tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
עיקר הביקורת מתמקדת בכך שהאלימות והארוטיקה באנימה היא מוגזמת, ושההתנהגות הלקויה של מעריצי האנימה (אוטאקו) אשר אוהבים לצפות ולאסוף מוצרים הקשורים לאנימה, גורם לעיתים רבות לאסקפיזם ולתוקפנות.
בשל כך במדינות מערביות רבות סדרות האנימה המיובאות עוברות הערכה ראשונית כאשר פעמים רבות לאחר ההערכה הראשונית מוחלט לערוך מחדש את התוכן ולהסיר חלקים שונים מהמוצר הסופי על מנת שהוא יהיה מותאם לקהל המערבי.
חלק מההתנגדות מגיעה מצופים שסבורים שסדרות אנימציה מיועדות בראש ובראשונה לילדים, ואותם צופים עשויים לחוות אי-נוחות מצפייה באנימה שמיועד לקהל מבוגר.
שידורן של סדרות אנימה מדובבות לעברית בישראל החל בשנות השמונים.
ההיקף גדל בשנות התשעים עם הייבוא לישראל של סדרות האנימה עם הסממנים המודרניים הייחודים של הז'אנר, ואף סדרות מעטות למבוגרים (סיינן) כמו קאובוי ביבופ.
בטלמאנגה ובערוץ האנימה הישראלי שודרו מספר סדרות אנימה ביפנית עם כתוביות לעברית.
ב-2004 הוקם ערוץ אנימה ישראלי אשר שידר מספר סדרות עד שנת 2008. בבתי הקולנוע החלו להקרין סרטי אנימה עם כניסתם של סרטי פוקימון וסרטיו של הייאו מיאזאקי ואלו משודרים גם בערוצי הסרטים השונים.
אנימיזם (באנגלית Animism, מ-Anima בלטינית שפירושה נפש או נשמה) הוא אמונה המייחסת נשמה לטבע בכלל כולל החי והדומם המרכיבים אותה.
יש המרחיבים מונח זה גם לאמונה ברוחות חסרות גוף ובאמונה באלים בעלי תכונות נפשיות הדומות לאלו של האדם .
את המונח טבע האנתרופולוג א.
טיילור בשנת 1871. טיילור ראה באנימיזם את אחד המקורות הקדומים, הפרימיטיביים לדת.
האדם הפרימיטיבי עומד בפני תופעות טבעיות, כשינה, איבוד הכרה או מוות, בהן האדם נראה כחסר חיים זמנית או תמידית.
הוא גם רואה תופעות כמו חלומות, זיכרונות ודמיונות שבהם נשמתו מפליגה למרחקים בעוד גופו נשאר במקום.
עקב כך, מגיע האדם הפרימיטיבי למסקנה שבגוף האדם קיים דבר נוסף שהוא הנפש.
זו מסוגלת לעזוב את גופו ולחזור אליו (בשינה), להתקיים גם אחרי המוות (לראות בזיכרון דמויות של אנשים שמתו).
האמונה הזאת בהופעת דמויות של נפטרים הביאה אותו לאמונה בהישארות הנפש ובגלגול הנשמות.
לפי האמונה באנימיזם, היות שנשמה יכולה "להתגלגל", היא יכולה לחדור לתוך קרוביו של הנפטר הנזכרים בו, היא יכולה להתגלגל לתוך אדם חדש שנולד והיא יכולה להתגלגל גם לתוך גופים דוממים.
האמונה הזאת היא האמונה באנימיזם.
היות שהאנימיזם מאמין שבגופים דוממים יכולות להיות נשמות שהתגלגלו בו, אזי הוא מאמין שלצמחים ועצמים דוממים טבעיים, כגון אבנים, יש תודעה, תחושות ורצונות משלהם, ולעיתים אף יכולת תנועה.
היות שכך, הוא מבקש את קרבתם של גופים דוממים אלו, רואה בחלקם את מקום גלגולם של נשמות אבותיו או של שליטים גדולים אמתיים או מיתולוגיים.
כך נוצרת היררכיה בתוך העולם הדומם וחלק ממנו הופך לאלים שיש לעבדם ולכבדם.
יש הרבה חוקרים המבקרים תורה זו של טיילור.
המתנגדים לו טוענים שאין הוכחה שהאדם הפרימיטיבי ייחס חשיבות כה גדולה לחלומות ומחשבות.
לדעתם, קשה להאמין שאדם פרימיטיבי היה מסוגל להגיע להשקפה הדואליסטית של גוף-נפש ולהפריד ביניהם.
גם אין לחפש רציפות כל כך הגיונית ובנויה לתלפיות בתרבויות פרימיטיביות וחוסר רציונליות.
המתנגדים רואים כבלתי הגיונית האפשרות שחברות פרימיטיביות שונות מאוד באזורים מרוחקים ביניהן על פני כדור הארץ, יכולות היו להגיע בדיוק לאותן מסקנות.
לפי מתנגדים אלו, הדרך אל האנימיזם הייתה הפוכה - לא האמונה בהמצאות נשמה בגוף הביאה להתפתחות האמונה הדתית באלוהים, אלא דווקא האמונה באלים הביאה לאמונה בנשמה הנוצרת על ידי האלים ובאנימיזם.
לאור כל ההתנגדויות האלו התפתחה תאוריה חדשה לגבי האנימיזם.
תאוריה זו טוענת שהאמונה בנפש שונה מהאמונה בתכונות על-טבעיות של עצמים דוממים.
האדם הפרימיטיבי הכיר בישות הנקראת נשמה כצורה המינימלית והפשוטה ביותר של דת.
לעומת זאת, הוא גם סבר שבחלק מהעצמים השונים בטבע ישנה גם רוח חיים מסוימת.
הכרה זו ברוח הנמצאת בדוממים מסוימים היא הכרה מעורפלת, לא ברורה למאמין עצמו, אמונה בעיקרה רגשית ולא שכלית.
את קיום הנפש הוא יכול להסביר בדרך כאילו רציונלית.
את קיום רוח החיים בדוממים שונים בטבע הוא חש רק רגשית, אינו יכול להסביר את היווצרותה.
בניגוד לנשמה שהיא סוג של אישיות, בעלת אופי וצורות התנהגות, כוח החיים האנימיסטי הוא דבר מכני, בעל סגולה אחת או סגולות מעטות בלבד, כגון, פוריות, הורדת גשם וכו'.
האנתרופולוגית רות בנדיקט פיתחה גישה זו על ידי הטענה שהאדם הפרימיטיבי פיתח את האנימיזם על ידי התבוננותו בטבע שסביבו ואת האמונה בנשמה או נפש, על ידי התבוננות בעצמו.
החוקר האנתרופולוג הידוע ג'יימס ג'ורג' פרייזר רואה כאן את ההבדל בין מאגיה ודת.
המאגיה מכוונת אל הטבע והאנימיזם על ידי טקסים מסובכים האמורים להעביר כוחות אלו לטובת האדם.
הדת, מאידך, מכוונת אל נשמות ואלים שיש לקנות את חסדם ולבם על ידי קורבנות ותפילות.
גישה נוספת המתייחסת לאנימיזם היא הגישה הרציונליסטית-אבולוציוניסטית.
גישה זו אומרת שהאנימיזם והדת לא נובעים ממקור אחד, אלא מהתחברות גורמים רבים כולל גורמים חברתיים, פסיכולוגיים, תרבותיים ועוד.
גישה נוספת היא הגישה הלשונית.
לפי גישה זו לאדם יש נטייה פסיכולוגית להתייחס לתארים כאל עצמים, כלומר, להפוך שמות תואר לשמות עצם.
כך שמות תואר כמו "חי" או "מת" יצרו שמות עצם כמו "חיים" או "מוות".
התפתחות הפסיכולוגיה הביאה לגישה שהסיבה להתפתחות האנימיזם והאמונה בהישארות הנפש על ידי גלגול נשמות או בחפצים דוממים, היא תגובה פסיכולוגית לפחד האדם מהמות ותגובה סוציולוגית לשמירת החברה מפני הזעזוע עם מות אחד מחבריה.
ילדים קטנים מייחסים לעצמים דוממים תכונות של יצורים חיים ובעלי תודעה והגבול בין העולם החי המציאותי ועולם הדומם מטשטש.
ז'אן פיאז'ה ב-1926 מצא שיש מספר שלבים בהתפתחות האנימיזם אצל הילד.
בשלב הראשון הילד מייחס חיים לכל עצם, בשלב בגילאים בין 2-7 שנים, הוא מייחס חיים רק לעצמים הנעים כמו גלי ים או עלים ברוח.
בשלב השלישי הילד מייחס חיים רק לעצמים בעלי תנועה עצמית כמו השמש או נהר זורם ובשלב הרביעי הילד מייחס חיים רק לבעלי חיים ולצמחים.
חלוקה אחרת של פיאז'ה היא לפי גיל.
בגיל 4–5 הילד מייחס לחפצים דוממים כוונות, רגשות ומזימות.
הם יכולים להתווכח עם העצמים ואף להעניש אותם על מעשיהם.
בגיל 6–7 הילד מתייחס לעצמים דוממים התייחסות של חוקיות מוסרית, כלומר, ההתרחשויות שבהן משתתפים עצמים אלו הן תוצאה של התנהגותם ה"טובה" או ה"רעה" של העצמים.
בגיל 8–11 מתחילה להתפתח בהדרגה גישה דטרמיניסטית אל העצמים.
ההתרחשויות שבהן העצמים משתתפים הן תוצאה של מקרה או חוקי טבע.
לאחר גיל זה מתפתחת בילד הגישה הביקורתית והיחס שלו לעצמים נובע מתוך השכלה וידע.
בשנים האחרונות מתווספים מחקרים המצביעים על תפיסת האנימיזם כדרך הסתכלות והתנהלות כלפי העולם באופן שיכול להתמודד עם סוגיות ליבה בקשר בין האדם והסביבה וההשלכות הסביבתיות של ההתנהלות האנושית.
תופעת האנימיזם ביהדות מתרחשת לאורך ההיסטוריה, מאירוע בריאת העולם, עובר דרך לידתו של העם העברי ועד ימינו אלה ובהשפעת המנהגים והאמונות של התרבויות שחיו בסמיכות לעם ישראל במשך אלפי שנים.
בתרבות היהודית, הנחש, כפי שמופיע לראשונה בסיפור הבריאה, בראשית, פרק ג', הוא יצור ברוא אלוהים ואין הוא ישות אלוהית עצמאית שמלחמתו באלוהים היא בראשית מעשה הבריאה, כפי שעולה ממיתוסים של תרבויות עתיקות שונות.
