tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
רובלי נולד בעיר ורונה שבאיטליה בשנת 1956. בשנות ה-70 של המאה ה-20 היה פעיל פוליטית בתנועות סטודנטים בשמאל הרדיקלי באיטליה, והיה בין המייסדים של תחנת הרדיו החופשית "רדיו אליס" (Radio Alice) שפעלה בבולוניה.
בשנת 1981 השלים תואר ראשון בפיזיקה באוניברסיטת בולוניה, וב־1986 קיבל תואר דוקטור בפיזיקה מאוניברסיטת פדובה.
לאחר קבלת תואר דוקטור שהה רובלי כעמית מחקר פוסט־דוקטורט במספר מוסדות, בהם אוניברסיטת ייל ואוניברסיטת פיטסבורג.
בהמשך הצטרף למרכז לפיזיקה תאורטית (Centre de Physique Théorique) של אוניברסיטת אקס-מרסיי בצרפת, שם הוא מכהן כפרופסור לפיזיקה תאורטית וראש קבוצת מחקר בתחום הכבידה הקוונטית.
עבודתו המדעית של רובלי מתמקדת בניסיון לפתור את אחת הבעיות המרכזיות של הפיזיקה המודרנית – איחוד תורת היחסות הכללית עם מכניקת הקוונטים.
הוא נמנה עם החוקרים המזוהים עם גישה רקע־אדישה (background independent) לתיאור הכבידה הקוונטית, שבה מרחב־הזמן עצמו הוא אובייקט דינמי שיש לקוונטט.
כבידה קוונטית לולאתית (Loop Quantum Gravity)
יחד עם לי סמולין ואביי אשטקאר, היה רובלי בין המייסדים של תאוריית הכבידה הקוונטית הלולאתית (LQG).
במסגרת גישה זו מנסים לקוונטט את תורת היחסות הכללית באמצעות "משתני אשטקאר".
לפי LQG, המרחב אינו רציף אלא בעל מבנה בדיד בקנה מידה פלאנקי.
הוא מתואר כרשת דינמית של לולאות, המיוצגת מתמטית באמצעות "רשתות ספין" (Spin networks).
בתיאוריה זו אופרטורי שטח ונפח מקבלים ספקטרום בדיד, כך שגדלים גאומטריים מסוימים קוונטיים באופן מפורש.
כבידה קוונטית לולאתית משמשת בסיס למודלים תאורטיים של ראשית היקום ושל חורים שחורים, שבהם המפץ הגדול והסינגולריות הקלאסית מוחלפים במבנים קוונטיים בדידים.
רובלי הציע פרשנות למכניקת הקוונטים (RQM) לפיה מצב פיזיקלי אינו תכונה פנימית של מערכת מבודדת, אלא תיאור של היחסים בין מערכות.
לפי גישה זו, אין "צופה חיצוני" אבסולוטי, וכל מדידה היא יחסית למערכת האינטראקציה, כך שמצבים קוונטיים ותוצאות מדידה אינם מוגדרים באופן אבסולוטי לכל היקום אלא רק ביחס למערכות שבאינטראקציה.
בעיית הזמן והיעדר זמן יסודי
במחקריו טוען רובלי כי ברמה הפיזיקלית היסודית (כפי שעולה ממשוואת וילר-דה-ויט), הזמן אינו משתנה יסודי במשוואות.
לשיטתו, תחושת זרימת הזמן היא תופעה תרמודינמית הצצה כתכונה נגזרת בקירוב מאקרוסקופי, הנובעת ממידע חלקי שיש לנו על מצבים מיקרוסקופיים.
העבודות של רובלי עומדות במוקד דיון ער בקהילה המדעית.
מבחינה פיזיקלית, כבידה קוונטית לולאתית מוצגת לעיתים כאלטרנטיבה לתורת המיתרים.
המבקרים מציינים כי התיאוריה עדיין לא הניבה חיזויים ניסיוניים חד־משמעיים שניתן להעמיד למבחן תצפיתי.
לגבי פרשנות RQM, נטען כי היא עלולה להוביל לסובייקטיביזם, אך רובלי דוחה זאת וטוען שהיחסים הם פיזיקליים ואובייקטיביים בין מערכות, גם אם אינם מוגדרים באופן מוחלט ביחס לכל היקום.
שבעה שיעורים קצרים על פיזיקה (Seven Brief Lessons on Physics, 2014), תרגמה מאנה רואי, הוצאת כתר, 2015.
סדר הזמן (The Order of Time, 2017), תרגמה שרון פרמינגר, הוצאת כתר, 2018.
הלגולנד (Helgoland, 2020), תרגמה שרון פרמינגר, הוצאת כתר, 2021.
המציאות אינה כפי שהיא נראית (Reality Is Not What It Seems, 2014), תרגמה שרון פרמינגר, הוצאת כתר, 2024.
קרלוס אלברטו טורס (בפורטוגזית: Carlos Alberto Torres; 17 ביולי 1944 – 25 באוקטובר 2016) היה כדורגלן ומאמן כדורגל ברזילאי, אשר שיחק בפלומיננסה, סנטוס, ניו יורק קוסמוס ונבחרת ברזיל.
אלברטו החל את הקריירה המקצוענית שלו בגיל 19, כאשר הצטרף לפלומיננסה.
כבר בעונתו הראשונה שם, הצטיין בקבוצה, לא רק בזכות יכולת התיקול שלו וראיית המשחק המצוינת, אלא גם בזכות יכולת השליטה בכדור שלו, יכולת הכדרור שלו ובזכות היותו פליימקר.
בשנת 1966, עבר אלברטו לסנטוס, שם חבר לאחד מגדולי שחקני הכדורגל בכל הזמנים, פלה.
בשנת 1974, חזר לפלומיננסה, וזכה איתה בשתי אליפויות ריו דה ז'נרייו בכדורגל.
בשנת 1977, עבר ליריבתה הגדולה של פלומיננסה, פלמנגו.
בשנת 1978, עבר לקבוצת הכדורגל האמריקאית ניו יורק קוסמוס, שם חבר בשנית לפלה, וזכה עם הקבוצה בשתי אליפויות צפון אמריקה.
לאחר שנה בקבוצת הכדורגל קליפורניה סארף, חזר אלברטו לניו יורק קוסמוס, איתה זכה פעם נוספת באליפות צפון אמריקה.
במשחקו האחרון, שיחק עם ניו יורק קוסמוס במשחק ידידות אשר נגד קבוצתו לשעבר פלמנגו.
אלברטו נחשב לאגדה בנבחרת ברזיל.
הוא הופיע בנבחרת חמישים ושלוש פעמים וכבש שמונה שערים.
אלברטו היה קפטן נבחרת ברזיל במונדיאל 1970 אשר נערך במקסיקו, שם הציגה נבחרת כדורגל נפלא ואלברטו הצטיין.
שערו של אלברטו נגד איטליה בגמר, אשר נגמר בתוצאה 4:1 לטובת ברזיל, נחשב לאחד מהשערים הגדולים אשר אי פעם נכבשו בגביע העולם.
הוא לא השתתף במונדיאל 1974 אשר נערך בגרמניה המערבית, עקב פציעה בברך.
בשנת 1977 פרש מנבחרת ברזיל.
אלברטו החל את קריירת האימון שלו בפלמנגו, ועבר 12 קבוצות כמאמן.
בפברואר 2004, מונה למאמן אזרבייג'ן בכדורגל.
אף על פי שהחל את הקדנציה שלו ברגל שמאל, לאחר תבוסה 6:0 לנבחרת ישראל ב-18 בפברואר, הוביל אלברטו את אזרבייג'ן לניצחון הראשון שלה בכל הזמנים, לאחר שניצחה את קזחסטן בתוצאה 3:2 ב-28 באפריל.
ביוני 2005, לאחר תבוסה 3:0 לפולין, סיים את דרכו כמאמן הנבחרת.
אלברטו זכה בכ-20 תארים קבוצתיים כשחקן ובמונדיאל אחד עם נבחרת ברזיל.
נבחר גם כמגן כנף בקבוצת הכדורגל של המאה.
ב-25 באוקטובר 2016 נפטר אלברטו מהתקף לב.
קרלוס אלברטו פריירה (פורטוגזית: Carlos Alberto Gomes Parreira; נולד ב-27 בפברואר 1943 בריו דה ז'ניירו), הוא מאמן כדורגל ברזילאי.
פריירה הוביל חמש נבחרות שונות למונדיאל: את כווית למונדיאל 1982, איחוד האמירויות הערביות למונדיאל 1990, ברזיל למונדיאל 1994 ו-2006, ערב הסעודית למונדיאל 1998 ודרום אפריקה למונדיאל 2010.
בינואר 2003 מונה לקדנציה שלישית בנבחרת ברזיל במקומו של מריו זגאלו, במטרה להוביל את הנבחרת לגביע עולם שני ברציפות במונדיאל 2006. נבחרתו, אשר הייתה המועדפת לזכייה, הודחה מהטורניר בעקבות הפסד ברבע הגמר ל, אשר המשיכה עד לגמר.
מספר ימים לאחר ההדחה, קיבל פריירה אחריות ופרש מאימון הנבחרת.
בשנת 2007 הפך למאמן הראשי של נבחרת דרום אפריקה.
הוא התפטר מתפקידו באפריל 2008 וחזר לקראת מונדיאל 2010 כעבור כשנה וחצי.
ב-2012 מונה למנהלה הטכני של נבחרת ברזיל.
קרלוס גרדל (בספרדית: Carlos Gardel; 11 בדצמבר 1890 – 24 ביוני 1935) היה זמר ומלחין ארגנטינאי, מגדולי מלחיני וזמרי הטנגו.
גרדל נולד בטולוז צרפת ב-1890 בשם שארל רומואלד גארדס (Charles Romuald Gardés).
ב-1910 הופיע גרדל בבית קפה, ושנה מאוחר יותר חבר לזמר חוסה רזאנו והתחיל להופיע עמו כצמד.
לצמד חבר נגן גיטרה שעזב ב-1913, אך הם המשיכו לשיר בליווי נגנים אחרים שחברו אליהם.
ב-1912 גרדל הקליט את התקליטים הראשונים שלו עבור קולומביה רקורדס.
ב-1913 הם הופיעו בקברט – מסעדה יוקרתית ברפרטואר שירים קריאולים.
ב-1914 פתחו במסע הופעות ברחבי ארגנטינה ושנה לאחר מכן הופיעו גם באורוגוואי ובברזיל.
בסוף 1915, במהלך קטטה, נורה גרדל בריאתו והפסיק לשיר למשך שנה, ורק ב-1916 הצמד חזר להופיע.
הרפרטואר של גרדל כלל באותה תקופה רק שירים פולקלוריים, קריאוליים ורק ב-1917 הוא שר על במה את שיר הטנגו הראשון שלו, "לילי העצוב" (Mi Noche Triste).
