tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
במהלך משפטם התקיימה מחוץ לבית המשפט הפגנה של קבוצה של כ-100 עורכי דין, עיתונאים ואזרחים יוונים אתניים באלבניה.
משטרת אלבניה פיזרה את המחאה ועצרה כ-20 עורכי דין ועיתונאים.
חברי אומונויה נידונו לבסוף לתקופות של 6 עד 8 שנים, אשר צומצמו לאחר מכן בערעור.
חטיפות ממניעים פוליטיים נגד הארגון
ביוני 1997 דווח על שתי חטיפות ממניעים פוליטיים של קרובי משפחה של חברי אומונויה.
אחד מהם היה אביה של מועמדת האופוזיציה האלבנית, שנדרשה להסיר את מועמדותה מהבחירות הכלליות הקרובות.
השני היה חתנו של יושב ראש אומונויה לשעבר.
מחאות למול אי סדרים במפקד 2011
אומונויה השיב כי נוהל כזה מכיל אי סדרים חמורים וייפקד אם בעיות אלה לא ייפתרו.
על פי הערכות, מדובר בניסיון למנוע ממיעוטים להכריז על אתניותם, שכן ממשלת אלבניה הצהירה בנוסף כי תעמיד לדין כל מי שלא ישתתף במפקד או יסרב להצהיר על מוצאו האתני.
בשל אי הסדרים בהליך המפקד, נציגי אומונויה ערכו מפקד נוסף על מנת לספור את בני המיעוט היווני האתני.
לפי זה נספרו בסך הכל 286,852 פרטים, השווים לכ-10% מאוכלוסיית המדינה, אולם במהלך בזמן המפקד מחצית ממספר זה התגורר דרך קבע ביוון, ושמר על קשרים חזקים עם מולדתו בצפון אפירוס תחת אלבניה.
עונש מאסר למנהיג סניף קוריצה
בינואר 2012 מנהיג סניף קוריצה באומונויה, נחום דישו , נידון למאסר על בניית אנדרטה לזכר החיילים היוונים שנפלו במלחמת איטליה–יוון בבובושטיקה .
טולולופה אומוגבהין הידוע יותר בשם הבמה שלו, אומוס, הוא מתאבק ניגרי, המופיע בארגון ההיאבקות WWE בתוכנית הדגל Raw.
בעברו, הוא היה שחקן כדורסל מכללות עבור אוניברסיטת דרום פלורידה ואוניברסיטת מורגן משנת 2014 ועד לשנת 2015. אומוגבהין חתם על חוזה ב-WWE בינואר 2019. הוא פעם אחת אלוף הזוגות של Raw ביחד עם AJ סטיילס.
אומוגבהין נולד ב-16 במאי 1994 בלאגוס, ניגריה.
הוא נשלח לבד לארצות הברית כחלק ממלגה, כשהיה בן 15 בלבד, בעוד שמשפחתו נשארה בניגריה.
במהלך שהותו בתיכון, הוא שיחק כדורסל, כשהמשיך לעסוק בענף ספורט זה גם כשלמד באוניברסיטת דרום פלורידה, שבה שיחק בעמדת הסנטר.
כשהיה באוניברסיטה בשנת 2012, הוא אובחן על ידי רופאי האוניברסיטה עם גידול בבלוטת יותרת המוח, שאיבחנו בנוסף גם ענקיות.
לאחר הסרת הגידול, הוא הספיק לשחק גם בעבור אוניברסיטת מורגן של בולטימור, מרילנד.
ב-1 בינואר 2019, ארגון ההיאבקות ה-WWE דיווח על החתמת גיוס חדש של שישה ספורטאים אשר נשלחו למתחם ה-WWE Performance Center.
ב-18 ביולי של אותה השנה, אומוגבהין ערך את קרב הבכורה שלו במהלך מופע לא טלוויזיוני כקרב האנדיקאפ 2 נגד 1. לאחר שרשם מספר קרבות במופעים שלא הועברו לטלוויזיה, הוא הופיע לראשונה ב-15 ביוני 2020 בתוכנית Raw, כאחד הנינג'ות בקבוצתו של אקירה טוזאווה.
בעקבות העובדה שהיה הגבוה ביותר בקבוצה, אומוגבהין כונה כ"נינג'ה הענק", כאשר הוא עמד במתחם הזירה במהלך קרבותיו של טוזאווה.
לעומת זאת, דמותו קיבלה תפנית מהירה בעלילה, כשהוא הפך להיות שומר הראש של שיין מקמהן במהלך הפינה Raw Underground של התוכנית השבועית.
באוקטובר 2020, לאחר ביטולה של הפינה Raw Underground, אומוגבהין החל להיות מקושר ל-AJ סטיילס, צעד שביסס אותו כדמות בלתי חביבה על הקהל.
באירוע סדרת ההישרדות, שנערך ב-22 בנובמבר, הוא הוצג תחת שם במה חדש, אומוס.
באירוע TLC: שולחנות, סולמות וכיסאות, שהתקיים כחודש לאחר מכן, אומוס התערב בקרב על אליפות ה-WWE, כשמנע מהמיז לזכות בתואר.
באירוע הרויאל ראמבל, שנערך ב-31 בינואר 2021, אומוס היה אחראי להדחתם של ביג אי וריי מיסטריו מקרב הרויאל ראמבל המסורתי, אף על פי שלא היה משתתף רשמי בקרב.
ב-15 במרץ בפרק של התוכנית Raw, אומוס הודיע שהוא יערוך את קרב הבכורה הטלוויזיוני שלו ברסלמניה 37 לצד סטיילס בקרב זוגות מול הניו דיי (קופי קינגסטון ואקסבייר וודס) על אליפות הזוגות של Raw.
בלילה הראשון של אירוע זה, שנערך ב-10 באפריל, אומוס וסטיילס ניצחו את הניו דיי וזכו באליפות הזוגות לאחר שאומוס ביצע על קינגסטון את מהלך הצ'וקסלאם ולאחר מכן הצמיד אותו.
באירוע סאמרסלאם, שנערך ב-21 באוגוסט, השניים הפסידו את התואר לצמד RK-Bro (רנדי אורטון ורידל).
באירוע חוקי אקסטרים, שנערך בחודש ספטמבר, אומוס וסטיילס הצטוותו לשורותיו של בובי לאשלי בהפסדם לניו דיי.
לאחר מכן, השניים קיבלו קרב חוזר על אליפות הזוגות של Raw מול אורטון ורידל באירוע היהלום שבכתר ב-21 באוקטובר, אך הם הפסידו בקרב זה ולא צלחו במשימתם.
באירוע סדרת ההישרדות, שנערך ב-21 בנובמבר, אומוס השתתף בקרב הבאטל רויאל בן 25 המשתתפים לכבוד חגיגות 25 השנים של הבכורה של דה רוק באירוע סדרת ההישרדות של שנת 1996. אומוס היה אחראי להדחתם של תריסר מתאבקים, כשהאחרון מביניהם היה ריקושט.
לאחר מספר שבועות של מתיחות בינו לבין סטיילס, ב-20 בדצמבר בפרק של התוכנית Raw, אומוס סירב להיכנס לזירה בקרב שלהם מול ריי ודומיניק מיסטריו, במה שלבסוף גרם להפסדם.
תיגרה פרצה בין השניים, דבר שבישר על קץ הברית ביניהם.
ב-3 בינואר 2022 בפרק של התוכנית Raw, שבוע לאחר שנפרד מסטיילס, נקבע קרב יחידים ביניהם ובו אומוס יצא עם ידו על העליונה.
באירוע הרויאל ראמבל, שנערך ב-29 בינואר, אומוס השתתף בקרב הרויאל ראמבל המסורתי, כשנכנס לקרב כמספר ה-11 והיה אחראי להדחתם של מונטז פורד, אנג'לו דוקינס ודמיאן פריסט, עד שמצא את עצמו מודח בידי מספר מתאבקים: AJ סטיילס, אוסטין ת'יאורי, צ'אד גייבל, דומיניק מיסטריו, ריקושט ורידג' הולנד.
בלילה השני של האירוע רסלמניה 38, שנערך ב-3 באפריל, אומוס נחל הפסד לבובי לאשלי, הפסד שהיה הראשון במאזן הקרבות שלו ב-WWE, שנבע כתוצאה מהצמדה.
בפרק העוקב של התוכנית Raw, אומוס פיתח את הפיוד עם לאשלי, כששכר לשורותיו את MVP כמנהל האישי שלו לאחר שהאחרון בגד בלאשלי.
בקרב החוזר בין השניים חודש לאחר מכן באירוע רסלמניה באקלאש, אומוס היה זה שניצח.
לעומת זאת, הוא הפסיד לאותו לאשלי ב-16 במאי בפרק של התוכנית Raw לאחר שהשניים התמודדו בקרב כלוב.
באירוע גיהנום בכלוב, שנערך ב-5 ביוני, אומוס ו-MVP הפסידו ללאשלי בקרב האנדיקאפ 2 נגד 1, שלמעשה חתם את הפיוד.
ב-20 ביוני בפרק של התוכנית Raw, אומוס העפיל לקרב הכסף בבנק של הגברים במסגרת האירוע כסף בבנק לאחר שגבר על רידל.
באירוע עצמו, שנערך ב-2 ביולי, הוא לא הצליח לנצח בקרב, זאת לאחר שהמנצח בקרב היה ת'יאורי.
ב-14 באוקטובר בפרק של התוכנית סמאקדאון, אומוס התעמת עם ברון סטרומן, צעד שהצית פיוד בין השניים.
באירוע היהלום שבכתר, שנערך ב-5 בנובמבר, אומוס הפסיד לסטרומן.
באירוע הרויאל ראמבל, שנערך ב-28 בינואר 2023, אומוס השתתף בקרב הרויאל ראמבל המסורתי לאחר שנכנס לקרב כמספר 24, שהה בקרב כשתי דקות עד שהודח על ידי סטרומן.
ב-20 במרץ בפרק של התוכנית Raw, אומוס ניצח את מוסטפא עלי בקרב שנמשך כשתי דקות.
לאחר מכן, הוא שלח מסר ברור לברוק לסנר, כשבחר לאתגר אותו לקרב באירוע הדגל של הארגון, רסלמניה 39. בלילה השני של אירוע זה, שנערך ב-2 באפריל, אומוס נחל הפסד ללסנר.
באירוע העוקב, באקלאש, שנערך ב-6 במאי, הוא הפסיד לסת' "פריקין" רולינס.
