tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
פקד אופיר "לייבו" לייבוביץ' (דורון בן-דוד) – קצין בילוש בתחנת ראשון לציון, שמשמש כקבלן הביצוע של ברק הראל.
בעברו היה רכז מודיעין במשך שנים רבות בתחנת לוד.
רב-סמל מתקדם אבי שם טוב (יאיר ראופמן) – שוטר בצוות הבילוש ונהגו של לייבו.
נורה ונפצע באורח בינוני בכפר קאסם במתקפת פתע על ידי איסמעיל מחאמיד ואוסאמה אבו כמאל.
רב-סמל חנן סלמה (ניל משען) – שוטר סיור, בעונה הראשונה לא מודע לפן הפלילי בעבודתו בצוות של לייבו.
בעונה השנייה יורה בטל בן הרוש עקב חומרים שהחזיקה העלולים להפליל אותו, את לייבו ואת שם טוב ברצח רוסלן מנחמוב.
נפצע קשה בהפלה מגובה שלוש קומות על ידי שי פיליפ ואושרי ברוך בתרגיל הונאה שבו נשלח לחפש שוהים בלתי חוקיים החשודים במעשי שוד באתר בנייה בראשון לציון.
בעונה השלישית הוא מאושפז ללא הכרה תחת השגחת בני משפחתו בבית חולים סיעודי.
מפקח מלכה טסיגאו (טובית סמאי) (עונה 1) – מפקדתו של אלירן חן.
בשל שיתוף הפעולה שלה עם החקירה כנגד ברק הראל, מפוטרת מהמשטרה ועוברת להיות קב"טית במשרד הרישוי.
סמל שני אלירן חן (עופר חיון) (עונה 1) – שוטר בתחנה, רצח את טארק איסמעיל בשליחות ג'וני סלימאן ונתפס.
מבקש להיות עד מדינה נגד ברק הראל, בפרשת רצח גבי גנשווילי, אותו רצח שנתיים וחצי קודם לכן.
נמלט ממעצר בית עם דרכון מזויף לאומן ושם נרצח בהוראת דימיטרי כוגן.
סמל שני רוסלן מנחמוב (ארם רבינוביץ) (עונה 1) – שוטר לשעבר בתחנה, הודח עקב שימוש בסמים קלים.
שותף לרצח גבי גנשווילי ביחד עם אלירן חן.
במהלך העונה הראשונה נרצח על ידי לייבו, חנן ושם טוב.
רב-סמל מתקדם רויטל לוינסון (נלי מירה רובין) (עונה 2) – חוקרת משטרה.
גרושה וידידה של ניקיטה, שבד בבד גם משתפת פעולה עם ברק וחבורתו.
רב-סמל אושרי ברוך (פיני גואטה) (עונות 2–3) – השותף של חנן לדירה.
שוטר סיור המשרת בצוות של לייבו.
בוגד בחנן ומסייע לשי פיליפ בניסיון רציחתו בדחיפה מגובה רב, מה שמשאיר אותו פצוע קשה ומשותק בעונה השלישית.
מתחבר עם יוליה צוקרמן ללא הבנה כי היא מושתלת מטעם מח"ש בתחנת ראשון לציון, ומנסה לקדם את השתלבותה בצוות העברייני של לייבו.
ניסו (אהרון שמואלי) (עונה 3) – בוחן התנועה של משטרת ראשון לציון.
מוניר (נהד בשאיר) (עונה 3) – שוטר בתחנה.
צוות היחידה הארצית לחקירת פשיעה חמורה ובינלאומית (יאחב"ל)
תת ניצב יפתח פלד (אודי רצין) (עונות 1–2) – מפקד היאחב"ל.
סגן ניצב איתן דויטש (ישי גולן) (עונות 1–2) – המפקד של טל בן הרוש, שמנהל איתה רומן.
פקד טל בן הרוש (לירז חממי) – שוטרת ביאחב"ל.
עצרה את אלירן חן באירוע הרצח, סופחה על ידי איתן לצוות החקירה במח"ש, כשותפה של איזי.
בתיאור הדמות שלה שהגיש רועי עידן בטרם הופקה הסדרה, נאמר כי למדה באוניברסיטה תואר בעבודה סוציאלית, מה שבפועל נאמר על ידה בעודה מתחזה ל"ענת" בעונה השלישית.
רס"ר איריס ברנר (רוני מרחבי) (עונה 2) – חברה טובה של טל
ניקיטה קוצ'וק (מיכאל להב) (עונות 2–3) – קצין בילוש.
עבד בעבר עם שם-טוב כבלש בתחנת באר שבע.
ניצב משנה אייל זיגדון (חיים זנאתי) – מפקד ימ"ר מרכז.
בעונה הראשונה עוין כלפי דודו עיני; בעונה השנייה משתף איתו פעולה בכדי לקבל את הפיקוד על יאח"ה ולהתקדם לדרגת תת-ניצב.
רב-סמל מתקדם יגאל סנדור (סרגיי בוכמן) (עונה 1) – בלש בימ"ר מרכז.
שיתף פעולה בעבר עם מח"ש, בחקירת רצח גבי גנשווילי נגד ברק הראל.
כתוצאה משיתוף הפעולה קידומו נפגע.
רב-סמל ראשון שי פיליפ (עומר ברנע) (עונות 2–3) – חוקר במחלק רצח בימ"ר מרכז.
איש מודיעין מושחת שעובד בהנחיית ברק הראל.
נעצר בסוף העונה השלישית עקב ניסיון החיסול של חנן סלמה בבית החולים.
סגן ניצב אתי בכר (אורנה פיטוסי) (עונה 1) – קצינת משמעת בבית הדין של המשטרה ואשתו של איזי, שמתנגדת להצטרפותו לתיק החקירה.
ניהלה רומן עם שאול כץ כשנתיים קודם לכן.
כששפטה את ניר עצמון חתנו של כץ היא פסקה לו עונש קל.
החלה תהליך גישור עם איזי, אך שוב בגדה בו עם פנסיונר של "אלעל" בשם חיים שאותו הכירה בחוג פילאטיס ולאחר מכן שלחה לאיזי טפסי גירושין, עליהם חתם.
פקד ניר עצמון (גולן גרוס) (עונה 1) – שוטר אלים, חתנו של שאול כץ.
הועמד לדין משמעתי בשל אלימות כלפי דניאל לוין לאחר חקירה שאיזי בכר יזם.
קיבל הורדה על תנאי לדרגת מפקח.
רב-סמל בכיר משה בראזני (אשר סיוון) – משטרת התנועה, חבר של איזי ושותף לתרגיל חקירה שהוא עורך לברק.
רב-סמל בכיר מיכאל סבג (אושר מימון) (עונה 2) – מש"ק בבית החולים.
רב-סמל מתקדם מרדכי "מורדי" אשל (בצלאל בורוכוב) (עונה 2) – שוטר מושחת בתחנת זבולון, שנעצר באשמה שמכר שיחות טלפון לאסירים ומופעל כמדובב של חנן סלמה בתא המעצר.
רב-סמל מתקדם יוליה צוקרמן (דיאנה גולבי) (עונות 2–3) – שוטרת בתחנת זבולון.
בעונה השלישית עוברת לתחנת ראשון לציון כסמויה של מח"ש שמנסה להתחבר ללייבו והחבורה.
ניצב משנה פנינית אלוש (הילה שליו) (עונה 2) – מפקדת תחנת זבולון.
כנופיית האחים שמעיה ותושבי מושב ראשונים
תמיר שמעיה (קובי שמעוני) – עבריין העומד, בצוותא עם אחיו גילי, בראש ארגון פשיעה במרכז הארץ.
מקור מודיעיני של ברק הראל ושותפו לפשע.
לדבריו הוא עוסק בהלוואה בריבית עוד מאז שהיה בן 17. נעצר בסוף העונה השלישית.
גילי שמעיה (אבי סלמה) – האח הלא פיקח וחמום המוח של תמיר שמעיה.
רוצח את שאדי מחמיד בשל חשדו השגוי כי הוא משתף פעולה עם המשטרה ומעלים את גופתו.
נועה שמעיה (עונה 3) – אחותם של גילי ותמיר, מתגוררת באשדוד.
שני בניה הם עבריינים שנרתמים לסיוע בשמירה על תמיר וגילי לאחר שלייבו ושם-טוב הורגים בטעות את אדהם אבו כמאל ואת יזן מחמיד.
עזרא פלאח (אייל רוזלס) (עונות 1–2) – חבר ילדות של מאיר שמר ועבריין בכנופייתם של האחים שמעיה.
נפצע מירי של רוסלן בעונה הראשונה (לאחר עימות ביניהם), ובנוסף בא יחד עם גילי שמעיה לאיים על אביו של איזי בעונה השנייה, ונפצע שוב לאחר עימות קשה נוסף.
מאיר שמר (מוטי בן ישי) – איש עסקים, ראש קבוצת מ.ש.
נכסים ודודם של האחים תמיר וגילי שמעיה.
גולדי (רז צבי) (עונה 2) – שומר ראשם ועושה דברם של תמיר וגילי.
חן חדד (נתנאל עודד) (עונה 3) – עבריין משוחרר שמסייע לגילי ולתמיר שמעיה בניהול הפעילות העבריינית שלהם.
שלומי בוחניק - שומר ראשם ועושה דברם של תמיר וגילי.
יניב ששון (ליאור גרטי) (עונות 1,3) – בעל פיצוצייה בראשון לציון.
מנהל מקום הימורים בעבור האחים שמעיה בחדר שמור בחנות שלו.
אשתו בקשר תמידי עם אופיר לייבוביץ' אם באים אנשים לא רצויים לחנות.
בעונה השלישת מנהל את הקזינו של אדהם אבו כמאל, עד שנעצר בהשתלטות של תחנת ראשון לציון על המקום וחוזר לעבוד בעבור משפחת שמעיה.
כחלק ממעצרו, מועבר למעצר בית בבית אמו ברחובות בסטטוס של 'מאוים'.
דמיטרי כוגן (עונה 1) – עבריין יהודי מאוקראינה.
חבר של עזרא פלאח מישיבתם במשך שנתיים בכלא שאטה, ובהווה איש עסקים שחי בקייב.
משחד את משטרת אוקראינה כדרך קבע.
לבקשת האחים שמעיה פועל לרציחתו של אלירן חן בכלא האוקראיני תמורת שחרור כספים שהיו מחולטים בידי המשטרה, בידי דודו עיני.
שרון צור (מאי מיכאלי) (עונה 1) – נרקומנית הנמצאת בתהליך גמילה ובעברה זונה במכון של תמיר וגילי שמעיה.
לה ולברק הראל יש ילד משותף.
