tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
שנתיים לאחר מכן, הוציאה הלהקה לאור את הסינגלים "עומדת על הגבול" ו-"Double Agent", גרסה אלטרנטיבית לשיר "בלדה לסוכן כפול" בשפה האנגלית.
גרסה זו יצאה לאור בעבר כחלק מהסינגל "East N' Bull", ולא זכתה להצלחה.
בשנת 2024 הוציאה הלהקה לאור את האלבום "שיא הרגש" לראשונה על גבי תקליט.
לרגל מאורע זה, הוציאה הלהקה לאור את השיר "להתראות אהובתי", אותו גנזה מתוך האלבום המקורי.
בשנת 2025 הוציאה הלהקה לאור את אלבום ההופעה "שירים של אחרים", בו ביצעה גרסאות כיסוי לשירים ישראליים משנות השבעים.
רבים בציבור המאזינים מתחו ביקורת ברבות השנים אודות מידת המקוריות של לחני הלהקה.
הדברים לא הגיעו מעולם לבדיקה או לתביעות משפטיות כלשהן, אולם הדמיון הרב לא הותיר בידי רבים ספק על ההשפעה הבולטת ששאבה הלהקה משירים מוכרים מסוימים.
עם הדוגמאות שהזכירו מבקרים אלו נמנו השירים "רכבת לילה לקהיר" מאלבומה הראשון של הלהקה, הדומה בשמו ובלחנו ל-"Night Boat to Cairo" של להקת מאדנס, בתי השיר "הכוכבים דולקים על אש קטנה" הדומים בלחנם לאלו של מאדנס ב-"Our House".
לחן השיר "One Step Beyond" זהה כמעט למנגינת "ריקוד המכונה" מהאלבום "גבירותי ורבותי: משינה", לרבות הצעקה שפותחת את השיר.
ההשוואות למאדנס החלו כבר בראשית דרכה, למשל בכתבה של יוסי חרסונסקי ב-1986, שהשווה את קצב שיריה לזה של מאדנס.
השיר "גברת שרה השכנה" מושר בלחן השיר הידוע "Hurricane" של בוב דילן.
שירו של דילן נכתב כמחאה על מאסר השווא של המתאגרף האמריקני רובין קרטר, שהואשם ברצח שלא ביצע, בעוד שירה של משינה נכתב על אישה המאשימה חפים מפשע ברצח שהיא עצמה ביצעה.
לדבריו של יובל בנאי, כותב השיר, אימוץ הלחן נעשה במודע ובמכוון, ובסוף השיר אף נשמעים רעשי סופת הוריקן על מנת להדגיש זאת.
השיר "את באה לבקר" מהאלבום "מפלצות התהילה" מאמץ את הצליל הייחודי של להקת נירוונה (לפי דברי חברי הלהקה, הדבר נובע מההשראה שהיוותה להקת הפיקסיז לשתי הלהקות, נירוונה ומשינה).
"השיר "נגעה בשמיים" דומה בלחנו לשיר "Sunday Bloody Sunday" של להקת U2. השיר "אכזבה" מתוך "העמותה לחקר התמותה" מזכיר בלחנו ובביצועו את "Boys Don't Cry" של הקיור.
השיר "בדרך אל הים" מזכיר בלחנו את השיר "(I've Seen That Face Before (Libertango" של גרייס ג'ונס.
יובל בנאי (שירה, גיטרה אקוסטית)
שלומי ברכה (גיטרה חשמלית, קולות)
אבנר חודורוב, החל מ-1986 (קלידים, סינתיסייזר, סקסופון, אקורדיון, קולות)
מייקל בנסון (גיטרה בס, קולות)
איגי דיין (תופים, גיטרה אקוסטית, קולות)
משינה הוא אלבום הבכורה של להקת הפופ רוק הישראלית משינה, שיצא בנובמבר 1985 על ידי חברת התקליטים CBS ישראל בהפקת ראובן שפירא.
הבסיס לשירי האלבום נוצר על ידי חברי הלהקה יובל בנאי ושלומי ברכה בעת שירותם הצבאי.
השניים יצרו והקליטו שם מספר שירים שהופיעו אחר כך באלבום, כ"רכבת לילה", "כרים עבדול זמר", "עתיד מתוק" ו"אופטיקאי מדופלם".
עם שחרורם מהצבא ב-1983 החלו בנאי וברכה להופיע עם השירים בהרכבים שונים, שלבסוף התגבשו לכדי ארבעת חברי הלהקה שהקליטו את האלבום: בנאי, ברכה, מייקל בנסון ואיגי דיין.
שני השירים הראשונים שהקליטה הלהקה היו סקיצות לשירים "אופטיקאי מדופלם" ו"רכבת לילה".
חברות התקליטים סירבו להחתים את הלהקה, ועל כן הקליטו חבריה את השיר "אופטיקאי מדופלם" בצורה מקצועית, באולפני DB.
טכנאי ההקלטה והמפיק השותף בהקלטה זו היה ראובן שפירא, שאותו הכיר בסיסט הלהקה מייקל בנסון מנגינתו באלבומיהם של ריטה, רמי קלינשטיין ודני בסן.
השיר זכה להצלחה, שבעקבותיה השתכנעה חברת NMC להחתים את הלהקה.
לאחר שני תקליטי שדרים נוספים, "כי לא בא לה" ו"רכבת לילה", יצא בנובמבר 1985 האלבום המלא.
האלבום הביא ל"משינה" את פריצתה הגדולה, והכיל להיטים רבים, כ"אופטיקאי מדופלם", "עתיד מתוק", "אנה", "בלדה לסוכן כפול" וכן אחד השירים המפורסמים ביותר של הלהקה, "רכבת לילה", שכתב אהוד בנאי, בן דודו של סולן הלהקה, יובל בנאי.
את רוב השירים באלבום כתב והלחין ברכה, ובשירים אחדים השתתפו גם חברי להקה נוספים בכתיבה.
את התמונה של עטיפת האלבום צילם ברי פרידלנדר, שהיה חבר של יובל בנאי וערך תערוכה עם צילומי קרקס, שבה נכלל צילום ארבעת הקופים.
את העטיפה עיצב אמי רובינגר.
האלבום זכה להצלחה רבה ותוך כחצי שנה הגיע למעמד אלבום פלטינה, על מכירת מעל 40,000 עותקים.
ב-15 בפברואר 2008, האלבום דורג במקום התשיעי ברשימת 50 אלבומי הבכורה הישראליים הטובים בכל הזמנים, מטעם מוסף 7 לילות של עיתון ידיעות אחרונות.
ברכה כתב את השיר בתקופת שירותו הצבאי.
במקור שרה הלהקה את השיר באנגלית, בהופעותיה במועדון "הפינגווין".
את המילים העבריות לשיר כתב ברכה עבור להקתו "החזית העממית", שבה היה חבר.
זהו השיר הראשון שכתב בעברית.
בגרסתה של "החזית העממית" נקרא השיר "קשיים בחקלאות".
כאשר הקליטו אותו חברי "משינה" שינו את שמו ל"אופטיקאי מדופלם".
השיר נכתב בעקבות שלט שבו נתקל ברכה עם הכיתוב "אופטיקאי מדופלם", שנועד לפרסם אופטיקאי.
השורה "אין שמש, גשם, יש רק צל" באה לתאר את החורף של שנת הבצורת שהייתה אז, והשורה "רוצה לכבוש את העולם" נכתבה עקב תסכולו של ברכה לנוכח חוסר התקדמותו לעומת נסיעת חברו הטוב לחו"ל.
השיר היה לסינגל הראשון שהוציאה הלהקה, ביוני 1985.
ברכה ובנאי כתבו את השיר בתקופת שירותם הצבאי.
יצא כאיי-סייד כפול ביחד עם בלדה לסוכן כפול.
כותבת השיר, אורלי זילברשץ, הייתה אז זוגתו של סולן הלהקה יובל בנאי, ולימים אשתו.
במהלך השנים צצו שמועות בנוגע למושא השיר (חלקן, לדוגמה, הצביעו על השחקנית ענת עצמון, חברתה של זילברשץ) אך זילברשץ הגיבה לשמועות אלה בטענה כי כתבה את השיר על עצמה.
ברכה יצר את השיר בתקופה שבה הפסיקה "משינה" את פעילותה, ובה הופיע עם בסיסט הלהקה מייקל בנסון בהרכב בשם "החזית העממית".
ברכה כתב את השיר לבקשתו של בנסון על אביו של בנסון, שמקצועו היה חשאי.
סגנון האיגיון המאפיין את מילות השיר הושפע מכתיבתו של דני סנדרסון.
יתר חברי הלהקה תרמו גם לכתיבת השיר, והקרדיט שניתן למילים באלבום הוא "שלומי ברכה ולהקת משינה".
יצא כאיי-סייד כפול ביחד עם עתיד מתוק.
זהו השיר הראשון שכתבו בנאי וברכה, עוד בתקופת שירותם הצבאי.
ברכה כתב והלחין את השיר בתקופת שירותו הצבאי, עם מילים שונות מגרסתו המוכרת של השיר.
מגרסתו המקורית של השיר נותרו בגרסתו המוקלטת רק שתי השורות הראשונות ("אני כל כך עצוב לי ושמש על העיר, ודיזנגוף נראה לי כמו רכבת לילה לקהיר").
במקור הקליטה הלהקה את השיר עם צעקת "One two three four" לפני הפזמון החוזר.
בעצתו של יובל בנאי הוחלפה הצעקה לשתי שורות בפרסית, שאותן למד מבן דודו שמוליק בנאי.
משמעותן היא "גילה איפה היית?
השיר היה לסינגל השלישי מתוך האלבום, בנובמבר 1985, זמן קצר לפני יציאת האלבום עצמו.
הוא זכה להצלחה גדולה, ונחשב לאחד מלהיטיה הגדולים של "משינה"
ברכה כתב את השיר בתקופת פעילותו בלהקת החזית העממית.
הלהקה שרה את השיר במקור בהופעותיה במועדון "הפינגווין", כשאז הוא נקרא "אין לי כוח למילים".
השם "אניגודין" הגיע משגיאת דפוס בשמו של מתופף הלהקה איגי דיין בפרסומת ללהקה שבה היו חברים הוא ומייקל בנסון בשם "בסיס 10".
השיר היה לסינגל השני שהוציאה הלהקה, ביולי 1985.
ברכה כתב את השיר על חבר של יובל בנאי, שעור התוף שלו נפגע בעקבות פגז 155 מ"מ שעבר לידו.
