tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
ב-26 באפריל 2024, אמינם הכריז על אלבום האולפן ה-12 שלו, The Death of Slim Shady (Coup de Grâce), שייצא לאור בקיץ 2024. שלושה שבועות לאחר מכן, שיתף צילום מסך מ-iMessage עם הודעה נסתרת: "", שנשלחה לכל אנשי הקשר שלו.
התאריך להודעה היה 31 במאי, כרמיזה על ההוצאה העתידית.
ב-28 במאי, הראפר פרסם וידאו באינסטגרם בשיתוף עם הקוסם דייוויד בליין, ובו שיחת וידאו בין אמינם לבליין, כשאמינם מבקש ממנו עזרה וקסם, ובליין מגיב באכילת כוס יין.
לאחר מכן, הראפר חושף את הרצועה באמצעות השמעה של קטע אינסטרומנטלי קצר.
בסוף הקליפ, שם השיר ותאריך צאתו נחשפים.
בסטריאוגם נכתבה על השיר ביקורת שלילית, בה תואר השיר כ"נוראי", ונכתב כי הוא מלא בבדיחות פוגעניות ומיושנות ומילותיו חסרות השראה.
על הקליפ המלווה אותו, נכתב כי הוא "מאכזב באותה המידה".
בספטמבר 2024, אמינם הופיע בטקס פרסי הווידאו קליפים של MTV יחד השירים "Houdini" ו-"Somebody Save Me" יחד עם הראפר ג'לי רול.
ההופעה של אמינם פתחה את הטקס.
הווידאו קליפ הנלווה לשיר פורסם ב-31 במאי 2024 בערוץ היוטיוב של אמינם.
הקליפ מהווה מחווה ישירה לקליפ "Without Me", וכן לקליפים נוספים של אמינם, ומאופיין בסגנון קומיקס הדומה לסגנון הקליפ "Without Me".
בקליפ, אמינם עובר דרך פורטל לשנת 2002, מה שמוביל לכך שגרסתו מ-2002 וכן גרסתו הנוכחית מבצעות את השיר יחדיו.
הקליפ כולל הופעות קמע רבות מדמויות בולטות כגון 50 סנט, פיט דייווידסון, ד"ר דרה, סנופ דוג ודה אלכימיסט.
בממלכה המאוחדת, "Houdini" הופיע לראשונה בפסגת המצעד בתאריך 7 ביוני 2024 במצעד הסינגלים הבריטי – עם 104,800 עותקים שנמכרו וכוללים 13.3 מיליון השמעות.
פרסתאריךקטגוריהתוצאהמקורפרס הווידאו קליפים של MTV11 בספטמבר 2024קליפ השנהההיפ הופ הטוב ביותר שיר הקיץהאפקטים הוויזואליים הטובים ביותר העריכה הטובה ביותרהבימוי הטוב ביותרפרסי המוזיקה של MTV אירופה10 בנובמבר 2024הקליפ הטוב ביותרפרס גראמי26 בינואר 2025ביצוע הראפ הטוב ביותרהקליפ הטוב ביותר
"Houdini" (בעברית: "הודיני") הוא שיר של הזמרת-יוצרת הבריטית-אלבנית דואה ליפה.
השיר יצא לאור ב-9 בנובמבר 2023, על ידי חברת התקליטים וורנר רקורדס, כסינגל המוביל מאלבום האולפן השלישי שלה, Radical Optimism.
השיר הופק על ידי וקווין פארקר.
ליפה כתבה את השיר במשותף עם השניים וכן עם וטוביאס ג'סו ג'וניור.
"Houdini" זכה לביקורות חיוביות לרוב מצד מבקרי המוזיקה, ששיבחו את ליפה על התפתחותה הקולית מאז יציאת אלבומה הקודם, Future Nostalgia.
מבחינה מסחרית, השיר הגיע בשיאו למקום הראשון במצעדי הסינגלים של אולטראטופ בפלנדריה ובוולוניה שבבלגיה.
כמו כן, הוא הגיע למקום השני במצעד הסינגלים הבריטי והיה בין עשרת המקומות הראשונים במצעדים במדינות רבות, בהן אוסטרליה, אירלנד, גרמניה, צרפת קנדה, ושווייץ.
בארצות הברית, השיר הגיע בשיאו למקום ה-11 במצעד בילבורד הוט 100, ובמקביל עמד בראש מצעד שירי הדאנס/אלקטרוני במשך 17 שבועות.
בנוסף, השיר הגיע בשיאו למקום השלישי במצעד בילבורד גלובל 200.
בשנת 2023, ליפה הכריזה על אלבום האולפן השלישי שלה, והודיעה כי הוא יצא לאור במהלך 2024. היא שיתפה כי החליטה לאמץ עבור האלבום מוזיקה בסגנון הפסיכדלי של שנות ה-70, וכי בהתאם היא תעבוד עליו עם המוזיקאי קווין פארקר מלהקת טיים אימפלה.
החלטה זו היא שינוי ביחס לצליל הדיסקו שאפיין את אלבומה הקודם, Future Nostalgia.
בתחילת הדרך, סביב נובמבר 2022, השיר "Houdini" היה רק דמו שפארקר הפיק.
לאחר שליפה הקשיבה לקטע מתוכו, היא החליטה לכתוב עבורו מילים יחד עם .
בינואר 2023 ליפה ופארקר השלימו את העבודה על השיר.
אילין, ליפה, פארקר, וטוביאס ג'סו ג'וניור מוזכרים כולם ככותבים בקרדיטים לשיר.
במאי 2023, ליפה הוציאה לאור את השיר "Dance the Night", כסינגל המוביל מתוך אלבום הפסקול של הסרט "ברבי" בבימויה של גרטה גרוויג, שבו גם עשתה את הופעת הבכורה שלה כשחקנית.
השיר הגיע למקום הראשון בממלכה המאוחדת, ונכנס לעשרת המקומות הראשונים במצעדי הסינגלים במדינות רבות, בהן אוסטרליה, ארצות הברית, גרמניה, צרפת וקנדה.
באוקטובר 2023, לאחר שהסירה את כל הפוסטים שלה ברשת החברתית אינסטגרם, ליפה פרסמה תמונה של עצמה עם שיער אדום, וכתבה בכותרת הפוסט "" ("מתגעגעים אליי?").
ב-27 באוקטובר, היא פרסמה תצלום תקריב של מפתח בין שיניה, בליווי המשפט "catch me or I go" ("תתפוס אותי או שאלך"), מה שהתברר בהמשך כשורה מתוך השיר.
כחודש לפני יציאת השיר, ליפה החליפה את עטיפות אלבומיה הקודמים כפי שהוצגו בפלטפורמות הזרמת המוזיקה השונות, והוסיפה להן אפקט קליידוסקופי.
ב-31 באוקטובר, כמה ימים לאחר מכן, פרסמה ליפה טיזר לשיר ברשתות החברתיות, ורמזה על שמו בפוסט; קוד מוצפן שכלל צירוף של מספרים מעורבבים נראה כיוצר את השם "Houdini", המתייחס לאומן ההיחלצות ההונגרי-אמריקאי הארי הודיני; עוד חיזקה את ההשערה העובדה שהפוסט פורסם בתאריך בו מת, 31 באוקטובר.
מעריצים של ליפה הצליחו למתוח קו בין השיר הממשמש ובא ובין השיר בעל אותו השם מאת הזמרת האנגלית קייט בוש, שגם כולל אזכור להודיני בדמות מפתח בפיה של הזמרת, על עטיפת אלבומה בה נכלל השיר, .
למוחרת הודיעה ליפה כי השיר יצא לאור ב-9 בנובמבר 2023 וכי הוא זמין להזמנה מוקדמת ולהורדה מוקדמת דרך אתר האינטרנט שלה ודרך שירותי הזרמת מוזיקה שונים.
ב-12 בינואר 2024, דואה ליפה הוציאה לאור ביצוע חי של השיר, בשם London Sessions.
כמו כן, באותו היום הועלה לערוץ היוטיוב של ליפה וידאו קליפ של הביצוע.
ליפה ביצעה לראשונה את השיר בשידור חי בטלוויזיה בטקס פרסי גראמי ה-66 שהתקיים ב-4 בפברואר 2024, יחד עם השירים "Dance the Night" והשיר "Training Season" שאז עדיין לא יצא לאור.
"Houdini" זכה לביקורות חיוביות לרוב מצד מבקרי המוזיקה.
הלן בראון מהאינדפנדנט הבריטי העניקה לשיר דירוג של 5 כוכבים מתוך 5, וציינה כי על אף ש"יש קצת שוטוּת במילות השיר, [...] בפופ אין כל מקום לפדנטיות – במיוחד לא במקרה של זמרת שבלהיט הסגר שלה, 'Levitating', צחקה לכוח הכבידה בפנים".
בסקירה של העיתון הבריטי הגרדיאן, בסטי ריד העניקה גם היא לשיר דירוג של 4 כוכבים מתוך 5, בציינה כי "הוא קליט להפליא מבלי להיות מוגזם, ומצליח לשכנע בשילוב בין הערכתה לצלילים ישנים ובין כתיבה פופית מעוצבת היטב יותר משהצליח Future Nostalgia.
עבור ליפה, הדבר המרכזי בחשיבותו הוא להיות כוכבת פופ, ו-'Houdini' מעיד כי אין איום על הדומיננטיות שלה".
ג'ם אסווד ממגזין הבידור האמריקאי וראייטי כתב כי השיר הוא קצבי ואנרגטי וציין כי הוא "גם התקדמות ביחס ל-Future Nostalgia וגם המשך אליו", ותיאר אותו כ"מגוון יותר מבחינה מלודית" מאשר הסינגלים שבאלומה הקודם.
בדומה אליו, קיילן בל ממגזין הבידור הקנדי כתבה כי השיר שמר על דקויות הדיסקו-פופ של דואה ליפה, ועדיין היה "יותר מזיע ומלוכלך מהעוצמה הניאונית של 'Levitating' ושל 'Don't Start Now'".
רובין מורי ממגזין כתב בביקורת על השיר: "דואה ליפה עושה את מה שהיא עושה הכי טוב – כוכבת פופ נוצצת ושטופת שמש שמשתוקקת לשלוט מקומות עצומים".
שאאד ד'סוזה ציין כי השיר "לא ממציא את הגלגל מחדש: ליפה מאתגרת גבר להוכיח לה שמגיעה לו תשומת הלב שלה, באופן ישיר ובסגנון החצוף והבלתי-פגיע של Future Nostalgia.
