tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
באותה שנה חתם גולן על חוזה אמרגנות והפקות עם ישי בן צור, בעליו של אולפן ההקלטות "אולפני בן צור".
הדבר התרחש לאחר שבן צור וידידו, אביהו מדינה, הגיעו יחדיו להופעה של גולן, שנערכה במועדון ה"אקסיט" ברחובות.
האלבום "לחישה בלילה" נחל כישלון מכירתי, אך הסופרלטיבים שקיבל הגיעו דווקא מכיוון מבקרי המוזיקה בעיתונות.
בנוסף לשירים "לחישה בלילה" ו"כמו רוח סערה", שהפכו לימים להיטי מועדונים, בלטו באלבום זה גם השירים: "חזרי אליי" ו"אמא אמא", שבוצע פעמים רבות קודם לכן על ידי זמרים מזרחיים ידועים, עליהם נמנה גם זוהר ארגוב.
באמצע 1996 יצא לאור אלבומו השני של גולן: "אייל גולן בהופעה חיה", בהפקתו של ישי בן צור.
אלבום זה, שהיה, כביכול, הקלטה של הופעה חיה, היה למעשה אלבום אולפן שעשה שימוש בפסקול של צחוק מוקלט לצורך יצירת קולות הקהל.
האלבום כלל מחרוזות משיריהם של זוהר ארגוב ובעז שרעבי, כמו גם גרסאות כיסוי לכמה משיריו של רמי קלינשטיין.
באלבום זה נכללו מספר מחרוזות בערבית, כמו גם שיר הנושא מתוך אלבום הבכורה: "לחישה בלילה".
האלבום הצליח מעל למשוער, והניב מכירות של עשרות אלפי עותקים.
בשנת 1996 תרו חברי להקת אתניX, זאב נחמה ותמיר קליסקי, אחר זמר מזרחי, בשאיפה להפיק עבורו אלבום.
השניים ראו את גולן בהופעתו הטלוויזיונית הראשונה, במופע אשר כונה "זוהר בדשא", ונערך לזכרו של זוהר ארגוב, והחליטו כי מצאו את האדם המתאים לשם כך.
בהמשך לכך, פנו השניים לישי בן צור, על מנת לאמת עמו באופן סופי את הרושם החיובי שהותיר עליהם גולן.
בן צור זיהה את הפוטנציאל העתידי הגלום בשיתוף הפעולה של גולן עם הלהקה, והמליץ עליו לשניים.
"בלעדייך" היה האלבום הראשון במסגרתו שיתפו פעולה אתניX וגולן, והשלישי במספר של גולן.
אלבום זה ראה אור במאי 1997, וזכה להצלחה חסרת תקדים, כאשר נמכרו ממנו למעלה מ-300,000 עותקים.
בכך הפך לאחד האלבומים הישראלים הנמכרים ביותר בכל הזמנים.
מרבית שירי האלבום נכתבו על ידי נחמה וקליסקי, וחלק גדול מהם היו ללהיטים: "לב של גבר", "בלעדייך" ו"צאי אל החלון".
באלבום זה ליוו חברי הלהקה את גולן בשירתם.
השירים "צאי אל החלון" ו"לב של גבר" העפילו למקומות השני והשלישי, בהתאמה, במצעד הפזמונים העברי השנתי של רשת ג' לשנת תשנ"ז, וגולן עצמו זכה בתואר "זמר השנה" של התחנה.
תואר זה, בו זכה גולן, קבע ציון דרך היסטורי בתולדות התחנה: הוא היה הזמר המזרחי הראשון, אשר זכה בתואר זה.
אלבומו הבא של גולן, הרביעי במספר, שהוקלט אף הוא בשיתוף עם להקת אתניX, כונה "חייל של אהבה", וראה אור בשנת 1998. אלבום זה עלה על הצלחת קודמו, במכרו למעלה מ-320,000 עותקים.
היה זה אחד האלבומים הנמכרים ביותר בישראל אי פעם.
אלבום זה כלל להיטים רבים, ביניהם: "דמעות", "יפה שלי", "שקלים", "בחוף של פורטוגל" ו"לקנות לך יהלום".
בעקבות הצלחתו הגורפת של האלבום, זכה גולן פעם נוספת בתואר "זמר השנה", במצעד הפזמונים העברי השנתי של רשת ג', ושירו "דמעות" זכה בתואר "שיר השנה".
כך השכיל גולן לקבוע ציון דרך היסטורי נוסף, כאשר ביצע שיר מזרחי, שזכה בפעם הראשונה בתואר זה.
גולן השתתף באותה השנה בדואט משותף עם אתניX, בבצעם את השיר: "קן של אהבה", אשר נכלל באלבומה של הלהקה: "ברוכים הבאים לישראל".
אלבומו החמישי במספר של גולן, שהיה גם אלבום האולפן השלישי והאחרון בו שיתף פעולה עם הלהקה, היה "הסתכלי אלי".
הוא ראה אור בשנת 1999. גולן זכה בפעם השלישית ברציפות בתואר "זמר השנה", במצעד הפזמונים העברי השנתי של רשת ג', והשירים: "הסתכלי אלי", "בעירי", "מלך המגרש", "איך", "ים של טעויות", "לב חולה" ו"תודה לאל" זכו להצלחה במצעדי הרדיו השונים.
עם זאת, לא זכה האלבום להצלחה המסחרית לה זכו האלבומים "בלעדייך" ו"חייל של אהבה".
את שיתוף הפעולה ביניהם סיכמו גולן ואתניX בסיבוב הופעות משותף בשנת 2000, שתועד על גבי אלבום ההופעה: "המופע המשותף".
בתום סבב מופעים זה, הופסק שיתוף הפעולה בין גולן ובין אתניX.
בשנת 2024, בסיבוב הופעתו באצטדיון בלומפילד, אירח גולן את חברי להקת אתניX, זאב נחמה ותמיר קליסקי לאיחוד.
בשנת 2000 השתתף גולן בפסטיגל, וביצע את השיר "בובים בובות".
השיר זכה במקום השני בתחרות שירי הפסטיגל.
לאחר הפסקת שיתוף הפעולה עם אתניX, יצא גולן לדרך עצמאית.
אלבומו הראשון של גולן לאחר עידן אתניX, והשישי במספר, "צליל מיתר", יצא בשנת 2001. האלבום זכה להצלחה גדולה, ונמכר בלמעלה מ-120,000 עותקים תוך זמן קצר.
האלבום כלל את הלהיטים: "צליל מיתר", "מיליון או דולר", "הריקוד הוא שלך" ו"לו הייתי".
כמו כן, נכלל באלבום השיר "בובים בובות".
באוגוסט 2002 הוציא גולן את אלבומו השביעי: "ואני קורא לך".
בפרק זמן של כחודש וחצי בלבד מרגע יציאתו נמכר האלבום בכ-100,000 עותקים.
בשנת 2003 הוציא גולן את אלבומו השמיני: "חלומות", אשר כל שיריו היוו גרסאות כיסוי לשירי אמנים שונים.
את שיר הנושא של האלבום, "חלומות", אותו ביצעה במקור רוחמה רז, שר גולן לראשונה בתחרות מלכת היופי של אותה השנה.
נוסף על שיר זה, כלל האלבום גרסאות כיסוי לשירים: "האהבה הישנה" של שלמה ארצי ו"רחוק רחוק" של חוה אלברשטיין.
נוסף על אלו, נכללו באלבום מספר מחרוזות שירים של זוהר ארגוב וג'ו עמר.
בעקבות הצלחתו של אלבום זה, החליט גולן להמשיך את מגמת שיתוף הפעולה עם אמני הפופ והרוק.
בינואר 2005, הוציא גולן את האלבום "ההופעה".
אלבום זה כלל הקלטת הופעתו של גולן, אשר נערכה בשנת 2002, במסגרתה שר את שירי אלבומו השביעי: "ואני קורא לך".
ב-29 במרץ 2005 הוציא גולן את אלבומו התשיעי: "מציאות אחרת".
כעבור שנתיים, ב-25 במרץ 2007, הוציא גולן את אלבומו העשירי: "בשבילך נוצרתי".
אלבום זה כלל את הסינגלים: "אם יש גן עדן", "אל תלכי לי", "כבר לא יכול", "בשבילך נוצרתי", "לוחמת" ו"שמועות".
ב-7 במרץ 2008 הוציא גולן את אלבומו האחד-עשר, הוזה אותך מולי.
מתוך האלבום יצאו הסינגלים: "הוזה אותך מולי", "הלב שלי", "את שלי אני שלך", "פיצריקה" ו"מצטער".
בספטמבר 2008 יצא אלבום ההופעה: "אייל גולן בהיכל התרבות", שתיעד את הופעתו של גולן בהיכל התרבות.
האלבום כלל את השירים: "זה אני", "יפיופה", "לנצח בני", "למות מקנאה" ו"מטורף".
השיר "לנצח בני" הוא גרסת כיסוי לשיר שביצעה במקור אביבה אבידן.
באלבום נכלל גם חידוש לשירו של שימי רון: "שעת פרידה".
האלבום נמכר במעל 150,000 עותקים.
השיר "זה אני" נבחר כ"שיר השנה" במצעד הפזמונים השנתי של רשת ג' ובעוד שלושה מצעדים שונים, וגולן הוכתר כזמר השנה בארבעה מצעדים שונים.
ב-15 באוקטובר 2009 זכה גולן בתואר "זמר העשור" עבור העשור שחלף, במסגרת "פסקול העשור" – פרויקט משותף של גלי צה"ל וערוץ 24. באותו החודש הוציא כסינגל דואט עם שרית חדד בשם "רגע גדול", בעקבות זכיותיהם בתארים "זמר העשור" ו"זמרת העשור".
השיר יצא לאור רק כשלוש שנים לאחר מועד הקלטתו.
הדואט זכה להצלחה רבה, הושמע רבות ברדיו, והגיע ל-80,000 הורדות סלולריות תוך שבוע.
בדצמבר 2009 הופיע גולן בפעם השנייה בפסטיגל.
ב-30 בדצמבר באותה השנה פורסם שגולן היה האמן המושמע ביותר בתחנות הרדיו בישראל במהלך שנת 2009.
האלבום הכיל בין היתר את הסינגלים: "על חבל דק", "ג'ונגל", "נשיקה אחת ממך", "מי שמאמין", "דרך לחיים" ו"ידעת שזה זמני", שהקליט גולן, במסגרת הפרויקט "עוד מעט נהפוך לשיר" של גלי צה"ל.
האלבום הגיע למעמד אלבום פלטינה, במכרו למעלה מ-40,000 עותקים.
