tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
קבוצת אוויר טקטית: כולל 3 יחידות תקיפה קלה
קבוצת תובלה: כולל יחידת תובלה ויחידה לתחבורה נשיאותית
מערך ניוד אווירי: המערך הכוללת את עיקר היחידות הפועלות עם כלי הטיס וכוללות: כוחות מוצנחים, מוסקים, מובלים, לסיוע קרוב, ואבטחה.
חיל ים: למרות שפרגוואי חסרת מוצא לים היא מחזיקה בצי סמלי הפועל בנהרות, וכולל כ-30 כלי שיט המופעלים בידי כ-5,300 חיילים.
עיקר הציוד של צבא פרגוואי מגיע ממקומות שונים ולרוב מיושן מאוד, כאשר חלקם אף מתקופת מלחמת העולם השנייה.
הכוחות העממיים הוא ארגון מיליציה פלסטיני-עזתי שנתמך על ידי ישראל והונהג בידי יאסר אבו שבאב, פלסטיני בדואי משבט תראבין ברפיח.
מחליפו הוא סגנו, ע'סאן א-דהיני.
המיליציה מונה 300 חברים באזור רפיח שבעזה, ונטען שיש לה קשרים לדאעש (המדינה האסלאמית).
ישראל חשפה את תמיכתה במיליציה ביוני 2025, אך ייתכן כי התמיכה הישראלית החלה בתחילת קרב רפיח, שנערך ב-6 במאי 2024 כחלק מהתמרון הקרקעי ברצועת עזה במלחמת חרבות ברזל.
הכוחות העממיים מחזיקים שליטה צבאית בנתיבי סיוע הסמוכים לגבול מצרים – רצועת עזה, ואף בזזו סיוע הומניטרי שנכנס לרצועת עזה.
בשל כך, נציג בכיר באומות המאוחדות כינה את המיליציה "גדולי הגנבים" (grand larceny).
נציגי המיליציה טוענים כי הם שומרים על אזרחי הרצועה "מפני הטרור של ממשל החמאס" ומפני "גונבי סיוע", ומכחישים את השתתפותם בבזיזת הסיוע ההומניטרי.
ביוני 2025, נהגי משאיות סיוע אמרו ל-CNN שאנשי הכוחות העממיים שמרו על משאיות הסיוע ההומניטרי.
אנשי ביטחון ישראלים אישרו כי נשלחו אמצעי סיוע לכוחות העממיים במסגרת התמיכה הצבאית במתנגדי משטר החמאס ברצועת עזה.
בתגובה, אבו שבאב, ראש המיליציה, טען כי לא היה מעורב בשום שיתוף פעולה עם ישראל, אך טען שכן קיבל תמיכה מטעם הרשות הפלסטינית.
מנהיגי האופוזיציה הישראלית אביגדור ליברמן, יאיר גולן ויאיר לפיד, ואנשי ביטחון, טענו כי הכוחות העממיים מזוהים עם דאעש, והטילו ביקורת רבה בשל כך בתמיכה הישראלית בארגון.
לוחם בכיר בארגון מזוהה כלוחם דאעש לשעבר שלחם בסיני מטעם המדינה האסלאמית של מחוז סיני.
אבו שבאב טוען כי הקשר שלו לדאעש הוא "תעמולה שנועדה לייצר עוינות בין ערבים לישראלים".
ב-4 בדצמבר 2025, נפצע אבו שבאב באורח אנוש במהלך סכסוך פנימי.
הוא פונה למרכז הרפואי סורוקה, שם נקבע מותו.
באירוע זה נפצע גם סגנו, ע'סאן א-דהיני.
לאחר מותו של אבו שבאב מונה סגנו ע'סאן א-דהיני לראש הארגון.
הכוחות המזוינים של סיישל (מוקרים גם כ-"כוחות ההגנה העממיים של סיישל"; צרפתית: Force de défense populaire des Seychelles; קריאולית – סיישלית: Lafors Defans Pep Sesel) הם הארגון הצבאי במדינת האיים סיישל.
עיקר תפקידם הוא: הגנה הריבנות וביטחון המדיה, שמירת ההסדר האזרחי ובעת הצורך מתן סיוע, והגנה על נשיא סיישל.
בסיישל אין גיוס חובה והשירות הצבאי הוא מקצועי.
והוא מן הצבאות הקטנים באפריקה ובעולם בכלל.
1977 – כשנה לאחר שסיישל מקבלת עצמאות מתבצעת בה הפיכה שלאחריה מוקם שלטון צוייליסטית חד מפלגתי, והוא מיסד את כוחות ההגנה העממיים של סיישל.
1979 – לנשים הותר הגשת מועמדות למשרות צבאיות.
25 בנובמבר 1981 – הכוחות המזוינים של סיישל מתמודדים עם ניסיון הפיכה (אנ') המבוצע בידי שכירי חרב שנשלחו מטעם דרום אפריקה.
ניסיון זה נכשל ואותו תאריך נחגג מדי שנה כיום הכוחות המזוינים הלאומי.
1985 – הוקם חיל האוויר על בסיס אגף האוויר שהוקם ב-1978 ונסגר.
2 ביוני 1990 – הוקמה האקדמיה לביטחון.
החל מ־2006 – נערכות רפורמות צבאיות מקיפות,
5 ביולי 2007 – הקמת יחידת הכוחות המיוחדים.
2008 – הקמת המשטרה הצבאית.
באופן רשמי המפקד העליון הוא הנשיא (נכון ל-2025 זה וואבל רמקאלאוואן) כאשר תפקיד זה מנוהל בפועל על ידי שר הביטחון, ואליו כפוף הרמטכ"ל המשמש הדרג הבכיר ביותר מבין שורות הצבא, שעליו מוטלת אחריות לניהול הכוחות המזוינים בשגרה ולתבך בינם לבין הדרג המדיני.
הכוחות המזוינים של סיישל כוללים כ-650 חיילים המארגנים ביחידות הבאות:
הכוחות המזוינים בסיישל מחזיקים בעיקר בנשק קל.
את עיקר הציוד והאימונים הצבאים הכוחות המזוינים מקבלים מהודו וצרפת.
הכוכב האדום הוא אחד מסמלי הקומוניזם.
לכוכב זה חמש פינות והוא מסמל את חמש אצבעות הפועל וכן את חמש היבשות המיושבות.
הכוכב האדום מופיע על דגלים וסמלים של מדינות קומוניסטיות, כגון דגל יוגוסלביה ודגל ברית המועצות.
כמו כן, מספר מועדוני ספורט נקראו על שמו, כגון "הכוכב האדום בלגרד" (בכדורגל, בכדורסל, בכדוריד ובהוקי קרח).
לאחר נפילת הגוש הסובייטי הפך סמל זה מוקצה, ובחלק מהמדינות (לדוגמה: הונגריה) הפכה הצגתו לעבירה פלילית
ברוסיה נותר הכוכב האדום בראש מגדלי הקרמלין - מגדל ספאסקאיה ומגדל טרויצקאיה.
מועדון הכדורגל הכוכב האדום בלגרד (בסרבית-קירילית: Фудбалски клуб Црвена звезда Београд) היא קבוצת כדורגל סרבית מעיר הבירה בלגרד, המשחקת בליגת העל הסרבית.
הכוכב האדום הוא אחד משני מועדוני הכדורגל הבכירים של העיר, והוא ממועדוני הכדורגל המעוטרים ביותר בדרום מזרח אירופה.
היריבה הגדולה ביותר של המועדון היא פרטיזן בלגרד, והמשחקים ביניהם מכונים הדרבי של בלגרד או "הדרבי הנצחי".
המתיחות בין שני המועדונים כל כך גדולה, שאין כמעט משחק דרבי בין שני המועדונים שנגמר ללא התנהגות אלימה מצד האוהדים או השחקנים.
לפי סקרים שנערכו ברחבי סרביה התגלה שהכוכב האדום בלגרד הוא מועדון הכדורגל הנערץ ביותר במדינה ולו יש את כמות האוהדים הגדולה ביותר.
כינויו של המועדון בפי האוהדים הוא "delije" ("הגיבורים").
הישגו המשמעותי ביותר של המועדון היה זכייה בגביע אירופה לאלופות ב-1991, וכן הגעתו לגמר גביע אופ"א בשנת 1979. למועדון היסטוריה גדושה בייצוא שחקנים מקומיים לקבוצות הפאר ביבשת.
בין השחקנים שגדלו במחלקת הנוער של המועדון נמנים דיאן סאביצ'ביץ', ולדימיר יוגוביץ', סינישה מיכאילוביץ' ודראגן סטויקוביץ'.
המועדון משחק באצטדיון ראיקו מיטיץ', המכונה גם "המראקנה" (או "המראקנה הקטן") על שמו של אצטדיון הכדורגל המפורסם שבברזיל.
מאז 2010 חברת הגז הרוסית גזפרום היא הספונסר הראשי של הקבוצה.
בתקופת מלחמת העולם השנייה, בפברואר 1945, קבוצה של שחקני כדורגל צעירים וחברי ליגת הנוער האנטי-פשיסטית המאוחדת של סרביה החליטו להקים אגודת ספורט לנוער, שהפכה לתנועת "הכוכב האדום בלגרד".
קודם לכן, בדצמבר 1944, פורקו כל מועדוני הספורט הסרביים וב-5 במאי 1945 המזכיר הקומוניסטי לענייני ספורט, מיטרה מיטרוביץ'-דיילאס חתם על צו שפירק רשמית את כל המועדונים שהתקיימו בשטחי הרפובליקה הסוציאליסטית של סרביה.
המועדונים פורקו בעקבות הכיבוש הגרמני.
נעשה ניסיון של יוסיף ברוז טיטו, לארגן ליגה כדי שכל המועדונים ישתתפו בה.
שני מועדוני הכדורגל הפופולריים ביותר בבלגרד היו מועדון "יוגוסלביה" ומועדון "OFK בלגרד".
קבוצת הכוכב האדום הוקמה על משאבי קבוצת "יוגוסלביה", כולל האצטדיון, המשרדים וצבעי המדים האדומים-לבנים, יחד עם הלוגו, אליו נוסף כוכב.
השם "הכוכב האדום" התקבל אחרי דיונים ממושכים שרצו לקרוא לקבוצה בשם "כוכב העם", "הכוכב הכחול", "הפרולטריון", מועדון "סטלין" וכן הלאה.
עד מהרה, הקבוצה אומצה כסמל ללאומנות הסרבית, בתקופת יוגוסלביה ומחלקות הספורט של המועדון הזה נותרו לפופולריות ביותר בסרביה עד ימינו.
