tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
לאחר שמגיעות תמונות אינפרא אדומות של האי וילסון חושד שיש באי מרבצי נפט, אך לספינה מגיע בסתר הפלאונטולוג ג'ק פרסקוט, המנסה להזהיר את הצוות מעליה לחוף, עקב דיווחים בלתי רשמיים על מפלצת גדולה.
עם זאת וילסון קורא ללכוד אותו, בהנחה שהוא מרגל מתחרה, אף שבהמשך הוא מחליט להפוך אותו לצלם המשלחת (לאחר שהוא נכנע להגעה לאי).
לספינה מתווספת השחקנית דואן, אשר ניצלה מרפסודה לאחר שספינתה הופצצה.
צוות הספינה עולה לבסוף על האי ומגלה שבטים ילידים באזור מוקף חומה גבוהה.
לפי הצוות ישנו מרבץ של נפט באיכות נמוכה ביותר, שכבר עדיף לחזור חזרה ווילסון בוחן זאת.
עם זאת הילידים חוטפים את דואן ומקריבים אותה למפלצת הנחשבת לאל בעיניהם - קונג, והוא לוקח את דואן לעבר הג'ונגל שמעבר לחומה.
הדבר גורם לספנים להישאר בקרבת האי במסע חילוץ והם יורים בכמה מהילידים.
מספר לוחמים ובראשם ג'ק מנסה לחצות גזע עץ ביער, אך קונג מוצא אותם והורג ארבעה אנשים, משאיר רק את ג'ק ואת בואן בחיים, אך בואן נאלץ לחזור לספינה.
בינתיים דואן נשארת עם קונג ובעוד היא נסערת ממנו הוא מתחיל להתאהב בה ושומר עליה מטורפים כמו נחש ענקי.
ג'ק מוצא אותה ויחד הם בורחים דרך נהר חזרה לעבר החומה, שם ממתין לקונג מארב מידי וילסון ואנשיו, הלוכדים אותו במלכודת בור וזורקים עליו כלורופורם.
קונג המובס נשלח בידי הספינה לניו יורק בתור פרס לחברת הנפט שלו.
קונג מוצג בהמשך לראווה עם שלשלאות וכתר על ראשו, לעיני הצופים בניו יורק, כשגם דואן מתלווה לאירוע.
עם זאת הופעתה גורמת לקונג להצליח להשתחרר מהשלשלאות ולברוח, לגרום למהומות וגם הורג את וילסון בדריכה וכן הורס רכבת.
קונג מוצא את דואן ואת ג'ק ואלה נמלטים ממנו דרך גשר קווינסבורו, בדרך למרכז הסחר העולמי.
לבסוף קונג מצליח לתפוס את דואן ולטפס על הבניינים איתה ואז הוא מותקף בידי שלושה גברים עם להביורים, אותם הוא הורג עם חבית שריפה ומזנק לבניין השני.
אז הוא מותקף בידי מסוקים צבאיים, אף שדואן מבקשת מהם לעצור בירי.
הם יורים בקונג ולמרות ששני מסוקים נופלים הם מצליחים לירות ולפצוע אותו קשה, עד שהוא נכנע לפצעיו ונופל את מותו.
דואן למטה מוקפת בעיתונאים אל מול הגופה ומנסה לפלס דרך מבעד לקהל אל ג'ק.
ריק בייקר – קינג קונג בביצועי חליפה, בעוד המדבב פיטר קאלן השמיע את קולו של קונג (ללא קרדיט).
ג'ף ברידג'ס - ג'ק פרסקוט, פלאונטולוג ופרימטולוג המתאהב בדואן ומציל אותה.
צ'ארלס גרודין - פרד ס.
וילסון, איש עסקים המשמש כנבל הראשי של הסרט ומנסה להרוג את קונג אך נהרג בידיו.
ג'סיקה לאנג - דואן, שחקנית ניצולת ספינה שהופצצה, אשר נחטפת בידי קונג אך מתחילה להתאהב בו.
ג'ון רנדולף - קפטן רוס, רב-החובל של הספינה.
רנה אוברז'ונואה - רוי באגלי, קצין בספינה.
ג'ון לון - בתור טבח סיני.
קורבין ברנסן - בתור כתב (ללא קרדיט).
מגדל King Power Mahanakhon (בתאית: คิง เพาเวอร์ มหานคร, הידוע בעבר בשם MahaNakhon มหานคร) הוא גורד שחקים סופר גבוה לעירוב שימושים ברובע העסקים המרכזי של סי לום/סאתון בבנגקוק, תאילנד.
הוא נפתח בדצמבר 2016 על ידי מנכ"ל מהאנהון, קיפסאן בק (Kipsan Beck).
הבניין מציג מראה לא שגרתי של מגדל מרובע בעל קיר מסך זכוכית עם מוטיב סליל כרוך סביבו, עשוי קוביות חצובות בדופן הבניין.
לאחר מכירת יחידות המגורים הראשונות באפריל 2016, בגובה 314 מטרים עם 77 קומות, הוא הוכר כבניין הגבוה ביותר בתאילנד ב-4 במאי 2016 על ידי המועצה לבניינים גבוהים ובתי גידול עירוניים (CTBUH).
הבניין כולל קמעונאות, בית מלון עם 200 יחידות דיור של ריץ-קרלטון, ודירות מגורים שמתומחרות בין כ-1,100,000 דולר ל-17,000,000 דולר, מה שהופך אותו לאחד מהבתים המשותפים היקרים ביותר בבנגקוק.
הבניין הוכר כבניין הגבוה בתאילנד עד פתיחת מגדל אייקון סיאם ב-2018 עם גובה של 317 מטרים.
הבניין נרכש מהמנכ"ל סורפוג' טכאקרייסרי (Sorapoj Techakraisri) מפיס דיוולופמנט על ידי קבוצת קינג פאוור באפריל 2018, וכתוצאה מכך החלפת השם מ"מהאנהון" ל"קינג פאוור מהאנהון".
פרטים על הייזום של המגדל הוכרזו ב-27 במאי 2009. בשנת 2015 חברת פיס דיוולופמנט רכשה את שאר המניות של השותף לשעבר IBC, ובכך הפכה ליזמית הפרויקט היחידה.
טקס אבן הפינה נערך ב-20 ביוני 2011, הבניין הושלם ב-2016. שווי הפרויקט הכולל כתוצאה משינויי תמחור במהלך הבנייה הגיע ל-21 מיליארד באט (620 מיליון דולר).
באוקטובר 2013 הסתיימה בניית בניין CUBE הקטן יותר ליד המגדל.
באותו זמן הגיע המגדל הראשי לקומה הרביעית, ונבנה בקצב שתיים-שלוש קומות בחודש.
החל מספטמבר 2014 הגיע המגדל הראשי לקומה ה-45, ובדצמבר 2014 הגיע הבניין לקומה ה-60. באפריל 2015, פיס דיוולופמנט חשפה כי המגדל הגיע למלוא גובהו 314 מטרים, מה שהפך אותו לבניין הגבוה ביותר בבנגקוק.
לבסוף בשנת 2016, ההמועצה לבניינים גבוהים ובתי גידול עירוניים הכירה בבניין כמושלם.
במרץ 2014, נודע כי המיזם נמכר בבעלות חופשית, לאחר שהיה בעבר נכס מושכר.
המגדל הוא בצורת פריזמה מרובעת עם מראה ספירלה מחוספסת ובעלת משטחים קוביתיים חתוכים בדופן המגדל.
הבניין כולל סרט מפוקסל שמתערבל סביב החלק החיצוני, מקלף את שכבת פני השטח שלו כדי לחשוף שכבה פנימית, ויוצר מרפסות עם נוף של העיר.
קירות הזכוכית של גורד השחקים מחולקים אופקית ואנכית ומוסיפים למראה המפוקסל, המשונה והייחודי של המבנה.
גובהו עבר את השיא של מגדל באיוק II שהיה בגובה של 304 מטרים בהשלמתו בשנת 2016, מה שהופך אותו לבניין ה-88 בגובהו בעולם.
בין מאפייני המבנה: 10,000 מטרים מרובעים של שטחי מסחר, 209 יחידות דיור בשירות ריץ-קרלטון, עם מחירים הנעים בין 42–500 מיליון באט (1.2–14 מיליון דולר), הם מהמחירים הגבוהים ביותר שהתבקשו עבור נדל"ן יוקרה תאילנדי.
קינג וילקי מורסקיה שצ'צ'ין בפולנית: (King Wilki Morskie Szczecin) הוא מועדון כדורסל פולני משצ'צ'ין המשחק בליגת העל הפולנית, בליגת האלופות בכדורסל, ובליגה הצפון אירופית.
המועדון הוקם בשנת 2004 וזכה באליפות הראשונה שלו בשנת 2023.
המועדון הוקם בשנת 2004 ולאחר מספר שנים בליגות הנמוכות הצליח להעפיל לליגת העל הפולנית בשנת 2015, המועדון הצליח להתבסס באמצע הטבלה אבל לא הצליח להתקרב לאליפות והישג השיא שלו היה רבע גמר.
בעונת 2022/2023 המועדון סיים במקום השני בעונה הסדירה, וניצח בגמר את שלונסק ורוצלב 2-4.
קינג לונג איחוד תעשיות רכב משותפות בע"מ (King Long United Automotive Industry Co., Ltd) (בסינית: 厦门金龙联合汽车工业有限公司) הידועה לרוב כKing Long היא יצרנית אוטובוסים סינית, שבסיסה בשיאמן, פוג'יין, הרפובליקה העממית של סין.
החברה נוסדה בדצמבר 1988 והיא מתמקדת בעיקר בפיתוח, ייצור ומכירת אוטובוסים וטנדרים בגודל גדול ובינוני.
קינג לונג, שהוקמה בדצמבר 1988, היא אחת מהמיזמים המשותפים בסין עם היסטוריה ארוכה בתעשיית ייצור המרכבים.
החברה נמצאת כעת בבעלות משותפת של "חברת השקעות נכסים בבעלות ממשלת שיאמן בע"מ" (Xiamen State-owned Assets Investment Co., Ltd) ושל "חברת סאן יאנג תעשיות בע"מ (San Yang Industry Co., Ltd.) מטאיוואן, כאשר שיעור המניות של כל מחזיקה הוא 50%, 25% ו-25% בהתאמה.
קבוצת קינג לונג (厦门金龙汽车集团) מחזיקה בשלוש חברות בנות: King Long United Automotive Industry Co., Ltd, גולדן דרגון והייגר.
