tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
Junkie XL (הידוע כטום הולקנבורג) הלחין את הפסקול לסרט; הוא היה אמור להלחין גם את הפסקול לסרט הקולנוע ליגת הצדק, אך לאחר עזיבתו של סניידר והגעתו של ג'וס וידון הוא הוחלף על ידי דני אלפמן.
רצועת הפסקול הראשונה שהוא הלחין מתוך הפסקול לגרסת סניידר נחשפה ב-17 בפברואר 2021 ונקראת "הצוות במלחמת הכוח" ("The Crew at Warpower").
לאחר ש-HBO Max הכריזו על שחרור גרסת סניידר, הולקונבורג נשכר מחדש להלחין את הפסקול לסרט ולדבריו אורך הפסקול הוא 4 שעות ו-20 דקות.
גרסת כיסוי לשיר הללויה מאת לאונרד כהן בביצוע אליסון קרואו ינוגן בכתוביות הסיום של הסרט, כמחווה לאוטום סניידר, בתו המנוחה של סניידר.
ב-6 במרץ 2021 הולקנבורג חשף שפסקול הסרט מכיל 54 רצועות באורך כולל של 4 שעות.
ב-20 במאי 2020 במהלך צפייה משותפת בסרט "איש הפלדה", הודיע זאק סניידר כי הגרסה שלו לסרט תצא בשירות HBO Max בשנת 2021. הכרזה שאושרה בהמשך על ידי וורנר מדיה ואולפני האחים וורנר עצמם.
במהלך דיון עם מעריצים, סניידר אישר כי WarnerMedia ו-HBO Max עובדים על תוכניות הפצה אחרות לקיצוץ בשווקים בינלאומיים שבהם HBO Max אינו זמין.
כך יהיה זמין באירופה ובסקנדינביה דרך HBO Europ ו-HBO Nordic.
בישראל, בה HOT, פרטנר tv ו-Yes הטלוויזיה בלוויין יעלו את הסרט לצפייה מה-19 במרץ 2020, כאשר הסרט הפך לסרט הגדול הראשון שמופץ בישראל לאחר פרוץ מגפת הקורונה.
ברוסיה הסרט יופץ ב-18 במרץ 2021 במקביל לעלייתו ב-HBO Max בשירות KinoPoisk ובשירותי סטרימינג דומים בעשרות מדינות בעולם, בעיקר בשירותי HBO במדינות נבחרות באירופה וכן בשירות HBO Go במדינות אסיה נבחרות.
באמריקה הלטינית, הסרט יוקרן בבלעדיות ב-HBO Max כאשר השירות יושק באזור מאוחר יותר ביוני 2021. בניו זילנד הסרט יוקרן בבכורה בשירות הזרמת המדיה "ניאון" מבית Sky.
מאוחר יותר הודיעה WarnerMedia כי ליגת הצדק של זאק סניידר תהיה זמינה לצפייה ברחבי העולם לצד ארצות הברית ב-18 במרץ 2021 (למעט סין ויפן).
הסרט יהיה זמין באמצעות מספר אפשרויות וידאו לפי דרישה, שירותי סטרימינג שונים בנוסף ל-HBO ו-HBO Go.
בצרפת, DC Comics France הודיעה לראשונה על שחרורו לצפייה ב-22 באפריל 2021, אך מאוחר יותר הצהירה כי הסרט יהיה זמין ביום תאריך השחרור העולמי שלו, אם כי טרם הועברה שיטת ההפצה.
הסרט ישוחרר בהודו ב-BookMyShow Stream, יחד עם שחרורו גם בפלטפורמות אחרות כמו Google Play Movies במדינה.
סניידר הביע את התעניינותו בהקרנת סרטו בבתי הקולנוע של IMAX בשווקים ברגע שהרשויות ישתלטו על מגפת הקורונה.
סניידר אמר כי לגרסה הקולנועית, הוא הוסיף הפסקה בת 10 דקות באמצע הסרט בשביל הפסקה.
בנוסף, דווח על שחרור Blu-ray ו-DVD אפשרי, בעוד שהסרט צולם ויועלה ביחס רוחב-רוחב של 1.33:1 לצד 1.43:1 למסכי איימקס.
הסרט יהיה זמין גם להזרמה באיכות 4K, HDR (גם ב-HDR10 וגם ב-Dolby Vision) וב-Dolby Atmos בשירות HBO Max.
יצאה גם גרסת שחור-לבן של הסרט בשם Justice Is Grey.
בעוד שהגרסה תוכננת במקור לצאת כמיני-סדרה בת ארבעה פרקים בנוסף לסרט יחיד, סניידר אמר ב-Vero בינואר 2021 כי הגרסה תשוחרר כסרט באורך מלא.
מאוחר יותר אישרה זאת WarnerMedia בהודעה לעיתונות, שתיארה את ליגת הצדק של זאק סניידר כ"סרט עלילתי מקורי מבית HBO מקס באורך מלא".
הסרט הוקדש לזכרה של אוטום סניידר, בתו המנוחה של זאק.
ב-8 במרץ 2021, עשרה ימים לפני המועד המתוכנן, HBO Max שחררה בטעות את הסרט לכמה מנויים שניסו לצפות בסרט "טום וג'רי".
בסופו של דבר הטעות תוקנה בתוך שעה.
לצד ההכרזה על "ליגת הצדק של זאק סניידר", שחררה HBO כרזות המתארות את ששת חברי ליגת הצדק.
למרות שכרזות אלו שימשו בעבר לקמפיין השיווקי של הגרסה הקולנועית, הפעם הן הופיעו בצבעי שחור-לבן והדגישו את שמו של סניידר.
כריס אגאר מ-Screen Rant כינה את השימוש בכך ניגוד גמור מהכרזות הצבעוניות של ליגת הצדק, בהחלטה מכוונת שנועדה להפריד בין שתי הגרסאות של הסרט.
ב-18 ביוני 2020 שוחרר טיזר ראשון המראה את וונדר וומן נכנסת למערה כשקולו של ג'סי אייזנברג כלקס לות'ור נשמע ברקע בעודה מביטה בתחריט של דארקסייד.
טריילר רשמי ראשון הוצג במהלך אירוע DC FanDome ב־22 באוגוסט 2020 ונודע שאורך הסרט הוא 4 שעות.
בספטמבר 2020 נחשף גם קטע מתוך פסקול הסרט שהלחין Junkie XL.
בינואר ובפברואר 2021 נחשפו תמונות מהסרט וב־14 בפברואר יצא גם קדימון רשמי מלא.
לאחר ההכרזה על שחרור "ליגת הצדק: גרסת סניידר" מעריצים רבים הביעו את התלהבותם ברשתות החברתיות עם ההאשטאג #ReleleasheSnyderCut ששימש את הקמפיין.
כמה ממעריציו של סניידר העלו קטעי וידאו שלהם הורסים את עותקי ה-DVD והבלו-ריי של הגרסה הקולנועית.
אנשי תעשייה רבים, כמו גם חברי צוות, הביעו את תודתם למעריצים שתמכו בשחרור גרסתו של סניידר.
עם זאת, כמה עיתונאים הביעו חשש מכך שחברת WarnerMedia מודה דווקא למעריצים שעסקו בצורות הטרדה הטרלה, התקשורת חששה שהדבר יהווה תקדים שלילי.
ברם, מנכ"ל HBO מקס, טוני גונקלבס, חזר על תשוקת המעריצים והכחיש טענות כאלה ואישר כי כעסק הם מקשיבים לדרישת הצרכנים.
ליגת הרוגבי הקונטיננטלית למועדונים היא ליגת רוגבי מקצוענית, שהוקמה בדצמבר 2019 בחסות פדרציית הרוגבי הרוסית ונועדה להוות לליגה הבכירה בענף במזרח אירופה.
משתתפים בה מועדונים מרוסיה, רומניה וגרמניה.
עונת הבכורה תוכננה לצאת לדרך באפריל 2020 (אך נדחתה בעקבות התפרצות נגיף הקורונה ברוסיה) כאשר תקציב הליגה יעמוד על 2 מיליארד רובלים.
מטרת הטורניר היא להגדיל את רמת המשחק של המועדונים, מה שיוביל לעלייה ברמת המשחק של הנבחרות הלאומיות.
בהמשך, בהתאם לרמת הפופולריות, תורחב הליגה וכמות המשתתפים בה, כאשר נחתמו הסכמים מקדימים עם מועדוני רוגבי בגאורגיה, ספרד, פורטוגל, הולנד, בלגיה ומדינות נוספות.
בעונה הראשונה יתקיים הטורניר במתכונת פלייאוף.
רבע הגמר וחצי הגמר בשני משחקים - בבית ומשחק חוץ, הגמר ומשחק אפשרי על המקום השלישי - יהיה משחק הכרעה בודד.
מועדונים ממדינה אחת לא יוכלו לפגוש זה את זה בסיבוב הראשון, במטרה לעורר יותר עניין בקרב הצופים.
העיקרון להכנסת קבוצות לליגה הוא הופעה מוצלחת באליפות המדינה.
כלומר, מועדונים חלשים שברור שייכנעו ליריבות לא יצורפו לליגה.
כמו כן, על המועדון לעמוד במספר קריטריונים לרבות תכולת המושבים בהיכל הבייתי, תקינות חדרי הלבשה, אותות וידאו ושידור ודוכנים.
אליפות הרוגבי ליגת העל הבונדסליגה ברוגבי יניסיי-STM
ליגת כדורגל באולמות הראשונה היא ליגת קטרגל הבכירה ביותר בענף הקטרגל בישראל.
הליגה נוסדה בשנת 1999, ונקראה בעבר "ליגת הקטרגל" ולאחר מכן גם "ליגת קוקה קולה (5 על 5)" והתקיימה בתחילה באופן שנתי ולא עונתי.
לאורך השנים הליגה החלה לצבור פופולריות, ומשכה אליה שחקנים מן השורה הראשונה.
בעבר המתכונת של הליגה השתנתה מספר פעמים עם חלוקה לשניים או שלושה בתים בתחילה, לאחר 2 סיבובים התבצע שלב פלייאוף, ואז שלב גמר המכיל שלב בתים או לחלופין משחק גמר בין הראשונות על תואר האליפות.
נכון לעונת 2025/2026, בליגה משתתפות 8 קבוצות.
במהלך העונה כל קבוצה משחקת נגד כל אחת מהקבוצות האחרות בליגה, פעם אחת באצטדיונה הביתי ופעם אחת באצטדיון היריבה, ובסך הכל 22 משחקים לקבוצה (ב-2 סיבובים).
