tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
מנגנון יצירת הסילונים אינו ברור לחלוטין, אולם נראה שגם הוא קשור לקיומם של שדות מגנטיים בדיסקת הספיחה.
הסילונים גורמים להעפת חומר למרחקים עצומים מדיסקת הספיחה.
סילונים שיוצאים מדיסקת הספיחה סביב חור שחור על-מסיבי יכולים אף לצאת מחוץ לגלקסיה.
דוגמה לסילונים כה ארוכים ניתן למצוא בגלקסיה M87. אורך הסילונים היוצאים ממרכזה מגיע עד כדי 5,000 שנות אור, אם לא למעלה מכך.
דיסקות ספיחה סביב עצמים קומפקטיים
כאשר בן הזוג הקומפקטי במערכת זוגית הוא ננס לבן נוצר כוכב משתנה קטקליזמי (Cataclysmic variable star).
במערכת כזו, ניתן להבחין בקרינה על-סגולה ובקרינת-X שנפלטת מדיסקת הספיחה סביב הננס הלבן.
החומר בדיסקת הספיחה, בדרך כלל מימן, מגיע בסופו של דבר לפני הננס הלבן ושם הוא מתאסף.
בשלב מסוים מתחיל תהליך של היתוך גרעיני שבו המימן הופך להליום.
שלב קצר זה נראה כהתפרצות נובה.
אם בן הזוג הקומפקטי הוא כוכב נייטרונים, יתרחש תהליך דומה של התאספות חומר על פני הכוכב והתפרצויות כתוצאה מהיתוך גרעיני מהיר.
לכוכב זוגי כזה קוראים מתפרץ קרני-X (X-ray burster).
למערכת שבה כוכב הנייטרונים הוא פולסר יש מאפיינים ייחודיים.
מערכת כזו, הקרויה פולסר קרני-X (X-ray pulsar), מתאפיינת בפולסים קבועים של קרינת-X.
הפולסים נוצרים בעקבות אינטראקציה בין החומר בדיסקת הספיחה לשדה המגנטי החזק של הפולסר.
השדה מנתב את החומר לכיוון הקטבים של הכוכב, והסיבוב המהיר של הפולסר גורם לצופה חיצוני להבחין בכתם של קרני-X פעם אחת בכל סיבוב של הפולסר (בדומה למגדלור).
החומר בדיסקת הספיחה סביב חור שחור יכול להתקרב בתנועה ספירלית איטית עד למרחק של שלושה רדיוסי שוורצשילד ממרכז החור השחור.
מעבר למרחק זה לא מתקיימים מסלולים יציבים והחומר מתחיל בנפילה מהירה לעבר החור השחור.
זמן הנפילה בקטע זה, שאורכו קילומטרים ספורים, הוא חלקיק שנייה במערכת הייחוס של החומר הנופל, ואילו מנקודת מבטו של צופה חיצוני החומר לא יחצה לעולם את אופק האירועים של החור השחור, אלא יאט את מהירותו וצבעו יהפוך לאדום יותר ויותר (הסחה כבידתית לאדום) ככל שהוא יתקרב לחור השחור.
הדבר נובע מהתארכות זמן כבידתית.
דִיסְקְרַבְיָה (dyscravia) היא דיסגרפיית החלפת קוֹליוּת, כלומר הפרעה בכתיבה המתבטאת בהחלפת אותיות הכתיב הנכון באותיות הנבדלות מהן בתכונת הקוליות בלבד; לדוגמה: אדם הלוקה בדיסקרביה עשוי לכתוב במקום "תוספת" – "תוסבת" או במקום "כביסה" – "כפיסה" תוך החלפה בין בי"ת (שהיא קולית) לבין פ"א (שהיא אטומה).
כפי הנראה נובעת דיסקרביה מפגם במנגנון ההמרה הפונמית־גרפמית אצל לוקים בדיסגרפית שטח (דיסגרפיה המונעת הסתמכות על הלקסיקון לצורך שליפת כתיב נכון של מילים).
דיסקרביה עשויה להתקיים רק בכתיבה, בעוד שהקריאה לא תעיד על הפרעה מקבילה של החלפת קוֹליוּת, או לחלופין בליווי דיסלקסיה מקבילה, כלומר בהחלפת תכונת הקוֹליוּת של אותיות גם בקריאה.
דיסקרטוזיס (בכתיב לועזי: Dyskeratosis; בעברית: הִתְקָרְנוּת לֹא-תַּקִינָה) הוא מצב של התקרנות מוקדמת של תאים באפידרמיס.
הקרטינוציטים הם תאים המהווים את עיקר האפידרמיס (כ-90% מתאי האפידרמיס).
מקור תאים אלו הוא בשכבה הבזאלית של העור, והם מתמיינים לתאים המייצרים קרטין, אשר בסופו שר מתמלאים בקרטין.
הקרטינוציטים מייצרים סיבי קרטין דקים הקרויים טופופילמנטים, אשר מתאגדים בבסיסים הקרויים טונופיברילים.
במצב של דיסקרטוזיס, תאים אלו מבשילים מהר מבמצב נורמלי.
התרבות הפילמנטים של הקרטין מבשרת על מות התא – ניתן לראות תאים עם ציטופלזמה אאוזינופילית ולהבחין בתהליכי פירוק של גרעין התא.
תאים דיסקרטוטיים מאופיינים בגרעינים קטנים יחסית, ובסופו של דבר הם הופכים לבועות נטולות גרעין.
ניתן לראות תופעות של דיסקרטוזיס במחלות שונות כגון Erythema multiforme, וכן במחלות כגון Lichen planus.
באופטיקה דיסקת איירי (או: תבנית איירי) היא כתם או עיגול האור הממוקד ביותר, ולכן הקטן ביותר, המתקבל על ידי עדשה אידיאלית (כלומר, ללא עיוותים אופטיים).
זוהי מגבלה פיזיקלית, הנובעת מתופעת העקיפה של גלי האור.
תבנית העקיפה המתקבלת ממיפתח עגול המואר באופן אחיד, מורכבת מאזור בהיר מאוד במרכז, הקרוי דיסקת איירי, וסביבה סדרה של טבעות קונצנטריות.
הדיסקה והתבנית קרויים על שמו של ג'ורג' בידל איירי, אסטרונום בריטי.
רדיוס דיסקת איירי נתון על ידי הנוסחה:
כאשר הוא אורך הגל של האור הפוגע בעדשה,
קוטר העדשה, ו- הוא אורך מוקד העדשה.
היישום החשוב ביותר של מושג זה הוא בתחומי הצילום והטלסקופיה: מאחר שכל עדשה או מראה ממקדת אינם יכולים למקד אלומת אור המגיעה אליהם לנקודה אחת, אלא לאזור בעל גודל סופי, שהוא דיסקת איירי.
דיפ פורסט הוא הרכב מוזיקלי שחבריו הם הצרפתים מישל סנשה (נולד ב-1957) ואריק מוקה (נ' 1960).
השניים יוצרים מוזיקת עולם, בדגש על חיבור צלילים אתניים-אלקטרוניים ומקצבי דאנס וצ'יל אאוט.
הם היו מועמדים לפרס גראמי בשנת 1993 עבור התקליט הטוב ביותר של מוזיקת עולם, וב-1996 זכו בפרס על האלבום "Boheme".
הם אף זכו ב"פרס מוזיקת העולם" כלהקה הצרפתית עם המכירות העולמיות הגבוהות ביותר ב-1995.
אלבומיהם נמכרו בלמעלה מעשרה מיליון עותקים.
סנשה ומוקה, שניהם מחבל נור-פה דה קאלה, יצרו יחד את הפרויקט המוזיקלי דיפ פורסט בעקבות החלטה לנסות לערבל צלילי דיבור של שבטים פיגמאים מקמרון וגבון, אותם שמעו בהקלטות, עם מוזיקה מודרנית מערבית.
השיר "Sweet Lullaby" ("שיר ערש מתוק") מתוך התקליט הראשון שהוציאו ב-1992, הפך ללהיט ענק.
האלבום, "Deep Forest", נטה לעיבודי דאנס דיגיטליים עמוקים של קולות היער האותנטיים.
האלבום השני, "Boheme" (1994), סימן את פנייתו של ההרכב אל עבר הצלילים של מזרח אירופה, והביא נעימות ומזמורים הונגריים, רומניים וצועניים נידחים ועצובים אך יחד עם זאת קצביים.
בין שיתופי הפעולה של ההרכב בשנים 1994–1996 בלטו האמנים יוסו נ'דור וננה צ'רי, ג'ון אנדרסון, סזריה אבורה ופיטר גבריאל.
כל אחד מאלבומיהם הבאים שאב גם הוא את השראתו ממחוז אחר על פני כדור הארץ.
1994 – "World Mix" (הוצאה מחודשת של התקליט הראשון)
1998 – "Comparsa" (צלילים ספרדיים)
2000 – "Pacifique" (צלילים מאיים מבודדים)
2002 – "Music Detected" (השפעה מהמזרח הרחוק)
שניאור זלמן נחום הסופר (נולד בי' תמוז ה'תשמ"ב, 1 ביולי 1982), המוכר בשם הבמה דיסקרייב (DeScribe).
הוא ראפר, זמר ויוצר חרדי-אוסטרלי.
סגנונו המוזיקלי הוא שילוב בין R&B, היפ הופ, דאנסהול ורגאיי.
הסופר נולד במלבורן שבאוסטרליה לדבורה וברוך מרדכי הסופר, זוג חסידי חב"ד.
כבר בגיל צעיר גילה כישרון מוזיקלי, במיוחד בתיפוף שבו התמחה החל מגיל 5. הסופר קיבל דחיפה חיובית בנושא מאימו, דבורה הסופר, שנחשבת לזמרת נשים מבוקשת, הוציאה ארבעה אלבומים ומופיעה בקהילות חרדיות באוסטרליה ובישראל.
בגיל 9 הוא כבר עשה הקלטות באולפן לאלבומים של אמו, הופיע באירועים ומסיבות, ואפילו הוטס לאי טסמניה כדי לבצע שירים.
בגיל 12, הוא כבר שר דואטים עם כוכבי זמר יהודים ידועים מול אלפי אנשים.
יחד עם זאת, כבר בגיל צעיר החל לשתות לשוכרה.
הסופר סיפר שהוא היה מסתובב בבית הכנסת לאחר שנערך בו קידוש ושותה את כל כוסות המכילות האלכוהול שלא גמרו לשתות אותם.
