tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
היא כן ציינה שאלהים ייעד לגברים ונשים תפקידים שונים עלי אדמות, אך מביאה את המסקנה המתבקשת שלא אמורה להיות היררכיה ביניהם, ושכולם מסוגלים לטוב או לרע באותה המידה.
מקור המידע הראשי ממנו שאבה דה פיזאן היה "על אודות נשים נודעות" (De Mulieribus Claris), מאת ג'ובאני בוקאצ'ו.
כתבו היה חיבור ביוגרפי על אודות נשים נודעות מן העת העתיקה.
כן ציטטה דה פיזאן מ"דקאמרון" מאת בוקאצ'ו בשלביה המאוחרים של עיר הגבירות.
אגדות גיסמונדה וליזבטה, למשל, מצוטטות כמו מקורן ב"דקאמרון" מאת בוקאצ'ו.
ייתכן כי קראה כריסטין את "על אודות נשים נודעות" בגרסתו הצרפתית, Des Cleres et Nobles Femmes.
השפעתו של בוקאצ'ו ניכרת בעמדת כריסטין כלפי חינוך נשים.
באגדת ריאה איליה דוגל בוקאצ'ו בזכותן של נשים צעירות לבחור להן חיים חילוניים או חיי דת.
הוא מצהיר כי יש כדי להזיק בשילוח נערות למנזרים בעודן "נבערות מדעת, או רכות, או תחת אילוץ." בוקאצ'ו מצהיר כי על נערות להיות "מחונכות כדבעי מילדותן בבית הוריהן, ללמוד גילוי לב והתנהגות ראויה לשבח ואו אז, לכשתבגרנה ותדענה בכל לבן מהו רצונן החופשי".
לאמונת בוקאצ'ו, יש ללמד נערות על אודות החיים והמעלות הטובות טרם הקדשתן לאל.
הוא אינו מתייחס להענקת השכלה רשמית לנשים, אולם הוא דוגל בשליטת מה מצד נשים בחייהן, וכן בזכותן להתוודע לאפשרויותיהן העתידיות.
ייתכן כי אמונת בוקאצ'ו בחינוך נערות בנושאי חיים חילוניים וחיי דת, היוותה אבן קפיצה עבור אמונת דה פיזאן בחינוך נשים.
אפילו היה הדבר אחרת, לבוקאצ'ו הייתה השפעה בלתי מבוטלת על דה פיזאן.
אילו לא היה כן, אין זה סביר כי הייתה מצטטת ממקורות בוקאצ'ו ומשתמשת בם לחיוב.
סַפָּר נשים היא קומדיית טעויות מז'אנר סרטי הבורקס מבית היוצר של זאב רווח.
רווח ביים את הסרט וכתב את התסריט יחד עם הלל מיטלפונקט.
ויקטור הוא עובד ניקיון ואב לשבעה ילדים, שחי בשכונת מצוקה, ובקושי מצליח לפרנס את משפחתו.
אחיו התאום, מישל, הוא סַפָּר נשים מדופלם והומוסקסואל, בעל אמצעים ודירת יוקרה.
האחים לא דיברו ביניהם שנים רבות, אולם כאשר ויקטור מסתבך בגנבת גדולה של כסף ממקום עבודתו, הוא פונה לאחיו, והם מתחלפים בתפקידים, כדי להטעות את המשטרה.
מכאן והלאה מתחילה התסבוכת כאשר מנהליו של ויקטור מעוניינים להסתיר את הגנבה, משום שמדובר בכסף לא חוקי, ואילו החוקר (גבי עמרני) מתעקש לחקור את המקרה לעומקו, ולמעשה להפליל את מנהליו של ויקטור על קיום עסקאות וכסף רב שנשמר בכספת באופן לא חוקי, ממנה גנב ויקטור אלפי דולרים.
ספר פופ-אפ הוא ספר המכיל תצוגה תלת-ממדית המורכבת מגזירי נייר או קרטון שבולטים החוצה כאשר הספר נפתח.
בספרים פשוטים גזירי הנייר פשוט יוצרים דמויות, בעלי חיים או חפצים הבולטים החוצה, אך בספרים מורכבים יותר גזירי הנייר יוצרים מיצג אינטראקטיבי, שהקורא יכול להזיזו (בדרך כלל על ידי משיכת חץ נייר הנמצא בדופן הדף).
חלק מספרי הפופ-אפ החדשים והמורכבים ביותר כוללים לעיתים גם אפקטים קוליים ונורות LED קטנות.
ספרי פופ-אפ נפוצים בדרך כלל כספרי מתנה, ספרי אספנות וספרי ילדים.
ספרי עיון לילדים - ספרים אלה סוקרים נושאי מדע, טכנולוגיה וטבע בצורה גרפית ולעיתים אף אינטראקטיבית כדי להמחיש לילד באופן מעניין תופעות טבע שונות.
מחוות לספרים קלאסיים (כגון "הקוסם מארץ עוץ", "אליס בארץ הפלאות" ועוד) וסרטי קולנוע (כגון "מלחמת הכוכבים" ו"מסע בין כוכבים")
ספר עשבים הוא מונח היסטורי המתייחס ל"אוסף של תיאורי צמחים שנאספו יחד למטרות שימוש לצורכי רפואה".
בהרחבה, זהו ספר שכולל שמות ותיאורי צמחים, לרוב עם תיאור הסגולות הרפואיות שלהם, בייחוד תכונות ושימושם לצורכי רוקחות, מאכל, רעל, הזיה, ארומה וכישוף, זאת לצד תיאור אגדות המתקשרות לצמח.
חלק מספרי העשבים כוללים מיון של הצמחים המוזכרים באוסף, זיהוים, וכן מתכונים של תמציות צמחים, תמיסות ושיקויים להכנה.
בחלקם אף ישנם כאלה הכוללים בשימוש בבעלי חיים לצרכים המוזכרים.
חשיבותם של ספרי העשבים היא בתיעוד הידע שהצטבר בעת פרסומו בתחום הבוטניקה והרפואה, וגם התפתחות הספרות וייצור הנייר שהיו דרוש לכתיבתו.
במספר תרבויות, כגון מצרים העתיקה, סין, הודו ואירופה, ספרי העשבים נמנים עם הספרים הראשונים שהוכנו.
בהתאמה, היו ספרים אלו גם בין הראשונים להיות מודפסים עם התפתחות טכנולוגית הדפוס.
העיסוק בספרות העשבים פרח במשך מאתיים השנים הראשונות להמצאת הדפוס במערב אירופה (1470–1670).
בסוף המאה ה-17, עם עליית ענפי מדע הכימיה, טוקסיקולוגיה ורפואה המודרניים, ירדה חשיבותם של ספרי העשבים.
סוגה מדעית זו, שהייתה המקור העיקרי לעיון בצמחים בזמנה, הלכה ופינתה את מקומה לפלורות, שמתארות את מצאי מיני הצומח באזור גאוגרפי מסוים.
ספרי העשבים זכו לעדנה מחודשת בעשורים האחרונים של המאה ה-20 כאשר ההרבליזם ודיסציפלינות קשורות, כגון הומיאופתיה וארומתרפיה, הפכו לצורות מקובלות בקרב הציבור כרפואה משלימה.
ספר עלטה הוא ספר ביכורים של מחבר מתוך העולם החרדי, שיצא בעילום שם תחת שם העט ● (עיגול שחור).
הספר יצא לאור בהוצאת רסלינג בשנת 2014 בסדרת "מעבדה", והוא כתוב בז'אנר המשלב בין רומן לבין סיפורת בזק.
הספר הוא יומן חלומות, שכתוב במסורת של יומני חלומות מיסטיים של מקובלים, כגון ספר החזיונות מאת רבי חיים ויטאל, תוך העתקתם לעולם הבלוג האינטרנטי.
סיפור העלילה החיצוני, המתרחש במהלך היום, נפרש מתוך חלומות המתארים את עולמו הסודי של הכותב בלילה.
בעולם זה משתלבים תכנים קבליים עם המציאות הטכנולוגית הנוכחית, חיי המשפחה המעורערים שלו והמשבר בו הוא נתון.
רעיונותיו הדתיים של המספר מעוצבים באמצעות דמויות כגון: אשתו, האדמו"ר שלו, העכבר במחשב שלו, השועלים בשטריימל שלו, החמור של המשיח, הבורסה, האינטרנט והשואה.
כך למשל, המספר מנסה להתחתן עם רשת האינטרנט, בה הוא רואה התגלמות של השכינה, אך נתקל בקנאה מצד אשתו.
בחלום אחר המספר חולם שהוא היטלר ומנסה לעצור את השואה בעזרת גרסה נאצית לדת היהודית.
הסגנון ההיפר-פנטסטי של הספר זכה לשבחי הביקורת, שהדגישה את חדשנותו, והספר זכה בפרס משרד התרבות לספר ביכורים לשנת תשע"ד.
בשנת 2017 יצא בהוצאת רסלינג ספר המשך בשם "צורת עתיד".
ספר צביעה או חוברת צביעה הוא ספר המאויר בציורי קו שהקורא יכול להוסיף להם צבע באמצעות עפרונות צבעוניים, טושים, צבע או כל חומר אמנותי אחר.
ספרי הצביעה מיועדים בדרך כלל לילדים, עם זאת קיימים גם ספרי צביעה למבוגרים.
בתקופה המודרנית ספרי ציור רבים לילדים מציגים דמויות מצוירות פופולריות.
באופן מסורתי ספרי צביעה ודפי צביעה מודפסים על גבי נייר או כרטיס.
לחלק מספרי הצביעה יש דפים מחוררים באופן שמאפשר את הסרתם מהספר ושימוש בהם כגיליונות בודדים.
עם זאת, יש גם ספרי קריאה המציגים קו עלילתי כלשהו שכדי לשמור על שלמותו הדפים בהם אינם מיועדים להסרה.
ספרי צביעה יכולים להכיל גם אפשרויות לפעילויות נוספות כמו חיבור נקודות, מבוכים וחידונים אחרים.
חלק מספרי הצביעה משלבים גם שימוש במדבקות.
ספרי צביעה פורסמו בארצות הברית כחלק מתהליך הדמוקרטיזציה של אמנות.
השימוש בספרי הצביעה יכול לתרום להתפתחות המוטורית והקוגניטיבית בגילאי הילדות.
פעולת הצביעה מתרגלת את הקואורדינציה ותיאום עין-יד שעליהן מתבססות פעולות מורכבות יותר כמו הכתיבה, אשר נלמדת בבית הספר היסודי כחלק מפיתוח האוריינות של התלמיד.
בהתאם לכך נעשה בספרים אלו שימוש נפוץ בגילאי הגן, כחלק מההכנה לכיתה א'.