המתקנים של קינג לונג משתרעים על שטח כולל של 200,000 מ"ר עם למעלה מ-1800 עובדים, מתוכם 400 מהנדסים טכניים ו-30 בוגרי תואר שני, הממלאים תפקיד מפתח בתחומים שונים כגון מו"פ, IT, ניהול ייצור, בקרת איכות, פיננסים, מכירות ושירות לאחר המכירה.
קינג לונג תפסה עמדה מובילה בקרב יצרני האוטובוסים המקומיים בסין, שוק האוטובוסים הגדול בעולם.
קינג לונג מקיים זמן רב שיתוף פעולה הדוק עם ספקי חלקים, לרבות החברות הגרמניות מאן (חברה) ו־ZF, החברות האמריקאיות "קומינס" (Cummins), "דנה" (Dana) ו־Neway, החברה הצרפתית Telma, החברה השוודית סקאניה והחברות היפניות UD Trucks (ניסאן) והינו מוטורס.
קינג לונג מציעה כיום 5 סדרות של מוצרים, המחולקות ל-50 פלוס קטגוריות, המכסות שוק של אוטובוסים וכרכרות שונים (6–13 מ') המיועדים לתיירות, שינוע נוסעים ואוטובוסים עירוניים.
מוצרי החברה נמכרים בשווקים מעבר לים כולל אוסטרליה, קוסטה ריקה, צ'ילה, בולגריה, סינגפור, הפיליפינים, ערב הסעודית, ישראל, עיראק, קפריסין, לבנון, מלטה, ארצות הברית, בריטניה, ארגנטינה, ברבדוס, הונג קונג, הונגריה, איטליה, מקאו, טייוואן, תאילנד, הודו, מלזיה, אינדונזיה, צפון קוריאה, מקסיקו, סרי לנקה ופקיסטן.
בסוף 2004, פרויקט ההעתקה והשדרוג הטכנולוגי של קינג לונג הושק רשמית כאחד הפרויקטים המרכזיים של מחוז פוג'יאן ושל העיר שיאמן בשנת 2005. אתר המפעל החדש הוקם בעיר שיאמן בפארק התעשייה גואנאן, ג'ימאי, מחוז שיאמן.
הפרויקט היה אמור להיבנות בשני שלבים: שלב 1 משתרע על שטח של 25 דונם עם שטח בנייה ברוטו של 8.5 דונם, עם כושר ייצור שנתי מתוכנן ל-6,000 רכבים ואוטובוסים.
עם השקעה כוללת של כ־RMB260,000,000 יואן, שלב 1 היה צפוי להסתיים ולהיכנס לשימוש עד סוף 2005. השטח השמור לשלב 2 הוא 15–20 דונם.
עם השלמתו, המפעל החדש יהפוך לאחד מבסיסי ייצור הרכבים הגדולים בסין עם תפוקה שנתית של 13,000 רכבים ואוטובוסים בגדלים גדולים ובינוניים.
בשנת 2008, לקינג לונג היה נתח של 18 אחוזים משוק היצוא בסין.
המכירות בחו"ל תרמו 25% מסך המכירות של קינג לונג.
כמו כן קינג לונג לא שיווקה אוטובוסים לחברות התחבורה הגדולות, אלא רק לחברות ההסעה הפרטיות.
אנדרו ביירון באצ'לר , המוכר יותר בשם הבמה קינג באץ' (King Bach), הוא קומיקאי ושחקן קנדי־אמריקאי.
התפרסם בזכות פעילותו בפלטפורמת שיתוף הווידאו Vine, שבה היה המשתמש בעל מספר העוקבים הגבוה ביותר, עם 16.2 מיליון עוקבים.
באץ' פנה בהמשך למשחק, וזכה להכרה ראשונית בזכות תפקיד ראשי בסדרת הטלוויזיה של Adult Swim (2014–2015).
הוא זכה לפרסום רחב בזכות הופעותיו בסרטי הקומדיה ו"חמישים גוונים של שחור" (2016), בסרטי הקומדיה־רומנטית "כאשר נפגשנו לראשונה" ו"לכל הנערים שאהבתי" (2018), בסרטי הקומדיה־אימה "השמרטפית" ו"השמרטפית מכה שנית" (2020), ובסרט האסונות "גרינלנד" (2020).
בנוסף, לבאץ' חשבון פעיל בטיקטוק עם כ־28.4 מיליון עוקבים, והוא מפעיל ערוץ יוטיוב עם למעלה מ־4.3 מיליון מנויים.
באץ' נולד בשכונת רקסדייל שבטורונטו, אונטריו, להורים ממוצא ג'מייקני – אינגריד מוריס וביירון באצ'לר, שניהם רואי חשבון.
יש לו אחות צעירה אחת בשם כריסטינה.
כשהיה בן שנתיים עבר עם משפחתו לארצות הברית, וגדל בווסט פאלם ביץ' שבמדינת פלורידה.
הוריו הקפידו על חינוך נוצרי.
לאחר סיום לימודיו התיכוניים נרשם לאוניברסיטת המדינה של פלורידה, שם התחרה בקפיצה לגובה.
בשנת 2010 סיים את לימודיו באוניברסיטת פלורידה סטייט עם תואר במנהל עסקים.
לאחר מכן נרשם ללימודי תואר שני ב, אך פרש בסמסטר האחרון ועבר להתגורר בלוס אנג'לס.
בהמשך למד תיאטרון אלתורים ב־.
באץ' צבר 16.2 מיליון עוקבים ולמעלה מ־6.1 מיליארד צפיות חוזרות בפלטפורמת Vine, ובמרץ 2015 הפך לאדם בעל מספר העוקבים הגבוה ביותר באפליקציה.
אף שהוא מזוהה בעיקר עם Vine, באץ' מוכר גם בזכות ערוץ היוטיוב שלו, BachelorsPadTv.
הצלחתו ב־Vine הובילה לחתימתו בסוכנות (UTA), ולהשתתפות בסדרה .
הוא שימש כשחקן קבוע בסדרה של Adult Swim, והופיע בסדרה "מינדי".
באץ' השתתף גם בסרט הפרודיה הקומי "חמישים גוונים של שחור", ושימש כמנחה אורח מיוחד בגרסה המחודשת של Punk'd ב־BET.
בשנת 2015 הופיע כגרסה בדיונית של עצמו בסרט .
באץ' נחשף ל־Vine באמצעות , והעלה את סרטון ה־Vine הראשון שלו ב־19 באפריל 2013. הוא השתתף במספר פרודיות לקליפים מוזיקליים של , ובהן גילם את ביג שון ב־"Problem" וב־"Break Free", את פארל ויליאמס ב־"Happy", את ג'וסי ג'יי ב־"Dark Horse", ואת טופאק שאקור בפרודיה לשיר "Big Girls Cry" של סיה.
באץ' שיחק לצדו של בסרט האימה "השמרטפית", וחזר לגלם את תפקידו בסרט ההמשך "השמרטפית מכה שנית".
ב־31 באוגוסט 2019 הוציא באץ' את אלבום הבכורה שלו, Medicine.
מתוך האלבום יצאו שני סינגלים: "Say Daddy" בפברואר 2019 ו־"HTH" במאי 2019.
בנוסף הוציא מספר שירים, ובהם "See Me Now", שפורסם בפברואר 2021. באץ' פרסם בטיקטוק בקשה להשתמש בצליל השיר והבטיח שיעשה דואט עם הטובים ביותר, ובהמשך העלה את השיר ליוטיוב, ספוטיפיי וסאונדקלאוד.
בשנת 2023 השתתף בקליפ לשיר "TRUCK BED" של אמן הקאנטרי .
שנה כותרת תפקידהערות 2012 כריס 4 פרקים2014–2015 עצמו 18 פרקים מינדי ד"ר טי.
King Bach" 2024 המתים המהלכים: אלה שבחיים ביילי פרק: "Gone"
שנה כותרת תפקיד 2018 טיטו פלייבורס
העיר ממוקמת בחלקו הדרום מזרחי של האי, ומתגוררים בה כ-600,000 תושבים.
העיר נוסדה בשנת 1692 על ידי מתיישבים בריטיים, לאחר שרעידת אדמה הרסה את בירת המושבה הקודמת פורט רויאל.
בשנותיה הראשונות של העיר, אלפיים איש מתו כתוצאה ממחלות שנגרמו על ידי יתושים.
בשנת 1716 העיר הפכה למקום מרכזי מבחינה מסחרית בג'מייקה.
בשנת 1755 הוחלט להעביר את משרדי הממשלה לקינגסטון.
קינגסטון הפכה לבירה האדמיניסטרטיבית של ג'מייקה בשנת 1872, ולבירת המדינה ב-1962, כאשר ג'מייקה זכתה בעצמאות.
רעידת אדמה ב-14 בינואר 1907 גרמה לנזק רב בדרום העיר.
רעידת האדמה הובילה להגבלות מסוימות על גובה הבניינים.
בשנות ה-30 חלו מהומות בעיר, דבר שגרם לגדילה עצומה באיגוד מקצועי.
בשנת 1948 העיר הפכה למרכז של אוניברסיטת איי הודו המערבית.
בשנת 1966 קינגסטון אירחה את משחקי חבר העמים הבריטי.
בפרבר מונה של העיר נמצא קמפוס אוניברסיטת איי הודו המערבית שנוסדה בשנת 1948.
רוב אוכלוסיית קינגסטון היא ממוצא אפריקאי, עם מיעוטים סיניים והודים.
המיעוט הסיני תרם רבות לפיתוח הסחר בעיר.
ישנו גם מיעוט קטן של אירופים (אירים וגרמנים בעיקר), ומעט לבנונים וסורים.
ישנה גם קהילה יהודית קטנה.
זאת כתוצאה מהכיבוש הבריטי של האי.
בין הזרמים הדומיננטיים בנצרות ניתן למנות את המתודיזם, הכנסייה הקתולית, הכנסייה האדוונטיסטית של היום השביעי, פנטקוסטליזם ואת הבפטיזם.
למורמונים יש כשלושה סניפים בעיר.
לקהילה היהודית יש בית כנסת אחד בשם "שערי שלום".
המועצה האיסלאמית של ג'מייקה ממוקמת בעיר, ולקהילה המוסלמית הקטנה בעיר יש גם מרכז חינוכי ומרכז דעוה.
השכונה המפורסמת בעיר היא טרנצ'טאון.
בעיר נמצאים מוזיאון בוב מארלי שנמצא במקום בו מארלי התגורר, והגלריה הלאומית של ג'מייקה.
בעיר נמצא נמל התעופה הבינלאומי נורמן מנלי.