בגיל 12 החלו ניצני היציאה בשאלה שלו כאשר החל להוריד את הכיפה מחוץ לבית.
בשנת 1997, בגיל 14, נסע לישראל למרות חששותיהם של הוריו ללמוד בישיבה בצפת.
אחרי פרק זמן קצר שהיה בישיבה, הוא לא הצליח להתמודד עם המשמעת בישיבה ורצה לחזור לאוסטרליה אך כשהודיע על כך למשפחתו התברר לו שהמשפחה החליטה לעלות לארץ ישראל, לביתר עילית.
זמן קצר לאחר מכן יצא בשאלה, עזב את הישיבה והחל להסתובב ברחובות.
עם הזמן התדרדר לסמים ולפשע.
הסופר טען שבאותה תקופה, ניסה כמעט כל סוג סם אפשרי ולרוב יותר מפעם אחת.
כאשר הגיע לגיל גיוס סירב צה"ל לגייס אותו מכיוון שבאותה תקופה עדיין השתמש בסמים.
הסופר נגמל מסמים ולאחר שהיה "נקי" מסמים במשך חצי שנה התגייס לצה"ל.
את שירותו הצבאי הוא ביצע בחטיבת הנח"ל בתפקיד קלע.
הסופר נשוי ומתגורר בקראון הייטס, ברוקלין.
לאחר שירותו הצבאי חזר בתשובה ונסע ללמוד בישיבה לחוזרים בתשובה בברוקלין.
במהלך לימודיו בישיבה החל ליצור מוזיקה.
לאחר שקיבל את רשותו של ראש הישיבה שלו החל הסופר את הקריירה המוזיקלית שלו.
בשנת 2008 הוציא יחד עם הראפר Y Love ועם הדי.ג'יי Diwon את הקליפ Change.
בקליפ מביע דיסקרייב את רצונו לגרום לשינוי, אפילו קטן, באנשי העולם.
בשנת 2009 הוציא, שוב עם Y Love ו-Diwon, את הקליפ Make It.
ב-2010 שירו של דיסקרייב "הרמוניה" נחגג כ"מכשיר פורץ דרך לאחדות והרמוניה גזעית" על ידי נשיא רובע ברוקלין, מרטי מרקוביץ, בטקס הזיכרון ליום השנה ה-20 של המהומות בקראון הייטס.
ב-16 במרץ 2010 יצא Harmony (בתרגום לעברית: הרמוניה), המיני אלבום הראשון שלו.
ב-14 במאי יצא בשיתוף עם ייץ ג'ורדן The Change (בתרגום לעברית: השינוי), המיני אלבום השני שלו.
במרץ 2011 הוציא את קליפ הדאנסהול "Pure Soul" (בתרגום לעברית: נשמה טהורה) עם אירוח של מתיסיהו בקליפ.
את הקליפ הפיק Friendship Circle, ארגון ללא כוונות רווח המסייע לילדים עם מוגבלויות, וכל ההכנסות מהשיר נתרמות לארגון.
דיסקרייב מנוהל כיום על ידי ארז סאפאר מ-Shemspeed.
בינואר 2012, כהכנה לקראת הוצאת אלבום הבכורה שלו, החל דיסקרייב להציע הורדה בחינם של שירים ממיני האלבום השלישי שלו, In The Red (בתרגום לעברית: בתוך האדום), כאשר בכל חודש ניתן היה להוריד שיר נוסף.
בסופו של דבר, כל "In The Red" שולב במיני האלבום הבא של דיסקרייב, "We R 1".
ב-13 בנובמבר 2012 יצא המיני אלבום הרביעי שלו, We R 1 (בתרגום חופשי לעברית: אנחנו מאוחדים).
כמו המיני אלבום הקודם, הוא הוצע להורדה בחינם וניתן היה לתרום בין דולר אחד ל-25 דולר לדיסקרייב.
המוזיקה של דיסקרייב משלבת את הסגנונות דאנסהול, רגאיי, R&B, והיפ הופ.
הוא משתמש במוזיקה ובטכנולוגיה כדי לקדם הרמוניה גזעית ומסייע לבני נוער יהודיים ללמוד כיצד להקליט ולהפיק מוזיקה.
"המוזיקה שלי היא על אחדות", דיסקרייב אומר, "לכולנו יש אלוהים אחד בין אם אנחנו יהודים, נוצרים או מוסלמים.
אנחנו אחים ואנו חולקים את העולם הזה ביחד".
1 Livin for the Grind (Marley Coffee) 22 בדצמבר 2010 Shemspeed דיסקרייב, (רוהאן מארלי כמפיק מוזיקלי) Pure Soul 22 במרץ 2011 Shemspeed דיסקרייב יחד עם מתיסיהו Acharon Acharon, Chaviv 23 באוגוסט 2011 Shemspeed דיסקרייב יחד עם ליפא שמלצר (רמיקס של Diwon)
דיפ פרפל (Deep Purple, סגול עמוק; מכונה בעברית לעיתים גם סגול כהה) היא להקת הארד רוק בריטית שנוסדה בשנת 1968 בלונדון בידי ריצ'י בלקמור, איאן פייס, ג'ון לורד וניק סימפר.
מנעד יצירותיה נע בין הארד רוק, רוק מתקדם, בלוז רוק והבי מטאל.
בתחילת דרכה, הלהקה ניגנה בעיקר רוק פסיכדלי מתקדם עם השפעות מוזיקה קלאסית, אך המאפיינים של הארד רוק קיימים בכל אלבומיה.
דיפ פרפל נחשבת לאחת מלהקות הרוק הגדולות בכל הזמנים.
בנוסף, יחד עם להקות כמו בלאק סבאת' ולד זפלין, הלהקה נחשבת לאחת החלוצות של ז'אנר ההבי מטאל.
הלהקה בתחילה הייתה פעילה מאז הקמתה ועד שהתפרקה בשנת 1976. בשנת 1984 התאחדה הלהקה והיא פעילה עד היום.
בשנת 2016 נכנסה הלהקה להיכל התהילה של הרוק אנד רול.
במשך שנות פעילותה מכרה הלהקה למעלה ממאה מיליון עותקים של אלבומיה.
להקת דיפ פרפל נוסדה רשמית בשנת 1968, באנגליה, על ידי חמישה חברים: הקלידן ג'ון לורד, הגיטריסט ריצ'י בלקמור, הסולן רוד אוונס, הבסיסט ניק סימפר, והמתופף איאן פייס.
שמה הקודם של הלהקה, Roundabout, הוחלף לשם Deep Purple, על שם שיר של פיטר דה רוז, שידוע בביצוע לארי קלינטון והיה אהוב על סבתו של בלקמור.
בתחילת דרכה התמקדה הלהקה לרוב בגרסאות כיסוי (קאברים) לשירים אחרים.
בשלושת אלבומיה הראשונים: "Shades of Deep Purple", "The Book of Taliesyn", ו-"Deep Purple", הצליחה הלהקה להגיע למצעדי הלהיטים בארצות הברית, אך לא הייתה לה כמעט הצלחה בבריטניה, מולדתם של חבריה.
הכיוון המוזיקלי של הלהקה התבסס בתקופה זו על נגינת הקלידן ג'ון לורד, שהתמחותו המקורית הייתה מוזיקה קלאסית.
הרכב הלהקה השתנה עם עזיבתם של אוונס וסימפר, כאשר את מקומם תפסו הסולן איאן גילן והבסיסט רוג'ר גלובר.
שניהם היו מכרים של בלקמור, וחברים בלהקה בשם Episode Six, לפני שהצטרפו לדיפ פרפל.
בהרכב חדש זה, הקליטו חברי הלהקה בשנת 1969 את התקליטון "Black Night", כשבצידו השני הוקלט השיר "הללויה" ואת ה-Concerto for Group and Orchestra, הופעה ראשונה מסוגה באותה התקופה, בה הוקלטו יצירות בשילוב תזמורת פילהרמונית ולהקת רוק בהופעה חיה באלברט הול.
היצירה הולחנה על ידי קלידן הלהקה ג'ון לורד בעזרתו של המלחין הבריטי מלקולם ארנולד.
לורד, שניסה לגשר בין המוזיקה הקלאסית עליה גדל לבין הרוק הכבד שאת שורשיו הוביל באותה התקופה, היה למעשה היחיד בלהקה שהתעניין בנושא, למרות התשבחות בעיתונות, האלבום התקבל בקרב קהל השומעים בקרירות רבה.
לורד ודיפ פרפל, חזרו שנה לאחר מכן לנגן ביצירה נוספת בה שולבה הלהקה עם תזמורת ושנקראה Gemini Suite, אך מעריצי הלהקה והלהקה עצמה בחרה שלא לשוב עוד לז'אנר הייחודי, ופנתה להתעמק ברוק הכבד.
אותה הקלטה נדירה של דיפ פרפל עם התזמורת מבצעים את Gemini Suite יצאה באופן רשמי על דיסק בחברת RPM.
לאחר יציאת האלבום, תפס בלקמור את הפיקוד על הלהקה.
הסיבה ללקיחת המנהיגות שלו מתוארת היטב בציטוט הבא: .
כך יצא האלבום "In Rock" - אלבום מחוספס וכבד מאוד ביחס לאותה התקופה.
האלבום נמכר ביותר ממיליון עותקים, והלהקה הצליחה בארצות הברית ולראשונה גם בבריטניה עצמה.
הסינגל "Black Night" הגיע למקום השני במצעד הבריטי, המקום הגבוה ביותר אליו הגיעה הלהקה אי פעם.
בקיץ 1971 יצא האלבום "Fireball".
גם אלבום זה היה להיט, אך מעט פחות מקודמו.
הסינגל "Strange Kind of Woman" הגיע אף הוא למקומות גבוהים במצעד.
הלהקה תכננה עוד אלבום, ורצתה להקליט אותו בקזינו במונטרה, שווייץ.
במהלך הופעה של פרנק זאפה ירה אלמוני אקדח זיקוקים לעבר הגג ושרף את הקזינו.
האירוע השפיע על הלהקה, וכך נוצר השיר "Smoke on the Water".
חברי הלהקה שמו לב לסאונד מיוחד המתקבל בנגינה במסדרונות בית המלון בו הם שהו.
הם החליטו להקליט את כל האלבום החדש שלהם במסדרונות בית המלון.
תוצאת ההקלטות, האלבום "Machine Head" קיבל פלטינה משולשת.
לאחר הוצאת אלבום הופעה חיה "Made in Japan" והוצאת האלבום "Who Do We Think We Are", החלו המחלוקות הפנימיות לבלוט.