לאחר שני הסיבובים הראשונים מתקיים פלייאוף אשר במסגרתו מתבצע סיבוב שלישי.
בדומה לכדורגל, הקבוצות מקבלות שלוש נקודות עבור כל ניצחון ונקודה אחת עבור תוצאת תיקו.
ליגת הקטרגל הישראלית מסונפת להתאחדות הכדורגל האירופית (אופ"א).
האלופה זוכה בכרטיס לסיבוב המוקדמות של ליגת האלופות בקטרגל.
להלן הקבוצות המתמודדות בעונת 2025/2026 בליגה הראשונה בקטרגל:
עונהאלופת המדינהליגת קטרגל1999ינשופי אס"א תל אביב2000ינשופי אס"א תל אביבליגת קוקה קולה 5X52002/2003
(ליגת קיץ)"השלום" באר שבע2004בית"ר ירושליםהליגה הראשונה בכדורגל אולמות2005/2006"השלום" באר שבע2006/2007הפועל עירוני ראשון לציון2007/2008הפועל עירוני ראשון לציון2008/2009הפועל עירוני ראשון לציון2009/2010ינשופי אס"א תל אביב2010/2011א.ס.
נעשה ניסיון חד פעמי לתחרות גביע המדינה בעונת 2009/2010 בו זכתה קבוצת ינשופי אס"א תל אביב לאחר שניצחה בשלב הגמר את הפועל עירוני ראשון לציון בתוצאה 7–8. מאז לא התקיימה התחרות הנ"ל.
ליגת הצדק האפל: מלחמת אפוקליפס הוא סרט גיבורי-על מונפש אמריקאי, שהפיקה חברת האנימציה של האחים וורנר.
עלילת הסרט מבוססת באופן חלקי על דארקסייד מעולם DC קומיקס שהגה ג'ף ג'ונס.
את הסרט ביימו מאט פיטרס וכריסטינה סוטה וכתבו ארני אלבקר ומיירגרד סקוט.
הסרט הוא החמישה עשר ואחרון ביקום האנימציה של DC והשלושים ושמונה בסך הכל בסרטי האנימציה המקוריים של DC.
אנסמבל הסרט כולל את מאט ראיין, ג'רי אוקונל, טאיסה פרמיגה, טוני טוד, ג'ייסון או'מרה ורוזריו דוסון.
עלילת הסרט מתרחשת לאחר התקפה כושלת על אפוקליפס שהרגה גיבורי על רבים.
החברים הנותרים בליגת הצדק, ליגת הצדק האפל, הטיטאנים הצעירים ויחידת המתאבדים מאחדים כוחות נגד דארקסייד בקרב אפי אחרון כדי להציל את כדור הארץ.
הסרט הוכרז ביולי 2019 בקומיק-קון, סן דייגו והופץ בפלטפורמות דיגיטליות ב-5 במאי 2020 וב-4K ב-19 במאי 2020.
באתר דירוג הסרטים Rotten Tomatoes, זכה הסרט לציון 100% בהסתמך על 16 ביקורות עם ממוצע רייטינג של 7.75 מתוך 10.
ליגת לה לצ'ה הבינלאומית (LLLI) (בספרדית: הליגה למען החלב) הוא ארגון עולמי ללא מטרות רווח, שמטרתו לעודד, לחזק ולהדריך אמהות להניק את ילדיהן.
הארגון מלווה אמהות בתקופת ההנקה, מתוך גישה הדוגלת בכך ש"הנקה היא דרך משמעותית במיוחד ביצירת הקשר בין אם לתינוקה".
הארגון מנסה לתת ליווי של "אם לאם", במיוחד במקומות בעולם בהם הנקה והקשר בין האם לתינוקה נחשבים פחות.
הארגון הוקם בשנת 1956 בארצות הברית על ידי מריאן טומפסון, מרי ווייט, מרי אן קאהיל, אדווינה פרויליך, מרי אן קרווין, ויולה לנון ובטי וגנר.
באותה תקופה, רוב הנשים האכילו את תינוקותיהן בבקבוק.
בזמן הקמת הארגון, רק 20% מהתינוקות ינקו בארצות הברית.
המפגש הרשמי הראשון של ליגת לה לצ'ה נערך ב־17 באוקטובר 1956 באילינוי.
הארגון בתחילתו היה מארגן מפגשים בבתים פרטיים.
המפגשים הלכו וגדלו, והוזמנו גם אורחים לדבר על נושאים רלוונטיים.
לדוגמה, הרצאה שנתן ד"ר גרנטלי דיק-ריד, שנחשב "אבי הלידה הטבעית", הייתה גדולה מכדי להתקיים בבית פרטי, ונערכה במתנ"ס המקומי.
בשנים מאוחרות יותר כבר אורגנו מפגשים גדולים יותר במקומות ציבוריים כמו בתי חולים, או מרכזים להורים.
מדריך מטעם הארגון היה מלווה את המפגש וקבוצות הדיון.
קבוצת ליגת לה-לצ'ה הראשונה מחוץ לארצות הברית הוקמה בשנת 1960 בג'ונקייר, קוויבק, קנדה, וליגת לה לצ'ה (LLL) הפכה לבינלאומית (LLLI - La Leche League International) בשנת 1964, עם קבוצות בקנדה, מקסיקו וניו זילנד.
בשנת 1964 הוועידה הבינלאומית הראשונה נערכה בשיקגו בהשתתפות 425 מבוגרים ו-100 תינוקות.
בשנת 1981 הקבוצה קיבלה מעמד יועץ בקרן הילדים של האו"ם (UNICEF).
בשנת 1985 יחד עם ועדה בינלאומית שגובשה כדי לבחון את מעמדן של יועצות הנקה, גיבשו תוכנית הסמכה מותאמת להכשרתן.
בחינת "הוועד הבינלאומי לבוחני יועצי הנקה" (IBLCE) הראשונה נערכה ביולי 1985. בשנת 2016 ארגוני הבריאות העולמיים מצדדים בכך שהנקה היא האופציה הטובה ביותר.
השם "לה לצ'ה" מקורו במילה הספרדית Leche (נהגה בשני עיצורים: לה-צ'ה) שמשמעותה חלב.
השם נבחר בגלל מקדש בסנט אוגוסטין, פלורידה, שהוקדש ל-"Nuestra Señora de la Leche y Buen Parto", שמשמעותו "גבירתנו של קסם הלידה וחלב בשפע".
המשימה של ליגת לה לצ'ה, כהגדרת הארגון, היא "לעזור לאמהות בכל העולם להניק באמצעות תמיכה של אם לאם, עידוד, מסירת מידע וחינוך, ולקדם הבנה טובה יותר של הנקה כמרכיב חשוב בהתפתחות הבריאה של התינוק והאם".
הנקה היא הדרך הטבעית והיעילה ביותר עבור האם לייצר קשר חזק עם התינוק, ולספק את צרכיו.
על מנת לייצר קשר טוב בין אם לתינוקה, כמו גם לדאוג לאספקת חלב מספיקה לתינוק, על האם ותינוקה להיות ביחד כמה שיותר.
בשנים הראשונות לתינוק יש צורך עז להיות עם אמו.
מדובר בצורך שהוא בסיסי כמו הצורך שלו במזון.
חלב אם הוא המזון הטבעי לתינוקות, העונה באופן ייחודי על צורכיהם המשתנים.
תינוק בריא יכול לינוק ללא כל תוספים עד שהוא נזקק למזון מוצק בגיל חצי שנה
באופן אידיאלי יחסי ההנקה יימשכו עד שהתינוק כבר לא יזדקק לינוק.
לידה פעילה מסייעת לתהליך ההנקה.
ההנקה מתאפשרת על ידי עזרתו של אב תומך ועוזר.
מערכת היחסים הייחודית של האב עם תינוקו היא מרכיב חשוב בהתפתחות הילד מגיל ינקות מוקדם.
תזונה טובה פירושה אכילת תזונה מאוזנת ומגוונת של מזונות קרוב ככל האפשר למצבם הטבעי.
מגיל ינקות ואילך, ילדים זקוקים להדרכה ואהבה המשקפים קבלה של רגשותיהם ויכולותיהם.
ישנן אמהות שטוענות שהארגון מגזים בתיאוריו את יתרונותיה של ההנקה.
במגזין שהארגון הוציא לאורך השנים, משבחים את ההנקה, וטוענים שהיא מעלה את רמת המשכל, מגנה מפני מחלות ומונע מוות בעריסה, על אף שהמחקר בנושאים אלה אינו חד משמעי בתוצאותיו.
יש גם רופאים שטוענים שהמסרים שהארגון מעביר שגויים, ואף על פי שהנקה היא טובה, גם שימוש בתמ"ל יכול להיות בסדר, במיוחד במקרים בהם האישה מתקשה להניק.
הארגון פועל על מנת לסייע ולייעץ לנשים בדרכים שונות.
הארגון מארגן מפגשים בבתים, כנסים, פגישות באופן מקוון ופעילות דרך רשתות חברתיות או שירותי תקשורת מקוונת שונים (כמו דואר אלקטרוני ושיחות וידאו).
כל המדריכות (שנקראת בארגון העולמי מנהיגות - "Leaders") הן נשים אשר הניקו את ילדיהן, ועברו הכשרה ומבחני IBCLC.
הליגה מקפידה להישאר עדכנית בכל התפתחות רפואית בתחום ההנקה.
הארגון גם פועל עם מרכזי הורות, טיפות חלב, מיילדות, רופאים ובעלי מקצוע שונים כדי לעזור לנשים.
ליגת הצדק ללא גבולות היא סדרת גיבורי על מונפשת אמריקאית, שהופקה על ידי האחים וורנר הנפשה ושודרה ברשת Cartoon Network.
היא כולתל מגוון רחב של גיבורי על מהיקום של DC קומיקס, ובמיוחד על בסיס קבוצת גיבורי העל של ליגת הצדק, כשזהו המשך ישיר לסדרת האנימציה הקודמת של ליגת הצדק ומתרחשת כשנתיים אחריה.
הסדרה שודרה לראשונה ב-31 ביולי 2004 ב-Toonami והסתיימה ב-13 במאי 2006.
זוהי הסדרה השמינית והאחרונה של היקום המונפש של DC, המשמשת כמסקנה ליקום משותף שהחל עם באטמן: איש העטלף.
יש לציין, זו הסדרה הכבדה ביותר בהמשכיות של היקום המונפש של DC, ושוזרת יחד דמויות וקווי עלילה מסדרות קודמות.
