tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
זאת כדי לעודד למידה מעמיקה של התכנים וליצור הזדמנויות רבות לחשיבה מעמיקה על בסיס של ידע עשיר יותר.
מיומנויות חשיבה בסיסיות כוללות למידת עובדות וזכירתן, בעוד שמיומנויות חשיבה מורכבות כוללות אנליזה, חשיבה ביקורתית, יצירתיות, כישורי חקר כמו ניתוח ופתרון בעיות.
החלוקה בין מיומנויות חשיבה למיומנויות חשיבה מורכבות אינה חד-משמעית, כי קשה להפריד בין מיומנויות פשוטות למיומנויות מורכבות.
מצד אחד מיומנויות מורכבות דורשות שליטה במיומנויות פשוטות, אך מצד שני גם מיומנויות פשוטות דורשות שליטה במיומנויות מורכבות (כמו קבלת החלטה לצורך השוואה).
מיומנויות חשיבה נייטרליות מייצגות פעולות חשיבה שאנשים עושים ממילא.
לעומת זאת, מיומנויות חשיבה נורמטיביות מייצגות מיומנויות שבני אדם לא עושים בדרך-כלל ומן הראוי ללמד אותן (כלומר, הן מייצגות נורמות חינוכיות שיש לשאוף אליהן).
סיעור מוחין ושמש אסוציאציות - מה הלומד יודע על הנושא, אילו מושגים מתקשרים אצלו לנושא הנלמד
זיהוי או ניסוח שאלות - מה אני רוצה לדעת על הנושא הנדון
הרעיון המרכזי - הגדרה מדויקת של הנושא (כותרת), הגדרת עיקר וטפל
גילוי של סיבה ותוצאה - זיהוי קשרים הנרמזים או מובלעים בטקסט, מענה לשאלה "מדוע ...", מענה לשאלה "מה גרם ל ...", מענה לשאלה "לשם מה ..."
זיהוי יחסים בין שני משתנים
הבחנה בין עובדה לדעת הכותב ולהשערה כולל הבחנה בין דמיון למציאות
זיהוי שלמות המידע - האם חסר מידע (למתקדמים - האם המידע פגום או מטעה או שהמסקנה אינה תוצר הגיוני של העובדות המוצגות)
הסקת מסקנות - דליית מידע מוסתר ("בין השורות")
הערכה - הן של המידע והן של המעשים או האישים המתוארים
אחת הדרכים לפתח מיומנויות חשיבה היא דרך משחק.
לדוגמה, משחק השחמט יכול להיות כלי אפקטיבי לפיתוח מיומנויות חשיבה גבוהות.
מיוטוניה קונגניטה (Myotonia congenita) היא מחלה גנטית של מערכת העצבים, הגורמת לעיכוב בהרפיה של שרירי השלד (השרירים המשמשים לתנועה רצונית).
הסימפטום העיקרי של המחלה הוא קשיון שרירים, שעלול להגיע עד לכדי שיתוק.
מקור המחלה הוא מוטציה גנטית תורשתית, המשפיעה על תעלות הכלור שבשרירים.
המחלה מופיעה באדם וביונקים אחרים, אשר המפורסמת שבהם היא העז המתעלפת.
מַיוּמה וכן מיומאס, או עזה החדשה או עזה-מיומס היה יישוב עתיק ונמל, אשר שימש את הווסאלים של עזה.
אחד מתוך מספר יישובים בשם מיומה או מיומס שהיו בארץ ישראל, בהם שוני-מיומה ומיומאס-אשקלון.
הנמל היה ממוקם על חוף הים התיכון דרומית לעזה העתיקה.
היישוב הוקם בתקופת שלטונו של קונסטנטינוס הגדול, שקרא לה בתחילה מיומה אולם החליף את שמה לאחר מכן לקונסטנטיוס על שם בנו, קונסטנטיוס השני, הפריד את המערכת השלטונית מעזה, מהשלטון ונתן לה זכויות יתר רבות.
הוא לקח בחשבון שהיא חייבת להיות תלויה בעזה, שהייתה מלאה בטקסים פגאניים.
בשנת 361, עם הפיכתו של יוליאנוס הכופר לקיסר רומא, פנו תושבי עזה לערכאות כנגד תושבי קונסטנטיוס.
יוליאנוס העדיף את תושבי עזה והורה כי קונסטנטיוס תהיה נספח של העיר עזה, למרות שהיא נמצאת במרחק 20 סטדיה, ומאז היא נקראה המחוז הימי של עזה.
היישובים אמנם אוחדו לעיר אחת אולם, לכל יישוב היו שני בישופים עם כמורה משלהם.
בהיסטוריה של מיומה יש לציין מקרה בו הבישוף של עזה ניסה, עם מותו של הבישוף של מיומה, לאחד את הכמורה.
אולם תושבי מיומה התנגדו ומושל האזור מינה בישוף אחר במקום זה שנפטר.
ההיסטוריה האוניברסלית, מהרשומות המוקדמות לזמן החדש, עמ' 108, פורסם בשנת 1779, אוניברסיטת אוקספורד.
הרמיאס סוזומנוס ופילוסטורגיוס (1855), ההיסטוריה הכנסייתית של סוזומן, עמ' 207, אוניברסיטת אוקספורד.
מְיוּמָּנוּת היא יכולת נרכשת או כישרון לבצע פעולות מסוימות המיועדות להניב תוצר או תוצאה רצויה, באופן יעיל מבחינת משאבי זמן ואנרגיה.
המיומנויות השונות נרכשות לאורך התפתחותו של האדם באופן הדרגתי, מהמיומנויות הפשוטות ועד למורכבות יותר.
בדומה לכל תהליך למידה אחר, רכישת מיומנות מושפעת מגורמים כמו יכולות האדם, ההתנסות הקודמת שלו, המוטיבציה ללמידה, תרגול ועוד.
אדם אשר רכש מיומנות גבוהה במיוחד בתחום מסוים נקרא אומן בתחום זה.
בחברה המודרנית, מטרת החינוך היא לאפשר לאדם לרכוש את המיומנויות הנדרשות לתפקוד בחיי היום יום, להשתלבות בחברה ולרכישת מקצוע.
מיומנות מוגדרת כדבר נרכש על ידי תרגול והתנסות, ואילו כישרון הוא נטייה מולדת שיכולה להקל על רכישת מיומנויות אך אינה מחליפה את הצורך בתרגול
המילה "מיומנות" נגזרה מן הצורה "מיומן", שמקורה בלשון חז"ל ומתארת אדם הרגיל או הבקי במלאכה.
כך למשל בתלמוד נכתב: "וטובל באצבעו הימנית המיומנת שבימין", ורש"י מפרש: "המיומנת שבימין, אצבע הרגילה למלאכה ולא שאר אצבעות".
האקדמיה ללשון העברית אימצה את המונח "מיומנות" והגדירה אותו "תכוּנוֹת טבעיוֹת וידיעוֹת, המהווֹת את יכוֹלתוֹ של עוֹבד לבצע עבוֹדה כּראוּי" וכן "כושר פעולה, זריזות ויכולת לביצוע פעולות, בעיקר בעבודת כפיים".
בשפות מערביות מופיעים מושגים מקבילים.
באנגלית לדוגמה, skill מתאר יכולת יישומית או טכנית שנרכשת באמצעות ניסיון ותרגול, והיא קשורה היסטורית למונחים של "שליטה מעשית" ולהבנה עיונית.
במהלך ההיסטוריה המושג "מיומנות" עבר שינוי והרחבה.
המהפכה התעשייתית במאה ה־19 האיצה את ההתמקדות במיומנויות מקצועיות כחלק מהכשרה לעבודה.
במאה ה־20 החלו דיסציפלינות כמו חינוך, פסיכולוגיה וניהול להבחין בין כישרונות מולדים לבין מיומנויות נרכשות
קיימים מספר סוגים של מיומנויות.
ישנן מיומנויות שיכולות להשתייך ליותר מסוג אחד.
מיומנויות מוטוריות – התפתחות המיומנויות המוטוריות מתחילה בינקות וכוללת את הפיתוח של המוטוריקה הגסה לצורך מיומנויות כגון ישיבה והליכה.
מיומנויות קוגניטיביות – מתפתחות בהתאם להתפתחות הקוגניטיבית ומתייחסות לשימוש יעיל בתהליכים כמו תפיסה, קשב, זיכרון וכדומה.
מיומנויות שפתיות – מתפתחות בהתאם לשלבי רכישת השפה ונשענות על ידע שפתי הכולל מודעות פונולוגית, אוצר מילים, תחביר ופרגמטיקה.
ההתפתחות החברתית מאפשרת להשתמש במיומנויות השפה לצורכי תקשורת (כמו דיבור).
יכולות אורייניות – המרה פונמית-גרפמית, קריאה, הבנת הנקרא, כתיבה, הבעה בכתב, אוריינות דיגיטלית ועוד.
מיומנויות חשיבה – נרכשות במסגרת של ההתפתחות הקוגניטיבית.
הן כוללות ייצוג ידע, לוגיקה, יצירתיות, הסקת מסקנות, יכולת הכללה, הפשטה, מטא-קוגניציה ועוד.
תפקודים ניהוליים – אינהיביציה, ארגון, קבלת החלטות ועוד.
כישורים חברתיים – מכלול של מיומנות ויכולות התורמים לקשרים בין-אישיים ותקשורת עם אנשים אחרים.
מיומנויות ניהול עצמי – כישורים אישיים כגון ניהול זמן, ויסות רגשי, משמעת עצמית, מוטיבציה, המסייעים לאדם להתנהל ביעילות ולהתמודד עם אתגרים.
האופן בו האדם תופס את רמת הקושי של פעולה מסוימת ביחס למיומנות שלו יכול להשפיע על רגשותיו.
האופן שבו האדם תופס את היחס בין רמת הקושי ליכולותיו מושפעת בין היתר מההערכה העצמית שלו.
מיומנות עשויה להידרדר או להיעלם במשך הזמן במידה ואינה מתורגלת, תופעה המוכרת בשם skill decay.
מחקר מובהק בתחום מצביע על קשר ישיר בין משך הזמן ללא שימוש במיומנויות לבין רמת ההתנוונות שלהן.
בתחומים קריטיים כמו רפואה, תעופה והכשרות צבאיות, הדבר עלול להביא לתוצאות חמורות כגון ביצועים לקויים ואירועים בטיחותיים.