יובל בנאי - זמרה, עיבוד
שלומי ברכה - גיטרה, קלידים (א'1, ב'4), עיבוד
מייקל בנסון - גיטרה בס, קולות רקע, עיבוד
איגי דיין - תופים, כלי הקשה, קולות רקע, קלידים (ב'1), עיבוד
ירון בכר - קלידים, עיבוד (ב'5)
ראובן שפירא - אקורדיון, עיבוד
משך הוא השישי מבין בניו של יפת, לאחר יוון ותובל.
מקובל לזהותו עם מֻשְׁכִּ המוכר ממקורות אשוריים וכן ממקורות קלאסיים מאוחרים יותר כשבט החלוץ הפריגי.
המֻשְׁכִּ נזכרים לראשונה במקורות אשוריים מימי תגלת פלאסר הראשון אשר בשנת מלכותו הראשונה (1116 לפנה"ס) ניצח את חמשת מלכי מֻשְׁכִּ והרג בין 12,000 ל-20,000 מחייליהם.
ממקורות אלה עולה כי המֻשְׁכִּ שכנו באזור הדרום מזרחי של הרמה האנטולית באזורים שכבשו מידי האשורים כ-150 שנה קודם לכן.
התיישבותם באנטוליה היא אחת מתוצאות חורבנה של ממלכת החתים.
האזכור הבא של המֻשְׁכִּ מאוחר בכ-250 שנה, והוא מימי אשורנצירפל השני במחצית הראשונה של המאה ה-9 לפנה"ס שם נזכרים המֻשְׁכִּ כמעלי מיסים על כלי נחושת, בקר ויין.
מבחינת תיעוד המֻשְׁכִּ, בנקודה זו נוצר חלל נוסף של כמאה שנה בהם פנתה ממלכת אשור השוקעת לעסוק בעיקר במלחמות מול ממלכת אוררטו השכנה ואילו המֻשְׁכִּ מצידם גיבשו ככל הנראה את כוחם בתקופה זו במרכזה של אסיה הקטנה.
החל מימי שלמנאסר החמישי אנו שבים ושומעים על התנגשויות בין המֻשְׁכִּ לאשורים, התנגשויות שהגיעו לשיאן בתקופת מלכות סרגון השני (705-722 לפנה"ס).
מלכם של המֻשְׁכִּ בתקופה זו נקרא במקורות האשוריים מִתַ אותו יש לזהות עם מידס הפריגי הנזכר במקורות יווניים.
מחלופת המכתבים שבין סרגון לבין שרי צבאו באסיה הקטנה שנמצאה בארכיון המלכותי בנינוה עולה כי מִתַ כרת ברית נרחבת כנגד אשור, יחד עם מלכי כרכמיש, תובל ואוררטו.
עם זאת, לקראת סוף ימיו של סרגון, בשנת 709 לפנה"ס כרתו המִתַ והאשורים ברית.
בימי סרגון מֻשְׁכִּ שימשה גבולה המערבי של ממלכתו ובכמה כתובות מתפאר סרגון על שלטונו "מארץ מצרים ועד ארץ מֻשְׁכִּ" ומכאן ניתן להבין את דברי המשורר בתהילים "אוֹיָה-לִי, כִּי-גַרְתִּי מֶשֶׁךְ; שָׁכַנְתִּי, עִם-אָהֳלֵי קֵדָר" כתיחום גבולות העולם התרבותי בצפון ובדרום.
הצמד "משך ותובל", שני בניו של יפת, חוזר על עצמו במקורות רבים גם בתקופות מאוחרות יותר.
בספר יחזקאל נזכרים השניים כעמים העוסקים בתיווך בסחר עבדים וכלי נחושת בין יוון למזרח התיכון.
בכתבי הרודוטוס נזכרים השניים, לצד עמים נוספים כבעלי בריתם של ממלכת פרס.
גם ההיסטוריון יוסף בן מתתיהו זיהה את משך המקראי כאבי המשכיים, שבט פרוטו-איברי שחי באזור קפדוקיה, וקישר גם את שם עירם מזקה לשמו של משך.
"משינה 3" הוא אלבומה השלישי של להקת הפופ רוק הישראלית משינה, שיצא לאור ב-6 ביולי 1988 על ידי חברת התקליטים CBS ישראל בהפקת ראובן שפירא.
האלבום יצא כשנה לאחר אלבומה השני של משינה, שלא שיחזר את הצלחת אלבומה הראשון.
בעקבות כישלון אלבומה השני, החליטה חברת התקליטים CBS, בה יצאו שני אלבומיה הקודמים של הלהקה, להפסיק להשקיע בה.
בעקבות זאת נאלץ מנהל הלהקה בועז בן ציון לממן את הפקת האלבום מכספו הפרטי.
שפירא גם עיבד את שירי האלבום יחד עם חברי הלהקה, וכן השתתף בהלחנת שניים מהם, "אהובתי" ו"ברחובות שלנו".
יתר שירי האלבום נכתבו ברובם הן על ידי יובל בנאי והן על ידי שלומי ברכה.
אשתו דאז של בנאי אורלי זילברשץ, כתבה את מילות השיר "סוזי בלי היד" והשתתפה בכתיבת השיר "אהובתי".
את עטיפת האלבום, כמו בשני אלבומיה הראשונים של הלהקה, צילם ברי פרידלנדר.
התמונה, המתעדת את בניין 96 בשדרות רוטשילד שבתל אביב, נבחרה מתוך אוסף צילומים של פרידלנדר.
חברי הלהקה חשו כי היא מעבירה מסר תל אביבי ובוגר יותר מהסברס שעל עטיפת אלבומה השני, וזאת מתוך הרגשת חיבור עם העיר.
האלבום הכיל להיטים כגון "אהובתי", "שלג צח" ו"ברחובות שלנו" אך זכה להצלחה פחותה מאלבום הבכורה של הלהקה.
שנה לאחר יציאת אלבום זה יצא אלבום האוסף הראשון של הלהקה, "גבירותי ורבותי: משינה", שכלל שלושה שירים מהאלבום.
השיר נפתח בשורה "אז הם אמרו לו" מהפזמון החוזר, שבאמצעות דוגם צלילים הושמעה הפוך.
רעיון זה היה של מפיק האלבום ראובן שפירא.
השיר הושפע מהדיכאון שעבר ברכה בעקבות כישלון אלבומה השני של הלהקה.
שלומי ברכה - גיטרה, קולות רקע, עיבוד
מייקל בנסון - גיטרה בס, צ'פמן סטיק, קולות רקע, עיבוד
איגי דיין - תופים, כלי הקשה, גיטרה, קולות רקע, עיבוד
אבנר חודורוב - קלידים, סקסופון, קולות רקע, עיבוד
ראובן שפירא - הפקה, עיבוד
"משינה 2" (או כפי שכתוב על עטיפת האלבום, "משינה") הוא אלבומה השני של להקת הפופ רוק הישראלית משינה, אשר יצא לאור ב-6 ביוני 1987 על ידי חברת התקליטים CBS ישראל.
האלבום יצא כשנה וחצי לאחר אלבומה הראשון של משינה.
בסיבוב ההופעות שליווה את האלבום הראשון הצטרף ללהקה הקלידן אבנר חודורוב כנגן שכיר.
בעקבות שילובו בהופעות הפך חודורוב החל מאלבומה השני של "משינה" לחבר מן המניין בלהקה.
לחברי הלהקה לא היו שירים מוכנים לאחר האלבום הראשון, ולכן החליטו ליצור שירים ביחד.
בהתאם, קרדיט ההלחנה בכל שירי האלבום ניתן לכל חברי הלהקה, וזאת על אף שחלק מהשירים נכתבו על ידי יוצר אחד בלבד, כמו "אנחנו שניים" או "שלח לי מלאך".
באלבום השתתפו מספר נגנים אורחים, ובהם דוד חודורוב, אביו של אבנר, שניגן בכינור ויובל מסנר שניגן בצ'לו.
אברהם פלדר ויוסי רגב ניגנו בכלי נשיפה בארבעה משירי האלבום.
האלבום יצא לאור ביוני 1987, ללא סינגלים מקדימים לתחנות הרדיו, וזאת מתוך הרגשה של חברי הלהקה כי מדובר ביצירה שלמה שלא ניתן לפרק.
החלטה זו הביאה להתעלמות מהאלבום מצד תחנות הרדיו, שלא השמיעו את שיריו כלל.
האלבום לא הצליח במכירות, ובחודשים הראשונים לאחר הפצתו נמכרו ממנו כ-5,000 עותקים, מספר מועט לעומת אלבומה הראשון של הלהקה.
רק לאחר שהתברר הכישלון החליטו חברי הלהקה להוציא שירים כסינגלים, שמהם הצליח בעיקר השיר "שלח לי מלאך".
סינגלים נוספים שהוציאה לאור היו "מדברים עלייך" ו"אנחנו שניים".
את עטיפת האלבום, כמו את זו של אלבום הבכורה של הלהקה, צילם ברי פרידלנדר ועיצב אמי רובינגר.
בגרסת התקליטור של האלבום, שיצאה ב-1991, נכללו שתי רצועות בונוס, "למטה נרד" וגרסה אלטרנטיבית לשיר "הנסיכה".
במקור, נכתב השיר באנגלית, ונקרא "The telephone is ringing on"
השיר יצא לאור כסינגל והיה לאחד השירים המצליחים ביותר מהאלבום.
הוא דורג במקום השמיני במצעד הפזמונים העברי השנתי של רשת ג' לשנת תשמ"ז.
אף על פי שקרדיט ההלחנה ניתן לכל חברי הלהקה, את השיר הלחין ברכה לבדו.
בשנת 2012, ההרכב הישראלי אינפקטד מאשרום הוציא גרסה באנגלית לשיר בשם "Send Me an Angel", שנכללה באלבומם Army of Mushrooms.
בנאי כתב את השיר עוד בתקופת פעילותה המקורית של משינה, לפני יציאת אלבומה הראשון.
הן משינה והן להקת שלום הציבור שבה היה חבר דחו את השיר מכיוון שהיה רומנטי מדי, ולא התאים לסגנונן.
בנאי התכוון להקליט את השיר בעצמו, אך זנח את העבודה עליו עקב חזרתה של משינה לפעילות ב-1985. השיר היה מועמד להכללה באלבום הבכורה של משינה, אך נופה ממנו עקב חוסר התאמה, ונכלל לבסוף באלבום השני של הלהקה.
השיר מסתיים בסולו סקסופון ארוך בנגינתו של אבנר חודורוב.
בעת הקלטת השיר חיפש חודורוב באולפני ההקלטות חדר מתאים לנגינה מבחינת האקוסטיקה, ולבסוף הקליט את השיר על גג הבניין.