האל, או בשמה המלא קינגסטון על ההאל , היא עיר היסטורית באנגליה הממוקמת על שפך נהר האמבר שבמחוז מזרח יורקשייר.
שטחה של העיר הוא 71.45 קמ"ר, במפקד האוכלוסין האחרון בשנת 2011 נמנו בעיר 249,074 איש ובהערכה רשמית של ה־ONS (המשרד הלאומי לסטטיסטיקה) בשנת 2018 מנתה אוכלוסיית העיר 260,645 נפש.
אתרים מרכזיים בהאל כוללים את כנסיית השילוש המקודש - מהגדולות באנגליה, "דה דיפ" - מצפה תת-ימי, מוזיאון וילברפורס האוס, גשר האמבר, האל מרינה, אוניברסיטת האל, אוניברסיטת לינקולן וקווינס גרדנס.
זוהי העיר הבריטית היחידה המפעילה מערכת טלפוניה עצמאית.
קבוצת הכדורגל הבכירה בעיר היא האל סיטי, המשחקת באצטדיון MKM המונה 25,400 מקומות ישיבה.
העיר הוקמה בשלהי המאה ה-13 על ידי מלך אנגליה, אדוארד הראשון, כהיאחזות על תוואי ההאמבר, צפונית לנהר האל.
ההיאחזות הוקמה בשל צורך בנמל צפוני מרוחק דיו מהגבול הסקוטי כדי להרחיב את גבולות ממלכתו לתחומי סקוטלנד.
הצו המלכותי הקובע את הקמת העיר מתוארך ל-1 באפריל 1299.
הגידול ההדרגתי בחשיבותה של ההיאחזות הביא לכך שבשנת 1440 הפכה מעיירה (Borough) לעיר, ותחום שיפוטה הורחב.
היא נותקה מניהול אדמיניסטרטיבי של מחוז יורקשייר והחילה שיפוט עצמאי באזור שממערב לעיר, שזכה לשם הולשייר.
האל שימשה כנמל חשוב בסוף תקופת ימי הביניים, וסוחריה ניהלו קשרי מסחר ענפים עם נמלים בצפון גרמניה, באזור הים הבלטי ובארצות השפלה.
העיר ייצאה צמר ובד וייבאה עץ, יין, פרוות ומוצרי צבע.
העיר שגשגה במאה השש-עשרה ובראשית המאה השבע-עשרה, וחשיבותה גברה.
ב-1642, בעיצומו של המשבר הפרלמנטרי באנגליה, סירב מושל האל, סר ג'ון הות'אם לאפשר למלך צ'ארלס הראשון להיכנס לעיר ולארסנל הנשק הגדול שלה.
בסופו של דבר, הוא הוצא להורג על ידי המחנה הפרלמנטריסטי לאחר ששינה צד בסכסוך ועבר לתמוך במלוכנים.
סדרת האירועים הללו הביאה למלחמת האזרחים האנגלית, כיוון שהמלך צ'ארלס חש מחויב להגיב ל"עלבון" על ידי הטלת מצור על העיר - אירוע ששיחק תפקיד מכריע בפרוץ הסכסוך הגלוי בין הפרלמנטריסטים למלוכנים.
חשיבותה הכלכלית של העיר דעכה עם יישוב מלחמת הבקלה בין אנגליה ואיסלנד בשנים 1975–1976, אשר סבבה סביב מחלוקת בנושא דיג.
עם זאת, נותרה האל כנמל חשוב המקשר את האי הבריטי לאירופה היבשתית וכן כמרכז חשוב לעיבוד מזון.
בשנת 2007 מספר אזורי העיר סבלו מהצפות.
התברר שהם היו תוצאה של תפקוד לקוי של חברת המים המקומית Yorkshire Water.
בהמשך תחנות שאיבה באזור עברו שדרוג משמעותי.
היחס הציבורי כלפי העיר האל משתנה.
בעוד שהיו שתיארו אותה כ"גיהנום עלי אדמות" ואף העניקו לה את המקום הראשון ב"ספר הערים המחורבנות", הרי שהסופר האוסטרלי פיטר פורטר תיארה בתור "הפואטיות שבערי הממלכה."
תחנת הרכבת קינגס קרוס היא תחנת רכבת באזור קינגס קרוס בצפון מרכז לונדון שבאנגליה.
התחנה נמצאת ברובע קמדן, והיא הנקודה הדרומית ביותר של קו הרכבת הראשי של החוף המערבי של אנגליה.
סמוך אליה נמצאת תחנת הרכבת סנט פנקראס.
התחנה משמשת קווי רכבות לקיימברידג', יורק, דרהאם, ניוקאסל, לידס ואדינבורו.
כמו כן יש בה תחנה של הרכבת התחתית של לונדון ששמה "קינגס קרוס סיינט פנקראס".
במקור נבנתה התחנה עבור הרכבת הצפונית הגדולה.
המבנה תוכנן על ידי לואיס קיוביט ונבנה בין השנים 1851–1852 במקום שבו עמד קודם לכן בית חולים לחולי אדמת.
ב-14 באוקטובר 1852 נפתח המבנה הראשי שבו רציפים 1–8. מאוחר יותר נוסף הבניין השני ובו רציפים 9–11.
אגדה אורבנית מספרת כי התחנה בנויה במקום שבו נלחמה בודיקה את הקרב האחרון שלה, והיא קבורה תחת התחנה.
בשנת 1987 פרצה שרפה בתחנת הרכבת התחתית ונספו בה 31 בני אדם.
השרפה פרצה מתחת למדרגות הנעות של התחנה, והתחילה בתור להבה קטנה, אך בגלל "אפקט התעלה" המדרגות שמעל למקום התחממו וגרמו ללשון אש לפרוץ ולגרום לרוב הנזק.
השרפה התפרצה ככדור אש מהדרגנוע עקב משב רוח שנוצר כשרכבת אחת הגיעה בעוד האחרת עזבה.
גל האש עלה לטמפרטורה של מעל ל-600 מעלות צלזיוס וגרם למותם של רבים שנמלטו לאזור הקופות.
במהלך העשור השני של המאה ה-20 האזור סביב התחנה עבר פיתוח מקיף, מבנים היסטוריים שוקמו ונבנו עשרות מבנים חדשים למשרדים, מסחר ומגורים, בין השאר עברו לאזור המטה האירופי של החברות פייסבוק וגוגל.
תחנת קינגס קרוס בספרות ובתרבות
כאשר נשאלה על כך בראיון השיבה הסופרת, ג'יי קיי רולינג, כי התבלבלה עם תחנת יוסטון, שם מופרדים רציפים 9 - 10 על ידי עמודים.
לצורך צילום הסרטים השתמשו ברציפים 4 ו-5 אשר מוספרו לשם כך כ-9 ו-10. כמו כן צולמה חזית התחנה מול תחנת הרכבת סנט פנקראס, שלה חזית גותית מרשימה יותר מחזית קינגס קרוס.
כיום מוצב בתחנה שלט על הקיר המפריד בין הבניינים השונים שבהם נמצאים רציף 9 ו-10, רציף ¾9, וב-2005 נוספה עגלת מזוודות, שרק חלקה האחורי נראה לעין, וחלקה הקדמי נעלם באופן מסתורי בקיר.
בנוסף, לאחר שבספר השביעי הארי מת וחוזר לחיים, "גן העדן" שאותו הוא מדמיין הוא תחנת קינגס קרוס.
באחד מספרי דוקטור הו הקרוי "מעבר" (Transit) מהווה התחנה נקודת מעבר בין-כוכבית.
באנגלית נכתב שם התחנה הן: King's Cross (היינו: "הצטלבות הדרכים של המלך") והן Kings Cross (היינו: "הצטלבות הדרכים של המלכים").
בשנת 1836 הוקם בהצטלבות הדרכים שהייתה במקום, פסל של ג'ורג' הרביעי.
אבל 9 השנים בהן היה קיים הפסל בהצטלבות הדרכים, העניקו למקום בו תצמח לימים אחת מתחנות הרכבת הגדולות והעמוסות בבריטניה את השם - צומת המלך.
תחנה נוספת בשם קינגס קרוס קיימת בסידני, באוסטרליה.
קינגדה קה הייתה רכבת הרים העשויה פלדה בפארק השעשועים "", אשר בג'קסון, ניו ג'רזי.
רכבת הרים זו הייתה הגבוהה והמהירה ביותר בעולם בעת פתיחתה, והצליחה לשמור על תואר הגבוהה ביותר עד לסגירתה בשנת 2024 (תואר המהירה ביותר נלקח ממנה בשנת 2010 על ידי "פורמולה רוסה" בעולם הפרארי באבו דאבי).
הרכבת החלה לפעול ב-20 במאי בשנת 2005, כחלק מאזור חדש בפארק השעשועים שנקרא "הממלכה המוזהבת".
היא נבנתה על ידי חברת רכבות ההרים השווייצרית Intamin AG.
בחודש נובמבר 2024, לאחר 19 שנים של פעילות, נסגרה הרכבת ופורקה, לאור עלויות אחזקה גבוהות שהגיעו לכמיליון דולר בשנה.
במתקן יש ארבע רכבות הרים.
הן צבועות בארבעה צבעים לזיהוי מהיר: ירוק, כחול כהה, כחול בהיר וכתום.
בארבעת הצבעים האלה צבועים גם הכיסאות ותומכות הבטיחות של הרכבות.
בכל רכבת ישנם 18 מושבים בשני טורים.
בקרון האחורי ישנו טור אחד של מושבים, ובשאר שני טורים.
השורה האחרונה בכל קרון מוגבהת מעל השורה מלפניה כדי לאפשר שדה ראייה טוב יותר.
לרכבות אין שמות רשמיים אלא רק מספרים.
בכל אחת מהרכבות ישנו לוח מאחורי שורת המושבים האחרונים שמכסה שורה נוספים של תושבת למושבים.
ניתן להסיר את הלוחות האלה כדי להתקין מושבים נוספים בשלב כלשהו בעתיד.
שינוי זה יגדיל את הקיבולת של כל רכבת מ-18 ל-20 נוסעים, וכך בכל שעה יוכלו לעלות על המתקן 1,600 נוסעים במקום 1,400. התחנה כבר ערוכה לשינוי הזה, יש לה שער לכניסה לשורות הלא קיימות של המושבים.
התור לקינגדה קה ארוך ומתחיל הרבה לפני שער הכניסה.
התור כה ארוך ומפותל עד אשר נפתחו בו דוכני גלידה ואף עמדת די ג'יי לבידור הממתינים.
