tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בשנת 1982, רכשה את חברת פרגוסון אנטרפרייז (Ferguson Enterprises) שהחזיקה בכ-50 סניפים למכירה והפצה של כלים סניטריים.
בשנת 1992, רכשה פרגוסון את חברת ברוסט (Brossette) הצרפתית.
בחודש אפריל 2000, מכרה החברה את רוב עסקי הייצור שלה לחברת סינבן (Cinven), תמורת כ-215 מיליון ליש"ט.
בחודש יולי 2011, מכרה את ברוסט (Brossete) לחברת סיינט גובליין (Saint-Gobain).
בשנת 2016, החברה מותגה מחדש תחת השם וולסלי (Wolseley).
בחודש יולי 2017, החברה מותגה מחדש תחת השם פרגוסון, אך המשיכה להשתמש בשם המותג הישן בבריטניה וקנדה.
בחודש ינואר 2021, נמכרה החברה תמורת כ-308 מיליון ליש"ט לחברת ההשקעות קלייטון, דבליר ורייס (Clayton, Dubilier & Rice).
החברה מחזיקה בשתי חברות בת שפועלות בשווקים שונים:
Ferguson Enterprises - ארצות הברית, מקסיקו והאיים הקריביים.
Wolseley Limited - אוסטרליה, קנדה ומרכז אירופה.
Fernando הוא שיר של להקת אבבא אשר נכלל באלבומה מ-1976 Greatest Hits.
השיר הוא אחד הסינגלים הנמכרים ביותר של אבבא בכל הזמנים, עם שישה מיליון עותקים שנמכרו ב-1976 בלבד.
זהו אחד מפחות מארבעים סינגלים בכל הזמנים שנמכרו ב-10 מיליון (או יותר) עותקים פיזיים ברחבי העולם, מה שהופך אותו לאחד הסינגלים הנמכרים ביותר בכל הזמנים.
השיר נוצר במקור כסינגל סולו של חברת הלהקה אנני-פריד לינגסטד.
סטיג אנדרסון כתב את השיר בשוודית, והוא נכלל באלבום הסולו של לינגסטד Frida ensam (שהוא כולו בשפה השוודית).
מילות השיר המקוריות עוסקות בגבר בשם פרננדו שאיבד את אהבתו.
בהמשך, ביורן אולבאוס כתב לשיר מילים חדשות בשפה האנגלית.
בגרסה האנגלית, מילות השיר עוסקות בשני מהפכנים זקנים המעלים זיכרונות מימי המהפכה המקסיקנית.
השיר בגרסתו האנגלית נכלל באלבום הלהקה Greatest Hits מ-1976.
ב-1980 תורגמו מילות השיר מאנגלית לספרדית בידי מרי מקלסקי, והשיר נכלל באלבומה הספרדי של הלהקה Gracias Por La Música.
הזמרת האמריקנית שר ביצעה את השיר כחלק מפסקול הסרט מאמה מיה!
Here We Go Again (שבו שיחקה בתפקיד רובי שרידן).
גרסת הכיסוי שלה הופקה בידי בני אנדרסון והגיעה למקום ה-22 במצעד השירים העכשוויים למבוגרים של בילבורד.
השיר נכלל גם באלבומה של שר Dancing Queen אשר מורכב מגרסאות כיסוי לשירי אבבא.
נכון ליוני 2023, השיר הושמע למעלה מ-447 מיליון פעמים בספוטיפיי, ולמעלה מ-24 מיליון פעמים ביוטיוב.
אזורתוארמכירותאוסטרליה (ARIA)פלטינה70,000בגליה (BEA)פלטינה40,000קנדה (Music Canada)זהב40,000דנמרק (IFPI Danmark)פלטינה90,000צרפת (SNEP)זהב100,000גרמניה (BVMI)פלטינה400,000איטליה (FIMI)4× פלטינה400,000פולין (ZPAV)2× פלטינה100,000פורטוגל (AFP)פלטינה10,000שווייץ (IFPI Switzerland)זהב10,000הממלכה המאוחדת (BPI)פלטינה600,000סטרימינגיוון (IFPI Greece)פלטינה2,000,000
Festina lente (בתרגום מילולי לעברית: "החפז לאט") הוא מטבע לשון שמשמעותו כי יש לבצע פעולות באיזון נכון של דחיפות ושקידה.
חיפזון עלול לגרום לטעויות ולנזקים לטווח ארוך.
מקור הביטוי ביוונית קלאסית: σπεῦδε βραδέως.
הביטוי קיים גם בערבית: العَجَلَةُ مِنَ ٱلشَّيْطَانِ وَالتَّأَنِّي مِنَ ٱلرَّحْمٰنِ, ונמצא בשימוש בעברית בתרגום: החיפזון מן השטן והמתינות מן הרחמן, או מבורא עולם.
הרעיון כי עבודה קשה והתמדה עדיפות על שאננות המבוססת על ביטחון עצמי הוצג לראשונה על ידי איזופוס (620–564 לפנה"ס) במשלו "הצב והארנבת" (ביוונית Χελώνη καὶ λαγωός).
ההיסטוריון הרומי סואטוניוס, בעבודתו חיי שנים-עשר הקיסרים מספר כי הקיסר אוגוסטוס, שמשל ברומה עד שנת 14 לספירה, נהג לומר למפקדיו: "מפקד שקול הפועל במתינות עדיף על מפקד אמיץ.
דבר שנעשה טוב נעשה מספיק מהר".
על מטבעות זהב מתקופת אוגוסטוס הוטבעו דמויות של סרטן ופרפר להמחשת השילוב בין מהירות לאיטיות.
בספר "חלומו של פוליפילוס", שנכתב בשנת 1467 על ידי פרנצ'סקו קולונה ופורסם בשנת 1499 על ידי אלדו מנוציו, הביטוי Semper festina lente (תמיד החפז באיטיות) מוצג כחידה ויזואלית (רבוס) המורכבת מעיגול, עוגן ודולפין.
העיגול מסמל קביעות (תמיד), העוגן מסמל יציבות (מתינות) והדולפין מסמל את המהירות (חיפזון).
לאחר פרסום הספר, המוציא לאור אלדו מנוציו עיצב את סמל בית הוצאה לאור ברוח איור זה.
קוזימו א' דה מדיצ'י, הדוכס הגדול של טוסקנה ושליט פירנצה בין השנים 1537–1574, אימץ את הביטוי כמוטו שהומחש באמצעות צב, סמל האיטיות והזהירות, שעל גבו מפרש.
האמן ג'ורג'יו וסארי שילב כ-100 מופעים של הסמל בעיטורים ובציורי הקיר בארמונות הדוכס.
שבעת התבליטים של אוניברסיטת סלמנקה עוצבו במאה ה-16 בהשפעת האיור שהופיע בספר "חלומו של פוליפיוס".
שניים מתוך שבעת התבליטים מתארים את רעיון השילוב בין מהירות לאיטיות.
בתבליט הראשון מופיעה אישה (סמל המתינות) המחזיקה ביד ימין כנפיים (סמל המהירות) וביד שמאל צב (סמל האיטיות והזהירות) וכותרת בלטינית שפירושה "מתן את המהירות שלך בישיבה ואת האיחור שלך בתנועה" .
בתבליט השישי מוצגים שני עוגנים ששני דולפינים מסוגננים מפותלים סביבם ושני חבלים קשורים לטבעות העוגן.
כתובות מופיעות משני הצדדים, בצד שמאל ניתן לקרוא ביוונית קלאסית ΑΕΙ ΣΠΕΥ ΔΕΒΡΑΔΕΟΣ (תמיד מהר לאט) ובצד ימין כתובת לטינית בעלת אותה משמעות: SEMPER FESTINA LENTER
באוסף המשלים שפרסם בין השנים 1668–1694, כלל ז'אן דה לה פונטיין עיבוד למשל של איזופוס "הצב והארנבת", בו תיאר את הצב במילים "הוא ממהר לאט" .
Fex (מסוגנן כ-FEX) היא להקת רוק גרמנית שהוקמה בקיל בשנת 1983. הם ידועים בעיקר בזכות השיר "Subways of Your Mind", שכונה בעבר באופן לא רשמי "השיר הכי מסתורי באינטרנט", שהפך בולט בשל היותו נושא לחיפוש אינטרנטי בן 17 שנים לזיהוי האמן המקורי.
שלושה שירים נוספים נמצאו לאחר הגילוי המחודש, תחת השמות "Heart in Danger", "Talking Hands" ו-"Jenny".
במהלך אירוע שאלות ותשובות של "Ask Me Anything" ברדיט, חבר הלהקה מייקל הדריך אישר כי היו בסך הכל 6 שירים שהופקו על ידי Fex במהלך קיומם בשנות השמונים, ארבעה מהם הוזכרו קודם לכן, כמו גם אחד נוסף בשם "Right and Wrong".
שמו של השיר השישי הוא "Goldrush" והוא נודע על ידי Fex באמצעות יוטיוב.
השיר הוא בי-סייד מקלטת הדמו.
לדברי הגיטריסט טורה רוקוורדט, Fex הוקם בחדר חזרות באזור התעשייה הייקנדורף.
אשתו אילונה הייתה הסולנית לפני שיצאה לחופשת לידה, מה שגרם לו להיות הזמר.
שם הלהקה נלקח מסלנג דרום גרמנית, הדומה ל"קנאי" או "חנון", המתייחסת למישהו שמתלהב ממשהו.
בשנת 1984 הרכב הלהקה כלל את רוקוורדט, הקלידן מיכאל הדריך, המתופף הנס-ריימר סיברס והבסיסט נורברט זירמן.
פקס החלו לצבור חשיפה רבה יותר מחוץ לקיל עם השתתפותם בתחרות המוזיקה Newcomer Show, שנערכה בשנת 1984 על ידי איש הרדיו והטלוויזיה מנפרד סקסאואר ואורגנה על ידי סוכן הביטוח Zeus מהמבורג.
התחרות נערכה באולם הקונצרטים Die Glocke בברמן, שם גברה הלהקה על שבעה פיינליסטים אחרים.
אחד הפרסים היה תרומתו של רצועה, "Jenny", לאלבום האוסף Top Hits שיצא מאוחר יותר בשנת 1985. בינואר 1985 הם הכריזו על סיבוב הופעות בצפון גרמניה שתוכנן במרץ.
מאוחר יותר באותה שנה הופיעה הלהקה בפסטיבל ברוכהאוזן.
הלהקה הקליטה רק שישה שירים לפני פירוקה, כאשר הדריך החליט לעבור למינכן.
