tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
עם הקמת המדינה הלאומית-לגיונרית בספטמבר 1940 גוף העובדים הלגיונרי התארגן מחדש תחת הנהגתו של דומיטרו גרוזה.
חברי גוף העובדים הלגיונרי לקחו חלק בפעולות לגיונריות אלימות, כמו מרד הלגיונרים ופרעות בוקרשט.
לאחר מרד הלגיונרים הגוף התארגן מחדש תחת הנהגתו של טיבי תאודורסקו ואחרי 1 ביוני 1941 ההנהגה עברה לפופה יון.
הגיוס והמלחמה פגעו קשה בגוף ולאחר 15 בספטמבר 1943 השלטונות חשפו את הפיקוד של תאופנסקו קונסטנטין.
עם התפרקות הגוף חלק מאנשיו מצאו את הדרך למפלגה הקומוניסטית הרומנית.
בתחומי הספורט השונים, גוף מנהל הוא הגוף האחראי על תחום ספורט מסוים.
גופים מנהלים קיימים בצורות שונות: לעיתים הם בינלאומיים, בדוגמת פדרציות הספורט הבינלאומיות השונות, ולעיתים ברמה הלאומית.
לגופים הללו יש לעיתים סמכויות לקביעת נורמות שונות ולאכיפתן, רבות מהן גם אחראיות על ארגון תחרויות שונות וכן הענקת פרסים בתחומן.
גופים מנהלים ברמה הלאומית לעיתים מתאגדים יחד עם גופים ממדינות מקבילות ליצירת גופים עולמיים המפקחים על ענף ספורט מסוים וליצירת נורמות בינלאומיות אחידות.
בישראל, קיימים מספר גופים המפקחים על תחומי ספורט שונים ברמה הלאומית, בדוגמת ההתאחדות לכדורגל בישראל, התאחדות ההוקי קרח הישראלית ואחרות.
גוף השקרים הוא סרט מותחן פעולה אמריקאי משנת 2008 שביים והופק על ידי רידלי סקוט ונכתב על ידי ויליאם מונהאן.
מככבים בו לאונרדו דיקפריו, ראסל קרואו, ואת מארק סטרונג את התפקידים הראשיים.
שוכן במזרח התיכון, זה עוקב אחר ניסיונות ה- CIA והמודיעין הירדני לתפוס את "אל-סאלם", טרוריסט.
מתוסכלים בגלל החמקמקנות של היעד שלהם, ההבדלים בגישותיהם מעצבים את היחסים בין פעיל CIA, הממונה עליו, וראש המודיעין הירדני.
רוג'ר פריס (לאונרדו דיקפריו) הוא איש ללא זהות מלבד זו האחרונה שהסתתר מאחוריה והוא תולה את חייו בקול קר הרוח שנשמע מעברו השני של קו טלפון מאובטח.
יוצא ה CIA אד הופמן (ראסל קרואו) מנהל מלחמה מהלפטופ שלו בסלון שבפרברים, מכתיב את מהלכיו של פריס גם כשהוא בדיוק מתחמק מכדורים שנורים לעברו.
טרוריסט חדש בשטח שאחראי לפיגועים גלובליים מצליח להתחמק ממערכת המודיעין המתוחכמת בעולם.
כדי לפתות אותו לצאת החוצה, על פריס לחדור לעולם אפל של קדושים מעונים נואשים וליצור ברית לא יציבה עם גורם מהכוחות הירדניים.
המסע שלו לוקח אותו לעיראק, ירדן, וושינגטון ודובאי.
גוף מארח הוא סרט קולנוע אמריקאי מסוגת המדע הבדיוני שיצא לאקרנים במרץ 2013. את הסרט, המבוסס על הרומן הפופולרי 'גוף מארח' מאת סטפני מאייר, כתב וביים אנדרו ניקול.
גזע של חייזרים המכונים "נפשות" משתלט על כדור הארץ במטרה לאכלסו.
הספר מתמקד בסיפורה של נפש אחת המכונה בספר 'נוודת', ועל מאבקה העיקש במחשבותיה של הדיירת הקודמת בגוף המארח הניתן לה ששמה הוא 'מלאני', המסרבת לשתף פעולה.
ה'נוודת' שבהמשך מקבלת את השם וואנדה מתוודעת לאהבתה של 'מלאני' לגבר בשם 'ג'ארד' ומפתחת אף היא רגשות דומות אליו, כמו כן מתוודעת וואנדה לדאגתה של מלאני לאחיה ג'יימי ואף אליו היא מפתחת רגשות של חיבה ואחריות.
בהמשך פוגשים וואנדה ומלאני קבוצה של 'אנושיים' (בני אדם שלא השתלטו על גופם) בתחילה הם מקבלים אותם בעוינות ובחשש אך בהמשך הם מפתחים איתם מערכות יחסים מורכבות.
אודות הדמותסירשה רונן נוודת / וואנדה וואנדה היא נפש פולשת אשר נבחרה לאכלס את גופה של מלאני סטריידר.
היא מקבלת את שמה בהמשך העלילה על ידי דודה של מלאני, ג'ב.
מפתחת רגשות אהבה חזקה לג'ארד, אהובה של מל ולג'יימי, אחיה הקטן של מל, כתוצאה מהזיכרונות שהוראו לה על ידי מלאני.
מלאני היא אנושית "פראית" בשנות ה-20 לחייה אשר הצליחה לברוח מהנפשות הפולשות.
ג'ייק אייבל איאן אושיי אחד המורדים האנושיים.
בסופו של דבר הוא אף מתאהב בוואנדה ומראה מסירות כלפיה.
בויד הולברוק קייל אושיי אחיו הגדול והעקשן של איאן.
מקס איירונס ג'ארד האו מאהבה של מלאני.
אך נוטר טינה לוואנדה על הפלישה לגופה של מלאני ומסרב להתיידד עמה בחלק נכבד מן העלילה.בעל מעמד חשוב בקרב המורדים ג'יימי סטריידר אחיה הקטן של מלאני.
הוא מפתח מערערות יחסים מורכבות עם וואנדה ועם מלאני.
ויליאם הרט הדוד ג'ב ג'בדיה "ג'ב" הוא דודה של מלאני.
הוא מאמין שוואנדה יכולה לחיות בשלום עם האנושיים ונאבק לשמור על חייה בניגוד לדעת קבוצת המורדים.
סקוט לורנס דוק מורד אנושי גבוה ורזה בעל הכשרה רפואית המשמש רופא לאנושיים במסתור.
בתחילה הוא מעורר אי נוחות אצל וואנדה/מלאני משום שהוא רואה בה כניסוי מדעי ולא יצור אנושי.
דיאן קרוגר המחפשת אחת הנפשות הפולשות.
שתפקידה לסייע לנפש הפולשת ולקבל ממנה את המידע על מקום המצאם של האנושיים שעדיין קיימים בעולם לצורך הכחדתם.
בספטמבר 2009, השתמשו המפיקים ניק ווצ'לר, סטיב שוורץ ופאולה מיי שוורץ במימון עצמאי על מנת לקנות את הזכויות של הרומן "גוף מארח" מאת סטפני מאייר ולהפוך אותו לסרט קולנוע.
אנדרו ניקול כתב את התסריט וביים את הסרט.
גוף שלישי היא סדרת טלוויזיה ישראלית מסוגת דרמה, שנוצרה ונכתבה בידי שירה חדד, דרור משעני ושי קפון שגם ביים.
הסדרה, בכיכובם של רותם סלע, יהודה לוי, גל מלכה וליאור רז, עלתה לשידור ב-13 בפברואר 2023 בקשת 12 בהפקה של קומא סטודיוס.
ב-28 במרץ 2023 הוכרז כי הסדרה תשוב לעונה שנייה.
הסדרה מגוללת את סיפורם של בני הזוג אלי (רותם סלע) ועידו (יהודה לוי), שלא מצליחים להיכנס להריון.
אחרי עשרות טיפולי פוריות הם מחליטים לפנות לתהליך פונדקאות.
אלי אברהמי (רותם סלע): עורכת ספרותית, בת זוגו של עידו.
בסוף העונה הראשונה, חן יולדת את בנה - מיכאל.
עידו אברהמי (יהודה לוי): עורך דין, בן זוגה של אלי.
בסוף העונה הראשונה נולד בנו, מיכאל.
חן בן עטר (גל מלכה): הפונדקאית של אלי ועידו.
בסוף העונה הראשונה מביאה לעולם את מיכאל, בנם של אלי ועידו.
תומר חמו (ליאור רז): במאי קולנוע שעומד להוציא ספר כשהעורכת של הספר היא אלי.
רוני (יעל איתן): אחותה של אלי.
פליקס בן עטר (מוריס כהן): אביה של חן וסבו של אורי.
אורי (עידו סילם): בנם של חן ויניב.
יניב (איתי תורג'מן): בן זוגה לשעבר של חן.
גוף דו מהותי הוא מונח במשפט המנהלי המגדיר גופים שאינם מנהליים אך חלות עליהם חובות מנהליות שונות עקב מעמדם הייחודי.
לרוב, גוף מוגדר כדו מהותי כאשר הוא פועל מכוח חוק, כאשר לרשות המנהלית יש בעלות בו, או כאשר הוא מבצע פעולות בעלות אופי ציבורי.
בראשית המאה ה-20 המדינה החלה להתערב יותר בחיי האזרחים, הן מהרצון לדאוג לזכויותיהם מפני בעלי הון והן מהצורך הכלכלי למנוע מונופולים ולאפשר מוצרים ציבוריים הנגישים לכל.
מכיוון ומדינת ישראל נוסדה בתקופה זו, וכן רוב אזרחיה בימיה הראשונים היו בעלי יכולת כלכלית מוגבלת, היא נקטה במדיניות רווחה במקרים רבים ועל כן הוקמו גופים ציבוריים רבים הנותנים שירות לאזרח בתחומים רבים אליהם הוא נדרש.
לקראת המאה ה-21 החלה לחלחל ההבנה כי מדינת ישראל צריכה להפריט עוד ועוד גופים שכן היא מעורבת מידי בחיי האזרחים.
עם זאת, הפרטת הגופים הציבוריים חייבה לבחון האם ישנם גופים שהם עדיין בעלי תכונות ציבוריות ועל כן עליהם לפעול לפי חלק מהחובות המנהליות.
לעיתים החובות הציבוריות הוחלו על השוק הפרטי על ידי חוק, כגון חוק איסור הפליה במוצרים, בשירותים ובכניסה למקומות בידור ולמקומות ציבוריים, ולעיתים בתי המשפט החילו נורמות מנהליות על גופים דו מהותיים.
