tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
ידוע בעיקר בשל חברותו כבסיסט וזמר-רקע בהרכב המטאל האלטרנטיבי Rage Against the Machine (בין השנים 2011–2007; 2000–1991), בסופרגרופ אודיוסלייב (בין השנים 2001–2007) ובהנהגת ההרכב Future User (בין השנים 2013–2015), בו שימש גם סולן הלהקה.
מגזין Paste האמריקאי דירג את קומרפורד במקום השמיני ב"רשימת 20 הבסיסטים הכי אנדרייטד (לא די מוערכים)".
טים נחום גידל (; 18 במאי 1909 – 4 באוקטובר 1996) היה צלם גרמני-ישראלי, זוכה פרס אנריקה קבלין למפעל חיים בתחום הצילום, לשנת 1980. במהלך הקריירה של טים גידל, המשתרעת על פני רוב המאה ה-20, תיעדה מצלמתו אירועים מרכזיים וצילומיו נעשו לתעודות חברתיות והיסטוריות חשובות.
גידל נולד במינכן שבגרמניה בשם נחום גידלביץ', לימים הוסף לו שם רשמי - איגנץ' עד שבחר לאמץ במקומו את השם טים וקיצר את שם משפחתו.
טים גידל נולד במינכן, למשפחה יהודית דתית-ליברלית, אשר נטעה בו תחושה חזקה של זהות יהודית וציונית.
הוא למד באוניברסיטאות של מינכן וברלין היסטוריה, תולדות האמנות, כלכלה ומשפט בינלאומי.
אלה עיצבו את אישיותו כאדם רחב אופקים, בקי בתרבות ובעל מחשבה מעמיקה והשקפת עולם מגובשת, המתבטאת בצילומיו.
דרכו כצלם של טים גידל החלה ב-1929, כאשר אחיו גיאורג, צלם עיתונות שנזקק בדחיפות למחליף רגעי, השאיל לו את מצלמתו והסביר לו את עקרונות הפעלתה.
באותן שנים החלה גישה חדשה בתפיסת הצילום העיתונאי והצילום בכלל.
צלמי התקופה חיפשו התנסויות חדשות בצילום ככלי ואחר נושאים חדשים ושונים וחיפשו במדיום עצמו את המימד האסתטי והאינטלקטואלי.
העיתונות בגרמניה של שנות העשרים המאוחרות פרחה כי הקדישה את דפיה לכתבות מצולמות, וניסתה לקרב את העולם לקוראים באמצעות שפע של מידע חזותי.
השימוש במצלמות קלות משקל אפשרו צילום עיתונאי מהיר ובעל אופי ספונטני.
בשנת 1935 כתב גידל דוקטורט על "הדיווח בתמונות והעיתונות" ומאז התמסר למחקר אקדמי בשווייץ, באנגליה, בארצות הברית ובישראל אליה הגיע לראשונה בתחילת שנות ה–30. הוא היה מבין הראשונים שהרצה וכתב על תקשורת חזותית וספרו 1933- 1910 Evolution and Origin Photojournalism: Modern נחשב לרב השפעה.
הכישרון והאינטואיציה של טים גידל שמו במרכז יצירתו האמנותית את האדם.
הוא הצליח לחשוף את אישיותו הסמויה של האדם המשמש נושא, לחפש ולגלות את הגונים ובני-הגונים של תכונותיו.
במיוחד בצילומיו של מפגשים מקריים עם אלמונים.
גידל, באמצעות פתיחותו הרגשית והמחשבתית, מעורר את התעניינותו של המתבונן בצילום שלא על ידי ביום סצנות ועיבודן, אלא באמצעות תפיסת הבעות ומחוות שהן אינטימיות וגלויות כאחד.
בסכמו את פילוסופיית הצילום שלו אמר גידל: .
גידל אהב חיי נדודים וביקר בכל יבשות העולם.
אהבתו זו והתעניינותו ההומניסטית בתרבויות ובחברות הובילה, בשיתוף רעייתו סוניה גידל, ליצירת סדרה מצליחה של ספרי ילדים שכל אחד התמקד בארץ אחרת ונקרא הכפר שלי ב...
(My Village in) הודו, תאילנד, יוון, גאנה, טנזניה, צרפת, אוסטריה וישראל.
גידל הקדיש גם תשומת לב למאורעות החברתיים והמדיניים, למאבקים ולתמורות החברתיות של זמנו.
הוא צילם הפגנות, אספות, מהומות ועימותים, ביניהם הסכסוך היהודי-ערבי בארץ-ישראל ואספת הקונגרס הכלל-הודי בראשות מהטמה גנדי.
גידל, אוטודידקט ודעתן, העדיף לתת לתמונות לדבר בעד עצמן וסירב להפכן לכלי שרת בידי מדינאים, והשאיר את הצילום לחווייתו האישית של הצופה והמתבונן.
לימודי ההיסטוריה תרמו להעמקת מודעותו והבנתו למצבים המצולמים.
מבטו כהיסטוריון ניכר היטב גם בשורה ארוכה של ספרים שכתב, ספרי הגות ומחקר בצילום וספרים על ארץ ישראל.
במהלך מלחמת העולם השנייה היה טים גידל צלם עיתונות ראשי של הארמייה השמינית הבריטית.
צילומיו פורסמו בכתב העת הצבאי Parade.
הוא סיקר בכתבות מצולמות (Reportage) את הצבא הבריטי בצפון אפריקה ובבורמה ואף נפצע באי היווני סאמוס.
לאחר תום המלחמה צילומיו וכתבותיו הופיעו בעיתונים רבים ביניהם Picture Post, וכן לייף להם היה יועץ מערכת.
טים גידל התגורר לאורך השנים בארץ ישראל לסירוגין וכאשר נישא לפיאה (רעייתו השנייה) ב-1970 חזר והשתקע סופית בישראל.
החל מתערוכתו הראשונה בגלריית סטימצקי בירושלים ב-1936, הציג גידל בתערוכות רבות בישראל ובעולם, ביניהן שתי תערוכות יחיד במוזיאון ישראל.
צילומיו נכללים באוספים ציבוריים רבים והוא זכה במספר פרסים חשובים כאמן יוצר, כמחנך וכהיסטוריון של צילום.
• נחום טים גידל צילומים 1929–1991, Nachum Tim Gidal.
טימותי "טים" סימנסקי הוא קצין בדימוס בדרגת תת-אדמירל בצי ארצות הברית שירת כסגן מפקד פיקוד המבצעים המיוחדים של ארצות הברית וכמפקד פיקוד הלוחמה המיוחדת של הצי.
סבו ואביו שירתו בצי ארצות הברית.
ב-1980 סיים לימודיו בתיכון קתולי, במהלך לימודיו הצטיין בהיאבקות ואף ייצג את ארצות הברית בתחרות בינלאומית ביפן.
הוא למד במשך שנה במכינה של הצי וב-1985 סיים לימודיו באקדמיה הימית של ארצות הברית והתגייס לצי.
ולאחר מכן התנדב ליחידת אריות הים ונהיה ללוחם ביחידה.
שירת כמפקד מחלקה בצוות ההובלה בכלי השיט התת-ימיים 2. שירת כמפקד חוליה, מפקד פלגה, קצין מבצעים וסגן מפקד צוות 6 של אריות הים.
פיקד על יחידת הסירות 26, על צוות 2 של אריות הים ועל כוח משימה משותף למבצעים מיוחדים באפגניסטן במהלך מבצע אנקונדה.
פיקד על כוח 2 של פיקוד הלוחמה המיוחדת של הצי.
שירת כסגן מפקד לענייני מבצעים מיוחדים של מפקדת המבצעים המיוחדים המשותפת לארצות הברית ונאט"ו באפגניסטן.
שירת באגף המבצעים של המטות המשולבים כראש ענף הלוחמה הגלובלית בטרור וכראש תא התיאום לפעולות באפגניסטן ופקיסטן.
שימש עוזר מפקד פיקוד המבצעים המיוחדים המשולבים.
ביוני 2016 מונה למפקד פיקוד הלוחמה המיוחדת של הצי.
הוא שירת בתפקיד עד ספטמבר 2018. ב-2020 מונה לסגן מפקד פיקוד המבצעים המיוחדים של ארצות הברית.
בשנת 2021 הוחלף על ידי קולין גרין.
סימנסקי בעל תואר שני בתכנון ואסטרטגיה מהאוניברסיטה לביטחון לאומי.
טים מקמולן הוא שחקן אנגלי, הידוע מהופעותיו בתיאטרון ובטלוויזיה.
מקמולן למד משחק באקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה.
בתיאטרון הופיע בשנת 2003 בעיבוד של הטרילוגיה "חומריו האפלים".
ב-2008 שיחק בעיבוד של המחזה "שונא הבריות" לצדם של דמיאן לואיס וקירה נייטלי.
ב-2009 השתתף בהפקה של המחזה "כטוב בעיניכם" בבימויו של דומיניק דרומגול בתיאטרון שייקספיר גלוב.
עוד באותה שנה עבד עם להקת התיאטרון Complicite.
ב-2016 שיחק שוב במחזה בבימויו של דרומגול, וגילם את פרוספרו במחזה "הסערה" שהוצג בסם ואנאמייקר פלייהאוס.
ב-2017 שיחק מקמולן בתפקיד סר טובי בלץ' בהפקה של המחזה "הלילה השנים עשר" באולם אוליבייה בתיאטרון המלכותי הלאומי.
טימות'י דניאל פול הוא עיתונאי, יוטיובר פופולרי, ופרשן פוליטי אמריקאי.
פול גדל עם שלושה אחים בעיר שיקגו במשפחה ממעמד הביניים.
פול נשר מבית הספר בגיל 14.
פול זכה לתשומת לב נרחבת במהלך מחאת כיבוש וול סטריט בשנת 2011. במהלך אותה התקופה הוא סיקר את האירועים מהשטח בשידור חי, וסיפק פרספקטיבה לא מסוננת של פעילות תנועת המחאה.
בעקבות כך פול זכה לראשונה לפרסום רב כעיתונאי רשת הממנף את הטכנולוגיה על מנת לספק סיקור חדשות חלופי.
בשנים הבאות פול המשיך לסקר הפגנות שונות, אירועים פוליטיים ותנועות חברתיות בארצות הברית.
בין היתר הוא סיפק סיקור מהעיר פרגוסון שבמדינת מיזורי במהלך ההפגנות שבאו בעקבות הריגתו של מייקל בראון, את ההפגנות ההמוניות באוקראינה שהובילו לקריסת ממשלת ינוקוביץ' וכמו גם מחאות בתאילנד, טורקיה ומצרים.
