tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
החלק הדרום-מזרחי של הרמה משתרע במדינות אורומיה ובמידה פחותה גם בסומלי ובצפונה של סומליה.
הוא מגיע לשיאו באזור באלה המוכרז גם הוא כפארק לאומי ופסגתו בהר טולו דמטו (4,337 מטר).
הרמה האתיופית החלה מתרוממת לפני 75 מיליון שנים כאשר מאגמה מעומק כדור הארץ דחפה את פני הקרקע ויצרה כיפה הררית.
לאחר מכן ביתר הבקע הסורי-אפריקני את הרמה לשלושה חלקים - שני חלקיה שנזכרו לעיל, וחלקו הדרום-מערבי של חצי האי ערב שהשתייך גם הוא לרמה האתיופית.
המפגש של שלושת החלקים הוא במשולש עפר, ובצומת זה נפגשים שלושה לוחות טקטוניים - לוח ערב ממזרח ושני תת-לוחות של הלוח האפריקאי: הלוח הנובי שעליו שוכן חלקה הצפון-מערבי של הרמה והלוח הסומלי שעליו משתרע חלקה הדרום-מזרחי.
הרמוניות ספריות הן משפחה של פונקציות של שני משתנים: הזוויות θ ו-φ בקואורדינטות ספריות (כדוריות).
הרמוניות ספריות חשובות ליישומים תאורטיים ומעשיים רבים, בעיקר בפיזיקה.
דוגמאות ליישומים אלה הם אורביטלים באטום ופתרון בעיות אלקטרוסטטיות עם סימטריה כדורית.
ניתן להשתמש בהן לייצוג צורתו של שדה כבידה, צורה של גאואיד וצורת שדה מגנטי בגופים פלנטריים, וכן באפיון קרינת הרקע הקוסמית.
בגרפיקה ממוחשבת תלת-ממדית, הרמוניות ספריות ממלאות תפקיד מיוחד במגוון רחב של נושאים הכוללים תאורה לא ישירה והכרת צורות תלת-ממדיות.
מתמטית, ההרמוניות הספריות הן כלי לפתרון משוואת לפלס בקואורדינטות כדוריות.
כאשר מחפשים פתרון למשוואה, שצורתו היא מכפלה של פונקציה שתלויה רק במרחק מראשית הצירים ושל פונקציה שתלויה רק בזוויות, ניתן לקבל משוואות דיפרנציאליות לחלק הרדיאלי (התלוי רק במרחק) ולחלק הזוויתי.
ההרמוניות הספריות הן פתרון המשוואה הזוויתית, והן אוסף אורתוגונלי של פונקציות.
הרמוניות ספריות נחקרו לראשונה בהקשר של הפוטנציאל הניוטוני הנובע מחוק הכבידה העולמי בשלושה ממדים.
ב-1782, פייר סימון לפלס בספרו "מכניקה שמיימית" עסק בבעיה של קביעת הפוטנציאל הכבידתי בנקודה כלשהי x, שיוצרות אוסף של מסות נקודתיות mi המוצבות בנקודות xi, שנתון על ידי:
כל אחד מהאיברים בסכום לעיל הוא הפוטנציאל הניוטוני היחידני שיוצרות אחת מהמסות הנקודתיות.
כמעט באותו זמן, ומעט לפני לפלס, אדריאן-מארי לז'נדר חקר את הפיתוח של הפוטנציאל הניוטוני היחידני של מסה נקודתית לחזקות של המרחק r של הנקודה x מהראשית ושל המרחק של הנקודה מהראשית.
כאשר γ היא הזווית בין הווקטורים x ו-x1, והפונקציות הן פולינומי לז'נדר .
שימו לב שאם הנקודה x מוגדרת להיות הראשית אז r=0, כך שקיבלנו את הביטוי הרגיל לפוטנציאל של מסה נקודתית.
חשיבות פיתוחו של לז'נדר היא שהוא המפתח לתיאור הפוטנציאל של התפלגויות מסה כלליות, בין אם הן בדידות ובין אם הן רציפות.
בעקבות כך, במאמרו מ-1782 לפלס חקר את המקדמים הללו תוך שהוא משתמש בקואורדינטות כדוריות כדי לייצג את הזווית γ בין x1 ל-x.
ב-1867, ויליאם תומסון ופטר גונטרי טייט הציגו את ההרמוניות הספריות המרחביות בחיבור משותף, שבו גם טבעו את המונח "הרמוניות ספריות" עבור הפונקציות הללו.
ההרמוניות המרחביות היו פתרונות פולינומיים הומוגניים למשוואת לפלס:
באמצעות חקירה של משוואת לפלס בקואורדינטות כדוריות, תומסון וטייט פיתחו את ההרמוניות הספריות של לפלס.
הפיתוח של טורי פורייה במהלך המאה ה-19 אפשר את הפתרון של מגוון בעיות פיזיקליות בתחומים מלבניים, כמו משוואת החום או משוואת הגלים במיתר או בתוף מלבני.
בעיות אלו נפתרו באמצעות פיתוח הפונקציות לטור של פונקציות טריגונומטריות.
רבים מההיבטים של התורה של טורי פורייה, כמו למשל האורתוגונליות של אופני תנודה, ניתנים להכללה באמצעות פיתוחים להרמוניות ספריות במקום לפונקציות טריגונומטריות.
השכיחות של השימוש בהרמוניות ספריות בתחום הפיזיקה בתחילת המאה ה-20 הציבן כמועמדות טבעיות חשובות לפתרון חלק מהבעיות שצצו בתקופת חבלי הלידה של מכניקת הקוונטים.
ההרמוניות הספריות (המרוכבות) מופיעות שם כפונקציות העצמיות של ריבוע אופרטור התנע הזוויתי
כך שהן מייצגות אורביטלים אטומיים שונים.
משוואת לפלס בקואורדינטות כדוריות היא
עבור הפרדת משתנים החלק הזוויתי של משוואת לפלס מקיים:
באמצעות הפרדת משתנים מקבלים ממשוואה דיפרנציאלית חלקית זו שתי משוואות דיפרנציאליות רגילות:
מכיוון ש- ניתן לזהות את האופרטור עם האופרטור , ולכן אם נציב ו- נקבל את המשוואה הדיפרנציאלית הבאה עבור :
וזוהי "משוואת לז'נדר" עם עבור מרוכב כלשהו (מכיוון שלמשוואה תמיד קיים פתרון, הנחה זאת לא מגבילה את הכלליות).
מכך נובע שהפתרון לחלק הזוויתי ניתן להצגה כמכפלה של פונקציות טריגונומטריות ופולינומי לז'נדר הנלווים:
כאשר נקראת הרמוניה ספרית ממעלה וסדר m ו- הוא פונקציית לז'נדר הנלווית (ידועה גם כפולינומי לז'נדר הנלווים).
הפקטור N הוא קבוע נרמול והזוויות θ ו-φ מייצגות את זווית הגובה (, היא שווה לאפס בקוטב הצפוני של הכדור, ל בקו המשווה של הכדור ולפאי בקוטב הדרומי שלו) ואת הזווית המישורית .
הקואורדינטות הספריות שמשמשות בערך זה עקביות עם אלה המשמשות פיזיקאים אך שונות מאלה המשמשות מתמטיקאים.
כאשר פותרים את משוואת לפלס על פני השטח של כדור (על הספירה שלו), תנאי השפה המחזוריים על φ ותנאי רגולריות בקטבים, מבטיחות שהמעלה והסדר m הם מספרים שלמים המקיימים ≥ 0 ו-|m| ≤ .
תנאי הרגולריות בקטבים הכרחי לצורך הקביעה כי l מספר שלם, שכן למשוואת לז'נדר נקודות סינגולריות רגולריות ב-, ורק כאשר הוא מהצורה עבור l שלם כלשהו מובטח כי פתרון המשוואה בשיטת פרובניוס ייתן טור חזקות סופי של x (כלומר פולינום) המתכנס אל הפתרון עצמו.
ברם, אם הפונקציה f מוגדרת רק עבור θ ≤ θ0, אז ההרמוניות הספריות הקטועות שיתקבלו היו מוגדרות לכל סדר שלם, אך למעלה שאיננה מספר שלם.
הפתרון הכללי למשוואת לפלס הוא צירוף ליניארי של הרמוניות ספריות מוכפלות בפתרון הרדיאלי :
האיברים בסכום הראשון שואפים לאפס כאשר r שואף לאינסוף, בעוד שהאיברים בסכום השני שואפים לאפס בראשית.
ישנם מספר נרמולים שונים הנמצאים בשימוש עבור הרמוניות ספריות.
בפיזיקה וסייסמולוגיה, פונקציות אלה מוגדרות בדרך כלל כ:
כך שהן אורתונורמליות ביחס למכפלה פנימית:
כאשר הדלתא היא דלתא של קרונקר המקיימת: δaa = 1, δab = 0 אם a ≠ b ו-dΩ = sinθ dφ dθ.
בחקר הגאודזות והניתוח הספקטרלי משתמשים בנרמול אחר:
בחקר המגנטיות, משתמשים בחצי-נרמול שמידט
גם במכניקת הקוונטים משתמשים לעיתים קרובות בנרמול זה, והוא נקרא על שם הפיזיקאי הישראלי יואל רקח.
ניתן להראות שכל ההרמוניות המנורמלות מקיימות
כאשר הכוכבית מסמנת לקיחת צמוד מרוכב.
משוואה זו נובעת גם מהיחס בין ההרמוניות הספריות עם מטריצת D של ויגנר .
מקור אחד לבלבול בהגדרה של הרמוניות ספריות עוסק בפקטור פאזה של m(1-) שבדרך כלל קוראים לו "פאזת קונדון-שורטלי" (Condon-Shortley) בספרות העוסקת במכניקת הקוונטים.
בקרב החוקרים העוסקים בפיזיקה קוונטית, ישנה פרקטיקה נפוצה או לכלול את הפאזה בהגדרת פונקציות לז'נדר הנלווים, או לבלוע אותה בהגדרה של ההרמוניות הספריות.
אין דרישה להשתמש בפאזת קונדון-שורטלי בהגדרת ההרמוניות הספריות, אך כלילתה יכולה לפשט מספר פעולות קוונטיות, ובפרט העלאה והורדה של אופרטורי תנע זוויתי.
חוקרים העוסקים בגאודזות ומגנטיות לא כוללות את פאזת קונדון-שורטלי בהגדרות שלהם עבור הרמוניות ספריות.