בשלבים הראשונים הצביעה יכולה להיות מנותקת מהציור המודפס על הדף ועם הזמן תתפתח היכולת של צביעה בתוך הקווים ובחירה של שילובי צבעים על פי הייצוג המקביל במציאות או מתוך שיקולים אסתטיים וטעם אישי.
בגיל בית הספר נעשה שימוש רחב בספרי צביעה לילדים ממספר סיבות, בהן יצירת עניין ועידוד הזיכרון באמצעות חשיפה לייצוג חזותי.
ספר הצביעה יכול לשמש כפעילות מקדימה להטרמה והצגה של הנושא, או כפעילות להמחשה והטמעה של החומר הנלמד.
כמדיום בלתי מילולי, לספרי צביעה יש יישומים חינוכיים רבים עבור קהל יעד שאינו מבין את שפת ההוראה או התקשורת העיקרית.
ספרי הצביעה יכולים לשמש ככלי עבודה במסגרת החינוך לאמנות.
כאשר הדמות כבר מוכנה עבור התלמיד הוא פנוי להתמקד ביצירת הגוונים ולהתנסות בשילובים שונים של צבעים.
מאז שנות השמונים, מספר מוציאים לאור פרסמו ספרי צביעה חינוכיים המיועדים ללמידה של נושאים מתוך תוכנית הלימוד כמו אנטומיה ופיזיולוגיה.
הצוות החינוכי חושף את הילדים כבר בגיל הרך ליצירה עם דפי צביעה - במטרה לפתח כישורים אישיים נרחבים המתייחסים ליכולת ביטוי עצמי, רכישת ידע ומיומנויות מוטוריות, תרגול, קואורדינציה ותרפיה.
דפי צביעה הם שלב יסוד בהתפתחותו של הילד ופעילות זו נפוצה לא רק במסגרת החינוכית, אלא גם במסגרת ביתית וחברתית בה ישנם ילדים.
דפי צביעה נגישים ונפוצים מאוד ברשת האינטרנט, ומחולקים לנושאים רבים העוסקים בהיבטים חינוכיים וגם פנאי.
דרך אפקטיבית ללמד ילדים, היא בעזרת דפי צביעה המייצגים מושגים, סמלים או רעיונות מסוימים שעוזרת לילד להפנים בקלות את המסר המתאים.
שימוש נפוץ בדפי צביעה הוא באובייקטים וסמלים הקשורים לערכות נושא, חגים ומועדים, דמויות מפורסמות ועונות השנה.
ספר עמוס, הוא השלישי בקובץ ספרי תרי עשר, והוא קרוי כשם הנביא עמוס המוזכר בפתיחתו.
על פי כותרת הספר, עמוס ניבא
מקומו בין ספרי תרי עשר
ספר עמוס כולל תשעה פרקים ומאה ארבעים ושישה פסוקים.
נראה כי הצבתו של ספר עמוס בין ספר יואל לספר עובדיה באה בגלל הדמיון בניסוח בשני הספרים, ספר יואל וספר עמוס.
בתרגום השבעים מופיע ספר עמוס בין ספר הושע לספר מיכה.
הספר בנוי מאוסף קבצים אשר סודרו לפי תבניות וסגנונות ספרותיים שונים.
הספר נפתח במשפט המשמש כמבוא לספר.
גם לדעת אברבנאל, משמש כמבוא: "שזה הפסוק הוא הקדמה לדברי עמוס שיבואו בספר".
שש הנבואות הבאות מסודרות באופן אחיד, הן נבואות זעם על הגויים.
נבואות אלה קשורות אחת לשנייה ומאחדות כל נבואה לזו הקודמת לה.
שני הפרקים הראשונים מאופיינים בדרישת האל.
לאחר נבואות אלה מופיעה נבואת זעם על ממלכת יהודה.
קובץ זה נחתם בנבואה על ממלכת ישראל.
קובץ הנבואות הבא מופיע ב, וב.
קובץ זה מורכב משלוש נבואות שעיקרן תוכחת עשירי העיר שומרון.
השימוש בשאלות הרטוריות בקובץ זה מדגישות את הציווי האלוהי בתחומים שונים כמו מוסר ומטרתן אחת להצדיק את שליחותו של הנביא.
הקובץ השלישי כולל בתוכו שלוש קינות.
בקובץ הרביעי מופיעים חמישה חזיונות, נבואות קצרות, ומעט פרטים ביוגרפיים: אחרי אחד החזיונות עמוס מתנבא שבית ירבעם מלך ישראל יוכה בחרב.
אֲמַצְיָה כהן בֵּית אֵל מספר זאת למלך וקורא לעמוס לעזוב את ישראל ליהודה ולהתנבא שם.
עמוס עונה שלא היה נביא אלא בוקר ובוֹלֵס שִׁקְמִים וה' הוא ששלח אותו להתנבא לישראל.
הספר חותם בנבואת זעם על ישראל ובנבואת נחמה, בה מתאר הנביא עתיד בהיר וטוב לישראל.
מסדר עריכת הקבצים יש המשערים, שספר עמוס סודר ביד מכוונת על ידי המחבר המקראי, ולא לפי סדר הופעתם בפי עמוס הנביא, זאת כי בפתיחת ספר עמוס () עומד פסוק זה כיחידה עצמאית: .
פסוק זה מכוון את הקורא לעיקר נבואות עמוס, להזהיר את עם ישראל מפני הפורענות הקרבה.
הספר חותם כאמור בנבואת נחמה כדרך ספרות הנבואה במקרא.
מבנהו של ספר עמוס כאוסף קבצים או יחידות אינו ברור.
קיים אי סדר בנושאים המובאים בקבצים אלו, מעבר מהיר בין עניינים שונים, וביטויים הנראים לעיתים לא מתאימים למקומם.
מקושי זה שיערו חוקרים הרואים בספר עמוס ברובו כאוסף של פסוקים ויחידות עצמאיות, שנכתבו בזה אחר זה כתוצאה מהקשרים שונים, תוך שמחברים אלו מוסיפים מילות קישור בטקסט כדי ליצור רצף הגיוני.
עקב כך סברו חוקרים אלו כי הספר כפי שהוא נכתב הוא תוצאה ישירה של מספר עריכות שקובצו, בין ימי עמוס לימי גלות בבל, שלכל אחת מיחידות אלו נוספו פסוקים ויש הסוברים ששונו סדר הפסוקים, לא בהכרח באופן מובנה ומסודר.
עקב כך ישנם חוקרים המחלקים באופן אחר את הספר.
עולם הדימויים בספר עמוס שאוב מעיסוקו כרועה צאן: לאורך הספר קיימים מספר משחקי לשון לדוגמה: לעיתים משלב עמוס בנבואותיו אירוניה: ; סרקזם: כמו כן רב השימוש בספר בשאלות רטוריות, שימוש במילים מנחות ומבנים מצטלבים.
השם עמוס מופיע בספר חמש פעמים בלבד.
שם אביו אינו ידוע לפי כותרת הספר כמו בספרי נבואה אחרים.
לדעת מאיר וייס שמו של אביו לא היה ידוע לבעל ספר עמוס ועמוס בלבד היה ידוע בזמנו.
גם הכותרת "דִּבְרֵי עָמוֹס" אינה קיימת בספרי נבואה אחרים אלא רק בספר ירמיה.
תבנית זו באה לכוון את הקורא כי דברים אלו נאמרים מפי ה' והנביא הוא זה שמעביר את דברי ה' לקהל המאזינים.
חז"ל אף הם הבחינו כי התבנית בפתיחה: "דִּבְרֵי עָמוֹס" היא יוצאת דופן: "שלושה נביאין שהיה נבואתן דברי קנתרין נתלת נבואתן בעצמן, ואלו הן: דברי קוהלת, דברי עמוס ודברי ירמיה".
פרשנים כדוגמת רד"ק מפרשים את התבנית "דִּבְרֵי עָמוֹס" במשמעות קורות.
בניגוד לרד"ק, שד"ל בהערה על פירושו של רד"ק מפרש את הכותרת כחיזיון מאת ה': "הוא מתיישב יפה בירמיה ואינו מתיישב יפה בעמוס".
מתבניות דומות במקרא ניתן לשער כי הכותרות בספרות הנביאים קיבלו את התבנית "דִּבְרֵי" בתוספת שם הנביא או תבנית נרדפת.
אלו הסוברים כך לא ראו סתירה בין הכותרת "דִּבְרֵי עָמוֹס" לבין הפסוקים הבאים המובנים כדבר ה'.
התגשמות הנבואה, בצורת הרעש העתיד לבוא, מוכיחה אף ביתר שאת כי לפני הקורא ניצב נביא אמת.
המשכה של הכותרת ערוכה בצורה שירית קצרה כתקבולת נרדפת:
ספר עמוס מסיים בשאיפה לחזרת בית דוד לשלטון:
בכתוב זה משתקפת נבואת נתן הנביא.
הפעלים "אקים" ו"בניתיה" והתבנית "עולם" מופיעים גם הם ב.
המילה "סוכה" המופיעה בעמוס ט' רומזת לביטחון אשר העם יחוש מהמלכת מלכו.
מילה זו משווה למלכות פשטות וצניעות.
המילים "כימי עולם" מתייחסות אל "תור הזהב" שבתקופת דוד.
במילה המופיעה בדברי הסיום של ספר עמוס, משתקפת תחילת שושלת דוד בדמותו של פרץ אשר דוד הוא צאצא שלו.
ניבים וביטויים שמקורם בספר עמוס
– ביטוי המתאר מצב שאין מדובר בדבר מקרי אלא מתואם.
סברה או הנחה שאם שניים הולכים יחדיו הם תיאמו זאת מראש.
– ביטוי אירוני המתאר עשירים מדושנים שאינם מתעניינים בעניים וחלשים.
מקור הביטוי בפרות שחיו באזור הבשן בתקופתו של עמוס והיו שמנות במיוחד לעומת אלה שחיו באזור השומרון (גם ).
– בזמנים מסוימים, מוטב לשתוק ולא לדבר.
– כינוי לאדם פשוט ללא ייחוס וללא השכלה – .
– ביטוי המתאר מצב בו מפסיקים להעביר תקציב לגורם הנזקק לנו ולגרום לו להיזקק לנו.
הילכו שניים יחדיו – מחזה היסטורי מאת א.ב.
יהושע העוסק בפגישות שנערכו בין בן-גוריון וז'בוטינסקי בשלהי 1934.
הילכו שניים יחדיו / רפואה משלימה אלטרנטיבית ורפואה קונבנציונלית בישראל – ט' שובל ואמה אברבוך, הוצאת רסלינג.
חשופים בעלטה: המוסד, השב"כ והתקשורת הישראלית / פרק חמישי - שירותי המודיעין והתקשורת בישראל: הילכו שניים יחדיו?, הוצאת משכל (ידיעות ספרים) הוצאת הספרים של אוניברסיטת חיפה, שנת ההוצאה: 2017.
