tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
הפירוש המילולי של המילה פאהאר בשפת פאהארי הוא "הר", להזכיר את מקום היווצרות השפה – הרי ההימלאיה, בהינדי ובשפות אחרות המדוברות בהודו פירוש המילה פאהארי הוא "שפת אנשי ההרים".
השפה מחולקת לשלושה ניבים עיקריים, המזרחי שבנפאל, המרכזי באוטר פרדש והמערבי בהימאצ'ל פרדש.
בגאומטריה, פאה היא מצולע המגביל פאון מצדו האחד.
כל פאה גובלת בכל צדדיה עם פאות נוספות, וכל אחת מצלעות הפאה, המשותפת לפאה סמוכה, נקראת מקצוע.
פאונים סימטריים (בפרט פאון אפלטוני ופאון ארכימדי) מאופיינים על ידי סוג הפאות שלהם והאופן שבו הפאות פוגשות זו את זו בקודקודי הפאון.
פאותיהם של כל אחד מחמשת הפאונים האפלטוניים (פאונים משוכללים) הן מצולעים משוכללים חופפים, מסוג אחד.
פאותיה של קובייה, למשל, הן שישה ריבועים חופפים.
שמות הפאונים האפלטוניים (פרט לקובייה) משקפים את מספר פאותיהם.
פאותיהם של פאונים ארכימדיים הן מצולעים משוכללים חופפים, משניים או שלושה סוגים.
למשל: לארבעון קטום יש 8 פאות – 4 בצורת משולש שווה-צלעות ו-4 בצורת משושה משוכלל, ולקובוקטהדרון הקטום יש 26 פאות – 12 ריבועים, 8 משושים ו-6 מתומנים.
נוסחת אוילר קושרת בין מספר פאותיו, צלעותיו וקודקודיו של פאון.
הנוסחה היא V + F - E = 2, כאשר V הוא מספר הקודקודים של הפאון, E הוא מספר הצלעות ו-F הוא מספר הפאות.
ניתן להגדיר את המושג פאה באופן שיתייחס לכל גוף גאומטרי שהוא.
בהתאם להגדרה זו, פאה של גוף, היא משטח חלק אשר בעצמו, או בצירוף עם פאות נוספות, מהווה את פני השטח של הגוף.
בהתאם להגדרה זו, פאה יכולה להיות צורה כלשהי, לאו דווקא מצולע, למשל, בסיס החרוט.
כמו כן, פאה יכולה להיות לאו דווקא מישורית, למשל, מעטפת החרוט.
בהתאם להגדרה, ניתן לסווג גופים על פי מספר הפאות שלהם:
+ מספר גופים גאומטריים ממוינים על פי מספר הפאות שלהם מספר פאות 1 2 3 4 5 6 הגוף הגאומטריכדור, טורוס, אולואידחרוט, דו-חרוט,כיפהגליל,חרוט קטוםארבעון פירמידה ריבועית, מנסרה משולשת קובייה,פירמידה ריבועית קטומה
פאדל אוף מאד היא להקת רוק אמריקאית מקנזס סיטי, מיזורי, ארצות הברית.
בתחילתה, הלהקה הצליחה בעיקר ברדיו, בה הושמעה לרוב בתוכניות של מוזיקת רוק.
אלבומם המרכזי, שנקרא "Come Clean" מכר למעלה מחמישה מיליון עותקים.
פאדל אוף מאד שחררה שלושה אלבומים עיקריים, ועוד שני אלבומים עצמאיים.
אלבומם האחרון, שנקרא "Famous", ראה אור ב-2007.
ארבעת חברי הלהקה הם: וסלי סקאנטלין (Wesley Scantlin), דאג ארדיטו (Doug Ardito), כריסטיאן סטון (Christian Stone) וריאן יירדון (Ryan Yerdon).
חברי הלהקה בעבר הם: פול פיליפס (Paul Phillips), גרג אופצ'רץ' (Greg Upchurch), ג'ימי אלן (Jimmy Allen), קני בורקט (Kenny Burkett) ושון סמון (Sean Samon).
פאדל אוף מאד הוקמה בשנת 1993 על ידי וסלי סקאנטלין (Wes Scantlin) (זמר/גיטרה).
שמה של הלהקה (פירושה בעברית: שלולית של בוץ) הושפע ממקרה השיטפון הגדול של 1993, אשר הציף את חדר החזרות של הלהקה בבוץ.
אלבומם הראשון, שנקרא "Stuck", ראה אור ב-1994, ב-V&R Records.
האלבום, שכלל יצירות מקוריות של הלהקה, הופק על ידי פוֹם ( PoM) ואִי.ג'יי רוס (E.J.
Rose), והוקלט בסטודיו "Red House" השוכן בלורנס, קנזס.
האלבום הצליח ברמה המקומית - בקנזס סיטי בעיקר, אך לא מעבר לכך.
ב-1997, ללא ג'ימי אלן, שחררה הלהקה את אלבומה השני, "Abrasive", על ידי חברת התקליטים "Hardknocks Records".
האלבום כלל 11 שירים, כולם נכתבו על ידי הלהקה.
שני האלבומים הראשונים היו היחידים שהשתמשו בצלילי גיטרה "מלוכלכים", ריפים חזקים ותיפוף כבד (גראנג'), לעומת האלבומים הבאים ששחררו.
עסקי המוזיקה של סקאנטלין החלו כאשר של עותק של הדמו שלו נשלח לפרד דורסט.
דורסט יצר עמו קשר, ולאחר ששמע שהלהקה של סקאנטלין התפרקה, החליט להביאו לקליפורניה, כדי לנסות להקים איתו להקה חדשה ביחד.
אחד מהאנשים הראשונים שסקאנטלין פגש היה דאג ארדיטו, מתמחה צעיר בחברת "Interscope Records".
ארדיטו דאז היה חלק מלהקה מבוסטון שנקראה "Throat Culture".
כשסקאנטלין שמע שארדיטו מנגן על גיטרה בס החליט לעבוד איתו, אך עדיין היו זקוקים לגיטריסט ולמתופף.
פרד דורסט החליט לקשר בין הצמד, שחיפש נגנים, לגיטריסט פול פיליפס, שהכיר מעירו ג'קסונוויל.
גם פיליפס היה קודם לכן חבר בלהקה שנקראה "Happy Hour".
לאחר שקיבל הודעה מדורסט, עזב את הקולג', והחליט להצטרף לפאדל אוף מאד.
גם מתופף גויס מהעיר ג'קסונוויל.
הארבעה החלו לנגן יחד חלק מהשירים הישנים של הלהקה, יחד עם עוד כמה שירים חדשים.
דורסט רשם את הלהקה בחברת התקליטים החדשה שלו "Flawless Records".
לרוע המזל, החלו סכסוכים עם המתופף מג'קסונוויל, וג'וש פריס (Josh Freese), חבר בלהקות א פרפקט סירקל ו-The Vandals (גם חבר לשעבר בלהקת Guns N' Roses), ביצע את התיפוף באלבום הבא של פאדל אוף מאד.
מאוחר יותר הלהקה ביצעה מבחני במה בחיפוש אחר מתופף חדש.
לבסוף נבחר גרג אופצ'רץ', חבר לשעבר בלהקת "Eleven", שגם עשה סיבוב הופעות יחד עם כריס קורנל.
פאדל אוף מאד שחררה את אלבומה הראשי, שנקרא " Come Clean", ב-28 באוגוסט 2001. הסינגל המוביל של האלבום, שנקרא "Control", תפס את תשומת הלב של חובבי מוזיקת הרוק ברחבי העולם והיה להצלחה, למרות האגרסיביות של השיר.
השיר היה גם לשיר הנושא של סדרת ה-Survivor Series 2001 של תאגיד ה-WWE, העוסק בתחום הפקת מופעי היאבקות מקצועית.
השיר השני באלבום, שנקרא "Blurry", הפך לסינגל המצליח ביותר של הלהקה, בהגיעו למקום החמישי ב-Billboard Hot 100, ולמקום השמיני במצעדי השירים בבריטניה.
השיר הפך לשיר הפתיחה של משחק הפלייסטיישן 2 אייס קומבט 5 (Ace Combat 5: The Unsung War).
גם השיר "Drift & Die" הופץ כסינגל והיה למצליח בקרב חובבי הרוק, והופיע במקום ה-13 ב-Billboard Hot 100.
הלהקה יצאה לסיבוב הופעות באירופה יחד עם להקת גודסמאק.
פאדל אוף מאד הייתה גם חלק מסיבוב ההופעות ה-Family Values 2001, לצד הלהקות: סטון טמפל פיילוטס, לינקין פארק וסטיינד.
וב-31 בינואר 2003, האלבום זכה בתואר "אלבום פלטינה משולש" (Triple Platinum), בארצות הברית, אשר הוענק לו על ידי התאחדות תעשיית ההקלטות של אמריקה (Recording Industry Association of America, בקיצור: RIAA).
בסוף 2006, סך המכירות היו למעלה מ-5 מיליון עותקים ברחבי העולם.
בהמשך, פאדל אוף מאד הוציאו את האלבום "Life On Display", אשר כלל שני להיטים מרכזיים: "Away From Me" ו-"Heel Over Head".
האלבום מכר 706,191 עותקים - נפילה ניכרת ביחס לאלבום הקודם.
מאוחר יותר הגיטריסט פול פיליפס עזב את הלהקה בעקבות שוני בדרכי החשיבה שלו ושל הסולן וסלי סקאנטלין.
ב-2004, השיר "Away From Me" אפיין את התוכנית The O.C.
השיר "Nothing Left to Lose" שבאלבום, היה לשיר הנושא של סדרת ה-2004 Royal Rumble, של תאגיד ה-WWE.
ב-24 ביולי 2007, שחררה הלהקה את "Famous EP", גרסה של האלבום "Famous", שהיה עתיד לצאת.
כמו כן פאדל אוף מאד שחררה גרסה אקוסטית של השיר "Blurry", ושיר חדש בשם "Merry Go Round".
האלבום המלא של "Famous" ראה אור ב-9 באוקטובר 2007. האלבום כלל את הסינגל המצליח "Psycho".
וסלי סקאנטלין (Wesley Scantlin) - סולן, ונגן גיטרה (1993-היום).
דאג ארדיטו (Doug Ardito) - נגן גיטרה בס, וזמר ליווי (1998-היום).
כריסטיאן סטון (Christian Stone) - הגיטריסט המוביל (2006-היום).
ריאן יירדון (Ryan Yerdon) - מתופף (2007-היום).
פול פיליפס (Paul Phillips) - הגיטריסט המוביל (1998–2005).