PWI דירג אותו במקום ה-120 מתוך 500 המתאבקים הטובים ביותר לשנת 2022
אליפות הזוגות של Raw (פעם אחת) - עם AJ סטיילס
קרב באטל רויאל לכבוד 25 השנים של דה רוק (2021)
אומול או אומול באיקלי (שם מדעי: Coregonus migratorius) היא מין של דג ממשפחת הסלמוניים האנדמי לאגם באיקל שבסיביר והוא מהווה את אחד ענפי הדיג המסחרי העיקרי של האגם.
עד 2004, דג זה היה נחשב למין בסכנת הכחדה, אם כי מאז אוכלוסייתו התייצבה.
הוא שייך לסוג Coregonus, בו מינים צפוניים קרובים כמו אומול ארקטי (Coregonus autumnalis), שייתכן היה מאבות הדג לפני שהתבודד באגם, אולי לאחר שהיגר מהים דרך נהרות קדומים.
הוא דג בעל מבנה דק ומוארך מעט, עם סנפירים נמוכים וצידי גוף כסופים, כשהגב מעט כהה יותר משאר הגוף.
הראש מעוגל עם פה דק ומספר שכבות זימים , האופייניים לדגים פלגיים.
הדגים מהאוכלוסיות של הקצה הצפוני של האגם נוטות להיות קטנות יותר.
האומול ניזון בעיקר מזואופלנקטון, דגים קטנים יותר ומאצות כמו Melosira, כאשר הוא ניזון לאורך פני המים באזור הפני המים, אם כי לעיתים יורד גם לקרקעית.
לרוב הוא מצוי עד לעומק 345–450 מטרים מתחת פני האגם.
דג זה מותאם למים קרים והוא מאריך ימים יחסית ומגיע לבגרות מינית בגילאים בגילאי חמש עד 15 שנה.
כדי להשריץ האומול נודד במעלה מספר נהרות המזינים את האגם והצעירים הבוקעים לרוב באוקטובר נודדים חזרה לאגם.
בכל עונת רבייה הדג יכול לייצר 8000 עד 30,000 ביצים.
דג זה הוא מדגי המאכל העיקריים לאורך אגם באיקל וספינות רבות דגות אותו וגם מוכרות אותו למערב, עם חשיבות כלכלית מסוימת.
כמו כן הוא נמכר מעושן עבור תיירים המטיילים על מסילת הרכבת הטרנס-סיבירית וכן עבור המקומיים.
דג זה מהווה את הבסיס לסלט המקומי Stroganina.
בעבר נידוגו לאורך האגם עד לשנות ה־40 של המאה ה־20, כ־60–80 אלף טון של דגה.
עם זאת התרסקות הדגה גרמה לאיסור דיג ב־1969 וב־1974 נפתחה מחדש עם מכסות קפדניות לאחר התאוששות כמה אוכלוסיות.
כיום דיג האומול מהווה שני שלישים מהדיג באגם, כאשר מנהלי הדיג המקומי מווסתים את הדיג אם יהיה מופרז מדי ויגרום לקריסה נוספת.
"אומיגאד" הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית נונו.
הוא יצא לאור ב-25 ביוני 2023, על ידי חברת התקליטים די-מיוזיק, כסינגל מתוך אלבום האולפן השני שלה.
השיר נכתב על ידי נונו והופק על ידי עיליי אשדות.
בסמוך לצאתו עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, שם הצליח לצבור למעלה מ-200 אלף השמעות.
לאחר שסקרה באלבומה הקודם, סטטוס, את חיי האהבה שלה, בחרה נונו לשנות את הנושאים הליריים של יצירותיה לאישיים יותר, דוגמת נבכי נפשה ופגישותיה עם הפסיכולוג שלה.
"אומיגאד" חג סביב נושא הבדידות, על-אף קצבו החיובי והאופטימי.
הוא בוים על ידי אדם גבאי, ונכון לאפריל עומד מונה הצפיות של הקליפ על למעלה מ-685 אלף צפיות.
אזורתאריך יציאהפורמטחברת תקליטיםמקורעולם25 ביוני 2023הזרמת מוזיקהD-music
אומיד אבראהימי זרנדיני (בפרסית: امید ابراهیمی زرندانی; נולד ב-15 בספטמבר 1987) הוא כדורגלן איראני ממוצא מאזנדראני המשחק בעמדת הקשר האחורי בא-שמאל מליגת העל הקטרית.
אבראהימי התחיל לשחק כדורגל בקבוצות כדורגל מקומיות באיראן.
בשנת חתם בספהאן מליגת העל האיראנית במדיה שיחק 4 עונות.
ב-10 ביוני 2014 חתם באסתקלאל טהראן.
באסתקלאל שיחק 4 עונות וזכה פעמיים בתואר קשר העונה ועל אף היותו קשר אחורי הבקיע 28 שערי ליגה סך הכל.
ב-10 ביולי 2018 חתם באל-אהלי (דוחה) מליגת העל הקטרית.
ב-5 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 2-0 לא-ריאן.
שבועיים לאחר מכן הבקיע את שער הבכורה שלו בהפסד 4-1 לאום סלאל.
ב-27 באוקטובר הבקיע צמד בניצחון 1-4 נגד א-סד.
ב-1 בספטמבר 2019 הושאל אויפן מליגת העל הבלגית במדיה רשם 18 הופעות בליגה.
ב-18 ביולי 2021 חתם באל-וכרה במדיה שיחק שנתיים.
ב-9 בדצמבר 2012 אבראהימי ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת איראן במשחק נגד .
ב-5 בינואר 2024 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 1-2 נגד .
אבראהימי נכלל בסגל הנבחרת שלוש פעמים בגביע אסיה בכדורגל ובמונדיאל 2018.
נבחרת העונה בליגת העל האיראנית: , , ,
קשר העונה בליגת העל האיראנית: , ,
נבחרת העונה בגביע אסיה בכדורגל: 2019
אומוט דגר טוהומג'ו הוא כדורגלן גרמני המשחק בעמדת הקשר בהופנהיים מהבונדסליגה.
טוהומג'ו שיחק כדורגל במחלקות הנוער של אופנבורגר FV, פרייבורג והופנהיים.
בגיל 14, הוא זכה לתשומת לב כשהיה מחזיר כדורים בהופנהיים, בכך שזרק במהירות את הכדור לאנדריי קראמריץ' שכבש מיד נגד באיירן מינכן בניצחון ב-9 בספטמבר 2017. הוא ערך את הופעת הבכורה המקצועית שלו עם הופנהיים בהפסד 5–1 לבורוסיה מנשנגלדבך ב-14 במאי 2022 במסגרת הבונדסליגה, כשנכנס כמחליף מאוחר בדקה ה-86.
טוהומג'ו, יליד גרמניה ממוצא טורקי, הוא שחקן נבחרות צעירות של גרמניה, ושיחק בנבחרות עד גיל 15, 16, 17 ו-18.
אומנוגובי (במונגולית: Өмнөговь аймаг) הוא הגדול מבין 21 האיימאגים (מחוזות) של מונגוליה, עם שטח של מעל 165,000 קמ"ר.
האיימאג ממוקם בדרום המדינה ופירוש שמו "דרום גובי", מכיוון שהוא ממוקם בחלקו הדרומי של מדבר גובי.
מחוז אומנוגובי עשיר במחצבים, במיוחד בזהב ונחושת.
אוּמָן הוא בעל מקצוע מיומן ומומחה בתחומו.
האומן רוכש את מיומנותו בדרך כלל בשיטת החניכה, כלומר, על ידי כך שבמשך כמה שנים הוא משמש שוליה של בעל מקצוע, עד להסמכתו שלו לדרגת אוּמן מומחה.
בעבר, בעלי המקצוע הוותיקים והמיומנים בתחומם – "האוּמנים המומחים" – היו מאוגדים באגודות בעלי מלאכה שנקראו גילדות.
אומנה דטום אופטימום הייתה בולה אפיפיורית משנת 1139 מאת האפיפיור אינוקנטיוס השני שאימצה את "מסדר האבירים העניים של ישו ומקדש שלמה" (הטמפלרים) ונתנה אישור רשמי והגנה למסדר הטמפלרים.
נוסף על כך, הבטיחה בולה זו כי כל הביזה שתושג במלחמה במוסלמים תעבור למסדר ופטרה את המסדר ממסים ומתשלום מעשר.
למרות שאומנה דטום אופטימום הייתה בולה חריגה כשלעצמה, באו בעקבותיה הבולות "מיליטס טמפלי" (milites templi) של קלסטינוס הראשון בשנת 1144 ו"מיליטיה דאי" (militia dei) של אאוגניוס השלישי בשנת 1145, שביחד העניקו לטמפלרים מערך רחב של זכויות וזכויות יתר.
בין השאר, הותר למסדר לבנות כנסיות משלו, לקבור את מתיו בשטח כנסיות אלו ולאסוף מיסים בנחלות הטמפלרים פעם בשנה.
זכויות אלו, התברר בהמשך, היו שנויות במחלוקת.
אוּמן (ברוסית ובאוקראינית: Умань; בפולנית: Humań) היא עיר במרכז אוקראינה במחוז צ'רקאסי, ושוכנת בחבל הארץ המזרח-אירופאי ההיסטורי פודוליה.
עיר אוקראינית זו בעלת חשיבות רבה לחסידות ברסלב, משום שבה שוכן קברו של מייסדה, רבי נחמן מברסלב.
הקבר מהווה מוקד עלייה לרגל, ובראש השנה פוקדים אותו עשרות אלפי יהודים, בהם גם רבים שאינם חסידי ברסלב.
תאריך ייסוד העיר איננו ברור, אולם נמצאו עדויות ליישוב במקום החל מהאלף השלישי לפנה"ס.
מ-1566 עד 1793 הייתה חלק מגליל (וויבודסטבו) של ברסלב.
אף על פי כן היישוב במקום לא היה רציף עד לתקופה המודרנית.
העדות הכתובה הראשונה לקיומו של המקום היא משנת 1609, כאשר העיר הועברה לשליטת האציל הפולני כלינוסזכי.
העיר גדלה במהירות בעשורים הבאים.
אומן נטלה חלק פעיל במרד של בוגדן חמלניצקי נגד פולין, ולאחר ניצחונותיו הייתה חלק מהמדינה הקוזקית בין 1648–1667, אז חזרה לשליטת פולין.
ב-1793 עם החלוקה השנייה של פולין, הפכה אומן לחלק מההאימפריה הרוסית.
בשנים 1670–1674 שימשה כמקום מושבו של מיכאיל חננקו-הטמן של גדתה הימנית של אוקראינה.
