tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
סדרות כרטיסי המסך TNT, TNT2, ו-GeForce עד סדרה 6 מתוצרת NVIDIA, וכרטיסי ATI Radeon עד סדרה 9000, הגיעו עם ממשק חיבור שתמך גם במתח של 1.5V וגם במתח של 3.3V, וכתוצאה מכך ניתן למצוא שני חריצים על ממשק החיבור.
רבים מחשיבים את AGP כאפיק מידע באופן מוטעה, כיוון שאפיקים מאפשרים לחבר מספר התקנים, ואילו ה־AGP לא.
אולם, ישנם מחשבים אשר נבנים עם מספר חריצי AGP נפרדים.
AGP מאפשר שימוש יעיל יותר בזיכרון אוגר מסגרות (frame buffer), בזאת הוא משפר גם את ביצועי הגרפיקה הדו-ממדית.
למעשה, מערכות RAID לשרתים "חסרי ראש" (כלומר, שרתים חסרי מסך) מתחברות לחריץ AGP הריק כדי לנצל את המהירות הגבוהה של ה־AGP לעומת ה־PCI.
AGP מספק תכנון של ניהול זיכרון קוהרנטי אשר מאפשר קריאה של מידע מפוזר מזיכרון המערכת בצרורות מהירים.
AGP תוכנן כדי להוריד את העלות הכוללת של יצירת תת-מערכות גרפיות עם יכולות גבוהות על ידי שימוש בזיכרון המערכת הקיים.
אולם זיכרון המערכת, אף על פי שהוא זול, מתפקד הרבה יותר לאט מאשר זיכרון RAM ייעודי אשר נמצא על הכרטיס, ולכן גם הכרטיסים בעלי יכולות בינוניות וגם אלה הגבוהות מסתמכים על זיכרון RAM מובנה לביצועים.
כרטיסים זולים בעלי ביצועים נמוכים עם מעט זיכרון RAM מובנה הרוויחו בתחילת חייה של טכנולוגיית ה־AGP, אולם ירידת המחירים של הזיכרון מאז שנת 2000 הובילו אף כרטיסים אלה להטבעת זיכרון מובנה של 64 או 128 מגהבייט, לכן כיום כרטיסים גרפיים אשר מנצלים את זיכרון המערכת הם נדירים.
כיום, לאחר מעבר מסיבי של יצרני לוח האם להחלפת יציאות ה-AGP ביציאות PCI Express, שוק כרטיסי המסך בחיבור AGP הולך וקטן.
עיקר המכירות בשוק זה הן של כרטיסי מסך המחליפים כרטיסים קיימים.
היע"ג (יחידת עיבוד גרפית) NV40 של חברת NVIDIA והיע"מ R420 של חברת ATI היו למעבדים הגרפיים האחרונים שתוכננו עבור ממשק ה־AGP.
שתי החברות לא תכננו עוד מעבדים גרפיים ל־AGP, אף על פי שהן מימשו הסבות מ־PCI Express ל־AGP של חלק מכרטיסי המסך שלהן.
הכרטיס האחרון של חברת NVIDIA שהיה תואם AGP היה GeForce 7800 משנת 2005.
הכרטיסים האחרונים של ATI שתאמו ל־AGP היו Radeon HD 3850, 3650, 3450, 4650 ו-4670 שכולם נוצרו בין 2008 ל-2009, ואלו גם כרטיסי המסך היחידים שתומכים ב-DirectX 10 ופועלים בממשק AGP.
Ace of Spades (בעברית: "אס עלה") הוא אלבומה החמישי של להקת ההבי מטאל הבריטית מוטורהד.
האלבום יצא לאור ב-1980 והיה לאלבום הראשון שהלהקה הוציאה לאור בארצות הברית.
האלבום נחשב על ידי רבים כטוב ביותר שהלהקה הוציא אי פעם.
שיר הנושא של האלבום, אשר נושא את שמו של האלבום, הוא ככל הנראה השיר המצליח ביותר שהלהקה הוציאה אי פעם.
השיר זכה לגרסאות כיסוי מצד להקות רבות שהושפעו ממנו.
מדינהתוארמכירות הממלכה המאוחדת (BPI) זהב 100,000
Achtung Baby (בעברית: אכטונג בייבי) הוא אלבום האולפן השביעי של להקת הרוק האירית, U2. הוא הופק על ידי בריאן אינו ודניאל לנואה, ויצא ב-18 בנובמבר 1991 באיילנד רקורדס.
לאחר הביקורות שקיבלו על אלבומם הקודם, "Rattle and Hum", שינו U2 את הקו המוזיקלי שלהם, ושילבו במוזיקה שלהם השפעות של רוק אלטרנטיבי, מוזיקה תעשייתית ומוזיקת דאנס אלקטרונית.
לאחר שהאלבום "The Joshua Tree" שיצא ב-1987 וסיבוב ההופעות "The Joshua Tree" זכו לשבחי המבקרים ולהצלחה מסחרית, האלבום מ-1988, "Rattle and Hum", וסיבוב ההופעות שהתלווה לו, הביאו לביקורות פחות טובות, ולהאשמות שהלהקה נהפכה ליומרנית, צדקנית, חסרת כיוון ובומבסטית.
למרות הפופולריות המסחרית שלה, הלהקה לא הייתה מרוצה מבחינה יצירתית.
בזמן סיבוב ההופעות "Lovetown", שליווה את האלבום "Rattle and Hum", החלה הלהקה להשתעמם מביצוע הלהיטים הגדולים שלהם בהופעות.
לקראת סוף הסיבוב, הודיע סולן הלהקה, בונו, על הבמה, שזהו "הסוף של משהו עבור U2", ושהם צריכים "ללכת ו...
לאחר סיבוב ההופעות, הם לקחו פסק זמן, שעד אז היה הארוך ביותר שלהם.
בתגובה לתחושת הקיפאון המוזיקלי שלהם, חיפשה הלהקה קרקע מוזיקלית חדשה.
על פי בונו, לשיר "God Part II" מהאלבום "Rattle and Hum" הייתה תחושה יותר עכשווית מלשירים אחרים באלבום והוא היה קרוב יותר לקו המוזיקלי של "Achtung Baby".
הרבה מהחומרים שהלהקה כתבה באותה התקופה היה ניסיוניים, ועל פי בונו, הם "הכינו את הקרקע ל"Achtung Baby".
באותה תקופה בונו והגיטריסט דה אדג' התחילו לכתוב יותר ויותר ללא המתופף לארי מולן ג'וניור והבסיסט אדם קלייטון.
ב-1990 הלהקה הקליטה דמואים לשירים שבונו כתב בזמן סיבוב ההופעות "Lovetown".
U2 שכרו את בריאן אינו ואת דניאל לנואה כדי להפיק את האלבום, לאחר שעבדו איתם גם על האלבומים "The Unforgettable Fire" ו-"The Joshua Tree".
לנואה היה המפיק הראשי ומארק "פלוד" אליס היה מהנדס ההקלטות.
הוא היה נפגש עם הלהקה למשך שבוע פעם בחודש-חודשיים כדי לבדוק את השירים שלהם.
אינו אמר שהתפקיד שלו היה "לבוא ולמחוק את כל מה שנשמע יותר מדי כמו U2".
בכך שהרחיק עצמו מהעבודה, אינו האמין שהוא סיפק ללהקה נקודת מבט רעננה על החומר שלהם כל פעם שהוא הצטרף אליהם.
הלהקה האמינה שקירבה לבית היא האויב של הרוק אנד רול ושכדי לעבוד על האלבום הם היו צריכים להרחיק את עצמם מהשגרה המשפחתית שלהם.
בזמן ש"אירופה חדשה" התהוותה לאחר המלחמה הקרה, הם בחרו בברלין, במרכז היבשה שהייתה בתהליך איחוד, כמקור להשראה בשביל אסתטיקה מוזיקלית אירופאית יותר.
הם בחרו באולפני הנסה בברלין המערבית ליד חומת ברלין.
U2 הגיעה לברלין המזרחית ב-3 באוקטובר 1991 בטיסה האחרונה לשם בערב איחוד גרמניה מחדש.
בזמן שהם חיפשו חגיגות פומביות, הם בטעות הצטרפו למחאה קומוניסטית נגד האיחוד.
U2 ציפתה למצוא השראה בברלין, אבל במקום זאת מצאה אותה מדכאת ואפלה.
קריסת חומת ברלין יצרה תחושה של חוסר נוחות בגרמניה.
הלהקה מצאה שהמלון שלהם בברלין המזרחית היה מדכא והחורף היה קשה, בעוד שהמיקום של אולפן 2 של הנסה באולם נשפים ישן של האס אס, המיסטראסל, הוסיף לווייב הרע.
מה שעוד סיבך את המצב היה שהאולפנים הוזנחו במשך שנים, מה שהכריח את אינו ולנואה לייבא ציוד הקלטה.
המורל הפך לגרוע יותר כאשר הסשנים התחילו כיוון שהלהקה עבדה ימים ארוכים אבל לא הסכימה על כיוון מוזיקלי.