לפי המפיק ברוס טים, פרק הסיום של ליגת הצדק, "Starcrossed", אמורה הייתה להיות הפרק האחרון של הסדרה; עם זאת, Cartoon Network הזמינה הפקת עונות 3 ו-4. הרשת רצתה שהסדרה תעבור מיתוג מחדש, כולל שינוי פורמט הפרק, כך שבמקום סיפורי פרק בשני חלקים, נעשה שימוש בפורמט הסטנדרטי של חצי שעה.
בנוסף, לצד שינוי השם, הסדרה כוללת ליגה מורחבת מאוד, שבה הדמויות מהסדרה המקורית - המכונה כעת "חברים מייסדים" - מצטרפות לגיבורי על רבים אחרים מיקום DC, בפרק הראשון מופיעות יותר מ-50 דמויות.
מספר מהם היו גיבורים שעשו הופעות אורח בסדרה ליגת הצדק, אך גיבורים רבים ודמויות אחרות עשו את הופעות האנימציה הראשונות שלהם בסדרה זו.
הפורמט הכללי של כל פרק הוא להרכיב צוות קטן להתמודד עם סיטואציה מסוימת, תוך התמקדות הן בפעולה והן באינטראקציה עם הדמות.
הרחבה זו של ליגת הצדק תוכננה במקור להיות מוסברת בסרט עלילתי מתוכנן ישירות לווידאו, אך הפרויקט מעולם לא יצא לפועל.
הסדרה כוללת פרקים אפיזודיים וסדרתיים, החלק הראשון בסיפור כולל את הסכסוך ההולך וגובר בין הליגה לבין סוכנות ממשלתית סודית הידועה בשם Project Cadmus.
קו העלילה הזה מתבסס על אירועים שהתרחשו במהלך העונה השנייה של ליגת הצדק (אשר בתורה נבנתה על אירועים מסדרות אחרות של DC ביניהם: באטמן: איש העטלף, סופרמן: סדרת האנימציה, באטמן: הדור הבא, חשמל סטטי ופרויקט זטה), והיה הולך על כדי להשפיע על קווי העלילה של רוב הפרקים שלו.
זה נפתר בסיפור בן ארבעה חלקים בסוף העונה השנייה של ליגת הצדק ללא גבולות.
החלק הסיפור של העונה השלישית והאחרונה מתמקדת באגודה הסודית החדשה (שמבוססת על לגיון האבדון של אתגר העונה של חברי העל), ארגון משוחרר שהוקם כדי להילחם בתיאום גיבורי העל המוגבר של העונה הראשונה.
לקראת סוף הסדרה, דמויות מסוימות הפכו לבלתי מוגבלות לתוכנית, במיוחד דמויות הקשורות לבאטמן ואלו שהופיעו בבאטמן - הסדרה המצוירת (מלבד באטמן עצמו) הוגבלו בגלל סדרת ההנפשה הלא קשורה באטמן וסרט הלייב-אקשן של כריסטופר נולן טרילוגיית האביר האפל, על מנת למנוע בלבול המשכיות.
אקוומן ודמויות קשורות לא היו זמינות עקב פיתוח פיילוט לסדרת לייב אקשן שמציגה את הדמות כגבר צעיר (מתוכנן להיות ספין-אוף של סמולוויל).
כדי לפצות על כך, העונה האחרונה מיקדה את הסיפורים שלהם בדמויות ובמיתוסים של DC קומיקס שהתעלמו מהם בעבר.
אלה כללו דמויות כמו Deadman, Viking Prince, Warlord, ומקבילה מודרנית ללא שם של שבעת חיילי הניצחון.
הסדרה, יחד עם כל היקום המונפש של DC, תוכננה במקור להסתיים לאחר סיום העונה השנייה "אפילוג", אך עונה שלישית זכתה לאור ירוק על ידי Cartoon Network.
העונה השלישית התחילה ב-2005 עם הפרק "I Am Legion" (שנכתב לפני ההכרזה על עונה שלישית) והסתיימה ב-2006 עם הפרק "Destroyer".
סטן ברקוביץ', חבר בצוות ההפקה, עזב את הסדרה מאוחר יותר לסדרת הטלוויזיה חברים וגיבורים, והסופר מאט וויין קיבל חוזה להחליף אותו.
לפי מאט וויין, אם התוכנית הייתה מתחדשת לעונה רביעית, הוא היה רוצה לכתוב פרקים נוספים המתמקדים בסופרמן ובוונדר וומן.
DC קומיקס יצרה סדרת קומיקס חודשית מתמשכת המבוססת על סדרת הטלוויזיה, כחלק מהליין של ג'וני DC של קומיקס "כל הגילאים", שלא היו לו אותן מגבלות לגבי הופעת דמויות.
הסדרה, כמו העונה השנייה של Justice League, מונפשת במסך רחב.
המופע כולל גם מוזיקת נושא חדשה ופתיח חדש (מועמד לאמי).
פרק הסיום בשני חלקים שודרה בבריטניה ב-8 וב-18 בפברואר 2006, ובארצות הברית ב-6 וב-13 במאי 2006.
הסדרה זכתה לשבחי המבקרים והיא רשומה כאחת מתוכניות הטלוויזיה המצוירות הטובות ביותר בכל הזמנים.
אתר IGN בחר ב- ליגת הצדק/ליגת הצדק ללא גבולות כסדרת הטלוויזיה המצוירת ה-20 הטובה ביותר בכל הזמנים.
באופן דומה, אתר IndieWire גם דירג את הסדרה כסדרת האנימציה ה-20 הטובה ביותר בכל הזמנים.
ג'יימס ויטברוק, עורך של io9, כתב "הסדרה "ליגת הצדק ללא גבולות" היא פשוט סדרת גיבורי העל הגדולה בכל הזמנים", והוסיף כי "היא אימצה את חומרי המקור שלה לחלוטין, ולא פחדה להיות הסדרה הפרועה, הגדולה ביותר, הקומיקסית ביותר בה.
המפיק ברוס טים הצהיר שבין כל הסדרות בהן עבד, הסדרה הזו היא האהובה עליו.
לידיה (גם: לוּדיה; ביוונית: Λυδία; בלטינית: Lydia; בטורקית: Lidya; בעברית המקראית: לוּד) הייתה ממלכה במערב מרכז אסיה הקטנה, סמוך לעיר איזמיר בטורקיה של ימינו, אך בשיא התפשטותה שלטה על כל חלקה המערבי של אסיה הקטנה, מנהר קיזילאירמאק במזרח ועד לים האגאי במערב.
המצאת המטבע בשנת 660 לפנה"ס לערך מיוחסת ללידיה, ולפי גרסה אחרת למלך קרויסוס אשר מלך עליה באמצע המאה ה-6 לפנה"ס.
לידיה הגיחה כממלכה חתית חדשה לאחר התמוטטות האימפריה החתית במאה ה-12 לפנה"ס, במקום בו שכנה לפנים חלק מממלכת ארזוה.
לידיה נודעה לעיתים גם כמיוניה (Μαιονία).
לפי הרודוטוס קיבלה לידיה את שמה מלידוס (Λυδός), מלכה הראשון, שהיה לפי המסורת מצאצאיה של האלה קיבלה.
לידיה נזכרת גם בתנ"ך ועמה נקרא לוּדִים שהיה ידוע בקשתיו:
לשיא כוחה ופריחתה הגיעה בעת מלוכת שושלת מרמנד, החל בתחילת המאה ה-7 לפנה"ס שהייתה השושלת השלישית והאחרונה שמלכה בה.
המלך הראשון בשושלת זו, גיגס (מלך עד 657 או 652 לפנה"ס), מזוהה לעיתים עם גוג המקראי, שליט מגוג.
גיגס קבע את בירתו בסרדיס ביונית Σάρδεις, בטורקית Sart, או ספרד (Sfard) בלשון הלידית עצמה.
מכאן מקור השם המקראי ספרד (עובדיה 20).
אומנם באיליאדה כינה הומרוס את בירת לידיה "הידֵה", אך ייתכן שזה שם המחוז הכולל את סרדיס.
סרדיס ניצלה מהחורבן שזרעו הקימרים ברחבי אסיה הקטנה בתחילת המאה ה-7 לפנה"ס.
גירוש הקימרים מתחומי לידיה מיוחס למלך סדייאטס ששלט עליה לקראת סוף המאה ה-7 לפנה"ס, ויורשו, אליאטס השני, שמלך אחריו עד שנת 560 לפנה"ס נחשב כמלך שקיבע בשנת 585 לפנה"ס את נהר הקיזילאירמאק כגבולה המזרחי של לידיה עם מדי.
לאחר סיום הלחימה בין הצדדים עקב ליקוי חמה שעל שמו נקרא הקרב במקורות יוונים.
לידיה עלתה למעמד של אימפריה אזורית ושלטה על כל מערב אסיה הקטנה, למעט על הממלכה הקטנה של ליקיה מדרום לה, ששמרה על עצמאותה.
לפי אחת הגרסאות, לתקופה זו מיוחסת המצאת המטבע, כנראה על ידי המלך קרויסוס.
קרויסוס פיאר את סרדיס ובנה גם את מקדש ארטמיס באפסוס שהיה לאחד משבעת פלאי תבל בעולם העתיק.
הוא הובס על ידי כורש בשנת 546 לפנה"ס, ולידיה ירדה מעל בימת ההיסטוריה כישות פוליטית עצמאית, אך המשיכה להתקיים תחת שלטון זרים.
רש"י בפירושו לתלמוד מזכיר אומה בשם לודים שהייתה קיימת לדבריו בימי האמורא ריש לקיש, וכותב שאנשי אותה אומה היו אוכלי אדם, לא ברור אם ישנו קשר בין הלודים המוזכרים על ידי רש"י לבין הלודים המקראיים או ממלכת לידיה.
האסטרואיד 110 Lydia נקרא על שם הממלכה.
לידה היא התהליך שבו מסתיים ההיריון האנושי והעובר יוצא מרחם אמו לאוויר העולם.
במהלך הלידה צוואר הרחם עובר תהליך של פתיחה ומחיקה.
התקדמות הלידה נמדדת באמצעות הפתיחה, המחיקה והמיקום של ראש התינוק יחסית לסְפִּינוֹת, העצמות המהוות את המקום הצר ביותר שדרכו צריך התינוק לעבור.
שריר הרחם מתכווץ בתדירות הולכת ועולה (אלו הם הצירים) כתוצאה מהפרשת הורמון האוקסיטוצין מבלוטת ההיפופיזה.