ההרמוניות הספריות הן אוסף שלם ואורתוגונלי של פונקציות ובכך פורשות מרחב וקטורי באופן אנלוגי לווקטורי בסיס ליניארי.
על ספירת היחידה, כל פונקציה אינטגרבילית בריבוע ניתן לפתח כצירוף ליניארי של הרמוניות ספריות:
פיתוח זה מדויק כל עוד הולך לאינסוף.
שגיאות קטיעה יצוצו אם נקטע את הטור האינסופי ונהפוך אותו לסכום עד סופי כלשהו.
את מקדמי הפיתוח ניתן לחשב על ידי כפילת הטור בצמוד המרוכב של הרמוניה ספרית ולבצע אינטגרציה על זווית מרחבית , תוך ניצול יחסי האורתוגונליות בין הפונקציות.
ניתן להשתמש באוסף חלופי של הרמוניות ספריות, שהן פונקציות ממשיות, בעזרת ההגדרה הבאה:
כאשר הוא קבוע הנירמול של הפונקציה עבור ו-.
לפונקציות אלה יש את תכונות הנרמול כמו של ההרמוניות הספריות המרוכבות.
בסימונים אלה, ניתן לפתח כל פונקציה ממשית אינטגרבילית בריבוע כטור אינסופי של הרמוניות ספריות ממשיות:
ראו גם רשימת הרמוניות ספריות ממשיות עד ל-l = 5. פונקציות אלה נבדלות בפאזה של (-1)m מאלה הניתנות בערך זה.
ההספק (power) הכולל של הפונקציה מוגדרת בספרות של עיבוד אותות כאינטגרל של הפונקציה בריבוע, חלקי השטח אותו היא פורשת.
על ידי שימוש בתכונת האורתונורמליות של ההרמוניה הספרית הממשית על ספירת היחידה, אפשר לוודא על ידי חישוב ישיר שההספק הכולל של פונקציה המוגדרת על ספירת היחידה קשור למקדמים הספקטרלים שלה באמצעות הכללה של משפט פרסוול:
באופן דומה ניתן להגדיר את ההספק המשותף (cross-power) של 2 פונקציות כ:
אם הפונקציות f ו-g הן בעלות ממוצע אפס (כלומר, המקדמים הספרים f00 ו-g00 הם אפס) אזי ו- מייצגות את התרומה של השונות והשונות המשותפת (covariance) עבור מעלה , בהתאמה.
בדרך כלל מקרבים את ספקטרום ההספק (המשותף) על ידי חוק חוזקה
וזה קירוב טוב בדרך כלל.
כאשר β = 0 הספקטרום "לבן" כאשר כל מעלה היא בעלת הספק שווה.
כאשר β < 0, אומרים שהספקטרום "אדום" ויש יותר הספק במעלות הנמוכות עם אורכי גל ארוכים מאשר במעלות הגבוהות.
כאשר β > 0 אומרים שהספקטרום "כחול".
תוצאה מתמטית מעניינת מכונה "משפט החיבור" עבור הרמוניות ספריות.
בהינתן שני וקטורים ו- עם קואורדינטות ספריות ו-, בהתאמה, הזווית ביניהם מקיימת:
משפט החיבור מבטא פולינום לז'נדר מסדר בזווית כסכום מכפלות של 2 הרמוניות ספריות ממעלה עם קואורדינטות זוויתיות ו- , כאשר הסכימה מתבצעת על כל הערכים האפשריים של סדרן :
ביטוי זה תקף הן עבור הרמוניות ספריות מרוכבות והן ממשיות (יש להדגיש שהצורה המוצגת לעיל תקפה רק עבור הרמוניות ספריות אורתונורמליות מנורמלות - עבור הרמוניות עם הספק יחידה יש להסיר את הפקטור של ).
בפרט, כאשר שתי מערכות הקואורדינטות הספריות אינן מסובבות האחת ביחס לשנייה מקבלים , כך שמתקבלת הזהות:
כלומר על אף שכל אחת מההרמוניות הספריות באגף ימין תלויה באופן מורכב בזוויות ו-, סכומן אינו תלוי כלל בזוויות אלו.
זהות זו מכונה משפט Unsöld, ועל אף שמקורה במתמטיקה עיונית, בכוחה להסביר חלק ממבנה הקליפות האלקטרוניות באטומים מרובי אלקטרונים.
עבור רמת האנרגיה ה-n ותת-הקליפה מלאה המתאימה לערך של המספר הקוונטי הזוויתי, החלקים הזוויתיים של האורביטלים של האלקטרונים המאכלסים את תת-הקליפה יהיו בצורת הרמוניות ספריות ממעלה וערכים שונים של הסדר .
אורביטלים אלו יוצרים במרחב המרוחק יותר מהגרעין שדה אשר מתנהג באופן זהה לזה של התפלגות נפחית של מטען חשמלי שצפיפותה יחסית בכל מקום לסכום ריבועי משרעות פונקציות הגל של האלקטרונים.
סכום זה הוא בדיוק אגף ימין של משפט Unsöld, ולפי הזהות סכום זה הוא קבוע שאינו תלוי בנקודת המבט.
כלומר הפוטנציאל המתקבל הוא ספירי סימטרי, וזאת הסיבה הבסיסית מדוע התנע הזוויתי נשמר והמספר הוא "מספר קוונטי טוב".
עבור אטומים שתת-הקליפה האלקטרונית (החיצונית ביותר) שלהם אינה מלאה, מתקיימות אינטראקציות עדינות בין האלקטרונים החיצוניים שלהם, שבדרך כלל מטופלות במסגרת החישובית של תורת ההפרעות.
ביטויים אנליטיים עבור ההרמוניות הספריות הראשונות שמשתמשות במוסכמת פאזת קונדון-שורטלי.
ראו גם: '''הרמוניות ספריות נוספות (עד l=10)
ניתן לראות את ההרמוניות הספריות כהצגה של חבורת הסימטריה של הסיבובים סביב נקודה (SO(3)) או החבורה עם האלגברה הזהה לה SU(2).
ככאלה, חבורות אלה תופסות את הסימטריה של ספירה דו-ממדית.
כל סט של הרמוניות ספריות עם l נתון ממפות את החבורה להצגה אי-פריקה (irreducible representation) של SO(3).
בנוסף לכך, הספירה הדו-ממדית שקולה לספירת רימן.
קבוצת הסימטריות השלמה של ספירת רימן מתוארת על ידי חבורת העתקות מביוס , שהיא איזומורפית כחבורת לי ממשית לחבורת לורנץ.
האנלוג עבור ההרמוניות ספריות עבור חבורת לורנץ הם טורים היפרגאומטריים; ואכן, ניתן לבטא את ההרמוניות הספריות במונחים של טורים היפרגאומטריים, כשם ש-SO(3) היא תת-חבורה של PSL(2,C).
באופן כללי יותר, טורים היפרגאומטריים ניתנים להכללה כדי לתאר את הסימטריה של כל מרחב סימטרי.
בפרט, טורים היפרגאומטריים ניתנים לפיתוח עבור כל חבורת לי.
הרמולודיה הוא מושג בפילוסופיה המוזיקלית של אורנט קולמן המתייחס למוזיקה כ"השימוש בהיגיון המנטלי או הפיזי של אדם כדי להציג את האחדות החושית של המוזיקה, של אדם או של קבוצה." המושג מאפיין בעיקר את הזרמים המודרניים של הג'אז כמו ג'אז חופשי ואוונגרד.
באופן בסיסי הכוונה היא לשבור את המסורת המוזיקלית האירופית שנותנת למלודיה את החשיבות המרבית, בעוד ההרמוניה והקצב הליווי.
בהרמולודיה לכל המרכיבים המוזיקליים: הרמוניה, מלודיה, קצב, זמן, מהירות ופראזות, יש חשיבות זהה.
"הצורה של הג'אז בעתיד" (The Shape of Jazz to Come) אלבום של קולמן משנת 1959 נחשב להקלטה הראשונה של הרמולודיה, מוטיב שהלך עמו לאורך כל הקריירה שלו.
בשנות השבעים המאוחרות קולמן החל לכתוב ספר בנושא, אך זה מעולם לא פורסם.
הפרסום היחיד של קולמן בכתב על הרמולודיה הוא מאמר בשם "זמן מושלם להרמולודיה" ("Prime Time for Harmolodics").
השם "הרמולוידה" גם שימש את קולמן בשביל חברת התקליטים שהקים, שנקנתה על ידי ברבה תקליטים (Verve Records) בשנות התשעים.
הגיטריסט ג'יימס בלד אולמר שניגן עם קולמן בשנות השבעים אימץ את הפילוסופיה והתאים אותה לתחום של נגינת גיטרת ג'אז ובלוז.
הרמוני היא מודול על גבי תחנת החלל הבינלאומית.
הרמוני הועלתה בהצלחה אל תחנת החלל במשימה STS-120 ב-23 באוקטובר 2007 על ידי מעבורת החלל דיסקברי.
בתחילה חוברה היחידה ליוניטי ולאחר מכן הועברה למיקומה הסופי בקדמת המעבדה האמריקאית דסטיני
בעת חיבור הרמוני לתחנת החלל עלה נפח המחיה של התחנה מ-420 מטרים מעוקבים ל-490, גידול של כעשרים אחוזים בנפח המחיה.
השם המקורי של היחידה היה "נוד 2".
במרץ 2007 הסתיימה תחרות בין יותר מ-2200 תלמידים מ-32 מדינות בגילאים של גן עד תיכון על בחירת השם.
התחרות נקראה "אתגר נוד 2", והיא דרשה מהמשתתפים ללמוד על התחנה, לבנות מודל שלה ולכתוב חיבור שמסביר מדוע השם שלהם הוא זה שמתאים ל"הרמוני".
הרמוני שוקל 14,288 קילוגרם והוא המחבר השני בין שלושה אל החלק הראשי של התחנה.
התכנון של הרמוני הוא במידה רבה על בסיס המודל הלוגיסטי הרב תכליתי, תא מדוחס שמביא ציוד ואספקה לתחנה במשימות של המעבורות והוא ניתן להחזרה לכדור הארץ.
נוסף על כך הוא תוכנן על בסיס קולומבוס, רכיב שנבנה על ידי סוכנות החלל האירופית.
הרמוני מנוהלת על ידי מרכז טיסות החלל מרשל בהאנטסוויל, אלבמה.
הוספת המודול אפשרה את הרחבת התחנה מנפח השווה לבית בן שלושה חדרים לנפח השווה לחמישה חדרים, עם חיבור המודול היפני קיבו והמודול האירופי קולומבוס.
