tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
כמו כן ממוקם בתחומה בית הספר לרפואה של אוניברסיטת לויולה בשיקגו, בו לומדים כ-600 סטודנטים לרפואה.
מיידון הוא כפר בדרום לבנון, כ-30 ק"מ מזרחית מצידון, 35 ק"מ צפונית ממטולה.
בשנת 1982, בעת מלחמת לבנון הראשונה, נכנסה לכפר פלוגת טנקים מחטיבת "בני-אור", כדי לחפות על כיבוש הכפר עין א-תינה הסמוך.
הקרב שהתפתח בהמשך, שבו נהרגו חמישה חיילי צה"ל מירי דו-צדדי, ידוע בשם קרב קמ"ט-קק"ש.
ב 25 בדצמבר 1986 פעל כח צה"ל בסיוע מסוקי תקיפה נגד ריכוזי מחבלים בכפר השיעי מיידון בגזרה המזרחית בדרום לבנון.
צה"ל הרס חמישה מבנים בכפר בהם היו מחבלים וחיסל שני רכבים שאחד מהם נשא מקלע כבד.
במבנים שנהרסו על ידי מסוקי התקיפה זוהו בוודאות חמושים שנמלטו מהם.
הכפר מיידון, שהוא בעיקרו כפר נטוש הנמצא דרומית לאגם קרעון, שימש בסוף שנת 1986 כמוקד שבו פעל חזבאללה.
בשנת 1987 הניח כוח מיחידת שלדג מארב צלפים בקרבת הכפר, במהלכו נהרגו כשלושים פעילי חזבאללה.
בשנת 1988 פשט כוח גדול של צה"ל על הכפר, בפעולה הידועה בשם מבצע חוק וסדר.
על פי טענת ארגון "חזבאללה", באותה תקופה שהה הנווט הישראלי השבוי רון ארד בכפר א-נבי שית בבקעת הלבנון, ובליל הפעולה הוא נהרג.
מייגן רומנו היא שחיינית אמריקאית, אלופת עולם בעלת שתי מדליות זהב ושיאנית ארצות הברית במשחה ל-200 יארד חופשי.
רומנו נולדה בטמפה, פלורידה וגדלה סיינט פיטרסברג, פלורידה.
היא בתם של תומאס ורונדה מורנו, אביה רדיולוג.
היא החלה לשחות בגיל 6 וכיום, היא מתאמנת בהדרכתו של ג'ק באוורל באוניברסיטת ג'ורג'יה.
באוניברסיאדת שנג'ן (2011) שנערכה בשנג'ן, סין בשנת 2011 זכתה רומנו ב-4 מדליות, מהן 1 זהב, 2 כסף ו-1 ארד.
מדליית זהב במשחה שליחות 4x200 מטר חופשי, מדליות כסף במשחי שליחות 4x100 מטר חופשי ו-4x100 מטר מעורב ומדליית ארד במשחה ל-100 מטר חופשי (55.38 שניות).
באליפות החורף בשחייה של המכללות (NCAA) שנערכה באוניברסיטת אובורן, אלבמה במרץ 2012 קבעה רומנו במשחה ל-200 יארד חופשי שיא ארצות הברית חדש של 1:41.21 דקות.
שיא זה החזיק מעמד שנתיים ונשבר על ידי מליסה פרנקלין (1.40.31 דקות).
במבחנים האמריקאים לאולימפיאדת לונדון (2012) שנערכו באומהה, נברסקה ביוני 2012 לא נכללה רומנו במשלחת האמריקאית למשחקים האולימפיים לאחר שסיימה במקום שביעי במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:58.56 דקות, 16 מאיות השנייה מהמקום השישי (6 השחייניות הראשונות השתתפו במשחקים) ובמקום 8 במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:01.02 דקות.
נוסף לכך, היא סיימה במקום עשירי במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 54.72 שניות ובמקום 14 במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 25.62 שניות.
באליפות העולם בשחייה (בריכת 25 מטר) שנערכה באיסטנבול שבטורקיה בדצמבר 2012 זכתה רומנו ב-4 מדליות, 2 זהב, 1 כסף ו-1 ארד.
מדליות זהב, במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:31.01 דקות, לפני אוסטרליה (3:32.90 דקות) ודנמרק (3:33.51 דקות) כשחיינית ראשונה היא שחתה בתוצאה של 52.86 שניות ובמשחה שליחות 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:39.25 דקות, לפני רוסיה (7:42.77 דקות) וסין (7:43.26 דקות) כשחיינית ראשונה היא שחתה בתוצאה של 1:56.03 דקות.
נוסף לכך, היא סיימה במקום 12 במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 58.46 שניות, במקום 17 במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:57.87 דקות ובמקום 21 במשחה ל-50 מטר גב בתוצאה של 27.94 שניות.
מייו פולג'ר היה צייד לווייתנים אמריקני, שגילה מחדש ב-1808 את איי פיטקרן כאשר פיקד על הספינה לציד כלבי ים "טופז" (Topaz).
מבין מורדי ה"באונטי" שהגיעו לאי ב-1790 ומצאו בו מקלט נותר אז בחיים מלח אחד בלבד, ג'ון אדמס, ובשמו הבדוי אלכסנדר סמית'.
מייו נולד ב-9 במרץ 1774 בננטקט, מסצ'וסטס, בנם השני של וויליאם פולג'ר ורות קופין.
בני משפחתו היו קווייקרים אמידים, שעסקו בציד לווייתנים.
הוא היה בן דוד מדרגה שלישית של בנג'מין פרנקלין מצד אביו.
מייו נישא לדודניתו, מרי ג'וי, ב-7 במרץ 1798 בננטקט.
כמו כן היה דודה של פעילת זכויות הנשים לוקרישה קופין מוט (Lucretia Coffin Mott), בתם של אחותו אנה פולג'ר ובעלה תומאס קופין.
פולג'ר ומשפחתו היגרו אל קנדול, אוהיו, ב-1813. ב-1828 נתמנה למנהל הדואר הראשון של שכונת מסיליון באוהיו, ומת באותה שנה ב-1 בספטמבר.
נכדו של פולג'ר, ויליאם מייו פולג'ר (1844 - 1928) שירת בצי האמריקני והגיע לדרגת סגן אדמירל.
הגילוי מחדש של איי פיטקרן
מייו פולג'ר פיקד על האונייה "טופז" שיצאה מבוסטון ב-5 באפריל 1807 למסע ציד כלבי ים.
הם גילו מחדש את איי פיטקרן ב-6 בפברואר 1808. מבין מורדי ה"באונטי" שהסתתרו באי והתיישבו בו, נותר בחיים רק ג'ון אדמס.
"טופז" נשארה באי עשר שעות בלבד.
אדמס מסר לידי קפטן פולג'ר את מצפן האזימות של ה"באונטי" ואת הכרונומטר הימי שלה, שנבנה על ידי לקרום קנדול (Lacrum Kendall).
הכרונומטר, שכינויו K2, תוכנן על ידי ג'ון הריסון.
הוא נלקח על ידי המושל הספרדי של איי חואן פרננדז.
לימים רכש אותו ספרדי בשם קסטילו (Castillo).
לאחר מותו מסרה משפחתו את הכרונומטר לידי קפטן הרברט מאוניית הוד מלכותו "קליופי", שהעביר אותו ב-1840 לערך למוזיאון הבריטי.
כיום נמצא הכרונומטר במוזיאון הימי הלאומי, בגריניץ', לונדון.
מרגרט קונסטנס "מייזי" ויליאמס היא שחקנית אנגליה.
התפרסמה בזכות תפקידה כאריה סטארק בסדרה "משחקי הכס" ברשת HBO.
מרגרט קונסטנס ויליאמס נולדה בבריסטול, אנגליה להילרי פיט (כיום הילרי פרנסס) מנהלת קורסים באוניברסיטה שלימים ויתרה על עבודתה כדי לתמוך בקריירת המשחק של בתה.
הוריה של ויליאמס נפרדו כשהייתה בת ארבעה חודשים.
היא הצעירה מבין ארבעה אחים, ויש לה שלושה אחים גדולים; ג'יימס, בת' וטד.
ויליאמס גודלה על ידי אמה ואביה החורג בביתם בכפר קלוטון, סאמרסט.
בתקופת חטיבת הביניים, למדה ב"בית הספר היסודי קלוטון", ואז ב"תיכון נורטון היל" אותו עזבה כדי ללמוד בבית ספר לאומנויות הבמה, בשאיפה להיות רקדנית מקצוענית.
עזבה את בית הספר בגיל 14 ועברה ללמוד בחינוך ביתי.
היא מכונה "מייזי" בעקבות דמות מהקומיקס The Perishers.
תפקידה הראשון היה גילום דמותה של אריה סטארק בסדרת הפנטזיה "משחקי הכס" בשנת 2011. על משחקהּ קיבלה ביקורות נלהבות.
ויליאמס המשיכה לקטוף מחמאות גם בעונה השנייה, והיא הייתה מועמדת לפרס אמי על הופעה יוצאת דופן לשחקנית משנה בשנים 2016 ו-2019. בגיל 15 הוענק לה פרס פורטל לשחקנית משנה צעירה (והייתה לצעירה ביותר הזוכה בפרס זה).
ויליאמס הופיעה כלורן קיילי בסדרת "הסוד של קריקלי הול" של רשת BBC.
באוגוסט 2012, הופיעה במערכון לקראת האולימפיאדה "מצחיק או מת" (Funny or Die) יחד עם פטריק סטיוארט, סיימון פג והשחיין ראיין לוכטה.
בשנת 2013 הופיעה לצד סטיבן דורף במותחן הפעולה "מכת חום", בתור ג'וסי, בתו של פול, אותו מגלם דורף.
בשנת 2015 הופיעה בארבעה פרקים בסדרה "דוקטור הו".
באותה השנה השתתפה בסרט הטלוויזיה של ערוץ 4 "בריון ברשת".
בשנת 2017 השתתפה בסרט המדע-בדיוני "אייבוי בתפקיד של לוסי ווקר.
ב-2018 שיחקה בקומדיה הרומנטית "ואז את הגעת", לצד אייסה באטרפילד.
בשנת 2020 הופיעה בסרטו של ג'וש בון "המוטנטים החדשים" כוולפסביין לצד השחקנית אליס בראגה.
שיחקה גם בתפקיד הראשי בסרט האימה "הבעלים".
ב-1 באוגוסט 2018, ויליאמס השיקה רשת חברתית חדשה בשם "דייזי" לצד דום סטנרי, איתו ייסדה את חברת ההפקות "דייזי הפקות".