בסיפור המקראי הנחש הקדמוני (בראשית, פרק ג) מסמל את כוח הפיתוי, הרוע, העורמה, ומקור החטא הקדמון שבגללו האדם נענש כל ימי חייו והוא עתיד לנסות לכפר עליו כל שנות חייו.
הנחש משתמש בחוכמה שניחן בה כדי להרע וכדי לפתות את האדם בכוח השכנוע שלו, על מנת שיזכה בדעת אשר תעמידנו בתחרות עם אלוהים.
הסיפור המקראי משתמש באנימיזם של הנחש על ידי הקניית תכונות אנושיות, תוך ניצול החולשות האנושיות של האדם ושל האישה, ומבטאת את הכמיהה הנצחית להדמות לאלוהים תוך כדי המרת פיו.
מטות ונחשים, אהרון הכוהן וחרטומי מצרים
פרשת וארא בספר שמות מתארת את יכולתו של אהרון הכהן, אחיו של משה, להפוך את מטהו לנחש וחוזר חלילה.
המטה של אהרון בסיפור המקראי היה בעל כוחות מאגיים למעבר מצורה דוממת לצורה חיה, וכך גם המטות של חרטומי מצרים.
הסיפור המרכזי מתאר את ניצחון המטה של אהרון על המטות של חרטומי מצרים על ידי בליעתם.
לסיפור המקראי יסודות באמונות הפוליתאיסטיות שהיו מקובלות במצרים העתיקה שבה לנחש היה מקום של כבוד בפנתאון האלים המקודשים על ידי המצרים והוא נחשב ליצור בעל ישות אלוהית בדמות האלה המצרית ואצת.
Wadget - מלכי ומלכות מצרים העתיקה חבשו קישוט בשם אוראוס בדמות נחש הקוברה הזקוף המסמל את האלוהות, כאות וסמל לזכותם למלוך על מצרים, שהוענקה להם על ידי האלה ואצת.
נחש הנחושת היה צלמית של נחש שנוצרה בידי משה על פי ציווי אלוהים, בתקופת נדידת בני ישראל במדבר (במדבר, פרק כ"א), על מנת להפסיק את התמותה הרבה מהכשת נחשים באותה העת.
על פי האמונה הדתית, היה לאותה צלמית כוח ריפוי, כי על פי האמונה מי שהביט בנחש נרפא (במדבר, פרק כ"א, פסוק ט).
על פי האמונה זו, נחש הנחושת שנברא על פי הציווי האלוהי, אינו מבטא את כוח הריפוי של הנחש עצמו, אלא את כוח הריפוי האלוהי המועבר אל צלמית נחש הנחושת בהיותו מוצב בראש הנס בידי משה, על מנת שהאנשים יפנו את מבטם כלפי מעלה כשהם מבקשים הצלה מההכשה.
זאת, בניגוד לאמונה שרווחה בתרבויות קדומות רבות וקיימת עד ימינו אלה, שהאמינו בכוח הריפוי של הנחש עצמו וראו בו ישות בעלת כוחות מאגיים, ואף הפך לטוטם בתרבויות רבות כסמל של ישות או רעיון .
עם הזמן, הפך הפולחן לנחש הנחושת, יחד עם פולחנים נוספים כמו פולחן האשרה, לפולחן פוליתאיסטי-אלילי.
המלך חזקיהו שמלך ביהודה במאה השביעית לפנה"ס, ציווה לכרות פולחנים אלה מחשש להשתרשות הפולחן הפוליתאיסטי, שהייתה מקובלת בין עמים אחרים באותו אזור גאוגרפי.
השימוש בתרפים הוא מנהג שהיה מקובל עוד בתקופת האבות.
על פי ההגדרה, תרפים הם חלק מלבוש המשמש לצורכי מאגיה של ניחוש עתידות, כמוזכר בספר שופטים, פרק י"ז, פסוק ה, אך גם צלמיות ביתיות שימשו ככל הנראה כסימן לבעלות על רכוש, ולאחריות על לידה ובריאות.
התרפים היו מעין אלילי בית בעלי יכולות לנבא עתידות (בראשית, פרק ל"א, פסוק י"ט, ובספר יחזקאל, פרק כ"א, פסוק כ"ו).
את הפסילים צריך היה להסתיר כדי למנוע עבודה זרה, כפי שנהגה רחל.
באופן כללי, השם תרפים הוא שם גנאי לאלים שהייתה נפוצה בתקופת המלוכה (מלכים ב', פרק כ"ג, פסוק כ"ד).
אשרה הייתה אלה כנענית, אלת האדמה והפריון.
עבודת אשרה הייתה פולחן פגאני שנפוץ בימי בית ראשון כחלק מהדת המקובלת בישראל ויהודה.
היא מוזכרת במספר מקומות בתנך.
בספר הושע (פרק ד) מוזכר המנהג של עבודת האשרה שהיה כרוך בהעלאת זבחים ונערכה תחת עצי האלון, הלבנה והאלה בזכות צילם.
לעיתים, פולחן בעל ואשרה היה משותף וליד המזבח לבעל היו נוטעים עץ אשרה (שופטים, פרק ו, פסוק כ"ה), מתוך אמונה ביכולת המאגית שיש לעץ.
קידוש עצים הקשור לפולחן אשרה מזכיר אמונות בתרבויות קדומות רבות המקדשות עצים ויערות.
עצים קדושים ממשיכים להיות בעלי משמעות עמוקה בדתות שונות, כגון דת השינטו גם בימינו.
כנגד האמונה בכוחם המאגי של עצי האשרה, נאסרה נטיעת אשרה ועצים אחרים והקמת מצבות במקדש במסורת הדויטרונומיסטית (דברים, פרק ט"ז, פסוקים כ"א-כ"ב), הגם שעצים כאלה הוצבו במקדש כשני שלישים מזמן קיומו (236 מתוך כ־370 שנים), לפי האזכורים הרבים בתנ"ך להכנסתה למקדש בידי מלכים שונים.
בספר מלכים ב, פרק כ"ג מתוארת הרדיפה הדתית ומסעות ההרס של המלך יאשיהו והכהן הגדול חלקיהו כנגד עבודת האלים המקומיים בקרב בני ישראל.
התיאור מתייחס לגרירת האלה אשרה מחוץ להיכל השם ושריפתה בנחל קדרון, וכן מתוארים כריתה וניתוץ אשרים רבים אחרים.
הכוהן הגדול חלקיהו אף השבית את הכוהנים ששירתו את אלילי כנען והקטירו להם קטורת כדי להילחם בפולחן הפוליתאיסטי.
גם בספר שופטים, פרק ו, פסוקים כ"ה-ל"ב מסופר על כריתת עצי אשרה וניתוץ מזבחות בעל ואשרה על ידי השופט גדעון, פסוק המעיד על כך שפולחנים אלה היו נפוצים בקרב בני ישראל לאורך ההיסטוריה.
לעומת אשרה שהיא אלה אשר עצי אשרה מגלמים בתוכם את כוחה הנשי, הרי האשרים המוזכרים בתנ"ך בהקשר של ביעור מזבחות אלים כנענים על ידי מלכים וכוהנים בתקופת המלכים, מצטיירים כסוג של חפצים מעשה אדם (מוזכרים בספר דברי הימים ב, פרק ל"א, פסוק א, ובירמיהו פרק י"ז, פסוק ב).
ייתכן שמדובר בפסלונים בדמות אישה המשמשים סגולה לפריון ומייצגים את האלה אשרה או עשתורת, או חפצים מאגיים אחרים.
כוחו של חפץ האשרה בריפוי מתואר אף במסכת פסחים בתלמוד, דף כ"ה, האוסר שימוש בעץ האשרה בזמן סכנה.
מכאן אנו למדים את כוחה של האמונה בעץ האשרה גם בתקופת התלמוד.
אתונו של בלעם הוא סיפור מקראי המסופר בספר במדבר פרק כ"ב, לפיו האתון של בלעם בן בעור, נביא מקראי נוכרי, בעל כוח מיסטי התבקשה על ידי בלק מלך מואב לקלל את ישראל.
האתון, בסיפור הזה מקבלת כמה יכולות: בתחילת המפגש היא, בניגוד לבלעם, מסוגלת לראות את המלאך ניצב בפני בלעם עם חרבו השלופה על מנת למנוע ממנו להגיע אל בלק כדי לקלל את עם ישראל.
בהמשך הסיפור, האתון מקבלת את היכולת לדבר בשפת האדם, יכולת המוקנית לו על ידי האלוהים, במטרה לברך במקום לקלל את עם ישראל.
יש באלגוריה הזאת כדי להעמיד זה מול זה את ניצחון הענווה לעומת הגאווה, את ניצחון הטוב והמיטיב מול הזדון, את כוחו הרב של אלוהי ישראל מול כוחן הדל של אמונות זרות.
כפרות ופדיון כפרות ביום הכיפורים
מנהג הכפרות הוא אחד ממנהגי יום הכיפורים הידועים ביותר וגם השנויים ביותר במחלוקת.
על פי המסורת, נהוג בערב יום הכפורים לסובב תרנגול חי, מעל ראשו של כל יהודי ולבקש שהתרנגול ילך למיתה, ושבמקומו יזכה האדם בחיים ובשלום.
במנהג זה, התרנגול הופך לקורבן שלא מרצונו בקבלו באופן סמלי, על פי המנהג, את החטאים של מי שנערך לו הטקס.
הוא עובר גם תהליך של שחיטה לאחר הטקס.
יש התורמים לצדקה את התרנגול השחוט.
במקומות אחדים מקובל להקפיד על תרנגול שכל נוצותיו לבנות לקיום הטקס.
האזכור הקדום ביותר למנהג הכפרות נמצא בתשובות של הרב ששנא בר תחליפא שחי בעיר סורא שבבל במאה השביעית לספירה.
כבר במקור הראשון המאזכר אותו נכתב: "ואין אנו יודעים מנהג זה למה".
עובדה זו, בשילוב עם ההשערה שמקורו של המנהג בטקסים של עבודה זרה והרגישות ההלכתית לזכויות בעלי חיים, הקימו לו מתנגדים רבים, מהרמב"ן והרשב"א ועד רבנים החיים בימינו אנו.
אך מכל המתנגדים, הייתה התנגדותו של הרב יוסף קארו, מחבר "שולחן ערוך", המשמעותית ביותר.
את הספר שולחן ערוך סיים הרב בשנת 1563 בצפת.
