tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
מתוכו יצאו בין היתר הסינגלים "Imitation of Life" (אשר הפך ללהיט בעיקר באירופה) ו-"I'll Take the Rain".
ב-2004, אר.אי.אם חזרו שוב עם אלבום חדש, Around the Sun.
אלבום זה דומה לקודמו מבחינה מוזיקלית, ומאופיין בקו מוזיקלי שקט יחסית.
דמיון נוסף לאלבום הקודם הן הביקורות המעורבות להן זכה, אם כי המבקרים ציינו שגם "תקליט חלש" של אר.אי.אם עולה בהרבה על הממוצע.
לאלבום הזה, ולסיבוב ההופעות שבא בעקבותיו, צירפו אר.אי.אם מתופף חדש, ביל ריפלין.
לדברי מייקל סטייפ ריפלין הובא על ידי פיטר באק שחשב שריפלין יוכל לקדם אותם לסגנון שונה.
סיור ההופעות העולמי שבא בעקבות האלבום, היה סיור ההופעות העולמי הראשון מאז הסיור Monster ב-1995, אותו נאלצו להשעות עקב בעיות רפואיות שצצו במהלכו, הן של מייק מילס, ביל ברי ומייקל סטייפ.
בראיון שנערך ב-2005 אמר פיטר באק כי אלבומה הבא של הלהקה יתאפיין בקו מוזיקלי שונה מהאלבומים הקודמים, ויהיה כדוגמת השיר "I'm Gonna DJ" שבוצע במהלך הסיור העולמי של Around the Sun.
ההנחה היא שאלבומם הבא יהיה אלבום רוק שאם יצליח, יוביל להתרת החוזה עם האחים וורנר, להם היו חייבים אר.אי.אם נכון ל-2005 עוד שני אלבומים.
במרץ 2007, דווח בעיתונות כי הלהקה חוזרת לאולפן כדי להקליט את אלבום האולפן ה-14 במספר שלה.
ב-12 במרץ 2007, אר.אי.אם נכנסה להיכל התהילה של הרוקנ'רול.
ב-2008 יצא אלבום האולפן Accelerate.
בדומה לאלבום הקודם, Around the Sun, הרשתה הלהקה להשמיע את האלבום ברשת זמן קצר כדי שהמאזינים יוכלו להקשיב לאלבום לפני הרכישה.
בשנת 2011 יצא אלבום האולפן ה-15 שנקרא Collapse Into Now והמשיך את הסגנון הרוקיסטי של Accelerate.
הלהקה החליטה לא לצאת לסיבוב הופעות לקידום האלבום בטענה שהם מותשים מהסיבוב הקודם ב-2008. זהו האלבום האחרון אליו הייתה מחויבת אר.אי.אם בחוזה ההקלטות עם חברת Warner Bros.
מספר חודשים לאחר מכן, החלה הלהקה להקליט חומרים ללא חוזה, עם אופציה להפיצם באופן עצמאי.
בספטמבר 2011 הודיעו חברי הלהקה על פירוקה, אחרי 31 שנות פעילות.
בנובמבר של אותה השנה, יצא אלבום האוסף המסכם "Part Lies, Part Heart, Part Truth, Part Garbage 1982–2011", המאגד לראשונה באלבום אחד שירים הן מתקופת הלהקה בלייבל .I.R.S והן מתקופת "וורנר", וכן כולל שלושה שירים חדשים מההקלטות העצמאיות שלאחר האלבום "Collapse Into Now".
מבחינה פוליטית, ידוע כי חברי הלהקה תומכים בדמוקרטים בארצות הברית, ואף הופיעו במסגרת חגיגות ההשבעה של הנשיא ביל קלינטון.
שם ביצעו גרסת כיסוי לשיר "One" של להקת U2. ידוע למשל, שסטייפ חתם על עצומה נגד המלחמה שמנהלת ארצות הברית בעיראק.
וגם, שחברי הלהקה הופיעו במסע הופעות Vote for Change שיזם ברוס ספרינגסטין יחד עם להקות כדוגמת פרל ג'אם, דיקסי צ'יקס ורבים אחרים.
המסע התמקד במדינות שהתנדנדו מבחינה פוליטית, ונועד לטובת המתמודד בבחירות 2004, ג'ון קרי.
אר.אי.אם אף השתתפו בלייב8 (גרסת שנות ה-2000 ללייב אייד) שנערך ב-2 ביולי 2005. הלייב8 הוא קונצרט הרוק הגדול בעולם ונועד להגביר מודעות למתרחש באפריקה.
בישראל זכתה הלהקה לאהדה רבה, וקהל מעריצים לא קטן עוד לפני שהפכו לחלק מהמיינסטרים.
עורכי מצעדי הפזמונים בישראל הסירו מרשימת השירים הנבחרים את שירם הידוע "Losing My Religion", לאחר שאף שיר אחר לא הצליח להדיחו מהמקום הראשון במשך מספר חודשים.
במצעד העשור של גלגלצ שנערך ביום האחרון של שנת 1999 הגיע השיר למקום השני.
הלהקה הופיעה בישראל ב-9 באוגוסט 1995 לעיני 40,000 איש באצטדיון רמת גן, במהלך מסע ההופעות שליווה את יציאת האלבום "Monster".
אקשיי "אקי" קומאר הוא שחקן ומפיק קולנוע, אמן לחימה ומנחה טלוויזיה הודי, זוכה שני פרסי פילמפייר (האוסקר ההודי), מתוך 14 מועמדויות.
קומאר, שלא שאף להיות שחקן בצעירותו, למד אמנויות לחימה בהונג קונג.
כשפנה לתחום המשחק, שיחק רבות כגיבור פעולה וקיבל את הכינוי "ברוס לי ההודי" בשנות ה-90.
בתחילת הקריירה שלו, שיחק בעיקר בסרטי פעולה, אך גם במספר סרטים דרמטיים.
תוך זמן קצר, קומאר זכה להצלחה רבה, וסרטיו, כמו "הלוחם" ו"אני לוחם אתה טיפש" אף עמדו בראש שוברי הקופות.
כמו כן, קומאר שיחק בסדרה של סרטים בשם "קהילדי" (הלוחם), כאשר אחת למספר שנים הוא היה מוציא סרט חדש בסדרה, שהפך לשובר קופות.
את הפרס הראשון על תפקידו כשחקן קומאר קיבל על הסרט "אג'נאבי", שם שיחק את דמות הנבל וזכה לביקורות אוהדות.
את הפרס השני קיבל על תפקידו הקומי בסרט "מזימות זדון".
בשנות ה-90 זכה לאהדה מצד מבקרי הקולנוע והטלוויזיה בסרט "משחק האהבה" לצד השחקנית קאג'ול.
בסרט זה גילם דמות דרמטית, ולא דמות של לוחם כמו רבים מסרטיו האחרים והועמד באותה שנה לשחקן הטוב ביותר.
בשנת 2000, סרטו "פעימות הלב" לצידה של שילפה שטי הפך לאחד הסרטים הכי מצליחים באותה שנה ונכנס לרשימה של רביעיית הסרטים הגדולים ברשימת שוברי הקופות.
במהלך השנים הבאות, קומאר שיחק במגוון תפקידים דרמטיים ובסרטים המיועדים לכל המשפחה, פעמים רבות לצידו של השחקן אמיטאב באצ'אן.
מבין הסרטים המצליחים שלו ניתן למנות את "שחקני המשחק", "פעימות הלב", "השבועה" ועוד.
מלבד זאת, רבים מסרטיו הגיעו לישראל ובהם "קשר משפחתי", "שוד בעיניים עצומות", "המרוץ נגד הזמן", "אשמת שווא", "הצעת נישואין", אהבה מדהימה" ועוד.
קומאר ניהל הרבה מערכות יחסים עם שחקניות רבות כמו ראווינה טנדון, שילפה שטי ורקהה.
בשנת 2000 קומאר התחיל מערכת יחסים עם השחקנית טווינקל קהאנה, בתם של השחקנים ראג'ש קהאנה ודימפל קפדיה.
בשנת 2001 קומאר התחתן עם קהאנה ובשנת 2002 נולד לזוג בנם הראשון רג'יב.
ובשנת 2012 נולדה לזוג בת
מר וגברת שחקנים – 1997, עם ג'והי צ'אולה
אני שחקן ואתה טיפש – 1994, עם סייף עלי חאן
הלב משתגע – 1997 עם שארוק חאן.
השחקן הגדול שבגדולים – 1995
אני חייל ואתה שוטר – 1996
שירותים – סיפור אהבה 2017
הצעת נישואין (2004) – עם פריאנקה צ'ופרה וסלמאן ח'אן
"Jaan-E-Mann" – עם פריטי זינטה וסלמאן ח'אן.
"קשר משפחתי", "שוד בעיניים עצומות", "המרוץ נגד הזמן" – עם אמיטאב באצ'אן.
"גרם מסלה"– עם ג'ון אברהים.
אקשהוס (בנורווגית: Akershus) הוא אחד ממחוזות נורווגיה.
למחוז גבול משותף עם המחוזות הדמרק, אופלנד, בוסקרוד, אוסלו (המהווה מחוז בפני עצמה) ואסטפול, וגם עם שוודיה.
אקשהוס הוא המחוז השני המאוכלס ביותר לאחר אוסלו, ובו מעל לחצי מיליון תושבים.
המחוז נקרא על שם מבצר אקשהוס.
משרדי הניהול של המחוז נמצאים בעיר אוסלו, אשר אינה בתחומי המחוז.
אקשהוס מוזגה עם בוסקרוד ואסטפול למחוז ויקן ב-1 בינואר 2020.
כמונח גאוגרפי המשמעות של אקשהוס השתנתה עם הזמן.
במקור התייחסה אקשהוס למחוז הראשי של אקשהוס, שכלל את מרבית מזרח נורווגיה, למעט טלמרק עילית ובוהוסלן (כיום בעיקר חלק משוודיה).
מחוז אקשהוס המודרני הוא המשך ישיר למחוז המשנה אקשהוס, שנוצר בשנת 1682, וכלל את כל אוסלו המודרנית ואקשהוס.
1842 עיר הבירה כריסטיאניה, שהייתה אז חלק זעיר מאוסלו המודרנית, הפכה למחוז משנה נפרד במחוז הראשי של אקשהוס.
המחוז הראשי של אקשהוס חדל להתקיים בשנת 1919, ואחריו אקשהוס בשימוש יומיומי הפך לשם נרדף למחוז המודרני שהדיר את כריסטיאניה.
