tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בין התוכניות המובילות: בניית קורסים בגישת למידה היברידית פעילה ממוקדת סטודנט בדגש על מטרות ההוראה ההנדסיות (ABLE); פיתוח קורסים בגישת למידה מבוססת בעיות (PBL); הכשרת הסטודנטים למיומנויות נדרשות בהנדסה, יזמות ורב-תחומיות; מובילי למידה; המרצה כמנטור; הכשרת מרצים.
החל ממרץ 2020 המרכז לחינוך הנדסי ויזמות מארגן ומוביל מספר האקתונים בשנה במכללה.
בהאקתונים מוצגים אתגרים בנושאים שונים על ידי בעלי עניין.
בסיומו של ההאקתון המשתתפים מציגים את הפתרונות שפיתחו ויכולים להמשיך בפיתוחם במסגרת פלטפורמות שונות במרכז היזמות.
המכללה מקיימת קשרים בינלאומיים עם מוסדות אקדמיים ומכוני מחקר ברחבי העולם.
קשרים אלה נועדו לתת לסטודנטים בתואר ראשון הזדמנות לצאת וללמוד סמסטר במדינה אחרת בעודם רשומים למכללה.
התוכנית מאפשרת לסטודנטים להתנסות באתגר אקדמי ובחוויית לימודים ייחודית המוכרת על ידי המכללה לצבירת נקודות זכות כחלק מלימודי התואר.
סטודנטים המשתתפים בתוכנית זו נחשפים לשיטות לימוד שונות ולתרבויות מגוונות.
השהות בחו"ל מחזקת את השליטה בשפה האנגלית ומכשירה את הסטודנטים לעידן הגלובאלי.
במסגרת זו המכללה מפרסמת קולות קוראים ומדי שנה יוצאים מספר סטודנטים לסמסטר לימודים או לתקופת התמחות במוסדות להשכלה גבוהה בחו"ל.
הוקמה על ידי המכללה במטרה לעודד את המחקר שמתבצע בתחומה ולהרחיב את קשריה עם התעשייה.
החברה משמשת כזרוע עסקית למימוש נכסי הידע של המכללה וכמנוף לפיתוח תעשייה מתקדמת בגליל.
מבחינה עסקית מתבססת החברה על מסחור פטנטים שפותחו על ידי חברי הסגל של המכללה ונרשמו על ידי החברה.
כמו כן, מקדמת החברה הקמת חברות-בנות באותם מקומות שבהם יימצא שותף אסטרטגי מתאים.
החברה עוסקת בהכוונת מחקריהם של חברי הסגל למו"פ שימושי, יצירת קניין רוחני הניתן למסחור ורישום פטנטים על תוצרי המו"פ, יישום ומסחור "פירות" המו"פ: מכירת רישיונות לשימוש בפטנטים והקמת מיזמים בשותפות עם משקיעים על בסיס הקניין הרוחני שנוצר.
החברה מציעה ביצוע מחקרים וייעוץ לגופים תעשייתיים ועסקיים על ידי חברי הסגל שלה, מרצים מן החוץ, סטודנטים או מומחים מקצועיים, שמגויסים לחברה על פי הצרכים.
תחומי הפעילות של החברה מקבילים לתחומי הלימוד במכללה: הנדסת תעשייה וניהול, הנדסת תוכנה, הנדסת מערכות מידע, הנדסת ביוטכנולוגיה, הנדסת חשמל ואלקטרוניקה והנדסת מכונות.
המכללה זכתה במכרז של משרד הכלכלה והתעשייה להקמת מכון לאומי לייצור מתקדם בגליל.
המכון הוקם בשיתוף עם קבוצת תפן לייעוץ ניהולי וחברת התוכנה ESI.
הקמת המכון מעוגנת בהחלטת הממשלה לפיתוח כלכלי של מחוז הצפון שהתקבלה בינואר 2017. מטרת המכון לתרום להעלאת הפריון והתחרותיות בתעשייה המסורתית, באמצעות קידום טכנולוגיות ושיטות ייצור מתקדמות.
המכון הוא מוקד ידע לטכנולוגיות אלה ומספק ליווי וייעוץ לחברות בשלבי ההטמעה והפיתוח.
בנוסף, המכון פועל לביסוס ולחיזוק של ה"אקו-סיסטם", מקדם שיתופי פעולה בין תעשיינים, חוקרים, יזמים ועוד.
הקמת המכון מסייעת לתעשייה באזור, מקדמת את חוקרי המכללה ואת הסטודנטים ומעניקה למפעלים מהתעשייה המסורתית כלים מעשיים לשיפור הפריון וכושר התחרות שלהם בארץ ובעולם.
המכללה האקדמית להנדסה ע"ש סָמִי שַמְעוּן (SCE) היא מכללה אקדמית להנדסה הפועלת באישור ובתקצוב המועצה להשכלה גבוהה.
המכללה הוקמה בשנת 1995 בעיר באר שבע, וכיום מפעילה שני קמפוסים בבאר שבע ובאשדוד.
במכללה לומדים למעלה מ-6,500 סטודנטים לתואר ראשון (.B.Sc) ושני (.M.Sc).
נשיא המכללה הוא פרופ' סמיון לויצקי.
קדם לו פרופ' יהודה חדד, המשמש כיום רקטור המכללה.
בין השנים 1995–2005 נשיא המכללה היה פרופ' אוסקר לוי.
SCE המכללה האקדמית להנדסה ע"ש סמי שמעון החלה את פעילותה בבאר שבע, בשנת 1996, בעקבות החלטה של שר החינוך אמנון רובינשטיין ב-1994, להרחיב את הגישה להשכלה גבוהה בישראל ולהקים את המכללות האקדמיות.
המכללה נוסדה על ידי קבוצת חברי סגל מאוניברסיטת בן-גוריון בנגב והמכללה הטכנולוגית באר שבע בשם "המכללה האקדמית להנדסה בנגב".
מסמכי תוכניות הלימודים הראשונים הוגשו למועצה להשכלה גבוהה בשנת 1994, כאשר הלימודים החלו בפועל בשנת 1995. הנחת אבן הפינה לקמפוס המכללה בבאר שבע נערכה בשנת 1998. הקמפוס של המכללה להנדסה תוכנן כהמשך למכללה הטכנולוגית אותה תכנן האדריכל גרשון שבח, על כן גם נבחר להמשיך את התכנון האדריכלי של המכללה.
האדריכל גרשון שבח צירף את האדריכל חיים דותן כשותף מלא לתכנון.
הקמפוס תוכנן בעיצוב השואב השראה מסגנון הארכיטקטורה ברוטליזם, הנפוץ במבני ציבור בעיר באר שבע.
חנוכת הקמפוס נערכה שלוש שנים לאחר מכן (2001) במעמד אריאל שרון.
בשנת 2002 אישרה המועצה להשכלה גבוהה פתיחת קמפוס נוסף בעיר אשדוד.
זאת בעקבות דרישה של סטודנטים למקצועות ההנדסה באזור אשדוד.
המכללה הוקמה במבנה שהקצתה עיריית אשדוד, ששימש קודם כתיכון מקיף א'.
במרץ 2004 שינתה המכללה את שמה ל-"SCE המכללה האקדמית להנדסה ע"ש סמי שמעון", בעקבות תרומה של סמי שמעון, איש עסקים ונדבן יהודי, בסך 30 מיליון דולר.
ביוני 2005 תרמה משפחת ספרא 5 מיליון דולר להקמת בניין מדעים במכללה על שם אדמונד ספרא.
בשנת 2007 קיבלה המכללה הסמכה לקמפוס ירוק על ידי המשרד להגנת הסביבה.
החל משנת 2012 אושר למכללה להעניק גם תואר שני במחלקות להנדסת תוכנה והנדסת תעשייה וניהול, והחל משנת 2018 גם במחלקה להנדסת חשמל ואלקטרוניקה.
כמו כן, הענקת תואר שני בהנדסה ירוקה והנדסת מכונות מותנית כעת באישור מל"ג.
בשנת 2013 נחנך הקמפוס החרדי הפועל בקמפוס אשדוד של המכללה.
50 הסטודנטים מהמחזור הראשון הגיעו ממגוון זרמים במגזר החרדי.
מסלול הלימודים הנמשך כחמש שנים כולל שנת מכינה ללימוד מקצועות הליב"ה, ולאחר מכן השתלבות במחלקות האקדמיות במכללה.
ביוני 2018, התקיים טקס הנחת אבן פינה לקמפוס האקדמי החדש באשדוד, כחלק מהקריה האקדמית של אשדוד העתידית.
הקמפוס יתפרש על פני 120 אלף מ"ר בנוי על 145 דונמים, ויתבסס על עקרונות של בנייה ירוקה.
הוא ייבנה ב"רובע המיוחד" בכניסה לעיר לצד בית החולים האוניברסיטאי אסותא אשדוד.
בפברואר 2021 אושר למכללה לפתוח מחלקות ללימודי תואר ראשון באדריכלות ובתקשורת חזותית החל בשנת הלימודים תשפ"ב.
ביוני 2024 חנכה המכללה מעבדה ללוויינים זעירים, תחת המחלקה להנדסת חשמל ואלקטרוניקה בקמפוס באשדוד.
המעבדה מתוכננת לשמש לפיתוח לוויין תוצרת המכללה, בשם "SCE-SAT-1".
למכללה שש מחלקות אקדמיות להנדסה:
הנדסת חשמל ואלקטרוניקה במסלולי התמחות: טכנולוגיות תקשורת, חשמל ומערכות הספק, מערכות RF, אלקטרואופטיקה, לוויינים וחלל
הנדסה כימית במסלולי התמחות: ביוטכנולוגיה, תעשייה תהליכית, טכנולוגיית מים, אנרגיה, הנדסת מערכות כימיות, מדע הנתונים בהנדסה כימית
הנדסת מכונות במסלולי התמחות: רובוטיקה ומערכות אוטונומיות, תיכון ועיצוב המוצר, מערכות אנרגיה, גז טבעי
הנדסת תוכנה במסלולי התמחות: סייבר, מדעי הנתונים, מערכות תקשורת ואבטחת מידע, בינה מלאכותית וניתוח מידע
הנדסת תעשייה וניהול במסלולי התמחות: מערכות מידע, מערכות תעשייה, ניהול פרויקטים הנדסיים
הנדסת בניין במסלולי התמחות: הנדסת מבנים, הנדסת מבנים לרעידות אדמה, מנהור ובנייה תת-קרקעית, הנדסת תחבורה, הנדסה ימית
תקשורת חזותית במסלולי התמחות: עיצוב בתנועה, עיצוב אינטראקטיבי
כמו כן, פועל במכללה מרכז ללימודים קדם אקדמיים.