קצב ההתנוונות משתנה בהתאם לאופי המיומנות: מיומנויות מוטוריות בסיסיות, כגון רכיבה על אופניים, נוטות להישמר זמן רב יותר, בעוד מיומנויות מורכבות הדורשות דיוק גבוה או התאמה, כמו ניווט תעופתי בתנאי מזג אוויר קשים, מצריכות תרגול חזרתי לשמירה על רמת מיומנות גבוהה.
תרגול תקופתי (refresher training) עשוי להאט את דעיכת המיומנות ואף לשקם אותה לרמתה הקודמת.
במחקר מטה אנליזה נמצא כי מאפיינים של אימון כמו מרווח בין אימונים, שילוב משימות מגוונות במסגרת האימון, ורמת ההעמקה בתהליך הלמידה משפיעים לטובה על שמירת המיומנות.
מיומנויות חשובות בעידן הבינה המלאכותית
התפתחות הבינה המלאכותית משנה את הדרישות התעסוקתיות בשוק העבודה, ומובילה להערכה מחודשת של המיומנויות הנדרשות.
על פי דו"ח עתיד התעסוקה של הפורום הכלכלי העולמי לשנת 2025, שהתבסס על סקר בקרב כ־1,000 מעסיקים מ־22 ענפי תעשייה ב־55 מדינות, כ־22% מהמשימות כיום מבוצעות בעיקר על ידי מכונות ואלגוריתמים, ושיעור זה צפוי לעלות לכ־34% עד שנת 2030.
במסגרת הדו"ח, זיהו המעסיקים מיומנויות עיקריות שצפויות להיות קריטיות בשוק העבודה העתידי.
האחוזים להלן מייצגים את שיעור המעסיקים שציינו את המיומנות בעלת החשיבות הגבוהה ביותר:
חוסן נפשי, גמישות וזריזות (67%).
מוכוונות שירות ושירות לקוחות (47%).
בינה מלאכותית וביג דאטה (45%).
עיצוב וחוויית משתמש (25%) שליטה במספר שפות (23%).
מיומנות ידנית, סיבולת ודיוק (14%).
מיוליקה (באיטלקית: Maiolica) הוא שם כללי לכלי קרמיקה המתאפיינים בשכבת גלזורה לבנה, אטומה, על בסיס בדיל, ועליה ציורים בצבעים שונים.
כלים אלה רווחו באיטליה בתקופת הרנסאנס.
מקור השם, ככל הנראה, בשמו של האי מיורקה.
באי זה היה הנמל ממנו יצאו לאיטליה, במאה ה-13, כלים בסגנון אשר זכו לפופולריות רבה.
הקרמיקה המורית אומצה על ידי האמנים האיטלקים, אשר הכניסו בסגנון שלה שינויים והפכוה למוצר יצוא מבוקש בכל רחבי אירופה.
השם הנוסף, majolica, מקורו באנגליה.
שם, במאה ה-17, נוספה לא-ב האנגלי האות J, והשם הפך מ-maiolica ל-majolica.
האדם הקדמון עסק בקדרות כאחת מהאומנויות הראשונות.
חומר הגלם, החימר, היה מצוי בשפע בסביבה הקרובה והוא ייצר כלים לשימוש יום - יומי, וגם פריטי פולחן, ששרידיהם נמצאו בחפירות ארכאולוגיות במקומות שונים בעולם.
הפריט העתיק ביותר עשוי חימר נקרא ונוס מדולני וייסטוניצה והתגלה ביישוב פרהיסטורי קטן, ליד ברנו, בצ'כיה.
זו צלמית אישה שתוארכה ל-28,000 שנה לפני הספירה.
בראשית העבודה עם חימר, הכלים יובשו בשמש והיו מתפרקים במגע עם מים.
בשלב מתקדם יותר בהיסטוריה האנושית, הפריטים עברו שרפה, אשר גרמה לשינוי כימי בלתי הפיך, בו החימר הפך לחרס.
בעקבות שינוי זה, הכלים כבר לא התפרקו במגע עם מים, אך לא ניתן היה לאחסן בהם נוזלים, בגלל נקבוביותם.
הפתרון הומצא במאה ה-6, על ידי עמי ערב, שם גילו שתחמוצות של מתכות מסוימות, מומסות במים, נספגות היטב בחרס בשלב ה, ואחרי שרפה נוספת הכלי הפך לאטום לנוזלים.
במאה ה-8, האשורים פיתחו טכניקה לייצור פריטים בציפוי לבן ומעליהם עיטור צבעוני.
משם הידע עבר לפרס ומצרים והיה בשימוש נרחב במאה ה-9 באגן הים התיכון.
כלי קרמיקה צופו בגלזורה לבנה, על בסיס בדיל ועופרת, ונוצרו פני שטח קשים וחלקים, דומים ל המבוקשת.
כאשר המורים נעו מערבה, תוך כיבוש צפון אפריקה, ספרד וסיציליה, הביאו איתם את הטכניקה של ציור על גלזורה לבנה.
פריטים כאלה יוצאו לאיטליה, שם קיבלו את השם מיוליקה, לפי נמל המוצא.
במאה ה-13 קמו באיטליה מרכזים של יצור מיוליקה בפירנצה, פיזה ואורבייטו..
בערים אלו היו נמלים, בהם פורקו מטעני הקרמיקה המורית שהובאו מספרד והשפיעו על אמני המקום.
תהליך יצור המיוליקה כלל מספר שלבים, בדומה לטכניקה שהובאה על ידי המורים: יצירת גוף החימר, שרפה לקבלת שלב הביסקוויט, טבילה באמבט של תמיסת עופרת ובדיל, צביעה במכחול בתחמוצות של מתכות, שרפה חוזרת.
האזכור הראשון של שימוש בטכניקה זו באיטליה הוא משנת 1330.
באורבייטו יוצרו פריטי קרמיקה בצבעי חום וירוק, אשר היו מוערכים ביותר ונסחרו בכל מזרח הים התיכון.
במאות ה-14 וה-15, פרטי מיוליקה איטלקיים עוטרו בדוגמאות גאומטריות, כמסורת הפריטים המורים, שהיוו השראה, ואלה היו בעיקר מוצרים לשימוש יום-יומי.
לקראת סוף המאה ה-15 האמנים התחילו לצייר דמויות על צלחות וקערות, כהקדשת אוהבים.
צלחות גדולות מאד, מצוירות, יוצרו לציון הישג אישי, או לכבוד אישיות חשובה.
יצור מיוליקה דרש שימוש בבדיל, אשר היה יקר מאוד בתקופת הרנסאנס, ולכן רק משפחות עשירות יכלו לרכוש פריטי קרמיקה אלה.
משפחת מדיצ'י, העשירה מאד, הקימה בית יוצר משלה בווילה מדיצ'י בקפאג'ולו.
במאה ה-16 התפתחה מיוליקה אשר צרפה בין אמנותי לשימושי, במערכות כלי שולחן,עם סמלי האצולה של השפחה, וכללו צלחות אישיות.
עד אז, אפילו במשפחות עשירות, האוכל הוגש לשולחן בקערות עץ גדולות, משותפות לכל הסועדים.
המרכזים שהתמחו ביצור כלים אלה היו ב, ו
בקאסטלי יצרו קרמיקת מיוליקה מוערכת כבר בראשית המאה ה-15. בסוף המאה ה-15, לוקה דלה רוביה העלה את יצור המיוליקה לדרגת אמנות שווה לדרגת הציור והפיסול.
כאשר הביקוש עלה, אומצה שיטת ציור בעזרת ניקוב שבלונות ופיזור אבק פחם, וכך הציור עבר לכלי המתהווה תוך קיצור זמן העבודה.
שיטה זו, הנקראת spolvere (איבוק, ניעור), איפשרה גם לקדרים פחות מוכשרים להוציא יצירות נאות מתחת ידם, תוך שימוש בשבלונה שנוצרה על ידי ציירים מפורסמים.
במאה ה-15, אמני מיוליקה איטלקים עברו לעבוד בהולנד, ופיתחו שם את הקרמיקה הכחולה של דלפט, גם היא בעלת גלזורה לבנה של בדיל.
במאה ה-16, אמן מיוליקה איטלקי מהעיר פיזה, , הקים בית יוצר בסביליה, והוביל את יצור אריחי האזולחוס בטכניקה של מיוליקה.
כלי מיוליקה מאיטליה הגיעו לרחבי אירופה, ועבורם נוצר השם "פאיינס", על שם העיר פאיינזה.
בהתאם לביקוש, גם בתי יוצר באזורים אחרים באירופה החלו לייצר פריטי פאיינס, מחימר בהיר מאד, אשר חסך את השימוש בגלזורת הבדיל.
במאה ה-17, קרמיקת מיוליקה הגיעה לאנגליה ועברה פיתוחים נוספים.
ב-1851, הרברט מינטון, מגדולי יצרני הקרמיקה של אנגליה, הציג מוצרי מיוליקה בטכניקה המקורית בתערוכה הגדולה בלונדון, וזכה לקבלת פנים נלהבת.
בעקבות הצלחה זו, מינטון ואמניו חידשו דוגמאות מתקופת הרנסאנס.
אולם, למען היצור ההמוני והוזלת המוצרים, טכניקת היצור של רוב הפריטים השתנתה.
היא כללה צביעה בצבעים על בסיס סיליקטים של עופרת על פריטי חימר בטרם שרפה, ושרפה אחת בלבד.
בעקבות הביקוש, הרבה יצרני חרסינה באנגליה ובארצות הברית עברו לייצר גם מיוליקה בטכנולוגיה החדשה.
באנגליה, תור הזהב של המיוליקה הסתיים ב-1901, בשל מחלת העופרת של העובדים.
רעילות העופרת היא הסיבה שהיום יש איסור על עבודה בחומרים המקוריים, ומשתמשים בתחליפים מודרניים.
מיומנה היא להקה ישראלית רב-תחומית המשלבת תיאטרון מחול, תנועה, קול ומשחק, שמרכזה היה ב"בית מיומנה" ביפו העתיקה (כיום, נכון ל 2025,נמצא בית הלהקה בהרצליה, בקניון ארנה).
השם מיומנה נגזר מן המילה "מיומנות".
בקבוצה כחמישים אמנים ממדינות שונות, ובהם רקדנים, זמרים, שחקנים, אקרובטים ועוד.
בשנת 1996, אילון נופר ובועז ברמן יצרו את המופע הראשון של מיומנה.