דה אדג' הקשיב למוזיקת דאנס אלקטרונית ולמוזיקה תעשייתית.
הוא ובונו היו בעד כיוונים מוזיקליים חדשים בכיוונים האלה.
כמו קלייטון, הוא הרגיש יותר בנוח עם הסאונד המוכר של U2 ולא היה בעד החידושים האלה.
הלהקה לא הצליחה להגיע לקונצנזוס במהלך הוויכוחים שלהם והם הרגישו שהם לא מתקדמים.
אינו בא לבקר לכמה ימים ואמר לחברי הלהקה שההתקדמות שלהם טובה יותר ממה שהם חשבו.
בסופו של דבר, הייתה ללהקה פריצת דרך עם כתיבת השיר "One".
בזמן שהלהקה עבדה על השיר "Sick Puppy", גרסה מוקדמת של השיר "Mysterious Ways", דה אדג' ניגן שני מהלכים הרמוניים ברציפות על הגיטרה בעידודו של לנואה, והלהקה מצאה השראה ואלתרה שיר חדש שהפך ל-"One".
זה סיפק ללהקה עידוד ותוקף לגישה הישנה שלהם של "דף לבן" בכתיבה והקלטה ביחד.
U2 חזרה לדבלין לתקופת חג המולד, שם הם דיברו על העתיד שלהם ביחד וכולם התחייבו מחדש ללהקה.
אחרי שהם הקשיבו להקלטות, הם הסכימו שהחומר שלהם נשמע טוב יותר ממה שהם חשבו.
הם חזרו לזמן קצר לברלין בינואר 1991 לסיים את העבודה על האלבום.
בפברואר 1991, U2 העבירו את הסשנים של ההקלטות לאחוזה ליד הים באלסינור בפרבר של דבלין דאלקי לבית שהם שכרו שם.
בזמן כתיבת השיר "The Fly", בונו פיתח פרסונה שהייתה מבוססת על משקפי שמש גדולות שהוא עטה כדי להקל את האווירה באולפן.
הדמות, שגם לה הוא קרא "The Fly", התפתחה לאגו-מניאק לבוש בעור שהיה אמור לעשות פרודיה על כוכבות רוק.
בונו לבש את האלטר אגו הזה בהופעות פומביות ובהופעות של הלהקה בסיבוב ההופעות "Zoo TV".
באפריל, הקלטות מהסשנים המוקדמים יותר בברלין נגנבו אחרי שהלהקה כנראה השאירה אותם בחדר במלון.
ביולי, הלהקה עברה להקליט באולפני וינדמיל ליין בדבלין, היכן שאינו, פלוד וסטיב ליליווייט מיקססו את השירים.
U2 כתבו את השירים בעיקר דרך ג'אם סשנים, נוהג נפוץ שלהם.
האלבום מייצג ריחוק מהסאונד הקודם שלהם.
הסגנון המוזיקלי שלהם מציג אסתטיקה יותר אירופאית ומציג השפעות של רוק אלטרנטיבי, מוזיקה תעשייתית ומוזיקת דאנס אלקטרונית.
האלבום התאפיין ברובו בצלילים אפלים וכבדים יותר מאשר אלבומיה הקודמים של הלהקה.
בונו אף תיאר את הסאונד של האלבום כ"ארבעה אנשים שכורתים את 'עץ יהושע'", כשהכוונה היא לאלבום הלהקה "The Joshua Tree" מ-1987. הפתיחה של השיר הפותח "Zoo Station" הייתה אמורה לגרום למאזינים לחשוב שהתקליט היה שבור או שהוא לא היה האלבום של U2.
עטיפת "Achtung Baby" עוצבה על ידי סטיב אווריל ושון מקגרת'.
משמעות המילה הגרמנית "Achtung" בשם האלבום היא "שימו לב" או "זהירות".
טכנאי הסאונד של U2, ג'ו אורליהי, השתמש במילים "achtung baby" בזמן ההקלטות, ולפי הדיווח הוא לקח אותן מהסרט המפיקים.
ב-21 באוקטובר 1991 יצא הסינגל הראשון מהאלבום, "The Fly".
מכיוון שהוא לא נשמע כמו U2, השיר נבחר לסינגל הראשון.
הלהקה רצתה להכריז על הכיוון המוזיקלי החדש שלה.
הוא הפך לשיר השני שלהם שהגיע לראש מצעד הסינגלים הבריטי, והוא הגיע למקום הראשון באירלנד ובאוסטרליה.
בארצות הברית השיר הגיע למקום ה-61.
"Achtung Baby" יצא ב-18 בנובמבר 1991 בבריטניה וב-19 בנובמבר בארצות הברית.
הלהקה שמרה על פרופיל נמוך לאחר צאת האלבום ונמנעה מראיונות, ואפשרה למבקרים ולציבור להעריך את האלבום בעצמם.
הסינגל השני, "Mysterious Ways", יצא חמישה ימים אחרי צאת האלבום "Achtung Baby".
השיר הגיע למקום הראשון ברשימת שירי הרוק המודרני וברשימת שירי הרוק מאלבומים של בילבורד.
הוא הגיע למקום התשיעי ברשימת הבילבורד 100. הוא הגיע למקום הראשון בקנדה ובאוסטרליה.
הוא הגיע למקום השביעי בבריטניה ולמקום העשירי בארצות הברית.
הוא הגיע למקום הראשון ברשימת שירי הרוק המודרניים ולמקום הראשון בקנדה ובאירלנד.
"One" הוא אחד מהשירים המפורסמים ביותר של U2, ובשנת 2000 הוא נבחר לשיר העשור של שנות ה-90 בגלגלצ.
במצעד העשור המחודש של 2019 הוא נבחר במקום ה-25.
גרסת האלבום של השיר הגיעה למקום ה-12 במצעד הסינגלים הבריטי ולמקום הראשון במצעד שירי הרוק מאלבומים בארצות הברית.
גרסת רמיקס של השיר של הדי-ג'יי פול אוקנפולד הגיעה למקום השמיני בבריטניה.
הסינגל החמישי היה "Who's Gonna Ride Your Wild Horses" והוא יצא בנובמבר 1992. הוא הגיע למקום ה-14 במצעד הסינגלים הבריטי ולמקום השני בשירי הרוק מאלבומים בארצות הברית.
"Achtung Baby" קיבל ביקורות טובות באופן כללי.
במשאל סוף השנה של רולינג סטון הלהקה זכתה בתארים "הסינגל הטוב ביותר" על "One", "אמן השנה", "האלבום הטוב ביותר", "הכתב הטוב ביותר" לבונו, "עטיפת האלבום הטובה ביותר", "קאמבק השנה" ועוד.
האלבום הגיע למקום הרביעי במשאל המבקרים Pazz & Jop של הווילג' ווייס של 1991.
"Achtung Baby" הצליח מבחינה כלכלית.
בארצות הברית, האלבום הגיע למקום הראשון במצעד האלבומים המובילים של הבילבורד 200 ומכר 295,000 עותקים בשבוע הראשון שלו.
האלבום בילה 13 שבועות בעשירייה הראשונה.
באופן כללי, הוא בילה 101 שבועות במצעד האלבומים המובילים של הבילבורד 200. ב-21 בינואר 2991, "Achtung Baby" קיבל אלבום פלטינה כפולה.
"Achtung Baby" הגיע למקום הראשון במצעד האלבומים הבריטי ובילה 93 שבועות במצעד.
הוא הגיע למקום הראשון גם בקנדה, אוסטרליה וניו זילנד.
האלבום מכר 7 מיליון עותקים בשלושת החודשים הראשונים שלו, ועד סוף 1992 הוא מכר 10 מיליון עותקים.
"Achtung Baby" קיבל שמונה אלבומי פלטינה בארצות הברית.
הוא קיבל חמישה אלבומי פלטינה באוסטרליה, ארבעה אלבומי פלטינה בבריטניה ואלבום יהלום בקנדה.
האלבום היה מועמד לפרס מרקיורי ב-1992. ב-1993, זכה האלבום בפרס גראמי על ביצוע הרוק הטוב ביותר על ידי צמד או להקה.
לנואה ואינו זכו בפרס מפיק השנה, לא קלאסי.
הוא הועמד לפרס גראמי לאלבום השנה.
בטקס פרסי המוזיקה האמריקאית ב-1993, "Achtung Baby" היה מועמד לאלבום הפופ/רוק האהוב ביותר ובפרסי ג'ונו ב-1993 הוא היה מועמד לאלבום הנמכר ביותר.
Aces High הוא שיר של להקת ההבי מטאל הבריטית איירון מיידן, אשר נכתב על ידי סטיב האריס בסיסט הלהקה.
השיר יצא לאור כסינגל ב-22 באוקטובר 1984 והיה לסינגל השני מתוך אלבום האולפן Powerslave.
השיר מספר על טייס קרב של חיל האוויר המלכותי שנלחם כנגד הלופטוואפה, חיל האוויר הגרמני, במהלך הקרב על בריטניה.
השיר נחשב לאחד השירים הפופולריים של איירון מיידן, ובוצעו לו גרסאות כיסוי רבות, ביניהן של להקת Arch Enemy וצ'ילדרן אוף בודום.