התנאים להגדרת גוף כדו מהותי
עם השנים התפתחו בפסיקת בית המשפט תנאים להגדרת גוף כדו מהותי.
ישנם שלושה תנאים חיצוניים מצטברים ושלוש זיקות פנימיות חליפיות (מספיקה אחת מהן).
גוף שיסודו במשפט הפרטי – הכוונה לגוף שקיים או פועל מכוח חוק העוסק במשפט האזרחי, כגון חוק החברות, חוק העמותות, דיני החוזים וכדומה.
הגוף יכול להיות תאגיד ויכול להיות אדם, כגון אדם המועסק כפרילנסר בגוף ציבורי.
גוף הנהנה מאוטונומיה של רצונו הפרטי.
גוף העושה שימוש מהותי במשאבי ציבור – זהו התנאי שיוצר את החיבור בין העולם הפרטי, שעוגן בתנאים הקודמים, לבין העולם הציבורי עליו חלות נורמות ציבוריות.
ההגדרה של שימוש במשאבי ציבור מורכבת מזיקות שונות וחליפיות ומדובר ברשימה לא סגורה.
גוף פרטי המפעיל סמכות שלטונית על פי דין – מדובר בגופים שקיבלו מכח חוק אפשרות להפעיל סמכות שהיא בעלת אופי שלטוני, בדרך כלל מדובר בסמכויות של כפייה או כח ושיש בהן אלמנט ערכי מסוים המקנה לו אופי ציבורי.
למשל: אשפוז בכפייה בבית חולים פסיכיאטרי פרטי, גופי גבייה פרטיים, עורכי דין פרטיים המועסקים כפרלינסרים בסנגוריה הציבורית, בתי ספר פרטיים המעניקים שירות חינוך חובה, ועוד.
גוף פרטי המפעיל זיקה פונקציונלית לשלטון – מדובר בגוף הנותן שירות שהיה מצופה מהשלטון לבצע אותו, כדרך כלל שירות חיוני או קיומי.
למשל: מים, גז, חשמל, שירותי קבורה.
כמו כן לעיתים מדובר בגופים שהם מונופול מכוח החוק ועל כן הציבור נאלץ לצרוך אותם גם אם היה מעדיף לצרוך את השירות בדרך אחרת.
ישנן זיקות רבות להגדרת פעולה כבעלת זיקה פונקציונלית לשלטון ואין צורך לעמוד בכל הזיקות כדי להיחשב לגוף דו מהותי אלא יש להראות כי מדובר במסה קריטית.
גוף פרטי המפעיל זיקה מוסדית לשלטון – זהו תנאי פורמלי יותר הבוחן האם ישנה "טביעת אצבע" שלטונית בארגון.
ראשית מדובר בחברות ממשלתיות הנמצאות בבעלות ציבורית.
בנוסף יכולה להיות זיקה רעיונית בין הגוף לבין השלטון, כגון קופת חולים או נבחרת לאומית.
כמו כן אם יש על הרשות פיקוח ממשלתי או שיפוטי הדבר יכול להצביע על זיקה לשלטון, גופים הנהנים באופן משמעותי ממימון ציבורי, כגון אוניברסיטאות.
החובות המוטלות על גופים דו מהותיים
ישנן מספר חובות מנהליות ובמהלך השנים התפתחה בפסיקה החלה, או החלה חלקית, על גופים דו מהותיים שונים.
חוקיות המינהל – משמעות עיקרון זה שרשות מנהלית לא רשאית לעסוק דבר שאינה מוסמכת לו בחוק מפורש.
עיקרון זה התקבל עם מספר סייגים גם על גופים דו מהותיים.
אחד המקרים בו המקרה הוחל הוא על הכנסת חמץ לבתי חולים בפסח, בו הוסבר כי מדובר בפגיעה בחופש מדת שהיא זכות חוקתית ועל כל ללא הסמכה מפורשת בחוק אין לבית החולים סמכות לאסור עליו להכניס חמץ לשערי בית החולים.
החובה לפעול בהגינות – על רשות מנהלית לעמוד בסטנדרט מחמיר יותר מתום הלב האזרחי ולפעול בהגינות כלפי כל אדם ללא אינטרס אישי.
כלל זה מוחל באופן חלקי על גופי דו מהותיים, במקרים בהם הגוף זוכה ליתרון משמעותי על האזרח ועל כן חובת השקיפות וההגינות כלפיו הוא מוגברת יותר מהחובה האזרחית.
למשל, חברה העוסקת בהתחדשות עירונית ובעלותה משותפת למדינה ולעירייה.
החובה לנהוג בסבירות – על רשות לאזן בין שיקולים ענייניים באופן סביר ובית המשפט רשאי לפקח על יישום עיקרון זה.
נורמה זו חלה גם על גופים דו מהותיים ובית המשפט שוקל את רמת הסבירות הנדרשת לפי אופי הפעולה ומאפייני הגוף הדו מהותי.
החובה להימנע משיקולים זרים ומניצול לרעה של כוח ציבורי – החלה זו על גופים דו מהותיים היא מורכבת מכיוון וברשויות מנהליות השיקולים הראויים מצויים לחוק בחוק או בתקנות, ואילו בגופי פרטיים שיקול הדעת אין רשימה שכזו.
חובה זו אינה גורפת ונידונה בבתי המשפט לאור פרטי המקרים.
חובת המכרזים – רשות מנהלים מחויבת להתקשר עם ספקים באמצעות דיני מכרזים.
ישנם גופים דו מהותיים שחויבו בחוק או בתקנות לפעול לפי דיני המכרזים, למשל: קופות חולים, מוסדות להשכלה גבוהה, חברות ממשלתיות.
עם זאת, בית המשפט החיל את דיני המכרזים גם על גופים דו מהותיים שהחוק לא החיל אותם עליהם, כגון: קק"ל, הסוכנות היהודית וההתאחדות לכדורגל בישראל.
עם זאת, בית המשפט לא החיל על הגופים חובת מכרזים מוחלטת ומאפשר גמישות מסוימת, מכיוון ולא מדובר בגופים שהחוק חייב אותם בחובת המכרזים.
ישנן חובות נוספות שנידונו בפסיקה באירועים חריגים יותר, כגון: החובה להפעיל שיקול דעת, זכות העמידה, החובה להניח תשתית עובדתית, כלל הבטלות היחסית ועוד.
גוף שלישי הוא סרט דרמה רומנטית אמריקאי משנת 2013 שביים וכתב פול האגיס.
הסרט כולל אנסמבל שחקנים ביניהם ליאם ניסן, אוליביה ויילד, ג'יימס פרנקו, מילה קוניס ואדריאן ברודי.
העלילה עוקבת אחרי שלוש מערכות יחסים שונות בפריז, רומא וניו יורק, כאשר כל אחת מעורבת בדרמה ואובדן הקשורים בחיים האישיים של הדמויות.
הסרט הופק בתקציב של כ-28 מיליון דולר אך יצא לאקרנים בשחרור מוגבל והכניס פחות מכ-1.02 מיליון דולר בקופות.
לאחר מכן הוא שוחרר ב־DVD ובבלו-ריי ב-30 בספטמבר 2014.
עלילת הסרט מתמקדת בסיפורם של שלושה זוגות בשלוש ערים שונות המייצגות מערכות יחסים ומכשולים דומים.
בפריז, מייקל וכותבת עיתונים בשם אנה נמצאים במערכת יחסים סוערת שמתאפיינת בחוסר אמון.
ברומא, סקוט מנסה לעזור לאישה בשם מוניקה להשיג את בתה חזרה לאחר שנחטפה.
בניו יורק, ג'וליה נאבקת באביו של בנה, ריק, כדי להוכיח שהיא מסוגלת לגדל את בנה למרות עבר בעייתי.
שלוש העלילות מתחברות בדרכים מפתיעות כשנחשפים הסודות האישיים של הדמויות ומודגשים הקשיים בלהתמודד עם אהבה ואובדן.
ליאם ניסן – מייקל, סופר בפריז הנמצא במערכת יחסים קשה
אוליביה ויילד – אנה בר, כתבת עיתונים מאוהבת
ג'יימס פרנקו – ריק וייס, אמן המתגורר בניו יורק
מילה קוניס – ג'וליה וייס, אם צעירה במאבק משפטי
אדריאן ברודי – סקוט לאורי, איש עסקים ברומא
מורן אטיאס – מוניקה, אם שבתה נחטפה
מריה בלו – תרזה לאורי, אשתו של סקוט
קים בייסינגר – איליין לאורי, אשתו של מייקל
קרוליין גודול – ד"ר גרטנר, מטפלת זוגיות
דייוויד היירווד – ג'ייק לונג, חבר של אנה
באתר Rotten Tomatoes הסרט זכה לציון 25% בהתבסס על 100 ביקורות.
הקונצנזוס באתר: "סרט דרמה מורכב מדי בשאיפותיו, מאכזב בביצוע".
יתר על כן, באתר Metacritic הסרט קיבל ציון 38 מתוך 100, בהתבסס על 30 ביקורות.
בנוסף, הסרט קיבל ביקורות שליליות בעיקר, אשר מתחו ביקורת על העלילה המורכבת מדי וחוסר התאום בין חלקי הסיפור.
גופים קרובי ארץ או עצמים קרובי ארץ (NEOs – Near Earth Objects) הם אסטרואידים ושביטים החולפים בחלל בסמיכות גבוהה יחסית לכדור הארץ.
מלבד כוכבי הלכת הגדולים, למערכת השמש שייכים גופים קטנים, כאלה שמכונים "כוכבי לכת מינוריים" (אסטרואידים) או שביטים שמקיפים את השמש.
רוב מסלולי האסטרואידים נמצאים בחגורת האסטרואידים בין המסלולים של כוכבי הלכת מאדים וצדק, ואילו רוב השביטים נעים באזורים עוד יותר מרוחקים.
אולם, מעטים מהגופים הזעירים האלה מתקרבים לכדור הארץ, לפעמים בצורה מסוכנת, ועלולים להתנגש בו.
אלה הם העצמים הקרויים "גופים קרובי ארץ".
לפני 65 מיליוני שנים גוף כזה, שגודלו היה כ-10 ק"מ, גרם להכחדת הדינוזאורים מעל פני כדור הארץ, יחד עם יצורים רבים אחרים על פי הסברה המקובלת.
ברשומות האיגוד הבינלאומי לאסטרונומיה רשומים כיום למעלה מ-400,000 אסטרואידים, מהם כ-6,000 שמתקרבים מאוד לארץ.
