tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
כלב זה קשור לסביבה שבה הוא חי, פיקח מאוד ועקשן, ולכן זקוק למשמעת ולסדר יום קבוע.
מכיוון שהלאסה אפסו הוא כלב לוויה קלאסי הוא נוח מאוד, וכמעט אינו מורגש בבית.
הוא יכול להישאר שעות רבות לבד, והוא מקבל את בני הבית בשמחה רבה.
הלאסה אפסו אינו מותאם בשום אופן לגידול מחוץ לבית.
הוא מסתדר מצוין עם בעלי חיים אחרים כמו חתולים וארנבות, אך אינו אוהב כלבים זכרים אחרים בסביבתו.
עם זאת, הוא יודע לזהות זכרים חזקים ממנו, ונמנע מ'להתעסק' אתם.
כאשר מגדלים בבית שני 'להאסות', זכר ונקבה, הנקבה היא זו ש'מנהלת את העניינים'.
הלאסה אפסו אינו תוקפני ואיננו מרבה לנבוח.
הוא אינו זקוק לפעילות רבה, ולרוב הוא כלב חזק ובריא.
בעקבות שנים רבות של שהייה באוויר הדליל של הרי טיבט ותנאי מזג האוויר הקיצוניים ששררו שם פרוותו מבודדת מקור ומחום, ואין לו נשירה עונתית, ולפיכך הוא אינו אלרגני לבני אדם.
בזכות אופיים הנוח והייחודי של כלבי הלאסה אפסו, כמה מהם משמשים כלבים טיפוליים לילדים ולאנשים בעלי צרכים מיוחדים.
ומשתמשים בו בין השאר בפעילות טיפולית ולימודית בבתי הספר ובמוסדות.
הגזע נוחל הצלחה רבה בקרב התלמידים והמטופלים.
הלאסה אפסו מאפשר לכל אחד לגעת בו, לסרק אותו ואף להציק לו קצת בלי לאיים או לנשוך.
על פי התקן אירופי, הלאסה אפסו צריך להיות ארוך מעט יותר מגבוה - הגובה התקני שלו בין 25 ל-27 ס"מ ומשקלו התקני חמישה עד שבעה ק"ג.
הוא בעל צוואר ארוך יחסית, זנבו מונח גבוה על גבו, וראשו גבוה מעט מהזנב.
את הלאסה אפסו ניתן לראות במגוון רחב של צבעים תקניים, מלבן, דרך 'אוף וייט', אפור, 'אפור צפחה' (שילוב של אפור ולבן) חול, זהוב, חום, 'טרי קולור' (שחור לבן וחום), שחור לבן וגם שחור.
לעיתים נדירות מאוד הוא יהיה בצבע אחד בלבד - ברוב המכריע של המקרים ישולב הצבע הלבן למשל בצבע כהה בקצות האוזניים והרגליים, ובצבע השחור יהיה צבע שונה בקצות הרגליים, ולעיתים גם בקצות האוזניים, בקצה הזנב ובחזה.
את פרוותו של הלאסה אפסו יש להבריש מדי יום ולשמור שלא ייווצרו בה קשרים ולא ייתפס בה לכלוך.
בתערוכות ובתצוגות רבות ניתן לראות כלבי להאסה אפסו ששערם אסוף ברולים – כדי למנוע את שחיקת הפרווה וכדי להגיע למלוא הפוטנציאל של אורכה.
על פי ספר הגידול בהי"ל (ההתאחדות הישראלית לכלבנות), את שני הכלבים הראשונים הביא לארץ ד"ר ביאליק מקריית מוצקין בשנת 1989. בתחילת שנות התשעים של המאה העשרים הביאה רינה מנשה זוג נוסף של כלבים ממערב אירופה, ואלה השתתפו בכמה תערוכות בארץ.
ב-1995 הביאה לארץ משפחת ואן מירושלים זוג 'להאסות' ממזרח אירופה, להם הייתה לפחות המלטה אחת מאושרת, ועד שנת 1998 הגיעו על פי הרישומים שלושה כלבים נוספים.
במשך כל התקופה נשאר הגזע אנונימי וחי בצלם של כלבים זעירים אחרים שהפופולריות שלהם הלכה וגדלה.
בשנת 1999 הביא בית הגידול מ.ד.
לאפיס, זכר ונקבה מבית גידול באיטליה, ובעזרת כלבה שנולדה בארץ להורים מצ'כיה החל הגזע לעשות חיל בישראל.
כלבים מבית גידול זה זכו בתארים 'אלוף ישראל' ו'אלוף בינלאומי', והולידו צאצאים, שגם הם נחלו הצלחה עולמית וזכו בתארים "אלוף ואלופת ישראל" וכן בתארים בינלאומיים.
כך החל הגזע להיות פופולרי גם בישראל.
עם השנים הביא בית גידול זה עוד כמה זכרים ונקבות מאיטליה, מאנגליה ומהולנד.
ובהם סאצ'י - אלוף ישראלי ובינלאומי אשר הגיע לאחר שזכה באליפות איטליה, סולו - אלוף ישראל ואלוף בינלאומי הנוכחי.
חילס- הרכש מהולנד אלוף שכבר הספיק להעמיד צאצאים רבים.
כיום יש בארץ כ-100 כלבי להאסה אפסו בעלי תעודות.
ב-2009 קם בית גידול נוסף לגזע - בית הגידול של פיוטר מנסקי, המתבסס על כלבים שמקורם ברוסיה וכלבה שנקנתה בארץ.
בבית הגידול הזה ישנו זכר ושלוש נקבות.
על פי ההי"ל, הלהאסה אפסו שייך בארץ לחוג הישראלי לכלבים זעירים.
להב"ה - לצמצום הפער הדיגיטלי בחברה הישראלית הוא מיזם של ממשלת ישראל שהחל בשנת 2001, שמטרתו צמצום פערים בשימוש בטכנולוגיית המידע בחברה הישראלית.
המיזם מתמקד בהטמעת טכנולוגיית המידע והגברת המודעות לשימוש בה בפריפריה ובאוכלוסיות חלשות, בדגש על ילדים ונוער.
הפרויקט מבוסס על הרעיון של הקמת מרכזי תקשוב ביישובי הפריפריה, והוא מעניק נגישות פיזית למחשב ולאינטרנט למי שאין ידו משגת, הדרכת שימוש במחשב ובאינטרנט, הטמעת שירותי ממשל זמין, הקניית מיומנויות והרגלי שימוש באינטרנט כמקור מידע וכפלטפורמה תקשורתית וקהילתית.
במסגרת הפרויקט פועלים כיום 30 מרכזי להב"ה, המרכזים פועלים במשך רוב שעות היום ומספקים שירותי הדרכה לכלל האוכלוסייה ללא תשלום.
בכל מרכז צוות הדרכה מיומן הכולל מנהל וארבעה מדריכים, שתי כיתות הדרכה המכילות כ-40 עמדות מחשב המחוברות לאינטרנט בפס רחב.
החל משנת 2014 המיזם מנוהל ומופעל על ידי משרד המדע, הטכנולוגיה והחלל.
בעבר נוהל על ידי אגף החשב הכללי במשרד האוצר.
למעלה מ-40 אלף משתתפים מהאוכלוסייה המבוגרת ולמעלה מ-60 אלף ילדים עברו במסגרתו הכשרות רבות ומגוונות.
בשנת 2001, בעקבות יוזמה של חבר הכנסת מיכאל איתן, שהיה יו"ר ועדת האינטרנט וטכנולוגיית המידע בכנסת, החליט שר האוצר סילבן שלום,, לנקוט בצעדים לגישור הפערים הדיגיטליים בישראל, וזאת בנוסף לפעילות התשתיתית הרחבה והמקיפה של ממשל זמין לכל אזרח במדינת ישראל.
להב"ה הוכרז כפרויקט דגל להגשמת מטרה זו, מתוך הנחה כי צמצום הפער הדיגיטלי יוביל לצמצום הפער החברתי בדורות הבאים.
את הפרויקט הוביל מראשיתו ועד לפרישתו בשנת 2008, יצחק כהן, מנהל ממשל זמין.
תמצית הליבה של הפער הדיגיטלי סובבת סביב הכרה בקיומה של כלכלת מידע מסוג חדש המאופיינת בהשבחת ההון האנושי בכל הקשור בהקניית מיומנויות שימוש בטכנולוגיית המידע ויכולות לתרגום המיומנויות האלה לאמצעי ייצור ומוצרים מוטי מידע.
בין השנים 2002 ל-2004 הוקמו 15 מרכזי הדרכה קהילתיים, ובהם עמדות מחשב המקושרות לאינטרנט.
בשנת 2004 חשף העיתונאי יואב יצחק כי להב"ה הפך בפועל לפרויקט תעסוקה לחברי מרכז הליכוד ומקורביהם.
בעקבות החשיפה נכתב על הפרויקט דו"ח חמור שהצביע על "בזבוזים ושיקולים תמוהים".
בעקבות זאת החליט שר האוצר בנימין נתניהו על שורה של שינויים בפרויקט ומינה ועדה בראשות החשב הכללי לתיקון הליקויים שנמצאו בדוח הביקורת, הוועדה החליטה בין השאר, לפזר את מינהלת להב"ה ולמנות הנהלה חדשה בראשות יוסי טובול.
בחודש פברואר 2011 פרסם החשב הכללי במשרד האוצר מכרז נוסף למתן שירותי הדרכה וניהול ל-17 מרכזי להב"ה חדשים שיוקמו בטבריה, עכו, מע'אר, סחנין, באקה ג'ת, טייבה, נצרת, אלעד, בני-ברק, מודיעין עילית, ירושלים, דימונה, ערד, קריית-גת, קריית-מלאכי, קריית-שמונה ומעלות תרשיחא.
ב-17 בנובמבר 2014 עבר הפרויקט למשרד המדע עקב החלטת ממשלה שיזם שר האוצר יאיר לפיד.
במהלך 2017 לאור תביעת מדריכים ומנהלי מרכזים את המדינה ליחסי עובד מעביד, הקפיא משרד האוצר את גיוס כח האדם לפרויקט ו-30 המרכזים הקיימים ממעיטים מאז את פעילותם עם עזיבת מדריכים ומנהלים קיימים.
במקביל יצר משרד המדע מכרז ליצירת מרכזים חדשים אשר ניהולם הכולל יבוצע על ידי הספק הזוכה במכרז.
חזון הפרויקט הוא צמצום הפער הדיגיטלי בחברה הישראלית על ידי מתן אפשרות לכל אזרח, להשתמש באינטרנט ולרכוש את הידע הנחוץ לו לצריכת מידע דגיטלי, לשיפור רווחתו בחיי היומיום.
