tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
אחרי שהבריגו את מכסה החבית, חבריה של טיילור השתמשו במשאבת אופניים כדי לדחוס אוויר לחבית.
לאחר מכן החור ששימש להכנסת האוויר נסתם עם פקק שעם וטיילור נסחפה ליד החוף האמריקאי מדרום לאי העזים.
הזרמים של אגם הניאגרה סחבו אותה מעבר למפלי הפרסה הקנדים, אשר הפכו מאז לאתר של כל התעלולים הנועזים והמוצלחים במפלי הניאגרה.
מצילים הגיעו לחבית שלה מעט אחרי הקפיצה.
טיילור נותרה בחיים ויחסית ללא פגע.
השייט עצמו לקח פחות מעשרים דקות, אולם לקח זמן מה לפני שהחבית נפתחה.
אחרי המסע טיילור אמרה לעיתונות :"בנשימת אפי האחרונה אני מזהירה כל אדם שלא יתנסה בחוויה הזאת… הייתי מעדיפה לעלות לפיו של תותח, בידיעה שיפוצץ אותי לחתיכות, ולא לעבור מסע נוסף במורד המפלים".
בובי ליץ' שיחזר את החצייה בשנת 1911.
טיילור בקושי הרוויחה כסף מהחוויה ומעולם לא התעשרה.
היא כתבה ביוגרפיה וחזרה למפלי הניאגרה כדי למכור אותה.
ראסל ברח עם החבית שלה ורוב חסכונותיה הושקעו בבלשים פרטיים כדי למצוא את החבית.
החבית אותרה בשיקגו אך נעלמה זמן מה לאחר מכן.
היא בילתה את שנותיה האחרונות בצילום תמונות עם תיירים בדוכני המזכרות שלה, וניסתה להרוויח כסף בבורסה של ניו יורק.
היא דיברה על ניסיון שני לקפיצה ב-1906, ניסתה לכתוב רומן, ניסתה לשחזר את הקפיצה שלה בסרט (שמעולם לא יצא לאור), עבדה כמגדת עתידות, וכמטפלת ב"טיפול מגנטי" לתושבים מקומיים.
טיילור נפטרה ב-29 באפריל 1921 בגיל 82, בבית החולים של מחוז ניאגרה בלוקפורט, ניו יורק ונקברה ליד יליד אנגליה-קרלייל ד.
גרהם הנועז (1850–1905) בחלקת מנוחת הפעלולנים בבית העלמין אוקווד במפלי הניאגרה, ניו יורק.
הלווייתה נערכה ב -5 במאי 1921. היא ייחסה את מצבה הבריאותי וליקויי הראיה החמורים שלה, לטיול שלה במפלים.
אנני לונדונדרי הוא השם שבו נודעה אנני כהן קופצ'ובסקי, יהודייה אמריקאית שבשנים 1894–1895 הייתה האישה הראשונה שהקיפה את העולם באופניים.
אנני כהן נולדה ב–1870 בלטביה ללייב ובאשה כהן, בת שלישית מתוך חמישה ילדים.
בשנת 1875 היגרה עם משפחתה לארצות הברית, והמשפחה התיישבה בבוסטון.
בגיל 17 התייתמה משני הוריה.
שנה לאחר מכן נישאה לרטכל סיימון קופצ'ובסקי, יהודי אורתודוקסי, שעבר להתגורר בביתה שבבוסטון.
במהלך ארבע השנים הבאות נולדו להם שלושה ילדים.
אנני התפרנסה ממכירת שטחי מודעות באחדים מעיתוני בוסטון.
בשנת 1887 תומאס סטיבנס היה האדם הראשון שהקיף את העולם על אופניים.
בשנות ה-90 של המאה ה-19 אופניים הפכו לפופולריים בקרב נשים, ובגדי הנשים הותאמו לכך.
על פי המסופר, אך ספק האם כך היה, בשנת 1894 התערבו שניים מעשירי בוסטון שאישה לא תוכל להקיף את העולם ברכיבת אופניים תוך 15 חודשים.
למי שתצליח במשימה הובטח פרס של 5,000 דולר.
אנני לא הייתה מועמדת אידיאלית למשימה זו.
שמה הבהיר שהיא יהודייה, בעיר ובמדינה שבה האנטישמיות הייתה נפוצה.
היא למדה לרכב על אופניים רק ימים מעטים קודם שיצאה לדרך.
בנוסף הייתה נשואה ואם לשלושה פעוטות, המבוגר שבהם בן חמש.
חסות הייתה חיונית למימון הנסיעה ולפרסומה.
אנני קיבלה אופניים מיצרן אפניים בוסטוני.
יצרן מים מינרליים בשם "לונדונדרי ליתיה" העניק לאנני 100 דולר, ובתמורה היה באחורי האופניים שלט שפרסם מותג זה, ואנני אמצה לעצמה את השם אנני לונדונדרי למשך המסע.
ב-27 ביוני 1894 אנני יצאה לדרך מבית הממשל של מסצ'וסטס בביקון היל שבבוסטון.
בדרכה לשיקגו הסתמכה על ספרי הדרכה של ליגת רוכבי האופניים של אמריקה .
ב-24 בספטמבר הגיעה לשיקגו, כשבדרך לשם איבדה כתשעה קילוגרם ממשקלה.
להמשך הדרך החליפה את החצאית הארוכה שלבשה ב (מכנסי נשים), ומיצרן מקומי קיבלה אופניים קלים ב-18 ק"ג מאופניה הקודמים.
משיקגו רכבה לניו יורק, וב-24 בנובמבר עלתה על אונייה שהפליגה לנמל לה האבר שבצפון צרפת, והגיעה לשם ב-3 בדצמבר.
האופניים שלה עוקלו על ידי המכס, כספה נלקח ממנה, והעיתונות הצרפתית פרסמה מאמרים בגנות הופעתה.
כך לדוגמה כתב עליה "לה פיגארו" כאשר עברה בפריז בדצמבר 1894:
"היא לא שייכת לא לגזע שלה ולא למין שלה.
אישה רווקה, ללא ילדים או בעל.
מי שהדיכוי הפנימי של היצר האימהי שבתוכה עיוות כל מאפיין בה עד שהפכה לא לאישה ולא לגבר, כי אם לקטגוריה חדשה של המין השלישי.
מספיק לראות את הכותנות הגבריות שלה, את הרגליים השריריות, והידיים שנראות חזקות כדי לעמוד בקרב אגרוף".
היא התגברה על המכשולים הביורוקרטיים, ורכבה מפריז למרסיי.
למרות מזג האוויר הגרוע, עשתה דרך זו בשבועיים, תוך שהסתייעה ברכבת.
ממרסיי הפליגה באונייה לסידני שבאוסטרליה, כשגבל תחנה של האונייה יצאה לרכיבה באופניים.
בדרך זו ביקרה באלכסנדריה, קולומבו, סינגפור, סאיגון, הונג קונג, שנגחאי, נגאסאקי וקובה שביפן.
ב-9 במרץ 1895 אנני הפליגה מנמל יוקוהמה, וב-23 במרץ הגיעה לסן פרנסיסקו.
משם רכבה על אופנים ללוס אנג'לס, ומשם המשיכה, דרך אריזונה וניו מקסיקו לאל פאסו.
משם המשיכה צפונה, וב-20 ביולי יצאה מאלבקרקי לכיוון דנבר, שאליה הגיעה ב-12 באוגוסט.
מחמת הדרכים הבוציות עברה את רוב נברסקה בנסיעה ברכבת.
ליד גלדברוק שבאיווה שברה את מפרק כף היד כאשר התנגשה בעדר חזירים, והמשיכה עם יד מגובסת עד סוף מסעה.
ב-12 בספטמבר הגיעה לשיקגו, מלווה בשני רוכבי אופניים שאותם פגשה באיווה, וקיבלה את הפרס בסך 10,000 דולר.
ב-24 בספטמבר חזרה לביתה בבוסטון, 15 חודשים לאחר שיצאה לדרך.
ב-20 באוקטובר פרסמה את חוויותיה מהמסע בעיתון New York World.
אנני לונדונדרי פעלה לאורך מסעה ולאחריו כאשת מכירות וכמספרת סיפורים, וכך גייסה כסף למימון מסעה ולכדה את תשומת הלב של אמצעי התקשורת שתרמה להצלחת המסע.
הכנסתה העיקרית נבעה ממכירת פרסומות על אופניה ועליה, שכללו מוצרים מצמיגי אופניים ועד בושם.
נותנת החסות הראשונה שלה הייתה חברת המים המינרליים "לונדונדרי ליתיה".
בשיקגו זכתה לחסות של חברת האופניים "סטרלינג סייקל" .
במהלך מסעה הרצתה על חוויותיה, פעמים רבות תוך הגזמות.
בצרפת, למשל, הציגה עצמה כיורשת עשירה, סטודנטית לרפואה באוניברסיטת הרווארד וממציאה של שיטת קצרנות חדשה וכאחיינית של סנטור.
בארצות הברית סיפרה שצדה נמרים בהודו עם בני משפחת המלוכה הגרמנית ונשלחה לכלא ביפן עם פצע ירייה בכתפה.
לאחר פרסום חוויותיה מהמסע בעיתון New York World קיבלה טור בעיתון זה, שבו כתבה במסגרת האידיאל הפמיניסטי של "האישה החדשה".
לשם כך עברה עם משפחתה לניו יורק.
אנני לונדונדרי נפטרה ב-1947. בשנת 2007 יצא לאור ספרו של קרוב משפחתה, הסופר פיטר זויטלין, "Around the World on Two Wheels: Annie Londonderry's Extraordinary Ride", שסיפר את סיפור מסעה.
ביוני 2021 יצא לאור ספר נוסף של זויטלין, "Spin: A Novel Based on a (Mostly) True Story" - רומן המבוסס ברובו על סיפורה של לונדונדרי.
בשנת 2011 יצאה האמנית הקנדית במופע "SPIN" העוסק באופניים, ובו שיר העוסק בלונדונדרי ("The Ballad of Annie Londonderry").
גיליאן קלמפנר יצרה סרט תיעודי בן 26 דקות בשם "The New Woman - Annie 'Londonderry' Kopchovsky", שהקרנת הבכורה שלו הייתה בפברואר 2013.
אנני לזור היא שחיינית אמריקאית, זוכת מדליית ארד אולימפית (טוקיו 2020) ואלופת עולם (בריכת 25 מטר) (האנגג'ואו 2018) במשחה ל-200 מטר חזה.
אלופת פאן אמריקה (2019) במשחי החזה.
לזור נולדה וגדלה בדטרויט, מישיגן, בתם של סטייסי ודייוויד "דייב" לזור (דייב נפטר באפריל 2021).
