tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
אל מחוץ להגדרה הרחבה של מסורת פוליטית ליברלית, מרקסיסטים רואים בהשפעות חיצוניות מסוגים שונים (כולל כספיות, ראו להלן) הנמצאות בכל מקום, את הכלל יותר מאשר יוצא מהכלל.
ייצור הוא תהליך מחוברת, או מצוי בתלות הדדית מוחלטת.
מצד שני, תחת הקפיטליזם זכויות קניין, הקצבת ההכנסה וביצוע החלטות כלכליות, הופכים במידה רבה לאינדיבידואליים.
במטרה למנוע סתירה זו בין ייצור מחוברת לביצוע-החלטה אינדיבידואלי, לעיתים קרובות מרקסיסטים יראו תכנון כלכלי דמוקרטי, כחלק מפתח של סוציאליזם.
דוגמאות להשפעות חיצוניות אלו כוללות:
זיהום על ידי פירמה, הגורם מטרד או נזק לאחרים.
זוהי דוגמה להשפעה חיצונית שלילית, עלות חיצונית או רווחיות שלילית חיצונית.
בניסיון עסקי לחתוך מחירים, מחלקת הדואר מבקשת מכל העובדים לאסוף את הדואר של עצמם מחדר הדואר.
מחלקת הדואר מפחיתה את עלויותיה, אך החברה סובלת מחוסר יעילות.
הזמן הנוסף של עובדים בחדר הדואר מהווה עלות חיצונית.
דיג הנעשה על ידי חברת דיג בים הפתוח מכלה את מלאי הדגים שיעמוד לרשותן של חברות אחרות.
זוהי דוגמה למקור רכוש משותף, שלפעמים זוכה להתייחסות כאל הטרגדיה של נחלת הכלל.
נטיעה פרטית בגן מעורר תשומת לב בחזית הבית יכולה להעניק רווחה לאחרים הגרים במתחם.
זוהי דוגמה ל השפעה חיצונית חיובית, השפעה חיצונית מועילה, תועלת חיצונית או חיסכון חיצוני.
סחורות בעלות השפעות חיצוניות חיוביות ידועות כמוצרים חיוניים.
אדם הקונה טלפון-תמונה מגדיל את השימושיות של טלפונים כאלו עבור הצרכנים שכבר מחזיקים אותם בבעלותם.
דבר זה יכול להוביל לקבלה כללית של טלפונים מסוג זה.
זוהי דוגמה להשפעה חיצונית רשתית.
איל-הון הקונה מספר רחב של בתים בעיר גורם למחירים לעלות ולכן, גורם לאנשים אחרים הרוצים לרכוש דירה, להיות במצב כספי גרוע יותר (ואפשר אף להוצאתם מהשוק), אינו גורם להשפעה חיצונית, מכיוון שהאפקט הוא דרך המחירים ונחשב לחלק מהתפקוד הנורמלי של השוק.
לחלופין, אפקטים אלו נקראים לפעמים "השפעות חיצוניות כספיות", בעלי השפעות חיצוניות הנקראות, כמוגדר לעיל, "השפעות חיצוניות טכנולוגיות".
מאמר זה מחשיב רק את הסוג השני מבין השניים.
השפעות חיצוניות חשובות בכלכלה בגלל שהן מובילות לאי-יעילות .
בגלל שליצרני השפעות חיצוניות אין תמריץ לקחת בחשבון את השפעות פעולותיהם על אחרים, תהיה התוצאה אי-יעילות.
תהיה יותר מדי פעילות הגורמת להשפעות חיצוניות שליליות כגון זיהום ולא מספיק פעילות הגורמת להשפעות חיצוניות חיוביות, יחסית לתוצאה האופטימלית.
כמצוין, עלויות חיצוניות יכולות להשליך גם על קונפליקטים מדיניים, תביעות משפטיות מלאות איבה וכדומה.
דבר זה עלול להפוך את בעיית ההשפעות החיצוניות למסובכת מדי להשגת יעילות פארטו.
רבות מהחשובות ביותר שבהשפעות החיצוניות בכלכלה עוסקות בזיהום וסביבה.
על כך ראו במאמר כלכלה סביבתית.
הניתוח הכלכלי המקובל של השפעות חיצוניות יכול להיות מודגם תוך שימוש בדיאגרמה סטנדרטית של היצע וביקוש, אם ניתן לבטא השפעה כנ"ל במונחים כספיים.
עקומת ביקוש או היצע חיצונית נוספת, כמתואר בדיאגרמות שלהלן.
אחת העקומות היא "המחיר הפרטי", אשר לקוחות ישלמו כאינדיבידואלים עבור כמויות נוספות של הסחורה (בשווקים תחרותיים, העלות הפרטית השולית) והעקומה האחרת היא המחיר האמיתי, אשר החברה ככלל משלמת עבור ייצור וצריכה של ייצור גדול יותר של הסחורה (העלות השולית החברתית).
באופן דומה, ייתכן ויהיו שתי עקומות עבור הביקוש לסחורה או התועלת ממנה.
עקומת הביקוש החברתי תשקף את התועלת לחברה ככלל, בעוד עקומת הביקוש הנורמלי משקפת את התועלת לצרכנים כפרטים, ומשתקפת כביקוש אפקטיבי בשוק.
הגרף שמשמאל מציג השפעות חיצוניות שליליות.
למשל, מניחים כי תעשיית הפלדה פועלת בשוק תחרותי – לפני אכיפת חוקי שליטה על כמות הזיהום (למשל, תחת לסה פר).
העלות הפרטית השולית נמוכה מזו החברתית או הציבורית, כלומר העלות של ארובות העשן וזיהום המים.
דבר זה מיוצג על ידי המרחק האנכי בין שתי עקומות ההיצע.
מניחים, כי אין השפעות חיצוניות מועילות ולכן התועלת לחברה שווה לתועלת הפרט.
אם הצרכנים ייקחו בחשבון אך ורק את העלות הפרטית עבורם, הם ימצאו עצמם במצב של מחיר Pp וכמות Qp, במקום מצב יעיל יותר של מחיר Ps וכמות Qs.
האפשרות השנייה משקפת את הרעיון שהתועלת החברתית השולית צריכה להיות שווה לעלות החברתית השולית, כלומר שהייצור צריך לגדול רק כל עוד התועלת החברתית השולית גדולה מהעלות החברתית השולית.
התוצאה היא ששוק חופשי הוא בלתי יעיל, היות שבכמות Qp, התועלת החברתית פחותה מהעלות החברתית, כך שהחברה ככלל הייתה נמצאת במצב טוב יותר אם הסחורות בין Qp לבין Qs לא היו מיוצרות.
הבעיה היא שאנשים קונים וצורכים יותר מדי פלדה.
דיון זה רומז שהשפעות חיצוניות שליליות (כדוגמת זיהום אוויר) הן לא רק בעיה אתית; יש כאן יותר מאשר פירמות תאבות למיקסום רווחים.
הבעיה היא אחת מבעיות חוסר היכולת לגשר בין עלויות פרטיות שוליות ובין עלויות חברתיות, בעיות שאינן נפתרות על ידי שוק חופשי.
ישנה בעיה באיזון של תקשורת חברתית ותיאום לצורך איזון תועלות ועלויות.
דיון זה רומז גם כי זיהום אינו נפתר על ידי שווקים חופשיים.
למעשה, מונופול יכול להשתמש בחלק מרווחיו המופרזים לצורך הפנמת ההשלכות החיצוניות (תשלום עלויות הזיהום).
מתקבל יותר על הדעת, כי מונופול יגביל את הכמות המוצעת על ידו, באופן מלאכותי, במטרה למקסם רווחים.
דבר זה ייתן, למעשה, תועלות לחברה, כי פירוש הדבר יהיה פחות זיהום מאשר במצב תחרותי.
בתחרות משוכללת יצטרכו פירמות לייצר בהתאם לתמריצי השוק (עלויות פרטיות): אם מתחרה בודד יחליט להפנים עלויות חיצוניות, יצטרך להציע את מוצריו במחיר גבוה משל מתחריו, מה שיגרום לפליטתו מהשוק.
לכן, דרושים כמה פתרונות קולקטיביים כגון התערבות ממשלתית האוסרת או מרתיעה מפני זיהום (בעזרת אמצעים כגון מיסים כדוגמת מיסים פיגוביאניים), או כלכלה אחרת כגון כלכלה השתתפותית.
הגרף שמשמאל מציג השפעות חיצוניות חיוביות או מועילות.
לדוגמה, מניחים כי תעשיית תרכיבי חיסון נגד אבעבועות שחורות פועלת בשוק תחרותי.
התועלת השולית הפרטית מקבלת חיסון פחותה מזו החברתית או הציבורית.
אדם אחד שקיבל חיסון עשוי להפחית את סיכויי ההידבקות של לא-מחוסנים אחרים.
התועלת השולית החיצונית מקבלת חיסון נגד אבעבועות שחורות מיוצגת על ידי המרחק האנכי בין 2 עקומות הביקוש.
בהנחת היעדר עלויות חיצוניות, העלות החברתית שווה לעלות האישית.
אם צרכנים לוקחים בחשבון רק תועלות פרטיות מקבלת החיסון, יימצא השוק במצב של מחיר Pp וכמות Qp כמקודם, במקום להימצא במצב יעיל יותר של מחיר Ps וכמות
האפשרות השנייה משקפת שוב את הרעיון שתועלת חברתית שולית צריכה להיות שווה לעלות חברתית שולית, כלומר שהייצור יגדל רק כל עוד התועלת החברתית השולית תעלה על העלות החברתית השולית.
התוצאה בשוק בלתי כבול היא אי-יעילות, היות שבכמות Qp> התועלת החברתית גדולה מהעלות החברתית ולכן, היה טוב יותר לחברה ככלל אם יותר סחורות היו מיוצרות.
הבעיה היא שאנשים קונים מעט מדי תרכובות חיסון.
העניין של תועלות חיצוניות קשור למוצרים ציבוריים – לדוגמה, מוצרים שקשה, אם לא בלתי אפשרי, למנוע מאנשים ליהנות מהם.
לייצור מוצר ציבורי ישנן השפעות חיצוניות מועילות לציבור, כולו או כמעט כולו.
כמו עם עלויות חיצוניות, גם כאן ישנה בעיה של תקשורת חברתית ותיאום לשם איזון בין עלויות ותועלות.
דבר זה מרמז גם כן, כי חיסון אינו דבר הניתן לפתרון על ידי שווקים תחרותיים.
