tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
השמנת יתר - בשיעור דומה לריספרידון, פחות מקלוזפין, אולנזפין וזוטפין, ויותר מזיפרסידון, לורסידון, אריפיפרזול ואזנפין
בדומה לתרופות אנטיפסיכוטיות אחרות השמנת היתר נראית קשורה לפעילות על הקולטנים ההיסטמיניים H1 ועל הקולטנים הסרוטוניניים 5HT2C
תופעות לוואי נדירות (היארעות מתחת ל-1%)
היפונתרמיה ירידה ברמת הנתרן בדם
צהבת - הצהבה של העיניים, העור והריריות בגלל ירידה ביכולת הגוף לפרק בילירובין, תוצר לוואי של ההם
אגרנולוציטוזיס - סיכון לקריסה קטלנית של מספר כדוריות הדם הלבנות
לויקופניה - נפילה במספר הכדוריות דם הלבנות, פחות חמורה מאגרנולוציטזוס
נויטרופניה - נפילה המספר הנאוטרופילים בדם
אנפילקסיס - תגובת הלם אלרגי בעל סיכון קטלני
היפותירואידיזם - ירידה בתפקוד בלוטת התריס
תסמונת סטיבנס-ג'ונסון - תגובה עורית בעלת סיכון קטלני.
תסמונת נוירולפטית ממארת - סיבוך נדיר ובעלת סיכון קטלני של טיפולים תרופתיים אנטיפסיכוטיים - עם רעד, קשיון שרירי, היפותרמיה, שינויים בתודעה (בלבול וכו')
דיסקינזיה מאוחרת - מצב נוירולוגי נדיר ולעיתים קרובות בלתי הפיך עם תנועות בלתי רצוניות בפנים, לשון, שפתיים, ושאר הגוף.
בדרך כלל מתרחשת אחרי טיפול ממושך בתרופות אנטיפסיכוטיות.
מאוד לא שכיח בטיפול בתרופות אנטיפסיכוטיות אטיפיות, במיוחד קווטיאפין וקלוזפין.
דייסיקניזה מאוחרת עלולה להופיע גם אחרי תרופות אנטיפסיכוטיות טיפיות וגם אחרי תרופות אנטיפסיכוטיות אטיפיות.
העלאת רמות הפרולקטין בשימוש בתרופה היא נדירה, ואם מתרחשת אזי היא חולפת מעצמה.
השימוש בתרופה מקושר בחלק מן המקרים לעליה במשקל, כאשר אצל חלק מן החולים נרשמה עליה ניכרת במשקל.
עליה מתונה בקצב הלב, בעצירות ובאנזימי כבד נרשמה אף היא.
מקובל לבחון את תפקוד העדשה לפני מתן התרופה ולאחריה לאור מספר חששות שהועלו עקב ניסויים מסוימים על חיות באשר להיווצרות קטרקט.
עם זאת חששות אלו טרם אומתו במחקרים קליניים אצל בני אדם.
תופעות לואי זמניות, החולפות בדרך כלל תוך מספר שבועות, כוללות עליה ברמת הפרולקטין המשבשת את התפקוד המיני, בחילה, יובש בפה, שלשול או עצירות.
תופעות לואי נדירות כוללות סוכרת, מאניה, כאבי שרירים, הזעה, ורעד.
במחלת הסכיזופרניה המינון הממוצע המקובל הוא מינון מטרה של 400 ועד 600 מ"ג ליום, באירועים של מאניה המינון המקובל יכול להגיע ל-800 מ"ג ליום ובמצבי דיכאון הקשורים למחלה בי פולארית המינון המקובל הוא 300 מ"ג ליום.
במצבים של אינסומניה הטיפול המקובל נע בין 25 מ"ג ל-300 מ"ג בלילה.
נמצא כי לפעמים קיימים חולים אשר מפיקים תועלת מרמות גבוהות אף עד 1,200 מ"ג ואפילו 1,600 מ"ג ליום.
ניתן גם לתת את התרופה פעם אחת ליום בלבד ולהשיג אפקטיביות על אף זמן מחצית החיים הקצר יחסית, זאת מכיוון שהרצפטור לתרופה עודנו פעיל גם לאחר שרמת התרופה יורדת בדם.
לצורך מתן פעם ביום נעזרים בצורות בעלות שחרור מושהה Seroquel XR.
קווטיאפין פותח במעבדות חברת התרופות אסטרהזניקה כחלק מתרופות הדור השני של התרופות אנטיפסיכוטיות.
הוא אושר על ידי מנהל המזון והתרופות האמריקאי בשנת 1997. שווק בשמות Seroquel Quepin, Syquel Ketipinor ועוד.
בשנת 2004, צעיר בשם דן מרקינגסון התאבד בניסוי קליני של סרוקואל במינון גבוה, באוניברסיטת מינסוטה, בעודו מאושפז שלא-מרצונו.
קבוצת ביו-אתיקה מאוניברסיטת מינסוטה טענה כי המוסד ביצע במחקר מספר מדאיג של הפרות אתיות.
באפריל 2010, קנס משרד המשפטים האמריקני את אסטרהזנקה בסכום של 520 מיליון דולר, על השיווק האגרסיבי של סרוקואל לשימושים .
לפי משרד המשפטים, "החברה גייסה רופאים שישמשו ככותבים לכאורה, של מאמרים שנכתבו על ידי סופרי צללים על מחקרים שהרופאים הללו לא ערכו.
לאחר מכן, השתמשה אסטרהזנקה במחקרים ומאמרים אלו כבסיס להודעות קידום מכירות בנושא שימושים לא מאושרים בסרוקוול.
תביעות מרובות נוספות הוגשו בנוגע לתופעות הלוואי של קווטיאפין, בעיקר לגבי סוכרת.
כ-10,000 תביעות הוגשו נגד אסטרהזנקה בטענה שקווטיאפין גרם לבעיות בריאות - החל מ'דיבור מרוח' ונדודי שינה כרוניים וכלה במוות.
בשנת 2011 פג תוקף הפטנט של התרופה ומאז היא מיוצרת בארצות שונות, כולל בישראל תחת השם הגנרי קווטיאפין.
קוודלינבורג היא עיר בהרי הָארְץ במדינת סקסוניה-אנהלט בגרמניה.
המרכז העתיק של העיר מימי הביניים הוכרז כאתר מורשת עולמית ב-1994.
העיר מוזכרת לראשונה בתיאור נחלותיו של היינריך הראשון, מלך גרמניה מ-922, היינריך הראשון הקים במקום את המבצר.
לאחר מותו ב-936 ייסדה אשתו, מתילדה הקדושה, מנזר נשים לחינוך בנות אצולה בגבעת המבצר.
יורשו של היינריך הראשון, אוטו הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, הפך את העיר למשכן פלטין של האימפריה הרומית הקדושה.
באותה עת נוסד גם מנזר גברים בעמק.
בשנת 994 העניק אוטו השלישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה רישיון לקיים שוק בעיר, לגבות מס ולטבוע מטבעות.
באותה עת נוסד השוק מצפון לגבעת המבצר.
ב-1426 הייתה העיר לחברה בברית ערי הנזה.
העיר ידעה מתח מתמיד בין המנזרים, ששאפו לעצמאות ניהולית, לבין הרשות המקומית האזרחית.
ב-1477 הוצאה העיר מברית ההנזה והפכה לכפופה לנסיך הבוחר מסקסוניה.
ב-1539 עברו העיר והמנזרים ללותרניזם.
ב-1697 מכר אוגוסט השני (הנסיך הבוחר של סקסוניה) את העיר לפרידריך הראשון, מלך בפרוסיה והעיר הייתה לנחלה פרוסית.
בשנים 1807–1813 הייתה העיר חלק מממלכת וסטפאליה שהוקמה על ידי נפולאון.
ב-1815 שבה העיר לשלטון פרוסי.
בתקופת גרמניה הנאצית הפכה העיר ובפרט המבצר והמנזר למקדש נאצי להיינריך הראשון, בחסות היינריך הימלר, שהעריץ את השליט הקדום.
הנאצים ניסו ליצור סביב היינריך דת חדשה שקוודלינבורג תהיה אחת מערי הקודש שלה, תוך דיכוי אנשי הדת המקומיים וסגירת הקתדרלה.
ב-1949 הייתה העיר לחלק ממזרח גרמניה עד 1990.
קְווָבֶנְזֵ'נֵיי ווֹלִיס היא שחקנית קולנוע וסופרת אמריקאית.
בשנת 2012, היא כיכבה בתור האשפאפי בסרט הדרמה "חיות הדרום הפראי", עליו הייתה מועמדת לפרס האוסקר לשחקנית הטובה ביותר, והפכה ווליס בת ה-9 לשחקנית הצעירה ביותר בהיסטוריה שקיבלה מועמדות לפרס אוסקר, כמו גם לשחקנית הראשונה ילידת המאה ה-21 שהייתה מועמדת לפרס.
היא כיכבה בתור אנני בנט בעיבוד של המחזמר "אנני" ב-2014, עליו קיבלה מועמדות לפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר בסרט - קומדיה או מחזמר.
ווליס נולדה בעיר הוּמָה שבלואיזיאנה לקולינדריה (לבית ג'קסון), מורה ולוונג'י ווליס האב, נהג משאית.
יש לה שלושה אחים גדולים; אחות ושני אחים.
כשהייתה בת חמש שיקרה ווליס לגבי גילה כדי לקבל את התפקיד הראשי של הילדה האשפאפי בסרט "חיות הדרום הפראי", משום שהתפקיד הוגבל להיות מגיל שש.
היא שבתה את ליבו של במאי הסרט בן זייטלין, וגברה על כ-4,000 ילדות שהתמודדו על התפקיד.
ווליס זכתה להצלחה מסחררת על הופעתה, ובשנת 2013 עשתה היסטוריה כאשר הועמדה על ידי חברי האקדמיה האמריקאית לקולנוע לפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר.
ווליס בת ה-9 הייתה לשחקנית הצעירה ביותר בהיסטוריה שזכתה למועמדות לפרס אוסקר, לשחקנית הילדה האפרו-אמריקאית הראשונה שהייתה מועמדת לפרס זה, וכן לשחקנית הראשונה ילידת המאה ה-21 שהייתה מועמדת לפרס.
ווליס שיחקה גם בתפקיד הילדה מרגרט נורת'אפ בסרט "12 שנים של עבדות".
בשנת 2014 כיכבה בתפקיד הראשי בסרט "אנני" - גרסה מחודשת לסרט "אנני" משנת 1982, לצד השחקנים קמרון דיאז, בובי קנאבלי, רוז ביירן, וג'יימי פוקס.