על שלושה פשעי דמשק – שיר של זרובבלה ששונקין ויאיר מילר, שנכתב, הוקלט והושר במלחמת יום הכיפורים והושר על ידי צוות הווי של חטיבת גולני.
חוזה לך ברח באתר הספרייה הלאומית – שיר שכתב יענקל'ה רוטבליט והלחין שלום חנוך ואותו שר אושיק לוי.
ספר סופר וסיפור: סיפורים על סופרים ועל ספרים הוא אנתולוגיה בת שבעה שערים מאת ש"י עגנון, הספר יצא לאור בהוצאת שוקן בשנת 1978, הכרך השביעי מתוך ספרי ש"י עגנון שיצאו לאחר מותו בידי בתו אמונה ירון.
ספר ראשון: תורה נביאים וכתובים, ספרים חיצוניים, תרגום על התורה
ספר שני: כתיבת ספר תורה, קריאת ספר תורה, לשון הקודש
ספר שלישי: משנה, תלמוד, מדרש, זוהר וקבלה
ספר חמישי:סיפורים על הסידור ועל התפילה ועל המחזור
ספר שישי:ספרי מוסר, שירה, ספרי היסטוריה, ספרים שיצא עליהם ערעור, אגרות, גימטריאות ועוד
ספר שביעי:ספריהם של צדיקים וסיפורי מעשיות של צדיקים
באחרית דבר למהדורת תשל"ח כותבים אמונה וחיים ירון:
"למעלה משלושים שנה עסק אבינו בחיבורו ספר סופר וסיפור ולא השלים אותו.
תחילתו של הספר במהדורה בת מאה ועשרים עותקים שיצאה בשנת כי בנו בחרת (תרצ"ח) כמנחת ברכה לה"ר שלמה שוקן למלאות לו ששים שנה --- במהדורת תרצ"ח היו כמאתיים וחמישים פרקים --- זהו בערך גם מספר הפרקים שפורסמו לאחר מכן בשנים תש"ד-תשכ"ד, ואילו במהדורה זו למעלה מאלף וחמש מאות פרקים".
ספר רזיאל המלאך הוא ספר קבלה קדום המתבסס על יסודות מיסטיים ומאגיים.
קיים מן המאה ה-13 לכל המאוחר, ונדפס לראשונה בשנת תס"א באמסטרדם.
לפי ספר הזוהר, לאדם הראשון נמסר ספר סודות על ידי "רזיאל" המלאך, ולפי הנאמר בהקדמת ספר "רזיאל המלאך" מדובר באותו ספר.
חלקים מהספר ודאי נכתבו בתקופה מאוחרת, שכן מוזכרים בו תנאים ומושגים אחרים מאוחרים.
ספר בשם "רזיאל" הוזכר כבר בימי הביניים, על ידי האבן עזרא (תחילת המאה ה-13), ובעקבותיו, בספר תולדות יצחק מרבי יצחק קארו (תחילת המאה ה-16).
למרות הנאמר בהקדמת הספר, על פי דעתם של רוב חכמי ישראל הוא נכתב על ידי רבי אלעזר מוורמייזא, בשם "סודי רזייא" בתחילת המאה ה-13. שמו "רזיאל המלאך" ניתן לו על ידי המדפיס האמסטרדמי, על פי דעה זו, כנוטריקון לשמו של המחבר: "רזי אלעזר".
לדעת רבי יעקב עמדין נכתב הספר על ידי הרב אברהם אבולעפיה (המאה ה-13) המכונה בשם 'רזיאל' (כיוון ש'אברהם' בגימטריה 'רזיאל').
רבי נחמן מברסלב, קובע גם הוא כי מקור הספר איננו אדם הראשון: .
גם הרבי מליובאוויטש, הזכיר כי הספר נכתב "לפני מאות שנים" ולא אלפים.
אף על פי כן, הוא התייחס אליו כאל סגולה להחזיק בבית.
בספר 'גבורות ארי' - הגיוגרפיה אודות הצדיק החסידי רבי ליב שרה'ס שכתב הרב ראובן מרגליות - מצוטטת תפילה ארוכה מתוך ספר רזיאל המלאך, בה ישנה בקשה להצלחתו ושמירתו של 'ליב בן שרה' - אישיות שאינה מוכרת בשם זה.
החסידים ייחסו תפילה כהוכחה לרוח הקודש שבספר.
הספר הוא מאסף של ספרים וקטעי ספרים תוך השמטה של תכנים שאינם הולמים את היהדות, הוא מכיל גם ברייתות מענייני מעשה מרכבה.
החוקר מרדכי מרגליות חילק את הספר לשישה חלקים (דפוס אמסטרדם תס"א):
ספר "סודי רזיא" של רבי אלעזר מוורמייזא (דפים ז-כד)
פירוש שם המפורש (דפים כד-לג)
ליקוט מספר הרזים (דפים לד-לה)
ספר מעשה בראשית וספר שיעור קומה (דפים לה-מ)
קמיעות והשבעות (דפים מ- עד הסוף)
בספר ישנם רעיונות חריגים רבים, שאף גובלים בדברי מינות ועבודה זרה, כגון השבעת ה' על ידי מעשים מסוימים, הקרבת קרבנות ותפילה אל מלאכים, וכן צורות צלב המופיעות בו (בפרט צלב אנדראס הקדוש), יש שהסיקו מכך כי אין בספר כל קדושה.
אך יש שסברו שהספר במקורו לא כלל דברים אלו, וכי הם סופחו אליו בהמשך.
הספר עשיר בקבלה מעשית, ובסופו רשומים מספר קמעות.
יש שכתבו שהשתרבבו לספר הרבה טעויות, ואין לסמוך על הקמעות שבו.
הספר הוא מהמוקדמים במקורות היהודיים המציירים צורת כוכב משושה (הקסגרמה, המכונה מגן דוד).
צורה זו מופיעה רבות בספר בשילוב מונחים קבליים.
יש המחזיקים את הספר בביתם כסגולה מפני סכנות שונות, כמו מניעת שרפה, אך יש המפקפקים בסגולה, כגון רבי נחמן מברסלב.
סגולה נוספת המיוחסת לספר, היא הנחתו תחת ראש החולה או היולדת, על מנת להגן עליהם.
בשנת 2023 יצאה סדרת האימה מלאך משחית בכאן 11, הסדרה עוסקת בשד רצחני הזורע הרס בקהילת "ברודי" במאה שערים.
הספר רזיאל המלאך מופיע בסדרה כגורם להתגלגלות הסיפור.
ספר פוע"ה הוא ספר הדרכה מעשי הלכתי רפואי בנושאי משפחה, טהרה, פוריות ועוד.
עורך משנה הלכתי הוא הרב אריה כץ.
הסדרה בת חמישה כרכים, והיא נכתבה במשך כחמש עשרה שנה על סמך הידע שנצבר במכון פוע"ה.
על שני הכרכים הראשונים של הספר זכו המחברים והעורכים בפרס משרד הבריאות.
מכון פוע"ה (פוריות ורפואה על פי ההלכה) הוא מכון ישראלי המשלב בין ההלכה היהודית לרפואה המודרנית, בעיקר בתחומי הפוריות, הגינקולוגיה והבית היהודי.
המכון מספק שירותי ייעוץ בחינם, לכלל הציבור: דתי לאומי וחרדי, חילוני ומוסלמי.
במהלך עשרות שנות קיומו נצבר במכון ידע הלכתי רפואי רב בתחומי העיסוק של המכון, וידע זה נאסף, נערך וגובש לסדרת ספרים שהיא מדריך מפורט ובהיר בנושאים אלה, הן מהצד ההלכתי והן מהצד הרפואי.
מלאכת הכתיבה כללה עבודה מרובה, במהלכה נסקרו מאות ספרים, אלפי תשובות ומאות פרוטוקולים של מפגשי רבנים עם רופאים, ועוד.
כרך א - משפחה וטהרה, מהדורה ראשונה יצאה בשנת ה'תשע"ד.
נושאי הספר: שידוכים, נישואין, נידה, חציצה, טבילה, והלכות בדיקת רופא.
כרך ב - פוריות, ירושלים תשע"ז.
נושאי הספר: חיי אישות, בירור פוריות וטיפול באי פוריות.
עריכת משנה רפואית: בנושא פוריות האישה - ד"ר אפרת אש-ברודר, ובנושא פוריות הגבר - ד"ר רענן טל.
כרך ג' - הריון ולידה, ירושלים תשע"ט.
נושאי הספר: הריון, הפלה, לידה, הנקה, ברית מילה, פדיון הבן, מניעת הריון.
עריכת משנה רפואית של נושא מניעת הריון: פרופ' דניאל זיידמן.
כרך ד - גינקולוגיה, מחלות, חברה ומחקר, ירושלים תשפ"א.
נושאי הספר: בעיות גינקולוגיות, כריתת רחם, גיל המעבר, סרטן, איידס, אורולוגיה, אימוץ, פגיעה מינית, שיבוט וגנטיקה.עריכת משנה בנושא פוריות ד"ר אפרת אש ברודר ובנושא אורולוגיה ד"ר רענן טל.
כרך ה - אוצר המושגים, ירושלים, תשפ"ד.
נושאי הספר: למעלה מ-1,100 מושגים בסגנון אנציקלופדי על פי סדר א-ב בכל הנושאים של גינקולוגיה, פוריות והלכה.
בכרך זה הצטרף הרב אריה כץ לרשימת העורכים הראשיים.
ספר ריק הוא ספר שבכריכתו מופיעים הפרטים המקובלים – שם המחבר, שם הספר (שלכאורה עוסק בנושא רציני) ושם ההוצאה לאור, אך תוכנו הוא דפים ריקים לחלוטין.
לספר מטרה סאטירית או פולמוסית – לרמוז שאין מה לומר על נושאו של הספר.
הספר הריק "כל מה שגברים יודעים על נשים", למשל, מרמז שגברים אינם יודעים דבר וחצי דבר על נשים.
אף שלכאורה אין שום טעם בספרים אלה, שהרי הבדיחה מתפוגגת כעבור דקה, יש בהם כאלה שזכו להצלחה מסחרית.
את הספר הריק "כל מה שגברים יודעים על נשים", למשל, יש שמצאו כראוי למתנה למסיבת רווקים.
בעבר נדרש מחברו של ספר ריק להשקעה כספית הכרוכה בהתקשרות עם בית דפוס וכריכייה.
בימינו ניתן להפיק ספר ריק באמצעים ביתיים, וכן ניתן לייצרו ולהפיצו באמצעות שירות CreateSpace של "אמזון".
לעיתים רבות ספר-ריק ניתן לקריאה בחינם במהדורה דיגיטלית.
