tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בנובמבר 2020 אישר נשיא ג'יבוטי אסמאעיל עומאר גואלה כי לארצו יחסים בלתי רשמיים עם ישראל.
הוא הודה בריאיון כי המגעים מתקיימים בין המדינות מזה 25 שנים, כולל כניסת אנשי עסקים עם דרכון ישראלי.
יחד עם זאת שלל את האפשרות להסדרת יחסים עם ישראל, כיוון שלטענתו היא "שוללת את זכויות הפלסטינים" אך טען כי במידה וישראל תבצע "מחוות שלום" לפלסטינים ג'יבוטי תסכים לכונן יחסים עם ישראל.
ברית המועצות הייתה חברה מייסדת בארגון האומות המאוחדות והשפיעה רבות על עיצובו של הארגון, הדינמיקה הפנימית שלו ומבנה מועצת הביטחון של האומות המאוחדות, בה הייתה חברה קבועה.
עם התפרקות ברית המועצות ב-1991 ירשה הפדרציה הרוסית את המושב של ברית המועצות באו"ם.
מגעים לקראת הקמת ישות שתחליף את חבר הלאומים התקיימו עוד טרם סיום מלחמת העולם השנייה בין חברות בעלות הברית ובראשן ברית המועצות, בריטניה, ארצות הברית וסין.
במסגרת המגעים התעקשה ברית המועצות על מספר עקרונות, בהם הנהגת חברות קבועה במועצת הביטחון, הכוללת זכות וטו למדינות החברות ("ארבע הגדולות" וכן צרפת, שנוספה כחברה חמישית לאחר החזרת עצמאותה).
הסכם הפשרה אפשר לברית המועצות להכניס את הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האוקראינית ואת הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הבלארוסית כחברות בעלות מעמד מדיני נפרד (כלומר להיות מיוצגת בעצרת על ידי שלושה מושבים) בתמורה להכללתן של הודו והפיליפינים כמדינות חברות.
באפריל 1945, השתתפה ברית המועצות, יחד עם 50 מדינות נוספות ב"וועדת האומות המאוחדת בנושא מוסד בין-לאומי" בסן פרנסיסקו.
בוועידה זו נכתבה ונוסחה מגילת האומות המאוחדות, אשר אושררה ב-24 באוקטובר 1945 אושרה המגילה על ידי המדינות החברות הקבועות במועצת הביטחון יחד עם 46 מדינות נוספות, ובכך הוקם ארגון האו"ם
שגרירה הראשון של ברית המועצות לאו"ם היה אנדריי גרומיקו.
הוא כיהן בתפקיד גם בעת ההצבעה על תוכנית החלוקה של ארץ ישראל ביום 29 בנובמבר 1947 – "כ"ט בנובמבר", אז נמנה גרומיקו עם התומכים באישור התוכנית שפירושה היה תמיכה בהקמת מדינה יהודית.
קודם להצבעה נאם גרומיקו נאום חוצב להבות לטובת העם היהודי.
ב-1949 השתלטה המפלגה הקומוניסטית של סין על המדינה והקימה את הרפובליקה העממית של סין.
בתגובה הקימה המפלגה הלאומית את הרפובליקה הסינית בטאיוואן.
המושב של סין באו"ם היה בידי אנשי המפלגה הלאומית ובתמיכת המערב נותר ייצוגה של סין בעצרת ובמועצת הביטחון בידי הרפובליקה הסינית.
ברית המועצות דרשה את העברת המושב לידי "הממשלה החוקית בסין היבשתית" היא המפלגה הקומוניסטית של סין.
הסכסוך, אחד הראשונים במלחמה הקרה, גרם לכך שבינואר 1950 הודיע שגריר ברית המועצות יאקוב מאליק על החרמת הדיונים ועזב את המועצה.
ברית המועצות, שזיהתה שהחרם פעל לרעתה בזירה הדיפלומטית, השיבה את נציגה למועצת הביטחון באוגוסט אותה שנה.
בשנת 1971, עקב התחממות היחסים בין ארצות הברית לסין, עבר המושב הסיני לידי הרפובליקה העממית של סין.
עד 1955 היה למדינות הגוש המערבי רוב בקרב חברות האומות המאוחדות.
במשך רוב שנות המלחמה הקרה, עקב הצטברות מדינות חדשות, פוסט-קולוניאליסטיות שקיבלו עצמאות באפריקה ולהן ממשלות סוציאליסטיות, מדינות בדרום-אמריקה ומרכזה בעלות שלטון סוציאליסטי ומדינות ערב, הייתה ברית המועצות לבעלת רוב אוטומטי כמעט בהצבעות באו"ם.
גם כינון גוש "המדינות הבלתי-מזדהות" שיחק לידיה של ברית המועצות, אשר שלטה בדיפלומטיה שלהן למעשה במידה רבה יותר מאשר המערב.
באופן מעשי הצליחה ברית המועצות להעביר סיוע בין-לאומי למדינות אלה על חשבון המדינות העשירות, דרך צינורות מוסדות האו"ם.
ב-14 בדצמבר 1960 חגגה ברית המועצות הצלחה דיפלומטית כאשר הובילה להחלטה אנטי-אימפריאליסטית, "ההצהרה בדבר מתן עצמאות למדינות ולעמים הנמצאים תחת כיבוש קולוניאליסטי" (החלטה 1514 של העצרת הכללית), תוך הימנעותן של ארצות הברית, בריטניה, בלגיה, פורטוגל, צרפת ודרום אפריקה.
אף על פי כן זכתה מדיניות ברית המועצות למספר גינויים בזירת האומות המאוחדות, בשל פלישת וייטנאם לקמבודיה וכיבושה על ידי וייטנאם ב-1978 ובשל פלישת ברית המועצות לאפגניסטן ב-1979.
בנושאים רבים שיתפה ברית המועצות פעולה עם מדינות המערב ברוב הארגונים המסונפים לאו"ם ובמוסדותיו.
ב-1990 תרמה ממשלת ברית המועצות פסל בשם "הטוב מביס את הרע" לרגל חגיגות 45 שנה לייסוד ארגון האומות המאוחדות.
הפסל, המתאר את ג'ורג' הקדוש מנצח את הדרקון, נעשה ממתכת של טילי SS-20 Saber ופרשינג II שהותכו בעקבות חתימת הסכם פירוק נשק גרעיני לטווח בינוני.
באפריל 1991 השתתפה ברית המועצות לראשונה בכוח שמירת-שלום של האו"ם, במסגרת משימת UNIKOM בה נשלח כוח משקיפים בין-לאומי לכווית כחלק מאירועי הסיום של מלחמת המפרץ.
בעקבות כינון חבר המדינות בדצמבר 1991, אשר פירק למעשה את ברית המועצות, ירשה הפדרציה הרוסית את מושבה של ברית המועצות באו"ם.
אוקראינה ירשה את מושבה של הרפובליקה האוקראינית וביילורוס ירשה את מושב הרפובליקה של ביילורוסיה.
יחסי ג'יבוטי-רואנדה הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת ג'יבוטי לבין רפובליקת רואנדה.
כלכלת ג'יבוטי מבוססת על שירותים הקשורים במיקום האסטרטגי שלה ובסטטוס שלה כשטח חופשי למסחר בקרן אפריקה ובצפון אפריקה.
שני שלישים מתושביה חיים בעיר הבירה – ג'יבוטי, והשאר בעיקר נוודים ורועי צאן המפוזרים במדינה.
מרבית המדינה היא מדבר שהגשם בו נדיר, דבר המגביל את גידול הפירות והירקות, ולכן מרבית המזון מיובא.
ג'יבוטי מספקת שירותים כנתיב מעבר בינלאומי (למשל לספינות) וכמרכז תדלוק באזור כולו.
בג'יבוטי קיימים מעט אוצרות טבע ותעשייה זעירה.
מוצרי הייצוא העיקריים הם קפה ותה.
כן מייצאים זנים של חרצית המשמשים, מלבד לנוי, גם להפקת קוטל חרקים.
רואנדה אינה ברוכה במשאבי טבע, אך כורים בה בכמויות קטנות מספר מחצבים, בהם טונגסטן וקסיטריט.
התיירות מהווה מקור הכנסה משמעותי, ותרומתה לתוצר ב-2008 מוערכת ב-5.3%.
מוקדי המשיכה העיקריים הם שרידי יערות העד, שבהם ניתן לצפות בגורילות.
רצח העם ב-1994 ריסק לחלוטין את כלכלת המדינה, שהייתה ענייה גם לפני כן.
מאז נמצאת הכלכלה במגמת שיפור.
בין 1998 ל-2007 נרשמה צמיחה כלכלית של יותר מ-6% בממוצע שנתי, בין הגבוהות באפריקה.
הממשלה נוקטת מדיניות נאו-ליברלית, מפריטה חברות בבעלות ממשלתית ומפחיתה מחסומי סחר.
לצד הצמיחה, העמיק האי-שוויון בחברה.
בשנת 2013 ייצאה ג'יבוטי לרואנדה סחורה בשווי 43.4 אלף דולר אמריקאי.
הסחורה הייתה רובה ככולה (100%) מכונות לשיוף מתכת.
מאז שנה זו אין תנודות בייצוא הג'יבוטי לרואנדה ואף דולר אחד לא יצא מג'יבוטי והגיע לרואנדה.
בשנת 2014 ייצאה רואנדה לג'יבוטי סחורה בשווי 41.8 אלף דולר אמריקאי.
הסחורה הייתה מכונית אחת או שתיים (77%) ובגדים משומשים לנזקקים (23%).
מאז שנה זו אין כלל יחסי סחר ומסחר בין רואנדה לג'יבוטי ולא עבר אף דולר אחד בין שתי המדינות.
יחסי ג'יבוטי-סומליה הם היחסים הדו-צדדיים בין רפובליקת ג'יבוטי לבין הרפובליקה הפדרלית של סומליה.
ג'יבוטי וסומליה מקיימות קשרים הדוקים בשל ההיסטוריה המשותפת וההרכב הדמוגרפי הדומיננטי שלהן.
הקבוצה האתנית הסומלית, מהווה את רוב האוכלוסייה בשתי המדינות.
במהלך מלחמת אוגדן בין סומליה לאתיופיה, העבירו השלטונות הג'יבוטיים מודיעין צבאי לשלטונות של סומליה.
לאחר תחילת מלחמת האזרחים בסומליה בתחילת שנות התשעים, הפכה ג'יבוטי, למשתתפת פעילה בתהליך השלום הסומלי.