בכל פעם שמתרחש ציר, סיבי השריר מתקצרים וכך נדחף התינוק החוצה.
לידה נחשבת לתהליך מורכב, פיזית ונפשית.
לידה דורשת צורך להתמודד עם כאב לאורך זמן, ומלווה במגוון רחב של תחושות, עבור היולדת.
כיוון שכל לידה היא שונה, ואין דרך לדעת כיצד תתרחש, חוסר הוודאות מוסיף לקושי.
נשים שונות מתכוננות בצורה שונה ללידה, והלידות עצמן מתקדמות ונמשכות בצורה שונה מאישה לאישה.
יש לידות קצרות (או אפילו לידת חירום), ויש לידות שנמשכות ימים.
יציאת העובר בריא מהרחם, והתינוק והאם בריאים, היא המטרה המרכזית של התהליך.
יש נשים שמלבד המטרה המרכזית רוצות גם לחוות את הלידה כחוויה פיזית ורגשית טובה.
על מנת לקדם מטרה זו, נשים שוכרות דולות (מלוות לידה) ואו יולדות בחדרי לידה טבעית, או לידות בית.
ברוב הלידות נולד ילוד אחד, אך ברוב מקרי היריון מרובה עוברים נולדים תאומים.
בעבר תועדו מקרים של לידת תשיעיות, אך חלק מהילודים לא שרדו.
שיא הילודים בלידה אחת ששרדו כולם, הוא שמינייה שנולדה לאם חד-הורית מארצות הברית.
יש העוברות קורס הכנה ללידה או המכינות תוכנית לידה, בה יולדת מפרטת באיזו תנוחה היא מעדיפה ללדת, האם ובאיזה משכך כאבים להיעזר, או אמצעים נוספים דוגמת כדור פיזיו (או מים, בלידת מים).
אנשי הצוות הרפואי מנסים לכבד את תוכניות הלידה, כל עוד אינם מסכנים את תהליך הלידה עצמה.
אם מתעוררת בעיה, או שהלידה לא מתקדמת כשורה, הרופאים יפצירו ביולדת לאפשר להם את ההתערבות הרפואית הנדרשת כדי ליילד בבטחה את התינוק.
לפעמים היולדות עצמן משנות את תוכניות הלידה, למשל, יולדת שלא תכננה לקחת משככי כאבים עשויה להחליט לאחר שעות רבות של צירים שהיא כן רוצה להיעזר בהם.
בחודש האחרון לפני הלידה, יולדות רבות חוות, צירים קטנים, פתיחה חלקית, לחץ על צוואר הרחם, טפטוף של מי שפיר ועוד סימנים מקדימים ללידה.
על היולדת לעקוב אחרי מצבה, ולגשת להערכה רפואית בהתאם לצורך.
הסימנים הללו מבלבלים מאוד, ויולדות מגיעות לפעמים לבתי החולים, רק כדי להשתחרר הביתה, ולהיערך שם לקראת התפתחות הלידה.
העובר כשראשו מכוון כלפי מטה יורד לחלק הנמוך של בטנה של אמו (ירידת הבטן) ולוחץ על צוואר הרחם של האם (יש מקרים בהם העובר יורד בשלבים מוקדמים יותר של ההריון, ואז יש חשש ללידה מוקדמת).
הלחץ גורם לפקק הרירי (מעין שסתום עשוי ריר צמיגי) החוסם את צוואר הרחם להשתחרר ולצאת.
כשהוא יוצא האשה תראה הפרשות מרובות, ריריות, צמיגיות לרוב בצבע ורדרד.
יציאתו היא אחד הסימנים לתחילת הלידה.
נוצרת פתיחה ומחיקה של צוואר הרחם, הפתיחה נמדדת באצבעות (עד לרוחב של 5 אצבעות - כ-10 ס"מ), והמחיקה באחוזים.
תחילת הפתיחה והמחיקה לא בהכרח מורגשים, מכיוון שהצירים המורגשים יכולים להתחיל גם בפתיחה של 3–4 אצבעות.
במהלך שלב זה התינוק יכול כבר להתחיל לרדת בתעלת הלידה, בעיקר בלידות חוזרות.
התסמינים המלווים את השלב הזה שונים אצל כל אשה.
יש כאלה המרגישות צורך להטיל שתן כל עשר דקות, יש כאלה שסובלות מצירים חלשים או חזקים (ככל שהזמן חולף, כך הצירים יתגברו ויהיו חזקים יותר וכואבים יותר).
בשלב הזה מתרחשת בדרך כלל גם ירידת המים.
ירידת המים מעידה על פקיעת הקרום העוטף את הרחם ושחרור מי השפיר העוטפים את התינוק.
בסוף השלב הראשון של הלידה צוואר הרחם פתוח, מחוק ובשל (רך), ולאחר מספר דקות או שניות מתחיל השלב השני.
החלק המורגש של שלב זה יכול להימשך בין מספר דקות לשעות ואפילו ימים, בהתאם למצבה הנפשי של היולדת ולגנטיקה שלה.
השלב הראשון מתחיל עם פתיחה ומחיקה של צוואר הרחם ועד לפתיחה מלאה כאמור.
הוא נחלק לפאזה לטנטית ולפאזה אקטיבית:
פאזה לטנטית: הפאזה הלטנטית היא פאזה שאורכה מספר שעות (אצל מבכירה- מצפים שאורך פאזה זו לא יעלה על 20 שעות, ואצל וולדנית- 14 שעות).
במהלך פאזה זו יש צירים ומחיקה של צוואר הרחם, אך הצוואר עדיין לא נפתח (פתיחה של עד 2 ס"מ ללא התקדמות בפתיחה).
פאזה אקטיבית: המעבר מהפאזה הלטנטית לפאזה האקטיבית תלוי בקצב ההתפתחות.
לרוב, פאזה אקטיבית מוגדרת כפתיחה של 3–5 ס"מ.
החל מפתיחה של 5 ס"מ מצופה התקדמות מהירה יחסית בפתיחה.
הפאזה האקטיבית נחלקת ל-3 תתי שלבים: שלב ההאצה, השלב בו השיפוע של עקומת פרידמן מבחינת פתיחת הצוואר יהיה הגדול ביותר, ודה-אקסלרציה (האטה לקראת סוף הפתיחה).
הציפייה היא שאצל מבכירה, קצב הפתיחה יהיה 1.2 ס"מ בשעה, ואצל וולדנית- 1.5 ס"מ לשעה.
יש נשים שקצב לידתן יהיה שונה מכך.
זה יכול להיות שגרתי לגמרי, אך יכול גם להעיד על בעיות, לכן כדאי להיות במעקב בשלבים אלו.
את השלב הראשון של הלידה מלווים צירים.
צירים עשויים להרגיש שונה מאשה לאשה.
תיאור אחד אפשרי לציר הוא תחושה של חגורת כאב, שמתחילה בגב ועוברת קדימה לבטן.
תיאור נוסף אפשרי הוא כאבים דמויי כאבי מחזור, רק בעוצמה הרבה יותר חזקה.
לקראת סוף ההיריון נשים יכולות להרגיש "צירים מדומים".
צירים אלה הם צירים לכל דבר, רק שאינם מובילים ללידה.
כשהלידה עצמה מתחילה הצירים הופכים להיות סדירים, תכופים יותר, וכואבים יותר ככל שהזמן עובר.
רופאים ממליצים לנשים לחכות בבית, עם הצירים, עד לשלב שבו יש שלושה צירים בעשר דקות, או ירידת מים, ואז להגיע לבית החולים (הדבר תלוי במכלול גורמים ויש להתייעץ עם הרופאים המטפלים בשאלה זו).
ההתמודדות של נשים עם הכאב שונה מאשה לאשה, ותלויה בגורמים רבים, כגון מבנה גוף, גנטיקה והיכולת של האשה לשאת כאב.
הצירים ממשיכים עד שיש מחיקה מלאה של צוואר הרחם ופתיחה מלאה.
בשלב הזה, הצירים הופכים לצירי לחץ.
בשלב זה מגיעים בפרקי זמן קצרים צירים המאופיינים בתחושה חזקה של צורך להפריש צואה.
צירים כאלה כואבים וחזקים במיוחד.
במהלך השלב השני של הלידה נדחף התינוק החוצה על ידי שרירי הרחם ועל ידי לחיצות או נשימות של האם.
התקדמות השלב הזה נמדדת באמצעות מיקום ראש התינוק יחסית לספִּינות, החל מ-5- (מינוס חמש) ועד 5+ (פלוס חמש), מצב הידוע גם בשם crowning (מהמילה האנגלית "כתר"), שבו ראש התינוק נמצא בפתח תעלת הלידה.
לעיתים יש לבצע חתך החיץ על מנת להרחיב את הפתח ולאפשר מעבר חלק יותר של התינוק החוצה.
לפעמים נוצר באזור קרע טבעי לאותה המטרה.
את הקרע ואו החתך תופרים לאחר שהתינוק והשליה בחוץ.
ראשו של התינוק יוצא ראשון ואחר כך שאר גופו.
בשלב זה יש לבדוק שחבל הטבור אינו כרוך סביב צוואר התינוק.
יציאת הראש, ואחריו הכתפיים הם השיא של הצירים ואחריהם שאר הגוף יוצא די בקלות ומהר.
השלב השני מסתיים עם צאתו של התינוק לאוויר העולם.
שלב זה נמשך בין שניות בודדות לבין שעות.
באופן כללי אצל מבכירה מצפים למקסימום של שעתיים מפתיחה מלאה ועד יציאת התינוק (ועם מתן אלחוש אפידורלי- שלוש שעות), ואצל וולדנית- עד שעה (ועם מתן אפידורל- שעתיים).
בלידות רגילות (וללא בעיות רפואיות) נהוג להניח את התינוק על האשה מייד לאחר צאתו.
התינוק יוצא מכוסה בריר, והוא מתחיל לבכות שניות בודדות אחרי שיוצא.
תנועות הלידה הקרדינליות של התינוק
בלידה נרתיקית רגילה על התינוק לבצע רצף של תנועות קרדינליות כדי שיוכל לצאת בשלום דרך האגן של האישה:
התבססות החלק המציג של התינוק (בדרך כלל הראש) באגן האישה.
שלב זה מתרחש כשבועיים לפני הלידה אצל מבכירות ותוך כדי השלב הפעיל של הלידה אצל נשים וולדניות.
כיפוף של ראש התינוק כלפי בית החזה שלו כדי שיוכל לעבור באגן.
