tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בכמה מדינות בארצות הברית אשר ביצעו לגליזציה של קנאביס, מאכלי ומשקאות קנאביס עלו דרמטית במכירות.
צריכת קנאביס דרך אכילה עלולה להשפיע במשך זמן רב יותר, תוך כ-90 דקות, ויכולה להיות אינטנסיבית יותר משאיפת קנאביס.
באופן כללי, מוצרי קנאביס אכילים מתעכלים לאט יותר.
תופעות הלוואי השכיחות של בליעת מאכלי קנאביס כוללות תיאבון מוגבר, יובש בפה ועיניים אדומות.
מאכלי קנאביס מכילים THC, שאחראי למאפיינים הפסיכוטרופיים של תחושת נינוחות ואופוריה, ו-CBD, שעשוי להיות בעל השפעות גופניות, ללא התכונות הפסיכואקטיביות.
תופעות כאלה עשויות לכלול שיכוך כאבים, ירידה בדלקות והשפעות נגד התקפים.
אכילת קנאביס עם CBD יכולה להפחית את הסימפטומים של פסיכוזה וחרדה.
שמנים למאכל, תמיסות וכדורים נקבעו לאנשים הסובלים מסרטן בכדי לשפר את התיאבון, הכאב או הירידה במשקל.
חלק ממשתמשי הקנאביס דיווחו על תופעות לוואי, כגון בלבול, הזיות, התקפי חרדה, פרנויה והשפעות פסיכוטיות אינטנסיביות.
קנאביס עלול לגרום לליקויים לטווח קצר בקוגניציה, בזיכרון, בערנות, בקואורדינציה ובאיזון שיכולים להגביר את הסיכון לנפילות, במיוחד אצל אנשים מבוגרים, ולהפוך את הנהיגה ברכב למסוכנת.
מנת יתר עלולה להתרחש מכיוון שאי אפשר לקבוע את המינון של THC במאכלים ללא ציוד מעבדה מיוחד והוא משתנה ממוצר למוצר.
מנת יתר עלולה לגרום לליקויים התנהגותיים, כגון פרנויה, לקות בניידות ובחילה.
סיכונים אחרים, כתוצאה משימוש קבוע בקנאביס, כוללים השפעות מזיקות להתפתחות המוח, תפקוד הלב, הזיכרון והקוגניציה, ובריאות פסיכיאטרית.
שימוש ארוך טווח במריחואנה יכול לגרום לליקויים קוגניטיביים ולהוביל גם להפרעת שימוש בקנאביס (CUD).
השפעת הקנאביס על המזון תהיה דרך שומן שעורבב בו THC.
במילים אחרות, כל מזון המכיל חמאה, שמן, חלב או כל חומר שומני יכול להפוך למאכל, אם יערבבו באותם חומרים THC.
בייצור ביתי, לרוב, הדבר מתבצע דרך חימום השומן במחבת, על אש קטנה, למשך מספר שעות, כשבשומן מעורבב קנאביס.
דוגמאות למזונות המושרשים בקנאביס כוללים מאפים, ממתקים, תפוחי אדמה ועוד.
מאפים המכילים קנאבינואידים נוטים להיות בעלי גוון ירוק מעט ולעיתים קרובות פולטים ריח חלש של קנאביס, אך, לפעמים ההבחנה בין אותם מאפים למאפים רגילים תהי מסובכת.
טעם קנאביס עדין עשוי להיות מזוהה אם משתמשים בכמויות קנאביס מספיקות.
משקה המושרה בקנאביס הוא משקה המושרה ב-THC ויכול להיות חזק כמו מזון המושרה בקנאביס.
במדינות ארצות הברית אשר הכשירו קנאביס לשימוש פנאי, משקאות היו כ-4% משוק הקנאביס בשנת 2014 אך ירדו לכ-1.5% מהשוק בשנת 2016. משקאות חדורי קנאביס יכולים להגיע בצורה של קפה, תה, סודה ואלכוהול.
זאת, לצד משקאות מסורתיים, כגון משקה הבאנג בהודו.
תמיסות הן תמציות קנאביס חזקות המבוססות על אלכוהול.
הם נחשבים למאכל כיוון שהם אמורים להיספג דרך הפה והלשון.
תמיסות מונחות בדרך כלל מתחת ללשון באמצעות טפטפת כדי לאפשר לה להיספג במחזור הדם.
ניתן להוסיף תמיסות לכל מזון או משקה.
הדבר מספק שליטה רבה יותר על מינון הקנאביס בהשוואה למזונות או משקאות המושרשים בקנאביס.
אבקת קנבינואידים הניתנת להמסה היא חסרת טעם וריח אך עדיין מספקת את היתרונות הרפואיים של קנאביס.
היא מסיסה במים וניתן לערבב אותה לתוך מזון ומשקאות.
מאכלים שהושרו בקנאביס משפיעים תוך כ-90 דקות, לעומתם, אבקת קנבינואידים משפיעה תוך 20 דקות, עקב מסיסות האבקה, שמאפשרת לפה, למעיים ולכבד לספוג את ה-THC מהר יותר.
מאכלים המכילים קנאבידיול (CBD) אינם פסיכואקטיביים ואינם משכרים ומכילים 0.03% THC.
סוג זה של מאכלים מספק את היתרונות הרפואיים של קנאביס ללא ההשפעות הפסיכואקטיביות של THC.
כמוסות קנאביס עוברות חילוף חומרים במעיים.
אלה, יכולות להכיל THC או CBD והן מהוות דרך קלה ונוחה יותר לניהול שימוש רפואי בקנאביס.
שמן קנאביס הוא מוצר המשלב קנאביס עם כל סוג של שמן בישול.
ניתן להשתמש בשמן קנאביס לאפייה אך הוא מעורבב בדרך כלל להכנת רטבים או מבושל עם אוכל.
שמן קוקוס הוא שמן בישול נפוץ, אך אפשרויות אחרות הן שמן זית, אבוקדו ושמן אגוז.
חמאת קנאביס, או קנבוט, היא חמאה לא מלוחה המעורבת בקנאביס ומים.
ניצנים מנוקים ומיובשים ספוגים בחמאה מומסת או בשמן לקראת הצריכה.
ההשפעות השליליות של הקנאביס על הבריאות יכולות להתגבר בצורה האכילה, שכן זו גורמת לחוסר זהירות ולצריכה אינטניסיבית מדי - הן בשל המשך הארוך שלוקח לקנאביס להשפיע, והן בשל ההשפעה האינטנסיבית.
בנוסף, אין לצרכן ידע בדבר כמות הקנאביס במוצר אכיל - היא יכולה להשתנות מאוד.
בנוסף, לאנשים יכולות להיות תגובות שונות מאוד לאותה כמות THC כאשר 2.5 מ"ג יספיק לאנשים מסוימים שיחושו בהשפעות בעוד שלאחרים נדרשים 50 מ"ג.
מחקר במימון המכון הלאומי לשימוש בסמים בשם "טעימות THC: הבטחות ואתגרים של מאכלי קנאביס" מצא כי שימוש כבד וארוך טווח בקנאביס אכיל פוגם בהתפתחות המוח ומחמיר את בריאות הנפש והלב.
מצד שני, המחקר גילה גם שאכילת קנאביס אינה משפיעה על תפקוד הריאות ואינה מגבירה את הסיכון לסרטן.
המחקר מודה שצריכת יתר של קנאביס אינה קטלנית; עד כה, מעולם לא היה מוות הקשור לרעילות האמיתית של קנאביס.
עם זאת, היה מוות אחד שכלל אכילת קנאביס.
ריכוז גבוה של THC הוכח כגורם להזיות וחרדה אצל אנשים מסוימים; לרוב, התסמינים הללו נמשכים רק כל עוד אותו אדם נמצא תחת השפעה, אך אנשים מסוימים יכולים להיות מושפעים למשך מספר ימים.
מוצרי קנאביס אכילים רבים בארצות הברית ארוזים באופן שפונה לילדים, יחד עם זאת מאכלי קנאביס היו הגורם העיקרי לביקורי בריאות הקשורים לצריכת קנאביס מקרית על ידי ילדים.
מאלאי (בהינדי: मलाई; באנגלית: Malai) הוא חלב קרוש הודי הנפוץ במטבחי מדינות תת-היבשת ההודית.
החלב הקרוש הוא השכבה הנוצרת על פני חלב מבושל בשלב הקירור, מרקמו של המלאי בהתאם להכנתו ולכמות השומן בחלב.
חלב המאלאי משמש להכנת קינוחים ומהווה בסיס להכנת מאכלים שונים: קולפי, מקאן מאלאי, ראס מאלאי, פאלאק מלאי, מורג מקאני, מלאי כופתה ועוד.
פירושה של המילה מאלאי היא קרם בשפת ההינדי.
מאלוקה היא מבנה מסורתי גדול של האינדיאנים ביער האמאזונאס, בקולומביה ובאזורים הגובלים בה בברזיל ופרו.
למושג יש לעיתים פירושים שונים בהתאם לשפה המקומית ולמאלוקה שימושים שונים בעבר ובהווה, ובהתאם לאופי השבט.
בעבר היא שימשה למגורים של חברי הקבוצה במתחם, וכללה גם מרחב מקודש להתכנסות ולטקסים יומיים ועונתיים.
כיום היא משמשת בעיקר כמבנה קהילתי וכמרחב המקודש.
משמעותה המקורית של המילה "מאלוקה" בפורטוגזית היא "פשיטה עוינת".
עם העמקת הכיבוש האירופי-לטיני בדרום אמריקה, המושג "מאלוקה" ציין פשיטה במעבה הג'ונגל על קבוצת ילידים, ובהקשר אחר את ההתקפות הילידים האינדיאנים על האירופים בארגנטינה וצ'ילה.
המבנה המסורתי הגדול שימש מתחם הגנה לכלל השבט.
בפורטוגזית המושג החל לציין גם "בקתה אינדיאנית" וגם "מקלט", ומאלוקה בברזיל היא גם מילה נרדפת כללית ל"בקתה".
בקולומביה, בה המבנה המסורתי הגדול הוא השכיח יותר, השם הפך למסמן של מתחם הקבוצה ביער, כשבמרכזו עמד המבנה שכיום נקרא "מאלוקה" בספרדית.
המאלוקה בתרבות של ילידי האמזונאס
המאלוקה המסורתית שימשה לעיתים כמקום המגורים לעשרות נפשות, אך יחסי המין נעשו מחוץ למאלוקה, הרחק ביער.