היד הרובוטית של התחנה קנדארם2 ניתנת להפעלה מרכיב זה בשל הימצאות חיבור חשמל מתאים מחוץ להרמוני.
אחרי ביטול מודול המחיה, נבחרה הרמוני לשמש כאזור השינה של הצוות האמריקאי.
שני חדרי השינה הראשונים הובאו במשימת STS-126 ושניים נוספים ב-STS-128.
במסגרת הסכם בין נאס"א לסוכנות החלל האירופית יחידת "הרמוני" נבנתה על ידי חברת Thales Alenia Space, שבסיסה ברומא.
היחידה הגיעה למרכז החלל קנדי שבפלורידה ב-1 ביוני 2003 לאחר שהועברה מאיטליה בעזרת איירבוס בלוגה.
"הרמוני" במקור הועברה מידי סוכנות החלל האיטלקית לידי סוכנות החלל האירופית ולאחר מכן לנאס"א במכון לעיבוד חלקי תחנת החלל.
העברה זאת סיימה הסכם גדול בין נאס"א לסוכנות החלל האירופית שנחתם בטורינו ב-8 באוקטובר 1997. האסטרונאוט האיטלקי פאולו אנג'לו נספולי ליווה את הרמוני לתחנת החלל על גבי משימה STS-120.
הרמוני שוגרה בהצלחה אל תחנת החלל במשימה STS-120 ב-23 באוקטובר 2007 על ידי מעבורת החלל דיסקברי, בתור רכיב עיקרי של התחנה ושמו ISS-10A.
ב-26 באוקטובר, הקנדארם2 הוציא את הרמוני מתוך תא המטען של המעבורת וחיבר אותה באופן זמני לחיבור הצד של יוניטי, למחרת ב-27 באוקטובר נכנס הצוות לתוך המודול.
לאחר שהמעבורת עזבה את הרמוני, היא הועברה לקדמת דסטיני, כאשר זה הוא מיקומה הנוכחי והסופי.
חיבור זה דרש מצוות התחנה לבצע שלוש פעילויות חוץ ריכביות על מנת לסיים את החיבור.
הרמוני איקנדה הוא כדורגלן ניגרי המשחק בעמדת הקשר האחורי.
איקנדה החל את דרכו במחלקת הנוער של מילאן האיטלקית, אליה עבר בגיל 18 כאשר מילאן התרשמה מאוד מהיכולות הגבוהות שהוא גילה במדי הנבחרת הצעירה של ניגריה.
הוא נרכש על ידי מילאן תמורת סכום של כ-500 אלף דולר, ושיחק במחלקת הנוער של המועדון עד ינואר 2010. לאחר מכן הושאל לשישה חודשים לקבוצת מונצה מהליגה השלישית.
עוד לפני כן הספיק הקשר לערוך 5 הופעות לא רשמיות במדי מילאן, ואת הופעת הבכורה שלו ערך ביולי 2009 במשחק ידידות מול לוס אנג'לס גלאקסי כאשר החליף את רונאלדיניו.
בתחילת עונת הושאל שנית, הפעם לפוגיבונסי, ובינואר 2011 הושאל לאקסטרמדורה מהליגה השלישית בספרד.
לאחר מכן עבר לבודפשט הונבד מליגת העל ההונגרית, ובמקביל רשם הופעה ראשונה במדי נבחרת ניגריה הבוגרת.
בתחילת 2012 הגיע איקנדה לישראל כדי להיבחן בקבוצת בני סכנין, ולבסוף, ב-24 בינואר 2012 חתם בבית"ר ירושלים עד תום עונת .
ב-9 באפריל 2012 שוחרר מהקבוצה.
לאחר יותר מחצי עונה שלא שיחק, בינואר 2013 חתם בהפועל אשקלון מהליגה הלאומית.
בעונת שיחק בקבוצת הוברלה אוז'הורוד מליגת העל האוקראינית.
ב-3 באוגוסט 2014 חזר איקנדה לישראל, וחתם בקבוצת הפועל תל אביב.
ב-13 באוגוסט 2014 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, במשחק מול הפועל רעננה במסגרת גביע הטוטו.
על אף שבמהלך הקריירה שיחק איקנדה כקשר אחורי, הציב אותו המאמן אסי דומב כבלם, והוא פתח בהרכב הקבוצה ברוב משחקיה בסיבוב הראשון.
ב-22 בנובמבר 2014 כבש את שערו היחיד במדי הקבוצה, בניצחון 2–3 על הפועל באר שבע באצטדיון בלומפילד.
לאחר שספג ביקורת על יכולתו ביקש איקנדה לעזוב את הפועל תל אביב, וב-28 בדצמבר 2014 הוא שוחרר מהמועדון.
ביולי 2015 חתם איקנדה בקבוצת סרייבו מליגת העל הבוסנית.
בפברואר 2016 חזר לישראל וחתם בקבוצת מכבי יבנה מהליגה הלאומית.
באוגוסט 2016 חתם בקבוצת אריס לימסול מליגת העל הקפריסאית.
באוגוסט 2017 חזר לישראל וחתם בהפועל נצרת עילית.
בינואר 2018 חתם בהפועל רמת גן, ובתום העונה שוחרר מהמועדון.
ביולי 2018 חתם באל-ג'בלין הסעודית.
הרמוניה (יוונית עתיקה: Ἁρμονία, "צירוף") היא אלת הסדר, השליטה, ההסכמה, וההרמוניה במיתולוגיה היוונית.
הרמוניה היא בתם של אפרודיטה וארס.
הרמוניה מייצגת את ההסתדרות בין הפכים גמורים, והיא ההיפוך של אריס.
היא נישאה לקדמוס, הגיבור הפיניקי שייסד את תבאי והביא את האלפבית ליוון, וממנו הרתה והולידה (בין השאר) את סמלה, אמו של דיוניסוס.
אלתה הרומית המקבילה היא קונקורדיה.
בתור בתם של ארס ואפרודיטה, היא נחשבת אלת מלחמה.
היא שולטת גם על סדר ושלווה בין־אישית, כלומר מרגיעה סכסוכים ומחלוקות, וגם על ההרמוניה ותיאום בין לוחמים.
לפי מקורות מסוימים הרמוניה היא בתם של זאוס ונימפה אלקטרה.
מקורות מאוחרים יותר מתארים אותה בתור אלה המנהלת את האיזון הקוסמי בעולם.
הרמוניה, בגלל היותה בתה הלא חוקית של אפרודיטה, גדלה בחסות הפליאדה אלקטרה.
פסאודו־אפולודורוס כתב בביבליותקה שקדמוס, בן המלך הפיניקי אגנור, הגיע ליוון בחיפושיו אחר אחותו אירופה והתיישב שם.
לאחר מסע הוא נקלע לקרב עם דרקון שהיה שייך לארס, הרגו, ושתל את שיניו באדמה; מהן צמחו אנשים (ספרטוי) שנלחמו אחד בשני, עד שנשארו רק חמישה מהם.
באותו מקום ייסד את תבאי.
כדי לכפר על הטבח, שרת קדמוס את ארס לשמונה שנים.
שלאחר שסיים קדמוס את שירותו, נתנה לו אתנה את המלוכה, וזאוס נתן לו את הרמוניה בת ארס ואפרודיטה לאישה.
כל האלים עזבו את השמיים וחגגו במשתה עם מזמורים את הנישואים.
קדמוס נתן לה שמלה ואת השרשרת שהכין הפייסטוס, שיש אומרים שניתנה לקדמוס על־ידי הפייסטוס, אך פרקידס אומר שהיא ניתנה על־ידי אירופה, שקיבלה אותה במתנה מזאוס.
פאוסניאס העיד שבני תבאי מספרים שמצד האקרופוליס בעיר, איפה שנמצאה בימי המחבר האגורה, היה בעבר הרחוק ביתו של קדמוס.
הם יודעים להצביע על חורבות חדר הכלולות של הרמוניה, ועל חדר שלדבריהם השתייך לסמלה, ואליו אין איש מורשה להיכנס אפילו בימי המחבר.
הם גם יודעים להצביע על המקום באגורה בו המוזות שרו בחתונת הרמוניה.
המחבר מתאר בהמשך חפצי קודש נוספים שהיו שם.
פאוסניאס גם הביא סיפור על כמה פסלי אפרודיטה חשובים הקשורים בקדמוס.
בימי המחבר היו בתבאי שלוש צלמיות עץ של אפרודיטה, כה עתיקות שנאמר עליהן שנוצרו מפסלי־החרטום של אניות קדמוס: אחת של אפרודיטה אוראניה (שמימית), השנייה פנדמוס (נפוצה, של העם), והשלישית אפוטרופיה (דוחה).
נכתב שהרמוניה נתנה לאפרודיטה את הכינוי אוראניה לסמל אהבה טהורה וחופשיה מתאוות בשרים, הכינוי פנדמוס לציון יחסי מין, והכינוי אפוסטרופיה כדי שהאנושות תוכל לדחות תשוקה אסורה וחטאים, כי היא הכירה פשעים רבים שנעשו בקרב זרים ואף בקרב יוונים (כגון אלה שנעשו לאמו של אדוניס, לפאידרה ולטראוס).
בסיכום סיפורי קונון שכתב פוטיוס מובא סיפור איך האי תאסוס קיבל את שמו מתאסוס אחי קדמוס, ובהקשר זה מסופר שלאחר כיבוש בויוטיה, יישב קדמוס פיניקים בתבאי והתחתן עם הרמוניה בת ארס ואפרודיטה.
לפי דיודורוס סיקולוס, בימי יאסיון, אחרי טקס המיסטיקה הראשון באי סמותרקה , הגיע קדמוס בן אגנור בחיפושו אחר אירופה לאי, ולאחר שהשתתף בטקס חניכה נשא לאישה את הרמוניה, שלדברי המחבר הייתה אחות יאסיון "ולא, כפי שמספרים היוונים במיתולוגיות שלהם, בת ארס".
חתונת קדמוס והרמוניה הייתה החתונה הראשונה, ועבורה סיפקו האלים סעודת נישואים, ודמטר, שהייתה מאוהבת ביאסיון, נתנה לו את פרי הדגן, הרמס נתן לירה, אתנה את "השרשרת הנודעת", גלימה וחליל, ואלקטרה את הטקסים הקדושים של אם האלים הגדולה, כך היא נקראת, עם מצלתיים, תופי דוד וכלים אחרים לטקסיה.