ב-7 בנובמבר 2024, רוקוורדט, הדריך וזירמן התאחדו כדי לבצע גרסה אקוסטית חיה של "Subways of Your Mind" בתחנת הרדיו הגרמנית NDR 1 Welle Nord.
זו הייתה ההופעה הראשונה של הלהקה מאז התפרקתה באמצע שנות ה-80. ב-8 בנובמבר, סיברס יצר קשר עם NDR 1 לראיון לאחר שקרא על איחוד הלהקה בעיתון מקומי, ולאחר מכן יצר קשר עם שאר חברי הלהקה.
FTP (ראשי תיבות: File Transfer Protocol) הוא פרוטוקול תקשורת מבוסס TCP להעברת קבצים בין מחשבים.
באמצעות פרוטוקול זה, תוכנת לקוח FTP מתקשרת עם תוכנת שרת FTP, לשם לקיחת קובץ מהשרת או הוספת קובץ אליו.
הורדת קובצי מולטימדיה למיניהם (סרטים, מוזיקה וכדומה) מאתר המאחסן קבצים כאלה.
ניהול אתר אינטרנט: העברת דפים וקבצים ממחשבו של מנהל האתר אל שרת האינטרנט המאפשר לציבור גישה לקבצים אלה.
המטרות של פרוטוקול FTP, על פי ה-RFC שלו, הן:
לקדם שיתוף קבצים (קובצי תוכנה וקובצי נתונים)
לעודד שימוש עקיף במחשבים מרוחקים.
להגן על המשתמש מווריאציות של דרכי אחסון קבצים במחשבים שונים.
להעביר נתונים באמינות וביעילות ובמהירות.
FTP הוא פרוטוקול מבוסס 8 סיביות, שמסוגל לטפל בכל סוג של קובץ בלי צורך בעיבוד נוסף כמו MIME או UUEncode.
לפרוטוקול FTP יש זמן השהיה ארוך מאוד: הזמן שלוקח בין שליחת הבקשה למידע לבין התחלת קבלת המידע הוא ארוך מאוד, ודורש תהליך כניסה (login) ארוך למדי.
לרוב, פרוטוקול זה משתמש בפורט 21 של פרוטוקול TCP.
בשלב הראשון, FTP פותח session לפורט 21, ובו עוברות פקודות הבקרה – login, העברת סיסמה, פקודות, וכו'.
בשלב השני, נפתח Session עם בקשה להעברת קובץ.
FTP מתפקד בשכבת היישום של מודל ה-OSI ובשכבת היישום של מודל ה-TCP/IP.
הפרוטוקול תומך בחידושה של פעולת העברה של קובץ מהשרת ללקוח, לאחר שזו הופרעה עקב תקלת תקשורת.
לחידוש ההעברה תוכנת הלקוח מעבירה לשרת את מספר הבתים שהגיעו אליה, וההעברה מתחדשת ממקום זה.
חידוש של פעולת העברה של קובץ מהלקוח אל השרת הוא צעד מורכב יותר.
המפרט המקורי של פרוטוקול FTP אינו מתייחס לשאלות של אבטחת מידע, ואין בו כל הצפנה של המידע המועבר.
בעיה זו אופיינית לרבים מפרוטוקולי האינטרנט שנוצרו לפני יצירת SSL.
הפתרון המקובל לבעיה זו הוא שימוש ב-SFTP או ב-FTPS, המוסיפים הצפנה ל-FTP.
שרת FTP הוא תוכנה המאפשרת מתן שירותי העברת קבצים לתוכנות לקוח FTP המתקשרות אליה.
שרת FTP עוסק בזיהוי הלקוח הפונה אליו, קביעת זכויותיו (הקבצים שהוא רשאי להוריד, הקבצים שהוא רשאי למחוק וכדומה), ומימוש בקשותיו של הלקוח.
למרבית הדפדפנים יש יכולת להתקשר עם שרתי FTP, לשם העברת קבצים בפרוטוקול FTP.
חלק מהדפדפנים מאפשרים רק הורדה של קבצים, אך לא העלאה של קבצים.
בנוסף עומדות לרשות משתמש הקצה מגוון רחב של תוכנות לקוח FTP, המאפשרות לו להעביר קבצים ממחשבו לשרת FTP ומשרת FTP אל מחשבו.
תוכנה מסוג זה מטפלת בהזדהות מול שרת ה-FTP, בחירת רשימת קבצים להעברה וביצוע ההעברה (כולל התאוששות מתקלות).
כמו כן מאפשרת התוכנה מתן הוראה למחיקת קבצים מהשרת.
קיימות שתי שיטות מרכזיות למימוש FTP כאשר רוב השרתים הרשת תומכים בשתי השיטות.
בשתי השיטות תוכנת הקצה יוצרת קשר עם השרת על גבי פורט 20, פורט זה ישמש לאורך כל חיי ה Session לצורך העברת פקודות ומידע בין התחנה לשרת ולהפך.
כאשר מופעלת על פורט 20 פקודת הדורשת העברת מידע, המידע יכול לעבור באחת מהשיטות הבאות:
בתצורה זו כאשר נדרש השרת להעביר מידע לתחנה הדבר יתבצע על פורט 20 כאשר השרת דוחף את המידע לתחנה.
בתצורה זו כאשר נדרש השרת להעביר מידע אל התחנה הדבר יתבצע על פורט רנדומלי כאשר התחנה מושכת את המידע מהשרת.
מסמכי האפיון של פרוטוקול FTP
File Allocation Table (בראשי תיבות: FAT; באופן מילולי: טבלת מיקומי קבצים) היא מערכת קבצים שפותחה בשנת 1977 על ידי ביל גייטס ומארק מקדונלד'ס.
המערכת שולבה לראשונה במערכת ההפעלה QDOS שפותחה על ידי חברת Seattle Computer Products.
לאחר רכישת QDOS על ידי חברת מיקרוסופט, שולבה מערכת הקבצים לתוך MS-DOS וחלונות עד להחלפתה כמערכת ניהול הקבצים הראשית על ידי מערכת הקבצים NTFS במערכת ההפעלה חלונות NT.
קיימות שלוש גרסאות של מערכת הקבצים: FAT16 ,FAT12 ו-FAT32, הנבדלות ביניהן רק בכמות הבתים המשמשים להפניה לכתובת בדיסק.
הבחירה בסוג ה-FAT נעשית על פי גודל הדיסק.
האלגוריתמים לשימוש במערכות אלה מוגדרים בתקן ISO/IEC 9293:1994.
בעת אתחול אמצעי האחסון (המדיה) מערכת הקבצים מחלקת את שטח המדיה לארבעה חלקים, הנמצאים במקומות קבועים:Bios Parameter Block (BPB) הנקרא גם Boot Sector, טבלת ה-FAT, ספריית ה-Root, ומקטע הנתונים.
יישומים העובדים עם מערכת הקבצים מסתמכים על כך שהמקטעים נמצאים במקומות הנכונים לצורך עבודתם התקינה.
ה-BPB נמצא בסקטור הראשון של הדיסק והוא מכיל פרטים כלליים על מערכת הקבצים, הדרושים לצורך עבודה עם המדיה, כגון: גודל סקטור בדיסק, כתובת הבית מערכת ההפעלה, כמות טבלאות ה-FAT שהדיסק מכיל, כמות הסקטורים (יחידות ההקצאה) בדיסק, גודל טבלת ה-FAT ועוד.
בעת טעינת מדיה, ניגש הראש הקורא להתחלת המדיה וקורא את תוכן ה-BPB על מנת לקבוע את סוג מערכת הקבצים.
36 הבתים הראשונים מכילים שדות זהים עבור כל סוגי ה-FAT.
במערכות FAT12 ו-FAT16 מכילים 26 הבתים הבאים מידע על סוג מערכת הקבצים (Fat12, Fat16 או Fat32), התווית (Label) והמספר הסידורי של המדיה.
במערכות FAT32 מכילים 62 הבתים הבאים מידע דומה ומידע נוסף על אופן השימוש במערכת הקבצים.
טבלת FAT היא מערך שכל אינדקס בו מייצג מקטע (Cluster) במדיה, תוכן כל תא מצביע על התא המכיל את החלק הבא של הקובץ, וסוף הקובץ מצוין באמצעות ערך מספרי מיוחד הנמצא מחוץ לטווח.
באופן זה, בהינתן הכתובת שבה נמצאת התחלת הקובץ, ניתן לעקוב אחרי המצביעים לאורך הקובץ עד סופו.
למטרות שרידות, כל מדיה המשתמשת ב-FAT מכילה לפחות שתי טבלאות FAT (בדרך כלל 2).
אורך הטבלה וגודל כל תא נקבעים על פי סוג המערכת.
(גודל תא ב-FAT12 הוא 12 ביטים ואורך הטבלה הוא 9 סקטורים, ב-FAT16 הוא גודל התא הוא 16 ביטים וב-FAT32 הוא 28 ביטים).
בגרסאות FAT12 ה-FAT16 מקטע ספריית השורש הוא בן 14 סקטורים, ובו מאוחסנת ספריית השורש.
בספרייה זו ניתן לאחסן קבצים וספריות נוספים.
בניגוד לשאר הקבצים והספריות במערכת FAT, גודל ספריית השורש מוגבל.
במערכות המממשות FAT32 ספריית השורש נמצאת במקטע הנתונים, ולכן אינה מוגבלת במקום.
מקטע הנתונים הוא החלק בדיסק שבו נמצאים כל הקבצים והתיקיות.
קובץ עשוי להיות מורכב ממספר חלקים שאינם רציפים, אשר ניתן לגשת אליהם באמצעות מעקב סדרתי אחר טבלת הקבצים.
במערכת FAT כל הקבצים והתיקיות הם בעלי אותו מבנה ומכילים את שם הקובץ והסיומת (אורך השם המקסימלי הוא שמונה תווים ואורך הסיומת הוא שלושה תווים), תאריך יצירה, תאריך גישה אחרון, גודל הקובץ ומאפיינים דומים.
גודל המבנה הוא 32 בתים והוא מאוחסן בספריה אליה שייך הקובץ.
בעת גישה לקובץ (או ספרייה) מערכת ההפעלה בודקת היכן נמצא החלק הראשון של הקובץ (באמצעות גישה לשדה המתאים) ומחפשת אותו בטבלת ה־FAT, לאחר מכן היא מחפשת את חלקי הקובץ בצורה סדרתית באמצעות מעקב אחר המצביעים בטבלת ה־FAT עד לסוף הקובץ.
מיקרוסופט שחררה מספר גרסאות למערכת הקבצים יחד עם הרחבות לגרסאות הקיימות.