ירידת ראש התינוק תוך כדי סיבוב הראש פנימה.
אקסטנציה של ראש התינוק כדי לעבור את עצם החיק (פוביס).
סיבוב חיצוני של ראש התינוק בחזרה למצב בו היה בתחילת הלידה.
יש הטוענים כי הלידה הטבעית והקלה ביותר היא לידה בעמידה, בסיוע כח הכבידה.
רוב הרופאים ממליצים על לידה בשכיבה על הגב המשלבת כריעה, שכן הדבר מקל על הרופאים במלאכתם, לרוב תוך שילוב הזרקה אפידורלית.
לשלבי הלידה הראשונים, אם לא ניתנו חומרי הרדמה, האשה יכולה להתנועע בחדר (אפשר על כדור, אפשר במקלחת) על מנת להקל על הצירים.
בטווח זמן של דקה וחמש דקות אחרי הלידה מתבצע לכל יילוד מבחן אפגאר במטרה להעריך את מצבו הגופני של התינוק, מחשש שמא הוא נתון במצוקה.
לאחר כמה דקות שהתינוק שוכב על אמו, מתבצעים חיתוך חבל הטבור ויציאת השליה.
על הרופאים והמיילדות לוודא שהשליה יוצאת שלמה, שאם לא כן יש לבצע תהליכים חודרניים על מנת להוציא את שאריותיה.
שלב זה אורך כ-15 דקות.
בכל מקרה, על שלב זה לחלוף תוך חצי שעה אחרת הרופאים מוציאים את השלייה באופן ידני.
לעיתים יש לתפור חתכים בגוף היולדת, הן כאלו שנעשו בהתערבות רפואית (חתך החיץ או במקרים של לידה קיסרית.) והן קרעים טבעיים שנוצרים עם יציאתו של התינוק.
חבל הטבור של התינוק נחתך על ידי המיילדת, או האב.
אבות רבים מתרגשים מאוד בשלב הזה, הדורש את השתתפותם הפעילה.
עם הפרדת התינוק מאמו, מתחילה תקופת משכב הלידה עבור האם.
אחרי שמוודאים שהאם והתינוק שניהם בסדר, מעבירים אותם למחלקת יולדות, שם יהיו עד השחרור.
אם נשים מניקות, אז את ההנקה הראשונה בדרך כלל עושים בחדר הלידה מייד בתום הלידה.
אחרי הלידה רצוי גם לתת שתן, כדי לוודא שהמערכת עובדת כמו שצריך.
בדרך כלל האשה גם יכולה להתקלח להתנקות, ולהתארגן עם תחתוני רשת (תחתונים חד פעמיים) ותחבושות היגייניות לספוג את הדימום הרב שמתרחש אחרי הלידה.
לידה טבעית, גם כזו הנטולת סיבוכים ומתקדמת במהירות, מלווה בצורך להתמודד לאורך זמן עם כאב הצירים.
חלק מהיולדות מבקשות להקל את הכאבים על ידי נשימות ארוכות וממושכות, ותרופות מאלחשות שמוזרקות על ידי רופא מרדים, לעיתים קרובות באמצעות אלחוש אפידורלי.
שיטות נוספות הן שימוש במכשיר TENS המזרים פולסים חשמליים קצרים לעצבים המשפיעים על תחושת כאב בלידה, וטכניקות של ניהול כאב המבוססות על היפנוזה או על דמיון מודרך.
כן ניתן להשתמש כדור פיזיו.
כאב הלידה מלווה במגוון רחב של התנהגויות, כגון לחיצת יד חזקה של המלווה, התמקדות מוחלטת במשהו (כמו במוניטור, או במשככי כאבים, או כל דבר אחר) בכי, צעקות, קללות, ועוד.
ד"ר גרנטלי דיק ריד, שטבע את המונח לידה טבעית, ציין בספרו, שלידות טבעיות, פחות כואבות למרות ההימנעות מחומרי אלחוש.
לעיתים נעשה שימוש בגז הצחוק בחדרי לידה.
מדובר במערכת שמזרימה גז צחוק בשילוב חמצן נקי.
היולדת שואפת את השילוב הזה, מה שגורם לתחושת טשטוש ומפחית את הכאבים.
הגז לא ניתן במקום אפידורל.
הוא אמנם יוצר טשטוש, אך מחקרים השוואתיים מצאו כי הוא מפחית 40 עד 50 אחוז מהכאבים, לעומת 90 אחוז מהכאבים שמפחית האפידורל.
החמצן הנקי שמוזרם ביחד עם גז הצחוק מנטרל את השפעתו המצחקקת, כיוון שמינון גז הצחוק בחדר הלידה הוא נמוך: 50 אחוז בלבד, בשילוב 50 אחוז חמצן.
בנוסף, החמצן הנקי בריא לנשים בהיריון ולעובר, ולכן היולדת יכולה לקבל את גז הצחוק עד דקות בודדות לפני הלידה עצמה שלא כמו האפידורל.
לידה פעילה היא השם שטבעה ג'נט בלאסקאס לתהליך בו האישה היולדת לוקחת חלק פעיל בלידה.
זו מהווה אלטרנטיבה לתנוחת הלידה הפסיבית – שכיבה על הגב ברגליים מורמות – הנהוגה כיום ברוב בתי החולים בעולם.
בלידה פעילה היולדת ומלוויה פעילים בקבלת ההחלטות בלידה בשילוב התייעצות עם צוות רפואי מוסמך.
לקראת לידה פעילה נהוג להכין תוכניות לידה, ויחד עם הצוות המטפל להוציא אותם לפועל.
לרוב מבקשים הרופאים והיולדת ללדת לידה טבעית, ללא התערבות רפואית.
עם זאת, במקרים מסוימים מבקשים הרופאים או היולדת להשרות או לזרז את הלידה.
זירוז הוא תהליך שמאיץ לידה לאחר תחילת הצירים, בעוד שהשראת לידה מתבצעת כדי להתחיל את תהליך הלידה.
שני ההליכים נקראים בפי העם זירוז לידה.
מספר סיבות עלולות להביא להשראת לידה:
חשש לסכנה לאם מחמת הסתבכות ההיריון.
אם ההיריון מתמשך 42 שבועות או יותר, היות שבתקופה זו השליה אינה מתפקדת כראוי.
סיבוכים במהלך ההיריון, הגורמים לכך שהארכת ההיריון עלולה להביא נזק.
אימות באמצעות בדיקות כי העובר אינו מתפתח כראוי.
מחלות שונות של האם, המחמירות את מצבו של העובר עם התפתחות ההיריון.
סיבות נוספות בגללן יש מקרים בהם מזרזים לידה (אם כי יש לשקול את הסיבוכים האפשריים בפעולה זו) הן:
נוחות הרופא או המיילדת, בעיקר בלידה פרטית עם רופא זמין ביום מסוים.
טעמי נוחות - היולדת מבקשת ללדת בעיתוי המתוכנן והנוח מבחינתה.
השראת לידה רפואית מתבצעת באופנים שונים, כמעט כולם רק אחרי שיש פתיחה מינימלית של צוואר הרחם:
זירוז מכני, על ידי הכנסת בלון קטטר וניפוחו בצורה מתונה בעזרת מים.
התרחבות הבלון מרחיבה את צוואר הרחם, ובכך יכולה להשרות מצב לידה.
לעיתים תהליך זה נעשה במקביל עם מתן עירוי של הפיטוצין.
זירוז כימי, על ידי מתן הורמון סינתטי מסוג פיטוצין, המחקה את האוקסיטוצין, שהוא ההורמון הממריץ את השרירים המכווצים את הרחם בזמן הלידה.
כתוצאה מכך מתחילים צירי לידה.
סטריפינג: הפרדת קרומי השק העוברי מדפנות הרחם במטרה לאלץ את גוף היולדת לייצר פרוסטגלנדין, הורמון המזרז את פתיחת צוואר הרחם.
פקיעת קרומי השיליה (הגורמת ל"ירידת מים").
טכניקה זו משמשת גם לזירוז לידה שכבר החלה.
כאשר צוואר הרחם כבר החל להיפתח, ניתן להשרות לידה גם באופן טבעי.
השראת לידה טבעית יכולה להיעשות על ידי מעסה מוסמך באמצעות לחיצה על נקודות לחיצה מתאימות, באמצעות מזונות ומשקאות מסוימים, על ידי צחוק, או באמצעות פעילות גופנית כגון הליכה, יחסי מין (שמשרים לידה הן בזכות חומרים הנמצאים בנוזל הזרע והן הודות לאורגזמה).
ניתן לגרום לפתיחה של צוואר הרחם גם בדמיון מודרך, אולם מדריך אחראי יעשה זאת רק מהטעמים הבריאותיים ולא מטעמי נוחות, ורק כשהתינוק בשל.
כאשר השראת הלידה או זירוזה נכשלים, יש צורך בהמתנה נוספת, או בניתוח קיסרי.
הלידה היא באופן כללי תהליך טבעי ובטוח; למרות זאת, לעיתים מתרחשים סיבוכים במהלך הלידה:
מצוקה עוברית, מצב בו לפי הנתונים שיש לרופא, העובר אינו מקבל מספיק חמצן או הזנה ברחם.
מצוקה בעקבות שאיפת מים מקונייאליים של התינוק במהלך הלידה.
במקרה של היריון מרובה עוברים קיימים סיבוכים נוספים הנלווים ללידה כפגיעה הורמונלית, שכלית, מוטורית וגופנית באחד מהעוברים או יותר.
לאור כך מומלץ לבצע בדיקות בדיקת אולטרה סאונד להיריון וכן בדיקת מי שפיר במהלך הלידה.
אם היולדת אינה במצב בו ביכולתה ללחוץ, או שצירי לידה החלו ורוצים לזרז אותה, ניתן להיעזר במכשיר ריק (ואקום), כלומר מכשיר המובא אל ראשו של התינוק, ויוצר ריק (בעזרת משאבה) כוח היניקה של מכשיר הוואקום שואב את התינוק אל מחוץ לתעלת הלידה.
קשיים ביציאת התינוק (התינוק נמצא בזווית לא-נוחה; פתיחת צוואר הרחם אינה מספקת).
במקרה שאין אפשרות להוציא את התינוק בדרך הרגילה, מבצעים לעיתים ניתוח קיסרי, בו מבוצע חיתוך בבטן האם ודרכו מוצא התינוק.
שליית פתח – מצב בו השליה חוסמת את היציאה לתינוק.