הפרויקט מעניק שירותי הדרכה וגלישה באינטרנט ללא תשלום למגוון רחב של קבוצות אוכלוסייה.
מתן נגישות פיזית למחשב ולאינטרנט לכל מי שאין ידו משגת.
הקניית מיומנויות והרגלי שימוש במחשב ובאינטרנט לאוכלוסיות היעד.
הקניית מיומנויות והרגלי שימוש באינטרנט כמקור מידע דיגיטלי וכפלטפורמה תקשורתית וקהילתית.
הטמעת שירותי Gov.il (ממשל זמין).
הכשרת תלמידים בנושאים טכנולוגים מתקדמים.
הרחבת דעת והשכלה באמצעים דיגיטליים לכלל האוכלוסייה.
העלאת פריון המשק והתוצר הלאומי, באמצעות השקעה בהון האנושי.
גני ילדים ועד תלמידי יסודי בגילאי : 4 -12 (עד כיתה ו').
להב הוא חלק בכלי עבודה, כלי נשק או במכונה (למשל, מאוורר) שבדרך כלל יהיה בקצהו חד או מחודד.
חלק זה יכול להיות מאבן, למשל צור, או ממתכת, כיום בעיקר פלדה.
הלהב משמש לחיתוך, דקירה, פריסה, תפיסה (לדוגמה, גדר תיל) גירוד וכיוצא בזה.
העיקרון העומד בבסיסו של הלהב הוא ריכוז כל הכוח בשטח קטן מאוד כדי ליצור לחץ גבוה, ועקב כך חדירה לחומר.
בלהב משונן כל שן מרכזת כוח לאזור קטן יותר מה שמאפשר חיתוך חומרים קשים יותר.
כך, התנועה עצמה תאפשר חיתוך גם תוך הפעלת פחות כוח – למשל בסכין לחם.
למספר כלי נשק (וכן כלי עבודה), להבים מעוקלים.
לעומת הלהב הישר, הלהב מעוקל מאפשר הפעלת כוח למשך זמן גדול עקב צורת מגעו עם החומר, בנוסף, הוא מרכז את הכוח בשטח קטן יותר.
ככלל, להב חייב להיות עשוי מחומר קשה יותר (או בעל קושי זהה) לחומר אותו נועד לחתוך.
אם לא, הלהב לא יצליח לחדור (יספוג בעצמו את כל האנרגיה, מה שיתבטא בנזק ללהב) או ישחק מהר מאוד (אם הוא חזק מספיק כדי להעביר חלק מהאנרגיה אל החומר).
מבחינה פרקטית, הלהב חייב להיות קשיח מספיק – לדוגמה, זכוכית היא חומר קשה למדי אך שביר מאוד, ועקב כך אינה מתאימה לשמש כחומר גלם ללהבים.
בעיה זו מתבטאת גם בכך שעיבוד מתכת באמצעות חום שנועד להגדיל את קשיות המתכת מחליש את קשיחותה.
שיטות שונות, למשל, הקשחה מדורגת, מאפשרות איזון בין שתי תכונות אלו.
הטיל AGM-114 הלפייר בגרסה R9X משמש לסיכול ממוקד ממוזער נזק, שכן אין שימוש בחומר נפץ מרסק אלא בלהבים.
יחידת להב 433 היא היחידה הארצית למלחמה בפשיעה החמורה הארצית והבינלאומית, בשחיתות הציבורית ובפשע המאורגן בישראל.
היחידה אחראית לאכיפת החוק ולמתן מענה מקצועי במאבק נגד הפשיעה החמורה המאורגנת והשחיתות הציבורית.
מטה היחידה שוכן באזור התעשייה הצפוני של לוד ומפקדה הוא קצין בדרגת ניצב.
הספרה 4 בשם היחידה מסמלת את ארבע היחידות הארציות שאוגדו עם הקמת להב, יחד עם המספר 33 - המסמל את יחידת הגדעונים.
היחידה מורכבת משמונה יחידות ארציות ומאגדת בתוכה מכלול של תפקידים למלחמה בפשיעה חמורה:
מטה להב - אחראי על מספר תחומים המסייעים ומאפשרים את פעילותן של היחידות: מבצעים, טכנולוגיות, ייעוץ משפטי, תמיכה לוגיסטית, משאבי אנוש, קב"ט.
היחידה הארצית לחקירות בינלאומיות (יאחב"ל) - היחידה הארצית לחקירת פשיעה חמורה ובינלאומית, אשר הוקמה בעקבות ועדת שימרון (1997).
היחידה הארצית למאבק בפשיעה הכלכלית (יאל"כ) - היחידה הארצית לאכיפה כלכלית.
היחידה הארצית לאיתור גניבות כלי רכב (אתג"ר) -
יחידה 33 - יחידת הגדעונים (חרב גדעון): יחידת עילית משטרתית ללוחמה בטרור, ואיסוף מודיעין חשאי.
יחידת הסייבר הארצית מתמחה בעבירות מחשב
יחידת 105 המטה הלאומי להגנה על ילדים ברשת
אח"מ להב אגף האחראי על חקירות ומודיעין, מתן שירותים ליחידות השונות, פיקוח וסיוע בכל מה שקשור לתאום מבצעי בין היחידות וגורמים חיצוניים.
להב 433 הוקמה ב-1 בינואר 2008 כמחלקה באגף המודיעין של משטרת ישראל, ביוזמת השר לביטחון פנים אבי דיכטר, המפכ"ל דודי כהן, וראש אגף חקירות יוחנן דנינו.
בינואר 2014 מנשה ארביב יצא לחופשה במהלך פרשת הניצבים עקב חקירת מח"ש ובפברואר הודיע על פרישתו.
בחודש מרץ הוגש נגדו כתב אישום.
בדצמבר 2014 הפכה לגלויה חקירתה של פרשת השחיתות בישראל ביתנו, שבהמשך הובילה להרשעתם של אחדים מהחשודים.
בשנת 2015 הודה ערן מלכה, קצין בלהב 433, שהעביר לרונאל פישר מידע מתוך חקירות של היחידה, תמורת כסף.
בסוף 2015 נחקרו רוני ריטמן ובמקביל גיא ניר בעבירות משמעת.
בעקבות ועדת בדיקה בראשות דוד ביתן, מפכ"ל המשטרה רוני אלשיך החזיר את ריטמן לתפקידו לאחר חופשה כפויה.
לאורך כהונתו של ריטמן נדונו בתקשורת תיקי חקירה כנגד ראש הממשלה נתניהו ומקורבים לו - תיק 1000, תיק 2000 (שהסתיימו במסקנת המשטרה שיש ראיות להעמיד לדין את בנימין נתניהו, ארנון מילצ'ן וארנון מוזס), תיק 3000, תיק 4000 ופרשת מעונות ראש הממשלה.
בנובמבר 2017 בג"ץ דרש מאלשיך לבחון מחדש את החלטתו בנוגע לריטמן, ובעקבות זאת ביקש ריטמן לפרוש מתפקידו.
להאר הוא סוג של מפולת בוץ או זרם סחופת המורכב מתרחיף של חומרים פירוקלסטיים, שברי סלעים ומים הזורם במורד הר געש, בדרך כלל לאורך ערוצי נהרות, בעוצמה רבה כשהוא סוחף איתו את כל הנקרה בדרכו ועלול לגרום לנזקים ולאבדות בנפש גם במרחק גדול מהר הגעש.
המונח היא גרסה מקוצרת של הביטוי "ברלהאר" (berlahar), שמקורן בשפה המלאית מאינדונזיה.
"להאר" פירושו לבה במלאית, ו"ברלהאר" פירושו "פולט לבה".
להאר היא כאמור מילה באינדונזית המתארת נחשולי בוץ או זרמי סחופת געשיים.
התכונות של הלהארים דומות לאלה של בטון: הצמיגות דומה, צפיפות החומר כמעט זהה, בתנועה הם מתנהגים כנוזל וכשהם נעצרים הם מוצקים.
להארים יכולים להיות גדולים מאוד: הנפח המשוער של הלהאר של אוסקאולה (Osceola) שנוצר לפני 5,600 שנים בהר ריינייר במדינת וושינגטון היה 2.3 קילומטרים מעוקבים.
להאר זה יצר קיר בוץ בגובה של 140 מטרים בקניון של הנהר וייט (White River) וכיסה שטח של מעל ל-330 קמ"ר.
להאר יכול להרוס כמעט כל מבנה העומד בדרכו, והוא מסוגל לחצוב לעצמו נתיב – עובדה המקשה על ניבוי מסלולו האפשרי.
כאשר הוא יוצא מגבולות הערוץ שבו הוא זורם מאבד הלהאר מכוחו במהירות: אפילו בקתות רעועות עומדות על תילן לאחר שנקברו עד לגובה הגג בבוץ.
הצמיגות של הלהאר קטֵנה עם חלוף הזמן מיצירתו בהתאם לכמות הגשם היורדת עליו, אם כי הוא מתמצק במהירות כשהוא מפסיק לנוע.
זרמים של להאר יכולים להיות קטלניים בשל האנרגיה האצורה בהם ובשל מהירותם.
הם מסוגלים לנוע במהירות של עד 100 קילומטרים לשעה ולמרחק של יותר מ-300 קילומטרים, תוך כדי גרימת הרס רב בדרכם.
הלהאר מהתפרצות הר הגעש נוואדו דל רואיס (Nevado del Ruiz) בקולומביה ב-1985 גרם לטרגדיה של ארמרו: מותם של כ-23,000 מתושבי העיירה ארמרו (Armero) ומהעיירות הסמוכות שנקברו תחת חמישה מטרים של בוץ ושברי סלעים.
באסון טנגיוואי (Tangiwai disaster), שהתרחש בניו זילנד ב-1953, נהרגו 151 איש לאחר שרכבת אקספרס נפלה בערב חג המולד לתוך הנהר והנגיהו (Whangaehu), משום שלהאר הרס את הגשר מעל הנהר.
על פי מחקר שבדק את כל מקרי המוות כתוצאה מפעילות געשית בין 1783 ל-1997 נגרמו 17.1% ממקרי המוות כתוצאה מלהארים.
להארים יכולים לגרום לאבדות בנפש גם שנים אחרי שהתרחשה ההתפרצות הגעשית, כפי שקרה בטרגדיה של קבאלנטיאן (Cabalantian): ב-1 באוקטובר 1995 קבר להאר את העיירה קבאלנטיאן באי לוזון שבפיליפינים תחת שישה מטרים של בוץ וסלעים וגרם למותם של מאות תושבים, ארבע שנים לאחר התפרצותו של הר הגעש פינטובו.