כיום, עם מעבר רוב הקהילות למתחמים כפריים, המאלוקה היא לרוב מבנה ציבור, המשמר את התפקיד החברתי והטקסי כחלק משימור המסורת, אולם יש מקומות בעומק הג'ונגל שבהם השתמר גם השימוש המקורי.
המאלוקה בנויה מחומרי הג'ונגל שמסביב.
המבנה מגלם בחומריו, בעיצובו ובתפקודיו את תפיסת העולם הייחודית של הקבוצה, החל בתפישה אודות מבנה היקום והמיתוס המתאר את מקור השבט, דרך הנורמות החברתיות, תפקידי החברים בקהילה ופעולות החיים היומיומיות.
לדוגמה, הכיוון של המאלוקה הוא בדרך כלל ממערב למזרח במקביל לכיוון הזרימה של האמזונאס מהאנדים אל הגונג'ל.
הכניסה הראשית ממזרח, מיועדת לגברים ואילו הפתח המערבי מייצג את האלמנט הנקבי ודרכו נכנסות הנשים.
במאלוקה ישנו מתחם ייעודי בו נערך מידי ערב טקס הממבאה.
בטקס הגברים מכינים מעלי קוקה ואפר של צמחים נוספים את אבקת ה"ממבה", שלה מיוחסת היכולת לרכך את המחשבה והדיבור.
בטקס שיכול להימשך מספר שעות אל תוך הלילה, הגברים לועסים את הממבה ומעלים נושאים שונים במעין דינמיקה קבוצתית ודיאלוגים של חונכות.
בדרך זו מנחילים את המורשת והידע לצעירים, ומציפים את הרגשות והקונפליקטים שעלו במשך היום.
באמצעות הממבה והדיבור המרוכך יוצרים מחדש את ההרמוניה בסביבה ובין חברי הקבוצה, ומתכננים את יום המחרת.
מָאלֶה (בדיבהי: މާލެ) היא עיר הבירה והעיר הגדולה ביותר ברפובליקת המלדיביים.
נכון לשנת 2014 מתגוררים בה 210,000 תושבים בערך, שהם כמעט חצי מתושבי האיים המאלדיבים.
העיר ממוקמת על אטול מאלה, אי אלמוגים טבעתי שהיה אי המלכים בתקופת שושלת המלכים של המאלדיבים.
העיר משמשת כמרכז לסחר באגוזי קוקוס, שטחי עצי דקל, קופרה וקונכיות.
הרובע החמישי לא נמצא באי אטול מאלה אלא באי וילינגילי השכן אשר משמש בעיקר כאתר תיירותי ולא למגורים.
שדה התעופה הבינלאומי של מאלה ממוקם על האי הסמוך הולולה .
העיר תופסת את כל שטחו של האי.
בסוף שנת 2004 בעקבות רעידת האדמה והצונאמי באוקיינוס ההודי, נפגעה מאלה מגל צונאמי שהציף יותר משני שלישים מהעיר.
המתיישבים הראשונים במלדיביים הגיעו מחופי תת-היבשת ההודית.
מאלה עצמה החלה ככפר דייגים קטן.
מאלט היא תספורת שבה השיער באחורי הראש נותר ארוך (בדרך כלל עד לגובה הכתפיים), ואילו בקדמת הראש, בקודקודו ובצדדיו הוא מקוצץ.
התספורת הייתה פופולרית בעולם המערבי ובאמריקה הלטינית בסוף שנות השבעים, לאורך שנות השמונים ובתחילת שנות התשעים של המאה ה-20.
אגדות אורבניות מספרות כי במאה ה-19 דייגים לא קיצצו את אחורי ראשיהם על מנת לחמם את עורפיהם בחורף, ומכאן הכינוי "מאלט" .
התספורת צברה פופולריות בשנות השבעים.
בארצות הברית ובקנדה היא הייתה מזוהה בעיקר עם פועלים או חקלאים עניים, אך רווחה גם בקרב קהילת ההבי מטאל ובקרב שחקני הוקי קרח.
בבריטניה התספורת מקושרת כיום בעיקר לבריונים ואוהדי כדורגל פרועים, ומזוהה כמועדפת על תושבי מרכז ומזרח אירופה, במיוחד על כדורגלנים.
במאמר שכתב הראפר מייק די למגזין להקתו, הביסטי בויז, בשנת 1995, טען כי
בהמשך המאמר הרחיב הכותב את טענתו, בצירוף תמונות ידוענים לחיזוק טענתו.
בעקבות פרסום המאמר, גבר הלעג שהפגינו מעריצי הלהקה כלפי התסרוקת.
מאלב, נתיבי אוויר הונגריים ובדרך כלל רק מאלב (בהונגרית: Malév, Magyar Légiközlekedési Vállalat, אנגלית Malev, Hungarian Airlines) הייתה חברת תעופה וחברת הדגל של הונגריה, שבסיסה הראשי היה בנמל התעופה בודפשט פרנץ ליסט שבעיר הבירה בודפשט.
ב-3 בפברואר 2012 הודיעה על הפסקת טיסותיה.
מספר חברות תעופה פעלו בהונגריה לפני מלחמת העולם השנייה, אך המלחמה סתמה את הגולל על התעופה האזרחית במדינה.
מאלב נוסדה זמן קצר לאחר המלחמה, ב-29 במרץ 1946, בשם "חברת תעופה אזרחית הונגרית - סובייטית" (הונגרית Magyar-Szovjet Légiforgalmi Rt, ובקיצור מאסובלט Maszovlet).
החברה הפעילה שירותי נוסעים והטסת דואר, ומרכז פעילותה היה בשדה התעופה בפרוור בודארש (Budaörs) מערבית לבודפשט.
ב-1950 נבנה בפריהג' (Ferihegy) נמל תעופה חדש עבור החברה ומרכז פעילותה הועבר אליו.
ב-26 בנובמבר 1956 רכשה ממשלת הונגריה את כל מניות החברה, ושמה שונה לזה הנוכחי.
החברה החלה להרחיב את שירותיה ליעדים בינלאומיים קרובים, אך רק בשנת 1968, עם רכישת מטוסי הסילון הראשונים מדגם טופולב TU-134, החלה בטיסות לכל חלקי אירופה ולמזרח התיכון.
כבר ב-1988, לפני התמוטטות ברית המועצות והפיכתה של הונגריה לדמוקרטיה, רכשה החברה את מטוס הנוסעים המערבי הראשון שלה מדגם בואינג 737-200. תהליך החלפת המטוסים הואץ, ושלוש שנים לאחר מכן, ב-2001, נפרדה החברה ממטוסיה הסובייטיים האחרונים.
לאורך השנים שיתפה מאלב פעולה עם מספר חברות תעופה החברות בברית חברות התעופה סקייטים, ובמיוחד עם צ'ק איירליינס.
סקייטים הזמינה את מאלב להצטרף לשורותיה, אך החברה בחרה להיענות להזמנתה של ברית Oneworld מנובמבר 2005, צעד שהושלם ב-1 באפריל 2007.
מאז 1998 ביקשה ממשלת הונגריה להפריט את החברה.
לבסוף בפברואר 2007 החליטה למכור אותה לקונסורציום רוסי בראשות חברת התעופה לאיירברידג', תמורת 1.04 מיליארד דולר.
איירברידג', בבעלותו של בוריס אברמוביץ', הייתה גם בעלת "קראסייר", חברת התעופה הרביעית בגודלה ברוסיה.
בשנת 2009, מאלב הפכה לחברת התעופה השנייה מחוץ לברית המועצות לשעבר שהזמינה את מטוס הסוחוי סופרג'ט 100 הרוסי, כאשר חתמה על מכתב כוונות לרכישת 15 מטוסים עם אופציה ל-15 נוספים (ההזמנה בוטלה בשנת 2011, שנה לפני שמאלב הפסיקה את פעילותה).
בפברואר 2010 חברת התעופה הולאמה מחדש, כאשר המדינה ההונגרית רכשה 95% ממניותיה.
ממשלת הונגריה הזרימה לחברת מאלב 350 מיליון דולר, אך האיחוד האירופי מנע מהממשלה להמשיך בסיוע הכספי בשנת 2011 בגלל מגבלות חוקיות.
ב-3 בפברואר 2012 הפסיקה החברה את טיסותיה עקב חוב של 270 מיליון דולר והפסקת המימון על ידי הממשלה ההונגרית.
בית המשפט בהונגריה העביר את השליטה בחברה לנאמנות המטפלת בהליך פירוק, ואסר על הוצאת תשלומים מלבד אלו הנדרשים באופן ישיר להמשך השירות.
ב-14 בפברואר 2012 הורה בית המשפט על פירוק החברה.
החברה הפעילה טיסות סדירות ל-50 יעדים.
רוב יעדיה של החברה נמצאים באירופה ובמזרח התיכון, אך היא הפעילה גם טיסות למספר יעדים באמריקה (ניו יורק וטורונטו) ובמזרח הרחוק (בייג'ינג ובנגקוק).
למעט מספר קווי תעופה עונתיים משדה התעופה הבינלאומי שארמלק (Sármellék) שליד אגם בלטון, כמעט כל טיסותיה של החברה היו משדה התעופה פריהג' ואליו.
בשנת 2006 עשתה החברה ניסיון ראשון להפעיל טיסות בין יעדים בינלאומיים מחוץ להונגריה.
צעד זה כלל הפעלת טיסות סדירות בין אתונה להלסינקי ולדבלין.
בנוסף לכך הפעילה החברה במהלך שנת 2006 קו תעופה בין בודפשט ודברצן.
בנוסף לטיסות נוסעים סדירות מפעילה החברה גם טיסות שכר.
ברשותה של מאלב חברה בת לנסיעות (מאלב אייר טורס) ואגף המטפל בהטסת מטען.
בשנת 1957 חתמה החברה לראשונה על הסכם עם אל על לשיווק כרטיסי טיסה שלה.
בעקבותיו הפכה "מאלב" לסוכנת של "אל על", אך הונגריה ניתקה את יחסיה עם ישראל בעקבות מלחמת ששת הימים בשנת 1967. בנובמבר 1987 קיבלה "אל על" שוב אישור לטוס בשמי הונגריה ושנה אחר כך החלה הפעלת קו טיסה סדיר בין תל אביב לבודפשט.
בהמשך קו זה נתן מענה להעלאת עולים מברית המועצות, לאחר סירובה של ברית המועצות לקיים טיסות ישירות לישראל מתחומה.
לפני שנסגרה החברה הפעילה בין 8 ל-16 טיסות בשבוע לישראל בהתאם לעונה.
ב-30 בספטמבר 1975 התרסק מטוס החברה מדגם טופולב Tu-154 בעת טיסה MA240 משדה התעופה הבינלאומי בודפשט-פריהג' לנמל התעופה הבינלאומי של ביירות.
