי הפרשנות שלו גרר אחריו מחלוקות.
מבקריו טענו לעומת זאת שהוא מסבך משחק פשוט, מצביע על שיטה וכוונה במשחק הנשלט על ידי כאוס ומזל ובכלל: "עושה אינטלקטואליזציה לשפיץ של הנעל" (אלון עידן, "בעין המתבונן" הארץ, 5/2/2021).
בפברואר 2021 אמר בתוכנית חדשות הספורט בערוץ הספורט ביחס לשחקן הפועל באר שבע, ז'וזואה פשקיירה, אשר הורשע בגין יריקה על שחקן יריב במהלך משחק, "אולי גם לו יש סעיף בחוזה שמחייב אותו להתאים עצמו לתרבות המקומית".
היו מי שבחרו לתאר את הדברים כביזוי כלפי תושבי הדרום, אך כהן טען שהתכוון לכלל התרבות במדינת ישראל.
מדריך מפה למסעדות הטובות בעולם, הוצאת מפה, 2003
שגיא שטראוס (נולד ב-29 ביוני 1976) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת השוער.
שטראוס התחיל את הקריירה בקבוצת מכבי חיפה.
הוא שיחק במחלקת הנוער של הקבוצה, ולאחר מכן עלה לקבוצה הבוגרת בה תפקד כשוערה השני של הקבוצה.
במהלך התקופה שלו במכבי חיפה, הושאל שטראוס בעונת להפועל עכו כדי לצבור ניסיון, ועונה לאחר מכן חזר לסגל הקבוצה.
בעונת שיחק בבית"ר תל אביב, ולאחר מכן שיחק שתי עונות בעירוני ראשון לציון, עונה לאחר מכן בהפועל כפר סבא, ובעונת חזר לשחק בהפועל ראשון לציון.
באמצע העונה הוחזר לשחק במכבי חיפה לאחר שניר דוידוביץ' נפצע, אבל ישב על הספסל כל העונה.
בעונת עבר לשחק במכבי אחי נצרת, אך נעדר מפעילות ספורטיבית החל מחודש נובמבר לאחר שנפצע בתאונת דרכים קשה.
שטראוס התאושש וחזר לשחק, ובעונת היה שוערה של הפועל בית שאן.
עונה לאחר מכן שיחק במכבי פתח תקווה.
בעונה שלאחר מכן, עונת שיחק בקבוצת בני סכנין איתה לקח את גביע המדינה.
עונה לאחר מכן, שיחק בהפועל חיפה.
בעונת שיחק בעירוני קריית שמונה, ובעונת היה שטראוס שוערה של הפועל נצרת עילית.
בסיום העונה חתם שטראוס בבית"ר ירושלים, ושימש ככמחליפו של שוערה הראשון של הקבוצה, טברטקו קאלה.
שטראוס זכה עם בית"ר בדאבל, אך שותף רק במשחק ליגה אחד.
בסיום אותה עונה, עבר למכבי עירוני קריית אתא, שם שיחק עונה אחת, אחריה עבר לשורות אחווה עראבה.
לשגיא שטראוס הופעה אחת במדי נבחרת ישראל, במשחק ידידות מול נבחרת טורקיה בשנת 1998, משחק בו ניצחה ישראל 0:4.
מאז פרישתו משמש שטראוס מאמן אישי לשחקנים צעירים.
אחיו של כדורגלן העבר רם שטראוס (זוכה גמר העונה הראשונה של פקין אקספרס) ושל הדוגמנית עלווית שטראוס שנשואה לכדורגלן העבר הישראלי-ארגנטינאי רוברטו קולאוטי.
שגיא בשן (9 בספטמבר 1964 – 28 באוגוסט 2021) היה יועץ תקשורת ישראלי וכתב בערוץ 2.
בשן נולד וגדל בקיבוץ נירים.
למד בתיכון האזורי מעלה הבשור.
לאחר שחרורו מצה"ל, בו שירת כקצין בחיל השריון, למד תקשורת במכללה האקדמית ספיר.
הוא החל לעסוק בתקשורת באזור הדרום, ומ-1992 שימש ככתב במהדורת החדשות של הטלוויזיה בכבלים בבאר שבע.
ב-1995 הצטרף לחברת החדשות של ערוץ 2, כעורך וידאו.
בשנת 1999 מונה לכתב הערוץ בדרום.
במסגרת תפקידו, סיקר בשן את פינוי נצרים במהלך ביצוע תוכנית ההתנתקות.
כתבות ידועות נוספות של בשן עסקו בחיילי פלחה"ן גבעתי, ששישה מחבריהם נהרגו באסון הנגמ"שים בשכונת זייתון בעזה, כאשר היה חלק מהפעילות וליווה אותם בתור כתב ערוץ 2, וכן בארבע בנות תושבות אלי סיני, לפני הפינוי במסגרת תוכנית ההתנתקות ובמהלך הפינוי.