"Brother" של אליס אין צ'יינס
"War Pigs" של בלאק סבאת'
"Summer Nights" (אוליביה ניוטון-ג'ון וג'ון טרבולטה)
פאדיה נאסר אבו אלהיג'א (מערבית: فادية ناصر أبو الهيجا; נולדה ב-1955) היא חוקרת ערביה-ישראלית של שיטות מחקר, הערכה ומדידה בחינוך.
היא פרופסור מן המניין לחינוך באוניברסיטת תל אביב, ומשמשת כראש בית-הספר לחינוך.
אבו אלהיג'א היא הערביה-ישראלית הראשונה שקיבלה פרופסורה באוניברסיטה בישראל והאישה הערביה הראשונה שמונתה כחברה במועצה להשכלה גבוהה בישראל.
בפברואר 2016 הייתה אחת משישה מתוך 19 חברי המועצה, שהתפטרו במחאה על כך ששר החינוך נפתלי בנט הדיח את פרופסור חגית מסר ירון מתפקידה כסגן יושב ראש המועצה.
בשנת 1977 סיימה תואר ראשון במדעים באוניברסיטת תל אביב (במתמטיקה, ביולוגיה וכימיה).
בשנת 1980 קיבלה תעודת הוראה במתמטיקה מאוניברסיטת תל אביב.
בשנת 1989 סיימה תואר שני בשיטות מחקר בחינוך באוניברסיטת תל אביב, בשנת 1997 סיימה דוקטורט בשיטות מחקר, הערכה וסטטיסטיקה בחינוך מאוניברסיטת ג'ורג'יה בארצות הברית במלגת השגרירות האמריקאית בתל אביב לסטודנטים ערביים.
בשנת 2010 מונתה לדרגת פרופסור באוניברסיטה, בכך הייתה לאישה הערבייה הראשונה שקיבלה דרגת פרופסור באוניברסיטה בישראל.
בשנת 2012 מונתה בהמלצת שר החינוך כחברה במועצה להשכלה גבוהה, אך בפברואר 2016 הייתה אחת משישה מתוך 19 חברי המועצה, שהתפטרו במחאה על כך ששר החינוך נפתלי בנט הדיח את פרופסור חגית מסר ירון מתפקידה כסגן יושב ראש המועצה.
בשנת 2016, לרגל יום האישה הבינלאומי, נבחרה כאחת מ-11 חוקרות מעוררות השראה באוניברסיטת תל אביב, ובשנה זו נבחרה גם כמצטיינת הוראה בפקולטה לחינוך.
תחומי המחקר שלה הם: במתמטיקה, במדעים ובסטטיסטיקה - גורמים המשפיעים על הישגים, אבחון תפישות מוטעות ומדידה.
תחומי ההוראה שלה הם: מדידה, מתודולוגיה מחקרית, שיטות מחקר וסטטיסטיקה.
רוברט בלייר "פאדי" מיין היה קצין בדרגת לוטננט קולונל בצבא בריטניה במלחמת העולם השנייה, חוקר קוטב, שחקן ראגבי מקצוען ומתאגרף חובב שמוצאו מצפון אירלנד.
מיין ידוע בעיקר עקב תפקידו כסגנו של קולונל דייוויד סטרלינג, מפקד יחידת הקומנדו הבריטית SAS ומחליפו לאחר שסטרלינג נפל בשבי הגרמנים.
מיין נולד למשפחה אמידה יחסית, והיה השישי מבין שבעה אחים.
מיין נקרא על שם בן דודו, שבעת לידתו שירת בצבא הבריטי במלחמת העולם הראשונה.
בבית הספר בלט כישרונו בראגבי, והוא שיחק גם קריקט וגולף.
כישרונו המיוחד בקליעה התבלט במועדון הרובאים המקומי.
בתום לימודי התיכון החל לימודי משפטים באוניברסיטת המלכה של בלפסט.
שם החל להתאגרף ואף זכה בתואר אלוף האוניברסיטאות של אירלנד למשקל כבד לשנת 1936. באותה שנה הגיע גם לגמר האוניברסיטאות הבריטי, אך נוצח בנקודות.
במרץ 1939, טרם פריצת מלחמת העולם השנייה, התגייס מיין והוצב בחיל התותחנים, ביחידת תותחים נגד מטוסים.
באפריל 1940, הוא הועבר יחידה, הפעם לרגימנט המלכותי של רובאי אולסטר.
לאחר הפינוי מדנקרק (מבצע דינמו), משקרא וינסטון צ'רצ'יל להקמת כוח פשיטה , התנדב מיין לקומנדו ה-11 (סקוטי) שנשלח למזרח התיכון כחלק מ"לייפורס" (יחידת קומנדו תחת הקולונל רוברט לייקוק).
מיין נכנס לפעולה לראשונה ביוני 1941, כסגן עם הקומנדו ה-11, ועמד בהצלחה בראש אנשיו במהלך מבצע הליטני בלבנון נגד כוחות וישי הצרפתית, בו נחת הקומנדו מס' 11 מן הים בשפך נהר הליטני והוביל את כוחות הדיוויזיה האוסטרלית בחציית הנהר ובכיבוש עמדות של הכוח הצרפתי.
מנהיגותו, שבאה לידי ביטוי בפשיטה, משכה את תשומת לבו של דייוויד סטרלינג שגייס אותו כאחד מחבריו הראשונים של שירות האוויר המיוחד (SAS).
מנובמבר 1941 ועד סוף שנת 1942, השתתף מיין בפשיטות לילה רבות של שירות האוויר המיוחד, בעומק שטח האויב, במדבריות של מצרים ולוב.
היחידה חוללה מהומה רבה וגרמה נזק רב על ידי השמדת מטוסי אויב רבים על הקרקע.
עם שבייתו של סטרלינג, אורגנה היחידה מחדש, כשהיא מפוצלת לשירות ימי ויבשתי.
מיין, שהיה אז מייג'ור (מקביל לרב-סרן), עמד בראש היחידה היבשתית, והוביל אותה מחדש באיטליה, עד סוף 1943. בינואר 1944 קודם ללוטננט קולונל וקיבל את הפיקוד על כלל היחידה.
מיין הוביל את ה-SAS בקרבות בצרפת, הולנד, בלגיה, גרמניה ונורווגיה, לעיתים לצד מחתרות מקומיות.
על פעולותיו הרבות קיבל את אות השירות המצוין עם שלושה פסים, והיה לאחד משבעה חיילים בריטים שקיבלו את האות ארבע פעמים.
מיין היה חלוץ השימוש בג'יפים בפעילות קרבית, במיוחד בפשיטות.
בתום המלחמה נפוצה הטענה כי מיין השמיד 130 כלי טיס בעצמו, אך לא נמצאו סימוכין לטענה זו.
תכונה שכמעט עיכבה את התקדמותו הצבאית הייתה נטייתו להכות קצינים ואנשים שהרגיזו אותו יתר על המידה, כחלק מחוסר משמעת צבאית והפגנת חוסר כבוד לסמכות כלפי דברים, מטלות ופקודות שלא מצאו חן בעיניו.
דוגמה לכך היא התנהגותו כשהופקד על אימון טירונים; מיין בחל במלאכה זאת, ולא ביצע אותה.
מיין העדיף לבצע מבצעים ומשימות בפועל בלבד, ואותן היה מבצע ללא רבב וללא חת.
לאחר המלחמה נהג מיין לשתות שתייה חריפה יתר על המידה.
כשתוי, עלול היה לחזור על מנהגו הסורר להכות בני אדם.
ב -13 בדצמבר 1955, בגיל 40, שתה בפאב לא רחוק מביתו בצפון אירלנד.
מאוחר יותר עזב את הפאב ופנה לביתו של חבר, שם שתה עוד.
מיין יצא לביתו במכוניתו בשעה 04:00 לפנות בוקר.
במרחק לא רב מביתו התנגש במשאית שחנתה באמצע הכביש ללא אורות ונהרג.
פאדל ג'עאיבי (ערבית: الفاضل الجعايبي; נולד ב-10 בדצמבר 1945) הוא מחזאי ובמאי תוניסאי.
ג'עאיבי נולד באריאנה ליד עיר הבירה תוניס, ולמד תיאטרון בצרפת בשנים 1967 – 1972. בשנת 1976 הוא הקים, יחד עם ג'לילה בכר, את קבוצת "התיאטרון החדש", ובשנת 1993 את "הפקות פמיליה".
הוא יצר יותר מעשרים הצגות וארבעה סרטים.
בשנת 2009 התקבל למסדר האמנויות והספרות.
פטריק ג'ורג' "פאדי" קונסידיין הוא שחקן קולנוע, במאי ותסריטאי אנגלי.
זכה להכרה כשחקן בזכות תפקידיו בסרטים "באמריקה", "זהות אבודה", "שוטרים לוהטים", "סינדרלה מן" ו"סוף העולם".
קונסידיין נולד וגדל בעיירה בארטון אפון טרנט שבמחוז סטפורדשייר, מערב המידלנדס, אנגליה.
הוא למד ב"מכללת בארטון" וב"אוניברסיטת ברייטון" משם יצא עם תואר בצילום.
קונסידיין התגלה לראשונה בבריטניה בסרטים "המוצא האחרון" העצמאי שזכה לשבחים ו"אנשי המסיבות" של מייקל וינטרבוטום בו שיחק בתפקיד רוב גרטון מנהלה המוזיקלי של להקת הרוק "ג'וי דיוויז'ן ".
קונסידיין פרץ לתודעה בשנת 2003 בדרמה של ג'ים שרידן "באמריקה" שבה שיחק בתפקיד ג'וני סאליבן.
הופעת הפריצה שלו זימנה לו תפקידים בסרטים הבריטים המצליחים, המותחן הפסיכולוגי "בנעלי המת" אותו גם כתב קונסידיין וכיכב בתפקיד הראשי בתור החייל העריק ריצ'רד והדרמה "אהבה של קיץ".
ב-2005 לוהק לתפקיד משני בדרמת האגרוף ההוליוודית של רון הווארד "סינדרלה מן" בתור מייק וילסון חברו של אלוף האגרוף ג'יימס ג'יי בראדוק (ראסל קרואו).
ב-2007 הופיע קונסידיין במותחן הריגול המצליח של פול גרינגראס "זהות אבודה" בתפקיד העיתונאי סיימון רוס ובקומדיה המשטרתית הבריטית של אדגר רייט "שוטרים לוהטים" בתפקיד השוטר אנדי וינרייט.
באותה שנה הוציא לאקרנים את סרטו הראשון, הסרט הקצר "Dog Altogether" בעבורו קצר קונסידיין שבחים רבים ואף זכה בפרס באפט"א לסרט הקצר הטוב ביותר.
