tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
קארין ג'נינגס-גבארה היא כדורגלנית עבר אמריקאית ששיחקה בעמדת החלוצה.
ג'נינגס-גבארה הייתה מהשחקניות האמריקאיות הבולטות בסוף שנות ה-80 ותחילת שנות ה-90, ואף זכתה בתואר השחקנית המצטיינת של גביע העולם 1991.
ג'נינגס-גבארה נולדה באיסט אורנג' שבניו ג'רזי, וכשהייתה צעירה עברה עם משפחתה לקליפורניה.
ב-1980 היא החלה לשחק בקבוצת הכדורגל של התיכון המקומי בו למדה.
בארבע עונותיה בקבוצה היא כבשה 226 שערים, נבחרה ארבע פעמים לקבוצת ה"אול-אמריקן" ושלוש פעמים זכתה בתואר השחקנית המצטיינת בקליפורניה.
מיד עם סיום לימודיה בתיכון, החלה ג'נינגס-גבארה בלימודי תואר ראשון למנהל עסקים באוניברסיטת סנטה ברברה.
בארבע השנים שבן שיחקה בקבוצת הכדורגל של סנטה ברברה היא כבשה 102 שערים (שיא לאומי שמאוחר יותר נשבר על ידי מיה האם), בישלה 78 בישולים ונבחרה פעמיים לקבוצת ה"אול-אמריקן" השנייה (1984, 1985).
עם סיום לימודיה בסנטה ברברה, נבחרה ג'נינגס-גבארה לספורטאית העשור של האוניברסיטה, וב-1991 אף זכתה להיכנס כחברה בהיכל התהילה של האוניברסיטה.
ב-1987, מיד עם סיום התואר, החלה ג'נינגס-גבארה לשחק בליגת הקט-רגל של קליפורניה, בהתחלה בקבוצת "לוס אנג'לס בלוז" ולאחר מכן ב"אייאקס דרום קליפורניה".
באותה שנה היא אף ערכה את הופעת הבכורה שלה בנבחרת ארצות הברית, ונבחרה לכדורגלנית האמריקאית של השנה.
שנה לאחר מכן, היא הייתה חלק מסגל הנבחרת שהשתתף בטורניר ההכנה של פיפ"א לקראת גביע העולם 1991. טורניר ההכנה נערך בסין, והנבחרת האמריקאית הודחה ברבע הגמר לאחר הפסד לנורווגיה.
בסיום התחרות נבחרה ג'נינגס להרכב המצטיינות של הטורניר על ידי התקשורת הסינית, והייתה לאמריקאית היחידה בו.
באותה שנה, היא אף מונתה לעוזרת-מאמן בקבוצת הכדורגל של אוניברסיטת הרווארד.
בנובמבר 1991 שיחקה ג'נינגס-גבארה בטורניר הבינלאומי הראשון בקריירה שלה – גביע העולם שנערך באותה שנה בפעם הראשונה אי פעם.
ג'נינגס-גבארה יצרה ביחד עם חברותיה לנבחרת – מישל אקרס ואפריל היינריקס, את שלישיית ההתקפה האמריקאית שכונתה על-ידי התקשורת הסינית "החרב בעלת שלושת הלהבים".
שלישייה זו כבשה 18 מ-23 שערים עד לגמר.
את שלב הבתים סיימו האמריקאיות במאזן מושלם, וברבע הגמר הביסו את נבחרת טאיוואן 7–0. בחצי הגמר פגשה ארצות הברית את גרמניה, ניצחה אותה 5–2 (ג'נינגס-גבארה כבשה שלושער), והעפילה לגמר הטורניר נגד נורווגיה.
במשחק הגמר ההיסטורי, שנערך אל מול קהל של 63,000 צופים בגואנגג'ואו, ניצחה ארצות הברית 2–1 וזכתה בטורניר.
ג'נינגס-גבארה, שכבשה במהלך הטורניר שישה שערים, נבחרה לשחקנית המצטיינת של הטורניר, בעוד שחברתה לחוד ההתקפה - מישל אקרס, זכתה בתואר מלכת השערים (10 כיבושים).
ארבע שנים לאחר מכן, הייתה ג'נינגס-גבארה הכדורגלנית המבוגרת ביותר בסגל האמריקאי שהשתתף בגביע העולם שנערך בשוודיה.
היא שיחקה בכל ששת משחקיה של ארצות הברית בטורניר, אך לא הצליחה לכבוש אפילו שער אחד.
בחצי הגמר הפסידו האמריקאיות 1-0 לנורווגיה, אך סיימו במקום השלישי לאחר שניצחו 2–0 את סין.
שנה לאחר מכן, השתתפה ג'נינגס-גבארה בטורניר האחרון שלה עם הנבחרת האמריקאית - אליפות הכדורגל של אולימפיאדת אטלנטה.
ג'נינגס-גבארה שיחקה בארבעה מחמשת המשחקים של ארצות הברית בטורניר, כולל משחק הגמר נגד סין.
בגמר, נכנסה ג'נינגס-גבארה כמחליפה בדקה ה-89, לאחר שארצות הברית כבר הובילה 2–1. תוצאה זו נשמרה עד לסיום המשחק, והאמריקאיות זכו במדליית הזהב במגרשן הביתי.
מיד לאחר הטורניר, הודיעה ג'נינגס-גבארה על פרישתה ממשחק פעיל.
בתשע שנים בנבחרת ארצות הברית, שיחקה ג'נינגס-גבארה ב-119 משחקים וכבשה 56 שערים.
בשנת 2000 נבחרה ג'נינגס-גבארה להיכל התהילה הלאומי לכדורגל, וב-2003 להיכל התהילה האולימפי של ארצות הברית.
כיום היא מאמנת את קבוצת כדורגל הנשים של האקדמיה הימית של ארצות הברית, משרה בה היא מחזיקה מאז שנת 1993.
קארינהאל היה שם אחוזתו של הרמן גרינג אשר הופצצה עם סיום מלחמת העולם השנייה.
לאחר עליית הנאצים לשלטון ב-1933 קיבל גרינג מממשלת פרוסיה שטח של 1200 דונם ביער שורפהיידה (Schorfheide), 65 ק"מ צפונית לברלין.
נוסף לזה הייתה לו אחוזת צייד ברומינטן (Rominten) בפרוסיה המזרחית, דירת שרד בברלין, בית באוברזלצבורג ושתי טירות באוסטריה שאותן "ירש" מסנדקו ומיטיבו הרמן פון אפשטיין.
גרינג בחר את המקום כי היה קרוב לברלין ואיפשר לו להמשיך בתחביבו - ציד.
הוא הטיל את מלאכת תכנון ובניית בית אחוזת הציד על הארכיטקט הגרמני ורנר מארך, מתכנן האצטדיון האולימפי של ברלין.
הוא החליט לקרוא למקום קארינהאל על שם אשתו המנוחה קארין (1888 - 1931) שעזבה למענו את בעלה ובנה, התחתנה איתו, וסעדה אותו לאחר פציעתו הקשה בפוטש בבית הבירה, כאשר היה מכור למורפיום, מרושש, מדוכא ולאחר ניסיון התאבדות.
בית הציד היה עשוי מחומרים טבעיים מהאזור, עצים וסלעים.
הבנייה הושלמה ב-אפריל 1934. בקומת הקרקע היה אולם קבלה גדול עם פוחלצים וקרניים של חיות, תבליט של היטלר ומעליו נשר.
בקומה השנייה היה חדר עבודתו של גרינג כשציור שמן גדול של קארין תלוי על הקיר ומרפסתו משקיפה על אגם דלן.
גרינג הקים בשטח האחוזה מערת קבר לאשתו וביוני 1934 הוצאו עצמותיה מקברה בשוודיה והועברו לקבורה בקארינהאל בטקס ממלכתי בו השתתפו היטלר, הימלר ושאר הצמרת הנאצית.
ב-10 באפריל 1935 נישא גרינג לשחקנית אמי זוהנמן (1893-1973), בטקס נישואים ממלכתי בברלין.
לאחר נשואיהם החליטו לגור באופן קבוע בקארינהאל ולהפוך אותה למעונו הרשמי והייצוגי של גרינג.
ב-1936 החלה הפיכת קארינהאל למעון ייצוגי של גרינג והוא נחנך ביולי 1937. המבנה הישן נבלע בתוך מבנה חדש גדול ממדים בן שתי קומות.
במבנה החדש היה אולם קבלת פנים גדול.
במרתף היה בית קולנוע, מתקני ספורט וסאונה.
באגף מיוחד מוקמה מערכת רכבות מיניאטוריות עם פסי רכבת באורך של 600 מטר מתנת מדינת פרוסיה לגרינג שנהנה להפעיל אותה לאורחים מועדפים.
אורחים רבים ביקרו בקארינהאל וביניהם: הרברט הובר, צ'ארלס לינדברג, הדוכס מווינדזור ואשתו, בניטו מוסוליני, וילי מסרשמידט, מלכי בולגריה, רומניה, יוגוסלביה ועוד.
7 ק"מ מקארינהאל נבנה מבנה דמה של האחוזה כדי לבלבל את מפציצי האויב.
לאחר כישלונות הלופטוואפה במלחמת העולם השנייה החל גרינג לנתק עצמו מהפיקוד והסתגר בקארינהאל ביחד עם אשתו ובתו אדה.
הוא נהג להשתעשע עם שני גורי אריות שהוחלפו מדי פעם כאשר גדלו.
גרינג החרים אלפי יצירות אמנות ואחסן אותם בקארינהאל, שם תכנן לבנות מוזיאון גדול על שמו שיכיל את יצירות האמנות השדודות, ולחנוך אותו ב-12 בינואר 1953, ביום הולדתו ה-60.
עם התקרבות החזית הרוסית החל גרינג לפנות את יצירות האמנות לאוסטריה.
ב-20 באפריל 1945 עזב בפעם האחרונה את קארינהאל עם אשתו ובתו כדי להשתתף בחגיגת יום ההולדת של היטלר.
לאחוזה נכנסה יחידת חבלה של הלופטוואפה שקבלה הוראה לפוצץ אותה.
ב-21 באפריל 1945 פוצצה אחוזת קארינהאל.
מה שנשאר עומד נהרס על ידי שלטונות מזרח גרמניה בשנות ה-50. שרידים שנמצאו ליד מערת הקבר של קארין גרינג הוברחו לשוודיה ושם נקברו.
עם התפוררות גרמניה המזרחית התחדשו החיפושים במקום ונמצא שלד.
בדיקות DNA של השלד והשוואה עם זה של בנה אישרו כי מדובר בעצמותיה של קארין והן נקברו שוב.
השריד היחיד לאחוזה כיום הוא שער הכניסה.