במקביל לעבודתו, שימש בשן כמרצה בחוג לתקשורת במכללה האקדמית ספיר.
ביוני 2010 פרש מחברת החדשות, והקים משרד יחסי ציבור בשם בשן-ברקוביץ אסטרטגיה.
בנובמבר 2010 מונה למנהל תקשורת והסברה בחברת כי"ל דשנים.
בשנת 2013 מונה למנהל המדיה והדיגיטל בתאגיד "כימיקלים לישראל".
בשנת 2017 הקים את "בשן תקשורת שיווקית".
בשן היה פעיל בעמותת בית קובי ועזר ללוחמי גבעתי גם לאחר סיום תפקידו בערוץ 2.
ב-2015, לאחר שחלה במחלת הסרטן, ירד משקלו.
את התמודדותו עם מחלת הסרטן תיעד בסרט דוקומנטרי בשם "מיסטר T".
למרות מחלתו, המשיך בעבודה ככל שהיה יכול ואף עזר בניהול ההתמודדות הפוליטית של גדי ירקוני, שגם הוא בן קיבוץ נירים.
בשן הנחה תוכנית שבועית בשם "בשורות טובות" ברדיו דרום וכן הגיש את פינת הבישול בתוכנית "גומרים הולכים" ברדיו תל אביב.
בשן נפטר ממחלת הסרטן ב-28 באוגוסט 2021 כשבועיים בטרם מלאו לו 57, והובא למנוחות בבית העלמין מנוחה נכונה בבאר שבע.
בשן היה גרוש פעמיים ואב לארבעה.
שגיאה 404 היא שגיאה בפרוטוקול התקשורת HTTP המוצגת בדפדפן ומודיעה לגולש שניסה להגיע לדף אינטרנט שאינו קיים.
שגיאה 404 נובעת לרוב מכניסה לקישור שבור, או קישור שאינו מוביל לדף קיים.
בדרך כלל מציג דף השגיאה מספר הצעות כיצד לפתור את הבעיה, אך לרוב הבעיה נובעת מקישור לכתובת לא נכונה, המובילה את הגולש לדף שאינו קיים.
שגיאה 404 מוגדרת במסגרת פרוטוקול HTTP, ומתייחסת לכתובת (URL) שמפנה לדף שלא קיים, תחת שם מתחם קיים.
במקרה של אי מציאת כתובת, מספק הדפדפן, כאמצעי ברירת המחדל, את דף השגיאה.
לכן, כל דפדפן מציג דף שגיאה הייחודי לו.
בעלי אתרים יכולים ליצור דף שגיאה 404 ייעודי.
כלומר, כדי לשפר את נוחות הגולש, בעל האתר יכול לכלול רשימת בעיות נפוצות ייחודיות הקשורות באתרו, ובכך לעזור לגולש לפתור אותן.
לחלופין יכול בעל האתר להפנות את הגולש למוקד תמיכה או מוקד תלונות של האתר.
דף שגיאה ייעודי יכול לכלול הצעות של מספר קישורים למקומות אחרים באותו האתר, המנסות "לנחש" לאן רצה הגולש להגיע, במסגרת שימוש ביכולת ניחוש של שגיאות כתיב נפוצות.
כמות רבה של שגיאות 404, עלולה להביא לפגיעה בדירוג אתר האינטרנט.
ישנם כלים המאפשרים למצוא דפי 404 על מנת לתקן אותם.
בביצוע בדיקת השערות סטטיסטית, מקובל לסווג שגיאות בצורה הבאה: שגיאה מסוג I היא דחייה שגויה של השערת האפס, כלומר ניסוי מסתיים בתוצאה שהתגלתה תופעה מסוימת, אך תוצאת הניסוי שגויה והתופעה אינה קיימת במציאות.
את ההסתברות לקבל שגיאה זו מסמנים באות α; שגיאה מסוג II היא קבלה שגויה של השערת האפס, כלומר הניסוי לא מצליח לאשש שתופעה מסוימת קיימת, למרות שהתופעה אכן קיימת במציאות.
את ההסתברות לקבל שגיאה כזו מסמנים באות β.
לדוגמה, אם הניסוי בודק את השפעתה של תרופה מסוימת על מחלה, שגיאה מסוג I מתרחשת כאשר התוצאות מצביעות על היות התרופה יעילה כשבמציאות היא אינה יעילה, ושגיאה מסוג II כאשר התוצאות אינן מצביעות על יעילות התרופה כשבמציאות היא כן יעילה.
המונחים "שגיאה מסוג I" ו"שגיאה מסוג II" נקראים לעיתים גם "תוצאה חיובית כוזבת" (False positive) ו"תוצאה שלילית כוזבת" (False negative) בהתאמה, שהם מונחים כלליים יותר המשמשים בהקשרים שונים.
המונחים "שגיאה מסוג I" ו"שגיאה מסוג II" מתייחסים ספציפית לבדיקת השערות סטטיסטית.
כל בדיקה הנשענת על מידע מדעי וכל מבחן סטטיסטי עשויים לעיתים לתת תוצאות שגויות.