באותה שנה הצמד יצא למסע הופעות בצ'ילה ובין השנים 1918 ל-1922 הם הופיעו ברחבי ארגנטינה ובאורוגוואי בליווי נגני גיטרה.
ב-1923 הם יצאו להופעות בברזיל ובספרד.
ב-1924 הופיעו את הופעותיהם האחרונות כצמד ושנה לאחר מכן גרדל החל את דרכו כסולן.
גרדל החל להופיע בארגנטינה ובאירופה, כשההופעות מחוץ לארגנטינה הפכו תכופות וארוכות יותר ויותר.
ב-1930 השתתף בסדרה של סרטים קצרים (וידאו קליפים) ולאחר מכן בסרטים באורך מלא שבהם שר את שיריו.
בשנתיים הבאות הופיע בערים שונות ברחבי אירופה.
ב-1932, במהלך עבודה על סרטים, פגש את שותפו לכתיבת השירים הידועים ביותר שלו, אלפרדו לה פרה (Alfredo Le Pera).
ב-1933 הקליט בפעם אחרונה בבואנוס איירס, יצא למסע הופעות קצר באירופה ולאחר מכן נסע לארצות הברית.
ב-1934 הקליט והשתתף בסרטים בארצות הברית ובאפריל 1935 פתח במסע הופעות ברחבי אמריקה הלטינית שמסתיים בהתרסקות מטוסו ב-24 ביוני 1935 במדיין, קולומביה יחד עם התסריטאי והתמלילן שלו אלפרדו לה פרה ונגני הגיטרה שלו.
גרדל נהרג בתאונת מטוס ב-24 ביוני 1935. התאונה אירעה כאשר המטוס התלת מנועי F-31 סטה בעת המראה משדה התעופה אולאיה הררה (Olaya Herrera) שבמדיין, קולומביה והתנגש במטוס חונה.
שני המטוסים ניצתו, 16 איש נהרגו ורק שלושה אנשים ניצלו בהם אחד מנגני הגיטרה ומזכירו של גרדל.
על פי החקירה הסטייה בוצעה במתכוון על ידי הטייס הראשי כדי להפחיד את הטייסים במטוס אחר שהיו שנואים עליו.
נראה שאחד מאותם טייסים ירה מרוב פחד והרג את הטייס הראשי במטוסו של גרדל.
על מה שקרה לאחר מותו נאמר: "במדיין מת הזמר ונולד המיתוס." כאשר ארונו של גרדל הגיע לבואנוס איירס, 30 אלף איש באו לקבלו, וכאשר גרדל הובא לקבורה נראה כאילו כל בואנוס איירס יצאה לרחוב.
המונים גדשו את הרחובות ופרשי משטרה נאלצו לפנות דרך לרכב נושא הארון ומהמרפסות ירד מטר של פרחים על הארון.
גם כיום הערצה לגרדל בשיאה – בשכונת ילדותו מוצב פסל שלו ואנשים עדיין פוקדים את קברו בבית הקברות בצ'קריטה.
ההערצה מתבטאת גם באמרה המפורסמת של מעריציו "כל יום הוא שר טוב יותר".
לאות הוקרה קבעו בארגנטינה את יום הטנגו הבין-לאומי בתאריך הולדתו.
על פי תעודת הלידה של גרדל הוא נולד באורוגוואי אבל זו כנראה הונפקה באורוגוואי, כאשר הוא ואמו היגרו מצרפת לאורוגוואי, במטרה להקל על הכניסה לארגנטינה, היעד הסופי.
ב-1914 חייב החוק הצרפתי כל יליד צרפת להתגייס לצבא צרפת, מי שסירב נחשב כעריק והיה עלול להישפט על כך גם לאחר סיום המלחמה.
גרדל שרצה להופיע באירופה, הוציא דרכון המצהיר שהוא יליד אורוגוואי.
לאחר מותו הנפיק משרד החוץ של אורוגוואי ב-1937 מסמך רשמי לאמו של גרדל, ברטה גרדה, על היותה יורשת שלו ובו מוצהר שהיא היגרה לאורוגוואי מצרפת, כיוון שלא הייתה מעולם באורוגוואי קודם להולדת בנה הרי שהוא חייב להיות יליד צרפת.
כשהופיע בצמד עם חוסה רזאנו, זמר מאורוגוואי, גרדל נקרא "השחרחר" ורזאנו "המזרחי" בגלל ארץ מוצאו República Oriental del Uruguay לו שניהם היו מאורוגוואי לא היה טעם לציין זאת בכינוי רק לאחד מהם, שניהם היו מכונים המזרחיים או השחרחרים.
ב-1933 כתב גרדל צוואה אצל עורך דין בה הצהיר על מקום הולדתו – צרפת.
השמועה אומרת שגרדל הוא בנו של אציל צרפתי שהיה לו רומן עם אמו ובשל כך היא נאלצה לעזוב את צרפת.
גרדל מעולם לא דיבר על אביו ולכן אין כל הוכחה לסיפור זה והוא בגדר שמועה בלבד.
El Zorzal Criollo "העפרוני הקריאולי" כינוי שניתן לו בצעירותו על ידי הפייטן חוסה בטינוטי בשל קולו והרפרטואר שלו שכלל באותה תקופה שירים עממיים, קריאולים.
El Morocho, El Morocho del Abasto השחרחר הכינוי שלו בצמד עם רזאנו בשל צבע שערו.
השחרחר מאבסטו כינוי שלו בצעירותו בשל מקום מגוריו רובע הסמוך לשוק.
el Rey, El Rey del Tango המלך ביטוי להערצה שלו בארגנטינה בדומה לאלוויס פרסלי.
El francesito בילדותו נקרא כך בשל מוצאו מצרפת.
גרדל אמר על הקשר שלו לטנגו "מולדתי היא הטנגו ובירתו היא רחוב קוריינטס" (Mi patria es el tango
על קברו של גרדל מוצב פסל, ומעריציו שמים בין אצבעות הפסל סיגריה דלוקה זכר לסיגריות שעישן גרדל שהיה מעשן כבד.
ב-19 במרץ 1935 נכנס גרדל לאולפן הקלטות ויצא בסוף היום לאחר שהקליט תקליט שלם הכולל חמישה להיטים.
הסיבה הייתה די פרוזאית בציוד ההקלטה של אז היה צריך להקליט הכול בפעם אחת.
נשיא ארגנטינה עיכב את הגעת הארון למועד שיסיט את דעת הקהל מהסתבכות שלו.
אף על פי ששמו של גרדל אינו ידוע מחוץ לאמריקה הלטינית, חובבי הטנגו רבים מכירים את המוזיקה שלו.
המוזיקה שהלחין לשיר Por una cabeza הושמעה בסרטים: "רשימת שינדלר", "שקרים אמיתיים" והגרסה האמריקאית של "ניחוח אישה".
ב-2006 יצא לאקרנים הסרט "לחזור" (Volver) של הבמאי הספרדי פדרו אלמודובר שבחר לשיר הנושא שיר בשם זה של גרדל ולה פרה.
Flor de Durazno פרח האפרסק (סרט אילם), ארגנטינה 1917
11 סרטים קצרים (וידאו קליפים) ארגנטינה 1930
Luces de Buenos Aires אורות בואנוס איירס, צרפת 1931
Esperame חכי לי, צרפת 1932
La Casa es seria הבית שיהיה, צרפת 1932
Melodia de Arrabal מנגינת הפרוור, צרפת 1932
Cuesta abajo במורד, ארצות הברית 1934
El Tango en Broadway טנגו בברודוויי, ניו יורק, ארצות הברית 1934
Tango bar ניו יורק והוליווד, ארצות הברית 1934/5
El Día que me quieras ביום שתרצי בי (תאהביני), ניו יורק, ארצות הברית 1935
Cazadores de estrellas ציידי הכוכבים, ניו יורק, ארצות הברית 1935
המודגשים הולחנו על ידי גרדל.
(1927) Leguisamo solo לגיסמו לבד (לחבר והרוכב (ג'וקי) אירינאו לגיסמו)
(1935) El día que me quieras ביום שאת תרצי בי (תאהביני)
קרלוס ארססיו ביאנצ'י (בספרדית: Carlos Arcecio Bianchi; נולד ב-26 באפריל 1949 בבואנוס איירס, ארגנטינה) הוא מאמן כדורגל ארגנטינאי.
ביאנצ'י נחשב לאחד מגדולי המאמנים בארגנטינה ובדרום אמריקה.
ככדורגלן שיחק כחלוץ וכבש 385 שערים ב-544 משחקים.
ביאנצ'י החל את הקריירה בקבוצת ולס סרספילד איתה הוא זכה באליפות ב-1968. הוא שיחק בקבוצה מ-1967 ועד 1973 בטרם עבר לאירופה וכבש 121 שערים ב-165 משחקים.
ב-1980 חזר ביאנצ'י ל-4 שנים נוספות בקבוצה במהלכן כבש 85 שערים ב-150 משחקים.
בסה"כ הוא כבש עבור ולס 206 שערים ב-324 משחקים.
ב-1973 עבר ביאנצ'י לשחק בקבוצת סטאד ריימס הצרפתית, הוא סיים כמלך השערים של הליגה הצרפתית כבר בעונתו הראשונה עם 30 שערים ב-33 משחקים וסיים כמלך שערים גם בשנים 76-1975 (34 שערים ב-38 משחקים) וב 1976/77 (28 שערים ב-37 שמחקים).
הוא שיחק בקבוצה 4 שנים במהלכן כבש 107 שערים ב-124 משחקים.
ב-1977 עבר ביאנצ'י לשחק בקבוצת פריז סן-ז'רמן וסיים כמלך שערי הליגה בשנתיים בהן הוא שיחק בקבוצה, בעונת 78-1977 עם 37 שערים ב-38 משחקים ובעונת 1978/79 עם 27 שערים ב-36 משחקים.
ב-1978 עבר ביאנצ'י לשטרסבורג לעונה אחת, הוא כבש באותה עונה 8 שערים ב-22 משחקים.
ביאנצ'י שיחק בסך הכול 7 שנים בצרפת וכבש 179 שערים ב-220 משחקים, הוא סיים כמלך השערים של הליגה הצרפתית 5 פעמים.
כמאמן זכה ביאנצ'י ב-7 אליפויות וב-8 תארים בינלאומיים:
ביאנצ'י, יחד עם אנחל לברונה ורמון דיאס, הם המאמנים עם מספר הזכיות הגדול ביותר בליגת העל הארגנטינאית, 7.
ביאנצ'י דחה מספר פעמים הצעות לשמש כמאמן נבחרת ארגנטינה בעיקר בשל ריב אישי עם יו"ר ההתאחדות הארגנטינאית, חוליו גרונדונה.