סגנון הדיווח של פול כולל לעיתים קרובות שימוש בפלטפורמות מדיה חברתית המאפשרים לו לתקשר עם הקהל שלו בזמן אמת.
גישה זו תרמה לכך שלאורך השנים הוא צבר קהל עוקבים גדול במיוחד בפלטפורמות כמו יוטיוב וטוויטר.
בשנת 2014 פול ייסד את חברת המדיה טימקאסט אשר מפיקה מגוון תוכניות ופודקאסטים בנושאי חדשות, פוליטיקה ותרבות.
נכון ליולי 2020 לפול היו לפחות שלושה ערוצי יוטיוב עם מעל חצי מיליון מנויים בכל אחד מהם, וכמיליארד צפיות בסך הכל.
בשנת 2023 הניו יורק טיימס תיאר את הפודקאסט של פול כ"ימני קיצוני", ואת פול עצמו כ"ימני" ו"פרובוקטור".
בנובמבר 2022 NBC News התייחסו לפול כ"משפיען ימני".
ב-24 באוגוסט 2020 פול הכריז על תמיכתו בדונלד טראמפ בבחירות לנשיאות ארצות הברית ב-2020.
במאמר של Vice מיולי 2019 פול תואר כ"איש תקשורת ימני", בעוד שבמאמר אחר של Vice מאותו החודש פול תואר כ"שמאלני" ו"פרוגרסיבי".
בשנת 2019, פול תיאר את עצמו כדוגל בליברליזם חברתי ולכן תמך באותה העת בברני סנדרס.
לפי מאמר של פוליטיקו מ-2019 "הדעות של פול בנושאים הכוללים הטיה במדיה החברתית והגירה מתיישרים לרוב עם השמרנים".
טימותי ג'יימס רוזון הוא שחקן קנדי.
רוזון ידוע בתפקידיו בסדרות הטלוויזיה "פתאום כוכבת" בשנים 2004–2008, בסדרת הקומדיה "שיט'ס קריק" בשנים 2015–2018 ובזכות הופעתו בתור דוק הולידיי (אנ') בסדרת הדרמה העל טבעית "ויינונה ארפ" בשנים 2016–2021. לאחרונה מככב בתור סוכן הנדל"ן לוק רומן בסדרת הדרמה העל-טבעית "SurrealEstate" של הערוץ הקנדי CTV Sci-Fi Channel.
תפקידו הראשון של טים רוזון היה לצד מירה סורבינו בסרט הטלוויזיה משנת 2000 "גטסבי הגדול".
הפריצה הגדולה שלו הגיעה בשנת 2004 כשהוא קיבל את התפקיד של טום "טומי Q" קווינסי בסדרת הנעורים "פתאום כוכבת", תפקיד שגילם במשך ארבע עונות עד לסיומה ב-2008.
בין השנים 2018-2015 שיחק בסדרה הקומית "שיט'ס קריק".
בשנת 2018 הוא וצוות השחקנים של וינונה ארפ קיבלו את פרס בחירת הקהל לתוכנית המדע בדיוני הטובה ביותר.
טים רוזון מתגורר במונטריאול, שם הוא הבעלים של מסעדת "גארדה מאנג'ר" יחד עם השף הסלבריטאי הקנדי צ'אק יוז.
הוא נשוי לרוכבת הסוסים לינזיי גובן מאז ה-6 בספטמבר 2015. יש להם בן שנולד ב-2020.
Roz ניל 2013 אגדת שלג (אנ') פוטוליק דיבוב2015VoxמאטUnearthingהילי ג'יימס2022דקוטה (אנ')סי.ג'יי מלקולםTerror Train"הקוסם"2023Purgatory Jackג'ק מרלין2024Calamity Jane שריף מייסוןSpreadסייזמורWynonna Earp: Vengeanceדוק הולידיי (אנ')2025קראטה קיד: הגדולים מכולםאו'שאה TBAInfiltrateג'וןHunting Groundsג'ייקProtectors of the Landקרייג וינסטון
לאחר תקופת כהונה קצרה בסנאט של אוהיו, הושבע ראיין אל בית הנבחרים האמריקאי בראשית ינואר 2003. בנובמבר 2016 ראיין קרא תיגר על מנהיגת הדמוקרטים בבית הנבחרים, ננסי פלוסי, אך כשל בניסיונו להדיחה.
בשנת 2019 התמודד לנשיאות ארצות הברית במסגרת הבחירות המקדימות לנשיאות ארצות הברית במפלגה הדמוקרטית 2020, אך העדיף להתמקד בהתמודדות מחדש לקונגרס.
הוא נבחר לקדנציה התשיעית שלו בבחירות 2020. לאחר שהסנאטור הרפובליקני רוב פורטמן הודיע ב-25 בינואר 2021 כי לא יתמודד מחדש בבחירות 2022, ראיין מילא טפסים להחליפו בבחירות 2022 לסנאט.
ב-26 באפריל 2021 הודיע ראיין באורח רשמי על התמודדותו אל הסנאט של ארצות הברית.
ראיין נולד בניילס (Niles) שבאוהיו, בנם של רושל מריה (לבית ריזי) ואלן לירוי ראיין.
הוריו של ראיין התגרשו כשהיה בן שבע, ובעקבות זאת גדל במחיצת אמו בלבד.
הוא השלים את לימודיו התיכוניים בבית הספר התיכון ע"ש ג'ון פיצג'רלד קנדי בוורן, שם שיחק פוטבול בעמדת הקוורטרבק ואימן את תלמידי חטיבת הביניים בכדורסל.
הוא גויס לשחק פוטבול באוניברסיטת ינגסטאון סטייט, אך פציעה בברך גדעה את קריירת המשחק שלו והוא עבר לאוניברסיטת בולינג גרין סטייט.
ראיין קיבל תואר ראשון במדע המדינה מאוניברסיטת המדינה של באולינג גרין בשנת 1995, והיה חבר באחוות דלתא דלתא טאו.
בתום לימודיו הגבוהים הצטרף לסגל של חבר הקונגרס ג'יימס טרפיקנט .
בשנת 2000 השלים ראיין באוניברסיטת ניו המפשייר לימודי תואר שני במשפטים.
בין השנים 2000–2002 ייצג במשך חצי תקופת כהונה את מחוז הבחירה ה-32 בסנאט המדינתי של אוהיו.
לאחר שג'יימס טרפיקנט הורשע בעבירות פליליות בשנת 2002, הכריז ראיין על מועמדותו לייצוג מחוז הקונגרס ה-17 של אוהיו בבית הנבחרים של ארצות הברית.
כתוצאה משרטוט מחדש של מחוזות הקונגרס באוהיו בעקבות תוצאות מפקד האוכלוסין של ארצות הברית שנערך בשנת 2000, נדחק המחוז (שבסיסו זה מכבר בינגסטאון) מערבה, וכלל בתוכו חלק ניכר ממחוז פורטג' ומהעיר אקרון.
בפריימריז של המפלגה הדמוקרטית ב-2002, ראיין גבר על סוייר, שדומה היה כי לא היה תומך נלהב מספיק בעבודה במחוז הקונגרס החדש.
ביום בהחירות הכלליות ראיין ניצב בפני אן וומר בנג'מין, מועמדת המפלגה הרפובליקנית ונציבת הביטוח של מדינת אוהיו.
אם לא די בכך, גם ג'יימס טרפיקנט התמודד בבחירות כפוליטיקאי עצמאי מבית הסוהר.
ראיין גרף 51% מקולות הבוחרים, בשעה שוומר בנג'מין קיבלה כ-37%.
עם השבעתו לתפקיד בראשית ינואר 2003, היה ראיין לחבר הצעיר ביותר בסיעה הדמוקרטית בבית הנבחרים, בן 29. הוא נבחר מחדש לייצג את המחוז ה-17 חמש פעמים נוספות, אך ב-2012 המחוז בוטל וראיין החל לייצג את מחוז הקונגרס ה-13.
בראשית 2006 נמנה ראיין בין אישים בכירים באוהיו שגייסו למעלה ממיליון דולר אמריקני עבור חממת טרגטק מנתניה.
באותה השנה הציג את "חוק רפורמת המטבע עבור סחר הוגן", שהטיל מכסים על מדינות שעסקו במניפולציית מטבע זר, בייחוד הרפובליקה העממית של סין.
הצעת החוק התקבלה בבית הנבחרים אך מעולם לא התקדמה למליאת הסנאט.
ב-17 בנובמבר 2016, מעט אחרי הבחירות שהתקיימו לקונגרס ה-115 של ארצות הברית, הניע ראיין יוזמה להדחתה של ננסי פלוסי, מנהיגת הסיעה הדמוקרטית בבית הנבחרים, מתפקידה כמנהיגת סיעת המיעוט.
לאחר שפלוסי נעתרה להעניק יותר הזדמנויות הנהגה לחברים זוטרים וצעירים בסיעה, היא הביסה את ראיין ברוב של 134 מול 63 ב-30 בנובמבר.
ראיין תמך בהסכם המעצמות על תוכנית הגרעין האיראנית כדי למנוע מאיראן להשיג נשק להשמדה המונית.
במהלך 2018 סייע ראיין לעדי עות'מאן, מהגר בלתי חוקי בינגסטאון שבאוהיו להישאר בארצות הברית.
עות'מאן התגורר בארצות הברית כמעט 40 שנה, ניהל בתי עסק אחדים בינגסטאון, נישא לאזרחית אמריקאית והביא לעולם ארבעה ילדים שנולדו באמריקה.
ראיין הציג שוב ושוב הצעה בפני הקונגרס של ארצות הברית לפיה הסוגיה של עות'מאן תזכה לסקירה יסודית יותר (עות'מאן חלק על קביעתם של רשויות ההגירה בעניין שהשפיע על מעמדו המשפטי), והעובדה שהצעת החוק החלה בהליכי חקיקה אפשרה לעות'מאן להישאר ארעית בארצות הברית.
עות'מאן גורש מארצות הברית בפברואר 2018 לאחר שהנשיא דונלד טראמפ הורה לאכיפת מכס והגירה להגדיל את מספר המעצרים והגירושים של מהגרים בלתי חוקיים.
ראיין הוקיע את הגירוש באומרו, ושם פעמיו למען המהגרים הבלתי-חוקיים בשנת בחירות שהייתה קריטית עבור הדמוקרטים.