אפולון ניגן על הלירה והמוזות על חליליהן, ושאר האלים דיברו בשבח הזוג ותרמו לחגיגת החתונה.
לפי המחבר, רק בהמשך ייסד אותו קדמוס את תבאי שבבויוטיה בהתאם לאורקל שקיבל.
במקום אחר הזכיר שקדמוס התחתן עם הרמוניה בת אפרודיטה, והוליד את סמלה, אינו, אוטונואה, אגבה ופולידורוס.
כן הוא הזכיר, בהקשר של אירועים מאוחרים יותר, את החפצים שנתנה אפרודיטה להרמוניה אשת קדמוס – שרשרת וגלימה.
אובידיוס סיפר באריכות על המעבר של קדמוס והרמוניה לאיליריה והפיכתם לנחשים.
לדבריו, קדמוס לא ידע מה גורל בתו ונכדו (סמלה ודיוניסוס), ובהתאבלו על האסונות הרבים שקרו לבני משפחתו, הוא ברח מהעיר שייסד, כאילו גורל המקום ולא גורלו האיום שלו הוא שהימם אותו.
לאחר שיטוטים ארוכים, הגיע עם אשתו לגבולות איליריה.
כורעים תחת משא הצער והגיל, הם סקרו את חוסר המזל של משפחתם ואת צרותיהם.
קדמוס אמר: "ההיה זה נחש מקודש שחניתי ניקבה לפני זמן רב, כשאך באתי מצידון, פיזרתי שיניו בארץ, זרעי תבואת אנוש מוזרה?
אם אלה האלים אשר בזאת נוקמים בזעם מדויק, אני מתפלל אליכם שגם אני אהיה לנחש, ואתמתח בצורה נחשית מאורכת–––" ממש בעודו דיבר נמתח לצורה נחשית; עורו התמלא קשקשים ושינה את צבעו, רגליו התמזגו והפכו לזנב והוא נפל על בטנו.
זרועותיו עוד נשארו, והוא שלח אותן קדימה, ועם דמעות זולגות על לחייו האנושיות־עדיין הוא בכה: "קרבי, הו, בואי, אשתי האומללה ביותר, וכל עוד נשאר ממני משהו, געי בי, אחזי בידי, כל עוד יש לי יד, כל עוד הנחש עוד לא השתלט על כולי".
הוא רצה להגיד הרבה יותר, אבל לשונו הפצלה פתאום, וכל שהצליח להוציא מפיו היה לחשוש.
אז הלמה אשתו על חזהּ וזעקה: "הו קדמוס, הישאר, איש עצוב, ודחה מעליך את הצורה המפלצתית הזאת!
איפה כתפיך וידיך, צבעך, פניך, ובזמן שאני מדברת – כולך?
למה אינכם משנים גם אותי, אלי השמים, לאותה צורת נחש?" הוא ליקק את פני אשתו וזחל בין שדיה המוכרים לו, חבק אותה.
כל מי שהיה שם – שכן היו להם מלווים – התמלאו באימה.
אבל היא רק ליטפה את צוארו החלקלק של הדרקון, ופתאום היו הם שני נחשים שלובים וכרוכים זה בזה, שלאחר זמן קצר זחלו משם והתחבאו ביערות הסמוכים.
גם היום, כמו בימי קדם, הם לא מפחדים מבני האדם וגם לא פוגעים בהם, יצורים עדינים, זוכרים מה היו אי אז.
ככל שקדמוס התקרב למותו, הוא הפך ליותר ויותר דמוי נחש עד שהפך כולו לנחש, לפי הקללה של ארס.
בתגובה, הרמוניה פשטה את בגדיה והתחננה לאלים שיהפכו אותה גם היא לנחש כדי שתוכל להיות עם בעלה.
האלים נענו לבקשתה והשניים, בתור נחשים, רכבו בכרכרה רתומה לדרקונים אל אליסיום.
בארגונאוטיקה מסופר שקדמוס והרמוניה קבורים באיליריה.
הרמוניה ידועה בעיקר בזכות השרשרת הקטלנית שקיבלה ביום חתונתה.
כשאתנה העניקה לקדמוס את העיר תבי, זאוס נתן לו את הרמוניה.
כל האלים כיבדו את החתונה בנוכחותם.
קדמוס העניק לכלה גלימה ושרשרת שקיבל מהפייסטוס.
שרשרת זו, המכונה בדרך כלל שרשרת הרמוניה, הביאה חוסר מזל לכל מי שהחזיק אותה וגרמה לטרגדיות רבות לצאצאיה של הרמוניה.
לדבריו, הדבר שהביא את הקללה לצאצאי הרמוניה אינו שרשרת.
לפי דבריו, השרשרת הביאה שלום והחזיקה בתוכה את כוחותיה של הרמוניה, ולשם האיזון הגלימה שקיבלה הפכה למקוללת ול"טבולה בפשע".
אגדת קדמוס ואירופה קיבלה מעמד חשוב בפיניקיה עצמה, לכל המאוחר בתקופה ההלניסטית, והדבר בא לידי ביטוי במטבעות צור וצידון.
בין מטבעות ערים אלה המתארים אירועים שונים מחייו של קדמוס, נמצאו גם מטבעות צוריים המציגים את קדמוס אוחז בידה של הרמוניה.
האסטרואיד 40 הרמוניה שהתגלה ב-31 במרץ 1856 על ידי הרמן גולדשמידט, נקרא על שמה.
השם ניתן על ידי אורבן לה-ורייה לציון סיום מלחמת קרים.
הרמוני קורין הוא במאי קולנוע, מפיק, תסריטאי, סופר ושחקן יהודי-אמריקאי.
יצירותיו מתאפיינות בגישה משוחררת ובחתרנות אסתטית, תוך ניפוץ מוסכמות חברתיות ושילוב טכניקות ניסיוניות.
עיסוקיו משתרעים על פני תחומי האמנות החזותית, המוזיקה, האופנה והפרסום.
קורין נולד בבולינס, קליפורניה וגדל בנאשוויל, טנסי למשפחה יהודית אמידה.
הוריו הם אווה וסול קורין.
אביו היה רקדן סטפס והפיק לרשת PBS (תכנים דוקומנטריים), סול נהג לקחת את קורין לקרנבלים וקרקסים ולימד אותו איך להשתמש במצלמת קולנוע מסוג "Bolex".
כילד, קורין צפה בסרטים עם אביו שנהג לשכור סרטים של באסטר קיטון ולקח אותו להקרנה של גם גמדים התחילו בקטן.
קורין אמר כי "ידעתי שיש בקולנוע שירה כל כך חזקה שמעולם לא ראיתי עוד".
כילד, קורין שינה את שמו מ"הרמוני" (הרמוניה) ל"הרמפול" (מזיק) כיוון שהרגיש כי שינוי זה יגרום לו להישמע קשוח יותר אם יקלע לקטטה.
קורין העביר את ילדותו בנאשוויל ולמד בתיכון "הילסבורו" לפני מעברו לניו יורק לגור עם סבתו.
קורין גם העביר זמן מה במחייה עם הוריו בקומונה, חוויה אשר סייעה לו לשבץ את סרטו Mister Lonely באווירת קומונה.
כמתבגר, קורין הרבה לפקוד את בית הקולנוע והיה צופה בסרטים קלאסיים של ג'ון קסאווטס, ורנר הרצוג, ז'אן-לוק גודאר, ריינר ורנר פאסבינדר ושל אלן קלרק.
באחד מהראיונות ציין קורין כי הוא למד מינהל עסקים במכללה, אך לפי מקורות אחרים נאמר כי הוא למד כתיבה דרמטית ב"בית הספר טיש לאומנויות" באוניברסיטת ניו יורק סמסטר אחד לפני שפרש לטובת פיתוח קריירה בתור גולש סקייטבורד מקצועי.
קורין הכיר את קלואי סביני בפארק "וושינגטון סקוור" בניו יורק במהלך שנתה האחרונה בתיכון ב-1993. השניים נהפכו לחברים קרובים, דבר אשר הוביל לליהוקה בסרט העצמאי דל התקציב "ילדים".
הם היו במערכת יחסים שנמשכה עד שנות ה-90 המאוחרות.
קורין התחתן עם השחקנית רייצ'ל קורין ולהם בת בשם לפטי בל קורין(Lefty Bell Korine).
באוגוסט 2024, הסרט "Baby Invasion" של קורין הוקרן בהקרנת בכורה עולמית בפסטיבל הסרטים של ונציה וזכה למחיאות כפיים של 8.5 דקות.
הסרט מאופיין בסגנון ניסיוני, בלתי קונבנציונלי ודומה למשחק וידאו.
הסרט משתמש במנועי משחקי וידאו ובינה מלאכותית ליצירתו, והוא מציג פסקול מאת Burial.
העלילה של הסרט מועברת בעיקר דרך קריינות, שנעשית על ידי חובבת ASMR שמצא קורין באתר OnlyFans.
הסרט נמשך כשעה ו-20 דקות והוקרן כהקרנת חצות בפסטיבל.
סיפורו של ויל האנטינג (1997) – ג'רוו
(2005) Last Days – בחור במועדון
(2013) Stoker – מר פלדמן, מורה של אינדיה לאומנות
מאהבת בתשלום מראש (2017) – פול
הרמה הברנית , הידועה גם בתור רמת ברן או הרמה הברנזית, היא חבל ארץ במרכז שווייץ המצוי בתחומי קנטון ברן.
הרמה משתרעת בחלקו הדרומי של הקנטון, והיא מהווה את החלק הגבוה וההררי שלו.
בהגדרה המקובלת, חבל הארץ מתפרס על פני חמישה מחוזות מנהליים שונים.
הגבול הצפוני של האזור, נמתח לאורך רכסי ההרים שבמרכז קנטון ברן, המפרידים בין שטחי השפלה רצופת הגבעות שמצפון לבין האגמים הגדולים של הקנטון: אגם תון ואגם ברינץ.
מדרום לאגמים, עולים פני הקרקע בחדות, עד שהם מגיעים לשיאם בפסגות הגבוהות של האלפים הברניים השולטים על אזורי הגבול בין קנטון ברן לקנטון ואלה.
בשטחי הרמה הברנית, מתקיימים תנאים ייחודיים שונים המבדלים אותה במידת מה משאר קנטון ברן.
לתוואי השטח ההררי מתלווה אוכלוסייה דלילה יותר ביחס לאזורים אחרים בקנטון.
צפיפות האוכלוסין נמוכה ובאופן דומה גם כמות הערים מזערית.