באותה שנה דיבבה בסרט האנימציה "הנביא", המבוסס על הספר "הנביא" שכתב ג'ובראן ח'ליל ג'ובראן.
בשנת 2016 דיבבה בסרט המצויר "טרולים".
בשנת 2019 החלה לגלם את דמותה של קיירה בסדרת הטלוויזיה "שחור-כזה", בעונתה השישית שעלתה בספטמבר.
בשנת 2021 החלה ווליס לגלם את קריסטל ג'ארט, דמות מרכזית בסדרה הדרמה "Swagger" מבית אפל TV פלוס.
בשנת 2017 פרסמה ווליס את ספרה הראשון; "A Night Out with Mama".
שנהסרטתפקידהערות2012חיות הדרום הפראיהאשפאפימועמדת פרס אינדפנדנט ספיריט לשחקנית הטובה ביותר (אנ') (2012)201312 שנים של עבדותמרגרט נורת'אפ2014אנניאנני בנט סטאקסהנביאאלמיטרהדיבוב2015אבות ובנותלוסי2016טרוליםהארפרדיבוב2024נשימה אחרונה (אנ')זורה2025Naya Legend of the Golden Dolphinהנסיכה נאיהדיבוב
שנהסדרהתפקידהערות2019שחור-כזהקירה5 פרקים2021 - הווהSwaggerקריסטל ג'ארטתפקיד ראשי; 10 פרקים2022סיפורי אימה אמריקאיםביאנקהפרק: "Bloody Mary"TBADora the Explorerאלזאיה טורססדרת אנימציה עתידית של פרמאונט+
קווי אשראי לישראל (קווי אשראי, קאל) הוא שמו של תאגיד חברות ישראלי שפעל בין השנים 1993–1997 במבנה פירמידה תחת חברת האם "קווי אשראי לישראל שירותים פיננסיים בע"מ".
מקור השם הוא בפעילותה המרכזית של החברה - מתן אשראי ללקוחות פרטיים ולעסקים קטנים ובינוניים.
יו"ר הדירקטוריון ומנכ"ל החברה עד סמוך למועד פירוקה היה יובל רן.
החברה השקיעה בתחומים נרחבים ומגוונים, בעיקר בתחומי הלוואה בריבית, פיננסים, נדל"ן ומסחר.
עם החברות המוכרות שהיו בשליטתה לאורך השנים נמנות חברת אקוויטל (או כשמה דאז פספורט), יואל, נפטא, אספייד ואוקידוק.
מספר רב של עסקאות כושלות שביצעה החברה, כמו גם ירידה חדה בהיקף הגביה של ההלוואות הרבות שהעניקה החברה הביאו אותה למצב כלכלי קשה.
בשנת 1997 הועבר הנכס המרכזי של החברה, השליטה בתאגידי הנפט של קבוצת יואל, לקובי מימון ולמשפחת לבנת.
זאת, לאחר שקווי אשראי לא הצליחה להחזיר את ההלוואה שנתנו לה השניים.
החברה נוסדה בשנת 1993 ושלטה לאורך השנים בכ-100 חברות ציבוריות ופרטיות.
מנהלי החברה היו יובל רן, נתן שוורץ, אברהם גולדרייך ונתן טורנר.
במהלך שנות פעילותה גייסה החברה מאות מיליוני שקלים ממשקיעים.
בחודש אוגוסט 1995 רכשה החברה מיוסף (ג'ו) אלמליח את גרעין השליטה בחברת פספורט, אשר החזיק בשרשור גם את חברות ישראמקו, יואל, נפטא ועוד.
לאחר שבהתחלה ניסה קובי מימון למנוע מקווי אשראי לרכוש את פספורט מטולדנו באמצעות מאבק משפטי, בחודש נובמבר 1995 הצטרף מימון בעצמו לגרעין השליטה של פספורט ורכש 50% ממניות החברה.
בחודש פברואר 1996 הצטרפה לגרעין השליטה של פספורט משפחת לבנת, בעלת השליטה בקבוצת תעבורה.
בחודש אפריל 1997 נמלט יובל רן מישראל להולנד ולאחר מכן לארצות הברית שם התיישב בעיר יוסטון שבטקסס.
מיד לאחר בריחתו, החל רן לשמש כמנכ"ל חברת ישראמקו ארצות הברית.
כמו כן מכר שתי חברות שהיו בשליטתו למוטי מנשה, ששימש כדירקטור בחברה.
בחודש יולי 1997 כשלה החברה בהחזר התשלום הראשון של הלוואה שניתנה לה בחודש ינואר על ידי קובי מימון וקבוצת תעבורה.
כתוצאה מכך, קיבלו קובי מימון ומשפחת לבנת את מניותיה של קווי אשראי בתאגידי הנפט.
בשנת 1998 מונה לחברת הבת, קווי אשראי (מרכז), עו"ד ישראל קנטור ככונס נכסים זמני.
במאי 2001 מונו עו"ד יצחק מירון ורו"ח חיים רבינוביץ' למפרקי החברה.
בחודש ינואר 1999 הוצת ארכיון החברה בפתח תקווה.
בשנת 2004 הגישו מפרקי החברה, תביעה נגד שורה של מנהלים ובעלי שליטה בחברה בגין פעולות תרמית והברחת נכסים שבוצעו בחברה.
הנתבעים המרכזיים הם יובל רן, קובי מימון, חיים צוף, משפחת לבנת, עופר קרז'נר ובנק דיסקונט .
בעלי השליטה בחברת האם "קווי אשראי לישראל שירותים פיננסים בע"מ" החזיקו באמצעותה בשאר חברות הקבוצה, ובהן: קווי אשראי (מרכז), פספורט, ישראמקו, יואל, נפטא, אספייד, אוקידוק, אוקטובה, מדרומיאה, פילסברי ישראל (נילס קוקיס), ניליביט, נביגטור נדל"ן ועוד.
בחודש ספטמבר 2004 הגישו מפרקי החברה, עו"ד יצחק מירון ורו"ח חיים רבינוביץ', תביעה נגד שורה של מנהלים, בעלי שליטה ונושאי משרה בחברה.
בתביעה נטען כי הנתבעים ביצעו פעולות תרמית והונאה, ופעלו בניגוד עניינים חמור, באופן אשר הביא לריקון קופת החברה ולהברחת נכסיה לטובת שורת בעלי עניין.
הנתבעים המרכזיים בתביעה זו הם יובל רן, קובי מימון, חיים צוף, משפחת לבנת, עופר קרז'נר ובנק דיסקונט.
המפרקים הצביעו על שורה של פעולות חשודות שהתרחשו בחברה במהלך שנות פעילותה במעורבות גורמים אלו.
התביעה הוגשה בגין עסקות סיבוביות שביצעו בעלי השליטה בחברה.
לפי הטענה, באמצעות עסקות אלה הועברו שלא כדין מיליוני שקלים מקופת החברה לידיהם הפרטיות של בעלי השליטה, לאחיו של רן יואב, לאחים עודד ורם לוסקי ולעופר קרז'נר.
בשנת 2008 קבע רשם בית המשפט המחוזי בתל אביב אבי זמיר כי על רובה המכריע של התביעה להידחות לאור טענת התיישנות שהעלו הנתבעים.
בשנת 2009 קיבל בית המשפט העליון את ערעור המפרקים והחזיר את התיק לדיון בבית המשפט המחוזי.
בשנת 2010 החליט יובל רן לשתף פעולה עם מפרקי החברה.
רן טען שהוא עושה זאת משום שלאחר שתביעת המפרקים נדחתה בשנת 2008, קובי מימון, חיים צוף ומשפחת לבנת, שעד לרגע זה דאגו לכל צרכיו והעבירו לו תשלומים קבועים, החלו להתכחש לו ומשום שברצונו לפתוח דף חדש בחייו.
בשנת 2011 הגיש עו"ד מירון לבית המשפט תביעה נוספת הנסמכת על טענותיו של יובל רן.
לפי גרסתו של רן, קווי אשראי ויתרה על החזקותיה בחברת אקוויטל שהייתה בבעלותה, תמורת תשלום שוחד של 6 מיליון דולר למנהלי החברה ממשפחת לבנת ומקובי מימון.
בנוסף טען רן כי לבנת ומימון ידעו כי העסקה תוביל לקריסת קווי אשראי וכי הדברים נעשו בכוונת תחילה.
התביעה הסתיימה בפשרה לפיה הנתבעים העיקריים בתיק, קובי מימון, חיים צוף, משפחת לבנת ובנק דיסקונט, ישלמו לקופת הפירוק 65 מיליון ש"ח.
קוודקופטר הוא סוג של כלי טיס אשר מונע באמצעות ארבעה מדחפים.
ארבעת הרוטורים ממוקמים בדרך כלל על גפיים בצורת צלב.
על מנת לכוון את תנועת הקוודקופטר, ישנו מנגנון שגורם לכך שזוג של מדחפים פונים לאותו כיוון.
תצורה זו שימשה כקוריוז עבור כלי טיס עד העשור השני של המאה ה-21 בו ההתקדמות בתחום האלקטרוניקה, ייצור מוזל של בקרי טיסה, מדי תאוצה, מערכות GPS ומצלמות דיגיטליות הובילו לשימוש בתצורה זו ברחפנים.
הקוודקופטר הפך לאחד מכלי הטיס הבלתי מאוישיים הפופולריים ביותר בשוק הפרטי.
הקוודקופטרים היו בין כלי התעופה הכבדים הראשונים שהצליחו להמריא אנכית בהצלחה, למרות שלדגם הקוודקופטר הראשון היו ביצועים ירודים.
ב-1922 הממציא האמריקאי ג'ורג' דה בוטזאט היה הראשון שהטיס קוודקופטר.
אף על פי כן, הוא הצליח להטיס אותו רק בגובה מקסימלי של 5 מטרים מהקרקע ועל כן צבא ארצות הברית סיים בהמשך את החוזה עימו.
בתחילת שנות ה-20 נבנה באירופה הקוודקופטר של הממציא הצרפתי אטיין אוהמיכן אשר בשנת 1924 המריא לגובה 10 מטרים מהקרקע בטיסה שארכה שבע דקות.
כיום הקוודקופטרים משמשים בעיקר ככלי טיס בלתי מאוישים הנשלטים מרחוק.
השימוש הגדול ביותר של קוודקופטרים ברחבי העולם הוא בתחום של צילום אווירי.
קוודקופטרים משמשים בעיקר כוחות צבא ומשטרה למעקב אווירי, אך גם משימות חיפוש והצלה בסביבות עירוניות.