אבל ההפקה של קווין פארקר ודני אל הארל נותנת מהניצוץ המשוגע ומלא האנרגיה שהיה חסר בשירי המועדונים של ליפה עד עתה".
+ארגוןרשימהמיקוםמקורNME50 השירים הטובים ביותר של 202331רולינג סטון100 השירים הטובים ביותר של 202336 USA Todayהשירים הטובים ביותר של 2023
הווידאו קליפ ל-"Houdini" הופק על ידי מאנו קוסו, ויצא לאור יחד עם השיר.
הווידאו קליפ מתרחש בסטודיו למחול, שם ליפה מופיעה כג'ינג'ית ורוקדת עם קבוצת רקדנים ג'ינג'ים.
על פי ווג, נראה שהקליפ הוא רפרנס לווידאו קליפ לשיר "Hung Up" מאת מדונה.
פרסתאריךקטגוריהתוצאהמקורפרס הווידאו קליפים של MTV11 בספטמבר 2024הכוריאוגרפיה הטובה ביותרפרס המוזיקה של בילבורד12 בדצמבר 2024שיר אלקטרוני/דאנס מוביל
Hounds of Love הוא אלבום האולפן החמישי של המוזיקאית האנגלייה קייט בוש, שיצא לאור ב-16 בספטמבר 1985 בהוצאת חברת התקליטים EMI רקורדס.
הצד השני, ששמו The Ninth Wave, מגולל סיפור אודות אישה שנסחפת לבדה בים בלילה.
Hounds of Love זכה לשבחי המבקרים הן בביקורות עכשוויות והן בביקורות רטרוספקטיביות.
הוא נחשב על ידי מעריצים ומבקרי מוזיקה רבים לאלבום הטוב ביותר של בוש, ונבחר באופן קבוע לאחד האלבומים הגדולים בכל הזמנים.
האלבום הועמד בטקס פרסי המוזיקה הבריטית לשנת 1986 בקטגוריית "האלבום הבריטי הטוב ביותר", בו הייתה בוש מועמדת גם בקטגוריית "האישה הבריטית הטובה ביותר" ו"הסינגל הבריטי הטוב ביותר" עבור "Running Up That Hill".
בשנת 2022, האלבום נכנס מחדש למצעדים שונים, והגיע למקום הראשון במצעד האלבומים האלטרנטיביים המובילים של בילבורד, עקב הופעתו של "Running Up That Hill" בסדרה "דברים מוזרים" של נטפליקס.
פרסתאריךקטגוריהתוצאהמקורפרס גראמי26 בינואר 2025מארז התקליטים הטוב ביותר – עבור The Baskerville Edition
"" הוא שיר של הזמרת-יוצרת האמריקאית צ'אפל רואן מתוך אלבום הבכורה שלה, The Rise and Fall of a Midwest Princess.
השיר יצא ב-11 באוגוסט 2023 כסינגל התשיעי והאחרון מהאלבום, דרך חברות התקליטים איילנד ואמיוזמנט רקורדס.
רואן כתבה את השיר יחד עם המפיק דן ניגרו.
השיר משלב סינת'-פופ עם השפעות מוזיקת הגל החדש וזכה לשבחים על הסגנון המוזיקלי והמסר הייחודי שלו.
השיר נכתב בהשראת חלום הילדות של רואן להפוך למעודדת.
בראיונות סיפרה כי בתקופת בית הספר התיכון לא ניסתה להתקבל לנבחרת המעודדות, משום שהאמינה שאינה מתאימה לכך.
השיר נכתב שבועיים לפני תחילת סיבוב ההופעות שלה בשנת 2023, "Naked in North America".
רואן תיארה את השיר כ"כיפי וסרקסטי" שנועד לשמח את הילדה הפנימית שלה, ותיארה אותו כגרסה גאה לשיר "Y.M.C.A." של וילג' פיפל.
השיר מאופיין בקצב מהיר וסינתיסייזרים, עם השפעות פופ ומוזיקת הגל החדש מתחילת שנות ה-80. המילים מציעות ריקוד שמלווה את השיר, כאשר רואן מצהירה שהיא "מוכנה וזמינה" לחוויות חדשות.
הביקורת המוזיקלית ציינה שהשיר מביע עוצמה ורגש עם קריצה מלאת הומור.
השיר זכה לשבחים על הסגנון הקאמפי והאנרגטי שלו.
מבקרי מוזיקה השוו את השיר לסגנון השירים של וילג' פיפל וראו בו "המנון מעודדות קווירי".
אתר המוזיקה בילבורד תיאר אותו כ"כיף, סוחף ומעורר ריקודים", בעוד שמבקר ב-DIY שיבח את יכולתה של רואן לשלב דרמת נעורים עם אושר קווירי.
הקליפ הרשמי לשיר יצא יחד עם השיר עצמו.
הוא צולם במקומות שונים בספרינגפילד, מיזורי, עיר הולדתה של רואן, ומציג את רואן בתלבושת מעודדת צבעונית כשהיא רוקדת ומופיעה בסצנות הומוריסטיות.
בקליפ משתתפים גם סביה של רואן ומלכות דראג מקומיות, כחלק ממסורת של רואן לכלול מלכות דראג בהופעותיה.
רואן ביצעה את השיר פעמים רבות בהופעות חיות, עוד לפני שיצא רשמית.
לאחר יציאתו, הוא נכלל בסיבוב ההופעות שלה "Midwest Princess Tour" ואף בוצע כהופעת פתיחה לאוליביה רודריגו במהלך סיבוב ההופעות "Guts World Tour".
השיר זכה להצלחה מסחרית והגיע לעשירייה הפותחת במצעדים באירלנד ובבריטניה, ולמקום ה-15 במצעד הבילבורד הוט 100. בנוסף, השיר זכה למעמד פלטינה בקנדה, ולמעמד זהב בארצות הברית, בריטניה וניו זילנד.
במהלך קיץ 2024, ספוטיפיי חשפה את רשימת שירי הקיץ שלהם לשנת 2024 והכלילה את השיר "" בדירוגם.
השיר הפך לאייקון תרבותי, ואף נכלל בפרק סאטירה בתוכנית "סאטרדיי נייט לייב" בעונתה ה-50, בו שרו אותו צ'ארלי XCX והשחקניות היידי גרדנר, איגו נוודים ושרה שרמן.
פרסשנהקטגוריהתוצאהמקורפרס המוזיקה האמריקאית26 במאי 2025השיר החברתי של השנה
"House Tour" הוא שיר של סברינה קרפנטר, המהווה את הרצועה האחת-עשרה באלבום Man's Best Friend (2025).
השיר ידוע בכנותו הבוטה ומשתמשת במונח "House Tour" כמטאפורה מינית מפורשת.
הסגנון המוזיקלי שלו הוגדר כמבוסס ניו ג'ק סווינג.
"House Tour" הוא רצועת פופ אנרגטית הניכרת בשילוב השפעות רטרו מתקופות מגוונות, בדגש על סוף שנות ה-80 ותחילת שנות ה-90. המבקרים תיארו את השיר כדוגמה לפופ מקסימליסטי המשלב סגנונות שונים לכדי יצירה אחת.
השיר סווג כ"סינת'-פאנק בדרגה גבוהה" וכדוגמה ל"דאנס-פופ בסגנון פאולה עבדול".
הוא מכיל נגיעות של ניו ג'ק סווינג המזכירות את יצירותיה של ג'נט ג'קסון, ואלמנטים של פאנק-מונע-R&B המהדהדים את הסגנון של להקות כגון מרי ג'יין גירלז.
העיבוד זכה לשבחים על השימוש ב"מכלול צלילים של תחילת שנות ה-2000", הכולל "כלי הקשה מחודדים, קצב מהיר וליטוש".
הצליל הכללי תואר כ"מבריק וקליל" וככזה ש"מושפע מפרינס".
ההפקה, שבה היו מעורבים בין היתר ג'ק אנטונוף וג'ון ראיין, הוגדרה על ידי אחדים כ"ניסיון המוצלח ביותר של אנטונוף" בז'אנר הניו ג'ק סווינג.
השיר בולט בשימוש במטפורה מורחבת של "סיור בבית" כתיאור סאטירי והומוריסטי למגע מיני.
קרפנטר משתמשת בשורות משחק-מילים מתוחכמות, המציגות את סיור הנכס כמעבר בין "הקומה הראשונה, השנייה והשלישית".
האירוניה המרכזית בשיר היא הכחשת המטפורה על ידי קרפנטר עצמה, שנתפסה כחלק מהבדיחה, שכן הטקסט "מנוקד ברמיזות מיניות ילדותיות" ונועד לשמש כמעין פרודיה על טרופים רווחים בז'אנר.
הקבלה הביקורתית ל-"House Tour" הייתה מעורבת-חיובית, כאשר רוב המבקרים הדגישו את עוצמת ההפקה ואת איכותו המוזיקלית, אך נחלקו באשר לאפקטיביות הליריקה הבוטה והישירה.
השיר נחשב לאחד מרגעי השיא המוזיקליים של האלבום.
הוא זכה לשבחים על היותו "קטע קליט במיוחד" של פופ עוצמתי, וצוין לטובה בזכות שילוב סגנונות הדיסקו והפאנק שבו.
השיר נכלל בין הרצועות הבודדות באלבום בהן "שנינותה של קרפנטר מהירה במיוחד".
מספר מבקרים הגדירו אותו כ"קלאסיקה מיידית של סברינה" וכאחד השירים האהובים עליהם באלבום, על אף הבוטות הלירית.
לעומת זאת, על אף ההפקה המצוינת, נטען כי השיר מכיל "כמה מהטעויות הליריות הגדולות ביותר של האלבום".
הרמיזות המיניות תוארו כ"מגוחכות ובוטות במיוחד", והליריקה עצמה נתפסה לעיתים כ"צפויה" וכ"רדודה".
חלק מהמבקרים מצאו שהשימוש במטפורות מיניות הוא "נוקשה ומביך" ומגיע ל"שיא מייסר" של רמיזות.
"House Tour" נתפס כדוגמה לאופן שבו קרפנטר משתמשת בהפקה מתוחכמת ויוקרתית – בדמות הפאנק-דאנס הרטרו – כדי לעטוף תוכן לירי שנוי במחלוקת.