דייזי פונה לאנשים יצירתיים מעולמות האומנות, האופנה, הטלוויזיה, הקולנוע, הצילום, המוזיקה והספרות.
מטרת האפליקציה ליצור שיתופי פעולה בין אנשי היצירה וליצור מסלול אלטרנטיבי לתוך התעשיות היצירתיות.
ויליאמס אמרה כי, "המטרה העיקרית שלנו היא ליצור קהילה של אמנים שרוצים לשתף פעולה אחד עם השני, לשתף את העבודות והפרויקטים שלהם ובסופו של דבר לעזור לאנשים עם הקריירה שלהם."
בשנת 2019, ויליאמס והחבר שלה ראובן סלבי החלו להופיע בזירת האופנה כזוג.
ויליאמס משתפת פעולה עם סלבי, שהוא מעצב אופנה (שעיצב לה את השמלה לטקס פרס אמי 2019).
+שנהסרטתפקידהערות2013מכת חוםג'ו אומאלי2014GoldאביThe Fallingלידיה לאמונט2016ספר האהבהמילי פרלמן2017מרי שליאיזבל בקסטראייבוילוסי ווקר2018הקדמוניםגונהדיבובואז את הגעתסקיי אטקין2020המוטנטים החדשיםוולפסבייןהבעליםמארי2025Press Your LuckסילביהTBA500 Milesקייט
+שנהסדרהתפקידהערות2019-2011משחקי הכסאריה סטארקתפקיד ראשי (8 עונות); 60 פרקים
מועמדת פרס אמי לבידור בפריים טיים לשחקנית משנה בסדרת דרמה (אנ') (2016, 2019)2012הסוד של קריקלי הוללורןמיני-סדרה2014רובוט צ'יקןדידי פיקלס / מרגוקס קרמרדיבוב; 2 פרקים2015דוקטור הואשילדר4 פרקיםבריון ברשתקייסי ג'ייקובססרט טלוויזיה של ערוץ 42020שבועיים לחיותקים נוקאסמיני-סדרה2022פיסטולפמלה רוק (אנ')מיני-סדרה2024הלוק החדש (אנ')קתרין דיור (אנ')9 פרקים
מיידוגורי היא בירתה של מדינת בורנו שבצפון-מזרח ניגריה.
לפי חישוב המבוסס על תחזית רשמית לתאריך 21 במרץ 2022 מתגוררים בעיר כ-1.11 מיליון תושבים.
מיידוגורי הוקמה ב-1907 על ידי הבריטים כמחנה צבאי בעקבות סמיכות המקום לקמרון הגרמנית ולצ'אד הצרפתית, באזור בו שכנה מיידוגורי ההיסטורית, שהייתה בירת אימפריית קאנם בורנו.
משנות ה-60 התרחשו בעיר מהומות על בסיס אתני בשל ההרכב האתני והדתי של העיר, הכולל שבטים אתניים רבים שרובם מוסלמים, ומיעוט נוצרי.
היו שם אירועים אלימים על בסיס דתי ב-1988 וב-2001. בפברואר 2006 היו בעיר מהומות רבות בעקבות פרסום קריקטורות מוחמד על ידי עיתונאי דני.
במהומות נהרגו 15 קתולים על ידי מוסלמים, והוצתו 13 כנסיות.
מייוות'ר נגד פקיאו הוא קרב אגרוף שנערך ב-2 במאי 2015 בלאס וגאס, בין המתאגרף האמריקאי פלויד מייוות'ר לבין המתאגרף הפיליפיני מני פקיאו.
השניים היו המתאגרפים הטובים בדורם.
מייוות'ר הצטיין בפן ההגנתי והחזיק ברקורד של 47 ניצחונות ללא הפסדים.
פקיאו בפן ההתקפי והוא היחידי שזכה באליפויות בשמונה קטגוריות משקל שונות.
הקרב הסתיים בניצחונו של מיוות'ר בהחלטת שופטים.
הקרב היה אחד הרווחיים אי פעם וההכנסות מהקרב היחיד, עלו על חצי מיליארד דולר.
בעולם האגרוף ציפו זמן רב לקרב בין השניים, אך קשיים במשא ומתן דחו אותו פעם אחר פעם.
לבסוף פגישה מקרית בין השניים במשחק כדורסל סללה את הדרך לקיומו של הקרב שעורר הדים רבים.
הכרטיסים לקרב נגמרו תוך דקה ו-15 שניות ונמכרו במחיר שיא של 350 אלף דולר.
בקרב עצמו ניצח מייוות'ר בהחלטת שופטים לאחר תום הסיבובים.
מייוות'ר הצליח לכפות את סגנונו ההגנתי על מהלך הקרב, והתחמק מרוב האגרופים שפקיאו שלח לעברו, ואף על פי שפקיאו היה אגרסיבי יותר החליטו השופטים פה אחד על ניצחונו של מייוות'ר.
בזכות הניצחון, מיוות'ר שלשל לכיסו סכום המוערך בכ-220 מיליון דולר
הציפייה הארוכה לקרב והסכומים הגדולים ששולמו עבורו, והתנהלותו ההגנתית של הקרב, אכזבה חלק מן הצופים והמומחים שקראו לקרב "משעמם" ו"בזבוז".
עם זאת חלקם שיבחו את מייוות'ר שהשכיל לא להפסיד.
מייוות'ר השתתף בקרב אחד נוסף מספר חודשים לאחר מכן, ניצח גם בו ולאחריו פרש זמנית מאגרוף.
מייזי הירונו היא פוליטיקאית אמריקאית חברת המפלגה הדמוקרטית, המכהנת כסנאטורית מטעם מדינת הוואי מאז שנת 2013. היא האישה הראשונה שנבחרה לסנאט מטעם הוואי, האסייתית אמריקאית הראשונה המכהנת, חברת הסנאט הראשונה שנולדה ביפן, וחברת הסנאט הראשונה המאמינה בבודהיזם.
הירונו נולדה במחוז פוקושימה שביפן.
על אף היותה ילידת יפן, היא נולדה לאם בעלת אזרחות אמריקאית.
סבה וסבתה מצד אמה היגרו להוואי כאשר סבתה הייתה בגיל 16. סבה עבד בתחום מטעי הסוכר.
בהמשך, לאחר שנישואי הזוג התדרדרו עקב מנהגי הימורים ושתייה של האב, השניים התגרשו ב-1951. לבסוף החליטו סבה וסבתה יחד עם אמה להגר חזרה להוואי.
בשנת 1955, בגיל 8, החלה הירונו להתגורר בהונולולו שבהוואי, שם גם בילתה את נעוריה, והיא הפכה לאזרחית אמריקאית ב-1959, בשנה בה נתקבלה הוואי כמדינה בארצות הברית.
לאחר שלמדה לתואר ראשון בפסיכולוגיה באוניברסיטת הוואי ב-1970, סיימה תואר J.D במשפטים באוניברסיטת ג'ורג'טאון שבוושינגטון די.
ב-1978. לאחר מכן שבה להונולולו ושירתה כפרקליטה.
בין השנים 1980–1995 שירתה כחברה בבית הנבחרים המדינתי של הוואי.
בנובמבר 1994 נבחרה לשרת כסגנית מושל הוואי, תחת המושל הדמוקרטי בן קאייטנו, ושירתה בתפקיד זה עד דצמבר 2002. ב-2002 הייתה המועמדת הדמוקרטית למושל הוואי, אך הפסידה ליריבתה הרפובליקנית, היהודייה לינדה לינגל.
בניצחונה הייתה לינגל לרפובליקנית הראשונה שנבחרה למשרת המושל בהוואי מאז 1962.
בנובמבר 2006 נבחרה לשרת בבית הנבחרים של ארצות הברית, על תקן המחוז השני של הוואי, המייצג ברובו את העיר הונולולו ופרבריה.
ב-2008 וב-2010 נבחרה לכהונות נוספות, וגברה על יריביה בשני המקרים ברוב של יותר מ-72% מן הקולות.
במאי 2011 הכריזה הירונו על כוונתה להתמודד למושב שהותיר הסנאטור הדמוקרטי המכהן דניאל אקאקה, שהצהיר כי לא יתמודד לכהונה נוספת בבחירות הבאות.
בנובמבר 2012 היא נבחרה לסנאט, לאחר שגברה על מושלת הוואי לשעבר לינדה לינגל, שלה הפסידה בעבר בבחירות למושל המדינה, ברוב של 62.6% ממניין הקולות.
בכך הייתה לאישה הראשונה המייצגת את הוואי בסנאט, וכן המהגרת ילידת אסיה הראשונה המשרתת בבית מחוקקים זה.
בשנת 2018 התמודדה לכהונה שנייה, וזכתה ברוב עצום וכך גם בשלישית, ב-2024.
בנובמבר 2024 הייתה אחת מ-19 הסנטורים הדמוקרטים שתמכו באמברגו נשק על ישראל.
מייד אחרי השקיעה הוא האוסף החמישי של סיפורים קצרים מאת סטיבן קינג.
האוסף פורסם בכריכה קשה על ידי סקריבנר ב-11 בנובמבר 2008, וכלל כריכה הולוגרפית.
כותרות קודמות לספר שהוזכרו בתקשורת על ידי סטיבן קינג היו "רקטות כיס" ו"מעשים לא טבעיים של תקשורת אנושית".
ב-19 בפברואר 2008, גילה האתר הרשמי של המחבר את שנים-עשר הסיפורים אשר מרכיבים את האוסף, וציין את האפשרות כי סיפור בונוס נוסף יתווסף.
ב-16 באפריל החתול מהגיהנום (סיפור קצר שפורסם במקור ב-1977 שעד אז לא נכלל באוסף) נוסף לרשימת התוכן.
קינג תכנן להתחיל לכתוב רומן חדש, אבל אחרי שהוא התבקש לערוך את "הסיפור הקצר האמריקאי הטוב ביותר 2007", הוא קיבל השראה לכתוב סיפורים קצרים במקום.
על פי בקשת קינג, מהדורה מוגבלת יצאה לאור, יחד עם הגרסה הרגילה, הכוללת אוסף DVD של 25 פרקים של סדרת אנימציה אינטרנטית המבוססת על נ, אחד הסיפורים שנאספו בספר זה.
כותרת פורסם במקור וילהגיליון דצמבר 2006 של פלייבוינערת הג'ינג'רברדגיליון יולי 2007 של אסקוויירחלומו של הארוויגיליון 30 ביוני 2003 של הניו יורקר עצירת מנוחהגיליון דצמבר 2003 של אסקווייר אופני כושר Borderlands 5 2003 הדברים שהם הותירו מאחור.