הנפה המרכזית והחשובה ביותר של אקשהוס, אקר, הועברה והתמזגה עם אוסלו בשנת 1948.
המחוז כולל גם את המקום ההיסטורי איידסוול, 48 ק"מ צפונית לאוסלו, בו אשררה האספה הלאומית את החוקה הנורווגית בשנת 1814. [ציטוט נדרש] מדרום לאיידסבול נמצא שדה התעופה הבינלאומי, שדה התעופה אוסלו בגארדרמואן.
שדה התעופה הבינלאומי הקודם של אוסלו, פורנבו, ממוקם גם אקשהוס.
אחוזת סקאוגום של נסיך הכתר נמצאת באסקר (הארמון המלכותי באוסלו).
המחוז נקרא על שם מצודת אקשהוס.
המצודה נבנתה בשנת 1299 ומשמעות השם היא "הבית (המבוצר) של (המחוז) אקר".
השם מטעה מעט כעת, מכיוון שהמבצר נמצא כעת מחוץ לאקשהוס (הוא נמצא במחוז אוסלו מאז 1842).
למעשה, ממשל אקשהוס יושב גם מחוץ למחוז, במרכז אוסלו.
אַקְשָה (רוסית Акша) הוא היישוב הראשי של נפת אקשינסקי, במחוז צ'יטה שברוסיה.
אוכלוסייתו מנתה 4,312 תושבים בשנת 2005. הוא שוכן על חוף הנהרות אקשה ואונון.
היישוב אקשה הוקם בשנת 1750 ככפר קוזאקים, ומשנת 1768 מצודה בגבול בין מונגוליה לרוסיה.
בזמן האימפריה הרוסית היה באקשה בית סוהר לאסירים רבים, בהם וילגלם קיוכלבקר, שהיה חבר בתנועת הדקבריסטים שנשלחו לכאן בתור אסירים פוליטיים.
עד המהפכה הרוסית שימשה אקשה עיר אזורית ומשנת 1872 עד 1924 היא הייתה העיר ראשית של מחוז אקשה.
ב-4 בינואר 1924 הפכה אקשה ליישוב אדמיניסטרטיבי של נפת אקשינסקי.
נפת אקשינסקי (רוסית Акшинский район) היא אחת מ-28 הנפות של מחוז עבר הבאיקל שברוסיה.
הנפה ממוקמת בדרום המחוז וגובלת במונגוליה והמחוז האוטונומי אגיני בוריאטי.
הכפר אקשה הוא היישוב אדמיניסטרטיבי של הנפה.
שטחה של הנפה הוא 7,400 קילומטר רבוע.
אר'סרתן הראשון (בגאורגית: აღსართან I) (נפטר ב-1084) היה מלך הממלכה המזרח גאורגית - ממלכת קאחתי-הרתי משנת 1058 ועד למותו בשנת 1084.
אר'סרתן ירש את אביו גאגיק עם מותו בשנת 1058. תקופת שלטונו חפפה לתקופת הפלישות של הסלג'וקים לגאורגיה, ונסיונותיה העקשניים של המלכים הבגרטידים להביא לאיחוד כל הממלכות הגאורגיות.
בשנת 1068, נכנע אר'סרתן לסולטאן הסלג'וקי, אלפ ארסלאן, הסכים להעלות לו מיסים, וקיבל את תמיכתם של הסלג'וקים במאבקו כנגד בגרט הרביעי, מלך הממלכה הגאורגית המאוחדת, שהשתלט על חלק גדול משיטחי קאחתי.
אר'סרתן המשיך להאבק במדיניות איחוד הממלכות הגאורגיות של המלוכה הגאורגית גם תחת יורשו של בגרט הרביעי, גיאורגי השני, וכרת ברית עם השבט המורד של הליפריטים.
אולם העביר מאוחר יותר את תמיכתו לגיאורגי השני ועזר לו במסעו למיגור האופוזיציה הפיאודלית, ומאוחר יותר, בשנת 1074, להילחם כנגד הפלישה הסלג'וקית של מאליק שאח הראשון (ملكشاه).
אף על פי כן, כאשר חתם גיאורגי השני על הסכם שלום עם הסלג'וקים בתחילת שנות השמונים של המאה האחת עשרה, הכיר הסולטאן הסלג'וקי בגיאורגי השני כשליט הלגיטימי היחיד של קאחתי, והשאיר לו כוח סלג'וקי כדי שיוכל לכבוש את המחוז.
גיאורגי, שעמד בראש הצבא הגאורגי-סלג'וקי המשותף, הטיל מצור על מצודת וז'יני (בקאחתי), אבל נכשל בניסיון הכיבוש ונסוג.
אר'סרתן קפץ מיידית על ההזדמנות, והזדרז למאליק שאח, הבטיח לו את נאמנותו והתאסלם.
בכך השיג את הגנתם של הסלג'וקים מול שאיפותיו של מלך גאורגיה.
אר'סרתן נפטר בשנת 1084 ובנו קוויריקה ירש אותו.
אר'סרתן השני (בגאורגית: აღსართან II) היה מלך הממלכה המזרח גאורגית – ממלכת קאחתי-הרתי משנת 1102 ועד למותו בשנת 1105.
אר'סרתן ירש את אביו קוויריקה הרביעי עם מותו בשנת 1102. הרשומות הגאורגיות מימי הביניים מתארות אותו כאדם קל דעת ושליט בור, שגרם לאצילים גאורגים רבים להפוך לאופוזיציה לשלטונו.
בשנת 1105 נעצר אר'סרתן בידי הווסאלים שלו בראשות הנסיך ארשיאני מהרתי, והוסגר לידי דוד הבנאי, מלך הממלכה הגאורגית המאוחדת, שסיפח סופית את ממלכת קאחתי-הרתי ואיחד אותה עם ממלכתו.
אקשן פיגר הוא סוג של בובה מחומר קשיח המעוצבת בדרך כלל בדמות אדם מפורסם או דמות בדיונית, בדרך כלל מפרנצ'ייז של סרטי קולנוע או משחקי וידאו.
בפברואר 1964 ייצרה חברת הסברו את קו הצעצועים הראשון של "G.I.
Joe" עם ארבע דמויות בגובה 30 סנטימטר בעיצוב חיילי ארצות הברית ממלחמת העולם השנייה ובהשראת סרט המלחמה "Story of G.I.
ב-2024, בעקבות טבח שבעה באוקטובר ומלחמת חרבות ברזל, יזמו קבוצת חיילי מילואים קו של בובות פעולה בדמויות כוחות הביטחון של ישראל, לוחמי צה"ל ומשטרת ישראל..
אלו הם בובות הפעולה הראשונות תוצרת ישראל.
אקשן פיגרים בדרך כלל עשויים מפלסטיק, אוחזים כלי נשק קטנים ולעיתים מלווים בכלי רכב רגילים או צבאיים.
קיימות סדרות אקשן פיגרים של דמות יחידה שנבדלות זו מזו במדים ובאביזרים.
ניתן לשנות את תנוחת האקשן פיגר במידה מוגבלת.
בובות המבוססות על גיבורי פעולה משווקות כצעצועים "הולמים" לבנים, בעוד בובות רגילות משווקות כצעצועים המכוונים לבנות יותר משהם מכוונים לבנים.
האקשן פיגרים מהווים חלק נכבד מתעשיית המוצרים הנלווים של עולם הקולנוע, בייחוד עבור סרטי פעולה, גיבורי-על, פנטזיה ומדע בדיוני.
לעיתים הכיוון הוא הפוך, סדרת אקשן פיגרים הופכת לזיכיון הכולל סדרות טלוויזיה וסרטי קולנוע שמטרתם לשווק את סדרת הצעצועים.
דוגמאות לכך הם "רובוטריקים", "ג'י.
אקשן פיגרים רבים הם בדמויות גיבורי-על ונבלי-על לצורכי משחקי קרבות.
סוג נוסף של בובות פעולה הוא של מיניאטורות דינוזאורים בעלות יכולת תנועה.
שני המותגים הידועים של בובות דינוזאורים בעלות יכולת תנועה הם מאטל במסגרת זיכיון "פארק היורה", ו-Creative Beast Studio שמייצר דגמים ברמת דיוק פלאונטולוגי גבוהה.
רוברט סילבסטר קלי הידוע בכינויו אר.
Kelly) הוא זמר-יוצר ומפיק אמריקאי, זוכה שלושה פרסי גראמי.
קלי כתב, הפיק ומיקסס שירים לאמנים רבים ביניהם ג'נט ג'קסון, ויטני יוסטון, טוני ברקסטון, סלין דיון, מייקל ג'קסון, בריטני ספירס ומרי ג'יי בלייג'.
הוא הוציא 12 אלבומים ומכר מעל 50 מיליון עותקים ברחבי העולם, מתוכם כ-35 מיליון אלבומים בארצות הברית, ההופכים אותו לזמר ה-R&B המצליח ביותר בשנות התשעים.
במרץ 2011, הוא דורג במקום הראשון ברשימת "25 אמני ה-R&B הטובים ב-25 השנים האחרונות" של מגזין בילבורד.
ב-22 בפברואר 2019 הואשם קלי ב-10 סעיפים שונים של תקיפה מינית אשר 9 מתוכם שייכים לקורבנות שגילם נע בין 13 ל-16. ב-27 בספטמבר 2021 הורשע קלי במשפטו הראשון ב-9 סעיפים של סחיטה באיומים, ניצול ילדים, סחר בבני אדם ושידול למין, וב-29 ביוני 2022 נגזרו עליו 30 שנות מאסר.
קלי נולד ב-1967 באזור הסאות' סייד של שיקגו.
אמו, ג'ואן, הייתה מורה, וזהות אביו לא ידועה.
קלי גדל להורה יחיד יחד עם חמישה אחים, כאשר חלקם היו אחים למחצה.
כאשר קלי היה בן 5 אימו התחתנה עם אדם בשם לושיוס.
כאשר הוא היה בן 8 החל לשיר במקהלה של הכנסייה המקומית.
כאשר היה בן 13 נורה בכתפו.
בילדותו חווה גם התעללות מינית מצד בת משפחה מבוגרת יותר ובהמשך חווה גם התעללות מינית מצד חבר של המשפחה.
בהמשך למד קלי באקדמיית קנווד, שם המורה למוזיקה לנה מקלין זיהתה את כישרונו ועודדה אותו לעסוק במוזיקה במקום כדורסל.
בתיכון הוא זכה בתוכנית כישרונות כאשר ביצע את שירו של סטיבי וונדר "Ribbon in the Sky".