בשנת 1880 יצא לאור בארצות הברית הספר הריק "רשימת הישגיו של וינפילד סקוט הנקוק, מועמד הדמוקרטים לנשיאות ארצות הברית".
בשנת 2011 יצא לאור הספר הריק באנגלית "What Every Man Thinks About Apart from Sex" ("מה שכל גבר חושב עליו חוץ מסקס").
לאור הצלחתו הספר "תורגם" לשפות נוספות, בהן ספרדית ורוסית, אך טרם תורגם לעברית.
בשנת 2012 יצא לאור הספר "Fifty Shades of Gray" ובו 200 עמודים ריקים מטקסט אך כוללים גוונים שונים של אפור, כפי שמרמז שם הספר.
הפצת הספר הופסקה לאחר שהמו"ל של הספר המקורי שנשא שם זה, "חמישים גוונים של אפור", נקט צעדים משפטיים.
מהצד השני של המפה הפוליטית האמריקאית יצא לאור בשנת 2017 הספר הריק "סיבות להצביע למפלגה הדמוקרטית".
הספר זכה להמלצתו של נשיא ארצות הברית, דונלד טראמפ, ספרים ריקים בשם דומה יצאו במקביל לספר זה כגון הספר: "The Best Reasons to Vote for Democrats", מאת: ג'ים קרלסון.
ביוני 2017 יצא בעברית ואנגלית ספרו של אסף וול, "ההיסטוריה של העם הפלסטיני: מהעת העתיקה ועד העת החדשה" – ספר ריק בן 120 עמודים.
הספר יצא לאור גם בגרסה אנגלית בת 132 עמודים.
מכירת הספר באתר "אמזון" הופסקה לאחר כשבוע, בנימוק ש"הספר מוליד חוויית קונה מאכזבת".
ספר שחור (בהולנדית: Zwartboek) הוא סרט מתח ודרמה הולנדי משנת 2006 שכתב וביים פול ורהובן ובכיכובם של קאריס ואן האוטן, סבסטיאן קוך, תום הופמן והלינה ריין.
הסרט מבוסס על מספר אירועים ודמויות אמיתיים ומגולל את סיפורה של צעירה יהודייה, אשתו של הולנדי אשר הופכת למרגלת עבור תנועת ההתנגדות במהלך מלחמת העולם השנייה, לאחר שאירע אסון במפגש עם הנאצים.
הסרט הוקרן בבכורה עולמית ב-1 בספטמבר 2006 בפסטיבל ונציה ויצא לאקרנים ב-14 בספטמבר 2006 בהולנד.
זהו הסרט הראשון שוורוהן עשה בהולנד מאז האיש הרביעי, שצולם בשנת 1983 לפני שעבר לארצות הברית.
הביקורת בהולנד הייתה חיובית; עם שלושה עגלי זהב, הסרט זכה בפרסים רבים ביותר בפסטיבל הקולנוע בהולנד בשנת 2006. העיתונות הבינלאומית הגיבה בחיוב גם כן, במיוחד על משחקה של ואן האוטן.
הסרט היה מועמד לפרס BAFTA בקטגוריית הסרט הטוב ביותר שלא בשפה האנגלית, והיה המועמד ההולנדי לפרס האוסקר בקטגוריית הסרט הזר הטוב בשנת 2007, אבל לא נכלל ברשימת המועמדים הסופית.
בזמן הפצתו, זה היה הסרט ההולנדי היקר ביותר שנוצר אי פעם, וגם המצליח ביותר מבחינה מסחרית בהולנד, עם הקופות הגבוהה ביותר במדינה בשנת 2006. בשנת 2008, הציבור ההולנדי בחר בו לסרט ההולנדי הטוב ביותר אי פעם.
בשנת 1944 מסתתרת מהשלטון הנאצי בהולנד הכבושה הזמרת היהודייה-הולנדית רחל שטיין.
כאשר בית החווה בו התחבאה נהרס על ידי מפציץ של בעלות הברית, היא הולכת לפגוש עורך דין בשם סמאל, שעזר למשפחתה.
הוא דואג לה לברוח לחלק הדרומי של המדינה.
בסיוע אדם בשם ואן גין, רחל מתאחדת עם משפחתה ועולה על סירה שתוביל אותם ופליטים אחרים לדרום.
עם זאת, הם נופלים למארב על הנהר של אנשי SS, ההורגים אותם ושודדים את גופותיהם של חפצי ערך.
רחל לבדה שורדת, אך אינה מצליחה לברוח מהשטח הכבוש.
באמצעות כינוי לא יהודי, אליס דה פריס, רחל מסתבכת עם המחתרת ההולנדית בהאג, בהנהגתו של גרבן קויפרס ועובדת בצמוד לרופא, הנס אקרמנס.
סמאל נמצא בקשר עם תא המחתרת הזה.
כשנלכד בנו של קויפרס וחברים אחרים במחתרת, אליס מסכימה לעזור על ידי פיתוי מפקד SD מקומי, האופטשטורמפיהרר לודוויג מונטזה.
במסיבה במטה SD המקומי, אליס פוגשת את אוברשטורמפיהרר גונתר פרנקן, סגנו האכזרי של מונטזה, כקצין שפיקח על טבח הפליטים על הסירה.
היא משיגה עבודה כמזכירה במטה SD תוך שהיא מתאהבת גם במונטזה, שבניגוד לפרנקן, אינו פוגעני או סדיסטי.
הוא מבין שהיא יהודייה, אבל לא אכפת לו.
הודות למיקרופון נסתר שאליס שותלת במשרדו של פרנקן, המחתרת מבינה כי ואן גין הוא הבוגד שבגד ברחל, משפחתה ושאר היהודים בפני האס אס.
בניגוד לפקודות של קויפרס, אקרמנס מחליט לחטוף את ואן גין כדי לחשוף אותו.
הניסיון שלהם משתבש, ואן גין נהרג.
פרנקן מגיב בכך שתכנן להרוג 40 בני ערובה, כולל רוב הקושרים, אך מונטזה, שמבין שהמלחמה אבודה וניהל משא ומתן עם המחתרת, מוציא צו נגד.
מונטזה מאלץ את אליס לספר לו את סיפורה.
על פי עדויותיה הוא מתעמת עם פרנקן והקצין הבכיר, אוברגרופנפיהרר קאוטנר, המצווה על פרנקן לפתוח את הכספת שלו, בציפייה למצוא את חפצי הערך שנגנבו מהיהודים שהרג וזאת עבירת הון.
עם זאת, הכספת אינה מכילה חפצים יקרי ערך, ואז פרנקן אומר לקוטנר שמונטזה ניהל משא ומתן עם "טרוריסטים" של המחתרת ההולנדית לצורך הפסקת אש.
המחתרת מתכננת להציל את חבריהם הכלואים; אליס מסכימה לשתף פעולה רק בתנאי שהם גם ישחררו את מונטזה.
התוכנית נבגדת והמצילים לעתיד מוצאים את תאי האסירים מלאים בכוחות גרמנים.
רק אקרמנס ואיש נוסף מצליחים לברוח.
אליס נעצרת לאחר מכן ונלקחת למשרדו של פרנקן.
הוא יודע עליה ועל המיקרופון ויודע שהמחתרת מקשיבה, הוא מקיים עימות כדי לגרום להם להאמין שאליס היא משתפת פעולה עם הנאצים, האחראית לכישלון מבצע ההצלה.
קויפרס וחבריו נשבעים לגרום לה לשלם על הבגידה.
רוני, אישה הולנדית העובדת במטה SD שאליס סיפרה לה על תפקידה במחתרת, עוזרת לה ולמונטזה לברוח.
כאשר המדינה משוחררת על ידי בעלות הברית, פרנקן מנסה לברוח בסירה, אך נהרג על ידי אקרמנס, שלוקח את השלל היהודי.
בחשד כי סמאל הוא הבוגד, מונטזה ואליס חוזרים להתעמת איתו.
סמאל קובע כי זהותו של הבוגד מתועדת ב'ספרו השחור', בו פירט את כל עסקיו עם יהודים.
עם זאת, הוא מסרב לדון בהמשך, ורוצה לפנות לרשויות בקנדה.
כשהם עומדים לעזוב, סמאל ואשתו נהרגים על ידי תוקף לא ידוע.
מונטזה רודף אחריו לרחוב, אלא שהוא מזוהה על ידי ההמון ההולנדי ונעצר על ידי חיילים מהצבא הקנדי.
ההולנדים מכירים גם באליס ועוצרים אותה כמשתפת פעולה, אך לא לפני שהיא לוקחת את הספר השחור.
מונטזה מובא בפני הקצינים הקנדים ומגלה שקוטנר עוזר לשמור על הסדר בקרב הכוחות הגרמניים המובסים.
קאוטנר משכנע קולונל קנדי שעל פי החוק הצבאי, הצבא הגרמני המובס שומר על הזכות להעניש את חייליו.
בשל צו המוות שהוצא בעבר, מונטזה מוצא להורג בכיתת יורים.
אליס כלואה עם משתפי פעולה אחרים שנאשמים, מושפלת ומעונה על ידי הסוהרים המתנדבים המתנגדים לנאצים באלימות, אך מחולצת על ידי אקרמנס, שהוא כיום אלוף-משנה בצבא ההולנדי.
אקרמנס מביא אותה למשרדו הרפואי, ואומר כי הוא הרג את פרנקן כשהנאצי ניסה להימלט.
הוא מראה לה את חפצי הערך שנגנבו מהקורבנות יהודים.
כאשר נודע לה על גורלו של מונטזה, אליס נכנסת להלם, ואקרמנס נותן תרופת הרגעה שהיא למעשה מנת יתר של אינסולין.
אליס, מרגישה סחרחורת, רואה את בקבוק האינסולין ושורדת על ידי אכילת חפיסת שוקולד במהירות.
היא מבינה אז שאקרמנס הוא הבוגד ששיתף פעולה עם פרנקן והרג את הסמאלים.
בזמן שדעתו של אקרמנס מוסחת, מנופף לקהל שמריע לו, היא קופצת מהמרפסת אל הקהל שמתחת ובורחת.
הוא מנסה לעקוב אחריה, אך נחסם על ידי ההמון.
אליס מוכיחה את חפותה למודיעין הצבאי הקנדי ולמנהיג המחתרת לשעבר, גרבן קויפרס, באמצעות הספר השחור של סמאל, המפרט כמה יהודים הועברו לאקרמנס לקבלת עזרה רפואית ממש לפני רציחתם.
יחד, אליס וקויפרס מיירטים את בני אקרמנס הנמלטים, שמסתתרים בארון מתים עם הכסף, הזהב והתכשיטים הגנובים.
הם הורגים את הנהג, ובעוד שקויפרס מסיע את הגופה, אליס מבריגה את פתחי האוורור הסודיים של הארון.