ב-2010 השתתף בהפקה הקומית המוערכת של בן סטילר "צוללת" בתפקיד גרהאם פורביס החבר של ג'יל טייט (סאלי הוקינס).
ב-2011 זכה קונסידיין להצלחה מסחררת בקרב מבקרי הקולנוע על בימוי וכתיבת הסרט העלילתי הגדול הראשון שלו "טריאנוזאור" .
על הדרמה הפשע שיצר קיבל קונסי דיין פרסי קולנוע רבים, בהם פרס באפט"א לבמאי המתחיל המבטיח ביותר.
באותה שנה שיחק קונסידיין בסרט הפשע "בליץ" בתפקיד הבלש פורטר נאש.
ב-2012 הופיע בדרמת הנעורים "עכשיו זה טוב" בתור אביה של הנערה טסה סקוט (דקוטה פנינג).
ב-2013 הופיע קונסידיין בקומדיה הבריטית הפרועה "סוף העולם" בתפקיד סטיבן פרינס.
בשנת 2017 ביים, כתב ואף כיכב בתפקיד הראשי בסרט הדרמה "הדרך של מאטי" על מאטי ברטון, אלוף אגרוף במשקל בינוני שבסוף הקריירה שלו הוא יודע שעליו להרוויח כסף ולצאת מהמשחק, ולהבטיח בית ועתיד עם אשתו ובתו התינוקת.
בשנת 2011 חשף קונסידיין שאובחן עם תסמונת אספרגר.
נעלי האנשים המתים (כתב) (2001)
הדרך של מאטי (במאי, תסריטאי ושחקן) - 2017
שפורט קלוב פאדרבורן 07 הוא מועדון כדורגל מפאדרבורן שבגרמניה, המשחק בבונדסליגה השנייה.
הקבוצה העפילה לראשונה בתולדותיה לליגה הראשונה ב-11 במאי 2014 אחרי שניצחה 1–2 את ו.פ.ר.
אאלן וסיימה את הליגה במקום השני אחרי פ.צ.
את עונתה הראשונה בבונדסליגה פתחה פאדרבורן במפתיע עם 8 נקודות מתוך 12 אפשריות.
למרות זאת, היא סיימה את העונה במקום האחרון בטבלה וירדה בחזרה לליגת המשנה.
כעבור עונה נשרה הקבוצה לליגה השלישית.
בעונת 2016/17 רשמה פאדרבורן ירידת ליגה שלישית ברציפות, אך ניצלה והושארה בליגה השלישית, לאחר שמינכן 1860 הורדה לליגה הרביעית.
בעונת שבה פאדרבורן לליגת המשנה אחרי היעדרות של 3 שנים.
בעונת 2018/19 סיימה פאדרבורן במקום השני ושבה לבונדסליגה.
בעונת 2019/20 סיימה פאדרבורן במקום האחרון בבונדסליגה, ונשרה לבונדסליגה השנייה.
פאדל אל-עזאווי הוא משורר, סופר ומתרגם עיראקי גולה, המתגורר בגרמניה.
נולד בעיר כירכוכ בצפון עיראק למשפחה ערבית, וקיבל בילדותו חינוך דתי.
במהלך התבגרותו בכירכוכ, עיר שאוכלוסייתה מגוונת מבחינה אתנית, דתית ולשונית, נחשף אל-עזאווי להשפעות תרבותיות שונות, כגון מזמורים שהושמעו בטקסי-דת סוּפיים, שירה של משוררי-רחוב ממוצא טורקמני ודקלום פרקי הקוראן.
כבר בגיל צעיר החל לכתוב שירה ולפרסם את שיריו, וזכה לחשיפה משמעותית ראשונה במספר מכתבי-העת הספרותיים שראו אור בביירות באותה תקופה.
אל-עזאווי למד ספרות אנגלית באוניברסיטת בגדאד, והצטרף למפלגה הקומוניסטית העיראקית, אך במהרה עזב אותה בעקבות ביקורת שהייתה לו על דרכי התנהלותה ועל עמדותיה הפוליטיות.
היה ממייסדי חבורת כירכוכ, חבורה ספרותית בולטת שהתגבשה בעיר ושחברים בולטים אחרים בה היו המשוררים סרגון בולוס וסלאח פאיק, ונמנה עם חבריה הבולטים והפוריים ביותר.
במהלך שנות ה-60 פרסם שירה ביקורתית כנגד משטר הבעת' הראשון בעיראק ושהה שנתיים בכלא, בשנים 65–1963. חוויות הכלא שלו היוו עבורו השראה לכתיבת ספר הפרוזה הראשון שלו, "אגף מספר 5" (אל-קלעה אל-ח'אמסה).
בשנת 1971 נכלא אל-עזאווי בפעם השנייה, לאחר שהקריא שיר מחאה פוליטי בפומבי.
בשנת 1976 זכה במלגת לימודים מאוניברסיטת לייפציג שבגרמניה המזרחית ועזב את עיראק.
בשנת 1983 השלים דוקטורט בעיתונות באוניברסיטת לייפציג ובאותה שנה עזב לברלין, בה הוא מתגורר עד היום.
בשנת 2003 פורסם קובץ המאגד מבחר משיריו בשפה האנגלית, "עושה הנסים".
בשנת 2007 פורסם בקהיר אוסף עבודותיו המלא של אל-עזאווי (אל-אעמאל אל-כּאמלה).
בשנת 2016 פורסם הספר בסוף כל המסעות, תרגום ראשון לעברית של מבחר משירתו, בהוצאת קשב לשירה.
בשנת 2022 פורסם הרומן אחרון המלאכים, בהוצאת מכתוב ופרדס.
בכל בור קיים יוסף בוכה (في كل بئر يوسف يبكي, 1997)
יצירותיו היפות של פאדל אל-עזאווי (مخلوقات فاضل العزاوي الجميلة, 1969)
המצודה החמישית (القلعة الخامسة, 1969)
אחרון המלאכים (آخر الملائكة, 1992)
פאדל אל ג'מאלי היה פוליטיקאי עיראקי ואיש חינוך.
עם היווצרותה של עיראק בשנות ה-30 הוא מילא תפקיד חשוב בעיצוב מערכת החינוך במדינה.
השקפותיו היו פאן ערביות וימניות.
שימש כראש ממשלת עיראק מ-17 בספטמבר 1953 ועד 29 באפריל 1954. שימש כשר החוץ של עיראק שמונה פעמים.
למד באוניברסיטה האמריקנית בביירות, ובמכללה למורים באוניברסיטת קולומביה.
את עבודת הדוקטורט שלו בנושא החינוך בקרב הבדואים.
לאחר ההפיכה של יולי 1958 הוא נכלא.
ביולי 1961 הוא שוחרר ממאסר.
פאדל הוא משחק מחבט המושאל ממשחק הטניס.
הפאדל מאפיין את דוברי השפה הספרדית, והוא נפוץ בעיקר באמריקה הלטינית ובספרד, אף שהוא התפשט גם לכל אירופה.
הפאדל הומצא בשנת 1969 באקפולקו שבמקסיקו על ידי אנריקה קורסוארה פימנטל כאשר עשה שינויים במגרש טניס שהיה ממוקם בביתו באקפולקו.
המשחק התפשט לראשונה לאורך חוף התיירים הדרומי במרבייה שבספרד, ומשם התפשט לארגנטינה בשנת 1977. המשחק הפך לפופולרי ומשחקים אותו לפחות 4.5 מיליון אנשים ברחבי העולם.
המשחק התפשט בעיקר בקרב העשירים בדרום אמריקה (ארגנטינה, מקסיקו וברזיל בפרט) ובספרד וצרפת.
בספרד המשחק שכיח בעיקר במועדוני הטניס והגולף הפרטיים, ובברזיל משחקים את הפאדל במדינות הדרומיות האמידות המאופיינות בסגנון אירופאי, הוכחה נוספת של משחק הפאדל כספורט המשויך לאליטה.
טורניר בינלאומי ראשון של משחק הפאדל התקיים במקסיקו בשנת 1991 עם משתתפים מ-14 מדינות.
ההתאחדות הבינלאומית של הפאדל ממוקמת בבואנוס איירס.
ענף הפאדל צבר פופולריות בעקבות אימוץ הספורט על ידי כדורגלנים ידועים כדוגמת זלאטן איברהימוביץ' הבעלים של מועדון פאדל בשוודיה, וכן הכדורגלנים קרלס פויול וג'רארד פיקה בעלי מועדון פאדל בספרד.
את הפאדל משחקים במגרש חוץ הדומה למגרש פאדל טניס מבחינת גודלו וגובה הרשת.
הדיקט בו משתמשים זהה לשל הפלאטפורם טניס (ר' להלן).
ההבדל העיקרי הוא כדור הטניס בו משתמשים במשחק, בעוד שבמשחקי הפאדל האחרים בוחרים להשתמש בכדור גומי ספוגי רך, וההגשות הראשונה והשנייה, שחייבות להיעשות מתחת לגובה הכתפיים.
חוקי המשחק דומים לאלו שבטניס ומהלכו זהה.
הבדלים בין פאדל, פאדל טניס ופלאטפורם טניס
לעיתים מבלבלים את משחקי הפאדל, פאדל טניס והפלאטפורם טניס אחד בשני, שכן הם שלושה משחקים שונים.
הפאדל שונה מהשניים האחרים במספר דברים:
המשחק היחיד מבין השלושה שלא הומצא בצפון אמריקה.
המשחק היחיד בו למגרש יש קירות אחוריים וצדדיים (למגרש הפלאטפורם יש גדר תיל ומגרש הפאדל טניס לא מגודר כלל).
בישראל קיימים עשרות מתחמי מגרשים של פאדל שנפתחו החל משנת 2020, בניהם במרכז הספורט של אוניברסיטת תל אביב שנפתח בשנת 2020, במועדון כפר המכביה שנפתח בשנת 2022 כחלק מתחרויות למשחקי המכביה העשרים-ואחת.
בישראל כיום (שנת 2025) ישנם 130 מגרשים ועוד 36 בהקמה.
פאדל טניס הוא משחק ספורט המושאל ממשחק הטניס.
לעיתים מבלבלים אותו עם פאדל או פלאטפורם טניס.
הפאדל טניס הומצא בשנת 1898 על ידי פרנק פיר ביל בילדותו בעיר אלביון שבמישיגן, ארצות הברית, אולם לא היה לו צורך לפתח את המשחק עד שהתמנה לראש כנסייה אפיסקופלית במנהטן.
הוא רצה למצוא לילדים בשכונה פעילויות לשעות הפנאי, ולכן, בשנת 1915 שכנע פרנק את מחלקת הפארקים והפנאי של ניו יורק להציב מגרשי פאדל טניס ליד המזרקה של פארק כיכר וושינגטון בגריניץ' וילג', השוכנת במנהטן תחתית.