במסגרת השקת האלבום יצא גולן לסיבוב הופעות משותף עם הבדרן אלי יצפאן, שכלל שש הופעות בהיכל נוקיה במהלך אותו הקיץ.
אלבום ההופעה "אייל גולן בנוקיה" תיעד את הופעתו של גולן בהיכל.
במאי 2010 הוציא גולן דואט עם ליאור נרקיס בשם "אני מבטיח".
השיר נכלל באלבומו של נרקיס, "ערב טוב".
ב-9 באוגוסט 2010 הוציא גולן אוסף שירי אהבה ובלדות שלו מכל הזמנים.
האוסף נקרא "זר כיסופים: אוסף שירי אהבה" והכיל בין היתר את הסינגלים: "לוחמת", "דרך לחיים", "מבקשים חיים", "בשבילך נוצרתי", "צליל מיתר" ו"זה אני".
ב-1 בספטמבר 2010 פרסמה חברת מדיה פורסט, כי גולן היה הזמר המושמע ביותר בתחנות הרדיו בישראל במהלך שנת 2010.
אשר הכיל את הסינגלים: "נולדת בשבילי", "חלק מחיי", "כשאחר", "ללכת או להישאר", "בואי נברח", "רציתי להגיד לך", "מזמור לגלעד" (שהוקדש לגלעד שליט שהיה בשבי החמאס) וגרסה מחודשת לשירו של מוני ארנון: "תמונה שבורה", שהקליט גולן במקור עבור האלבום "שני צדדים למטבע".
האלבום הגיע למעמד אלבום פלטינה, בעקבות מכירה של למעלה מ-40,000 עותקים.
לאחר חמישה חודשים, הגיעו מכירות האלבום ל-80,000 עותקים.
בעקבות כך, זכה גולן בפעם החמישית בתואר "זמר השנה" במצעד הפזמונים העברי השנתי של רשת ג', וכן בפעם הראשונה במצעד השנתי של גלגלצ.
השיר "כשאחר" דורג במקום השני במצעד השנתי של גלגלצ, המיקום הגבוה ביותר של שיר מזרחי במצעדי התחנה מאז ומעולם, ואף נבחר כ"שיר השנה" מטעם אקו"ם.
ב-6 בפברואר 2012 יצא אלבום הופעה של גולן בשם: "חלק מחיי - הופעה חיה בבריכת הסולטאן", אשר תיעד את הופעתו בבריכת הסולטאן, במהלך סיבוב הופעותיו בקיץ 2011.
אלבום זה כלל את הסינגלים: "מנגינה", "נגעת לי בלב", "לבדי" ו"כשאת איתו".
האלבום הגיע למעמד אלבום פלטינה משולשת, לאחר שמכר למעלה מ-150,000 עותקים.
ב-2 באוגוסט 2012 הוציא גולן דואט עם דודו אהרון בשם "ממכרת".
ב-2 בספטמבר 2012 פרסמה חברת "מדיה פורסט", כי גולן היה הזמר המושמע ביותר בתחנות הרדיו בישראל במהלך שנת תשע"ב.
שירו "כשאת איתו", היה אחד השירים המושמעים ביותר באותה שנה.
עוד באותו היום, הוציא גולן אלבום אוסף כפול, אשר הכיל את מיטב שירי האהבה מכל הקריירה שלו.
אלבום זה כונה: "באהבה אייל גולן".
ב-12 בספטמבר 2012 יצא לאור אלבום ההופעה: "נגעת לי בלב בקיסריה", אשר תיעד את סיבוב הופעותיו של גולן במהלך קיץ 2012. ב-16 בספטמבר 2012 זכה גולן בתואר "זמר השנה", במצעד המשותף של mako וערוץ 24, וכן זכה בפעם השנייה ברציפות בתואר "זמר השנה", במצעד הפזמונים העברי השנתי של גלגלצ.
ב-18 במרץ 2013 יצא אלבום האולפן ה-16 של גולן, "הלב על השולחן", לו קדמו שני סינגלים: "את" ו"סטטוס מאוהב".האלבום הצליח ותוך שבועיים נמכר במעל ל-60,000 עותקים; בכך הגיע למעמד אלבום פלטינה כפול.
בעקבות הצלחת האלבום, יצא גולן לסיבוב הופעות בתיאטרון קיסריה, בריכת הסולטאן, ומרכז הקונגרסים בחיפה.
בספטמבר 2013 נבחר גולן ל"זמר השנה" בפעם השמינית, "במצעד השנתי של ישראל" של ערוץ 24 ואתר מאקו, רדיו חיפה ורדיו תל אביב; שירו "כל החלומות" זכה בתואר "שיר השנה", אף על פי שלא יצא כסינגל מתוך האלבום, ואף נבחר כ"שיר השנה" מטעם אקו"ם.
ב-3 באוגוסט 2013 יצא הסינגל "בגופייה צמודה".
ב-15 באוקטובר 2013 יצא שירו "מבעד לדמעה", סינגל ראשון לקראת אלבומו ה-17.
שיר זה היה המושמע ביותר ברדיו בשבוע הראשון לצאתו.
ב-11 בדצמבר 2013, בדו"ח סיכום השנה של עשרת הקליפים הישראלים הנצפים ביותר באתר יוטיוב, הגיעו ארבעה שירים מתוך האלבום "הלב על השולחן" למקומות הראשונים: "כל החלומות", "את", "היא לא את" ו"הלב על השולחן".
ב-29 בדצמבר 2013 פורסם על ידי אקו"ם, שגולן היה הזמר המושמע ביותר בשנת 2013, ושירו "סטטוס מאוהב" מהאלבום "הלב על השולחן" היה לשיר המושמע ביותר.
ב-7 באפריל 2014 הוציא גולן את אלבומו ה-17: "ימים יגידו", הכולל את רצועות: "הלילה תרקדי", "מתפלל" וכן הסינגלים "מבעד לדמעה" ו"צללים של דמותה".
30,000 עותקים של האלבום נמכרו תוך פחות מ-24 שעות, והאלבום הפך לאלבום פלטינה.
בהמשך השנה, יצא לסיבוב הופעות ברחבי הארץ.
ב-15 ביוני 2014 הוציאו גולן ושרית חדד את הדואט השני המשותף שלהם: "עד הסוף".
ב-23 ביולי 2014 הוציא גולן את השיר "שמור עליו" - שיר תפילה ובקשה, המוקדש לחיילי צה"ל שנלחמו במבצע צוק איתן.
ב-24 בספטמבר 2014 זכה גולן בתואר זמר השנה של ישראל במצעד השנתי של ישראל לשנת תשע"ד על ידי גולשי mako, צופי ערוץ 24 ומאזיני רדיו תל אביב רדיו דרום, רדיו חיפה ורדיו חם אש.
ב-3 בנובמבר 2014 הוציא את השיר "שוב לאהוב", הסינגל הראשון מתוך אלבומו ה-18 במספר.
בנוסף, הופיע גולן במופע "פעם בחיים", באצטדיון בלומפילד, יחד עם חדד וניקוס ורטיס.
ב-11 בינואר 2015 הוציא גולן את הסינגל השני: "כשתגדל", אותו הקדיש לבנו יאן, סינגל שני מתוך אותו אלבום.
במהלך סוף 2015 ותחילת 2016 הוציא גולן שני סינגלים: "טוב לך איתו" ו"אייל גולן קורא לך".
הסינגלים נכללו באלבומו ה-19, "רחוק מכאן", אשר ראה אור ב-10 באפריל 2016. האלבום הגיע למעמד פלטינה משולשת.
ב-23 באוגוסט 2016 הוציא גולן את השיר "רק תדעי", בו שיתף פעולה עם הזמרים מייק סטנלי ודוק אנטוני.
ב-2 באוקטובר 2016 זכה גולן בתואר זמר השנה ובתואר שיר השנה על ידי גולשי "מאקו", צופי ערוץ 24 ומאזיני רדיו תל אביב, רדיו חיפה ורדיו חם אש.
ב-29 במרץ 2017 הוציא גולן את האלבום "לא פשוט להיות פשוט", לראשונה בקריירה הוציא גולן אלבום כפול.
טרם יציאת האלבום יצאו שלושה סינגלים: "בלי להתכוון", "גודה בובה" (בשיתוף Vivo), ו"יפה לך להיות מאושרת".
ב-5 ביולי באותה השנה הוציא גולן את השיר: "תבואי היום".
כעבור יומיים הפך השיר למושמע ביותר באתר יוטיוב ובתחנות הרדיו.
השיר הוכתר כשיר השנה של 2017, מטעם "כאן גימל".
ב-3 בינואר 2018 הוציא גולן סינגל ראשון מתוך האלבום ה-21 העתיד לצאת, בשם: "כמו בספרים ההם", שנכתב על ידי אבי אוחיון והולחן על ידי אסף צרויה.
ב-18 במרץ 2018 הוציא גולן אלבום הכולל עשרה קאברים לשירי זוהר ארגוב, כמחווה לציון שלושים שנה למותו.
טרם יציאת האלבום, שוחררו שני סינגלים מתוכו: "נכון להיום" ו-"עוד דקה את נעלמת".
ב-19 באפריל 2018 הוציא גולן ביצוע מחודש לשיר "האם להיות בך מאוהב" של אביב גפן, במסגרת התוכנית "פסקול 70".
כמו כן, הוציא גפן עיבוד מחודש לשירו של גולן, "צליל מיתר".
באותו חודש, עלה מחזה המבוסס על שיריו של גולן, "זה אני", בתיאטרון הקאמרי, שנכתב על ידי מאור זגורי.
ב-17 במאי 2018 הוציא גולן שני דואטים עם משה פרץ: "הולכים להשתגע" ו"המילים החסרות".
פרסום הידיעה עורר ביקורת ציבורית על רקע פרשת החשדות נגד גולן בדבר קיום יחסי מין עם קטינות.
ביולי 2018 הוציא גולן את הסינגל: "אסתדר לבד".
ב-25 ביולי 2018 פורסם כי אייל גולן ומשה פרץ ישתפו פעולה לראשונה על במה אחת, במופע מוזיקלי משותף בשם "הולכים להשתגע".
ב-23 באוקטובר, הוציא גולן את השיר "אהיה בכל מקום".
בנובמבר, הוציא את השיר "לא מבינה עברית".
בינואר 2019, בעקבות השתתפותו בתוכנית הטלוויזיה "גולסטאר תאילנד" הוציא חידוש לשיר "שבת של כדורגל", שביצע במקור הרצל קביליו.
עוד באותו חודש הוציא את "אהבה ראשונה".