ב שנערכו בטורונטו, קנדה ביולי 2015 היא זכתה במדליית ארד במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:26.23 דקות.
נוסף לכך, היא סיימה במקום חמישי במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:08.72 דקות.
באליפות ארצות הברית שנערכה באירוויין, קליפורניה בסוף יולי 2018 זכתה במדליית ארד במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:24.42 דקות.
נוסף לכך, היא סיימה במקום 12 במשחה ל-100 מטר חזה.
באליפות העולם (בריכת 25 מטר) שנערכה בהאנגג'ואו הרפובליקה העממית של סין בדצמבר אותה שנה היא זכתה במדליית זהב 200 מטר חזה בתוצאה של 2:18.32 דקות, לפני בת ארצה בתני גאלאט (2:18.62 דקות) ופאני לקלואיז מבלגיה (2:18.85 דקות).
במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו בלימה, פרו בתחילת אוגוסט 2019 היא זכתה ב-3 מדליות זהב במשחה ל-100 מטר חזה (1:06.94 דקות), במשחה ל-200 מטר חזה בשיא משחקים חדש של 2:21.40 דקות ובמשחה שליחות 4x100 מטר מעורב (3:57.64 דקות), כשחיינית שנייה היא קבעה ב"זינוק שליחות" תוצאה של 1:06.35 דקות.
באליפות ארצות הברית ששימשה כמבחנים האמריקאים לאולימפיאדת טוקיו (2020) שנערכו באומהה, נברסקה ביוני 2021 זכתה לזור בשתי מדליות, זהב וארד ונכללה במשלחת האמריקאית למשחקים האולימפיים.
במשחקים עצמם היא זכתה במדליית ארד במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:20.84 דקות, אחרי טטיאנה סקונמאקר מדרום אפריקה שקבעה שיא עולם חדש של 2:18.95 דקות ולילי קינג (2:19.92 דקות).
מקליין קסטר היא פוליטיקאית אמריקאית, שכיהנה כחברת בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס השני של מדינת ניו המפשייר בין השנים 2013–2025. קסטר, חברת המפלגה הדמוקרטית, מייצגת מחוז בחירה שבתוכו כל צפון ומערב המדינה, לרבות הערים נשואה וקונקורד.
קסטר נולדה בקונקורד בשנת 1956. שני הוריה היו פוליטיקאים.
אביה, מלקולם מקליין, היה ראש עיריית קונקורד, חבר בממשלת ניו המפשייר ובעלים של אתר הסקי ויילדקאט מאונטיין.
בשנת 1972 התמודד למשרת מושל ניו המפשייר כפוליטיקאי עצמאי, אך גרף 20% בלבד מקולות הבוחרים והפסיד למועמד מל תומסון מהמפלגה הרפובליקנית.
במהלך הבחירות לנשיאות ארצות הברית 1976 הביע את תמיכתו בג'רלד פורד, ובאלה שלאחר מכן תמך בג'ון אנדרסון.
אמה, סוזן מקליין, הייתה חברת הסנאט של ניו המפשייר מטעם המפלגה הרפובליקנית וב-1980 התמודדה אל מועמדות המפלגה הרפובליקנית לייצוג מחוז הקונגרס השני של ניו המפשייר בבית הנבחרים של ארצות הברית, אך סיימה במקום שני בבחירות המקדימות הרפובליקניות עם 25% מהקולות.
סבא רבא שלה, ג'ון מקליין, הוסיף לכהן כמושל ניו המפשייר בשנים 1905–1907.
בשנת 1978 השלימה קסטר בדארטמות' קולג' את לימודיה הגבוהים עם תואר ראשון במדיניות סביבתית, וב-1984 קיבלה תואר אקדמי נוסף מבית הספר למשפטים של אוניברסיטת ג'ורג'טאון.
בתום לימודיה האקדמיים התמנתה למנהלת משרד עורכי דין מקומי בקונקורד.
במרוצת השנים הייתה יועצת ארגונית ושותפה במוסדות משפטיים וארגונים עסקיים, וכעורכת דין התמחתה בליטיגציה בפני תיקים של אימוץ.
קסטר הוסיפה לכהן בדירקטוריון של "מרכז הקפיטול לאמנויות" בקונקורד ובמועצות מנהלים של גופים שונים בהם הרדיו הציבורי של ניו המפשייר.
בשנים 1989–2009 עבדה כשדלנית בניו המפשייר, והשתכרה משכר טרחה בן למעלה מ-1.3 מיליון דולר אמריקאי מבתי עסק ומלכ"רים שונים.
בשנת 2010 התמודדה קסטר לייצוג מחוז הקונגרס השני של ניו המפשייר בבית הנבחרים האמריקאי, אך הפסידה למועמד הרפובליקני צ'ארלס בס .
היו אלה בחירות למושבו הריק של פול הודס, שפרש מהקונגרס כדי להתמודד על מקום בסנאט של ארצות הברית.
בבחירות 2012 ניצבה קסטר מול בס פעם נוספת, והפעם גברה עליו כשגרפה 50.2% מהקולות, בעוד בס פיגר מאחור עם 45.3%.
עם התכנסות הקונגרס ה-113 של ארצות הברית קסטר הושבעה לתפקידה.
מאז 2013 היא מכהנת כנציגת המחוז בבית הנבחרים.
ב-2023 קסטר חברה בוועדת האנרגיה והמסחר של הבית, שם היא מכהנת בוועדת המשנה לבריאות, בוועדת המשנה לאנרגיה ובוועדת המשנה לפיקוח וחקירות.
היא משמשת גם כיו"ר משותף של כוח המשימה הדו-מפלגתי לסיום האלימות המינית (היא עצמה ניצולה של אלימות מינית).
ב-27 במרץ 2024 הודיעה קסטר כי אין בכוונתה להתמודד לתקופת כהונה שביעית וכי תפרוש מהקונגרס בינואר 2025.
אנני ובעלה בראד, עורך דין סביבתי, מתגוררים בהווה בהופקינטון שם גידלו את שני בניהם, זאק וטרוויס.
אנניאס אלוי קסטרו מונטיירו (בפורטוגזית: Ananias Eloi Castro Monteiro; 20 בינואר 1989 – 28 בנובמבר 2016), הידוע בקצרה כאנניאס, היה כדורגלן ברזילאי ששיחק בעמדת החלוץ.
נהרג בהתרסקות טיסה 2933 של LaMia, כאשר שיחק בשאפקואנסה.
אנניאס גדל במחלקת הנוער של באהיה, וערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון בשנת 2008 במסגרת הליגה הברזילאית השנייה.
בשנת 2011 הושאל אנניאס לשנתיים לפורטוגזה.
בחודש אפריל 2012 רכשה פורטוגזה כמחצית מהזכויות על אנניאס.
ב-10 בינואר 2013 חתם אנניאס בקרוזיירו.
ב-29 במאי הוא הושאל לפלמיירס עד לסוף השנה.
לאחר שהעפיל עם פלמיירס לליגת העל הברזילאית, הושאל אנניאס לרסיפה ולשאפקואנסה.
ב-11 בדצמבר 2015 חתם אנניאס באופן קבוע בשאפקואנסה.
ב-2 בנובמבר 2016 הוא הבקיע את שער השוויון בתיקו 1-1 נגד סן לורנסו במסגרת גביע סודאמריקנה, שעזר לשאפקואנסה להעפיל לגמר הטורניר בזכות שערי חוץ.
ב-28 בנובמבר 2016, כאשר טס יחד עם קבוצתו למשחק הגמר של גביע סודאמריקנה , נהרג אנניאס בהתרסקות טיסה 2933 של LaMia, יחד עם שחקנים ואנשי צוות נוספים של שאפקואנסה.
אנס דבור הוא כדורגלן ערבי־ישראלי המשחק בעמדות הקשר והקיצוני בהפועל נוף הגליל.
דבור החל את דרכו ככדורגלן במחלקת הנוער של מכבי אחי נצרת.
ב־29 במאי 2009 ערך את הופעתו הראשונה במדי הקבוצה הבוגרת בהפסד 4–2 להפועל בני לוד.
במהלך עונת 2012/2013 בליגה הלאומית כבש שמונה שערים לזכות קבוצתו, מה שהפך אותו לכובש השלישי לזכות הקבוצה באותה עונה, אחרי אלן מסודי וסרג' איילי, אשר הבקיעו 11 שערים כל אחד.
ב־14 במאי 2014 עבר למכבי נתניה, אך לאחר עונה אחת שב למכבי אחי נצרת.
בשנת 2015 עבר להפועל חיפה, ולאחר שנה הושאל למכבי אחי נצרת, בו שיחק עד שנת 2019 (פרט להשאלתו לשנה להפועל בני לוד) ואז עבר להפועל אכסאל.
באותה שנה חתם בהפועל ראשון לציון.
באוגוסט 2020 חתם במועדון בו החל את דרכו, מכבי אחי נצרת.
ב-16 ביוני 2023 חתם בהפועל עכו, אך ב-7 באוקטובר 2023 חתם באיחוד בני שפרעם.
בקיץ 2024 הצטרף למועדון ספורט כפר קאסם.ב-9 בפברואר 2026 חתם בהפועל נוף הגליל.
דבור בן במשפחה ערבית־מוסלמית המתגוררת בנצרת, ישראל.
אחיו הצעיר ממנו בשנה, מואנס דבור, הוא כדורגלן נבחרת ישראל לשעבר ושחקנה של שבאב אל-אהלי מליגת העל של איחוד האמירויות הערביות.
אביהם, קאסם, נהרג בתאונת דרכים בשנת 2009.
אָנֶנִי נויֹ, בעבר אנן (ברומנית: Anenii Noi - בעבר אָנֶן - Aneni) היא עיירה במזרח-מרכז החבל בסרביה, ברפובליקת מולדובה, בירת הנפה אנני נוי.
היא שוכנת בעמק הנחל ביק (יובל של הדנייסטר) 36 ק"מ דרומית-מזרחית מבירת הרפובליקה, קישינב (קישינאו).
8,358 מתוכם התגוררו בעיר עצמה, והשאר מחמשה כפרים בפרבריה:אלביניצה (370 תושבים), בריוזקי (647), חרבובצול נואו (484), רוסן (1090) וסוקולן (514).
במפקד האוכלוסין משנת 2014 חיו בעיירה 10,872 תושבים.
מקור שם העיירה הוא המילה הרומנית "אנינה" "anină" (בריבוי: - אנין anini ), "רגיונליזם", מילה נפוצה בתת-הניב המקומי במזרח ודרום-מזרח בסרביה, ושהייתה בעבר ידועה גם במרכז החבל, ומשמעותה "חול" (כמו המילה האיטלקית "arena").