לאחר שהראל גילה שהיא צילמה אותו בחשאי עבור המשטרה, הוא רצח אותה.
נטלי חסון (עמנואל הורי) (עונות 1–2) – אחותה הגדולה של שרון צור.
בעלת השליטה בירדן הולדינגס, שעפ"י החשד ברק הראל הוא הבעלים הסמוי שלה.
מארק חסיד (עמית ליאור) (עונה 2) – בעל חברת קנאביס רפואי.
בן ציון סלמה (ירון לוי סבג) (עונה 2–3) – אביו של חנן סלמה וזכיין של עיריית ראשון לציון בהפעלת כלי רכב לאיסוף גזם ואשפה.
משמש כקוף של האחים שמעיה.
בעונה השלישית מתנהל נגדו משפט על חברותו בארגון של תמיר שמעיה, והושת עליו מאסר בפועל אלא אם יסגיר את תמיר.
יוחאי סלמה (אסף זגה) (עונה 3) – אחיו הצעיר של חנן, המשרת בקבע בימ"ס של משמר הגבול במחוז דרום בבאר שבע.
מחסל בסוף העונה השלישית את ברק הראל כנקמה על ניסיון החיסול השני שארגן.
מוחמד אבו כמאל (אשרף ברהום) (עונה 3) – ראש ארגון הפשע, מרצה עונש מאסר.
עימאד חירבאווי (הייתאם עומארי) (עונה 1) – מנהיג כנופיה מכפר קאסם העוסק בפשיעה ובסחר בנשק, ומשתף פעולה עם ברק הראל והאחים שמעיה, הוא משמש מודיע של השב"כ ומחסל את ג'וני סלימאן כדי שלא ייחשף.
עו"ד מנסור טאהא (ג'וני ערביד) (עונות 2–3) – עורך הדין של מוחמד אבו כמאל והחמולה שלו.
ג'וני סלימאן (עונה 1) – בעל מגרש חלפים לכלי רכב בראשון לציון, נרצח על ידי עימד וחברו במלון אליו נמלט לאחר רציחתו של טארק.
טארק איסמעיל (עונה 1) – לקוח של הכנופיה, שותף לשוד מכולת האמל"ח מבסיס צבאי ליד רחובות.
נרצח בעת שישב בבית קפה בבת ים על ידי אלירן חן בהזמנת ג'וני סלימאן - שותפו, לאחר שהוא חושד בו לשווא שהוא משתף פעולה עם השב"כ.
סמי סלימאן (עבדאללה עקל) – אחיו של ג'וני.
משת"פ של איתן והמשטרה, מופעל על ידי טל.
פיליפ סוחט אותו שיודה בירי בטל ונכנס לכלא
שאדי מחאמיד (סעיד חוארי) (עונה 2) – דרוש לחקירה בתחנת כפר קאסם על איומים נגד אחותו.
מחוסל על ידי גילי שמעיה בשל מידע שגוי לפיו הוא המודיע של יאחב"ל.
אוסמה אבו כמאל (שאדי מרעי) (עונה 3) – בנו הבכור של מוחמד והיורש שלו בראשות המשפחה והארגון.
אדהם אבו כמאל (מוצארת כלאית) (עונה 3) – בנו הצעיר של מוחמד מפעיל קזינו בטריטוריה של האחים שמעיה.
יזן מחאמיד (ארכן טריף) (עונה 3) – חברו של אדהם.
שרד את התאונה ונרצח על ידי שם טוב.
אסמעיל מחאמיד (הנרי אנדרדוס) (עונה 3) – חבר של אוסמה.
משתתף בסדנאות למכורים אנונימיים עם טל ועוז.
ירה על לייבו ושם טוב נהרג בידי חבריו.
לאון בכר (מכרם ח'ורי) (עונה 2) – אביו של איזי.
בעברו שוטר מושחת במרחב יפתח, שרכש לעצמו חברים בקרב העבריינים שכנגדם היה צריך לפעול; מה שהביא עליו את אכזבת בנו, איזי, ממנו.
בעל חנות לציוד דיג וצלילה ביפו.
שני בכר (יובל כרמל) (עונה 2) – בתם של איזי ואתי.
ירון בכר – בנם הבכור של איזי ואתי.
ארצ'י (פטריק; עונה 1–3) – כלבו של איזי, מגזע בריארד.
לאחר הגירושין מאתי, איזי לוקח אותו איתו לגור ביאכטה, ולאחר מכן בעונה השלישית בדירה של יעל בן הרוש.
ענת הראל – אשתו המנוחה של ברק אשר נפטרה מסרטן.
שירה הראל (קים אור אזולאי) (עונה 3) – בתם הבכורה של ברק וענת.
מעיין הראל – בנם הצעיר של ברק וענת.
ירדן חסון – בנם מחוץ לנישואים של ברק ושל שרון צור.
גדל אצל דודיו, עדי ונטלי חסון.
ברק פתח חברות קש על שמו וניהל את ארגון הפשע שלו דרכן.
עמיעד – עיתונאי שאליו מדליפים בכירי הפרקליטות את ידיעותיהם, מבוסס על אביעד גליקמן.
סגן-ניצב רותי לוי (שרון מלכי-שמש) (עונה 3) – סממ"ר איילון.
בעבר קצינה בימ"ר מרכז שנהגה לקיים יחסי מין עם איזי בדירה שכורה ליד כיכר מילאנו בתל אביב.
מיודדת עם לייבו מהימים שעבד בתחנת לוד ומשתפת איתו ועם שי פיליפ פעולה במעשים פליליים.
דודו עיני מתכנן להעלות אותה בדרגה לניצב משנה ולמנות אותה למפקדת תחנת ראשון-לציון לאחר עזיבתו של ברק הראל.
סמל זוהר נקמולי (דניאל מנוחין) (עונה 3) – שוטרת תחת רותי לוי, שמשתפת פעולה עם לייבו ועם שי פיליפ במודע.
דניאל לוין (נמרוד אנדולט) (עונה 1) – בנה של טניה לוין, הוכה על ידי ניר עצמון, בגלל גניבת אופניים.
טניה לוין (אנה דוברוביצקי) (עונה 1) – אמו של דניאל, ניהלה רומן עם איזי.
אוקסנה מנחמוב (שרי שימחוב) (עונות 1–2) – אשתו, ובהמשך אלמנתו, של רוסלן מנחמוב.
בעונה השנייה היא מנהלת רומן עם ברק הראל.
עו"ד אלדד מן (גור יערי) (עונה 1) – היועץ המשפטי של חברת הביטוח "ברטל", שכנופיית מושב ראשונים ומשטרת ראשון לציון מנסים להונות.
אמנון (ברוך דרור) (עונה 1) – איש שירות הביטחון הכללי (שב"כ) המפעיל את עימאד חירבאווי כמקור מודיעיני.
עתליה בן משה (רונה ליפז-מיכאל) – פרקליטת מחוז מרכז.
משתפת פעולה עם ברק הראל ומתפטרת אחרי החשיפה בעניינה.
בעונה השנייה היא עובדת אצל מאיר שמר בחברת הנכסים והנדל"ן שלו.
מטפלת בתיק עד המדינה של ברק מול הפרקליטות.
יבגני פרידמן (עונה 1) – חבר של רוסלן מהצבא.
מתגורר בעפולה, היפי שבעברו נעצר על סחר בסמים.
איתמר בן משה (עונה 1) – יליד 1992. בנה של עתליה בן משה ופדופיל שנעצר במסגרת מבצע משטרתי.
ברק הראל דאג לשחרורו המוקדם ללא כתב אישום ולכן אמו מסייעת לברק עם כיסוי משפטי למעשיו הפליליים.
יעל בן הרוש (נטלי עטיה) (עונות 2–3) – אחותה של טל בן הרוש שמחדשת איתה קשר לאחר נתק של שנים.
גרושה ובהמשך מנהלת זוגיות עם איזי.
רונן ירושלמי (בן יוסיפוביץ') (עונה 2) – מפקח חוקר ברשות המסים.
סוזי אמיתי (יעל איתן) (עונה 2) – כתבת פלילים בטלוויזיה.
ד"ר חכמון (מיכל ורשאי) (עונה 2) – הרופאה שמטפלת בטל בבית החולים.
אושר (עונה 2) – תושב ראשון לציון וחייל בדרגת סמל המשרת בחטיבת גבעתי.
סוחר סמים ומקיים יחסי מין עם קטינות.
מיודע עם לייבו ושם טוב, שחושדים שהאופנוע שלו היה מעורב בירי בטל בן הרוש.
דורי כצמן (יובל לבני) (עונה 2) – חבר של חנן מהצבא.
מתגורר בבית שמש ובעל הקטנוע ששימש לניסיון ההתנקשות בטל בן הרוש.
אריה קורצקי (גיל וסרמן) (עונה 2) – בלש ברשות המיסים, עוקב אחרי ברק הראל ושוטריו במסגרת חקירת הירי בטל.
ברי (אבי אזולאי) (עונה 2) – דילר של תרופות שמנסה לעשות עסקים עם טל.
ישראל ברנע (זוהר סדן) (עונה 3) – היועמ"ש.
מונה מטעם ראש הממשלה ומנסה לפעול במסגרת החוק ככל הנדרש כנגדו.
עוז קשטן (נדב נייטס) (עונה 3) – בן זוגה של טל.
ישב בכלא לאחר שנהג בשכרות ותחת השפעת סמים ודרס למוות שני ילדים בדרך נמיר.
יורם דנגור (הרצל טובי) (עונה 3) – איש שב"כ שעוסק ב-17 שנים האחרונות במחלקת הפוליגרף שם וחבר ותיק של איזי.
היה מפקד הצוות של איזי ביס"מ, והיה איתו במשמרת בעצרת השלום בכיכר מלכי ישראל בערב רצח יצחק רבין.
עורך את הפוליגרף של ברק.
אודי רובין (רון שחר) (עונה 3) – ראש הסגל ויועץ אסטרטגי במשרד רוה"מ.
חבר קרוב של מאיר שמר.
מורן מנור (טובה גולן) (עונה 3) – מנהלת רומן עם אודי.
לילי (רומי אבירם) (עונה 3) – חברה של שירה הראל.
רועי עידן – קצין משטרה ששר קריוקי במסיבת הפרישה של ניצב דודו עיני (עונה ראשונה).
מופיע בעונה השנייה לזמן קצר במשרדי יאחב"ל.
בעונה השלישית מופיע כחוקר מז"פ של יאחב"ל העובד עם ניקיטה.
איילה חסון (עונה 2) – עיתונאית מראיינת את שאול על חברת הקאנבר.
יהושע בריינר (עונה 2) – הופעת קמע.
ליטל שמש (עונה 2) – כתבת ערוץ טלוויזיה.