להארים יכולים להתרחש יחד עם ההתפרצות (באנגלית syneruptive), או במנותק ממנה, לאחר ההתפרצות (posteruptive) או בלא קשר להתפרצות.
על מנת שייווצר להאר דרושים ארבעה מרכיבים:
מים בכמות רבה: מעיינות הידרותרמיים, שלג וקרח המתמוססים במהירות, מים הסכורים מתחת לקרחון, אגמי לוע וגשמים
חומרים בלתי מלוכדים בשפע: אפר געשי, סלעים פירוקלסטיים, סחופת קרחונים, קרקע רופפת וכו'
מדרונות תלולים ואזורים שטוחים יחסית במקור הלהאר
המסה של שלגים וקרחונים במגע עם לבה או זרמים פירוקלסטיים במהלך ההתפרצות
שיטפון הנגרם כאשר קרחון הסוכר אגם תת-קרחוני שמימיו נוצרו מחום גאותרמי נפרץ עקב התפרצות תת-קרחונית, תופעה המכונה באיסלנדית יוקולהלופ
פריצה של אגמי לוע, אגמים בקלדרה או אגמים שנוצרו כאשר חומר שנפלט מהתפרצות יצר סכר טבעי.
פריצת דופנות האגם יכולה להתרחש גם זמן רב לאחר ההתפרצות עקב עלייה הדרגתית בגובה המים.
בנוסף, אף שתופעת הלהארים משויכת בדרך כלל לתוצאות של פעילות געשית, להארים יכולים להתרחש אפילו בלי שתתרחש פעילות געשית.
דבר זה קורה כאשר התנאים בשלים להתמוטטות ותנועה של בוץ שמקורו במרבצים של אפר געשי שהצטבר.
רעידות אדמה מתחת להר הגעש או בקרבתו עלולות לזעזע את החומרים הגעשיים, לנתק אותם ממקומם ולגרום להם להתמוטט תוך יצירת מפולת של להאר.
גשמים או טייפונים עלולים לגרום לגושים גדולים של בוץ שהתקשה להתנתק ולזרום במדרון במהירות של יותר מ-30 קמ"ש, תוך גרימת תוצאות הרסניות.
כמה הרים בעולם, כולל הר ריינייר בארצות הברית, הר רואפהו בניו זילנד והר גלונגונג באינדונזיה נחשבים מסוכנים במיוחד בשל סכנת הלהארים.
כמה עיירות בעמק הנהר פויאלופ (Puyallup) במדינת וושינגטון, כולל אורטינג (Orting) נבנו על משקעים של להארים שהם בני 500 שנים בלבד.
על פי התחזית צפוי לזרום להאר בעמק כל 500 עד 1,000 שנים, ולכן העיירות אורטינג, סומנר (Sumner), פויאלופ, פייף (Fife) ועיר הנמל טקומה מצויות בסיכון ניכר.
סוכנות הסקר הגאולוגי של ממשלת ארצות הברית (United States Geological Survey בראשי תיבות USGS) התקינה צופרי אזעקה מפני להארים במחוז פירס (Pierce) שבמדינת וושינגטון, שיופעלו כאשר יהיה צורך להזהיר את התושבים שיש להימלט מפני זרם הסחופת המתקרב.
בדומה, התקינה מחלקת השימור של ניו זילנד (New Zealand Department of Conservation) מערכת אזהרה בפני להארים על הר רואפהו, שתפקדה בהצלחה ב-18 במרץ 2007 כאשר התריעה לגורמים הרלוונטיים על להאר קרב.
מאז אמצע יוני 1991, כאשר התפרצויות סוערות גרמו ללהארים הראשונים בהר פינטובו מזה 500 שנים, הותקנה בהר מערכת לניטור והתרעה על להארים.
מדי גשם ששידרו טלמטריה ברדיו סיפקו מידע על כמות המשקעים באזורים שישמשו כמקור ללהארים, מכשירים שהוצבו על גדות הנחלים מדדו גלי קול וזיהו תנודות בקרקע, כאשר להארים עוברים בערוץ, ומגדלי תצפית מאוישים אישרו שלהארים זורמים במורדות פינטובו.
מערכת זו אפשרה להתריע כנגד רוב, אבל לא כל, הלהארים העיקריים בפינטובו, והצילה מאות תושבים.
אמצעים פיזיים שהתקינה הממשלה הפיליפינית התבררו כבלתי מספקים, והם לא עצרו את נחשולי הבוץ, שהגיעו לגובה של 6 מטרים, מלהציף כפרים רבים סביב הר פינטובו בין 1992 ל-1998.
ב-13 בנובמבר 1985 התפרץ הר הגעש נוואדו דל רואיס בקולומביה, אחרי 69 שנים שבהן היה שקט.
זרמים פירוקלסטיים שהתפרצו מלוע הר הגעש המסו את הקרחונים שעל ההר ושילחו ארבעה להארים עצומים במורד ההר במהירות של 60 קילומטרים בשעה.
הלהארים צברו מהירות בערוצי הנחלים והתכנסו לתוך ששת הנהרות הראשיים שלמרגלות הר הגעש.
הם קברו את העיירה ארמרו המצויה במרחק 73 קילומטרים מהר הגעש וגרמו למותם של יותר מ-20,000 איש מתוך 29,000 תושבים שהתגוררו בעיירה.
אבדות בנפש בעיירות סמוכות, בייחוד בצ'ינצ'ינה (Chinchiná), הגדילו את מספר ההרוגים ל-23,000. אלו היו הלהארים הקטלניים ביותר בהיסטוריה.
כתבות טלוויזיה ותמונות של אומריה סנצ'ס (Omayra Sánchez), נערה בת 13 שנלכדה בלהאר כך שראשה היה מעל למים והיא שוחחה עם הכתבים וחייכה אליהם עד שמתה כעבור 60 שעות שבהן לא הצליחו לחלץ אותה, שודרו ברחבי העולם הפכו לסמל הטרגדיה.
תמונות נוספות של הלהארים ועוצמת האסון תפסו את תשומת הלב העולמית והובילו למחלוקת על חלקה היחסי של הממשלה הקולומביאנית באסון.
בשלט שנישא בהלוויה ההמונית באיבגו (Ibague) נכתב "הר הגעש לא יכול להרוג 22,000 איש.
ביוני 1991 התפרץ הר הגעש פינטובו באי לוזון שבפיליפינים, אחרי שהיה שקט במשך 450 שנים.
זו הייתה ההתפרצות השנייה בגודלה במאה ה-20 (מדד ההתפרצות הגעשית היה 6), והיא גרמה לשינוי זמני במזג האוויר.
ההתפרצות עצמה גרמה למותם של שישה אנשים, אבל זרמי הלהאר שבאו בעקבות ההתפרצות גרמו למותם של יותר מ-1,500 איש.
עין הטייפון שקיבל את הכינוי יוניה (Yunya) עברה מעל להר הגעש תוך כדי התפרצותו ב-15 ביוני 1991. הגשמים מהטייפון גרמו לזרם שכלל מים, אפר געשי וגושי סלעים לנוע במורד הנהרות הסובבים את הר הגעש.
העיר אנחלס (Angeles City) ניזוקה מהבוץ הטובעני כאשר להאר שזרם בערוצים של הנחל סאפאנג באלן (Sapang Balen) והנהר אבאקן הגיע למרכז העיר.
מעל ל-6 מטרים של בוץ הרסו או גרמו נזקים לכפרים ועיירות רבים בסביבה.
הבוץ שזרם במורד נהר סקוביה במבן (Sacobia Bamban) הרס את כל המבנים בנתיבו, כולל גשרים וסכרים עם הנהר פארואה (Parua) בקונספסיון (Concepcion).
ערוצו של הנהר טרלאק (Tarlac) העובר בעיר טרלאק התמלא בלהאר בגובה של קרוב ל-7 מטרים ואיבד את היכולת להוביל מים.
בבוקר ה-1 באוקטובר 1995, ארבע שנים אחר כך, ניתק חומר פירוקלסטי שהיה צמוד למדרונות של הפינטובו והרים סמוכים, זרם בשל גשמים כבדים במורד, והפך ללהאר בגובה 8 מטרים.
זרם הבוץ גרם למותם של מאות תושבים בעיירה קבאלנטיאן (Cabalantian).
הממשלה הפיליפינית תחת פידל ראמוס, הנשיא הקודם של הפיליפינים, הורתה על בניית סכר גדול בניסיון להגן על התושבים מפני נחשולי בוץ נוספים.
להבה (פליים, מאנגלית: Flame ובחלק מהפרסומים גם Flamer) היא נוזקה שדבר קיומה פורסם לראשונה על ידי מעבדות קספרסקי ב-28 במאי 2012.
הנוזקה פעלה בסביבת מערכות ההפעלה "חלונות" של מיקרוסופט, והיא כוללת מאפיינים של סוס טרויאני, תולעת ווירוס.
הנוזקה מתמקדת באיסוף מידע בדרכים מגוונות, ובהן: מעקב על תעבורת הרשת, צילום צילומי מסך, הקלטת אודיו ללא ידיעת המשתמש, גישה להתקני בלוטות' ויירוט פעולות מקלדת, העתקת שיחות בתוכנות מסרים מיידיים, ועוד.
מערך הלהבה נשלט על ידי שרתי ניהול שהורו למחשבים הנגועים אילו פעולות לבצע.
ב-7 ביוני 2012, הנוזקה החלה להשמיד את עצמה, לפי הוראת מפעיליה.
חברת קספרסקי וכן מומחי אבטחת מידע נוספים, אשר בחנו את הקוד של להבה, תיארו את פעילותו הבסיסית, אולם אלו טענו כי את תפקודו המלא יהיה אפשר להבין רק לאחר ניתוח הקוד הרב והמסובך, אשר עמד מאחורי הכלי, פעולה אשר עשויה לקחת שנים ארוכות.
רוב המדינות שבהן התגלתה הנוזקה הן במזרח התיכון.
שיאנית ההידבקוּת היא איראן - שם אבדו נתונים ממערכות מחשבים רבות ונגרמו שיבושים לייצוא הנפט של המדינה.
מדינות נוספות שנדבקו הן: מצרים, סודאן, סוריה, לבנון וערב הסעודית.
על פי חברת קספרסקי, מחשבים בישראל וברשות הפלסטינית נדבקו אף הם, אך באתר האינטרנט של חברת סימנטק צוין כי ההדבקות היו בתחומי הרשות הפלסטינית בלבד.