שנתיים אחר כך, נדפסה המהדורה הראשונה של הספר בוונציה, ובה מתייחס קארו אל מנהג הכפרות בהלכות יום הכפורים: "מנהג כפרות מנהג של שטות הוא", נכתב בכותר הסימן.
כך אנו למדים על יחסו של קארו למנהג.
בשמונה עשרה המהדורות הראשונות של הספר הופיעה בכל פעם אמירה זו.
המילים "מנהג של שטות" מהכותרת הושמטו רק במהדורה שיצאה לאור בשנת 1708 באמסטרדם.
ייתכן שההשמטה הייתה קשורה לטענת הרב שמואל אבוהב (1610–1694) אשר סירב להאמין שרב ופוסק בעל שיעור קומה כיוסף קארו מתייחס באופן כה מזלזל למנהג הכפרות.
הסיבה המדויקת שבגינה התנגד מחבר שולחן ערוך למנהג הכפרות אינה ידועה, אך ברור שמנהג הכפרות הפך למנהג שנוי במחלוקת עד עצם היום הזה.
כיום ניתן למצוא בין מתנגדי המנהג, פעילי זכויות בעלי חיים, רבנים, ואנשים מהשורה שסולדים מהמנהג העתיק הזה, ומורים על פדיון כפרות תמורת כסף כתרומה לנזקקים.
אצל קהילות שונות, למשל קהילת חב"ד, מקובל לקיים מצווה של תרומת "חי" מטבעות לפדיון כפרות.
בגימטריה "חי" ערכו 18, כבקשה להידון לחיים בשנה הקרובה, מתוך אמונה שגמילות חסדים כתנאי לכפרת עוונות, תבוא במקום הנוהג של הקרבת קרבנות שהייתה נהוגה בימי בית המקדש הראשון ובית המקדש השני.
טקס התפילה "תשליך" שהחל ככל הנראה במאה ה-15 ביהדות אשכנז בגרמניה, מקדים את יום הכיפורים ומתקיים בראש השנה, ומטרתו בדומה לטקס הכפרות, היא השלכת החטאים על פני המים, כהכנה ליום הכיפורים.
במהלך תפילת ה"תשליך", משליכים המתפללים באופן סמלי את חטאיהם למקור מים זורמים, רצוי עשיר בדגה.
מקור הטקס כנראה על פי רמז המופיע בספר מיכה, פרק ז, פסוק י"ט: "וְתַשְׁלִיךְ בִּמְצֻלוֹת יָם כָּל חַטֹּאותָם".
בדומה לטקס ה"כפרות", גם טקס ה"תשליך" עורר ויכוחים בקהילות ישראל בגולה ולא התקבל בכולן.
יש להבחין בין תשמישי מצווה ותשמישי קדושה.
תשמישי קדושה: מזוזה (תהילים פרק קי"ט), תפילין, פרוכת, כתבי קודש, הם חפצים שקדושתם נובעת משל עצמם מפני שהם מכילים את השם המפורש, חייבים בגניזה, ואינם ניתנים לזריקה.
הכתיבה שלהם נעשית בידי סופר סת"ם העוסק בכתיבת ספרי תורה, תפילין, מזוזות ומגילות.
הכתיבה בהם נעשית באמצעות קולמוס ודיו כשר על קלף.
האותיות נכתבות בכתב אשורי ועבודתו נקראת "מלאכת שמים".
לעומת זאת, תשמישי מצווה כגון, ארבעת המינים, סוכה, מצה, כיפה, טלית המאפשרת קיום מצוות ציצית הם חפצים שמאפשרים קיום מצוות, ולכן מותר לזרוק אותם.
עוד בתקופת התנאים, נחשבו האותיות העבריות כבעלות כוחות רוחניים.
האותיות העבריות שימשו לכתיבה בתשמישי קדושה, כגון, ספרי תפילה, תפילין ומזוזות.
ונחשבו כבעלות כוח מאגי שבכוחן להשפיע על גורלו של אדם.
אמונות אלה התחזקו בעיקר בתקופת הקבלה, מין המאות ה-11–13 בצרפת וספרד, ייתכן, בהשפעת מסעי הצלב שהיו מסעות דת לירושלים, וייתכן שגם בהשפעת מנהגי דת וחברה שהיו מקובלים באותה התקופה.
לפי תורת הקבלה כל אות יונקת את אורה משלושה מוקדי כוח היוצקים בתוכה אנרגיה רוחנית גדולה מחד ואנרגיה עצורה מאידך, וכל זאת על מנת לייחד אותה משאר האותיות.
סיפור מקרא נוסף המסופר בספר דניאל פרק ה, מספר על כוחן המיסטי של האותיות העבריות, הוא סיפור המסר האלוהי שנכתב על ידי יד נעלמה לבלשאצר מלך בבל.
בכתובת על הקיר, נכתבות האותיות העבריות בשפה האשורית, כצופן שלא ניתן לפיצוח על ידי בלשצאר ונתיניו, אלא על ידי הנביא דניאל.
סיפור זה בא ללמדנו את האמונה בכוחן האלוהי של האותיות על פי סדרן במילים ואת כוחן של המילים על פי סידרן במשפט.
עד המאה ה-18 היו קלפי הטרוט קלפי משחק רגילים.
במאה זאת גילו חוקרי תורות הנסתר שמדובר בכלל בקלפים קסומים האוצרים בתוכם את האמת האחת והנסתרת, אמת שראשיתה במצרים העתיקה ושנשמרה במיסטיקה היהודית.
אילן הספירה הקבלי מבוסס על עשר ספירות של עץ החיים.
קלפי הטרוט שמוצאם מהמאה ה-14 באיטליה קיבלו משמעות מיסטית במאה ה-18 בצרפת, על בסיס אמונה כי הקלפים מעבירים ידע קדום ממצרים העתיקה דרך הקבלה היהודית אל העולם המודרני דאז.
על פי הרוזן דה מלה , שהמשיך את הקו יוצא הדופן שפיתח גבלין נקבע ש-22 קלפי הארקנה הגדולה הם ייצוג מצויר ל-22 אותיות האל"ף-בי"ת העברי.
ההצעה הזאת הייתה לבסיס האמונה לקשר הישיר בין הטרוט לקבלה מתוך אמונה כי 22 קלפים שקולים לכ"ב אותיות האל"ף-בי"ת העברי.
אליפז לוי, סופר ומשורר צרפתי בן המאה ה-19 שנולד בשם אלפונז לואי קונסטנט , קישר את עשרת הקלפים הראשונים של כל סדרה בקלפי הטרוט בקישור ישיר לעשרת הספירות הקבליות, וטען שארבע הסדרות של הטרוט מסמלת כל אחת אות מאותיות השם המפורש (יהוה).
בתוך עשורים ספורים הגיעו הרעיונות של לוי לאנגליה, הופצו ופותחו בידי מסדר "השחר המוזהב".
מעצבי הטרוט בימי-הביניים הושפעו אומנם מהקבלה היהודית, שבתורה הושפעה מהדת המצרית, אך הסתירו השפעה זאת מאחורי ייצוגים של ימי הביניים, דוגמת הקיסר והאפיפיור.
המנהגים של שינוי שם או הענקת שם חדש לאנשים בגלל חטאים שעשו ועל מנת לשנות את דרכם, ובעיקר כסגולה כנגד מחלה ואמונה בעין הרע, באו בעקבות התחזקות באמונות הקבלה.
זאת על אף שהמנהג להחלפת שמות היה קיים ביהדות עוד מימי המקרא והתלמוד.
בסיפורי האבות מסופר על החלפת שמו של אברם לאברהם תוך הוספת האות ה', כשבהוספת אות לשמו של אברם יש רמיזה להרחבה ולפריון, והפיכת השם של שרי לשרה (בראשית, פרק י"ז).
השימוש בקמעות נפוץ משחר ההיסטוריה בתרבויות שונות ולמטרות שונות.
בתקופת הקבלה, האותיות העבריות חדרו לעולם הקמעות, מתוך אמונה ביכולת האלוהית של האותיות, המילים, הטקסטים והסמלים לרפא, להגן, להעניק עזרה למי שרוצים להטיב אתו, אך וגם לקלל ולהביא אסון למישהו שרוצים להזיק לו.
החמסה היא קמע בדמות יד שהתפתח באסלאם, וביהדות בתקופת התפשטות האסלאם.
היא אחד הקמעות הנפוצים ביותר בתרבויות האסלאם ואגן הים התיכון, מתוך אמונה בכוחה המאגי של הספרה חמש באסלם.
בשתי הדתות, היהדות והאסלאם, חמסות מעט שונות.
בעוד אצבעותיה של החמסה היהודית מופנות כלפי מעלה בתפילה לאלוהים, החמסה המוסלמית מפנה את אצבעותיה כלפי מטה דווקא - בכוונה להביא מזל - אל מול כוחות השאול.
סמל כף היד עם האצבעות כלפי מטה, שימש קמע להגנה על תושבי אגן הים התיכון, הרבה לפני הופעת הדתות המונותאיסטיות.
יש הקושרים את הסמל לאלה תנת – אלת הירח מקרתחדשת, מושבה פיניקית בצפון אפריקה, באזור תוניסיה של ימינו, שאחד מסמליה הבולטים עד המאות הראשונות לספירה היו כף יד פרושה.
לקשת בענן משמעות מיוחדת ביהדות.
בפרשת נוח נאמר כי הקדוש ברוך הוא הביא את הקשת בענן לאחר המבול, על הבטחתו שלא יביא שוב מבול על העולם.
הוא יצר את הקשת כאות וסימן להבטחה זו.
בכל פעם שבני האדם חוטאים, הקשת בענן הוא תזכורת לברית שהוא כרת עם העולם.
כבר בימי התלמוד נאמר שכאשר הקשת מופיעה בשמיים יש להודות לאל בתפילה על מנת שהוא לא יביא שוב את המבול למרות החטאים, ועושים זאת על ידי ברכה מיוחד.
היות שהקשת מסמלת את חטאי בני האדם, דור שבו הקשת לא מופיעה הרי זה סימן שהוא דור ברמה מוסרית גבוהה במיוחד.
לפי האמונה היהודית, דורו של רבי שמעון בר יוחאי היה דור ללא חטאים.
האמונה היא שבשל כך משחקים בל"ג בעומר בחץ וקשת.
הרמב"ן מציין כי אכן הקשת הייתה קיימת זמן רב לפני המבול, אבל לאחר המבול בורא העולם החליט להפוך אותה לסימן לחטאי בני האדם.
רבי אברהם אבן עזרא ורבי אברבנאל ציינו כי לאחר המבול אירעו שינויים פיזיים בעולם שאפשרו את הופעת הקשת.