העבירות: כרך שני (2005)אחר הצהריים של סיום הלימודיםגיליון מרץ 2007 של Postscripts נ.לא פורסם בעבר החתול מהגיהנוםגיליון יוני 1977 של קבלייר ה'ניו יורק טיימס' במחיר מבצעגיליון אוקטובר/נובמבר 2008 של המגזין הפנטזיה ומדע בדיוני אילםגיליון דצמבר 2007 של פלייבוי איינהגיליון סתיו 2007 של פריס ריוויומקום צפוף מאדגיליון מאי 2008 של מקסוויני'ס
אזכורים לעבודות אחרות של קינג ב"מייד לאחר השקיעה."
מציין את העיירה קאסל רוק, שבה מתרחשים מספר סיפורים של קינג – כולל האזור המת, החצי האפל, ודברים שצריך.
הסיפור מזכיר גם את העיירה הבדיונית של צ'סטרס מיל, שבה מתרחשת העלילה של הרומן מתחת לכיפה השקופה.
גזיר מהעיתון המקומי של צ'סטרס מיל, שעורכו הוא דמות מרכזית ב"תחת הכיפה השקופה", הוא חלק מהעלילה המשותפת.
בחלק השני של הסיפור הזה, הדמות הראשית מספרת איך אשתו ומאהבה, קאובוי בוב הלכו עד העיירה דרי ובילו כמה ימים במקום שנקרא הוליווד סלוטס.
העיירה דרי, מיין היא זירת ההתרחשות של הרומן של קינג זה משנת 1986 ושל רבים מהרומנים והסיפורים האחרים שלו.
חברת מייזו טכנולוגיות בע"מ היא יצרנית אלקטרוניקה סינית שבסיסה בג'והאי שבגואנדונג.
החברה הוקמה ב-2003, ובתחילה ייצרה נגני MP3 ו-MP4. החל מ-2008 היא מתמקדת בייצור טלפונים חכמים.
מייזו היא אחת מיצרניות הטלפונים החכמים הגדולות בסין, היא מכרה 8.9 מיליון טלפונים במחצית הראשונה של 2015.
סדרת PRO הוצגה עם השקת Meizu PRO 5, יורשו של ה-Meizu MX4 Pro.
זוהי סדרת מוצרי הדגל של מייזו.
מדובר במכשירים חזקים עם ביצועים גבוהים.
סדרת MX היא סדרת טלפונים חכמים שמבחינת חוזקה וביצועיה ממוקמת בין סדרת מוצרי הדגל למוצרים באמצע טווח המוצרים של מייזו.
סדרת M היא סדרת טלפונים חכמים שאמורה להיות מכשירים שימושים ובמחירים סבירים.
מִייָה מרטינה (בקרואטית: Mija Martina; נולדה ב-26 באפריל 1984) היא זמרת בוסנית, שייצגה את מדינתה בתחרות האירוויזיון בשנת 2003.
מרטינה נולדה במוסטאר למשפחה המשתייכת ללאום הקרואטי במדינה.
בגיל שלוש זכתה בתחרות זמרה לילדים ובגיל שש עשרה השתתפה בתחרות מוזיקה בסרייבו.
ב-2003 נבחרה לייצג את בוסניה והרצגובינה באירוויזיון עם השיר "Ne brini" שם הייתה במקום ה-16.
באירוויזיון 2004 מסרה את תוצאות הניקוד מבוסניה הרצגובינה.
ב-2005 ניסתה לייצג את מדינתה בפעם השנייה באירוויזיון אך בתחרות הלאומית לא זכתה והגיע למקום ה-5.
היא ארגנה מדי שנה אירוע מיוחד במהלך יריד שנערך במוסטר, עיר הולדתה.
בנוסף למוזיקה היא עבדה כעיתונאית ומגישת טלוויזיה במדינתה, היא שימשה תקופה גם כדוברת משרד התיירות של בוסניה והרצגובינה.
מייגן ראפינו היא כדורגלנית אמריקאית מקצוענית, המשחקת בתפקיד קשרית/קיצונית וקפטנית הקבוצה "OL Reign" ב-NWSL (הליגה הלאומית בכדורגל נשים).
מאז 2018, היא חולקת את תפקיד קפטן נבחרת ארצות הברית עם קרלי לויד ואלכס מורגן.
בשנת 2019 זכתה בכדור הזהב לנשים והייתה לכדורגלנית השנייה בעולם שזוכה בתואר נחשב זה.
ראפינו גדלה ברדינג, קליפורניה, עם הוריה, ג'ים ודניז, וחמישה אחים, ביניהן אחות תאומה, רייצ'ל.
היא החלה לשחק כדורגל בגיל שלוש, בעקבות אחיה בריאן ששיחק קודם בקבוצה שבה אימנה אמם.
ברוב שנות נעוריה שיחקה בקבוצות כדורגל שאביה אימן.
בתיכון החלו ראפינו ואחותה לשחק באלק גרוב פרייד אשר בדרום סקרמנטו ושיחקו בקבוצה בין השנים 2002-2005.
ראפינו ואחותה התאומה זכו ללמוד באוניברסיטת פורטלנד שבפורטלנד, אורגון במלגה מלאה לספורטאים ושיחקו בקבוצה .
ראפינו שיחקה בגביע העולם בכדורגל נשים עד גיל 20 של פיפ"א ב-2004 בו סיימה ארצות הברית במקום השלישי ולכן בשנה זו לא שיחקה בקבוצה של האוניברסיטה.
הקריירה של ראפינו בקבוצה Portland Pilots כוללת 30 שערים ו-28 בישולים והיא מדורגת במקום העשירי בהיסטוריה של אוניברסיטת פורטלנד, אף על פי ששיחקה רק 60 משחקים.
חודש לפני תחילת אולימפיאדת לונדון בריאיון למגזין אאוט יצאה מהארון כלסבית.
בריאיון ליו.אס.איי טודיי אמרה שהיה לה חשוב לצאת מהארון לפני האולימפיאדה, על מנת לחזק ספורטאים אחרים שנמצאים בארון ולעודד אותם ללכת בעקבותיה.
ראפינו דוברת ופעילה בארגוני ספורט להט"בים ביניהם GLSEN, ומ-2013 כשגרירה של Athlete Ally , ארגון ללא מטרות רווח המתמקד בהפסקת הומופוביה וטרנספוביה בספורט.
היא גם האישה הלסבית הראשונה שכיכבה בגיליון בגדי הים של ספורטס אילוסטרייטד ועל הופעה זו אמרה שהיא מקווה כי הופעת הבכורה שלה במגזין תפתח דלתות לייצוג להט"בי נוסף, ותסייע למגר דעות קדומות על ספורטאיות לסביות.
בשנת 2016 התחילה ראפינו לצאת עם שחקנית הכדורסל של ליגת ה-WNBA סו בירד.
ב-2018 הופיעה יחד איתה ב"גיליון הגוף" של מגזין ESPN.
השתיים היו הזוג הלהט"בי הראשון שכיכבו במגזין.
ראפינו ידועה כפעילה חברתית בנושאים שונים אשר תמכה במחאת ההמנון האמריקאי של שחקני הפוטבול האפרו-אמריקנים שכרעו ברך בזמן ההמנון ואף עשתה זאת בעצמה זמן קצר לאחר שקולין קאפרניק החל במחאה ובכך הייתה הספורטאית הלבנה הראשונה שכרעה ברך בעת ההמנון לאות מחאה.
מאז שהתאחדות הכדורגל האמריקאית דרשה ממנה לעמוד, היא הפסיקה עם כריעת הברך, אך נמנעה מלהניח יד על ליבה כנהוג ולא שרה את ההמנון.
ב-2016 עמדה יחד עם 4 שחקניות כדורגל אמריקאיות בראש תביעה משותפת לוועדה לשוויון הזדמנויות בעבודה נגד התאחדות הכדורגל האמריקאית על אפליית שכר על בסיס מגדרי.
השחקניות טענו שכבר שנים רבות הן מופלות לרעה לעומת נבחרת הגברים המקבילה, וזאת אף על פי שהן אלופות העולם המכהנות.
ב-2019 כאשר העפילה עם הנבחרת הלאומית לרבע הגמר בגביע העולם בכדורגל נשים 2019, עוררה סערה כאשר אמרה בתקשורת: "אני לא הולכת לפא*ינג הבית הלבן", כתשובה לשאלה אם תתרגש לפגוש את הנשיא.
בתגובה לסערה שהתחוללה, אמרה ראפינו שהיא לא חוזרת בה מדבריה, אולי רק מהשימוש בשפה בוטה, ושהיא לא ממליצה לספורטאים לאפשר שיעשו להם ולענף הספורט שלהם קואופטציה על ידי ממשל שפועל נגד להט"ב, נשים, מהגרים ואזרחים פגיעים.
2019, פרס "נעל הזהב" של פיפ"א, פרס הניתן למבקיעת השערים הרבים ביותר בגביע העולם והייתה האמריקאית השנייה שזכתה בפרס הזה אחרי מישל אקרס שזכתה בפרס ב-1999, ובפרס "כדור הזהב" של פיפ"א הניתן לשחקנית הטובה ביותר בגמר גביע העולם בבחירה של ועדת שופטים.
באותה שנה נבחרה לשחקנית הנשים הטובה ביותר של פיפ"א בעולם לשנת 2019.
המגזין גלמור העניק לראפינו את אות אשת השנה של 2019.
לקראת סוף השנה זכתה גם בכדור הזהב לנשים שנחשב לתואר היוקרתי ביותר לכדורגלנים.
ראפינו הוכתרה לספורטאי השנה של ספורטס אילוסטרייטד לשנת 2019, על הישגיה על המגרש ומחוצה לו.
בשנת 2022 נכללה ברשימת טיים 100 לצד בקי סאוורברון ואלכס מורגן.
מֶיידָאן וַרְדָכְּ (בדארי: میدان وردک, בפשטו: میدان وردگ) הוא אחד מתוך 34 מחוזות אפגניסטן.
המחוז ממוקם במרכז אפגניסטן, שטחו 9,934 קילומטרים רבועים ואוכלוסייתו מונה 567,600 איש.
בירת המחוז המשמשת גם בתור העיר הגדולה ביותר והמרכז המיושב הגדול ביותר היא מיידאן-שאר, הנמצאת בקירוב לגבול המזרחי עם מחוז קאבול.
המחוז מחולק לכדי 8 נפות (יחידה שלטונית).
מחוז מיידאן ורדכ ממוקם במזרח אפגניסטן.
הוא גובל בצפון במחוז פרוואן, במזרח במחוזות קאבול ולוגר, בדרום בע'זני ובמערב בבאמיאן.
ורדכ הוא מחוז הררי מאוד עם רכסי הרים מצפון וממזרח היוצאים בהמשך לרכס הינדו-כוש.
