tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
מאליס זועם על הכישלון הזה והופך לצורת הדרקון שלו, ולבסוף מצליח ללכוד את שלגיה ולקחת אותה לטירה שלו.
הגמדות עוקבות אחריהם ומתגנבות לטירה, תוך שהם מרחיקים את החניכים של מאליס, כולל סקאול ובאטסו.
במקביל, שלגיה מתאחדת עם הנסיך, שמתחיל להתנהג בצורה מוזרה ולוקח אותה דרך מעבר סודי כדי להימלט כביכול.
שלגיה לא רק מבינה שהוא לא הנסיך האמיתי, אלא שהוא למעשה לורד מאליס בתחפושת.
מאליס מנסה לזרוק גלימה קסומה על שלגיה כדי לאבן אותה לאבן, אך הוא מותקף על ידי איש הצללים, אותו הוא משתלט ולכאורה הורג.
כשהוא מנסה שוב לאבן את שלגיה, מגיעות שבעת הגמדות ותוקפות אותו.
הן מאלצות אותו באופן זמני להתרחק משלגיה, אך מאובנות על ידי מאליס.
היחידה שלא נפגעה היא רעמית, שסוף סוף משיגה שליטה על כוחותיה ומשחררת את שלגיה.
שלגיה מנצלת הסחת דעת של רעמית כדי להביס את מאליס על ידי זריקת הגלימה המאבנת עליו.
לאחר מכן הוא מאובן לצמיתות באמצע המעבר בין צורות האדם והדרקון שלו.
כשהשמש זורחת על הטירה, הגמדות חוזרות לעצמן בעוד שלגיה מתאבלת בדמעות על איש הצללים, מאמינה שהיא איבדה גם אותו וגם את הנסיך.
לפתע, איש הצללים הופך לנסיך ומתעורר.
הוא מגלה שמאליס הטיל עליו כישוף והוא שמר על שלגיה במהלך מסעה.
אמא טבע מחליטה לתת לגמדות לשמור על כוחותיהן, לאחר שסוף סוף הוכיחו את עצמן בעבודה משותפת כאחד, והיא מאפשרת להן להשתתף בחתונה של שלגיה.
בסופו של דבר, אמא טבע לוקחת את באטסו וסקאול שהשתנו לטובה כדי שיוכשרו כחניכים החדשים שלה.
תוך כדי כך, סקאול הפסיק לעשן בזכות קרן שמש והוא מסוגל לנשום שוב.
לאחר מכן הוא אומר לבאטסו שלעבוד עבור אמא טבע לא יהיה כל כך נורא.
כששלגיה והנסיך מתאחדים זה עם זה, הסרט מסתיים כשהשניים חולקים נשיקה ומתחילים לחיות באושר ועושר.
איירין קארה בתור שלגיה, נסיכה צעירה ויפהפייה, אשר כעת מאורסת לנסיך ונאלצת לעצור את דודה החורג, לורד מאליס.
מלקולם מקדואל בתור לורד מאליס, מכשף נורא וחזק המבקש נקמה על מותה של אחותו המלכה הרעה על ידי השמדת אחייניתו החורגת, שלגיה, והנסיך האהוב שלה.
פיליס דילר בתור אמא טבע, אישה מפוזרת בעלת כוחות הטבע שהעניקה לשבעת הגמדות את כוחותיהן.
מייקל הורטון בתור הנסיך, ארוסה יפה התואר של שלגיה שנחטף כעת על ידי דודו החורג של ארוסתו, לורד מאליס, שהופך אותו לאיש הצללים.
דום דה-לואיז בתור המראה, מראה מדבר וחכם ששירתה את המלכה המרושעת ועכשיו עושה את מבוקשו של מאליס ומדבר בחרוזים.
קרול צ'נינג בתור בוצית, גמדית בעל כוח על האדמה והמנהיגה השתלטנית של שבעת הגמדים.
ז'ה ז'ה גאבור בתור פרחונית, גמדית בעלת כוח לגדל צמחים ופרחים.
ימית, גמדית בעלת כוח על כל האגמים והנהרות.
יצורית, גמדית בעלת כוח על בעלי חיים.
המראה הפיזי שלה דומה מאוד לזה של סנאי.
ג'ונתן האריס בתור החמנייה, העוזר הזועף של אמא טבע.
סאלי קלרמן בתור קרן שמש, גמדית בעלת כוח על אור השמש ויש לה מזג רע.
אך למרות זאת, היא נחמדה ומועילה.
קרן ירח, גמדית בעלת כוח על הלילה.
היא ישנה במהלך היום, מה שגורם לה להלך באופן סהרורי .
רעמית, גמדית בעלת כוח על מזג האוויר כולל רעמים וברקים.
אד אסנר בתפקיד סקאול, ינשוף סרקסטי שנהנה לעשן ומנסה להרשים את מאליס.
עקב הרגל העישון שלו, הוא נראה לעיתים קרובות משתעל (המרמז בכבדות על כך שפיתח בעיית נשימה כרונית).
פרנק ולקר בתור באטסו, עטלף ביישן שהוא החבר הכי טוב של סקאול.
ולקר מספק גם את ההשפעות הקוליות הלא ידועות של צורת הדרקון של מאליס, איש הצללים והזאבים החד-קרניים.
הפקת הסרט החלה ב-1986 ונעשתה 60% מעבר לים.
חברת ההנפשה האמריקאית Filmation פיתחה בעבר תוכנית ליצור סדרה של סרטי המשך ישירים לווידאו לסרטי קולנוע פופולריים של דיסני, אבל רק "פינוקיו וקיסר הלילה" וסרט זה אי פעם הושלמו.
כותרות העבודה של הסרט כללו את הרפתקאותיה הנוספות של שלגיה, שלגיה: ההרפתקה נמשכת ושלגיה בארץ האבדון .
חלק מהסחורה המוקדמת שלה אכן השתמשה בתואר שלגיה בארץ האבדון.
עם זאת, יו"ר וולט דיסני הפקות ג'פרי קצנברג ודובר טום דיגן התייחסו לפרויקטים כ"זיעות בוטה" של הנכסים שלהם.
זה הוביל לתביעה של חברת וולט דיסני ב-1987 בעקבות שחרורו של קיסר הלילה .
הסרטון הבטיח לפיכך שדמויותיהם לא ידמו לאלו של גלגול דיסני, ושינו את הכותרת לשלגיה ושבעת הגמדות ובסופו של דבר שלגיה: מאושרים לנצח .
הם גם החליפו את שבעת הגמדים עם מקבילות נשיות, הגמדות.
לפי מפיק הסרט לו שיימר, הליהוק של השחקנית השחורה איירין קארה כשלגייה נחשב על ידי רבים (כולל קארה עצמה) באותה תקופה כ"עיוורת צבעים" מוזרה.
השחקנית המקורית של אמא טבע הייתה ג'וני מיטשל.
שיימר גם ציין את הגרסה שלו לשלגייה כגיבורה האמיתית של הסיפור שכן היא זו שמצילה את הנסיך בהיפוך של הגרסה המסורתית.
דמותו של מאליס התבססה על השחקן בזיל רת'בון.
על פי הדיווחים הושלם עד 1988, הסרט הוקרן בבכורה בפיליפינים ב-30 ביוני 1989 בתור שלגיה: ההרפתקה ממשיכה .
הוא גם שוחרר בשנת 1990 בצרפת בתור שלגיה בארץ האבדון .
תערוכת תיאטרון בארצות הברית נועדה מתישהו בסביבות סוף 1988 או תחילת 1989; עם זאת, מכיוון ש-Filmation נסגרה ב-1989, הוא לא ראה לאקרנים בארצות הברית עד 28 במאי 1993, באותו קיץ שבו שלגיה ושבעת הגמדים של דיסני קיבלה מהדורה מחודשת.
עלות סוף השבוע של יום הזיכרון לארבעה ימים הייתה 1.76 מיליון דולר, 2.8 מיליון דולר לאחר עשרה ימים ו-3.2 מיליון דולר עד החודש הבא.
קדם לאקרנים מסע פרסום של 10 מיליון דולר ומאמץ שיווקי משמעותי מהמפיץ הצפון אמריקאי First National Film Corp.
פשיטת הרגל של First National הגיעה שבועות ספורים לאחר הקרנת הבכורה הכושלת של הסרט; נשיאה, מילטון ורט, נמצא אשם בהונאת משקיעים.
"שלג בשרב" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית שירי מימון.
את השיר הוציאה ב-6 ביוני 2012 לאור חברת התקליטים הליקון כסינגל המוביל מתוך אלבומה השני של מימון, "שלג בשרב".
"שלג בשרב" נכתב והולחן על ידי יואב גינאי ותומר הדדי בהתאמה.
על הפקתו המוזיקלית היה תומר בירן אחראי.
השיר מתאר מערכת יחסים עמוקה ואינטימית בין הדוברת לגבר המעניק לה ביטחון ומקלט, הן ברגעים של שמחה והן בכאב.
היא מתארת את נוכחותו ככזו המלווה אותה ביום ובלילה, במחשבותיה ובתחושותיה.
על פי מילות השיר, אין מדובר בנוכחות פיזית גרידא, אלא גם רוחנית ורגשית, כשבכל מצב – תפילה, פחד, או שמחה – הדוברת נתונה לצידו.
בהמשך השיר מתייחסת מימון להיכרות העמוקה ביניהם: הוא מכיר את כל חסרונותיה, והקשר שלהם שומר עליהם כ"קסם מוזר" שמחבר אותם יחד.
הדימוי של "שלג בשרב" מסמל את הייחודיות והניגודיות של הקשר הזה – משהו בלתי צפוי, אך בד בבד חם ומגונן.
התחושה הזו ממשיכה להתרחב, כשגם במקומות הפרטיים ביותר שלה, במחשבות ובטעויות, וגם בערוב ימיה, היא יודעת שהוא תמיד יהיה לצידה.
במרכז התמונה מופיעה מימון, כשהיא מוארת באור בהיר המדגיש את פניה.
שיערה הבהיר פרוש בצורה טבעית על פניה, ומבטה מופנה קדימה.
הגוונים השולטים בתמונה הם לבנים ואפורים בהירים, עם ניגודיות עדינה שמרככת את קווי המתאר.
בצד השמאלי של התמונה כתובים שם הזמרת ושם השיר, "שלג בשרב", בפונט פשוט.
העיצוב הכולל נשמר בגוונים בהירים שמתכתבים עם שם השיר, תוך שימוש בתאורה שמטשטשת מעט את הגבולות בין האלמנטים השונים.