בנוסף, הגאוגרפיה הקשה תרמה להתפתחותו של ניב לשוני מקומי, אלמאנית עילית-עילית (Hegscht-alemannisch), השונה מהאלמאנית העילית (Hoch-alemannisch) המדוברת בשאר קנטון ברן.
גם מבחינה היסטורית ידע האזור לא פעם דרך נפרדת מאזורי השפלה שמצפון לו, באופן אשר התבטא גם בהפיכתו לקנטון נפרד למשך מספר שנים במסגרת הרפובליקה ההלווטית.
אך יותר מכל דבר אחר, נראה כי האזור נודע בעיקר עקב היותו אחד המרכזים התיירותיים המשגשגים ביותר בשווייץ.
עם מסורת תיירותית ארוכת שנים, רשת תחבורה מתקדמת, כפרים ציוריים ונופים אלפיניים בולטים, הרמה הברנית נהנית במשך תקופה ארוכה מתיירים רבים הפוקדים אותה מדי שנה.
ברחבי הרמה הברנית ישנם שני מרחבים של רצף עירוני, הכוללים כל אחד כמה ערים ויישובים: תון ואינטרלאקן.
ממעבר להם פזורים בחבל ארץ זה גם כ-20 כפרים ועיירות בעלי אוכלוסייה של למעלה מ-3,000 תושבים.
המטרופולינים הגדולים ברמה הברנית שם יישובים מחוז 1 72,328 תון, היימברג, הילטרפינגן,שטפיסבורג ואוברהופן תון 2 15,297 אינטרלאקן, אונטרזיןומאטן ביי אינטרלאקן אינטרלאקן-אוברהאסלי
ברחבי הרמה הברנית שוכנים כ-80 ערים, עיירות וכפרים.
המונח של לייבניץ למרכיבי היסוד הללו הוא "מונאדות", אשר הוא תיאר אותן בעבודתו הבשלה ("מונאדולוגיה", פסקה 7) כ-"חסרות חלונות".
התאוריה של לייבניץ ידועה ביותר כפתרון לבעיית הגוף והנפש הנוגעת לאופן שבו התודעה מקיימת אינטראקציה עם הגוף הפיזי.
בנוסף, לייבניץ דחה את הרעיון של גופים פיזיקליים המשפיעים אחד על השני, והסביר את כל הסיבתיות הפיזית בדרך זו.
כדי להמחיש את רעיון ההרמוניה, לייבניץ מביא בכתביו את משל השעונים.
במטפורה של לייבניץ, קריאת השעון יכולה לסמל כל מצב רגעי של ישות מסוימת, כך למשל ניתן לקשר שעון לנפש ("שעון נפשי") או שעון לגוף הפיזי ("שעון ביולוגי").
לייבניץ טוען כי ישנן שלוש דרכים שבאמצעותן ניתן להביא שני שעונים למצב של פעולה סינכרונית.
הראשונה היא חיבור פיזי בין השעונים, באמצעות מנגנון שמתאם את קריאת השעונים ביניהם (למשל, באמצעות שידור אוטומטי של אות סנכרון).
השנייה היא באמצעות התערבות שען שמכוון מחדש את השעונים כל אימת שנוצרת אי התאמה.
השלישית היא באמצעות שען מוכשר המצליח ליצור שעונים עם התאמה מושלמת מלכתחילה.
הדרך הראשונה משולה ליחסי סיבה ותוצאה, השנייה לרעיון של התערבות אלוהית מחזורית, והשלישית לרעיון ההרמוניה מראש של הדברים, כאשר אלוהים משול לשען המוכשר.
תחת העיקרון של הרמוניה קבועה מראש, התכנות מראש של כל תודעה יכול להיות מורכב ביותר, כיוון שרק היא עצמה גורמת למחשבות שלה או לתנועות של הגוף הפיזי המקושר אליה.
כדי שלמראית עין יתקיימו אינטראקציות, ה"תוכנית" של כל מרכיב יסודי חייבת להכיל תיאור של היקום כולו, או תיאור של איך העצם צריך להתנהג כל הזמן, כולל במהלך כל האינטראקציות שהוא נצפה מקיים.
תאוריית ההרמוניה הקבועה מראש מתארת במובן מסוים את העולם כאוסף של אוטומטים שנועדו להשתלב יחד בצורה החלקה ביותר האפשרית, כאשר רק לאל עצמו יש את נקודת המבט השלמה.
במיוחד במדעי החיים בולטת העדות המדעית לקיומה של תוכנית הרמונית כזאת (אף כי מדובר בתאוריה פילוסופית בלבד); למשל, כאשר מופרש הורמון בגוף החי, איבר המטרה שלו "מותאם" לקלוט אותו, באנלוגיה לתכנות ההדדי של שתי מונאדות המקיימות אינטראקציה.
ניתן לשים לב שאם התודעה מתנהגת כמונאדה חסרת חלונות, אין כל צורך בקיומו של עצם אחר כדי ליצור את התפיסות החושיות של התודעה הזאת, מה שמוביל להשקפת עולם סוליפסטית בה העולם מורכב רק מתודעה.
לייבניץ הצביע על כך ב"דיון על מטאפיזיקה" חלק 14. אף על פי כן, הוא טוען שמעקרון ההרמוניה שלו, לפיו האל ברא את העולם הטוב ביותר וההרמוני ביותר האפשרי, נובע כי התפיסות (מצבים פנימיים) של כל מונאדה מבטאים את העולם בכללותו, ושהעולם המבוטא על ידי כל מונאדה למעשה קיים ממש.
אף על פי שלייבניץ קובע כי כל מונאדה היא חסרת חלונות, הוא גם טוען שהיא מתפקדת כ"מראה" של היקום כולו.
הרמון היא סדרת דרמת מתח ישראלית בהפקת החברות אנדמול שיין ורשת.
הסדרה נכתבה על ידי ענת ברזילי, הדר גלרון וגדי טאוב, בהשראת ספרה האוטוביוגרפי של מעיין סמדר "נשות ההרמון".
הסדרה עלתה לאוויר ב־1 בפברואר 2018 ברשת 13, וכללה שמונה פרקים.
אלון אבוטבול – שבתאי צדיק, האנטגוניסט הראשי של הסדרה.
חן אמסלם זגורי – מאיה לוין, הדמות הראשית בסדרה.
נועם לוגסי – הגר לוין, אחותה הקטנה של מאיה, אשר הולכת בעקבותיה אל תוך החיים בכת.
יורם טולדנו – יואל לוין, אביהן של מאיה והגר, נחוש להוציאן מן הכת בכל הכוח.
אסי לוי – תקווה לוין, אימן של מאיה והגר.
שירה האס – תמר, בתם של שבתאי ועטרה אשר גדלה במחשבה כי אמה היא אלינור.
חושבת הרבה על לצאת אל ה"חיים שבחוץ".
ענת ברזילי – אבישג, אחת מנשותיו של שבתאי והיחידה שנשואה כדין.
דוד שאול – אריאל צדיק, בנם של שבתאי ואבישג.
נטע שפיגלמן – אלינור צדיק, בתם של שבתאי ורחלה.
שני קליין – תהילה (נועה), אחת מנשותיו של שבתאי, התגרשה מבעלה כשנשבעה לכת.
גילת אנקורי – רחלה, אחת מנשותיו של שבתאי.
נראה בסדרה כי מתאבלת על בתה עטרה.
רומי אבולעפיה – הודיה, אחת מנשותיו של שבתאי
טל טלמון – אושר, אחת מנשותיו של שבתאי
הדר גלרון – אריאנה, עובדת סוציאלית, אחת מנשותיו של שבתאי
אפרת אביב – איילת, אחת מנשותיו של שבתאי
מנואל אלקסלסי – שבת, נכדתו של שבתאי
כפיר סקנדרני – נועם, הבן של תהילה
ליאור סומך גורמן – ליאור, בנה של הודיה
דין גרבר – דורי, חבר של תמר
אור בן מלך – מייקי
הרצל טובי – סרנו, קצין בילוש במשטרה
אינה בקלמן – יאנה, אחת מנשותיו של שבתאי.
מתגוררת במקלט מבודד בבית ההרמון.
מיכל ורשאי-ארלוק – אורלי אסולין, עיתונאית
אסף בן לולו – הגרוש של תהילה ואבא של הילד שלהם
איילת מרגלית – מנהלת בית הספר של תמר
הסדרה נוצרה בהשראת דמותו של גואל רצון ומבוססת בעיקרה על ספרה של מעיין סמדר ("נשות ההרמון"), שהייתה חברה בכת שלו, אך גם על מאפיינים של כתות אחרות שנאספו בעזרת ראיונות ועבודות תחקיר.
בפתיח הסדרה מופיעה שקופית המציינת כי "כל דמיון בין הסדרה לבין אירועים אמיתיים הוא מקרי בהחלט".
עורכת הדין שלומציון גבאי מנדלמן, אשר שימשה כסנגורית במהלך המשפט של גואל רצון, מתחה ביקורת על כך וטענה כי קיימים הרבה קווי דמיון בין הסיפור לסדרה וכי "הם צוחקים על הצופים".
בריאיון ל-103FM סיפרה מעיין סמדר בתגובה, שמיד לאחר אותה שקופית מצוין שהסדרה מבוססת על ספרה ואישרה שמרבית העלילה בסדרה מבוססת על מקרי אמת וחייה בצד גואל רצון, בנוסף גילתה כי דמותה מגולמת על ידי השחקנית חן אמסלם.
השחקנית נועם לוגסי התייצבה לסט הצילומים כחודש לאחר שאחותה התאבדה.
הסדרה עלתה לאוויר עם שידור רצוף של שני הפרקים הראשונים אשר זכו ל־16.4% ו־16.2% אחוזי צפייה בהתאמה.
הסדרה מגוללת את סיפורה של כת בהנהגתו של שבתאי צדיק (אלון אבוטבול) שמקיף את עצמו בנשים שמצאו אצלו אוזן קשבת וכולם יחדיו מתגוררים במעין קומונה.
שבתאי מעביר למשפחתו ולכל דורש שיעורי קבלה ורוחניות.
הסדרה מתמקדת בכמה דמויות מרכזיות, מן הכת ומחוץ לכת.
מאיה לוין (חן אמסלם זגורי) היא בחורה צעירה שהצטרפה לכת אחרי ששבתאי הצליח לרפא אותה ממיגרנות, ומייחלת להיות אחת מנשותיו של שבתאי וללדת לו ילדים.
מאיה משכנעת את אחותה, הגר (נועם לוגסי) להגיע לטיפולים אצל שבתאי, וזו מגלה גם עניין אישי בשבתאי ובלימודים אצלו.