ייתכן שהממשלה תצטרך להתערב בעזרת פתרון קולקטיבי כגון סיבסוד או דרישה חוקית להשתמש בתרכיב חיסון.
אם הממשלה עושה כן, המוצר ייחשב למוצר חיוני.
רונלד קואס טען, כי יחידים יוכלו לארגן עסקאות כדי להביא לתוצאה יעילה ולפסול השפעות חיצוניות, ללא התערבות ממשלתית.
על הממשלה להגביל את תפקידה להקלה על עסקאות בין קבוצות או יחידים הנוגעים בדבר, ולאכוף חוזים שנכרתו כתוצאה ממשא ומתן.
תוצאה זו, הידועה כחוק קואס, דורשת כי:
זכויות קניין יהיו מוגדרות היטב
מספר האנשים המעורבים יהיה קטן
עלויות המשא ומתן יהיו מאוד קטנות
אם כל התנאים הללו מתקיימים, השחקנים בשוק הפרטי יכולים לפתור את בעיית ההשפעות החיצוניות באמצעות משא ומתן זה עם זה.
לכן, כלל זה אינו מתייחס למקרה תעשיית הפלדה הנדון לעיל.
לדוגמה, כאשר מפעל פלדה פולש לריאותיהם של יחידים רבים באמצעות הזיהום שהוא יוצר, יהיה זה קשה אם לא בלתי-אפשרי שכל נפגע יחיד ינהל משא ומתן על קבלת פיצויים בשל כך.
תהליך של משא ומתן כנ"ל עלול אף להיות יקר במידה קיצונית, בעיקר כאשר כמה יחידים עלולים להתפתות ולהיות טרמפיסטים, הנהנים ממשא ומתן זה מבלי לשלם על כך מחיר כלשהו.
לכן, הגישה הנפוצה בקרב כלכלנים היא להכפיף את המפעל לרגולציה ממשלתית שתגביל את כמות הזיהום שמותר לו לפלוט לאוויר, ולממן את עלות הרגולציה והאכיפה באמצעות הטלת מיסים.
מקרה תרכובת החיסון גם כן אינו מתיישב עם חוק קואס.
על יצרניות תרכובות החיסון יהיה להתכנס על מנת לשחד מספר רחב של לקוחות לקבלת הזריקה.
פירמות בודדות ינסו להיות טרמפיסטיות ולא לשלם עבור שיחוד זה.
במקרים רבים, יהיה זה פשוט יותר לערב את הממשלה.
אין זה אומר כי חוק קואס אינו רלוונטי כלל.
לדוגמה, אם חוטב-עצים מתכנן לכרות יער, כאשר לצעד זה תהיה השפעה שלילית על מקום נופש סמוך, יהיה זה די אפשרי כי חוטב העצים יוכל להתכנס יחד עם בעל מקום הנופש ולסכם על עסקה.
לדוגמה, בעל מקום הנופש יוכל לשלם לחוטב העצים עבור אי כריתת היער, או לרכוש את היער.
במונחי הדוגמאות שהחלו ערך זה, לספר למישהי כי הבושם שלה דוחה, יכול בקלות להביא להחלפתו, בעוד שדברי שבח על בגדים של לובש תחפושת יכולים לעודד בעתיד לבישת בגדים דומים.
כמובן, ייתכן כי אף אחד מההסכמים הללו לא יוכל לעבוד כמתבקש.
כמו כן, ייתכנו מקרים שבהם אין צורך בהתערבות ממשלתית.
ייתכן שאורחות החיים המסורתיים התפתחו כדרכים לטפל בהשפעות החיצוניות השליליות והחיוביות.
לחלופין, קהילות המתנהלות באופן דמוקרטי יכולות להגיע להסכמה על טיפול בדרכים ידידותיות בעלויות ותועלות חיצוניות.
השפעה חברתית היא תהליך המתרחש על רגשותיו, דעותיו או מעשיו של אדם המושפע מאנשים אחרים.
אמצעיה של ההשפעה החברתית מגוונים והיא מתנהלת על ידי מתן דוגמה אישית, על ידי שכנוע והנמקה בדרך ההיגיון והמדע, על ידי תעמולה והצגת דברים מגמתית, על ידי איום בשימוש בכוח ובנקיטת אמצעי תגמול.
ההשפעה החברתית מופעלת באמצעות צינורות שונים, החל ממגע אישי בלתי פורמלי (באינטרנט) ועד אמצעי תקשורת המוניים (עיתונים, רדיו, טלוויזיה).
בחברה התעשייתית פועלים בדרך כלל שני צינורות אלה ביחד: אמצעי התקשורת ההמוניים משפיעים על "מנהיגי דעת הקהל" המקומיים, ועל ידי מגע אישי מועברת השפעה חברתית זו אל חברי קבוצותיהם הראשוניות.
מצב ההשפעה הוא איפה בעל מבנה אסימטרי: למשפיע נודע בדרך כלל מעמד חברתי עדיף על זה של המושפע, מעמד זה מקנה לו את הסמכות הנחוצה כדי שהשפעתו תהיה יעילה.
הסיכויים להצליח טובים יותר במצבי מעבר, בהם חסרה לפרט אוריינטציה ברורה והכוונה עצמית לגבי הפעולות וההתייחסויות הצפויות ממנו, והוא צופה לקבלן מידי אליטות משניות שונות שעימן הוא בא במגע.
הַשְּׁפֵלָה השווייצרית (גרמנית Schweizer Mittelland ; צרפתית Plateau Suisse) היא אחד משלושת אזורי הנוף העיקריים של שווייץ והיא חוצצת בין שני האחרים – האלפים השווייצרים מדרום-מזרח והרי היורה מצפון-מערב.
השפלה מכסה כ-30% משטחה של שווייץ, נופה שטוח עד גבעי, והיא שוכנת בגבהים של 400 עד 700 מטר.
השפלה היא האזור המיושב ביותר בשווייץ ושוכנות בה כל הערים הגדולות במדינה.
באזור זה ממוקמים גם המרכזים הכלכליים, התעשייתיים והתחבורתיים של המדינה.
השפלה השווייצרית תחומה באופן ברור ממערב על ידי הרי היורה, אך בצידה הדרומי והמזרחי מתרוממים הרי האלפים בהדרגה יחסית, וקו הגבול אינו ברור לחלוטין.
מקובל שזה עובר בסביבות קו הגובה של 1,500 מטר, והאזורים ההרריים יחסית, כמו בקנטון פריבור ובקנטון אפנצל משויכים לשפלה למרות שהם חלק מהרי הפרה-אלפים.
בקצה הצפון-מזרחי של השפלה משתרע אגם קונסטנץ והריין תוחם אותה מצפון, ובצידה הדרום-מערבי היא תחומה באגם ז'נבה.
עם זאת, גבולות אלה הם מדיניים בעיקרם, ומבחינה גאוגרפית השפלה ממשיכה אל תחומי צרפת בדרום-מערבה ואל גרמניה ואל אוסטריה בצפונה ובצפון-מזרחה.
אורכה של השפלה השווייצרית בתחומי שווייץ הוא כ-300 ק"מ, ורוחבה הולך וגדל בהדרגה מכ-30 ק"מ סמוך לז'נבה בדרום-מערבה, ועד לכ-70 ק"מ ליד אגם קונסטנץ בצידה הצפון-מזרחי.
השפלת מי תהום הוא מושג המתייחס לשליטה וויסות מפלס מי התהום לצורך ביצוע פעולות בנייה בתנאי יובש בתווך התת-קרקעי.
השפלת מי תהום נעשית בכמה שיטות, כאשר המקובלת והנפוצה ביניהן היא על ידי שאיבה.
הצורך בהשפלת מי תהום, נובע מהעובדה, כי עבודות מסוימות מצריכות ביצוע באזור הידוע כי רווי במי תהום ולא ניתן לבצע עבודות תת-קרקעיות, במקומות בהם מגיע מפלס מי התהום אל מעל לאזור העבודה (תמונה משמאל).
לשם ביצוע העבודות מתחת לקו המים, יהיה צורך להנמיך, או "להשפיל" את מי התהום באופן זמני.
תכנון מערך שאיבה מצריך קבלת נתונים שונים כדוגמת סוג הקרקע, קביעת מוליכות הקרקע, עומקה הרצוי של ההשפלה ורדיוס ההשפעה הרצוי של ההשפלה.
לדוגמה, במסגרת הקמת מנהרת תשתיות בחיפה התבצעה השפלת מי תהום 24 שעות ביממה, זאת על מנת לאפשר עבודות של הנחת אלמנטים טרומיים של מובל המנהרה.
בסיום העבודה על מקטע מסוים, הופסקה השאיבה ומפלס מי התהום חזר לגובהו המקורי.
הצורך בהשפלת מי תהום בישראל צומח יחד עם גידול האוכלוסייה, הציפוף העירוני, הבנייה לגובה והעברת התשתיות בתת-הקרקע.
היות שחלק ניכר מהבנייה בישראל מתבצעת בגוש דן באזורים הסמוכים לחוף לים, בהם מי התהום רדודים, במקרים רבים של חפירת 2 קומות מרתף למבנה, יש צורך בהשפלת מי תהום למשך תקופת הבנייה.
השפלת מי תהום באמצעות בארות עמוקות (Dewatering by deep wells) – במסגרת שאיבת מי תהום מבארות עמוקות, מתבצעים קידוחים עמוקים ומשאבות טבולות מורדות לבסיס הקידוח כשדיפון הקידוח נעשה באמצעות צינורות (P.V.C או דומיהם).
הקידוח נעשה באמצעות מכונת קידוח ושימוש בתמיסת פולימר למניעת התמוטטות הבור.
מיקום הקידוחים יהיה משני צידי החפירה המתוכננת ובמרחק כזה שיבטיח את הורדת מפלס מי התהום בהתאם לתכנון.
השפלת מי תהום באמצעות בארות רדודות/סיכות (Dewatering by wellpoints) – למעשה זוהי שיטת ניקוז בה מפלס מי התהום מושפל נקודתית, סביב גוף יונק, בהתאם לרדיוס השפעה הקשור לעוצמת היניקה של המשאבה.
רצף של גופים יונקים (="סיכות") וחפיפה בין רדיוסי ההשפעה של כל אחד מהם, יצור את השפלת מי תהום לעומק נדרש.
פרויקטים להשפלת מי תהום נבדלים זה מזה בתנאים הגאוהידרולוגיים, צורכי הפרויקט, שיקולי עלות כספית, גורמים רגולטורים ובסופו של דבר בשיטות הביצוע הנגזרות מהנ"ל.