השיר היה חלק מהפסקול של משחק המחשב Madden NFL 10, והיה גם חלק ממופע ה-Nitro Circus של MTV.
בהופעות חיות, כפי שניתן להבחין באלבומים Live After Death ו-Flight 666 – The Original Soundtrack, נשמע נאומו של וינסטון צ'רצ'יל "אנו נילחם על החופים" על רקע קולות מטוסים כפתיח לשיר ולמופע (שיר זה הוא לרוב השיר הראשון במופע).
השיר הגיע למקום ה-20 במצעד הסינגלים הבריטי, ולמקום ה-29 במצעד האירי.
בשנת 2016 להקת Steve n seagulls הוציאה גרסת כיסוי של השיר בסגנון בלוגרס.
Ach Gott, vom Himmel sieh darein , רי"ב 2, קנטטה דתית שהולחנה על ידי יוהאן סבסטיאן באך בשנת 1724, ובוצעה לראשונה ב-18 ביוני 1724, בלייפציג.
הקנטטה הולחנה לכבוד יום ראשון השני אחרי חג השילוש, בהתבסס על כוראל אשר חובר על ידי מרטין לותר בשנת 1524 כפרפרזה על פרק י"ב בספר תהילים.
הקנטטה הולחנה לשלושה קולות מובילים (אלט, טנור ובס), מקהלה בת 4 קולות, 4 טרומבונים, 2 אבובים, 2 כינורות, ויולה ובאסו קונטינואו.
Ach Gott, wie manches Herzeleid (גרמנית: "הו אלוהים, מה רב כאב הלב"), רי"ב 3, היא קנטטה דתית שהולחנה על ידי יוהאן סבסטיאן באך לכבוד יום ראשון השני שלאחר חג ההתגלות ובוצעה לראשונה ב-14 בינואר 1725, בלייפציג.
הקנטטה הולחנה בהתבסס על מזמור אשר חובר על ידי מרטין מולר בשנת 1587 כפרפרזה על מזמור לטיני שמיוחס לברנאר מקלרבו ועוסק בישו כמנחם ועוזר בעת מצוקה.
אותו המנון משמש גם כבסיס לרי"ב 58.
הקנטטה הולחנה לשלושה קולות מובילים (סופרן, אלט, טנור ובס), מקהלה בת 4 קולות, 4 קרן, טרומבון, 2 אבובים, 2 כינורות, ויולה ובאסו קונטינואו.
רואה אני, עתה כשאני הולך אל החתונה), רי"ב 162, היא קנטטה שהלחין יוהאן סבסטיאן באך בהיותו בוויימאר, והוא ביצע אותה לראשונה כנראה ב-25 באוקטובר 1716, לכבוד יום ראשון ה-20 שלאחר חג השילוש הקדוש.
באך עבד כמלחין החצר של הדוכס בוויימאר מ-1708, ובמרץ 1714 קודם לתפקיד הממונה על המוזיקה.
בתפקיד זה היה אחראי להלחנה של יצירה חדשה מדי חודש, בעיקר של קנטטות, כשמטרתו הייתה להלחין תוך כמה שנים קנטטה עבור כל מועד בשנה.
הטקסט פורסם על ידי סלומון פרנק ב-1715 ומקובל שבאך השתמש בו ליום ראשון ה-20 שלאחר חג השילוש הקדוש, אך אין ודאות אם היה זה בשנת 1715 או 1716. ייתכן גם שהיא הולחנה ב-1715, אך בוצעה בפועל רק בשנה שלאחריה.
כך, שיטת זוואנג שממספרת את הקנטטות על פי סדר הלחנתן, ממקמת את הקנטטה ב-1715. אלפרד דירר סבור שקנטטה זו הייתה השלישית שביצע ב-1716 לאחר רי"ב 155 ורי"ב 161.
סדר הקריאה לאותו יום כולל פסוקים מהאיגרת אל האפסים ופסוקים מהבשורה על-פי מתי העוסקים במשל של ישו המדמה את מלכות השמיים לחתונה.
הלברית נכתבה כאמור על ידי סלומון פרנק (Salomon Franck), משורר החצר שכתב את הלברית לרוב הקנטטות של באך בתקופה זו.
הטקסט מוקדש למשל של ישו ועוסק בחובת המאמין להתכונן היטב לחתונה זו, כלומר ליום הדין העתיד לבוא.
הקטע האחרון בקנטטה לקוח ממזמור שכתב יוהאן רוזנמילר, משורר גרמני מהמאה ה-17.
בדומה לחלק מהקנטטות שלו מתקופה זו, באך ביצע אותה שוב עם שינויים קלים בעת שעבד בלייפציג, כנראה ב-1723 לכבוד אותו מועד.
עם זאת, החלקים השני והשלישי לא שרדו בשלמותם.
הקנטטה פורסמה לראשונה ב-1887 בכרך 33 של "חברת באך", שפרסמה את כל יצירותיו בין השנים 1850-1900.
הקנטטה נכתבה לארבעה סולנים, סופרן, אלט, טנור ובס ולמקהלה בת ארבעה קולות.
התזמורת כוללת שני כינורות, ויולה ובאסו קונטינואו שכולל גם בסון בחלק הראשון.
הביצוע בלייפציג נעשה בליווי חצוצרה וכיום מבצעים את החלקים שלא שרדו בשלמותם בליווי חלילית או חליל אחר.
ככל הקנטטות שלו בשנה הקודמת, גם הנוכחית מורכבת מאריה ורצ'יטטיב לסירוגין, והסיום הוא כורל.
היצירה לא הוקלטה רבות, רק כ-6 פעמים, בהן על ידי המנצחים ניקולאוס הרנונקור (ב-1986), טון קופמן (ב-1995), מסאקי סוזוקי (ב-1996) וג'ון אליוט גרדינר (ב-2000).
Ace Attorney (בתרגום חופשי: סנגור אלוף, ביפנית: 逆転裁判: משפט הפכפך) היא סדרת רומנים חזותיים שפותחה על ידי קאפקום.
המשחק הראשון בסדרה יצא בשנת 2001, ומאז, עוד 9 משחקים בסדרה פותחו.
בנוסף, נוצרו סדרת אנימה, סדרת מנגה, סרט, מחזמר, מחזה ועוד מסביב לסדרת הרומנים.
במהלך הסדרה המרכזית, השחקן לוקח את תפקידם של הסנגורים פיניקס רייט, אפולו ג'סטיס ואת'ינה סייקס.
בסדרה המרכזית השחקן חוקר תעלומות רצח ומגן על מואשמים בבית משפט.
בנוסף, במשחקי הספין-אוף "Miles Edgeworth: Investigations", השחקן לוקח את תפקידו של עורך הדין מיילס אדג'וורת' ובמשחק "Dai Gyakuten Saiban" השחקן לוקח את תפקידו של אחד מאבותיו של פיניקס רייט, ריונוסקה נארוהודו.
הסדרה נוצרה על ידי הכותב ובמאי שו טאקומי.
אחרי המשחק הרביעי בסדרה התחיל לכתוב אותה טאקשי יאמאזאקי.
מאז, טאקומי חזר לכתוב כמה משחקי ספין-אוף.
המשחקים בסדרה הראשית הם בעיקר משחקי הרפתקה, אם כי הם דורשים משחקן לאסוף ראיות ולהציג אותם לעדים כאשר הם נמצאים בבית המשפט.
כל משחק מורכב מארבעה או חמישה תיקים, אשר מקושרים במידה מסוימת, עם דמויות חוזרות ופשעים דומים.
המשחק ניתן לשמירה מכל נקודה.
ישנם שני שלבים לכל מקרה ומקרה, חקירה והמשפט עצמו.
חקירה כוללת את היכולת לבקר בכמה מקומות מרכזיים בתיק ולדבר עם אנשים שהיה מעורבים בו, בעת החיפוש אחר ראיות.
המשחקים השני והשלישי גם הציגו את "Psyche-Lock", מערכת שבאמצעותו הסנגור יכול לשבור מחסומים נפשיים כדי ללמוד את האמת מעדים שאינם משתפים פעולה בחקירה, על ידי הצגת ראיות ופרופילים של אנשים אשר קשורים לתיק.
המשפטים בדרך כלל מורכבים מעדויות הכוללות הצהרות על ידי עדים.
לאחר מכן מבצאת חקירה נגדית.
החקירה מתבצעת על ידי הצגת ראיות הקשורות להצהרות העד.
השחקן יכול גם ללחוץ על העד בנקודות מסוימות, או לשאול את העד על ההצהרה.
לפעמים לחיצה והצגת ראיות תוביל להצהרות שנוספו לעדות.
הצגת ראיות בהצלחה עשויה גם להוביל לעדות חדשה לגמרי, וזו כמעט תמיד הדרך היחידה להתקדם במשחק.
לפעמים השחקן יצטרך להוכיח טענות ספציפיות שלהם, בין אם באמצעות הצגת ראיות נוספות, או בחינה מדוקדקת יותר של ראיות קיימות.