הוושינגטון פוסט דיווח כי הנוזקה הייתה חלק ממבצע משחקים אולימפיים.
גודלה של הנוזקה הוא כ-20 MB, והיא נחשבת לגדולה ביחס לנוזקות אחרות.
הסיבה לגודלה הרב הוא מגוון המודולים והספריות שהיא מכילה.
חלק קטן מהתוכנה נכתב בשפת התכנות לואה, היכולה להתממשק בקלות עם שפות התכנות C ו-C++, שבהן נכתבו רכיבים נוספים.
בין התכונות הקיימות בתוכנה ישנם אלגוריתמי הצפנה שונים, אלגוריתמי דחיסה, וכלים נוספים.
הדבקת המחשבים התבצעה באמצעות התחזות לתוכנה של מיקרוסופט.
הנוזקה נקראה "להבה" (Flame) בשל מודול מרכזי בה הנקרא בשם זה ואחראי על הדבקות מחשבים נוספים.
אין מידע אודות יוצרי הנוזקה, אך ככל הנראה, זו לא נוצרה בידי אדם פרטי או ארגון קטן, אלא בידי גוף בעל יכולת כלכלית ואנושית רבה.
לפי דיווח בדיילי טלגרף, פרשנים רבים הצביעו על ישראל כ"חשודה העיקרית" בפיתוח הנוזקה.
באיראן רואים בישראל כאחראית לנוזקה.
לפי מקור אחר, הנוזקה פותחה בארצות הברית.
מנגנוני התוכנה הכילו בין השאר יכולות מתמטיות פורצות דרך, ועל פי הערכות הן פותחו על ידי מומחים לצופן המובילים בעולם.
עד לגילוי התוכנה, נחשבו יכולות אלו לתאורטיות בלבד - וזהו היישום הראשון, אשר מצליח לבצע מניפולציה על MD5 בסביבה אמיתית.
להב"ה - למניעת התבוללות בארץ הקודש הוא ארגון ימין קיצוני לאומני-יהודי ישראלי, שהוקם על ידי בנצי גופשטיין.
מטרת הארגון, כמופיע בפרסומיו, היא "להציל בנות מעם ישראל שהתפתו לקשור קשר עם גוי".
הארגון פועל למניעת התרועעות של יהודיות עם גויים, וכן מציע עזרה מעשית ומשפטית לנשים יהודיות כדי לנתק קשר רומנטי עם מי שאינו יהודי.
הארגון קורא להעסקת יהודים בלבד, בנימוק שהעסקתם של ערבים בעסקים בבעלות יהודים תורמת לעליית שיעור ההתבוללות בישראל.
בנוסף, הארגון מאופיין בפעילות נגד הלהט"ב ובפעילות אנטי-נוצרית.
ארגון להב"ה אינו מאוגד כישות משפטית ושמו נקשר בשתי עמותות שאליהן הופנו התרומות לארגון: עמותת "חמלה סיוע לנזקקים" ו"הקרן להצלת עם ישראל" שהוקמו גם הן על ידי ממשיכי דרכו של הרב מאיר כהנא.
לפי נתוני הארגון, במהלך שנת תשע"ו ניתקו 107 יהודים קשרי זוגיות עם גויים בעקבות פנייה לארגון, ותשעה ילדים בוגרים של יהודייה וערבי "שבו לעם ישראל".
בנוסף, טען הארגון, ב-187 מקרים נעצרה פעילות מיסיונרית.
עוד פורסם כי בארגון רשומים 9,574 פעילים, ושבמהלך השנה חילקו למעלה ממאתיים אלף פליירים וסטיקרים, הפעילו 163 דוכני הסברה והתראיינו 123 פעמים בכלי התקשורת.
הארגון מריץ קמפיין בשם "עבודה עברית" שמבקש לשכנע בתי עסק להעסיק יהודים בלבד, כדי למנוע התבוללות במקומות העבודה.
פעילי הארגון מחלקים חומר מודפס הכולל מפות שבהן מפורטים שמות של בתי עסק המעסיקים ערבים, ומנפיקים תעודות לבתי עסק המעסיקים יהודים בלבד.
באפריל 2015 תכנן הארגון להפגין נגד הדלקת משואה ביום העצמאות בידי לוסי אהריש, אך חזר בו מכוונתו בערב הטקס כשהמשטרה אישרה רק הפגנה ללא נאומים ובמיקום שאינו מול הר הרצל.
באוקטובר 2020 יצא הארגון בקריאה לרשויות השירות הלאומי לא לשלוח בנות להתנדבות בבתי חולים בשל מה שנתפש בעיניו כריבוי ערבים במקצועות הרפואה השונים בבתי חולים.
להב"ה מארגן הפגנות מול חתונות מעורבות, הפצת מדבקות ועלונים המזהירים צעירים ערבים מפני התרועעות עם נערות יהודיות, הפעלת מוקד טלפוני לדיווח על יהודיות המתרועעות עם ערבים, והפעלת צוותי פעילים לשם סיכול מגעים מעין אלה.
באוגוסט 2014 פעלו ראשי להב"ה נגד חתונה של בני זוג מוסלמי ויהודייה שהתאסלמה.
החתן עתר לבית המשפט נגד קיום הפגנה מול אולם החתונות, ובעקבותיה הושגה פשרה שהתירה את קיום ההפגנה במרחק של מאתיים מטרים מהמקום.
המחאה נגד החתונה זכתה לחשיפה נרחבת בתקשורת, ולדיון נוקב בין מתנגדי הארגון לתומכיו.
ב-2014 הגיעו לארגון תלונות בדבר ניצול מיני וסרסרות של נשים יהודיות לגברים לא-יהודים.
המידע הועבר למשטרת ישראל והוביל למעצרם של חשודים במעשה, בהם דוד דבש הנחשד כמנהיג הקבוצה.
ב-22 באפריל 2021, בעקבות מקרי אלימות של ערבים נגד יהודים בירושלים שפורסמו ברשתות החברתיות, ארגנו אנשי להב"ה צעדה של מאות אנשים בירושלים "להחזרת הכבוד היהודי".
המפגינים צעדו בעיר מכיכר ספרא לשער שכם, כשחלקם מתפרעים, תוקפים עוברי אורח ועיתונאים, מיידים אבנים ובקבוקים על שוטרים וקוראים קריאות כמו: "מוות לערבים" ו"שישרף לכם הכפר".
יו"ר הארגון, בנצי גופשטיין, אמר בצעדה: וכי .
באזור שער שכם התפתח עימות בין הצועדים ובין צעירים ערבים ממזרח ירושלים.
רבים נפצעו, ביניהם 20 שוטרים ו-105 תושבי מזרח העיר, ולמעלה מחמישים איש נעצרו.
בעקבות האירוע החליט מפכ"ל המשטרה קובי שבתאי להסיר מחסום משטרתי שהוצב בשער שכם למניעת התקהלות צעירים ערבים במקום.
בזמן התפשטו לערים נוספות האשים מפכ"ל המשטרה את ארגון להב"ה בליבוי האלימות
בדצמבר 2021 פורסם שפעילי להב"ה ועוצמה יהודית הקימו התארגנות חדשה בשם "לביא", התאמנו לקראת עימותים אלימים ותקיפת ערבים ואף תיאמו מועד לתקיפה שנמנעה בשל התערבות המשטרה.
ארגון להב"ה אף פרסם קמפיין גיוס כספים לחלוקת תרסיסי גז פלפל, אשר ניתנו ללא עלות למצטרפים ל"לביא".
בשנת 2017 הארגון מחה על מצעד הגאווה בירושלים.
לפני המצעד ב-2018, גופשטיין כינה את פעילי הלהט"ב "טרוריסטים" וקרא לתומכים להפגין כנגד קהילת הלהט"ב עם כרזות האומרים "ירושלים היא לא סדום".
במהלך המצעד נעצרו ארבעה פעילי להב"ה.
לקראת המצעד ב-2020, דחקה להב"ה בתומכיה להסתנן למצעד ולשבש אותו.
לקראת המצעד ב-2023 פעילי להב"ה הסיתו לאלימות נגד הלהט"ב.
כ-40 מפגינים השתתפו במחאות נגד המצעד של ארגון להב"ה, כולל בנצי גופשטיין, שקרא: "זאת לא גאווה, זאת תועבה.
המפגינים נשאו שלטים שעליהם נכתב בין היתר: "אין כניסה לארץ הקודש", "ירושלים היא לא סדום" ו"אל תתנו להם ילדים".
עשרות פעילים מארגון להב"ה השתתפו במאי 2024 בהפגנה נגד מצעד הגאווה בירושלים.
את ההפגנה הובילו יו"ר להב"ה בנצי גופשטיין וחבר מועצת העיר ירושלים אריה קינג.
להב"ה מתנגדת לנוכחות הנוצרית בישראל.
ב-2015 הפגינו פעילי להב"ה, ובהם יו"ר הארגון בנצי גופשטיין, נגד אירוע של ימק"א בירושלים; בו קישטו עץ אשוח לקראת חג המולד.
בהפגנה קראו: "הערבים לא ינצחו אותנו בסכינים, והנוצרים לא יקנו אותנו במתנות" וכן "יהודים רוצים חנוכייה, לא אשוח".
הם ידועים בפעולות נגד כנסים נוצריים.
בשנת 2017 הגדירו יעד חדש: "מאבק בארגונים נוצריים משיחיים".
בנצי גופשטיין ידוע באמירות אנטי-נוצריות חריפות.
בין היתר, כינה את הנוצרים "ערפדים מוצצי דם" וקרא "לסלק" אותם מישראל, קרא לאסור את חג המולד בישראל, תמך בהצתת כנסיות, השווה את דת הנצרות לעבודת אלילים וקרא לה "דת ארורה".
במחקר אתנוגרפי של ארי אנגלברג מתואר להב"ה כארגון ימין קיצוני עירוני.
בראש מטרות ארגוני "הימין העירוני" עומדת הדרה אתנית של לא-יהודים, בעוד בראש מטרות "הימין הישן" עומדת היאחזות טריטוריאלית.
על פי אנגלברג, הרב מאיר כהנא, שמייסד הארגון בנצי גופשטיין הוא מתלמידיו, ראה בשואה השפלה של העם היהודי, והדרך להתגבר עליה היא הפגנת עוצמה כדי לשמור על הכבוד היהודי.
"החזרת הכבוד היהודי" מהווה מוטיב במשנת להב"ה, ומתבטאת גם בשיח לגבי נערות יהודיות שמתרועעות עם ערבים, שנתפס בעיני הפעילים כפגיעה בכבוד הלאומי.
