tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
"אולפנא" תיכון לבנות המונה כ-600 תלמידות-תיכון למגזר הדתי הנמצא בקריית חינוך שעלבים
וה"ישיבה התיכונית" שמונה כ-500 תלמידים-תיכון למגזר הדתי הנמצא בקריית חינוך שעלבים
בית הספר איתן, אשר הוקם ב-2014. בית הספר נכלל ברשת ברנקו וייס.
רותם ידלין מכרמי יוסף (מאז 2018)
מועצה אזורית יואב היא מועצה אזורית במחוז הדרום הקרובה לערים קריית גת, קריית מלאכי ואשקלון.
המועצה נקראה על שמו של יצחק דובנו (שכינויו היה "יואב"), אשר נהרג בעת הגנת נגבה במלחמת העצמאות.
על שמו נקראו גם מבצע יואב ומצודת יואב (משטרת עיראק סווידאן) אשר נמצאת בשטח המועצה.
שטח המועצה כולל שני חלקים שאין ביניהם רצף טריטוריאלי.
החלק העיקרי גובל בצפון במועצה אזורית נחל שורק, במערב במועצה אזורית באר טוביה ובמועצה אזורית שפיר, בדרום במועצה אזורית לכיש ובקריית גת ובמזרח במועצה אזורית מטה יהודה.
החלק המערבי הכולל את הקיבוצים נגבה ושדה יואב גובל בצפון ובמזרח במועצה אזורית שפיר, במערב במועצה אזורית חוף אשקלון ובדרום במועצה אזורית לכיש.
כיום יש במועצה שמונה קיבוצים, שלושה מושבים, כפר נוער, יישוב קהילתי ויישוב ערבי.
משרדי המועצה נמצאים סמוך לצומת ראם.
בשטח המועצה פועלות שתי מכינות קדם צבאיות מעורבות, מכינת נחשון ומכינת מיתרים לכיש.
למועצה האזורית 4 בתי ספר: 1 תיכון - צפית ו-3 בי"ס יסודיים: 'שדות יואב', 'האלה', 'נוף השדות'.
בתחום המועצה פועלים גם מרכז קהילתי ובו היצע עשיר של פעולות תרבות, נוער וספורט .
נתי לרנר מרבדים - 2023 ואילך
מועצה אזורית באר טוביה היא מועצה אזורית במחוז הדרום, ליד הערים קריית מלאכי ואשדוד.
המועצה הוקמה בשנת 1950, ובה 23 יישובים.
בניגוד לתפיסה הרווחת, לא נקראה המועצה על שם המושב באר טוביה, אלא על שם המושבה באותו שם שחרבה.
ראש המועצה הראשון, מרדכי גובר, קיבל את ההצעה להנציח את זכר המושבה בשם המועצה האזורית.
גבולות המועצה (עם כיוון השעון): בצפון המועצה האזורית חבל יבנה, המועצה האזורית גדרות, גדרה ובני עי"ש, במזרח המועצה האזורית נחל שורק והמועצה האזורית יואב, בדרום המועצה האזורית שפיר ובמערב המועצה האזורית חוף אשקלון, הים התיכון, אשדוד וגן יבנה.
העיר קריית מלאכי מהווה מעין מרכז אזורי ליישובי המועצה, אשר בשטחה מקיפה אותה מכל צדדיה – אך ללא שטח העיר עצמה.
משרדי המועצה נמצאים באזור התעשייה באר טוביה, סמוך לכביש 3.
באר טוביה היה היישוב העברי הראשון באזור המועצה.
ביצרון, כפר ורבורג, קיבוץ חצור וקדמה הוקמו אחריו עד מלחמת העצמאות.
סביבם שכנו יישובים ערביים רבים.
הגדולים ביניהם היו קסטינה במזרח ואיסדוד במערב.
בשטח המועצה הוקם שדה תעופה של הצבא הבריטי.
על פי גבולות תוכנית החלוקה של האו"ם הייתה בשטח המועצה נקודת מעבר בין חלקי המדינה היהודית בין חצור ובאר טוביה שהפרידה בין שטחים ערביים ממזרח ומערב.
במבצע ברק במסגרת תוכנית ד לקראת הכרזת העצמאות והפלישה הצפויה של מדינות ערב השתלטו כוחות ההגנה על הכפרים שהיו בשטחי המועצה.
הערבים עזבו את כפריהם ולא שבו אליהם.
הצבא המצרי שפלש לאחר הכרזת העצמאות התקדם עד נחל לכיש ונעצר ליד גשר עד הלום.
קרבות קשים נערכו באזור בין חטיבת גבעתי והמצרים, שהפגיזו את גן יבנה וחצור.
הצבא המצרי נסוג במהלך מבצע יואב באוקטובר 1948 לאחר שצה"ל עמד לנתק את האגף המערבי של המצרים משאר הכוחות.
במקום הכפרים הערביים הוקמו בשנת 1949 תשעה מושבי עולים.
המושבים החדשים ביחד עם היישובים הוותיקים היו בסוף 1949 למועצה אזורית זמנית ובשנת 1950 למועצה אזורית קבועה.
12 מושבים נוספים וכפר הנוער כנות הוקמו בשנים 1950–1954.
מועצה אזורית חוף אשקלון היא מועצה אזורית במחוז הדרום הכוללת יישובים שנמצאים בסביבות העיר אשקלון.
בניין המועצה נמצא בבת הדר, משנת 2018 ראש המועצה הוא איתמר רביבו.
מועצה אזורית חוף אשקלון משתרעת על שטח של 168,000 דונם ומונה כ-17,000 תושבים.
בתחומי המועצה נמצאים שמורת הטבע חולות ניצנים, חופי הים ניצנים וזיקים, אתרים היסטוריים ואתרי תיירות.
המועצה מקיפה את העיר אשקלון.
שטח המועצה גובל במערב בים התיכון ובאשקלון, בצפון במועצה אזורית באר טוביה, במזרח במועצה אזורית באר טוביה, מועצה אזורית שפיר, מועצה אזורית יואב ומועצה אזורית לכיש ובדרום במועצה אזורית שער הנגב וברצועת עזה.
עד לפני אוגוסט 2005 גבלה המועצה בדרומה במועצה אזורית חוף עזה (ביישובי התוחמת הצפונית) אשר כתוצאה מתוכנית ההתנתקות הפסיקה להתקיים מאותו החודש.
בעבר הייתה החקלאות מקור פרנסה עיקרי.
כיום עדיין עוסקים בחקלאות במספר יישובים לצד יזמות, תיירות ומקצועות חופשיים.
המועצה נמצאת בעיצומה של מהפכה תכנונית וביצועית שמטרתה להביא לעצמאות כלכלית.
בכלל זה מקדמים אזורי מסחר ותעשייה, מרכזי בילוי ופנאי שיהפכו לאזורי תעסוקה.
בשנים האחרונות התברכה המועצה האזורית חוף אשקלון בצמיחה דמוגרפית ששיעורה 4.8% בשנה.
הגידול הוא פועל יוצא של התרחבות היישובים וקליטת תושבים חדשים, בנים חוזרים וקליטתם של מפוני גוש קטיף.
למועצה האזורית 9 בתי ספר: 3 תיכונים - 'שקמה', 'כפר סילבר' וישיבה תיכונית 'בני יששכר' ו-6 בי"ס יסודיים: 'ניצן', 'חופים', 'מורשה', 'ניצני קטיף', 'באר גנים' ו'שדות סילבר'.
אחוז הזכאים לתעודת בגרות גבוה מהממוצע הארצי ועומד על 80%.
אחוז המתגייסים לצה"ל עומד על 93.4%.
בתחום המועצה פועלים גם מרכז קהילתי ובו היצע עשיר של פעולות תרבות, נוער וספורט, מרכז יום לקשיש, מרכז טיפולי לילד ולמשפחה ובית ספר שדה 'שקמים'.
בין השנים 2010–2014 זכתה המועצה ב"פרס ניהול כספי תקין" מטעם משרד האוצר ומשרד הפנים במשך חמש שנים ברציפות.
בשנת 2011 הוכרזה המועצה כ'מועצה ירוקה סביבתית'.
במועצה מקדמים פרויקטים של מחזור וקיימות ומפעילים את התוכנית הייחודית 'יערת הדבש' שמטרתה נטיעת שתילים וצמחים עתירי צוף, כדי להחזיר לטבע את שנלקח ממנו.
בשנת 2013 הוענק לחוף אשקלון פרס שרת התרבות והספורט על הישגים מרשימים בתחום זה וכן כוכבי יופי עבור מספר מקוואות ביישובי חוף אשקלון מטעם המועצה לישראל יפה.
בשנת 2014 הוענקו למועצה 5 כוכבי יופי במסגרת תחרות 'קרייה יפה ונקייה' מטעם המועצה לישראל יפה בחסות משרד הפנים ובשיתוף המרכז לשלטון מקומי ומרכז המועצות האזוריות.
בנוסף, אות "אביר איכות השלטון" הוענק לתושבי המועצה האזורית חוף אשקלון בקטגוריית חוסן לאומי בשנת 2014 על ידי התנועה לאיכות השלטון.
מנימוקי השופטים: "הפרס מוענק בהוקרה על התנהלותם של תושבי המועצה, עובדי המועצה ונבחרי הציבור העומדים בראשה, אשר ניצבו בחזית הלחימה של מדינת ישראל במהלך מבצע צוק איתן, תחת התקפה קשה הן מהאוויר והן מהיבשה, באחריות, בסולידריות ובערבות הדדית.
תושבי המועצה ועובדיה מלמדים אותנו מהם כוח עמידה, רעות וציונות ובמסירותם למדינת ישראל וערכיה הם משמשים מופת לכל אזרחי המדינה".
המועצה האזורית חוף אשקלון הוכרזה כזוכת "פרס החינוך" לשנת תשע"ד (2014).
במועצה פועלות מספר רב של תנועות נוער: השומר הצעיר, בני עקיבא, המוסד ובראשן התנועה החדשה.
איתמר רביבו מבאר גנים (2018–)
המועצה האזורית הר חברון הממוקמת בדרום מערב יהודה (מחוז יהודה ושומרון) קיבלה מעמד מוניציפלי בשנת 1982.
המועצה כוללת 17 התנחלויות ומספר מאחזים, בהם יישובים קהילתיים, חילוניים, דתיים, ושיתופיים-חקלאיים.
ממוצע המרחקים בין כל יישובי המועצה הוא 37.8 ק"מ.