בשנים 1726–1832 הייתה העיר בחסות משפחת האצולה הפולנית פוטוצקי.
ב-1734, 1749 ו-1768 הייתה העיר מוקד להתקוממויות של ההיידמקים.
ב-1749 הגיעו לעיר ההיידמקים וטבחו קשות ביהודים ובפולנים.
ב־1760 קיבלה העיר זכויות מגדבורג.
ב-1768 התחיל מרד היידמקים נוסף בפיקודו של מקסים ז'לזניאק ובמסגרתו בוצע טבח אומן.
אלפי יהודים ופולנים מהערים הסמוכות מצאו באומן מקלט.
מפקד המבצר מלדנוביץ שלח את איוון גונטה נגד ז'לזניאק, אך זה עבר לצדו של האחרון.
צבאם המשותף של ז'לזניאק וגונטה פנה לכיבוש המבצר.
המפקד פתח את שערי המבצר בתקווה כי איוון גונטה יחוס על תושבי העיר, אך הוא העדיף ללכת יד ביד עם ז'לזניאק עד הסוף וטבח את כל היושבים במבצר, כולל מלדנוביץ עצמו.
ההערכות על מספר ההרוגים בטבח נעות בין כ-2,000 לכ-30,000. לזכר הטבח, חיבר רבי דוד חזן את קינת אומן, וכן נקבעה תענית בימים ה', ו', ו-ז' בתמוז.
מ-1772 שלט בעיר הגרף סטניסלב שצ'סני פוטוצקי; הוא התקין יריד ובנה את העיר מחדש.
באותו זמן היו בעיר כ-400 יהודים.
אומן הייתה חלק מנפת (אוקרוג) אומן מ-1923 עד 1930. ב-1932 חלק ממחוז קייב והחל מ-7 בינואר שנת 1954 חלק ממחוז צ'רקאסי.
במאי 1919 בוצעו פרעות ביהודי העיר, נרצחו כארבע מאות איש.
בתחילת המאה ה-20 נמנו באומן כ-18,000 יהודים, כשני שלישים מתושביה.
באקציה שנערכה בעיר ב-22–23 בספטמבר 1941, א'-ב' בתשרי תש"ב (ראש השנה), נרצחו ביריות 1,412 גברים יהודים.
בימים שלאחר מכן נרצחו כ-2,700 נשים וילדים יהודים באמצעות חניקתם במרתפים שנאטמו.
עד ה-1 באוקטובר 1941 (שחל ביום כיפור) רוכזו יהודי העיר הנותרים בגטו, אשר מעת לעת נכנסו אליו שוטרים גרמנים ואוקראינים, וביצעו בו מעשי התעללות ושוד.
ב-8 באוקטובר 1941, י"ז בתשרי, נערכה בגטו אקציה גדולה, במסגרתה נרצחו כ-9,000 יהודים.
כ-1,800 יהודים שעברו את הסלקציה או שהצליחו להסתתר מהאקציות, רוכזו מחדש בגטו, והועסקו בעבודות כפייה, תוך תשלום סכומי כופר גבוהים לגרמנים.
ב-22 באפריל 1942 חוסלה גם אוכלוסייה זו.
היהודים שנרצחו באקציה הגדולה, נקברו בקבר אחים שנקרא "סוחוי יאר" לזכרם נבנתה אנדרטה במקום.
לאחר המלחמה ומאז התפרקות ברית המועצות
מאז תום מלחמת העולם השנייה התבססה כלכלת העיר על תעשיית מזון ובניית מכונות ונחנכו בעיר שני מוזיאונים ושני מוסדות להשכלה גבוהה.
מאז התפרקות ברית המועצות ופתיחת הגבולות גדל זרם המבקרים בעיר, בייחוד חסידי ברסלב הבאים לקבר רבי נחמן.
העיר החלה לפתח תעשיית תיירות.
במהלך התפרצות נגיף הקורונה באוקראינה נמדדה רמת תחלואה נמוכה יחסית בעיר בהשוואה לתחלואה בשאר המדינה.
העיר הותקפה בטילים במהלך מלחמת אוקראינה–רוסיה, ב-28 באפריל 2023. שלושה בנייני מגורים נפגעו ולפחות 23 אזרחים נהרגו.
בשנת 1802 עבר רבי נחמן מברסלב בעיר.
בשנת 1810 החליט לעבור להתגורר במקום, כנראה בגלל גן סופיה.
באומן הוא חי כחצי שנה ונקבר במקום, שהיו טמונים בו קדושי טבח ההיידמקים.
רבי נחמן ייחס חשיבות רבה להתאספות על קברו לאחר מותו, וציווה עוד בחייו על חסידיו שיבואו לקברו באופן תדיר, להתפלל וללמוד שם, ולומר תיקון הכללי.
הוא מינה עדים את רבי נפתלי מנמרוב ורבי אהרון מברסלב כדי להבטיח שמי שיבוא לקברו ויתן פרוטה לצדקה ויאמר עשרה מזמורי תהילים שתיקן, הוא יוציא אותו מהשאול.
עניין מיוחד סביב הקבר הוא בראש השנה.
אחד היסודות של חסידות ברסלב היא ההתאספות אצל הצדיק בראש השנה.
רבי נחמן אמר בין היתר, כי בראש השנה יש לו כוח מיוחד "להמתיק את הדינים הרעים" מעל אלה שיבואו להיות איתו בראש השנה, וציווה באזהרות שונות כי "איש בל יעדר" מ"הקיבוץ" אצלו בראש השנה.
תלמידיו של רבי נחמן, ובראשם תלמידו ממשיך דרכו, רבי נתן, הבינו מתוך דבריו בערב ראש השנה האחרון לחייו (כשלושה שבועות לפני פטירתו), כי ברצונו שמנהג "הקיבוץ" ימשיך גם לאחר פטירתו, בהתאספות על קברו.
הקיבוץ באומן התקיים ברציפות מאז שנתו האחרונה של רבי נחמן (תקע"א), ועד שנת תרצ"ו, כשהשלטונות הסובייטים מנעו זאת מהחסידים.
עם קריסת מסך הברזל התחדש הקיבוץ בראש השנה, ובאחרונה הפך למוקד שסוחף גם אנשים רבים מחוץ לחסידות ברסלב, כשבשנים האחרונות פוקדים את המקום עשרות אלפי יהודים ממדינות רבות.
במאה ה-21 החלו לפקוד את קבר רבי נחמן רבבות עולי רגל יהודים במשך כל השנה.
בעקבות זאת נוצרה קהילה ישראלית עם מערכת כשרות (UNK - UmaN Kosher) ומוסדות חינוך "כתר תורה" בנשיאות של הרב יעקב ג'אן.
רוב חברי הקהילה עובדים בתחום התיירות הפונה אל העולים לקבר.
בספטמבר 2025 נחשף כי רבני חסידות ברסלב מינו רבנים חדשים לעיר אומן, הרב יעקב שילוח מונה לכהן במשבצת הרב הספרדי והרב צבי ליברמנש מונה לכהן במשבצת הרב האשכנזי.
המהלך נועד כדי להדיח את הרב יעקב ג'אן מרבנות העיר אומן.
באומן נמצא גם גן סופיה, פארק רחב ידיים ובו צמחים מרהיבים.
בגן עובר נהר היוצר מפלים וניתן לשכור בו סירות פדאלים.
הגן נבנה בסוף המאה ה-18 על ידי מושל האזור שהיה אחד מבני משפחת פוטוצקי, כמתנת נישואים לאשתו היווניה.
על גן סופיה אמר רבי נחמן מברסלב פעם: "להיות באומן ולא להיות בסופיא?" (זיין אין אומאן און ניט זיין אין סופיא?).
אומיקרון (אות גדולה: Ο, אות קטנה: ο, ביוונית: όμικρον), ביוונית: "או קטנה", היא האות החמש עשרה באלפבית היווני.
בספרות יווניות היא שקולה למספר 70. האות משמשת כחולם.
מקורה באות הפיניקית עין (𐤏, ), ממנה התפתחה גם האות העברית ע.
אומיקרון גדולה היא הסימן המקורי במתמטיקה לסימון אסימפטוטי.
אומיקרון משמשת לסימון הכוכב ה־15 בקבוצת כוכבים.
השיבוץ הסידורי שלו הוא פונקציה של הגודל והמיקום שלו.
לדוגמה, הכוכב מירה או אומיקרון פרסי.
וריאנט אומיקרון של נגיף הקורונה הוא השם שהעניק ארגון הבריאות העולמי ב־26 בנובמבר 2021 לווריאנט B.1.1.529 של הנגיף SARS-CoV-2.
האות התפתחה לאות הלטינית O (שהתפתחה גם מהאות היוונית אומגה) ולאות הקירילית О.
אומלופ "הט ניוסבלַד" (בהולנדית: Omloop Het Nieuwsblad) הוא מרוץ אופניים חד-יומי, חצי-קלאסי, הנערך מדי שנה במזרח פלנדריה שבבלגיה.
המירוץ, אשר נערך תמיד בשבת האחרונה של פברואר, או בשבת הראשונה של חודש מרץ, הוא המירוץ הפותח את עונת המרוצים בבלגיה.
המירוץ מתאפיין במזג אוויר קר ובעליות קצרות אך תלולות של קטעים מרוצפים ומהווה ניגוד למחנות האימונים שעורכות בחורף הקבוצות המקצועניות באזורים החמים של אירופה כגון: ספרד, דרום איטליה ודרום צרפת.
המירוץ נערך לראשונה בשנת 1945 והוא אורגן עד 2008 על ידי העיתון הבלגי Het Volk.
המירוץ נוצר כתוצאה מהתחרות עם העיתון Het Nieuwsblad אשר מארגן בהצלחה את המירוץ המפורסם הרונדה ון פלנדרן.
ב-2008 נרכש העיתון "הט פולק" על ידי מתחרהו, ה"הט ניוסבלד", וחדל להופיע.
החל ב-2009 שונה שם המירוץ לשמו הנוכחי.
תוואי ההט ניוסבלד עובר בחלק גדול מהתוואי של ה"רונדה" ומשמש במידה מסוימת כהכנה למירוץ העיקרי, אם כי זכייה בו נחשבת גם היא ככבוד גדול.
בשנותיו הראשונות של המירוץ הוא נודע גם בשם גנט - גנט מאחר שהעיתונים המתחרים פרסמו אותו בשם זה כדי למנוע פרסום מהעיתון המארגן.
החל משנת 2006 מתקיים על חלק מתוואי המסלול (אורך מסלול של כ-135 ק"מ), מעט לאחר זינוק מרוץ הגברים, אומלופ הט ניוסבלד לנשים.