את חוסר ההסכמה שהתגלע בין גילן לבלקמור ניתן לשמוע באלבום "Who Do We Think We Are", בו יש ירידה מוזיקלית ניכרת.
ב-1974 פרש איאן גילן מחברותו בלהקה.
לאחר מכן פוטר ממנה גם הבסיסט רוג'ר גלובר.
באותה שנה בחרו החברים שנותרו בסולן חדש, זבן בבוטיק אופנה ובנם של בעלי פאב, דויד קוברדיל, וגם בבסיסט והזמר חבר להקת טרפיז - האמריקאי הראשון שחבר ללהקה, גלן יוז.
בהרכבה החדש הקליטה דיפ פרפל אלבום פלטינה נוסף, "Burn".
האלבום לימד על שינוי כיוון מוזיקלי של הלהקה לתחום חדש לגמרי: רוק כבד בלוזי עם אלמנטים פאנקיים בהשפעת הבסיסט גלן יוז.
הרכב זה הקליט שני אלבומים עד שלבלקמור נמאס מכיוון הפאנק ששאר חברי הלהקה משכו אליו ולכן רצה לפרוש.
הקש ששבר את גב הגמל היה הסירוב בו נתקל כשרצה להקליט גרסה ל"הכבשה השחורה של המשפחה" (במקור של להקת Quatermass).
לאחר קבלת הסירוב, עזב בלקמור את הלהקה והקים את להקת ריינבו עם רוני ג'יימס דיו.
חבריה החדשים של הלהקה שטעמו מעוצמת הקונצרטים לפני עשרות ומאות אלפי המעריצים, התחננו בפני הקלידן ג'ון לורד והמתופף איאן פייס להותיר את ההרכב על כנו, ולאחר מאמצים למצוא מחליף שיכנס לנעליו הגדולות של ריצ'י בלקמור, נמצא הגיטריסט האמריקאי המוכשר טומי בולין כמחליף לגיטריסט הפורש.
הלהקה הוציאה אלבום אחד בשנת 1975. אבל בולין לא יכול היה להיכנס לנעלי בלקמור משתי סיבות: ראשית הוא לא הגיע ליכולותיו המוזיקליות ושנית בולין סבל מחרדת במה נוראית ונהג לאבד את ראשו לחלוטין על הבמה.
התופעות האלו החריפו בעיה נוספת של בולין, לראשונה בדיפ פרפל היו חברי הלהקה - בולין ויוז, צרכני סמים.
לא לקח זמן רב עד שלורד ופייס מאסו באורח החיים של יוז ובולין והודיעו על חוסר רצונם בהמשך פעילותה.
לבסוף טומי בולין מת ממנת יתר שהטביעה אותו בבריכה והלהקה הודיעה על התפרקותה.
בשנת 1980 החליט רוד אוונס, שהיה סולן הלהקה בשלושת אלבומי האולפן הראשונים, לעשות קצת כסף על חשבון מוניטין הלהקה.
ייתכן שאוונס סבר שהעובדה שהלהקה הייתה מפורקת, כמו גם העובדה שהוא היה הסולן המקורי, תעזור לו במהלכו זה.
ואכן, בעצת אמרגנו, הוא הקים הרכב והחל להופיע בארצות הברית, קנדה ומקסיקו תחת השם "דיפ פרפל", כשהפוסטרים שפרסמו את ההופעות לא רמזו במאומה כי אין מדובר בדבר האמיתי.
התוצאות היו רחוקות מלהשביע רצון: אוונס לא הצליח לשיר טוב את השירים שהושרו במקור על ידי איאן גילן ודייוויד קוברדייל, והקהל, שמלכתחילה היה אמביוולנטי כלפי הרעיון, קלט מהר מאוד מה ניסו למכור לו, והצביע ברגליים.
מהבחינה החוקית, השם "דיפ פרפל" שייך לחברי הלהקה המייסדים האחרים, ולפיכך, בתוך זמן קצר מאוד הגישו חברי הלהקה תביעה משפטית כנגד אוונס, ובה אסרו עליו להשתמש בשם ובמוניטין שלהם, שבנו בלעדיו.
חברי הלהקה ניצחו במשפט, ובעקבות הניצחון גם נשללו מאוונס כל התמלוגים על מכירות של שלושת אלבומי הלהקה הראשונים, להם היה שותף.
ב-1984, לאחר שמונה שנים של פעילויות בהרכבים שונים, החליטו חברי ההרכב השני, גילן, בלקמור, פייס, גלובר, ולורד על איחוד מחדש.
הלהקה הוציאה אלבום מוצלח מאוד בשם "Perfect Strangers".
מיד אחריו יצאה למסע הופעות ארוך, בסיומו הקליטה את האלבום "The House of Blue Light" שיצא לאור ב-1987. בינתיים התברר כי הדמויות הבולטות שמאחרי הלהקה, גילן ובלקמור אינם מסתדרים יחד.
עקב חילוקי הדעות בין חברי הלהקה החליט גילן לפרוש בשנית ובמקומו הצטרף ללהקה ב-1990 הסולן ג'ו לין טרנר, שעבד עם בלקמור ב"ריינבו".
הרכב זה הופיע בין השאר בישראל.
ההרכב הופיע 3 שנים עד שגילן החליט לחזור.
לאחר שינויים נוספים בהרכב הלהקה פרש הגיטריסט בלקמור שהלך לכיוון המוזיקלי ה"בריטי העתיק" והחל לנגן על כלים אתניים כמו לאוטה ועוד.
במקומו, הלהקה גייסה לשירותיה את הגיטריסט ג'ו סטריאני.
סטריאני שהיה מחויב גם לחברת תקליטים שונה היה חייב להפסיק את חברותו בלהקה לאחר זמן קצר.
בהרכב זה הלהקה לא הוציאה אף אלבום.
פרישתו של סטריאני גרמה לגיוסו של סטיב מורס, מנהיג להקת Dixie Dregs, ווירטואוז גיטרה בפני עצמו.
מאז כניסתו של מורס להרכב הלהקה היא החלה במסעי הופעות חובקי עולם והחזירה לעצמה את ההוד המפורסם שאפף את הופעותיה.
הלהקה הוציאה עוד מספר אלבומים, ואפילו תקליט של גרסה נוספת לנגינה עם תזמורת.
בינתיים גם הקלידן ג'ון לורד עזב את דיפ פרפל בגיל 62 לטובת קריירה של הלחנת מוזיקה קלאסית.
למרות נטישתו הותיר לורד את אורגן ההמונד הייחודי והאהוב שלו, ה"ביסט", ליורשו, הקלידן דון איירי, חבר לשעבר בלהקות קוליסאום 2, ריינבו, בלאק סבאת', גארי מור וייטסנייק ועוד.
בשנת 2005 הוציאה הלהקה אלבום נוסף בשם "Rapture of the Deep" שזכה להצלחה מסחרית ולמסע הופעות שהחל בינואר 2006. בקיץ הייתה אמורה הלהקה להופיע בפסטיבל בעלבכ בלבנון, אך בגלל מלחמת לבנון השנייה ההופעה בוטלה.
ב-7 באפריל 2017 יצא אלבום האולפן ה-20 בשם "infinite",בעקבותיו יצאה הלהקה לסיבוב הופעות שנמשך גם ב-2019 בשם "The Long Goodbye Tour".
ב-7 באוגוסט 2020 יצא אלבום האולפן ה-21 בשם "Whoosh!" בשיתוף פעולה עם המפיק בוב אזרין, הוצאתו נדחתה מ-12 ביוני עקב הגבלות בשל מגפת הקורונה.
ב-26 בנובמבר 2021 יצא אלבום האולפן ה-22 בשם "Turning to Crime" שלראשונה כל השירים שבו, לא נכתבו על ידי חברי הלהקה והוקלטו בעבר על ידי אומנים אחרים, גם הוא בשיתוף פעולה עם המפיק בוב אזרין.
במרץ 2022 הודיע סטיב מורס על לקיחת פסק זמן מהלהקה לאחר שאשתו אובחנה כחולה בסרטן, סיימון מקברייד החליף אותו בסיבוב ההופעות המחודש.
ב-23 ביולי 2022 הודיע סטיב מורס על פרישתו מהלהקה כדי לטפל באשתו.
ב-16 בספטמבר 2022 הצטרף סיימון מקברייד באופן רשמי ללהקה כנגן שכיר קבוע.
באפריל 2024 הכריזה הלהקה על אלבום חדש בשם , שייצא ב-19 ביולי 2024.
היכל התהילה של הרוק אנד רול
באפריל 2016 נכנסה דיפ פרפל אל היכל התהילה של הרוק אנד רול.
בשנת 1988 הייתה הלהקה אמורה להופיע בישראל בחול המועד סוכות, אך ההופעה התבטלה עקב האינתיפדה הראשונה.
בתחילת שנות התשעים הגיעה לראשונה דיפ פרפל לישראל לשתי הופעות, ההופעה הראשונה נערכה ב-28 בספטמבר 1991 בפארק הירקון שבתל אביב וההופעה השנייה, אשר סגרה את סיבוב ההופעות של הלהקה, נערכה למחרת בחוף צמח, שבכנרת.
הביקורות שפורסמו על המופע היו שליליות, והגדירו אותו כבלתי מוצלח, בלשון המעטה.
ביצועיו של הסולן, ג'ו לין טרנר (שהחליף את איאן גילן באותה עת), היו בלתי מספקים.
כמו כן, במהלך ההופעה האחרונה שבחוף צמח, לפני ההדרן, ירד מהבמה ריצ'י בלקמור, גיטריסט הלהקה, ולא הסכים לחזור, למרות קריאות הקהל.
לפי גרסה אחת, הוא נבהל מכך שרבים בקהל אחזו "סטיקלייטים" זוהרים, ולפי גרסה אחרת, נזרקו לבמה בובות של דובים, שהבהילו אותו.
בספטמבר 2008 הגיעה הלהקה להופעות בישראל בפעם השנייה, והופיעה ארבע פעמים.
הופעה אחת נערכה ב"האנגאר 11" שבנמל תל אביב, ושלוש האחרות בתיאטרון קיסריה.
ההופעות זכו להצלחה רבה ולביקורות אוהדות, וכל הכרטיסים עבורן נמכרו מראש.
במאי 2011, הגיעו חברי הלהקה בפעם השלישית לישראל, לשתי הופעות בתיאטרון קיסריה.