בדומה ל"שלח לי מלאך", גם קרדיט הלחן של "אנחנו שניים" ניתן לכל חברי הלהקה, בעוד בנאי הלחין את השיר לבדו.
זהו אחד משיריה היחידים של הלהקה שבהם השתתף הבסיסט מייקל בנסון בכתיבה, וכן אחד השירים היחידים שבהם שימש כסולן.
הלהקה ביצעה את השיר כבר בסיבוב ההופעות שליווה את אלבומה הראשון, אך אז הוא נקרא "שיר העיתונים" ועיבודו היה מהיר יותר.
בשיר מתארח בנגינת כינור דוד חודורוב, אביו של אבנר.
כמו כן משתתפת בשיר מקהלת ילדות.
יובל בנאי - זמרה, הפקה, עיבוד
שלומי ברכה - גיטרה, הפקה, עיבוד
מייקל בנסון - גיטרה בס, קולות רקע, הפקה, עיבוד, זמרה (א'4)
איגי דיין - תופים, קולות רקע, הפקה, עיבוד
אבנר חודורוב - קלידים, סקסופון, קולות רקע, הפקה, עיבוד
אילת לרמן - קולות רקע
אורית סטריקובסקי - קולות רקע
דפנה עידן - קולות רקע
יעל בירון - קולות רקע
שרה כורש - קולות רקע
במתמטיקה, משיק אנכי הוא קו אנכי, המשיק לפונקציה בנקודה מסוימת.
ההשקה מוגדרת על פי שיפוע הפונקציה, המחושב באמצעות הנגזרת.
מאחר שהשיפוע של משיק אנכי אינו מוגדר, פונקציה מוגדרת כבעלת משיק אנכי בכל נקודה בה קיים (במובן הרחב) גבול חד צדדי לנגזרת משני הצדדים והוא אינסופי (חיובי או שלילי) הן מימין והן משמאל.
משיק אנכי יכול להתקיים בנקודה בה יש לפונקציה אסימפטוטה (כלומר, שהפונקציה עצמה שואפת לאינסוף).
משיק אנכי בנקודה שאינה אסימפטוטה אנכית מתבטא מבחינה גרפית כ'חוד', במקרה שהנגזרת שואפת מימין ומשמאל לאותו אינסוף (חיובי או שלילי), או כמעבר דרך קו אנכי, במקרה שהנגזרת שואפת לאינסוף חיובי מצד אחד ושלילי מהשני.
לפונקציה בנקודה יש משיק אנכי מכיוון שהנגזרת שלה שואפת לאינסוף מימין ומשמאל.
לפונקציה יש גם כן משיק אנכי באותה נקודה, אף על פי שאין לה גבול באותו מקום.
הפונקציה היא דוגמה לפונקציה שיש לה גבול סופי בנקודה (ולכן אין לה אסימפטוטה אנכית בנקודה זו), אך נגזרתה שואפת לאינסוף משני הצדדים.
משינה Live 2003 הוא אלבום הופעה שיצא לאחר סיבוב הופעות של להקת הפופ רוק הישראלית משינה בשנת 2004, מיד לאחר איחודהּ מחדש לאחר שמונה שנים שבהן לא הופיעו חברי הלהקה יחדיו.
האלבום יצא בפברואר 2004 על ידי חברת התקליטים הליקון.
האלבום הופץ בגרסת תקליטור אודיו או כ-DVD.
התקליטור כולל 14 מלהיטי העבר של משינה ועוד שני שירי חדשים, "משהו קטן וטוב" ו"ואולי עכשיו", שכתבו והלחינו יובל בנאי ושלומי ברכה במשותף לרגל איחוד הלהקה.
ב-DVD ישנם 17 להיטי עבר, השיר החדש "משהו קטן וטוב" ועוד קטעים נדירים של הלהקה מאחורי הקלעים של סיבוב ההופעות שלהם.
משהו קטן וטוב (יובל בנאי ושלומי ברכה)
ואולי עכשיו (יובל בנאי ושלומי ברכה)
שלג צח + גרסת דיבורים
חברי הלהקה בזמן הקלטת האלבום
מַשְׂכִּיּוֹת היא התנחלות בצפון בקעת הירדן.
זהו יישוב קהילתי, דתי ומאוגד כאגודה שיתופית חקלאית.
הוא שוכן על חלקו הצפוני של כביש אלון.
הקמת היאחזות נח"ל במקום אושרה על ידי ממשלת ישראל כבר ב-1982, אז נקראה בשם - פלס.
בפברואר 1983 ניתן לה השם משכיות.
הקמתה בפועל החלה רק בשנת 1988 עם פריצת דרך וסלילת כביש גישה.
ההיאחזות ננטשה לאחר מספר שנים והמקום היה שומם.
ב-2004 הקים ללא אישור הרב שלמה אזואלוס, רבה של מועצה אזורית עמק המעיינות, מכינה קדם צבאית בהיאחזות הנטושה, בה למדו כ-50 תלמידים.
במקביל להקמת המכינה, עלו לקרקע שתי משפחות, אולם לאחר כחודש וחצי נותרה במקום רק משפחה אחת, משפחת אידלברג (לילך וצביקה) אשר הגיעה להיאחזות הנטושה מהיישוב איתמר בשומרון.
היא התגוררה במקום קרוב לשנה, עד להגיעו של גרעין משפחות אברכים מישיבת ההסדר בשדמות מחולה.
עוד עלה למשכיות, גרעין נח"ל של תנועת בני עקיבא אותו ריכזה לילך אידלברג.
בינואר 2004 נולד הילד הראשון במשכיות, איתמר שאול אידלברג, בן שני ללילך וצביקה אידלברג, אח לאביתר אברהם אידלברג.
במהלך ביצוע תוכנית ההתנתקות, בספטמבר 2005, הודיעו תושבי ההתנחלות שירת הים ממפוני גוש קטיף שהחליטו להתיישב במקום.
בחודש דצמבר 2006 נתן שר הביטחון, עמיר פרץ, אישור להקמת יישוב במקום ובו כ-30 בתים צמודי קרקע.
זו הייתה הפעם הראשונה מאז 1995 שמדינת ישראל הקימה התנחלות חדשה.
ההחלטה קוממה את מחלקת המדינה האמריקנית ואת האיחוד האירופי, אשר מיהרו לפרסם הודעות המבקרות את ההחלטה, אשר בוטלה לבסוף לבקשת הממשל האמריקני.
בתקופת ממשלת אהוד אולמרט, ביולי 2008, אישר שר הביטחון אהוד ברק את הקמתם של 50 יחידות דיור ביישוב.
במאי 2009 פרסמה המועצה האזורית מכרז לבנייה במקום וערכה סיור קבלנים.
בספטמבר 2009 החלו במקום עבודות לבניית 20 בתי קבע.
בעשור השני של המאה ה-21 הוקמו שני מאחזי לווין סמוך למשכיות, משכיות דרום וחוות בינתיים בין השאר בבסיס צבאי נטוש, סמוך לכפר אל עקבה, כ-2 ק"מ ממערב למשכיות.
הקמת המאחזים הביאה לעימותים עם הפזורה הבדואית עין אל־חילווה ואום ג'מאל, שמצפון וממערב למשכיות, בהם מתגוררים כ-300 תושבים.
בנובמבר 2017 הוציא צה"ל צווי פינוי לפזורות אלו.
ממזרח ליישוב משכיות נמצאת חוות המשארת ממנה משווק לחם מחמצת לרחבי הארץ.
בורג' אל-מלח - ממוקם כ-4 ק"מ מצפון מערב ליישוב, הכולל שרידי מבצר ממלוכי שנועד לשלוט על הכניסה אל ואדי אל-מאליח.
חמאם אל-מליח (מעיינות חמים) - ממוקמים כ-2 ק"מ מצפון מערב ליישוב.
בתחומי האתר נמצאים מבני מרחצאות פשוטים ולידם מבני מגורים ששימשו את המתרחצים.
בקרבת היישוב ישנם מספר מעיינות הנובעים כל השנה.
בסמוך ליישוב, מצפון לו, שוכן 'תל חילו' (אלישע) - במקום אתר ארכאולוגי ותצפית על נחל אל-מאליח ועל האזור כולו.
על פי חלק מהחוקרים תל זה הוא אבל מחולה המקראי בו התגורר הנביא אלישע ושם פגש בו אליהו הנביא לראשונה.
תושבי היישוב סללו שביל היוצא משער היישוב אל עבר התל.
משין הד (Machine Head) היא להקת גרוב מטאל אמריקאית, שנוסדה בשנת 1992 באוקלנד, קליפורניה.
עד כה, הלהקה הוציאה 11 אלבומי אולפן.
הלהקה הייתה מועמדת לזכייה בפרס גראמי ב-2008 על ביצוע המטאל הטוב ביותר, על השיר "Aesthetics of Hate".
משין הד הופיעו בישראל בפעם הראשונה ב-10 במרץ 2008, במועדון התיאטרון בתל אביב.
"משירי אברהם חלפי" הוא אלבום האולפן ה-26 של אריק איינשטיין, שיצא בשיתוף עם יוני רכטר בשנת 1988. האלבום כולל שירים מולחנים של המשורר אברהם חלפי.
חלק משירי האלבום הולחנו ובוצעו לראשונה באלבום זה, אך חלקם האחר היו שירים מוכרים עוד לפני צירופם לאלבום: "שיר על התוכי יוסי" הוקלט במשותף עם מיקי גבריאלוב ב-1986 והופיע באלבום "אוהב להיות בבית".
השיר "עטור מצחך זהב שחור" הופיע לראשונה באלבום "ארץ ישראל הישנה והטובה חלק ג'", אך כאן הוקלט מחדש בעיבוד כמעט זהה לעיבוד המקורי ובליווי יהודית רביץ וקורין אלאל שליוו בקולות רקע גם את הביצוע המקורי.
"בלדה על שלושה חתולים" בוצע במקור על ידי הצמד רן ונמה.
ב-11 במרץ 2014, כארבעה חודשים אחרי מותו של איינשטיין, יצאה לאלבום מהדורה מחודשת בת שני תקליטורים, שכללה שמונה רצועות נוספות, חלקן הוקלט בשנה האחרונה לחייו.
