tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
ההילה של ניקולס, לדוגמה, ירוקה ובעלת ריח מנטה, לדי הילה צהובה בעלת ריח של גופרית וביצים סרוחות.
בעזרת ההילה ניתן ללמוד על בן האדם הנצפה (לדוגמה: איך הוא מרגיש פיזית, רגשית וכדומה).
פלמל לוקח את התאומים למסע רווי הרפתקאות מסוכנות במטרה לעורר את כוחותיהם וכמובן להחזיר את ספר המסורה ולהציל את פרנל ואת המין האנושי מחזרת האשמנים הקדמונים לעולם.
אז מגלים התאומים שהם למעשה תאומי האגדה, תאומים אשר מתוארים בנבואה בספר המסורה, בעלי הילות כסף וזהב (צבעי הילות נדירים מאוד ונחשבים גם מאוד עוצמתיות), ואשר לפי האגדה, נועד אחד להציל את העולם והאחר להשמידו.
בנוסף, פלמל מרחיב בפניהם על הקדמונים, ומספרים להם כי הרעים מביניהם נקראים אשמנים.
דוקטור די הוא אחד מתוך קבוצה של בני אלמוות שמשרתים את האשמנים הקדמונים ומבצעים את משימותיהם ובתמורה מעניקים להם אדוניהם חיי אלמוות.
מטרתם של משרתים אלו ושל אדוניהם היא למצוא את ספר המסורה ואת תאומי האגדה (סופי וג'וש) ולהחזיר את הקדמונים לעולם.
ניקולס, נואש אחרי הפסד כה גדול, לוקח את התאומים לדוג'ו שבו גרה סקתך (הידועה גם בתור: חסות הצללים, מושחת המלכים, וכדומה).
מהצד השני אנחנו רואים כי די שמח וזחוח על כך שלקח בשבי את פרנל, שעל פי תיאורו נחשבת למכשפה האולטימטיבית.
די פותח את הספר ומגלה כי חסרים לו שני דפים.
נזעם ונכעס מהסיבוך הלא צפוי, מבקש די את שירותיה של המוריגן, (אלת העורב) ולהשתמש בלחש הבבואה (לחש המאפשר לך לראות כל מה שיצור חי רואה או מה שמשתקף במשטח חלק מסוים) ובחולדה, כדי לרגל ולעקוב אחרי ניקולס פלמל והתאומים.
התאומים ופלמל, שהיו לגמרי מודעים לחולדה שמרגלת אחריהם, החליטו בכל זאת ללכת לסקתך.
בכניסתם לדוג'ו מלמד אותם ניקולס שיעור חשוב: אם אתה רוצה לחיות חכה, התבונן ורק אז פעל.
התאומים פוגשים את סקתך, שנראית כמו נערה בת 17. ועל פי ניקולס היא לוחמת קדמונית בת 2575 שנים, שאימנה כל לוחם נוגע אי פעם.
אחרי קצת שכנוע מסוים מצד ניקולס, מסכימה סקתך לעזור לניקולס, להגן על התאומים, ולאמן אותם לעתיד הקרוב.
החולדות מוצאות את פלמל והתאומים, מה שגורם לסצנת קרב להתרחש בדוג'ו של סקתך, בין צד אחד שבו יש חולדות וגולם (אנשי האבן מהמתקפה על חנות הספרים) לפלמל, התאומים וסקתך.
אנו רואים את כישורי הלחימה של סקתך מול גולם ומסבירה להם כי גולם מוקם לחיים בעזרת כישוף שכתוב על פיסת נייר שנמצאת על גופו ומסבירה כי אם נסיר את הנייר נסיר את הכישוף והגולם יהפוך למה שהוא היה במקור, נוזל בוצי.
ובאותו זמן פלמל נאבק בחולדות, וחושף כי הוא יכול לגדל צמחים מעץ מת וכי האלכימאים ידעו על ה-DNA לפני המדע.
אחרי סצנת הקרב, ברחו התאומים, פלמל וסקתך (תוך כדי הם נרדפים על ידי עורבים, בניה של המוריגן), עלו על מכונית של אחד מהתלמידים של סקתך וברחו משם.
מנקודת המבט של פרנל אנו לומדים את סיפור חייה של פרנל (הפעם מנקודת המבט של פרנל ולא די) ואנו מגלים שלפרנל היו כוחות קסומים מצעירותה, היא הייתה יכולה לראות את העתיד ולרפא חולים בעזרת מגעה.
היא נהפכה למגדת עתידות, ובתפקידה פגשה מוכר ספרים עני (ניקולס פלמל) והיא מיד ידעה כי יתחתנו ויאריכו ימים יחד.
בזמן שבעלה למד אלכימיה, פרנל התרכזה בללמוד קסמים וכישופים.
היא נזכרה בכישוף שהיא למדה נגד אבירים בשריון, ואחרי שינויים קלים, היא השתמשה בכישוף על המכונית בה הייתה לכודה, בניסיון לבריחה.
פרנל הבעירה את המכונית (המאוד יקרה) חתכה חור בחלון וברחה משם.
לרוע מזלה המוריגן ראתה אותה ותפסה אותה לפני שהספיקה להתרחק.
אנו גם לומדים מדי בסצנה הזו כי פעם היו שלוש אלות עורבים אך עכשיו הן כבר לא קיימות.
בינתיים, בניה של המוריגן שכחו איך ניקולס סקתך והתאומים נראים, בגלל הסחת הדעת שפרנל עשתה על המוריגן ומוחם קטן מידי לזכור דברים.
בגלל זה הם סתם עפו שם חסרי מטרה.
ההתפרעות של הציפורים גרמה לכאוס ולתהיות של בני האדם.
המוריגן קיבלה את הריכוז בחזרה, והעורבים חידשו את התקפתם על המכונית אנו מגלים שהציפורים שלה ממש חזקות כי הן יכולות לפרוץ מכונית.
בנוסף, במהלך המרדף אנו לומדים כי ניקולס וסקתך הכירו את ויליאם שייקספיר ואנו מגלים כי היה שוליה של ניקולס עד שהוסת על ידי די.
בנוסף סקתך לא אהבה אותו כי היה לו ריח רע.
פלמל התקשר למישהו שכרגע אינו ידוע ופתאום יש רוח בריח רימון שמעיפה את כל העורבים מהמכונית.
המכונית ממשיכה לנסוע לאורך כביש שלא נראה כי אנשים נוסעים עליו ונראה כי עוקבים אחריהם חזירים ענקיים.
סקתך נכנסת למצב דרוך וחושדת כי הם חזירי מלחמה גאליים.
פלמל גורם לה להבין כי אלו טוּרְק אַלְטַה, אנשי חזיר, אנשים שהופכים לחזירים ולהפך.
בנוסף אנחנו גם לומדים מהפחדנות של ג'וש כי אנשי זאב הם טוּרְק מַדְרַה.
ג'וש המשיך בדרך זו עד שהגיע למחסום.
פלמל אומר לג'וש להמשיך לנסוע, והם נוסעים דרך המחסום, שנראה מוצק, ומגלים כי הוא היה אשליה אופטית.
בשלב זה בסיפור אנחנו פוגשים בהקטה, (הֵה-ק-טֵי האלה התלת פרצופית), ולומדים כי אליה חייג ניקולס בפסקה הקודמת.
אנחנו שומעים בפעם הראשונה את המושג בני הדור הבא ומגלים שהמוריגן וסקתך שניהם נמנים איתם.
אנחנו מגלים שקדמונים טהורים סולדים מספר המסורה, ומכל חלקיו.
ניקולס מנסה לשכנע את הקטה להעיר את החושים של ג'וש וסופי מה שלא עובד לבינתיים.
ג'וש וסופי נכנסים לבית של הקטה, "עץ העולם" העץ העתיק ביותר שקיים.
הם גם מגלים כי המקום הזה שואב אנרגיה מטלפונים מחשבים ואייפדים.
ואז סקתך מסבירה כי הקסם הוא זה שעושה את זה.
הקסם בעצם צורך אנרגיה ולכן הוא מנסה להשיג אותה מכל מקור אפשרי כולל הסוללות הקטנות של המחשב והטלפון.
התאומים מגלים שסקתך היא ערפדית וג'וש נהייה חשדן לגביה ואנו לומדים את ההגדרה של הספר הזה לערפדים, הספר הזה מגדיר ערפדים בתור קדמונים בני הדור הבא שלא יכולים להרגיש (יכולים להרגיש כאב אבל לא שמחה או עצב).
היא מסבירה כי הערפדים ששותים דם נחשבים חלשים והם משתמשים בו להרגיש רגשות.
בנוסף אנחנו מגלים ששבט הערפדים שאליו סקתך משתייכת לא שותה דם אלא צמחוני.
עוברים לנקודת המבט של פרנל.
פרנל משתמשת בתעלול עתיק שמקהה את כל חושיה מלבד השמיעה ומחדד את השמיעה.
פרנל עכשיו יכולה לשמוע את שיחתם של המוריגן ודי.
על פי מה שפרנל שומעת המוריגן מתכוונת להעיר את בסתת משנתה.
אנחנו גם מוצגים למונח קדמון מן הדור הבא.
פרנל מנסה למצוא דרך לתקשר עם בעלה ואנחנו מוצגים יכולתה של פרנל לראות רוחות.
אנחנו מגלים שרוחות אמנם לא מפחידות, אך הן גם מאוד גסות, למרבה מזלה של פרנל היא מוצאת דרך לחסום אותם, היא גילתה כי רוחות לא יכולות לראות כחול ירוק וגוונים מסוימים של צהובת ולכן עודדה צבעים אלה בהילה שלה, שבדרך כלל לבנה כקרח.
פרנל הורידה מעצמה את הצבעים הנוספים והילתה חזרה להיות לבנה כקרח.
הרוחות נמשכו להילת כמו עש ללהבה, ופרנל חיפשה מישהו שיכול לעזור לה.
היא מצא את ג'פרסון מילר, מאבטח במקום בו השאיר אותה די כלואה ואחנו מגלים שהוא ממרתף המשרדים הראשיים של תאגיד אינוק אנטרפרייז (תאגיד בבעלותו של די).
ג'פרסון מילר רוצה לעזוב את המקום וללכת למחוז הערפילים, שם נמצאת אשתו.
פרנל מנתקת את הקשרים של ג'פרסון למקום ובתמורה ג'פרסון מעביר הודעה לניקולס.
אנחנו חוזרים לעקוב אחרי התאומים, כשהם הולכים לאכול.
ג'וש, בטיפשותו הרבה, העליב את הקטה וכמעט שהרג את עצמו בכך שקרא להקטה אמא או סבתא של הקטה שבהם ראו בצהריים.