הוריהן של השתיים, יואל (יורם טולדנו) ותקווה (אסי לוי) לוין, מנסים בכל יכולתם להוציא את מאיה מהכת, ולמנוע את כניסתה של הגר לשם.
שבתאי מגלה עניין בהגר ומעוניין שהיא תצטרף אליהם.
הסדרה עוקבת גם אחרי כמה דמויות מרכזיות בתוך הקומונה, בהן תמר (שירה האס), נכדתו של שבתאי שמגלה את העולם בחוץ ומעוניינת להיות חלק ממנו.
מס' בעונה כותר תאריך שידור 1 "פיילוט" 1 בפברואר 2018 מאיה (חן אמסלם זגורי) היא בחורה צעירה שהצטרפה לכת אחרי ששבתאי הצליח לרפא אותה ממיגרנות.
מאיה מייחלת להיות אחת מנשותיו של שבתאי וללדת לו ילדים.
היא מנסה לשכנע את אחותה הקטנה הגר (נועם לוגסי), הסובלת מפריחה, להיפגש עם שבתאי ומטפחת בה תקווה כי הוא יצליח לרפא גם אותה.
הוריהן, יואל (יורם טולדנו) ותקווה (אסי לוי), מתנגדים מאוד לקרבה בינה לבין הגר ומנסים למנוע כל פגישה ביניהן או בין הגר לבין שבתאי, מהחשש שמא ישטוף את מוחה.
הגר מגיעה לבסוף לטיפול אצל שבתאי, מוקסמת מהכריזמה שלו ומעוניינת להגיע לעוד טיפולים.
במקביל, שבתאי מצידו משכנע את מאיה לעשות כל דבר אפשרי כדי לצרף את הגר לקומונה ו"להביא אותה אל האור".
הוא טוען כי אם מאיה תצליח לשכנע את הגר להצטרף, היא בעצמה תעלה "מדרגה רוחנית" ותהיה ראויה להיות אישה וללדת ילדים למשפחה.
דברים אלו מביאים את מאיה להגיש תלונה שקרית כנגד אביה על תקיפה מינית, ובכך להביא להוצאתה של הגר מהבית.
העובדת הסוציאלית אשר מגיעה לקחת את הגר לדירת אומנה מתבררת כאחת מנשותיו של שבתאי, אשר למעשה הביאה אותה לדירה סמוכה לקומונה.
הגר חיה בדירה סמוכה לקומונה ומבלה את מרבית זמנה עם הנשים והילדים.
2 "פיילוט" 1 בפברואר 2018לאחר שהצליחה להביא את אחותה לקומונה, שבתאי מכנס את המשפחה ומספר להם כי מאיה עלתה מדרגה וראויה להפוך לאישה.
היא חושבת כי הוא מתכוון להתחתן איתה, אך למעשה הוא מכריז כי מאיה תתארס לבנו הבכור, אריאל.
3 "התקשורת מתגייסת" 8 בפברואר 2018מאיה לא מצליחה להסתיר את אכזבתה מאירוסיה לאריאל, ואריאל טוען כי אינו רוצה להתחתן כך.
לבסוף שניהם משוכנעים על ידי שבתאי כי עליהם להתחתן והנישואים יצליחו.
לפני חתונתה, מאיה הולכת לטבול במקווה בליווי שבתאי, ולאחר הטבילה שבתאי אונס אותה.
תמר מתקרבת לנער מבית הספר שלה ואמה חושדת בה בחוסר צניעות.
בהמשך לחקירה המתנהלת נגד יואל ובצעד נואש, יואל ותקווה מחליטים לערב את התקשורת ופונים לכתבת חדשות כדי שתנסה לחשוף את הכת של שבתאי.
הכתבת מגיעה לתעד עם מצלמה נסתרת את אחד השיעורים של שבתאי.
היא מנסה להתעמת איתו אך הגר עונה לה ומגנה על אורח החיים שלו.
לאחר מכן, שבתאי מזמין את הכתבת לראיין אותו ולצלם את הקומונה, תוך טענה כי אין לו מה להסתיר.
4 "המצלמה חושפת את ההרמון" 15 בפברואר 2018 הגר ושבתאי משוחחים, והוא מציע לה לשנות את שמה לאסתר, על שם אסתר המלכה.
הגר בהתחלה מסתייגת, אך לאחר מכן מרוצה מהרעיון ואף מקעקעת את השם על זרועה.
הכתבת מגיעה לצלם יום בקומונה, מתלווה לשבתאי ולנשותיו בסידוריהן וכן מראיינת אותו, את מאיה ואת אלינור (בתו).
הריאיון עם שבתאי נקטע כאשר הוא נשאל על עטרה, בתה של רחלה ואחת מנשותיו שאיבדה את שפיותה ונכלאה בבידוד.
הכתבה משודרת וכולם צופים בה, המצלמה עוברת מבית לבית ומראה את תגובתה של כל משפחה לשידור הכתבה.
הקומונה מעודדת את מאיה על תגובתה הנזעמת לשאלות הכתבת ושבתאי מזמין אותה לישון איתו.
5 "בחירה גורלית" 15 בפברואר 2018 תקווה, החולה באפילפסיה, לוקה בהתקף ומאושפזת בבית החולים.
יואל ומאיה נפגשים בבית המשפט, לאחר שהיא ממשיכה את צו ההרחקה שהוציאה נגדו.
הוא מספר לה על כך שאמה מאושפזת והיא טוענת שהוא משקר.
לאחר שהיא משוחחת עם שבתאי, היא מגלה שאמה אכן חולה ונוסעת לבקר אותה, תוך ניסיון לשכנע את אביה כי שבתאי יכול לרפא אותה.
שבתאי משכנע את מאיה להסתיר מהגר את דבר אשפוזה של אימן.
לאחר שהכתבה על הקומונה משודרת בטלוויזיה, תמר סובלת מהצקות והקנטות בבית הספר.
לאחר ששתי תלמידות מקניטות אותה בשירותים, תמר תוקפת אחת מהן ופוצעת אותה.
מנהלת בית הספר מנסה לברר האם תמר סובלת מאלימות פיזית בבית, ונותנת לה כרטיס ביקור עם הטלפון האישי שלה, כדי שתיצור איתה קשר בעת צרה.
הגר מקבלת טיפול נוסף משבתאי, במהלכו הוא נוגע לה בחזה.
הגר המבולבלת מנסה לשוחח על כך עם הודיה, אשר טוענת שהוא "לא מטפל רגיל".
במקביל היא מגלה שהנשים העבירו אותה למקום אחר ומנסה לדבר על כך עם שבתאי אך הוא מתייחס אליה באדישות.
הגר מתוסכלת מיחסו האדיש של שבתאי אליה ומגיעה אליו לדירה.
היא טוענת שהיא יכולה להוכיח לו כי היא מוכנה לטיפולים נוספים.
שבתאי אומר להגר כי עליה לעבור "טיפול במים".
הרמון הנדריקס היה תעשיין וסוחר נחושת ופילנתרופ יהודי בארצות הברית במחצית הראשונה של המאה ה-19. היה בעליה של "הנדריקס ואחיו", החברה הוותיקה ביותר בתעשיית הנחושת האמריקנית ומראשונות בעלות מכרות הנחושת בארצות הברית.
נחשב כמי שהפך את ארצות הברית מיבואנית ליצרנית נחושת.
כיהן נשיא קהילת שארית ישראל.
נולד בניו יורק, בנו היחיד של אוריה הנדריקס (Uriah Hendricks), בן למשפחה ספרדית שהתגוררה באמסטרדם.
המשפחה היגרה מאמסטרדם ללונדון, ובשנת 1755 היגר אוריה מלונדון לארצות הברית.
תחילה פתח חנות לחומרי מזון, ובשנת 1764 הקים מפעל מתכות במושבות האמריקאיות וייבא נחושת ופליז מאנגליה.
אוריה היה חבר פעיל של קהילת שארית ישראל ("Congregation Shearith Israel") בניו יורק, וב-1791 מונה כנשיא הקהילה.
הרמון הנדריקס חונך בארצות הברית.
בשנת 1800 נישא הרמון לפרנסיס, בתו של הסוחר היהודי ג'ושוע אייזקס (Joshua Isaacs), אף הוא ממשפחה יהודית ממוצא ספרדי, שהיגר מגרנדה לארצות הברית, תחילה ללנקסטר שבפנסילבניה ואחר כך לניו יורק.
לאחר מות אוריה הנדריקס, בשנת 1798, השתלט בנו הרמון על חברת המתכות, הרחיב אותה וקרא לה "הנדריקס ואחיו".
בשנת 1812 הקים את אחד ממפעלי הנחושת הראשונים בארצות הברית ב-SOHO, ניו ג'רזי, יחד עם שותפו וגיסו, סולומון ג'.
בין לקוחותיו היו מחלקת ההגנה של ארצות הברית (אז "מחלקת המלחמה") ומחלקת הצי, והוא סיפק נחושת לצבא ולצי האמריקאים.
לקוח נוסף היה פול רוויר.
הנדריקס היה פילנתרופ יהודי בולט בזמנו.
היה פעיל בחיים היהודיים בניו יורק, ובשנים 1824–1827 כיהן נשיא קהילת שארית ישראל בניו יורק.
להנדריקס היו חמישה בנים ושש בנות.
שני בניו ושתי בנותיו נישאו לבנותיו ובניו של הסוחר היהודי טוביאס איזאק טוביאס (Tobias Isaac Tobias) (1861–1786).
ארבעה מבניו של הרמון – אוריה, הנרי וושינגטון ומונטגיו – הצטרפו לעסק המשפחתי.
בשנת 1830 התפרקה השותפות בין הרמון לגיסו אייזקס והחברה עברה ארגון מחדש, בראשות הרמון ובנו אוריה.
הרמון הנדריקס מת ב-1838. לאחר מותו המשיכו שלושת בניו וארבעת נכדיו את המפעל המשפחתי.
בשנת 1861, לאחר מותו של הנרי, שינו האחים אוריה ומונטגיו את שם החברה ל"אחים הנדריקס".
החברה המשיכה לפעול גם במאה ה-20, ונסגרה בשנת 1938. בן המשפחה האחרון שפעל בעסק היה הרמון וושינגטון הנדריקס, שמת בשנת 1928.
הרמולד (בנורדית עתיקה: Hermóðr, רוח מלחמה) הוא אל במיתולוגיה הנורדית, בנו של אודין.