גרסה זו היא הגרסה הראשונה של מערכת הקבצים ונכללה במערכת QDOS.
גודל כל תא בטבלת הקבצים הוא 12 סיביות וגודל הטבלה הוא 9 סקטורים.
לפיכך גודל המדיה מוגבל ל-4608 סקטורים.
בפועל, גודל המדיה הוגבל ל-32 מגה.
הגרסה הראשונה לא כללה תמיכה במבנה ספריות היררכי, שמות קבצים ארוכים, מחיצות והתמודדות עם שגיאות בסקטור אפס.
גרסה זו הוצגה בשנת 1984 יחד עם מערכת ההפעלה DOS 3.0. כתובת סקטור בדיסק הייתה בגודל 16 סיביות, כך שגודל המדיה המקסימלי גדל ל-65,517 סקטורים.
בפועל, עקב מגבלות טכניות גודל הקבצים המקסימלי לא השתנה מ-FAT12, אך נוספה תמיכה במחיצות מרובות כך שניתן היה לחלק מדיה אחת למספר מחיצות ובכך לנצל את מלוא הגודל של המדיה.
בשנת 1987, הוצגה גרסה נוספת של FAT16 אשר אפשרה לשמור קבצים בגודל 2 ג'יגה.
תמיכה בשמות קבצים ארוכים (VFAT)
במערכות קבצים ישנות שמות הקבצים היו מצורת 8.3 (8 תווים לשם הקובץ + 3 תווים לסיומת), במערכת ההפעלה חלונות 95 הוסיפה חברת מיקרוסופט ל-FAT16 תמיכה בשמות קבצים ארוכים.
המערכת אפשרה לשמור קבצים בעלי שמות עד 255 תווי UTF באמצעות שימוש במאפיינים מיוחדים המונעים ממערכות הפעלה מוקדמות יותר לראות את הקבצים.
אחת המגבלות של FAT16 הייתה שככל שהיה הכונן גדול יותר, בגלל מספר הסקטורים המקסימלי, גודל הסקטור הפך לגדול יותר.
כתוצאה מכך סקטורים רבים לא נוצלו עד תומם ונוצר בזבוז של שטחי הקצאה.
כל זה נכון בתנאי שגודל המחיצה גדול מ-512MB (בכוננים קטנים יותר מערכת FAT32 לא מתפקדת).
במערכת ההפעלה Windows 95 OSR2 שיצאה לשוק ב-1997, הציגה מיקרוסופט את מערכת הקבצים FAT32. כתובת סקטור בדיסק היא 28 סיביות (כאשר 4 הסיביות הנותרות אינן בשימוש).
באופן תאורטי ניתן לאחסן קבצים בגודל 2 טרה אך מגבלות טכניות גרמו לכך שגודל הקובץ המקסימלי האפשרי יהיה 4 ג'יגה.
בנוסף, הגדלת טבלת מיקומי הקבצים יצרה סקטורים קטנים יותר (שטח זהה התחלק על מספר רב יותר של סקטורים) ובכך נחסך מקום אחסון.
חיסרון שהיה ל-FAT32 עם יציאתה לשוק היה חוסר תאימות עם מערכות הפעלה אחרות.
היו משתמשים שהריצו על מחשביהם שתי מערכות הפעלה שונות (או יותר).
מערכות אלו (ובהן DOS, Windows95, windows NT עד גרסה 4 או יוניקס) לא ידעו לקרוא את מערכת הקבצים החדשה ולכן אסור היה להמיר דיסקים קשיחים שהיו מיועדים ליותר ממערכת אחת לפורמט החדש.
מגבלה זו חלה על דיסקים שליפים ששימשו מספר מחשבים.
ובמקרים בודדים גם על שרתים אליהם ניגשו בעזרת מערכות הפעלה שונות.
מיקרוסופט סיפקה כלי בשם Drive converter להמרת מחיצות מ-fat16 ל-, fat32 אולם לא היה כלי להמרה הפוכה.
מאחר שנוצר צורך בשוק גם להמרה חזרה, יצאה לשוק גרסת Partition Magic שידעה לעשות זאת.
exFAT (ראשי תיבות של Extended File Allocation Table) היא מערכת קבצים קניינית מותאמת במיוחד לכונני Solid state drive וכן מרחיבה את יכולות ה-FAT32, שהיא מערכת הקבצים המפעילה אמצעי אחסן ניידים.
התוכנה נועדה לשימוש בעיקר במקרים בהם לא ניתן ליישם שימוש במערכת הקבצים NTFS.
התוכנה פותחה על ידי מיקרוסופט והיא משובצת במערכת ההפעלה Windows Embedded CE 6.0 ובמערכות ההפעלה השולחניות, חלונות XP עם SP2 ומעלה, וויסטה עם SP1 ומעלה.
ניתן להוריד את הדרייבר ל־exFAT בחינם מאתר מיקרוסופט.
משתמשי לינוקס יכולים לקרוא התקנים בהם מותקנת exFAT.
אפל הוסיפה תמכיה ב־exFAT בעדכון 10.6.5 ל־OS X.
exFAT פותרת בעיות שהיו למשתמשי FAT32 ובהן מגבלת 4G כגודל קובץ.
התוכנה מבוססת על 64 ביט (לעומת 32 ביט ב-FAT32) מערכת
הקבצים גוזלת פחות מקום מאמצעי האחסון (EXFAT צורכת 96KB מתוך דיסק נייד של 4 גיגה לעומת NTFS שלוקחת 47.2 מגה)
פיתוח מערכת הקבצים FAT נעצר על ידי מיקרוסופט לטובת מערכת הקבצים NTFS ששוחררה יחד עם מערכת ההפעלה חלונות NT, המערכת ממשיכה להיתמך בכל הגרסאות של מערכות ההפעלה מבית מיקרוסופט ומהווה את ברירת המחדל עבור התקני אחסון בעלי נפח אחסון קטן (כונני דיסקטים והתקני אחסון מבוססי Flash).
המשחק יצא ב-1994 לקונסולת ה־Super NES, ועוסק בסיפורם של מורדים המנסים להשתחרר משלטונה של אימפריה דיקטטורית.
משחק זה היה המשחק השלישי בסדרה שיצא בצפון אמריקה ועל כן הוא נקרא גם "פיינל פנטזי 3".
המשחק נחשב לנקודת ציון חשובה עבור הסדרה ועבור ז'אנר משחקי התפקידים.
כמו משחקים קודמים בסדרה, המשחק כולל ארבעה מצבי משחק: מפת עולם, מפת עיר או מבוך, מסך הקרב והתפריט הראשי.
מפת העולם היא גרסה מוקטנת של העולם הבדוי בו מתרחש המשחק ובה משתמש השחקן על מנת לכוון את הדמויות למקומות שונים.
ישנן שלוש דרכים לתור במפת העולם: ספינת אוויר, צ'וקובו ובאופן רגלי.
למעט מספר יוצאים מן הכלל, השחקן נתקל באויבים אקראיים במפות המבוכים ובמפת העולם.
עלילת המשחק מתפתחת במבוכים ובערים.
אנשי הערים יכולים לתת שחקן מידע שימושי או למכור לו חפצים שונים.
בתפריט הראשי יכול השחקן להשתמש על מנת לשנות את הרכב החבורה המשוטטת, את הציוד אותו נושאים חברי החבורה, את הקסמים אותם ילמדו ועוד.
הקרבות בפיינל פנטזי 6 מבוססי תורות: השחקן בוחר איזו פעולה לבצע מתוך רשימה של פעולות אותן מסוגלת הדמות לבצע.
בקרבות יכולות להשתתף עד ארבע דמויות.
בזמן הקרב, השחקן מיישם מערכת קרב שנקראת "זמן קרב פעיל".
בשיטה זו, לכל דמות יש מד פעולה, וכאשר מד זה מתמלא יכולה הדמות לבצע את הפעולה.
בנוסף ליכולות הרגילות, לכל דמות ישנה גם יכולת מיוחדת: לדוגמה, לדמות 'לוק' יש את היכולת לגנוב חפצים מאויביו.
השחקנים מתוגמלים על ניצחון בקרבות באמצעות נקודות ניסיון וכסף, הנקרא במשחק ג'יל.
כשדמות משיגה כמות מסוימת של נקודות ניסיון, היא עולה דרגה, מה שמשפר את נתוניה הסטטיסטיים של אותה דמות.
פיינל פנטזי 6 מכיל 14 דמויות (שתיים מתוכן חבויות), הכמות הגבוהה ביותר מכל משחק בסדרה:
טֶרַה ברֵנפורד (טינה בגרסה היפנית) - הדמות הראשונה שמופיעה במשחק.
טרה העבירה את רוב חייה בשעבוד אצל האימפריה.
בהמשך המשחק היא מגלה שהיא חצי אֶסְפֵר אביה של טרה הוא אֶסְפֵר ואמה היא בת אנוש.
בתור אֶסְפֵר, טרה יכולה להשתמש בקסם.
היכולת המיוחדת שלה היא שינוי לצורת האֶסְפֵר שלה.
לוֹק קוֹל - גנב המעדיף לקרוא לעצמו צייד אוצרות.
לוק הוא סוכן של מחתרת המחזירים.
לוק רוצה לנקום באימפריה לאחר שתקפו את עיר הולדתו והרגו את אהובתו רייצ'ל.
היכולת המיוחדת שלו היא גנבה, באמצעותה הוא יכול לגנוב חפצים וכלי נשק מאויבים.
אֶדגַר רוֹני פיגָרוֹ - המלך הצעיר של פיגָרוֹ.
אֶדגַר לא רצה למלוך, אך ויתר לאחיו התאום סייבין.
אֶדגַר משתמש במעמדו כדי להתחבר לאימפריה, אך הוא בעצם חבר במחתרת המחזירים.
אדגר מומחה במכונאות, ומשתמש בכלים מיוחדים כדי להילחם באויבים.
הוא עיצב את ארמון פיגרו, שיכול להיעלם מתחת לחולות המִדְבָר ולזוז בין מִדְבָרים.
סֶייבִין רֶנֵה פיגָרוֹ - אחיו התאום של אֶדגַר.
סֶייבִין עזב את פיגָרוֹ בגלל שאנשי הממלכה לא התאבלו על אביו, שהורעל בגלל האימפריה.
סֶייבִין התאמן אצל דָנקֵן, מומחה לאמנויות לחימה, ביחד עם בנו וָרְגַאס.
וָרְגַאס קינא בסֶייבִין, אותו דנקן העדיף בפני השניים.
וכאשר טרה, לוק ואדגר מגיעים להר קוֹלטְס, סייבין מציל אותם מוָרְגַאס.