בגלל המועד בשנה בו מתקיים המירוץ, נערכו חלק גדול מהמרוצים בעבר בתנאי מזג אוויר קשים, בקור עז, גשם ואף שלג.
רק במקרים ספורים נדחה, או בוטל המירוץ כתוצאה מתנאים אלו.
מארגני המירוץ עוקבים אחר תחזית מזג האוויר עד לשעת זינוק המירוץ ומתאימים, במידת הצורך, את המסלול כך שלא יסכן את בריאות הרוכבים.
מסיבה זו נאלצים לעיתים המארגנים לעקוף את המעלות המרוצפים אשר נחשבים מצד אחד כשיא המירוץ, אך בה בעת גם כקטעים המסוכנים המועדים לנפילות.
בשנים 1955, 1974 ו-1988 קוים המירוץ למרות ירידת שלג בליל המירוץ.
בשנת 1971 נדחה המירוץ בשלושה שבועות כתוצאה משלג כבד וב-1986 בוטל המירוץ כתוצאה משלג.
הפעם האחרונה בה בוטל המירוץ הייתה ב-2004. מארגן המירוץ, וים ון הרווך, אמר אז: "בטיחות הרוכבים לא הייתה יכולה להיות מובטחת.
השלג והקור המקפיא הפכו את המסלול למסוכן מדי".
המירוץ של 1960 בוטל אף הוא, אלא שביטול זה היה כתוצאה ממחלוקת בין ההתאחדות הבינלאומית לאופניים (UCI) ובין מארגני המירוץ, מחלוקת אשר הסתיימה בביטול הפגנתי של המירוץ על ידי המארגנים.
תנאי מזג האוויר הקשים בהם נערך המירוץ גרמו באופן ברור ליתרון לרוכבים הבלגים בכלל ולפלמים בפרט.
ב-15 הפעמים הראשונות בהן קוים המירוץ, זכו בו רוכבים בלגיים.
רק ב-1959 ניצח רוכב זר במירוץ, שיימוס אליוט האירי.
ב-1948 חצה ראשון את קו הסיום הרוכב האיטלקי המפורסם, פאוסטו קופי לאחר ששלט במירוץ, אך הוא נפסל בשל קבלת גלגל חלופי במהלך המירוץ מרוכב מקבוצה אחרת (על פי החוק, היה מותר לקבל סיוע שכזה רק מרוכב מאותה קבוצה).
שיא המהירות במירוץ נקבע עוד ב-1975 על ידי הבלגי ז'וזף ברוייר שקבע מהירות של 43.35 קמ"ש.
במשך רוב שנותיו היה גם הזינוק למירוץ וגם סיומו ממוקם בעיר גנט.
החל מ-1996 ועד 2007, הסתיים המירוץ בלוקרן הנמצאת כ-20 ק"מ צפונית מזרחית לגנט.
המירוץ, אשר אורכו הוא כ-200 ק"מ, פונה מגנט דרומה ועובר בשורת מעלות של קטעי מרצפות.
המפורסמים שבהם הם אוד קווארמונט, מור ון חרארדסברגן ומולנברג.
האחרון נמצא כ-60 ק"מ מהסיום.
מכאן התווי הוא מישורי אך עובר במספר קטעים של אבני מרצפות אשר יכולים להשפיע על תוצאת המירוץ.
במידה ותנאי מזג האוויר נוחים, קיים סיכוי טוב למיאוץ רב משתתפים בסיום המירוץ.
כאשר התנאים קשים, יש יתרון לקבוצות בריחה הנוצרות תוך כדי המירוץ.
ב-2008 חזר המירוץ למסלול המסורתי של גנט-גנט, כשהמעלה האחרון במסלול היה המולנברג הנמצא 39 קילומטרים לפני קו הסיום.
ב-2018 קיבל המסלול את הסיום שהיה המסורתי ברונדה ון פלנדרן עד 2011, עם מעלה המור ון חררדסברגן המרוחק כ-20 ק"מ לסיום בעיר נינובה.
בשיא הניצחונות מחזיקים בצוותא שלושה רוכבים אשר זכו בשלושה ניצחונות כל אחד.
כמו כן ניצחו במירוץ רוכבים מפורסמים כמו: אדי מרקס, רוז'ה דה פלאמינק, יוהאן מוזיאו ומיקלה ברטולי.
2010 - חואן אנטוניו פלצ'ה
אוּמְלַאוּט הוא סימן דיאקריטי באלפבית הלטיני.
האומלאוט הוא תוספת שתי נקודות במאוזן מעל אחת מהאותיות o,u,a כדי להורות על שינוי הגייתה.
אומלאוט משמש כיום בשפות: גרמנית, שוודית, איסלנדית, פינית, הונגרית, טורקית, ספרדית, רוסית ועוד.
מקור המילה בגרמנית (um פירושו "סביב", Laut פירושו "צליל", בהשאלה – שינוי צליל), בהתייחסות לנקודתיים שוכבות (צֵירֵי עִלִּי) מעל האות (¨).
מכאן התרחבה ההתייחסות גם לסימני הגייה אחרים ולשפות אחרות.
צירי עילי הוא החלופה העברית למונח הלועזי, שנקבעה על ידי האקדמיה ללשון העברית.
הסימן אומלאוט נראה זהה בצורתו לסימן טְרֶמַה (Tréma, Diaeresis) המשמש ביוונית, בצרפתית, בהולנדית ובשפות נוספות, אולם תפקידו של כל אחד מהסימנים שונה, והתפוצה שלהם שונה.
הסימן "טרמה" מורה על חציצה בין שתי תנועות סמוכות ועל הגייתן לפי אופן ההיגוי המקורי למרות הסמיכות לאותיות אחרות, ולא על שינוי בהגיית התנועה.
הסימן טרמה, בשונה מהאומלאוט, יכול להופיע מעל כל אות המייצגת תנועה (האותיות a, e, i, o, u) ובנוסף מעל אות העיצור y.
סימן האומלאוט יכול להופיע גם מעל W (הוא נראה כך: Ẅẅ) בתנאים מסוימים ונדירים למדי בשפות הסקנדינביות (שוודית ונורווגית בעיקר), ותפקידו שם הוא הפיכת ההגייה של האות W (שבשפות הסקנדינביות נהגית כמו האות V באנגלית) להגיית ו"ו עיצורית (כמו W באנגלית).
Ä נהגית כתנועת [e] או ליתר-דיוק [ɛ], ומתועתקת לעברית כצירה או סגול.
דוגמאות: Mädchen (מֵדְשן – בחורה, עלמה), או Hebräisch (הֵבְּרֵאִיש – עברית).
הצירוף äu נהגה ומתועתק כ־אוֹי (בדומה לצירוף eu).
לדוגמה במילה Bäume (בּוֹימֵה, עצים).
Ö נהגית ברוב השפות כתנועת [e] אבל בשפתיים מעוגלות, כלומר [œ] או לחלופין [ø] – יש הבדל בהגייתה של האות בין השפות השונות.
לעברית האות מתועתקת בדרך־כלל כצירה או סגול גם כן, למשל בשם של הפוליטיקאי האוסטרי Jörg Haider (ירג היידר), או בשם העיר Köln (קֵלְן).
לא פעם האות מתועתקת כחולם, אך במקרים אלה הסיבה לכך היא בדרך כלל הכרה לקויה של ההגייה הגרמנית.
Ü נהגית כתנועת [i] אבל בשפתיים מעוגלות, כלומר [y] .
לעברית היא מתועתקת בדרך כלל כחיריק, כמו בשמות הערים Düsseldorf (דיסלדורף), ו־München (מינכן), או במילה Führer (פיהרר).
כאמור, הסימן טרמה (Tréma) מורה על חציצה בין שתי תנועות סמוכות ועל הגייתן לפי אופן ההיגוי המקורי למרות הסמיכות לאותיות אחרות, ולא על שינוי בהגיית התנועה.
לדוגמה, בצרפתית נכתבת המילה Israël (ישראל) עם סימן טרמה, על מנת שהאות e תבוטא כהברה בפני עצמה, למרות הסמיכות לאות a.
שמו של אזור בצרפת) נכתבת עם סימן טרמה, על מנת שהאותיות a ואחריה y יבוטאו באופן המקורי, והשילוב L'Hay לא יבוטא "לֶה" כמקובל.
המילה égoïste נכתבת עם סימן טרמה, ולכן מבוטאת כמקובל בעברית: "אֶגּוֹאִיסְט" ולא כצירוף המקובל בצרפתית לאותיות oi.
ודוגמה בשפה הספרדית - שם נכתבת המילה Pingüino (פינגווין, מבוטא פִּינְגּוּאִינוֹ) עם סימן טרמה, על מנת שהאות u תבוטא בפני עצמה, בניגוד למקובל בשילוב הרגיל של האותיות Gui בספרדית, שבו אין האות u נשמעת.
במקרים בהם מקלדת המחשב או מכונת הכתיבה לא תומכים באותיות אומלאוט (למשל במכונות הכתיבה השווייצריות המיועדות לכתיבת שלוש שפות) מקובל בגרמנית להשתמש בדיגרף ולהוסיף e אחרי האות, וכך לכתוב "ae" במקום ä, לכתוב "oe" במקום ö ו-"ue" במקום ü.
בשפות אחרות, שבהן נעשה שימוש באומלאוט, מקובלים תחליפים אחרים.
במערכת ההפעלה Windows ניתן להשתמש בצירוף מקש Alt ימיני בדרך הבאה:
העבירו במידת הצורך את המקלדת לשפה האנגלית.
החזיקו את מקש Alt ימיני לחוץ.
במערכת הספרות שבצד ימין של המקלדת לחצו על המספרים הבאים לקבלת האותיות הרצויות:
ודאו שהמחשב נמצא במצב כתיבה אנגלי (האותיות en מופיעות בסרגל השפה)
כתבו את האות המבוקשת (כתיבת u תגרום לכתיבת ü וכן הלאה)
עליכם לחזור על סדרת הפעולות בעבור כתיבת כל אומלאוט בנפרד.
לחלופין, ניתן להזין את סימן האומלאוט בצורה הבאה:
כתבו את האות הרצויה ואחריה (ללא רווח) את המספר 0308 ולחצו Alt+X.
ניתן למצוא את כל אותיות האומלאוט גם באפשרות הוספת סימן.
במחשבי מקינטוש עם מערכת הפעלה MacOS יש להשתמש ב-Option+U לפני האות.