הם נוסעים אל הולנדס דיפ שם נלכדה מלכודת האס אס המקורית ומחכים עד שאקרמנס ייחנק.
אליס וקויפרס תוהים מה לעשות עם הכסף והתכשיטים הגנובים.
בישראל של שנת 1956, רחל פוגשת את בעלה ושני ילדיהם וחוזרת לקיבוץ שטיין, עם שלט בשער המודיע כי הוא ממומן בכסף שהושג מיהודים שנהרגו במהלך המלחמה.
בסצנה האחרונה, השקט של רחל ומשפחתה נקטע על ידי פיצוצים שנשמעים מרחוק; הצפירה מכריזה על התקפה אווירית וחיילים ישראלים מתמקמים בחזית הקיבוץ.
קאריס ואן האוטן כרחל שטיין/אליס
סבסטיאן קוך כלודוויג מונטזה מהאס אס
דרק דה לינט כגרבן קויפרס
דולף דה וריס כסמאל, משפטן ששמר על הספר השחור
פטר בלוק כמר ואן גיין
מתיאס שונארטס כיואופ, חבר המחתרת
לאחר 20 שנות עשייה בסרטים בארצות הברית, חזר ורהובן למולדתו, הולנד, להפקת "ספר שחור".
הסיפור נכתב על ידי ורהובן והתסריטאי ג'רארד סוטמן, איתו הוא עשה סרטים מצליחים כמו תענוג טורקי (1973) וחייל כתום (1977).
שני הגברים עבדו על התסריט במשך חמש עשרה שנה, אך הם פתרו את בעיות הסיפור שלהם בתחילת שנות האלפיים על ידי שינוי הדמות הראשית מזכר לנקבה.
על פי ורהובן, הסרט נולד מתוך אלמנטים שלא השתלבו באף אחד מסרטיו הקודמים, וניתן לראות בכך תוספת לסרטו הקודם "חייל כתום", על מלחמת העולם השנייה.
ורהובן הדגיש כי הסיפור אינו מראה ניגוד מוסרי ברור בין הדמויות, לנושא של רלטיביזם מוסרי: "בסרט, לכל דבר יש גוון אפור.
אין אנשים שהם טובים לגמרי ואין אנשים שהם רעים לגמרי.
הסרט אינו סיפור אמיתי, אך ורהובן קובע שרבים מהאירועים נכונים.
כמו בסרט, המטה הגרמני היה בהאג.
בשנת 1944 נכלאו יהודים רבים שניסו לעבור לחלקים משוחררים בדרום הולנד על ידי שוטרים הולנדים.
כמו בסרט, ניסיונות מעבר התרחשו בשמורת ביסבוש.
שולבו אירועים קשורים לחייו של ורהובן, שנולד בשנת 1938 וגדל בהאג במהלך מלחמת העולם השנייה.
הוצאתו להורג של מונטזה על ידי כיתת יורים גרמנית לאחר סיום המלחמה מהדהדת את אירוע ההוצאה להורג של עריק גרמני במאי 1945.
האומדן הראשוני של התקציב היה 12,000,000 אירו.
לדברי מפיק הסרטים רוב רובר, שעבד עם פול ורהובן על סרטים קודמים, לא ניתן היה לבצע את העבודה תמורת סכום כסף זה.
סן פו מלטה הפיק את הסרט יחד עם שלושה מפיקים אחרים.
הוא ניסה לחסוך בחלקים שונים כמו הסצנות בישראל, שאפשר היה להשאירן בחוץ מבלי לשנות את העלילה, אבל פול ורהובן סירב.
בשל בעיות מימון, הצילומים לא החלו כמתוכנן בשנת 2004 והתעכבו עד אוגוסט 2005. בחודש זה פורסם כי הסרט קיבל כ-2,000,000 אירו תמיכה מקרן השידור הציבורי בהולנד, מקרן CoBO וממשרד החינוך, התרבות והמדע ההולנדי.
היו גם כמה משקיעים זרים, בעיקר מבלגיה, בריטניה וגרמניה ובכך היה הסרט לקופרודוקציה עם מדינות אלה.
בתקציב מוערך של 18,000,000 אירו הסרט היה הסרט ההולנדי היקר ביותר אי פעם, בזמן צאתו לאקרנים.
באוקטובר 2006 פתחו שנים עשר אנשי צוות ואנשי עסקים בתביעה בה הם דרשו את פשיטת הרגל של חברת Zwartboek Productie BV, הישות המשפטית שהוקמה לצורך הפקת סרט.
חלקם כבר חיכו יותר משנה לקבל את כספם, בסך הכל עשרות אלפי אירו.
חברת ההפקה Fu Works הסדירה את התיק והבטיחה לשלם לנושים.
צילומי הסרט עוכבו בשנת 2004 עקב בעיות כלכליות ובעיותיו הבריאותיות של פול ורהובן עצמו.
בגלל העיכוב התנהלה תביעה בנוגע לשחקנית הראשית קאריס ואן האוטן, שהסכימה לשחק בהצגה.
כשואן האוטן נאלצה לחזור לתפאורה, חברת התיאטרון תבעה את העיכוב היקר בהפקה שלהם.
תוצאת התביעה הייתה שחברת ההפקה נאלצה לשלם 60,000 אירו בגין חוסר זמינותה של השחקנית.
הצילומים העיקריים נערכו בין התאריכים 24 באוגוסט עד 19 בדצמבר 2005 במיקומים בהולנד, כולל הרדנברך, חיטהורן, האג, דלפט ודורדרכט ובישראל.
בסצנת הפתיחה פוצצה חווה אמיתית שהייתה קיימת לפני המלחמה בעיר הארדנברך.
החווה כבר הוכרזה כבלתי ראויה למגורים ומוכנה להריסה.
כמה פיצוצים תת-מימיים צולמו באגם ליד חיטהורן.
במרכז האג בנו בונקרים כדי לכסות על חפצים מודרניים כמו הכניסה לחניון תת-קרקעי.
בניין הסגל לכימיה לשעבר של האוניברסיטה הטכנולוגית של דלפט שימש לצילומי סצנות כלא.
תשומת לב רבה לפרטים הוקדשה בסרט.
כמה אביזרי במה הועתקו משנות הארבעים, כמו שלטים, פוסטרים והספר השחור עצמו.
יתר על כן, באחת מסצנות השחרור בהאג הופיעו עד 1,200 ניצבים.
במהלך הצילומים, הציבור הרחב הצליח לראות את אופן הפקת הסצנות בטלפונים הניידים ובאינטרנט, שהודלפו על ידי עוברי אורח.
העיתונות הבינלאומית כתבה ביקורות חיוביות על הסרט ובמיוחד על ואן האוטן.
לדברי ג'ייסון סולומונס מ"האובזרבר", "הספר השחור" הוא כיף גדול, סרט מלחמה מיושן בחלקו, אך עם זרמים עמוקים על יהודים נמלטים, המחתרת, משתפי פעולה ופוליטיקת המלחמה המבולגנת.
בהיותו ורהובן, יש המון סקס וסצנה שבה הכוכבת האטרקטיבית ביותר (קלאריס ואן האוטן) מלבינה את שיער הערווה שלה.
מלבד זאת, היא הופעת כוכבים, שמציבה אפילו את סקרלט [ג'והנסון] בצל." ב"Frankfurter Allgemeine Zeitung" דירק שומר כתב שקריס ואן האוטן לא רק יפה יותר, אלא גם שחקנית טובה יותר מסקרלט ג'והנסון.
יתר על כן, הוא כותב בביקורתו: "ההוליווד של אירופה יכולה להיות ממש טובה יותר מהמקור.
ריצ'רד שיקל ממגזין טיים ציין את הסרט כאחד מעשרת הסרטים הטובים לשנת 2007 וכינה אותו "סרט אפל ועשיר".
בעוד שיקל ראה בסרט אולי "מיושן מבחינה סגנונית ודי מניפולטיבית בעלילתו", הוא רואה גם "משהו מספק מאוד באופן שבו הוא מביא את גורל דמויותיו הבעייתיות, אך האמינות."
לפני שהסרט יצא לאקרנים, הזכויות להפצה נמכרו למפיצים ב-52 מדינות.
על פי חברת ההפקה Fu Works המכירות הללו הפכו את הסרט להפקת הסרטים ההולנדית המצליחה ביותר אי פעם, בעת צאתו לאקרנים.
הסרט מכר 100,000 כרטיסים בשיא של שלושה ימים ו-400,000 כרטיסים לאחר שלושה שבועות.
ב-12 בינואר 2007 הגיע הסרט למיליון כרטיסים שנמכרו.
"ספר שחור" היה לשובר קופות ההולנדי של שנת 2006 והגיע למקום השלישי בשנת 2006 בהולנד, אחרי הסרטים האמריקאיים "שודדי הקאריביים: תיבה של איש מת" ו"צופן דה וינצ'י".
ספר קדושה הוא הספר החמישי מתוך ארבעה עשר הספרים הכלולים במשנה תורה, שהוא הקודקס ההלכתי שכתב הרמב"ם.
ספר קדושה עוסק במצוות שיש בהם פרישות מהנאות העולם, כאשר ה'קדושה' מתבטאת בשני מישורים: בחיי הנישואין וטהרת המשפחה (תחום הכלול בהלכות איסורי ביאה שבספר) ובכשרות המזון (תחום הכלול בהלכות מאכלות אסורות ובהלכות שחיטה שבספר).
הפסוק מבטא בקשה לכך שהצעדים יהיו נכונים על ידי הדרכה אלוקית, ועל ידי כך האדם יינצל מהרוע שבעולם.
הדברים מתאימים לשיטתו של הרמב"ם לפיה איסורי התורה באו לייצב את האדם בדרך האמצע, ובאיזון נכון של מידות הנפש.
כך כתב הרמב"ם בשמונה פרקים:
וברוח דברים אלה הביא גם להלכה, די לנו בפרישות שאותה חייבה התורה:
במורה הנבוכים מחלק הרמב"ם את סוגי המצוות והוא מגדיר את הקבוצה השלוש עשרה: "הכלל השלושה עשר כולל המצוות התלויות באיסור מאכלים ומה שנתלה בהם, והם המצוות אשר זכרנום ב"הלכות מאכלות אסורות" ונדרים ונזירות מזה הכלל.
והכונה בכל זה לפסוק רוב התאוות ", והקבוצה הארבע עשרה היא זו שכלולה בהלכות איסורי ביאה: "הכלל הארבעה עשר כולל המצוות הנתלות באיסור קצת הביאות - והם אשר ספרנום ב"ספר נשים" ו"הלכות איסורי ביאה"...
והכונה באלו גם כן למעט המשגל ולמעט מותר תאות הביאה בכל אשר יוכל ולא יעשה זה התכלית כמעשה הסכלים...".