קְוָוזִימוֹדוֹ הוא דמות בדיונית ואחד הגיבורים הראשיים של הרומן "הגיבן מנוטרדאם" מאת ויקטור הוגו (1831).
שמו נובע מהחג הנוצרי , הנקרא גם "יום ראשון קווזימודו".
קווזימודו נולד גיבן ומראהו מחריד, אך למרות חיצוניותו הוא עדין וטוב-לב.
תושבי העיר חוששים ממנו ורואים בו מפלצת, וסיפורו מסתיים באופן טראגי ובשברון לב.
שחקנים רבים גילמו את דמותו במגוון סרטים ומחזות, כולל בסרט של חברת וולט דיסני.
בשנת 2010 מצא חוקר בריטי ראיות המצביעות על קיומו של גיבן אמיתי שעבד בנוטרדאם כפסל באותה תקופה שבה ויקטור הוגו כתב את הרומן, וייתכן כי הם הכירו זה את זה.
קווזימודו המעוות נולד עם חטוטרת חמורה ועם יבלת גדולה המכסה את עינו השמאלית.
עקב מראהו המפלצתי, בני שבטו הצוענים החליפו אותו בינקותו בתינוקת בריאה בשם אגנס.
לאחר שגילתה אותו אמהּ של אגנס (שהאמינה כי הצוענים אכלו את בתה), היא מבצעת בו טקס גירוש שדים והוא נלקח לפריז, שם מוצא אותו קלוד פרולו, הארכידיאקון, בנוטרדאם.
פרולו לוקח את התינוק תחת חסותו ומעניק לו את שמו על שם היום שבו נמצא, הלא הוא "יום ראשון קווזימודו" (על שם תפילה הנאמרת ביום זה, ונפתחת במילים "כתינוקות בני יומם" – "quasi modo geniti infantes"), חג נוצרי החל ביום ראשון שלאחר פסחא.
פרולו מביא אותו לקתדרלה ומגדל אותו להיות מצלצל הפעמונים .
בשל צלצולם הרם של הפעמונים, קווזימודו גם מאבד את שמיעתו ופרולו נאלץ ללמדו שפת סימנים.
אף על פי שמראהו המחריד מעורר שנאה, הוא מתגלה כאדם טוב-לב.
במהלך העלילה, קווזימודו מבצע מעשי אלימות, אך זאת רק משום שציוו עליו אחרים.
מאחר שרוב תושבי פריז רואים בו כמפלצת, קווזימודו מאמין כי רק פרולו דואג לו, ומתוך כך מרבה ללוות אותו כשזה יוצא מנוטרדאם.
פרולו חושק בצוענייה יפה בשם אזמרלדה, ושולח את קווזימודו לחטוף אותה (מאוחר יותר מתגלה כי היא בעצם אגנס, אותה התינוקת שקווזימודו הוחלף בה).
קפטן פיבוס דה שאטופר מגיע בזמן לעצור את החטיפה ולוכד את קווזימודו, בלא יודעין כי קווזימודו רק מילא את הוראותיו של פרולו.
פלוריאן ברבדיין, השופט החירש, גוזר על קווזימודו שעה של מלקות ושעה נוספת של השפלה על עמוד הקלון.
פיבוס קושר את קווזימודו ושולח את פייר טורטרו להלקות אותו לעיני הקהל המלגלג.
כשקווזימודו זועק לפרולו לעזרה, פרולו אינו מתערב ומתיר לקווזימודו לסבול עינויים כעונש על שאכזב אותו.
כשקווזימודו מבקש מים, ילד זורק עליו סחבה רטובה.
משהבחינה בצימאונו, אזמרלדה מתקרבת אל המתקן שעליו קשור קווזימודו ומשקה אותו במים.
בכך היא מצילה אותו ושובה את לבו.
מאוחר יותר בעלילה, אזמרלדה מואשמת בניסיון רצח ונידונה לתלייה – זאת לאחר שפרולו דוקר את פיבוס מחמת קנאה אחרי שריגל על פיבוס ועל אזמרלדה מתנים אהבים, ונמלט מיד לאחר מכן.
בטרם שילוחה לגרדום, אזמרלדה מתפללת בכפייה על מפתן הנוטרדאם.
קווזימודו צופה במתרחש מאחת מן המרפסות הגבוהות, ומשתלשל מטה בעזרת חבל ומציל אותה.
הוא לוקח אותה למעלה הקתדרלה ומשם זועק בכאב "מקלט!" לעבר הצופים.
בתחילה אזמרלדה נרתעת מקווזימודו, אך עם הזמן מגלה כי לבו טהור ומתיידדת עמו.
הוא דואג לכל צרכיה ושומר עליה, ובשלב מסוים אף מציל אותה מפני פרולו המטורף כאשר זה ניסה לתקוף אותה מינית בחדרה.
לאחר הפוגה חסרת שקט, קלופין טרוילפו מוביל אחריו אספסוף המורכב מפורעי החוק של פריז, והם פורצים לנוטרדאם.
חרף ניסיונותיו של קווזימודו להדוף אותם באמצעות השלכת אבנים לעברם ואף לשפוך עליהם עופרת מותכת, האספסוף ממשיך לתקוף עד שפיבוס וחייליו מצטרפים ללחימה ומבריחים את התוקפים.
בינתיים, ללא ידיעתו של קווזימודו, פרולו מצליח במזימתו להוציא את אזמרלדה מנוטרדאם, ומביא למעצרה ולתלייתה.
משמבחין קווזימודו בחיוכו הזדוני של פרולו בעת הוצאתה להורג של אזמרלדה, הוא פונה נגד אדונו ומשליך אותו בזעם אל מותו מהמרפסת.
לבו של קווזימודו נשבר, ובייאושו הוא זועק "כל שאי פעם אהבתי!".
מיד אחר כך הוא עוזב את נוטרדאם לבלי שוב, ויוצא מחוץ לחומות העיר לעבר הגרדום שעליו תלו את אזמרלדה.
בהגיעו למקום, הוא מוצא את גופתה שהושלכה ללא גינונים מיותרים ונשכב לצדה, ושם נשאר עד שמת מרעב, כשגופת אזמרלדה בזרועותיו.
שנים לאחר מכן, קבוצת ארכאולוגים מגלה את שלדיהם המחוברים.
משניסו להפריד בין הזוג, עצמותיו של קווזימודו התפוררו לאבק.
במהלך העלילה, קווזימודו מגלה כי אזמרלדה התאהבה בקפטן פיבוס, המתואר כאנוכי אך יפה תואר.
קווזימודו, שהתאהב בעצמו בנערה הצוענייה, מחליט להציג לה באופן סמלי את ההבדל בינו לבין קפטן פיבוס.
הוא מציב בחדרה שני אגרטלים: האחד קריסטל יפיפה, אך סדוק ומלא בפרחים קמלים ויבשים; והאחר כלי חרס פשוט, אך מלא בפרחים מלבלבים וצבעוניים.
אזמרלדה לוקחת את הפרחים היבשים מאגרטל הקריסטל וחובקת אותם בתשוקה.
בגרסת האנימציה של חברת וולט דיסני משנת 1996, דמותו של קווזימודו שונה מאוד מזו שברומן.
בניגוד לרומן, לקווזימודו יש שתי עיניים, כשעינו השמאלית מכוסה רק חלקית.
הוא אינו חירש ומדבר באופן שוטף.
יש לו שלישיית חברים גרגוילים בשם ויקטור, הוגו ולוורן.
בתחילת הסרט, אם צוענייה מבקשת למצוא מקלט בנוטרדאם יחד עם תינוקה הגיבן.
השופט קלוד פרולו, שבעיניו כל הצוענים פושעים, רודף אחריה והורג אותה בשגגה.
משרואה פרולו את צורתו המעוותת של התינוק, הוא מנסה להטביע אותו בבאר סמוכה, אך הארכידיאקון של הכנסייה עוצר בעדו ודורש ממנו לכפר על פשעו בכך שיגדל את הילד כבנו.
פרולו, כאדם מאמין וירא אלוהים, מסכים לדרישה ומאמץ את הילד בתקווה שבבוא היום הוא יביא לו תועלת.
פרולו האכזר קורא לילד בשם קווזימודו, שפירושו בסרט הוא "עשוי-למחצה" בלטינית.
פרולו מגדל את קווזימודו בקרירות וברוע-לב, אוסר עליו לעזוב את המגדל ומלמד אותו שהעולם הוא מקום אכזר ואפל, וכי אנשי פריז לא יקבלו אותו בחברתם עקב מראהו.
נוסף לכך, הוא משקר לקווזימודו על אודות אמו ומספר לו כי היא נטשה אותו כשעוד היה בחיתוליו, וכי מישהו אחר היה מטביע אותו אילולא פרולו התערב ואימץ אותו.
בכל זאת, קווזימודו גדל והופך לצעיר טוב-לב שמשתוקק לצאת אל העולם.
בעת חגיגות פסטיבל השוטים, קווזימודו חומק לראשונה מהקתדרלה במסווה, ובשיטוטו בין ההמון הוא פוגש באזמרלדה, ומתאהב בה.
במהלך האירוע, הוא מוכתר כ"מלך השוטים" וזוכה לאהבת הקהל, עד ששניים משומריו של פרולו הורסים את הרגע וזורקים עליו עגבניות.
הם קושרים אותו לגלגל עינויים פומבי וכל העם מצטרף להשפלה.
קווזימודו מתחנן לעזרתו של פרולו, אך פרולו מסרב לסייע לו ומסיט מבט, כעונש על שהמרה את פיו וחמק מן הקתדרלה.
לאחר שקפטן פיבוס מבקש מפרולו לעצור את ההתעללות ונענה בסירוב, אזמרלדה עולה לבמה ומשחררת את קווזימודו מתוך רחמים.
מיד אחר כך היא נמלטת משומריו של פרולו, שנותר רותח על קווזימודו בתום האירוע, וזה מתנצל ושב למגדל הפעמונים.
מאוחר יותר, קווזימודו מתיידד עם אזמרלדה ומסייע לה להימלט משומריו של פרולו כאות תודה.
לאחר שנים של חיפושים, פרולו מוצא את מקום מחבואם של הצוענים הנקרא "חצר הקסמים", שם הוא מוצא את אזמרלדה ואת אהובה, קפטן פיבוס.
בינתיים במגדל הפעמונים, קווזימודו והגרגוילים צופים באזרחים נלחמים בצבאו של פרולו, ומנסים לסייע.
הם שופכים עופרת מותכת אל הרחוב ובכך מונעים מפרולו ומחייליו להיכנס לקתדרלה.