האפשרות להתנגשות של אחד מגופים אלה עם כדור הארץ, והסכנה לפגיעה מסיבית בחיי אדם וברכוש שיש בה, מוכרות למדענים ולממשלות במדינות שונות.
חקר וגילוי גופים קרובי ארץ
מומחים לאסטרואידים מסביב לעולם החלו לשכנע ממשלות רבות להקצות יותר משאבים בתוכניות לחקר אסטרואידים, בתוכניות הגנה ובמחקר בסיסי של שביטים ואסטרואידים.
נאס"א עצמה תשקיע כ-3.5 מיליון דולר בכל שנה בחיפוש אחר אסטרואידים המסכנים את כדור הארץ.
בינתיים לא מוקצים כל תקציבים לחקר האפשרויות להסרת האיום אם יתגלה.
לפני שהמדענים יוכלו לדעת כיצד לעשות זאת, יש צורך ביותר מידע אודות הפיזור של עצמים קרובים לכדור הארץ והרכבם.
החוקרים ממליצים לנאס"א להתמקד במטרות הבאות כדי להראות כיצד בני אדם ורובוטים יוכלו לעבוד ביחד על פני השטח של עצמים קטנים בחלל הקרוב לכדור הארץ:
להשיג ידע בסיסי על העצמים במערכת השמש
לשאוף להשיג הישגים טכניים שלא התאפשרו קודם לכן על עצמים בחלל הבינפלנטרי
להגן על כדור הארץ מאפשרות עתידית של התנגשות קטסטרופלית עם עצם מסוכן מן החלל.
מכיוון שפעילויות אלה יאפשרו טיסות מאוישות לחלל הבינפלנטרי, הם גם יוכלו לשמש כר לצבירת ניסיון טכני ורפואי להתנהגות בני אדם במרחקים כאלה, ואולי מטרה מאתגרת יותר תהיה משימה מאוישת למאדים.
חישובים אסטרונומיים של שיערוך מסלול של 2020 UL3 מצאו שב-14 בנובמבר 2089 הוא צפוי לחלוף קרוב כ-251 אלף קילומטרים מכדור הארץ, מרחק שיחד עם טווח השגיאה בחישוב מכניס את תסריט התנגשות עם כדו"א לאפשרי.
מפאת מחסור בתקציב ציבורי, הקימה קבוצה של מדענים ואסטרונאוטים לשעבר את "קרן B612" , מוסד ללא כוונת רווח שמטרותיו הן לממן פעילות חיפוש וייזום פתרונות למניעת התנגשות של גופים קרובי ארץ.
הקרן עסקה בעיקר בתוכנית לשיגור טלסקופ החלל "סנטינל" (זקיף) , שהיה אמור להיות הטלסקופ הראשון בחלל שמטרתו היחידה היא גילוי גופים עם פוטנציאל התנגשות.
הטלסקופ יועד להיות מוצב במסלול דמוי-נוגה, כך שהוא יימצא תמיד לפני כדור הארץ בסיבובו סביב השמש, וכך הוא יוכל לסרוק את כל האזור בחלל שממנו עתידים להגיע גופים במסלול התנגשות עם הארץ.
במצב זה, רזולוציית הסריקה תהיה גבוהה, עם 90% סיכוי לגלות כל גוף שקוטרו לפחות 140 מטר.
זהו הגודל הקטן ביותר מבין כל הפרויקטים שמיועדים למטרה זו.
הטלסקופ היה מיועד להיות משוגר במהלך שנת 2018, אולם הפרויקט בוטל מחוסר תקציב.
בהתאם לקוטרו ולמהירותו הקווית של כדור הארץ, הוא עובר מרחק השווה לקוטרו בכל 425 שניות, שהן כ-7 דקות.
על כן, מספיק להשהות או לקדם גוף הנמצא במסלול התנגשות במעט יותר מ-7 דקות, כדי למנוע מהגוף לחצות את מסלול הארץ, או אפילו להתקרב במידה שהוא יילכד בשדה הכבידה של הארץ.
לצורך השהיה בסדר-גודל כזה, של גוף שפגיעתו צפויה בתוך כ-10 שנים, די בשינוי מהירות זעיר של כמיקרו-מטר בשניה.
מדעני "סנטינל" העדיפו את הרעיון האחרון בעיקר מפני שהוא מתאים לטיפול בסכנות שאינן גוף יחיד, אלא אוסף של גופים קטנים המוחזקים יחד בכוח הכבידה.
סוכנות החלל הישראלית בחרה באוניברסיטת תל אביב ובקבוצת מדענים מאנשי הסגל האקדמי שלה להקמה ולהפעלה של מרכז ידע לאומי על גופים קרובי ארץ.
המרכז הוא שיתוף פעולה בין החוג לפיזיקה ואסטרונומיה, החוג לגיאופיזיקה ומדעים פלנטריים, ובית הספר לחינוך של האוניברסיטה.
בראש המרכז עומד ד"ר נח ברוש, מנהל מצפה הכוכבים על שם וייז.
פעילות המרכז כוללת תצפיות אסטרונומיות לניטור עצמים חדשים ולמעקב אחר גופים ידועים, והסברה בקרב הנוער והקהל הרחב.
המחקר המדעי במרכז מתבסס על תצפיות אסטרונומיות עם שני הטלסקופים של מצפה הכוכבים ע"ש וייז: הטלסקופ הוותיק, שקוטרו מטר אחד, וטלסקופ מודרני ואוטומטי, שקוטרו 46 ס"מ, שייעודו העיקרי חיפוש אסטרואידים ושביטים, מעקב אחריהם ולמידת תכונותיהם.
במסגרת המחקר התגלו יותר מ-40 אסטרואידים על ידי מדעני המרכז, ולשניים מהם הוענקו שמות.
גוף דומה הוקם באופן וולונטרי על ידי מצפה הכוכבים הפרטי ברקת ביישוב מכבים שם מתבצע המחקר על ידי חוקרים מן הארץ והעולם באמצעות מערכת מיוחדת המאפשרת כיוון המכשירים לאסטרואידים דרך רשת האינטרנט.
תוכנית נוספת קיימת גם באגודה הישראלית לאסטרונומיה.
יושב ראש האגודה הקודם, אילן מנוליס, זכה לאסטרואיד על שמו.
גּוּפִּי (שם מדעי: Poecilia reticulata) הוא מין של דג הנפוץ בים הקריבי ושייך למשפחת הגמבוזיים.
דגי הגופי התגלו על ידי רוברט ג'ון ליצ'מר גופי (Robert John Lechmere Guppy) בטרינידד ב-1866 ונקראו על שמו.
הגופי הוא דג קטן: אורך הנקבות מגיע עד 8 ס"מ ואורך הזכרים עד 4.5 ס"מ.
הזכרים ססגוניים וקטנים יותר מהנקבות, ונבדלים מהן בסנפיר שת דקיק הקרוי גונופודיום, בזנב ארוך רחב כמניפה וצבעוני, ובסנפיר גב, שבדרך כלל הוא ארוך באופן ניכר מזה של הנקבה.
לנקבות גוף אפור או שקוף עם זנב צבעוני וגופן גדול יותר באופן ניכר מזה של הזכרים.
הם מעדיפים מים רדודים וסבך של צמחי מים.
אורך חייהם הוא עד שלוש שנים.
מקורם בטבע הוא במעיינות ובנחלים בעלי זרימה איטית, בביצות ובאגמים בדרום אמריקה, צפונית לנהר האמזונאס.
כיום נפוצים במקומות רבים בעולם, וגם בישראל אליה הם הובאו כדגי נוי והתאקלמו במקווי מים מתוקים.
לדגי הגופי, בדומה לבעלי חיים רבים אחרים, אין מערכת יחסים זוגית, והזכרים מנסים להפרות כל נקבה המזדמנת בקרבתם.
זרעם של הזכרים יכול להישמר בגוף הנקבות 6-7 מחזורי רבייה.
הנקבות משריצות את הדגיגים כל השנה, כאשר משך ההיריון כ-4 שבועות, ומשתנה בהתאם לטמפרטורות המים.
בכל השרצה יוצאים 35-50 דגיגים בדרך כלל, אך לפעמים הנקבה משריצה 200-2 דגיגים (נקבות צעירות משריצות דגיגים בודדים, ועם הגודל והבגרות הכמות עולה).
נקבות בהיריון ניכרות בבטן תפוחה וכתם שחור בבטן באזור סנפיר השת.
נקבת הגופי אינה מטפלת בדגיגים ולרוב אוכלת אותם.
אולם כיוון שההורים עלולים לבלוע את הדגיגים, מומלץ קודם ההשרצה להוסיף לאקווריום צמח בעל עלווה צפופה, שתול או צף, שישמש כמקום מסתור לדגיגים מפני הוריהם ושאר דגי האקווריום ובכל מקרה מומלץ אקווריום בגודל סביר על מנת להבטיח השרדות טובה יותר של הדגיגים.
בנוסף ניתן גם להשתמש בכלי קיבול מיוחד הנקרא תא השרצה העשוי מרשת צפופה.
מכניסים את הנקבה לתא כשהיא עומדת להשריץ ולאחר ההשרצה מוציאים אותה ומשאירים את הדגיגים מוגנים בתא.
דג זה נוח לגידול ובגלל מגוון צבעיו והמגוון בין הפרטים השונים הוא נפוץ מאוד.
עקב הנדסה ממושכת שנערכה לזן, הזן נחלש ונדרשת מקצועיות רבה יותר בגידול המסחרי.
בארץ ישנן מספר חוות המגדלות דגי גופי המיועדים ליצוא ולשוק המקומי.
קיימים מועדוני חובבי דגי גופי בעולם אשר מתכנסים ומציגים את דגיהם.
נערכות תחרויות בין הדגים השונים שטופחו.
בשנות השבעים הבחין הביולוג ג'ון אנדלר בכך שדגי גופי בנחלי ונצואלה וטרינידד הם חד-גוניים וגופי במעלה הנחלים הם צבעוניים יותר.
אנדלר שיער שדגי גופי שבמעלה הנחל מוגנים מדגי הפייק ציקליד שאינם מסוגלים לשחות למעלה הנחל, ולכן בקרבם, התפתח בתהליך של ברירה טבעית, התרחקות מצבעי הסוואה או דגמי הסוואה.
במקום זאת דומיננטי בקרבם מוטיב של צבעי חיזור, שהתפתחו בתהליך של ברירה זוויגית.