הסיבה לכך הייתה שהקטה נראתה הרבה יותר זקנה, כי היא מזקנת עם היום.
סקתך מצילה את גוש מלהפוך לגומי ירוק מגעיל בכך שמזכירה להקטה את החוקים הקדמונים של הכנסת אורחים, והסבירה כי ג'וש לא התכוון להעליב אותה.
אנחנו גם מגלים כי קדמונים טהורים סולדים מנוכחות ברזל, והוא גורם להשמדתם.
אחרי שניקולס קם משולחן ארוחת ערב אנחנו שומעים את האגדה שבהם נמצאים התאומים:
"השניים שאחד המה המה, האחד שהכל הוא יבוא יום והספר יילקח ואיש המלכה יתאחד עם העורב ואז יגיח קדמון הצללים ובן האלמוות יכשיר את בן התמותה השניים שאחד המה שומה עליהם להיות האחד שהכל הוא".
ניקולס פלמל משוכנע כי איש המלכה הוא די, העורב היא המוריגן, בן האלמוות זה הוא והתאומים הם שניים שאחד המה.
אנחנו גם מגלים כי בספר הזה יש חמישה יסודות קסם: אוויר אש מים אדמה וזמן (הנחשב בתור החזק מכולם).
השליטה ביסוד הזמן היא דבר שאין לקדמונים ולכן הם רוצים את ספר המסורה, כי בו כתוב סוד השליטה בזמן.
אנחנו גם לומדים כי ילדים שאינם לומדים לשלוט בכוחות הקסם שלהם גורמים להרס מסביבם ומה שאנשים חושבים שהוא עבודת שדים.
פלמל מספר לנו (הקוראים) דרך מחשבותיו כי היו קדמונים שהתייחסו אלינו כיצורים אינטליגנטים, והיו כאלה שהתייחסו אלינו כאוכל.
ואז ג'פרסון מילר קפץ מתוך הברכה ואמר לניקולס כי המוריגן מתכוונת להעיר את בסתת ולתקוף את מחוז הערפילים.
אנחנו עוברים לנקודת המבט של התאומים.
הדמיון של ג'וש עובד שעות נוספות והוא מפחד למוות, והוא וסופי מחליטים לברוח.
באמצעות האהבה של ג'וש למשחקי וידאו הם מוצאים את הדרך החוצה.
הם מגלים שהכוכבים בחוץ והירח נראה שונה מבדרך כלל ומבינים כי הקטה זוכרת את העולם שלה במצב הזה.
הירח היה חלק ולא היו עליו את רוב המכתשים שיש עליו כיום.
הם לא הצליחו להתניע את המכונית ועף לכיוונם פטרוזאור.
התאומים בהתחלה היו משותקים מפחד ואז הפטרוזאור דיבר בשפתם ואמר שהם לא אויבים שלהם.
עוברים לפלאשבאק של הדוקטור ג'ון די, ומגלים שהוא פגש את ניקולס ופרנל כשהיה בשליחות של המלכה, והפך לשוליה של פלמל.
בשנת 1575 הוא פגש בגרגויל שהזמין אותו לפגישה בקתדרלת נוטרדאם.
ואז הוא פגש את המוריגן בפעם הראשונה.
והוא הפך לאביר האשמנים הקדמונים.
חזרה למציאות העכשווית די פוגש שנהת, המשרת של בסתת שמוביל אותה אל בסתת, חצי אישה חצי חתול.
חזרה לנקודת המבט של התאומים, התאומים חוזרים לעץ ומקבלים נזיפה מסקתך.
ניקולס פלמל מספר לסופי וג'וש שהם אסירי הנסיבות.
פרנל מלמד אותם שלפי האגדה לאחד מהם יש את הפוטנציאל או להשמיד או להציל אותו, אבל התאוריה, האישית שלו היה שאחד יציל את העולם והשני יהרוס.
וסופי בגסות אומרת לאחיה שהוא יהרוס את העולם.
סקתך מספרת שקרב בין שני קדמונים עלול להשפיע נוראות על האקלים בהשפעות כמו: המון גשם, רעידות אדמה, סופות טורנדו וכדומה.
הקטה מתעוררת ואנחנו מגלים שהבית חי.
הקטה מתלוננת על כך שעכשיו היא צריכה לנקוט עמדה בסכסוך.
ומזהירה את התאומים כי מה שניקולס רוצה שהקטה תעשה לתאומים עלול להרוג אותם.
אחרי ניסיון שכנוע מניקולס, הקטה מחליטה להעיר את כוחותם, אנחנו מגלים מה קרה לממציא הברזל, הוא נהרג על ידי הקטה.
עוברים לנקודת המבט של די, שמפחד לתקוף את הקטה.
הוא שאל למה לא תקפו כשהקטה ישנה, ושנהת ענה כי הם ניסו לאסוף את בעלי בריתם.
ג'וש לא היה המוכן שיעירו את אחותו למרות שסופי כן הייתה מוכנה.
ג'וש חושף את חוסר האמון שלו בניקולס.
חזרה בנקודת המבט של די, די חיכה עד שכל הציפורים והחתולים נכנסו לתוך מחוז הערפילים ואז נכנס גם הוא.
הוא נכנס לשדה קרב עם אין ספור גופות, בלי גופות אנושיות.
ברגע שנכנסו העורבים והחתולים למחוז הערפילים, הם נהפכו כמעט אנושיים.
הכל היה פשוט עינוי לסינוסים של סקתך כי היא אלרגית לחתולים, ואנשי ציפור.
אנשי ציפור לוחמים גרועים אבל הם הרבה מאוד.
אנשי חתול הם לוחמים קטלניים ומהירים כברק.
דיון בין סקתך לניקולס אומר לנו כי ניקולס יזדקן בשנה על כל יום.
סופי עוברת את התהליך הנורא של הערת חושים.
התוקפים התחילו לשרוף את עץ העולם ועוררו את הכעס של הקטה.
אחרי כן הם לוקחים את המכונית של די ובורחים על נפשם.
סקתך ופלמל מגלים שלדי יש את אקסקליבר, חרב הקרח.
דוקטור די נעזר במוריגן, אלת העורב, ובבסתת, האלה המצרית בעלת ראש החתול, להילחם בניקולס ובתאומים.
ניקולס נעזר בסקתך העלמה הלוחמת שנקראת גם חסות הצללים - הקדמונית מהדור השני ובהקטה, האלה התלת פרצופית החזקה אשר מעוררת את כוחותיה של סופי.
לאחר מכן נערך במחוז הערפילים של הקטה קרב בו די הורג את הקטה בעזרת אקסקליבר חרב הקרח ומשמיד את עץ החיים שנותן להקטה את כוחותיה.
פרנל נכלאה על ידי דוקטור די באלקטרז, ובעזרתה של רוח רפאים היא מצליחה ליצור קשר עם ניקולס ולהגיד לו שיברח אל מכשפת עין דור, סבתה של סקתך.
מכשפת עין דור מעבירה לסופי את כל זכרונותיה והידע שרכשה במהלך כל שנות חייה ובכך מלמדת את סופי את קסם האוויר.
דוקטור די מגיע לחנותה של מכשפת עין דור ומשסה בהם חבורה של זומבים ואל-מתים, בנוסף הוא משכנע את ג'וש ברעתו של ניקולס, החבורה נלחמת בהם ויחד הם עוברים לפריס דרך שער ליי, אך כוחותיו של ג'וש טרם ניעורו והחבורה מחפשת מישהו שיעורר אותם.
האלמנה העליזה הוא רומן מאת רוברט ב.
פארקר, שיצא בעברית בשנת 2003 בהוצאת זמורה ביתן.
זהו הספר ה-29 בסדרת הספרים שכתב פארקר אודותיו.
עלילת הספר נפתחת כאשר הבלש הפרטי ספנסר, גיבורו הראשי של פארקר, נשכר על ידי ריטה פיורי, עורכת דין ובעברה תובעת מחוזית, כדי לסייע לה להגן על מרי סמית הנאשמת ברצח בעלה, הבנקאי נייתן סמית, שנמצא ירוי במיטתו.
הראיות כנגד סמית רבות, בהתחשב בעובדה שהיא היורשת הבלעדית לרכושו של בעלה, בכך שהאליבי שלה מפוקפק ובעובדה כי ברשות התביעה עד הטוען כי שכרה אותו על מנת להרוג את בעלה.
האליפסה היא פארק הממוקם דרומית לבית הלבן, מגורי נשיא ארצות הברית, בוושינגטון, בירת ארצות הברית.
שטח הפארק 210,000 מ"ר ושמו הרשמי הוא "פארק הנשיא - דרום" (President's Park South).
הפארק מהווה חלק מפארק הנשיא.
בשנת 1791 תוכנן הפארק כחלק מתוכניתו של פייר שארל ל'אנפן לאזור הבית הלבן.
אזור הפארק כונה בשם "המגרש הלבן" ("the White Lot") בשל הגדר הלבנה שהקיפה אותו.
במהלך מלחמת האזרחים האמריקנית שטחי הפארק, והשטחים סביב אנדרטת וושינגטון שניצבה אז בלתי גמורה מדרום לו, שימשו כאורוות לסוסים וחמורים, וכן כאזורי אוהלים לצבא מדינות האיחוד.
בשנת 1860 שימש שטח הפארק כמגרש עבור קבוצת הבייסבול של וושינגטון.
בשנת 1867 החלה בניית הפארק, והוא עוצב בשנת 1879 וננטעו בו העצים המצויים סביבו כיום.
בשנת 1890 התיר קונגרס ארצות הברית לקיים בפארק אירועים שונים, ובהם אירועים דתיים.
בערב חג המולד בשנת 1923 הדליק נשיא ארצות הברית קלווין קולידג' את "עץ חג המולד הלאומי של ארצות הברית" והחל מסורת של הדלקת העץ הלאומי.
בין השנים 1924 ו-1953 הודלק עץ חג המולד באתרים שונים ברחבי העיר וושינגטון, ובהם מספר פעמים על מדשאות הבית הלבן.
ב-10 באוגוסט 1933 הועבר הפארק לשירות הפארקים הלאומיים של ארצות הברית.
בשנת 1942, במהלך מלחמת העולם השנייה, התיר שירות הפארקים הקמת מגורי חיילים בשטחי הפארק בשל מצב החירום.
משכנות חיילים אלה, שכונו "קסרקטין הבית הלבן" ("White House Barracks") נהרסו בשנת 1954.