יאיר קראוס (עונה 2) – כתב בערוץ טלוויזיה לצידה של שמש.
תנ"צ גיא ניר (עונה 2) – הופעת קמע.
ד"ר חן קוגל (עונה 2) –הפתולג שמנתח את רוסלן.
דורון אברהמי (עונה 2) – עציר בתחנת זבולון.
אהוד עזריאל מאיר (עונה 2) – חבר בצוות היחידה הסמויה של רשות המיסים.
עו"ד ברק כהן (עונה 2) – רס"ם מנחם חמדאני.
כהן עצמו זומן לחקירה לאחר השתתפותו בסדרה, משום שבעבר נשפט בעקבות הוצאת השיר "רכז מידע", העוסק במעלליו של שוטר בתחנת מוריה העונה לשם חמדאני.
עקיבא נוביק (עונה 3) – קריין רדיו ברשת ב' שמקריא את הדיווח על הירי על השוטרים בכפר קאסם.
לעונה הראשונה של הסדרה תוכננו במקור 12 פרקים, אך היא קוצצה לעשרה פרקים בלבד לאחר סיום הצילומים.
היא עלתה לשידור ב-2 באוגוסט 2020 והפרק האחרון שודר ב-31 באוגוסט 2020. את הסדרה הגה וכתב רועי עידן במשך שנתיים על סמך חוויותיו כמתנדב במשטרה במשך ארבע שנים והפיקה חברת ההפקות "יואב גרוס הפקות".
בספטמבר 2020 עידן אישר שמתוכננת לסדרה עונה שנייה, שתתמקד בפשיעה כלכלית.
רועי עידן פנה אל רינה מצליח בכדי שתשחק קריינית חדשות בעונה השנייה, אולם היא דחתה את הצעתו.
לאחר מכן נטען כי אבי ניר הטיל וטו על הופעתה.
אורנה פיטוסי פוטרה בריש גלי לאחר שפרסמה כי לא תתחסן כנגד נגיף קורונה והפיצה תוכני הכחשת קורונה ברשתות החברתיות ולאחר שכשלו כמה ניסיונות שכנוע להעסיקה רק לאחר שתתחסן.
שמיל בן ארי פוטר גם הוא מהסדרה בשל הסתבכותו באמירה לא מקובלת בנוגע להטרדות מיניות בהקשר לארז דריגס שכתב את הסדרה "חזרות" אשר בה שיחק גם בן ארי.
לאחר סיום הסדרה, אמר רועי עידן שהעסקתה של מיה דגן הופסקה משיקולים תסריטאיים, ואמר שהצטער תוך כדי העונה השנייה שדמותה של דגן אינה חלק מהעלילה.
בנובמבר 2021 החלו צילומי העונה השנייה.
ב-13 בדצמבר 2021 דיווח רן בוקר כי הניצבים בצילומי העונה השנייה לא הורשו לאכול את ארוחת הצהריים בעת ששחקני הקבע סעדו, עד להתערבותו של שלום אסייג באיום כי יעזוב את סט הצילומים.
בריאיון שהתקיים ביולי 2022 לישראל היום גילה גולן שדמותו של איתן מבוססת על יאיר רגב אשר שירת במשטרה 27 שנה ובשיאן כיהן בתפקיד זהה לתפקיד של איתן ביחב"ל וניהל חקירות מפורסמות כגוון המעילה בבנק למסחר ופרשת האי היווני.
ביולי 2022 נמסר על חידוש הסדרה לעונה שלישית.
בפברואר 2023 נמסר על ליהוקו של הקריין זוהר סדן לסדרה.
צילומי העונה השלישית החלו ב-17 באפריל 2023. באותו החודש אושר גם ליהוקם של רון שחר, הרצל טובי, אלון פדות, אסף זגה, אורן פסו ונדב נייטס לצוות השחקנים.
ב-29 במאי 2023 פורסם כי הפקת הסדרה הכריחה את עובדיה לעבוד מעל 12 שעות ביום צילומים אחד.
פרק הבכורה של העונה השלישית שודר ב-24 בינואר.
באותו היום, כחלק מקידום העונה החדשה, כאן 11 השיקה אתר חדשות בדיוני בשם "מנאייכ ניוז" שבו מפורסמות כתבות המסקרות את האירועים המשמעותיים בסדרה.
ב-19 בפברואר 2024 פורסם כי החלה הפקת ספין-אוף אשר ינוע כמה שנים קדימה בזמן ויתמקד בדמותה של טל בן הרוש ויעסוק בפשיעה הבדואית בדרום.
המילה "מנאייק" משמשת בסלנג העברי בפי חיילים לתיאור שוטר צבאי השנוא עליהם או בפי עבריינים לתיאור שוטר.
בסדרה משמשת המילה בפי השוטרים לתיאור חוקרי מח"ש השנואים עליהם.
בשם הסדרה נלקח הכתיב "מנאייכּ", שהוא לכאורה תעתיק מדויק יותר מערבית, אף שזו אינה מילה ערבית תקנית, אך השורש בערבית שממנו נלקחה משמש לתיאור מין אנאלי בגבר.
ההקשר המיני הבוטה של שם הסדרה הביאה לביקורת על בחירת שם זה לסדרה.
בתגובה לביקורת הסביר תאגיד השידור הישראלי:
"'מנאייכ' הוא מושג מתוך העגה ביחסי עבריינים ושוטרים, עליהם מבוססת סדרת הדרמה, סלנג ל'מלשין', ומושג שחלחל עמוק לתוך הסלנג המשטרתי.
הסדרה עוסקת בשחיתות במשטרה, בטשטוש הגבולות בין מערכת החוק והעולם העברייני ובחוקרי מח"ש המנסים לחשוף פרשיית שחיתות פנים ארגונית, פעילות שהביאה לכך שהם מכונים פעמים רבות במציאות 'מנאייכים'."
כל אחד מפרקי הסדרה מתחיל בהודעה: "ההפקה מבקשת להדגיש כי הדמויות, הסיפורים והשמות בסדרה הם פרי המצאת היוצרים וכל קשר בינם ובין המציאות מקרי בהחלט".
עם זאת, קיים דמיון רב בין פרטים בסדרה לבין פרטים שהופיעו בפרשיות שחיתות ופשע במציאות: פרשת האחים פריניאן (שנבדקה על ידי ועדת זיילר), פרשת רות דוד ורונאל פישר פרשת פגסוס ותיקי נתניהו.
ארגון פשע המנוהל על ידי אחים ממושב
בסדרה: האחים שמעיה מ"מושב ראשונים" (המושב אינו קיים במציאות)
במציאות: האחים פריניאן מהמושב הודיה
בסדרה: השוטר הרוצח אלירן חן נשלח על ידי מפקדו במשטרה, ברק הראל, המשתף פעולה עם האחים שמעיה, כדי לחסל את העבריין גבי גנשווילי.
במציאות: השוטר הרוצח צחי בן אור, נשלח על ידי האחים פריניאן כדי לחסל את העבריין פנחס בוחבוט.
בסדרה: גבי גנשווילי נרצח בעודו מאושפז בבית חולים, לאחר שנפצע בניסיון חיסול קודם שלו, ניסיון שגם אותו הזמינו האחים שמעיה.
במציאות: פנחס בוחבוט נרצח בעודו מאושפז בבית חולים, לאחר שנפצע בניסיון חיסול קודם שלו, ניסיון שגם אותו הזמינו האחים פריניאן.
אופן הרצח בבית החולים: המבצעים
בסדרה: רוצחיו של גנשווילי היו שני שוטרים, שהגיעו לבושים במדי משטרה לבית החולים.
במציאות: רוצחיו של בוחבוט היו שוטר ועבריין, שהגיעו לבושים במדי משטרה לבית החולים.
אופן הרצח בבית החולים: ניטרול השומר
בסדרה: כדי לנטרל התנגדות לרצח, הכו רוצחי גנשווילי, עד אובדן הכרה, את השוטר שהופקד על שמירתו של גנשווילי בבית החולים, וישב במסדרון בסמוך לחדרו.
במציאות: כדי לנטרל התנגדות לרצח, בעטו רוצחי בוחבוט בחברו של בוחבוט שישב בחדרו.
הסדר עד מדינה, בריחת העד ורציחתו
בסדרה: אלירן חן, רוצחו של גנשווילי, ביקש הסדר עד מדינה, כדי להפליל את מפקדו במשטרה ששלח אותו לרצוח.
במסגרת גיבוש ההסדר, הושם חן במעצר בית, נמלט ממעצר הבית, ברח לאומן, ולאחר שסירבו לבקשתו להסדר עד מדינה מקל, נרצח בהיותו באומן, ברצח שהזמין מפקדו ברק הראל שחשש להיות מופלל.
במציאות: צחי בן אור, רוצחו של בוחבוט, ביקש הסדר עד מדינה, כדי להפליל את האחים פריניאן ששלחו אותו לרצוח.
במסגרת גיבוש ההסדר, הושם בן אור במעצר בית, נמלט ממעצר הבית, ברח למקסיקו, ולאחר שסירבו לבקשתו להסדר עד מדינה מקל, נרצח בהיותו במקסיקו, ברצח שהזמינו האחים פריניאן, שחששו להיות מופללים.
בסדרה: מעצרו של חן בפרשת רצח אחרת היא שהובילה להודאתו ברצח גנשווילי, ולבקשת הסדר עד המדינה כדי להקל בעונשו.
עד להודאתו ברצח גנשווילי לא היה ידוע שהיה לחן קשר לרצח.
במציאות: מעצרו של בן אור בפרשת שוד היא שהובילה להודאתו ברצח בוחבוט, ולבקשת הסדר עד מדינה כדי להקל בעונשו.
עד להודאתו ברצח בוחבוט לא היה ידוע שהיה לבן אור קשר לרצח.
פרשת החזר רכוש גנוב באישור פרקליטות
בסדרה: פרשת עסקה של החזרת האמל"ח גנוב, לה השיג ברק הראל אישור בכתב מהפרקליטה עתליה בן משה
במציאות: פרשת של החזרת הסוללות הגנובות מפיקוד העורף בה היו שותפים קציני המשטרה; על פי ועדת זיילר נטען, כי היה אישור בעל פה מפרקליטה שלא זכרה זאת.