על סיפון המטוס שתפוסת מושביו הייתה קטנה ממחצית היו עשרה אנשי צוות הונגריים וחמישים נוסעים.
איש מהנוסעים ואנשי הצוות לא שרד את ההתרסקות שאירעה מעל הים הפתוח, סמוך לקו החוף הלבנוני.
הסיבות לאירוע לא נחקרו מעולם.
מָ֫אלָגָה (בספרדית: Málaga, הגייה: ) היא עיר נמל בחבל אנדלוסיה בדרום ספרד, השוכנת על שפך הנהרות גוואדאלורסה וגוואדאלמדינה לים התיכון.
העיר מהווה את מרכזו של אזור המטרופולין החמישי בגודלו בספרד, שאוכלוסייתו מונה 967,250 נפשות, נכון ל-2018. אוכלוסיית העיר עצמה מונה 578,460 נפשות, נכון ל-2020.
מקור שם העיר הוא במילה הפיניקית 𐤌𐤋𐤇𐤕 (מלחת), אולם עם התרככות המבטא נחלשה הת' והגיית הח' עברה להגיית כ', ולכן במטבעות מאוחרים מימי קיסרי רומא מופיע שם העיר כ־𐤌𐤋𐤊𐤀 (מלכא).
אצל סטראבון מופיעה העיר כ־Μάλακα, ובימי האימפריה הרומית נקראה Malaca.
מאלגה נוסדה על ידי הפיניקים כנקודת מסחר תחת השם מלחת בסביבות המאה ה-12 לפנה"ס.
ייתכן כי מקור השם בהמלחת דגים בנמל.
עם עליית קרנה של קרתחדשת והפיכתה למעצמה ימית, הפכה העיר לבת חסותה.
בשנת 205 לפנה"ס נכבשה העיר על ידי הרפובליקה הרומית.
הרומים העניקו לעיר מעמד של "בעלת ברית" והיא שמרה על שלטון עצמי ועל צביונה התרבותי הפיניקי.
במהלך מאות השנים תחת שלטון רומא ספגה העיר את תרבותה של הראשונה ובימי אוגוסטוס קיבלו תושביה מעמד של בעלי זכויות לאטיניות.
העיר הפכה למוניקיפיום, ושמה שונה לפלאוויום מלקה.
במהלך המאה ה-5 לספירה נכבשה העיר על ידי הויזיגותים.
בשנת 711 נכבשה העיר על ידי המוסלמים.
העיר פרחה תחת שלטון המוסלמים והפכה למרכז סחר חשוב.
העיר נכבשה מחדש בשלביה האחרונים של הרקונקיסטה, בשנת 1481, על ידי הכוחות הנוצריים בהנהגתם של איזבלה הראשונה מלכת קסטיליה ופרננדו השני מלך אראגון.
לאחר כיבוש העיר בשנת 1481, הקהילה היהודית במלאגה נלקחה בשבי והוחזקה במחנה אסירים בקרמונה.
כחצי מהפדיון שולם מתוך נכסי השבויים עצמם, ואילו החלק הנותר נאסף בעזרת שליחים, בליווי יהודים שידעו ספרדית ושימשו כמתורגמנים.
רב החצר אברהם שניור ויהודי אחר, מאיר מלמד, שימשו ערבים לתשלום הפדיון, שהושלם רק בתחילת יוני 1489. לאחר מכן הוציאה המלכה איזבלה מסמך מיוחד, הקרוי הורו, אשר אפשר למי שרצה להתיישב במקום אחר בממלכת קסטיליה או להגר לצפון אפריקה.
במהלך מלחמת האזרחים הספרדית נכבשה העיר על ידי הכוחות ה"לאומנים" ב-8 בפברואר 1937, תוך הפצצות אוויריות כבדות.
העיר מהווה אתר תיירות חשוב בספרד, מרכז חקלאי ותעשייתי גדול, ועיר נמל עיקרית לייצוא תוצרת חקלאית.
מועדון הכדורגל מאלגה (בספרדית: Málaga Club de Fútbol) הוא מועדון כדורגל ספרדי מהעיר מאלגה.
בעלי המועדון הוא המשקיע הקטרי שייח עבדאללה בן נאסר בן עבדאללה בן אחמד אאל ת'אני.
הישג השיא של הקבוצה בליגה הספרדית היה בעונת 2011/2012 בה סיימה במקום הרביעי והעפילה לליגת האלופות שם הגיעה עד לשלב רבע הגמר בו הודחה על ידי בורוסיה דורטמונד תחת המאמן הצ'יליאני מנואל פלגריני.
הישג השיא של הקבוצה בגביע הספרדי היה בעונת 1972/1973 בה הגיעה לשלב חצי הגמר שם הפסידה לקבוצת אתלטיק בילבאו.
בעונת 2017/2018 מלאגה ירדה לליגה הספרדית השנייה לאחר 10 עונות רצופות בליגה הספרדית הבכירה.
בתום עונת 2022/2023 ירדה הקבוצה לליגה השלישית.
כעבור עונה אחת חזרה לליגה הספרדית השנייה לאחר שגברה במשחקי הפלייאוף על ז'ימנסטיק טרגונה.
שורשי מועדון הכדורגל של מלאגה מתחילים ב-CD מלאגה (CD Málaga), קבוצת כדורגל שנוסדה בשנת 1904. בשנת 1948, במטרה להקים קבוצת בת (קבוצת מילואים) של CD מלאגה, קבוצת אתלטיקו מלאגה (Club Atlético Malagueño) התאחדה עם CD סנטו טומאס.
בעונת 60–1959 נוצר סיבוך, כאשר שתי הקבוצות (מלאגה הראשית והבת) מצאו את עצמן יחד בליגה השלישית (Tercera División) בעקבות ירידת הליגה של מלאגה (הראשית).
כיוון שקבוצת בת אמורה לרדת לליגות אזוריות, נפרדו שתי הקבוצות רשמית ומלאגה (הבת) הפכה למועדון עצמאי תחת ההתאחדות הספרדית לכדורגל.
צעד זה אפשר לה הישרדות בעוד מלאגה הראשית הפסיקה פעילותה.
הצלחתה של מלאגה בתחילת שנות ה-2010 התבססה במידה רבה על ההשקעות הכבדות של הבעלים, שייח' עבדאללה בן נאסר אל-תאני.
שאיפתו של אל-תאני לבנות קבוצת-על באמצעות הון עתק בלבד, התנגשה עם מספר גורמים משמעותיים שהובילו בסופו של דבר לנפילת המועדון.
יישום תקנות אופ"א לתחרות כלכלית הוגנת החדשות היווה מכה קשה ראשונה עבור מלאגה.
איסור השתתפותה בליגה האירופית חשף את חוסר יעילותה של אסטרטגיית "הון עתק" ככלי בלעדי להצלחה.
במקביל, התגלגלו קשיים משמעותיים מחוץ למגרש הכדורגל.
תוכנית פיתוח יקרה של מרינה במרבייה, עיירת נופש פופולרית, נכשלה נחרצות.
תוכנית זו, שהובטחה להניב רווחים אדירים, התגלתה ככישלון חרוץ, תוך הסתבכות בקשיים כלכליים ובסכסוכים משפטיים.
ניהול כושל מצד אל-תאני החמיר עוד יותר את המצב.
חוסר יכולתו לעמוד בהתחייבויות, שימוש לא תקין בכספים והיעדרות הולכת וגוברת מהמועדון תרמו רבות לקריסת המערכת.
כתוצאה מכך, מלאגה נשרה מהליגה הספרדית (לה ליגה) לליגה השנייה בשנת 2018 עקב חובות עתק.
שנתיים לאחר מכן, בית משפט הדיח את אל-תאני מתפקיד נשיא המועדון.
ניסיונות לייצב את המצב הכלכלי של מלאגה לאחר הדחתו של אל-תאני זכו להצלחה חלקית.
עם זאת, הצד המקצועי של הקבוצה ממשיך לסבול מחוסר יציבות.
שאיפתו של אל-תאני לבנות אימפריית כדורגל באמצעות הון עתק בלבד התנפצה, ומלאגה נותרה להתמודד עם ההשלכות הקשות של נפילתה הכלכלית.
מאלט, הקרוי גם בירה שחורה, הוא משקה לא-אלכוהולי.
המשקה מיוצר בדומה לבירה, אך נעשה שימוש בלתת קלוי כהה כדי להעניק למשקה גוון שחור, וזמן תסיסת השמרים קצר במיוחד כדי שהמשקה לא יהיה אלכוהולי.
למשקה נוסף סוכר להשגת טעמו המתוק.
גרסת המשקה הנמכר בישראל היא פרי פיתוח מקומי וייחודית בטעמה.
בשנת 1934 הוקמה מבשלת הבירה הראשונה בארץ ישראל בשם "Palestine Brewery Ltd", או בשמה העברי "תעשיית בירה א"י בע"מ".
המבשלה הוקמה בראשון לציון בסמוך ליקב כרמל מזרחי.
שיווק הבירה החל בינואר 1936. המבשלה ייצרה תחילה בירה בסגנון פילזנר, ומאחר ששתיית בירה לא הייתה פופולרית ביישוב היהודי, הוחלט לייצר גם משקה מאלט לא-אלכוהולי, בשם "נשר מאלט", שייוצר במפעל נוסף שהוקם בתל אביב.
עוד קודם לייצור "נשר מאלט", יבואן המשקאות יצחק דיסקין שיווק בארץ ישראל בירה מאלט מגרמניה.
את הבירה פיתח מנהל המבשלה והברומייסטר הראשון שלה פרץ הירשברוך, שנענה לפנייה להקים ולנהל אותה ועלה לארץ ישראל.
ב-1953 החלה "מבשלת שיכר לאומית" לייצר מוצר מתחרה בשם "אביר מאלט".
לשתי המבשלות בישראל היה עודף כושר ייצור, והן הגיעו להסכם על הקמת קרטל, כולל חלוקת השוק ביניהן והקמת חברת שיווק משותפת.
בירה "אביר מאלט" ובירה "נשר מאלט" המתחרה היו מוצרים דומים, ששווקו בבקבוקים של 480 מ"ל לשימוש חוזר.
ב-1965 מוזגו שתי המבשלות ובהמשך התמקדו בייצור המותג "נשר מאלט" בלבד.
ב-1984 הושק מותג נוסף "מאלט סטאר" כמוצר פרימיום.
חברת "טמפו משקאות" רכשה את "מבשלת שיכר לאומית" שנה אחר כך.