פרולו יוצא בעקבותיהם בזעם ונלחם בקוויזמודו, ומקניט אותו עם האמת על אמו הצוענייה.
שניהם נופלים מהמרפסת, אך פיבוס מצליח לתפוס את קווזימודו בעודו נופל ומושך אותו פנימה למקום מבטחים, בעת שפרולו נופל אל מותו.
בתום הלחימות, אזרחי פריז מקבלים את קווזימודו כאחד האדם וכולם חוגגים את מותו של פרולו ואת שחרורה של העיר.
באוגוסט 2010, הכריז אדריאן גְלוּ, ארכיונאי בגלריית טייט, על ראיות המצביעות על קיומו של קווזימודו אמיתי; "פסל גיבן" שעבד בנוטרדאם בשנות ה-20 של המאה ה-19. הראיות נמצאו בספר הזיכרונות של הנרי סיבסון, פסל בריטי מהמאה ה-19 שעבד בנוטרדאם באותה תקופה שבה הוגו כתב את הרומן.
סיבסון מספר כי פגש אדם בשם מסייה טראז'אן (Mons.
Trajan) כאשר נשלח לעבוד בקתדרלת נוטרדאם על מנת לשקמה.
אותו מסייה טראז'אן עבד תחת אדם מטעם הממשלה שהיה פסל מתבודד בעל גיבנת.
סיבסון מתאר אותו כך: "הוא היה פסל מטעם הממשלה שאת שמו שכחתי כיוון שלא הייתה לי כל תקשורת עמו.
כל שידוע לי, הוא שגיבן הוא וכי לא אהב לחבור לפסלים שעבדו תחתיו." בהמשך הספר, סיבסון מספר כי עבד עם אותה קבוצת פסלים בפרויקט אחר, ושם שוב הזכיר את אותו פסל מטעם הממשלה, כאשר הפעם כינה אותו "לה בוסו" (Le Bossu), שפירושו "הגיבן" בצרפתית.
כיוון שלויקטור הוגו היה קשר הדוק עם שיקום הקתדרלה, קרוב לוודאי שהיה מודע לאותו "פסל גיבן", המכונה "לה בוסו", אשר פיקח על מסייה טראז'אן שאותו הכיר סיבסון בעבודתו.
נוסף לזאת, אדריאן גלו חשף כי גם הגיבן וגם הוגו התגוררו ברובע סן-ז'רמן דה פרֵה בשנת 1833, וכי בגרסות קודמות של עלובי החיים, הוגו קרא לדמות הראשית "ז'אן טראז'ין" (Jean Trajin), אותו השם של הפסל שעבד תחת הגיבן, אך מאוחר יותר שינה את השם לז'אן ולז'אן.
קְוָבֵּבִּיהִירַקְס (שם מדעי: Kvabebihyrax) הוא סוג של יונק נכחד ממשפחת הפליוהירקיים הנכחדת שבסדרת השפנאים.
הקובביהירקס חי בסוף תקופת הפליוקן באזור הקווקז, ואולי גם בקצה גאורגיה (עבר הקווקז) שלפני 5.33–2.58 מיליון שנה.
סוג זה הכיל מין אחד - Kvabebihyrax kachethicus, אשר קיבל את שמו בשנת 1966 בידי החוקרים L.K.
הוא קרוי על שם היישוב "קווביבי" בו התגלה, כשהסיומת "hyrax" פירושה "שפן".
הקוובביהירקס היה גדול יותר מכל שפן חי: הוא הגיע לאורך 1.6 מטר ולמשקל של עד 80 קילוגרם.
במראהו הזכיר היפופוטם יותר מאשר שפן.
הוא חי רוב זמנו בסמוך למים מתוקים.
הוא דמה למיני שפנים גדולים כגון הטיטאנוהירקס, שהגיע למשקל של 1.3 טון, אך בתקופתו מרבית שפנים אלה כבר נכחדו והוא היה הגדול מכל שפני הנאוגן.
המאובנים שלו כללו גולגולת גדולה ומוארכת באורך 27 סנטימטרים עם לסתות נוקשות בעלות שיניים חותכות גדולות מאוד יחסית, אשר בלטו משתי הלסתות, כשהשיניים בלסת התחתונה היו מעט יותר שטוחות.
העיניים מוקמו בקצה העליון של הלסת, באופן מתאים להסתתרות מתחת למים כמו של היפופוטם.
ייתכן שהיה לו חדק קצר מעל הפה.
הוא ניזון כנראה מעשב ומצמחי מים ורוב זמנו חי במים בדומה להיפופוטם ואולי גם בגדות יערות.
קווטרניוני יחידה, שידועים גם בשם ורסורים, מספקים סימון מתמטי נוח לייצוג אוריינטציות וסיבובים של גופים במרחב תלת-ממדי.
בהשוואה לזוויות אוילר הם פשוטים יותר להרכבה ומאפשרים להימנע מהבעיה של סינגולריות במצבים מסוימים.
בהשוואה למטריצות סיבוב הם קומפקטיים יותר, יותר יציבים נומרית, ויותר יעילים.
לקווטרניונים יש יישומים בגרפיקה ממוחשבת, ראייה ממוחשבת, רובוטיקה, ניווט, דינמיקה מולקולרית, בקרת טיסה, מכניקה מסלולית של לוויינים ועוד.
כאשר הם משמשים כדי לייצג סיבובים, קווטרניוני יחידה נקראים גם קווטרניוני סיבוב שכן הם מייצגים את חבורת הסיבוב (3)SO, באמצעות ההטלה מחבורת קווטרניוני היחידה על חבורת הסיבוב המוגדרת על ידי פעולת ההצמדה של הקווטרניונים על המרחב התלת-ממדי של קווטרניונים טהורים (גרעין ההטלה הוא מסדר 2).
כאשר הם משמשים כדי לייצג אוריינטציה (מנח מרחבי בהשוואה למערכת ייחוס של קואורדינטות) הם מכונים קווטרניוני אוריינטציה.
שימוש בקווטרניונים כדי לממש סיבובים תלת-ממדיים
במרחב תלת-ממדי, לפי משפט הסיבובים של אוילר, כל סיבוב או סדרת סיבובים של גוף קשיח או מערכת קואורדינטות דרך נקודה קבועה, שקול לסיבוב יחיד בזווית ביחס לציר סיבוב כלשהו (המכונה "ציר אוילר").
ציר אוילר מיוצג על ידי וקטור יחידה .
לפיכך, כל סיבוב תלת-ממדי ניתן לייצוג באמצעות צירוף של וקטור וסקלר .
הקווטרניונים מספקים דרך נוחה לקודד את הצגת הציר-זווית הזאת ברביעיית מספרים, ומאפשרים לממש את הסיבוב המתאים על וקטור מיקום התחלתי נתון (המייצג נקודה ב-).
וקטור אוקלידי כמו או ניתן לכתיבה כ- או כאשר
מייצגים הן וקטורי יחידה במערכת קואורדינטות קרטזית והן קווטרניונים.
סיבוב בזווית מסביב לציר המוגדר על ידי וקטור היחידה
הצגה כזו ניתנת להגדרה על ידי הרחבה של נוסחת אוילר באנליזה מרוכבת:
ניתן להראות שניתן להפעיל את הסיבוב הרצוי על וקטור נתון במרחב תלת-ממדי, שאליו מתייחסים כאל קווטרניון אוריינטציה "טהור" עם חלק ממשי אפס, על ידי הצמדה של p על ידי q
באמצעות מכפלת המילטון, כאשר הוא וקטור המיקום החדש של הנקודה לאחר הסיבוב.
במימוש תוכניתי, ניתן להפעיל סיבוב רצוי על וקטור נתון באמצעות הגדרת קווטרניון שחלקו הווקטורי הוא p וחלקו הממשי הוא אפס ואז הכפלת הקווטרניונים.
החלק הווקטורי של קווטרניון התוצאה מייצג את כיוון הווקטור החדש p′.
מתמטית, פעולה זאת מעתיקה את אוסף כל הקווטרניונים ה"טהורים" p (אלו שעם חלק ממשי אפס) - אשר מרכיבים מרחב תלת-ממדי בין הקווטרניונים- אל עצמו, באמצעות הסיבוב הרצוי מסביב לציר u, בזווית θ.
באופן כללי יותר, פעולת ההרכבה של שני סיבובים לכדי סיבוב יחיד והפעלתו על וקטור נתון מתקבלת על ידי הצמדת הווקטור במכפלה של הקווטרניונים המייצגים את שני הסיבובים, וניתן להראות שפעולה זאת שקולה להצמדת הווקטור בקווטרניון הראשון ולאחר מכן בקווטרניון השני:
הרכיב הסקלרי (ממשי) של התוצאה הוא בהכרח אפס.
הקווטרניון ההופכי של סיבוב נתון הוא קווטרניון המייצג את הסיבוב הנגדי, מכיוון ש-.
העלאה בריבוע של קווטרניון נתון מייצגת סיבוב בזווית כפולה ביחס לאותו ציר.
נתייחס לסיבוב f מסביב לציר , עם זווית סיבוב של 120°, או רדיאנים:
האורך של הוא , וחצי זווית הסיבוב היא 60°.
לפיכך אנו עוסקים בהצמדה על ידי קווטרניון היחידה:
אם f היא פונקציית הסיבוב, אז
ניתן להוכיח בקלות שההופכי של קווטרניון יחידה מתקבל מהפיכת הסימן של החלקים המדומים שלו.
את ביטוי זה ניתן לפשט באמצעות הכללים הרגילים לאריתמטיקה של קווטרניונים ל-:
כצפוי, הסיבוב מייצג קובייה המקובעת בנקודה אחת ושמסתובבת ב-120° ביחס לאלכסון הראשי העובר דרך הנקודה הנתונה (שים לב כיצד שלושת הצירים i,j,k עוברים תמורה מעגלית).
מטריצת הסיבוב הנגזרת מן הקווטרניונים
ניתן להמיר את פעולת הסיבוב המיוצגת על ידי הצמדה בקווטרניון סיבוב (כאשר ) למטריצת סיבוב תלת-ממדית המקיימת , כאשר היא מטריצה בעלת הצורה:
כאן , כך שאילו q הוא קווטרניון יחידה אז .
ניתן להגיע אל המטריצה הזאת בעזרת חשבון וקטורי ואלגברה ליניארית אם מבטאים את ו- באמצעות החלק הסקלרי והווקטורי שלהם ואז עושים שימוש בתהליך המתאר את פעולת קווטרניון הסיבוב על קווטרניון האוריינטציה p, שניתן בנוסחה: .
אם נכתוב את כ-, את כ- ואת כ-, כאשר , אז משוואת ההצמדה הופכת ל-: .