ברמן ונופר אספו מכל רחבי העולם קבוצה קטנה של אמנים, כל אחד מרקע שונה ועם מגוון כישרונות.
הקבוצה עודדה התפתחות והעמקת הכישרון האישי של כל אחד מהם בתחומו, ובמקביל אפשרה לימוד מיומנויות נוספות - ומכאן שמה של הלהקה – מיומנה.
ב-2004 העלתה הלהקה מופע לילדים הנקרא "אדרבה".
בשנת 2014 היו במיומנה חברים ממעל לעשרים לאומים שונים.
קבוצת מיומנה הרבתה להופיע ממחוץ לישראל, במקביל להופעות ב"בית מיומנה", שהיה ממוקם בנמל יפו העתיקה.
בתחילת דרכה, הלהקה חקרה את הצלילים המיוצרים על ידי חפצים דוממים ומגוונים כגון מכלי אשפה, סנפירים וכדורי משחק על מנת ליצור מקצבים שונים במהלך ההופעה.
עם השנים, החלה לחקור בנוסף כלי נגינה שונים מכל העולם, לשלב אותם בהופעותיה השונות וליצור מגוון צלילים חדש.
הצוותים השונים של הלהקה, המופיעים לעיתים בו-בזמן במקומות שונים בישראל וברחבי העולם.
הלהקה שיתפה פעולה עם הרכבים וזמרים שונים וביניהם דין דין אביב, ריטה, ברי סחרוף, משינה, מתי כספי ואינפקטד מאשרום.
עם האחרונים הם יצרו גרסאות חדשות ליצירות ההרכב המשלבות אלמנטים של הלהקה (כדוגמת הטראק "Converting Vegetarians", מתוך אלבום הלהקה באותו שם, טראק שהגרסה המשולבת שלו הושמעה בהופעות העשור, הפריימרה לאלבום Converting Vegetarians 2 ו IM25 של אינפקטד מאשרום).
אילון נופר מתמחתה בכלי הקשה, מוזיקה אוריינטלית וריקודי בטן, ניגנה בהרכבים שונים וסיירה בעולם כמוזיקאית ורקדנית.
בועז ברמן, למד באקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים ולמד בניו יורק נגינה על כלי הקשה אפרו-קובנים.
כנגן כלי הקשה, מנהל מוזיקלי, מוזיקאי ומעבד מקצועי, הוא ליווה והקליט עם אמנים ישראליים ובינלאומיים מובילים רבים.
בשנת 1996 אילון ובועז ברמן הגו את הרעיון של יצירת מופע ביחד.
מִיוּם מינרלי הוא תגובה כימית אי-אורגנית המתרחשת כאשר נוספים מים למבנה הגבישי של מינרל.
תגובה כזו עשויה ליצור מינרל חדש הנקרא הידרט.
התוצאות הן קשירה כימית של מולקולות המים בתוך הסריג הגבישי או – במקרה של מינרלי חרסית – ספיחת מים על שטח פנים טעון.
המים הנוספים הכלולים במבנה הגבישי נקראים "מי גביש" או "מי גֶּבֶש".
המרה כימית זו מתרחשת בנוכחות נוזלים, בעיקר הידרותרמיים.
המיום מתבצע בשתי דרכים עיקריות:
המרת אוקסיד להידרוקסיד כפול, כמו בהמרה של סיד – CaO, לסידן הידרוקסידי – Ca(OH)2
הכללת מולקולות מים ישירות למבנה הגבישי, בדרך בה הופכים מינרלי פצלת השדה למינרלי חרסית
כמה מינרלים, דוגמת מונטמורילוניט, מסוגלים לכלול כמויות משתנות של מים ללא שינוי במבנה.
דוגמה למיום מינרלי היא אנהידריט הסופח מים והופך לגבס באופן הבא:
מיומי נריטה (ביפנית: 成田 真由美; ) הייתה שחיינית יפנית, זוכת 15 מדליות זהב ב, ו-20 בסך הכל.
תוארה כ"אחת מהספורטאים הפאראלימפיים הטובים בעולם" בידי הוועד הפאראלימפי הבינלאומי.
היא השתמשה בכיסא גלגלים בעקבות דלקת חוט השדרה, בה לקתה בגיל 13. בנוסף, הייתה משותקת עוד יותר בפלג גופה העליון, בעקבות תאונת דרכים שהתרחשה ב-1994, השנה בה התחילה להתחרות בשחייה.
ב-1996 ייצגה את יפן ב, בהם זכתה בשתי מדליות זהב, שתי מדליות כסף, ומדליית ארד אחת.
ב זכתה בשש מדליות זהב, ושברה חמישה שיאים עולמיים.
נריטה רכשה את השכלתה הגבוהה באוניברסיטת הוסיי שבטוקיו.
הייתה נשואה, והצהירה כי חוץ מספורט, תחביבה העיקרי הוא בישול.
עד שנת 2008, ביקרה בלמעלה מ-50 בתי ספר וחברות כל שנה, על מנת להרצות בנושא ספורט נכים, התנועה הפאראלימפית, וסוגיית מעורבותם הכללית של יפנים בעלי מוגבלות פיזית בחברה היפנית.
מיומנויות למידה הן אוסף של כישורים או יכולות נרכשות המאפשרים לבצע פעולות המובילות ללמידה יעילה מבחינת משאבי זמן ואנרגיה.
התוצר של מיומנויות הלמידה יכול להיות רכישת ידע, פיתוח מיומנות חדשה או הישגים אקדמיים.
בשונה ממיומנויות נרכשות כמו דיבור או הליכה הנוצרות עם הבשלת המוח, מיומנויות הלמידה צריכות להילמד באופן מפורש על ידי תהליך של הוראה.
ניתן לקדם ולפתח מיומנויות למידה באמצעות רכישת טכניקות של אסטרטגיות למידה יעילות המתאימות ללומד.
הקנייה של מיומנויות למידה יכולה לתרום לצמצום התנהגויות לא כנות כמו רמאות, העתקה או גנבה ספרותית.
מטלות לימודיות שונות יכולות לדרוש מיומנויות למידה אחרות.
עם זאת, ישנן מספר מיומנויות למידה הנדרשות לרוב המטרות הלימודיות או לפיתוח של מיומנויות למידה מתקדמות יותר.
על פי 5 DSM מיומנויות הלמידה הבסיסיות הן:
קריאה – פענוח מהיר ומדויק של מילים כתובות.
הבנת הנקרא – היכולת להפיק משמעות מתוך הטקסט שנקרא.
איות – שימוש בכתיב התקני והמקובל תוך הימנעות מיצירת שגיאות כתיב.
הבעה בכתב – העברת מידע ומסרים רצויים לטקסט כתוב.
חישוב – קביעת התוצאה של פעולה על מספרים, כגון ארבע פעולות החשבון: חיבור, חיסור, כפל וחילוק.
מיומנות זו כוללת את הבנת מושג המספר וידיעה של עובדות יסוד בתחום החשבון.
הבנה מתמטית – שימוש בעובדות, פרוצדורות ומושגים מתמטיים לפתרון בעיות כמותיות.
קושי ברכישת מיומנויות למידה בסיסיות עלול לפגוע גם בלמידה של מקצועות לימודיים אחרים.
לאור חשיבותן הרבה של מיומנויות הלמידה הבסיסיות ליכולת הלמידה ואפשרויות רכישת ההשכלה של האדם, חלק ניכר של תוכנית הלימודים של בית הספר היסודי מוקדש לפיתוח מיומנויות אלו.
אחד המאפיינים המשמעותיים ביותר של לקות למידה הוא קושי עקבי ברכישה של מיומנויות הלמידה הבסיסיות, אשר אינו נובע מחסך בהזדמנויות ללמידה או מהוראה לקויה.
קיימים שלושה רבדים של מיומנויות למידה:
הרובד הישיר מתמקד במיומנויות שעוסקות במישרין בלימודים.
מיומנויות רובד זה מציגות בפני הלומד גישה או שיטה להתמודדות ישירה עם הצורך לפתור תרגיל או לכתוב תשובה לשאלה.
בין השאר מתייחסות מיומנויות אלו לאופן שבו הלומדים מסכמים, מתמצתים, עונים על שאלות, פותרים תרגילים וכותבים עבודות.
רובד זה גם מבחין בין השיטות הנכונות ללמידה ריאלית (של מקצועות כדוגמת מתמטיקה ופיזיקה), ובין השיטות הנכונות ללמידת מקצועות הומאניים ומרובי מלל (כגון היסטוריה, ספרות ותנ"ך).
כל אדם מסגל לעצמו הרגלי עבודה, ובמסגרת מיומנויות הלמידה של הרובד הישיר, האדם בוחן את דרך למידתו את המקצועות השונים ומשתדל לזהות את השיטה המתאימה לו ביותר.
התמודדות עם טקסטים – דרכים השונות לטיפול בטקסטים, כדוגמת סיכום, תמצות, ייצוג ויזואלי, מירקור ועוד.
כתיבת עבודות – עקרונות לכתיבת סוגים שונים של עבודות.
שיטות לימוד בהתאם לסוג הקורס או המקצוע – הבדלים בין סוגי קורסים ומקצועות שונים כדוגמת מקצוע הדורש שינון, מקצוע הדורש הבנה ומקצוע הדורש מיומנות, וכן בכלים הנדרשים ללימוד כל סוג.
למידה ריאלית – עקרונות המאפיינים את הלמידה הריאלית, בהתאם למבנה הלמידה הריאלית והדמיון שבין מקצועות אלו ללימוד שפה זרה.
שיטות לפתרון בחינה בהתאם לסוגה – הבדלים שבין סוגי בחינות כדוגמת בחינה עם חומר פתוח, בחינה עם שאלות פתוחות ובחינה אמריקאית, וכפועל יוצא מכך בעקרונות לפתרון כל סוג.
בניית תשובה מורכבת – שלבים הנדרשים לכתיבת תשובה מובנית, תוך הבטחת קיומו של החלק היצירתי שבכתיבת תשובה (כלומר העלאת הרעיונות שיופיעו בה) ובהמשך קיומו של חלק הכתיבה המובנת והקוהרנטית, בלא ששני החלקים יפריעו זה לזה.
התכוננות לבחינה ביממה שלפני קיומה ועד לסיומה, מבחינה מקצועית ונפשית.
הרובד ההיקפי מתמקד במיומנויות שעוסקות בלימודים באופן עקיף והיקפי.