שליית פתח בדרך כלל מצריכה הקדמה של הלידה, ומחייבת ניתוח קיסרי.
שלייה נעוצה – הישארות חלקי שליה או אי הצלחת הרופא להוציא את כלל חלקי השליה מגוף האם לאחר הלידה מעלים את הסיכון לדימום לאחר לידה.
גידולים או עננים תוך רחמיים, עלולים לסבך את הלידה.
זיהומים עלולים לחדור לגוף האם, אשר בעת הלידה חשוף יותר לסביבה החיצונית.
סיבוכים כלליים כתוצאה מתרופות (משככי כאבים, למשל), הרדמה ותהליכים רפואיים נוספים המבוצעים לעיתים בעת הלידה.
בעיות נפשיות ופסיכולוגיות לאם הכוללים: הכחשת היריון ודיכאון סב לידתי
קיימים גם סיבוכים הנגרמים ליולדת כתוצאה מהלידה עצמה שהשפעתם ארוכת טווח, בהם צניחת אברי האגן (חולשת שרירי רצפת האגן) או דימום לאחר לידה.
אירועים שכאלו קורים כתוצאה מתזונה לקויה, הרמת משאות כבדים ועמידה ממושכת על הרגלים.
תוצאה קיצונית של לידה היא מות היולדת כתוצאה מהלידה.
לעיתים אף קורים מקרי צניחת רחם כתוצאה מהרמת משאות כבדים.
בימינו נעשית לידה, בדרך כלל, בבית יולדות, שהוא בית חולים ייעודי, או אגף בבית חולים כללי, המשמש לטיפול בנשים במהלך היריון ולידה וטיפול בתינוקות רכים ובפגים.
בית היולדות מאפשר מתן טיפול רפואי ליולדת ולתינוק, ובפרט בולט יתרונו במקרים של לידה שיש בה סיבוך, כגון צורך בניתוח קיסרי, לידת פג וכדומה.
הזמן החולף מתחילת צירי לידה ועד ללידה עצמה מאפשר בדרך כלל ליולדת להגיע בזמן לבית היולדות, כך שהלידה תתרחש בו.
לעיתים רחוקות מתרחשת הלידה במהירות, קודם שהיולדת מספיקה להגיע לבית היולדות.
לידה כזו מתרחשת בבית היולדת או בדרכה לבית היולדות, ובדרך כלל מגיעים היולדות ותינוקהּ לבית היולדות, לשם המשך טיפול שגרתי בהם.
לידת בית היא לידה המתבצעת בבית היולדת או במרכז לידה, בדרך כלל בלווי של מיילד/ת או רופא/ה מיילד/ת.
מתוך עשרות אלפי הלידות המתקיימות בישראל מדי שנה, רק מאות לידות הן לידות בית מתוכננות.
משרד הבריאות אינו מעודד לידה מחוץ לבתי חולים ואף פועל נגד תופעה זו.
עם זאת, בשנת 2007 הוציא משרד הבריאות נוהל מסודר ללידה כזו.
בפועל, כאשר אישה אינה יולדת בבית החולים, היא זכאית למענק לידה מהמוסד לביטוח לאומי.
במקרה כזה, כאשר הביטוח הלאומי מקבל דיווח ממשרד הבריאות על לידת הבית היולדת מקבלת את מלוא סכום ההשתתפות בעלות הלידה מאת הביטוח הלאומי, על אף שהלידה לא התבצעה בבית החולים.
ארגוני נשים מנסים להפעיל לחץ על הממשלה והכנסת לאפשר ליולדות בחירה מלאה בלידה, כאשר הן יקבעו לאן ילך הכסף המשולם על ידי המדינה .
זכויות היולדת בחוקי מדינת ישראל
אחדים מחוקי מדינת ישראל מעניקים זכויות ליולדת:
בהתאם לחוק עבודת נשים, על היולדת לצאת לחופשת לידה שאורכה הבסיסי 26 שבועות, והיא מוארכת בהתאם לנסיבות הלידה, כגון הולדת תאומים או אשפוז של התינוק או היולדת.
היולדת רשאית לחזור לעבודתה כבר לאחר 14 שבועות של חופשת הלידה.
בהתאם לחוק הביטוח הלאומי, במשך 15 השבועות הראשונים של חופשת הלידה מקבלת היולדת דמי לידה מהמוסד לביטוח לאומי, בהתאם לשכרה בתקופה שקדמה ללידה (כתחליף לשכר שאינו משולם לה בעת חופשת הלידה).
כן משולם ליולדת מענק לידה, שגובהו תלוי במספר היילודים בלידה זו.
מענק זה משולם אך ורק אם הלידה התקיימה בבית חולים או אם הגיעו האם והיילוד לבית החולים תוך 24 שעות מזמן הלידה.
ליולדת הבוחרת ללדת בבית ולא להגיע לבית החולים לא משולם מענק הלידה אך כן משולמים לה דמי הלידה.
בתום חופשת הלידה זכאית היולדת לצאת לחופשה ללא תשלום, שאורכה תלוי בוותק של היולדת במקום עבודתה.
חוק פיצויי פיטורים קובע שהתפטרות של יולדת לשם טיפול בתינוקהּ, במהלך שנה מיום הלידה, דינו כפיטורים, לעניין הזכות לפיצויי פיטורים.
חלק מזכויות אלה, כגון הזכות לחופשה ללא תשלום והזכות להתפטר לשם טיפול בתינוק, ניתן להעביר מהיולדת לאבי הילד.
בנוסף לכך, חוק דמי מחלה (היעדרות עקב היריון ולידה של בת זוג) מתיר לאבי הילד להיעדר מעבודתו, על חשבון מכסת ימי המחלה שלו, מראשית הצירים ועד ל-24 שעות מתום הלידה.
בפרשת בראשית מוצג צער הלידה כאחת הקללות שהתקללה האשה לאחר חטא עץ הדעת.
בפרשת מצורע שבספר ויקרא מובאים דיני טומאת היולדת הכוללים 7 ימי טומאה כנידה על לידת בן, ו-33 ימי טהרה לאחריהם, וכן 14 ימים על לידת בת, ו-66 ימים טהרה לאחריהם.
בתום 40 יום ללידת בן ו-80 יום ללידת בת מביאה היולדת קרבנות המתירים לה להיכנס לבית המקדש ולאכול מבשר קורבן הפסח וקרבנות נוספים המוקרבים בשלושת הרגלים.
על לידת בן מברכים הטוב והמיטיב, ועל לידת בת שהחיינו.
ביום השמיני ללידת בן עורכים לו ברית מילה.
לאחר לידת בן נהוג בקהילות אשכנזיות לערוך סעודת שלום זכר ובקהילות ספרדיות ברית יצחק, ולאחר לידת בת סעודת זבד הבת.
ליד הוא שיר אומנותי (בדרך כלל כאשר מדובר ב"ליד" הכוונה לשיר האומנותי הגרמני).
לרוב מדובר בשיר הכתוב לקול ולפסנתר, אם כי נפוץ גם השיר לקול ולתזמורת, ויש החורגים אף משתי אפשרויות אלה.
תחילתו של ז'אנר זה בתקופה הקלאסית במוזיקה (1720–1800) אך שיא פריחתו היה בתקופה הרומנטית במוזיקה (1800–1900).
המוזיקה הקולית שילבה תמיד, מעצם טבעה, את הצליל עם המילה.
בעוד האופרה ארוכה (אורכת בממוצע בין שעה לשעתיים וחצי), מרובת דמויות, מרובת מבצעים מוזיקליים (מנצח, תזמורת, מקהלה, סולנים), ומשלבת אומנויות רבות (ספרות, מוזיקה, מחול, משחק, תפאורה), הליד הוא קצר, תמציתי, נוקב, אישי וישיר.
הליד הוא יחידה אומנותית קטנה הכוללת מוטיב אשר יכול להסתכם באקורד או במרווח בלבד, העשוי להיות בעל חשיבות רבה ואף לשמש כגרעין השיר.
החל בסוף התקופה הקלאסית, החלו בכתיבת "מחזורי שירים", שהם שירים שנכתבו כקובץ על ידי המשורר, או שירים שהמלחין קיבצם יחדיו לידי יחידה אחת הקשורה קשר תמטי, מוזיקלי או טקסטואלי.
השיר האומנותי, בהיותו יחידה מוזיקלית קטנה העומדת בפני עצמה, אינו כפוף לרוב לסולם המקורי בו נכתב.
בדרך כלל כותב המלחין את השיר בסולם מסוים ולאחר מכן הוצאת התווים עורכת ליצירה טרנספוזיציה, מדפיסה ומפיצה את היצירה בשלושה סולמות שונים, על פי מנעד הקולות: קול נמוך (קונטרה אלט/בס), קול בינוני (מצו-סופרן/בריטון), וקול גבוה (סופרן/טנור).
על פי עקרון ה"נאמנות" לטקסט המוזיקלי, בעריכת טרנספוזיציה למחזור שירים, יש לשמור על המרווחים המקוריים בין סולמות השירים השונים, אך לרוב אין ההוצאות לאור שומרות על עיקרון זה, ומתאימות את סולמות השירים השונים באופן כזה שיחמיא ביותר לקולו של המבצע בכל שיר ושיר בנפרד.
בז'אנר זה ניתן להבחין בשלוש גישות עיקריות להלחנה:
כתיבה סטרופית – כתיבה של לחן אחיד לכל בתי השיר (סטרופה היא בית בשיר)
"הלחנה-לאורך-השיר" (Durchkomponierung) – לחן המשתנה ומתפתח לפי כל שינוי בטקסט.
כתיבה סטרופית-וריאציונית – מעין סינתזה בין שתי השיטות: כתיבה שבה יש בסיס ללחן של בית, אך הלחן מקבל שינויים ותפניות (במקצב, בהרמוניה, במלודיה) לפי מהלך הטקסט.
מוצאו של הליד הגרמני כפי שהוא ידוע כיום בסוף תקופת הרנסאנס ותחילת תקופת הבארוק.
מרטין לותר כינס אוסף של שירי דת פרוטסטנטיים בגרמנית, שרבים מהם היו מבוססים על מזמורים גרגוריאניים קדומים ועל שירים חילוניים מן הרנסאנס.
שירים אלה בוצעו ללא ליווי, במקהלה בת ארבעה קולות, בקול סולו בליווי אנסמבל כלי או בקול סולו בליווי קונטינואו.
כיום רבים מהם מוכרים ככוראלים.