בשנת 1995 החלה חברת "מבשלות בירה ישראל" לייצר משקה מאלט משלה.
בשנת 2004, לאחר שנים ארוכות שבהן לא זכה המותג לתמיכה פרסומית ובעקבות הפסד נתח שוק ל"מאלטי", חברת "טמפו" השקיעה במיתוג מחדש ופרסום של "נשר מאלט".
גודל הבקבוק הוקטן מ-480 מ"ל ל-330 מ"ל עבור מכירה בקיוסקים ולשוק הקר, והושק בקבוק של ליטר וחצי בכדי לאפשר צריכה ביתית.
בנוסף הושקה גרסת דיאט של המותג.
עקב כך גדל לראשונה שוק המאלט בישראל, לאחר שנים ארוכות של ירידה בצריכה לטובת משקאות קלים מוגזים.
מאלו קינגי (שם מדעי: Malo kingi) היא מין זעיר של מדוזות קובייה מהקבוצה מדוזת אירוקנג'י, המזכירה במראה מדוזה אמיתית, שחיה באזור הימי של אוסטרליה.
גודלה אינו עולה על סנטימטר מעוקב אחד בקירוב.
מדוזה זו היא קרובתה של המדוזה קטלנית זעירה.
מדוזה זו עלולה לגרום לתסמינים הנודעים בשם תסמונת אירוקנג'י כשהיא באה במגע עם עור האדם.
סימפטומים של תסמונת אירוקנג'י תועדו לראשונה על ידי הוגו פלקר בשנת 1953, ונודעו טרם שיוכם למדוזות אלו.
התסמינים והמדוזה קרויים על-שם אנשי אירוקנג'י, שארצם משתרעת לאורך החוף הצפוני של רצועת קרנס, קווינסלנד.
מדוזת האירוקנג'י היא זעירה, גודלה כגודל ציפורן אדם.
היא בנויה מפעמון בגודל סנטימטר וארבע זרועות שאורכן יכול להגיע למטר.
לכל אורך זרועותיה ישנם עוקצים המכילים ארס.
העוקצים על הזרועות מגובשים, ונראים כמעין טבעות קטנות הנמתחות לאורכן של הזרועות.
העוקצים לאורך הזרועות הארוכות מכילים ארס קטלני המשמש למדוזה להמם את טרפה במהירות, אשר מורכב מדגים קטנים ומהירים.
למדוזות הממוצעות יש עוקצים רק על-גבי זרועותיהן, אך לאירוקנג'י יש עוקצים גם על הפעמון (כיפה) שלה.
החוקרים עדיין לא הסיקו מהי מטרתו של מאפיין ייחודי זה.
ההשערה הרווחת היא שתכונה זו מאפשרת למדוזה לתפוס ביתר יעילות את טרפה, דגים קטנים.
על הזרועות מיליונים של עוקצים דמויי מחטים מיקרוסקופיות מלאות בארס רב עוצמה.
עוקץ המדוזה עובד כמו מחט ארוכה הנכנסת פנימה ודרוכה כקפיץ.
כאשר העוקצים מופעלים, הם נמשכים כלפי חוץ בשבריר שנייה, וננעצים בבשר הנפגע שבא במגע עם המדוזה.
עוקצים אלה ממשיכים להפריש רק את קצהו הרעיל, אשר גורם לתגובת הכאב להתעכב.
כאשר האויב מתרחק, עוקצים אלה קורעים את הזרועות של המדוזה, והם נשארים בגוף של התוקף מה שגורם לצריבה.
אירוקנג'י שונה ממינים אחרים בכך שיש לה את היכולת "לירות" את זרועותיה ובכך להזריק ארס ללא מגע ישיר.
נכון לעכשיו, לא ידוע אם פעולה זו מתרחשת עבור מטרה נוספת מלבד לכידת טרף.
מעט מאוד ידוע על אורך חייהם והארס של מדוזות אירוקנג'י, וזאת משום שהן קטנות ושבריריות מכדי להחזיקן בתנאי מעבדה.
הארס שלהן חזק מאוד, פי 10 יותר מזה של נחש הרב-פתן מלכותי, פי 100 מזו של עכביש הטרנטולה וחלש רק פי 10 מצרעת הים.
השערת החוקרים היא שארס בעוצמה כזו נחוץ כדי לאפשר לה להמם במהירות את טרפה, אשר מורכב מדגים קטנים ומהירים.
ב-3 באוגוסט 1921, על מגרש בשולי בוקרשט, הקים ניקולאה מאלאקסה בית מלאכה לייצור ותיקון צי רכבות, שם תוקנו קטרים וקרונות רכבת.
במקום היה גם בית יציקה ובו יצקו נעלי בלימה לרכבות, מוצר שלפני כן נהגו לייבא מארצות זרות - הרכבת הרומנית שמחה לעבור מייבוא לרכישה בשוק המקומי.
על מגרש נוסף במזרח בוקרשט בנה מאלאקסה מהיסוד, בשנים 1923 - 1927, תוך הסתייעות בחוק רומני לעידוד התעשייה.
ב-1927 חתם על חוזה עם הרכבת הרומנית, שעל פיו התחייב לייצר עבורה קטרים מתוצרת עצמית - קטרים אלה זכו לשם מאלאקסה.
את מפעליו בנה מאלאקסה בעזרת מקדמה מהרכבת הרומנית והלוואת מבנקים.
הוא הזמין מגרמניה 82 מכונות לעיבוד מתכת ושכר 180 עובדים מקצועיים גרמנים עם חוזים לשנה או לחצי שנה, כדי שיפעילו את המכונות וילמדו עובדים רומנים להפעילן.
ב-1928 יצא משערי המפעל הקטר הראשון מתוצרת רומניה, קטר מופעל בקיטור.
ב-1936 הפיקו מפעלי מאלאקסה ברשיצה את הקטר הראשון עם מנוע דיזל.
מאלאקסה הייתה מכונית תוצרת קבוצת מפעלים רומניים בהובלת מפעלי מאלאקסה, שנבנתה ברומניה ונקראה על שם בעל המפעלים, ניקולאה מאלאקסה.
בראש קבוצת הבונים עמד המהנדס ראדו מוניקאטידה והמכונית התבססה על מנוע אופנוע בן 2 צילינדרים, שעבר שיפור והפיק 11.5 כוחות סוס.
מנוע המכונית היה בן 3 צילינדרים עם קירור אוויר והפיק עד 30 כוח סוס.
מנוע המכונית הוצב בחלק האחורי ומקדימה היו תא המזוודות והגלגל הרזרבי.
במכונית היה מקום ישיבה ל-6 אנשים והיא הייתה מסוגלת לפתח מהירות של עד 120 קמ"ש.
צריכת הדלק הייתה של 10 ליטר בנזין למאה קילומטרים.
גנרל מיור סובייטי בשם ליאוניד ברז'נייב, שנסע באחת המכוניות לבולגריה וחזרה התרשם ממנה, כתב על כך למוסקבה ומשם הגיעה הוראה לפרק את מפעל המכוניות ולהעבירו להרי אורל בברית המועצות.
חואן לואיס לונדוניו אריאס (בספרדית: Juan Luis Londoño Arias; נולד ב-28 בינואר 1994), המוכר בשם הבמה מאלומה (Maluma), הוא זמר, פזמונאי ושחקן קולומביאני.
שם הבמה שלו מורכב מאותיות משמות בני משפחתו: אמו מארילי, אביו לואיס ואחותו מנואלה.
2010–2013: תחילת הקריירה והעלייה לתהילה
מאלומה החל את הקריירה המוזיקלית שלו ב-2010, והקליט סינגלים.
אחד מהם "Farandulera" הפך ללהיט רדיו מקומי, בעקבות כך, החליטו בסוני מיוזיק קולומביה להחתים את הזמר ולהקליט את אלבומו הראשון.
לאחר מכן הוציא את הסינגל הבא "Loco".
בשנת 2012, הוציא את אלבום הבכורה שלו, "Magia".
ב-2012 היה מאלומה מועמד גם לפרס "Shock Award" כ"אמן החדש הטוב ביותר".
ב-11 ביוני 2013, הוציא את הסינגל "La Temperatura", בהשתתפות הזמר אלי פלסיוס.
זהו הסינגל הראשון שלו שנכנס למצעדים בארצות הברית.
הוא גם שיתף פעולה עם הזמר אלביס קרספו בשיר "Olé Brazil", שהוקלט עבור המונדיאל שהתקיים באותה שנה.
ב-16 ביולי 2014, הופיע מאלומה בטקס פרסי פרמיוס חובנטוד, שם הוא ביצע "La Temperatura".
באותו חודש, הזמר אושר כשופט בתוכנית The Voice Kids, לצד פאני לו ואנדרה ספדה.
ב-13 בינואר 2015, הוציא את המיקסטייפ PB.DB The Mixtape.
ב-30 באוקטובר, יצא אלבום האולפן השני שלו Pretty Boy, Dirty Boy.
מתוך האלבום יצאו הסינגלים; "El Perdedor", "Borró Cassette", ו-"Sin Contrato", נכנסו לעשירייה הפותחת במצעד השירים הלטיניים של בילבורד.
באותה השנה גם שיתף פעולה עם הזמרים חואנס וחוסה בלוויין בהופעה במסגרת טקס פרסי Lo nuestro.
לאחר מכן באמצע 2016, יצא מאלומה לסיבוב ההופעות הראשון שלו: "Pretty Boy, Dirty Boy".
לאחר מכן הוציא סינגל הנקרא: "Felices Los 4".
ב-12 באוקטובר 2017 הופיע בפני כ-15,000 איש בלייב פארק בראשון לציון.
ב-23 בנובמבר 2017, הוציא סרט שנקרא: "X", ב-30 בנובמבר, התארח בשיר "Hola" של הראפר פלו ריידה.
בתחילת השנה, התארח בשיר "Trap", של הזמרת הקולומביאנית שאקירה.
במאי 2018 הוציא יחד עם ג'ייסון דירולו את השיר "Colors"
ב-18 במאי 2018, הוציא את אלבומו השלישי, , לאחר צאת האלבום יצא לסבב הופעות F.A.M.E.
מאלומה מועמד בקטגוריה של כוכב עולמי גלובלי בטקס פרסי בחירת הילדים של ניקלודיאון.
ב-8 ביוני 2018, השתתף מאלומה בשיר "Clandestino", של הזמרת שאקירה.
ב-28 ביוני 2018 הופיע מאלומה בישראל בפארק הירקון בתל אביב.
בהמשך, הוציא את "Créeme", ביחד עם קרול ג'י.