במבט רחב היקף על הלומד ניתן לבדוק את כל ההיבטים המשפיעים על הלמידה שלו שאינן כתיבת התשובה הישירה לשאלה.
מיומנויות אלו כוללות למשל את סביבת הלימוד המיטבית והמתאימה ביותר ללומד, אפיון השותפים הנכונים ללמידה (אם בכלל), הזמן האפקטיבי בהתאם ליכולות הריכוז האישיות של הלומד, ייעול הזיכרון ועוד.
הזמן האפקטיבי – ההתאמה הרצויה בין זמני הלימוד ביממה, יכולות הריכוז של הלומד, וההפסקות במהלך הלמידה.
הלמידה ותרגול חומר לימוד – סדר הלימוד הנכון ללומד בהתחשב בסוגי המקצועות השונים, סוג הלמידה הנדרש (למשל תרגול, שינון או לימוד חומר חדש), והגישה של הלומד למקצועות השונים (מקצוע קשה או קל, שנוא או אהוב).
עמידה במטרות – שלבים שיש לבצע לאחר שהוגדרה מטרה לימודית נדרשת.
יצירת סביבת לימוד נכונה – מאפייני סביבת לימוד המייצרת אווירת לימודים.
קישור חושי ללמידה – הבדלים שבין למידה הממוקדת בתחום החזותי ללמידה הממוקדת בתחום השמיעתי, והנגזרות הלימודיות כתוצאה מהמיקוד הדומיננטי אצל כל לומד.
למידה אקטיבית – עקרונות ללמידה אקטיבית, המעוררת תהליכי עיבוד קוגניטיביים ברמה גבוהה.
ניהול זמן – עקרונות לניהול מושכל של הזמן בהקשר הלימודי.
ייעול הזיכרון – עקרונות וכלים לשיפור הזיכרון.
חשיבה יצירתית – הקניית גישות התמודדות יצירתיות לעומת גישות מובנות וקוהרנטיות.
בחירת שותפים ללימודים – עקרונות לבחינת הצורך של הלומד ללמידה בצוות ובהמשך בעקרונות לבחירת שותף לימודים מתאים.
הרובד הנפשי-רגשי מתמקד במיומנויות המשפיעות על הלומד מבחינה רגשית ועקב כך גם על איכות תהליכי הלמידה שלו.
מיומנויות אלו כוללות התמודדות עם שחיקה, הכנה מנטלית ללימודים ולבחינות, התמודדות עם כישלונות, למידה ולחץ, יכולת התמדה ועוד.
התמודדות עם שחיקה – דרכים להתמודדות יעילה עם שחיקה.
התמדה – דרכים וכלים ליצירת יכולת התמדה.
למידה מהצלחות וכישלונות – עקרונות ללמידה מהצלחות וללמידה מכישלונות, בדגש על שליטה בכישלון ולא הימנעות ממנו.
הכנה מנטלית – כלים ועקרונות להכנה נפשית, כולל שיטות להרגעה עצמית ולהגברת הביטחון שבהצלחה, והכשרת הלומד לזהות ולהתמודד עם מצבי לחץ ועם רגשות שליליים.
היכולות הלימודיות מתבטאות במאפיינים האישיים של הלומד, כמו משך הזמן שהוא מסוגל להתרכז ברציפות, סביבת הלימוד הנכונה עבורו והאם כדאי לו ללמוד לבד או עם חבר.
היכולות האישיות מורכבות מתכונות מולדות שקיימות אצל הפרט באופן טבעי, ומההשפעות הסביבתיות שצבר במהלך חייו.
היכולות משתנות ומתפתחות לאורך התבגרותו של האדם.
את הדרישות הלימודיות מן הלומד קובעת על פי רוב המסגרת הלימודית בה הוא לומד.
לכל מטלה דרישות לימודיות משלה.
אם יש ללומד בחינה שבה עליו לפתור 20 תרגילים תוך שעה, הרי שהדרישה היא להיות מסוגל לפתור מהר; אם על אותו החומר בדיוק תהיה בחינה של 3 תרגילי הוכחות מתמטיות, שגם לה מוקצבת שעה, הרי שכאן נמדדים יותר ידע והבנה מתמטית, ולא מהירות.
הדרישות הלימודיות מתלמידים וסטודנטים משתנות גם במעברים בין כיתות ובעיקר בין בית הספר היסודי לחטיבת הביניים, בין החטיבה לתיכון, ובמעברים בין השנים בלימודי תואר אקדמי.
ישנן דרישות שונות למקצועות שונים (למשל מתמטיקה שונה מהיסטוריה), וגם למלמדים שונים.
כל לומד מתאפיין בסגנון למידה שונה, ובהתאמה, יישום של מיומנות למידה כלשהי מקבל ביטוי שונה בין כל לומד ולומד.
לדוגמה, מיומנות הלמידה של יצירת סביבת לימוד נכונה מסייעת ללומד לבחון את הדרך הנכונה עבורו ללמידה בהתייחס למקום הלימוד, האם ללמוד עם מוזיקה ברקע או בשקט, האם לאכול תוך כדי למידה או לא, עזרי הלימוד הנכונים, הטמפרטורה המתאימה, התאורה המתאימה ועוד, כאשר הדגש הוא על יצירת אווירה המתאימה ללימודים.
במיתולוגיה הנורדית, מיולניר (באיסלנדית: Mjölnir, בנורדית עתיקה: Mjǫllnir) הוא מקבתו של ת'ור, אל מרכזי במיתולוגיה הנורדית אשר קשור לרעמים.
מיולניר מיוצג במיתולוגיה הנורדית כאחד מכלי הנשק המפחידים ביותר.
השם מיולניר לרוב מפורש כ"האחד שמוחץ", מגיע מהפועל Mölva שפירושו "למחוץ".
מילים נוספות בשפות אירופאיות אשר המשמעות שלה היא מקבת, היא המילה הסלאבית "מולוט" (Molot), והמילה הלטינית "מלאוס" (Malleus).
דעה נגדית משווה את שם המקבת למילה הרוסית "מולנייה" (Mолния) והמילה הולשית "מלט" (Mellt), שתיהן מילים אשר משמעותן היא "ברק".
האפשרות השנייה תהפוך את מיולניר לנשקו של אל הברק, ונשק של סערה.
בטקסטים הנורדים העתיקים, מיולניר מזוהה עם המילה "מקבת", מילה אשר בנורדית עתיקה יכולה להתפרש כאבן, סלע או צוק, אשר בסופו של דבר מגיע מהמילה ההינדו־אירופאית "H₂éḱmō" אשר פירושה סלע, או כלי עשוי סלע, הדומה למילה הסנסקריטית "אשמאן" שמשמעותה זהה.
באדה הפרוזאית, סנורי סטורלוסון כותב שהמקבת נוצרה בידי האחים הגמדים סינדרי וברוקר.
בנוסף הוא דיבר על כך שידיתו הקצרה יחסית של המקבת היא תוצאה של טעות בזמן יצור המקבת.
הפטיש מיולניר היה חלק בלתי נפרד מת'ור ומאופיו המלחמתי.
באיקונוגרפיה ובפיסול הטבטוני מוצג הפטיש כמאפיין הבולט ביותר של תור.
מאמינים רבים בנאו-פגאניזם גרמאני עונדים שרשראות עם מיולניר בתור סמל לאמונתם.
עיבודים רבים של מיולנרים מיוצרים, נמכרים ומשמשים בידי קבוצות נאו־פגאניות או בידי נאו־פגאנים בודדים.
מחלוקת מסוימת התעוררה כאשר מאמינים בארצות הברית ניסו לקבל הכרה ממשלתית במיולניר כסמל דתי.
במאי 2013 הכירה ממשלת ארצות הברית במיולניר כסמל דתי.
מיולניר היה שם העט של האנס שוויצר , קריקטוריסט שעבד בדֵר אַנְגְרִיף, עיתון שהקים ב־1927 יוזף גבלס, שר התעמולה הנאצי.
בעקבות פעילותו האנטישמית, נודע שוויצר בכינוי "המאייר של גבלס".
בקומיקס תור, מיולניר היא נשקו של גיבור-העל ת'ור ומקנה לו כוחות-על כמו תיעול ברקים, תעופה ושליטה במעוף הפטיש.
המיולניר מאפשרת רק לאנשים או חייזרים ראויים להרימה.
מיוזיק הול הוא סוג של בידור תיאטרלי בריטי פופולרי שהתקיים בשנים 1850–1960, וכלל תערובת של שירים פופולריים, קומדיה, מיצגים מיוחדים ובידור מגוון.
המונח נגזר מסוג התיאטרון או המקום שבו בידור כזה התקיים.
מיוזיק-הול הבריטי היה דומה לוודביל האמריקאי, הכולל שירים מלהיבים ומערכונים קומיים, ואילו בבריטניה המונח "וודביל" יוחס לסוג הבידור המיועד למעמד הפועלים, מה שכונה באמריקה "בורלסקה".
המיוזיק-הול צמח בבתי מרזח במהלך שנות השלושים של המאה ה-19, והפך לפופולרי יותר ויותר בקרב הקהל עד כדי כך, שבמהלך שנות ה-50 של המאה ה-19, נהרסו בתי מרזח לטובת אולמות המיוזיק-הול שנפתחו במקומם.
תיאטראות אלו נועדו בעיקר כדי שאנשים יוכלו לצרוך מזון ואלכוהול ולעשן טבק בתוך האולם בו המופעים התקיימו.
סוג בידור זה היה שונה במידה מסוימת מהתיאטרון הקונבנציונלי, שהושיב את הקהל בתוך תאים, כשהבר היה בנפרד.
באמצע המאה התשע-עשרה יצר בידור זה ביקוש לשירים פופולריים חדשים וקליטים.
כתוצאה מכך, כותבי שירים מקצועיים גויסו על מנת לספק את המוזיקה לשפע של מבצעים כוכבים, שכללו בין היתר את מארי לויד, דן לנו וג'ורג' ליבורן.
המיוזיק-הול לא אימץ סגנון ייחודי משלו, אלא הכיל ביצועים של כל צורות הבידור.
חקיינים (הן גברים והן נשים), "בידור אריות", אמני פנטומימה ואימפרסיוניסטים, פעלולני טרמפולינה ופסנתרנים קומיים היו רק כמה מסוגי הבידור הרבים שהקהל יכול היה למצוא במופעי המיוזיק-הול בארבעים השנים הבאות.
