tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בסוף עונת , אחרי שירדה לליגה השנייה הרומנית לאחר שסיימה במקום ה-17, הבעלים החליטו להפסיק להשקיע בקבוצה ולפרקה אחרי 57 שנות פעילותה.
בקיץ המועדון הוקם מחדש בליגה החמישית ברומניה ועבר זמנית לשחק בעיירה גרבוב עד שהאצטדיון באורזיצ'ן ישוחזר.
לאחר מספר שנים המועדון פורק.
אליפות הליגה הרומנית: 1 ()
סגנית מחזיקת הגביע הרומני: 1 ()
אוניקס קאזאן היא קבוצת כדורסל רוסית מקצוענית מהעיר קאזאן, המשחקת בליגה המאוחדת של VTB.
על אף שבאופן רשמי הקבוצה נוסדה בשנת 1991, בה החלה לשחק בליגה נמוכה, מקורה של הקבוצה הוא בנבחרת הסטודנטים של אוניברסיטת קאזאן, שהשתתפה באליפויות סטודנטים בברית המועצות מאז 1957 וזכתה פעמיים באליפות, בשנים 1968 ו-1970. השם 'אוניקס' (UNICS) מהווה ראשי תיבות למילים אוניברסיטה (UNI), תרבות (C) וספורט (S).
בשנת 1997 העפילה קאזאן לליגת העל הרוסית.
שנה מאוחר יותר הפך יבגני בוגאצ'ב, יושב ראש הבנק הלאומי של רפובליקת טטרסטן, לנשיא המועדון.
אוניקס קאזאן זכתה שלוש פעמים בגביע הרוסי ופעם אחת ביורופליג בשנת 2004. כמו כן, העפילה קאזאן שמונה פעמים לגמר הפלייאוף הרוסי, העפילה לחצי גמר גביע ספורטה בשנת 2001 ולחצי גמר גביע יול"ב בשנת 2007.
ב-2011 זכתה ביורוקאפ, אחרי ניצחון 77:92 על קחאסול סביליה הספרדית.
קאזאן הוא מועדון הכדורסל הלא מוסקבאי השלישי שזכה באליפות הרוסית, אחרי שעשה זאת בעונת 2022/2023 בכך שגבר על לוקומוטיב קובאן 1–4 בסדרת גמר הליגה המאוחדת של VTB ובכך השיג זכייה ראשונה בהיסטוריה באליפות המדינה.
אוניקס קאזאן נוסדה בשנת 1991. בשנת 1994 העפילה הקבוצה לליגת העל הרוסית ומ-1999 עד פירוק הליגה ואיחודה לתוך ליגת ה-VTB סיימה בקביעות בין שש הקבוצות הראשונות בעונה הסדירה של הליגה.
בעונת 1997/98 ערכה את הבכורה האירופית שלה, כשהשתתפה בשלב הבתים בגביע קוראץ'.
בשנת 2000 סיימה קאזאן במקום השלישי בליגה הרוסית.
בשנת 2001 סיימה קאזאן במקום השני בליגה, והגיעה לחצי גמר גביע ספורטה, בו הפסידה למארוסי.
בשנת 2002 סיימה קאזאן במקום השני בליגה בפעם השנייה ברציפות.
בשנת 2003 זכתה קאזאן בתואר הראשון בתולדותיה, לאחר ניצחון בהארכה בתוצאה 81-82 בגמר הגביע הרוסי על צסק"א מוסקבה.
שנה לאחר מכן אירחה קאזאן את טורניר הפיינל פור של היורופליג וזכתה בו לאחר ניצחון 63-87 על מארוסי.
מרטין מוירסאפ נבחר למצטיין במשחק הגמר עם 22 נקודות.
שחקנים בולטים נוספים באותה עונה היו סאוליוס שטומברגראס, יורליג'וס ז'וקאוסקאס וכריס אנסטי.
גם בעונה זו סיימה קאזאן במקום השני בליגה הרוסית.
בשנת 2006 ערכה קאזאן את הופעת הבכורה שלה בגביע יול"ב אך הודחה במפתיע כבר בשמינית הגמר על ידי רומא, למרות הופעה מצוינת בשלב הבתים.
שנה לאחר מכן העפילה קאזאן לחצי גמר גביע יול"ב והודחה על ידי ריאל מדריד.
באותה שנה סיימה קאזאן בפעם החמישית במקום השני בליגה וכן הגיעה לגמר הגביע הרוסי.
בשנת 2009 זכתה קאזאן בפעם השנייה בגביע הרוסי לאחר ניצחון על דינמו מוסקבה במשחק הגמר.
לאחר עונת מונה יבגני פשוטין למאמן הקבוצה בפעם הראשונה.
בשנת 2011 זכתה הקבוצה בגביע היורוקאפ, ובעונת שיחקה במפעל הבכיר ביבשת, היורוליג, בו הגיעה עד שלב ההצלבה.
במאי 2011 סיימה הקבוצה במקום הראשון בליגה והפכה לאלופת הליגה הסדירה של ליגת הכדורסל המקצוענית, והחלה את השתתפותה בפלייאוף הליגה להכרעת אלופת העונה, אך סיימה במקום השלישי.
באותה עונה סיימה הקבוצה במקום השני בליגת ה-VTB.
בעונה הבאה חזרה הקבוצה לשחק ביורוקאפ, והגיעה עד שלב רבע הגמר בליגה ובמפעל האירופי.
מעונת בוטלה הליגה הרוסית המקומית ואוחדה לתוך ליגת ה-VTB, שבה עברה לשחק גם אוניקס.
בעונתה הראשונה בליגה המתחדשת הגיעה הקבוצה עד חצי הגמר, וסיימה במקום השני ביורוקאפ.
בעונת נמנתה הקבוצה עם 16 הקבוצות המשחקות ביורוליג במתכונת החדשה של המפעל.
בעונת העפילה לרבע גמר היורוקאפ.
בעונת סיימה בטופ-8 ביורוליג, אך בעקבות הפלישה הרוסית לאוקראינה, הוחלט להדיחה מהטורניר.
בעונת 2022/2023, הקבוצה זכתה לראשונה בתולדותיה באליפות הליגה המאוחדת של VTB, אחרי שגברה על לוקומוטיב קובאן בגמר.
קודם לכן אוניקס ניצחה בחצי גמר הפלייאוף את אלופת העונה שעברה, זניט.
בעונת 2023/2024 סיימה במקום הראשון בעונה הסדירה בפעם הראשונה בתולדותיה.
אליפות רוסיה / הליגה המאוחדת של VTB
אוניקס הוא נהר מי קרחונים מומסים, הגדול בנהרות אנטארקטיקה.
האוניקס זורם רק בחודשי הקיץ האנטארקטי בעמק רייט מכיוון קרחון רייט התחתון ואגם בראונוורת לכיוון אגם ונדה והוא בעל אגן ניקוז סגור.
בנהר אין דגים, אך יש בו מיקרואורגניזמים ופריחת אצות.
האוּנֶלִים או בשמם האחר וֶנֶלִים היו בני שבט גאלי קדום של יורדי ים שחי בחצי האי קוטנטן (Cotentin), בצפון מערבה של צרפת, בחבל הארץ שנקרא בפי הרומאים ארמוריקה.
יוליוס קיסר מזכיר אותם בספרו "מלחמת גאליה" לצדם של הוונטים, האוסיסמים, הקוריוסוליטים ושבטים גאלים נוספים שחיו לחופו של האוקיינוס האטלנטי ועליו הייתה פרנסתם.
הם ושכניהם נכנעו ללא קרב לפובליוס ליקיניוס קראסוס ב-57 לפנה"ס.
שנה אחר כך התקוממו יחד עם שבטים גאלים אחרים נגד השלטון הרומי, ומנהיגם, וירידוביקס, עמד בראש הצבא המשותף לשבטים המורדים באזורם, שכלל גם את האולרקים, האבורוביקים והלקסובים.
קיסר שיגר נגדם ונגד שכניהם את קווינטוס טיטוריוס סבינוס (Sabinus) ועימו שלושה לגיונות.
סבינוס הקים את מחנהו על גבול ארץ האונלים והמתין לראות כיצד יתפתחו הדברים.
ניסיון העבר לימד שצבאות גאלים גדולים לא היו מסוגלים להישאר בשדה הקרב לאורך זמן והזמן פעל לטובתו של סבינוס.
וירידוביקס, שהקים את מחנה הגאלים מרחק שני מילין בלבד ממחנה הרומאים, ניסה למשוך את סבינוס לקרב, אך סבינוס נותר איתן בדעתו ולא יצא לקראתו.
וירידוביקס, מצידו, לא רצה לתקוף את המחנה הרומאי המבוצר.
כדי למשוך את וירידוביקס לתקוף את המחנה ובכך לתת את היתרון לרומאים, הגה סבינוס תחבולה.
הוא שלח גאלי ששירת בחיל העזר שלו כדי שזה יתחזה לעריק ויספר לווירידוביקס שרוחו של הצבא הרומי נפלה וסבינוס מתכוון לסגת.
הגאלים השתכנעו שדברי העריק אמיתיים, במיוחד נוכח התנהגותו הפסיבית של סבינוס שלא יצא לקרב בשדה הפתוח נגד הגאלים.
הגאלים הנלהבים החלו לאסוף קוצים ושיחים כדי למלא את החפיר שנחפר סביב המחנה הרומי והתכוננו להסתערות.
סבינוס, שהיה מודע היטב לתוכניותיהם, המתין עם צבאו מוכן לעימות.
כשהגיע זמן ההתקפה, רצו הגאלים רצו לעבר חומות המחנה כדי לצמצם את הפגיעה מכלי ארטילריה רומאים והגיעו חסרי נשימה.
ברגע זה הורה סבינוס על גיחה מחוץ לשערי המחנה.
הגאלים התשושים מהריצה לא ציפו להתקפת הפתע ונשברו.
הרומאים רדפו אחרי הגאלים הנסים על נפשם וטבחו ברבים מהם.
לאחר תבוסת הצבא המשותף, התפרקה הקואליציה הגאלית וסבינוס כבש את שטחיהם.
ב-52 לפנה"ס, תוך כדי המרד הגאלי הגדול בהנהגת ורקינגטוריקס, שלחו האונלים כוח המונה 6000 חיילים כדי להילחם ברומאים הצרים על אלסיה.
המרד דוכא בסופו של דבר, והאונלים – יחד עם השבטים הגאלים האחרים – הוכנעו.