משמעות זאת משתקפת גם בשם ישן יותר של היישוב Anini (אנין) או La Anini ומתייחסת לאדמה החולים שבעמק הנחל ביק.
"אנינה" נקראה גם אורוות החורף של הבקר.
היישוב מוזכר לראשונה ב-27 ביוני 1731 בשם "פשקאן פה ביק" (פשקאן על נחל ביק).
הרוזן סטוארט ששלט בו היה אז נתין של האימפריה הרוסית.
ב-1856 אחוזתו הוחכרה לסוחר הטורקי חוסיין ביי שהחזיק גם בית מרזוח בכפר.
תוך כדי גירוש הטטרים מבסרביה, היישוב אנן Aneni נשאר הרוס ושומם.
רק ב-1883 היישוב קם לתחייה הודות להתיישבות בו של איכרים מהכפרים בסביבה שעסקו בחקלאות ובגידול בקר.
ב-1889 מספר משפחות של מתיישבים גרמנים עברו מפלך ניקולאייב, קנו 1715 דסיאטין, כלומר כ-17,150 דונם של אדמה והקימו במקום את אחוזת צצנרן.
מפקד האוכלוסין שאורגן על ידי השלטונות הרוסיים ב-1910 מצא בשטח האחוזה שני כפרים:ניקולאייבקה החדשה (Nikolaevka Nouă או בגרמנית - Neu Nikolajewka) הגרמנית ו ניקולאייבקה הישנה ([Nikolaevka Veche) הרוסית.
הרוסים, שבבעלותם היו פחות אדמות, עבדו בבניית הבתים בכפר הגרמני.
הנוצרים האורתודוקסים המולדובנים והרוסים ביקרו בכנסייה בכפר בולבואקה.
ב-1930 גרו בניקולאייבקה נואוה - 558 גרמנים ו-53 אחרים.
תחת השלטון הרומני (1940-1918 - ו-1944-1941) ב - ינואר 1926 ניקולאייבקה החדשה שינתה את שמה ל"אנני נוי", וניקולאייבקה הישנה - לאנני וק (Anenii Vechi).
ב-1940 הגרמנים עזבו לגרמניה, והשאירו מאחוריהם 106 משקי בית עם 120 בתים יפים ו-17130 דונם של אדמה חקלאית.
בימי השלטון הסובייטי ב-1965 קיבל היישוב מעמד של עיר.
גידול האוכלוסייה נגרם בעיקר על ידי הקמת בתי חרושת ומוסדות חברה ותרבות, כמו כן לסיפוח הכפרים אלביניצה, רוסן, בריוזקי שעד1 ביולי 1998 היו יישובים נפרדים.
קמו בתי חרושת לשימורים, מאפיות, קואופרטיבים בין-קולחוזיים לבניין, שירותים לפיתוח ולאחזקת דרכי תחבורה, עבודות הידראוליות, וכו'.
בני העיר מפורסמים הם הזמרת זינאידה ז'וליה והמוזיקאי איוואן דמיאן.
לפי המפקד מ-2014 החלוקה האתנית של האוכלוסייה הייתה כדלהלן:
באנני נוי פועלים מספר בתי חרושת ושתי מסעדות.
ישנה תחבורה ציבורית המחברת כל חצי שנה עם קישינב.
הענפים הכלכליים העיקריים בעיירה עם החקלאות ותעשיית העיבוד.
בימי השלטון הסובייטי (מולדובה הסובייטית) פעלו מאפייה, טחנת רוח, בית חרושת לחומרי בניין ומדגרה.
בית חורשת לשימורים מייצר מיצי פירות וירקות.
מחזור העסקים שלו ב-2003 היה בסביבות 2 מיליון ליי.
(60% לרוסיה והשאר - לרומניה, ישראל וארצות אחרות.).
פועלים בעיירה גם בית חרושת לדשנים מעורבים, "Fertilitatea Anenii Noi".
פועלים בו גם שלושה בנקים מסחריים, שני בתי מלון ואתר נופש ורחצה.
החקלאות נמצאת בידי שבע חברות כלכליות "יסודיות", 4 חברות בע"ם ושלושה משקי איכרים.
בדצמבר 2010 הוקם סניף ראשון של רשת הסופרמרקטים "פידסקו".
אספקת המים של היישוב נעשית ב-60% על ידי צנרת מים והשאר על ידי בארות.
1200 משקי בית מחוברים למוביל מים באורך של 62 ק"מ עם מאגר של 500 מ"ר.
בשטח העיר פועלים 42 בארות.
תוגננו עוד שני מאגרי מאים בנפח של 1000 מ"ר.
לעיר אספקת גז מלאה, כולל לכפרים שבשטחה.
סך אורך מוביל הגז הוא מעל 110 ק"מ.
האספקה בחום נעשית באופן אוטונומי.
בשטח העיר מתקני דוודים המספקים חימום למוסדות ומידה מצומצמת לבתי המגורים.
מעל 40% מהשיכונים מחוברים למוביל הגזים ויש לה חימום אוטונומי.
העיר נמצאת בצומת הכבישים קישינאו-בנדר וקישינאו-קאושן
בעיר פועלים שני גני ילדים עם מעל 500 תלמידים, שני בתי ספר יסודיים עם 2400 מקומות ובית הספר התיכון "אנדריי סטרייסטה" עם 400 תלמידים.
קיים גם בית ספר תיכון פרטי בו לומדים 200 תלמידים.
בית ספר יסודי נוסף קיים בכפר חרבובצול נואו., עם 120 תלמידים.
קיים בית חולים עירוני בעל 188 מיטות, מרכז לרפואת משפחה עם 8 רופאים, מרפאות של רופאי משפחה בכפרים בריוזקי ועוד נקודת עזרה רפואיתי בכפר חרבוצול נואו.
בעיר פועלות חמש ספריות ציבוריות ושתי ספריות של בתי ספר.
מופיע בה עיתון מקומי "אנינה אינפו".
כמו כן תחנת טלוויזיה בשם "סטודיו AN-TV".
לעיר מספר מועדני ספורט, ביניהם המועדון ASB של האיכודים המקצועיים באנני נוי, ובבעלותו אטדיון, כמו כן מועדון ספורט פרטי "פמיר" ובית ספר לספורט.
קבוצת הנשים לכדורגל FC Codrul Anenii Noi השתתפה בליגת האלופות של אירופה.
ראש העיר החל מנובמבר 2019 הוא אלכסנדר מצארין ממפלגת הסוציאליסטים של רפובליקת מולדובה.
מועצת העיר (23 חברים) שנבחרה ב-20 באוקטובר 2019 כוללת את הנציגים הבאים:
מפלגה חברים הרכב המועצה מפלגת הסוציאליסטים של רפובליקת מולדובה 12 המפלגה הדמוקרטית של מולדובה 5 מפלגת "שור" 2 הגוש האלקטורלי „ACUM Platforma DA și PAS" 2 מפלגת הקומוניסטים של רפובליקת מולדובה 1 סרג'ו גרוסו (עצמאי) 1
אנס א-זרורי הוא כדורגלן מרוקאי-בלגי המשחק בעמדת קשר הכנף בקבוצת פנאתינאיקוס בהשאלה מלאנס ובנבחרת מרוקו.
א-זרורי גדל במחלקת הנוער של זולטה ורכם.
הוא החל את הקריירה המקצוענית שלו בלומל יונייטד מליגת המשנה הבלגית.
ב-1 בפברואר 2021 חתם א-זרורי בשרלרואה מליגת העל הבלגית, והושאל בחזרה ללומל יונייטד.
ב-30 באוגוסט 2022 חתם א-זרורי על חוזה לארבע עונות בברנלי מהפוטבול ליג צ'מפיונשיפ.
ב-13 בספטמבר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בתיקו 1-1 נגד פרסטון נורת' אנד במסגרת המחזור העשירי בליגה לעונת .
ב-15 באוקטובר הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת, בניצחון 0–4 על סוונסי סיטי במסגרת המחזור ה-15 בליגה.
ב-3 באוגוסט 2025 הושאל לעונה אחת לפאנתיאיקוס.
א-זרורי נכלל בסגל נבחרת מרוקו לטורניר מונדיאל 2022, על-אף שלא ערך הופעות במדי הנבחרת עד למועד הזימון.
ב-17 בנובמבר 2022 ערך א-זרורי את הופעת הבכורה שלו בנבחרת מרוקו, בניצחון 0–3 על נבחרת גאורגיה במשחק ידידות לקראת מונדיאל 2022.
אנני המפטון פוטס היא שחקנית אמריקאית.
היא הייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב עבור "Corvette Summe" מ-1978 וזכתה בפרס ג'יני עבור "Heartaches" מ-1981. היא מאוחר יותר הופיעה ב"מכסחי השדים", "יפה בוורוד", "ג'ק פלאש המקפץ" ו"מכסחי השדים 2".
היא דיבבה את בו פיפ בסרט הראשון, השני והרביעי של הזיכיון "צעצוע של סיפור" ובמשחקי וידאו שונים של דיסני.
בטלוויזיה, פוטס גילמה את מרי ג'ו ג'קסון שיבלי בסיטקום "Designing Women".
היא הייתה מועמדת לפרס אמי לבידור בפריים טיים לשנת 1994 על גילומה של דנה פאלדינו בסיטקום "Love & War", היא שיחקה את המורה לואן ג'ונסון בדרמה "Dangerous Minds" של ABC והייתה מועמדת לפרס גילדת שחקני המסך בשנים 1998 ו-1999 על גילומה של מרי אליזבת סימס בסדרת הדרמה "Any Day Now".
תפקידים נוספים שלה בטלוויזיה כוללים את "משפחת פוסטר" ו"שלדון הצעיר".
פוטס נולדה בנאשוויל, טנסי, ארצות הברית כילדתם השלישית של דורותי האריס (לבית בילינגסלי) ופאוול גריסט פוטס.
אחיותיה הגדולות הן מרי אלינור (פוטס) הוויוס ואליזבת גריסט ("דולי") פוטס.
הם גדלו בפרנקלין, קנטקי, שם סיימה את לימודיה בתיכון פרנקלין-סימפסון ב-1970.
היא למדה במכללת סטפנס בקולומביה, מיזורי, וסיימה תואר ראשון בתיאטרון.
פוטס ובעלה הראשון, סטיבן הארטלי, היו מעורבים בתאונת דרכים שהותירה כמה עצמות מתחת למותניה שבורות, כולל שברים מורכבים בשתי רגליה, ואובדן העקב של כף רגלה הימנית; הארטלי איבד את רגלו השמאלית.
פוטס ביצעה את הופעת הבכורה שלה על המסך הגדול ב-1978 בסרט הקומדיה של מטרו גולדווין מאייר, "Corvette Summer", עם מארק המיל.