בסדרה: הדמויות של אופיר ליבוביץ', ברק הראל, דודו עיני, יהודה כרמל ועתליה בן משה
במציאות: דמויות שנחקרו על ידי ועדת זיילר לאחר שיוחסו להם חשדות שמזכירות את המעשים שבוצעו בסדרה על ידי הדמויות הנ"ל, אולם החשדות כנגדם לא הוכחו
פרשת החשדות הפליליים נגד רות דוד ורונאל פישר
בסדרה: עתליה בן משה, פרקליטת מחוז מרכז
במציאות: רות דוד, פרקליטת מחוז תל אביב
טענה על סגירת אישומים על ידי הפרקליטות
בסדרה: עתליה בן משה נחשדה בשחיתות, לאחר שהגנה על ברק הראל מהרשעה באמצעות הנפקת אישורים לפעולות שביצע, ובאמצעות יידוע שלו על הליכי החקירה נגדו, ועל מקומו של העד המרכזי נגדו – מה שאפשר את חיסולו של העד.
במציאות: רות דוד הייתה מעורבת במספר מקרים בהם נטען כי לא נהגה כשורה, לאחר שסגרה באופן תמוה אישומים.
סיום דרכה של הפרקליטה בפרקליטות
בסדרה: עתליה בן משה התוודתה בפני היועץ המשפטי לממשלה ופרקליט המדינה אודות קשריה עם ברק הראל וסוכם עמה כי תתפטר מרצונה מן הפרקליטות, ולא תעמוד לדין על מעשיה.
במציאות: לאחר שרות דוד סיימה את כהונתה בפרקליטות, היא הצטרפה כדירקטורית בחברה ב.
יאיר שהייתה מעורבת בפרשת המעילה בבנק למסחר והצטרפה כשותפה למשרד עורכי הדין של רונאל פישר.
היועץ המשפטי לממשלה אביחי מנדלבליט החליט לסגור את תיק החקירה כלפי דוד בנושא תפקודה בעת שירותה בפרקליטות, בהיעדר ראיות מספיקות להרשעה פלילית.
עם זאת ציין מנדלבליט כי "התנהלותה של רות דוד כפי שהתגלתה בחקירה היא בעייתית ואינה עומדת בקנה אחד עם נורמות ההתנהגות המצופות מפרקליט בפרקליטות המדינה".
בסדרה: איזי בכר מחה בפומבי לאחר שנחשפו פשעי החבורה.
במציאות: רפי רותם חשף שחיתות ברשות המיסים והאשים את רות דוד.
לאור מחאותיו נעצר מספר פעמים תוך שימוש באלימות, בטענה שהטריד את המשטרה.
בעונה השלישית, מובא סיפור של תוכנת פריצה וריגול בשם "מינוטאור" ו-"סחלב" שמשמשת את שירות הביטחון הכללי ומוטמעת גם במשטרת ישראל.
המקרה הזה מבוסס על פרשת פגסוס של חברת NSO שהכתה גלים בישראל ובארצות הברית, ואף בערב הסעודית.
תוכנת "המינוטאור" מבוססת כביכול על תוכנה ה"פגסוס" (שניהם שמות של יצורים מהמיתולוגיה היוונית).
ואילו תוכנת ה"סחלב" מבוססת על תוכנת ה"סייפן"(שניהם שמות של צמחים).
הרקע לקורות ראש הממשלה בסדרה שקיים יחסי מין עם עובדת צעירה שהייתה תחתיו בימיו כשר הפנים עשור קודם לכן הוא, כנראה, הפרשה בה הואשם גדעון סער ב-2013 בניצול יחסי מרות וקיום יחסי מין עם נשים שהיו כפופות לו וזאת על בסיס מכתב אנונימי.
לאחר חקירת משטרה התברר שהמכתב מזויף והתיק נסגר.
יש הקושרים את הפרשה לפרישתו של סער מפוליטיקה ב-2014.
מנאלי היא עיירה הנמצאת במחוז קולו, במדינת הימאצ'ל פרדש שבהודו.
העיירה ממוקמת בעמק קולו , על גדות נהר הביאס .
העיירה ממוקמת כ-30 ק"מ צפונית לקולו וכ-130 ק"מ צפונית לשימלה.
בעבר היו מתפרנסים תושבי העיירה מגידול תפוחים ודובדבנים.
כיום מלאה העיירה באכסניות (גסט האוסים), בתי קפה ועוד, אך עדיין ישנם עצי תפוחים ודובדבנים רבים ברחבי העיירה.
מנאלי נחשבת ליעד תיירותי פופולרי בשביל החומוס, ועשרות אלפי תרמילאים מגיעים לשם בקיץ, מתוכם אלפי ישראלים.
באזור החדש של מנאלי (ניו מנאלי) ישנו שוק גדול, ושם מרוכזת התיירות ההודית.
באזור הישן (אולד מנאלי), שם מתרכזים התרמילאים הישראלים, ישנו בית חב"ד עם בית כנסת, מקווה טהרה, מסעדה כשרה, ארוחות שבת וחג וכתובת לכל עניין יהודי עבור המטיילים, וכן "הבית הישראלי" הנועד לעזרה לנפגעי סמים.
עונת התיירות נעה בין אפריל - מאי לאוגוסט - ספטמבר.
מנאמה היא עיירה באיחוד האמירויות הערביות והיא אחת משתי המובלעות של אמירות עג'מאן (המובלעת השנייה היא מספוט) שהן גם השטח היבשתי היחיד של אמירות עג'מאן.
העיירה מופרדת משטחה של שאר האמירות על ידי האמירות השכנה, שארג'ה.
השטח ניתן בעיקר לשימוש החקלאי.
על פי מפקד האוכלוסין של שנת 2017 יש בעיר כ-5,823 תושבים שמתגוררים בשטח של כ-25 קמ"ר, עם צפיפות אוכלוסין של כ-226.3 נפש לקמ"ר.
מנאמה הייתה, בתחילת המאה ה-20, כפר של שבעה או שמונה בתים שהיו חלק משבט שרקיין.
לאחר שענף הפנינים באיחוד האמירויות הערביות ירד מגדולתו, זיהה שליט עג'מאן, חומייד בן רשיד א-נועיימי את מנאמה כאזור בעל פוטנציאל שיכול להתפתח רבות ובעקבות כך החליט להשקיע בשתילת גידולים רבים של עצי פפאיה ולימון ואף ייצור של דבש ייחודי שבא מזן של דבורה ששטח המחיה העיקרי שלו הוא באזור העיירה.
בעיירה נמצאת תחנת דואר שמייצרת בולים רבים לאספני בולים בכל רחבי העולם.
מנג'ינדר וירק היא שחקנית, במאית ותסריטאית אנגלייה.
וירק כתב וביימה את הסרטים הקצרים "Forgive" מ-2008, ו-"Out of Darkness" מ-2013, שעליו זכתה בפרס Best of Fest בפסטיבל הסרטים הקצרים אסתטיקה.
וירק נולדה בקובנטרי שבאנגליה, למשפחה בת שלושה ילדים.
היא החלה לשחק בתיאטרון לנוער בלגרייד בקובנטרי.
אחר כך הייתה מנהלת אמנותית של Pangram Dance Theatre יחד עם אחיה, הרדיש.
וילק למדה לתואר במחול מודרני באוניברסיטת דה מונפורט בעיר לסטר.
ב-1999 הופיעה וירק בסדרה הבריטית "הולבי סיטי", בה החלה את קריירת הטלוויזיה שלה.
באופרת הסבון "רופאים" שיחקה וירק בשלושה פרקים שונים, בשנת 2000 בתפקיד קארן סלייטר, ב-2004 בתפקיד לילה ח'אליד, וב-2007 בתפקיד הרפיט ג'ינדל.
ב-2007 הופיעה במיני-סדרה "Britz" בתפקיד נסימה וואחיד, וב-2010 הופיעה בסרט "The Arbor" בתפקיד לוריין דאנבר.
על תפקיד זה הייתה מועמדת לפרס השחקנית החדשה בפסטיבל הסרטים של לונדון, ולפרס השחקנית הטובה ביותר של הקולנוע הבריטי העצמאי.
עוד הופיעה בתפקיד קטן בסדרת הדרמה הרפואית "מונרו".
ב-2012 השתתפה בסדרה "Hunted" של ערוץ BBC One.
בשנים 2016 עד 2018 הופיעה בתפקיד קבוע בסדרה הבלשית "רציחות במידסומר".
ב-2003 כתבה מחזה בשם "Glow" עבור סיבוב הופעות של להקת תיאטרון סנטר.
ב-2008 כתבה וירק תסריט וביימה סרט קצר בשם "Forgive" בכיכובם של סשה דוואן ואבדי גוהאד.
ב-2012 כתבה וביימה את הסרט הקצר "Out of Darkness" בכיכובם של טום הידלסטון, מוניקה דולן, אנדרו גאוור, ג'ימי אקינגבולה, כריסטין בוטומלי וריז אחמד.
וירק הכירה את בעלה ניל ביסוואס בשנת 2007 בצילומי הדרמה "Bradford riots".
בני הזוג חיים בבריקסטון שבדרום לונדון.
שנה שם שם באנגלית תפקיד הערות 1999 הולבי סיטי Holby City אחות בפרק "Staying Alive: Part 2" 2000 רופאים Doctors קארן סלייטר בפרק "Game Over" 2003 Ready When You Are, Mr.
ב-2010 הייתה וירק מועמדת לפרס השחקנית החדשה הטובה ביותר של פסטיבל הסרטים של לונדון, ולפרס השחקנית הטובה ביותר של הקולנוע הבריטי העצמאי, עבור תפקידה בסרט "The Arbor".
ב-2007 נבחרה וירק לאחד מכוכבי המחר של Screen International.
ב-2008 הייתה מועמדת לפרס ההישגים של אישה אסיאתית (Asian Woman of Achievement Award).
ב-2013 זכתה וירק בפרס Best of Fest בפסטיבל הסרט הקצר אסתטיקה.
מנאו הוא כפר במחוז לרנקה בקפריסין.
הכפר ממוקם כ-3 ק"מ צפונית-מזרחית לכפר קיטי שלחופי הים התיכון.
מאז ומתמיד התגוררה בכפר אוכלוסייה קפריסאית ממוצא יווני.
עם תחילתו של הסכסוך הקפריסאי היגרו אל הכפר פליטים קפריסאים יוונים מצפון קפריסין, תוך הגירת טורקים מהעיר.
בשנת 1980 הושלמה בניית 470 בתים נוספים בהם התיישבו פליטים קפריסאים יוונים.
מְנַאכֵ'ה היא עיירה במחוז צנעא שבתימן, כ-60 ק"מ דרומית-מערבית לצנעא.
העיירה נמצאת תחת מחוז צנעא.
בעבר הייתה העיר תחת מחוז חראז.
העיירה הוקמה במאה ה-18. העיירה ממוקמת על רכס הרים, וגובהה הוא 2,200 מעל פני הים.
העיירה הייתה נחשבת כאחת הערים העשירות בתימן, מפאת קרבתה לעיר הנמל אל-חודיידה.
בתי היהודים שכנו מחוץ לחומת העיירה.