בשיא הפופולריות של המתקן, לפני התקלות הגדולות של שנת 2005, אזור התור היה גדול ביותר והיה קרוב יותר למסלול הרכבת.
בגלל החלקים שעפו מאזור השיגור במהלך התקלה הראשונה, הוחלט שיהיה בטוח יותר להשאיר את האורחים רחוק ככל האפשר מהמסילה באופן קבוע.
הכניסה הנוכחית העיקרית לתחנה הייתה בעבר כניסת "המעבר המהיר".
התחנה מורכבת משתי תחנות מקבילות הנמצאות בכניסה וביציאה.
בכל תחנה ישנן שתי רכבות, כך שלכל אחת מארבע הרכבות יש תחנה משלה.
כל רכבת מעלה ומורידה נוסעים בתחנה שלה, היא לא נוסעת לתחנה האחרת.
במהלך הנסיעה, הרכבות בצד אחד של המסלול מעלות נוסעים בזמן שהרכבות בצד השני משוגרות.
המערכת פועלת באופן יעיל מאוד, כל עוד כל ארבע הרכבות פועלות ואין עיכובים גדולים בהעלאת הנוסעים ובבדיקת הרכבות.
כתוצאה התור למתקן נע במהירות לפני התחנה, אבל יש תור ארוך בתוך התחנה, במיוחד אם מחכים לשבת בשורות הראשונות.
שני משגיחים מעלים נוסעים, בודקים ומשחררים כל רכבת, ואחד משגר את הרכבות.
כמו ברוב רכבות ההרים, גם חוגרים את התומכות למקרה שמנגנון הנעילה ייכשל.
כדי להגביר את קצב העלאת הנוסעים, מבקשים מהנוסעים להפעיל את התומכות שלהם בעצמם אם הם מסוגלים לעשות זאת.
לאחר שהרכבת מגיעה למקומה ונבדקת, היא מתקדמת באיטיות מהתחנה לאזור השיגור.
ברגע שהרכבת נמצאת במיקום הנכון, מנגנון השיגור משגר את הרכבת ממהירות של אפס ל-206 קמ"ש ב-3.3 שניות.
בסופו של מסלול השיגור, הרכבת מטפסת אל המגדל הראשי, ומסתובבת בתשעים מעלות ימינה לפני שהיא מגיעה לגובה של 139 מטר.
הרכבת צונחת מגובה של 127 מטר בעיקול בן 270 מעלות, ומגיעה למהירות של 192 קמ"ש בסוף הירידה.
לאחר מכן, הרכבת עולה על גבעה בגובה של כ-40 מטר, כך נוצר רגע של חוסר משקל לפני שהרכבת נעצרת באופן חלק על ידי בלמים מגנטיים.
הרכבת מבצעת סיבוב פרסה וחוזרת לתחנה.
הנסיעה אורכת 28 שניות מתחילת השיגור ועד לסוף מסלול העצירה, אבל זמן הנסיעה ה"רשמי" על המתקן הוא 50.6 שניות.
לעיתים רחוקות קורה שהרכבת אינה מצליחה להגיע לפסגת המגדל, ולכן היא חוזרת בנסיעה אחורנית לנקודת השיגור, ולכן הותקנו בנקודת השיגור מעצורים שיביאו לעצירה מלאה של רכבת שנעה אחורנית.
לאחר שמחזירים את הרכבת לתחנה, נותנים לנוסעים לבחור אם לרדת מהמתקן או להישאר לניסיון נוסף.
נוסעים נלהבים ברכבת מחכים בכיליון עיניים לחוויה נדירה זו, אבל אחרים עלולים שלא להבין שזהו תהליך בטיחותי, חרף שלטי האזהרה המספרים עליו.
במסלול הרכבת מותקנות שתי מצלמות, הראשונה נמצאת מעט אחרי אזור השיגור, והשנייה נמצאת בסופו של אזור העצירה, כך ניתן לרכוש תצלומים של "לפני" ו"אחרי".
שתי המצלמות נמצאות בצד הימני של המסלול, ולכן מייעצים לנוסעים שרוצים לקנות תמונות מהנסיעה לשבת בצד ימין.
ברגע שהרכבת נמצאת במיקום הנכון, נשמע רעש חזק של צופר, שלאחריו הרכבת נעה מעט אחורה כדי להפעיל את מנגנון הבטיחות, והמעצורים באזור השיגור נופלים.
השיגור מתבצע חמש שניות לאחר רעש הצפירה.
מנגנון השיגור של קינגדה קה מסוגל לשגר רכבת כל 45 שניות, וכך ניתן להסיע על המתקן 1,400 נוסעים בשעה.
השיגור פועל בצורת בליסטרה, כבל מושך את הרכבת במהירות עד לרגע שבו היא משתחררת ממנו.
ב-8 ביוני 2005, פחות מחודש לאחר פתיחת המתקן, בורג רופף גרם לחלק שנמצא בתוך התעלה שכבל השיגור עובר דרכה להשתחרר ויצר חיכוך כנגד הכבל.
החיכוך גרם לרכבת לא להאיץ למהירות הנכונה.
השפשוף של הכבל כנגד פנים התעלה יצר ניצוצות ושברי מתכת עפו מתחתית הרכבת.
המנוע, כפי שתוכנן, ניסה לפצות על כך על ידי הפעלת עוד כוח על הכבל כדי להגיע למהירות שיגור של 206 קמ"ש.
סנפירי המעצורים שעולים למצב הבלימה עולים בתזמון הנכון, באופן עצמאי ללא עזרת מנגנון השיגור.
הסנפירים נמצאים בתוך כלובים ממתכת שמחוברים למפעילים שמעלים ומורידים את הסנפירים לגובה הרצוי.
ישנם ארבעה אזורי עצירה, בכל אזור יש כ-24 סנפירי בלימה משלו.
הסנפירים תפסו את הרכבת המשוגרת והחלו להאט את תנועתה, ומאידך המנוע ניסה להאיץ אותה, וכך היא נגררה לאורך אזור העצירה.
רכב התפיסה שוחרר, אבל הרכבת הייתה עדיין באזור העצירה והגיעה לעצירה מלאה בתחתית הגבעה.
התקלה אירעה במהלך בדיקת הבוקר השגרתית, כאשר לא היו נוסעים על הרכבת, ולא היו נפגעים מהתקרית.
כבל השיגור ניזוק (הוא נשחק והיה צריך להחליף אותו), המנוע ניזוק (נגרם נזק קל לאטמים), וסנפירי הבלימה ניזוקו - רבים נזקקו להחלפה.
סנפירי הבלימה באזור השיגור מחוברים באופן כזה שימנעו מרכבות הנעות במהירות לנוע אחורה לתחנה, אבל הרכבת שנעה במהירות ונמשכה אחורה יצרה לחץ לא צפוי על מספר סנפירים שהתעקמו קדימה.
לא היה צורך להחליף את כל הסנפירים, אבל היו יותר סנפירים פגומים מאשר שהיו לפארק חלקי חילוף, והם נאלצו להזמין חלקים מהחברה המייצרת.
בנוסף, היו צריכים לערוך ביקורת מחדש לרכבת.
הביקורת החלה ב-21 ביוני 2005. הרכבת נפתחה ב-4 באוגוסט, ושביל התור הוזז כך שהוא לא יעבור יותר מתחת למסלול השיגור.
ב-5 במאי 2006, כחודש לאחר שהרכבת נפתחה לשנת 2006, הייתה תקלה נוספת.
בשעה 21:25, אחרי שיגור רגיל, אחד מהנוסעים ברכבת דיווח שאיבד את מכשיר הטלפון הסלולרי שלו על המתקן.
הרכבת הכתומה שוגרה בשלב זה, היא השלימה את המסלול אבל נתקעה במסלול הכניסה לתחנה.
לאחר מכן, בחנו את מנגנון השיגור ב"שיגור ריק", שיגור ללא רכבת.
בשעה 21:45, הרכבת הכתומה שוגרה לבדיקה.
היה רעש חזק של חריקה וחבטה וניצוצות עפו מהחלק האחורי של הרכבת.
ייתכן שהמעצורים נגד הנסיעה לאחור בתחילת מסלול השיגור לא קפצו בחזרה למעלה מאחורי הרכבת המשוגרת, אבל אלה שבסוף כן קפצו, כנראה כשהרכבת עוד הייתה מעליהם.
אם הרכבת הייתה נוסעת לאחור, הייתה נגרמת תאונה נוראה לוּ לא היו מספיק מעצורים מורמים שיאטו אותה במידה מספקת.
ייתכן שרעש החביטה החזק בא מרכב התפיסה שפגע במעצור בסוף מסלול השיגור במהירות מלאה.
הסיבה המדויקת לתקלה לא ידועה, אבל טכנאי תחזוקה עבדו כדי לתקן אותה עוד בסוף השבוע שבו אירעה התקלה.
הרכבת נכנסה לעצירת חירום בזמן שהתקלה התרחשה, וכך המעצורים שבסוף מסלול העצירה נשארו מורמים, כך שהרכבת נתקעה באזור זה למשך כדקה לפני שהיא התקדמה אל התחנה.
דווח שכבל השיגור של הרכבת היה מתוח ונראה במצב טוב זמן קצר לאחר התקלה.
ב-11 במאי הוציאו אותו, וב-16 בחודש החזירו אותו (אבל במצב רפוי).
ב-18 במאי מתחו את הכבל, וראו את העובדים מניחים בובות מבחן על הרכבות.
הבדיקה של קינגדה קה החלה ב-21 במאי, ודווח שהרכבת נפתחה מחדש ב-25 במאי.
ככל שקינגדה קה מרשימה, אין בה שום אלמנט שהוא הראשון מסוגו.
בעוד שהרכבת אקסילריטור (Xcelerator) הייתה הרכבת המשוגרת הראשונה על ידי מערכת הידראולית, לטופ ת'ריל דראגסטר בסידר פוינט (הרכבת בעלת התואר המהירה והגבוהה ביותר לפני השלמת הבנייה של קינגדה קה) יש את העיצוב הכי דומה לזה של הקינגדה קה.
כל הרכבות הללו יוצרו על ידי חברת אינטאמין.
ההבדל הבולט ביותר בין קינגדה קה לבין טופ ת'ריל דראגסטר הוא שלאחרונה אין עלייה שנייה; במקום זאת יש לה מסלול עצירה שטוח.
המגדל של קינגדה קה גבוה ב-11 מטר מזה של טופ ת'ריל דראגסטר, ומהירות השיגור שלה מהירה יותר ב-13 קמ"ש.