ב-17 באפריל 2019, השתתף בשיר "Medellín", של מדונה.
ב-2019, הוציא את האלבום הרביעי שלו 11:11. בשנת 2020, הוציא עם ג'ניפר לופז את השיר הכפול "Pa' Ti + Lonely".
בשנת 2020 הצטלם לסרט הקולנוע "חתונה בהפתעה" בתפקיד של בסטיאן, לצדם של ג'ניפר לופז ואוון וילסון.
הסרט יצא לאקרנים ב-11 בפברואר 2022. בספטמבר 2020, מאלומה הופיע עם השיר שלו "Hawai" ולאחר מכן התכבד לקבל את הפרס "רוח התקווה" מטקס פרסי המוזיקה הלטינית של בילבורד.
במאי 2022 הופיע בהיכל מנורה, ההופעה השלישית שלו בישראל.
ב-3 באוגוסט 2023 השתתפה ברמיקס לשיר "Tá OK" של DENNIS ו-MC קווין או כריס יחד עם קרול ג'י.
שנהכותרתתפקידהערות2014דה וויס גרסת הילדים קולומביהמאמן ושופט2014טקס נבחרי הילדים קולומביהמגיש ראשי2016להתעורר לצדךאורח למשך פרק אחד2017דה וויס גרסת הילדים מקסיקושופט2022אנקאנטומאריאנוסרט קולנוע, דיבוב2022חתונה בהפתעהבסטיאןסרט קולנוע
מאלה מאלאסאר היא שפה דראווידית דרומית המדוברת בקרלה וטמיל נאדו שבהודו.
רוב דוברי השפה אינם יודעי קרוא וכתוב; רק כ-17% מדוברי השפה הגרים בקרלה יודעים קרוא וכתוב וכ-15% מדוברי השפה הקרים בטמיל נאדו יודעים קרוא וכתוב.
מאלון דיקרסון היה שופט בית המשפט העליון של ניו ג'רזי, מושל ניו ג'רזי, חבר הסנאט של ארצות הברית, מזכיר הצי של ארצות הברית ושופט בית המשפט המחוזי של ניו ג'רזי.
מאלון דיקרסון נולד ב-17 באפריל 1770 בהנובר נק שבפרובינציית ניו ג'רזי.
הוא התחנך על ידי מורים פרטיים, ב-1789 הוא קיבל תואר ראשון מקולג' ניו ג'רזי (כיום אוניברסיטת פרינסטון) וב-1793 השתלם במשפטים.
הוא התקבל ללשכת עורכי הדין, ובשנים 1793–1794 הוא עסק בעריכת דין פרטית במוריסטאון, ניו ג'רזי.
הוא שירת כטוראי במיליציה של ניו ג'רזי ברגימנט הפרשים במהלך מרד הוויסקי ב-1794. לאחר מכן שב לעיסוקו בעריכת דין במוריסטאון עד 1796, ובשנת 1797 הוא המשיך לעסוק בכך בפילדלפיה עד שנת 1810. בין השנים 1810–1853 עסק בייצור ברזל במחוז מוריס שבניו ג'רזי.
בין השנים 1808–1810 הוא שימש כשופט עירוני בפילדלפיה וב-1799 היה חבר במועצת העיר פילדלפיה.
ב-1802 היה המפקח על פשיטות הרגל של מדינת פנסילבניה.
בין השנים 1811–1813 הוא היה חבר באספה הכללית של ניו ג'רזי ולאחר מכן ועד 1815 כיהן כשופט בבית המשפט העליון של ניו ג'רזי.
בין השנים 1813–1814 הוא שימש אחראי על עריכת ופרסום פסקי הדין של בית המשפט העליון של ניו ג'רזי.
בשנת 1815 הוא נבחר לתפקיד מושל ניו ג'רזי וכיהן בתפקיד זה עד 1817.
ב-1816 נבחר דיקרסון מטעם המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית לייצג את מדינתו כסנאטור.
הוא החל לשרת בסנאט מה-4 במרץ 1817, נבחר מחדש ב-1823 וכיהן עד שהתפטר ב-30 בינואר 1829. הוא מיד נבחר מחדש כדי להחליף את הסנאטור אפרים בייטמן שהתפטר, והמשיך לכהן עד ה-3 במרץ 1833. הוא היה יושב ראש הוועדה האחראית על ספריית הקונגרס ויושב ראש ועדת המסחר והתעשייה של הסנאט.
ב-1833 היה דיקרסון סגן נשיא המועצה המחוקקת של ניו ג'רזי (הבית עליון של המדינה).
ב-1834 הוא דחה הצעה למשרת שגריר ארצות הברית ברוסיה.
באותה שנה מונה על ידי הנשיא אנדרו ג'קסון למשרת מזכיר הצי של ארצות הברית ובתפקיד זה המשיך לשרת בממשלו של הנשיא הבא, מרטין ואן ביורן, עד יוני 1838.
ב-14 ביולי 1840 הוצגה מועמדותו של דיקרסון על ידי הנשיא ואן ביורן למשרת שופט בבית המשפט המחוזי של ניו ג'רזי במקומו של השופט ויליאם רוסל.
ב-21 ביולי אושר מינויו על ידי הסנאט של ארצות הברית והוא כיהן בתפקיד זה עד שהתפטר ב-16 בפברואר 1841. ב-1844 הוא השתתף בוועידת החוקה של ניו ג'רזי.
מאלון דיקרסון נפטר ב-5 באוקטובר 1853 בסקסנה שבמחוז מוריס, ניו ג'רזי.
הוא נטמן בבית הקברות הפרסביטריאני שבעיירה.
על שמו נקראה שמורת טבע במחוז מוריס.
מאלווה שאלק (בצ'כית: Malva Schalek; 18 בפברואר 1882 – 24 במאי 1944 או 24 במרץ 1945), הייתה ציירת יהודייה-צ'כית שנספתה בשואה.
מאלווה שאלק נולדה בפראג למשפחה אינטלקטואלית יהודית דוברת גרמנית.
משפחתה הייתה פעילה בתנועה הלאומית הצ'כית.
היא למדה בבית ספר בפראג, ורשלבי (הוהנלבה) ולמדה אמנות, תחילה ב"פרואנקאקדמיה" במינכן ואחר כך באופן פרטי בווינה.
היא התפרנסה כציירת בווינה, בסטודיו שלה שהיה ממוקם מעל תיאטר אן דר וין, עד יולי 1938, אז נאלצה לברוח מהנאצים והשאירה שם את ציוריה.
רק כ-30 יצירות מתקופה זו שוקמו.
שניים נמצאו בווינה לאחר המלחמה.
שאלק גורשה לגטו טרזיינשטט בפברואר 1942, שם ציירה יותר מ-100 רישומים וצבעי מים המתארים את חיי האסירים.
בגלל סירובה לצייר רופא משתף פעולה, היא גורשה לאושוויץ ב־18 במאי 1944, שם נרצחה.
עבודתה, במיוחד רישומיה של המחנה בטרזינשטאט, מאופיינת בריאליזם מפוכח.
רישומים אלה תוארו על ידי טום ל' פרוינהיים, מנהל מוזיאון בולטימור לאמנות, כ"אולי היצירה האמנותית הטובה והשלמה ביותר ששרדה את השואה." יצירותיה שוקמו לאחר השחרור, ורובם נמצאים באוסף האמנות של מוזיאון בית לוחמי הגטאות בקיבוץ לוחמי הגטאות בישראל.
מאלגובק היא עיר שנמצאת ברפובליקת אינגושטיה, רוסיה.
העיר ממוקמת כ-37 ק"מ מבירת אינגושטיה, מגאס, וכ-1,455 ק"מ מבירת רוסיה, מוסקבה.
החודש הכי חם הוא אוגוסט (24 מעלות צלזיוס), והחודש הקר ביותר הוא ינואר ( מעלות צלזיוס).
כמות המשקעים הממוצעת היא 893 מילימטרים בשנה.
חודש יולי הוא החודש שיש בו הכי הרבה גשם (134 מ"מ גשם), וחודש אוגוסט הוא החודש שיש בו הכי פחות גשם (36 מ"מ גשם).
פיטני הרביעי היה עורך דין, משפטן ופוליטיקאי אמריקאי, שכיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הרפובליקנית במשך שתי תקופות כהונה בשנים 1895–1899, וכשופט בבית המשפט העליון של ארצות הברית בשנים 1911–1922.
תולדותיה של משפחת פיטני באמריקה מתחילים ב-1720, כאשר שני אחים סקוטים, ג'ונתן וג'יימס פיטני, התיישבו בחווה שבמנדהאם שבניו ג'רזי.
בנו של גיימס, מאלון פיטני, לחם במהפכה האמריקאית לצד הגנרל ג'ורג' וושינגטון.
צאצאו, מאלון פיטני הרביעי, נולד במוריסטאון, ניו ג'רזי לשרה לואיז (לבית הלסטד) ולהנרי קופר פיטני.
הוא למד בקולג' ניו ג'רזי, כיום אוניברסיטת פרינסטון, שם הוא היה חברו לספסל הלימודים של וודרו וילסון, ושימש כמנהל נבחרת הבייסבול של הקולג'.
עם סיום לימודיו ב-1879, הוא המשיך ללמוד משפטים בקריאה עצמית במשרדו של אביו.
ב-1882 הוא עבר את בחינות לשכת עורכי הדין והקים משרד עצמאי בדובר בשותפות עם אחיו, ג'ון אוליבר הלסטד פיטני.
ב-1889 שב פיטני למוריסטאון כדי לנהל את משרד עורכי הדין של אביו, לאחר שאביו מונה כשופט.
ב-1891 הוא נשא לאישה את פלורנס שלטון.
שני הבנים למדו גם הם בפרינסטון ונכנסו גם הם בהמשך לתחום המשפטים.
פיטני היה סבא-רבא של השחקן כריסטופר ריב, מצד אמו של ריב.
ב-1894 התמודד פיטני בבחירות לבית הנבחרים של ארצות הברית וניצח את חבר הקונגרס שכיהן עד אז תקופת כהונה אחת, ג'ונסטון קורניש במחוז הבחירה הרביעי של ניו ג'רזי.
שנתיים לאחר מכן הוא נבחר לתקופת כהונה נוספת.
פיטני שימש כיושב ראש הוועידה המדינתית של המפלגה הרפובליקנית בניו ג'רזי וקידם מועמדותו של ג'ון ויליאם גריגס למשרת מושל ניו ג'רזי.
ככוכב עולה בפוליטיקה המדינתית, שאף פיטני להתמנות בעצמו כמושל.