המרכז לסטטיסטיקה במדעי הבריאות, ההנדסה והביו-אינפורמטיקה
המכללה האקדמית אשקלון היא מכללה אקדמית הפועלת באשקלון ומוסמכת להעניק תארים ראשונים ותארים שניים מטעמה.
במכללה שתי פקולטות: כלכלה (ניהול, לוגיסטיקה, בנקאות וחשבונאות) ועבודה סוציאלית בהן מתקיימים לימודים לתואר ראשון ושני.
בית ספר למדעי הבריאות ללימודים לתואר ראשון בתזונה, סיעוד ובריאות הציבור.
בנוסף, מתקיימים לימודים לתואר ראשון בתחומי תאוריה ומחקר בפוליטיקה וממשל, מדעי המחשב, סוציולוגיה ואנתרופולוגיה, פסיכולוגיה, קרימינולוגיה (גם תואר שני), לימודי ארץ ישראל, תיירות ופנאי ולימודים רב תחומיים במדעי החברה.
במכללה מתקיימות גם מכינות קדם-אקדמיות להשלמת בגרויות.
נשיא המכללה מאפריל 2025 הוא פרופסור אליקים רובינשטיין ומנכ"ל המכללה הוא ד"ר פנחס חליוה.
המכללה הוקמה בשנת 1967 כשלוחה של אוניברסיטת בר-אילן, בתחילה נערכו בה לימודים בנושאי הנהלת חשבונות, פקידות, לימודי תעודה לבנקאות ומזכירות רפואית ומספר התלמידים לא עלה על כמה עשרות.
המכללה זכתה להנהלה חדשה בשנת 1988 והחלה להרחיב את פעילותה.
בשנת 1990, בימי שר החינוך זבולון המר, היא הוכרה כמכללה אזורית.
הסטודנטים למדו לתואר ראשון במשך שנתיים ועם סיומם היו עוברים לאוניברסיטת בר-אילן לשם השלמת התואר.
בשנת 1992 אישרה אוניברסיטת בר-אילן למכללה להעניק תואר ראשון מטעמה ובמקביל נפתחו חוגי לימוד חדשים.
בשנת 1998 עברה המכללה למשכנה החדש, בו היא פועלת מאז.
בשנת הלימודים תשס"ז, הוכרה המכללה על ידי המועצה להשכלה גבוהה כמוסד להשכלה גבוהה המוסמך להעניק תארים בעבודה סוציאלית, קרימינולוגיה, מדעי המחשב וכלכלה, ובהמשך תארים נוספים.
סגל המכללה כתב תוכנית לימודים עבור בית מדרש דרך חיים, ישיבה טכנולוגית-חרדית הראשונה בישראל.
הקמפוס ממוקם בקריית החינוך שבמרכז אשקלון.
שטח הקמפוס כ-70 דונמים, והוא כולל מערכת מבנים של אולמות לימוד, מעבדות מחשבים ואלקטרוניקה, ספרייה וגלריה לאומנות.
כמו כן יש בקמפוס מעונות סטודנטים.
על תכנון הקמפוס אחראי משרד נופר אדריכלים.
בקמפוס המכללה שוכן בית ספר להנדסאים המכשיר סטודנטים לתעודת הנדסאי בתחומי המכשור הרפואי, חשמל, אלקטרוניקה, אדריכלות נוף, תעשייה וניהול, מדיה דיגיטלית ותוכנה.
לצד הקמפוס האקדמי פועלת היחידה ללימודי חוץ במגוון תחומים: בית הספר לאימון, ייעוץ וטיפול, בית הספר למנהלים, חשבונאות, ביטוח ושוק ההון וכן בית הספר לרכש ולוגיסטיקה.
מרכז הכנסים הבינלאומי של המכללה מכיל שלושה אולמות קונגרסים, אולם תיאטרון ובית קולנוע.
באולם הקולנוע מועלים מדי שבוע סרטים לציבור הסטודנטים, ובאולם התיאטרון עולים הצגות ומחזות.
בקומה הראשונה של מרכז הכנסים ממוקמת מסעדה והיא מכילה 500 מקומות.
המכללה האקדמית הערבית לחינוך בישראל - חיפה היא מכללה אקדמית לחינוך ולהכשרת מורים וגננות במגזר הערבי, השוכנת ברחוב החשמל בחיפה.
המכללה הוקמה בשנת 1949, ובשנת 1996 קיבלה היתר מהמועצה להשכלה גבוהה להעניק תואר ראשון, בוגר בהוראה (.B.Ed) במספר מסלולים.
בשנת 2010 קיבלה המכללה היתר להעניק תואר שני בחינוך (.M.Ed).
ראש המכללה היא פרופ' רנדה ח'יר-עבאס.
במשך שנים רבות בתפקידים בכירים במכללה כיהן זכי כמאל.
במכללה לומדים כ-2,600 סטודנטים, ומלמדים בה כ-220 חברי סגל.
בוגרי המכללה מהווים כמחצית מכלל עובדי ההוראה במגזר הערבי.
מסלולי הלימוד המוצעים במכללה הם:
מסלול גננות מלידה עד 6.
מסלול לגיל הרך וחינוך מיוחד
מסלול לבית הספר היסודי: ערבית, עברית, מתמטיקה ומדעים.
המסלול לבית הספר העל יסודי (ז'-י'): ערבית, עברית, אנגלית, מתמטיקה, מדעי המחשב, פיזיקה, כימיה וביולוגיה.
מסלול חינוך מיוחד (יסודי ועל יסודי מלידה-21).
חינוך מדעי: מדעי החומר, מדעי החיים, מתמטיקה.
חינוך לשוני: ערבית, עברית, אנגלית
.M.Teach לבי"ס יסודי ולבי"ס על יסודי
מתמטיקה, מדעי המחשב, שפות: ערבית, עברית ואנגלית
המכללה האקדמית בווינגייט היא מכללה אקדמית הנמצאת במתחם מכון וינגייט שבנתניה.
הלימודים במכללה מקנים הכשרה אקדמית המשולבת בהכשרות מקצועיות בתחומי התנועה, האימון, השיקום, הספורט וההוראה בחינוך גופני.
בשנת 2023 התאחדה עם מכללת לוינסקי לחינוך לכדי המרכז האקדמי לוינסקי־וינגייט.
המכללה האקדמית בווינגייט נועדה להכשרת מורים ומומחים בתחומי ספורט, אימון, נופש, מחול ושיקום בתנועה.
המכללה פועלת לקידום כוח אדם בכיר ומוסמך לתפקידי מחקר, ניהול ופיקוח בתחום הספורט; להקניית מבחר מגוון ככל האפשר של ידע בסיסי בחינוך גופני לעובדי הוראה, ספורט, חינוך, נופש, רפואה ושיקום; ולפיתוח מודעות באוכלוסייה לתרומת החינוך הגופני, החינוך לנופש והמחול להתפתחות האדם ולתפקוד התקין.
ב-2 באפריל 1944 החלו הפעולות להקמת מכון לחינוך גופני למורים ולמדריכים בארץ ישראל, בשורה של החלטות של מוסדות הוועד הלאומי לכנסת ישראל.
ב-6 באפריל הצהיר ד"ר אברהם קצנלסון כי בישיבת הנהלת הוועד הלאומי התקבלה הצעה להנצחת מותו של גנרל צ'ארלס אורד וינגייט בהקמת מכון לחינוך גופני על שמו, שיכשיר מורים ומדריכים בתחום.
ב-10 בספטמבר באותה שנה, החלו הלימודים בקורס השנתי להכשרת מורים לחינוך גופני, שנמשך עשרה חודשים וכלל שש שעות לימוד בכל יום.
בקורס הראשון השתתפו, לאחר תהליך מיון שהתקיים במחנה של שבוע ימים, 16 תלמידים מן המניין ועוד 22 תלמידים שלא מן המניין.
במסמך הוועד הלאומי אודות פתיחת הקורס, צוין כי "זו פעם ראשונה שבארץ נפתח קורס יסודי להכשרת מורים בחינוך הגופני...
אנו אמונה שקורס זה ישמש אבן פינה לבית הספר לחינוך גופני ע"ש גנרל א.
וינגייט, שעל הקמתו הכריזה הנהלת הוועד הלאומי, מיד כשהתנאים ירשו זאת".
בסיום שנת הלימודים הראשונה, ב-1 ביוני 1945, דיווח ד"ר קצנלסון למנהלת הוועד הלאומי על פעולות המחלקה להכשרה גופנית בשנת 1944–1945 בתחום הכשרת המורים, וטען כי קורס זה יהווה התחלה של מכון קבוע לחינוך גופני ע"ש וינגייט כפי שהחליט הוועד הלאומי.
הוא תיאר את הלימודים בקורס:
בהמשך אותה שנה, ב-23 ביולי, פנה ד"ר קצנלסון ליצחק בן-צבי ולדוד רמז והצהיר על כוונות המכון:
בשנות ה-60 ארכו הלימודים לתעודת הוראה בחינוך היסודי שנתיים ושנה שלישית העניקה תעודת הוראה לחינוך על יסודי.
בתחילת שנות ה-70 נדרשו כל התלמידים ללמוד תוכנית של שלוש שנים.
בשנת 1970 הושגה הסכמה לשיתוף פעולה בין המכון לאוניברסיטת תל אביב.
על פי ההסכמה, תלמידי בית המדרש במכון יוכלו להשלים את לימודיהם לתואר ראשון במהלך השנה השלישית או לאחר סיום לימודיהם על ידי לימוד בחוג אחד באוניברסיטה ולימודיהם במכון יוכרו כחוג שני.
בעקבות זאת התקבלו תלמידי המכון להתאחדות הסטודנטים.
בהמשך נפתחה האפשרות להשלים את הלימודים לתואר ראשון גם באוניברסיטת חיפה.
עם זאת, המועצה להשכלה גבוהה סירבה לאפשר למכון להעניק תארים אקדמיים דבר שגרם לבוגרים רבים של המכון לנסוע למדינות אחרות ללימודי המשך באוניברסיטאות שהכירו בלימודים במכון כשווי ערך לתואר ראשון.
חלק מבוגרים אלו לא חזרו לישראל והצטרפו למצבת היורדים.
בספטמבר 1984 קיבל המכון הכרה למתן תואר ראשון "בוגר בהוראה" מהמועצה להשכלה גבוהה.