על פי רוב, בדיקות ומבחנים סטטיסטיים בוררים בין שתי השערות:
"השערת האפס", שאותה מקובל לסמן ב-H0.
"ההשערה האלטרנטיבית" H1: השערת האפס אינה נכונה.
בדרך כלל השערת האפס תהיה שלאובייקט הנבדק אין השפעה.
לדוגמה, אם חוקרים את השפעתה של תרופה מסוימת על מחלה, השערת האפס תהיה שלתרופה אין השפעה.
מטרת המחקר היא לבדוק האם ניתן לאסוף די ראיות כדי לדחות בביטחון את השערת האפס, ובכך לאשש את ההשערה האלטרנטיבית, שלאובייקט הנבדק כן יש השפעה.
שגיאה מסוג I (False positive) היא דחייה שגויה של השערת האפס.
שגיאה כזו תגרום בדרך כלל למסקנה שאפקט מסוים קיים, כשלמעשה הוא אינו קיים.
לדוגמה, מחקר קליני שמוכיח שתרופה היא יעילה כשלמעשה היא אינה יעילה או ניסוי שמראה שמכונות מדגם חדש יעילות יותר ממכונות מדגם ישן, כשלמעשה הן שוות ביעילותן.
שגיאה מסוג II (False negative) היא קבלה שגויה של השערת האפס.
דוגמאות לכך הן מחקר קליני שלא מצליח להוכיח את יעילותה של תרופה, אף על פי שבמציאות היא אכן יעילה, או ניסוי שלא מצליח להוכיח הבדל בין יעילותן של מכונות מדגם חדש ודגם ישן, בעוד במציאות יש הבדל בין יעילות הדגמים.
דחיית השערת האפס קרויה לעיתים גם תוצאה חיובית, מכיוון שלכאורה הוכח בהצלחה קיומו של האפקט הנבדק.
לכן שגיאה מסוג ראשון קרויה גם תוצאה חיובית כוזבת (False positive).
באופן דומה, שגיאה מסוג II קרויה גם תוצאה שלילית כוזבת (False negative).
ניסוי לבדיקת השפעתו של פלואוריד על עששת:
השערת האפס: הוספת פלואוריד למשחת שיניים אינה מגנה מפני עששת.
השערה אלטרנטיבית: הוספת פלואוריד למשחת שיניים מגנה מפני עששת.
הניסוי יתבצע על ידי מעקב אחר נבדקים בשתי קבוצות, אחת משתמשת בפלואוריד, ואחת לא.
החוקרים יכמתו את ההבדלים בהופעת עששת בין שתי הקבוצות, ויחליטו אם הם מהווים עדות מספקת לדחיית השערת האפס.
שגיאה סוג I תתרחש אם הם יסיקו שפלואוריד מועיל נגד עששת כשבמציאות הוא אינו מועיל.
שגיאה מסוג II תתרחש אם הם יסיקו שפלואוריד אינו מועיל, כשלמעשה הוא מועיל.
משפט פלילי אינו מבחן בדיקת השערות סטטיסטי, אך יש דמיון מתודולוגי, ולכן אפשר להמחיש את המונחים בעזרתו:
השערת האפס: הנאשם אינו אשם.
במהלך המשפט יבחנו העדויות, ויוחלט אם יש בהם די כדי לדחות את השערת האפס בביטחון מעבר לספק סביר.
שגיאה מסוג I תתרחש אם הנאשם יורשע למרות היותו חף מפשע, ושגיאה מסוג II תתרחש כאשר נאשם יזוכה למרות היותו אשם.
ברפואה, תוצאה חיובית שגויה ותוצאה שלילית שגויה היא תוצאה של בדיקת דגימה שמצביעה על כך שהאדם חולה במחלה מסוימת, בעוד שלמעשה הוא אינו חולה בה, או להפך, תוצאה של בדיקה שמצביעה על כך שהאדם אינו חולה במחלה מסוימת, בעוד שלמעשה הוא אכן חולה בה.
נהוג להשתמש בשני מדדים על מנת לכמת את ההסתברות לשגיאה, אחד עבור כל סוג של שגיאה.
מדד אחד הוא ההסתברות שתתרחש שגיאה מסוג I תחת ההנחה שהשערת האפס היא נכונה.
כלומר, תחת ההנחה שאספנו מדידות ממקור כלשהו בו לא קיים כל אפקט (כפי שטוענת הנחת האפס), מחשבים את ההסתברות לקבל נתונים שיטעו אותנו לחשוב שהאפקט קיים.
הסתברות זו מסומנת באות α, וגם מכנים אותה רמת המובהקות של הניסוי.
לעיתים רמת המובהקות הנדרשת נקבעת מראש, והניסוי מתוכנן באופן כזה שיעמוד בה.
לדוגמה, נניח נדרשת רמת מובהקות סטטיסטית של 5%, כלומר בהנחה שהשערת האפס היא נכונה, נדרש שההסתברות לדחות אותה לא תעלה על 5%.