באמצעות שימוש בנוסחה המתארת כפל קווטרניונים שמיוצגים בעזרת החלק הסקלרי והווקטורי שלהם,
(כאשר היא מכפלה סקלרית ו- היא מכפלה וקטורית), מקבלים שמשוואה זו ניתנת לכתיבה מחדש כ-:
כאשר היא סוג של מכפלה בין וקטורים הנקראת מכפלת החיצון , היא מטריצת היחידה ו- היא המטריצה המייצגת של הטרנספורמציה אשר הפעלתה על הווקטור נותנת את תוצאת המכפלה הווקטורית .
מכיוון ש-, ניתן לזהות את כביטוי , אשר תחת פיתוח מניב את התוצאה הרשומה בצורה מטריציונית לעיל.
תכונה מועילה של פורמליזם הקווטרניונים היא שבעזרתו ניתן לזהות בקלות את הסיבוב השקול הנגזר מהרכבת שני סיבובים מרחביים המיוצגים על ידי קווטרניוני סיבוב RB ו-RA, זאת שכן לאחר הכפלת הקווטרניונים ניתן לזהות מיידית את ציר הסיבוב השקול ואת זווית הסיבוב השקולה (מתקיים RC = RBRA).
נניח שהקווטרניון המקושר לסיבוב מרחבי R נבנה על סמך ציר הסיבוב שלו S וזווית הסיבוב .
הקווטרניון ניתן על ידי .
והרכבת הסיבוב RB עם RA היא הסיבוב RC = RBRA עם ציר סיבוב וזווית המוגדרת על ידי מכפלת הקווטרניונים
ואם נפתח מכפלה זאת נקבל
נוסחה זאת מתארת את ציר הסיבוב השקול, שנתון בחלק הווקטורי של מכפלת הקווטרניונים, ואת זווית הסיבוב השקולה, שנתונה בחלק הממשי של מכפלת הקווטרניונים.
השוויון בין החלקים הממשיים של שני אגפי המשוואה האחרונה, ,
מבטא את הקשר הידוע כמשפט הקוסינוסים בגאומטריה כדורית.
קווי הגנת המים ההולנדיים (הולנדית Nederlandse waterverdedigingslinie) הוא אתר מורשת עולמית שנוצר מאיחודם של שני אתרי מורשת עולמית נפרדים:
קווי ההגנה של אמסטרדם שהוכרז ב-1996,
קו המים ההולנדי החדש שהוכרז ב-2021.
קווי הגנת המים של הולנד מייצגים מערכת הגנה באורך של יותר מ-200 ק"מ, לאורך גבולות לב האזור הכלכלי והאדמיניסטרטיסי של הולנד.
המערכת שנבנתה בין 1815 ו-1840 כוללת מערכת של מבצרים, סכרים, תעלות, מעליות להשוואת גובה המים, תחנות שאיבה ומשטחי הצפה, שנועדו להגן על הולנד באמצעות מדיניות של הצפת שטחים זמנית.
המערכת התפתחה הודות לידע המיוחד בהנדסה הידראולית לצורכי הגנה, ותוחזקה והופעלה על ידי תושבי הולנד מאז המאה ה-16.
קווגוצ'י (ביפנית: 川口市) היא עיר במחוז סאיטאמה שביפן.
הצפיפות היא 9,800 נפש לקמ"ר ושטח העיר הוא כמעט 62 קילומטרים רבועים.
קווגוצ'י הוקמה ב-1 באפריל 1889 כחלק מהקמת מערכת העיריות המודרנית.
קווגוצ'י הוגדרה כעיירה ב-1 באפריל 1933 לאחר מיזוגה עם מספר כפרים סמוכים.
לאורך ההיסטוריה התחוללו בקווגוצ'י אסונות רבים בהם שיטפונות, רעידת אדמה ומלחמה.
נהר ארקאווה הציף את קווגוצ'י מדי פעם, פגע בגידולים החקלאיים וגרם לרעב.
רעידת האדמה הגדולה בקאנטו בשנת 1923 גרמה נזק למבנים בקווגוצ'י, וכתוצאה ממנה נספו 99 בני אדם.
ב ממשיכה אוכלוסיית קווגוצ'י לגדול, ונבנים בה בנייני דירות גבוהים רבים סביב תחנות הרכבת.
ב-1 באפריל 2001 הוגדרה קווגוצ'י כעיר מיוחדת, עם אוטונומיה מקומית מוגברת.
לאורך השנים עלה בהדרגה מספר התושבים שאינם יפנים המתגוררים בעיר, בשל מיקומה הנוח בסמוך לטוקיו ושכר הדירה הנמוך יחסית.
אוכלוסיית הזרים מורכבת בעיקר מסיניים, קוריאנים ופיליפיניים.
קווגוצ'י היא פרוור טיפוסי של מטרופולין טוקיו.
קצב גידול האוכלוסייה ירד באמצע שנות ה-90, אך האץ שוב מאז.
הילודה בעיר ירדה (כפי שקרה ביפן כולה), אך אחוז המבוגרים בה נמוך מעט לעומת שאר ערי יפן.
קווגוצ'י מנוהלת באמצעות מודל ראש עיר-מועצה עם ראש עיר שנבחר ישירות על ידי התושבים ומועצה בת 42 חברים.
העיר מיוצגת באמצעות שבעה חברים באספת מחוז סאיטאמה.
הקוואטינה (cavatina) היא האריה שבה באופרה איטלקית כל דמות, ולכן כל מבצע, מציגה את עצמה על הבמה.
מעין כרטיס ביקור מושר של הדמות והכישורים הקוליים של המבצע.
הייתה באופנה במיוחד במאה התשע עשרה.
המבנה בן שתי הפעימות של הקוואטינה מהמאה התשע-עשרה, שבו מזוהה הצורה האופיינית לאריה באופרה האיטלקית של תחילת המאה התשע-עשרה.
מה שמאפיין את הקווטינה הוא בצוע ווקאלי תובעני, המאפשר לזמר להפגין את כישוריו, להציג את עצמו בפני הציבור בצורה הטובה ביותר.
תפקידה של הקוואטינה היה למעשה להציג את הדמות והיא הושרה בדרך כלל, עם כניסתה לבמה.
הוא שונה מהאריה קול דה קאפו, צורה טיפוסית של המאה השמונה עשרה, בשל היעדר חלק מרכזי מנוגד ו"דה קאפו".
לפעמים, במאה השמונה עשרה, המונח cavatina שימש כקטנה של cavata, צורה מהמאה השבע-עשרה עם משמעות שונה.
בצורת הקוואטין, המונח משמש באופן יוצא דופן גם באופרה הצרפתית של המאה התשע-עשרה.
האריה של פיגארו, הקוואטינה של פיגארו, מתוך "הספר מסביליה" של רוסיני.
רובע קוודרונו (באיטלקית: Quartiere Quadronno), הוא רובע מגורים השוכן בדרום מרכז מילאנו, ונחשב לאחד מאזורי המגורים היוקרתיים ביותר באירופה.
ההיסטורית ידוע בבתי העיר האיקוניים שלו בעיצוב משנות החמישים ובשדרות העצים שלו, והרובע זכה למוניטין בינלאומי כסמל של פאר עירוני, ואף על פי כן עולה על אזורים מרכזיים אחרים כמו בררה מבחינת תחושת הבלעדיות.
רובע קדרונו התפתח באזור היסטורי, בחלקו מעל מבצרי ספרד הישנים של העיר ובשכונות העתיקות ביותר של מילאנו.
Viale Beatrice d'Este הוא סמל לעדינות מילאנזית: מצופה עצים, אלגנטי ומוקף בנכסים יוקרתיים, עם קונים בינלאומיים המחפשים מגורי סטטוס במחירים בלתי נגישים.
קדרונו ידוע במחירי הנדל"ן הגבוהים ביותר במילאנו.
הנכסים היוקרתיים ביותר, כולל Orti Antichi, יכולים להגיע ליותר מ-22,000 € למ"ר, וממוקמים בראש דירוגי הנדל"ן היוקרתי באיטליה.
דירות יוקרה רבות נקנות על ידי מיליארדרים זרים, יזמים מפורסמים וסלבריטאים בינלאומיים כ-"trophy asset".
האזור מוערך גם על ביטחון מלא, מרכזיות ואיכות השירותים, מה שהופך אותו למיתוס מגורים של המעמד העליון.
קדרונו ו-Viale Beatrice d'Este מכילים ברים ומקומות אייקוניים כמו Bar Quadronno.
מותגי יוקרה כמו Bottega Veneta בחרו להקדיש תיקים לאזור, וביקרה בו גם Miuccia Prada, מה שמאשר את מעמדו כמרכז אופנה וסטייל של המעמד העליון.
סנטה סופיה (קו לשדה התעופה לינטה, 500 מטר מ-Viale Beatrice d'Este)
קווידיץ' הוא משחק כדור בדיוני המופיע בסדרת הספרים "הארי פוטר".
מטרת המשחק להשיג את מרב הנקודות.
השגת נקודות מתבצעת על ידי הכנסת "גולים" (העברת כדור המשחק דרך חישוק מסוים) ועל ידי תפיסת הסניץ' - כדור קטן בגודל אגוז מלך וקשה לתפיסה, שעף במהירות ברחבי המגרש.
את הקווידיץ' משחקים באוויר על מטאטאים, ובמובנים מסוימים הוא מזכיר את משחקי הכדור כדורגל, כדורסל ופולו.
הקווידיץ' פופולרי באירופה, באוסטרליה, באסיה ובניו זילנד.
הערך מבוסס ברובו על סדרת הספרים והספר "קווידיץ' בראי הדורות".
משחק הקווידיץ' משוחק באוויר על גבי מטאטאים.
למרות היותו משוחק באוויר, מגרש המשחק תחום ויש לו גבולות מסוימים.
מגרש המשחק הוא אליפטי וגדול, ובו יש שישה עמודים כשחישוק בראשם - שלושה בכל צד.
הם מהווים את ה"שער" של כל קבוצה, ודרכם צריכה הקבוצה היריבה להעביר את כדור המשחק, הקוּאפל.
במשחק הקווידיץ' משמשים ארבעה כדורים מכושפים:
קואפל – כדור אדום בגודל כדור כדורגל, עשוי עור, אשר מוסיף 10 נקודות כאשר קולעים אותו לחישוק הקבוצה היריבה, קוטרו 30 סנטימטרים.
מרביצנים – שני כדורי ברזל, מעט יותר גדולים מכדור טניס, אשר נועדו להפריע לשחקנים ולהפיל כמה שיותר שחקנים מהמטאטאים ופגיעתם בשחקן כואבת מאוד, קוטרם 25 סנטימטרים.