היכולת המיוחדת של סייבין היא בליץ - אמנות הלחימה אותה למד אצל דנקן.
סֶלֵס שֶר - גנרלית לשעבר באימפריה.
בילדותה האימפריה החדירה בה כוחות קסם.
סֶלֵס בגדה באימפריה, ולוק מחלץ אותה ממעצר בדרום פיגָרוֹ.
היכולת המיוחדת שלה היא "רוּנִי" - באמצעותה היא יכולה להשתמש בכל כלי נשק בעל להב כדי לעצור התקפות קסם ולהרוויח נקודות קסם.
קַייֶאן גָרַמונד - נותן שירות למלך דוֹמַא.
קַייֶאן מצטרף למרד לאחר שקֶפְקָא, גנרל באימפריה, מרעיל את תעלת דומא, והורג את כל האזרחים, כולל את אשתו ובנו של קַייֶאן.
היכולת המיוחדת שלו היא בוּשִידוּ (נקראת "טכניקת חרב" בגרסת ה-SNES) - באמצעותה הוא יכול לבצע מתקפת חרב בחוזקה המשתנה בהתאם לזמן המתנה של מילוי המד.
שֶדָאוּ - מתנקש שָכיר בתחפושת נינג'ה.
שֶדָאוּ עוזר לסֶייבִין וקַייֶאן לפלוש לבסיס הצבאי של האימפריה ליד דוֹמַא.
בנוסף הוא יכול להצטרף לחבורה תמורת 3,000 ג'יל לאחר שטֶרַה בורחת לזוֹזוֹ.
שדאו מלוּוה בכלבו אינטֶרסֶפטור, שיכול להגן עליו ממתקפות ואף להתקיף בחזרה.
ביבשת המרחפת לשחקן ניתנת בחירה לחכות לשדאו או לקפוץ לספינת האוויר.
בחירה זו משפיעה על האפשרות לשחק בו בעולם החורבות.
גָאוּ - ילד פרא שגר באזור הווֶלְדְט.
גָאוּ ננטש על ידי אביו, וגדל כל חייו בחברת מפלצות.
דבר זה מקנה לא את היכולת המיוחדת שלו - זעם.
באמצעות יכולת זו, גָאוּ יכול לחקות את האויבים שהשחקן נתקל בהן.
סֶטזֵר גָבִיאַני - מהמר המחזיק בבְלֶאקגֵ'אק, ספינת האוויר היחידה בעולם.
בתחילת המשחק סֶטזֵר רוצה לחטוף את כוכבת האופרה מריה, ולוק מנצל את הדמיון בין סֶלֵס לכוכבת האופרה כדי להתגנב לבְלֶאקגֵ'אק ולשכנע את סֶטזֵר להשתמש בה כדי להגיע לאימפריה.
בעולם החורבות, סֶטזֵר מתקן את הפָלְקוֹן, ספינת אוויר שהייתה שייכת לאהובתו דֶריל, שנהרגה בהתרסקות הפָלְקוֹן.
היכולת המיוחדת שלו היא "slot" - באמצעותה הוא צריך לעצור שלוש משבצות זהות, באופן הדומה למכונת משבצות, ולהתקיף אויבים.
מוֹג - מוֹגֵל המתגורר במערות נָארְש עם שאר בני הזן שלו.
מוג הוא המוגל היחיד שיכול לדבר בשפת בני האדם.
היכולת המיוחדת שלו היא ריקוד, באמצעותה הוא יכול ללמוד ריקוד בהתאם לאזורים גאוגרפיים שונים שבהם החבורה נתקלת באויבים.
סטרָאגוֹ מָאגוּס - קוסם זקן מכפר תָ'מַסַה.
כמו שאר תושבי הכפר, הוא יורש של קוסמים עתיקים שנלחמו במלחמת המֵייגִ'י.
היכולת המיוחדת שלו היא "תורה", באמצעותה הוא לומד טכניקות של אויבים.
הוא מצטרף למחזירים לאחר שטרה ולוק מצילים את רֶלם מבניין בוער.
רֶלם אָרוֹנְווּי - ציירת מכפר תָ'מַסַה, נכדתו של סטרָאגוֹ.
היכולת המיוחדת שלה היא ציור, באמצעותה היא מציירת דיוקנים של אויבים ומעירה אותם לחיים כדי להשתמש ביכולות שלהם.
חיבתה של רלם לאינטרספטור וחלומותיו של שדאו מעידים על כך שרלם היא בתו של שדאו.
בנוסף, ישנן שתי דמויות נסתרות, אותן ניתן להשיג בעולם החורבות:
גוֹגוֹ - מינו וזנו של גוגו אינם ידועים, שכן הדמות חבויה מתחת לבדים צבעוניים.
גוגו יכול לחקות מהלכים של דמות אחרת בחבורה.
החבורה פוגשת את גוגו בתוך בטן של תולעת ענקית שנקראת "אוכלת האזורים".
אוּמארוֹ - יֵטִי המתגורר במערות נארש, שם החבורה נלחמת בו בשביל חתיכת מג'יסייט.
אם מוג נמצא בחבורה, הוא משכנע את אומארו להצטרף אליהם.
אי אפשר לשלוט באומארו במהלך קרב, ולכן אין לו יכולת מיוחדת, אך עם נותנים לו את כדור הזעם ואת כדור סופות השלג, הוא יכול לזרוק חבר בחבורה על האויבים, או לגרום לסופת שלג בהתאמה.
Fighter (בעברית: לוחמת) הוא הסינגל השלישי יצא מהאלבום של זמרת הפופ כריסטינה אגילרה, Stripped.
הסינגל יצא ב-13 במרץ 2003, והצליח להגיע למקום ה-20 במצעד הבילבורד הוט 100, שבאמריקה, כשהוא הופך להיות הלהיט התשיעי של אגילרה שהצליח להיכנס לעשרים המקומות הראשונים בארצות הברית.
לעומת זאת, הצליח השיר להגיע למקום השלישי בבריטניה, והפך ללהיט עולמי נוסף בידי אגילרה.
השיר נכתב והופק בידי אגילרה וסקוט סטורצ'.
השיר בשיתוף פעולה עם הגיטריסט הידוע, דייב נאבארו, שהיה חלק בהרכבים רד הוט צ'ילי פפרז וג'יינס אדיקשן (Jane's Addiction).
השיר הוא הסינגל הראשון של אגילרה כשהיא מניבה אלמנטים במוזיקת הרוק.
השיר מדבר על כך שאגילרה מבטאת ופורצת החוצה את כל הכעס והעצבים שצברה במשך הזמן מבן זוגה הבוגדני שהתעלל ברגשותיה, בניגוד, היא רוצה להודות לבן הזוג על שחישל אותה והפך אותה חזקה יותר רגשית.
אגילרה כתבה את השיר על אבא שלה, שזנח והתעלל במשפחתה.
הסינגל הוא אחד מהשירים הפופולריים ביותר של אגילרה, והפך להיות ההמנון הרשמי למשחקי ה-NBA לשנת 2003 והושמע במלואו בפרסומות של משחקי הגמר שנצפו בידי מיליוני צופים בעולם.
בנוסף, קליפ רשמי צולם למען שידור השיר במשחקי הגמר בו כריסטינה מצולמת בכוריאוגרפיה יחד עם רקדניה על רחבת המגרש.
הקליפ לשיר הופק על ידי פלוריה סיגיסמונדי, שידועה כאחת המפיקות קליפים של אגילרה האמנותיות ולא רגילות.
בקליפ, לובשת אגילרה חלוק קטיפה יפני שחור כשהיא אוחזת במוט עור שחור בידה, עם שיער שחור ארוך, במראה לאדם העוקב אחר האופנה הגותית.
שלוש יתדות תקועות מאחורי גבה, כשהם יוצרים לה גבנון.
בתחילת הקליפ, היא כלואה בקופסת זכוכית, והחלוק שלה מתנפח כמו בלון.
שלוש בלרינות גותיות אוכלות פירות ומתמוטטות, ככל הנראה סממן לאכילת הפרי האסור.
לאחר מכן, אגילרה פורצת לחופשי דרך הקופסה בעזרת חבטות עד לשבירת הזכוכית.
אגילרה נוטלת לצד את החלוק לאחר שזורקת בזעם את היתדים מגבה.
מתחת לחלוק מתגלה שמלה לבנה חשופה מרופטת, מכוסה בעשים, שהיא סממן לאבולוציה המטפורית שעברה מגולם לפרפר.
בנוסף, השיער שלה הופך לבן, ועשים עפים סביבה.
לקראת הסוף, אגילרה לובשת שמלת לוחמת, בהשראת מראה העכביש, כשהיא נראית זועמת מתמיד ושלמה בתהליך האבולוציה שעברה.
בסוף הקליפ, היא בועטת במסך המצלמה ושוברת אותו.
הקליפ מראה בצורה איטית את שלב שינויי הצורות של אגילרה, ובהדרגה את שאיבת הכוח בהתקדמות, ממצב שבורת-לב למצב בלתי-שביר.
הקליפ זכה בארבעה פרסים בטקס פרסי קליפים MVPA: קליפ פופ השנה (המפיקה פלוריה סיגיסמונדי), הסטייל הטוב ביותר בקליפ (קארול בידל & טריש סאמרויל), איפור הטוב ביותר בקליפ (פרנסס טולט), הסינמטוגרפיה (אמנות הקולנוע) הטובה ביותר בקליפ (כריסטופר סוס).
ובפרס נוסף, בטקס פרסי ג'ונו: קליפ השנה (מפיקת הקליפ פלוריה סיגיסמונדי).
פיינל פנטסי (ביפנית: ファイナルファンタジ, תעתיק: Fainaru Fantajī) היא סדרת משחקי קונסולות מסוג משחק תפקידים שיצרה חברת Square Enix (לשעבר Square).
נכון להיום הסדרה מונה 16 כותרים רשמיים בנוסף למשחקי המשך ומשחקי ספין-אוף.
המשחקים פותחו על ידי חברת Square (הידועה בארצות הברית ובאירופה כ-Squaresoft).
ב-2003 התאחדה החברה עם המתחרה Enix (מיוצרי רב-המכר Dragon Quest), וכעת ידועה כ-Square Enix.
המשחקים שמים דגש על עלילת המשחק ופיתוח הדמויות.
במרבית המשחקים השחקן מקבל שליטה על חבורה של דמויות (שלרוב יש בה דמות דומיננטית אחת, שהסיפור סובב סביבה ומוביל אותה בהרפתקאותיה).