לדברי האבן עזרא, אורה של השמש התחזק, ולדברי האברבנאל העננים הפכו לדלילים יותר.
בספר כלי יקר מובא הסבר אחר: הקשת נראית תמיד, אבל בדורות בהם אנשים לא חוטאים הם לא טורחים להסתכל על הקשת ולחשוש ממנה כי הם בטוחים שלא יארע להם דבר.
על פי תורת החסידות, על אף שהמבול הביא חורבן על הארץ, הייתה טמונה בו גם ברכה.
הוא זיכך את העולם כך שגם בני האדם יוכלו להביא רוחניות ולעדן את החומריות.
העננים נוצרים מן האדים שעולים מן האדמה.
לכן, אחרי המבול העננים הפכו לדלילים יותר והם מסמלים את עבודת האדם המזככת את העולם.
הקשת היא אמצעי להתגלות אלוהית.
על פי ספר יחזקאל פרק א, פסוק כ"ח, השכינה נראית כמו הקשת בענן ביום הגשם.
לאור הפסוק הזה, היו אף שהאמינו שכאשר אדם רואה קשת עליו לכרוע ולהשתחוות.
אחרים לעומת זאת אסרו לעשות זאת מחשש שהדבר יראה כהשתחוות אל הקשת.
מכיוון שעל פי האמונה היהודית הקשת מייצגת את יפי השכינה, נאמר שלא ראוי להסתכל בקשת פן תגלה את כבודו של בורא העולם, אלא רק כדי לברך את הברכה המיוחדת לה.
על פי תורת הקבלה קשת יפה וצבעונית היא סימן לביאת המשיח, ובמדרש נאמר כי לפני ביאת המשיח תופיע קשת שתאיר בצבעים בהירים ומאירים במיוחד.
קברי צדיקים בארץ ישראל ובעולם
קברי צדיקים בארץ ישראל הם מקומות המזוהים כמקום קבורתם של רבנים או דמויות אחרות ביהדות, מתוך אמונה שהצדיק, גם לאחר שהלך לעולמו, הוא אמצעי להעביר את התפילה ואת הבקשה לאלוהים בצורה יותר חזקה מתפילת האדם עצמו, בגלל היות אותו צדיק קרוב יותר לאלוהים בזכות צדיקותו.
קברי צדיקים ידועים כמקום תפילה המושכת המונים מתוך אמונה בכוח השורה סביבם, בתקוה שהכוח יעניק להם בריאות, פרנסה, זיווג, פריון, הגנה נגד עין הרע והתחזקות האמונה.
האמונה בקדושתו של הקבר התפשטה גם לאמונה בקדושת העצים בקרבתו וגם בהדלקת נרות לעילוי נשמתו של הצדיק.
בארץ קיימים "קברי צדיקים" רבים.
חלקם קברים המיוחסים לדמויות מקראיות, כגון קבר רחל, מערת המכפלה, קבר יוסף, וקבר דוד, ושל צדיקים מקומיים שנפטרו בתקופת המשנה, התלמוד ועד לימינו.
גם בעולם הרחב פזורים קברים המיוחסים לדמויות מקראיות ודמויות נחשבות מזמננו, בעיקר מארצות האסלאם: אסיה ואפריקה - איראן, עיראק, סוריה, מצרים, תימן ומרוקו וגם מאירופה: טורקיה, אוזבקיסטן, אוקראינה, רומניה.
גם סוגיית קברי הצדיקים מעוררת פולמוס ביהדות של ימינו בין אלה החושבים שבמקום קבורת צדיקים שורה השכינה אשר יכולה להשפיע על אנשים הבאים להתפלל סמוך לקבר ובין אלה הרואים בה מעשה מיותר ואף עבודה זה.
הכותל המערבי נחשב לאתר קדוש לעם ישראל לאורך מאות שנים.
במקרא ובמסורת היהודית נחשב מקום בית המקדש למקום הקדוש והמרכזי ביותר לעם היהודי ובשעה שמתפללים מכוונים את הפנים לכיוון ירושלים והמקדש.
כותלו המערבי של הר הבית זכה למעמד מיוחד לעומת שאר הכתלים, למרות היותו קיר תמך ולא חלק אינטגרלי של בית המקדש השני, שנהרס על הרומאים בשנת 70 לספירה.
לפי האמונה היהודית, השכינה לא עזבה מעולם את הכותל המערבי ואמונה זו היא שמעניקה קדושה לאבני הכותל.
הכותל המערבי מהווה מקום פולחן לטקסים דתיים שונים, כגון טקסי בר מצווה אמירת סליחות בעשרת ימי תשובה, ברכת הכוהנים בסוכות ופסח, להטמנת פתקי בקשות בין חריצי האבנים, מתוך אמונה בקדושתו וכוחו לקיימן.
הכותל הפך גם לאתר השבעת חיילי צה"ל.
הממשל הבריטי בשנת 1931 חוקק חוק מנדטורי האוסר על כתיבה וחריטה באבני הכותל, מנהג שהיה נהוג עד אותה שנה, על מנת לשמור על קדושת המקום.
מצוות הפרשת חלה היא אחת משלוש המצוות שלפי המסורת נמסרו לנשים ומבוססת על מצוות תרומת חלה על פי דיני התורה המחייבת תרומת מכל מאפה לכוהן הגדול (במדבר, פרק ט"ו, פסוק י"ז), (יחזקאל, פרק מ"ד פסוק ל).
מנהג הפרשת החלה השתרש במסורת היהודית לאחר חורבן הבית השני, והוא מיועד אמנם לנשים וגברים אך לרוב מקיימות אותו נשים.
מהות המנהג היא הפרשת כמות קטנה של הבצק המיועד להכנת חלות ושריפתו שלא למטרות אכילה.
על פי המסורת משייכים למנהג זה סגולות רבות של מציאת זיווג, שלום בית, פרנסה, בריאות, לידה קלה, והצלחה בחיים.
על פי המסורת, יש בכוחו של המנהג להגן על האדם מכל רע, ולזכותו בשפע של ברכות משמים.
המצווה באה לכפר על חטא עץ הדעת אשר הביא את קללת 'בזעת אפך תאכל לחם'.
לפי האמונה היהודית, על ידי קיום מצוות הפרשת חלה מכפרת האישה על חטא חוה ובכך מביאה ברכה לביתה.
אָנִימָטוֹר, בעברית מַנְפִּישׁ, הוא אמן שיכול לעסוק במגוון תחומים שונים הכוללים קולנוע, טלוויזיה, משחקי וידאו ואינטרנט.
האנימטור עוסק בהפקת סרטים המורכבים מתמונות בודדות רבות הנקראות תמונות מפתח (Keyframes) שיחד יוצרות את אשליית התנועה הנקראת הנפשה כשהן מוצגות במהירות זו אחר זו.
התמונות באנימציות יכולות להיות מצוירות באופן ידני, בעזרת שימוש במחשב, או באמצעות כל טכנולוגיה אחרת.
בדרך כלל, הנפשה אחת מצריכה עבודה משותפת בין מספר רב של אנימטורים.
השיטות בהם האנימטורים יוצרים את הדמויות המונפשות שלהם או את הפריימים תלויה בסיגנונות האומנותיים של האנימטורים ובתחום בו הם עוסקים.
אנימטורים העוסקים בהפקת הנפשה מצוירת קלאסית מכונים בשנים האחרונים "אנימטורים דו-ממדים (2D Animators)" כדי להבדיל עם "אנימטורים תלת-ממדים (3D Animators או CGI animators)" שמפיקים הנפשה ממוחשבת.
תחום ההנפשה הממוחשבת התפתח רבות בעשורים האחרונים בעקבות הפיתוחים הרבים בתחומי המחשוב והטכנולוגיה ולמעשה כמעט והחליף את ההנפשה הקלאסית בקולנוע משום שהפך לפופולרי ורווחי בהרבה.
בעבר, תהליך ההנפשה היה תהליך ארוך וקשה – כל תמונת מפתח בסרט צוירה באופן ידני, ואז הועברה לדפי צלולואיד, ולבסוף האומנים ציירו את הקווים התוחמים וצבעו את כולם.
תמונות המפתח שהושלמו הונחו ביחד והוסרטו תמונה אחר תמונה.
הטכניקות בהן מופקים סרטי ההנפשה הפכו מגוונות בהרבה במהלך השנים האחרונות – הסרטים המצוירים אותם יוצרים היום מופקים במספר שיטות, רובן באמצעות מחשבים שהופכים את תהליך ההנפשה למהיר יותר ומוזילים את עלויות ההפקה.
טכניקות ההנפשה הפכו ליעילות בהרבה בעקבות הפיתוחים הטכנולוגיים והפכו את עבודתו של האנימטור לפחות משעממת ויותר יצירתית.
כיום קיימים מספר רב של מקצועות המסווגים תחת התואר של אנימטור.
אנימטורים שאחראים על הנפשת התנועות, הדיאלוג, המשחק, וכדומה של הדמויות השונות בסרט.
אנימטורים שאחראים על הנפשת כל שאר האובייקטים מלבד הדמויות – כלי רכב, מכונות, יריות, פיצוצים ותופעות טבע כמו גשם, שלג, ומים.
בהפקות בקנה מידה גדול שנעשות באולפנים הגדולים, לכל אנימטור יש בדרך כלל עוזר אחד או יותר המכונים "אומני Inbetweener" ו"אומני Cleanup".
אומנים אלו אחראים לצייר את כל תמונות המפתח שבין תמונות המפתח העיקריות שצוירו בידי אחד מהאנימטורים הבכירים.
כמו כן הם אחראים לצייר מחדש את כל הסקיצות של האנימטורים.
בדרך כלל רוב האומנים מתחילים את הקריירה בתחום בתפקידים הללו.
האנימיישן דיירקטור הוא הבמאי אשר אחראי לכל האספקטים הקשורים בתהליך ההנפשה של סרטי ההנפשה או קטעי הנפשה אשר מיועדים לסרטים עם אנשים בשר ודם אשר משלבים קטעי הנפשה.
התפקיד שונה במהותו מזה של במאי סרטי ההנפשה.
לרוב, תפקידו של האנימיישן דיירקטור יהיה לעסוק בכל האספקטים הטכניים של הפקת האנ בעוד שהבמאי עצמו עובד על לוח סיפור (Storyboard).