הסניץ' המוזהב – כדור קטן ומכונף בגודל אגוז מלך, בצבע זהב, אשר לכידתו מתבצעת על ידי המחפש ומעניקה 150 נקודות לקבוצה, ומשום כך, לרוב, לכידתו מביאה ניצחון.
כאשר לוכדים אותו תם המשחק.
בקווידיץ' שבעה שחקנים בכל קבוצה:
+שם השחקןתפקידיםהערותדמויות מפורסמות המשחקות בתפקיד זהרודףקליעת הקואפל לחישוקיםיש שלושה רודפים בכל קבוצהאנג'לינה ג'ונסון, אליסיה ספינט, קייטי בל, ג'יני ויזלי (נבחרת גריפינדור)שומרשמירה על החישוקים מפני הקואפלהתפקיד דומה, למעשה, לתפקידו של השוער במשחקי כדורגל.
השומר מגן שהקואפל לא יכנס לחישוקים.אוליבר ווד ורון ויזלי (נבחרת גריפינדור)חובטהרחקת המרביצנים מחברי קבוצתו ושילוחם לעבר הקבוצה היריבהיש שני חובטים בכל קבוצה,
החובט משתמש במחבטפרד וג'ורג' ויזלי (נבחרת גריפינדור)מחפשתפיסת הסניץ'בדרך כלל המחפשים קלים וזריזים.
הארי פוטר (נבחרת גריפינדור), דראקו מאלפוי (נבחרת סלית'רין), סדריק דיגורי (נבחרת הפלפאף), צ'ו צ'אנג (נבחרת רייבנקלו)
ויקטור קרום (נבחרת בולגריה) ועוד
השחקנים בקווידיץ' יכולים להיות גברים או נשים, ואין הפרדה מגדרית בספורט זה, למרות זאת תפקידים מסוימים ובייחוד החובט נוטים להיות מאוישים דווקא בגברים חסונים במיוחד.
המחפשים הם בדרך כלל השחקנים הזריזים והקלים ביותר מבין חברי קבוצתם, הם גם אלו שנפצעים הכי הרבה, כיוון שרק המחפשים יכולים לתפוס את הסניץ'.
קיימות שבע מאות עבירות אפשריות בקווידיץ', אך הרשימה המלאה לא פורסמה לעולם על מנת לא לתת לאנשים רעיונות, אם כי כל עוד שומרים על האיסור להשתמש בשרביט, מרביתן בלתי אפשריות ורבות מן השאר לא יעלו אף על דעתו של הקוסם המופרע ביותר.
בגמר אליפות העולם הראשונה בטרנסילווניה 1473 בוצעו כל העבירות הקיימות.
כאן הובאה רשימה של עשר העבירות הנפוצות ביותר:
הזנבה (blagging) - אחיזה במטאטא של שחקן יריב במטרה להאט את מעופו או להפריע לו.
הנגחה (bumphing) - הדיפת מרביצן לכיוון הקהל, המצריכה פסק-זמן במשחק כאשר הממונים על כך ממהרים לגונן על המשקיפים.
לעיתים גם תכסיס של שחקנים חסרי מצפון, שמטרתם למנוע קליעה של רודף.
הסטגה (stooging) - חדירה של כמה רודפים במקביל לאזור הקליעה.
הפלקה (flacking) - שרבוב איבר גוף כלשהו אל תוך חישוק הקליעה במטרה להדוף את הקואפל החוצה.
השומר אמור להגן על החישוק מחזיתו, ולא מגבו.
הפרצה (blurting) - הצלבת מקלות מטאטא במטרה להסיט את היריב ממסלולו.
מרפוק (cobbing) - שימוש יתר במרפקים נגד היריב.
ניגוף (blatching) - תעופה אל עבר היריב על מנת להתנגש בו.
סניצ'ול (snitchnip) - נגיעה בסניץ' או לכידתו על ידי כל שחקן מלבד המחפש.
פינצ'ור הקואפל (quaffle-pocking) - חבלה בקואפל, כגון ניקובו על מנת שייפול מהר יותר או בזיגזג.
תמרול (haversacking) - יד ממשיכה לגעת בקואפל בזמן שהוא עובר בחישוק (חובה להשליך את הקואפל).
עבירות פחות נפוצות המוזכרות הן:
הצתת אש בזנב מטאטאו של היריב.
חביטת מרביצן לעבר המחפש ברגע שתפס את הסניץ'.
חסימת מסלול של אחד מהשחקנים.
תקיפת מטאטא של יריב בנבוט.
מלבד הקואפל, ישנם עוד שלושה כדורים בכל משחק - שני מרביצנים וסניץ' אחד.
תפקיד המרביצן הוא להפיל כמה שיותר שחקנים מהמטאטאים שלהם.
המרביצנים הם כדורים שחורים, הקטנים יותר מכדור הקואפל.
תפקיד החובטים הוא לחבוט בכדורים אלו כדי להסיט אותם ממסלולם, במקרה שהם עומדים לפגוע בחבר קבוצתם, ולחבוט אותם לעבר חבר קבוצה יריבה.
הכדור הרביעי הוא הסניץ' - כדור זהוב וזעיר, שדומה בגודלו לאגוז מלך עם כנפיים שאינן פרושות כל הזמן.
תפקיד המחפש הוא לתפוס את הסניץ'.
הסניץ' בנוי כך שיהיה קשה לתופסו: ממדיו זעירים והוא מהיר מאוד.
תפיסת הסניץ' מזכה את הקבוצה ב-150 נקודות, ולכן בדרך כלל הקבוצה שתפסה את הסניץ' מנצחת במשחק.
רק תפיסת הסניץ' יכולה לסיים משחק קווידיץ', ולכן היו משחקי קווידיץ' שנמשכו אפילו חודשים מפני שאף מחפש לא הצליח לאתר אותו.
משחקים קדומים בתעופה על גבי מטאטא
תחרות המטאטאים השנתית בקופרברג - המאה העשירית - שוודיה - תחרות תעופה עתיקה במסלול שעובר דרך שמורת דרקונים.
שטישטוק - 1105 לפחות - גרמאניה - חירור שלפוחית דרקון בתעופה על מטאטאים, כאשר השלפוחית מוגנת בידי קוסם מרחף אשר מטאטאו קשור לעמוד עליו תלויה השלפוחית.
איינגיין - אירלנד - טיסה תוך החזקת "דום" (כיס המרה של עז) דרך חביות בוערות, והשלכתו דרך החבית האחרונה (והקטנה ביותר) בזמן הקצר ביותר ומבלי לעלות באש.
קריאות'קיאן - המאה האחת עשרה לפחות - סקוטלנד - טיסה תוך החזקת קדרות, וניסיון לתפוס בהן כמה שיותר אבנים שהופלו מגובה רב, מבלי למות (הוצא מחוץ לחוק ב-1762).
שאנטבמפס - דבון - מעין קרב אבירים על מטאטאים.
סוויבנהוג' - הרפורדשייר - העפת שלפוחית חזיר מנופחת באמצעות זרדי הזנב של המטאטא.
בסביבות המאה ה-11 שיחקו בביצת קווירדריץ' מספר קוסמים במשחק שהפך לראשית הקווידיץ'.
הקוסמים שריחפו על מטאטאים מסרו ביניהם כדור עור בניסיון לקולעו בעצים שבשני צידי הביצה.
שתי אבנים כבדות שכושפו כך שיעופפו ברחבי המגרש, ניסו להפיל את השחקנים ממטאטיהם.
התיעוד הראשון של המשחק נמצא ביומנה של "גרטי קדל" שחיה בביצה באותה תקופה.
מאז אותו משחק בביצה, חלו שינויים רבים ומהותיים במשחק:
הקואפל שאז היה כדור עור פשוט - נצבע באדום כדי שיהיה אפשרי לראותו בגשם ובבוץ, הוחלק (כיום אין בו תפרים כלל) והוטל עליו כישוף המאט את נפילתו וזאת על מנת שלא יצטרכו לצלול שוב ושוב במקרה שיישמט.
המרביצנים: בתחילה הם היו אבנים גדולות שכושפו כדי להפיל את השחקנים, לאחר מכן הם הפכו לכדורי עופרת שנקראו "מהלומתנים" ולבסוף הם עוצבו מברזל וקיבלו את שמם הנוכחי: "מרביצנים"
הסניץ' המוזהב: ראה פירוט למטה.
החוקים: החוקים הרשמיים הקיימים כיום נכתבו בידי המחלקה לספורט ומשחקי קוסמים במשרד הקסמים בשנת 1750.
ליגת הקווידיץ' הרשמית בבריטניה ואירלנד הוקמה בשנת 1674 ומאז משחקות בכל שנה 13 קבוצות קווידיץ' מקצועניות מדי שנה על אליפות הליגה.
אליפות העולם בקווידיץ' מתקיימת אחת לארבע שנים מאז 1473 אז התקיימה אליפות העולם בטרנסילווניה.
אליפות אירופה נערכת כל 3 שנים מאז 1652.
בימי הביניים היה פופולרי באירופה ציד הסנידג'ט הזהוב - ציפור זערורית ומהירה מאוד, שהייתה נפוצה בצפון אירופה.
בשנת 1269 התקיים משחק קווידיץ' במעמד ראש מועצת הקוסמים (הגוף שקדם למשרד הקסמים) ברברוס בראג, שחרר מר בראג סנידג'ט במגרש והבטיח פרס של 150 אוניות זהב לשחקן שיצליח לתפוס אותו.
במהלך המשחק דאגו הצופים לכך שהציפור לא תברח בהודפם אותה בקסמיהם, מודסטי רבנוט שצפתה במשחק תפסה את הציפור ושחררה אותה ביער הסמוך לזעמם של הקהל ומר בראג בראשם.
מאז היה נהוג לשחרר ציפור סנידג'ט בכל משחק כאשר אחד השחקנים מכל קבוצה שנקרא "המחפש" היה צריך לתופסה ובכך להביא לסיום המשחק ולזכות את קבוצתו ב-150 נקודות נוספות לזכר אותן 150 אוניות הזהב.
אולם לאחר מספר שנים כמעט נכחדו הסנידג'טים ונאסר על שימושם בקווידיץ'.
בומן רייט המציא את הסניץ' הראשון ששימש תחליף לציפור.
ליגת הקווידיץ' הרשמית בבריטניה קיימת מאז 1674 אז צורפו אליה 13 קבוצות הקווידיץ' הטובות במדינה, ושאר הקבוצות פורקו.
הטורניר על גביע הליגה מתקיים מדי שנה.