בפברואר, הוציא את השיר "הפוך מהיקום".
באפריל 2019 הוציא גולן את אלבומו הכפול השני ואלבומו ה-22, "הפוך מהיקום".
באלבום בלט, מבחינת השמעות, השיר "ממה את מפחדת" בדואט עם בניה ברבי.
ביולי 2019 הוציא את השיר "אוסף עוד געגוע".
בספטמבר 2019 הוציא את הבלדה "עושה עם העיניים".
ב-29 בספטמבר 2019, זכה שירו של גולן "מי שמאמין" במצעד העשור הרשמי של ישראל" של כאן גימל.
השיר "את" של גולן זכה במקום השלישי.
ב-14 באפריל 2020, יומיים לאחר יום הולדתו ה-49, הוציא את אלבומו ה-23, "מכאן ועד הנצח".
באותו החודש הופיע גולן בערב יום העצמאות ה-72 למדינת ישראל, במסגרת המשדר המרכזי של ערוץ רשת 13, יחד עם הזמר עומר אדם.
באותה השנה, הגיע ערוצו של גולן באתר יוטיוב למיליון משתמשים רשומים, ובכך הפך גולן לזמר הישראלי הראשון שהגיע למעמד זה וזכה בכפתור הזהב של יוטיוב.
ביוני 2020 הוציא את השיר "נראתה לאחרונה".
באוגוסט הוציא את השיר "טעיתי".
בספטמבר זכה גולן בתואר זמר שנת התש"פ של "חריף" ורדיו 101.5FM, כמו כן, השירים שלו "רכבת הרים" ו"מכל האהבות הזמניות" עם נסרין קדרי, זכו בתוארי שיר השנה ודואט השנה בהתאמה.
בנוסף, זכה בתואר זמר השנה של מעריב ובתואר זמר השנה של ישראל בידור.
גולן אף התבשר כי הוא הזמר המושמע ביותר בתחנות הרדיו בישראל לשנת תש"ף.
באותו חודש ראה אור השיר מתחילים מחדש בו לקח גולן חלק יחד עם 24 אומנים ישראליים נוספים.
בשנת 2020, שיתף לראשונה פעולה עם הזמר והיוצר עידן רייכל, וב-29 באוקטובר הוציא את הסינגל "מכל הכוכבים בלילה".
בראשית 2021 שיתף פעולה עם הזמר עדן חסון בדואט בשם "באור גדול".
שני השירים האחרונים נכללו באלבומו ה-24, "להיות מאושר", שפורסם בתאריך 21 במרץ 2021. ב-12 באפריל באותה שנה, ביום הולדתו ה-50, השיק הזמר את החלק השני של האלבום הנקרא "קצב מזרחי", ומאופיין בסגנון מוזיקה ים תיכונית ומזרחית ישנה.
מתוך אותו אלבום, ניתן למצוא את הסינגלים: "טעיתי", "נראתה לאחרונה", ו"בינתי", דואט עם הפייטן בנג'מין בוזגלו – שיר שיצר אופיר כהן ונכלל גם בפרויקט האישי של האחרון "השיר של אופיר".
ב-22 ביולי הוציא גולן לאור את הסינגל "וי כחול".
ב-1 בספטמבר 2021 הוציא גולן את השיר "ארמון בחול".
יומיים לאחר מכן הוציא גולן את השיר "תמיד נשארת", ואת השיר "מילה טובה".
ב-21 בדצמבר 2021 הוציא גולן את השיר "דפוק עם תעודות".
ב-19 בינואר 2022 הוציא גולן את השיר "סוף של כל סיפור".
ב-3 באפריל 2022 הוציא את אלבומו ה-26 קצת שמח קצת עצוב.
באותה שנה, יצא עם המופע "GOLD" המסכם 30 שנות קריירה, באצטדיון בלומפילד.
המופע, אשר היווה הפקת ענק בקנה מידה מקומי, כלל כ-100 נגנים על הבמה, ביניהם נגני התזמורת הסימפונית ירושלים, תאורה, פירוטכניקה, רקדנים ואורחים רבים, ביניהם: יהודה קיסר, עדן בן זקן, דודו אהרון, משה פרץ ועופר ניסים.
ב-28 במרץ 2023 הוציא את אלבומו ה-27 הנקרא 2023. ב-19 באוקטובר בעקבות מלחמת חרבות ברזל הוציא גולן את השיר "עם ישראל חי".
לאור הצלחת המופע "GOLD", בשנה שעברה, הכריז גולן על סדרת מופעים נוספת בבלומפילד, שנערכה במהלך חודש יוני באותה שנה.
ב-14 באפריל 2024 הוציא גולן את אלבומו ה-28 הנקרא "עם ישראל חי".
גם בשנה זו, המשיך גולן במסורת המופעים באצטדיון בלומפילד, במהלך חודש יוני.
ב-6 במרץ 2025 הכריז גולן פעם נוספת על סדרת מופעי "GOLD" באצטדיון בלומפילד בחודש יוני באותה השנה.
בעקבות התמיכה בטאיסיה זמולוצקי, שהתראיינה בדצמבר 2024 לכאן 11 בנוגע לפרשת משחקי חברה, התעוררה מחאה כנגד גולן, שכללה גם ניסיונות לפגוע במכירת הכרטיסים להופעותיו.
גולן מכר למעלה מ-100,000 כרטיסים ל-6 הופעות "GOLD".
ב-20 במרץ 2025, הוציא גולן את הסינגלים "החדר מסתובב", ו-"טק טק" מתוך אלבומו ה-29. ב-6 באפריל 2025, הוציא את אלבומו ה-29 הנקרא "אהבה מנצחת הכל".
ב-5 באוגוסט, הוציא מיני-אלבום בשם "בית מפואר".
בנובמבר פרסם את הסינגל "מדע בדיוני".
הופעותיו של גולן צולמו ושודרו בערוץ 2 בין השנים 2008-2013. ב-20 בפברואר 2011, השתתף גולן לראשונה בתוכנית מציאות בערוץ 24, בשם "אייל גולן קורא לך".
במסגרת תוכנית זו חיפש גולן זמרת ים-תיכונית, עבורה יפיק אלבום, בעזרתם של היוצרים: יוסי גיספן, עדי לאון ומגיש הטלוויזיה ירון אילן.
גולן השתתף בכל ארבע העונות של התוכנית ששודרו עד לשנת 2016.
במחצית השנייה של שנת 2013 החל גולן לשפוט בתוכנית "הכוכב הבא", אך במהרה הושעה מתפקידו, עקב פרשת החשדות שעלו נגדו, במסגרת פרשת משחקי חברה.
גולן השתתף במהלך 2013, כשחקן אורח, בשני פרקים בסדרה "להיות איתה", של אסי עזר.
באוקטובר 2017, הוכרז שגולן ישתתף בתוכנית מציאות חדשה, "אביב או אייל", לצדו של הזמר אביב גפן, בקשת 12. התוכנית עלתה לשידור ב-9 ביולי 2018, וירדה מהמסך לאחר עונה אחת, עקב מערכת היחסים העכורה בין השניים.
ב-10 באוקטובר 2020, במהלך הסגר השני בתקופת מגפת הקורונה, עלתה לשידור ב"רשת 13" תוכנית האירוח "לייב בסלון" בהנחיית אייל גולן וירון אילן.
בכל פרק אירחו השניים שני זמרים.
התוכנית הייתה המשך של סדרת רשת מצליחה של השניים ששודרה במהלך הסגר הראשון.
התוכנית ברשת 13 ירדה משידור לאחר כשלושה שבועות.
ב-17 בינואר 2011 נעצר גולן ושוחרר בערבות ובתנאים מגבילים, לאחר שנחשד בהעלמת מס.
ב-20 באוקטובר 2013 הוגש נגדו ונגד מנהלים בחברת ההפקות שבבעלותו כתב אישום, בגין העלמת הכנסות בסך של כ-2.5 מיליוני ש"ח, והגשת חשבוניות פיקטיביות.
במסגרת הסדר טיעון שנערך עמו הודה גולן במיוחס לו, ונגזרו עליו ארבעה חודשי עבודות שירות, 15 חודשי מאסר על תנאי וקנס בסך 75,000 ש"ח.
בעקבות הרשעתו נמנעה ארצות הברית לחדש את אשרת הכניסה שלו, והוא חדל להופיע שם.
על חברת "ליאם הפקות" שבבעלותו הוטל קנס בסך 100,000 ש"ח.
ב-2012 הורשע בנהיגה בשכרות ונגזרו עליו שלילת רישיון לשישה חודשים וקנס.
בשנת 2013 החלה חקירה משטרתית נגד גולן, אביו דני ביטון ואחרים, בחשד לבעילה אסורה בהסכמה של קטינות.
הנערות היו מעריצות של גולן שהגיעו מבתים מורכבים.
בנובמבר 2013 פורסם שמו של גולן בהקשר זה, בבלוג של עומרי חיון וברשתות החברתיות, חרף צו איסור פרסום שהוטל על פרטי החקירה.
ב-20 בנובמבר, סמוך להזמנת גולן עצמו לחקירה, התיר בית המשפט, בהסכמת גולן, לפרסם כי הוא זה שנחשד בפרשה.
על פי פסק הדין אביו של גולן נהג ליצור קשרים עם מעריצות של גולן, בהן גם קטינות, והזמין אותן להופעות ולאירועים פרטיים של גולן.
במספר רב של מקרים, אביו ומקורבים נוספים ניצלו את רצון הנערות בקרבה אל גולן, ושידלו אותן לקיים עימם יחסי מין.
לפי גרסתו של גולן, הקטינה עמה היה במגע הציגה עצמה כבגירה, ומשנודע לו שהיא קטינה, פרש ממנה.
גולן הכחיש את יתר הטענות.
הנערות חזרו בהן מההאשמות כלפיו, לכן בפברואר 2014 הודיעה הפרקליטות על סגירת התיק נגד אייל גולן מחמת חוסר ראיות.
כתב אישום הוגש נגד אביו של גולן, במסגרת הסדר טיעון, והוא הורשע בביצוע עבירות מין במעריצותיו של גולן, ונידון לשנתיים מאסר בפועל.
באפריל 2014 אמר גולן בריאיון ל"ידיעות אחרונות", כי הוא חש גועל ובושה נוכח הסיטואציה בה קיים יחסי מין בדירתו, למול עיניו של אביו.
ביולי 2019 פרסמו אורלי וילנאי וגיא מרוז ברשת 13 עדויות נוספות על הפרשה, שלפיהן גולן ביקש ממעריצות קטינות "לפנק" את חבריו.