בשנת ה'תרי"ט (1859) העריך השד"ר ר' יעקב ספיר את מספר היהודים בעיירה בכ-45 משפחות.
בשנים ה'תרס"ד–ה'תרס"ה (1904–1905), ברחו רבים מיהודי צנעא למנאכ'ה, בגלל המצור והרעב הכבד שהיה בצנעא, חוזת אלנפר.
העיירה גדלה והפכה להיות העיר המרכזית במחוז חראז.
הקהילה היהודית בתקופה זו מנתה כ-70 משפחות.
בעיר היו שלושה בתי כנסת:
כניס אלטלעייה (בית הכנסת העליון) – היה ממוקם בחלקה העליון של העיירה, והיה שייך למשפחת צאלח.
לאחר מחלוקת שפרצה בו בין תומכי הקבלה למתנגדיה, הפך בית הכנסת למעוזם של אוהדי הקבלה.
במהלך המחלוקת נסגר בית הכנסת למשך שנה.
כניס אלנזלייה (בית הכנסת התחתון) – היה ממוקם בחלקה התחתון של העיירה, והתפללו בו בנוסח בלדי.
בית כנסת שבו התפללו בנוסח דרדעי.
בין רבני הקהילה היו מארי חיים ימיני, מארי שלום עוזרי, מארי שלום רדאעי ועוד.
היהודים גרו בשכונה נפרדת מהערבים בדרום העיר, ויחסיהם היו טובים.
רוב היהודים בעיירה התפרנסו ממסחר.
עולים מהעיירה הקימו את המושב זנוח, אך הוא ננטש ורובם התיישבו בעיר קריית אונו, ויש שהתיישבו בקריית בנימין וקריית ים.
מנאקיש או פיתה זעתר הוא מאפה בצק דק ופריך מאזור הלבנט.
גודלו בדרך כלל כפיתה אישית.
המנאקיש מורכב מבצק ומעליו לרוב שכבה עליונה של זעתר, גבינה, בשר טחון ועוד.
בדומה לפיצה, ניתן לפרוס את המנאקיש או לקפל אותו לחצי לפני האכילה.
נהוג לאכול אותו לארוחת בוקר או לארוחת צהריים.
המילה מנאקיש היא לשון רבים של המילה הערבית "מנקושה" ("منقوشة", משורש הפועל "נקש", نقش, שמשמעותו היא לפסל, לחצוב או לחרוט), כלומר לאחר רידוד הבצק שטוח, לוחצים אותו בקצות האצבעות כדי ליצור מקום אפשרי למילוי בשכבה העליונה של הבצק.
תנועה זו של לחיצת האצבעות על הבצק השטוח מונעת "התנפחות" של המאפה בדומה לפיתה ובמקביל יוצרת בועות קטנות שאחרי האפייה מתפצחות בפה.
על פי המסורת שנהוגה הייתה בעבר, נשים היו אופות ביחד את הבצק בתנור משותף בבוקר, כדי לספק למשפחה את תצרוכת הלחם היומית, ובזמן האפייה הזו הן היו מכינות מנות קטנות יותר של בצק עם תוספות שונות עליו לארוחת הבוקר.
המנאקיש פופולרי ברחבי הלבנט ונמכר כאוכל רחוב בערים גדולות באזור.
הוא קל ומהיר יחסית להכנה ונהוג להגיש אותו לצד לבנה וסלטים במרכז שולחן ארוחת הבוקר, הצהריים או הערב.
המנאקיש נפוץ גם באזורים שכנים לישראל, ובמרכזי הגירה מאזור המזרח התיכון והלבנט.
זעתר – הגרסה הפופולרית ביותר של המנאקיש היא עם זעתר (תערובת של טימין מיובש טחון, אורגנו, אזוב תרבותי או שילוב כלשהו של המרכיבים האלו, מעורבב עם שומשום קלוי, מלח ותבלינים אחרים כגון סומק).
את הזעתר מערבבים עם שמן זית ומורחים על הבצק לפני האפייה בתנור.
מנקיש זעתר הוא אחד מהמאכלים הנפוצים בארוחות בוקר במטבח הלבנטיני.
הוא מוגש גם כחלק ממנות מזטים, או כחטיף עם כוס תה נענע וגבינת פטה בצד.
גבינה – ישנם שני סוגים עיקריים של גבינה שנפוצים לשימוש זה: בעיקר קשקבל וגבינה עכואית.
מדי פעם נוהגים להוסיף גם זעתר בנוסף לגבינות.
ספיחה הוא מאכל הדומה מאוד למנאקיש, העשוי עם בשר כבש או טלה טחון ומוגש לרוב בארוחת צהריים ולא בוקר, בשל היותו מנה שנחשבת כבדה יותר.
בשר הטלה או הכבש הטחון מעורב עם קוביות זעירות של עגבנייה ושמן ומוגש לעיתים עם פלפל גרוס או בתוספת חמוצים ויוגורט.
כַּשְׁכּ – זוהי תערובת של יוגורט מיובש מותסס וחיטה טחונה דק שניתן להשתמש בו לבד או בשילוב עם תוספות אחרות, כגון אגוזי מלך או בצל, למריחה על הפיתה.
מנאל תותרי-ג'ובראן (; נולדה ב-29 באפריל 1978) היא דוקטור למשפטים, מרצה בכירה בפקולטה למשפטים באוניברסיטת בר-אילן, פעילה חברתית בנושאי זכויות מיעוטים, זוכת פרסי גורני ושפיצר, מומחית בתחומי משפט וחברה, משפט ומרחב, תכנון ובניה, שלטון מקומי, רב-תרבותיות וזכויות מיעוטים.
מנאל תותרי-ג'ובראן נולדה וגדלה בחיפה לד"ר מרי תותרי, מרצה ופעילה חברתית והנרי תותרי, מורה למתמטיקה.
בעלת תואר ראשון במשפטים מאוניברסיטת חיפה, ותואר שני בהצטיינות במשפטים מאוניברסיטת תל אביב, עליו זכתה גם בפרס מטעם עיריית תל אביב.
כתבה דוקטורט בנושא "תפקיד המשפט בעיצוב הפרדה מרחבית במגורים על בסיס לאומי בעיר" בהנחיית ישי בלנק.
במהלך לימודי פוסט דוקטורט באוניברסיטה העברית ריכזה סדנה בינתחומית בנושא רב-תרבותיות משותפת לפקולטה למשפטים ולחוג למדעי החברה באוניברסיטה.
כיום חברת סגל בפקולטה למשפטים באוניברסיטת בר-אילן, מרצה בנושאי רב-תרבותיות וזכויות מיעוט, משפט וחברה ועוד.
בשנת 2003 זכתה בפרס מטעם מכון וולטר ליבך על תרומתה לקידום יחסי שוויון והגינות בין יהודים וערבים בישראל, ובשנת 2018 נבחרה לרשימת עשרת הצעירים המבטיחים ופורצי הדרך בחברה הערבית מתחת לגיל 40 של עיתון כלכליסט ובנק הפועלים, וזכתה בפרס גורני לחוקרים צעירים במשפט ציבורי.
בשנים 2022-2014 זכתה במענקי מחקר מטעם מרכז מינרבה לזכויות האדם, המועצה להשכלה גבוהה, מכון גזית-גלוב, המרכז למשפט יהודי ודמוקרטי, קרן המחקרים של המוסד לביטוח לאומי, קרן רוטשילד, הקרן הישראלית למדעים (ISF) ומכון וולטר ליבך.
ב-2023 זכתה בפרס צגלה למאמר מצטיין למרצות צעירות.
עוד באותה שנה הצטרפה לוועדת ההיגוי של מכון זולת לשוויון וזכויות אדם ולוועדת ההיגוי של תוכנית "קמם" לקידום צעירים ערבים במסגרת מיזם של יד הנדיב.
מנהלת התוכנית לקידום ולליווי סטודנטים ערבים בפקולטה למשפטים בבר-אילן.
חברה לשעבר בפורום "חוקרות לומדות משפיעות" של חברות סגל אקדמי הפועלות לקידום הוגנות מגדרית במוסדות להשכלה גבוהה.
פעילה במרכז מנומדין למשפט יהודי ודמוקרטי המקדם דו-שיח והידברות בין יהודים וערבים, ושותפה לשעבר בוועד המנהל של הקונגרס הישראלי, הפועל לצד המרכז.
חברה לשעבר בקבוצת מחקר של מרכז מציל"ה להסדרת המרחב הציבורי בישראל בהובלת פרופ' מני מאוטנר.
חברה לשעבר בדירקטוריון האגודה לצדק חלוקתי.
חברה בפורום המרצות והמרצים למשפטים למען הדמוקרטיה הפועל נגד שינויי המשטר שהוצעו במערכת המשפט בשנת 2023.
חברה בוועדת ההגוי של מכון זולת לשוויון וזכויות אדם .
חברה בוועדת ההיגוי של תוכנית "קמם" לקידום צעירים ערבים במסגרת מיזם של יד הנדיב.
חברה בוועד המנהל של ארגון אדם טבע
חברה בפורום המרצות והמרצים למשפטים למען הדמוקרטיה
2005 פרס עבודה מצטיינת לתואר שני בנושא דיני השלטון המקומי, מאת קרן הפרסים והמלגות של עיריית תל אביב-יפו, ע"ש צבי זילביגר ז"ל
2009 פרס "שפיצר" עבור מקום שני בפרס הרצאה מצטיינת בכנס ה-37 של האגודה לאקולוגיה ומדעי הסביבה
2018 פרס "גורני" לחוקרים צעירים במשפט ציבורי, העמותה למשפט ציבורי
2018 נבחרה על ידי עיתון כלכליסט ובנק הפועלים כאחת מעשרה צעירים המבטיחים ופורצי הדרך בחברה הערבית
2022 הקצבה לעריכת סדנת מחקר בנ"ל בנושא: "המשגת עקרונות של צדק סביבתי במערכת המשפטית והרגולטיבית בישראל: מחקר אמפירי ונורמטיבי מטעם הקרן הישראלית למדעים"
2023 פרס צגלה ע"ש מיכאל בירון-צגלה למאמר מצטיין למרצות צעירות לשנת תשפ"ב
תותרי-ג'ובראן נשואה לעו"ד ג'ובראן ג'ובראן ואמא לשלושה בנים.
מנאסְלו (באנגלית "Manaslu"; בנפאלית: मनास्लु) הוא ההר השמיני בגובהו בעולם בגובה מעל פני הים.
הוא נמצא בהימלאיה הנפאלית, בחלק המערבי-מרכזי של נפאל.
פירוש השם מנאסלו הוא "הר הנשמות" והוא נגזר מהמילה מנסה בסנסקריט, שמשמעותה "אינטלקט" או "נשמה".