המיוזיק-הול בלונדון הפך בשנת 1907 לזירה של מאבק תעשייתי חשוב בין האמנים ועובדי הבמה לבין מנהלי התיאטראות, שהסתיים בשביתה.
האולמות התאוששו עד תחילת מלחמת העולם הראשונה, ושימשו לבימוי אירועי צדקה על מנת לסייע למאמץ המלחמתי.
מופעי המיוזיק הול המשיכו גם לאחר המלחמה, אך איבדו את הפופולריות שלהם לג'אז, לסווינג ולמוזיקת הביג בנד לריקודים.
גם מגבלות הרישוי השתנו ונאסרה השתייה באולמות.
סוג חדש של בידור הגיע, רחב ומגוון, ורבים מאמני המיוזיק-הול לא הצליחו לעשות את המעבר.
עם דימוי של בידור מיושן ועם סגירת אולמות רבים, המיוזיק-הול פסק מלהתקיים ופינה את מקומו למגוון סוגי בידור אחרים.
מיומנויות המאה ה-21 מגדירות את הכישורים שמערכת החינוך בישראל רוצה להקנות לבוגריה לצורך פיתוח רמת התעסוקתיות ועידוד השתלבות מיטבית בחברה ובעולם העבודה של המאה ה-21 כפי שצריכים להיראות על פי תפיסתם של מנהלי מערכת זו, לאור ההתפתחויות הרבות בטכנולוגיות מידע ותקשורת.
טכנולוגיות המידע והתקשורת מציפות את העולם במידע רב.
באמצעות האינטרנט מידע זה נגיש למרבית בני האדם וזמין בכל עת.
המידע פתוח, חשוף אך גם פרוץ ובלתי מבוקר.
אחד היעדים שהוגדרו כחשובים במערכת החינוך, הוא להכשיר את התלמידים לחיים בחברה תקשורתית ועתירת מידע, כך שיוכלו להפיק תועלת מן המידע הנגיש להם באופן בטוח.
כמו כן, התוכנית חותרת לפתח אצל התלמידים יכולות יזמות, אינטגרציית ידע ויצירתיות באמצעות הכלים הדיגיטליים החדשניים.
תוכנית "מיומנויות המאה ה-21" מדגישה שילוב בין מידע ובין מיומנויות של למידה עצמאית, שמאפשרת לתלמיד להיות לומד עצמאי בכל שלב ולדעת לתכנן ולפעול תוך הפעלת שיקול דעת לגבי פעולותיו.
בהתאם לכך, היא כוללת שלושה מרכיבים עיקריים:
פיתוח אחריות אישית וחברתית, מודעות וגמישות רב תרבותית ותכנון חיים וקריירה.
רכישת אוריינות מערכות מידע ותקשורת
הטכנולוגיה במאה ה-21 היא דרך חיים עבור הדור הצעיר והיא יוצרת אוריינות חדשה, חזותית וקולית, לעומת אוריינות טקסטואלית, ריבוי ייצוגי מידע לעומת מקור מידע אחד ושילוב ועיבוד של סוגי מידע שונים לעומת מידע ממוקד.
שילוב התקשוב בהוראה הוא דבר חדש שגורם לשינוי מלמידה מסורתית ללמידה משמעותית טכנולוגית ומעניינת לתלמיד ומחזקת את המוטיבציה שלו ללמידה, מעבר מלמידה כחיקוי ורכישת ידע, ללמידה כהבניית ידע.
שימוש בטכנולוגיה, בכלי תקשורת או ברשתות כדי לגשת, לנהל, לשלב, להעריך וליצור מידע במטרה לתפקד בחברת המידע.
יש הרואים בחשיבה ביקורתית חשיבה מעריכה (Evaluative Thinking) ואילו בחשיבה יצירתית חשיבה מחוללת, יוצרת.
שני סוגי החשיבה אינם הפכים, אלא משלימים ביניהם, ויש בהם הרבה משותף.
בכל חשיבה מעמיקה יש מרכיב של ביקורת והערכה איכותית ומרכיב של יצירתיות וחדשנות.
אדם בעל חשיבה ביקורתית יוצר דרכים חדשות כדי לבחון טיעונים.
אדם בעל חשיבה יצירתית משתמש בביקורת כדי להעריך את עשייתו.
תוכנית התקשוב הלאומית היא תוכנית שגובשה על ידי משרד החינוך במטרה לקדם שיטות חינוך ולמידה בבית הספר תוך שימוש בטכנולוגיות מידע ותקשורת והטמעתן בתוכנית הלימודים.
המטרה המרכזית היא לקדם פדגוגיה חדשנית.
פדגוגיה חדשנית היא שיטת הוראה ולמידה שבה התכנים והידע הנלמדים רלוונטיים למציאות המשתנה.
במקביל לידע, התלמידים רוכשים מיומנויות שרלוונטיות לתפקוד מיטבי במאה ה-21. מערכת החינוך תכין את התלמידים לאתגרי המאה ה-21 ותשפר את היכולת המדעית והטכנולוגית של מדינת ישראל.
התאמת מערכת החינוך למאה ה-21
העידן הטכנולוגי של תחילת המאה ה-21 מוביל להכנסת שינויים המשפיעים על אורח החיים.
מערכת החינוך בישראל הובילה תהליך שינוי על מנת להתאים את עצמה למאה ה-21. במסגרת התוכנית הלאומית מקבלים המורים כלים טכנולוגים בהדרכה פדגוגית שתסייע להם שימוש מושכל בכלים הקיימים.
ללומדים במאה ה-21 נחוצות מיומנויות חדשות המאפשרות להשתלב בחברה בעידן הדיגיטלי.
למשל, במצב של היצף מידע הכמות העודפת של המידע מפריעה לקבלת החלטה וליכולת להתעדכן.
אחת המטרות המרכזיות של התוכנית היא הטמעת שיטת חינוך והקניית מיומנויות המאה ה-21 באמצעות טכנולוגיית המידע והתקשורת.
שיטת החינוך מדגישה את הלמידה האוטונומית, מעודדת יצירתיות, יוזמה ואחריות אישית, מפתחת חשיבה ביקורתית, מזמנת תנאים של שיתוף מאפשרת גמישות של תכנים, זמן ומקום, מאפשרת לכל תלמיד להתפתח לפי נטיותיו.
בשיטת חינוך זו המורה אינו משמש מקור ידע אלא מנחה את התלמיד: לאתר ידע בעצמו, להעריך את הידע ולנתח אותו וליצור ידע חדש.
במקביל לידע, התלמידים רוכשים מיומנויות רלוונטיות לתפקוד במאה ה-21 (תוכנית "מיומנויות המאה ה-21").
ההוראה מותאמת לשונות התלמידים, שוברת מחיצות בין העולם מחוץ לבית הספר לעולם בתוך בית הספר, עושה שימוש ככל שניתן בטכנולוגיה כדי לקדם את תהליכי ההוראה.
מיומנויות המאה ה-21 כפי שהוגדרו בתוכנית להתאמת מערכת החינוך הישראלית למאה ה-21 הן:
למידה שיתופית, יכולת לשתף פעולה בצוות, יכולת תקשורת טובה ויכולת הצגה יעילה.
טיפוח לומד עצמאי, יצירתי, סקרן, יוזם.
חשיבה ביקורתית ויכולת לפתור בעיות.
פתרון בעיות, קבלת החלטות, והתמודדות עם שאלות פתוחות.
פערים בין רמות ההצהרה והביצוע ביישום מיומנויות המאה ה-21 בישראל
הרצון לאמץ רפורמות במערכת החינוך בישראל הוא עניין של אופנה בינלאומית, לטענת מחברי המאמר, הבאה לשפר את הביצועים הבית-ספריים ואת יעילות מערכת החינוך בכלל.
הרעיונות והמדיניות מושאלים ממדינות דמוקרטיות מערביות גדולות, המשמשות לעיתים קרובות מודל לחיקוי.
לדברם, נראה שההחלטה להתחקות אחר טרנדים ולאמץ חוקים קיימים, למרות שהם חיוניים, לא מביאה לשינוי אמיתי, ולמעשה, נוצרה סביב הנושא "תרבות הצהרתית" (שכנראה אינה ייחודית לישראל).
ההצעה משנת 1970 אכן יושמה, אך רוב התוכניות האחרות נשארו בגדר המלצות, ולא יושמו במערכת:
1970: רפורמה בלימודי הביולוגיה (תמיר, 2016) – דגש על בניית ידע אקטיבית, חשיבה מדעית וביקורתית ופתרון בעיות.
מבחן בגרות חדש הוגדר בהתאם ויושם בארץ ובמדינות נוספות.
1992: דו"ח "מחר 98" (משרד החינוך, 1992) – תוכנית המכילה שינויים פדגוגיים להכנה עתידית של בוגרים.
כללה שיפור רמת המתמטיקה והחינוך המדעי והטכנולוגי, ושילוב מחשבים בתוך המערכת הבית ספרית.
10 שנים לאחר שהחלה, רק השפעות בודדות של הרפורמה נראו לעין.
עם זאת, עקרונות רבים נמצאו ברפורמות מאוחרות יותר.
1994: ועדת בן-פרץ (משרד החינוך, 1994) – כוונה מהפכנית לשנות את פורמט בחינות הבגרות.
הדו"ח הדגיש שיטות הוראה מתקדמות ושיטות הערכה מגוונות, במטרה להשיג מטרות למידה התואמות מיומנויות רבות שהן חלק מהמרכיב הקוגניטיבי של מיומנויות המאה ה-21. המלצות הוועדה מעולם לא יושמו, אך רובן מצאו את דרכן למסמכי מדיניות מאוחרים יותר.
1995: חוזר מנכ"ל מס' 20 (משרד החינוך, 1995) הגדיר חזון לבוגרים עתידיים של מערכת החינוך.
החוזר הדגיש את חשיבות ההערכה התוך-בית ספרית (בניגוד לריכוזית), וחפף במידה רבה את המרכיב הקוגניטיבי של מיומנויות המאה ה-21, ובמידה מועטה את המרכיבים הבינאישיים והתוך-אישיים של מיומנויות אלו.
רוב ההמלצות מעולם לא יושמו ברמה הלאומית (זוהר, 2010; קבוצת ון ליר לחינוך, 2007).
2000-2005: תקופה שאופיינה ב"חזרה לבסיס", בדגש על למידה של ידע ומיומנויות בסיסיות, ללא כוונה ליישם את מיומנויות המאה ה-21.