שירים חילוניים בגרמנית קיימים מאז ימי הביניים, אך מקובל לייחס את מסורת הליד המודרני לשירים של הבארוק המוקדם מאת מלחינים כמו היינריך איזאק, מתיאס וקמן ורבים אחרים.
שירים אלה, שהיו בדרך כלל סטרופיים והומופוניים, בוצעו על פי רוב בליווי לאוטה, ומאוחר יותר בליווי קונטינואו, ולעיתים נכתבה להם גם גרסה רב קולית.
גם באך כתב שירים חילוניים לקול וקונטינואו, וכך גם מלחיני בארוק גרמנים אחרים, כמו טלמן, הנדל ובוקסטהודה.
בצרפת התפתחה מסורת מקבילה של שירים לקול וקונטינואו, שנקראו "שירי חצר" (Airs de cour).
באמצע המאה ה-18 חל מעבר הדרגתי מליווי קונטינואו לליווי מולחן במלואו, אף כי שרידיו של "סגנון הקונטינואו" ניכרים עד סוף המאה ה-18, ובלידר קלאסיים מוקדמים יש סקציות הכתובות עדיין בבס מסופרר.
כמו כן, ניכרת העדפה הולכת וגוברת לפסנתר-הפטישים ככלי המועדף לליווי הקול, אם כי ברבים מהשירים הקלאסיים מן המחצית השנייה של המאה עדיין מוצעת למבצע בחירה בינו לבין הצ'מבלו.
קרל פיליפ עמנואל באך, היידן ומוצארט היו בין הראשונים לכתוב לידר בסגנון הקלאסי.
היידן כתב שירים בגרמנית (המפורסם שבהם Gott erhalte לכבוד קיסר אוסטריה, שהפך ברבות הימים להמנון גרמניה בשינוי הטקסט) וכמו כן כתב 14 קנצונטות בשפה האנגלית.
מוצרט כתב כמה עשרות שירים בגרמנית, בצרפתית ובאיטלקית (הידוע בהם: "הסיגלית"-"Das Veilchen").
מוצרט אף שילב באופרות הגרמניות שלו אריות בנוסח שירים בליווי תזמורת, כדוגמת שתיים מן האריות של פפגנו באופרה חליל הקסם.
בטהובן המשיך אחריהם במסורת כתיבת הליד.
רוב הטקסטים שאותם הלחין היו גרמניים ומקצתם איטלקיים (הידועים בהם "אדלאידה", "כניעה", "הנשיקה", "בקבר זה האפל").
בטהובן, ככל הידוע, היה הראשון לכתוב מחזור שירים (Liederzyklus או Liederkreis).
מחזור השירים היחיד שכתב: "אל האהובה הרחוקה" ("An die ferne Geliebte") למילים של המשורר Alois Jeitteles.
שיריו של בטהובן לא היו מהפכניים אך הצטיינו בחן רב ובטעם טוב.
ז'אנר הליד הגיע לשיא פריחתו דווקא בתקופה הרומנטית כחלק ממגמה "אינטימית" של הלחנה שבה בחרו מלחינים רבים באותן שנים.
מגמה זו דגלה בביטוי קאמרי, אישי ומופנם.
יצירות קצרות בעלות פורום מבצע מצומצם.
ראו גם: אינטימיות מול גרנדיוזיות.
פרנץ שוברט נחשב לגדול מלחיני הלידר, אולי בזכות היקפה האדיר של יצירתו בתחום (כ-600 שירים), ואולי גם בזכות החלוציות שבכתיבתו, שכן ניתן לומר ששוברט המציא בליד ז'אנר חדש, של יחסי גומלין בין הטקסט למוזיקה.
ניתן אף לומר כי השיר האומנותי היה עיקר יצירתו.
הוא הלחין רבים משיריו של גתה.
שוברט כתב שלושה מחזורי שירים:
"הטוחנת היפה" (Die schöne Müllerin) מחזור שירים בן 20 שירים, למילים של וילהלם מילר.
סיפור על אהבה נכזבת של גבר לאישה, שבו, כמקובל ברומנטיקה, הטבע (מיוצג על ידי הפלג) מלווה את הגבר לאורך כל שלבי האהבה, משקף את אהבתו, ולבסוף, באין מוצא אחר, חובק אותו בתוכו (התאבדות הגיבור בטביעה בתוך הפלג).
"מסע חורף" (Winterreise) מחזור שירים בן 24 שירים, אף הוא למילים של וילהלם מילר.
מסע של חיפוש עצמי וחיבוטי נפש, בשדות אין סופיים של כפור, שלג ובדידות.
"שירת הברבור" (Schwanengesang) – מחזור בן 14 שירים למילים מאת היינה, לודוויג רלשטאב ויוהאן גבריאל זיידל .
מחזור השירים הולחן על ידי שוברט על ערש דווי.
שמו של המחזור ניתן לו על ידי המוציא-לאור לאחר מותו של שוברט.
במחזור זה מופיע השיר הידוע "סרנדה" (Ständchen).
בלידר של שוברט ניתן להבחין במיזוג בין המלודיה, ההרמוניה, הטקסט והמרקם.
דוגמה טובה לכך היא השיר "גרטכן לְיַד אופַן הכישוֹר".
שוברט כתב את הלידר דווקא כזוטות וכמוזיקה שבוצעה בקרב חברים, והתייחסותו הרצינית הייתה, כמקובל באותה תקופה, לסונאטות ולסימפוניות.
עם זאת, שוברט היה נער מקהלה ומשום כך נטה בכל זאת לכתוב לקול האנושי.
שיריו של שוברט אינם עוסקים בווירטואוזיות הקולית או הפסנתרית כי אם בביטוי המרוכז של המילה ושל ההבעה האנושית.
ניתן לומר איפוא ששוברט היה חלוץ בז'אנר הליד.
רוברט שומאן נבדל מקודמיו ברקע שלו וביחסו אל הליד.
שומאן – פסנתרן ורומנטיקן מושבע, עסק רבות בספרות רומנטית, בביקורת מוזיקלית ובפיתוח השדה ההרמוני והשדה המלודי.
מבחינת המלודיה, המציא אידיאל שכבר קרם עור וגידים באותן השנים, אידיאל ששומאן הגדירו "Unendlichmelodie", מנגינה אין סופית.
רעיון זה של מנגינה ללא סוף היה חייב להיות מושתת במידה רבה על הפן ההרמוני: ביטול הקדנצות הברורות ו"ניתוק" המלודיה מכבלי הפונקציונליות הרגילה והמקובעת.
אידיאל זה קודם ופותח כמעט עד לשלמות בידי וגנר.
כך נוצרות אצל שומאן תופעות הרמוניות מרתקות של שיטוטים הרמוניים "חסרי פשר", סבכים של דיסונאנסים שאינם נפתרים אלא ממשיכים לנוע לעבר אקורדים "טעונים" חדשים, קטעים מוזיקליים שבהם זהות הסולם אינה ברורה, לפחות לא בתחילת הקטע.
פעמים רבות בחר שומאן שלא לסיים קטע מוזיקלי על דרגת הטוניקה, כמקובל.
שומאן היה מלחין אינטלקטואלי ממדרגה ראשונה ועסק בניסויים מוזיקליים במשך כל חייו.
אף יחסו אל הליד שונה מאוד מזה של קודמו, שוברט.
שומאן נוטה קודם כל אל טבעו הפסנתרני, וחושב רבות על תפקיד הפסנתר.
הפסנתר מוסיף רבדים נוספים על הנאמר בטקסט ובקו הווקאלי.
ניתן לומר כי הוא מרמז, מפרש, טוען וסותר.
אם שוברט העלה את קרנו של הפסנתר בתחום השיר האומנותי בעצם הוצאתו מתפקיד ה"מלווה הנותן תשתית הרמונית למלודיה שאצל הזמר", הרי ששומאן קידם את הפסנתר צעד קדימה במתן שוויון מלא לפסנתר במערך הגוף המבצע של "פסנתרן-זמר".
זאת ועוד: בלידר של שומאן ניתן להבחין בתופעה מעניינת של "מונולוגים" של הפסנתר.
בשירים רבים של שומאן, אחרי שהזמר מסיים לומר את דברו ממשיך הפסנתר במעין אפילוג הממשיך בנדודי המחשבה גם אחרי סוף הטקסט.
אפילוגים מעין אלה ניתן למצוא בסיום מחזור השירים "אהבת משורר" ("Dichterliebe") או למשל, בסיום השיר החמישי מתוך "קובץ שירים" (Liederkreis) אופוס 24. בעוד שוברט הלחין רבות למילותיו של גתה, שומאן נטה יותר לליריקה של היינה.
השוואה בגישות להלחנה בין שוברט ושומאן
שוברט – חלק נכבד מאוד משיריו (בעיקר השירים מתוך "הטוחנת היפה" ו"מסע חורף") סטרופי, כאשר המוזיקה הניתנת לטקסט היא כזו המתאימה עצמה לכל בתי השיר עד כמה שאפשר.
(הגיוון בא לידי ביטוי בפרשנות המבצע).
פעמים מספר אנו נתקלים בשיריו שהם "מולחנים לאורכם" ובחלק אחר, בסינתזה של שתי השיטות – כתיבה סטרופית וריאציונית.
שומאן – כתיבתו סטרופית/סטרופית-וריאציונית בדרך כלל רק בשירים מתוך מחזורים, ואילו רוב שיריו הבודדים "מולחנים לאורכם".
שוברט – התייחסותו המוזיקלית של שוברט לטקסט פעמים רבות נראית סמויה או עקיפה, משום שעדיין היה כבול בכבלי הקונוונציות של התקופה הקלאסית.
עם זאת, גם במסגרת מגבילה זו הצליח להגיע לשיאי הבעה ורגש מפעימים (דוגמאות ידועות: השירים "אַת השלווה", "באביב", "לילה וחלומות").
לפעמים עיקר השקעתו של שוברט ניכרת דווקא במתן האווירה הכללית של הטקסט ומעקב אחר המתרחש בו (דוגמאות לכך – השירים "הגמד", "שר היער") ולפעמים דווקא הפשטנות היא השלטת, כמו בשיר "שושנת אחו".
שוברט לפעמים אף משתמש במוטיבים מוזיקליים על מנת לתאר עצם כלשהו, או רעיון (בדומה ל"לייטמוטיב" של וגנר): דוגמאות לכך ניתן לראות למשל ב"מוטיב הכישור" (גרטכן ליד אופן הכישור) וב"מוטיב תיבת הנגינה" (השיר האחרון מתוך "מסע חורף").