היא הייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב בשנת 1979 על תפקידה בסרט.
ב-1982 היא זכתה בפרסי ג'יני להופעה הטובה ביותר של שחקנית זרה על תפקידה בסרט "Heartaches", על אישה צעירה הנשואה לנהג מרוצי מכוניות ובהיריון מחברו הטוב.
ב-1980 היא גילמה את אדית בדלמייר, אישה שחלקה דירת עליית גג עם שלוש נשים נוספות (בגילומה של ג'ורג'יה אנגל, לורנה פטרסון ופרנסין טאקר) בסדרה הקומית קצרת הימים, Goodtime Girls".
פוטס גילמה את פקידת הקבלה ג'נין מלניץ בסדרת סרטי "מכסחי השדים".
מכיוון שנולדה בטנסי, פוטס יצרה את המבטא הניו-יורקי הסימן המסחרי של הדמות בהתבסס על המבטא של חבר ילדות ניו יורקי.
לאחר מכן התפרסמה בין 1986 ל־1993 כמעצבת הפנים הפרגמטית מרי ג'ו שיבלי בסיטקום הטלוויזיה "Designing Women".
היה לה מגוון רחב של תפקידים בולטים בטלוויזיה ובקולנוע.
היא הייתה מועמדת לפרס אמי בפריים טיים לשחקנית הראשית המצטיינת בסדרה קומית בשנת 1994 על תפקידה כדינה פלדינו ב־Love & War.
היא שיחקה בתפקיד חוזר כסופי דוור ב"חוק וסדר: מדור מיוחד" מ-2005 עד 2009.
פוטס כיכבה בגרסה הקולנועית של "טקססוויל", סרט המשך של "הצגת הקולנוע האחרונה".
היא ביצעה את הופעת הבכורה שלה בברודוויי כשהצטרפה לצוות השחקנים של המחזה זוכה פרס הטוני "אלוהי הקטל" ב־2009, כשהיא מחליפה את הופ דייוויס בתפקיד.
ב-2012, פוטס כיכבה בתור אליזבת "ג'יג'י" סטופר בסדרת הדרמה הקומית "GCB".
לדבריה, היא ביססה את גילום הדמות על דיקסי קרטר, והוסיפה: "אילו היא עדיין בחיים, התפקיד היה צריך להיות שלה".
פוטס שיחקה גם בתפקיד מוביל בסרט המוזיקלי המקורי של ערוץ הולמרק מ-2012 "The Music Teacher", על מורה למוזיקה בתיכון שעומדת לאבד את תוכנית המוזיקה האהובה שלה בבית הספר ומאגדת את תלמידיה לשעבר להעלות מחזמר על מנת לגייס כסף לשימור התוכנית.
החל משנת 2017 ועד 2024 לאורך שבע עונות, היא הופיעה בתפקיד קוני "מימו" טאקר, סבתו של שלדון קופר בסיטקום "שלדון הצעיר".
פוטס היא אם לשלושה בנים: אחד עם בעלה השלישי סקוט סנצ'ל, ושניים עם בעלה הרביעי והנוכחי ג'יימס היימן.
שנה מחזה תפקיד הערות 2009–2010 אלוהי הקטל אנט 2014 פיפין ברטה ברודוויי
Area Film Critics Associationהופעה קולית הטובה ביותרצעצוע של סיפור 4 פרסי בחירת המבקרים שחקנית המשנה הטובה ביותר בסדרה קומית שלדון הצעיר2023
נפת אנני נוי או הראיון אנני נוי (ברומנית: Raionul Anenii Noi) היא נפה במרכז רפובליקת מולדובה.
בירת הנפה היא העיר אנני נוי
היישובים המתועדים לראשונה באזור היו גורה ביקולוי, טליצה ומרן - בשנים 1475-1443
במאות השנים הבאות האזור התפתח כלכלית בענפי המסחר, החקלאות וגביית מכסים, ואוכלוסייתו צמחה בצורה משמעותית.
העיר אנני נוי תועדה לראשונה ב-27 ביוני 1773 תחת השם פשקאן על הנחל ביק.
חבל בסרביה סופח לאימפריה הרוסית.
בימי השלטון הקיסרי הרוסי (1918-1812) חלה רוסיפיקציה עצימה של תושביה.
באותן השנים האזור אנני נוי היה חלק ממחוז קישינאו.
נפת אנני נוי ממוקמת במרכז רפובליקת מולדובה.
היא גובלת בנפת קריולן מצפון, נפת גריגוריופול ממזרח, נפת קאושן מדרום, נפת יאלובן והמונקיפיום קישינב ממערב.
הגבהים הם בין 30 מטר במישור הדנייסטר התחתון ל-250-200 מטר בגבעות בצפוניות.
קיימים תהליכי ארוזיה בעומה נמוכה.
האקלים הוא ממוזג-יבשתי עם טמפרטורה שנתית ממוצעת של +10° C
הטמפרטורה הממוצעת בחודש יולי היא +22° C בעוד שבינואר היא -4°.
המשקעים השנתיים הם 600-500 מילימטר.
המהירות הממוצעת של הרוחות היא 5-3 מטר/שנייה.
עולם החי הוא אופייני למרכז אירופה עם יונקים כמו שועלים, קיפודים, איילים, חזירי בר, הרמינים, חמוסים ואחרים.
פוגשים צפורים כמו:דורסי לילה, חסידות, ניצים, דרוריים, עורביים, בזים, לבניות, זרזיריים, חוגלות ואחרות.
היערות תופסים 10.7% משטח הנפה וכוללים עצי אלון, אלון אנגלי, אשור, אדר, תרזה, מילה.
מתוך הצמחים נפוצים הלענה, התלתן, הארכוביתיים, הסרפד, Festuca ואחרים.
אנני נוי שוכנת באגם הנהר דנייסטר, החוצה את הנפה במזרח.
היובל החשוב שלו הוא הנחל ביק (Bîc)
האגם הגדול ביותר הוא אגם סלאש, על יד הייושב גורה ביקולוי, ושטחו הוא 3.72 km2. הוא האגם הטבעי השלישי בגודלו ברפובליקת מולדובה.
בינואר 2014 אוכלוסיית הנפה מנתה 78.996 תושבים מתוכם 8.100 היו
קבוצה אתנית % מסך הכל מולדובנים (למעשה - רומנים) * 82.4 אוקראינים 6.0 רומנים 5.6 רוסים 4.5 בולגרים 0.6 גגאוזים 0.3 צוענים 0.2 אחרים 0.5 לא מוצהרים 1
אדוונטיסטים של היום השביעי – 0.1%
נוצרים לפי אוונגליון (קהילות האחים) – 0.1%
בנפת אנני נוי ישנה עיר אחת, 25 כפרים גדולים (קומונות) ו-19 יישובים כפריים.
גורה ביקולוי - Gura Bîcului
טליצה נואוה - Teliţa Nouă
יושב ראש הנפה הוא אלכסנדר מויסיי ממפלגת פעולה ודוידריות, שנבחר ב-3 בדצמבר 2023.לפניו בשנים 2019-2015 הנפה הונהגה על ידי אלכסנדרו ברברושיה מקואליציית PLDM-PCRM-Liberali, ובשנים 2023-2019 יון ויקול ממפלגת PSRM בתמיהת PCRM והגוש האלקטורלי ACUM.
הרכב מועצת הנפה (33 נציגים) שנבחרו בנובמבר 2023 הוא כדלהלן :
Partid Consilieri Componență מפלגת הפעולה והסולידריות 12 מפלגת הסוציאליסטים ברפובליקת מולדובה 9המצע "כבוד ואמת" 3ברית הערים והכפרים 2 המפלגה הליברלית דמוקרטית במולדובה 2 תנועת "כבוד למולדובה" 1 מפלגת הקומוניסטים ברפובליקת מולדובה 1 המפלגה הסוציאל-דמוקרטית האירופית 1 סרגיי רפצ'ה (עצמאי) 1 המפלגה שלנו 1
במיתולוגיה היוונית, אננקה (יוונית עתיקה: Ἀνάγκη, מהשם הנפוץ ἀνάγκη ["כוח, אילוץ, צורך"]), היא ההאנשה האורפית של בלתי נמנע, כפייה והכרח.
היא מתוארת בדרך כלל כאוחזת פלך.
אחת האלים הקדמוניים היווניים, לידתם של אננקה ואחיה ובן זוגה, כרונוס (האנשה של הזמן, לא להתבלבל עם הטיטאן קרונוס), נחשבו כמציינים את החלוקה בין עידן הכאוס לתחילת קוסמוס.
אננקה נחשבת לאלה החזקה ביותר של גורל ונסיבות.
בני תמותה ואלים כאחד כיבדו את כוחה וחלקו לה כבוד.
היא נחשבת גם לאם הגורלות, ומכאן שהיא נחשבת לישות היחידה שתכריע את החלטותיהם (לפי מקורות מסוימים, מלבד זאוס גם כן).
לפי דניאל שוולטר וסטיבן פריזן, היא והגורלות "כולם קשורים מספיק למיתולוגיה היוונית המוקדמת כדי להפוך את מוצאם היווני לסביר".
הנוסע היווני הקדום פאוסניאס כתב על מקדש בקורינתוס העתיקה שבו סגדו יחד לאלות אננקה וביה (שפירושו כוח, אלימות או חיפזון אלים) באותו מקדש.
אננקה מזוהה או מזוהה לעיתים קרובות עם אפרודיטה, במיוחד אפרודיטה אורניה, הייצוג של אהבה שמימית מופשטת; השתיים נחשבו כקשורות, ככוחות לא אנתרופומורפיים יחסית שהכתיבו את מהלך החיים.
מקבילתה הרומאית הוא נקסיטאס ("הכרח").
במיתולוגיה האורפית, אננקה היא ישות שנוצרה בעצמה, שהופיעה עם שחר הבריאה עם צורה בלתי גופנית, נחש, זרועותיה המושטות מקיפות את הקוסמוס.
אננקה וכרונוס הם בני זוג, מתערבבים יחד בצורת נחש כקשר סביב היקום.
יחד, הם מחצו את ביצת הבריאה הראשונית שחלקיה המרכיבים הפכו לאדמה, שמים וים כדי ליצור את היקום המסודר.
אננקה היא האם (או זהות אחרת) של אדרסטיאה, מפיצת הפרסים והעונשים.
אנס א-שריף היה עיתונאי ברשת אל-ג'זירה.
זוכה פרס פוליצר לשנת 2024 בקטגוריה של צילום חדשותי מתפרץ, כחלק מצוות צלמים של סוכנות הידיעות רויטרס.
הפרס ניתן על צילומים מאזור טבח שבעה באוקטובר ותחילת מלחמת חרבות ברזל.