בריאיון עמם, סיפרו חברי הלהקה, כי הם מעט עצובים על הידרדרות מעמד להקות הרוק בהשוואה לאמנים שמתפרסמים בתחרויות כגון "כוכב נולד", ושהם זוכרים לטובה את הקהל הישראלי.
בנוגע למצב המדיני והפוליטי, אמר סולן הלהקה, איאן גילן, כי "אנו מודעים למצב באזור, אך הופענו בהרבה מקומות בהם הייתה מחלוקת פוליטית, מכיוון שאנו אנשי מוזיקה.
הרי זה היה אבסורד אם הופעה שלנו לפני עשור בלונדון, הייתה מתפרשת כתמיכה בטוני בלייר".
המתופף איאן פייס אמר, כי "אנו באים לעשות את החיים שמחים יותר", ואף כינה אמנים שביטלו הופעות בישראל עקב המצב הפוליטי - "רכיכות".
ב-22 וב-23 בפברואר 2014 הופיעה הלהקה בפעם הרביעית בישראל, בהיכל נוקיה, במסגרת סיבוב ההופעות של אלבומם "Now What?!".
ב-22 במאי 2016 הופיעה הלהקה בפארק ראשון לציון, בפעם החמישית בישראל.
ב-22 במאי 2022 הלהקה הופיעה בהיכל מנורה מבטחים בת"א, בפעם השישית בישראל.
כל הכרטיסים להופעה נמכרו והלהקה זכתה לביקורות טובות.
עקב הביקוש הרב, ב-23 במאי 2022 הופיעה הלהקה בפעם הראשונה בירושלים, באולם פיס ארנה ירושלים.
סיימון מקברייד - גיטרה, קולות רקע (בהופעות 2022 וחבר רשמי מה- 16 ספטמבר 2022 - היום)
שניםהרכבאלבומיםמרץ 1968 - יולי 1969(הרכב ראשון) ריצ'י בלקמור - גיטרה
רוד אוונס - שירה מובילה
ג'ון לורד - קלידים, קולות רקע
ניק סימפר - גיטרה בס, קולות רקע Shades of Deep Purple (1968)
איאן גילן - שירה מובילה, מפוחית
רוג'ר גלובר - גיטרה בס Deep Purple in Rock (1970)
גלן יוז - גיטרה בס, קולות
דייוויד קוברדייל - שירה מובילה Burn (1974)
Stormbringer (1974)יוני 1975 - מרץ 1976(הרכב רביעי) ג'ון לורד - קלידים, קולות רקע
דייוויד קוברדייל - שירה מובילה
איאן גילן - שירה מובילה
רוג'ר גלובר - גיטרה בס Perfect Strangers (1984)
The House of Blue Light (1987)דצמבר 1989 - אוגוסט 1992(הרכב חמישי) ג'ון לורד - קלידים
ג'ו לין טרנר - שירה מובילה Slaves and Masters (1990)אוגוסט 1992 - נובמבר 1993(הרכב שני - ג') ג'ון לורד - קלידים
איאן גילן - שירה מובילה The Battle Rages On...
ג'ו סטריאני - גיטרהנובמבר 1994 - פברואר 2002(הרכב שביעי) ג'ון לורד - קלידים
סטיב מורס - גיטרה Purpendicular (1996)
Abandon (1998)מרץ 2002 - היום(הרכב שמיני) איאן פייס - תופים
דון איירי - קלידים Bananas (2003)
דיסקת שברים היא דיסקה של אבק וסלעים המקיפה כוכב.
דיסקות כאלה יכולות להיות לא אחידות ולהיות מורכבות מטבעות מובהקות, כמו טבעות סביב הכוכב פומלהוט (באיור משמאל).
דיסקות שברים נצפו הן סביב כוכבים צעירים והן סביב כוכבים עתיקים, לרבות כוכב נייטרונים.
לפי מודלים מסוימים, דיסקת שברים יכולה להיות שלב בהיווצרות כוכבי לכת ארציים, העוקב לשלב של דיסקה קדם-פלנטרית.
לפי מודלים אחרים, שברים אלו יכולים להיווצר ולהישמר כתוצאה מהתנגשויות בין פלנטיסימלים שהם אסטרואידים ושביטים גם בשלבים מאוחרים של התפתחות של מערכת פלנטרית.
נכון לתחילת המאה ה-21 נמצאו למעלה מ-900 כוכבים שונים אותם ככל הנראה מקיפה דיסקת שברים ו-170 כוכבים בהם ידוע על קיומה של דיסקה כזאת.
מאתרים את הדיסקות באופן תצפיתי על ידי כך שחוקרים את המערכת בתחום התת-אדום ומחפשים אחר עודף קרינה בתחום זה, ביחס לקרינה המצופה מהכוכב עצמו.
עודף זה נובע מכך שדיסקה החשופה לאור הכוכב פולטת קרינה בתחום התת-אדום בנוסף לקרינה הישירה מהכוכב.
דיסקת שברים דומה במידת מה לחגורת האסטרואידים במערכת השמש.
נצפו דיסקות בעלות רדיוס של 10–100 יחידות אסטרונומיות, כלומר דומה לחגורת קויפר (הנפרשת בתווך רדיוס של 30–50 יחידות אסטרונומיות), אבל עם יותר אבק.
דיסקת שברים ראשונה שנצפתה הייתה דיסקת אבק המקיפה את הכוכב וגה.
דיסקה זו נצפתה ב-1984 על ידי טלסקופ החלל IRAS ובתחילה הוצע שמדובר בדיסקה קדם-פלנטרית.
בהמשך התברר שהדיסקה לא מכילה גז, וכן מכילה אזורים בעלי צפיפות שונה, דבר המצביע על גופים מאסיבים המוכלים בה.
גורמים אלו וגילו המתקדם של הכוכב במצביעים שמדובר בדיסקת שברים ולא בדיסקה קדם-פלנטרית.
בהמשך דיסקות דומות התגלו לפומלהוט ולבטא בכן-ציור.
נמצאה דיסקת שברים סביב הכוכב הזוגי 55 בסרטן הנמצא ג-40 שנות אור ממערכת השמש, במערכת המכילה 5 אקזופלנטות.
מבנה של דיסקת שברים המקיפה את אפסילון בארידנוס מצביעה על הפרעות הנגרמות על ידי גוף פלנטרי החג סביב הכוכב.
מדידת הפרעות אלו יכולים לעזור לקבוע את ממדיו ומסתו של גוף זה.
במהלך היווצרותו של כוכב דמוי שמש, קדם-כוכב עובר שלב של כוכב T בשור בו הוא מוקף ב"ערפילית" (למעשה ענן של גז ואבק) דמוית דיסקה.
מהחומר המרכיב את אותה הדיסקה נוצרים פלנטיסימלים שיכולים להצטבר וליצור בהמשך כוכבי לכת.
הענן ממשיך לחוג סביב הכוכב הצעיר במשך תקופה של 1–20 מיליון שנים, עד שהוא מפוזר על ידי קרינה מהכוכב.
פלנטסימלים יכולים להתנגש זה בזה ובכך ליצור עוד אבק ושברים, תהליך זה משמר את דיסקת השברים ליותר זמן.
לפי המודלים התאורטיים כ-45% מכלל כוכבי הסדרה הראשית מחזיקים בדיסקת שברים באיזשהו שלב בחייהם.
דיסקות שברים מורכבות לרוב מגרגרים קטנים מסדרי גודל של 1–100 מיקרומטר.
התנגשות בין גרגרים אלו יכולה לרסק אותם לגרגרים קטנים יותר שמועפים מהמערכת על ידי לחץ קרינה מהכוכב.
בדיסקות שברים דלילות הקרינה יכולה לגרום לחלקיקים ליפול על הכוכב בספירלה, בתהליך המכונה "אפקט פוינטינג-רוברטסון" .
שני התהליכים מגבילים את זמן החיים של דיסקת שברים לתקופה של 10 מיליון שנים או אף פחות.
כך שעל מנת שהדיסקה תישמר למשך תקופה ממושכת, צריך להיות מנגנון שיוצר שברים חדשים.
הדבר יכול להיות מושג על ידי התנגשויות בין גופים גדולים יותר שיוצרים שברים קטנים.
על מנת שהתנגשויות יהיו אפשריות, הדיסקה צריכה להיות מופרעת כבידתית במידה המספקת מהירות התנגשות גבוהה מספיק.
מערכת פלנטרית של הכוכב יכולה ליצור הפרעות כאלה, כך גם מערכת של כוכב זוגי או השפעה של כוכב שכן.
קיומה של דיסקת שברים יכולה להצביע על הסתברות להימצאות של כוכב לכת סלעי במערכת.
דיסקתיים (שם מדעי: Thyropteridae) הם משפחה קטנה של עטלפי חרקים מסדרת העטלפים ובה סוג יחיד - עטלף נצמד וחמישה מינים.
בני משפחה זו חיים בטבע ביערות הגשם של אמריקה המרכזית ואמריקה הדרומית.
הם קיבלו את השם עטלפי דיסק, ע"ש כריות יניקה עגולות הנמצאות מתחת לאגודליהם.
הם משתמשים בכריות אלה כדי לטפס על משטחים חלקים כמו על צמחים או פירות כמו בננות, בתוכם הם מקננים.
בכך הם מזכירים את קרוביהם ממשפחת מיזופודיים ממדגסקר.
פניהם של עטלפים אלה קצרים ואוזניהם רחבות ומשוטחות.
הם מחפשים חרקים בלילות ומשתמשים באיכון הד כדי לאתר אותם, באמצעות אוזניהם הגדולות.
דיסקרטוזיס מולד (לועזית: Dyskeratosis congenita, בקיצור - DKC), ידועה גם בשם תסמונת זינסר-קול-אנגמן היא מחלה מולדת מתקדמת נדירה.
באופן מסורתי המחלה הוגדרה על ידי טריאדה של שלושה תסמינים: פיגמנטציה בעור, דיסטרופיה בציפורניים ולויקופלקיה ברירית הפה, אם כי תסמינים אלו לא מופיעים אצל כל החולים.
בדומה לפרוגריה, חלק מהתסמינים קשורים להזדקנות מוקדמת.
בתחילתה משפיעה המחלה בעיקר בעור, אולם תופעת הלוואי המשמעותית ביותר היא כשל מתקדם של מח העצם, כשל המתרחש בקרב 80% מהמטופלים.
דיסקרטוזיס מולד הוא מחלה גנטית הקשורה לפגיעה בתחזוקת הטלומרים.