במאי 1994 נפתח בפארק מרכז מבקרים (The Ellipse Visitor Pavilion) המשמש לחלוקת כרטיסים לאירועים, כגון משחק גלגול הביצים של חג הפסחא, וכן סיורים בגני הבית הלבן.
מרכז המבקרים כולל מרכז מידע למבקרים, שירותים, ומתקני עזרה ראשונה.
משטרת הפארקים של ארצות הברית מבצעת אכיפה בתחומה של האליפסה.
בפארק מספר אנדרטאות, ובהן אנדרטת הצופים של ארצות הברית וכן מתקיים בו אירועים שונים, ובהם הדלקת עץ חג המולד הלאומי, והדלקת החנוכייה הלאומית של ארצות הברית.
בפארק נערכים טקסי הסיום של בוגרי אוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון ואירוע גלגול ביצי הפסחא של הבית הלבן.
האליץ' (באוקראינית: Галич; ברוסית: Галич, גאליץ'; בפולנית: Halicz; ביידיש: העליטש) היא עיירה במחוז איוואנו-פרנקיבסק שבמערב אוקראינה, על גדת נהר דניסטר, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית.
האליץ' נזכרת לראשונה בשנת 1138 כעיר מלכותית, ועד המאה ה-14 שימשה כעיר הבירה של נסיכות גאליץ'-וולין, שנקראה על שמה.
בשנת 1349 סופחה העיירה לשטח פולין בידי קז'ימייז' השלישי, מלך פולין.
במהלך המאה ה-17 הוחרבה העיירה בידי הטטרים, ולאחר מכן בידי הקוזקים.
בעקבות חלוקת פולין בשנת 1772, נכללה העיירה בשטח גליציה האוסטרית, ובשנת 1919 נכללה בשטחי הרפובליקה הפולנית השנייה.
לצד הקהילה היהודית בעיירה, התקיימה בה לאורך השנים גם קהילה קראית.
התיעוד הראשון לישיבת יהודים בהאליץ' הוא משנת 1436. בשנת 1578 נמנו בעיירה 31 משפחות יהודיות, ובמאה ה-18 תועדה במקום קהילה עצמאית, שפרשה חסותה גם על יהודי כפרי הסביבה.
לקראת סוף המאה ה-19 גדל מספר היהודים בעיירה, אך זה ירד בתחילת המאה ה-20 בשל הגירה.
במהלך מלחמת האזרחים ברוסיה (1917–1922) ערכו כנופיות סימון פטליורה מעשי רצח, שוד ואונס ביהודי העיירה, ובתי יהודים רבים בה נהרסו.
כתוצאה מכך, רבים מיהודי העיירה עזבו אותה, ושארית הקהילה השתקמה בעזרת ועד עזרה אמריקאי ומוסדות עזרה הדדית.
בשנים שלאחר מלחמת העולם הראשונה עד 1921 כיהן כרב בהאליץ' הרב יצחק שטיינברג, לימים אב"ד תל אביב.
בין מלחמות העולם התגברה בעיירה הפעילות הציונית, ופעלו בה תנועות נוער ציוניות, וכן קיבוץ הכשרה.
כמו כן, פעל בעיירה בית ספר עברי.
בשנים אלה נמנו בעיירה 878 יהודים, מתוך 3,442 תושבים.
בשנת 1942 הושמדו יהודי האליץ' בשתי אקציות.
בראשונה, הועברו חלקם למחנה "טחנת רודולף" שבסטניסלבוב, ושם נרצחו במקום או שולחו למחנה ההשמדה בלז'ץ.
באקציה השנייה נורו יתר היהודים בעיירה, ואילו הילדים הוטבעו בנהר דניסטר.
האלניום היא סדרת ספרי פנטזיה שנכתבה על ידי דייוויד אדינגס.
הספרים יצאו בהוצאת בדל ריי בוקס ב-1989. אדינגס כתב לסדרה, סדרת המשך שכן תורגמה לעברית הנקראת הטאמולי.
הסדרה זכתה לדירוג של 3.5 באתר goodread ולדירוג של 4.5 באתר של אמזון.
נץ הוא אביר עיט החוזר הביתה אחרי גלות ארוכה.
עם חזרתו הוא מגלה כי אלנה, מלכת אלניה, אשר גידל מינקות הורעלה וכי חייה נשמרים על ידי קסם.
נץ יודע כי האיש מאחורי ההרעלה הוא החשמן, אניאס.
אניאס רוצה להיות הארכיבישוף הבא של הכנסייה, ולכך הוא זקוק לכספים רבים.
אניאס ניצל את אביה של אלנה, השתמש בכספו, וזכה בהשפעה רבה.
אחרי שאלנה עלתה לכס המלכות היא מנעה מאניאס את הגישה לאוצר המלכותי.
משמר אבירי העיט ניסה למנוע מאניאס שליטה בעיר, ולכן אניאס מפליל אותם, בתקווה שהכס הקדוש יוכל לפזר אותם, ואז דרכו לכס תהיה פנויה.
אבירי העיט ונץ מצליחים להגן על המסדר מפני אניאס, אבל מבינים כי עליהם לפעול כנגדו.
הפעולה המשמעותית ביותר שיוכלו לעשות היא למצוא תרופה לאלנה.
ברגע שהיא תרפא, היא תוכל למנוע מאניאס גישה לכסף.
נץ וחבריו מגלים כי התרופה היחידה שיש לרעל זה, היא הבליום, אבן עם כוח קסם עצום ומסוכנת מאוד שאבדה לפני שנים רבות.
על החבורה למצוא את האבן, לפני שהקסם שמגן על אלנה מפני הרעל יפוג ואיתו ימותו כל שנים עשר האבירים שייצרו את הקסם.
אחרי שהתייעצו עם נציגי המסדרים האחרים נץ מוביל משלחת המורכבת מנציגים מכל אחד המסדרים בחיפוש אחרי תרופה לאלנה.
החבורה מונה את נץ, חברו קאלטן ובריט, חניך ממסדר אבירי העיט.
את אלת' בייר, וטיניאן מהמסדרים האחרים, את ספרניה, המדריכה של אבירי העיט בסודות הקסם, קוריק, נושא כליו של נץ, טאלן, בנו של קוריק, וילדה מסתורית שנץ קורא לה חליל.
אחרי החבורה רודף יצור אימים הנקרא "מחפש".
המחפש הוא יצור דמוי חרק, בעל יכולת שליטה באנשים.
המחפש נשלח על ידי אזאש, האל הקדמון של זמוך.
עם התקדמות מסע החיפושים יש יותר ויותר סימנים לכך שאניאס כרת הסכם עם אות'ה ואזאש בתמורה לעזרתם.
החבורה נעזרת במספרי סיפורים שעוזרים להם לעקוב אחרי האבן.
במהלך המסע מתגלה כי הילדה הקטנה והמסתורית בעלת כוחות קסם חזקים, והיא עוזרת להם להביס את המחפש.
לבסוף כאשר הם מאתרים את האבן, היא נלקחת מהם על ידי יוצרה, הטרול הגיבן גרוויג.
החבורה יוצאת אחריו, נלחמת בו, וכאשר הוא נופל מהצוק מתברר כי הילדה הקטנה היא לא אחרת מהאלה הילדה אפראל.
אפראל לוקחת את בליום מגרוויג שנייה לפני שנעלם, ונותנת אותה לנץ.
החבורה מצליחה לחזור לאלניה ומרפאת את אלנה.
הם יוצאים מיד לשירילוס שם הארכיבישוף המכהן מת, ואניאס מנסה לקנות את הבחירות.
אניאס מגייס לשורותיו אביר עיט שסרח שנקרא מארטל.
מארטל שוכר צבא של שכירי חרב והם צרים על העיר ומאיימים על תהליך הבחירה.
נץ מצליח להוכיח לאספה כי אניאס כרת ברית עם אות'ה.
אניאס ומארטל בורחים לזמוך בתקווה שאזאש יגן עליהם.
אלנה, ונץ מתחתנים, לפני שנץ מוביל את המשלחת בעקבותיהם.
מטרתו היא להגיע לעיר הבירה של זמוך ולהשתמש בבליום כדי להרוג את אות'ה ואת אזאש.
המסע רצוף בקשיים, ואזאש תוקף אותם פיזית ונפשית, אך בעזרתה של אפראל הם מצליחים להגיע ליעדם.
מארטל ונץ מנהלים קרב ונץ מנצח את יריבו הוותיק.
אזאש עצמו הורג את אניאס ומשפחתו.
לבסוף נץ משתמש בבליום והורג את אזאש.
אחרי האירועים האלה אלנה יולדת את בתה ונץ מגלה כי בתו היא לא אחרת מאפראל עצמה.
אוכלוסיית העולם בתקופה זו נאמדה בכ-5 מיליון נפש, שרובם היו קהילות של ציידים-לקטים אשר חיו בכל היבשות, למעט אנטארקטיקה.
בסביבות 9600 לפנה"ס - במרכז אירופה מתחילה התקופה המזוליתית.
בסביבות 9500 לפנה"ס - במזרח התיכון נוסדה יריחו.
המגדל העגול בתל יריחו נחשב אחד המבנים המונומנטליים העתיקים בעולם.
בסביבות 9500 לפנה"ס - במזרח התיכון מוקמת גבקליטפה בדרום-מזרח טורקיה.
התגלו באתר מבני אבן מונומנטליים, מהעתיקים ביותר הידועים כיום ועליהם תחריטים בדמות בעלי חיים ועיטורים אחרים.
בסביבות 9500-9000 לפנה"ס - בצפון אמריקה מתחילה תרבות קלוביס.
במהלך אלף זה במזרח הקדום החלה התרבות הנאוליתית- שנחשבה באופן מסורתי לחלק האחרון של תקופת האבן.
את תחילת התקופה מציינת המצאת החקלאות, ואת סיומה ניתן לראות בהופעת כלי מתכת.
החקלאות התפתחה בחלקים שונים של העולם בזמנים שונים.
במקומות רבים, אנשים למדו כיצד לתרבת צמחי בר או לטפח אותם ללא עזרה מבחוץ; במקומות אחרים, כמו במערב אירופה, מיומנויות אלה יובאו.
עליית החקלאות סמוך לתחילת תקופת ההולוקן (10,000 לפני הספירה) הובילה לירידה בגובה הממוצע של בני אדם, ובהמשך נמצאה קורלציה בין הגובה לבין צפיפות האוכלוסייה העירונית בתקופה זו.
ייתכן שגידול תאנים מוקדם החל בעמק נהר הירדן מתישהו לאחר אמצע האלף ה-10. מלבד עצי התאנה, ייתכן שהאנשים החלו בטיפוח של צמחי בר כמו שעורה ופיסטוק; ואולי החלו לרעות עיזים, חזירים ובקר.