עד שנת 2005 השתמשה המכללה במתקנים של מכון וינגייט.
בשנת 2005 התגלעה מחלוקת בין המכללה למכון סביב התשלום עבור השימוש במתקני המכון.
בשנת 2021 הגיעו המכון והמכללה להסכם חדש.
בשנת 2014 חגגה המכללה 70 שנה להיווסדה.
לכבוד האירוע עוצב לוגו חדש השומר בתוכו את המוטיב של הלוגו הקלאסי שעוצב לכבוד המחזור הראשון שלמד במכללה ב-1944.
בתי ספר ויחידות הפועלות במכללה
המכללה האקדמית בווינגייט - מסלול לתואר ראשון ושני בחינוך גופני - המכללה מכשירה לחינוך, הוראה, אימון ושיקום בתחומי החינוך הגופני והספורט.
הלימודים כוללים הכשרה אקדמית-פדגוגית ואפשרות להתמחות באחד ממקצועות המשנה של החינוך הגופני.
מגמות הלימוד בתואר הראשון: ניהול ספורט, פעילות גופנית מותאמת, שיקום לב, טיפוח היציבה והתעמלות מונעת, פעילות גופנית בגיל הזקנה, וחינוך גופני בגיל הרך.
בתואר השני המכללה מכשירה לתואר מוסמך במדעי החינוך הגופני, באחת מהמגמות: המגמה למדעי החיים של הפעילות הגופנית, והמגמה למדעי ההתנהגות והיבטים פדגוגיים של הפעילות הגופנית.
בתי הספר ללימודי תעודה ולהשתלמויות - השתלמויות למורים.
בית הספר למדריכים ומאמנים בספורט - קורסי בסיס ולימודי המשך בתחום ההדרכה בספורט והאימון במכללה האקדמית בווינגייט.
בית הספר לתיירות אתגרית - X-COOL - אקס-קול הוא בית-הספר היחיד בארץ ללימודי תעודה בתחום התיירות האתגרית.
מטרתו להכשיר מדריכים מוסמכים בתחום התיירות, הפנאי האתגרי והנופש.
בית הספר לרפואה משלימה Medi-Win - פועל במסגרת בית הספר להשתלמויות של המכללה האקדמית בווינגייט, ועוסק בהכשרת מטפלים ומורים ואפשרות להתמחות באחד ממקצועות הרפואה המשלימה.
תוכניות הלימודים מותאמות לדרישות האיגודים המקצועיים השונים.
המנהל האקדמי של תוכניות הלימודים הוא פרופ' רפאל קרסו.
המרכז לניהול וביטחון - הוקם בשנת 2007 כמיזם הדרכה משותף של המכללה ושל בכיר שב"כ לשעבר, בעבר מנהל בית הספר לאבטחה וללחימה של שב"כ.
בית הספר עוסק בהכשרת מנהלי אבטחה וקציני ביטחון במגזר הציבורי והפרטי.
כחלק מפעילותו עוסק בית הספר בהכנת גופים ציבוריים, חברות וארגונים להתמודדות עם מצבי חירום שונים.
היחידה למתודיקה ולרפואה בספורט - עוסק בקידום מאמנים, אנשי מדע, אנשי מקצוע ובעלי תפקידים בספורט הישגי, בספורט עממי ובפעילות גופנית.
המרכז, שנמצא במכללה האקדמית בווינגייט, עוסק במעקב, בקרה וייעוץ מתודי, מדעי ורפואי לספורטאי הישג, נבחרות, קבוצות, שופטים וספורטאים בודדים; קידום מאמנים ואנשי מקצוע; השתלמויות, ימי עיון וכינוסים למאמנים; הכשרה, הסמכה והעשרה באמצעות קורסים בספורט הישגי ותחרותי, בשיתוף עם ארגוני ספורט.
מנהל המרכז הוא ד"ר איציק בן מלך.
מכינות קדם-אקדמיות המכינות פועלות בחסות חברת מרמנ"ת של משרד החינוך ובפיקוחה, ובחסות הקרן לקליטת חיילים משוחררים של משרד הביטחון.
המכינות הקדם אקדמיות כוללות 2 מכינות: מכינה לבגרות - מיועדת לכל המעוניינים בהשלמת תעודת הבגרות או בשיפור תעודת הבגרות, מכינה ייעודית - מיועדת לכל מי שאין בידם תעודת בגרות או שברשותם תעודת בגרות חלקית או שאינה מספקת, ומעוניינים להתקבל במסלול ישיר למכללה האקדמית בווינגייט.
המכללה האקדמית בווינגייט מפעילה מרכזי שירות לציבור הרחב, לילדים ולמבוגרים, במטרה לטפח מערכת שירותי שיקום בתנועה, המתבססים על ערכים מקצועיים ופדגוגיים.
המרכזים עומדים בפיקוח אקדמי של המכללה ומנוהלים בידי מומחים בתחומי ההתפתחות, היציבה והשיקום.
באמצעות התנועה מטפלים בקבוצות וביחידים בילדים מגיל 4 ועד מבוגרים הזקוקים לשיקום.
קיימת גם אפשרות להעניק טיפול רב תחומי.
המרכז לכושר ותנועה משקמת - מיועד לילדים, בני נוער ומבוגרים עם נכויות במערכת התנועה כגון פוסט פוליו, שיתוק מוחין, פגיעות בחוט השדרה, פגיעות ראש, אירוע מוחי (C.V.A.) ועוד.
הפעילויות נועדו לטפח שליטה במיומנויות יומיומיות, לפתח כישורים גופניים ולסייע בפיתוח עצמאות וקשרים חברתיים כמעט ללא תלות.
המרכז לפעילות מוטורית קוגניטיבית בגיל הרך - עוסק בפיתוח התפקוד הגופני והמוטורי בהתאם לשלב ההתפתחותי של הילד, תוך רכישת ביטחון והנאה בפעילות כיחיד בקבוצה, פיתוח קשב וריכוז, חשיבה ודמיון, וכן הגברת מודעות ההורים והמחנכים לחשיבות הפעילות המוטורית-קוגניטיבית בהתפתחות הילד ובחיזוק הקשר המשפחתי.
המרכז לטיפול קוגניטיבי התנהגותי - הטיפול הקוגניטיבי התנהגותי (CBT) ידוע כאחד משיטות הטיפול האפקטיביות ביותר לטיפול במגוון של הפרעות נפשיות.
שיטת הטיפול הוכחה כיעילה מאוד בטיפול של דיכאון, חרדה, פאניקה, OCD, פוסט טראומה, הפרעת אישיות גבולית, התמכרויות ועוד באין ספור מחקרים.
הוא מומלץ על ידי רופאים, פסיכיאטרים, אנשי חינוך וטיפול כפתרון היעיל והקצר ביותר.
המרכז לביומכניקה ושיקום תנועתי - במרכז ניתנים שירותי אבחון, ייעוץ וטיפול ביומכניים לאוכלוסיות ספורטיביות ולאוכלוסיות בעלות פגיעות אורתופדיות או נוירולוגיות.
המידע הביומכני משרת אנשי מקצוע העובדים עם אוכלוסיות אלה, כגון אורתופדים, פיזיותרפיסטים, מאמני כושר ומאמנים ענפיים.
המרכז לרפואת ספורט - כולל צוות רב תחומי של רפואת ספורט (רופא ספורט, פיזיולוג של המאמץ, דיאטנית קלינית וטכנאי ארגומטריה), המבצעים בדיקות סקר לכושר גופני לצורך הערכה בריאותית כללית, שיפור הישגים ואיכות החיים, בניית תוכנית אימונים אישית והדרכה לתזונה נכונה עם תפריט אישי.
המכללה האקדמית לחברה ואמנויות (כיום: בית הספר לחברה ואמנויות) בנתניה היא מכללה אקדמית המקיימת לימודים לתואר ראשון במדעי ההתנהגות, לתואר שני בטיפול באמנות בהתמחויות: אמנות חזותית, תנועה ומחול ופסיכודרמה, וכן לתואר המקדם שינוי חברתי באמצעות כלים מעולם האמנויות.
המכללה החליפה בישראל את שלוחת אוניברסיטת לסלי בקיימברידג', ארצות הברית, שפעלה בישראל במשך כ-33 שנה והפסיקה את פעילותה בארץ במסגרת שינוי מעמדן של השלוחות של האוניברסיטאות הזרות בישראל.
קמפוס המכללה נחנך בשנת 2012 והוא ממוקם בקרבת תחנת הרכבת נתניה, ומתפרש על פני 3,000 מ"ר.
נשיאת המכללה היא פרופ' עמיה ליבליך.
בינואר 2015 אישרה המועצה להשכלה גבוהה להכיר זמנית במכללה כמוסד להשכלה גבוהה עד יולי 2016, החלטה שאושרה על ידי הממשלה במאי 2015.
ב-2019, קיבלה המכללה האקדמית לחברה ואמנויות אישור מן המועצה להשכלה גבוהה לאיחוד אקדמי עם הקריה האקדמית אונו, וכיום נקרא: "בית הספר לחברה ואמנויות - אונו".
לאחר האיחוד, התארים שנלמדו במכללה, ילמדו מעתה במסגרת הקריה האקדמית אונו והקמפוסים השייכים לה.
המכללה האקדמית להנדסה וטכנולוגיה אורט הרמלין נתניה הייתה מכללה אקדמית שהוקמה על ידי רשת אורט ישראל וידידי המכללה בארץ ובעולם.
זוהי המכללה האקדמית השנייה שהוקמה על ידי אורט ישראל כמכללה-אחות למכללת אורט בראודה הפועלת בכרמיאל.
נשיא המכללה הראשון היה פרופ' חיים גוטפינגר.
נשיאה בשנותיה האחרונות היה פרופ' גדי גולן.
מכללת אורט הרמלין נתניה הוקמה במטרה לפתח מרכז אקדמי ייחודי בתחומי ההנדסה והטכנולוגיה, שיתמקד בהכשרת מהנדסים בעלי חשיבה חדשנית ויתרמו בעתיד לתעשייה ולחברה בישראל.
בשנת 2009 קיבלה המכללה הכרה כמוסד אקדמי מהמועצה להשכלה גבוהה.
המכללה קיימה לימודים אקדמיים והעניקה תואר ראשון בהנדסה – 'בוגר במדעים' (B.Sc - Bachelor of Science) בתחומי הנדסה רפואית, הנדסת חשמל ואלקטרוניקה והנדסת מכונות.