מהלך 2005: דו"ח דוברת (משרד החינוך, 2005) – ברמה ההצהרתית, הדו"ח הגדיר מטרות לטיפוח בוגרים יצירתיים בעלי חשיבה עצמאית.
מטרה כזו הייתה צריכה ללכת בד בבד עם אוטונומיה של בתי הספר ברמה הפדגוגית, האדמיניסטרטיבית והתקציבית, הכוללת אלמנטים של שקיפות ואחריות.
הדו"ח תיאר את ההרחבה הניהולית של מנהל בית הספר, אך לא במובן עידוד המורים לפתח מקורות למידה, והפירוט לגבי אחריותו לפעילות מעשית לקה בחסר.
גם דו"ח דוברת, כמו ועדת בן-פרץ וחוזר מנכ"ל מס' 20, זיהה את הצורך בשינוי בחינות הבגרות, אך בחלק המתייחס לכך, לא מוזכרת מטרת פיתוח החשיבה של התלמיד.
כלומר, ברמה ההצהרתית, מתייחס הדו"ח למרכיבי מיומנויות המאה ה-21, אך אלו לא מופיעים בחלק הדו"ח המוקדש ליישום (אדלר, 2006; הרפז, 2005), כך שרוב מסקנות הדו"ח לא יושמו.
2006-2009: "אופק פדגוגי" – מדיניות חינוך לחשיבה – נחשב חופף למרכיב הפדגוגי של מיומנויות המאה ה-21. החידוש היה שילוב הלמידה של חשיבה גבוהה, כאובייקט חינוכי ברור ועיקרי, בשלושה ממדים: תוכניות הלימוד, פיתוח מקצועי, והערכה (גלגהר ואחרים, 2012; המזכירות הפדגוגית, משרד החינוך, 2009; זוהר, 2008).
תוכנית יישום ברמה המבנית והפדגוגית כללה שינויים מעטים אך ברי יישום ויציבים.
שינויים פוליטיים לא פגעו ביישום.
2009-2013: בשנים אלה, הציב משרד החינוך מטרות של העלאת ציונים ברמה לאומית ובינלאומית, ושל עריכת רפורמת טכנולוגיות מידע ותקשורת (ICT) לאומית (משרד החינוך, 2012), והפנה לכך משאבים.
הלחץ, מצד פיקוח המשרד, לכיסוי תוכנית הלימוד על מנת לעמוד ביעדים הנדרשים, השאיר פחות זמן להוראה לחשיבה גבוהה ולידע מעמיק.
בתקופה זו, הגדיר משרד החינוך גם את התוכנית הלאומית לאימוץ מיומנויות המאה ה-21, על מרכיביה השונים.
התוכנית הייתה אמנם מפורטת, אך חסרה תוכנית ביצוע מפורטת וברורה.
מבחינת מנהלי בתי ספר, רפורמת ה טכנולוגיות מידע ותקשורת (ICT) היא תובענית מאוד מבחינת החדשנות הטכנולוגית ובניית השיעורים, ולא מותירה זמן ואנרגיה ליישום חדשנות פדגוגית בצורה עמוקה, מה שדרוש לשינוי עמוק בלמידה ובהוראה.
מסקירה זו הוסקו המסקנות הבאות:
מאז יישום השינוי בבגרות בשנות ה-70, אף אחת מהתוכניות הפדגוגיות שהוצעו במהלך השנים לא יושמה.
למרות גלי החדשנות והרפורמות, מערכת החינוך נשארה מסורתית במונחים הרווחים של הפדגוגיה.
קיים פער גדול בין ההצהרות לגבי חדשנות פדגוגית, לבין יישומן.
השינויים הפוליטיים התבטאו בחוסר יציבות לגבי מדיניות פדגוגית, מה שהגביל את היישום.
רפורמות רבות שהוצעו בישראל, התרכזו יותר בשינויים ניהוליים ומבניים, והרבה פחות בשינויים של לב הפדגוגיה, כלומר: בתמיכה בשינוי עמוק של הלמידה, ההוראה וההערכה.
הרפורמות שהתייחסו לשינוי הפדגוגי בהתאמה למיומנויות המאה ה-21, השאירו עקבות, הכוללות שינויים בצעדים קטנים לקראת חדשנות פדגוגית, בדומה יותר למהפכה ארוכת טווח, מאשר למהפכה נקודתית.
מיוטוניה דיסטרופית (דיסטרופיית שרירים מיוטונית, Myotonic dystrophy) היא מחלת שרירים כרונית, מתקדמת לאט, משתנה מאוד, רב מערכתית, המועברת בתורשה אוטוזומלית דומיננטית.
המחלה מאופיינת בחולשת שרירים (מיופתיה), קושי בהרפיית שריר מכווץ (מיוטוניה) וניוון שרירים שמחריף עם הזמן.
המחלה משפיעה על תפקוד מערכות שונות בגוף כגון הלב, הריאות, העיכול והראיה, ויכולה לגרום לבעיות קוגניטיביות ואישיותיות.
לחולים במיוטוניה דיסטרופית ייתכנו בעיות בשלד השריר, הפרעות בתפקוד הלב, קשיי נשימה, קטרקט, בעיות בדיבור (דיסארתריה) ובליעה (דיספאגיה), ליקויים קוגניטיביים, עייפות יתר במהלך היום, תסמיני סוכרת.
התסמינים, גיל הופעת התסמינים וקצב התקדמות המחלה שונים מאוד בין חולה לחולה ואף בין חולים מאותה משפחה.
תסמיני המחלה נוטים להיות חמורים יותר ולהופיע בגיל צעיר יותר עם התקדמות המחלה בכל דור.
ישנם שני סוגים עיקריים של מיוטוניה דיסטרופית:
DM1 נקרא גם מחלת שטיינהרט, על שם ד"ר האנס שטיינהרט שהיה הראשון שזיהה את המחלה בגרמניה ב–1909. DM1 יכולה להתפתח בכל גיל והתסמינים שלה שונים מאוד בין חולים: מכאב שרירים קל ועד בעיות נשימה רציניות.
הצורה מולדת של DM1 היא הצורה החמורה ביותר של המחלה ולה תסמינים שונים ולעיתים מסכני חיים.
סוג זה של המחלה פחות חמור מאשר DM1: פחות מערכות בגוף מושפעות מהמחלה, היא מתפתחת אצל מבוגרים והיא פחות מפריעה לשגרת החיים.
שני הסוגים מאופיינים בחולשת שרירים (מיופתיה), קושי בהרפיית שריר מכווץ (מיוטוניה), הפרעות בלב, קטרקט ותנגודת לאינסולין.
מיוטוניה דיסטרופית היא מחלה תורשתית, הנגרמת ממוטציה בגן הדרוש לתפקוד שרירים תקין, ומונעת מגן זה לתפקד כראוי.
המוטציה היא אוטוזומלית דומיננטית, כלומר מספיק העתק פגום אחד של הגן כדי לגרום למחלה והורה בעל גן פגום יעביר את המוטציה לילדו בהסתברות של 50%.
מיוטוניה דיסטרופית היא הפרעה רב-מערכתית עם טווח תסמינים רחב מאוד.
תסמיני המחלה שונים מאוד בין אדם לאדם ואפילו בין חולים שונים בני אותה משפחה.
מוח - קושי בחשיבה ובפתרון בעיות, בעיות רגשיות והתנהגותיות, עייפות קיצונית בשעות היום, נזק עצבי בידיים וברגליים.
צורה מולדת או בגילאי ילדות מלווה בדרך כלל במוגבלות אינטלקטואלית ו/או בלקויות למידה.
ראייה - קטרקט, נזק לרשתית, נפילת עפעפיים.
מערכת החיסון - רמות נמוכות של נוגדנים בדם.
מערכת הנשימה - בעיות נשימה אצל תינוקות, זיהומי ריאות תכופים, שאיפת מזון או נוזלים לדרכי הנשימה, חוסר יכולת לנשום מספיק חמצן, דום נשימה בשינה.
מערכת הלב וכלי הדם - הפרעות בקצב הלב, לב מוגדל, לחץ דם נמוך, מוות פתאומי.
הורמונים - תנגדת אינסולין, הקרחה מוקדמת אצל גברים.
מערכת הרבייה - אשכים קטנים, ספירת זרע נמוכה, טסטוסטרון נמוך, סיכון גבוה להפלה ולידת ולד מת, גיל מעבר מוקדם יותר, בעיות בהריון ובלידה, סיבוכי לידה.
עור - סיכון גבוה יותר להתפתחות גידול בעור (פילומטריקסומה).
שרירים - חולשת שרירים (מיופתיה), קשיחות שרירים וקושי בהרפיית שרירים (מיוטוניה), ניוון שרירים לאורך זמן.
חולשת שרירים חמורה והתפתחות מאוחרת בינקות.
זיהוי המחלה נעשה על ידי סקירת היסטוריה משפחתית, בדיקה גופנית ובדיקה רפואית.
אבחנה מדויקת מתקבלת לאחר בדיקת דם גנטית.
קיום המוטציה הגורמת למחלה נבדק בדנ"א המתקבל מבדיקת הדם.
מכיוון שטווח התסמינים למחלה רחב ומשתנה בין חולה לחולה, זיהוי המחלה אצל חולה מסוים עשויה לקחת זמן ולהעשות רק לאחר שלילת מחלות נפוצות יותר עם תסמינים דומים.
חולים בדרך כלל יופנו על ידי רופא המשפחה לנוירולוג אך בהתאם לתסמינים עשויים להיות מופנים לקרדיולוגים, אנדוקרינולוגים וראומטולוגים.
נוירולוגים שאינם מכירים את טווח התסמינים עלולים שלא לאבחן או לאבחן לא נכון את החולים במיוטוניה דיסטרופית.
רמז קליני שימושי לאבחון מיוטוניה דיסטרופית הוא הכישלון בשחרור ספונטני של הידיים בעקבות לחיצות ידיים חזקות או כיווץ כף היד לאגרוף עקב קושי בהרפיית שריר לאחר כיווץ (מיוטוניה).
אף על פי שאין היום תרופה למיוטוניה דיסטרופית, והתנהלות החולה תלויה בתסמינים, עדיין יש צורך באבחון מדויק של המחלה:
על מנת לצפות בעיות שעלולות להתפתח לאורך זמן (כגון קטרקט), ועל מנת לעקוב אחר התסמינים הרפואיים של המחלה.