קארל-הנינג פדרסן (בדנית: Carl-Henning Pedersen; 23 בספטמבר 1913 – 20 בפברואר 2007) היה צייר דני וחבר חשוב בתנועת "קוברה".
כונה "שאגאל של סקנדינביה" ונחשב לאחד האמנים הדנים המובילים במחצית השנייה של המאה ה-20.
הנינג פדרסן נולד בקופנהגן וגדל בשכונה ענייה קרוב ל- Vigerslev Allé.
הוא החזיק בצעירותו בדעות פוליטיות רדיקליות.
בשנת 1933 נרשם לבית הספר הגבוה העממי הבינלאומי באלסינור, שבו פגש את הציירת, האוטודידקטית כמוהו, אלזה אלפלט.
הם התחתנו בשנת 1934 ובתם הבכורה, פיבקה אלפלט, נולדה מאוחר יותר באותה השנה.
אלפלט עודדה את פדרסן לצייר והוא הציג לראשונה - ארבע יצירות מופשטות - בתערוכת הסתיו של האמנים (Kunstnernes Efterårsudstilling) בקופנהגן בשנת 1936. סגנונו המודרניסטי הכעיס את חבריו הקומוניסטים שדגלו בריאליזם סוציאליסטי.
פדרסן התווכח אף עם ברטולט ברכט בנוגע לאמנותו.
יצירותיו המופשטות, עם שטחים צבעוניים, התחרו עם יצירות הקוביסטים ואלו של פאול קלה.
בשנת 1938 הציג הצייר לראשונה בתערוכה מחוץ לארצו, באולם הקונצרטים בברוז', בבלגיה.
בשנת 1939 יצא פדרסן לדרך ברגל לפריז.
בהגיעו שם התוודע לציורי פיקאסו ומאטיס.
לאחר מכן, בדרך לביתו ביקר פדרסן בפרנקפורט בתערוכת "האמנות המנוונת" שאורגנה על ידי השלטון הנאצי במטרה להכפיש את האמנות האוונגרדית ואת האמנים היהודים, והתרשם שם מאוד מציוריו של שאגאל, שהשפיעו על אמנותו בכל שאר חייו.
בשנת 1940 נולדה בתו השנייה, קארי-נינה.
בעת הכיבוש הנאצי בדנמרק הצטרף פדרסן לקבוצת האמנים "הסט" (Høst).
בכתב-העת של הקבוצה, Helhesten ("סוס הגיהנום"), כתב פדרסן על ציורי הקיר הדניים מימי הביניים והמשיך בחשאי לצייר תמונות מופשטות.
יחד עם אשתו, בשנת 1948 הצטרף פדרסן למייסדי הקבוצה האמנותית COBRA שביקשה להפיץ ערכים רוחניים אופייניים לצפון אירופה.
התנועה שאלה את שמה מראשי התיבות של שמות הערים שבהן התגוררו מייסדיה:קופנהגן, בריסל ואמסטרדם.
הזוג פדרסן נשאר עם חברי הקבוצה עד שהתפזרה בשנת 1951. פדרסן תחילו באותן השנים להתרחק מהסגנון המופשט ויצר תמונות ספונטניות, בעלות צורות חופשיות, בצבעים עזים, פנטסטיים.
היו בהן רמזים למציאות ויסודות פיגורטיביים עם מסר סמלי מוהבק.
פדרסן זכה בשנת 1950 בפרס אקרסברג ובשנת 1958 במלגת גוגנהיים.
בשנת 1961 אורגנה רטרוספקטיבה של עבודותיו במוזיאון קרנגי בפיטסבורג.
כעבור שנה הוא ייצג את דנמרק בביאנלה של וינציה.
בשנת 1963 הוענקה לו מדליית תורבלדסן.
בשנות ה-1960 ושנות ה-1970 עבר פדרסן לאמנות מונומנטלית.
בין יצירותיו באותה תקופה נתין להזכיר את הפסיפס הגדול "ים קוסמי" שנועד למכון ארסטד באוניברסיטת קופנהגן, וכן את הקישוט הענק המרועף לקיר "משחק פנטזיה מסביב לגלגל החיים" שנועד לחצר אנגלי בהרנינג.
אלזה אלפלט נפטרה בשנת 1974. פדרסן, שנודע בדרך כלל בהתנגדותו למכירת יצירותיו, תרם אלפים מהן ל"מוזיאון על שם קארל הנינג פדרסן ואלזה אלפט" שנפתח בהרנינג בשנת 1976. ציורים אחרים הוא תרם בהתחלת שנת 2007 למוזיאון הלאומי לאמנות.
פדרסן עבר בשנות ה-1980 לגור בחבל בורגונדיה בצרפת, אך עדיין שאב את השראתו ממקורות דניים.
בשנים 1983–1987 הפתיע רבים כשקישט מחדש את קירות הקתדרלה הגותית בריבה בציורים, זכוכית מצוירת ופסיפסים בהשראת אפיזודות מכתבי הקודש.
כמו כן הוא יצר פסלים מברונזה ותמונות בשמן ובצבע מים.
את אשתו השנייה, האמנית סידסל רמסון, הכיר פדרסן בעת ביקור בירושלים.
פדרסן נפטר בקופנהגן בשנת 2007 אחרי מחלה ארוכה.
קארל-אנתוני טאונס הבן הוא כדורסלן אמריקאי-דומיניקני, המשחק בעמדת הסנטר בקבוצת ניו יורק ניקס מליגת ה-NBA.
נבחר בבחירה הראשונה של דראפט ה-NBA 2015. זכה בפרס רוקי העונה בעונת .
מלך השלשות של ה-NBA בכל הזמנים בעמדת הסנטר.
טאונס נולד באדיסון, וגדל בעיר פיסקטוויי שבניו ג'רזי, ארצות הברית.
אביו הוא אמריקאי-אפריקאי ואמו מהרפובליקה הדומיניקנית.
אביו עובד בחברת תרופות מקומית (שבה גם עבדה אמו עד שנפטרה) ואביו מועסק במשרה שנייה כמאמן כדורסל בתיכון.
כבר בכיתה ה' התנשא טאונס לגובה של 1.90 מטרים והתאמן בכדורסל עם קבוצת תלמידי התיכון.
הוא למד בתיכון סיינט ג'וזף בניו ג'רזי והוביל את נבחרת הכדורסל של בית הספר לשלוש אליפויות מדינה רצופות בשנים 2012–2014. בשנתו האחרונה הוא נבחר לספורטאי וכדורסלן השנה בתיכונים בארצות הברית וכן נבחר למשחק מקדונלד'ס אול-אמריקן, משחק כוכבי התיכון.
את לימודיו בתיכון סיים לאחר שלוש שנים בלבד בהן דחס את הקורסים שזיכו אותו בתעודת הסיום.
ב-2014 החל ללמוד קינסיולוגיה באוניברסיטת קנטקי.
הוא שיחק בנבחרת הכדורסל של האוניברסיטה, תחת הדרכתו של מאמנו בנבחרת הרפובליקה הדומיניקנית, ג'ון קליפרי.
הקבוצה סיימה את העונה הסדירה כבלתי מנוצחת והפסידה רק בפיינל פור של טורניר אליפות המכללות בכדורסל.
טאונס סיים את העונה עם ממוצעים של 10.3 נקודות, 6.7 ריבאונדים ו-2.3 חסימות למשחק.
הוא נבחר לחמישיית העונה השנייה ב-NCAA, לפרשמן השנה בליגת ה-SEC בה משחקת קנטקי ול-MVP של אזור המידווסט בטורניר אליפות המכללות.
בתום העונה הודיע כי לא יחזור לשנת לימודים נוספת ויעמיד עצמו לבחירה בדראפט ה-NBA.
הוא ציין כי בכוונתו להשלים את התואר באמצעות למידה מרחוק ושכבר נרשם לקורסים מקוונים.
טאונס נבחר במקום הראשון בדראפט 2015 על ידי מינסוטה טימברוולבס.
הוא הצטיין כבר מפתיחת העונה ונבחר לרוקי החודש באזור המערב עבור כל אחד מחודשי העונה.
טאונס נבחר למשחק הכוכבים העולים וזכה בתחרות אתגר הכישורים של ה-NBA.
את העונה סיים עם ממוצע של 18.3 נקודות (26 בליגה וראשון מבין שחקני השנה הראשונה), 10.4 ריבאונדים (שמיני בליגה וראשון מבין שחקני השנה הראשונה) ו-1.7 חסימות למשחק (עשירי בליגה ושני מבין שחקני השנה הראשונה).
בסופ"ש האולסטאר של ה-NBA בשנת 2016, הפך טאונס לסנטר הראשון שזוכה אי פעם באתגר הכישורים של ה-NBA.
בסוף אותה עונה נבחר כרוקי השנה ב-NBA.
בעונתו השלישית בליגה, , השתתף במשחק האולסטאר של ה-NBA ונבחר לחמישייה השלישית של העונה, לאחר שרשם ממוצעים של 21.3 נקודות ו-12.3 ריבאונדים בממוצע למשחק.
במשחק מול אטלנטה הוקס ב-28 במרץ 2018 קלע טאונס שיא קריירה של 56 נקודות, ובכך שבר את שיא המועדון לנקודות במשחק, אשר היה שייך עד אז למו ויליאמס.
בפלייאוף ה-NBA לשנת 2018, אליו העפילה מינסוטה לראשונה מזה 14 שנים, הודחו הטימברוולבס על ידי יוסטון רוקטס כבר בסיבוב הראשון (4–1).
בספטמבר 2018 חתם טאונס על הארכת חוזה במינסוטה ל-5 עונות נוספות, עבור כ-190 מיליון דולר.
בעונת קלע שיא קריירה של 26.5 נקודות למשחק, אולם שותף ב-35 משחקים בלבד, בגין פציעות בברך ובשורש כף היד.
בפברואר 2022 זכה בתחרות השלשות של משחקי האולסטאר ב־NBA.
ב-14 במרץ 2022 בניצחון קבוצתו נגד הסן אנטוניו ספרס, קלע טאונס 60 נקודות, ובכך שבר את שיא הקריירה שלו, ושבר את שיא הנקודות במשחק בודד כשחקן הטימברוולבס (שבר את השיא של עצמו מ-2018).
ב-28 בספטמבר 2024 הועבר טאונס בטרייד לניו יורק ניקס תמורת ג'וליוס רנדל, דונטה דיווינצ'נזו ובחירת סיבוב ראשון עתידית בדראפט.
ב-17 בפברואר 2025 נבחר טאונס על ידי מועצת השחקנים הלאומית של איגוד שחקני הכדורסל לשמש כסגן נשיא בוועד הפועל של ארגון שחקני ה-NBA.