הבדל בולט נוסף הוא שלקינגדה קה חסרים אורות המבשרים על שיגור שמתחיל, להבדיל מהאורות בסגנון "עץ חג המולד" של טופ ת'ריל דראגסטר, והדבר מקשה לקבוע במדויק מתי יתבצע השיגור הבא.
בראש הגבעה הראשונה הנוסעים נמצאים בכוח ג'י שלילי.
בתחתית הגבעה, הנוסעים נמצאים ב-3-4 כוח ג'י.
רכבת הקינגדה קה היא בגובה בניין בן 45 קומות.
אף פעם לא מפעילים את הרכבת בזמן שיורד גשם, אפילו אם ישנו טפטוף קל, בשל הסיכונים האפשריים שבנסיעה במהירות של 206 קמ"ש בגשם.
מנוע השיגור ההידראולי של קינגדה קה מסוגל לייצר בשיאו 20,800 כוחות סוס (שהם 15.5 מיליון ואט).
רכבת קינגדה קה היא כמעט כפולה בגובהה מהרכבת ניטרו, שהיא הרכבת השנייה בגובהה בפארק השעשועים (שגובהה כ-70 מטר).
הפסגה השנייה של קינגדה קה גבוהה יותר מהנקודות הגבוהות ביותר ברכבות "באטמן: הנסיעה" ו"הרי הגולגולת" שבפארק.
הפסגה השנייה היא גם נמוכה יותר רק ב-4 מטר מהנקודה הכי גבוהה ברכבת מדוזה.
תהליך בניית הרכבת הונצח בסרט של נשיונל ג'יאוגרפיק, כחלק מסדרת "בנייה מעולם אחר".
עד לסיום בניית הרכבת, בנייתה הוגדרה כ"מבצע סודי" מהחשש שחברה מתחרה תבנה רכבת גבוהה יותר ומהירה יותר ותיקח לקינגדה קה את התארים.
קינגסטאון היא בירת סנט וינסנט והגרנדינים.
העיר ממוקמת באי סנט וינסנט, ומתגוררים בה כ-24,500 תושבים (נכון לשנת 2005).
העיר מהווה מרכז כלכלי, תעשייתי וחקלאי של האיים, וכן מרכז תחבורתי - מרבית התיירים המגיעים לאיים עוברים דרך העיר.
הצרפתים הקימו התיישבות באזור קצת לאחר 1722.
קינגסטאון ממוקמת ליד הפינה הדרום מערבית של האי, בתוך מחוז סנט' ג'ורג', אחד מחמשת המחוזות של האי.
בשנת 1837 היא תוארה כנפרשת בחצי מעגל באורך של קילומטר וחצי לאורך חוף המפרץ, כשמדרומה סוללת הגנה ומצפונה מבצר שרלוט.
קינגסטאון תוארה אז ככוללת שלושה רחובות אורך ושישה רחובות רוחב הכוללים כ-300 בתים גדולים שחלקם התחתון עשוי אבנים או לבנים וחלקם העליון מעץ.
כנסיית ענק, עם מקום ל-2,000 מתפללים נחנכה בשנת 1820, במקום כנסייה קודמת שנחרבה מהוריקן בשנת 1780.
האקלים בקינגסטון הוא אקלים משווני טרופי (Af לפי שיטת קפן).
קינגיספ היא עיר ברוסיה בחלקו המערבי של מחוז לנינגרד, 114 ק"מ מערבית מסנקט פטרבורג.
העיר משמשת כמרכז אזור קינגיספ.
העיר נמצאת על הנהר לוגה , הנשפך למפרץ פינלנד.
עד שנת 1922 נקראה העיר יאמבורג, אך שמה הוחלף כדי להנציח את זכרו של המהפכן הרוסי-אסטוני ויקטור קינגיספ.
העיר נוסדה בשנת 1384 כמבצר ונקראה יאם .
המבצר שימש להגנה מהפלישות הרבות של האבירים הגרמנים והשוודים.
בשנת 1583 נכבשה העיר על ידי שוודיה.
היא הוחזרה לרוסיה ב־1595 ושוב נפלה בידי השוודים ב־1617. הצריחים וחומות המבצר פוצצו ונהרסו בשנת 1685.
במהלך המלחמה הצפונית הגדולה (1700— 1721) העיר שוחררה על ידי צבא רוסיה, אך שמה השוודי יאמבורג לא שונה.
בנייתה הסתיימה בשנת 1782. אדריכלי הבניין היו ברתולומאו רסטרלי ואנטוניו רינלדי.
אלכסנדר קרז'אקוב, כדורגלן נודע שנולד בקינגיספ.
אלכסנדר דרוזדנקו, מושל מחוז לנינגרד, שניהל את מועצת הנבחרים של קינגיספ.
קינגס אוף ליאון היא להקת רוק אמריקאית מנאשוויל, טנסי.
חברי הלהקה הם האחים קיילב פולוויל (סולן/גיטרה), ניית'ן פולוויל (תופים/קולות) וג'ארד פולוויל (גיטרה בס/קולות/סינתיסייזר), ובן דודם מת'יו פולוויל (גיטרה/קולות).
ה"ליאון" שבשם הלהקה הוא שמו של סבם (וגם שמו האמצעי של אבי האחים).
הסגנון המוזיקלי של הלהקה הוא תערובת של רוק דרומי, בלוז, גראז' רוק, ארנה רוק ורוק אלטרנטיבי.
הלהקה הוציאה לאור שמונה אלבומי סטודיו.
שלושת האלבומים הראשונים שלה ("Youth & Young Manhood", "Aha Shake Heartbreak" ו-"Because of the Times") התפרסמו בעיקר בממלכה המאוחדת; שלושתם הגיעו לראש מצעד האלבומים הבריטי, תשעה מהשירים בהם נכנסו למצעד הסינגלים הבריטי והם זיכו את הלהקה בשני פרסי המוזיקה הבריטית ב-2008.
ב-2008, לאחר צאתו של אלבומם הרביעי, "Only by the Night", הם זכו להצלחה גם במולדתם, ארצות הברית; הסינגלים "Sex on Fire", "Use Somebody" ו-"Notion", הגיעו כולם למקום הראשון במצעד הרוק המודרני האמריקאי.
האלבום היה לראשון שלהם שהגיע למעמד פלטינה בארצות הברית, והיה לאלבום הנמכר ביותר באותה השנה באוסטרליה.
האלבום החמישי של הלהקה, "Come Around Sundown", יצא לאור ב-18 באוקטובר 2010; הוא היה מועמד לפרס גראמי בקטגוריית "אלבום הרוק הטוב ביותר", נכנס למצעד "האלבומים הטובים ביותר לשנת 2010" של מגזין הרולינג סטון והגיע למקומות הראשונים במצעדי האלבומים ברחבי העולם.
האלבום השישי של הלהקה, "Mechanical Bull", יצא לאור ב-24 בספטמבר 2013; גם הוא היה מועמד לפרס הגראמי בקטגוריית "אלבום הרוק הטוב ביותר", הגיע למקום השני במצעד בילבורד 200 ולמקום הראשון במצעד האלבומים הבריטי וכן לראשי המצעדים במדינות נוספות.
האלבום השביעי של הלהקה, "Walls", יצא לאור ב-14 באוקטובר 2016; הוא הגיע למקום הראשון בבילבורד 200, היה זה להישג הטוב ביותר של הלהקה בארצות הברית עד אותה העת.
האלבום השמיני של הלהקה, "When You See Yourself", יצא לאור ב-5 במרץ 2021 והגיע לראש מצעד האלבומים הבריטי וכן במצעדים באוסטרליה, אוסטריה ואירלנד.
בסך הכול הייתה מועמדת הלהקה ל-12 פרסי גראמי, מתוכם זכתה בארבעה.
קיילב וג'ארד נולדו שניהם בממפיס, טנסי; ניית'ן נולד באוקלהומה סיטי, אוקלהומה; מת'יו נולד וגדל במיסיסיפי.
שלושת האחים פולוויל גדלו בטנסי ובאוקלהומה עם אביהם איוון ליאון פולוויל, שהיה מטיף ודרשן של הכנסייה הפנטקוסטלית, ועם אמם בטי אן.
האחים למדו בחינוך ביתי עם אימם או בבתי ספר קהילתיים-דתיים.
מלבד חמש שנים בהן השתקעה המשפחה בג'קסון שבטנסי, האחים בילו את רוב ילדותם בנסיעות סביב דרום ארצות הברית, בהתאם למיקום הכנסיות בהן הטיף האב.
בשנת 1997, לאחר שאביהם פרש מעיסוקו כמטיף והוריהם התגרשו, עברו ניית'ן וקיילב לפאתי נאשוויל והחלו לעסוק במוזיקת קאנטרי.
בתקופה זו פגשו האחים את הפזמונאי אנג'לו פטרליה, אשר סייע להם לפתח את כישורי הכתיבה שלהם, וחשף אותם להשפעות מוזיקליות כמו ת'ין ליזי, הרולינג סטונז והקלאש.
כשג'ארד ובן דודם של האחים, מת'יו, עברו גם הם לנאשוויל ב-1999, הוקמה הלהקה באופן רשמי ונקראה על שם סבם המשותף של בני הדודים, ליאון.
עד שנת 2002 פנו אל ניית'ן וקיילב מספר חברות תקליטים בהצעות שונות, מתוכן הם חתמו לבסוף עם חברת RCA רקורדס.
באחד הראיונות סיפר ניית'ן על הדרך שבה הם צירפו את מת'יו ללהקה: הם אמרו לאימו של מת'יו שהוא יתארח אצלם לשבוע בלבד, אך לא נתנו לו לחזור.
האלבום הראשון של הלהקה היה מיני-אלבום בשם "Holy Roller Novocaine", אשר יצא לאור ב-18 בפברואר 2003. האלבום העניק להם חשיפה רבה וזכה לאהדה מצד מבקרי המוזיקה; מגזין הרולינג סטון אף העניק לו ארבעה כוכבים מתוך חמישה.
כל השירים במיני-אלבום נכתבו יחד עם אנג'לו פטרליה, שגם היה המפיק שלו, וארבעה מתוך חמשת השירים שבו נכללו באלבומה הראשון של הלהקה, "Youth & Young Manhood".
אולם, הגרסאות של השירים "Wasted Time" ו-"California Waiting" היו שונות מאלו שנכללו באלבום.
כמו כן, השירים "California Waiting", "Molly's Chambers" ו-"Holy Roller Novocaine" הופיעו בפסקול הסרט "תקועים לנצח" של האחים פארלי, בהשתתפות מאט דיימון וגרג קיניר.