לפי התאוריה הלחץ מצד נקבות למצוא בן זוג צבעוני יותר (אפקט ההכבדה), גבר במקומות אלה על הלחץ הרגיל של טריפה שקיים ברוב המקומות האחרים.
אנדלר הכניס דגי גופי לבריכות שבחלקן היו חלוקי נחל ובחלקן היו אבני חצץ.
בשלב ראשון, לא היו בבריכות טורפים כלל, ואחרי כמה חודשים התגלה כי בכל הבריכות יש זכרים רבים שהם בעלי כתמים צבועניים רבים, ובגדלים שונים.
בשלב הבא הכניס אנדלר בחלק מהבריכות דגי פייק ציקליד, בחלקן הכניס טורפים פחות מסוכנים (שכן אין כמעט מקום בטבע שבו אין טורפים) ואת חלקן השאיר ללא טורפים כלל.
התחזית של הניסוי הייתה שבבריכות עם טורפים רבים, תהיה ברירה טבעית לטובת דגים בעלי דגמי הסוואה טובים ואילו בבריכות ללא טורפים, הגורם העיקרי שישלוט יהיה ברירה זיווגית ולכן יהיו בה דגים עם הרבה צבעים.
בתוך כשנה וחודשיים, שהם עשרה דורות של דגי גופי, הסתגלה אוכלוסיית הגופי לסביבות השונות.
בבריכות המסוכנות התרבו רק הדגים החדגוניים.
דגים בבריכות עם חלוקי נחל היו מוסווים טוב יותר, כי חלוקי הנחל תאמו את צורתם וצבעיהם.
כך קרה שבבריכות אלה, הבטוחות יותר, התרבו דגי גופי צבעוניים רבים יותר.
כמו כן התגלו דפוסים שונים בין בריכות בעלות חלוקים קטנים לגדולים בבריכות עם טורפים לא מסוכנים או ללא טורפים.
הלחץ האבולוציוני לכיוון של ברירה זיווגית פעל להבלטה חזקה יותר של צבעים כך שהסוואה הפכה לדבר נדיר יותר.
"ניסויי הגופי של פרופסור אנדלר הם קלאסיקה בביולוגיה אבולוציונית ודוגמה מאלפת ליכולת ההסתגלות של אוכלוסייה לבעיה חדשה, כמו הופעתו של הפייק ציקליד." האבולוציה של הגופי הונעה מכישלונם של דגי הגופי הצבעוניים בבריכות עם הטורפים.
הם נטרפו, ואלה שהיו חדגוניים בצבעיהם "המשיכו להשריץ דורות של דגיגי גופי שהיטיבו להסתגל למציאות." הניסוי של אנדלר הוא דוגמה נוספת לכוח ניבוי של תאוריות אבולציוניות.
לניסוי זה נעשו ניסוי המשך על ידי אנדלר ואחרים.
ניסוי המשך אחד היה בדיקת הדבר באתרי נחל טבעיים במקום בבריכות ונמצאו תוצאות דומות.
חוקרים אחרים ניסו לשחזר את הניסוי של אנדלר וגילו תוצאות נוספות - התברר כי לא רק שהדגים שלחץ של רבייה זיווגית גרם להעדפת דגים צבעוניים יותר, אלא שתכונה זו הנראית לעין, הייתה כעין החלק הגלוי של הקרחון למגוון גדול של תכונות אחרות שהועדפו אצל זכרים.
זכרים בתנאים אלה הגיעו לבגרות מינית בגיל מבוגר יותר, הם היו גדולים יותר, הצאצאים שנולדו היו בעלי גודל ממוצע גדול יותר והם היו מעטים יותר (כלומר השקעה גדולה יותר בכל צאצא).
גוף סיבוב של חתך חרוט הוא גוף תלת־ממדי הנוצר באמצעות סיבוב של חתך חרוט סביב צירו.
שמו של גוף הסיבוב נגזר בדרך כלל משמו של חתך החרוט באמצעות הסיומת "איד":
ספרואיד הוא גוף סיבוב שנוצר מסיבוב אליפסה מסביב לאחד משני צירי הסימטריה שלה.
במערכת צירים קרטזית, משוואת הספרואיד שמרכזו בראשית וציר הסימטריה שלו הוא ציר ה-z נתונה על ידי אוסף הפתרונות של המשוואה:
הספרואיד הוא מקרה פרטי של אליפסואיד בו שניים מהצירים שווים.
פרבולואיד הוא גוף סיבוב שנוצר מסיבוב פרבולה סביב ציר הסימטריה שלה.
אם נחתוך את הפרבולואיד במקביל למישור x-y נקבל או קבוצה ריקה או אליפסה שמשוואתה היא
כאשר a=b=1 מתקבל פרבולואיד סימטרי במיוחד שניתן לתארו במספר צורות:
אוסף של מעגלים המונחים זה מעל זה, כך שהרדיוס של המעגל המונח בגובה z הוא .
פרבולואיד זה מציג סימטריה מעגלית (גלילית) ולכן נקרא "פרבולואיד מעגלי".
הפרבולה z=x2 כאשר מסובבים אותה במישור x-y סביב ציר z.
מסיבה זאת, פרבולואיד כזה נקרא לפעמים "פרבולה מסובבת" או "פרבולה של סיבוב".
נפח פרבולואיד קטום הוא חצי מנפח הגליל החוסם אותו.
היפרבולואיד הוא גוף סיבוב של ההיפרבולה, וצורתו תלויה במיקומו של ציר הסיבוב ביחס להיפרבולה.
לתבנית הריבועית המגדירה את ההיפרבולואיד יש סימן סילבסטר 1+ או 1-.
במקרה הראשון, המשוואה היא מהצורה , ומתקבל היפרבולואיד חד-יריעתי, שהוא גוף הסיבוב של ההיפרבולה דרך ציר המאונך לקו המחבר את המוקדים.
במקרה השני, המשוואה היא מהצורה , עם סימן 1-, ומתקבל היפרבולואיד דו-יריעתי.
מקרה פרטי חשוב הוא המשוואה:
להיפרבולה זו היפרבולואיד בצורת חרוט.
נשים לב, שזו צורת הביניים במעבר בין שני סוגי ההיפרבולואיד.
גופו של עניין הוא ספר מאת ג'ונתן מילר העוסק בתולדות הרפואה המערבית, בהיבטים חברתיים ואנתרופולוגיים של הרפואה, וכן מציג את מדע הרפואה כמקרה-מבחן בפילוסופיה של המדע.
הספר נכתב בעקבות סדרת טלוויזיה בהפקת הרשת הציבורית הבריטית BBC.
ג'ונתן מילר כתב והנחה את הסדרה, ומאוחר יותר עיבד אותה לספר.
הספר יצא לאור בבריטניה באנגלית בשנת 1978, ותורגם לעברית בידי יוסף גרודזינסקי בשנת 1983. סדרת הטלוויזיה נקנתה על ידי רשות השידור ושודרה בארץ בתחילת שנות ה-80.
הספר מציג רעיון מרכזי שעל-פיו הבנת תפקודו של גוף האדם מתקדמת באמצעות דימויים טכנולוגיים.
ככל שהפיתוחים הטכנולוגיים משתכללים, כך נוצרים עוד ועוד דימויים שאליהם אפשר להשוות את תפקודן של מערכות בגוף האדם, ולפיכך להבין טוב יותר את האופן שבו גוף האדם מתפקד.
מילר כותב בהקדמה לספר: "ומאחר שהחיפוש אחרי טבעו של משהו הוא בעיקרו גילוי דברים שהוא דומה להם, הרי שהתרומה המרשימה ביותר לגידול בהבנה הייתה תחילת השימוש בדימויים מאירי עיניים."
ג'ונתן מילר מביא כמה דוגמאות להתפתחות הרפואה במקביל להתפתחות הטכנולוגיה.
הוא מראה כיצד הושווה הלב במהלך ההיסטוריה למערכות שונות שהיו נפוצות בשעתן, אולם רק עם המצאת המשאבה, והפצת השימוש בה במהלך המאה ה-16 כאמצעי לכיבוי שרפות ולניקוז מים ממכרות, הושגה פריצת דרך בהבנת תפקודו, ולפיכך גם בטיפול במחלות הקשורות בו.
דוגמה אחרת מסוג זה שמובאת בספר היא התפתחות מחקר מערכת הרבייה והגנטיקה במקביל להתפתחות שיטת העבודה בסרט נע.
ההיריון הושווה ליצירת חפץ בידי בעל-מלאכה, וכל עוד נהגה השיטה שעל-פיה מייצרים כל חפץ בנפרד לפי דגם מוכן מראש, סברו פילוסופים, מדענים ורופאים כי בזרע טמונה דמותו של התינוק שעתיד להיוולד.
המהפכה התעשייתית הביאה שיטת ייצור חדשה - שיטת הסרט הנע, שבה כל עובד אחראי רק על שלב אחד בייצור, ולפעמים הוא אינו בקיא כלל בשלבי הייצור האחרים.
שיטה זו סיפקה דימוי טוב יותר לאופן שבו מתפתח תינוק, ובסופו של דבר יצרה תשתית לגילוי הקוד הגנטי.
הספר בוחן את תולדות הרפואה מנקודת מבט הומניסטית.
התפתחות הרפואה מוצגת בו כהישג של "רוח האדם", בדומה להישגים טכנולוגיים, אדריכליים והישגים בתחום האמנות.
למשל, ספרו של ויליאם הארווי על מחזור הדם מוצג על ידי מילר כספר קריאה משובח, ולא רק כמאמר פורץ-דרך בתחום הרפואה.
כמו כן מתוארת ההתפתחות בתיאור גוף האדם באמנות הפלסטית במקביל להתפתחות חקר גוף האדם למטרות רפואיות.
הספר מביא יצירות אמנות רבות, בעיקר תמונות ופסלים, המדגימים רעיונות חדשים באמנות ובפילוסופיה, ששימשו בסיס גם למחקר הרפואי.
היבט הומניסטי אחר של תיאור תולדות הרפואה, הוא שימת דגש על תרומת התרבות הקלאסית, תרבות יוון ורומי, להתפתחות הרפואה.
בעיקר מוזכרים כתבי הפילוסוף היווני אריסטו וכתביו של הרופא הרומי גלאנוס כתשתית שעליה מתבסס המחקר המדעי ברפואה.
רפואה בתרבויות לא-אירופיות מובאת רק בפרק העוסק בהיבטים החברתיים האנתרופולוגיים של הרפואה, ואף על-פי שמילר מתייחס לתרבויות האלה בכבוד, הוא אינו מניח שיש להן חלק בהתפתחות מדע הרפואה המודרני.