אוניקודוס (שם מדעי: Onychodus) הוא סוג של דג קדום ממחלקת בעלי סנפירים בשרניים שחי בתקופת הדבון.
מאובניו נמצאו בעיקר באמריקה הצפונית אך גם באנגליה, נורווגיה ואוסטרליה כך שהייתה לו כנראה תפוצה גלובלית.
דג זה היה מאבותיהם של החולייתנים היבשתיים אך הוא חי בים.
אורכו הגיע ל-2–4 מטרים וגופו כוסה בקשקשים עבים.
היצור מזוהה בעיקר בזכות זוג ניבים בלסת התחתונה שבלטו קדימה ועוד כמה ניבים שהיו מאחוריהם.
שאר השיניים היו קטנות יותר לאורך הלסתות.
הלסתות היו גמישות ויכלו להסתובב מהר כדי לתפוס טרף.
דג זה חי בקרבת שוניות אלמוגים וארב בין האלמוגים לטרף, אותו הוא נשך בעזרת ניביו התחתונות.
ממאובן של בעל שריון שנמצא התגלו סימני נשיכות מדג זה, כך שניביו עזרו לו לנקב את שריונו החזק.
אונכופריסטיס (שם מדעי: Onchopristis) הוא סוג דג סחוס נכחד שחי לאורך תור הקרטיקון שהיה קרוב לבני סדרת המסורנאים הקיימים כיום.
מאובניו של יצור זה התגלו באמריקה הצפונית, צפון אפריקה, ברזיל וניו זילנד.
מהמאובנים התגלו שיניים שמזכירות שיני מסורנים מודרניים.
בהשוואה אליהם, השיניים שהתגלו היו גדולות בהרבה ומהם מסיקים שאורך היצור החרטום כולו הגיע לאורך 2.5 מ'.
השיניים היו מחודדות ובעלות עוקצים קטנים.
יצור זה חי כנראה בדומה לקרוביו והיה בעל עיניים ממעל לגופו כדי להרגיש בטורפים, לעומת הזימים והפה שהיו מתחת גופו והיו בעלי חישה אלקטרורצפטורית.
הוא חי בקרבת הקרקעית והשתמש בתאים כדי לקלוט את טרפו – דגים וחסרי חוליות מימיים.
ייתכן שדגים אלה נדדו במעלה נהרות לעיתים בחיפוש מזון.
האונכופריסטיס הופיע בסדרה הכוכב דינוזאור שם נראים מספר פרטים שחלקם נטרפים על ידי ספינוזאורוס ופגריהם משמשים מאכל לרוגופסים.
בנוסף הוא הופיע בסדרה פלאווורלד ובמשחק עולם היורה: המשחק.
ברנרד אוננגה איטואה הוא כדורגלן עבר קונגולזי ששיחק בעמדת הבלם.
איטואה התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של אוסר.
בקיץ הצטרף לקבוצת המילואים של המועדון בה שיחק שנתיים.
בעונת איטואה שיחק שני משחקים בקבוצה הבוגרת.
בקיץ חתם בליטקס לובץ' מליגת העל הבולגרית.
ב-18 באוגוסט 2011 איטואה ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 2-1 לדינמו קייב במסגרת מוקדמות הליגה האירופית.
ב-12 באוגוסט 2012 איטואה חתם בהפועל רמת גן מליגת העל.
ב-4 בדצמבר 2012 איטואה הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 3-2 להפועל באר שבע.
בסיום העונה, ירדה רמת גן לליגה הלאומית, אך זכתה בגביע המדינה בכדורגל.
איטואה פתח בהרכב במשחק הגמר, בו ניצחה הקבוצה את עירוני קריית שמונה, 4-2 בדו-קרב בעיטות עונשין.
בקיץ חתם באלוורסברג מהבונדסליגה השלישית לשלוש עונות.
בקיץ חתם לשנתיים בפלטניאס מליגת העל היוונית.
בעונתו הראשונה, איטואה היה שחקן מפתח, אך בעונתו השנייה בקבוצה מיעט לשחק.
איטואה התחיל את עונת ללא קבוצה, עד שבספטמבר 2016 איטואה חתם בגז מתאן מדיאש מליגת העל הרומנית.
באוגוסט איטואה חתם באלקי אורוקליני.
איטואה נולד בצרפת להורים מהגרים מהרפובליקה של קונגו.
איטואה זומן מספר פעמים לסגל נבחרת הרפובליקה של קונגו, אך טרם ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת.
אונירודיים (שם מדעי: Oneirodidae) היא משפחת דגים מסדרת החכאים החיים באוקיינוסים השונים באזורים טרופיים עד ממוזגים וחיים רק בתהומות.
זוהי משפחה הכוללת מינים רבים החיים בעומק ורובם כמעט ולא נחקרו.
אורכם של המינים הגדולים מגיע ל-20 ס"מ ורוב המינים קטנים בהרבה.
כמו הרבה מהמינים הנקבות גדולות בהרבה מהזכרים.
צורתם של דגים אלה כדורים עם ראשים גדולים המזכירים צפרדעים אך חלקם בעלי לסתות מוארכות.
על חלק מהראשים צומחים זיזי קרניים מרתיעים.
לכולם גם סנפיר גבי המתפתל ומכיל איבר זוהר המשמש כפיתיון לטרף.
הם טורפים מיני דגים וחסרי חוליות ימיים שהם מושכים לפיהם.
סוג ומין יחיד Puck pinnata
אונית מסב המרכז היא קפל רקמת מוח, הכולל את תאי בץ הגדולים ביותר בגוף האדם, המחבר בין הפיתול הקדם-מרכזי לבין הפיתול הבתר-מרכזי.
קפל זה נמצא בחלקה החיצוני של קליפת המוח, על הקצה המדאילי של ההמיספרות.
ככזו האונית מהווה דופן של החריץ הארוך, ומכילה הן חלקים מתוך האונה הקודקודית והן חלקים מתוך האונה המצחית.
קדימה לאונית נמצא האזור המוטורי המשלים, אחורית לה נמצא הנתיב הגבי של הראיה ומתחתיה נמצא פיתול החגורה.
מבחינה תפקודית אונית זו היא האחראית על התקשורת הישירה בין אברי החישה בחלקו התחתון של הגוף לבין המוח, כך שהיא מקבלת מהם את המידע הסנסורי הראשוני, ומנגד מעבירה אליהם את הפקודות הישירות.
בתוך כך אחראית אונית מסב המרכז גם על פקודות המוח למתן שתן וצואה.
אספקת הדם לאונית מתבצעת על ידי עורק המוח הקדמי , בשל כך פגיעה בעורק תגרום לבעיות חישה, לשיתוק חלקי המערכת המוטורית ולפגיעה ביכולת השליטה על הסוגרים.
אונל לזארו הרננדס מאייאה (בספרדית: Onel Lázaro Hernández Mayea; נולד ב-1 בפברואר 1993) הוא כדורגלן קובני המשחק בעמדת הקיצוני בצ'רלטון את'לטיק.
הרננדס נולד במורון שבקובה ובגיל צעיר היגר לגרמניה.
הרננדס התחיל לשחק במחלקות נוער מקומיות עד שבגיל 17 הצטרף לארמיניה בילפלד.
ב-1 באוקטובר 2010 הרננדס ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת במשחק הליגה נגד פאדרבורן 07.
בקיץ הצטרף לקבוצת המילואים של ורדר ברמן וב-10 בינואר 2014 לזו של וולפסבורג.
ב-2 ביוני 2016, הרננדס חתם באיינטרכט בראונשווייג מהבונדסליגה השנייה.
ב-25 בינואר 2018, הרננדס חתם לשלוש וחצי שנים בנוריץ' סיטי מהפוטבול ליג צ'מפיונשיפ.
ב-3 בפברואר הרננדס ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 0–1 נגד מידלסברו.
ב-4 באוגוסט 2018, כבש צמד בתיקו 2-2 נגד ברמינגהאם סיטי.
ב-9 באוגוסט 2019 נכנס כמחליף במשחק הפרמייר ליג נגד ליברפול והפך לכדורגלן הקובני הראשון בליגה זו.
בינואר הרננדס חתם ברמינגהאם סיטי.
בספטמבר 2025 חתם בצ'רלטון את'לטיק.
בצעירותו, הרננדס שיחק בנבחרת הנוער של גרמניה.
בנובמבר הרננדס זומן לראשונה לסגל נבחרת קובה, אך לא הצטרף לסגל הנבחרת עקב חוקים נגד שחקנים שעזבו את המדינה.
במרץ הוא זכה לערוך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בהפסד 0–1 ל.
4 ימים לאחר מכן, הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בהפסד 1–2 ל.
אונלסקה היא עיר במחוז לה קרוס, שבוויסקונסין, שבארצות הברית.
במפקד אוכלוסין של 2020, אוכלוסיית העיר מנתה 18,803 תושבים.
היא גובלת בלה קרוס, ומהווה חלק ממטרופולין קרוס-אונלסקה.
אונלסקה בנויה על רכס מוגבה מעט מעל הנהר השחור של ויסקונסין.
אזורים טבעיים כוללים גם קרקע בתחתית הנהר וגם גבעות מיוערות בכבדות.
מאגר מים מעשה אדם בקצה המערבי של העיר ידוע בשם אגם אונלסקה.
אונלסקה ידועה בתור "בירת דג השמש של העולם".
הכפר המקורי הוקם על ידי תומאס ג'י רו ממדינת ניו יורק וג'ון סי לירד מפנסילבניה ב-1851. בימיה הראשונים שימשו תעשיות עצים ותעשיות נלוות בסיס לכלכלתה.
שמה של העיר נקבע כבר כשהוקמה ככפר מגיע מהשיר "תענוגות התקווה", מאת המשורר הסקוטי תומאס קמפבל.
האיות המקורי של השם בשירו של קמפבל היה "אונאלסקה" (אי אלאוטי וכפר דייגים בצפון האוקיינוס השקט).
מקומות נוספים בשם אונלסקה נמצאים בארקנסו (כיום הכפר נטוש), בטקסס ובוושינגטון; הם קשורים היסטורית זה לזה באמצעות תעשיית העצים.
באלסקה, העיר המודרנית אונאלסקה והאי אונאלסקה מקושרות לאונלסקה באמצעות שירו של תומאס קמפבל.
Unalaska היא ה-Oonalaska או Onalaska המקורית או "Ounalashka" (כתיב רוסי) שהונצחה על ידי תומאס קמפבל המשורר.