הרמולד מופיע באדה הפרוזאית בקטע 49 בספר "ההטעיה של גילבי" (Gylfaginning).
בקטע זה נכתב שהאלים היו הרוסים ממותו של בלדר ולא יכלו להגיב עקב יגונם.
אחרי שהאלים התאוששו מההלם והיגון העצומים שנבעו ממותו של בלדר, פריג שאלה את האסיר מי ביניהם רוצה "לקבל את כל אהבתה וחסדה" על ידי רכיבה להלהיים.
על מי שהסכים היה להציע להל כופר בתמורה לחזרתו של בלדר לאסגארד.
הרמולד הסכים ללכת ויצא עם סלייפניר בדרכו להלהיים.
הרמולד רכב על הסוס של אודין במשך 9 לילות דרך החושך המוחלט בעמקים עד שהגיע לגשר המוזהב של נהר Gjöll שנשמר על ידי מודגוד.
מודגוד סיפרה להרמולד שבלדר כבר עבר את הגשר.
אחרי שהרמולד הגיע לשער הלהיים, הוא ירד מגב סלייפניר, הידק את חגורתו של סלייפניר וכשהוא רוכב שוב, זירז את סוסו כדי שסלייפניר יוכל לקפוץ מעל השער של הלהיים.
כאשר הגיע הרמולד להיכלה של הל ראה את בלדר יושב בכיסא המכובד ביותר.
הרמולד התחנן להל שתשחרר את בלדר, כשהוא מזכיר את הצער הגדול בקרב האייסיר על אובדן בלדר.
עקב דבריו, הל הודיעה כי בלדר ישוחרר רק אם כל הדברים, החיים והמתים, יבכו על אובדן בלדר.
בלדר נתן להרמולד את הטבעת דראופניר שנשרפה איתו במדורה, כדי להחזירה לאודין.
ננה, אשתו של בלדר, שהייתה איתו בהלהיים, נתנה להרמולד חלוק פשתן שימסר לפריג עם מתנות נוספות ולפולה טבעת.
הרמולד חזר לאסגארד עם המסר שניתן לו והחפצים לאלים.
הרמולד נקרא "בנו" של אודין ברוב כתבי היד, ואילו בגרסת קודקס רגיוס, שבדרך כלל נחשב כתב היד הטוב ביותר, הרמולד נקרא נער, אשר בהקשר זה סביר שהכוונה "משרתו של אודין".
עם זאת הרמולד בקטע מאוחר יותר נקרא אחיו של בלדר.
הרמולד נתפס כדמות נאמנה לאלים ובעיקר לאביו – לאודין, ולאחיו – בלדר.
יחסיו עם אלים אחרים מתאפיינים בעיקר במסירותו למשפחה ולמשימה .
המסע שלו לשחרור בלדר משקף את נאמנותו כלפי אחיו והאייסיר, קבוצת האלים העיקרית במיתולוגיה הנורדית.
עם זאת, לא מופיעים אזכורים רבים ליחסיו האישיים עם אלים אחרים מחוץ לסיפור זה, אך נאמנותו למשפחה מעידה על כך שהיה דמות מכובדת במיתולוגיה.
תפקידו המרכזי במיתולוגיה הוא כשליח אלים, והמשימה המוכרת ביותר שלו היא המסע אל הל כדי לנסות לשחרר בלדר.
אין הרבה סיפורים אחרים על תפקידיו, מה שמרמז שהוא לא היה דמות ראשית ברוב המיתוסים הנורדיים, אלא אחת שנקראה לפעולה במצבים חשובים ומיוחדים .
תפקידו כשליח ותיאורים נוספים על יכולותיו להיכנס לעולם המתים מבליטים את חשיבותו כשחקן חיוני במשימות מסובכות.
השם "הרמולד" מתייחס לגיבור בן תמותה באדה פואטית, הפואמה של הינדלה (בית שני):
את החסד של המנהיגאנו מבקשים למצואלתומכיו זהבהוא שמח לתתלהרמולד הוא נתןהגה ספינה ומעיל משורייןולסיגמונד הוא נתןחרב כמתנה
הרמון היילי היא תסריטאית ובמאית קולנוע אתיופית עטורת פרסים.
הרמון היילי נולדה בעיר מקלה, בירת מדינת תיגראי שבאתיופיה.
מותו של אביה שימש בתור ההשראה שלה להפוך לתסריטאית ובמאית קולנוע.
יחד עם שותפה, הסופר והמפיק מקס קוניל (Max Conil), היא הקימה את חברת ההפקה HM Film Production באדיס אבבה, על מנת להפיק סרטים על פי סיפורים אתיופיים ולחשוף את הקולנוע האתיופי המודרני ותרבותו בפני קהלים מקומיים ובינלאומיים.
היילי ביימה מספר סרטים מצליחים, הן קופתית והן ביקורתית, שיצאו ישירות לנגני ה-DVD, בהם "Baleguru" (בשנת 2012) ו-"Yaltasbrew" (בשנת 2013).
בשנת 2014 הייתה אחת מחמישה יוצרי קולנוע אתיופיים צעירים שנבחרו להשתתף בסדנה "מאדיס אבבה לקאן" (From Addis To Cannes Workshop) בפסטיבל הקולנוע בקאן.
היא השלימה את סרטה הראשון באורך מלא שהוצג בבתי הקולנוע, "Price of Love" ("מחיר האהבה"; ለፍቅር ዋጋ), בשנת 2015. בשל התקציב הנמוך שהיה ברשות יוצרי הסרט (עשרת אלפים דולר בלבד), הם נאלצו לצמצם מאוד את ההוצאות.
הסרט, העוסק בנהג מונית צעיר מאדיס אבבה המתאהב בזונה שמצאה מקלט במוניתו, הוזמן להציג בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו בשנת 2015 כחלק מהבחירה הרשמית בו.
הוא הוקרן באופן רשמי גם בתחרות FESPACO, פסטיבל הקולנוע והטלוויזיה הפאן-אפריקני של ואגאדוגו 2015, שם זכה הסרט בפרס המיוחד של ואגאדוגו.
הוא המשיך להתחרות בפסטיבלי קולנוע בינלאומיים נוספים, וזכה בפרסים רבים.
הרמוני המונד היא אמנית, סופרת ופעילה חברתית פמיניסטית זוכת מלגת גוגנהיים לאומנות ופרס למדא לספרות (2000).
המונד נולדה ב-8 בפברואר שנת 1944 במדינת אילינוי, שבארצות הברית.
היא למדה ציור בקולג' והתחתנה עם אומן בשם סטיבן קלובר.
הזוג עבר ממינסוטה לניו יורק בשנת 1969, כמה חודשים אחרי שהתרחשו בעיר מהומות סטונוול.
זמן קצר לאחר המעבר המונד נפרדה מבן זוגה וגילתה שהיא בהריון עם בת.
בשנת 1972, המונד יסדה עם 19 נשים אחרות את גלריית A.I.R שמנוהלת על ידי נשים ועדיין פועלת.
בשנת 1973 המונד יצאה מהארון כלסבית, שבע שנים לפני שיחסי מין חד מיניים הוכרזו כחוקיים במדינת ניו יורק, ובשנת 1978 היא אצרה תערוכה בשם "A Lesbian Show", שהייתה מוקדשת ליצירות של אומניות לסביות.
מאז 1984, המונד חיה ועובדת בצפון מדינת ניו מקסיקו שבארצות הברית והיא הייתה מורה באוניברסיטת אריזונה בין 1989 ל-2006.
בנוסף על האומנות שלה, המונד כתבה ספרים: ב-1984 יצא לאור ספרה הראשון: "Wrappings: Essays on Feminism, Art and the Martial Arts", שהכיל בתוכו מאמרים שהיא כתבה בין 1973 ל-1983. בשנת 2000 המונד הוציאה לאור ספר בשם "Lesbian Art in America: A Contemporary History" שסקר היסטוריה של אומנות לסבית באמריקה.
ספר זה הוא הראשון מסוגו ועד היום הספר המקיף היחיד בנושא.
עבודתה של המונד מיוצגת על ידי Alexander Gray Associates בניו יורק ושם היו לה שלוש תערוכות סולו – ב-2013, 2016 ו-2018. עבודותיה הוצגו בתערוכות בגלריות ומוזיאונים נחשבים בכל רחבי העולם.
כיום עבודותיה מוצגות בתערוכה בשם "Harmony Hammond: Material Witness, Fifty Years of Art" במוזיאון אולדריץ' לאומנות עכשווית בריג'פילד , קונטיקט.
המונד התאמנה באמנויות הלחימה אייקידו וטאי–צ'י, ואף לימדה אייקידו.
יש לה בת אחת בשם טניה (Tanya).
באומנותה המונד שואפת לתת במה לנשים בכלל ולנשים לסביות בפרט בעולם האומנות ומוכיחה שגם אומנות אבסטרקטית יכולה להיות טעונה במסרים פוליטיים.
ברבות מיצירותיה אלמנטים גם של פיסול וגם של ציור.
"Presence" – נוצר ב-1971–1972, צורות דמויות אדם בערך בגודל אנושי שעשויות משכבות של בדים צבועים, תלויות מהתקרה באמצעות חבלים.
"Floorpieces" – יצירה מ-1973, סדרה של מיצגי רצפה, "שטיחים" עגולים העשויים טבעות קלועות של בד צבוע שמצאה המונד בפחי אשפה.
כל מוצג הוא בעובי של כ-5 סנטימטרים ובקוטר של כמטר וחצי.
קליעת השטיחים והעבודה שעשתה המונד בבד מיוחסות לתפיסה הישנה של "עבודת נשים".
"Inappropriate Longings" – נוצר ב-1992, אבוס מתכת מלא בעלים מתים שניצב לפני ציור על קנווס המחולק לשלושה חלקים: החלק ימני צבוע בחום, האמצעי אדום, השמאלי בחלקו מוזהב ובחלקו האחר דוגמה של פרחים.
על הציור המחולק לשלוש חרוטות המילים "Goddamn dyke" ("לסבית ארורה").
היצירה הזאת נעשתה באותה שנה בה הועבר תיקון לחוקה בקולורדו שמנע מחברי הקהילה הגאה הגנה מפני אפליה, ייתכן שבתגובה לכך ולפשע שנאה נגד הקהילה שהתרחש בזמן העברת החוק.