ב-2011 היה חבר טאונס בנבחרת הרפובליקה הדומיניקנית לאליפות מרכז אמריקה עד גיל 17, הוא קלע באליפות 15.8 נקודות ולקח 8.5 ריבאונדים בממוצע למשחק.
שנה לאחר מכן הוזמן לסגל הנבחרת הבוגרת, הזמנה אותה קיבל על אף שמשמעותה שלא יהיה רשאי לשחק בנבחרת ארצות הברית שהתעניינה אף היא בשירותיו.
הוא שיחק עמה באליפות מרכז אמריקה בכדורסל, בטורניר הקדם אולימפי לקראת אולימפיאדת לונדון ובאליפות אמריקה בכדורסל בשנת 2013.
בשנת 2020 טאונס איבד את אימו ועוד שישה קרובי משפחה למחלת נגיף הקורונה.
קארין פאלק (בשוודית: Karin Falck; נולדה ב-6 בפברואר 1932) היא מנחת טלוויזיה ומפיקה שוודית.
היא למדה תולדות התיאטרון באוניברסיטת סטוקהולם ובמהלך לימודיה כשכתבה חיבור אודות תיאטרון לילדים החלה לשמש כעוזרת הפקות בתיאטרון.
ב-1954 החלה להופיע בטלוויזיה, ובאותה שנה החלה לעבוד ברדיו של שוודיה והיא האישה הראשונה במדינתה ששימשה כמפיקה.
היא הפיקה בטלוויזיה מספר תוכניות לילדים ונוער.
בשנת 1975, היא הנחתה את האירוויזיון שנערך בשוודיה, וכמו כן הנחתה את המלודיפסטיבלן מוקדם יותר באותה השנה.
ב-2007 זכתה בפרס "Kristallen", טקס פרסי הטלוויזיה השוודית על מפעל חיים.
קארין שדויאן (בארמנית: Կարինե Շադոյան; נולדה ב-4 במרץ 1975) היא ארמנית המתאבקת בסגנון חופשי.
שדויאן זכתה במדליית ארד באליפות אירופה בהיאבקות בשנת 2006. היא המתאבקת (האישה) הארמנית הראשונה שזכתה במדליה באליפות אירופה.
באותה שנה, היא דורגה במקום 11 בעולם בקטגוריית המשקל שלה (72 ק"ג).
שדויאן נולדה בסטברופול, שברוסיה, למשפחה ארמנית - סבתה מירוואן.
היא הייתה ספורטאית פעילה כבר כילדה: התחילה בענף השחייה, ואז החלה להתאמן בריצת 400 מטר, ובמסוכות 400 מטר.
כשהייתה בגיל תיכון, המאמן שלה הזמין אותה להשתתף גם בהיאבקות.
היא סירבה, ובסיום התיכון הפסיקה לעסוק בספורט.
אך בגיל 22 נמלכה בדעתה, וניסתה את מזלה בהיאבקות בסגנון חופשי.
היא מצאה שהיא טובה בזה, וכעבור שישה חודשים הגיעה לתחרות גביע רוסיה, בה הביסה את זומרוד קובנגג'יבה.
ב-2005 הייתה זוכת מדליית הכסף באליפות רוסיה.
אך היא לא נבחרה לנבחרת רוסיה באולימפיאדת 2004, אז היא החלה להתחרות בארמניה.
ב-2006, היא זכתה עבור ארמניה במדליה הראשונה שלה באליפות אירופה.
היא דוברת של מועדון הספורט של האיגודים המקצועיים של ירוואן.
מאמניה הם אראיק בגדדיאן ואלדר נשמודינוב.
בת זוגה היא הספורטאית הרוסייה, נטליה גולץ.
שדויאן ידועה בשל חוש האופנה שלה ואישיותה התוססת, והפכה לסלבריטאית בארמניה ומחוצה לה.
היא מופיעה באורח קבע במדורי סטייל ואופנה.
תחרות קבוצה קטגוריית משקל דירוגאליפות העולם בהיאבקות 2006 היאבקות נשים, עד 63 ק"ג 7אליפות העולם בהיאבקות 2007 היאבקות נשים, עד 63 ק"ג 24אליפות העולם בהיאבקות 2009 היאבקות נשים, עד 63 ק"ג 18גביע העולם בהיאבקות 2014 היאבקות נשים, עד 63 ק"ג 16
תחרות קבוצה קטגוריית משקל דירוגאליפות אירופה בהיאבקות 2006 היאבקות נשים, עד 72 ק"ג ארדאליפות אירופה בהיאבקות 2007 היאבקות נשים, עד 67 ק"ג 7אליפות אירופה בהיאבקות 2008 היאבקות נשים, עד 72 ק"ג 8אליפות אירופה בהיאבקות 2012 היאבקות נשים, עד 72 ק"ג 19אליפות אירופה בהיאבקות 2014 היאבקות נשים, עד 69 ק"ג 10
תחרות קבוצה קטגוריית משקל דירוגאליפות אסיה בהיאבקות 2004 היאבקות נשים, עד 72 ק"ג 5
קאריס קולמן לוורט הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בקבוצת דטרויט פיסטונס מליגת ה-NBA, בעמדות הקלע והסמול פורוורד.
לוורט נולד בעיר קולומבוס שבאוהיו, וגדל בפיקרינגטון הסמוכה.
בשנתו האחרונה כתלמיד בתיכון "פיקרינגטון סנטרל", הוביל את נבחרת הכדורסל שלה למאזן ניצחונות חיובי 26–2, ולזכייה באליפות התיכונים של מדינת אוהיו.
לקראת לימודיו האקדמיים הודיע לוורט כי בחר ללמוד באוניברסיטת אוהיו, אך מאוחר יותר שינה את דעתו ובחר ללמוד באוניברסיטת מישיגן לאחר שהצטרפו אליה ה המבטיחים גלן רובינסון, ניק סטאוסקאס ומיץ' מקגרי.
בעונתו הראשונה במישיגן קלע לוורט ממוצע של 2.3 נקודות ב-10.7 דקות למשחק בלבד, וקבוצתו העפילה עד גמר טורניר אליפות המכללות בו הפסידה לאוניברסיטת לואיוויל בתוצאה 76–82.
בעונה העוקבת עזבו את מישיגן שחקניה המובילים טריי ברק וטים הארדווי, ואת הקבוצה הובילו לוורט, רובינסון וסטאוסקאס למעמד רבע הגמר ("Elite Eight") בטורניר אליפות המכללות.
לוורט עצמו נבחר באותה עונה לחמישייה השנייה של העונה במחוז ה-Big Ten, לאחר שקלע 12.9 נקודות בממוצע למשחק.
בשתי עונותיו האחרונות במישיגן המשיך לוורט להציג יכולת טובה עם כ-15.6 נקודות למשחק, אך הוא נעדר ממשחקים רבים בשל פציעות שונות בכף רגלו השמאלית, בה נותח שלוש פעמים.
לוורט נלקח בבחירה ה-20 של דראפט 2016 על ידי אינדיאנה פייסרס, ומיד נשלח לברוקלין נטס בתמורה לת'דאוס יאנג.
לוורט החמיץ את 20 המשחקים הראשונים של קבוצתו בעת שהחלים מניתוח ברגלו, וב-57 המשחקים בהם השתתף קלע 8.2 נקודות בממוצע למשחק.
הנטס סיימו את העונה במקום האחרון במחוז המזרחי, עם מאזן 20–62 (24.4%).
בעונתו השנייה ב-NBA שיפר לוורט את תפוקתו ל-12.1 נקודות למשחק, אך ברוקלין המשיכה להיות אחת הקבוצות החלשות בליגה כשרשמה מאזן 28–54 (34.1%).
ב-12 בנובמבר 2018, במשחק ה-14 של העונה, נפצע לוורט ברגלו הימנית בצורה קשה ופונה מהמגרש באמצעות אלונקה ישירות לבית חולים.
על אף החששות הכבדים לפגיעה חמורה ברגלו של לוורט, נמצא כי הוא סובל מפריקה בלבד בכף רגלו, וכבר ב-8 בפברואר 2019 חזר לוורט למשחק פעיל לאחר שהחמיץ 42 משחקים.
בפלייאוף 2019 הוביל לוורט את קלעי קבוצתו עם 21.0 נקודות בממוצע למשחק, אך הנטס הודחו מול פילדלפיה 76' בסיבוב הראשון (1–4).
באוגוסט 2019 חתם על הארכת חוזה בברוקלין, שתיכנס לתוקף החל מעונת , ל-3 עונות נוספות עבור כ-52.5 מיליון דולר.
בעונת "ניצל" את פציעותיהם של כוכבי הקבוצה קיירי אירווינג (שותף ב-20 משחקים) וקווין דוראנט (לא שיחק כלל), על מנת לקחת חלק משמעותי יותר בהתקפת הקבוצה, והציג יכולת מצוינת עם ממוצעי שיא של 18.7 נקודות ו-4.4 אסיסטים למשחק.
ב-3 במרץ 2020 קבע שיא קריירה חדש של 51 נקודות, בניצחון הנטס מול בוסטון סלטיקס.
בינואר 2021 הועבר לוורט לאינדיאנה פייסרס, כחלק מטרייד מרובע במסגרתו קיבלה ברוקלין את ג'יימס הארדן (מיוסטון).
קארין סֶנְדֶל (נולדה ב-26 באוקטובר 1988) היא כדורגלנית ישראלית, קפטנית נבחרת הנשים הלאומית של ישראל לשעבר המשחקת בעמדת הקשרית בהפועל תל אביב (כדורגל נשים).
שיחקה גם ב-מועדון הכדורגל רמת השרון (כדורגל נשים), מועדון מ.ס.
מכהנת כיושבת ראש ארגון שחקני הכדורגל בישראל.
החלה לשחק כדורגל בקבוצה מקומית במתנ"ס בקריית טבעון.
לאחר מכן עברה לשחק עבור מכבי חיפה עד שזו התפרקה, ואחר כך עברה לקבוצת מכבי חולון בה שיחקה לסירוגין עד 2014 וזכתה עמה ב-6 אליפויות ו-8 גביעים, וכן הופיעה ב-11 משחקים בגביע אופ"א.
את משחק הבכורה שלה בנבחרת ישראל שיחקה במוקדמות גביע העולם 2007 נגד מולדובה.
ב-2008 הצטרפה סנדל לקבוצת סטיארנן (Stjarnan) באיסלנד, ושיחקה במסגרתה ב-16 משחקים טרם שבה למכבי חולון בישראל.
ב-2009 עברה סנדל לארצות הברית ונרשמה לאוניברסיטת אוהיו, שם שיחקה עבור קבוצת Ohio State Buckeyes.