יש להוסיף את הגדרת הקידוד ISO 8859-1 בתג המטא המתאים, או להשתמש בקידוד יוניקוד (utf-8 ודומיו).
ניתן גם להשתמש בתווים מיוחדים של html במבנה &?uml;, ה־ ?
אוּמְלָבָּס (מלאבס, בערבית: ملبس) היה כפר ערבי אשר אדמתו נרכשה על ידי יהודים, ובשטחו נבנתה בשנת 1878 המושבה פתח תקווה, היום העיר פתח תקווה.
הכפר שכן בצפונה של פתח תקווה של היום בגבעה שעליה נמצא היום פארק לב סביונים ממזרח לדרך משה סנה וממערב בית הקברות סגולה של היום.
הגבעה היא תל ובו שרידי יישוב מהתקופה הביזנטית ועד התקופה העות'מאנית.
משה סמילנסקי כותב כי לפי התעודה הרשמית של ספר האחוזה הטורקי "החיג'ה" הגיע שטחו עד כדי מאה אלף דונם וגבולות שטחי אדמותיו היו:
מדרום – דרך המלך מיפו.
ממערב – הגבעות שלפני מוסררה.
ואדי מוסררה – היום נחל איילון
ממזרח – מוצאו של נחל הירקון – היום ראש העין.
בעברית ובערבית זהה (לבוש בעברית, ملابس בערבית), פירוש השם מְלַבַּס בערבית (ملبس) הוא ממתק העשוי שקדים שלמים המצופים בסוכר (דרז'ה), כך שהשקד כביכול "לובש" או מצופה בגלימת סוכר ולכן פירוש השם אומלבס היא אם המלבס ומצביע על כך שהממתקים יוצרו במקום.
הסבר אחר לשם היה שפרוש השם הוא "המתלבש" מאחר שחדשות לבקרים היו תושבים חדשים בכפר מחליפים את אלה שמתו בקדחת כפי שמחליפים לבוש ישן בחדש.
אולם על פי מפת PEF את שם הכפר מבטאים Mulebbis (מלאביס), שם המזכיר את המילה Moulin (מטחנה או טחנת קמח) בצרפתית, molendini בלטינית.
בתעודה מהתקופה הצלבנית מוזכרת באזור יפו טחנה בעלת שלושה גשרים "des moulinsdes trois ponts" השוכנת בכפר Bulbus ולכן הוצע שמקור השם מלבס הוא בשם הכפר Bulbus זיהוי שהוצע לראשונה על ידי החוקר הצרפתי Joseph Delaville Le Roulx או במילה טחנה Moulin.
בחפירות שנערכו בתל נחשף מערך בניה מרשים שכלל מאגר מים וכמה קשתות או קמרונות שהובילו עליהם את המים, שניצב בנקודה הגבוהה ביותר על גבעה שצפתה אל יובלו של הירקון והחופר הציע שזו התחנה המוזכרת בתעודה הצלבנית.
שפע מי הירקון, אפשריות הציד והדיג במימיו ובביצות שלאורכו והיכולת לקיים חקלאות שילחין משכו את בני האדם לאזור כבר בתקופות הקדומות, אך היישוב בתל עצמו נוסד רק בתקופה הביזנטית.
בתקופה הביזנטית עמד התל במרכזו של אזור חקלאי פורה אשר תוצרתו עובדה על ראש התל, בין השאר נמצאו גת גדולה, תנור וכבשן כלי חרס אשר ניצל את הטין שהובא על ידי הירקון ושהחופר משער שבכלי החרס שנוצרו בו אחסנו את תוצרת הגת.
מכיוון שאחד השמות שבו נקרא התל בתקופה העותמאנית היה ג'דר, הוצע (על ידי א.
קפלן שחפר בתל) כי יש לזהות את התל עם היישוב אוגדור שמוזכר בתלמוד בסמיכות לכפר פגש שזוהה עם הכפר פיג'ה.
היישוב המשיך להתקיים גם בתקופה האסלמית הקדומה תוך שימוש לפחות בחלק מהמבנים מהתקופה הקודמת.
בתקופה הצלבנית היה התל ככל הנראה מקום מושבו של הכפר בולבוס שבו הייתה "טחנת קמח של שלושת הגשרים" מחפירות ארכאולוגיות עולה כי על התל הוקם מאגר מים גדול שניזון ככל הנראה ממעין או באר ומתקן להובלת מים שהתבסס על כמה קשתות.
במקור מן התקופה הצלבנית נכתב שבשנת 1133 לסה"נ מסר רוזן יפו את אזור הכפר בולבוס לידי מסדר ההוספיטלרים, ובכלל זה 'הטחנה/טחנות של שלושת הגשרים' ('des moulins des trois ponts').
מאגר המים שנבנה מחדש המשיך לשרת את תושבי הסביבה גם לאחר התקופה הצלבנית ולתוך התקופה הממלוכית אך בתקופה הזאת הכפר נמשל מרמלה.
בראשית התקופה העותמאנית הכפר אינו מוזכר בשמו אם כי ייתכן והמשיך להתקיים בשם מילוס.
במפת ז'אקוטן (1799) מופיע הכפר בשם Melebbs במרכזו של אזור חקלאי וכקשור על ידי דרך ליפו.
על פי מסורת שהשתמרה על ידי ראשוני פתח תקווה הכפר שכן ליד עמק פורה שהיה משני צידי נחל הירקון.
טיבה של האדמה משך למקום תושבים, אך האזור כלל ביצות.
היתושים ששרצו בביצות גרמו למחלות ולמוות של תושבי הכפר ולבריחתם של אחרים וכך מספרם פחת משנה לשנה.
גם הרועים שבאו לעמק הירקון מהכפרים השכנים, אשר היו בגבעות החול מצפון ומדרום לעמק, חלו משתיית מי הנחל.
התושבים שנותרו בכפר לא יכלו לעמוד בפני תושבי הכפרים הערבים השכנים: מגדל, יהודיה ובני ברק לפי מפת הקרן לחקר ארץ ישראל ניתן לזהות את מג'דל יאבא מזרחית מפג'ה, יהוד של היום, איבן ברק – היום ליד מחלף מסובים.
תושבים אלה היו גוזלים מתושבי אומלבס כל שנה "רצועות קרקע ...
ויהי הכפר מלבס בעיני כל הכפרים שכניו כמקולל ונידון למות".
לפי מסורות המקום, הגיע לאומלבס גיבור מקומי משכם בשם חמד נבלוסי בשל ריב דמים שהיה לו עם שכניו.
הוא החליט כי משפחתו הגדולה, עם בנו וחתניו יתיישבו בכפר.
הוא הרג את תושבי המקום והקים במקום מאהל.
כן גרש את הרועים שבאו עם צאנם לעמק ליד הירקון ואת הפלחים שזרעו באדמות הכפר.
משה סמילנסקי מספר כי "ויגדל האיש משנה לשנה ויעש עושר רב ובכל אשר יפנה ויעשה – יצליח." עם זאת, גם משפחתו החלה לסבול מהקדחת, בני משפחתו מתו ולבסוף גם הוא מת.
כאשר שמעו תושבי הר שכם על גורל המשפחה שהיה להם עימם ריב דמים, ירדו לאומלבס, הרגו את התושבים הנותרים, וכמנהג המקום "טבלו מטפחת לבנה בדם האחרון לבית חמד וישימוה על ראש כידון".
בשנת 1831, כאשר אבראהים פאשא בא ממצרים, הגיע לכפר מלבס "חמד אל מצרי" וארבעים עבדים עמו.
הוא מצא עניין באדמת הכפר הפוריה ובמקורות המים, שילם פיצויים לחורשי האדמות שנותרו במקום והתיישב עם הבאים עמו בכפר.
גורלו לא היה שונה מקודמיו, מרבית אנשיו ועבדיו מתו.
השאר עברו לכפר פג'ה הסמוך, שגם הוא התנוון במשך השנים.
כאשר חמד אל מצרי ראה כי אין עתיד לכפר, אשר שטחו הצטמצם ל-14,000 דונם, הוא פנה לסוחר מיפו בשם טיאן והציע לו את השטח.
הסוחר רימה אותו והוציא ממנו תעודת מכר על חצי השטח, השייח' החליט לתבוע אותו לדין ומכר 2,000 דונם לסוחר אחר, בשם סלים קַסָּר, למימון הוצאות המשפט.
שופטי יפו פסקו לטובת טיאן.
לחמד אל-מצרי נותרו 2,600 דונם.
כאשר מת, אדמות אלה נלקחו על ידי השכנים.
בסוף התקופה העותמאנית היה אזור הירקון ומלבס בפרט חלק משטח שלטונם של שבט אבו כישכ והכפריים היו אריסים להם.
ויקטור גרן וההקרן לחקר ארץ ישראל
ויקטור גרן תיאר את הכפר ככפר קטן המונה 150 איש והמוקף בשדות טבק ומלונים וסוקרי הקרן לחקר ארץ ישראל תיארו את הכפר Mulebbis ככפר הבנוי מבקתות בוץ, מוקף בחומה וקרוב עליו שני כפרים נוספים פיג'ה ואל מיר הנמצאים על גדות הירקון ממש.
מתיישבי פתח תקווה קנו תחילה את האדמות שהיו רשומות על שם האפנדי מיפו – סלים קַסָּר.
החלקה הייתה רחוקה מעט מהירקון ולכן פחות מסוכנת מבחינה בריאותית, באזור זה נמצא היום מרכז העיר פתח תקווה – כיכר המייסדים, בית הכנסת הגדול ורחוב חובבי ציון.
השטח היה כולו בבעלות סלים קסר, בשונה מחלקו האחר של הכפר שהיה בידי אפנדי אחר מיפו (אנטואן בישארה טיאן), שהיה משותף לו ולאריסים שישבו במקום וליד נחל הירקון.
החלקה הראשונה שנרכשה מקסר הייתה של 3,375 דונם.
בערב ראש חודש מנחם אב שנת תרל"ח (30 ביולי 1878, נכתב ונחתם החוזה בין המוכר סלים קסר, לבין הקונים: דוד גוטמן, יואל משה סולומון, ונתן גרינגרט, במעמד החברים יהושע שטמפפר וזרח ברנט.
החוזה נחתם אצל הקונסול האוסטרי שכן הקונה העיקרי היה גוטמן, שהיה נתין אוסטרי.
גם החוזה נכתב על שמו, היות שרעוף, פחה בירושלים, שהיה פטריוט טורקי נלהב, התנגד בכל תוקף למכירת קרקע ליהודים.
כך הייתה אומלבס לפתח תקווה (שכינויה בערבית הוא מלאבס).