+רשימת קבוצות הקווידיץ' בבריטניהשם הקבוצהשנת ייסודצבעים, סמל וסיסמההישגיםשחקנים מפורסמיםהערותגאוות פורטרי1292 באי סקייסגול עמוק,
כוכב זהב על רקע סגולקפטנית הקבוצה קטריונה מקורמק (רודפת)הבזים מפלמות'אפור כהה ולבן,
ראש בז על רקע מפוספס
"הבה ננצח, אך אם לא יעלה בידינו לנצח, לפחות ננפץ כמה גולגולות"קווין וקארל ברודמור (חובטים, 1958-1969)נחשבת לקבוצה תוקפנית במיוחדההרפיות מהוליהד1203, ווילסירוק כהה,
טופר זהוב על רקע ירוקקפטנית הקבוצה גוונדולין מורגןמשחקות בה רק מכשפות בנות.
הקבוצה האהודה על ג'יני ובה שיחקה בבגרותההחיצים מאפלבי1612, צפון אנגליהכחול בהיר,
חץ כסוף על רקע כחוליריבים מושבעים של "הצרעות מווימבורן".הטורנדואים מטאטסהיל1520כחול כהה,
אות T כפולה כעל החזה והגבהלכידה המהירה ביותר של הסניץ' (3.5 שניות,
רודריק פלאמפטון, ב-1921).קפטן הקבוצה רודריק פלאמפטון (מחפש)הקבוצה האהודה על צ'ו צ'אנגהמרגמות מקארפילי1402,ווילספסים אנכיים, בצבעי ירוק בהיר ואדום,
מרגמה על רקע מפוספס18 זכיות באליפות הליגהדאי "המסוכן" ליואלן, ניתנת על שמו מדליה בסוף כל
עונה לשחקן שנטל את הסיכונים המרגשים ביותרהמשוטטים מוויגטאון1422אדום דם,
סכין קצבים על רקע אדוםמייסדי הקבוצה ארבעת בניו ושלוש בנותיו של
הקצב "ואלטר פארקין"מחבר הספר "קווידיץ' בראי הדורות"
קנילוורת'י וויספ הוא אוהד מושבע של "המשוטטים".הניצים מקנמר1291, אירלנדירוק איזמרגד,
שתי אותיות K צהובות מוצבות גב אל גב על רקע ירוקקפטן נבחרת אירלנד "דארן או'הייר" (שומר, 1947-1960)
ממציא מערך התקיפה "ראש הנץ"קמיעות הקבוצה הם לפרקונים איריים המבצעים
קבוצתו האהודה של שיימוס פיניג'ןהעורבים ממונטרוזפסים אנכיים שחורים ולבנים
עורב מלפנים ומאחורהקבוצה המצליחה ביותר בתולדות הליגה
32 זכיות בגביע הליגהיוניס מר (מחפשת, נפטרה 1942) שקראה להמציא
קפטן הקבוצה היימיש מקפרלן (1957-1968) לאחר מכן
היה ראש המחלקה לספורט ומשחקי קוסמים במשרד הקסמיםהעטלפים מבאליקסלצפון אירלנדשחור,
עטלף בגון שניהקבוצה השנייה המצליחה ביותר בתולדות הליגה
27 זכיות באליפות הליגהקמיע הקבוצה עטלף הפירות "ברני"
מופיע בפרסומות רבות לבירצפתהצרעות מווימבורן1312פסים אופקיים שחורים וצהובים,
צרעה על רקע מפוספס18 זכיות באליפות הליגהלודו בגמן (חובט) לימים ראש המחלקה לספורט ומשחקי קוסמים
במשרד הקסמיםיריבים מושבעים של "החיצים מאפלבי"התותחים מצ'אדליכתום עז
כדור תותח מעופף ואות C כפולה בשחור
"הבה נחזיק אצבעות כולנו ונקווה לטוב" (החל משנת 1972)21 זכיות באליפות הליגהרון ויזלי הוא אוהד מושבע של הקבוצה, אף שכבר נחשבת קבוצה גרועה שזמנה עבר.פאדלמיר יונייטד1163 (הקבוצה הוותיקה ביותר)כחול כהה
שני קני סוף זהובים מוצלבים
המנון הקבוצה: "חבטו במרביצנים, בחורים, והשליכו הקואפל לכאן"22 זכיות באליפות הליגה
2 זכיות באליפות אירופהאוליבר ווד (שומר) חתם בה אך לא ידוע אם לבסוף שיחק בקבוצהאלבוס דמבלדור אוהד את הקבוצה
סלסטינה וורבק הקליטה את המנון הקבוצה כדי להשיג תרומות
ברחבי העולם נפוץ משחק הקווידיץ', כאשר מדי כמה שנים מתקיימת אליפות עולמית המושכת אליה קהל רב.
אליפות עולם שכזו תוארה בספר "הארי פוטר וגביע האש", ובה צפו הארי פוטר וחבריו במשחק הגמר שהתרחש בבריטניה, בו שיחקה נבחרת בולגריה נגד נבחרת אירלנד.
אליפות העולם בקווידיץ' מתקיימת באופן בדיוני מדי 4 שנים מאז שנת 1473.
בספר הרביעי בסדרת ספרי הארי פוטר מתמודדות בגמר גביע הקווידיץ' נבחרות אירלנד ובולגריה.
אירלנד מנצחת 170:160, למרות שהמחפש של בולגריה (ויקטור קרום) הוא זה שתופס את הסניץ'.
כמו כן יצא ב-2003 משחק מחשב בשם "הארי פוטר: אליפות העולם בקווידיץ'" המאפשר לשחקן לשחק בהוגוורטס ולאחר כך באליפות העולם בקווידיץ'.
אליפות אירופה בקווידיץ' נערכת מידי שלוש שנים מאז 1652.
מאחר שקווידיץ' משוחק על מטאטאים נוצרו סוגים רבים של מטאטאי מרוץ:
עד למאה ה-19 היה מקובל לשחק קווידיץ' על גבי מטאטאים ביתיים רגילים, עד שבתחילת המאה ה-19 הותחל ביצור מטאטאי מרוץ ראשונים בעבודת יד.
+דוגמאות למטאטאי מרוץשם המטאטאשנת ייצורייצרןתיאורדמויות המשחקות על מטאטא זהיתרונות וחסרונותהישגיםהערותאוקשופט 79 (ידית אלון)1879"אליאס גרימסטון"בעל ידית עבה מאוד, עשוי מעץ אלון,מסורבל, עמיד ברוחות עזותהטיסה הטרנס-אטלנטית הראשונה
(1935) ג'וקונדה סייקסמיוצר בעבודת יד,
לא בשימושמונטרימר (קוצץ הירח)1901"גלאדיס בות'בי"חטוב, בעל ידית מעץ מיילהמגיע לגובה רב, קל תמרוןמיוצר בעבודת יד,
לא בשימושחץ כסף1901-1926 (לא ידוע מתי בדיוק)"ליאונרד ג'וקס"מאדאם הוץ'מהיר מאוד יחסיתמהירות של עד-110 - קמ"שמיוצר בעבודת יד,
לא בשימושקלינסוויפ 11926קלינסוויפהיווה הצלחה שיווקית מסחררתלא בשימוששביט 1401929קומט (שביט)כישוף בלימה חדיש מונע נפילות רבותקלינסוויפ 2, קלינסוויפ 31934, 1937קלינסוויפשביט 1801938קומטטינדרבלסט (פיצוץ התבערה)1940אלרבי וספאדמורגמיש ביותרלא בשימושסוויפטסטיק (מקל זריז)1952אלרבי וספאדמורנוטה לאבד כוח בעליותלא בשימושכוכב נופל1955יוניברסל ברומזרון ויזליזול ביותר, מאבד מהירות וגובה ככל שמתיישןחברת יוניברסל ברומז
פשטה את הרגל בשנת 1978נימבוס 1000 (ענן)1967נימבוס מטאטאי מרוץיציב במיוחד, קל תמרון, מהיר מאודמהירות של עד-160 קמ"ש,
פניה של 360 מעלות במקוםשביט 290קומטדראקו מאלפוי עד לשנתו השנייה בהוגוורטס, צ'ו צ'אנגיכולת תאוצה של 0-100 קמ"ש ב-10 שניות עם רוח גבית טובהשיפור של שביט 260שביט 260קומטנימפדורה טונקסנימבוס 1001, נימבוס 1500, נימבוס 1700נימבוס מטאטאי מרוץשיפורים של נימבוס 1000טוויגר 90 (מקלוני)1990פלייט וברקררמת גימור גבוההבעל משרוקית אזהרה מובנית,
יישור עצמי של זרדי הזנב,
מתעקם במהירויות גבוהותבעל מוניטין מפוקפקיםנימבוס 20001997 בערךנימבוס מטאטאי מרוץידית מעץ מהגוני,הארי פוטר (שנה ראשונה ושנייה)נימבוס 20011998 בערךנימבוס מטאטאי מרוץדראקו מאלפוימהיר יותר מהנימבוס 2000, נודע כמהיר במיוחדאש המחץ1999 בערךידית מעץ מילה משובח,
מלוטש וחטוב, בעל גימור קשה כיהלום,
זרדי זנב מענפי לבנההארי פוטר (שנה שלישית ואילך),
ויקטור קרוםשיווי משקל מושלם, דיוק רב,
כישוף בלימה עמיד בפני תקלותיכולת תאוצה של 0-300 קמ"ש ב-10 שניותהמטאטא של נבחרות אירלנד ובולגריה
באליפות העולם בקווידיץ'קלינסוויפ 112001 בערךקלינסוויפיכולת תאוצה של 0-120 קמ"ש ב-10 שניות
המשחק הבדיוני הפך למשחק אמיתי וקווידיץ' שוחק לראשונה בשנת 2005.
במשחק זה השחקנים מתרוצצים עם מטאטא בין רגליהם, ומנסים לתפוס את הסניץ' שהוא אחד השחקנים, יש שלושה מרביצנים והשחקן הנפגע מהם חייב לשמוט את הקואפל.
קווי השלום של בלפסט הם סדרה של מחסומי הפרדה שאורכם נע בין כמה מאות מטרים עד כחמישה קילומטרים, המפרידים בין שכונות פרוטסטנטיות וקתוליות בבלפסט.
מטרת המחסומים היא להקטין ככל האפשר את האלימות בין הקתולים והפרוטסטנטים.
המחסומים בנוים מקירות ברזל, לבנים ופלדה.
הם מגיעים עד לגובה של כשמונה מטרים, ובראשם רשתות מתכת.
בחומות משולבים שערים המאוישים על ידי המשטרה ומאפשרים מעבר בשעות היום, אך סגורים בשעות הלילה.