לאחר האבחון, יש צורך בייעוץ גנטי לחולה ולמשפחתו לאור סיכון הגבוה שבהורשת המחלה.
על החולה ליידע את רופאיו במחלתו בכל הליך רפואי מאחר שחומרי הרדמה שונים מסכנים את החולה.
לאור הסיכון הגבוה שבהורשת המחלה, יש צורך בתכנון התא המשפחתי של החולה, לדוגמה באבחון גנטי לפני הריון בהפריה חוץ גופית.
אף על פי שאין היום תרופה למיוטוניה דיסטרופית, טיפול בתסמינים עשוי להקל על החולה ולשפר את איכות החיים שלו.
כמו כן, מעקב רפואי יכול למנוע או לצמצם את הסיבוכים בזמנים קריטיים.
תרופות נגד סוכרת לנרמול רמות הסוכר בדם ותרופות לטיפול בסימפטומים של סוכרת.
תרופות אנטי-מיוטוניות (כגון mexiletine) כאשר המיוטוניה פוגעת בפעילויות הרגילות.
תרופות נוגדות דלקת לא סטרואידליות לטיפול בכאבי שרירים.
ריפוי בדיבור לטיפול בבעיות בליעה והגייה.
טיפול פסיכיאטרי בבעיות התנהגותיות ופסיכולוגיות (כגון הפרעות קשב וריכוז, הפרעות דיכאון וחרדה).
טיפול תמיכתי בלקויות למידה ועיכובי התפתחות קוגניטיביים
עזרים כגון: עזרים לתמיכה בצוואר, עזרים לתמיכה בזרועות או ברגליים, מקלות הליכה, הליכונים, כיסאות גלגלים.
קוצב לב להסדרת בעיות בקצב הלב.
התקנים לשיפור והבטחת יכולת הנשימה.
ניתוח עפעפיים להרמת עפעפיים נפולים.
עם זאת, ניתוחים הם מוצא אחרון עבור החולים במיוטוניה דיסטרופית לאור הסיכון המוגבר לסיבוכים הקשורים בשימוש בחומרי הרדמה.
מיוזנברג (Muizenberg) היא פרוור של קייפטאון.
היא שוכנת בצפון-מזרח כף התקווה הטובה, בפינה הצפון-מערבית של מפרץ פולס.
בשנת 2011 התגוררו בה כ-37 אלף תושבים.
מיוזנברג נוסדה ב-1743 כעמדה צבאית, ונקראה על שמו של וינאנד וילם מויס (Wynand Willem Muijs).
ב-1795 נערך במקום אחד הקרבות המרכזיים בין הבריטים לבין ההולנדים על השליטה בדרום אפריקה - קרב מיוזנברג.
שבע ספינות של הצי המלכותי הבריטי, תחת פיקודו של אדמירל משנה ג'ורג' אלפינסטון (George Elphinstone) עגנו בסמוך לסיימונס טאון, שמדרום למיוזנברג, ודרשו מההולנדים למסור לבריטניה את השליטה במושבת הכף.
משסירבו ההולנדים, השתלטו על העיר כוחות נחתים וחיל רגלים, במה שהחל את הפלישה הבריטית למושבת הכף.
המושבה כולה נפלה בידי הבריטים בתוך שלושה חודשים.
ב-1899 בנה ססיל רודס, שכיהן כראש ממשלת מושבת הכף בין 1890 ל-1896, בית קיט במיוזנברג.
בבית זה מת ב-1902, וכיום משמש הבית כמוזיאון להנצחתו.
בתקופה זו התבססה מויזנברג כעיירת קיט לחוף הים, ודרום אפריקאים רבים, ואף אזרחים זרים, הקימו בה בתי קיט, ובהם הסופר האנגלי רודיארד קיפלינג, הסופרת הדרום אפריקאית אוליב שריינר והאדריכל הבריטי הרברט בייקר.
בשנות ה-20 וה-30 של המאה העשרים התבססה במיוזנברג קהילה יהודית גדולה, עם הגעתם של כ-600 יהודים ממזרח אירופה.
בית הכנסת מיוזנברג הוקם ב-1924.
כיום מיוזנברג עודנה עיירת קיט שחופי הים שלה מושכים מבקרים, והיא נחשבת לאתר מועדף על חובבי גלישת גלים, אם כי גם על עמלצים לבנים הפוקדים את חופיה.
מיוזיקלי הייתה אפליקציית רשת חברתית סינית שאפשרה יצירה ושיתוף של סרטוני וידאו ולשידור חי.
הגרסה השנייה של האפליקציה הושקה באפריל 2014 והגרסה הרשמית יצאה באוגוסט אותה שנה, ומאז צברה פופולריות רבה, ובשיאה היו לה מעל 130 מיליון משתמשים.
מדי יום הועלו כ-11 מיליון סרטונים באמצעות האפליקציה.
האפליקציה אפשרה למשתמשים, בין השאר, ליצור סרטוני וידאו באורך של 5–60 שניות, ולהוסיף פסקול לסרטונים במהירויות שונות, להשתמש בפילטרים ולהוסיף אפקטים.
באפליקציה ניתן "לעקוב" אחרי משתמשים אחרים, לכתוב תגובות לסרטונים שהם העלו וגם ללחוץ על כפתור Like.
לשלושת המשתמשים הכי פופולריים במיוזיקלי היו יותר מ-25 מיליון עוקבים.
ב-10 בנובמבר 2017 פורסם כי האפליקציה נמכרה לחברת בייטדאנס הסינית תמורת כמיליארד דולר.
ב-2 באוגוסט 2018 התמזגה מיוזיקלי לתוך אפליקציית TikTok שבניהול אותה חברה.
על פי סקר שנערך בפברואר 2017, כ-48% מבני הנוער בישראל משתמשים באפליקציה.
במהלך 2017 נערכו כמה תחרויות ואירועי "מיוזיקלי" שונים שאורגנו על ידי גופים מסחריים.
"כוכבי מיוזיקלי" בולטים בישראל: אנה זק, שזכתה במקום הראשון ב"אירוע אליפות המיוזיקלי" הראשון שנערך בסינמה סיטי גלילות באפריל 2017 ויש לה מעל 4 מיליון עוקבים, אלין כהן, שהנחתה את אליפות המיוזיקלי (לצדו של לאון שניידרובסקי) ולה קרוב למיליון עוקבים.
המיומטריום הוא השכבה האמצעית של קיר הרחם, הוא מורכב בעיקר מתאי שרירי רחם חלקים, הנקראים גם תאי שריר הרחם, וגם מתמיכה של סטרומות וכלי הדם ברקמות.
פעולתו העיקרית היא לגרום להתכווצויות הרחם.
המיומטריום ממוקם בין רירית הרחם , השכבה הפנימית של הרחם והממברנה או הפרימטריום , השכבה החיצונית של הרחם.
למיומטריום יש 3 שכבות: שכבת השרירים הארוכים החלקים החיצונית, באמצע נמצאת שכבת סיבי שריר חוצצת, ובפנים שכבת הסיבים העגולים.
שכבת הסיבים החוצצת מתנהגת כמו חוט קשירה חי במהלך הליפוף של הרחם על מנת למנוע אובדן דם.
נראה כי השליש הפנימי של המיומטריום, המכונה גם צומת או שכבת תת-רירית הרחם, נגזר מהצינור המולריאני ואילו מקורה של השכבה החיצונית, הדומיננטית יותר של המיומטריום, אינו נגזר מצינור זה והיא רקמת הכיווץ העיקרית במהלך הלידה וההפלה.
שכבת הצומת מתפקדת כמו שכבת שרירים מעגלית, המסוגלת לבצע תנועה פריסטלטית ואנטי פרסטילטית, בדומה לשכבת שרירי המעיים.
המבנה המולקולרי של שריר חלק של המיומטריום מאוד דומה לזה של שריר חלק במקומות אחרים של הגוף, כאשר מיוזין ואקטין הם החלבונים השולטים.
בתוך השריר החלק של הרחם יש כ-6 קפלי אקטין יותר מאשר מיוזין.
שינוי בביטוי של המיוזין של השריר החלק של הרחם עשוי להיות אחראי לשינויים בכיוונים של התכווצויות של הרחם בזמן המחזור החודשי.
לשריר החלק של הרחם יש דפוס הדרגתי שמשתנה בין דפוס ההתכווצות לבין תחזוקה של טון המנוחה עם צירים נפרדים בעלי התכווצויות בדידות השונות בתדירותן, משרעתן ומשכן.
כפי שצוין במבנה המאקרו של השריר החלק של הרחם, שכבת הצומת מסוגלת גם לבצע פעולות דומות למערכת המעיים וגם כאלו השונות ממנה.
כתוצאה מכך, יש לערוצי יוני האשלגן פתח לרמה גבוהה יותר מאשר לערוצי יוני הנתרן דבר המסתכם בהופעה של יונים חיוביים, וכתוצאה מכך בפוטנציאל שלילי.
K+ הוא היון העיקרי שאחראי על שינויים אלה בשטף היונים, כאשר הוא משקף שינויים שונים בערוצי יוני אשלגן.
תהליך העירור-התכווצות של המיומטריום מאוד דומה לזה של שרירים חלקים באופן כללי, עם עלייה ביוני הסידן בתוך התאים המובילה להתכווצות.
עם זאת, גורמי הגירוי של שריר זה שונים מסוגים משרירים חלקים אחרים.
ההסרה של יוני הסידן לאחר ההתכווצות גורמת להרפיה של השריר החלק, והיא משחזרת את המבנה המולקולרי של הרשת הסרקופלסמיט לקראת הגירוי הבא .
המיומטריום נמתח, מצב בו תאי השריר החלק מתרחבים גם בגודלם וגם במספרם, במהלך ההריון כדי לאפשר לרחם להיות מספר פעמים בגודל טבעי שהוא מצב שבו אין עובר, ומתכווץ באופן מתואם באמצעות משוב חיובי שמשפיע על "רפלקס פרגוסון", במהלך תהליך לידה.
לאחר הלידה המיומטריום מתכווץ וחוצה את הסיבים של השכבה האמצעית הדוחסת את כלי הדם כדי למזער את אובדן הדם במהלך גירוש השליה.
יתרון חיובי להנקה מוקדמת הוא גירוי של רפלקס זה כדי להפחית עוד יותר את אובדן הדם ולהקל חזרה מהירה למצב הרחם מלפני ההריון ולגוון השריר הבטני.
המיומטריום אחראי להוצאת העובר מהשלייה במהלך הלידה בעזרת היכולת שלו להתכווץ בחוזקה.