המשחק הפך פופולרי והתפשט במהירות סביב המטרופולין של ניו יורק.
מטרת המשחק הייתה לספק חלופה או מבוא למשחק הטניס בערים בהן היו חוסר או מגבלה של שטח או כסף.
הטורניר הראשון התקיים בשנת 1922, כאשר סוכמו בו הסטנדרטים, והאיחוד לפאדל טניס ארצות הברית הוקם כשנה לאחר מכן ב-1923. למרות שהאיחוד הלאומי לפנאי לא הכניס את המשחק לרשימת ענפי הספורט, עד שנת 1941 הספיקו לשחק את הפאדל טניס בכמעט 500 ערים ברחבי ארצות הברית.
מאז ועד היום ממשיכים להתקיים טורנירי אליפויות לאומיים של הפאדל ברחבי ארצות הברית.
המצאה מחודשת מאוחרת יותר של הפאדל היא הפלאטפורם טניס.
כיום קיימים שלושה מרכזים "אמיתיים" של פאדל טניס בארצות הברית (כלומר לא מגרש טניס שהוסב לפאדל טניס, לדוגמה):
במזרח - חמשת הרבעים של ניו יורק ובכמה מהחופים של לונג איילנד
במערב - דרום קליפורניה כאשר המגרש הבולט והמרכזי בה נמצא בוניס ביץ'
ובפלורידה - בעיקר בסביבות העיר סיינט אוגוסטין
היחס לפאדל טניס משתנה בין המזרח למערב, כאשר בניו יורק המשחק עדיין נתפס כהקדמה לטניס, הוא נפוץ יותר בקרב ילדים ואילו טניס נחשב למשחק של הבוגרים, בעוד שבדרום קליפורניה ובפלורידה משחקים כלל הגילאים.
את הפאדל טניס משחקים במגרש חוץ או במגרש מקורה, עם רשת נמוכה מזו המצויה במגרש טניס רגיל, וגודלו הוא כ-80% ממגרש טניס.
ההבדל הגדול בין הפאדל טניס לטניס מבחינת ציוד הוא הדיקט של הפאדל טניס, שעשוי מעץ למינציה, ובדרך כלל גם מחורר בצורת האות U, והכדור הרך והספוגי.
חוקי המשחק דומים לאלו שבטניס ומהלכו זהה, למעט העובדה שבמשחק בין בוגרים מותרת הגשה אחת בלבד, כאשר אם הכדור יוצא אל מחוץ למגרש המגיש מאבד את הנקודה, בעוד שבמשחק בין ילדים מותר להגיש פעמיים ולשחק על מגרש קטן יותר.
פּאדְמַסְרִי ווֹרִיוֹר (נולדה בוויג'יאוואדה, אנדרה פרדש, הודו) היא מהנדסת כימית ואשת עסקים הודית.
היא כיהנה כסמנכ"לית הטכנולוגיה והאסטרטגיה של חברת סיסקו מערכות משנת 2007 ועד 2015. לפני כן עבדה שנים ארוכות בחברת מוטורולה, ובתפקיד סמנכ"לית טכנולוגיה מאז 2003. כתב העת פורבס דירג אותה במקום ה-71 ברשימת "הנשים החזקות בעולם", שפרסם בשנת 2014.
ווריור נולדה וגדלה בעיר ויג'יאוואדה, בדרום מדינת אנדרה פרדש בהודו, למשפחה דוברת טלוגו.
היא למדה בבית ספר בשיטת מונטסורי ובמכללת מאריס סטלה בעיר.
היא השלימה תואר ראשון בהנדסה כימית במוסד ההודי לטכנולוגיה (IIT) בדלהי בשנת 1982. היא השלימה תואר שני בהנדסה כימית באוניברסיטת קורנל.
ווריור החלה לעבוד במוטורולה בשנת 1984. במהלך 23 שנותיה בחברה ניהלה את חטיבת מערכות האנרגיה של החברה, ואחר כך את חטיבת המוליכים למחצה (פריסקייל סמיקונדקטור).
התפקיד האחרון שמילאה לפני שקודמה למשרת סמנכ"לית הטכנולוגיה של מוטורולה היה מנהלת כללית של מוצר בשם Thoughtbeam.
התפקיד נמשך שנתיים בלבד, שכן התברר שטכנולוגיית Thoughtbeam הייתה מבוססת על מדידות שגויות.
בינואר 2003 קודמה לדרגת סמנכ"ל, וב-2005 לדרגת סמנכ"ל בכיר.
במהלך כהונתה מנהל טכנולוגיות ראשי, זכתה מוטורולה לראשונה במדליית הטכנולוגיה הלאומית לשנת 2004 מידי נשיא ארצות הברית.
באותה תקופה קידמה את הרעיון "Seamless mobility" ("ניידות חלקה"), אך הרעיון לא הגיע למימוש מלא במוצרי החברה, ולבסוף נזנח.
בראשית שנת 2007, עם הכרזת אפל על המוצר אייפון, פרסמה ווריור רשומה בבלוג שכתבה באותה עת, ובו ספקות לגבי האייפון, לרבות לגבי אם מסך המגע יתקבל על ידי משתמשים.
בדצמבר 2007 עזבה את מוטורולה כדי ליטול את משרת סמנכ"לית הטכנולוגיה בסיסקו מערכות.
בשנת 2001 הייתה אחת משש נשים בארצות הברית שנבחרו לקבל את פרס "נשים המקדמות מדע וטכנולוגיה" מכתב העת Working Woman.
בשנת 2005 דירג אותה ה-Economic Times ההודי במקום ה-11 ברשימת האזרחים ההודיים המשפיעים בעולם.
כתב העת Fortune מנה אותה בין ארבע "כוכבות עולות" ברשימת "הנשים החזקות בעולם" שלו משנת 2006, ומיקם אותה בין עשר המשׂתכרות הכי הרבה, ובין עשר ה"צעירות וחזקות".
בשנת 2014, הופיעה במקום ה-71 ברשימת הנשים המשפיעות בעולם של כתב העת פורבס.
ווריור מכהנת בוועד המנהל של בלט ג'ופרי בשיקגו ושל מוזיאון המדע והתעשייה בשיקגו.
כמו כן, היא מכהנת במועצה הטכנולוגית של ראש עיריית שיקגו, במועצת ההנדסה של אוניברסיטת קורנל, ובמועצה המייעצת של המכון ההודי לטכנולוגיה.
בשנת 2013 הצטרפה ווריור לוועד המנהל של חברת גאפ.
בעבר, כיהנה במועצה לכלכלה דיגיטלית של מושל טקסס, במועצה המייעצת הטכנולוגית של רשות התקשורת הפדרלית (FCC), ובוועדה המייעצת למחשבים ומדעי המידע והנדסה בקרן המדע הלאומית של ארצות הברית.
כמו כן היא משמשת חונכת בשותפות החניכה למנהיגות נשית בינלאומית של מחלקת המדינה של ארצות הברית.
פטריק ג'יימס קולמן "פאדי" מקניר הוא כדורגלן צפון אירי המשחק בעמדת הקשר האחורי בהאל סיטי, ובנבחרת צפון אירלנד.
פאדי מקניר התגלה בקבוצת הנוער של מנצ'סטר יונייטד בצפון אירלנד על ידי הסקאוט טוני קולטר בגיל 12, מקניר היה נוסע עם קבוצת הוער של יונייטד בחופשות מבית הספר.
בסופו של דבר חתם מקניר על חוזה במנצ'סטר יונייטד ב-2011 לאחר שהרשים את סוכני הקבוצה בקבוצת הנוער הראשונה שלו בליקלייר קולטס בתפקיד הקשר.
כאשר התאמן בקבוצת הנוער של יונייטד הוצב בעמדת הבלם על ידי מאמן קבוצת הנוער פול מקגינס.
את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של מנצ'סטר יונייטד ערך ב-27 בספטמבר 2014 בניצחון 1–2 על ווסטהאם יונייטד בפרמייר ליג באצטדיון הביתי אולד טראפורד, במשחק הזה פתח מקניר מספר פציעות של שחקני הגנת הקבוצה.
מקניר זכה לשבחים מהאוהדים ומהמאמן לואי ואן חאל על הגנתו החזקה והטובה.
מקניר פתח במשחקים הבאים ועזר לקבוצתו ליצור רצף של ארבעה ניצחונות רצופים.
ב-10 בפברואר 2015 האריך את חוזהו במנצ'סטר יונייטד עד יוני 2017.
ב-11 באוגוסט 2016 חתם לארבע שנים בסנדרלנד.
ב-26 ביוני 2018 חתם במידלסברו מהצ'מפיונשיפ.
ב-25 ביולי 2024 חתם בסן דייגו אשר עתידה להיכנס אל ה־MLS בשנת 2025, לכן הושאל אל וסט ברומיץ' אלביון.
סידני אארון "פאדי" צ'ייבסקי היה תסריטאי, מחזאי וסופר אמריקאי יהודי.
צ'ייבסקי הוא האדם היחידי שזכה ללא שותפים בפרס אוסקר שלוש פעמים בקטגוריית התסריט הטוב ביותר (האחרים שזכו בפרס שלוש פעמים, פרנסיס פורד קופולה, צ'ארלס בראקט, וודי אלן ובילי ויילדר, זכו כולם במשותף עם כותבים-שותפים).
צ'ייבסקי נולד ברובע הברונקס להורים ממוצא יהודי אוקראיני, הארי וגאסי (Gussie, לבית סטוצ'בסקי) צ'ייבסקי.
במלחמת העולם השנייה שירת בצבא האמריקאי ועוטר בעיטור לב הארגמן.
במהלך שירותו הצבאי גם דבק בו השם "פאדי" (קיצור של , שם נוצרי מסורתי) כאשר, למרות יהדותו, ביקש להשתחרר מתורנות מטבח על מנת להשתתף במיסה.
במהלך שירותו, על יד העיר אאכן, נפצע בעלותו על מוקש.
במהלך התאוששותו בבית החולים על יד סיירנססטר שבאנגליה, הוא כתב לברית ומילים למחזמר הקומי No T.O.
for Love, שהופק לראשונה בשנת 1945.
צ'ייבסקי נחשב לאחד הדרמטיסטים הנודעים שבתור הזהב של הטלוויזיה.
תסריטיו הריאליסטיים והאינטימיים סיפקו סגנון נטורליסטי של דרמה טלוויזיונית בשנות החמישים, והוא נחשב לדמות המרכזית של תנועת "הריאליזם של כיור המטבח" בטלוויזיה האמריקנית.