תנאים גאוהידרולוגיים – מפלס מי התהום הוא דינמי ומשתנה כתלות בכמות מי הגשמים, השפעות מי הים, פעולות השפלה סמוכות וכו'.
מלבד זאת, נודעת חשיבות לסוג הקרקע.
כך, למשל, קרקע חולית היא בעלת מוליכות הידראולית גבוהה משל קרקע חרסיתית המקלה על שאיבת המים, בעוד שקרקע חרסיתית נוטה פחות להתנזלות מאשר חול.
צורכי הפרויקט – השפלת מי תהום נדרשת לעיתים בבנייה תת-קרקעית, ביסוס הקרקע, חפירת פירים וכו'.
המבנה המתוכנן מגדיר את עומק הקידוח הנדרש, היקף השאיבה ודרישות הדיפון והאיטום.
עלות כספית – עלויות ההשפלה עשויות להיות שיקול מצד היזם בהעדפת שיטה אחת על אחרת.
במקרי קיצון, עלויות גבוהות עשויות לגרום לזניחת פרויקט בנייה בהיקף קטן יחסית.
רגולציה – במדינת ישראל, פעולות השפלת מי תהום נעשות בתאום עם רשות המים ותאגידי המים.
הללו עשויות לדחות את הבקשה או להגבילה מטעמים סביבתיים (למשל: שמירה על מי תהום מפני זיהום או המלחה) או הנדסיים (למשל: קשיים בסילוק המים במערכות הביוב והתיעול).
שיטות ביצוע – לשיטות שונות יעילות משתנה בתנאים מסוימים.
כך למשל, עבור מי תהום בעומק רב, שאיבה על ידי "סיכות" תהיה לא אפקטיבית.
מנגד, בפרויקטים מתאימים, שאיבה על ידי סיכות תאפשר גמישות רבה יותר במיקומן מאשר קידוח בארות עמוקות.
כאשר מפלס מי תהום יורד הקרקע שוקעת וממלאת את נפח המים שנחסר.
שקיעת הקרקע יוצרת לעיתים בולענים שנפערים תחת כבישים, גשרים ובניינים.
קרקעות בערים רבות בעולם, בדגש על ערים הסמוכות לים, עוברות תהליך של שקיעה עקב שאיבת מי תהום והעמסת משקל על פני הקרקע.
בשר הוא מרכיב מרכזי בתזונה של מרבית בני האדם.
צריכת בשר מהווה נושא שנוי במחלוקת: מחד, זהו מצרך בסיסי בעל חשיבות תרבותית ודתית, שיש לו חשיבות רבה בכלכלה העולמית והוא מקור לחלבונים וחומרים מזינים חשובים; מאידך, יש אנשים שמאמינים שצריכת בשר אינה בריאה, ויש טיעונים מוסריים נגד אכילת בשר מסוגים שונים ונגד גידול בעלי חיים ושחיטתם לצורך אכילת בשר.
רוב סוגי הבשרים עשירים בחלבון.
בשרם של יונקים, ובעיקר אלה המגודלים בחקלאות מודרנית (בשר בקר, כבש, חזיר) מכיל גם כמויות ניכרות של שומן ובפרט שומן רווי.
כמו כן בשר מכיל ויטמינים ומינרלים כגון ברזל, אבץ, וויטמינים מקבוצת ויטמין B.
בנוסף, בבשר יש פחמימות המאוחסנות כגליקוגן.
לפי ארגון הבריאות העולמי, בשר מעובד (בשר שעבר תהליכים כימיים לצורך שימור לתקופה ארוכה) מוגדר כגורם מסרטן, ובשר אדום (רקמת שריר של יונקים מכל הסוגים) מוגדר כחשוד כמסרטן.
צריכת חלבון מהחי קשורה בעקביות לעלייה במסת השריר.
בנוסף, מחקרים רבים הראו כי תזונה עתירת חלבון הכוללת בשר מגבירה את קצב חילוף החומרים, ומפחיתה את הרעב.
הברזל, המצוי בכמות גבוהה בבשר אדום ובשר עוף, הוא יסוד חשוב לגוף.
הדרך היעילה ביותר לספוג מינרל זה היא באמצעות תרכובת "הֶם", הנמצאת בבשר בלבד.
בשר מכיל כמויות גדולות של חלבון, ורוב סוגי הבשר מכילים את כל סוגי חומצות האמינו הדרושות לגוף כדי לפתח שרירים באופן תקין.
בשר הוא מקור מובהק לוויטמין B12. הימנעות מצריכת בשר מגדילה את הסיכוי למחסור בוויטמין B12, העשוי להתבטא בירידה ביכולת החשיבה, שינויים באישיות, אנמיה ובילדים גם פגיעה בהתפתחות.
ארגון הבריאות העולמי פרסם ב-26 באוקטובר 2015 דו"ח לפיו בשר אולטרא-מעובד הוא מסרטן ודאי, ולכן נכלל בקבוצת הגורמים המסרטנים הגבוהה ביותר (קבוצה 1) לצד הסיגריות, האזבסט, האלכוהול והארסן.
המושג 'בשר מעובד' מתייחס לכל בשר (בקר, עוף, חזיר, כבש, הודו וכן הלאה) שעבר תהליכי שימור כגון המלחה, עישון, תסיסה, או הוספת כימיקלים לצורך הארכת חיי המדף שלו.
דוגמאות לבשר מעובד הן נקניקיות, נקניקים, פסטרמה, המבורגר וקבב.
לפי הדו"ח, הסוכנות הבינלאומית לחקר הסרטן בחנה כ-800 מחקרים שבדקו את הקשר בין צריכת בשר מעובד לבין הסיכון ללקות בסרטן, ונמצא קשר מובהק בין צריכה של בשר מעובד לבין הסיכון ללקות בסרטן המעי הגס (הסרטן השני בשכיחותו בישראל, השלישי בשכיחותו בעולם המערבי, והשני בגורמי המוות הסרטניים בעולם המערבי).
עליית הסיכון הוערכה ב-18% עבור צריכה יומית של 50 גרם בשר מעובד.
התמותה העולמית הקשורה לצריכת בשר מעובד הוערכה בכ-34 אלף מקרי מוות בשנה (לעומת 600 אלף מקרים כתוצאה מצריכת אלכוהול, ומיליון מקרים כתוצאה מעישון).
בשר אדום קוטלג על ידי ארגון הבריאות הלאומי בקבוצת סיכון אחת מתחת לקבוצה 1, בקבוצת 2A, כגורם שמוגדר 'ככל הנראה מסרטן'.
לפי הדו"ח, בשר אדום תורם ככל הנראה להתפתחות סרטן בעיקר סרטן המעי הגס, אך גם לסרטן הלבלב וסרטן הערמונית.
המחקרים הקשורים לצריכת בשר אדום הראו רמת מובהקות נמוכה יותר.
ארגון הבריאות העוולמי נמנע מפרסום המלצות ספציפיות לכמויות מומלצות של בשר מעובד או בשר אדום, או הצבעה על שיטות עיבוד מסוימות כמסוכנות יותר מאחרות.
מחקרים תצפיתנים ספציפיים מצאו מתאם בין צריכת בשר מעובד או אדום ומספר מחלות.
במחקרים מסוימים נמצא שאצל אנשים שאוכלים בשר מעובד יש שיעור מעט יותר גדול של מחלות לב, שבץ, וסרטן המעי.
בניגוד לבשר מעובד או אדום, מחקרים תצפיתנים לא מראים קשר חיובי בין צריכת דגים ומחלות.
לא נמצא קשר בין צריכת דגים וסוגים שונים של סרטן כגון סרטן הערמונית, סרטן המעי, וסרטן הקיבה.
קיימת טענה כי אכילת בשר מעלה את הסיכון לסרטן.
עם זאת, רמת הסיכון כנראה תלויה בסוג הבשר ובאופן הבישול שלו; ככל הנראה, מקור הגורם המסרטן אינו בבשר עצמו, אלא באופן בישולו.
כאשר צולים או מעשנים בשר בטמפרטורות גבוהות, השומן המשתחרר ומטפטף על משטחי בישול חמים עשוי להישרף וליצור תרכובות רעילות.
תרכובות כאלה יכולות להיווצר כאשר חלק מהחומרים בבשר מגיבים עם חלק ממרכיביו האחרים בטמפרטורות גבוהות מאד.
בעוד שבשר אדום שבושל בטמפרטורות גבוהות עשוי להעלות את הסיכון לסרטן, נמצא קשר בין צריכת בשר עופות להפחתת הסיכון לסרטן מעי הגס.
השפלת אולקוש, או יום רביעי העקוב מדם (ביידיש: דער בלוטיקער מיטוואָך), כפי שכונה לפני שנודעו העובדות אל נכון, הוא אירוע השפלה נפשית והתעללות ביהודים שהתרחש ב-כ"ה בתמוז ה'ת"ש (31 ביולי 1940) באוֹלקוּש שבפולין.
ככל הידוע שני פולנים ויהודי אחד בשם מאיר נהרגו.
אחת התמונות, שבה נראה יהודי חסידי, הרב משה הגרמן, עם תפילין מבוקעות העומד ליד אנשים שוכבים בשורה לצידו ופניהם כלפי מטה, התפרסמה ופורשה בטעות כתיעוד של גופות יהודים שנרצחו.
טעות זו משמשת כיום בטיעונים של מכחישי שואה.
רוב יהודי העיירה, כולל האיש שבתמונה, הרב משה הגרמן, וכן אשתו וילדיו, נרצחו שנתיים מאוחר יותר.
רובם של יהודים אלו נרצחו במחנה ההשמדה אושוויץ-בירקנאו, לאחר שבמשך שנתיים עברו התעללויות, רציחות, וגירוש לגטו בעיירה סמוכה.
כינוס יהודי אולקוש וגירושם לאושוויץ תועד בצילומים אף הוא.
בסיוון ה'ת"ש המשטרה הגרמנית ערכה משפט ראווה לתושבי העיירה עקב רצח איש משמרות-הגבול הגרמני ארנסט קדץ, שהתגורר באולקוש.
30 פולנים הוצאו להורג, והיהודים הוזהרו שהם עוד ישלמו על מעשיהם.
כחודש לאחר מכן, ביום כ"ה בתמוז ה'ת"ש (31 ביולי 1940) כונסו הגברים היהודים מגיל 17 ומעלה בכיכר השוק המרכזית בעיירה, שם עברו התעללות קשה.
בין היתר, נצטוו היהודים להגיש את תעודותיהם ולהירשם, לשכב במשך היום כולו כשפניהם אל הקרקע, בעוד דורכים עליהם, מכים אותם ודורשים מהם להניף את הרגליים והידיים על גבם.