בשל הקושי שחווה כתוצאה מדיסלקסיה הוא בחר לבסוף לנשור מהתיכון לאחר שנה אחת בלבד.
בשנים הבאות קלי נהג לבצע הופעות ברחובות שיקגו אשר סייעו לו לשפר את כישוריו המוזיקליים.
אמו של קלי נפטרה מסרטן בשנת 1993.
קלי החל להופיע בשנות השמונים המאוחרות.
בשנת 1991 השתתף בתוכנית הכישרונות הטלוויזיונית "Big Break" בה הוא הצליח לזכות בפרס הגדול שעמד על סך 100,000 דולרים.
הוא זכה לראשונה לפרסום רב בתחילת שנות ה-90 כאשר היה סולן הלהקה Public Announcement .
אלבום הבכורה של הלהקה "Born into the 90's" אשר יצא ב-1992, זכה להצלחה והכיל את הלהיטים "Honey Love" ו-"Slow Dance (Hey Mr.
הפריצה הגדולה של קלי התרחשה כאשר החל את קריירת הסולו והוציא לשווקים בשנת 1993 את האלבום "" אשר כלל את הלהיט "Bump N' Grind".
ההצלחה של אלבום הסולו הפכה את קלי לאחד מהזמרים המובילים בז'אנר ה-R&B באותה התקופה.
לאורך שנות ה-90 ולאורך העשור הראשון של המאה ה-21 קלי הוציאה לשווקים מספר אלבומי סולו שזכו להצלחה מסחרית, בהם האלבום "R.
Kelly" שיצא לשווקים ב-1998, האלבום "" שיצא לשווקים ב-1998, והאלבום "TP-2.com" שיצא לשווקים בשנת 2000.
קלי קיבל מועמדות לפרס גראמי על תרומתו לסינגל של ג'קסון משנת 1995, "You Are Not Alone", והשיר זכה גם בשיא גינס כשיר הראשון בתולדות מצעד הבילבורד הוט 100 שהצליח להגיע למיקום הגבוה ביותר במצעד מיד עם יציאתו לשווקים.
שיתוף הפעולה של קלי ב-1998 עם דיון, "I'm Your Angel" עשה זאת פעם נוספת.
הלהיט של קלי "I Believe I Can Fly", אשר יצא לשווקים ב-1996 ונכלל בפסקול של הסרט "ספייס ג'אם", היה לאחד מהשירים המפורסמים ביותר של קלי, וזיכה אותו בשלושה פרסי גראמי.
במהלך הקריירה שלו קלי מכר מעל ל-75 מיליון אלבומים וסינגלים ברחבי העולם, והפך לאחד מאמני המוזיקה המצליחים ביותר בכל הזמנים מבחינה מסחרית, לאמן ה-R&B הגברי המצליח ביותר מבחינה מסחרית בשנות התשעים והוא זכה בשלושה פרסי גראמי על שירו "I Believe I Can Fly".
בשנת 2011 מגזין בילבורד בחר בקלי כאמן ה-R&B המצליח ביותר מבחינה מסחרית ב-25 השנים האחרונות.
למרות הצלחתו המוזיקלית, לאורך השנים התנהלו נגד אר.
מספר משפטים בשל האשמות על התנהגות מינית בלתי הולמת.
זו הייתה התקרית הראשונה בשורה ארוכה של האשמות על כך שלקלי היו יחסים מיניים עם נערות קטינות.
קלי בחשד שקיים יחסי מין עם קטינה בת 14 לאחר שנשלחה בעילום שם קלטת וידאו באורך 27 דקות לעיתון שיקגו סאן-טיימס בה הוא נראה לכאורה מקיים יחסי מין ומשתין על הנערה.
עותקים של קלטת הווידאו התפרסמו בהמשך ברשתות שיתוף הקבצים.
בעקבות כך ביוני 2002 הוגש כתב אישום נגד קלי בדבר צילום "פורנוגרפיית ילדים".
באותו חודש נערך חיפוש בביתו שבפלורידה, ובמהלכו מצאו השוטרים כמות יוצאת דופן של פורנו למבוגרים, ובמצלמה דיגיטלית שברשותו של קלי נמצאו 12 תמונות שצילם של קטינה עירומה, כאשר ב-3 מהתמונות הוא מקיים עימה יחסי מין.
קלי נעצר בשל כך בינואר 2003, אך לבסוף, במהלך מרץ 2004, נאלצו הרשויות לבטל האשמות אלו בשל היעדר עילה סבירה לצווי חיפוש בביתו.
לבסוף, בשנת 2008 חבר המושבעים זיכה את קלי באופן מוחלט מכל הסעיפים של פורנוגרפיית ילדים בגינם עמד למשפט.
Kelly", משכה תשומת לב מחודשת להאשמות נגד קלי.
הסדרה כללה ראיונות עם נשים רבות שהאשימו את קלי בהתעללות מינית, מניפולציות וניצול.
לאחר שהסדרה הדוקומנטרית פורסמה קלי נאלץ להתמודד עם אישומים פליליים נוספים, כולל סחר במין וסחיטה.
בשנת 2021, לאחר משפט מתוקשר בניו יורק, הורשע במספר אישומים, כולל סחיטה וסחר במין.
במשפט הוצגו עדויות של מספר נשים שהאשימו את קלי שהתעלל בהן מינית ואנס אותן כאשר הן היו קטינות.
קלי נידון בעקבות כך ל-30 שנות מאסר, אותם הוא החל לרצות משנת 2024 במתחם הכליאה הפדרלי "בוטנר" אשר בקרוליינה הצפונית.
בשנת 1996, קלי נישא לאנדריאה, אשר עבדה בעבר בתור אחת מהרקדניות במופעים שלו.
לזוג ישנם שלושה ילדים - ג'ואן (נולדה בשנת 1998) וג'יה (נולדה בשנת 2000), ובנו רוברט ג'וניור (נולד בשנת 2002).
בספטמבר 2005, לאחר מריבה פיזית, אנדריאה הגישה צו מניעה נגד קלי, ובסופו של דבר הגישה תביעת גירושין ב-2006. הגירושים שלהם הושלמו בינואר 2009, לאחר 13 שנות נישואים.
בתקופה מאוחרת יותר, אנדריאה ציינה בתקשורת שקלי התעלל בה פיזית, מילולית ונפשית, כולל בסדרה הדוקומנטרית - "Surviving R.
בשנות ה-90 הייתה לקלי גם מערכת יחסים ארוכה עם זמרת הגוספל דליון ריצ'רדס.
בשנת 2005, גבר משיקגו הואשם בניסיון לסחוט את בעלה של ריצ'רדס, גארי שפילד, לאחר שהוא איים לכאורה לשחרר קלטת סקס של ריצ'רדס עם קלי.
בינואר 2006 אותו האיש נידון ל-27 חודשי מאסר.
באפריל 2007, קלי הוציא את השיר "Rise Up", בעקבות הטבח בווירג'יניה טק ב-2007, ותרם את כל ההכנסות מהשיר למשפחות הקורבנות.
בשנת 2010 קלי כתב את השיר "Sign of a Victory" עבור מונדיאל 2010, וכל ההכנסות מהשיר הועברו לארגוני צדקה אפריקאיים.
ב-6 באפריל 2011 הופיע קלי באירוע צדקה בשיקגו של "Clara's House" בשכונות היותר בעייתיות בשיקגו אשר נועד לספק תעסוקה, דיור, שירותי בריאות וחינוך לאוכלוסייה מוחלשת.
בשנת 2016 תרם קלי אספקה של מים לתושבי העיר פלינט שבמישיגן בעקבות משבר המים של פלינט.
אקשן של הורים היא סדרת אנימציה שנוצרה על ידי אנדרו דיקמן.
הסדרה נרכשה לשידור בישראל בערוץ ZOOM החדש של חיים סבן ועלתה לראשונה ב-2 ביולי 2013.
הוריהם של ליז ומיק רמזי הם שני סוכנים חשאיים.
אביהם צ'אק הוא סוכן ב"שוש" הפועלת למען הצדק, ואמא שלהם היא סוכנת ב"ארג" הפועלת למען הרשע.
שני הסוכנים חיים בסודיות תחת אותה קורת גג יחד עם ילדיהם, נישואיהם נסתרים מידע הכלל מכיוון שבמידה ויתגלה כי הם אוהבים- הם יודחו מתפקידם.
לעיתים הם אף נאלצים להילחם אחד בשני, אף בסופו של דבר הם יעשו את הכל למען הילדים.
צ'אק רמזי (שמחה ברבירו) - סוכן צדק בסוכנות "שוש", הגיבור הראשי של הסדרה, בעל הומור.
אנג'לה רמזי (טלי בן - יוסף) - סוכנת מרושעת בסוכנות "ארג", ידועה בשם "סוכנת אמא", מפקדת בין היתר על ברון פון טראח.
ליז רמזי (עדן גמליאל) - הבת של צ'אק ואנג'לה רמזי, תלמידת תיכון.
מיק רמזי (לורן סביר) - הבן של צ'אק ואנג'לה רמזי, גאון בנושא האלקטרוניקה והמחשבים.
מייג'ור בריק (יורם יוספסברג) - המפקד של סוכנות שוש.
סומך על צ'אק בעיניים עצומות.
גברת פני (סער בדישי) - סוכנת בסוכנות שוש.
הנקבה היחידה בראשי המטה בסוכנות.
סלאם מקג'קסון (גילן שחף) - סוכן בסוכנות שוש.
סלאם מאוד הרפתקן ומציל את צ'אק ובצרות במשימות.
צעיף אדום (סער בדישי) - מפקד סוכנות ארג.
ברון פון טראח (אורי זלצמן) - אחיו של צ'אק רמזי, נהוג להיקרא על ידו "ראש של כרוב", סוכן בתאגיד הרשע "ארג", ידוע כאחד שתמיד נכשל במשימותיו.
שרטרוז קורטני וקורטני (לורן סביר)- שלישיית בנות פופולרית בבית ספרה של ליז.
ג'ק - הבן של גברת פני, מאוהב בליז רמזי.
אר הוא מחוז בחבל נורמנדי והוא נקרא על שם נהר אר.
אר הוא אחד מ-83 המחוזות שנוצרו במהלך המהפכה הצרפתית ב-4 במרץ 1790. הוא נוצר במהלך פירוק פרובינציית נורמנדי.
לאחר ניצחון אנגליה ופרוסיה בקרב ווטרלו, אר נכבש בידי כוחות פרוסים בין יוני 1815 לנובמבר 1818.