חקלאות החלה להתפתח על ידי הקהילות השונות של הסהר הפורה, שכללו את הלבנט (אזור מזרח הים התיכון), אך היא לא יושמה באופן נרחב במשך 2,000 שנים נוספות, עד אז התרבות הנאוליתית התבססה היטב בחלקים רבים של המזרח הקרוב.
התפתחויות הקשורות בפיתוח החקלאות באזור הלבנט - ביות צמחים ובעלי חיים, השקיה, ועוד
המילניום הזה התקיים בתקופה הפלאוליתית העליונה.
כיום אי אפשר לתארך במדויק אירועים שהתרחשו במהלך המילניום הזה, וכל התאריכים הקשורים לאלף זה הם הערכות המבוססות בעיקר על ניתוח גאולוגי, ניתוח אנתרופולוגי ותיארוך רדיומטרי.
המידע על בעלי החיים משכבה 2 באתר באטוקרמנוס מצביע על היכרות של בני אדם עם רכיכות, ציפורי ים וזוחלים, מה שמצביע על כך שבעלי חיים כאלה היו ילידי האי במילניום זה.
ב-Hallan Çemi בטורקיה על קיר של 'בניין ציבור', נמצאה גולגולת של שור הבר, וכן שורה של שלוש גולגולות של כבשי בר במרחב ציבורי ונחש מגולף מעצם כבר במהלך האלף הזה.
במזרח התיכון, כלבים היו חיית הבר הראשונה שבויתה על ידי בני אדם במהלך תקופה זו.
ישנן עדויות מהותיות לבניית תרבות באזור איי הים התיכון המצביעות על פעילות כזו כבר באלף ה-11–12 לפני הספירה.
עדויות עדכניות מאיי הים התיכון מצביעות על כך שניצול וכיבוש עונתיים בידי בני אדם התרחשו כבר במילניום זה.
עדויות אלה מבססות באופן מוצק נוכחות אנושית בקפריסין, מה שהופך את האי לאחד מאיי הים התיכון המיושבים העתיקים ביותר במהלך המילניום הזה.
על פי ההערכות, האירוע הוולקני הגדול ביותר במרכז אירופה של הפלייסטוקן המאוחר התרחש בערך ב-10,900 לפני הספירה ב-Laacher See בגרמניה.
הייתה התפרצות של הר הגעש קטלה שיצרה פומיס שכנראה התרחשה בערך בין האלף ה-11 לפנה"ס לסוף האלף ה-8 לפנה"ס.
גם הגיאוכימיה של קטלה והפומיס הארכאולוגי דומה לזו של Vedde Ash שנותרה בצפון מערב אירופה במהלך האלף הזה.
במקומות מסוימים באירופה, הופיעו לפתע מרבצים של אובסידיאן במילניום זה, אם כי החפצים המוקדמים ביותר שנעשו מאובסידיאן הם מתקופה מאוחרת בהרבה.
בים האגאי, העדות המוקדמת ביותר לאובסידיאן מתקופה זו מגיעה ממערת פרנת'י, ברמות הפלאוליתית המאוחרת במהלך האלף הזה.
במהלך מילניום זה התגלו התושבים האנושיים הראשונים שהגיעו לחופו המזרחי של הים הבלטי.
מחפשי מזון מוקדמים מהחוף נכחו בAetokremnos בקפריסין, מה שמרמז שלמזרח הים התיכון הייתה טכנולוגיה ימית במהלך האלף הזה.
במערת פרנצ'תי היו תושבים במהלך תקופה זו.
בתקופה הפרה-נאוליתית, קיימות עדויות עקיפות לשייט ממערת פרנצת'י במילניום זה.
בני אדם כבשו את מערת גיטרו ואת המקלט של פצ'מצ'אי במהלך המילניום הזה.
התושבים העתיקים ביותר בליטא הם נציגי תרבות ה-Brommian שהגיעה לאתרי כריית הצור של אגם טיטנאס בערך במחצית הראשונה של האלף הזה.
תרבות קלוביס הייתה נוכחת ביבשת אמריקה במהלך האלף ה-11. לאחרונה היה גילוי של תרבויות קודמות שהיו לפני תרבות Clovis.
התפתחות החקלאות החלה במהלך המילניום הזה.
ההערכה היא שאוכלוסיית העולם התייצבה על כמיליון איש.
הקיום כלל ציד וחיפוש מזון, אורח חיים שמטבעו מאפשר צפיפות אוכלוסין נמוכה.
כלי החרס המוכרים העתיקים ביותר בעולם, מיפן, מתוארכים לאלף זה.
כלי חרס היו שימושיים בעיקר לשם אגירת מזון ונוזלים שונים (כמו שמן, מיצים מותססים דמויי יין) ולשם בישול - הדבר מרמז על התפתחות של חקלאות שכן כלי חרס הם לא דבר מעשי עבור קהילות נודדות, שהן הצורה הנפוצה של קהילות ציידים-לקטים.
האלמנה השחורה הוא סרט גיבורי-על אמריקאי, שהופק על ידי אולפני מארוול ומופץ על ידי אולפני וולט דיסני, והוא סרטו העשרים וארבע של היקום הקולנועי של מארוול.
הסרט מבוים על ידי קייט שורטלנד על פי תסריט מאת ג'ק שייפר ונד בנסון והוא מבוסס על דמויות מאת מארוול קומיקס.
מככבים בו סקרלט ג'והנסון בתור נטשה רומנוף / האלמנה השחורה, ששימשה גם כמפיקה בפועל לצדם של פלורנס פיו, דייוויד הארבור, או.
פגבנל, רייצ'ל וייס וריי וינסטון.
פיתוחו של סרט הסולו בו תככב האלמנה השחורה החל באפריל 2004 על ידי "סרטי ליונסגייט", כאשר דייוויד הייטר נועד לכתוב ולביים את הסרט.
עם זאת, הפרויקט לא התקדם וזכויות העיבוד של הדמות חזרו לאולפני מארוול ביוני 2006. מאז, ג'והנסון כבר לוהקה והשתתפה במספר סרטים מתוך היקום הקולנועי של מארוול בדמותה של האלמנה השחורה, החל מהסרט "איירון מן 2".
הסרט התעתד תחילה לעלות לאקרנים ב-1 במאי 2020, אולם בעקבות התפרצות מגפת הקורונה בארצות הברית, תאריך עלייתו לאקרנים נדחה ל-9 ביולי 2021. בישראל, הסרט עלה לאקרנים ב-8 ביולי 2021.
בעקבות אירועי "מלחמת האזרחים", נטשה רומנוף מוצאת את עצמה לבדה בעוד היא נאלצת להתמודד עם מזימה מסוכנת שקשורה לעברה.
כשהיא נרדפת על ידי כוח שלא בוחל באמצעים על מנת להפיל אותה, רומנוף נאלצת להתמודד עם ההיסטוריה שלה כמרגלת סובייטית ועם היחסים שהותירה מאחוריה הרבה לפני שהפכה לנוקמת.
בשנת 1995, נטשה רומנוף וילנה בלובה הצעירות נשלחות מביתן שבאוהיו על ידי הוריהן המאמצים - אלכסיי שוסטקוב, המכונה השומר האדום, והאלמנה השחורה לשעבר מלינה ווסטוקוף.
עם סיום משימתם של שוסטקוב ו-ווסטוקוף, רומנוף ובלובה מועברות ל"חדר האדום" על מנת להמשיך את הכשרתן.
בשנת 2016, בעקבות הקרב בין שני פלגי "הנוקמים" בשדה התעופה שבלייפציג, רומנוף נאלצת להימלט מהממשלה בגין הפרת הסכמי סוקוביה.
בעודה נמלטת ממזכיר ארצות הברית, תדאוס רוס, רומנוף מגיעה אל מחסן בנורווגיה, שם היא יוצרת קשר עם בעל בריתה לשעבר, ריק מייסון.
במקביל, בלובה, שעוד עובדת עבור "החדר האדום", מתנקשת באלמנה שחורה לשעבר, לא לפני שהאחרונה משחררת עליה אבק אדום ומסתורי שמבטל את שליטתו המנטלית של "החדר האדום" עליה.
בלובה שולחת את התרופה לרומנוף בתקווה שזו תחזור לעזור לה.
כאשר רומנוף עוזבת את המחסן עם האבק האדום ללא ידיעתה, היא מותקפת על ידי טאסקמאסטר שמחפש את האבק.
רומנוף מצליחה להתחמק ממנו ומבינה שהאבק הגיע מבלובה.
השתיים מתאחדות מחדש בבודפשט, אך לאחר מכן מותקפות על ידי האלמנות השחורות.
בזמן הבריחה, רומנוף מגלה שהחדר האדום עדיין פעיל ושמנהיגה, גנרל דרייקוב, עודנו חי.
שנים קודם לכן, כחלק ממבחן אותו נאלצה לעבור על מנת להצטרף לסוכנות , משימתה של רומנוף הייתה להרוג את דרייקוב.
בלובה ורומנוף, שעודנה רדופה מזיכרון פיצוץ הבניין בו דרייקוב ובתו הצעירה, אנטוניה, שהו ומתו לכאורה, מתחמקות מטאסקמאסטר ונפגשות שוב עם מייסון שמספק להן מסוק תובלה מסוג מיל מי-8.
רומנוף ובלובה מבריחות את שוסטקוב מהכלא במטרה ללמוד היכן נמצא דרייקוב, וזה האחרון מיידע אותן שעליהן לדבר עם ווסטוקוף, שכעת חיה בחווה ומבצעת ניסויים על חזירים.
בחווה, ווסטוקוף מוסרת את מיקומם לדרייקוב, שסוכניו מגיעים ומביאים אותם לחדר האדום, הממוקם בבסיס אווירי.
מתגלה כי ווסטוקוף ורומנוף השתמשו בטכנולוגיית מסכות פנים על מנת להחליף את זהויותיהן, לאחר שתכננו להסגיר את עצמן.
בעת שיחה עם דרייקוב, רומנוף מגלה כי טאסקמאסטר הוא למעשה אנטוניה, אשר נגרם לה נזק כה חמור עד כדי כך שדרייקוב נאלץ להשתיל שבב בראשה על מנת לעזור לה והפך אותה בתהליך לחיילת המושלמת.
רומנוף גם מגלה לדרייקוב שהיא ידעה שהיא לא יכולה לפגוע בו בגלל פרומון שהשתיל בכל אלמנה שחורה, וכי הוא שולט באלמנות בכל רחבי העולם באמצעות שולחן הבקרה שלו.