במועצה 13 חברים ובראשם עומד אלירם אזולאי.
בדומה לשאר המועצות האזוריות ביהודה ושומרון, שטח השיפוט של המועצה כולל רק את שטחי היישובים היהודיים, ללא רצף קרקעי ביניהם.
ישובי המועצה נמצאים בשטח שגבולותיו הם המועצה האזורית גוש עציון בצפון, המועצה המקומית מיתר והמועצה האזורית בני שמעון בדרום, המועצה האזורית תמר במזרח, והמועצה אזורית מטה יהודה במערב.
בשטח זה עובר קו פרשת המים הארצי.
שטח המועצה האזורית חופף את הנפה הגדולה ביותר של הרשות הפלסטינית ביהודה ושומרון, נפת חברון, ובתוכו נמצאות שתי רשויות עצמאיות: קריית ארבע והיישוב היהודי בחברון.
מספריישובסוגמס' תושביםשנת הקמה1אביגיליישוב קהילתי60 משפחות20012אדורייםמאחז24 משפחות20163אדורהיישוב קהילתי57519824אשכולותיישוב קהילתי64619825בית חגייישוב קהילתי85119846בית יתירמושב שיתופי79219837טנא עומריםיישוב קהילתי1,08919838יונדבחווה חקלאית10 משפחות20199כרמלמושב שיתופי678198110מעוןמושב769198111מעלה חבריישוב קהילתי600198212מצפה אשתמועיישוב קהילתי15 משפחות200213מצפה זיףיישוב8 משפחות200214מצפה יאירמאחז50 משפחות200115נגוהותיישוב קהילתי592198216סוסיאיישוב קהילתי1,605198317סנסנהיישוב קהילתי871200218עשהאל יישוב קהילתי100 משפחות200119עתניאליישוב קהילתי1,014198320קנזחווה חקלאית6 משפחות202421שמעהיישוב קהילתי1,060199222שני ליבנהיישוב קהילתי449198923תלםיישוב קהילתי6651982
בשטח שיפוט המועצה האזורית פועלים 45 גני ילדים ממלכתיים וממ"ד, גן חינוך מיוחד אחד, שלושה בתי ספר אזוריים: ממ"ד סוסיא (זוכה פרס חינוך ישראל לשנת הלימודים ה'תשס"ו) ביישוב סוסיא וממ"ד דביר ביישוב עתניאל, ותלמוד תורה אור יאיר השוכן ביישוב אשתמוע.
חוץ מאלו קיים ביישוב סנסנה בית ספר בסגנון אנתרופוסופי.
כמו כן, רבים מילדי המועצה לומדים בבתי הספר ביישובים קריית ארבע ומיתר הסמוכים.
בתחומי המועצה נמצאות שלוש ישיבות תיכוניות:
ישיבת שבי חברון לצעירים ביישוב מעלה חבר.
במעלה חבר קיימת גם ישיבה קטנה לאומית.
ביישוב אשתמוע קיימת גם אולפנה של רשת נעם צביה.
בנוסף, פועלות בשטח המועצה ארבע ישיבות גבוהות/הסדר ומכינה קדם צבאית:
ישיבת הר שלום במצפה אשתמוע.
הישיבה הגבוהה נתיבות דרור ביישוב תלם
המכינה הקדם צבאית יתיר ביישוב בית יתיר.
בשטח המועצה פועלות גם שתי מדרשות לבנות:
"מכון ראשית" מדרשה לבנות בוגרות שירות צבאי או לאומי, נמצאת בלב מושב מעון.
מדרשת נגוהות, המשלבת שירות לאומי עם לימודים תורניים.
ביישוב בית חגי פועל כפר נוער הנותן מענה לבעלי צרכים מיוחדים בגילאי 12–18.
המועצה האזורית הר חברון מנוהלת על ידי ראש המועצה ומליאת המועצה ולכל יישוב יש ועד מנהל.
בבחירות למועצה, הנערכות אחת לחמש שנים, נבחרים ראש המועצה, המליאה, וועדי היישובים.
במליאת המועצה ישנה נציגות לכל יישוב כאשר מספר הנציגים משתנה על פי כמות התושבים - כל יישוב שמספר התושבים בו עולה על 500 זכאי לשני נציגים בעוד שיישובים קטנים יותר זכאים רק לנציג אחד.
+מנייןדיוקןשםתקופת כהונהיישובהערות1רון שכנר1982-1984בית יתירכיהן כמנכ"ל מועצת ישע2יצחק ערמוני1984-1985קריית ארבע3רון שכנר1985-1996בית יתירכיהן כמנכ"ל מועצת ישע4אורי זילברמן1996-1997בית יתיר5צביקי בר חי1997-2013סוסיאראש המועצה שכיהן בזמן הארוך ביותר6יוחאי דמרי2013-2024עתניאל7אלירם אזולאי2024-סנסנה
מועצה אזורית השרון הצפוני הייתה מועצה אזורית באזור השרון.
המועצה הוקמה בשנת 1951 והתקיימה עד שנת 1984 עם חיבורה עם מועצה אזורית הדר השרון ליצירת מועצה אזורית לב השרון.
המועצה גבלה בצפון בכפר יונה, במועצה אזורית עמק חפר ובפרדסיה (אחרי שנת 1952), במזרח בקלנסווה, טייבה ואזור השומרון, בדרום ב קדימה וצורן, ומועצה אזורית הדר השרון ובמערב באבן יהודה ונתניה.
בשנת 1967 עלתה ההצעה לאחד את מועצה אזורית הדר השרון עם מועצה אזורית השרון הצפוני במטרה שיחד המועצה תכיל כ-10,000 תושבים, אך הדבר לא יצא אז אל הפועל.
המועצה אוחדה לבסוף עם מועצה אזורית הדר השרון ביוני 1984 ליצירת מועצה אזורית לב השרון.
מועצה אזורית הדר השרון הייתה מועצה אזורית באזור השרון.
המועצה גבלה בצפון במועצה אזורית השרון הצפוני, קדימה ותל מונד (משנת 1955), במזרח באזור השומרון ובטירה, בדרום במועצה אזורית דרום השרון ובמערב במועצה אזורית חוף השרון.
ישובי גוש תל מונד התארגנו בוועד יציג שארגן את ענייניהם המשותפים, כמו חינוך וייצוג בפני שלטונות המנדט הבריטי.
בשנת 1937, כאשר החלו השלטונות בהקמת מועצות מקומיות הביעו אנשי ועד הגוש את רצונם במועצה אחת שתקיף את כל יישובי הגוש, בדומה להצעה שהועלתה להקמת מועצה אזורית עמק חפר.
המושל הבטיח לטפל באופן נמרץ בבקשה, אולם המועצה לא הוקמה ובנובמבר 1946 התייצבה משלחת נוספת בפני מושל המחוז כדי לבקש להקים את המועצה.
בספטמבר 1947 נחתם הסכם עם בעלי המטעים על הקמת המועצה.
לאחר הקמת מדינת ישראל הוחלט להקים את המועצה האזורית, אולם ההכרזה נתעכבה עד ינואר 1950.
בעת הקמת המועצה היא נקראה מועצה אזורית תל מונד, אולם במהרה על פי המלצת ועדת השמות הסבה את שמה למועצה אזורית הדר השרון.
עד ספטמבר 1951 הכפילה המועצה את אוכלוסייתה ל-4000 נפש, בהתווסף לה אנשי מעברת תל מונד, עין שריד, נוה עובד, פורת, עזריאל וכ-400 נפשות שנקלטו במושבים הוותיקים.
לאור הגידול של תל מונד בעולים חדשים שהתיישבו בשיכונים, נוצרו סכסוכים בין תל מונד ושאר יישובי המועצה.
אנשי השיכונים בתל מונד טענו שהמועצה מזניחה אותם ועל כן הפסיקו לשלם ארנונה.
בתגובה לכך הפסיקה המועצה לתת שירותים לאנשי השיכונים.
בסוף 1951 הוחלט במועצה על הוצאת תל מונד, כפר זיו ושכונת יעקב שיהיו למועצה מקומית נפרדת.
נתמנה בורר ולאחר דיונים רבים והמלצה של הוועדה המוניציפלית של ההסתדרות החלוקה יצאה אל הפועל ב-1 באפריל 1954 באופן רשמי, הגם שכבר מאמצע 1953 התנהלו המועצות בנפרד.
בשנת 1958 ביקשו גם אנשי עין שריד להתנתק מהמועצה האזורית ולחבור לתל מונד, אולם בקשתם לא נענתה.
בשנת 1967 עלתה ההצעה לאחד את המועצה עם מועצה אזורית השרון הצפוני במטרה להגיע לכך שמועצות אזוריות בישראל יקיפו כ-10,000 תושבים.
ביוני 1984 אוחדה המועצה עם מועצה אזורית השרון הצפוני ליצירת מועצה אזורית לב השרון.
עד היום נקראים היישובים שהיו פעם במועצה אזורית הדר השרון "יישובי גוש תל מונד".
מועצה אזורית הגליל העליון היא מועצה אזורית במחוז הצפון, הממוקמת באצבע הגליל, הגליל העליון ובעמק החולה, בקצה הצפון-מזרחי של מדינת ישראל.
בשטח השיפוט של המועצה ממוקמים בית ספר שדה חרמון וחוות ורד הגליל.
22 מהקיבוצים ששוכנים בתחומה מוגדרים "יישובי קו עימות", מתוכם שבעה יישובי גדר.
ממוצע המרחקים בין כל יישובי המועצה הוא 20 ק"מ.
במועצה 30 חברי מליאה ובראשה עומד אסף לנגלבן, אשר מכהן בתפקיד זה משנת 2025. מועצה אזורית הגליל העליון משתרעת על שטח של כ־300,000 דונם, ובגבול שיפוטה מצויות או גובלות 13 רשויות מקומיות.
בדרום: קיבוץ קדרים וכביש הרוחב עמיעד – פרוד, מועצה אזורית עמק הירדן ומועצה אזורית מרום הגליל.
במזרח: מורדות הרי הגולן, ומועצה אזורית גולן.
במערב: קיבוץ סאסא, הר אדיר והרי מרום הגליל, מועצה אזורית מרום הגליל
עיר המחוז, היא קריית שמונה.
יישובים נוספים באזור, המוכרים כערים ומועצות מקומיות נפרדות הם צפת, מטולה, יסוד המעלה וראש פינה.