מטרת שתי קבוצות המצוות הללו, אלה שכלולות בספר קדושה, היא, אם כן, לצמצם את רדיפת האדם אחרי התענוגים, ולהביאו לאיזון המידות, ולאיזון בין היצרים לבין הדעת.
הספר עוסק בשני נושאים: כשרות הנישואין וכשרות המזון, והוא מחולק לשלושה נושאים, ובלשונו של הרמב"ם "הלכות":
הלכות איסורי ביאה - איסור גילוי עריות, דיני טהרת המשפחה דיני גיור, איסור ייחוד ועוד
הלכות מאכלות אסורות - דיני כשרות המזון (כולל הלכות בשר בחלב, תערובות ועוד)
הלכות שחיטה - כולל מצוות כיסוי הדם ושילוח הקן
בספר קדושה התבארו מצוות רבות: 70 מצוות מתוך תרי"ג המצוות מתוכן 8 מצוות עשה, ו62 מצוות לא תעשה.
בדיקות לפני תשמיש לאישה שאין לה וסת
לשיטת הרמב"ם אישה שאין לה וסת קבוע, חייבת לבדוק בעד בדיקה לפני שתהיה מותרת לשמש, זאת לפי דברי רבי חנינא בן אנטיגנוס, שאמר: "אשה שאין לה וסת...
משמשת בשני עדים, הן עיוותיה הן תיקוניה".
שיטת הרמב"ם בעניין זה מובאת בשמו בשולחן ערוך כדעה שנייה, לעומת שיטת הרי"ף שדי בבדיקה בשלש הפעמים הראשונות, דעה שמופיעה בשולחן ערוך כדעה העיקרית.
אין צורך במסורת להכשר בעלי חיים
לשיטת הרמב"ם כלל בעלי החיים שהתירה התורה (בהמות, חיות, עופות, דגים וחגבים) נאכלים על פי סימני זיהוי שיש בהם, ללא צורך במסורת המתירה את אכילתם.
וזאת בשונה משיטות אחרות, למשל המובא ברמ"א:
ובכל אופן, לדעת הרמב"ם מלבד תהליך המליחה הרגיל של הבשר, יש חיוב נוסף לחלוט את הבשר במים רותחים בסיום התהליך, ובעקבותיו נוהגים כך יהודי תימן.
שילוח הקן הוא עשה לתיקון הלאו
לשיטתו מצוות שילוח הקן בנויה לפי הכלל של לאו הניתק לעשה, כלומר: חל איסור לקחת את האם מעל הבנים, ומכח הלאו עליו לגרש את האם, ואם עבר על הלאו של לקיחת האם חלה עליו מצוות עשה לשלח את האם כדי לתקן את הלאו.
זאת בשונה ממפרשים אחרים מהם נראה שהפוגע בקן ציפור מצווה לשלח את האם (לשיטת חלק מהפוסקים כשרוצה בבנים, ולשיטה אחרת גם כשאינו רוצה בהם).
לשיטת הרמב"ם טעם כעיקר אסור מדאורייתא רק כאשר יש באיסור לבדו בשיעור של אכילת כזית בכדי אכילת פרס.
בריה לא בטלה רק במין במינו
לעומתם מדברי הרמב"ם נראה שבריה לא בטלה הוא דווקא במין במינו.
ספר שופטים הוא הספר הארבעה עשר והאחרון בסדרת ספריו ההלכתיים של הרמב"ם "משנה תורה".
בספר זה עוסק הרמב"ם בעיקר במערכות השלטוניות: בבתי הדין השונים ובסמכויותיהם, ובראשם הסנהדרין וסמכותה, בדיני גביית עדות, ובדיני המלך וסמכויותיו.
אגב כך, עוסק הספר גם בהלכות אבלות ובדיני כיבוד הורים.
שני הפרקים האחרונים של הספר מוקדשים לעיון בהלכות מלך המשיח.
הרמב"ם מגדיר את נושאי הספר: "ספר ארבעה עשר אכלול בו מצוות שהן מסורין לסנהדרין - כגון מיתות בית דין, וקבלת עדות, ודין המלך ומלחמות.
וקראתי שם ספר זה, ספר שופטים".
בספר שופטים הפסוקים הפותחים הם פסוקים מספר משלי: "גם אלה לחכמים, הכר פנים במשפט, בל טוב.
אומר לרשע צדיק אתה – יקבהו עמים, יזעמהו לאומים.
ולמוכיחים ינעם, ועליהם תבוא ברכת טוב".
ובגרסאות אחרות של משנה תורה פסוק אחר מספר משלי: "פתח פיך שפט צדק ודין עני ואביון".
הלכות סנהדרין והעונשין המסורין להם.
הכללת הלכות אבלות בספר זה
הרמב"ם מטעים את הסמכת הלכות אבלות להלכות סנהדרין מפני הקשר להרוגי בית דין שאין מתאבלים עליהם.
ובלשון הרמב"ם: "(מצוות עשה) להתאבל על הקרובים.
ואפילו כהן מתטמא ומתאבל על הקרובים.
ואין אדם מתאבל על הרוגי בית דין.
ולפי זה כללתי הלכות אלו בספר זה, שהן מעין קבורה ביום מיתה, שהיא מצות עשה".
בספר שופטים נכללו 74 מצוות מתוך התרי"ג מצוות מתוכם 27 מצוות עשה ו47 מצוות לא תעשה.
הלכות סנהדרין והעונשין המסורין להם – נכללו בו 30 מצוות, מתוכם 10 מצוות עשה ו20 מצוות לא תעשה: (א) למנות שופטים.
(ב) שלא למנות דיין שאינו יודע דרך המשפט.
(ג) לנטות אחרי רבים אם נחלקו השופטים.
(ד) שלא להרוג אם רבו המחייבין באיש אחד, עד שיהיו יתר שנים.
(ה) שלא ילמד חובה, מי שלימד זכות בדיני נפשות.
(יא) לקבור הנהרג ביום הריגתו.
(טו) שלא יוסיף בהכיית הלוקה.
(טז) שלא להרוג נקי באוּמדן הדעת.
(יח) שלא לחוס על הורג חבֵרו או חובל בו.
(יט) שלא לרחם על הדל בדין.
(כ) שלא להדר גדול בדין.
(כא) שלא להטות הדין על בעל עבירות, אף על פי שהוא חוטא.
(כג) שלא להטות משפט גר יתום.
(כה) שלא ליראה בדין מאיש זרוע.
(כז) שלא לישא שמע שוא.
(ל) שלא לקלל אדם משאר בני ישראל הכשרים.
הלכות עדות – נכללו בו 8 מצוות, מתוכם 3 מצוות עשה ו-5 מצוות לא תעשה: (א) להעיד בבית דין למי שיודע לו עדות.
(ג) שלא יורה העד בדין זה שהעיד עליו בדיני נפשות.
(ד) שלא יקום דבר בעדות אחד.
(ה) שלא יעיד בעל עבירה.
(ח) לעשות לעד זומם כאשר זמם.
הלכות ממרים – נכללו בו 9 מצוות, מתוכם 3 מצוות עשה ו-6 מצוות לא תעשה: (א) לעשות על פי התורה שיאמרו בית דין הגדול.
(ג) שלא להוסיף על התורה, לא במצוות שבכתב, ולא בפירושן שלמדנו מפי השמועה.
(ד) שלא לגרוע מן הכל.
(ה) שלא לקלל אב ואם.
(ו) שלא להכות אב ואם.
(ט) שלא יהיה הבן סורר ומורה על קול אביו ואמו.
הלכות אבל – נכללו בו 4 מצוות, מתוכם מצוַת עשה אחת, ו-3 מצוות לא תעשה: (א) להתאבל על הקרובים, ואפילו כהן מתטמא ומתאבל על הקרובים; ואין אדם מתאבל על הרוגי בית דין.
(ב) שלא יטמא כהן גדול לקרובים.
(ג) שלא יכנס עם המת באוהל.
(ד) שלא יטמא כהן הדיוט לנפש אדם אלא לקרובים בלבד.
הלכות מלכים ומלחמותיהם – נכללו בו 23 מצוות, מתוכם 10 מצוות עשה ו13 מצוות לא תעשה: (א) למנות מלך מישראל.
(ב) שלא ימנה מקהל גרים.
(ג) שלא ירבה לו נשים.
(ד) שלא ירבה לו סוסים.
(ה) שלא ירבה לו כסף וזהב.
(ז) שלא להחיות מהן נשמה.
(ח) למחות זרעו של עמלק.
(ט) לזכור מה שעשה עמלק.
(י) שלא לשכוח מעשיו הרעים ואריבתו בדרך.
(יא) שלא לשכון בארץ מצרים.
(יב) לשלוח שלום ליושבי העיר כשצרים עליה, ולדון בה כאשר מפורש בתורה, אם תשלים ואם לא תשלים.
(יג) שלא לדרוש שלום מעמון ומואב בלבד, כשצרים עליהן.
(יד) שלא להשחית אילני מאכל במצור.
(טו) להתקין יד שיצאו בו בעלי המחנה להפנות בו.
(טז) להתקין יתד לחפור בו.
(יז) למשוח כוהן לדבר באוזני אנשי הצבא בשעת המלחמה.
(יח) להיות מארס, ובונה בנין, ונוטע כרם, שמחים בקנינן שנה תמימה, ומחזירין אותן מן המלחמה.
(יט) שלא לעבור עליהן דבר, ולא יצאו אפילו לצורכי העיר וצרכי הגדוד ודומה להן.
(כ) שלא לערוץ ולחזור לאחור בשעת המלחמה.
(כב) שלא תמכר יפת תואר.
(כג) שלא יכבשנה לעבדות אחר שנבעלה.
חידוש הסמיכה – בהלכות סנהדרין כותב הרמב"ם את חידושו שבהסכמת כל חכמי ארץ ישראל ניתן להכריז על חכם כדיין סמוך, גם אם הוא לא נסמך בידי חכם סמוך אחר.
על פי חידוש זה, שרבים חלקו עליו, קיימת אפשרות לחדש את שלשלת הסמיכה שנקטעה במשך הדורות.
ניסיונות שונים לנהוג למעשה על פי דעת הרמב"ם וכך לחדש את הסמיכה, וממילא גם את הסנהדרין, עוררו פולמוסים רבים.
אבלות דאורייתא – לדעת הרמב"ם דיני האבלות ביום הראשון לאחר הפטירה הם מדאורייתא, ורק ששת הימים הבאים אחר כך הם מדרבנן.
זאת בניגוד לפוסקים רבים הסוברים שכל דיני האבלות בכל ימי השבעה הם מדרבנן.
הלכות שבע מצוות בני נח – הרמב"ם מפרש את ההלכות בהם על פי התורה מחויבים בני נח, ואת העונשים הקבועים להם בהלכה כשעוברים על אחת מהמצוות האלה.