יוני רכטר - שירה, פסנתר, המונד, פנדר רודס, סינתיסייזר, עיבודים, הפקה מוזיקלית
מיכה מיכאלי - גיטרה בס ("סתיו יהודי", "שיר על שלושה חתולים", "השיכור", "אשר טייל עמך", "עטור מצחך")
מיקי שביב - גיטרה בס ("שיר על יונה בחלוני", "אז מה אם בן אדם", "צער לך", "שתי יונים יונים")
יצחק קלפטר - גיטרה חשמלית, גיטרה אקוסטית ("השיכור", "שתי יונים יונים")
שלמה יידוב - גיטרה אקוסטית ("עטור מצחך")
מיקי גבריאלוב - גיטרה בס ("שיר על התוכי יוסי"), עיבוד ("שיר על התוכי יוסי")
רביב גזית - סינתיסייזר ("שיר על התוכי יוסי")
פטר ורטהיימר - סקסופון, קלרינט ("שתי יונים יונים", "אשר טייל עמך")
שם טוב לוי - חליל ("עטור מצחך", "אשר טייל עמך")
גורי אגמון - קלרינט ("עטור מצחך")
יהודית רביץ - שירה ("עטור מצחך", "צער לך")
קורין אלאל - שירה ("עטור מצחך")
הוקלט ובושל באולפני טריטון, 1988; למעט "שיר על התוכי יוסי" - הוקלט באולפני טריטון, 1986; קלידים וסינתיסייזר הוקלטו באולפני סינטרון, 1986. מאסטרינג באולפני "H.M אקוסטיקה".
יוני רכטר - שירה, פסנתר, קלידים, עיבודים, הפקה מוזיקלית
אבי ליבוביץ' - טרומבון ("על ענף")
אלון נדל - גיטרה בס ("על ענף", "ולמות", "אדם בחדרו", "נותרו שנים ספורות")
איתן איצקוביץ' - תופים ("על ענף", "ולמות")
יעקב מורנו - טכנאי הקלטה ("על ענף", "ולמות")
ארז כספי - טכנאי הקלטה, מיקס, מאסטרינג ("על ענף", "ולמות")
שמוליק בודגוב - גיטרות ("ולמות")
גיא מזיג - גיטרה אקוסטית, גיטרה חשמלית ("ולמות")
גיא בוקאטי - שירה ("אדם בחדרו", "נותרו שנים ספורות"), גיטרות, עיבודים, הפקה מוזיקלית ("אדם בחדרו", "נותרו שנים ספורות", "אמי")
עדי גולדשטיין - גיטרה בס ("אמי"), קלידים, סינתיסייזר, עיבודים ("אדם בחדרו", "נותרו שנים ספורות", "אמי")
גלעד שמואלי - תופים ("אדם בחדרו", "נותרו שנים ספורות", "אמי")
משה לוי - אורגן האמונד ("אדם בחדרו", "נותרו שנים ספורות")
אודי שמחון - מיקס ("אדם בחדרו", "נותרו שנים ספורות", "אמי")
אייל ליאון קצב - מאסטרינג ("אדם בחדרו", "נותרו שנים ספורות", "אמי")
עומר קליין - פסנתר ("אמי")
"על ענף" ו"ולמות" הוקלטו במקור באולפני "המון", 1991; ההקלטות הושלמו באולפני "ברדו", 2014.
משכון הוא מונח משפטי שפירושו נכס המשועבד כערובה לחיוב.
משכנתא היא מקרה פרטי של משכון, המתייחס לנכס מקרקעין.
למילה "משכון" משמעות שקדמה לחקיקת .
בעבר יוחד המונח "משכון" לנכסים שנמסרו בפועל לידי מקבל המשכון למשמורת, כחפצים שנמסרו לעבוט, אך לאחר חקיקת החוק, הורחבה משמעות המושג.
בישראל מסדירים את זכויות הצדדים להסדרי המישכון מספר חוקים ותקנות, ביניהם , ו.
מכיוון שעל פי החוק הישראלי ברוב המקרים כוחו של המשכון יפה כלפי צד ג' רק אם נרשם כדין, הוקמה ברשות התאגידים יחידת רשם המשכונות המפעילה מאגר מידע לגבי משכונות.
רישום משכון ברשם המשכונות מבטיח כי כוחו יהיה יפה כלפי כל צד ג' שהוא.
במשפט העברי ישנו דיון נרחב בנוגע למשכון שנגנב, ובדיוני הכנסת עלה קול שקורא להוסיף גם לדין הישראלי התייחסות לעניין זה.
חוק המשכון מטיל מגבלות על מקבל המשכון, ועל כן מבקשים מלווים להסוות את המשכון באופן שלא יחול עליו חוק המשכון.
קובע שמשכון הוא "כל עסקה שכוונתה שעבוד נכס כערובה לחיוב, יהא כינוייה אשר יהא".
בכך מוחל חוק המשכון גם על מקרים בהם הצדדים ניסו להתחמק מתחולת חוק המשכון.
למשל במצב בו הצד החייב לא פורע את חובו במועד הנדרש, אמור המשכון המולווה להישאר כולו אצל המלווה, אף אם ערך המשכון עולה על החוב.
ישנן שתי דרכים עיקריות ליצירת משכון מוסווה: מכר חוזר ושימור בעלות.
עסקת מכר חוזר היא עסקה בין מוכר לקונה שבה הקונה מתחייב למכור את הנכס בתנאים מסוימים חזרה למוכר תוך זמן מסוים במחיר מסוים.
לעיתים, עסקת מכר חוזר משמשת בעצם כמשכון מוסווה.
כדי להסוות את המשכון יש שימוש במקום במילים: "משכון" ו"מלווה" - במילים "קונה", "מוכר" ו"ממכר".
הצדדים עורכים עסקת מכר רגילה תמורת תשלום במזומן (שהרי הספק מעוניין לקבל את הכסף מיד), ומוסיפים לחוזה סעיף שבו המוכר רשאי לרכוש בחזרה את הנכס שהוא מכר, עד תקופה מסוימת.
10780/08 נ' ''הורביץ] (להלן- הורוביץ)}} עלה לדיון העניין של מכר חוזר ונקבע שהלכת קידוחי הצפון אינה חלה ויש לרשום את המשכון.
בפסה"ד נקבעו קריטריונים שונים לבחינת עסקה "חשודה" למשל: מחיר לא ריאלי- אם המוכר מוכר במחיר נמוך מהשוק יש לחשוד במשכון מוסווה; רישום ודיווח לרשויות (על העברת בעלות); הרקע שקדם להסכם וכו'.
הסיבה שחשוב לנו לדעת אם מדובר במשכון מוסווה היא בעיקר במקרים בהם החייב מגיע לחדלות פירעון.
במצב זה, שבו נושי החייב רוצים להטיל עיקול על הנכס נשוא העסקה יש ממש בשאלה האם מדובר במכר אמיתי או במשכון מוסווה.
אם מדובר במשכון- אזי שהוא לא נרשם והנושים יכולים להטיל עיקול, בעוד שאם מדובר במכר אין לנושים זכויות בנכס מכיוון שהוא עבר לקונה.
שימור בעלות נעשה בדרך כלל באשראי ספקים שבו הספק מספק את הסחורה, הקמעונאי מוכר אותה ורק אז משלם.
שימור בעלות משמעותו הכנסה של תנאי בו הספק מתנה את העברת הבעלות לקמעונאי בגמר תשלום עבור הסחורה.
התפתחות הפסיקה: בפס"ד קולומבו נקבע ששימור הבעלות, הוא משכון מוסווה על פי סעיף 2ב לחוק המשכון וכן משום הקניית העדיפות על נושים אחרים.
לכן במידה והספק רוצה שתהיה לו עדיפות עליו לרשום את המשכון, ולא- הוא יפסיד בעימות עם נושים אחרים במקרה של חדלות פירעון.
לאחר מכן, הנושא נדון בפס"ד קידוחי הצפון, בו נהפכה הלכת קולומבו (אם כי יש דעות כי הלכת קולומבו נשארה אחרי קידוחי הצפון) ונקבע כי תנית שימור הבעלות אינה משכון מוסווה (אין הגיון שהספק ירוץ לרשום כל סחורה שהוא מספק).
הלכת קידוחי הצפון הלכה למעשה לא התקיימה משום שבערכאות פירשו את ההלכה בצורה שהספקים תמיד הפסידו.
הפס"ד האחרון בנושא הוא פס"ד ויטה, שבו נקבע: קודם כל צריך לראות שסובייקטיבית הצדדים התכוונו שערכו את החוזה שיהיה שימור בעלות -ואז לבחון אובייקטיבית שיש לתנית שימור הבעלות היגיון כלכלי ומסחרי.
לשם כך בודקים אם יש לספק הסדרי פיקוח, דיווח, לא לאפשר לקמעונאי לרשום את הסחורה כחלק מהמלאי העסקי שלו וכו'.
לפי הלכת ויטה הספקים צפויים להפסיד בעימות עם מעקל של קמעונאי בגלל שברור שהוא לא באמת מעוניין בבעלות על הסחורה אלא בכסף, ולא מקיים את הסימנים של הבעלות (ולכן זה משכון).
ספקים לא רושמים גם שעבוד ולכן תמיד מפסידים.
הדעות חלוקות האם בית משפט יכול לכפות על בעל משכון להמיר משכון מוסכם במשכון אחר הנותן לנושה אותו ביטחון לגביית חובו.
על פי גישה אחת, עקרון תום הלב והכלל של כופין על מידת סדום, מחייב את המלווה להסכים להמרת משכון במשכון אחר שווה ערך, ואם הוא אינו מסכים לכך רשאי בית המשפט לכופו.
מנגד, היו שטענו שהמשכון הוא חוזה בין הצדדים ועל כן רק הצדדים יכולים לשנותו, בהסכמה.
מַשִׁיקוּלִי , הוא חלק ממערכת הגנה על שערים במבצר, שנועדה לאפשר למגנים להתמודד עם אויב העומד בצמוד לחומה ומחוץ לטווח האש של חרכי הירי הקבועים בחומה.
המשיקולי נבנה כמרפסת סגורה ומוגנת שברצפתה נקרע פתח, דרכו יכולים המגנים להשליך חפצים כבדים או נוזלים, או לירות מכלי נשק על האויב התוקף את השער.
בניגוד למיתוס הרווחה הרי שלאורך ההיסטוריה נעשה שימוש מועט יחסית בשפיכת שמן רותח דרך פתח המשיקולי.
הדבר נובע מן העובדה שהשמן היה דרוש לצרכים אחרים (למשל בישול), ובדרך כלל נעשה שימוש בחול חם או חפצים כבדים.
מקורם של מתקנים אלו אינו ברור, אך משיקולי מופיע במערכות ביצור מוסלמיות וארמניות של תחילת ימי הביניים.
החל מהמאה ה-12, וביתר שאת במהלך המאה ה-13, נבנו משיקולי במבצרים צלבניים, וממקור זה הגיע המשיקולי לשימוש בטירות באירופה בעיקר בצרפת.