מרטין גוטפריד כתב ב-"All His Jazz" על צ'ייבסקי "היה כותב מצליח, המצליח ביותר של אסכולת הנטורליזם slice of life בטלוויזיה".
ב-1965 כתב את התסריט ל"אמילי הופכת לאמריקאית" בכיכובם של ג'ולי אנדרוז וג'יימס גארנר.
בעקבות תסריטי הטלוויזיה שלו שזכו לתשבחות, המשיך צ'ייבסקי בכתיבת מחזות ונובלות.
ב-1980 ביים קן ראסל את הסרט "מצבים משתנים", לתסריט שכתב צ'ייבסקי על פי ספרו באותו השם מ-1978.
פָּאדֶרְבּוֹרן היא עיר במזרח נורדריין-וסטפאליה שבגרמניה, בירת מחוז פאדרבורן.
שם העיר נובע מהשערה ישנה לגבי מקור הנביעה של הנהר פאדר שנובע בסביבות העיר.
בהגיית שם העיר הר' אינה נשמעת ושמה נהגה פַּאדֶבּוֹרְן.
נכון לראשית 2016, עמדה אוכלוסיית העיר על יותר מ-148,000 נפש.
בשנת 777 בנה קרל הגדול טירה ליד מעיינות פאדר.
בשנה זו התקיימה האספה הקיסרית הראשונה של קרל הגדול, ושם נזכר לראשונה שם המקום.
ובשנת 795 נוסד המקום באופן רשמי.
העיר הפכה לחברה בברית ערי הנזה ומאוחר יותר, עם יסוד ממלכת וסטפאליה, הצטרפה אליה.
לאחר נפילת נפוליאון, פאדרבורן עברה לממלכת פרוסיה כחלק ממחוז וסטפאליה, עד שנת 1933.
בשנת 1975 קיבלה מעמד של עיר.
בעיר נמצא מוזיאון המחשבים הגדול ביותר בעולם, Heinz Nixdorf MuseumsForum, שנפתח לציבור בשנת 1996. המוזיאון מכיל למעלה מ-5,000 פריטים היסטוריים ועכשוויים העוסקים בהתפתחות טכנולוגיית המידע.
מוזיאון דיוזסן מצוי בקרבת הקתדרלה, וכולל יצירות אמנות העוסקות בדת, שנוצרו החל מהמאה ה-10.
מוזיאון דר קייזרפאלץ מציג את היסטוריית העיר באמצעות יצירות אמנות מקומיות, ממצאים ארכאולוגיים וציורי קיר שהתשתמרו בארמון.
בפאדרבורן מצויים מוזיאון ars sacrale המציג אוספים פרטיים של אמנות דתית, מוזיאון להיסטוריה של הטבע והגלריה העירונית In der Reithalle, המציגה פריטי אמנות מתקופות שונות.
במקום קיים גם מוזיאון הטרקטורים Deutsches Traktoren und Modellauto, המציג את התפתחות הטרקטורים הגרמנים לאורך השנים.
בעיר מתקיימים פסטיבלים ואירועים שונים: פסטיבל האביב, שוצנפסט, פסטיבל ליבורי ויריד חג המולד.
איאד (פאדי) סלביס הוא כדורגלן פלסטיני-ישראלי המשחק בעמדת המגן השמאלי בקבוצת צעירי כפר קנא מליגה א' צפון.
סלביס החל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של מכבי כפר כנא, ובגיל 16 הצטרף להפועל תל אביב.
כעבור שנתיים עבר להפועל נצרת עילית, וב-5 בספטמבר 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, בתיקו 1–1 נגד מכבי אום אל-פחם במסגרת גביע הטוטו.
ב-16 באפריל 2012 ערך סלביס את הופעת הבכורה שלו בליגה הלאומית, בתיקו 1–1 נגד הכח עמידר רמת גן, ובעונת 2012/2013 ערך חמש הופעות נוספות בליגה הלאומית.
לקראת עונת חתם סלביס במכבי כפר כנא מליגה א' צפון.
ב-18 באוקטובר 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה, בניצחון 3–2 על אחווה עראבה, בו גם כבש את שער הבכורה שלו בקריירה, ובסך הכל כבש ארבעה שערים בעונה זו.
בסיום העונה התפרקה מכבי כפר כנא, וסלביס חתם בהילאל אל-קודס מליגת העל הפלסטינית.
באוקטובר שב לכדורגל הישראלי וחתם בקבוצת צעירי כפר כנא מליגה ג'.
בקיץ חזר סלביס לקדנציה שנייה בהילאל אל-קודס וזומן לסגל נבחרת פלסטין.
ב-31 באוגוסט 2015 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת, בתיקו 0–0 נגד , ובסך הכל ערך חמש הופעות במדי הנבחרת.
בהמשך שיחק סלביס באל-בירה, בג'בל מוכאבר ובמרכז שבאב בלאטה, ובקיץ 2019 חזר לכדורגל הישראלי וחתם בקבוצת הפועל בני זלפה מליגה א'.
בינואר , סלביס חזר לג'בל מוכאבר.
בפברואר , סלביס חתם בהפועל מגדל העמק ובסיום העונה הצטרף להפועל בני פורידיס.
פאדי מוחמד אל-בטש היה מהנדס, חבר בזרוע הצבאית של חמאס שעסק בייצור רקטות ושיפור הדיוק של הרקטות, כמו גם של מטוסים ללא טייס.
אל-בטש נורה למוות על ידי אלמונים בשכונת גומבק בקואלה לומפור, בירת מלזיה.
נולד ברצועת עזה וגדל בג'בליה.
סיים את התואר הראשון באוניברסיטה האיסלאמית בעזה ונחשב לעילוי בלימודי הנדסת חשמל ומומחה לרכיבים שונים במזל"טים.
היה מקורב לכמה מראשי החמאס והג'יהאד האסלאמי בעזה.
הוא עבד ברשת החשמל והאנרגיה של עזה עד נסיעתו ללימודים.
את הדוקטורט בהנדסת חשמל קיבל מאוניברסיטת מאלאייה במלזיה.
אל-בטש התגורר עם משפחתו בקואלה לומפור, שם עבד כמרצה וחוקר במכון הבריטי-מאלזי, אחת האוניברסיטאות הפרטיות במלזיה וכיהן כאימאם באחד המסגדים.
ב-21 באפריל 2018, בעת שהיה בדרכו מביתו לתפילה במסגד, נהרג על ידי שני מתנקשים רכובים על אופנוע.
משטרת מלזיה חקרה את ההתנקשות.
משפחתו האשימה את המוסד בהריגתו, אך ישראל הכחישה באופן רשמי כל מעורבות בפרשה.
שר הביטחון אביגדור ליברמן, ציין כי "האיש לא היה צדיק.
הוא לא עסק בשיפור רשת החשמל או בשיפור התשתיות והמים.
אנחנו שמענו את ההודעות של ראשי חמאס שלקחו אחריות על האיש, הסבירו שהוא עסק בייצור הרקטות, בשיפור הדיוק של הרקטות" אך טען שמדובר בחיסול חשבונות פנימי של הארגון.
בתגובה להריגתו, האשים מנהיג חמאס אסמאעיל הנייה את המוסד בפעולה וקרא לה "פשע נורא".
הוא נקבר ב-26 באפריל ברצועת עזה.
הוא היה נשוי והותיר אחריו אישה ושלושה ילדים.
פאדי כיוף היה ילד פלא דרוזי-ישראלי.
בהיותו בגיל 5 החל לשיר באירועי חברה.
בגיל 9 יצא לאור תקליט ראשון משירתו בהפקת האחים ראובני, והפך למפורסם בישראל, השתתף בתוכניות אירוח רבות בטלוויזיה הישראלית אצל דן שילון ועוד.
בעיקר בשירה מזרחית בעברית ובערבית, מזוהה עם כמה להיטים בערבית המוכרים לציבור הישראלי כמו "עיישה" "בסבוסה" ו"מברוכּ עליכּ יא-עריס".
ברבים מהתקליטים הוצמד לשמו הכינוי "היהלום שבכתר".
שיתף פעולה עם עמותות חברתיות ובעיקר עם קו לחיים.
כרבים מבני הציבור הדרוזי בישראל אחיו הגדולים שירתו בצה"ל בשירות קרבי, הוא עצמו התגייס לחיל החינוך ושירת בלהקת פיקוד צפון עד מותו.
בהיותו כבן 19 בשבת ב-14 בפברואר 2004, נמצא מת בביתו, כמה שעות לאחר מכן נמצא גם חברו איהב וואהבי, חייל אף הוא, ירוי בשדה הסמוך לכפרם.
גרסת המשטרה כי השניים התאבדו עוררה זעם בקרב משפחותיהם, המחזיקות בגרסה כי ואיהב נרצח ופאדי מת מוות טבעי באתר יזכור נרשם "נפל בעת שירותו".
קבור בבית הקברות הצבאי בעוספיה.
הופעה חיה בפני חיילי צה"ל
פאדי - עווז אל פלפילו (אלבום בערבית)
פאדי אלסייד הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אנגלי, הידוע בעיקר בזכות תפקידו כראם סינג בסדרת הטלוויזיה "Class" (2016) סדרת ספין אוף של "דוקטור הו" של רשת BBC ומתפקידו בתור פאז בעונה השנייה של הסדרה "כנופיות לונדון" (2022).
אלסייד נולד ב-15 בספטמבר 1993 בבית החולים סנט מרי, בפדינגטון, לונדון, למשפחה-מוסלמית שהגיעה ממצרים.
הוא חבר ילדות של הראפרית ליטל סימז והופיע בכמה מהקליפים שלה.
בילדותו הוא רצה להיות כדורגלן.
עם זאת, הוא גילה עניין במשחק בזמן שהופיע בהצגות בבית הספר.
בגיל 16 אלסייד הצטרף לבית הספר לדרמה "תיאטרון השחקנים הצעירים" באיסלינגטון.
בשנת 2012, לאחר שקיבל את התפקיד הראשי הראשון שלו בסרט הקולנוע "אחי השטן", אלסייד התאהב במשחק וידע שהוא רוצה להיות שחקן.
על תפקידו בסרט ב"אחי השטן" הוא היה מועמד לפרס השחקן הטוב ביותר בפסטיבל הסרטים של לונדון.
הוא גם קיבל מועמדות לפרס "ALFS" כפרפורמר הצעיר הבריטי של השנה.
לאחר מכן הופיע אלסייד בכמה סדרות טלוויזיה, כמו "Casualty" ו"עדות אילמת".
בשנת 2014 הוא שיחק ערפד שדיבר ערבית בסדרה "פני דרדפול".