לאחר שהיא גורמת לדרייקוב להכות אותה בפניה, רומנוף מצליחה להביא לפגיעה מכוונת בעצב בתעלות האף שלה במטרה להשתיק את הפרומון ולאפשר לעצמה לתקוף את דרייקוב בחזרה.
ווסטוקוף משמידה את מנוע הספינה גורמת לבסיס כולו להתחיל לקרוס בעוד שוסטקוב נלחם באנטוניה ובלובה מחפשת אחר האלמנות האחרות שנשלחות להגן על דרייקוב.
דרייקוב בורח כשהאלמנות מקיפות את רומנוף, אך בלובה יוצרת פצצת אבק אדום שמשחררת את האלמנות משליטתו, כמה שניות לפני מותה של נטשה.
רומנוף מגיעה אל שולחן הבקרה, לוקחת את בקבוקון האבק האחרון שנשאר ומעתיקה את הנתונים של כל האלמנות האחרות ברחבי העולם בדיוק כשהבסיס מתחיל לקרוס.
ווסטוקוף ושוסטקוב נאלצים להימלט מהבסיס באמצעות מטוס בעוד בלובה מאתרת את דרייקוב והורגת אותו.
לאחר שרומנוף ואנטוניה נאבקות בקרב אחרון בשמיים לפני שהן נוחתות בבטחה על הקרקע, רומנוף משתמשת בבקבוקון האחרון של האבק האדום על מנת לשחרר את אנטוניה משליטתו של דרייקוב.
בלובה, ווסטוקוף ושוסטקוב נפרדים מרומנוף, בלובה מעניקה לה את האפוד שלה כמזכרת ממנה ורומנוף מעניקה לבלובה את בקבוק האבק האחרון ואת הדיסק עם הנתונים של האלמנות כדי שתוכל למסור לאלמנות האחרות שזה נגמר ושדרייקוב מת.
בעוד השלושה עוזבים יחד עם שאר האלמנות ואנטוניה המחלימה, רומנוף נשארת וממתינה לבואם של רוס ואנשיו.
כעבור שבועיים, רומנוף נפגשת עם מייסון, שמספק לה מטוס ריחוף של S.H.I.E.L.D., ולאחר מכן טסה לשחרר את פלג "הנוקמים" שהובא למעצר לאחר הקרב בשדה התעופה שבלייצפיג.
בסצנה שאחרי הכתוביות המתרחשת לאחר מותה של רומנוף, בלובה עולה לקברה ופוגשת את ולנטינה אלגרה דה לה פונטיין, כעת המעסיקה שלה, ומקבלת את משימתה הבאה - לרדוף אחר "האחראי" למותה של רומנוף, קלינט ברטון.
סקרלט ג'והנסון – נטשה רומנוף/האלמנה השחורה, מתנקשת מאומנת לשעבר, שהייתה בעברה סוכנת של "שיל"ד" וחברה בהווה של צוות הנוקמים.
ג'והנסון אמרה כי לסרט "יש הזדמנות לחקור את האלמנה כאישה בזכות עצמה והיא עושה בחירות עצמאיות ופועלת על דעת עצמה, כנראה פעם אחת בחייה...
[מכיוון] שלא תמיד הייתה לה אפשרות זו".
אוור אנדרסון - נטשה הצעירה
פלורנס פיו – ילנה בלובה/האלמנה השחורה, דמות-אחות עבור רומנוף, שאומנה בחדר האדום של רוסיה הסובייטית כדי להיות אחת מהאלמנות השחורות.
ויולט מק'גרו - ילנה בלובה הצעירה
דייוויד הארבור – אלכסיי שוסטאקוב/השומר האדום, חייל רוסי שכוחותיו הועצמו בעזרת סרום, שחולק עבר עם נטשה רומנוף.
הדמות מהווה הקבלה לדמותו של קפטן אמריקה; והארבור ציין כי דמותו תתפתח ותעבור שינויים רבים במהלך הסרט.
פגבנל – ריק מייסון, בעל בריתה של רומנוף מעברה, המעוניין בה באופן רומנטי.
אולגה קורילנקו - אנטוניה דרייקוב/טאסקמאסטר, בתו של דרייקוב שמשלימה משימות עבור החדר האדום.
יש לה רפלקסים פוטוגרפיים המאפשרים לה לחקות את סגנון הלחימה של יריביה על מנת ללמוד כיצד להשתמש בו נגדם.
בנוסף, היא מחזיקה בטכניקות לוחמה של גיבורי-על אחרים כמו איירון מן, קפטן אמריקה, חייל החורף וספיידרמן.
ויליאם הרט – תדאוס רוס, מזכיר המדינה של ארצות הברית וגנרל לשעבר בצבא ארצות הברית.
ריי וינסטון - גנרל דרייקוב, ראש החדר האדום.
רייצ'ל וייס - מלינה ווסטוקוף/האלמנה השחורה, מרגלת מאומנת היטב מהחדר האדום, שמעורבת בניסוי מדעי.
ג'רמי רנר משאיל את קולו ללא קרדיט כקלינט ברטון, וכמו כן מופיע בתמונה.
בפברואר 2009 "סרטי ליונסגייט" רכשו את זכויות העיבוד למסך של דמותה של האלמנה השחורה, ובאפריל שלאחר מכן הכריזו על הבמאי דייוויד הייטר כמי שיכתוב ויביים את הסרט, יחד עם הפקתו של אבי ארד.
ביוני 2006, "סרטי ליונסגייט" נטשו את הפרויקט והזכויות שבו לידיהם של אולפני מארוול.
הייטר ואולפני מארוול ניסו להשיג מימון נוסף על מנת לפתח את הפרויקט, אבל הייטר "מעולם לא חש שמצאנו מקום שמוכן לקחת את הסרט, ואת הדמות ברצינות".
כישלון הפרויקט הותיר את הייטר "שבור לב", אך הוא עדיין קיווה שהסרט יופק "יום אחד".
בינואר 2009, אולפני מארוול ניהלה משא ומתן מוקדם עם אמילי בלאנט על גילום דמותה של האלמנה השחורה באיירון מן 2, אם כי היא לא יכלה לקחת את התפקיד בשל התחייבות קודמות לסרט אחר בכיכובה.
במרץ 2009, סקרלט ג'והנסון חתמה על חוזה לגילום דמותה של האלמנה השחורה, עם אפשרות לכיכוב במספר סרטים.
בספטמבר 2010, במהלך קידום הפצת המדיה הביתית של "איירון מן 2", אמר נשיא אולפני מארוול, קווין פייגי, חשף כי התקיימו דיונים עם ג'והנסון לגבי הפקת סרט סולו שיתמקד בדמותה של האלמנה השחורה, אך עיקר המיקוד של אולפני מארוול נמצא כעת על "הנוקמים".
ג'והנסון שבה לגלם את דמותה של האלמנה השחורה בסרט זה, וכן בסרטים שבאו אחריו: "קפטן אמריקה: חייל החורף", "הנוקמים: עידן אולטרון", "קפטן אמריקה: מלחמת האזרחים", "הנוקמים: מלחמת האינסוף", ו"הנוקמים: סוף המשחק".
לאחר הפצת הסרט "עידן אולטרון", ג'הונסון חשפה שמספר הסרטים בחוזה שלה הורחב מאז שהיא חתמה לראשונה על מנת להתאים ל"ביקוש של הדמות", מכיוון שאולפני מארוול לא צפו את "התגובה האדירה" של הקהל לביצועיה בתור האלמנה השחורה.
בפברואר 2014, פייגי אמר כי לאחר שהם חקרו את עברה של האלמנה השחורה ב"עידן אולטרון", הוא היה רוצה לראות אותו מתרחש בסרט סולו, שרוב עבודת הפיתוח עבורו נעשתה, כולל טיפול "די מעמיק" של ניקול פרלמן, שכתב בשיתוף פעולה את התסריט עבור "שומרי הגלקסיה".
באפריל שבא לאחר מכן, ג'והנסון הביעה עניין בכיכוב בסרט סולו של האלמנה השחורה, ואמרה שהפרויקט יתקדם על פי הביקוש מהקהל.
באפריל 2015, ג'והנסון דיברה יותר על האפשרות לסרט סולו עבור האלמנה השחורה ועל הפוטנציאל לחקור "שכבות" שונות שנראו בסרטים השונים של היקום הקולנועי, אך גם ציינה כי "כרגע אני חושבת שהדמות הזאת מנוצלת היטב בחלק הזה של היקום".
בזמן שהוא קידם את "קפטן אמריקה: מלחמת האזרחים", פייגי ציין כי בשל לוח הזמנים המתוכנן של הסרטים, כל סרט פוטנציאלי על האלמנה השחורה יהיה במרחק של ארבע או חמש שנים.
פייגי הוסיף כי אולפני מארוול "מחויבת מבחינה יצירתית ורגשית" להפיק את הסרט על האלמנה השחורה בסופו של דבר.
ביולי 2016, ג'וס וידון, במאי הסרטים "הנוקמים" ו"עידן אולטרון", הצהיר כי הוא פתוח לבימוי סרט סולו על האלמנה השחורה, מתוך תחושה שהוא מסוגל לעשות "מותחן ריגול", כמו סרט פרנויה בסגנון של ג'ון לה קארה.
באוקטובר, ג'והנסון התייחסה לסרט הפוטנציאלי כ"פריקוול", ואמרה: "אתה יכול להחזיר אותו לרוסיה, תוכל לחקור את תוכנית 'האלמנה השחורה', יש כל מיני דברים שאתה יכול לעשות עם זה".
היא הזהירה שאולי היא לא תרצה "ללבש חליפת-עור הדוקה" במשך זמן רב.
בפברואר הבא, ג'והנסון אמרה שהיא תתמסר להפקת כל סרט פוטנציאלי על האלמנה השחורה שיהיה "מדהים, זו צריכה להיות הגרסה הטובה ביותר שהסרט יכול להיות, אחרת לא הייתי עושה את זה...
[הסרט] חייב להיות בעל עצמאיות וסגנון משלו וסיפור משלו".
בעקבות הפיתוח והתמיכה הציבורית בסרט סולו לדמותה של האלמנה השחורה, אולפני מארוול החליטו בסופו של דבר כי "הזמן הטוב ביותר להתקדם עם הפרויקט" יהיה בתחילת השלב האחרון של היקום הקולנועי של מארוול בשנת 2020.
באוקטובר 2017, פייגי נפגש עם ג'והנסון על מנת לדון במציאת הבמאי לסרט הסולו הפוטנציאלי, עוד לפני שאולפני מארוול החלו להיפגש עם תסריטאים לפרויקט, כולל ג'ק שייפר.