העלילה היא בעלת אופי ליניארי - כלומר, הסיפור מתפתח בקו אחיד, מבלי שתהיה לשחקן דרך לסטות ממנו בצורה רצינית (אף שלרוב ישנם גם סיפורים צדדיים שניתן להשתתף בהם) ואין לשחקן שליטה על המאורעות המרכזיים המניעים את העלילה, או על סופה.
ישנם יוצאי דופן, אשר בהם ניתנות אפשרויות בחירה שונות לשחקן, אשר קובעות את התפתחות העלילה ואף את הסוף.
המשחקים תמיד משלבים אלמנטים של מסע ברחבי העולם הדמיוני שבו מתרחש המשחק, כאשר חלק נכבד מהזמן הדמויות נמצאות במבוכים (Dungeons) שונים ונלחמות במפלצות ואויבים נוספים.
לעיתים מתרחש קרב נגד יריב חזק במיוחד (אויב המכונה "בוס" על ידי השחקנים).
חלק נוסף מזמן המשחק מוקדש להתפתחות העלילה באמצעות דיאלוגים, סצנות מונפשות שבהן אין לשחקן שליטה על הדמויות וכדומה.
ישנו דגש על התחזקות הדמויות כתוצאה מהקרבות בהם הן משתתפות והאוצרות שהן מוצאות.
קיימת שיטה של נקודות ניסיון (EXP) אותן צוברות הדמויות לאחר קרבות, ומשצברו מספיק הן עולות בדרגה וכישוריהן מתחזקים.
במשחקים רבים ישנה שיטה שמאפשרת לדמויות ללמוד כישורים חדשים ולפתח את עצמן.
ישנו גיוון רב בסוגי הדמויות והכישורים השונים שיש להן.
אף על פי שכל המשחקים נושאים את אותו שם, אין ביניהם קשר עלילתי.
כל אחד מהמשחקים מתרחש בעולם שונה, מכיל דמויות שונות, ועלילתו נפרדת מזו של שאר המשחקים.
כתוצאה מכך, כל משחק עומד בפני עצמו ואין צורך לשחק במשחקים המוקדמים בסדרה כדי לשחק במשחקים המאוחרים בה (אף על פי כן, ישנם משחקים בסדרה המתקשרים למשחקים מהסדרה הראשית, כגון Final Fantasy VII: Dirge of Cerberus לקונסולת הפלייסטיישן 2).
כמו כן, מתייחסים כל המשחקים לדמויות מיתולוגיות מרחבי העולם, דוגמת שיווה, לווייתן, אודין וכדומה (לוויתן ובהמות המשותפים למשחקים לקוחים מהמיתולוגיה היהודית).
המשותף לכל המשחקים הוא גם האפיון של דמויות "טובות" ו"רעות", שלהן אינטרסים מנוגדים ודעות מנוגדות, והקרב ביניהן טעון מבחינה רגשית (יוצא דופן הוא המשחק הראשון בסדרה, שבה הדמויות לא אופיינו).
מספר דוגמאות לכך למצוא במשחקים FFII (פיריון והקיסר), FFIV (ססיל וגולבז), FFV (בארץ ואקס-דת'), FFVI (טרה וקפקא), FFVII (קלאוד וספירות'), FFVIII (סקוואל וסייפר, כאשר ה"רע" הוא אינו בהכרח האנטגוניסט), FFIX (זידאן וקוג'ה), FFX (יונה וסימור, כאשר היריבות מהווה תקדים, מאחר שהדמות ה"טובה" היא אינה הפרוטגוניסט).
שניים מהמשחקים בסדרה, ה-11 וה-14 במספר הם יוצאי דופן בכך שהם מיועדים למשחק רשת (שניהם משחקי תפקידים המוניים ברשת - MMORPGs), מה שהופך אותם לשונים משמעותית מהמשחקים האחרים בסדרה.
ששת המשחקים הראשונים בסדרה היו לקונסולת ה-NES והSNES.
לאחר מכן, עברה הסדרה מקונסולות של נינטנדו לקונסולות של סוני, בגלל סכסוך עם חברת נינטנדו.
משחקים VII-IX היו לקונסולת ה-PSX.
משחק מספר 10 (FFX) היה הראשון לקונסולת הפלייסטיישן 2. כותר מספר 11 בסדרה (FFXI) היה היחיד אשר יצא לקונסולות שונות וכן גם למחשב, עקב היותו משחק תפקידים המוני (MMORPG).
משחק מספר 12 (FFXII), יצא לאחרונה לקונסולת ה-PS2, וכמיטב המסורת - מסיים טרילוגיה של משחקים ל-PS2. המשחק הבא בסדרה (FFXIII) יצא לפלייסטיישן 3 ול-Xbox 360, והכותר ה-14 (FFXIV), עקב היותו MMORPG, כמו FFXI, יצא למגוון קונסולות וגם למחשב אישי (PC).
הכותר ה-15 תומך בPS4 וב-Xbox One.
משחק שתרם רבות להנחת הבסיס למשחקי התפקידים לקונסולות, אפילו שלא חל בו פיתוח דמויות.
במקור, היה אמור להיות המשחק האחרון של החברה, ולכן נקרא "הפנטזיה האחרונה".
המשחק בוים על ידי הירונובו סקאגוצ'י, האב הרוחני של הסדרה.
הפסקול נכתב על ידי המלחין נובואו אואמטסו, שכיום הוא ידוע כגדול המלחינים של משחקי הווידאו ביפן.
על עיצוב הדמויות היה אחראי הצייר יושיטאקה אמאנו.
באופן אירוני, דווקא המשחק הזה הצליח ומכר מספר עותקים חסר תקדים, שיצר סדרת כותרים שעדיין קיימת, והציל את החברה מפשיטת רגל.
הסיפור מספר את סיפורם של "ארבעת לוחמי האור", שלפי נבואה עתיקה יגיעו כשהם נושאים את "ארבעת הקריסטלים" - מוטיב עיקרי בסדרה שיחזור מספר פעמים בעתיד.
הלוחמים מצילים את העולם מהמצב הנוראי שבו הוא מצוי, מביסים את המפלצות המסתובבות בעולם, ומחזירים את אורם של הקריסטלים - כדי להחיות את העולם ואת ארבעת יסודות הטבע שהפסיקו לפעול.
המשימה הראשונה שלהם היא להציל את נסיכת קורנליה מחוטפה, גארלנד.
במשחק אלמנטים רבים ממשחקי תפקידים מסורתיים כגון "מבוכים ודרקונים" - ארבעת לוחמי האור הם דמויות ללא שם, כאשר השחקן בוחר את שמותיהם ואת "מקצועם" מתוך שש אפשרויות - לוחם, נזיר, גנב, קוסם לבן, קוסם שחור, וקוסם אדום.
לכל "מקצוע" היו את החולשות שלו וליתרונות שלו, וכך בנה השחקן את אסטרטגיית המשחק שלו.
היו ביקורות שטענו שלמרות הציוריות הנפלאה של עולם FF, והמוזיקה עוצרת הנשימה של המלחין נובואו אואמטסו, הערך הרגשי של המשחק היה נמוך ביותר, ודמויות בעלות עומק עלילתי ואופי ממשי - שכיום הן הדבר המרכזי בסדרה - לא היו קיימות במשחק זה והוכנסו לראשונה רק במשחק השני במספר.
המשחק הופץ מחדש בשנת 2003 לפלייסטיישן יחד עם המשחק השני בסדרה בשם Final Fantasy Origins.
מראה המשחק רוענן ונוספו לו כמה תוספות משניות.
כמו כן בשנת 2004 הופץ המשחק לקונסולת ה-GBA יחד עם המשחק השני בסדרה בשם Final Fantasy I & II: Dawn of Souls.
בשנת 2007 יצא המשחק בהוצאה מחודשת גם לקונסולת ה-PSP.
משחק שנוי במחלוקת, שלא יצא בארצות הברית עד צאת הגרסה המחודשת לPSX בשנת 2002.
המשחק דמה בממשק, בסאונד, ובגרפיקה למשחק הקודם, אך הוכנסו שינויים רבים.
ארבע הדמויות הן כבר לא דמויות ללא שם - לדמויות יש חוזק וחולשה קבועים מראש, עלילה עמוקה ודרמטית, אופי, פרצוף - ושמות.
המשחק מגולל את סיפורם של ארבעה יתומים הנמלטים מעירם "פין" (Fynn) הנתונה תחת כיבוש של אימפריית פאלאמסייה המרושעת.
ארבעת היתומים מצטרפים לנסיכת פין לשעבר, הילדה, ולקבוצת המורדים שלה.
שינוי נוסף שנערך היה רפורמה בדרך צבירת הניסיון - לא עוד היו הדמויות מקבלות נקודות ניסיון מקרבות (EXP - Experience Points) ועולות בדרגות כדי להתחזק.
בשיטה החדשה, דמות שנפגעה הפכה לעמידה יותר, דמות שהשתמשה הרבה בנשק מסוים הפכה ליותר מיומנת בו, דמות שהשתמשה בקסמים רבים למדה את הכוחות הנסתרים בהם וכן הלאה.
המשחק שיפר במובנים רבים את הסדרה והציג לראשונה עומק עלילתי וכן מוטיבים שיחזרו רבות ויהפכו לסמלים בעתיד - ציפורי הצ'וקובו, סיד מהנדס ספינות-האוויר והקשרים העלילתיים בין הדמויות.
אך השינויים בדרך המשחק היו דרמטיים מדי עבור רוב קהל היעד ודרך פיתוח הדמויות על ידי שימוש לא עבדה יפה.
המשחק נחשב לחד הגרועים בסדרה.
על אף ש-Square עבדו על אבטיפוס באנגלית, המשחק לא הובא לארצות הברית מפני שנינטנדו חששו שהמשחק יפגע במכירות ה-Super Nintendo Entertainment System שיצאה באותה תקופה.
גם משחק זה יצא בשנת 2007 בהוצאה מחודשת לקונסולת ה-PSP.
המשחק האחרון לקונסולת ה-NES, אשר נחשב על ידי מעריציה הנאמנים ביותר של הסדרה לאחד הכותרים הבולטים והחשובים ביותר.
המשחק חוזר במובן מסוים לימים של FFI, ושוב ישנן ארבע דמויות ללא שם, ששמם נקבע על ידי השחקן.
למרות המחסור בעומק עלילתי של הדמויות הראשיות, למשחק יש ערך רגשי עמוק ביותר - אפילו עמוק יותר מזה של FFII.