מימון ביצעה את "שלג בשרב" בעשרות מהופעותיה, ומוזיקאים נוספים ביצעו הקליטו אותו.
ב-16 ביוני 2012 ביצעה מימון את השיר בבכורה בהופעתה בקיסריה.
ב-21 בדצמבר 2013 שר יהב טווסי את "שלג בשרב" בשלב ההופעות החיות של עונה הראשונה של "אקס פקטור ישראל".
בשנת 2015, בעת הופעתה בהרצליה, העלתה מימון לבמה ילדה לבמה, ויחד הן ביצעו את השיר.
במאי 2016 ביצעה את "שלג בשרב" על בימת הכנסת לציון יום הזיכרון לחללי מערכות ישראל.
ב-31 במרץ 2017 קיימה הופעה אקוסטית ב"זאפה תל אביב-יפו", וביצעה אותו פעם נוספת.
באותה שנה הופיעה עמו באמפי שוני.
ב-30 באפריל 2020 הוציאו בוגרי תיכון כצנלסון גרסת כיסוי ל"שלג בשרב".
הגרסה החיה של השיר נכללה באלבום ההופעה "אלבום הופעה חיה 2024" יחד עם התזמורת הפילהרמונית הישראלית.
ב-14 ביוני 2012 הוצג "שלג בשרב" כמועמד לכניסה למצעד הפזמונים השבועי של רשת ג'.
צעידתו בדירוג נמשכה שישה שבועות רצופים, עד שב-9 באוגוסט יצא מהטבלה.
"שלג בשרב" הגיע בשיאו למקום הרביעי ב.
במצעד השנתי של רשת ג' ואתר "נענע" דורג השיר למקום ה-28. בדירוג המקביל של גלגלצ ואתר "וואלה!" הגיע למקום ה-37.
שלבי דייד פוט הבן היה סופר, היסטוריון ועיתונאי אמריקאי ממוצא יהודי.
אף על פי שראה את העצמו בעיקר ככותב רומנים, הוא התפרסם בעיקר על ידי הספר "The Civil War: A Narrative" (מלחמת האזרחים: נרטיב), המוקדש להיסטוריה של מלחמת האזרחים של ארצות הברית
פוט היה בעל שורשים בדלתא של מיסיסיפי וחייו וכתיבתו הושפעו על ידי המעבר הרדיקלי מחקלאות המטעים של הדרום הישן של ארצות הברית אל עידן זכויות האזרח של הדרום החדש.
פוט היה מעט מוכר לקהל הרחב עד להופעתו ב-1990 בערוץ הטלוויזיה PBS בסדרה התיעודית של קן ברנס "The Civil War".
שדרכו התוודע דור שלם של אמריקאים למלחמה שהייתה בעיני פוט "מרכזית לחיי כולנו".
פוט נהג לכתוב את כל ספריו בעזרת עט ודיו
ובסוף היה מדפיס הכל במכונת כתיבה.
יצירותיו התקבלו לרוב בצורה חיובית בזמנו , אולם משכו בקורת מידי היסטוריונים ואקדמאים במאה ה-21
פוט נולד ב-1916 בגרינוויל, מיסיסיפי, כבנם של שלבי דייד פוט האב ושל ליליאן, בת לבית רוזנשטוק.
סבו מצד האב, היוג'ר לי פוט (1915-1854) היה בעל מטע שהפסיד את רוב נכסיו בהימורים.
סבא רבא חזקיה ויליאם פוט היה וטרן של צבא הדרום במלחמת האזרחים, פרקליט, בעל מטע ופוליטיקאי , גם כן במדינת מיסיסיפי.
סבו מצד האם של פוט, היה מהגר יהודי מווינה.
פוט הצעיר גדל באמונה האפיסקופלית של אביו.
בשבתות עד גיל 11 נהג עם זאת לבקר בבית הכנסת יחד עם אמו.
אביו התקדם בתפקיד במסגרת חברת ארמור ושות' ובעיקבות עבודתו עבר הרבה מקומות מגורים - גרינוויל, ג'קסון (מיסיסיפי), ויקסבורג במדינת מיסיסיפי, פנסקולה, פלורידה ומוביל (אלבמה).
כשהיה פוט בן 15 הוא התידד לכל החיים עם הסופר ווקר פרסי ואחיו.
הייתה בין פוט לפרסי השפעת גומלין ניכרת.
בנוסף הושפעה כתיבתו של פוט מהיכרות עם כתבי טקיטוס, תוקידידס, אדוארד גיבון ומרסל פרוסט.
בבית הספר התיכון בגרינוויל ערך פוט את עיתון התלמידים " The Pica" שבו לגלג תכופות על מנהל בית הספר.
הלה התנקם בו והמליץ ב-1935 לאוניברסיטת צפון קרוליינה שבצ'פל היל לא לקבל אותו ללימודים.
לבסוף התקבל אבל רק אחרי סבב של מבחני כניסה.
ב-1936 התקבל פוט בצ'פטר אלפא דלתא של האחווה "אלפה תאו אומגה".
נעדר מדי פעם מהקורסים כדי לשהות שעות ארוכות עד הלילה בספריית האוניברסיטה.
התחיל לשלוח יצירות ספרות ל"קרוליינה מגזין" במגזין הספרותי היוקרתי של האוניברסיטה.
ב-1937 חזר לגריונוויל ועבד שם בבניין ובעיתון מקומי Democrat Times.
בעת שהותו בצ'פל היל הרגיש שהופלה בגלל מוצאו היהודי , דבר שגרם לו מאוחר יותר לתמוך בתנועה לזכויות האזרח.
ב-1940 הצטרף פוט למשמר הלאומי של מיסיסיפי וקיבל את הדרגה של קפטן תותחנים.
הגדוד שלו נשלח ב-1943 לצפון אירלנד
ב-1944 הואשם בזיוף מסמך ממשלתי ששימש לו כדי לשאול רכב על מנת לבקר אצל אהובתו בבלפסט.
בעקבות הפרשה נשפט וסולק מהצבא.
בהמשך קיבל עבודה בסוכנות Associated Press בניו יורק.
בינואר 1945 התגייס לחיל הים של ארצות הברית אבל בנובמבר 1945 שוחרר מהשירות מבלי להשתתף בלחימה
בשובו לגרינוויל עבד בתחנת רדיו מקומית.
בילה את זמנו בכתיבה וחלק מהרומן שלו הראשון "Flood Burial" פורסם ב The Saturday Evening Post.
שולמו לו 750 דולר ועזב את העבודה כדי להתמסר לכתיבה
ב-1952 עבר פוט לגור בממפיס כשהחל מ-1951 עבד על ספר שנקרא "שני שערים לעיר"
פוט נפטר ב-2005 בגיל 88 בבית החולים הבפטיסטי בממפיס, בעקבות התקף לב כתוצאה מתסחיף ריאתי.
הוא הובא לקבורה בבית הקברות אלמווד בממפיס.
קברו נמצא בקרבת מתחם הקבורה של הגנרל פורסט.
הרומן הראשון שלו מ-1949 Tournament קיבל השראה מסבו בעל המטע שנפטר שנתיים לפני שלית המחבר.
לצורך כתיבת הרומן הבא "Follow Me Down" חקר פוט את תיעוד המשפט של הרצח בגרינוויל שהוא נכח בו ב-1941.
"Love in a Dry Season" היה נסיון לתאר את חיי המעמדות הגבוהים של הדלתא של מיסיסיפי בזמן השפל הגדול .
פוט הביע תכופות חיבה לרומן זה.
ברומן "שילה" מ-1952 ניצל את כשרונו הסיפורי כדי לגלגל בפני הקוראים את ההיסטוריה של הקרב העקוב ביותר בדם בתולדות אמריקה עד אז.
לספר 17 גיבורים: החיילים הדרומיים מטקאף, דייד ופולי והחיילים הצפוניים פאונטן ופליקנר ו12 חיילים של פלוגת אינדיאנה שלכל אחד מהם מוקדש תת-פרק על שמו.
הרומן נמכר ב-6,000 עותקים וזכה להערכת המבקרים.
הספר משקף את גאוותו הדרומית, כשהוא מתאר את עיניין הקונפדרציה כמאבק על חופש חוקתי ושומט כל התיחסות לעבדות.
"Jordan County: A Landscape in Narrative" היה קובץ סיפורים קצרים שפורסם ב-1954 על אודות חבל מיסיסיפי האגדי.
"September, September" מ-1978 הוא סיפורם של שלושה לבנים דרומיים החופים את הילד בן 8 של אפרו-אמריקאי עשיר.
לדבריו היה נסער כשכתב עליהן, במיוחד על דמותו של תאו ויגינס העשיר.
כפי שהודה בפני ווקר פרסי הגיבור היה "אחד מהבורגנים השחורים, ואני לא פגשתי בכל חיי אפילו שחור בורגני אחד"
אפ-על-פי שלא נמנה עם הסופרים הידועים ביותר של ארצות הברית
עמיתים כמו יודורה ולטי ווליאם פוקנר, האהוב עליו, העריצו את אמנותו.
הפרוזה שלו זכתה להמלצות של "ניו יורקר" ושל המבקרים ב"ניו יורק טיימס בור רוויו"
פוט עבר לממפיס בשנת 1952. הוא עבד אז על אפוס בשם Two Gates to the City ("שני שערים לעיר") אותו החל לכתוב בשנת 1951. הוא בדיוק נאבק לדבריו באותו "רומן האפל ונורא" כאשר פנה אליו בנט סרף מבית רנדום וביקש ממנו לכתוב היסטוריה קצרה של מלחמת האזרחים.
סרף התרשם מהדיוק העובדתי ומהפרטים העשירים של "שילה", והוא רצה לנצל את יובל מאה השנה למלחמה.
סרף הציע לפוט חוזה לעבודה של כ-200,000 מילים.
פוט עבד במשך מספר שבועות על המתווה של הספר והחליט שהמפרטים של סרף היו קטנים מדי.
הוא ביקש שהפרויקט יורחב לשלושה כרכים של 5-600,000 מילים כל אחד.
הוא העריך שזה ייקח תשע שנים.
בסוף זה לקח עשרים שנה.
העבודה המוגמרת התפרשה על פני 3,000 עמודים ונקראה "מלחמת האזרחים: נרטיב".
הכרכים נקראו "מפורט סאמטר עד פריוויל (1958), מפרדריקסבורג עד מרידיאן (1963), ו-מנהר האדום עד אפומטוקס (1974).
לפוט לא הייתה הכשרה כהיסטוריון.