בשנת 2013 חזר לקדנציה נוספת בבוקה ג'וניורס.
קרלוס גוהן נולד ב-9 במרץ 1954 בפורטו וליו, ברזיל, לאם צרפתייה ואב ממוצא לבנוני מרוני, בשם קרלוס ע'וסן בשארה (הכיתוב הלטיני של ע'וסן - Ghosn מבוטא "גוהן").
בהיותו בן 6, בעקבות מאסרו של אביו בלבנון על ניסיון רצח של כומר מרוני - עבר עם אמו לביירות.
גוהן סיים לימודים תיכוניים בלבנון, בבית ספר ישועי (Collège Notre-Dame de Jamhour).
הוא סיים תארים בהנדסה בצרפת, באקול פוליטקניק, ואת התמחותו עשה באקול סופרייר דה מינס דה פארי.
לאחר לימודיו החל לעבוד ביצרנית צמיגי הרכב הצרפתית מישלן ותוך מספר שנים הפך לאחד מבכירי החברה ולמנהל הפעילות בצפון אמריקה.
ב-1997 נקרא גוהן על ידי מנכ"ל רנו דאז לואי שווייצר להצטרף לרנו - שהייתה אז בהפסדים כבדים - כאחראי על תוכנית הבראה לחברה והחל מ-1999 לנהל גם את השותפות שלה עם ניסאן היפנית.
חלק מתנאי קבלתו לתפקיד היה בקשת וקבלת אזרחות צרפתית (גוהן היה בעל אזרחות ברזילאית ולבנונית).
החל מ-2005, עם פרישתו של שווייצר, שימש גוהן במשך למעלה מעשור כמנכ"ל של 2 החברות במקביל, תקדים חריג בעולם הניהול של תאגידים בינלאומיים.
תחת ניהולו של גוהן עברה התשלובת - תוך קיצוצי עלויות גדולים כולל פיטורים נרחבים - לרווחיות, והפכה לקונצרן הרכב הרביעי בגודלו בעולם.
גוהן דובר חמש שפות - אנגלית, צרפתית, פורטוגזית, ספרדית וערבית.
מכיוון ובמידה רבה נזקף תהליך ההבראה של רנו וניסאן לזכותו, עלה שמו לגדולה גם בעולם התאגידי וגם ביפן, שם פרסם ספרים ואף נוצרה דמות מאנגה המבוססת עליו.
באוקטובר 2006 הוענק לו תואר אביר מפקד של מסדר האימפריה הבריטית (עם זאת, אינו רשאי להיות מכונה סר, כי אינו אזרח בריטי).
בביקורו בישראל בינואר 2008, ציין גוהן כי רנו-ניסאן עשויה להתחיל בייצור המוני של מכוניות חשמליות החל משנת 2011, במסגרת שיתוף פעולה שלה עם חברת בטר פלייס של שי אגסי, שנסגרה בינתיים.
בנובמבר 2018 דווח כי הרשויות ביפן עצרו את גוהן בחשד לעבירות על חוקי ניירות הערך.
באפריל 2019, לאחר מספר חודשים בבית מעצר בטוקיו שוחרר גוהן בערבות למעצר בית.
בדצמבר 2019 גוהן חמק ממעצר הבית שלו והוברח ללבנון בתוך קופסת כלי נגינה שהוסלקה בתוך ארגז מטען.
יש נגדו "צו אדום" של האינטרפול והוא מבוקש הן ביפן והן בצרפת.
בנובמבר 2024 התביעה הכללית בצרפת ביקשה להעמיד את גוהן לדין בפרשה נוספת, הפעם פרשת שחיתות תאגידית ושלטונית בצרפת.
גוהן הואשם ששילם שוחד לשרת התרבות לשעבר של צרפת, ראשידה דאטי – וזאת באמצעות דמי ייעוץ שדאטי קיבלה מקופתה של הברית רנו-ניסאן.
את הבקשה החדשה הגיש משרד התובע הצרפתי לפשעים כלכליים בתום חקירה שחשפה, לכאורה, שהברית שכרה את דאטי כיועצת לאחר שפרשה מתפקידה כשרת התרבות.
כלי תקשורת שונים בצרפת דיווחו שבין השנים 2010–2012, כאשר דאטי הייתה חברה בפרלמנט האירופאי, היא קיבלה לכאורה כ-950,000 דולר מחברת בת של הברית רנו-ניסאן, וזאת מבלי שהיא עבדה בפועל כעורכת דין.
התביעה מאשימה את דאטי שהתשלום בוצע תמורת פעילות שתדלנות שאסורה בפרלמנט האירופי, ואילו דאטי פרסמה הצהרה שבה נאמר שהיא מעולם לא עשתה כל שתדלנות.
קרלוס אלברטו ארויו ברמודס (בספרדית: Carlos Alberto Arroyo Bermudez; נולד ב-30 ביולי 1979 בפאחרדו, פוארטו ריקו) הוא כדורסלן עבר פוארטו ריקני, אשר היה פעיל בין השנים 1996–2019. גובהו 1.88 מטר.
לאחר פרישתו מכדורסל התפרסם בתור זמר רגאטון.
ארויו החל לשחק בקבוצת עיר הולדתו פאחרדו, ולאחר מכן בקבוצת סאנטורסה מהליגה הפוארטו ריקנית, בה היה שותף לזכייה בחמש אליפויות בשש עונות בין 1998 ל-2003. במקביל שיחק בין השנים 1998 ל-2001 עבור נבחרת אוניברסיטת פלורידה אינטרנשיונל במסגרת הדיווז'ן 1 של ה-NCAA.
ארויו לא נבחר בדראפט ה-NBA, וב-2001 חתם כשחקן חופשי בקבוצת טורונטו ראפטורס.
הוא שוחרר לאחר 17 משחקים בהם לא פתח ושיחק דקות מעטות בלבד.
שיחק במשך תקופה קצרה בליגת העל הספרדית במדי טאו ויטוריה, בטרם הצטרף במרץ 2002 לדנוור נאגטס בה שותף ב-20 משחקים.
בעונה לאחר מכן חתם ביוטה ג'אז, בה שימש כמחליף במשך עונתו הראשונה במועדון, אך בעונה השנייה, 2003-04, כבר פתח בכל המשחקים בהם היה כשיר, ורשם ממוצע של 12.6 נקודות ו-5 אסיסטים.
במשחק השיא שלו קלע 30 נקודות נגד מינסוטה טימברוולבס.
בעונתו השלישית ביוטה קלע 8.2 נקודות במשחק וחילק 5.1 אסיסטים.
לאחר סכסוך עם מאמנו בג'אז, ג'רי סלואן, הועבר ארויו לדטרויט פיסטונס בה שימש כרכז מחליף לצ'אנסי בילאפס.
סך הכל שיחק בדטרויט במשך 90 משחקים על פני שתי עונות ורשם ממוצע של 17.7 דקות, 5.4 נקודות ו-3.2 אסיסטים למשחק.
בפברואר 2006 עבר בעסקה לאורלנדו מג'יק, בה שיחק 161 משחקים בשלוש עונות (8 נקודות ו-3.1 אסיסטים למשחק), כשבעונתו האחרונה רשם ממוצעים של 6.9 נקודות ו-3.5 אסיסטים ב-20.5 דקות למשחק כולל שיא קריירה של 14 אסיסטים נגד סיאטל.
ב-3 באוגוסט 2008 הודיעה קבוצת מכבי תל אביב כי החתימה את ארויו לעונה אחת עם אופציות הדדיות לשנתיים נוספות, בה השתכר כ-2.5 מיליון דולר, והפך בכך לשחקן היקר ביותר בתולדות מכבי תל אביב.
את העונה הסדירה סיים ארויו עם 15.5 נקודות, 3.7 כדורים חוזרים ו-6.2 אסיסטים בכ-31.3 דקות בממוצע למשחק וזכה בתואר מלך האסיסטים של הליגה.
הוא סייע לקבוצתו לזכות באליפות ישראל.
לאחר העונה בישראל חזר ארויו לליגת ה-NBA כשחתם במיאמי היט.
הוא שיחק בה בעונת 2009/10 ובמחצית הראשונה של עונת 2010/11, במהלך עונה זו שוחרר מההיט, שהחתימו במקומו את מייק ביבי.
ב-8 במרץ 2011 הוא חתם בבוסטון סלטיקס.
עם תחילת עונת 2011-2012 ב-NBA, הודיעה בוסטון שהיא משחררת את השחקן.
לאחר מכן, ב-26 בדצמבר 2011, הוא חתם בבשיקטש מילנגז איתה זכה בטורניר היורוצ'לנג' ובאליפות הליגה הטורקית.
בשנת 2013 הוחתם ביריבתה, גלאטסראיי.
ב-3 במרץ 2015 עזב ארויו את גלאטסראיי לאחר אי תשלום משכורתו.
ב-24 ביולי 2015 חתם בברצלונה תמורת 1.8 מיליון דולר לעונה אחת.
בתום העונה עזב את הקבוצה וחזר לשחק בארץ מולדתו, פוארטו ריקו.
ב-1 במאי 2019 הודיע על פרישה ממשחק פעיל, בגיל 39.
ארויו הוא אחד השחקנים הבולטים של נבחרת פוארטו ריקו בשנים האחרונות: באליפות העולם בכדורסל 2002, הוביל את הנבחרת למקום השביעי, והיה מלך האסיסטים של הטורניר עם ממוצע של 6.4 מסירות למשחק.
באולימפיאדת אתונה (2004), ארויו נשא את דגל המשלחת מפוארטו ריקו והוביל את נבחרתו למקום השישי בטורניר הכדורסל עם ממוצע של 18 נקודות למשחק.
בשלב הבתים של הטורניר גברה פוארטו ריקו על ארצות הברית בתוצאה 73-92, כאשר ארויו מוביל אותה עם 25 נקודות, 7 אסיסטים ו-4 חטיפות.
בסיום הטורניר נבחר לחמישיית המצטיינים.
ב-10 ביולי 2016, לאחר שנכשל עם הנבחרת להעפיל לאולימפיאדת ריו דה ז'ניירו, פרש ארויו מהנבחרת.
קרלוס ברנארד הוא שחקן טלוויזיה וקולנוע ובמאי טלוויזיה אמריקאי הידוע בעיקר בשל גילום הדמות טוני אלמיידה בסדרה 24.
ברנארד נולד באוונסטון, אילינוי וגדל בשיקגו.
יש לו שני אחים מבוגרים ממנו.משפחתו ממוצא רוסי ופולני.
בשנת 1991, הוא סיים לימודי תואר ראשון באוניברסיטת אילינוי.
לאחר מכן החל בלימודי תואר שני בתיאטרון הקונסרוטורי האמריקאי בסן פרנסיסקו.