לאחר בחירות אמצע הכהונה ב-2018, עלה שמו של ראיין כמועמד פוטנציאלי לנשיאות ארצות הברית ב-2020. בפברואר ובמרץ 2019 הוא נסע למדינות בהן מתקיימים ציוני הדרך הראשוניים בבחירות המקדימות לנשיאות, בהן איווה וניו המפשייר.
מסע הבחירות הנשיאותי של ראיין הושק באופן רשמי ב-4 באפריל 2019, אז הודיע על התמודדותו בפריימריז הדמוקרטים לנשיאות.
הוא הוסיף להכריז על מועמדותו לנשיאות בתוכנית האירוח "The View".
לאחר שהעפיל לשני עימותי בחירות בלבד וברציפות שיעור תמיכתו נאמד מתחת ל-1% בפריסה לאומית, ראיין פרש מהבחירות המקדימות ב-24 באוקטובר 2019. הוא נבחר מחדש לבית הנבחרים בשנת 2020.
בקונגרס ה-117 ראיין הוא יו"ר ועדת המשנה של ועדת ההקצבות לרשות המחוקקת, החוקרת את ההסתערות על הקפיטול בינואר 2021. ב-25 בינואר 2021 הודיע הסנאטור הרפובליקני רוב פורטמן כי לא יתמודד לתקופת כהונה נוספת בבחירות 2022. ראיין הגיש טפסי התמודדות במטרה להחליפו בבחירות אלה.
ב-26 באפריל הודיע ראיין על התמודדותו לסנאט של ארצות הברית באמצעות סרטון שפרסם בטוויטר.
במהלך מסע הבחירות שלו לסנאט הריץ מטה הבחירות של ראיין תעמולה פוליטית ובה טענה כי סין אחראית לאובדן משרות בארצות הברית, מה שגרר ביקורת מצד אנשי ציבור אמריקאים-אסייתים והאשמות בדבר סינופוביה ובשנאה אנטי-אסייתית.
ב-3 במאי 2022 זכה ראיין במועמדות המפלגה הדמוקרטית לסנאט.
ואנס, תמה כהונתו בקונגרס בראשית ינואר 2023.
טים פוקוק הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אוסטרלי, שהתפרסם לאחר ששיחק בסרט הקולנוע "אקס-מן המקור: וולברין" ובסדרות הטלוויזיה "אקדמיה לריקוד" ו"קאמפ".
פוקוק נולד וגדל בסידני, אוסטרליה.
הוא למד במכללת רדפילד בדוראל בסידני.
הוא החל את התעניינותו בקולנוע כאשר הגיש פרויקט גמר לשיעור אנגלית, סרט קצר.
פוקוק החל קריירה במשחק אף על פי שלא למד דרמה באופן מקצועי.
בין השנים 2011–2013 שיחק בסדרת הטלוויזיה "אקדמיה לריקוד" בתפקיד ראשי.
בשנת 2011 הוא הופיע בשלושה פרקים באופרת הסבון האוסטרלית "קרוב רחוק", שם גילם את אנגוס מק'אתי.
בשנת 2013 שיחק בסרט הקולנוע "Forbidden Ground".
שנה סרט תפקיד הערות 2009 אקס-מן המקור: וולברין סקוט סאמרס / קיקלופ 2013 Forbidden Ground טוראי אנגוס או'לירי 2014 Lemon Tree Passage טובי סטון 2016 Red Billabong טריסטן מרשלTBAIn God's Careדניאל ג'יימס קינג
שנה סדרה תפקיד הערות 2010 Cops L.A.C.
לאנס פרק: "The Learning Curve" 2010–2012 אקדמיה לריקוד איתן קרמקובתפקיד ראשי (עונות 2-1); 43 פרקים 2011 קרוב רחוק אנגוס מק'אתי 3 פרקים 2013 Camp רובי מתיוסתפקיד ראשי; 10 פרקים2017 הבורחים ויקטור שטיין הצעיר פרק: "Refraction" 2022 We Were Tomorrow ויליאם סדרת טלוויזיה עתידית של נטפליקס
טימות'י לואיז סוארס הוא כדורסלן אמריקאי-ברזילאי המשחק בעמדת הסנטר בסידני קינגס.
סוארס נולד בדמינג, וושינגטון, להורים מיסיונרים נוצריים בעלי עבר ככדורסלנים, וגדל בסאו פאולו.
בשנת 2016 החל לשחק כדורסל באוניברסיטת המאסטר, אוניברסיטה פרטית ללימודי נצרות, הממוקמת בסנטה קלריטה שבקליפורניה.
בעונת 2020/2021 עבר לשחק בסמסונספור מליגת העל הטורקית.
במהלך העונה העמיד ממוצעים של 14.1 נקודות ו-9.5 ריבאונדים (חמישי בליגה) למשחק, ונבחר לחמישיית הליגה.
ביולי 2021 חתם בעירוני נס ציונה.
ב-29 ביולי 2022 חתם בסידני קינגס, אלופת ליגת העל האוסטרלית.
בו טים ראדה טייגר פריצה (בשוודית: Bo Tim Rade Tiger Prica; נולד ב-23 באפריל 2002 בהלסינגבורג שבשוודיה) הוא כדורגלן שוודי המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת נורשפין.
הוא בנו של הכדורגלן ראדה פריצה.
פריצה החל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של נארדו.
בין השנים 2012–2014 שיחק במחלקת הנוער של מכבי תל אביב, ובשנת 2014 הצטרף למחלקת הנוער של מאלמה.
ב-18 ביולי 2019 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, בניצחון 4-0 על באלימנה יונייטד במסגרת הסיבוב הראשון של מוקדמות הליגה האירופית לעונת 2019/2020. ב-18 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל השוודית, בניצחון 5-0 על פאלקנברג במסגרת המחזור ה-20 לעונת .
ב-10 באוגוסט 2020 חתם פריצה על חוזה לארבע עונות באולבורג בולדספילקלוב מליגת העל הדנית.
ב-13 בספטמבר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בתיקו 0-0 נגד לינגבי במסגרת המחזור הראשון בליגה לעונת .
ב-28 בפברואר 2021 הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בתיקו 2-2 נגד נורשלן במסגרת המחזור ה-18 בליגה.
בעונה וחצי הראשונות שלו במועדון ערך 42 הופעות ליגה, בהן הבקיע ששה שערים.
ב-24 בינואר 2022 הושאל למשך עונה וחצי לטירול מהבונדסליגה האוסטרית.
ב-12 בפברואר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בתיקו 2-2 נגד שטורם גראץ במסגרת המחזור ה-19 בליגה לעונת .
בסך הכל ערך 17 הופעות ליגה במהלך חצי העונה הראשונה שלו במועדון.
ב-24 ביולי הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בהפסד 2-1 לאוסטריה לוסטנאו במסגרת המחזור הראשון בליגה לעונת .
ב-23 בפברואר 2024 חזר לשוודיה וחתם בנורשפין.
טימותי מייקל רים הוא כדורגלן אמריקאי המשחק בעמדת הבלם בשארלוט מליגת ה-MLS ובנבחרת ארצות הברית, בה הוא משמש כקפטן.
רים נולד בסנט לואיס שבמיזורי, ארצות הברית.
בתקופתו בתיכון, רים שיחק בקבוצת הכדורגל של תיכון סנו לואיס סקוט גלגהאר במדיה כבש 15 שערים ואף רשם 39 בישולים, שיא של קבוצת הכדורגל של התיכון.
בנוסף, זכה עמה בשתי אליפויות.
לאחר שסיים את לימודיו בתיכון הצטרף לקבוצת הכדורגל של אוניברסיטת סנט לואיס ובמקביל שיחק בקבוצת הפיתוח של שיקגו פייר.
בשנת נבחר בדראפט ה-MLS במקום ה-18 על ידי ניו יורק רד בולס.
ב-20 במרץ ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה נגד סנטוס במסגרת משחק הפתיחה של רד בול ארנה.
שבוע לאחר מכן, ערך את הופעת הבכורה שלו ב-MLS בניצחון 0-1 נגד שיקגו פייר.
ב-11 בספטמבר הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה בניצחון 1-3 נגד קולורדו ראפידס.
בעונת זכה עם הקבוצה באליפות המזרח של ארצות הברית, מגן השנה של הקבוצה ואף היה מועמד לרוקי השנה ב-MLS.
בדצמבר רים הצטרף לאימונים של ווסט ברומיץ' אלביון ובולטון וונדררס.
כחודש לאחר מכן, חתם לשלוש וחצי שנים בבולטון תמורת 2.5 מיליון פאונד כמחליפו של גארי קייהיל שחתם בצ'לסי.
ב-18 בפברואר ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 3-0 לצ'לסי.
עד לסיום העונה רשם 10 הופעות בקבוצה, אך לא עזר הצליח לעזור לה במאבקי ההישרדות בפרמייר ליג.
בעונת רים הפך לשחקן הרכב בבולטון כמגן השמאלי של המועדון.
בתום אותה עונה נבחר לשחקן השנה של האוהדים ולשחקן השנה של המועדון.
ב-6 ביולי 2014 חתם לשלוש שנים נוספות במועדון.
בסיום אותה עונה זכה עוד פעם לשחקן השנה של המועדון.
בקיץ גילה עניין בקרב קווינס פארק ריינג'רס, אך בולטון דחתה את ההצעה.
ב-20 באוגוסט 2015 חתם לארבע שנים בפולהאם עם אופציה לשנה נוספת.
9 ימים לאחר מכן, ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 1-3 נגד רות'רהאם יונייטד.
בפולהאם שיחק תחילה כבלם ולא עזיבתו של ג'יימס האסבנד עבר לשחק כמגן שמאלי.
ב-1 באוקטובר 2016 הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 2-1 לקווינס פארק ריינג'רס.
ב-26 בדצמבר 2022 הבקיע את שער הבכורה שלו בפרמייר ליג בניצחון 0-3 נגד קריסטל פאלאס.
ב-17 בנובמבר 2010 רים ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ארצות הברית במשחק ידידות נגד .
בגביע הזהב 2011 איבד את מקומו בהרכב לאחר שגרם לפנדל במשחק נגד הוביל להפסד של האמריקאים.
ב-3 בספטמבר 2014 רשם את הופעתו הראשונה בנבחרת מזה 3 שנים בניצחון 0-1 נגד .
ב-22 במאי 2016 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 1-3 נגד .
רים השתתף עם הנבחרת במונדיאל 2022, בה הגיעה ארצות הברית לשמינית הגמר.
בינואר התחתן עם הכדורגלנית קריסטן סאפיינזה.