באוקטובר 2024 דובר צה"ל פרסם מסמכים לפיהם א-שריף השתייך לגדודי עז א-דין אל-קסאם, הזרוע הצבאית של חמאס, עד אפריל 2017. ב-10 באוגוסט 2025 נהרג על ידי צה"ל בתקיפה אווירית על אוהל עיתונאים בו שהה, סמוך לבית החולים שיפא.
בתקיפה נהרגו גם ארבעה מעמיתיו ושני אזרחים.
א-שריף נולד בשנת 1996 במחנה הפליטים ג'באליה בצפון רצועת עזה.
הוא למד בבתי הספר של אונר"א ובבתי הספר של משרד החינוך הפלסטיני.
ב-3 בדצמבר 2013 הוא התגייס לזרוע הצבאית של ארגון הטרור חמאס, בגיל 16, ומונה לראש חוליה בגדוד מזרח ג'באליה.
באפריל 2017 הוא נפצע בעינו ובאוזנו במהלך אימון.
בעקבות זאת שוחרר מהזרוע הצבאית של חמאס והוגדר כ"פקיד בתנועה" עם משכורת חודשית בסך של 200 דולר.
בשנת 2014 נרשם לאוניברסיטת אל-אקצא, וב-2018 קיבל תואר ראשון בתקשורת עם התמחות ברדיו וטלוויזיה.
הוא החל את דרכו כמתנדב ברשת התקשורת הצפונית, ולאחר מכן עבר לעבוד ככתב באל-ג'זירה.
במהלך טבח שבעה באוקטובר שימש אנס א-שריף צלם ועיתונאי ברצועת עזה.
במהלך אותו יום הוא פרסם פוסט ששיבח את הפלישה לישראל.
במהלך עסקת שחרור החטופים ישראל–חמאס (2023) ובההסכם חמאס–ישראל (ינואר–פברואר 2025), תיעד את שחרור החטופים הישראלים, כשהוא זוכה לבלעדיות בחלק מהסיקורים ומלווה את מחבלי חמאס בהגעתם עם החטופים המשוחררים.
מסמכים שפרסם דובר צה"ל באוקטובר 2024 חשפו שא-שריף התגייס ב-3 בדצמבר 2013 לזרוע הצבאית של ארגון הטרור חמאס, בעודו בן 17, ומונה לראש חוליה בגדוד מזרח ג'באליה.
א-שריף, אל-ג'זירה ומספר ארגונים טענו שא-שריף לא היה פעיל בחמאס.
בעקבות הפרסום הביעה איירין חאן , דווחת של האו"ם לענייני חופש העיתונות, דאגה לביטחונו ואמרה כי הוא העיתונאי האחרון של אל-ג'זירה ששרד בצפון עזה, וכי ישנן עדויות לפיהן צה"ל שם לו למטרה לפגוע בעיתונאים.
ב-24 ביולי 2025 הוועד להגנה על עיתונאים קרא לקהילה הבינלאומית להגן עליו בשל מה שהם קראו "קמפיין הכפשה" של צה"ל שעלול להיות הקדמה לחיסולו.
ב-10 באוגוסט 2025 נהרג א-שריף בתקיפה אווירית שפגעה באוהל עיתונאים ליד בית החולים שיפא.
יחד עמו נהרגו גם ארבעה מעמיתיו ועוד שני אזרחים, בהם מוחמד קרייקע שהיה כתב נוסף של אל-ג'זירה.
שניהם נחשבו פנים מוכרות מעזה בקרב הצופים בעולם הערבי.
לאחר הריגתו טען דובר צה"ל כי המסמכים שחשף "מוכיחים בצורה חד משמעית כי הוא תפקד כמחבל של ארגון הטרור חמאס ברצועת עזה".
כמו כן פורסם תיעוד של א-שריף מתחבק ונפגש עם יחיא סינוואר במספר אירועים.
בנוסף, על פי דובר צה"ל, "טרם התקיפה ננקטו צעדים על מנת לצמצם את הסיכוי לפגיעה באזרחים, לרבות שימוש בחימוש מדויק, תצפיות מהאוויר ומידע מודעיני נוסף".
רשת אל-ג'זירה גינתה את ההתנקשות ואמרה כי היא מהווה "ניסיון נואש להשתיק קולות, לקראת כיבוש עזה".
ג'ודי גינסברג, מנכ"לית הוועד להגנה על עיתונאים, אמרה כי לפי החוק הבין-לאומי רק לוחמים פעילים הם מטרות לגיטימיות, וטענה כי הראיות שהוצגו לפיהן היה חבר חמאס לא משכנעות, וכי לא הוצגו כלל ראיות לפיהן היה לוחם פעיל.
"הגרדיאן" הבריטי פרסם מאמר של א-שריף שהותיר לפרסום לאחר מותו.
במאמר כתב: "אם דבריי אלה יגיעו אליכם, דעו כי ישראל הצליחה להרוג אותי ולהשתיק את קולי".
במאמר תיאר את עצמו כעד נאמן לסבל הפלסטיני וקרא לעולם לא לשכוח את עזה.
הוא גם הצהיר כי אחרים "ימשיכו במלחמתו".
ב-11 בדצמבר 2023, אביו נהרג בביתו בהפצצה של חיל האוויר הישראלי.
א-שריף היה נשוי ואב לשני ילדים.
קורדי נולדה בעיר לאקן, בילדותה אמה רשמה אותה ללימודי ריקוד, לאחר מכן גם למדה פסנתר ותורת המוזיקה.
ב-1950 הגיעה לפריז על מנת לקדם את הקריירה שלה, ב-1952 הקליטה את שירה הראשון.
ב-1953 ביצעה את הופעת הבכורה שלה בקולנוע כשהופיעה בתפקיד עצמה בסרט "Boum sur Paris", ב-1954 שיחקה בסרט הקומדיה "Poisson d'avril" לצד בורביל.
היא דיבבה את סבתא ערבה בדיבוב לצרפתית של הסרט פוקהונטס.
בספר אסטריקס בבלגיה דמותה של אשתו של ביפיקס התבססה עליה.
אנס אל-חאג' מוחמד הוא כדורגלן תוניסאי-איטלקי המשחק בעמדת קשר הכנף בקבוצת בירסחוט מליגת המשנה הבלגית ובנבחרת תוניסיה.
אל-חאג' מוחמד גדל במחלקות הנוער של קייבו ורונה ופארמה.
ב-21 בספטמבר 2024 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של פארמה, בתיקו 2-2 נגד לצ'ה במסגרת המחזור החמישי בסרייה א' לעונת 2024/2025. ב-21 בדצמבר הבקיע את שערו היחיד במועדון, בניצחון 1–3 על לאציו במסגרת המחזור ה-14 בליגה.
ב-8 בספטמבר 2025 חתם על חוזה לשלוש שנים בבירסחוט מליגת המשנה הבלגית.
אל-חאג' מוחמד נולד באיטליה לאם תוניסאית ולאב מרוקאי, והוא מחזיק באזרחויות של כל שלוש המדינות.
ב-7 בספטמבר 2023 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת תוניסיה, בניצחון 0–3 על נבחרת בוטסואנה במסגרת מוקדמות גביע אפריקה לאומות 2023.
אנס באש הוא כדורגלן מרוקאי המשחק בעמדת הקשר האחורי בקבוצת FUS רבאט מליגת העל המרוקאית ובנבחרת מרוקו.
באש משחק בקבוצה הבוגרת של FUS רבאט מליגת העל המרוקאית החל משנת 2017.
ב-3 באוגוסט 2025 ערך באש את הופעת הבכורה שלו בנבחרת מרוקו, בניצחון 0–2 על נבחרת אנגולה במסגרת אליפות האומות האפריקאיות .
בסך הכל ערך שבע הופעות בטורניר, בו זכתה נבחרתו.
אליפות האומות האפריקאיות (1): 2025
אנסו פרנצ'סקולי אוריארטה (בספרדית: Enzo Francescoli Uriarte; נולד ב-12 בנובמבר 1961 במונטווידאו שבאורוגוואי) הוא כדורגלן עבר אורוגוואי ששיחק בעמדת הקשר ההתקפי או החלוץ השני.
הוא ניכר במשחקו הקלאסי והאלגנטי.
כיום משמש כמנהל ספורטיבי בקבוצת ריבר פלייט, בה הוא נחשב לאחד מגדולי השחקנים ששיחקו בה בכל הזמנים וכ"אידולו" (ídolo) - אליל האוהדים.
הוא נבחר על ידי פלה לאחד מ-125 שחקני הכדורגל החיים הטובים בעולם והיה נציגה היחיד של אורוגוואי ברשימה זו.
כמו כן נבחר ברשימת השחקנים הטובים בהיסטוריה בכמה פרסומים.
פרנצ'סקולי ידוע בכינוי "אל פרינסיפה" שמשמעותו "הנסיך".
הכדורגלן המפורסם זינדין זידאן רוחש לו כבוד מיוחד, ואף קרא לבנו אנזו על שמו.
גם השחקנים אנסו פרס ואנסו פרננדס קרויים על שמו.
משחק הבכורה שלו היה בקבוצה האורוגוואית מונטווידאו וונדררס בשנת 1980. בשנת 1983 הוא עבר לריבר פלייט מארגנטינה.
תחילת דרכו בקבוצה לא הייתה קלה, אך בשנתו השנייה בקבוצה הוא זכה במלכות השערים בטורניר המטרופוליטנו עם 24 שערים ונבחר לכדורגלן השנה באמריקה הדרומית.
בשנה שלאחר מכן, 1985, הוא התמודד שוב על תואר זה וזכה במקום השני, ובמקום הראשון בתואר כדורגלן השנה בארגנטינה.
הייתה זו תחילתה של עונת 1985/6 בה הוביל את ריבר לאליפות, כשהוא זוכה שוב במלכות השערים בליגה, הפעם עם 25 שערים.
בינואר 1986 הוא כובש את שערו המפורסם ביותר, שער הניצחון בתוצאה 4–5 בטורניר קיץ ידידותי במדי ריבר פלייט מול נבחרת פולין ממספרת אחורית .
תקופתו הראשונה בריבר הסתיימה לפני מונדיאל 1986, כשעבר לאירופה.
באירופה שיחק בקבוצות הצרפתיות ראסינג קלוב פריז (ששיחקה אז בליגת העל הצרפתית) ואולימפיק מרסיי (איתה זכה באליפות צרפת), ובקבוצות האיטלקיות קליארי וטורינו.
ב-1990 נבחר לשחקן הזר הטוב ביותר בליגה הצרפתית.