שנתיים לאחר מכן נרשמה לאוניברסיטת קרוליינה הצפונית ושיחקה שם עבור קבוצת UNC Greensboro Spartans.
במהלך תקופה זו הייתה עדיין סנדל רשומה במכבי חולון ושיחקה עבורה במספר משחקים בכל עונה.
ב-2013 עברה סנדל פעם נוספת לאיסלנד, ושיחקה שם עבור קבוצת הנשים של פלקיר (Fylkir).
לאחר מכן שבה סנדל למכבי חולון.
בראשית עונת 2014–2015 עברה סנדל ממכבי חולון למ.ס.
רמת השרון שם שיחקה במשך שלוש שנים.
משם עברה לשחק בקבוצת מ.ס.
קריית גת ובעונת 2019/2020 חזרה לרמת השרון.
סנדל הופיעה לראשונה בנבחרת ישראל בשנת 2006, ובהמשך כיהנה כקפטנית הנבחרת.
נכון לדצמבר 2023 מחזיקה בשיא ההופעות בנבחרת בכל הזמנים עם 70 הופעות בין לאומיות.
בספטמבר 2024 בזמן מחצית המשחק של קבוצתה הפועל תל אביב כנגד מכבי חדרה, עזבה את המגרש יחד עם 3 שחקניות נוספות בכדי להשתתף בחתונה והותירה את קבוצתה עם 9 שחקניות בלבד.
בתום המשחק קבוצתה הפסידה 0-6.
בפברואר 2019 נבחרה ליושבת ראש ארגון שחקני הכדורגל בישראל.
בספטמבר 2021 נבחרה לכהן כחברה בהנהלת ארגון השחקנים העולמי FIFPRO.
סנדל הייתה פרשנית בצוות הפרשנים של כאן 11 במשחקי מונדיאל 2022 שהתקיים בקטר ובמשחקי יורו 2024 שהתקיים בגרמניה.
בשנת 2004 שיחקה תפקיד אורח בסדרה "אדומות" של ערוץ הילדים, בתפקיד עצמה.
כמו כן, בשנים 2022–2024 שיחקה תפקיד אורח בתור עצמה בסדרה של כאן חינוכית (שהסדרה "אדומות" היוותה לה השראה רבה) "האריות של שלי הכובשת".
החל מ-10 באוקטובר 2019 השתתפה בעונה השביעית של סדרת הדוקו-ריאליטי "גולסטאר", יחד עם אחותה שירן.
ביוני 2023 זכתה בפרס "שער שוויון" לספורטאים פעילים המעורבים בחברה.
אחותה הגדולה היא השחקנית והמנחה שירן סנדל, והשחקנית שירה לוי היא בת דודתה.
סנדל הייתה במערכת יחסים עם ישראל אוגלבו, זוכה העונה התשיעית של "האח הגדול".
ביולי 2023 התחתנה סנדל עם בת זוגה הכדורסלנית הדר רפאל, אך לאחר כעשרה חודשים נודע כי השתיים נפרדו.
קארין בריו לארסון (בשוודית: Karin Bergöö Larsson; 3 באוקטובר 1859 – 18 בפברואר 1928) הייתה אמנית ומעצבת שוודית, אשר עבדה ויצרה יחד עם בעלה קארל לארסון ושימשה בנוסף כמודל העיקרי לציוריו.
קארין בריו נולדה בארברו וגדלה בהאלסברג .
אביה אדולף בריו (Adolf Bergoo) היה איש עסקים מצליח.
אמה הילדה (Hilda) בריו הייתה רוקמת מיומנת וכן חובבת ספרות והיא עודדה את ילדיה להשכיל בכיוונים אלה.
דודתה מצד אמה, אליז סאלקויסט (Elise Sahlquist) הקימה את אחד מבתי החרושת הגדולים לכובעים בשוודיה.
אחותה הצעירה סטינה (Stina) נישאה לגאולוג הבריטי פרנסיס ארתור באזר.
בריו גילתה כישרונות אמנותיים כבר מגיל צעיר ואחרי שלמדה בבית הספר הצרפתי בסטוקהולם למדה בבית הספר למלאכות (Slöjdskolan).
משנת 1877 ועד שנת 1882 למדה באקדמיה השוודית המלכותית לאמנויות (Royal Swedish Academy of arts).
לאחר סיום לימודיה היא נסעה ל־Grez-Sur-Loing, דרומית לפריז, שם הייתה קבוצה של אמנים סקנדינביים, כדי להמשיך לצייר.
ב־Grez-Sur-Loing פגשה את קארל לארסון, הם התאהבו, וב-1883 שבו לשוודיה נישאו ונסעו יחד ל-Grez-Sur Loing.
בשנת 1884 לאחר שנולדה בתם הבכורה סוזאנה הם שבו לשוודיה.
בשנת 1888 הזוג נסע שוב לפריז על פי הזמנתו של אספן האמנות היהודי השוודי פונטוס פירסטנברג שרצה ציור גדול של קארל עבור האוסף שלו.
הם השאירו את שני ילדיהם אצל הוריה של קארין ושבו לאחר שנה.
לאחר מכן עברו לגור ב"לילה היטנס קוטג'" בסונדברון (Sundborn) שבשולי פאלון, עיר הולדתו של אביה של קארין.
הם הגדילו את הבית שיתאים להתרחבות משפחתם, והמקום נודע כ"משק לארסון".
קארל התיעץ ושוחח עם בריו על כל יצירותיו והיא נהגה לבקר אותן.
כמו כן הייתה הדוגמנית הראשית שלו.
את הדחפים האמנותיים שלה כיוונה לעיצוב.
היא עיצבה וארגה את רוב האריגים שהשתמשו בהם בבית.
רקמה ועיצבה את בגדיה שלה ושל ילדיה, תכננה ועיצבה ריהוט שנבנה על ידי נגר מקומי.
למשל הסינרים שהיא ושאר הנשים שעבדו בסונדבורן, הידועים בשם karinförkläde בשוודית, היו עיצוב מאוד שימושי שלה.
הבית שקושט ורוהט, על פי עיצוביה של קארין, מופיע בציוריו של קארל וכך נוצר סגנון שוודי חדיש בעל סימני היכר אופיינים.
בניגוד לסגנון הישן של רהיטים כהים וכבדים, קארין עיצבה סגנון של צבעוניות בהירה בתערובת חדשנית של מורשת שוודית עממית, השפעות של סגנון יפני ותנועת האמנויות והאומנויות הבריטית.
בעשור האחרון של המאה ה-19 קארין המציאה תלבושות עבור בנותיה קירסטי ובריטה ובשנת 1902 התקבלו הבגדים הללו כ'תלבושת לאומית' שוודית.
הכרה ציבורית בקארין כאמנית בזכות עצמה
בשנת 1913, לקראת יום הולדתו ה-60 של קארל, הוציא השבועון השוודי Idun חוברת מיוחדת שבה ברכו את קארל רבים מאנשי התרבות החשובים בשוודיה.
אחת מהן הסופרת אלין ואגנר (Elin Wagner), בחרה להקדיש את מאמרה דווקא לקארין.
היא כותבת שם כיצד דיוקנה של קארין מוכר יותר מאשר דיוקנן של נשות אמנים אחרות, כי קארל צייר אותה ככלה צעירה, כאישה בהריון וכאם מטפלת היא כותבת "את נושאת אותם, מלבישה אותם, מגישה להם מזון ומתקנת את בגדיהם הקרועים בערבים.
ביתך בסונדבורן אינו רק היצירה של עקרת בית טובה אלא גם של אמנית טובה, ואת אמנית.
ישנם פריטים בבית לארסון שגבר לא היה מסוגל להעלות בדעתו.
את לא רק מכניסה אמנות לביתך אלא את גם מכניסה את ביתך לתוך האמנות.
היות שאת מקלפת אפונים ומתקנת את מכנסי הבנים בתוך הסטודיו." בזמן ההוא קארין כבר ארגה כ־10 שנים את הטפטין המודרניסטיים שלה עבור ביתה.
היא לבשה דגם מאוד אישי של שמלת הרפורמה (Reform Dress) ויצרה אופנה חדשה עבור ילדים, הרעיונות העיצוביים שלה נפוצו ברבים דרך ציוריו קארל בהם נראו חיי הבית.
אבל הוא היה ה'כוכב' והיא הייתה השוליים.
בשנת 1997 הוצגה במוזיאון ויקטוריה ואלברט בלונדון התערוכה "קארל וקארין לארסון, יוצרי הסגנון השוודי" שבה הוכרה קארין כיוצרת שוות זכויות לקארל.
קארין הייתה חדשנית ומקורית בעיצוב טקסטילים ורהיטים.
היא שילבה בהם את מה שספגה בשנות לימודיה ואת רשמיה מהחיים בצרפת.
היא התחילה לארוג בגיל 40 לאחר שילדה את שמונת ילדיה.
בחדר הציורים של בעלה העמידה את הנולים שלה, והוסיפה שולחן לילדים שעליו הם הכינו שיעורים וציירו.
היא ציירה לעצמה דוגמאות על נייר אריזה, חיברה אותו מתחת לנול וככה ארגה.
הרבה פעמים היא ארגה ליד קארל בזמן שצייר והייתה אומרת לו מתי לדעתה הציור גמור.
היא שילבה באריגים שלה פרחים, פירות וחיות בצורה מסוגננת.
איקאה יצרה העתקים מדוגמאות האריגים שלה, ב'משק לארסון' אפשר לראות את הדוגמאות שהיא הכינה לאיקאה.
הצבעים היו נועזים הרהיטים שעיצבה היו בסגנון כפרי, נוחים, לא כבדים, הרבה רהיטים ממוחזרים שירשו או קבלו מהוריהם, ועל ידי צבע או ריפוד חדשים הם הפכו אותם מתאימים לצרכיהם.
אפשר לומר שהם היו מראשוני תנועת "עשה זאת בעצמך".
חלק מהרהיטים שעיצבה קארין מופיע בין המוצרים של איקאה.
למשל המעצבת האנה דארלוט השתמשה בעיצובים של קארין לקישוט מראות עכשוויות.
קארין נחשבת לאישה שהותירה את חותמה על עיצוב בתים בכך ששינתה את הרעיון הוויקטוריאני של חדרים חשוכים, לחדרים מוארים, בהירים, מלאי אור וצבע.
בראיון ללן ליר [Len Lear] אומרת מרג' טורל מחברת הספר "Karin Bergoo Larsson and the Emergence of Swedish Design": "קארין היא הגורו של העיצוב המודרני".