פלייאוף העלייה לפרמייר ליג: ,
כדורגלן העונה בבולטון וונדררס: ,
טימותי מרטין קנדי הוא פוליטיקאי אמריקאי המכהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס ה-26 של מדינת ניו יורק, מאז מאי 2024. טרם היבחרו לקונגרס כיהן כחבר הסנאט של ניו יורק 2011–2024.
קנדי גדל בדרום באפלו, אחד מחמשת ילדיהם של מרטין פ.
אביו עבד כממונה על השומה והמיסוי של באפלו, ואמו היא אחות לשעבר שלימדה סיעוד באוניברסיטת ד'יוביל (D'Youville University).
את השכלתו הראשונית רכש בבית הספר היסודי סנט מרטין, ולאחר מכן למד במכון המכללה סנט ג'וזף.
הוא השלים לימודי תואר ראשון ותואר שני בריפוי בעיסוק באוניברסיטת ד'יוביל.
מ-1999 עד 2010 היה מרפה מוסמך בעיסוק במוסד ללא כוונת רווח בשם "Catholic Health".
בשלהי 2004, בגיל 28, מונה קנדי לרשות המחוקקת של מחוז אירי כניצג מחוז הבחירה השני, לאחר שמארק ג'.
שרדר נבחר לבית המחוקקים המדינתי של ניו יורק.
בשנת 2005 נבחר לתקופת כהונה מלאה לאחר שזכה ב-72% מהקולות נגד יריבתו הרפובליקנית ג'וליאן מזורקביץ'.
בשנת 2007 נבחר לקדנציה שנייה ברשות המחוקקת של מחוז אירי.
טים קְלַיינְדִינְסְט הוא כדורגלן גרמני המשחק בעמדת החלוץ בבורוסיה מנשנגלדבך מהבונדסליגה ובנבחרת גרמניה.
קליינדינסט שיחק כנער באנרגי קוטבוס, ובשנת 2013 החל לשחק בקבוצת הבוגרים של המועדון ששיחקה אז בבונדסליגה השנייה.
עם זאת, רק בעונת 2014/15 החל לשחק בקביעות, כשהקבוצה כבר שיחקה בליגה הגרמנית השלישית.
קליינדינסט הבקיע בעונה זו 13 שערי ליגה, וסיים עם הקבוצה במקום השביעי.
בזכות הצלחתו באנרגי קוטבוס, חתם קליינדינסט בקיץ 2015 בפרייבורג ששיחקה אז בבונדסליגה השנייה.
קליינדינסט שיחק בעונת 2015/16 הן בקבוצה הבכירה והן בקבוצת המילואים.
קליינדינסט ופרייבורג עלו באותה עונה לבונדסליגה מהמקום הראשון, אך קליינדינסט הושאל בקיץ 2016 לעונה אחת לפ.צ.
היידנהיים ששיחקה אז בבונדסליגה השנייה.
בעונת 2016/17 קליינדינסט הבקיע עבור היידנהיים 7 שערי ליגה, וסיים עמה במקום השישי בליגה.
בתום עונת ההשאלה חזר קליינדינסט לפרייבורג, ובעונת 2017/18 החל לשחק בהרכב, וערך 22 הופעות בבונדסליגה, בהן הבקיע 2 שערים, וסיים עם הקבוצה במקום ה-15. בעונת 2018/19 איבד קליינדינסט את מקומו בהרכב, וערך הופעות ספורות, הן בקבוצה הבכירה של פרייבורג והן בקבוצת המילואים.
את עונת 2019/20 פתח קליינדינסט בפרייבורג, אך בסיום חלון ההעברות של הקיץ, חזר לקבוצתו הקודמת, פ.צ.
היידנהיים, ששיחקה אז בבונדסליגה השנייה.
בעונה זו רשם קליינדינסט הצלחה גדולה, כשהבקיע 14 שערי ליגה, וסייע לקבוצתו לסיים במקום השלישי, המוביל למשחקי מבחן על הזכות לשחק בבונדסליגה.
קליינדינסט והיידנהיים פגשו במשחקים אלה את ורדר ברמן שסיימה במקום ה-16 בבונדסליגה.
המשחק הראשון הסתיים בתיקו 0-0. במשחק הגומלין, שנערך בביתה של היידנהיים, ברמן הובילה 1-0, וקליינדינסט הבקיע שער שוויון בדקה ה-85. ברמן החזירה לעצמה את היתרון בתוספת הזמן, וקליינדינסט השווה שוב, והמשחק הסתיים בתיקו 2-2, שלא הספיק לקליינדינסט והיידנהיים עקב חוק שערי החוץ, והם נשארו בבונדסליגה השנייה.
בקיץ 2020 עבר קליינדינסט לגנט מליגת העל הבלגית, תמורת סכום בלתי ידוע.
קליינדינסט שיחק בגנט חצי עונה, בה הבקיע שער אחד בלבד, ובחצי העונה השני הושאל לקבוצתו הקודמת פ.צ.
היידנהיים, ועד לסיום עונת 2020/21 הבקיע 11 שערי ליגה, וסיים עם קבוצתו במקום השישי בבונדסליגה השנייה.
ביולי 2021 קליינדינסט חתם בהיידנהיים על חוזה ארוך טווח, ובעונת 2021/22 הבקיע 10 שערי ליגה, וסיים שוב עם קבוצתו במקום השישי בליגה.
בעונת 2022/23 רשם קליינדינסט עונה מצוינת הן מבחינה אישית והן מבחינה קבוצתית, כשהבקיע 25 שערי ליגה, סיים את העונה כמלך השערים, וסיים עם קבוצתו במקום הראשון בבונדסליגה השנייה, ועלה עמה לראשונה בהיסטוריה לבונדסליגה.
בעונת 2023/24 קליינדינסט המשיך להציג יכולת מצוינת גם בבונדסליגה, כשהבקיע 12 שערי ליגה וסיים עם קבוצתו במקום השמיני המפתיע.
באפריל 2024 אף הבקיע צמד בניצחון 2–3 על באיירן מינכן במשחק שהיה ההפסד הראשון של באיירן מינכן לעולה חדשה לבונדסליגה מאז שנת 2000.
בקיץ 2024 עבר קליינדינסט לבורוסיה מנשנגלדבך.
את שערו הראשון בקבוצה הבקיע במחזור הפתיחה של עונת 2024/25, בהפסד 2–3 לאלופה באייר לברקוזן.
ואת העונה סיים עם 16 שערים ב-30 הופעות בליגה.
ב-13 באוגוסט 2025 מונה קליינדיסט לקפטן הקבוצה.
קליינדינסט היה חלק מנבחרת גרמניה עד גיל 20, ערך בשורותיה 10 הופעות, והשתתף עמה באליפות העולם עד גיל 20 שנערכה בשנת 2015 בניו זילנד, בה הודחה גרמניה ברבע הגמר על ידי הנבחרת המקבילה של מאלי.
באוקטובר 2024 זומן קליינדינסט לראשונה לסגל נבחרת גרמניה הבוגרת, למשחקים במסגרת ליגת האומות של אופ"א מול נבחרות בוסניה והולנד.במשחק מול בוסניה, בו ניצחה גרמניה בתוצאה 2-1, פתח קליינדינסט בהרכב ושיחק 90 דקות בהופעת הבכורה שלו במדים הלאומיים.
במשחק נוסף מול בוסניה במסגרת ליגת האומות, שנערך בנובמבר 2024, הבקיע קליינדינסט שני שערים, שהיו שערי הבכורה שלו במדי נבחרת גרמניה, במשחק שהסתיים בתוצאה 7-0 לגרמניה.
מלך השערים של הבונדסליגה השנייה: 2022/23
טים קלארק (Tim Clark) (נולד בשנת 1949) הוא מנהל בריטי, המכהן כנשיא חברת התעופה אמירטס.
טים קלארק הוא בעל תואר ראשון בכלכלה מאוניברסיטת לונדון.
בשנת 1972 החל לעבוד בחברת התעופה British Caledonian.
ב-1975 עבר לעבוד בחברת גאלף אייר בבחריין.
ב-1985 נמנה כמנהל התכנון על הצוות המייסד של חברת התעופה אמירטס באיחוד האמירויות הערביות.
מאז שנת 2003 הוא מכהן כנשיא החברה.
בתקופת כהונתו הרחיבה החברה את פעילותה והצטיידה במטוסי איירבוס A380 ובואינג 777.
בשנים 1998 עד 2008 שימש גם כמנכ"ל חברת התעופה סרילנקן איירליינס, לאחר שאמירטס רכשה את השליטה בה.
קלארק משמש כיושב ראש קרן הצדקה Emirates Airline Foundation.
הוא עמית החברה האווירונאוטית המלכותית הבריטית , שהעניקה לו ב-2009 מדליית זהב על פעילותו.
בשנת 2009 הוכתר בתואר קצין במסדר לגיון הכבוד הצרפתי וב-2014 הוכתר בתואר קצין במסדר האימפריה הבריטית לציון על פעילותו בתחום התעופה.
הוענקו לו תוארי כבוד מטעם אוניברסיטאות מידלסקס ונורתמבריה ואותות הוקרה נוספים.
הטימבָּלֶס הם תופי מקלות לטיניים, מאבותיה הקדומים של מערכת התופים המודרנית.
הטימבלס מורכבים משני תופי מתכת (עשויים מפלדת אל-חלד או פליז), כאשר הגדול (המכונה Hembra, "נקבה") הוא בקוטר של 55 סנטימטר והקטן (המכונה "Hombre", "גבר") בקוטר 50 סנטימטר.
ממברנת התנודות עשויה מפלסטיק גמיש.
תופים אלו פתוחים בצידם התחתון ומורכבים על חצובה מתכווננת, כאשר בנוסף מחוברים לחצובה שני פעמוני מתכת - פעמון גדול (Mambo bell) ופעמון קטן (Cha Cha Bell).
בנוסף, נהוג לחבר גם ג'אם בלוק (תיבת פלסטיק חלולה) ומצילה.
הנגינה על הטימבלס מתבצעת על ידי מקלות עץ מיוחדים השונים ממקלות תיפוף רגילים בכך שהם אינם מתרחבים בקצה אלא בעלי קוטר שווה ואחיד לאורך כל המקל.
צליל הטימבלס הוא חד ומתכתי, בשונה מהצלילים הרכים יותר המתקבלים ממערכת תופים .
הטימבלס הומצאו בראשית המאה ה-20 על ידי טיטו פואנטה ונגנים קובניים אחרים, אשר לקח תופי מצעד רגילים (תופי טימפאני) והרכיב אותם על בסיס יציב.