ישנה עדות ראייה של משה דוד ויצמן, שנמסרה בשנת 1972 (תשל"ב) ונרשמה בספר היזכור של הקהילה, והבהרות שנמסרו בראיון נוסף איתו בסוף שנת 1998 (תחילת תשנ"ט) שהודפס בגיליון חב"ד.
לפיה, משה הגרמן, בנו של אחד מרבני הקהילה, ואחרים הוצאו מהתפילה בבית הכנסת והובאו אל הכיכר שבה כבר שכבו אלפי הגברים היהודים.
נעליו הוסרו ממנו והתפילין שבראשו בוקעו בסכין.
האיש הועמד יחף במשך זמן רב ליד השוכבים, ולאחר מכן הורץ סביב הכיכר.
לפי עדות זו היו שאיבדו את שיניהם כשהוכרחו ללעוס חצץ בפיהם.
העד זכר שיהודים אחדים מתו כתוצאה מן הבהלה.
לפי ספר הזיכרון נהרגו חמישה יהודים במהלך האירוע, ולפי יד ושם שני פולנים ויהודי אחד בשם מאיר.
גלגולי הסיפור על השפלת אולקוש והתמונה המפורסמת
ההתעללות תועדה, וצילומים אלו נמסרו לפרסום בעיתון גרמני בזמן המלחמה, כשאחד הצילומים הופיע בשער העיתון.
אין כיום ידיעות לא על שמו של עיתון גרמני זה ולא אם שרד עותק ממנו.
במשך שנים היו מוכרות כמה מתמונות ההתעללות, שמקורן בעיתון יהודי שווייצרי ביידיש.
בסיפור שצורף לעיתון השווייצרי נכתב שמוסר התמונות השתתף באירועים בעצמו, העיד על תוכנן ואחר כך נהרג בשואה.
בין היתר נכתב שבתמונה המפורסמת, המדובר ברב העיירה שביקש באומץ לומר קדיש אחרון על חבריו שנהרגו, השוכבים לרגליו.
הגרמנים המשועשעים הסכימו לכך, בטרם נורה אף הוא ונרצח מכדור אקדח בראשו.
ליד התמונה של היהודי עם התפילין המבוקעות והשוכבים לצידו, שהוצגה ביד-ושם, נרשם המידע השגוי מהעיתון וכן ששמות המצולמים אינם ידועים.
בשנת 1971 הגיע ליד ושם משה דוד ויצמן, אחד השורדים מן העיירה, שהיה בין השוכבים בהתעללות זו, ראה את התמונה, ועל מנת לתקן את המעוות כתב מאמר עבור ספר היזכור של העיירה.
עדותו צורפה לספר שהודפס בשנת 1972, ובה זיהה את האיש עם התפילין המבוקעות כמשה הגרמן, בנו של אחד מרבני הקהילה, אך לא רב העיירה ולא בנו.
כמו כן סיפר פרטים על ההתעללות.
בסביבות ה'תשנ"ה (1995), לאחר ביקור ביד ושם, בן דודו של צבי ינובסקי, שוטר בגמלאות מנס ציונה (אז בן 74), שלח ארצה את העיתון והכתוב בו.
בן הדוד שמר את העיתון, מאחר שהוא ובן דודו צבי היו שרידי שואה יחידים למשפחתם מהעיירה וולרבלום, הקרובה לאולקוש.
צבי מסר את העיתון ליד ושם, יחד עם שמו של רב העיירה, הרב יצחק הגר (קרוב משפחתו של הרבי מוויזניץ) ואחי אמו של צבי.
גיליון חב"ד השבועי שיחת השבוע לפרשת ויגש ה'תשנ"ט (סוף 1998), פרסם את סיפור התמונה עם התפילין המבוקעות במדור חיים יהודיים, ותיאר את מה שקרה כפי שנרשם בעיתון השווייצרי.
שבוע אחר כך, אותו משה דוד ויצמן, ישיש תושב בני ברק (אז בן 78), התקשר למערכת העיתון והבהיר את הדברים.
תמונתו ודבריו פורסמו בגיליון לפרשת ויחי (ב-1 בינואר 1999): ראשית, הודיע שהוא עצמו חי, שהיה אחד השוכבים עם פניו לאדמה שבאותה תמונה, ושהוא יכול לספר את הסיפור כהווייתו.
שנית, הודיע שוב, לא מדובר ברב העיירה, אלא ברב משה הגרמן, הבן של אחד מרבני העיירה, שאולץ לעמוד יחף על יד האנשים השוכבים ולרוץ סביב הכיכר.
הוא סיפר על ההתעללות ועל השוכבים, ואף ידע לספר שהרב משה הגרמן לא נהרג באירוע זה.
לאחר עדכון הנתונים, זיהו חוקרי יד ושם עדות של אחות הרב אשר שרדה את השואה, על פיה הרב משה הגרמן, המצולם בתמונה, נרצח שנתיים מאוחר יותר בה'תש"ב במיידנק.
בדף העדות נמסר שהוא היה מלמד (כלומר מורה) בתלמוד תורה (בית ספר יסודי חרדי) ומשגיח כשרות.
אשתו פרומה וילדיהם נשלחו למחנה ההשמדה בלז'ץ ב-ה'תש"ב, עם חיסול הגטו בעיירה.
על ההתעללות עצמה נרשם בהרחבה בספר הקהילה לזכר נספי השואה, אשר נכתב על ידי ניצולים.
התמונה יחד עם ההקשר השגוי עדיין משמשים באופן שגוי במאמרים יהודיים לגבי השואה, בעיקר בטקסטים בהקשר הדתי.
פרסום הסיפור המוטעה כפי שהוצג בעבר, משמש כיום כאחת מהטענות של מכחישי השואה.
תיעוד צילומי נוסף ומאוחר יותר על שואת יהודי אולקוש
רצח הפולנים באולקוש צולם ופורסם, והתמונות מוצגות במוזיאון לתולדות פולין.
מההתעללות נותר תיעוד צילומי מלא עם כ-14 תמונות לפחות.
בתמונות מתועדים יהודים העומדים במים תחת גשר ומתחננים על חייהם, נראה יהודי הגוזז את זקנו של יהודי אחר המרים את ידיו בכניעה, ונראות ערמות שלל שנבזז מיהודי העיירה, כולל גווילים שנראים כספרי תורה.
בצילומים נראית גם פעילות של משתפי פעולה יהודים.
יהודי העיירה עונדים סרט לבן ועליו מגן דוד (כנראה כחול), וחלקם עם מגיני דוד גדולים התפורים על מעיליהם.
הגרמנים נהנים מארוחה בעוד אלפי גברים יהודים שוכבים על הרצפה, ומצטלמים כשהם לועגים לרבני ונכבדי העיירה, לוקחים מהם את משקפיהם כובעיהם ונעליהם, ומכריחים אותם להשתופף ולנקות את הכיכר או לבצע תנועות מגונות או מאומצות.
נראים קבוצה של יהודים עטורי תפילין ולבושים בטליתות, שהוצאו מבית הכנסת באמצעה של תפילת שחרית ליום חול, ובתמונות מתוארים סוגים שונים של התעללות, שבהם משחיתים או לועגים לטלית ולתפילין.
קבוצה קטנה של יהודים מופרדים מן השאר, ומובלים אל הנהר במה שנראה כהוצאה להורג (אולי מדומה, לצורך הפחדה).
התמונות הובאו באתר המרשתת שאינו פעיל כיום על שם גטו וילנה.
עותק של התמונות והסברים לגביהן נמצא באתר דעת.
הגרמנים תלו שניים מיהודי אולקוש שנתפסו עוסקים בהברחת מזון, כשנה לאחר ההשפלה.
לאחר התלייה, לדברי הכותבים, פסקו ההברחות.
תלייה זו תועדה בשתי תמונות בידי צלם.
אחת התמונות מוצגת כיום באתר מוזיאון השואה בוושינגטון, השנייה בספר היזכור של יהודי אולקוש.
גירוש יהודי אולקוש לאושוויץ מהגטו תועד אף הוא באופן מפורט.
פירוש למוצג בתמונות אלו הובא במאמר שבאתר דעת.
במתחם "יד לבנים" בנתניה יש אתר הנצחה להשפלת אולקוש ובו הפסל "נפש יהודי" של סאם פיליפ.
אוסף תמונות על אולקוש באתר יד-ושם.
האוסף המלא של תמונות השפלת אולקוש באתר איחזור המרשתת ווב-ארכיב, ובאתר המקורי על שם גיטו וילנא
תמונות מהשפלת אולקוץ' והשוואה אחת לאחת לרחבה - כיום חניה לרכב, בעיר קבוצת דיון באנגלית באתר "שאריות שרידי מלחמה", אתר ממשלתי של האיחוד האירופאי.
תיעוד תמונות של גירוש יהודי אולקוש מגיטו סיקורקה לאושוויץ שנתיים אחרי אירוע השפלת אולקוץ' (אתר זכור)
השפן הנכון היא להקת פאנק רוק (Punk rock) ישראלית הקיימת, תחת שמות שונים, מאז 1978. נכון ל-2021 הפיקה הלהקה 11 אלבומים, חלקם לא הופצו מעולם באופן מסחרי.
גלגולה הראשון של הלהקה החל ב-1978 כשהוקמה על ידי אריאל קרס (קלידן), אלון שער (מתופף) ואילן קדמון (גיטריסט, הוחלף מאוחר יותר על ידי פיליפ קופר).
הלהקה פעלה למעשה ללא שם ולא הפיצה את שיריה באופן מסחרי, אם כי הם שולבו מאוחר יותר בהופעות הלהקה.
שירי הלהקה מאותה תקופה נושאים את הסממנים של הפאנק רוק (Punk rock), לרבות אווירה אנרכיסטית, הומור שחור, טקסטים פרובוקטיביים ואקורדים לא ברורים.
הטקסטים עסקו ברובם באנשים שקרס וקופר הכירו אישית ונושאים שמות כגון: "מי שרוצה סטירה (שיגיד אני)", "חגית", "חביבה", "ציון הקרפד" ו"ראפ קראפ".
השלב הבא של הלהקה החל עם פרישתו של קופר שהוחלף על ידי דורון לכמן.
הלהקה החלה לעבוד על שירים חדשים, שנשאו עדיין אופי הומוריסטי אך היו קליטים ובוגרים יותר מבחינת הטקסטים.
דוגמאות לשירים מאותה תקופה הם: "גלידה וניל" ו"יידישע רעגע".