תוכניות הלימוד שילבו מרכיבים מפרויקט הדגל החדש של המכללה Smart Grid בהובלת פרופ' גדי גולן, נשיא המכללה.
המכללה נבחרה להיות הקמפוס החכם הראשון בישראל להדגמת פירות פרויקט המגנט ISG הלאומי Israel Smart Grid 'הרשת החכמה בישראל' בשיתוף חברות מובילות בתעשיית הטכנולוגיה העילית החברות במאגד ISG: מוטורולה, מוביקס, סאטק, Ceva, יישומי בקרה, PowerCom, ECI, Solar Edge.
הקמפוס החכם הוא פרויקט טכנולוגי חדשני ועתידני בנוף המכללות להנדסה בארץ.
הוא מאפשר לסטודנטים להיחשף לנושאים העומדים ברומו של סדר היום הטכנולוגי-הנדסי-חברתי-אקולוגי בתחומי ההתייעלות האנרגטית.
הפרויקט מופעל בשיתוף בין המכללה האקדמית לחברות מובילות בתעשייה כגון: מוטורולה, Nation E, סאטק, סולר-אדג' חברת חשמל ומשרדים ממשלתיים ועירוניים.
מטרתו של הפרויקט הייתה להפוך את קמפוס המכללה, לאי אנרגטי בר-קיימא הניזון ממספר מקורות אנרגיה, בנוסף לרשת החשמל, ולנווט ביניהם בין המקורות הללו לפי צורכי השעה בצורה חכמה ובזמן אמת.
קמפוס המכללה ממוקם במרחב הצפוני של פארק העסקים והטכנולוגיות ע"ש ספיר בנתניה בסמוך לאצטדיון נתניה.
בתחילת 2015 החליטה המועצה להשכלה גבוהה על סגירת המכללה בסוף הסמסטר.
המכללה התנגדה להחלטה זו, והגישה עתירה לבג"ץ נגדה, אך המכללה נסגרה באוגוסט 2015.
בקמפוס המכללה ממשיכה לפעול מכללת אורט הרמלין להנדסאים נתניה, שהוקמה בשנת 1998.
המכינה לעולים באוניברסיטה העברית בירושלים היא מסגרת לימודית אשר הוקמה בשנת 1965 לטובת הכנתם של עולים חדשים לקראת לימודים באוניברסיטה העברית.
המכינה היא חלק מבית הספר לתלמידים מחו"ל בקמפוס הר הצופים של האוניברסיטה העברית.
בשנת 1961 למדו באוניברסיטה העברית כ-4000 תלמידים בלבד, כולם ישראלים דוברי עברית.
לסטודנטים שהגיעו מרחבי העולם, דוברי שפות זרות, לא הייתה מסגרת מתאימה.
ככל שגדל מספרם התקבלה התובנה באוניברסיטה שיש למצוא להם מענה.
ד"ר יחזקאל כהן, דיקן הסטודנטים, החליט בעצה אחת עם הנהלת האוניברסיטה, להקים מסגרת לימודים מיוחדת עבור תלמידים אלה, שתכין אותם ללימודים באוניברסיטה.
מסגרת זאת – המכינה – קמה בשנת 1965.
בשנת הלימודים 1971–1972 הוקם בית הספר לתלמידים מחו"ל ואִתו המכינה לעולים במתכונת של שנת לימודים ראשונה בתוכנית ארבע-שנתית, ובה שתי מגמות: מגמת רוח וחברה ומגמת מתמטיקה וטבע.
בעקבות תוכנית זו, קמו מכינות אחרות במוסדות אקדמיים אחרים בארץ.
מאז למדו במכינה יותר מ-15000 תלמידים מ-70 ארצות.
קבוצת התלמידים הראשונה שהגיעה למכינה מנתה כ-35 תלמידים.
משרד ראש הממשלה ואחר כך משרד התפוצות (שהפך ב-1968 למשרד הקליטה) העניק לתלמידים מלגות לימודים, כל מלגה בסך 1000 לירות.
תלמידים אלה שוכנו על ידי הסוכנות היהודית במעונות ב שכונת רסקו (גבעת הוורדים) בירושלים.
אוכלוסיית התלמידים שהגיעה ממדינות מגוונות שיקפה – כאז כן היום – את מצב היהודים בעולם.
כך למשל, הגיע בשנות ה-90 גל עלייה גדול מאוד מברית המועצות לשעבר.
עם 'מבצע משה' ו'מבצע שלמה' הגיעו למכינה תלמידים רבים מאתיופיה.
בשנת 1970 הגיעו כמאה סטודנטים מאיראן שנקראו "הילדים של בן-גוריון", שמחציתם למדו בטכניון ומחציתם באוניברסיטה העברית.
בשבילם נפתחו כיתות לימוד בשפה הפרסית.
קבוצה אחרת הגיעה מטורקיה, והיא קיבלה שיעורים שונים בשפה הטורקית.
מאז היווסדה הייתה האוניברסיטה העברית לאבן שואבת לתלמידים מכל העולם, ולא רק לתלמידים יהודים.
תלמידים אלה – המגיעים ממזרח ירושלים ולאחרונה גם יותר ממזרח אסיה – בוחרים ללמוד במכינה במטרה לשפר את סיכוייהם להתקבל לאוניברסיטה העברית ולמוסדות להשכלה גבוהה אחרים בישראל.
בתחילת פעילות המכינה למדו הסטודנטים באתרים שונים ומגוונים בקמפוס גבעת רם, לעיתים בתנאי צפיפות רבה.
בעקבות מלחמת ששת הימים, עם גידול מספר תלמידי המכינה, שכרה האוניברסיטה את מבנה בית הספר של מנזר האחיות הסאלזיאניות בשכונת מורשה (אז מוסררה).
שם קובצו תחת קורת גג אחת שתי תוכניות לימוד: המכינה לעולים, ולצידה המכינה לישראלים.
אך האיחוד לא עלה יפה.
בשנת הלימודים 1971–1972 הופרדו שתי המכינות זו מזו, ועד היום הן שתי ישויות נפרדות.
ב-1972, ביוזמת נשיא האוניברסיטה ד"ר אברהם הרמן, הוקם בית הספר לתלמידים מחו"ל.
בית הספר, ואִתו המכינה לעולים, עברו לבניין גולדשמיט בהר הצופים, אשר שימש אחרי המלחמה ועד אז כמעונות סטודנטים.
בשנות ה-90, בעקבות גל העלייה ממדינות ברית המועצות לשעבר, נקלטו במכינה תלמידים עולים רבים מתפוצה זו.
בגלל מצוקת מקום בבניין גולדשמיט, שבה חלק מפעילות המכינה לקמפוס גבעת רם.
כך, במשך שנים מספר, פעלה המכינה בשני קמפוסים: תלמידי מגמת רוח וחברה נשארו בהר הצופים, ותלמידי מגמת טבע למדו בגבעת רם.
בשנת 1990 (תש"ן) הגיע מספר התלמידים במכינה ל-881, מהם יותר מ-600 עולים מחבר העמים.
בשנת 1998 זכה בית הספר לתלמידים מחו"ל לבניין משלו, על שם לוּ בויאר, בתכנון האדריכל דוד רזניק.
במכינה היה תמיד מרקם אנושי ומפגש תרבויות ייחודי.
ישראל רואי, סגן מנהל בית הספר בשנים 1974–2001, כתב:
כדי לתת לתלמידים הרגשת בית, גייסה האוניברסיטה צוות יועצים ומדריכים הדוברים את שפת האם של התלמידים ומלווה אותם לאורך השנה.
המורים והיועצים התמחו לאורך השנים בהכרת התרבויות השונות של התלמידים, והתאימו את ההוראה לצרכים השונים של כל אוכלוסייה.
המחלקה לחברה ותרבות (לימים OSA, המשרד לפעילויות סטודנטים) ליוותה את התלמידים במהלך לימודיהם.
המדריכים ערכו פעולות חברתיות ותרבותיות מגוונות, שעזרו לתלמידים לחצות את הגשר לחיי היום-יום בישראל בכלל ולחיים הסטודנטיאליים בפרט.
במכינה כיום לומדים תלמידים שלא למדו בבית ספר תיכון בישראל.
הם אינם בעלי תעודת בגרות ישראלית.
בקרב העולים החדשים גדל מספר התלמידים שסיימו את שירותם בצה"ל ורוצים להמשיך בלימודים גבוהים.
מגוון שפות האם כולל אנגלית, רוסית, ספרדית, צרפתית, ערבית, איטלקית, פורטוגזית, פולנית, קוריאנית, סינית ועוד.
אוכלוסיית הסטודנטים במכינה מורכבת מחמש קבוצות עיקריות:
עולים חדשים: צעירים שהפכו עולים בימים שלפני תחילת לימודיהם במכינה.
העולים הצעירים (בני 18), שהפכו לסטודנטים מיד לאחר בחינת הבגרות, אינם מכירים את המנטאליות הישראלית, את המערכת הלימודית בישראל ובעיקר את המערכת האוניברסיטאית.
בנים חוזרים (משפחות ישראליות בחו"ל): קבוצה זו כוללת תלמידים הדוברים עברית ומכירים את התרבות והמנטליות הישראלית, אך אינם יודעים להביע עצמם בכתיבה.
עולים שהם חיילים משוחררים: עולים ששירתו בצבא, מכירים את המנטליות הישראלית, למדו בצבא את כל "הסלנג הישראלי" ויודעים לדבר אולם לא שולטים בכתיבה ובדקדוק בעברית.
סטודנטים דוברי ערבית: סטודנטים אלה הם בדרך כלל חסרי כל ידע בעברית.
במכינה הם נחשפים בפעם הראשונה לתרבות ולחברה הישראלית הדוברת עברית כשפת אם.
תיירים: התלמידים הנמנים עם קבוצה זו שוקלים להפוך לעולים במשך שנת המכינה.
במאפיינים שלהם הם דומים לעולים חדשים, אולם לרוב הם טרם קיבלו החלטה.
כמו כן, יש קבוצה של תיירים לא יהודים שיש להם עניין בלימוד אינטנסיבי של השפה העברית ובתכני המכינה, תוך רצון להתקבל ללימודים באוניברסיטה העברית כאחת האוניברסיטאות המובילות בעולם.
תלמידים אלה ממוקדי מטרה והייעוץ האקדמי מסייע להם להשיג מטרה זו.
במכינה לומדים סטודנטים דוברי שפות זרות, בעלי תעודת בגרות המקנה להם זכות כניסה לאוניברסיטאות בארצות מוצאם.