על פי הלשכה למפקד האוכלוסין של ארצות הברית, לעיר שטח כולל של 28.4 קילומטרים רבועים, מתוכם 26.9 קילומטרים רבועים הוא יבשתי ו-1.5 קילומטר רבוע הוא שטח מים.
Onalaska שוכנת מיד צפונית ללה קרוס, על הנהר השחור.
זוהי העיר השנייה בגודלה במחוז לה קרוס שבוויסקונסין.
בשטחי העיר ישנם זרמים בעלי שם הכוללים את הנהר השחור, נהר לה קרוס ו-Sand Lake Coulee Creek.
בשנות ה-30 של המאה ה-20, בניית אגם אונלסקה הביאה להצפה ולהיעלמות בסופו של דבר של גוף מים רדוד וטבעי בצורת שלולית ביצה גדולה בשם אגם רייס, וכמה בריכות קטנות יותר באזור קרקעית הנהר השחור.
בתוך העיר ישנו אזור שמורה עירוני בשם "ברייס פרייר", הממוקם מתחת לרכס עליו שוכנת רוב העיר.
הוא שוכן מצפון-מערב לגבול הצפוני הנוכחי של העיר אונלסקה ונמצא ישירות על אגם אונלסקה.
מבחינה אתנית, האוכלוסייה הייתה 2.6% היספנים או לטינים מכל גזע.
ישנם מספר אתרים באונלסקה הרשומים בהמרשם הלאומי של מקומות היסטוריים של ארצות הברית.
אונליין (Online) ואופליין (Offline) הם מונחים טכנולוגיים המתארים מצבי חיבור וניתוק.
כיום, מונחים אלו מתייחסים לרוב לחיבור לאינטרנט, אך יכולים גם להתייחס לכל ציוד או יחידה תפקודית המחוברים למערכת גדולה יותר.
במאה ה-19, המונח "אונליין" שימש בתעשיות הרכבת והטלגרף.
מאז שנות ה-50, המונחים "אונליין" ו"אופליין" שימשו במחשוב לתיאור מצב חיבור או ניתוק של מכונות וציוד היקפי.
בהקשר של מחשוב, המונחים מתארים האם מחשב או רכיב מחובר או מנותק ממערכת או רשת.
אימייל אופליין: תוכנות אימייל כמו Microsoft Outlook יכולות לעבוד במצב אופליין כדי למנוע התחברות לשרתים ולספק גישה להודעות שהורדו מראש.
ניגון מדיה אופליין: מכשירי ניגון מדיה כמו נגני MP3 יכולים לפעול ללא חיבור לאינטרנט או למערכת סנכרון.
גלישה אופליין: דפדפני אינטרנט כמו Google Chrome יכולים לאפשר גלישה בעמודים שנשמרו מקומית כאשר אין חיבור לאינטרנט.
אחסון אופליין: אחסון נתונים במחשב או במכשיר שאינם מחוברים למערכת אחרת עד שנעשה חיבור יזום.
המונחים "אונליין" ו"אופליין" התרחבו לתחום היחסים הבינאישיים והחברתיים, ומשמשים לתיאור הבדל בין תקשורת מקוונת, המתקיימת באמצעות מחשבים ורשתות, לבין תקשורת פנים-אל-פנים.
בנוסף, המונחים מתארים מצבים בהם אנשים או פעילויות מתרחשים או לא מתרחשים במרחב הדיגיטלי.
מצב של חיבור קבוע לאינטרנט, או אונליין, יכול להשפיע על הפרטיות והביטחון של המשתמשים.
התלות במערכות מקוונות עלולה לגרום לאובדן מידע ולפגיעה בתפקוד במקרה של תקלות או השבתות רשת.
מסחר מקוון ואופליין: חנויות מקוונות מאפשרות רכישות דרך האינטרנט בעוד חנויות פיזיות דורשות הגעה פיזית.
חינוך מקוון ואופליין: למידה מרחוק מתאפשרת באמצעות חיבור לאינטרנט, בעוד למידה בכיתה מתבצעת באופן פיזי.
עבודה מקוונת ואופליין: עבודה מהבית דורשת בדרך כלל חיבור לאינטרנט לעומת עבודה במשרד.
מערכות מחשוב: שרתים יכולים לפעול במצב אופליין לצורך תחזוקה.
רשתות תקשורת: רשתות סלולריות או ספקיות אינטרנט מספקות שירותי אונליין, אך יכולות להתנתק במהלך תחזוקה או תקלה.
אבטחת מידע: חיבור קבוע לאינטרנט מגדיל את הסיכון לפריצות והתקפות סייבר.
תלות בטכנולוגיה: תלות מוגברת במערכות מקוונות עלולה לפגוע בתפקוד בעת תקלות.
עם התקדמות הטכנולוגיה, גבולות האונליין והאופליין מיטשטשים, כאשר מכשירים רבים פועלים במצב היברידי.
תחום ה-IoT (Internet of Things) מדגים את התפתחות הקישוריות התמידית, כאשר מכשירים רבים נשארים מחוברים לרשתות באופן מתמיד.
אוּנַס (במצרית עתיקה: wnjs, בצורה מתיוונת Oenas /ˈiːnəs/ או Onnos; נפטר ב-2345 לפנה"ס בערך), היה השליט התשיעי והאחרון בשושלת החמישית במהלך תקופת הממלכה הקדומה של מצרים העתיקה.
מעט ידוע על פעילותו של אונס בתקופת שלטונו, שהייתה תקופה של דעיכה כלכלית.
מצרים שמרה על קשרי מסחר עם חופי הלבנט ונוביה, וייתכן שהתרחשה פעולה צבאית בדרום כנען.
הצמיחה והביזור של הממשל יחד עם פיחות כוחו של השליט נמשכו תחת שלטון אונס, ובסופו של דבר תרמו להתמוטטות הממלכה הקדומה כ-200 שנה מאוחר יותר.
אונס בנה פירמידה בסקארה, הקטנה מבין הפירמידות המלכותיות שהושלמו במהלך תקופת הממלכה הקדומה.
מתחם בתי המתים הנלווים אליו עם מקדשי העמק הגבוהים שלו ומקושרים על ידי שביל באורך של 750 מטרים היה מעוטר בפאר ובתבליטים מצוירים, שאיכותם ומגוונם עולים על האיקונוגרפיה המלכותית הרגילה.
יתר על כן, אונס היה הפרעה הראשון שכתבו וציירו את כתבי הפירמידה על קירות חדרי הפירמידה שלו, חידוש גדול שבא בעקבותיו ממשיכי דרכו עד לתקופת הביניים הראשונה (בערך 2160 - כ-2050 לפנה"ס).
כתבים אלו מזהים את השליט עם רע ואוסיריס, שפולחנם היה במגמת עלייה בתקופתו של אונס, ונועדו לעזור לשליט להגיע לעולם הבא.
לאונס היו כמה בנות ואולי בן אחד או שניים.
מנתון, כומר מצרי מהמאה השלישית לפני הספירה מתקופת ממלכת בית תלמי ומחבר "דברי ימי מצרים", טוען שעם מותו של אונס הגיעה לקיצה השושלת החמישית.
את אונס ירש תתי , הפרעה הראשון של השושלת השישית, אולי לאחר משבר קצר.
עם זאת, העדויות הארכאולוגיות מצביעות על כך שהמצרים באותה תקופה לא עשו הפרדה מודעת עם השושלת הקודמת וההבחנה בין השושלת החמישית והשישית עשויה להיות מתעתעת.
פולחן הקבורה של אונס, שהוקם עם מותו נמשכה עד לסוף תקופת הממלכה הקדומה וייתכן ששרד בתקופת הביניים הראשונה הכאוטית.
הפולחן עדיין היה קיים או קם לתחייה במהלך תקופת הממלכה התיכונה המאוחרת יותר (בערך 2050 - בערך 1650 לפנה"ס).
זה לא מנע אמנמחת הראשון ומסנוסרת הראשון (בערך 1990 - 1930 לערך לפני הספירה) לפרק חלקית את מתחם בתי המתים של אונס עבור שימוש חוזר בחומריו.
במקביל לפולחן הרשמי, ייתכן שאונס זכה להערצה עממית כאל מקומי של סקארה עד מאוחר אל תוך התקופה המאוחרת (664–332 לפנה"ס), כמעט 2,000 שנים לאחר מותו.
אוּנֶסְק"וֹ הוא ארגון החינוך, המדע והתרבות של האומות המאוחדות, שבו חברות 194 מדינות.
אונסק"ו נוסד ב-16 בנובמבר 1945, ומטרתו המוצהרת היא לתרום לשלום ולביטחון על ידי קידום של שיתוף פעולה בין-לאומי בתחומים של חינוך, מדע ותרבות, מתוך שאיפה להנחיל ברחבי העולם רגש של כבוד כלפי ערכי הצדק, שלטון החוק, זכויות האדם והחירויות הבסיסיות שהוכרזו בהצהרת האו"ם.
משרדי הארגון הראשיים מצויים בפריז, ולצידם למעלה מ-50 נציגויות שטח, מוסדות ומשרדים ברחבי העולם.
רוב נציגויות השטח הן משרדים שמטפלים בענייניהן של שתיים או שלוש מדינות, ובנוסף, קיימים משרדים לאומיים ואזוריים.
אונסק"ו פועל באמצעות חמש תוכניות עיקריות, בתחומים של חינוך, מדעי הטבע, מדעי החברה, תרבות, תקשורת ומידע.
המבנה הארגוני של אונס"קו כולל שלושה גופים:
הוועידה הכללית – אספה של המדינות החברות בארגון וחברים שותפים, שבה לכל מדינה יש קול אחד.
הוועידה מתכנסת מדי שנתיים, קובעת מדיניות כללית ומגדירה מהם הקווים המנחים את הארגון.
הוועד המנהל – הוועד המנהל מונה 58 חברים שנבחרים על ידי הוועידה הכללית לתקופות של 4 שנים.
הוועד המנהל אחראי להתכנסות הוועידה הכללית ולכך שהוראותיה יוצאות לפועל.
מעבר לכך ישנן סמכויות נוספות בתחום אחריותו, שמוקצות לו על ידי הוועידה הכללית.
המזכירות – המזכירות מורכבת מהמזכיר הכללי וצוותו והיא אחראית לניהול היומיומי של הארגון.
המזכיר הכללי, שמהווה את הפנים הציבוריות של הארגון, נבחר לתקופה (הניתנת לחידוש) של ארבע שנים על ידי הוועידה הכללית.
הצוות הנוכחי מונה כ-2,100 אנשים ונשים, כשני שלישים מהם יושבים בפריז, והשליש הנותר מפוזר ברחבי העולם, בין 58 נציגויות השטח של הארגון.