הוא הוגדר כיצירה שחובה להאזין לה מבחינה מוזיקלית, אך הליריקה שלו עשויה לעורר גיחוך או אי-נוחות עקב ההתעקשות על בדיחה מטפורית אחת מתמשכת.
How To Dismantle An Atomic Bomb (בעברית: איך לנטרל פצצת אטום) הוא אלבום האולפן ה-11 של להקת הרוק האירית U2 שיצא ב-22 בנובמבר 2004 בבריטניה באיילנד רקורדס ויום מאוחר יותר בארצות הברית באינטרסקופ רקורדס.
בדומה לאלבום הקודם שלהם, "All That You Can't Leave Behind" משנת 2000, האלבום מציג רוק מיינסטרימי יותר אחרי שהלהקה התנסתה עם רוק אלטרנטיבי ומוזיקת דאנס בשנות ה-90. הוא הופק על ידי סטיב ליליווייט עם הפקה נוספת של כריס תומאס, ג'קנייף לי, נלי הופר, פלוד, דניאל לנואה, בריאן אינו וקרל גלנוויל.
U2, שחיפשה אלבום עם סאונד חזק יותר אחרי האלבום הקודם שלה, החלה להקליט את "How to Dismantle an Atomic Bom" בפברואר 2003 עם תומאס.
אחרי עבודה של תשעה חודשים, היו ללהקה מספיק חומרים להוציא אלבום, אבל הם לא היו מרוצים מהתוצאות.
לאחר מכן, הלהקה גייסה את ליליווייט כדי שישמש כמפיק בדבלין בינואר 2004. ליליווייט, יחד עם העוזר שלו לי, בילו חצי שנה עם הלהקה בעיבוד מחדש של שירים.
הסולן של U2, בונו, תיאר את האלבום כ"אלבום הרוק הראשון שלנו.
לקח לנו עשרים שנה או מה שזה לא יהיה, אבל זה אלבום הרוק הראשון שלנו."
"How to Dismantle an Atomic Bomb" קיבל ביקורות טובות באופן כללי והגיע למקום הראשון ב-30 מדינות, כולל ארצות הברית, שם האלבום מכר 840,000 עותקים בשבוע הראשון, כמעט כפול מהשיא הקודם של הלהקה.
האלבום והסינגלים שלו זכו בתשעה פרסי גראמי.
זה גם היה האלבום הרביעי הנמכר ביותר ב-2004, עם מכירות של כמעט 10 מיליון עותקים.
האלבום הגיע למקום ה-68 ברשימת 100 האלבומים הטובים ביותר של העשור של רולינג סטון.
בונו הסביר שהוא היה צריך לשאול את עצמו כמה שאלות קשות לפני ההקלטה: "רציתי לבדוק איפה הייתי ואיפה אני.
אז חזרתי אחורה והקשבתי לכל המוזיקה שגרמה לי לרצות להיות בלהקה, הבאזקוקס, סוזי והבנשיז אקו והבאנימן, כל הדברים האלה.
ומה שהיה מעניין היה שאלה הדברים שהרבה אנשים בלהקות מקשיבים להם היום.
אז בדרך מצחיקה, זה הפך אותנו למודרניים לגמרי."
הלהקה רצתה אלבום עם סאונד חזק יותר מאשר אלבומם הקודם "All That You Can't Leave Behind" והתחילה להקליט את "How to Dismantle an Atomic Bomb" בפברואר 2003 עם המפיק כריס תומאס.
אחרי תשעה חודשים, ללהקה היו מספיק שירים לאלבום.
באוקטובר, הם נפגשו בדבלין כדי לעבור על העבודה שלהם.
בונו והגיטריסט דה אדג' חשבו שהאלבום מוכן.
בונו חשב שיהיה אפשר להוציא אותו עד חג המולד.
הבסיסט אדם קלייטון והמתופף לארי מולן ג'וניור התנגדו.
מולן אמר שלא היה קסם בשירים.
קלייטון אמר שב-"All That You Can't Leave Behind" היה רק להיט אחד, "Beautiful Day", ושהוא חושב שאם U2 רוצה להמשיך להיות הלהקה הגדולה בעולם, היא צריכה שלושה או ארבעה להיטים.
הלהקה הביאה את המפיק סטיב ליליווייט כדי לתווך.
אחרי שהם השמיעו לו את האלבום, ליליווייט אמר שנשמע שמשקל העולם נמצא על הכתפיים של האלבום ושאין בו כיף.
אחרי דיונים ארוכים, בונו ודה אדג' השתכנעו שצריך לעבוד עוד על האלבום.
הלהקה נפרדה מתומאס ושכרה את ליליווייט להפיק את האלבום בדבלין בינואר 2004. ליליווייט, יחד עם העוזר שלו ג'קנייף לי, בילו חצי שנה עם הלהקה ועבדו מחדש על השירים.
עוד כמה מפיקים קיבלו קרדיט על האלבום, בניהם דניאל לנואה, בריאן אינו, פלוד, קארל גלנוויל ונלי הופר.
גרסת דמו של האלבום, עותק של דה אדג', נגנבה בזמן שהלהקה הצטלמה למגזין בצרפת ביולי 2004. היא הכילה גרסאות לא גמורות של כמה שירים.
הלהקה הודיעה שאם השירים האלה ידלפו, הם יוציאו את האלבום מיידית בחנות האייטונס.
כמה חודשים לאחר מכן, האלבום השלם הודלף לאינטרנט, אבל הלהקה לא הוציאה אותו מוקדם יותר, למרות הערות קודמות.
כמו "All That You Can't Leave Behind", באלבום הזה U2 חוזרות לרוק ופופ "פשוטים", לפי המוזיקולוגית סוזן פאסט.
קלייטון אמר שהאלבום הוא "מאוד אלבום גיטרה".
הגרסאות המוקדמות ביותר של "Love and Peace or Else" נוצרו בסשנים של ההקלטות של "All That You Can't Leave Behind".
השיר הוא "הפצרה גדולה לשלום".
"Crumbs from Your Table" הוא על מערכת היחסים בין מדינות מערביות ומדינות מתפתחות.
בונו אמר שאין ללהקה זיכרון של כתיבת השיר מכיוון שהם היו שיכורים באותו הזמן.
שם האלבום מגיע מהמילים של השיר "Fast Cars", שהיה זמין רק בכמה גרסאות של האלבום.
U2 שיתפה פעולה עם אפל בשביל יציאת האלבום.
"Vertigo" הופיע בפרסומת טלוויזיה לאייפוד.
בנוסף, גרסה מיוחדת של אייפוד של U2 יצאה בצבעים שחור ואדום כמו בעטיפת האלבום, כולל חתימות חרוטות בלייזר של חברי הלהקה על גב האייפוד.
U2 הופיעה בכמה תוכניות טלוויזיה.
ב-20 בנובמבר 2004, הם הופיעו כאורחים המוזיקליים בסאטרדיי נייט לייב וביצעו את "Vertigo", "Sometimes You Can't Make It on Your Own" ו-"I Will Follow".
ביום יציאת האלבום, יומיים לאחר מכן, U2 הופיעה על גבי משאית שנסעה דרך מרכז העיר של ניו יורק.
צילומים מההופעה הופיעו בווידאו קליפ לסינגל "All Because of You".
הנסיעה הסתיימה בגשר ברוקלין, תחתיו U2 הופיעה ב"הופעה סודית" באמפייר פולטון פרי סטייט פארק.
חלק מהמופע שודר ב-MTV ויצא במיני-אלבום.
הסינגל הראשון "Vertigo" יצא ב-24 בספטמבר 2004, לפני צאת האלבום.
השיר הגיע למקום הראשון בכמה מדינות, כולל בריטניה, הגיע למקום ה-31 במצעד בילבורד הוט 100 ולמקום הראשון במצעד שירי הרוק המודרניים.
הסינגל השני מהאלבום בבריטניה היה "Sometimes You Can't Make It on Your Own" שיצא ב-7 בפברואר 2005. השיר הוא על מערכת היחסים של בונו עם אביו הגוסס.
השיר התחיל במקום הראשון במצעד הסינגלים הבריטי.
"City of Blinding Lights" היה הסינגל השלישי מהאלבום שיצא בבריטניה.
הוא הגיע למקום השני ובילה תשעה שבועות במצעד.
הסינגל השני בארצות הברית היה "All Because of You".
הוא הגיע למקום השישי במצעד שירי הרוק המודרניים ולמקום ה-20 במצעד שירי הרוק המיינסטרימים.
לאחר שהוא שוחרר בבריטניה, הוא הגיע למקום הרביעי ובילה ארבעה שבועות במצעד.
"Original of the Species" יצא כסינגל בארצות הברית.
הוא הגיע למקום השישי במצעד הטריפל איי.
ב-Metacritic, האלבום קיבל ציון של 79 בהתבסס על 26 ביקורות.
לאחר יציאתו ב-24 בנובמבר 2004, האלבום הגיע למקום הראשון ב-34 מדינות כולל ארצות הברית, בריטניה ואוסטרליה.
האלבום מכר תשעה מיליון עותקים ברחבי העולם.
"How to Dismantle an Atomic Bomb" נבחר לאלבום הטוב ביותר של 2014 על ידי USA Today, Paste והניו יורק טיימס.
האלבום הגיע למקום השני ברשימת האלבומים הטובים ביותר של השנה של הלוס אנג'לס טיימס ולמקום הרביעי ברשימת האלבומים הטובים ביותר של השנה של מגזין Q.
הווילג' ווייס דירג אותו במקום השמיני ו-PopMatters דירג אותו במקום ה-25.
"How to Dismantle an Atomic Bomb" והסינגלים שלו זכו בשמונה פרסי גראמי ב-2005 וב-2006. ב-2005, "Vertigo" זכה בקטגוריות שיר הרוק הטוב ביותר, הופעת הרוק הטובה ביותר על ידי צמד או להקה עם שירה והווידאו קליפ הטוב ביותר.
ב-2006, "Sometimes You Can't Make It on Your Own" זכה בקטגוריית שיר השנה ובקטגוריית הופעת הרוק הטובה ביותר על ידי צמד או להקה עם שירה.
"City of Blinding Lights" זכה בקטגוריית שיר הרוק הטוב ביותר.
"How to Dismantle an Atomic Bomb" זכה בקטגוריית אלבום הרוק הטוב ביותר ואלבום השנה.
מפיק האלבום סטיב ליליווייט זכה בקטגוריית מפיק השנה, לא קלאסי.