בשנת 2000 אירחה ג'יבוטי את ועידת ארטה, וכן את השיחות שהתקיימו בין הממשלה הפדרלית לבין הברית למען שחרור סומליה בשנים 2008–2009, שהובילו להקמת ממשלה קואליציונית.
ג'יבוטי הצטרפה מאוחר יותר למשלחת האיחוד האפריקאי לסומליה בשנת 2011.
בעקבות הקמת הממשלה הפדרלית של סומליה ב-2012, השתתפה גם משלחת ג'יבוטי בטקס חנוכת הנשיא החדש של סומליה.
מאידך, סומליה מחזיקה בשגרירות בג'יבוטי העיר.
יחסי ג'יבוטי–יפן הם יחסי החוץ שבין רפובליקת ג'יבוטי לבין יפן.
היחסים הדיפלומטיים בין יפן לבין ג'יבוטי כוננו רשמית ב-27 ביוני 1977, יום הכרתה של יפן בעצמאותה של ג'יבוטי.
נשיא ג'יבוטי, חסן גולד אפטידון, עשה מספר ביקורים ממלכותיים ביפן.
ביקורו הראשון היה בשנת 1995. וביקורו השני בשנת 1998. ביקורים אלה היוו חלק מה-TICAD.
איסמאעיל עומאר גואלה ביקר ביפן בספטמבר 2003 וב-19 בדצמבר 2010. כוח ההגנה הימי של יפן פועל בג'יבוטי מאז 2009, ומאז 2011 הכוח מחזיק בסיס צבאי שכולל מספר אוניות ליווי במפרץ עדן וים סוף.
אוכלוסיית היפנים המתגוררים בג'יבוטי מוערכת בכ-32 תושבים בלבד.
אוכלוסיית הג'יבוטים המתגוררים ביפן מוערכת בכ-11 תושבים בלבד.
בשנת 2016 ייצאה ג'יבוטי ליפן סחורה בשווי 1.92 אלף דולר אמריקאי.
הסחורה כללה חומרים מודפסים בלבד.
לעומתה, יפן ייצאה לג'יבוטי סחורה בשווי 31.8 מיליון דולר אמריקאי.
נתחים גדולים מהסחורה הם כלי רכב לבנייה, מכוניות, אופנועים, ברזלים מגולגלים, טלפונים, חלקי רכב, מצפנים, אבץ גולמי וגלגלי גומי.
ג'יבוטי מיוצגת ביפן על ידי שגרירות שהיא מחזיקה בטוקיו, בירת המדינה.
יפן מיוצגת בג'יבוטי על ידי שגרירות שהיא מחזיקה בג'יבוטי סיטי, בירת המדינה.
יחסי ג'יבוטי-הודו הם יחסי החוץ שבין רפובליקת ג'יבוטי לבין הרפובליקה של הודו.
ג'יבוטי מחזיקה שגרירות בניו דלהי וקונסוליה כללית במומבאי.
מאידך, הודו מחזיקה קונסוליה בג'יבוטי.
המגעים ההיסטוריים והתרבותיים בין הודו לג'יבוטי התקיימו עוד בימי הביניים.
הנמל של אודליס היווה את מרכז הסחר הימי, בו ימאים הודים סחרו בתבלינים, במשי ובשנהב.
הסוחרים הג'יבוטים סחרו בבשמים ותבלינים הודיים.
ג'יבוטים רבים גדלו על פי תרבות מזרח אפריקה, חצי האי ערב ותת-היבשת ההודית.
לאחר ביקורו של נשיא ג'יבוטי בהודו ובעקבות הבצורת הקשה במדינה, במאי 2003, הודו העניקה לג'יבוטי סיוע הומניטרי בשווי מיליון דולר, שרובו כלל חיטה, אורז ותרופות.
הקהילה ההודית המתגוררת בג'יבוטי מוערכת בכ-600 תושבים בלבד, בעוד שהקהילה ההודית העתיקה ביותר במדינה היא קהילת הסוחרים הגוג'ראטים.
ב-31 בינואר 1989, ממשלות ג'יבוטי והוד חתמו על הסכם בדבר שיתוף פעולה תרבותי.
ג'יבוטי חתמה על מזכר הבנות יחד עם יועצי התקשורת של הודו ליישום הפרויקט הפאן-אפריקאי והטלרפואה.
בנוסף, ב-19 במאי 2003, שתי המדינות חתמו על הסכם בדבר התעופה האזרחית והסכם לקידום ההשקעות וההגנה הדו-צדדית, הנחתם בניו דלהי.
בשנת 2016, ייצאה הודו לג'יבוטי סחורה בשווי 271 מיליון דולר אמריקאי.
נתחים גדולים מהסחורה הם סוכר גולמי, אורז, שוקולד, מוצרים אפויים, ריבה, מוצרי ברזל, נעלי גומי, נעלי עור, מוצרי טקסטיל, מכסי פלסטיק, תרופות, נפט מזוקק, מכוניות, מזגנים, משאבות אוויר, טלפונים, חוטים מבודדים, נייר לא מצופה, חברות, אופנועים, חלקי רכב, ערכות ייצור חשמליות, קרמיקה ובקבוקי זכוכית.
לעומתה, ג'יבוטי ייצאה להודו סחורה בשווי 2.29 מיליון דולר אמריקאי.
נתחים גדולים מהסחורה הם זרעי שמנים, סויה, פלפל, קטניות יבשות, מכונות כביסה, בטריות חשמליות, עור סוס ובקר, אבנים ירקות ומוצרי ברזל.
יחסי ג'יבוטי–צ'ילה הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת ג'יבוטי לבין הרפובליקה של צ'ילה.
היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת ג'יבוטי לבין הרפובליקה של צ'ילה הם יחסים דיפלומטיים שקטים - הם אינם מתוחים ומתקיימים במסגרתם שיתופי פעולה אחדים בלבד במסגרת ארגונים מולטילטרליים בהן חברות המדינות כגון האומות המאוחדות.
היחסים הדיפלומטיים שבין ג'יבוטי לצ'ילה כוננו באופן רשמי ב-22 בינואר 2011.
אזרחי צ'ילה שרוצים להיכנס, לבקר ולשהות בג'יבוטי אינם זקוקים לאשרה מראש על מנת לעשות כן, אלא לאשרה אלקטרונית (eVisa) התקפה לשלושים ואחד ימים.
לעומת זאת, אזרחי ג'יבוטי שרוצים להיכנס, לבקר ולשהות בצ'ילה זקוקים לאשרה על מנת לעשות כן.
צ'ילה אינה מיוצגת בג'יבוטי, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
ג'יבוטי אינה מיוצגת בצ'ילה, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
יחסי ג'יבוטי–גרמניה הם היחסים הדו-צדדיים שבין רפובליקת ג'יבוטי ובין הרפובליקה הפדרלית של גרמניה.
שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים בשנת 1978. החשיבות שגרמניה מייחסת ליחסים עם ג'יבוטי הודגשה על ידי פתיחת שגרירות גרמניה בג'יבוטי באביב 2010. ג'יבוטי, מצידה, פתחה שגרירות בברלין בסתיו 2011, והשגריר שלה הואמן בסוף נובמבר 2011.
יחסי ג'יבוטי–סין הם היחסים הדו-צדדיים בין הרפובליקה העממית של סין וג'יבוטי.
סין וג'יבוטי כוננו יחסים דיפלומטיים ב-8 בינואר 1979. סין מימנה מספר עבודות ציבוריות בפרויקטים בג'יבוטי, כולל אצטדיון, משרדים של משרד החוץ ואת ארמון העם.
מאז הכינוס הראשון של הפורום לשיתוף פעולה סין–אפריקה בשנת 2000, בייג'ינג סיפקה 16.6 מיליון דולר במימון הפיתוח לג'יבוטי.
פרויקטים מרכזיים של סיוע סיני בג'יבוטי כוללים:
8.2 מיליון דולר למימון הקמת בית חולים בערתה
מענק של 2.41 מיליון דולר לבניית מטה חדש לשר החוץ של ג'יבוטי
1.75 מיליון דולר בסיוע מזון במהלך בצורת בג'יבוטי בשנת 2005
בשנת 2016 החלה בניית בסיס חיל הים הסיני בג'יבוטי ששייך לחיל הים של צבא השחרור העממי.
האתר היה אמור להיות המתקן הצבאי הראשון בחו"ל של סין, בעלות מוערכת של 600 מיליון דולר.
על פי שר החוץ של ג'יבוטי מחמוד עלי יוסוף הבסיס שגודלו 90 דונם יאכלס ככל הנראה רק 300 חיילים סיניים ובעדו ממשלת סין תשלם לממשלת ג'יבוטי 20 מיליון דולר בשנה למשך עשר שנים עם אפשרות לתקופה נוספת של עשר שנים.
בשנת 2017 הודיעה סין על השקת פרויקט מי שתייה חוצה גבולות בין אתיופיה לג'יבוטי.
הפרויקט יכלול התקנת צינור באורך 102 קילומטרים לשאיבת מי תהום מהעיירה האתיופית הדגאללה שיסופק לעיירות עלי סביח, דיח'יל, ערתה וג'יבוטי.
ביולי 2019 חתמו שגרירי האו"ם מחמישים מדינות, כולל ג'יבוטי, על מכתב משותף למועצת האומות המאוחדות לזכויות אדם המגנה את הטיפול של סין באויגורים ובקבוצות מיעוט מוסלמיות אחרות באזור שינג'יאנג.
יחסי ג'יבוטי–הממלכה המאוחדת הם היחסים הדו-צדדיים בין ג'יבוטי והממלכה המאוחדת.
באמצע המאה ה-19 החל המרוץ לאפריקה בו ניסו מעצמות המערב להשתלט על שטחים נרחבים באפריקה.
החל משנות ה-50 של המאה ה-19 החלה צרפת להשתלט על שטח בצפון סומליה ובמרכזו עיר הנמל ג'יבוטי.
בתחילת שנות ה-80 של המאה ה-19 השתלטה צרפת על השטח והקימה בו מושבה.
ב-1888 חתמה בריטניה על הסכם עם צרפת שתיחם את שטחי המושבות של שתי המעצמות, והקימה פרוטקטורט בשם "סומלילנד הבריטית".
סומלילנד הצרפתית קמה באופן רשמי ב-1896.
בסוף המאה ה-19 הייתה סומליה מחולקת למעשה לשטח סומלילנד הבריטית, לשטח סומלילנד הצרפתית, ולשטח סומלילנד האיטלקית שהפך לחלק ממזרח אפריקה האיטלקית שכללה את שטחי סומלילנד האיטלקית, אתיופיה ואריתריאה.