המזכירות מחולקת למספר משרדים מנהליים ולחמישה חלקים המשקפים את חמשת תחומי הפעילות העיקריים של הארגון.
תקציב אונס"קו, מורכב מתמיכות של המדינות החברות בו.
אחוז התמיכה של המדינות נקבע, בכל 22 ארגוני האו"ם, על בסיס התל"ג העולמי כאשר הסכום המחושב לכל מדינה מתחשב בהכנסה לנפש בכל מדינה ובחוב החיצוני של המדינה.
בשנים שארצות הברית תמכה בארגון, תמיכתה היוותה 22% מהתקציב (האחוז הגבוהה ביותר שמדינה תורמת לארגוני האו"ם).
באוקטובר 2011 אונס"קו קיבלה את פלסטין כחברה בארגון.
כתוצאה מהחלטה זו, ארצות הברית הודיעה על הפסקת תמיכה בארגון.
כתוצאה מהפסקת התמיכה בארגון, ארצות הברית איבדה את זכות ההצבעה שלה בוועידה הכללית ובוועד המנהל של הארגון.
ביצוע מיזמים והכרזה על מקומות בעלי ערך תרבותי ומדעי מיוחד, למשל:
התוכנית "אדם וביוספרה" שקמה ב-1971 ובעקבותיה הוקמו השמורות הביוספריות לשימור יחידות טבע ייחודיות.
שפות בסכנת הכחדה ומיזמים אחרים לתמיכה בריבוי שפות.
המיזם "יצירות מופת שאינן מוחשיות", שעוסק בשימור תרבויות.
התוכנית "זיכרון העולם", שעוסקת בשימור היסטורי.
התוכנית ההידרולוגית הבין-לאומית, העוסקת בניהול משאבי מים מאז 1965.
קידום חופש הביטוי, חופש העיתונות וחופש המידע.
קידום פלורליזם וריבוי תרבויות בתקשורת.
"העשור הבין-לאומי לקידום תרבות של שלום ואי-אלימות כלפי ילדים ברחבי העולם" עליו הכריז האו"ם ב-1998, והוא העשור הראשון של המאה ה-21.
יום חופש העיתונות העולמי, החל ב-3 במאי מדי שנה, ונועד לקדם את חופש הביטוי וחופש העיתונות כזכות אדם בסיסית ומאפיין הכרחי של כל חברה דמוקרטית, חופשית ובריאה.
המרכז האירופי להשכלה גבוהה (UNESCO-CEPES), נוסד בשנת 1972 בבוקרשט, רומניה, כמשרד לקידום שיתוף פעולה בין-לאומי בתחום ההשכלה הגבוהה באירופה, קנדה, ארצות הברית וישראל.
לארגון יש כתב עת בשם "השכלה גבוהה באירופה".
ספריית התוכנה החופשית – מאז 1998 מממנים יחד אונסק"ו והמוסד לתוכנה חופשית מיזם לקיטלוג תוכנה חופשית.
ישראל הצטרפה לארגון בשנת 1949.
בנובמבר 1974 החליט הארגון לקבל אליו את אש"ף ולהשעות את הסיוע שלו לישראל.
החלטה נוספת גינתה את ישראל על פגיעתה ב"ייחודה ההיסטורי של ירושלים" על ידי "ביצוע חפירות ארכאולוגיות" בעיר.
החלטה אחרת מנעה את קבלת ישראל לסניף האירופי של הארגון.
ישראל הוצאה ממנו ב-1974 בעקבות חפירות ארכאולוגיות שביצעה בשטחי הר הבית שלא התקבלו על דעת הארגון.
במאי 1976 הסכים שר החוץ יגאל אלון לאפשר למשלחת הארגון לבחון בעצמה את הנעשה בשטחים המוחזקים.
המשלחת הציגה דו"ח חיובי כלפי ישראל.
בשנת 1979 הצטרפה ישראל שוב לאונסק"ו לאחר איום של ארצות הברית לחדול מהעברת הכספים למימון פעילות הארגון.
נשיא הוועד הלאומי לאונסק"ו בישראל הוא שר החינוך.
המזכירה הכללית של הוועד הישראלי לאונסק"ו היא ד"ר דלית אטרקצ'י ויושב ראש ועדת המורשת העולמית של ישראל הוא האדריכל אריה רחמימוב.
הקשרים המקצועיים עם אונסק"ו בנושאים המקצועיים הרבים שבהם עוסק גוף זה רוכזו כולם על ידי הוועד הישראלי לאונסק"ו.
הקשרים המדיניים עם ארגון זה נוהלו על ידי משרד החוץ בעזרת שגריר ישראל לאונסק"ו, שמקום מושבו היה בשגרירות ישראל בפריז.
בישראל הוכרזו על ידי אונסק"ו שישה אתרי מורשת עולמית.
באוקטובר 2011 החליט ארגון אונסק"ו לצרף את הרשות הפלסטינית כמדינה חברה, אף על פי שהמהלך מנוגד לחוקת האומות המאוחדות, לפיה רק מדינה החברה באו"ם יכולה להצטרף לאונסק"ו.
ארצות הברית, קנדה וישראל החליטו בתגובה על הפסקת העברת כספים לארגון אשר כרבע מתקציבו ממומן על ידי ארצות הברית.
בעקבות אי העברת הכספים בנובמבר 2013 הושעתה זכות ההצבעה של ישראל ושל ארצות הברית בארגון.
בדצמבר 2012 נחנכה כיכר אונסק"ו לסובלנות ולשלום בחיפה.
בספטמבר 2017 מסרה ישראל לאונסק"ו בטקס חגיגי העתק חלקי משער טיטוס, כהוכחה היסטורית שנועדה לסתור את הטענה שישראל והיהודים כובשים בהר הבית.
הרעיון נולד בעקבות החלטת אונסק"ו שישראל היא "כובשת בירושלים".
ראש הממשלה בנימין נתניהו החליט שמעשה זה יהיה "דרישת שלום" מהאמת ההיסטורית על קיומו של בית המקדש השני שנחרב, ולא ננטש מרצון.
הענקת הרפליקה בוצעה כחלק מההבנות על הצטרפות ישראל מחדש לארגון.
באוקטובר 2017 הודיעה ארצות הברית על פרישתה מאונסק"ו, בשל ההטיה המתמשכת נגד ישראל.
לאחר פרישת ארצות הברית, הנחה שר החוץ וראש הממשלה בנימין נתניהו את משרד החוץ להתכונן לפרישה מאונסק"ו.
ב-22 בדצמבר 2017 הודיעה ישראל על פרישתה מאונסק"ו.
פרישת ישראל נכנסה לתוקף ב-31 בדצמבר 2018.
ב-16 באפריל וב-13 באוקטובר 2016 הצביע הוועד הפועל של אונסק"ו בעד החלטות שבין השאר מגנות את ישראל על התנהגותה בנושאים שונים הקשורים להר הבית.
בהחלטות נקראים הר הבית והכותל המערבי בשמותיהם המוסלמים (אל אקסה/אל-חראם א-שריף, ואל-בוראק).
יש הרואים בהחלטות שלילת הזיקה בין היהודים להר הבית והכותל.
ההחלטות זכו לגינויים חריפים בישראל, מימין ומשמאל.
בארצות הברית, חלק מחברי הקונגרס וכן נשיא ארצות הברית, דונלד טראמפ, הביעו גינויים גם כן.
אחרי ההחלטה באוקטובר הצהירה מזכ"לית הארגון, אירנה בוקובה, כי "הר הבית קדוש גם ליהודים" והוסיפה כי "להכחיש או למחוק היסטוריה שלמה ליהודים, לנוצרים או למוסלמים, חותרת תחת האמינות של המקום ויוצאת נגד מה שמייצגת המורשת העולמית של ארגון אונסק"ו".
כתגובה להחלטה, הורה שר החינוך נפתלי בנט להשעות כל פעילות עם אונסק"ו למרות הסתייגותה של בוקובה.
ב-26 באוקטובר 2016 אישרה אונסק"ו עוד החלטה המציגה את הר הבית כאתר פולחן מוסלמי בלבד.
גם החלטה זו גונתה בחריפות על ידי ישראל.
ב-2 במאי 2017 אישר הארגון החלטה הקובעת שישראל היא כוח כובש בירושלים.
ב-4 ביולי של אותה שנה גינה גם את החפירות בעיר העתיקה והכריז שישראל אינה הריבון בירושלים.
ב-7 ביולי 2017 החליטה אונסק"ו כי מערת המכפלה והעיר העתיקה בחברון הם אתר מורשת עולמי.
מבחינת אונסק"ו הריבון במקום היא הרשות הפלסטינית ולכן חברון ומערת המכפלה יירשמו ככאלה ברשימת אתרי המורשת העולמית של אונסק"ו.
החלטה זו גונתה בחריפות על ידי ישראל.
בעקבות ההחלטה, סיכמה ממשלת ישראל כי יקוצצו מיליון דולר מהכספים שישראל מעבירה לאו"ם.
הכספים יועברו להקמת "מוזיאון למורשת העם היהודי בקריית ארבע ובחברון", ולפרויקטים נוספים בתחום המורשת הקשורים בחברון.
אונקוגן הוא גן, שפגם בו עלול לגרום להתמרה סרטנית.
למעשה, אונקוגנים מקורם בפרוטו-אונקוגנים (proto-oncogene) שפעילותם אינה תקינה.
בדרך כלל, פרוטו-אונקוגנים הם גנים מקודדי חלבון, בעלי תפקידי מפתח בחלוקת התא, גדילה, בקרת איכות ה-DNA או מוות תאי מתוכנן (אפופטוזה).
הפעלתם בצורה לא מבוקרת עלולה לגרום לחלוקה מוגברת ובלתי מבוקרת של תאים, וכתוצאה מכך לגרום לגידול סרטני.
לרוב יש צורך בשיתוף פעולה בין פעילות של מספר אונקוגנים שונים על מנת לגרום להתמרה סרטנית.
האונקוגן הראשון שזוהה היה הגן src שהתגלה על ידי ג'.
סטיבן מרטין ופיטר וויט מאוניברסיטת קליפורניה בברקלי ב-1970. הגן התגלה ברטרו-וירוס Rous sarcoma virus (RSV) הפוגע בתרנגולות.
תאי רקמת חיבור (פיברובלאסטים) של תרנגולות שהודבקו בנגיף זה עברו התמרה סרטנית, והזרקתם לתרנגולות גרמה להופעת סרקומות בתרנגולות לאחר שבוע- שבועיים ממועד ההדבקה.