פתחי תקיפה כדוגמת המשיקולי, שנקבעו בתקרות מעברים ובעיקר בתוך שערים וברביקן, נקראו פתחי הריגה.
מַשְׁכּוֹן הוא חפץ הניתן כערבות שהלוואה תיפרע בזמנה על ידי הלווה.
למשכון מספר תפקידים אפשריים: אמצעי תשלומים אפשרי למקרה חירום, הוכחה בידי המלווה על ההלוואה.
ההלכה מבדילה, בין סוגי המשכונות, איזה מהם נועד לגבייה.
לדין זה יש משמעויות הלכתיות רבות, שכן ההלכה אומרת, שאם המשכון עומד כדי לגבות אותו, והוא נועד לפירעון החוב, נחשב המלווה שומר שכר, שכן יש לו הנאה מכך שהוא מחזיק את המשכון, שכן הוא יכול לגבות אותו.
בנוסף לכך, תהיה נפקותא הלכתית אם המשכון אבד, האם נחשב הדבר שההלוואה שולמה על ידי המשכון, ופטור הלווה מלשלם את ההלוואה, או לא.
בכך מבדילה המשנה בין המשכונות הבאים:
לפי חכמי התוספות ה"שטר" הוא רק כינוי למשכון שלא ניתן בשעת ההלוואה, כלומר ההלוואה כבר נעשתה על סמך הוכחה אחרת (שטר) ולא משכון, והמשכון נעשתה אם כן לצורך גבייה, אך כמובן שבמקרה שההלוואה נעשתה בלי שטר ההלכה דומה.
רב יהודאי גאון אף מוסיף שלמעשה ההלכה הפוכה: דווקא כאשר יש שטר אין למשכון כל משמעות, שכן בעצם כתיבת השטר מוכיח המלווה כי הוא מתכוין לגבות את התשלום על ידי השטר ולא על ידי המשכון.
אם ההלוואה נעשתה על פירות, נמצא שהמלווה הרוויח מההלוואה, שכן פירותיו עשויים היו להרקיב, וכעת יש לו ממון שאינו מרקיב, ולכן על גם המשכון שבאמצעותו נעשתה הלוואה, הוא נחשב לשומר שכר.
למשכון הניתן שלא בשעת ההלוואה, משמעות גדולה, שכן בכך הוכח שהוא ניתן כדי לגבות את ההלוואה.
על כך אומר רבי יצחק כי המלווה קונה את המשכון והוא נחשב במידה מסוימת שלו, שכן מוכח מהפסוק האומר כי יש להשיב את המשכון ללווה בשעות בהם הוא נצרך לו, , מכיוון שהתורה קוראת להענקת המשכון "צדקה", מוכח שהמשכון שייך למלווה, שאם לא כן, אין הדבר נחשב לצדקה.
מצווה מהתורה להחזיר את המשכון ללווה, בשעה שצריך לו, כגון אם לקח ממנו כלי מלאכה ששימושם ביום מחיוב להחזיר לו אותם ביום, וימשכנם חזרה בלילה, וכ אם לקח ממנו כלי תשמיש של הלילה כגון כרים וכסתות, חייב להחזירם לו לעת ערב, שנאמר .
אם לא החזיר המשכון בזמן שהתחייב, מלבד שביטל מצוות עשה זו, נאמר בתורה שהקדוש ברוך הוא ישמע צעקת הלווה וצערו .
אסור למלווה להשתמש במשכון, גם אם הוא קנוי לו, שכן הדבר נחשב לריבית, שכן בכך הוא נהנה יותר מדמי ההלוואה.
אך מותר לסכם, שהמלווה ישתמש במשכון, ויקזז את שווי השכירות על המשכון מדמי ההלוואה.
ההלכה קובעת כי חוב שיש עליו משכון, אין השמיטה משמטת אותו למרות שלא נכתב עליו פרוזבול, וזאת מכיוון שהחוב נחשב כבר כאילו ונגבה.
במשנה מוצגת מחלוקת בנושא, רבן שמעון בן גמליאל סבור, כי כאשר המשכון שווה רק כשווי חלק מהחוב, אין השמיטה משמטת את החוב, ואילו רבי יהודה הנשיא סבור כי במקרה כזה השמיטה משמטת את החוב.
הגמרא דנה במה נחלקו רשב"ג ורבי יהודה הנשיא.
הגמרא מציעה כאפשרות פשוטה, כי הם נחלקים בנוגע לחלק השני של החוב, עליו אין משכון, שכן ברור שהחלק עליו יש משכון ביד המלווה, אין השמיטה משמטתו, שכן המשכון נלקח לגבות את החוב, ומכיוון שהחוב כבר נגבה אין השמיטה משמטתו.
אך הגמרא דוחה, ואומרת כי ייתכן שהמחלוקת היא על כל החוב, שכן רבי יהודה הנשיא סבור שכאשר המשכון אינו שווה כשווי כל החוב, מוכח שהוא נלקח רק לזיכרון דברים, כלומר כדי שהלווה יזכור לשלם את ההלוואה או כדי להוכיח כי התקיימה הלוואה, אבל לא כדי לגבות אותו.
שיטה מחודשת היא שיטתו של שמואל הסבור כי המשכון הוא תשלום החוב, גם אם ערכו שווה פרוטה וההלוואה שוויה אלף זוז, ואז השמיטה אינה משמטת את החוב, וכן אם המשכון אבד - פטור הלווה מלשלם את ההלוואה, אך ההלכה אינה נפסקת כמותו.
בפרשת וישב שבספר בראשית מסופר שיהודה נתן לתמר לבקשתה את חותמו, פתילו ומטהו כערבון (=משכון) על תשלום גדי העזים שהתחייב לה בשכרה.
משך דור הוא מדד המשמש בביולוגיה אוכלוסיית ודמוגרפיה כדי לשקף את הגודל היחסי של מרווחים בהקמת דור של צאצאים.
משך דור בדרך כלל מבטא את הגיל הממוצע של נשים המתרבות בתוך האוכלוסייה.
נניח כי נשים מתחילות להתרבות בגיל α ומפסיקות להתרבות (או מתות) בגיל ω, אז הגיל הממוצע של הרבייה הראשון של קבוצה של נשים הוא
כאשר הוא פונקציית סיכון, ו הוא הפוריות של נשים בגיל .
כאשר מבנה הגיל יציב, ניתן לתאר את משך הדור כגיל ההורות של אמהות לילדים בני יומם:
כאשר הוא המדד המלתוסיאני של האוכלוסייה.
"משירי ארץ אהבתי" הוא מחזור של שלושה שירים מאת לאה גולדברג, הנקראים על פי מילות הפתיחה שלהם:
שני השירים הראשונים הולחנו והם מוכרים מאוד.
הראשון במחזור משירי ארץ אהבתי (מוכר גם במילותיו הראשונות: מְכוֹרה שלי) הוא שיר עברי מאת המשוררת לאה גולדברג.
השיר התפרסם לראשונה בשנת 1951 בכתב העת הספרותי "אורלוגין" של אברהם שלונסקי כחלק ממחזור של שלושה שירים, לצד "בארץ אהבתי השקד פורח" ו"בארץ אהבתי האביונה".
בהמשך נדפס השיר בספר שיריה "ברק בבוקר" (ספרית פועלים, תשט"ו 1955).
בשנת 1970 הולחן השיר על ידי דפנה אילת לבקשתה של חוה אלברשטיין, עובד על ידי אלכס וייס ובוצע על ידי אלברשטיין.
השיר זכה למספר רב של גרסאות כיסוי.
הדוברת בשיר פונה אל ארץ נוי אך אביונה, שבה יש מלכה ומלך אך אין להם בית וכתר: .
תיאור הארץ אינו מציאותי, היא מתוארת כמקום שמזג האוויר בו סגרירי כל השנה מלבד שבוע אחד; כארץ שהכל בזים לה, ורק הדוברת נדה בעולם ומספרת את שבחיה.
בשיר השני במחזור מתוארת הפריחה האביבית הקצרה בארץ, שבה פורח השקד והכל מצפים לבואו של אהוב, אך הציפייה נכזבת, והשיר השלישי חוזר שוב לנימה הקודרת ולתיאור של עולם עלוב ודל.
חוקר הספרות אריאל הירשפלד טען שהשיר לא נכתב על ארץ מסוימת, אלא מתאר הלך-נפש: "המעמיק לקרוא בו מבין כי מדובר על נפש ולא על מקום בעולם, וכי לשון האגדות המוזרה היא הלשון הנכונה לדבר על הנפש הנכספת לאהבה מתוך עוניה.
הוא גם יראה כי זהו שיר גדול, לא פחות מזה".
גם כותרת השיר, המתייחסת ל"ארץ אהבתי" (הארץ של אהבתי, ולא הארץ שאהבתי) מחזקת פירוש זה.
גם המשוררת שרה שוב סותרת במאמר בעיתון 77 את ההשערה, כי מדובר בארץ ממשית, בין אם ליטא ובין אם ארץ ישראל.
עיקרו של המאמר מתרכז בניתוח הטקסט של שלושת השירים במחזור, ומראה כיצד כל תמונה בשירים מתארת באופן מטפורי את חיי האהבה המקופחים שלה: את הציפייה לאהוב, את אושרה הקצר כאשר הייתה אהבה בחייה ("אביב" ו"חגים", "השקד פורח"), ואת אומללותה המתמשכת כאישה רווקה שאהבותיה לא התממשו בחיי משפחה.
בכך מתפרשת "ארץ אהבתי" כארץ מטאפורית ולא כארץ קונקרטית.
תיאור האקלים החורפי אינו הולם את מזגה הקיצי של ארץ ישראל, ולכן פרשנות אפשרית נוספת (בין השאר של מולי שפירא) לשיר היא שהמשוררת התכוונה במילותיה לארץ ליטא, שבה גדלה, בעיר קובנה.
בקובנה מחצית מימי השנה גשומים ושעות השמש בה מעטות יחסית: .
גולדברג אף כתבה ביומנה ב-1929, בגיל 18, בעודה בליטא: "מאה ושישים יום בשנה יורד גשם בליטא.
הרחבה של פרשנות זו רואה בשיר קינה על יהדות אירופה שחרבה בשואה.
השיר בנוי משני מחזורים המתארים את עלבונה של הארץ ברוב ימות השנה ולאחר מכן את תפארתה במשך שבעה ימים יחידים:
בבית השלישי הארץ אינה מכונה עוד "מכורה", וכן מוחלפים תיאורי המלכים: כעת למלך אין בית והמלכה היא חסרת הכתר.