במהלך 1851, עת עלייתו לשלטון של נפוליאון השלישי, מחוז אר היה אחד המחוזות בהם הוכרז מצב חירום במטרה לעצור את ההתנגדות למשטר הפוסט-רפובליקני.
פחות מ-100 ממתנגדי המשטר נתפסו באר.
אר הוא חלק מחבל נורמנדי עילית והוא גובל במחוזות סן-מריטים, אואז, עמק האואז, איוולין, אר ולואר, אורן וקלבדוס.
אקשן קומיקס מס' 1 היא חוברת קומיקס של חברת ההוצאה לאור National Comics Publications אשר יצאה לשווקים ב-18 באפריל 1938. זו החוברת הראשונה בסדרה "אקשן קומיקס", והיא הציגה את דמותו של סופרמן.
יש הרואים בחוברת זו את תחילת תור הזהב של הקומיקס, ובעיני רבים נחשבת מהגורמים החשובים ביותר להתפתחות השוק.
החוברת היא אנתולוגיה של 11 סיפורים שונים, בהם הופיעו לראשונה מספר דמויות קומיקס אשר הידועה שבהן היא דמותו של סופרמן.
מערך הדפוס הפיץ במקור 200,000 עותקים לחוברת (שאזלו במהירות), ובמרוצת השנים חוברת זו הפכה לפריט אספנות.
לפי הערכה שניתנה ב-2012, קיימים לה רק בין 50 ל-100 עותקים במצב סביר.
השיא למחיר הגבוה ביותר ששולם אי פעם עבור עותק של חוברת קומיקס בודדה היה שייך לזו, לאחר מכירה בסכום של למעלה מ-3 מיליון דולרים ב-2014. השיא נשבר בשנת 2025 כאשר חוברת של סופרמן מס' 1 נמכרה בסכום של למעלה מ-9 מיליון דולרים.
ב-1933, הכותב ג'רי סיגל יצר סיפור פרוזה קצר בשם "שלטונו של העל-האדם" ("The Reign of the Superman"), והוא יצא לאור במגזין מדע בדיוני באיור חברו ג'ו שוסטר.
העלילה סיפרה על מדען המבצע ניסוי באדם עני מבית תמחוי, שזוכה בדרך זו לכוחות טלפתיים.
סיגל ושוסטר ניסו ליצור דמות אותה הם יוכלו למכור לעיתונים, וזה הראשון הגה מחדש את דמותם הקודמת כ"סופרמן", חוצן שנשלח לעולם מחברה מתקדמת יותר בחלל.
השניים פיתחו את הרעיון לרצועת קומיקס, אך ניסיונותיהם למכור את הדמות והסיפור נכשלו.
כמה שנים אחר כך, חברת ההוצאה לאור National Comics Publications חיפשה אחר להיט חדש במטרה להמשיך את גל הפופולריות שנוצר עם הצלחת הסדרה "קומיקס בלשים".
לוח הזמנים הצפוף לא אפשרן את יצירתן של דמויות חדשות, ולכן החוברת בסדרה החדשה נאלצה להתבסס על אוסף של סיפורים קיימים ששכבו על המדף.
העורך וין סאליבן לא תפס אף אחד מהסיפורים שנבחרו ככזה המסוגל להוביל את החוברת ולעמוד במרכזה, ובחיפוש משותף עם המנהל ג'ק ליבוביץ' והמאייר שלדון מאייר הם מצאו את הסיפור של סיגל ושוסטר על "סופרמן" אשר נדחה על ידם בעבר.
סאליבן פנה אל השניים, ולבקשתו הם ביצעו בו כמה שינויים על מנת להתאים אותו לקהל ולהאריך אותו לכדי 13 עמודים.
שכרם של סיגל ושוסטר היה עשרה דולרים עבור כל עמוד, בתשלום כולל של 130 דולרים עבור עבודתם בחוברת זו.
ב-18 באפריל 1938, חוברת הקומיקס הראשונה בסדרה "אקשן קומיקס" יצאה לשווקים.
למהדורה המקורית הודפסו 200,000 עותקים, והם אזלו במהירות מהחנויות והדוכנים.
לחוברת אין עלילה רציפה, והיא אנתולוגיה של 11 סיפורים שונים.
"זטארה" (עמ' 20–31, בסיפור מופיע ג'ון זטארה, אביה של זטאנה), מאת פרד גארדינר.
"אסטרטגיית הים הדרומי" (טקסט, עמ' 32–33), מאת קפטן פרנק תומאס.
"הרפתקאות מרקו פולו" (עמ' 38–41), מאת סטיב אלבן.
"סקופ סקנלון – כתב של חמישה כוכבים" (עמ' 46–51), מאת ויל אלי.
"אדס אן אנדס" (כריכה אחורית).
ב-2011, חברת הדירוג "Comics Guaranty" פרסמה כי קיימים שישה עותקים ידועים של החוברת עם ציון מעל 4, וביניהם אחד בדיוק בציון 9. ב-2012, המגזין "Comics Buyer's Guide" העריך כי קיימים רק 50 עד 100 עותקים מקוריים של החוברת בכלל.
המוציא לאור ויליאם גיינס, שאביו ניהל עסקים עם National Comics Publications בשנות ה-30, חשף בריאיון כי בנקודה מסוימת היו בבעלותו עשרות עותקים של החוברת בביתו, אם כי הם כולם נזרקו בטעות.
ב-22 בפברואר 2010, עותק מקורי ושמור היטב של החוברת נמכר במכירה פומבית במחיר של מיליון דולרים.
המכירה, שנעשתה באנונימיות, קבעה את השיא למחיר הגבוה ביותר ששולם אי פעם עבור עותק של חוברת קומיקס בודדה.
שיא זה נשבר קצת יותר מחודש לאחר מכן, ב-29 במרץ, כשעותק אחר של החוברת נמכר במיליון וחצי דולרים.
שני העותקים נמכרו באנונימיות דרך אותה החברה, "Comic Connect", ושניהם זכו לדירוג של 8 ו-8.5, בהתאמה, מהגבוהים ביותר שניתנו אי פעם לעותקי אספנות של חוברת זו.
ביולי של אותה השנה, משפחה שעמדה בפני עיקול ביתה מצאה עותק מקורי ושמור בצורה בינונית בזמן אריזת רכושם.
העותק נמכר דרך "Comic Connect" במחיר של $436,000 דולרים, לאחר הערכת שווי של $250,000, והוא הציל את בית המשפחה.
בידי השחקן ניקולס קייג', אספן קומיקס מושבע, היה עותק של החוברת, אותו הוא רכש ב-1983 תמורת $150,000. העותק נגנב מביתו ב-2000, והושב לו במרץ 2011, לאחר שעותק של החוברת אשר נמצא ביחידת אחסון נטושה אומת על ידי "Comic Connect" כזה שנמכר לו.
ב-30 בנובמבר, מכירת עותק של החוברת דרך "Comic Connect" ב-$2,160,000 קבעה שיא חדש.
היות שבתיאור המכירה של עותק זה צוין כי הוא נגנב ב-2000 והושב לבעליו ב-2011, ניתן לשער כי קייג' הוא המוכר.
באוגוסט 2014, עותק מקורי ושמור בצורה מצוינת של החוברת, בדירוג 9 (הגבוה ביותר שניתן לחוברת זו), הועמד למכירה פומבית באתר "eBay".
עותק זה נרכש ב-1938 מדוכן עיתונים מיד עם יציאתה לשווקים של החוברת, והוא נשמר בתנאים אופטימליים קרירים, יבשים וכהים ששמרו עליו במצב כמעט אופטימלי.
הרוכש המקורי החזיק בעותק משך כ-40 שנים במחסן באחוזתו בוירג'יניה המערבית, ולאחר פטירתו העותק הועבר כחלק ממכירת עיזבון לאדם אחר שהחזיק בו במשך כ-30 שנים.
דארן אדמס, בעלים של חנות קומיקס בוושינגטון, רכש את העותק מהאדם השני כמה שנים לפני פרסום המכירה הפומבית, תמורת סכום של שבע ספרות.
אדמס קיבל כמה הצעות פרטיות לרכישת העותק, בסכומים שהגיעו עד לשלושה מיליון דולרים, אך הוא החליט להעלות אותו למכירה פומבית באינטרנט בצורה חופשית, ולא דרך "Comic Connect", על מנת שהעותק יוכל להגיע לקהל רחב.
המכירה הסתיימה ב-24 באוגוסט, והעותק נמכר לאוצרים וינסנט זורצולו וסטיבן פישלר בסכום של $3,207,852. זהו המחיר הגבוה ביותר ששולם אי פעם עבור עותק של חוברת קומיקס בודדה, כשהשיא הקודם היה שייך לעותק אחר של חוברת זו.
אֶר (בהונגרית: Őr) הוא כפר במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג, במזרח הונגריה.
הכפר היה מאז ומעולם סמוך לגבול ועל כן נקרא בשם זה, שכן Őr בתרגום לעברית הוא "השומר".
מתיישבים יהודים החלו להגיע לאזור במאה ה-18. הקהילה היהודית בכפר השתייכה לזרם האורתודוקסי והקימה במקום בית כנסת, בית עלמין יהודי שקיים עד היום, חברה קדישא, חיידר ותלמוד תורה רוב היהודים במקום עסקו בשיווק תוצרת חקלאית ומעט בעלי משקים חקלאיים.
בשנת 1930 נמנו בקהילה 70 יהודים.
ב-1944, אחרי כניסת הגרמנים להונגריה, הועברו יהודי הכפר לגטו קישווארדה (KISVARDA) וסמוך לחג השבועות הובלו למחנה ההשמדה אושוויץ.
אחרי המלחמה שבו יהודים בודדים לכפר, הם מצאו את בניין בית הכנסת הרוס ושבעת ספרי התורה שהיו בו נעלמו.
בשנות השישים של המאה ה-20 כבר לא ישבו יהודים בכפר.
סי." ביופורד הוא מנהל קבוצות כדורסל אמריקאי, אשר משמש כמנכ"ל של סן אנטוניו ספרס מליגת ה-NBA.
ביופורד נולד בעיר ויצ'יטה שבקנזס, ובבגרותו למד באוניברסיטת המדינה של אוקלהומה, באוניברסיטת טקסס A&M ובאוניברסיטת פרנדס אשר בוויצ'יטה.
בין השנים 1983–1988 שימש כעוזר מאמן בקבוצת הכדורסל של אוניברסיטת קנזס, תחת לארי בראון.