הוא שיחק בהצגות המלט ויומנה של אנה פרנק.
בשנת 1999, שיחק בבבילון 5 ובסדרה צעירים חסרי מנוח.
בשנת 2001, הוא השתתף בתפקיד אורח בסדרה ווקר.
באותה שנה ועד 2006 הוא שיחק בסדרה 24. בסדרה הוא השחקן השני במספר הפרקים שבהם דמותו הופיעה, אחרי קיפר סאת'רלנד.
ב-2009 הוא חזר לעונה השביעית של הסדרה, אחרי שבעונה החמישית דמותו נהרגה לכאורה.
בשנת 2010 שיחק בסדרת הדרמה של ABC, "נוכלים", בתפקיד ראשי של הסוכן מאק, אך זו ירדה מאוויר לאחר עונה אחת, והתארח בפרק בסדרה "סוכן מחוק".
בשנת 2012, התארח בשני פרקים בסדרה "הוואי חמש-אפס" ובהמשך גם ביים ארבעה פרקים לסדרה.
בשנת 2017, שיחק בפרק בסדרה "סופרגירל".
בנוסף הוא ביים מספר פרקים לסדרות הטלוויזיה: "FBI", "מגנום, בלש פרטי", "מקגייוור" ו"חוק וסדר".
בשנת 2022, התארח בשלושה פרקים בסדרה "סנגור במבחן".
ברנארד דובר ספרדית, רוסית וגרמנית שוטפת.
ב-1999 הוא התחתן עם השחקנית שריס בייקר.
ברנרד נשוי לשחקנית טסי סנטיאגו מאז 2013. יש להם בן שנולד באוגוסט 2018.
קרלוס סלבדור בילארדו (ספרדית: Carlos Salvador Bilardo; נולד ב-16 במרץ 1938 בבואנוס איירס, ארגנטינה) הוא מאמן כדורגל ארגנטינאי.
בילארדו, רופא במקצועו, שימש כמאמן ארגנטינה בין השנים 1983 עד 1990 וזכה עמה בגביע העולם בכדורגל בשנת 1986. כונה "הדוקטור" (בשל עיסוקו כרופא), "אל נריגון" (אף גדול) ו"אל גנאדור" (המנצח).
בילארדו שיחק כקשר אחורי וגדל בסן לורנסו בה שיחק בין השנים 1958 עד 1960. באותן שנים השתייך גם לנבחרות הצעירות של ארגנטינה והיה שותף לזכייה במשחקים הפאן-אמריקאיים ב-1959 ושותף גם במשחקי אולימפיאדת רומא (1960).
ב-1961 עבר בילארדו לשחק בקבוצת דפורטיבו אספניול מהליגה השנייה, ושיחק בשורותיה עד שנת 1965 בטרם עבר לשחק באסטודיאנטס לה פלאטה.
במדי אסטודיאנטס הפך לשחקן מרכזי והיה שותף לזכייה באליפות אחת, 3 גביעי ליברטדורס ובגביע ביניבשתי אחד.
אחרי שסיים את לימודי הרפואה בשנת 1971, פרש בילארדו ממשחק יחד עם חברו ראול מאדרו המשמש כיום כרופא הנבחרת הארגנטינאית.
בילארדו התמנה למאמנה של אסטודיאנטס ב-1971 ואימן אותה במשך 4 שנים.
ב-1975 מונה כמאמנה של דפורטיבו קאלי הקולומביאנית ואימן אותה שנתיים.
ב-1978 מונה כמאמנה של סן לורנסו אך פרש מתפקידו שנה לאחר מכן לטובת אימון נבחרת קולומביה.
אחרי הכישלון להעפיל למונדיאל 1982, פוטר בילארדו מתפקידו וחזר לאמן את אסטודיאנטס.
הוא הוביל את אסטודיאנטס לחצי גמר אליפות הנסיונל ב-1982 ולזכייה באליפות המטרופוליטנו באותה שנה.
ב-1983 מונה בילארדו כמאמנה של נבחרת ארגנטינה.
במהלך כהונתו כמאמן, נהנה בילארדו משירותיו של דייגו מראדונה שהפך באותן שנים לשחקן הטוב ביותר בעולם.
ארגנטינה תחת הדרכתו של בילארדו זכתה במונדיאל 1986 בפעם השנייה בתולדותיה.
בשל הצלחת הנבחרת זכה בילארדו בתואר מאמן השנה בדרום אמריקה בשנים 1986 ו-1987. הוא הצליח להוביל את הנבחרת לגמר מונדיאל 1990 בו הפסידה למערב גרמניה אך ספג ביקורות קשות על סגנון המשחק ההגנתי והאלים של שחקניו.
בתום המונדיאל, פרש בילארדו מתפקידו וחזר לאמן לעונה אחת ב-1992 את סביליה הספרדית, וב-1996 את בוקה ג'וניורס לתקופה קצרה.
בשני המקרים זכה בילארדו לאמן את מראדונה.
ב-1999 מונה כמאמנה של נבחרת לוב אך לא הצליח בה ואימן אותה רק שנה אחת.
הוא חזר לאמן את אסטודיאנטס ב-2003 ואימן אותה עד פרישתו ב-2004.
סן לורנסו – אליפות ארגנטינה (1959)
נבחרת ארגנטינה – מדליית זהב במשחקי פאן אמריקה 1959
אסטודיאנטס לה פלאטה – אליפות ארגנטינה (מטרופוליטנו 1982), סגנית אלופה (נסיונל 1975), גמר גביע ליברטדורס (1971)
נבחרת ארגנטינה – זכייה במונדיאל 1986, סגנות במונדיאל 1990
קרלוס אוסטין בוזר הבן הוא כדורסלן עבר אמריקאי ששיחק בעמדת הפאוור פורוורד.
בוזר שיחק בליגת ה-NBA במשך 13 עונות נבחר פעמיים להשתתף במשחק האולסטאר והיה חבר בנבחרת ארצות הברית עמה זכה במדליית זהב באולימפיאדת בייג'ינג.
בוזר, שנולד בבסיס צבאי באשאפנבורג שבגרמניה, גדל בעיר ג'ונו שבאלסקה.
כילד, נהג להתאמן עם אביו בכדורסל בבית הספר המקומי, למרות תנאי הקור הקשים, להם הוא מייחס את קשיחותו הפיזית והמנטאלית.
בתיכון הוא למד בבית הספר דגלאס בעירו.
כבר בבית הספר הצטיין בוזר בשורות תיכון דגלאס-ג'ונו, וסייע להם להתמודד על תואר האליפות של אלסקה.
בוזר, שהוזמן לכמה מהמכללות המובילות בארצות הברית (כמו אוניברסיטת סנט ג'ון ו-UCLA), בחר לשחק בדיוק, ועזר לקבוצה לזכות באליפות ה-NCAA ב-2001.
בוזר נבחר בדראפט 2002 במקום ה-34 על ידי קליבלנד קאבלירס, ושיחק בה שתי עונות.
את העונה הראשונה סיים עם 10.0 נקודות ו-7.5 ריבאונדים למשחק ובעונה השנייה רשם 15.5 נקודות ו-11.4 ריבאונדים למשחק, כשהוא משחק לצד מי שבחרה קליבלנד במקום הראשון בדראפט 2003, לברון ג'יימס.
עם תום חוזהו של בוזר בקליבלנד, טענו בקבוצה כי השיגו סיכום עם בוזר וסוכנו על חוזה חדש ל-6 שנים תמורת כ-39 מיליון דולר.
לעומתם, בקבוצת יוטה ג'אז היו נחושים לגייס את בוזר (לאחר כמה ניסיונות כושלים באותן שנים להחתים שחקנים בעלי שם), והעבירו לו את ההצעה הגבוהה ביותר שיכלו להציע.
קליבלנד, שכבר הגיעה לתקרת השכר, לא יכלה להשוות את ההצעה, ובוזר הצטרף ליוטה ל-6 שנים תמורת 70 מיליון דולר.
לאחר המקרה בוזר הכחיש כי הושג סיכום כלשהו עם קליבלנד, והתקופה של בוזר בקליבלנד הסתיימה בטונים צורמים.
בעונתו הראשונה ביוטה, עונת , הראה בוזר את כישוריו והפך לשחקן מוביל בקבוצה, עם 17 נקודות ו-9 ריבאונדים למשחק, אלא שפציעה מנעה את המשך העונה, מה שהוביל בסופו של דבר לכך שיוטה לא הצליחה להעפיל לפלייאוף, פעם שנייה בלבד ב-22 שנים.
את עונת החל בוזר כשהוא עדיין מחלים מהפציעה, וחזר לשחק רק בחודש פברואר.
עד מהרה תפס בוזר את מקומו בחמישייה הפותחת של יוטה, וסיים את העונה עם 16.3 נקודות ו-8.6 ריבאונדים למשחק.
את עונת פתחה יוטה מצוין, וניצחה 11 מתוך 12 המשחקים הראשונים.
בוזר נבחר להשתתף במשחק האולסטאר, אך החמיץ את האירוע בגלל פציעה בשוקית.
פעמיים לקראת סיום העונה קלע בוזר 41 נקודות (שיא קריירה), פעם נגד וושינגטון ופעם נגד יוסטון, ובסיבוב הראשון של הפלייאוף (הראשון בקריירה שלו) הוביל בוזר את יוטה לניצחון על יוסטון 3-4 בסדרה, כשבמשחק השביעי והמכריע הוא קולע 35 נקודות (2 מהן בזריקות עונשין בשניות הסיום) ומוריד 14 כדורים חוזרים.
יוטה ניצחה בהמשך 1-4 את גולדן סטייט, והפסידה רק בגמר המערב לסן אנטוניו.
בוזר סיים את העונה הסדירה עם ממוצעים של 20.9 נקודות ו-11.7 ריבאונדים למשחק, כשבפלייאוף עמד בוזר על 23.5 נקודות ו-12.2 ריבאונדים למשחק.
בנובמבר 2007 (עונת ) קיבל בוזר את תואר שחקן החודש של המערב, ונבחר שוב להשתתף במשחק האולסטאר, בו קלע 14 נקודות ולקח 10 כדורים חוזרים ב-19 דקות.
בפברואר 2008, במשחק נגד סיאטל, השיג בוזר טריפל דאבל כשקלע 22 נקודות, לקח 11 כדורים חוזרים ומסר 10 אסיסטים.
בפלייאוף פגשה יוטה את יוסטון בסיבוב הראשון פעם נוספת.
אף על פי שיוסטון התרכזה בלעצור את בוזר, יוטה השכילה שוב לנצח (הפעם 2-4).
בחצי גמר המערב הפסידה יוטה ללוס אנג'לס לייקרס.