ההעפלה הראשונה לפסגת ההר התרחשה ב-9 במאי 1956 על ידי משלחת יפנית.
פסגת המנאסלו היא הפסגה הגבוהה ביותר במחוז גורקה והיא שוכנת כ- מזרחית לאנפורנה.
מנאסלו מאופיין ברכסים ארוכים וקרחונים המאפשרים גישה ממגוון מסלולים המגיעים לשיא בפסגה התלולה המתנשאת לגובה רב מעל שאר האזור.
בסביבת המנאסלו ניתן למצוא מגוון אפשרויות לטרקים.
מסלול פופולרי הוא מסלול סובב מנאסלו.
ממשלת נפאל התירה לטייל באזור זה רק בשנת 1991.
נכון למאי 2008, בוצעו 297 ההעפלות ונהרגו 53 בני אדם.
פסגת המנאסלו, הממוקמת ברכס ההימלאיה הצפוני במחוז גורקה של נפאל, היא פסגה תלולה ומשוננת.
שלושת צידי ההר מוקפים באזורי טרסות למטרות חקלאיות ומאוכלסים בדלילות בבני אדם.
מלבד טיפוס לפסגה, האזור ידוע בזכות טרק סובב מנאסלו.
סביבת המנאסלו הוכרזה כאזור מוגן בדצמבר 1998 במסגרת חוק שימור הגנים הלאומיים וחיות הבר.
שטח השמורה הוא ומנוהל על ידי הקרן הלאומית לשימור הטבע של נפאל.
שמורת הטבע של מאנסלו מכילה מגוון נופים מגבעות סוב-טרופיות ועד לשטחי מרעה וצחיחים הגובלים בטיבט.
אזור המאנסלו מכסה מספר אזורי אקלים:
האזור הטרופי והסוב-טרופי, שגובהו נע בין .
האזור האלפיני, בגובה ) כרי דשא;
האזור הארקטי ששוכן מעל .
כינוי של ההר בשפה הטיבטית נגזר מהמילה הטיבטית לאזור שטוח.
ההר בעל מבנה של רכסים ארוכים ועמקים מלאי קרחונים, דבר זה מאפשר מספר מסלולים לעבר פסגת ההר.
ההר מושלג באופן קבוע מעל גובה של .
המשקעים באזור הם שלג וגשם וכמות המשקעים השנתית הממוצעת היא כ, בעיקר בתקופת המונסון, הנמשכת מיוני עד ספטמבר.
הטמפרטורות באזור משתנות בהתאם לאזור האקלים כאשר באזור הארקטי הטמפרטורות יורדות הרבה מתחת ל-0 מעלות צלזיוס.
ב-9 במאי 1956, טושיו אימנישי (יפן) וג'יאלטסן נורבו (שרפה) העפילו לראשונה לפסגת המנאסלו.
עונת האביב או "טרום המונסון" היא העונה הפחות מסוכנת מבחינת מזג אוויר.
לפי סטטיסטיקת ההרוגים, מנאסלו הוא אחד מההרים מעל 8000 מטר המסוכנים ביותר לטיפוס.
נכון למאי 2008, מספר ההעפלות עומד על 297 ומספר ההרוגים עומד על 53.
נתון זה הופך את ההר ל"פסגה הרביעית המסוכנת ביותר מעל 8000 מ', מאחורי אנאפורנה, ננגה פרבט, ו-K2."
ספטמבר 2012 : תשעה בני אדם נהרגו וכמה נוספים הוגדרו כנעדרים.
26 בספטמבר 2022: הילרי נלסון (בת 49), מטפסת הרים אמריקאית, ובן זוגה ג'ים מוריסון מתו במפולת שלגים בזמן שניסו לגלוש במדרונות ההר.
4 באוקטובר 2022: אזרח נפאלי מת וארבעה הוגדרו כנעדרים.
מנאורה (בספרדית: Manaure) היא עיר הממוקמת במחוז לה גואחירה שבקולומביה.
מנאורה נחשבת למרכז אזורי בזכות המלח הרב שבה.
אוכלוסיית העיר הוערכה ב-2019 בכ-120 אלף תושבים.
ההתיישבות באזור מנוארה החלה בשנת 1723. בשנת 1824 החלה אסדרה ספרדית על ייצור המלח באזור.
למרות זאת, הייצור המשמעותי החל רק בשנות ה-20 של המאה ה-20. עד 1948 ייצור המלח במנאורה כלל בין 20,000 ל-30,000 טון בשנה.
בשנת 1970הייצור כבר גדל לכדי מיליון טון בשנה.
מנאנדר או מנאנדרוס היה מיסטיקן גנוסטי, משיח שקר וקוסם שומרוני מהמאה הראשונה לספירה שחי בארץ ישראל בתקופת בית שני.
הוא השתייך לאסכולת הסימונים, והפך למנהיגה לאחר מותו של אדונו ומנחהו, סיימון מגוס (שמעון הקוסם), שהיה ברומא בתקופת שלטונו של הקיסר קלאודיוס.
הוא מוזכר ביצירותיהם של אירנאיוס, טרטוליאנוס ואחרים.
יוסטינוס מרטיר הוא המקור העתיק ביותר לידע על מנאנדר לאחר שפגש כמה מהמנאנדרים המסורים בזקנתם.
פירוש השם מנאנדר הוא נפתול מיוונית.
מרטיר הציע שמנאנדר נולד בקפרטיה (כיום חורבות כפר חטה ליד כפר קאסם) והקים בית ספר באנטיוכיה שבו הכריז על עצמו משיח ונשבע להביס את המלאכים ששומרים על העולם בשבי, ייתכן שבאמצעות גירוש שדים.
כשהסימונים התחלקו במהלך הפילוג הגנוסטי, מנאנדר כינה את חלקו בכת, תוך שהוא מחזיק באמונה שהעולם נוצר על ידי מלאכים.
רעיונותיו עמדו בניגוד לאלו של ומאמיני הזרם שלו הסטורניליאנים, שהאמינו שהעולם נוצר על ידי שבעה מלאכים בלבד בניגוד לרצונו של "אב במרומים".
מנאנדר קבע כי טבילה היא חיונית כמקור לנעורי נצח.
מנאנדר החזיק מעמד באמונה שכראש הכנסייה, הוא היה המושיע וכוחו של אלוהים.
מנאנדר טען כי "הכוח הראשוני ממשיך לא ידוע לכולם, אלא שהוא עצמו הוא האדם שנשלח מנוכחות הישויות הבלתי נראות כמושיע, למען הצלת בני האדם".
קוסמים אחרים, בהם ו, הפכו לחסידיו של מנאנדר ונאמר כי "העניקו התפתחות עצומה לתורתו" עם השלכות אתיות שונות.
הוצע שחלק מאלה שניסו לפרש את דוקטרינותיו של מנאנדר, כמו יוסטיאנוס מרטיר ואירנאיוס, לקחו את הדברים בצורה מילולית מדי.
אירנאיוס, למשל, טען שלפי חסידיו של מנאנדר, אלו שקיבלו את טבילת המים של מנאנדר לא הזדקנו והפכו לבני אלמוות.
מַ֫נְבֶּג' היא העיר הצפונית ביותר במחוז חלב שבצפון-מערב סוריה, כ-30 ק"מ מערבית לפרת.
על פי מפקד האוכלוסין של 2004 אוכלוסייתה מונה כ-100,000 נפש.
אוכלוסיית מנבג' היא ברובה ערבית, עם מיעוטים כורדים, טורקמנים וצ'צ'נים.
רבים מתושביה שייכים לזרם הסוּפי נקשבנדיה.
במהלך מלחמת האזרחים בסוריה העיר נכבשה על ידי המורדים בשנת 2012, לאחר מכן נכבשה על ידי דאעש בשנת 2014, ולבסוף נכבשה על ידי הכוחות הסוריים הדמוקרטיים (SDF) בשנת 2016, ששייכו אותה לכורדיסטן הסורית (AANES).
מאז 2018, לאחר הסכם עם ה-SDF, הצבא הסורי נפרס בפריפריה של העיר כחיץ בין שטחי הכיבוש הטורקי בצפון סוריה לבין השטח שבשליטת כורדיסטן הסורית.
ב-2024 נכבשה העיר בשנית על ידי כוחות המורדים מהצבא הלאומי הסורי שבגיבוי טורקי מלא, במסגרת מבצע שחר החירות שהיה חלק ממתקפת המורדים הסורים שהובילה לנפילתו של משטר אסד.
מנבג' היא מובלעת כורדית בצפון סוריה.
כדי ליצור גישה בינה לבין תל רפעת, עיר כורדית נוספת בצפון מערב סוריה, נחפרו בסתר מנהרות ענק בין תל רפעת למנבג', חלקן באורך כ-40 ק"מ, על מנת לחבר בין שתי הטריטוריות הכורדיות.
המנהרות התגלו על ידי המורדים הסורים בעת כיבוש העיר במהלך מבצע שחר החירות.
מנאסה הרבסט היה שחקן וזמר גרמני.
השתתף ב-416 הופעות מוצלחות של האופרטה "הפונדק הלבן" בין השנים 1930–1932 בברלין.
במחצית הראשונה של שנות ה-30 ניהל מערכת יחסים עם הברון גוטפריד פון קראם, שנשפט במשפט תעמולה נאצי.
בשל מוצאו היהודי והאיסור שהטילו הנאצים על עיסוקו האמנותי, נמלט הרבסט מגרמניה בשנת 1936. מאוחר יותר קיבל אזרחות אמריקאית.
בשנת 1920 הופיע הרבסט בסרט האילם "פאפא היידן", בו גילם את בנו הצעיר של המלחין יוזף היידן.
בשנת 1926 שיחק בסרט האילם "בנו של חניבעל".
בין השנים 1930–1932 השתתף ב-416 הופעות של האופרטה "בפונדק הלבן" ("Im weissen Rössl") בתיאטרון גרוסס שאושפילהאוס בברלין.
ההפקה נחשבה לאחד משיאי התרבות של רפובליקת ויימאר, אך עוררה את זעם המשטר הנאצי, שהגדירהּ כ"אמנות מנוונת" ואסר על הצגתה עם עלייתו לשלטון בשנת 1933.
בשנת 1931 פגש הרבסט בן ה-17 את גוטפריד פון קראם הנשוי בן ה-21 במועדון הלילה של ברלין, אלדורדו כאשר האחרון היה בתחילת דרכו כאלוף טניס.
הם היו חברים קרובים עד להגירתו הכפויה של הרבסט.
באפריל 1937 נחקר פון קראם על ידי הגסטפו בנוגע למערכת היחסים האינטימית שלו עם הרבסט, בעקבות הלשנה של נער ליווי.