במשחק הרביעי, המשחק מציג את מערכת ה-"Perceive", הפועלת במספר חקירות נגדיות.
במהלך עדות, השחקן יכול להפעיל את המערכת כדי להסתכל מקרוב על שפת גופו על העד, במטרה לאתר טיקים המופעלים כאשר הוא מצהיר על דבר שקרי, ובכך לאלץ את העדים להגיב בכנות.
בנוסף לכך, המשחק החמישי מציג את מערכת ה-"Mood Matrix", המאפשרת להגנה לנתח את רגשותיו של העד במהלך עדותו, ולמצוא רגשות סותרים במהלך עדותו.
השימוש במערכת מאפשר לעד להשתלט על הרגשות שלו ומאפשר לו להעיד באופן ברור ובכנות.
המשחק החמישי גם כן מציג את מערכת ה-"revisualization", שבה השחקן בוחן עובדות חיוניות וקשרים בין ראיות כדי להגיע למסקנות חדשות.
המשחק השישי מציג את מערכת ה-"divination séance", שבה לשחקן מוצגים הזכרונות האחרונים של הנהרג, הכוללים את כל מה שקלט עם חמשת חושיו לפני מותו, השחקן אז חייב למצוא את הסתירות בין חמשת החושים המוצגים.
כהגנה, המטרה של השחקן היא בדרך כלל להשיג את פסק הדין "לא אשם" ללקוחו.
רוב המשפטים במשחק נמשכים יומיים, כאשר המקסימום המותר בחוקי המשפט המקומי הוא שלושה ימים.
בין ימי המשפט השחקן יכול לבקר באזורים רלוונטיים למשפט כדי להשיג עוד ראיות או מידע.
לאורך כל תהליך המשפט השחקן חייב לקבוע דרך המידע שהושג מי העבריין האמיתי כדי לפטור את הלקוח שלו מכל אשמה.
הצגת ראיות מלווה בסנגור המצביע, וצועק "התנגדות!" (!Objection), ביחד עם בועת טקסט שבתוכה המילה, שהפכה לסמל של הסדרה.
אם השחקן מציג את העדות הלא נכונה, מנסה להציג בזמן הלא נכון, או לא מצליח בחלקים אחרים של החקירה, השופט מאבד חלק מאמונו בו, המיוצג על ידי סימני קריאה במשחק הראשון ובר חיים במשחקים שלאחר מכן.
אם השחקן טועה כמות רבה מדי של פעמים, הוא מקבל פסק דין של "אשם" וחייב להתחיל מחדש מנקודת השמירה האחרונה.
Acceptable in the 80s (בעברית: מקובל בשנות ה-80) הוא סינגל הבכורה של המפיק והדי ג'יי הסקוטי קלווין האריס.
הוא פורסם בתור הסינגל המוביל מאלבום האולפן הראשון של האריס, I Created Disco, ב-11 בדצמבר 2006. השיר הפך ללהיט הראשון של האריס שנכנס למצעד הסינגלים הבריטי, ודורג במקום ה-10.
הקליפ, בבימויו של ווף וואן-באו, הכולל תפניות ורמיזות רבות לשנות השמונים, ביניהם התסרוקות הגדולות והסטראוטיפיות והאורות הצבעוניים.
מקוםתאריםמכירות אוסטרליה (ARIA) פלטינה ×2 140,000 הממלכה המאוחדת (BPI) זהב 400,000
Accuracy International היא חברת כלי נשק מהממלכה המאוחדת המתמחה בפיתוח וייצור רובי צלפים.
החברה נוסדה ב-1978 על ידי הקלע האולימפי מלקולם קופר (זוכה מדליית זהב בקליעה אולימפית).
רובי הצלפים של החברה נחשבים לאיכותיים, עמידים ומדויקים מאוד, רובם בעלי דיוק של 0.5 דקת קשת.
המוצר המפורסם ביותר של החברה הוא סדרת רובי ארקטיק וורפר ונגזרותיהם, שמשרתים בצבאות רבים ברחבי העולם, כולל בצבא בריטניה.
Acid Queen (בעברית: מלכת החומצה) הוא אלבום האולפן השני של הזמרת-יוצרת האמריקאית טינה טרנר.
האלבום יצא לאור באוגוסט 1975, על ידי חברת התקליטים EMI בבריטניה ועל ידי חברת התקליטים יונייטד ארטיסטס בארצות הברית.
אלבום זה גם היה האלבום האחרון שלה לפני שעזבה לגמרי את הצמד שלה ושל בעלה איק וטינה טרנר ויצאה לקריירת סולו מוחלטת.
אף על פי שזהו אלבומה השני, הסינגל הראשון בקריירה שלה יצא רק באלבום הזה והוא היה השיר "Baby, Get It On" עם בעלה והשותף המוזיקלי שלה לאותה תקופה איק.
שם האלבום ניתן בהשראת תפקידה של טרנר כמכלת החומצה בגרסת הקולנוע של קן ראסל לאופרת הרוק הקלאסית שבה בין היתר השתתפו מפורסמים נוספים כמו אלטון ג'ון ואריק קלפטון.
האלבום מחולק לשני חלקים כאשר החלק הראשון מכיל גרסאות כיסוי לשירי רוק ידועים כמו "Under My Thumb" ו-"Let's Spend the Night Together" של הרולינג סטון ו-"I Can See For Miles" של המי, ואילו החלק השני שלו הכיל שירים מקוריים.
לאלבום הוקלטו שתי גרסאות כאשר גרסה אחת הייתה עבור הפסקול לסרט "טומי" ואילו השנייה הייתה עבור אלבומה.
בשנת 1991 האלבום יצאה בהוצאה מחודשת שכללה 3 שירים חדשים.
בשנת 2005 לרגל 30 שנה ליציאת האלבום הוציאה טרנר מהדורה נוספת של האלבום ובה שירי האלבום הוקלטו מחדש.
השירים המקוריים של האלבום הופקו ונכתבו בעיקר על ידי איק טרנר בעלה של טינה באותה תקופה, אשר כולל בין היתר את הסינגל הראשון מהאלבום "Baby, Get It On", אשר יצא לאור ב-1975 ואשר היה לשיר האחרון שהקליטו ביחד טינה ואיק.
שיר הוא שיר בהשפעת הדיסקו והשיר לשיר המקורי היחיד שיצא כסינגל מהאלבום.
השיר הגיע למקום ה-88 במצעד שירי ה-פופ האמריקאי ולמקום ה-31 במצעד שירי ה-R&B האמריקאי.
הסינגל השני שיצא מהאלבום היה השיר "Whole Lotta Love", אשר יצא לאור גם ב-1975, גרסת כיסוי לשירם של לד זפלין, אשר הגיעה למקום ה-6 במצעד שירי ה-R&B האמריקאי.
הסינגל השלישי מהאלבום יצא לאור ב-1976 והיה "Acid Queen", גרסת כיסוי לשירם של The Who, אשר יצאה לאור בבריטניה בלבד.
"Under My Thumb" יצא לאור ב-1977 כסינגל באוסטרליה בלבד על מנת לקדם את סיבוב ההופעות של טרנר, הוא הגיע למקום ה-80 במצעד האוסטרלי.
Ace of Angels הוא אלבום הבכורה של להקת בנות הקיי-פופ הקוריאנית AOA.
אלבום הבכורה יצא לאור ב-14 באוקטובר 2015, על ידי חברות התקליטים דלישס דלי רקורדס ויוניברסל מיוזיק גרופ.
מתוך אלבום הבכורה יצאו שלושת הסינגלים: "Miniskirt", "Like a Cat" ו-"Heart Attack".
אלבום הבכורה הגיע למקום השני במצעד האלבומים של יפן.
ב-1 באוקטובר 2014, שנה לפני צאתו של אלבום הבכורה, יצא הסינגל הראשון מתוכו "Miniskirt".
השיר הגיע למקום ה-11 במצעד השירים הדיגיטליים של קוריאה הדרומית, תוך שהגיע למקום השמיני במצעד השירים החמים של המדינה.
השיר נמכר בלמעלה מ-1,360,578 עותקים במדינה.
אלבום הבכורה נמכר בלמעלה מ-25,256 עותקים ביפן ונחשב לאלבומה הנמכר ביותר של הלהקה במדינה.
Ach Herr, mich armen Sünder (בעברית: אה אדון, אותי החוטא המסכן), רי"ב 135, היא קנטטה שהלחין יוהאן סבסטיאן באך בהיותו בלייפציג.
ביצועה הראשון היה ביום ראשון השלישי שלאחר חג העלייה, 25 ביוני 1724.
זו הקנטטה ה-23 במספר שהלחין באך באותה שנה, לאחר שבשנה הקודמת הלחין עשרים וחמש קנטטות.
הקנטטה הקודמת שהלחין היא רי"ב 7 שבוצעה יום לפני כן, ב-24 ביוני.
קנטטה זו נספרת כרביעית במחזור הקנטטות השנתי השני, לאחר שהמחזור הראשון החל ביום ראשון שלאחר חג העלייה שנה קודם לכן.