בעונת פספס בוזר 44 משחקים בעקבות פציעה בברכו השמאלית שאילצה אותו לעבור ניתוח ארתרוסקופיה.
אחרי חצי עונה בינונית, חזר בוזר לתפוקתו הממוצעת בעונת , בה העמיד ממוצעים של 19.5 נקודות ו-11.2 ריבאונדים למשחק ב-78 משחקים.
הג'אז העפילו לפלייאוף מהמקום החמישי במערב, והודחו ממנו בסיבוב השני, לאחר שהפסידו ללייקרס בתוצאה 4-0.
ב-8 ביולי 2010 חתם בשיקגו בולס על חוזה ל-5 שנים עבור כ-72 מיליון דולר.
בוזר שימש כשחקן חמישייה בבולס וכאחד משחקניה המובילים במשך ארבע עונות, במהלכן העמיד ממוצעים של 15.5 נקודות ו-9 ריבאונדים למשחק, אך כישלונותיה של שיקגו בפלייאוף ה-NBA הביא לשחרורו של בוזר מהקבוצה בתום עונת .
ב-17 ביולי 2014 קבוצת לוס אנג'לס לייקרס זכתה ב"מכרז" על שירותיו של בוזר, כשהציעה לשלם 3.25 מיליון דולר מתוך סך המשכורת העונתית של בוזר, שעמדה על 16.8 מיליון דולר (שיקגו שילמה את 13.55 מיליון הדולר הנותרים).
בתום חוזהו עם הלייקרס בסיום עונת נשאר שחקן חופשי לאחר שלא חתם באף קבוצה לעונת .
בוזר גרוש פעמיים ואב ל-3 ילדים מאשתו הראשונה, שניים מהם, קמרון וקיידן הם שחקני כדורסל תיכונים שהתחייבו לשחק בעונת 2025/2026 באוניברסיטת דיוק, אותה הוביל בוזר לאליפות המכללות ב-2001. שניהם מועמדים בכירים לבחירה בסיבוב הראשון בדראפט 2026.
קרלוס אדה , הוא פוליטיקאי לבנוני.
מאז 2000 הוא נשיא החזית הלאומית הלבנונית, ממשיכו של דודו ריימונד אדה.
בחירתו לתפקיד הפתיעה רבים, משום שאדה חי בברזיל מאז 1976, ובקושי דובר ערבית ספרותית.
בשנת 2004 הוא השתתף באופן פעיל בקואליציית 14 במרץ, והיה בין אלה אשר גיבשו את האסטרטגיה לאיחוד האופוזיציה, שתוביל ליציאתם של הסורים מהמדינה.
הוא השלים את חקיקת חוק הבחירות כדי לתקן את מערכת הבחירות הלא יעילה המבוססת על מחוז בודד.
הוא גם הציג את התוכנית הכלכלית השלמה ביותר בתקופת הבחירות, תוכנית שמכוונת להמריץ את הכלכלה הלבנונית.
בשנת 2005, הוא נכשל במירוץ למושב המרוני של ג'בייל, אזור בו מפלגתו זוכה מסורתית לכח גדול, כשהוא זוכה 32,125 קולות בלבד אל מול 50,840 עבור המועמד המרוני של הזרם הפטריוטי החופשי (מפלגתו של מישל עאון).
הוא מתנגד חריף לעדתיות, להשפעה הסורית בלבנון, והוא בעד פרוק הנשק של חזבאללה.
כנשיא החזית הלאומית הלבנונית, הוא מחזיק בתואר "العميد" משמעותו "ראש עדה/מועצה" בערבית.
קרלוס מנואל בוקאנגרה הוא כדורגלן עבר אמריקאי ששיחק בעמדת הבלם והמגן.
בוקאנגרה החל את הקריירה שלו בקבוצת הכדורגל של אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס (UCLA), ושיחק במדיה בליגת המכללות.
לאחר מכן הוא החליט לעבור ל-MLS, הליגה הבכירה בארצות הברית, ונבחר על ידי שיקגו פייר במקום הרביעי בדראפט ה-MLS של שנת 2000. בנוסף להצטרפותו לשיקגו פייר, הוא שיחק שני משחקים במסגרת קבוצת כישרונות מיוחדת מטעם הנהלת הליגה.
בוקאנגרה הצליח בעונתו הראשונה בליגה ונבחר לרוקי השנה (השחקן הצעיר של השנה), וסייע לשיקגו פייר להעפיל למשחק הגמר של הליגה ולזכות בגביע ארצות הברית הפתוח.
הוא הפך לאחד משחקני ההגנה המובילים ב-MLS, והפך לשחקן הראשון שזוכה פעמיים בתואר שחקן ההגנה של העונה, ב-2002 ו-2003. בוקאנגרה הבקיע חמישה שערים ובישל שמונה שערים בארבע עונות במדי שיקגו פייר.
בינואר 2004, לאחר תום העונה בארצות הברית, עבר בוקאנגרה לקבוצת פולהאם האנגלית.
בפולהאם שיחק בוקאנגרה בעיקר בעמדת הבלם במרכז חוליית ההגנה, אך לעיתים שיחק גם בעמדת המגן השמאלי ולתקופה קצרה אף כקשר אחורי.
בעונת היה בוקאנגרה סגן מלך השערים של פולהאם עם חמישה שערים, מאחורי חברו האמריקאי בריאן מקברייד.
בתחילת העונה הבאה, , בוקאנגרה קיבל לראשונה את סרט הקפטן של הקבוצה במסגרת הפרמייר ליג.
בספטמבר 2007 הוא שיחק את משחקו ה-100 בפרמייר ליג, במשחק מול ויגאן את'לטיק.
עונה זו הייתה פחות מוצלחת עבורו, ובסיומה הוא שוחרר מקבוצת פולהאם.
ביוני 2008 עבר בוקאנגרה לסטאד רן הצרפתית.
ברן הוא קיבל את חולצה מספר 3, שהיה גם המספר שאיתו שיחק בארצות הברית.
בוקאנגרה הציג יכולת טובה בעונתו הראשונה בצרפת, כשפתח בכל 38 המשחקים של קבוצתו.
הוא הבקיע שער אחד במסגרת הליגה הצרפתית, ושער נוסף במסגרת גביע אופ"א.
הוא סייע לרן להעפיל עד לגמר הגביע הצרפתי ואף הבקיע שער במשחק הגמר מול גנגאן, אך לא הצליח למנוע את הפסדה של קבוצתו.
ביולי 2010 נרכש בוקאנגרה על ידי סנט אטיין מליגת העל הצרפתית תמורת סכום שעומד על 400,000 פאונד.
הוא קיבל את חולצת המספר איתו מזוהה בנבחרתו - 3.
באוגוסט 2011 עבר בוקאנגרה לגלאזגו ריינג'רס מליגת העל הסקוטית וחתם על חוזה ל-3 עונות.
את הופעת הבכורה שלו ערך יום לאחר שחתם בקבוצה, במוקדמות הליגה האירופית, במשחק נגד מריבור הסלובנית.
בוקאנגרה הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה במחצית השנייה של המשחק.
בעקבות השתתפותו במשחק, מאריבור הגישה תלונה לאופ"א בשאלה על זכאותו להשתתף במשחק, הרי עדיין לא הוכר על ידי אופ"א כשחקן רשמי של ריינג'רס.
תלונתה של מאריבור לא התקבלה, כי לא הגישה אותה תוך 24 שעות מהמשחק.
בוקאנגרה הבקיע את שער הליגה הראשון שלו ב-24 בספטמבר בניצחון 4:0 על דאנפרמלין.
בוקאנגרה הפך במהרה לאהוב האוהדים, לאחר הופעות מרשימות, יחד עם שותפו למרכז ההגנה, דורין גויאן הרומני.
בוקאנגרה תפקד לראשונה כקפטן הקבוצה בניצחון 4:0 על ארברוס במסגרת הגביע הסקוטי.
אוהדי ריינג'רס מכנים את בוקאנגרה "קפטן אמריקה" משום שמתפקד לעיתים כקפטן הקבוצה ומוצאו של השחקן היא ביבשת אמריקה
בוקאנגרה ייצג לראשונה את ארצות הברית כאשר שיחק עם נבחרת ארצות הברית הצעירה בגביע העולם לנוער ב-1999. בשנת 2001 הוא ערך את הופעתו הראשונה במדי הנבחרת הלאומית של ארצות הברית, במשחק מול נבחרת קוריאה הדרומית.
הוא הפך לשחקן מוביל בנבחרת בשנת 2003, כאשר ביסס את מעמדו במהלך טורניר גביע הזהב של CONCACAF, והוביל את שחקני ההגנה עם 13 הופעות בנבחרת באותה שנה.
ב-2005 הוא זכה עם ארצות הברית לראשונה בגביע הזהב של CONCACAF.
תפקידו של בוקאנגרה בנבחרת הפך לפחות יציב ב-2005, כאשר החליף בין עמדות הבלם והמגן במהלך מוקדמות גביע העולם.
הוא זומן לסגל הנבחרת למונדיאל 2006 שהיה גביע העולם הראשון שלו, ושיחק בשני משחקים בעמדת המגן השמאלי.
ביוני 2007 ענד בוקנגרה לראשונה את סרט הקפטן של הנבחרת הלאומית, במשחק ידידות של נבחרתו מול נבחרת סין.
הוא החזיק בתפקיד במהלך טורניר גביע הזהב של CONCACAF באותה שנה, בו זכתה ארצות הברית.
בשנת 2008 החל בוקאנגרה לכהן בקביעות כקפטן של ארצות הברית.
הוא כיהן כקפטן גם במסגרת גביע הקונפדרציות 2009, וסייע לנבחרתו להעפיל במפתיע עד לגמר הטורניר, תוך ניצחון בחצי הגמר על המדורגת הראשונה בעולם, ספרד.
ב-15 בנובמבר 2011 השלים בוקאנגרה 100 הופעות במדי נבחרת ארצות הברית במשחק ידידות נגד .
לבוקאנגרה יש ייחוס מקסיקני מצד אביו.
הוא נולד באפלנד שבקליפורניה, לקלי ומנואל בוקנגרה, וגדל באלטה לומה שבקליפורניה.
בצעירותו הוא למד בבית הספר התיכון של אלטה לומה.
בתקופות ללא משחקי כדורגל, בוקאנגרה מתגורר בפונטנה שבקליפורניה.
גביע הזהב של CONCACAF - שנת , שנת
גביע ארצות הברית הפתוח - ,
השחקן הצעיר של העונה ב-MLS - עונת
שחקן ההגנה של השנה ב-MLS: עונת , עונת
קרלוס אסקודה (בספרדית: Carlos Escudé; 10 באוגוסט 1948 – 1 בינואר 2021) היה חוקר מדע המדינה ואינטלקטואל ארגנטינאי.