מהספר עולה כי מילר שייך לגישה הרואה את מטרתו של המדע בכלל ומדע הרפואה בפרט כ"ביטול המסתורין" - כלומר מציאת סיבה רציונלית ואובייקטיבית לכל תופעה הקשורה בגוף האדם.
אף על-פי שמילר מציין במפורש שגם רופא אליל הוא רופא הממלא בקהילה שלו את כל הפונקציות שרופא מערבי ממלא בקהילה מערבית, הוא רואה את התפתחות הרפואה כהתקדמות מהסברים סובייקטיביים או מיסטיים לתופעות גופניות, להסברים רציונליים ואובייקטיביים.
אפקט הפלצבו, למשל, מתואר על-ידו כבעיה שעל המחקר המדעי להתמודד איתה, ולא ככיוון אפשרי לשיטות ריפוי לא-שגרתיות.
גוף תאורה או מנורה חשמלית הוא מכשיר חשמלי שנועד להאיר שטחים באופן מלאכותי.
מקור האור בגוף התאורה הוא נורה חשמלית אחת או יותר.
המילה "מנורה" בעברית משמשת שם לכל אמצעי המפיץ אור, לאו דווקא חשמלי.
בשל היותם של גופי תאורה אלמנטים בולטים למדי, ישנה משמעות רבה לעיצוב גוף התאורה ולשילובו בתכנון האדריכלי של האתר אותו נועד גוף התאורה להאיר.
במהותו, מהווה גוף התאורה בסיס להתקנת הנורות וציוד העזר שנועד להפעלתן – בתי נורה, שנאי (במקרה של נורות הלוגן למתח נמוך), משנק (במקרה של נורות פלואורסצנטיות ונורת פריקה אחרות) או ספק כוח (במקרה של תאורת LED).
המבנה של גופי תאורה נגזר מכך ומהתפקידים הנוספים אותם אמור גוף התאורה למלא.
גופי התאורה בנויים כך שהם מגינים פיזית על הציוד המותקן בתוכם, ובדרך כלל גם על הנורה.
הגנה זו נועדה גם למנוע התחשמלות על ידי מגע מקרי ברכיבים החשמליים הקיימים בגוף.
גופים אשר בנויים ממעטפת מתכתית או שמכילים חלקים מתכתיים חשופים, יוגנו על ידי הארקתם או על ידי שימוש במתח חשמלי שאינו מסוכן.
לגופי תאורה שונים ישנן רמות אטימות שונות, מהגנה בפני מגע מקרי ועד לאטימות מוחלטת מפני חדירת מים ואבק.
גופי תאורה מסוימים אף מוגנים מפני התפוצצות.
המבנה של גוף התאורה חייב לעמוד בפני החום הנוצר על ידי הנורה או כל ציוד אחר המותקן בו.
תכנון של גוף תאורה מחייב התחשבות בחום זה וההתמודדות עמו נעשית על ידי שימוש בחומרים העמידים לחום או על ידי מבנה המאפשר פיזור מספיק של החום.
בכל מקרה מהווה בעיית ההתחממות מגבלה על ההספק החשמלי של גוף התאורה.
גופי תאורה מבצעים תפקיד של ניתוב קרני האור הנפלטות מהנורה.
לצורך כך מורכבים בגופי תאורה רכיבים הקובעים את פיזור האור – הרפלקטור – רכיב המותקן מאחורי הנורה ונועד למקד את קרני האור לכיוון הרצוי, והלובר – רכיב שנועד להגביל את פיזור קרני האור בכיוון אליו הן ממוקדות.
הפוטומטריה של גוף תאורה היא הדרך בה הגוף מאיר: הצורה בה מתפזרות קרני האור הנפלטות מהגוף.
לכל גוף תאורה ניתן להכין עקומה פוטומטרית המתארת בצורה גרפית את צורת הפיזור.
גופי תאורה נבנים ממגוון רחב של חומרים.
פח – משמש בעיקר כבסיס להתקנת הציוד.
זכוכית – משמשת לכיסוי הגופים ולדקורציה.
חומרים פלסטיים, בעיקר פוליקרבונט – משמש כבסיס להתקנת ציוד, ככיסוי וכרפלקטור (על ידי ציפויו באלומיניום)
אלומיניום – משמש לייצור רפלקטורים ולוברים.
החלוקה הבסיסית ביותר של גופי התאורה היא לגופים המותקנים בתוך מבנים (תאורת פנים) ולכאלה המותקנים בשטח פתוח (תאורת חוץ).
על אף חלוקה זו לא מן הנמנע שגופים המסווגים כתאורת חוץ יותקנו בתוך מבנים, ולהפך, כל עוד דרגת ההגנה של הגוף מאפשרת זאת.
תאורה ביתית/משרדית: משמשת להארת חללים פנימיים במקומות מגורים, משרדים ומסחר
ישנם סוגים רבים של גופי תאורה, להלן כמה מהנפוצים שבהם:
מנורה תלויה – מנורה המחוברת לתקרה באמצעות כבל.
לעיתים כבל ההזנה החשמלית שלה משמש גם לתלייתה.
התקנה של מנורות תלויות נפוצה בחללים בהם תקרות גבוהות ומעל לשולחנות.
מנורות תלויות המעוצבות בפאר נקראות נברשת.
מנורה עומדת היא גוף תאורה העומד על הרצפה ומורכב מבסיס רחב וכבד, ומוט שבראשו פנס.
מנורות אלו אינן מחוברות לרצפה, כך שניתן לשנות את מיקומן בעת הצורך.
מנורת שולחן היא מנורה שמיועדת להארת שולחן.
מנורות שולחן הן בדרך כלל גופי תאורה קטנים, קלים וניידים.
מנורת השולחן ה"קלאסית" מורכבת מבסיס כבד, אליו מחוברת זרוע לפעמים ניתנת לכוונון, ואליה מחוברת נורה הנתונה בתוך רפלקטור הממקד את האלומה (דוגמה לסוג זה – מנורת בנקאים).
מנורות שולחן נפוצות נוספות הן מנורות הכוללות בסיס מסיבי אשר אליו מחוברת הנורה (ללא זרוע), ועליה מורכב אהיל.
קיימות גם מנורות שולחן המתחברות לשולחן באמצעות מלחציים או מצבט.
מנורת קריאה – זוהי מנורה המפיקה אלומת אור צרה מאוד המאפשרת הארה על דף טקסט כתוב, מבלי להאיר את החלל שמסביב.
מנורות קריאה מותקנות על קיר, כמנורה עומדת וכמנורות שולחן.
מנורות קריאה מותקנות לעיתים גם כאביזר יוקרה ברכב פרטי ובמטוסי נוסעים.
בדרך כלל המנורה מכילה ציר המאפשר לכוון את האלומה.
מנורת קיר – מנורה המחוברת ישירות לקיר.
ארמטורה היא מנורת קיר פשוטה הכוללת בית נורה המחובר ישירות לקיר ועליו מוברג כדור מזכוכית או מפלסטיק להגנה על הנורה עצמה.
פלפונירה הוא גוף תאורה סגור, מעין קופסה, שמחובר ישירות לקיר או לתקרה.
פלפונירות נפוצות בצורת עיגול, ריבוע או אליפסה.
גופים קטנים במערכת השמש הוא מונח שנקבע באוגוסט 2006 על ידי האיגוד האסטרונומי הבין-לאומי כדי לתאר גופים במערכת השמש אשר אינם כוכבי לכת ואינם כוכבי לכת ננסים.
כיום לא ברור אם יוגדר גבול תחתון כחלק מההגדרה של גופים קטנים במערכת השמש, או אם הוא יקיף את כל החומר (material) עד לרמה של מטאוריטים, הגופים המאקרוסקופיים הקטנים ביותר הסובבים את השמש.
(ברמה מיקרוסקופית יש גם גופים קטנים יותר כגון אבק בין-כוכבי, חלקיקים של רוח שמש וחלקיקים חופשיים של מימן.)
ירחים שונים מגופים קטנים במערכת שמש לא בגודלם, אלא במסלולם.
מסלולי ירחים אינם מרוכזים סביב השמש אלא סביב אובייקטים אחרים במערכת השמש, כגון כוכבי לכת, כוכבי לכת ננסים, ואף סביב גופים קטנים במערכת שמש (SSSB).
חלק מהגופים הגדולים יותר עשויים להיות מסווגים מחדש בעתיד ככוכבי לכת ננסים, עד בדיקה נוספת כדי לקבוע אם הם נמצאים בשיווי משקל הידרוסטטי.
הרוב המכריע של גופים קטנים במערכת שמש נמצא בשני אזורים נפרדים, חגורת האסטרואידים וחגורת קויפר.
שתי חגורות אלה מחזיקות במבנה פנימי כלשהו הקשור להפרעות על ידי כוכבי לכת הגדולים (במיוחד יופיטר ונפטון, בהתאמה), ויש להם גבולות שהוגדרו באופן רופף למדי.
אזורים אחרים של מערכת השמש גם מוקפים על ידי גופים קטנים אך בריכוזים קטנים יותר.
אלה כוללים את האסטרואידים קרובים ארץ, קנטאורים, שביטים ואובייקטי דיסק מפוזרים.
מאז שנת 1930, בה התגלה פלוטו, הוא נחשב ככוכב לכת התשיעי למרות שהיה הרבה יותר קטן משאר כוכבי הלכת.
כאשר התגלה אריס, גוף שמימי שהיה גדול מפלוטו, בשנת 2005, ביקשו מגליו לרשום אותו ככוכב הלכת העשירי.
הדבר עורר ויכוח בקהילה האסטרונומית בנוגע לשאלה האם יש להוסיף כוכב לכת נוסף או לשלול את מעמדו של פלוטו ככוכב לכת.
באוגוסט 2006, עדכן האיגוד האסטרונומי הבינלאומי את ההגדרה של "כוכב לכת", והוסיף הגדרה חדשה בשם "כוכב לכת ננסי", המתאימה לגופים קטנים יותר כמו פלוטו ואריס.
כמו כן נקבע כי כל אותם הגופים שלא עומדים בשתי ההגדרות הללו יכונו "גופים קטנים במערכת השמש".
סיווג הגופים הקטנים במערכת השמש
יש חלוקה לפי סוג הגופים:
אסטרואידים - גופים סלעיים, רובם בצורה לא כדורית, שנמצאים בעיקר במערכת השמש הפנימית .