שאר התוספות התפתחו עם הזמן, כאשר נגני הקשה לטיניים הוסיפו כלי הקשה שונים לתופי המצעד.
המילה טימבלס היא המילה הצרפתית לתופי טימפאני אירופאיים, ולכן בצרפתית טימבלס נקראים "טימבלס לטינאס" כדי להבדיל בין הסוגים.
במוזיקה הלטינית, הטימבלס הם כלי חשוב המנגן מקצבי יסוד (קאסקארה, ממבו, קלאווה) וגם אלתורים חופשיים.
טימו ק' מוקה נולד בבולנס שבשוודיה.
במשך חייו הקצרים למד מוקה באקדמיה לאמנויות של הלסינקי והספיק לפרסם תשעה ספרים, שברובם כתב בלשון פיוטית על תנאי החיים הקשים בלפלנד, הסביבה שבה עברו עליו ילדותו ורוב שנות בגרותו.
תשעת ספריו ראו אור בשש השנים שבין 1964 ו-1970, וחיי יוצרם היו מאבק עיקש ועגום של אדם, אשר לא ידע לבעור על אש קטנה, נגד זמנו ההולך וכלה.
בראשית שנות השישים של המאה העשרים התחיל להתפתח בספרות הפינית זרם הקרוי "סיפורת וידויית ספונטנית".
זרם זה הושפע מכתיבת הנרי מילר, ושניים מנציגיו הבולטים ביותר בפינלנד הם "הילדים הנוראים" של הספרות הפינית – המשורר והמתרגם פנטי סאריקוסקי (Pentti Saarikoski) והסופר הנו סלמה (Hannu Salama).
בקרב הכותבים המשויכים לזרם זה מתבלט מוקה, הנחשב ליוצר המקורי והעקבי ביותר בדרכו.
יצירתו הייחודית מאופיינת בהתמקדות כותבהּ בנופי הטבע והאנוש החשוכים של צפון פינלנד, שלנכחם מצטיירים מעשיהם הנואשים של הגיבורים ותשוקותיהם העזות כאש המסרבת לכבות, מעֵין רעל המוסיף לפעפע על אף הרגעים הקצרים של הטוּב והאושר בין תהפוכות החיים.
תיאורם הלירי של ההיסטריה הארקטית, המוצאת פורקן באהבה האסורה, ושל הלהט הדתי החשוך, הגורם להתהוותן של תחושות אשם מייסרות, ניכר כבר ביצירתו הראשונה של מוקה, הרומן "האדמה היא שיר של חטא" (1964).
ספרו השני, הרומן "טאבו" (1965), מתעד את המלכוד שנמצאת בו גיבורת הספר, נערה בראשית התבגרותה, הנסחפת למערכת יחסי רגש ומין עם גבר מבוגר, המקיים בו בזמן קשרים אינטימיים עם אמה.
בנוסף על הספרים הנזכרים לעיל פרסם מוקה גם את ספר השירים "אדום" (1966) ואת קובצי הסיפורים "מות הכלב" (1967) ו"פחד השלג" (1970).
לספריו שמור מקום של כבוד בספרות פינלנד, והם משפיעים גם כיום על הסיפורת הנכתבת בארץ זו.
שלושת ספרי מוקה שהתפרסמו בעברית, בתרגומו של רמי סערי, הם: "טאבו" (1998) בהוצאת ידיעות אחרונות, היונה והפרג (2002) ו- השיר על ילדי סִיבִּיר (2005) בהוצאת כרמל.
מוקה הלך לעולמו ב-27 במרץ 1973 בגיל 28, בעיר רובניימי, בירת מחוז לפלנד שבפינלנד.
טימו בול (גרמנית: Timo Boll; נולד ב-8 במרץ 1982) הוא שחקן טניס שולחן גרמני המשחק ביד שמאל.
אחד התקוות הארופאיות הגדולות בשנים האחרונות נגד המעצמות האסיאתיות (שבראשן סין).
סגנון משחקו הוא מהיר מאוד, התקפה משני צידי השולחן, משחק קרוב לשולחן ותנועות זריזות וקצרות.
בשנת 2003 דורג במקום הראשון בעולם.
ב-1 בינואר 2006 דורג במקום השני בעולם.
בשנים 2002 ו-2005 זכה בגביע העולם בטניס שולחן.
בול הוא שחקן נבחרת גרמניה וזכה בשנת 2006 עם קבוצתו הגרמנית באליפות אירופה לקבוצות.
הוא אלוף אירופה לשנת 2007 לאחר שניצח בגמר את ולדימיר סמסונוב 1–4. בינואר 2011 דורג במקום ראשון בעולם.
כבר מגיל צעיר בול היה ידוע בתור שחקן גדול, בגיל 13 כבר השתתף בתחרות בינלאומית.
אביו של בול היה מאמן טניס שולחן (מה שכנראה נתן לו מוטיבציה לשחק).זכה באליפות קטר הפתוחה לאחר שגבר 4:3 על מה לין בגמר.
ב-11 במרס 2014, התייצב בול לקרב טניס שולחן מול רובוט של חברת Kuka robotics .
המשחק החגיגי נערך לכבוד פתיחה של מפעל רובוטים של חברת קוקה בשנגחאי.
באותו אירוע הפסיד הרובוט של חברת קוקה בתוצאה 9–11. על פי היצרנית הגרמנית קוקה, הרובוט המכונה Agilus, הוא המהיר בעולם.
בול השתתף בשבע אולימפיאדות וזכה בארבע מדליות אולימפיות, מדליית כסף בבייג'ינג 2008 ובטוקיו 2020 ומדליית ארד בלונדון 2012 ובריו דה ז'ניירו 2016. בול נשא את דגל גרמניה בטקס הפתיחה של אולימפיאת ריו.
בסיום אולימפיאדת פריז בול פרש.
טימו טאיניו (בפינית: Teemu Tainio; נולד ב-27 בנובמבר 1979) כדורגלן עבר פיני יליד העיר טורניו.
טאיניו שיחק במגוון תפקידים, קשר הגנתי, קשר התקפי ואף כקיצוני.
הוא היה ידוע ברוח הלחימה שלו והתיקולים החזקים שלו, לכן גם הוא סבל מפציעות משניות במהלך הקריירה שלו.
טאיניו הועלה לקבוצת הבוגרים במועדונו הראשון מעיר הולדתו, טי פי - 47 (TP-47), במסגרת הליגה השלישית הבכירה בפינלנד, כבר בגיל המדהים 14. הוא הוחתם בידי קבוצת האקה מהליגה הפינית הבכירה לעונת 1996. טאיניו הצטרף למועדון הצרפתי אוקזר בשנת 1997, ובילה שם 8 שנים.
הוא זכה בגביע הצרפתי פעמיים עם אוקזר, וגם הצליח לצבור קצת ניסיון בליגת האלופות.
במהלך שהותו הארוכה במועדון, הוא סבל לאורך כל התקופה מפציעות חוזרות, דבר שכנראה מנע ודחה ממנו את המעבר לקבוצות בחירות יותר מהליגות המובילות של אירופה.
כאשר חוזהו של טאיניו עם אוקזר הסתיים ב-2005, הוא להיות שחקן חופשי.
בינואר 2005, הוכרז על מעברו לטוטנהאם, המועדון שאותו העריץ מילדותו.
בטוטנהאם הוא חתם על חוזה לארבע שנים, בקיץ 2005. הוא הפך להצלחה מסחררת ומהירה בקרב האוהדים והמאמן מרטין יול כבר במהלך משחקי קדם העונה, וכך קנה את מעמדו הקבוע בהרכב הפותח של הקבוצה, כבר בעונתו הראשונה, בה שיחק בתפקידים שונים בקישור.
טאיניו כבש את שערו הראשון בשביל קבוצתו החדשה בדצמבר 2005 במשחק נגד ניוקאסל בפרמייר ליג, במגרשו הביתי, וויט הארט ליין.
הוא הצטרף לסנדרלנד ב-23 ביוני 2008. בעת שחתם טאיניו בקבוצתו החדשה הפך להחתמתה הראשונה באותו הקיץ וגם לשחקן הפיני הראשון אי פעם בסנדרלנד.
בשנת 2009 הושאל לקבוצת ברמינגהאם סיטי ובשנת 2010 חתם בקבוצת אייאקס אמסטרדם.
לאחר עונה אחת עבר לקבוצת ניו יורק רד בולס ובשנת 2013 חתם בקבוצת ה.י.ק.
הלסינקי שם שיחק עד לפרישתו ממשחק פעיל בשנת 2014.
טאיניו ערך את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת פינלנד ב-5 בפברואר 1998, נגד נבחרת קפריסין, ובמהלך שנות ה-2000 הפך להיות שחקן הרכב בנבחרת.
כיום הוא נחשב לעיתים השחקן הטוב ביותר בנבחרת, ולעיתים קרובות הוא מוזכר כקפטן הבא של הנבחרת.
בעיית הפציעות של טאיניו גרמו לכך שהפסיד גם משחקים רבים וחשובים עבור מולדתו.
טימבוקטו היא עיר במרכז מאלי שבצפון-מערב אפריקה, ובירת מחוז טימבוקטו.
העיר נמצאת בקצה הדרומי של מדבר סהרה, באזור של ביצות ומדבריות, כ-15 ק"מ צפונית לנהר ניז'ר.
בשנת 2009 הוערכה אוכלוסיית העיר ב-54,453 תושבים.
טימבוקטו נחשבה תמיד לעיר נידחת ואפופת מסתורין, והייתה יעד מבוקש על ידי נוסעים מערביים.
רבים מהנוסעים לא הצליחו להגיע לעיר ונהרגו על ידי השבטים הנוודים שבאזור.
המושג טימבוקטו משמש עד היום ככינוי למקום נידח בקצה העולם.
טימבוקטו נוסדה במאה ה-11, והייתה נקודת מסחר חשובה על נתיב המסחר שחצה את הסהרה מצפון לדרום, ועל נתיב הסחר לאורך נהר ניז'ר ממזרח למערב.
היא נודעה באוניברסיטת סנקור ובמדרסות ששכנו בה כבר במאה ה-15, והייתה מרכז לימודי חשוב להפצת האסלאם במערב אפריקה.
בשנת 1591 הצבא בראשות אחמד אל-מנסור, מלך מרוקו כבש ובזז את העיר.
העיר עברה לשליטת מרוקו, ונכנסה לתקופה ארוכה של דעיכה.
בעיר שוכנים שלושה מסגדים ידועים - ג'ינגרבר, סנקור וסידי יאהיה.