קיבל דוקטורט במדעי המדינה מאוניברסיטת ייל, ונחשב לאחד מגדולי המומחים ליחסים בינלאומיים באמריקה הלטינית.
כתב קרוב לעשרים ספרים ומסות על מדיניות החוץ של ארגנטינה, במיוחד על הממשל של קרלוס מנם.
נחשב גם בין ההוגים שתרמו לעליית זרם הנאו-מודרניזם.
אסקודה, שנולד בבואנוס איירס, היה תאורטיקן של "ריאליזם הפריפריה" כמדיניות חוץ למדינות החלשות.
ניתן לסכם את ריאליזם הפריפריה ההיקפי כך: "עבור מדינה פריפריאלית, פגיעה, ענייה, ושאינה חשובה אסטרטגית עבור האינטרסים החיוניים של המעצמות המרכזיות, מדיניות החוץ המוסרית היחידה היא כזו שמפחיתה את העלויות והסיכונים הפוטנציאליים לעלויות, ממקסמת רווחים, ומעל לכל, מושכת השקעות ומורידה את רמת הסיכון של המדינה".
הוא היה פרופסור אורח באוניברסיטת הרווארד ומכון אורטגה אי גאסט במדריד.
כמו כן היה עמית של קולג' סנט אנטוני (אוניברסיטת אוקספורד), אוניברסיטת אאוגסבורג (גרמניה), אוניברסיטת ג'ונס הופקינס (SAIS), אוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל ואוניברסיטת טקסס באוסטין.
בסוף 2008 הוא התגייר על ידי בית המדרש לרבנים "מרשל מאיר", ושינה את שמו לנחמן בן אברהם אבינו.
בשנת 2009 פתח את מדור אמריקה הלטינית של הקונגרס העולמי ה-15 למדעי היהדות (האוניברסיטה העברית בירושלים) בהרצאה תחת הכותרת "הקשרים בין ישראל ובין אמריקה הלטינית בעידן הגלובליזציה".
נפטר ב-1 בינואר 2021 בעקבות מחלת הקורונה.
קרלוס גרייסי (Carlos Gracie; 14 בספטמבר 1902 - 7 באוקטובר 1994) היה הראשון מבני משפחת גרייסי שלמד ג'ודו מיטסויו מאדה.
בהסתמך על אימוניו, יסדו קרלוס ואחיו את אמנות המלחמה ג'ו ג'יטסו ברזילאי.
קרלוס גרייסי נפטר ב-1994 בגיל 92. הוא היה בן למשפחת גרייסי ואחיו הבוגר של הליו גרייסי.
קרלוס למד ג'ודו אצל מיטסויו מאדה, מהגר יפני שהיה בעל דרגת דאן 4. לאחר שעבר עם משפחתו לריו דה ז'ניירו החל קרלוס ללמד את אחיו הצעירים אוזוולדו, גסטאו ג'וניור, ג'ורג' והליו.
ב-1925 פתחו האחים את האקדמיה הראשונה שלהם בברזיל, ובכך למעשה יסדו את הג'ו ג'יטסו הברזילאי.
לקרלוס היו 21 ילדים, מתוכם הגיעו 13 לדרגת חגורה שחורה בג'ו ג'יטסו ברזילאי.
קרלוס גמארה (בספרדית: Carlos Gamarra, נולד ב-17 בפברואר 1971 בפרגוואי) הוא כדורגלן עבר ששיחק כבלם בנבחרת פרגוואי ובמספר קבוצות באירופה ואמריקה הדרומית.
גמארה היה קפטן נבחרת פרגוואי בכדורגל ונחשב לשחקן התורם ביותר לנבחרתו כאשר הופיע בה 110 פעמים וכבש 11 שערים.
קרלוס גמארה ידוע בעיקר בזכות מנהיגותו כשחקן ובזכות יכולת התיקול שלו מה שהפך אותו לאחד הבלמים המוערכים באמריקה הדרומית.
גמארה התחיל את הקריירה שלו במועדון סרו פורטניו ב 1991 וזכה יחד עם קבוצתו באליפות הליגה פרגוואי
לעונת 1992-1993 הוא עבר לקבוצת אינדפנדיינטה מהליגה בארגנטינה ולאחר זמן קצר חזר לקבוצתו סרו פורטניו.
בשנת 1995 הוא הצטרף לקבוצה אינטרנסיונל מברזיל שם עשה את הפריצה שלו ובשנת 1997 הוא עבר לקבוצה בנפיקה הפורטוגלית אך שיחק שם רק עונה אחת שלאחריה חזר לקבוצה קורינתיאנס מליגת העל הברזילאית.
לאחר שסיים את עונת 1999 עם קבוצת הכדורגל הברזילאית קורינתיאנס, הוא עבר לה ליגה, לקבוצת אתלטיקו מדריד.
אתלטיקו ירדו לליגה השנייה וגמארה חזר לברזיל, הפעם הצטרף לפלמנגו (כדורגל).
עונת 2001-2002 הייתה מוצלחת יותר עבור גמארה, הוא הצטרף לא.א.ק.
אתונה ביוון, ששיחק בה 24 משחקים בליגה וזכה איתה בגביע היווני.
בשנת 2002 הוא הצטרף לאינטר מהליגה האיטלקית לעונת 2002-2003. עם ראשית עונת הטרום שלו, הוא הבקיע את שער הניצחון בגביע פירלי האחרון נגד רומא.
העונה הבאה שלו במועדון הייתה מוצלחת פחות, אינטר סיימו במקום הרביעי בליגה, וגמארה עשה רק 10 הופעות.
הוא נשאר באינטר לקראת עונת 2004-2005, אך לאחר עונה נוספת שבילה בעיקר על הספסל הוא הצטרף לפלמיירס מברזיל ביולי, 2005. בשנת 2007, החליט גמארה לחזור לפרגוואי לסיום הקריירה, הוא חתם באולימפיה ושם פרש.
קרלוס גאיארדו (בספרדית: Carlos Gallardo; ) הוא שחקן, מפיק ולעיתים גם תסריטאי ובמאי קולנוע, ממוצא מקסיקני.
נוהג לשתף פעולה עם חברו, הבמאי רוברט רודריגז.
גאיארדו נולד באקוניה שבצפון מקסיקו לאב מקסיקני ולאם ממוצא אירי.
הוא זכה לחשיפה בסרט "אל מריאצ'י" משנת 1992, שבו גילם את התפקיד הראשי, והיה גם שותף עיקרי להפקתו ולכתיבת תסריטו.
הסרט זכה להצלחה ביקורתית וידוע בשל תקציב הפקתו הנמוך, 7,000 דולר בלבד.
הסרט זכה בפרס חביב הקהל לסרט דרמטי בפסטיבל סאנדנס ב-1993, וגאיארדו זכה, יחד עם רודריגז, בפרס אינדפנדנט ספיריט לשנת 1994 לסרט הבכורה הטוב ביותר.
לאחר "אל מריאצ'י", היה גאיארדו מפיק שותף בסרטי ההמשך בטרילוגיית מקסיקו (שהסרט הראשון בה הוא "אל מריאצ'י"), "דספרדו" ו"היו זמנים במקסיקו", שאותם ביים רודריגז.
בשני הסרטים כיכב אנטוניו בנדרס בתפקיד המריאצ'י, במקום גאיארדו, אם כי בסרט "דספרדו" הופיע גאיארדו בהופעת קמע (הופעת אורח), שבה גילם את חברו של המריאצ'י, קמפה.
גאיארדו הפיק והשתתף בכתיבת התסריט של הסרט העצמאי "בנדידו" (Bandido), סרט מתח-פעולה משנת 2004. כמו כן, הפיק את סדרת הטלוויזיה הקולומביאנית משנת 2004, Me amaras bajo la lluvia.
כמו כן, השתתף בסרט Curandero משנת 2005, בהפקתו של רוברט רודריגז ובבימוי אחיו, אדוארדו רודריגז, בו שיחק גאיארדו בתפקיד הראשי.
ב-2007 שיחק בסרט "פלאנט טרור" בבימויו של רוברט רודריגז, בו גילם את דמות השוטר קרלוס.
הייתה זו הופעתו הראשונה בסרט שביים רודריגז, מאז "דספרדו".
קרלוס גרסיה בדיאס (בספרדית: Carlos García Badías; נולד ב-29 באפריל 1984 בברצלונה) הוא כדורגלן עבר ספרדי ששיחק בעמדת הבלם.
גרסיה החל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של אספניול, ובמקביל שיחק בכל הנבחרות הצעירות של ספרד.
בשנת 2003 היה שותף להעפלה לגמר גביע העולם לנבחרות עד גיל 20 שנערך באיחוד האמירויות, ובאותה שנה עלה לקבוצת הבוגרים של אספניול, אך שיחק בעיקר בקבוצת המילואים.
את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה הבוגרת ערך באוקטובר 2003 נגד ריאל מדריד.
בסך הכל שיחק שלושה משחקים במהלך עונה זו.
בעונה העוקבת הושאל לקבוצת פולידפורטיבו אחידו מהליגה השלישית, בה שיחק 34 משחקים וכבש שער אחד.
בשנת 2005 עבר לשחק באלמריה, ששיחקה אז בליגה הספרדית השנייה, תחת המאמן פאקו פלורס.
גרסיה שיחק במדיה במשך שבע עונות רצופות, מלבד עונה אחת בה הושאל לריאל בטיס, ועלה איתה לליגה הראשונה.
בעונתו האחרונה בקבוצה שיחק בכל אחד מ-37 משחקי הליגה ולא החמיץ דקה.
לקראת עונת הגיע לישראל בהעברה חופשית, וחתם במכבי תל אביב לשלוש שנים.
בעונה זו צוות במרכז ההגנה לצד איתן טיבי והיה גורם משמעותי בעונת האליפות של הקבוצה.
רגע בולט בעונה זו היה במשחק החוץ במסגרת ליגת העל נגד בני יהודה באצטדיון בלומפילד כאשר רץ להביא את הכדור מקו השער אחרי שער שוויון של ראדה פריצה בתוספת הזמן.
ארבע דקות מאוחר יותר, בדקה ה-98 הובקע שער הניצחון של מכבי תל אביב שנתן לה תנופה גדולה בהמשך עונת האליפות.
לקראת סוף העונה טס לספרד על מנת לעבור ניתוח שהשביתו עד לסיום העונה.
בעונת שב להרכב והיה שותף במשחקי הקבוצה במסגרת מוקדמות ליגת האלופות.
בהמשך העפיל עם קבוצתו לשלב הבתים של הליגה האירופית, הופעתו הראשונה בקריירה במפעל אירופי.
בעונה זו המשיך לגלות יציבות במרכז ההגנה, ואף כבש שני שערים, בדרך לזכייה עם קבוצתו באליפות שנייה רצופה.