בשנת 2016 לוהק אלסייד לסדרה "Class", סדרת ספין אוף של הסדרה דוקטור הו.
פאדי סוואן הוא שופט חוקר צבאי לבנוני.
הוא נולד ב-1960, ולמד באוניברסיטת סן-ז'וזף.
הוא הפך לתובע ולשופט-חוקר בבעבדא, ובשנת 2009 מונה לשופט-חוקר בבית הדין הצבאי, שם פיתח מומחיות בתיקים הנוגעים לטרור, ופסק במאות תיקים הקשורים לארגוני הטרור המדינה האסלאמית, גַ'בְּהַת א-נוּסְרָה וארגונים תכפירים נוספים שנחשדו בטרור.
הוא גם ידוע בכתב האישום שהגיש נגד האסלאמיסט אחמד אל-אסיר ומחבלים נוספים שתקפו את חיילי צבא לבנון.
בשל העובדה שהוא נודע ביושרו ובהגינותו ובאי-השתייכותו למפלגה פוליטית, הוא מונה לשופט חוקר שיעמוד בראש ועדה שתחקור את נסיבות הפיצוץ בנמל ביירות שאירע באוגוסט 2020. עם זאת, בפברואר 2021 הוא הודח מתפקידו על ידי בית משפט המקורב לארגון חזבאללה, לאחר שהפנה אצבע מאשימה לעבר שרים מטעם אמל והאשים אותם ברשלנות.
הדחתו עוררה מחדש את גל ההפגנות בלבנון, בהשתתפות משפחות הנפגעים בפיצוץ שטענו כי הדחתו של סוואן היא המשך ניסיון הטיוח של ממשלת לבנון בהנהגת ארגון חזבאללה.
פאדי זידאן הוא כדורגלן ערבי-ישראלי המשחק בעמדת החלוץ במ.ס.
זידאן גדל בשכונת הדר הכרמל בחיפה והתחיל את הקריירה שלו בקבוצת הילדים של הפועל חיפה.
כשהיה בן 17 הצטרף למחלקת הנוער של מכבי נתניה וכעבור שנה הצטרף לזו של הפועל רמת השרון.
בעונתו היחידה בקבוצת הנוער של רמת השרון, הבקיע 34 שערים בליגה ועזר לה להעפיל לליגת העל בכדורגל לנוער.
ב-17 במרץ 2012 זידאן ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בתיקו 1-1 נגד הפועל פתח תקווה.
ב-11 במאי 2013 זידאן הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה בהפסד 1–2 לבני יהודה.
בינואר זידאן הצטרף לשבאב א-דאהרייה מליגת העל הפלסטינית.
בהמשך, שיחק גם בוואדי א-ניס ואהלי אל-ח'ליל.
בקיץ נבחן זידאן בבני סכנין, אך שוחרר וחזר להפועל רמת השרון.
בקיץ חתם זידאן במכבי פתח תקווה מליגת העל.
בפתח תקווה זכה לדקות משחק מעטות ובינואר חזר לליגה הלאומית כאשר חתם בהפועל כפר סבא.
בקיץ חתם זידאן בהפועל רמת גן, במדיה שיחזר את עונת השיא שלו בקריירה, כאשר כבש עשרה שערים ב-34 משחקי ליגה (רשם את אותו מאזן שנתיים לפני כן במדי רמת השרון).
בקיץ חתם זידאן בהפועל אום אל-פחם, ממנה שוחרר בתחילת נובמבר של אותה שנה וחזר להפועל רמת גן.
ב-9 בפברואר 2021 חתם זידאן בטורפדו כותאיסי מליגת העל הגאורגית.
ב-30 בינואר חתם בהפועל ראשון לציון.
ב-4 באוגוסט 2022 חתם באל-חיד הבחריינית והפך לכדורגלן הישראלי הראשון במדינה.
ב-28 בינואר 2023 חתם בז'טיסו מליגת העל הקזחית.
כאשר הצטרף לשבאב א-דאהרייה שיחק זידאן במקביל בנבחרת הצעירה של פלסטין, אך נאלץ לעזוב אותה כאשר חזר לשחק בליגה הישראלית.
ב-2 בספטמבר 2021 ערך זידאן את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת בהפסד 0–1 ל.
פאדישאה (פרסית پادشاه דרך פרסית אמצעית pādšāh מפרסית עתיקה pati-xšāyaθiya, במשמעות - "ריבון עליון, שליט, מלך, קיסר") הוא תואר מלוכני איראני, המשמש גם בכמה מדינות אסיה.
קודמו של התואר "פאדישה" היה התואר הפרסי "שאהאן-שאה", כלומר "מלך המלכים".
את התואר "פאדישאה" (אפשרויות: "פדשה" או "בדשה") נשאו המלכים של כמה מדינות באירואסיה, בפרט, האימפריה העות'מאנית (1299–1922) (טורקית padişahı), האימפריה של דוראני (1747–1823) עם מרכז באפגניסטן, האימפריה המוגולית (1526–1858) ואפגניסטן (1926 - יולי 1973).
לתקופה קצרה קיבלו שליטי כמה מדינות אחרות את התואר פדישה.
בעל התואר הרשמי האחרון היה זאהיר שאה (1914–2007).
האירופים ראו בתואר הפדישה מקביל לתואר הקיסר.
בשפות טורקיות מסוימות, המילה "פאדישאה" ("פדשה" או "בדשה") ובאוסטית (פדזה) פירושה "מלך", "קיסר" ושימשה בעיקר ביחס לצארים הרוסים.
האוכלוסייה הילידית של טורקסטן קראה לגנרל הרוסי צ'רנייב (שליט מטעם הצאר הרוסי באזור) "יירים-פדישה" ("שליט למחצה").
פאדי היא סדרת רקטות ארטילריות שארגון הטרור חזבאללה עושה בה שימוש, הסדרה כוללת חמש גרסאות: פאדי 1, פאדי 2, פאדי 3 ,פאדי 4 ופאדי 6.
לפי הנתונים הטכניים של הרקטות, ככל הנראה מדובר בגרסאות של רקטת ה-M-302 "ח'ייבר" (פאדי 2) והגרסה הקטנה יותר M-220 (פאדי 1).
רקטות הפאדי 3 ופאדי 4 אינן מוכרות למערכת הביטחון, אך ככל הנראה מבוססות על רקטות זלזאל איראניות או על טיל הרעד.
רקטות הפאדי מיוצרות על ידי חזבאללה עצמו, והן מדויקות יותר מהח'ייבר.
על פי ערוץ אל-מיאדין הלבנוני, רקטת פאדי 1 היא בעלת טווח של 80 ק"מ, באורך 6 מטרים וקוטר של 220 מ"מ, רקטת פאדי 2 היא בעלת טווח של עד 200 ק"מ וקוטר של 302 מ"מ.
הרקטות הן ממשפחת ה-m-302 תוצרת מרכז סרס הסורי בהן בוצע לראשונה שימוש במלחמת לבנון השנייה.
הרקטות פאדי 3, פאדי 4 ופאדי 6 לא מוכרות למערכת הביטחון, אך כנראה מדובר ברקטות M-302 בעלות טווח מוגדל, טילי זלזאל או רעד.
השימוש ברקטות על ידי חזבאללה
ב-22 בספטמבר 2024 חזבאללה שיגר לראשונה רקטות פאדי 1 ופאדי 2 לעבר בסיס רמת דוד בעמק יזרעאל, בתגובה להתנקשות באיבראהים עקיל ולהתפוצצויות מכשירי הקשר של חזבאללה מספר ימים לפני כן.
על פי טענת חזבאללה, הרקטות שוגרו ממתקני שיגור של טילי העימאד.
בתאונת דרכים שאירעה בזמן האזעקה בעמק יזרעאל נהרג נער כבן 17.
ב-24 בספטמבר טען חזבאללה כי תקף את מחנה שמשון בגליל התחתון ברקטת פאדי 3. ולמחרת ב-25 בספטמבר טען כי שיגר רקטה נוספת של פאדי 3 לכיוון מפעל לייצור חומרי נפץ ליד זכרון יעקב.
ב-1 באוקטובר, לאחר הפתיחה בתמרון הקרקעי בלבנון, טען חזבאללה כי שיגר רקטת פאדי 4 לעבר בסיס גלילות ומטה המוסד, בתגובה לחיסולו של נסראללה.
הרקטה גרמה לאזעקות ביישובים רבים בשרון, בשומרון ובגוש דן, והביאה לפציעתו של אדם אחד.
ב-12 בנובמבר טען חזבאללה כי תקף את בסיס חיל באוויר תל-נוף ברקטת פאדי 6. בסרטון לקיחת אחריות נראה משגר הרקטות וכן תוארו פרטים טכניים של הרקטה, אשר נראית כדומה מאוד לפאדי 2, ממנה הורד גודל חומר הנפץ בכדי להגדיל את טווח הרקטה.
על פי ערוץ אל-ג'דיד הלבנוני, רקטות הפאדי קרויות על שם פאדי חסן א-טוויל, פעיל חזבאללה שהצטרף לארגון בשנת 1982 ונהרג בג'זין שבדרום לבנון בשנת 1987 במסגרת פעילות נגד ישראל.
גופתו נשארה בשדה הקרב שמונה ימים.
אחיו הוא וויסאם א-טוויל שחוסל על ידי ישראל במהלך מלחמת חרבות ברזל בינואר 2024.
פאדי אל חטיב , המכונה "הנמר הלבנוני" ו־"אבו ג'יהאד", הוא כדורסלן עבר לבנוני, מהבולטים בתולדות המדינה.
לאורך הקריירה שיחק במספר קבוצות בליגה הלבנונית, וגם מחוץ ללבנון – בסוריה, אוקראינה וסין.
אל חטיב החל את הקריירה המקצועית שלו בשנת 1997, בגיל 17, במדי קבוצת סאג'סה, בה שיחק עד 2004. לאחר מכן עבר לעונה אחת לא-אִתִחאד חלב הסורית, אך שב לסאג'סה בשנת 2006.
עם סאג'סה זכה בשבע אליפויות לבנון, בשלושה גביעי אלופות אסיה ובשתי אליפויות ערביות לקבוצות.
בהמשך הקריירה שיחק גם בקבוצות נוספות בליגה הלבנונית, ובהן אל-ריאדי ביירות, שמפויל, עמשית והומנטמן ביירות.
בין השנים 2015–2017 שיחק בליגה הסינית במדי קבוצות פושאן לונג ליונס ופוג'יאן סטארג'נס.
בשנת 2017 שב לשחק בשמפויל, עד שהודיע על פרישה ראשונה בשנת 2020.