על פי נתוניו של אנגלברג, רוב חברי להב"ה בירושלים הם נערים ונערות בגיל תיכון, מזרחים מסורתיים.
לארגון מעגל תומכים רחב יותר ברשתות החברתיות, והוא כולל גם בגירים מרקע דומה.
קבוצה קטנה יותר אך פעילה היא קבוצת חרדים, רבים מהם בנים של חוזרים בתשובה חרדים ספרדים.
פעילים בארגון גם מספר קטן של חרדים לשעבר.
גופשטיין עצמו הוא חלק מהאגף הימני-קיצוני של הימין הישן, אך נוער הגבעות ממעטים להשתתף בפעילויות להב"ה.
ארגוני ימין קיצוני עירוניים גדולים יותר, כדוגמת "האריות של הצל" וארגון אוהדי בית"ר ירושלים "לה פמיליה", משתפים פעולה עם להב"ה.
למשל הצל "השאיל" ללהב"ה פעילים שיצטרפו להפגנה מול חתונה מעורבת.
חלק מפעילי להב"ה פעילים גם בלה פמיליה.
להערכת אנגלברג יש בירושלים כ-200 פעילי להבה (2018).
הארגון מחולק לקבוצות של בני נוער צעירים, ועל כל קבוצה כזו מופקד מדריך בוגר יותר.
אנגלברג זיהה שלושה סוגי שיח בארגון: שיח חם וטיפולי כלפי הנערים והנערות שפעילים בארגון, רבים מהם נוער בסיכון; שיח לוחמני כלפי גברים ערבים; ושיח דתי התומך הן בתמיכה בפעילים והן בלוחמנות כלפי גויים.
בנובמבר 2014 הציתו שלושה פעילי להב"ה מביתר עילית אש בגן הילדים הריק של בית הספר הדו-לשוני בירושלים, שבו לומדים יהודים וערבים יחד.
הם ריססו על קירות המבנה כתובות נאצה נגד ערבים ונגד דו קיום עם ערבים.
השלושה נתפסו ושניים מהם הגיעו להסדר טיעון שבמסגרתו נגזרו עליהם עונשי מאסר של שנתיים ושנתיים וחצי.
המדינה ערערה על קלות העונש ובית המשפט העליון החמיר את העונש ל־32 ו־38 חודשי מאסר.
בפסק הדין בבית המשפט העליון נאמר שהמורשעים "סיפרו לשירות המבחן כי במסגרת חברותם בארגונים קיצוניים הם ביקשו לפעול למען מניעת התבוללות ודו-קיום, ולכן הציתו אש בבית ספר".
הנאשם השלישי, יצחק גבאי, לא הגיע להסדר טיעון.
הוא הורשע בשנת 2016 ונשפט 36 חודשי מאסר בפועל ו־14 חודשי מאסר על תנאי.
גבאי ערער על הרשאתו לבית המשפט העליון, אך הערעור נדחה ועונשו הוחמר ל־40 חודשי מאסר בפועל.
לאחר שחרורו הועסק גבאי בארגון להב"ה עד לפיטוריו בעקבות ביצוע עבירות מין במתנדבת שהייתה קטינה באותה עת, במסגרת פעילותם המשותפת בארגון.
הוא הועמד לדין בגין עבירות אלו.
המתלוננת ופעילים נוספים מתחו ביקורת על הארגון ועל הזוג גופשטיין העומדים בראשו, בטענה שלא ניתקו את הקשר עם הנאשם, שהמשיך לעבוד עם מתנדבות בטלפנייה שמפעיל הארגון גם לאחר שהאירוע הובא לידיעתם.
מנגד טענו בלהב"ה כי הקשר עימו נותק עם היוודע דבר ההטרדה וכי העסקתו של גבאי הופסקה לאלתר.
החטיבה היהודית בשירות הביטחון הכללי ניהלה חקירה סמויה אחרי להב"ה.
לדבריהם ההצתה הצטרפה לשורת אירועים אלימים שבהם היו מעורבים פעילים בארגון.
ב-16 בדצמבר 2014 נעצר גופשטיין ותשעה פעילים נוספים בחשד לעבירות של הסתה וקריאות לביצוע פעולות אלימות וטרור על רקע גזעני.
הם שוחררו לאחר מעצר של יום עד שלושה ימים.
בהחלטתו לשחרר את אחד העצורים כתב השופט רם וינוגרד כי "ככלל ניתן לומר שחלק הארי של החומר מתבסס על הנחת מוצא שספק רב אם ניתן להניח שהיא אכן מקימה עבירה...".
בעקבות כך ביקש גופשטיין מפעילי הארגון להנמיך פרופיל תקשורתי והזכיר את האיסור על פעילות בלתי חוקית.
ביוני 2025 חויב ארגון להב"ה לפצות במיליון ש"ח במסגרת תובענה ייצוגית על הפרת חוק הספאם.
התביעה הוגשה בספטמבר 2020 בעקבות משלוח שלוש הודעות SMS עם בקשת תרומה למאות אלפי אנשים, ללא קבלת אישור מהמקבלים.
מבקרי להב"ה טוענים שהארגון מסית לגזענות ושוביניזם גברי.
תומכי הארגון טוענים כי הוא אינו מתנגד רק לנישואין בין ערבים ליהודים אלא לנישואי תערובת בכלל, שמשמעותם התבוללות, ואין זה נוגע לגזענות או שוביניזם.
בשנת 2011 הגיש ארגון "גוש שלום" תלונה ליועץ המשפטי לממשלה נגד להב"ה על הסתה לגזענות ולרצח בעקבות הפעלת קו טלפוני לצורך דיווח על השכרת דירות לערבים, ובשל הקריאה באחד מכרוזי להב"ה שלפיה "ערבים מטרידים ופוגעים בכבודן של נערות יהודיות על רקע לאומני".
ביולי ובאוגוסט 2014 הסירה פייסבוק מספר פעמים את דף הארגון בעקבות תלונות גולשים, לפיהן שימש להסתה.
פעילי הארגון הואשמו באירועי אלימות והסתה.
מאז שנת 2015 ביקשו מספר שרים וחברי כנסת להכריז על הארגון כארגון טרור וכהתאחדות בלתי מותרת, וביניהם שר הביטחון לשעבר משה יעלון, השר לביטחון פנים עומר בר לב ושר הביטחון בני גנץ והדברים מצויים בבחינת גורמי הביטחון.
בראשית 2015 כתב שר הביטחון משה יעלון בדף הפייסבוק שלו כי ביקש לבחון האם ניתן להגדיר את הארגון כהתאחדות בלתי מותרת, וזאת משום ש"אסור לנו כמדינה להרשות תופעות גזעניות המסכנות באופן ממשי את מרקם החיים כאן".
בנובמבר 2015 הביע יושב ראש הכנסת, יולי אדלשטיין, תמיכה ביוזמה זו, אך הארגון לא הוכרז כהתאחדות בלתי מותרת.
בשנת 2017 הגישו שורה של ארגונים – וביניהם המרכז הרפורמי לדת ומדינה והאגודה לזכויות האזרח – עתירה לבג"ץ בדרישה להעמיד לדין את גופשטיין ופעילים נוספים של ארגון להב"ה בעבירות של הסתה לגזענות והסתה לאלימות וכן להעמיד לדין את גופשטיין כמי שעומד בראש ארגון פשיעה.
כמו כן בג"ץ התבקש להורות על משטרת ישראל לנקוט "בכל הצעדים הדרושים כנגד תכנסויות ותהלוכות של פעילי להב"ה הזורעות אימה בקרב הציבור הערבי, במרכז ירושלים ובמקומות נוספים".
העתירה נמחקה בעקבות הודעת המדינה כי תעמיד לדין את גופשטיין על התבטאויותיו בשישה אירועים מתוך 69 שהוזכרו בעתירה וביום 26 בנובמבר 2019 הוגש כתב האישום.
במאי 2021 שירות "וואטסאפ" סגר את חשבון הוואטסאפ של בנצי גופשטיין ועוד כשלושים פעילים מארגון "להב"ה" וממפלגת "עוצמה יהודית".
בחודש אוגוסט סגרה גם רשת טיקטוק את החשבון של להב"ה.
הייתה זו הפעם השלישית שהרשת מסירה את חשבונו של הארגון.
חשבונות הארגון הוסרו גם מהרשתות פייסבוק, אינסטגרם, טוויטר ויוטיוב.
בחודש יוני 2021 פורסם כי השר לביטחון פנים עומר בר לב ויו"ר ועדת חוץ וביטחון רם בן ברק פנו ליועץ המשפטי לממשלה כדי להכריז על להב"ה כארגון טרור.
בר לב פנה בנושא גם לשר הביטחון בני גנץ ובן ברק פנה בתלונה לרשם העמותות נגד העמותה המממנת את להב"ה, "הקרן להצלת עם ישראל", במטרה להוציאה אל מחוץ לחוק.
בחודש דצמבר 2021, בעקבות התחקיר שחשף את התארגנות "לביא" שהקימו פעילי להב"ה ועוצמה יהודית, התארגנות ששמה לה למטרה ליזום עימותים ולפגוע בערבים, פנו חברי כנסת ממרצ ומהעבודה לשר הביטחון בני גנץ בדרישה להכריז על להב"ה כארגון טרור.
בתגובה לתחקיר אמר גנץ כי הדברים חמורים וחייבים להבדק וכי הוא הפנה את תשומת לב גורמי הביטחון לממצאים על מנת שיגבשו חוות דעת האם להב"ה עונה על ההגדרה של ארגון טרור.
ארגון להב"ה אינו גוף רשום כישות משפטית.
בתחקיר משנת 2011 נחשף הקשר בין להב"ה לעמותת "חמלה סיוע לנזקקים", המפעילה מעון לנשים ונערות במצוקה ומקבלת תקציב ממשרד הרווחה עבור "טיפול, תמיכה ושיקום אישי וחברתי".
בתחקיר תואר כיצד נשלחות הנערות והנשים שחולצו על ידי להב"ה למעון של חמלה, וכיצד תורמים שביקשו לתרום ללהב"ה הופנו על ידם לעמותת חמלה.
אחת ממטרות העמותה היא "סיוע לנערות מבתים הרוסים הנתונות בסכנת שמד והידרדרות לפשע, על ידי שיקומן בדירה וטיפול סוציולוגי ונפשי והשתלבותן בחברה היהודית".
מנהלת המעון, רחל ברנס, חתומה על מכתב הרבניות שיזם ארגון להב"ה, ובאחד מכרוזי הארגון מסופר שהיא "מקדישה את חייה להצלת בנות ישראל מציפורני הישמעאלים".