בעונת 1987/1988 זכתה הקבוצה בטורניר אליפות המכללות, בפעם השנייה בתולדותיה, הודות ליכולת מצוינת של שחקניה דני מאנינג וקווין פריצ'רד.
בקיץ 1988 מונה בראון למאמן סן אנטוניו ספרס, והביא יחד עמו את ביופורד כעוזרו.
לקראת עונת עברו בראון וביופורד ללוס אנג'לס קליפרס, ובעונה העוקבת שימש ביופורד כעוזרו של לון קרוגר, מאמן קבוצת הכדורסל של אוניברסיטת פלורידה.
בקיץ 1994 מונה ביופורד על ידי ג'נרל מנג'ר הספרס, גרג פופוביץ', לסקאוט במועדון.
בשנת 1997 קודם לתפקיד "ראש מחלקת הסקאוטינג", ושנתיים לאחר מכן לתפקיד "סגן נשיא לענייני כדורסל", במסגרתו שכנע את פופוביץ' לבחור את טוני פארקר בבחירה ה-28 של דראפט 2001. ביולי 2002 החליף ביופורד את פופוביץ' כג'נרל מנג'ר של הקבוצה, בעוד פופוביץ' נשאר בעמדת המאמן.
פעולתו הראשונה של ביופורד כמנהל הקבוצה הייתה החתמתו של מאנו ג'ינובילי, אשר נבחר על ידי הספרס בדראפט 1999. בעונות , ו- זכו הספרס באליפות ה-NBA, בהובלת טים דאנקן, פארקר וג'ינובילי.
בין השנים 2010–2012 צירף ביופורד את קוואי לנארד, דני גרין ובוריס דיאו, אשר סייעו לקבוצה להעפיל לגמר ה-NBA בעונת , ולזכות באליפות בעונת .
בסיום אותה עונה זכה בפרס מנהל העונה.
בסיום עונת זכה בשנית בפרס מנהל העונה, לאחר שצירף בקיץ הקודם את למרכוס אולדרידג' ודייוויד וסט, והאריך את חוזיהם של דאנקן, ג'ינובילי, לנארד וגרין.
ביולי 2018 העביר את לנארד וגרין לטורונטו ראפטורס, בתמורה לדמאר דרוזן, יאקוב פולטל ובחירת דראפט עתידית.
לאורך השנים "מצא" ביופורד בדראפט שחקנים יעילים רבים בבחירות נמוכות יחסית, כגון קוואי לנארד (בחירה 15), ג'ורג' היל (26), טוני פארקר (28), בנו אודריך (28), טיאגו ספליטר (28), קורי ג'וזף (29), דג'ונטה מארי (29) ודריק וייט (29).
ג'יי." בארט הבן הוא כדורסלן קנדי המשחק בקבוצת טורונטו ראפטורס מליגת ה-NBA, בעמדות הקלע והסמול פורוורד.
כמו כן חבר בארט בנבחרת קנדה בכדורסל.
אביו, רואן בארט, היה אף הוא כדורסלן, אשר שיחק בין היתר בקבוצות מכבי ראשון לציון והפועל רמת השרון/חיפה מליגת העל הישראלית.
בארט נולד בטורונטו שבקנדה, ועד גיל 8 גדל בצרפת בזמן שאביו הכדורסלן רואן בארט שיחק ברחבי אירופה.
סנדקו של בארט היה הכדורסלן סטיב נאש, חברו הטוב של אביו.
עם סיום קריירת המשחק של רואן בשנת 2008 עברה המשפחה להתגורר בעיר מיסיסוגה שבקנדה.
בשנת 2014 החל בארט ללמוד ב"תיכון סנט מרצ'לינוס" המקומי, ושנה לאחר מכן עבר ל"אקדמיית מונטוורדה" אשר בפלורידה, בה למדו בעבר כדורסלנים רבים, בהם דיאנג'לו ראסל, בן סימונס וג'ואל אמביד.
בפברואר 2017 השתתף בארט במחנה הבינלאומי של ארגון כדורסל ללא גבולות, וזכה בתואר ה-MVP של המחנה.
כמו כן באותה שנה השתתף במשחק נייקי הופ סאמיט כשחקן "נבחרת העולם".
לאורך עונתו השלישית בתיכון קלע כ-22 נקודות בממוצע למשחק, ובסיומה נבחר לחמישייה השלישית של העונה בליגת התיכונים כולה (All-American Third Team).
במרץ 2018 השתתף במשחק מקדונלד'ס אול-אמריקן, והוביל את קלעי קבוצתו עם 26 נקודות.
את עונת סיימה מונטוורדה עם מאזן מושלם 36–0, וזכתה באליפות התיכונים של ארצות הברית.
במשחק גמר התיכונים מול "אקדמיית פורט לודרדייל" קלע בארט 25 נקודות והוריד 15 ריבאונדים, בניצחון קבוצתו בתוצאה 76–58. בסיום העונה זכה בפרסי "מר כדורסל בארצות הברית" ו"שחקן העונה על שם נייסמית'", המוענקים לשחקן התיכונים המצטיין בארצות הברית.
באפריל 2018 השתתף בשנית במשחק נייקי הופ סאמיט, וזכה בתואר ה-MVP לאחר שרשם במשחק 20 נקודות, 9 ריבאונדים, 6 אסיסטים ו-5 חטיפות.
בשנת 2018 החל ללמוד באוניברסיטת דיוק, שאליה הצטרף יחד עם שלושה שחקני תיכונים מצטיינים נוספים – זאיון ויליאמסון, קאם רדיש וטרה ג'ונס.
במשחקו הראשון בקבוצת הכדורסל של דיוק קלע 33 נקודות מול אוניברסיטת קנטקי, ובכך שבר את שיא הקבוצה לנקודות במשחק בכורה.
ב-17 בפברואר 2019 קלע 23 נקודות, אסף 11 ריבאונדים וחילק 10 אסיסטים במשחק מול אוניברסיטת המדינה של קרוליינה הצפונית, ובכך רשם את הטריפל דאבל הרביעי בתולדות קבוצת דיוק.
על אף הציפיות הגבוהות ממנה, הודחה הקבוצה כבר בשלב רבע גמר טורניר אליפות המכללות (NCAA Elite Eight), כאשר הפסידה מול אוניברסיטת המדינה של מישיגן בתוצאה 67–68.
לאורך עונתו היחידה בדיוק העמיד בארט ממוצעים של 22.6 נקודות, 7.6 ריבאונדים ו-4.3 אסיסטים למשחק, ובסיומה נבחר לחמישיית העונה של ליגת המכללות (First-team All-American), לצד חברו זאיון ויליאמסון.
בדראפט ה-NBA 2019 נבחר בארט על ידי ניו יורק ניקס בבחירה השלישית.
בבחירה ה-47 של הדראפט צירפו הניקס את איגנאס בראזדייקיס, חברו של בארט בנבחרת קנדה.
במשחק הבכורה שלו ב-NBA קלע בארט 21 נקודות, בהפסד הניקס מול סן אנטוניו ספרס.
לאורך עונת הרוקי שלו שימש כשחקן חמישייה קבוע, ותרם 14.3 נקודות, 5.0 ריבאונדים ו-2.6 אסיסטים בממוצע למשחק.
ב-30 בדצמבר 2023 עבר בארט, יחד עם עמנואל קוויקלי ובחירת דראפט בסיבוב השני ב-2024, מהניקס לטורונטו ראפטורס, תמורת 3 משחקני טורונטו.
בשנת 2015 השתתף בארט בטורניר אליפות האמריקות בכדורסל עד גיל 16, כשחקן נבחרת קנדה, ועל אף שהיה השחקן הצעיר ביותר בנבחרתו הוביל את קלעיה עם ממוצע של 14.6 נקודות למשחק והוליך אותה לזכייה במדליית הכסף.
בגביע העולם בכדורסל עד גיל 17 לשנת 2016 סיימה קנדה במקום החמישי, ובארט נבחר לחמישייה השנייה של הטורניר לאחר שקלע 18.4 נקודות בממוצע למשחק.
ביולי 2017 השתתף בגביע העולם בכדורסל עד גיל 19, וזכה בתואר ה-MVP של הטורניר לאחר שהוביל את נבחרתו לזכייה במדליית הזהב.
ביוני 2018 הצטרף בארט לנבחרת קנדה הבוגרת, לקראת משחקה מול נבחרת סין במסגרת משחק ה-"Pacific Rim Classic".
קים ג'ונג-גו (בקוריאנית: 김중구; נולד ב-10 בפברואר 1990), הידוע בשם הבמה אר.
טי הוא די ג'יי דרום-קוריאני, כותב שירים ומפיק מוזיקלי, שפועל על ידי חברת התקליטים דה בלאק לייבל.
הוא הפיק להיטים עבור בלאקפינק, ביג באנג, אייקון ועוד.
טי ידוע בעיקר בזכות עבודתו עם אחת מלהקות הקיי-פופ המצליחות ביותר בכל הזמנים בלאקפינק.
ראשית, הוא היה לחלק ממפיקי הלהיט הבינלאומי "Ddu-Du Ddu-Du", שצבר למעלה מ-36.2 מיליון צפיות בפחות מ-24 שעות - קליפ המוזיקה השני שהגיע להישג זה, ולקליפ הראשון אי פעם של להקה שהצליח לעשות זאת.
בהמשך, היה לחלק ממפיקי הלהיט "Kill This Love", שצבר למעלה מ-56.7 מיליון צפיות בתוך פחות מ-24 שעות, מה שהופך אותו לקליפ הראשון בהיסטוריה של עולם המוזיקה שהצליח לעשות זאת.
כמו כן, היה לאחד ממפיקי "How You Like That".
הווידאו קליפ הרשמי של השיר עלה לערוץ היוטיוב הרשמי שלה בשידור חי ב-26 ביוני 2020. במהלך השידור החי, צפו בקליפ למעלה מ-1.6 מיליון אנשים ובכך שברה הלהקה את שיא כל הזמנים לפרימיירה המצליחה ביותר בכל הזמנים ביוטיוב.
בנוסף לכך, הקליפ הוא הקליפ הנצפה ביותר בכל הזמנים ב-24 שעות, כשהקודם לכך היה "Boy with Luv", שצבר 60,119,890 צפיות ב-24 שעות.
ג'יי." המפטון הבן הוא כדורסלן אמריקאי, המשחק בעמדת הקלע.
בעונתו המקצועית הראשונה, 2019/2020, שיחק עבור קבוצת ניו זילנד ברייקרס מליגת העל האוסטרלית.