כל מחזור כזה כלל הלחנה וביצוע של קנטטה חדשה או מחודשת עבור כל יום ראשון ומועד דתי במשך השנה.
ב-1881 הוציאה לאור חברת באך את הקנטטה לראשונה, בכרך 28 של פרסומיה.
סדר הקריאה לאותו יום כולל פסוקים מאיגרת פטרוס הראשונה הקוראים למאמינים להשליך יהבם על אלוהים ולדבוק באמונה בו ואת משל הכבש האובד מהבשורה על פי לוקס.
לברית הקנטטה נכתבה על ידי מחבר לא ידוע והיא מבוססת על מזמור מאת סיריקוס שניגס שנכתב כפרפרזה על תהילים ו'.
בכורלים של החלק הראשון והאחרון השאיר המחבר את הפרקים המקוריים מהמזמור של שניגס.
הקנטטה נועדה לביצוע על ידי סולני אלט, טנור ובס בליווי מקהלה בת ארבעה קולות, ובתזמור של שני אבובים, שני כינורות, ויולה ובאסו קונטינואו, בתוספת של טרומבון בחלק הראשון וקורנטו בחלק האחרון.
כורל: Ach Herr, mich armen Sünder (אה אדון, אותי החוטא המסכן)
רצ'יטטיב לטנור: Ach heile mich, du Arzt der Seelen (אה רפאני, אתה מרפא הנשמות)
אריה לטנור: Tröste mir, Jesu, meine Gemüte (הבא נחמה, ישוע, לנפשי)
רצ'יטטיב לאלט: Ich bin von Seufzen müde (אני עייף מאנחות)
אריה לבס: Weicht, all ihr Übeltäter (סורו כל פועלי האוון)
כורל: Ehr sei ins Himmels Throne (התהילה לכס המלכות שבשמיים)
היצירה הוקלטה במלואה 18 פעמים בהקלטות מסחריות.
בין המנצחים שביצעו את ההקלטות ניתן לציין את הלמוט רילינג (ב-1970 וב-1979), טון קופמן (ב-2000) וג'ון אליוט גרדינר (ב-2000).
"Accidentally in Love" (בעברית: "מאוהב בטעות") הוא סינגל פופ רוק של להקת הרוק האמריקאית Counting Crows, אשר הופק על ידי ברנדן אובריאן.
הסינגל נכתב עבור סצנת הפתיחה של סרט הקולנוע המונפש "שרק 2" של דרימוורקס הנפשה, והופיע בפסקול הסרט בתור השיר הראשון.
הסינגל יצא ב-3 במאי 2004, שבועיים לפני הקרנת הבכורה של הסרט בבתי הקולנוע.
הסינגל זכה להצלחה מסחרית, והיה מועמד לפרס אוסקר לשיר המקורי הטוב ביותר, לפרס גלובוס הזהב לשיר המקורי הטוב ביותר ולפרס גראמי לשיר הטוב ביותר שנכתב לסרט קולנוע, לטלוויזיה או למדיה ויזואלית אחרת.
דרימוורקס הנפשה בחרה באדם דוריץ, סולן להקת הרוק האמריקאית Counting Crows, לכתוב את השיר שיופיע בסצנת הפתיחה של סרטם "שרק 2" משנת 2004, אשר משמש כסרט המשך לסרט "שרק" משנת 2001. בסצנה חוגגים שרק ואשתו, הנסיכה פיונה, את ירח הדבש שלהם לאחר אירועי הסרט הראשון.
כדי להבין כיצד לכתוב את השיר, דוריץ הלך למחנה ההנפשה של דרימוורקס וצפה בכמחצית מהסרט.
הוא סיפר למגזין בילבורד שהוא כמעט לא כתב את השיר, מכיוון שהוא לא היה רגיל לכתוב שירים לפי דרישה וחווה מחסום כתיבה.
עם זאת, דרימוורקס אפשרה לו חופש יצירתי בכתיבת השיר ולא הכריחה אותו לעבוד ללא לאות.
לדברי דוריץ, השיר היה צריך להיות מרומם, והאולפן אמר לו לכתוב שיר על עצמו, ולא על שרק.
דוריץ אמר שהשיר אכן עוסק באירועים שהתרחשו בחייו, כולל התאהבות במאהב "לא נוח".
הוא שמח על התוצאה הסופית של השיר, וטען שהוא יהיה "נצחי" מכיוון שמדובר בשיר מקורי שנכתב לסרט.
גפן רקורדס ודרימוורקס רקורדס הוציאו את השיר לתחנות הרדיו ב-3 במאי 2004, שבועיים לפני הקרנת הבכורה של הסרט בבתי הקולנוע.
ב-8 ביוני 2004 הוא הושמע ברדיו להיטים עכשוויים.
הורדה דיגיטלית של השיר יצאה ב-5 ביולי 2004 במדינות שונות, ביניהן ארצות הברית, קנדה ובריטניה.
מגזין בילבורד סקר את השיר בגיליון שיצא ב-22 במאי 2004, בו סוזנה אולט כתבה שהשיר הוא "הפתיחה המושלמת לקיץ" ושהוא ישמח גם את הילדים וגם את הוריהם, בנוסף היא כתבה שהוא מכיל וו לעונת החופים.
עם זאת, היא ציינה שהצלחת השיר עשויה להיות זמנית וכינתה אותו "קצת חצוף".
לאחר סקירת פסקול הסרט באתר האינטרנט AllMusic, הת'ר פארס כינתה את השיר כמיצג בין אחד השירים הישנים של להקת Counting Crows לבין השיר "Closer to Free" של להקת BoDeans, כשהוא פנה להורים ולאחים גדולים ולא לילדים.
באותו אתר כתב ג'וני לופטוס שהשיר הוא השיר הכי "מרומם" של הלהקה מאז השיר "Hanginaround" משנת 1999.
קליפ השיר, בבימויו של מאיירט אוויס, מציג ארנב צעצוע ממולא בדירת זוג צעיר, אשר מתעורר לחיים ומערער את הבחורה לגבי בן זוגה.
הבחורה מתאהבת בארנב ומשאירה את הבחור מאחור, בזמן שהוא במטבח מכין לה ארוחת בוקר.
הלהקה עצמה כלל לא נוכחת בקליפ, כאשר מוצגת בו גם טלוויזיה בה רואים קטעים מהסרט.
את ארנב הצעצוע דיבב אדם דוריץ, את הבחורה גילמה אשלי רוברטס מלהקת הפוסיקט דולז ואת הבחור גילם הדוגמן סטיב ואנדה.
וידאו קליפ נוסף לשיר נכלל ב-DVD של הסרט "שרק 2" כפיצ'ר בונוס אשר הוא מכיל סצנות שונות מהסרט וכמו גם סצנות של דוריץ מהקלטות השיר.
השיר היה מועמד לפרס אוסקר לשיר המקורי הטוב ביותר בטקס פרסי אוסקר ה-77, אך הפסיד לשיר "Al otro lado del río" מהסרט "דרום אמריקה באופנוע".
באותו טקס ביצעה הלהקה את השיר.
בנוסף השיר היה מועמד לפרס גלובוס הזהב לשיר המקורי הטוב ביותר, אך הפסיד לשיר "Old Habits Die Hard" מהסרט "אלפי", והיה מועמד לפרס גראמי לשיר הטוב ביותר שנכתב לסרט קולנוע, לטלוויזיה או למדיה ויזואלית אחרת, אך הפסיד לשיר "Into the West" מהסרט "שר הטבעות: שיבת המלך".
Accelerate (בעברית: לְהַאִיץ) הוא שיר של הזמרת כריסטינה אגילרה בשיתוף הראפרים טיי דולה סיין ו-2 צ'יינז אשר יצא כסינגל הראשון מתוך אלבומה השישי Liberation ב-3 במאי 2018 על ידי תקליטי RCA.
השיר הופק על ידי קניה וסט, מייק דין, צ'ה פופ ואריק דנצ'יק כאשר Honorable C.N.O.T.E.
וצ'ארלי היט שימשו כעוזרי הפקה.
השיר הגיע למקום הראשון במצעד שירי הדאנס האמריקאי ובכך הפך לשיר העשירי של אגילרה לעשות זאת.
השיר לא זכה להצלחה מסחרית.
הוא נכשל מלהיכנס למצעד האמריקאי הרשמי ובנוסף דורג במספר מועט של מדינות כאשר ברובם דורג מחוץ לעשרים העליונים.
גם בקנדה השיר לא הצליח להיכנס למצעד הקנדי הרשמי.
באירופה השיר ספג כישלון גם כן כאשר דורג במספר מצומצם של מדינות ביבשת.
באמריקה הלטינית זכה להצלחה גדולה יחסית לשיר באנגלית כאשר הגיע למקום ה-6 בקוסטה ריקה, למקום ה-8 בגואטמלה ולמקום השלישי בפנמה.
במזרח אסיה השיר הצליח להגיע למקום ה-20 בטאיוואן.
הקליפ לשיר בוים על ידי זואי גרוסמן והועלה לערוץ היוטיוב הרשמי של אגילרה ביום יציאת השיר.