לאחר תבוסת צרפת במסגרת המערכה על צרפת החליט מפקד הצבא הצרפתי במושבה פול לואי לז'נטיום להמשיך בלחימה לצד צרפת החופשית, אך השלטונות האזרחים החליטו לעמוד לצד צרפת של וישי.
במהלך המערכה במזרח אפריקה היה מצבה של סומלילנד הצרפתית רגיש במיוחד.
ג'יבוטי נתפסה כנמל אסטרטגי במאבק שבין האימפריה הבריטית ואיטליה הפאשיסטית על השליטה באזור סומליה, אתיופיה ואריתריאה.
במהלך המערכה הטילה בריטניה מצור ימי על סומלילנד הצרפתית.
על אף ניסיונותיו החוזרים והנשנים של לז'נטיום לשכנע את אנשי המושבה כי יעברו לצד צרפת של וישי, נותרה המושבה בסירובה.
מושל המושבה דיכא ביד רמה כל ניסיון להצטרף לכוחותיו של לז'נטיום, והטיל עונש מוות על אלו שהטיפו לכך.
רק בדצמבר 1942 לאחר מבצע לפיד בו כבשו בעלות הברית את מושבות צרפת בצפון אפריקה, והשתלטות גרמניה הנאצית על "האזור החופשי" בצרפת, הודיעו אנשי סומלילנד הצרפתית על תמיכתם באנשי צרפת החופשית.
בשנת 1977 הוקמה המדינה ג'יבוטי, ולאחר שקיבלה את עצמאותה היא כוננה יחסים דיפלומטיים עם בריטניה.
בריטניה מחזיקה בג'יבוטי קונסוליה כללית בעיר ג'יבוטי, ואילו לג'יבוטי אין אף נציגות דיפלומטית בבריטניה.
יחסי ג'יבוטי–סורינאם הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים בין רפובליקת ג'יבוטי ובין רפובליקת סורינאם.
היחסים הרשמיים בין המדינות יוסדו ב-21 בפברואר 2020 כשנחתם בניו יורק מסמך רשמי בידי מוחמד סיאד דואלה, שגריר ג'יבוטי לאומות המאוחדות, ובידי קיטי סוויב, שגרירת סורינאם לאומות המאוחדות.
המשרד לענייני חוץ, לעסקים בינלאומיים ולשיתוף פעולה בינלאומי של סורניאם פרסם הצהרה בה נאמר שמאחורי ההסכם עמד רצון של סורינאם להגביר את הקשרים שלה עם מדינות אפריקה, ושני השגרירים אמרו שהמהלך הוא צעד ראשון בדרך להגברת שיתוף הפעולה בין העמים של ג'יבוטי וסורינאם.
יחסי ג'יבוטי–סנט קיטס ונוויס הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים בין רפובליקת ג'יבוטי ובין פדרציית סנט כריסטופר ונוויס.
היחסים הרשמיים בין המדינות יוסדו ב-20 בפברואר 2020 כשנחתם בניו יורק מסמך רשמי בידי מוחמד סיאד דואלה, שגריר ג'יבוטי לאומות המאוחדות, ובידי סאם קונדור, שגריר סנט קיטס ונוויס לאומות המאוחדות.
משרד החוץ של סנט קיטס ונוויס פרסם הצהרה בה נאמר שהשגרירים דנו בפגישתם גם בהעמקת היחסים בין המדינות דרך אינטרסים ויעדים משותפים.
יחסי ג'יבוטי–ספרד הם היחסים הדו-צדדיים והדיפלומטיים בין ג'יבוטי וספרד.
היחסים המדיניים בין ג'יבוטי לספרד היו באופן מסורתי דלים אך לבביים.
במגבלות אלו, ספרד תמיד ניסתה להיות פתוחה לבקשות לעזרה והכשרה.
היא אף השתדלה למלא את הבקשות למחיקת חובות וכדומה, ובלבד שניתן היה לעשות זאת במסגרת רב-צדדית.
מאידך, שיתוף הפעולה של שלטונות ג'יבוטי היה בעל ערך רב בהבטחת הצלחת המשימה שבוצעה על ידי כוחות הצבא הספרדיים במסגרת המאבק הבינלאומי בפירטיות באוקיינוס ההודי.
הרשויות בג'יבוטי שיתפו פעולה בכל עת כדי להקל על עבודת המעקב האווירי ואספקת אספקה.
היחסים המסחריים בין ספרד לג'יבוטי אינם משמעותיים במיוחד, אם כי חברות ספרדיות מתחילות למצוא הזדמנויות בג'יבוטי, בעיקר בתחום האנרגיות המתחדשות או מכרזים של המוסדות הפיננסיים הרב-צדדיים.
הסחר הדו-צדדי מייצג פחות מ-0.1% מסך היצוא והיבוא הספרדי.
בשנת 2012, ספרד ייצאה לג'יבוטי בשווי 7.39 מיליון דולר וייבאה בשווי 510,000 דולר.
עם זאת, קיים פוטנציאל חשוב להשקעה של חברות ספרדיות בתחום האנרגיה המתחדשת, מכיוון שהמדינה התחייבה לשימוש ב-100% אנרגיה מתחדשת עד שנת 2020. ספרד הייתה רגישה להצעות של ביטול החוב הדו-צדדי של ג'יבוטי והפיכתו לתוכנית פיתוח אפשרית.
בעניין זה, ספרד תמכה בכריתת הסכמי ארגון מחדש ומחיקת חובות לג'יבוטי במסגרת מועדון פריז.
שיתוף הפעולה הספרדי עם ג'יבוטי הוא קטן מאוד מכיוון שמדינה זו מעולם לא נכללה בתוכנית אב כמדינה לשיתוף פעולה.
בשנת 2011 הקצתה AECID סך של 500,000 אירו אשר נוהל באמצעות הצלב האדום ויוניצ"ף.
ג'יבוטי מיוצגת בספרד באמצעות שגרירותה בפריז, צרפת.
ספרד מיוצגת בג'יבוטי באמצעות שגרירותה באדיס אבבה, אתיופיה.
יחסי ג'יבוטי–קניה הם היחסים הדיפלומטיים והדו-צדדיים בין רפובליקת ג'יבוטי לרפובליקת קניה.
היחסים הדיפלומטיים בין ג'יבוטי לקניה החלו ב-27 ביוני 1977, מיד לאחר עצמאותה של ג'יבוטי.
נשיא ג'יבוטי, אסמאעיל עומאר גואלה, ביקר בקניה במאי 2018, ונשיאי המדינות חתמו על מספר הסכמים ביחד.
במאי 2021, נשיא קניה, אוהורו קניאטה, ביקר בג'יבוטי.
שתי המדינות חברות מייסדות של השוק המשותף של אפריקה המזרחית והדרומית.
ברית המועצות וטונגה כוננו יחסים דיפלומטיים רשמיים באפריל 1976, טונגה הייתה האי הראשון באוקיינוס השקט שכוננה יחסים דיפלומטיים עם ברית המועצות.
ניתן לראות את יחסי ברית המועצות–טונגה בהקשר של האינטרסים של שתי המדינות.
באמצע שנות ה-70 של המאה ה-20, אוקיאניה כולה התיישרה היטב עם הגוש המערבי בהקשר של המלחמה הקרה, וברית המועצות, למרות שחופה המזרחי על האוקיינוס השקט, לא נכללה בהשתתפות בעניינים האזוריים.
טונגה, בינתיים, השיגה את ריבונותה המלאה לאחר שהייתה תחת שלטון הממלכה המאוחדת וכוננה יחסי חוץ משלה.
במאי 1976 הציעה ברית המועצות לסייע לטונגה לבניית נמל תעופה בינלאומי ופיתוח תעשיית הדיג.
המהלך של טונגה לכינון יחסים דיפלומטיים עם ברית המועצות גרם לבהלה בניו זילנד, בריטניה, וגרמניה המערבית והביא למספר הצעות סיוע ממדינות המערב.
ממשלת אוסטרליה הודיעה אז כי תממן שדרוג של שדה התעופה הבינלאומי של טונגה, וב-1977 הגדילה את הסיוע הכלכלי הכולל שלה לטונגה (מ-406,000 דולר אוסטרלי ליותר מ-1,000,000 דולר אוסטרלי), לפני פתיחת הנציבות העליונה בנוקואלופה ב-1980.
ב-1987, ג'ורג' טופו החמישי, אז יורש העצר בטונגה, ערך ביקור ממלכתי בברית המועצות.
היחסים בין מוסקבה לנוקואלופה נותרו פרגמטיים ולא אידאולוגיים.
טונגה הייתה, באותה תקופה, מונרכיה אבסולוטית, ללא אהדה אידאולוגית לקומוניזם.
יחסי ברית המועצות–גרנדה מתייחסים ליחסים הדיפלומטיים בין ברית המועצות לגרנדה.
היחסים הדיפלומטיים בין ברית המועצות לגרנדה נותקו בנובמבר 1983 על ידי המושל הכללי של גרנדה.
בסופו של דבר, בשנת 2002 גרנדה כוננה מחדש יחסים דיפלומטיים עם רוסיה.
בעת פעילותה של תנועת JEWEL החדשה ניסתה ברית המועצות לגרום לגרנדה לתפקד כבסיס סובייטי.
באוקטובר 1983 הודיע נשיא ארצות הברית רונלד רייגן על מבצע זעם דחוף, בו פלשה ארצות הברית לגרנדה, שנחשבה כבעלת ברית של ברית המועצות וקובה.
בדצמבר פרסמה מחלקת המדינה של ארצות הברית דו"ח ראשוני על גרנדה, שבו נטען כי היא "אי של אינטרנציונליזם סובייטי".
כאשר הגיע חיל הנחתים של ארצות הברית לאי, הם גילו כמות גדולה של מסמכים, שכללו הסכמים בין הממשלה הסובייטית לבין תנועת JEWEL החדשה, פרוטוקולים של ישיבות התנועה ודוחות משגרירות גרנדה במוסקבה.
יחסי ג'יבוטי–יוון הם היחסים הדיפלומטיים שבין רפובליקת ג'יבוטי לבין הרפובליקה ההלנית.
שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים בשנת 1981. היחסים בין המדינות ידידותיים במיוחד.
הקהילה היוונית בג'יבוטי תרמה לכך באופן משמעותי.
יוון מיוצגת בג'יבוטי באמצעות שגרירותה באדיס אבבה, אתיופיה.
ג'יבוטי אינה מיוצגת ביוון לא בדרג השגרירות ולא בדרג הקונסוליה.
יחסי ג'יבוטי – הרשות הפלסטינית הם יחסי החוץ הדו-צדדיים בין ג'יבוטי והרשות הפלסטינית.