מדי שנה, אחוז גשמים גבוהה יורדים על רכס הינדו-כוש והמים יורדים עם הזמן למישורים נמוכים יותר כגון מחוז מיידאן ורדכ.
מרבית המחוז משמש הודות להיותו שטח רטוב ולח, מותאם לחקלאות עם גידולים מושקים ואחוז גשמים גבוהה ביחס למחוזות אחרים במדינה.
הגידולים החקלאיים המרכזים במחוז כוללים תפוח, משמש, שעועית, תפוח אדמה, חיטה, אורז, תירס, שעורה, בצל, גזר, עגבנייה ועוד.
בכל הקשור למשק החי מגדלים בעיקר פרות, כבשים ועזים.
אוכלוסיית המחוז מונה כ-567,600 תושבים (נכון לרישום משנת 2013) ומורכבת מבחינה אתנית מהעדות הבאות: הזארה (עם פרסי), טג'יקים, פשטונים, קוצ'ים (עם הודי), קיזילבאשים וכמוהם גם מעדות מיעוטים אחרות.
עיסוקיהם העיקריים נוטים להיות חקלאות, כריית יערות לייצור אנרגיה ועבודות בית.
ישנם כמעט 800 פרויקטים מתוכננים למען סיוע מחוזי במיידאן ורדכ בעלות של מעל 8 מיליון דולר אמריקני.
רוב ההזארים והטג'יקים במחוז הם שיעים אך הפשטונים והקבוצות השונות רובם סונים (זאת מלבד הקוצ'י שהם הינדים).
ישנם 2,684 מסגדים במחוז, 341 מוסדות הוראה ו-21% מכלל התושבים יודעים אוריינות.
כביש 1 המחבר את קנדהאר עם קאבול עובר דרך המחוז, בנוסף ישנו כביש מהיר העובר לאורכו של המחוז וכבישים המקשרים בין מרכזי הנפות לבירה מיידאן שיר.
ישנם 6 בתי חולים ו-65 קופות חולים, רובם נוסדו בסיוע כספי מצד נאט"ו וארצות הברית במיוחד.
מחוז ורדכ נמצא במאבק מתמשך, כאשר הטליבאן פעיל ברוב הנפות המחוזיות ונלחם נגד הממשלה האפגנית.
רוב נפות המחוז מסווגות כמחולקות בין הטליבאן לממשלה האפגנית, שתי נפות מסווגות תחת שליטה ממשלתית ונפות סיידאבאד ונרך נתונות לשליטה מלאה של הטליבאן.
עקב האלימות המוגברת נגד הקהילה השיעית, הוקמה במחוז ורדכ מיליציה המורכבת מ-1,000 בני הזארה חמושים אשר התחברה לקבוצות הזארה בע'זני במטרה ליצור כוח הגנה משלה להזארים הנמצאים באזור מרכז המדינה.
90 תקריות הקשורות למורדים דווחו בתקופת ינואר 2018 – פברואר 2019 (ממוצע של 1.5 אירועים בשבוע).
דוגמאות לתקריות כוללות פשיטות לילה של מורדים על יישובים, במיוחד כפריים ותקיפות אוויריות, הבולטת ביותר אירעה בנפת ג'גטו בסוף ספטמבר 2018. נפות נרך וג'לרז הושפעו גם מהתקפות אוויריות ומפעולות צבאיות.
מורדי הטליבאן ביצעו פיגועי התאבדות מחוץ למתחם המשטרה בבירת המחוז באוקטובר 2018, כמו גם בינואר 2019. דווח גם על אלימות הקשורה לבחירות, הטלת מוקשים ופצצות בדרכים.
תועדו 224 נפגעים אזרחיים (88 הרוגים ו-136 פצועים) בשנת 2018, המייצגים 35 קורבנות אזרחיים לכל 100,000 תושבים.
מדובר בעלייה של 170% בהשוואה לשנת 2017. הגורמים העיקריים לנפגעים אזרחיים היו התנגשויות צבאיות באזורים יישובים ואחריהם פיגועי התאבדות ומטעני חבלה.
המחוז חשוב להישג יד בשביל הטליבאן עקב קרבתו לבירה קאבול ולמרכז הממשלה האפגנית בה הוא נלחם.
ב-12 במאי 2021 נפת נרך נפלה לידי הטליבאן, לאחר שיום קודם הטליבאן תפס את בניין ממשל הנפה ושרף אותו, אחרי כמה ימים של מצור עליו.
חיילי ארצות הברית התחילו לסגת מאפגניסטן במטרה לצאת משם סופית ב-11 בספטמבר.
מחוזות אפגניסטן מחולקות ליחידות שלטוניות בשם "נפות", להלן הנפות של מחוז הראת ואוכלוסייתן:
מייה קדוש (נולדה ב-15 בפברואר 1988) היא במאית דיבוב, זמרת, שחקנית ומדבבת ישראלית.
בשנת 2009 החלה לדבב בסדרות ובסרטים.
בשנת 2018 ביימה את "מפצחים עולם" – סדרת לייב-אקשן מדובבת בנטפליקס.
משנת 2025 היא בעלת פודקאסט בשם "יצאנו לדבב" תחת רשת "אה-הא!" יחד עם טליה ברקאי שבו הן מארחות מדבבים שונים בכל פרק ומדברים איתם על העשייה בעולם הדיבוב
מייה הורוביץ (נולדה ב-23 באוקטובר 1949) היא גנטיקאית ישראלית ופרופסור אמריטה בבית הספר שמוניס למחקר ביו-רפואי וחקר הסרטן באוניברסיטת תל אביב.
את לימודיה לתואר ראשון בביולוגיה עשתה במסגרת העתודה האקדמית באוניברסיטה העברית בירושלים והשלימה אותם בשנת 1970 בהצטיינות.
מיד לאחר מכן המשיכה ללימודי תואר שני בגנטיקה, אף הם באוניברסיטה העברית, בהנחייתו של פרופ' עמירם רונן, ואותם סיימה בשנת 1972 בהצטיינות.
לאחר שחרורה מצה"ל החלה את לימודיה לתואר שלישי בגנטיקה, אותו עשתה במכון ויצמן למדע בהנחייתו של פרופ' יוסף אלוני.
נושא עבודת הדוקטורט שלה שהוגשה בשנת 1980, היה "חקר ההיווצרות והעיבוד של RNA בנגיפי SV40 ופוליומה".
באותה שנה עברה הורוביץ למכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס, שם הייתה לעמיתה בתר-דוקטורית במרכז לחקר הסרטן, בהנחייתו של פרופ' פיליפ שארפ.
בשנת 1983, עם חזרתה לישראל, הצטרפה למחלקה לאימונולוגיה כימית במכון ויצמן למדע, שם קודמה לדרגת מדענית בכירה בשנת 1985, וב-1988 לדרגת פרופסור חבר.
בשנת 1989 הצטרפה למחלקה לאימונולוגיה ולחקר התא באוניברסיטת תל אביב.
שם, קודמה הורוביץ לדרגת פרופסור מן המניין בשנת 1998, ובשנים 1999–2003 שימשה כראש המחלקה.
במשך השנים שימשה כחוקרת אורחת באוניברסיטת ניו יורק, במעבדות לביולוגיה ימית בוודס הול ובאוניברסיטת רוקפלר.
הורוביץ נשואה ואם לשלושה, מתגוררת ברמת השרון.
מחקרה של הורוביץ התמקד בשני אפיקים מרכזיים.
באפיק האחד, היא חוקרת את מחלת גושה, מחלה גנטית אוטוזומלית רצסיבית הנגרמת על ידי הפחתה בפעילות של האנזים הליזוזומלי גלוקוצרברוזידאז.
הורוביץ קבעה את קיומם של שני גנים ואת הרצף שלהם: גן הגלוקוצרברוזידאז ופסאודוגן, הזהה לו ב-96%, אך אינו מקדד לחלבון.
בהמשך זיהתה מספר מוטציות המופיעות בחולי גושה, וקבעה תדירות של מוטציות באוכלוסיות היהודית והלא-יהודית בישראל.
כמו כן פיתחה הורוביץ דרך לקבוע פעילות של חלבוני גלוקוצרברוזידאז מוטנטיים בתרביות רקמה.
בהמשך הראתה יחד עם קבוצתה כי גלוקוצרברוזידאז מוטנטי מוכר כבלתי-מקופל באברון התאי הנקרא רשתית תוך-פלזמית, האחראי על קיפול חלבונים.
כתוצאה מכך החלבון המוטנטי לא מובל לליזוזומים ושוהה ברשתית התוך-פלזמית, מה שגורם לעקה.
באפיק השני, הורוביץ וקבוצתה גילו משפחה של חלבונים המשתתפים באנדוציטוזה ובשינוע בין-תאי, הנקראים חלבוני EHDs.
מבין ארבעה חלבונים הידועים בקבוצה (EHD4-EHD1) נחקרו לעומק שלושה במעבדתה של הורוביץ, ונמצא תפקידם בשרשרת ההובלה התוך-תאית.
לאחרונה, מתרכזת מעבדתה של הורוביץ בהבנת הקשר בין מחלת גושה למחלת פרקינסון.
מחקרים שנעשו בישראל ובמדינות אחרות הצביעו על כך שנשאות של גן מוטנטי לגלוקוצרברוזידאז מהווה גורם סיכון להתפתחות מחלת פרקינסון, שהיא מחלה נוירודגנרטיבית הנובעת ממוות של תאים דופמינרגיים במוח ומתבטאת בבעיות תנועה: תנועה איטית, רעד ונוקשות שרירים.
הורוביץ הראתה, תוך שימוש בזבוב התסיסה דרוזופילה מלנוגסטר, כי ביטוי של חלבוני גלוקוצרברוזידאז מוטנטיים בתאים הדופמינרגיים במוח מוביל להופעת סימנים פרקינסוניים בזבוב.
נוסף על כך, הראתה מעבדתה כי שימוש במולקולה קטנה, אמברוקסול, העוזרת בקיפול החלבון המוטנטי ברשתית התוך-פלזמית, ומשמשת לכן כפתרון פרמקולוגי, מאטה משמעותית את התפתחות הסימנים הפרקינסוניים.
הורוביץ פרסמה למעלה מ-100 מאמרים בכתבי עת מקצועיים.
הקתדרה ע"ש צ'ארלס רבסון במכון ויצמן למדע (1985–1989)
פרס מ' גרוטו מטעם חברת טבע והאקדמיה הישראלית הלאומית למדעים (1996)
פרס אולשוונג מטעם האפוטרופוס הכללי (2000)
הפרס השנתי ע"ש ז'קלין סרוסי לחקר הסרטן (2004)
מיידלינג הוא הרובע ה-12 של וינה, הממוקם ממש דרומית-מערבית לרבעים המרכזיים וממזרח ודרום-מזרח לארמון שנברון.