הנערות, אז בגילאי 14 עד 17, סיפרו על יחסי מין עם ביטון, עם גולן עצמו, ועם מקורבים נוספים, כאשר בתמורה קיבלו בגדים, אלכוהול וכרטיס אשראי.
לפי התחקיר, עלו חשדות לשיבוש החקירה מצד המעורבים: דיסק קשיח נמחק, והחוקרים העלו חשד כי הדירות והטלפונים הניידים של החשודים "נוקו".
גם לא הוברר מי שכר עבור הנערות את עורכי הדין שייצגו אותן בשלב שבו חזרו מעדותן.
גולן טען בתגובה, כי המשטרה החליטה על סגירת התיק, על אף הטענות שהועלו בתחקיר.
טרם שידור התחקיר פנה גולן לבית המשפט למנוע את השידור, בטענה כי העיתונאים הפרו הבטחות שניתנו לו.
בית המשפט אישר את שידור התחקיר לאחר שקבע כי גולן מתקשה להוכיח את טענתו.
בהמשך פורסמו גם תמלילי חקירותיהן של המתלוננות.
במהלך 2021, בעקבות דרישתן של חלק מהמתלוננות, נפתחה מחדש חקירת המשטרה בנושא והיא כוללת את גולן וחשודים אחרים.
בין השאר ציינו כי בעבר חזרו בהן מהתלונה כיוון שחבריו של גולן איימו עליהן ובשל הערצתן לגולן.
בנובמבר 2022 פורסם כי גולן חשוד בקשירת קשר לביצוע פשע, שיבוש הליכי משפט ובריבוי עבירות של הבאת אדם לכדי מעשה זנות.
בחודש זה אף נערך עימות של המתלוננות עם גולן.
פתיחת התיק נסגרה בהיעדר ראיות מספיקות.
בדצמבר 2024 פורסמה כתבת תחקיר בכאן 11 אשר כללה ראיון עם טאיסיה (טלי) זמולוצקי, אחת מהמתלוננות נגד גולן.
זמולוצקי, שהייתה קטינה באותה העת, נחשפה לראשונה בפנים גלויות וסיפרה את גרסתה המלאה לפרשה, תוך ציון מעורבותו של גולן.
מתלוננת נוספת נ', התראיינה גם היא לתחקיר, אך נשארה באנונימיות.
טאיסיה זמולוצקי ונ' תארו בתחקיר מקרי אונס ומעשים מיניים בכפייה לאורך זמן של אביו וחבריו של אייל, ניצול מיני של גולן וכי שידל אותן לקיים יחסי מין עם חברו וציינו שגולן שמע שיחסי המין היו בכפייה.
נטען כי בתוכנית לא יכלו להשתמש בחלק מהחומרים הרלוונטיים המעידים על מעורבות ישירה של גולן בסרסור, כי הם שייכים היום לגולן.
כן נטען כי גולן קנה חלק מחברת ההפקה שהפיקה את התחקיר נגדו וכך חומרי הגלם של התחקיר נהיו בבעלותו ועל כן אינם נגישים.
לאחר התחקיר קמה מחאה בעקבותיה בוטלה הופעתו של גולן בפסטיבל הנשים באילת.
כן בוטלו הופעות שהוזמנו על ידי חברות במשק.
כחמישים ראשי ערים הודיעו כי לא יזמינו את גולן להופעות בעירם, וחלה ירידה בכמות ההשמעות של שיריו ברדיו.
בסוף שנות ה-90 ניהל גולן מערכת יחסים מתוקשרת עם השחקנית והדוגמנית מירי בוהדנה.
ב-12 בספטמבר 2002 נישא גולן לדוגמנית, מלכת היופי אילנית לוי, ולהם בן ובת, ליאם ואלין גולן.
ב-10 בנובמבר 2008 התגרשו השניים.
גולן ניהל מערכת יחסים עם הדוגמנית רוסלנה רודינה ולהם בן, יאן גולן, אשר נולד ב-2014. השניים נפרדו באפריל 2017.
ב-12 במרץ 2020 נישא גולן לדניאל גרינברג.
ב-28 בדצמבר 2021 הודיעו השניים כי הם מתגרשים.
בספטמבר 2023, חזרו השניים לקשר זוגי, וביוני 2024 נפרדו בשנית.
ב-21 בפברואר 2021 נפטר אביו של גולן ממחלת הקורונה.
מגיל שמונה שיחק גולן בקבוצת הכדורגל הפועל מרמורק מרחובות.
בשנת 1997, לאחר יציאת האלבום המצליח "בלעדייך", הוא קיבל הצעה לעבור לשחק בבית"ר ירושלים, שאותה הוא אוהד, אך דחה אותה, בהחליטו להתמקד במוזיקה.
הוא המשיך לשחק בהפועל מרמורק עד 2005, ואז עבר למכבי שעריים, שבה שיחק עונה אחת.
ביוני 2014 השקיע גולן, עם איש העסקים ועורך הדין אלדד פרי, בקבוצת הכדורגל הפועל מרמורק.
כעבור ארבעה חודשים חזר בו מהשקעתו, אולם מאז תמך גולן בקבוצה כלכלית כספונסר כמה עונות, קיבל תואר נשיא כבוד של המועדון, ושם סבו הונצח בשמו של המועדון (הפועל מרמורק רחובות "חיים").
גולן שכנע גם את פרי לשמש ספונסר של הקבוצה.
2008: אייל גולן בהיכל התרבות
2011: אייל גולן בהיכל נוקיה
2012: חלק מחיי: הופעה חיה בבריכת הסולטן
2012: נגעת לי בלב: הופעה חיה בקיסריה
2013: הלב על השולחן: הופעה חיה בקיסריה
2010: זר כיסופים: אוסף שירי אהבה
2013: שירי כיף ומצב רוח
אייל דורון הוא מרצה, סופר וחוקר העוסק בתחום החשיבה היצירתית.
דורון עובד עם מנהלים, מייסדים, משרדי ממשלה וארגונים בארץ ובעולם מול אתגרי עולם העבודה בעידן הטכנולוגי, ובתחום החינוך היצירתי.
בנוסף מנהל דורון תוכנית להכשרת מנהלים באוניברסיטת רייכמן.
בעבר היה דורון יוצר טלוויזיה ותיאטרון.
דורון למד בבית הספר ללימודי תיאטרון באוניברסיטת תל אביב ובשנת 2005 סיים דוקטורט תחת הנחייתו של פרופ' שמעון לוי.
נושא עבודת הדוקטורט היה: "קתרזיס בתיאטרון ובטלוויזיה - החוויה של צפייה בטלוויזיה וזיקתה לחוויה של הולכי תיאטרון".
לאחר מכן השלים פוסט-דוקטורט בבית הספר לטיפול באמצעות אמנויות באוניברסיטת חיפה תחת הנחייתם של הפרופסורים רחל לב-ויזל ומריו מיקולינסר, במסגרתו חקר יצירתיות בקרב ילדים ונוער.
בעקבות זאת, ייסד את שיטת SEISEI לפיתוח חשיבה יצירתית.
החל משנת 2010 מלווה דורון מנהלים וארגונים בניהול יצירתי ובפתרון בעיות.
משנת 2014 מרצה בבית הספר לפסיכולוגיה באוניברסיטת רייכמן ומנהל בו תוכנית הכשרה למנהלים בבית הספר להכשרתם.
אימו של דורון היא חוקרת יהדות ספרד אביבה דורון.
אחותו היא הגרפולוגית מיכל דורון.
דורון נשוי ואב לבן ובת.
בשנת 2014 הוציא לאור את ספרו הראשון: "החיים בלונה פארק" תחת הוצאת כתר.
הספר סוקר את הנושאים אותם חקר ובוחן את המימוש העצמי במאה ה-21.
בשנת 2019 יצא לאור ספרו השני "להמציא מחדש: הורות וחינוך במאה ה-21" שמציג מודל להורות יצירתית המותאם לחינוך ילדים בעולם משתנה.
בשנת 2023 יצא לאור ספרו השלישי "יש ממי ללמוד" שמונה שיעורים משני חיים.
בספר מעביר דורון "קורסים" על שמונה דמויות ביניהן: ריד הופמן, ג'סינדה ארדרן, מיסטר ביסט, קרל אונורה ואופרה וינפרי.
ב-2008 יצר את הסדרה הקומית-דרמטית "לא הבטחתי לך" שעלתה לשידור ב-yes
בהמשך השנה יצר את הסדרה התיעודית "על החיים ועל המוות" ששודרה בערוץ 10.
בין השנים 2009-2014 יצר עבור קשת 12 שלוש עונות של "איך להיות מאושר בשישה שיעורים", בה שימש עורך ראשי, תסריטאי ובמאי.
ב-2017 הופיע בתוכנית "צביקה ואייל עושים בית ספר", שמתמקדת בתפקיד ההורים מול מערכת החינוך, ביחד עם צביקה הדר עבור רשת 13
ב-2017 יצר שני פרקים של "המערכת" עם מיקי חיימוביץ בנושא "מקצועות נעלמים" ו"מחשב חינוך מחדש"
ב-2018 יצר את הסרט "מהפכת שיעורי הבית" עבור רשת 13.
במסגרת "ליל המדענים" ב-2018, הוביל ביחד עם משרד המדע והטכנולוגיה את "ניסוי האושר הגדול של ישראל".
בין השנים 2001-2005 יצר את ההצגה "בואו לא נדבר על זה" אותה כתב וביים.
ב-2005 יצר את "עשו עלייך פעם סרט?" שעלה בתיאטרון בית ליסין.
ובאותה שנה יצר מחזה על בסיס "המלשין" של ברכט שהוצג במסגרת פסטיבל תיאטרון קצר בצוותא.
במהלך השנים יצר גם את ההצגה "ים השיבולים", המחזה הסאטירי "ים.
ים" והקומדיה "תורת היחסים" שהועלתה במסגרת שיתוף פעולה בין תיאטרון צוותא וקבוצת תיאטרון תל אביב.
אייל גפן (נולד ב-8 ביולי 1950) הוא שחקן קולנוע, תיאטרון וטלוויזיה, במאי, מפיק סרטים, פרסומאי, צייר וסופר ישראלי.
שירת בצה"ל בלהקת גולני, באותו מחזור עם נורית גלרון, אריק סיני ואבי בטלהיים.
למד משחק ובימוי בסמינר הקיבוצים ואמנות באוניברסיטת תל אביב.