רולינג סטון דירג את האלבום במקום ה-68 ברשימת האלבומים הטובים ביותר של העשור ואת "Vertigo" במקום ה-64 ברשימת השירים הטובים ביותר של העשור.
בסיבוב ההופעות שנלווה להוצאת האלבום היו 131 הופעות.
סיבוב ההופעות מכר 4,619,021 כרטיסים והכניס 389 מיליון דולר.
לארי מולן ג'וניור - תופים, כלי הקשה, קולות רקע (2)
דניאל לנואה - גיטרה נוספת וגיטרת פאדל סטיל (9), מנדולינה (11)
קארל גלנוויל - כלי הקשה וסינתיסייזרים נוספים (2)
בריאן אינו - סינתיסייזרים (4)
Houses of the Molé ("בָּתֶיהָ של החפרפרת") הוא אלבומה התשיעי של להקת האינדסטריאל מטאל האמריקאית מיניסטרי, אשר יצא בשנת 2004. אלבום זה הוא הראשון מתוך טרילוגיית אלבומי קונספט של הלהקה העוסקים במחאה כנגד ממשל ג'ורג' בוש.
שמו של האלבום, בדומה ל-Dark Side of the Spoon, הוא בחלקו פרודיה על שם של אלבום רוק קלאסי - Houses Of The Holy של לד זפלין, ובחלקו מהווה ככל הנראה מעין כותרת לאלבום הקונספט הזה, כשה"בתים" (הבית הלבן) מרמזים על הקדנציה/קדנציות של ה"חפרפרת", שמייצגת את הנשיא ג'ורג' וו.
כל שמות השירים מתחילים באות W מלבד השיר הראשון שנקרא .No W (כנראה מתוך כוונה ללעוג לג'ורג' בוש הבן, שכינויו הרווח הוא "W") והוא יצא ב-22 ביוני 2002 בארצות הברית, יום אחד לאחר שיצא בשאר העולם.
האלבום יצא קרוב לבחירות לנשיאות ארצות הברית והוא אלבום פוליטי באופן כמעט חסר תקדים לכל הדעות, כשרוב השירים מכילים ביקורת קשה על ג'ורג' וו.
בוש, נשיאה של ארצות הברית באותה תקופה.
הקטע הראשון, למשל, .No W, כולל מספר סימפולים סאטיריים של קטעים מתוך נאומיו של הנשיא בוש, בעיקר כאלו שנגעו במלחמתו בטרור.
מתוך השיר .No W (תרגום מאנגלית):
"אם אלו הם באמת חיים, מדוע הם כל כך בלתי נסלחים, חצי עולם נשפך אל הביוב, החצי השני בדרכו לשם.
ובכן, אם היה לי דולר על כל פעם שהוא צורח: "סימכו עלינו בלבבותיכם ובמחשבותיכם או שתשלמו על זה.
שאלו אותי מדוע אתם חשים מרומים ומופשטים מכל זכויותיכם, לא צריך גאון כדי להסביר זאת היום.
"אתה טועה בכל פעם מחדש, מה גורם לך לחשוב שזו זכותך האלוהית לרצוח אנשים בקרב מיותר, אתה כמו אנס שמביט בקורבן - דמוקרטיה!"
"אני עדיין מחכה, מחכה ליום שבו הוא יצטרך אותי, מבזבז את חיי בארצות הברית, מחכה עד שאמות."
גישה פוליטית זו יצרה חילוקי דעות בקרב המעריצים של מיניסטרי, שחלקם הצביעו בעד הנשיא בוש, חלקם מסכימים עם דעותיו וחלקם חושבים שעל מיניסטרי להתרחק מפוליטיקה.
חלקם גם מאמינים שהפוליטיקה מפריעה לחברי הלהקה להתרכז במוזיקה ולייצר אלבומים באיכות טובה.
לעומתם, מעריצים אחרים טוענים שמיניסטרי הייתה בין כה וכה להקה פוליטית במשך שנים רבות, עם דעות מוצהרות בגנותו של ג'ורג' בוש האב, המלחמה בסמים ומלחמת המפרץ הראשונה.
מעריצים אלו גורסים גם שמוזיקה, כביטוי לדעותיו ולרגשותיו של האמן, לעיתים תגלוש בהכרח לפסים פוליטיים וגינוי של דעה כנה שמביע האמן גובל בצנזורה.
How High the Moon הוא סטנדרט פופולרי אצל נגני ג'אז, שנכתב על ידי נאנסי המילטון והולחן על ידי מורגן לואיס.
הסטנדרט הופיע לראשונה במחזמר של ברודוויי Two for the show בשנת 1940, שם הוא שרו אותו אלפרד דרייק ופראנסס קומסטוק.
הבסיס ההרמוני של הקטע, מהווה את הבסיס של קטעי בי בופ, כולל אורינתולוגיה מאת צ'ארלי פארקר קטע שנחשב ליצירת מופת של הבופ ומאבני היסוד של סוגה זו.
ההקלטה המוקדמת ביותר של הקטע היא של בני גודמן והתזמורת שלו, מ-7 בפברואר 1940. בשנת 1947 הביצוע של סטן קנטון והביג בנד שלו זכה להצלחה מרשימה, וכיכב בראש רשימת הלהיטים במשך תשעה שבועות.
גם הביצוע של לס פול ומרי פורד מינואר 1951 הצליח מאוד, ונהיה לאחד מסימני ההיכר של שניהם.
גם זמרת הג'אז אלה פיצג'רלד ביצעה את הקטע עשרות, אם לא מאות פעמים, והוא נהיה לאחד מהשירים הכי מזוהים עמה.
היא לראשונה הופיעה עם הקטע בשנת 1947 בקרנגי הול.
בסוף אותה השנה היא גם הקליטה את השיר לראשונה.
ביצוע שלה מ-1960 ששוחרר באלבום אלה בברלין זכה להיכנס היכל הכבוד של פרסי גראמי.
גם גרסתה מ-1966 נחשבת לשם דבר, בזכות האלתור הארוך והמיוחד שבאמצע השיר.
מלבד כל אלה, ישנם ביצועים רבים מאוד לשיר.
בין האמנים שהקליטו אותו ניתן למנות למשל את לואי ארמסטרונג, צ'ט בייקר, דייב ברובק, נט קינג קול, דיוק אלינגטון, דיזי גילספי, ליונל המפטון, בני גודמן, ג'ין קרופה, אניטה או'דיי, סטפן גרפלי ועוד.
Houses Of The Holy הוא האלבום החמישי של להקת הרוק הבריטית לד זפלין שיצא לאור בשנת 1973.
שם האלבום הוא שם שיר שהוקלט בשביל האלבום, אך לבסוף לא יצא לאור עד יציאת האלבום הבא של הלהקה Physical Graffiti בשנת 1975.
האלבום היווה תפנית סגנונית בקריירה של הלהקה.
קטעי הנגינה בגיטרה קיבלו גוון כבד יותר כשהשפעת סגנון הבלוז החלה להתפוגג, ופירוש המלל בשירים קיבל תפנית לכיוון מיסטי.
האלבום הציג סגנונות שלא היו קיימים באלבומים קודמים.
למשל, השיר D'yer Mak'er מבוסס על מוזיקת הרגאיי, No Quarter מציג פן של רוק מתקדם בעוד The Crunge הוא מחוות פאנק לג'יימס בראון.
השיר שחותם את האלבום, The Ocean, הוקדש למעריצים הרבים שהגיעו להופעות של הלהקה.
מקורו של שם השיר D'yer Mak'er בבדיחה לונדונית שבה ברנש מספר לחברו שאשתו נסעה לחופשה.
"לא, היא נסעה מרצונה החופשי".
האלבום היה האחרון של הלהקה בשיתוף חברת ההקלטה Atlantic Records.
לאחר מכן, בשנת 1974, החלה הלהקה בפיתוח חברת הפקות פרטית משלהם - Swan Song Records.
אלבום זה הוא האלבום היחיד של הלהקה שכלל את כל מילות השירים שבתוכו.
בשנת 2003 האלבום דורג במקום ה-149 ברשימת 500 האלבומים של כל הזמנים של המגזין רולינג סטון.
עיצוב העטיפה של האלבום הוא בהשראת הספר קץ הילדות, רומן מדע בדיוני מאת ארתור סי.
זהו קולאז' של מספר תמונות שצולמו בסוללת הענק, אתר מורשת עולמית בצפון אירלנד, בידי הצלם אוברי פאוול מחבורת המעצבים "היפנוסיס".
תהליך הצילום עצמו היווה פרשה אומללה.
במהלך כל בוקר במשך שבוע שלם הזריחה המבוקשת לא הופיעה בצילומים כתוצאה של גשם מתמשך ועננים, והרבה מהמודלים לעבודה המוגמרת לא היו בשימוש.
תוצאות הצילום לא היו מספקות, אך אפקטים מקריים של גיוון במהלך ההפקה המאוחרת יצרו עטיפת אלבום קסומה באופן בלתי צפוי.
בתחילה האלבום יצא לאור עם רצועת נייר שנכרכה סביבו ועליה היה מודפס שם הלהקה והאלבום.
בשביל לפתוח את האלבום היה צריך לקרוע את הניר או להסירו.
רצועה זו הסתירה את ישבני הילדים שעל העטיפה מטעמי צנזורה.
אף על פי כן, האלבום הוחרם ולא היה נגיש בספרד ובמדינות אחדות בארצות הברית במשך מספר שנים.
עטיפת האלבום דורגה במקום השישי ברשימת "50 עטיפות האלבומים של כל הזמנים" של ערוץ VH1.
The Crunge (פייג'/ פלאנט/ ג'ונס/ בונהם)- 3:43
ג'ימי פייג' - גיטרה חשמלית, גיטרה אקוסטית והפקה.
רוברט פלאנט - שירה ומפוחית.
How To Be Shy הוא אלבום האולפן הראשון של הזמר שי נובלמן.
האלבום הופק על ידי שי נובלמן ועל ידי גיטריסט להקת רוקפור, ברוך בן יצחק, במימון עצמי.
יוצרו נבחר ל"זמר השנה" על ידי מספר מבקרי מוזיקה, בסיכומי אותו עשור, כמו גם ב"תגלית השנה" וב"אלבום השנה".
את מרבית שירי האלבום כתב נובלמן כשהתגורר בלונדון בין השנים 1996 ל-2000. נובלמן היה דמות פעילה במועדוני הרטרו - סיקסטיז והמודז, וככזה הושפע מהמוזיקה שהוקלטה באנגליה בשנות השישים על כל גווניה.