ביום י"ב באלול תרל"ח התכנסו המייסדים ביפו וביום ז' בחשון תרל"ט, 3 נובמבר 1878, יצאו לפתח תקווה לעבודה: אלעזר ראב ובנו, יהושע שטמפפר, דוד גוטמן ויואל משה סלומון.
שנה לאחר מכן נרכש גם חלקו של טיאן, שהיה גדול יותר.
עם שחר של יום ה-5 במאי 1921 גילו תצפיתנים כוח של כ-400 ערבים מערביי שבט אבו כישכ ותושבי הכפרים הערביים שבסביבה מתקרבים למושבה מצפון לאחר שהעלו באש את עין חי וכפר סבא, במקביל עלו תושבי הכפרים הערבים מבקעת אונו על המושבה מדרום.
בקרב שהתפתח בסביבות התל נפלו 4 לוחמים וביניהם אבשלום גיסין שנפל למרגלותיו, המגנים הצליחו לעכב את התקדמות הכוח הערבי עד הגעת פלוגה הודית (בריטית) מתחנת הרכבת בראש העין והיא שהכריעה את הקרב בצפון המושבה.
התל מוקף כיום בבנייני שכונת אם המושבות החדשה, על ראש התל פארק ובו נשמרת הגת מהתקופה הביזנטית.
אוּמִיטַה (מספרדית: Humita) מעין לביבה העשויה מעיסת תירס, ומבושלת או נאפת עטופה בעלי התירס.
האומיטה היא מאכל ילידי-אמריקאי מהתקופה הפרה-היספנית, ומאכל מסורתי בארגנטינה, בוליביה, צ'ילה, אקוודור ופרו.
האומיטות נפוצות במדינות שונות באמריקה הלטינית, אך מקורן אינו יודע.
המונח "Humita" מגיע משפת הקצ'ואה, שפת אימפריית האינקה, אשר השתרעה מאקוודור בצפון ועד ארגנטינה וצ'ילה בדרום.
גרסאות של המאכל נקראות גם טמלה ואיאקה.
האומיטות הצ'ילאניות כוללת תירס טרי, בצל, בזיליקום, חמאה ושומן חזיר.
הן עטופות בעלי תירס, ולעיתים כוללות גבינה קשה.
בזמן הבישול עלי-התירס נקשרים בחוט או בפיסת על מנת למנוע את התפרקות העטיפה.
התיבול יכול להיות פיקנטי, מתוק או חמוץ-מתוק, זאת באמצעות תוספת סוכר, אבקת פלפל צ'ילי, מלח, עגבנייה וכיוצא בזה.
בדומה למתכון הצ'יליאני, הכנת האומיטות באקוודור כוללת שימוש בתירס טרי שנטחן בתוספת בצלים, ביצים ותבלינים שמשתנים על-פי אזור ההכנה, ולפי המסורת המשפחתית.
בצק התירס נעטף בקליפות תירס, אבל עובר אידוי במקום אפיה או בישול.
האומיטות האקוודוריות עשויות לכלול גבינה.
המאכל נחשב כה מסורתי באקוודר עד שפותחו סירים מיוחדים לאידוי האומיטות.
סגנון התיבול משתנה בין מתוק למלוח.
בפרו, בעיקר באזור מרכז האנדים, אומיטות מבושלות עם שומן חזיר וגבינה לבנה למנה מתובלת או עם שומן חזיר, סוכר, קינמון וצימוקים למנה מתוקה.
לעיתים, האומיטות מטובלות גם עם אניס.
האומיטות הפרואניות נעטפות בעלי-תירס ומוכנות במספר דרכים: בישול במים רותחים, אפיה בתנור פצ'מנקה או אידוי.
ישנן דרכי עטיפה שונות בהתאם לאזור או לסוג המילוי של האומיטה.
אומייה אבו חנא היא עיתונאית וסופרת פלסטינית נוצרית, החיה ופועלת בפינלנד משנת 1981.
אבו חנא נולדה למשפחה נוצרית בחיפה, בתו של המחנך, המשורר והסופר חנא אבו חנא.
למדה בבית ספר קתולי ובתיכון האורתודוקסי הערבי.
היא למדה באוניברסיטת חיפה פסיכולוגיה ואנגלית לתואר ראשון.
בתקופת לימודיה, הכירה בישראל צלם עיתונות מפינלנד, לו נישאה, ונסעה עימו לפינלנד.
ובשנת 1991 סיימה תואר שני באומנות מבית הספר האוניברסיטאי אלטו לאמנויות, עיצוב ואדריכלות בפינלנד.
שימשה כראש המחלקה לעיתונאות אודיו-ויזואלית בסטדיה הפוליטכנית של הלסינקי וכמתאמת לענייני רב-תרבותיות במחלקת המחקר של הגלריה הלאומית של פינלנד .
היא בעלת טור ב"הלסינגין סנומט" , העיתון הגדול ביותר בפינלנד, ובעבר הייתה מגישת חדשות בערוץ TV2 הפיני.
היא הייתה חברה במועצת העיר של הלסינקי מטעם המפלגה הירוקה של פינלנד ומועמדת לפרלמנט.
היא אם לבת מאומצת מאפריקה.
בין 2004 ל-2009 הייתה חברה במועצות האומנות של פינלנד.
כמו כן הייתה יועצת הגיוון התרבותי של הגלריה הלאומית של פינלנד שכוללת שלושה מוזיאונים.
אבו חנא משמש כפובליציסטית ומופיע רבות בתקשורת בדיונים על נושאים של אתיקה, זהות וגלובליזציה.
ספריה בפינית הם ספרי עיון וסיפורת.
לאחר 30 שנה בפינלנד, עברה אבו חנה לאמסטרדם בסוף 2010, שם הייתה שותפה להקמת עמותת 'Rethink Amsterdam'.
לפני עבודתה ב-Rethink, היא הייתה היועצת בהולנד של המכון התרבות הפיני ויועצת בכירה ל'מרכז לפעילויות מורשת בינלאומית' בליידן.
אבו חנא גם משמשת כיועצת וסוכנת של כמה הוגי דעות ואמנים ערבים.
בנוסף לשפת האם שלה ערבית, היא שולטת בעברית, אנגלית ופינית ומעט הולנדית.
אבו חנא זכתה במגוון פרסים, ביניהם:
פרס בונניאר לעיתונאות, לחידוש העיתונאי המוצלח ביותר, 2002
פרס משרד החינוך הפיני, 2003
פרס קריסטיינאית השנה ממכון קריסטינה של אוניברסיטת הלסנקי, 2004
פרס לארין פאראסקה, אגודת נשות קלוואלה, 2008
אומייזאורוס (שם מדעי: Omeisaurus; מילולית, "לטאת אומיי") היא סוג של דינוזאור זאורופוד מתקופת יורה עליון שתחום התפוצה שלו היה באזור סין של ימינו.
מקור שמו בהר אומיי, שם התגלו עצמותיו לראשונה.
כזאורופודים אחרים היה האומייזאורוס הרביוור גדול.
אורכו נע בין 10 ל-15.2 מטרים, גובהו ארבעה מטרים ומשקלו ארבעה טון.
כמו דינוזאורים אחרים בתת-הסוג שלו הוא ניחן בגוף גדול ובצוואר ארוך.
אך שלא כמו זאורופודים רבים היו נחיריו ממוקמים קרוב לקצה אפו.
גבו היה גבוה יותר בירכיים מאשר בכתפיים.
לא זו בלבד שאומייזאורוס ניחן בצוואר ארוך, אלא שהיו לו גם יותר חוליות צוואריות מאשר לזאורופד ממוצע (17).
החוליות בעצמן היו ארוכות וגדולות יותר.
עדרים גדולים של אומייזאורים רעו במישורים של תקופת היורה העליונה לצדם של סטגוזאוריים מתקופת היורה העליונה כדוגמת הטואוג'יאנגוזאורוס.
ככל הנראה היה האומייזאורוס הזאורופוד הנפוץ ביותר בסין של תקופת היורה העליונה.
אומייזאורוס תואר לראשונה ב-1939. הוא קרוי על שם ההר הקדוש לבודהיזם, הר אומיי, מקום בו נתגלו לראשונה מאובנים של אומייזאורוס.
מרבית השלדים של אומייזאור נתגלו בשנות ה-70 וה-80 של המאה ה-20 בתקופת "הבהלה הגדולה לדינוזאורים בסין".
עד כה סווגו שישה מינים של אומייזאור: O.
שמות כל המינים, למעט האחרון, נקבעו על פי המקום בו נתגלו.
fuxiensis היה המין הקטן ביותר ואורכו כ-10.5 מטרים.
tianfuensis היה הצוואר הארוך ביותר מבין המינים, כ-9 מטרים, שני באורכו בין כל סוגי הדינוזאורים לממנצ'יזאורוס.
מאובן של זנב בצורת אלה, שנתגלה באותו אתר שבו נתגלו מאובנים של אומייזאור, ונחשב בתחילה כשייך לסוג זה, מסווג כיום כשייך לפרט גדול של שונוזאורוס.
ניתן לראות שלדים משוחזרים של אומייזאורוס בתצוגה במוזיאון הדינוזאורים של דְזְה-גונְג בדְזְה-גונְג שבמחוז סצ'ואן ובמוזיאון בֵּייפֵּי, סמוך לצ'ונגצ'ינג, שניהם בסין.
אוֹמָלוֹ (בגאורגית: ომალო) הוא כפר קטן באזור תושתי שבמחוז קאחתי במזרח גאורגיה.
בגלל גובהו הרב והמחסור בדרכי הגעה נוחות, אומלו מבודד משאר גאורגיה מרבית ימות השנה.
בחודשי החורף הכפר ננטש על ידי רוב המשפחות ורק בודדים נשארים לשמור על הכפר.
הכפרים הסמוכים אליו הם שנאכו במרחק שעתיים הליכה ודרתלו במרחק של 5 שעות הליכה.
הדרך היחידה שמוליכה אל הכפר היא דרך מעבר הרי אבנו בגובה 2,850 מטרים.
המקום שימש כמקלט למקומיים בזמן מלחמה.
אומייה סלאח טוקאן הוא פוליטיקאי וכלכלן ירדני.
בשנים 2001–2010 שימש כנגיד הבנק המרכזי של ירדן ובעבר כיהן כשר האוצר הירדני בממשלתו של עבדאללה אנסור.
אומייה טוקאן נולד בשנת 1946 בעמאן בירת ירדן.