עם הצטרפותו של לכמן, החלה הלהקה לחפש לעצמה שם, תחילה נבחר השם "אדוא" (שיבוש שמה של נערה מרגבה בשם אדווה, אותה הכירו) שלאחר מכן הוחלף מספר פעמים ל"הסברס משתילה", "שלוסהורן ברבדוס", "פוליטכניקה ניצנים" ו"הסקסופון המזמר".
גלגול זה של הלהקה נחתם בשם: "אוסטרלוס פיתקוס", שיבוש קל של שם הזן הנכחד אוסטרלופיתקוס.
תחת שם זה הופיעה הלהקה ב"מצוזמר", פסטיבל הזמר של מצובה, עם שיר מקורי בשם "ילד מבחנה" (שבהמשך נקרא גם "ילד מבחנים" ו"מחשבות").
קרס פרש מלימודיו והקים צמד מוזיקלי בשם "Dead Begins" (דד בגינז, מחווה ישראלית ללהקת הדד קנדיז) יחד עם פאנקיסט אנגלי בשם גרג דן.
הדד בגינז ניגנו פאנק עם השפעות אינדסטריאל והוציאו, באופן לא רשמי, שתי קלטות: "Kibbutsim Chaos" ו"Live Chaos", האחרונה, כשמה, בהופעה חיה.
הטקסטים נכתבו באנגלית ועסקו בחיי הקיבוץ.
מתוך שירי הצמד בלט בעיקר השיר המלודי "God, Burn Haifa (אלוהים, שרוף את חיפה)" (הופיע ב-1994 בקלטת אוסף להקות הפאנק הישראליות "Parverotti").
במהלך ההופעה הראשונה (אליה הצטרף גם אלון שער לנגינה) התעוררה סערה, לאחר שבמהלך ביצוע השיר "Death Turkeys (תרנגולי הודו מתים)" הושלכו לעבר הקהל גוויות תרנגולי הודו.
בתגובה השליך הקהל המזועזע את הגוויות חזרה לבמה.
פרובוקציה נוספת התחוללה בזמן ביצוע השיר "Dishwasher" (מדיח כלים) במהלכו הותזו על הקהל מים וסבון ונזרקו עליהם צלחות וסכו"ם.
גם הפעם, לשם המחשת מילות השיר.
בטרם הופיע בראש הנקרה, הוזהר הצמד מראש על ידי רכזת התרבות המקומית שלא לחזור על פעולות אלו, אך בחר להתעלם מהאיסור.
בינואר 1988, בעת שירותו הצבאי, הקים קרס את להקת "השפן הנכון".
הלהקה בהנהגת קרס כסולן וגיטריסט (כלי עליו למד לנגן בעצמו) כללה בנוסף את אחיו אמיר בתופים ודורון לכמן בגיטרה בס.
הלהקה החלה להופיע במועדונים מוכרים יותר וזכתה לחשיפה תקשורתית ראשונית.
באחת הכתבות הראשונות של הלהקה בעיתון "קיבוץ", ראיינה את הלהקה העיתונאית שרה צפרוני, אשתו של קרס לעתיד.
ב-1989, בעזרתה של דבי בריל, הקליטה הלהקה כ-12 שירים באולפן ההקלטות של קיבוץ יפעת.
ב-1990 אוגד אלבום הבכורה של השפן הנכון תחת השם: "השפן הנכון?".
ההרכב כלל, בנוסף לאחים קרס וללכמן (שגם השתתף בשירה), גם את אביחי בן ציון בתופים ועמק בני בבאס.
הקלטת הופצה על ידי האוזן השלישית וכללה את הלהיטים "הגשם מטפטף" (פרודיה על השיר "הגשם מתופף" של אריק איינשטיין), "הרצל", "גלידה וניל", "אצל יוסי במרתף" ו"איש במשביר", שיצא על גבי תקליט שדרים.
לאחר צאת האלבום הופיעה הלהקה לראשונה בטלוויזיה עם השיר "איש במשביר.
ב-1 במאי 1992 הוציאה השפן הנכון את אלבומם השני, "פוחל"ץ - פופ חילוני לבן צפוני".
את מקומם של בן ציון ובני (שלא פרש מהלהקה בשלב זה) תפסו יואב בונצל בתופים וישי אלהרר בגיטרה.
בניגוד לטקסטים ההומוריסטים של האלבום הראשון, כלל האלבום החדש טקסטים אישיים ורציניים יותר שעסקו במוות והנצחה ("סיפור הצלחה", "הספד למנוח"), בדידות והסתגרות ("הכי טוב") ואף בניית בתים ופנאי ("קרשים", "לוקסוס").
את השיר "הכי טוב" שרה חברתו של קרס, יעל לוי, תחת שם העט "וילמה קפלן" על מנת שלא לבלבל בינה לבין הזמרת בעלת אותו שם.
בהקלטה השתתף גם גלעד עצמון בסקסופון.
השיר "שיר עם בווארי" הוא גרסת א-קפלה עברית לשיר "Was braucht ma aufm Bauerndorf (מה הבאת מן הכפר)" של הצמד הבווארי בירמוסל בלוסן שתרגם קרס.
בשיר הנושא השתתף בשירת קולות רקע הרכב חד פעמי בשם "הפראים ממרכז העצבים"").
מתוך אלבום זו יצא תקליט שדרים שכלל את הלהיטים "קרשים" ו"ראפ עברי".
"ראפ עברי", מחרוזת של להיטים עבריים ידועים בסגנון ראפ רוק, הגיע למקום ה-26 במצעד הפזמונים של רשת ג' מה שהפך את השפן הנכון ללהקת הפאנק הראשונה ששיר בביצועה השתתף במצעדים.
לאחר צאת האלבום השתתפה הלהקה במופע פורים ששודר בגלי צה"ל, בו ביצעה גרסת פאנק לשיר "חופים" של להקת הנח"ל.
במקביל, שודרו בטלוויזיה קליפים שצולמו בקיבוצים צרעה ומצובה לשירים "ראפ עברי", "לוקסוס" ו"החזיר" ולשיר "הגשם מטפטף" מהקלטת הקודמת.
הקליפ לשיר "הגשם מטפטף" צולם ב-1990 לאחר שהמפיקה יעל לוי פנתה לצלם גיא ג'קסון, אז חייל משוחרר, והציעה לו ולבמאי יואב גורפינקל ליצור קליפ עבור השיר.
הקליפ זכה במקום השלישי בתחרות הקליפים של פסטיבל חיפה לאותה שנה.
הלהקה זומנה להופיע בפסטיבל ערד לצד מופע הארנבות של ד"ר קספר ובתוכניות הטלוויזיה "תוססס", "עד פופ" ובתוכניתו של גבי גזית.
בשלב זה ניגן בלהקה גם הגיטריסט המצובאי ערן נתנס.
כאשר התארחה הלהקה בתוכניתו של ירון לונדון בערוץ 2 הנסיוני, ביצעה הלהקה, בהרכב שכלל באופן חד פעמי גם את אלון שער, את שירה "ראפ עברי" וכן גרסת רגאיי לשיר "הקיץ עבר".
ב-1993 החליט קרס להוציא את לכמן מההרכב.
במקומו ובמקום בני ואחיו של קרס, אמיר, שהחליטו לפרוש, צורפו ללהקה יוצאי להקת ג'וני הכבאי: אורי קליאן בבאס ושירה ואביב ברק בתופים.
ב-1995 הוציאה הלהקה, בהפקה עצמית, את אלבומה הראשון בהרכבה החדש: "השטרודל האנושי" בהוצאת חברת התקליטים הד ארצי.
האלבום כולל גרסאות חדשות לשירים שהופיעו באלבומים קודמים כמו: "הגשם מטפטף", "לוקסוס" ו"הרצל".
גרסאות לשירים מהקלטות של הדד בגינז - "I Love You When You 8 Me" ו"Dishwasher" שתורגם ל"שוטפכלים" לצד שירים חדשים כגון "כשיר", "רוק'נרול מצובאי" (שיר אוטוביוגרפי על קרס וחלומו לעסוק במוזיקה) ו"נאצי פיהרר" הפוליטי.
האלבום כולל גם גרסת כיסוי לשיר "בפונדק קטן" של בני ברמן שאף התארח בקליפ לשיר.
באותה שנה הספיקה הלהקה לבצע הופעת חימום למשינה בפסטיבל ערד 1995, טרם ביטולו.
האלבום "השטרודל האנושי" זכה להצלחה ולווה בהופעות במועדונים לוגוס ובית לסין אך ההצלחה נקטעה לאחר רצח יצחק רבין.
יום לאחר הרצח צילם קרס קליפ (שפורסם רק ב-2013) לשיר "הצער".
בזמן צילומי הקליפ פגש קרס את העיתונאית שרה צפרוני (שראיינה את הלהקה בעבר) והזוג נישא כחצי שנה מאוחר יותר.
כמה ימים לאחר מכן החליט קרס לפרק את הלהקה.
ברק הצטרף לנקמת הטרקטור וקליאן הקים להקה שנשאה את שמו.
קרס הקים להקה בשם "מוסטפא", אך זו לא האריכה ימים ולא זכתה לפרסום.
לאחר מכן, הצטרף כנגן להרכב השני של אנרגיה חולנית שהוציאה את האלבום "הבלט הבלתי גמור" ב-1999, וכן ללהקת הסרף-פאנק האסטרוגליידס.
ב-1997 הציג קרס הרכב חדש של השפן הנכון שכלל את אמיתי סלע בבאס ואת רפי חברוני בתופים.
ב-1998 הקליטה הלהקה בהרכב זה מיני-אלבום בהוצאה עצמית שכלל חמישה שירים תחת השם "קיץ נצחי".
המיני-אלבום יצא ב-1999 וכלל את הלהיטים "זמן גלישה" ושיר (שבו השתתף יורם ארבל) שהוקדש לכדורגל הישראלי וזכה להשמעות רבות באותה תקופה - "שבת זה כדורגל".
האלבום הודפס במספר עותקים מצומצם שגדל בכל פעם שנוצר ביקוש נוסף, ונמכר במבחר מצומצם של חנויות.
בהמשך השנה, לאחר פרישתו של חברוני, שהוחלף על ידי עידן סקלר, ניסתה הלהקה לעניין חברות תקליטים במיני-אלבום שהוציאה על מנת להפיצו באופן מסחרי ולהקלטת אלבום חדש אך נענתה בשלילה.