עבור הנאצים הייתה החקירה הסתעפות שולית בפרשת בלומברג-פריטש.
כדי להקל על עונשו, ניסה פון קראם לטעון שמערכת היחסים התקיימה לפני שהחמירו חוקי הנאצים נגד הומוסקסואליות בשנת 1935. כמו כן, הצהיר בפני החוקרים כי הרבסט סחט אותו, על מנת להפחית את עונשו בגין עבירות מטבע.
פון קראם נידון לשנת מאסר, אך שוחרר על תנאי כעבור שבעה חודשים, לאחר שאמו התערבה למענו ונפגשה עם הרמן גרינג, שהיה חבר במועדון הטניס שבו שיחק.
לאחר מלחמת העולם השנייה, הרבסט, שבינתיים נישא, ביקר בגרמניה כדי להודות לפון קראם על שהציל את חייו.
הרבסט התגורר מאוחר יותר בהאלנדייל, פלורידה, שם נפטר בגיל 83.
1930–1932: "פונדק הסוס הלבן" (הבמאי אריק צ'ארל), בתפקיד פיקולו
מנאג'ו (באיטלקית Menaggio ובעגה המקומית קומאסקית-לומברדית Menaas) היא עיירה תיירותית קטנה בצפון איטליה, על גדת אגם קומו.
מספר תושבי העיירה היה 3,023 נכון לתאריך 31 בדצמבר 2021. בעיירה קיימים גרעין עירוני ושלושה כפרים קטנים.
מקור שמה של מנאג'ו אינו ברור, וקיימת מחלוקת בין היסטוריונים, אודותיו.
יש הסבורים, כי השם גזור מחיבור בין שתי מילים.
מילה אירופית "MEN" -מלשון MOUNTAIN, כלומר הר, ומילה קלטית UIGG שמשמעותה הייתה מים.
הֶלְחֶם זה בין שתי המילים מבטא את מיקומה של העיירה בין הרים, לבין חוף האגם עליו העיירה בנויה.
סברה אחרת טוענת, שמקור השם בכתובת על לוח אבן שנמצא בסמוך לכנסיית ס.
Maria Rezzonico), המיוחסת ללוקיאו מיניציו אקסוראטו (Lucio Minicio Exorato), שהיה נציג של הקיסר ווספסיאנוס.
מנאג'ו נמצאת על הגדה המערבית של אגם קומו, אחד משלושת האגמים הגדולים בצפונה של איטליה, בנקודה מעט צפונית מערבית לבלאג'ו, ובסמוך למקום בו האגם מתפצל לשתי שלוחות הנשלחות דרומה, היוצרות לאגם צורה של אות Y הפוכה ʎ.
בסמוך לעיירה זורם נהר סנאגרה (Sangara/Senagra), ונשפך לאגם קומו.
העיירה כלולה במחוז לומברדיה, בנפת קומו.
עיר הנפה קומו מרוחקת ממנאג'ו כ-36 ק"מ בכיוון דרום, ואילו מילאנו עיר הבירה של המחוז רחוקה כ-82 ק"מ, גם היא בכוון כללי דרום.
היישובים הקרובים לעיירה הם קרוצ'ה (Croce), אקואזריה (Acquaseria) וגריאנטה (Griante).
מנאג'ו קרובה למדי לגבול השווייצרי, כ-23 ק"מ, והיא נמצאת כ-28 ק"מ בלבד מלוגאנו בשווייץ.
גובהה של העיירה מעל פני הים מסתכם ב-211 מטרים (692 רגל).
תקופות הקיץ במנאג'ו חמות ולחות והחורפים קרים, אך לא מדובר בחורפים קיצוניים.
העונה החמה נמשכת קצת למעלה משלושה חודשים, מיוני עד כשליש מחודש ספטמבר.
בתקופה זו, ממוצע הטמפרטורות עומד על כ-23 מעלות צלזיוס, החודש החם ביותר הוא יולי, במהלכו 27 מעלות ממוצעות בשעות היום, ו-19 בשעות הערב והלילה.
יולי ואוגוסט אינם החודשים בהם הלחות גבוהה ביותר, חודשי החורף הם היותר לחים.
הכי קר בחודש ינואר, 7 מעלות בימים ו-0 בלילות.
נדירים הימים בהם המעלות מטפסות עד למעלה מ-31, או יורדות אל מתחת למינוס 4. השמים מעל העיר מעוננים חלקית ברוב ימות השנה, אך בשלושת חודשי הקיץ בהירים יותר.
ממוצע הגשם הרב שנתי עומד על 1,019 מ"מ, אין בשנה חודש נטול גשמים.
ימי השלג השנתיים מסתכמים רק ב-0.4 ימים, אך יש בשנה מספר ימים, בהם יורדים גשם ושלג לסירוגין.
קיימים ממצאים מועטים המעידים, כי באזור היו שבטים קלטים כבר בתקופות היסטוריות מוקדמות, אך לא היה מדובר בהתיישבות של קבע.
במאה ה-4 לפני הספירה הגיעו שבטים גאלים, אך התיישבות ופיתוח ממשי החלו עם הגיעם של הרומאים ב-196 לפנה"ס.
בסביבות העיירה נמצאו קברים רומאיים, המעידים על התיישבות.
הרומאים סללו באזור החוף הדרומי של האגם את , מכיוון קרמונה למילאנו, שחשיבותה המסחרית והצבאית הייתה בחיבור אזורי עמק הפו.
בשנת 1525 עבר האזור לשליטה ספרדית, ומעבר זה סימן כניסה לכמאתיים שנות מצב כלכלי ירוד.
מעל לעיירה נבנה מבצר, כפי הנראה על יסודות רומאיים קדומים יותר.
תיעוד מוקדם של המבצר קיים משנת 934. במהלך מלחמה בין מילאנו לבין קומו מ-1118 ועד 1127, המבצר הותקף תכופות.
המבצר נהרס בשנת 1523, ובשנת 1614 הושמד לגמרי.
לאחר השמדתו, נבנתה באזור כנסיית סן קארלו.
בשנת 1714 השתלטו האוסטרים על האזור, והמצב הכלכלי החל להשתפר.
ב-1805 נפוליאון ייסד באזור את הממלכה האיטלקית שלו.
בשנת 1859 הפכה מנאג'ו למרכז אזורי של המרד נגד האוסטרים, בתוך התהליך של איחוד איטליה שהוביל לממלכת איטליה של המלך ויטוריו אמנואלנה השני, ולאיטליה המודרנית העכשווית.
בתאריך 26 באפריל 1945 בניטו מוסוליני לן בבית ספר יסודי בעיר, למחרת נתפס מוסוליני על-ידי פרטיזנים בעיר דונגו (Dongo), גם היא על הגדה המערבית של אגם קומו, כ-13 ק"מ צפונית למנאג'ו.
שרידי מבצר מנאג'ו: מהמבצר שנהרס בראשית המאה ה-17, נותרו חלקים מחומת האבנים.
העלייה למבצר מאפשרת תצפית נוף פנורמית לעיירה, לאגם ולהרים שמסביב.
בקרבת המבצר יש מפל מים.
פיאצה גריבאלדי: כיכר גריבאלדי היא מרכז העיר, ומושכת אליה מקומיים ותיירים.
הכיכר מוקפת בתי קפה, מסעדות ופאבים.
בתקופות הקיץ מתקיימות בכיכר מופעים ופעילויות שונות.
קארלו (S.carlo) בסגנון ספרדי, ס.
מעבר לערך הדתי והאומנותי, מרוב הכנסיות מתאפשרת גם תצפית לעבר העיר ואגם קומו.
הטיילת: הטיילת שנמתחת לאורך חופי אגם קומו מאפשרת טיול בנוף שלו ומרגיע, בסמוך למי האגם.
על הטיילת הוקם מונומנט לכבוד אורגות המשי, שתוכנן על-ידי האומן (Francesco Somaini), וניתן לעיירה במתנה.
מוזיאון תום המלחמה: המוזיאון מוקדש לסיום מלחמת העולם השנייה.
הוא ממוקם בעיירה הסמוכה דונגו (13 ק"מ ממנאג'ו), כיוון ששם נתפס מוסוליני על-ידי פרטיזנים, ונתלה אחר-כך בכיכר לורטו במילאנו.
במוזיאון יש מוצגים פיזיים וגם מצגות מולטימדיה.
ואל סאנגרה (Val Sanagra): עמק סאנגרה הוא פארק טבע בקרבת מנאג'ו, הכולל גם את נהר סנגארה.
המוזיאון האתנוגרפי של עמק סאנגרה נמצא בעיירה גראנדולה אד אוניטי (Grandola ed Uniti).
במוזיאון קיימת תצוגה המשקפת את חיי ומנהגי התושבים באזור העמק והסביבה הקרובה.
פעילויות מים: העיירה מציעה מגוון פעילויות בתחומי ספורט ימי, דוגמת סקי מים, הפלגות שונות, סיבוביות, או ליעדים אחרים לחופי אגם קומו, צלילה ושנירקול, שחייה ופעילויות מים נוספות.
פעילויות יבשתיות: מסלולי הליכה, טיפוס הרים ומצוקים, ותצפיות נוף בהרים שסביב מנאג'ו.
רכיבה על אופניים או על אופניים חשמליים בהרים, או במסלולים ייעודיים על שפת אגם קומו.
השוק של מנאג'ו: השוק פתוח ומתקיים בימי שישי, השני והרביעי בכל חודש, בשעות הבוקר עד 13:00 בצהרים.
בדוכני שוק נמכרים ביגוד, ירקות ופירות, מוצרי מזון ומאכלים, חפצים ותוצרת של אומנים מקומיים.
הכלכלה של מנאג'ו היא חלק מכלכלת האגם כולו, ובפרט של נפת קומו, אליה העיירה שייכת.
המנועים הכלכליים העיקריים של העיירה הם חקלאות ודיג, והענף הצומח ביותר הוא התיירות (למעט שנות מגפת הקורונה).
התיירות תומכת באלה העוסקים בכך ישירות דוגמת מלונאות והסעדה, אך גם בענפים קרובים של הסעות, שיט והפלגות, פעילויות ספורטיביות תיירותיות, מכירות של מזכרות, חפצים וכיוצא בהם.
ענפים כלכליים נוספים שהתיירות משפיעה עליהם הם נדל"ן ובנייה, שכן תיירות מביאה ביקוש לבנייה, ובנייה בתורה גורמת לביקוש לקרקעות.
מכיוון דרום ומכיוון מערב מגיע לעיר כביש SS340, אל ומכיוון צפון המשכו של כביש זה SS340dir.
כביש SS340 ממשיך מערבה, עד הגבול הבין מדינתי עם שווייץ.