המפטון נולד וגדל בעיר דאלאס שבטקסס, ובנעוריו למד ב"תיכון ליטל אלם" המקומי.
כבר במשחקו הראשון בקבוצת הכדורסל של התיכון, בעודו בן 15, הצטיין כשקלע 33 נקודות מול "תיכון נעמן פורסט".
לאורך אותה עונה הוביל את קלעי קבוצתו עם ממוצע של 23.6 נקודות למשחק, ובעונה העוקבת קלע 30.3 נקודות למשחק.
בעונתו השלישית רשם ממוצעים של 32.0 נקודות, 9.7 ריבאונדים, 6.4 אסיסטים ו-3.9 חטיפות למשחק, ובסיומה זכה בתואר שחקן התיכונים המצטיין בטקסס ונבחר לחמישיית העונה בליגת התיכונים האמריקאית – לצדם של קול אנתוני, אנתוני אדוארדס, אייזיאה סטיוארט וג'יימס וייסמן.
באפריל 2019 הודיע כי סיים את לימודיו התיכוניים, כשנה לפני בני כיתתו, הודות להשלמת מחויבויותיו הלימודיות באמצעות השתתפות בשיעורים מקוונים.
במאי 2019 חתם המפטון על חוזה בקבוצת ניו זילנד ברייקרס מליגת העל האוסטרלית, אותה אימן דן שמיר, ובכך ויתר למעשה על לימודים אקדמיים.
במשחקו השני בקבוצה קלע 20 נקודות מול דרום-מזרח מלבורן פיניקס, אשר בדיעבד היו שיאו העונתי.
בין דצמבר 2019 לינואר 2020 נעדר במשך כחודש, בגין פציעה בירך.
בפברואר 2020 עזב את הברייקרס וחזר לארצות הברית, במטרה להתאמן באופן עצמאי לקראת דראפט ה-NBA 2020. ב-15 משחקיו בליגה האוסטרלית העמיד ממוצעים של 8.8 נקודות, 3.9 ריבאונדים ו-2.4 אסיסטים למשחק.
בדראפט ה-NBA 2020 נבחר המפטון בבחירה ה-24 על ידי מילווקי באקס, וכשבוע לאחר מכן הועבר בטרייד לדנוור נאגטס.
ב-25 במרץ 2021, הועבר המפטון ביחד עם גארי האריס ובחירת סיבוב ראשון בדראפט לאורלנדו מג'יק, בתמורה לארון גורדון.
ב-21 בפברואר 2023 שוחרר המפטון מהקבוצה.
ב-23 בפברואר 2023 חתם המפטון בדטרויט פיסטונס, ונופה מהסגל ב-24 ביוני.
ב-27 בספטמבר 2023 חתם על חוזה דו כיווני במיאמי היט.
אר.אר מדיה (RR Media במקור RRsat) הייתה חברה ישראלית, שסיפקה שירותי טלקומוניקציה ושידור לתעשיית הטלוויזיה ולספקי תוכן.
שירותיה כללו: רשת הפצת תוכן גלובלית (בלווין, סיבים אופטיים ובאמצעות האינטרנט); ניהול תוכן של שידורי ספורט, חדשות ואירועים חיים; ושירותי וידאו מקוונים.
החברה מותגה מחדש ל-RR Media מ-RRsat בספטמבר 2014.
בפברואר 2016 החברה נרכשה על ידי תאגיד השידור הבינלאומי SES, שבסיסו בלוקסמבורג, ומוזגה עם חברת הבת שלה SES Platform Services, ספקית שירותי מדיה עבור שידורי טלוויזיה, חברות הפקה ומפעילי פלטפורמות שידור דיגיטלי, הממוקמת באונטרפירינג ליד מינכן, גרמניה.
החל מיולי 2016 נקראה החברה הממוזגת MX1. בהמשך מוזגה החברה באופן מלא לתוך SES.
אר.אר מדיה הייתה חברה ציבורית שמניותיה נסחרו בנאסד"ק.
החברה הוקמה בשנת 1981 על ידי היזם דוד ריבל.
ריבל מהנדס אלקטרוניקה חובב רדיו, החל לתקשר עם חובבים אחרים בעולם באמצעות לוויינים.
ריבל הקים בביתו בעומר תחנת ממסר לתקשורת לוויינים.
בשנת 1982 הפך את התחביב לעסק והקים באופן רשמי את חברת "אר.אר.
תקשורת לוויינים בע"מ" (" R.R.
Satellite Communications Ltd") החברה עסקה תחילה במחקר ותיעוד של תחום תקשורת לוויינים, תחום שנשלט בידי ממשלות וחברות בבעלות ממשלתית.
פריצת הדרך של החברה הייתה עם תחילת שידורי הטלוויזיה בכבלים בישראל, בסוף שנות ה-80, כל חמש חברות הכבלים שהוקמו אז, שכרו את שירותי החברה להקמת מרכזי קליטה ושידור באמצעות הלוויין.
בשנת 1993 רכשה חברת ההשקעות אינטרגאמא, תמורת הזרמת הון חוזר לחברה, כ-66% ממניות החברה.
בשנת 1998 הועברו החזקות אינטרגאמא לידי חברת הבת שלה "דלתה הנדסה" (שהוחזקה אחר כך בידי חברת בת אחרת של אינטרגאמא רפק תקשורת ותשתיות).
ב-1995 קיבלה החברה רישיון לשידורי לוויין, תחום בו היה מונופול למשרד התקשורת (ואחר כך חברת בזק הממשלתית), באמצעות תחנת הלוויינים עמק האלה (שהוקמה ב-1972 כפרויקט ממשלתי כחלק מרשת עולמית של תקשורת לוויינים – Intelsat).
הרישיון היה זמני לשנה, במהלכו הייתה צריכה החברה להדגים יכולת להפעיל ניידת שידור לוויינית ותחנת קרקע.
ריבל הקים על נגרר אנטנת לוויין ומשדר, אותו גרר באמצעות רכבו הפרטי.
תחילה לא הצליחה החברה לגייס לקוחות.
ב-1996 נשכר לשדר את הבחירות לראש הרשות הפלסטינית שנערכו ב־20 בינואר 1996, ממטה הרשות בעזה (לאחר שוועד עובדי בזק סירב לשדר את האירוע).
החברה העבירה בהצלחה את השידור לעשרות תחנות טלוויזיה בעולם.
אחר כך נשכרה החברה בקביעות לספק שירותי שידור בלוויין בישראל, ותוך שנים ספרות עקפה את בזק והפכה לחברה הגדולה בתחום בישראל.
בשלב הבא החלה החברה לספק שידורי תמסורת לוויין עבור שידורי אירועים מחוץ לישראל אל ישראל (בעיקר עבור ערוץ 2 וערוץ 10 בישראל.
בסוף שנת 2000 נכנסו להשקעה באר.אר החברות "קרדן תקשורת" מקבוצת קרדן ישראל ו"גמול-אמגל השקעות" מקבוצת גמול השקעות.
קרדן וגמול קיבלו 22% ממניות אר.אר לפי שווי חברה של 4 מיליון דולר, תמורת השקעה של תמורת 900 אלף דולר.
חברת גמול מכרה את המניות ב-2005.
בשנת 2001 החלה החברה בהקמת "טלפורט ראם", מתקן להעברת שידורי טלוויזיה ורדיו באמצעות מערך עולמי להפצת וקליטת של שידורים בכל נקודה בעולם, בהתבסס על תקשורת לוויינים, סיבים אופטיים ואינטרנט, סמוך לצומת מסמיה.
בגלל מיקומה של ישראל בין אירופה, אסיה ואפריקה, במרחק המאפשר תקשורת לווינית עם צפון אמריקה, יכול היה המתקן לתקשר עם כ-30 לוויינים וסיפק שירותי שידור ל-700 ערוצים שונים ברחבי העולם.
החברה נכנסה גם לתחום הטיפול בתוכן השידור, לאחר שאחד מלקוחות החברה, הערוץ הצרפתי "FashionTV" (ערוץ האופנה), נאלץ להפסיק לשדר בהונג קונג, מאחר שזמן השידור של התוכנית MidnightHot בה מוצגים הלבשה תחתונה לנשים הוא שבע בבוקר בהונג קונג, בעוד בצרפת הוא באמצע הלילה.
ריבל הציעה למנכ"ל ערוץ האופנה שהחברה תקליט את השידור בישראל, ותשדר אותו באמצע הלילה בהונג קונג ולא בשידור ישיר.
אחר כך הציע גם לשדר פרסומות ייעודיות להונג קונג ולייצור מקור הכנסה נוסף לערוץ.
כך נכנסה החברה לתחום הטיפול וניהול התוכן עבור ערוצי טלוויזיה ברחבי העולם, כולל התאמה לשידור מקומי בכל מדינה (לוקליזציה).
בנוסף נכנסה לתחום שידורי הספורט, לדוגמה ניהול שידור הסופרבול לרחבי העולם.
בנובמבר 2006 הונפקו מניות החברה בבורסת נאסד"ק והיא גייסה 45 מיליון דולר לפי שווי של 208 מיליון דולר.
לאחר ההנפקה רכשה החברה תחנות ממסר לתקשורת לוויינים בארצות הברית ואנגליה, שהציעו שירותים דומים למתקן ראם.
בנובמבר 2008, רכשה החברה תמורת 15 מיליון דולר את תחנת הלוויינים עמק האלה מידי חברת בזק.
החברה העבירה את כל הפעילות מ"טלפורט ראם" לתחנת הלוויינים עמק האלה, ופיתחה אותו כאתר הגדול בעולם לניהול, בקרה ושליטה על שידורי טלוויזיה.
האתר משרת כ-4,000 תחנות טלוויזה ברחבי העולם.
והוא משמש גם כתחנת בקרה ושליטה עבור חברת חלל תקשורת, מפעילת סדרת לוויני התקשורת עמוס.
בספטמבר 2013 מכרה חברת קרדן ישראל את החזקתה בחברה לקרן ויולה תמורת 17 מיליון דולר.
בפברואר 2016, נמכרה החברה, תמורת 242 מיליון דולר, לתאגיד SES, במקור Société Européenne des Satellites – "חברת הלוויינים האירופית" המפעילה רשת של 70 לוויני תקשורת.
אקשאטה נאראיאנה מורטי ( באנגלית:Akshata Narayana Murty; נולדה ב-25 באפריל 1980) היא אשת עסקים, מעצבת אופנה הודית.
בעלת קרן הון סיכון הודית בשם Catamaran Ventures.