בשנת 1990 הכריז אונסק"ו על העיר כאתר מורשת עולמית והכין תוכניות לשימורה.
ב-2007 העיר הייתה מועמדת לשבעת פלאי תבל החדשים אך לבסוף לא נכללה ברשימה.
לבקשת ממשלת מאלי בשנת 2012, נכללה העיר ברשימת אתרי המורשת העולמית הנמצאים בסיכון בשל המאבק המזוין בצפון המדינה.
במהלך החודשים מאי-יוני 2012 כבשו פעילים בארגון אסלאמי את העיר , והרסו חלק מהקברים באתר המורשת העולמית.
בינואר 2013 שוחררה העיר על ידי כוחות הצבא הצרפתי במבצע סרוואל.
העיר נוסדה ב-1087 על ידי סוחרים מוסלמים.
במאה ה-14 הייתה העיר גדולה ומפוארת, והתפרסמה כשוק של מלח, זהב, ועבדים, וכמרכז מוסלמי-דתי.
במאה ה-15 הייתה טימבוקטו עיר מרכזית באימפריית סונגהאי.
במאה ה-17 החלה דעיכה בחשיבות העיר, הן כמרכז מסחרי והן כמרכז דתי.
כשכבשו הצרפתים את העיר ב-1893, הם מצאו אותה הרוסה וריקה למחצה.
הצרפתים הפכו את העיר למרכז צבאי ורפואי, והיא שבה להיות מרכז מוסלמי-דתי.
טימותי רוברט של הוא פעיל אינטרנט אמריקאי וסגן יו"ר קרן ויקימדיה לשעבר.
הוא מכהן כמנכ"ל חברת בומיס, בה הוא פעיל למן הקמתה בשנת 1996, ואף היה לשותף מייסד בה.
כמו כן היה מנהל אתר Bomis.com ועורך Freedom's Nest, כתב-עת מקוון לעניינים פוליטיים בארצות הברית.
בשנת 2003 נבחר של לכהן בחבר הנאמנים של קרן ויקימדיה בתקנות הקמת הארגון.
באוקטובר 2006 הוא נתמנה לכהונת סגן יושב-ראש הקרן, הגם שביצע מספר מועט למדי של עריכות בוויקיפדיה בזמן שקדם לכך.
בדצמבר 2006 נסתיימה כהונתו בחבר הנאמנים, והוא הוחלף על ידי יאן-בארט דה וריידה.
טימות'י זאכרי מוזלי (נולד ב-10 במרץ 1972) המוכר בשם הבמה טימבלנד (Timbaland) הוא מפיק מוזיקלי אמריקאי, זמר, ראפר וכותב שירים.
בעבר היה חבר בצמד הראפרים "Timbaland & Magoo" (עם הראפר והמפיק המוזיקלי מאגו).
טימבלנד ידוע בהפקותיו המיוחדות והבלתי צפויות, אותן הפיק לאומנים כמו מיסי אליוט, ביונסה, ביורק, ברנדי, ג'יי-זי, ג'סטין טימברלייק, 50 סנט, נלי פורטדו, הפוסיקט דולז ואליה.
הפקותיו של טימבלנד והשתתפותו כאמן אורח בסינגלים הפכו אותו לכוכב, ולאחד מהמפיקים המבוקשים ביותר בארצות הברית.
אף על פי שכבר בשנת 1998 הוציא טימבלנד אלבום סולו, ההצלחה המסחרית באה רק בשנת 2007 עם האלבום "Shock Value".
סינגל הבכורה ממנו, "Give It to Me" בשיתוף טימברלייק ופורטדו, הגיע לראש מצעדי הפזמונים בארצות הברית ובבריטניה.
האלבום עצמו הגיע למקום החמישי במצעד הבילבורד בארצות הברית ולמקום השני במצעד הבריטי.
טימבלנד זכה בשני פרסי גראמי, הראשון ב-2007 בקטגוריית "הקלטת הדאנס של השנה" והשני ב-2008 באותה קטגוריה.
ב-1 בספטמבר 2023 הוציא את הסינגל "Keep Going Up" בהשתתפות נלי פורטדו וג'סטין טימברלייק.
טימותי "טים" אנדרו שו הוא שחיין ושחקן כדורמים עבר אמריקאי.
אלוף עולם, שיאן עולם ובעל שתי מדליות כסף אולימפיות, אחת בשחייה ואחת בכדורמים.
הוא אחד מהספורטאים הבודדים שזכו בשני ענפי ספורט שונים במשחקים אולימפיים.
שו נולד בלונג ביץ' קליפורניה.
הוא למד באוניברסיטת המדינה של קליפורניה בלונג ביץ'.
באליפות העולם בשחייה שנערכה בבלגרד, יוגוסלביה בשנת 1973 השתתף שו בגיל 15 ו-10 חודשים, בתחרות הבינלאומית הראשונה שלו וסיים במקום הרביעי בתוצאה של 4:01.56 דקות.
המנצח היה ריק דמונט בן ארצו שקבע שיא עולם חדש 3:58.18 דקות.
שנה מאוחר יותר בשנת 1974 באליפות ארצות הברית בשחייה בגיל 16 ו-9 חודשים קבע לראשונה ארבעה שיאי עולם חדשים במשחים ל-200 מטר חופשי (1:51.66 דקות), ל-400 מטר חופשי (3:56.96 דקות) ול-1500 מטר חופשי (15:31.75 דקות) תוך ארבעה ימים (במשחה ל-400 מטר חופשי הוא שיפר את השיא גם בשלב המוקדמות).
בשלושת המישחים קבע שו שיאי תחרות חדשים.
האמריקאים בראשות שו היו מועמדים בטוחים לניצחון גם במשחה ל-4x200 מטר חופשי, אך הם פסלו.
שנתיים נפלאות אלו מיקמו את שו כשחיין המוביל בעולם למרחקים ארוכים, הוא היה בלתי מנוצח.
הוא היה לשחיין השני בהיסטוריה ששולט בשלושת משחי החתירה (200, 400 ו-1500 מטר).
המגזין ספורטס אילוסטרייטד העניק לו כתבה גדולה וחשובה.
דבר זה גרם לחשיפה עצומה.
הפרסום והשיחות סביבו בגיל כל כך צעיר כנראה פגעו קשות בהכנות לאולימפיאדה.
בנוסף, סבל שו מאנמיה שמנעה ממנו להתאמן בצורה סדירה וכן סבל מבעיות בכתפיים, שלא הועילו על החלמתו.
למבחנים האמריקאים לאולימפיאדת מונטריאול (1976) הגיע שו כאלוף עולם ושיאן עולם במשחים הארוכים, אך הוא לא הצליח להשתלב במשחה ל-1500 מטר חופשי, שהיה המשחה החזק שלו, והסתפק במשחה ל-400 מטר חופשי.
במשחקים עצמם הוא זכה במדליית כסף במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 3:52.54 דקות אחרי בן ארצו בריאן גודל שקבע שיא עולם חדש בתוצאה של 3:51.93 דקות.
בנוסף, הוא שחה עבור הנבחרת האמריקאית בשלב המוקדמות ב-4x200 מטר חופשי וקבע איתם שיא עולם חדש 7:30.33 דקות.
האמריקאים זכו במדליית הזהב בשיא עולם חדש נוסף בתוצאה של 7:23.22 דקות.
במונטריאל רק השוחים בגמר זכו במדליה, בניגוד למשחקים האולימפיים שנערכים עכשיו, שבהם כל מי ששחה, גם במוקדמות זוכה במדליה אולימפית אם קבוצתו זכתה.
לאחר המשחקים האולימפיים התרכז שו בעיקר בכדורמים.
שו לא השתתף באולימפיאדת מוסקבה (1980) כמו שאר חבריו, עקב החרם האמריקאי על ברית המועצות.
לאולימפיאדת לוס אנג'לס (1984) הגיע שו כשחקן כדורמים.
הוא וחבריו ניצחו בכל המשחקים, פרט למשחק נגד יוגוסלביה שהסתיים בתיקו.
מדליית הזהב ניתנה ליוגוסלבים משום שגם הם ניצחו בכל המשחקים, אך הפרש הגולים שלהם היה טוב יותר, בחמישה גולים יותר.
מדליית הארד ניתנה לגרמניה המערבית.
שו ייזכר כאחד השחיינים הגדולים בהיסטוריה שלא זכו במדליית זהב אולימפית.
שו זכה בשנת 1975 בפרס ג'יימס א' סאליבן, פרס לספורטאי החובבן הטוב ביותר.
בשנים 1974 ו-1975 זכה שו בתואר שחיין השנה בעולם.
שו שבר 10 שיאי עולם, זכה ב-3 תוארי אליפות עולם, זכה ב-7 תוארי אליפות ארצות הברית ו-3 תוארי NCAA.
בשנת 1989 זכה שו להיכלל בהיכל התהילה הבינלאומי של השחייה.
טימאר (בטורקית: tımar, המקור פרסי: تيمار) הוא יחידת שטח שהייתה נהוגה באימפריה העות'מאנית.
בתקופת הסלג'וקים והעות'מאנים, נקראו בשם זה קרקעות שנמסרו לאדם תמורת תפקיד או שירות מוגדרים, והניבו הכנסה שנתית של 3,000-20,000 אקצ'ה; ובמילים אחרות, אחוזת הפקד שקיבלו אבירי הסולטאן, הסיפאהי, לשם פרנסתם.
בעל הטימאר היה לרוב סיפאהי, ואז היה הטימאר השכר על שירותו הצבאי והוא לא היה צריך להעלות מיסים לסולטאן.
בעיתות שלום היה שטח הטימאר מעובד על ידי בעליו.
הוא היה אחראי לאסוף מסים מהאוכלוסייה שבשטחו.
חלק מהמסים הוא היה שומר אצלו וחלק מעביר לשלטון המרכזי באיסטנבול.
בעיתות מלחמה היה מגייס בעל הטימאר את הפלאחים המקומיים לקרב.
להבדיל מהפאודל האירופאי (בעל הפייף), לא הייתה למחזיק הטימאר סמכות שפיטה על תושבי הנחלה שהופקדה בידיו.
סמכות השיפוט הייתה מסורה בידי הקאדי (כנציגו של הסולטאן) ומחזיק הטימאר היה צריך להוציא לפועל את פסיקת הקאדי.
זיאמט היה טימאר שניתן בתקופת האימפריה העות'מאנית בין המאות ה-14 וה-16 לפקידים בכירים שלא היו אנשי צבא.