לעומת זאת, רטרו-וירוס אחר Avian leukosis virus (ALS) מאותה משפחת נגיפים (אלפא-רטרו-וירוס) מסוגל גם הוא להדביק ולהתחלק באותם סוגי תאים של תרנגולות, אך אינו גורם להופעת גידול סרטני.
מקור ההבדל נעוץ במקטע של 1500 נוקלאוטידים המצוי בגנום נגיף ה-RSV אך לא בנגיף ה-ALV.
מקטע זה אחראי אך ורק להופעת הסרקומות, ולא לשכפול הווירוס.
מכיוון שמקטע זה גורם להופעת סרקומות הוא נקרא (sarcoma) src.
עד 2020 בודדו יותר מ-40 סוגים שונים של רטרו-וירוסים אונקוגניים במגוון בעלי חיים שונים, וביניהם תרנגולים, תרנגולי הודו, עכברים, חולדות, חתולים וקופים.
כל הווירוסים האלו, בדומה ל-RSV, מכילים בגנום לפחות אונקוגן אחד, ובחלק מהמקרים שני אונקוגנים, שאינם דרושים כלל למערכת שכפול הווירוס.
אף על פי שבחלק מהמקרים הווירוסים השונים מכילים את אותו אונקוגן, יותר מ-20 אונקוגנים שונים זוהו ואופיינו בשיטה הזו.
רבים מהאונקוגנים הויראליים שהתגלו בצורה זאת מקודדים לחלבונים המשפיעים בצורה משמעותית על מערכת מעבר האותות שמעודדת חלוקת תאים.
בהתחלה זוהו האונקוגנים כגנים שהוחדרו לתא ממקור נגיפי וגרמו ליצירת רקמה סרטנית.
אונקוגנים אלו אינם משפיעים כלל על שכפול הנגיף, כאשר הנגיפים מסוגלים להתחלק ולהדביק תאים גם בלעדיהם.
לכן הועלו השאלות, מהו מקור האונקוגנים ומה תפקידם?
הרמז הראשון לעצם קיומם בגנום החיה ולא רק בנגיף, ולמקורם של אונקוגנים, הגיע מניסוי שערכו החוקרים הרברט אבלסון (Herbert T.
Abelson) ולואיס רבסטיין (Louise S Rabstein) מהמכון הלאומי לסרטן בארצות הברית.
צמד החוקרים הדביקו כ-150 עכברים בנגיף שאינו מכיל אונקוגנים ואינו גורם לגידול סרטני.
אחד מ-150 העכברים פיתח לימפומה (סרטן של בלוטות הלימפה), ומהגידול בודד נגיף אונקוגני חדש שנקרא נגיף הלוקמיה של אבלסון .
גנום נגיף זה הכיל מקטע חדש שלא היה בנגיף המקורי.
מקטע זה זוהה בתור אונקוגן המעודד התפתחות סרטן, ונקרא abl על שם החוקר שגילה אותו.
תוצאות ניסוי זה רימזו על כך שמקור האונקוגנים אינו ויראלי, אלא מקורם עשוי להיות בגנום התא המארח.
מכיוון שרטרו-וירוסים יכולים לצאת ולהיכנס מגנום המארח, ההשערה הייתה שבזמן היציאה מהגנום, הווירוס עלול (לעיתים נדירות) להוציא עמו גנים של המארח, שישתלבו וישתכפלו בגנום שלו.
השערה זו אומתה ב-1976 על ידי מיכאל בישוף והרולד ורמוס מאוניברסיטת קליפורניה בסן פרנסיסקו, שהראו כי רצף דומה מאוד לרצף האונקוגן src נמצא בגנום של תאי תרנגולת בריאים.
כך נתגלה, שמקור האונקוגנים הוא למעשה בגנים המצויים באופן טבעי באדם וביצורים רבים נוספים.
על גילוי זה זכו ורמוס ובישוף בפרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה ב-1989.
האות לחלוקת תאים מגיע לרוב מחוץ לתא, ועליו לעבור שרשרת ארוכה של מעבר אותות בתוך התא על מנת להגיע לגרעין התא.
שם המסר יגרום, בין השאר, להפעלת ביטוי של גנים שפעילות תוצריהם קשורה לחלוקת התא.
פגם בכל שלב בשרשרת זו עלול לגרום להיווצרות אונקוגן ולגידול סרטני.
גורמי גידול הם הורמונים חלבוניים מופרשים שתפקידם להוות מסר חוץ-תאי המעודד חלוקה בתאי מטרה.
כדי לקבל את 'המסר' לחלוקת תאים, תאי המטרה חייבים להכיל קולטן מתאים לקליטת גורם הגידול, המעביר את האות המעורר/מעודד התחלקות אל תוך התא.
הפרשה מוגברת ולא מבוקרת של גורמי גידול עלולה לגרום לגידול סרטני, ולכן רבים מהם מתפקדים כאונקוגנים לאחר התמרה.
גורמי גידול מופרשים יכולים גם לעודד את אותם תאים שהפרישו אותם להתחלק בצורה לא מבוקרת במנגנון שנקרא תקשורת אוטוקרינית.
מנגנון זה מבוסס על לולאת משוב חיובי של בקרת גנים בתוך התא המובילה לחלוקת תאים בלתי מבוקרת, ובסופו של דבר להתפתחות גידול סרטני.
הקשר בין גורמי גדילה לאונקוגנים רטרו-ויראליים התגלה על ידי מחקר שנערך על האונקוגן C-sis הנמצא בווירוס הסרקומה הקופי (simian sarcoma virus), וירוס שבודד מגידול ברקמת החיבור של העצמות ('פיברוסרקומה') בקופים.
מחקר של רצף ה-DNA באונקוגן C-sis הראה שהוא מקודד לחלק מהחלבון של גורם הגידול PDGF (Platelet-derived growth factor).
מחקר זה תמך בעיקרון, שביטוי גורמי גדילה בדרך שאינה תקינה יכול לשקף הפיכתם לאונקוגנים.
על אף ש-C-sis מקודד רק לחלק מכלל רצף החלבון התקין של PDGF, המחקר הראה כי די בביטוי מקטע זה כדי לגרום להתמרה סרטנית של תאי רקמת חיבור (פיברובלסטים), אבל לא בתאים ללא קולטן מתאים ל-PDGF.
אונקוגנים רטרו-ויראליים מסוימים הם גרסאות מותמרות של קולטנים לגורמי גידול.
תפקיד קולטנים אלה הוא העברת אות לחלוקת תאים המועבר מגורם גידול חוץ-תאי לתוך התא.
לקולטנים אלו פעילות של טירוזין קינאז, המשפעל מגוון רב של תהליכים בתא על ידי הוספת קבוצת זרחן לחומצה אמינית טירוזין בחלבוני מטרה.
קישור חוץ-תאי של גורמי גדילה אל קולטנים אלה יגרום להפעלתו של פעילות הטירוזין קינאז, וכפועל יוצא לזרחון וגיוס שליחים שניוניים בתוך התא, ובסופו של דבר להעברת האות לחלוקת התא אל גרעין התא.
מכיוון שקולטנים אלו הם בעלי תפקיד מרכזי בבקרה על חלוקה תקינה של התא, פעילות לא תקינה שלהם עלולה להוביל לחלוקה לא מבוקרת ולהתמרה סרטנית, ולכן מוגדרים בתור פרוטו-אונקוגנים.
לדוגמה, מוטציית חסר של האזור החוץ תאי בחלבון הקושר את גורם הגידול יכול לגרום להפעלה תמידית (קונסטיטוטיבית) של הרצפטור, ולשליחת אות תמידי לחלוקה, גם בהיעדר גורם גידול חיצוני.
מלבד מוטציות ברצף החלבון, ביטוי יתר של קולטנים אלו, או הפעלת ביטוי של קולטנים אלו בסוגי תאים לא נכונים מהויים גם הם מנגנונים שעלולים להוביל להתפתחות גידול סרטני כתוצאה מחלוקת תאים לא מבוקרת.
אות לחלוקת תאים מתחיל מקישור גורמי גידול הנקשרים לחלבון המתפקד כקולטן ספציפי בממברנת התא, וממשיך בשרשרת העברת אותות אל גרעין התא (signaling cascade).
מעבר המידע הזה מועבר במספר שלבים, שחלקם כוללים זירחון של מספר חלבוני ביניים בתוך הנוזל התוך תאי (ציטוזול).
תהליך מעבר האותות גם כולל חלבונים הקושרים את הנוקלאוטיד עתיר האנרגיה GTP, ושליחים שניוניים כדוגמת מערכת האדנילט ציקלאז.
למעשה, src, האונקוגן הרטרו-ויראלי הראשון שהתגלה, מעורב בעצמו בתהליך מעבר האותות.
עקב מספרם הגדול וחשיבותם, אין זה מפתיע שפרוטו-אונקוגנים רבים שייכים למשפחת חלבוני העברת אותות.
גורמי תיעתוק הם חלבונים גרעיניים שמבקרים את התיעתוק של גני מטרה, או של משפחות גנים.
בקרה על תיעתוק גנים מתווכת על ידי קישור של גורמי תיעתוק אל אזורים ספציפיים בדנ"א הגרעיני.
לעיתים קרובות פעילות של גורמי תיעתוק תלויה בקישור אל חלבונים אחרים, ויצירת מבנה של דימר, שבסופו של דבר יוצר קשר עם מחולל התיעתוק- הרנ"א פולימראז.
גורמי תיעתוק הם חוליה מתקדמת בשרשרת של מערכת העברת האותות, הממירה אות חוץ-תאי לשינוי בבקרת גנים ובפעילות התא.
פרוטו-אונקוגנים רבים הם גורמי תיעתוק שהתגלו על ידי דמיון רצפי לאונקוגנים רטרו-ויראלים.
דוגמאות נפוצות כוללות את erb A, את ets, fos, jun ו-c-myc.
לדוגמה, fos ו-jun יוצרים דימר יחדיו המבקר באופן חיובי (מפעיל) תיעתוק של מספר גני מטרה, כאשר ביטוי של גנים אלו מוביל, בסופו של דבר, לחלוקת תאים מוגברת.
מבקרים של מוות תאי מתוכנן
מוות תאי מתוכנן (אפופטוזה)הוא מנגנון שבו תא משמיד את עצמו בצורה מבוקרת.
רקמות בריאות נמצאות במאזן מתמיד בין חלוקה תאית לבין מוות תאי.
