tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
ג'יימס בלאקווד, המכונה "פינז" (Fins, סנפיר) הוא בוגר הפקולטה להנדסה ימית באוניברסיטת אוקספורד ואיש חיל הנחתים המלכותי.
היה חבר בקבוצת חתירה באוקספורד למשך שלוש שנים.
שחיין מעולה, והראשון שצלח את התעלה האנגלית לאחר הימור.
התגייס לחיל הנחתים המלכותי ב-1935, קודם לדרגת קפטן שנה לאחר מכן והורד לדרגת סמל לאחר שנתיים נוספות לאחר תקרית במהלך שהיה בהוואי.
בעיות נוספות התעוררו וניתנה לו הבחירה להיות מסולק מחיל הנחתים או להצטרף לשורות הקומנדו כחייל מן המניין.
אפיון דמות: בלאקווד הוא אלכוהוליסט בגמילה ומהמר, אולם חרף מגרעותיו, כישוריו כנחת הופכים אותו ליקר ערך למשימות הדורשות פעולה ימית.
מומחה במשימות הכוללות הסתננות מן הים.
יכול לשהות שעות רבות מתחת לפני הים תודות לציוד הצלילה ולצלצל שלו, שמשמש כנשק.
נושא איתו זודיאק (סירה מתנפחת) לצורך העברת אנשי צוותו דרך הים וכן וו תפיסה קשור לחבל לצורך טיפוס על בניינים, חומות ועצים.
בעל מיומנות רבה בזריקת סכינים ויכולתו להטילם משתפרת ככל שאוספים יותר סכינים.
שם אמיתי: תומאס הנקוק (ידוע גם בכינוי "אינפרנו")
תומאס הנקוק החל לעבוד ככבאי בעיר מולדתו בשנת 1933. שנה לאחר מכן הוא הצטרף לשורות המחלקה לניטרול פצצות מסוכנות.
בשנת 1939 הוא התגייס לצבא ושנה לאחר מכן התנדב לשורות הקומנדו.
במהלך ההתקפה על סנט נזייר שבלואר האטלנטי, היה אחראי לסדרת פיצוצים שגרמו למספר רב של נפגעים בחיל מצב גרמני, מה שהשבית לחלוטין את פעילות המוצב.
הוא נלכד לאחר מבצע זה ולאחר ארבעה ניסיונות הימלטות במשך חודשיים הצליח להימלט וחזר לאנגליה.
אפיון דמות: לפלס תעוזה רבה ואומץ לב, שלעיתים קרובות עולים לו בפזיזות רבה.
יש לו ידע וניסיון נרחב בחומרי נפץ, והוא מסוגל להרכיב פצצות אף מחומרים הנמצאים בהישג יד.
מיומן בהרכבת פצצות, במיקומן ובתכנותם של חומרי נפץ בשלט רחוק ובשליטת טיימר.
החומרים אותם הוא נושא בתרמילו הם עדינים ובעלי משקל רב, לכן צעדיו זהירים ואיטיים.
מסוגל לתפעל כלי נשק כבזוקות, להביורים ומגלי מוקשים.
יכול לאתר מוקשים ולנטרלם ולהשתמש בהם במועד מאוחר יותר.
יכול גם להכין שדה מוקשים באזור בו יעברו חיילי האויב, ובכך יגרום לנזק מרבי ולפעולת הסחה.
שם אמיתי: סמואל ברוקלין (סיד "הסוליה" פרקינס בגרסאות מסוימות)
תאריך לידה: 4 באפריל 1910
מקום לידה: ברוקלין, ארצות הברית
סמואל ברוקלין הוא פושע לשעבר שהורשע בגנבת מכוניות, מעשי שוד ושאר עבירות בשנת 1937. לפני גזר דינו, הוא הצליח להימלט לאנגליה תחת זהות חדשה.
כשסוכני הממשל רדפו אחריו, ברוקלין התגייס לצבא הבריטי.
שנתיים לאחר מכן הוא שיתף פעולה עם משרד החוץ בבדיקת כלי רכב ונשק שנגנבו מהאויב.
בעקבות הידע והניסיון הרב שהראה, הוא גויס לקומנדו בשנת 1941. באחת ממשימותיו הראשונות הוא השמיד שמונה מטוסי אויב בעזרת תת-מקלע המחובר לג'יפ, וכאשר אזלה לו התחמושת, השמיד ארבעה נוספים בכך שהסיע את הג'יפ לתוכם.
מפעולה זו הוא סובל מכוויות מרובות.
אפיון דמות: לברוקלין יש חוסר אמון בבני אדם, ואף על פי שאינו ביחסים טובים עם צוות הקומנדו, הידע הרחב והניסיון שלו בנהיגת ותיקון כלי רכב מסוגים שונים מהווים יתרון משמעותי לצוות.
מטרתו בכל משימה היא לנהוג בכלי רכב שונים ולספק את אמצעי המילוט.
בעל הכישורים לתפעל עמדות ירי מבוצרות.
מצויד גם בתת-מקלע בעל מספר מצומצם של כדורים.
במשחק השני באפשרותו לזרוק רימוני גז ובקבוקי תבערה ובעזרת הפלס יכול להקים שדה מוקשים.
ברוקלין הוא החובש העיקרי של הצוות.
שם אמיתי: רנה דושאמפ (ידוע גם בכינוי "ספוקי")
בשנת 1934 הצטרף רנה דושאמפ לשירות החשאי הצרפתי ובין השנים 1935–1938 שימש כראש האבטחה בשגרירות צרפת בברלין.
לאחר פלישת הגרמנים ב-1940, הוא הצטרף למחתרת וזמן קצר לאחר מכן התבקש לעזור לקומנדו הבריטי.
הוא משתף עימם פעולה במשימות מיוחדות, באינספור מעשי חבלה ואחראי להשמדתם של לפחות שלוש רכבות, 14 טנקים ומעל ל-50 כלי רכב.
המידע שברשותו אודות האויב מתברר כחיוני לשירות החשאי הבריטי.
אפיון דמות: רנה הוא דמות ידידותית וקלה לשיחה, כישוריו במסגרת זמנו בשירות החשאי הקנו לו יכולת תקשורתית רחבה, הסתננות וחבלה.
לרנה יכולת חיקוי והוא רב-לשוני (מדבר שוטף צרפתית, אנגלית, גרמנית, רוסית ואיטלקית), מה שמאפשר לו להסתנן אל מעבר לקווי האויב תוך לבישת מדי האויב וחלוקת הוראות כוזבות שנועדו להטעות את האויב.
התקפתו כוללת פעולה שקטה וזהירה עם מינימום שימוש בכוח.
מסוגל להישאר בתחפושת לזמן בלתי מוגבל, אלא אם כן נחשף על ידי קצין רם-דרג, המכיר את כל חייליו.
נשקו הוא מזרק המלא ברעל קטלני שמנטרל את אויביו ללא כל רחש.
הוא מסוגל להרים גופות ולשאת אותם למקום מבטחים מחשש שיתגלו.
מתפקד כחובש הצוות כאשר גם הנהג וגם הצלף אינם נמצאים.
פול טולדו גדל בבית יתומים בפאתי פריז וברח משם בהיותו בגיל עשר היישר לכנופיה צעירה של כייסים.
בשנת 1928 נעצר והוחזק במעצר בית.
בבגרותו, הוא בחר בקריירת פשע כגנב מקצוען.
בשנת 1940 הוא גנב את תיקו של רנה דושאמפ, בחושבו שמדובר בקצין גרמני.
התגלה להפתעתו כי התיק הכיל מסמכים חשובים, אותם הוא הביא למחתרת הצרפתית.
מאז הוא הומלץ לצוות הקומנדו על ידי דושאמפ ומהווה להם נכס חשוב.
אפיון דמות: לופין הוא הקטן והזריז מבין צוות הקומנדו.
הוא גם השקט והמופנם מביניהם, שהרוויח את קרבתו לחברי הצוות הודות לנאמנותו הרבה.
חזותו הקטנה מאפשרת לו להתגנב מעבר לקווי האויב בדרכים שאינן נגישות לאחרים.
למרות חזותו הצנומה, הוא התמחה במספר אמנויות לחימה ויכול להמם חיילי אויב, וכן לארוב להם ולכייסם.
לופין הוא רכש חדש לצוות הקומנדו, החל מהמשחק השני.
מבנה גופו הקטן מאפשר לו לפרוץ לבניינים, להיכנס למקומות צרים, ולטפס על קירות.
יכול לפרוץ לכספות בעזרת כלי הפריצה שלו.
במשחק השלישי ניתנת לו האפשרות להרוג חיילי אויב בעזרת חוט פסנתר.
מקום לידה: קייב, ברית המועצות
נטאשה ניקוצ'בסקי החלה את דרכה בסדרת משחקי קומנדוס כמודיעה הולנדית בשם נטאשה ואן דר זנד.
יכולתה המרכזית היא ליצור פעולת הסחה באמצעות מראהּ החושני, קיסמהּ האישי ובגדים סקסיים.
מסוגלת לתפעל רובה צלפים ולהלך חופשי, אם כי מיד תזוהה על ידי קצין בדרגת קומנדר.
גרגור מק'ריי (טייס) - הופיע במשימה העשירית במשחק הראשון.
טייס לשעבר מחיל האוויר המלכותי שהתרסק באפריקה ונשבה בידי הגרמנים, ניצל בסופו של דבר בידי הצוות.
וילסון (סייר) - הופיע במשימה השישית במשחק השני.
ניצול מספינה טובעת שעוזר לצוות בתפקיד שאינו קרבי כסייר.
דמותו היא מחווה לרובינזון קרוזו.
קלוד גילברט - הופיע במשימות 12 ו-17 במשחק הראשון.
ניצל בידי הצוות אך נלכד בשנית והועמד להוצאה להורג יחד עם חברי תנועת ההתנגדות הצרפתית.
דראגיסה סקופג'ה - קצין יוגוסלבי שהועמד להוצאה להורג במשימה השנייה במשחק ההרחבה.
ניצל בטרם החלה ההוצאה להורג.
קולונל וילהלם וון בלו - קצין האס אס שתפקידו היה לחשוף את הקושרים לקשר ההתנקשות בהיטלר.
נלכד בידי הצוות במשימה החמישית במשחק ההרחבה.
גנרל האנץ רוטר - גנרל הצבא הגרמני שהיו ברשותו התוכניות למתקפה בקרב הארדנים במשימה השמינית של משחק ההרחבה.
המודיעה ההולנדית נפגשה עמו וגנבה את המסמכים ממנו.
נמלט כאשר הצוות השלים את המשימה.