כדי לשפר את מעמדו במדינה, הוא התפטר מבית הנבחרים לפני סיום תקופת כהונתו השנייה והתמודד בבחירות לסנאט של ניו ג'רזי.
בבחירות שהתקיימו ב-1899 הוא ניצח וכאשר כיהן בסנאט הוא שימש כמנהיג הסיעה הרפובליקנית.
לאחר הבחירות של 1900 הוא נבחר כנשיא הסנאט.
על אף שאיפתו של פינטי להיבחר כמושל ניו ג'רזי, תמך המושל המכהן פוסטר מקגוואן וורהיס במועמד אחר כיורשו.
ב-1901 הציע וורהיס לפיטני לכהן כשופט בבית המשפט העליון של המדינה.
באופן זה עלה בידו של וורהיס להיפטר מיריב פוליטי ולשמור על אחדות המפלגה.
שבע שנים לאחר מכן קודם פיטני לתפקיד שופט בית המשפט לדיני היושר, משרה שיפוטית ייחודית על פי חוקת 1844 של ניו ג'רזי.
ב-1912 מונה פיטני על ידי הנשיא ויליאם הווארד טאפט כשופט בבית המשפט העליון של ארצות הברית.
אף על פי שמינויו אושר בסנאט ברוב של 50 מול 26, התנגדו לו החוגים הפרוגרסיבים.
פיטני הושבע לתפקיד ב-18 במרץ 1912. העוינות הזו כלפיו נבעה בעיקר בשל החלטתו כאשר שימש כשופט בבית המשפט לדיני היושר בתיק "חברת הזכוכית ג'ונס נגד איגוד נופחי בקבוקי הזכוכית" (Jones Glass Co.
Glass Bottle Blowers Association), שהגבילה את יכולת האיגודים המקצועיים למנוע את הפיכתם של עובדים לשוברי שביתה.
במהלך כהונתו על כס השיפוט בבית המשפט העליון, רכש פיטני מוניטין של שמרן ותמך באדיקות בתאוריה המשפטית של "ההליך הראוי המהותי" .
דוגמה לגישתו זו השתקפה בחוות דעת הרוב שהוא כתב בפסק הדין "קופייג' נגד קנזס" , בו פסק בית המשפט על אי תאימותו לחוקה של חוק של קנזס שאסר על קיומם של "חוזי הכלב הצהוב" , שהיו הסכמה בין עובד למעביד שבתנאי להעסקתו של העובד, הוא לא יהיה חבר איגוד מקצועי.
בפסק דין זה קבע בית המשפט שלא ניתן להפעיל סמכות משטרתית להבטיח שוויון ביכולת המיקוח.
אף על פי שהוא חש חוסר אמון כלפי האיגודים המקצועיים, פיטני גם חשש מהתחזקותם הנרחבת של העסקים ותמך בשימוש רחב בחוק ההגבלים העסקיים של שרמן.
פיטני כתב את חוות דעת הרוב בפסק הדין "חברת הרכבת המרכזית של ניו יורק נגד וייט" (New York Central Railroad Co.
White), שבה אושר חוק הפיצויים לעובדים של מדינת ניו יורק והונח היסוד להרחבתן של תוכניות כאלו בכל ארצות הברית.
הוא גם כתב את חוות דעת הרוב השנויה במחלוקת בפסק הדין "פרנק נגד מגנום" (Frank v.
Mangum), שאישר את הרשעתו השגויה ברצח של ליאו פרנק, איש עסקים יהודי, באטלנטה, אל מול חוות דעת המיעוט של השופטים אוליבר ונדל הולמס הבן וצ'ארלס אוונס יוז.
ב-1922 התפטר פיטני מתפקידו כשופט לאחר שלקה בשבץ מוחי.
לצד ויליס ואן דוונטר, הוא היה אחד משני שופטי בית המשפט העליון היחידים שמונו על ידי ויליאם האוורד טאפט כאשר כיהן כנשיא ארצות הברית והמשיכו לכהן תחתיו כאשר הוא היה לנשיא בית המשפט העליון.
מאלון פיטני נפטר ב-9 בדצמבר 1924 בוושינגטון הבירה ונטמן בבית הקברות אברגרין שבמוריסטאון.
מאלבורק (בפולנית: , בגרמנית: , מַרִיאֶנְבּוּרְג) היא עיירה בצפון פולין הממוקמת באזור ההיסטורי של פומרליה .
העיירה היא בירת מחוז מאלבורק בפרובינציית פומרניה.
העיירה נוסדה על ידי אבירי המסדר הטבטוני בשנת 1274. בתחילה הקים המסדר טירה גדולה על נהר הנוגט .
הטירה שימשה כמִפקדה של מסדר האבירים.
הבניין נחשב לטירת הלבֵנים הגדולה בעולם ולמבנה הגותי המבוצר הגדול באירופה, והוא הוכרז כאתר מורשת עולמית על ידי אונסק"ו בשנת 1997.
בצמוד לטירה התפתח במקור היישוב מריאנבורג.
ההכנסה העיקרית של מריאנבורג נבעה בתחילה ממסחר בענבר, וכמו גם ממסים שנגבו מהתנועה בנהר.
מריאנבורג עברה לשלטון פולני באמצע המאה ה-15. ב-1871 עברה השליטה במריאנבורג לקיסרות הגרמנית.
במשאל העם שבוצע לאחר מלחמת העולם הראשונה הצביעו 9,641 מתושבי היישוב בעד השתייכות לפרוסיה המזרחית, ו-165 הצביעו בעד השתייכות לפולין.
מריאנבורג וטירתה נהרסו קשות בתום מלחמת העולם השנייה, כאשר קרבות עזים התרחשו בתחומיה.
רוב האוכלוסייה האזרחית הצליחה להימלט מערבה, אך כ-1,840 תושבים נספו במהלך המלחמה.
בסוף 2008 התגלו קברי אחים בתחום העיירה עם כמויות גדולות של שרידי גופות.
ישנן אינדיקציות רבות לכך שמדובר בקורבנות של מעשי טבח.
בוועידת פוטסדאם ב-1945 הוחלט שהעיירה תעבור לשליטה פולנית.
בעקבות כך שוּנה שמה של העיירה למאלבורק.
יהודים הגיעו לראשונה לעיר בסביבות 1815. בית הקברות היהודי נפתח ב-1819 ובית הכנסת הראשון ב-1830. הקהילה צמחה בהדרגה עד שהגיעה לשיא גודלה ב-1871, אז נמנו בה כ-340 יהודים שהיו יותר מ-3% מהאוכלוסייה הכללית, אך לאחר מכך החלה ירידה הדרגתית.
ב-1898, לאחר השקעה נדיבה של הקהילה, נחנך בית כנסת חדש.
לאורך הזמן קמו מוסדות קהילתיים רבים וסניפים של ארגונים יהודיים ארציים בגרמניה ובפרוסיה המזרחית בפרט.
בעת עליית הנאצים לשלטון ב-1933 הקהילה הצטמצמה לכ-130 יהודים, והמגמה רק התגברה בשנים שלאחר מכן כך שבערב מלחמת העולם השנייה התגוררו בה 34 יהודים בלבד.
בית הכנסת המקומי הוחרב באירועי ליל הבדולח ב-1938, וידוע על 31 מיהודי המקום שנרצחו בשואה.
במהלך המלחמה הנאצים השמידו את בית הקברות והפכו אותו לשדה גידולים, ולאחר המלחמה האוכלוסייה המקומית השתמשה בהריסות המצבות לצורכי בנייה.
מאלו גוסטו הוא כדורגלן צרפתי ממוצא ברזילאי המשחק בעמדת המגן הימני בצ'לסי מהפרמייר ליג ובנבחרת צרפת.
מאלו גוסטו נולד בדסאן-שרפיו, במטרופולין ליון שבצרפת.
בתחילה החל לשחק רוגבי בתמיכת אביו, אך גוסטו בחר במהרה לשחק כדורגל, תוך כדי לימודים לתואר ראשון בטכנולוגיה.
גוסטו החל לשחק ב- ASVF, מאוחר יותר הצטרף לבורגון-ז'אליו בה שיחק עונה אחת, בטרם הצטרף לאקדמיה של אולימפיק ליון בגיל 14. בדצמבר 2021 חתם על החוזה המקצועי הראשון שלו במועדון.
באותו שלב הוא כבר רשם כמה הופעות בקבוצה הבוגרת של המועדון.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בליג 1 ב-24 בינואר 2021, בניצחון 0–5 על סנט אטיין.
מאלבוס (שם מדעי: Maleevus) הוא סוג מוטל בספק של דינוזאור צמחוני ממשפחת האנקילוזאוריים אשר התקיים במשך הקרטיקון שלפני 90 מיליון שנה (ייתכן שלפני 83–98 מיליון שנה) מזמננו במונגוליה.
המאלבוס היה דמוי-אנקילוזאור קטן יחסית שנחשב בתחילה כשייך לסוג פינקוזאורוס (Pinacosaurus; בעבר כונה Syrmosaurus), והמאובנים שלו נמצאו בחפירות במונגוליה באזור "Shiregin Gashun" בשנות ה-40. החוקר הרוסי יבגני מאלב כינה את שם המין החדש כשהשתייך לסוג Syrmosaurus.
החוקרת טטיאנה טומנובה (Tatyana Tumanova), העבירה את המין לסוג החדש, הקרוי על שם החוקר מאלב.
סוג זה היה קרוב כנראה לתאלרורוס ולפינקוזאורוס והוא ידוע רק משרידי לסת באורך 12 ס"מ, מה שמעלה סבירות שאורכו בבגרות הגיע ל-6 מטרים.
עם זאת כיום לא בטוחים שזהו סוג תקף.
מאלום פרפורנס הוא כיב ממושך, כרוני ברגל בדרך כלל ללא כאבים, החודר לעומק או דרך העור, על פי רוב על כף הרגל (במקרה זה ניתן לכנותו malum perforans pedis).
הוא מצוי בדרך כלל בחולי סוכרת עם נוירופתיה.
למרות שהוא יגיב לעיתים קרובות לאמצעים שמרניים, ההישנות שלו היא תכופה ומביאה איתה סיכון של הפצת זיהום והרס רציני של רקמות.
לרוב מדובר בסיבוך בסוכרת ובמצבים אחרים המשפיעים על העצבים.
לכיבים אלו יש קצוות מחוררים וחלקים, הם דומים לכיב של גידול רך (מסטיקי, גומא).
באזור שמסביב עלול להיות אובדן תחושה.
מצב זה נובע מהתפרצות של אזורים החשופים לחיכוך יום-יומי של בולטות גרמיות.