ב-4 במרץ 1945 הקבוצה שיחקה את משחק הבכורה שלה נגד הגדוד הראשון של הבריגדה השנייה של ארגון KNOJ (חילות ההגנה העממית של יוגוסלביה) וניצחה בתוצאה 3–0.
ההצלחה הראשונה של הקבוצה וצעדיה הראשונים לקראת הכרה אמיתית באו בעונת 1951, כשהקבוצה זכתה באליפות הלאומית הראשונה שלה עם הזכייה באליפות ליגת העל היוגוסלבית באותה שנה.
בהרכב הקבוצה שיחקו כדורגלנים כברנקו סטנקוביץ', ולדיצה פופוביץ', ראיקו מיטיץ', בורה קוסטיץ' ודרוגסלאב שקולראק.
שחקנים אלה היו שותפים גם לזכייה בארבע אליפויות, שני גביעים וזכייה בתואר כלשהו במשך 5 עונות רצופות.
כאלופה, הכוכב האדום קיבלה את הזכות להשתתף בגביע האירופי בעונת 1956/1957 בה העפילה עד לשלב חצי הגמר.
בעונת 1957/1958, הקבוצה העפילה עד לשלב רבע הגמר, בו הובסה בתוצאה 4–5 בסיכום הכולל על ידי מנצ'סטר יונייטד האנגלית.
מנצ'סטר, עם מאט באזבי על הקווים, הצליחה להביס את הסרבים 2:1 באנגליה, לפני שהתקשו מולם בבלגרד, במשחק שהסתיים בשוויון 3–3 באצטדיון פרטיזן.
המשחק השני נודע בתור משחקם האחרון של תינוקות באזבי: בטיסתם חזרה לאנגליה ביום המחרת, המטוס התרסק במינכן, בהתרסקות שהביאו למות 23 איש, כולל שמונה משחקני מנצ'סטר יונייטד.
לאחר תקופת המאמן מיליאן מיליאניץ', הגיע זמנו של ברנקו סטנקוביץ' שכיהן כמאמן במשך ארבע שנים שבהן זכה בשלושה תארים כולל העפלה ראשונה לגמר מפעל אירופי.
אחרי שהכוכב האדום בלגרד הדיחה קבוצות כמו ארסנל, וסט ברומיץ' אלביון והרטה ברלין.
הכוכב האדום העפילה לראשונה לגמר גביע אופ"א בשנת 1979, כשהתמודדה נגד בורוסיה מנשנגלדבך והפסידה 1–2 בסיכום שני המשחקים.
בשנות ה-80 מונה גויקו זק לאמן את הקבוצה שוב, לאחר שאימן אותה בעונת 1976/1977, והוא כה עם המועדון באליפות יוגוסלביה בעונת 1983/1984 אך נאלץ לעזוב בעונת 1985/1986 בעקבות שערוריית מכירת משחק בה היה מעורב ראש התאחדות הכדורגל דאז, סלבקו שייבר.
לאחר עזיבתו של זק, בוצעו שינויים גדולים במועדון.
למאמן מונה וליבור ואסוביץ' והוא חוזק בשחקני הרכב צעירים רבים.
הקבוצה התמקדה במשחקי המפעלים האירופיים והחל מעונת 1986/1987 הגיע תור הזהב של הקבוצה במפעלים האירופיים, שהתחיל בניצחון על ריאל מדריד והושלם בזכייה בגביע אירופה לאלופות בעונת 1990/1991, שלווה בזכייה רצופה בארבע אליפויות לאומיות.
הקבוצה זכתה בגביע אירופה ב-29 במאי 1991, לאחר שניצחה 5–3 את אולימפיק מרסיי בדו-קרב פנדלים במשחק הגמר שנערך לעיני 60,000 צופים באצטדיון סן ניקולה בבארי שבאיטליה.
הכוכב האדום נותרה בלתי מנוצחת בעונה זו ובגביע הביניבשתי שנערך ב-1991 בטוקיו.
ב-1992 הקבוצה נחלשה בעקבות עזיבת מספר רב של שחקנים.
בעקבות מלחמות יוגוסלביה, הכוכב האדום נאלצה לארח את משחקיה בבודפשט ובסופיה.
בעונת 1991/1992 שונה פורמט טורניר ליגת האלופות ונוספו לו שלבי בתים הכוללים ארבע קבוצות כל אחד.
חרף אובדן הבייתיות, הכוכב האדום סיימה במקום השני בביתה.
בזירה הלאומית, הכוכב האדום איבדה את היריבות שהייתה לה עם היידוק ספליט ודינמו זאגרב שעזבו את הליגה, כמו הקבוצות האחרות מקרואטיה, סלובניה ומקדוניה והליגה היוגוסלבית הצטמצמה מאוד בשל מלחמת בוסניה.
בסוף מאי האו"ם הטיל סנקציות על יוגוסלביה ונאסר על נבחרת הכדורגל שלה לשחק.
כל אלה השפיעו קשה גם על הקבוצה עצמה.
בתקופה זו, ממאי 1992 עד מאי 2000 הקבוצה זכתה באליפות אחת בלבד (1994/1995), אך הצליחה לזכות בגביעים לאומיים והגיעה להישג נאה בגביע מחזיקות הגביע בעונת 1996/1997.
מיד לאחר שהסתיימה הפצצת יוגוסלביה על ידי נאט"ו, הכוכב האדום זכתה בגביע ה-17 בתולדותיה (עונת 1998/1999) כשגברה בתוצאה 4:2 על יריבתה המושבעת פרטיזן בלגרד.
שתי עונות לאחר מכן המועדון חזר לאור הזרקורים האירופי כשהתמודדה במוקדמות ליגת האלופות בעונת 2001/2002 אך הודחה על ידי באייר לברקוזן (0–0 ו-0–3), שהעפילה באותה עונה עד לגמר.
סלאבוליוב מוסלין, שאימן את הקבוצה עזב בספטמבר 2001.
הכוכב האדום הצליחה לזכות באליפות ליגת העל של סרביה ומונטנגרו בעונות 1999/2000, 2000/2001, 2003/2004 ובעונת 2005/2006. היא התמודדה במוקדמות ליגת האלופות בעונת 2006/2007 ושוב הודחה מוקדם, הפעם על ידי מילאן (1–3 בסיכום הכולל), שזכתה באותה עונה בליגת האלופות.
יתר על כן, הכוכב האדום התמודדה בשלב הבתים של גביע אופ"א בעונת 2007/2008 כשהפסידה בדקה האחרונה לבאיירן מינכן בתוצאה 23.
בשנת 2006 יוגוסלביה פורקה סופית כשליגת הכדורגל של סרביה ומונטנגרו הוחלפה בליגת העל הסרבית, אך באותן שנים הקבוצה התקשתה לחזור לזכות באליפויות לאומיות, כשהיא מותירה את הבמה ליריבתה, פרטיזן בלגרד.
הקבוצה לא קיבלה את הרישוי ולא עברה את הקריטריון לפייר פליי פיננסי ולא השתתפה בטורניר בשל כך.
יריבה פרטיזן נטלה את מקומה בליגת האלופות.
לאחר עשר שנות המתנה הקבוצה חזרה למפעלים האירופיים והתמודדה בשלב הבתים של הליגה האירופית בעונת 2017/2018 אך הודחה בשלב 32 האחרונות על ידי צסק"א מוסקבה הרוסית.
הכוכב האדום שבה וזכתה באליפות ליגת העל הסרבית בשנת 2018 ובעונת 2018/2019 העפילה לשלב הבתים של ליגת האלופות.
אחרי שהדיחה את רד בול זלצבורג בשלב הפלייאוף הכוכב האדום התמודדה לראשונה בשלב זה של ליגת האלופות בפורמט המודרני שלה, לא כולל את גרסתה הקודמת כגביע אירופה לאלופות.
בעונת 2020/2021 חוותה את אחת העונות הטובות בתולדותיה כשסיימה את הליגה במקום הראשון עם 35 ניצחונות, שלושה תיקו ו-0 הפסדים, מאזן שהיה הטוב ביותר באירופה באותה העונה.
בעונת 2022/23 הוגרלה לשחק בסיבוב המוקדמות השלישי של ליגת האלופות מול פיוניק ירבאן, אותה עברה עם ניצחונות 0–2 ו-0–5. בפלייאוף ליגת האלופות הוגרלה הכוכב האדום מול מכבי חיפה.
במשחק הראשון נחלה הכוכב הפסד 2–3 למכבי חיפה בישראל ובגומלין בבלגרד שבוע לאחר מכן, לאחר שהובילה 1–2 במחצית, ספגה הכוכב שער שוויון בדקה ה-90 משער עצמי של מילאן פאבקוב, ונשרה לשלב הבתים של הליגה האירופית.
ב-19 במאי 2023 מונה ברק בכר הישראלי למאמן הקבוצה, אך הוא פוטר לאחר שבעה חודשים בעקבות קמפיין אירופי חלש מאוד והפסד בדרבי של בלגרד, ליריבה פרטיזן בלגרד.
מגרש הבית של הקבוצה הוא אצטדיון ראיקו מיטיץ', שהיה ידוע בעבר כאצטדיון הכוכב האדום, ומאז ה-21 בדצמבר 2014 נקרא על שם ראיקו מיטיץ', שכבש 262 שערי ליגה במדי המועדון והיה כוכב נבחרת יוגוסלביה ולאחר מכן גם מאמן הנבחרת.
האצטדיון מכיל 55,539 מושבים שהופכים אותו לאצטדיון הגדול ביותר בסרביה.
האצטדיון נחנך ב-1963 ונודע בשם "מראקנה", בשל תכולת השיא שלו שהייתה 110,000. באמצע שנות ה-90 של המאה ה-20, על מנת לעמוד בתקני הבטיחות של אופ"א, האצטדיון שופץ ותכולת המושבים ירדה.
בשנת 2008 בוצע שיפוץ נוסף שכלל התקנת תאורה חדשה, דשא סינתטי ומשטח אימונים מחודש.
בשנת 2011 נוספו תאי אח"ם, תא לעיתונאים, מרכז תקשורת, מסעדה ובית קפה.
בצדו המערבי של האצטדיון ישנה חנות רשמית של המועדון.
האצטדיון הוכתר בתור אחד האצטדיונים הטובים באירופה.
הליגה הראשונה של הרפובליקה הסוציאליסטית של סרביה (1):
הגביע של סרביה ומונטנגרו (9):
הכוכב האדום הוא עיתון יומי המשמש כביטאון רשמי של הכוחות המזוינים של הפדרציה הרוסית ומשרד ההגנה של רוסיה.
נוסד בברית המועצות ב-1 בינואר 1924. העיתון היה העיתון הרשמי של הצבא האדום ומשמש כעיתון הרשמי של משרד ההגנה הרוסי.