כמו כן נבחר לקבוצה האידיאלית של השנה באמריקה בשנים 1994, 1995, 1996 ו-1997. פרנצ'סקולי הוא השחקן הזר בעל כמות השערים הרבה ביותר בתולדות ריבר פלייט - 137 שערים ב-217 משחקים.
ב-1 באוגוסט 1999, באצטדיון המונומנטל אשר היה מלא עד אפס מקום התקיים משחק הפרידה שלו, משחק ידידות מול מועדון הפאר האורוגוואי פניארול.
למעמד דומה זכו בהיסטוריה של המועדון שלושה שחקנים בלבד, נורברטו אלונסו, אריאל אורטגה ופרננדו קבנאגי.
פרנצ'סקולי זכה עם נבחרת אורוגוואי עד גיל 20 באליפות אמריקה הדרומית בכדורגל עד גיל 20, תוך שהוא זוכה במלכות השערים בטורניר ונבחר לשחקן המצטיין בו.
עם הנבחרת הבוגרת השתתף במונדיאל 1986 ובמונדיאל 1990 וזכה איתה בקופה אמריקה בשנים 1983, 1987 ו-1995, כשבשנים 1983 ו-1995 הוא נבחר לשחקן המצטיין בטורניר.
אליפות אמריקה הדרומית בכדורגל עד גיל 20: 1 (1981)
הכדורגלן הזר של השנה בצרפת: 1 (1990)
'''נבחר לרשימת 125 שחקני הכדורגל החיים הטובים בעולם
האנסאזי היו בני שבטים אינדיאנים קדמונים שמרכזם התרבותי היה בעיקר באזור ארבע הפינות שבדרום-מערב ארצות הברית המודרנית.
האנסאזי, המכונים גם "אנשי הפואבלו הקדומים", חיו באזור הרמות והקניונים סביב העיירה קאיינטה שבמדינת אריזונה ארצות הברית.
בעברם הרחוק היגרו בסביבות המאה השלוש עשרה מאזור מוצאם בקולורדו לאזור אריזונה שבדרום מערב ארצות הברית.
לא ידוע מה הסיבה להגירתה המסיבית של שבט האנסאזי.
השערה אחת טוענת שההגירה נבעה בעיקר ממאבקים אידאולוגיים בחברה האנסאזית, דברים אשר יצרו חילוקי דעות שונות בנושאי דת וחברה.
בנוסף להשערות אלה התווספו השערות על בצורות קשות אשר הועלו על ידי חוקרי התרבות האנסאזית, כמו כן במקביל נמצא חיזוק להשערה זו עקב בדיקת אקלים ארכאולוגית כי אכן תקופות יובש הן שגרמו לשרשרת אירועים משפיעים על החברה האנסאזית.
האנסאזי היו ידועים בזכות כלי הקדרות, וסגנון בניית בתי מגוריהם.
שבט זה הקים יישובי קבע אשר הטביעו את חותם בנוף המדברי של האזור, מבנים ייחודיים אשר היו שונים משאר מבני הקבע של שבטי האינדיאנים האחרים.
החברה האנסאזית עברה מעבודת האדמה לאומנות הצייד, דבר שהוביל לשינוי נרחב בתרבות האנסאזית וגרם לאלימות קיצונית עם נדידות מאולצות לאזור מערב ארצות הברית, ובכך הסתיימה לה התרבות האנסאזית עם הזמן.
הארכאולוגים עדיין דנים בשאלה מתי הופיעו האנסאזי הראשונים, ואחת הדעות (המבוססת על סיווג פקוס) היא שהדבר אירע בסביבות המאה ה-13. דעה אחרת היא שמדובר במאה השתים עשרה.
חוקרים אחדים סוברים כי האנסאזי הם אבותיהם של אנשי הפואבלו המודרניים, דבר שמעלה אפשרויות נוספות לתאוריות חדשות על מוצאם וסופם המסתורי.
משמעות המילה אנסאזי בשפת הנאוואחו היא "הקדמונים" או "אויב קדמון".
שםפרוטו-גרמניתאנגלית עתיקהנורדית עתיקהאנסוזאוס; אאסק; אקאוס"האל אסיר" "האל אסיר"; "אלון"; "עץ מילה" "האל אסיר" צורהפות'רק קדוםפות'ורקפות'רק מאוחר יוניקוד U+16A8 U+16A9 U+16AA U+16AB U+16AC U+16ADתעתיק a o; a; æ oIPA ; ; , מספר הרונה44; 25; 264
אנסוז היא הרונה ᚬ באלפבית פות'רק מאוחר והיא מתועתקת כ: "a".
ככל הנראה צורת הרונה התפתחה מהאות האטרוסקית אשר לימים התפתחה לאות הלטינית: "A".
מקורה של האות האטרוסקית, באות האלפבית הפיניקי: המקבילה ל"אלף" העברית.
מקור שמה של הרונה בשמו של האל אסיר מהמיתולוגיה הנורדית או במילה "אוס" שמשמעה פה (באנגלית עתיקה) או שפך נהר (בנורדית עתיקה).
האות, ככל הנקרה מקבילה לאות באלפבית הגותי.
אנסון ויליאמס הוא שחקן, במאי ומפיק יהודי אמריקאי.
מוכר בעיקר בזכות הופעותיו בקומדיית המצבים "ימים מאושרים" שעליה היה מועמד לפרס גלובוס הזהב.
ויליאמס נולד בשם אנסון ויליאמס היימליך בלוס אנג'לס.
ויליאמס הוא אחיינו של החוקר הרפואי הנרי היימליך.
את דמותו של המתבגר פוטסי ובר גילם בפעם הראשונה בסדרה הקומית "אהבה נוסח אמריקה".
בשנת 1974 החל את תפקידו המצליח בקריירה כשחקן בסדרה הקומית מהמצליחות של שנות ה-70, "ימים מאושרים".
בסדרה הופיע בתפקיד פוטסי, חברו של ריצ'י קנינגהאם (רון הווארד), במשך עשר עונות שבמהלכן היה מועמד לפרס גלובוס הזהב לשחקן הקומי הטוב ביותר בתפקיד משנה.
בשנת 1987, פתח ביחד עם אל מולינרו (אלפרד דלווקיו מ"ימים מאושרים") רשת דיינרים בשם "ביג אל'ס"; הרשת נסגרה.
לאחר תקופת "ימים מאושרים" החל ויליאמס לביים וביים מספר פרקים עבור הסדרות המפורסמות "סודות ההתבגרות", "בוורלי הילס 90210", "סברינה המכשפה הצעירה", "מלרוז פלייס", "ליזי מקגוויר" ו"seaQuest DSV".
לוויליאמס שישה ילדים, ילדה אחת מאשתו הראשונה, השחקנית לורי מאהאפי, אותה הכיר על סט הסדרה "ימים מאושרים" וחמישה נוספים עם אשתו הנוכחית ג'קי גרקן.
אנסאר (, בתעתיק מדויק: אנצאר) הוא כפר בנפת א-נבטיה בדרום לבנון הממוקם בין א-נבטיה לצור.
אוכלוסיית הכפר מוערכת ב-31,970 תושבים.
לאחר מלחמת לבנון הראשונה, בנה צה"ל מחנה שבויים מחוץ לאנסאר.
האסירים התגוררו באוהלים כשהמחנה מחולק לחלקים שכל אחד מהם מכיל חמישים אוהלים בגודל 3X3 מטר ומוקף בגדרות תיל בגובה 4 מטר.
בשיאו החזיק המחנה 9,000 אסירים.
ב-8 באוגוסט 1983, כמה אסירים נמלטו במנהרה שחפירתה נמשכה 45 ימים.
בחודש שלאחר מכן שוחררו 4,500 אסירים מאנסאר בתמורה לשישה חיילים ישראלים שהוחזקו על ידי אש"ף.
לפני כן הועברו לישראל 200 אסירים.
1,100 מהמשוחררים הועברו באוטובוסים לישראל ולאחר מכן הוטסו לאלג'יריה.
השבויים הישראלים נלקחו בסירה קטנה לספינת מלחמה צרפתית מול טריפולי.
לאחר מכן נבנה מחנה חדש בסמוך ובו צריפים במקום אוהלים.
ב-1985 גורם אחד העריך כי המחנה הכיל 15,000 אסירים, בעיקר שיעים לבנונים.
חייל מילואים של צה"ל ששירת באנסאר צוטט במעריב כאומר כי המחנה הישן ישב על גבי מערכת מנהרות.
בשנת 1988 כאשר הקים צה"ל מחנה שבויים בנגב סמוך לגבול מצרים, כלא קציעות, להחזקת אסירים שנעצרו במהלך האינתיפאדה הראשונה, הוא נודע אצל הערבים בשם אנסאר השלישי שעדיין משתמשים בשם זה.
אנסאר היא עיר הולדתו של המשורר והעיתונאי סעיד פיאד (1921–2003).
בזן בודהיזם, אנסו (円相, "מעגל") הוא מעגל המצויר בכתב יד במשיחת מכחול 'חסרת עכבות'.
"מעגל הזן", בשמו השני מבטא רגע בו הנפש חופשייה לתת לגוף ליצור.
סמל האנסו מסמל הארה טהורה, כוח, אלגנטיות, את היקום ו'מו' (ריקות).
ציור אנזו הוא תרגול משמעתי של אמני טכניקת ציור הדיו "סומי-אי" (墨絵).
הכלים והשיטה של ציור האנסו זהים לאלה המשמשים לקליגרפיה יפנית מסורתית - מכחול (筆) ונייר "וואשי" .
סימן האנזו מצויר לרוב במשיחת מכחול יחידה, כשהציור נעשה לפי כללי הקליגרפיה היפנית (סושו 草書) משיחת המכחול נעשית באִבְחָה אחת.
ברגע שהאנזו צויר, אין לשנות אותו.
צורת משיחת האנסו מעידה על אופי היוצר שלו ועל ההֶקשר של היצירה בתקופה קצרה ורציפה של זמן.
ציור אנסו היא מטלה רוחנית שניתן לבצע אפילו פעם ביום.
אנסו ניקולאס פרס (בספרדית: Enzo Nicolás Pérez; נולד ב־22 בפברואר 1986) הוא כדורגלן ארגנטינאי המשחק בעמדת הקשר בריבר פלייט הארגנטינאית ובנבחרת ארגנטינה.
פרס, שנולד למשפחה של אוהדי ריבר פלייט, נקרא של שמו של כוכב הקבוצה אנסו פרנצ'סקולי.
כמו אביו לפניו, פרס התחיל את הקריירה במחלקת הנוער של המועדון הארגנטינאי דפורטיבו מאיפו.
את הקריירה המקצוענית שלו החל בגודוי קרוס.
הוא נכנס להיסטורית המועדון כמבקיע השער בתיקו 1-1 מול בלגראנו ב-9 בספטמבר 2006 שכן היה זה השער הראשון שהובקע עבור המועדון בליגה הארגנטינאית הראשונה.