איבוד העצבוב (דנרבציה) עשוי להיות תוצאה של כל אחת מהמחלות הבאות:
תחושות לחץ וכאב תקינות חיוניות להגנה על כף הרגל מפני לחצים מוגזמים וממושכים על בולטות גרמיות.
ברגל לא רגישה, כמו בנוירופתיה סוכרתית, רקמות רכות חשופות ללחצים מוגזמים ללא ידיעת הפרט.
במילים אחרות, על ידי נזק עצבי בכפות הרגליים, המטופלים לא מקבלים משוב על השפעת כפות הרגליים בהליכה.
כיבים אלה מתחילים עם תחושת כאבים.
מוגלה יוצאת ונוצר חור שמתחתיו הנגע הולך ומעמיק.
זה מוביל לכיבים נטולי כאב במקומות שונים ברגל.
בחולים שאינם אמבולטוריים, כיבים אלו נמצאים בישבן ובחלק האחורי של העקב.
התחושה נבדקת באמצעות מונופילמנט (מונופילמנטים הם חוטים בודדים העשויים מפולימר מותך שחולצו דרך תבנית) מדורג.
תחילה מטופל הגורם הבסיסי לנוירופתיה.
חלקים נמקיים (נקרוזה) מהפצע מוסרים והפצע נשמר לח בכל הזדמנות.
גם השתלת עור היא אפשרות טיפולית.
הוכח שאולטרסאונד עשוי להגביר את הקליטה של השתל באתרי כיב.
מאלגה (בספרדית: Málaga) הוא יין מחוזק מתוק שמקורו בעיר הספרדית מאלגה ועשוי מענבי פדרו חימנס ומוסקט.
היסטוריית ייצור היין במאלגה ובהרים הסמוכים היא מהעתיקות באירופה.
עם זאת, כמו רבים מיינות הקינוח הגדולים בעולם, הביקוש ירד באופן דרמטי במאה ה-20 והחשש היה כי יין זה ייכחד בקרוב.
לאחרונה חלה עלייה בעניין ביינות מתוקים, ויינות מאלגה מוצאים את מקומם על הבמה העולמית.
כפרי היין העיקריים של כינוי מקור מוגן זה כוללים את Frigiliana ו-Vélez.
ישנם זנים אדומים ולבנים רבים שגדלים, אך היחידים המשמשים ליינות קינוח הם כאמור פדרו חימנז ומוסקט.
מאלגות מגיעות באופן קלאסי בשלוש הבחנות כינוי מקור (denominación de origen):
מאלגה (בעיקר יינות לבנים מתוקים)
סיירה דה מאלגה (יינות לבנים, ורודים ואדומים)
יינות ללא תוספת אלכוהול, ביניהם מתוקים טבעיים, מ-13% בחוזק.
Málaga Pálido (חיוור), 0 חודשים יישון
Málaga, מגיל 6 עד 24 חודשים
Málaga Noble, מגיל שנתיים עד שלוש
מאלה אמדה (בגרמנית Mala Emde) (נולדה ב-22 באפריל 1996) היא שחקנית גרמניה, בתם של אמן עיצוב התאורה תומאס אמדה, וקתרין ארליך, מנהלת פסטיבלי סרטים.
אמדה גדלה בפרנקפורט עם אחותה הגדולה.
מ-2009 עד 2012 היא למדה בסטודיו של פרנקפורט לריקוד, תיאטרון ומוזיקה.
הופעת הבכורה שלה כשחקנית הייתה בגיל 11 בעת שלמדה בסטודיו, כשגילמה את סינדרלה בסרט "Die Aschenkinder" (בתרגום חופשי לעברית: "ילדי האפר"), וכן גילמה את טרטליה במחזה "טורנדוט, נסיכת סין" מאת פרידריך שילר.
משנת 2016 עד 2020, אמדה השלימה תואר במשחק באקדמיה לאמנויות הדרמה "ארנסט בוש" בברלין.
תפקיד הביכורים של אמדה כשחקנית ראשית היה בסרט הדוקו-דרמה "בתי אנה פרנק", שיצא לאקרנים ב-2015, ובו גילמה את הילדה היהודייה אנה פרנק.
כדי להתכונן לתפקיד, אמדה למדה את כל שלבי חייה של אנה פרנק.
על תפקיד זה הוענק לה פרס הטלוויזיה הבווארית לכישרונות צעירים לשנת 2015.
אמדה זכתה להכרה בינלאומית בזכות תפקידה בסרט "וגם מחר כל העולם" And Tomorrow the Entire World (2020), סרט מותחן פוליטי שהיה מועמד לפרס אוסקר.
אמדה ידועה בסגנון המשחק הרבגוני שלה, והיא גילמה מגוון רחב של דמויות, מקומדיות ועד דרמטיות.
היא משחקת באופן טבעי ומרגש, ומסוגלת להתחבר לדמויותיה ברמה עמוקה.
אמדה זכתה בפרסים רבים על עבודתה, ביניהם פרס השחקנית הטובה ביותר בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין בשנת 2016.
מריה לואיסה "מאלו" טרווחו (בספרדית: María Luisa "Malú" Trevejo; נולדה ב-15 באוקטובר 2002) היא זמרת וידוענית קובנית-אמריקאית.
היא התפרסמה בזכות הסרטונים שלה באפליקציית שיתוף הסרטונים מיוזיקלי.
היא גם פעילה באינסטגרם וחשבונה מונה למעלה מעשרה מיליון עוקבים בסך הכול.
ב-22 בספטמבר 2017, היא הוציאה את סינגל הבכורה שלה, "Luna Llena" בהוצאת חברות התקליטים In-Tu Linea ויוניברסל מיוזיק לטין אנטרטיינמנט.
הווידאו קליפ הרשמי שלו צבר יותר מ-135 מיליון צפיות בערוץ היוטיוב שלה נכון לאוגוסט 2024. זמן קצר לאחר מכן היא הוציאה סינגל נוסף "En Mi Mente" שצבר למעלה מ-15 מיליון צפיות.
ב-25 באפריל 2018 הוציאה ביחד עם הזמר-יוצר האנגלי Hrvy את הלהיט "Hasta Luego" שדורג במקום השלושה-עשר במצעד הסינגלים הסקוטי.
ביוטיוב הצליח הקליפ שלו לצבור למעלה מ-65 מיליון צפיות בסך הכול.
בספוטיפיי הצליח לצבור למעלה מ-37 מיליון השמעות.
באוקטובר 2020, טרווחו חתמה על חוזה עם הנהלה חדשה ועברה לאזור לוס אנג'לס.
ביום הולדתה השמונה-עשרה, היא פתחה חשבון OnlyFans, וצברה למעלה מ-37,000 מנויים בשבוע הראשון.
מאלווה (ב: माळवा) הוא אזור היסטורי במערב-מרכז הודו השוכן על רמה ממוצא געשי.
מבחינה גאולוגית, רמת מאלווה מתייחסת בדרך כלל לרמה געשית מצפון ל.
מבחינה פוליטית ומנהלית, זהו גם שם נרדף למדינה לשעבר של מאדהיה בהרט שמוזגה ב-1956 עם מאדהיה פרדש.
כיום אזור מאלווה ההיסטורי כולל מחוזות של מערב מאדהיה פרדש וחלקים מדרום-מזרח ראג'סטאן.
לפעמים ההגדרה של מאלווה מורחבת כך שתכלול את אזור מדרום לרכס וינדהיה.
אזור מאלווה היה יחידה פוליטית נפרדת מתקופת העתיקה.
היא נשלטה על ידי מספר ממלכות ושושלות, כולל , האימפריה המאורית, ממלכת גופטה, , סולטנות דלהי, , האימפריה המוגולית והאימפריה המראטהית.
מאלווה המשיכה להיות חטיבה אדמיניסטרטיבית עד 1947, כאשר של הודו הבריטית מוזגה למדינת הודו העצמאית מאדהיה בהרט (הידועה גם בשם איחוד מאלווה).
מדי פעם נשמעות תביעות להעניק למאלווה מחדש מעמד של מדינה.
אף על פי שגבולותיו הפוליטיים השתנו לאורך ההיסטוריה, האזור פיתח תרבות ייחודית משלו, בהשפעת התרבויות הראג'סטאניות, המראטהיות והגוג'ראטיות.
כמה אישים בולטים בהיסטוריה של הודו חיו במאלווה, כולל המשורר והמחזאי קאלידאסה, הסופר , המתמטיקאים והאסטרונומים ובראהמגופטה, והמלך ואיש האשכולות .
אוג'יין הייתה הבירה הפוליטית, הכלכלית והתרבותית של האזור בימי קדם, ואינדור היא כיום העיר והמרכז המסחרי הגדולים ביותר.
בסך הכל, חקלאות היא העיסוק העיקרי של תושבי מאלווה.
האזור היה אחד מהיצרנים החשובים של אופיום בעולם.
חיטה ופולי סויה הם גידולים מכניסים חשובים אחרים, וטקסטיל הוא תעשייה מרכזית.
מאלווי הוא שם ייחוס שניתן לאנשים מאזור מאלווה.
במזרח מאלווה נחפרו מספר בתי מגורים מהתקופה הפלאוליתית התחתונה.
השם מאלווה נגזר משמו של השבט ההודי הקדום של ה.
יש השערה שהשם מאלווה נגזר מהמונח בסנסקריט "מאלב", שפירושו "חלק ממעונה של לקשמי".
מיקומה של המאלווה או מוהולו, שהוזכר על ידי הנוסע הסיני שוואנדזאנג מהמאה ה-7, מזוהה באופן סביר עם גוג'ראט של ימינו.
האזור מכונה כ"מאליבה" ברשומות בערבית, כמו "קמילו-ט טוואריח" מאת אבן עסיר.
הייתה תרבות ארכאולוגית מהתקופה הכלקוליתית, שהתקיימה באזור מאלווה, כמו גם בחלקים סמוכים של מהאראשטרה מדרום, במהלך האלף השני לפני הספירה.
אוג'יין, הידועה גם בתור "אוג'אייני" ו"אוונטי", הופיעה כמרכז הגדול הראשון באזור מאלווה במהלך הגל השני של העיור בהודו במאה ה-7 לפני הספירה ( הגל הראשון היה תרבות עמק האינדוס).
בסביבות 600 לפני הספירה נבנתה סוללת עפר מסביב לאוג'יין, המקיפה עיר בגודל ניכר.
אוג'יין הייתה עיר הבירה של , אחת מהמהאג'נאפאדה הבולטים של הודו העתיקה.