העיתון נחשב בעולם כמייצג את עמדת השלטונות של ברית המועצות, ופעמים רבות היה העיתון הראשון של ברית המועצות להביא התייחסות לעניינים שעל סדר היום העולמי.
בתקופה הסובייטית זכה העיתון בעיטורים שונים: עיטור לנין, עיטור מהפכת אוקטובר, עיטור הדגל האדום ועיטור הכוכב האדום.
הכוכב האדום בלגרד היא קבוצת כדוריד קבוצת כדוריד סרבית מעיר הבירה בלגרד, אשר נוסדה בשנת 1948. הכוכב האדום בלגרד משחקת בליגה הסרבית הראשונה בכדוריד היא חלק מאגודת הספורט הכוב האדום בלגרד, וכמו רוב קבוצות הכוכב האדום בלגרד היא משחק בצבעים אדום ולבן.
משחקי הבית של הכוכב האדום בלגרד מתקיימים באולם שומיצה המכיל כ-4,000 מקומות.
הכוכב האדום בלגרד זכתה בהכי הרבה אליפות בסרביה – 7 אליפות (את התואר חולקת הכוכב האדום בלגרד עם פרטיזן בלגרד).
הישג השיא של הכוכב האדום בלגרד באירופה הוא הגעה לחצי גמר גביע המחזיקות בעונת 1995/96.
הליגה הסרבית הראשונה בכדוריד – 7 פעמים
הגביע הסרבי – 3 פעמים
הגביע היוגוסלבי – פעם אחת
הכוכב האדום בלגרד (בסרבית: КК Црвена звезда) היא קבוצת כדורסל סרבית מעיר הבירה בלגרד, המתמודדת בליגת העל הסרבית, ב וביורוליג.
אולם הבית של הקבוצה הוא היכל אלכסנדר ניקוליץ', אך משחקים בעלי צפי לקהל רב נערכים בבלגרד ארנה.
מועדון הכדורסל נוסד ב-1945, השתתף בליגה היוגוסלבית וזכה ב-15 אליפויות ו-5 גביעים.
מאז שהחל להשתתף בליגה הסרבית הקבוצה אמנם בצמרת דרך קבע, אך לא מצליחה לזכות בתארים כמו בעבר.
לעומת זאת, יריבתה העירונית פרטיזן בלגרד זכתה בחמש אליפויות רצופות מאז החלה לפעול הליגה הסרבית.
הקבוצה משתתפת במסגרת הליגה האדריאטית מאז שנת 2002, וזכתה בה חמש פעמים.
כמו כן השתתפה הקבוצה במפעלים האירופאים השונים והשלב הכי גבוה היה הזכייה בגביע ספורטה בשנת 1974.
בסיום עונת 2010/11, התמזגה לתוך המועדון קבוצת הכדורסל של ז'לזניק בלגרד שהתפרקה.
הכוכב האדום בלגרד עלתה בפעם הראשונה ליורוליג בעונת , בה סיימה במקום ה-5 בבית ד' ולא העפילה לטופ 16.
בעונת 2017/18 זכתה באליפות ליגת העל הסרבית בפעם הרביעית ברציפות.
הכוכב הבא (מהעונה השלישית ועד השביעית ובעונה העשירית והאחת עשרה נקראה "הכוכב הבא לאירוויזיון", בעונה ה-12 נקראת "הכוכב הבא של ישראל לאירוויזיון") היא תוכנית מציאות ישראלית, אשר היוותה המשך לקדם-אירוויזיון מהעונה השנייה ועד השביעית ומאז העונה העשירית.
שידור התוכנית החל בערוץ 2 ב-2 בספטמבר 2013 במסגרת שידורי קשת, החל מנובמבר 2017 היא משודרת בערוץ קשת 12. התוכנית מהווה מעין המשך לתוכנית "כוכב נולד", כאשר במרכזה תחרות שירה בין כישרונות חדשים בתחום.
בניגוד ל"כוכב נולד", בתוכנית זו הקהל שמשתתף בצילומי התוכנית מצביע למתמודדים (באפליקציה), והחל מהעונה השנייה, היא אינה משודרת בשידור חי, למעט שידור הגמר.
סימן ההיכר הבולט של הפורמט החדש הוא המסך שעולה אם המתמודד קיבל מהקהל באולפן ומהשופטים מספיק קולות כדי לעבור את הרף הנדרש כדי לעבור לשלב הבא.
פורמט "הכוכב הבא" נמכר לרשת ABC האמריקאית, לערוץ M6 הצרפתי, לערוץ ITV בבריטניה ולערוצים במדינות נוספות כגון: רוסיה, איטליה, גרמניה, הונגריה, טורקיה, ברזיל, פורטוגל, סין, אינדונזיה, יוון, ארגנטינה והודו.
בנובמבר 2015, לפני תחילת שידור העונה השלישית, הוחלט כי שמה של התוכנית ישונה רשמית ל"הכוכב הבא לאירוויזיון", לאחר שטדי הפקות וקשת חתמו עם רשות השידור על שיתוף הפעולה לשליחת הזוכה לתחרות האירוויזיון בפעם השנייה ברציפות.
בעונה הראשונה של התוכנית זכה אביתר קורקוס.
בעונה השמינית ותשיעית של התוכנית, זוכה העונה זכה במיליון שקלים.
בעונות אלו זכו תמיר גרינברג ואליאב זוהר.
מעונה העשירית הפרס לזוכה חזר להיות ייצוג ישראל באירוויזיון.
מאז החזרה לפורמט קדם האירוויזיון, נבחרו עד כה לייצג את ישראל: עדן גולן, יובל רפאל, ונועם בתן.
ב-5 ביוני 2023 הכריז התאגיד כי "הכוכב הבא" תחזור לתפקד כ"קדם אירוויזיון" ושהנציג לאירוויזיון 2024 ייבחר במסגרת עונת העשור של התוכנית.
בשלב הראשון מתקיים מבחן מול השופטים, ובו כל מועמד מתבקש לבצע שיר לבחירתו מול מסך גדול סגור.
בעת ביצוע השיר מצביעים הקהל (באפליקציה) והשופטים (בשולחן השיפוט) אם להעביר את המועמד, לכל שופט יש סכום מסוים של הצבעות (7 נקודות לכל שופט בעונה 1. 10 נקודות לכל שופט בעונות 2–5, 8, 10, ו–11. 8 נקודות לכל שופט בעונות 6, 7, ו–9. 12 נקודות לכל שופט בעונה 12).
ברגע שהמתמודד מגיע ל-70% הצבעות (קולות הצופים + השופטים יחד), המסך נפתח והמועמד עובר לשלב הבא.
עם סיום מבחני הבמה מתגבשת נבחרת העונה בת מספר זמרים שונה בכל עונה.
לאורך העונה יודחו זמרים שונים בהתאם להחלטת השופטים והקהל באולפן עד להגעה לשלב הגמר שבו ישתתפו גם הקהל בבית ומספר קבוצות שופטים מיוחדות (זוכים מעונות קודמות, וכן אנשי מקצוע), שבו יהיו ארבעה זמרים ומתוכם ייבחר "הכוכב הבא".
מבחני הבד: המתמודדים נבחנים מול השופטים אשר קובעים מי עובר למבחן המסך.
מבחן המסך: זהו השלב הראשוני, בו המתמודדים שרים בפעם הראשונה מול המסך בשידור חי.
מטרתם היא לצבור אחוז הצבעות העומד על מעל ל-70% על מנת לעבור לשלב הבא.
מבחן הנבחרת: המתמודדים שעברו את שלב "מבחן המסך", ינסו להתקבל לנבחרת על ידי כך שהם ירימו את המסך עם מעל ל-75% אחוזי הצבעה.
הדו-קרב: בשלב הדו-קרב, יתמודדו מתמודדי הנבחרת ראש בראש, כאשר המתמודד הראשון ישיר ללא מסך, והמתמודד השני ישיר כשהמסך סגור במטרה לעבור את מספר האחוזים שהמתמודד הראשון השיג ולהרים את המסך.
שלב הדואטים: בשלב הדואטים, ישירו יחדיו מתמודדי הנבחרת שנותרו, וינסו להרים את המסך יחד.
הגמר: לגמר מעפילים ארבעה מתמודדים.
אחד מהם הופך ל"כוכב הבא", והוא מקבל 250,000 ש"ח לאלבום בכורה וכמלגת מחייה.
מבחן המסך: כמו בעונה הקודמת, רק שהפעם מבחני הבד ככל הנראה בוצעו אך לא שודרו.
מבחני המסך צולמו מראש ולא נערכו בשידור חי, בניגוד לעונה 1.
שופטים מקרוב: המתמודדים באים בידיעה שהם באים לחזרה לקראת המבחן אך למול עיניהם נפתח קיר אשר חושף את השופטים.
לפני הפתעה זו, השופטים צופים במתמודדים, מה שעלול להשפיע על החלטתם.
לאחר ההפתעה המתמודד מבצע את השיר מולם.
אם קיבל 3 הצבעות 'כחולות' מהשופטים, עובר המתמודד לחדר ההמתנה.
אם לא, תמה השתתפתו של המתמודד בעונה.
חדר ההמתנה הוא חדר המאכלס 5 מתמודדים בלבד.
אם עוברים יותר, מוציאים השופטים מתמודד אחר שפחות ראוי מהמתמודד שעבר לחדר ההמתנה.
מבחן הנבחרת: לכל מתמודד נקבע יריב לדו-קרב, שבסופו רק אחד מהם ממשיך הלאה, והמפסיד יחכה לקראת סוף התוכנית לביצוע שיציל אותו מהדחה.
לכל מתמודד מציע כל אחד מהשופטים שיר שהם חושבים שמתאים למתמודד ועל המתמודד לבחור אחד מן השירים של בחירות השופטים.
בשלב ההדחה יש דו-קרב בין 2/3. אם יש יותר, מדיחים את הכי פחות ראויים ביחס לאחרים.
בסוף שלב ההדחה רק אחד ממשיך הלאה לנבחרת.
בכל תוכנית נערכו 4 סיבובי דו-קרב ועוד סיבוב של שלב ההדחה.
בשלב זה התקיימו 2 תוכניות, מה שהביא לאכלס 10 מתמודדים בנבחרת בלבד.
עקרון המעבר בשלב הדו-קרב כמו בעונה 1.
מבחן המסך: כמו בעונה 2.
שלב הסינון: בשלב הזה השופטים מחליטים לצמצם את המתמודדים למספר מסוים, לקראת שלב הדו-קרב.