הדוברת פונה ישירות אל הארץ ומבטיחה לתקן את עלבון גנותה ולספר את סיפורה בעולם:
השיר הולחן על ידי דפנה אילת לבקשתה של הזמרת חוה אלברשטיין, עובד על ידי אלכס וייס והופיע בשנת 1970 באלבומה של אלברשטיין שנשא את שם השיר.
ביצוע זה הגיע למקום ה-16 במצעד הפזמונים העברי השנתי וזכה להצלחה רבה.
בנוסף לביצוע זה, נוצרו לשיר זה גרסאות כיסוי, בהן משל עפרה חזה, דורית ראובני, ברי סחרוף, עמיר בניון ורות דולורס וייס.
בשנת 2018, בחגיגות שנת ה-70 למדינת ישראל, ביצעה שרית חדד את השיר בטקס הדלקת המשואות.
זאת, למרות התיאור העגום המובא בשיר.
חדד הוציאה את השיר כסינגל ללא אלבום.
את קליפ המילים שיצא עבור השיר, העלתה לערוץ הרשמי שלה ביוטיוב ב-15 באפריל 2018, כמה ימים קודם לטקס.
גרסה זו של חדד זכתה להצלחה רבה, ובשיאה הצליחה להגיע אל המקום ה-10 במצעד של מדיה פורסט.
באלבום "שרות לאה גולדברג" (נענע דיסק, 2003) מובאת הקלטה של גולדברג קוראת את שירה.
משינה Unplugged הוא אלבום ההופעה השלישי של להקת הפופ רוק הישראלית משינה.
הוא הוקלט בשנת 2008 במתחם רדינג 3 בתל אביב ויצא לאור בשנת 2012.
האלבום הוא אלבום כפול והוא כולל את מיטב השירים המוכרים ביותר של להקה ("הכוכבים דולקים על אש קטנה", "את לא כמו כולם") וגם שירים שזכו לפחות הצלחה ("פולארויד", "ג'וני האדום") בכלים אקוסטיים ובעיבודים שונים ומחודשים.
האלבום גם כולל שני שירים של יובל בנאי מאלבומי סולו ("לא יכול לעצור את זה", "מעבר להרים"ׂ).
אל ההקלטה הצטרף אחיו של איגי דיין - נאור דיין בגיטרה.
לאלבום יצאה גם מהדורת DVD ובה השירים שבדיסק ובנוסף להם "העמותה לחקר התמותה" ו"אחכה לך בשדות".
לא יכול לעצור את זה
יובל בנאי - שירה, גיטרה אקוסטית.
שלומי ברכה - גיטרה אקוסטית, קולות.
מייקל בנסון - גיטרה בס אקוסטית, קולות.
איגי דיין - תופים, קולות.
אבנר חודורוב - קלידים, אקורדיון, סקסופון, קולות.
נאור דיין - גיטרה אקוסטית.
משכב לידה, ברפואה, היא תקופה בחיי אישה המתחילה מיד לאחר הלידה ונמשכת כשישה שבועות.
בתקופה זו הגוף מתאושש מהריון והלידה, ומערכות הגוף, ובכללן רמות ההורמונים, חוזרות למצבן הרגיל.
נשים בתקופת משכב לידה, עלולות לחוות תופעות המזכירות את ההריון.
זוהי גם תקופה שצריך להסתגל בה לאמהות, להנקה, לחיי משפחה שונים, לטיפול בתינוק, שינויים המהווים אתגר בפני עצמו.
ארגון הבריאות העולמי מתאר תקופה זו כתקופה קריטית עבור האם והילוד אך עם זאת לא מדוברת מספיק; רוב מקרי התמותה בקרב אמהות ויילודים מתרחשים בתקופה זו.
ניתן לחלק את תקופת משכב הלידה לשלושה שלבים:
השלב הראשון (או השלב ה"אקוטי") - 6-12 שעות לאחר הלידה.
אישה שילדה בבית חולים נשארת לאשפוז עד שהיא יציבה מבחינה רפואית.
הגדרה זו יכולה להתייחס לשעות מספר לאחר הלידה, אם כי אורך האשפוז הממוצע לאחר לידה וגינלית הוא בין יום ליומיים ולאחר ניתוח קיסרי הוא שלושה עד ארבעה ימים.
במהלך פרק הזמן הזה האישה עוברת ניטור של כמות הדימום ותפקוד מערכת העיכול והשתן.
השלב השני (או השלב ה"סאב-אקוטי"), 2-6 שבועות לאחר הלידה.
בשלב הסאב-אקוטי, 87% מהנשים מדווחות על לפחות בעיית בריאות אחת.
השלב השלישי, תקופת משכב הלידה המאוחרת, עד שישה חודשים לאחר הלידה.
בעיות בריאות לטווח הארוך (כאלה המתרחשות גם לאחר תקופת משכב הלידה המאוחרת) מדווחות על ידי 31% מהנשים.
בתקופת משכב הלידה חלים שינויים רבים בגוף האישה:
הרחם צריך לחזור ולהתכווץ לגודלו המקורי, תהליך שמרגיש כמו התכווצויות מחזור.
בתום שבועיים מהלידה הרחם אמור לחזור לגודלו המקורי, ומיקומו באגן.
הכאבים הכרוכים בתהליך זה מתעצמים עם כל לידה נוספת.
לאחר הלידה ישנו דימום הנקרא לוכיה.
זהו דימום המכיל רירית מהרחם.
בימים הראשונים הדימום אדום וחזק, וככל שהזמן עובר הוא נחלש, וצבעו דוהה עד שהופך להיות צהוב.
לעיתים בלידות וגינליות ישנם קרעים או חתכים בפרינאום.
לרוב משתמשים בתפרים המתמוססים מעצמם תוך שבועיים.
יש להקפיד כי האזור של התפרים נקי ויבש.
לחלק מהנשים יש נשירה בשיער.
בריחת שתן היא תופעה הנובעת מהחולשה של שרירי רצפת האגן.
ניתן לשפר את המצב על ידי פעילות גופנית לשרירים אלה.
עצירות היא תופעה שמתרחשת כאשר נשים פוחדות מהפעלת השרירים של פי הטבעת, בשל כאבים, תפרים.
תזונה טובה יכולה לסייע במקרים כאלה.
טחורים כתוצאה מהלחץ על האזור בזמן הלידה.
שטיפות מרובות, שימוש במשחות ופדים יכולים לעזור.
כאבים בשדיים בשל גודש, והנקה לא נכונה.
יש נשים שיסבלו גם מצינוריות חלב חסומות, ולעיתים אפילו דלקת בשד.
כאבים כאלה מועצמים בגלל הלחץ שהיולדת נתונה לו.
לחץ שסובב סביב ההזנה של התינוק (האם הוא אוכל מספיק?) ולחץ חברתי להניק, למרות הקשיים.
תקופת משכב הלידה מאופיינת בשינויים קיצוניים במצב הרוח, ובקשיים רגשיים רבים.
לצד הרגשות החיוביים של שמחה, התרגשות, אהבה לתינוק החדש, ישנם רגשות של בלבול, כעס תסכול, פחד ועוד רגשות רבים.
ברוב המקרים שינויים אלה עוברים תוך כמה שבועות.
לדוגמה, ביום השלישי אחרי הלידה, ישנו שיא הורמונלי, הגורם לנשים רבות לדכדוך ובכי בלתי פוסק.
במקרים מסוימים הנשים סובלות מדיכאון אחרי לידה, ואז דרגת הקושי גבוהה בהרבה, והמצב אינו עובר מעצמו.
את הקשיים הרגשיים מעצימים גם עייפות גדולה בגלל הטיפול בתינוק, והצורך בהסתגלות למצב החדש.
משינוסטרויניה הוא כינויו של איגוד המחקר המדעי לבניית מכונות , גוף מחקר המפתח ומייצר טילי שיוט, לוויינים ורכיבי חלל, הפועל ברוסיה.
מרכזי המחקר ומשרדי החברה נמצאים בעיר ראוטוב שבמחוז מוסקבה.
החברה התפתחה מ"משרד התכנון מספר 52", משרדו של ולדימיר צ'לומיי שהיה אחראי על מיזמי חלל בברית המועצות והתחרה מול משרד התכנון של סרגיי קורוליוב.
כיום זהו תאגיד פרטי בבעלות הממשלה הפדרלית באמצעות החברה לחימוש בטילים טקטיים.
משרד התכנון מס' 52 הוקם בשנת 1944 בהנהלת מהנדס החלל ולדימיר צ'לומיי, כמפעל לבניית מטוסים ללא טייס ועם חלוף הזמן החל לעבוד על פיתוח לוויינים וטילי שיגור שונים.
החברה אחראית לפיתוח טילי שיוט, טילים אסטרטגיים וטילים נושאי רכיבים לחלל כמו גם מערכות חלל לווייניות.
לאחר פטירת ולדימיר צ'לומיי במשך שנים רבות המשרד נוהל על ידי גרברט יפרמוב.
החברה מפתח טיל מתקדם בשיתוף פעולה עם ברהמוס אירוספייס מהודו.
פיתוח מטוסים ללא טייס: 16Х, 10Х;
טילים נגד אוניות: BrahMos, P-800;
טילים בין־יבשתיים: UR-100 מדגמים שונים, UTTKh, UR-200;
פיתוח לוויינים ורכיבי חלל: תחנות חלל כחלק של תוכנית סאליוט וחללית TKS, קונדור, מערכת הגנה IS, LK-1, LK-700;
פיתוח טיל שגא-קולי צירקון 3M22
קולסון בייקר , המוכר בשם הבמה משין גאן קלי (Machine Gun Kelly ובראשי תיבות MGK), הוא ראפר ושחקן קולנוע מקליבלנד שבאוהיו.
מקור שם הבמה הוא כינויו של הגנגסטר ג'ורג' סלינו בארנס שחי בארצות הברית בתקופת השפל הגדול.
קולסון בייקר נולד ביוסטון שבטקסס, להורים מיסיונרים.
הוא התחיל את הקריירה המוזיקלית שלו בהיותו נער.
אלבום הבכורה שלו יצא בשנת 2012 וזכה לתגובות חיוביות מצד המבקרים.
האלבום כלל בין היתר את הסינגלים Wild Boy, Invincible, Stereo.
בשנת 2018 היה מאשין גאן קלי מסוכסך עם הראפר האמריקאי אמינם, ולאחר שאמינם הוציא באלבום Kamikaze דיס בשם "Not alike", מאשין גאן קלי הוציא נגדו את הדיס "Rap Devil" .
בתגובה, אמינם הוציא את השיר "Killshot" .