האלבום הראשון של הלהקה, "Youth & Young Manhood", יצא לאור בממלכה המאוחדת ביולי 2003 ובארצות הברית באוגוסט של אותה השנה.
האלבום הוקלט בלוס אנג'לס ובמאליבו שבקליפורניה והופק על ידי פטרליה ואית'ן ג'ונס.
לפי מגזין הרולינג סטון, סגנונה הייחודי של הלהקה, ששילב רוק דרומי וגראז' רוק, הזכיר את הסגנון של לנרד סקינרד והסטרוקס.
האלבום הצליח מאוד בממלכה המאוחדת ובאירלנד; מגזין המוזיקה הבריטי NME הכריז שהאלבום הוא "אחד מאלבומי הבכורה הטובים ביותר של העשור האחרון" והגרדיאן השווה אותם לרולינג סטונז.
אולם, האלבום לא הצליח במיוחד בארצות הברית; הביקורות בה היו פושרות והקהל לא הביע בו עניין.
האלבום מכר בארצות הברית 100,000 עותקים בלבד, בהשוואה ל-750,000 עותקים שנמכרו ברחבי העולם.
באותה השנה הלהקה הופיעה במופע משותף עם U2 והסטרוקס.
האלבום השני של הלהקה, "Aha Shake Heartbreak", יצא לאור בממלכה המאוחדת באוקטובר 2004 ובארצות הברית בפברואר 2005 וגם הוא הופק על ידי פטרליה וג'ונס.
סגנונו של האלבום המשיך את הקו של האלבום הראשון והוא עזר ללהקה להרחיב את קהל המעריצים שלה ברחבי העולם.
מהאלבום יצאו שלושה סינגלים – "Four Kicks", "King of the Rodeo" ו-"The Bucket", אשר נכנס למצעד 20 הגדולים בבריטניה.
השיר "Taper Jean Girl" מתוך האלבום היה לחלק מפסקול הסרטים "דיסטרביה" ב-2007 ו"קלוברפילד" ב-2008. הלהקה זכתה לשבחים מאמני רוק בולטים כמו אלביס קוסטלו ויצאה לסיבובי הופעות עם U2, בוב דילן ופרל ג'אם במהלך השנים 2005 ו-2006.
האלבום השלישי של הלהקה, "Because of the Times", יצא לאור ב-2 באפריל 2007 בממלכה המאוחדת ויום לאחר מכן בארצות הברית.
קודם ליציאת האלבום יצא לאור הסינגל "On Call", שהפך ללהיט בממלכה המאוחדת ובאירלנד.
האלבום נמכר ב-75,000 בשבוע הראשון לצאתו והגיע למקום הראשון במצעדים בממלכה המאוחדת, בניו זילנד ובאירלנד וכן למקומות גבוהים במצעדים באוסטרליה, באירופה ובגרמניה.
מזגין NME הכריז בעקבות צאת האלבום שקינגס אוף ליאון היא "אחת הלהקות הגדולות של ימינו", והמגזין אנטרטיינמנט ויקלי שיבח את סגנונה המוזיקלי.
אולם, האלבום קיבל גם ביקורות מעורבות ומבקרים שונים אמרו שהוא נחות ביחס לאלבומיה הקודמים של הלהקה.
למרות הביקורות המעורבות, מהאלבום יצאו מספר להיטים באירופה וכן לראשונה גם בארצות הברית.
האלבום הרביעי של הלהקה, "Only by the Night", יצא לאור ב-19 בספטמבר 2008 והופק על ידי פטרליה וג'קיר קינג.
האלבום הגיע בשבוע הראשון לצאתו למקום הראשון במצעד האלבומים הבריטי ונשאר שם למשך שבועיים; כמו כן, הוא חזר למקום הראשון במצעד למשך שבועיים בשנת 2009, לאחר שזיכה את הלהקה בפרסי המוזיקה הבריטית.
בארצות הברית הגיע האלבום למקום החמישי בבילבורד 200 בשנת 2008 והתקדם למקום הרביעי ב-2009. הביקורות על האלבום היו מקוטבות בשנית – בעוד התקשורת הבריטית שיבחה אותו ואף הגדירה אותו מספר פעמים בתור "האלבום הטוב ביותר של השנה", התקשורת האמריקאית הייתה מעורבת יותר ביחסה אליו.
האלבום היה לאלבום הנמכר ביותר באוסטרליה באותה השנה ולאלבום השלישי במכירותיו בבריטניה.
האלבום נמכר ב-6.5 מיליון עותקים ברחבי העולם וזכה למעמד פלטינה בארצות הברית לאחר שמכר יותר ממיליון עותקים בשנה הראשונה לצאתו.
הסינגל הראשון מתוך האלבום, "Sex on Fire", פורסם להורדה ב-8 בספטמבר; הסינגל היה לשיר המוצלח ביותר של הלהקה עד אותה העת, הפך ללהיט עולמי והגיע למקום הראשון במצעדים בבריטניה, אירלנד, אוסטרליה וניו זילנד.
הסינגלים הנוספים מתוך האלבום היו "Crawl" (אשר ניתן להורדה בחינם מהאינטרנט), "Revelry" ו-"Notion".
האלבום נבחר לאלבום הנמכר ביותר באייטונס בשנת 2008. הלהקה זכתה בעקבות האלבום בפרסים "להקה בינלאומית" ו"אלבום בינלאומי" בטקס פרסי המוזיקה הבריטית בשנת 2009, במהלכו הופיעה עם הלהיט העולמי השני מתוך האלבום, "Use Somebody".
כמו כן, הלהקה זכתה בשלושה פרסי גראמי בשנת 2010 עבור "הקלטת השנה", "שיר הרוק הטוב ביותר" ו-"ביצוע הרוק הטוב ביותר (להקה)".
הלהקה הופיעה באצטדיון הקריקט של מלבורן כחלק ממופע התרמה לטובת נפגעי שרפות היער של השבת השחורה באוסטרליה.
בשנים 2008 ו-2009 הופיעה הלהקה בפסטיבלים שונים ובהם, פסטיבל רדינג ולידס, אוקסג'ן, T in the Park, פסטיבל גורטן, פסטיבל Sasquatch!, לולהפלוזה ו-Austin City Limits.
ב-10 בנובמבר 2009 הלהקה הוציאה לאור את אלבום ההופעה הראשון שלה, "Live at the O2 London, England".
האלבום יצא בפורמט בלו-ריי ב-24 בנובמבר 2009. האלבום צולם ב-30 ביוני 2009 באולם ארנה O2 שבלונדון, מול קהל של 18,000 מעריצים.
באלבום מופיעים 22 שירים בהופעה חיה, מארבעת אלבומיה הראשונים של הלהקה.
ניית'ן סיפר על ההחלטה לצלם את האלבום בלונדון כי: "אנגליה היא המקום הראשון בו פרצנו...
חשבנו לעצמנו שאין מקום טוב יותר לצלם אלבום הופעה מאשר המקום בו המעריצים מכירים אותנו הכי הרבה זמן".
בשנת 2009 הקימה הלהקה חברת תקליטים בשם "Serpents and Snakes Records" שהחתימה להקות בתחילת דרכן.
ביוני 2010, הלהקה יצאה לסיבוב הופעות של ארבעה חודשים, בו הופיעה ב-50 ערים בצפון אמריקה ואירופה.
האלבום החמישי של הלהקה, "Come Around Sundown", יצא לאור ב-18 באוקטובר 2010 בממלכה המאוחדת ויום לאחר מכן בארצות הברית.
האלבום הוקלט בנאשוויל ובניו יורק והופק בשנית על ידי פטרליה וקינג.
לאחר צאתו של האלבום באוסטרליה, הלהקה הציעה להורדה חינמית את כל שירי האלבום באתר האינטרנט שלה.
האלבום נמכר ב-183,000 עותקים בשבוע הראשון לצאתו בבריטניה ו-184,000 עותקים בשבוע הראשון לצאתו בארצות הברית, כמות האלבומים הגבוהה ביותר שמכרה הלהקה בשבוע עד אותה העת.
האלבום נכנס למקום השני במצעד הבילבורד 200, והגיע למקום הראשון במצעד האלבומים הבריטי ונשאר בו מספר שבועות.
האלבום קיבל ביקורות מעורבות, כשחלק מן המבקרים טענו שהלהקה נשארת במקום ושהאלבום נשמע כמו האלבום הקודם, וחלקם האחר טענו שמדובר באלבום מעולה וכי הלהקה משתפרת.
באפריל 2011 הוציאה הלהקה סרט דוקומנטרי שנקרא "Talihina Sky".
הסרט, שבוים על ידי סטיבן מיטשל, עוקב אחר הלהקה מראשית דרכה; הסרט זכה לביקורות טובות ותשבחות רבות.
הסרט הוקרן לראשונה בפסטיבל הסרטים טרייבקה בניו יורק ונקרא על שם אחד משיריה המוקדמים של הלהקה.
לאחר מכן הוקרן הסרט בעיר אוקלהומה סיטי בפסטיבל סרטים מקומי.
הקרנתו הראשונה באירופה הייתה בפסטיבל הסרטים הבינלאומי באדינבורו ולאחר מכן הוקרן ב-150 בתי קולנוע ברחבי הממלכה המאוחדת.
מספר חודשים לאחר מכן, RCA רקורדס הוציאה לאור את הסרט בפורמט בלו-ריי ו-DVD.
במאי 2011 הלהקה השתתפה בתוכנית "Storytellers" של ערוץ VH1. כמו כן, קיילב, ניית'ן וג'ארד הופיעו בפרק של קומדיית המצבים האמריקאית "פילדלפיה זורחת".
ב-27 ביולי 2011 עזב סולן הלהקה, קיילב פולוויל, את הבמה במהלך הופעה בדאלאס שבטקסס, לאחר שכבר עצר את ההופעה מספר פעמים – הוא ירד מהבמה ולא חזר.
שאר הלהקה נשארה על הבמה והתנצלה מספר פעמים.
ב-1 באוגוסט 2011 ביטלה הלהקה את כל סיבוב ההופעות האמריקאי שלה, מבלי שקבעה תאריכים חלופיים.
שמועות בקשר להתפרקות הלהקה והחלפת קיילב כסולן החלו לצוץ, אך הלהקה הגיבה על כך בהומור והכחישה את הדברים.
באמצע ספטמבר 2011 חזרה הלהקה להופיע.