לרשות הפלסטינית יש שגרירות בעיר ג'יבוטי, והשגריר הוא רואיד אבו אמשה.
ג'יבוטי תומכת בסיום הסכסוך הישראלי-פלסטיני באמצעות יישום פתרון שתי המדינות.
היחסים בין ג'יבוטי לרשות הפלסטינית נוסדו ב-13 ביוני 1978.
ג'יבוטי מתחה ביקורת על הנשיא דונלד טראמפ על הכרת ארצות הברית בירושלים כבירת ישראל והודיעה על תמיכתה במזרח ירושלים כבירת מדינה פלסטינית עתידית.
ב-2020 אמר נשיא ג'יבוטי אסמאעיל עומאר גואלה שג'יבוטי לא תיצור קשרים מדיניים עם ישראל עד שהסכסוך הישראלי-פלסטיני ייפתר.
שר החוץ של ג'יבוטי מחמוד עלי יוסוף אישר זאת שוב במרץ 2023.
במהלך מלחמת חרבות ברזל, תמכה ג'יבוטי בתלונת דרום אפריקה נגד ישראל בגין רצח עם.
יפן השתמשה בבסיסה בג'יבוטי כדי לפנות אזרחים מאזור המלחמה.
חמאס שיבח את ג'יבוטי על כך שהיא נוקטת עמדה לטובת פלסטין.
בישיבת החירום של הליגה הערבית והארגון לשיתוף פעולה אסלאמי שהתקיימה בריאד בנובמבר 2023, ג'יבוטי - יחד עם מצרים, ירדן, איחוד האמירויות הערביות, בחריין, סודן, מרוקו, מאוריטניה וסעודיה - הצביעו נגד פעילות חיל האוויר של ישראל, ובעד צמצום מכירות הנפט לארצות הברית בשל תמיכתה של וושינגטון בישראל.
לג'יבוטי היו הסתייגויות מארצות הברית שהובילה את מבצע שומר השגשוג למניעת התקפות על ספינות הקשורות לישראל על ידי החות'ים.
יחסי ג'מייקה-האיטי הם היחסים הדיפלומטיים בין ג'מייקה לבין רפובליקת האיטי.
ג'מייקה מחזיקה קונסוליה בפורט או פרנס והאיטי מחזיקה קונסוליה בקינגסטון.
בינואר 2007 ביקר נשיא האיטי רנה פרבאל בג'מייקה לצורכי עבודה.
במסיבת עיתונאים הודיעה ראש ממשלת ג'מייקה פורשיה סימפסון-מילר כי פסגה משותפת להאיטי ולג'מייקה תתקיים מאוחר יותר באותה השנה.
שתי המדינות חולקות גבול ימי.
יחסי ג'מייקה-הודו הם היחסים הדיפלומטיים בין ג'מייקה לרפובליקה של הודו.
היחסים בין ג'מייקה להודו מתבטאים בלבביות וידידותיות כתוצאה מקשרים תרבותיים ופוליטיים בירושת השלטון הבריטי, כגון חברות בחבר העמים הבריטי, דמוקרטיה פרלמנטרית, השפה האנגלית וקריקט.
שתי המדינות חברות בארגון המדינות הבלתי-מזדהות, וג'מייקה תומכת במועמדותה של הודו לחברות קבועה במועצת הביטחון של האו"ם.
להודו יש נציבות קבועה בקינגסטון בעוד שלג'מייקה יש קונסוליה בניו דלהי ובקרוב תיפתח שם גם נציגות קבועה.
לפי נתוני משרד הסחר של ממשלת הודו, הסחר בין הודו לג'מייקה היה שווה 23 מיליון דולר בשנים 10–2009, כאשר הודו מייצגת כמעט את כל היצוא לג'מייקה.
כ-50,000-61,500 הודים, או אנשים ממוצא הודי גרים בג'מייקה, והם מהווים כמעט 3% מהאוכלוסייה.
נתון זה כולל גם את העבדים שהובאו לג'מייקה בסוף המאה התשע עשרה ובמאה העשרים.
יחסי ג'מייקה-מלזיה הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין ג'מייקה לבין מלזיה.
כל אחת מהמדינות אינה מחזיקה שגרירות בשנייה.
ראש הממשלה של ג'מייקה, פורשיה סימפסון-מילר וראש הממשלה של מלזיה, דאטו סרי עבדאללה אחמד בדאווי, הביעו שביעות רצון עם התקדמות היחסים הדו-צדדיים בין שתי המדינות, הם חזרו ואישר את מחויבותן של שתי המדינות לחיזוק קשרים אלה באמצעות חילופי ביקורים ושיתופי פעולה בתחומי הכלכלה, הטכנולוגיה, הקניינות, הבריאות והחינוך.
שתי המדינות הן ריבוניות וחברות בחבר העמים הבריטי, G-77, קבוצת החמישה עשר והמדינות הבלתי-מזדהות.
ב-1995, הייצוא הג'מייקני למלזיה עמד על 18,570 דולר אמריקאי בלבד בזמן שהייצוא המלזי לג'מייקה עמד על שלושה מיליון דולר אמריקאי מאז גדל הסחר בין שתי המדינות באופן משמעותי.
משקיעים מלזים החלו להשקיע בג'מייקה לא רק בתחום התיירות אלא גם בתחומי תעשיות אחרים.
שתי המדינות הקימו יחד את כביש 2000 שמחבר את קינגסטון בירת ג'מייקה עם מונטיגו ביי.
מספר מאמנים ג'מייקנים עובדים בקבוצות איכותיות במלזיה בענפי הספורט כדורעף, הוקי ובדמינטון.
יחסי ג'מייקה–גרמניה הם היחסים הדיפלומטיים בין ג'מייקה לגרמניה.
היחסים בין ג'מייקה לגרמניה מתוארים על פי משרד החוץ הגרמני כ"ידידותיים, אם כי לא חזקים במיוחד".
בשנת 1962 כוננו היחסים בין המדינות, מיד לאחר שג'מייקה קיבלה את עצמאותה מהממלכה המאוחדת והתפרקות הפדרציה של איי הודו המערבית.
ב-14 בפברואר 1986 נחתם בקינגסטון הסכם על שיתוף פעולה פיננסי בין שתי המדינות,.
ולאחר שהמצב הכלכלי בג'מייקה השתפר, השקיעה גרמניה בפיתוח תשתיות בג'מייקה סך של 255 מיליון אירו עד לשנת 2003. בתחילה עשתה זאת גרמניה במסגרת מענקי האיחוד האירופי, אולם בהמשך עשתה זאת לבדה, והשקעותיה בג'מייקה מהווים כ-20% מכלל ההשקעות במדינה.
בשנת 1966 הוקמה החברה הגרמנית-ג'מייקנית אשר התבססה בקינגסטון, ואשר מקבלת תמיכה כספית ממשרד החוץ הגרמני, ומשתפת פעולה עם השגרירות הגרמנית בתחומי התרבות.
בנוסף, הארגון מציע גם קורסים בגרמנית אשר מוכרים על ידי מכון גתה.
בשנת 2009 יזם הארגון בסיוע הסוכנות הפדרלית לחינוך אזרחי ומכון גתה, תערוכה נודדת בשם "גרמניה למתחילים", אשר התקיימה מה-14 עד ה-23 בספטמבר 2011 באוניברסיטת איי הודו המערבית בקינגסטון.
מאידך, ג'מייקה השפיעה על תעשיית המוזיקה בגרמניה, על ידי התבססות מוזיקת הרגאיי שמקורה בג'מייקה, בגרמניה, ובשנת 1986 התקיים בקלן פסטיבל הרגאיי הראשון בגרמניה.
ב-29 במאי 1996 נכנס לתוקף הסכם הגנה וקידום השקעות בין גרמניה לג'מייקה.
בשנת 2013 ייבאה גרמניה מג'מייקה סחורות בשווי 76.307 מיליון אירו, ואשר כלליו בעיקר אלומינה ובוקסיט, בעוד היבוא של ג'מייקה מגרמניה הסתכם באותה שנה בכ-33.3 מיליון אירו, וכלל בעיקר כלי רכב, תרופות ומכונות.
תיירים גרמנים מהווים גורם כלכלי יציב בג'מייקה, ובשנת 2014 ביקרו 21,346 תיירים גרמנים בג'מייקה.
בנוסף, רשת המלונות הספרדית RIU Hotels & Resorts, אשר כוללת בעלי מניות גרמניים, הקימה מלון בג'מייקה.
ג'מייקה מחזיקה בגרמניה שגרירות בברלין, ו-3 קונסוליות בהמבורג, מינכן ופוטסדאם.
גרמניה מחזיקה בג'מייקה שגרירות בקינגסטון בלבד.
יחסי ג'מייקה-קנדה הם יחסי החוץ הדו-צדדיים, הפוליטיים והמדיניים שבין קנדה לבין ג'מייקה.
שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים בשנת 1962, מיד לאחר עצמאותה של ג'מייקה.
מאז 4 במרץ 1963, הנציב העליון של קנדה הוא תושב קינגסטון, והנציב העליון של ג'מייקה הוא תושב אוטווה.
שתי המדינות הן חברות מלאות בארגון מדינות אמריקה ובחבר העמים הבריטי.
ב-20 באפריל 2009, ראש ממשלת קנדה, סטיבן הרפר היה לראשון מראשי ממשלת קנדה שפנה לפרלמנט של ג'מייקה.
בקנדה חיים כ-231,000 אנשים ממוצא ג'מייקני.
ג'מייקנים-קנדים רבים חוגגים את יום העצמאות של האי שלהם באמצעות פסטיבלים בערים מרכזיות בקנדה.
המוכר שבאלה הוא פסטיבל הקריבנה.
פסטיבל קריבנה מתרחש בטורונטו שבאונטריו מדי אוגוסט ומושך יותר ממיליון מבקרים לאזור, רבים מהם טסים אליו כל הדרך מג'מייקה.
בין קנדה לממשלת ג'מייקה ישנו הסכם שמטרתו לאפשר לכוחות הקנדיים לפרוס כוחות עבור סיוע הומניטרי והגנה נגד פעולות טרור.
יחסי ג'מקייה-ונצואלה הם היחסים הדו-צדדיים שבין ג'מייקה לבין הרפובליקה הבוליברית של ונצואלה.
בשנת 2016, שווי הסחורה שיוצאה מג'מייקה לוונצואלה הגיעה לסך 1.98 מיליון דולר אמריקאי והיא כללה צמנט, מים בטעמים, מחשבים ועוד.