המונד זכתה בעשרות פרסים וחברויות אקדמיות על עבודתה האומנותית ועל פעילותה החברתית, ביניהם:
מלגת גוגנהיים לאומנויות – מלגה המוענקת מדי שנה מאז 1925 לממוצע של 175 אומנים מתוך כ-3,000 מועמדים על הוכחת יכולות יוצאות דופן בתחומי האומנות.
המונד זכתה במלגה זו בשנת 1991.
פרס למדא לספרות – פרס המוענק מדי שנה לכותבים בנושא קהילת הלהט"ב החל מ-1988, המונד זכתה בפרס בשנת 2001.
The College Art Association Distinguished Feminist Award - פרס המוענק מדי שנה החל מ-2007 לאומן אחד שקידם שוויון מגדרי באומנות ולמלומד אחד שעשה זאת.
המונד זכתה בפרס בשנת 2013.
הרמוניה דיסוננס () היא להקת בנות קרואטית המונה שבע חברות: מירה צרנצ'יץ', מגדלנה צביטן, מרטה צביטן, קטרינה מנדיץ', פרנצסקה פאלקה, יאנה רדיץ' וחנה זדוניץ'.
הוקמה בשנת 2018 בזאגרב, בירת קרואטיה.
לאחר שנוסדה ב-2018 על ידי חברותיה החלה הלהקה להקליט מספר גרסאות כיסוי לשירים קרואטים מוכרים.
במהלך שנותיה הראשונות לא הוציאה סינגלים באופן מסחרי.
ב-5 בפברואר 2021 פורסם סינגל הבכורה שלה, "Zima".
מאוחר יותר אושר על ידי מלחינו כי הוא נשלח כמועמד להשתתפות בקדם הקרואטי לאירוויזיון 2021, אך נדחה ולא התקבל.
ב-9 בדצמבר 2022 הכריזה רשות השידור הקרואטית כי הרמוניה דיסוננס עתידה להשתתף בקדם לאירוויזיון 2023 עם השיר "Nevera (Lei, lei)", שיצא לאור דרך יוניברסל מיוזיק גרופ ב-20 בינואר 2023. היא סיימה את התחרות במקום השני, והפסידה ללהקת לט 3 עם ב-"".
לאחר מכן נכנס השיר למקום ה-29 במצעד 40 השירים החמים בקרואטיה, ורשם את הכניסה הראשונה של הלהקה אל המצעד.
הרמון אטקינס מקניל היה פסל אמריקאי יליד אוורט, מסצ'וסטס.
מקניל סיים את לימודיו בבית הספר לאמנות של מסצ'וסטס, בשנת 1886, הפך למדריך באמנות תעשייתית באוניברסיטת קורנל בין השנים 1886 ל-1889, ולאחר מכן היה תלמידם של אנרי מ.
בשובו לאמריקה, הוא סייע לפיליפ מרטיני (1858–1927) בהכנת דגמי סקיצות לתערוכת הקולומביה העולמית, ובשנת 1896 הוא זכה במלגת ריינהארט, ועבד ברומא ארבע שנים (1896–1900).
בשנת 1906 הוא הפך לאקדמאי לאומי.
יצירתו החשובה הראשונה הייתה "הרץ המוהיקני", ואחריו פיסל את "שיר פרימיטיבי", דמויות של אינדיאנים הצפון אמריקאים.[3] כמה מהפסלים המוקדמים יותר של אינדיאנים אמריקאים שימשו השראה לתרומתו המאוחרת יותר "הופי מתפלל לגשם" ודמויות אינדיאנים אחרות, לתערוכת הרכישה של לואיזיאנה.
הוא יצר פסלי נשים, ופסלוני עירום המושפעים מתקופת חייו ברומא ובפריז,[4] אחת מיצירותיו העיקריות היא פסל "אנדרטת ויליאם מקינלי" בקולומבוס, אוהיו, לכבוד הנשיא ויליאם מקינלי.
בשנת 1909 הוא זכה בתחרות לאנדרטה גדולה של חיילים ומלחים באולבני, ניו יורק.
אולי עבודתו הידועה ביותר היא כמעצב של המטבע "קווארטר" המציגה תבליט של "החירות" שנטבעה בין 1916 ל-1930, ונושאת את ראשי התיבות שלו מימין לתאריך.
הוא גם הכין את פסל "הצדק" בצד המזרחי של בניין בית המשפט העליון של ארצות הברית.
מקניל היה אחד מתריסר פסלים שהוזמנו להתחרות בתחרות פסל "האישה החלוצה" ב-1927, בה לא הצליח לזכות.
עבודתו הייתה גם חלק מתחרויות האמנות באולימפיאדת הקיץ 1928 וב אולימפיאדת הקיץ 1932.
אחת מיצירותיו האחרונות הייתה פסל "הפוני המהיר" שנחנך ב-1940 בסנט ג'וזף, מיזורי.
אשתו, קרול ברוקס מקניל, גם היא פסלת, הייתה תלמידה של פרדריק ויליאם מקמוני.
הרמה הטיבטית (בסינית מפושטת: 青藏高原; צ'ינג-זאן גאיואן) היא רמה גבוהה וגדולה הממוקמת בעיקר במרכז אסיה (אזור טיבט שברפובליקה העממית של סין) אך גם מגיעה למדינות שכנות, ביניהן נפאל, בהוטן, הודו, אפגניסטן, ט'גיקיסטן וקירגיזסטן.
הרמה מכסה את רוב המחוז האוטונומי הטיבטי, אך גם מגיעה לצ'ינגהאי, סצ'ואן וגאנסו שבסין.
בתרבות הטיבטית היה נהוג לחיות על הרי הרמה הטיבטית, בשל כך המחוז כונה לאורך ההיסטוריה "גג העולם" ו"ארץ השלגים".
הרמה הטיבטית הייתה בית לממלכות ותרבויות משמעותיות, ביניהן הז'אנגשיאנג, שושלת ירלונג והאימפריה הטיבטית, אך במאה ה-9 היא התפרקה.
בנוסף לכך, על הרמה הטיבטית שוכן האוורסט, ההר הגבוה ביותר בעולם, ו-K2, ההר השני בגובהו בעולם.
בשל כך, הרמה הטיבטית כונתה בפי הבריטים "תקרת העולם".
הרמה הטיבטית מכילה גם נהרות, נחלים ואגני ניקוז.
היא מכילה את מקורות 3 הנהרות הארוכים ביותר באסיה: הנהר הצהוב, נהר יאנגצה ונהר מקונג.
בנוסף לכך, הרמה הטיבטית קרה ומכילה מספר רב של קרחונים.
לכן היא מכונה לעיתים קרובות "קוטב שלישי" ונחקרת רבות במחקרים על התחממות גלובלית.
הרמה הטיבטית היא בית למגוון רב של בעלי חיים, ביניהם קיאנג, כבש כחול מצוי, זאב ההימלאיה, צבי יעלי טיבטי, מקוק לבן-לחיים, יאק הבית ועוד.
חלקם נמצאים בסיכון בשל התחממות גלובלית והתערבות של בני אדם, ביניהם טאקין סיצ'ואני, דוב שחור אסייתי ועוד.
נְיוּ יוֹרְק פעילה פחות מבחינה סייסמית מקליפורניה, מכיוון שהיא רחוקה מכל גבול שבין לוחות טקטוניים.
רעידות אדמה גדולות והרסניות תוך-לוחית (Intra-Plate Earthquake להבדיל מ-Inter-Plate Earthquakes ) הן נדירות יחסית.
כאשר הן אכן מתרחשות בצפון-מזרח ארצות הברית, האזורים המושפעים מהם גדולים בהרבה מאשר רעידות אדמה במגניטודה דומה בחוף המערבי של ארצות הברית.
רעידת האדמה הידועה הגדולה ביותר באזור העיר ניו יורק התרחשה בשנת 1884, כנראה במקום כלשהו בין ברוקלין לסנדי הוק (הממוקמת בדרום מפרץ ניו יורק התחתון ושייכת לניו ג'רזי), והייתה בגודל מוערך של כ-5 בסולם ריכטר.
רעידות האדמה בניו יורק בשנים 2023 ו-2024 היו רעידות רדודות.
ניו יורק היא עיר במדינת ניו יורק והעיר המאוכלסת והצפופה ביותר בארצות הברית.
לניו יורק שטח עירוני מהגדולים בעולם והיא מהווה עיר עולם בשל השפעתה העצומה על התקשורת, הפוליטיקה, הכלכלה, החינוך, הבידור, התרבות, האמנות והאופנה.
לניו יורק מספר כינויים, כגון "התפוח הגדול" ו"העיר שלא ישנה"
העיר ניו יורק מורכבת מחמישה רבעים: מנהטן' הברונקס, ברוקלין, קווינס וסטטן איילנד.
אוכלוסיית העיר מגוונת מבחינה אתנית, נכון לשנת 2024 ניו יורק מונה 8,097,282 תושבים המשתכנים בשטח של 1,214 קילומטר רבוע.
לאוכלוסייה זו יש להוסיף כ-170,000 תיירים בממוצע כל יום.
ניו יורק ממוקמת בצפון-מזרחה של ארצות הברית, בדרום-מזרחה של מדינת ניו יורק, ובערך באמצע הדרך שבין וושינגטון ובוסטון.
מיקומה של העיר על אגנו של נהר ההדסון, אשר נשפך לנמל טבעי (מפרץ ניו יורק העליון) ומשם לאוקיינוס האטלנטי, עזר לעיר להתפתח כעיר מסחר.
רובה של העיר בנוי על שלושה איים, מנהטן, סטטן איילנד ולונג איילנד, מה שהופך כל חלקת אדמה לנדירה, ומעודד את צפיפות האוכלוסייה.
הגאולוגיה של העיר ניו יורק
הרבעים של העיר ניו יורק משתרעים על הגבול בין שני מחוזות גאולוגיים של צפון-מזרח יבשת אמריקה.
ברוקלין וקווינס, הממוקמות בלונג איילנד, הן חלק ממישור החוף המזרחי.
לונג איילנד עצמה היא מורנה מסיבית שנוצרה בשוליים הדרומיים של מעטפת הקרח לורנטייד במהלך עידן הקרח האחרון.
הברונקס ומנהטן שוכנות בקצה המזרחי של אגן הביקוע של ניוארק , שהוא גוש של קרום כדור הארץ ששקע כלפי מטה במהלך התפוררותה של יבשת העל פנגיאה בתקופת הטריאס.
סיל הפליסיידס לאורך הגדה המערבית של נהר ההדסון לחופיו של ניו ג'רזי, חושף סלע עתיק שהותך בעבר הרחוק, ושמילא את האגן שח ניוארק.