לאחר שהקליטה במימון הלייבל NMC דיסק (שלא הופץ מסחרית) דמו בן שמונה שירים בשם "דמו 99" קיבלה הלהקה פניה משי להב, חבר "מופע הארנבות של ד"ר קספר", שהחליט להחתימם בלייבל בו היה חבר.
הלהקה (בהרכב שכלל בנוסף את יוקי פלץ בגיטרה וקלידים ואת ברק וקליאן) הקליטה אלבום שלישי בשם "רק ממלאים פקודות".
באלבום נכללו שירים חדשים כמו "הייתי שם", "מוישה השרת", "פאשיסט" ו"השטרודל האנושי" (אין קשר בין שיר זה לאלבום הראשון) לצד גרסאות חדשות לשירים "זמן גלישה" ו"אסתמה" מהמיני-אלבום "קיץ נצחי" ולשירים נוספים משתי הקלטות שהוציאה הלהקה.
האלבום נגנז בשל חילוקי דעות בין הלהקה ללהב, אך רשימת השירים בו פורסמה באינטרנט.
ב-2000 צורפה ללהקה באופן חד פעמי מאיה סבג כסולנית לשם הופעה בפסטיגל"צ שנערך בחנוכה ושודר בגלי צה"ל, ובו ביצעה הלהקה גרסת רגאיי לשיר הילדים "פילפילון".
ב-2001 הוחתמה הלהקה בלייבל Hippies Records והקליטה את אלבומה השלישי "מצעד ההכחדה".
האלבום כלל חלק מהשירים מהאלבום הגנוז "רק ממלאים פקודות" (כולל הגרסאות המחודשות לשירים מ"קיץ נצחי") וכן גרסת פאנק מלודית לשיר הילדים "הקיץ עבר".
ב-2005 הוציאה הלהקה את אלבומה הרביעי "Exinction Parade" ("מצעד ההכחדה"), שכלל גרסאות באנגלית לשיריה המוכרים של הלהקה ביניהם "הגשם מטפטף" ו"נאצי פיהרר".
באותה שנה הציג קרס תת-הרכב של השפן הנכון- "הפלג הצפוני של השפן הנכון", שכלל בנוסף לקרס את אבי כהן בנדיט בבאס ואילן רבי בתופים.
ב-2006 שחררה הלהקה בהרכב זה אך תוך שמירה על השם המקורי, שני קליפים חדשים - קליפ בבימוי גלנדון ואיזבלה לשיר "I Love You When You 8 Me" וקליפ בבימוי יונתן גוטסמן לגרסת פאנק של שיר הילדים "שנה טובה".
האחרון יצא באופן סמלי בראש השנה בספטמבר 2006.
ב-2008 הוציאה הלהקה שיר חדש בשם "הממרח".
השיר, הכולל טקסט פרובוקטיבי, מכיל ביקורת נוקבת כלפי החברה והיחסים שלה לאירועים שהתרחשו באותה שנה כדוגמת חטיפת גלעד שליט והפיגוע בבית חב"ד במומבאי.
טענתו של קרס הייתה שהחברה התייחסה למאורעות אלו כאל מוצרים תחת לגלות יחס רציני יותר.
את השיר ליווה, באינטרנט בלבד, קליפ פרובוקטיבי בעל תוכן מיני בביומם של גלנדון ואיזבלה.
ב-2009 הוציאה השפן הנכון קליפ נוסף עם גלנדון ואיזבלה לשיר "הלילה", שבוצע יחד עם הזמרת יעל גיסיס.
גם קליפ זה נשא אופי פרובוקטיבי, כיוון שכלל קטעי עירום (ללא הצגת איברי המין במפורש) ואנימציה שכללה נשים עירומות.
ב-2010 שחררה הלהקה קליפ לשיר "זמן גלישה", שהופיע במקור במיני-אלבום "קיץ נצחי".
את הקליפ ביים יונתן גוטסמן, איש הלייבל "Hippies Records" בה חתומה הלהקה.
ב-2013 השתנה הרכב הלהקה: פלץ וסלע עזבו את הלהקה.
את מקומו של ברק תפס גולי אלון ממושב כפר יובל ואת מקומו של קליאן תפס נועם ששון, בן קיבוץ כפר בלום.
בהמשך השנה, במהלך אחת ההופעות, חשפה הלהקה שיר חדש בשם "הפטיש", שיר זה נלקח מתוך אלבום חדש בשם "פטיש המכשפות", שיצא לבסוף ב-2014 תחת השם החדש "למות בקיבוץ".
האלבום כולל גרסה חדשה לשיר "Death Turkeys", שיר המשך ל"הספד למנוח" (המופיע במקור בקלטת "פוחל"ץ - פופ חילוני לבן צפוני") שפורסם בשם האנגלי "" ושיר המשך ל"שבת זה כדורגל" בשם "אין תירוצים בכדורגל".
ב-2016 החל קרס לכתוב חומר חדש לאלבום Eat.Fuck.Sleep, שיצא לבסוף בשנת 2017 לאחר קמפיין מימון המונים קצר.
האלבום זכה לתמיכה כספית הן מאקו"ם והן מהמועצה האזורית גליל עליון, ובכך היה לאלבום הראשון של השפן הנכון שזכה לתמיכה ממסדית.
העטיפה צוירה בידי האמן עידו שמי, חבר של קרס מימי בית הספר.
Eat.Fuck.Sleep - אלבום במיטב המסורת הפאנקיסטית של השפן הנכון, ובהפקת אורי קליאן, הוקדש לאספני מוזיקה ולתומכי להקת השפן הנכון לאורך השנים: צורף לו דיסק בונוס שכלל את "Kibbutsim Chaos" של ה-Dead Begins וכן את שני האלבומים הראשונים של הלהקה שלא ראו אור על גבי דיסק, אלא יצאו רק בקלטות.
כמו כן כולל האלבום קאבר לשיר "ילדים" של להקת הברירה הטבעית" וקאבר לשירו של גרי אקשטיין "קפטן ג'ק".
בשנת 2020, בתקופת משבר הקורונה, החלו חברי השפן הנכון לעבוד על אלבום חדש, שייקרא "Mosh Pit Cook Book" - ובו ישולב קטע בשם "Coitus Interruptus Man" על שם כוח-העל של אריאל קרס.
בשנה זו שחררה הלהקה קליפ לשיר "הרצל" שצולם על גגות תל אביב, וקליפ נוסף בהופעה לשיר "בפונדק קטן" בהשתתפות הראפר "סגול 59", שכונה "שפן סגול".
השיר "הרצל" גם נבחר לפס הקול של פרק 13 בעונה הרביעית של תוכנית הטלוויזיה הסאטירית "היהודים באים" בכאן 11.
השפן הנכון יוצרת פאנק רוק (Punk rock) על כל המשתמע מכך, אך משלבת בשיריה גם אלמנטים נוספים כגון מטאל, מוזיקה קלאסית, רגאיי ורוקבילי.
כמו כן, חלק משירי הלהקה הם מלודיים ומלווים בנגינת גיטרה בלבד.
מרבית הלחנים והטקסטים נוצרו על ידי יוצר הלהקה אריאל קרס.
סמלה המסחרי של הלהקה הוא כובע קוסמים אשר מתוכו צצות אוזני ארנב והסמליל שלה מורכב ממלבנים היוצרים את השם "השפן הנכון".
רוב שיריה של הלהקה לא עוברים את גבול שלוש הדקות.
בקלטות "השפן הנכון?" ו"פוחל"ץ - פופ חילוני לבן צפוני", רוב קטעי הקישור והקטעים האינסטרומנטליים הם קצרים (עד שתי דקות) ואילו בהוצאות מאוחרות יותר הם התארכו.
הרפרטואר של השפן הנכון כולל שירים הומוריסטיים, לעיתים בעלי הומור שחור, לצד שירים רציניים ואישיים יותר.
בעוד ששיריהן של להקות פאנק ישראליות אחרות עוסקים לרוב בביקורת פוליטית וחברתית חריפה, שירי השפן הנכון נוטים יותר לעבר נושאים יומיומיים כמו היסטוריה ויחסי מין, שמחה, הנאה וכאב.
רבים משירי הלהקה הם שירים אישיים העוסקים בהווי הקיבוצי.
מעטים משיריה הרציניים של הלהקה עוסקים בנושאים פוליטיים, כגון נאציזם ופשיזם, שהם לרוב בחזקת טאבו בתעשיית המוזיקה הישראלית, עם שימוש בהומור שחור - למשל, "נאצי פיהרר" שעוסק באנטישמיות וניאו נאציזם כבעיות שטרם נפתרו ו"פאשיסט" שנכתב נגד פשיזם הכולל התייחסות לקשר בין אידאולוגיה זו לנאציזם.
במהלך פעילותה, יוצאים לאור גם פאנזינים מקוריים של השפן הנכון, הנקראים "שפנזין".
השפנזינים נוצרים בשיטת "עשה זאת בעצמך" וכוללים ציורים וכיתובים, מילות שירים, הזמנות להופעות ואירועים וכן קטעים גזורים מראיונות עם הלהקה וכתבות עליה ועל פוליטיקה ואירועים שהתרחשו בקיבוץ.
פוחל"ץ - פופ חילוני לבן צפוני - קלטת (1992)
דמו 99 (לא הופץ מסחרית)
רק ממלאים פקודות (לא יצא מעולם)
מצעד ההכחדה (2001, לא יצא מעולם כאלבום פיזי, אך זמין בבנדקאמפ של השפן הנכון)
Hippie EP - גרסה חינמית ואינטרנטית של האלבום "מצעד ההכחדה" שפוצלה ל-3 מיני-אלבומים שונים (2002, 2003, 2006)
Exinction Parade (2005, מופיע בבנדקאמפ של השפן הנכון תחת השם "Rabbit Riot")
את שני המיני-אלבומים הראשונים בסדרת "Hippie EP" ניתן היה בעבר להוריד מאתר הלייבל "Hippies Records" ואת האלבום השלישי ניתן היה להוריד מאתר ynet.
כיום האלבום "מצעד ההכחדה" זמין כאלבום שלם בלבד.
Sleep צורף אלבום בונוס שכולל את "Kibbutsim Chaos" של ה-Dead Begins וכן את שני האלבומים הראשונים של הלהקה שלא ראו אור על גבי דיסק, אלא יצאו רק בקלטות.
בפונדק קטן/ שוטפכלים/ הגשם מטפטף (1995)
הגשם מטפטף - בימוי של יואב גורפינקל וגיא ג'קסון (1990)
ראפ עברי - בימוי של חגי לפיד (1992)
לוקסוס - בימוי של חגי לפיד (1992)
בפונדק קטן - בימוי של ירון גת (1995)
נאצי פיהרר - קליפ מבית וואלה!