באותה שנה, שווי הסחורה שיוצאה מוונצואלה לג'מייקה הגיעה לסך 56 מיליון דולר אמריקאי והיא כללה בעיקר נפט ונפט מזוקק.
בשנת 2015, שווי הסחורה שיוצאה מג'מייקה לוונצואלה הגיעה לסך 10.7 מיליון דולר אמריקאי והיא כללה צמנט (99.6%) ונפט מזוקק (0.4%).
באותה שנה, שווי הסחורה שיוצאה מוונצואלה לג'מייקה הגיעה לסך 323 מיליון דולר אמריקאי והיא כללה בעיקר נפט (מעל ל-95%)
גמ'ייקה מיוצגת בוונצואלה על ידי שגרירות שהיא מחזיקה בקראקס, בירת ונצואלה.
ונצואלה מיוצגת בג'מייקה על ידי שגרירות שהיא מחזיקה בקינגסטון, בירת ג'מייקה.
יחסי ג'מייקה-פקיסטן הם היחסים הפוליטיים, הכלכליים והתרבותיים שבין ג'מייקה לבין הרפובליקה האסלאמית של פקיסטן.
פקיסטן וג'מייקה מנהלות דיאלוגים פוליטיים באופן אינטנסיבי ורציף.
שתי המדינות עושות מאמצים על מנת לחזק את היחסים ביניהן ואת שיתופי הפעולה בין המדינות.
פקיסטן הדגישה כי היחסים הדו-צדדיים בין פקיסטן לג'מייקה נחשבים "מצוינים", מאז כינון היחסים הדיפלומטיים הרשמיים בשנת 1962. שתי המדינות משתפות פעולה בתחומי התיירות, המסחר, ההשקעה, בחינוך, הבריאות, המדע והטכנולוגיה.
בשנת 2016, ייצאה ג'מייקה לפקיסטן סחורה בשווי 870 אלף דולר אמריקאי.
נתחים גדולים מהסחורה הם מכוניות, אוטובוסים, כלי רכב להרכבה, חלקי רכב, גרוטאות ברזל, כלים רפואיים, חוברות, מוצרי גומי ומקררים.
לעומתה, פקיסטן ייצאה לג'מייקה סחורה בשווי 2.53 מיליון דולר אמריקאי.
נתחים גדולים מהסחורה הם בגדים ומוצרי כותנה, ממתיקי סוכר, מוצרי אלומיניום ומוצרי ברזל.
יחסי ג'מייקה–סין הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין ג'מייקה לבין הרפובליקה העממית של סין.
היחסים בין שתי המדינות כוננו ב-21 בנובמבר 1972. ממשלת הרפובליקה העממית של סין ייסדה שגרירות בבירה קינגסטון בשנת 1973. לא היה שום ייצוג של המדינה האחת בשנייה עד שנת 1992 שבה ממשלת ג'מייקה מינתה את שגרירה בטוקיו לאחראי על היחסים עם הרפובליקה העממית של סין.
מאוחר יותר, ייסדה ג'מייקה שגרירות רשמית בבייג'ינג בירת הרפובליקה העממית של סין.
שתי המדינות החליפו משלחות וקיבלו שתיהן ביקורים רמי דרג מן המדינה השנייה.
בשנת 2013 במהלך ביקור של נשיא הרפובליקה העממית של סין שי ג'ינפינג בטרינידד וטובגו, הוא נפגש עם ראש הממשלה של ג'מייקה פורשיה סימפסון-מילר.
בשנת 2008 מימנה הרפובליקה העממית של סין לימודי טכנולוגיה בשווי 500 מיליון דולר אמריקאי למדינות הקריביים, בהן ג'מייקה.
הרפובליקה העממית של סין מימנה לימודי טכנולוגיה של 2,000 ג'מייקנים.
ג'מייקה מיוצגת ברפובליקה העממית של סין בדרג השגרירות באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה בבייג'ינג, בירת המדינה.
הרפובליקה העממית של סין מיוצגת בג'מייקה בדרג השגרירות באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה בקינגסטון, בירת המדינה.
יחסי ג'יבוטי–תימן הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת ג'יבוטי לבין הרפובליקה התימנית.
שתי המדינות חברות בליגה הערבית, יש ביניהן שיתופי פעולה רבים במגוון גדול מאוד של תחומים.
שיתוף פעולה מרכזי בין שתי המדינות הוא שיתוף פעולה בתחום האנרגיה והחשמל.
בין שתי המדינות מפריד מצר קטן של ים, ישנה תוכנית לחבר את ג'יבוטי לתימן באמצעות גשר הדומה לגשר המלך פהד.
ג'יבוטי תומכת במשטר החוקי של תימן במלחמת האזרחים של תימן.
תימן מיוצגת בג'יבוטי בדרג השגרירות באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה בג'יבוטי, בירת המדינה.
ג'יבוטי מיוצגת בתימן בדרג השגרירות באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה בצנעא, בירת המדינה.
יחסי ג'מייקה–ישראל הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שמתקיימים בין ג'מייקה לבין מדינת ישראל.
ישראל מיוצגת בג'מייקה על ידי קונסול כבוד בקינגסטון, כאשר שגריר ישראל ברפובליקה הדומיניקנית אמון גם על יחסי ישראל–ג'מייקה.
ג'מייקה מיוצגת בישראל על ידי קונסוליה, הממוקמת בתל אביב.
לאחר שג'מייקה הכריזה על עצמאותה מהממלכה המאוחדת בשנת 1962, הודיע משרד החוץ הישראלי כי בכוונתו לפתוח בה שגרירות.
היחסים בין 2 המדינות מוסדו רשמית בינואר אותה שנה.
בשנת 1963 נערך ביקור רשמי של משלחת כלכלית ישראלית בג'מייקה, ובמהלכו עסקו הצדדים בהידוק הקשרים הכלכליים בין המדינות, כן יצאה הודעה כי שר הפיתוח של ג'מייקה עתיד לבקר בישראל.
בשנת 1964 שלחה ג'מייקה נבחרת למהדורת תחרות הספורט המכביה השביעית שנערכה בישראל באצטדיון רמת גן, תל אביב.
בשיאה, מנתה הקהילה היהודית בג'מייקה כ-2,400 איש, אשר כללה בשנת 2008 כ-200 יהודים בלבד לאור עלייה לארץ ישראל לאורך השנים של חבריה.
בזמן מבצע צוק איתן ביולי 2014, ממשלת ג'מייקה הביעה ביקורת על התקפות ישראל ברצועת עזה.
בינואר 2017, נערך הביקור הראשון אי פעם של ראש ממשלת ג'מייקה בישראל.
במהלך ביקור זה, ראש ממשלת ישראל, בנימין נתניהו, הודה למקבילו, אנדרו הולנס, על בחירתה של ג'מייקה להיעדר מההצבעה על החלטת אונסקו, שלפיה אין לישראל קשר היסטורי עם הר הבית.
במהלך הביקור הביע ראש ממשלת ג'מייקה את הערכתו להתקדמותה של ישראל בתחומי הטכנולוגיה, אבטחת מידע, חקלאות ותחומים נוספים, וכמו כן נדונו אפשרויות לשיתוף פעולה בנושאי מים, חקלאות וביטחון פנים.
כביטוי לכך, נערך סיור למשלחת הג'מייקנית במתקני המים בירושלים, תואר בפניהם משק המים בישראל, ומכך הובע רצון לשיתוף פעולה לשדרוג מערכת המים בבירה קינגסטון.
בדצמבר 2017, ג'מייקה נכללה בין 35 המדינות שנמנעו בהחלטה שאומצה על ידי העצרת הכללית של האו"ם בגנות הכרת ארצות הברית בירושלים כבירת ישראל.
ב-4 ביולי באותה שנה, ג'מייקה, לצד בורקינה פאסו והפיליפינים, התנגדה להצעה שאישרה ועדת המורשת של אונסק"ו אשר נוסחה על ידי מדינות ערב הקובעת שישראל אינה הריבון בירושלים ומגנה את ישראל על החפירות הארכאולוגיות בעיר העתיקה.
בספטמבר 2018 אנדרו הולנס שב על רצונו לשתף פעולה עם ישראל בתחום אבטחת המידע, והגדיר את ישראל כאחת המדינות המובילות בתחום זה.
באפריל 2024, ג'מייקה הכירה במדינה פלסטינית.
יחסי ג'מייקה–יפן הם היחסים שבין ג'מייקה ליפן.
היחסים הרשמיים בין המדינות כוננו ב-16 במרץ 1964.
נכון לשנת 2016, ישנם כ-316 אנשים ממוצא ג'מייקני שגרים ביפן, וכ-200 יפנים שמתגוררים בג'מייקה.
יפן מיוצגת בג'מייקה בדרג השגרירות באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה בקינגסטון, בירת המדינה.
ג'מייקה מיוצגת ביפן בדרג השגרירות באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה בטוקיו, בירת המדינה.
יחסי ג'מייקה–שווייץ הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין ג'מייקה לבין הקונפדרציה השווייצרית.
היחסים הדיפלומטיים שבין הקונפדרציה השווייצרית לבין ג'מייקה הם יחסים דיפלומטיים מלאים.
שווייץ הייתה אחת מהראשונות בעולם להכיר בעצמאות ג'מייקה ב-1962 ומיד לאחר מכן לכונן איתה יחסים דיפלומטיים רשמיים.
בין 1963 ל-2004 שווייץ יוצגה בג'מייקה באמצעות קונסוליה כללית שהחזיקה בבירה קינגסטון.
ב-2004 שונמך דרג הקונסוליה בקינגסטון לקונסוליית כבוד אך הואמנה על ג'מייקה שגרירות שווייץ בהוואנה, בירת קובה.
ג'מייקה ושווייץ חתמו על מגוון הסכמים דיפלומטיים בהם הסכם הגנה וקידום השקעות הדדיות, אמנה למניעת כפל מס והסכם פטור הדדי מאשרה לבעלי דרכונים מיוחדים בלבד.
על פי מפקד האוכלוסין של סוף שנת 2018, 131 שווייצרים חיו בג'מייקה.
הסחר הכולל בשנת 2018 בין שתי המדינות הוערך בשווי של 16.8 מיליון פרנקים שווייצרים.
מהם 14.6 מיליון ייצוא שווייצרי לג'מייקה ו-2.2 מיליון ייבוא שווייצרי מג'מייקה.
שווייץ אינה מיוצגת בג'מייקה בדרג השגרירות.
שווייץ מיוצגת בג'מייקה בדרג הקונסולרי באמצעות קונסוליה רשמית שהיא מחזיקה בקינגסטון, בירת המדינה.