גפן שיחק בהצגות רבות בתיאטרון, בהן "הצילו" (1974) ו"קומדיה וולגרית על דון ז'ואן ושיפל חברו" (1977) בתיאטרון חיפה, המחזמר "ברנשים וחתיכות" בתחילת שנות ה-90, והצגות נוספות בתיאטרון הבימה, הקאמרי ותיאטרון בית ליסין.
ב-2008 חזר לתיאטרון והעלה בתיאטרונטו הצגת יחיד, "או לא להיות", מאת רוני שניידר.
בדצמבר 1982 השתתף בפסטיגל עם השיר "גלשן הרוח" (מילים: דודו ויזר, לחן: נורית הירש, עיבוד: רוני וייס).
בדצמבר 1985 הנחה את פסטיבל שירי הילדים לצד חנה לסלאו.
בדצמבר 1986 הנחה את הפסטיבל בצבעים טבעיים לצד מיקי קם.
בדצמבר 1987 הנחה בשנית את פסטיבל שירי הילדים לצד רבקה מיכאלי, מני פאר ושרי צוריאל.
כשחקן פרסומות שיחק בפרסומות לחברות זוגלובק, טוטו, ביטוח ישיר, איטונג ופרמטון.
בטלוויזיה הגיש פינת בישול בתוכנית "שמיניות באוויר" (1988), הנחה את השעשועון "תשע בריבוע" (1995), השתתף בפרק בסדרה "סיפורים לשעת לילה מאוחרת" ב-1989 בתור רודף שמלות שאשתו הגוססת משדכת לו את המודליסטית שלה.
ב-2009 שיחק בסדרה "פולישוק" בתפקיד בומה.
גפן הקים ב-1981 חברת הפקות עצמאית, "אייל גפן הפקות סרטים בע"מ".
הוא משמש עד היום כבעלים של החברה, שהפיקה כ-3,000 סרטוני פרסומת, וניהלה קמפיין בחירות לטלוויזיה למפלגות מרצ (1988, 2009), העבודה (1992) ומפלגת המרכז (1999).
יצירותיו הוצגו בין השאר בתערוכות בתיאטרון חיפה (1989), בית רוטשילד (1994), תיאטרון הבימה (2002, במסגרת תערוכה קבוצתית), בגלריית "שורשים" (2008) ובמוזיאון לאמנות ישראלית ברמת גן (2010).
גפן כתב מספר ספרים: "שישי, חברים" (2004); "דיבורים" (2008) המתעד את התערוכה "דיבורים" בגלריה "שורשים"; ו"אדם הולך: סיפורים מקומיים" (2010) הכולל סיפורים שאסף על אנשים ידועים ואלמונים בישראל.
סיפורו "שאול הקמצן" התפרסם במוסף התרבות של העיתון הארץ.
מ-2002 גפן כותב מדי שבוע טור אישי באתר nrg.
בנוסף הוא כותב בלוג אישי בשם "99 סיפורים אמיתיים".
גפן מלמד משחק כמורה מן המניין בבית צבי.
בנוסף הוא הבעלים של חברת "אחד על אחד" לייעוץ אישי, עסקי ותקשורתי.
בשנת 2021 פרסם פוסט בפייסבוק אודות הרהוריו אחרי מקרה שאירע לו לכאורה כשהזמין קפה בארומה והמוכר לא זיהה אותו, ודיבר על כך שבחר שלא להשתתף בעולם תוכניות הריאליטי.
הפוסט עורר תגובות רבות, בין היתר בגלל התייחסות לבירקנאו ומחנות ריכוז.
גפן ציין בשיחה עם ניר גונטז' כי המקרה הוא בדיוני, ומטרתו הייתה ביקורת על תרבות ה"סתם" של שנות ה-20. כמו כן, בעקבות המקרה טענה אישה בשם ריקי ברוך כי גפן נישק אותה בניגוד לרצונה ב-1979, בעת שירותה הצבאי.
תחילה סירב גפן להתייחס לטענה, אולם בהמשך אמר: "הסתבר שב-1977, לפני 45 שנה, כשהייתי בלהקה צבאית, הייתה איזו חיילת שלחצתי לה את היד ונתתי לה נשיקה על הלחי.
אצלנו בעדה נותנים נשיקות על הלחי.
לפני שש או שבע שנים היא כתבה בשמחה נורא גדולה שכיף לה שהיא הכירה אותי, ושזיהתה אותי בדיזנגוף 99 ובלהקה.
גפן נשוי לאורית, בתו של השחקן ישראל רובינצ'יק, ואב לבת.
מתגוררים בשכונת לב תל אביב.
"שישי, חברים", הוצאת אסטרולוג, 2004
"אדם הולך: סיפורים מקומיים", הוצאת גוונים, 2010
"בקיצור קיבה", סטימצקי הוצאה לאור (החממה הספרותית), 2012
"שלושים יום בפריז", הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2017
"שום דבר לא סוף העולם עד שסוף העולם מגיע באמת", 2023
אייל דנון (נולד ב-13 בספטמבר 1972 ברמת השרון) הוא צלם ישראלי ומנהל המרכז הישראלי לאמנות דיגיטלית בחולון משנת 2010, והאוצר הראשי שלו משנת 2001.
דנון למד אמנות בלונדון, והתמחה בצילום סטילס ב"קמרה אובסקורה" בתל אביב.
בשובו לישראל עסק בהוראת צילום בבתי ספר לאמנות, בהם בית ברל והמרכז הבין תחומי שפעל ברחוב ירמיהו 16 בחולון.
ב-2001 נוסד באותו בניין - תחילה בחדר אחד - המרכז הישראלי לאמנות דיגיטלית, בניהולה של גלית אילת, ודנון הצטרף אליו ב-2002. עם העברת המרכז הבין תחומי, הועמד הבניין כולו לרשות המרכז לאמנות דיגיטלית.
דנון מונה למנהל המרכז עם עזיבתה של אילת ב-2010.
בשנת 2008 דנון הקים יחד עם דני מאיר ואורי קצנשטיין את תחנת הרדיו "רדיו חלאס" במרכז לאמנות דיגיטלית בחולון, שמטרתה לשלב מוזיקה אלטרנטיבית, אמנות וקהילתיות.
בשנת 2013 נכנס לרשימת "100 המשפיעים בתרבות בישראל" של עיתון "הארץ", תחת תחום האומנות.
מבין עשרת המשפיעים ביותר באומנות, דורג דנון במקום ה-8.
דנון מרבה לשתף פעולה עם מוזיאונים וגלריות בחו"ל.
בנוסף לתערוכות שאצר במרכז לאמנות דיגיטלית, יזם וניהל פרויקטים אמנותיים, חברתיים ואף פוליטיים.
ברובם, המגמה היא להוציא את האמנות מכותלי המוזיאון, לקרב את האמנים אל הקהילה, ואף להניע שינוי חברתי.
פרויקט הארכיון הנייד של המרכז (מאז 2007, עם גלית אילת ואווה בירקנשטוק) - עותק מארכיון הווידאו של המרכז, הכולל יותר מאלף יצירות ומוצג בגלריות ובתערוכות בערים שונות.
עד 2011 הוצג, בין השאר, בגדנסק, מילאנו, סאו פאולו, בזל וגלאזגו.
השוק השחור לידע ולאי ידע שימושיים מס' 12 (ספטמבר 2009) - גרסה ישראלית של פרויקט בינלאומי.
במרכז הערבי-יהודי ביפו התכנסו מאה מומחים מתחומים שונים, לאירוע שבו ניתן היה לרכוש שיחה אישית בת חצי שעה עם אחד המומחים.
פרויקט ג'סי כהן (2010 - 2011) - בשכונת ג'סי כהן בחולון פועלים אמנים, המקיימים עם התושבים פעילויות שונות, בהן תיעוד סיפוריהם של תושבים, עיצוב דירות, רדיו שכונתי, סדנאות ידע מקומי, כנסים והרצאות.
בקיץ נערכו גם מופעי מוזיקה, תחת השם "קיץ חם בג'סי".
לדברי דנון, מטרת הפרויקט היא ליצור היכרות מעמיקה עם התושבים ולהביא לשינוי מהותי בשכונה.
"לאן" (2010 - 2012, עם רן קסמי-אילן ואודי אדלמן) - סדרת מפגשים, איסוף מוצגים ותערוכה פוליטית, שמטרתה להציג אלטרנטיבות שונות לחזון הציונות.
השם נלקח מן הסיפור "לאן?" מאת מרדכי זאב פיארברג, שהתפרסם ב-1899.
מפגן ויצמן (ספטמבר 2010) - אירוע מרכזי לפתיחת עונת התערוכות בחולון.
בשמונה מופעים בכיכר ויצמן הוצגו תפקידי כיכר העיר ההיסטורית, ובהם מצעדי ראווה, הפגנות, נאומים, מופעי תיאטרון נודד וחגיגות המוניות.
אייל הביצות (שם מדעי: Blastocerus dichotomus) הוא סוג של אייל גדול בתת-משפחת איילי העולם החדש החי באמריקה הדרומית ומהווה מין יחיד בסוגו.
הוא תואר מדעית בשנת 1815 על ידי ג'ון קרל וילהלם יליגר, והוא האייל הגדול ביותר באמריקה הדרומית.
צבע פרוותו זהוב או אוכרה עם נטייה לאדמדם, ורגליו בולטות בצבען השחור.
סביב הסנטר והגרון יש סינר לבן בוהק, וסימונים לבנים נוספים נמצאים במותניים, סביב העיניים השחורות ובצידן הפנימי של האוזניים.
חרטומו, שפתיו ואפו של האייל שחורים, ופניו עשויות להיות לבנבנות.
למין זה אוזניים גדולת ופרסות ארוכות ורחבות המותאמות במיוחד לתנועה באדמה ביצתית.
הזכר מתאפיין בקרניים מסועפות וכבדות המגיעות לאורך של 60 ס"מ, ולמשקל של שני ק"ג.
בדומה לאיילים טרופיים אחרים, הקרניים אינן נושרות מדי עונה אלא עשויות להיוותר מספר שנים.
האוכלוסיות העיקריות של אייל הביצות נמצאות בברזיל ובארגנטינה, ואוכלוסיות קטנות יותר נמצאות בפרו, בוליביה ופרגוואי; המין היה מצוי בעבר גם באורוגוואי, אך ככל הנראה נכחד ממנה.
כפי שמרמז שמו, סביבת המחיה העיקרית של האייל היא ביצות או אזורי הצפה ששוכנים בתוך יערות לחים, נהרות ושטחי שטחי מרעה, והוא מעדיף אזורים עם צמחייה גבוהה וצפופה כמו קנה או סוף.
הוא מגלה העדפה למים רדודים בגובה 50 ס"מ, ונמנע ממקומות בהם מפלס המים גבוה ממטר.