בשל שטחה הגדול של המועצה והטופוגרפיה באזור, נהוג לחלק את יישובי המועצה לשלושה: יישובי ההר, יישובי צפון עמק החולה ויישובי דרום העמק.
היישובים הראשונים במועצה האזורית הגליל העליון: איילת השחר וכפר גלעדי הוקמו בסביבות שנת 1916 (עד היום ניטש ויכוח מר בין ותיקי איילת השחר לוותיקי כפר גלעדי בשאלה מי הוקם ראשון), אולם ניתן לציין את תחילת ההתיישבות היהודית במקום ברכישת אדמות אזור תל חי, בשנת 1893, על ידי הברון רוטשילד.
התגבשות ראשונה לפעילות משותפת הייתה בשנת 1929, כאשר נציגי ארבע המושבות (מטולה, ראש פינה, משמר הירדן, יסוד המעלה) ושני הקיבוצים (כפר גלעדי, איילת השחר) באזור פנו יחדיו אל פיק"א בדרישה לסייע בפיתוח האזור.
בעקבות פרוץ המרד הערבי הגדול בשנת 1936 הוקם ועד גוש שדאג לסלילת כבישים, הקמת מוסד אספקה משותף, הקמת שרות אוטובוסים, ייצוג היישובים בפני שלטונות המנדט הבריטי ופעילויות אחרות לביסוס האזור.
בקשה של ועד הגוש להפוך למועצה אזורית סורבה על ידי שלטונות המנדט בגלל אי הרציפות בין היישובים.
המועצה האזורית הוקמה לאחר הקמת המדינה, בתחילת 1950 במסגרת הקמת מועצות אזוריות בכל רחבי הארץ.
המועצה כללה בעת הקמתה את היישובים: איילת השחר, בית הלל, הגושרים, הגוברים, החושלים, חולתה, יפתח, כפר גלעדי, כפר בלום, כפר סאלד, כפר הנשיא, להבות הבשן, מחניים, מלכיה, מנרה, מעין ברוך, משגב עם, נאות מרדכי, עמיר, רמות נפתלי, שדה נחמיה, שאר ישוב, שמיר ושורץ - משק דגים.
לא נכללו במועצה האזורית המושבות אשר הוכרזו כמועצות מקומיות נפרדות.
היישובים היו מזוהים בעיקרם עם תנועת העבודה והתקשו לקבל את מושב משמר הירדן שהשתייך לבית"ר.
באפריל 1951, למרות הוראה של משרד הפנים, התנגדו רוב חברי המועצה לקבלת מושב משמר הירדן, ממניעים פוליטיים.
לאחר שתושבי משמר הירדן הגישו עתירה לבג"ץ שפסק לטובתם, החליטו במועצה האזורית לקבל את המושב.
אולם אז קיימו במועצה האזורית בחירות נוספות שהוציאו את נציג משמר הירדן.
בדצמבר 1951 הנושא נדון בוועדת הפנים של הכנסת.
עד שנת 1975 המועצה הייתה מורכבת מקיבוצים ומושבים.
בעקבות תהליך של התגבשות מועצות אזוריות על בסיס זיהוי התיישבותי, פרשו המושבים והקימו מועצה אזורית עצמאית – מבואות החרמון.
לאחר תהליך זה נותרו במועצה האזורית הגליל העליון קיבוצים בלבד.
מבחינה כלכלית חברתית סובל הגליל העליון מבעיות שמאפיינות אזורי פריפריה מרוחקים מהמרכז: מיעוט תעסוקה לעובדים בעלי השכלה אקדמית, תשתיות לא מספקות בתחום התעסוקתי והפיזי.
קיים מחסור בצירי תנועה מרכזיים, בהם רכבת ושדה תעופה פעיל, שמאפשרים נגישות גבוהה למרכז הארץ.
כיום קיימים באזור שני שדות תעופה (בקיבוץ מחניים ובקריית שמונה), אשר לא פועלים באופן סדיר.
מועצה אזורית הגליל העליון משקיעה רבות בתחום החינוך, התרבות והתקשורת.
על פי סקר שפרסמה הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה נקבע כי היא הרשות שמשקיעה 12,500 שקלים בתלמיד לשנה.
בעוד שהרשות שנמצאת במקום השני משקיעה 10,000 בתלמיד והממוצע הארצי עומד על כארבעת אלפים שקלים לתלמיד.
בתחום הבריאות: באזור הגליל העליון פועל בית החולים רבקה זיו בצפת.
במשך שנים, סובל האזור גם מבעיות ביטחוניות של אזור קו העימות, בהם חדירות מחבלים לקיבוצים, תקריות ירי וירי רקטות קטיושה ופצצות מרגמה לעבר היישובים.
במהלך מלחמת לבנון השנייה, שהתרחשה בשנת 2006, נורו 496 רקטות קטיושה על קיבוצי הגליל העליון.
כל יישובי המועצה עסקו ועוסקים בתהליכי התחדשות והרחבה.
הקיבוצים עברו למודל ניהול חדש, שמאפשר התמודדות עם מגוון סטטוסים ביישוב הנובעים מחזרתם של בנים ומכניסת תושבים חדשים להרחבות קהילתיות.
כיום כל הקיבוצים נמצאים בשלבי סיום של תהליכים סטטוטוריים להרחבת היישוב, 20 הרחבות כבר הוקמו וביתר הקיבוצים פועלים מסלולי קליטה אחרים.
על פי המסורת הקיבוצית, לתרבות חלק מרכזי בחיי הקהילה.
ולכן גם התרבות היא נדבך חשוב בפעילות האזור.
המועצה תומכת בכמה גופים שמטפחים את תרבות הספורט והפנאי באזור וכן מפיקה אירועי תרבות בקיבוצים ובאזור.
כמו כן למועצה קבוצת כדור-סל מצליחה המשחקת בליגת העל "הפועל גליל עליון" אשר אולמה ממוקם בכפר בלום.
הגופים הפועלים בתחום זה הם: הקיבוצים, העמותה לקידום הספורט ותרבות הפנאי, מחלקת תרבות, מחלקת החינוך הבלתי פורמלי ומרכז קלור למוזיקה ולמחול.
הפעילות כוללת את התחומים הבאים: פעילות ספורט ענפה, חוגים, מופעים שונים (מחול, תיאטרון, קונצרטים, אומנים ועוד), מוזיאונים, סרטים, ערבי שירה וריקודים, גופים ייצוגיים – "מקהלת הגליל העליון", להקת "מציצים מהאצבע", נבחרת שחיה "הפועל גליל עליון" וקבוצת כדורסל "הפועל גליל עליון" ועוד.
מפעלי תרבות וספורט, שהפכו לשם דבר בכל הארץ הם: "קול המוזיקה בגליל העליון", "אירועים בטיילת הירדן", "פסטיבל לא בשמים – חגיגת לימוד ישראלית יהודית", "סובב גליל" – אירוע ספורט שבו משתתפים אלפי רוכבי אופניים.
מרכז קלור למוזיקה ולמחול – המרכז המפואר והחדיש, נמצא בפאתי כפר-בלום והוא הוקם בסיוע תרומתה הנדיבה של "קרן קלור".
במרכז קלור לומדים כ-600 תלמידים מהאזור כולו, והוא משמש מרכז פעילות תרבותית ברמה אזורית, ארצית ובינלאומית.
הפעילות מתחילה כבר בגיל הרך וממשיכה בגילאי הנוער והמבוגרים.
מערכות החינוך שפועלות באזור הן מערכות עצמאיות בבעלות הקיבוצים.
המועצה מגבה את מערכות החינוך בקיבוצים, מול משרדי הממשלה ומעבה את פעילותם בדרכים מגוונות, בתמיכה כספית ואנושית.
מערך החינוך מאפשר לכל תלמיד/ה למצות את מרב יכולותיו ולבחור את המסגרת החינוכית המתאימה לו מתוך המגוון הקיים.
חינוך פורמלי – מסגרות החינוך אינן סלקטיביות והן פתוחות בפני אוכלוסיית האזור כולו.
מוקד לגיל הרך במרכז ההדרכה בדפנה – המוקד פועל לקידום הרמה המקצועית של צוותי הגיל הרך.
מרכז טכנולוגיה יצירה ומדע לגני הילדים – מטרת המרכז טיפוח החשיבה בסביבה מדעית טכנולוגית, באמצעות ציוד ייחודי שאינו נמצא בגן רגיל.
חינוך יסודי – 7 בתי-ספר יסודיים אזוריים, בהם לומדים כ-2,000 תלמידים.
חינוך על-יסודי – 4 בתי-ספר תיכוניים אזוריים, בהם לומדים כ-3,000 תלמידים.
מסגרות לחינוך מיוחד – בכל בי"ס יסודי ועל-יסודי ניתן סיוע לתלמידים עם ליקויי למידה וקשיים אחרים.
בבי"ס יסודי "הגומא", 5 כיתות לתלמידים עם לקויי למידה.
בחטיבת הביניים בב"ס "עמק החולה" וב"הר וגיא" יש כיתות מקדמות-משלבות.
המועצה האזורית הגליל העליון יא הגורם היחיד בגליל המזרחי ובגולן שמספק מענה לחינוך מיוחד המשולב בתחום בתי הספר הרגילים.
השכלה על תיכונית ניתנת על ידי מכללת תל-חי אשר נמצאת בתחומי המועצה.
מוסד שיקומי "יחד" – בקיבוץ מחניים, לחניכים בעלי מוגבלויות בינוניות עד קשות.
מסגרות חינוך לילדים עם ליקויי תקשורת – גן "קשר" בקיבוץ איילת-השחר, ארבע כיתות בבי"ס יסודי "מבוא גליל" שבאיילת-השחר וכיתה אחת בבי"ס על-יסודי "עמק החולה" שבכפר-בלום.
קידום נוער – מסגרת המיועדת לבני נוער שנפלטו מהמערכת החינוכית הרגילה – הכיתה מיועדת לתלמידי החטיבה העליונה, אשר בה בונים לכל תלמיד מסלול אישי, במטרה לסייע לו לסיים יב' כיתות בצורה הטובה ביותר.
המרכז הטיפולי לילדי הגיל הרך עם ליקויי למידה – במרכז פועלים לאיתור ואבחון ילדים עם קשיי למידה ומתן סיוע דידקטי ותשובות טיפוליות בתחומים הפרא-רפואיים לכ-40 ילדים.
המועצה והיישובים מקיימים מערכת חינוך בלתי פורמלי לילדים ולנוער, הנותנת מענה חינוכי מקומי לילדים ולהוריהם בשעות אחרי הצהריים, הערב, ימי שישי וחופשות.