על סמך דרישה זו (בין השאר) יבחרו הפרמטרים השונים של הניסוי: כמות דגימות המידע שצריך לאסוף, המדד הסטטיסטי שיכריע את התוצאה, והסף שהוא צריך לעבור על מנת לדחות את השערת האפס.
כל אלה יכוונו באופן כזה שיבטיחו את רמת המובהקות הנדרשת.
לעיתים רמת המובהקות לא נקבעת מראש, אלא מחושבת בדיעבד.
כלומר, קודם כל הניסוי מתבצע, ואז מחושב ערך-p, שמציין באיזה רמת מובהקות סטטיסטית המבחן עבר.
המדד השני הוא ההסתברות שתתרחש שגיאה מסוג II תחת ההנחה שהשערה האלטרנטיבית היא הנכונה.
הסתברות זו מסומנת באות β.
ההסתברות ששגיאה מסוג II לא תתרחש קרויה גם עוצמה סטטיסטית, כלומר העוצמה הסטטיסטית שווה ל-.
עבור מבחן סטטיסטי נתון המתבצע על מדגם בגודל נתון, ההסתברויות לשני סוגי השגיאות באים זה על חשבון זה.
לדוגמה, נניח נבדקת יעילותה של תרופה להורדת חום.
אם נדרוש שהתרופה תוריד לפחות מעלה אחת בממוצע בקבוצה הנבדקת כדי להכריז עליה כיעילה, נקבל הסתברויות מסוימות לשגיאה מסוג I ומסוג II.
אם נדרוש שהתרופה תוריד לפחות שתי מעלות בממוצע, ההסתברות לשגיאה מסוג I תרד וההסתברות לשגיאה מסוג II תעלה.
בשני המקרים הסיבה היא שדרשנו סף יותר מחמיר לדחיית השערת האפס.
אם נגדיל את גודל המדגם אז ההסתברויות לשני סוגי השגיאות ירדו.
הקטנת הסיכוי לשגיאה מאחד הסוגים על ידי הגדלת הסיכוי לשגיאה מהסוג האחר מקובלת כאשר לאחת השגיאות יש השלכות מסוכנות יותר מאשר לשנייה.
לדוגמה, הסיכון באבחון שגוי של אדם בריא כחולה סרטן, בבדיקה ראשונית לגילוי סרטן, הוא בזבוז כספים וזמן בבדיקות מתקדמות וכן עגמת נפש.
לעומת זאת אבחון שגוי של חולה סרטן כאדם בריא עלול לגרום למוות מהזנחה – תוצאה חמורה בהרבה.
ג'רזי ניימן ואגון פירסון, סטטיסטיקאים רבי השפעה, פרסמו במשותף החל משנת 1928 סדרת ספרים ומאמרים מכוננים בנושא בדיקת השערות, ובהם מתוארים גם שני סוגי השגיאות.
במאמרם משנת 1933 מתוארות שתי השגיאות ברשימה הממוספרת (I) ו-(II).
בהמשך אותו מאמר הם מתייחסים לשגיאות כאל שגיאה מסוג I ומסוג II.
תופעה ידועה בספרות המדעית היא שמחקרים שמקבלים תוצאה מובהקת סטטיסטית (כלומר שדחו את השערת האפס) הם בעלי סיכוי רב יותר להתקבל לפרסום מאשר מחקרים שלא קיבלו תוצאה מובהקת סטטיסטית.
כתוצאה מכך יש שיעור גבוה מן הצפוי של פרסומים המכילים שגיאה מסוג I.
הסיבה לכך היא כדלהלן: נניח שכ-20 צוותי מחקר ברחבי העולם בודקים האם יש קשר בין טמפרטורה ושכיחות מחלת השפעת.
כמו כן נניח לצורך הדוגמה שאין קשר.
הצוותים פועלים באופן בלתי תלוי ומבלי להכיר זה את זה.
הם דוחים את השערת האפס אם הם מקבלים מובהקות סטטיסטית של 5% או פחות.
מכיוון שהנחנו שאין קשר בין שפעת וטמפרטורה, הרי שהסתברות לדחיית השערת האפס תהיי לפי סף המובהקות הסטטיסטית שנקבע: 5%.
לכן סביר לצפות שאחד הצוותים יכריז על תגלית בשל שגיאה מסוג I, וזו התוצאה היחידה שתפורסם.
מכיוון שרק תוצאה זו תפורסם, נוצר מצג שווא כאילו נעשה רק ניסוי אחד והוא הצליח, בעוד שבמציאות הוא רק אחד מתוך 20, בדיוק השיעור הצפוי בהנחה שקשר אמיתי אינו קיים.
יש מחקרים בהם נבדקות בו זמנית זוגות רבים של השערת אפס והשערה אלטרנטיבית.
לדוגמה, נניח נעשה המחקר הבודק האם ההסתברות לחלות בשפעת תלויה בגנים מסוימים.