מיידלינג הוא אזור עירוני צפוף עם מבני מגורים רבים, אך גם אזורי בילוי ופארקים גדולים.
קנצלר אוסטריה לשעבר, סבסטיאן קורץ, גדל במיידלינג ושם נמצא מקום מגוריו הפרטי.
הרובע ה-12 שוכן בדרום מערב וינה, בערך 5–10 ק"מ מהאינרה שטדאט.
הוא משתרע מווינטל דרומית לנהר וינה באזור בין גבעת ווינרברג ברובע ה-10 לגבעת גרוננברג, של טירת שנברון ברובע ה-13.
הפרבר לשעבר, שעל שמו נקרא ה"מיידלינגר L" של הניב הדרום-וינה, מורכב משני חלקים:
אזור פועלים מפותח, הקרוב יותר לאזור המרכז (אוברמיידלינג, אונטרמיידלינג וגאודנזדורף).
אזור חופשי (ואלטמנסדורף הצנדורף), מדרום-מערב.
האחרון הוא אזור תעשייה ומגורים מעורב לעמק הליזינג, שם ממשיך מבנה המתחם של רובע 23. בין לבין, נמצאות למרגלות ההר טרסות החוף הווינאיות הצעירות מבחינה גאולוגית ובורות לבנים.
אזור הפיתוח של מידלינג כולל 54.3% (33.3% ברוחב וינה) משטח הרובע.
השטח עצמו מחולק בין 69.0% ל-9.7% עבור אזורי מגורים לעומת שטח כולל של אתרי תרבות, דת או ספורט (המוקדשים למטרות ציבוריות).
נתון גבוה יחסית זה מושווה לנתון של עיירה וינה כשיעור נמוך מאוד של אדמות חקלאיות (4.3% מהשטח שיתפתח).
גרינספייס בהייטזינג תופס נתח של 18.2%.
שיעור אזורי התנועה באזור המחוז הוא, עם 27.5%, אופייני למרכז וינה.
מיידלינג הוכר כרובע של וינה בשנת 1892. הוא מורכב מחמישה כפרים לשעבר: אוברמיידלינג, אונטרמיידלינג, גאודנזדורף, הצנדורף ו-אלטמנסדורף.
אוברמיידלינג ואונטרמיידלינג היו כפר אחד שנקרא מידלינג עד 1806, אז חולקו.
אלטמנדורף עדיין נושא אופי כפרי.
ההתיישבות במיידלינג תועדה תחת השם "מורלינגן" מאז שנת 1104. במקור, האזור היה שייך כחלק גדול ממנזר קלוסטנובורג.
בשנת 1190 היה האזכור הראשון בכתב של הצנדורף, ולאחר מכן קיבל אותו הנריקוס פון הצנדורף ככפר פיאודלי.
מאוחר יותר, הוא הגיע לרשותם של מנזר קלוסטנובורג ומסדר האבירים הגרמני.
המקום אלטמנסדורף הוזכר לראשונה בשנת 1314 והיה בעל אופי כפרי במשך תקופה ארוכה.
במאה ה-18 התפתח האתר למושבת מגורים.
בימי הביניים פעלו במיידלינג בעיקר חוות וכרמים.
בשנת 1755 התגלה מקור גופרתי, ואז הרובע הפך ליעד פופולרי עבור הווינאים.
בסוף המאה ה-18 התבססה יותר ויותר תעשייה ששינתה את אופיו של המקום לחלוטין.
זה הוביל בשנת 1806 לחלוקה של הקהילה, שכבר הייתה די גדולה, לאוברמיידלינג (עליון) ולאנטרמיידלינג (תחתון).
באונטרמיידלינג התפתח יישוב נפרד באתר מפעל הלבנים לשעבר, שניתק ב-1846 בשם וילהלסדורף.
ב-1 בינואר 1892, כל הקהילות הללו אוחדו למחוז הקהילה הווינאי ה-12, מיידלינג.
כתוצאה מכך, הוא הפך למחוז עובדים טיפוסי.
בשנת 1869, השטח הנוכחי של רובע מיידלינג כלל רק כ-31,000 תושבים.
בזמן התאגדות ב-1892 האוכלוסייה כבר הוכפלה, עקב נהירה מתמשכת של אנשים לווינה ולקהילה הסובבת.
גידול האוכלוסייה נמשך עד תחילת מלחמת העולם הראשונה, כך שהרובע בשנת 1910, הכיל 106.531 תושבים.
לאחר ירידה קלה לאחר מלחמת העולם הראשונה הגיע המחוז לשיא של 109,538 תושבים בשנת 1934. בשנות ה-80 על שווי של קצת פחות מ-80,000 תושבים.
רק לאחר תחילת המילניום, מגמת אוכלוסיית המחוז בווינה ברחבי העיר לגדול.
בתחילת 2007 עמדה האוכלוסייה על 85,099 נפשות.
ממוצע הגילאים של אוכלוסיית מיידלינג בשנת 2001, בהשוואה לאוכלוסיית העיר, היה ממוצע בערך.
ההתפלגות המגדרית באזור המחוז הייתה 47.9% גברים ו-52.1% נשים.
השיעור הגבוה ביותר של מקור הזרים בשנת 2005 היה כ-5.7% מסרביה ומונטנגרו.
24.4% מאוכלוסיית מיידלינג ב-2001 לא נולדו באוסטריה.
7.7% מהתושבים ידעו לדבר סרבית, 5.9% טורקית ו-2.7% קרואטית.
אחוזי החלוקה לפי דתות דומה לשאר חלקי העיר.
מייגן פייהי היא שחקנית אמריקאית.
מגיל צעיר, פייהי שרה באירועים שונים ברחבי עיר הולדתה, לונגמאדו במסצ'וסטס.
עם זאת, תפקידה הבימתי הראשון היה לשחק את דורותי גייל בהפקה של התיכון שלה של "הקוסם מארץ עוץ".
מקנזי מאוזי החליפה אותה בתור השחקנית המחליפה של נטלי.
פייהי שיחקה את התפקיד בברודוויי עד לירידת המחזה ב-16 בינואר 2011.
במאי 2011, מייגן חזרה לזמן קצר על תפקידה כנטלי גודמן בסיבוב ההופעות הלאומי הראשון של "כמעט נורמלי".
פייהי הופיעה לראשונה בתוכנית "לחיות את החיים" של ABC בפברואר 2010 כסטודנטית האנה אוקונור.
התפקיד הסתיים בנובמבר 2010, כשהאנה אוקונור הופיעה בסך הכל ב-81 פרקים.
קרדיטים נוספים בטלוויזיה כוללים את "אחת שיודעת" בתור Devyn והסרט "ולנטיין האבוד" של הולמרק כאם צעירה מתקופת שנות ה-40, קרוליין תומאס, עם בטי ווייט בתור קרוליין כיום וג'ניפר לאב יואיט ככתבת שמסקרת את סיפורה של קרוליין.
בשנת 2012, פייהי הופיעה במיני-סדרה "חיות פוליטיות" בתור הבלוגרית השאפתנית ג'ורג'יה וכן ב"קשיחות הכרחית" בתור אוליביה דיפלוריו, המורה שהפכה לבת זוגו של בנה של הדמות הראשית.
בשנת 2016, פייהי לוהקה לתפקיד סאטון בריידי בסדרת הדרמה "עושות כותרות", שעלתה ב-20 ביוני 2017.
בנובמבר 2020, היא לוהקה לתפקיד שותף בסרט הדרמה "The Unbreakable Boy".
בפברואר 2022, פייהי לוהקה לתפקיד של דפני סאליבן, אישה הנופשת עם בעלה, בעונה השנייה של סדרת הדרמה של HBO, "הלוטוס הלבן".
בדצמבר 2024, פורסם כי מיני-סדרת הדרמה "The Good Daughter" של Peacock ליהקה את פייהי בתפקיד ראשי, כשרלוט קווין.
פייהי החליפה את ג'סיקה בייל, שהייתה אמורה לשחק את שרלוט ולהפיק בפועל אך עזבה את הפרויקט בספטמבר 2024.
שנה סרט תפקידהערות 2015 האנשים האלה לונדון בודהי בוער לורן 2016 מיס סלואן קלרה תומסון הזמן שלנו ג'ן2024המפלצת שלךג'קי דאנון2025ילד פלא (אנ')תרזהRebuilding רובידייט קטלניויולט גייטס
מייזי לוקווד היא דמות בדיונית בזכיינית "פארק היורה".
היא מוצגת בסרט החמישי, "עולם היורה: נפילת הממלכה" (2018), שהוא גם הפרק השני בטרילוגיית "עולם היורה".
חואן אנטוניו ביונה שביים את הסרט, ליהק את איזבלה סרמון (בהופעת הבכורה שלה) בתור מייזי.
היא אחת משלוש הגיבורות הראשיות בטרילוגיית "עולם היורה", יחד עם הוריה המאמצים, אוון גריידי (בגילומו של כריס פראט ) וקלייר דירינג (בגילומה של ברייס דאלאס הווארד ).
היא גרה בעבר עם סבה המנוח סר בנג'מין לוקווד, שותף עסקי ותיק של ג'ון האמונד.
היא השיבוט ובתה של הגנטיקאית שרלוט לוקווד.
ב"עולם היורה: נפילת הממלכה", היא מוצגת בתחילה כנכדתו של בנג'מין לוקווד, אם כי מתגלה בהמשך הסרט שהוא למעשה שיבט אותה מבתו המנוחה.
הכותב המשותף קולין טרבורו הציג שיבוט אנושי לסדרת הסרטים כדי לחקור את ההשפעות המלאות של הכוח הגנטי.
הסרט סימן את הופעת הבכורה של סרמון, והיא שחזרה את התפקיד בסרט ההמשך, "עולם היורה: עולם חדש" (2022).
בסרט, היא יוצרת קשר הדוק עם בטא, הצאצא הא-מיני של הולוצירפטור Blue של אוון.
מאוחר יותר, היא ובטא נחטפות על ידי ביוסין למטרות מחקר, מה שגרם לאוון וקלייר לצאת למשימת חילוץ.
בעודה בביוסין, מייזי לומדת שהיא לא רק משובטת משרלוט אלא שהאחרונה גם ילדה אותה בצורה א-מינית, מה שהופך אותן לבת ואם.
טרבורו, שהיה שותף לכתיבה וביים את "עולם היורה: עולם חדש", אמר שתפקידה של מייזי כבתה של שרלוט תמיד היה מתוכנן.