כ־2,000 ילדים ונוער שותפים למסגרת חינוכית זו ביישובי המועצה והם נפגשים לפעילות חברתית-קהילתית מגוונת ומלאת תוכן, במועדוני הנוער ובחברות הילדים, במסגרת הפעלות אזוריות ובקייטנות שמארגנת המועצה.
באמצעות מרכז ההדרכה השוכן בבית ספר "הר וגיא" בדפנה וצוות מקצועי, מלווה המועצה ומנחה את צוותי החינוך הבלתי פורמלי בקיבוצים: רכזי חינוך, מדריכי כיתות יסוד ומדריכי נוער.
"מכינת גליל עליון" – מדרשה למנהיגות – מכינה קדם צבאית – המכינה מהווה מסגרת חינוכית-חברתית, למסיימי בתי ספר תיכוניים, ופועלת לפיתוח כשרים מנהיגותיים, לגיבוש זהות אישית ישראלית-יהודית ומחנכת לנטילת אחריות אישית ולתרומה לחברה בישראל.
במכינה מתחנכים כ-100 חניכים בכל שנה.
"העמותה לקידום החינוך המדעי באצבע הגליל" – מרכז חינוכי מדעי במיג"ל, לתלמידי בית הספר ולמורים.
"מרכז מדע ודעת למחוננים ומצטיינים תל-חי" – בית ספר למחוננים במכללת תל-חי, מכיתות ד' ועד כיתה י"ג.
רדיו "קול הגליל העליון" – רדיו חינוכי קהילתי ולשעת חירום – 105.3 FM – תחנת הרדיו הוקמה, על ידי מועצה אזורית הגליל העליון, במסגרת הרדיו החינוכי של "קול ישראל".
תחנת הרדיו ממוקמת בשני אולפנים: האחד בבית-ספר התיכון עינות ירדן שבקיבוץ עמיר והשני בבית-ספר התיכון הר-וגיא שבקיבוץ דפנה ומהווה בבתי-ספר אלה תחום לימוד נוסף במגמת התקשורת.
שידורי הרדיו עוסקים בנושאים המעניינים את האוכלוסייה המקומית.
בשעת חירום, מהווה הרדיו "צינור" לקשר ישיר ומיידי עם התושבים.
כיום משדרת התחנה משעה 07:00 ועד חצות בכל ימי השבוע וביום שישי משעה 08:00 עד 18:00 ומשדרים בה כ־60 שדרים מתנדבים, כ-25 סטודנטים וכ־120 תלמידי בתי ספר.
מספרצורת היישוביישובשנת הקמה1קיבוץאיילת השחר19152קיבוץברעם19493קיבוץגדות19494קיבוץגונן19515קיבוץדן19396קיבוץדפנה19397קיבוץהגושרים19488קיבוץחולתה19379קיבוץיפתח194810קיבוץיראון194911קיבוץכפר בלום194312קיבוץכפר גלעדי191613קיבוץכפר הנשיא194814קיבוץכפר סאלד194215קיבוץלהבות הבשן194716קיבוץמחניים193917קיבוץמלכיה194918קיבוץמנרה194319קיבוץמעיין ברוך194720קיבוץמשגב עם194521קיבוץנאות מרדכי194622קיבוץסאסא194923קיבוץעמיעד194624קיבוץעמיר193925קיבוץצבעון198026קיבוץקדרים198027קיבוץשדה נחמיה194028קיבוץשמיר194429קיבוץשניר1967
סמל המועצה המקורי ליווה את המועצה האזורית מיום הקמתה ועד לסוף העשור הראשון של המאה ה-21, עת החל תהליך מיתוג למועצה והסמל הוחלף בסמליל חדש.
הסמל המקורי עוצב כפעמון הפוך, בסגנון גרפי שהוכתב על ידי בצלאל בשנות החמישים.
במרכז הסמל עומד את פסל האריה השואג, כשמאחוריו הר חרמון, תחתיו עץ ושתי שיבולים גדולות מידות, הצומחים מתוך אדמה חרושה שבשוליה מים.
בסמליל החדש מופיעים עגורים המסמלים את נדידת הציפורים הידועה באגמון חולה ואת הצבע הירוק של מרחבי המועצה.
בנוסף לסמליל, עוצב מאוחר יותר על ידי סטודיו מיכל וגלה מקיבוץ איילת השחר גם "סמליל קו רקיע" (בדומה לערים גדולות כמו תל אביב או חיפה וירושלים, שהלכו בעקבותיה) הכולל את האריה השואג, התלמים והשבילים לצד עצים, נופי העמק וההרים המקיפים אותו, כמו גם איורי משפחה ובתים.
יצחק לנדסמן מאיילת השחר 1970
אסף לנגלבן מכפר סאלד מ-2025
מועצה אזורית חבל אֵילוֹת שוכנת במחוז הדרום בדרום הנגב והיא המועצה האזורית הדרומית ביותר בארץ.
בתחומי המועצה 12 יישובים, מתוכם 10 קיבוצים.
ממוצע המרחקים בין כל יישובי המועצה הוא 19.6 ק"מ.
למועצה 14 חברי מועצה ובראשה עומד ד"ר חנן גינת.
עיר המחוז, שהיא רשות מקומית נפרדת, היא אילת.
שם המועצה ניתן לה בנובמבר 1962 על ידי ועדת השמות הממשלתית.
במרבית יישובי חבל אילות פועלת תנועת הנוער המחנות העולים ובוגריה משולבים כמדריכים במערכות החינוך הבלתי פורמליות בקיבוצים, במסגרת הקואופרטיב לחינוך - גוף משותף למועצה, ליישובים, לתנועת המחנות העולים ולמתנ"ס חבל אילות.
בניין המועצה האזורית נמצא מול הכניסה לקיבוץ יטבתה.
חבל אילות הוא אזור מדברי צחיח.
בחורף קיים מיעוט ניכר של משקעים, ובקיץ ניתן למדוד טמפרטורות של מעל 40°.
בשטח נרחב מתחום המועצה האזורית חבל אילות, נמצאת שמורת הטבע בקעת תמנע.
האזור, המרוחק ממרכז הארץ, אינו מחובר לרשת המים הארצית, והמים לשתייה ולהשקיה מותפלים מים סוף, במתקן התפלה של חברת מקורות.
מקור נוסף של מים הוא קידוח מי תהום בנחל פארן, שגם הם מלוחים מעט, וגם הם עוברים התפלה.
גבולות תחום שיפוט המועצה הם:
בצפון: הערבה התיכונה, מועצה אזורית הערבה התיכונה ומועצה אזורית רמת הנגב
בדרום: העיר אילת, גבול מצרים
במערב: גבול מצרים והנגב המרכזי.
ב־2004 נחתם הסכם גבולות בין אילת לבין חבל אילות, במסגרתו הועברו לאילת נמל התעופה רמון, הפרויקט התיירותי "אקוואריה", מעברי הגבול טאבה, רבין, ונטפים, ושטחי בסיס צה"ל.
בנובמבר 2025 נחתם הסכם בין המועצה לעירייה להעברת המכונים הימיים והמרכז המסחרי ליד קיבוץ אילות לאילת.
בית הספר היסודי של תלמידי החבל נקרא "נוף אדום" ונמצא בסמוך למבנה המועצה האזורית.
חטיבת הביניים ובית הספר התיכון של תלמידי החבל נקרא "מעלה שחרות" ונמצא בסמוך לשטח קיבוץ יטבתה.
בית ספר נוסף בחבל הוא בית ספר יסודי לתלמידי קיבוץ נאות סמדר.
אבינועם פינקלמן מקיבוץ יטבתה (1963–1970)
שלמה טושינסקי מקיבוץ אילות (1985–1995)
חנן גינת מקיבוץ סמר (מ-2016)
מועצה אזורית גולן היא מועצה אזורית הממוקמת בצפון מזרח מדינת ישראל, ממזרח לכנרת, ברמת הגולן.
המועצה קבלה מעמד מוניציפלי בשנת 1979. שטח שיפוט המועצה משתרע על פני כ-1,100,000 דונם, מהחרמון בצפון ועד חמת גדר בדרום.
בתחום המועצה ישנם 33 יישובים, מתוכם 9 קיבוצים, 18 מושבים, 6 ישובים קהילתיים ומושבה אחת.
ממוצע המרחקים בין כל יישובי המועצה הוא 28.3 ק"מ.
במועצה חברים 32 חברי מועצה, ובראשה עומד אורי קלנר.
המועצה הוקמה באפריל 1979 בצו של אלוף פיקוד הצפון יאנוש בן-גל.
בזמן כהונתה של ממשלת ישראל העשרים וחמש, היו שדיברו על מסירת רמת הגולן לסוריה תמורת הסכם שלום.
מועצה אזורית גולן השתתפה במימון פעילויות מחאה נגד מסירת הגולן לסורים והוגשה עתירה לבג"ץ כנגד שימוש בכספים מוניציפליים למטרות מחאה.
בג"ץ דחה את העתירה ובכך אישר למועצה אזורית גולן להמשיך להזרים כספים למאבק נגד מסירת הגולן לסורים כחלק מהשירותים שהיא מעניקה לתושבים.
מרבית הקהילה הבינלאומית רואה ברמת הגולן שטח כבוש.
בהחלטה 497 של מועצת הביטחון של האו"ם הוגדר סיפוח הרמה על ידי ישראל כמהלך בלתי חוקי, והחלטה זו אושרה גם על ידי העצרת הכללית של האומות המאוחדות.
כשליש מתושבי המועצה הם דתיים לאומיים ושני שלישים מסורתיים-חילונים.
בצפון: גבול סוריה, הר החרמון.
בדרום: גבול ירדן, נחל הירמוך.
במערב: הכנרת, נהר הירדן, לבנון
32 מושב שיתופי רמת מגשימים 1968 821 היישוב הדתי הראשון ברמת הגולן 33 מושב שעל 1980 437
ראש המועצה בשנת 19792איתן ליס1979–1988מרמות3יהודה וולמן1988–2001ממרום גולן4אלי מלכה2001–2018משעל5חיים רוקח2018–2024מנוב6אורי קלנר2024–הווהמרמת מגשימים
חוף הכרמל היא מועצה אזורית הממוקמת ברובה באזור שבין מורדות הר הכרמל והים התיכון.
המועצה הוקמה ב-2 ביולי 1951. שמה מייצג את מיקומה הגאוגרפי.