אומנים אחרים אשר מעורבים בהפקת סרטי הנפשה אבל אינם משמשים כאנימטורים, כוללים מאיירים (אשר מציירים את הרקעים, את התאורה, וקובעים את זוויות המצלמה לכל הסצנות בסרט), אומני לוח הסיפור (אשר מציירים סקיצות של כל הסצנות בסרט על פי התסריט בלבד), אומני הרקע (שצובעים את סצנות הנוף).
כמו כן, משתתפים בהפקות גם מדבבים ומוזיקאיים.
עמותת אנימלס (עד 2018 נקראה אנונימוס לזכויות בעלי חיים, או בקיצור אנונימוס) היא עמותה ישראלית לזכויות בעלי חיים, הנאבקת נגד פגיעה בבעלי חיים במשקים תעשייתיים.
אנימלס פועלת בכמה מישורים: תחקירים ותיעוד, חקיקה ומדיניות, קמפיינים ציבוריים, חינוך והסברה, עידוד אורח חיים המתחשב בבעלי-חיים וקידום תזונה מהצומח.
ההישג הידוע ביותר של העמותה הוא הפסקת פיטום האווזים והברווזים בישראל, לאחר קמפיין אינטנסיבי שכלל מחאה ציבורית רחבה ומהלכים משפטיים ופוליטיים.
העמותה נרשמה ב-17 באפריל 1994 בשם "עמותת אנונימוס", לאחר שפעלה כמה שנים קודם לכן כקבוצה לא רשמית.
שמה המקורי של העמותה, "אנונימוס", נבחר כהזדהות עם אלמוניותם של בעלי-החיים המנוצלים במשקים התעשייתיים.
ב-16 באוקטובר 2018 שינתה העמותה את שמה ל"אנימלס" .
באנגלית נקראת העמותה Animals Now.
אנימלס מעודדת יחס של כבוד וחמלה כלפי בעלי חיים, מתוך תפיסה שלבעלי חיים יש זכות לחיים חופשיים מניצול והתעללות, בסביבה שמאפשרת להם לממש את הצרכים הפיזיים, המנטליים והחברתיים שלהם.
העמותה פועלת בכלים הסברתיים, חינוכיים, תקשורתיים, משפטיים ופוליטיים, ומתמקדת במאבק בהתעללות בבעלי-חיים בתעשיית המזון מן החי (בשר, חלב וביצים).
פעילות העמותה מתרכזת בחמישה תחומים עיקריים: תיעוד ותחקירים; הסברה; חקיקה ומדיניות; חינוך; ותזונה - עידוד צמצום הצריכה של מזון מהחי וקידום צמחונות וטבעונות.
בתחום התיעוד והתחקירים פועלת העמותה לריכוז מידע על פגיעה בבעלי-חיים באמצעות חקירות ישירות במשקים תעשייתיים ותחקיר עיוני בספרות מקצועית חקלאית, המכילה מידע על נהגים מקובלים של גידול בעלי-חיים בחקלאות.
תחקירי העמותה משמשים בסיס לחשיפות תקשורתיות, לחקירות פליליות של מקרי התעללות ולקידום מהלכים משפטיים ופוליטיים לשיפור ההגנה על בעלי חיים.
בין היתר, חשפה העמותה תחקירים על בתי המטבחיים "אדום אדום" של תנובה, "דבאח" ובית המטבחיים חיפה; משחטות "זוגלובק", "מילועוף" ו"עוף הגליל"; בלולים המשווקים ביצים ל"תנובה", "גליקסמן" ו"לסר"; במדגרות אפרוחים; בלולי תרנגולים ותרנגולי הודו; וכן בבריכות דגים ובמפעל "דגת הארץ".
חברת זוגלובק הגישה תביעת דיבה נגד העמותה, על לוגו שיצרה לאתר התחקירים שלה בו נכתב "זוגלובק - מתעללים מאז 1937", זאת למרות שההתעללות נראית בבירור בצילומי התחקירים.
בדצמבר 2019 מחק בית המשפט את התביעה, ובהמשך חייב את זוגלובק בהוצאות משפט בסך 46,800 ש"ח.
בתחום ההסברה פועלת העמותה להפצת מידע לציבור הרחב בנושאי זכויות בעלי-חיים, פגיעה בבעלי-חיים וקידום אלטרנטיבות לשימוש תעשייתי בבעלי-חיים.
בתחום זה העמותה פועלת על ידי הדפסה והפצה של חומרי דפוס, הפעלת מערך הרצאות הניתנות בחינם בבתי-ספר, הוצאת השבועון "זכויות בעלי-חיים השבוע", המופץ בדואר אלקטרוני מאז שנת 2001, ועל ידי הפעלת אתר האינטרנט של העמותה והפעלת אתר הצמחונות והטבעונות הישראלי.
אתר האינטרנט של העמותה מכיל תיאורים מפורטים של התהליכים אשר עוברים האווזים, הפרות, הכבשים, התרנגולות, הדגים והחזירים במסגרת תעשיית המזון, כולל תמונות וסרטונים אשר צולמו בלולים וברפתות, וכן מידע מעשי על קיום אורח-חיים טבעוני, כגון מתכונים ומידע תזונתי.
"אנימלס" פועלת מול הכנסת ומשרדי הממשלה במטרה לעודד מדיניות המתחשבת בהגנת בעלי חיים.
העמותה מקדמת חקיקה להגנת בעלי-חיים, ופועלת לחיזוק האכיפה של החקיקה הקיימת.
העמותה מובילה מאבקים לביצוע שיפורים נקודתיים בתנאי המחיה של בעלי חיים, כגון המאבק להפסקת המשלוחים החיים של עגלים וטלאים מאוסטרליה ואירופה לפיטום ושחיטה בישראל.
אנימלס פיתחה תוכנית הרצאות לנוער ולמבוגרים המועברות בכל רחבי הארץ.
עשרות אלפי בני-נוער, סטודנטים וחיילים נחשפים מדי שנה להרצאות של העמותה.
כמו כן, מאות מורים וסטודנטים להוראה נחשפים מדי שנה להרצאות העמותה בנושא חינוך לזכויות בעלי חיים, במסגרת השתלמויות של משרד החינוך ומכללות להוראה.
מחלקת החינוך בעמותה ערכה והפיקה חוברת למורים להעשרת תוכני הלימודים בנושאי זכויות בעלי-חיים בשיתוף המשרד להגנת הסביבה, וכן יזמה בשיתוף המשרד את הפקתן של כרזות בנושא חמלה לבעלי חיים והפצתן למאות בתי ספר.
העמותה מפעילה את האתר האינטראקטיבי "פעולה חיה", המציע מאגר של עשרות מערכי שיעור ותוכניות פעילות להדרכה ולהוראה בנושא זכויות בעלי-חיים בבתי-ספר ובתנועות נוער, ועורכת מדי שנה את הכנס לחינוך לזכויות בעלי חיים.
כמו כן, העמותה כתבה מערכי הדרכה בנושאי זכויות בעלי-חיים בשיתוף תנועות הנוער הצופים, בני המושבים, ובמסגרות נוספות, שהפיצו אותם למדריכיהן.
אנימלס עורכת פעילות במוסדות להשכלה גבוהה בישראל.
לעמותה תאי סטודנטים הפועלים בשמונה מוסדות אקדמיים בפרישה ארצית, במוסדות כגון אוניברסיטת תל אביב, אוניברסיטת בן-גוריון, האוניברסיטה העברית, המכללה האקדמית תל חי והטכניון.
במסגרת פעילות תאי הסטודנטים נערכת הסברה במוסדות הלימוד במסגרת הרצאות ודיונים וכן פעילויות בשטח לצורך העלאת המודעות לזכויות בעלי החיים.
כחלק מן הפעילות פועלים הסטודנטים להפיכת היצע המזון בקפיטריות במוסדות הלימוד לידידותי יותר לטבעונים ולכלול בתפריטים מוצרים רבים יותר שאינם מן החי.
בשנת 2014 השיקה העמותה את מיזם "אתגר 22" במסגרתו המשתתפים מתנסים חינם בטבעונות בקבוצות אונליין, ומקבלים תמיכה, מתכונים וטיפים, תוך ליווי של טבעונים ותיקים ותזונאים קליניים המתמחים בתזונה מהצומח, למשך 22 יום.
בין המשתתפים במיזם נמנים חברות הכנסת תמר זנדברג ושרן השכל וח"כ לשעבר הרב דב ליפמן.
לאור ההצלחה בישראל, המיזם התרחב לפרויקט בינלאומי בשם Challenge 22. כמיליון נרשמים מישראל ומרחבי העולם השתתפו בפרויקט בעשור הראשון שלו.
מחזור הפעילות לשנת 2007 היה 326 אלף שקל, מתוכם גייסה העמותה מתרומות 300 אלף שקל.
הוצאות הנהלה וכלליות היו 53 אלף שקל שהם 16% מהמחזור.
במאי 2014 התקבלה העמותה למיזם עיגול לטובה.
הקמפיין הארוך והמתוקשר ביותר של העמותה, כנגד פיטום אווזים, הוביל לפסיקת בג"ץ ב-2003 שקבעה כי תקנות משרד החקלאות לפיטום אווזים מנוגדות לחוק צער בעלי חיים (הגנה על בעלי חיים), ועליהן להתבטל.
האיסור על פיטום אווזים נכנס לתוקף ב-2006. מאז, המשיכה אנימלס לפעול בהגשת תלונות כלפי משקים הממשיכים בפיטום בניגוד לחוק.
ישראל הייתה היצרנית הרביעית בגודלה בעולם של כבד אווז, והקמפיין הביא לסגירת התעשייה בישראל.
בעקבות קמפיין העמותה כנגד השימוש בבעלי־חיים בקרקסים תוקנו תקנות האוסרות על כניסת קרקסים המציגים חיות בר לארץ.
בערים תל אביב, באר שבע והרצליה התקבל בנוסף לכך איסור על כניסת קרקסים המציגים בעלי חיים בכלל (גם מזנים מבויתים).
חשיפה בכלבוטק של צילומי גדיעת קרני פרות ברפת קיבוץ גת, שצולמו על ידי העמותה, הובילה לאיסור על ביצוע הליכים דומים ללא הרדמה.
פעילות העמותה בנוגע לפיטום עגלי חלב הביאה להתקנת תקנות האוסרות על הכליאה בבידוד של עגלים, כנהוג בתעשייה זו, שנכנסו לתוקף ב-2008.
קמפיין כתיבת מכתבים שהובילה העמותה הביא לאיסור על נתיחת בעלי־חיים בבתי־ספר.
ב-2014, בעקבות חשיפות תקשורתיות ועתירה לבג"ץ, הותקנו תקנות לקביעת אופני ההחזקה של חזירים בתעשיית המזון, אשר אוסרות על כליאת חזירות בכלובים בתקופת ההריון.