בנוסף, אפופטוזה משחק תפקיד חשוב במגוון תהליכי התפתחות בעובר.
לכן, אם חלוקת תאים מוגברת עלולה להוביל להתפתחות גידול סרטני, הרי שגם פגם במנגנון המוות התאי המבוקר עלול להוביל לאותה תוצאה.
מוות תאי מתוכנן יכול להיות מופעל כתגובה לאותות חוץ-תאיים שמגיעים בדמותם של סטרואידים, או לאחר חשיפה ממושכת לגורמים סביבתיים מזיקים כגון קרינה מייננת, קרינה אולטרא-סגולה ועוד.
משפחת הפרוטו-אונקוגנים העיקרית שנתגלה ונחקרה במנגנון זה עד כה היא משפחת חלבוני bcl-2. נתגלה, שהפעלה של הגן bcl-2 מדכאת את הפעלת המסלול של מוות תאי מתוכנן.
מנגנון הפעולה של bcl-2 טרם הובהר, אם כי מחקרים הראו שפעילותו קשורה לעיכוב חלבונים מעודדי מוות תאי כגון bax ו-bak.
סביר להניח ש-bcl-2 אינו הפרוטו-אונקוגן היחיד שפועל במנגנון של מניעת אפופטוזה, וקיימים פרוטו-אונקוגנים נוספים, בעלי דרך פעולה דומה, שטרם זוהו.
בעוד שכל הפרוטו-אונקוגנים שהתגלו ונחקרו בצורה היסטורית הם חלבונים, מחקרים חדשים יותר מראים שגם רנ"א ארוך שלא מקודד לחלבון (lncRNA) מסוגל לתפקד כאונקוגן.
lncRNA מוגדר בתור רנ"א באורך של למעלה מ־200 נוקלאוטידים, ואינו מקודד לחלבון.
מולקולות רנ"א אלו מעורבות בבקרת מספר תהליכים תאיים חשובים ונרחבים כמו תרגום, עריכת רנ"א, שחבור, ובקרה על ביטוי גנים, ולכן כל פגם בפעילותם עלול להוביל להשלכות תאיות הרסניות, וביניהם לגידול סרטני.
אחת הדוגמאות הבולטות הוא PVT1 (plasmacytoma variant translocation 1), שפעילות פגומה שלו תוארה בשנת 2013 בסרטן מעי הגס אנושי, ומאז בעוד מגוון סוגי סרטן כגון סרטן הכבד, סרטן המעי וסרטן השחלות.
PVT1 מעודד חלוקה תאית, ומונע מוות תאי מתוכנן.
נתגלה, כי מנגנון פעולתו של PVT1 מבוסס על עיכוב פעולתם של מיקרו-רנ"א, אשר בעצמם מעכבים רנ"א המתורגם לחלבון.
כלומר, PVT1 מסיר עיכוב בקרתי טבעי הקיים בתא, ופעילות-יתר שלו מעודדת חלוקה תאית, ומונעת מוות תאי מתוכנן.
גורמי גידול או מיטוגנים c-Sis בדרך כלל מופרש על ידי תאים מיוחדים כדי לעורר פרוליפרציה בעצמם, בתאים שכנים או בתאים מרוחקים.
אונקוגן עשוי לגרום לתא להפריש פקטורי גידול אף שבאופן נורמלי הוא לא מפריש.
בעקבות זאת התא יעורר פרוליפרציה לא מבוקרת של עצמו (לולאה אוטוקרינית) ושל תאים בסביבתו.
כמו כן הורמוני גדילה עשויים להיות מיוצרים בחלקים אחרים של הגוף.
קולטן טירוזין קינאזEGFR, PDGFR, VEGFR, ו-HER2/neuקינאזות מוסיפות קבוצה זרחן לחלבונים אחרים כדי להפעילם או לכבותם.
קולטני קינאזות מוסיפים קבוצות זרחן לחלבוני קולטנים על פני התא (אשר מקבלים אותות חלבוניים מחוץ לתא ומעבירים אותם אל תוך התא).
טירוזין קינאזות מוסיפים קבוצות זרחן לחומצת האמינו טירוזין בחלבון המטרה.
הם יכולים לגרום לסרטן על ידי הפעלת הקולטן לתמיד (קונסטיטוטיבי), אף ללא אותות ממחוץ לתא.
טירוזין קינאזות ציטופלסמים Src, Syk-ZAP-70, ו-BTK, והגן ABL ב-CML - כרומוזום פילדלפיה -
סרין/תראונין קינאזות ציטופלמים ותת יחידות רגולטוריות שלהם c-Raf, וקינאזות תלויות ציקלין (CDK; באמצעות ביטוי יתר).
גנים של GTPase רגולטוריים Ras Ras הוא חלבון GTPase קטן אשר מפרק GTP ל-GDP ופוספט.
Ras מופעל על ידי גורמי גידול (כמו EGF, TGFalpha) ופועל כמתג כיבוי/הפעלה של מסלולי איתות תוך תאיים הקשורים בגדילה.
Ras מפעיל בין היתר את Raf, MEK, MEKK, MAPK, ERK, רובם בתגובה מבקרים גנים הקשורים לפרוליפרציה של התא.
גורמי תיעתוקmyc מבקרים שעתוק של גנים המעוררים פרוליפרציה של התא.
הפעלה של פרוטו-אונקוגן והפיכתו לאונקוגן דורשת שינוי גנטי של פרוטו-אונקוגנים תאיים.
כל שינוי גנטי כזה יגרום להפעלת האונקוגן בתזמון לא נכון או בתאים בהם גן זה לא מתבטא באופן תקין; שינוי כזה עלול להוביל לחלוקה מוגברת בתאים בהם הוא התרחש.
יש שלושה מנגנונים עיקריים של הפעלת אונקוגנים בגידול סרטני: מוטציה, הכפלת גנים ושינויים כרומוזומליים (בדרך כלל טרנסלוקאציות או אינברסיות).
המנגנונים הללו גורמים לשינוי במבנה הפרוטו-אונקוגן, או גורמים להגברה של רמת הביטוי שלו בתא.
מוטציות בגן פרוטו-אונקוגני גורמות להפעלתו על ידי שינוי פעילות, או המבנה המרחבי של החלבון לו הוא מקודד.
מוטציות אלה לרוב מתרחשות באזורים בקרתיים של ביטוי הגן, או באזורים בתוך רצף חומצות האמינו של החלבון החשובים למבנה ופעילות החלבון.
אם מוטציות אלה יגרמו לפעילות בלתי פוסקת או לא מבוקרת של החלבון מדובר בשינוי של הפרוטו-אונקוגן לאונקוגן.
באונקוגנים רטרו-ויראלים רוב המוטציות כוללות מחיקת אזורים שלמים מהגן, לרוב אזורים בקרתיים.
עם זאת, באונקוגנים ממקור אנושי, רוב המוטציות שמוליכות לגידולים סרטניים מהוות החלפה של חומצת אמינו בודדת בתוך רצף החלבון (מוטציה נקודתית).
מוטציות נקודתיות נפוצות מאוד במשפחת חלבוני ras, וההערכה היא כי 25% מכלל גידולי הסרטן האנושיים כוללים לפחות מוטציה אחת בחלבון ממשפחת ras.
הכפלת גנים הוא תהליך בו מספר העותקים של גן בגנום התא עולה.
בחלק מהמקרים ניתן למצוא עד מאות עותקים של גנים בתאים בהם התרחשה הכפלת גנים.
עליה במספר הגנים גורם לביטוי יתר של הגנים האלו ולתוצרים החלבוניים שלהם, ומוביל לחלוקה בלתי מבוקרת של התא.
מחקרים הראו ש-3 משפחות של פרוטו-אונקוגנים (myc, erb B, ras) מוגברים באופן משמעותי במספר סוגים שונים של סרטן.
כ-20%-30% מכלל מקרי סרטן השד והרחם כוללים שכפול גנים של c-myc.
ארגון מחדש של מבנה הכרומוזום (אבראציות כרומוזומאליות) הן סוג של מוטציה הכוללת שינויים במבנה התקין והארגון של מקטעים נרחבים בכרומוזום.
שינויים כאלה מתגלים במקרים רבים בסרטן הדם - לוקמיה.
לרוב, אירועים אלה נגרמים על ידי שבר כפול בגדיל הדנ"א בשני מיקומים שונים, ואיחוי לא נכון של השברים.
שינויים כרומוזומליים מוליכים לגידולים סרטניים על ידי שני מנגנונים עיקריים: הגברת התיעתוק של פרוטו-אונקוגנים, או יצירת חלבונים מאוחים.
מהדוגמאות המפורסמות בקטגוריה זו נמצא כרומוזום פילדלפיה, שהתגלה בפילדלפיה בשנת 1960 על ידי פיטר נוול ודייוויד האנגרפורד .
כרומוזום זה הוא כרומוזום פגום שמקורו בטרנסלוקציה כרומוזומלית, בו חלקים מכרומוזום 9 ומכרומוזום 22 מחליפים מיקום ביניהם.
טרנסלוקאציה זו גורמת להיווצרות איחוי בין הגן BCR בכרומוזום 22 לבין ABL1 בכרומוזום 9. הגן המאוחה שנוצר מקודד לחלבון מאוחה בעל פעילות טירוזין קינאז שנמצא כל הזמן במצב 'פעיל' ושולח מסר לא פוסק לחלוקת תאים.
כרומוזום פילדלפיה מופיע בכל החולים בלוקמיה מיאלודית כרונית (CML), ומהווה סמן לזיהוי המחלה.
מלבד CML, כרומוזום פילדלפיה גם מופיע בסוגי סרטן אחרים כמו לוקמיה לימפוציטית חריפה (ALL) ולוקמיה מיאלואידית חריפה (AML), אם כי בתדירות נמוכה יותר.
אונסט הוא אי בקבוצת איי נורת' באיי שטלנד שבסקוטלנד.
אונסט הוא האי המיושב הצפוני ביותר באיים הבריטיים, והאי השלישי בגודלו באיי שטלנד (אחרי האיים מיינלנד ויל).
האי מישורי, חופי האי צוקיים, והאי מכוסה ברובו בערבת דשא.
היישוב העיקרי באי הוא הכפר בלטסאונד (Baltasound).
כפר דייגים זה היה בעבר נמל דיג המליחים השני בגודלו באיים הבריטים.
כיום עיקר כלכלת הכפר מתבססת על התיירות.