אף על פי שהם משתתפים בשיר טיי דולה דיין ו-2 צ'יינז לא מופיעים בקליפ.
בנוסף לקליפ הרשמי העולה בלעדי לספוטיפיי קליפ וריטקלי באותו היום.
Acela (במקור Acela Express עד ספטמבר 2019) היא שירות הדגל של "אמטרק", תאגיד רכבות הנוסעים הלאומי של ארצות הברית, לאורך מסדרון בצפון מזרח ארצות הברית בין וושינגטון די.
לבוסטון דרך 13 תחנות ביניים, כולל בולטימור, ניו יורק ופילדלפיה.
רכבות Acela הן המהירות ביותר ביבשת אמריקה, ומגיעות למהירות של 240 קמ"ש לשעה (150 מייל לשעה) (כשירות רכבת מהירה), אך רק 80.3 ק"מ מתוך 735 ק"מ של הקו, מאפשרים נסיעה במהירות זו.
בעקבות הצלחתה של רשת הרכבות המהירות ביפן "שינקנסן", נחקק "חוק התחבורה הקרקעית המהירה משנת 1965 (High-Speed Ground Transportation Act of 1965) שאישר לממשלת ארצות הברית לבדוק את הקמתה של שירות רכבת מהירה.
בעקבותיו הוקם שירות רכבות ה"מטרולינר" (Metroliner) בין וושינגטון די.סי.
לניו יורק בשנת 1969. במהלך שנות ה-80 של המאה ה-20, מנהל מסילות הרכבת הפדרלי בחן את האפשרויות של הקמת שירות רכבת מהירה בארצות הברית וב-18 בדצמבר 1991, אושרו חמישה מסדרונות פוטנציאליים לרכבת מהירה, כולל המסדרון הצפון מזרחי.
בתחילת שנות ה-90 של המאה ה-20, אמטרק בדקה מספר רכבות מהירות שונות מאירופה במסדרון הצפון מזרחי.
רכבת "X 2000" () הוחכרה משוודיה לנסיעות מבחן מאוקטובר 1992 עד ינואר 1993, ואחריה נכנסה לשירות בין וושינגטון הבירה וניו יורק מפברואר עד מאי ואוגוסט עד ספטמבר 1993. חברת סימנס הדגימה את רכבת ICE 1 תוצרת גרמניה, במסדרון הצפון מזרחי ב-3 ביולי 1993.
עם סיום בדיקת רכבות מאירופה, חברת אמטרק הגדירה מפרט טכני לציוד ובאוקטובר 1994, ביקשה הצעות מיצרני רכבות עבור מערכת רכבות שיכולה להגיע ל-150 מייל לשעה (240 קמ"ש).
קונסורציום שכלל את חברת בומברדייה (75%) ו-GEC Alsthom (כיום אלסטום) (25%) נבחר במרץ 1996.
ב-9 במרץ 1999 חשפה אמטרק את תוכניתה עבור ה-Acela Express, רכבת מהירה במסדרון הצפון מזרחי בין וושינגטון הבירה לבוסטון.
בוצעו מספר שינויים במסדרון כדי להתאים אותו לרכבות חשמליות מהירות יותר.
פרויקט ה-Northend Electrification הרחיב את החישמול הקיים מניו הייבן, קונטיקט, לבוסטון כדי להשלים את אספקת החשמל העילית לאורך המסלול של 731 ק"מ, וכמה מעברי מסילה שופרו או הוסרו.
עד שנת 2000, כל הרכבות לכיוון בוסטון נאלצו לעבור להנעת דיזל בניו הייבן.
נסיעת VIP מכוננת של ה-Acela התרחשה ב-16 בנובמבר 2000, ואחריה נכנסו הרכבות לשירות ב-11 בדצמבר 2000, כמה חודשים לאחר התאריך המיועד.
עד 2005, עלה נתח השוק של אמטרק בנסיעות בין ניו יורק לבוסטון ל-40%, מ-18% לפני השקת ה-Acela (הגידול בנתח השוק היה על חשבון טיסות בין הערים).
עם הפופולריות הגוברת של ה-Acela Express המהיר והמודרני, שירות ה-Metroliner הופסק בהדרגה בסוף 2006. כדי לענות על הביקוש, נוספו שירותי Acela נוספים בספטמבר 2005. בקיץ 2008 נסיעות רבות הגיעו לקיבולת מלאה.
באוגוסט 2012 דיווחה אמטרק כי 75% מהנוסעים בין ניו יורק וושינגטון נוסעים ברכבת, כאשר הנתון עלה בכל שנה מאז הושקה הרכבת המהירה בשנת 2000 והליכי האבטחה בשדות התעופה בארצות הברית הפכו לארוכים יותר בשנת 2001. לפני כן, רק כשליש מהתעבורה בין הערים עברה ברכבת.
בשנת 2011, הצי של Acela הגיע למחצית מחיי השירות המתוכננים שלו.
אמטרק הציעה מספר אפשרויות החלפה, כלל הקמת מסילת חדשה לרכבת מהירה במסדרון הצפון-מזרחי.
בשנת 2011, Amtrak הודיעה כי ארבעים קרונות חדשים של Acela יוזמנו בשנת 2012 כדי להגדיל את הקיבולת ברכבות קיימות, על ידי שני קרונות נוספים, שהיו מאריכים את מערכי הרכבות מתצורת 1-6-1 ל-1-8-1 (קרונית כוח - קרונות נוסעים - קרון כוח).
הראשונה מבין מערכות הרכבת המוארכות הייתה אמורה להיכנס לשירות בשנת הכספים 2014. תוכנית זו בוטלה ב-2012 לטובת החלפת, במקום שיפוץ.
בינואר 2014, Amtrak פרסמה בקשה להצעות ל-28 או יותר מערכות רכבת מדגמים חדשים של Acela, בהזמנה משולבת עם רשות הרכבות המהירות של קליפורניה, עבור המסילה המהירה של קליפורניה.
לאחר דיונים עם יצרנים שונים, אמטרק ורשות הרכבות המהירה של קליפורניה הגיעו למסקנה שהצרכים שלהם שונים מדי עבור הזמנת ציוד משותף והחליטו לא להמשיך באופציה המשותפת.
ב-26 באוגוסט 2016, סגן הנשיא, ג'ו ביידן, הכריז על חבילת הלוואות פדרליות בסך 2.45 מיליארד דולר לתשלום עבור ציוד חדש עבור שירות ה-Acela.
ההלוואות ממנו 28 מערכות רכבת מדגם Avelia Liberty שנבנו על ידי חברת אלסטום בהורנל ורוצ'סטר, ניו יורק, ויחליפו את הצי הקיים של עשרים מערכות רכבת Acela.
הרחבת הצי תאפשר שירות בין ניו יורק לבוסטון כל שעה במשך כל היום ושירות ניו יורק-וושינגטון כל חצי שעה בשעות השיא.
מערכות הרכבות החדשות הן ארוכות יותר, מכילות 386 מושבים לעומת 304 ב-Acela Express (עלייה של 27%) וכללות טכנולוגיית הטיה אקטיבית שתאפשר תחילה לשירות לפעול במהירות של 260 קמ"ש, ותאפשר שירות 299 קמ"ש, אם יושלמו שיפורי התשתית המוצעים.
הרכבות החדשות היו אמורות להיות מופעלות בהדרגה בין 2021 ל-2022, ולאחר מכן הצי הנוכחי היה אמור לצאת משירות.
הרכבות צפויות כעת להיכנס לשירות הנוסעים בתחילת 2024.
בנובמבר 2021, אושרה בבית הנבחרים תוכניתו של הנשיא ביידן לשיפור תשתיות בארצות הברית בשווי טריליון דולר, הכוללת תקציב של 16 מיליארד דולר לשיפור תשתית המסילה במסדרון הצפון מזרחי, כולל הקמה או שיפוץ של גשרים, הקמת מנהרות חדשות באזור ניו-יורק.
מערכת הרכבות של הדור הראשון של Acela היא ייחודית ותוכננה במיוחד כדי לעמוד בדרישות הבטיחות שנקבעו בעיקר על ידי מנהל מסילות הרכבת הפדרלי.
כולל את היכולת לעמוד בהתנגשות עם רכבת משא במהירות מבלי להתמוטט.
רוב היצרנים שהציעו הצעות לאספקת רכבות ה-Acela לא הצליחו לעמוד בדרישות המבניות, עקב עלויות גבוהות וסיבוכים טכניים בייצור הרכבות, והצורך של היצרנים לבצע שינויים הנדסיים משמעותיים בתכנונים הסטנדרטיים שלהם.
בסופו של דבר, נותרו רק שלושה מציעים מתאימים: ABB (יצרן שוודי-שווייצרי של רכבת X 2000), סימנס (יצרנית ICE הגרמנית), וקונסורציום של Bombardier (יצרן רכבות LRC) ואלסטום (יצרנית של TGV צרפתי) שזכה במכרז.