המשחק מתחיל ברעידת אדמה ואפלה גדולה שמזעזעת את העולם כולו, וכמו במשחק הראשון בסדרה - ארבעת האלמנטים הפסיקו לפעול, וארבעת הקריסטלים שהפעילו אותם שקעו מתחת לאדמה ואבדו.
כאן נכנס לתמונה השחקן ששולט בארבע דמויות, ותפקידו להאיר מחדש את הקריסטלים ולהציל את העולם.
משחק זה הציג לראשונה את שיטת ה"מקצועות", בה הדמויות מתמחות במקצוע מסוים וכך משפרות את יכולותיהן.
שיטה זו, בגרסאות שונות, הופיעה פעמים רבות במשחקי הסדרה.
המשחק יצר מוטיבים רבים שיהפכו כיום למוטיבים מרכזיים בסדרה, כגון הצ'וקובו השמן ו"מוגלים" - פיות קטנות וחמודות שמזכירות דובונים לבנים עם כנפי עטלף ופונפון (בדרך כלל ורוד) על ראשם.
גם המשחק הזה לא זכה להגיע לקהל דובר אנגלית משום שלא יובא מעולם לארצות הברית, שוב מפני שנינטנדו חששו שהמשחק יפגע במכירות ה-SNES.
אולם, המשחק הופץ מחדש בשנת 2006, הפעם גם לקהל דובר אנגלית, על גבי קונסולת הנינטנדו DS.
המשחק הראשון לקונסולת ה-SNES של נינטנדו, ומסמל את סיום התקופה הראשונה של המשחקים וההתפתחות שלה.
זהו המשחק הראשון שניצל מגבלת זמן שלא נראתה קודם במשחק (יכול להגיע ל-80 שעות לשחקן ממוצע), ופיתולי עלילה מרשימים.
המשחק מציג את סיפורו של ססיל, אביר אפל, שמשיג קריסטלים בשביל מלך בָּרון, הממלכה החזקה ביותר בעולם המשחק, אך בהמשך עובר לצד האור, לאחר שנשלח למשימת הרס של כפר, ומטפל בילדה היחידה שניצלה ממנו.
המשחק עובר בין מספר מקומות, מכדור הארץ עד העולם התחתון ואפילו הירח.
המשחק חוזר לדרכו של FFII, כאשר לדמויות יש אופי משלהן, שמות משלהם, רקע - ושיטת לחימה.
המשחק היה הראשון להציג את שיטת ה-ATB-Active Time Battle אשר עתידה לשמש ברבים ממשחקי הסדרה ומשחקים אחרים של חברת Square.
המשחק מכר מספר עצום של עותקים ביפן, והוחלט כי יתורגם גם לשפה האנגלית ויופץ בארצות הברית, כמו המשחק הראשון.
אך כאן נוצרה בעיה - הקהל האמריקני לא קיבל את שני המשחקים הקודמים בסדרה, ולכן יציאתו של המשחק הרביעי מיד לאחר הראשון ייצור בלבול וסקרנות.
אי לכך, הוחלט כי המשחק ייקרא בארצות הברית "פיינל פנטסי 2".
שינוי שם זה יצר בלבול רב במשך שנים.
בנוסף, מתוך חשש שהמשחק יהיה קשה מידי לשחקנים מערביים, הגרסה האמריקאית של המשחק עברה ההקלה משמעותית ברמת הקושי.
המשחק התפרסם גם בתרגום הקלוקל שלו לאנגלית (בגרסה המקורית), כאשר המשפט המפורסם ביותר הוא "!You spoony bard".
לאור התהילה לה זכה המשפט, כשתרגמה החברה את המשחק מחדש, הותירה משפט זה על כנו.
המשחק הופץ מחדש מספר פעמים: בשנת 2001 לקנוסולת הפלייסטיישן בשם Final Fantasy Chronicles יחד עם המשחק Chrono Trigger.
המשחק כלל תרגום חדש, סרטונים (FMVs) במקום סצנות מסוימות, ומבוך חדש.
המארז כולל גם שני משחקי המשך: Interlude ו-The After Years.
בשנת 2007 יצא המשחק לנינטנדו DS ביפן וב-2008 בארצות הברית ובאירופה.
בשנת 2008 הוציאה סקוואר-אניקס משחק במתכונת פרקים לטלפונים הניידים ביפן, שמהווה משחק המשך ל־FF4 המקורי.
בשנת 2009 יצא המשחק באמריקה לקונסולת ה-Wii, דרך ה-WiiWare.
המשחק יצא גם באירופה לקראת אמצע שנת 2009.
משחק נוסף שלא יצא בארצות הברית בהפצתו המקורית, הפעם כי Square חששו כי הוא יהיה מסובך מדי לקהל המערבי.
המשחק דומה במובנים רבים ל-FFIII, היות שגם כאן ניתן לתת "מקצועות" לארבע הדמויות המובילות ולשנות אותם בכל עת.
המשחק דומה מאוד למשחק הרביעי מבחינת גרפיקה, סאונד, ומבנה עלילה.
הסיפור מדבר על נווד בשם בארץ הפוגש בנסיכה לנה, בפיראט בשם פאריס, ובאדם מסתורי הקרוי גאלוף, שנמצא מחוסר הכרה על ידי בארץ ולנה, אך לרוע מזלו אינו זוכר דבר.
המשחק יצא לראשונה בארצות הברית בשנת 2002 כאשר יצאו גרסאות מחודשות לפלייסטיישן לשלושת כותרי ה-SNES.
בשנת 2006 יצא המשחק מחדש לקונסולת ה-GBA.
ב-1994 יצאה סדרת האנימה "Final Fantasy: Legend of the Crystals", המתרחשת 200 שנה אחרי המשחק.
זוהי הפעם הראשונה שיצא המשך ישיר כלשהו למשחק בסדרה.
הסדרה שודרה ביפן ובארצות הברית (אפילו שהמשחק לא יצא שם באותו הזמן), וקיבלה ביקורות מעורבות על מבנה הסדרה ועל האנימציה.
הכותר האחרון שיצא לקונסולת ה-SNES בפרט, ולכלל קונסולות נינטנדו.
המשחק הציג שיפור משמעותי בעיצוב הגרפי, התעלה על קודמיו ברמת הדיוק והפרטים וחשף עולם עשיר ומרתק במיוחד.
סיפור העלילה מתמקד לרוב בטרה (Terra) - נערה בעלת כוחות קסם ייחודיים.
לפני תחילת העלילה, טרה משתחררת משליטתו של קפקא (Kefka) ששטף את מוחה ומאבדת את הזיכרון.
לאחר מכן, היא חוברת לגנב בעל לב טוב העונה לשם לוק (Locke).
האווירה הדומיננטית במשחק עצובה, דבר הניכר בשלל הבלדות בכינור ופסנתר שבפסקול ובדמויות הנוגות (שלראשונה בסדרה הודגשו רגשותיהם באופן בולט) ובגרפיקה קודרת ו"חיוורת" יותר.
משחק זה הוא האחרון בו יושיטאקה אמאנו היה אחראי לעיצוב הדמויות והאיורים, למעט Final Fantasy IX.
בהוצאה בארצות הברית נקרא הכותר שוב "פיינל פנטסי 3" כדי למנוע פער ברצף השמות של ההפצה האמריקאית.
מהדורה מחודשת של המשחק יצאה לקונסולה הניידת GBA בשנת 2006 ביפן, והופצה על ידי נינטנדו באמריקה ובאירופה בשנת 2007.
המהדורה כוללת מספר תכונות חדשות, שיפור קל בעיצוב הוויזואלי, ומערכת תרגום מ-יפנית ללחשים ולמפלצות.
זהו המשחק האחרון שיצא לקונסולת ה-GBA באסיה.
בעקבות סכסוך עם חברת נינטנדו, משחק זה הוא הראשון לקונסולת המשחקים פלייסטיישן של חברת סוני והראשון שיצא בכל העולם ולא רק ביפן או ביפן וארצות הברית.
נחשב בעיני רבים לפיינל פנטזי הפופולרי בסדרה, בין השאר בשל הפופולריות הגדולה של הקונסולה שאליה המשחק יצא ביחס לפופולריות של קונסולות נינטנדו מאותה התקופה, וכן מהשינויים המרחיקי לכת בגרפיקה, אפקטים קוליים ובמוזיקה של המשחק.
המשחק אף גרם בעצמו לעלייה גדולה במכירות קונסולת הפלייסטיישן.
מספר את סיפורו של קלאוד שכיר החרב, שעברו אפוף במסתורין, אשר מצטרף להפצצת מפעל ששואב את כוחו מכדור הארץ למטרת הפקת אנרגיה.
המשחק מעביר מסרים ניאו מרקסיסטים ותומך בתיאורית ההגמוניה, לפיה השלטון גורם לנו לחשוב שהכל בסדר כדי שלא נתמרד.
טטסויה נומורה היה אחראי על עיצוב הדמויות במשחק, והחליף את יושיטאקה אמאנו.
המשחק יצא בארצות הברית בשם "פיינל פנטסי 7", ושם קץ לרצף המספרים הנפרד של המשחקים בארצות הברית.
לכבוד יום הולדתו העשירי של המשחק, הכריזה סקוואר-אניקס שתוציא משחקים נוספים המספרים את עלילת המשחק עד ליום הולדתו ה-20. נכון לעכשיו יצאו הדברים הבאים:
זהו סרט OVA הראשון שיצא לזיכיון הפיינל פנטזי.
הוא מספר על שני הפלשבקים הגדולים ביותר של קלאוד שנראו במשחק המקורי.
הפלשבק הראשון של קלאוד היה כשהוא, זאק, ספירות', וטיפה הלכו לכור המאקו בניבלהיים, שם ספירות' מגלה את האמת על עברו, נדחף לסף שיגעון, וכביכול נהרג לבסוף על ידי קלאוד.
הפלשבק השני הוא בריחתם של זאק וקלאוד ממעבדתו של דוקטור הוג'ו בניבלהיים, לאחר שהשתיל בשניהם אנרגיית מאקו, ומותו של זאק.
שני הפלשבקים שזורים אחד בשני, כאשר מדי פעם בפעם, רואים את טסנג, ראש יחידת הטורקס, מעיין בדו"חות של שני המקרים הללו.
ה-OVA צויר בסגנון אנימה, ויצא ל-DVD מהדורות המוגבלות של הסרט Final Fantasy VII: Advent Children ביפן ובארצות הברית בלבד.
זהו סרט העשוי בגרפיקת תלת־ממד שהוציאה חברת סקוור-אניקס בשנת 2005. הסרט מספר את עלילותיו של קלאוד סטרייף, גיבור FFVII, שנתיים לאחר סוף המשחק המקורי.