גנרל הלמוט שלפר - גנרל האס אס שהופיע במשימה 15 במשחק ההרחבה.
ברשותו רשימת חברי המחתרת הגרמנית והוא התכוון למסרה למפקדה בברלין.
נהרג בידי הצוות בטרם ניתנה לו ההזדמנות להימלט.
טייס הלופטוואפה - טייס חיל האוויר הגרמני שהופיע במשימה השישית במשחק ההרחבה.
נשבה בידי הצוות כדי להבריחם לאחר שהושלמה המשימה.
מקווין - אסיר מלחמה במחנה השבויים סטלאג 13, שהופיע במשימה השביעית במשחק ההרחבה.
דמותו היא מחווה לקפטן וירג'יל הילטס, דמותו של סטיב מקווין בסרט הבריחה הגדולה.
המלשין - אסיר מלחמה בריטי בסטלאג 13, טייס חיל האוויר המלכותי לפי מבטאו ובגדיו, שהופיע במשימה השביעית במשחק ההרחבה.
נהרג בידי הצוות לפני שהתריע על תוכניתם.
הגורקה - חיילים נפאלים הלוחמים לצד הצבא הבריטי, בני ברית שהצוות צריך למצוא במשימה "המטרה: בורמה" במשחק השני.
קולונל גינס - אסיר בנות הברית במשימת "הגשר על נהר קוואי" במשחק השני.
הצוות צריך לשחרר אותו כדי שיסביר להם כיצד להשמיד את הגשר.
הדמות (לרבות קולה) היא מחווה לאלק גינס, שהשתתף בסרט עליו מבוססת המשימה, "הגשר על הנהר קוואי".
הצלף הגרמני (ארוין קניג) - הופיע במשימה הראשונה במשחק השלישי, במהלך קרב סטלינגרד, בה יש לחסל אותו.
המשימה היא חידוש לסרט הקולנוע "אויב בשער" של ז'אן-ז'אק אנו משנת 2001 ודמותו מבוססת על הדמות שגילם אד האריס באותו סרט.
קומנדו המזרח התיכון הייתה יחידה שפעלה כמסגרת ייעודית עבור יחידות קומנדו בריטיות, ששירתו בזירת המזרח התיכון בשנים 1941–1942.
היחידה החליפה את Layforce ("כוח ליי") , שהיה כוח קומנדו בסדר כוחות של בריגדה, בפיקוד רוברט לייקוק.
הכוח נשלח לזירת המזרח התיכון בפברואר 1941, אך פורק באוגוסט 1941 לאחר שספג אבדות כבדות.
לייקוק הצליח לשכנע את צ'רצ'יל, שהיה חסיד נלהב של הפעלת כוחות מיוחדים, להקים מחדש את הפיקוד שלו תחת שם חדש – "קומנדו המזרח התיכון".
הסד"כ של כוח זה היה קטן בהרבה מסדר הכוחות המקורי של "כוח ליי", והוא כלל רק שש פלגות, בסד"כ 60–70 לוחמים כל אחת.
שתיים מהפלגות של "קומנדו המזרח התיכון" שימשו כבסיס להקמת שירות האוויר המיוחד (SAS), ופלגה שלישית הפכה לשירות הסירות המיוחד (SBS), שהתמחה בביצוע פשיטות קומנדו מהים.
אף על פי ש"קומנדו המזרח התיכון" המשיך להתקיים על הנייר גם לאחר כישלון מבצע פליפר בנובמבר 1941, במידה רבה כדי לרצות את צ'רצ'יל, רוב הלוחמים שנותרו במסגרת זו נקלטו ביחידות מיוחדות אחרות שפעלו בזירה.
לייקוק הועלה לדרגת בריגדיר, ומונה למפקד "בריגדת השירות המיוחד" של פיקוד המזרח התיכון.
קומנדר היא דרגת קצונה בצי המלכותי הבריטי, הנמוכה מדרגת קפטן וגבוהה מדרגת לפטננט קומנדר.
קצינים הנושאים דרגת לפטננט-קומנדר אינם נחשבים לקומנדרים.
התואר "קומנדר" (במקור: master and commander – רב חובלים ומפקד) נוצר במאה ה-18, ושימש לציון קצינים ימיים שפיקדו על אוניות מלחמה שהיו גדולות מדי עבור לפטננט וקטנות מדי עבור פוסט קפטן או (לפני 1770 לערך) רב חובלים (sailing master); הקצין שפיקד על האונייה שימש בו זמנית גם כרב החובלים (master).
בדרך כלל היו אלה סלופים מלחמתיים שמספר תותחיהם לא עלה על 20 ולכן לא נכללו בשיטת דירוג האוניות (rating system).
ב-1794 קוצר השם בצי המלכותי ל-commander, אך השם הישן הוסיף לנהוג באופן בלתי רשמי עוד שנים אחדות.
הדרגה המקבילה לה בצי האמריקני עד 1838 הייתה מאסטר-קומנדנט (Master Commandant).
בעלי תפקידים הנושאים דרגת קומנדר
דרגת קומנדר בצי המלכותי נמצאת בין לפטננט-קומנדר לקפטן.
קומנדר יכול לפקד על פריגטה, משחתת, צוללת, להק מטוסים או בסיס חוף, או לשמש כקצין מטה.
לפנים הקבילה דרגת קומנדר לדרגת מייג'ור, אך כיום היא מקבילה לדרגת לפטננט קולונל בצבא הבריטי או למפקד כנף בחיל האוויר המלכותי.
הדרגה המקבילה בקוד הדרגות של נאט"ו היא OF-4, ובזה של צה"ל (חיל הים) לסגן־אלוף.
סימן הדרגה של קומנדר מורכב משלושה פסי מקלעת-זהב, כשלפס העליון נוספת לולאה.
קומנדר הוא דרגת קצין צי נפוצה וכן תואר עבודה או "בילט" בצבאות רבים.
קומנדר משמש גם כדרגה או תואר בארגונים פורמליים אחרים, כולל מספר כוחות משטרה.
בכמה מדינות דרגה ימית זו מכונה קפטן פריגטה.
קומנדר הוא גם כינוי כללי לקצין המפקד על כל יחידה של הכוחות המזוינים, למשל "מפקד מחלקה", "מפקד חטיבה" ו"מפקד אסקדרון".
במשטרה משתמשים במונחים כמו "מפקד רובע" ו"מפקד תקרית".
קומנדר כדרגת חיל הים והאוויר
קומנדר היא דרגה המשמשת בצי, אך לעיתים רחוקות מאוד משמשת כדרגה בצבאות.
ברוב הצבאות, המונח "קומנדר" משמש כתואר עבודה או בילט.
לדוגמה, בצבא ארצות הברית, קצין בדרגת קפטן (קוד דרגת נאט"ו OF-2) עשוי להחזיק בתואר "מפקד פלוגה", ואילו קצין בדרגת לוטננט קולונל (קוד דרגת נאט"ו OF-4) בדרך כלל מחזיק בתואר "מפקד גדוד".
התואר, במקור "מאסטר וקומנדר", מקורו במאה ה-18 כדי לתאר קציני חיל הים שפיקדו על ספינות מלחמה גדולות מכדי להיות בפיקוד של לוטננט אך קטנות מכדי להצדיק מינוי של קפטן ו (לפני 1770 לערך) ורב-חובלים; הקומנדר שימש כמאסטר שלו.
בפועל, אלה היו בדרך כלל סלופ מלחמתי ללא דירוג של לא יותר מ-20 תותחים.
הצי המלכותי קיצר את "מאסטר וקומנדר" ל"קומנדר" ב-1794; עם זאת, המונח "מאסטר וקומנדר" נשאר (באופן לא רשמי) בשפה המקובלת במשך כמה שנים.
דרגת מפקד האמריקנית המקבילה נשארה בשימוש עד שהפכה לקומנדר ב-1838.
דרגה מקבילה בכמה ציים היא קפטן פריגטה.
במאות ה-20 וה-21, הדרגה קיבלה את קוד הדרגה של נאט"ו של OF-4.
תפקידים שונים של קומנדר היו גם קומנדר בתואר.
בצי של הרפובליקה ההולנדית, כל מי שפיקד על ספינה או צי מבלי שהייתה לו דרגה מתאימה לכך יכול להיקרא קומנדר.
זה כלל מפקדי צי אד-הוק וקברניטים בפועל (Luitenant-Commandeur).
בצי האדמירליות של זילנד לעומת זאת, קומנדר הייתה דרגה רשמית, המקבילה ל-Schout-bij-nacht (אדמירל אחורי) באדמירליות ההולנדיות האחרות.
השימוש ההולנדי בתואר כדרגה מתקיים בצי המלכותי של הולנד, כמקביל לקומודור.
בחיל האוויר המלכותי של הולנד, לעומת זאת, דרגה זו ידועה באיות האנגלי של commodore שהיא המקבילה ההולנדית לקומודור האוויר הבריטי.
דרגת הקומנדר בצי המלכותי האוסטרלי (RAN) זהה בתיאור לדרגת קומנדר בצי המלכותי הבריטי.
כמרי RAN שנמצאים בדיוויזיות 1, 2 או 3 (מתוך חמש דיוויזיות) הם בעלי דרגת קומנדר מקבילה.
המשמעות היא שלקצינים ומש"קים מתחת לדרגת קומנדר, לוטננט קולונל או מפקד כנף, הכומר הוא הממונה.
לאותם קצינים המדורגים גבוה מקומנדר, הכומר כפוף אליהם.
למרות שקילות זו קיימת, כמרי RAN שנמצאים בדיוויזיות 1, 2 או 3 אינם לובשים למעשה דרגת קומנדר, והם אינם מחזיקים בפריבילגיה לפיקוד.
קומנדר היא דרגה ימית בסקנדינביה (Kommandør בדנית ונורווגית, Kommendör בשוודית) שוות ערך לדרגת קפטן האנגלו-אמריקאית.
דרגת הקומנדר הסקנדינבית נמצאת מיד מעל "קומנדר-קפטן" (בנורווגית, בשוודית, בדנית ), המקבילה לדרגת קומנדר האנגלו-אמריקאית.
בדנמרק, דרגת קומנדר קיימת כ-kommandørkaptajn (קפטן קומנדר), שהוא בכיר ל-orlogskaptajn (קפטן) (קומנדר), שהוא בכיר ל-kommandørkaptajn.
Kommandørkaptajn מתורגם רשמית כ"קומנדר, דרגה בכירה", בעוד ש-orlogskaptajn מתורגם רשמית כ"קומנדר".