הטלומרים הם מבנים בקצוות הכרומוזומים המגנים עליהם מפני התפרקות.
מוטציות גנטיות גורמות לקיצור מואץ של הטלומרים והופכות את הכרומוזומים לפגיעים יותר לשבירה ואי-יציבות.
השפעה זו משמעותית במיוחד בתאים המתחלקים במהירות ובתדירות גבוהה, כמו תאי מערכת הדם.
קיצור הטלומרים מוביל לכניסה מוקדמת של התאים למצב של הזדקנות תאית , אשר מובילה לפגיעה הרב-מערכתית האופיינית למחלה.
ידועים 18 גנים המעורבים במחלה האחראים ל-75% מהמקרים, כאשר כמחצית מהחולים נושאים שינויים בגנים DKC1, TERT, TERC ו-TINF2, המקודדים לחלבונים החיוניים לפעילות אנזים הטלומראז (אנזים החיוני לשמירה על אורך הטלומרים בתאים מתחלקים) או למרכיבי קומפלקס השלטרין (מבנה חלבוני שתפקידו המרכזי להגן על קצוות הכרומוזומים ולווסת את פעילות הטלומראז).
ב-25% מהמקרים לא ידועה המוטציה הגנטית הגורמת למחלה.
דיסקרטוזיס מולד יכול להיות מורש במספר דרכים:
תורשה תלוית-X: נגרמת על ידי מוטציות בגן DKC1 הממוקם על כרומוזום X.
זכרים עם מוטציה בכרומוזום X היחיד שלהם יפתחו את המחלה, בעוד שנקבות עם מוטציה באחד מכרומוזומי ה-X שלהן יהיו בדרך כלל נשאיות.
תורשה אוטוזומלית דומיננטית: נגרמת על ידי מוטציות בגנים כמו TERC, TERT ו-TINF2. במקרה זה, מספיק שאחד ההורים יעביר את הגן המוטנטי כדי שהילד יפתח את המחלה.
תורשה אוטוזומלית רצסיבית: נגרמת על ידי מוטציות בגנים כמו NOP10, NHP2 ו-WRAP53. במקרה זה, שני ההורים צריכים להיות נשאים של המוטציה כדי שהילד יפתח את המחלה.
הגם שזוהי מחלה מולדת, התסמינים של דיסקרטוזיס מולד עשויים להופיע בכל שלב מילדות, גיל ההתבגרות או בבגרות.
סימנים של ציפורניים דיסטרופיות, למשל, יתפתחו בדרך כלל בין הגילים 5-13 שנים.
שלושת התסמינים הבולטים ביותר של המחלה מופיעים בעור, בציפורניים ובפה.
בעור מדובר בפריחה דמויות תחרה שלעיתים מוקפת באזורים בהירים יותר, במיוחד בחלק העליון של הגוף - הפנים, הצוואר, החזה והחלק העליון של הזרועות.
בנוסף, ייתכנו אזורים אטרופיים של העור, בהם העור דליל יותר ולעיתים שקוף מהרגיל, והרחבת כלי דם קטנים סמוך לפי השטח של העור היוצרת מראה של קווים או נקודות עדינות (טלנגיאקטזיות).
הציפורניים גדלות לאט, דקות יחסית, וניתן לראות בהן שינויי צבע או צורות חריגות כגון חריצים אורכיים.
סימן אופייני הוא מצב בו העור מהאצבע גדל מעל הציפורן ומכסה חלק ממנה (פטריגיום דורסלי).
בתוך הפה נראה כתמים לבנים, בדרך כלל על הלשון (לויקופלקיה ברירית הפה).
בנוסף ייתכנו בפה שלפוחיות, ארוזיות ועששת.
המחלה רב מערכתית ויכולה לגרום לבעיות נוספות כגון זיהומים תכופים, עייפות ואנרגיה נמוכה, בעיות דימום, בעיות עיניים ושיניים, קומה נמוכה, דלדול עצם, עיכובים התפתחותיים, אנמיה אפלסטית (מחסור בתאי דם אדומים), תסמונת מיאלודיספלסטית (הפרעות ביצירת או פעולת תאי הדם), סרטני דם כמו לוקמיה וסוגי סרטן אחרים, פיברוזיס (הצטלקות) בריאות או בכבד.
כשל של מח העצם מופיע במעל 80% מהמקרים.
קיימת שונות רבה בחומרת המחלה ובגיל הופעת התסמינים, אפילו בין בני משפחה הנושאים את אותה מוטציה.
אבחנה של דיסקרטוזיס מולד נשקלת כאשר מופיעים לפחות שניים מארבעת המאפיינים העיקריים: דיסטרופיה של הציפורניים, פיגמנטציה חריגה של העור, לויקופלקיה, וכשל מח עצם.
בנוסף, נדרשים לפחות שניים מרשימת התסמינים הנוספים הידועים במחלה.
המחלה מתאפיינת במגוון רחב של תסמינים עקב מעורבות של מערכות גוף רבות והופעה הדרגתית שלהם לאורך זמן, לכן הבדיקות האבחוניות תלויות בממצאים הקליניים של כל מטופל באופן אישי.
הבדיקות הנפוצות כוללות ספירת דם מלאה (CBC), בדיקת מח עצם, בדיקת אורך טלומרים בלויקוציטים (למשל באמצעות Flow FISH), בדיקת תפקודי ריאה, ובדיקות גנטיות.
עם זאת, בכ-25% מהמקרים, הבסיס הגנטי נשאר לא ידוע גם לאחר בדיקת כל הגנים הידועים.
דיפ סטייט, או מדינת צללים, (מכוּנה גם: מדינה בתוך מדינה; באנגלית: Deep state) הוא מושג המתאר אוסף מאורגן של רשתות כוח נסתרות שמשפיעות בחשאי ובעוצמה על הממשל במדינה, מחוץ למסגרת הפוליטיקה הציבורית ותוך עקיפת ההנהגה החוקית הנבחרת, בניסיון לקדם את מטרותיהן.
במושג זה נעשה שימוש במדעי המדינה ובפוליטיקה.
במדעי המדינה משמש המונח לניתוח מבני כוח אוטונומיים בתוך ממשלות, במיוחד במשטרים אוטוריטריים.
בפוליטיקה העכשווית נעשה במושג שימוש ברטוריקה קונספירטיבית על ידי פוליטיקאים שנמצאים בעמדות כוח פוליטיות.
רטוריקה קונספירטיבית זו מציגה כל ביקורת כלפיהם וכל מגבלה על כוחם כאילו הייתה פעולה של גורמים חתרניים שמטרתם לערער את רצון העם.
בעוד שלמושג יש יישומים לגיטימיים במדע המדינה, בתחום הפוליטיקה אומץ השימוש בו כנשק פוליטי לדה-לגיטימציה לאופוזיציה ולהגברת חוסר אמון במוסדות המדינה
על פי תאוריית קונספירציה זו, הגורמים שמרכיבים את רשתות הכוח מתנהלים בפועל כאילו היו הריבון האמיתי, וחוברים יחד לנהל את המדינה, מעל ראש העם ומנהיגיו.
דוגמאות לגורמים כאלו הם עובדי מדינה בכירים ברשויות המדינה, כוחות הביטחון (צבא וסוכנויות מודיעין), מערכת אכיפת החוק (משטרה והרשות השופטת), ארגוני פשע מאורגן, חברות ממשלתיות, או תאגידים פרטיים הפועלים באופן עצמאי משליטה ממשלתית או רגולטורית.
הם פועלים לשבש את ייעוד תהליך הבחירה הדמוקרטית, מטעמים כגון המשכיות המדינה, ביטחון תעסוקתי לחבריה, כוח מוגבר וסמכות, קביעת סדר יום, ומרדף אחר מטרות אידאולוגיות.
על פי האנתרופולוג ד"ר אדם קלין אורון, תאוריות הקונספירציה של הדיפ סטייט מופצות כמעט תמיד על ידי אנשים בעלי כוח פוליטי, ובשנים האחרונות על ידי מנהיגים פופוליסטיים.
הוא מציין שהשימוש שהם עושים במושג מהווה סכנה לחברה, מכיוון שהוא בנוי על טענת קיום בוגדים בקרב העם, טענה שעלולה לפגוע משמעותית בחוסן החברתי.
על פי התאוריה המופצת על ידי בעלי הכוח הפוליטי, לא הפוליטיקאים אחראים להתרחשויות במדינה ולמצוקות החברתיות, כי אם גורמים הקיימים מתחת לפני השטח שמהווים את הדיפ סטייט.
אותם הפוליטיקאים הם המייצגים האותנטיים של העם בניגוד לדיפ סטייט.
תאוריית הקונספירציה של הדיפ סטייט דומה במידת מה לתאוריות הקונספירציה של הסדר העולמי החדש , אך בעוד שהאחרונות הן תאוריות קונספירציה גלובליות המתארות כוח אחד ששולט מאחורי הקלעים בכל העולם, הרי שתאוריות הקונספירציה של הדיפ סטייט הן ממוקדות מדינה.
מדינת הצללים יכולה לפעול בניגוד לסדר היום של הנבחרים, על ידי חסימה, התנגדות וחתירה כנגד המדיניות שלהם או הנחיותיהם.
במובן הרחב של הקשר זה, היא עשויה ללבוש צורה של עובדי מדינה בשירות הציבורי ורשויות השלטון השונות, אשר גם אם אינם פועלים כקנונייה, הם נוקטים מדיניות לעומתית כלפי הדרג הפוליטי הנבחר, ומנסים לכפות את דעותיהם וערכיהם על המדינה, בכלים של בירוקרטיה ומשפט.
מדינת הצללים היא, על פיה, ארגון היברידי, שפושט צורה ולובש צורה.
הישות הזאת אוחזת במוקדי הכוח והשליטה, וקוראת תיגר על יכולתם של נבחרי הציבור לשלוט.
בהמשך לזאת, בשיח הציבורי של העשור השני של המאה ה-21, לעיתים מבלבלים בינה לבין מושגים שונים.
למשל, היא מופיעה כמרכיב בתאוריות קשר הטוענות לחתירה משותפת להפלת הממשל.
עם זאת, היא נבדלת מהפיכה שלטונית גלויה (כגון הפיכה צבאית), בכך שהיא אינה מפילה את השלטון באופן רשמי, אלא חותרת תחתיו בחשאי, תוך יצירת מראית עין שהדרג הפוליטי הנבחר הוא עדיין השולט.