נניח שהמחקר בודק בו זמנית מאה גנים, שנכנה אותם גן 1, גן 2, גן 3 וכו'.
כלומר למחקר יש מאה השערות אפס: גן 1 אינו משפיע על ההסתברות לחלות בשפעת, גן 2 אינו משפיע על ההסתברות לחלות בשפעת, וכו'.
בהתאם יש מאה השערות אלטרנטיביות.
מצב כזה קרוי בדיקת השערות מרובות, או השוואות מרובות.
במחקרים מודרניים מספר ההשערות הנבדק עשוי להגיע למיליונים.
מכיוון שהמחקר מבצע בו זמנית בדיקות השערות רבות, הוא חשוף במיוחד לשגיאות מסוג I וסוג II.
אם נבדקות למשל מאה השערות, ונניח שבכולן השערת האפס נכונה, ושרמת המובהקות של הניסוי היא 5%, הרי שצפוי מראש לקבל כחמש שגיאות מסוג I.
כלים סטטיסטים מיוחדים פותחו כדי להתמודד עם בעיה זו.
אמצעי פשוט אחד ידוע בשם תיקון בונפרוני, לפיו פשוט מחלקים את רמת המובהקות הסטטיסטית במספר ההשערות הנבדק.
כלומר כדי לקבל רמה של 5% עבור 100 השערות צריך לעבוד ברמת מובהקות של 0.05%.
שיטה זו פותרת את בעיית השגיאות מסוג I, אך מעלה בצורה משמעותית את ההסתברות לשגיאה מסוג II.
בשנת 1989 פתחו שני סטטיסטיקאים מאוניברסיטת תל אביב, הפרופסורים יואב בנימיני ויוסף הוכברג, אמצעי מתוחכם יותר הקרוי שיעור התגליות השגויות.
שיטה זו מאפשרת שליטה בכמות השגיאות מסוג I עם עליה פחותה בהסתברות לשגיאה מסוג II.
השיטה זכתה להכרה רבה, והיוותה את הסיבה המרכזית לזכייתו של בנימיני בפרס ישראל לשנת 2012.
מכיוון שידוע שמחקרים חשופים לשגיאות מסוג I וסוג II, פרסום מחקר הטוען לתוצאה מסוימת אינו מתקבל כעובדה מוגמרת.
בדרך כלל אחרי מחקר שפורסם יתבצעו עוד סדרת מחקרים המנסים לשחזר את התוצאות של המחקר המקורי.
לעיתים קרובות המחקרים אינם מסכימים זה עם זה, כלומר ייתכן שבעוד חלק מהמחקרים קיבלו תוצאה מובהקת סטטיסטית, אחרים קיבלו שהתוצאות אינן מובהקות, וכך נותר ערפל סביב השאלה מהי האמת.
כדי לברר בצורה מהימנה יותר את האמת, עורכים מטא-אנליזה, שבמסגרתה משלבים יחד את המחקרים הנפרדים שהתבצעו.
ההסתמכות על מספר מחקרים בלתי תלויים, ובסופו של דבר על בסיס דגימות רבות יותר, מוריד את ההסתברות גם לשגיאה מסוג I וגם לשגיאה מסוג II.
שגיא חמץ (נולד ב-31 באוקטובר 1969) הוא איש תקשורת ישראלי, ממקימי העיתון TheMarker והמנכ"ל והבעלים של חברת השיווק במדיה חברתית בלינק.
חמץ שימש כתב בנושאי תקשורת ומדיה בעיתון "טלגרף" בין השנים 1994–1996, ולאחר מכן כתב וערך מדור האינטרנט ותקשורת בעיתון "הארץ" בין השנים 1996–2000. בשנת 2000 היה חמץ בין מקימי העיתון TheMarker, ובשנת 2001 לקח חלק בייסוד מגזין TheMarker והיה לעורכו הראשי בין השנים 2001-2006.
באוגוסט 2006 מונה לסמנכ"ל אסטרטגיה ופיתוח עסקי בחברת הפרסום אידאולוג'יק, מקבוצת פובליסיס.
בשנת 2007 הקים את חברת "בלינק אינטרקטיב" העוסקת בתחום השיווק במדיה החברתית לארגונים.
באוגוסט 2017 מכר את השליטה בחברה לסוכנות הפרסום הבינלאומית Havas.
שגיא שטיגמן (נולד ב-9 במרץ 1968) הוא שחיין עבר, אלוף ישראל ושיאן ישראל בשחייה.
בעל שתי מדליות (כסף וארד) מהמכביה השלוש עשרה (1989).
שגיא שטיגמן נולד וגדל בקיבוץ רמת השופט.
הוא התאמן בקבוצת השחייה של הפועל מגידו, בהדרכתו של דני דקל.
בגיל 15 עבר לקיבוץ גבעת חיים איחוד ולמד בבית הספר בשפיים.
הוא התאמן בקבוצת השחייה של הפועל גש"ם תחת הדרכתו של גרשון שפע.