בשנת 1997 כשהגיע לחופשה בישראל הקליט עם חברי להקת רוקפור את שיריו Mr.
Kluger (שנכתב אודות ממציא פטנטים סהרורי עמו עבד כשוליה) ו-Nightmare In An Army Camp.
בלונדון, הוא הופיע עם להקה שכללה את הבסיסט האנגלי רוברט וויטמור והמתופף הישראלי רן לוי.
בהופעות אלו החל לנגן שירים שעתידים להיות מוקליטים לאלבומו הראשון כגון: (Really Have To Go, Spring B# (Stevie Winwood.
נובלמן סיפר כי קיבל תמיכה והשראה ממוזיקאי העבר הישראלי, ג'ראר קמינסקי, דמות מובילה בתחום להקות הקצב הישראליות בשנות השישים, שבביתו שכר חדר בתקופה ההיא.
בשנת 1999 הקליטו נובלמן ולהקתו (שנקראה אז Oracle) ביחד עם המתופף האנגלי Mole שהחליף את לוי, את השירים Sad Song Happy Song ו-Lonely Boy.
דיסק דמו עם ההקלטות נבחר על ידי המגזין המוזיקלי האנגלי השבועי Melody Maker כדמו השבוע, דבר שעודד את נובלמן להקליט אלבום שלם משיריו.
עוד בטרם שב ארצה הוא צילם קליפ בברלין לשירו Sad Song Happy Song, שביים פלוריאן גיפר, חברו לספסל הלימודים באוניברסיטה.
כשנובלמן שב לישראל בתחילת שנת 2000 הוא החל להופיע כשהוא מלווה עצמו עם גיטרה אקוסטית ופותח באופן קבוע את הופעותיה של להקת רוקפור.
על שירי האלבום עבד עם מרבית מחברי להקה זו ובייחוד עם ברוך בן יצחק ששימש יחד עמו כמפיק המוזיקלי.
אחד מהדברים המאפיינים את האלבום הוא הניגוד הבולט בין הטקסטים הפסימיים ללחנים האופטימיים.
נובלמן הסביר כי זה נבע מהבדידות המסוימת בה חש בלונדון.
האלבום הושפע רבות ממוזיקת שנות השישים ובביקורות שקיבל מאוחר יותר צוינו חלק מההשראות: הביץ' בויז, פול מקרטני, סיד בארט, סקוט ווקר ולהקות פאוור פופ מהסבנטיז דוגמת: באדפינגר, הרספבריז וביג סטאר.
שני סינגלים מתוכו יצאו לרדיו: Sad Song Happy Song ו-Lonely Boy, שניהם זכו להשמעות בתחנות רדיו, נכללו לתקופה קצרה ברשימות השידור של תחנת הרדיו "גלגלצ" וקיבלו יחס בעיקר בתוכניותיהם של יואב קוטנר ותוכנית "הקצה" של אייל פרידמן.
How To Be Shy יצא לחנויות בחודש יוני 2001. אבי אפרתי ממקומוני ידיעות אחרונות כתב כי "נובלמן הוא הדבר הכי מאיר ומשמח שקרה בשנה האחרונה בפופ הישראלי" עדי גולד כתב ב-ידיעות אחרונות שנובלמן "הוא יוצר שירים מחונן ומהכותבים היחידים כאן שהצליח לפענח את סוד הקסם של השיר בן שלוש הדקות".
בשנת 2001 נבחר האלבום על ידי המבקר של מגזין המוזיקה האמריקאי "רולינג סטון" ריצ'י אונטרבגר לאחד מעשרת האלבומים של השנה, תוך נימוק "מחייה פופ סיקסטיז פסיכדלי מישראל, מבלי להיות חקייני".
"נובלמן הוא אחד מ-25 האומנים הבינלאומיים שיכולים לכבוש את אמריקה" הוסיף בראד קני במגזין האמריקאי, Alternative Press.
How Do U Want It הוא שיר היפ הופ של הראפר האמריקאי, טופאק שאקור.
בשיר משתתפים הצמד K-Ci and JoJo והוא יצא בתור הסינגל השלישי מתוך אלבום הסטודיו של שאקור, All Eyez on Me.
השיר, שהיה איי-סייד כפול לסינגל California Love, זכה להצלחה רבה כשהגיע למקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100 ולמקום ה-17 במצעד הסינגלים הבריטי בשנת 1996.
בשיר יש סמפול משירו של קווינסי ג'ונס Body Heat, כשם האלבום שהוציא בשנת 1974. השיר הופיע גם באלבום הלהיטים הגדולים של שאקור, Greatest Hits.
לקליפ צולמו 3 קטעי וידאו: שניים מהם צולמו באותו סט עבור הסינגל באפריל 1996, והופקו על ידי טרייסי "D" רובינסון.
שני קליפים אלו נבדלים לפי "דירוג ה-MPAA", כשאחד מהם נחשב לבעל תכנים למבוגרים בלבד.
הקליפ מתאר מסיבת סקס פרועה עם ג'קוזי, שור מכני לרכיבה, רקדנית בכלוב ועמוד חשפנות.
כל השחקנים לבושים בתלבושות של תקופת הרנסאנס, למרות שבקליפ השני הבגדים הוסרו.
בגרסה השלישית והנקייה לקליפ מופיעה לימוזינה הזהה לזו שבקליפ המקורי, מלבד האנשים שבקליפ זה לבושים.
הגרסה השלישית היא כאשר השחקנים נמצאים במופע, רובם על הבמה, כשבקליפ זה מופיע גם שוק ג'י מהרכב דיגיטל אנדרגראונד שבה היה טופאק שותף.
"How Deep Is Your Love" (בעברית: "עד כמה עמוקה אהבתך") הוא שיר פופ של להקת הבי ג'יז שיצא בספטמבר 1977 כסינגל ושימש בסופו של דבר כחלק מפסקול הסרט "שיגעון המוזיקה" בכיכובו של ג'ון טרבולטה.
השיר הגיע למקום השלישי במצעד הבריטי והאוסטרלי, והתברג במקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100 האמריקאי ב-24 בדצמבר 1977, ונשאר בעשרת הגדולים למשך 17 שבועות (מה שנחשב אז לשיא).
השיר זכה לגרסת כיסוי על ידי להקת הבנים הבריטית טייק ד'את, באלבום שיצא בשנת 1996 עם להיטיהם, ושהה מצעד הסינגלים הבריטי במקום הראשון במשך שלושה שבועות.
השיר נמצא במקום ה-366 ברשימת 500 השירים הגדולים בכל הזמנים שערך המגזין "רולינג סטון" בסוף שנת 2004.
השיר זכה בפרס הגראמי בשנתו ה-20 שנערך ב-23 בפברואר 1978 על "הביצוע הטוב ביותר של להקה בתחום הפופ".
השיר גם זכה למועמדות עבור "השיר המקורי הטוב ביותר" בפרס גלובוס הזהב שנערך ב-28 בינואר 1978.
במהלך השנים השיר זכה לגרסאות כיסוי רבות, מלבד הגרסה המוצלחת של טייק ד'את, שהבולטות שבהן הם בביצועים של מייקל בובלה משנת 2010, En Vogue משנת 2003, ו-The Temptations משנת 2007.
בשנת 2025 הזמר פרינס רויס הגיע למקום הראשון במצעד האיירפליי הלטיני של בילבורד עם השיר בגרסת בצ'אטה דו-לשונית.
ארגוןרשימהמיקוםמקורבילבורד500 שירי הפופ של כל הזמנים260
בשנת 1983 הבי ג'יז נתבעו על ידי רונלד סלה (Ronald Selle), כותב שירים משיקגו שטען כי האחים גיב גנבו חומר מלודי מאחד משיריו "Let It End" והשתמשו בו ב-"How Deep Is Your Love".
בשלב הראשון הב' ג'יז הפסידו במשפט ואחד המושבעים ציין כי הם לא הצליחו להציג עדות של מומחה שתפריך את טענת התובע כי לא ייתכן ששני השירים נכתבו באופן עצמאי.
אולם פסק הדין בוטל לאחר מספר חודשים.
HowToBasic (בתרגום חופשי לעברית: איך ל...
בסיסי) הוא יוטיובר אוסטרלי שהתפרסם בזכות הערוץ ההומוריסטי הקיצוני שלו, "HowToBasic".
נכון לפברואר 2023 לערוץ שלו יש מעל 17.2 מיליון משתמשים רשומים, סך הכול 338 סרטונים שפורסמו, לסרטון הנצפה ביותר שלו יש מעל 141 מיליון צפיות, ויש לו כ-3,629 מיליון צפיות באופן מצטבר.
HowToBasic הקים את הערוץ שלו ב-8 בדצמבר 2011 כשהעלה את סרטונו הראשון, "How To Pick Up an Umbrella" ("איך להרים מטרייה").
זהו סרטון באורך 4 שניות שבו הוא מרים בידו השמאלית מטרייה.
הוא המשיך עם סרטונים קצרים והומוריסטיים אלו עד אשר ב-19 באפריל 2012 העלה את הסרטון "How To Make Instant Noodles" ("איך לעשות אטריות אינסטנט"), שבו הוא מכין אטריות מ"מנה חמה" על השיש במטבח שלו, ולאחר מכן שובר ביצה בעזרת ידו.
מאז, ברוב סרטוניו הוא שובר מספר ביצים בתור מסורת קבועה.
ב-23 באפריל 2012 הקים את הערוץ המשני "HowToBasic2", וב-24 במאי 2012 העלה סרטון פספוסים, שבו, לאחר שסיים לצלם סרטון, מחליק HowToBasic בטעות על תרנגולת כשניסה לבעוט בה.
נכון ל-7 במרץ 2016, ל-HowToBasic יש כ-6.79 מיליון מנויים ונכון ל-5 באוקטובר 2021 הערוץ עומד על 16.7 מיליון מנויים.
בסרטונו "How To Make a Krabby Patty" ("איך להכין קציצת סרטן") שעלה ב-13 באוקטובר 2013, HowToBasic מכין כביכול "קציצת סרטן" מסדרת האנימציה האמריקאית "בובספוג מכנסמרובע" של סטיבן הילנבורג.