טורפיו העיקריים של אייל הביצות היו יגוארים ופומות, אולם כיום הם נדירים בסביבת המחיה שלו.
אייל הביצות פעיל בשעות הדמדומים ובשעות הלילה, את שעות היום יבלה במנוחה בצמחייה העבותה.
האייל חי בדרך כלל בזוגות, ובעונות שבהם יש מזון בשפע הוא עשוי לחיות לפרקים בקבוצות קטנות של עד 6 פרטים.
תזונתו כוללת עשבים וצמחים רכים וקלים לעיכול וכן שרכים וצמחי מים שונים.
ההיריון של הנקבה נמשך כשמונה חודשים שבסופם נולד על פי רוב עופר אחד; העופר נגמל אחרי שישה חודשים ונשאר לצד אימו במשך שנה.
מצבו של אייל הביצות מוגדר כ"פגיע" (VU) על ידי הרשימה האדומה של IUCN, בשל ציד ואובדן בתי גידול.
שני תת-מינים של האייל נתונים ב"סכנת הכחדה" וב"סכנת הכחדה חמורה".
גורמים נוספים המובילים להתמעטות האוכלוסייה, הם הקמת סכרים, זיהום מים מכריית זהב, ומחלות המועברות על ידי בעלי חיים מקומיים.
קיימות מספר שמורות טבע מוגנות, אולם הן מנוהלות בצורה לא נאותה ואין בהן הגנה יעילה מפני הציד.
אייל ברטוב (נולד ב-25 בדצמבר 1958) הוא צלם טבע ישראלי.
ברטוב הוא צלם סטילס, ווידאו, ובמאי סרטים, המתמחה בנושאי הטבע, הזואולוגיה והאנתרופולוגיה.
הוא מצלם ומפיק סרטים באורך מלא עבור הנשיונל ג'יאוגרפיק, ערוצי הסמית'סוניאנס וכן עבור ארגוני טבע וסביבה בישראל.
ברטוב צילם, ערך, והפיק את הסדרה "ישראל הפראית" משנת 2016, שמתמקדת בטבע הישראלי והופקה עבור ערוצי הסמית'סוניאנס בקנדה ובארצות הברית.
הסדרה כוללת חמישה פרקים של שעה: נדידת הציפורים, החבל הים תיכוני, מדבר יהודה וים המלח, הרי אילת וים סוף, ארץ הנגב.
ועוד בראשית שנות ה-2000 צילם ערך והפיק עבור הנאשיונל ג'אוגרפיק את הסרטים: רוח הנשר, עיר השועלים, בעקבות נחשים.
העבודות של ברטוב מתפרסמות בתערוכות, במגוון רחב של מגזינים, ספרים, אנציקלופדיות ותוכניות טלוויזיה.
בנוסף, הוא פעיל במאבקים לשמירה על הטבע והסביבה, ופעילותו באה לידי ביטוי בתמונות, סרטים, הרצאות ופעילות ציבורית.
משנת 2023 ואילך - צלם תיעוד ראשי של ארכיון ירושלים לשמירת הטבע בישראל, עבור הספרייה הלאומית.
ברטוב הדריך למעלה מ-120 מסעות ליבשת אפריקה, לארצות קניה, טנזניה וזנזיבר, איי סיישל, דרום אפריקה, נמיביה, בוצואנה וזימבבואה.
כמו כן הדריך וצילם מסעות באנטארקטיקה, בשפיצברגן, באסיה - בדרך המשי, בהודו ובתאילנד.
ברטוב נשוי ולו שני ילדים.
סרטים – צילום, בימוי ועריכה
1994 – השתתפות בתערוכה "אפשר גם אחרת" – תערוכת שמירת טבע בכנסת ישראל
1994 – השתתפות בתערוכה "חיות נכחדות" בגן החיות התנ"כי בירושלים
1995 – השתתפות בתערוכה " לטוס עם הציפורים"
1996 – השתתפות בתערוכה "מסע עולמי" – החברה הגאוגרפית
1999 – תערוכה " בין מציאות לדמיון" – תמונות ממסע בכדור פורח במזרח אפריקה
2002 – "התערוכה העולמית לצילומי עיתונות 2002 " צוותים בעבודה" מרכז עזריאלי.
2004 – תערוכת יחיד במרכז עינב "שני צדדים למטבע" אדם טבע ודין
2005 – תערוכת "טבע האדם" בגלריית "ארט ספייס" ת"א
2007 – תערוכת יחיד – "מעוף בין הבריכות" במעיין צבי, עופות מים ונופי ים
2008 – תערוכת יחיד בנושא שמירת הסביבה במרכז לפיתוח קיסריה
2009 – "חולות" – תערוכת יחיד בנושא חולות ברחבי העולם, במוזיאון הגאולוגי ברמת השרון
2013 – "ארץ אחרת"- תערוכת יחיד במוזיאון הפתוח לצילום בתל חי, בנושא טבע ישראלי והקונפליקט עם האדם והשפעותיו
2013 – "טבע עולמי- טבע מקומי 1" – מציג עיקרי בתערוכה קבוצתית במוזיאון א"י, בשיתוף ה-BBC
2014 – "טבע עולמי – טבע מקומי 2" – תערוכה קבוצתית במוזיאון א"י, בשיתוף ה-BBC
2015-2016 – "ישראל היפה בירוק" – תערוכת נופי צומח בנתב"ג, המועצה לישראל יפה.
2016 – ארבע תערוכות למשרד החוץ, עבור שגרירויות ישראל בעולם: ציפורי ישראל, נופי ישראל, מים בישראל, עבר ועתיד בארץ
2016 – "חיות הפרא של נחום גוטמן" – תערוכה במוזיאון האדם והחי ר"ג.
2025 - תערוכת ווידאו וסטילס "שביל ישראל" בגלריית השביל, עין הוד
פרסום ספרים, תקליטורים, תמונות ומאמרים
אייל ברברי או אייל אטלסי (שם מדעי: Cervus elaphus barbarus) הוא תת-מין של אייל אדום החי בצפון אפריקה.
מחקרים גנטיים מצביעים על כך שהאייל הברברי ואייל קורסיקני (תת-מין נוסף החי באי קורסיקה שבים התיכון) שונים מהאייל האדום, ואמורים להיות מסווגים כתת-מינים של המין "אייל קורסיקה" תחת השם המדעי (Cervus corsicanus).
האייל הברברי הוא אחד מתת-המינים הקטנים ביותר של אייל אדום: גובהו בכתפיים הוא 90–140 סנטימטר ומשקלו 100–225 ק"ג.
פרוותו בקיץ דלילה בצבע חום אדמדם עם מספר נקודות לבנות בולטות (שלעיתים נשארות גם למבוגרים), ובחורף היא עבה בצבע אפור-חום כהה, עם נקודות לבנות דהויות.
לעיתים יש נקודות גם על הגב הצוואר והרגליים.
רגליו של האייל בהירות או כהות, ויש לו כתם לבן על גרונו ורעמה קצרה על הצוואר.
קרניו קטנות יותר משל האייל האדום ובדרך כלל יש בהם 4–6 סיעופים בלבד, אם כי נצפו פרטים גם אם 8 סיעופים.
אורך הקרן הוא כ-80 סנטימטר.
כיתר האיילים קרניו של האייל הברברי נושרות בסתיו וצומחות מחדש.
לזכרים יש בלוטות ריח במספר מקומות: מעל העיניים, בין האצבעות של הרגליים האחוריות, ומתחת לזנב.
האייל הברברי הוא האייל היחיד שחי באפריקה באופן טבעי.
בית גידולו הוא ביערות צפופים ולחים של מרוקו, אלג'יריה, ותוניסיה.
במרוקו כתוצאה מציד אינטנסיבי, האיילים נכחדו, אך בשנות ה-90 הובאו פרטים מתוניסיה שהתרבו מחדש וכיום תפוצתם במרוקו נרחבת.
האיילים הברברים פעילים בשעות היום והלילה, אך בשל לחץ אנושי ביום הם בדרך כלל נמצאים בעומק היער ורק בלילה יוצאים לשטחי מרעה.
האיילים חיים בעדרים נפרדים של זכרים צעירים, ועדרי נקבות ועופרים.
בעונת הרבייה הזכרים מקיימים ביניהם קרבות אלימים כדי לזכות בנקבות.
לאחר תקופת היריון של 7–8 חודשים הנקבה נולד עופר אחד או שניים, שמוסתר בין הצמחייה במשך 2–3 שבועות.
בעבר האיילים הברברים היו נטרפים על ידי אריות ברברים, דובים אטלסים, ונמרים ברברים.
כיום, הדוב האטלסי נכחד מן העולם, האריה הברברי נכחד בטבע וחי רק בגני חיות, והנמר הברברי נמצא בסכנת הכחדה חמורה וחי בעיקר בגני חיות עם פרטים בודדים שחיים בטבע.
בעבר האייל הברברי היה ניצוד באופן נרחב לבשרו וקרניו שגרמו לאוכלוסייה להיכחד במרוקו ולהידלדל מאוד באלג'יריה ובתוניסיה.
לאחר פעולות שימור האוכלוסייה התייצבה האוכלוסייה במעט אך היא עדיין נחשבת למאוימת.
אייל גולן קורא לך היא תוכנית מציאות ישראלית בהנחיית הזמר אייל גולן, העוסקת בגילוי כישרונות מוזיקליים בז'אנר המוזיקה הים תיכונית.
התוכנית שודרה לראשונה בערוץ 24 בהפקת חברת שידורי קשת, בעלת הערוץ, ב-20 בפברואר 2011. בשנים 2011–2013 שודרו שלוש עונות של התוכנית.
עלות הפקת כל עונה הייתה כמיליון דולר.
בסוף שנת 2013 החלה ההרשמה לעונה הרביעית, אך בעקבות החשדות נגד גולן בעבירות מין, הודיעה קשת ב-20 בנובמבר 2013 על השעיית הפקת העונה הרביעית של התוכנית.
במהלך 2016 נודע כי התוכנית שבה להפקה והעונה הרביעית עלתה לשידור ב-11 ביולי 2016, הפעם תחת השם "אייל גולן קורא לכם".
הפרס לזוכה בתוכנית הוא הפקת אלבום בכורה, חוזה ייצוג בחברה של גולן, ליאם הפקות, והופעות משותפות עם אייל גולן.
בעונה הרביעית הפרס לזוכה כלל גם מכונית.
העונה הראשונה של התוכנית עלתה לשידור ב-20 בפברואר 2011. התוכנית שודרה בימים ראשון עד חמישי בשידור חי, והייתה מיועדת רק לזמרות.