התכנון, תוך שימוש בשני קרונות כוח חשמליים של 6,200 כוח סוס (4,600 קילוואט), בכל קצה של מערך הרכבת, הפועלים על מתחים של 12 קילו ואט, 12.5 קילו ואט ו-25 קילו ואט AC, ותדר של 25 או 60 הרץ.
הם כוללים מספר רכיבים מה-TGV, כגון מערכת ההנעה של הדור השלישי של ה-TGV (הכוללת ארבעת מנועי AC אסינכרוניים לכל קרון כוח, ממירים ובלימה רגנרטיבית), דיסקי הבלמים (אם כי יש רק שלושה לכל סרן, לעומת ארבעה ב-TGV), וטכניקות ניהול אנרגיית התרסקות לשליטה על עיוות מבני במקרה של תאונה.
הקרונות הרוכנות של מערכי הדור הראשון היו מבוססות על רכבות ה-LRC של חברת בומברדייה שנבנו עבור Via Rail שירות הרכבות הקנדי, ולא הקרונות של ה-TGV.
קרונות הכוח וקרונות הנוסעים של Acela כבדות בהרבה מאלו של ה-TGV, על מנת לעמוד בתקני ההתרסקות של מנהל הרכבות הפדרלי.
צוותים צרפתים וקנדיים שבדקו את ה-Acela כינו אותו "החזיר" בשל משקלו.
המשקל הנוסף מוביל לכך שיחס ההספק למשקל של ה-Acela הוא כ-22.4 כ"ס לטון, בהשוואה ל-30.8 כ"ס של ה-TGV דור שלוש.
תקני הריסוק, שאומצו ב-1999, הביאו גם לכך שקרונות הנוסעים תוכננו ללא מדרגות ודלתות, כך שהרכבות יכולות לשרת רק קווים עם רציפים גבוהים כמו המסדרון הצפון מזרחי.
באוגוסט 2016, אמטרק הודיעה על קבלת הלוואה של 2.4 מיליארד דולר ממחלקת התחבורה של ארצות הברית לרכישת מערכי רכבת חדשים עבור שירות ה-Acela מחברת אלסטום.
אלסטום גם תספק תמיכה טכנית לטווח ארוך ותספק חלקי חילוף למערכים.
מערכי הרכבות מהדור הבא הללו יחליפו את 20 מערכי הרכבת הקיימים, שהתקרבו לסוף חיי השירות השימושיים שלהם.
28 מערכי הרכבת שהוזמנו יאפשרו שירות תכוף יותר במסדרון הצפון מזרחי.
מערכי הדור השני קיבלו את השם "Avelia Liberty" והם מבוססים על הדור החמישי של רכבת ה-TGV, הקרויים "Avelia Horizon" או "SNCF TGV M" בצרפת.
בניית מערכי הרכבת נערכה במפעלי אלסטום בהורנל וברוצ'סטר, ניו יורק והיא החלה באוקטובר 2017.האב-טיפוס הראשון נשלחה למרכז הטכנולוגיות לתחבורה בפואבלו, קולורדו בפברואר 2020 לבדיקה במסלית המבחן המהירה שבאתר.
במהלך תשעת החודשים של הבדיקות, מערכי הרכבת נבחנו במהירויות של עד 165 מייל לשעה (266 קמ"ש).
אב טיפוס שני נמסר במרץ 2020 לאמטרק לבדיקה לאורך מסלולי השירות בצפון מזרח, בדיקות שהחלו במאי 2020. נסיעת המבחן הראשונה עד לתחנת בוסטון דרום התרחשה ב-28 בספטמבר 2020.
המערך הראשון היה צפוי להיכנס לשירות בתחילת 2022, כאשר כל מערכים היו צפויים להיכנס לשירות עד סוף 2022. עם זאת, עקב עיכובים בבניית מערכי הרכבת ובדיקתם, הם צפויים להיכנס לשירות בתחילת 2024.
אף על פי שמערכי הרכבות של הדור הראשון של ה-Acela תוכננו למהירות מרבית של 266 קמ"ש (165 מייל לשעה) ומערכות הרכבות של הדור השני של ה-Avelia Liberty תוכננו להגיע ל-354 קמ"ש (220 מייל לשעה), התשתית הקיימת של המסדרון הצפון מזרחי מגבילה באופן משמעותי את המהירויות.
המהירות המקסימלית המותרת במסדרון הצפון-מזרחי היא 240 קמ"ש (150 מייל לשעה) ב-80.3 ק"מ (49.9 מייל) מתוך מסלול של 735 ק"מ (457 מייל), בארבעה קטעי מסלול ברוד איילנד, מסצ'וסטס, וניו ג'רזי.
ה-Acela משיגה מהירות ממוצעת (כולל עצירות) של 140 קמ"ש (90 מייל לשעה) בין וושינגטון לניו יורק, ומהירות ממוצעת של 106 קמ"ש (66 מייל לשעה) מניו יורק לבוסטון.
המהירות הממוצעת לאורך כל המסלול היא 113 קמ"ש (70.3 מייל לשעה).
המהירויות מוגבלות על ידי המסלול שהמסדרון עובר דרך אזורים עירוניים, וישנן מספר הגבלות מהירות מתחת ל-97–129 קמ"ש (60–80 מייל לשעה) מעל גשרים או דרך מנהרות בנות יותר ממאה שנה.
בסך הכל, Amtrak זיהתה 224 גשרים לאורך התוואי של ה-Acela שצריכים החלפה ובנייה מחדש.
דרומית לנהר דלאוור, המהירות המרבית של ה-Acela היא 217 קמ"ש (135 מייל לשעה).
אחד הגורמים המגבילים הוא קו החשמל העילי אשר נבנה לפני 1935 וחסר יכולת לספק מתח קבוע מזרח לניו הייבן.
חברת הרכבת של פנסילבניה הפעילה רכבות מבחן "מטרולינר" בסוף שנות ה-60 במהירות של 264 קמ"ש (164 מייל לשעה) והתכוונה לזמן קצר להפעיל את שירות מטרולינר במהירויות של 241 קמ"ש (150 מייל לשעה).
בדיקות הסמכה לתפעול מסחרי במהירות של 257 קמ"ש (160 מייל לשעה) שהכוללו נסיעת מבחן במהירות של עד 266 קמ"ש (165 מייל לשעה), החלו בין טרנטון לניו ברונסוויק בספטמבר 2012. פעילות נוסעים במהירות של 241 קמ"ש (150 מייל לשעה) החלה באזור זה בסוף מאי 2022.
לוח הזמנים המהיר ביותר בין ניו יורק לוושינגטון הבירה היה שעתיים ו-45 דקות בשנת 2012. 450 מיליון דולר הוקצו על ידי ממשל הנשיא ברק אובמה להחלפת קו החשמל העילי ושדרוגו בין טרנטון לניו ברונסוויק, שיאפשרו מהירויות של 257 קמ"ש (160 מייל לשעה).
השיפורים היו אמורים להסתיים ב-2016, אך התעכבו; הפרויקט הושלם בחלקו בסוף מאי 2022, והשאר צפוי ב-2024. קטע מסילה זה מחזיק בשיא המהירות של רכבת בארצות הברית, שהוא 274.9 קמ"ש (170.8 מייל), שהושג במבחן שנערך על ידי רכבת UAC TurboTrain ב-20 בדצמבר 1967.
, הידוע גם בשם Curve Fever או Achtung, הוא משחק נחשים חופשי מרובה משתתפים עבור MS-DOS.
המשחק תומך בשניים עד שמונה שחקנים בו זמנית.
המשחק הוא גרסה של המשחק הצ'כי "Červi" ("תולעים") משנת 1993, השונה בכך שבקווים של הנחשים יש כעת חורים.
המחברים של המשחק הם Filip Oščádal (ידוע גם בשם פרד ברוקר) ו-Kamil Doležal מצ'כיה שיצרו את המשחק הזה עבור CommodoreAmiga.
המשחק נכתב עבור המעבד Motorola68000.
במהלך השנים נכתבו גרסאות שונות למשחק, חלקן למשחק על מחשב בודד (כגון pune ו-Zatacka), וחלקן מאפשרות משחק ברשת (כגון Curve Fever ו-Curve Fever Pro).
ישנן גם גרסאות קוד חופשי למשחק (כגון "achtungkurve.com" ו-"achtungkurve.net").
כל שחקן מתחיל ככנחש באורך נקודה במקום אקראי על המסך, נע במהירות קבועה, ומשאיר שובל במסלול בו הנחש שלו זחל.
כל שחקן שולט על הנחש שלו על ידי שני כפתורים בלבד כדי לפנות שמאלה או ימינה.
מהירות הפנייה מוגבלת כך שלא ייתכנו פניות חדות.
כאשר שחקן מתנגש בשובל כלשהו של או בגבול מגרש המשחקים, השחקן מפסיד, והקו שהשאיר על המסך נשאר עד סוף המשחק.
המשחק מסתיים כאשר כל השחקנים מלבד אחד התנגשו.
בקיץ 2004 באוטרכט, הולנד, התקיים טורניר Achtung הראשון.
הטורניר היה להצלחה גדולה וסלל את הדרך לטורנירים נוספים.