באותו יום, בערוצו של היוטיובר האוסטרלי מקס סטנלי עלה סרטון שבו מקס סטנלי עצמו בהופעת אורח של HowToBasic אוכל את קציצת הסרטן שהכין HowToBasic בסרטון שלו.
הדבר מאשש ש-HowToBasic ומקס סטנלי גרים קרוב אחד לשני.
בסרטון שהעלה מילר, בשם "ULTIMATE ICE BUCKET CHALLENGE" ("אתגר דלי הקרח האולטימטיבי") ציין מילר כי HowToBasic איתגר אותו.
ייתכן ש-HowToBasic משתתף באותו סרטון.
ב-13 בנובמבר 2015 הועלה לערוצו של מילר הסרטון "Hair Cake" ("עוגת שיער") שבו משתתפים מילר, סטנלי, HowToBasic והיוטיובר איאן "iDubbbz".
ב-24 במרץ 2018, לכבוד 10 מיליון מנויים העלה HowToBasic את חשיפת הפנים שלו בהשתתפות מיכאל סטיבנס (Vsauce), ווראון (העוזר שלו), MaxmoefoePokemon ואלי הכרוב.
בסרטונים, HowToBasic מצלם מנקודת מבטו עם ידו הימנית.
הוא מסתובב בביתו ערום חלקית (לבוש תחתון בלבד) ואף באחד מסרטוניו הסתובב ללא מכנסיים במכולת השכונתית.
כמעט בכל סרטון שהוא מצלם, HowToBasic שובר ביצה או ביצים רבות (לפעמים מדובר בבננה), בין אם בהטחתן על חפצים ומשטחים ובין אם על ידי מעיכתן על ידי ידו השמאלית.
בסרטוניו, HowToBasic יוצר בלאגן גדול בביתו: הוא מפזר אוכל רב על הרצפה ובמטבח בעיקר, ונוזלים שונים כמו חלב, שבו הוא משתמש לרוב כדי ליצור קיא.
HowToBasic אמר כי ניקיון האי-סדר שהוא יוצר בביתו אורך כשעה.
הערוץ מטעה במכוון את הצופים בפעם הראשונה כדי להאמין שזהו ערוץ 'כיצד לבצע' (How-to), עם כותרות, תמונות ממוזערות, תיאורים, וכן תיאור כללי של הערוץ, בטענה שהסרטונים שלו משמשים כמדריכים בנושאים שונים, עם דגש מיוחד על בישול (אשר הופכת פחות בולטת מאוחר יותר בהיסטוריה של הערוץ).
HowToBasic ספג ביקורת קשה כלפי היחס שלו לאוכל – בכל סרטון הוא מבזבז כמות עצומה של אוכל לתוך בלאגן גדול שאחריו הוא צריך לנקות ולזרוק את הכול לפח.
HowToBasic טוען כי הוא משתמש רק במזון שפג תוקפו.
הוכחה לכך היא בסרטונו "How To Get High" ("איך להתמסטל") שבו הוא פותח שקית אטומה של חסה וניתן לראות בקושי רב את תאריך התפוגה.
למרות זאת, בסרטונו "How to Fight a Chicken" ("איך להילחם נגד תרנגולת"), נראה בסרטון שיש בבעלותו לול תרנגולות בחצר האחורית שלו.
דבר זה אומר שרוב הביצים שלו הן טריות ולכן הוא מבזבז כמות עצומה של ביצים ראויות למאכל.
מספר יוטיוברים ניסו לחשוף את זהותו של HowToBasic, אך כל ההוכחות התבררו כמזויפות.
היוטיוברים היחידים היודעים את זהותו של HowToBasic וחשפו על כך בציבור הם ג'ורג' מילר, איאן קארטר ומקס סטנלי.
היוטיובר ג'ק דאגלס טוען כי HowToBasic היה השותף שלו לחדר בקולג' ושמו דארן קאנינגהאם .
House of Gold הוא סינגל מסוגת הפופ רוק, שנכתב על ידי חברי הלהקה האמריקאית Twenty One Pilots.
השיר הועלה ליוטיוב ב-6 באוגוסט 2013. שני קליפים בוימו עבור השיר הזה; הקליפ הראשון בוים על ידי מארק אשלמן, בעוד שהקליפ השני בוים על ידי ווארן קומרס.
לפי דבריו של טיילר ג'וזף, הוא כתב את השיר הזה בהקדשה לאימו, קלי ג'וזף.
השיר קיבל את תואר הפלטינה בארצות הברית.
לפי דבריו של ג'וש דאן (מתופף הלהקה), הקליפ השני בוים בחווה של ויל סמית' שנמצאת קרוב ללוס אנג'לס, קליפורניה.
ישנם הטוענים כי זהו שקר.
מצעדים ודירוגים (2014) מיקומי שיא מצעד שירי הרוק 38 מצעד הרוק איירפליי 18 מצעד השירים האלטרנטיביים 10
מצעדי סוף שנה (2014) מיקומי שיא מצעד השירים האלטרנטיביים 42
מדינה תאריך יציאה פורמט חברת תקליטים עולם 2 באוקטובר 2013 הורדה דיגיטלית • סטרימינגFueled by Ramen
How Do You Do (בעברית: מה שלומך) הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת הקולומביאנית שאקירה, מתוך אלבום האולפן השביעי שלה, Oral Fixation, Vol.
2. השיר יצא לאור בספטמבר 2005, והועלה לאייטונס תחת המארז Oral Fixation, Vol.
עם יציאת השיר יצא גם הסינגל הראשון והפותח מתוך האלבום, "Don't Bother".
השיר נכתב על ידי שאקירה, והופק על ידי שאקירה, לסטר מנגז וגוסטבו סראטי.
מספר רב של מדינות מוסלמיות צנזרו לחלוטין את השיר, מכיוון שהמילים בו מעלות ספק לגבי קיומו של אלוהים.
בנוסף, גם עטיפת האלבום שונתה; בגרסה המקורית נראית שאקירה עם בטן וכתפיים חשופות, ובגרסה המצונזרת היא מכוסה בעלים מהכתפיים ומטה.
השיר כולל מזמורים מדתות שונות דוגמת יהדות, אסלאם ונצרות, דבר ששאקירה אמרה על כך ש"שלושת המזמורים אומרים בעיקרון את אותו הדבר: הם מבקשים סליחה".
בשל הצנזורה והביקורות המעורבות שהופנו כלפי השיר, הזמרת הופיעה עם השיר פעם אחת בלבד, והוא לא נכלל כחלק מרשימת השירים שנכללו בסיבוב ההופעות הרביעי שלה, "Oral Fixation Tour".
ההופעה היחידה שבה הופיעה שאקירה עם השיר הייתה בליסבון, שבפורטוגל, ב-26 במאי 2006, שם השיר נכלל כשיר ה-8 בסדר רשימת השירים.
House of Balloons הוא מיקסטייפ הבכורה של הזמר הקנדי דה ויקנד.
המיקסטייפ יצא לאור ב-21 במרץ 2011 והיה זמין להורדה בחינם מהאתר הרשמי של הזמר.
כשנה לאחר יציאת האלבום, הוציא דה ויקנד אלבום קומפילציה שנקרא Trilogy וכלל את "House Of Ballons" כחלק הראשון, ובנוסף את שני המיקסטייפים הנוספים שהוציא דה ויקנד, "Thursday" ו-"Echoes of Silence".
בספטמבר 2013, חשף דה ויקנד ש"בית הבלונים" הוא מקום אמיתי, והוא נמצא בשדרת ספנסר 65 בטורונטו, קנדה.
עטיפת האלבום דורגה במקום ה-41 ברשימת "50 עטיפות אלבומי הפופ הטובים ביותר ב-5 השנים האחרונות" שנערך על ידי מגזין Complex.
How I'm Feeling Now (בעברית: "איך אני מרגישה עכשיו") הוא אלבום האולפן הרביעי של הזמרת-היוצרת הפופ הבריטית צ'ארלי XCX.
האלבום יצא לאור ב-15 במאי 2020, על ידי חברות התקליטים אטלנטיק רקורדס ואסיילום רקורדס.
הסינגל הראשון מהאלבום, "Forever", יצא לאור ב-9 באפריל 2020.
תהליך הפקת האלבום היה בשיטת "do-it-yourself", כאשר צ'ארלי עירבה את מעריציה בתהליך הקלטת האלבום עצמו.
ההקלטה ושמו של האלבום נוצרו יחד בהשראת מגפת הקורונה.
ב-13 בספטמבר 2019, הוציאה צ'ארלי את אלבום האולפן השלישי שלה, Charli.
לאחר מספר חודשים חשפה כי לא תוציא מהדורת דלוקס לאלבום מאחר שהחלה לעבוד על פרויקט חדש.
זמן קצר לאחר מכן, ב-24 בנובמבר, צ'ארלי הודיעה בחשבון הטוויטר שלה כי היא מתכוונת להקליט שני אלבומים חדשים במהלך 2020, אשר צפויים לצאת במהלך 2021.
ב-6 באפריל 2020, הודיעה צ'ארלי באמצעות אפליקציית Zoom שהיא תעבוד על אלבום חדש בתקופה זו, שיקרא "How I'm Feeling Now".
במהלך שיחה באפליקציה זום, צ'רלי הודיעה כי האלבום יצא ב-15 במאי 2020.
ב-9 באפריל, הודיעה צ'רלי כי הסינגל "Forever" יצא לאור באותו היום.
הגרפיקה הרשמית של "Forever" בוצעה על ידי האמן האמריקני סת' בוגרט.
שתי יצירות אמנות נוספות שוחררו גם עבור "Forever - אחת בוצעה על ידי האמנית הצרפתייה Regards Coupables ואחת בוצעה על ידי הזמרת האמריקאית קרוליין פולצ'ק.
ב-23 באפריל יצא הסינגל השני "Claws", ולאחר מספר ימים יצא גם הווידאו קליפ של השיר.
ב-30 באפריל צ'רלי הכריזה בחשבון הטוויטר שלה על רשימת הרצועות החלקית לאלבום וכי השיר "Party 4 U", הוא המועדף עליה עד כה אשר לא היה אמור להיכלל באלבום.
רשימת הרצועות המלאה ועטיפת האלבום נחשפו ב-13 במאי.
בפברואר 2025, השיר "Party 4 U" הפך לוויראלי ברשת החברתית טיקטוק.
בעקבות כך, ב-13 במאי 2025 הוא נשלח באופן רשמי לתחנות הרדיו הפופ בארצות הברית, מה שהפך אותו לסינגל הרביעי מהאלבום.