שומאן – לשומאן גישה נרחבת יותר להתייחסות לטקסט, וזה מהטעם הפשוט שכבר לא היה כבול לאידיאלים של התקופה הקלאסית (צורנית, מלודית, הרמונית וכו').
אמירתו פחות גלויה ויותר מרומזת ולפיכך מכוונת יותר אל התת-מודע.
ברמיזותיו לגבי הטקסט והאווירה משתמש הוא בשפה הרמונית עשירה מאוד ובמוטיבים מלודיים וריתמיים מתוחכמים ביותר באי-הישירות שלהם.
מספר דוגמאות לכך: בשיר הרביעי ב-"Liederkreis" אופוס 24 יש כביכול חוסר התאמה בין הזמר לפסנתר (סינקופות לאורך כל השיר, הזמר המסיים לשיר אחרי שהפסנתר כבר סיים תפקידו המוזיקלי) הבאה לרמז על חוסר השקט ונדודי השינה המוזכרים במילות השיר.
בשיר השביעי של אותו המחזור, דן הטקסט בערים ובהרים המשתקפים במימי הריין ה"בוהק כראי".
המלודיה בשיר זה מחולקת בין שתי אוקטבות כך שהיא נראית אפילו מבחינה גרפית כהשתקפות, וכל שכן נשמעת כך.
ב"קובץ שירים" אופוס 29 משב האוויר המוזכר בשורה הראשונה של הטקסט עובר לאורך כל השיר ב"משבים" מהירים של טריולות הבאים כמו בגלים הנעים מטסיטורה גבוהה ויורדים מטה באלמנט המקנה תחושה כמו-רעננה לשיר.
שוברט – הפסנתר נועד לתרום לאווירת השיר, ללוות את המתרחש בטקסט, ולעיתים לתאר מוטיב ספציפי המופיע בטקסט.
עם זאת, הפסנתר עדיין משני לזמר ומהווה תמיכה לקו הווקאלי.
שומאן – הקו הווקאלי והפסנתר בלידר של שומאן משמשים שני רבדים של ה"חשיבה-הרגשה" האנושית כאשר הקול הוא המודע והפסנתר הוא התת-מודע, הרגש הכן יותר.
הפסנתר מייצג את הנאמר בתוך הנפש ואולי זו הסיבה בעטיה שומאן מרבה לתת לו "להמשיך לדבר" לאחר שהקול כבר סיים לומר את שלו.
תפקידי הזמר והפסנתר שווים בחשיבותם.
פרט למספר דוגמאות שבהן הקדים את זמנו (חלקן נזכרו קודם לכן) שוברט נשאר על קו התפר בין שמרנות ההרמוניה הקלאסית לבין התעוזה והשחרור של ההרמוניה הרומנטית.
"טביעות אצבע" הרמוניות אופייניות לשוברט הן חילופי מז'ור-מינור (לדוגמה: שיר מס' 19 ב"הטוחנת היפה"), יחסים טרציאליים (לדוגמה: חילופי הבתים בשיר "בן המוזות" או בשיר "לילה וחלומות") וכן מודולציות כרומטיות ליצירת מתח ואווירה דרמטית (כמו בשירים "הגמד", "שר היער").
השפה ההרמונית אצל שומאן עשירה הרבה יותר מאצל שוברט.
הסטיות ההרמוניות והמודולציות מתוחכמות יותר במידה ניכרת: שומאן מרבה להשתמש בספטאקורדים על כל סוגיהם, דרגות משניות ושניוניות, אלטרציות (הנמכות/הגבהות של צלילים מסוימים באקורד על מנת לתת לו גוון יותר ספציפי).
פליקס מנדלסון לא עשה כל מהפכה בז'אנר הליד.
הוא יצר כעין סינתזה בין הכתיבה של שוברט לבין זו של שומאן.
קוויו הם ליריים, המלודיות ענוגות, וביצירתו העשרה קלה של ההרמוניה הקלאסית, כשהפסנתר מעצב את אווירת השיר.
שירים ידועים של מנדלסון: "ברכת בוקר", "על כנף השיר", "שיר מסע", "ברכה".
גישתו של יוהנס ברהמס לליד שונה מזו של שומאן.
ברהמס השתדל להתרחק מנושא ה"אהבה" (יוצא דופן בולט: השיר "היכן את, מלכתי?").
בלידר של ברהמס ניתן להבחין בנושאים של נוסטלגיה: זיכרון הילדות, חזרה אל התמימות והתרפקות על העבר.
בשיריו מוטיבים עממיים וכפריים רבים (הן מבחינה טקסטואלית והן מבחינה מוזיקלית).
בלידר של ברהמס הפסנתר חוזר לתפקודו הראשון כמלווה הנותן תמיכה לזמר ולא כפרטנר-מבצע שווה ערך.
בין שיריו הידועים: "המוות, זהו לילה קריר", "היכן את, מלכתי?", "בדידות שדה", "מסע ים", "לו ידעתי הדרך חזרה", "בשורת אהבה" ומחזור השירים "ארבעה שירים רציניים" (היצירה הלפני-האחרונה שכתב בחייו) אופוס 121 שכתב למילים מתוך ספרי קהלת ובן סירא.
זהו מחזור של עגמומיות והרהורים עמוקים על הבלות החיים.
הלידר הידועים פחות והקול הנשי
שירים יפים ומשובחים לא פחות נכתבו בתקופה הרומנטית אף על ידי פרנץ ליסט, ריכרד וגנר, רוברט פראנץ וקארל לווה, אך משום מה לא זכו לאותה פופולריות רבה שלה זכו שוברט, שומאן וברהמס בקרב חובבי המוזיקה.
באופן דומה נשכחו אף הלידר פרי עטן של פאני מנדלסון (אחותו של פליקס מנדלסון), קלארה שומאן (אשתו של רוברט שומאן), ואלמה מאהלר (שהייתה נשואה בין היתר לגוסטב מאהלר).
ייתכן כי יצירותיהן של אלה האחרונות מראש לא זכו ליחס שווה ערך בשל היותן נשים, ואולי מכיוון שחיו, במידה מסוימת, בצִלם של קרוביהן בעלי המוניטין הרב יותר.
עם זאת, יצירותיהן זוכות כיום לעדנה מחודשת הן במחקר והן בביצועים חיים ובהקלטות.
התקופה הפוסט רומנטית (או "הזרם הפוסט רומנטי") שאבה רבים מהאידיאלים שלה מהמוזיקה של ריכרד וגנר.
ארבעת נציגיה החשובים היו: גוסטב מאהלר, ריכרד שטראוס, אנטון ברוקנר והוגו וולף שפעלו בסוף המאה ה-19 ובתחילת המאה ה-20. בתקופה זו ניתן להבחין בתהליך של מתיחת השפה הטונלית עד לקצה גבול ההרמוניה הפונקציונלית ובפריצת כל גבולות הכתיבה המסורתית בשם חופש הביטוי האומנותי.
בימינו זוכה להתעניינות גוברת המלחין האוסטרי אלכסנדר פון זמלינסקי אשר סגנונו נע בין הפוסט-רומנטיקה לאימפרסיוניזם.
זמלינסקי כתב מוזיקה רבה לקול, לרבות אופרות ולידר.
למהפכה בתולדות הליד הביא הוגו וולף כאשר עשה בליד את שווגנר עשה באופרה.
וולף בחר כטקסטים כל שיר שיגרה את דמיונו הפורה, כאשר הוא פונה למשוררים מקובלים יותר ומקובלים פחות (גתה, היינה, מריקה, יוסטינוס קרנר, מיכלאנג'לו).
בגישתו להלחנת שירים היה קרוב וולף לשומאן.
הוא "שחרר" את הפסנתר מ"כלא" המלווה שאליו החזיר אותו ברהמס, בנותנו לו, בדומה מאוד לשומאן, את תפקיד הפרשן המתאר והחווה – קול שחשיבות עליונה על זו של הזמר.
כשומאן, גם וולף שכלל את הליד מבחינה הרמונית והביא אל הליד את שיאי הכרומטיקה הווגנריאנית ואף את האימפרסיוניזם של דביסי, כך שלא פסל אף אמצעי להעשרת הביטוי של המילה (אשר הייתה לו ערך מקודש) – לקח מזה ולקח מזה.
וולף ידע להשרות אווירה כללית הולמת לשיר, אך בו זמנית גם לפרש כל מילה בנפרד ולקרוא בין השורות.
שנותיו הפוריות היו 1887/8, שבהן כתב את מיטב שיריו.
רוב שיריו של וולף "מולחנים לאורכם".
וולף משחרר אותם לחלוטין מכבלי הצורניות וההרמוניה המקובלות, ולכן שיריו אינם קלים לשמיעה ואף לביצוע.
ניתן לומר שבכך וולף הוא ה"מקבילה הקאמרית של וגנר" בתחום הווקאלי.
את ריכרד שטראוס וגוסטב מאהלר ניתן להזכיר זה לצד זה מכיוון ששניהם השתייכו לאותו סגנון (פוסט-רומנטי/פוסט-וגנריאני), וכתיבת שניהם באה לידי ביטוי בגדלות (בניגוד לוולף שהיה פוסט-רומנטי בגישה קאמרית).
אצל שניהם שירים רבים נכתבים גם בגרסאות לקול ותזמורת, או אף לקול ותזמורת בלבד, ללא כל גרסת פסנתר.
השירים של מאהלר נוקבים ונוגעים ללב בכל נושא שבו הם מטפלים – אם באהבה נכזבת (כמו במחזור "שירי שוליה נודד"), אם במוות (כמו ב"שירי מות ילדים") וכן הלאה.
שיריו שואבים רבות מן השיר העממי (התרבות האוסטרו-הונגרית, התרבות המוראבית, התרבות היהודית) כמו ב"קרן הפלא של הנער" – שירים שמילותיהם לקוחות מתוך אסופת שירים גרמנים עתיקים.
ראויים לציון במיוחד השיר "Ich bin der Welt abhanden gekommen" ("אבדתי לעולם") מתוך "שירי ריקרט" והשיר "Der Abschied" ("הפרידה") מתוך "השיר על הארץ", שבהם נפרד מהחיים בתהליך של כאב הבדידות, צער העולם והשלמה.
בשונה ממאהלר, הכמעט אקספרסיוניסטי בהבעתו, ריכרד שטראוס מתמקד בשיריו בפיתוח ושכלול ההרמוניה והתזמור, אשר אצלו מגיעים לשיאים של חושניות ושל התעלות נפשית.
שטראוס יונק את הבסיס ההרמוני של יצירתו ישירות מווגנר.