הסרט מתאפיין בגרפיקה מצוינת שמתעלה על כל הסרטים המונפשים התלת־ממדיים שיצאו עד כה.
שנתיים לאחר הריסתה של מידגאר, על הריסותיה נבנתה עיר חדשה בשם אדג', שאינה משתמשת באנרגיית מאקו.
טיפה פתחה מחדש את הבר שלה, The Seventh Heaven, והיא מעסיקה בו את קלאוד בתור שליח.
היא גם שומרת על ביתו של בארט, מארלין, ועל ילד נוסף, דנזל, שחלה בגיאוסטגימה, מחלה שהופצה במידגאר לאחר התנגשותו של מטאור ותפוצתם של תאי הג'נובה שנשארו אחרי שקלאוד השמיד את ספירות'.
העניינים מסתבכים כאשר שלושה נערים, קאדאג', לוז, ויאזו, הדומים מאוד לספירות', מופיעים באדג' ומנסים להשיג את הקופסה האחרונה שנשארה עם תאי ג'נובה, השייכת לרופוס שינרה, המנכ"ל לשעבר של חברת החשמל של שינרה.
הסרט יצא ל-DVD גם באירופה ובאמריקה.
רימייק לסרט הראשון של Final Fantasy VII, בגרסה הזאת סקוואר-אניקס הוסיפו מספר קטעים ושיפרו את הסרט המקורי.
הסרט יצא ביפן באפריל 2009.
סרט OVA בשם On the Way to a Smile שמבוסס על חלק מספר תחת אותו השם ומספר את סיפורו של דנזל.
משחק המשך שיצא לקונסולת ה-PS2, ומספר את סיפורו של וינסנט ולנטיין, שהיה דמות בונוס במשחק המקורי, שלוש שנים אחרי העלילה של FFVII, כשהעולם מותקף על ידי חוליה מסתורית בשם Deepground Soldiers.
במשחק פוגשים דמויות חדשות וישנות, וכמו כן מגלים את סוד עברו של וינסנט ולנטיין, לשעבר חבר בארגון הטורקס, שהיה דמות די מסתורית במשחק המקורי.
מערכת הקרב שונתה והפכה לדומה יותר ויותר למשחקי יריות.
המשחק מורכב מ-12 פרקים, כל אחד מהם חושף פרטים חדשים על העלילה ועל עברו של וינסנט.
למשחק יצא מעין משחקון המשך המספר את הפרק השלוש עשרה, ומותאם לטלפונים הניידים ביפן, שנקרא: Dirge Of Cerberus: The Lost Episode.
משחק זה יצא בספטמבר 2007 לקונסולת ה-PlayStation Portable, ומספר את סיפורו של זאק, ה-SOLDIER המסתורי שהיה חברו של קלאוד, ולאחר שהוא מת, קלאוד היה בטוח שזכרונותיו של זאק שייכים לו.
המשחק מתרחש 7 שנים לפני המשחק המקורי, בזמן לפני שספירות' נהיה מרושע.
מערכת בשליטה בקרב דומה למשחקי תפקידים מגוף שלישי, בהם הדמות משתמשת בחרב לפי פקודה.
ישנה מערכת אשר דומה למכונת מזל, וכאשר שלוש דמויות זהות מופיעות, פעולה מיוחדת מתבצעת.
משחק שיצא לטלפונים הניידים ביפן בלבד, ומספר על סיפורם של שמונה אנשים המנסים להתקבל ליחידת העילית המיוחדת של Shinra, ה-Turks.
ב-E3 2015 סקוואר אינקס הכרזה על רימייק למשחק שיצא לקונסולת ה-PS4 ויפותח על המנוע של Unreal Engine 4. המשחק שם יותר דגש על אקשן לעומת המשחק המקורי, והוא כולל גם תוספות לעלילה.
המשחק יצא בשנת 2020 וזכה לשבחים רבים.
המשחק כולל רק ת החלק המתרחש בעיר מידגאר, חלק המהווה כ-5 שעות במשחק המקורי, אך מרחיב אותו לאורך של כ-50 שעות.
שאר המשחק צפוי לצת בהמשך.
משחק וידאו תפקידים, שהופץ בשנת 1999 לפלייסטיישן ובשנת 2000, עבור מחשבים תומכי Windows.
פותח והופץ בידי חברת Square (כיום Square-Enix).
המשחק הפך לזמין ב- PlayStation Network וב- PSone Classics ביפן ב -24 בספטמבר 2009, בארצות הברית ב -17 בדצמבר 2009, ובאירופה ב -4 בפברואר 2010.
סיפור המשחק מתמקד בקבוצת שכירי חרב צעירים הנמשכים לעימות בינלאומי, שמבקשים להגן על העולם מפני מכשפה המפעילה את המלחמה למטרותיה.
הגיבור הראשי במשחק הוא סקוואל ליונהארט (Squall Leonhart), נער מתבודד בן שבע עשרה וסטודנט באקדמיה הצבאית "Balamb Garden", אשר מוכשר להיות "SeeD", שכיר חרב הממון בידי האקדמיה.
הפיתוח של Final Fantas VIII החל בשנת 1997, במהלך תהליך הלוקליזציה האנגלית של Final Fantasy VII.
המוזיקה הולחנה בידי נובואו אואמאטסו.
מוזיקת הנושא היה השיר " Eyes on Me" שבוצע על ידי פיי וונג.
המשחק התקבל בחיוב בידי המבקרים וזכה להצלחה מסחרית.
נבחר למשחק ה-22 הטוב ביותר בכל הזמנים על ידי קוראי המגזין Famitsu.
שלוש עשרה שבועות לאחר השקתו, הכניס המשחק יותר מ-50 מיליון דולר במכירות, מה שהופך אותו למשחק ה-Final Fantasy הנמכר במהירות הגבוהה ביותר בכל הזמנים עד ליציאתו של המשחק Final Fantasy XIII.
זהו המשחק האחרון שנעשה על ידי Squaresoft לקונסולת ה-PSX, ולבקשת המעריצים הוא שהחזיר את פיינל פנטזי לשורשיה המקוריים.
העלילה עוקבת אחר העולם הקסום של גאיה, שם אנו פוגשים בנער בשם זידאן אשר משתתף במזימה לחטוף את הנסיכה גרנט מביתה בממלכת אלכסנדריה אשר פתחה במלחמה כנגד כל המעצמות הקרובות.
לאט לאט העלילה מתחילה להסתבך וזידאן והחברים שהוא פוגש בדרך מוצאים את עצמם נלחמים למען עתיד העולם כולו.
המשחק הראשון בסדרה לפלייסטיישן 2. המשחק עוקב אחר סיפורו של טידוס (Tidus), אשר נע בזמן אלף שנים לעתיד, לאחר מתקפה של יצור חזק ביותר על עירו, זאנרקנד (Zanarkand), ומגלה עתיד עגום שבו "מזמנים" (Summoners) נשלחים להילחם ביצור, הקרוי "סין" (Sin - מלשון חטא), כשדינו של המזמן הנלחם בו הוא למות.
טיידוס מצטרף ליונה (Yuna), מזמנת צעירה ונחושה מהאי בסייד (Besaid) ולשאר שומריה (Guardians) במטרה למגר את סין ולהביא את השלווה ליבשת ספירה (Spira), כשבדרכם הם נתקלים בשרשרת מאורעות המובילה אותם ואת האומה כולה לראייה ותפיסה שונה לגמרי של המסורת בת אלף השנים ושל הדת השולטת בספירה וביושביה.
בדומה למשחק השמיני בסדרה, עורר Final Fantasy X מחלוקות לא מעטות.
חלק מחשיבים אותו כאחד המשחקים הטובים ביותר בסדרה (ואף כאלו שרואים בו מתחרה הדוק ל-FFVII), ישנם הרואים בו כאחד הגרועים בשושלת המשחקים הארוכה.
המחלוקות התעוררו כתוצאה מציפיות רבות של שחקנים מעצם היותו הדור ה"חדש" של משחקי FF, אשר היה הראשון להופיע על קונסולת ה-PS2. המשחק חידש מאפיינים רבים שעד כה לא התוודעו להם חובבי הסדרה, ביניהם הענקת דיבוב לדמויות (לראשונה מאז תחילת הסדרה) ושינויים רבים בממשק המשחקיות.
בשלב זה הפך העולם של Final Fantasy לתלת-מימד מלא (עד כה, במשחקי דור ה-PS1, רק הדמויות תלת-ממדיות מלאות, והן נעו על גבי רקעים מצוירים ומרונדרים מראש), והציגה לשחקן עולם צבעוני, עשיר, מפורט ומלא חיוּת.
שינויים נוספים כללו מערכת קרבות חדשה, שהפכה ממערכת קרב מתוזמנת ודינאמית (ATB-Active Time Battle), אשר עד כה הייתה נהוגה במשחקים הקודמים, למערכת קרב סטטית מבוססת תורים (CTB- Conditional Turn-Based Battle) ומותנית במהלכים המבוצעים על ידי הדמויות במהלך הקרב (מהלכים מסוימים מסוגלים להוסיף או להפחית את מספר התורים לכל דמות).
כמו כן, גם מערכת פיתוח הדמויות על ידי לוח הגריד (Sphere-Grid) נחשבה בעיני רבים כשיטה חסרת גיוון, כאשר בסופו של דבר כל דמות מאבדת את הייחוד שלה ולומדת את אותן היכולות והמהלכים הבסיסיים והיותר מתקדמים המאפיינים את יתר הדמויות בתחילת המשחק.
כאשר המשחק יצא על ידי החברה, הוא היה הסיקוול השני של הסדרה, לאחר סרט האנימה Final Fantasy: Legend of the Crystals.
מפיקי הסדרה טוענים שהמשחק נוצר בגלל הקשר העמוק של מעריצי הסדרה לעולם ספירה.
המשחק עוקב אחר יונה, אך הפעם היא הדמות הראשית והיא מחפשת אחר אהוב ליבה טידוס שסופו במשחק הקודם היה טראגי למדי.
המשחק מציג שינויים רבים: ישנן שלוש דמויות אשר כולן בנות, המשחק חוזר למערכת ה־ATB - Active Time Battle, אך עם כמה וכמה שינויים.
מערכת הקרב נותנת לשחקנים לחזור לשורשים, בכך שאפשר לבחור Class לדמות, דבר שבה לידי ביטוי בצורת תלבושות.
משחק מספר 11, בשונה מקודמיו, הוא משחק רשת המוני, אשר בו השחקן שולט על דמות ומסייר ונלחם בעולם דמיוני יחד עם עוד אלפי שחקנים אחרים.