ב-31 באוקטובר 2011 הודיעה הלהקה שלאחר שייגמר סיבוב ההופעות שלהם באוסטרליה בנובמבר הם עתידים לצאת לפסק זמן של שישה חודשים.
באוגוסט 2012 יצא מיני-אלבום משותף לג'ארד ולניק בראון, סולן להקת מונה, כשהצמד נקרא "Smoke & Jackal".
האלבום הזה היה לאלבום האחרון של הלהקה שהופק על ידי אנג'לו פטרליה.
על האלבום החדש אמר בסיסט הלהקה ג'ארד פולוויל כי: "אני נדהם מכמה שהאלבום הזה צעיר.
הייתי בטוח שנעשה משהו בוגר יותר, אבל ממש לא.
האלבום היה להצלחה מסחרית אדירה, והיה לאלבום הראשון של הלהקה שנמכר ביותר עותקים בארצות הברית מאשר בממלכה המאוחדת.
השיר "Last Mile Home" מהאלבום הופיע בפסקול הסרט "אוגוסט: מחוז אוסייג'".
במהלך הופעה בנאשוויל הודיע ניית'ן כי בכוונתם להוציא לאור את אלבומם השביעי במהלך 2016. האלבום השביעי, "Walls" (ראשי תיבות של We Are Like Love Songs), יצא לאור ב-14 באוקטובר 2016. ליציאת האלבום קדמו שלושה סינגלים – "Waste a Moment", "Reverend" ו-"Around the World" והוא הופק על ידי מרקוס דרבס.
האלבום הגיע למקום הראשון במצעדים בארצות הברית, הממלכה המאוחדת, אוסטריה, אירלנד, ניו זילנד וקנדה וכן למקומות גבוהים במצעדים נוספים ברחבי העולם.
האלבום נמכר ב-77,000 עותקים בשבוע הראשון לצאתו.
ב-31 במרץ 2020 הלהקה פרסמה ביוטיוב ובפלטפורמות מדיה חברתית נוספות הקלטה אקוסטית חיה של השיר החדש הראשון שלה מזה שלוש שנים.
השיר נקרא תחילה "Going Nowhere", אך שונה בהמשך ל-"Supermarket" והוכרז כי השיר יהיה לחלק מהאלבום השמיני של הלהקה, "When You See Yourself".
ב-1 בינואר 2021 הלהקה הוציאה טיזר לשיר "The Bandit" באינסטגרם, ולאחר מכן פרסמו באותה הדרך טיזרים לחמישה שירים נוספים.
ב-5 במרץ 2021 האלבום יצא לאור, וגם הוא הופק על ידי מרקוס דרבס.
לצאת האלבום קדמו הסינגלים "The Bandit" ו-"" והם יצאו לאור באותו היום.
לקראת צאתו הוכרז כי יהיה אלבום המוזיקה הראשון בעולם הנמכר עם אסימון חסר תחליף, סוג של מטבע מבוזר, אולם בסופו של דבר אלבום מוזיקה עם אסימון חסר תחליף של יוצרים אחרים הקדימו ביום אחד.
בשנת 2021 הלהקה השתתפה באירועי היכל התהילה של הרוק אנד רול ודראפט ה-NFL שהתקיימו בקליבלנד, אוהיו.
ב-10 במאי 2024 הוציאה הלהקה את אלבום האולפן התשיעי שלהם, Can We Please Have Fun.
האלבום הגיע למקום ה-35 במצעד בילבורד 200.
קינגס לאנגלי הוא כפר הממוקם 34 ק"מ צפון מערבית ללונדון בירת הממלכה המאוחדת.
שטח הכפר מחולק בין מחוז דאקורום לבין מחוז שלושת הנהרות שבהרטפורדשייר.
בכפר היה ממוקם בעבר ארמון קינגס לאנגלי- ארמונם של מלכי אנגליה מבית פלנטג'נט.
בכנסייה הקהילתית "כל הקדושים" מהמאה ה-12 הממוקמת בכפר קבור אדמונד מלאנגלי, דוכס יורק ואבי בית יורק.
בסמוך לכפר התגלתה וילה מהתקופה הרומית, אולם הכפר עצמו נוסד בתקופה הסקסונית.
אדמותיו היו, ככל הנראה, חלק מאדמות מנזר סנט אלבנס.
לאחר הכיבוש הנורמני בשנת 1066, ניתנו אדמות הכפר לרוברט, אחיו החורג של ויליאם הכובש, והוא בנה בכפר בית אחוזה.
בשנת 1276 נרכש בית האחוזה על ידי אלינור מקסטיליה, מלכת אנגליה, ובראש הגבעה הסמוכה לכפר נבנו ארמון ופארק לציד איילים.
בעקבות בניית הארמון שונה שם הכפר מ"לאנגלי" ל"קינגס לאנגלי" - "לאנגלי של המלכים", והארמון הסמוך לכפר נקרא "ארמון קינגס לאנגלי".
במאה ה-14 נבנתה כנסיית כל הקדושים All Saints) (The church of באתר בו עמדה כנסייה בשם זה מהמאה ה-12 (בה נקבר אדמונד מלאנגלי, דוכס יורק הראשון ואבי בית יורק).
בכנסייה זו נקבר ריצ'רד השני, מלך אנגליה לאחר הרצחו בטירת פונטפרקט בשנת 1400. לאחר מכן הועברה הגופה למנזר וסטמינסטר.
בכנסייה קבור גם אדמונד מלאנגלי, בנו החמישי של אדוארד השלישי, מלך אנגליה.
בשנת 1797 נבנתה תעלת גרנד יוניון ובשנת 1838 נבנתה מסילת הברזל לונדון וברמינגהם אשר קישרו את הכפר ללונדון.
עד המאה ה-20 השתרעו בתי הכפר לאורך הדרך המובילה ללונדון, ורק בראשית המאה ה-20 התפתח הכפר לשני עברי הדרך והתרחב.
עם גידול הכפר הוסטה הדרך המהירה A41 ממרכז הכפר.
באתר בו היה ממוקם הארמון, ממוקם כיום בית הספר רודלך סטיינר קינגס לאנגלי.
הסצנה הראשונה במערכה הרביעית של המחזה "ריצ'רד השני", מאת המחזאי ויליאם שייקספיר, מתרחשת בגן ארמון קינגס לאנגלי.
כמו כן ספרה של אמילי סרה הולט משנת 1875, "השושנה הלבנה של לאנגלי", מתרחש בארמון.
סר קינגסלי ויליאם איימיס היה סופר, משורר, מבקר ומורה אנגלי.
כתב למעלה מעשרים רומנים, שישה כרכי שירה, ספר זיכרונות, סיפורים קצרים, תסריטים לרדיו ולטלוויזיה, לצד עבודות של ביקורת חברתית וספרותית.
לדברי הביוגרף שלו, זכרי לידר, איימיס היה "הסופר הקומי האנגלי הטוב ביותר במחצית השנייה של המאה העשרים".
קינגסלי הוא אביו של הסופר מרטין איימיס.
קינגסלי איימיס נולד בקלאפהאם, דרום לונדון.
הוא בנו של ויליאם רוברט איימיס, פקיד במקצועו.
הוא למד בבית הספר העיר לונדון, ובאפריל 1941 התקבל לסנט ג'ון קולג', באוניברסיטת אוקספורד, שם למד אנגלית.
שם פגש את פיליפ לרקין, שהיה חברו הטוב והאדם בעל ההשפעה הגדולה ביותר עליו.
לאחר שנה, ביולי 1942, זומן לשירות בצבא.
אחרי ששירת בחיל האותות המלכותי (Royal Corps of Signals) במלחמת העולם השנייה, שב איימיס לאוקספורד באוקטובר 1945 על מנת להשלים את התואר שלו.
אם כי הוא עבד קשה וקיבל תואר ראשון באנגלית ב-1947, הוא החליט בשלב זה להקדיש את מיטב זמנו לכתיבה.
ב-1946 פגש את הילרי בארדוול; הם נישאו ב-1948, אחרי שהיא נכנסה להריון עם ילדם הראשון, פיליפ.
איימיס סידר לה בתחילה הפלה בחשאי, אולם שינה את דעתו, מתוך חשש לבריאותה.
הוא התמנה למרצה לאנגלית באוניברסיטת סוונסי בווילס (1961-1949).
אחרי פיליפ נולדו שני ילדים נוספים: מרטין, באוגוסט 1949 וסאלי, בינואר 1954. מספר ימים לאחר לידתה של סאלי, ראה אור הרומן הראשון של איימיס, ג'ים בר מזל וזכה להצלחה גדולה, המבקרים סברו שהוא תפס את רוח התקופה של בריטניה בשנות החמישים ויצר סגנון חדש של ספרות בדויה.
ב-1972, בנוסף לשיעור מכירות מרשים בבריטניה, נמכרו רבע מיליון עותקים בכריכה רכה בארצות הברית והוא תורגם לבסוף לעשרים שפות, בכללן צ'כית, עברית, קוריאנית וסרבו-קרואטית.
הרומן זכה בפרס סומרסט מוהם לספרות בדויה ושמו של איימיס נקשר בשמם של סופרים שכונו Angry young men.
"ג'ים בר מזל" היה אחד מראשוני הרומנים בסוגת "רומן קמפוס" והציב תקדים לדור מאוחר יותר של סופרים בכללם מלקולם בראדבורי, דייוויד לודג', תום שארפ והווארד ג'ייקובסון.
כמשורר היה איימיס חלק מהזרם הספרותי שכונה The Movement.
בשנים 1958–1959 הוא ביקר לראשונה בארצות הברית, פעמיים, שם התמנה למרצה אורח לכתיבה יוצרת באוניברסיטת פרינסטון ולמרצה אורח באוניברסיטאות אחרות בצפון-מזרח ארצות הברית.
עם שובו לבריטניה, הוא חש שחיקה והחל לתור אחר משרה אחרת; אחרי שלימד שלוש עשרה שנים בסוונסי, התמנה איימיס לעמית בקולג' פיטרהאוס, באוניברסיטת קיימברידג' (1963-1961).
הוא התחרט על המעבר כעבור שנה, אחרי שמצא את קיימברידג' מאכזבת אקדמית וחברתית והתפטר ב-1963, הוא התכוון לעבור למיורקה; אבל הגיע רק עד לונדון.
באותה שנה נודע להילרי שאיימיס מנהל פרשיית אהבים עם הסופרת אליזבת ג'יין הווארד.
הילרי ואיימיס נפרדו באוגוסט; הוא עבר לגור עם הווארד.