באוגוסט 2022 הכריז על חזרה לסאג'סה, באירוע מתוקשר בבית מלון ב־אשרפייה, בנוכחות מאמנו לשעבר ג'סאן סרקיס וחברו לקבוצה אלי משנתאף.
פרישתו הסופית הוכרזה במאי 2023.
אל חטיב ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת לבנון באליפות אסיה 1999, בה סיימה לבנון במקום השביעי.
באליפות אסיה 2001 הוביל את הנבחרת למקום השני, ונכלל בחמישיית הטורניר.
בעקבות ההישג, העפילה לבנון לאליפות העולם 2002. למרות הדחה בשלב הראשון, אל חטיב דורג בעשירייה הראשונה בטורניר עם ממוצע של 17.6 נקודות למשחק.
באליפות אסיה 2005 רשם ממוצע של 23.0 נקודות למשחק והוביל את לבנון לגמר שני ברציפות.
באליפות העולם ב-2006 כבש 35 נקודות מול נבחרת ונצואלה ו־29 בניצחון על נבחרת צרפת, אך הנבחרת לא העפילה לשמינית הגמר.
ב־2007 הוביל את לבנון לעוד סגנות, עם ממוצע של 28.4 נקודות, אך נכנע לאיראן בגמר.
אל חטיב השתתף עם הנבחרת גם באליפות אסיה 2009 ואליפות העולם 2010. את הופעותיו האחרונות ערך באליפות אסיה 2017.
ביולי 2020 קיבל אזרחות טורקית דרך השקעה במדינה.
בנו, ג'יהאד אל חטיב, הצטרף באוקטובר 2020 לקבוצת פנרבחצ'ה הטורקית.
פאדי ערפאת סלים אל-הדמי הוא כלכלן פלסטיני שכיהן מאפריל 2019 עד מרץ 2024 כשר לענייני ירושלים בממשלת אשתייה.
בעבר כיהן גם כמנכ"ל לשכת המסחר, התעשייה והחקלאות בירושלים.
אביו, ערפאת אל-הדמי, היה רופא וראש הוועד המנהל של בית החולים אל-מקאסד בעיר.
הוא מחזיק תואר ראשון במנהל עסקים מהאוניברסיטה האמריקאית בקהיר ותואר שני בניהול ויישום פרויקטים מהמכון למדע וטכנולוגיה של אוניברסיטת מנצ'סטר בבריטניה.
הוא כיהן כמנכ"ל לשכת המסחר והתעשייה של הרשות הפלסטינית בירושלים.
כמו כן שימש כחבר במספר ועדות חברתיות והתנדבותיות בירושלים, בה הוא נחשב לחבר פעיל ברשות האסלאמית העליונה, במועצת מועדון הסהר, באגודה להגנת המשפחה, באגודה הפלסטינית לנשות עסקים עסאלה ובקרן לחינוך לתעסוקה.
הוא שימש כמנהל מענקים ומומחה לפיתוח יכולות בתוכניות במימון הסוכנות האמריקנית לפיתוח בין-לאומי (USAID) המיושמות על ידי שירותי הסיוע הרפואי הקתוליים, וכמנהל תוכניות בפרויקט הארגונים הלא ממשלתיים הפלסטינים של הבנק העולמי כחלק מצוות של האגודה לרווחה חברתית.
כמו כן, עבד כאנליסט של תוכניות פיתוח החברה האזרחית בסוכנות הפיתוח של האו"ם (UNDP) במשך ארבע שנים.
ב-13 באפריל 2019 הושבע על ידי נשיא הרשות הפלסטינית מחמוד עבאס כשר לענייני ירושלים בממשלה הפלסטינית השמונה עשרה בראשות מוחמד אשתייה, תפקיד בו כיהן עד 31 במרץ 2024. ב-28 באוקטובר 2019 הקים עבאס את הוועדה העליונה לענייני ירושלים ומינה אותו כחבר.
אל-הדמי נשוי ואב לשלושה ילדים.
ב-2020 נעצר אל-הדמי על ידי ישראל בפעם הרביעית, יחד איתו נלקחו מסמכים וסכומי כסף גדולים שהחזיק במזומן.
בהמשך הוא הגיש תלונה למח"ש וטען כי השוטרים התעללו בו ובאשתו.
מוקדם יותר הוא נעצר בסוף יולי 2019 במזרח ירושלים והוחזק במעצר במשך מספר שעות בעקבות פעילות פוליטית אסורה.
נטען כלפיו כי הוא ליווה יחד עם בכירים פלסטינים נוספים את נשיא צ'ילה, סבסטיאן פיניירה, בביקורו בהר הבית.
בשגרירות צ'ילה טענו כי משלחתו של הנשיא לא הסכימה לשום ליווי רשמי של גורמים מהרשות הפלסטינית ולא הייתה מודעת לנוכחותם בביקור בהר, שהוגדר כפרטי.
סגן ראש העיר ירושלים אריה קינג טען אז כי אל-הדמי "מהלך אימים על כל מי שרוצה למכור בתים בירושלים.
הוא חוקר ובודק ומעביר מידע.
הוא סוג של מאפיונר של הרשות הפלסטינית.
ב-2021, במהלך המאבק בשכונת שמעון הצדיק, טען כי "הניסיונות של ממשלת ישראל להציג זאת כמאבק משפטי על מקרקעין לא יוליכו שולל איש.
כל העולם יודע שהנושא מדיני וכי מדובר בניסיון ליישב מתנחלים במקומם של הבעלים המקוריים של הקרקע.
איננו סומכים על מערכת המשפט הישראלית, ואנו יודעים, מתוך ניסיון לאורך עשרות שנים, כי בתי המשפט הללו אינם אלא כלי ביצועי הפועל לטובת ממשלת ישראל והמתנחלים".
באותה שנה גם האשים את ישראל בפגיעה במסגד אל-אקצא.
ב-2022 נאבק נגד כוונת ישראל לקדם את התוכנית להקמת רכבל בעיר העתיקה, והגיב להחלטת בג"ץ לדחות עתירות שהוגשו בנושא, כי זו "הסלמה מסוכנת של ההתנחלות בירושלים המזרחית המחזקת את מאמצי ישראל הכוח הכובש לייהד את העיר".
באוגוסט 2023 האשים את ישראל בפשעי כיבוש בירושלים ובהשתלטות על בתים של פלסטינים.
הוא טען כי "כוחות הכיבוש הישראלי ממשיכים בהתקפותיהם הפראיות נגד הפלסטינים ע"י הרצח, המעצרים והגירושים מעיר אל-קודס, והתקפת התלמידים והמורים".
הוא האשים כי "הפרות ישראליות רבות בעיר מסתכמות בפשעי מלחמה ופשעים נגד האנושות, תוך קריאה לפעולה בינלאומית דחופה, על ידי מתן הגנה בינלאומית לעמנו, המובילה לסיום הכיבוש הזה על ידי הקמת מדינה פלסטינית שבירתה ירושלים".
פאו גאסול סאס (בספרדית: Pau Gasol Sáez; נולד ב-6 ביולי 1980) הוא כדורסלן עבר ספרדי אשר שיחק בעמדות הפאוור פורוורד והסנטר.
גאסול שיחק בנבחרת ספרד בין השנים 2001 עד 2021.
גאסול החל את הקריירה בברצלונה, ולאחר מכן עבר ל-NBA שם שיחק בין היתר בקבוצת ממפיס גריזליס במדיה זכה בתואר רוקי השנה ב-2002, בלוס אנג'לס לייקרס, עמה זכה בשתי אליפויות בעונות ו- ובקבוצות נוספות.
הוא השתתף שש פעמים במשחק האולסטאר של ה-NBA, וזכה בתארים קבוצתיים ואישיים רבים גם במדי נבחרת ספרד.
אחיו הצעיר של פאו, מארק גאסול, גם הוא כדורסלן.
פאו חבר בהיכל התהילה של הכדורסל משנת 2023. ב-2021 נבחר לוועד האולימפי הבין-לאומי.
גאסול נולד בברצלונה למריסה סאס ולאגוסטי גאסול, ובילה את מרבית ילדותו בספרד.
הוא החל לשחק בקבוצת הכדורסל של בית הספר שלו שנקרא "אלווירנה", אך מאוחר יותר חתם על חוזה במועדון כדורסל בשם קורנלה.
בגיל 16 הוא הצטרף למחלקת הנוער של ברצלונה.
באותה תקופה שיחק גאסול בנבחרות הצעירות של ספרד, וב-1998 הוביל את נבחרת הנוער לזכייה הן בטורניר אלברט שווייצר והן באליפות אירופה עד גיל 18.
בעונת קודם גאסול לראשונה לקבוצה הבוגרת של ברצלונה, ושיחק 11 דקות בסך הכול.
בעונה שלאחר מכן מעמדו השתפר מעט בקבוצה והוא שיחק כ-15 דקות בממוצע למשחק.
בעונת , שהייתה האחרונה שלו באירופה, הגיע גאסול לשיאו במדי ברצלונה כאשר השיג ממוצעים של 11.3 נקודות ו-5.2 ריבאונדים למשחק.
הוא סייע לקבוצתו לזכות באותה עונה הן באליפות ספרד והן בגביע המלך הספרדי, ואף נבחר ל-MVP של סדרת הגמר בליגה, בה הוביל את הקבוצה לניצחון על ריאל מדריד.
לאחר אותה עונה הגיש גאסול את מועמדותו לדראפט ה-NBA, ונבחר במקום השלישי על ידי אטלנטה הוקס.
מיד לאחר הדראפט הועבר לקבוצת ממפיס גריזליס בתמורה לשריף עבדור-רחים.
כבר בראשית דרכו ב-NBA ובממפיס החל גאסול להפגין יכולת מרשימה, ובעונתו הראשונה בליגה קלע 17.6 נקודות, הוריד 8.9 ריבאונדים והעמיד 2.1 חסימות בממוצע למשחק.
הוא הפך במהרה לאחד מהשחקנים הבכירים בממפיס, כאשר היה היחיד שהשתתף בכל 82 משחקיה ופתח בחמישיית הקבוצה ב-79 מתוכם.
בעקבות יכולתו המרשימה זכה גאסול בתואר רוקי השנה ב-NBA לעונת והפך לאירופי הראשון בהיסטוריה שזוכה בתואר זה, ובנוסף נבחר לחמישיית הרוקיז הראשונה של העונה.
בעונתו השנייה בממפיס, , הוביל גאסול את הקבוצה בקליעות עם 19 נקודות ו-8.8 ריבאונדים בממוצע למשחק, ועונה שנייה ברציפות השתתף בכל משחקיה של הקבוצה ואף פתח בחמישייה בכל אחד מהם.