גמר העונה נערך בהאנגר 11 בתל אביב ב-12 באפריל 2011, והעפילו אליו מורן מזור, עדן אמזלג, אושרית מלכה וגילת יפרח.
זוכת העונה הראשונה הייתה מזור.
תוכנית הגמר הייתה המשדר הנצפה ביותר בתולדות ערוץ 24. היא הגיעה לרייטינג של 7.4%.
בסך-הכול צפו בתוכנית 400 אלף צופים.
מנחת התוכנית בעונה הראשונה, לצד גולן, הייתה סיון קליין.
השופטים בתחרות היו יוסי גיספן, עדי לאון וירון אילן.
העונה השנייה עלתה לשידור ב-4 בינואר 2012. בעונה זו החליפה מרינה קבישר את קליין בהנחיית התוכנית, ולצוות השופטים נוסף חיים רביבו.
בעונה זו התמודדו זמרים וזמרות.
התוכנית לא שודרה בשידור חי, אלא צולמה מראש.
גמר העונה נערך ב-22 במרץ 2012 בהיכל נוקיה, והעפילו אליו חמישה מתמודדים: מאור אשואל, נסרין קדרי, תאיר שדה, דור שמעון וליאב יעקובי.
הזוכים בעונה זו היו נסרין קדרי ומאור אשואל.
תוכנית הגמר שוב שברה שיא רייטינג עבור ערוץ 24 עם 11.4% אחוזי צפייה.
העונה השנייה זכתה לממוצע צפייה של כ-5%, עלייה של 30% ביחס לעונה הראשונה, בה היה ממוצע הצפייה השנתי 3.6%.
העונה השלישית עלתה לשידור ב-5 בדצמבר 2012. במקום רביבו הצטרפו לצוות השופטים מבקר המוזיקה גל אוחובסקי והזמר דודו אהרון.
קבישר הנחתה גם עונה זו.
גמר העונה השלישית נערך ב-5 במרץ 2013 בהיכל נוקיה ושודר לראשונה בשידור חי בערוץ 2, לאחר שתחילה הרשות השנייה לטלוויזיה ולרדיו אסרה על "קשת" לשדר אותו בערוץ 2, בטענה כי תהיה זו עבירה על תנאי הזיכיון.
אל הגמר העפילו חמישה מתמודדים: עדן אבוטבול, דניאל כהן, עדן גבאי, חן בן עמי ומתניה טיירי.
בתום הופעתם העלה גולן לשלב הדו-קרב את עדן אבוטבול ודניאל כהן, ובסיומו הוכתרה עדן אבוטבול לזוכת העונה השלישית.
תוכנית הגמר זכתה לרייטינג של 25.8% לגמר "אייל גולן קורא לך" בערוץ 2.
בסוף שנת 2013 הודיעה "קשת" שצפויה עונה רביעית לתוכנית, אך עקב פרשת משחקי חברה הודיעה "קשת" על השהיית הפקת העונה הרביעית של התוכנית.
לאחר ששמו של גולן נוקה מהפרשה, הופעלו לחצים על "קשת" להחזיר את העונה הרביעית להפקה, ואכן בתחילת 2016 קשת הודיעה שהעונה הרביעית שבה להפקה.
עונה זו עלתה ב-11 ביולי 2016, הפעם תחת השם "אייל גולן קורא לכם".
אל צוות השופטים הצטרפה אופירה אסייג במקומו של דודו אהרון, ואת העונה הנחתה שוב מרינה קבישר.
בנוסף גם שרית חדד אמורה הייתה לשפוט בעונה הרביעית, אך בסוף זה לא יצא לפועל בעונה זו, בנוסף להפקת אלבום בכורה, חוזה ייצוג והופעות עם אייל גולן, הפרס לזוכה כלל גם מכונית.
גמר העונה צולם מראש באולפני פתח תקווה ושודר ב-1 באוקטובר 2016, בערוץ 2. אל הגמר העפילו ארבעה מתמודדים: ויולט קנינו, בר כהן, גאיידה אבו עוואד והאחים חביב ויצחק ממן.
בתום הופעתם העלה גולן לשלב הדו-קרב את גאיידה אבו עוואד ובר כהן, ובסיומו הוכתרה בר כהן לזוכת העונה הרביעית.
משתתף שלא העפיל לגמר התוכנית ונשר בשלב חצי הגמר, אך בלט במיוחד במהלך העונה, הוא לואי עלי.
בחברת "ליאם הפקות" זיהו את הפוטנציאל הטמון בו והוחלט להחתימו לחוזה ייצוג והפקת אלבום בכורה ובכך זכה להיות בן טיפוחיו של אייל גולן.
אייל ברסינגה או ברזינגה (שם מדעי: Rucervus duvaucelii, בעבר Cervus duvaucelii) הוא מין של אייל גדול יחסית החי בדרום אסיה.
הברסינגה הוא המין היחיד הקיים כיום בסוג אייל רוסרבוס לאחר שאייל שומבורג נכחד, ואייל אלדי סווג כסוג בפני עצמו.
התכונה הבולטת ביותר של הברסינגה הוא קרניו המתפצלות לכ-10–12 סיעופים בממוצע לאייל בוגר; מרבית האיילים מגיעים לבסוף ל-14 סיעופים וישנם כאלו שמגיעים אף ל-20. שמו הנפוץ "ברסינגה" נגזר ממילה בהינדית שפירושה "בעל 12 סיעופים בקרן" ("baran" = שתים-עשרה; "sig" = קרן); במרכז הודו לעומת זאת, הוא מכונה "ג'וויג'אק" או "ג'האוני".
מין זה מכונה גם "אייל הביצה" על שם בית גידולו, אם כי שם זה מתייחס בעיקר לאייל הביצות (Blastoceros dichotomus) החי באמריקה הדרומית.
הברסינגה הוא זן איילים גדול למדי; גובהו בכתפיים: 124-119 ס"מ, אורך ראשו וגופו: כ-180 ס"מ ואורך זנבו: 20-12 ס"מ.
הזכרים כבדים יותר ומגיעים למשקל של 170–283 ק"ג, ואילו הנקבות מגיעות למשקל של 130–145 ק"ג.
הקרניים הנראות ככתר מגיעות בדרך כלל לאורך 75 ס"מ, והקרן הארוכה ביותר שתועדה הייתה באורך 104.1 ס"מ.
באזור המרכזי של הודו קרניי הברסינגה נושרות בדרך כלל בחודשי מאי ויוני, ולעומת זאת בצפון הודו ונפאל, הם נושרות בעיקר בחודש מרץ.
מיד לאחר הנשירה הזכרים מתחילים להצמיח זוג קרניים.
צבע הפרווה נע בין חום-אדמדם לחום-כהה, כאשר צבעם של הזכרים יהיה בדרך כלל חום כהה, ושל הנקבות חום-אדמדם או צהבהב.
במהלך הקיץ, פרוותם מתבהרת יותר, ולכמה אוכלוסיות של נקבות נראים כתמים לבנים דהווים על הגב והצדדים.
הגחון וחלקו התחתון של הזנב לבנבנים ופס כהה עובר לאורך גבו.
אפו גדול ושחור, עיניו קטנות, ואוזניו גדולות ועגולות.
בצווארו כעין סינר לבן, ולעיתים חלקים מרגליו, פניו או מעל אוזניו בהירים יותר משאר הגוף.
הזכרים גדולים משמעותית מהנקבות, ולמבוגרים שבהם יש רעמה סבוכה בצוואר.
duvaucelii) תת-המין המצוי, בעל גולגולת גדולה ונפוץ בחלקים מקוטעים בצפון הודו ונפאל ומסווג במצב "פגיע".
branderi) תת-מין החי כיום במדינת מאדהיה פרדש (הודו) בלבד ומסווג ב"סכנת הכחדה".
ranjitsinhi) תת-המין הנדיר ביותר, נפוץ כיום באסאם (הודו) בלבד ומסווג ב"סכנת הכחדה חמורה".
ישנם חוקרים המחשיבים את אייל שומבורג שנכחד כתת-מין נוסף של הברסינגה בשל הדמיון ביניהם.
בתחילת המאה העשרים, הברסינגה היה נפוץ באופן נרחב באזורים בעלי בית גידול מתאים לאורך כל מישורי הודו ובכל הגבול הדרומי של הרי ההימלאיה.
כמו כן היה נפוץ החל מדרום נפאל, אסאם (הודו) ועד שמורת סונדרבאנס בבנגלדש.
הברסינגה גם היה נפוץ ממערב לנהר האינדוס עד פקיסטן, ודרומה עד אזור נחל גוודווארי (Godavari) שבמרכז הודו.
אוכלוסייה שהייתה קיימת בבירור בבנגלדש הייתה מוגבלת לשמורת סונדרבאנס, והוכחדה משם בתחילת המאה ה-20 .
ייתכן שהברסינגה היה קיים גם בצפון מזרח בנגלדש, בהתחשב בתפוצה הסמוכה שלו בצד ההודי.
כיום הברסינגה מצוי באזורים מבודדים בצפון ובמרכז הודו ודרום מערב נפאל, ונכחד לגמרי מפקיסטן ובנגלדש.
לצד האנטילופה ההודית, הנילגאי, אייל הסמבר, האייל הנקוד, האייל החזירוני ומעלי גרה אחרים מאפריקה, הברסינגות הובאו אף הם לחוות ציד בטקסס.
הם הובאו לארצות הברית לראשונה לפני כמעט 100 שנים בעיקר לספורט ציד.
על מנת לצוד ברסינגה גדול עם מספר רב של סיעופים הציידים משלמים כ-4000$, כש-400$ מתוכם נשלחים להודו כדי לעזור לרשויות השימור במאמציהם למנוע את הכחדתו ואת אובדן בית גידולו.
המדיניות של ממשלת ארצות הברית כיום היא ש-10% מעמלות הציד של זן אקזוטי הנמצא בחוות ציד בארצות הברית, נשלח חזרה לשימור המין ובית גידולו המקורי.
בית הגידול משתנה בין תת-המינים והדבר בא לידי ביטוי במורפולוגיה בפרסות.
ברסינגה השפלה והברסינגה האסמאי חיים בביצות, באזורים מוצפים, (בעבר אף ביערות מנגרובים בסונדרבאנס שבבנגלדש) או על יד מקורות מים, ופרסותיהם הרחבות מונעות מהם לשקוע בבוץ; ואילו ברסינגה היערות חי בעיקר ביערות נשירים, שטחי מרעה או קרחות יער ופרסותיו אינם רחבות.