בראשה עומד אסיף איזק מקיבוץ החותרים.
סגניו הם רפי אבני מגבע כרמל ואושר וקנין מעתלית.
המועצה גובלת מצפון בחיפה וטירת כרמל, מדרום בחדרה וממזרח בבנימינה, פרדס חנה-כרכור והמועצות האזוריות מגידו ואלונה.
שטח השיפוט של המועצה הוא כ־183 אלף דונם, מתוכם חלק שייך לפארק הכרמל וכן כולל את חוף הים, שגם בו חלות הגבלות בבניה ופיתוח.
בעבר הייתה החקלאות מקור פרנסה עיקרי וכמעט בלעדי ביישובי האזור.
ב-30 השנים האחרונות חלה התפתחות מואצת בענפי התעשייה והתיירות.
חקלאות: עדיין נפוצה, במיוחד נוכח התפתחות טכנולוגית רבה בתחום.
הענפים העיקריים הם בננות, ירקות, כותנה, רפת, לול ובריכות דגים.
תעשייה: מפותחת בעיקר בקיבוצים, עם התחלה של יזמות עסקית ותעשייתית גם במושבים.
בין המפעלים הגדולים באזור נמנים "פלסאון" (מעגן מיכאל), "מרצפייה" (שדות-ים), "קל-קר" (עין כרמל), "רשת או פלסט" (החותרים), "תפן" (נחשולים), "סקופוסטק" (מעין צבי) ו"אגריקל" (הבונים).
תיירות ונופש - באמצעות עמותת "כרמלים".
מקצועות חופשיים ותעסוקה מחוץ לשטח המועצה.
למועצה האזורית שני בתי ספר על יסודיים, שניהם בפיקוח מינהל החינוך ההתיישבותי במשרד החינוך.
"בית הספר המשותף חוף הכרמל" ו"כפר גלים, בית חינוך אזורי חוף הכרמל".
עד לשנות התשעים של המאה הקודמת היה ה"משותף" שבמעגן-מיכאל על טהרת תלמידי הקיבוצים של האזור, והגיעו אליו אף תלמידי הקיבוצים מהמועצות האזוריות השכנות מדרום.
עקב צמצומים כספיים שבין היתר הובילו לסגירת בתי ספר שפעלו במושבים שבתחומי המועצה, הפכו בתי הספר לאינטגרטיביים ולומדים בו מאז כל תלמידי המועצה, מושבים כקיבוצים, לרבות תלמידים מקיסריה ואף מזכרון יעקב.
בשנת 1992, כחלק מאותה מגמה, בוטלו בתי הספר היסודיים האחרונים שעוד פעלו בקיבוצים השונים ומאז הילדים נוסעים לבית הספר החדש שנבנה בעין כרמל.
את התושבים הדתיים משרתים מוסדות החינוך בניר עציון וכן תלמוד תורה של חב"ד.
פעילות הפנאי, בעיקר עבור קשישים נוער, מתקיימת ב"מרכז מיר"ב" ("מרכז יצחק רבין"), המקיים חוגים משותפים וקבוצות ספורט.
המרכז נמצא על כביש 4, מול מושב צרופה.
ב-2010 נפתח בצמוד לו היכל תרבות בשם "מוזה", הכולל גם ספרייה אזורית.
חללי מלחמות ישראל מבּני יישובי האזור מונצחים באנדרטת בני חוף הכרמל השוכנת בצמוד לכביש החוף.
בדצמבר 2021, הכריזה שרת הפנים איילת שקד על מועצה מקומית חוף כרמל, כרשות איתנה, לאחר שנמצאה ללא גירעון שוטף וללא מענק איזון, התנהלותה תקינה ונמצאה כמסוגלת לנהל את כל עניינה באופן עצמאי.
כמו כן שוכנים בתחומה הגאוגרפי של המועצה היישובים זכרון יעקב, פורידיס, ג'סר א-זרקא, חוות מקורה וכן בתי הספר הפנימייתיים ימין אורד, כפר גלים וכפר צבי סיטרין.
אסיף איזק מהחותרים - מאז 2018
מוֹעָצָה אֲזוֹרִית בְּרֶנֶר היא מועצה אזורית במחוז המרכז השוכנת בגבול מערבי של השפלה, בסמוך לרחובות ויבנה.
שמה בא לה מן היישוב שבו היא ממוקמת, קיבוץ גבעת ברנר, הקרוי על שמו של הסופר יוסף חיים ברנר.
למועצה מעמד מוניציפלי משנת 1950.
המועצה משתרעת על שטח של 36,000 דונם.
גבולותיה בין העיר רחובות בצפון לגדרה בדרום, בין מזכרת בתיה במזרח ויבנה במערב.
תחום שיפוטה של המועצה כולל 7 יישובים וממוצע המרחקים ביניהם שמונה ק"מ: קיבוץ גבעת ברנר, קיבוץ קבוצת שילר, מושב קדרון, מושב בית אלעזרי, מושב בניה, כפר גיבתון ושיכון המשפחות בבסיס תל נוף.
מערכת החינוך במועצה כוללת עשרה גני ילדים, פעוטון, 8 צהרונים, 2 בתי ספר יסודיים, "בית אור" במושב קדרון, ו"בראשית" במושב בית אלעזרי ובית ספר "תיכון אזורי מקיף ע"ש י.ח.
בבתי הספר היסודיים מתקיימות מספר תוכניות ייחודיות כגון: תוכנית מצוינות ובית ספר מנגן.
בצפון: רחובות ומועצה אזורית גן רווה.
במזרח: קריית עקרון ומועצה אזורית גזר.
בדרום: גדרה ומועצה אזורית גדרות.
במערב: מועצה אזורית חבל יבנה.
מוֹעָצָה אֲזוֹרִית דְּרוֹם הַשָּׁרוֹן היא מועצה אזורית ששוכנת חלק באזור השרון וחלק באזור מישור החוף המרכזי במחוז המרכז בישראל, המאגדת בתוכה 31 יישובים: 20 מושבים, 7 קיבוצים, 3 יישובים קהילתיים וכן היישוב המוסדי בית ברל.
המועצה מאופיינת בהתיישבות כפרית, חקלאית וקהילתית.
המועצה משתרעת על פני שטח של כ-95 אלף דונם וגובלת ב-22 רשויות אחרות.
בשנת 1995 מנתה אוכלוסיית המועצה כ-14 אלף תושבים, וגדלה לכדי 34,592 תושבים ב-2023.
החל מ-2018 עומדת בראש המועצה אושרת גני גונן.
המועצה האזורית דרום השרון הוקמה בי"ג ניסן תש"ם, 30 במרץ 1980, מאיחוד שלוש המועצות האזוריות: "הירקון", "מפעלות אפק" ו"השרון התיכון".
איחוד שלוש המועצות הללו עמד על הפרק כמעט מאז הקמתן, וכבר באוגוסט 1952 התקיימו דיונים על איחודם, אך היעדר כבישים מחברים היה בין המונעים את האיחוד.
אף על פי שהמועצות לא אוחדו, התקיים ביניהם שיתוף פעולה.
בשנת 1960 דובר גם על הקמת בית ספר משותף למועצות אזוריות השרון התיכון והירקון, מתוך רצון להביא לאיחוד מלא של המועצות.
בשנת 1964 התקיימו שיחות על איחוד שלוש המועצות.
בשנת 1976 הוכללו שלוש המועצות יחד עם מועצות אחרות באזור באיגוד ערים לתברואה של אזור השרון.
שיתופי פעולה אחרים התבצעו בין חלק מהמועצות האחרות בשרון.
כך, למשל, ועדת בניין ערים הוקמה במשותף עבור מועצות אזוריות, השרון התיכון, הירקון, השרון הצפוני והדר השרון.
שמה של המועצה נגזר ממיקומה הגאוגרפי באזור השרון הדרומי.
סמלה עוצב תוך שילוב שלושת היסודות של המועצות המרכיבות את המועצה האזורית: ירקון - נחל ירקון, מפעלות אפק - מבצר אנטיפטריס והשרון התיכון - עץ פרי הדר.
במועצה שני בתי ספר על יסודיים אזוריים: בית חינוך עמי אסף במתחם בית ברל ובית חינוך ירקון בנווה ירק וכמו כן חטיבת נעורים צומחת ביישוב צור יצחק.
במועצה ישנם 10 בתי ספר יסודיים.
כמו כן בשנת 2022 הוקם במתחם בית ברל שבמועצה "האולם" מרכז ליזמות וחדשנות חינוכי קהילתי.
במתחם קריית המועצה הממוקם סמוך למושב נווה ירק, הוקמה בשנת 2020 חווה חקלאית חינוכית 'אדם ואדמה'.
בשנת 2021 הוקם במתחם המועצה מתחם נינג'ה קיוב ובשנת 2022 נפתח מועדון הופעות וכנסים חדש בשם D-one, סמוך להיכל התרבות הוותיק.
בנוסף, על פי דו"ח אחוזי הגיוס והשירות של אגף כוח האדם בצה"ל לשנת 2022, מועצת דרום השרון קיבלה מקום ראשון בקטגוריית המועצות האזוריות בגיוס נשים לצה"ל.
בדרום - מועצה אזורית חבל מודיעין, אלעד, ויהוד-מונוסון
בצפון - מועצה אזורית לב השרון, טירה, טייבה, תל מונד.
במזרח - מועצה אזורית שומרון, אורנית, אלפי מנשה, כוכב יאיר צור יגאל וקלקיליה.
במערב - מועצה אזורית חוף השרון
כמו כן, המועצה גובלת או מקיפה את העיריות והמועצות המקומיות הבאות: כפר סבא, כוכב יאיר, אורנית, כפר ברא, כפר קאסם, ראש העין, גני תקווה, פתח תקווה, רעננה, ג'לג'וליה והוד השרון.
במועצה מספר אתרי טבע: מקורות הירקון, חורבת דרדר, מעבר אפק, מקאם-נבי יחיה, מגדל אפק, קבר נבי בנימין ובית חרושת תופז.
בנוסף, המועצה נותנת שירותי חינוך למושב סלעית ומעניקה מגוון שירותים מוניציפליים לשכונת "נוף השרון" המשתייכת לאלפי מנשה אך צמודה לנירית.
בשטח שיפוט המועצה פועלים המכללה האקדמית בית ברל, בית חינוך ירקון, תיכון עמי אסף ו-8 בתי־ספר יסודיים.