הוא למד מנהל עסקים לתואר ראשון ושני באוניברסיטה האמריקנית בביירות ולאחר מכן סיים מסלול לימודים בהתפתחות כלכלית באוניברסיטת אוקספורד.
בשנים 1973–1978 שימש טוקאן כנציג ירדן בוועדת הכלכלה והפיננסים באו"ם.
בשנת 1987 סיים לימודי דוקטורט בבית הספר למנהל עסקים באוניברסיטת קולומביה.
בשנים 1989–1991 שימש טוקאן ככלכלן באבו דאבי בקרן המטבע הערבית, חלק מהזרוע הכלכלית של הליגה הערבית.
בהמשך שימש כנשיא חברת ניירות הערך הפרטית Amman Stock Exchange וכראש הבורסה הירדנית.
בשנים 1996–2000 שימש טוקאן כשגריר ירדן באיחוד האירופי, ובמקביל כשגריר ארצו בהולנד, בלגיה ולוקסמבורג.
ב-1 בינואר 2001 התמנה טוקאן לנגיד הבנק המרכזי של ירדן לכהונה של חמש שנים.
כנגיד התמודד טוקאן עם המשבר הכלכלי העולמי בשנת 2008. בשנת 2009 שיבח אותו המגזין The Banker בתור הנגיד המרכזי לאזור המזרח התיכון באותה שנה.
טוקאן סיים את כהונתו השנייה כנגיד בשנת 2010. עם תום כהונתו השנייה כנגיד התמנה למנהל לא-ביצועי בבנק הערבי וכחבר בבית הנבחרים של ירדן.
בסוף שנת 2011 התמנה טוקאן לשר האוצר בממשלתו של עון שווכת אל-ח'סאונה, בתפקיד שימש עד למאי 2012. טוקאן התמנה בשנית לתפקיד שר האוצר בממשלתו השנייה של עבדאללה אנסור שהחלה את תפקידה ב-30 במרץ 2013.
אומייה טוקאן נשוי ללינה איזידנה מופתי.
אומימה אבו בכר היא דוקטור לספרות אנגלית והשוואתית, מרצה באוניברסיטת קהיר, פמיניסטית מוסלמית, המסתמכת על פרשנות לקוראן ממבט נשי.
אומימה אבו בכר התמחתה בשירה סופית (המתארת קרבה ואהבה אלוהית) בימי הביניים, ובספרות השוואתית.
תחומי העניין האקדמיים שלה כללו את הרוחניות של נשים באסלאם ובנצרות, פמיניזם, מיסטיקה (التصوف النسوي), ידע דתי מנקודת מבט פמיניסטית, נשים בהיסטוריה האסלאמית, סוגיות של מגדר בשיח האסלאמי והיסטוריה תרבותית.
היא פרסמה מספר מאמרים על השירה הערבית והאנגלית, ועל טקסטים ספרותיים אחרים בימי הביניים, וגם על האבולוציה של השיח הדתי, במיוחד זה העוסק בענייני נשים.
היא בעלת תואר ראשון בספרות בשפה האנגלית מאוניברסיטת קהיר, ותואר שני (MA) בספרות אנגלית מאוניברסיטת המדינה של קרוליינה הצפונית.
כותרת התזה שלה: "קלאופטרה אצל שייקספיר ואצל אחמד שאוקי" (Cleopatra in Shakespeare and in Shawqi).
בשנת 1987 סיימה את הדוקטורט באוניברסיטת ברקלי, קליפורניה, בחוג לספרות השוואתית (ערבית ואנגלית), בו חקרה את שירתו של אבו אל-חסן אל-שושתרי (ابو الحسن الششتري) .
אבו בכר החלה את פעילותה כמרצה באקדמיה בשנת 1987. היא עסקה בהוראה באוניברסיטת קהיר בקורסים בשירה, ביקורת ספרותית, ספרות השוואתית, ותאוריות פמיניסטיות.
היא הרצתה באוניברסיטאות שונות באותם תחומים ובחקר מגדר, בשפות אנגלית וערבית, ומפקחת על מחקר לתואר שני ותזות אקדמיות בספרות השוואתית ימי הביניים, ספרות נשים, תאוריות פמיניסטיות, שירה מיסטית ולימודי התרבות האסלאמית.
אבו בכר לימדה והשתתפה במספר רב של כנסים וימי עיון, הוזמנה להנחות סמינרים בנושאים בין תרבותיים ובתחומים ספרות השוואתית, היסטוריה של נשים באסלאם בימי הביניים, סוגיות מגדריות במסורת האסלאמית וערבית, ההיסטוריה התרבותית של נשים באסלאם ופרשנות הקוראן ממבט מגדרי-נשי.
היא תרמה לנשים מוסלמיות בידע שלה ובחשיבה ביקורתית פמיניסטית, ועוררה בהן את החשיבה לשוויון בין המינים (המוטמע בקוראן אך לא פורש נכון על ידי הגברים המוסלמים), כדי לקדם את מעמד האישה בחברה הערבית, ולקדם צדק ושוויון בעולם המוסלמי במשפחה.
היא השתתפה בכתיבת "ניסוח המין: נשים מוסלמיות אינטלקטואליות בתקופה שקדמה למודרנית" בוועדה האזורית הבינלאומית על נשים ערביות בעבר ובהווה, בדוחא, קטר, בשנת 2006.
אבו בכר ארגנה כנס בינלאומי בשם "פמיניזם ופרספקטיביות אסלאמיות: אופקים חדשים של ידע ורפורמה" בקהיר בבין התאריכים 18-19 במרץ 2012, בחסות המועצה העליונה לתרבות, בית האופרה, והשתתפו בו מספר חוקרים ממצרים ומכמה מדינות ערביות ואירופיות.
אבו בכר הסבירה כי המניע העיקרי מאחורי האוריינטציות של מחקר מוסלמי פמיניסטי היום, הוא להפעיל את העקרונות והמטרות העליונות כדי לייצר ידע מבחינת ההתייחסות של הפמיניזם האסלאמי.
היא ציינה שידע זה מנוגד להטיה הסמכותית והפטריארכלית והאפליה בנאומים ובפרשנות המורשת, ויש לבנות מחדש את החזון של הרפורמה ולענות על הצרכים של הנשים בחברות האסלאמיות.
מטרת הכנס הייתה גם להעלות סוגיות של אינטראקציה ושיתוף פעולה עם המגמות הפמיניסטיות בדתות אחרות, ואינטגרציה עם הזרם המרכזי ואקטיביזם פמיניסטי בכלל בתוך החברות הערביות, והדיאלוג והתקשורת עם קבוצות מוסלמיות בהקשר האירופי.
אבו בכר הציגה נושאים של מגדר מנקודת המבט של נשים מוסלמיות.
בדבריה לשוויון בין המינים נתמכה בקוראן, המייצג את האישה בתחומים שונים בחיים, מצביע על חדות האישה בזמנו של הנביא בתפיסת מקום בענייני הציבור של הקבוצה המאמינה ושתהיה מאוזכרת בטקסט הקוראן, ושהיא חלק מההיבטים הגלויים של חיים מוסלמיים בציבור הדתי והחברתי.
משקף את הזכות של נשים לקבלת יוקרה והערכה על השתתפותן, ושלא יתעלמו או ישללו או ידחקו לשוליים.
רומנים כאלה משקפים את האיזון בין החברה, שהאסלאם לקח בחשבון את החזון לספק מין רגיש, ועוסק ברגישות עם נשים כדי לאשר את תפקידן ומעמדן; אמונה כדי להשיג שוויון במערכת היחסים במדינה בין גברים לנשים מוסלמיים בקהילה המוסלמית.
חזון זה אושר לכבד את נקודת המבט של נשים והיוזמות שלהן ואת תפקידן.
אלוהים שמע את קולן של נשים, השאלות, הדאגות והחששות של נשים, לכן ישנה חשיבות רבה להקשבה לקול של נשים בכל קשר היסטורי שלאחר מכן, ולהתמודד איתו בכבוד, כפי שקרה בתקופה האסלאמית הראשונה של הבורא ושליחו.
חברות מוסלמיות צריכות לקחת ברצינות רבה יותר את הנושא של יחסי אנוש הוגנים לנשים, נושא שהדגיש אותו הקוראן במקומות שונים, אך לא נלקח בחשבון על ידי הפרשנים ומלומדים.
תחומי עניין ומחקרים נוספים של אבו בכר:
נושאים בספרות ימי הביניים השוואתי, שירה מיסטית, שירה באנגלית.
בין מזרח למערב, יחסים בין תרבותיים ויחסי גומלין היסטוריים.
רוחניות נשית, מיסטיקה של נשים בנצרות ובאסלאם, תאולוגיה פמיניסטית.
קריאה מחדש של היסטוריה תרבותית ערבית ואסלאמית מנקודת מבט מגדרית רגישה, סוגיות של מגדר בהיסטוריה ותרבות, נשים אסלאמיות בשיח דתי, ופמיניזם אסלאמי.
אבו בכר והודא אל סעדי כתבו ביקורת על ספרה של לילא אחמד, "מהפכה שקטה: התחייה של הרעלה, מהמזרח התיכון לאמריקה".
לדברי אבו בכר הספר מציג מבנה לוגי בהיסטוריה של הרעלה והשינוי במשמעות ובתרבות של הרעלה, ושאחמד הבחינה בין המנהג של הרעלה לבין המשמעות או השיח שלה.
בנוסף לכך, מה שמעורר מחלוקת זה אלה שרואים את הרעלה כחיונית השומרת על זכויות הנשים לבין אלה שרואים ומייחסים אותה ליצירת הגברים בתנועה האסלאמית, שהרעלה מבחינתם חשובה להתפשטות הדת.
כמו כן, אבו בכר תומכת בדבריה של אחמד שהרעלה הפכה ללבוש תרבותי ולא רק דתי.
אבו בכר מוסיפה שאחמד מדגישה את הדילמה העיקרית והבעיה שעוד לא נפתרת, שאיך הנשים מבקשות ונלחמות על זכויותיהן אך מצד שני נאסר עליהן על ידי החברה המוסלמית לעבוד ולדאוג לפעולות שלהן.
ספרה, "נשים ומגדר" (2002) "المرأة والجندر", המציין את המאמצים האינטלקטואליים של נשים כדי ליצור נאומים ומכתבים שנכתבו מנקודת המבט של האסלאם לעידוד חירות נשים - לבטל אפליה תרבותית וחברתית בין המינים.