היסטוריה: מבשרים מוקדמים של תאוריית הדיפ סטייט
הרעיון של רשתות נסתרות האוחזות בשליטה חשאית על ממשלות הוא בעל תקדימים היסטוריים קדומים, אשר הטרימו את תפיסה המודרנית של דיפ סטייט, כגון הפרוטוקולים של זקני ציון וציד מכשפות.
לאורך ההיסטוריה, חברות שונות הביעו חששות מפני אויבים נסתרים, קבוצות חשאיות וכוחות בירוקרטיים או צבאיים חשאיים המערערים את הממשל הלגיטימי.
למרות שהפחדים הללו פשטו ולבשו צורה לאורך ההיסטוריה, הם חולקים מרכיבים משותפים של חשדנות כלפי כוח אפל, קנוניות, ושליטה של האליטות.
באירופה של ימי הביניים וכן בתקופת הרנסאנס באירופה המודרנית המוקדמת, הפחד מפני אויבים נסתרים התבטא לעיתים קרובות בחשדות לכישוף ולמזימות שטניות.
הספר פטיש המכשפות משנת 1487, שהיווה את אחת המסות המשפיעות ביותר על ציד מכשפות, קידש את הרעיון שמכשפות יצרו רשת מאורגנת וחשאית הפועלת לחתור תחת יסודות החברה הנוצרית.
רעיון זה עורר בהלה המונית, והוביל למשפטי מכשפות ואינקוויזיציות ברחבי אירופה וכן בצפון אמריקה הקולוניאלית, שם השתמשו הרשויות בהאשמות אלה כדי לדכא התנגדות ולחזק את שליטת המדינה והכנסייה.
פחד זה מפני אויבים נסתרים מקביל לכמה תיאוריות קונספירציה מודרניות אודות דיפ סטייט, במיוחד QAnon, שמתארות באופן דומה רשת סודית, זדונית, העוסקת בטקסים שטניים, הקרבת ילדים, ומאמץ להשחית את החברה.
בדיוק כפי שהספר פטיש המכשפות טען שמכשפות יצרו בריתות עם השטן כדי לחטוף ולהקריב ילדים, QAnon טוענת שהאליטות הפוליטיות משתתפות במעגלי סחר עולמיים בילדים כדי לקצור "אדרנוכרום", חומר פיקטיבי שעל פי אמונתם מעניק להן כוח.
שני הנרטיבים מסתמכים על נימוק מעגלי, שבו ההכחשה נתפסת כהוכחה נוספת לאשמה, ומצדיקים פעולות קיצוניות.
תיאוריות הקונספירציה הללו מושרשות בחשיבה אפוקליפטית ודואליסטית, הממסגרות קונפליקטים פוליטיים כקרבות בין טוב לרע, ומחזקות את הסמכות על ידי תיעול חרדות חברתיות לפאניקה מוסרית הדורשת טיהור של אויבים נסתרים.
במהלך עידן הנאורות, פחדים קמאיים מפני אויבים על טבעיים התפתחו לכדי דאגות מפני רשתות עילית המשפיעות על הממשל.
הבונים החופשיים והאילומינטי הבווארי הפכו למוקד של תיאוריות קונספירציה, לאחר שהואשמו במניפולציה של מערכות פוליטיות מאחורי הקלעים.
ההוגה הגרמני כריסטוף מרטין וילנד חקר חששות אלה ביצירתו משנת 1788 "סוד מסדר הקוסמופוליטיים", בה העלה וילנד השערות בשאלה כיצד ארגונים חשאיים, שלעיתים קרובות טוענים כי הם פועלים למען האינטרס הציבורי, עשויים להפוך למדינה בתוך מדינה, ולערער מוסדות פוליטיים לגיטימיים.
עבודתו משקפת דאגה על-תקופתית לגבי השפעתן של חברות חשאיות על הממשל.
בעוד שוילנד לא תמך בתיאוריות קונספירציה, הוא בחן באופן ביקורתי את המתח בין מבני כוח סודיים ואחריות ציבורית.
חששות אלה התגברו לאחר המהפכה הצרפתית (1789–1799), כאשר חלק מהפלגים הפוליטיים האשימו אגודות סודיות בתכנון והפקה של מהפכים פוליטיים.
ממשלות ברחבי אירופה וצפון אמריקה הגיבו במדיניות מגבילה נגד אחוות וקבוצות פוליטיות מחתרתיות, ששיקפה חרדות לגבי כוחות נסתרים המעצבים את העניינים הלאומיים.
המאה ה-19 סימנה נקודת מפנה בהיסטוריה האנושית, כאשר הקפיטליזם והמוסדות הפיננסיים העולמיים עיצבו מחדש את הכוח הפוליטי.
כפי שטוען יובל נח הררי בספרו קיצור תולדות האנושות, הקפיטליזם שגשג על רקע האמונה המשותפת במערכות פיננסיות, אשראי וצמיחה כלכלית - שינוי שאיפשר לבנקים, לתאגידים ולהון פרטי להפעיל השפעה חסרת תקדים על ממשלות וחברה.
שינוי זה הוביל לחששות נרחבים מכך שהאליטות הפיננסיות החליפו את הסמכות הפוליטית המסורתית, והטמיעו את עצמן כמעמד שליט קבוע שאינו מחויב במתן דין וחשבון.
משבר פיננסי כמו המשבר של 1873 חיזק את החשש שאליטות פיננסיות לא נבחרות הכתיבו מדיניות כלכלית, תוך עדיפות לאינטרסים שלהן על פני יציבות לאומית.
בעוד שחששות מוקדמים יותר מפני דיפ סטייט התרכזו בעיקר באגודות סודיות כמו הבונים החופשיים והאילומינטי, נרטיבים חדשים ושקריים טענו כי אנשי כספים יהודים ואליטות בנקאיות שולטים בפוליטיקה ובכלכלה הגלובלית.
הפרוטוקולים של זקני ציון, מסמך אנטישמי מפוברק שהופץ לראשונה בסוף המאה ה-19, חיזק את הטענות הללו על ידי תיאור קנונייה יהודית סודית המתמרנת את ענייני העולם.
במהלך המהפכות האירופיות של 1848 והקומונה הפריזאית של 1871, קבוצות ריאקציונריות האשימו בנקאים יהודים - במיוחד משפחת רוטשילד - בשימוש בהשפעה פיננסית כדי לערער את היציבות בממשלות ולקדם שינוי מהפכני.
האשמות אלו הוטחו במקביל לחששות רחבים יותר מכך שאליטות לא נבחרות הפעילו שליטה החורגת מתחום אחריותם.
כוח כלכלי היה ועודנו מרכיב מרכזי בתאוריות הדיפ סטייט בנות ימינו.
הפדרל ריזרב, קרן המטבע הבינלאומית והפורום הכלכלי העולמי (WEF) זוכים לביקורת תכופות על עיצוב מדיניות פיננסית גלובלית החורגת מפיקוח דמוקרטי.
הביטוי נטבע ככל הנראה בטורקיה של המאה ה-20, בהקשר לרשת הסודית שהוקמה בשנת 1923 על ידי מוסטפא כמאל אטאטורק.
שם זה נקרא "Derin Devlet" והתייחס לקבוצות חשאיות בצבא, במשטרה ובביורוקרטיה שפעלו לשמר את הסדר הקיים ולחבל בממשלות דמוקרטיות שלא התאימו להשקפת עולמן.
ברית המועצות לאחר העידן הסובייטי
המשטרה החשאית הסובייטית – ק.ג.ב – תוארה לעיתים קרובות על ידי היסטוריונים כ"מדינה בתוך מדינה".
לדברי יבגניה אלבץ , רוב מנהיגי הק.ג.ב, כולל לברנטי בריה, יורי אנדרופוב ו-ולדימיר קריוצ'קוב, התחרו תמיד על השלטון עם המפלגה הקומוניסטית והפעילו את המנהיגים הקומוניסטים.
בממלכה המאוחדת, שירות המדינה מתואר לעיתים כ'מדינה עמוקה' של עובדי מדינה בכירים.
ראש ממשלת בריטניה, טוני בלייר, אמר על שירות המדינה, "אתה לא יכול לזלזל בכמה הם מאמינים שזה התפקיד שלהם לנהל את המדינה בפועל, כדי לעמוד בפני השינויים שהוצגו על ידי פוליטיקאים שהם מזלזלים בהם בטענה: 'נמצאים כאן היום, ילכו מחר'.
הם באמת רואים את עצמם כאפוטרופוסים האמיתיים של האינטרס הלאומי, וחושבים שתפקידם הוא פשוט להתיש אותך ולחכות שתלך".
מאמצי השירות הציבורי לתסכל פוליטיקאים נבחרים הוא הנושא של הקומדיה הפוליטית הסאטירית הפופולרית של BBC TV, "כן, אדוני השר".
בארצות הברית מקובל שכל נשיא חדש ממנה את אנשי אמונו לתפקידים בשירות המדינה, ובעיקר הבכירים שבהם, במקום אנשי אמונו של הנשיא הקודם.
נוהג זה נועד למנוע תופעה של Deep State בשירות הציבורי ולהבטיח לנשיא יכולת משילות.
מאז תחילת כהונתו של ממשל טראמפ בשנת 2016 נעשה שימוש במונח Deep State לתיאור "איגוד היברידי של אלמנטים ממשלתיים וחלקים של התעשייה העליונה ברמה הפיננסית, המניח כי הוא מסוגל למעשה לשלוט בארצות הברית ללא התייחסות להסכמה של הנשלט כפי שבאה לידי ביטוי באמצעות התהליך המדיני הרשמי".
סוכנויות המודיעין כמו ה-CIA הואשמו על ידי גורמים בממשל דונלד טראמפ בניסיון לסכל את מטרות המדיניות שלו.
דוקטור אלי קוק, ראש התוכנית ללימודי ארצות הברית באוניברסיטת חיפה והיסטוריון של הקפיטליזם האמריקאי, מתאר: "אחד הדברים הראשונים שקרו כשטראמפ הגיע לבית הלבן זה שהוא נכנס ראש בראש ב־FBI, וזה החריף מאוד את הרעיון של הדיפ סטייט, שלכאורה מנסים להפיל את טראמפ מבפנים.
מהבחינה הזאת, הרעיון של דיפ סטייט בארצות הברית לקח פנייה חדה ימינה".