אסטרואידים וולקניים – אסטרואידים הנמצאים במסלול בחגורה שבין 0.08 לבין 0.21 יחידות אסטרונומיות, במסלולו של כוכב חמה.
גופים קרובי ארץ – כל אותם הגופים הנמצאים בחלל בסמיכות לכדור הארץ.
אסטרואידי אטן - בעלי מרחק הקפה ממוצע הקטן מיחידה אסטרונומית אחת, ובעלי אפהליון גדול מ-0.983 יחידות אסטרונומיות.
אסטרואידי אפולו - בעלי מרחק הקפה ממוצע גדול מיחידה אסטרונומית אחת, שנקודת הפריהליון שלהם קטנה מ-1.017 יחידות אסטרונומיות.
מסלולם סביב השמש בדרך כלל חוצה את מסלול כדור הארץ והם עלולים להוות סכנה.
אסטרואידים בחגורת האסטרואידים – אסטרואידים הנמצאים במסלול סביב השמש בחגורת האסטרואידים בין מאדים לבין צדק.
אסטרואידים טרוייאנים – קבוצה של אסטרואידים הנמצאים במסלול סביב השמש במסלולו של צדק.
אסטרואידים טרוייאנים – לפני צדק.
אסטרואידים יוונים – אחרי צדק.
קנטאורים – קבוצה של אסטרואידים הנמצאים במסלול סביב השמש באזור שבין צדק לבין נפטון.
גופים טרנס נפטוניים בחגורת קויפר ובדיסק המפוזר - כל אותם גופים קטנים הנמצאים מעבר לכוכב הלכת נפטון (חוץ מכוכבי הלכת הננסיים פלוטו, האומיה, מאקה-מאקה ואריס).
ייתכן שחלק מאותם גופים באזורים הרחוקים במערכת השמש יסווגו בעתיד ככוכבי לכת ננסים, זאת לאחר תצפיות נוספות שיוכיחו כי הם גדולים מספיק ועומדים בקריטריונים.
מטאורואידים - גופים המורכבים מאסטרואיד ובעלי תכונות דומות לאסטרואיד רק קטנים יותר ממטר אחד.
לא נהוג לחלק אותם לקבוצות משנה.
שביטים – גופים קטנים הדומים לאסטרואידים אך מורכבים בעיקר מקרח.
יחודם הוא המסלול האליפטי הקיצוני סביב השמש, כאשר בהתקרבם לשמש הם יוצרים זנב ארוך ובהיר.
גופייה היא סוג של חולצה, המאופיינת בכך שהיא חסרת צווארון ולרוב גם חסרת שרוולים.
הגופייה מקיפה את הגוף בשלמות ולרוב אין לה כפתורים.
גופיות כותנה נפוצות בעיקר באזורים חמים, בשל רכותה של הכותנה ויכולת הספיגה שלה.
באזורים קרים שימשו בעבר גופיות צמר כשכבת חימום.
כיום מעוצבות גופיות גם מבדים סינתטיים בעלי תכונות בידוד תרמי.
את הגופייה נהוג ללבוש בתור בגד תחתון, ישירות על הגוף, מתחת לבגדים העליונים.
באופן זה הגופייה יכולה לשמש בין היתר גם להסתרת הגוף מתחת חלק עליון שקוף או שקוף למחצה.
הגופייה גם משמשת לספיגת זיעה.
גופייה יכולה להיות ללא שרוול, או עם שרוול קצר או ארוך.
בצבא היא חלק מתלבושת החובה של החיילים, גם כדי לספוג זיעה וכך למנוע חיכוך של בד המדים על הגוף.
כהלבשה תחתונה לנשים, גופיות עשויות ממגוון סוגי בדים, ביניהם בד סאטן ומשי, ומעוטרות לעיתים עיטורי תחרה.
בתקופות ובמקומות שנשים הכינו נדוניות, בגדים תחתונים נספרו כחלק מהנדוניה.
היו מוסכמות שונות לגבי מספר הגופיות שיש לכלול בנדוניה.
ישנן גם גופיות שמקובל ללבוש ללא כל כסות מעל.
שימוש זה נפוץ במיוחד בימי הקיץ החמים ולצורך עיסוק בפעילויות ספורטיביות.
גופיות ספורט עשויות לעיתים מבדים סינתטיים המהונדסים כך שיאפשרו נידוף זיעה מהיר.
קיימים עיצובים שונים של גופיות, ביניהם גופיית ספגטי שמאופיינת ברצועות בד דקות המחזיקות את הגופייה על הכתפיים, וגופיית סבא - גופיות כותנה פשוטות ופונקציונליות.
באוסף מוזיאון לונדון נמצאת גופייה סרוגה לילדים, סרוגה ללא תפרים, מה שמצביע על כך שנסרגה על 4 מסרגות דו צדדיות.
כיון שעד המאה ה-18 אנשים לא הרבו להתרחץ, המעמדות העליונים לבשו בגדים תחתונים כדי להגן על הבגדים החיצוניים ממגע עם זיעה ושאר נוזלי הגוף, וגם כדי להגן על עורם ממגע עם הבגדים העליונים, שהיו עשויים מחומרים גסים.
לפשוטי העם בדרך כלל הייתה רק חולצה אחת במקרה הטוב.
ב-סוף יולי 1884, בהרצאות בתערוכת 'בריאות' באנגליה, מספר רופאים דברו על 'סילוק רעלים ושומנים מהגוף' על ידי לבישת בגדים תחתונים סרוגים ביד או במכונה מצמר לבן טבעי.
את הרעיון הזה הפיץ דר' יאגר [Dr.
Jaeger] משטוטגרט, גרמניה, שם היה מרצה לאנתרופולגיה וזואולוגיה בפוליטכניקום המלכותי [ Royal Polytechnic].
לטענתו לפני שלבש לבני צמר היה חולני ושמן.
בקולנוע ובטלוויזיה נעשה שימוש בדמויות לובשות גופיות כסימן מעמדי.
בסדרת הטלוויזיה הבריטית 'מה יגידו השכנים' אונסלו [Onslow] הגיס של גיבורת הסדרה האייסינט [ Hyacinth] לבוש בדרך כלל בגופייה גדולה ומדולדלת.
במלחמת יום הכיפורים התפרסם השיר 'אין לך מה לדאוג' שבפי כולם כונה 'תחתונים וגופיות', על פי השורה הראשונה של הפזמון.מילים: תלמה אליגון מנגינה: קובי אושרת.
בארץ הומצאה גופית ציצית, שייחודה הוא שהקצוות התחתונים של הבגד משתלבים לבד של ציצית.
מפני שהאקלים החם מקשה על גברים שומרי מצוות ללבוש גם טלית קטן וגם גופייה, אולם יש הסתייגות מסוימת מהשימוש בה.
במלחמת יום הכיפורים התפרסם בארץ השיר 'אין לך מה לדאוג' , שבה החייל מבקש מחברתו לשלוח לו 'תחתונים וגופיות', השיר נכתב על ידי תלמה אל יגון -רוז והולחן ב על ידי קובי אושרת.
עם המודעות הגוברת לאיכות הסביבה, יש נטייה גוברת למחזר את הגופיות הישנות, לא רק לסמרטוטים.
גמישות הגופיות וצבעוניותן, עוררו רבות לעשות מהם תיקי נשיאה לירקות.
היות שלרוב הגופיות עשויות מסריג, הן משמשות חומר מצוין להפיכתן למעין חוטים עבים המכונים 'חוטי טריקו', חוטי סריג אלו מצוינים לצינור או סריגת שטיחים, סלי בד וכדומה.
גוף התא הוא חלק בתא עצב המכיל את גרעין התא.
גוף תא העצב הוא החלק בו נמצא גרעין התא, המכיל את המטען התורשתי, את יצרני האנרגיה ובו מתקיים המטבוליזם של התא, כבכל תא בגוף.
גוף התא מייצר את רוב המרכיבים החלבוניים הדרושים לתא העצב.
בתלולית האקסון המחברת בין גוף התא לאקסון מתבצעת אינטגרציה של האותות העצביים שהתקבלו מהדנדריטים.
יצירת דחף עצבי בתגובה למידע המגיע אל תא העצב תלויה בתוצאות האינטגרציה.
תא העצב מקבל מידע מתא אחר ומעביר אותו דרך האקסון למקום אחר רחוק יותר.
לפעמים אורך האקסון יכול להגיע ליותר מ-4 מטר בבעלי חיים גדולים.
כיוון שיש מספר רב של סוגי תאי עצב אין מבנה ייחודי לאזור גוף התא.
ישנם הבדלים גם בגודלו של גוף התא בין תאי עצב שונים.
הוא יכול להיות קטן מ-5 מיקרון (אלפית המילימטר) או גדול מ-100 מיקרון.
באופן כללי גוף התא מחבר בין הדנדריטים לאקסון וצורתו כדורית.
המבנה הפנימי של גוף התא:
למעשה שכבה שומנית המהווה חוצץ בין הפנים לחוץ שהם סביבה מימית.
מולקולות חלבון - נמצאות בתוך גוף התא וממלאות שלל תפקידים: חלקן מפקחות על הכניסה והיציאה של יונים מן התא, חלקן מעבירות מידע, חלקן נושאות חומרים מסוימים פנימה והחוצה.
גרעין התא - הוא עגול ובתוכו שוכנים הגרעינון והכרומוזומים.
בתוך הכרומוזומים נישא המטען הגנטי של האורגניזם.
ציטופלזמה - חומר צמיג, נוזל למחצה, הממלא את חלל הממברנה.
מיטוכונדריה (וביחיד מיטוכונדריון) - אחראים לניצול אנרגיה מן המזון המתפרק בתא.
למיטוכונדרים יש dna משל עצמם.
אברון גולג'י - צורה מיוחדת של רשתית תוך פלזמית.
ליזוזום - עוטף את הפרשות התא בבועית ומוציא אותם מהתא.
ריבוזום - "בית חרושת" לחלבונים.
גופה היא גוף מת שהיה שייך ליצור חי.
לאחר המוות, כשמערכות הגוף אינן פועלות, מתחילה הגופה להיאכל על ידי חרקים וחיידקים מסוימים, המביאים למצב של ריקבון גופה.
כל מקרה מוות מחוץ לכותלי בית החולים נחקר על ידי המשטרה, במקרי מוות חשודים, הנחקרים על ידי המשטרה, נבדקות הגופות המתות, בהכילן לעיתים ראיות.
גם ריקבון הגופה מספק ראיות.
לעיתים נדרש לבצע תהליך של זיהוי גופות.