הוא ביקר בשדות קרב וקרא רבות: ביוגרפיות סטנדרטיות, מחקרי מערכות, וספרים אחרונים מאת הדסון סטרוד, ברוס קאטון , ג'יימס ג'.
רנדל , קליפורד דאודי , ט.
הוא חיפש בנוסף את המקורות הראשוניים בספר בן 128 הכרכים הנקרא "רשומות רשמיות של מלחמת המרד".
בהמלך התחקיר והכתיבה הוא פיתח יחס חיובי יותר כלפי דמויות כגון יוליסס ס.
גרנט, ויליאם שרמן, פטריק קלבורן, אדווין סטנטון וג'פרסון דייוויס.
לעומת זאת, החל לתעב את פיל שרידן ואת ג'ו ג'ונסטון.
הפרס הספרותי של סיינט לואיס (1992)
ב-18 באוקטובר 2019 Mississippi Writers Trail (מסלול הסופרים של מיסיסיפי) הציב בגרינוויל, מיסיסיפי, אות זיכרון לזכר תרומותיו הספרותיות וההיסטוריוניות של פוט
Shiloh (1952) (שילה) - רומן היסטורי
שניהם הופקו כספרי אודיו בהקראת המחבר.
הקדמה ארוכה במהדורה מ- -1993של "התג האדום של האומץ" ( The Red Badge of Courage) מאת סטיבן קריין ב Modern Library
שפורסם יחד עם The Veteran, סיפור קצר על גיבור של הספר הגדול יותר שפורסם בסוף חייו.
פוט משחזר בהקדמה את קורות חייו של קריין באותו סגנון סיפורי כמו ב"מלחמת האזרחים" שלו.
נל דיקרסון , בת דודה של אשתו.
דיקרסון קיבלה השראה מספורו של פוט Pillar of Fire (עמוד האש) מתוך מתוך רומן שלו Jordan County: A Landscape in Narrative'', מ-1954, על מנת לאייר את הטקסט עם צילומי בתי חרבים בדרום אחרי מלחמת האזרחים
בביולוגיה של התא, שלד התא (בלועזית: ציטוסקלטון, Cytoskeleton) הוא מערכת של סיבים מאוגדים, חוטים דקים ושריגים חלבוניים החוצים את הציטופלזמה, בין גרעין התא לקרום התא.
שלד התא מעניק לתא את צורתו ומשמש במספר תפקידים נוספים כמו תנועה, מעבר תוך-תאי וחלוקת התא.
המבנה קיים בכל התאים האיקריוטיים, ומחקרים מצביעים על קיומו גם בפרוקריוטים מסוימים.
השלד כולל שלושה מרכיבים מרכזיים: מיקרוטובולים, קורי ביניים (intermediate filament) ומיקרופילמנטים (אקטין).
בנוסף, קיימים חלבוני עזר המסייעים למרכיבים אלה בתפקודם.
כל אחד משלושת המרכיבים המרכזיים בשלד התא בנוי מתת-יחידות, פרוטופילמנטים, שכל אחת מהן מורכבת מאבני בניין חלבוניות.
לשלד התא מספר תפקידים: הוא מסייע בהענקת צורה לתא ושמירה עליה, הוא יוצר ארגון פנימי בין אברוני התא השונים והוא מעניק יכולת תנועה לתא כולו ולאברונים בודדים.
המיקרוטובול (Microtubule), או צינורון, הוא המרכיב המבני העיקרי של שלד התא.
זהו גליל חלבוני חלול וקוטבי, שקוטרו החיצוני 25 ננומטר והפנימי 15 ננומטר, אשר מורכב מתת-יחידות רבות של החלבון טובולין.
המיקרוטובולים משמשים את התא לקביעת צורתו ואחראים לחלק מתנועות התא.
בנוסף המיקרוטובולים יוצרים את כישור החלוקה בחלוקת התא, אשר אחראי לסידור הכרומוזומים משני עברי התא טרם חלוקתו, ונשיאת הכרומוזומים אל תאי-הבת.
אבן הבניין של המיקרוטובול היא דימר המורכב משתי יחידות של החלבון טובולין.
כל אחת מהיחידות משתייכת לסוג שונה של טובולין, האחת α-טובולין והשנייה β-טובולין.
בעת בניית הסיב דימרים נצמדים זה לזה ליצירת שרשרת.
שתי היחידות המרכיבות את הדימר קושרות GTP, עם זאת ניתוק מולקולת זרחה מה-GTP הקשור ליחידה β בדימר יוצר כיפוף בסיב, אשר מזרז את פירוק המיקרוטובול.
כאשר הפרוטופילמנטים מגיעים לאורך מסוים, הם מתחילים ליצור גליל חלול המורכב מ-13 פרוטופילמנטים.
תהליך היצירה של המיקרוטובולים מתחיל במרכז הארגון המיקרוטובולי (צנטרוזום) על גבי קומפלקס טבעתי הבנוי משלוש עשרה יחידות של גמא-טובולין (γ-TuRC).
זה מוגדר כקצה המינוס של המיקרוטובול, הנקרא גם הצד הבזלי, וממנו מתחילה היצירה של המיקרוטובולים לכיוון הקצה הנגדי, המוגדר כקצה הפלוס ונקרא גם הצד האפיקלי.
כשהתא אינו מתחלק מסתיימים המיקרוטובולים בקרום התא, אך בעת החלוקה מתחברים המיקרוטובולים אל הכרומוזומים ומושכים אותם לשני תאי הבת.
קצב בניית המיקרוטובולים תלוי בריכוז אבני הבניין החופשיות בסביבתו.
ככל שהריכוז גבוה יותר, כך קצב הבנייה מהיר יותר והסיב מתארך, וככל שהוא נמוך יותר, כך קצב הפירוק גובר על קצב הבנייה והסיב מתקצר.
בטווח מסוים של ריכוזים קצב הבנייה שווה לקצב הפירוק ונוצר שיווי משקל דינמי, כך שאורך הסיב לא משתנה באופן כללי.
המיקרוטובולים משמשים גם לתנועת ריסונים ושוטונים וכן לשינוע של אברונים וגופיפים בתא.
פעולות אלה מתבצעות באמצעות חלבוני עזר ודורשות אנרגיה.
לצד המיקרוטובולים פועלים חלבונים רבים אשר חשובים לפעילותו הביולוגית בתא.
ישנם חלבונים החשובים לסידור מרחבי של המיקורוטובולים בתא.
לדוגמה, חלבון טאו, מייצר קשרים הדוקים יחסית בין מיקרוטובולים.
נפוץ למצוא אותו באקסון של תאי עצב אשר מכיל רשת של מיקרוטובולים לאורכו.
החלבון Microtubule-associated protein 2 (בקיצור MAP2) פועל באופן דומה יחסית לחלבון טאו, אך הוא מייצר קשרים הדוקים פחות.
חלבון חשוב נוסף הוא פלקטין (Plectin), חלבון זה קושר בין מיקרוטובולים לסיבי ביניים.
בנוסף, ישנם חלבוני עזר מבניים המווסתים את קצב הבנייה והפירוק של המיקרוטובולים.
החלבון סטתמין (Stathmin) קושר שני זוגות דימרים של מיקרוטובולין ובכך מפחית את שכיחות הדימרים החופשיים להתרכב לסיב, ובכך מגביל את בניית סיבי המיקרוטובול בתא.
החלבון קינזין-13 (Kinesin-13) מפרק סיבי מיקרוטובולי באמצעות היצמדות לסיב והסרת תתי יחידות מהסיב.
החלבון XMAP215 פועל הפוך לקינזין-13, הוא מייצב את הסיב באזורים בהם יחידות ה β-טובולין עברו הידרוליזה ובכך מעכב את פירוק הסיב.
ישנם גם חלבוני עזר מוטוריים, בעלי יכולת תנועה על גבי המיקרוטובולים, המביאים לידי ביטוי את תכונותיהם כמסילות שעל גביהן ניתן לשנע אברונים וגופיפים בתא.
משפחה אחת של חלבונים מוטוריים נקראת קינזינים, והיא מסיעה גופיפים מקצה המינוס לקצה הפלוס, ואילו האחרת נקראת דינאינים, והיא מסיעה גופיפים בכיוון ההפוך.
שינוע זה דורש אנרגיה המתקבלת מפירוק מולקולת ATP המתבצע אף הוא על ידי חלבונים אלה.
לדינאינים יש תפקיד חשוב בהנעה מצד לצד של סילייה בריאות ובחצוצרות כמו גם בהנעה של שוטונים כמו אלה הנמצאים בתא זרע אצל בעלי חיים.
פעילות הסילייה חשובה במהלך ההתפתחות העוברית שכן יש צורך להזיז איברים בין אזורים.
פעילות לא תקינה עלולה לגרום למחלות כדוגמת הפרעת תנועה ריסונית ראשונית (primary ciliary dyskinesia).
קורי הביניים (Intermediate filaments) הם המרכיבים היציבים ביותר של השלד תאי.
מערכת זו מצויה בציטופלזמה או בגרעין ובשל יציבותה משמשת לשמירת החוזק המכני של התא.
אבן הבניין של קורים אלה היא חלבון מונומרי בעל מבנה סליל אלפא, כאשר זהות החלבון משתנה בין סוגי הקורים השונים.
בעת יצירת הפרוטופילמנט של הקורים, שני מונומרים מתחברים זה לזה בצורה מקבילה, כאשר הקצה האמיני של המונומר האחד מתחבר לקצה האמיני של המונומר האחר, וכך גם בקצוות הקרבוקסיליים.
השניים מתפתלים אחד סביב השני ויוצרים דימר, אך בשל קוטביותו, הדימר אינו יציב כימית.
כתוצאה מכך, כל דימר מתחבר לדימר נוסף בצורה לא מקבילה, כלומר קצה אמיני לקצה קרבוקסילי, והשניים מתפתלים ליצירת טטרמר.
הטטרמרים מתארגנים בשרשרת ונקשרים אחד לשני, קצה אמיני עם קצה קרבוקסילי, ויוצרים את הפרוטופילמנט.
בקור השלם ישנן שמונה שרשראות של פרוטופילמנטים אשר יוצרות צורה גלילית אטומה.
משפחת קורי הביניים היא המשפחה ההטרוגנית ביותר מבין קורי השלד התאי, ופיזורם תלוי ברקמה שבה הם נמצאים.
עם ארבעת הסוגים העיקריים של קורי השלד נמנים:
קורים גרעיניים – קורים המרפדים את הדופן הפנימית של קרום הגרעין ומעניקים לו יציבות.