בתחילת שנת 2020, החליט "בית העיצוב סטוקהולם" (Design House Stockholm) לעדכן את מוצגיו ולשים דגש על תרומתה של קארין לשינוי היסודי שהיא יצרה בעיצוב השוודי.
במקביל לכך מראה המוזיאון הלאומי של סטוקהולם תערוכה על צבעים "Launch for Color".
קארין ז'אן-פייר היא דוברת הבית הלבן לשעבר בממשלו של נשיא ארצות הברית לשעבר ג'ו ביידן.
היא כיהנה בתפקידה ממאי 2022 ועד ינואר 2025. לפני כן שימשה כסגנית הדוברת.
במקצועה היא מנהלת קמפיינים פוליטיים, פעילה חברתית ופרשנית פוליטית אמריקאית.
ז'אן פייר נולדה בפור-דה-פראנס, עיר הבירה של האי הצרפתי מרטיניק, להורים שהיגרו מהאיטי.
בגיל חמש עברה משפחתה לרובע קווינס שבניו יורק, שם גדלה.
את התואר השני שלה קיבלה מבית הספר ליחסים בינלאומיים של אוניברסיטת קולומביה ב-2003. ב-2014 הצטרפה ז'אן-פייר לצוות המרצים באותה פקולטה שבה היא למדה.
ז'אן-פייר הייתה מנהלת הקמפיין באזורי דרום-מזרח ארצות הברית במהלך קמפיין הבחירות של המועמד הדמוקרטי ברק אובמה בבחירות לנשיאות ארצות הברית 2008. לאחר ניצחונו של אובמה בבחירות וכניסתו לתפקיד נשיא ארצות הברית עבדה ז'אן פייר במשרד הבית הלבן.
בינואר 2019 הייתה לפרשנית פוליטית של ערוצי החדשות NBC ו-MSNBC.
באוגוסט 2020 הוכרז כי ז'אן-פייר תכהן כראש הסגל של קמלה האריס, המועמדת הדמוקרטית לתפקיד סגנית הנשיא תחת המועמד ג'ו ביידן, במהלך קמפיין הבחירות שערכו השתיים לקראת הבחירות לנשיאות שנערכו באותה שנה.
ב-5 במאי 2022 ז'אן-פייר מונתה לתפקיד דוברת הבית הלבן, והיא נכנסה לתפקיד עם פרישתה של ג'ן סאקי.
בריאיון שקיימה לאחר שקיבלה משרה בממשלו של הנשיא אובמה היא אמרה כי .
באותו ריאיון אמרה גם כי .
מ-2020 ז'אן-פייר מתגוררת באזור וושינגטון די.
עם בת זוגה, סוזן מלבו , כתבת ב-CNN.
בספטמבר 2023 הודיעה ז'אן-פייר שהן נפרדו.
קארין עליה (נולדה ב-6 באפריל 1998) היא דוגמנית ישראלית.
מלכת היופי של ישראל לשנת 2016.
עליה נולדה וגדלה בקריית גת כבת אמצעית.
בתיכון למדה במגמות אמנות, מחול ותקשורת.
לאחר זכייתה בתואר מלכת היופי של ישראל לשנת 2016, עליה ייצגה את ישראל בתחרות מיס עולם שנערכה באותה השנה.
לאחר מכן, שירתה בצה"ל כפקידת הפעלה במחנה ג'וליס.
ב-2020 השתתפה בעונה ה-11 של תוכנית המציאות "האח הגדול", העפילה לגמר וסיימה במקום הרביעי.
במקביל, פתחה עם אחותה בוטיק שמלות.
בפברואר 2020, השתתפה בווידאו קליפ לשיר "שתיקות" של הזמרת דניאל אליהו.
ב-2021 גילמה בסדרת הנוער "ספיידרז" את נלי.
בשנת 2025 השתתפה בעונה הרביעית של התוכנית "רוקדים עם כוכבים" בקשת 12 לצד הרקדן אוראל כאלף וסיימה במקום הרביעי.
עליה בזוגיות ומתגוררת בתל אביב.
קארין אלן פוליטו היא פוליטיקאית, תובעת ואשת עסקים אמריקאית, שכיהנה כסגנית המושל ה-72 של קהיליית מסצ'וסטס, בשנים 2023-2015. טרם היבחרה לתפקיד סגנית המושל, ייצגה פוליטו בשנים 2001–2011 את מחוז הבחירה ה-11 בבית הנבחרים המדינתי של מסצ'וסטס, מטעם המפלגה הרפובליקנית.
פוליטו נבחרה לראשונה לתפקידה בממשלה המדינתית לצד עמיתה למרוץ, צ'ארלי בייקר, במהלך בחירות 2014.
פוליטו נולדה בעיר שרוסברי (Shrewsbury) שבמסצ'וסטס, והשלימה את לימודיה התיכוניים ב"תיכון המרכזי הקתולי השם הקדוש".
זמן קצר לאחר שסיימה לימודי תואר ראשון בבוסטון קולג' בשנת 1988, השלימה פוליטו ב-1991 לימודי תואר שני במשפטים מ"בית הספר ניו אינגלנד למשפטים", השוכן בבוסטון.
כתובעת פלילית, פוליטו הייתה שותפה בחברה לפיתוח נדל"ן מסחרי.
היא גרה בשרוסברי כל חייה, שם היא מתגוררת עם בעלה, סטיבן מ.
רודולָקיס, עורך דין המתמחה בהליכי פשיטת רגל.
את נתיבתה המקצועית בפוליטיקה של ארצות הברית החלה פוליטו כחברה במפלגה הרפובליקנית.
במהלך הקריירה הפוליטית שלה הייתה חברה ב"התכנסות העיירה" בשרוסברי בשנים 1993–2000, וקודם לכן ישבה במועצת האזור לערעורים של העיר בין 1994 ל-1995. כמו כן, בשנים 1995–1998 הייתה חברה העירייה בשרוסברי ונציבת ארגון הלוטו המדינתי של מסצ'וסטס (2000-1999).
בשנת 2000 נבחרה פוליטו לחברת בית הנבחרים של מסצ'וסטס כנציגת מחוז הבחירה ה-11 של ווסטר, הכולל בין היתר את עיר הולדתה.
היא שירתה בבית הנבחרים במשך עשור בשנים 2001–2011, וזכתה בכל מערכות הבחירות בהן התמודדה ללא התנגדות.
ב-1 במרץ 2010, פוליטו הודיעה כי תתמודד על תפקיד הגזבר והאחראי על תשלומי הממשלה (Treasurer and Receiver-General) של מסצ'וסטס.
בפריימריז הרפובליקנים נבחרה ללא התנגדות, אך בבחירות כהלליות הפסידה לסטיב גרוסמן, מועמד המפלגה הדמוקרטית.
ב-3 בדצמבר 2013 הכריזה פוליטו כי תתמודד לתפקיד סגן המושל במסצ'וסטס.
במקביל, המתמוד המוביל לתפקיד המושל במפלגה הרפובליקנית, צ'ארלי בייקר, תמך במועמדותה.
בבחירות המקדימות שהתקיימו בספטמבר 2014 נבחרה ללא התנגדות.
בייקר ופוליטו ניצחו בבחירות האמצע ב-2014 וזכו ב-48.40% מקולות הבוחרים.
במהלך בחירות 2018 נבחר הצמד בייקר-פוליטו מחדש, והפעם אף הגדילו השניים את כוחם בקרב הבוחרים במסצ'וסטס.
בינואר 2023 תמה כהונתה כסגנית המושל.
פוליטו תוארה כ"רפובליקנית מתונה" מבחינה חברתית, שבדרך כלל שמרנית במרבית הסוגיות האחרות.
הארגון "On the Issues", מוסד לא-מפלגתי המתעד עמדות של פוליטיקאים שונים על מגוון סוגיות ונושאים, תיאר את פוליטו כ"שמרנית מתונה".
לראיה, במהלך הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2016 פוליטו לא הצביעה למועומד מפלגתה דונלד טראמפ, ובבחירות 2020 לנשיאות בהן התמודד מחדש מיאנה לתמוך בו.
היא תומכת בצמצום מסים, הגבלת קדנציות וביטול מתן פנסיות לנבחרי ציבור, והיא תומכת בזכות להפיל.
עם זאת, היא קיבלה דירוגים גבוהים מאיגוד הרובאים הלאומי, וכחברת בית הנבחרים המדינתי ב-2007 תמכה בחיוב לתיקון חוקתי המגדיר נישואין ככזה בין גבר לאישה בלבד.
היא גם התנגדה ליוזמת הנשיא טראמפ לבנות חומה בגבול ארצות הברית–מקסיקו.
קארין וקסמן (נולדה ב-16 בדצמבר 2001) היא מתעמלת אמנותית ישראלית.
מאמנה האישי הוא אריה טפלובה ומאמנותיה הקבוצתיות הן אירה ויגדורצ'יק, נועה קדוש ורחלי ויגדורצ'יק.
וקסמן נולדה בשנת 2001. בגיל 4 החלה להתאמן בהתעמלות אמנותית.
טרם החלה להתאמן למדה במשך כשנה ריקודים סלוניים.
בשנת 2018 היא הצטרפה לנבחרת ישראל לבוגרים בהתעמלות אמנותית.
בשנת 2020 זכתה במדליית זהב בקרב רב ובמדליית כסף מדינתית באליפות אירופה שהתקיימה בקייב שבאוקראינה.
בשנת 2021 זכתה וקסמן במדליית הארד בקרב רב הקבוצתי ובמדליית ארד מדינתית באליפות אירופה שהתקיימה בוארנה אשר בבולגריה.
וקסמן ייצגה את נבחרת ישראל באולימפיאדת טוקיו (2020), לצד אופיר דיין, יוליאנה טלגין, יאנה קרמרנקו ונטלי רייץ.
קארין קלר-סוטר היא פוליטיקאית שווייצרית המכהנת כנשיאת שווייץ לשנת 2025. היא חברת המועצה הפדרלית של שווייץ מאז 2019. בשנת 2024 הייתה סגנית נשיאת שווייץ, ובשנים 2023–2025 הייתה ראש מחלקת הכספים הפדרלית.
קודם לכן, בין 2019–2022, הייתה ראש מחלקת המשפטים והמשטרה.
היא כיהנה כיושבת ראש מועצת הקנטונים, הבית העליון של האספה הפדרלית של שווייץ, לשנת 2017–2018.
קלר-סוטר הייתה חברת המפלגה הדמוקרטית החפשית , ומ-2009 היא חברת מפלגת PDF - הליברלים , שנוצרה מאיחוד בין המפלגה הדמוקרטית החופשית לבין המפלגה הליברלית .
קארין סוטר נולדה בעיירה אוצוויל שבקנטון סנט גאלן וגדלה בעיר ויל.