קומנדר בצי המלכותי הוא מעל דרגת לוטננט קומנדר, מתחת לדרגת קפטן, והיא שוות ערך בדרגתו ללוטננט קולונל בצבא.
קומנדר רשאי לפקד על פריגטה, משחתת, צוללת, טייסת תעופה או מתקן חוף, או לשרת במטה.
מכיוון שדרגות הקצינים בדרג הביניים של חיל האוויר המלכותי הבריטי מעוצבות על פי מודל של הצי המלכותי, המונח מפקד כנף משמש כדרגה, וזו המקבילה ללוטננט קולונל בצבא או לקומנדר בצי.
דרגת מפקד הכנף היא מעל לדרגת מפקד טייסת ומתחת לדרגת קפטן להק.
בשירות האוויר של הצי המלכותי לשעבר, שאוחד עם גיס התעופה המלכותי כדי ליצור את חיל האוויר המלכותי ב-1918, הטייסים החזיקו במינויים כמו גם בדרגותיהם הרגילות בצי המלכותי, והם לבשו סמלים המתאימים למינוי במקום הדירוג.
קומנדר טיסה ענד כוכב מעל שני פסי הדרגה של לוטננט, מפקד טייסת ענד שני כוכבים מעל שני פסי דרגה (ותק של פחות משמונה שנים) או פסי דרגה של שתיים וחצי (מעל שמונה שנים ותק), ומפקד כנף לבש שלושה פסי דרגה.
לפסי הדרגה היה הסלסול הרגיל של הצי המלכותי, ועליהם עלה נשר.
בצי ארצות הברית, משמר החופים של ארצות הברית, חיל הממונה על שירות הבריאות הציבורי של ארצות הברית, וה-National Oceanic and Atmospheric Corps Officer Corps, קומנדר (בקיצור "CDR") הוא דרגת קצין בדרגה בכירה, עם דרגת שכר של O-5. קומנדר מדורג מעל לוטננט קומנדר (O-4) ומתחת לקפטן.
קומנדר שווה ערך לדרגת לוטננט קולונל בצבא ארצות הברית, חיל האוויר של ארצות הברית, חיל הנחתים של ארצות הברית וחיל החלל של ארצות הברית.
קידום למפקד בצי האמריקני נשלט על ידי מדיניות מחלקת ההגנה של ארצות הברית הנגזרת מחוק ניהול כוח אדם של קציני הגנה (DOPMA) משנת 1980 או חוק ניהול כוח אדם מילואים מלווה (ROPMA).
הנחיות DOPMA/ROPMA מציעות כי יש לקדם 70% מקצינים בדרגת לוטננט קומנדר לאחר ששירתו לפחות שלוש שנים בדרגתם הנוכחית ולאחר השגת 15 עד 17 שנות שירות מצטבר מצטבר, אם כי אחוז זה עשוי להשתנות ולהיות נמוך במידה ניכרת.
מינוי קצינים (כלומר, "התמחויות ראשוניות") בהתאם לתקציבי ההגנה, מבנה הכוח וצרכי השירות.
לדוגמה, מכיוון שביישובים קולוניאליים קטנים שונים (כגון איים שונים בקריביים ) הפיקוד על חיל המצב היה עיקר התפקיד העליון, ניתן היה להשתמש בתואר הצבאי קומנדור במקום בסגנון מושל אזרחי, לא שונה מהקפטן-מייג'ור הפורטוגלי.
בצבא הבריטי, המונח "קומנדר" מוחל באופן רשמי על תת-המשנה האחראי על מדור, רכב או תותח, על מש"ק או קפטן המפקד על מחלקה, או למח"ט המפקד על חטיבה.
קצינים אחרים המפקדים על יחידות מכונים בדרך כלל קצין מפקד (OC), מפקד קצין (CO), קצין מפקד כללי (GOC), או קצין מפקד כללי (GOC-C), תלוי בדרגה ובתפקיד, אם כי ניתן להחיל עליהם את המונח "מפקד" באופן לא פורמלי.
בעזרה ראשונה של היואומנרי קומנדר הוא דרגה מקבילה למייג'ור.
קומנדור בתואר משרד קולוניאלי היה המקרה באי טובגו במושבה ההולנדית Nieuw Walcheren.
השימוש דומה/זהה לצבא הבריטי, כאשר המונח "קומנדר" הוחל על הקולונל שהיה מפקד, 2 קבוצות כוחות היבשה, מחנה Linton, וכעת על מפקד בריגדה 1.
הכוחות המזוינים הספרדים ו-Guardia Civil
בצבא הספרדי, בחיל האוויר הספרדי ובחיל הנחתים הספרדי, המונח קומנדר הוא התרגום המילולי של קומנדנטה, המקבילה הספרדית למייג'ור בחבר העמים.
ה- Guardia Civil חולק את דרגות הצבא, והקצין המפקד על חיל מצב (בדרך כלל מש"ק או לוטננט, תלוי בגודל הכוח) מכונה כקומנדנטה דה פוסטו.
בצבא ארצות הברית, המונח "קומנדר" מוחל באופן רשמי על מפקד של יחידות הצבא; לפיכך, ישנם מפקדי פלוגות, מג"דים, מפקדי חטיבות וכדומה.
ברמות הגבוהות ביותר של מבנה הפיקוד של צבא ארצות הברית, "קומנדר" מתייחס גם למה שהיה מכונה מפקד עליון, או CINC, עד 24 באוקטובר 2002, אם כי המונח CINC עדיין משמש בדיבור סתמי.
בחיל האוויר של ארצות הברית, המונח "קומנדר" (קיצור "CC" בסמלי משרד, כלומר "OG/CC" עבור "מפקד קבוצת מבצעים") חל באופן רשמי על מפקד יחידת חיל האוויר; לפיכך, ישנם מפקדי גפים, מפקדי טייסות, מפקדי להק, מפקדי כנפות, מפקדי חילות האוויר ומפקדי מפקדות ראשיות.
בדרגה, מפקד טיסה הוא בדרך כלל לוטננט או קפטן, מפקד טייסת הוא בדרך כלל מייג'ור או לוטננט קולונל, מפקד להק הוא בדרך כלל קולונל, מפקד כנף הוא בדרך כלל קולונל בכיר או בריגדיר גנרל, מפקד חיל אוויר הם מייג'ור גנרל או לוטננט גנרל, ומפקד פיקוד בכיר הוא גנרל.
חיל החלל של ארצות הברית
בחיל החלל של ארצות הברית, המונח "קומנדר" מוחל באופן רשמי על המפקד של יחידת חיל החלל; לפיכך, ישנם מפקדי טייסות, מפקדי דלתא ומפקדי מפקדות שדה.
בדרגה, מפקד טייסת הוא לוטננט קולונל, מפקד דלתא הוא קולונל, ומפקד פיקוד שדה הוא מייג'ור גנרל או לוטננט גנרל.
קומנדר כדרגה או תואר לא צבאי
במשימות חלל של נאס"א מאז תחילת פרויקט ג'מיני, חבר צוות אחד על כל חללית מוגדר כמפקד משימה.
המפקד הוא הקפטן של החללית, ומקבל את כל ההחלטות הקריטיות בזמן אמת בשם הצוות ובתיאום עם מרכז בקרת המשימה (MCC).
התואר מפקד מטוס משמש בתעופה אזרחית כדי להתייחס לטייס הפיקוד (המכונה בדרך כלל "קפטן", שהוא מבחינה טכנית דרגת חברת תעופה ואינה קשורה לתפקיד המפקד על סיפון המטוס).
במשטרה הבריטית, קומנדר הוא דרגת קצין ראשי בשני כוחות המשטרה האחראים על אכיפת החוק בלונדון, משטרת המטרופולין ומשטרת העיר לונדון.
בשני הכוחות, הדרגה היא בכירה למפקח הראשי; במשטרת המטרופולין היא זוטרה לסגן עוזר הנציב ובמשטרת סיטי של לונדון היא זוטרה לעוזר הנציב.
בכוחות מחוץ ללונדון, הדרגה משולה לעוזר השוטר הראשי הנושא את אותו סמל.
משטרת המטרופולין הציגה את הדרגה ב-1946, לאחר שדרגת סגן ניצב פוצלה לשניים, כשבכירי ה-DAC שומרים על הדרגה והתואר וה-DAC הזוטרים דורגו מחדש כקומנדרים.
משטרת המטרופולין השתמשה גם בדרגת לוטננט קומנדר, מדורגת מעט מתחת לדרגת קומנדר, בין 1946 ל-1968.
קצינים הממונים על שתים עשרה יחידות הפיקוד הבסיסיות הגאוגרפיות מכונים "קומנדר BCU".
עם זאת, הקצינים אינם מחזיקים בדרגת קומנדר אלא מחזיקים בדרגת ניצב ראשי.
לפני השינוי הארגוני במיזוג רבעים ל-BCU, קצינים האחראים על שיטור כל אחד מרובעי לונדון קיבלו את התואר "מפקד רובע".
חריג קודם לכך היה מפקד הרובע של וסטמינסטר, שהחזיק בדרגת קומנדר בשל גודלו, המורכבות והאופי הגבוה של הרובע.
שירות משטרת המטרופולין הודיע כי עד קיץ 2018 תבוטל הדרגה, יחד עם זו של מפקח ראשי.
עם זאת, באוגוסט 2017 פורסם כי הנציבה החדשה קרסידה דיק ביטלה את התוכנית לבטל אותן.
תג הדרגה שעונד קומנדר או עוזר שוטר ראשי מורכב מלוחות קצות מוצלבות בתוך זר.
בשירות משטרת המטרופולין, קצות המטות כחולות ולא אדומות, בניגוד לכוחות אחרים.
אולם עד לביטול דרגת סגן ניצב ב-1968, נשא קומנדר אות דרגה זהה לזה של סגן עוזר ניצב.
באוסטרליה, קומנדר היא דרגה המשמשת את כוחות המשטרה הפדרלית של ויקטוריה, טסמניה, מערב אוסטרליה, דרום אוסטרליה והמשטרה הפדרלית האוסטרלית.
הסמל מורכב מכתר מעל שלושה כוכבי אמבט במערך משולש, שווה ערך למח"ט בצבא.
בכל ארבעת הכוחות, הוא זוטר מדרגת עוזר נציב, ובכיר מדרגת ניצב ראשי, למעט מערב אוסטרליה וויקטוריה שבהן הוא בכיר מדרגת ניצב.
בניו סאות' ויילס תפקיד הקומנדר ניתן לקצינים (בדרך כלל מפקחים) האחראים על פיקוד או יחידה.
לכמה מחלקות משטרה גדולות ומשרדי שריף בארצות הברית יש דרגת קומנדר.