צ'ארלי הוסיפה גם את השיר לרשימת השירים בסיבוב ההופעות של Brat Tour.
ב-15 במאי 2025, במקביל ליציאת 5 שנים לאלבום, הוציאה לו קליפ רשמי.
מגזין Genius דירג את האלבום במקום ה-10 ברשימתם "25 האלבומים הטובים ביותר של 2020 עד כה".
מדינהתאריך יציאהפורמטחברת תקליטיםמקורעולם15 במאי 2020הזרמת מוזיקה • הורדה דיגיטליתאטלנטיק • אסיילום רקורדס
"House of Mystic Lights" (בעברית: "בית מאורות מיסטיים") הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת ההולנדית סי.
הוא יצא לאור במרץ 1988, בהוצאת חברות התקליטים הנסה רקורדס ואריולה רקורדס, כסינגל הראשון והיחיד מתוך אלבום הלהיטים, Diamonds: Her Greatest Hits.
השיר הגיע למקום השביעי במצעד השירים שבספרד.
לאחר שהלהיט "Soul Survivor", יצא כסינגל האחרון מתוך אלבומה השלישי Like a Hurricane, הוחלט להוציא את השיר הזה כסינגל שלא מתוך האלבום, אלא כסינגל מתוך אלבום הלהיטים שהוציאה בהמשך.
העבודה המשותפת בין קאץ' לבוהלן בפעם הזו, הייתה אחת מהפעמים האחרונות בהן עבדו יחד, עד להיפרדותם בשנת 1989.
הווידאו קליפ הרשמי של השיר הועלה לערוץ היוטיוב של סי.
קאץ' ב-20 בדצמבר 2010, כמה עשורים לאחר צאתו המקורית.
הרזולוציה של הקליפ הייתה באיכות של הפרדה גבוהה, במסגרת העלאת רוב הקליפים של סי.
בקליפ, ניתן לראותה כשהיא מבלה בפארק שעשועים.
הופעה של השיר שהועלה ליוטיוב ביולי 2015, הצליחה לצבור ארבעה מיליון צפיות, בעוד הופעה נוספת שעלתה ליוטיוב צברה שני מיליון צפיות.
אזורתאריך יציאהפורמטחברת תקליטיםמקורכלל העולםמרץ 1988תקליט 7 אינץ' • תקליט 12 אינץ'הנסה • אריולה
How Big, How Blue, How Beautiful (בעברית: כמה גדול, כמה כחול, כמה יפה) הוא אלבום האולפן השלישי של הלהקה הבריטית פלורנס אנד דה משין.
האלבום יצא לאור ב-29 במאי 2015 על ידי חברת התקליטים איילנד רקורדס.
מדינהתאריך יציאהפורמטחברת תקליטיםמקורעולם29 במאי 2015תקליט • תקליטור • הורדה דיגיטלית • הזרמת מוזיקהאיילנד רקורדס
"How Deep Is Your Love" (בעברית: "כמה עמוקה אהבתך") הוא שיר של הדי ג'יי והמפיק המוזיקלי קלווין האריס, והטריו הבריטי Disciples.
השיר פורסם ב-17 ביולי 2015. בשיר מתארחת הזמרת והפזמונאית הנורווגית אינה רולדסן, שביצעה את השיר.
הסינגל זכה לביקורות חיוביות בדרך כלל, זכה להצלחה מסחרית, והגיע לעשירייה הפותחת במצעדי 22 מדינות, בהם מקום שני במצעד הסינגלים הבריטי, ומקום ראשון באוסטרליה, בלגיה, יוון, הולנד ורוסיה.
ב-3 ביוני 2015 הכריז האריס על שיתוף פעולה מתקרב עם שלישיית ההפקה הבריטית Disciples.
השיר דלף ב-15 ביולי 2015, יומיים לפני צאתו הרשמית.
האריס הודיע לרדיו KISS-FM כי בעקבות שחרורו של Motion, הוא רוצה לעשות משהו אחר, משהו קצת שונה.
הוא תכנן לפרסם סינגל לקיץ, כיוון שעבר הרבה זמן מאז עשה זאת בפעם הקודמת, "התגעגעתי לתחושה שיש שיר חדש בקיץ".
How Deep Is Your Love הוא שיר דיפ האוס, ותואר כבעל "מנגינה אופטימית", המכילה "מריטות בס ואקורדי פסנתר".
היידן מנדרס ממגזין ניילון טענה כי השיר הושפע מז'אנר היורודאנס של שנות ה-90, והשוותה אותו למוזיקה של צמד המוזיקה האלקטרונית Disclosure.
הקליפ הנלווה לשיר, בבימויו של אמיל נאוה, עלה לראשונה לטיידל ב-4 באוגוסט 2015, ויצא לשאר המקומות יומיים לאחר מכן, ב-6 באוגוסט 2015. בקליפ משתתפת הדוגמנית האמריקאית ג'יג'י חדיד.
הצילומים התקיימו במאליבו, קליפורניה בסוף יוני 2015. הסרטון מתחיל בג'יג'י, השוכבת על שולחן עליו, ממנו היא קמה ועוברת במסדרון למסיבה עם נשים הלבושות בביקיני.
בסצנה אחרת בקליפ, ג'יג'י מוצאת את עצמה על סירה בים לצד אופנועי ים.
בהמשך היא מועברת לבריכה, בה היא צוללת ומורידה את בגדיה, ולאחר מכן עוברת לחדר מסיבות אחר.
בהמשך היא מוצגת כאשר אופנועים נוסעים סביבה.
הסרטון מסתיים בכך שג'יג'י יוצאת מחדר המסיבות.
הקליפ זכה בפרס הווידאו האלקטרוני הטוב ביותר בטקס פרסי המוזיקה של MTV לשנת 2016.
נכון לספטמבר 2020, זכה הקליפ ליותר מ-1.38 מיליארד צפיות ביוטיוב.
בספטמבר 2015, הזמר האמריקאי צ'ארלי פות' ביצע קאבר לשיר ברדיו 1 של ה-BBC, והגרסה נכללה באוסף הלייב רדיו 1 של ה-BBC.
גם הצמד הסלובני Maraaya ביצע גרסת כיסוי לשיר, שעלה לערוץ היוטיוב שלהם.
כחלק מהסט-ליסט של סיבוב ההופעות שלה, Anti World Tour, סימפלה ריהאנה את How Deep Is Your Love במהלך ביצוע השיר We Found Love.
מדינה תאריך פורמט חברת הקלטות מדינות שונות 17 ביולי 2015 הורדה דיגיטליתדקונסטרקשן, פליי איי, קולומביה איטליה רדיו להיטים עכשוויים סוני מיוזיק אנטרטיינמנט
"" (בעברית: "איך אתה ישן?") הוא סינגל שהוקלט על ידי האישיות סם סמית'.
השיר נכתב על ידי סמית', סוואן קוטצ'ה, מקס מרטין ואיליה סלמנזדה (אשר גם הפיק את השיר).
השיר הוא הרצועה השנייה במהודרת הבונוס של האלבום Love Goes.
הקליפ בוים על ידי גרנט סינגר ופריס גבל.
בקליפ, ניתן לראות את סמית' עם להקת בנים אשר לבושים ללא חולצה, תוך שהם רוקדים.
"" (מוכר כ-"My Life Flows On in Endless Song") הוא שיר עם אמריקאי שנוצר במקור כמזמור נוצרי על ידי השר הבפטיסטי האמריקאי רוברט וודסוורת' לורי.
השיר מצוטט ומוזכר לעיתים קרובות, אם כי בטעות, כפזמון קוואקרי או שייקר מסורתי.
הלחן והטקסט המקורי שלו מופיעים בכמה מזמורים ואוספי שירים, הן בצורתם המקורית והן בצורה מתוקנת שמשמיטה את רוב התוכן הנוצרי המפורש ומכילה תוספת מחודשת.
הפרסום הידוע הראשון של מילות השיר אירע ב-27 באוגוסט 1868 בThe New York Observer, בשם "Always Rejoicing".
"" הוקלט מחדש בשנת 1990, על ידי הזמרת-יוצרת והמוזיקאית האירית אניה, עבור אלבום האולפן השלישי שלה, Shepherd Moons.
השיר יצא לאור שנה לאחר שהוקלט, על ידי חברת התקליטים האחים וורנר, כסינגל השני מתוך, Shepherd Moons.
הוא הופץ על גבי תקליט 12 אינץ'.
השיר זכה להצלחה במצעדי השירים והגיע למקום ה-32 במצעד הסינגלים הבריטי.
אניה וחברת התקליטים שלה נתבעו על הפרת זכויות יוצרים על ידי סנגה מיוזיק בע"מ על הקלטת השיר מכיוון שהיא כינתה אותו בטעות כ"מזמור שייקר מסורתי", ובכך הניחה שהוא נחלת הכלל.
לאחר דיונים ושינויים מסוימים, הוחלט כי אניה לא תצטרך לשלם תמלוגים עליו, תוך תיקון הדברים שהיו צריכים לתקן.
בווידאו קליפ ניתן לראות את אניה שרה בכנסייה באזור הכפרי גווידור.
הקליפ כולל קטעי ארכיון של אישים פוליטיים כמו נלסון מנדלה ובוריס ילצין, בין היתר, והתייחסויות למלחמת המפרץ ולרעב.
בין היתר, כלל הקליפ אזכור לגנאדי ינאייב, פוליטיקאי רוסי, קומוניסט, שמרני דוקטרינרי, שעמד בשנת 1991 בראש הפיכת ינאייב להפלת שלטונו של מיכאיל גורבצ'וב.
אזורתאריך יציאהפורמטחברת תקליטיםמקורכלל העולם1991תקליט 7 אינץ'האחים וורנר
במרוצת השנים הקליטו את השיר עשרות אמנים ואמניות, כדוגמת:
כריס טומלין באלבומו, See the Morning.
House of Style היא תוכנית טלוויזיה אמריקאית, ששודרה בערוץ MTV בין השנים 1989 עד 2000.
התוכנית עסקה בעולם האופנה ובנושאים כמו חיי הדוגמניות ונושאים המתקשרים לעבודתן.
לתוכנית היו מספר מנחות שרובן דוגמנית מובילות וביניהן: סינדי קרופורד, רבקה רומיין, מולי סימס ואמבר ולטה.
ב-2009 חודשה התוכנית לפרק אחד אותו הנחתה בר רפאלי.