על פי מאמרים וכתבות באתר "מידה", גורמים שונים העלו לאורך השנים את התפיסה לפיה קיימת בישראל "מדינת עומק" בעלת מטרות מוסוות, שלא בהכרח תואמות את המטרות המוצהרות של הממשלה, ולעיתים אף חותרות תחתיה.
יש המאמינים בקיומו של מנגנון מסוג זה, המתבטא בעיקר במערכת השלטונית, במערכת המשפט, בשירות הציבורי ובמערכת הביטחון.
לעומת זאת, על פי סקירת מאמרים שבוצעה ב-TheMarker מדובר במונח מפוקפק, המקושר בעולם לתאוריות קונספירציה על שלטון צללים, מונח שלא היה בשיח הציבורי של ישראל לפני שנת 2016, והחל לצבור תאוצה בשנים שלאחר מכן.
כך נטען שהמנגנון המשפטי "תופר תיקים" לפוליטיקאים שמכריזים על רצונם לבצע רפורמות במערכת המשפט, ומובאות הדוגמאות של יעקב נאמן, אביגדור קהלני וראובן ריבלין.
גרסאות נוספות מייחסות את שלטון הדיפ-סטייט לגורמים נוספים, ביניהם שלדון אדלסון, הטייקונים ובנק ישראל שמנסים להטות את השלטון לטובתם, או גורמים אחרים כמו חששות מפני ניסיונות השתלטות של החרדים, המתנחלים או יהודי ארצות הברית על המציאות הפוליטית.
אנשי ציבור המחזיקים בתפיסה שקיים "דיפ סטייט" בישראל ברמה זו או אחרת הם העיתונאים אראל סג"ל, גדי טאוב,וד"ר רן ברץ מייסד אתר מידה.
לעומתם השר לשעבר דן מרידור סבור שהטענה על דיפ סטייט היא מופרכת.
הוא מציין כי השימוש במושג "דיפ סטייט" נועד לבזות את תפקיד אנשי המקצוע בשרות המדינה ונובע מהרצון של הפוליטיקאים להפוך את אנשי המקצוע לאנשים מטעמם כך שהכוח יהיה בידי השלטון ולא יהיו איזונים ובלמים.
הוא מדגיש את גישתם השונה של מנחם בגין ויצחק שמיר בנוגע למינוי אנשי מקצוע בשירות המדינה.
בבדיקה שערך עיתון דה-מרקר מול אישים נוספים שמזוהים עם הימין והתבטאו בנושא, דוגמת העיתונאי קלמן ליבסקינד ושר המשפטים לשעבר פרופ' דניאל פרידמן – התנערו כולם מתמיכה בתזת הדיפ סטייט בישראל, אולם ביטאו מחאה כלפי תופעה שונה בשם "שלטון הפקידים", שלטענתם אמיתית בניגוד לתאוריית הדיפ-סטייט.
דוקטור ברץ אמר: "ברור שיש אנשים שמשתמשים במונח דיפ סטייט בצורה לא אחראית, אבל אי אפשר לשלול את הרעיון שלפקידות יש אינטרסים משל עצמה, ושהיא מקדמת אותם על חשבון המדיניות שקובע הדרג הפוליטי.
זה מוכח וברמת המובן מאליו במחקר".
בשנת 2025 טען ראש הממשלה, בנימין נתניהו, לקיום דיפ סטייט היוצא נגדו.
הוא השמיע טענה זו בנאום בכנסת, בישיבת הממשלה בסרטון בטיקטוק ובציוץ שבו כתב: "באמריקה ובישראל, כשמנהיג חזק מהימין מנצח בבחירות, הדיפ סטייט בשירות השמאל משתמש באופן מעוות במערכת הצדק כדי לסכל את רצון העם."
גורמים אחרים מתבטאים באופן שונה.
פרופסור יואב דותן אמר על מערכת המשפט: "אין דיפ סטייט בישראל, ואם יש, המערכת המשפטית לא רק שאינה חלק ממנה, אלא היא אחד המנגנונים שמגנים על הדמוקרטיה ועל שלטון החוק מפניה".
פרופסור מרדכי קרמניצר מותח ביקורת בנושא: "הימין רוצה שלטון אוטוריטרי, וכדי להגיע לשם הוא צריך לספר את סיפור הבדיה של הדיפ סטייט".
לדברי העיתונאי בן כספית מושג הדיפ סטייט עלה סביב חקירות נתניהו וכי מי שמדבר על דיפ סטייט, מעוניין בפועל בדיקטטורה כאוטית.
הוא טען גם כי כשפורטים את הטיעון בנוגע לקיום דיפ סטייט לרמת האנשים, עולה כי בתפקידים המדוברים נמצאים אנשים שממונו על ידי נתניהו, אנשי ליכוד וחובשי כיפות סרוגות.
פרופסור ירון זליכה טען: "אין דיפ סטייט אחת בישראל, אלא יש כמה דיפ סטייטס.
אבל הן לא מנהלות את המדינה, אלא את האינטרסים של עצמן.
אלה הן כמה קבוצות אינטרס חזקות בשירות המדינה: קבוצה אחת היא המשפטנים של הפרקליטות והיועצים המשפטיים במשרדי הממשלה; קבוצה שנייה היא הקבוצה של אגף התקציבים באוצר; הקבוצה השלישית היא בכירי מערכת הבריאות.
כביכול הממסדים האלה מנהלים את המדינה, אבל הם לא מנהלים שום דבר, אלא רק את האינטרסים של עצמם".
עדו נורדן כתב ספר שנקרא "בעל הבית: סיפורו של שלטון הפקידים הישראלי", שבו הוא מתאר כיצד לדעתו מתקיים בישראל שלטון דיפ סטייט, ואיך זה בא לידי ביטוי במדינת ישראל.
בינואר 2026 האשימה מפלגת "הליכוד" את "הדיפ סטייט" ו"ועושי דבריו בפרקליטות, במשרד היועמ"ש ובמשטרה" בניסיון להפיל את הממשלה באמצעות חקירות של אנשי לשכת ראש הממשלה.
Deepfake (בעברית: דיפ-פייק או דיפייק) היא טכנולוגיה מבוססת בינה מלאכותית ליצירת סרטוני וידאו, צילומים או קטעי קול מזויפים המתעדים כביכול פעילות של אדם שמעולם לא התקיימה במציאות.
דיפ-פייק מאפשר ליצור תוכן מזויף שנראה אמיתי באופן שמקשה, ולעיתים הופך לבלתי אפשרי, להבחין שמדובר בזיוף.
טכנולוגיית הדיפ פייק מחריפה את בעיות המידע השגוי והדיסאינפורמציה ויש לה השלכות שליליות משמעותיות בהיבטים של פגיעה מדינית ופגיעה בפרט.
נעשה בטכנולוגיה שימוש להפקת סרטונים פורנוגרפיים של ידועניות, פורנוגרפיית נקם, פייק ניוז ומתיחות זדוניות כמו גם ספינים תקשורתיים להשפעה פוליטית גלובלית או מקומית.
הביטוי הוא הלחם של המילים "Deep learning" (למידה עמוקה) ו-fake ("זיוף") והשתמשו בו לראשונה בשנת 2017 באתר רדיט.
דיפ-פייק הוגדר משפטית בפסיקה של שופט בית המשפט העליון עוזי פוגלמן בשנת 2021כ"טכנולוגיה ליצירת תוכן קולי או חזותי או לשינוי תוכן קיים, כך שהצופה הסביר ואף הצופה המתוחכם, יסבור כי פלוני ביצע פעולה או העביר מסר, אך התוכן אינו אמיתי.
התוכן הוא באיכות גבוהה עד כדי כך שמשתמש מן היישוב יתקשה לרוב לגלות שמדובר בזיוף ".
יש אבחנה בין דיפ-פייק לבין זיופים אחרים הנקראים צ'יפ־פייק.
ליצירת דיפ-פייק דרוש אלגוריתם מתוחכם ואילו צ'יפ פייק מושגים באמצעים פשוטים יותר ונעשות הם מניפולציות פשוטות כמו למשל באמצעות פוטושופ.
התפתחות טכנולוגיית הדיפ-פייק התרחשה במידה רבה בשני מישורים: מחקר במוסדות אקדמאיים ופיתוח על ידי חובבים בקהילות מקוונות.
שורשי המחקר האקדמי של טכנולוגיית הדיפ-פייק טמונים בעיקר בתחום הראייה הממוחשבת, תת-תחום של מדעי המחשב המבוסס לעיתים קרובות על בינה מלאכותית, שמתמקד בעיבוד ממוחשב של תמונות וסרטונים דיגיטליים.
ציון דרך מוקדם היה תוכנית מחשב לשכתוב וידאו שפורסמה בשנת 1997; התוכנית שינתה קטעי וידאו קיימים של אדם מדבר והתאימה את הדיבור שלו לרצועת אודיו שונה.
זו הייתה המערכת הראשונה שביצעה שינויים בהבעות פנים באופן אוטומטי לחלוטין, והיא עשתה זאת באמצעות טכניקות למידת מכונה כדי ליצור קשרים בין הקול שמופק על ידי דמות בווידאו וצורת הפנים שלה.
פרויקטים אקדמאיים עדכניים התמקדו ביצירת סרטוני וידאו מציאותיים יותר והפיכת הטכניקות לפשוטות, מהירות ונגישות יותר.
בשנת 2016 פורסמה תוכנית המחשב "Face2Face", שהתאימה קטעי וידאו של פני אדם כך שיחקו הבעות פנים של אדם אחר בזמן אמת.
התוכנית התמקדה בחיקוי הבעות פנים בזמן אמת באמצעות מצלמה שלא תופסת עומק שדה ובכך מאפשרת להשתמש בטכנולוגיה במצלמות צרכנים נפוצות.
בשנת 2017 פורסמה תוכנית מחשב בשם "Synthesizing Obama", שלקחה קטעי וידאו של נשיא ארצות הברית לשעבר ברק אובמה והתאימה את הדיבור שלו לרצועת אודיו נפרדת.
התוכנית התמקדה ביצירת טכניקה פוטו-ריאליסטית לסינתזת צורות פה מאודיו.
מקור הביטוי דיפ-פייק לקוח ממשתמש רדיט אנונימי בשם "deepfakes".
הוא, כמו אחרים בקהילת r/deepfakes ברדיט, שיתפו סרטוני דיפ-פייק שהם יצרו; סרטונים רבים הטמיעו פנים של ידועניות על גוף של שחקניות פורנו, בעוד שתוכן לא-פורנוגרפי כלל סרטונים רבים שבהם הטמיעו את הפנים של השחקן ניקולס קייג' בסרטים שונים.