לרוב, זו הדרגה הבאה מעל הקפטן.
דוגמאות לכך כוללות את משטרת שיקגו, משטרת לוס אנג'לס, משטרת סן פרנסיסקו, משטרת פורטלנד ומשטרת רוצ'סטר.
באחרים, כמו משטרת פיניקס ומשטרת סנט פול, דרגת מפקד היא הדרגה הבאה מעל לוטננט, והיא שווה ערך לקפטן.
עם זאת, בנורת'פורט, מחלקת המשטרה של פלורידה, המפקדים נמצאים מתחת לקברניטים.
מפקד ב-LAPD שווה ערך למפקח במחלקות גדולות אחרות בארצות הברית (כגון NYPD); דרגת LAPD נקראה במקור גם מפקח, אך שונה ב-1974 לקומנדר.
מחלקת המשטרה המטרופוליטנית של מחוז קולומביה משתמשת גם בדרגת מפקד, שהיא דרגה מעל מפקח ושתי דרגות מעל קפטן.
הסמל לענוד הוא בדרך כלל כל סמל בין מייג'ור לגנרל, תלוי במשטרה או במחלקת השריף.
מפקדי משטרת אלבוקרקי הם מקבילים לקפטן, עם זאת, עם גרסת הפליז של סמל הקפטן.
בכמה מחלקות משטרה או שריף אחרות שבהן לקברניטים יש סמלים מפליז במקום כסף, כמו מחלקת השריף של מחוז לי בפלורידה, המפקדים נמצאים מעל הקברניטים, ומתחת למפקדים, כשהסמל הוא סורגים של קפטן פליז עם זרים מסביב.
למפקדי המשטרה של נורת'פורט יש את הסמל של סגן משנה.
מפקד משמש גם כתואר בנסיבות מסוימות, כגון מפקד חוליית בלשים, שבדרך כלל יהיה בדרגת סגן, ובכמה מחלקות משטרה או שריף שבהן המפקדים הם דרגות, קצינים או סגנים בדרגות נפרדות.
מכונה גם מפקד לפי כותרת.
משטרת מונטריאול, Service de police de la Ville de Montréal, משתמשת בדרגת מפקד (קומנדנט).
במערך פיקוד האירועים מפקד האירוע אחראי על המענה לשעת חירום.
התואר עשוי לעבור מאדם לאדם ככל שהאירוע מתפתח.
תואר המפקד משמש במסדרי אבירות כמו המסדר הריבוני הצבאי של מלטה עבור חבר בכיר עד אביר.
תואר מפקד אביר משמש לעיתים קרובות לציון דרגה גבוהה עוד יותר.
מוסכמות אלו משמשות גם את רוב מסדרי האבירות היבשתיים.
ברוב מסדרי האבירות הבריטיים, דרגת מפקד האביר (או ה-dame) היא דרגת האבירות הנמוכה ביותר, אך היא מעל דרגת המלווה (שאינה נושאת תואר אבירות).
במסדר הוויקטוריאני המלכותי ובמסדר האימפריה הבריטית, דרגת המפקד היא בכירה לדרגת לוטננט או קצין, אך זוטרה מזו של מפקדת אביר או גברת.
במסדר ג'ון הקדוש הבריטי, מפקד מדורג מתחת לאביר.
קומנדו ארייס אשר הונהג על ידי אס.
אס שטורמבאנפיהרר ויקטורס אראייס, הייתה יחידה שהשתייכה למשטרת המתנדבים הלטבית אשר הייתה כפופה לאס דה הנאצי.
הקומנדו נכלל בין היחידות היותר ידועות לשימצה במעשי הרג ורצח במהלך השואה.
ב-1 ביולי 1941, לאחר כניסת האיינזנצקומנדו לריגה בירת לטביה, נוצר קשר בין ויקטורס ארייס לבריגדפיהרר פרנץ ולטר שטאלקר, שהורה לארייס להקים יחידת קומנדו.
היחידה כללה סטודנטים וקציני משטרה לשעבר מחוגים בעלי אוריינטציה ימנית קיצונית.
כל משרתי הקומנדו היו על תקן מתנדבים, והיו רשאים לעזוב את הכוח מתי שחפצו.
ביום שלמחרת ההקמה, ב-2 ביולי, שטאלקר נתן הוראה לקומנדו לבצע פוגרום אכזרי שייראה כאירוע ספונטני.
במהלך שנות קיומו, הקומנדו השתתף באופן פעיל במגוון פעולות זוועה של המשטר הנאצי, כולל רצח יהודים, צוענים וחולי נפש, כמו כן שימש כמוציא לפועל במעשי טבח כלפי אוכלוסיות אזרחים בגבול הלטבי המזרחי על ברית המועצות.
הקומנדו רצח כ-26,000 יהודים בתקופת קיומו.
המעשה הנודע ביותר לשימצה שבו השתתפו מתנדבי קומנדו ארייס, היה השתתפותו בהוצאה להורג המונית של אלפי יהודים מגטו ריגה ושל כאלף יהודים מגרמניה בטבח יער רומבולה, שהתרחש ב-30 בנובמבר וב-8 בדצמבר 1941, וכן השתתפותו בטבח לייפאיה ב-24 וב-25 ביולי.
חלק מאנשי הקומנדו אף שימשו כשומרים במחנה הריכוז סלספילס.
נעשה ניסיון על ידי תומכי הנאצים כיום, לתעד את שואת יהודי המדינות הבלטיות כאזורית ולאו דווקא כחלק מהוראות ישירות של השלטון הנאצי.
דוגמה לכך היא שריפת בית הכנסת הגדול של ריגה ב-4 ביולי 1941, שנעשה באופן עצמאי כביכול על ידי הקומנדו.
בהקשר זה, תאריך שריפת בית הכנסת נחשב לתאריך הלאומי הרשמי בלטביה כיום הזיכרון לשואת יהודי לטביה.
היחידה מנתה כ-300-500 גברים בתקופה בה השתתפה ברצח אוכלוסיית יהודי לטביה, וגדלה לסדר גודל של כ-1,500 משרתים בשיא פריחתה, בעת תקופת המבצעים ללכידת כוחות פרטיזנים ב-1942. בסופו של דבר הקומנדו התפרק בשלהי מלחמת העולם השנייה ומרבית כוח האדם שלה הועבר ללגיון הלטבי, יחידת ואפן אס אס לטבית.
אחרי שחי בזהות בדויה במערב גרמניה במשך מספר עשורים לאחר המלחמה, ויקטורס אראייס נעצר לבסוף' נידון למאסר על פשעיו במהלך המלחמה, ומת בכלא.
הרברטס צוקורס, מהדמויות הבולטות בקומנדו, נמלט לברזיל, וסוכני המוסד התנקשו בחייו באורוגוואי ב-1965.
קונרדס קאלייס, קצין לשעבר בקומנדו, היגר לאוסטרליה ומשם לארצות הברית.
הרקע הנאצי שלו נחשף ב-1984 והוא גורש לאוסטרליה.
ניסה להשתקע בקנדה ובבריטניה אך גורש משתיהן, חזרה לאוסטרליה.
ב-2000 הגישה לטביה בקשה להסגירו לתחומה כדי להעמידו לדין.
קאלייס, שטען שלא היה מעורב בפשעי מלחמה, מת ב-2001 באוסטרליה לפני שהליכי ההסגרה הושלמו.
מחוז קוממוטו (ביפנית: Kumamoto-ken 熊本県) הוא מחוז באי קיושו, יפן.
בירת המחוז היא העיר קוממוטו.
בעבר שכן ההאן היגו בשטח בו שוכן כיום מחוז קוממוטו.
בתקופת סנגוקו היה ההאן מרכז נוצרי גדול, ומיאמוטו מוסאשי כתב חלק מספר חמש הטבעות בעודו שוהה בהאן.
לאחר רסטורציית מייג'י ב-1868 שונה שם המחוז לקוממוטו, וב-1871, עם ביטול שיטת ההאן, קיבל המחוז את מעמדו הנוכחי.
המחוז זכה לפופולריות לאחר קמפיין "הפתעה קוממוטואית" שנועד להביא תיירים למחוז, ובמסגרתו נוצר הקמע קומאמון, שזכה לפופולריות רבה מאוד ברחבי יפן.
מחוז קוממוטו שוכן במרכז האי קיושו, הדרומי שבאיי יפן.
הוא גובל במחוזות אויטה ופוקואוקה בצפון, במיאזקי במזרח ובקגושימה בדרום, ובים הפנימי אריאקה במערב.
במזרח המחוז שוכן הר הגעש אסו, הר הגעש הפעיל הגדול ביותר ביפן, ואחד הגדולים בעולם, השוכן בתוך קלדרה.
קומנדו אייכמן היה כוח אס אס מיוחד שהגיע עם אדולף אייכמן להונגריה לקראת סוף מלחמת העולם השנייה, במרץ 1944, לשם החלת הפתרון הסופי על יהודי הונגריה (שואת יהודי הונגריה).
עוד לפני פלישת גרמניה הנאצית להונגריה במלחמת העולם השנייה, פעל משרד הפנים בהונגריה, בשם "משרד מרכזי לאומי לפיקוח על הזרים", לסילוק היהודים מהונגריה.
הורחבו הקטגוריות של היהודים הזרים שמנו כ־25,000-20,000 איש, ובהם נכללו יהודים זרים וחסרי אזרחות.
מדיניות זו הובילה לגירושים לגליציה.
חלק מהמגורשים היו קורבנות הטבח בקמניץ-פודולסקי, שהיה הטבח ההמוני הראשון שבו נרצחו מעל 10,000 יהודים במלחמת העולם השנייה.
יחידתו של אייכמן הייתה מקושרת למשרד הראשי לביטחון הרייך וממנו הוקצו משאביה והתקבל אליה כוח אדם, אבל היא שמרה על מעמד מיוחד באס אס בשל תפקידה הישיר בגירוש יהודים למחנות ההשמדה במסגרת הפתרון הסופי.
עם פלישת הגרמנים להונגריה במרץ 1944 הגיע אדולף אייכמן בראש צוות מיוחד של האס אס לבודפשט כדי לנהל את גירוש יהודי הונגריה למחנות ההשמדה ובעיקר לאושוויץ.
המטרה הרשמית לשמה הגיעו הייתה "להוציא את יהודי הונגריה מן הפעילות הציבורית, לרכזם, ולגרשם להשמדה, למעט יחידים הכשירים לעבודה."
צוותו של אייכמן כלל בין 150 ל-200 עובדים.