בשנת 2015 הורה שר החקלאות אורי אריאל לסגור שני בתי מטבחיים (של "דבאח" בדיר אל-אסד ושל זוגלובק בשלומי) בעקבות תחקירים של עמותת אנימלס שפורסמו בכלי התקשורת ותיעדו התעללויות בבעלי חיים במשחטות אלה.
ב-2015 משרד החקלאות הודיע כי יקדם פיילוט להתקנת מצלמות מעקב במשחטות ובבתי מטבחיים.
הדרישה עלתה במסגרת הליכים בבג"ץ שקודמו בעקבות תחקירי העמותה.
ביולי 2018 ועדת השרים לחקיקה אישרה הצעת חוק להפסקה הדרגתית של המשלוחים החיים, בעקבות קמפיין ציבורי של העמותה.
ביוני 2021 חתמה השרה להגנת הסביבה גילה גמליאל על תקנות האוסרות על סחר בפרווה בישראל, למעט למטרות דת או מחקר.
זאת לאחר מאבק ארוך של אנימלס, לצד ארגונים נוספים, לאיסור על סחר בפרוות למטרות אופנה.
ביוני 2022 חתם שר החקלאות עודד פורר על תקנות האוסרות על כליאת תרנגולות בתעשיית הביצים בלולי כלובים, לאחר מאבק של אנימלס בנושא.
התקנות הביאו לאיסור מיידי על הקמה של לולי כלובים חדשים בתעשיית הביצים, ולולי הכלובים הקיימים צפויים להיות מוחלפים באופן הדרגתי עד סוף 2037..
איסור על הרעבת תרנגולות במסגרת השרה כפויה, נכנס לתוקף באוגוסט 2024 בעקבות מאבק שהובילה העמותה.
בעקבות טבח שבעה באוקטובר, חילצו פעילי העמותה מאות בעלי חיים שנותרו ביישובים בעוטף עזה, ביניהם תרנגולים, תרנגולי הודו, כלבים, חתולים ועיזים.
בעלי החיים הועברו בחלקם לחוות החופש, חוות טבע הקשר ומקלטי הצלה שונים, ובחלקם לבתים מאמצים.
אנימורפס הוא שמה של סדרת ספרי מדע בדיוני, המיועדים לבני נוער, שנכתבו על ידי הסופרת האמריקאית קת'רין אליס אפלגייט ובעלה מייקל גראנט.
הסדרה עוסקת בסיפורם של חמישה נערים ונערות, הפוגשים חייזר שמספר להם שכדור הארץ מותקף על ידי חייזרים המשתלטים על גופם של בני אדם ויצורים אחרים.
לפני מותו החייזר מעניק להם כוח להשתנות לכל חיה שיגעו בה.
באמצעות כוח זה הם נלחמים בחייזרים הפולשים.
בסדרה חמישים וארבעה ספרים ועשרה ספרים נלווים, שפורסמו כולם בין 1996 ל-2001. בשנים 1998 -2000 שודרה בארצות הברית ובקנדה סדרת טלוויזיה שמבוססת על סדרת הספרים.
דמות תיאור הדמות ג'ייק מנהיג החבורה.
אחיו, טום, הוא משתלט (אדם שנשלט על ידי יירק).
ג'ייק רצה בתחילה להתעלם מהיירקים, אך לאחר שגילה כי אחיו הוא משתלט החל להילחם כדי להצילו.
הוא אחראי, רגוע גם במצבי-לחץ.
לאורך רוב הסדרה ג'ייק הוא בן זוגה של קאסי.
בעלת האופי הלוחמני ביותר בחבורה, ומכונה לעיתים קרובות על ידי מרקו "אמאזונה" או "זינה הנסיכה הלוחמת".
רייצ'ל מתוארת כנערה בלונדינית יפהפייה.
חברתה הטובה ביותר היא קאסי, ויש לה קשר אינטימי וקרוב עם טוביאס.
טוביאס יתום שגר עם דודיו.
הוא קשור מאוד לג'ייק, שהצילו מכמה פרחחים שנהגו להתעלל בו.
בסוף הספר הראשון הוא נלכד בגוף של עקב אדום זנב (תורגם לנץ אדום זנב).
קאסי נערה החובבת חיות ששני הוריה וטרינרים, העובדת במרכז ההצלה לחיות-בר של אביה, בה הם משקמים חיות-בר פצועות וחולות.
נחשבת למומחית בחיות פוטנציאליות להשתנות.
לקאסי רגישות גבוהה לסובבים אותה וחוש מוסרי מפותח.
חברו הטוב ביותר של ג'ייק.
בתחילת הסדרה נרתע מהשתתפות במלחמה, בעיקר מחשש שישאיר את אביו לבד, משום שאימו הוכרזה כמתה.
אך בספר החמישי גילה כי אמו היא בעצם ויסר אחת, המפקדת הבכירה ביותר של צבא היירקים וזאת שהחלה את הפלישה לכדור הארץ, וממשיך להילחם.
למרקו חוש הומור מפותח, והוא מתמצה במחשבים ומוכשר בתכנון מבצעים.
אקסימילי-אסגרות-איסתיל (אקס) אנדליט, אחיו הצעיר של הנסיך אלפנגור, שנחת נחיתת-אונס בכדור הארץ ובספר 4 מצטרף לאנימורפס.
בספר 20 הצטרף לחבורה ילד בשם דייוויד שהוריו הפכו למשתלטים לאחר שגילה את הקופסה הכחולה המעניקה את כוחות ההשתנות לבעלי חיים.
החל מספר 50 קבוצת ילדים עם מוגבלויות (נכים ועיוורים) מצטרפת לחבורה.
כוח ההשתנות ניתן לאנימורפס על ידי הנסיך (דרגת פיקוד בצבא האנדליטי) אלפנגור.
הכוח פותח על ידי אנדליטים למטרות חקר, אולם האנימורפס משתמשים בו למטרות ריגול ומלחמה.
הכוח נרכש על ידי נגיעה בקופסה כחולה מיוחדת, שנמצאה בבעלותו של אלפנגור.
כאשר האנימורפס רוצים להשתנות לחיה מסוימת, עליהם לגעת בה ולהתרכז בה.
החיה נכנסת למעין טראנס, ונותנת להם לגעת בה בלי לתקוף אותם.
תהליך זה נקרא תהליך הרכישה.
לאחר שרכשו את ה-DNA של החיה, האנימורפס יכולים להשתנות אליה בכל רגע על ידי ריכוז מחשבותיהם בחיה.
כשהם נמצאים בגוף החיה, הם יכולים לתקשר זה עם זה באמצעות טלפתיה.
אם נמצאים באותו הגוף יותר משעתיים, נכלאים בגוף זה לתמיד ומאבדים את יכולת ההשתנות - כמו שקרה לטוביאס, שנתקע בגוף נץ אדום-זנב (עקב אדום-זנב במקור).
האנדליטים מכנים את מי שנתקע במצב זה "נוטליט".
במקרה בו ההשתנות היא לחיה שקטנה יותר מהמסה המקורית של האדם, החומר העודף יצוף בחלל אפס, ישנה סבירות שחללית שעוברת שם תמשוך את המסה העודפת הזו ותמשוך אותם לחלל.
כמו שקרה בספר 18 ("ההחלטה").
גזע תיאור הגזע יירקים טפילים הדומים מעט לחלזונות אפורים ללא שריון.
הם חודרים למוחם של יצורים דרך האוזן, עוטפים את עצמם סביב המוח ומתחברים למרכזי העצבים שבו, וכך משתלטים על אותו יצור.
היירקים חייבים לבקר בבריכת יירקים כל שלושה ימים, שכן ה"מים" בברכה הם בעצם המזון של היירק עצמו (הגופים המארחים או המשתלטים אינם ניזונים מהחומרים בבריכת ביירקים).המוזן של הירקים הוא בעצם קרני קנדרונה, מין שמש יירקית, המשגרת את המזון של היירקים לבריכה.
היירקים שבאים לבריכה כל שלושה ימים יוצאים מגופם של המארח/משתלט שלהם דרך האוזניים ושוחים בבריכה בצורה היירקית שלהם כ-5 דקות לפחות.
יירק שלא יבקר שלושה ימים ברציפות ימות.
כשהיירק מסיים לשחות בבריכה, בא עוד בן אדם/ טקסון /הורק באג'יר, להכניס את היירק לראשו במזח הטעינה.
לבריכת היירקים יש עשרות כניסות בכל קצוות העיר, למרות שהאנימורפס לא יודעים בדיוק איפה הם.
כששלושה יירקים מזדווג הם מתים, אבל עשויים להיוולד מאות יירקים בהשרצה אחת.
הם כביכול המדענים של היקום, ופיתחו את טכנולוגיית ההשתנות.
ראשו של האנדליט משולש, עם שתי עיניים רגילות ושתי עיני-גבעול.
לאנדליטים אין פה – הם ניזונים דרך פרסותיהם, ומשתמשים בדיבור טלפתי.
זנב האנדליט דומה לזנב עקרב.
טמפרטורת גופם הנורמלית היא 32.94 מעלות צלזיוס (לפי ספר 29).
האנדליטים חיים בכוכב המרוחק 82 שנות אור מכדור-הארץ, בעל ארבעה ירחים ונראה בלילה כרבע עיגול.
האנדליטים היחידים שחיים על כדור-הארץ הם אקסימילי-אסגרות-איסתיל והאנדליט המשתלט ויסר שלוש (שמו של האנדליט שבמוחו שוכן היירק ויסר שלוש הוא אלורן-סמיטור-קוראס).
הורק-באג'ירים גזע רב-עוצמה, שמשמש את היירקים כחיילים.
ראשם דמוי-נחש, ולאורך ידיהם ורגליהם יש להבים ארוכים וחדים מאוד.
במקור היו גזע שוחר-שלום, אך שועבדו על ידי היירקים.
טקסונים חייזרים הדומים למרבי-רגליים, שכרתו ברית עם היירקים תמורת אספקת בשר (פרט לקבוצת מורדים).
לירנים יצורי מים דמויי-צפרדע שיודעים לקרוא מחשבות.
כוכב הבית שלהם מכוסה במים ברובו.
סקריט-נא יצורים שאוהבים לחטוף יצורים אחרים כדי לבצע בהם ניסויים.
גדים יצורים דמויי קופים עיוורים-למחצה מכוכב-הבית של היירקים.
אלימיסטים גזע שנכחד מן העולם, ורק פרט אחד נשאר.