יישובים נוספים באי הם הכפר אויאסאונד (Uyeasound) בו נמצאת טירת מיונס (Muness Castle) שנבנתה בשנת 1598, והכפר הארולדסוויק (Haroldswick) בו מצוי מוזיאון ימי ומרכז תרבות.
באיים אונסט ופטלאר מתגוררים כ-806 תושבים (2001).
כ-100 מהתושבים הועסקו בתחנת המכ"ם של חיל האוויר המלכותי שהייתה ממוקמת באי.
סגירת התחנה בשנת 2006 הביאה לגידול משמעותי באבטלה באי.
הכפר סקוו (Skaw) הנמצא בצפון מזרח האי הוא היישוב הצפוני ביותר של הממלכה המאוחדת (אף שהמגדלור באי מאקל פלוגה צפוני יותר).
באי נמצא חלק משמורת הטבע הרמאנס (Hermaness) בשל המספר רב של מושבות ציפורי הים באזור.
מעבורות מקשרות את נמל בלמונט שבאי לנמל גוצ'ר באי יל ולנמל אודסטא באי פטלאר.
תחנת האוטובוס הייחודית שבאי נודעה בשל נוחיות ההמתנה בה.
בתחנה הותקנו ספה, טלוויזיה, ומחשב לנוחות הממתינים.
בינואר 2007 פקדה את האי רעידת אדמה בעוצמה של 4.9 בסולם ריכטר.
"אונס פרספונה" או "פלוטו ופרספונה" הוא פסל מאת האמן האיטלקי ג'ובאני לורנצו ברניני.
הפסל מהווה דוגמה ליכולתו הטכנית של ברניני ומהווה את אחד משיאי הפיסול הבארוקי, בעיצוב הגוף המנייריסטי.
הפסל מבוסס על נושא מן המיתולוגיה היוונית והמיתולוגיה הרומית.
על פי הסיפור מן המיתולוגיה הרומית, נחטפה פרספונה בידי פלוטו - הוא האדס במיתולוגיה היוונית - אל השאול.
החל משנת 1622 הוצב הפסל ב"וילה לודוביזי" שהייתה שייכת לקרדינל לודוביזי (Ludovisi), אשר קיבל את הפסל במתנה מאת הקרדינל שיפיונה בורגזה (Scipione Borghese).
בשנת 1908 רכשה ממשלת איטליה את הפסל והציבה אותו בגלריה בורגזה.
ברניני בחר לתאר את חטיפתה של פרספונה ברגע השיא של האירוע.
פלוטו, המתואר כגבר שרירי עטור זקן ועל ראשו כתר, אוחז בזרועותיו את פרספונה, שגופה מפותל והיא קוראת לעזרה.
ידיה של פרספונה מנסות לדחות את האדס, אולם זה אוחז בה בחוזקה.
ברניני היטיב לתאר אשליה של גוף חי ורך, דבר הבא לידי ביטוי במקומות בהן אוחז האדס במותניה ובירכה של פרספונה.
לצד האדס ניצב קרברוס, המתואר ככלב בעל שלושה ראשים.
מוזיאון אמסטלקרינג הוא בית ברובע התעלות באמסטרדם, הולנד, בלב רובע החלונות האדומים, המחביא בתוכו כנסייה משנת 1661, שבה נאלצו הקתולים לערוך את טקסיהם בחשאי.
הכנסייה נקראת "אדוננו אשר בעליית הגג" (בהולנדית: Onze-Lieve-Heer-op-Zolder).
בית התעלות היה שייך לקתולי יאן הרטמן (Hartman).
המקום נפתח כמוזיאון ב-1888, ומאז הוא לא מקיים פעילות כנסייתית.
הוא המוזיאון השני הוותיק באמסטרדם (אחרי רייקסמוזיאום), ומבקרים בו כיום כ-85,000 איש בשנה.
במוזיאון ניתן לצפות גם בבית עצמו כשהוא מרוהט כשם שהיה במאה ה-18.
אונס סטטוטורי הוא מונח משפטי, המתאר יחסי מין עם קטין מתחת לגיל ההסכמה.
המונח "סטטוטורי" פירושו "על פי החוק".
המדובר בחזקה שהיא יציר החוק, לפיה אדם שהוא פחות מגיל ההסכמה (השונה ממדינה למדינה) אינו יכול להסכים לקיום יחסי מין, אף אם הביע הסכמתו בצורה זו או אחרת.
אונס סטטוטורי שונה מאונס בכך שאין כל דרישה לשימוש בכוח או לאי הסכמה.
הנסיבה היחידה הרלוונטית לעניין זה היא היותו של הקטין פחות מגיל ההסכמה.
מקרה נוסף של אונס סטטוטורי הוא בעילת קטינה עד לגיל 21 בידי בן משפחתה, גם בהסכמתה, וזאת על פי סעיף 351 לחוק.
מדינות מסוימות רואות בקיום יחסי מין עם קטין מעל לגיל מסוים משום עבירה פחותה, אם הקטין הביע הסכמתו.
עבירה זו נקראת לעיתים "Corruption of a minor".
במדינת ישראל, המקיים יחסי מין עם קטין מעל לגיל 14, אך מתחת לגיל 16 (או 18 בנסיבות מסוימות), מבצע עבירה של בעילה אסורה בהסכמה שעונשה פחות מהעונש על אונס סטטוטורי.
החוק בישראל מבחין בין בעילת נערה שגילה פחות מ-14 (שזו עבירת אונס סטטוטורי) לבעילת נערה מבוגרת יותר, שגילה פחות מ-16 (שזו עבירה קלה יותר, של בעילה אסורה בהסכמה).
מטעמים היסטוריים, הביטוי statutory rape באנגלית מכוון בדרך כלל דווקא לעבירה הקלה יותר, בעילה אסורה בהסכמה של נערה מבוגרת יותר.
אונס מְתַקֵּן הוא כינוי לפרקטיקה פושעת הנהוגה בדרום אפריקה, ובה גברים מבצעים מעשי אונס בנשים לסביות על מנת "לרפא" או "לטהר" אותן מנטייתן המינית.
ברוב המקרים, מדובר בכנופיות המבצעות בנשים אונס קבוצתי.
המונח נטבע לראשונה בשנת 2001 על ידי ארגוני זכויות האדם, ואלה מוציאים מאז דו"חות העוקבים אחר התופעה.
המקרה המפורסם ביותר וזה שהעלה את הסוגיה לסדר היום הציבורי היה של אודי סמליין (Eudy Simelane), שחקנית בנבחרת הכדורגל לנשים של דרום אפריקה ("בויאנה בויאנה").
סמליין, שהייתה לסבית מוצהרת ופעילה למען זכויות להט"ב באפריקה, נרצחה ב-28 באפריל 2008 בדקירות סכין על ידי כנופיה שביצעה בה 'אונס מתקן' בסמוך ליוהנסבורג.
דבר הירצחה פורסם בהרחבה בכלי התקשורת באירופה, בדגש על כך שממשלת דרום אפריקה מנסה להסתיר את התופעה ובמשך זמן רב הצליחה להעלים את הרצח מהתקשורת.
במשפטם של הרוצחים לא הועלתה לדיון נטייתה המינית של סמליין, על אף שזו היוותה את המניע לאונס הקבוצתי ולרצח.
בעיתון הבריטי הגארדיאן צוטט מחקר מקיף שנערך בדרום אפריקה בשם "פשעי שנאה: עלייה בממדי האונס המתקן בדרום-אפריקה", ובו נמצא כי 86 אחוזים מהלסביות השחורות במדינה חיות בחשש מתקיפה מינית וכי כל שבוע מתרחשים בממוצע 10 מקרי "אונס מתקן" במדינה.
נתונים דומים נמסרו על ידי ארגוני להט"ב במדינה, ואלה מדווחים כי הם נאלצים להתמודד בכל שבוע עם לפחות עשרה מקרים של לסביות שנפלו קורבן לאונס מתקן או ניסיון אונס, וזאת בקייפטאון לבדה.
ארגוני הסיוע מעריכים כי באופן כללי, חצי מיליון מקרים של אונס מבוצעים מדי שנה בדרום אפריקה, אולם רק מעטים מהם מסתיימים בהרשעתו של האנס.
אונסן (ביפנית: Onsen 温泉) הוא מונח יפני המשמש לרוב לתיאור מעיינות חמים, אך גם את מתחם הרחצה ואת האכסניות שמסביבו.
ביפן, כמדינה הפעילה מבחינה געשית, פזורים אלפי אונסן.
באופן מסורתי שימשו האונסן בתי מרחץ ציבוריים, וכיום הם מהווים חלק חשוב מתיירות הפנים במדינה.
ישנם סוגים רבים של אונסן, בהם אונסן פנימי (notenburo 野天風呂) ואונסן חיצוני.
חלק מהאונסן משמשים בתי מרחץ ציבוריים וחלקם פרטיים, לרוב כחלק ממלון או אכסניה.
לרוב ניתן למצוא את האונסן באזורים הכפריים של יפן, והדבר מושך תיירים יפנים רבים המגיעים לאונסן על מנת להירגע מחיי העיר.
היפנים רואים חשיבות בהפלת המחסומים והכרת אנשים אחרים באווירה הנינוחה של ריוקן (מלון בסגנון יפני מסורתי) ושל האונסן.
המצאות אונסן מצוינת במפות לרוב בסימן ♨ או בקאנג'י 湯 (יו, פירושו "מים חמים").
יש להבדיל בין אונסן לסנטו, שהוא בית מרחץ ציבורי פנימי בו הבריכות מלאות במי ברז חמים.
ההגדרה הרשמית של אונסן קוראת למים חמים הנוצרים בשל פעילות גאותרמית, וההגדרה החוקית קובעת שעל המים להכיל לפחות אחד מתוך תשעה עשר יסודות כימיים מוגדרים.
למי האונסן מיוחסות סגולות מרפאות בזכות המינרלים שבהם.
אונסן עשוי להכיל מספר בריכות, כשבכל אחת מהן מים והרכב מינרלים שונה.
הבריכות החיצוניות עשויות על פי רוב מעץ ברוש יפני, משיש או מגרניט, כאשר בריכות פנימיות עשויות לרוב אריחים, פלדת אל-חלד או זכוכית אקרילית.
באופן מסורתי רחצו נשים וגברים יחד באונסן ובסנטו, אך מאז פתיחתה של יפן למערב בתקופת מייג'י הפכה הנורמה לאונסן נפרד לכל מין.
באזורים כפריים ביפן ניתן למצוא עד ימינו אונסן משותף, שלרוב מציעים הפרדה בשעות מסוימות של היום.