חלק ממעריצי סדרת FF אינם מחשיבים את משחק מספר 11 ככותר בסדרה, ורואים אותו ברמה ירודה לעומת הקודמים.
המשחק האחרון בסדרה עבור ה-PS2 מציג את העולם איבליס אשר נמצא בעת מלחמה נוראה.
המשחק נפתח בצורה מעניינת כאשר אנו עוקבים אחר כל הדמויות במשחק, עד שאנו מתחילים לשלוט על הדמות הראשית, Vaan, נער עני המתגורר בעיר "רבּאנסטר" בממלכת "דלמאסקה", אשר לאחרונה מצאה עצמה מובסת בשדה הקרב וכעת נתונה לחסדי האימפריה "ארקאדס".
הנער אשר יוצא למסע נקמה משלו כנגד האימפריה, מוצא עצמו מעורב במשהו מעבר לחלומותיו הפרועים ביותר: החזרת השלטון על "דלמאסקה" ליורשת האמיתית שלו, הנסיכה, אשר כולם חשבו שהתאבדה.
המשחק מציג שינויים רבים, כמו מערכת הקרב, אשר נקראת ADB - Active Dimension Battle - הדמויות מסתובבות בעולם נטול קרבות אקראיים, ובפעם הראשונה אנו רואים את המפלצות פנים מול פנים בלי לעבור למסך מיוחד לשם הלחימה.
(למידע נוסף ראה את הערך Ivalice Alliance)
משחק המשך ל-Final Fantasy XII שיצא לנינטנדו DS.
המשחק מתרחש שנה לאחר המשחק המקורי, Vaan ו-Penelo נראים צדים אוצרות בהריסות לא ידועות ומוצאים את אוצרו של גלבדוס, אשר כוללים ספינת אוויר ופיסת Auracite.
כאשר הם עולים לספינה הנטושה, היא לוקחת אותם ליבשת אווירית.
שם הם פוגשים את ה-Aegyl, Llyud.
בעודו מתנגד למסורת של מוצאו, הוא מקבל את עזרתם ומבקש מהם לעזור לו לעצור את שודדי השמים מלזהם את Lemurés.
זהו משחק FF הראשון שיצא לקונסולת ה-PS3. הדמות הראשיות היא לייטנינג (Lightning), אישה עם שיער ורדרד המשתמשת ב-Gunblade, שהופיע גם ב-FFVIII.
דמויות נוספות הן Snow Villiers, גבר בלונדיני הלובש בנדנה ורוכב על אופנוע, וארוסה של שרה, אחותה של לייטנינג, Oerba Dia Vanille, נערה בעלת 2 קוקיות ושיער ורוד, Sazh Katzroy, גבר שחור שעובד עם לייטנינג, ו-Gadot, Lebreau ו-Maqui, כולם חלק מ-Team Nora ועובדים עם Snow.
יצא ביפן בדצמבר 2009 ובארצות הברית במרץ 2010.
משחק ההמשך לפיינל פנטזי 13. המשחק מתחיל 3 שנים לאחר המקורי, ומתרכז באחותה של לייטנינג, שרה, שמנסה למצוא אותה לאחר שכולם מאמינים שהיא מתה.
המשחק מתחיל כאשר דמות חדשה בשם נואל מצילה את שרה מהתקפה של מפלצות.
זהו המשחק הראשון שיוצא גם לקונסולת האקס בוקס 360 של מיקרוסופט.
זה המשחק השלישי והאחרון בטרילוגיות XIII ומסיים את הסיפור של לייטנינג,
למרות הביקרות המעורבת של XIII-2 המשחק הכניס מספיק כסף וסקוואר אינקס החליטה להוציא משחק שלישי
המשחק הארבעה-עשר בסדרה הוא משחק תפקידים המוני ברשת (MMORPG), בדומה למשחק האחד-עשר.
המשחק תומך במערכות Windows, פלייסטיישן 3 (עד ליוני 2017), פלייסטיישן 4, פלייסטיישן 5 ו-macOS.
הגרסה המקורית של המשחק קיבלה ביקורת קשה לאחר יציאתה לשוק ב-2010, מה שהביא להתנצלות רשמית מ-Square Enix והחלפת צוות הפיתוח.
באוגוסט 2013 המשחק יצא מחדש בשם Final Fantasy XIV: A Realm Reborn, גרסה חדשה לגמרי שנבנתה מאפס.
מבחינת העלילה, המשחק החדש מתרחש 5 שנים לאחר מאורעות המשחק המקורי.
בנוסף, חודשו דברים רבים במשחק כגון מנוע הגרפיקות, הממשק ועוד.
המשחק החדש קיבל ביקורות חיוביות ביותר וזכה להצלחה מסחרית רבה.
נכון ליולי 2016 שיחקו במשחק 6 מיליון שחקנים.
בחודש יוני 2015 יצאה חבילת הרחבה (Expansion) למשחק בשם Heavensward, ביוני 2017 יצאה הרחבה נוספת בשם Stormblood, ביוני 2019 יצאה הרחבה שלישית בשם Shadowbringers ובדצמבר 2021 יצאה למשחק הרחבה נוספת, בשם Endwalker.
הרחבה נוספת של המשחק, הנקראת Dawntrail, יצאה בחודש יוני 2024; כל אחת מההרחבות הוסיפה למשחק כמות רבה מאוד של תוכן חדש – כולל אזורים גאוגרפיים, מקצועות (Classes), גזעים (Races), רמות (Levels), קווסטים (Quests), מבוכים (Dungeons) רבים חדשים ועוד.
כל אחת מההרחבות גם כללה גם המשך לעלילה הראשית של הסיפור.
בנוסף, בהרחבה של Heavensward נוספה לשחקנים היכולת לעוף, ובהרחבה של Stormblood נוספה היכולת לשחות ולצלול.
בשנת 2019 נבחר המשחק על ידי אתר IGN למשחק המתמשך הטוב ביותר של השנה.
בשנת 2020 זכה בפרס של האקדמיה הבריטית לאמנויות הקולנוע והטלוויזיה.
המשחק גם מחזיק בשיא גינס למשחק עם מספר קטעי המוזיקה המקורית הגבוה ביותר.
Final Fantasy Versus XIII משחק שהוכרז לראשונה ב-2006 בתור ספין אוף לסדרת XIII לאחר הכישלון של סדרת XIII סקוור אניקס החליטה לחדש את המשחק מחדש בתור משחק עצמי.
ב-2013 המשחק הוכרז מחדש בתור Final Fantasy XV
לקונסולת ה-PS4 ול־Xbox One ופותח על ידי הצוות שפיתח את משחק הלהיט Kingdom Hearts.
שתי הדמויות הראשונות שנחשפו עוד לפני שיצא המשחק הן Noctis, גבר שחור שיער שנחשף ראשון, ו-Luna, בחורה בלונדינית הקשורה אליו.
המשחק יצא לשוק בנובמבר 2016 (למערכות Playstation 4 ו-Xbox One; במרץ 2018 המשחק יצא גם ל-Windows).
בשנת 2017 נוספה לו גם אופציה של משחק מרובה-משתתפים (Multiplayer).
ב-2018 יצא המשחק "Final Fantasy XV: Pocket Edition", גרסה למשחק שנועדה למובייל וכוללת גרפיקה פשוטה יותר.
במהלך השנה יצאה הגרסה גם ל-PS4, ל-Xbox One, לנינטנדו סוויץ' ולמחשב.
ב-2016 יצא סרט אנימה בשם תחיית המלכים: פיינל פנטסי XV.
בין היתר השתתפו בדיבוב ארון פול ושון בין.
תאימות שמות המשחקים ביפן מול ארצות הברית
בתקופה בה יצאו המשחקים לדור השלישי והרביעי של הקונסולות, חלק מהמשחקים בסדרה יצאו ושווקו רק לקהל היפני.
כך קרה שכאשר שווק משחק של פיינל פאנטסי לקהל האמריקאי הוא לא תמיד שווק באותו השם.
הדבר קרה גם עם סדרות משחקים אחרות כדוגמת Bust a Move של טאיטו.
את חוסר התאימות של המשחקים והתפלגותם לשמות שונים בכל מדינה ניתן לראות בטבלה הזו:
שמו של המשחק ביפן שמו של המשחק באמריקה פיינל פאנטסי 1 פיינל פאנטסי 1 פיינל פאנטסי 4 פיינל פאנטסי 2 פיינל פאנטסי 6 פיינל פאנטסי 3 פיינל פאנטסי 7 פיינל פאנטסי 7
כאשר יצא פיינל פאנטסי 7 לקונסולת הפלייסטיישן והיה גם הראשון שיצא בכל העולם ולא רק ביפן או ביפן ואמריקה, הדבר אכן עורר תהיות בקשר למשחקים הקודמים בסדרה, דבר שהתברר לשחקנים רק כאשר הגישה לרשת האינטרנט הפכה לנפוצה והמידע לגביהם התגלה ביתר קלות.
Final Cut Pro היא תוכנה של חברת אפל שמטרתה עריכה והפקה מקצועית של וידאו.
התוכנה משווקת כחלק מחבילת Final Cut Studio הכוללת מספר תוכנות ועזרים לעיבוד וידאו.
הגרסה הנוכחית של התוכנה תואמת מחשבי מקינטוש המצוידים במערכת ההפעלה OS X 10.5.6 ומעלה ובמעבדי אינטל.
בשנים האחרונות פנתה חברת אפל לשוק התוכנות המקצועיות.
מאז תחילת שנות ה-2000, פיתחה Final Cut Pro בסיס משתמשים גדול ומתרחב, המאכלס יוצרי סרטים עצמאיים רבים.
התוכנה הפכה לאיום על Media Composer מבית Avid טכנולוגיה, ששימשה באופן מסורתי את עורכי הסרטים ותוכניות הטלוויזיה.
על פי מחקר של חברת SCRI משנת 2007, התוכנה מרכיבה כ-49% משוק העריכה מקצועית בארצות הברית ו-Media Composer מרכיבה 22% ממנו בלבד.
התוכנה תומכת במספר בלתי מוגבל של רצועות וידאו מקבילות; עד 99 רצועות קול; שילוב קטעי וידאו שמקורם ממצלמות שונות; וכן פונקציות עריכה סטנדרטיות שונות.
היא מגיעה עם שלל מעברים - dissolve, iris, distortion וכן מעברים פשוטים בתלת-ממד.
התוכנה מכילה סוגים שונים של פילטרים לשמע ולווידאו, כלים לעריכת צבעים וכלי עריכה אחרים.