יש לו כוח כמעט בלתי-מוגבל, ואף-על-פי שהוא משתדל להיות נייטרלי, הוא עוזר לפעמים לחבורה במלחמתם נגד היירקים.
החזיר לטוביאס את יכולת ההשתנות.
בני צ'י רובוטים שנוצרו על ידי הפמאליטים.
למרות שהם חזקים פי כמה מבני-האדם, אין ביכולתם להילחם.
כמה מהם הסתננו אל "האחווה" והם אוספים מידע בשביל האנימורפס.
ונברים גזע לא-אורגני (לא מורכב מפחמן) אשר נכחד מכוכב מוקרח.
היירקים שיבטו כמה יצורים בשביל פרויקט הקוטב הצפוני בספר זה, והאנימורפס הכחידו אותם בחזרה, פרט לשניים שמסתובבים עד היום בערבות הקרח ללא מעש.
לא שורדים בתנאי חום – כוכבם הוא 300 מעלות צלזיוס מתחת לאפס.
לרדתאקים יצורים מכוכב-הבית של ההורק-באג'ירים שנראים כמו צמחים מטפסים.הלמקרונים מתוך ספר #24. גזע של חייזרים ננסיים בעלי שגעון גדלות ושונא את היירקים.
הנקבות שולטות ורק מי שמת יכול לעלות בדרגות.איסקורטיםמתוך ספר #26. גזע סימביוזי בין שתי אומות חייזרים: יירטים, קרובים רחוקים של היירקים אבל שוחרי שלום, והאיסקים, יצורים שפותחו על ידי היירטים.
כוכב הבית שלהם נמצא בצד השני של שביל החלב, לשם הגיעו אבות אבותיהם, כנראה אחרי שעזבו את כוכב היירקים.
מחולקים לגילדות.פמאליטים גזע שוחר שלום שנכחד.
בני הצ'י החדירו את נשמתם של הפמאליטים בתוך זאבים ומהם נוצרו הכלבים.
החל משנת 1968, תחילת הכיבושים היירקיים, יש ליירקים בכירים גם דרגות.
יש ארבעים-ושבעה ויסרים, ולכל אחד מהם גדוד הורק-באג'ירים משתלטים משלו.
יש להפריד בין שם היירק לדרגתו- וויסר שלוש לדוגמה זו הדרגה של אספלין 9466. השם לא משתנה, אבל הדרגה עשויה להשתנות.
שם תיאור מועצת השלושה-עשר היירקים בעלי הדרגה הגבוהה ביותר.
הדובר הוא גרוף 168, שגם משמש כראש המודיעין המסכל.המפקח (ספר 37)גרתרון-משתלט (חייזר בעל מהירות על-טבעית), היחיד ביקום.
מונה על ידי מועצת ה-13 לפקח על ההשתלטות השקטה על כדור הארץ, ושואף להגיע למועצה בעצמו.
נהרג על ידי מרקו (בצורת קוברה).
ויסר אחת ברוב הספרים זוהי דרגתה של אדריס 562, קצינת השטח בעלת הדרגה הגבוהה ביותר.
לשעבר תת-ויסר 409. השתלטה על אווה, אמו של מרקו.
היירקית הראשונה אי-פעם שהשתלט על גוף אנושי לתמיד.
קוסמוזואולוגית במקצועה, שחקרה גזעים מתאימים להשתלטות.
עם הסגן שלה אסאם293 היא גנבה חללית קנדרונה והגיעה לכדור הארץ, שם הקימה את האחווה ליצירת משתלטים מרצון.
אחרי 14 חודשי נתק, כשהקנדרונה עמדה להיגמר לשניהם, היא יצרה קשר עם היירקים וכך התחילה הפלישה היירקית, בסוף שנות ה-90. היא יזמה השתלטות שקטה על כדור הארץ, ללא קרב.
שונאת את ויסר שלוש יותר מאשר אנדליטים, בספר החמישי, עזרה לאנימורפס לברוח מספינת האם היירקית, כדי להאשים בכך את ויסר שלוש לאחר מכן.
נשפטה על ידי מועצת השלושה-עשר על שהעדיפה לעזור לאנדליטים מאשר שויסר שלוש יתוגמל.
הורדה לדרגת תת-ויסר 47 בספר ה-30. ויסר שתיים משתלט על אדמירל קרלינטון, מפקד צי האוקיינוס השקט.
בעתיד האלטרנטיבי ב-2007 (ספר 41) משתלט על מרקו.
ויסר שלוש דרגתו העכשווית של אספלין 9466 בכיר, חייל יירקי מרושע המבוקש בגלקסיות שלמות על פשעי-מלחמה ופשעים בכלל.
נולד בספינה האנדלטית הגנובה אחרי המרד.
כשהתחילה ההיררכיה הצבאית היירקית, בשנת 1968, הוא קיבל דרגת תת-ויסר 17 ופיקד על כלי טיס בפלישה לכוכב ההורק בג'ירים, ובסיומה עלה לדרגת תת-ויסר 12. בשנת 1974, בהיותו תת-ויסר שבע, שימש כראש דסק האבטחה בנפת החלל בה נמצאת טקסוניה.
בעקבות מעשה הונאה הצליח להשתלט על אנדליט, היירק היחיד שאי פעם שהצליח בזה, והשתמש בזה כדי לרכוש DNA של מפלצות מרחבי היקום.
כתוצאה מזה עלה לדרגת ויסר 32. בעתיד ויסר אחת.
הסוואתו האנושית היא ויקטור טרנט.
עוד כשהיה יירק פשוט נמשך לגזע האנדליטים וחלם להשתלט על אחד.
הוא היה מומחה מספר אחת לאנדליטים בכוכב-הבית של היירקים.
את חייו כמש"ק העביר בכוכב טקסוניה עם גוף הורק בג'ירי וניסה לדכא את כח המרד של הטקסונים החופשיים, עד שחללית אנדליטית נחתה על הכוכב.
הוא השתלט על בן אנוש שנחטף לכוכב (הדריק צ'פמן) ובשעת כושר העביר את עצמו מהאוזן שלו לאוזן של האנדליט אלורן והשתלט עליו.
מכונה על ידי האנדליטים "התועבה" ועל ידי האנדרואידים "היצור המסוכן ביותר בצד הזה של היקום".
כעת האחראי על קולוניות כדור הארץ, אם כי לא בדרך שרצה – בניגוד לוויסר אחת הוא דרש התקפה כללית על הכוכב, ולא השתלטות שקטה.
ביתו של ויסר שלוש על כדור הארץ מוגן על ידי מערכת אזעקה מתוחכמת וכדי להיכנס צריך להקיש את קוד היירק כדי להיכנס, וסקירת המוח לוודא שהיירק שם.
הויסר ואלפנגור היו יריבים מושבעים 23 שנה, אבל ברגע של גילוי לב הויסר (בתחפושת) אמר לטוביאס שהוא מכבד את אלפנגור.
ויסר ארבע ידיד של ויסר שלוש, ושותפו לתקיפת כוכב הליראנים.
פיקד מרחוק על כיבוש כוכב ההורק בג'ירים ב-1968. הוזכר בספרים ה-15 וה-18, אבל הופיע בספר השלישי של MEGAMORPHS.
משתלט על אדם בשם ארני.
מרקו הרג את היירק בדריכה על צורתו הטבעית.
תת-ויסר 51 משתלטת על אישה בשם טיילור.
אחראית על הפרויקטים ב"האחווה", והבוסית של מר צ'פמן.
קאסי הרגה אותה בפיצוץ תחנת דלק.
אספלין 9466 נחות אחיו התאום של ויסר שלוש.
בעל "סטארט-אפ" של יירק החי ללא קנדרונה.
משתלט על ג'ו-בוב פנסטר, מייסד חברת "אינטרנט פלטינה" (חברת-אינטרנט בדיונית).
טמראש 114 השתלט עד הספר השישי על טום, ובספר השישי על ג'ייק.
הורעב למוות על ידי האנימורפס.
לשעבר טמראש 252. איניס 226 היירק שהשתלט על מר צ'פמן, סגן-מנהל בית-הספר בו לומדת החבורה.
תפס אותו על כוכב-הבית של הטקסונים, לשם הובא בטעות על ידי חללית אנדליטית.
האחראי על גיוס משתלטים-מרצון, וככזה גם מנהל ה"אחווה", ארגון דמוי תנועת-נוער של היירקים.
אפטרן 942 מנהיגת היירקים שוחרי-השלום.
עד ספר ה-19 שלטה על ילדה קטנה, עד שפגשה את קאסי.
בספר ה-29 נתפסה על ידי ויסר שלוש וניצלה על ידי קאסי.
ניתן לה הכוח להשתנות והיא השתנתה לנצח ללווייתן גדול-סנפיר.
אקדור 1154 מנהיג מרד היירקים, וכנראה היה בין הגדים שרצחו את כיתת האנדליטים של אלורן-סמיטור-קוראס.
אסאק 241275 היירק שתוכנן להשתלט על ג'ייק, לפי העתיד האפשרי בספר ה-41. אסאם 293 סגנה של ויסר אחת, כשעוד הייתה קוסמוזואולוגית פשוטה.
חבורת שוחרי-השלום חבורה של יירקים ואנשים-משתלטים מרצון.
בהשראתה של קאסי החליטו מספר יירקים בראשות אפטרן 942 שזה לא בסדר לשעבד בני-אדם בניגוד לרצונם, ומספר בני אדם ריחמו על היירקים, שחסרי תחושות בצורתם המקורית.
קאסי פגשה את הדובר שלהם, אילירם (היירק)+מר טידוויל (האדם) בספר ה-29.
האחווה (באנגלית- the sharing): תנועת נוער של משתלטים שמגייסת מארחים מרצון ליירקים.
בראשותה עומד סגן מנהל התיכון בעיר, מר צ'פמן.
יירקים נוספים: אלהר7865 (הנהג של ויסר3), תת-ויסר19 (מדריך שכבת הטף ב"אחווה"), לסקר454 (מאבטח ב"אחווה"), אורדט177 (מרגל של ויסר1 בכדור הארץ).
שם תיאוראקסימילי אסגרות איסתיל אח של אלפנגור-סיריניאל-שמטול, חולץ מספינת הכיפה בידי האנימופס בספר 4 ועזר להם מאז לירם-ארפות-טרוס יושב ראש מועצת האנדליטים.
נלחם נגד היירקים בחזית ההורק-באג'ירית והפסיד.
איתילרן-האלאס-קוריין סגן-מנהל מחלקת התקשורת הבין-כוכבית.