הברסינגה פעיל בעיקר בשעות היום ומדי פעם פעיל גם בלילה, אם כי לא בשכיחות גבוהה כאייל הסמבר.
בשעות החמות של היום הברסינגה עוזב את הביצה ועובר ליער כדי לחפש צל.
אייל זה הוא שחיין מצוין, והוא נכנס למים מדי פעם כדי להתקרר, לחפש מזון או להימלט מטורפים.
הברסינגות מתריעים מפני סכנה על ידי צווחה קולנית, המזהירה אף בעלי חיים אחרים.
טורפו העיקרי של הברסינגה הוא הטיגריס הבנגלי החי בבית גידול דומה, כך שמפגש בין שניהם הוא בלתי נמנע; טורפים פחות שכיחים הם נמרים ודולים המתקיפים בעיקר איילות, ותנים זהובים ונחשים העלולים לטרוף עופרים.
מהירות ריצתו של הברסינגה היא כ-56 ק"מ לשעה, והוא נוטה למעט בקפיצות כדי לחסוך מאמץ.
תזונתו כוללת בעיקר עשבים, ובביצות הוא ניזון גם מצמחי ושרכי מים שאותם הוא משיג על ידי השריית ראשו לחלוטין בתוך המים.
עונת הרבייה היא מספטמבר עד אפריל ושיאה הוא בחודשי דצמבר וינואר, ובצפון הודו ונפאל שיא העונה מתרחש בחודש נובמבר.
במהלך העונה הזכרים משפשפים את בלוטות הריח שבעיניהם על עצים, צמחים, ושיחים גבוהים, כדי שיריבים יריחו זאת בקלות.
כמו כן הם חופרים ברגליהם שוחות רדודות בקרקע, וממלאים אותם בשתן או צואה ולאחר מכן מתפלשים בהם.
הזכר הדומיננטי מותח את צווארו ומרים את ראשו לעיתים קרובות, כדי להדגיש את מעמדו; ככל שראשו של הזכר גבוה יותר, כך גודל מעמדו בין הזכרים בעדר.
קרבות ישירים מול יריבים הם נדירים ועל פי רוב הזכרים סוקרים אחד את השני מספר דקות, מה שמאפשר ליריב חלש או קטן יותר לברוח.
זכר אחד או לעיתים מספר זכרים, אוספים סביבם הרמון הכולל עד כ-30 איילות; במהלך תקופה זאת הזכרים עושים קולות המזכירים שאגה.
הזכר השליט סובלני לזכרים אחרים באזור ההרמון, ומרחיקם רק שהללו מתקרבים לנקבה בייחום.
מסיבה זאת הברסינגה מבזבז מעט אנרגיה בעונת הרבייה, ובהתאם לכך הוא פחות יורד במשקלו - יחסית למיני איילים אחרים.
ההריון נמשך 240–250 ימים לאחריהם הנקבה ממליטה עופר אחד, בדרך כלל בחודש אוגוסט וספטמבר.
בזמן לידתו העופר שוקל 9–11 ק"ג ויש לו פרווה מנומרת בצבע חום בהיר.
העופר שוכב מוסווה ללא ניע בימיו הראשונים בצמחייה, ואימו מגיעה מספר פעמים להניקו.
עם זאת בשונה ממיני איילים אחרים האיילה אינה מתרחקת ממקום מחבואו.
לאחר שבועיים עד שלושה העופר מסוגל לעקוב אחר אימו ומצטרף איתה לעדר.
העופר נגמל לאחר שישה עד שמונה חודשים, ומגיע לבגרות לאחר 2–3 שנים.
תוחלת חייו של אייל הברסינגה בטבע היא עד 20 שנים, ובשבי פרט אחד חי עד 23 שנים.
החל משנת 1930 ועד 1960 תפוצתו של הברסינגה ירדה במהירות על ידי ציד, אובדן בית גידול, ומחלות.
אף על פי שבשר הברסינגה נחשב כפחות טעים מבשר האייל החזירוני והאייל הנקוד, הוא עדיין ניצוד בכבדות לקרניו ובשרו, בעיקר איילים שנמצאים מחוץ לאזורים מוגנים באופן קבוע או עונתי.
להלן מצב כללי של תת-המינים:
ברסינגה השפלה היה בעבר נפוץ בכל מישורי הודו, באגני הניקוז של נהרות האינדוס והגנגס, ומספרו הגיע לאלפים.
לעומת זאת היום תפוצתו מקוטעת בהודו ונפאל והוא נעלם לחלוטין מבנגלדש, פקיסטן, ומערב ודרום הודו.
מספרו בהודו נאמד כיום בכ-2,400-1,800 פרטים והוא מצוי בעיקר בשמורות טבע ובייחוד בפארק הלאומי דודאווה.
בנפאל מספרו 1,800-1,650 פרטים, והוא נפוץ בעיקר בפארק הלאומי ברדיאה וב"שמורת הטבע סוקלה פאנטה" (בעבר היה קיים בעוד שתי שמורות).
שטחה של שמורת טבע זאת הורחבה מכ- 60 קמ"ר ל-300 קמ"ר כחלק ממאמצי השימור.
צפיפות האוכלוסייה הכוללת של תת-מין זה היא 0.30-2 ברסינגות לקמ"ר.
מצב שימורו הוא "פגיע" (VU).
במרכז הודו, ברסינגה היערות נעלם לגמרי מלבד בפארק הלאומי קאנאה.
גם כאן לפחות 3,000 פרטים היו משוערים בשנות 1950, ובתוך עשור פחות מ-100 שרדו.
שיא השפל היה בשנת 1970 שאז מספרם הגיע ל-66 פרטים בלבד; מאז המספר עלה ונאמד כיום בכ-400 איילים.
פעילויות השימור בפארק כוללות: הרחקת נמרים וטיגריסים מאזורי המרעה העיקריים, פיקוח חמור על ציד בלתי חוקי, הפסקת שריפת עשב, יצירת מאגרי מים, והפחתה ברעיית עדרי בקר מקומיים.
מאמצי שימור אלו החלו להרחיב את תפוצת ברסינגה היערות אף מחוץ לתחומי הפארק.
צפיפות האוכלוסייה המשוערת לתת-מין זה היא כ-3 איילים לקמ"ר בפארק.
מצב שימורו הוא "סכנת הכחדה" (EM).
בצפון מזרח הודו הריכוז העיקרי של הברסינגה האסאמי כיום הוא בפארק הלאומי קזירנגה ומספר הפרטים בו הוא כ-350 בלבד.
המצב הנוכחי בשמורת מאנאס אינו ודאי, אולם יש עדיין דיווחים כי הלה נוכח בשמורה.
הוא ככל הנראה נכחד בארונאצ'ל פרדש וכן לאורך הגבול עם בהוטן.
צפיפות האוכלוסייה בפארק קזירנגה היא גבוהה: כ-14 איילים לקמ"ר.
מין זה נחשב מאוים ביותר ומצוי ב"סכנת הכחדה חמורה" (CR).
הברסינגה רשום בחוק ההודי להגנת חיות הבר (1952), ומופיע גם בנספחים של אמנת הסחר בינלאומי בזנים נכחדים (CITES) מה שאוסר סחר במין זה ללא אישור.
בשבי יש כיום למעלה מ-50 איילים בחמישה גני חיות הודים ו-300 נוספים בגני חיות באמריקה הצפונית ובאירופה.
האוכלוסייה העולמית של אייל הברסינגה נאמדת בכ 5,100-3,500 פרטים.
אייל האנדים או אייל ממוזלג (שם מדעי: Hippocamelus) הוא סוג של אייל מתת-משפחת איילי העולם החדש הכולל שני מינים החיים בהרי האנדים שבאמריקה הדרומית.
השם המדעי הוא שילוב של שתי מילים יווניות, Hippo = סוס; camelus = גמל (למה), ונקרא כך משום שאנשים תיארו אותו לראשונה כיצור ביניים בין סוס ולמה.
לשני המינים קרניים קטנות יחסית בעלות שני סיעופים בלבד, כאשר הסיעוף האחורי גדול יותר.
מינים אלה אינם טריטוריאליים ומסתפקים בהפגנת דומיננטיות; כמו כן קרבות בין זכרים נדירים, מה שגם מסביר מדוע קרניו של סוג זה אינן מפותחות.
המינים חיים על פי רוב במדרונות ההרים, ופרוותם עבה ומחממת.
עופרים של מינים אלה נולדים ללא נקודות, וצבעם כהה כשל הבוגרים.
שני המינים סובלניים יחסית לנוכחות לבני אדם, דבר שהוא יוצא דופן בקרב האיילים.
הסוג אייל האנדים כולל שני מינים:
אייל אנדים צ'יליאני או אייל דרום האנדים (Hippocamelus bisulcus) הגדול בסוג, נפוץ בדרום האנדים במדינות: ארגנטינה וצ'ילה, ומצוי ב סכנת הכחדה.
אייל אנדים פרואני או אייל צפון האנדים (Hippocamelus antisensis) המין הקטן יותר, נפוץ בצפון האנדים במדינות: ארגנטינה, פרו, ובוליביה.
אייל בצר (נולד ב-15 ביולי 1950, א' באב תש"י) הוא פוליטיקאי ישראלי ששימש ראש המועצה האזורית עמק יזרעאל.
אייל בצר הוא בנם של שרה (לבית הורוביץ) ונחמן בצר ונכדם של שפרה לבית שטורמן (אחותו של חיים שטורמן) וישראל בצר, ממייסדי אום ג'וני, מרחביה ונהלל.
הוא אחיו של קצין צה"ל מוקי בצר.
ב-1968 התגייס בצר לצה"ל, לסיירת מטכ"ל.
עם סיום המסלול והשירות המבצעי בסיירת, יצא לקורס קציני חי"ר.
שימש מפקד צוות בסיירת צנחנים ולאחר מכן סגן מפקד פלוגת סיור זו.
במלחמת יום הכיפורים נלחם כקצין מילואים בסיירת 70. במלחמת שלום הגליל שימש מפקד פלוגת "עורב צנחנים" במילואים.
הוא בוגר קורס מג"דים ושירת כרס"ן במילואים.
בצר הוא חבר מושב נהלל ובשנים 1993–1998 שימש מזכיר המושב ויו"ר הנהלת המושב ומפעליו.
במהלך כהונתו, יזם והוציא לפועל את הסדרת החובות וההתחייבויות של המושב, לאחר קריסת ארגון מושבי הצפון.
בשנים 1999–2006 כיהן כסגן ומ"מ ראש המועצה האזורית עמק יזרעאל.