סיפור הרקע המשובט של מייזי, המקור המתפתח והדמות הכללית קיבלו קבלת פנים מעורבת מצד המבקרים, אם כי הביצועים של סרמון זכו לשבחים מסוימים.
מייזי לוקווד מוצגת בתחילה כנכדתו בת התשע של סר בנג'מין לוקווד, שאומצה על ידו לאחר שאמה שרלוט מתה בתאונת דרכים.
מייזי גרה באחוזת לוקווד ומטופלת על ידי עוזרת הבית של המשפחה איריס.
יש לה תשוקה לדינוזאורים והיא אוהבת לחקות אותם כפעילות משחק.
מייזי מביעה סקרנות לגבי אמה, אם כי בנימין אינו מרשה לה לראות תצלומים שלה.
מאוחר יותר, מייזי מוקסמת מסרטון של אוון גריידי מאמן את הוולוצירפטורים שלו, כולל Blue.
לאחר מכן היא מגלה את תוכניתו של אלי מילס למכירה פומבית של הדינוזאורים של איסלה נובלאר, ונסערת כשהיא מגלה את גופתו של סבה, לאחר שמילס חנקה אותו.
היא תופסת את אלבום התמונות שלו, ומגלה שבתו הייתה זהה לה במראה במהלך הילדות.
כשבנג'מין מת, מילס הופך לאפוטרופוס של מייזי ומפטר את אייריס.
כשאוון וקלייר מגיעים, מייזי מזהה את אוון מהסרטון ואת קלייר מפגישה שהייתה לה עם בנג'מין.
אוון וקלייר יוצרים קשר עם מייזי ומנחמים אותה בעקבות מות סבה.
בתור האפוטרופוס שלה, מילס מתעמתת עם אוון וקלייר, ודורשת ממייזי להישאר איתו כשהוא חושד שהם רוצים לטפל בה.
הוא מודיע להם שמייזי היא למעשה שיבוט של בתו המנוחה של בנג'מין.
לאחר מכן היא נרדפת ברחבי אחוזתו של בנג'מין על ידי "האינדורפטור" לאחר שהוא נמלט.
אוון וקלייר עובדים כדי להגן על מייזי מפני ה"אינדורפטור", ומצליחים להרוג אותו בעזרת בלו.
כאשר הדינוזאורים השבויים שלא נמכרו מאוימים על ידי דליפת מימן ציאנידי, מייזי משחררת אותם לטבע.
בהיותה שיבוט, היא מזדהה עם הדינוזאורים ומאמינה שהם צריכים להיות חופשיים.
אוון וקלייר ממשיכים לאמץ את מייזי.
ארבע שנים חלפו מאז התקרית באחוזה, ושמועות נפוצו על קיומה של מייזי כשבט.
בסיירה נבאדה, מייזי חיה בבידוד עם אוון וקלייר, שחוששים שהיא תיחטף למטרות מחקר אם תעזוב את הבית.
מייזי, כיום בת 14, הפכה למרדנית בגלל החיים בבידוד ונוסעת לטיולים סודיים לעיר כדי לחקור את החברה ללא ידיעת הוריה.
היא גם סובלת משבר קיומי בגלל היותה שיבוט, והיא סקרנית ללמוד עוד על שרלוט.
כשבלו מופיעה בבקתה של המשפחה עם תינוק, מייזי שמה לה בטא ויוצרת איתה קשר.
מאוחר יותר, שניהם נתפסים על ידי שכירי חרב שנשכרו על ידי חברת ביוסין, והובאו למטה החברה באיטליה.
בביוסין, מייזי פוגשת את ד"ר הנרי וו, שמראה את הסרטונים שלה של שרלוט.
פעם היא גרה עם המדענים באיסלה סורנה, ומאוחר יותר הפכה לגנטיקאית ולקולגה של וו.
הוא מסביר שהסיפור של שרלוט שמתה בתאונת דרכים ובנג'מין משבט אותה היה רק כיסוי שגיבש בנג'מין.
בנוסף להיותה השיבוט של שרלוט, וו מגלה למייסי שהיא גם נולדה על ידי שרלוט, מה שהופך אותן לבת ואם; מייזי נולדה בצורה א-מינית לאחר ששרלוט תמרנה את הביצית שלה.
מתברר ששרלוט מתה למעשה ממחלה גנטית בעוד מייזי הייתה צעירה, אך היא הצליחה למנוע את המחלה אצל האחרון על ידי שינוי הגנום שלה.
וו ניסה, ללא הצלחה, לשחזר את המחקר של שרלוט.
הוא רוצה לחקור את ה-DNA המשתנה של מייזי ובטא כדי למצוא פתרון לארבבי הענק של ביוסין, המאיימים על אספקת המזון העולמית.
מייזי בורחת מהבלימה ופוגשת את ד"ר אלן גרנט וד"ר אלי סאטלר, שנמצאים בביוסין וחוקרים את תקריות הארבה.
אלי מגלה שהיא הכירה את שרלוט; הם הכירו כששרלוט הגיעה לאוניברסיטה של אלי כמרצה, שבמהלכן אלי פגשה את מייזי שנים קודם לכן כשהייתה תינוקת.
אומרים ששארלוט דאגה מאוד למייסי.
לאחר התאחדות עם הוריה, מייזי עוזרת לאוון ואלן לאחזר את בטא מתוך מתקן הביוסין.
מייזי גם משכנעת את האחרים לקחת את ד"ר וו, כשהיא מסכימה לתת לו ללמוד אותה ואת בטא כדי לפתור את משבר הארבה.
לאחר שסגרה את האמת על עברה, מייזי חוזרת בשמחה לחיים עם אוון וקלייר, ובטא מוחזרת לבלו.
"עולם היורה: נפילת הממלכה" ו"עולם היורה: עולם חדש" נכתבו על ידי קולין טרבורו, שגם ביים את האחרון.
הוא כלל את הרעיון של שיבוט אנושי במאמץ לחקור את מלוא ההשפעות שיכולות להיות לכוח הגנטי ביקום הסרטים של פארק היורה.
הוא אמר כי "אנחנו הרבה יותר קרובים לשיבוט בני אדם מאשר לשיבוט דינוזאורים.
זה הרגיש לי כמו הרבה פחות קפיצה ממה שעושים דינוזאורים.
] להיות בעלת דמות שיש לה אהבה כה עמוקה וחשה אובדן כזה וחוסר יכולת להמשיך, אני חושב שזה משהו שכולנו מרגישים.
אז הרעיון שאולי תוכל להחזיר מישהו בדרך זו מבוסס רגשית על רעיון אוניברסלי מאוד".
המפיק בפועל סטיבן ספילברג תמך בקונספט השיבוט האנושי והתלהב מהשאלות שהוא יכול להעלות בסרט ההמשך של הסרט, בעוד טרבורו היה עצבני אם הקהל יקבל רעיון כזה.
לפי במאי "עולם היורה: נפילת הממלכה" חואן אנטוניו ביונה, היבט השיבוט האנושי נוצר בהשראת הסופר המנוח מייקל קרייטון, שכתב את הספר "פארק היורה" (1990) ואת ספר ההמשך שלו "העולם האבוד" (1995).
באיונה אמר כי "לספר את הסיפור של מייזי היה כמו דרך לנסות לגלות מה מייקל קרייטון יחשוב על הרגע בו אנו חיים כרגע".
בנוגע לרצף האחוזה שבו מייזי רודפת אחרי ה"אינדורפטור", באיונה השווה את הסצנות ל"סוף הקלאסי של אגדה, של סיפור גותי, כמו לסיים בראש הטירה עם הנסיכה במגדל והדרקון רודף אחריו.
כ-2,500 בנות רואיינו לתפקיד מייזי, שבסופו של דבר הלכו לאיזבלה סרמון, לציון הבכורה שלה בסרט.
תפקידה של מייזי כבתה של שרלוט תמיד תוכנן על ידי טרבורו, שאמר ש"חשוב מאוד להבין שמייזי לא נוצרה על ידי איזה גבר שהתגעגע אליה".
טרבורו אמר שהוא ושותפה לכותבת "עולם היורה: עולם חדש" אמילי קרמייקל "באמת ראו הזדמנות להפוך את זה, בתקווה, לסיפוק רגשי יותר ממה שהיה יכול להיות".
דרשה הייתה מרוצה מהאפיון של מייזי ב"עולם היורה: עולם חדש": "לא רק שהיא המשובט הזה, אלא שהיא גם מתבגרת.
היא מנסה להבין את מקומה בעולם.
היא לא רק ניסוי מדעי.
כדי לתאר את שרלוט, טרבורו רצה לזקן דיגיטלית את פניה של סרמון ואז להוסיף אותן לכפיל גוף.
במהלך חיפוש הליהוק אחר כפילים, טרבורו נתקל בשחקנית אלווה טריל, שחלקה תווי פנים דומים עם סרמון.
לאחר דקלום שורות, טרבורו התרשם מההופעה של טריל והחליט ללהק אותה לתפקיד שרלוט, וביטל את רעיון ההזדקנות הדיגיטלית.
מייזי היא הנושא של "הרפתקאות מייזי לוקווד", סדרת ספרים מאת הסופרת טס שארפ המתרחשת בין שני הסרטים.
גריים מקמילן, כתב ב"הוליווד ריפורטר", גילה שההצגה של בנג'מין ומייזי לוקווד "גורמת מיד לשאר הפרנצ'ייז של היורה להיראות משעמם בהשוואה.
בטח, יש דינוזאורים שמתרוצצים, אבל יש גם מדען אחר שככל הנראה משבט בני אדם אמיתיים כבר שנים".
הוא ציין שהדינוזאורים הם נקודת המוקד של הסרטים, וטען כי על ידי הורדת "פוקוס השיבוט מהדינוזאורים – אפילו רק עבור דמות אחת, כחלק מגילוי הלם – זה משנה את מה שהסדרה כולה עוסקת".
בן קוצ'רה מ"פוליגון" העלה השערות שלמייזי יש DNA של דינוזאור, והתאכזבה מהפיתול העלילתי בסופו של דבר שהיא שיבוט אנושי, ומצאה שהוא לא מפותח.
בהתייחס לתאוריית הדינוזאורים וחשיפת השיבוט, כתב קוצ'רה שהסרט "מבלה 'הרבה' מזמן הריצה שלו בהגדרת מה שהיה אחד מהפיתולים העלילתיים המגוחכים ביותר האפשריים, ואז נסוג ממנו ברגע האחרון כדי לספק במקום זאת.
משהו שנראה אפילו משעמם את הדמויות בסרט".