בעת חלוקת התא מתפרקים קורים אלה כחלק מפירוקו של קרום הגרעין, והם נבנים מחדש לאחר קבלת שני תאי בת.
קורים דמויי וימנטין – קורים הנמצאים בתאים שמוצאם האמבריולוגי הוא מזנכימלי.
קורים אלה בנויים מווימנטין והם פחות גמישים.
קורים אפיתליאליים – קורים הבנויים מקרטין ומצויים בתאי אפיתל, וכן בציפורניים ובשיער.
הקרטינים יכולים להיות חומציים או בסיסיים, דבר המגדיל את מגוון הקורים בסוג זה.
בתמס בועתי של העור ישנה מוטציה בגנים המקודדים לקרטינים מסוימים, וכתוצאה מכך נשברים חלבוני הקרטין בחלל בין האפידרמיס לדרמיס, דבר המוביל לכניסת מים לחלל זה וליצירת שלפוחיות בתגובה ללחץ יחסית מתון.
קורים אקסונליים – קורים הנמצאים בתאי עצב ומהווים מעין פיגום התומך באקסונים, שאורכם יכול להגיע למטרים בודדים.
המיקרופילמנטים (Microfilament – קורים זעירים), או קורי האקטין, הם המרכיבים הדקים ביותר של שלד התא.
אלה קורים חלבוניים המורכבים מתת יחידות של החלבון אקטין.
קוטרם נע בין 5 ל-7 ננומטר בלבד והם מתרכזים בעיקר בצדו הפנימי של קרום התא.
בנייתם דומה לבנייתו של המיקרוטובול.
הם מתמחים בעיקר בתנועה התאית אך גם מסייעים בשמירת צורתו של התא.
אבן הבניין של המיקרופילמנטים היא האקטין.
בדומה למיקרוטובולים, אבני הבניין יכולות להתקשר אחת לשנייה אך ורק אם קשורה אליהן מולקולת ATP.
על גבי הקור מולקולה זו עוברת הידרוליזה, אשר גורמת להתרופפות הקשר בין אבני הבניין ולפרימת הקור.
גם כאן מוגדר קצה פלוס וקצה מינוס.
הזיקה בקצה הפלוס להיקשרות של מולקולות אקטין נוספות היא יותר גבוהה, ולכן באזור זה תתרחש יותר בנייה מאשר פירוק בהשוואה לקצה המינוס.
יכולת התנועה של תאים, למשל תאי דם לבנים, באה לידי ביטוי בפירוק מיקרופילמנטים באזור אחד בתא ובנייתם מחדש באזור אחר תוך יצירת שלוחה ציטופלזמתית כעין רגל לכיוון התקדמותו.
תנועה כזו נגרמת בעקבות מולקולות כמוטקטיות.
הפירוק של המיקרופילמנטים נועד הן לספק אבני בניין למיקרופילמנטים חדשים בשלוחה הציטופלזמטית והן להקל את התנועה באזור שבו פורקו המיקרופילמנטים, שכן אזור זה הופך לנוזלי עם התפרקותם של המיקרופילמנטים הקשיחים.
חלבון ה-ARP הוא חלבון אשר משמש תבנית ותשתית לבניית ענפי מיקרופילמנט חדשים.
החלבון מזרז את היצירה של המיקרופילמנטים, לעיתים בניגוד לריכוז נמוך של מולקולות האקטין בסביבה.
חלבון אחר, המזרז את קצב הפירוק של האקטין, הוא קופילין.
הקופילין גורם להקטנת המרחק בין נקודות הסיבוב של סליל האקטין, ומכיוון שקורי האקטין שבירים בקלות, הוא בכך שובר אותם.
תימוזין הוא חלבון נוסף המונע יצירה של אקטין בכך שהוא מעכב את שחלוף מולקולות ה-ADP במולקולות ATP ומפחית את כמות חלבוני האקטין הזמינים לבניית הקור.
הדבר מאפשר בשלב מאוחר יותר ליצור בנייה מידית ומואצת של חלבוני אקטין באמצעות החלבון פרופילין, שנקשר לאקטין במקום התימוזין ומסייע בקשירתו לקור.
פילמין הוא חלבון עזר דימרי שיוצר זווית בין קורי האקטין ומביא לבניית רשת תלת-ממדית של מיקרופילמנטים.
הדבר מקנה לתא את המבנה הג'לטיני שלו.
חלבוני עזר נוספים הם פימברין ואלפא-אקטינין שיוצרים מערכים מקבילים לאקטין.
הפימברין יוצר מערך מאוד צפוף שנמצא בשלוחה הציטופלזמתית, והאלפא-אקטינין יוצר מבנה תחוח שמתכווץ, למשל בשריר חלק או אפיתל.
מיוזין הוא סוג חלבון עזר מוטורי הדומה לחלבוני העזר המוטוריים של המיקרוטובולים.
הוא נע מקצה המינוס לקצה הפלוס ומסייע להתכווצות שרירים.
המיוזין גם מסייע בתהליך הציטוקינזה שמתרחש לאחר שלב המיטוזה על ידי יצירת טבעת ההולכת ומתכווצת ככל שתהליך חלוקת התא מתקרב לסיומו.
שלד הוא אוסף מסודר של עצמות שנמצאות בבעלי חיים השייכים למערכת המיתרניים.
השלד מאפשר את גדילת הגוף בעזרת התארכות העצמות והחלפת הסחוס בעצם.
התהליך בו הופך הסחוס לעצם נקרא "התגרמות" או גם "הסתיידות" (מלשון סידן).
לרוב, תהליך הגדילה מסתיים כשכל הסחוס הפנוי הופך לעצם, מעט אחרי הבגרות המינית של הפרט.
השלד נועד לתמוך באיברים הפנימיים ולהגן עליהם.
הוא מאפשר לבעלי החיים תנועות חדות שלא אפשריות בלעדיו.
עצמות השלד מחוברות זו לזו במפרקים בעזרת רצועות, סחוס ורקמת חיבור.
לעיתים, המפרק כולל יותר משתי עצמות.
חלק מהמפרקים נועדו לאפשר תנועה קלה של העצמות כגון מפרק הכתף שמאפשר תנועה בשלושה כיוונים (ימין – שמאל, למעלה – למטה וסיבוב) וחלקן נועדו לאפשר תנועה מוגבלת יותר כמו המפרק המרוחק של האגודל שמאפשר רק תנועה אחת – כיפוף האגודל למטה ולמעלה.
סוג שלישי של מפרקים אינם מאפשרים תנועה כלל – כמו בגולגולת.
בהשאלה המונח מתאר את החלק הקשיח של דברים שונים או של בעלי חיים חסרי עמוד שדרה כגון: שלד חיצוני, שלד קונכייה או שלד בניין.
מערכת השלד הנקראת לעיתים גם "המערכת המבנית" היא המערכת בגוף החולייתנים (בעלי חוליות) הכוללת את השלד, על עצמותיו ומפרקיו.
יציבות: תמיכה מבנית לרקמות הגוף הרכות
הגנה על איברים פנימיים מפני חבלה
שמירה על הומאוסטזיס של משק הסידן ומשק הזרחן
ייצור תאי דם (מח עצם אדום)
אחסון שומנים (מח עצם צהוב)
בגוף האדם הבוגר יש 206 עצמות, אם כי הוא נולד עם 270 עצמות.
ההפרש נוצר בגלל הצורך לאפשר את התארכות הגוף.
תינוק נולד עם עצמות קטנות המחוברות ברקמת חיבור גמישה.
עם גדילת האיברים המתאימים, רקמת החיבור נעלמת ועצמות קטנות מתחברות לעצמות גדולות יותר.
רקמת העצם היא המרכיב העיקרי של השלד.
היא נותנת לגוף את הצורה שלו.
רקמת העצם מורכבת מתאי עצם, חומר בין-תאי ומינרלים.
שלד האדם מורכב משני חלקים:
1. שלד צירי (Axial skeleton): גולגולת, עמוד השדרה, צלעות ועצם החזה.
2. שלד תוספי (Appendicular skeleton, נקרא גם "שלד גפיים"): גפיים עליונות, גפיים תחתונות, חגורת כתפיים (pactoral girdle), חגורת אגן (pelvic girdle), עצמות הפנים.
יש שמשייכים את האגן לשלד הצירי הואיל ועצם העצה ועצם העוקץ (עצם הזנב) שבעמוד השדרה מהוות את הקיר האחורי בטבעת האגן.
הגו בנוי סביב ציר אנכי חלול הנקרא "עמוד השדרה".
עמוד השדרה בנוי מעצמות הנקראות "חוליות".
בתוך עמוד השדרה עובר חוט השדרה.
למעלה מתחברת אליו הגולגולת בעזרת החוליה הראשונה (C1) שנקראת "אטלס".
מהשלד הצירי יוצאות הגפיים העליונות והתחתונות.
הגפיים העליונות קצרות וחלשות יותר.
הן מסתיימות בכף היד שבעזרתה יכול האדם לבצע פעולות שונות.
הגפיים התחתונות מסתיימות בכפות הרגליים.
ניתן למנות את 206 עצמות השלד בדרך הבאה:
32 בכל גפה עליונה (סך הכל 64 בשתי הגפיים העליונות)
31 בכל גפה תחתונה (סך הכל 62 בשתי הגפיים התחתונות)
26 בעמוד השדרה (אשר חלקן הן איחוי של מספר חוליות)
ספירת העצמות אינה קבועה שכן ניתן למצוא שונות בין אנשים.
דוגמאות לכך הן קיומה של חוליה צווארית נוספת (C8), או הוספה/החסרה של זוג צלעות.
בנוסף, ניתן למנות בדרכים שונות את העצמות, כגון ספירת עצמות האגן כעצם אחת מאוחה בספירה לעיל או כשלוש העצמות שמרכיבות את האגן, וכן עצמות העצה והזנב שמספר החוליות המרכיבות אותן יכול להשתנות.
הבדלים אלה קיימים בעיקר בקרב ילדים, שאצלם עצמות אלה לא סיימו להתגרם.
שלד האדם אינו דו-צורתי מבחינה מינית כמו של מיני פרימטים רבים אחרים, אך קיימים הבדלים דקים בין המינים במורפולוגיה של הגולגולת, השיניים, העצמות הארוכות והאגן.
באופן כללי, אלמנטים שלדיים נקביים נוטים להיות קטנים יותר ופחות חזקים מאשר אלמנטים שלדיים זכריים מקבילים בתוך אוכלוסייה נתונה.