הבכירים שבהם היו דיטר ויסליצני, תיאודור דנקר, זיגפריד זיידל, פרנץ נובאק, אוטו הונשה ופרנץ אברומייט.
במרץ 1944, כבר למחרת יום הכיבוש, ציוו אנשי קומנדו אייכמן על הקמת מועצת יהודים בבודפשט.
בין מאי ליולי 1944, גירש קומנדו אייכמן כ-440,000 יהודים מכל רחבי הונגריה בעיקר למחנה ההשמדה אושוויץ.
ב-9 באוגוסט הפסיקו ההונגרים את הגירוש, אולם אייכמן ניסה לגרש עוד אלפי יהודים מבודפשט.
בתקופה זו היה פעיל במשא ומתן עם ועדת העזרה וההצלה בבודפשט, שניסתה ללא הועיל להציל חלק מיהודי הונגריה מהשמדה, בעסקה שכונתה "סחורה תמורת דם".
באוקטובר 1944 שלח קומנדו אייכמן כ-76,000 יהודים בצעדות מוות לכיוון אוסטריה, כיוון שקווי הרכבת לפולין לא פעלו יותר ופעילות תאי הגזים במחנות ההשמדה נפסקה עם התקרבות הצבא האדום.
ב-23 בדצמבר, ערב חג המולד, עם תחילת המערכה הסובייטית לשחרור בודפשט עזבו אנשי הצוות של קומנדו אייכמן את הונגריה, עם אייכמן.
קומנדקר M325 הוא רכב שטח 4x4 מסוג טנדר (מטענית) צבאי שיוצר בישראל בתעשיות רכב נצרת עילית בין השנים 1972 עד 1989. הקומנדקר הוא טנדר קל וורסטילי שמשמש לתובלה קלה של חיילים וציוד.
הקומנדקר יכול לשאת עד 12 חיילים וציוד קשר (כגון רדיו), וכן ניתן להתקין עליו 4 מקלעי מאג 7.62 מ"מ.
הרכב מבוסס על שלדת דודג' פאואר ווגן אותו החליף בשירות צה"ל.
דגם זה של הרכב יוצר ברישיון מחברת דודג' ארצות הברית.
העיצוב הוא פרי פיתוח ישראלי, אולם יתר המכלולים של הרכב כמו השילדה והמנוע הם מתוצרת ארצות הברית.
הדגם החליף רכב משא קודם מתוצרת דודג' שהורכב בישראל ושנקרא WC, ראשי תיבות ל Weapon Carrier.
דגם הקומנדקר שנשא נשק כונה נ.נ.
קודם לכן שימש שם זה את נושא ברן.
האות "M" הצמודה למספר הדגם 325, מסמלת כי מדובר ברכב צבאי, קיצור למילה Military.
בקומנדקר מותקן מנוע בנפח 3.6 ליטר מתוצרת קרייזלר.
המייצר כ 100 כוחות סוס.
בצה"ל שירת הקומנדקר עד שנת 2013. כשיצא משירות ומיחידות מחסני החירום נשלחו אחרוני כלי הרכב לגריטה.
בתקופת השליטה הישראלית בחצי האי סיני, היה הקומנדקר נפוץ בשימוש בקרב מתיישבים ישראליים באזור וחברות ממשלתיות כדוגמת נתיבי נפט.
קומנדקרים אלו נשאו לוחית רישוי ייחודית בצבע שחור עם האותיות "א.ד.ס" (אזור דרום סיני).
מחליפו של הקומנדקר היה האביר, רכב מתקדם יותר לתקופתו, אף הוא פותח ויוצר במפעלי רכב נצרת עלית.
הקומנדקר נודע ברב שימושיות בצה"ל וכן וחברות ממשלתיות בישראל שרכשו אותו.
בין השימושים נודע כרכב ביטחון שוטף ("בט"שית"), רכב פיזור הפגנות ("חצצית"), אמבולנס צבאי ("נונונבולנס"), רכב הלוויות צבאי, רכבי סיור במשמר הגבול, כבאית, רכב רס"פ, רכב קשר, רכב פיקוד וחפ"ק, ועוד.
בישראל כיום נותרו מספר קומנדקרים בודדים מסוג M325 במצב נסיעה, רובם ככולם מוגדרים כרכבי אספנות.
יתר הקומנדקרים בשוק הישראלי יצאו משימוש במרוצת השנים.
בצה"ל נגרטו הקומנדקרים שהוחלפו בכלי רכב מודרניים.
נדירותו של דגם ה-M325 מתוצרת ישראל הפכה אותו לרכב אספנות מבוקש ומחירו עלה בהתאמה.
ממשלת אוגנדה ביצעה עסקת רכש גדולה במיוחד של 600 יחידות קומנדקרים בתעשיות רכב נצרת עילית בעלי הגה ימני.
24 יחידות של קל קומנדקרים ראשונים נמסרו לצבא אוגנדה, אולם בעקבות פרשיית חטיפת המטוס לאנטבה, בוטלה העסקה ומרביתם של כלי הרכב נותרו בישראל והורכבו מחדש עם הגה שמאלי לשימוש צה"ל, על כן בסלנג הצבאי נקראו משאיות קלות אלו בשם נ.נ.
הקומנדקר M325 נמכר למדינות רבות בעולם ובהן: בוצואנה, קניה, צ'ילה, פרו וניקרגואה.
לאחר פירוק צבא דרום לבנון נתפסו על ידי צבא לבנון כמה עשרות יחידות של הקומנדקר שהיו ברשותו ועברו לשימוש מבצעי בצבא לבנון.
קומן נה מאן (באירית: Cumann na mBan (הגייה: [ˈkʊmˠənˠ nˠə mˠanˠ]; בתרגום ישיר "מועצת הנשים", בפועל הארגון נקרא "מועצת הנשים האיריות"), המקוצר ל-C na mB, הוא ארגון נשים רפובליקני אירי פרה-מיליטרי.
הארגון הוקם בדבלין ב-2 באפריל 1914, ואחר כך התמזג עם ארגון איניניה נה הרין (Inghinidhe na hÉireann), ארגון נשים לאומני רדיקלי.
התנועה פעלה ככוח עזר לארגון המתנדבים האירים החל מ-1916.
בשנת 1913, התנהלו דיונים רבים בין פעילות רפובליקניות איריות שרצו להצטרף למאבק לעצמאות אירלנד, כיצד הדרך הטובה לעשות זאת.
הנטייה הראשונית הייתה להצטרף לארגון המתנדבים האירים שקם באותה התקופה, בראשותו של פטריק פירס.
בהתכתבויות עם פירס, הוא גילה תמיכה כללית ברעיון הצטרפות הנשים לשורות המאבק, אך חוץ מזה העביר לנשים מסרים סותרים, כשאמר שהוא רואה אותן רק ככוחות עזר, אך גם תכנן שיקימו יחידות של רובאיות, ואז שוב חזר בו והדגיש שקשה לו לראות נשים בתפקידים צבאיים.
יחסו היה טיפוסי, וגם גברים מנהיגים אחרים, כמו מייקל קולינס ואיימון דה ואלירה גילו לרוב יחס מזלזל כלפי נשים בתנועה.
הנשים חששו פן יצטרפו למתנדבים, ויהפכו "לשפחות", כדברי אחת הפעילות הרפובליקניות, האנה שיהי-סקפינגטון.
הפעילות אז החליטו שעדיף להקים תנועה משלהן, ותכננו פגישה במלון וין, בדבלין, במטרה לדון ביצירת ארגון לנשים אשר יעבוד בשיתוף עם ארגון המתנדבים האירים.
הפגישה התרחשה ב-2 באפריל 1914, בראשותה של אגנס אופרלי, וסימנה את הקמת ארגון קומן נה מאן (Cumann na mBan).
עד מהרה נוסדו סניפים ברחבי אירלנד, אשר התחייבו לקיים את חוקת הארגון.
המטרה הפוליטית המוצהרת של הארגון הייתה עצמאות אירית, והמטרה האופרטיבית שלהן הייתה תמיכה מיליטנטית במאבק נגד הבריטים.
החוקה של הארגון הכילה במפורש המלצות לשימוש בכוח לעת הצורך.
בעת ההקמה, התנועה ראתה את עצמה כאל-מפלגתית, ומסורה רק להגנת אירלנד.
באותו הזמן התקיים דיון בממשלת בריטניה לגבי חוק ממשלת אירלנד של 1914, לגבי שלטון עצמי של האירים באירלנד, ועלתה האפשרות שיהיה צורך לאכוף שלטון זה באלסטר.
עיקרי המטרות של הארגון על פי החוקה היו "לקדם את מטרת החירות האירית ולארגן נשים איריות לקידום מטרה זו", "לסייע בחימוש וציוד ארגון גברים אירים לשם הגנת אירלנד" וכן "להקים קרן כספית למימון מטרות אלה, שתיקרא 'קרן הגנת אירלנד'".
בנוסף למעורבות בארגונים לאומנים אחרים, הציפייה מחברות קומן נה מאן הייתה לתמיכה בקרן הגנת אירלנד, באמצעות תרומות, גיוס כספים או אופנים אחרים.
החברות שהצטרפו לארגון באו מרקעים שונים, אך רובן היו ממעמד הביניים ומקצועות צווארון לבן.
עם זאת, היה ייצוג משמעותי גם לנשים ממעמד הפועלים.
ההבדלים המעמדיים התגלו כבר בעת הקמת הארגון, כאשר הנשים העובדות קבלו על קיום אספת הפתיחה במהלך שעות העבודה, שעה שהן לא זמינות אך נוחה לנשים ממעמד גבוה שאינן עובדות.
הארגון התמזג עם מועדון איניניה נה הרין (Inghinnidhe na hÉireann), ארגון הנשים שבמובנים רבים הוליד את קומן נה מאן, מכיוון שזו הייתה עד כה מרכז פעילות נשים רפובליקניות מאז תחיית התנועה בסוף המאה הקודמת, וחלק גדול ממארגנות התנועה החדשה הגיעו ממועדון זה.
בספטמבר 1914 התפצל ארגון המתנדבים האירים בעקבות קריאתו של ג'ון רדמונד, מנהיג רפובליקני, לפעילים להתגייס לצבא בריטניה – בהבנה שאחרי שיתמכו בבריטניה במלחמת העולם הראשונה, תינתן לאירלנד עצמאות לא יאוחר משנה אחר תום המלחמה.
רוב המתנדבים, כ-140,000 במספר, תמכו בהצעה כזו, והסיעה שלהם שינתה את שמה ל"המתנדבים הלאומיים".
רק בין 10,000-14,000 התעקשו על התנגדות לגיוס, ונשארו המתנדבים האירים.