ליז יאנג מ-MovieWeb ציינה הקבלות בין מייזי לדינוזאורים של הסדרה, וכתבה כי "עולם היורה: נפילת הממלכה" "נראה כי משתמש בנוכחותה של מייזי כשבט כמטאפורה לדינוזאורים ולהשפעתם על העולם והחברה".
מאט גולדברג מהאתר "Collider" מצא שהסרט, כולל הטוויסט המשובט שלו, צפוי מדי: "מה שאמור להיות חשיפה מרכזית מאבד את כל ההשפעה שלו מכיוון שהסרט כל כך מטומטם עד כדי גיחוך ובכל זאת הוא מניח שהקהל לא מעורב במה שקורה".
הוא גם מתח ביקורת על שחרור הדינוזאורים על ידי מייזי, וכתב "יש כפתור אדום גדול שמוביל אל החוץ, וזה אמצעי הזהירות היחיד במקום.
מייזי לוחצת על הכפתור ואומרת, 'הם בדיוק כמוני', אז אני מניח שמייזי אוכלת אנשים והורסת מערכות אקולוגיות".
בהתייחסה לתפקידה "עולם היורה: עולם חדש", כתב ניק ברטלט מהבלוג "": "בתור מי ששחררה את הדינוזאורים לעולם, היית חושב שתהיה לה קשת מעניינת בסרט הזה, שעלולה להתחבט עם מצפונה על ההשלכות של מעשיה.
או השלמה עם זהותה החדשה.
למרבה הצער, זה בקושי נוגע, והסיפור שלה מתסכל בסופו של דבר".
הוא כינה את ההופעה של סרמון "חזקה במיוחד בסצנות ללא דיאלוג", אבל גילה שהיא "אכזבה מאפיון קלישאתי", וכתב, "במקום שיש לה אישיות כלשהי, היא פשוט מתוארת כמתבגרת זועפת סטריאוטיפית, ואין לה כימיה איתה.
ברטלט אמר כי "חוט העלילה המתפתל בנוגע לאמיתות המקורות הביולוגיים שלה, אף על פי שהוא בסדר בפני עצמו, הורג את המומנטום ובעצם משמש כהסחת דעת מהדינוזאורים".
מייקל ג'ון פטי מהאתר "Collider" שיבח את הביצועים של סרמון וכתב שההכללה של מייזי "במיתולוגיה הגדולה יותר של "היורה" היא משהו שצריך לחגוג ולחקור, מכיוון שיש כל כך הרבה השלכות מדעיות, חברתיות וחברתיות פוטנציאליות לקיומו של אדם כזה".
עם זאת, הוא התאכזב מהמקור החדש של הדמות "עולם היורה: עולם חדש": "במקום ללמוד 'מי' היא מייסי בפנים, אנחנו שוב לומדים רק 'מה' היא".
תומאס בייקון מהאתר "Screen Rant" היה ביקורתי גם על סיפור המקור החדש שלה.
סאים צ'ידה, גם הוא מהאתר "Screen Rant", דירג את קשת הדמות של מייזי כשנייה במיטבה בסדרת הסרטים, וכתב שהיא "התפתחה מלהיות ילדה מפוחדת כדי להגדיר את עצמה בדרך של המשך מורשת אמה הביולוגית, ובסופו של דבר סיפקה לו את פירושו להפוך את השפעות הארבה".
מיידסטון היא העיר הגדולה ביותר ועיר המחוז בקנט, אנגליה.
מיידסטון היא עיר חשובה מבחינה היסטורית ונמצאת במרחק מדרום-מזרח ללונדון.
במרכז העיר עובר המחבר אותה עם ושפך התמזה.
במשך ההיסטוריה, הנהר שימש להובלת חלק ניכר ממסחר העיר כמרכז המחוז החקלאי קנט, הידוע כ"גן של אנגליה".
מאז מלחמת העולם השנייה, כלכלת העיר עברה מהסתמכות על תעשייה כבדה לתעשייה קלה וסיפוק שירותים.
השמות המתועדים הקדומים ביותר של העיר, "de maeides stana" ו-"maegdan stane" נמצאו בתעודות סקסוניות המתוארכות לשנת 975. משמעותיהם המשוערות הן "אבן העלמות" או "אבן העם" אשר עשויה להתייחס ל"", מונומנט אבן סמוך שסביבו התקיימו התכנסויות.
בספר יום הדין השם כבר התפתח ומופיע בתור Medestan או Meddestane ובשנת 1396 הופיע בגרסה Mayndenstan.
השם המודרני הופיע לראשונה בשנת 1610.
באזור נמצאו אמבטיות מהתקופה הרומאית המעידות על וילה רומאית שהיו במקום.
באזור גם נמצאו ממצאים מהתקופה הנאוליתית.
מיידסטון מילאה תפקיד חשוב במהלך מרד האיכרים האנגלי ב-1381. הכומר ג'ון בול, אחד מהמורדים, נכלא בעיר ושוחרר על ידי מורדים מקנט בפיקודו של ווט טיילר.
מיידסטון קיבלה צ'רטר מלכותי והוכרזה כעיר ב-1549; ההגדרה בוטלה לזמן קצר, אך חודשה בשנת 1551 ואושררה בשנת 1619 על ידי המלך ג'יימס הראשון.
לעיר עוצב שלט אצולה, עם תומכים אריות מוזהבים וייצוג לנהר החוצה את העיר.
בהמשך התווספו לשלט ראש של סוס לבן המייצג את המוטו של קנט ואיגואנודון (בעקבות גילוי שרידי איגואנודון באזור במאה ה-19 הנמצאים כיום במוזיאון הטבע בלונדון).
מיידסטון קיבלה את הזכות להקים כלא בתחומה ב-1604.
במהלך מלחמת האזרחים האנגלית השנייה, התרחש בעיר אשר הוביל לניצחונם של תומכי הפרלמנט.
אנדרו ברוטון, שהיה ראש העיר ב-1649 (וגם פקיד בבית המשפט הגבוה לצדק) היה אחראי להכרזה על גזר דין המוות של צ'ארלס הראשון.
כלא מיידסטון נמצא מצפון למרכז העיר ובנייתו הושלמה ב-1819.
בשנים 1897–1898 הכתה בעיר מגפת טיפוס קשה שהרגה לפחות 132 בני אדם, והייתה למגפת הטיפוס הגדולה ביותר באותה תקופה.
משרדי מועצת המחוז נבנו מצפון למרכז העיר בין 1910 ל-1913.
בית החולים הכללי של מיידסטון נפתח בפאתי העיר בשנת 1983, והחליף את בית החולים הכללי של מערב קנט, שנפתח 150 שנים קודם לכן.
מייה שֵׁם (נולדה ב־29 באפריל 2002) היא אזרחית ישראל שנחטפה בידי ארגון הטרור חמאס במהלך הטבח בפסטיבל נובה ליד רעים, כחלק מטבח שבעה באוקטובר 2023. הסרטון שלה מהשבי ושחרורה לאחר מכן ב־30 בנובמבר 2023 התפרסמו בתקשורת הבין־לאומית, וסיפורה סוקר בכל רחבי העולם.
מייה היא ילדתם השנייה מתוך ארבעה של קרן ודוד שם, ונכדתו של מוסא (משה) מכלוף, ניצול שואת לוב וניצול פרעות טריפולי.
בתום שירותה בצה"ל החלה לעבוד במכון קעקועים.
ב־7 באוקטובר 2023 תקפו מחבלי חמאס את פסטיבל המוזיקה "נובה" ליד קיבוץ רעים, כחלק מטבח שבעה באוקטובר.
בטבח במסיבה נרצחו 383 אזרחים וארבעים נלקחו כבני ערובה לרצועת עזה.
שם בילתה בפסטיבל עם חברה אליה טולדנו בן ה־28 ועם שירה, חברה נוספת.
בסביבות השעה 6:30 בבוקר, כשנשמעו אזעקות, החלו שם וטולדנו לנסוע לכיוון ביתם.
לאחר 25 דקות נתקלו בשני טנדרים ובהם מחבלים חמושים.
המחבלים ירו על חלונות הרכב, ואחד מהם ירה בידה של שם.
אחד המחבלים נגע בפלג גופה העליון, ואחר כך היא נחטפה ונלקחה לרצועת עזה כשהיא אוחזת בידה הפצועה: , אמרה.
גם טולדנו נחטף לרצועת עזה, ובדצמבר 2023 חילצו את גופתו כוחות של חטיבה 551 ושל יחידה 504 באגף המודיעין במבצע מיוחד.
כשהגיעה שם לעזה היא הוכנסה לתוך חדר אחורי של בית חולים.
את פצע הירי בידה ניתח וטרינר באמצעות חתיכת פלסטיק, ובמשך שלושה ימים הייתה בלי הרדמה או משככי כאבים.
יום לאחר הניתוח הכריחו אותה להצטלם לסרטון תעמולה לחמאס, ולשבח את התנאים בשבי.
לאחר מכן הורו לה לעטות חיג'אב והיא הועברה לחדר פנימי שבו גרו אשתו וילדיו של המחבל.
הילדים נהגו ללעוג לה ולצחוק עליה.
בבית אחר בישלה שם אוכל לשוביה כדי להקליל את האווירה: .
בריאיון סיפרה כי כשנחטפה התעלפה בעודה בשירותים ולאחר שעתיים התעוררה כשהיא לבושה בבגדים אחרים.
בהמשך הזכיר לה המחבל שהחזיק אותה כי ראה אותה ללא תחתונים, וכשהגיעה לארץ ביקשה לעבור בדיקת היריון מחשש שנאנסה.
תשעה ימים לאחר החטיפה, ב־16 באוקטובר, פרסם חמאס את הסרטון של שם, שבו היא מספרת כי נפצעה ומתחננת להחזיר אותה למשפחתה: .
נוסף על כך נאלצה לשבח את התנאים בשבי ולהודות למחבלים: .
ממשלת צרפת גינתה את הסרטון ובעקבות כך אימה של שם, קרן, קיימה מסיבת עיתונאים בתל אביב שבה קראה לשחרורה המיידי.
שם הועברה בין בתים בעזה באמצעות אמבולנס.
ימים אחדים לפני שחרורה היא נלקחה לתוך מנהרות חמאס בעומק של כ־60 מטר, ושם נתקלה לראשונה בבני ערובה ישראלים אחרים במהלך השבי.
שם הייתה אחת מ־105 בני הערובה ששוחררו לאחר 54 ימים בשבי, ב־30 בנובמבר, בזמן הפסקת האש הזמנית.
נשיא צרפת עמנואל מקרון תיאר את שחרורה "שמחה גדולה".
מטה משפחות החטופים והנעדרים שיבח את "רוח הלחימה" שלה.