יצחק בנדר מעינת, ראש המועצה האזורית מפעלות אפק (1954 - 1980)
משה זטלנד מירקונה, ראש מועצה אזורית הירקון
סנדו דוד מעדנים, ראש מועצה אזורית הירקון
יוסף זמוסטיאנו מנווה ירק, ראש מועצה אזורית הירקון (1960 - 1980)
עובדיה פורת מעינת, ראש מועצה אזורית השרון התיכון (1951-1954)
יעקב לנדאו מרמת הכובש, ראש מועצה אזורית השרון התיכון (1954 - 1980)
יעקב לנדאו ראש המועצה המאוחדת הראשון (1980 - 1981)
אושרת גני גונן מנווה ימין (2018-מכהנת)
מועצה אזורית השרון התיכון הייתה מועצה אזורית שהתקיימה באזור השרון בין כפר סבא בדרום למועצה אזורית הדר השרון בצפון.
המועצה גבלה בצפון במועצה אזורית הדר השרון וטירה, בדרום במועצה אזורית הירקון, כפר סבא וקלקיליה, במזרח בקלקיליה ואזור השומרון ובמערב במועצה אזורית חוף השרון ורעננה.
המועצה הוקמה ביוני 1951, על-פי החלטה מ2 למאי 1951 (פורסם 31.5.1951), וכללה בעת הקמתה את הקיבוצים: רמת הכובש, אייל וניר אליהו, את המושבים: ירחיב, צופית, גן חיים ושדה ורבורג ואת החווה החקלאית תל אשר.
בעת ההקמה התקיים דיון האם לצרף למועצה גם את נווה ימין שישבה על קרקעות שהוכללו בתחומי השיפוט של כפר סבא והוחלט לצרפה למועצה, הגם שהצירוף הרשמי התבצע רק בשנת 1955.
בשנת 1953, הצטרף היישוב החדש, שדי חמד למועצה.
על יישובי המועצה נמנה גם פרדס גן חיים, בית ברל וקלמניה.
בשנת 1967 צורף היישוב החדש צור נתן למועצה.
כך נכללו במועצה סך הכל 13 יישובים.
כבר בשנת 1957 התנהלו דיונים על איחוד המועצה עם מועצה אזורית הירקון.
אולם רק בשנת 1980 היא התאחדה עם מועצה אזורית הירקון ומועצה אזורית מפעלות אפק להרכבת מועצה אזורית דרום השרון.
בראש המועצה עמד בראשיתה עובדיה פורת.
בשנת 1953 החליף אותו יעקב לנדוי, שכיהן בתפקיד בכל ימי קיום המועצה ואף עמד בראש המועצה המאוחדת דרום השרון, בראשיתה.
רמת הכובש, קיבוץ, נוסד 1932
שדה ורבורג, מושב, נוסד 1938
ניר אליהו, קיבוץ, נוסד 1950
תל אשר (סך הכל: 13 יישובים).
מועצה אזורית הירקון הייתה מועצה אזורית שהתקיימה באזור השרון בין כפר סבא בצפון והוד השרון במרכזה ופתח תקווה וראש העין בדרום.
המועצה גבלה בצפון בכפר סבא, קלקיליה ומועצה אזורית השרון התיכון, בדרום בראש העין, פתח תקווה וכפר קאסם, במזרח באזור השומרון, במערב ברעננה ובמרכז שטחה היו הוד השרון וג'לג'וליה.
ביולי 1951 הגיעו שלושת היישובים הוותיקים: כפר מל"ל, ירקונה וגני עם על הקמת מועצה אזורית שתכלול גם את היישובים הצעירים בסביבה.
המועצה קמה במרץ 1952 וכללה ארבעה יישובים.
למועצה צורפו שלושה מושבי עולים: אלישמע, נווה ירק ועדנים.
בשנת 1960 כללה המועצה שבעה יישובים.
כבר בשנת 1957 התנהלו דיונים על איחוד המועצה עם מועצה אזורית השרון התיכון.
בשנת 1980 המועצה התאחדה להרכבת מועצה אזורית דרום השרון יחד עם מועצה אזורית השרון התיכון ומועצה אזורית מפעלות אפק.
מועצה אזורית הערבה התיכונה (או הערבה) היא מועצה אזורית במחוז הדרום, בעמק הערבה.
בתחומי המועצה 8 יישובים: חמישה מושבים חקלאיים (חצבה, עידן, עין יהב, פארן וצופר) ושלושה יישובים קהילתיים (ספיר, צוקים ועיר אובות).
המרחק בין עידן, היישוב הצפוני ביותר ובין פארן, היישוב הדרומי ביותר, הוא 70 ק"מ.ממוצע המרחקים בין יישובי המועצה הוא 18.3 ק"מ.
מאז אפריל 2021 עומד בראשם מאיר צור.
משרדי המועצה סמוכים למרכז ספיר.
שטח השיפוט של המועצה הוא 1.5 מיליון דונם, מהם 800,000 דונם של שמורות טבע.
המועצה קיבלה מעמד מוניציפלי בשנת 1976. למועצה האזורית הערבה התיכונה יש קשר עם יהדות אוסטרליה דרך שותפות ביחד של הסוכנות היהודית.
מאיר צור מעין יהב (2021–הווה)
הערבה התיכונה היא חלק מהשבר הסורי אפריקאי ורובו מתחת לפני הים.
כמות המשקעים השנתית הממוצעת היא 30 מ"מ.
בקיץ הטמפרטורות עולות מעל 40 מעלות כל יום עם לחות נמוכה מאוד.
האזור אינו מחובר לרשת המים הארצית.
קיימים קידוחים מקומיים שמספקים את כל הצריכה.
דרום: מועצה אזורית חבל אילות
מערב: מועצה אזורית רמת הנגב
תושבי האזור עוסקים בעיקר בחקלאות של ירקות ופרחים לייצוא וכן תיירות מדברית וכפרית.
ישנם עובדי מועצה ועובדים במוסדות הציבוריים.
60% מיצוא הירקות הטריים מישראל מגיע מן הערבה התיכונה.
בשנת 2017 הורחב סל הגידולים החקלאיים בערבה התיכונה והחלו לגדל עצי אבוקדו לגידול ולמטרת מסחר.
תחום התיירות מהווה ענף כלכלי משמעותי וכיום באזור למעלה מ-350 חדרי אירוח לצד אטרקציות, מסעדות ושפע מסלולי טיול במדבר.
דרך הבשמים הנבטית הוכרה בשנת 2005 כאתר מורשת עולמית מטעם אונסק"ו.
מועצה אזורית זבולון היא מועצה אזורית במחוז חיפה, עמק זבולון.
שם המועצה ושם העמק נגזרים מהתנ"ך, כי הם נמצאים בשטח של נחלתו הקדומה של שבט זבולון.
בתחומי המועצה 14 יישובים, כמעט מכול צורות ההתיישבות.
המועצה קיבלה מעמד מוניציפלי בשנת 1950. ממוצע המרחקים בין יישובי המועצה הוא 12.2 ק"מ.
המועצה נכללה התחילה במחוז צפון, ובאפריל 1957 הועברה למחוז חיפה.
בתחומי המועצה מכללת אורנים ותשעה בתי־ספר.
החל מ-2018 משמשת בתפקיד מנכ"ל המועצה אתי לוי.
בצפון: מועצה אזורית מטה אשר.
בדרום: קריית טבעון, פארק הכרמל
במזרח: שפרעם, קריית טבעון ומועצה אזורית עמק יזרעאל.
המועצה עוטפת את קריית אתא ורכסים.
עמוס נצר מרמת יוחנן (משנת 2018)
מועצה אזורית הגליל התחתון היא מועצה אזורית במחוז הצפון, בגליל התחתון.
בתחומי המועצה 18 יישובים, מהם 9 מושבים.
ממוצע המרחקים בין כל יישובי המועצה הוא 15.9 קילומטר.
למועצה 16 חברי מועצה ובראשם עומד ניצן פלג.
בניין המועצה נמצא במרכז האזורי כדורי, בסמיכות לבית הספר החקלאי כדורי בו לומדים מרבית תלמידי האזור.
דיווח על הקמת המועצה הופיע כבר בדצמבר 1949, אך ההקמה הרשמית הייתה ביולי 1950. המועצה כללה בעת הקמתה את ארבל, בית קשת, כפר חיטים, כפר קיש, שדמות דבורה, בית הספר החקלאי כדורי, מצפה ושרונה וארבעת היישובים הדתיים: לביא, שדה אילן, הזורעים ואחוזת נפתלי.
בתחילה הוכללה משמר השלושה במועצה, אולם בשנת 1953 היא הועברה למועצת יבנאל.
בשנת 2021 פורסם כי המועצה פתחה בתהליך לשינוי שמה למען מיתוג מחודש, בדומה לשכנתה נוף הגליל ולמועצות שדות דן ועמק המעיינות.
בחירות באינטרנט לבחירת השם נערכו מ-29 ביוני עד 1 ביולי 2021, וההצעות היו שער הגליל, שדות הגליל, ארץ הגליל ומבוא הגליל.
בסיום ההצבעה נקבע כי השם ישונה ל"שער הגליל", כפוף לאישורה של ועדת השמות הממשלתית.
ועדת השמות לא אישרה את החלפת השם בנימוק שהתושבים לא היו מעורבים מספיק בבחירות.
בעקבות קביעה זו ערכה המועצה משאל נוסף, ובסופו הוחלט כי תשאיר את שמה המקורי.
בצפון: בקעת בית נטופה, שמורת הר קוץ, רמת ארבל, הר ארבל, המועצה האזורית מרום הגליל, המועצה האזורית משגב.
במערב: בקעת טורען בקעת כסולות והמועצה האזורית עמק יזרעאל, נצרת ונוף הגליל
בדרום: הר תבור, עין דור, כפר תבור, כפר כמא והמועצה האזורית עמק הירדן
במזרח: בקעת יבנאל, טבריה, המועצה האזורית עמק הירדן והמועצה האזורית עמק יזרעאל
יישובים נוספים באזור, המוכרים כערים ומועצות מקומיות נפרדות, הם כפר תבור, יבנאל, מגדל (המוקפים בתחומי המועצה) כפר כמא, כפר תבור וטבריה (הגובלות במועצה).
במהלך העשור האחרון חלה עלייה גדולה בתעשיית הצימרים בכל אזורי צפון הארץ כמו גם אזור זה.
ביישובי המועצה מרובים ענפי החקלאות.
בעיקר נפוצים: חממות פרחים, פלחה, רפתות ולולים.