הארגון, וכך גם מרבית חברות קומן נה מאן, תמכו במתנגדים אלה.
קומן נה מאן יצאו במניפסט (להוסיף) ואף ערכו תוכנית פעולה שכללה:
עריכת שיעורי השפה האירית, אשר עברה תהליך היכחדות מכוון תחת השלטון הבריטי
מתן שירותי עזרה ראשונה במסגרת פעולות רפובליקניות וסיעוד ביתי לנצרכים
טיפול ואחסון כלי נשק, והעברת מסרים, בתמיכה לפעולות רפובליקניות
בהצהרת הארגון בנושא היה כתוב:
ב-1915, עיצבו לעצמן מדים, והחלו להתאמן יחד עם המתנדבים.
במצעד הראשון שקיימו בדבלין, זרקו עליהן מקהל הצופים תומכי הבריטים בוץ ואבנים.
ב-23 באפריל 1916, כאשר המועצה הצבאית של האחווה הרפובליקנית האירית סיימה את התכנונים האחרונים לקראת מרידת חג הפסחא, היא שילבה את קומן נה מאן, יחד עם המתנדבים האירים והצבא האירי האזרחי, לארגון מטרייה בשם "צבא הרפובליקה האירית".
פטריק פירס מונה כמפקד הכללי וג'יימס קונולי כמפקד מחלקת דבלין.
ביום של ההתקוממות, חברות קומן נה מאן, כולל ויניפרד קרני, שהגיעה חמושה באקדח ובלי ובמכונת כתיבה, נכנסו לבית הדואר המרכזי ברחוב אוקונל בדבלין עם עמיתיהן הגברים.
עד רדת החשיכה, נשים מהתנועה היו ממוקמות בכל העמדות העיקריות של המורדים – למעט שתיים, בולנדז מיל ואיגוד דרום דבלין שהוחזקו בידי איימון דה ולרה ואיימון סנט.
רוב הנשים שימשו כעובדות הצלב האדום, היו שליחות, או חילקו ציוד ואוכל לגברים.
הן גם אספו מידע בסיורים, והעבירו נשק מסליקים ברחבי העיר לעמדות המורדים.
הבריטים לא החשיבו את הנשים כנציגות רשמיות של הצלב האדום, והיו יורים לעברן.
חלק מחברות קומן נה מאן גם היו חברות בצבא האזרחים, והשתתפו בהתקוממות כלוחמות.
מסופר שקונסטנס מרקייביץ', שהייתה מספר שתיים בשרשרת הפיקוד במטה המהפכה, ירתה בשוטר למוות בסנט סטיבן גרין בתחילת שלב הלחימה.
מרקייביץ' ביצעה התקיפה כוחות בריטיים כצלפית, ויחד עם מרי היילנד ולילי קמפסון, הייתה בין קבוצה קטנה תחת פיקודו של פרנק רובינס שהשתלטה על בית הספר לרפואה שם חיפשו, ללא הצלחה, מאגרי נשק שהאמינו מאוחסנים שם על ידי בית הספר לקצינים של המכללה.
הלנה מולוני הייתה חלק מהפלוגה שתקפה את טירת דבלין ואף השתלטה על בניין העירייה הסמוך, שם היא ונשים אחרות פעלו כצלפות, כדוגמת מרגרט סקינידר, שאף הובילה פשיטות, והייתה האישה היחידה להיפצע במהלך הקרבות.
במתחם בתי המשפט, הנשים של קומן נה מאן ארגנו את הפינוי של הבניינים בזמן הכניעה, והשמידו מסמכים מרשיעים.
זה היה יוצא דופן: יותר טיפוסי היה מה שאירע בבית הדואר המרכזי, שם פירס התעקש שהנשים, כארבעים במספר, יעזבו בצהריי יום שישי, 28 באפריל, לפני הכניעה; למעט קרני, שנשארה בחברת שתי נשים נוספות, מאחר שסירבה לעזוב את ג'יימס קונולי הפצוע.
הדואר היה אז תחת מתקפת מקלעים ופגזים, והיו צפויות אבדות כבדות.
ביום למחרת הוחלט לערוך משא ומתן לשם כניעה.
פירס ביקש מאליזבת אופרל, חברת קומן נה מאן, לשמש כמתווכת, ותחת פיקוח הצבא הבריטי, היא הביאה את פקודת הכניעה לכל יחידות המורדים שעדיין לחמו בדבלין.
אופרל עמדה לצידו של פירס במעמד הכניעה, אך נמחקה מן הצילומים של האירוע.
יותר מ-70 נשים, וביניהן פעילות מרכזיות של קומן נה מאן, נעצרו בעקבות הכניעה, ורבות מהן נכלאו בכלא קילמיינהאם.
כולן למעט 12 שוחררו עד 8 במאי 1916. מרקייביץ' נידונה למוות על חלקה בהתקוממות, אך עונשה הומתק למאסר עולם "בהתחשבות במינה" ובעקבות זעקה ציבורית שעלתה לנוכח גזר הדין.
לאחר ההתקוממות, חברות הארגון חידשו כוחות, ותחת הנהגתה של הרוזנת מרקייביץ', שקיבלה חנינה ושוחררה בשנת 1917, קומן נה מאן תפסה עמדה מובילה בפופולריזציה של זכרונם של מנהיגי 1916, וארגנו סוכנויות לרווחת האסירים שנשלחו לבתי כלא באנגליה בשל השתתפותם במרידה, וכן של משפחותיהם.
הפופולריות שלהן עלתה בשל פעילויות אלה, מכיוון שהמשפחות עמדו בסכנת רעב ללא הגברים ובאקלים הכלכלי הקשה של תקופת מלחמה.
הארגון גם זכה להרחבה במספר חברותיה כחלק מגדילת התנועה הרפובליקנית שהתרחשה כאשר הציבור התקומם נגד ההוצאות להורג של מנהיגי ומשתתפי המרידה.
בהמשך הן גם פעלו נגד גיוס חובה לצבא הבריטי, וניהלו תעמולה עבור שין פיין בבחירות הכלליות של 1918, בהם מפלגתו של רדמונד נחלה מפלה, ומרקייביץ' נבחרה כ-Teachta Dála, חברת בית הנבחרים התחתון בדאל אירן.
היא שהתה בכלא שנית באותו הזמן.
ב-1919 היא הייתה לשרת העבודה של הרפובליקה האירית, תפקיד בו החזיקה עד 1922.
במהלך המלחמה האנגלו-אירית (מלחמת העצמאות האירית), שפרצה ב-1919 לאחר הסלמת הפעולות בין הבריטים לרפובליקנים, חברות קומן נה מאן היו פעילות במגוון דרכים.
הן החביאו נשק וסיפקו בתים בטוחים למתנדבים, עזרו לנהל את בתי המשפט האיריים ואת הרשויות המקומיות, ובהוצאת העיתון הרשמי של הרפובליקה האירית, Irish Bulletin.
ב-1920, כשקם ארגון הבלאק אנד טאנס – ששמם הפך לשם נרדף לאלימות נגד הלאומנים – הוצאו כל תנועות למען עצמאות אירית מן החוק, כולל קומן נה מאן.
בתחילת שנות ה-20, כשהוכרז חרם על מוצרים בריטיים, בהתנגדות למוצרים הנחותים שהבריטים היו מייבאים לאירלנד תוך דיכוי השוק המקומי, נשות קומן נה מאן היו פעילות מרכזיות בארגון החרם, גיוס בעלי עסקים למטרה, ופרסום ותקשורת לציבור האירי.
הנשים עסקו באכיפת החרם: הן פיקחו על חנויות ובדקו מוצרים, החרימו מוצרים בריטיים, וקיימו שריפות פומביות של המוצרים המוחרמים בפתחי החנויות הסורחות.
הן גם אספו מידע לגבי מבריחים שניסו לעקוף את החרם, ואחזו את הסחורה מן הסירות והשליכו אותה למים.
בבחירות האיריות של מאי 1921, הצטרפו למרקייביץ' בבית הנבחרים חברות קומן נה מאן נוספות, מרי מקסוויני, עדה אינגליש וקתלין קלארק.
לאחר שתיים וחצי שנים של מלחמה, הבריטים הבינו שעליהם להיכנס למשא ומתן עם האירים.
לא נכללה אף אישה במשלחת האירית, אף על פי שרבות ביקשו להיכלל, בעיקר מקומן נה מאן.
נאמר להן שכל המבקשות "מיליטנטיות מדי".
ב-7 בינואר 1922 שני בתי הנבחרים אישרו את האמנה האנגלו-אירית – אשר הביאה לסופה את מלחמת העצמאות האירית, ומטרתה הייתה להכיר באירלנד כמדינה עצמאית בתוך חבר עמי בריטניה (סטטוס דומה לקנדה) - בהצבעה צמודה של 57–64. האמנה גרמה לפיצול קשה בקרב הרפובליקנים האירים, בין אלה שתמכו בה ואלה שהתנגדו.
כשב-5 בפברואר נערכו דיונים באמנה, כנדרש בהסכמים מול בריטניה, בכנס של קומן נה מאן 419 חברות הצביעו נגד האמנה, לעומת 63 בעד.
הפיצול הצית את מלחמת האזרחים האירית, ובה קומן נה מאן תמכה בכוחות המתנגדים לברית.
יותר מ-400 חברות הארגון נכלאו על ידי כוחות של הממשלה הזמנית, אשר הפכו בדצמבר 1922 למדינת אירלנד החופשית.
על פי עדותה של אייתני קויל, לימים נשיאת קומן נה מאן ואחת העצורות, האסירות עברו התעמרות קשה בכלא, ולכן פתחו בשביתת רעב.
אחרי שהייתה כלואה חודשיים, הועברה לכלא מאונטג'וי, שם הוחזקו נשים אחרות מן התנועה.
התנאים שם היו גרועים עוד יותר מהכלא הקודם, הצפיפות הייתה גדולה, והיו רק שומרים גברים אמונים על האסירות.
ב-7 במאי 1923, עשרים אסירות שהצליחו לברוח מכלא מאונטג'וי, אך נתפסו על ידי הרשויות ביום למחרת.
במרץ 1922, חברות הארגון שתמכו באמנה, בהנהגת ג'ני וייז פאוור, התארגנו כ"קומן נה סרסיי", או "ליגת החופש", כדי להחליף את קומן נה מאן.
קומן נה מאן המשיכה להתקיים לאחר ההסכם, ויצרו (לצד שין פיין, הצבא הרפובליקני האירי, פיאנה ארין וקבוצות אחרות) את הכוחות הרפובליקנים האירים.