שווייץ האמינה את שגרירותה בהוואנה, בירת קובה, על ג'מייקה.
ג'מייקה אינה מיוצגת בשווייץ בדרג השגרירות.
ג'מייקה מיוצגת בשווייץ בדרג הקונסולרי באמצעות קונסוליה רשמית שהיא מחזיקה בעיר ז'נבה.
יחסי ג'יבוטי–שווייץ הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת ג'יבוטי לבין הקונפדרציה השווייצרית.
רפובליקת ג'יבוטי והקונפדרציה השווייצרית מקיימות יחסים דיפלומטיים רשמיים, אך אלו יחסים דיפלומטיים ללא שיתופי פעולה מיוחדים ועם התייחסות הדדית האחת לשנייה רק בפורומים בינלאומיים כגון האומות המאוחדות.
ג'יבוטי הממוקמת במזרח אפריקה (קרן אפריקה) הפכה לקולוניה צרפתית בשנת 1862. ב-1967 קיבלה הקולוניה אוטונומיה נרחבת וב-27 ביוני 1977 התקיימה הכרזת העצמאות של ג'יבוטי.
שווייץ הכירה במדינה הצעירה באותו היום ובהמשך כוננה עמה יחסים דיפלומטיים רשמיים.
ג'יבוטי אינה מיוצגת בשווייץ בדרג השגרירות.
ג'יבוטי מיוצגת בשווייץ בדרג הקונסולרי באמצעות קונסוליה רשמית שהיא מחזיקה בעיר ז'נבה
שווייץ אינה מיוצגת בג'יבוטי בדרג השגרירות.
שווייץ מיוצגת בג'יבוטי בדרג הקונסולרי באמצעות קונסוליה רשמית שהיא מחזיקה בג'יבוטי, בירת המדינה.
יחסי רוסיה–ג'יבוטי הם היחסים הדו-צדדיים והדיפלומטיים בין רוסיה לבין ג'יבוטי.
היחסים הדיפלומטיים בין ברית המועצות לג'יבוטי כוננו ב-3 באפריל 1978. בינואר 1992 הכירה ממשלת ג'יבוטי בפדרציה הרוסית כיורשת של ברית המועצות.
שתי המדינות חתמו על הסכם לשירותי אוויר (1982), על הסכם שיתוף פעולה במידע (1987), על הסכם סחר (1990) ועל הסכם שיתוף פעולה תרבותי ומדעי (1995).
במוסדות חינוך של ברית המועצות ורוסיה התחנכו יותר מ-50 אזרחי ג'יבוטי.
רוסיה סיפקה שוב ושוב סיוע הומניטרי לג'יבוטי בקשר לאסונות טבע.
יחסי יחסי ג'מייקה–ספרד הם היחסים הדיפלומטיים שבין ג'מייקה לבין ספרד.
ג'מייקה מיוצגת בספרד באמצעות השגרירות שלה בבריסל שבבלגיה.
ספרד מיוצגת בג'מייקה באמצעות השגרירות שלה בקינגסטון.
יחסי ג'מייקה–רוסיה הם היחסים הדיפלומטיים בין רוסיה לבין ג'מייקה.
היחסים הדיפלומטיים בין ברית המועצות לג'מייקה כוננו ב-12 במרץ 1975. ממשלתו של מייקל מאנלי סייעה בחיזוק הקשרים הדו-צדדיים על ידי כיוון מחדש של סחר החוץ מארצות הברית לברית המועצות.
בשנים 1977–1979 נערכו מספר הסכמים בין שתי המדינות בנושא סחר, תנועה אווירית, שיתוף פעולה כלכלי, מדעי וטכני, שיתוף פעולה תרבותי ומדעי, עקרונות של שיתופי פעולה בין ארגוני ספורט, על חילופי דברים בתחום הטלוויזיה והרדיו.
הביקור הרשמי הראשון של ראש המדינה הג'מייקנית התקיים בשנת 1979, במהלכו נפגש ראש הממשלה מייקל מנלי עם ליאוניד ברז'נייב.
עם התפטרותו של מייקל מאנלי, יחסי הסחר והכלכלה בין המדינות החלו להצטמצם באחת.
מאז 1991 נפסק היבוא הרוסי של בוקסיט מג'מייקה, שהיה בסיס לסחר הדו-צדדי.
משלוחי מכוניות לאדה לג'מייקה נפסקו.
בשנת 1993 נציגות הסחר הרוסית בקינגסטון נסגרה.
לאחר קריסת ברית המועצות, ממשלת ג'מייקה הכירה בפדרציה הרוסית בינואר 1992 כמדינה יורשת של ברית המועצות.
בתאריכים 11–15 במאי 2006 ביקרה משלחת מג'מייקה בדומא הממלכתית של רוסיה בראשות סרגיי באבורין.
מאז ינואר 2007, ויקטור גברילוביץ זוטין היה שגריר רוסיה בג'מייקה.
מאז יוני 2014, שגרירת ג'מייקה ברוסיה היא אן לואיז ג'ובסון.
יחסי ג'מייקה–צ'ילה הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין ג'מייקה לבין הרפובליקה של צ'ילה.
יחסים רשמיים בין שתי המדינות החלו עם כינון יחסים דיפלומטיים בדצמבר 1963, וב-3 באוקטובר 1990 נפתחה שגרירות צ'ילה בקינגסטון.
בשנת 1994 חתמו צ'ילה וג'מייקה על הסכם בסיסי לשיתוף פעולה טכני ומדעי, ואילו בשנה שלאחר מכן נחתם הסכם שיתוף פעולה תיירותי.
מאוחר יותר, בשנת 2005, שתי המדינות חתמו על מזכר הבנות בענייני חקלאות, ואילו בשנת 2007 הן חתמו על מכשירים דומים בנוגע להפעלת שירותים אוויריים ולפרויקטים לשיתוף פעולה במדינות החברות ב (CARICOM).
ביקורו הרשמי הראשון של שר החוץ הצ'יליאני בג'מייקה נערך על ידי השר אנריקה סילבה סימה בשנת 1992, ואילו שר החוץ האריס מג'מייקה נסע לצ'ילה ביוני 2003 כדי להשתתף בפסגה הראשונה של צ'ילה–CARICOM.
ביולי 2004 ערך הנשיא ריקרדו לאגוס אסקובר ביקור עבודה בג'מייקה, ונפגש עם ראש הממשלה פ.
פטרסון, שלימים ביקר בצ'ילה באוגוסט 2005.
הנשיאה מישל בצ'לט, ערכה ביקור רשמי בקינגסטון ב-9 ביוני 2006, שבו הסכמי שיתוף פעולה רבים נחתמו, כולל אחד עבור המאבק נגד התעללות בהברחות של סמים נרקוטיים והסכם ביטול אשרות לדרכון דיפלומטי ורשמי.
באוגוסט 2017 ערך ראש ממשלת ג'מייקה, אנדרו הולנס, ביקור ממלכתי בצ'ילה, שם חתם, יחד עם הנשיאה בצ'לט, על הסכם שיתוף פעולה בענייני ספורט ומזכר הבנות בין סוכנויות סחר החוץ של שתי המדינות לקידום סחר דו-צדדי ואזורי.
ג'מייקה מיוצגת בצ'ילה באמצעות שגרירותה בברזיליה, ברזיל, ובנוסף מחזיקה קונסוליית כבוד בסנטיאגו דה צ'ילה.
צ'ילה מחזיקה בג'מייקה שגרירות בקינגסטון.
יחסי ג'מייקה–הממלכה המאוחדת הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין ג'מייקה לבין הממלכה המאוחדת.
הספרדים ששלטו בג'מייקה גורשו מן האי על ידי האנגלים בקרב סנט אן.
במהלך מאתיים השנים הראשונות של השלטון הבריטי, ג'מייקה הפכה לאחת מיצואניות הסוכר הגדולות בעולם.
לאחר ביטול העבדות בתחילת המאה ה-19, החלו הבריטים להביא פועלים זולים מסין ומהודו.
בתחילת המאה ה-19, תלותה הכבדה של הממלכה המאוחדת בעבדותם של האפריקאים השחורים, גרמו לכך שמספר השחורים באי עבר את מספר הלבנים בו ביחס של 20 ל-1, דבר שהוביל להזדמנויות רבות למהפכות מצדם.
לאחר סדרת מהפכות, העבדות בוטלה לחלוטין ב-1834, עם שוויון זכויות מלא לשחורים.
בשנות ה-30 של המאה ה-20 החלה תנועה למתן עצמאות לאי.
לאחר קבלת העצמאות כוננה בריטניה יחסים דיפלומטיים עם ג'מייקה, אשר הפכה למונרכיה חוקתית תחת המלכה אליזבת השנייה ונותרה חברה בחבר העמים הבריטי.
מבחינת בריטניה, ג'מייקה היא מדינת הייצוא השלישית הכי גדולה לקריביים לאחר פוארטו ריקו וטרינידד וטובגו.
בשנת 2010 נאמד הייצוא הבריטי לג'מייקה ב-68.4 מיליון ליש"ט - עליה של 48% מהשנה הקודמת.
ג'מייקה מחזיקה בבריטניה נציבות עליונה בלונדון, ובנוסף מחזיקה קונסוליית כבוד בבירמינגהם.
בריטניה מחזיקה בג'מייקה נציבות עליונה בקינגסטון.
יחסי ג'מייקה–צרפת הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין ג'מייקה לבין צרפת.
שיתוף הפעולה הטכני והתרבותי מנוהל על ידי הסכמים שנחתמו ב-1972 וב-1987. פתיחתה מחדש של שגרירות צרפת בקינגסטון באפריל 1999 סייעה להעניק תנופה חדשה ליחסים הדו-צדדיים.
ב-10 במרץ 2000 נפגש הנשיא ז'אק שיראק עם ראש ממשלת ג'מייקה, פ.
ב-1 בדצמבר 2018 נפגש הנשיא עמנואל מקרון עם ראש הממשלה אנדרו הולנס בשולי פסגת ה-G20 בבואנוס איירס.
בין צרפת לג'מייקה קיימים שני הסכמים עיקריים, האחד על עידוד והגנה על השקעות, שנחתם בינואר 1993, והשני על הימנעות ממיסוי כפול, שנחתם באוגוסט 1995.
עסקים צרפתיים פעילים בג'מייקה בתחום התשתיות.
טוטאל ו-Rubis עוסקות בחלוקת דלקים, לאפארז' אחזקה מעורבת במפעלי מלט מקומיים.
CMA CGM בחרה בנמל קינגסטון כמוקד אזורי וחתמה על חוזה עם רשות הנמלים בג'מייקה באפריל 2015, אשר העניקה לה את הזיכיון למשך 30 שנה למסוף המכולות של קינגסטון.