גופות משמשות בלימודי רפואה ללימודי אנטומיה ולתרגול ניתוח.
יש התורמים את גופתם למטרה זו.
בנוסף, ניתן להשתמש באיברי הגופה לשם השתלתם באדם חי שאיבריו אינם מתפקדים.
גופה של בעל חיים קרויה נבלה.
מילה זו משמשת גם לתיאור מבזה של גופת אדם (למשל:
בדתות מסוימות נחשבת הגופה לביתה לשעבר של הנשמה – הנשמה היא האדם, מחשבותיו ואופיו, והגוף הוא הבית שבו היא גדלה ומתפתחת.
על-פי דת המצרים העתיקים, החיים ממשיכים גם בגוף "מת" – רק אם הוא נשאר שלם.
מכאן הגיע מנהג החניטה היוצרת מומיות.
בתרבויות אחרות נהוג לקבור את הגופה (בטקס מיוחד), לשמירה על כבוד המת וכחלק מהמסורת.
ביהדות, למשל, נהוג לקבור את הגופה המתה עמוק באדמה, על פי הפסוק התנכ"י: "מעפר באת ואל עפר תשוב", שכן האמונה היא שהאדם נוצר מהאדמה.
גופות אנושיות נחשבות לדבר קדוש, ולכן הקבורה שומרת על קדושה זו – גופת האדם מורחקת מעיני קרוביו ונמנעת האפשרות שבעלי-חיים יאכלו אותה.
דרך נוספת לטיפול בגופה היא שריפתה.
בטיבט הייתה נהוגה קבורת שמים.
עולמות גוף הן תערוכות נודדות המציגות לציבור גופות אדם.
במדינת ישראל התקיימה תערוכת גופות במתחם התחנה בתל אביב בחודשים מאי עד אוקטובר 2012. בתצוגה היו כ-20 גופות אדם שלמות, ועוד כ-200 חלקי גוף שונים של מתים (ככל הנראה מסין), שעברו שימור ועיבוד בשיטת פלסטיזציה.
על פי המארגנים, התערוכה מיועדת לחינוך מדעי על האנטומיה של גוף האדם, ועל מצבי מחלה שבין השאר נובעים מהתנהגות בלתי נאותה מבחינה בריאותית במהלך החיים.
היא מיועדת לכל הגילאים, כולל לתלמידי בתי ספר.
ב-23 בספטמבר 2012, נתן בית המשפט העליון פסק דין בהסכמה, המורה לסגור את התערוכה לא יאוחר מ-20 ימים לאחר פסק הדין, תוך שהוא מפנה למחוקק קריאה לקביעת הסדר בנידון.
לפני שבובות מבחן ריסוק היו קיימות, היו משתמשים בגופות על מנת לבדוק את יציבות הרכב, ועזרו בעבר לבדוק בטיחות של כלי רכב מחגורות בטיחות ועד לכדור מתנפח עד לכריות אוויר.
לפי מאמר של פרופסור אלברט קינג, הניסויים בגופות ששדרגו את בטיחותם של כלי הרכב, הצילו כ-143,000 איש מפציעות קלות עד קשות וכ-4,250 ממוות.
גופי קטון הם שלוש מולקולות מסיסות במים שמיוצרות כאשר חומצות שומן מפורקות ליצירת אנרגיה.
שלוש המולקולות הן אצטואצטט, בטא-הידרוקסיבוטיראט ואצטון (אף שבטא-הידרוקסיבוטיראט איננה קטון אלא חומצה קרבוקסילית, היא נמנית עם גופי הקטון).
אצטואצטט ובטא-הידרוקסיבוטיראט משמשות כמקור אנרגיה בלב ובמוח.
גופי הקטון מיוצרים בכבד ומועברים לשאר רקמות הגוף בעזרת זרם הדם.
תאי הגוף יכולים להפוך גופי קטון בחזרה לאצטיל קואנזים A, להפקת אנרגיה דרך מעגל קרבס (למעט אצטון, שלא יכול להיהפך בחזרה לאצטיל קואנזים A).
בתנאים רגילים, שריר הלב מפיק את רוב האנרגיה מחומצות שומן, ורק כ-5% מהאנרגיה שלו מגיעה מגופי קטון.
המוח לעומת זאת, מסתמך על גלוקוז כמקור אנרגיה עיקרי.
רוב חומצות השומן לא עוברות את מחסום הדם-מוח, ובנוסף גלוקוז הוא המקור הזמין והמהיר ביותר להפקת אנרגיה.
לכן, תאי המוח לא משתמשים בחומצות שומן להפקת אנרגיה ובעת מחסור בגלוקוז לרוב הרקמות יש מקור אנרגיה חלופי (מלבד גופי קטון), אך למוח אין.
המוח מסתגל ומגדיל את חלקם של גופי הקטון בהפקת אנרגיה, על חשבון הגלוקוז.
נמצא כי אחרי 3 ימים של דיאטה דלת פחמימות, כרבע מהאנרגיה שצורך המוח הגדול מופקת מגופי קטון, ולאחר 40 יום בערך, כבר 70% מהאנרגיה מקורה בגופי קטון.
גופי הקטון נוצרים בתהליך הנקרא קטוגנזה, אשר מתרחש בעיקר במטריקס של המיטוכונדריה בכבד כאשר יש מחסור בפחמימות ונוצר צורך להפיק אנרגיה מחומצות שומן.
השלב הראשון ביצירת גופי הקטון כולל חיבור של 2 מולקולות אצטיל קואנזים A ליצירת מולקולה שנקראת אצטואצטיל קואנזים A (Acetoacetyl-CoA).
בתהליך זה, אשר מתווך על ידי האנזים תיולאז (Thiolase), נפלטת מולקולת קואנזים A אחת.
בשלב הבא, בתהליך אשר מתווך על ידי האנזים β-Hydroxy-β-methylglutaryl-CoA synthase (HMG-CoA synthase), מוספות 2 מולקולות לאצטואצטיל קואנזים A - מים ואצטיל קואנזים A, ליצירת מולקולת β-Hydroxy-β-methylglutaryl-CoA (HMG-CoA).
בשלב הבא מסולקת מולקולה אחת של אצטיל קואנזים A על ידי האנזים β-Hydroxy-β-methylglutaryl-CoA lyase (HMG-CoA lyase), דבר שמניב את האצטואצטט.
מכאן קיימות 2 אפשרויות: מולקולת אצטואצטט יכולה לעבור חיזור על ידי האנזים D-β-hydroxybutyrate dehydrogenase (תוך כדי ניצול המימן ממולקולת NADH) ולהניב את ההידרוקסיבוטיראט, או לעבור דה-קרבוקסילציה (הוצאת פחמן דו-חמצני), בתיווך האנזים Acetoacetate decarboxylase, וליצור אצטון.
בהקשר זה יצור האצטון אינו תהליך הפיך, כלומר לא ניתן לקבל אצטואצטט בחזרה, ולכן האצטון מופרש בשתן ובנשימה.
האצטון מופרש בנשימה כי הוא בעל לחץ אדים גבוה ולכן הוא מתנדף בקלות.
נדיפות האצטון היא שגורמת לריח ה"פירות" בנשימת חולי סוכרת ללא טיפול.
גופי הקטון מנוצלים בתהליך הנקרא קטוליזיס.
בתהליך ניצול גופי קטון נוצרות 2 מולקולות אצטיל קואנזים A מחדש מהן מפיק התא אנרגיה על ידי הכנסתן למעגל קרבס.
בשלב הראשון, היות שפעילות האנזים D-β-hydroxybutyrate dehydrogenase היא הפיכה, הופכות מולקולות הידרוקסיבוטיראט חזרה לאצטואצטט.
היות שפעילות האנזים HMG-CoA synthase אינה הפיכה קיים צורך לעוקפו ולכן בשלב הבא מוכנסת מולקולת סוקסיניל קואנזים A (Succinyl-CoA) ומתרכבת עם אצטואצטט לקבלת מולקולת אצטואצטיל קואנזים A, זאת בתיווך האנזים β-ketoacyl-CoA transferase ותוך כדי פליטת מולקולת סוקסינאט.
השלב האחרון בתהליך מתווך על ידי האנזים תיולאז שהוא בעל פעילות הפיכה.
בתהליך זה על ידי הכנסת מולקולת קואנזים A מבוקעת אצטואצטיל קואנזים A ל-2 מולקולות אצטיל קואנזים A זמינות לכניסה למעגל קרבס.
כאשר ישנו עודף של גופי קטון, הגוף נכנס למצב שנקרא קיטוזיס.
כאשר רמת גופי הקטון גבוהה מאוד, הדבר משפיע ישירות על רמת החומציות של הדם, היורדת מ-pH של 7.4 עד ל-6.7. זהו מצב מסוכן שנקרא קטואצידוזיס, שהוא אחד הסימפטומים הנפוצים של סוכרת מסוג 1.
גופאלאסמודרם נריאן לייר ראמצ'נדרן (8 באוקטובר 1922 - 7 באפריל 2001) היה בין המדענים ההודים החשובים של המאה ה-20, אשר תרם רבות בתחומי הביולוגיה והפיזיקה.
בתחום הביולוגיה המבנית והביוכימיה נודע בעיקר בזכות דיאגרמת ראמצ'נדרן.
ראמצ'נדרן נולד בעיר ארנקולום (קוצ'ין) אשר נמצאת בדרום הודו.
בשנת 1942 הצטרף למחלקת הפיתוח של הנדסת החשמל במכון למדעים של הודו, אך בעקבות התעניינותו בפיזיקה עבר למחלקה לפיזיקה והשלים כתיבת עבודות מאסטר ודוקטורט תחת פיקוחו של חתן פרס נובל צ'נדרסקהרה ראמן.
בשנת 1947 חקר בעיקר את התכונות הפיזיקליות והאופטיות של גבישים.
במהלך מחקרו השתמש בקרני רנטגן על מנת למצוא את טופוגרפית הגביש, דבר אשר תרם רבות למחקר בתחום התפתחות הגבישים.
באוניברסיטת קיימברידג' חקר את השימושים של שימוש בפיזור קרני רנטגן והשלים דוקטורט בשנת 1949. לאחר קבלת התואר, חזר למכון למדעים של הודו ועבד כעוזר פרופסור לפיזיקה.
בשנת 1952 עבר לאוניברסיטת מדראס כפרופסור וראש המחלקה לפיזיקה והמשיך את עבודתו בתחום פיזיקת גבישים.
בשנת 1954, קבע ביחד עם הקריסטלוגרף גופינאט קארט את המבנה הלולייני המשולש של הקולגן.