ממשלת מדינת אירלנד החופשית הוציאה את הארגון מן החוק בינואר 1923, ופתחה את כלא קילמנהאם כמרכז מעצר לנשים חשודות.
חברות בתנועה הושפעה לרעה מהפיצולים הרבים שהתרחשו בתנועה הרפובליקנית, ובהתאם, בקומן נה מאן.
קבוצות פרשו מן הארגון כדי להצטרף לפיאנה פול (המפלגה שהתפצלה משין פיין בהנהגתו של איימון דה ולאריה), קלן נה פובלקטה (שהתפצלה מהצבא האירי הרפובליקני), וארגונים אחרים.
מיירה קומרפורד, שהייתה חברת קומן נה מאן כל חייה, משנת 1914, אמרה שנים לאחר מכן שההיחלשות החלה עם ייסוד פיאנה פול ב-1926.
לאחר הפרעות של 1969 נוצר קרע נוסף בין הפלגים הרפובליקנים.
המהומות החלו לאחר שעצרת בלתי אלימה של קתולים רפובליקנים פגשה באלימות קשה מצד לויאליסטים פרוטסטנטים, והצבא הרפובליקני מצא את עצמו לא מוכן להגנה על אוכלוסיית היעד שלו.
אחרי הסלמה של האלימות ואבדות מכל הצדדים, שין פיין חזרו לשולחן המשא ומתן, ורבים מבין הוותיקים הרפובליקנים מתחו ביקורת הן על המהלכים הפוליטיים שהובילו לאוזלת היד של הצבא הרפובליקני, וכן על המתינות היתירה, בעיניהם, של שין פיין.
הם התפצלו והקימו את ה-Provisional IRA (בתרגום ישיר - הצבא הרפובליקני האירי הזמני) כדי להמשיך לעמוד על עקרונות האיחוד של צפון אירלנד עם הרפובליקה של אירלנד.
קומן נה מאן עמדה לצד סיעה זו.
ב-1976 נרצחה מורה דראם, שהייתה מנהיגה בקומן נה מאן וסגנית נשיא שין פיין, על ידי לויאליסטים מאלסטר כשהחלימה מניתוח בבית החולים.
ב-1986, קומן נה מאן התנגדה להחלטת ה-IRA ושין פיין לבטל את מדיניות ההחרמה של הבחירות הבריטיות בצפון אירלנד, ועמדו לצד סיעת שין פיין הרפובליקנית (RSF) ו-Continuity IRA (עוד פיצולים שמקורותיהם בפיצול של 1969).
ב-1995, מזכ"לית RSF וחברת קומן נה מאן ג'וזפין היידן נכלאה לשש שנים בגין אחזקת נשק.
ב-2014 חגגה קומן נה מאן 100 להיווסדה בבית מלון וין שבדבלין, המקום בו התנועה החלה ב-1914.
קומן נה מאן עדיין רשומה כארגון שמחוץ לחוק על פי חוק הטרור הבריטי משנת 2000, אך אינה רשומה כארגון טרור על ידי ארצות הברית.
קומן נה סרסיי (באירית: Cumann na Saoirse, או ליגת החירות) היה ארגון נשים לאומני אירי אשר קם בדבלין בשנת 1922, בעקבות פיצול מקומן נה מאן, על רקע תמיכה באמנה האנגלו-אירית.
ב-7 בינואר 1922 אושרה האנגלו-אירי האמנה בדאל אירן השני בהצבעה צמודה של 64-57. ב-5 בפברואר נערכה אספה כללית של קומן נה מאן בנושא, ו-419 חברות הצביעו נגד לעומת 63 בעד.
על פי ההחלטה שהתקבלה, יצאה קריאה לנשות אירלנד "להצביע רק עבור מועמדים אשר עומדים מאחורי הרפובליקה הקיימת אשר הוצהרה בשבוע הפסחא ב-1916.
דבר זה גרם לבעיות בין שתי הקבוצות.
המחלוקת בנושא האמנה הייתה הגדולה ביותר בהיסטוריה של התנועה הרפובליקנית, ונערכה על רקע מלחמת האזרחים האירית, והיא הייתה חריפה לא פחות בקרב הנשים הלאומניות, אשר רבות מהן נלחמו במלחמת העצמאות האירית ובמרידת חג הפסחא, ונאבקו יחדיו למען עצמאותה של אירלנד עד לפיצול זה.
הפיצול הביא להיחלשות בתנועת הנשים, ובמרוצת הזמן להיחלשות מקומן של נשים בפוליטיקה האירית – ב-1921, רק חמש נשים נבחרו לדאל, ובין 1927 ועד 1977 רק 14 נשים נוספות נבחרו.
במהלך מלחמת האזרחים, קומן נה סרסיי פעלה למען כוחות הפרו-אמנה, וכשקמה ממשלת מדינת אירלנד החופשית, לאחר תקופה של חשדות, היא קיבלה ותמכה בארגון זה.
הממשלה עצרה וכלאה כמה מאות ממנהיגות קומן נה מאן, ובמקרה אחד, כשהן הועברו מכלא קילמנהם לצפון דבלין, פרץ קרב פיזי בין הנשים משני הצדדים.
בפברואר 1923 היה ניסיון לשרוף את החנות שבבעלותה של וייז פאוור, על ידי ה-IRA, מתוך כעס כלפי הפעילות של קומן נה סרסיי.
בשלב זה, היו סניפים של הארגון בכל רחבי אירלנד.
מאוחר יותר, הם הפציצו את משרדי המטה של הארגון, אך ייתכן שחיילי המדינה החופשית אשר היו מוצבים באותו הבניין היו המטרה האמיתית.
ג'ני וייז פאוור הייתה אחת הנשים ששירתו בדאל, שם קידמה זכויות נשים.
אך עד מהרה היא מאסה בפוליטיקה המפלגתית ומהכיוון של המנהיגות של מדינת אירלנד החופשית.
ומכיוון שלב מטרת הארגון קומן נה סרסיי הייתה קיום האמנה, הארגון לא שרד זמן רק מעבר למלחמת האזרחים.
קומלושקה (בהונגרית: Komlóska) הוא כפר זעיר במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה.
אוכלוסיית קומלושקה קטנה משמעותית מ-426 תושבים בשנת 1990 עד 219 תושבים בשנת 2018 (ירידה של כ-48%).
קומנדו-קנדה, שכונה (בגרמנית Aufräumungskommando) או כ"קנדים" בלבד, היה השם שניתן לצוות ה"ניקיון" במחנה ההשמדה אושוויץ שעסק בטיפול, מיון, אחסנה ומשלוח לגרמניה של חפצי היהודים שגורשו למחנה זה והושמדו שם.
עם זאת, קומנדו-קנדה לא-היה הזונדרקומנדו (Sonderkommando – "יחידה מיוחדת") שהיה מורכב גם הוא מאסירים יהודים, אלא שאלה עסקו בהוצאת הגופות מתוך תאי הגזים ושריפתן במשרפות.
בתקופה הקשה של המחסור, לפני מלחמת העולם השנייה (בין היתר בשל השפל הגדול בארצות הברית שהתפשט לכל העולם), יהודים רבים מפולין היגרו לקנדה, שהייתה באותה עת סמל לשפע.
בשם "קומנדו-קנדה" נקראו אותם אסירים עובדי כפייה באושוויץ, שאספו את חפצי הערך והחפצים בכלל של האסירים שהגיעו במשלוחי הגירוש מרחבי אירופה.
בניגוד לשאר האסירים (שנבחרו לעבודות בסלקציה שנערכה על הרמפה היהודית והועסקו בעבודות שונות במחנה), לעובדים אלה הייתה גישה למזון (שמצאו בין חפצי המגורשים שנשלחו להשמדה), ללבוש, לנעליים, לכלים שימושיים במחנה, ולכן הם שהו בתנאים טובים בהרבה משאר האסירים.
בממוצע 1000–1600 גברים ונשים עבדו באושוויץ "קנדה 1".
בדצמבר 1943 הוקמה קבוצת העבודה "קנדה 2" (Effektenlager II).
העובדים נקראו בשם הרשמי "צוות ניקיון" (Aufräumungskommando), אך גם האסירים וגם השומרים קראו להם "קנדים".
ה"קנדים" עבדו במקומות שונים, חלקם על הרמפה היהודית בעת הגעת טרנספורט חדש.
הם הורידו את חפצי המגורשים, שאלה אולצו להשאיר בקרונות הבהמות בהם הגיעו, העמיסו את המזוודות והחפצים האחרים והסיעו אותם לריכוזי המיון.
חלקם מיינו את החפצים והבגדים, לרבות חפצי הערך שנמצאו במזוודות בטרם נשלח הכול לגרמניה.
לאחר מכן נלקחו חלק מן הבגדים לתקון ועיצוב מחודש של התופרות היהודיות באושוויץ בסלון האופנה העילית שהוקם שם על ידי הדוויג הס.
העובדים ברמפה היהודית ליד מסילות הרכבת היו בדרך כלל גברים.
הם לבשו בגדים מפוספסים, סייעו בהורדת המגורשים החדשים מהקרונות, סידרו אותם בשורות על הרציף לקראת הסלקציה והעמיסו את חפציהם שהושארו בקרונות על המשאיות שהובילו אותם למחסן בשם קנדה.
ככל שמספר המגורשים גדל, כך גדל גם המטען הנכנס והגרמנים נאלצו להגדיל את מספר העובדים של קומנדו-קנדה: בקיץ 1944 הועסקו ביחידות "קנדה" בממוצע 1,500 עד 2,000 גברים ונשים.
העובדים עבדו במשמרות מרובות ובצוותי עבודה מרובים.
לכל צוות עבודה היו מדים משלהם.
בין העובדים היו הרבה יהודים-הונגרים, שאחת מהם העידה: "הייתי שם בערך ארבעה חודשים.
עבדנו גם על בגדי המתים.
בכיסים נמצאו מסמכים ותצלומים." על פי עדות אחרת: "זה היה מקום מעורר קנאה.
אנחנו מיינו את החבילות מהטרנספורטים.
תמיד היה בהם אוכל שהצלחנו לשים עליו יד בסתר.
זה מה שהציל אותנו מלגווע ברעב."
על העובדים נאסר להשאיר ברשותם פריט כלשהו מהחפצים, כך שמפעם לפעם השומרים ערכו עליהם חיפוש גופני.
אם מצאו משהו, האסיר היה מאבד את עבודתו ב"קנדה" או הכו אותו.
עם זאת, את המזון שמצאו במזוודות אפשרו להם לאכול במחסן, אך אסור היה להבריח מזון למחנה.