בעונת 2014/2015 זכה עם הקבוצה באליפות שלישית ברציפות, וכן בגביע המדינה ובגביע הטוטו.
עונה לאחר מכן העפיל עם מכבי לליגת האלופות, וכן לגמר גביע המדינה.
ב-2 ביולי 2016 חתם גרסיה באלניהספור הטורקית לשנתיים.
ב-29 בדצמבר 2017 פרש גרסיה ממשחק פעיל ומונה לעוזר מאמן מכבי תל אביב ז'ורדי קרויף.
במאי 2018 סיים את תפקידו במכבי תל אביב.
ב-7 בינואר 2022 מונה למאמנה של בית"ר תל אביב בת ים מהליגה הלאומית.
אליפות אירופה בכדורגל עד גיל 16: 2001
קרלוס אלברטו פניה (בספרדית: Carlos Alberto Peña; נולד ב-29 במרץ 1990 בסיודד ויקטוריה שבמקסיקו) הוא כדורגלן מקסיקני אשר משחק בעמדת הקשר בקבוצת קורקמינוס מהליגה המקסיקנית השנייה.
ייצג את נבחרת מקסיקו במונדיאל 2014 ובקופה אמריקה 2016.
קרלוס פניה מוכר בכינוי "חוליט" עקב סגנון משחקו הדומה לזה של שחקן העבר ההולנדי רוד חוליט.
בסוף 2012, פניה זומן על ידי מאמן מקסיקו, חוזה טורה, לנבחרתו הלאומית בקמפיין מוקדמות מונדיאל 2014 נגד נבחרת גיאנה ב-12 באוקטובר ונגד אל סלבדור ב-16 באוקטובר.
פניה זומן לקחת חלק בגביע הזהב 2013. לאחר טורניר מאכזב עבור פניה ונבחרת מקסיקו, הם הודחו על ידי נבחרת פנמה שבסופו של דבר זכתה בסגנות.
לקראת מוקדמות מונדיאל 2014 הוא שוב זומן, הפעם על ידי מאמן הנבחרת ויקטור מנואל עבור המשחקים המכריעים נגד פנמה וקוסטה ריקה.
ב-30 באוקטובר 2013, הוא כבש את השער הראשון שלו במדי הנבחרת במשחק ידידות נגד פינלנד.
הליגה המקסיקנית השנייה (1): 2012
קרלוס ארתורו באקה אוומאדה (בספרדית: Carlos Arturo Bacca Ahumada; נולד ב-8 בספטמבר 1986) הוא כדורגלן קולומביאני המשחק בעמדת החלוץ באתלטיקו ג'וניור ובנבחרת קולומביה.
באקה החל את הקריירה המקצוענית שלו באתלטיקו ג'וניור ב-2006, אך לא קיבל הזדמנות לשחק בליגה הראשונה בקולומביה בשנים הראשונות.
מחוץ לכדורגל, באקה עבד כעוזר נהג אוטובוס והתפרנס מדיג, כדי לעזור למשפחתו שמגיעה מרקע עני.
ב-2007 הושאל באקה לברנקייה מהליגה השנייה בקולומביה, שם הופיע 27 פעמים וכבש 12 שערים.
לאחר עונת ההשאלה בברנקייה, הושאל למינרוון מהליגה השנייה בוונצואלה.
באקה הוביל את מינרוון למקום השני בליגה באותה עונה, עם 12 שערים ב-29 הופעות.
ב-2008, חזר שוב באקה לברנקייה כמושאל, והיה למלך השערים של הליגה השנייה בקולומביה עם 14 כיבושים ב-19 הופעות.
בשנת 2009 זכה באקה להשתייך לסגל הראשון של אתלטיקו ג'וניור, כשחזר מהשאלה, וכבר בעונתו הראשונה השיג לעצמו מקום בהרכב הראשון של הקבוצה, והיה למלך השערים של גביע קולומביה.
ב-2010 עשה באקה את הפריצה המשמעותית, כאשר הוביל את אתלטיקו ג'וניור לאליפות קולומביה, והיה למלך השערים של ליגת העל הקולומביאנית עם 18 כיבושים.
גם ב-2011 שיחזר באקה את ההישג כמלך השערים (20 כיבושים) והביא אליפות שנייה ברצף לאתלטיקו ג'וניור.
בעקבות היכולת הטובה שהציג בליגה הקולומביאנית, באקה החל למשוך את תשומת הלב של מועדונים מאירופה.
הוא היה קרוב לחתימה בקייבו ורונה ובלוקומוטיב מוסקבה, אבל בסופו של דבר הגיע לליגה הבלגית כשחתם בינואר 2012 על חוזה ל-3 שנים בקלאב ברוז' תמורת 1.5 מיליון אירו.
ב-21 בינואר רשם באקה את הופעת הבכורה בבלגיה, כשנכנס כמחליף במקום ליאור רפאלוב בדקה ה-68 בהפסד 0–1 של קלאב ברוז' למכלן.
באקה פתח לרוב על הספסל במשך שלושת חודשיו הראשונים בקלאב ברוז', אך עם תחילת הפלייאוף של הליגה הבלגית, נכנס להרכב הפותח.
ב-15 באפריל, כבש באקה את שער הליגה הראשון שלו במדי קלאב ברוז', אך קבוצתו הפסידה 1–3 לגנט.
במשחק האחרון של העונה, כבש באקה צמד והוביל את קלאב ברוז' לניצחון 2–3 על קורטייק, שהעלה את הקבוצה למקום השני שמוביל לליגה האירופית.
בתחילת עונת /, נכנס באקה באופן מתמיד להרכב הראשון של קלאב ברוז', לאחר עזיבתו של גוז'ף אקפאלה.
בסוף העונה באקה היה מלך השערים של קלאב ברוז' ושל הליגה הבלגית עם 25 שערים ב-35 משחקים, ונבחר לשחקן השנה בבלגיה.
ב-9 ביולי 2013, חתם באקה בסביליה על חוזה ל-5 שנים תמורת 7 מיליון אירו, עם סעיף יציאה של 30 מיליון אירו.
באקה כבש את שער הבכורה שלו בסביליה ב-1 באוגוסט, בניצחון 0–3 על מלאדוסט במסגרת מוקדמות הליגה האירופית.
הוא ערך את ההופעה הראשונה שלו בליגה הספרדית ב-18 באוגוסט, בהפסד 1–3 לאתלטיקו מדריד.
ב-25 בספטמבר כבש צמד בניצחון 1–4 על ראיו ואיקאנו, וב-26 במרץ צמד נוסף בניצחון המפתיע של סביליה על ריאל מדריד.
ברבע גמר הליגה האירופאית ב-10 באפריל 2014, בניצחון סביליה 1–4 על פורטו, כבש את השער השלישי לזכות קבוצתו.
שבועיים לאחר מכן כבש בחצי הגמר את השער השני בניצחון 0–2 על ולנסיה, ובמשחק הגמר שנערך ב-14 במאי כבש את אחד מהפנדלים בדו-קרב בעיטות ההכרעה מ-11 מטרים לאחר שהמשחק הסתיים בתיקו 0-0, וסייע לסביליה לזכות בליגה האירופית.
בסיום העונה, נבחר באקה על ידי העיתון "מארקה" לרכש השנה של הלה ליגה לעונת /.
בתשעת המחזורים הראשונים של עונת בליגה הספרדית כבש באקה שבעה שערים, כולל בניצחון סביליה 1–2 על אספניול, ושער בפנדל בדקה ה-93 שהעניק לסביליה ניצחון על ויאריאל.
באקה סיים את עונה זו עם 20 שערים ב-36 הופעות ליגה.
הקבוצה זכתה פעם שנייה ברציפות בליגה האירופית.
במשחק הגמר שנערך ב-27 במאי 2015 גברה הקבוצה 2–3 על דנייפר דנייפרופטרובסק, כשבאקה כובש צמד.
ב-2 ביולי 2015 חתם באקה במילאן.
ב-17 באוגוסט ערך את הופעתו הבכורה בקבוצה בניצחון 0–2 על פרוגה.
ב-29 באוגוסט הבקיע אל שערו הראשון בקבוצה בניצחון 1–2 על אמפולי.
ב-16 באוגוסט 2017 חתם בויאריאל כמושאל עם אופציה לרכישה בסוף השנה.
ההתחלה הייתה קצת מהוססת, אבל ככל שעבר הזמן והוא התאקלם בקבוצה הגיעה גם היכולת הטובה שהציג ובסופו של דבר סיים עונה אישית לא רעה בכלל עם 18 שערים ב-43 משחקים בכל המסגרות, מה שגם עזר לו להיכנס לסגל הנבחרת למונדיאל 2018.
ב-12 ביולי 2022 חזר לאחר 11 שנה לקבוצת נעוריו אתלטיקו ג'וניור.
באקה משחק בנבחרת הבוגרת של קולומביה מאז 2010 כשערך את הופעת הבכורה שלו במשחק ידידות נגד בוליביה.
הוא נטל חלק בשלושה משחקים של קולומביה במוקדמות מונדיאל 2014, ולאחר שהעפילה זומן על ידי המאמן חוסה נסטור פקרמן להיות גם חלק מסגל הנבחרת במונדיאל.
במונדיאל עצמו, באקה שיחק במשחק אחד כשנכנס כמחליף בדקה ה-70 בהפסדה של קולומביה 1–2 לברזיל בשלב רבע הגמר.
ב-10 באוקטובר 2014 כבש צמד בניצחון 0–3 של קולומביה על אל סלוודור במשחק ידידות.
הוא נכלל בסגל הנבחרת למונדיאל 2018 ושיחק שלושה משחקים, אם כי בכולם נכנס כמחליף ולא כבש.
במשחק שמינית הגמר מול החמיץ באקה את הבעיטה המכריעה בדו-קרב הפנדלים שגרמה להדחה של הנבחרת מהמונדיאל.
מלך השערים בליגה הבלגית: 2012-13
קרלוס מאוריציו בגס (נולד ב-18 בפברואר 1944) הוא איש עסקים ישראלי-ארגנטינאי, המכהן כיושב ראש ובעל השליטה בקבוצת יפעת.
בגס נולד בשנת 1944 בבואנוס איירס שבארגנטינה להורים דוברי לאדינו המשתייכים לקהילת יהדות ספרד שהיגרה מטורקיה.
בנערותו היה חבר בתנועת נוער יהודית וציונית של צאצאי מגורשי ספרד.
כחבר בתנועה הוא קיבל את השם העברי משה, אך הוא מעולם לא כינה את עצמו כך.
בשנת 1967 עלה קרלוס עם משפחתו לישראל והתיישב עמם בקיבוץ לוחמי הגטאות.
לאחר כשנתיים עברו בני המשפחה להתגורר בתל אביב וקרלוס הקים חברה אשר עסקה בתחום מכירות של ציוד משרדי.