מוקאטעה הייתה טימאר שניתן לגובי מס.
טימאיוֹס מלוקרי היה פילוסוף יווני בן המאה החמישית לפנה"ס, המוזכר בדיאלוגים של אפלטון וביצירות מאוחרות יותר.
יש הסבורים כי טימאיוס הוא דמות דמיונית שהומצאה על ידי אפלטון.
טימאיוס מוזכר לראשונה אצל אפלטון, בדיאלוגים "טימאיוס" ו"קריטיאס" , שבהם הוא מתאר את תור הזהב במיתולוגיה היוונית ואת המדינה האידיאלית.
בדיאלוג הראשון נאמר שמוצאו של טימאיוס מן העיר לוקרי (כיום בנפת רג'ו די קלבריה שבאיטליה).
בתגובה לבקשתו של סוקרטס, טימאיוס מדבר בדיאלוגים, בין היתר, על ראשיתו של היקום ועל התבונה האנושית.
בדיאלוג "הרפובליקה" מתאר אותו קיקרו כאיש שיח וידיד של אפלטון: "אחרי מותו של סוקרטס, אפלטון נסע למצרים ואחר כך לסיציליה ולאיטליה כדי לחקור ולדרוש בתורת פיתגורס.
שם הוא התגורר בחברתם של ארכיטס מטאראנטו ושל טימאיוס מלוקרי."
טימאיוס מופיע גם ביצירתו של הביוגרף דיוגנס לארטיוס "חייהם ודעותיהם של פילוסופים מפורסמים".
על פי פרוקלוס (המאה ה-5 לספירה) שכתב דברי פרשנות על הדיאלוג "טימאיוס", טימאיוס פיתח את מחשבתו בעקבות האסכולה הפיתגוראית.
על פי סימפליקיוס מקיליקיה (המאה ה-6 לספירה), טימאיוס טען כי העולם נברא על ידי אלוהים.
טימאה טוט אטיאס (נולדה ב-5 בפברואר 1968) היא שחיינית עבר, אלופת ישראל ושיאנית ישראל בשחייה.
השתתפה באולימפיאדת ברצלונה (1992) במדי נבחרת ישראל.
היא עברה לבוקרשט והתאמנה בקבוצת דינמו בוקרשט.
באליפות רומניה שנערכה בשנת 1987 היא זכתה במדליית כסף במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 1:02.6 דקות ובהמשך ייצגה את רומניה באוניברסיאדת זאגרב (1987) שם ניצחה את גמר ב'.
היא עלתה לישראל בשנת 1989, והצטרפה לקבוצת השחייה של מכבי ראשון לציון בהדרכתה של שוש בילדרמן.
בהמשך היא התאמנה בקבוצת השחייה של הפועל עמק יזרעאל, בהדרכתו של נח רם.
תוך פחות משנה, הפכה טוט לשחיינית המובילה בישראל ושיפרה שיאים ישראלים רבים בסגנון חופשי, פרפר, גב ומעורב אישי.
בתחרות שמונה האומות שנערכה באוסלו, נורווגיה באפריל 1990 זכתה טוט בשתי מדליות זהב וקבעה שלושה שיאים ישראליים.
במשחה זה הנבחרת סיימה במקום השמיני בתוצאה של 4:15.26 דקות.
בתחרויות השחייה של כינוס הפועל ה-14 שנערכו בווינגייט בחודש מאי 1991, קבעה טוט במשחה ל-200 מטר גב שיא ישראלי חדש של 2:26.49 דקות, שיפור לשיא של רוית אלון (2:26.63 דקות).
באותה שנה היא קבעה במשחה ל-50 מטר פרפר שיא ישראלי חדש של 29.77 שניות ובכך הייתה לשחיינית הישראלית הראשונה ששחתה משחה זה מתחת ל-30 שניות.
באליפות העולם בשחייה שנערכה בפרת', אוסטרליה בשנת 1991, סיימה טוט במקום ה-30 במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:00.85 דקות, במקום ה-22 במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 1:04.43 דקות ובמקום ה-26 במשחה ל-200 מטר פרפר מבתוצאה של 2:20.83 דקות.
בתחרות שחייה (בריכה של 25 מטר) שנערכה בדצמבר 1991 קבעה טוט במשחה ל-400 מטר מעורב אישי שיא ישראלי חדש של 4:58.16 דקות.
בתחרות גביע חיפה הבינלאומי בשחייה שנערכה בפברואר 1992 (ביום הולדתה) שיפרה טוט פעמיים את השיא הישראלי במשחה ל-200 מטר גב והעמידה אותו לבסוף על 2:22.36 דקות, שיפור לשיא של הדס פדה.
בנוסף, היא ניצחה במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:30.01 דקות.
שבוע לאחר מכן, בתחרות האומות שנערכה בווינה, אוסטריה היא קבעה במשחה ל-200 מטר פרפר שיא ישראלי חדש של 2:16.63 דקות.
בתחילת חודש מאי 1992, הוכיחה טוט שהיא בכושר טוב לקראת המשחקים האולימפיים כשקבעה במשחה ל-200 מטר גב שיא ישראלי חדש של 2:21.48 דקות.
באליפות ישראל בשחייה שנערכה בווינגייט בסוף חודש מאי אותה שנה והיוותה תחרות אחרונה לקביעת המינימום האולימפי, קבעה טוט את המינימום האולימפי במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:16.89 דקות.
באולימפיאדת ברצלונה שנערכה בשנת 1992 סיימה טוט במקום ה-20 במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:16.84 דקות ובמקום ה-29 במשחה ל-100 מטר פרפר בשיא ישראלי חדש של 1:03.18 דקות.
כיום, טוט מלמדת במסגרת אקדמית בטכניון, חינוך גופני - שחייה לסטודנטים וכן מאמנת שחייה בקבוצת מכבי חיפה.
שיאי ישראל (בריכת 25 מטר)
טימו פוקי (בפינית: Teemu Pukki; נולד ב-29 במרץ 1990 בקוטקה, פינלנד) הוא שחקן כדורגל פיני שמשחק בעמדת החלוץ בה.י.ק.
פוקי עבר לסביליה מקבוצת עיר הולדתו קוטקה, קו-טי-פי, בינואר 2008, לאחר שחתם על חוזה לשלוש וחצי שנים בקבוצה.
תחילה, שיחק פוקי בקבוצת הנוער של המועדון, עד שקודם לקבוצת המשנה, סביליה אתלטיקו, ששיחקה בליגה הספרדית השנייה.
פוקי שיחק משחק אחד בלבד בקבוצה הבוגרת של סביליה, נגד ראסינג סאנטנדר, ולאחר שהבין שלא יוכל לקבל דקות משחק בקבוצה, חזר פוקי לפינלנד.
כבר בעונתו הראשונה הצליחו פוקי וחבריו לזכות באליפות ליגת העל הפינית, כשפוקי כובש שני שערים בשבעה משחקים.
בעונה שלאחר מכן, זכה פוקי שוב באליפות עם ה.י.ק הלסינקי, אך הפעם הוא כבש אחד עשר שערים בשמונה עשר משחקים.
בתחילת עונת 2011/12, העפיל פוקי יחד עם קבוצתו למוקדמות הליגה האירופית, שם הם הוגרלו נגד שאלקה 04. בסיכום שני המשחקים כבש פוקי שלושה שערים, אך זה לא הספיק לקבוצתו על מנת להעפיל לשלב הבא.
למרות הכישלון הקבוצתי, יכולתו המצוינת של פוקי גרמה לעניין רב מצד הצוות של שאלקה, מה שהביא את פוקי לחתום בקבוצה ב-31 באוגוסט 2011.
ב-6 בנובמבר 2011, כבש פוקי את שערו הראשון במדי שאלקה 04 במשחק ליגה נגד הנובר 96, ובכך הפך פוקי לשחקן הפיני הרביעי בלבד שכובש בליגה הגרמנית.
ב-31 באוגוסט 2013, חתם פוקי בסלטיק הסקוטית לארבע שנים, תמורת סכום שלא פורסם.
ב-14 בספטמבר 2013, ערך פוקי את הופעת הבכורה שלו במדי המועדון, במשחק חוץ נגד הארטס, ואף כבש שער באותו משחק.
ב-1 בספטמבר 2014 הושאל לברונדבי הדנית ובעונה הבאה נרכש על ידי הקבוצה.
באוגוסט 2016 הבקיע פוקי שלושער בניצחונה של ברונדבי 1–3 על הרטה ברלין במסגרת מוקדמות הליגה האירופית, והעפיל עם ברונדבי לשלב המוקדמות הבא.
ב-30 ביוני 2018 חתם בנוריץ' סיטי מהצ'מפיונשיפ.
ב-27 ביוני 2023 חתם במינסוטה יונייטד מה-MLS.
פוקי שיחק לראשונה במדי נבחרת פינלנד ב-4 בפברואר 2009, במשחק ידידות נגד נבחרת יפן.
את שערו הרשמי הראשון כבש פוקי נגד נבחרת ספרד ב-22 במרץ 2013 במסגרת מוקדמות מונדיאל 2014.
בקמפיין ליגת האומות 2018/2019 הוביל פוקי את נבחרת פינלנד למקום הראשון בבית 3 בדרג C, לאחר שכבש מספר שערי ניצחון מול נבחרות הונגריה ואסטוניה.
במוקדמות יורו 2020 הוגרלה פינלנד לבית י' עם איטליה, יוון, בוסניה, ארמניה וליכנשטיין.
במהלך המוקדמות הבקיע פוקי 10 שערים לטובת נבחרת פינלנד, ועזר לה להעפיל בפעם הראשונה בתולדותיה לטורניר גדול - יורו 2020. לאחר מכן, עבר לשחק ב"נוריץ' סיטי" מהפרמייר ליג.
שחקן החודש בליגה הדנית: נובמבר 2014, אוגוסט 2016
שחקן החודש בפרמייר ליג: אוגוסט 2019
שחקן החודש בצ'מפיונשיפ: פברואר 2021
טימברלנד היא יצרנית וקמעונאית אופנה אמריקאית, המתמקדת בהנעלה.
בשנת 2007, טימברלנד צוינה כחברת ההעסקה הטובה ה-78 במספר בארצות הברית, ברשימת התוכנית.
לטענת החברה, היא תומכת באחריות תאגידית.
היא מציעה חבילות על מוצריה, הזמינות לעובדיה ולקוחותיה.
מטה חברת טימברלנד ממוקם בדרום-מזרח מדינת ניו המפשייר, והיא פועלת גם ממשרדים אחרים ברחבי העולם.