מטרת הלימודים במכינה היא להכשירם ולהביאם לסף הקבלה הנדרש על ידי האוניברסיטאות על מחלקותיהן השונות.
מוקד הלימודים הוא בראש ובראשונה השפה העברית.
השליטה בשפה נמדדת ומחולקת ל-6 רמות: מ-א' (הנמוכה ביותר) עד ו', והתלמידים נדרשים להגיע לפחות לרמה ד' כדי להתקבל ללימודים אקדמיים באוניברסיטה.
לבד מן העברית, כוללת תוכנית המכינה לימודי חובה באנגלית (התלמידים ממוינים לרמות בבחינת מיון בתחילת השנה), מתמטיקה (גם כאן נערכת בחינת מיון בתחילת השנה), כתיבה אקדמית וקורס מבוא בהיסטוריה ישראלית ויהודית.
בנוסף, לומדים הסטודנטים בקורסי בחירה לפי העדפותיהם האקדמיות במדעי הטבע, הרוח והחברה.
בסמסטר א', חלק מן הלימודים הוא בשפות האֵם, לתלמידים שעדיין אינם מסוגלים ללמוד בעברית.
חלק מקורסי החובה ומקורסי הבחירה מעניקים זיכויים אקדמיים בהמשך הלימודים האוניברסיטאיים.
המכינה מורכבת משתי מגמות: מגמת מדעי הרוח והחברה, ומגמת מתמטיקה ומדעים מדויקים.
התלמידים ממוינים למגמות השונות על פי בחינת מיון במתמטיקה הנערכת לפני תחילת שנת הלימודים.
מגמת טבע מכשירה את התלמידים המעוניינים להתקבל לפקולטה למדעי הטבע של האוניברסיטה.
לצד שפות, מדעים וקורסי מבואות (כמו מבוא ליחסים בינלאומיים, מבוא לפסיכולוגיה ועוד), רוכשים התלמידים גם כישורים אקדמיים כמו כתיבת עבודות, סיכומי שיעור בצורה מושכלת, הרצאות פרונטאליות תוך שימוש במחשב, קריאת ספרות וביבליוגרפיה מדעית.
שיטות ההוראה, בייחוד בעברית, משלבות לומדות מחשב שהוכנו בבית הספר (הודות לתרומה נדיבה של קרן קר"ב מטעם אנדי ברונפמן וצ'ארלס ברונפמן).
שימוש מתרחב במחשב ככלי הוראה צמוד לשיעור נעשה הודות לתנאים המשופרים ולחדרים החכמים שנוספו בבית הספר.
חומר הלימודים בשפות ובמתמטיקה חובר כולו בידי צוות המורים של בית הספר.
מאחר שמרבית התלמידים לא נחשפו אף פעם לבחינה הפסיכומטרית על קשייה והשיטות המיוחדות להתכונן לה, מקנים את מיומנות כתיבת המבחן הפסיכומטרי במסגרת הקורסים באנגלית.
גם קורסים אחרים כמו פסיכולוגיה, פיזיקה ועברית מתרגלים את התלמידים בשיטה זו.
הלימודים במכינה לעולים נמשכים מאוגוסט עד יוני, ומתחילים באולפן קיץ בעברית.
ההשתתפות באולפן הקיץ היא חובה לתלמידי רמות א'-ב', מומלצת מאוד לרמות ג'-ד', ורשות לתלמידי רמות ה'-ו'.
לצוות המורים במכינה, המיומן והרגיש לסוגי האוכלוסייה שבה, ניסיון רב שנים בהוראת סטודנטים הדוברים שפות אם שונות, הבאים ממגוון תרבויות ומנהגים, ואשר רגילים לשיטות לימוד וציפיות שונות.
האתגר שבהוראת שפה זרה ללא שפה משותפת דורש מן המורים דרכי הוראה יצירתיות, כדי להפוך את הלימוד לחוויה חיובית ולניסיון לימודי מעשיר.
בנוסף לתוכנית הלימודים, זוכים תלמידי המכינה בפעילויות חברה ותרבות להיכרות עם התרבות הישראלית.
הם לוקחים חלק בסיורים ברחבי ירושלים ובפעולות חברתיות וספורטיביות התורמות להידוק קשרים בין בני תרבויות ודתות שונות.
כמו כן המדריכים השונים דואגים דאגה אישית לפרט גם במסגרת הלימודים וגם במסגרת המעונות.
פעולות אלה מתבצעות באמצעות המשרד לפעילויות סטודנטים (אוס"א, OSA).
המדריכים מלווים את התלמידים בסידורים ביורוקרטיים ועומדים לרשותם מעבר לשעות הלימוד הרגילות.
כמו כן, עומד לרשות התלמידים צוות יועצים הדוברים שפות שונות (אנגלית, רוסית, ספרדית, ערבית, צרפתית).
כל יועץ אחראי הן על תוכנית הלימודים של כל תלמיד והן על עתידו האקדמי והמקצועי.
לרשות התלמידים במכינה עומד גם פסיכולוג מטעם שירות הייעוץ לסטודנט המטפל במקרים מיוחדים.
מתקבלים למכינה מועמדים בעלי תעודת סיום תיכון המאפשרת קבלה לאוניברסיטה בארץ המוצא.
מועמדים אשר למדו עד שלושה סמסטרים באוניברסיטה מוכרת יוכלו אף הם להתקבל.
מועמדים הנרשמים למכינה לפני סיום לימודיהם התיכוניים חייבים להגיש אישור או דו"ח לימודים מבית הספר, המעיד שהם בשנה האחרונה ללימודיהם ובכוונתם לגשת לבחינות הסופיות.
מכינת "סדרה-קידמה" – מכינה המסונפת למכינה לעולים.
למכינה זו מתקבלים תלמידים מעולים ממזרח ירושלים שיש להם ציון גבוה בתאוג'יהי (תעודת בגרות ירדנית) "מצטיינים" ואשר שפת האם שלהם היא ערבית.
תלמידים אלה מקבלים שיעורי השלמה מיוחדים כדי להכין אותם ללימודים באוניברסיטה.
כמו כל אזרחי ישראל הם מחויבים בבחינה הפסיכומטרית כדי להתקבל ללימודים.
תלמידים אלה יכולים לסיים מכינה בציון 85 ומעלה, ואז הם מתקבלים לחוגים מסוימים באוניברסיטה ללא בחינה פסיכומטרית.
תוכנית בסיס – תוכנית המיועדת לתלמידים מצטיינים ממדינות מערב אירופה.
תלמידים אלה נדרשים לסיים מספר קורסים במכינה בציון 85 ומעלה, ואז הם מתקבלים לחוגים מסוימים באוניברסיטה ללא בחינה פסיכומטרית.
תוכנית יסוד - תוכנית המיועדת לתלמידים מצטיינים ממדינות של חבר העמים לשעבר.
תלמידים מצטיינים אלה נדרשים לסיים מספר קורסים במכינה בציון של 90 ומעלה ואז הם מתקבלים לאוניברסיטה לחוגים מסוימים ללא בחינה פסיכומטרית.
בשנת 2012, במלאת 40 שנה להפיכתה של המכינה ליחידה עצמאית, התקיים כנס בוגרים בהשתתפות כ-400 בוגרים תלמידים וצוות ההוראה מכל התקופות.
בכנס נאם נשיא האוניברסיטה, פרופ' מנחם בן-ששון, מנהלת בית הספר לתלמידים מחו"ל פרופ' מימי אייזנשטדט, על חזון מקימֵי המכינה ובראשם סם רוטברג: מתן כלים שיאפשרו לסטודנטים ולסטודנטיות להתערות בחברה הישראלית בצורה הטובה ביותר.
מתן הכשרה אקדמאית לצד פיתוח אישיות בוגרת המוכנה לתרום ולסייע.
לאחר 40 שנות פעולה משולבים בוגרי המכינה באקדמיה, בתעשייה, במוסדות המדינה, בבתי המשפט ובמקומות רבים אחרים.
בפרשוב פעל בית ספר יסודי בשפה הלטינית שזכה למורים מצוינים.
ההחלטה על הקמת המכללה נפלה בישיבה של ההנהגה העליונה של הפרוטסטנטים בצפון ממלכת הונגריה שהתכנסה בקושיצה בשנת 1665. השתתפו בה נציגים של הכנסייה ושל בני העדה האוונגלית מערי המלוכה, ערי המכרות, היישובים של אזור ספיש, ואף נציגים של הרפורמים מקושיצה.
הגיעו שופטים מן "ערי המלוכה החופשיות" ברדיוב, פרשוב, קושיצה, קז'מרוק, לבוצ'ה וסבינוב, בני המשפחות טקלי, דז'פי, פטרוצי, אוסטרושיץ' ואחרות.
בסופו של דבר נתרם סכום כסף גדול מאוד של 100,000 פורינט ובית הספר פתח את שעריה ב-18 באוקטובר 1667.
המוסד נועד להוות משקל-נגד לאוניברסיטה הישועית שבעיר טרנבה.
היא אורגנה לפי דגם מכללות אוונגליות שפעלו אחרי שנת 1531 בגרמניה (ויטנברג, ברסלאו) ובפולין (קרקוב).
המכללה נשאה אופי של גימנסיה בת 10 כיתות לימוד.
אולם בכיתות הגבוהות לימדו תאולוגיה ופילוסופיה.
הקורסים לפילוסופיה התנהלו ברוח הסכולסטיקה הפרוטסטנטית אך זלגו אליהם גם השפעות מן הפילוסופיה המודרנית.
מראשיתו העסיק המוסד מורים בעלי שם מכל רחבי הונגריה ואף מחו"ל, למשל:סמואל פומריוס, אליאש לדיוור, יאן רזיק, סמואל מתאידס, יאן באייר, איזאק צאבאן.
המלומדים יוראי צוריאני ויאן סרטוריוס השתדלו בפני העירייה כדי להשיג מינויו של יוחנן עמוס קומניוס, שביקר בעיר בשנות ה-1650, כרקטור המכללה, אך מאמציהם לא הצליחו.
עם התלמידים הראשונים המפורסמים של המכללה נמנו אימרה טקלי שכיהן זמן קצר כנסיך טרנסילבניה והוביל מרד הונגרי פרו-עות'מאני נגד האוסטרים, והצייר הבארוקי ההונגרי-בריטי יאקאב (ג'ייקוב) בוגדני.
בשנת 1671 תוך כדי החרפת מגמת הקונטרה-רפורמציה באימפריה הופקעו הכנסיות האוונגליות והמכללה איתן על ידי השלטונות במסגרת.