ילדים קטנים משני המינים רשאים להיכנס לשני האונסן.
באונסן, כמו בסנטו, על המבקר לשטוף עצמו ביסודיות בטרם הכניסה למים החמים.
תחנות הרחצה מצוידות בשרפרפים, ברזים, דליים וכלי רחצה כגון סבון ושמפו.
כניסה למים בלי לרחוץ את הגוף או עם שיירי סבון אינם דבר מקובל.
לרוב אסורה הכניסה לאונסן עם בגדי ים.
המבקרים לרוב מביאים מגבת קטנה המשמשת לרחצה.
המגבת עשויה גם לשמש כיסוי חלציים בעת המעבר מאזור הרחצה לאזור הבריכות.
ניתן לטבול את המגבת במי הבריכה ולהניחה על הראש וכך לחמם גם אותו.
אונסן רבים אוסרים על כניסה עם קעקועים, המזוהים ביפן באופן מסורתי עם היאקוזה, ולפיכך עם עולם הפשע.
חוק זה נאכף על כולם, כולל זרים ונשים.
כיום, חלק קטן מהאונסנים מאפשרים לבעלי קעקועים קטנים להיכנס לאונסן כל עוד הקעקוע מכוסה בפלסטר עמיד למים בצבע גוף.
בשל המינרלים והכימיקלים הטבעיים המצויים במימיו, נחשב האונסן כמקום בעל השפעות רפואיות.
היפנים מאמינים שאונסן מרפא כאבים ומחלות, ופוקדים אותו כאתר תרפי.
אונפלר היא עיירה המהווה קומונה במחוז קלבדוס בחבל נורמנדי בצרפת.
העיירה נמצאת על גדתו הדרומית של שפך הנהר סן, מול לה הבר הנמצאת על גדתו הצפונית.
בין שתי הערים מחבר הגשר מעוגן הכבלים פון דה נורמנדי.
העיירה ידועה בשל הנמל הציורי שבה, המאופיין בבתים המצויים לצדו בעלי חזית מכוסת צפחה צבעונית.
העיירה העניקה השראה לציירים ידועים רבים, ובמיוחד לגוסטב קורבה, לאז'ן בודן, לקלוד מונה וליוהאן יונגקינד הנקראים לעיתים "אסכולת אונפלר" (école de Honfleur) שהיוותה שלב חשוב בהתפתחות התנועה האימפרסיוניסטית.
כנסיית סן קתרין המצויה בעיר, ולה מגדל פעמונים הנפרד מהמבנה המרכזי, היא הכנסייה העשויה מעץ הגדולה ביותר בצרפת.
האזכור הכתוב הראשון של אונפלר נכתב על ידי רישאר השלישי, דוכס נורמנדי בשנת 1027. נראה כי באמצע המאה ה-12 הייתה העיר נקודת מעבר משמעותית של סחורות בין רואן לאנגליה.
מיקומה בשפך הסן, אחד הנהרות החשובים בצרפת, ואזור הספר העשיר שבו שלטה, הביאו לכך שלעיירה יוחסה חשיבות, והיא נתפסה כנקודה אסטרטגית.
במהלך מלחמת מאה השנים חוזקו ביצורי העיר על ידי שארל החמישי, מלך צרפת כדי להגן על שפך הסן מפני מתקפות האנגלים.
למרות זאת כבשו האנגלים את העיר והחזיקו בה ב-1357 ושוב בין 1419 ל-1450. בתקופה שבה הייתה בשליטה צרפתית, יצאו לעיתים קרובות יחידות פשיטה צרפתיות מנמל אונפלר, לפשוט על ערי החוף האנגליות, ובשנת 1457 החריבו יחידות מסוג זה את העיר סנדוויץ' שבמחוז קנט באנגליה.
ב-1608 יצאה מאונפלר משלחת בראשות סמואל דה שמפלן, שייסדה את העיר קוויבק בקנדה.
הסחר עם אזור קנדה היה מקור הכנסה חשוב בשנים שלאחר מכן, וכך גם הסחר עם האיים האנטילים, חופי אפריקה והאיים האזוריים.
בשנים אלו שימשה אונפלר אחד המרכזים החשובים בצרפת לסחר עבדים.
ב-1683 הורה ז'אן-בטיסט קולבר על הרס ביצורי העיר.
מלחמות המהפכה הצרפתית ותקופת הקיסרות הראשונה, ובמיוחד המצור הקונטיננטלי, הביאו לאבדן חשיבותה של העיר כנמל בינלאומי.
העיר החלימה מהנזק אך באופן חלקי במהלך המאה ה-19, ושימשה מרכז לסחר בעצים שהגיעו מצפון אירופה.
עליית הנמל הסמוך בלה הבר הגבילה את היקף הסחר עם אונפלר, ועל אף שהנמל באונפלר ממשיך לפעול, איבדה אונפלר את חשיבותה, ולא שבה למעמד שהיה לה.
עם זאת, העיר ניחנה בקסם וביופי, שהביאו לכך שבמהלך המאה ה-19 ולאחריה פעלו בה ציירים חשובים מן האסכולה האימפרסיוניסטית, והעיר הוציאה מתוכה אישים כהיסטוריון אלבר סורל והמלחין אריק סאטי.
כיום משמשת העיר מרכז כלכלי אזורי למספר עיירות סמוכות, ומרכז תיירותי, בזכות הנמל הציורי, והעיר העתיקה הכוללת כנסיות בעלות מבנה ייחודי.
בשנת 1995 נחנך בסמוך לאונפלר גשר פון דה נורמנדי שחיבר את אונפלר אל לה הבר, באמצעות הכביש המהיר A-29.
המרינה - המעגן הפנימי הקטן, המכונה "Vieux Basin" (המעגן הישן), הוא אחד המראות היפים שניתן לראות באונפלר.
המעגן פונה אל "הנמל הקדמי" (Avant Port) המשמש מעגן ראשי לצי הסחר והדיג של תושבי אונפלר.
מצדדיו של הנמל הפנימי, מצויים בניינים מכוסי צפחה צבעונית, והאזור כולו הוא אזור תיירותי שוקק חיים.
שריד יחיד לביצוריה העתיקים של אונפלר הוא בית המושל (Lieutenance) העשוי מאבן, הנמצא בחלקו הצפון מזרחי של המעגן.
כנסיית סן קתרין - כנסייה זו נבנתה במהלך המאה ה-15. הכנסייה כולה בנויה מעץ, ומגדל הפעמונים של הכנסייה נבנה במרחק מה, על מנת שבמקרה של שרפה ניתן יהיה להזעיק עזרה.
מוזיאונים - באונפלר פועלים מספר מוזיאונים המוקדשים לקורות בני המקום המפורסמים ולהיסטוריה של העיר.
כך פועלים בעיר מוזיאון אז'ן בודן, מוזיאון אריק סאטי, מוזיאון אונפלר הישנה (Vieux Honfleur) והמוזיאון הימי.
גן האישים - בחלקו המערבי של המעגן מצוי "גן האישים", גן ציבורי ובו פסלים של האישים המפורסמים שפעלו באונפלר.
לוּקְרֶטְיָה הייתה אישה רומאית אגדית למחצה במאה הששית לפני הספירה, אשתו של אציל בשם לוקיוס טארקוויניוס קולאטינוס (Lucius Tarquinius Collatinus).
לאחר שנאנסה על ידי סקסטוס, בנו של המלך הרומי האחרון, לוקיוס טארקוויניוס סופרבוס, התאבדה.
נקמתם של אזרחי רומא במשפחת המלוכה הובילה למהפכה שלטונית שהפסיקה את המלוכה ברומא כליל והפכה אותה לרפובליקה.
סיפורה של לוקרטיה מופיע במספר גרסאות, הנפוצה שבהן היא זו של טיטוס ליוויוס, גרסה מקובלת אחרת נמצאת בכתבי דיוניסיוס מהליקרנסוס.
אונס לוקרטיה נתן השראה ליצירות אמנות רבות לאורך השנים.
לפי נוסח מקובל, היו בן המלך סקסטוס ולוקיוס טרקיניוס מפקדים על כוחות צבא רומא שצרו על העיר ארדאי (Ardea).
במהלך שיחה ביניהם הילל לוקיוס טרקיניוס את סגולותיה של אשתו, לוקרטיה, ועם התלהטות השיחה הזמין את סקסטוס לסור אל ביתו ולראות את אשתו.
סקסטוס הגיע לבית לוקיוס טרקיניוס ונפעם מיופייה של לוקרטיה.
לאחר זמן מה חזרו השניים למחנה הצבא.
יצרו של סקסטוס לא נתן לו מנוח.
כעבור מספר ימים שיגר את לוקיוס טרקיניוס לשלל תפקידים שהעסיקו אותו, וכך, בטוח מפני הופעתו הפתאומית של הבעל, הגיע אל ביתה של לוקרטיה ולאחר שהיא סירבה להיענות לו, אנס אותה.
כאשר הגיע בעלה אל הבית קיבלה אותו לוקרטיה כשהיא אוחזת בפגיון, השביעה את בעלה, אביה ורעהו לוקיוס יוניוס ברוטוס לנקום את כבודה והתאבדה.
לפי הנוסח השני ביקר סקסטוס בביתו של לוקיוס טרקיניוס כשליח של אביו המלך.
הוא זכה בבית לוקיוס טרקיניוס לאירוח משובח, במסגרתו הכיר את לוקרטיה האצילה וכלילת-השלמות.
בלילה, בעוד הוא אורח בביתו של לוקיוס טרקיניוס, התגנב לחדרה של לוקרטיה, אנס אותה ונמלט.
לוקרטיה יצאה לבית אביה ברומא לבושת שחורים, ושם השביעה אותו ואת לוקיוס יוניוס ברוטוס לנקום את כבודה והתאבדה.
ברוטוס וקרוביה של לוקרטיה נשאו את גופתה לפורום רומאנום, שם הצליח ברוטוס להמריד את העם הרומי נגד עריצות המלך, כשהוא מנצל את רגשי הזעם והתמרמרות ואת הפגיעה במסורת האבות של טארקוויניוס ובניו.
הוא גייס צבא מקרב העם וצעד לעבר מחנה הצבא שצר על העיר ארדאי.
המלך טארקוויניוס סופרבוס, שהדיווחים על המרי בעיר הגיעו לאוזניו, החל לצעוד לעבר רומא בראש כוחותיו.
כאשר הגיע לעיר מצא את שעריה סגורים לפניו.
המלך ובניו נאלצו לגלות לקרה, רכושם הוחרם ואדמותיהם הולאמו.