אחיו הגדול הוא השחיין האולימפי אייל שטיגמן.
בתחרות שנערכה בגבעת חיים איחוד באפריל 1984 קבע שטיגמן ביחד עם רביעית גש"ם, זוהר גלילי, עידו שפירא ויואב אמירי במשחה ל-4x50 מטר מעורב, שיא ישראלי חדש לבוגרים של 1:53.86 דקות, שיפור לשיא של הפועל עמק יזרעאל (1:54.18 דקות).
בתחרויות השחייה של המכביה ה-12 שנערכו בבריכה השחייה של אוניברסיטת תל אביב ביולי 1985 סיים שטיגמן במקום רביעי במשחה ל-200 מטר חזה, בשלב המוקדמות הוא קבע שיא ישראלי חדש לגילאי 18 של 2:30.80 דקות.
אייל אחיו, זכה במדליית זהב בשיא ישראלי חדש של 2:25.20 דקות ובמקום חמישי במשחה ל-100 מטר חזה, בשלב המוקדמות הוא קבע שיא ישראלי חדש לגילאי 17 בתוצאה של 1:08.47 דקות, אייל אחיו זכה במדליית זהב בשיא ישראלי ושיא מכביה חדש של 1:05.62 דקות.
באליפות ישראל בשחייה שנערכה בווינגייט בסוף חודש אוגוסט אותה שנה זכה שטיגמן בשתי מדליות, כסף וארד.
מדליית ארד, במשחה ל-200 מטר חזה, אחרי אחיו אייל (2:25.80 דקות) ויוחאי ליפשיץ.
באליפות ישראל בשחייה שנערכה בווינגייט באוגוסט 1986 זכה שטיגמן ב-4 מדליות, 2 זהב ו-2 ארד.
בתחרות "שמונה האומות" שנערכה באנטוורפן, בלגיה ביולי 1987 זכה שטיגמן בשתי מדליות, כסף וארד.
מדליית כסף, במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי ביחד עם ערן הירש, שגב פורת ואחיו אייל שטיגמן בתוצאה של 7:54.21 דקות.
מדליית ארד, במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:34.80 דקות, כשחיין ראשון הוא קבע שיא אישי חדש של 53.75 שניות.
באליפות ישראל שנערכה בווינגייט בסוף אוגוסט אותה שנה הוא זכה במדליית זהב, במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:08.28 דקות, לפני גלעד חן שקבע שיא ישראלי חדש לגילאי 16 של 1:09.24 דקות ואלון קובל (1:10.60 דקות).
בתחרויות השחייה של המכביה ה-13 שנערכו בבריכה השחייה של אוניברסיטת תל אביב ביולי 1989 זכה שטיגמן בשתי מדליות, כסף וארד.
מדליית כסף במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בשיא ישראלי חדש של 3:53.93 דקות, ביחד עם ערן גרומי, אמיר שטרנפלד ויואב ברוק.
שגיא שחה במשחה שליחים לאחר שאחיו אייל הושעה מנבחרת ישראל.
ההשעיה באה לאחר שהפר את הוראות ראשי הנבחרת הישראלית כשהופיע לבוש בציוד ספורט של חברה מתחרה לזו שנתנה חסות לנבחרת.
מדליית ארד, במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:26.17 דקות, אחרי סידני אפלבוים מבלגיה שקבע שיא מכביה חדש של 2:22.01 דקות וסמואל שוורץ מארצות הברית (2:24.39 דקות).
נוסף לכך, הוא סיים במקום חמישי במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:07.48 דקות.
בתחרות השחייה "שמונה האומות" שנערכה באוסלו, נורווגיה באפריל 1990 סיים שטיגמן במקום שביעי במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:31.91 דקות, במקום שמיני במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 25.28 שניות ובמקום שביעי במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:37.85 דקות.
באליפות ישראל שנערכה באותה שנה זכה במדליית זהב במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:07.23 דקות.
מתגורר יחד עם משפחתו בתל אביב ועובד כמנהל מכירות בחברה שהקים.
שגיא חביב (נולד ב-1974) הוא מעצב גרפי ישראלי שפועל בניו יורק, שותף בחברת העיצוב צ'רמייף וגייסמר (Chermayeff & Geismar).
עם עיצוביו השונים ניתן למנות את לוגו הבוטיק ארמני אקסצ'יינג' (Armani Exchange) של חברת האופנה ארמני, ועוד מגוון עיצובים אחרים.
חביב נולד בקיבוץ נחשונים בישראל, ושם גדל.
לאחר מכן למד בבית הספר לאמנות תלמה ילין בגבעתיים.
ב-1996 עבר חביב לניו יורק.
הוא למד עיצוב גרפי בבית הספר לאמנות קופר יוניון, שם רכש תואר ראשון.
ב-2003 החל בקריירת העיצוב שלו, כאשר הצטרף לשורות החברה צ'רמייף וגייסמר.