שלב הדו-קרב: השלב בעונות הבאות דומה - לעיתים יש מצב של הדחה של יותר מ-3 מתמודדים בתוכנית אחת ארוכה, ולעיתים הדחה של מתמודד אחד בתוכנית אחת ארוכה.
מבחן המסך: כמו בעונות הקודמות, עם תוספת משמעותית - לראשונה ב"כוכב הבא", גם המנחים (אסי עזר ורותם סלע) יכולים להשפיע, עם כפתור הצלה ("סייב").
כלומר, אם המתמודד לא הרים את המסך, המנחים יכולים להחליט על פי דעתם אם יש להציל את המתמודד מהדחה, על אף הצבעות הקהל והשופטים.
בשלב הזה המנחים יוכלו להציל רק 5 מתמודדים בדרך זו.
שלב הסינון: כמו בעונות 3–4.
שלב הדו-קרב: לראשונה בתוכנית, נוסף שופט אורח לצד חמשת השופטים, כך שהיו 5 משבצות הצבעה של השופטים, אך לכל שופט הצבעה כחולה מוסיפה 8 אחוזים להצבעה הכוללת, כדי שהסכום המקסימלי של הצבעות השופטים יהיה 40 אחוזים.
כיסא ההדחה: לראשונה בתוכנית, המתמודדים מתמודדים עם כיסא ההדחה, שמי שישב עליו בסוף התוכנית יודח.
המתמודד הראשון קובע את הרף למתמודדים שאחריו ויושב על כיסא ההדחה.
מי שיעבור את הרף ימשיך לשלב הבא, מי שלא - יישב על הכיסא, והאחוזים שנקבעו למתמודד שלא עבר יהפכו לרף החדש וחוזר חלילה.
מבחן המסך: כמו בעונה 5. עם כפתור הסייב בעונה זו יכלו המנחים סלע ועזר להציל רק 9 מתמודדים.
שלב המבחן הגורלי: בשלב הזה המתמודדים צריכים לעבור 2 שלבים כדי להתקבל לנבחרת.
בשלב הראשון הם צריכים לשיר מול השופטים ולקבל מהם 3 כחולים (מתוך 5).
כל מי שעבר את השלב הראשון עומד להחלטת השופטים שבסוף כל סבב (כאשר ישנם ארבעה) צריכים לבחור חמישה מתמודדים שיעברו לנבחרת.
סך הכל עברו 20 מתמודדים.
שלב הדו-קרב: בדומה לכל העונות.
קרב הגלדיאטורים: בדומה לשלב כיסא ההדחה בעונה 5.
מבחן המסך: כמו בעונות 5–6. עם כפתור הסייב בעונה זו יכלו המנחים סלע ועזר להציל רק 9 מתמודדים.
שלב המבחן הגורלי: כמו בעונה 6.
שלב הדו-קרב: בדומה לכל העונות, העונה הכילה ארבעה דו-קרבים.
כיסא חם ראשון–שני: בדומה לשלב כיסא ההדחה הקודם, העונה הכילה פעמים את שלב הכיסא החם.
תוכנית הבכורה עלתה לשידור ב־17 בספטמבר.
המנחים הם: אסי עזר ואסתי גינזבורג השופטים הם: ריטה, צביקה הדר, מוקי ורני רהב.
אייל גולן שפט בתוכנית עד להשעייתו ב-20 בנובמבר 2013, וכעבור 4 ימים הוחלף על ידי מוקי.
בעונה זו זכה אביתר קורקוס.
העונה השנייה עלתה לשידור ב־9 בדצמבר 2014. בעונה זו המנחים הם: אסי עזר ורותם סלע השופטים הם: מוקי, קרן פלס, הראל סקעת ואסף אטדגי.
בניגוד לעונה הקודמת, מבחני המסך אינם משודרים בשידור חי אלא הוקלטו מראש.
בשלב הגמר בלבד יוכלו הצופים להצביע מהבית דרך אפליקציית mako בשידור חי.
הפרס לזוכה הוא ייצוג ישראל באירוויזיון 2015 בווינה, אוסטריה, ובנוסף, מזגן, אייפון 6 וחבילת תקשורת לשנה.
הזוכה של העונה, נדב גדג', ייצג את ישראל באירוויזיון 2015 והגיע למקום התשיעי בגמר.
העונה השלישית צולמה באוקטובר-נובמבר 2015, ושידורה החל ב-5 בדצמבר 2015. כמו בעונה הקודמת, המנחים הם אסי עזר ורותם סלע.
השופטים היו קרן פלס, מוקי, הראל סקעת ואסף אטדגי.
בנובמבר 2015 הוחלט כי שמה של התוכנית ישונה רשמית ל"הכוכב הבא לאירוויזיון", כך שלמעשה התוכנית תחליף רשמית את תחרות "הקדם אירוויזיון" הנוסטלגית ששודרה בעבר בערוץ הראשון.
הפרס לזוכה הוא ייצוג ישראל באירוויזיון 2016 בסטוקהולם, שוודיה.
הזוכה חובי סטאר השתתף בעברו בפורמט הקודם "כוכב נולד" בעונתו השביעית, אך הודח ברבע הגמר.
בשונה משאר עונות "הכוכב הבא לאירוויזיון", גמר העונה הזו התקיים בפורמט כמעט זהה לקדם אירוויזיון כאשר כל מתמודד מופיע עם השיר איתו יופיע באירוויזיון במידה ויזכה.
חובי ייצג את ישראל באירוויזיון 2016 והגיע למקום ה-14 בגמר.
העונה הרביעית שודרה החל מ-2 בינואר 2017. בעונה זו היו 9 פרקים בלבד ואל צמד המנחים אסי עזר ורותם סלע הצטרפה יעל גולדמן לשלב האודישנים על מנת להחליף את רותם סלע שיצאה לחופשת לידה.
השופטים היו קרן פלס והראל סקעת, שהיו שופטים גם בעונה הקודמת, ואליהם הצטרפו אסף אמדורסקי, והצמד סטטיק ובן-אל תבורי.
בין המתמודדים שהשתתפו העונה היו דיאנה גולבי, זוכת "כוכב נולד 8", וג'ולייטה שהעפילו לתוכנית הגמר, וכן מיכל שפירא (שפרשה), משפחת אלייב, וליהיא גרינר שהודחו בשלב מוקדם.
הזוכה בעונה זו, אימרי זיו, ייצג את ישראל באירוויזיון 2017 שנערך בקייב, אוקראינה והגיע למקום ה-23 בגמר.
רבע גמרחצי גמר הגמר אימרי זיוניצחניצחניצח מקום ראשוןדיאנה גולביניצחהניצחהניצחה מקום שניג'ולייטהניצחה מועמדת להדחה מועמדת להדחה מקום שלישיביטבוקס אלמנט מועמדים להדחהניצחו מועמדים להדחה מקום רביעיספיר נהון מועמדת להדחה מועמדת להדחה הודחה (חצי גמר)שלישיית תלאתהניצחו מועמדים להדחה הודחו (חצי גמר)הלי לואיס מועמדת להדחה הודחה (רבע גמר)יונה שבין מועמדת להדחה הודחה (רבע גמר)
כמו כן השתתף אלירן אליאס, המשמש זמר ליווי של עדן בן זקן.
זוהי העונה הראשונה ששודרה לאחר פיצול ערוץ 2 (אף על פי ששידור העונה החל עוד קודם לפיצול).
הכוכב הבא לאירוויזיון, היא התוכן האחרון של ערוץ 2 ביום השידורים האחרון, והיא שודרה בשידור חי.
לאחר מכן אסי עזר העביר את השידור לספיישל, "ערוץ 2 - השידור האחרון בהחלט", אשר גמרה את שידורי הערוץ.
הזוכה של העונה היא נטע ברזילי, שזכתה במקום הראשון באירוויזיון 2018 עם השיר "Toy".
זאת הפעם הראשונה שבה זוכה "הכוכב הבא לאירוויזיון" זוכה גם באירוויזיון עצמו.
עונה זו נקראת תל אביב 2019, לאור הצלחת השיר הישראלי בטבלאות ההימורים ולאחר מכן גם הזכייה של נטע ברזילי וקיום האירוויזיון בישראל.
בתחילה, קיום התוכנית כתחרות לבחירת הנציג לאירוויזיון לא סוכם בין "כאן" ל"קשת", כיוון שנבחנה אפשרות שהתאגיד יפיק בעצמו תוכנית ריאליטי לבחירת הנציג.
"קשת" נתבקשה אז להפסיק בפרסום התוכנית המציג את הייצוג באירוויזיון כפרס.
בנוסף לתוכנית, הוחלט כי ב"כאן 11" ישודרו שתי תוכניות מלוות בשעות הפריים-טיים: "כרטיס אחרון לגמר" בה בין היתר ישוריין כרטיס לגמר לאחד מחברי הנבחרת בשיאה של התוכנית, ובנוסף תשודר תוכנית נוספת לבחירת השיר שייצג את ישראל במסגרת פורמט שפותח עבור התוכנית ובו ייחשף השיר הזוכה והקליפ שיופק לו.
בנוסף לתוכניות המלוות את הבחירה לתחרות האירוויזיון, "כאן" תבחר גם נציג לתחרות האירוויזיון לילדים, במסגרת תוכנית בשם "קדם אירוויזיון ג'וניור", התוכנית תלווה גם את הפקת הקליפ והחלק האמנותי בתחרות הבינלאומית.
בפועל, לא התקיימה תוכנית הצלה והמועמדים נבחרו על ידי צוות השופטים של התוכנית.
השיר נבחר על ידי צוות מטעם "כאן", והוחלט כי יפורסם לראשונה במלואו בטקס פרסי האקדמיה.
שידורי העונה השישית החלו ב-24 בנובמבר 2018.
ב-25 בינואר 2019 פורסם כי אסי עזר, מנחה התוכנית מאז תחילתה, נבחר להנחות את האירוויזיון יחד עם ארז טל, שותפו להנחיה ב"אח הגדול", בר רפאלי ולוסי איוב.
הזוכה של עונה זו הוא קובי מרימי, שייצג את ישראל באירוויזיון 2019 והגיע למקום ה-23 בגמר.
בסיום העונה השישית, הודיעה קשת על פתיחת האודישנים לעונה השביעית.
ב-25 בפברואר 2019 פורסם כי קשת נמצאת בהליכי ליהוק עבור שופטים חדשים לתוכנית.
ביניהם נמצאו איתי לוי ונינט טייב ששפטו בעבר בתוכנית כשופטים מחליפים ועשויים להצטרף כשופטים קבועים.
ב-5 במאי 2019 פורסם כי הראל סקעת עזב את התוכנית.