כשחקן, השתתף בייקר בסרט "Beyond the Lights" (2014) ובסרטים "משחקי חובה" בתפקיד טיי, "Punk's Dead" בתפקיד קראש, ו-"האדמה" , שלושתם משנת 2016. בנוסף לכך, השתתף בסרט "מגפה", ושיחק בסדרת הטלוויזיה "רואדיז" של רשת Showtime, בתור ווסלי מנסון.
בשנת 2017, השתתף בשיר "No More Sad Songs" של ליטל מיקס.
בשנת 2018, השתתף בסרט "קופסת הציפורים".
בשנת 2019 השתתף בסרט "הלכלוך: סיפורה של מוטלי קרו", המגולל את סיפורה של להקת הגלאם האמריקאית מוטלי קרו, וגילם את דמותו של מתופף הלהקה, טומי לי.
בשנת 2020 שיחק בסרט גיבורי העל "פרויקט פאוור" של נטפליקס לצדם של ג'יימי פוקס וג'וזף גורדון-לוויט.
בשנת 2020 ביצע משין גאן קלי מהלך של החלפת ז'אנר מוזיקלי.
הוא זנח, לזמן מסוים, את קריירת הראפ, והוציא אלבום עטור שבחים בסגנון פופ-פאנק, בליוויו של מתופף בלינק-182, טראוויס בארקר.
בקליפ של השיר Bloody valentine מופיעה לצד משין גאן קלי ארוסתו, השחקנית מייגן פוקס.
האלבום כולל שיתופי פעולה עם בלאקבר, הלסי ועוד ונסוב סביב נושאים כמו אהבה, פרידה, בדידות, התמכרות לסמים ואלכוהול ובליינות.
בדומה לאלבומים המוקדמים של בלינק-182, משין גאן קלי שוזר שיחות או בדיחות בין השירים.
האלבום גם עובד לסרט-מחזמר בשם Downfalls high.
ההצלחה המסחרית של Tickets to my Downfall תורגמה לאלבום אולפן נוסף בשם Mainstream Sellout שהופק ושווק במרץ, 2022. באלבום זה, ממשיך משין גאן קלי לשלב בין פופ פאנק לבין ראפ קל ומשתף פעולה עם ווילו סמית', ברינג מי דה הוריזון, בלאקבר ועוד.
באלבום הוא מתייחס, בציניות ולעיתים בתוקפנות, כלפי הביקורות שמוטחות כלפיו על המעבר בין ז'אנרים מוזיקליים, היותו מתחזה לפאנק (Poser punk) ודימויו כ-Bad boy (לאחר שהתייחס בזלזול ללהקת הנו-מטאל סליפנוט על הבמה וברשתות חברתיות).
בשנת 2021 שיחק בסרט "Midnight in the Switchgrass" לצד ברוס ויליס, לאחר שהסרט היה אמור לצאת לאקרנים שנה לפני כן ונדחה עקב מגפת הקורונה.
בהמשך השנה, שיחק בסרט המערבון "The Last Son"; בתפקיד ראשי לצד סם וורת'ינגטון.
בשנת 2022 כיכב בתפקיד הראשי בסרט הדרמה של טים סאטון; "Taurus" לו היה שותף גם לכתיבת התסריט.
בהמשך, כיכב במותחן הפשע "One Way" בתור פרדריק "פרדי" סאליבן.
באותה שנה חבר לראפר מוד סאן כאשר השניים עבדו על הסרט "Good Mourning" אותו ביימו, כתבו, הפיקו וכיכבו בתפקיד הראשי.
הסרט קיבל ביקורות שליליות לרוב וקיבלו השניים פרס פטל הזהב לבמאי הגרוע ביותר.
בשנת 2024 גילם גרסה פרודית של עצמו בסרט הקומדיה "הפרס הגדול!" (אנ') של פריים וידאו.
לבייקר יש ילדה שנולדה בשנת 2009, אך הוא חי בנפרד מאם בתו.
ב-2020 התחיל בייקר לצאת עם השחקנית מייגן פוקס.
במרץ 2024 מייגן פוקס הודיעה על ביטול האירוסין .
למרות הפרידה המתוקשרת, במרץ 2025 נולדה בתם המשותפת
משכאת (בפרסית: مشکات שמשמעותו "פנס") הוא טיל שיוט איראני ארוך טווח.
לדברי גנרל מהדי פרחי, בכיר במשמרות המהפכה האסלאמית, הטיל בעל טווח של 2,000 ק"מ ויכול להיות משוגר מהיבשה, מהאוויר ומהים.
ב-9 בספטמבר 2012 הצהיר שר ההגנה האיראני כי הטיל יחשף לציבור "בקרוב"; על אף זאת הטיל טרם נחשף מאז הצהרה זו.
ב-2015 נחשף טיל שיוט איראני ארוך טווח בשם סומאר.
יש שהעריכו שסומאר הוא גרסה של טיל המשכאת, ואחרים סברו מדובר ב-Kh-55 (שם נאט"ו: 'AS-15 'Kent) הרוסי, שהאיראנים קיבלו בעבר.
משיר זהוב (שם מדעי: Tor putitora) הוא מין של דג גדול השייך למשפחת הקרפיוניים שבסדרת הקרפיונאים.
דג זה חי בנהרות הרריים בדרום אסיה מאיראן, פקיסטן, דרום סרי לנקה והודו ועד לתאילנד.
זהו דג גדול מאוד שיכול להגיע לאורך 2.8 מ' ולשקול 54 ק"ג.
צבע הדג אפור ולו קשקשים גרמיים, סנפירים קטנים זהובים וזנב זהוב.
הפה גדול ובקצהו זוג בינים.
הדג חי בנהרות חמימים ושוחה לאיטו.
הוא אוכל-כול הניזון מהחי והצומח.
הדג מצוי בסכנת הכחדה בטבע עקב פגיעה בבית גידולו ודיג יתר.
משיר שחור (שם מדעי: Tor khudree) הוא מין של דג גרם ממשפחת הקרפיוניים החי בנהרות הרריים בהודו וסרי לנקה.
הוא קרובו לסוג של המין משיר זהוב.
בשיא גודלו מגיע המשיר השחור לאורך של מעל מטר ולמשקל של כ-45 קילוגרם, אך פרטים כאלה כבר אינם נראים, והאורך הממוצע של הדגים מגיע ל-50 ס"מ בלבד.
הדג בעל קשקשים רחבים בצבע כסוף ומעט כהה בפלג העליון.
יש לו שלוש שורות גפיים וזנב המורכב מזוג אברות וכן סנפיר גבי גדול.
צבע הסנפירים אפור-זהוב ולחלק מהסנפירים גוון אדמדם.
הראש בהיר ומוארך בעל פס זהוב על הלחי ועם שפתיים רחבות בעלות בינים הנוטים אל מתחת לשפה ועיניים גדולות ולבנות.
הדג הוא אוכל-כול הניזון מהחי והצומח.
הדג חי בנהרות רחבים ובזרמים גבוהים והוא מתרבה בסמוך לאשדים הקטנים, שם גדלים הצעירים מוגנים מטורפים.
הם נפוצים בנהר צ'מבל (Chambal River), יובל של הנהר הארוך יאמונה שמצוי במרכז הודו.
חוקרים מעריכים שאזור זה צריך להיות שמור ומגודר כדי למנוע את הכחדת הדגים.
פרטי משיר שחור מגודלים כדגי נוי בבריכות שונות.
משיר (שם מדעי: Tor) הוא סוג דגים ממשפחת הקרפיוניים שבסדרת הקרפיונאים החיים בנהרות בפקיסטן, הודו, סרי לנקה ודרום-מזרח אסיה עד מלזיה ואינדונזיה.
הם חיים בעיקר במים טרופיים אך גם במימי הרים קרירים.
מקור השם הוא מהינדית ופירושו "אריה אמיץ", עקב מנהגם לשחות במעלה הנהרות החזקים.
דגים אלה גדולים מאוד והגדול שבהם הוא המין משיר זהוב שיכול להגיע לאורך 2.8 מ' ולשקול עד 54 ק"ג.
הם בעלי קשקשים רחבים בצבע כסוף ובעלי סנפירים רחבים.
הראש מוארך עם בינים הפונות מטה.
דגים אלה הם אוכלי כל.
הרבה מהמינים מצויים בסכנה בטבע עקב דיג-יתר, זיהום ופגיעה בבתי גידולם המועטים.
חלק מדגים אלה משמשים כדגי נוי בבריכות פרטיות.
השם "משיר" מיועד גם לבני הסוג Neolissochilus והמין היחידי Naziritor zhobensis, הקרובים.
ספר משך חכמה הוא פירוש על התורה בדרך פשוטו של מקרא שחיבר הרב מאיר שמחה הכהן מדווינסק.
הרב מאיר שמחה כתב את הספר בגיל 17, והיה זה הספר הראשון שכתב.
אולם אף על פי שהספר היה כתוב, הוא לא הוציא אותו לאור בגלל עצה שנתן לו סבו, שאם יוציא בתחילה את ספרו על התורה יתפרסם שמו כדרשן בלבד, ולכן הוציא תחילה את ספרו הלמדני אור שמח.
המחבר ייחס חשיבות רבה לספרו "משך חכמה" והיה אומר: "את ה'אור שמח' הייתי יכול לחבר גם עכשיו לעת זקנותי, אבל את ה'משך חכמה' הייתי יכול לחבר רק בצעירותי".
על שמו נקרא הרחוב "משך חכמה" במודיעין עילית.
הספר יצא לאור כשנה לאחר פטירת המחבר בדפוס א' לעווין בריגה בשנת תרפ"ז (1927) בידי אב בית הדין של ריגה הרב מנחם מנדל זק.
הספר הוא פירוש לרוב בדרך פשוטו של מקרא, והעיקרון הוא לקרב את עניין הכתובים אל השכל הפשוט.
לכן הוא מרבה לתת טעמים למה שמסופר בתורה.
הוא מזכיר בספרו, מלבד ספרי התלמוד ונושאי כליהם, גם את הגאונים, הראשונים וכן אחרונים דוגמת החתם סופר ונודע ביהודה, ואף ספרי קבלה כמו ספר הזוהר וספר יצירה.
משינוסטרויטל פסקוב הייתה קבוצת כדורגל רוסית מהעיר פסקוב, ששיחקה באופן מקצועי משנים 1970 עד 1974 ובשנים 1990 עד 1997 ושוב בשנים 2000–2005. התוצאה הטובה ביותר הייתה במקום השני באזור מערב של הליגה השנייה ברוסיה בשנת 2001.