גליוט-אנילון-אסגרות מפקד הכוחות המשולבים בחזית הליראנית.
איבד את כל משפחתו בפשיטת יירקים בחלל החיצון.
אלורן-סמיטור-קוראס נסיך מלחמה אנדליטי, שניסה להשמיד את כוכב ההורק בג'ירים בלוחמה ביולוגית, והצליח חלקית.
שונא יירקים מושבע, במיוחד אחרי שגדים משתלטים רצחו בדם קר כיתת חיילים שלו, 24 במספר, בתחילת ההתפשטות היירקית בגלקסיה.
בעקבות טעות גורלית נתפס על ידי יירק בשם תת-ויסר שבע שהסתנן לספינת המלחמה שלו, והפך להיות האנדליט משתלט היחידי ביקום, מה שגרם להעלאת דרגות מהירה של היירק עד לוויסר שלוש.
אויבו המושבע של ויסר שלוש, עוד כשהיה חייל פשוט וויסר שלוש היה רק תת-ויסר שבע.
עבד תחת פיקודו של אלורן-סמיטור-קוראס ומנע ממנו להשמיד את כוכב הטקסונים.
היה עד להשתלטות תת-ויסר שבע על אלורן-סמיטור-קוראס.
היא מומחה מספר אחת לויסר שלוש כשזה התחיל לעשות שמות ביקום, והועלה לדרגת קצונה.
לאחר כמה קרבות הפסיד לו בקרב בחלל מעל כדור הארץ.
נרצח על ידו בדם קר, לא לפני שהעניק לאנימורפס את היכולת להשתנות.
ארבורן חברו של אלפנגור-סיריניאל-שמטול כשעוד היו טירונים.
בנחיתה על כוכב טקסוניה נאלץ "להיתקע" שעתיים בגוף טקסון, ולהישאר כך.
הפך למנהיג הטקסונים המורדים ביירקים.
נהרג בכדור הארץ בשוגג על ידי ציידים, אחרי סיום המלחמה.
נורלין-סיריניאל-קוראף אביהם של אלפנגור-סירינאל-שמטול ואקסימילי-אסגרות-איסתיל.
פורליי-אסגרות-מהין אמם של אלפנגור-סיריניאל-שמטול ואקסימילי-אסגרות איסתיל.
סירו נסיך אנדליטי רחמן שעמד בראש משלחת השגרירים האנדליטים לכוכב היירקים.
בתמימותו הוא סבר שיש להעניק ליירקים טכנולוגיות וידע, ובין השאר לימד אותם ליצור בריכת קנדרונה ניידת, מה שנתן להם את היכולת לנוע מכוכב לכוכב, ובכך שינה את פני ההיסטוריה לרעה.
בשנת 1966 ארבע מאות גדים-משתלטים רצחו בדם קר 24 אנדליטים וגנבו את כלי הטיס שלהם.
הם העמיסו על אחת החלליות את הבריכה הניידת ו-250,000 יירקים במצב טבעי, והתחילו במסע כיבושים ברחבי היקום.
כעונש נגזר על סירו לחיות בגלות עם משפחתו בכוכב ההורק באג'ירים, וכך היה עד לנפילת הכוכב בידי היירקים ב-1969. על שמו נקרא החוק החשוב ביותר באנדליטיה – חוק חמלתו של סירו ("Seerow's kindness law")– האוסר להעביר טכנולוגיה אנדליטית לגזעים אחרים, אפילו בעלי-ברית.
אסקאפיל ממציא הטכנולוגיה להשתנות לגזעים אחרים.
על שמו נקראת הקופסה הכחולה.
אסטריד-קוריל-דאראת צוערת שאקסימילי-אסגרות-איסתיל מאוהב בה בסתר.
גונרוד-איספול סונילי מפקד כיתת-המשימה לכדור הארץ בספר ה-38. אלות-אטמיל-גהר מתנקש אנדליטי.
אחיו של אלורן-סמיטור-קוראס (כעת ויסר שלוש).
נשלח לכדור הארץ כדי להרוג את שניהם.גפינילאן אסטריף אלמנדנכה מלחמה שעבר לגור בכדור הארץ במסווה של עוזר-מרצה לפיזיקה
שם תיאור ג'ורדן ושרה אחיותיה הקטנות של רייצ'ל.
דן ונעמי הוריהן של רייצ'ל, ג'ורדן ושרה.
וולטר ומישל הוריה של קאסי.
וטרינרים במקצועם סטיב וג'ין ברנסון הוריהם של טום וג'ייק.
פיטר ואווה הוריו של מרקו.
סובלת מאבדן זיכרון ועיוורון, עד שטוביאס העניק לה את הכח להשתנות וחזרה לה הראייה ארק קינג ידיד של מרקו, שהוא בעצם אנדרואיד במסווה.
מרגל "אצל" היירקים הדריק צ'פמן סגן-המנהל בבית-הספר בו לומדת החבורה.
אחד המשתלטים-אנושיים הראשונים (אחרי אשתו) מרת צ'פמן אשתו של מר צ'פמן.
מליסה צ'פמן חברתה של רייצ'ל.
בספרים האחרונים היירק שבראשו מנהיג חבורת יירקים בעלי היכולת להשתנות.
נרצח בספר 54 על ידי רייצ"להמושלתמוזכרת לראשונה בספר השישי (בתרגום לעברית בטעות כ"מושל").
בספר 51 מרקו מגייס אותה לעזרת החבורה והיא מודיעה לכל העיר על היירקים, אבל אחר כך מוכנסת להסגר על ידי המשתלטים.
יוג'ין ליפינסקי: ויסר שלוש/ויקטור טרנט
ריצ'רד סאלי: ארתור צ'פמן/איניס 226
דב טיפנבך: ארק קינג (עונה שנייה)
רק הספרים 1–18 תורגמו לעברית.
שאר החבורה נכנסת בעקבותיהם.43המבחןטוביאס: טקסוןתת-ויסר51 מחפשת נקמה וטוביאס בדילמה44הבלתי צפויקאסי: קנגורו נקבהקאסי בורחת מהיירקים ומגיעה בטעות לאוסטרליה.
אבל הם מגיעים גם לשם.45ההתגלותמרקו: נמלה פועלתהיירקים תופסים את צוות העבודה של אבא של מרקו ושניהם במנוסה.
קאסי, אקס וטובי מתנגדים51המוחלטמרקו: ברווזמרקו מנסה לשכנע את המושלת לעזור, וגיוס שני גדודים לא-משתלטים למלחמה על ידה.52ההקרבהאקס: דביבוןהיירקים מתחילים לגייס משתלטים בכמויות אדירות והחבורה נאלצת לחשוב על אמצעי דרסטי: השמדת בריכת היירקים53התשובהג'ייק: אנקונדהטקסונים מורדים בראשות ארבורן וכמה משתלטים חשודים מוכנים לשלום עם האנימורפס.
האנדליטים הגיעו למערכת השמש- אבל לא מוכנים לעזור54ההתחלהכולםהמלחמה מסתיימת ומשפטו של ויסר3 נפתח
1967: כוכב היירקים נתון במצור אנדליטי.
על סיפונה של ספינה אנדליטית גנובה על ידי משתלטים נולדים תאומי אספלין9466, אחד מהם עתיד להיות ויסר3.
1968: משלחת שגרירים אנדליטים לכוכב ההורק בג'ירים, ולאחריה פלישת היירקים לכוכב
1969: אלורן מפוצץ פצצה ביולוגית בכוכב ההורק בג'ירים.
היירקים מסיימים השתלטות על הכוכב.
1974: אלורן ואלפנגור במשימה בכוכב טקסוניה שבעקבותיה אלורן הופך לאנדליט-משתלט.
1980 בערך: אלפנגור, נותליט בגוף אנושי, מקבל בחזרה את היכולת להשתנות מהאלימיסט וחוזר לאנדליטיה כדי להילחם בוויסר שלוש ומגלה שבינתיים נולד לו אח.
אשתו האנושית נשארת בכדור הארץ בהריון על טוביאס.
1983: ג'ק, רייצ'ל, מרקו וקאסי נולדים
1996 בערך: עלילת הספרים מתחילה.
2002: אקס נחטף, סיום הסדרה
רשומות ההורק-באג'יר (מנהיג מלחמת הגרילה נגד היירקים בהורק בג'יריה, ידידתו האנדליטית הגולה אלדראה וויסר שלוש, לסירוגין)
בסדרת ספרי הארי פוטר, אנימאגוס הוא קוסם אשר לו היכולות להפוך לחיה כרצונו.
החיה אליה הופכים הקוסם או המכשפה היא השתקפות של האישיות שלהם, ואינה בשליטתם.
יכולת זו אינה מולדת, אלא נרכשת באמצעות קסמים.
כל אנימאגוס חייב להירשם למשרד הקסמים.
לרוב, הפטרונוס של האדם דומה או שווה לצורתו האנימגית, אך דבר זה אינו הכרחי.
השם אנימאגוס מורכב משילוב המילים חיה וקוסם .
טרנספורמציה אנימאגית יכולה להתבצע ללא שרביט קסם.
כאשר אנימאגוס עובר טרנספורמציה, לחיה יש מראה של חיה רגילה.
אך בספר "הארי פוטר והאסיר מאזקבאן" מצוין כי העכברוש מחמד של רון ויזלי, סקאברס (שמאוחר יותר מתגלה כצורת החיה של פיטר פטיגרו), חי 12 שנים, בעוד שתוחלת החיים הרגילה של העכברוש היא 3 שנים.
בנוסף, אנימאגוס בצורת החיה שלו שומר על יכולתו לחשוב כבן-אנוש, וזהו ההבדל המהותי בין להיות אנימאגוס לבין שינוי צורה לחיה.
מאפיינים של הצורה האנושית של האנימאגוס יכולים להתבטא בצורת החיה, לדוגמה הסימן סביב העיניים של דמות החתולה של מקגונגל מזכירים את המשקפיים של דמותה האנושית.
אחד התיעודים מוקדמים לקיומם של אנימאגוסים, מופיע במעשיות בידל הפייטן.
במעשיה "בביטי רביטי והגדם המגעגע" מסופר על מכשפה ההופכת לארנבת.
עם זאת, באגדה מסופר שהאישה יכלה לדבר באותה בצורת חיה, דבר שאינו אפשרי לאנימאגים.
ייתכן שזו "חירות ספרותית" שהסופר לקח לעצמו, או שזה בגלל שבידל רק שמע על אנימאגים, אך לא היה בקי בהם מספיק כדי לדעת עליהם פרטים רבים.