במקומו, הצטרף איתי לוי, שרק עונה לפני כן שימש כשופט אורח מחליף של סטטיק ובן-אל.
בתחילת חודש אוקטובר נסגרה רשימת המתמודדים לאודישנים בתוכנית.
שידור העונה התחיל ב-20 בנובמבר 2019.
עונה זו הייתה העונה האחרונה של "הכוכב הבא לאירוויזיון" למשך שלוש שנים, בה התוכנית שלחה את הזוכה שלה לייצוג ישראל באירוויזיון, מאחר שתאגיד השידור הישראלי קיים מכרז בו "אקס פקטור ישראל" זכתה לבחור את הנציג החל מאירוויזיון 2022. החל מהעונה הבאה עד העונה התשיעית תיקרא שוב התוכנית "הכוכב הבא".
הזוכה של עונה זו היא עדן אלנה, שייצגה את ישראל באירוויזיון 2021 עם השיר Set Me Free, לאחר שהוכרז על ביטול אירוויזיון 2020 (שבו הייתה אמורה לשיר את השיר Feker Libi) עקב התפרצות מגפת הקורונה.
עדן הגיעה בגמר אירוויזיון 2021 למקום ה-17.
כחודשיים לאחר סיום העונה השביעית הוציאו פאנל השופטים ומתמודדים מהעונה, חידוש לשיר "אוהב להיות בבית" של אריק איינשטיין כדי להגביר את המודעות לחשיבות של להישאר בבית בעקבות מגפת הקורונה.
בסיום העונה השביעית, הודיעה קשת על פתיחת האודישנים לעונה השמינית.
זוהי העונה השנייה – מאז העונה הראשונה של התוכנית – בה הפרס אינו ייצוג ישראל באירוויזיון.
לראשונה, יינתן פרס כספי של מיליון שקל לזוכה, ואל השופטים היה צפוי להצטרף אביב גפן, אך לבסוף מהלך זה לא צלח.
במקום זאת מי שהצטרפה היא נינט טייב, זוכת העונה הראשונה של כוכב נולד.
פרק פתיחת העונה שודר ב-1 ביוני 2021.
הזוכה בעונה זאת הוא תמיר גרינברג.
ב-17 בפברואר 2022 הודיעו סטטיק ובן אל על פרישה מהתכנית בשל אילוצי לוח זמנים.
ב-20 בפברואר נודע כי רן דנקר יצטרף אל צוות השופטים של התכנית.
במאי 2022 החלו הצילומים של עונה זו, והעונה החדשה עלתה לשידור ב-18 ביולי 2022.
הזוכה בעונה זו הוא אליאב זוהר.
ב-5 ביוני 2023 הוחלט תהליך בחירת הנציג לתחרות האירוויזיון יוחזר לתוכנית.
ב-20 ביוני 2023, נודע כי נינט טייב עזבה את התוכנית.
ב-2 ביולי נודע כי עדן חסון יצטרף לשולחן השופטים במקום נינט.
בעקבות מלחמת חרבות ברזל המשך הצילומים שיתקיימו בקריית התקשורת נווה אילן נדחו.
שידורי התוכנית התחילו ב-20 בנובמבר 2023. בתחילה השידורים היו אמורים להתחיל ב-31 באוקטובר 2023, במהדורה מותאמת בעקבות המלחמה, אך בעקבות נפילת הלוחמים בקרבות ברצועת עזה באותו היום נדחו תחילת שידורי התוכנית.
הזוכה בעונה זו היא עדן גולן, שנבחרה לייצג את ישראל באירוויזיון 2024 והגיעה למקום החמישי בגמר.
לאחר הצלחתה של זוכת העונה העשירית, עדן גולן, באירוויזיון 2024, ב-23 ביולי 2024 נודע כי העונה האחת עשרה של הכוכב הבא תבחר בפעם השמינית את הנציג הישראלי לאירוויזיון 2025.
ב-10 באוקטובר 2024 התחילו צילומי האודישנים לתוכנית ושידורי העונה התחילו ב-10 בנובמבר 2024. פורסם כי הזמרת מורן אהרוני שהתחרתה בעבר בתוכנית תחזור, גם הזמר רון בוחניק שהתחרה בעבר בעונה השלישית של התוכנית יחזור גם הוא לתוכנית.
פורסם גם כי להקת הבובנאים רד בנד תתחרה גם היא.
הזוכה בעונה זו היא יובל רפאל, שנבחרה לייצג את ישראל באירוויזיון 2025 והגיעה למקום השני בגמר.
לאחר זכייתה של יובל רפאל בעונה האחת עשרה וייצוגה של ישראל באירוויזיון 2025, נודע ב-29 בספטמבר 2025 כי העונה השתים עשרה של "הכוכב הבא" תבחר בפעם התשיעית את הנציג הישראלי לאירוויזיון 2026, שצפוי להתקיים בווינה, אוסטריה.
ב-8 ביולי 2025 נודע כי השופט רן דנקר עוזב את התוכנית לאחר מספר עונות כחבר פאנל.
לקראת אירוויזיון 2026 עלו קריאות מצד גורמים באירופה להדיח את ישראל מהתחרות.
הנציג שייבחר בעונה השתים עשרה של התוכנית ייצג את המדינה בתחרות.
שידורי העונה החלו ב-11 בנובמבר 2025.
הזוכה בעונה זו הוא נועם בתן, שנבחר לייצג את ישראל באירוויזיון 2026.
פרסשנהקטגוריהעבורתוצאהמקורפרס האקדמיה הישראלית לטלוויזיה2024תוכנית מציאות (ריאליטי)עונה 11 ליהוק בתוכנית ריאליטי ו/או דוקו-ריאליטיקארין יעקובסון-אשמואליפרס נבחרי השנה של פרוגי2022תוכנית הריאליטי של השנההכוכב הבא 2022
הכוחות למבצעים מיוחדים של צבא רוסיה היא יחידת עילית רוסית ללוחמה בטרור של משרד ההגנה והכוחות המזוינים של הפדרציה הרוסית.
זוהי יחידת עלית עליונה בצבא הרוסי שהוקמה בעקבות הרפורמה הצבאית ברוסיה.
הכוחות מהווים חלק מהמרכז למטרות מיוחדות של משרד ההגנה הרוסי ומורכב מלוחמי ספצנאז שאומנו לפעול במבצעי לוחמה בטרור בתוככי רוסיה ומחוץ לגבולותיה, על פי הנחיות שר ההגנה והוראות המפקד העליון.
לרוסיה ולנאט"ו הגדרה משותפת למבצעים מיוחדים: "פעולות צבאיות המתנהלות על ידי כוחות ייעודיים, מאורגנים, מאומנים ומצוידים במיוחד ומאוישים בכוח אדם נבחר.
הם פועלים במסגרות קטנות תוך שימוש בטקטיקות, טכניקות ואופני פעולה לא שגרתיים שאינם תקניים לכוחות קונבנציונליים.
מבצעים אלה מתבצעים בכל מגוון הפעולות הצבאיות באופן עצמאי או בתיאום עם כוחות קונבנציונליים להשגת יעדים פוליטיים, צבאיים, פסיכולוגיים וכלכליים.
שיקולים פוליטיים-צבאיים עשויים לדרוש פעולה בחתימה נמוכה, טכניקות חשאיות, סמויות או דיסקרטיות וקבלת מידה של סיכון פיזי ופוליטי שאינו כרוך בפעולות קונבנציונליות".
הכוחות למבצעים מיוחדים מהווים גוף מיוחד המצויד במיטב הטכנולוגיה הצבאית ונועד לבצע משימות מיוחדות למען הגנת האינטרסים של רוסיה (בעת שעולה הצורך בשימוש בכוח צבאי) בתוך המדינה ומחוצה לה, בזמני שלום ובעתות מלחמה ונמצאים בכוננות ומוכנות צבאית מתמדת.
במהלך יישום הרפורמה הצבאית ברוסיה הוחלט להקים בשנת 2009 את הכוחות למבצעים מיוחדים על בסיס יחידת הספצנאז מספר 92154 שהוכפפה ישירות לראש המטה הכללי הרוסי.
בתחילת 2012, ביוזמת ניקולאי מקארוב הוקם הפיקוד למבצעים מיוחדים כשהמטרה היא לאגד תשעה גדודי ספצנאז תחת הפיקוד.
ב-6 במרץ 2013 ראש המטה הכללי הרוסי ולרי גרסימוב הכריז על הקמת הכוחות למבצעים מיוחדים, בעת נאומו בפני הנספחים הצבאיים הזרים במוסקבה.
ב-15 במרץ 2013 דווח כי בבסיס קובינקה-2 הוקם המרכז למבצעים מיוחדים של משרד ההגנה הרוסי (Центр специального назначения Министерство обороны Российской Федерации) ובו יתאמנו 500 לוחמים.
המרכז הוכפף ישירות לפיקוד הכוחות המיוחדים של משרד ההגנה.
ב-23 במרץ 2013 בעת פגישתו של שר ההגנה של רוסיה סרגיי שויגו עם מנהיג הרפובליקה העממית של סין שי ג'ינפינג והרמטכ"ל ולרי גרסימוב הצהירו הבכירים כי בכוחות המזוינים הוקמו הכוחות למבצעים מיוחדים שאמונים על ביצוע משימות מיוחדות לא רק בתוככי רוסיה אלא גם מחוץ לגבולותיה.
בסוף אפריל 2013 בבסיס צבאי שעל הרי אלברוס בקברדינו-בלקריה התאמנו לוחמי הכוחות למבצעים מיוחדים בתרגיל אווירי.
התערבות במלחמת האזרחים בסוריה - כיבוש תדמור וחלב.
במסגרת המעורבות הרוסית בסוריה הכוחות נטלו חלק במבצעי סיוע צבא סוריה ולהענקת תמיכה בעת כיבוש העיר חלב מידי המורדים והעיר תדמור מידי ארגון המדינה האסלאמית.
אנשי הכוחות למבצעים מיוחדים הצליחו להדוף את כל ההתקפות כמעט ללא נפגעים מצידם, לאחר פעולה זו קיבלו עיטורים מנשיא רוסיה.
התערבות במלחמת האזרחים באוקראינה - כיבוש חצי האי קרים.
במסגרת המבצע לסיפוח חצי האי קרים, אנשי הכוחות למבצעים מיוחדים נטלו חלק בהשתלטות השקטה על חצי האי וסיפוחו לרוסיה מבלי שנהרגו חיילי צבא אוקראינה שהורשו לעזוב את בסיסיהם ולשוב לאוקראינה גופא.
ב-22 בפברואר 2014 הכוחות נטלו חלק במבצע הברחתו של נשיא אוקראינה ויקטור ינוקוביץ' מאוקראינה לרוסיה.