בסך הכל פרס הבקיע 12 שערים במדי קבוצת גודוי קרוס, רובם מבעיטות עונשין.
בשנת 2007 הצטרף פרס למועדון אסטודיאנטס לה פלאטה ואיתו הגיע עד למקום השני בגביע סודאמריקנה בשנת 2008. בנוסף הוא זכה עם הקבוצה בגביע ליברטדורס בשנת 2009.
ב-8 ביוני 2011, הוא חתם על חוזה לחמש שנים עם בנפיקה ליסבון.
לאחר פציעת ברך חמורה שקיבל במהלך מוקדמות ליגת האלופות הוא הושאל בחזרה לאסטודיאנטס לשישה חודשים ב-9 בפברואר 2012.
ב-27 ביולי 2012, במהלך גביע אוסביו, הוא הבקיע שער ממרחק רב מזווית קשה נגד ריאל מדריד להשלמת התוצאה, 5-2 לטובת בנפיקה.
בעונת 2012-13 בבנפיקה, פרס מילא בהצלחה את תפקידו כקשר תוך שיתוף פעולה עם נמניה מאטיץ' ותפס חלק מרכזי בהנהגת הקבוצה.
השפעתו גדלה אף יותר לאחר עזיבתו של מאטיץ'.
הוא מילא תפקיד מרכזי במשחקי הקבוצה בליגה האירופית בשנת 2014 ובהגעתה לגמר פעם שנייה ברציפות.
עם זאת בגמר עצמו פרס לא שיחק לאחר שקיבל כרטיס אדום במשחק חצי הגמר מול יובנטוס.
בנוסף ז'ורז'ה ז'זוש (מאמן הקבוצה) ציין שפרס הוא השחקן החיוני ביותר וכינה אותו ה"מוח" של הקבוצה.
ב-29 בדצמבר 2014, חתם פרס בוולנסיה הספרדית, תמורת סכום של כ-25 מיליון יורו.
ב-30 ביוני 2017 חזר פרס לארגנטינה וחתם בריבר פלייט, עמה זכה בגביע ארגנטינה ב-2017; בסופר קאפ הארגנטינאי (מהדורת 2017) ובגביע ליברטדורס ב-2018; ברקופה סודאמריקנה ובגביע ארגנטינה ב-2019; ובסופר קאפ הארגנטינאי (מהדורת 2019), באליפות הליגה ובטרופאו דה קמפאונס ב-2021 ושוב באליפות הליגה ובטרופאו דה קמפאונס ב-2023.
ב-20 במאי 2021 במשחק בין ריבר פלייט לאינדפנדיינטה סנטה פה, עלה פרס לשחק בעמדת השוער עקב ריבוי שחקנים אשר לא יכלו להשתתף בעקבות מגפת הקורונה.
פרס הוביל את קבוצתו לניצחון 2-1 ונבחר כמצטיין המשחק.
בינואר 2024 חזר לאסטודיאנטס לה פלאטה.
בינואר 2025 חזר לריבר פלייט.
משחקו הראשון של אנסו פרס במדי נבחרת ארגנטינה היה ב-30 בספטמבר 2009 (מאמן הקבוצה באותה עת היה דייגו מראדונה).
זה היה משחק ידידות מול נבחרת גאנה אשר נגמר בניצחון 2-0 לארגנטינה.
פרס נמנה עם סגל נבחרת ארגנטינה למונדיאל 2014.
אנסואטגי (בספרדית: Anzoátegui) היא אחת מ-23 המדינות המרכיבות את ונצואלה.
המדינה, הנמצאת בצפון ונצואלה, גובלת בים הקריבי בצפון, בסוקרה בצפון-מזרח, במונגס במזרח בבוליבר בדרום, בגואריקו במערב ובמירנדה בצפון-מערב.
המדינה משתרעת על שטח של 43,300 קילומטרים רבועים.
בירתה והעיר הגדולה ביותר בה היא ברצלונה.
הספרדים הגיעו לאזור במאה ה-16, כבשו אותו והוא נותר בשליטתם עד המאה ה-19.
בשנות ה-20 של המאה ה-19 האזור צורף לרפובליקת קולומביה הגדולה ולאחר שזו התפרקה ב-1830 האזור הועבר לוונצואלה.
ונצואלה חולקה לפרובינציות והאזור הפך להיות חלק מפרובינציית קומנה.
ב-1864, לאחר המלחמה הפדרלית, ונצואלה הפכה למדינה פדרלית והאזור הפך למדינת ברצלונה.
ב-1881 המדינה אוחדה עם מדינות קומנה ומטורין (כיום המדינות סוקרה ומונגס בהתאמה) ליצירת "מדינת המזרח" (Estado de Oriente).
ב-1891 שם המדינה שונה לברמודס.
בסוף המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20 התרחש תהליך שבסופו ברצלונה חזרה להיות מדינה נפרדת.
שמה שונה לאנסואטגי, על שמו של חוסה אנטוניו אנסואטגי, ממובילי המאבק לעצמאות ונצואלה.
כלכלת אנסואטגי מתבססת בעיקר על הפקת נפט וגז טבעי.
במידה פחותה יותר הכלכלה מסתמכת על דיג, תיירות וחקלאות.
אֶנֶס קאנטר פרידום (בטורקית: Enes Kanter; נולד ב-20 במאי 1992) הוא כדורסלן אמריקאי, אשר נולד בשווייץ וגדל בטורקיה.
שיחק בליגת ה-NBA, בעמדת הסנטר.
קאנטר נולד להורים טורקים בעיר ציריך שבשווייץ, בזמן שאביו למד רפואה באוניברסיטת ציריך.
בגיל 14 החל קאנטר לשחק עבור קבוצת הנוער של פנרבחצ'ה אולקר, ולאחר שנתיים, בעונת 2008/2009, עבר לקבוצת הבוגרים בה מיעט לקבל דקות משחק.
בסיום אותה עונה קיבל קאנטר הצעות חוזה מפנרבחצ'ה ואולימפיאקוס, אך הוא דחה אותן בשל רצונו לשחק בארצות הברית.
בשנת 2009 עבר קאנטר לסימי ואלי שבקליפורניה, ארצות הברית, ושיחק בשנתו האחרונה כתלמיד בתיכון "סטונרידג'" המקומי.
במשחק נייקי הופ סאמיט השנתי, בו מתחרים שחקני תיכונים אמריקאים מצטיינים מול שחקנים בינלאומיים נבחרים ("קבוצת העולם"), הציג קאנטר יכולת מצוינת כאשר קלע 34 נקודות והוריד 13 ריבאונדים עבור קבוצת העולם.
בכך שבר קאנטר את שיא הנקודות במשחק היוקרתי, שהחזיק עד אז דירק נוביצקי (33 נקודות).
עם סיום לימודיו התיכוניים הודיע קאנטר כי ילמד באוניברסיטת קנטקי.
עם זאת, לאחר שחתם בקנטקי הודיעה התאחדות הקולג'ים כי הוא פסול מלשחק בשורות קבוצתה בגין הטבות הנאה בסך 33 אלף דולר שקיבל כשחקן פנרבחצ'ה אולקר.
טובות הנאה אלו, שחרגו מתנאי מחיה ואימונים בסיסיים, נחשבו כשכר לכל דבר ולמעשה הפכו את קאנטר לשחקן מקצועי, מה שפסל אותו מלשחק בליגת המכללות האמריקאית.
בשל הפסילה נאסר על קאנטר להשתתף במשחקי הקבוצה, שהגיעה בלעדיו עד שלב פיינל פור טורניר אליפות המכללות.
קאנטר נבחר בבחירה השלישית בדראפט 2011 על ידי קבוצת יוטה ג'אז.
במשחקו הראשון ב-NBA קבע קאנטר שיא מועדון לשחקן במשחק הבכורה, כשהוריד 11 ריבאונדים במשחק מול לוס אנג'לס לייקרס.
ב-1 במרץ 2013, במהלך עונתו השנייה, רשם קאנטר משחק שיא מול שארלוט בובקאטס, כשקלע 23 נקודות ואסף 22 ריבאונדים, שניהם שיאי קריירה.
לאחר שתי עונות בינוניות כמחליף, בהן העמיד ממוצעים של 6.0 נקודות ו-4.3 ריבאונדים למשחק, הפגין הסנטר יכולת משופרת בעונת , ובעונת אף הפך לשחקן חמישייה קבוע ותרם 13.8 נקודות למשחק.
באמצע עונת 2014/2015, ב-19 בפברואר 2015, נשלח קאנטר לאוקלהומה סיטי ת'אנדר בטרייד משולש עם דטרויט פיסטונס, שכלל 8 שחקנים בסך הכול.
בהיעדרו של כוכב הקבוצה הפצוע קווין דוראנט, הפך קאנטר לשחקן מפתח בקבוצה כשרשם ממוצעי שיא של 18.7 נקודות ו-11 ריבאונדים עד לסיום העונה.
ב-1 באפריל 2015 קלע קאנטר שיא קריירה של 30 נקודות בהפסד קבוצתו לדאלאס מאבריקס.
בסיום אותה עונה, לאחר שהפך לשחקן חופשי, חתם על הצעת חוזה ל-4 שנים עבור 70 מיליון דולר מפורטלנד טרייל בלייזרס.
לאחר שלושה ימים השוו הת'אנדר את הצעת החוזה והשאירו את קאנטר באוקלהומה סיטי.
בעונת קלע קאנטר 12.7 נקודות בממוצע למשחק כמחליפו מהספסל של סטיבן אדמס, ועזר לקבוצה להעפיל לסדרת גמר המערב, בו הפסידו לגולדן סטייט ווריורס בתוצאה 3–4. בהצבעות לפרס השחקן השישי של העונה סיים קאנטר במקום השלישי, אחרי ג'מאל קרופורד ואנדרה איגודלה.
לקראת עונת נשלח בטרייד לניו יורק ניקס, יחד עם דאג מקדרמוט ובחירת דראפט עתידית, בתמורה לכרמלו אנתוני.
ב-7 בפברואר 2019, לאחר כעונה וחצי עם הניקס, שוחרר קאנטר מהקבוצה.
ב-13 בפברואר 2019 חתם על חוזה בפורטלנד טרייל בלייזרס עד סיום עונת .
כחודש לאחר הצטרפותו נפצע סנטר הקבוצה יוסוף נורקיץ', וקאנטר מילא את מקומו בחמישייה הפותחת עד לסיום העונה.
בפלייאוף העפיל עם הטרייל בלייזרס לגמר האזור המערבי, אך קבוצתו הפסידה מול גולדן סטייט ווריורס בתוצאה 0–4. קאנטר פתח ב-14 מתוך 16 משחקי קבוצתו בפלייאוף, וקלע 11.4 נקודות בממוצע למשחק.