אגן היולדות הנשי שונה גם מזה של גברים, כנראה על מנת להקל על הלידה.
שלא כמו רוב הפרימטים, לזכרים אנושיים אין עצמות פין.
שלד, לרבות השלד האנושי מסמל רבות את המוות.
ניתן לראות שלדים וגולגולות אנושיות באומנות לאורך השנים.
ממנטו מורי לדוגמה היא סוגה של יצירות אמנות שמטרתן להזכיר לבני האדם כי סופם למות והיא מכילה רבות אלמנטים חזותיים של שלדים אנושיים.
האנשה של המוות מקובלת היא שלד אנושי עם חרמש בידו.
שלד מהלך הוא אל-מת המופיע רבות בסיפורי אימה ובמשחקי מחשב.
שַׁלְדָּג לְבֶן־חָזֶה (שם מדעי: Halcyon smyrnensis) הוא מין עוף, הנמנה עם משפחת השלדגיים שמסדרת הכחלאים.
אורכו הממוצע של שלדג לבן-חזה הוא כ-28 ס"מ.
ראשו גדול, מקורו אדום וארוך וזנבו קצר.
לגבו, לזנבו ולרוב כנפיו גוון כחול-ירוק בוהק.
גרונו וחזהו לבנים ושאר גופו חום-אדמדם.
שלדג לבן-חזה נפוץ מאזור הבלקן והמזרח התיכון במערב, עד לפיליפינים במזרח.
בניגוד למיני שלדג אחרים, השלדג לבן-החזה מצוי גם באזורים שאינם בקרבת מקווי מים.
ניתן למוצאו באזורי ברכות דגים וביצות, אך גם בקרבת שדות חקלאיים, באזורי חורשה ובשדות בור.
בישראל השלדג לבן-החזה נפוץ ביותר בצפון הארץ ובמרכז, והחל משנות ה-80 נחזה גם באזורים חקלאיים בנגב.
השלדג ניזון ממגוון גדול של טרף.
בין השאר ניזון ממיני רכיכות שונים, מחרקים, מדגים, לטאות ודו-חיים.
ישנן עדויות כי הוא ניזון לעיתים גם מציפורים קטנות ומכרסמים (ראה תמונות בקישורים חיצוניים).
שלדג לבן-חזה הוא עוף טריטוריאלי, כשבדרך כלל הטריטוריה משותפת לזוג פרטים (זכר ונקבה).
מקנן במחילות באורך של כ-80 סנטימטרים אותן הוא חופר בגדות מקווי מים או בתילי עפר.
גודל התטולה נע בין ארבע לשבע ביצים כדוריות ולבנות.
שני ההורים דוגרים לסירוגין במשך 19 יום בממוצע, ולאחר מכן הגוזלים בוקעים מן הביצים, כשהם עיוורים ועירומים.
בין בקיעת ביצה אחת לאחרת ייתכנו הפרשי זמן גדולים ביותר.
בין בקיעתם לפריחתם מהקן נפוץ מוות מתת-תזונה בקרב הגוזלים.
הגוזלים פורחים מהקן כעשרים וארבעה ימים לאחר הבקיעה.
ההורים ממשיכים להאכילם מספר שבועות לאחר פריחתם, בטרם יהיו בוגרים דיים לחיים עצמאיים.
השלדג לבן-חזה מאופיין בקולניותו הרבה.
קולו חזק וצווחני והוא נוהג להשמיעו מנקודות גבוהות או בולטות בשטח, בעיקר בעת החיזור.
מחקר ישראלי בהובלת דנה סלע קליין הצליח לראשונה למצוא הבדלים בין זכרים ונקבות על פי קולותיהם.
ספינות שלדג הן ספינות סיור ותקיפה מהירות המשמשות בפלגות הבט"ש של חיל הים הישראלי לפעילות ביטחון שוטף (בט"ש) ולסיכול פעולות טרור ימיות ובציים נוספים.
ספינות השלדג פותחו במספנות ישראל, במקביל לדבורה מתוצרת מפעל רמת"א של התעשייה האווירית לישראל.
הגרסה מקדמת ביותר שלדג סימן 5 מקבילה לסופר דבורה סימן 3
פיתוח ספינות השלדג וייצורן החל בשנת 1987 במספנות ישראל, ביוזמתו של מנהל המספנות, אלוף (מיל') זאב אלמוג.
התכנון נעשה על בסיס קווי הגוף של Virgin Atlantic Challenger II איתה שבר ריצ'רד ברנסון את השיא בחציית האוקיינוס האטלנטי.
המשך הפיתוח שנעשה במספנות ישראל שילב הנעה במשאבות סילוני מים תוצרת חברת ריבה קלזוני מאיטליה מונעות על ידי מנועי MWM גרמניה.
הייתה זו תפישה מיוחדת במינה שיצרה כלי מהיר ויציב בעל תמרון חזק שפעל היטב בים קשה.
כלי השיט המהיר שיצא לים במזג אוויר סוער הרשים בתכונותיו את מפקדי כלי השיט בחיל הים.
עקב הפסקה זמנית בהצטיידות חיל הים בספינות סער 4.5 וחוסר ההצלחה בפרויקט זיוונית נעשה פרויקט השלדג חשוב ביותר למספנות ישראל.
הספינה הוצעה לחיל הים הישראלי, שהיה בתהליכי רכש ספינות סיור עם מפעל רמתא של התעשייה האווירית.
הוקם צוות לבדיקת נושא שילוב השלדג בחיל הים.
השתדלנות מצד מספנות ישראל גרמה לעיכוב בתוכנית ההצטיידות של החיל ברכישת ספינות הדבורה.
כפועל יוצא הביאה להפסקת בדיקות התאמת השלדג על ידי חיל הים.
חיל הים של סרי לנקה עסק בלחימה מתמשכת מול המורדים הטמיליים.
במשך השנים נאסף להם ניסיון טוב ברכישת כלי שיט מישראל.
הצי הצטייד בעבר במספר ספינות דבורה מהתעשייה האווירית, ולאחר אירוע שבו נפגעו מספר כלי שיט על ידי הנמרים הטמיליים החליט לקנות ספינות "שלדג" אשר הוגדרו על ידי המספנות כסימן 2. שנת 1991 סימנה פתיחת דרך שאחריה נרכשה הספינה על ידי מספר מדינות.
בשנת 2004 נערכה לבקשת המספנות בחינה מחדש של התאמת השלדג לדרישות חיל הים הישראלי, והוחלט על רכש ספינות שלדג במקביל לרכישת ספינות דבורה.
אף כי מערכת ההנעה הוכיחה את עצמה היטב, לצורך יעילות התחזוקה הותקנו בספינות אלה מנועי MTU מסוג שמוכר לחיל הים.
ל-MTU הייתה מערכת משולבת עם משאבות KaMeWa משוודיה.
השינויים כללו גם את מערכות הדלק ומיזוג האוויר.
לצורך אחידות התפעול הותקן חימוש וציוד אלקטרוניקה זהה לזה של ספינות "דבורה", וגם גשר הפיקוד אורגן בצורה זהה לספינות "דבורה".
ספינות אלה קיבלו במספנות את ההגדרה סימן 3. מהירותן נמוכה מזו של הספינות סימן 2.
רכישת הספינות לחיל הים נעשתה בשני שלבים.
בשלב א' נרכשו שתי ספינות ובשלב ב' שלוש נוספות.
לדוגמה בשלב א' יש 12 מ"ק דלק והזנת הדלק למנועים נעשית דרך מכל יומי ובספינות שלב ב' הכמות גדלה ל-14 מ"ק וההזנה ישירות על ידי משאבת הדלק מהמכלים.
את השלדג מניעה מערכת סילוני מים ללא מדחפים בולטים מתחת לקוער.
ההנעה נעשית על ידי שאיבת מים מהתחתית ופליטתם לאחור בעצמה רבה דרך מערכת נחירים.
ההיגוי נעשה על ידי הפניית הסילון.
יתרונות המערכת לעומת המדחפים המסורתיים הם זריזות התמרון והיכולת להגיע לטווחים מאוד קרובים לחוף מבלי לחשוש מפגיעה של המדחפים בקרקעית או במכשולים אחרים כגון חבלים, רשתות דיג, מצופים קטנים וכדומה.
חימוש הספינה נעשה בהתאם לדרישות הלקוח.
מספנות ישראל היא הקבלן הראשי ומשלבת מערכות מתוצרת רפאל, התעשייה האווירית ואמצעי לחימה מחוץ לישראל.
בכל הדגמים מותקנת בחרטום הספינה מערכת ירי אוטומטית בבקרה ושליטה מרכזית.
המערכת יכולה לעקוב אחר מטרות בלילה ולפתוח באש מדויקת תוך ניצול מלוא הטווח של התותחים.
הירי מתבצע תוך כדי תנועה במהירות גבוהה גם במזג אוויר סוער.
החימוש הרגיל כולל מערכת טייפון עם תותח מיוצב 25 מ"מ, שני מקלעי מאג 7.62 מ"מ ופצצות עומק.
בדצמבר 2022 החלו השלדגים להצטייד ב"חליפה ימית" של רפאל - מערכות לחימה מתקדמות הכוללת טילי Spike ימיים, מערכות תקשורת SeaCom ובינט ומערכת שליטה ובקרה.
בעימותים מול חמאס ברצועת עזה נעשה שימוש בטילי ספייק לירי מהים אל החוף.
דגם ומוגדל ומשופר, נמכר לרומניה.
הדגם החדש ביותר, משרת בחיל הים הישראלי ונמכר גם לאזרבייג'ן ולפיליפינים.
דגם זה גדול משמעותית מדגמים קודמים בסדרה עם הדחק של 95 טונות ואורך של 33 מטר.
מהירותו והוא חמוש בעמדת טייפון דור 3 עם תותח אוטומטי 25 מ"מ, מקלע בראונינג 0.5 ומאגים.
בנוסף, הוא כולל מערכות בקרה מתקדמות יותר ותנאים משופרים עבור הצוות.
חיל הים של סרי לנקה לקח חלק פעיל במלחמת האזרחים במדינה, נגד המורדים הטמיליים.
כדי להתמודד עם סירות נשק מהירות וסירות נפץ המופעלות על ידי מתאבדים הוא הצטייד בכמות גדולה של ספינות תקיפה מהירות.
בנוסף לספינות שרכש מהתעשייה האווירית וממספנות ישראל החל לייצר בסרי לנקה ספינות העתק לשלדג הנקראות Ultra Fast Attack Craft וגם דגם חיקוי בשם "קולומבו".