הכוחות למבצעים מיוחדים של צבא אוקראינה (באוקראינית: Сили спеціальних операцій України) הוא מערך של כוחות מיוחדים בכוחות המזוינים של אוקראינה.
אנשי הכוחות הם לוחמים מיומנים במיוחד ולהם כישורים רבים בתחום איסוף מידע.
מידע לגבי הרכב הכוח והסגל של הכוחות למבצעים מיוחדים הם מידע חסוי המהווה סוד מדינה בהתאם לחוק האוקראיני "אודות סודות מדינה".
לכן כל המידע לגבי המבנה והרכב הגופים, נשען על מידע שפורסם בכלי התקשורת האוקראיניים ועשוי להכיל אי דיוקים שונים.
פיקוד הכוחות למבצעים המיוחדים (יחידה צבאית А0987, קייב)
גדוד 99 הנפרד לניהול ואבטחה (קייב)
מרכז ההדרכה 142 (יחידה А2772. ברדיצ'ב, מחוז ז'יטומיר)
גדוד 3 הנפרד למטרות מיוחדות (יחידה А0680, קרופיבניצקי)
גדוד 8 הנפרד למטרות מיוחדות (יחידה А0553, חמלניצקי)
73 המרכז הימי של פעולות מיוחדות (יחידה А1594, אוצ'קיב, מחוז מיקולאייב)
140 המרכז למטרות מיוחדות (יחידה А0661, חמלניצקי)
יחידות למבצעי מודיעין מיוחדים ולוחמה פסיכולוגית
המרכז הלאומי ה-16 למבצעי מודיעין פסיכולוגיים (יחידה А1182, ז'יטומיר)
מרכז 72 הלאומי למבצעי מודיעין פסיכולוגיים (יחידה A4398, ברובארי, מחוז קייב)
מרכז 74 הלאומי למבצעי מודיעין פסיכולוגיים (יחידה А1277, לבוב)
מרכז 83 הלאומי למבצעי מודיעין פסיכולוגיים (יחידה А2455, אודסה)
הכוכב דינוזאור היא סדרה דוקומנטרית מבית ה-BBC, ששודרה בבריטניה בערוץ BBC One מספטמבר עד אוקטובר 2011 בקריינותו של ג'ון הרט.
סדרה זו נוצרה מאת נייג'ל פטרסון ופיל דוברי שיצרו גם את הסדרות של "ללכת עם...".
זוהי סדרה על דינוזאורים שנוצרה לאחר הסדרה הפופולרית ללכת עם דינוזאורים.
תמונות הסדרה נוצרו על ידי מחשב והם מדמים מגוון מינים פרהיסטוריים בסביבתם הטבעית בהתאם למחקרים והגילויים האחרונים עליהם, בתוספת הסברים וממצאי מאובנים לאורך העלילה.
בנוסף לסדרה יצא קטע הסבר קצר בספטמבר 2011.
הפרק חל בקרטיקון במצרים הקדומה, שהתכסתה ביצות ובהם היו עדרי אורנוזאורוסים.
לפתע העדר נתקף בהלה מספינוזאורוס ענקי שמופיע לידם אך מתעלם מהם ומחפש במקומם דגים כמו ה-אונכופריסטיס, קרובו של המסורניים שהגיע לאורך 2.5 מ', הנודדים לנהרות כדי להתרבות.
הספינוזאור תופס אחד מהם והורג אותו עם לסתותיו ואת הפגרים חוטפים רוגופסים רעבים.
בינתיים זוג קרכרודונטוזאורוסים רבים על טריטוריית ציד והמנצח צד והורג פרט של אורנוזאורוס.
כשהפרק נמשך הביצות הגדולות מתחילות להיעלם ואז הספינוזאורוס נאלץ לחפש מקור טרף אחר.
הוא מתקרב למים בהם תניני גוניאופוליס קטנים, אך גם תנים גדול וקטלני - הסרקוסוכוס שיכול להרוג את הספינוזאורוס.
הוא בורח וטורף פטרוזאור מסוג אלנקה.
בהמשך הוא מריח נבלה של אורנוזאורוס אך מגלה לידה קרכרודונטוזאורוס.
מתפתח ביניהם קרב והספינוזאורוס מנצח, אך הוא נפצע במפרשו ויוצא לשמש להירגע.
בסוף הפרק עליית פני הים הורסת את הביצות בהם הספינוזאורוס חי, מה שמוביל להכחדתו.
הוא נראה לבסוף במדבר וללא רוח חיים.
הפרק נפתח ביערות סין בתור היורה בו נראים אפידקסיפטריקסים מנוצים הנעים בין העצים ושולפים באמצעות אצבעותיהם זחלי חיפושיות מהעצים.
אך בעוד 2 פרטים מתקוטטים על זחל שנופל על הקרקע, אחד מהם נע ללקט אותו אך נטרף בידי סינרפטור צעיר רעב.
הפרק ממשיך למונגוליה בסוף הקרטיקון, שם נקבת זאורורניתוידיז המקננת על הקרקע.
כשגנב ביצים כמו אובירפטור אוכל ביצה הנקבה מבריחה אותו, אך עד מהרה היא נטרפת בידי קרוב משפחתו הענקי - הגיגנטורפטור שמשתמש בנבלה כדי לפתות נקבות.
ואולם כשעוד גיגנטורפטור מגיע הוא משתמש בנוצות הראווה כדי להרשים אותו, אך כשלא מצליח, הוא נאלץ להילחם ולבסוף מנצח אותו.
הפרק ממשיך לסין, שם נראה מיקרורפטור בציד לטאות מעופפות מסוג שיאנגלונג בין הענפים, אך הופך בעצמו למטרה של סינאורניתוזאורוס שבעצמו מעופף בין הענפים.
המיקרורפטור בורח והסינאורניתוזאורוס עוקב במקום אחרי פרט של ג'יהולוזאורוס עם צעירים.
להקה של סינאורניתוזאורוסים מתקהלת סביב הפרט הבוגר והורגת אותו בעזרת שיני הארס שלהם.
בנוסף לדנוזאורים אלה, הקריין מדבר על עוד דינוזאורים מעופפים שחיים עד היום - העופות.
הפרק חל בערבות אלברטה של הקרטיקון, אז דספלטוזאורוס מנסה להפתיע כסמוזאורוס אך נכשל ומוותר.
בהמשך להקת דספלטוזאורוסים מתאספת ומנסה להכריע את הכסמוזאורוס שמנסה לברוח אך הציידים מדביקים אותו וטורפים אותו.
הצעירים צריכים לחכות שהפרטים החזקים יותר יסיימו לאכול.
הפרק ממשיך לאלסקה, בה נראים פרטי טרודון גדולים יחסית, בציד של אדמונטוזאורוסים צעירים (ייתכן שאוגרונאלוק).
הציד מתרחש בלילה והלהקה פוצעת קשה אדמונטוזאורוס צעיר, אך פרט בוגר פוצע טרודון ומבריח את השאר.
בבוקר מתברר שהצעיר מת והלהקה מתאספת לאכול אותו.
הפרק ממשיך למדגסקר, שם נבלה של הזאורופוד רפטוזאורוס מושכת מג'ונגזאורוסים שמבריחים פרטי רהונאביס מהפגר.
אך בעוד זכר אחד גונב טרף מצעירים וסועד לבדו, נקבת מג'ונגזאורוס שמגיעה מאחוריו נושכת והורגת אותו ואז ניזונה מנבלתו.
הפרק חוזר לאלברטה, שם להקת הדספלטוזאורוסים מחכה לנדידה של צנטרוזאורוסים.
במהלך סופת גשמים העדרים המותשים נהיים פגיעים ולהקת הדספלטוזאורוסים מצליחה לטרוף כמה מהם.
השאר קופצים לנהרות גועשים ומנסים לחצות אותם לפני שיטבעו או ייטרפו בידי דיינוסוכוס ששוחה במים.
הפגרים שנסחפו לחוף משמשים מזון לאוכלי נבלות ולדספלטוזאורוסים.
הפרק נפתח במימי צפון אירופה של היורה, שם קבוצת פלסיוזאורים מסוג קימרוזאורוס מחפשים כרישי מלאך בקרקעית החולות.
לפתע מגיח פליוזאורוס ענקי והקבוצה נמלטת לעבר לגונה רדודה שמאיטה את הטורף.
הוא מצליח לחצות אותה בכל זאת אך הפלסיוזאורים מהירים ממנו במים אלה, ואולם נאלצים לחזור למים העמוקים המזינים יותר.
מאוחר יותר אחד מהם עוסק בציד דגים ולא מבחין בפליוזאורוס שצולל מתחתיו כדי לתפוס אותו בהפתעה.
הוא מצליח לתפוס אותו ובעזרת לסתותיו העצומות, קורע אותו לשניים.
הפליזואורוס היה הגדול שבזוחלי הים מכל הזמנים, וקרוביו ימשיכו לשלוט בימים עוד 100 מיליון שנה.
הפרק ממשיך לאמריקה הצפונית של היורה, שם מעופפים מספר קפודקתילוסים ועדרי סטגוזאורוסים וקמפטוזאורוסים מתגוננים מטורף משותף - האלוזאורוס, המנסה לתפוס אותם ממארב.
הקמפטוזאורים בורחים מאלואורוס מתקרב שפונה לתקוף את הסטגוזאורים.
הוא נושך אחד מהם, אך נפגע ממכת זנב דוקרנית ונופל על הקרקע פצוע.
בהמשך האלוזאורוס עוקב אחרי 2 קמפטוזאורוסים שהתרחקו ומצליח לארוב ולטרוף אחד מהם, אך זאורופגנקס גדול מגיע וחוטף לו את טרפו.
בפרק נראים מישורי ארגנטינה של הקרטיקון, בהם נדד עדר של ארגנטינוזאורוס עצומים.
ליד קן עם ביצי ארגנטינוזאורוס מגיעים לקוסובאגוסים.
הם ניזונים מהצעירים שבוקעים אך מוברחים בידי סקורפיובנטור שטורף את הצעירים הבוקעים גם, אך נאלץ לברוח מהארגנטינוזאורוסים הבוגרים שמגיעים.
לאחר שהצעירים מתבגרים מעט הם נאלצים להתחיל לנדוד בחיפוש מזון.
הם נעים על שדה אפר וולקני ויוצרים ברגליהם ביצות חול, בהם נופלים כמה גספאריניזאורים.
העדר מותקף בידי מפוזאורוסים שמצליחים לתלוש חתיכה מבשר של ארגנטינוזאורוס שממשיך לחיות, אך אחד מהם נמחץ למוות.