אלופת ליגת הכדורגל החובבנית - אזור צפון-מערב ושלב הגמר (1999).
"משירי תנועות הנוער" הוא אלבום של שירי תנועות הנוער החלוציות שנאספו, בוצעו והוקלטו לראשונה לתוכנית הרדיו "דו, רה ומי עוד" ששודרה בקול ישראל.
את סדרת התוכניות "דו, רה ומי עוד" ערכה והפיקה דליה גוטמן.
ב-1974 פנתה גוטמן למוזיקאית והמעבדת נעמי פולני כדי להקדיש אחת מתוכניות הסדרה לשירי תנועות הנוער.
שתיהן התחילו לאסוף שירים ידועים יותר ופחות שהושרו בתנועות הנוער החלוציות והחליטו לתעד אותם.
לפרויקט זה הן בחרו את הזמרים: אריק לביא, אילנה רובינא, חנן יובל, גידי גוב, רבקה זוהר.
אלה עבדו כקבוצה ושרו את השירים בעיבוד הקולי של נעמי פולני שגם שימשה מנהלת מוזיקלית של הפרויקט, ובעיבוד הכלי של גיל אלדמע.
השירים הוקלטו, אחרי חזרות ממושכות, בבית המורה בתל אביב ששימש אולפן הקלטות של קול ישראל.
אחרי שידור התכנית, כשהשירים הושמעו בהצלחה מפתיעה ברדיו, החליטה חברת הד ארצי להוציא תקליט עם שירי התוכנית.
בנוסף לאלבום זה, הופיע ב-1975 עוד תקליט ובו חידוש של שירים עבריים ישנים שהוקלטו לתוכנית "דו, רה ומי עוד" גם הם בהפקה ובעריכה של דליה גוטמן ובניהולו המוזיקלי של גיל אלדמע שגם ניגן באקורדיון.
את כל תוכניות "דו, רה ומי עוד" הנחתה רבקה מיכאלי שעבדה אז בקול ישראל.
בתקליט המקורי שירים 1-8 היו בצד א', שירים 9-14 היו בצד ב'
משירי ארץ ישראל הישנה הוא אלבום אוסף של שירים עבריים שהוקלטו במסגרת תוכנית רדיו, ובהמשך הפכה לאלבום מוזיקה מצליח שיצא לאור בשנת 1975.
המשתתפים באלבום: אריק לביא, אילנה רובינא, חנן יובל, גידי גוב, רבקה זוהר, אילי גורליצקי ואופירה גלוסקא.
האלבום נעשה בהדרכת המפיקה המוזיקלית והבמאית נעמי פולני.
בנוסף לאלבום זה יצא אלבום נוסף בשם "משירי תנועות הנוער", שניהם מתוך תוכנית רדיו באולפני רשות השידור בשם "דו רה מי" בליווי גיל אלדמע באקורדיון.
כל השירים עובדו על ידי ירון גרשובסקי (אלא אם כן מצוין אחרת)
בתקליט המקורי שירים 1–7 היו בצד א', שירים 8–14 היו בצד ב'
משינה ורמני היא להקת רוק סובייטית ורוסית, אחת מלהקות הרוק הוותיקות ברוסיה.
הלהקה הוקמה על ידי אנדריי מקרביץ' וסרגיי קוואגואה ב-27 במאי 1969. הכיר ביניהם יורי בורזוב, שהגה את שם הלהקה.
הסוגות שבהן מנגנת הלהקה כוללות רוק קלאסי, רוקנרול, בלוז ובארד.
אנדריי מקרביץ' כותב את הרוב המכריע של המילים לשירים והוא נחשב למנהיג הקבוע של הלהקה.
מלחיני המוזיקה הם אנדריי מקרביץ', אלכסנדר קוטיקוב, יבגני מרגוליס, פיוטר פודגורודצקי ואנדריי דרז'בין.
ככלל, ב"משינה ורמני" המחברים עצמם שרים את שיריהם, כך שבלהקה יש בדרך כלל בין שניים לארבעה זמרים בכל פעם.
אלבום הבכורה של הלהקה, שנקראה אז "TimeMachines", הוקלט בשנת 1969 ונשא את אותו השם.
הוא כלל 11 שירים באנגלית, שדמו ליצירות הביטלס.
האלבום הוקלט בבית: במרכז החדר ניצב הסולן מקרביץ' עם מכשיר הקלטה סלילים עם פונקציית הקלטה ומיקרופון; המוזיקאים מוקמו סביב המכשיר בחדר.
חברי הלהקה חילקו את הסליל עם השירים המוקלטים בקרב חברים ומכרים.
האלבום לא יצא לאור, אך הלהקה מבצעת מדי פעם שיר מ-"TimeMachines" בשם "This Happened to Me".
עד 1973 עברה הלהקה שינויים משמעותיים, והשם השתנה בהדרגה ל"משינה ורמני", אך הנגנים נאלצו להמתין זמן רב להצלחה ולהכרה הציבורית.
בשנת 1973 יצא האוסף "מלודיה", שם הופיעה הלהקה עם אחד משיריה.
חבריה שרו לעיתים קרובות בתמורה ללינה וארוחות, ולא פעם נאלצו לחפש מקום חדש לחזרות.
בתקופה זו מנהיג הלהקה גורש מהאוניברסיטה.
ואז הוצע ללהקה לנגן כמה שירים בסרט "אפוניה", שעבורם קיבלו שכר הוגן.
עם זאת, בגרסה הסופית של הסרט נותר רק שיר אחד, "אתה או אני", אך שמם הופיע בקרדיטים.
בשנת 1974 הקליטה משינה ורמני את השיר "מי אשם", שנכתב על ידי אלכסיי רומנוב.
השיר נתפס על ידי המבקרים כדיסידנטי, אם כי לטענת המחבר לא הייתה בשיר משמעות נסתרת או פוליטית.
בשנת 1976 הופיעה הלהקה בפסטיבל המוזיקה של שירי נוער טאלין, ועד מהרה הושרו שיריהם בכל רחבי ברית המועצות.
אבל שנתיים לאחר מכן, לאחר שהופיעו בפסטיבל מוזיקה מפורסם, נחשבה פתאום הלהקה לא אמינה פוליטית, וחבריה הושעו מהופעות נוספות.
מאז הפכו הופעות הלהקה לבלתי חוקיות, אך לדברי קוואגו פרנסו יפה את חבריה.
עם זאת, אנדרי מקרביץ' תמיד ביקש להביא את הקבוצה לבמה הגדולה, מה שגרם לעימות נוסף עם סרגיי קוואגואה.
לאחר ששינה את הרכב הלהקה, הצליח מקרביץ' בכל זאת להעלות את "משינה ורמני" לבמה, ובראשית שנות השמונים הלהקה כבר הופיעה באופן רשמי.
בהופעות, שהתקיימו באולמות צפופים, נשמעו הלהיטים "פובורות", "סביצ'ה" ואחרים.
בהמשך עבודת המוזיקאים ספגה ביקורת חריפה על ידי גורמים רשמיים בברית המועצות, אך להפתעת כולם הגנו המעריצים על זכותה של "משינה ורמני" להופיע: 250 אלף מכתבי תמיכה של מעריצים הגיעו למערכת "קומסומולסקאיה פרבדה".
עם קריסת ברית המועצות נחלש משמעותית הלחץ הפוליטי על הנגנים.
הם הופיעו בחופשיות במקומות מטרופוליניים, הוציאו אלבומים חדשים, וכבר לא חששו מהצנזורה הפוליטית.
בשנת 1986 התקיים המופע הראשון של הלהקה בחוץ לארץ, בפסטיבל מוזיקה ביפן.
בשנת 1986 יצא האלבום הרשמי הראשון של משינה ורמני.
כפי שצוין באתר של הלהקה, החומר לאלבום נאסף מפונוגרמות של קונצרטים, והנגנים עצמם לא לקחו חלק בהקלטה.
אבל אפילו כך, פרסום האלבום "ודוברי צ'אס" היה צעד גדול קדימה עבור הלהקה.
בשנת 1991, ביוזמתו של מקרביץ', הופיעה הלהקה במסגרת קמפיין פוליטי מאורגן לתמיכה בבוריס ילצין.
בשיאה הופיעה הלהקה בקונצרט בן שמונה שעות בכיכר האדומה במוסקבה מול כ-300 אלף מעריצים.
בדצמבר 1999 נכחו בקונצרט "מכונת הזמן" פוליטיקאים בולטים כמו בוריס נמצוב, אנטולי צ'ובאיס וולדימיר פוטין, שהיה אז ראש ממשלה.
משירי שלום חנוך הוא אלבום אוסף של הזמר שלום חנוך שיצא בשנת 1995.
האלבום מאגד שירים של חנוך מהשנים 1969–1976 בביצועים המקוריים של הזמרים (מלבד עצמו): אריק איינשטיין, ג'וזי כץ, אושיק לוי ופופיק ארנון.
משירי יוני רכטר הוא אלבום אוסף של מוזיקאי-זמר-מלחין הישראלי יוני רכטר.
האלבום מאגד שירים שהלחין רכטר מכל הזמנים - בביצועיהם של (מלבד עצמו): אריק איינשטיין, נורית גלרון, מזי כהן, גידי גוב, יהודית רביץ, יוסי בנאי, ארבע-עשרה אוקטבות, קורין אלאל, אסתר עופרים, חיים צינוביץ', יובל זמיר ומקהלת העפרוני.
"משירי ארץ אהבתי" הוא האלבום העשירי של הזמרת חוה אלברשטיין שיצא בשנת 1970 והוא בין המפורסמים באלבומיה.
האלבום כולל מספר שירים שהפכו לקלאסיקות: "משירי ארץ אהבתי", "ימינה, שמאלה והלאה", "שחמט", "אליעזר בן-יהודה" ו"כל יום אני מאבדת".
שיר הנושא של האלבום, משירי ארץ אהבתי (מוכר גם במילותיו הראשונות: מְכוֹרה שלי) הוא שיר מאת המשוררת לאה גולדברג.
בשנת 1970 הולחן השיר על ידי דפנה אילת לבקשתה של אלברשטיין, עובד על ידי אלכס וייס ובוצע על ידי אלברשטיין.
השיר זכה למספר גרסאות כיסוי ובשנת 2018, בטקס הדלקת המשואות בחגיגות שנת ה-70 למדינת ישראל, הושר בפי שרית חדד.
ימינה, שמאלה והלאה, מאת המשוררת לאה נאור הולחן על ידי נחום היימן ועוסק בתהיה בת אלפי השנים של בני האדם בשאלות כמו היכן נמצא האושר, האהבה וכן הפחד והתוגה.