חיל הים של סרי לנקה מקנה חשיבות רבה למהירות הקובעת את הקרב.
בדגם "קולומבו סימן 3" צוידו הספינות במדחפי שטח ארנסון דרייב כמו בספינות הסופר דבורה שרכש בתעשייה האווירית.
הנעתן נעשית בשני מנועי DEUTZ, כל אחד בעל 4,570 כוח סוס ומקנה להם מהירות של 54 קשר.
: 5 ספינות מדגם שלדג 3. ביולי 2021 נחתם חוזה עם חיל הים הישראלי, בסך 96 מיליון ש"ח לרכישת ארבע ספינות מדגם שלדג 5. הספינות יסופקו בתוך כארבע שנים.
בדצמבר 2023 הושקה הספינה הראשונה.
- חיל הים - 7 שלדג סימן 2, 4 מדגם קולמבו וכמות לא ידועה של ספינות מדגם קולומבו 3. בנוסף מיוצרים בסרי לנקה שלדגים משופרים ברישיון מהדגמים קולמבו 3 ו-Ultra Fast Attack Craft.
- משמר החופים - 2 ספינות מדגם קולומבו.
- חיל הים - 5 ספינות מדגם שלדג 2.
- חיל הים - 2 ספינות מדגם שלדג 2
- משטרת הנמל והחופים - ספינה אחת מדגם שלדג 2
- משמר החופים - 3 ספינות מדגם שלדג 4.
- חיל הים - 6 ספינות מדגם שלדג 5.
- חיל הים - 3 ספינות מדגם שלדג 2. ספינה אחת מדגם שלדג 5.
- משמר החופים - 4 ספינות מדגם שלדג 2.
- בחוזה שנחתם במאי 2021 בין מספנות ישראל לחיל הים הפיליפיני לאספקת 9 ספינות שלדג 5 בסך של 195 מיליון דולרים, נמסרו עד אפריל 2023 4 ספינות.
עד מחצית 2025 אמורים להמסר 5 ספינות נוספות.
להלן התצורות השונות של ספינות הבט"ש לפי סדר בנייתן במספנות ישראל.
החימוש וכמות הצוות משתנים לפי אפיון המשתמשים השונים.
4 ספינות לחיל הים הישראלי
דואר ישראל הנפיק חותמת אירוע לכבוד השקת ספינת שלדג במספנות ישראל, ב-25 בדצמבר 1989.
שלד תוכנה הוא מבנה תוכנה המסייע בפיתוח תוכנה ו-'הדבקת' חלקיה השונים לכדי מערכת אחת.
המונח שאוב מתחום הנדסת הבניין שבו השלד מתווה את תיחומו של הבניין, ועליו נשענים חלקי הבניין האחרים.
שלדי תוכנה משמשים רבות בפיתוח מונחה-עצמים, אך ניתן לפתחם גם בשיטות פרוצדורליות.
שלד תוכנה מתווה לרוב סגנון ארכיטקטוני מסוים, והשימוש בו מתבצע באמצעות ממשק תכנות יישומים הבנוי סביב מספר תבניות עיצוב.
מפתחי ה-Framework שואפים להקל על פיתוחי תוכנה, על ידי מתן אפשרות למתכנתים להקדיש את זמנם לעמידה בדרישות התוכנה הספציפית אותה הם מפתחים, מבלי שייאלצו לבזבז זמן פיתוח יקר על התמודדות עם פיתוח תשתית ברמה נמוכה יותר.
לדוגמה, צוות המשתמש ב-Framework לפיתוח אתר בנקאי, יכול להתמקד בכתיבת קוד ספציפי לבנקאות ולא במכניקה של טפסי טיפול בבקשות (אשר כבר נכתבה ב-Framework).
שלד חיצוני הוא מעטפת שריון חיצונית המותאמת מבחינה אנטומית לגופם של בעלי חיים, בניגוד לשלד פנימי רגיל המצוי בחולייתנים.
בעוד שרבים מחסרי חוליות הם בעלי שלד חיצוני קשיח, כדוגמת חלזונות, המערכת מזוהה ביותר אצל פרוקי-רגליים (כדוגמת חרקים, עכבישנים וסרטנאים).
שלדים חיצוניים מכילים חלקים עמידים אשר מגוננים, מפרישים, תומכים ומזינים את הגוף אותו הם עוטפים, בנוסף משמשים כחוצץ כנגד ספיגת נוזלים מבחוץ.
השלד החיצוני משמש גם נקודת מעגן לשרירים כדי לאפשר תנועה.
חסרונו הוא שהוא מונע גדילה וכאשר בעל החיים גדל, עליו להשיל את השלד החיצוני הישן ולגדל שלד חיצוני חדש, תהליך שידוע בתור "התנשלות".
שלד החיצוני מתועד במאובנים בני 550 מיליון שנה, והתפתחותם האבולוציונית היא חשובה לא פחות מזו של בעלי החיים בעקבות המפץ הקמבריוני שהתרחש באותה תקופה.
עצם וסחוס, המצויים באוסטרקודרמים (דגי שריון נכחדים), צבים, צבים ביצתיים וצבי יבשה
כיטין, המצוי בפרוקי-רגליים וחיידקים מסוימים
תרכיבי סידן כדוגמת אלמוגים, קווצי עור, רכיכות ורב זיפיות מסוימות
סיליקט, המצוי בצורניות ובקרנוניות חד תאיות
השלד החיצוני מתואר בספרות המדע בדיונית כאמצעי עזר מלאכותי לבני אדם לצורך מיגון, בעיקר בעתות קרב, ולצורך הגדלת הכוח הפיזי, כדי לאפשר את הגברת עוצמת התקיפה ונשיאת משקלים כבדים.
כיום מפותחים מספר עזרים מכניים לשימוש.
בין הפיתוחים הראשונים בעולם בתחום הם שני פיתוחים ישראליים של ד"ר עמית גופר המסייעים לבעלי מוגבלויות ללכת.
ReWalk, שהיא מערכת ביונית המסייעת לבעלי מוגבלויות להתנייד..
וכיסא גלגלים בעמידה של חברת UPnRIDE.
בנוסף לזה, נעשים שימושים בעזרים חיצוניים ברפואה המודרנית (ר' אורתוטיקה).
שלדג גמדי (שם מדעי: Alcedo atthis) הוא עוף הנמנה עם משפחת השלדגיים שבסדרת הכחלאים.
שמו בערבית צייד א(ל)סמכ, כלומר דייג.
אורך מקורו, הגדול יחסית לגופו, כ-4 ס"מ.
נפוץ באירואסיה, ברזיל, צרפת, רוסיה, מקדוניה, בולגריה, נורווגיה, ספרד, טורקיה וצפון אפריקה.
השלדג הגמדי איננו מקנן בישראל.ונפוץ בעיקר בצפון ישראל ומרכזה.
השלדג הגמדי נודד באזורים בעולם בהם הנהרות והנחלים קופאים בחורף.
הוא דוגר ליד נחלים ואגמים עשירים בדגה.
הביצים הלבנות והחלקות מוטלות בגומחת הקן הנמצא בקצה מחילה, שאורכה 60-90 ס"מ, בגדות נהרות ונחלים.
הוא ניזון בעיקר מדגים קטנים, הניצודים בצלילה אנכית.
המין תואר לראשונה על ידי קארולוס ליניאוס בספרו שיטת הטבע (או "מערכת הטבע"; Systema naturae) ב-1758 כ-Gracula atthis.
שם דו-איברי זה שאוב מלטינית – alcedo, דייג, ו-Atthis, אישה צעירה ויפהפייה, מהאי לסבוס, שהייתה מושא לאהבתה והוזכרה בשיריה של המשוררת היווניה הראשונה הידועה בתקופת יוון העתיקה, ספפו.
הסוג Alcedo כולל בתוכו מספר שלדגים קטנים הניזונים אך ורק מדגים.
גופו של השלדג הגמדי קטן.
ראשו גדול, ומקורו הארוך מגיע לאורך של ארבעה ס"מ.
צבע הכיפה והכנפיים ירקרק-כחול וגוון הבטן כתום-חום.
הנקבה זהה במראה לזכר, מלבד החלק התחתון של מקורה (לזכר מקור שחור כולו ולנקבה גוון כתום בבסיס המקור).
זהו קטן השלדגים בארץ, וגודלו כגודל דרור: משקלו 21–37 גרם.
מעופו של השלדג הגמדי מהיר, מדויק ובדרך כלל נמוך מעל המים.
כנפיו הקצרות והמעוגלות נעות במהירות, ובמעופו נראה כאילו הבזק כחול-בהיר מבזיק מגבו.
בצפון אפריקה, באירופה, באסיה ובצפון ההימלאיה זהו השלדג הכחול הקטן היחידי.
בדרום ובדרום-מזרח אסיה עשויים להתבלבל בינו ובין שישה שלדגים כחולים ואדמוניים אחרים, אולם הטלאי האדמוני באוזניו מבדיל אותו מן השאר.
קריאת המעוף כוללת שריקה קצרה וחדה, החוזרת על עצמה פעמיים או שלוש.
במצב של התרגשות וחרדה הוא משמיע קריאה קצרה.
תפוצתו של השלדג הגמדי משתרעת על פני אירופה, אסיה וצפון אפריקה.
זהו מין מקנן שתפוצתו נרחבת באזור אירואסיה, אולם בצפון אפריקה הוא מבקר בעיקר בחורף, אף על פי שהוא מקנן נדיר בחופי מרוקו ותוניסיה.
באזורים ממוזגים שלדג זה מאכלס נחלים ונהרות צלולים, רדודים ובעלי זרימה איטית, וגדות אגמים בעלי צמחייה עבותה.
הוא מבקר לעיתים תכופות בסבכי שיחים ובצמחיה נמוכה בעלי ענפים המזדקרים מעל המים, מהם הוא צד.
בחורף הוא נמצא קרוב יותר לחופים.
לרוב הוא ניזון בשפכי נהרות או בנמלים או לאורך חופים סלעיים.
האוכלוסייה הטרופית נמצאת בסביבת נהרות בעלי זרימה איטית, בנחלי המנגרוב ובביצות.
השלדג הגמדי הוא מין חשוב במערכת האקולוגית, והוא מדד חשוב למצבה של אוכלוסיית בעלי חיים של המים המתוקים.
הצפיפות הגבוהה של עופות מתרבים נמצאו בסביבה של מים צלולים המאפשרים ראות אופטימלית של הטרף, ועצים או שיחים על הגדות.