בשנת 1971 רכש קרלוס את חברת "יפעת ספרא הוצאה לאור" ושינה את שמה ל"מכרזים".
בנובמבר 1972 רכש מידי אריאל אליצדק את חברת "סלע - סוכנות לקטעי עיתונות" שעסקה באותה העת בליקוט קטעי עיתונות, למשרדי ממשלה ובנקים בעיקר.
לאחר הרכישה החל לכהן כיו"ר חברה זו.
בסוף שנת 1979 התגרש מאשתו.
בשנת 1984 נכנס למערכת יחסים זוגית עם ביאטריס בגס והיא החלה להיות מעורבת בעסקי החברה.
בשנת 1992 פיטר את אליצדק מניהול החברה ומינה את אפרים לפיד להחליפו.
ביוני 1999 רכש מידי עדי אביר את השליטה בחברת קו מנחה הציבורית באמצעות חברת יפעת הון דיסק.
לאחר הרכישה החל לכהן כדירקטור בחברה זו.
בשנת 1997 כיהן כיושב ראש לשכת המסחר ישראל-אמריקה הלטינית.
בשנת 1999 הוביל את רכישת השליטה בחברת litoral press שנוסדה בשנת 1984 בצ'ילה ועסקה בתחום המידע התקשורתי.
בין השנים 2000–2005 כיהן כנשיא האיגוד הבינלאומי של חברות ספקי המידע התקשורתי (FIBEP).
בשנת 2004 נפרד מזוגתו לחיים, ביאטריס בגס, ובסמוך למועד זה נתבע על ידה בבית המשפט לענייני משפחה.
בדצמבר 2009 מונה ליו"ר דירקטוריון קו מנחה.
וגרף שכר שנתי של 625 אלף שקל.
בספטמבר 2011 חדל לכהן כיו"ר דירקטוריון אך המשיך לכהן כדירקטור בחברה זו.
בשנת 2012 במסגרת טקס "האריה השואג" של איגוד יועצי התקשורת ויחסי הציבור בישראל, קרלוס זכה בתואר יקיר האיגוד.
לקרלוס שני בנים, בנו הבכור הוא אבי (אדריאן) בגס, יושב ראש קבוצת קו מנחה, ובנו הצעיר הוא גבריאל (גבי) בגס, מנכ"ל קבוצת יפעת.
קרלוס מקפיד להימנע מלהופיע בתקשורת ובעיתונים.
ביולי 2014 נישא למאמנת הכושר דליה קולדהם, שצעירה ממנו בכ-15 שנה.
הונו העצמי של קרלוס אינו ידוע.
אך הוא מוערך במאות מיליוני שקלים.
עגור 25, קיסריה בע"מ (החזיקה בעבר וילה בקיסריה)
קרלוס בגס בע"מ (מחזיקה ב-10.86% ממניות קו מנחה)
אס.) בע"מ - (מחזיקה במספר חברות הנקראות יחד קבוצת יפעת)
יפעת אחזקות (בי.סי.אם) בע"מ - (מחזיקה בבניין משרדים בשם "בית יפעת" אשר שוכן בדרך מנחם בגין 98 בתל אביב)
יפעת מידע תקשורתי (הוקמה בשנת 1947 ועוסקת באיתור, ניתוח ועיבוד מידע תקשורתי ועסקי)
יפעת אינפור (משווקת מאגר מידע בנושאי תקשורת)
יפעת מחקרי מדיה מתקדמים (מספקת לחברות וארגונים מחקרי תדמית מהתקשורת)
יפעת סייטס (מפתחת את אתרי הקבוצה ומערכותיה, וטכנולוגיות שונות)
יפעת הון דיסק (מפיצה מידע בורסאי באמצעות אתר אינטרנט)
יפעת מכרזים (מספקת מידע אודות מכרזים פומביים)
דקל יפעת (חברה בשיתוף קבוצת דקל)
יפעת ויגו (מנטרת את הרשתות החברתיות)
יפעת בקרת פרסום (מנטרת את הפרסום בטלוויזיה וברדיו)
יפעת בקרת פרסום באינטרנט (2000) בע"מ (מנטרת את הפרסום באינטרנט)
יפעת מדיה צ'ק (עוסקת בהשוואת מחירי פרסום ובניתוח קמפיינים)
קו מנחה שרותי מידע ותקשורת (מפתחת ומשווקת תוכנות לפעילים בשוק ההון)
טאבו ישיר (מפעילה אתר העוסק בהפצת מידע מלשכות רשם המקרקעין)
קו מנחה מדיה (מפעילה את האתרים bizportal, אייס, תפוז, flix ועוד..)
חשבים ה.פ.ס מידע עסקי (מספקת שירותי מידע בתחומי המשפט, פיננסים והעבודה)
מחשבות ספרות והדרכה (עוסקת בהוצאה לאור והדרכה בתחום המשפט בישראל)
פינבוט בעמ (מערכת הנהלת חשבונות דיגיטלית)
LitoralPress TV (מפעילה ערוץ חדשות שמשודר באינטרנט וטלוויזיה)
קרלוס ארווין אריאס אגווס (בספרדית: Carlos Erwin Arias Égüez, נולד ב-27 באפריל 1980) הוא כדורגלן עבר בוליביאני ששיחק בעמדת השוער.
אריאס התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של בלומינג עימה לקח אליפות כבר בשנתיים הראשונות שלו בבוגרים.
בשנת הושאל לדה סטרונגסט על מנת לצבור דקות משחק.
כבר בעונת הבכורה שלו במועדון זכה עמו באליפויות האפרטורה והקלאסורה ולאחר עוד עונה חזר למועדון נעוריו.
בשנת חתם בבוליבר עימה זכה באליפות האפרטורה בשנת .
במהלך עונת עזב לראשונה את בוליביה וחתם במכבי נתניה מליגת העל, בסיום העונה נבחר לשוער העונה של ספורט 5. בסיום העונה החליט לעזוב את המועדון בשל געגועים למשפחתו וב-4 באוגוסט 2011 חתם בקורדובה מהליגה הספרדית השנייה בה שימש כשוער שני ושותף רק ב-7 משחקי ליגה.
בקיץ חזר לבוליביה כאשר חתם באוריינטה פטרולרו.
בשנת אריאס ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בוליביה.
הוא השתתף עם הנבחרת פעמיים בקופה אמריקה: 2001 ו-2011.
נבחרת העונה של ספורט 5:
קרלוס גרוזמן הוא רופא ישראלי מומחה בטיפול נמרץ ובהרדמה.
כיהן בעבר כמנהל בית חולים השרון, מנהל המרכז רפואי קפלן והמרכז הרפואי שיקומי גריאטרי הרצפלד.
גרוזמן סיים לימודי רפואה בפקולטה לרפואה של אוניברסיטת בואנוס איירס.
עלה לישראל ב-1977 ועבד כסטאז'ר במרכז רפואי מאיר.
שימש ראש מדור החייאה בבית הספר לרפואה צבאית וראש מדור החייאה במפקדת קצין רפואה ראשי בצה"ל, רופא ביחידה לטיפול נמרץ כללי "שיבא", תל השומר, מנהל היחידה לטיפול נמרץ כללי במרכז רפואי רבין, קמפוס גולדה ומנהל לשעת חירום.
בהמשך שימש סגן מנהל המרכז הרפואי קפלן, מנהל המחלקה לשירותי אשפוז באגף הרפואה של חטיבת בתי חולים, שירותי בריאות כללית, בשנת 2011 מונה למנהל בית החולים השרון וסגן מנהל המרכז הרפואי רבין.
בשנת 2015 מונה למנהל המרכז הרפואי קפלן ובית החולים הגריאטרי שיקומי הרצפלד.
הוא כיהן בתפקיד עד אוקטובר 2018.
גרוזמן השתתף, במסגרת פעילותו הניהולית במשלחות רפואיות רבות מחוץ לישראל.
ביניהן, כמנהל רפואי של מוקד חירום בפנמה, ראש משלחת מד"א לוועידה ה-28 של הצלב האדום הבינלאומי בז'נבה, מנהל בית חולים שדה לאחר רעש האדמה באדאפזרי שבטורקיה, ראש המשלחת לאריתראה לבניית יחידה לטיפול נמרץ באריתראה וחבר משלחת ההצלה הרפואית הישראלית לקמרון.
בנוסף, שימש יועץ לממשלת פנמה בנושא היערכות בתי חולים לשעת חירום.
קרלוס אנדרס סאנצ'ס ארקוסה (; נולד ב-2 בדצמבר 1984 במונטווידאו) הוא כדורגלן אורוגוואי המשחק בעמדת הקשר הימני בקבוצת סנטוס מליגת העל הברזילאית ובנבחרת אורוגוואי.
לאחר שהחל את הקריירה המקצועית במדיה של ליברפול מונטווידאו, עבר סאנצ'ס לארגנטינה שם שיחק במדיה של גודוי קרוס ממנה עבר לריבר פלייט.
במדיה של ריבר זכה סאנצ'ס להצלחה אישית וקבוצתית רבה, וזכה עמה בין היתר בגביע ליברטדורס, גביע סודאמריקנה וגביע רקופה סודאמריקנה, ונבחר לכדורגלן השנה באמריקה הדרומית לשנת 2015.
סאנצ'ס ייצג את נבחרתו בשני טורנירי קופה אמריקה, ב-2015 וב-2016.
סאנצ'ס הוא אחיו למחצה של הכדורגלן ניקולס דה לה קרוס.
סאנצ'ס החל את דרכו המקצועית במדיה של ליברפול מעיר הולדתו מונטווידאו.
לאחר כשש שנים במדיה של ליברפול, בהן כבש שני שערי ליגה ב-83 הופעות, זכה סאנצ'ס להתעניינות מצד פניארול, מהגדולים שבמועדוני אורוגוואי, אך בעקבות יכולת גבוהה שהפגין במשחק ידידות בין קבוצתו לבין גודוי קרוס הארגנטינאית, הוחתם סאנצ'ס בקבוצה לקראת טורניר קלאוסורה 2010 בליגת העל הארגנטינאית.
במדיה של גודוי קרוס הפך סאנצ'ס לשחקן הרכב משמעותי, ותרם רבות לטורניר המוצלח של הקבוצה שהסתיים במקום השלישי.
הוא העפיל עם קבוצתו לראשונה בתולדותיה לטורניר גביע ליברטדורס 2011, והיה לכובש השער הראשון אי פעם של הקבוצה במפעל, בניצחון 2-1 על ליגה דה קיטו.
גודוי הודחה מהמפעל לאחר סיבוב אחד.
בסך הכול בשנה וחצי במדי גודוי קרוס, כבש סאנצ'ס שישה שערי ליגה ב-49 הופעות.