ב־29 בדצמבר שודרו בערוצים 12 ו-13 ראיונות שנערכו עם שם.
כמו בראיונות אחרים עם חטופים ששוחררו, היא תיארה את תנאי השבי הקשים ואת היחס הגרוע שזכתה לו.
סיפורה סוקר בערוצי חדשות בעולם, ביניהם BBC, CNN, ניו יורק טיימס, פוקס ניוז ועוד.
לאחר שחרורה פיתחה שם אפילפסיה עקב הטראומה וחוסר השינה שמהם סבלה בשבי.
מספר העוקבים אחר חשבון האינסטגרם שלה הגיע בתוך זמן קצר ליותר מ־250 אלף.
באוגוסט 2024 נבחרה לדגמן את קולקציית שמלות הכלה של המעצבת ריקי דלאל.
החל משנת 2025 משחקת במחזמר "סימבה מלך הסוואנה" בתפקיד נסיכת השמש.
בסוף שנת 2023, לאחר שחרורה מהשבי, סיפרה שהייתה מבשלת למחבלים משום שזה היה או זה או להיאנס.
כמו כן סיפרה כי השובה שהחזיק בה היה אונס אותה באמצעות העיניים שלו והדבר היחידי שעצר אותו מלבצע זאת בפועל זה שאשתו והילדים היו חדר ליד.
ב-2024 בפרק 15 של התוכנית מחוברים, סיפרה כי בעת שהייתה בעזה, התעלפה בשירותים בזמן שניסתה להחדיר טמפון.
כשהתעוררה מצאה את עצמה על המיטה, ולדבריה השובה שלה נהג להזכיר לה כל הזמן שראה אותה ללא תחתונים.
כמו כן היא ציינה כי היא לא קיבלה וסת במשך חודשיים ולא ידעה מה לחשוב.
בשנת 2025, במקביל לפרידתה מארוסה, פורסם בתקשורת כי חטופה משוחררת טוענת שמאמן כושר מתל אביב שם לה בכוס סם אונס וביצע בה עבירות מין.
כחודש לאחר מכן חשפה שם כי היא זו שהתלוננה.
שם סירבה למסור את זקיק שיערה לצורך בדיקת שרידי הסם.
בפברואר 2026 התיק נגדו נסגר מחוסר ראיות.
בנובמבר 2024 התארסה לבן זוגה ינון חסון, כעבור ארבעה חודשים נפרדו השניים.
בריאיון סיפרה כי חוותה בילדות קשיים רבים, ביניהם ניכור הורי, אותו הגדירה כשבי מנטלי אשר קשה יותר מהשבי בעזה.
מיה ויריק ברובקן (בנורווגית: Mia Virik Brubakken; נולדה ב-24 בנובמבר 1997), ידועה בשם הבמה שלה מיה (מעוצב כ-MIIA), היא זמרת נורווגית.
בצעירותה למדה במגמת המוזיקה של התיכון המקומי בטונסברג.
בגיל 14 הוציאה את הסינגל "In the Light of Love".
שלוש שנים אחר-כך הקליטה בלוס אנג'לס את השיר "Dynasty", שאף סוקר במגזין הבילבורד.
הוא השמע באחד הפרקים ב"משפחת קרדשיאן".
לאחר מכן החלה ללמוד תואר בהיסטוריה באוניברסיטת אוסלו.
בשנת 2018 השתתפה בתוכנית ריאלטי ששודרה ב-NRK, שמטרה ללמד סלבריטאים יוייק.
בנובמבר 2023 הוציאה את המיני-אלבום הראשון שלה, Inner Voices Speaking.
היא התחרתה במקצה השלישי של התחרות, שנערך ב-27 בינואר, ונמנתה בין שלושת האמנים שהעפילו לשלב הבא.
שלב הגמר נערך ב-3 בפברואר, בו סיימה במקום השישי עם 76 נקודות.
מייטי מקס היא סדרת טלוויזיה מצוירת שהופקה בארצות הברית בשנים 1993 ו-1994. הסדרה כוללת שתי עונות ו-40 פרקים.
משך כל פרק בסדרה 30 דקות.
בישראל שודרה הסדרה בערוץ הילדים בשנים 1994–1997. הסדרה הופקה בעקבות קו צעצועים הנושא שם זה.
על פי עלילת הסדרה, לפני שנים רבות התקיימה תרבות מפותחת מאוד של עופות, אשר ידועים היו בכינוי "למוריאנס" (מלשון למוריה).
הם ערכו מסעות לחלקים שונים של היקום על ידי שער מיוחד.
מנגד עמד "גולגולת", אשר ניסה לנתק את האנרגיה אל השערים.
משלא הצליח, השמיד את כל בני השבט.
"ורג'יל" הפך להיות הניצול היחיד מנקמתו של גולגולת.
הלמוריאנס חזו לפי נבואתם כי בכל דור יקום לוחם רב עוצמה ברגע שיקבל לידיו את המפתח לשער האבוד.
לוחם זה ילחם בכל צורות האופל והרשע ויהיה היחיד שיוכל להביס את גולגולת.
כדי להבטיח התגשמותה של הנבואה, יוצא ורג'יל למסע בו הוא משלים את כל ההכנות לקראת בואו של הגיבור שצריך להתמודד עם גורלו כמושיע.
שמו של הגיבור הוא "מקס".
הוא נער רגיל המקבל מורג'יל כובע מיוחד - מפתח למסעות מיידיים דרך החלל.
מקס, ורג'יל, ו"נורמן", השומר האישי של מקס, יוצאים למסע מסביב לעולם במטרה להגן על כדור הארץ מפני שכיריו של גולגולת הרשע, ובדרך גם נלחמים בשלל מפלצות על-טבעיות.
נער ממוצע ובעל כישרון מיוחד להסתבך בצרות (אך גם לצאת מהן).
בתחילת הסדרה, הוא מקבל בדואר כובע בייסבול אדום שעליו כתובה האות "M".
מקס מגלה שהוא נבחר להיות "חובש הכובע" - הגיבור האגדי שנועד להביס את גולגולת.
ורג'יל – הנצר האחרון לגזע הלמוריאנים.
הוא מורהו הרוחני של מקס, ומתמחה בטקסטים עתיקים.
הוא חסר ביטחון במקצת, אך שומר תמיד על ארשת רצינית ומתרגז בקלות נוכח שובבותו של מקס.
מקס נוהג להקניט אותו ולכנות אותו "תרנגולת", ווירג'יל מתקן אותו ואומר "ינשוף" אחרי כל פעם.
נורמן – לוחם ויקינגי קדמון בן עשרת אלפים שנה, שזכה בחיי נצח.
שומר ראשו של מקס בהווה, אך במהלך ההיסטוריה הוא הופיע בתור דמויות שונות, ביניהן הרקולס, ג'ון הקטן, שמשון הגיבור ואחרים.
נורמן הוא לוחם חזק וקשוח ואוהב קרבות.
רציני באופיו בדרך כלל, אך שלא כמו ורג'יל הוא נוטה לשתף פעולה עם מקס בפעולותיו השובבות.
בעזרת גרזן קרב שמקס נאלץ לגנוב ממוזיאון נקם בספייק, לוחם חזק אף יותר מנורמן שהרג את אביו.
ת'ור – לטאה מסוג איגואנה ירוקה, וחיית המחמד של מקס.
הוא לא מקבל הרבה זמן מסך בסדרה, אך באחד הפרקים הוא נלחם לצד בעליו, לאחר שהפך לדינוזאור.
גולגולת – הנבל הראשי בסדרה.
זהו שד קדום שאחראי להכחדתם של הלמוריאנים ושל בני אטלנטיס.
הוא נכלא לפני שנים במרכז כדור הארץ, אך משם הוא מושך בחוטים כאשר המפלצות שלו זורעות הרס על פני הקרקע.
יש לו משרתים רבים, ביניהם שדים, מפלצות לבה, זומבים ואף דרקונים.
בעונה השנייה הוא נחלץ מכלאו התת-קרקעי והתחיל לפעול על פני השטח.
וורמונגר – יד ימינו של גולגולת ומפקד צבאותיו.
מראהו כמראה שד טיפוסי, אדום ובעל קרניים.
הוא מטומטם למדי, ובדרך כלל מבצע את העבודה השחורה עבור גולגולת, אך הוא אכזרי לא פחות מאדונו ונהנה להתעלל בכפופים לו.
דוקטור זיגוט – מדען מטורף שהופיע בשני פרקים בסדרה, ואינו כפוף לגולגולת.
הוא אובססיבי לגבי הנדסה גנטית, והשתמש במעבדתו כדי להפוך לטאות לדינוזאורים.
ידוע שהוא הפך את ת'ור וורג'יל לזוחלים פרה-היסטוריים, וכן יצר את ה"מוטאזאורוס" - שילוב של כמה סוגי דינוזאורים במפלצת אחת.
במקביל הוא גם ניסה ליצור בני אדם "משופרים", אך האנשים שהשתתפו בניסויו הפכו תמיד למפלצות מעוותות, או לקופים.
בסופו של דבר, זיגוט ניסה את הניסוי על עצמו, והפך לצורת חיים מתקדמת, אך נעשה בלתי מזיק.
מלך לבה – השליט המקורי של העולם התחתון.
גולגולת הדיח אותו מכס המלכות כדי לקבל שליטה מלאה על נתיניו, מפלצות הלבה.
הוא השתחרר מכלאו בפרק "תיבת פנדורה", ונעשה בעל ברית זמני של מקס במהלך הקרב נגד גולגולת וצבאו.
מַיְיטְנֶרְיוּם (Meitnerium) הוא יסוד מלאכותי ממתכות המעבר, שסמלו הכימי Mt ומספרו האטומי 109. זהו היסוד השישי בסדרת היסודות העל כבדים וה-17 בסדרת היסודות הטרנס אורניים.
מייטנריום נוצר לראשונה ב-29 באוגוסט 1982 כאשר המדענים פטר ארמברוסטר וגוטפריד מינצנברג וצוות המדענים שעבדו במרכז הלמהולץ למחקר יונים כבדים שבדרמשטאדט, גרמניה, הפציצו אטומי 209Bi ביוני 58Fe ב"מאיץ קוי".
ההפצצה גרמה להיתוך גרעיני וליצירת איזוטופ 266Mt ונייטרון חופשי.
ב-1986 קיבל היסוד את שמו הנוכחי, מייטנריום.
הוא קרוי על שם הפיזיקאית היהודיה ילידת אוסטריה, ליזה מייטנר.
עד כה נוצרו 5 איזוטופים של מייטנריום:
266 - זמן מחצית חיים של 3.8 אלפיות השנייה
268 - זמן מחצית חיים של 42 אלפיות השנייה