גם מיכאל בן-ארי קשר בין פעילות להב"ה ו"חמלה" כאשר אמר בדיון הוועדה לקידום מעמד האישה בכנסת כי הוא תומך בפעילות שני הגופים וכי "לשם הגילוי הנאות, אני עושה איתם לא פעם פעולות משותפות, אנשי להב"ה ואנשי חמלה והרבנית ברנס".
בעקבות התחקיר הורה רשם העמותות לערוך דו"ח עומק לעמותת "חמלה".
בין היתר מצא הרשם כי: עוד מצא הרשם כי נעשה שימוש בכספי העמותה לשם העברת הרצאות "מניעתיות" להגברת המודעות לסכנה שבהתרועעות עם ערבים, פעילות שאינה תואמת את מטרות העמותה.
הגברת ענת גופשטיין, שהועסקה על ידי העמותה והעבירה את ההרצאות, הצהירה בריאיון מיום 3 באפריל 2014 כי מדובר בפעילות שנעשית מטעם ארגון להב"ה.
עוד קבע דו"ח הרשם כי ישנו קשר בין עמותת "חמלה" לעמותת "קרן להצלת עם ישראל", עמותה נוספת ששמה נקשר במימון ארגון להב"ה.
בשנת 2019 נחשף כי בנצי גופשטיין הפנה תורמים אשר ביקשו לתרום ללהב"ה לעמותת הקרן.
בדצמבר 2021 פורסם תחקיר החושף כי "הקרן להצלת עם ישראל" היא הזרוע הכלכלית של ממשיכי תנועת כך, המתרימה כספים למימון פעילות זרוע השטח – ארגון להב"ה.
מייסדת הקרן היא איילה בן גביר, אשתו של איתמר בן גביר המשמש כיועץ המשפטי של ארגון להב"ה.
מנכ"ל הקרן הוא בנצי גופשטיין.
יצחק גבאי, עובד ופעיל לשעבר בארגון להב"ה ומי שהורשע בהצתת בית הספר הדו לשוני, היה חבר ועדת הביקורת של הקרן.
עוד נחשף בתחקיר כי בחודש מאי 2021 מימנה העמותה קמפיין גיוס כספים עבור להב"ה לצורך חלוקת תרסיסי גז פלפל.
באפריל 2024 הטיל האיחוד האירופי עיצומים על הארגון, ובמאי 2024 הצטרפה הממלכה המאוחדת לעיצומים על הארגון.
לאחר השבעתו בינואר 2025 ביטל נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ את העיצומים שהטיל ממשל ביידן על להב"ה ובנצי גופשטיין.
להב הלוי (נולד ב-12 בינואר 1965) הוא מעצב גרפי, רעיונאי, מרצה, עיתונאי ופעיל זכויות אדם.
זוכה פרס העיצוב לשנת 2014 מטעם משרד התרבות והספורט.
הלוי נולד ב-12 בינואר 1965 בנוף הגליל (נצרת עילית דאז)
הוא בוגר המחלקה לעיצוב גרפי מבצלאל, משנת 1991.
במהלך שנות התשעים התגורר בניו יורק.
משנת 2004 מרצה במכון הטכנולוגי בחולון, בשנקר ובבצלאל, בו הוא ממשיך להרצות גם היום.
בשנים 2001—2012 היה הלוי בעליו של סטודיו "עיניים גדולות" לעיצוב.
משנת 2013 הלוי הוא הבעלים, הרעיונאי והמעצב של "Blue Collar - Working Group", סטודיו לעיצוב, מיתוג ופרסום.
החל את דרכו בעיצוב כרזות לסרטים, בתכני תרבות ופוליטיקה שונים, והמשיך גם למיתוג של עסקים מסחריים.
בשנת 2009 שימש כעורך שותף, חבר מערכת, עורך גרפי ומעצב ב-"Programma magazine", מגזין אמנות בשפה האנגלית.
במשך שנת 2012, היה בעליו של טור פוליטי-חזותי במהדורת סוף השבוע של עיתון "הארץ".
החל משנת 2019, הלוי מפרסם את הטור "שבוע שבוע", הכולל מדי שבוע כרזה גרפית אקטואלית ב"מוסף כלכליסט".
2014 ורשה, פולין לכרזות הביאנלה ה-24 לכרזות
2014 לאהטי, לכרזות פינלנד הטריאנלה לכרזות
2013 מרכז הנסן, ירושלים מניפולציה (קבוצתית)
2013 גלריה שי אריה, תל אביב My Ghetto (קבוצתית)
2013 גלריה החללית, תל אביב פרס היצירה הציונית (קבוצתית)
2011 קפה מסדה, חיפה הסונטה השנייה לפסנתר בפה מינור, ק.
466 מאת דומניקו סקרלטי/30 כרזות פוליטיות 2011 (תערוכת יחיד)
2011 ניקוסיה, קפריסין תערוכת כרזות בנושא אקולוגיה
2010 מונס, בלגיה הטריאנלה ה-11 לכרזות פוליטיות
2010 הגלריה האוניברסיטאית, באר שבע הזקן: בן-גוריון ומורשתו בראי האמנות הישראלית
2010 ורשה, פולין הביאנלה ה-22 לכרזות
2009 סיאול, קוריאה הדרומית הטריאנלה ה-7 לכרזות אקולוגיה
2009 בית האמנים, תל אביב חושך על פני תהום (קבוצתית)
2007 לאהטי, פינלנד הביאנלה ה-16 לכרזות
2007 תל אביב, ישראל ארבעים השנים האחרונות (קבוצתית)
2007 מונס, בלגיה הטריאנלה ה-10 לכרזות פוליטיות
2006 נינגבו, סין הביאנלה ה-11 לכרזות
2006 ורשה, פולין הביאנלה ה-20 לכרזות
2006 מדיטק, חולון "עיצוב טעון" - טרטקובר/למל/הלוי
2005 לאהטי, פינלנד הביאנלה ה-15 לכרזות
2003 הגלריה האוניברסיטאית, באר שבע שניים לאחור (תערוכת יחיד)
2002 בית אריאלה, תל אביב ימים נוראים (תערוכת יחיד)
להב הוא שמה של לשכת ארגוני העצמאים והעסקים בישראל.
הלשכה מאגדת כ-40 ארגונים של עצמאים ובעלי עסקים, ביניהם לשכת עורכי הדין, לשכת רואי החשבון, לשכת סוכני הביטוח ועוד.
נשיא להב הוא עו"ד רועי כהן.
עצמאים ועסקים קטנים ובינוניים, מהווים 98% מהעסקים בישראל.
מגזר העובדים העצמאיים והעסקים הקטנים והבינוניים מונה למעלה מ-350,000 מפרנסים ויזמים עצמאיים, ומעסיק עוד כ-700,000 שכירים.
במהלך השנים שחלפו מאז קום המדינה התקבלו בה חוקי מיסוי, רגולציה וחוקים סוציאליים.
במקרים רבים הבדילו חוקים אלו בין עובדים עצמאים לבין שכירים.
הבדלה זו יצרה אי שוויון ברור בין שני המגזרים: אחת הדוגמאות הבולטות היא בתחום דמי לידה.
להב הוקמה בשנת 1983 ביוזמתם של אינג' אלדד בוקשפן, מי שהיה באותה העת יו"ר ארגון המהנדסים העצמאיים ועו"ד אבשלום לשם.
המניע הישיר להקמת הלשכה היה מס יסף שהוטל בעקבות מבצע שלום הגליל, אשר יצר אפליה מובהקת בין שכירים לבין עצמאיים.
ההתארגנות זכתה לתמיכת יושב ראש הכנסת דאז, יצחק ברמן, והתבססה על הארגונים הגדולים כלשכות עורכי הדין ורואי החשבון.
להב פועלת לקידום הזכויות הסוציאליות של העצמאים והגברת השתתפותם בכלכלת ישראל לצד תיקון אפליות עבר ומניעת עיוותים חדשים וכן טיפוח תדמיתם בקרב הציבור, הממשל ומקבלי ההחלטות.
כמו כן, פועלת למען חקיקה שוויונית לעובד במגזר העצמאי ולשאר העובדים במשק.
להב פועלת מול רשויות המדינה לקידום זכויות העצמאים והעסקים הקטנים ובינוניים וליצירת סביבה כלכלית התומכת בצמיחתם ובשגשוג המשק כולו.
להב מונה כ-40 ארגונים עצמאיים וארגונים מקצועיים, המונים יחדיו כ-130,000 חברים.
להב חברה בלשכת בנשיאות הארגונים העסקיים.
חזון להב מתבסס על יצירת סביבה רגולטורית ועסקית בישראל שתבטיח את הצלחתם של העצמאים ובעלי העסקים הקטנים והבינוניים והארגונים המקצועיים שלהם ותיתן ביטוי לתרומתם הגדולה ולהבטחת חוסנה הכלכלי של החברה בישראל, כמו גם חיזוק רשת הביטחון הסוציאלית של העובד העצמאי.
העמקת הדו-שיח הכלכלי והמודעות באשר לתרומת העצמאים ובעלי העסקים הקטנים והבינוניים בישראל.
שיפור מוסר התשלומים של הסקטור הציבורי לעצמאים ולבעלי העסקים הקטנים והבינוניים.
צמצום הרגולציה והביורוקרטיה והקלה על הקמה וניהול עסקים קטנים ובינוניים בסקטור הציבורי והפרטי.
הגדלת הנגישות של עסקים קטנים למכרזים ממשלתיים.
הגברת ההשתתפות של עסקים קטנים ובינוניים במכרזים וברכש של הסקטור הציבורי.
הגדלת נפח היצוא של עסקים קטנים ובינוניים
הסדרת דמי אבטלה לעצמאים ופיצויים לסגירת עסק.
השוואת הרשת הסוציאלית של העצמאים לזו של השכירים (במגבלות החוק).
הקלה ופישוט של תהליכי המיסוי לעצמאים ובעלי עסקים קטנים ובינוניים.
הסדרת עולם העבודה של העצמאים והפרילנסרים בשוק העבודה הישראלי.
להב הוקמה בשנת 1983 על מנת לייצג, לקדם ולפעול בעניינו של מגזר העצמאים והעסקים הקטנים והבינוניים.
החלטת ממשלה 3409 לעידוד פעילותם של עסקים קטנים ובינוניים בישראל
אושרה בקריאה ראשונה במליאת הכנסת (שנת 2012) הצעת חוק ממשלתית שהגיש שר התמ"ת דאז, שלום שמחון בשיתוף עם להב לעידוד העסקים הקטנים.