ששודר לעיתים תכופות בטלוויזיה (2002)
I Love You When You 8 Me - בימוי של גלנדון ואיזבלה (2006)
שנה טובה - בימוי של יונתן גוטסמן (2006)
הממרח - בימוי של גלנדון ואיזבלה (2008)
הלילה - בימוי של גלנדון ואיזבלה (2009)
זמן גלישה - בימוי של יונתן גוטסמן (2010)
חוף חופשי - בימוי של עומר ששון (2014)
הרצל - בבימויו של יונתן גרוסברג (2020)
שפן סגול ("בפונדק קטן" בהופעה, עם הראפר סגול 59) - צילום של אפרת קוטנר (2020)
אלבומים של הרכבים שבהם השתתף אריאל קרס
אנרגיה חולנית - הבלט הבלתי גמור (1999)
לחתול הבית השפעה אקולוגית על חיות הבר.
מאז ביות חתול הבר לפני כ-9.5 אלף שנה, השתמרו תכונותיו כטורף ללא שינויים רבים בהשוואה למין מוצאו.
חוקרים ואקולוגים טוענים כי לחתולי הבית ולחתולי הרחוב השפעה רבה על אוכלוסיית חיות הבר והם אחראים לסיכונם של מינים רבים מקבוצות טקסונומיות שונות.
חתולי הבית נחלקים לשלוש קבוצות על פי מידת התלות שלהם בבני האדם: חתולי מחמד, חתולים משוטטים וחתולים שהתפראו.
בעוד שהשניים הראשונים נסמכים על בני אדם, חתולים שהתפראו מתרבים בטבע ושורדים בעזרת ציד יונקים קטנים וציפורים.
חושיהם של כל חתולי הבית חדים והם מצוידים בטפרים ובשיניים המותאמות לתפיסתו של הטרף.
ההבדלים הגופניים וההתנהגותיים בין חתול הבית לבין מין מוצאו מעטים, ובפרט בהתנהגות הציד.
אפשר להסביר את זה בכך שגם חתולי מחמד שימשו בתור ציידי מכרסמים במגורי אדם, ובצורך הגבוה של החתוליים בחלבון בתור אוכלי בשר.
חתול הבית שונה מטורפים טבעיים בארבע דרכים:
חתולי בית מוגנים על ידי בני האדם מפני אלמנטים שבדרך כלל מווסתים את גודל אוכלוסיות טורפי הבר, כגון מחלות וטריפה.
חתולי רחוב חשופים למפגעים שונים ומידת הגנתם תלויה בעיקר ביחס לו הם זוכים מבני האדם בסביבתם.
צפיפות אוכלוסיית הנטרפים לא משפיעה על הצפיפות של חתולי הבית, כי לרוב יש להם מקור מזון קבוע בניגוד לחתולי הרחוב שאצלם צפיפות האוכלוסייה מושפעת גם מזמינות אשפה ונקודות האכלה.
בשונה מטורפים טבעיים, שצפיפותם מוגבלת על ידי התנהגות טריטוריאלית, אצל נקבות חתולים תיתכן חפיפה אף של 80% מהטריטוריה עם נקבות אחרות ולכן תיתכן צפיפות אוכלוסייה גדולה.
מחקר שנעשה בירושלים הראה צפיפות של 2,300 חתולי רחוב בוגרים לקמ"ר (כ-23 חתולים לדונם בממוצע).,אך הבדיקה נעשתה בשכונות המגורים הצפופות שבסמוך לשוק מחנה יהודה.
בשכונות אלו זמינות המזון מאשפה היא מהגבוהות ביותר בעיר, צפיפות התושבים גבוהה, ישנם רחובות רבים שהם להולכי רגל בלבד ללא סכנת כבישים ומפוזרות בה נקודות האכלה רבות.
חתולי בית פועלים בכל שעות היממה, בניגוד לחתול הבר ולטורפים נוספים שפועלים בעיקר בלילה.
זה מאפשר לחתולי הבית לפרוש את חיפוש המזון על פני זמן רב יותר ובכך גדל מגוון מיני הטרף הזמינים להם בהשוואה לטורפים אחרים.
מחקרים רבים טוענים כי חתול הבית יוצר לחץ סביבתי חמור על חיות בר בסביבת המרחב העירוני ובתוכו.
מחקרים אלו נעשו לרוב במקומות בהם חתול הבית הוא מין פולש (אוסטרליה, ניו זילנד, בריטניה, אמריקה הדרומית והצפונית).
במזרח התיכון, בו התפתח חתול הבית כמעט ולא נעשו מחקרים בנושא.
במחקר יחיד שבדק את תכולת קיבתם של כ-190 חתולים משטחים חקלאיים וטבעיים בישראל, שליש מהקיבות נמצאו ריקות ובקיבתם של כל החתולים העירוניים נמצאו שיירי מזון של האדם בלבד.
מבין החתולים שבקיבתם נמצא טרף יונקים היוו 75% מנפח הקיבה, דו-חיים 10% (אך כולם מקיבה של חתול אחד), עופות 9% וזוחלים 6%.
בסך הכל נמצאו שבעה מינים שונים של יונקים, חמישה מיני זוחלים, מין אחד של דו-חיים וזוהו שני מינים של עופות.
ניכר במחקר שחתול הבית אינו בורר את טרפו וצד את בעלי החיים הזמינים לו ביותר.
בהתאם, עכבר הבית וחולדות היוו כמעט מחצית מבעלי החיים שזוהו בקיבתם של חתולי הרחוב, בעוד רק כ-2% מבעלי החיים זוהו ככאלו הנמצאים בסכנת הכחדה.
במסגרת אותו המחקר נערך סקר, בו השתתפו בעליהם של חתולי-מחמד ואנשי רשויות שונות.
נמצא שחתולים צדים מינים שונים ומגוונים מכל מחלקות החולייתנים.
במחלקת העופות תועדו 26 מינים שונים משמונה סדרות.
במחלקות הזוחלים תועדו 17 מינים.
במחלקת היונקים תועדו 10 מינים משלוש סדרות.
המינים הנפוצים ביותר מבין פרטי הציד בכל אחת מהמחלקות הם מינים מלווי אדם (קומנסליים), כמו עכבר הבית, דרור הבית ושממית הבתים.
בנוסף, נמצאו מעט מינים פחות נפוצים, כמו לטאה ירוקה ונמנמן העצים בסכנת הכחדה אזורית, הנחש מחרוזן דוגוני בסיכון אזורי וגרביל החוף בסיכון עולמי.
גם במקרה זה ניכר שרק כ-2% מהטרף כלל בעלי חיים בסכנת הכחדה.
יש לציין שסקר עקבי של ציד במחקר זה נעשה רק לגבי חתול יחיד שהיה גם החריג ביותר גם במרחק הרב שהתרחק מביתו וגם בכמות הטרף הגדולה ביותר שתועדה וכללה כ-48 בעלי חיים בשנה, מתוכם רק שני בעלי חיים היו ממינים בסכנת הכחדה.
כמות טרף זו נמוכה משמעותית מההערכות המיוחסות לחתולי הבית לפי מחקרים אחרים.
חתולי בית מסייעים לאדם בטריפה של עכברים וחולדות המשמשים פונדקאים למגוון מחלות וטפילים מדבקים לבני האדם.
כמו כן החתולים מסייעים גם בצייד נחשים ארסיים, וכן בצייד חרקים מטרידים כתיקנאים.
אמנם חתולי בית עשויים להדביק בני אדם במספר מחלות: טפיל הטוקסופלזמוזיס במגע עם צואת חתול, מחלת שריטת החתול (חיידק ברטונלה הנסלה), טפילי מעיים וזיהומים פטרייתיים, ואף כלבת בשריטה או נשיכה של חתול נגוע, אך לרוב אחוז ההדבקות נמוך מאוד.
באזורים בהם חתול הבית מהווה מין פולש ניכר כי צפיפות אוכלוסין של חתולים עלולה לצמצם את אוכלוסיות מיני בר ומינים נדירים, אך לא ידועה השפעתם באזור המזרח התיכון ולא מוכרים מינים שעמדו בסכנת הכחדה או שנכחדו עקב פעילות חתולי הבית.
מלבד הסכנה להיטרף על ידי חתול, עלולות חיות בר להיפגע מחתולים בדרכים נוספות, בהם גם ציד לצורך משחק ולא לצורך אכילה.
הכלאות של חתול הבר עם חתול הבית נחשבות לאיום העיקרי על אוכלוסיות חתולי הבר וכך גם חתולי בית עלולים להתחרות עם חיות הבר על אותו הטרף, בעיקר מכרסמים.
עם זאת, קשה לקבוע את תפוצת חתולי הבר בישראל ואת מידת הסיכון להם.
ישנם שומרי טבע במדינות מערביות המבקשים לצמצם את ההשפעה השלילית המיוחסת לחתולי הבית על עולם החי על ידי המתה או עלי ידי עיקור וסירוס, אולם קיים ויכוח לגבי דרך הטיפול בבעיה.
עקב כך שבמקומות רבים בעולם, ובכללם בישראל, נאסרה המתה של חתולי רחוב, מרבית העוסקים בתחום טוענים שעל הרשויות לממן עיקור וסירוס חתולים.
עם זאת, כדי שעיקור או סירוס ימנעו את התרבות האוכלוסייה נדרש לעקר כמות ניכרת מהאוכלוסייה (כ-70%) באופן עקבי, בעוד ישנם כשליש מחתולי הרחוב שאותם לא ניתן לעקר (משום שהם אינם נכנסים למלכודות)..
בנוסף, עם התדלדלות אוכלוסיית החתולים בתא שטח מסוים, חתולים ממרחבים סמוכים מהגרים לתוכו וקצב הרבייה בו עולה עם ההאטה בפעולות העיקור והסירוס.
מול התפיסה שיש לדלל את אוכלוסיית החתולים על ידי המתה או על ידי עיקור וסירוס ישנה דעת מיעוט המתנגדת גם להמתה וגם לסירוס או עיקור של חתולים.
דעה זו זוכה לפרסום מועט מאוד, אך ניכר שבישראל רבים בוחרים בה, אם מסיבות מוסריות או מסיבות דתיות.
פתרונות אחרים שהוצעו לטיפול באוכלוסיות גדולות של חתולים כללו העברתם למדינות אחרות, או שליטה בכמות המזון הזמינה.
בשיטה האחרונה נטען שכדי לאזן את אוכלוסיית החתולים נדרש לטפל בעיקר בכמות המזון הזמינה להם על ידי טיפול ראוי בפחים ואשפה, הסברה וניטור של פינות ההאכלה הנעשית על ידי התושבים.