חוזה זה, בשווי כולל של 660 מיליון אירו, יהפוך את קינגסטון לאחד מחמשת הנמלים המובילים בקריביים.
בשנת 2015 הוענקה ל-SOGET, חברת SME הממוקמת בלה האבר, החוזה לניהול מערכת הקהילה של הנמלים (PCS) עבור נמלי קינגסטון ומונטיגו ביי, עם הצעה של 25 מיליון דולר.
היא מבצעת פעולות תחזוקה שוטפות ושדרוגים למתקנים.
בשנת 2019, תאלס זכתה בחוזה הפיקוח על החוף בהיקף של 32 מיליון אירו והיא מעוניינת במספר פרויקטים כמו הקמת מטה המשטרה, שניתן יהיה לתמוך בו באמצעות הלוואה ישירה של האוצר הצרפתי.
החברה הצרפתית, באמצעות השלוחה שלה GEMALTO, נמצאת במצב טוב לזכות בחוזה לייצור תעודות זהות לאומיות.
SAGEM פעילה בשוק מאגרי מידע לטביעות אצבעות אוטומטיות ורגנט מספקת טורבינות רוח לחברת החשמל הלאומית.
ניואן זכה בחוזה להקמת תחנת הכוח הסולארית הגדולה ביותר באיים הקריביים, בהספק של 37 מגה וואט, בעלות מוערכת של 50 מיליון דולר, במחוז וסטמורלנד שבדרום-מערב ג'מייקה.
וינצ'י קונסטרוקציה מעורבת במספר פרויקטים, כולל הרחבת מערכת ההשקיה פדרו מישורים.
פרופרקו, שלוחה של סוכנות הפיתוח הצרפתית (AFD), תמכה בפיתוח תשתיות מרכזיות: רשת החשמל, הכביש המהיר (לצד בוויג ו-VINCI ) ונמל קינגסטון, המופעל על ידי חברת CMA CGM, דרך ארבעה פרויקטים גדולים שנחתמו בסך כולל של 131 מיליון דולר.
ג'מייקה מחזיקה בצרפת קונסוליה בניס.
צרפת מחזיקה בג'מייקה שגרירות בקינגסטון.
יחסי גאנה–ג'מייקה הם היחסים הבין-לאומיים בין גאנה לג'מייקה.
לגאנה וג'מייקה יש ועדה קבועה משותפת, ויש תוכניות להשקעה גאנאית בג'מייקה.
גאנה, כחוף הזהב לשעבר, וג'מייקה חולקות קשרים היסטוריים באמצעות סחר העבדים וההגירה הכפויה של אשנטי / אקאן לקריביים.
יחסי ג'מייקה–מקסיקו הם היחסים הדיפלומטיים בין ג'מייקה למקסיקו.
ג'מייקה ומקסיקו הן שתי מדינות אמריקאיות עם היסטוריה משותפת.
שתי האומות היו תחת שליטה של האימפריה הספרדית וג'מייקה נשלטה על ידי מלכות המשנה של ספרד החדשה שבסיסה במקסיקו סיטי.
במאי 1655 נפלה ג'מייקה תחת שלטון בריטי עד לעצמאותה באוגוסט 1962. היחסים הדיפלומטיים בין ג'מייקה למקסיקו כוננו ב-18 במרץ 1966. באותה תקופה, מקסיקו ראתה בג'מייקה מנהיגה של מדינות קריביות דוברות אנגלית.
מאז כינון היחסים הדיפלומטיים, שתי המדינות עבדו יחד בפורומים בינלאומיים רבים כמו איגוד המדינות הקריביות, קהילת מדינות אמריקה הלטינית והקריביים וארגון מדינות אמריקה (OAS) שם בשנות ה-70, ג'מייקה ומקסיקו היו מבין המדינות שהפגינו באופן פעיל נגד הדרת קובה מה-OAS וקראו לנורמליזציה של היחסים עם ממשלת קובה.
בשנת 1974 ערך נשיא מקסיקו לואיס אצ'ווריה אלברס ביקור רשמי בג'מייקה.
בשנת 1975 ביקר ראש ממשלת ג'מייקה מייקל מנלי במקסיקו.
מאז, נערכו כמה ביקורים רמי דרג בין מנהיגי שתי המדינות.
במרץ 2016, שתי המדינות חגגו 50 שנות יחסים דיפלומטיים.
ביקורים רמי דרג מג'מייקה למקסיקו
ראש הממשלה פורשיה סימפסון-מילר (2014)
ביקורים רמי דרג ממקסיקו לג'מייקה
הנשיא מיגל דה לה מדריד (1987)
בשנת 2017, סך הסחר בין ג'מייקה למקסיקו הסתכם ב-178 מיליון דולר.
בשנת 2015, חברות מקסיקניות השקיעו יותר מ-200 מיליון דולר בג'מייקה, בעיקר בתעשיית התיירות ושדות התעופה.
בשנת 2016, ממשלת מקסיקו סיפקה לג'מייקה מענק של 1.8 מיליון דולר עבור פרויקט שיקום כביש ריברטון.
חברות רב-לאומיות מקסיקניות כמו Cemex ו-Grupo Aeroportuario del Pacífico פועלות בג'מייקה.
ג'מייקה מחזיקה במקסיקו שגרירות במקסיקו סיטי.
מקסיקו מחזיקה בג'מייקה שגרירות בקינגסטון.
יחסי ג'מייקה–טורקיה הם יחסי החוץ בין ג'מייקה לטורקיה.
לטורקיה וג'מייקה היו יחסי ידידות מאז עצמאותה של ג'מייקה.
ב-7 באוגוסט 1962, בעקבות העצמאות, אישר ראש הממשלה אלכסנדר בוסטמנטה את מדיניות החוץ של ג'מייקה כפרו-מערבית ואנטי-קומוניסטית.
בשנות ה-70, היחסים נהיו מתוחים תחת ראש הממשלה נורמן מנלי, אשר דגל ביחסים עם קובה וברית המועצות כדי להביא להתפתחות כלכלית של ג'מייקה.
היחסים השתפרו שוב כאשר אדוארד סיאגה החליף את נורמן מנלי כראש ממשלה ב-1980. ראש הממשלה סיאגה הפך את מדיניות החוץ הפרו-קובנית והפרו-סוציאליסטית.
כתוצאה של יחסי ידידות, סיוע החוץ הטורקי לג'מייקה גדל פי עשרה והגיע ל-12.5 מיליון דולר בין 1981 ל-1986.
נפח הסחר בין שתי המדינות היה בשווי 90.5 מיליון דולר בשנת 2019 (יצוא/יבוא טורקי: 90/0.5 מיליון דולר).
יחסי ג'מייקה–יוון הם היחסים הדיפלומטיים בין ג'מייקה ליוון.
שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-15 במאי 1975. היחסים של ג'מייקה בתוך האיחוד האירופי מוסדרים על ידי הסכם השותפות של האיחוד האירופי-ACS (Cotonou) מיוני 2000. היחסים הפוליטיים הבילטרליים הם ברמה טובה מאוד.
קיים שיתוף פעולה טוב במסגרת ארגונים בינלאומיים, כאשר הביטוי העיקרי הוא תמיכה הדדית במועמדויות בארגונים בינלאומיים.
בספטמבר 2022 שרת החוץ של ג'מייקה, קמינה ג'ונסון סמית', נפגשה עם שר החוץ היווני ניקוס דנדיאס בשולי העצרת הכללית של האו"ם שהתקיימה בניו יורק.
ב-2023 דנדיאס ביקר בג'מייקה, והיה שר החוץ היווני הראשון שעשה זאת.
יוון מיוצגת בג'מייקה באמצעות שגרירותה במקסיקו סיטי, מקסיקו, ובנוסף מחזיקה קונסוליה בקינגסטון.
ג'מייקה מיוצגת ביוון באמצעות נציגותה הדיפלומטית בז'נבה, שווייץ.
יחסי ג'מייקה–קניה הם היחסים הבילטרליים בין ג'מייקה לקניה.
שתי המדינות כוננו את יחסי החוץ ביניהן בשנת 1976.
נשיא קניה אוהורו קניאטה ערך ביקור ממלכתי בג'מייקה באוגוסט 2019. הוא נפגש וקיים שיחות עם ראש ממשלת ג'מייקה אנדרו הולנס.
שתי המדינות מקיימות דיאלוגים קבועים בנושאי מסחר, חקלאות, תיירות ובריאות.
לג'מייקה אין שגרירות בקניה, והנציבות העליונה של ג'מייקה בפרטוריה אמונה על היחסים עם קניה.
לקניה אין שגרירות בג'מייקה, ושגרירות קניה בהוואנה אמונה על היחסים עם ג'מייקה.
יחסי גאורגיה–רוסיה ידעו עליות ומורדות רבות מאז התפרקותה של ברית המועצות, והקמתן של שתי המדינות כתוצאה מכך.
כיום לאור מלחמת 2008 בדרום אוסטיה, אין יחסים דיפלומטיים רשמיים בין המדינות.
גם טרם נפילת ברית המועצות, שררה מתיחות רבה בין גאורגיה לשלטו ן הסובייטי המרכזי.
לאחר נפילת ברית המועצות, המתיחות ביניהן הגיעה לשיאה במלחמת אבחזיה בשנים 1992-1993. במלחמה זו, רוסיה תמכה בצורה ענפה בבדלנים האבחזים שלחמו נגד הממשלה הגאורגית.
המלחמה הסתיימה בניצחון הבדלנים האבחזים ובטיהור אתני של גאורגים מכל שטחה של אבחזיה.
בעקבות המלחמה, הכריחה רוסיה את גאורגיה להעביר בסיסים צבאיים גאורגים הממוקמים בשטחה של גאורגיה לשליטה רוסית; כמו כן הכריחה אותה להצטרף לחבר המדינות.
בתגובה למלחמה, סייעה גאורגיה לבדלנים הצ'צ'נים בשטחה של רוסיה.
באוגוסט 2008 החלה המלחמה בדרום אוסטיה.
ב-1 באוגוסט 2008 פתחה גאורגיה במבצע בחבל דרום אוסטיה כדי ללכוד את בירת החבל, צחינוואלי.
ב-8 באוגוסט שלחה רוסיה, מתוך התחייבות לבדלנים האוסטים וכתגובה לסיוע של גאורגיה לבדלנים הצ'צ'נים כמה שנים קודם לכן, כוחות ארטילריה, שריון וחי"ר אל החבל.