שייפר נפגשה שוב עם פייגי בדצמבר, ונשכרה לכתיבת תסריט לסרט לפני סוף שנת 2017. שייפר וג'והנסון היו אמורות לדון על בימוי הסרט בתחילת פברואר 2018. אולפני מארוול החלו להיפגש עם במאיות פוטנציאליות שיסכימו לקחת על עצמן את הפרויקט.
בסוף אפריל, האולפנים נפגשו עם יותר מ-65 במאיות פוטנציאליות לפרויקט תוך כדי חיפוש "יסודי ביותר", כולל הבמאיות דניז גמזה ארגובן, קלואי ז'או - שבסופו של דבר נבחרה לביים פרויקט אחר של אולפני מארוול, "הנצחיים" - אמה אסנטה ולין שלטון.
בחודשים הבאים, רשימת הבמאים צומצמה לכדי 49 במאיות, שמתוכן שלוש הבמאיות קייט שורטלנד, אסאנטה ומגי בטס נפגשו עם פייגי וג'והנסון ביוני.
שורטלנד קיבלה את תמיכתה של ג'והנסון, שהעריצה את הסרט הקודם שביימה בשנת 2012, " לורה".
חודש לאחר מכן היא נשכרה למלאכת בימוי הסרט.
בפברואר 2019, התסריטאי נד בנסון נשכר כדי לכתוב מחדש את התסריט עבור הסרט, וקווין פייגי, מנכ"ל אולפני מארוול, אישר שהאולפנים לא מעוניינים בדירוג R לסרט, לאחר שהושמעו בעבר שמועות כי הסרט עתיד לקבל את הדירוג R.
בחודש שלאחר מכן, פלורנס פיו נכנסה למשא ומתן על מנת להצטרף לצוות השחקנים כמרגלת שתהיה "מנוגדת מבחינה מוסרית" לרומנוף.
אף על פי שאולפני מארוול שקלו את מועמדותה של פיו לתפקיד מאז סוף 2018, צוות ההפקה בחן גם שחקניות אחרות, כולל סירשה רונן, עד לתחילת 2019. האולפנים שבו והציעו את התפקיד לפיו לאחר שהיא קיבלה ביקורות חיוביות על ביצועיה בסרט "Fighting with My Family".
באפריל 2019, ליהוקה של פיו אושר, לצד ליהוקם של דייוויד הארבור, רייצ'ל וייס, ואו.
צילומי הסרט החלו ב-28 במאי 2019, בנורווגיה.
בתחילת יוני, ההפקה עברה לצילומים באולפני פיינווד, ואילו ריי ווינסטון הצטרף לצוות השחקנים של הסרט מאוחר יותר באותו חודש לקראת הצילומים בבודפשט.
הצילומים נמשכו עד לספטמבר 2019.
בתחילה, הסרט היה אמור לעלות לאקרנים בארצות הברית ב-1 במאי 2020, אולם נדחה עקב מגפת הקורונה.
כמו כן, הוא יופץ גם ב-IMAX.
תביעה משפטית של סקרלט ג'והנסון
ב-26 ביולי 2021 תבעה סקרלט ג'והנסון את "חברת וולט דיסני" בגין ההפצה הכפולה של הסרט, בשירות הזרמת המדיה שלה במקביל לבכורה בבתי הקולנוע.
לטענת ג'והנסון, ההפצה ב"דיסני+" מהווה הפרה של החוזה איתה, מכיוון שהיא מדירה צופים פוטנציאליים מהקולנוע, ולכן נפגעות ההכנסות של ג'והנסון מההקרנות בקולנוע.
דובר מטעם "וולט דיסני" הגיב ואמר שהחברה עמדה בתנאי החוזה עם השחקנית.
ב-30 בספטמבר 2021 הושג הסדר פשרה בתביעה.
הצדדים לא פרסמו את גובה הפיצוי שתשלם החברה לג'והנסון במסגרת ההסדר, אך הסכום מוערך ב-40 מיליון דולר.
האלכסון הריק (מצרפתית: diagonale du vide) הוא אלכסון המתאר רצועה דלת אוכלוסין, שמשתרעת על רוב מרכז צרפת - מהפירנאים האטלנטיים עד ארדן.
צפיפות האוכלוסין שם קטנה משמעותית ביחס לממוצע הצרפתי.
ביניהן ניתן לכלול תהליכי אורבניזציה ועזיבה מסביבת הכפר .
כמו כן, אבדות כבדות מקרב תושבי האזור במהלך מלחמת העולם הראשונה הביאו לכיווץ משמעותי באוכלוסייה.
לפי משרד פיתוח האדמות הצרפתי ה"אלכסון הריק" הוא המונח הסטנדרטי, אם כי חלק מהאנשים קוראים לו גם "אלכסון הצפיפות הנמוכה" (diagonale des faibles densités), והגאוגרף הצרפתי ז'אן פרנסואה גרבייר קרא לאזור "המדבר הצרפתי".
במאה ה-21 הנושא עלה לכותרות בעקבות מחלוקת בין שני ההיסטוריונים והדמוגרפים הרב לה ברה ועמנואל טוד , האם ישנו גידול מסוים באוכלוסייה.
לבסוף לא נמצאה תשובה ברורה.
רבים מתושבי ה"אלכסון הריק", חקלאים במקצועם, לוקחים חלק במחאת האפודים הצהובים.
בינואר 2020 פרסם יובל בן-עמי כתבה על האלכסון הריק במוסף הארץ.
ילנה בלובה היא דמות בדיונית המופיעה בחוברות הקומיקס ביקום מארוול קומיקס.
הדמות הופיעה לראשונה בחוברת Inhumans Vol.2 #5 ממרץ 1999, ונוצרה בידי הכותבת דווין קיי גרייסון והמאייר ג'יי ג'י ג'ונס.
ילנה בלובה היא בוגרת תוכנית האלמנות השחורות של הממשלה הסובייטית, שהוקמה בתקופת המלחמה הקרה במטרה להכשיר מרגלות קטלניות בשירות המשטר.
התכנית כללה בתוכה אימונים פיזיים ומנטליים לצד ניסויים ושיפורים ביוכימיים - אולם ילנה בלובה, שהכשרתה החלה בסוף שנות ה-70, עברה רק את תוכנית האימונים הפיזית.
אף על פי כן, היא הייתה הראשונה שעקפה את תוצאותיה של נטשה רומאנובה, המרגלת המפורסמת ביותר שיצאה משורות התכנית, ונודעת כ.
ילנה הוכרזה כאלמנה שחורה אחרי הירצחו של מאמנה הראשי, ונשלחה לחקור את ההתנקשות בחייו, בלי לדעת שהוא נרצח בידי מנהלי התכנית כחלק משרשרת אירועים שנועדה להבטיח את מקומה כאלמנה השחורה הבאה.
ילנה, שראתה בנטשה כיריבה, התנדבה מרצונה למשימה שנועדה לעמת ביניהן, אך המפגש ביניהן לא התפתח לכדי קרב אלים.
נטשה, שראתה בילנה כאחות קטנה, דחקה בה לטפח ולהתגאות בזהותה הייחודית מאשר לשמש ככלי בידי הממשל.
בתום שרשרת מניפולציות ואירועים שהופעלה בידי נטשה מאחורי הקלעים כדי להראות לילנה את הקשיים והעוולות שבעסקי הריגול, החליטה ילנה לפרוש מרצונה לקובה, שם עבדה כאשת עסקים ודוגמנית.
בשלב מאוחר יותר חזרה ילנה למקצוע כסוכנת ארגון הביון של S.H.I.E.L.D, ונעשתה מעורבת בכריית ויברניום בארץ הפראית.
בהדרגה החלה ילנה, בסיוע סוכני S.H.I.E.L.D עריקים ומוטאנטים מהארץ הפראית, לעסוק בכריית ויברניום לא חוקית והברחתו - ומתוך חשש להפרעה מצד קבוצת האוונג'רס, שכרה את אלקטרו לגרום לבריחה המונית של נבלי-על מכלא הרפסודה, כדי להסיח את דעתם של ולהחזיר את סאורון לארץ הפראית.
הבריחה ההמונית גרמה להיווצרות קבוצת האוונג'רס החדשים, שעקבו אחר מסלולו של סאורון ונכנסו לעימות איתו ועם אנשיו.
אחרי שהביסו את המוטאנטים מהארץ הפראית החלו האוונג'רס לחקור את סאורון בדבר מעורבותו בפרויקט, אך הוא נורה ולכאורה נהרג בידי ילנה, שהובילה את סוכני S.H.I.E.L.D העריקים למאבק באוונג'רס.
בעיצומו של קרב נגד ספיידרוומן הותקפה ילנה בידי סאורון הזועם, שנשף עליה אש והותיר בה כוויות וצלקות מרובות.
היא נלקחה משם בידי דמות מסתורית, שהציעה לה לנקום באוונג'רס.
היא עברה ניסויים גנטיים בידי ארגון הידרה, ותודעתה הועברה בסיוע ארגון A.I.M לגרסה חדשה של אנדרואיד סופר-אדפטויד, בעל יכולת חיקוי כוחות-על.
היא נשלחה לתקוף את חתונתם של לוק קייג' וג'סיקה ג'ונס, הובסה במאמץ משולב של כל גיבורי-העל הנוכחים, והושמדה מרחוק בידי מנגנון השמדה עצמית כדי למנוע ממנה להעביר מידע.
לאחר מכן נצפתה ילנה, משוקמת בגופה האנושי, חברה בקבוצת פורעי החוק "ונגארד" ובקבוצת ת'נדרבולטס המחודשת של נורמן אוסבורן.
למעשה הייתה זו נטשה, שהתחזתה לילנה כדי לשמש כסוכנת כפולה עבור ניק פיורי, ולמעשה גילתה כי היה זה אוסבורן שתמרן אותה להצטרף לקבוצה כדי לבצע עבורו את העבודה השחורה.
אחרי בריחתה של נטשה, גילה אוסבורן לנגע העולם התחתון כי ילנה האמיתית מצויה בתרדמת.
היא הוצאה מהתרדמת בידי המועצה העליונה של ארגון A.I.M, ומונתה לשרה לענייני פנים כסופר-אדפטויד.
היא נחשבה למתה במהלך משימת חילוץ של האוונג'רס הסודיים, אך הופיעה פעם נוספת אחרי מותה של נטשה בידי כפיל מרושע של קפטן אמריקה במהלך אירועי "אימפריה סודית".