למדה תרגום סימולטני באוניברסיטת ציריך למדע יישומי , ועבדה במקצועה תוך שלמדה גם מדע המדינה בלונדון ובמונטריאול.
כמו כן השלימה תואר שני בחינוך באוניברסיטת פרייבורג ועבדה כמורה.
כיהנה כסגנית יושב ראש חבר הנאמנים של קרן סנט-גאלן ללימודים בינלאומיים.
עד למינויה למועצה הפדרלית כיהנה כחברת מועצות מנהלים של חברות שונות.
קלר-סוטר כיהנה כחברת מועצת העיר ויל בשנים 1992–2000, ובשנת 1997 הייתה יושבת ראש המועצה.
בשנים 1996–2000 הייתה חברת בית המחוקקים של קנטון סנט-גאלן וראש הסניף הקנטונלי של המפלגה הדמוקרטית החפשית.
בשנת 2000 נבחרה לכהן בממשלת הקנטון כמחזיקת תיק הביטחון והמשפטים.
בשנת 2006–2007 הייתה יושבת ראש ממשלת הקנטון.
בשנת 2010 התמודדה קלר-סוטר בתוך מפלגתה על מושב במועצה הפדרלית של שווייץ, אך נוצחה על ידי יוהאן שניידר-אמאן.
בשנת 2011 נבחרה לכהן במועצת הקנטונים של שווייץ וכיהנה בה ברציפות עד 2018. במשך כשנה הייתה נשיאת מועצת השרים הקנטונליים למשפטים ומשטרה.
בסוף שנת 2018 נבחרה קלר-סוטר לכהן במועצה הפדרלית במקומו של שניידר-אמאן.
היא הצטרפה למועצה בראשית 2019 כראש המחלקה למשפטים ומשטרה.
בתחילת שנת 2023 החלה לכהן כראש המחלקה לכספים במקומו של אולי מאורר.
במהלך שנת 2024 הייתה סגנית נשיא שווייץ, תחת ויולה אמהרד.
ב-1 בינואר 2025 החלה את כהונתה כנשיאת שווייץ.
קלר־סוטר לקחה על עצמה באביב 2025 את השיח עם נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ.
לאחר שטראמפ הטיל מכסים על סחורה שווייצרית בגובה של 31% באפריל, 2025, החלו הצדדים בשיח להורדת המכסים.
לאחר שארצות הברית העלתה את גובה המכסים ל-39%, עיקר הביקורת הציבורית הופנתה כלפי הנשיאה.
המכסים הורדו בהמשך השנה בעקבות פניית משלחת אנשי עסקים מחברות שווייצריות גדולות.
קאריסה קאינאני מור היא גולשת גלים מקצועית אמריקאית.
כשהייתה בת חמש, החלה מור לגלוש עם אביה בחופיי ואיקיקי, בעיר הונלולו, שבהוואי.
"אבא לימד אותי לגלוש כשהייתי בת ארבע או חמש בחוף ואיקיקי וישר התמכרתי".
אביה, כריס, היה שחיין מים פתוחים תחרותי שזכה במספר תחרויות.
הוא גר קרוב למים, בשונה מאימה של מור, שלביתה לא הייתה גישה לים, ולכן לאחר גירושי הוריה, כשהייתה בת 10 מור בחרה בהוואי, בים ובאביה.
כשמור הייתה שוהה אצל אימה והמוטיבציה שלה לגלוש הייתה מתחילה לדעוך, היא הייתה כותבת מכתבים לאביה כדי לשמור על תשוקתה לגלישה.
כבר בגיל 11 החלה מור לנצח בתחרויות הגלישה הארציות של איגוד הגלישה הבית ספרית הלאומי ה-NASSA) National Scholastic Surfing Association).
כמו כן, זכתה במקומות הראשונים באליפות העולם לנוער של התאחדות הגלישה הבינלאומית (ISA), ולקחה חלק בזכיית נבחרת הוואי בתחרות.
בסך הכול, החזיקה מור, במספר שיא של 11 תוארי NASSA לגלישה חובבנית, ובשנת 2008, בגיל 16, הפכה לזוכה הצעירה ביותר בתחרות במסגרת התחרות - Triple Crown of Surfing.
הגולשת האמריקאית, בת'אני המילטון, סיפרה באוטוביוגרפיה שלה, שהיא העריצה את הנחישות של מור כשהן השתתפו בתחרות ביחד כשהיו בנות 7–9.
ב-2010, התקבלה מור להתחרות באליפות העולם בגלישה – סבב ה-WSL (שבזמנו נקרא ASP), היא סיימה במקום השלישי, וזכתה בתואר "טירונית השנה".
ב-2011, זכתה מור בשלוש תחרויות והוכתרה כאלופת העולם בפעם הראשונה, כשהיא מדיחה את האלופה המכהנת סטפני גילמור שזכתה בתואר 4 פעמים רצופות.
עקב כך, בגיל 18, הפכה לאדם הצעיר ביותר (גבר או אישה) שזכה באליפות העולם בגלישה.
מור זכתה בתואר שוב בשנים 2013 ו-2015. בנוסף, נבחרה כ"הרפתקנית השנה" של נשיונל ג'יאוגרפיק, "אשת השנה" של מגזין "Glamour" , ו"הגולשת המובילה" (Top Female Surfer) של סקר מגזין "Surfer" (מספר פעמים).בשנת 2014 נכנסה להיכל התהילה של גלישת הגלים, ומדינת הוואי הכריזה על ה-4 בינואר כ"יום קאריסה מור".
ב-2019 זכתה מור פעם נוספת במקום הראשון בסבב ה-WSL לנשים והתקבלה לאולימפיאדת הקיץ 2020. לאחר זכייתה הכריזה על הפסקה מהסבב העולמי לשנת 2020.
ב-2021, זכתה שוב קאריסה מור במקום הראשון בסבב ה-WSL לנשים והוכתרה בפעם החמישית כאלופת העולם.
כמו כן, בינואר 2022, זכתה בתחרות ה-Triple Crown of Surfing.
באולימפיאדת 2020 שנערכה בטוקיו, יפן, ייצגה קאריסה מור את ארצות הברית בגלישת גלים, כחלק מנבחרת הנשים יחד עם קרוליין מארקס.
במקצה הגמר התחרתה מור נגד הגולשת הדרום אפריקאית, ביאנקה בייטנדאך, שאותה ניצחה לאחר שקיבלה ציון של 14.93.
זו הייתה האולימפיאדה הראשונה בה גלישת גלים נכללה כחלק מהתחרות, ומור הפכה לאישה הראשונה בהיסטוריה שזכתה במדליית הזהב בגלישת גלים.
מור היא הגולשת הראשונה שהיא גם ילידת הוואי שהשתתפה במשחקים האולימפיים, מאז השתתפותו של דיוק קהנמוקו בשנת 1924.
בנוסף, באולימפיאדה ייצגה מור לראשונה בקריירה שלה את ארצות הברית והתחרתה תחת דגלה.
בדרך כלל, מור בוחרת להתחרות תחת דגל הוואי, במקום להתחרות תחת דגל ארצות הברית כשהיא מתחרה מטעם ארצות הברית בתחרויות בינלאומיות של WSL.
ה-WSL וגם התאחדות הגלישה הבינלאומית (ISA), מכירות בהוואי כישות נפרדת מארצות הברית.
קארין מגנוסן הייתה ביולוגית, מורה וחוקרת גרמנייה במכון קייזר וילהלם לאנתרופולוגיה, תורשה אנושית ואאוגניקה בתקופת הרייך השלישי.
בשנת 1936 פרסמה את המחקר "גזע ומדיניות אוכלוסין".
לאחר מכן פרסמה מחקר על הטרוכרומיה אירידיס (עיניים בצבעים שונים) באמצעות דגימות קשתית שסיפק יוזף מנגלה, אותן לקח מקורבנות אושוויץ.
קארין מגנוסן, בתו של צייר הנוף ויוצר הקרמיקה ולטר מגנוסן, גדלה עם אחותה בבית ממעמד הביניים.
היא השלימה את לימודיה בברמן.
לאחר מכן למדה ביולוגיה, גאולוגיה, כימיה ופיזיקה באוניברסיטת גטינגן.
מגנוסן הצטרפה לליגת הסטודנטים הגרמנית הלאומית-סוציאליסטית (NSDStB) כשהייתה תלמידה לתואר ראשון.
ב-1931, בגיל 23, הייתה חברה במפלגה הנאצית.
מאוחר יותר הייתה מנהיגה באגודת הנערות הגרמניות (BDM) וחברה באגודת המורים הנאצים.
כמנהיגת BDM, הרצתה על פוליטיקה של גזע ואוכלוסייה.
היא סיימה את לימודיה ב-1932 במקצועות בוטניקה, זואולוגיה וגאולוגיה.
ביולי 1932 התקבלה התזה שלה: "מחקרים על הפיזיולוגיה של כנף הפרפר".
לאחר קבלת הדוקטורט למדה במכון הזואולוגי של אוניברסיטת גטינגן.
היא הייתה מהמצטיינים בבחינות לתפקיד הוראה בתיכון, בין היתר בביולוגיה, בחינה שהתקיימה ב-1936. היא הועסקה כמורה בבית ספר תיכון בהאנובר.
ייתכן ששאבה השראה מהביולוגית אגנס בלוהם, תומכת היטלר, שעבדה במכון הקייזר וילהלם לביולוגיה (Kaiser-Wilhelm-Institut fur Biologie) וכתבה את המדריך "חובות ההיגיינה הגזעית של הרופאה" (Die rassenhygienischen Aufgaben des weiblichen Arztes), מדריך שהתפרסם בברלין ב-1934. בשנת 1935 החלה מגנוסן לעבוד במשרד הנאצי למדיניות גזע במחוז הנובר.
שנה לאחר מכן כתבה את מחקרה "גזע ומדיניות אוכלוסין".
מגנוסן הצטרפה לליגת הסטודנטים הגרמנית הלאומית-סוציאליסטית (NSDStB) במהלך לימודיה.
מאוחר יותר הפכה למנהיגת BDM בגאו והייתה חברה בליגת המורים הנאצית (NSLB).
בברמן הרצתה על גזענות ודמוגרפיה.
ב-1935 הועסקה בגאו (מחוז) של הנובר במשרד לפוליטיקה גזעית.
מחקרה "גזע ומדיניות אוכלוסין" הופיע ב-1936. בשנת 1939 פורסם מחקר זה על ידי בית ההוצאה לאור להמן במינכן.
לאחר מלחמת העולם השנייה, באזור הכיבוש הסובייטי, הוא הופיע ברשימת הספרות האסורה.