הסכם פנסיית חובה שהוביל נשיא להב לשעבר יהודה טלמון לעובדי המגזר העצמאים ונחתם בין לשכת התיאום ובין ההסתדרות.
תיקון 42: ב-2012 אישרה הכנסת שורה של תיקונים לחוק מס ערך מוסף ולתקנות במטרה להקל על עסקים קטנים ונותני שירותים ביניהם תיקון 42 לחוק מע"מ שמהווה מהפיכה ותיקון היסטורי למצוקת העצמאים שבמשך שנים נאלצו לשלם מע"מ עבור תשלום שטרם התקבל.
שינוי אופן ההכרה בהוצאות רכב לעצמאי: לאחר מאבק ממושך נקבע כי העצמאי יוכל לנכות 45% מהוצאות רכב הכלליות שלו המשמש אותו ליצירת הכנסה, לעומת ניכוי של 25% עד אז.
הכרה בהוצאות אש"ל: ב-2011 להב זכתה בעתירתה לבג"ץ בנושא הוצאות אש"ל.
הצעת חוק שוטף+ 30 – עבר טרומית ולאחרונה התחייב דרעי כי יקדם את החקיקה.
חוק דמי אבטלה של להב- עבר בטרומית ונכלל בחוק ההסדרים.
חישוב מס נפרד לזוגות בעלי עסק משותף- לאחר מאבק ממושך שלהב הובילה בנושא החוק לחישוב מס מאוחד, התיקון אושר בוועדת שרים בממשלה הקודמת.
הוכנס תיקון על ידי משרד המשפטים לטובת הזוגות הנשואים.
תיקון חוק מע"מ – עסקים בעלי מחזור של עד 2 מיליון ש"ח יהיו חייבים בתשלום המע"מ רק עם קבלת התשלום בפועל.
הצעת חוק פנסיית חובה לעצמאים – על פי הצעת החוק החל משנת 2017 יחויב העצמאי להפקיד לחיסכון הפנסיוני.
עזרה לעסקים קטנים בתקופת מלחמת צוק איתן – קידום נושא הפיצויים מול הממשלה.
אשראי לעסקים קטנים – היקף האשראי לעסקים קטנים עדיין מצומצם ומחיר העמלות לעסקים קטנים גבוה מדי, ועל כן מוצע לאמץ בישראל את חוק ה – CRA האמריקאי המתמרץ בנקים שמקצים יותר אשראי, בין השאר, לעסקים קטנים.
שילוב עסקים קטנים ובינוניים במכרזי ממשלה – הממשלה קיבלה החלטה בנושא כבר ביולי 2011, ומוצע לאמץ את המתכונת הנהוגה בחלק ממדינות העולם של כ-25% מהרכש יופנה לעסקים קטנים ובינוניים.
פיצוי עסקים בעבודות הרכבת הקלה (כמקובל בעולם)– רצאבי ממליץ להכין תוכנית לפיצוי/הקמת קרן לפחות לעסקים בקרבה המידית לעבודות.
עודף רגולציה – ביקורת על עודף הרגולציה.
רצאבי מציע לאמץ את הרעיון של "חוק תמורת חוק", כלומר שעל כל הצעת רגולציה חדשה תוסר רגולציה קודמת באותה עלות.
שיפור התנאים והזכויות הסוציאליות של עצמאים - דמי לידה לנשים עצמאיות, תגמולי מילואים לעצמאים.
להב הקיץ הוא הספר הראשון בסדרת מגנס צ'ייס והאלים של אוסגרד מאת הסופר ריק ריירדן, שנכתב בהשראת המיתולוגיה הנורדית.
להב הקיץ היה ברשימת רבי-המכר של הניו יורק טיימס לילדים וברשימת רבי המכר של אמאזון.
ב-2015 הוא זכה בפרס הבחירה של Goodreads על ספרות פנטזיה לילדים.
מאז הוצאתו לאור הספר תורגם ל-9 שפות.
מגנס צ'ייס הוא יתום שעבר לחיות ברחובות בוסטון לאחר מות אימו, כששני חסרי בית אחרים, בליץ והארת', איתם התיידד לאחר המעבר לרחובות בוסטון, משגיחים ושומרים עליו.
עלילת הספר מתחילה כשנתיים לאחר מות אימו, ביום הולדתו השישה עשר.
דודו רנדולף לוקח אותו לנהר צ'ארלס ומסביר לו שעליו להוציא מהנהר את להב הקיץ (הידוע גם בשמו סומרברנדר), ששייך לו בירושה מאביו.
מגנס מוציא את הלהב מהנהר, אך ענק האש סורט תוקף אותם ומנסה להשיג את הלהב.
בניסיון לשמור על הלהב, מגנס מת.
לכאורה זה הסוף, אך מגנס נבחר להיות איינהריי על ידי הוולקירית סאמירה (סאם) אל-עבאס וכך הוא מועבר לולהלה.
בארוחת הערב באותו היום בולהלה, סרטון הגבורה שלו הופך לסרטון משפיל ובכך משפיל גם את סאם מכיוון שהיא זו שבחרה בו לבוא לוולהלה.
לאחר נבואה של הנורן, שבשביל אנשי ולהלה היא סימן שבאמת לא היה צריך לבחור בו, סאם מגורשת ממלון ולהלה ונאלצת לחזור להיות בת תמותה רגילה.
בנבואה, הנורן מכנות את מגנס "מבשר הזאב" ומנבאות:
גיבור שלהכילו ולהלה לא יוכל.
למזרח תצא השמש בתום ימים תשעה,
בטרם להב הקיץ יתיר את החיה.בניסיון להחזיר את להב הקיץ, שלא עבר גם כן לולהאלה, מגנס בורח מולהאלה ביחד עם הארת' שמתגלה כאלף ששמו הארת'סטון ובליץ מתגלה כגמד ששמו בליצן, ויוצא למידגרד, שם הוא פוגש את סאם שוב, וביחד איתה מוצא את הלהב אצל ראן, אלת הים.
הוא סוחט אותה ומשיג את הלהב, ונודד בתשעת העולמות כדי להשיג חבל על מנת לכבול מחדש את פנריר כדי לעכב את ריינרק.
הם מצליחים למצוא חבל בנידווליר, ממלכת הגמדים, ובליצן מקבל את החבל כפרס על זכייה בתחרות יצירה.
לאחר מכן יוצאים מגנס, בליצן והארת'סטון לחפש את האי בו כלוא פנריר.
האל ת'ור מגלה להם את מיקומו של האי והם מגיעים אליו ומנסים לכבול את פנריר.
במהלך הקרב מגיעים חבריו של מגנס טי ג'יי, מלורי, חצי נולד ואיקס, ובנוסף מגיעה גונילה ביחד עם עוד שתי ולקיריות.
לאחר קרב קשה שבמהלכו נהרגות גונילה ושתי הוולקיריות האחרות הם מצליחים לכבול את פנריר מחדש, והם חוזרים למלון ולהאלה.
במהלך משפט שנערך להם שם, איקס חושף כי הוא בעצם אודין, ומסביר את הנבואה מתחילת הספר: לוקי בחר במגנס בטעות, כשחשב שהוא יעזור לו לזרז את ריינרק במהלך הספר (ולא שסאם בחרה שמגנס בטעות כפי שאנשי ולהאלה חשבו ובגלל זה סילקו אותה).
הוא חונן אותם על הבריחה מולהלה (את מגנס) ומגלה כי הוא זה שפקד על סאם להביא את מגנס לולהלה.
הוא מסכים ללמד את הארת'סטון קסם רונות, עוזר קצת לבליצן בהקמת חנות בגדים ומציע לסאם שתי אפשרויות: להיות מפקדת הוולקיריות או לעבוד בתפקיד מסוכן תחת פיקודו הישיר של אודין במקרה שיצטרך אותה במסגרת משימות - סאם בחרה את אפשרות זו.
בנוסף בספר מתגלה שבת הדודה של מגנס היא אנבת' צ'ייס מ"פרסי ג'קסון והאולימפיים" ו"גיבורי האולימפוס" ושרנדולף הסתיר ממנה ומאביה במשך שנתיים את מות אימו של מגנס ושמגנס מתגורר ברחובות.
מגנס צ'ייס - גיבור הסיפור.
נער בן שש עשרה שמת וקם לתחייה בתור איינהריי.
בן פריי והבעלים של להב הקיץ.
בליצן - סווארטאלף, (גמד) בן פרייה.
חולם להקים חנות בגדים ועל מנת להגשים חלומו שותה מהבאר של מימיר ומתחיל לשרת אותו.
לא טוב במיוחד בעבודה תחת לחץ.
הארת'סטון - אלף חירש אילם.
הקוסם בן-התמותה היחידי מזה מאות שנים, בדרגת "מומחה".
בגלל חרשותו הוריו שונאים אותו.
על מנת להגשים את חלומו, הוא שתה מהבאר של מימיר ושירת אותו שנתיים.
פגש את בליצן בעקבות תקלה כשניסה להשתמש לראשונה בקסמי רונות.
סאמירה (סאם) אל-עבאס - ולקיריה.
הביאה את מגנס ואת איקס חצי הטרול (אודין בתחפושת) לולהאלה ובעקבות כך גורשה.
הפכה לולקיריה לאחר שהצילה את בית ספרה מענק קרח.
הביאה את מגנס לולהאלה בפקודת אודין.
טי ג'יי - תומאס ג'פרסון ג'וניור, איינהריי מקומה 19. בן טיר.
שירת בגדוד החמישים וארבעה של בוסטון במלחמת האזרחים.
מת בהתקפה על פורט ואגנר בקרוליינה הדרומית.
חצי-נולד גונדרסון - איינהריי מקומה 19. לוחם ויקינג עתיק.
מת במהלך מתקפה על מזרח אנגליה תחת הנהגתו של איוואר חסר-העצמות במסגרת הצבא הוויקינגי הגדול, כאשר חטף עשרים חיצים בחזה בניסיון להגן על הברון שלו.
מלורי קין - איינהאריי מקומה 19. מתה כשנטרלה עם פניה מטען חבלה מחובר לאוטובוס מלא ילדים.
גונילה - מפקדת הוולקיריות חמש מאות שנה עד מותה ב-22 בינואר.
מתעבת את סאם בגלל היותה בת לוקי, כיוון שבן לוקי אחר שבר את ליבה ובגד בולהלה.
הלהב החד ביותר בתשעת העולמות והלהב לשעבר של פריי.
נועד להתיר את פנריר ולהרוג את פריי, אדונו לשעבר.
נקרא בעבר סומרברנדר אך בחר לשנות את שמו.