הלכות מלך המשיח – בסוף הלכות מלכים, עוסק הרמב"ם במושג מלך המשיח, ומגדיר את תפקידיו ואת הדרכים לזהותו.
בין השאר הוא קובע כי המשיח עתיד לבנות את בית המקדש השלישי.
כסף משנה, הרב יוסף קארו.
אור שמח - רבי מאיר שמחה הכהן.
אשר למלך - הרב, אשר פויכטונגר, ירושלים, ה'תש"נ.
אמרי חן - על הלכות סנהדרין והעונשין המסורין להם, הלכות ממרים ועל הלכות מלכים, ומלחמותיהם הרב יהודה השל לבנברג, לייקוד, ארצות הברית, ה'תשנ"ב.
תורת המלך - על הלכות מלכים, מאת הרב גרשון אריאלי, ה'תשמ"ד.
יחי המלך, עיונים בהלכות מלכים לרמב"ם, הרב שלום דובער וולפא, ה'תשנ"ב
דבר מלכות, חידושים וביאורים בהלכות מלך המשיח לרמב"ם, מנחם מענדל עזגאווי (עורך), 2020
הרמב"ם המבואר - עוז והדר.
הרמב"ם המבואר - הרב עדין אבן ישראל (שטיינזלץ).
ספר נשים הוא הספר הרביעי בסדרת ספריו ההלכתיים של הרמב"ם, משנה תורה.
בספר זה עוסק הרמב"ם בדיני אישות, בדיני קידושין, בדיני גירושין ובדינים הנסעפים מהלכות אלו.
הרמב"ם מגדיר את הספר: "אכלול בו המצוות של בעילה, כגון: קידושין וגירושין, וייבום וחליצה.
וקראתי שם ספר זה, 'ספר נשים'".
את ספר נשים פותח הרמב"ם בפסוק מספר משלי: "תורת חכם מקור חיים, לסור מוקשי מוות".
בספר נשים נכללו 17 מצוות מתוך התרי"ג מצוות, 9 מהם מצוות עשה ו-8 מהם מצוות לא תעשה.
הלכות אישות 4 מצוות 2 מצוות עשה ו-2 מצוות לא תעשה: (א) לישא אשה בכתובה ובקידושין.
(ב) מצוות לא תעשה שלא תיבעל אשה ללא כתובה וקידושין.
(ג) שלא ימנע שאר כסות ועונה.
הלכות גירושין 2 מצוות: (א) מצוות עשה שהמגרש יגרש בגט.
(ב) מצוות לא תעשה שלא יחזיר גרושתו אחרי שנישאה לאחר.
הלכות יבום וחליצה 3 מצוות 2 מצוות עשה ומצווה אחת לא תעשה: (א) ליבם.
(ג) שלא תינשא היבמה לאיש זר עד שתסור רשות היבם מעליה.
הלכות נערה בתולה 5 מצוות 3 מצוות עשה ו-2 מצוות לא תעשה: (א) לקנוס המפתה.
(ד) שתשב אשת מוציא שם רע תחת בעלה לעולם.
(ה) שלא יגרש מוציא שם רע את אשתו.
הלכות סוטה מצוות עשה אחת ו-2 מצוות לא תעשה: (א) לעשות לסוטה כתורת הקנאות הסדורה בתורה.
(ב) שלא ליתן שמן על קורבנה.
(ג) שלא ליתן עליו לבונה.
אבן האזל- הרב איסר זלמן מלצר
משנה תורה להרמב"ם המבואר - מפעל משנה תורה
משנה תורה להרמב"ם המבואר - הרב עדין אבן ישראל (שטיינזלץ)
ספר עבודה הוא הספר השמיני מסדרת ספריו ההלכתיים של הרמב"ם, משנה תורה.
בספר זה עוסק הרמב"ם בדיני העבודה בבית המקדש, בדיני כלי המקדש, בדיני עשיית הקורבנות, בדיני עבודת יום הכיפורים ועוד.
הרמב"ם מגדיר את תוכן הספר: "ספר שמיני - אכלול בו מצוות שהם בבנין מקדש וקורבנות ציבור התמידין.
וקראתי שם ספר זה, ספר עבודה".
את ספר עבודה פותח הרמב"ם עם בפסוק הקשור לציפייה לבניין ירושלים בהתאם לנושא הספר.
הפסוק אותו בוחר הרמב"ם פסוק מספר תהילים: "שאלו שלום ירושלים ישליו אהביך".
הלכות כלי המקדש והעובדים בו.
בספר עבודה נתבארו 103 מצוות, מתוכם 47 מצוות עשה ו-56 מצוות לא תעשה.
הלכות בית הבחירה נכללו בו 6 מצוות, 3 מצוות עשה ו-3 מצוות לא תעשה: (א) לבנות מקדש.
(ב) שלא לבנות המזבח גזית.
(ג) שלא לעלות במעלות על המזבח.
(ד) ליראה מן המקדש; (ה) לשמור את המקדש סביב.
(ו) שלא להשבית את שמירת המקדש.
הלכות כלי המקדש והעובדים בו נכללו בו 14 מצוות, 6 מצוות עשה ו-8 מצוות לא תעשה: (א) לעשות שמן המשחה.
(ד) שלא לעשות כמתכונת הקטורת.
(ה) שלא להקטיר על מזבח הזהב חוץ מן הקטורת.
(ו) לשאת הארון על הכתף.
(ז) שלא יסורו הבדים ממנו.
(ט) שלא יעשה אחד במלאכת חברו במקדש.
(יא) שיהיו כל המשמרות שוות ברגלים.
(יב) ללבוש בגדי כהונה לעבודה.
(יד) שלא ייזח החושן מעל האפוד.
הלכות ביאת מקדש נכללו בו 15 מצוות, מתוכם 2 מצוות עשה ו-13 מצוות לא תעשה: (א) שלא ייכנס כהן שיכור למקדש.
(ב) שלא ייכנס לו כהן פרוע ראש.
(ג) שלא ייכנס לו כהן קרוע בגדים.
(ד) שלא ייכנס כהן בכל עת אל ההיכל.
(ה) שלא ייצא כהן מן המקדש בשעת העבודה.
(ו) לשלח טמאים מן המקדש.
(ז) שלא ייכנס טמא למקדש.
(ח) שלא ייכנס טמא להר הבית.
(י) שלא ישמש טבול יום.
(יא) לקדש העובד ידיו ורגליו.
(יב) שלא ייכנס בעל מום להיכל ולמזבח.
(יג) שלא יעבוד בעל מום.
(יד) שלא יעבוד בעל מום עובר.
הלכות איסורי מזבח - נכללו בו 14 מצוות, 4 מצוות עשה ו-10 מצוות לא תעשה: (א) להקריב כל הקרבנות תמימין.
(ב) שלא להקדיש בעל מום למזבח.
(ג) שלא ישחוט; (ד) שלא יזרוק דמו; (ה) שלא יקטיר חלבו; (ו) שלא יקריב בעל מום עובר; (ז) שלא יקריב בעל מום, אפילו בקרבנות הגויים; (ח) שלא יטיל מום בקודשים; (ט) לפדות פסולי המוקדשים.
(י) להקריב מיום השמיני והלאה, וקודם זמן זה הוא הנקרא מחוסר זמן ואין מקריבין אותו.
(יא) שלא להקריב אתנן ומחיר.
(יב) שלא להקטיר שאור ודבש.
(יד) שלא להשבית מלח מעל הקרבנות.
הלכות מעשה הקרבנות - נכללו בו 23 מצוות, מתוכם 10 מצוות עשה ו-13 מצוות לא תעשה: (א) לעשות העולה כמעשיה הכתובים על הסדר.
(ב) שלא לאכול בשר העולה.
(ד) שלא לאכול מבשר חטאת הפנימית.
(ה) שלא יבדיל בחטאת העוף.
(ז) שיאכלו הכהנים בשר קודשי קודשים במקדש.
(ח) שלא יאכלום חוץ לעזרה.
(ט) שלא יאכל זר מקודשי קודשים.
(יא) שלא לאכול בשר קודשים קלים קודם זריקת דמים.
(יב) לעשות כל מנחה כסדר מעשיה הכתובים בתורה.
(יג) שלא ישים שמן על מנחת חוטא.
(יד) שלא ייתן עליה לבונה.
(טו) שלא תיאכל מנחת כהן.
(טז) שלא תיאפה מנחת חמץ.
(יז) שיאכלו הכהנים שיירי מנחות.
(יח) שיביא כל נדריו ונדבותיו ברגל שפגע בו ראשון.
(יט) שלא יאחר נדרו ונדבתו ושאר דברים שהוא חייב בהן.
(כ) להקריב כל הקרבנות בבית הבחירה.
(כא) להביא קודשי חוצה לארץ לבית הבחירה.
(כב) שלא לשחוט קרבנות חוץ לעזרה.
(כג) שלא להקריב קרבן חוץ לעזרה.
הלכות תמידין ומוספין - נכללו בו 19 מצוות, מתוכם 18 מצוות עשה ומצוות לא תעשה אחת: (א) להקריב שני כבשים בכל יום עולות; (ב) להדליק אש על המזבח בכל יום.
(ד) להרים את הדשן בכל יום.
(ה) להקטיר קטורת בכל יום; (ו) להדליק נרות בכל יום.
(ז) שיקריב כהן גדול מנחה בכל יום, והיא הנקראת חביתין.
(ח) להוסיף שני כבשים עולות בשבת.
(יג) לספור כל איש ואיש שבעה שבועות מיום הקרבת העומר.
(טו) להביא שתי הלחם עם הקרבנות הבאות בגלל הלחם ביום עצרת.
הלכות פסולי המוקדשין - נכללו בו 8 מצוות, מתוכם 2 מצוות עשה, ו-6 מצוות לא תעשה: (א) שלא לאכול קודשים שנפסלו ושהוטל בהם מום.
(ב) שלא לאכול פיגול; (ג) שלא יותיר קודשים לאחר זמנן.
(ה) שלא יאכל קודשים שנטמאו.
(ו) שלא יאכל אדם שנטמא את הקודשים.
הלכות עבודת יום הכיפורים נכללו בו מצות עשה אחת:שיעשה מעשה יום הכיפורים כולו על הסדר כמו שכתוב בפרשת אחרי מות, הקרבנות והווידויים ושילוח השעיר ושאר העבודה.
הלכות מעילה - נכללו בו 3 מצוות, מתוכם מצות עשה אחת ו-2 מצוות לא תעשה: (א) לשלם המועל אשר חטא בתוספת חומש וקרבן, וזה הוא דין המועל.
דרך חכמה - הרב חיים קניבסקי.
ספר קורבנות או ספר הקורבנות הוא הספר התשיעי בסדרת ספריו ההלכתיים של הרמב"ם.