בחברה יצר את "לוגומושיין" (Logomotion), מצגת בת עשר דקות שמציגה את הסמלילים (לוגואים) שעיצבה החברה במרוצת השנים, הראשונה מסוג זה, שהציגה גישה חדשה לפריסת "תיק" העבודות של חברה.
עבודתו זו זכתה בפרסים בינלאומיים והוצגה בתערוכות.
בעבודתו בחברה יצר סמלילים ועבודות וידאו לחברות ולארגונים שונים בארצות הברית וברחבי העולם, לרבות במזרח הרחוק, באירופה ובמרכז אמריקה.
בין היתר עיצב את הסמליל של ספריית הקונגרס, של ארגון הסביבה "Conservation International", של קרן ג'ון ד.
ב-2005 היה חביב לשותף השלישי בחברת צ'רמייף וגייסמר, לצד איוון צ'רמייף וטום גייסמר.
עם עבודות הווידאו שיצר ניתן למנות את הפתיח לתוכניות הדוקומנטריה של PBS Career ו-Circus, ואנימציה טיפוגרפית לקטע המרכזי באירוע ההתרמה Black Ball של אלישיה קיז למען עמותת Keep A Child Alive, שהתקיים בשנת 2009.
כמו כן, מלמד חביב עיצוב זהות ארגונית בבית הספר לאמנויות חזותיות (School of Visual Arts) בניו יורק.
ב-2011 חיבר את הספר Identify ("הזדהה"), יחד עם שותפיו טום גייסמר ואיוון צ'רמייף.
ב-2004 זכה בפרס Tokyo Type Directors Club על עבודתו "לוגומושיין".
שגיא משה אלנקוה (נולד ב-25 בספטמבר 1977) הוא משורר עברי.
אלנקוה נולד בחדרה, את שירותו הצבאי בחובה ומילואים מילא במערך ההובלה של צה"ל.
בעל תואר ראשון במדעים מהאוניברסיטה הפתוחה.
משיריו התפרסמו בעיתונות היומית ובמגוון כתבי עת, בהם: "עיתון 77", "שבו", "פסיפס", "מעין", "מטען", "עמדה", "כתובת", "הליקון", "מטעם", "ננופואטיקה", "הבה להבא", "הו!" ואחרים.
על ספרו הראשון "קונכייה" הוצאת ירון גולן זכתה בפרס שרת התרבות לספרי ביכורים לשנת תשע"א.
חתן פרס היצירה לסופרים עבריים ע"ש לוי אשכול לשנת תשע"ו.
שירים אחדים פרי עטו תורגמו לאנגלית, לאיטלקית, ולגרמנית, באיטלקית פורסמו בגרסה המקוונת של כתב העת הספרותי האיטלקי Atelier, בגרמנית באנתולוגיה Grand Tour בהוצאת Hanser.
קונכייה (ירון גולן, תשס"ט 2009)
מחלת-ים של להיות עצמי (הבה לאור, תשע"ז 2017)
דרך כריכה ריקה (אבן חושן, תשע"ט 2019)
ענן (סדרת ריתמוס, הוצאת הקיבוץ המאוחד, תשפ"ה 2025)
שגיאה 403 היא קוד מצב המוצג בדפדפן, ומוחזר משרת HTTP.
משמעות הקוד היא שאין ללקוח רשות לגשת לעמוד המבוקש.
השגיאה מתקבלת בתגובה לבקשה מלקוח לדף רשת או משאב מערכת, ומציינת כי השרת קיבל ומבין את הבקשה, אך אינו נוקט כל פעולה נוספת.
הדבר נובע מהגדרת השרת מקבל הבקשה לדחות גישה ללקוח בשל סיבות שונות.
סוג הבקשה היכולה לקבל בחזרה את שגיאת 403, היא GET לדף רשת, האמור להיות מוצג בדפדפן למשתמש, וכן יכולה להתקבל מסיבות נוספות.
בשרת אפאצ'י כשמוחזרת שגיאת 403, משמעות הדבר היא שהתקבלה בקשת כתובת URL הכוללת גישה לעץ מערכת הקבצים, בשעה שהגישה אליה הוגדרה להיות מוגבלת.
יש מנהלי שרתים המגדירים הרחבת mod_proxy החוסמת בקשות שונות, וכך עשויה לחזור שגיאת 403.
ה-IIS של מיקרוסופט מגיב באופן דומה כאשר נחסמת הצגת עץ מערכת הקבצים בשרת.
ב-WebDAV, תגובה של שגיאת 403 מתקבלת על ידי השרת כאשר לקוח שלח בקשת PROPFIND, אך לא שלח גם בקשת Depth header, או שלח בקשת Depth header לזיהוי.
שגיא מלמד (נולד ב-1965) הוא מומחה לגיוס משאבים, פובליציסט, סופר ומדריך קראטה.