בשטח המועצה קיימים שני אזורי תעשייה אשר בתחומם פועלים מפעלים שונים:
אזור תעשייה גליל תחתון - באזור זה פועלים מפעל תה ויסוצקי, מפעל פרי ניר ומפעל פרימור.
אזור תעשייה זה מנוהל בשיתוף פעולה של עיריית טבריה והמועצה המקומית של טורען.
פארק תעשיות גליל תחתון - אזור תעשייה זה מנוהל בשיתוף פעולה של עיריית טבריה והמועצה המקומית של טורען.
במשך שנים רבות ולפחות עד שנת 2002 נמנעה המועצה מלהקים אתרי סילוק פסולת, ויישובי המועצה פינו את הפסולת לאתרים פיראטיים.
בשנת 1995 הוגש נגד המועצה וראשה כתב אישום על המחדלים בפינוי הפסולת, ובשנת 2006 הרשיע בית המשפט העליון את המועצה במחדלי פינוי הפסולת והורה על סגירת אתרי הפסולת הפיראטיים או התאמתם לדרישות החוק.
ניצן פלג משדמות דבורה (2018 - מכהן)
מועצה אזורית הגלבוע היא מועצה אזורית במחוז הצפון, השוכנת בחלקו המזרחי והדרומי של הגלבוע והסביבה למרגלות הר הגלבוע.
בשטח המועצה 33 יישובים, מהם 14 מושבים, 8 קיבוצים, 5 יישובים ערבים ו־6 יישובים.
במליאת המועצה 45 חברים ובראשם עומד כיום דני עטר.
בצפון: מועצה אזורית עמק יזרעאל
במזרח: מועצה אזורית עמק המעיינות
בשנת 1921 הוקם בידי 75 חברי גדוד העבודה על שם טרומפלדור מחנה אוהלים ליד מעין חרוד.
רובם היו חלוצי העלייה השנייה, אליהם התווספו חברים מהעלייה השלישית שהצטרפו לגדוד העבודה, ביניהם אנשי "השומר".
התוכנית הייתה "בניין הארץ על ידי קומונה כללית של פועלי ארץ ישראל".
לאחר חודשיים עלתה קבוצה גדודית נוספת לגבולו המזרחי של עמק יזרעאל ונאחזה בגבעת תל חסן, היא תל יוסף.
בשנות ה-20 וה-30 של המאה הקודמת הוקמה שורה של יישובים נוספים בעמק חרוד.
לאחר מלחמת העצמאות הוקמו, בשנות ה-50, מושבי חבל תענך באזור המערבי של המועצה.
המועצה האזורית קיבלה מעמד מוניציפלי בשנת 1949.
בעיקר נפוצים: הכותנה, החיטה, החמניות וגידולים תעשייתיים נוספים, פלחה, ברכות דגים, רפתות ולולים.
ביישובים שבתחום המועצה הוקמו מפעלים רבים: שימורים בבית השיטה, מפעלי מתכת ופלדה בבית אלפא, במולדת, בעין חרוד ובתל יוסף, נגריות בבית השיטה ועין חרוד, אלקטרוניקה ביזרעאל, פיצוחים בגבע, פלסטיק בחפציבה וברם און, הדפסות וחפצי נוי במולדת ובתל יוסף ומפעל לייצור מיצים טבעיים בדבורה.
במועצה פועל מיזם ייחודי פרי פיתוח של הביטוח הלאומי, המפעיל הקורסים במגוון מקצועות וחוגים - בין השאר בדרמה, מחול, ריצות למרחקים ארוכים, אגרוף, כדורגל, כדורסל, יוגה צחוק, ליצנות רפואית ותקשורת.
מרדכי שטנר מעין חרוד - ראשית שנות הארבעים - כיו"ר המועצה - המועצה הוקמה ב-1949
בוסתאן אל-מרג' היא מועצה אזורית בעמק יזרעאל, הכוללת ארבעה כפרים ערביים: סולם, כפר מצר, נין ודחי אשר אוכלוסייתם משתייכת ברובה לחמולת זועבי.
בין יישוביה של בוסתאן אלמרג' אין רצף טריטוריאלי.
מפרידים ביניהם שטח עיריית עפולה, המועצה האזורית עמק יזרעאל, והמועצה האזורית הגלבוע.
בשנת 1993 הוקמה מועצה אזורית נוף הגליל, בעקבות החלטת ממשלת רבין השנייה על פיתוח המגזר הערבי בישראל.
המועצה כללה את הכפרים השייכים למועצות האזוריות בוסתאן אל-מרג', אל-בטוף והכפר אום אל-גנם.
זה הייתה המועצה האזורית הראשונה שהוקמה בישראל באופן בלעדי ליישובים ערבים.
בשנת 1999 מינה שר הפנים, נתן שרנסקי, ועדת גבולות, בראשות הגאוגרף יוסי בן-ארצי מאוניברסיטת חיפה, לבדיקת תחומי השיפוט של המועצה, עקב רצונם של היישובים הבדואים לקבוע מחדש את גבולות המועצה.
בינואר 2001, אימץ שר הפנים חיים רמון, את המלצת ועדת בן-ארצי לפצל את המועצה, כאשר לבוסתן אל מרג' צורפו הכפרים שהיו בחלק הדרומי של המועצה האזורית נוף הגליל, פרט לאום אל-גנם שצורף למועצה המקומית שבלי.
המועצה נוהלה תחילה בידי מועצה שמינה שר הפנים.
ב-2002 נערכו בבוסתאן אל-מרג' הבחירות הראשונות, ולראש המועצה נבחר אחמד זועבי.
בשנת 2009 מונתה למועצה ועדה ממונה לאור ליקויים רבים שנמצאו בתפקוד המועצה וגירעון שוטף בגובה של כ-35% מהכנסות המועצה.
ב-2013 נכנס לתפקידו יעקב זוהר, הממונה החמישי מטעם משרד הפנים.
זועבי נבחר מחדש ב–2014, בהיעדר חוק או נהלים שאוסרים על ראש מועצה מודח להתמודד שוב.
בבחירות 2018 נבחר עבד אלכרים זועבי שניצח בסיבוב שני עם 53.34% מהקולות את אסמאעיל זועבי.
חוֹף הַשָּׁרוֹן היא מועצה אזורית בשרון.
שמה של המועצה נובע ממיקומם של חלק נכבד מיישובי המועצה על חופי מישור החוף באזור השרון.
המועצה גובלת בדרום ברעננה, הרצליה וכפר שמריהו, במערב בים התיכון, בצפון בנתניה, אבן יהודה ואילנות ובמזרח במועצה אזורית לב השרון, אבן יהודה, מועצה אזורית דרום השרון וקדימה.
כמו כן נכלל במועצה קיבוץ גליל ים, הנמצא בין הרצליה ורמת השרון ולכן אינו נכלל ברצף הטריטוריאלי של המועצה.
משרדי המועצה נמצאים בשטח קיבוץ שפיים.
רוב תלמידי המועצה לומדים בבית החינוך המשותף חוף השרון, אשר גם הוא נמצא בקיבוץ שפיים.
מספר צורת היישוב יישובאוכלוסייה שנת הקמההערות 1 מושב אודים1,164 1948 2 יישוב ארסוף184 1995יישוב לא מוכר 3 מושב בית יהושע1,072 1938 4 מושב בני ציון1,147 1947 5 מושב בצרה991 1946 6 קיבוץ גליל ים621 1943היישוב הדרומי במועצה, והיחיד שנמצא במחוז תל אביב.
אלי ברכה מבית יהושע (2009–הווה)
מוֹעָצָה אֲזוֹרִית חֵבֶל מוֹדִיעִין היא מועצה אזורית ששוכנת חלק באזור השפלה וחלק באזור מישור החוף המרכזי במחוז המרכז בישראל.
שטחה משתרע סמוך לערים יהוד ופתח תקווה בצפון מערב עד העיר מודיעין בדרום מזרח.
מטה המועצה נמצא ביישוב שוהם.
המועצה גובלת בצפון בראש העין, באלעד ובמועצה אזורית דרום השרון, במזרח במועצה אזורית מטה בנימין, בדרום במועצה אזורית גזר ובמודיעין-מכבים-רעות ובמערב במועצה אזורית דרום השרון, במועצה אזורית שדות דן, ברמלה ובלוד.
המועצה המקומית שוהם היא מובלעת המוקפת מכל עבריה במועצה האזורית חבל מודיעין.
בשטח המועצה שוכן אזור התעשייה איירפורט סיטי, המהווה מקור חשוב להכנסות המועצה באמצעות ארנונה.
המועצה הוקמה ב-16 בינואר 1951 ונקראה בתחילה "מודיעים", על שם היישוב מימי החשמונאים, מודיעים.
בשנת 1999 התמודד לראשות המועצה דוד טוביאנה, תושב המושב בית נחמיה.
טוביאנה עבד אז כממונה על התקציבים במנהל לחינוך התיישבותי במשרד החינוך.
בעת מסע הבחירות שלו עלו חשדות שהוא שילם לכנס בחירות מכספי עמותה המתוקצבת על ידי המנהל.
טוביאנה נבחר לראשות המועצה אך בהמשך התגלה שהוציא כספים נוספים שלא כדין לצרכים פרטיים ולצורך ניהול מערכת הבחירות לראשות המועצה.
באוגוסט 2001 המליצה המשטרה להעמיד אותו לדין, אך טוביאנה, שהיה מקורב למפלגת ש"ס ולשר הפנים אלי ישי, לא הועמד לדין ונשאר בתפקידו.
באוגוסט 2002, עתר חבר המועצה טימי ברנרד לבג"ץ, בבקשה להורות ליועץ המשפטי לממשלה, אליקים רובינשטיין, להעמיד לדין פלילי את טוביאנה.
בבחירות לראשות המועצה ב-2004 הפסיד טוביאנה ובהמשך הועמד לדין ונידון לארבע שנות מאסר.
בדצמבר 2000, הוקמה ועדת חקירה לבדיקת איחודן של העיריות רמלה ולוד,את צירוף שטח נתב"ג (שהיה חסר מעמד מוניציפלי) לעירייה המשותפת, וכן את העברת שטח "איירפורט סיטי" מחבל מודיעין ללוד.
מטרת ההצעה לצירוף נתב"ג ואיירפורט סיטי הייתה צירופם של אזורי תעשייה ומסחר לעיר המאוחדת רמלה-לוד, מהם היא תוכל לגבות ארנונה מסחרית.