בסוף הפרק הפרט שהותקף מת מאובדן דם וסועדים על נבלתו פטרוזאורים, סקורפיובנטורים ומפוזאורוסים.
הקריין אומר שכאשר הארנטינוזאורוס נכחד, כך גם טורפו המפוזאורוס.
הפרק ממשיך למצרים הקרטיקונית, שם עדר פרליטיטאן מרווה את צמאונו ליד הנהר לצד עדר אורנוזאורוסים, אך נשמרים מקרבה לסרקוסוכוס רעב ולתניני הגוניאופוליס.
כשפרליטיטאן צעיר נתקע בבוץ ליד הנהר, הסרקוסוכוס יוצא מהמים ותופס את רגלו.
למקום מגיע קרכרודונטוזאורוס שמבריח את הסרקוסוכוס, אך כשכל העדר מגיע להציל את הצעיר הוא מוותר והצעיר בורח.
בסוף הפרק נאמר שכשימותו הצמחונים הענקיים, גם טורפיהם הגדולים יגוועו איתם.
הפרק נפתח באי העתיק "האטג" (ליד העיר האטג, רומניה) שבים תטיס, בו בריידיקנם מטייל בין העשבים בחיפוש לטאות (מסוג אורדזאורוס) ונתקל בזאורופודים הננסיים מגיארוזאורוסים.
הם מסתתרים מפטרוזאורים מסוג אורזדרכו שמחפשים אותם, אך הללו נמלטים מפני פטרוזאור גדול יותר - ההטצגופטריקס, אחד המעופפים הגדולים בעולם וטורף-העל של האי.
כמה פרטים כאלה יורדים לקרקע ומצליחים לצוד כמה מהזאורופודים הקטנים.
הפרק ממשיך לצפון אמריקה, שם נראות לטאות צ'מפוס ופרטי נות'רוניכוסים אוכלי עלים, מותקפים בידי זוג סוסקיטירנוסים.
הם מתגוננים מהם בזרועותיהם הגדולות ופוצעים באחד מהם ששותה מאגם רעיל סמוך, ונדבק בזיהום למוות.
הסוסקיטירנוסים השורדים מתקבצים ללהקה שמנסה לצוד אותם שוב, אך נכשלת ובמקום ניזונה מנבלות חבריהם שמתו.
אך לצערם הגופות מורעלות וגורמות להם לזיהומים והם מתים בקרוב.
הפרק ממשיך למונגוליה, שם זוג גיגנטורפטור מקננים נאלצים לשמור על קינם מפני זוג פרטי אלקטרוזאורוס.
לאחר סופת גשמים כשהטורפים תוקפים הזוג נלחם ומצליח לסלק אותם, אך אובירפטור שניצל את המצב גונב להם ביצים מהקן.
הנקבה חוזרת לקנן ונשארת לדגור על הקן אך סופת חול גדולה קוברת אותה כשהיא מעל הקן עד למותה.
בסוף הפרק מתרחש ההכחדה הענקית כתוצאה מאסטרואיד שמתרסק במפרץ מקסיקו וגורם לרעידות אדמה.
על האי האטג הצמחייה מתה, הזאורופודים מתו ברעב ופרטי בריידיקנם אוכלים מנבלותיהם, לפני שההטצגופטריקס מבריחים אותם מהם שחוזרים לצוד לטאות.
אך כל היצורים הגדולים באי עתידים להיכחד יחד עם 60% מהיצורים החיים של זמנם.
הקריין אומר בסיום שהדינוזאורים היו הקבוצה המוצלחת ביותר שהתקיימה אי-פעם בכדור הארץ והיא נכחדה כתוצאה מאירוע חיצוני שהגיע לכדור.
מועדון ההוקי קרח הכוכב האדום (בסרבית: KHK Crvena zvezda) הוא מועדון הוקי קרח מבלגרד, סרביה המשחק כיום בליגה הבינלאומית להוקי ובליגת ההוקי הסרבית.
המועדון הוא חלק מארגון הספורט הכוכב האדום .
הכוכב האדום הוקם בשנת 1946 ותחילה שיחק בליגת ההוקי קרח היוגוסלבית עד 1991. מאז 1992, המועדון זכה בשש אליפויות הליגה הלאומית בסרביה, כשהאליפות הלאומית האחרונה שלה הגיעה בשנת 2018. הכוכב האדום שיחק שתי עונות בליגה הפנונית ששוחקה בין השנים 2007 ו-2009.
הכוכב האדום משחקת את משחקי הבית בהיכל הקרח פיוניר שבבלגרד.
"הכוכב האדום קונלון" (במנדרינית: 昆仑 红星; מבוטא: Kūnlún Hóngxīng) היה מועדון הוקי קרח מקצועי מבייג'ינג (סין), שנוסד בשנת 2016 כדי להשתתף בליגת ההוקי הקונטיננטלית ב-2025 העתיק את מקום מושבו לסנקט פטרבורג והחל להיקרא "שאנגחאי דרגונס".
ב-17 במרץ 2016 נחתם הסכם כוונות ליצירת קבוצה סינית בליגת ההוקי הקונטיננטאלית.
על המסמך חתם נשיא התאחדות ההוקי הרוסית ולדיסלב טרטיאק, יו"ר מועצת המנהלים של KHL גנאדי טימצ'נקו, וכן הנהגת "הכוכב האדום קונלון".
נשיא פדרציית ההוקי קרח הבינלאומית רנה פסקל אישר את הופעת המועדון הסיני והביע תקווה שזה יעזור להתפתחות של ספורט זה בסין.
ב-30 באפריל 2016, הצליחה ההנהלה למלא את כל התנאים הדרושים לכניסה לליגה.
נשיא KHL, דמיטרי צ'רנישנקו, תיאר זאת כסוגיה שנפתרה בפועל, אולם ההחלטה הסופית נדחתה עד יוני 2016.
ב-24 ביוני 2016 אישר דירקטוריון KHL את מועדון הכוכב האדום קונלון כמשתתף בעונת 2016/17 של ליגת ההוקי הקונטיננטלית.
למחרת בבייג'ינג, כחלק מביקורו של ולדימיר פוטין, נחתם הסכם על השתתפות הקבוצה באליפות KHL בעונת 2016/17. על המסמך בנוכחות ראשי רוסיה וסין, ולדימיר פוטין ושי ג'ינפינג, חתם יו"ר מועצת המנהלים של ליגת ההוקי קונטיננטלית ג'נאדי טימצ'נקו ויו"ר דירקטוריון מטעם ה"הכוכב האדום קונלון" נגוק יאנג יואו.
שם המועדון ניתן על שם הרי קונלון.
ב-25 ביוני 2016 הוכרז כי המאמן הראשי הראשון של המועדון יהיה ולדימיר יורזינוב הבן.
ב-5 ביולי 2016 הוכרזה רשימת השחקנים שהוזמנו למחנה האימונים לפני עונת 2016/17.
את המשחק הרשמי הראשון שלו בתולדות הכוכב האדום של קונלון, המועדון שיחק ב-1 בספטמבר בארנה הפלטינה בחברובסק עם מועדון אמור וניצח בתוצאה 2:1. המועדון ערך את משחק הבית הראשון שלו בזירת לספורט סנטר ב-5 בספטמבר נגד אדמירל וסיים בניצחון 3–6. מאז 18 בספטמבר שיחקה קונלון 11 משחקים בשאנגחאי בארנה פיאנג.
ב-20 בספטמבר קבע המועדון שיא שלילי של 550 צופים בלבד שהגיעו למשחק נגד נפטכימיק.
ב-18 בפברואר 2017 העפילה לראשונה בתולדותיה לפלייאוף KHL.
ב-16 במרץ 2017, הוכרז כי למאמן הראשי של המועדון מונה מייק קינן.
ב-15 באוגוסט 2017, הקבוצה זכתה בטורניר טרום העונה לזכר רומאזן.
במחצית השנייה של עונת 2018/2019 מונה קורט פרייזר האמריקאי למאמן הקבוצה.
הכוחות הצבאיים של קולומביה (בספרדית: Fuerzas Militares de Colombia) הם הכוחות המזוינים המשולבים של הרפובליקה של קולומביה.
הם כוללים את כוחות היבשה, הצי וחיל האוויר.
המשטרה הלאומית של קולומביה, אף שמבחינה טכנית אינה מהווה חלק מהצבא, נשלטת ומנוהלת על ידי המשרד להגנה לאומית, ומערך הגיוס הלאומי כולל בתוכו גם שירות במשטרה הלאומית ובכך היא מהווה דה-פקטו ענף של הצבא.
צבא קולומביה הוא השלישי בחצי הכדור המערבי במונחים של כוח אדם אקטיבי, ובעל התקציב הגבוה ביותר ביבשת אמריקה אחרי צבא ארצות הברית וצבא ברזיל.
לכוחות הצבאיים של קולומביה שורשים בצבא הקומונרים (Ejército de los Comuneros) שנוסדו ב-7 באוגוסט 1819, לפני ייסודה של קולומביה המודרנית, על מנת להילחם נגד האימפריה הספרדית בקמפיין של בוליבר לשחרר את גרנדה החדשה.
כוחות הצבא הקולומביאניים השתתפו במלחמת העולם השנייה, ואף היה הצבא היחידי מאמריקה הלטינית שלקח חלק במלחמת קוריאה.
מאז אמצע שנות ה-60 כוחות הצבא הקולומביאניים מעורבים במלחמת האזרחים בקולומביה.
הכוחות להגנה כימית, ביולוגית וגרעינית של הכוחות המזוינים של רוסיה הם כוחות מיוחדים שנועדו לנהל את מערך האמצעים המורכב ביותר שמטרתם לצמצם את אובדן כוחות היבשה ולהבטיח את משימות הלחימה במהלך פעולות בתנאים של זיהום רדיואקטיבי, כימי וביולוגי, וכן שיפור שרידותם והגנתם מפני דיוק גבוה וכלי נשק כימיים אחרים.
הכוחות הוקמו לראשונה בזמן מלחמת העולם הראשונה בשם "הכוחות הכימיים" (Химические войска) ונועדו להגן מפני מתקפות גז.
לקראת סוף 1916 כבר פעלו ב 15 יחידות להגנה כימית שהתקיימו עד 1918, עת פורקו על ידי הסובנרקום.
ב-13 בנובמבר 1918 הוקמו מחדש כחלק מהצבא האדום ועד 1993 נקראו בשם "הכוחות הכימיים".
בשנת 1989 הם לקחו חלק פעיל בטיפול באסון צ'רנוביל.
ב-7 במאי 1993 עם הקמת משרד ההגנה של רוסיה כיורש למשרד הסובייטי, הפכו הכוחות ל"כוחות ההגנה הכימית, הביולוגית והגרעינית".