הוא התגרש מהילרי ב-1965, ונשא לאישה את הווארד באותה שנה; ג'יין וקינגסלי התגרשו ב-1983. באחרית ימיו, איימיס חי בצוותא עם אשתו הראשונה הילרי ובעלה השלישי אלאסטיר בויד, הברון ה-7 קילמארנוק.
בנו מרטין כתב את ספר הזכרונות Experience אודות חייו, קסמו ודעיכתו של אביו באחרית ימיו.
איימיס קיבל את התואר "מפקד" (CBE) במסדר האימפריה הבריטית ב-1990. באוגוסט 1995 הוא חש ברע, והתעורר חשש שהוא חווה שבץ.
אחרי שנדמה היה שהחלים, מצבו החמיר, והוא התאשפז מחדש בבית החולים, שם הלך לעולמו ב-22 באוקטובר 1995, בבית החולים סנט פנקראס, בלונדון.{{הערה"סר קינגסלי איימיס; הסופר והמשורר הבריטי, נפטר, וושינגטון פוסט, 23 באוקטובר 1995}} גופתו נשרפה והאפר הוטמן בגולדרס גרין קרמטוריום.
איימיס ידוע במיוחד בשל הרומנים הקומיים שכתב על חיי החברה הבריטית בין אמצע לסוף המאה העשרים, אולם עבודתו הספרותית הקיפה סוגות רבות - שירה, מסות וביקורת, סיפורים קצרים כתיבה בענייני גורמה, אנתולוגיות, ומספר רומנים בסוגות כמו מדע בדיוני ומסתורין.
הקריירה שלו התפתחה בתחילה בדפוס שהיה הפוך לזה של חברו הקרוב, פיליפ לרקין.
לפני שהוא נודע כמשורר, לרקין פרסם שני רומנים: איימיס לעומתו, רצה בתחילה להיות משורר, ופנה לכתיבת רומנים רק אחרי שפרסם כמה כרכי שירה.
הוא המשיך במהלכה של הקריירה שלו לכתוב שירה שנודעת במיוחד באופי הישיר והנגיש שלה, עם זאת היא מכסה לעיתים על מנעד מחשבות, לדוגמה, "Bookshop Idyll" או "Against Romanticism", בדיוק כפי שהוא נוהג ברומנים.
הרומן הראשון שלו, "ג'ים בר מזל" (1954), הוא ככל הנראה הידוע ביותר, ניזון מהתבוננותו על חיי החברה באוניברסיטת לסטר, שם עבד חברו פיליפ לרקין.
הרומן הוא סאטירה על המלומדים באקדמיה ב-redbrick (מונח המתאר את שש האוניברסיטאות השוכנות בערים התעשייתיות באנגליה), כפי שהן נראות מבעד לעיניו של הגיבור שלו, ג'ים דיקסון, כשהוא מנסה להצליח כמרצה צעיר להיסטוריה.
הרומן תואר בידי רבים כחלק מתנועת הAngry young men (קבוצת סופרים ומחזאים בריטים בני המעמד הבינוני שהייתה פופולרית בשנות החמישים, שהבולטים שבה הם ג'ון אוסבורן וקינגסלי איימיס, הללו ראו בצורה מפוכחת את החברה המסורתית האנגלית), אם כי איימיס מעולם לא ראה עצמו ככזה.
הרומנים האחרים של איימיס בשנות החמישים וראשית שנות השישים מתארים באופן דומה מצבים בחיי החברה הבריטית של אותה עת, ולעיתים מתבססים על ניסיון חייו של איימיס עצמו.
ב-The Anti-Death League (1966), איימיס מתחיל להפגין חלק מניסוייו - בתוכן, אם לא בסגנון - שיאפיינו הרבה מעבודתו בשנות השישים והשבעים.
נטישתו של איימיס את הריאליזם שאפיין את הרומנים הקומיים המוקדמים שלו אינו כה פתאומי כפי שנדמה בתחילה.
הוא היה קורא נלהב של מדע בדיוני מאז ילדותו, ופיתח את העניין הזה בהרצאות כריסטיאן גאוס שנשא ב-1958, כשביקר באוניברסיטת פרינסטון.
ההרצאות פורסמו באותה שנה תחת הכותר New Maps of Hell: a Survey of Science Fiction, ניתוח רציני, אך קליל של מה שיש לסוגה להגיד על האדם והחברה.
איימיס היה נלהב במיוחד מעבודתם הדיסטופית של פרדריק פול וסיריל קורנבלות' וטבע בספרו את המונח "comic inferno" (גיהנום קומי) כדי לתאר את הסגנון ההומור הדיסטופי, במיוחד כפי שזה בא לידי ביטוי בעבודתו של רוברט שקליי.
בשלב מאוחר יותר הקדיש עצמו קינגסלי לז'אנר במלאכת עריכה, אותה ביצע ביחד עם הסובייטולוג רוברט קונקווסט, של סדרת האנתולוגיה של המדע הבדיוני Spectrum I–V, שמתבססת במידה רבה על כתבים שהתפרסמו בכתב העת Astounding Science Fiction בשנות החמישים.
אף על פי שלא היה במפורש רומן מדע בדיוני, הרי ש-The Anti-Death League מתרחק מהריאליזם המאפיין את הרומנים המוקדמים של איימיס, ומציג בידיון, כזה שימשיך להתפתח ברומנים נוספים שיכתוב באותה סוגה, כמו The Green Man (1969) (מסתורין/אימה) ו-The Alteration (היסטוריה חלופית).
הרבה מהספקולציה בה הוא נוקט הייתה בדבר הקיום הבלתי אפשרי של אלוהות מיטיבה המתערבת בחיי בני האנוש.
ניתן אולי לסכם את עניינו של איימיס בהשקפות דתיות בתגובתו, כפי שהיא מופיעה בזיכרונותיו לשאלתו של משורר הרוסי יבגני יבטושנקו, באנגלית הרצוצה שלו, "אתה אתאיסט ?", עליה איימיס עונה, "זה יותר שאני שונא אותו."
בתקופה זו, איימיס לא נטש לחלוטין את הריאליזם הקומי שאפיין את "ג'ים בר מזל" ו-Take a Girl Like You.
הרומנים I Want It Now (1968) ו-Girl, 20 (1971) מתארים את האווירה הלא-יציבה של לונדון בשלהי שנות השישים, בה איימיס בוודאי לקח חלק, אם כי אף אחד מהספרים אינו ממש אוטוביוגרפי.
Girl, 20, למשל, מעוצב בתוך העולם של המוזיקה (הקלאסית והפופ), עולם בו איימיס לא היה פעיל - אבל הוא מפגין ידע מרשים בטרמינולוגיה מוזיקלית ודעות שמפגינות את מסירותו למוזיקה כתחביב ברמה כמעט עיתונאית ושל מידת האינטליגנציה שהוא מפגין במושא עניינו.
הוא מפגין הבנה רבה גם בעולם הכנסייה, בספרו The Alteration, אם כי איימיס לא היה רומי-קתולי, ולא היה שייך לשום כנסייה.
לאורך שנות החמישים, השישים והשבעים, איימיס כתב בקביעות מסות וביקורות, בעיקר בעיתונות.
כמה ממאמרים אלו קובצו בספר What Became of Jane Austen?
and Other Essays מ-1968, בהם חוכמתו של איימיס והשקפותיו הספרותיות והחברתיות מופגנת בעיסוקו במנעד רחב של ספרים כמו The Outsider של קולין וילסון (אותו הוא קוטל), "תחת הרשת", רומן הבכורה של אייריס מרדוק (אותו הוא משבח) ו-Milton's God של ויליאם אמפסון (שהוא נוטה להסכים עמו).
דעותיו של איימיס על ספרים ואנשים נראות (ובדרך-כלל אכן היו) שמרניות, ועדיין, כפי שניתן להבין מכותרת אסופת המאמרים, הוא לא היה מעריץ עיוור של "הקלאסיקה" ושל כללי המוסר המסורתיים, אלא יותר ביטא את שיפוטו העצמאי בכל הנושאים.
איימיס נעשה מזוהה עם רומני ג'יימס בונד של איאן פלמינג, אותו הוא העריץ, בשלהי שנות השישים, כשהוא התחיל לכתוב עבודות ביקורת הקשורות למרגל הבדיוני, בין אם תחת שם עט או שלא תחת שמו.
ב-1965, הוא כתב את הספר הפופולרי The James Bond Dossier, תחת שמו שלו.
באותה שנה, כתב את The Book of Bond, או Every Man His Own 007, מדריך המסביר צעד אחר צעד על איך להיות מרגל מתוחכם, אותו פרסם תחת שם העט "סגן-אלוף ויליאם ('ביל') טאנר", טאנר היה ראש הסגל של 'M' ברבים מרומני בונד של פלמינג.
ב-1968 בעל זיכיון ג'יימס בונד ניסה להמשיך את הסדרה באמצעות העסקת סופרים שונים, כולם פרסמו תחת שם העט "רוברט מרקהאם".
בסדרה זו, הרומן Colonel Sun, היה ספר בונד היחידי שכתב איימיס שיצא לאור בשם זה.
הסגנון והטון הספרותי של איימיס השתנה בצורה משמעותית אחרי 1970, עם היוצא מן הכלל של "האשמאים הזקנים", זוכה פרס מאן בוקר.
מספר מבקרים האשימו אותו בהיותו מיושן ומיזנתרופי, בעוד אחרים סברו שהיה חסר האנושיות, החוכמה והחמלה של עבודתו המוקדמת.
בתקופה זו איימיס היה גם אנתולוג, משלח יד בו הפגין ידע רחב בכל סוגי השירה האנגלית.
The New Oxford Book of Light Verse (1978), אותו ערך היה מהדורה מחודשת של הכרך המקורי של ויסטן יו אודן.
איימיס לקח את האנתולוגיה לכיוון חדש לחלוטין: בעוד אודן פירש שיר קל ככזה שיכלול חרוז "נמוך" של מעמד הפועלים או מקור ממעמד נמוך, ללא קשר לנושא, הרי שאיימיס הגדיר שיר קל כקל בטון, אם כי לא בהכרח פשוט במבנהו.
Amis Anthology (1988), הייתה מבחר אישי של השירים האהובים עליו, שצמחו כתוצאה מעבודתו בעיתון לונדוני, שבו הוא בחר מדי יום שיר, והציג אותו עם הקדמה קצרה.
איימיס נכלל ברשימה הסופית של מועמדי פרס מאן בוקר שלוש פעמים, עבור Ending Up (1974), Jake's Thing (1978) ו"האשמאים הזקנים", שעליו זכה בפרס לבסוף ב-1986.