במהדורה השלישית, שפורסמה ב-1943, כתבה מגנוסן:מלחמה זו אינה רק על שימור העם הגרמני, אלא על השאלה אילו גזעים ועמים צריכים לחיות בעתיד על אדמת אירופה.
לאנגליה לא היה עניין במלחמה זו, אבל זה עם שונה מאוד, שעובד באופן טפילי מאחורי הקלעים ומפחד להפסיד הכל.
בכל מדינות האויב יש ליהדות השפעה משמעותית.
ובדיוק כפי שהיהדות הייתה כנראה הנקודה הברורה ביותר במאבק, יש להכריע בשאלת [מדינות אלה].
המלחמה הנוכחית חייבת אפוא להיות גם על דיכוי הסכנה השחורה במערב וחיסול האיום הבולשביקי במזרח, מלחמה שפותרת בעיה גזעית באירופה, בעיה שכל המדינות מעוניינות בה, פחות או יותר: השאלה היהודית.
גם היהודי שנהנה מהחיים כאורח בארצנו, הוא האויב שלנו, גם אם אינו אוחז באופן פעיל בנשק במאבק זה.
מנקודת המבט האירופית, השאלה היהודית נפתרת בכך שהיהודים המהגרים פותרים את הנושא עבור המנהיגים במדינות האחרות.
ראינו שהמהגרים הללו רק מטרידים ומקימים את העמים זה על זה.
לאחר שקיבלה מלגה, מגנוסן עזבה בסתיו 1941 את מקצוע ההוראה ועברה למכון קייזר וילהלם לאנתרופולוגיה, תורשה אנושית ואאוגניקה (KWI-A), בברלין-דהלם.
היא עבדה במחלקה לפתולוגיה ניסיונית של תורשה תחת ראש המחלקה, הנס נכטסהיים.
מחקריה התמקדו בהורשה של צבע עיניים בארנבות ובבני אדם.
העניין המיוחד שלה היה הקשתית ההטרוכרומית, אותה בדקה מאז 1938. מגנוסן השתמשה בשיטה המדעית כדי להוביל אותה למסקנה שהעין נוצרת בתהליך שכולל לא רק השפעה גנטית אלא גם הורמונלית.
היא ביצעה מחקרים על עיני ארנב.
ביולי 1943 הייתה עוזרת המחקר של אוטמר פרייהר פון פרשואר ב-KWI-A, שם פגשה את מנגלה, שעבד שם באופן זמני.
הקרן הגרמנית למדע (DFG) קידמה את המחקר של מגנוסן ב-1943, כדי לחקור את תפקיד התורשה בהתפתחות צבע עיניים כבסיס למחקרי גזע ואתניות, בנוסף לשמונה פרויקטי מחקר נוספים ב-KWI-A.
פרויקט זה היה בפיקוח והפרסום נערך על ידי מגנוסן.
בעקבות מידע שקיבלה מגנוסן, לפיו יש תאומים ובני משפחה עם קשתיות הטרוכרומיות במשפחת צוענים במכאו (Mechau) מצפון גרמניה, ארגנה מגנוסן את לקיחת בני המשפחה באביב 1943 ל-KWI-A, שם צולמו.
במרץ 1943 גורשה משפחת צוענים לאושוויץ, שם עבד מנגלה בסוף מאי 1943 כרופא המחנה.
ניסויים שמגנוסן ביצעה על ארנבות, עשה מנגלה באנשים.
לדברי מגנוסן, מנגלה טיפל בעיני צוענים באמצעות חומרים הורמונליים.
לעיתים קרובות, טיפול כואב זה הוביל להפרעות ראיה ולעיוורון של הקורבנות.
ניסויים אלה נועדו לחקור ולהכחיד את החריגות אצל אנשים עם קשתיות הטרוכרומיות.
במקרה של מות האסירים, מנגלה התחייב בפני מגנוסן לתת לה את עיני הקורבנות להמשך מחקר.
במחצית השנייה של 1944 קיבלה מגנוסן את עיניהם של קורבנות ניסוי מאושוויץ-בירקנאו במספר משלוחים.
משם קיבלה לפחות 40 זוגות עיניים.
הפתולוג ההונגרי מיקלוש ניסלי שהיה אסיר, ציין לאחר נתיחת הגופה של תאומי צוענים שהם נהרגו בהזרקת כלורופורם ללב ולא מתו ממחלה.
ניסלי אולץ להכין את עיניהם ולשלוח אותם ל-KWI-A.
לפחות עד אביב 1945 עבדה מגנוסן בברלין.
לאחר תום מלחמת העולם השנייה שבה לברמן והמשיכה במחקריה.
המחקר פורסם בשנת 1949, תחת הכותרת "על הקשר בין הפצה היסטולוגית של פיגמנט, צבע איריס ופיגמנטציה של גלגל העין של העין האנושית".
מאוחר יותר היא עברה דה-נאציפיקציה בברמן.
בשנת 1950 לימדה מגנוסן בבית ספר תיכון לבנות בברמן.
היא עבדה כיועצת לימודים וכפקידה, והייתה מורה לביולוגיה.
תלמידיה יכלו לבחון ארנבים לאורך כל תקופת חייהם ועד מותם.
עד 1964 פורסמו בכתבי עת מאמרים מדעיים שכתבה.
היא פרשה לפנסיה באוגוסט 1970. גם בגיל מבוגר הצדיקה את האידאולוגיה הגזענית הנאצית.
מחד, היא ציינה ב-1980, בשיחה עם הגנטיקאי בנו מולר-היל, שחוקי נירנברג לא היו הוגנים מספיק.
מאידך, היא הכחישה עד הרגע האחרון שמנגלה הרג ילדים לצורך מחקריו המדעיים.
היא הסתבכה בשיתוף הפעולה שלה עם מנגלה ובאספקת "חומר אנושי", והייתה קשורה בפשעי מחנות הריכוז, אך היא טענה שאינה יודעת עליהם דבר.
בשנת 1990 עברה מגנוסן לבית אבות.
היא מתה בפברואר 1997 בברמן.
קאריפה יאו הוא כדורגלן קנדי המשחק בעמדת הבלם ברוד איילנד.
יאו נולד במונטריאול להורים שנולדו בחוף השנהב וסנגל בהתאמה.
הוא התחיל לשחק כדורגל בקבוצות כדורגל מקומיות בקנדה עד שבגיל 17 הצטרף לאקדמיה לכדורגל של מונטריאול אימפקט.
ביוני חתם על חוזה בקבוצה הבוגרת.
ב-20 בספטמבר 2020 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה במשחק הליגה נגד פילדלפיה יוניון.
בפברואר הושאל לקבלרי מליגת העל הקנדית עד לסיום העונה.
ב-20 בנובמבר הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה במשחק במסגרת חצי גמר פלייאוף האליפות נגד פסיפיק בו הפסידה קבלרי.
בסיום העונה חזר למונטריאול, אך כעבור כמה חודשים הושאל בשנית לקבלרי.
בדראפט החזרה ל-MLS שנערך בסיום שנת נבחר על ידי ונקובר וייטקאפס וחתם על חוזה במועדון.
ב-23 בינואר 2024 חתם ברוד איילנד מה-USLC.
קארין ביטנר-יאנץ היא דוקטור לרפואה, רופאה ראשית במרפאות בברלין, גרמניה.
מתעמלת מזרח גרמניה לשעבר, זכתה ב-7 מדליות אולימפיות בשתי אולימפיאדות (מינכן 1972 ומקסיקו סיטי 1968) מהן 2 זהב.
אלופה אולימפית (מינכן 1972) בתרגילים סוס קפיצות ומקבילים מדורגים, סגנית אלופת אולימפית (מינכן 1972) בקרב רב.
אלופת עולם (1970) במקבילים מדורגים ואלופת אירופה (1969) בתחרות קרב-רב, במקבילים מדורגים, בסוס קפיצות ובקורה.
המאמן הראשון שלה היה אביה, גווידו יאנץ, שלימד אותה את היסודות בהתעמלות.
היא עברה לבית ספר לספורט בפורסט, שם התאמנה בהדרכתו של קלאוס הלבק.
המאמן האחרון שלה היה ירגן הרץ.
באליפות אירופה שנערכה באמסטרדם, הולנד בשנת 1967 זכתה בשתי מדליות, כסף וארד.
מדליית כסף בתרגיל מקבילים מדורגים ומדליית ארד בתרגיל סוס קפיצות.
באולימפיאדת מקסיקו סיטי זכתה בשתי מדליות, כסף וארד.
מדליית כסף בתרגיל מקבילים מדורגים בתוצאה של 19.500 נק', אחרי ורה צ'סלבסקה מצ'כוסלובקיה (19.650 נק') ולפני זיניידה וורונינה מברית המועצות (19.425 נק') ומדליית ארד בתחרות הקבוצתית בתוצאה של 379.100 נק', אחרי ברית המועצות (382.850 נק') וצ'כוסלובקיה (382.200 נק').
נוסף לכך, היא סיימה במקום שישי בתחרות קרב רב אישי בתוצאה של 76.55 נק', במקום רביעי בתרגיל קורה (19.00 נק') ופעמיים במקום שמיני בתרגיל סוס קפיצות (19.20 נק') ובתרגיל קרקע (19.00 נק').
באליפות אירופה שנערכה בלנדסקרונה, שוודיה בשנת 1969 זכתה ב-5 מדליות, 4 זהב ו-1 כסף והייתה למתעמלת המצטיינת באליפות.
מדליות זהב בתחרות קרב-רב בתרגילים על מקבילים מדורגים, סוס קפיצות וקורה מדליית כסף בתריל קרקע.
באליפות העולם שנערכה בלובליאנה, סלובניה בשנת 1970 היא זכתה ב-3 מדליות, 1 זהב ו-2 כסף.
מדליית זהב בתרגיל מקבילים מדורגים (19.550 נק'), לפני לודמילה טורישצ'בה (19.450 נק') וזיניידה וורונינה (19.300 נק'), שתיהן מברית המועצות.
מדליות כסף בתחרות הקבוצתית (377.750 נק'), אחרי ברית המועצות (380.650 נק') ולפני צ'כוסלובקיה (371.950 נק') ובתרגיל על סוס קפיצות (19.350 נק'), אחרי בת ארצה אריקה צוכולד (19.450 נק') ולפני לודמילה טורישצ'בה וליובוב בורדה מברית המועצות (19.300 נק').
נוסף לכך, היא סיימה פעמיים במקום רביעי, בתחרות קרב רב בתוצאה של 76.000 נק' ובתרגיל קרקע בתוצאה של 19.200 נק'.
באולימפיאדת מינכן היא זכתה ב-5 מדליות, 2 זהב, 2 כסף ו-1 ארד.