במאמרה האנליטי, "Articulating Gender: Muslim Women intellectuals in the pre-modern period", התכוונה אבו בכר להבליט את נוכחות הנשים האינטלקטואלית והיצירתית בתקופה שלפני העידן המודרני, ולהעלות את ההיסטוריה של נשים דתיות, המראה שבנוסף לניהול החיים בחברה, הן מביעות את הדאגה לגבי זהותן המגדרית.
אשר הנושא העיקרי הוא לא הדימוי והייצוג של הפמיניסט בטקסט דתי, אלא שאישה מוסלמית כמניעה היסטורית, כסובייקט ולא כאובייקט.
הקריאה והקפדנות בדקדוק והקריאה החוזרת של ההיסטוריה של נשים אלו הם עיקריים להצלת גורלן מדחיקה לשוליים בהיסטוריה התרבותית ולבסס מחדש את חזותן.
אומלוג' היא עיר נמל במחוז תבוכ שבמערב ערב הסעודית.
העיר שוכנת על חוף ים סוף (הים האדום) בדרום מחוז תבוכ, בקו אורך (14/37) ובקו רוחב (5/25), כ-380 ק"מ דרום-מזרחית לעיר תבוכ, במרכז הדרך בין הערים ינבוע מדרום ו מצפון ונחשבת לאחד האתרים ההיסטוריים העתיקים בממלכה.
בשנים האחרונות גדלה העיר והתפתחה, עקב פתיחת הנתיב הימי בין דובא שבערב הסעודית (כ-280 קילומטר מהעיר אומלוג') לבין ספאגה שבמצרים.
מול חופי אומלוג' ישנם איים רבים.
המפורסמים ביותר הם ג'בל חסאן ואום סחארה.
בנוסף לשני אלו ישנה קבוצה של שבעה איים הנקראת איי אלפואידה.
קבוצה זאת נמצאת מעט צפונית לאומלוג'.
האי סטון נמצא אף הוא מעט צפונית לאומלוג', לפני ואדי אלחמד.
העיר העתיקה של אומלוג' נחשבת לאחת מערי המסחר הגדולות אחרי מכה, אך עם הזמן חדל הסחר להתקיים בה.
על פי מפקד האוכלוסין האחרון משנת 2022, אוכלוסיית העיר מנתה 46,229 בני אדם, מה שהופך אותה לעיר השנייה בגודלה במחוז תבוכ.
רוב תושבי העיר מתפרנסים מדיג, חקלאות ורעיית צאן.
אומן השיר הוא ספר מדע בדיוני מאת אורסון סקוט קארד.
הספר מתרחש בעולם בדיוני עתידני שבו קיסרות שולטת בעולם, ועוקבת אחרי אָנְסֶט, ילד צעיר ויפהפה ששירתו המושלמת מגבירה את רגשות האנשים, והופכת אותו לבעל פוטנציאל הרסני אך גם מרפא.
הוא אוּמן במלאכת השירה בצורה כה יפה ששיריו מבטאים רגשות ורעיונות, בפשטות ובבהירות יותר מאשר מילים.
הספר מבוסס על סיפור קצר שחיבר קארד, "ציפור השיר של מיקאל" (Mikal's Songbird), שלפי עדותו לא התכוון להרחיב לספר.
לפי עדותו, במעבר בין הסיפור הקצר לספר השתנתה העלילה לחלוטין.
האימפריה שבה מתרחש הסיפור היא מקום של בגידות ותככנות, הדומה לאימפריה הרומית ולאימפריה הגלקטית מספריו של אייזק אסימוב.
הספר מציג עמדה אמביוולנטית מבחינה מוסרית – אהבת אמת, הן הטרוסקסואלית והן הומוסקסואלית, הם נושאים מרכזיים בספר, לצד נושאים כמו נאמנות וכבוד.
הונאה, חטיפה, רצח והתנקשות גם הם נושאים מרכזיים ונפוצים בספר, וכל אחד מהם מואר ומוצג ביותר מאור אחד.
כמו ברבים מספריו של קארד, נושא הסיפור הוא יותר יחסי גומלין בין אנשים, וסוגיות מוסריות המעסיקות אותם, והוא כמעט לא מתמקד בטכנולוגיה, אף על פי שלאימפריה המוצגת יש בבירור טכנולוגיה מתקדמת.
תרגומו של הספר לעברית יצא בשנת 2005 בהוצאת אופוס.
את הספר תרגמה יעל אכמון.
ליבת הסיפור היא הרעיון המוצג, שלפיו נערות ונערים נבחרים נרכשים על ידי מקום בשם "בית השיר" בגיל צעיר בגלל יכולות השירה שלהם.
הילדים נלקחים מתוך המציאות הרגילה כדי שילמדו לשיר, ובסופו של דבר מוענקים למשך תקופה לאנשים כזמרים.
הם מקבלים תרופות המעכבות את תהליך ההתפתחות וההתבגרות שלהם, ועושות אותם למעוקרים.
המוכשרים שבנערים נקראים "ציפורי שיר", והם "ניתנים רק לאלה היכולים להעריכם באמת".
ציפורי שיר ניתנים לאנשים עשירים, וכשהם מגיעים לגיל 15 הם חוזרים לבית השיר.
זמרים שאינם מצליחים להגיע למדרגת "ציפור שיר" אינם חיים את חיי שאר האנשים, אלא נשארים בבית השיר והוא דואג לכל צורכיהם.
אנסט מזוהה כבעל כישרון מיוחד ומטופל באופן אישי על ידי אֶסְטֶה, אומנית שיר בכירה.
בגלל כישרונו הוא נשלח אל הקיסר מיקאל, שליט הקיסרות.
בביתו של מיקאל הוא נחטף, רוצח וצופה במספר מקרי רצח וניסיונות התנקשות, ופוגש באנשים מעברו.
בסופו של דבר הוא חוזר לבית השיר כזקן לא מוכר שכישרונו אבד ממנו.
קארד מעיד שקוראים רבים תהו לאחר קריאת הספר על פרסומם של עמודים רבים בסופו, שלדעתם מיותרים, כיוון שהעלילה למעשה כבר נגמרה.
הוא כתב כי הסיפור הוא "אחד האמוציונליים ביותר שאי פעם כתבתי".
לדברי ג'יימס קמפבל, בספריו המוקדמים של קארד מופיעה מיניות – הדחקתה וחשיבותה, בשילוב אלמנט הנער שנועד לגדולה – כמרכיב תמטי מרכזי פעמים רבות, ואכן, מין הטרוסקסואלי והומוסקסואלי כאחד מופיעים ב"אומן השיר" במפורש ובמרומז.
בספר נכללים יחסים הומוסקסואליים בין שתיים מהדמויות – הגיבור אנסט וידידו ג'וזיף.
קארד, מורמוני ושמרן חברתי, שכתב מספר מאמרים בגנות הומוסקסואליות, הגיב לביקורת השמרנית על ספרו במאמר.
על מהות היחסים בין אנסט וג'וזיף הוא כותב במאמרו "The Hypocrites of Homosexuality" (הצביעות של ההומוסקסואליות):
על הספר כתבה סופרת הפנטזיה אלמה אלכסנדר שהוא "ככל הנראה העבודה הטובה ביותר שפרסם קארד, אי-פעם."
נהר אומינקה הוא נהר בצפון פרובינציית קולומביה הבריטית שבקנדה.
הנהר הוא חלק מאגן נהר פיס, וזורם לתוך אגם ויליסטון (נקודת השפך בגובה של 659 מטרים מעל פני הים).
לפני הקמת מאגר המים של אגן ויליסטון זרם הנהר לתוך נהר פינליי.
הנהרות והנחלים הבאים הם יובלי נהר אומינקה:
אומיט איידין דבאלה (בטורקית: Ümit Aydın Davala, נולד ב-30 ביולי 1973 במנהיים שבגרמניה המערבית) הוא כדורגלן עבר טורקי-גרמני ששיחק בעמדות המגן והקשר הימני, וכיום עוזר מאמן בגלאטסראיי.
ככדורגלן, אומיט זוהה בעיקר עם גלאטסראיי, עמה זכה בתארים רבים, והצליח גם במדי ורדר ברמן עמה זכה בדאבל.
אומיט ערך 41 הופעות במדי נבחרת טורקיה, והשתתף עמה ביורו 2000 ומונדיאל 2002.
קריירת האימון של אומיט החלה עם פרישתו, כשאימן את נבחרת טורקיה בכדורגל עד גיל 21, ולאחר מכן בעיקר מילא תפקידים שונים בגלאטסראיי.
כיום אומיט הוא חלק מצוות האימון של גלאטסראיי, כאשר המאמן הראשי הוא פתיח טרים, ואומיט משמש עוזר מאמן בצוותא עם חסן שאש.
אומיט נולד בגרמניה, ושיחק כנער במועדונים שונים באזור מנהיים.
כשחקן בוגרים שיחק במועדון טורקספור מנהיים, המייצג את המהגרים הטורקים במנהיים, ולאחר מכן עבר לשחק בליגת המשנה הטורקית, תחילה באפיונקרהיסארספור, עמה פתח את עונת 1994/95 והציג יכולת טובה מאוד, ואחר כך באיסטנבולספור, שסיימה עמו את עונת 1994/95 במקום הראשון והעפילה לליגת העל הטורקית, כשהוא תורם חמישה שערי ליגה.
את עונת 1995/96 אומיט פתח עם איסטנבולספור, אך ערך חמש הופעות בלבד, ובהמשך העונה ירד בחזרה לליגת המשנה הטורקית, שם שיחק בדיארבקירספור עד לתום עונת 1995/96, וסיים עם הקבוצה במקום הראשון, שזיכה אותה בהעפלה לליגת העל הטורקית, כשהוא מבקיע שלושה שערי ליגה.
בקיץ 1996, לאחר שעלה ליגה עם דיארבקירספור, חתם אומיט בגלאטסראיי, וזכה עמה להצלחות רבות.
בעונת הבכורה שלו בקבוצה, 1996/97, זכה אומיט באליפות הראשונה שלו במועדון, כשהוא מבקיע שלושה שערים ב-28 הופעות.
בעונת 1997/98 זכה באליפות שנייה ברציפות, אם כי היה פצוע בחלק מהעונה, והבקיע שלושה שערים ב-15 הופעות.
גלאטסראיי ואומיט הודחו מליגת האלופות באותה עונה בשלב הבתים.
בעונת 1998/99 זכה אומיט בדאבל, כשהשלים זכייה באליפות שלישית ברציפות, ובגמר הגביע הטורקי, הבקיע צמד בניצחון 2-0 על בשיקטש במשחק הגומלין, כשהמשחק הראשון הסתיים בתיקו 0-0, ובכך הקנה לגלאטסראיי זכייה בגביע.