מייסד טימברלנד, נתן שוורץ, החל את קריירת ההנעלה שלו כתופר מתלמד בבוסטון בשנת 1918. בשנת 1952 קנה מחצית מנכסי חברת ההנעלה "Abington Shoe Company" שבדרום בוסטון.
שלוש שנים מאוחר יותר קנה את יתר הנכסים והכניס את בניו, סידני והרמן, לעסק.
יחדיו, במשך עשר שנים, הם ייצרו נעליים עבור יצרנים מובילים.
בשנת 1973, הושק שם המותג "טימברלנד" עבור מגפי עור עמידים למים, הראשונים מסוגם, אשר יוצרו על ידי החברה.
הואיל ודגם המגפיים הצליח וגרף פופולריות רבה, שם החברה שונה באופן רשמי ל"חברת טימברלנד" ב-1978. בשנות ה-80 של המאה ה-20 החלה את התרחבותה לשוק הבינלאומי, ולקו המוצרים של החברה נוספו גם נעלי נשים, בגדים לגברים, נשים וילדים ומוצרים נלווים כמו שעוני יד ותרמילי גב.
ג'פרי שוורץ, נכדו של המייסד נתן שוורץ, הצטרף לחברה ב-1986. בשנה שלאחר מכן המשפחה הנפיקה את החברה ב.
הרמן שוורץ, בנו של המייסד הוביל את החברה עד שפרש ב-1986. הוא הוחלף כמנכ"ל על ידי אחיו סידני, שפרש ב-1998, ג'פרי שוורץ ירש אותו כמנכ"ל החברה.
בתקופה זו מחזור המכירות של החברה גדל מהיקף מכירות של כ-150 מיליון דולר בשנה, למחזור מכירות של למעלה מ-1.3 מיליארד דולר בשנת 2002. אולם בשנים שלאחר מכן החלה האטה בעסקי החברה וירידה במכירות.
בשנת 2006 הכריזה החברה על תוכנית להפוך את השוק הסיני לאחד ממוקדי המכירות העיקריים של באסיה, ולפתוח שם 70 חנויות בחמש השנים.
בשנת 2007 טימברלנד היייתה החברה הראשונה בארצות הברית שהציגה תוויות על מדפי החנויות המציינת כמה גזי חממה השתחררו לאטמוספירה בתהליך ייצור של המוצר, כמענה למודעות הגוברת בקרב הצרכנים בקשר לשינויי האקלים.
ביוני 2011 נרכשה טימברלנד על ידי קונצרן האופנה VF Corporation, תמורת כ-2 מיליארד דולר.
לאחר הרכישה עלה לישראל מנכ"ל החברה, שהחזיק יחד עם משפחתו בשליטה בחברה, ג'פרי שוורץ.
בישראל עוסק שוורץ בפעילות פילנתרופית והקים את ארגון מעוז, המקדם מנהיגות חברתית-כלכלית.
חברת "סקאל ספורט" מקבוצת סקאל קיבלה את הזיכיון לשיווק מוצרי טימברלנד לישראל בשנת 1996, ופתחה תוך מספר שנים 5 חנויות של המותג.
כמו כן, הקימה פינות מכירה של המותג בתוך סניפי רשת "סקאל ספורט".
ב-2001 החלה לשווק גם את אופנת הנשים של טימברלנד.
ב-2006 הוקם סניף של המותג בתוך חנות דיוטי פרי ג'יימס ריצ'רדסון בטרמינל 3 שבנמל התעופה בן-גוריון.
וב-2007 הוקם סניף נוסף בקניון רמת אביב.
באפריל 2014 רכשה חברת ההלבשה והאופנה בריל, מידי קבוצת סקאל, 50% פעילותה של רשת טימברלנד בישראל.
באפריל 2021 רכשה בריל את מלוא הבעלות על הרשת יחד עם מותגים נוספים שהיו בזיכיון של קבוצת סקאל.
טימגנס מאלכסנדריה (Timagenes, ביוונית: Τιμαγένης) היה סופר יווני-אלכסנדרוני, היסטוריון ומורה לרטוריקה מהמאה ה-1 לפנה"ס.
רוב הידוע כיום על טימגנס מקורו בסודא, הלקסיקון הביזנטי מהמאה ה-10 לספירה.
אביו היה בנקאי, שהיה משולב באדמיניסטרציה המלכותית של בית תלמי.
הידיעה מהסודא, לפיה נטען כי טימגנס היה מצרי, נבעה כנראה מחוגים עוינים לו, שניסו להמעיט מערכו, אולם ייתכן כי הכוונה הייתה שהוא היה תושב מצרים, אבל לא היה אזרח העיר אלכסנדריה.
בזמן המסע של גביניוס לאלכסנדריה בשנת 56 לפנה"ס תחת פומפיוס הגדול, הוא נלקח כשבוי לרומא אחרי כיבוש מצרים, כנראה בגלל מעורבותו בפוליטיקה המצרית, שהייתה למורת רוחו של גביניוס.
הוא הובא לרומא, שם נקנה על ידי פאוסטוס , בנו של סולה.
בתקופת השבי שלו, עבד טימגנס כטבח ולאחר מכן כנושא אפריון.
אחר כך שוחרר והתפרסם כרטור והיסטוריון.
הוא היה איש רוח ברומא בתקופת פומפיוס עצמו ואחריו בזמנו של אוגוסטוס קיסר, ולאחר מכן בזמנו של הרטוריקן היהודי הסיציליאני קייקיליוס.
טימגנס היה ביחסים קרובים עם מרקוס אנטוניוס ואוגוסטוס.
על ידי טימגנס, הכיר אנטוניוס את אלכסאס איש לאודיקיה, שנשלח אל הורדוס, ערק והוצא להורג על ידי אוגוסטוס.
בימי אוגוסטוס הוא לימד רטוריקה והיה מקובל בחוגי החברה הרומית הגבוהה.
הפילוסוף הרומאי סנקה, בחיבורו "על הכעס", מספר על יחסיו של טימגנס עם אוגוסטוס:
טימגנס העיר כמה הערות עוינות על הקיסר אוגוסטוס עצמו, אשתו וכל משפחתו.
שנינותו הרשלנית עברה מאיש לאיש בחופשיות ולעיתים קרובות היה אוגוסטוס מזהיר אותו שלשונו חייבת להיות זהירה יותר.
כאשר המשיך, אסר עליו את הכניסה לארמון.
לדברי פלוטרכוס, סר חינו של טימגנס בעיני אוגוסטוס, לא בשל חופשיות מוגזמת בנאומו, אלא רק בגלל שאימץ מנהג טיפשי לעולם לא לדבר ברצינות, אלא תמיד בגסות, בכל הזדמנות שהקיסר רצה בחברתו, כשהוא מצהיר שנועם ההומור שלו הוא הסיבה לאהדתו בחצר הקיסר.
גם המשורר הרומי הורטיוס הזכיר את לשונו החריפה והעוקצנית של טימגנס.
על פי הסודא, גורש טימגנס מבית הספר לרטוריקה שלו על שדיבר באופן חופשי מדי, ובילה את זמנו באזור כפרי של טוסקולום.
את מקומו בראשות בית הספר שלו ירש חברו אסיניוס פוליו.
לדברי סנקה, לפוליו היה ריב עם טימגנס, אולם מכיוון שנפל מאיגרא רמה, היה מוכן לאסוף אותו אל חיקו ולהעניק לו מקלט, והסיבה היחידה שסיים את הריב, הייתה שאוגוסטוס התחיל עם טימגנס ריב משלו.
טימגנס נטר טינה לקיסר, אולם אף אחד לא פחד להיות חברו ולא התרחק ממנו כאדם ארור והוא היה נערץ על ידי כל העיר.
הוא חי עד גיל זקנה בביתו של פוליו.
הוא ערך קריאות של ההיסטוריה שכתב ואילו את הספרים שכתב על אוגוסטוס שרף באש.
אוגוסטוס נשא את כל זה בסבלנות ואפילו לא התרגש מהעובדה ששמו הטוב והישגיו הותקפו.
על פי סנקה, טימגנס לא אהב את הצלחת הרומאים וטען שרק בגלל דבר אחד הוא מצטער על השריפות בעיר רומא – מכיוון שהוא יודע שיבנו בניינים יותר טובים מאלה שעלו באש.
ייתכן והיה אחד היוונים, שעל פי ליוויוס העדיפו את הפרתים על הרומאים.
על פי הסודא, טימגנס מת באלבאנום (או דרפאנום או דבאנום, שבאוסרואנה במסופוטמיה).
הוא הוזמן לארוחה וכשניסה להקיא לאחריה, נחנק ומת.
ההיסטוריון אוגורס כתב ספר על חייו של טימגנס.
הסודא מציינת שני אנשים נוספים בשם "טימגנס":
טימגנס, היסטוריון שכתב חיבור בן 5 ספרים על אתרים לאורך חופי כל הימים.
טימגנס או טימוגנס איש מילטוס, היסטוריון ורטוריקן שכתב חיבור בן 3 ספרים על הירקלאה שבפונטוס ואנשיה החשובים, וכמו כן גם מכתבים.
סופר אלמוני (פסאודו-פלוטרכוס) מזכיר את "טימגנס הסורי", שכתב על תולדות הגאלים.
מבין ארבעת הסופרים הללו, הנזכרים בשם "טימגנס", קרוב לוודאי שהרטוריקן האלכסנדרוני, ההיסטוריון שכתב על האתרים בחופים, והסורי הם אותו אדם.
יש סבירות שמקום מותו במזרח הוא שגרם לכך שנקרא "סורי" על ידי הסופר האלמוני.
טימגנס היה אחד ההיסטוריונים המפורסמים ביותר של התקופה ההלניסטית וראשית הקיסרות הרומית.
הוא היה היסטוריון נכבד, שמבחינת הקונספציה של היסטוריה אוניברסלית המשיך שורה של היסטוריונים חשובים, כמו אגתארכידס ופוסידוניוס.
מכמה הערות בספר "גאוגרפיקה" של סטראבון, ניתן להסיק שלטימגנס הייתה נטייה לתיאורים סנסציוניים ושסטראבון העדיף מקורות אחרים על פניו: במקרה אחד את פסידוניוס ובמקרה אחר את מגסתנס.
על פי הסודא, טימגנס כתב הרבה ספרים.
הוא היה ידוע היטב לסופרים מאוחרים יותר, יוונים, ואפילו יותר מהם, לטיניים.
כל חיבוריו אבדו וגם שמותיהם לא נודעו.