מדליות זהב בתרגילים על סוס קפיצות בתוצאה של 19.525 נק', לפני בת ארצה אריקה צוכולד (19.275 נק') ולודמילה טורישצ'בה מברית המועצות (19.250 נק') ומקבילים מדורגים בתוצאה של 19.675 נק', לפני אולגה קורבוט מברית המועצות ואריקה צוכולד (19.450 נק').
נוסף לכך, היא סיימה במקום רביעי בתרגיל קרקע בתוצאה של 19.400 נק'.
קריירה לאחר השתתפות בספורט תחרותי
ביטנר-יאנץ החלה ללמוד רפואה כבר בשנת 1971 באוניברסיטת הומבולדט של ברלין.
היא קיבלה תעודה ברפואת חירום.
מאוחר יותר עשתה התמחות באורתופדיה.
את עבודת הפוסט-דוקטורט עשתה על פיתוח דיסק בין-חולייתי מלאכותי, ביחד עם קורט שלנק.
משנת 1990 ניהלה מרפאות בברלין.
ב-2005 היא קיבלה תואר פרופסור.
מ-2008 עד 2009 היא הייתה נשיאת האגודה לניתוחי מפרקים בעמוד השדרה.
מ-2014 ועד 2016 למדה באוניברסיטת ברלין למדעים וקיבלה תואר שני במנהל עסקים.
קארין יאנץ נישאה לקרל היינץ ביטנר, חבר בהנהלה של דינמו ברלין.
בנם נולד ב-1978. הזוג התגרש.
בשנת 2012 יצאה מהארון כלסבית בתביעה משפטית כנגד המעסיקים שלה שפיטרו אותה כרופאה ראשית בשל הזוגיות החד מינית שלה.
היא זכתה במשפט וקיבלה פיצוי פיטורים על סך 590 אלף אירו.
בשנים 1969 ו-1972 זכתה בתואר ספורטאית השנה במזרח גרמניה.
ב-2003 נבחרה להיכל התהילה של ההתעמלות
קארין אקסלינה הולדא גרינג ; ידועה גם כרוזנת פון קאנטצאו (Countess von Kantzow); 21 באוקטובר 1888 - 17 באוקטובר 1931) הייתה אשתו הראשונה של הרמן גרינג, מפקד הלופטוואפה ומשרד התעופה של גרמניה הנאצית.
נולדה בסטוקהולם בשנת 1888. אביה, הברון קרל אלכסנדר פוק, היה קולונל בצבא השוודי.
משפחת פוק הייתה ממוצא גרמני-בלטי, שעברה מווסטפאליה לדוכסות אסטוניה, אז חלק משוודיה, במאה ה-17, ונרשמה באצולה השוודית.
סבא רבא מצד אביה היה הזואולוג השוודי בנגט פרדריק פריס.
אמה, ששמה היה הולדין בימיש, נולדה בשנת 1860 למשפחה אנגלו-אירית המפורסמת בבישול הבירה סטאוט "בימיש וקרופורד" בקורק.
סבא רבא שלה, ויליאם בימיש, היה אחד ממייסדי "בימיש וקרופורד", וסבא שלה שירת במשמר הקולדסטרים הבריטי.
סבתה מצד אמה, הולדא אליזבת קונסטנטיה מוסנדר, שהייתה ממוצא שוודי, בת למשפטן הכימיה קרל גוסטב מוסנדר, הקימה אחווה דתית פרטית, "האגודה האדלביס".
היא הייתה הרביעית מבין חמש בנות; אחיותיה היו פאני פון וילאמוויץ-מולנדורף (1882-1956), מארי פון רוזן (1886-1967), אלזה ולילי.
מארי הייתה נשואה לרוזן אריק פון רוזן (1879-1948), אחד ממייסדי הבלוק הלאומני-סוציאליסטי ("הבלוק הלאומסוציאליסטי"), מפלגה פוליטית שוודית לאומנית-סוציאליסטית.
בשנת 1910 נישאה לקצין בצבא השוודי, נילס פון קאנטצאו.
ילדם היחיד, תומאס פון קאנטצאו, נולד בשנת 1913.
בשנת 1920, בעודה מנותקת מבעלה הראשון, פגשה קארין את הרמן גרינג בטירת רוקלשטאד בעת שביקרה את אחותה מארי.
גרינג, שהיה צעיר ממנה בארבע שנים, עבד בשוודיה כטייס מסחרי עבור חברת התעופה קצרת הימים "סונסק לופטראפיק" והגיע לטירה לאחר שהטיס את הרוזן אריק פון רוזן, בעלה של אחותה מארי.
גרינג התאהב בקארין והחל לפגוש אותה בקרוב בסטוקהולם, למרות הסקנדל באותה תקופה, שהיא הייתה אישה נשואה מופרדת עם ילד קטן.
היא התגרשה מוון קאנטצאו ונשאה לגרינג ב-3 בינואר 1923.
לאחר נישואיהם, ביתם הראשון המשותף היה בקתת ציד בהוךקרוט בהרי האלפים הבוואריים, ליד ביירישצל, כ-80 קילומטרים ממינכן.
לאחר שגרינג פגש את אדולף היטלר והצטרף למפלגה הנאצית בשנת 1922, עברו לאוברמנזינג, פרבר של מינכן.
קארין עקבה אחר בעלה והצטרפה למפלגה הנאצית.
כאשר גרינג נפצע קשה במפשעה בעת צעדתו לצד היטלר במהלך הפוטש הלא מוצלח שלו בנובמבר 1923, לקחה אותו קארין לאוסטריה ואז לאיטליה, וטיפלה בו עד שחזר לבריאות.
סיפור האהבה הרומנטי של קארין וגרינג שימש את מכונת התעמולה של גבלס, והזוג סייר ברחבי המדינה כדי להגביר את הפופולריות של המפלגה הנאצית.
לקארין הייתה שחפת בשנות הארבעים המוקדמות לחייה.
כאשר אמה, הולדין פוק, נפטרה באופן בלתי צפוי ב-25 בספטמבר 1931, זה היה הלם גדול לקארין בת ה-42. למרות בריאותה השברירית, נסעה לשוודיה ללוויית אמה.
למחרת היא סבלה מהתקף לב בסטוקהולם.
עם קבלת הבשורה, הצטרף אליה גרינג ונשאר איתה עד למותה מאי ספיקת לב ב-17 באוקטובר 1931, ארבעה ימים לפני יום הולדתה ה-43.
לאחר מותה, אחותה הגדולה של קארין, פאני, כתבה ביוגרפיה עליה שהפכה במהירות לרב מכר בגרמניה.
מותה של קארין היה מכה קשה לגרינג.
בשנת 1933 החל לבנות בקתת ציד, שהפכה לביתו העיקרי, וקרא לה "קארינהאל" לכבודה.
שם הוא הקים מחדש את גופתה מקברה המקורי בשוודיה, בהלוויה שנכח בה אדולף היטלר.
גרינג מילא את קארינהאל בתמונות של קארין, כמו שעשה בדירתו בברלין, שם יצר מזבח לזכרה שנשאר גם לאחר שנישא שנית בשנת 1935. הקארינהאל נהרס על פי הוראתו של גרינג כאשר הכוחות הסובייטים התקדמו בשנת 1945.
לאחר מלחמת העולם השנייה, שרידים שנחשבים כשייכים לקארין התגלו על ידי משפחת פוק, נשרפו והוטמנו מחדש בשוודיה.
בשנת 1991 נמצאו שרידים שיכלו להיות גם של קארין נשלחו לשוודיה לזיהוי.
ראיות הצביעו על כך שהשרידים החדשים הם שלה והם נקברו מחדש.
קארין פריין (לבית קראוס, נולדה ב-26 ביוני 1965) היא השרה הפדרלית היהודייה הראשונה בגרמניה מאז מלחמת העולם השנייה.
מונתה ב-2025 לשרת החינוך, המשפחה והנוער.
פריין, שנולדה בהולנד לניצולי שואה, דיברה בגלוי על מורשתה היהודית, שאמה הסתירה בתחילה מפחד.
מינויה נתפס כצעד משמעותי במאמצי גרמניה לפיוס והכלה.
קארין פרץ (נולדה ב-7 באוקטובר 1990) היא כדורגלנית ישראלית לשעבר ששיחקה בעמדת החלוץ.
היא שיחקה בליגת העל בכדורגל נשים בקבוצה מכבי באר שבע.
פרץ, ילידת באר שבע, שיחקה לאורך כל הקריירה שלה במכבי באר שבע.
היא הגיעה עם הקבוצה לגמר גביע המדינה בכדורגל נשים ב-2010, וזכתה עמה באליפות הליגה הלאומית בעונת 2014/2015, ואף סיימה כמלכת השערים של הליגה הלאומית באותה עונה.
בקיץ 2015 עברה פרץ ניתוח בברכה, והחמיצה את פתיחת עונת 2015/2016 בליגת כדורגל נשים ראשונה.
פרץ שיחקה בנבחרת ישראל בכדורגל נשים עד גיל 19 בשנים 2007 ו-2008, ורשמה לזכותה 5 הופעות.
קארין דור הייתה שחקנית גרמנייה.
גילמה את דמותה של הלגה ברנדט, נערת בונד בסרט "אתה חי רק פעמיים" ושיחקה גם בסרטו של אלפרד היצ'קוק, "טופז".
דור נולדה בוויסבאדן והחלה את דרכה כשחקנית ב-1953. כעבור כשנה נישאה ל, שהיה מבוגר ממנה ב-30 שנה.
ב-1972 נישאה לגונטר שומאקר והתגרשה ממנו ב-1974. ב-1988 נישאה ל והייתה נשואה לו עד מותו, ב-2007.
ביולי 2016, בעת חופשה בדרום טירול, נפלה דור ארצה לאחר שנדרסה בטעות על ידי אישה עם עגלת תינוק.
הנפילה גרמה לפצע בראשה בגודל של 4 סנטימטרים, אותו היה צריך לתפור בבית החולים.
היא איבדה את זיכרונה למשך שעה.
בינואר 2017 חזרה לפתע לאיתנה.
אולם מצבה החמיר במהירות במרץ אותה השנה והיא אושפזה בבית אבות, שם נפטרה בסופו של דבר כעבור שמונה חודשים, בגיל 79.
קארל אנצ'רל (בצ'כית: Karel Ančerl; 11 באפריל 1908 – 3 ביולי 1973) היה מנצח יהודי-צ'כי, שזכה לכבוד על ביצועיו במוזיקה מודרנית ולהוקרה מיוחדת על פרשנויותיו למוזיקה של מלחינים צ'כיים.
הוא למד אצל הרמן שרכן ואחר כך עבד עם ואצלב טאליך, בין השאר.