בשנת 2009 היא נישאה לרישי סונאק, ראש ממשלת בריטניה ומנהיג המפלגה השמרנית.
לפי רשימת העשירים של השבועון "סאנדיי טיימס", מורטי וסונאק נמצאים במיקום ה-275 בדירוג האנשים העשירים ביותר בבריטניה לשנת 2023, עושרם המשותף עומד על 529 מיליון ליש"ט (645 מיליון דולר ארצות הברית).
בשנת 2022, עושרה האישי הפך לנושא לדיון בתקשורת הבריטית בהקשר לטענתה שאין למסות אותה בבריטניה, משום שהיא אזרחית הודו ללא קשר למקום מגוריה.
הסדר שנראה כמטיב עם " הסופר עשירים ".
מאוחר יותר מורטי ויתרה מרצונה על ההטבות הפיסקליות מתוקף מעמדה.
היא בתם של איש העסקים נראינה מורטי, מייסד חברת ה-IT הרב-לאומית ההודית אינפוסיס ו.
היא מחזיקה ב-0.93% ממניות אינפוסיס בנוסף למניות של מספר עסקים בריטיים אחרים.
אקשאטה מורטי נולדה באפריל 1980 ב, הודו, וגדלה בביתם של סבה וסבתה מצד אמה בזמן שאביה, נראינה מורטי, ואמה, סודהה מורטי, עבדו בהשקת חברת הטכנולוגיה שלהם, אינפוסיס.
אמה הייתה המהנדסת הראשונה שעבדה בחברת טאטא מוטורס, שהייתה יצרנית המכוניות הגדולה בהודו, ומאוחר יותר סודהה הפכה לפילנתרופית.
לאקשאטה יש אח אחד, רוהאן מרטי , והם גדלו בג'יאנאגר, פרבר של העיר בנגלורו.
סבה וסבתה מצד אמה היו RH Kulkarni, מנתח, ואשתו Vimala Kulkarni, מורה בבית הספר.
בשנות ה-90, מורטי למדה בבית הספר התיכון לבנות בולדווין, בנגלורו, ובשנת 1998 היא למדה כלכלה וצרפתית בקולג' קלרמונט מק'קנה, שבקליפורניה.
היא בעלת תואר בתכנון וייצור בגדים ממכון אופנה ועיצוב ותואר מוסמך במנהל עסקים מטעם אוניברסיטת סטנפורד.
בשנת 2007 מורטי הצטרפה לחברת קלינטק ההולנדית Tendris כמנהלת השיווק של החברה, בה עבדה במשך שנתיים, לפני שעזבה כדי להקים חברת אופנה משלה.
מותג האופנה שלה נסגר ב-2012. ב-2013 היא הפכה למנהלת קרן ההון סיכון Catamaran Ventures.
היא הקימה יחד עם בעלה רישי סונאק את הסניף הלונדוני של החברה ההודית בבעלות אביה, נראינה מורטי.
ב-2015, סונאק העביר לה את מניותיו זמן קצר לפני שנבחר כחבר הפרלמנט השמרני של מחוז ריצ'מונד, בריטניה.
משנת 2015, היא מחזיקה ב-0.91% או 0.93% בחברת הטכנולוגיה של אביה אינפוסיס, בשווי של כ-481 מיליון ליש"ט נכון ל-2023 ומניות בשניים מעסקי המסעדות של ג'יימי אוליבר, וונדי'ס בהודו וקורו קידס.
אחזקותיה במניות אלה הפכו אותה לעשירה אף יותר מהמלכה אליזבת השנייה, נכון לאפריל 2022, ועשירה יותר מהמלך צ'ארלס השלישי נכון לאוקטובר 2022. מורטי הייתה דירקטורית ב-Digme Fitness, ב־Soroco ובחברת הטרנספורמציה הדיגיטלית שאחיה רוהן מרטי היה שותף לייסודה.
היא דוברת אנגלית, הינדית, קאנדה וצרפתית.
באוגוסט 2009 נישאה מורטי לרישי סונאק, אותה הכירה ב-2004 באוניברסיטת סטנפורד.
יש להם שתי בנות, אנושקה וקרישנה.
הם הבעלים של אחוזת קירבי סיגסטון בכפר קירבי סיגסטון, בצפון יורקשייר, כמו גם בית גג בארלז קורט במרכז לונדון, דירה ברחוב אולד ברומפטון רואד, בדרום קנסינגטון, ודירת פנטהאוז בשדרת אושן בסנטה מוניקה, קליפורניה .
באפריל 2022 דווח שסונאק ומורטי עברו מרחוב דאונינג 11 לבית ששופץ במערב לונדון.
באפריל 2022, עושרה של מרטי הפך למוקד הדיון בתקשורת הבריטית בו הובלט מעמדה כתושבת בריטניה, בעלת אזרחות הודית, שזיכה אותה בפטור מתשלום מס על הכנסותיה שמחוץ לבריטניה, בשעה שהכנסתה השנתית הייתה בסך 30,000 פאונד.
מאוחר יותר באותו החודש, הודיעה מורטי כי תוותר על מעמדה הפוטר אותה מתשלומי המס ותשלם מיסים בבריטניה על הכנסתה ברחבי העולם מרצונה.
אם זאת מורטי תשמור על מעמדה כתושבת בלבד, בכך היא יכלה ליהנות מההוראה באמנה משנת 1956 שנועדה לסייע במניעת תשלומי כפל מס של אזרחים הודים בהודו כמו גם בבריטניה.
סיטי (קיצור של רוק סיטי; באנגלית: R.
City ולשעבר Planet VI) הוא צמד היפ הופ אמריקאי שהוקם בשנת 2003 על ידי האחים ת'רון וטימותי תומאס.
הצמד ידוע בעיקר בזכות עבודתם כפזמונאים ומפיקי הקלטות, וזכה להצלחה גדולה בתחום זה לפני שחתם על חוזה עם חברת קימוסבי רקורדס, חברת בת של RCA רקורדס, בשנת 2014 כאמנים מבצעים.
בשנת 2015, הסינגל שלהם "Locked Away" בהשתתפות אדם לוין הגיע למקום השישי במצעד הבילבורד הוט 100, והקדים את יציאת אלבום הבכורה שלהם What Dreams Are Made Of.
ת'רון וטימותי תומאס נולדו וגדלו באי סנט תומאס שבאיי הבתולה של ארצות הברית, בפרויקט הדיור Oswald Harris Court.
כילדים, שימשו כרקדנים עבור להקת היפ הופ מקומית של בנות, והתנסו במגוון סגנונות מוזיקליים תוך קבלת תמיכה מהוריהם.
בשנת 2000 עזבו השניים את האיים לטובת מיאמי כדי לפתח את קריירת המוזיקה שלהם, תחילה תחת השם 2Ekwip, אך הצלחתם בסצנת חיי הלילה של מיאמי הייתה מוגבלת.
בזמן שהותם באטלנטה, ת'רון עבד בחברת קרוגר וטימותי ב-Party City, ולאחר מכן שבו לסנט תומאס בשנת 2005.
בשנת 2006 מכרו את השיר הראשון שלהם, "The Rain", שהופיע באלבומו של אייקון, Konvicted, שזכה למעמד של פלטינה משולשת.
עד אוקטובר 2007 כתבו שירים לאמנים כמו אשר, שון קינגסטון, אשלי סימפסון, ניקול שרזינגר ומרי ג'יי בלייג'.
בין הלהיטים הראשונים שלהם שזכו להצלחה נמנים "Take You There" של שון קינגסטון ו-"When I Grow Up" של הפוסיקט דולז.
בשנת 2007 חתמו על חוזה עם חברת התקליטים גפן רקורדס והחברה של אייקון KonLive Distribution.
בין השנים 2008 ל-2012 הוציאו 15 מיקסטייפים, רבים מהם כללו את הכיתוב , כמחאה על כך שהאלבום לא יצא רשמית.
בשנת 2011 עזבו את KonLive ופתחו את חברת התקליטים העצמאית שלהם, Rebelution Records.
במהלך תקופה זו המשיכו לכתוב שירים לאמנים מצליחים, כולל "Man Down" של ריהאנה ו-"Run Away Love" של ג'סטין ביבר.
בשנת 2013 כתבו להיטים כמו "We Can't Stop" של מיילי סיירוס ו-"Pour It Up" של ריהאנה, שהופיע באלבום Unapologetic, אשר זכה בגראמי.
בשנת 2014 חתמו על חוזה עם RCA רקורדס וקימוסבי רקורדס של ד"ר לוק.
אלבום הבכורה שלהם What Dreams Are Made Of מתאר את קשיי ילדותם בסנט תומאס.
בשנת 2015 יצא הסינגל "" עם 2 צ'יינז, וכן "Locked Away" עם אדם לוין.
ת'רון תומאס זכה בפרס גראמי לפזמונאי השנה, על עבודתו עם אמנים מובילים בשנת 2023.
אר דקו , המכונה לעיתים גם דקו, הוא סגנון בתחומי אמנות חזותית, אדריכלות ועיצוב שהופיע לראשונה בצרפת בתקופה שלפני פרוץ מלחמת העולם הראשונה.
הסגנון השפיע על עיצוב מבנים, רהיטים, תכשיטים, אופנה, מכוניות, בתי קולנוע, רכבות, אוניות אוקייניות וחפצים יומיומיים כמו מכשירי רדיו ושואבי אבק.
הוא זכה לשמו (קיצור של Arts Décoratifs) בתערוכה הבינלאומית לאמנויות דקורטיביות ותעשייתיות מודרניות (arts décoratifs et industriels modernes) שהתקיימה בפריז ב-1925.
אר דקו שילב סגנונות מודרניים עם עבודת אומנות משובחת וחומרים מהודרים.
בתקופת הזוהר שלו, הוא ייצג יוקרה, זוהר, שפע ואמונה בקידמה חברתית וטכנולוגית.
מראשיתו, הושפע האר דקו מהצורות הגאומטריות המובלטות ומודגשות של הקוביזם והזצסיון הווינאי; הצבעים העזים של הפוביזם ושל הבלט רוס; האומנות העדכנית של הרהיטים בתקופות של לואי פיליפ הראשון ולואי השישה עשר; והסגנונות האומנותיים האקזוטיים של סין ויפן, הודו, פרס, מצרים העתיקה והמאיה.
הוא כלל חומרים נדירים ויקרים, כמו הובנה ושנהב, ואומנות מעולה.
בניין קרייזלר וגורדי שחקים אחרים בניו יורק שנבנו במהלך שנות ה-20 וה-30 של המאה ה-20 הם מונומנטים של הסגנון.