בשנת 1682 החזיר אימרה טקלי את המכללה לפרוטסטנטים.
כעבור 5 שנים, ב-1687 שוב פעם הופקעה המכללה והועברה לידי הישועים עד לשלטונו של הנסיך פרנץ ראקוצי השני שהחזיר אותה שוב לבעליה ב-2 בינואר 1705. אולם ב-30 בספטמבר 1711 החליטה עוצרת הכתר אלאונורה, אלמנת הקיסר לאופולד הראשון לסלק שוב את הפרוטסטנטים ממנה ובשנת 1713 למסור אותה לישועים.
המכללה נותרה בידי הישועים בתקופה שבין 21 בספטמבר 1713 ל-29 באוקטובר1773.
אחר כך בשנים 1774–1785 שימש בניין בית הספר למחסן לדברי מזון של הצבא.
הכיתות התחתונות של בית הספר האוונגלי הורשו לפעול אך בפרברי העיר.
רק ב-1785 באישור הקיסר יוזף השני הורשתה
העדה הלותרנית לקנות מחדש את הבניין תמורת תרומה בשווי 6,000 פורינט לכנסיית השילוש הקדוש ולחדש את פעילות מכללתה תחת ניהולה.
החל משנת 1815 החלה לפעול במסגרתה מחלקה למשפטים
במאה ה-19 המכללה האוונגלית בפרשוב הייתה לאחד מבתי הספר התיכון היוקרתיים בהונגריה כולה.
אחרי נפילת המשטר האבסולוטיסטי והקמת האימפריה האוסטרו-הונגרית בשנת 1867 ידעה המכללה תקופה של פריחה.
פרט ללימודי גימנסיה פעלה במסגרתה אקדמיה למשפטים שהוקמה בשנת 1878 ואקדמיה לתאולוגיה שקמה בשנת 1851 ובשנת 1873 נוסדה מדרשה למורים.
בשלהי המאה ה-19 הצטיינו מורים כמו אנדריי מאייר, אנדריי צ'ופקה, אנדריי ורדראק, שלימד בשפה ההונגרית, ובוטנאי פרדריך הסלינסקי.
המכללה חדלה להתקיים בשנת 1918 אחרי הקמת צ'כוסלובקיה העצמאית.
בבניין שוכנים מאז משרדי הבישופות האוונגלית האזורית.
יאן רזיק, היסטוריון של הכנסייה
סמואל מתאידס, היסטוריון של הכנסייה
פרידריך הסלינסקי, בוטנאי, חבר האקדמיה ההונגרית למדעים
אנדריי ונדראק, פילוסוף, חבר האקדמיה ההונגרית למדעים
יאן גמרי, היסטוריון של כנסייה
המכלול היא אנציקלופדיה חרדית מבוססת-ויקי.
רוב הערכים במכלול הם העתקים של ערכי ויקיפדיה העברית שעברו בדיקה ובמקרה הצורך סינון עבור קוראים חרדיים.
לצידם יש בה ערכים מקוריים שנכתבו על ידי עורכי המכלול.
האתר, שהושק ב-11 בינואר 2015, מנוהל ומתופעל בידי עמותת "מכון חכמת התורה" (שנודעה בעבר בשם "המכון לאוריינות וידע כהלכה"), שנוסד לצורך ההקמה והפיתוח של האתר.
בשנת 2014 ייסד יוסף קמינר את המכון לאוריינות וידע כהלכה, אשר במסגרתו הוקם המכלול.
לפי האתר, המכלול הוא "המיזם ליצירת האנציקלופדיה היהודית הגדולה ביותר בהיסטוריה, הכוללת את כלל הערכים התורניים, את כלל ערכי היהדות ותולדות עם ישראל, וכן את כלל הידע האנושי הקיים בכל תחומי החולין — בלשון נקייה ובהתאם להשקפה יהודית".
לדברי קמינר, האתר נועד לשמש את ציבור שומרי התורה, ובמיוחד את הציבור החרדי, שנמנעים בחלקם משימוש בוויקיפדיה בשל התנגשות המידע המוצג בה עם השקפותיהם בנוגע לצניעות, אבולוציה, אזכורים לתאריכים ותקופות הסותרות את מניין השנים בלוח העברי, ועוד.
נכון לאוקטובר 2025 הכיל אתר "המכלול" 368,653 ערכים, מתוכם כ-69,597 דפים ריקים המסומנים כ-"דפים בטיפול", ו-2 דפים ריקים המסומנים כ-"דפים הדורשים עריכה כבדה", 3,008 ערכים שנוצרו במקורם במכלול, ו-94 ערכים המתורגמים ממיזמי ויקיפדיה בשפות זרות.
שאר הערכים מועתקים מוויקיפדיה העברית, תוך התאמתם במידת הצורך לקהל החרדי, בשונה מהערכים הכלליים, הערכים התורניים באתר עברו שינויים גדולים יותר, מתוך ההתמצאות הרחבה של הציבור החרדי בנושאים תורניים.
עדכונים והרחבות שערכי ויקיפדיה העברית עוברים לא מתעדכנים אוטומטית למכלול, אלא רק כאשר עורכי המכלול בודקים את התאמתם למדיניות התוכן של המכלול ומייבאים גרסה מעודכנת.
כל תוכן באתר שיובא במקור מוויקיפדיה העברית מוגש תחת הרישיון החופשי CC-BY-SA, כולל עריכות שנעשות בערכים אלו לאחר היבוא על ידי עורכי המכלול.
זכויות היוצרים של יתר תוכני האתר שמורות למכון חכמת התורה.
על מנת ליצור את הבסיס של האתר בחרו יוצרי האתר בשלב הראשון לייבא את כל ערכי ויקיפדיה העברית ולערוך מחדש או למחוק את המידע שלהשקפתם איננו ראוי ליהודים דתיים, ובפרט לציבור הקוראים החרדי.
המכלול נכתב לפי נקודת מבט ("אספקלריה") יהודית דתית ("תורנית").
התוכן מיובא מוויקיפדיה העברית בהתאם לרישיון החופשי של ויקיפדיה שמאפשר לעורכים לבצע "פיצול" מעין זה.
התוכן המיובא מסונן לפי מדיניות התוכן של האתר השוללת כפירה, תיאורי אלימות מפורטים, תמונות נשים, ניבולי פה ועיסוק בתרבות שאינה הולמת את אורח החיים החרדי, ותאריכים הקודמים לתיארוך היהודי של בריאת העולם (שנת 3760 לפנה"ס), ומחייבת הקפדה על צניעות ועל קדושת התורה.
בעיות בערכים המיובאים מסווגות לפי מידת חומרתן לכאלו המחייבות חסימה של הערך כולו, מצריכות שכתוב חלקי, ולכאלו שאינן מונעות הצגה של הערך וניתנות לטיפול בהמשך.
באמצעות השוואת ערכים באתר עם הגרסה של הערכים המקבילים בוויקיפדיה מהם נגזרו, ניתן לעמוד על האופן בו נערכו.
תארוך, קוסמולוגיה ומדעי כדור הארץ
בכל ערך נמחקו כל האזכורים לתארוך של ממצאים מדעיים ממועד מוקדם יותר מהמועד שבו החל היקום לפי היהדות.
בערך קוסמולוגיה הושמטה ההתייחסות לגיל היקום לאחר אזכור המפץ הגדול.
בערך גיל כדור הארץ הושמטה כל התייחסות לגיל כדור הארץ.
הערכים הבאים ריקים: קמבריון, פרוטרוזואיקון, פלאוזואיקון, אוליגוקן, מסטריכט, קמפן, קרטיקון עליון, וכל תתי התקופות בערכי הקרבון, הטריאס והיורה.
בערך זה קיים תוכן בעייתי, בעייתיות זו מסווגת במכלול כמעשה בראשית.
הדף נמצא ברשימת המתנה לטיפולם של עורכי אספקלריה.
אנו עושים מאמצים גדולים לסנן את כל הערכים.
לצערינו [כך במקור], לערך הזה עדיין לא הגענו.
בהגיע תורו, הערך יעבור תיקון והתאמה מעמיקים ויפתח לקריאה".
הערה זו מופיעה בראשיהם של מעל 1,200 ערכים ריקים בקטגוריה "דפים לטיפול כפירה/מעשה בראשית".
בערך תיארוך פחמן-14 נמחקה הקביעה שהשיטה "מאפשרת תארוך עד 13,910 שנים אחורה" וששיפור של השיטה "מאפשר תיארוך של עד 55,000 שנים לפני זמננו".
קביעות דומות המצביעות על גיל הממצאים נמחקו מהערך תיארוך באמצעות טבעות עצים.
בערך מערכת השמש הוחלפה הקביעה המדעית "מערכת השמש נוצרה לפני כ־4.6 מיליארד שנה" בקביעה התורנית "מערכת השמש שנוצרה בששת ימי בראשית".
הערך תארוך רדיומטרי ריק ובדף שלו נכתב נכתב: "דף מוגבל.
אין באפשרותך לקרוא את הדף הזה, מהסיבה הבאה: פעולת הקריאה שבקשת לבצע, מוגבלת לקבוצות המשתמשים הבאות: מפעילי מערכת, עורכי אספקלריה, ועדה רוחנית."
בערך מאובן הוסרו כל ההתייחסויות לגיל הממצאים.
נמחקים אזכורים לתאריכים או תקופות הקודמות לבריאת העולם לפי הכרונולוגיה המקראית והמסורתית, למשל אזכורים לתארוך בערכים על דינוזאורים ובערך פלאונטולוגיה.
בערך אבולוציה נכתב: "דף מוגבל.
אין באפשרותך לקרוא את הדף הזה, מהסיבה הבאה: פעולת הקריאה שבקשת לבצע, מוגבלת לקבוצות המשתמשים הבאות: מפעילי מערכת, עורכי אספקלריה, ועדה רוחנית".
כך גם בערכים אופני אבולוציה מהירים, אבולוציה ניסויית, תיארוך רדיומטרי, ביולוגיה אבולוציונית, גנטיקה אבולוציונית אנושית.
בערך עקרון ההכבדה כתוב: "בטיפול.
לצערינו, לערך הזה עדיין לא הגענו.
בהגיע תורו, הערך יעבור תיקון והתאמה מעמיקים ויפתח לקריאה." כך גם בערכים הומו הביליס, הומו ארגסטר, הומו ארקטוס, הומו היידלברגנסיס והומו פלורסיינסיס.