בעונת השיג גאסול ממוצעים של 17.7 נקודות ו-7.7 ריבאונדים למשחק, והגיע לשני ציוני דרך אישיים - הוא קלע את הנקודה ה-3,000 שלו במשחק באוקטובר 2003 נגד בוסטון סלטיקס, והוריד את הריבאונד ה-1,500 שלו נגד אורלנדו מג'יק.
באותה עונה החמיץ גאסול משחק לראשונה בקריירה שלו בעקבות פציעה ברגלו, ובכך נעצר רצף של 240 משחקים בהם לקח חלק.
בעזרת יכולתו הטובה סייע גאסול לממפיס להעפיל לראשונה בתולדותיה למשחקי הפלייאוף באותה עונה, שם פגשה הקבוצה את סן אנטוניו ספרס בסדרת הסיבוב הראשון.
בסדרה זו הוא שיפר במעט את ממוצע הקליעות שלו ואף קלע 22 נקודות במשחק הרביעי, אך לא מנע את הדחתה של ממפיס בתום סדרה בת ארבעה משחקים בלבד, מבלי להשיג אף ניצחון.
בעונת השיג גאסול ממוצעים דומים מאוד לאלו שהשיג בקודמתה בנקודות ובריבאונדים.
בינואר 2005 הוא קלע 31 נקודות וחסם ארבע חסימות במשחקה של קבוצתו נגד אינדיאנה פייסרס, ובעקבות כך הפך לשחקן העשירי המהיר ביותר שמגיע הן ל-5,000 נקודות והן ל-500 חסימות במהלך הקריירה מאז שנת 1974. בנוסף, סייע גאסול לממפיס להעפיל באותה עונה למשחקי הפלייאוף בפעם השנייה ברציפות.
עם זאת, הקבוצה הודחה פעם נוספת בסיבוב הראשון מבלי לנצח אף משחק, הפעם על ידי פיניקס סאנס.
במהלך עונתו החמישית בממפיס, עונת , הפך גאסול ללוקח הריבאונדים המוביל של הקבוצה בכל הזמנים, כאשר הוריד את הכדור החוזר ה-3,072 בקריירה במשחק במרץ 2006 נגד ניו יורק ניקס.
בין 24 בינואר ל-28 בינואר באותה שנה הוא קלע 29 זריקות רצופות מקו העונשין, והשתווה במקום השני במספר קליעות העונשין הרצופות בתולדות ממפיס.
רצף זה כלל שני משחקים בהם קלע בכל 12 ניסיונותיו מהעונשין, והייתה זו ההופעה הטובה ביותר בתולדות ממפיס מקו העונשין במשחק בודד.
גאסול השיג ממוצעים של 20.4 נקודות, 8.9 ריבאונדים ו-4.6 אסיסטים למשחק והעפיל עם ממפיס בשלישית לסיבוב הפלייאוף הראשון, שם הודחה הקבוצה על ידי דאלאס מאבריקס.
באותה עונה הגיע גאסול לאחד מההישגים החשובים בקריירה שלו, כאשר נבחר לראשונה להשתתף במשחק האולסטאר של ה-NBA בתור אחד מהמחליפים בנבחרת המערב.
בעקבות ההישג הפך גאסול לספרדי הראשון בהיסטוריה שמשתתף במשחק האולסטאר וכן לשחקן הראשון של ממפיס גריזליס שעושה זאת.
בזמן פגרת סוף-שבוע האולסטאר דורג גאסול בין עשרת הפורוורדים המובילים במערב בנקודות, בריבאונדים, באסיסטים ובחסימות.
לפני עונת זכה גאסול עם נבחרת ספרד באליפות העולם בכדורסל וזכה בתואר ה-MVP של הטורניר.
בעקבות פציעה ברגלו שנגרמה במשחק חצי הגמר הטורניר נאלץ גאסול להחמיץ את 23 המשחקים הראשונים של העונה, אך לאחר חזרתו הגיע לשיא הקריירה שלו כאשר העמיד ממוצעים של 20.8 נקודות, 9.8 ריבאונדים ו-2.1 חסימות למשחק.
הוא דורג במקום השני בין הסנטרים בליגה במספר הנקודות שקלע.
באותה עונה זכה גאסול למספר הישגים אישיים - הוא הפך ל של ממפיס בכל הזמנים לאחר שעקף את שריף עבדור-רחים, ושבר גם את שיאי המועדון בקליעות מקו העונשין, בקליעות מ ובדקות המשחק ששיחק.
בעקבות חוסר ההצלחה שנחלה ממפיס בפתיחת עונת , הביע גאסול את רצונו לעבור לשחק בקבוצה חזקה בליגה.
לבסוף הוא הועבר בפברואר 2008 ללוס אנג'לס לייקרס, בעסקה מתוקשרת במסגרתה הועברו לממפיס קוואמי בראון, ג'וואריס קריטנטון, ארון מקי וזכויות הדראפט על מארק גאסול, אחיו הצעיר של פאו.
עם הגעתו ללייקרס נתלו בגאסול ציפיות רבות להפוך לכוכב השני של הקבוצה לצד קובי בראיינט, ולהיות השחקן שיסייע לבראיינט וללייקרס להשיג את תואר אליפות הליגה.
בעת עזיבתו את ממפיס החזיק גאסול ב-12 שיאים שונים של המועדון בכל הזמנים.
כבר בתחילת דרכו בלייקרס פתח גאסול בקביעות בחמישיית הקבוצה, וסייע לה לסיים את העונה הסדירה במקום הראשון במערב עם מאזן של 57 ניצחונות ו-25 הפסדים, בעוד הקבוצה העמידה מאזן של 5–22 במשחקים בהם השתתף.
בראיינט עצמו העיד כי שיתוף הפעולה בינו לבין גאסול בהתקפת הלייקרס עבד מצוין כבר מהפתיחה.
הוא קלע 18.8 נקודות והוריד 7.8 ריבאונדים בממוצע למשחק עד לסיום העונה במדי הלייקרס.
במשחקי הפלייאוף סייע גאסול ללייקרס לנצח את דנוור נאגטס בסיבוב הראשון, ובכך עבר לראשונה בקריירה שלו שלב בפלייאוף.
הוא הצטיין במיוחד במשחק הראשון של אותה סדרה, בו קלע 36 נקודות, הוריד 16 ריבאונדים ומסר 8 אסיסטים.
בסיבוב הבא סייע גאסול לקבוצתו לנצח את יוטה ג'אז ולהעפיל לגמר המערב, ולאחר הניצחון על סן אנטוניו ספרס בשלב זה, הפך לשחקן הספרדי הראשון בהיסטוריה שמגיע לסדרת גמר ה-NBA.
בסדרת הגמר, מול בוסטון סלטיקס, ירדה בצורה ניכרת יכולתו של גאסול וקבוצתו הפסידה בתום סדרה של שישה משחקים.
בסיכומם של משחקי הפלייאוף הראשונים שלו עם לוס אנג'לס לייקרס היה גאסול הקולע השני בטיבו בקבוצה עם 16.9 נקודות למשחק, וכן דורג שני במדדי הריבאונדים (9.3) והאסיסטים (4) למשחק.
הוא הוביל את הקבוצה במדד החסימות עם 1.9 בממוצע, והשיג עשר פעמים דאבל דאבל במהלך הפלייאוף.
בעונת השיג גאסול ממוצעים של 18.9 נקודות ו-9.5 ריבאונדים למשחק, ונבחר בפעם השנייה בקריירה להשתתף במשחק האולסטאר של ה-NBA.
הוא אף זכה בתואר שחקן החודש במערב בחודש פברואר, לאחר שסייע ללייקרס לנצח 11 מתוך 13 משחקיה בחודש זה, כולל ניצחונות חוץ על בוסטון ועל קליבלנד קאבלירס.
יחד עם שחקנים כמו למאר אודום ודרק פישר, היה גאסול אחד מהשחקנים הבכירים שסייעו לבראיינט, והשילוב המוצלח ביניהם הוביל את הלייקרס לזכייה באליפות ה-NBA.
גאסול שמר על יכולת עקבית במשחקי הפלייאוף לנצח את אורלנדו מג'יק בחמישה משחקים בסדרת הגמר, בדרך לאליפות הראשונה בקריירה שלו.
בעקבות העונה המוצלחת זכה גאסול בסיום שנת 2009 בכל שלושת התארים המרכזיים של כדורסלן השנה באירופה - מר אירופה, פרס יורוסקאר ושחקן השנה של פיב"א אירופה.
בעונה הבאה, , המשיך להפגין יכולת מרשימה והשיג לראשונה ממוצעים עונתיים של "דאבל דאבל" - 18.3 נקודות ו-11.3 ריבאונדים.
הוא נבחר בפעם השנייה ברציפות למשחק האולסטאר ולחמישייה השלישית של העונה.
במשחק השישי של סדרת הסיבוב הראשון בפלייאוף, מול אוקלהומה סיטי ת'אנדר, קלע סל ניצחון לזכות קבוצתו שבזכותו עלתה לשלב הבא, שם ניצחה את יוטה ג'אז.
לאחר ניצחון על פיניקס סאנס בגמר המערב העפיל גאסול עם הלייקרס בפעם השלישית ברציפות לסדרת הגמר, שם פגשה פעם נוספת את בוסטון.
במשחק השביעי שהכריע את הסדרה קלע גאסול 19 נקודות והוריד 18 ריבאונדים, בדרך לניצחון קבוצתו ולזכייה באליפות השנייה שלו.
ביולי 2014 חתם גאסול בשיקגו בולס לאחר שדחה הצעה להאריך את חוזהו בקבוצתו הקודמת, לוס אנג'לס לייקרס.
גאסול החל את עונתו הראשונה במדי שיקגו בולס בצורה מצוינת ואף נבחר לחמישייה הפותחת של המזרח במשחק האולסטאר, שהתקיים בניו יורק.
ב-4 ביולי 2016 חתם גאסול בסן אנטוניו ספרס.
בעונת העפיל עם הספרס לגמר האזור המערבי, בו הפסידו לגולדן סטייט ווריורס בתוצאה 0–4. בעונה העוקבת הודחה סן אנטוניו, שוב על ידי הווריורס, כבר בסיבוב הפלייאוף הראשון (1–4).
במרץ 2019, לאחר שתי עונות וחצי בסן אנטוניו, שוחרר גאסול מהספרס וחתם על חוזה במילווקי באקס.
ביולי 2019 חתם גאסול על חוזה בפורטלנד טרייל בלייזרס.
ב-20 בנובמבר 2019 שוחרר מהקבוצה בשל פציעה בכף רגלו, מבלי ששיחק במדיה.
חזרה לברצלונה ופרישה ממשחק פעיל