ליכולת הכיווץ שלו יש תפקידים חשובים בפעולות יצרניות נוספות הכוללות העברת הזרע והעובר, השתלה והוסת.
חוסר התכווצות בשלב זה מכונה חולשת הרחם.
אחרי ההריון הרחם חוזר לגודל הלא הרתי שלו על ידי תהליך של ליפוף מיומטרי, מלשון מיומטריום.
גידולי שפיר במיומטריום נפוצים מאוד, הם מכונים סיבי הרחם.
הגרסה הממאירה שלהם, ליומיוסרקומה, נדירה מאוד.
מיומנות 18 הוא סרט אימה רוסי משנת 2014 המבוים על ידי סביאטוסלב פודגאייבסקי, שזהו סרט הבכורה שלו כבמאי.
בסרט מככבים דמיטרי ינדאלצב ומריה פומינה.
גבעות הלילך, מיומנות 18 — זוהי כתובתו של בית מגורים מודרני ומוזנח בפרברי העיר הגדולה.
בקרוב ייבנה כאן קומפלקס מגורים רחב ידיים ובינתיים, עד שהבולדוזרים יעלו על הקרקע, הדירות מושכרות במחירים נמוכים מאוד ונמכרות רק למשקיעים פוטנציאליים.
מקסים וסבטה הן זוג צעיר שמחליטים לנצל את ההזדמנות ולרכוש כאן דירה.
אך שמחתם מופרת עד מהרה, כשהן מבינים שמשהו בבניין אינו כשורה.
הם אומנם שומעים שיש דיירים בבניין, אך הם לא רואים אותם.
בלילות הם נתקפים בסיוטים ומתקשים להמשיך בסדר יומם.
מזה 3 שנים שבעלי הבניין מנסה לאכלס את הדירות אך ללא הצלחה.
הדיירים שמגיעים לדירות נעלמים לפתע פתאום.
ובינתיים דיירי העבר ממשיכים לבקר אותם ולספר להם איזה מוות נורא הם עצמם חוו.
דמיטרי ינדאלצב — מקסים גלאנין
מריה פומינה — סבטלנה גלאנינה
ויקטור סולוביוב — האב פיוטר קונסטנטינוביץ'
בוריס פולונין — המאבטח יורי גנאדוביץ'
סרגיי חולמוגורוב — הבלש דניס
יורי פילאטוב — החוקר סטפן
יבגני קונדראשוב — קפטן משטרה
צילומי הסרט נערכו בשנת 2012 אך עבודת הפוסט-פרודקשן התעכבה עד אביב 2013 והסרט יצא לבסוף לאקרנים כעבור שנה, במרץ 2014. בתחילה הסרט הופץ ב-250 עותקים לבתי הקולנוע והפצתו לא הייתה נרחבת.
מיו-טו הוא יצור בדיוני הנכלל בזיכיון פוקימון מבית החברות נינטנדו ו-Game Freak.
מיוטו נוצר ועוצב על ידי קן סוג'ימורי.
הוא הופיע לראשונה במשחקי הווידאו אדום כחול וסגול, ובהמשך הופיע במשחקים שונים בסדרה וגם במשחקי פוקימון שאינם חלק מסדרת הפוקימונים.
במשחקי הווידאו אמיתי שאשו מוצא את מיוטו, השחקן יכול להילחם וללכוד את מיוטו, ובהמשך להילחם איתו מול פוקימונים אחרים.
השחקן לומד לראשונה על מיוטו בשלב מאוחר בפוקימון אדום וכחול, באמצעות קריאת מסמכי מחקר שהושארו במעבדה הרוסה באי סיניבר.
מיוטו נחשב לאחד מהפוקימונים החזקים של הסדרה, ואף ידוע כאחד מהפוקימונים הידועים והפופולרים ביותר בכל הזמנים.
מיוטו הופיע גם בעיבודים מונפשים שונים של הזיכיון.
מסצ'יקה איצ'ימורה דיבבה את דמותו של מיוטו בגרסה היפנית.
קולו של מיוטו בתסכית "Sound Picture Box: Mewtwo's Origin" דובב על ידי פוג'יקו טקימוטו, ובעיבוד האנימה דובב על ידי שואוטרו מוריקובו.
באנימה האנגלית, הופעת הבכורה של מיוטו הייתה בסרט הראשון, שם דובב על ידי ג'יי ג'ייד (בשמו הבדוי "פיליפ בארטלט") וכן במחזמר "פוקימון לייב!", ואילו דן גרין דיבב את קולו בסרט "פוקימון: שובו של מיוטו"..
בדיבוב העברי של שני הסרטים, מיכה אוזין סליאן דיבב את קולו של מיוטו.
השחקנית רייקו טקאשימה דיבבה את מיוטו ב"פוקימון הסרט: ג'נסקט והאגדה שהתעוררה".
מיוטו הופיע גם בסרט הלייב-אקשן ב-2019, "פוקימון: הבלש פיקאצ'ו", בו דובב ביפנית על ידי רינה הושינו וקוטארו ווטאנאבי.
לדברי חברת פוקימון, "מיוטו הוא פוקימון שנוצר על ידי מניפולציה גנטית.
עם זאת, אף על פי שהמדע של בני האדם יצר את גופו של מיוטו, הם לא הצליחו להעניק לו לב טוב".
מעצב משחקי הווידאו היפני, קן סוג'ימורי, עיצב את מיוטו עבור הדור הראשון של משחקי פוקימון, אדום וירוק, הידוע מחוץ ליפן בשם פוקימון אדום וכחול.
במשחקים, מיוטו הוא תוצאה של קומבינציה גנטית על מדגם של DNA שנרכש מהפוקימון המיתי מיו.
בעיבוד האנימה, לעומת זאת, מדובר במקום בשכפול שונה, ופירוש שמו הוא "מיו השני".
עד שהסרט הראשון של פוקימון יצא לאקרנים בארצות הברית, מיוטו כמעט ולא זכה לכינוי "שיבוט" במקורות היפניים.
קובו מסקאזו, מנהל ההפקה של הסרט הראשון, הסביר כי הם "נמנעים בכוונה להשתמש במונח 'kuron' (שיבוט) מכיוון ש"המילה מייצרת קונוטציה שלילית ומפחידה".
למרות היותו צאצא של מיו, מיוטו מקדים את מיו על פי מספרם הסידורי בפוקידקס, בעקבות הכללתו הסודית של האחרון במשחק על ידי המתכנת שיגקי מורימוטו.
במהלך ראיון הצהיר נשיא חברת פוקימון, צונקאזו אישיהארה, כי מיוטו צפוי היה להיות פופולרי בקרב המעריצים באמריקה הצפונית, תוך ציון העדפתם לדמויות חזקות ובעלות עוצמה.
על אף שהגנום של מיוטו כמעט זהה למיו, מראו של מיוטו שונה מאוד בהשוואה.
ראשו של מיוטו בנוי בצורתו של חתול, וגובהו נמדד בכ־2 מטרים וסנטימטר אחד, צבע גופו הוא לבן, בטנו התחתונה וזנבו הם סגולים באופן בולט, וכך גם אישוניו הסגולים.
מיוטו נראה "כמעין שילוב של חתול, סנאי וקנגורו".
במשחקים המקוריים מיוטו יועד להיות "הפוקימון החזק ביותר אי פעם".
כתוצאה מהיותו שיבוט מדגימה של ה-DNA של מיו, מיוטו הוא פוקימון מסוג על חושי, ובעל עוצמה רבה במיוחד, ובכל זאת היכולות שלו עולות על יכולתו של מיו עקב שינויים מכוונים לחומר המקור הגנטי ממנו שיבט.
ככזו, הוא יכול להשתמש בטלקינזיס לצורך שיגור, וכדי להגן על עצמו, הוא משליך את יריביו לאחור בעוצמה.
בנוסף, הוא נמנה עם מעט מאוד פוקימונים המסוגלים לדבר דיבור אנושי, והוא עושה זאת באמצעות טלפתיה.
בנוסף ליכולותיו העל טבעיות, מיוטו יכול להתחדש, מה שמאפשר לו להתאושש במהירות מפגיעות כמעט קטלניות.
עם זאת, מיוטו, באופן מיוחד, לא מחזיק ביכולתו הידועה של מיו ללמוד כל מהלך שניתן ללמד במשחקים.
כדמות במשחקים, הגנום המותאם של מיוטו הביא לכך שמיוטו פיתח אישיות אכזרית, שמעוניינת בעיקר בהוכחת כוחה שלה.
המדיה הלא-משחקית של הזכיינית, ובעיקרה האנימה, הרחיבה את הדמות.
במקרה הבולט ביותר, מיוטו מדבר באופן טלפתי בקול גברי ומתוסכל לגבי קיומו ותעלומת ייעודו בעולם.
בפוקימון אדום וכחול, השחקן לומד על קיומו של מיוטו על ידי קריאת תווי מחקר שהושארו במעבדת פוקימון ההרוסה באי סינבר.
על פי ההערות, מדעני האי גילו פוקימון חדש בג'ונגל, לו קראו מיו, וכי לאחר מכן הביאו לבנייתו של יצור שקראו לו מיוטו; בכניסה לפוקידקס של המשחק נאמר כי מיוטו "נוצר על ידי מדען לאחר שנים של שחבור גנים וניסויים הנדסיים ב-DNA".
מיוטו התגלה כאדיר מכדי לשלוט בו, השמיד את המעבדה וברח.
לאחר מכן ניתנת לשחקן הזדמנות ללכוד את מיוטו במערת העיר סרוליאן, הנגישה רק לאחר שהשחקן את מנהיגי המכון של המשחק, וכן את הליגה, והפך לצ'מפיון.
ברימייק המחודש של המשחקים, פוקימון אדום אש וירוק עלה, הורחב התנאי, מה שחייב את השחקן לחקור לעומק ולרשום מידע על שישים מינים שונים של פוקימון לפני שתינתן גישה למערה.
מיוטו יכול להיתפס בפוקימון לב זהב ונשמת כסף באותו המיקום כמו קודמיו לאחר שהביס את כל מנהיגי המכונים במחוז קאנטו.
הדמות הייתה גם למוקד פרסום וקידום של הורדה מיוחדת למשחקים פוקימון שחור ולבן.
נאמר גם כי מיוטו נמצא מתחת למשאית באחת הערים, אם כי העניין הסתיים כמתיחה.