כחודש לאחר מכן שונה כתב המינוי של הוועדה, ועל פי דרישה מפורשת של שר הפנים חיים רמון, נמחק בו הקטע הדן באיירפורט סיטי.
ב-2002, שוב הוקמה ועדת חקירה לבדיקת תחום עיריית לוד בגבולה עם המועצה האזורית חבל מודיעין ועם נתב"ג בראשות פרופסור אריה שחר, אך שוב מתחם איירפורט-סיטי לא נכלל בדיון.
במשך השנים התלוננה עיריית לוד שמתחם איירפורט סיטי משך עסקים רבים מלוד, מאחר שתעריף הארנונה בו הוא שליש מתעריף לוד.
באוקטובר 2014 הודיע שר הפנים גדעון סער שהחליט להעביר את איירפורט סיטי ללוד, למטרת חיזוק חוסנה הכלכלי של העיר, אך החלטה זו לא בוצעה.
בינואר 2008 הציע שר הפנים, מאיר שטרית, מהלך של איחוד רשויות מקומיות, בין השאר איחוד מועצה אזורית חבל מודיעין עם המועצה האזורית גזר.
מטרות התוכנית היו ביטול כפילויות באדמיניסטרציה, חיסכון כספי וייעול השירות לתושבים.
התוכנית בוטלה לאחר זמן קצר בעקבות לחצים מצד ראשי הרשויות.
ראש המועצה מאז 2004 הוא שמעון סוסן.
בדצמבר 2017 נחקר סוסן בפרשת השחיתות המכונה תיק 1803, אך לבסוף לא הועמד לדין.
ב-1 ביוני 2020 אושרה להפקדה תוכנית להקמת פארק תעשיות רג"מ אשר יהווה מנוף כלכלי חשוב למועצה ויצור כ-20 אלף מקומות עבודה חדשים.
בדצמבר 2021 הכריזה שרת הפנים איילת שקד על חבל מודיעין כרשות איתנה, לאחר שנמצאה ללא גירעון שוטף וללא מענק איזון, התנהלותה תקינה ונמצאה כמסוגלת לנהל את כל עניינה באופן עצמאי.
בכך הצטרפה ל-28 רשויות איתנות במדינה ולשבע רשויות נוספות שהוכרזו יחד איתה.
מועצה אזורית גיזו הייתה מועצה אזורית שהתקיימה באזור פרוזדור ירושלים.
הוקמה באפריל 1954 ואוחדה בשנת 1964 אל מועצה אזורית מטה יהודה.
שטח המועצה ביום הקמתה היה 77 אלף דונם.
שם המועצה נלקח מ: "גבורי החילים...
המועצה כללה את הקיבוצים הראל, נחשון וצרעה, ואת המושבים בקוע, טל שחר, תעוז וצלפון.
ב-1960 הוקם היישוב גיזו כמרכז אזורי ליישובי המועצה, ובו שכנו משרדיה.
המועצה התאחדה בשנת 1964 ביחד עם מועצה אזורית אבן העזר, מועצה אזורית הרי יהודה ומועצה אזורית האלה ליצירת מועצה אזורית מטה יהודה.
שטחי המועצה נכללו בתחילה במחוז מרכז, למרות היות המועצה בפרוזדור ירושלים, בדומה לחלוקת הפיקודים הצבאית ששייכה את אזור לטרון למרכז.
באפריל 1957 הועברה המועצה למחוז ירושלים.
מועצה אזורית חוף עזה הייתה מועצה אזורית שריכזה תחתיה את כל ההתנחלויות שהוקמו בשטחי רצועת עזה.
המועצה פורקה במסגרת תוכנית ההתנתקות, במהלכה פונו כל התנחלויות המועצה.
ב־1972 עלתה כוונה להקים מועצה אזורית עבור התנחלויות ברצועת עזה ופתחת רפיח, אולם היא ירדה מהפרק לאחר שהובהר שמשרד הפנים לא יוכל לעבוד עם מועצה בשטחים ומשרד הביטחון לא רצה לשאת בעלויות.
במקום זאת סופקו שירותים מוניצפאליים ראשוניים על ידי מועצה אזורית אשכול שמונה בה עוזר לראש המועצה כאחראי על יישובים אלו.
במאי 1979 הוקמה מועצה אזורית קטיף כשהיא כוללת את היישובים גני טל, מורג, כפר דרום, נצר חזני וקטיף, על פי צו של מפקד אזור חבל עזה תא"ל יצחק שגב.
בראש המועצה הועמד ראובן רוזנבלט ומזכיר המועצה היה צבי הנדל.
במועצה הוכללו אז המושבים קטיף, גני טל ונצר חזני וכן מורג וכפר דרום.
בשנת 1988, הנדל נבחר לראש המועצה במקום רוזנבלט.
בשנת 1996, עם בחירתו של הנדל לכנסת מטעם המפד"ל, נבחר אהרן (ארל'ה) צור לראשות המועצה.
בשנת 2001 נבחר לראשות המועצה אבנר שמעוני, שכיהן בתפקידו עד לפירוק המועצה ב-2005.
כרבנים אזוריים כיהנו: הרב יגאל קמינצקי והרב יוסף אלנקווה.
המועצה פעלה עד קיץ 2005. בחוק יישום תוכנית ההתנתקות (התשס"ה – 2005) קבעה הכנסת כי ביום פינויו של היישוב האחרון מחבל עזה תחדל המועצה האזורית לפעול.
בפועל חדלה המועצה לפעול ב-15 באוגוסט 2005, עם פינוי היישוב הראשון.
משרדי המועצה מוקמו בנוה דקלים, ההתנחלות הגדולה ביותר בגוש קטיף ובמועצה כולה, שם פעל גם המתנ"ס האזורי.
המועצה בשיאה (ערב הפינוי) כללה 8,900 תושבים ב-22 התנחלויות.
מרבית התושבים עבדו בתחומי החקלאות, התעשייה והחינוך.
דגל המועצה האזורית היה דומה בצורתו לדגלי רוב המועצות האזוריות בארץ, כלומר – סמל המועצה על רקע צבעוני כלשהו ובמקרה זה כתום.
עם תחילת המחאה נגד תוכנית ההתנתקות נעשה בו שימוש תכוף עד כדי כך שהרקע הכתום שלו הפך לסמל המחאה ושימש את המתנגדים לתוכנית גם בדגלים אחרים, בשלטים, בצמידים ואף בסרטים כתומים שנתלו על מכוניות ועמודים ברחבי הארץ.
מועצה אזורית האלה הייתה מועצה אזורית באזור עמק האלה שבשפלת יהודה.
ב-1964 אוחדה עם שכנותיה ליצירת מועצה אזורית מטה יהודה.
ביולי 1953 הוקמה "מועצה אזורית הרי חברון", אך השם "הרי חברון" לא אושר בשל המרחק הגאוגרפי בין הרי חברון לתחומי המועצה, והוחלט (בניגוד לרצון התושבים) שהיא תיקרא "מועצה אזורית עציונה", לזכר יישובי גוש עציון הסמוך שנפלו במלחמת העצמאות.
כמה חודשים לאחר מכן הוכרז שמה הסופי "מועצה אזורית האלה", על שם עמק האלה שבתחומיה, שבו נערך קרב דוד וגולית.
שלושה דו"חות של מבקר המדינה זיגפריד מוזס מהשנים 1953–1960 חשפו ליקויים בתחום הניהול הכספי במועצה.
עד ראשית שנות ה-60 מצב הכבישים היה רעוע ואוטובוסים להסעת תלמידים התקשו להתנייד בהם.
באותה תקופה בוצעו עבודות סלילה רחבות
ב-1963 הוקמה במועצה ספרייה אזורית ראשונה מסוגה בארץ.
ב-1963 הועלתה הצעה לאחד את ארבע המועצות האזוריות במחוז ירושלים: הרי יהודה, גיזו, אבן העזר והאלה.
ועדה שבחנה את הנושא קיבלה את דעתם של ראשי ארבע המועצות והמליצה לשר הפנים לאחד את המועצות.
ביולי 1964 הוקמה מועצה אזורית מטה יהודה, וראש מועצת האלה, בנימין כהן נבחר לעמוד בראשה.
המועצה כללה את היישובים שבאזור עמק האלה, יישובי המזלג וחבל עדולם: נתיב הל"ה, צפרירים, בר גיורא, מבוא ביתר, מטע, נס הרים, עגור, נווה מיכאל, רוגלית, אדרת, גבעת ישעיהו, לוזית, אביעזר וכן המרכזים האזוריים שריגים (לי-און) וצור הדסה.
בשנת 1960 צורף אליה היישוב נחושה שהשתייך לפני כן למועצה האזורית לכיש.
משרדי המועצה שכנו בצור הדסה.
מועצה אזורית הרי יהודה הייתה מועצה אזורית במחוז ירושלים בישראל.
ב-1964 אוחדה המועצה עם כמה משכנותיה למועצה אזורית מטה יהודה.
המועצה הוקמה בשנת 1949. בעת הקמתה היא כללה 11 יישובים, במרחב שבין מוצא לצרעה.
בשטחי המועצה הוקמו יישובי עולים רבים וכבר ב-1952 נכללו בה כ-35 יישובים.
ביולי 1963 בוטלה המועצה המקומית רמת רחל וסופחה למועצה.
ב-1963 עלתה הצעה לאחד את ארבע המועצות האזוריות באזור ירושלים (הרי יהודה, גיזו, אבן העזר והאלה) למועצה אחת גדולה.
הוקמה ועדה שדנה בכך, וראשי ארבע המועצות תמכו במהלך.
במאי 1964 הוחלט על איחוד ארבע המועצות למועצה אחת: מועצה אזורית מטה יהודה.
נפתלי אושפיז מקריית ענבים (1950)
אפרים בן-חיים מקריית ענבים (1958)
יעקב הוכמן מבית זית (מ-1959)
מועצה אזורית מִשְׂגַב היא מועצה אזורית מעורבת במחוז הצפון שבישראל, השוכנת בלבו של הגליל, בין הערים שפרעם, סח'נין, עכו וכרמיאל.
המועצה האזורית משגב מורכבת מ-35 יישובים, מרביתם יישובים קהילתיים יהודיים (אשר בכל אחד פחות מ־1,500 נפשות), מספר קיבוצים מתחדשים, ו-6 כפרים בדואים המהווים כ-25.7% מכלל האוכלוסייה במועצה.
שטח השיפוט של המועצה האזורית משגב הוא כ-162 אלף דונם.