בערך בית זית, הושמט האזכור לאתר "עקבות הדינוזאורים" בו התגלתה שכבת סלע קדומה ובה כ-200 עקבות שזוהו כעקבות דינוזאורים בני כמה עשרות מיליוני שנים.
ערכים מסוימים על בעלי חיים קדומים אינם מופיעים.
למשל, תחת השם אפטוזאורוס כתוב: "בערך זה קיים תוכן בעייתי, בעייתיות זו מסווגת במכלול כמעשה בראשית.
בהגיע תורו, הערך יעבור תיקון והתאמה מעמיקים ויפתח לקריאה."
בערך קוקוס הסרה הקביעה הבאה: "מאובנים של דקל שהתגלו בניו זילנד ובראג'סטאן שבהודו מעידים על קיומו של העץ כבר לפני יותר מ-15 מיליון שנה."
בערך כח ניבוי הוסרה השערתו של דרווין על קיומו של עש נץ, שהתבררה כנכונה.
בערך מערת כבארה, שבוויקיפדיה כולל תיארוכים פרה-היסטוריים, נכתב: "דף מוגבל.
בערך מערת קדומים הוסרו ההתייחסויות לגילי הממצאים הארכאולוגיים.
בערך ארץ ישראל בעת העתיקה הוסרו כל האזכורים לערכים הנוגעים לתקופות הפרה-היסטוריות, לתת-התקופות ולתיארוכים: התקופה הפלאוליתית, התקופה האפיפלאוליתית, התקופה הנאוליתית, התקופה הכלקוליתית.
התקופה הראשונה שמופיעה בערך זה היא תקופת הברונזה.
בערך השואה, האזכור לכך שגם הומוסקסואלים נרצחו על ידי גרמניה הנאצית במלחמת העולם השנייה הוסר.
בערך חותם יהועזר בן הושעיהו הוסר שמה של הרוח המכונפת גניוס.
הערך על ישו שוכתב כך ששמו לא ייזכר וייקרא במקום זאת "אותו האיש" עקב האיסור ההלכתי להזכיר שם עבודה זרה.
הנרטיבים היהודי והאקדמי הנוגעים לתולדות חייו מודגשים יותר מהנרטיב הנוצרי.
הערכים הומניזם חילוני ואלוהות פרטית ריקים ונכתב בהם: "בערך זה קיים תוכן בעייתי, בעייתיות זו מסווגת במכלול ככפירה בעיקר.
הערכים האיגוד העולמי ליהדות מתקדמת והתנועה ליהדות רפורמית ריקים ונכתב בהם: "בערך זה קיים תוכן בעייתי, בעייתיות זו מסווגת במכלול כבלעדיות האורתודוקסיה.
שם הערך "יהדות רפורמית" עבר שינוי ל"רפורמים".
שם הערך האיחוד ליהדות רפורמית עבר שינוי ל"האיחוד ל"יהדות" רפורמית".
המילה "יהדות" נמחקה או הושמה במירכאות.
אזכור הומוסקסואליות והומוסקסואלים מוסר מכל הערכים שמיובאים מוויקיפדיה העברית.
כל התמונות באתר שכוללות נשים, וכן תמונות של קבוצות אנשים הכוללות גברים ונשים נערכות כך שיוצגו ללא הנשים או נמחקות, בטיעון לפיו הציבור החרדי נמנע מלראות תמונות של נשים.
לדוגמה, תמונה של ממשלת ישראל השלושים וארבע).
דמויות נשים נמחקות גם מתמונות של יצירות אמנות, אפילו כאשר היצירה היא נושא הערך.
בביוגרפיות של נשים, למשל מרגרט תאצ'ר, לא מופיעה כלל תמונת דיוקן.
בערך על גולדה מאיר מופיעה תמונה של חלקת הקבר שלה ושל ספרייה על שמה באוניברסיטת ויסקונסין.
בדף הפירושונים "" נמחק הפירוש "מיניות", וערך זה לא קיים באתר המכלול.
תחת שמות הערכים מערכת המין, יחסי אישות, מניעת היריון נכתב: "דף מוגבל.
אין באפשרותך לקרוא את הדף הזה, מהסיבה הבאה: פעולת הקריאה שבקשת לבצע, מוגבלת לקבוצות המשתמשים הבאות: מפעילי מערכת, עורכי אספקלריה, ועדה רוחנית.
דף זה נעול ויכולים לצפות בו ולעורכו עורכי אספקלריה בלבד."
בערכים אודות אישים נמחקת כל התייחסות לאופייה המיני של פגיעה או הטרדה מינית.
דוגמאות: בערך על קלרנס תומאס נכתה כי הייתה תלונה נגדו בשל "הטרדת אישה", והושמט הביטוי "הטרדה מינית".
לעיתים עבירות מין מכונים "עבירות בענייני צניעות".
כך למשל, בערך על פרשת מלכה לייפר תוארו מעשיה של לייפר כ"התנהגות בלתי הולמת והטרדה", והושמט תיאור התקיפות המיניות.
הערך על הביולוג אלפרד קינסי שונה וצונזר: ויקיפדיה העברית מציגה אותו כחוקר פורץ דרך, מייסד תחום הסקסולוגיה ואת תרומתו ל"מהפכה המינית" בזכות דוחות קינסי.
המכלול מציג את תחום עיסוקו כ"נושאים שבצניעות", ומצנזר את שמות ספריו וחלקים מהביוגרפיה שלו.
הערך פורנוגרפיה וכל תשעת הערכים הנגזרים ממנו לא קיימים.
שיתוף פעולה עם סנני אינטרנט
החל מיולי 2018 סנן "נטפרי" ממיר כתובות ערכים ב לכתובות הערכים המקבילים באתר "המכלול", כאשר הערך-המקביל קיים שם.
שיתוף הפעולה עם "נטפרי" הגדיל משמעותית את התעבורה לאתר ואת דירוגו באתר אלכסה.
מתחילת 2023 סנן האינטרנט "אתרוג" החל לחסום אף הוא את אתר ויקיפדיה העברית, כאשר למשתמשים מוצע לעבור לערך המקביל במכלול כתחליף.
בחודש אדר תשפ"א השיקה הנהלת המכלול את תוכן האתר בקובץ ZIM המאפשר צפייה בתכני המכלול גם ללא חיבור לאינטרנט, באמצעות תוכנת kiwix.
בכך נותן "המכלול" מענה גם לצרכנים ללא גישה לאינטרנט, דבר נפוץ בחברה החרדית.
המכלול הארכאולוגי במרידה (בספרדית: Conjunto arqueológico de Mérida) בספרד הוא אסופה של מבנים היסטוריים, כולל האתר הארכאולוגי הרומי החשוב ביותר בחצי האי האיברי.
העיר אמריטה אוגוסטה (Emerita Augusta) הוקמה על ידי אוגוסטוס קיסר בשנת 25 לפנה"ס בסוף המערכה הצבאית בספרד.
העיר, שהייתה בירת הפרובינקיה הרומית לוסיטניה, נועדה לשכן יוצאי צבא משני לגיונות רומיים שלחמו עבור האימפריה הרומית במהלך המלחמות הקנטבריות: הלגיון החמישי אלאודה והלגיון העשירי גמינה.
עד נפילת האימפריה הרומית המערבית הייתה אמריטה אוגוסטה, כיום מרידה, מרכז כלכלי, משפטי, צבאי ותרבותי של האימפריה.
השפעתה הייתה כזו שאוסוניוס הגדיר אותה כעיר התשיעית החשובה ביותר בעולם הרומי.
השרידים הארכאולוגיים החשובים ששרדו עד היום הם עדות לחיוניותה של עיר זו.
התיאטרון, האמפיתיאטרון וגם אמת המים הם מההישגים העיקריים של הגאונות האדריכלית של התרבות הרומית בספרד.
לאור מורשת זו נחנך במרידה בשנת 1986 המוזיאון הלאומי לאמנות רומית, שתוכנן על ידי האדריכל הספרדי רפאל מונאו.
שבע שנים לאחר מכן, בשנת 1993, צורף המכלול לרשימת אתרי המורשת העולמית של אונסק"ו, כשבנוסף לשרידים מהתקופה הרומית נוספו לו שרידים מהתקופה הוויזיגותית ומהשלטון המוסלמי בספרד.
התיאטרון נבנה לבקשת הקונסול מרקוס ויפסניוס אגריפה, ונחנך בין השנים 16–15 לפנה"ס.
עם קיבולת של כ-6,000 צופים, הוא נסמך אל גבעת סן אלבין (Cerro de San Albín, הנקודה הגבוהה ביותר בעיר), שהמדרון שלה מאפשר אֲקוּסְטִיקָה מעולה.
הוא נותר קבור עד המאה ה-20, אך הוא משמש שוב בתפקידו המקורי בפסטיבלים חשובים של תיאטרון, מוזיקה קלאסית ואירועים אמנותיים אחרים.
תוכנית התיאטרון היא קלאסית: אורכסטרה, הבמה, קיר הבמה וחצי מעגל של מדרגות אבן.
בין האורכסטרה למושבים, ישנם שלושה ספסלים, מרווחים יותר משאר המושבים, ספסלים השמורים מראש לאנשים במעמד גבוה, כגון שופטים.
המושבים מחולקים לשלושה חלקים: נמוך, בינוני וגבוה.
גם כאן, נראה שמדובר בחלוקה של מעמדות חברתיים.
ניתן גם להבחין בין המעברים הנמצאים בין החלק התחתון לאמצעי.
המבנה המרכזי הרבה יותר מפואר.
קיר הבמה מהודר, כמו רוב המונומנטים הרומאים.
הוא בנוי משני מפלסים (מהבמה), שניהם כוללים אכסדרת עמודים.
ההבדל הבולט ביחס למונומנטים רומאים אחרים כמו הקולוסיאום, הם לא יוצרים ארקדה אלא מקורים בארכיטרב.
המפלס הראשון כולל פסלים המייצגים גברים בשריון או בגלימות.
אולי לוחמים נודעים או קיסרים שהפכו לאלים.
שלושה פתחים מאפשרים גישה לבמה עבור השחקנים, שניים צדדיים קטנים, ופתח מרכזי שנפתח אל פריסטיל גדול.
מעל כניסה מרכזית זו נמצא פסל של אישה, ככל הנראה אלה, ונוס או קרס.
מבנה העמודים מעיד על השראה רבה מהסדר הקורינתי, בעיקר הכותרות, כמו גם הטורוס והבסיס.