לאחר תקופת המהאבהארטה – בסביבות שנת 500 לפני הספירה – ממלכת אוונטי הייתה ממלכה חשובה במערב הודו; היא נשלטה על ידי , עם שהיה אחראי להרס כוח נאגה במערב הודו.
האזור נכבש על ידי באמצע המאה הרביעית לפני הספירה, ולאחר מכן הפך לחלק מהאימפריה המאורית.
אשוקה, שהיה לימים קיסר מאוריה, היה מושל אוג'יין בצעירותו.
לאחר מותו של אשוקה בשנת 232 לפני הספירה, אימפריית מאוריה החלה להתמוטט.
אף על פי שהראיות דלות, מאלווה נשלטה כנראה על ידי אימפריית קושאן, ה ושושלת סאטווהאנה במהלך המאה ה-1 וה-2 לספירה.
הבעלות על האזור הייתה נושא לעימות בין האחשדרפנים המערביים ושושלת סאטווהאנה בשלוש המאות הראשונות לספירה.
אוג'יין הופיעה כמרכז מסחר מרכזי במהלך המאה ה-1 לספירה.
אזור מאלווה הפך לחלק מממלכת גופטה בתקופת שלטונו של (375–413), הידוע גם בשם "ויקראמדיטיה", שכבש את האזור וגירש את האחשדרפנים המערביים.
תקופת גופטה נחשבת כתור הזהב בהיסטוריה של מאלווה, כאשר אוג'יין שימשה כבירת האימפריה המערבית.
האסטרונום פעל באוג'יין, שצצה כמרכז השכלה מרכזי, במיוחד באסטרונומיה ובמתמטיקה.
בסביבות שנת 500, צצה מאלווה מחדש כממלכה נפרדת כשנפרדה מממלכת גופטה המתפוררת.
בשנת 528, הביס המלך ההודי ממאלווה את שבטי ההונה, שפלשו להודו מצפון-מערב.
במהלך המאה השביעית הפך האזור לחלק מהאימפריה של הקיסר הארשה, שנלחם על השליטה באזור עם המלך פלואקשין השני משושלת צ'לוקייה מ בדקאן.
במהלך שלטונו, ביקר הנזיר הצליין הבודהיסטי הסיני שוואנדזאנג בהודו ומזכיר שראה מאה מנזרים בודהיסטים יחד עם מספר זהה של מקדשי מסוגים שונים, כאשר רובם שייכים למאמיני ה.
הוא גם מציין שהיו שני מקומות בהודו שהיו ראויים לציון שבהם היו משכילים רבים, מאלווה ומגדהה.
האנשים שם העריכו מידות טובות, היו בעלי מוח תבוני ושקדנים ביותר.
בשנת 756 לספירה התקדמה הממלכה של לתוך מאלווה.
בשנת 786 נכבש האזור על ידי קיסרי שושלת רשטראקוטה של הדקאן, והיה סלע מחלוקת בין שושלת רשטראקוטה לשושלת גורג'ארה-פרטיהארה של עד לחלקה המוקדמת של המאה העשירית.
הקיסרים של שושלת רשטראקוטה מינו את שליטי כמושלי מאלווה.
מאמצע המאה העשירית, נשלטה מאלווה על ידי שושלת פראמארה, שהקימו בירה ב.
המלך , ששלט בערך משנת 1010 עד 1060, היה ידוע בתור המלך-הפילוסוף ואיש האשכולות הגדול של הודו של ימי הביניים; כתביו הנרחבים מכסים פילוסופיה, שירה, רפואה, אדריכלות, בנייה, תכנון ערים, מדע וטרינריה, פונטיקה, יוגה וקשתות.
מאלווה הפכה למרכז אינטלקטואלי של הודו, והפכה למשכן של מצפה כוכבים אסטרונומי גדול, שמשך אליו חוקרים מכל רחבי הודו כולל .
יורשיו שלטו עד 1305 לערך, אז נכבשה מאלווה על ידי סולטנות דלהי.
של דרום הודו פלשה מספר פעמים למאלווה.
, בעבר מושל מאלווה תחת סולטנות דלהי, הכריז על עצמו כסולטאן מאלווה בשנת 1401 לאחר שטימור לנג כובש סולטנות דלהי תקף את דלהי, וגרם לפירוקה של הסולטנות למדינות קטנות יותר.
חאן הקים את והקים את בירתו ב, גבוה ברכס וינדהיה המשקיף על עמק הנהר .
בנו של הושאנג שאה, ע'זני חאן, שלט במשך שנה בלבד וירש אותו (1436–1469), הראשון מבין הסולטאנים של מאלווה מבני משפחת חאלג'י, שהרחיב את המדינה כך שתכלול חלקים מגוג'ראט, ראג'סטאן והדקאן.
הסולטאנים המוסלמים הזמינו את הראג'פוטים להתיישב במדינה.
בתחילת המאה ה-16, הסולטאן ביקש את עזרתם של הסולטאנים של גוג'אראט כדי להתמודד עם הכוח הגובר של הראג'פוטים, בעוד שהראג'פוטים ביקשו את תמיכתם של מלכי הראג'פוטים מ.
במהלך אותה תקופה נכבש חלק ניכר ממאלווה על ידי המלך משושלת סיסודיה שמינה את אחד מבעלי בריתו הקרובים, , כשליט מאלווה תחתיו.
לאחר התבוסה של קונפדרציית הראג'פוטים ב ליד אגרה נגד באבור במסגרת המערכה על השליטה בצפון הודו בין הראג'פוטים לאימפריה המוגולית.
לאחר מכן הטיל באבור מצור על צ'אנדרי מציע את שמסאבאד למדיני ראי במקומה של צ'אנדרי.
מכיוון שזו הייתה בירת ממלכתו והייתה בעלת חשיבות רבה ראי סירב להצעת באבור ובחר למות.
הוא הובס על ידי באבור בינואר 1528 ב ובאבור כבש את המבצר.
גוג'ראט הסתערה על מאנדו בשנת 1518. בשנת 1531, כבש הסולטאן את מאנדו, והוציא להורג את מחמוד השני (1511–1531), וזמן קצר לאחר מכן קרסה סולטנות מאלווה.
הקיסר המוגולי אכבר כבש את מאלווה בשנת 1562 והפך אותה ל (מחוז) של האימפריה שלו.
הסובה של מאלווה הייתה קיימת מ-1568 עד 1743. מאנדו ננטשה במאה ה-17. במהלך המאה ה-17 חלק גדול ממערב מאלווה הוחזק בידי מלכים מענף רטנאוואט של הראג'פוטית מענף רט.
מלכים מענף זה פרצו מאוחר יותר לכמה מדינות שהפכו מאוחר יותר ל, ו.
חלק מהמדינות הקטנות יותר היו וקאצ'י-בארודה.
מצביא מראטהי אחר, אנאנד ראו פאוואר, ביסס את עצמו בתור הראג'ה של ב-1742, ושני האחים פאוואר הפכו לראג'ות של .
בסוף המאה ה-18 הפכה מאלווה למקום הלחימה בין מעצמות מראטהיות יריבות לבין המטה של ה, שהיו שודדים בלתי סדירים.
הפינדארים הובסו במערכה של הגנרל הבריטי , וסדר נוסף התקבע תחת סר .
שלטה במאלווה מאינדור ומ על הנהר עד 1818, אז הובסה האימפריה המראטהית על ידי הבריטים ב, והשליטים מבית הולקר של אינדור הפכו למדינה נסיכותית של הראג' הבריטי.
מרכז הכוח פוליטי היה בעיר .
עם עצמאות הודו ב-1947, המלכים מבית הולקר ושליטים נסיכים אחרים הצטרפו להודו, ורוב מאלווה הפך לחלק מהמדינה החדשה של מאדהיה בהרט, שאוחדה לתוך מאדהיה פרדש ב-1956.
אזור מאלווה מתפרס על רמה במערב מאדהיה פרדש ובדרום-מזרח ראג'סטאן (בין ו-), עם גוג'ראט במערב.
האזור כולל את המחוזות הבאים של מאדהיה פרדש: , , , , , , , , , וחלקים ממחוזות ו, ואת מחוז של ראג'סטאן וחלקים של מחוזות ראג'סטאן קוטה, ו.
מאלווה תחומה בצפון-מזרח באזור , בצפון-מערב באזור , במערב באזור ובגוג'ראט.
מדרום וממזרח נמצא רכס וינדהיה ומצפון רמת ה.
הרמה היא הרחבה של מדרגות דקאן, שנוצרו בין 60 ל-68 לפני מיליון שנים בסוף תור הקרטיקון.
באזור זה סוגי הקרקעות העיקריות של אדמה הם , אדמה חומה ואדמת "בהאטורי" (אבן).
הקרקע הגעשית, דמוית החרסית של האזור, חייבת את צבעה השחור לתכולת הברזל הגבוהה של הבזלת שממנה היא נוצרה.
האדמה דורשת פחות השקיה בגלל הקיבולת הגבוהה שלה לשמירת לחות.
שני סוגי הקרקע האחרים קלים יותר ובעלי שיעור גבוה יותר של חול.
הגובה הממוצע של הרמה הוא 500 מטרים.
חלק מהפסגות בגובה של למעלה מ-800 מטרים, בהן סיגאר (881 מטרים), ג'נאפב (854 מטרים) וגהאג'ארי (810 מטרים).
הרמה בדרך כלל משתפלת לכיוון צפון.
חלקו המערבי של האזור מנוקז על ידי הנהר ה, בעוד הנהר צ'מאל מנקז את החלק המרכזי, והנהר ה ומקורות הנהרות ו מנקזים את החלק המזרחי.
הנהר הוא בעל חשיבות היסטורית בגלל קומבה מלה, הנערכת כל 12 שנים באוג'יין.
נהרות בולטים נוספים הם , ו.
בשל גובהו של כ-550 עד 600 מטרים מעל גובה פני הים, יש באזור ערבים קרירים יחסית לימים החמים בעונת הקיץ.
גם אם טמפרטורת היום מגיעה ל-42 עד 43 מעלות צלזיוס, טמפרטורות הלילה הן תמיד בטווח של 20 עד 22 מעלות מה שהופך את האקלים לקריר בהרבה משאר האזורים בסביבתו.
רוח הבוקר הקרירה, ה"קראמאן" ורוח הערב, ה"שאבּ-אי-מאלווה", הופכים את הקיץ לפחות קשה.
את המונח "שאבּ-אי-מאלווה", שפירושו בין ערביים במאלווה (מ"שאבּ", אורדו ללילה), המציאו המוגולים.
השנה מחולקת באופן עממי לשלוש עונות: קיץ, עונת הגשמים וחורף.