תופעת הדיפ-פייק דווחה לראשונה בדצמבר 2017 במדור המדעי והטכני של מגזין Vice, מה שהוביל לסיקור נרחב בכלי תקשורת נוספים.
סמנתה קול פרסמה מאמר על קהילת r/deepfakes שיצרה ושיתפה דיפ-פייקים, ושישה שבועות לאחר מכן היא כתבה מאמר נוסף על הגידול בפורנוגרפיה מבוססת בינה מלאכותית.
בפברואר 2018, קהילת r/deepfakes נסגרה על ידי אתר רדיט בשל שיתוף חומרים פורנוגרפיים ללא הסכמת המשתתפים.
אתרים נוספים אסרו הפצה ושיתוף חומרי דיפ-פייק, ביניהם טוויטר ו-Pornhub.
קהילות מקוונות שלא משתפות חומרי דיפ-פייק פורנוגרפיים נותרו, כולל קהילת רדיט r/SFWdeepfakes שחולקת חומרים בטוחים לסביבת העבודה (safe for work deepfakes).
השימוש ביכולות דיפ-פייק סומן על ידי ארגוני המודיעין האמריקאיים בשנת 2019 כאיום האסטרטגי הגדול ביותר על הביטחון הלאומי.
טכנולוגיה זו מעצימה את אתגרי עידן הפוסט-אמת והפייק ניוז.
הסכנה הלאומית בדיפ-פייק מובילה לערעור האמת ולחשד בכל פיסת תוכן, גם אם היא אמיתית.
דיפ פייק עלולים לשמש לתיאור דברים שמעולם לא נאמרו או נעשו על ידי מועמדים פוליטיים או מפורסמים ויצירת אירועי חדשות כוזבים.
דיפ-פייק יוצר נזקים חברתיים כוללים עיוות השיח הדמוקרטי, מניפולציה של בחירות, שחיקת האמון במוסדות, פגיעה באכיפת החוק והמסחר, החמרת הפילוגים החברתיים, ופגיעה בביטחון הציבור.
לדוגמה, סרטון דיפ פייק מסית עלול להצית תסיסה אזרחית, מהומות, הגברת רמת האלימות, ערעור הסדר הציבורי ואובדן אמון הציבור במסרים אמיתיים.
דיבידנד השקרן- בנוסף לקושי לזהות מידע מטעה, קיים חשש שאנשים יוכלו להכחיש תיעוד אודיו ווידאו אותנטי על ידי טענה שהוא מזויף, ובכך להימנע מאחריות למעשיהם.
במחקר משנת 2025 נמצא שאנשים מתחילים לחשוד בסרטונים אותנטיים לאחר שהם מקבלים רמז לכך שמדובר בהונאת דיפ-פייק.
ממצב זה בו גדל הספק של הציבור לגבי מה אמת ומה שקר מי שמשקר מרוויח .
הפורום הכלכלי העולמי הצהיר בינואר 2024 שהאיום הגדול ביותר לטווח קצר על הכלכלה העולמית הוא מיסאינפורמציה ודיסאינפורמציה המובלים על ידי בינה מלאכותית.
לדיפ-פייק יש פוטנציאל להשפיע על תהליכים מדיניים כמו הליכי בחירות דמוקרטיות.
דוגמה להשפעה בקנה מידה מדיני היא תופעת פייק ניוז של סרטונים מזויפים באמצעות בינה מלאכותית, שעושים שימוש בדמויות של עיתונאים, ובמיוחד שדרני טלוויזיה כדי לקדם תרמיות רשת.
טכנולוגיה זו משמשת ליצירת ייצוג שקרי ולא הולם של פוליטיקאים.
כך למשל הוחלפו פניו של נשיא ארגנטינה מאוריסיו מאקרי בפניו של אדולף היטלר, ופניה של אנגלה מרקל בפניו של דונלד טראמפ.
קווין סיסטרום, מייסד אינסטגרם, הביע דאגה מתופעת הדיפ-פייק ואמר "זה נראה קרוב מאוד לאמיתי, בעולם שבו אפשר להפיץ לעולם מידע במהירות רבה ולגרום לו להדהד, מה קורה אם אתה חושב שדמות פוליטית כלשהי אמרה משהו שבעצם לא נאמר?"
אחד השימושים הנפוצים ביותר בטכנולוגיית דיפ-פייק הוא פגיעה באנשים פרטיים.
טכנולוגיות דיפ-פייק עלולות לפגוע בכבוד האדם של מי שזהותם נגנבה או דמויותיהם מוצגות באופן מבזה.
פגיעה ברמת הפרט יכולה להגרם מיצירת תוכני פורנוגרפיה מזויפים או מחיקוי קולו של אדם למטרות שוד וסחיטה.
הדיפ פייק יכולים לשמש לתיאור מעשי רצח כוזבים, הפללת אדם, זיוף ראיות למערכות נשק שלא קיימות, או זיוף ראיות בתאונות דרכים.
בנוסף להיבטים הטכנולוגיים, הדיפ-פייק מהווה אתגר משמעותי במערכת היחסים שבין פלטפורמות דיגיטליות לתהליכים חברתיים.
מחקרים בתחום הסוציולוגיה מצביעים על כך שהיכולת ליצור זיופים כל כך מדויקים מחריפה את תופעת ה"פוסט-אמת", שבה היכולת של הציבור להאמין למידע חזותי באינטרנט כעובדה אובייקטיבית הולכת ונעלמת.
לפי מאמר של שקד דברן ואילת ברעם-צברי, מצב זה מוביל לערעור של מבני ידע מקובלים בחברה ולטשטוש הגבולות בין אמת לפייק במרחב המקוון.
היעדר היכולת לאמת את התוכן אליו אנו נחשפים יוצרת "דילמת אמינות" שעלולה לפגוע ביכולת של הפרט לגבש דעה מבוססת עובדות בזירות החברתיות והפוליטיות.
במישור הפסיכולוגי, הדיפ-פייק משפיע על האופן שבו אנשים מנהלים ותופסים את הזהות הדיגיטלית שלהם.
היכולת לשכפל ולתמרן תמונות וסרטונים של אנשים ללא הסכמתם פוגעת באוטונומיה של האדם על עצמו ברשת ומערערת את הקשר בין האדם הפיזי לייצוגו הדיגיטלי ויכולה להוביל לפגיעה פיסכולוגית של ממש.
תופעה זו אינה פוגעת רק בפרט, אלא משפיעה על הלכידות החברתית כולה.
החוקרת אליס מרוויק טוענת כי מניפולציות בזהות הדיגיטלית עלולות לשמש ככלי להדרה של קבוצות מיעוט ולשימור יחסי כוח חברתיים קיימים, במיוחד סביב נושאי מגדר וייצוג של קבוצות מיעוט במרחב הציבורי.
מעבר לנזקים המיידים, האפשרות ליצור זיופים מדויקים גורמת לאנשים רבים לאבד אמון במה שהם רואים ושומעים באינטרנט.
מצב זה יוצר פחד פסיכולוגי: אנשים חוששים שמישהו "יגנוב" את המראה שלהם וישתמש בו כדי לגרום להם להיראות כאילו עשו דברים שלא עשו.
כתוצאה מכך, חלק מהמשתמשים מרגישים פחות בטוחים לשתף תמונות או סרטונים של עצמם, דבר שפוגע ביכולת שלהם לבטא את זהותם באופן חופשי ברשת.
על פי איגוד האינטרנט הישראלי נכון לשנת 2025 קיים גל חדש ומתגבר של הונאות רשת גלובליות, המשתמשות בטכנולוגיות בינה מלאכותית וכלים לפרסום ממומן ברשתות חברתיות.
הוא מאופיין באימוץ מהיר של טכנולוגיות בינה מלאכותית חדשות, המאפשרות ליצור תוכן מזויף ומשכנע, כגון תמונות או סרטוני דיפ-פייק.
טכנולוגיות אלו הופכות את פעולת ההונאה לנגישה, זולה ואפקטיבית.
הנוכלים יוצרים עמוד סושיאל מזויף או משתלטים על עמוד קיים.
הם יוצרים סרטוני דיפ פייק ומתאימים את הפרזנטורים המוצגים בהם ואת השפה והסגנון הוויזואלי לקהלי יעד שונים.
המודעות המקדמות את סרטוני הדיפ-פייק מופצות באמצעות קידום ממומן.
הקורבן מקבל פרטי גישה לפלטפורמת מסחר מזויפת, הנראית מקצועית ומתבקש להפקיד סכום התחלתי.
באמצעות יצירת תחושת דחיפות ואמון מזויף והצגת נתונים פיקטיביים, מתמרנים את המשתמש להפקיד סכומים נוספים ומידע רגיש, עד לשלב בו הוא מבקש למשוך את הכספים ומגלה שהפסיד את כל הונו.
הפלטפורמות מתקשות לנטר ולטפל בכל המודעות של אותו מפרסם ולרוב מסירות מודעה בודדת בלבד מבלי לטפל במערכת ההונאה כולה או להטיל סנקציות על העמודים המפרסמים.
אין זיהוי מקדים ואפקטיבי של סרטוני AI זדוניים ודיפ-פייק ולמשתמשי הפלטפורמות אין כלים מתקדמים ויעילים לדיווח על הונאות ופגיעה פיננסית.
תועדו מקרים של שימוש בעיבוד קולי מזויף שגרם להונאת והעברת כספים במרמה בסכומים גדולים.
למשל כ-240 אלף דולר בבריטניה ו-35 מיליון דולר באיחוד האמירויות הערביות ובשנת 2019 נגנבו כמעט רבע מיליון דולר על ידי זיוף קול.
שימוש ידוע לשמצה בטכנולוגיית דיפ-פייק הוא הטמעת פנים של ידועניות על גוף של שחקניות פורנו ויצירת סרטונים פורנוגרפיים מזויפים.
פורנוגרפיית דיפ-פייק הופיעה לראשונה באינטרנט בשנת 2017 כאשר משתמש אנונימי בשם "deepfakes" פרסם מספר סרטונים פורנוגרפיים מזויפים באתר רדיט; הראשון שמשך תשומת לב היה סרטון של השחקנית דייזי רידלי.
ידועניות נוספות שפורסמו סרטונים מזויפים שלהן: גל גדות, אמה ווטסון, קייטי פרי, טיילור סוויפט, מייזי ויליאמס וסקרלט ג'והנסון.
סרטונים אלו הוסרו זמן קצר לאחר פרסומם.