העובדים האחרים שחיו במחנה היו בסכנה מתמדת של גוויעה ברעב, בזמן שלאנשי קומנדו-קנדה היו סיכויי הישרדות גבוהים הודות למזון שנמצא במזוודות.
אולם על אנשי "קנדה 2" שעבדו בבירקנאו היה נטל נפשי רב יותר בהרבה.
המחסנים היו ממוקמים בין קרמטוריום (משרפה) III ו- IV והאנשים שם ראו בעיניהם את ההשמדה של היהודים במשרפה V ובתא הגזים הזמני שהופעל מחדש (בונקר 2).
עובד נזכר בעדותו: "...עבודה זו לא הייתה קשה באופן עקרוני, אך היא נעשתה בתנאים איומים.
לפנינו היה קרמטוריום והסתכלנו על כל הקבוצות שהגיעו.
ראינו את הזקנים והילדים נכנסים בדלת הקרמטוריום, שמענו את הצעקות האיומות ולא ראינו מישהו יוצא ...
באופן מעשי מצבנו היה טוב יחסית.
היה לנו מזון די בשפע, אבל איש לא יכול היה לאכול עם ריח בשר האדם השרוף באוויר, ובצרחות הבלתי פוסקות." מדי פעם מצאו ה"קנדים" תינוקות מתים שהוחבאו במזוודות או חפצים של בני המשפחה שלהם.
עובדי קומנדו-קנדה רבים היו מוכנים לסכן את הישרדותם, על אף שהיו בטוחים יחסית בכוח המשימה הזה, עקב הלחץ והנטל הנפשי, וכדי להתרחק מהטבח שהתרחש במשרפות.
עובד אחד כזה העיד: "רק שלושה ימים הייתי במקום הזה מכיוון שלא יכולתי לסבול את הריח מהקרמטוריום ולא יכולתי להקשיב לצעקות וליבבות של הילדים האומללים שנלקחו להשמדה."
הערה: הפרוטוקולים שבהערות השוליים נערכו בבודפשט על סמך עדויות המגורשים ששרדו וחזרו ובסיוע חברי ה- DEGOB (הנציבות הלאומית בהונגריה לטיפול במגורשים).
בחוברות השואה 12. בודפשט, 1999, קרן אושוויץ ההונגרית - מרכז לתיעוד שואה.
השמדה כלכלית של יהודי הונגריה.
אוטה קראוס-אריך קולקה: מפעל המוות.
פיליפ מולר: עד ראייה אושוויץ.
שיקגו וושינגטון די.סי., 1999, איוון ר.
בבאקו אגנס-סאבוס אווה-ורő גאבור (עורכת): זיכרונות.
בודפשט, 1995, קרן אושוויץ ההונגרית - מרכז לתיעוד שואה.
אנדז'יי סטרזלצקי: גזל רכוש הקורבנות.
Oswiecim, 2000, מוזיאון המדינה אושוויץ-בירקנאו.
לוסי אדלינגטון, התופרות מאושוויץ, מטר - הוצאה לאור, 2023.
אלי מידווד, הכנרת מאושוויץ, מטר-הוצאה לאור,2024.
קומנדו מספר 10 Commando) הייתה יחידת קומנדו של הצבא הבריטי, במלחמת העולם השנייה, שייחודה היה גיוס לוחמים לא בריטים מאירופה הכבושה, ומכאן גם התוספת Inter-Allied לשמה.
היחידה שימשה לסיוע בתיאום התקפות עם כוחות הברית.
לוחמיה שימשו כמתורגמנים, חוקרים ואנשי מבצעים מיוחדים של הכוחות הבריטים.
היחידה הוקמה לראשונה כיחידת מתנדבים באוגוסט 1940. חייליה גויסו מהפיקוד הצפון בריטי.
בשל מספר נמוך של מתנדבים פורקה היחידה והמתנדבים הוחזרו ליחידותיהם.
ביולי 1942 הוקמה שוב ככוח רב לאומי, שגייס מתנדבים אזרחי אויב מאירופה הכבושה.
המתנדבים באו מצרפת, בלגיה, הולנד, נורווגיה, דנמרק, פולין, גרמניה ויוגוסלביה, ואורגנו כיחידות משנה עצמאיות שכונו "פלגות".
יחידות מטעם קומנדו מספר 10 שירתו בצפון מערב אירופה, בים התיכון, בסקנדינביה ובבורמה, ככוחות קטנים שפעלו עם יחידות צבאיות אחרות.
בסוף המלחמה קומנדו מספר 10 הייתה יחידת הקומנדו הגדולה ביותר בצבא הבריטי.
יחידות "קומנדו" בריטיות הוקמו לראשונה ב־1940, בהוראת ראש ממשלת בריטניה ווינסטון צ'רצ'יל, שביקש להקים יחידות קטנות בעלות כשירות גבוהה "שייצרו שלטון אימה לאורך חוף האויב".
בתחילה היו היחידות מורכבות מכוח מתנדבים מצומצם שביצע פשיטות קטנות על יעדים שנכבשו על ידי האויב.
בשנת 1943 השתנה תפקידם לכוח תקיפה מיומן ומאובזר, המתמחה בהובלת נחיתות אמפיביות ומשלב יכולת ימיות ויבשתיות.
מפקד הקומנדו היה האדמירל סר רוג'ר קיז, ותיק הנחיתה בגליפולי והפשיטה על זבריחה במלחמת העולם הראשונה.
במרץ 1941 היו 11 יחידות קומנדו בסד"כ .
כל יחידה הייתה מורכבת מכ־390 לוחמים, אשר חולקו למטה ולשש "פלגות", כאשר בכל פלגה שלושה קצינים ו-62 לוחמים.
הרעיון של יחידת קומנדו מכוחות זרים הגיע מקצין חיל הים הצרפתי הזוטר, פיליפ קיפר, ששמע על הפשיטה המוצלחת בלופוטן.
הרעיון הגיע למפקד המבצעים המשולבים, האדמירל לורד לואי מאונטבאטן, שהבין את ערכה של יחידת קומנדו כזו, והתעקש לכלול מתנדבים מכל השטחים הכבושים.
פיקוד חטיבת השירות המיוחד הראשון קיבל את הפיקוד על קומנדו מספר 10.
קומנדו מס 10 בפיקודו של סגן אלוף דודלי ליסטר הוקם ב־2 ביולי 1942. אנשי הקומנדו החדש היו כולם זרים, למעט מטה בריטי.
המטה הורכב ממפקד בריטי, סגן מפקד, שליש, קצין מודיעין ומש"ק, קצין רפואה וחובש, קצין קשר וחוליית קשר, קצין הדרכה, אפסנאי, קצין מנהלה ונהגים.
כמו שאר יחידות הקומנדו, אנשי קומנדו 10 עברו קורס קומנדו אינטנסיבי בן שישה שבועות באכנקארי.
הקורס בהרי סקוטלנד התרכז בכושר קרבי, מסעות מהירים, אימוני נשק, ניווט, טיפוס הרים, שימוש בסירות קטנות וחבלה ביום ובלילה.
במאי 1943 עבר הקומנדו לאיסטבורן על חוף סאסקס שם ביצעו הכשרות מתקדמות ועברו אימוני צניחה (על אף שהיחידה לא נחשבה כמוצנחת).
האימונים התקיימו בבית הספר לצניחה מס 1 של ה־RAF, ברינגוויי ליד מנצ'סטר (למעלה מ־80% מהקבוצה הפולנית היו צנחנים מוסמכים), והם התאמנו גם בטיפוס הרים ולוחמה ארקטית.
במקביל למעבר לאיסטבורן קיבל הקומנדו מפקד חדש – סגן אלוף פיטר לייקוק - אשר קיבל את הפיקוד על הפיקוד ב־15 במאי.
הוקמה באפריל 1942 על ידי פיליפ קיפר, מקבוצה של 40 צרפתים, שנקראו בתחילה 1re Compagnie de Fusiliers Marins (הפלוגה הראשונה של רובאי חיל הים).
עם הזמן גדלה היחידה לשתי פלגות וחצי.
היחידה שמרה על קשר עם כוחות צרפת החופשית.
לוחמיה ענדו סמל וכומתה של צי צרפת החופשית ה-FNFL.
פלגה מס' 1, פלגה מס' 8 ו־K-Gun צורפו לקומנדו מספר 4 במבצע אוברלורד ובלחימה בהולנד.
הפלגה כללה 62 איש, תחת פיקודו של קפטן מולדרס.
הפלגה הוקמה ביוני 1942 ומעולם לא תפקדה כיחידה עצמאית.
הלוחמים שימשו כקציני קישור, מדריכים ומתורגמנים במהלך מבצעים, ביניהם מבצע מרקט גארדן.
לאחר המלחמה הקימו אנשי הפלגה ההולנדית את הכוחות המיוחדים ההולנדיים Korps Speciale troepen (KST).
פלגה מס' 3 בקומנדו מספר 10 הייתה ידועה בשם "X Troop" (פלגה X) והייתה היחידה המשונה ביותר בצבא הבריטי.
היחידה כללה בעיקר חיילים שטכנית היו אזרחי אויב.
לוחמיה הראשונים היו שמונה גברים מצ'כוסלובקיה שהגיעו ביולי 1942. הכוח היה ידוע גם בשם "הכוח האנגלי", "הכוח היהודי" או "הפלגה הבריטית", ושמו הרשמי ב-1944 היה "הפלגה השונה".
95% מחברי הכוח היו יהודים ממוצא גרמני, אוסטרי או מזרח אירופי.
לוחמים אחרים היו פליטים פוליטיים גרמנים, או בני מיעוטים דתיים אחרים שנרדפו על ידי הנאצים בגרמניה.
כל חברי הפלגה אימצו שמות בריטיים והיסטוריה אישית כוזבת למקרה שיתפסו.
בפלגה היו 130 לוחמים, והיא מעולם לא פעלה כיחידה עצמאית אלא סיפקה שירות ליחידות אחרות כמתורגמנים וחוקרים.
פלגה מס' 3 איבדה 21 לוחמים ו־22 מהלוחמים נפצעו.
מפקד הפלגה היה קפטן בריאן הילטון ג'ונס, ולשי, בנו של רופא מקארנרוון, בוגר אוניברסיטת קיימברידג' שהתמחה בלימודי שפה (מאוחר יותר הועלה לדרגת מייג'ור ובהמשך נהרג בתאונת דרכים בשנת 1970).
הוקמה ב־7 באוגוסט 1942 על ידי שבעה קצינים ומאה חיילים מהבריגדה הבלגית העצמאית הראשונה, תחת פיקודו של סרן ז'ורז' דנלוי.