הוא מכהן כסמנכ"ל פיתוח משאבים ברשות העתיקות ופעיל לקידום היחסים בין ישראל לתפוצות ובין היהודים לבין תרבויות ודתות אחרות.
שגיא מלמד נולד וגדל בקיבוץ רמת יוחנן, דור שלישי למייסדי הקיבוץ.
סביו וסבותיו משני הצדדים עלו לישראל מאירופה.
בצה"ל שירת בחיל השריון בשנים 1984–1988. במהלך האינתיפאדה הראשונה פיקד על מחלקה מבצעית בגדוד שריון.
תפקידו האחרון בשירות קבע היה מפקד יחידת "רחף".
בתפקידו האחרון במילואים שירת כקצין קישור לצבא ירדן.
מלמד הוא בעל תואר מוסמך מאוניברסיטת הרווארד (1996) בלימודי המזרח התיכון עם התמחות במשא ומתן ובפתרון סכסוכים, ובוגר תואר ראשון בהיסטוריה של המזרח התיכון מאוניברסיטת חיפה (1994).
הוא בוגר התוכנית לניהול עסקי בכיר של המרכז הישראלי לניהול (2008).
באוניברסיטת הרווארד הקים מלמד את מדריך הקריירה למזה"ת של האוניברסיטה: (The Harvard Middle East Career Directory, 1996-1994).
– פרויקט המחבר בין מעסיקים לעובדים פוטנציאליים בתחום המזרח התיכון.
במסגרת פעילותו הציבורית באוניברסיטת הרווארד כיהן כחבר הנהלה של "האוניברסיטה של המזה"ת".
ב-1998 שב מלמד עם משפחתו מבוסטון לישראל.
בשנים 1998–2003 ניהל את "שותפות 2000" בין קהילת יהודי קליבלנד, אוהיו לקהילת אזור בית שאן, במסגרת הסוכנות היהודית בה כיהן גם כמנהל אזור בית שאן.
בהמשך לפעילותו בבית שאן הקים את המרכז לשיתוף פעולה חוצה-גבולות עם ירדן: The Jordan Valley Cross- Border Cooperation Center – שיתוף פעולה כלכלי וחברתי בין ישראל לירדן.
מלמד כיהן כסגן נשיא לקשרי חוץ ופיתוח משאבים במכללה האקדמית תל-חי (2009-2003).
בהמשך כיהן כראש מערך פיתוח משאבים עולמי באוניברסיטת בר-אילן (2010-2009).
בשנים 2010-2021 כיהן כסגן נשיא לקשרי חוץ ופיתוח משאבים במכללה האקדמית עמק יזרעאל .
במסגרת תפקידו במכללה היה מיוזמי ומקימי המרכז למחקר ביחסי יהדות ונצרות (Galilee Center for Studies in Jewish-Christian Relations).
מאז 2022 מכהן שגיא מלמד כסמנכ"ל פיתוח משאבים ברשות העתיקות.
ב 2025 יצא לאור ספרו השלישי "נעלי ערב בבוקר", בהוצאת "קוראים".
הוא שותף בקבוצת 'משיג', אשר להקמתה היה שותף ב-2003 ובמסגרתה הוא מסייע לארגונים ללא מטרות רווח להקים ולשדרג יכולות גיוס תרומות פנים-ארגוניות.
מלמד, שהוא בעל חגורה שחורה דאן 4, מתאמן בקראטה בשיטת שוטוקאן מאז 1989, תחת הדרכתם של סנסיי נתן בן הרוש (דאן 8) וסנסיי סרז' שוראקי (דאן 9).
בשנת 2003 ייסד את מועדון הקראטה שוטוקאן הושעיה וכיהן כראש המועדון וכמדריך הראשי.
במהלך העשור לפעילותו העמיד מועדון הקראטה של הושעיה מעל 30 בעלי חגורות שחורות, אשר כמה מהם אף הקימו בהדרכתו של מלמד מועדוני קראטה משלהם.
הוא חבר דירקטוריון של הארגון "בודו למען השלום",
בו משמשות אמנויות לחימה כאמצעי לקירוב לבבות ושבירת סטריאוטיפים בין יהודים לערבים.
מאז 2006 מפרסם מלמד מאמרים פובליציסטיים.
הוא בעל טור וכותב אורח בעיתונים ובאתרים שונים, בהם:
ב-2012 ראה אור ספרו הראשון "בנארצי" בהוצאת אחיאסף.
הספר מאיר מנקודת מבט אישית מגוון נושאים ואתגרים הניצבים בפני מדינת ישראל והעם היהודי, ביניהם יחסי יהודים-ערבים, הקשר בין יהודי ישראל ליהודי התפוצות, צה"ל, סוגיות של שלום, מוסר ומלחמה ונושאי כלכלה וחברה.
בשנת 2013 יצא הספר לאור באנגלית תחת הכותרת Son of My Land.
במסגרת נסיעותיו ברחבי העולם, מלמד מרצה בפני קהילות יהודיות ונוצריות ברחבי תבל על נושאים אלו ואחרים.