בספר זה עוסק הרמב"ם בדיני קורבנות היחיד, לאחר שאת קורבנות הציבור כלל הרמב"ם כבר בספר הקודם, ספר עבודה.
הרמב"ם מגדיר את נושאי הספר: "ספר תשיעי - אכלול בו מצוות שהן בקרבנות היחיד.
וקראתי שם ספר זה ספר קרבנות".
כדרכו בספרי משנה תורה פותח הרמב"ם גם את ספר הקורבנות בפסוק.
בספר זה מתבארים 39 מצוות, מתוכם 20 מצוות עשה ו-19 מצוות לא תעשה.
הלכות קרבן פסח נכללו בו 16 מצוות מתוכם 4 מצוות עשה ו-12 מצוות לא תעשה: (א) לשחוט הפסח בזמנו.
(ב) שלא לזבוח אותו על החמץ.
(ה) לאכול בשר הפסח על מצה ומרור בלילי חמישה עשר.
(ו) לאכול בשר פסח שני על מצה ומרור בלילי חמישה עשר לחודש השני.
(ז) שלא יאכל נא ומבושל.
(ח) שלא יוציא מבשר הפסח חוץ לחבורה.
(ט) שלא יאכל ממנו משומד.
(י) שלא יאכיל ממנו לתושב או שכיר.
(יא) שלא יאכל ממנו ערל.
(יב) שלא ישבור בו עצם.
(יג) שלא ישבור עצם בפסח שני.
(יד) שלא ישאיר ממנו לבוקר.
(טו) שלא ישאיר מפסח שני לבוקר.
(טז) שלא ישאיר מבשר חגיגת ארבעה עשר עד יום שלישי.
הלכות חגיגה נכללו בו 6 מצוות, מתוכם 4 מצוות עשה ו-2 מצוות לא תעשה: (א) להיראות פני ה'.
(ה) שלא יעזוב לוי מלשמחו וליתן לו מתנותיו ברגלים.
(ו) להקהיל את העם בחג הסוכות במוצאי שמיטה.
הלכות בכורות נכללו בו 5 מצוות, 2 מצוות עשה 3 מצוות לא תעשה: (א) להפריש בכורות.
(ב) שלא ייאכל בכור תמים חוץ לירושלים.
(ה) שלא ייגאל מעשר בהמה.
הלכות שגגות נכללו בו 5 מצוות עשה: (א) שיקריב היחיד קרבן חטאת קבוע על שגגתו.
(ב) שיקריב אשם מי שלא נודע לו אם חטא אם לא חטא עד שייוודע לו ויביא חטאתו, וזה הוא הנקרא אשם תלוי.
(ג) שיקריב החוטא אשם על עבירות ידועות, וזה הוא הנקרא אשם ודאי.
(ד) שיקריב החוטא קרבן על עבירות ידועות, אם היה עשיר בהמה ואם היה עני עוף או עשירית האיפה, וזה הוא הנקרא קרבן עולה ויורד.
(ה) שיקריבו הסנהדרין קרבן, אם טעו והורו שלא כהלכה באחת מן החמורות.
הלכות מחוסרי כפרה נכללו בו 4 מצוות עשה: (א) שתקריב הזבה כשתטהר קרבן.
(ב) שתקריב היולדת כשתטהר קרבן.
(ג) שיקריב הזב כשיטהר קרבן.
(ד) שיקריב המצורע כשיטהר קרבן.
ואחר שיקריבו קרבנותיהן, תיגמר טהרתן.
הלכות תמורה נכללו בו 3 מצוות, מתוכם מצות עשה אחת ו-2 מצוות לא תעשה: (א) שלא ימיר.
(ב) שתהיה התמורה קודש, אם המיר.
(ג) שלא ישנה הקודשים מקדושה לקדושה.
הכללת מעשר בהמה בדיני בכור בהמה
הרמב"ם כולל את דיני מעשר בהמה עם דיני בכור בהמה משתי סיבות: (א) כיוון שמעשה שניהם אחד.
(ב) שהכתוב כללם יחד, שנאמר: "ואת דמם תזרוק" וכך למדו מפי השמועה, ש"דמם" מלשון רבים זה דם מעשר ודם בכור.
בדין קרבן פסח שאבד ואחרי שהפריש הבעלים פסח אחר מצא את פסחו הראשון.
פוסק הרמב"ם שיקריב איזה מהם שירצה לשם קרבן פסח והשני יוקרב כקרבן שלמים.
הראב"ד משיג על הרמב"ם וכותב שדבר זה שיבוש הוא, אלא הדין הוא שהפסח השני ירעה עד שייפסל ויביא בדמיו קרבן שלמים.
ספר קניין הוא הספר השנים עשר בסדרת ספריו ההלכתיים של הרמב"ם משנה תורה.
הספר עוסק בדרכי הקניין במשפט העברי: בנכסיו של האדם, בצבירת הרכוש ודרכי הקניין במכירה, בזכייה מההפקר ובזכייה במתנה, ביחסי שכנים, בדיני שליחות ושותפות, ולבסוף בהלכות עבדים.
הרמב"ם מגדיר את תוכן הספר: "ספר שנים עשר - אכלול בו מצוות מכירה וקנייה, וקראתי שם ספר זה ספר קניין".
כדרכו בספרי משנה תורה פותח הרמב"ם גם את ספר קניין בפסוק.
הפסוק איתו בוחר הרמב"ם לפתוח את הספר הוא פסוק מספר משלי: "רֵאשִׁית חָכְמָה קְנֵה חָכְמָה, וּבְכָל קִנְיָנְךָ קְנֵה בִינָה".
הפסוק נאמר על ידי שלמה המלך והוא מבטא את הקניין האמיתי, קניין של חכמה ובינה ולא של עצים ואבנים.
בבחירת הרמב"ם את פסוק זה כפותח לספר קניין הוא בא לסייג את האדם ממרדף אחרי העצים והאבנים, ואומר לו לך ועסוק בקניין האמיתי קניין חכמה וקניין בינה.
בספר קניין נכללו 18 מצוות מתוך התרי"ג מצוות מתוכם, 6 מצוות עשה ו-12 מצוות לא תעשה.
הלכות מכירה - נכללו בו 5 מצוות, מתוכם מצוַות עשה אחת ו-4 מצוות לא תעשה: (א) דין מקח וממכר.
(ב) שלא יוֹנה במקח וממכר.
(ד) שלא יוֹנה גר צדק בממונו.
הלכות עבדים - נכללו בו 13 מצוות, מתוכם, 5 מצוות עשה ו-8 מצוות לא תעשה: (א) דין קנין עבד עברי.
(ב) שלא ימכר ממכרת עבד.
(ד) שלא נניח גר תושב לרדות בו בפרך.
(ה) שלא נעבוד בו עבודת עבד.
(ו) להעניק לו בצאתו חופשי.
(יא) לעבוד בעבד כנעני לעולם, אלא אם כן הפיל לו אדוניו אחד מראשי אבריו.
(יב) שלא להסגיר עבד שברח מחוצה לארץ לארץ ישראל.
(יג) שלא להונות עבד זה הניצָל אלינו.
בהלכות זכייה ומתנה, שכנים, שלוחין ושותפין לא נכללו מצוות, אך הרמב"ם בהקדמתו למשנה תורה מבאר את תוכן ענינם:
הלכות זכייה ומתנה - עניין אלו ההלכות לידע דין זוכה מן ההפקר: היאך יקנה ובמה יקנה; ודין נותן מתנה ומקבל; ואיזו מתנה חוזרת, ואיזו אינה חוזרת.
הלכות שכנים - עניין אלו ההלכות לידע דין חילוק הקרקעות בין השותפין, והרחקת נזק כל אחד מהן משכנו ומבעל המצר שלו, ודין בעל המצר.
הלכות שלוחין ושותפין - עניין אלו ההלכות לידע דין שלוחו של אדם ושותפו, ומשפטיהן במקחן וממכרן, ובהפסדן ושכרן.
סֵפֶר סִפּוּרֵי הָעֲנָקִים הוא אסופת סיפורים קצרים לילדים בנושא ענקים מאת סופר הילדים והמשורר האמריקני דייוויד ל.
הספר יצא לאור בשנת 1972 על ידי חברת ההוצאה לאור American Heritage Press ומהדורה מחודשת יצאה ב-2001 על ידי Boyds Mills Press.
הספר זכה להצלחה גדולה ונמכר במעל ל-780,000 עותקים ותורגם לעשרות שפות רבות ביניהן עברית, יפנית ואפריקאנס.
זהו הספר השלישי של הריסון והראשון שלו שזכה בפרס, פרס כריסטופר (Christopher Award, ) בשנת 1973. על כך הגיב הריסון שבזמנו לא היה לו מושג שזהו פרס כל כך יוקרתי, אם כי עכשיו זהו אחד מהעיטורים היקרים ביותר לו.
הספר תורגם לעברית על ידי אמציה פורת ויצא לאור בשנת 1975 בהוצאת עם עובד.
בתרגומו שינה פורת במעט את נוסח הספר.
השינויים ניכרים בעיקר במתן שמות תנכיים לדמויות שבמקור האנגלי היו חסרות שם וכן בהוספת משלב לשוני גבוה לתרגום הטקסט המקורי שהיה כתוב בשפה סטנדרטית.
משחקי מילים והלשון המליצית בה השתמש זכו להערכה מצד ציבור הקוראים.
עבור שמות הענקים השתמש פורת בשמות של ענקים מהתנך עבור דמויות ענקים, לדוגמה אחימן, ששי, עוג מלך הבשן, סף, ישבי וגוליית.
עבור הילדים בסיפור השתמש גם בשמות התנכיים דוד, יהונתן ויוחנן.
על הסיפור "סוֹדוֹ שֶׁל דָּוִד הַקָּטָן" נערך מופע תיאטרון בובות בישראל.
ב-13 במאי 2022 חתם הריסון עם המוציאה לאור של הספר באפריקאנס, Pearson South Africa, על הדפסת 50,000 עותקים על מנת לכלול אותו בתוכנית לימוד באפריקאנס לתלמידי כיתות ד'.
ספר שחמט הוא ספר, שתוכנו ממוקד בעולם השחמט.
זה יכול להיות ספר הדרכה, אוסף מבואר של משחקים, ספר היסטוריה של המשחק ואפילו ספרות יפה סביב משחק השחמט.
ספר הדרכה יכול להיות הדרכה כללית למשחק השחמט או הדרכה מותאמת לקהל מסוים, ילדים, בני נוער וכדומה.
ספר ההדרכה יכול להיות מיועד לנושא מסוים, למשל פתיחות במשחק השחמט או משחק האמצע או סיומים.
מחברי ספרי הדרכה בשחמט הם הרבה פעמים שחמטאים ידועי שם, אך לא רק.
ספרי הדרכה, שקנו להם אוהדים זכו לתרגומים לשפות נוספות.