היא לכאורה חזרה לזהות האלמנה השחורה, והחלה לחסל את שאריות ארגון הידרה תוך כדי בריחה מידי הוקאיי וחייל החורף - אולם למעשה התגלה שמאורעות אלו בוצעו בידי שני שיבוטים של ילנה, שבעצם הופעלו בידי שיבוט של נטשה, כאשר כולם נוצרו בידי תוכנית האלמנות השחורות.
ילנה האמיתית נהרגה בידי כפילתה של נטשה, כדי שיהיה אפשרי להתחזות אליה.
את דמותה של ילנה בלובה בסרטי היקום הקולנועי של מארוול "האלמנה השחורה" ו"ת'אנדרבולטס*" מגלמת השחקנית פלורנס פיו, ששבה לגלם את הדמות בסדרת הטלוויזיה "הוקאיי" של שירות הסטרימינג דיסני+, ותשוב לגלם אותה בסרט "Avengers: Doomsday".
האלמנה היא סדרת דרמה בריטית שכתבו הארי וג'ק ויליאמס.
הסדרה שודרה ברשת ITV הבריטית ובשירות הזרמת המדיה פריים וידאו של אמזון בהפצה בינלאומית.
בסדרה מככבת קייט בקינסייל בתפקיד אישה שחושבת שבעלה נהרג בהתרסקות מטוס לפני שלוש שנים, אך מגלה שהוא עדיין חי ונמצא בקונגו.
הסדרה עלתה לשידור בפריים וידאו ב-1 במרץ 2019, וברשת ITV ב-8 באפריל 2019.
הסדרה עוקבת אחר ג'ורג'יה ולס (קייט בקינסייל) שבעלה ויל נהרג בהתרסקות מטוס בקונגו שבאפריקה.
אחרי שלוש שנים, היא רואה גבר הדומה לבעלה בכתבת חדשות על הפגנות ברפובליקה הדמוקרטית של קונגו.
היא נוסעת לקינשאסה כדי לגלות את האמת על בעלה.
היא מתחילה לחפש תשובות, בעיקר על השאלה מדוע בעלה זייף את מותו.
הסדרה בת שמונת הפרקים כוללת קווי עלילה שונים ונושאים כגון אלימות ושחיתות.
קייט בקינסייל – ג'ורג'יה ולס
צ'ארלס דאנס – מרטין בנסון
אלכס קינגסטון – ג'ודית גריי
באבס אולוסנמוקון – גנרל אזיקיווה
לויאנה בונפים – גייל קזאדי
בארט פושה – פיטר בלו / הני בותה
אולפור דארי אולפסון – אריאל
מתיו לה נווז – ויל
"האלמנה" היא הפקה משותפת של רשת ITV הבריטית ושל פריים וידאו.
צילומי הסדרה נערכו בדרום אפריקה, ויילס ורוטרדם.
בשל החום הרב בחלק מאתרי הצילומים, בקינסייל התעלפה במהלך צילומי סצנה ואושפזה בבית חולים..
האלמנה העליזה היא אופרטה בת שלוש מערכות מאת פרנץ להאר.
הלברית נכתבה על ידי שני המחברים היהודים ויקטור לאון (מקודם הירשפלד) ולאו שטיין (מקודם רוזנשטיין) בהתבסס על הקומדיה של אנרי מילהאק משנת 1861 "L'attaché d'ambassade" (כלומר, הנספח).
הצגת הבכורה הראשונה של האופרטה התקיימה ב-30 בדצמבר 1905 בתיאטר אן דר וין בווינה.
זו הייתה ההצלחה הגדולה הראשונה של המלחין שהניחה את הבסיס לקריירה הבינלאומית שלו.
כשנה לאחר מכן הועלתה האופרה גם בבירה השנייה של האימפריה האוסטרו-הונגרית בבודפשט ב-27 בנובמבר 1906.
סיפור האופרטה מתחיל עם המלחין ריכרד הויברגר, שהוזמן להלחין את המוזיקה ללברית שנכתבה על ידי לאו שטיין וויקטור לאון.
הלברית מבוססת כאמור על קומדיה צרפתית מוקדמת יותר.
מכיוון ששני המחברים השותפים של הלברית לא היו מרוצים מהמוזיקה של האויברגר, הם החליטו להפקיד את היצירה בידי להאר.
אנקדוטה שעוסקת בהולדת השם "האלמנה העליזה" מספרת: כיוון שלא ניתן היה להשתמש בשם המקורי, שני הליברטיסטים חיפשו משהו אחר.
הם נתקלו בכך כשלהאר שמע יום אחד את שטיין צועק לקופאית בתיאטרון ש"אין יותר כרטיסי חינם לאלמנתו של היועץ הראשי!
בפעם הבאה שתבוא לכאן, תזרקי את האלמנה הלא יוצלחית הזו!
אולם להאר שמע את המילה לא נכון וקרא בהנאה: "die lustige Witwe", כלומר, "האלמנה העליזה".
להאר לא הכיר את ההיסטוריה של היצירה, אך כשהעבודה הושלמה הוא שאל את ליאון מי היה המלחין שנבחר במקור של האופרטה.
להפתעתו הגדולה, ליאון הגה את שמו של הויברגר, שבזמנו, היה חבר השופטים של המוזיקפראיין, וליאון כינה אותו בלתי מוכשר.
עם זאת, כשהציג את האופרטה בפני מועצת המנהלים של תיאטרון אן דר וין, היצירה קיבלה קבלת פנים צוננת מאוד.
הבמאים לא סמכו על הצלחת האופרטה והחליטו שאם להאר והליבריטיסטים שלו בכל זאת רוצים להציג את המחזה, הם ישלמו על החזרות.
בין השחקנים נמצאו תומכים ביצירה, בעיקר מיצי גינטר ולואי טראומן שהצליחו לשכנע את ההנהלה לעשות את החזרות בלילה.
המחברים בכל זאת גם נאלצו להושיט יד עמוק לכיסם כדי לשמור על מצב הרוח הטוב של המקהלה והתזמורת בעזרת נקניקיות עם חזרת ובירה.
ההצגה הוצגה לבסוף בבכורה ב-30 בדצמבר 1905, יום לפני ערב השנה החדשה, יום גרוע יותר לבכורה לא ניתן היה לחלום עליו.
כתוצאה מכך, היה ברור שיש מעט עניין ביצירה.
המבקרים, לעומת זאת, אמרו, למעט יוצאים מן הכלל, אמירה נלהבת על המוזיקה והפרטיטורה הקלילה שלה.
לאופרטה הייתה גם תהודה פוליטית, שכן סטודנטים ממונטנגרו שלמדו בווינה מחו על רמיזות האופרטה לגבי מונאנגרו (ששמה שונה אמנם לפונטוודרו).
היו אפילו הפגנות נגד האופרטה בטריאסטה ובקונסטנטינופול.
הבכורה הזרה הראשונה התקיימה בהמבורג חודשיים לאחר הבכורה של וינה.
באפריל 1906 נחגגה ההופעה ה-100. ההופעה ה-150 כבר נחגגה בפולקסאופר.
ב-23 בפברואר 1907, שלח המו"ל, "יורשי פליקס בלוך" בברלין, מכתב ללהאר בו הודיע לו שכבר עברו את 3,500 הופעות ברחבי אירופה.
האופרטה הוצגה בלונדון בשנת 1907, לאחר מכן בניו יורק ובשיקגו, ובפריז בשנת 1909. הצלחתה של האלמנה העליזה הביאה ללהאר סוף סוף את הביטחון הכלכלי לו ייחל מאז שהיה ילד.
עלילת האופרטה שונתה מדי פעם בהתאם לבימוי במקומות שונים בעולם.
מקום: שגרירות פריז בפונטוודרו (מדינה פיקטיבית בדרום מזרח אירופה)
בשגרירות פונטוודרו בפריז פועלים דיפלומטים למנוע את פשיטת הרגל של המדינה ומבקשים את עזרת המעצמות האירופיות כדי להשיג מטרה זו.
השגריר מירקו זטה וצוותו יארחו קבלת פנים לאורחים הצרפתים והספרדים המפוארים.
אולגה, אשתו של היועץ הפוליטי קרומוב, וסילביאן, אשתו של הקונסול בוגדנוביץ', מנהלות רומנים עם הדיפלומט הצרפתי הצעיר ראול סן בריוש ועם הדיפלומט הספרדי סבסטיאן קסקדה.
למעשה, אשתו של השגריר עצמה תתאהב ברוסיון, ראש הקבינט הצרפתי.
השגריר מזמין את האנה גלווארי, אלמנת פונטוודרו עשירה המתגוררת בחו"ל, לקבלת הפנים בתקווה שהיא תתאהב ותבחר בבעל מפונטוודרו, ותחזיר את עושרה העצום למולדתה.
המועמד של זיטה לבעל הוא הרוזן דנילו דנילוביץ', מזכיר השגרירות, שליבו לוהט עבור האנה עוד משנים קודם לכן.
האלמנה מגיעה, אך נראה שתוכניתו של השגריר נכשלה, שכן העלבונות הקודמים בין האנה לדנילו עדיין בחיים וקיימים.
הדיפלומטים הנוכחים מחזרים בחירוף נפש אחרי הגברת, ומאיימים על תוכניתו של השגריר שהאלמנה תבחר בעל מפונטוודרו.
האלמנה, שנהנית מהמצב ובעיקר מהעובדה שדנילו צופה בקנאות בצבא המחזרים, מזמינה את כל החבורה ליאכטה שלה.
דנילו מגיב לאתגר בעלבון נוסף, ומגדיל עוד יותר את הפער בין השניים.
מיקום: היאכטה של האנה (במקור הסלון שלה)
הערב ממשיך בספינתה של האנה גלווארי, שם ממתינים השגריר ואמרכל השגרירות לבואו של דנילו, כשהם יושבים על קוצים.
דנילו מגיע מאוכזב כי מצא את מועדון הלילה האהוב עליו "מקסים" סגור.
הוא מחליט לסדר את יריביו, במיוחד את קסקדה, סנט בריוש ורוסיון, המזכיר המדיני.
כאשר נודע לו ששני הדיפלומטים מנהלים רומן עם נשותיהם של הנספחים מפונטוודרו, הוא מנסה לסחוט אותם כך שהן חדלים מהחיזור.
עם זאת, רוסיון מתגלה כמשימה קשה יותר.
הוא מחזר בהתמדה רבה אחרי האנה.
מקום: אולם אירועים של האנה גלווארי
המועדון מקסים נסגר למעשה באותו הערב, כי הרקדנים הוזמנו לנשף על ידי האנה גלווארי.
גם דנילו מגיעה לנשף, ולהפתעתו הרבה, האנה מודיעה לו שמעולם לא הייתה ארוסתו של רוסיון ורק ניסתה להגן על כבודו של גבר נשוי.