אזורי מחיה אלו הם גם בעלי איכות הגבוהה ביותר של מים, כך שנוכחות שלדגים אלו מאשרים את איכות המים.
אמצעים המשפרים את זרימת המים עשויים לשבש את אזור מחיה זה, במיוחד החלפתן של גדות טבעיות בגבולות מלאכותיים.
אלו מפחיתים משמעותית את אוכלוסיית הדגה, דו-חיים וזוחלים מימיים, ועופות החיים בגדות וחופים אלה.
מין זה הוא תושב באזורים שאקלימם מתון לאורך כל השנה, אולם חייב לנדוד לאחר הריבוי מאזורים בעלי חורפים קפואים וארוכים.
רוב השלדגים הגמדיים חורפים בתוך החלקים הדרומיים של אזורם, אולם מספרים קטנים חוצים את הים התיכון לאפריקה או נודדים מעל הרי מלזיה אל דרום אסיה.
הם נודדים בעיקר בלילה, וכמה מתרבים סיביריים חייבים לנדוד לפחות 3,000 ק"מ מאתרי הקינון לאזורים שבהם הם חורפים.
בדומה לשאר השלדגים, השלדג הגמדי טריטוריאלי למדי.
הוא חייב לאכול כ-60% ממשקל גופו בכל יום, לכן השליטה ברצועת נהר או נחל חיונית בשבילו.
הם ישנים לבדם תחת מסתור כבד.
אם שלדג יכנס לטריטוריה של אחר, שני העופות יציגו עצמם מהענפים, ועשוי להתפתח ביניהם קרב, שבו כל אחד מנסה לתפוס את המקור של האחר ולהחזיקו מתחת למים.
הזוגות נוצרים בסתיו, אך כל שלדג ישמור על טרטוריה נפרדת, בדרך כלל לפחות באורך של 1 ק"מ, ולא יותר מ-3.4 ק"מ.
הטריטוריות לא יתמזגו עד האביב.
הוא רודף אחר הנקבה כשהוא קורא ללא הרף.
לאחר מכן מחזר באמצעות מזון, ואז תבוא בדרך כלל ההזדווגות.
הקן נמצא בתוך מחילה, שנחפרה על ידי שני הזוויגים, בגדה נמוכה ואנכית, או לעיתים במערות מחצבה וכדומה.
אורך המחילה, המסתיימת בגומחה, בדרך כלל 60 עד 90 ס"מ.
גומחת הקן אינה מיושרת אבל תמולא במהרה בפסולת שאריות דגים ובצנפות.
השלדג הגמדי מטיל 5 עד 7 (יכול להגיע ל-10) ביצים לבנות וחלקות, שרוחבן 1.9 מ"מ ואורכן 2.2 מ"מ, ומשקלן בערך 4.3 גרם.
כחצי ממשקל זה מהווה הקליפה.
ביצה אחת או שתיים מההטלה ברוב הקנים בדרך כלל אינה בוקעת מאחר שההורים לא מסוגלים לכסות אותן.
שני הזוויגים דוגרים במשך היום, אך רק הנקבה דוגרת במשך הלילה.
השלדג דוגר במעין טראנס, כשהוא פונה לעבר פתח המחילה.
נוהג לפלוט צנפה, ולפורר אותה במקורו.
הביצים יבקעו לאחר 19–20 יום, והגוזל שבקע יישאר בקן לרוב במשך יותר מ-25 ימים.
ברגע שגדלו מספיק, הגוזלים יתקרבו לפתח המחילה לשם קבלת מזון.
שני גוזלים ולעיתים שלושה יגודלו בכל עונה.
ימיהם הראשונים של הפרחונים הם המסוכנים ביותר.
בזמן הצלילה לתוך המים, בערך 4 ימים לאחר עזיבת הקן, הפרחון עשוי להיות מוצף מים ולטבוע.
פרחונים רבים לא ילמדו לדוג עד שיגיע זמנם לעזוב את הטריטוריה של הוריהם ורק 50% מהם ישרדו את השבוע הראשון.
רוב השלדגים מתים מקור או ממחסור במזון, וחורף קשה עשוי להרוג אחוז גבוה שלהם.
הצפות בקיץ עשויות להציף קנים או להקשות על הדייג, וכתוצאה מכך תיגרם מיתה מרעב אצל הצעירים.
רק רבע מהצעירים ישרדו ויזכו להתרבות בשנה הבאה, אולם כמות זו מספיקה כדי להמשיך ולקיים את האוכלוסייה.
בדומה לכך, רק רבע מהבוגרים ישרדו כדי להגיע לעונת הרבייה הבאה.
מעט מאוד פרטים יחיו יותר מעונת ריבוי אחת.
הציפור המבוגרת ביותר שתועדה הייתה בת 21 שנים.
גורמים נוספים למוות הם חתולים, חולדות, התנגשות בכלי תחבורה וחלונות, והפרעה של בני אדם באתרי הקינון, לרבות עבודות בגדות נחלים ונהרות באמצעות כלים כבדים.
מאחר ששלדגים נמצאים גבוה בשרשרת המזון, הם רגישים להצטברות כימיקלים, וזיהומי נהרות ונחלים על ידי מפעלי תעשייה וחקלאות שגירשו אותם מרצועות נהרות ונחלים רבים, שלולא כך היו מתאימים מאוד כאזורי מחיה.
המין ניצוד ב כדי להשתמש בנוצותיו לריפוד ותצוגת תיבות זכוכית ולקישוט כובעים.
חוקר הטבע הבריטי ויליאם יארל גם דיווח על הנוהג הכפרי שעל פיו היו צדים שלדגים, תולים אותם מפתיל באמונה כי הוא יסתובב ויפנה לכיוון שהרוח תנשוב בעתיד.
דייגים היו צדים אותם ומצרפים את נוצותיהם לפיתיונות חרקים שהיו נפוצים באותה תקופה, אבל כעת נוהג זה ברובו שייך לעבר.
השלדג הגמדי צד מענף 1–2 מטר מעל המים, מהגדה או מעמדה אחרת, המקור מצביע לכיוון שהוא תר אחר טרפו.
הוא מניד את ראשו מטה ומעלה כשהוא מזהה מזון כדי להעריך את המרחק, והוא צולל בתלילות מטה כדי להעריך את גודל הטרף, בדרך כלל לא יותר מעומק 25 ס"מ מתחת לפני המים.
הכנפיים פתוחות מתחת למים ועיניו הפקוחות מוגנות באמצעות עפעף שלישי שקוף שמגן על הקרנית בעת ציד מתחת למים הנקרא "קרום מצמוץ" (Nictitating membrane).
הוא מתרומם חזרה מעל המים, מקורו תחילה, ועף חזרה לענף התצפית שלו.
על הענף השלדג משפר אחיזה בדג עד שמצליח לאחוז בו בבסיס הזנב ואז חובט בדג על הענף כמה פעמים.
ברגע שמת, הוא אוחז בדג לאורכו ובולע אותו מכיוון ראשו.
פעמים ספורות בכל יום השלדג יפלוט כדור צנפה של עצמות דג ושאריות אחרות בלתי מעוכלות.
המזון הוא דגים בגודל של 12.5 ס"מ אורך, אך האורך הממוצע הוא 2.3 ס"מ.
כ-60% מתזונתם הוא דגים, אך שלדג זה צד גם חרקים מימיים כגון זחלים של שפיריות וחיפושיות מים, ובחורף, סרטנים כולל חסילוני מים מתוקים.
האתגר לכל שלדג צולל הוא שינוי השתברות האור בין האוויר למים.
בעיניהם של עופות רבים יש שתי גומות רשתית (אזור שבו הצפיפות הרבה ביותר של קולטני אור) והשלדג מסוגל להחליף בין הראשית למשנית כשהוא מתחת למים, קו רשתית שבו צפיפות הקולטנים של שתי הרשתיות מחוברת ומאפשרת לבבואה לנוע באופן זמני כשהוא יורד על הטרף.
עדשת העין בצורת הביצה מצביעה לעבר הרשתית המשנית, ומאפשרת לו לשמור על חדות ויזואלית מתחת למים.
בשל מיקום הרשתיות, לשלדג ראייה חד עינית באוויר, וראייה בשתי העיניים מתחת למים.
הראייה מתחת למים לא חדה כזו שבאוויר, אולם היכולת לאמוד מרחק מטרף בתנועה חשוב יותר מחדות הבבואה.כל תאי החרוט (מדוכים) ברשתית מכילים טיפת שמן שעשויים להכיל פיגמנט קרוטינואיד.
טיפות אלו מגבירות ראיית צבעים ומפחיתים סינוור אור.
לשלדגים מימיים יש מספר גבוה של פיגמנטים אדומים בטיפות השמן בעיניהם; הסיבה לשליטת הטיפות האדומות לא מובנת, אולם הטיפות עשויות לסייע בהפחתת סנוור ופיזור האור מחומרים מסוימים במים.
למין יש טווח רחב, כשהתפוצה העולמית מוערכת בכ 10 מיליון קמ"ר.
יש לו אוכלוסיות גדולות, הכוללות אוכלוסייה מוערכת בכ-160,000 עד 320,000 פרטים באירופה בלבד.
מגמת האוכלוסייה העולמית לא סווגה עדיין, אך נראה כי האוכלוסייה יציבה.
במיתולוגיה היוונית הופיע השלדג כשליח שביקש מן האלים להרגיע את הים וכך הפך לסמל למזל טוב, בעיקר בקרב יורדי ים.
שלד בורסאי היא חברה שמניותיה רשומות למסחר בבורסה לניירות ערך, אך לרוב המסחר בה נמוך מאוד משום שאין לחברה כל פעילות משום שהיא מכרה את פעילותה או משום שהיא כשלה מבחינה עסקית והפסיקה את פעילותה.
בהשאלה, משמש הביטוי לתיאור גוף כושל שעוד מותקנים בו מוסדות של גוף גדול ומתפקד.
אדם או חברה יכולים לקנות שלד בורסאי בעלות נמוכה יחסית, למזג לתוכו פעילות חדשה, ובכך להכניס את הפעילות לחברה ציבורית, שיכולה לגייס הון עם פחות מגבלות לעומת הנפקה ראשונה.
כלל אצבע מתמחר את שוויו של שלד בורסאי בכמיליון דולר, תוך התחשבות בחסכון ההוצאות בגין רישום, פרסום תשקיף והוצאות רגולטוריות שונות נוספות.