בקיר הגמלון (מעוגל) במפלס השני יש אפריז.
נראה שהעמודים עשויים משיש, כמו הסטילובטה של המפלס השני, אך ניתן גם להבחין בשימוש בלבנים ורודות, כמו גם אבנים פשוטות בחלק האחורי של הקיר.
ההבדל בצבע במקומות, כמו בחלק השמאלי ביותר, חושף שחזורים גלויים לעין.
האמפיתיאטרון נפתח בשנת 8 לפני הספירה לאחר שנחנך בתקופת הקיסר אוגוסטוס.
הוא היה ממוקם ממש ליד התיאטרון של מרידה.
תוכנית המפלסים דומה למדי לזו של התיאטרון, אך מידותיו שונות למדי.
אורכו של האמפיתיאטרון הוא 126 מטר, רוחבו 65 מטרים והוא יכול היה להכיל כמעט 15,000 איש דרך 26 המעברים שלו, יחסית יותר מהקולוסיאום ברומא.
באורך של 400 מטרים ורוחב של 100 מטרים, הקירקוס היה מבנה המופעים הגדול ביותר בעיר.
הוא נהנה, עם האמפיתיאטרון, מאהדת הציבור שהעדיף יותר ריגושים עזים מאשר יצירות תיאטרליות.
בשל מידותיו הוא היה מחוץ למתחם החומה, סמוך לדרך שחיברה בין אמריטה אוגוסטה לקורדובה וטולטום.
נראה שנבנה בראשית המאה הראשונה תחת הקיסר טיבריוס.
לקירקוס היה קיבולת של 30,000 מושבים, מחולקים למפלסים (מחולקים ביציע (cavea), במטרה להבדיל אנשים על פי מעמד חברתי).
במתחם היה מסלול בו נערכו התחרויות.
במרכז מסלול זה נמצא קיר, ה"ספינה" (spina), באורך של 223 מטרים ורוחב של 8.5 מטרים.
הוא עוטר במונוליתים ופסלים מקודשים.
המופעים שהתקיימו במקום היו מרוצי מרכבות, שהיו אחת האטרקציות המועדפות על הצופים באימפריה.
הצוותים המובילים של מרכבות הרתומות לזוג (ביגה) או לארבעה סוסים (קוודריגה) נהנו מהצלחה מסוימת: רבים מהם מיוצגים בציורים או בפסיפסים.
קירקוס מרידה הוא כיום אחד מהשמורים הטובים ביותר מהעולם הרומי.
במקום הוקם מרכז הסברים שיאפשר לנו להבין את תפקודו ומבנהו.
דיאנה היה שייך לפורום העירוני.
כיום בלא הגג, מדובר בבניין במצב טוב לשימור.
זהו אחד המבנים הדתיים הנדירים שלא סבלו קשה מפגעי הזמן.
ניתן להסביר את המאפיין הזה במיוחד על ידי שילובו בארמון בסגנון הרנסאנס של הרוזן של לוס קורבוס, שחלקים ממנו נותרו כשרידים בתוך המקדש עצמו.
הוא ידוע כיום בזכות הקדשתו לדיאנה, אלת הציד במיתולוגיה הרומית.
עם זאת, זו לא הייתה מטרתו המקורית.
מקום זה הוקדש למעשה לפולחן הקיסר.
בנייתו מתוארכת לסוף המאה הראשונה לפני הספירה, או לתחילת המאה הראשונה, בתקופת הקיסר אוגוסטוס.
תוכנית הבניין מלבנית והוא מוקף בעמודים, כשחזיתו פונה לפורום.
החזית נוצרה משישה עמודים שעליהם הוצב גמלון.
העמודים הם בסגנון הסדר הקורינתי, עם טורוס בבסיס העמודים וכותרות עם שריגים של עלי אקנתוס המוצבים על עמודים כשהחוליה העליונה המחורצת, עשויה אולי מגרניט.
מעל לארכיטרב מופיעה רצועה שנייה, ככל הנראה תמיכה באפריז.
לבסוף, אפשר להבחין כי המקדש אינו מכבד את סידור העמודים (n / 2n + 1) של המקדש היווני.
המונומנט המכונה באופן מסורתי "קשת טראיאנוס" (Arco de Trajano) אינו כנראה קשת ניצחון, אלא כניסה מונומנטלית לפורום הרומי.
כתובת ההנצחה אבדה, אך היסטוריונים מודרניים מסכימים לתארכו לתקופת טיבריוס (המאה הראשונה).
השער, שנמצא על הקארדו מקסימוס, הפרידה בין הפורום של הפרובינקיה לפורום העירוני.
הקשת, שנבנתה בגרניט, חופתה בשיש שנעלם מאז.
גובהה 13.97 מטרים, עומקה 5.7 מטרים ורוחבה המקסימלי 8.67 מטרים.
שני גשרים (viaduct) הם חלק מהמכלול הארכאולוגי של מרידה.
הראשון ניצב מעל הנהר גוודיאנה (בספרדית: Puente Romano) מדרום-מערב בהארכה של הדקומנוס מקסימוס, השני נמתח מעל הנחל אלבארגס (Puente Romano sobre El Albarregas) צפונה ביציאה של הקארדו מקסימוס במקביל ל"אמת המים של הניסים" ויוצר צומת עם .
הגשר הרומי מעל הגוודיאנה היה בתוואי של הדקומנוס מקסימוס, אחד העורקים העיקריים של העיר.
בכך סימן את הכניסה לעיר מדרום-מערב, והוא קבע בחלקו את התצורה.
זהו המונומנט הרומי העתיק ביותר ששרד במרידה.
בנייתו החלה מיום הקמת העיר, במטרה אסטרטגית, לאפשר את הגנת העיר והסביבה.
הגשר מורכב ממבנה בטון, מעוטר בגושי גרניט, והוא בנוי משישים קשתות, הפרוסות לאורך 792 מטרים.
גודל זה מציב את גשר המרידה בין הארוכים ביותר באותה תקופה.
מיקום הגשר נבחר בקפידה, על מעברה שבמרכזה איון, המחלק את מסלול הנהר לשתי זרועות.
הגשר המקורי לא היה מבנה רציף: הוא הורכב אז משני מקטעי קשתות, שהצטרפו באי עליו הוקם מבנה בסיס גדול.
זה האחרון הוחלף במאה ה-17 על ידי כמה קשתות, לאחר ששיטפון הרס חלק מהמבנה בשנת 1603. בעבר, בתקופה הרומית, הוארך הגשר מספר פעמים.
לפחות חמש קשתות נוספו כך שהשביל לא נחתך על ידי שיטפונות הגוודיאנה.
התוצאה של תוספות שונות אלה היא אורך כולל של 792 מטרים, מה שהופך אותו לאחד הגשרים הרומאים הארוכים ביותר שנמצאים עדיין בשימוש.
"אמת המים של הניסים" (Acueducto de los Milagros) היא חלק מצינור (או אמת מים) שסיפקה מים לאמריטה אוגוסטה ממאגר פרוסרפינה (Embalse de Proserpina), שנמצא 5 קילומטרים מהעיר.
המים הגיעו למגדל שמירה (castellum) שנמצא ברובע הנוכחי של סנטה אולליה (ההריסות עדיין נראות).
משם נמתחה אמת המים לאורך 827 מטרים, עד למגדל השמירה הסופי של גבעת אל קלבריו (Cerro de El Calvario), לאחר שחצה את עמק אלבארגס, בגובה מקסימלי של 25 מטרים.
הוא נבנה בראשית המאה הראשונה בשילוב אבן ולבנים.
העמודים ברוחב 3 מטרים, מורכבים מסדרה של שלוש קשתות עגולות למחצה, בנויות מלבנים.
על הקשתות העליונות נבנתה התעלה להובלת מים.
האמה שרדה עד ימינו במצב טוב של שימור.
המסורת הפופולרית גורסת כי מקור כינויה מהתדהמה של תושבי מרידה בגלל החוסן של יצירה כה עתיקה, תופעה שנחשבה מעשה ניסים.
50 עמודים עדיין עומדים, פחות או יותר, במידה משתנה של נזק.
בראשית שנות השבעים של המאה ה-20 התגלו שרידי מגדל השמירה של גבעת אל קלבריו.
הכרונולוגיה של האמה הייתה נושא למחלוקת רבה.
כיום מקובל כי האמה נבנתה תחת אוגוסטוס.
גם אמת המים של ראבו דה בואי-סן לאסרו (Acueducto de Rabo de Buey-San Lázaro), נבנתה בתקופה הרומית.
האמה הובילה מים ממעיינות צפונית לעיר.
הצינורות נמשכים לאורך של כ-4 קילומטרים.
בקטעים מסוימים הם משתמשים במנהרות תת-קרקעיות שיכולות להגיע לגובה של 2.5 מטרים, ומצוידות במערכת אוורור ובמדרגות המפוזרות באופן קבוע לאורך כל האמה.
מצד שני, כמעט ולא נותר דבר מהמבנה שאפשר לחצות את עמק אלבארגס באורך של קרוב לקילומטר.
רק שלושה עמודים וכמה קשתות נדירות מנציחים בנייה גרנדיוזית זו.
בית אצילים זה, המכונה "בית מיטראו" (Casa del Mitreo), נמצא במקרה בראשית שנות השישים של המאה ה-20. הוא ממוקם בצד שמאל של גבעת סן אלבין.
הבניין כולו נבנה באבנים, מחוזקות באבני גזית בפינות.
האלמנטים המדהימים ביותר הם פריסטיל המקיף את הגן הפנימי, אך בעיקר הפסיפס הקוסמוגוני המפורסם.
האחרון הוא ייצוג אלגורי של יסודות הטבע (נהרות, רוחות ...) שאותם מנהיגה דמותו של איון.
מחקרים ארכאולוגיים והרצון לפתוח אתר זה למבקרים הביאו להתקנת גג.
תחת הכינוי "לוס קולומבריוס" (Los Columbarios) ידועים שני מבני קבורה באוויר הפתוח, הממוקמים מחוץ לחומות העיר הרומית, שאינן דומות לטיפולוגיה של קולומבריום.
שניהם הם הדוגמה הטובה ביותר למבני קבורה באמריטה אוגוסטה.
החומרים המשמשים לייצורם הם אבני בניין וגרניט.
בשניהם נשמרו הכתובות המזהות של הבעלים (משפחות וקוניוס ויוליוס), כך שניתן היה לדעת מה מקורם ומצבם.
העיירה שוכנת כ-18 קילומטרים דרומית-מערבית למרידה.