לקראת עונת חתם קאנטר על חוזה בבוסטון סלטיקס.
לקראת עונת הועבר בחזרה לפורטלנד טרייל בלייזרס, במסגרת טרייד משולש בו הייתה מעורבת גם ממפיס גריזליס..
ב-10 באפריל 2021, בניצחון קבוצתו על דטרויט פיסטונס, קטף קאנטר 30 כדורים חוזרים.
ובכך ניפץ את שיא הקריירה שלו ואת השיא הקבוצתי של הטרייל בלייזרס בכדורים חוזרים למשחק.
(שבר את שיאו של סידני ויקס משנת 1975).
באותו משחק קלע גם 24 נקודות והפך לשחקן השלישי מזה 20 שנה שקולע 20 נקודות ומעלה ולוקח 30 כדורים חוזרים ומעלה במשחק אחד.
ב-4 באוגוסט 2021 חתם קאנטר על חוזה לעונה אחת בבוסטון סלטיקס וחזר לקדנציה שנייה בקבוצה.
בפברואר 2022 הועבר בטרייד ליוסטון רוקטס ומייד שוחרר.
קאנטר שיחק לראשונה במדי נבחרת טורקיה בשנת 2008, באליפות אירופה עד גיל 16. לאורך הטורניר הציג קאנטר דומיננטיות מתחת לסלים, וסיים את האליפות עם ממוצעים של 22.9 נקודות, 16.5 ריבאונדים ו-1.5 חסימות למשחק.
שנה לאחר מכן, באליפות אירופה עד גיל 18, זכה קאנטר בתואר ה-MVP של הטורניר לאחר שהעמיד ממוצעים של 18.6 נקודות ו-16.4 ריבאונדים והוביל את נבחרת טורקיה לזכייה במדליית הארד.
הופעתו הראשונה של קאנטר בנבחרת הבוגרת הייתה ביורובאסקט 2011, בה הופיע בשמונה משחקים והעמיד ממוצעים של 9.6 נקודות ו-3.9 ריבאונדים למשחק.
בנובמבר 2021 התאזרח בארצות הברית, ושינה את שם משפחתו לפרידום (Freedom, "חופש"), בעוד קאנטר נרשם כשמו האמצעי.
מאז שעבר לארצות הברית החל קאנטר לתמוך בתנועת גולן המונהגת על ידי פטהוללה גולן, יריבו של נשיא טורקיה רג'פ ארדואן.
לאחר ניסיון ההפיכה הצבאית בטורקיה (2016) ביקר קאנטר בחריפות את הנשיא ארדואן בחשבון הטוויטר שלו, מה שהביא לחסימתו ברשת החברתית.
ב-9 באוגוסט 2016 הודיעה משפחתו על התכחשותה לאנס בשל דעותיו ואמירותיו הפוליטיות, וקאנטר בתגובה הצהיר כי אהבתו לגולן גדולה מאהבתו למשפחתו, וחתם בשם 'אנס גולן'.
אנס אמר בהמשך שהמשטר בטורקיה התנכל לבני משפחתו: "אבא שלי היה בכלא, זרקו את אחי מהקבוצה שבה שיחק, אחותי הלכה ללמוד רפואה ולא מוצאת עבודה".
בשנת 2022, התבטא נגד המשטר בסין, בכך שהביע תמיכה בטיבט - וגרם לכך שהסינים הפסיקו בתגובה לשדר את משחקי קבוצתו בעונה החולפת, בוסטון סלטיקס.
אנס מחאמיד הוא כדורגלן ערבי-ישראלי המשחק בעמדת החלוץ בהפועל תל אביב מליגת העל.
מחאמיד נולד באום אל-פחם, למשפחה ערבית-מוסלמית.
מחאמיד החל לשחק כדורגל בקבוצת הנוער של מכבי אום אל-פחם, לאחר מכן במכבי ברקאי ובבית"ר טוברוק.
לבסוף הצטרף לקבוצת הנוער של הפועל תל אביב.
ב-2015 זומן לראשונה לקבוצת הבוגרים של הפועל תל אביב.
ב-30 באוגוסט 2015, ערך מחאמיד את הופעת הבכורה בליגת העל במשחק.
בסך הכל ערך מחאמיד 17 הופעות בקבוצת הבוגרים בכל המסגרות במדי הפועל תל אביב.
ב-1 בפברואר 2017 חתם בהפועל עירוני קריית שמונה בחוזה ל-4.5 שנים.
לאחר שמיעט לשחק במדי הקבוצה, יצא למספר השאלות בליגה הלאומית: בהפועל ירושלים, בהפועל עכו ובבית"ר תל אביב בת ים.
ב-4 ביולי 2019 חתם בווינטרטור מליגת המשנה השווייצרית.
ב-9 בפברואר 2022 חתם בשמשון כפר קאסם מליגה א'
ב-30 במאי 2022 חתם בהפועל אום אל-פחם מהליגה הלאומית.
במאי 2023 חתם במכבי פתח תקווה מליגת העל.
בשתי עונותיו כבש שישה שערים ליגה בכל עונה
ב-6 ביוני 2025 חתם לשלוש שנים בהפועל תל אביב מליגת העל.
בשנים 2013–2017 שיחק וכבש בכל נבחרות הנערים עד הנוער של ישראל מגילאי 16 ועד גיל 19.
אנסבך היא עיר במדינת בוואריה שבגרמניה המהווה עיר הבירה של אזור מרכז פרנקוניה.
אנסבך ממוקמת 40 קילומטרים מדרום־מערב לנירנברג ו-140 קילומטרים מצפון למינכן.
במלחמת העולם השנייה היו בעיר בסיסים של לופטוואפה והוורמאכט.
רוברט לימפרט, סטודנט בן 19 ניסה לפעול לכניעת העיר ללא קרב לאמריקאים, וחתך את חוטי הטלפון שחיברו את מפקדת העיר למטה הוורמאכט - הוא נתפס ונידון למוות.
אנסאט (בטטרית: Ансат; "פשוט") הוא מסוק רוסי רב-תכליתי בן 7–9 מושבים המסוגל לשאת 1,300 קילוגרם של מטען.
עוצב על ידי הלשכה לעיצוב של חברת מסוקי קאזאן (KVZ).
באוגוסט 2019 נחשף כי הוא עוצב כמסוק יוקרה כחלק ממותג אאורוס.
הגודל והמראה הפונקציונלי של מסוק נקבעו כתוצאה ממחקר שיווקי שנערך בחברות התעופה הרוסיות כדי לקבוע את הדרישות למסוקים מסוג זה.
אב הטיפוס הראשון של המסוק הורכב במאי 1997. הטיסה הראשונה בוצעה בשנת 1999. בשנת 2011 החל תהליך ההסמכה לגרסה האזרחית של המסוק.
באוגוסט 2013 התקבלה תעודת רישום מרשם התעופה של ועדת התעופה הבין-מדינתית.
המסוקים מיוצרים על ידי מפעל המסוקים של קאזאן (בשנת 2017 תוכנן להרכיב 16 מסוקים במפעל).
מנועי המסוקים הוחלפו במנועי VK-800 V המיוצרים על ידי חברת Klimov OJSC.
ב-28 באוקטובר 2016 "מסוקי רוסיה" מתכננת ייצור 40 מסוקי "ANSAT", כך לדברי הסמנכ"ל אלכסנדר צ'שרבינין.
ביוני 2017 הגיע בוולגוגרד מסוק אנסאט הראשון ברוסיה המצויד כמסוק-אמבולנס לפינוי וחילוץ.
במאי 2018, במסגרת תערוכת HeliRussia, קיבלה אנסאט את האישור לשינוי העיקרי להרחבת טווח הטמפרטורה של המנוע.
לפיכך, כרגע, מסוק אנסאט מאושר לשימוש בטווח הטמפרטורות בין -45 ל +50 מעלות צלזיוס.
באוגוסט 2019 המסוק הוצג בתערוכת MAKS, הסלון האווירי במוסקבה ובו נחשף עיצוב הפנים כעיצוב בהשראת מותג אאורוס.
חיל האוויר של הפדרציה הרוסית — 45 מסוקי Ansat-U נכון לשנת 2018.
משרד הבריאות של רפובליקת טטרסטן — מסוק אחד בשירות.
חברת מערכות המסוקים הרוסית — 13 מסוקים.
פולאר איירליינס — 7 מסוקים.
מנועים: 2 × מנוע טורבו Pratt & Whitney РW-207K
אנסומנה "אנסו" פאטי ויירה (בספרדית: Anssumane "Ansu" Fati Vieira; נולד ב-31 באוקטובר 2002) הוא כדורגלן ספרדי יליד גינאה ביסאו המשחק בעמדת הקיצוני במונקו מליגת העל הצרפתית בהשאלה מברצלונה.
פאטי הוא הכובש הצעיר ביותר בהיסטוריה של ליגת האלופות ובקלאסיקו הספרדי, ועד 2024 היה הכובש והמבשל הצעיר ביותר בהיסטוריה של לה ליגה.
אביו, בורי פאטי, ואחיו, בריימה ומיגל, גם הם כדורגלנים.
בגיל שש עברה המשפחה להררה שבסביליה, ספרד, כאשר אחיו בריימה הצטרף לקבוצת הכדורגל סביליה.
אנסו שיחק בקבוצת הילדים של המועדון, ובשנת 2012 הצטרף ללה מאסיה – אקדמיית הנוער של מועדון הכדורגל ברצלונה.
ב-24 ביולי 2019 חתם על חוזהו המקצועי הראשון בברצלונה, עד 2022. ב-25 באוגוסט, עוד לפני שהופיע בקבוצת המילואים של המועדון, הופיע בקבוצה הבוגרת כשעלה כמחליף בניצחון 2–5 על ריאל בטיס.
הוא עשה זאת בגיל 16 ו-298 ימים והפך לשחקן השני הצעיר ביותר שהופיע במדי המועדון, מבוגר ב-18 ימים בלבד מוויסנס מרטינס שעשה זאת בשנת 1941.
הוא הבקיע את שער הבכורה שלו ב-31 באוגוסט 2019, בתיקו 2–2 עם אוססונה, ובגיל 16 ו-305 ימים ובכך הפך לכובש הצעיר ביותר של ברצלונה בליגה.
ב-17 בספטמבר אותה שנה הפך פאטי לשחקן הצעיר ביותר ששיחק בליגת האלופות במדי ברצלונה, כשפתח במשחק נגד בורוסיה דורטמונד בגיל 16 ו-321 ימים, והיה לשחקן השלישי הצעיר ביותר בתולדות התחרות.