לוקי - אל הרשע והשקרים במיתולוגיה הנורדית.
מנסה לפתות את מנגס להביא את להב הקיץ לרנדולף כדי שהוא ישחרר אותו, ובתמורה הוא יחזיר לרנדולף (ולמגנס) את משפחתו.
האויב המושבע של הונדינג בעקבות סכסוכי משפחות.
האויב המושבע של הלגי בעקבות סכסוכי משפחות.
לאחר מלחמת האסיר והואניר הועבר לואנהיים, שם ערפו לו את הראש כמחאה על עצותיו ועל שותפו להחלפה, שנראו גרועים לעומת פריי שהלך לאסגרד.
אודין הניח אותו בבאר ממנה יונקים שורשי הייגדראסיל והוא קם לתחייה בעל יותר ידע מכל אחד.
מנהל רשת קזינו בתשעת העולמות ומציע לעוברי אורח לשתות מהבאר שלו בתמורה למחיר של 4 שנות עבדות.
סורט - שליט מוספלהיים ומלך ענקי האש.
עתיד להרוג את פריי בלהב הקיץ ולשרוף את העולם.
התחפש לחצי טרול איינהאריי מקומה 19 שלכאורה נקרא בקיצור איקס.
סיפור הכיסוי שלו כאיקס היה שהוא מת בשיקגו כאשר שחרר כלבים ממלחמות כלבים ונבחר על ידי סאם לולהאלה.
אנבת' צ'ייס - בת דודו של מגנס, בת אתנה אלת החוכמה היוונית, מחפשת אחר מגנס ומוצאת את גופתו.
מדברת עם מגנס כמה פעמים במהלך הספר.
להב שני (נולד ב-7 בינואר 1989) הוא מנצח ופסנתרן ישראלי המשמש מנהלה המוזיקלי של התזמורת הפילהרמונית הישראלית, ושל התזמורת הפילהרמונית של רוטרדם שבהולנד החל מעונת 2018–2019. בשנת 2026 יתמנה למנצח הראשי של הפילהרמונית של מינכן, לאחר שבאותה שנה יסיים את תפקידו ברוטרדם.
להב שני התחיל ללמוד נגינה בפסנתר אצל חנה שלגי בקונסרבטוריון גבעתיים.
הוא למד בתיכון "תלמה ילין" והמשיך את לימודיו בבית הספר למוזיקה ע"ש בוכמן-מהטה באוניברסיטת תל אביב, כתלמידו של פרופסור אריה ורדי.
למד ניצוח אצל פרופסור כריסטיאן אוולד, בבית הספר הגבוה למוזיקה ע"ש הנס אייזלר בברלין.
הוא בוגר יחידת הנגנים הצעירים של המרכז למוזיקה ירושלים במשכנות שאננים.
בנוסף לפסנתר שני מנגן גם בקונטרבס.
מורו היה טדי קלינג, נגן ראשי בתזמורת הפילהרמונית הישראלית.
הוא זכה במלגת לימודים בקונטרבס מטעם קרן התרבות אמריקה-ישראל, וניגן בין השאר עם התזמורת הפילהרמונית הישראלית תחת שרביטם של זובין מהטה, דניאל בארנבוים וגוסטאבו דודאמל.
השתתף בכיתות אמן עם הפסנתרנים אנדראש שיף, ג'ון אוקונור, אלכסנדר תוראדזה וקלוד פרנק.
בשנת 2000, בהיותו בן 11, השתתף בעונה הרביעית של תחרות הכישרונות הצעירים "בראבו", ששודרה בערוץ הילדים.
את שירותו בצה"ל עשה כמוזיקאי מצטיין.
הופיע לראשונה כמנצח בברלין בסוף שנת 2011 באולם הקונצרטהאוס, בהתראה של שעות ספורות.
בשנת 2012 ניצח על תזמורת הקונצרטהאוס של ברלין.
בשנת 2013 הופיע לראשונה בסין כפסנתרן – עם קונצ'רטו לפסנתר מס' 3 של רחמנינוב, וכמנצח – עם הסימפוניה הראשונה של מאהלר.
הופיע עם כמה מן התזמורות בישראל, בהן התזמורת הפילהרמונית הישראלית תחת שרביטו של זובין מהטה.
בשנת 2010 הזמין אותו מהטה להצטרף לסיור של התזמורת הפילהרמונית הישראלית במזרח הרחוק כפסנתרן סולן וכעוזר מנצח.
מהטה, אף, עודד את שני לעזוב את ישראל לאירופה כדי להתקדם ולהתפתח מבחינה מוזיקלית.
בינואר 2018 הודיעה התזמורת הפילהרמונית הישראלית כי להב שני צפוי להחליף את מהטה עם פרישתו.
שנתיים לאחר מכן, החל משנת 2020, משמש שני כמנצח הראשי ומנהלה המוזיקלי של התזמורת.
שימש מנצח אורח ראשי של התזמורת הסימפונית של וינה בעונת הקונצרטים 2017–2018
להב שני הוא בן למנצח מיכאל שני.
כיום הוא מתגורר בברלין עם רעייתו, נגנית הקלרינט מירי סעדון.
בשנת 2024 נולדה לשניים בת.
מלגות מטעם קרן התרבות אמריקה-ישראל משנת 2000 ותמיכה של קרן רונן ועמותת צפונות תרבות.
פרס מיוחד בתחרות ואנדום הבינלאומית (2006).
להבי (שם מדעי: Xyrichtys) הוא סוג של דגים ממשפחת השפתוניים החיים בימים הטרופיים והסובטרופיים.
דגים אלה בעלי שפתיים גדולות, רעמת סנפירים מעל גבם ועיניים גדולות בצבע לבן והחוטם שטוח.
סנפיריהם קטנים אך מקושטים בצבעים רבים.
צורת הסנפירים שלהם עוזרת להם לחפור בחול במהירות וכך הם נמלטים בעת סכנה לתוך החול ומתחפרים בו.
דגים אלה חיים בקרקעית הימים הטרופיים, סביב שוניות וכרי עשבי ים וניזונים מפלנקטון.
להב אור (Light Blade) היא מערכת הגנה אווירית אקטיבית ניידת מבוססת לייזר ליירוט בלוני תבערה, שפותחה ומיוצרת בישראל.
מערכת הלייזר משתמשת במערכת ה-SupervisIR של חברת אלביט לגילוי וזיהוי מטרות.
עקרון הפעולה של מערכת "להב אור" מבוסס על איתור המטרה והשמדתה באמצעות לייזר בהספק נמוך.
המערכת סורקת את הגזרה ומאתרת איומים, וממנה המידע עובר למערכת שליטה ובקרה לצורכי זיהוי וסיווג.
אחרי שהמטרה סווגה כאיום על ידי המפעיל, המערכת ננעלת עליה ומכוונת לעברה קרן לייזר שמשמידה אותה.
מערכת להב אור משתמשת בלייזר אינפרא אדום, בתדר שמבטיח שפגיעה מקרית של קרן הלייזר בחופה של מטוס לא תעוור את הטייסים.
בחירה זו מאפשרת להשתמש במערכת גם באזורי טיס כמו שדות תעופה, בניגוד למערכות עוצמתיות יותר דוגמת אור איתן.
הטווח האפקטיבי של המערכת מוערך בכ-2 קילומטרים.
עלות המערכת מוערכת בכמיליון דולר ועלות יירוט של כ-3.50 דולר אמריקאי.
המערכת פותחה על ידי חברה ייעודית בשם "אופטידיפנס" מקיבוץ עינת, בסיוע משמר הגבול, מפא"ת, צה"ל וגופים ביטחוניים אזרחיים כגון אלביט מערכות.
בניסוי מבצעי מחודש פברואר 2020, המערכת הצליחה ליירט כ-90% מבלוני הנפץ בגזרה בה הופעלה.
באוגוסט 2020 פורסם שצה"ל החליט להכניס את המערכת לשימוש קבוע.
מערכת להב אור הוצבה מול רצועת עזה, וב-19 באוגוסט ירטה 32 בלוני תבערה בתוך יום אחד.
לאחר שנכנסה לשימוש, הוחלט לשדרג את מערכת להב אור כך שתוכל ליירט גם רחפנים.
להבין קומיקס: האמנות הנסתרת מעין הוא ספר קומיקס מאת סקוט מקלאוד שעוסק באמנות הקומיקס ומסביר בעזרת קומיקס מדוע קומיקס היא אמנות עילית.
הספר יצא בארצות הברית לראשונה בשנת 1993 ויצא בתרגום עברי בישראל בהוצאת הקיבוץ המאוחד בשנת 2018.
להבין קומיקס מביא לקורא עבודת חקר רחבה המקיפה נושאים רבים בתחום הקומיקס: הגדרתו (מהו קומיקס?), היסטוריית הקומיקס, איזה תפקיד משמש הדמיון אצל הקורא והשיטות של מדיום הקומיקס.
באופן אירוני הספר עצמו כתוב כולו בקומיקס ומסביר את תורת הקומיקס בצורה ברורה כשהוא משתמש באיורים להסברת הנושאים המדוברים.
הנושא הכללי של הספר הוא השאלה איך אנחנו מפרשים את רצף הפאנלים לסיפור.
מקלאוד מזכיר הרבה בספר את המושג "סיגור", כדי להתייחס לתפקיד הקורא בסגירת פערים עלילתיים בין ריבועי הקומיקס.
הספר טוען כי קומיקס משתנה מאדם לאדם מכיוון שהעלילה נתמכת על ידי דמיונו של האדם - ככל שהקורא יהיה יצירתי יותר, כך הקומיקס יעבור במוחו בצורה יותר 'חלקה' (בגלל זה ילדים נוטים לחבב יותר קומיקס מאשר מבוגרים).
הספר פותח בדיון על מושג האוריינות החזותית ובהיסטוריה של הקומיקס.
מקלאוד מזכיר בין השאר סיפורים גרפיים עתיקים כהקדמה לספר.
"להבין קומיקס" מציין את הקריקטוריסט השווייצרי רודולף טפפר במובנים רבים "אבי הקומיקס המודרני".
מקלאוד מדגיש את השימוש של טפפר ב"קריקטורות וגבולות הפאנל".
מקלאוד מדגיש גם את ההבדלים בין דמויות איקוניות למציאותיות.
ניתן להשוות בין דמויות איקוניות לסרט מצויר רגיל, ואילו דמויות ריאליסטיות מתמקדות יותר בצילומים.
מקלאוד אף טוען כי התרבות המערבית מובלת על ידי תמונות איקוניות יותר מתמונות ריאליסטיות, בגלל הפשטות שלהן.