בשנת 1970 ייסד את היחידה לביופיזיקה מולקולרית במכון למדעים של הודו, לימים הפכה למרכז ללימודים מתקדמים לביופיזיקה וקריסטלוגרפיה.
לקשמינריאנה פיתחו אלגוריתם לתיקון העווית הנגרמת בטומוגרפיה באמצעות קרני רנטגן ששיפר את איכות התוצאות לאין שעור.
בעקבות התיקון החל ייצור המוני של סורקים בקרני רנטגן, אשר מסוגלים ליצור תמונות טומוגרפיות ברזולוציה גבוהה.
בשנת 1999 האגודה הבינלאומית לקריסטלוגרפיה נתנה לראמצ'נדרן את פרס הוולד על "תרומתו היוצאת דופן לתחום הקריסטלוגרפיה".
בשנותיו האחרונות לקה ראמצ'נדרן בשבץ ובמחלת פרקינסון, ונפטר בשנת 2001, והוא בן 78.
בניסיון לקבוע את האפשרויות השונות בקיפול השרשרת הפוליפפטידית, פיתח ראמצ'נדרן אלגוריתם מתמטי שעומד בבסיס דיאגרמת ראמהצ'אנדרן (מכונה גם מפת רמצ'אנדרן).
דיאגרמה זו ממפה את הזוויות בין הקשרים הכימיים לאורך שרשרת חומצות האמינו המרכיבות חלבון נתון.
בהפשטה, הדיאגרמה מתבססת על שתי הנחות יסוד:
כל אטום בשרשרת הפוליפפטידית מיוצג ככדור קשיח.
אסורות קונפורמציות בהן המרחק בין שני אטומים קטן מסכום הרדיוסים בשל הפרעה מרחבית (הפרעה סטרית).
דיאגרמה זו פורסמה בשנת 1963 בירחון לביולוגיה מולקולרית והפכה לכלי חיוני בקביעת המבנה המרחבי של החלבון.
כיום משמשת הדיאגרמה בעיקר לאימות וחשיפת שגיאות במבנים מוצעים של חלבונים.
גופי ניסל הם גופיפים גדולים הנראים בתוך תאי עצב.
נקראים על שם הנוירולוג הגרמני פרנץ ניסל (1860–1919).
ניתן לראות גופי ניסל באמצעות שיטת צביעת RNA שפותחה על ידי ניסל (צביעת ניסל).
השיטה יעילה כדי למצוא את גופי תאי העצב (פריקאריונים).
גופי ניסל הם למעשה האזור המחוספס של הרשתית התוך-פלזמית, שבה מיוצרים החלבונים.
גופי הרינג הם עיבוי של קצות אקסונים בחלק האחורי של בלוטת יותרת המוח (נוירו-היפופיזה).
גופי הרינג משמשים כמאגר זמני להורמונים וזופרסין (ADH) ואוקסיטוצין, המגיעים מההיפותלמוס דרך האקסונים, עד לשחרורם לזרם הדם.
בנוסף, כל גופיף הרינג מכיל גם מולקולות ATP וסוג של נוירופיזין.
נוירופיזינים הם חלבוני קישור, וישנם שני סוגים עיקריים: נוירופיזין I ונוירופיזין II, הקושרים את אוקסיטוצין ו-ADH, בהתאמה.
הנוירופיזין וההורמון שאליו הוא קשור יוצרים קומפלקס הנחשב לחלבון יחיד, המאוחסן בנוירוהיפופיזה.
כאשר ההיפותלמוס שולח גירוי, גרנולות משחררות את ההורמונים המאוחסנים אל זרם הדם.
סיבי עצב שמקורם בגרעינים הסופרה-אופטיים אחראים להפרשת ADH, ואילו אלו שמקורם בגרעינים הפאראוונטריקולריים אחראים להפרשת אוקסיטוצין.
מבנה גופי ההרינג תואר לראשונה על ידי הפיזיולוג פרסי תיאודור הרינג, בשנת 1908.
גופי הוא דמות של כלב מואנש המככב בסרטי ההנפשה (אנימציה) ובקומיקס של אולפני וולט דיסני.
גופי הוא אחד מחבריו הטובים ביותר של מיקי מאוס.
גופי הופיע לראשונה בשם "דיפי דואוג" (Dippy Dawg) בסרטוני הנפשה משנות ה-30 של המאה ה-20. בסרטונים מאוחרים יותר נקרא בשם "ג'ורג' גיף" (George Geef) או "ג'י ג'י גיף" (G.G.
בסדרות טלוויזיה מאוחרות מראשית המאה ה-21 ובהם ה"השכונה של גופי" ו"גופי: הסרט" נקראת הדמות "גופי גוף".
כשמו (גופי על משקל מטופש) גופי מגושם ומרבה צרות.
יום הולדתה של הדמות, על פי אולפני וולט דיסני, הוא 25 במאי 1932.
הרעיון המקורי לדמותו של גופי היה רעיון של פרנק ווב, אולם הדמות פותחה וצוירה על ידי ארט באביט אשר שאף ליצור דמות של הילבילי - אדם פשוט מהמערב התיכון, שמאמין לכל דבר, אופטימיסט מוחלט, ושומרוני טוב.
בחלק מהסרטונים המוקדמים מופיעה רעייתו של גופי, אולם פניה לא הוצגו בסרטים.
בסרטים המאוחרים הוא אב חד הורי המגדל לבד את בנו מקס גוף.
בסדרת הקומיקס מופיעה דמות אחיין בשם גילברט גוף, ובקומיקס שפורסם באירופה מופיעה גם דמות בן דוד המכונה אריזונה גוף.
בשנות ה-30, לבש חולצה אדומה או כתומה, שעליה אפודה פתוחה שחורה, כפפות לבנות (בדומה לחברו מיקי מאוס), נעליים חומות גדולות, מכנסיים רחבים ומרושלים וכובע ירוק עם סרט שחור.
גופי הופיע לראשונה בסרט "המופע של מיקי" (Mickey's Revue) שיצא לאקרנים ב-25 במאי 1932. בסרט, שבויים על ידי וילפרד ג'קסון, הופיעו דמויותיהם של מיקי מאוס, מיני מאוס, הוראס הורסקולר, וקלרבל הפרה, אשר הופיעו במחזמר.
גופי, אשר נקרא על ידי האנימטורים בשם "דיפי דווג" (Dippy Dawg), אף שהשם לא צוין בסרט, הופיע בקהל וצפה במופע.
דמותו של גופי הרגיזה את יתר הצופים ברעש ובלכלוך שעשה כאשר צחק בקול רם או פיצח גרעינים.
לבסוף הכו הצופים האחרים את גופי על מנת להשתיקו.
בדמות זו תואר גופי עם זקן לבן, זנב צמרירי, ללא מכנסיים, ולבוש חולצה בלבד, אולם בסרט הופיע הצחוק המזוהה עם דמותו של גופי עד ימינו.
גופי הופיע בשנית, בדמות צעירה יותר, בסרט "המסיבה הנהדרת" (The Whoopee Party) אשר יצא לאקרנים ב-17 בספטמבר 1932. בסרט זה גופי הוא אחד האורחים במסיבה שנערכת עבור מיקי מאוס.
הדמות הופיע בשני סרטים נוספים בשנת 1933 בתפקידי אורח.
הופעתה השביעי של הדמות, בסרט ההתרמה לבית היתומים אשר יצא לאקרנים ב-11 באוגוסט 1934, נקראת הדמות לראשונה בשם "גופי" והיא מופיעה כתפקיד ראשי יחד עם דמויות נוספות חדשות כגון דונלד דק וקלרה קלאק.
שלהי שנות ה-30: עם מיקי מאוס ודונלד דאק
סרטו של בן שרפסטין, "תחנת השירות של מיקי" יצא לאקרנים ב-16 במרץ 1935. סרט זה היה הראשון בסדרת סרטים בה חלקו מיקי, דונלד וגופי את התפקיד הראשי.
בכל אחד מסרטי הסדרה ניסו השלושה לבצע משימה מסוימת - הסרט הציג איך כל אחד התמודד עם המשימה באופן אחר, לרוב ללא הצלחה.
"מנקי השעון" שיצא לאקרנים ב-15 באוקטובר 1935 ו"רוחות בודדות" שיצא לאקרנים ב-23 בדצמבר 1937 נחשבים לשיאה של סדרת סרטים זו.
במהלך הסדרה גדל חלקם של דונלד וגופי על חשבון חלקו של מיקי.
בעוד שדמותו של דונלד הייתה דמות עצבנית, ודמותו של גופי הייתה דמות ש"חיה בעולם שלה" מבלי להבין מה קורה סביבה, דמותו של מיקי הייתה השפוייה מבין השלושה.
האנימטורים הצליחו ליצור יותר סיטואציות קומיות עם דמויותיהן של גופי ודונלד מאשר עם זו של מיקי, וב-17 ביוני 1938 יצא לאקרנים הסרט "ציידי הקוטב" (Polar Trappers) בו מופיעים דונלד וגופי לבדם.
מיקי שב לשלישייה ב"ציידי הלווייתנים" (The Whalers), אשר יצא לאקרנים ב-19 באוגוסט 1938, וב"גוררת של מיקי" (Tugboat Mickey) שיצא לאקרנים ב-26 באפריל 1940, אולם שני סרטים אלה היו הסרטים האחרונים בהם הופיעה השלישייה כצוות בתפקידים הראשיים.
הסרט הבא בו כיכב גופי היה "גופי ווילבר" (Goofy and Wilbur), בבימויו של דיק יומר, אשר יצא לאקרנים ב-17 במרץ 1939. בסרט קצר זה מנסה גופי לצאת לדיג בסיוע חיית המחמד שלו - חרגול בשם וילבר.
בשנת 1939 הסתכסך קולוויג עם דיסני ועזב את האולפן.
מסיבה זו, בסרטיו של גופי בראשית שנות ה-40, (סדרת "איך ל...") דמותו של גופי לא דיברה, וקולו של מספר (לרוב, ג'ון מקליש), תיאר לצופים את העלילה.
סדרת סרטי "איך ל..." ניסה גופי להדגים כיצד לעשות דבר מה (לעשות סקי, לישון, לשחק כדורגל, לרכוב על סוס), לרוב ללא הצלחה.
קולו של המספר תיאר לצופים את הניסיונות של גופי.
הסרט הראשון בסדרה, "כיצד לרכב על סוס", הופיע בבכורה בסרט הקולנוע באורך מלא "הדרקון העקש" בשנת 1941.