לטענתם, בשיטה זו יורד כושר הנשיאה של תא השטח וכמות החתולים בו מצטמצמת באופן טבעי וללא התערבות פוגענית.
באוקיאניה לא היו חתולים ילידיים.
באוסטרליה וניו זילנד גם היו מעט מינים ילידיים דומים (טורפי יונקים בגודל בינוני).
מינים ילידיים כמו הקאקאפו והבטונג הם טרף עבור חתולי הרחוב, הם נוטים להיות יותר פגיעים אקולוגית ו"תמימים" מבחינה התנהגותית.
לחתולי רחוב הייתה השפעה רחבה על מינים ילידיים אלו והם שיחקו תפקיד עיקרי בסיכון ובהכחדה של חיות רבות.
בבריטניה, מספר החתולים גדל להרבה מעבר ליכולת כושר הנשיאה הטבעית, מכיוון שגודל האוכלוסייה של החתולים הוא עצמאי מצפיפות הטרף: כלומר, חתולים הם ציידי "פנאי", עם מקורות מזון נוספים.
צפיפות אוכלוסיית החתולים יכולה להגיע ל-2,000 חתולים לקמ"ר וחלה עלייה של כחצי מיליון חתולים מדי שנה.
בדרום קוריאה נערך מבצע לחיסול כל חתולי הרחוב.
הדבר הוביל לתפוצה רחבה של עכברים וחולדות שפגעו ברכוש ומזון.
בעקבות זאת ייבאו מחדש חתולי רחוב כדי למגר את בעיית המזיקים.
בישראל רבים מגדלים חתול בביתם ושכיחה האכלת חתולי רחוב.
מספר החתולים המשוטטים בישראל מוערך במאות אלפים.
יש חוקרים הקוראים לסילוק של חתולי בית משמורות טבע, להפחתת מספר החתולים באזורי מגורים ולחקיקה להגבלת האכלת חתולי רחוב.
אך מולם עומדים אלו המטפחים את אוכלוסיית החתולים ועמותות שונות.
במחקר שנעשה בישראל ניכר כי רובם המכריע של חתולי הרחוב פועלים ברדיוס של עד 300 מ' מביתם ואינם מתרחקים מעל ל-200 מ' מגבול היישוב, כך שהשפעתם על הסביבה הטבעית ככל הנראה מוגבלת.
ההשפעות הבריאותיות של קפאין נחקרו רבות.
תופעות לוואי לטווח קצר, כגון כאבי ראש, בחילות, וחרדה הוכחו כסימפטומים של צריכת קפאין קלה.
קפאין חוסם קולטני אדנוזין שונים ואת חלבון G הקשור בהם ובכך גורם לאדם להרגיש ערני.
כממריץ של מערכת העצבים, קפאין ממריץ את שריר הלב, מרגיע שריר חלק, מגביר את הפרשות הקיבה, וגורם להגברת ייצור השתן.
קפאין במינון נמוך ממסך את העייפות ולכן גורם לתחושה זמנית של ערנות.
קפאין מגביר את קצב חילוף החומרים בגוף.
קפאין אינו משפר את הזיכרון והתפקוד הקוגניטיבי, בניגוד לאצטילכולין, אשר מזוהה עם תשומת לב, ריכוז, למידה, וזיכרון מוגברים.
קפאין מאט התפתחות של תאים סרטניים בגוף.
ישנן תרופות נפוצות מסוג פרצטמול ואיבופרופן המשמשות כמשככי כאבים ולהצטננות המכילות קפאין.
מחקרים הראו שהקפאין תורם ליעילות החומר הפעיל בתרופות ולהקלה נוספת בכאבים.
קפאין מעלה את לחץ הדם במיוחד בצרכנים שאינם מורגלים.
לחץ דם גבוה קשור בהגברת הסיכון לשבץ, ולמחלות כלי דם במוח, אשר בתורן מגבירות את הסיכון לדמנציה וסקולרית.
קפאין מפחית את השליטה על תנועות מוטוריות עדינות (למשל עלול לגרום לרעידות בידיים).
קפאין מגדיל את הפרשת הקורטיזול, וגורם בכך לעליית סבילות הגוף לקורטיזול.
קפאין גורם לעלייה בנדודי שינה ומאריך את זמן ההירדמות.
קפאין גורם ומגביר הפרעות חרדה ופאניקה.
קפאין גורם לכאבי ראש ולבחילות.
צריכת קפאין גבוהה עלולה להאיץ דלדול עצם אצל נשים לאחר גיל המעבר.
קפאין מגביר הפרעות קצב לב, על ידי הגדלת הפרשות אדרנלין.
הוכח שקפאין גורם לעליה בלחץ הדם הדיאסטולי, אך לא בלחץ הדם הסיסטולי.
עם זאת, לחץ הדם הדיאסטולי, ולחץ הדם העורקי גדלים משמעותית בזמן צריכת קפאין.
צריכה ארוכת טווח של קפאין גורמת ללחץ דם סיסטולי שגורם לקשיחות כרונית של העורקים.
עליית לחץ הדם גורמת בעיקר לחסימת קולטני האדנוזין A1 ו-A2. מכיוון שלקולטני A2 שנחסמים יש תכונה של הרחבת כלי הדם, נוצרת התכווצות בכלי הדם.
עם זאת ישנה מחלוקת האם קפאין מגביר את קצב הלב.
קפאין מגביר הפרשה של "הורמוני לחץ" (כגון אדרנלין ונוראפינפרין), ובכך מעלה את לחץ הדם.
יתר על כן, הורמוני לחץ אלו מפעילים בגוף תגובת הילחם או ברח, וגורמים לגוף להפנות אספקת דם ממערכת העיכול אל השרירים.
הירידה בזרימת הדם למערכת העיכול מאיטה את קצב הספיגה ומובילה להפרעות בעיכול.
בנוסף, הפרשת האדרנלין מגבירה את הפרשת הורמון הקיבה העיקרי גסטרין, ובתורו גורם להאצת תנועות הקיבה והמעיים, ולהגברת הפרשה של חומצת הקיבה.
עליה בחומצת הקיבה גורמת שתוצרי קיבה חומציים יגיעו אל המעי הדק ולפציעתו.
לכן, לא מומלץ לחולי כיב לשתות הרבה קפה.
המכון הלאומי האמריקאי לבריאות קובע: "יותר מדי קפאין עלול לגרום לך להיות חסר מנוחה, חרד, ועצבני.
הוא עלול גם למנוע ממך שינה טובה ולגרום לכאבי ראש, הפרעות בקצב הלב, או בעיות אחרות.
אם אתה מפסיק להשתמש בקפאין, אתה עלול ללקות בתסמיני גמילה.
יש אנשים שרגישים יותר להשפעות של קפאין מאשר אחרים.
הם צריכים להגביל את השימוש שלהם בקפאין.
וכן גם נשים בהריון ונשים מיניקות."
ארבע הפרעות שמקורן בקפאין מוכרות על ידי האגודה האמריקנית לפסיכיאטריה והם: הרעלת קפאין, הפרעת שינה הנגרמת מקפאין, הפרעת חרדה הנגרמת מקפאין, והפרעה אחרת הנגרמת מקפאין.
עדיין לא ידועה השפעת קפאין על אנשים בעלי הפרעת קשב וריכוז.
קפאין עלול להשפיע בצורה שלילית וחיובית על הפרעות חרדה.
1985, "קפאין כנראה מחמיר את הרגישות בחולי הפרעת חרדה".
1988, "קפאין מחמיר את הרגישות בחולי הפרעת פאניקה".
1989, מתוך קבוצה של 24 נבדקים שלוקים בהפרעת פאניקה, 5 הפסיקו לחלוטין את צריכת הקפאין, ו-1 הפחית אותה משמעותית; כל ה-6 (25% מקבוצת המדגם) חוו הפחתה גדולה ומשמעותית בתסמינים חודשים רבים לאחר מכן, ו-5 לא נזקקו יותר לתרופות.
3 מתוך אותם 6, צרכו קפאין פעם אחת לאחר מכן, ומיד חוו תסמיני חרדה.
1992, "חולים בהפרעת חרדה רגישים באופן חריג לקפאין".
1996, "יש ראיות קליניות וניסיוניות שצריכת קפאין גבוהה עלולה להחמיר את ההשפעות של מצב מעורר חרדה, או להחמיר הפרעת חרדה קיימת, במיוחד הפרעת פאניקה".
2007, "הנתונים שבידנו מצביעים על כך שיש קשר בין התקפי חרדה...
לניסוי צריכת קפאין דרך הפה".
2011, "שמונה מחקרים הוכיחו קשר בין קפאין לבין חרדתיות ופאניקה".
במינונים מתונים ונמוכים ההשפעה תלויה ברגישות הפרט לקפאין.
קפאין עלול לגרום לתסמיני חרדה באנשים בריאים, ובמיוחד בחולים פגיעים, כמו אלה הסובלים מהפרעות חרדה קיימות כבר.
במינונים גבוהים, בדרך כלל גדולים יותר מ-300 מ"ג, קפאין עלול לגרום ולהחמיר חרדה, ורק לעיתים נדירות לגרום למאניה ופסיכוזה.
נסיגה בצריכת קפאין עלולה גם לגרום לעליה ברמת החרדה.
במינונים נמוכים, קפאין עשוי להפחית תסמיני דיכאון ולהקטין את הסיכון להתאבדות.
קפאין במינונים נמוכים בדרך כלל אינו משפיע על הלמידה או הזיכרון.
עם זאת הוא עשוי לשפר את התפקוד ההתנהגותי באנשים עייפים, בשל השפעתו המעוררת.
השפעה שלילית על חולי סוכרת
לקפאין יש השפעה שלילית על חולי סוכרת, מכיוון שהוא עלול להפחית את הרגישות לאינסולין ומקשה על חולי סוכרת לשלוט על רמת הסוכר בדם.
מחקרים הראו כי צריכת קפאין מגבירה את רמת הסוכר בדם, אך תרופות לסוכרת מפחיתות את רמות הסוכר בדם, דבר שגורם לניגוד-אינטראקציה.
השפן הקטן הוא שיר ילדים עברי ידוע, שנכתב בשנת 1934 על ידי המחנך והפזמונאי בנימין כספי.
השיר השפן הקטן נכתב בשנת תרצ"ד (1934) על ידי בנימין כספי בעת שלימד בכיתה א' בבית הספר "אחד העם" במושבה פתח תקווה.