הוא אלבום האולפן השני של הלהקה האמריקאית ביג רד משין.
האלבום יצא לאור ב-27 באוגוסט 2021, על ידי חברות התקליטים 37D03D וג'אג-ג'וואר.
מתוך האלבום יצאו שלושה סינגלים בשבוע שהוכרז: "Latter Days" בהשתתפות אנאיס מיטשל, "The Ghost of Cincinnati" ו-"Renegade" בהשתתפות טיילור סוויפט.
דסנר הצהיר כי "האלבום בנוי סביב נושאים של ילדות, דינמיקה משפחתית ובריאות נפשית".
מגזיני מוזיקה רבים סכמו את המוזיקה לשנת 2021 והאלבום נכלל ודורג בכמה רשימות עבור האלבום הטובים ביותר לשנת 2021, ביניהם מגזין Uproxx כלל את האלבום ברשימתם "50 האלבומים הטובים ביותר לשנת 2021 (לפי הא'-ב').
ביג רד משין הוא הרכב מוזיקלי אמריקאי שנוסד על ידי המוזיקאים ארון דסנר וג'סטין ורנון בשנת 2008. דסנר ידוע בעיקר כגיטריסט של להקת האינדי רוק האמריקאית דה נשיונל, ואילו ורנון הוא הסולן של להקת האינדי פולק האמריקאית בון איבר.
להקת ביג רד משין הוציאה את אלבום הבכורה שלה הנקרא על שמה, ב-31 באוגוסט 2018. האלבום זכה לביקורות חיוביות.
מאז צאת אלבום הבכורה שלה, ורנון ודסנר עבדו עם מייקל סטייפ מההרכב אר.אי.אם.
על השיר "No Time for Love Like Now" (2019); גרסת כיסוי לשיר "Wise Up" של איימי מאן משנת 2000. באוגוסט 2020, הוציאה להקת בון איבר שיר בשם "AUATC" בהשתתפות ברוס ספרינגסטין, ג'ני לואיס וג'ן ווסנר.
בדצמבר 2020 חשף דסנר כי הזמרת-יוצרת האמריקאית טיילור סוויפט, עימה עבד על אלבום האולפן השמיני שלה Folklore, כתבה שני שירים ("Closure" ו-"Dorothea") לפרויקט קרוב של הלהקה.
עם זאת, השירים נכנסו לבסוף לאלבום האולפן התשיעי שלה, Evermore שיצא לאור בדצמבר 2020.
ב-27 ביוני 2021 פורסם בחשבונות המדיה החברתית של הלהקה טיזר, בו הוצגו תמונות חזותיות, המציגות את ורנון ודסנר, ותמונות של כתב היד של סוויפט.
יומיים לאחר מכן הודיעה הלהקה על צאת אלבום האולפן השני שלה, , שיצא לאור ב-27 באוגוסט 2021. במקביל חשפה גם את עטיפת האלבום ורשימת הרצועות שלו, שכללה מגוון שיתופי פעולה.
הגרסאות הדיגיטליות, התקליטורים, תקליטים וקלטות השמע של האלבום היו זמינים לרכישה מוקדמת.
"Latter Days" בהשתתפות הזמרת והפזמונאית האמריקאית אנאיס מיטשל הופץ כסינגל הראשון מהאלבום, והושמע לראשונה בשידור חי באוקטובר 2020 במהלך ההופעה חיה של Visit With Vernon.
דסנר דיבר על השיר ועל המשמעות שלו בריאיון והסביר את הרקע לכתיבתו.
"The Ghost of Cincinnati" יצא לאור כסינגל השני ב-30 ביוני 2021. "Renegade", בהשתתפות סוויפט, יצא לאור ב-2 ביולי 2021, כסינגל השלישי מתוך האלבום.
השיר נשלח לרדיו שירים אלטרנטיביים ב-12 ביולי 2021.
דסנר תיאר את האלבום כפרויקט שיתופי.
שיתופי הפעולה בו כוללים האמנים שוורנון ודסנר עבדו עימם ב-2020. בניגוד לאלבום הבכורה שלהם, שנשען בעיקר על קולו של ורנון, כולל קולות עיקריים של זמרים אורחים, כגון; טיילור סוויפט, אילסי ג'ובר, ליסה האניגן, אנאיס מיטשל, שרון ואן אטן, שארה וורדן, בן הווארד וכולי.
דסנר סיפק שירה באלבום, לראשונה בקריירה שלו, בשלוש רצועות; "Magnolia", "Brycie" ו-"The Ghost of Cincinnati".
האחרונה היא שיר שדסנר יצר עבור אלבומה של סוויפט, אבל היא שכנעה אותו שהוא מתאים יותר לאלבום שלהם.
"The Ghost of Cincinnati" נכתב בהשראת תסריט הסרט "Dandelion" מאת הקולנוענית ניקול ריגל, שגם כתבה את מילותיו.
דסנר הצהיר כי השיר עוסק ב"מישהו שמרגיש כמו רוח רפאים, חוקר את העבר ומתבונן בגורל".
חלק ניכר מהאלבום הוקלט באולפן לונג פאונד של דסנר בעמק ההדסון, שבניו יורק, משנת 2018 עד 2021. שיתופי הפעולה עם סוויפט, "Renegade" ו-"Birch" הוקלטו באולפן הביתי שלה, קיטי קומיטי, שבלוס אנג'לס, באותו השבוע בו זכתה בפרס גראמי ל"אלבום השנה" על Folklore, בטקס פרסי גראמי ה-63.
רבים משירי האלבום בוצעו בהופעות של הלהקה ברחבי העולם, כולל השירים "Easy To Sabotage" ו-"Reese".
דסנר הצהיר שהוא משתמש באלבום "כדי לנסות באמת דברים שונים ולמצוא את הקשר בין הדחפים השונים שלי".
הלחנים באלבום הולחנו על ידי אחיו התאום של דסנר וחבר להקת דה נשיונל, ברייס דסנר.
סוויפט הציעה את מילות השיר שכתבה מיטשל, "", שנלקחו מתוך הרצועה "Latter Days", כשם האלבום.
תמונות הקידום של האלבום צולמו ונערכו על ידי הצלם גרהם טולברט.
עטיפות האלבום מורכבות מתצלומים ערוכים של ארון וברייס דסנר, ואחותם ג'סיקה, מביקורם בבית האבות של סבתם, סטלה, בשנת 1980. ארון דסנר הסביר כי סבתו היא האדם הראשון שהאחים איבדו, וכי "איכשהו הרגיש להם מתאים" להכניס אותה ואת עצמם לעטיפת האלבום.
האלבום עוסק בנושאי ילדות, דינמיקה משפחתית ובריאות נפשית.
הוא מורכב מ-15 רצועות, ותשע מהן בהשתתפות אמנים אחרים.
"Latter Days" הוא בלדת פסנתר.
"Reese" מורכב ממנגינה המובלת על ידי פסנתר.
"Birch" הוא דואט בין סוויפט לוורנון.
"Renegade" בהשתתפות סוויפט, עוסק במישהו שמתמודד עם הפרעות נפשיות.
"The Ghost of Cincinnati" כולל מנגינה אקוסטית, המבוצעת על ידי דסנר.
"Easy to Sabotage" משלב הקלטות של הופעותיה החיות של הלהקה בשתי הופעות שונות שהתקיימו בניו יורק.
"Hutch" הוא שיתוף פעולה בו מתארחים ואן אטן, ליסה האניגן ושארה וורדן.
השיר עצמו הוא מחווה להרכב "Frightened Rabbit".
מדינהתאריך יציאהפורמטחברת תקליטיםמקורעולם27 באוגוסט 2021תקליט • הורדה דיגיטלית • סטרימינגג'אג-ג'וואר • 37D03D
"How Far I'll Go" (בעברית: "כמה רחוק") הוא שיר של אאולי'אי קרוואליו מתוך הסרט "מואנה", שנכתב והופק על ידי לין-מנואל מירנדה.
השיר יצא על ידי וולט דיסני רקורדס ב-18 בנובמבר 2016. מאוחר יותר, יצאה גרסת כיסוי לשיר של הזמרת הקנדית אלסיה קארה.
נכון לאפריל 2024, השיר הושמע הושמע למעלה מ-596 מיליון פעמים בספוטיפיי.
בגרסה המודבבת לעברית של השיר, "כמה רחוק", שרה אותו משי קלינשטיין.
ארגוןרשימהמיקוםמקורבילבורד100 שירי דיסניוורס הגדולים בכל הזמנים44
הזמרת-יוצרת הקנדית, אלסיה קארה הוציאה את גרסת הכיסוי לשיר ב-3 בנובמבר 2016. השיר נמצא במהדורה היפנית של Know-It-All.
נכון לאוקטובר 2021, השיר הושמע למעלה מ-609 מיליון פעמים בספוטיפיי.
בריטני סאפונס, מרולינג סטון, אמרה כי השיר הוא "בעל השראה ומתוק ...
[ונותן] התאמה מושלמת ומרוממת של שירתה של קארה לתוך הקאנון של דיסני, [ובכך קארה] משיגה את חלומותיה על אף הפגמים שלה." המגזין האמריקאי Rap-Up אמר כי "ההמנון המעצים מאפשר לזמרת הקנדית להעביר שירה יוצאת דופן על התגברות ומצוקות להשיג מטרות" וסימן את השיר כ-"שיר עם מסר" ו-"רצועה טעונה רגשית".
טיילור שוות'רבי, מבילבורד, אמרה כי השיר הוא "מנגינה קופצנית ומרוממת." מייק ווס, מ-Idolator, אמר כי "המנון ההשראה הוא התרופה המושלמת לכיעור הכללי של 2016", וכינה את השיר כ-"בלדה גואה".
נכון לאוקטובר 2021, הווידאו קליפ נצפה למעלה מ-266 מיליון פעמים.
מדינהתוארמכירותאוסטרליה (ARIA)זהב35,000איטליה (FIMI)פלטינה50,000ארצות הברית (RIAA)פלטינה ×33,000,000בריטניה (BPI)פלטינה600,000ברזיל (Pro-Música Brasil)פלטינה40,000דנמרק (IFPI Denmark)פלטינה90,000נורווגיה (IFPI Norway)פלטינה ×3180,000ניו זילנד (RMNZ)פלטינה30,000פולין (ZPAV)פלטינה50,000שוודיה (GLF)פלטינה ×3120,000