דנילו רוצה להתוודות על אהבתו אליה, אבל עושרה מרתיע אותו.
בינתיים, זיטה רוצה להתגרש מאשתו כי הוא חושד בה שהיא בוגדת בו ומחליט לבקש בעצמו את ידה של האנה על מנת לסייע כלכלית למדינתו, אבל האנה מכן מודיעה לו שאם תתחתן בשנית כל רכושה יאבד.
כשדנילו שומע את זה, מתוודה בפניה שהוא אוהב אותה והאנה מכריזה בשמחה שכספה יאבד לה, כי הוא יועבר לבעלה החדש.
עד סוף הערב, השלום חוזר בין ולנסין לבין זיטה, והיא מבטיחה באוזניו שלבה נתון לו.
ובכן, בחייך, אף נפש - ולנסיאן, רוסיון
הו, המולדת היפה שלי מאוהבת - הכניסה של דנילו
למה הפכתי למאהב שלך, אתה מוקסם מהפיתוי שלך!
- רביעייה: סילבאן, אולגה, קסקדה, סנט בריוש
אם החברה עדיין תנצח, הייתי אומר בלדה עם...
אישה אוהבת גבר, גבר אוהב אישה...
- מארש-שפט: דנילוביץ', זיטה, קסקדה, סנט בריוש, קרומוב, בוגדנוביץ'
היי, תינוקת, תסתכלי טוב על ההוסאר הגיבור הזה...
טנטירט ריטנורי - עם גריזט: ולנסיין, גלווארי האנה, מקהלת גריזט
הקשיבו לשפתיי, קראו למנגינה הזו...
למרות שאיש לא הגיע לאישה...
האופרטה הוקלטה עשרות פעמים מאז הבכורה בהרכבים ומנצחים רבים.
1918 האלמנה העליזה - בימוי מייקל קורטיז
1925 האלמנה העליזה - בבימויו של אריך פון שטרוהיים
1934 האלמנה העליזה - בבימויו של ארנסט לוביטש
1952 האלמנה העליזה - קרטיס ברנהרדט
1962 האלמנה העליזה - בימוי ורנר ג'ייקובס
בשנת 1975, רונלד הינד כתב ממנו בלט עבור הבלט האוסטרלי.
המילניום הזה הוא בתקופה הפלאוליתית העליונה.
המעבר הפלאוליתי-מזוליתי החל במזרח הקרוב במהלך המילניום הזה.
במקרים רבים אי אפשר לתארך במדויק אירועים שהתרחשו במהלך המילניום הזה, וכל התאריכים הקשורים לאלף זה הם הערכות המבוססות בעיקר על ניתוח גאולוגי, ניתוח אנתרופולוגי ותארוך רדיומטרי.
עם זאת, נכון לשנת 2020, תיארוך באמצעות טבעות עצים התקדם ומאפשר לפעמים תארוכים מדויקים (בדיוק של שנה אחת) עבור חלק מהאזורים בחצי הכדור הצפוני וזמינים 13,910 שנים אחורה לפני זמננו, כלומר לראשית האלף ה-12 לפני הספירה.
תארוך טבעות עצים באמצעות דנדרוכרונולוגיה משמש כ"עמוד השדרה העיקרי" של כיול פחמן רדיואקטיבי לפרקי הזמן שבהם זה אפשרי (כמעט 14 אלף שנה לפני זמננו או לראשית האלף ה-12 לפני הספירה).
שיטות אחרות מעבר לטבעות העצים, מאפשרות לכייל את העקומה של תארוך פחמן 14 לשנים קדומות יותר.
שילוב של טבעות מאלמוגים ימיים, ספלאותמים, מאקרו מאובנים, ומשקעים באגמים, ומגיעה נכון לשנת 2020 חזרה ל-55,000 שנים לפני זמננו.
האליפות הלאומית של ארצות הברית בטניס 1960 הייתה תחרות טניס שנערכה על מגרשי הדשא.
הם החלו ב-21 באוגוסט והסתיימו ב-28 באוגוסט.
הם החלו ב-2 בספטמבר והסתיימו ב-17 בספטמבר.
ניל פרייזר זכה ב-3 תחרויות, דרלין הארד זכתה ב-2 תחרויות.
ניל פרייזר (), מנצח תחרות 1959, ניצח בתחרות
רוד לייבר (), הפסיד בגמר
ברי מקיי (), הודח בסיבוב הרביעי
קליף בוכהולץ (), הודח בסיבוב הראשון
תט ברצן (), הודח בסיבוב הראשון
רון הולמברג (), הודח בסיבוב הרביעי
מנצח אליפות 1959 ניל פרייזר מאוסטרליה שיחק במשחק הגמר נגד רוד לייבר מאוסטרליה וניצח ב-4 מערכות.
מריה בואנו (), מנצחת תחרות 1959, הפסידה בגמר
כריסטין טרומן (), הודחה בחצי הגמר
דרלין הארד (), ניצחה בתחרות
קארן סאסמן (), הודחה בסיבוב השלישי
ג'יין להאן (), הודחה ברבע הגמר
ברניס ווקוביץ' (), הודחה ברבע הגמר
מנצחת תחרות 1959 מריה בואנו מברזיל שיחקה במשחק הגמר נגד דרלין הארד מארצות הברית והפסידה ב-2 מערכות.
באותה שנה דרלין הארד ניצחה גם באליפות וימבלדון.
במשחק הגמר מנצחי תחרות 1959 ניל פרייזר/רוי אמרסון מאוסטרליה שיחקו נגד רוד לייבר/בוב מארק מאוסטרליה וניצחו ב-3 מערכות.
לקראת התחרות מספר 4 זוגות החזקות דורגו כדלקמן:
במשחק הגמר מריה בואנו (ברזיל)/דרלין הארד מארצות הברית שיחקו נגד זוג אן היידון ג'ונס/דיידרה קאט (בריטניה) וניצחו אותן ב-2 מערכות.
עבור דרלין הארד זה היה הניצחות השני ברציפות בתחרות זוגות נשים באליפות ארצות הברית.
במשחק גמר מנצחי תחרות 1958–1959 מרגרט אוסבורן דופונט (ארצות הברית)/ניל פרייזר (אוסטרליה) נפגשו עם מריה בואנו (ברזיל)/אנטוניו פלאפוקס (מקסיקו) וניצחו ב-2 מערכות.
האליפות הלאומית של ארצות הברית בטניס 1961 הייתה תחרות טניס שנערכה על מגרשי הדשא.
הם החלו ב-1 בספטמבר והסתיימו ב-10 בספטמבר.
דרלין הארד זכתה ב-2 תחרויות.
לתחרות זו נרשמו 120 טניסאים שחולקו ל-8 בתים.
צ'אק מקינלי (), הודח בסיבוב השלישי
מייק סנגטר (), הודח בחצי הגמר
בוב מארק (), הודח בסיבוב הרביעי
פרנק פרלינג (), הודח בסיבוב השלישי
ג'ון דגלס (), הודח ברבע הגמר
מנצח אליפות 1960 ניל פרייזר לא השתתף.
רוי אמרסון מאוסטרליה שיחק במשחק הגמר נגד רוד לייבר מאוסטרליה וניצח ב-3 מערכות.
דרלין הארד (), מנצחת תחרות 1960, ניצחה בתחרות
אנג'לה מורטימר (), הודחה בחצי הגמר
מרגרט סמית (), הודחה בחצי הגמר
אן היידון ג'ונס (), הפסידה בגמר
יולה רמירז (), הודחה ברבע הגמר
מנצחת תחרות 1960 דרלין הארד מארצות הברית שיחקה במשחק הגמר נגד אן היידון ג'ונס מבריטניה וניצחה ב-2 מערכות.
במשחק הגמר צ'אק מקינלי/דניס רלסטון מארצות הברית שיחקו נגד רפאל אוסונה/אנטוניו פלאפוקס ממקסיקו וניצחו ב-4 מערכות.
קארן סאסמן/ז'אנט הופס (), הודחו ברבעה גמר
מרגרט אוסבורן דופונט/מרגרט וארנר (), הודחו בחצי הגמר
ג'יין להאן/מרגרט סמית (), הודחו בסיבוב השלישי
'''דרלין הארד ()/לסלי טרנר (), ניצחו בתחרות
במשחק הגמר דרלין הארד (ארצות הברית)/לסלי טרנר (אוסטרליה) שיחקו נגד הזוג הלא מדורג אדב באדינג (ארצות הברית)/יולה רמירס (מקסיקו) וניצחו אותן ב-3 מערכות.
עבור דרלין הארד זה היה הניצחות השלישי ברציפות בזוגות נשים באליפות ארצות הברית.
במשחק גמר מרגרט סמית/בוב מארק (אוסטרליה) שיחקו נגד דרלין הארד/דניס רלסטון (ארצות הברית) וניצחו בניצחון טכני.
האליפות הלאומית של ארצות הברית בטניס 1962 הייתה תחרות טניס שנערכה על מגרשי הדשא.
הם החלו ב-20 באוגוסט והסתיימו ב-25 באוגוסט.
הם החלו ב-29 באוגוסט והסתיימו ב-10 בספטמבר.
מרגרט סמית ניצחה ב-2 תחרויות.
רוי אמרסון (), מנצח תחרות 1961, הפסיד בגמר
צ'אק מקינלי (), הודח בחצי הגמר
רפאל אוסונה (), הודח בחצי הגמר
יאן-אריק לינדקוויסט (), הודח בסיבוב השלישי
פרנק פרלינג (), הודח ברבע הגמר
מנצח אליפות 1961 רוי אמרסון מאוסטרליה שיחק במשחק הגמר נגד רוד לייבר מאוסטרליה והפסיד ב-4 מערכות.
באותה שנה לייבר ניצח בכל תחרויות גראנד סלאם.
לאחר הישג יוצא דופן זה הוא עבר לטניס מקצועי וחזר לתחרויות גראנד סלאם בשנת 1968.
מרגרט סמית (), ניצחה בתחרות
דרלין הארד (), מנצחת תחרויות 1960 ו-1961, הפסידה בגמר
רנה שורמן (), הודחה בסיבוב השלישי
סנדרה ריינולדס פרייס (), הודחה ברבע הגמר
מנצחת תחרות 1961 דרלין הארד מארצות הברית שיחקה במשחק הגמר נגד מרגרט סמית מאוסטרליה וניצחה ב-2 מערכות.
באותה השנה סמית ניצחה גם באליפות אוסטרליה הפתוחה ובאליפות צרפת הפתוחה.