ב-9 באפריל 1989, בשיא המאבק האזרחי לעצמאות, ביצע הצבא האדום טבח בעצרת שקטה במרכז הבירה - 20 בני-אדם נרצחו (מרביתם נשים צעירות) ועשרות נפצעו.
עצמאותם של החבלים המורדים, שנתמכה על ידי הפדרציה הרוסית אך לא הוכרה על ידי הקהיליה הבינלאומית, הביאה לטיהור אתני בו גורשו כרבע מיליון גאורגים מאבחזיה ומדרום אוסטיה, וכן היגרו אוסטים מתחומי גאורגיה.
מלחמת אבחזיה שניטשה בין השנים 1992 ל-1994, ובה לחמו צבא גאורגיה מצד אחד כנגד בדלנים אבחזים מצד שני, הייתה אחד העימותים החריפים בקווקז בתקופה שלאחר התפרקות ברית המועצות.
הסכסוך נשא אופי אתני בין הגאורגים והאבחזים.
המיעוטים באבחזיה, גאורגים וארמנים לחמו לטובת ממשלת גאורגיה שהתנגדה לפרישת החבל מגאורגיה.
לטובת הבדלנים הצטרפו יחידות מתנדבים של קוזקים מצפון הקווקז, ואף כוחות הפדרציה הרוסית שהיו מוצבים בסמוך.
המלחמה נחשבת לחלק ממלחמת האזרחים של גאורגיה, שכללה עימות פוליטי פנימי בין הגאורגים ובין עצמם, בו לחמו תומכי הנשיא המודח זוויאד גמסחורדיה ותומכי הנשיא המכהן אדוארד שוורדנדזה, ועימותים בין הממשל המרכזי בגאורגיה ובין תנועות בדלניות כגון המשבר בחבל דרום אוסטיה שהתפתח אף הוא לעימות צבאי.
עימותים אלו התנהלו במקביל ללחימה באבחזיה, סיבכו את הלחימה, ותרמו לתוצאתה.
הפרות זכויות האדם ומעשי זוועה דווחו באשר לפעולות שני הצדדים, ושיאם היה לאחר המלחמה ולאחר כיבוש סוחומי ב-27 בספטמבר 1993 במסע טיהור אתני בו גורשו הגאורגים מאבחזיה.
לפני המלחמה מנו האבחזים 17.8% מאוכלוסיית אבחזיה ואילו הגאורגים מנו 45.7%.
מספרה הכולל של האוכלוסייה היה כחצי מיליון נפש.
ארגון האומות המאוחדות אימץ החלטה המכירה בזכות השיבה של הפליטים הגאורגים לאבחזיה.
גאורגיה שקיבלה עצמאותה לאחר נפילת ברית המועצות, הושפעה באופן עמוק מהמלחמה, וסבלה נזק כלכלי, אנושי ופסיכולוגי.
אבחזיה נהרסה במלחמה, ובעימותים שבאו בעקבותיה.
אבחזיה, ששומרת על עצמאות דה פקטו, עדיין סובלת מבעיות כלכליות וחברתיות בעקבות המלחמה.
רוסיה, לאורך מלחמת צ'צ'ניה הראשונה ובעיקר במהלך זו השנייה, האשימה רבות את גאורגיה בסיוע ישיר לבדלנים הצ'צ'נים, הן במימון כספי ובתמיכה צבאית, שלחמו נגד הרוסים לעצמאות.
במאי 2004, התרחשה מה שמכונה "מהפכת הוורדים השנייה" בבתומי, אג'ריה.
אחרי חודשים של מתיחות קיצונית בין ממשלת סאקשווילי לבין אסלן אבשידזה, הדיקטטור הווירטואלי של המחוז האוטונומי.
אלפי אג'רים, נשלחו על ידי התנועה הלאומית המאוחדת וקמארה, להפגין כנגד מדיניותו של אבשידזה של בדלנות ומיליטריזציה.
אבשידזה עשה שימוש בכוחות הביטחון וכוחות הפרלמנט כדי לפזר את ההפגנות שברחובות בתומי וכובולתי.
מכל מקום, הוא נכשל בדיכוי ההפגנות, שמאוחר יותר יתגברו.
הגשר על נהר הצ'לוכי, שנמצא על הדרך הראשית המחברת בין אג'ריה לבין יתר גאורגיה, פוצץ ב-2 במאי 2004 בהוראת המנהיגות הגולה של אג'ריה בראשות אסלן אבשידזה, כאשר הוא קורא להחלטה להפציץ את הגשר שנמצא בנפת כובולתי "אמצעי מניעה כנגד פעולות צבאיות אפשריות של ההנהגה המרכזית הגאורגית".
ב-6 במאי 2004 (שוב יום גיאורגי הקדוש), מפגינים מכל אג'ריה התקבצו בבתומי, אף על פי שפוזרו בכוח יום לפני.
ראש ממשלת גאורגיה, זוראב ז'ווניה, ושר הפנים, גיאורגי ברמידזה קיימו משא ומתן עם שר הפנים האג'רי ג'מאל גוגיטידזה, לנסיגת כוחותיו מהגבול האדמיניסטרטיבי על נהר הצ'לוכי, והנהיג את הכוחות המיוחדים של גאורגיה לתוך אג'ריה.
אבשידזה צפה את הבלתי נמנע, התפטר עוד באותו ערב ועזב למוסקבה.
הנשיא סאקשווילי ביקר בבתומי ביום שלמחרת, ופגש במפגינים האג'רים המנצחים.
ממשלות ארצות הברית, הממלכה המאוחדת וצרפת דרשו מממשלת רוסיה לסגת משטחיה של גאורגיה וגינו את מוסקבה על הפעלת הכוח המאסיבית נגד גאורגיה, וממשלת גאורגיה בקשה סיוע מממשלות המערב ומנאט"ו.
בנובמבר 2008 רוסיה וגיאורגיה החלו בשיחות בניסיון לפתור את המתיחות ביניהן.
השיחות התמקדו בהסדרי ביטחון ובפליטים.
בעקבות הפלישה הצביע הפרלמנט הגאורגי פה אחד לא לחדש את חברות גאורגיה בחבר המדינות, וזו הסתיימה ב-17 באוגוסט 2009.
בפברואר 2012 גאורגיה הכריזה כי היא שוקלת לאפשר מעבר חופשי מויזה בין המדינות, לצורך ביקורים קצרים.
בדצמבר 2012, נפגשו נציגים רוסיים וגאורגים לפגישה ראשונה בין נציגי שתי המדינות, מאז פרוץ הלחימה.
בנובמבר 2013 נבחר גיורגי מרגוולשווילי לנשיא גאורגיה.
מרגוולשווילי הצהיר כי הוא תומך בנורמליזציה של היחסים בין רוסיה לגאורגיה, ברם בסתיו 2015 תכנן להיפגש עם נשיא רוסיה ולדימיר פוטין אך הפגישה לא נערכה לבסוף ובנאומו בפרלמנט הגאורגי הוא אמר כי רוסיה היא האיום העיקרי על ביטחון דרום הקווקז ומדינות הים השחור.
בנאומו לעם הגאורגי במלאת 70 שנה לניצחון על הנאצים ב-9 במאי 2015 פוטין לא הזכיר את מרגוולשווילי.
ב-2016 פוטין בירך את נשיא גאורגיה מרגוולשווילי לקראת יום הניצחון, מה שהיה אירוע מיוחד עקב אי קיום יחסים דיפלומטים בין המדינות.
ב-9 במרץ 2018, ראש ממשלת גאורגיה גיורגי קוויריקשווילי הצהיר על נכונותה של גאורגיה לנרמל את היחסים הבילטרליים עם מוסקבה.
ב-20 ביוני 2019 החלו לפרוץ מחאות סביב הפרלמנט של גאורגיה נגד מפלגת השלטון ויחסיה עם רוסיה, בעקבות נאום שנשא הפוליטיקאי הרוסי סרגיי גברילוב מכיסא היושב ראש בבניין הפרלמנט של גאורגיה.
הנאום האמור נאמר על ידי גברילוב במסגרת תפקידיו באספה הבין-פרלמנטרית בנושא אורתודוקסיה.
ההפגנות גרמו למתיחת ביחסים בין שתי המדינות.
רוסיה, בתגובה, עצרה את הטיסות הישירות בין המדינות והגבירה את הרגולציה על היצוא העיקרי של גאורגיה לרוסיה, יין ומים מינרליים.
רוסיה אסרה על טיסות נוסעים ישירות בין רוסיה לגאורגיה החל מ-8 ביולי 2019, בשל "הצורך להבטיח רמה מספקת של אבטחת תעופה".
נותרו טיסות עקיפות דרך מינסק, איסטנבול, באקו וירוואן, כמו גם הגבול היבשתי בין שתי המדינות.
ליחסים של גאורגיה עם רוסיה אליה יש חשיבות גדולה על ההון הכלכלי שלה, באמצעות ייצוא ותיירות.
שתי המדינות מחזיקות שגרירויות זו אצל זו, כאשר שגרירות גאורגיה ממוקמת בתל אביב ושגרירות ישראל ממוקמת בטביליסי.
בנוסף, קיימת בישראל לשכת מסחר העוסקת בפיתוחם והרחבתם של יחסי הסחר בין ישראל לגאורגיה.
בשנים האחרונות התפתחו היחסים בין המדינות עד כדי יחסי ידידות, ועזרה הדדית בין שתיהן בפן הצבאי, התרבותי, הכלכלי והחינוכי.
בשנים האחרונות לקיומה של הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הגאורגית, בסוף שנות ה-80 של המאה ה-20, החלו להתפתח יחסים דיפלומטיים בין המדינות.
משלחת גאורגית ביקרה בישראל ובאוקטובר 1989 ביקרה משלחת ישראלית של אנשי עסקים ועיתונאים במטרה לפתח את הקשרים הכלכליים בין שתי המדינות.
באוגוסט 1989 ביקר שר החינוך והתרבות, יצחק נבון בטביליסי וחתם על הסכם תרבות ראשון בין המדינות.
אם כי ארגון לקשרי תרבות וידידות בין המדינות הוקם כבר ב-1977.
בנוסף באותה תקופה החלו לקיים קשרי תעופה בין המדינות והוחל בטיסות ישירות בין נתב"ג לטיבליסי.
היחסים לאחר הכרזת העצמאות של גאורגיה
ב-9 באפריל 1991, הכריזה גאורגיה על עצמאותה והקימה את הרפובליקה של גאורגיה.
נשיאה הראשון של גאורגיה העצמאית זוויאד גמסחורדיה, הודיע תוך זמן קצר על רצונו לכונן יחסים דיפלומטיים עם ישראל.