במרץ 2020 נרתמו הכוחות לסייע לרשויות המדינה במאבק במגפת הקורונה ובהוראת שר ההגנה של רוסיה נשלחו מספר מיחידותיו לסייע למשרד ההגנה באיטליה במאבק בהתפרצות נגיף הקורונה באיטליה.
כך, מ-22 עד במרץ 2020, לעזרת איטליה, רוסיה שלחה 15 מטוסים מדגם איליושין Il-76 לבסיס פרקטיק דה מארה (30 ק"מ מדרום מערב לרומא) ובהם מאה מומחים צבאיים לוירולוגיה, שמונה גדודי חיטוי, רופאים ואחיות, שנפרסו בברגמו, בחבל לומברדיה, שבה מספר הנדבקים הגבוה ביותר במדינה.
יחד איתם הובא ציוד לנמל התעופה אוריו אל-סריו, הכולל מרכז אבחון נייד, ציוד רפואי ומכלי חמצן, שהחלו את עבודתם ב-27 במרץ.
המשימות העיקריות של חיילי הכוחות כוללות:
זיהוי והערכה של סביבה גרעינית, כימית וביולוגית, מידות והשפעות של נזקים של חפצים המסוכנים באופן קרינתי, כימי וביולוגי;
הגנה על יחידות הצבא מפני ההשפעות הגרעיניות של נשק להשמדה המונית וזיהום גרעיני, כימי וביולוגי;
צמצום הנראות של כוחות ומתקנים במהלך מתקפה כימית;
התאוששות מאסון (נזק) בחפצים המסוכנים באופן רדיואטיבי, כימי וביולוגי;
גרימת אובדן לאויב באמצעות נשק תבערה.
הכוחות מאורגנים ומתנהלים בשיתוף פעולה עם כלל זרועות הכוחות המזוינים הן בהתנהלות פעולות איבה בהתמודדות מפני מתקפה בנשק גרעיני, ביולוגי וכימי ובלעדיהן וכוללות:
איסוף ועיבוד של נתונים ומידע על סביבה רדיולוגית, כימית וביולוגית;
מתן הודעה על זיהום אפשרי;
ביצוע טיפול מיוחד (טיהור וחיטוי) של חימוש, ציוד צבאי ומיוחד, מבנים וחפצים אחרים, כמו גם חיטוי בכוח האדם;
ביצוע ריסוס נגד אמצעי הסיור והמיקוד של האויב.
הכוחות פועלים ככוח ייעודי כפול, המסוגלים לפתור משימות הן בתקופת מלחמה והן בתקופת שלום, בעקבות תאונות ואסונות במתקנים תעשייתיים המסוכנים באופן קרינתי, כימי וביולוגי.
קולונל גנרל ויקטור חולסטוב, 2001–2003
קולונל גנרל ולדימיר פיליפוב, 2003–2008
לויטננט גנרל אדוארד צ'רקסוב, 2012–2017
לויטננט גנרל איגור קירילוב, 2017–2024
הכוכב האדום (בקוריאנית: 붉은별) היא מערכת הפעלה, מבוססת הפצת לינוקס צפון קוריאנית, אשר פותחה על ידי מרכז המחשוב הקוריאני החל משנת 1998 בהוראת המנהיג לאותם ימים, קים ג'ונג-איל.
לפני כן מחשבים במדינה השתמשו במערכות הפעלה Red Hat Linux ו-Windows XP.
מערכת הפעלה זו מופצת בשפה הקוריאנית בלבד ומותאמת לניב המקומי.
ממשלת קוריאה הצפונית מחייבת את כל האזרחים להשתמש אך ורק במערכת הפעלה זו, וזו משמשת את השלטונות גם לניטור ומעקב אחרי האזרחים.
בתוך מערכת ההפעלה כלול דפדפן בשם נאנארה המבוסס על מוזילה פיירפוקס והוא מיועד לגלישה באתר בעל אותו שם והכל בשליטת השלטונות.
ניתן לגשת בתוכו גם לאתרים נוספים בקוואנגמיונג , האינטראנט של המדינה.
מערכת ההפעלה כוללת גם עורך טקסט, חבילות תוכנה, תוכנת דואר אלקטרוני, נגן מדיה ומשחקי מחשב.
המערכת מכילה גם את Wine - שכבת תאימות אפליקטיבית לתוכנות הרצות על מערכות Windows, שרצה על גבי מערכות לינוקס.
מערכת ההפעלה משתמשת בגרסות מותאמות של KDE עבור שולחן העבודה.
בעוד הגרסות הראשונות נראות ויזואלית כמו מערכת ההפעלה חלונות XP, בגרסה 3 נצפה שינוי לכיוון ה-macOS של אפל.
קישור אפשרי לכך הוא שקים ג'ונג-און נצפה עם שולחן iMac בשולחנו ב-2013.
הגרסה הראשונה של "הכוכב האדום" יצאה ב-2008, ודומה בעיצוב למערכת חלונות XP.
זאת הייתה הפעם הראשונה שבה היה שימוש בדפדפן Naenara, חבילת תוכנות משרד על בסיס OpenOffice, בשם Uri 2.0, ואת שכבת התאימות Wine לתוכנות Windows.
עד כה לא ידוע על עותקים של מערכת ההפעלה.
צילומי המסך של מערכת ההפעלה שפורסמו ברשת הם צילומים רשמיים של ה-KCNA והופצו באתרי חדשות דרום-קוריאניים.
פיתוח הגרסה החל כבר במרץ 2008, ויצא ביוני 2009.
גרסה זו שמרה על עיצובה, הדומה למערכת חלונות XP, וגם בה היה את דפדפן Naenara, עם זאת שניהם נמכרו גם בנפרד, ב-2000 וון צפון קוריאני (כ-15$ אמריקני) וב-4000 וון צפון קוריאני (כ-28$ אמריקני) בהתאמה.
ב-15 באפריל 2012 יצא גרסה 3 של "הכוכב האדום", שכלל שינוי משמעותי בעיצוב מערכת ההפעלה כך שייראה כמו המקינטוש.
מערכת הפעלה זו הגיעה עם תמיכה בכתובות IPv4 ו-IPv6, עם תוכנות מותקנות מראש העוקבות אחרי פעילות האזרחים.
במידה ומשתמש מנסה לחסום מנגנוני אבטחה מותקנים מראש, מערכת ההפעלה קורסת ומופעלת מחדש תוך כדי הקפצת הודעות שגיאה.
מבין הדרכים לעקוב אחרי פעילות המשתמשים, המערכת כוללת גם כלי סימון עבור התקנים חיצוניים, על מנת לגלות העברת מדיה, לרוב מדיה מודלף שמגיע לרשת הצפון-קוריאנית מהמערב, וכן הדלפות מהרשת הצפון-קוריאנית החוצה.
במערכת ההפעלה יש גם "אנטי-וירוס" פנימי, המוחק קבצים מצונזרים שנשמרו על המחשב מרחוק על ידי השירות החשאי הצפון-קוריאני.
במערכת ההפעלה יש קבוצת מנהלים, אך בניגוד למערכת לינוקס שולחנית רגילה, למשתמש אין גישה למשתמש root כברירת מחדל.
על מנת לקבל גישה למשתמש root יש צורך להשתמש בכלי פנימי הנקרא "rootsetting", אבל גם באמצעות משתמש root לא ניתן לגשת לכלל קובצי מערכת ההפעלה - בניגוד לכלל מערכות GNU/Linux המוכרות, ובמערכת ההפעלה יש כלים מובנים לסריקת קובצי מערכת לבדיקה אם הם לא שונו בצורה כזו או אחרת.
מערכת ההפעלה מגיעה גם עם גרסה אחרת לתוכנות משרד מבוססות OpenOffice, הנקראת Sogwang Office.
גרסה זו של "הכוכב האדום" היא הגרסה היחידה שהודלפה במלואה לרשת.
הגרסה הודלפה על ידי זאמיס קלארק ("SlipStream"), חוקר אבטחה והאקר בריטי, אשר בין היתר גם אחראי לדליפות נוספות כמו הדלפת פרטי המשתמשים של vtech, ההדלפות והפריצות לשרתי מיקרוסופט והדלפות המידע הגדולות בנינטנדו.
על פי הפיונגיאנג טיימס, בינואר 2019 פותחה הגרסה הרביעית מערכת "הכוכב האדום", הכוללת תמיכה מלאה בהתחברות לרשת הצפון-קוריאנית, עם כלי מערכת נוספים.
ביוני ויולי 2020, עיתון NKEconomy הדרום-קוריאני השיג את ידו על עותק של גרסה זו, ופרסם סדרת כתבות עליה.
הכוכב הבא 2021 הייתה העונה השמינית של תוכנית המציאות הישראלית הכוכב הבא.
העונה שודרה החל מ-1 ביוני 2021 בערוץ 12 ועד 1 בספטמבר 2021. זוכה העונה הוא תמיר גרינברג.
במקום השני ואלרי חמאתי, במקום השלישי מתן לוי ובמקום הרביעי שי המבר.
זוהי העונה הראשונה – מאז העונה הראשונה של התוכנית – בה הפרס אינו ייצוג ישראל באירוויזיון.
במקום זאת מי שהצטרפה היא נינט טייב, זוכת העונה הראשונה של התוכנית "כוכב נולד".
שלב האודישנים שודר מ-1 ביוני 2021 עד ל-12 ביולי 2021. 64 מתמודדים עברו את שלב האודישנים, כאשר 5 מהם לא קיבלו לפחות 70%, אך ניצלו מהדחה על ידי המנחים.
הזמר-יוצר נועם בנאי הודיע מאוחר יותר שהוא פורש מהתחרות מספר ימים לאחר שידור האודישן שלו.
סדרשם המבצעשם השירהצבעת השופטיםציוןתוצאהאמדורסקיסטטיק ותבוריטייבמימוןפלסלוי1 ביוני 20211דורין הירבי"Goodbye Yellow Brick Road"95%עברה2אדר כגן"סופה"97%עבר3ספיר מסיקה"קח אותי"58%הודחה4ליה שקד"Stone Cold"94%עברה5תמיר גרינברג"Oh!
בשלב זה, יצומצם מספר המתמודדים שעברו את האודישן הראשוני מ-63 ל-22 מתמודדים.
בשלב הראשון על כל מתמודד היה לקבל מינימום ארבעה כחולים מהשופטים על מנת שיוכל לעבור לשלב השני.
אלו שקיבלו פחות הודחו אוטומטית.
מתמודד שקיבל שישה כחולים, יכול להיכנס אוטומטית לנבחרת – "22 הגדולים", בהסכמת כל השופטים.