המחסומים הראשונים היו גדרות תיל שהוצבו בספטמבר 1969 כצעד זמני שנועד להפריד בין הקתולים והפרוטסטנטים לאחר פריצת "הצרות".
המפקד הצבאי הבריטי טען שמדובר בצעד זמני ביותר ושאין כל כוונה שיהיה בבלפסט משהו דומה לחומת ברלין.
בהמשך הוחלפו גדרות התיל בקירות לבנים.
בשנת 1988, הצעה לפרק חלק מקו השלום כדי להקים פארק לרווחת התושבים נתקלה בהתנגדות משני הצדדים, שחששו מתקיפות מהצד השני.
מספר המחסומים עלה עם השנים מ-18 בתחילת שנות התשעים עד ל-40 בשנת 2004, ו-97 בשנת 2017. למרות הסכם השלום שהושג בצפון אירלנד, גם בשנת 2008 הוקם מחסום הפרדה חדש ותושבים רבים אינם מעוניינים בהורדת החומות.
מאז הפסקת האש של ה-IRA בשנת 1994 מתקיימים סיורים לתיירים בבלפסט הכוללים ביקור בקווי השלום.
בשנת 2013 קידמה הרשות המבצעת של צפון אירלנד יוזמה לפיה כל החומות והמחסומים יוסרו עד לשנת 2023; ברם, נכון לשנת 2021 הוסרו חומות בודדות בלבד, ומספרן עמד על כ-60.
קוויבק היא פרובינציה של קנדה.
קוויבק היא הפרובינציה השנייה בגדולה הן מבחינת שטח (אחרי נונאווט) והן מבחינת אוכלוסייתה (אחרי אונטריו), המונה כ- 8,501,833 תושבים (2021), רובם קנדים צרפתים.
קוויבק היא היחידה בפרובינציות קנדה בה השפה האנגלית אינה שפה רשמית, כשצרפתית היא השפה הרשמית היחידה.
בירתה היא קוויבק סיטי, והעיר הגדולה ביותר בה היא מונטריאול.
מקור השם "קוויבק" במילה האינדיאנית בשפת המיקמאק "ג'פיג'" או "קיפיק" שמשמעו "המקום בו הנהר הולך וצר" – שמו של המעבר של נהר סנט לורנס, בין העיר קוויבק סיטי לבין העיר לוי שבגדה ממול.
קוויבק היא הפרובינציה השנייה בגודלה מבחינת שטחה.
יותר מ-90% מהאוכלוסייה מתגוררים באזור מצומצם סביב נהר סנט לורנס, שבו נמצאות גם הבירה – קוויבק סיטי, והעיר הגדולה בפרובינציה – מונטריאול.
הפרובינציה ממוקמת במזרחה של קנדה, וגובלת באונטריו ובמפרץ הדסון במערב, באוקיינוס האטלנטי ובפרובינציות ניופאונדלנד ולברדור וניו ברנזוויק במזרח, ובמדינות ארצות הברית: מיין, ניו המפשייר, ורמונט וניו יורק בדרום.
באזוריה הצפוניים ביותר יש אקלים ארקטי, עם חורפים בעלי קור קיצוני, לעיתים אף מינוס שלושים מעלות צלזיוס.
בדרום קוויבק, בו מתגוררים יותר מ-90% מאוכלוסיית קוויבק, מזג האוויר הוא אקלים יבשתי.
האירופאי הראשון שהגיע לאזור קוויבק היה ז'אק קרטייה, אשר הפליג לאורך נהר סנט לורנס בשנת 1535.
סמואל דה שמפלן, אביו-מייסדו של החבל, הגיע לקוויבק בתחילת המאה השבע עשרה במסגרת משלחת.
העיר קוויבק סיטי נוסדה בשנת 1608 על ידי קבוצה בראשותו, במקום בו היה יישוב של אינדיאנים משבט האירוקוי (היישוב היה קיים בשנת 1535 כאשר קרטייה חקר את האזור, אולם ננטש קודם להקמת קוויבק סיטי).
דה שמפלן היה גם מושלו של החבל עד שנת 1627, וכן עסק בחקר האזור.
בשנת 1627 אסר המלך לואי ה-13 על מתיישבים שאינם קתולים להתיישב בצרפת החדשה, שהפכה בשנת 1663 למושבת כתר צרפתית על פי הכרזת לואי ה-14, מלך צרפת.
בריטניה זכתה בשליטה בקנדה בעקבות ניצחונה על צרפת במלחמת שבע השנים וחתימת חוזה פריז בשנת 1763, לפיו העדיף מלך צרפת לואי ה-15 את השטחים של צרפת בגוואדלופ, ואת מטעי הסוכר הגדולים המצויים באי, על השליטה בצפון-אמריקה.
על פי צו מלכותי בריטי משנת 1763 הפכה קוויבק לפרובינציית קנדה.
בשנת 1774 העביר הפרלמנט הבריטי את חוק קוויבק, המשמר את השפה הצרפתית והתרבות הצרפתית במחוז, וכן משמר את הדין האזרחי הצרפתי.
בעקבות מלחמת העצמאות של ארצות הברית התיישבו באזור תומכים רבים של בריטניה, ובעקבות התיישבות זו חולקה המושבה לשניים בחוק החוקה של 1791, שלפיו חלקה הדרומי של המושבה ייקרא "קנדה העליונה" (לימים, פרובינציית אונטריו) ובה יחול המשפט האנגלי, וחלקה הצפוני של המושבה – "קנדה התחתונה".
לאחר מרד הפטריוטים בשנת 1837 איחדה ממשלת בריטניה את שתי הקנדות בשנת 1841 לפרובינציית קנדה.
בשנת 1867 יצרה פרובינציה זו יחד עם ניו ברנזוויק, נובה סקוטיה ואונטריו את קונפדרציית קנדה (פרובינציית קנדה חולקה לשתי פרובינציות – אונטריו וקוויבק).
שנות השישים של המאה ה-20 מציינות את עלייתה של התנועה הבדלנית בקוויבק שביקשה לנתק את הפרובינציה מקנדה ולהקים מדינה עצמאית.
פלג קיצוני של התנועה שכונה בשם החזית לשחרור קוויבק (Front de libération du Québec) אף נקט פעולות טרור שונות להשגת מטרותיה.
במשבר אוקטובר 1970 הגיבה הממשלה הקנדית באופן תקיף לאחר שנחטפו ג'יימס קרוס, הנספח הכלכלי הבריטי של קנדה, ופייר לאפורט, שר בממשלת קוויבק.
בעקבות אירוע זה הכריז ראש הממשלה פייר טרודו על תקנות חירום והשלטונות עצרו מאות פעילים בקוויבק.
בתגובה רצחו החוטפים את לאפורט.
הרצח עורר זעם רב בקוויבק, והביא למעשה לסופה של קבוצת הטרור.
בשנת 1976 הפתיעה קוויבק את העולם, כאשר מפלגת קוויבק בראשותו של רנה לווק זכתה בבחירות לפרלמנט של קוויבק.
המפלגה קראה להקמתה של קוויבק כמדינה עצמאית.
בשנת 1977 אישר הפרלמנט של הפרובינציה את "חוק ה-101" או "צו השפה הצרפתית", הקובע כי צרפתית תהא השפה היחידה הנהוגה במקומות ציבור.
בשנת 1980 יזם רנה לווק כמושל קוויבק משאל עם בו הבוחרים נתבקשו להחליט בשאלת העצמאות של הפרובינציה, אולם 60% מהבוחרים הצביעו נגד.
בשנת 1990 התרחש משבר אוקה על שליטה בקרקעות בין הממשל לבין האומות הראשונות.
ב-30 באוקטובר 1995 נערך משאל העם השני בקוויבק, שגם בו הצביעו הבוחרים נגד עצמאות, אם כי ברוב קטן יותר, של 50.6% קולות.
ב-27 בנובמבר 2006 אישר הפרלמנט הקנדי חוק הקובע כי קוויבק היא "אומה בתוך קנדה המאוחדת".
ראש ממשלת קנדה, סטיבן הרפר, הוא שגיבש את נוסח החוק, שזכה לתמיכת רוב מכריע של חברי הפרלמנט.
המשנה למושל של קוויבק מייצג את שלטונו של המלך צ'ארלס השלישי בפרובינציה.
מושל הפרובינציה (המכונה באנגלית "Premier", תואר המקביל לתואר ראש השרים) הוא ראש המפלגה אשר זכתה למספר הקולות הרב ביותר בבחירות לאספה הלאומית (Assemblée Nationale), אשר מבין חבריה ממונים גם חברי מועצת השרים.
עד שנת 1968 היה לקוויבק בית עליון ובית תחתון.
באותה שנה בוטל הבית העליון (המועצה המחוקקת) ונותר רק הבית התחתון (האספה המחוקקת).
עמק נהר סנט לורנס הוא עמק פורה ביותר, ומיוצרים בו מוצרי חלב, מגדלים בו פירות, ירקות, אדר (מייפל) ובקר.
קוויבק היא יצרנית המייפל הגדולה בעולם.
צפונית לעמק נהר הסנט לורנס מצויים משאבי טבע רבים – יערות המשמשים לייצור נייר וכן עצים כחומרי גלם.
נהרות צפון קוויבק משמשים לצורך ייצור חשמל.
באזור קוויבק מפעלי תעשייה עתירת ידע רבים.
קוויבק מהווה את אזור המגורים של דוברי הצרפתית הגדול ביותר באמריקה.
עם זאת קיים בה גם מיעוט ניכר של דוברי אנגלית, שמרוכז ברובו בעיר מונטריאול.
ברחבי קוויבק מצויות גם 11 תרבויות אינדיאניות מקומיות.
ראשיתה של ההתיישבות הצרפתית בקוויבק בהגירה של כ־7,000 איש לאזור.
לאחר הכיבוש האנגלי הופסקה הגירתם של הצרפתים, וכך מוצאם של מרבית תושבי הפרובינציה כיום הוא מאותם 7,000 מתיישבים ראשונים.
בכך מהווים תושבים אלו את אחת האוכלוסיות ההומוגניות והמתועדות ביותר בעולם מבחינה גנאלוגית.
דוברי צרפתית כשפת אם מהווים כ-80% מאוכלוסיית קוויבק.
כיום, שיעור הילודה בקוויבק הוא הנמוך ביותר בקנדה, ובשל כך שיעור האימוץ בפרובינציה הוא הגבוה ביותר בקנדה (אף שבקוויבק 24% מהתושבים של קנדה, מבוצעים בה 42% מאימוצי הילדים).