רכישת השלד מתבצעת לרוב בדרך של רכישה במהופך (נקראת גם מיזוג הפוך), שבו הבעלים של החברה הפרטית, שרוצה להפוך אותה לציבורית, מזרים נתחים מהחברה לתוך השלד, ובתמורה מקבל נתח מהחברה הציבורית.
ניתן להסתכל על זה גם בצורה כזאת שהחברה הפרטית מחזיקה בציבורית, והציבורית רוכשת את הפרטית.
פעמים רבות לשלד הבורסאי רשומים הפסדים כתוצאה מפעילותו הקודמת, וניתן, בתנאים מסוימים, לקזז הפסדים אלה לצורכי מס מהרווחים בפעילות החדשה.
לפיכך להפסדים אלה יש ערך, שיש להביאו בחשבון בעת קביעת ערכו של השלד הבורסאי.
בשנות ה-2000 נוצרו ב מספר גובר של שלדים בורסאיים, לאחר שחברות רבות מכרו את פעילותן.
כיוון שגם עלויות ההנפקה עלו משמעותית, ערך השלדים לאו דווקא ירד.
במקרים רבים חברות פרטיות מחליטות להפוך לציבוריות, דרך שלד בורסאי, במהירות, ללא תשקיף.
בעיקר חברות הזנק שעדיין לא יצרו הכנסות משמעותיות, ויתקשו לבצע הנפקה ראשונה לציבור.
שלגייה והצייד הוא סרט פנטזיה אמריקאי משנת 2012, המבוסס באופן רופף על המעשייה באותו שם של האחים גרים.
הסרט בוים על ידי רופרט סנדרס ומככבים בו קריסטן סטיוארט, כריס המסוורת' ושרליז ת'רון.
עלילת הסרט מציגה שינויים מעלילת המעשייה המקורית, אך שומרת על קו העלילה העיקרי שלה.
בסרט מסופר על מלכה רעה (ת'רון), שרוצה להיות היפה בנשים אך בסרט זה המניע שלה הוא לא היופי עצמו אלא צבירת כוח (מסע נקם בכל הגברים על משפחתה שנרצחה, לטעמה הגברים מנצלים נשים ורק יופייה יכול להציל אותה.) אך שלגיה (סטיוארט) יפה ממנה והמלכה מנסה לחסל אותה.
בסרט הורחב תפקידו של הצייד (המסוורת') למאהב של שלגייה.
הסרט יצא לבתי הקולנוע בארצות הברית ב-26 ביולי 2012, גרף בסוף השבוע הראשון 4.5 מיליון דולר והיה לשובר קופות בארצות הברית.
מלכת הממלכה ביקשה כי ייוולד לה תינוק שעורו יהיה לבן כשלג, שפתיו אדומות כדם ושערו שחור כפחם.
ואכן נולדה לה בת והיא קראה לה שלגייה (קריסטן סטיוארט).
כאשר שלגייה הגיעה לגיל 10 מתה אמה ממחלה ולבו של המלך נשבר.
באחד מן הקרבות בהם השתתף המלך מצאו הוא וחייליו שבויה של צבא האויב, רוונה, והצילו אותה.
המלך שנדהם מיופייה שכח את כאבו והתחתן איתה למחרת.
לאחר החתונה הרגה רוונה (שרליז ת'רון) את המלך והשתלטה על הממלכה בעזרת צבא אופל שנענה לפקודתה.
הדוכס ובנו שהיו נאמנים למלך הצליחו לברוח מן הארמון, אך שלגייה נשבתה ונכלאה במגדל.
גם בסיפור זה יש מראה קסומה שאומרת למלכה אם היא היפה בנשים.
כששלגייה מגיעה לבגרות יופייה עולה על יופייה של המלכה וכתוצאה מכך המלכה נחלשת, המלכה מגלה ששלגייה נהייתה יפה ממנה ושאם לא תהרוג אותה ותוציא את ליבה היא תמות.
שלגייה מצליחה לברוח אל היער האפל, שם אין למלכה כוחות.
המלכה שולחת את הצייד (כריס המסוורת') שמכיר את היער האפל להביא את שלגייה אך לא מגלה לו למה שלגייה חשובה.
היא מבטיחה לו שבתמורה תחזיר את אשתו מן המתים.
הצייד שיוצא לחפש את שלגייה מגלה שהמלכה שיקרה לו ושאין ביכולתה להחזיר אנשים מן המתים ובמקום זאת נהייה המורה ובן הברית של שלגייה.
שניהם מתחילים במסע להשיב לידי שלגייה את הממלכה.
הם מצליחים להגיע לדוכס בעזרת הנסיך ויליאם ושבעת הגמדים ויוצאים עם צבא הדוכס לכבוש את הממלכה.
כשהמלכה אלינור מסתכלת על ורד מלבלב בחורף, היא דוקרת את אצבעה על אחד הקוצים.
שלוש טיפות דם נופלות על הקרקע המושלגת, והמלכה מבקשת בת לבנה כשלג, עם שפתיים אדומות כדם, שיער שחור ככנפי עורב ולב חזק כמו הורד.
היא יולדת את בתה, שלגייה (קריסטן סטיוארט), אך כששלגייה מגיעה לגיל עשר המלכה חולה ומתה.
לאחר מותה, אביה של שלגיה (המלך מגנוס) וצבאו נלחמים נגד צבא אפל פולש של חיילי זכוכית.
כשהם מחלצים שבויה של צבא האויב בשם רוונה (שרליז ת'רון), המלך מוקסם מיופייה ונישא לה למחרת.
רוונה היא למעשה מכשפת חזקה ומנהיגת הצבא האפל.
ביום החתונה של רוונה והמלך, הוא רוצה לקיים איתה יחסים במיטה.
רוונה מתוודה ואומרת שהיה פעם מלך בדיוק כמו מגנוס שהרס אותה.
היא מכריזה שהיא לא יכולה להיות מלכה חלשה והורגת את מגנוס, במטרה לקחת את הכס והשלטון לעצמה בלבד.
רוונה מכניסה את אחיה לממלכה ומצווה להרוג את כל אנשי הטירה, פרט לשלגייה, אותה היא מצווה לנעול אם תהיה שימושית יום אחד בשל מעמדה.
חבר הילדות של שלגייה, ויליאם, ואביו, הדוכס האמונד, נמלטים מהטירה אבל לא מסוגלים לחלץ אותה, והיא נתפסת על ידי פין, אחיה של רוונה, וננעלת במגדל הצפוני של הטירה למשך שנים.
תחת שלטונה של המלכה רוונה, הממלכה נהרסת.
רוונה שואבת את הצעירוּת מנשים צעירות כדי לשמר כישוף שהוטל עליה בילדותה ומאפשר לה לשמור על יופייה הצעיר.
כששלגיה מתבגרת, המלכה רוונה לומדת מהמראה הקסומה שלה, שנהגה עד לאותו יום להגיד שרוונה היא היפה בנשים, שבתה החורגת שלגייה עברה אותה ביופייה ומיועדת להביס אותה אלא אם רוונה תשיג את לבה של שלגייה, ואז תוכל לחיות לנצח.
המלכה רוונה מצווה על פין להביא לה את לבה של שלגייה, אך שלגייה מצליחה לברוח ליער האפל, בו לרוונה אין כוח.
המלכה עושה עסקה עם אריק הצייד (כריס המסוורת'), שהוא אלמן ושתיין, אך מכיר את היער האפל.
לפי העסקה הוא ילכוד את שלגיה ובתמורה רוונה תחזיר את אשתו המתה לחיים.
רוונה לא מגלה לצייד למה שלגייה חשובה כל כך.
הצייד מאתר את שלגייה, אבל כשפין חושף שלמלכה רוונה אין באמת את הכוח לעשות את מה שהבטיחה, הצייד נלחם בו ובאנשיו ושלגייה בורחת.
כשהצייד משיג אותה, היא מבטיחה לו זהב אם הוא ילווה אותה לטירה של הדוכס האמונד.
בינתיים, פין אוסף קבוצת אנשים נוספת למצוא את שלגייה, והדוכס האמונד ובנו ויליאם מגלים שהיא בחיים.
ויליאם עוזב את הטירה בעצמו כדי למצוא אותה, ומצטרף לקבוצה של פין כקשת.
הצייד ושלגייה עוזבים את היער האפל, שם היא מצילה את חייו בכך שהיא מצליחה להקסים טרול ענק שתקף אותם.
הם מגיעים לכפר דיג שתושביו הן נשים שצילקו את עצמן כדי להציל את חייהן בכך ש"כיערו" את עצמן והפכו מיותרות לרוונה, שרוצה להשתמש ביופיין וצעירותן כדי להאריך את חייה ולהצעיר את עצמה ואת יופייה (כמו שהשתמשה באסירה בשם גרטה כששלגייה עדיין הייתה כלואה).
בכפר, הצייד מגלה את זהותה האמיתית של שלגייה, ומשאיר אותה לטיפולן של הנשים.
הוא חוזר זמן קצר לאחר מכן כשהוא רואה את הכפר נשרף על ידי אנשיו של פין.
שלגייה והצייד מתחמקים מהם ובסופו של דבר פוגשים קבוצה של שמונה גמדים בשם בית', מויר, קוורט, קול, דויר, גורט, ניון וגאס.
מויר העיוור חוזה ששלגייה היא בתו של המלך לשעבר, והאדם היחיד שיכול להביס את רוונה ושלטונה.
כשהם עוברים במשכנן של הפיות, שלגייה פוגשת באייל קסום שסופר עליו רק באגדות, אך אז הקבוצה מותקפת על ידי פין ואנשיו.
הצייד נלחם בפין ולבסוף הורג אותו, וויליאם חושף את עצמו ועוזר להביס את אנשיו של פין.
גאס נהרג כשהוא מקריב את עצמו ונפגע מחץ שכוון לשלגייה.
ויליאם מצטרף לקבוצה שממשיכה במסע לטירה של האמונד.
באמצע הדרך לטירה, המלכה רוונה מתחזה לוויליאם ומפתה את שלגייה לאכול תפוח מורעל, אך נאלצת לברוח כשהצייד וויליאם מגלים אותה.
ויליאם מנשק את שלגייה, שאותה הוא מחשיב כמתה, ולא רואה דמעה שזולגת מאחת מעיניה.
היא נלקחת לטירה של האמונד.
כששלגייה שוכבת על מיטה בטירת הדוכס, הצייד מביע את החרטה שלו על כך שלא הצליח להציל אותה, שמזכירה לו את אשתו המתה, שרה, ומנשק אותה, בלי לשים לב לדמעה שנייה שזולגת מעינה השנייה.