הכביש המהיר הקרוב ביותר למנאג'ו הוא אוטוסטרדה A9, במרחק נסיעה של למעלה מ-30 ק"מ.
החיבור לאוטוסטרדה A9 אפשרי בסמוך למעבר הגבול השווייצרי ליד לעיירה קיאסו (Chiaso).
אפשרות אחרת היא הגעה בתחבורה ציבורית.
קיים שירות של אוטובוס למנאג'ו הן מכיוון דרום, מהעיר קומו, והן מכיוון צפון, מאקווסרה (Acquaseria) וגם ממערב, מהעיר פורלצה (Porlezza)
תחנת הרכבת הקרובה נמצאת בקומו, מרחק של כ-36 ק"מ.
אפשרות אחרת היא לשוט לצד המזרחי של אגם קומו, לאחד היישובים שיש להם תחנת רכבת.
אפשרות נוספת היא תחנת הרכבת של לוגאנו בשווייץ, הנמצאת במרחק של כ-26 ק"מ בלבד.
שלושה סוגי מעבורות מגיעים למנאג'ו, מעבורות רגילות, אקספרס, ומעבורות הנושאות גם כלי רכב.
לוח זמני המעבורות צפוף בעונת התיירות, ומרווח יותר מחוץ לעונה.
נמל התעופה הבין-לאומי הקרוב ביותר הוא נמל התעופה מילאנו מלפנסה, במרחק של 80 ק"מ.
נמל התעופה מילאנו לינאטה מרוחק 92 ק"מ.
נמל התעופה הבין-לאומי אוריו אל סריו בברגמו רחוק אף יותר, אך אם מפליגים במעבורת ממנאג'ו לפרלדו (Perledo) בצד המזרחי של אגם קומו- המרחק מתקצר לכ-68 ק"מ.
סביב אגם קומו הוסרטו סרטים, עקב נופי המים וההרים שהאגם וסביבתו מציעים.
חלק מהסרט שיצא לאקרנים בשנת 2008, הוסרט בתחומי מנאג'ו.
בסרט כיכבו ליאם ניסן, אנטוניו באנדרס ולורה ליני (Laura Linney).
לאונה לאוני, פסל, צורף, יוצק מטבעות, טובע מדליות ואספן אמנות איטלקי בן תקופת הרנסאנס, נולד בעיירה בשנת 1590.
מנגואה (בספרדית: Managua) היא עיר הבירה של ניקרגואה ומחוז מנגואה, והעיר השנייה בגודלה באמריקה המרכזית.
זוהי גם אחת הערים הצפופות באזור זה.
רוב תושבי העיר דוברים ספרדית.
בעיר ישנן קהילות של ארמנים, סורים, פלסטינים ומארצות נוספות במזרח התיכון.
כמו כן בעיר ישנם תושבים רבים יוצאי אסיה (בעיקר מיפן ומסין) אשר מעורבים בכלכלת העיר.
העיר ממוקמת על החוף הדרום מערבי של אגם מנגואה, והיא הפכה לעיר הבירה של ניקרגואה בשנת 1855. קודם לכן נאבקו על מעמד עיר הבירה האליטות של הערים גרנדה ולאון, ומנגואה המצויה בערך באמצע הדרך בין השתיים נבחרה כפשרה.
ב-31 במרץ 1931 העיר נפגעה מרעידת אדמה ומשרפה.
שרפה נוספת פרצה בעיר בשנת 1936. ב-23 בדצמבר 1972 העיר נפגעה שוב מרעידת אדמה אשר גבתה מעל ל-10,000 קרבנות.
מאוחר יותר, כאשר הסיוע הבין-לאומי הגיע נשיא ניקרגואה באותה עת, אנסטסיו סומוסה דביילה, החרים עשרות מיליוני דולרים מכספי הסיוע לכיסו הפרטי.
מחקר גילה שחלקים ממרכז העיר מצויים על קו שבר ססמי ומועדים לרעשי אדמה, ואזורים אלה נותרו בלתי מיושבים עד היום.
מבקרים במנגואה מתקשים לנווט בעיר וזאת עקב העובדה שאין בעיר שמות לרחובות או כתובות.
לאחר רעידת האדמה בשנת 1972, העיר גדלה מחדש בצורה לא מאורגנת, ורוב השלטים לא הוחלפו.
ההכוונה בעיר ניתנת ביחס לציון דרך מסוים, אך לפעמים ציון הדרך כבר לא קיים.
בעיר ישנו שדה תעופה בין-לאומי על שם אוגוסטו ק.
סנדינו, המכונה לעיתים שדה התעופה הבין-לאומי של מנגואה.
מנגואה התפתחה רבות בעשורים האחרונים.
לקראת סוף המאה ה-20 דמתה העיר לערים אחרות בעולם השלישי, אך בשנים האחרונות התפתחה העיר, וכיום ישנן שכונות אשר מתנהלות ונראות כפי שנראות שכונות במדינות מפותחות.
"מותרות מתקדמים" כגון מרכזים מסחריים, בנקים מהודרים, שלטי חוצות מוארים, המסעדות והמלונות ברמה הגבוה זמינים עבור אלו היכולים להרשות לעצמם, או בשביל זרים (המבקרים תדיר במקומות אלו).
בנוגע לחיי הלילה, במנגואה ישנם ברים, מועדוני לילה, תיאטראות ובתי קולנוע.
בהשוואה לשאר המדינות באזור, המחירים של משקאות חריפים וכרטיסי כניסה לתיאטרון או לקולנוע הם יחסית זולים.
אף על פי שבתי הקולנוע ומועדוני הלילה קטנים יותר בהשוואה למדינות אחרות, איכותם משתווה למקומות אלו דומים באירופה ובארצות הברית.
התיאטרון הלאומי ע"ש רובן דריו, אשר היה אחד הבניינים היחידים אשר שרדו את רעידת האדמה ב-1972, הוא מהחשובים בניקרגואה.
בתיאטרון זה מועלות הופעות של אומנים מקומיים ואומנים בין-לאומיים גם יחד, בקונצרטים, הצגות ואירועים תרבותיים שונים.
משרדי השלטון של נשיא ניקרגואה, אשר מכונים "הבית הנשיאותי" (Casa Presidencial), נמצאים בקרוב למקומות הבילוי והתרבות הידועים בעיר, בצדה הצפוני של "כיכר הרפובליקה" (Plaza de la República).
כיום הבניין כבר אינו משרת את הנשיא, ונקרא "בית העמים" (Casa de los Pueblos) מאז 2007. אזור זה ידוע בתור האזור העתיק של מנגואה, אשר ניתן למצוא בו שרידים תרבותיים רבים ושרידים מתקופת מהפכת סנדיניסטה (Revolución Sandinista).
המרכז ההיסטורי יכול להיות מקום מעניין עבור תיירים ואתר היסטורי לאומי עבור מקומי.
ממול הארמון הנשיאותי נמצא "ארמון התרבות", אשר היה הבית הנשיאותי הקודם עד לשנת 1997. באותו האזור נמצאת גם הקתדרלה הישנה של מנגואה, שנבנתה בין השנים 1928 עד 1938. הקתדרלה שרדה את רעידת האדמה ב-31 במרץ 1931, אך ניזוקה ברעידת האדמה ב-23 בדצמבר 1972, ומאז ננטשה.
מבנים אחרים אשר שרדו את רעידת האדמה השנייה הם "בנקו דה אמריקה" (Banco de América), ה"אספה הלאומית" (אשר היה מרכז הבנק הניקרגואי הקודם), המכון הניקרגואי לביטחון חברתי ורווחה (INSS), בית המלון "קראון פלזה מנגואה", הארמון הדיונים, המבנה המכונה "מלחמת זכריה" ועוד.
להקת מנגו הייתה להקת בנות ישראלית שפעלה בין השנים 1988–1991.
הלהקה הוקמה על ידי חברת התקליטים "הליקון" והתבססה על שלוש זמרות יוצאות להקת פיקוד צפון: יסמין גמליאל, מירי נבו ומיכל צפיר.
את הקמת הלהקה יזמו מנכ"ל חברת התקליטים "הליקון" רוני בראון והמפיק שלמה שיין.
הרעיון היה להקים הרכב של להקת בנות, על פי המודל של שלישיית הפופ הבריטית "בננהרמה", שזכתה להצלחה גדולה בשנות ה-80.
הרעיון לשם הלהקה היה של שלמה שיין שהיה מנהל הלהקה.
המנהל האומנותי של הלהקה היה צדי צרפתי והמפיקים המוזיקליים של הלהקה היו יועד נבו ותמיר קליסקי.
הלהקה הוציאה לאור שני תקליטי שדרים בסוף 1988: "גרה בשינקין" (יאיר לפיד/רמי קליינשטיין) ו"מתחילה מהתחלה" (חוה אלברשטיין).
חשיפתה הראשונה של הלהקה הייתה בקדם אירוויזיון בו הופיעה עם השיר "ידידיי" (מילים: שמרית אור; לחן: אריק רודיך), שזכה במקום השישי.
באותה השנה הופיעה הלהקה כאומן אורח בטקס תחרות מלכת היופי, וכן גם בתוכנית "מסיבת גן".
באפריל 1989 יצא אלבומה היחיד, שזכה להצלחה ומכר כ-10,000 עותקים תוך חודש.
באלבום נכללו הלהיטים: "גרה בשינקין" (יאיר לפיד/רמי קליינשטיין), "מתחילה מהתחלה" (חוה אלברשטיין), "עכשיו" (לפיד/קליינשטיין), "רגע" (חנה גולדברג/יועד נבו), "חלק משלומי" (רחל שפירא/שאול בן אמיתי) ו"הנה היא הולכת" (אלברשטיין).
במאי 1989 ביצעו חברות הלהקה את השיר "חלק משלומי" שהיה שיר השירותרום באותה השנה, והשתתפו באותה שנה בפסטיבל בצבעים טבעיים עם השיר "גיא בדאי" (מילים: לאה לופנפלד; לחן: אריאל זילבר) שזכה במקום השלישי.
כמו כן ב-1989 הוציאה הלהקה שיר שלא זכה להצלחה אך הושמע במצעד לסיכום שנת 1989 בשם "רון המשפץ", אותו כתב להן קובי לוריא.
שיר זה, העוסק באהבה לקבלן בניין, חריג משאר שיריה של הלהקה משום שכולל טקסט ארוך מאוד ומילותיו בעלות תוכן מיני (ניתן לראות זאת בשורות כמו ו והפזמון ).
בנוסף ללהקה שווקו מוצרים נלווים רבים, ברובם ציוד לבית הספר בהם יומן בית ספר, מדבקות שם לעטיפות ספרים, מחברות וקלסרים.