בשנות ה-30, בתקופת השפל הגדול, הפך האר דקו למאופק יותר עם כניסת חומרים חדשים, כולל ציפוי כרום, נירוסטה ופלסטיק.
צורה מלוטשת יותר של הסגנון, הנקראת סטרים ליין (Streamline Moderne), הופיעה בשנות ה-30 של המאה ה-20, וכללה צורות מתעקלות ומשטחים חלקים ומלוטשים.
האר דקו הוא אחד מהסגנונות הבינלאומיים הראשונים, אך הדומיננטיות שלו הסתיימה עם תחילת מלחמת העולם השנייה ועלייתם של הסגנונות הפונקציונליים הבלתי מעוטרים של האדריכלות המודרנית והסגנון הבינלאומי שבאו בעקבותיו.
הוא זכה לשמו (קיצור של Arts Décoratifs) בתערוכה הבינלאומית לאמנויות דקורטיביות ותעשייתיות מודרניות (arts décoratifs et industriels modernes) שהתקיימה בפריז ב-1925, אף על פי שהסגנונות המגוונים המאפיינים אותו כבר הופיעו בפריז ובבריסל לפני מלחמת העולם הראשונה.
השימוש הראשון באמנויות דקורטיביות היה בצרפת בשנת 1858 ב-Bulletin de la Société française de photographie.
בשנת 1868, השתמש העיתון "לה פיגארו" במונח חפצי אמנות דקורטיביים (objets d'art décoratifs) כדי לתאר חפצים לתפאורת במה, שנוצרו עבור תיאטרון סאל לה פלטייה.
בשנת 1875, מעצבי רהיטים, מעצבי טקסטיל, תכשיטנים, אמני זכוכית ובעלי מלאכה אחרים קיבלו רשמית מעמד של אמנים על ידי ממשלת צרפת.
בתגובה, "בית הספר המלכותי החופשי לעיצוב" (École royale gratuite de dessin), שנוסד בשנת 1766 תחת המלך לואי ה-16 כדי להכשיר אמנים ואומנים במלאכות הקשורות לאמנויות היפות, שונה לשם "בית הספר הלאומי לאמנויות דקורטיביות" (École nationale des arts décoratifs).
הוא קיבל את שמו הנוכחי, "בית הספר הלאומי לאמנויות דקורטיביות", בשנת 1927.
בתערוכה של 1925, האדריכל לה קורבוזיה כתב סדרת מאמרים על התערוכה עבור המגזין שלו L'Esprit Nouveau, תחת הכותרת "1925 EXPO.
DECO.", אשר שולבו לספר, "אמנות דקורטיבית של היום" (L'art décoratif d'aujourd'hui).
הספר תקף נמרצות את העודף בחפצים צבעוניים ומפוארים בתערוכה, ועל הרעיון שלחפצים מעשיים כמו רהיטים אין עיטור כלל; המסקנה שלו הייתה ש"לקישוט המודרני אין עיטור".
אר דקו צבר מוניטין כתווית סגנונית יישומית ב-1968 כאשר ההיסטוריון בוויס הילייר פרסם את הספר האקדמי העיקרי הראשון על הסגנון, אר דקו של שנות ה-20 וה-30 (Art Deco of the 20s and 30s).
הוא ציין שהמונח כבר נמצא בשימוש על ידי סוחרי אמנות, וציטט כדוגמאות את המאמר ב"טיימס" (2 בנובמבר 1966) ומאמר בשם Les Arts Déco במגזין Elle (נובמבר 1967).
ב-1971 הוא ארגן תערוכה במכון מיניאפוליס לאמנויות, עליה הוא מפרט בספרו "עולם האר דקו".
הופעתו של האר דקו הייתה קשורה קשר הדוק לעליית מעמדם של האמנים הדקורטיביים, שעד סוף המאה ה-19 נחשבו פשוט כאמנים.
המונח "אמנויות דקורטיביות" הומצא בשנת 1875, והעניק למעצבי רהיטים, טקסטיל וקישוטים אחרים מעמד רשמי.
אגודת האמנים הדקורטיביים נוסדה בשנת 1901, והאמנים הדקורטיביים קיבלו את אותן זכויות יוצרים כמו ציירים ופסלים.
תנועה דומה התפתחה גם באיטליה.
התערוכה הבינלאומית הראשונה, שהוקדשה כולה לאמנויות דקורטיביות, Esposizione Internazionale d'Arte Decorativa Moderna, נערכה בטורינו ב-1902. מספר מגזינים חדשים, המוקדשים לאמנויות דקורטיביות, נוסדו בפריז, כולל ה-Arts et Décoration וה-L'Art décoratif moderne.
חלקי אומנויות דקורטיביים הוכנסו לתערוכות השנתיות של Sociéte des artistes français, ומאוחר יותר לסלון הסתיו.
גם הלאומיות הצרפתית שיחקה תפקיד בהתעוררות האמנויות הדקורטיביות, שכן מעצבים צרפתים חשו מאותגרים על ידי היצוא הגובר של ריהוט גרמני זול יותר.
בשנת 1911, הציעה אגודת האמנים הדקורטיביים את קיומה של תערוכה בינלאומית חדשה וגדולה לאמנויות דקורטיביות שתתקיים בשנת 1912. לא יורשו בה הצגת סגנונות ישנים, רק יצירות מודרניות.
התערוכה לא התקיימה עד ל-1914, ולאחר מכן, בגלל המלחמה, נדחתה עד לשנת 1925. כאשר נפתחה נקראה בשם כל משפחת הסגנונות המכונים "דקו".
גם לחנויות כלבו ומעצבי אופנה פריזאים היה חלק חשוב בעליית האר דקו.
עסקים בולטים כמו חברת כלי הכסף כריסטופל, מעצב הזכוכית רנה לליק והתכשיטנים לואיס קרטייה ובושרון החלו לעצב מוצרים בסגנונות מודרניים יותר.
החל משנת 1900, בתי הכלבו גייסו אמנים דקורטיביים לעבודה בסטודיו לעיצוב שלהם.
החל משנת 1912, הופקדה מלאכת עיצוב סלון הסתיו בידי חנות הכלבו פרינטמפס, ובאותה שנה הקים בית מלאכה משלו, שנקרא פרימוורה.
עד 1920 העסיק בית המלאכה פרימוורה יותר מ-300 אמנים, שסגנונותיהם נעו בין גרסאות מעודכנות של רהיטי לואי ה-14, לואי ה-16, ובמיוחד של רהיטי לואי פיליפ הראשון מתוצרת לואי סו ובית המלאכה פרימוורה, ועד לצורות מודרניות יותר מבית המלאכה של הלובר.
מעצבים אחרים, ביניהם אמיל-ז'אק רולמן ופול פולוט, סירבו להשתמש בייצור המוני, והתעקשו שכל פריט ייעשה באופן יחידני.
סגנון האר דקו המוקדם כלל חומרים יוקרתיים ואקזוטיים כמו הובנה, שנהב ומשי, צבעים עזים מאוד ומוטיבים מסוגננים, במיוחד סלסלות וזרי פרחים מכל הצבעים, שהעניקו מראה מודרני לאותה תקופה.
לאדריכלי הזצסיון הווינאי (שנוסד ב-1897), במיוחד יוזף הופמן, הייתה השפעה ניכרת על האר דקו.
בית סטוקלט שלו, בבריסל (1905–1911), היה אב טיפוס של סגנון האר דקו, הכולל נפחים גאומטריים, סימטריה, קווים ישרים, בטון מכוסה לוחות שיש, עיטורים מפוסלים עדינים ופנים מפואר, כולל עיטורי כותרת מפסיפס מאת גוסטב קלימט.
הופמן ייסד גם הסדנה הוינאית, אגודה של אומנים ומעצבי פנים שפעלה בשנים 1903–1932 וקידמה את הסגנון החדש.
הסדנה הוינאית הייתה למודל עבור חברת האומנויות הצרפתית (Compagnie des arts français), שנוצרה ב-1919, והפגישה את אנדרה מארה ולואי סו, מעצבי האר דקו הצרפתיים המובילים הראשונים.
חומרים וטכנולוגיות חדשות, במיוחד בטון מזוין, היו המפתח לפיתוח והופעתו של אר דקו.
בית הבטון הראשון נבנה בשנת 1853 בפרברי פריז על ידי פרנסואה קויגנה (François Coignet).
בשנת 1877 הציג ג'וזף מונייר (Joseph Monier) את הרעיון של חיזוק הבטון עם סידור מוטות ברזל בצורת רשת.
ב-1893 בנה אוגוסט פרה את מוסך הבטון הראשון בפריז, אחר כך בניין דירות, בית, ואז, ב-1913, את תיאטרון השאנז אליזה.
התיאטרון הוקע על ידי מבקר אחד בתיאורו כ"צפלין של שדרת מונטן", השפעה גרמנית לכאורה, שהועתקה מהזצסיון הווינאי.
לאחר מכן, רוב מבני האר דקו תוכננו ונבנו מבטון מזוין, מה שנתן חופש צורה גדול יותר מבעבר בזכות היכולת לצמצם את מספר וגודל העמודים בבניין.
פרה היה גם חלוץ בחיפוי הבטון באריחי קרמיקה, הן להגנה והן לקישוט.
האדריכל לה קורבוזיה למד לראשונה את השימושים של בטון מזוין בעבודה כשרטט בסטודיו של פרה.
טכנולוגיות חדשות נוספות שהיו חשובות להתפתחות האר דקו היו ביישום שיטות חדשות לייצור זכוכית וזיגוג, שהיו זולות יותר ואיפשרו ליצור חלונות גדולים וחזקים יותר, לייצור המוני של אלומיניום, ששימש לבניין ולמסגרות לחלונות ובהמשך, לרהיטים קלים שעוצבו על ידי קורבוזיה, וורן מקארתור (Warren McArthur) ואחרים.
תיאטרון שאנז אליזה (1910–1913), שתוכנן בידי אוגוסט פרה, היה בניין האר דקו הראשון שהושלם בפריז.
בעבר, בטון מזוין שימש רק עבור בניית מבני תעשייה ובנייני דירות, פרה תכנן את בניין הדירות המודרני הראשון מבטון מזוין בפריז ברחוב בנג'מין פרנקלין בשנים 1903–1904. אנרי סובג', אדריכל חשוב נוסף שתכנן בסגנון אר דקו, הקים בניין מגורים נוסף ב-1904 ברחוב 7 Rue de Trétaigne בעיר.