באוקטובר 2007, התקיים טורניר שני בג'קרטה, אינדונזיה, מול קהל של כ-400 איש.
בשנת 2012, התקיים טורניר עולמי של המשחק שבו יכלו שחקנים להשתתף באופן מקוון.
Access Hollywood (נקראה בעבר Access) היא תוכנית טלוויזיה אמריקאית העוסקת בחדשות בעולם הבידור.
התוכנית משודרת החל מ-9 בספטמבר 1996 ועד היום, והיא עוסקת באירועים בתעשיית הבידור ובסלבריטאים.
היא נוצרה על ידי המפיק הבכיר לשעבר של התוכנית Entertainment Tonight, ג'ים ואן מסל, וכיום היא מופקת על ידי מורין פיצפטריק ומבוימת על ידי ריצ'רד פלוטקין.
התוכנית מתמקדת בעיקר בחדשות בתעשיית הבידור בתחומי המוזיקה, הטלוויזיה והקולנוע.
Access Hollywood שודרה בארצות הברית בערוצי טלוויזיה מקומיים, רובם שלוחות של רשת NBC, וכן הופקה על ידי אולפני NBC.
הרשתות שהפיצו את התוכנית התחלפו במהלך השנים; בתחילה התוכנית הופצה ברשת New World/Genesis Distribution, לאחר מכן עברה ל-20th Television, ובהמשך עברה ל־Warner Bros.
מאז 2004 האחריות הבלעדית להפקת והפצת התוכנית היא בידי NBCUniversal Television Distribution, בשיתוף עם רשת הדגל של NBC בחוף המערבי KNBC כשתחום הפרסום פועל תחת האחים וורנר.
ב-11 בדצמבר 2017 התוכנית שינתה את שמה ל-Access.
ב-22 באוגוסט 2019 הוכרז רשמית כי Access ו-Access Live ימותגו מחדש עם שמות, לוגואים, וגרפיקה מחודשים, ועם מוזיקת נושא חדשה.
התוכנית חזרה לשמה המקורי Access Hollywood והחלה לשדר בשידור חי לחוף המזרחי.
בשנת 2005 האולפן של התוכנית והגרפיקה שלה עברו עיצוב מחודש: הסט החדש של התוכנית נעשה בצבעי פסטל בעיצוב מודרני, עם שפה עיצובית חדשה וחידוש של כל האלמנטים הגרפיים, על מנת לבדל את המראה שלה מזה של תוכניות דומות אחרות.
החל מ-2015 התוכנית משודרת מאולפני יוניברסל הוליווד שביוניברסל סיטי.
ב-12 באפריל 2021, Access Hollywood ו-Access Daily חודשו לשלוש עונות נוספות עד 2025. בשנת 2024 חודשו עד 2026.
גישה ל-Hollywood Nation, המאפשרת לצופה לבחור אילו סיפורים יוצגו בתוכנית.
"למקרה שפספסתם" – תקציר של הלילה/סוף השבוע הקודם בתרבות הפופ, כולל קולנוע, טלוויזיה ומוזיקה.
"צפו בקטע הזה" – הצעות צפייה לסרטים ולתוכניות על ידי הכתבים והמבקרים של התוכנית.
"הפיינל 45" – סקירה מהירה של חדשות היום.
אקסס אקספרס – "אמיתי או שמועה?" שבו סיפורים מאושרים או מופרכים.
פרסשנהקטגוריהעבורתוצאהמקורפרס אמי לבידור בשעות היום2025סדרת חדשות הבידור הטובה ביותרAccess Hollywoodהאישיות הטובה ביותר לשעות היום - יומיסקוט אוונס, זורי הול, קיט הובר, מריו לופז
בסדרת הטלוויזיה ארתור, בסרט Arthur, It's Only Rock n' Roll נערך ריאיון עם הלהקה U Stink בתוכנית טלוויזיה בדיונית בשם Access Elwood
בסדרת הטלוויזיה סאות' פארק, בפרק "Free Hat", משודרת תוכנית בשם Excess Hollywood כשדמות מנחה התוכנית דומה לזו של המנחה דאז, פט אובריאן
בסיטקום בוג'ק הורסמן, לאחר שבוג'ק גונב את ה-D מהשלט של הוליווד, התוכנית מוצגת, בהתאם, בשם Excess
במשפחת סימפסון – הסרט, התוכנית מוזכרת בוויכוח בין הומר למארג' סימפסון
בפרק של משפחת סימפסון "Hello Gutter, Hello Fadder", פט אובריאן וננסי אודל הם מנחים – אורחים של התוכנית Access Springfield
יהונתן (יוני) אשרת (נולד ב-20 ביוני 1977), המוכר בשם הבמה Ace Ventura (בתרגום חופשי: "אייס ונטורה"), הוא מוזיקאי מפיק מוזיקלי ודי ג'יי בין-לאומי, מהבולטים בז'אנר הטראנס פסיכדלי.
פועל משנות ה-90 של המאה ה-20 ומ-2006 תחת שם הבמה "אייס ונטורה", מופיע ברחבי העולם, בין היתר בפסטיבלים בינלאומיים מרכזיים.
לצד הקריירה האישית, אשרת הוא חבר במספר פרויקטים בינלאומיים מצליחים בהם "Alpha Portal" (עם אסטריקס), "Liquid Ace" (עם Liquid Soul), "Alien Art" (עם Captain Hook) ו-"Acid Punks" (עם Outsiders).
יוני אשרת נולד ב-20 ביוני 1977. הוא בנו של המלחין והמעבד המוזיקלי קובי אשרת.
כבר מגיל צעיר נחשף למוזיקה באולפנים שבהם עבד אביו, ובהמשך פנה לעבודה בתחום הפקת הפסקול לטלוויזיה ולקולנוע.
בשנות ה-90 החל להשתתף במסיבות טראנס בישראל ונמשך אל סצנת ה"גואה טראנס" המתפתחת.
בשנת 1997 הקים יחד עם DJ Goblin (אודי שטרנברג) את הצמד "Children of the Doc", אשר שינה את שמו ל-"Psysex" וזכה להכרה בינלאומית.
הצמד הוציא שלושה אלבומים בחברת התקליטים HOMmega Productions ונחשב לאחד מההרכבים שהניחו את הבסיס לעלייתה של ישראל כמעצמת טראנס.
לאחר פירוק ההרכב בשנת 2006, אשרת פתח בקריירת סולו תחת השם "Ace Ventura", לצד פרויקט אלקטרו בשם Schatsi מאז הפך לאחד האמנים הבולטים בעולם הטראנס הפסיכדלי והפרוגרסיבי, והופיע בפסטיבלים בינלאומיים גדולים דוגמת Boom, Ozora, Antaris ו-Dreamstate.
אלבום הבכורה שלו כ־Ace Ventura, Rebirth, יצא ב־2007 בחברת התקליטים Iboga Records, וזכה להצלחה רבה.
בעקבות האלבום זכה פעמיים ברציפות (2008 ו־2009) בפרס "אמן הפסייטראנס הטוב ביותר" של Beatport Music Awards.
בשנת 2015 יצא אלבומו השני, Paradise Engineering, גם הוא ב־Iboga Records, שזכה לשבחים ויצר סיבוב הופעות עולמי.
בנוסף לפעילות הסולו שלו, אשרת חבר למספר פרויקטים בולטים בסצנה: Alpha Portal (עם Astrix), Alien Art (עם קפטן הוק הוא רשף הררי), Zentura (עם Zen Mechanics) ו־Liquid Ace (עם Liquid Soul).
מעבר לכך, הוא ייסד יחד עם Liquid Soul את פרויקט Psy-Nation, הכולל תוכנית רדיו חודשית וקו מסיבות בינלאומי.
במקביל, הוא פעיל גם בתחום הדאב והדאון-טמפו תחת הפרויקט Ace Ventura in Dub.
Active Server Pages (עברית: דפי שרת אקטיביים), המוכרת גם בראשי התיבות ASP, היא טכנולוגיית צד-שרת מבית מיקרוסופט ליצירת אתרי אינטרנט דינמיים, הטכנולוגיה מאפשרת תכנות בשפות ActiveX Scripting, שהמוכרות והנפוצות שבהן הן VBScript ו-JavaScript.
קטעי הקוד משתמשים באובייקטים שמספקת ASP כדי לתקשר עם הלקוח ועם השרת, וכך ליצור יישום דינמי.
טכנולוגיית ASP זמינה בתאימות מלאה רק על שרתי IIS של מיקרוסופט.
למרות זאת, קיימות חלופות עבור שרתים אחרים.
טכנולוגיית ASP עבור שרת IIS ממומשת כרכיב ISAPI אשר מנתח את הדפים, ומספק את האובייקטים של ASP למנועי הסקריפטינג.
בשנת 2002 יצאה הטכנולוגיה החדשה של מיקרוסופט ליצירת יישומי אינטרנט דינמיים הנקראת ASP.NET, ועושה שימוש בפלטפורמת .NET של מיקרוסופט.
ASP מספקת למתכנת שישה עצמים בסיסיים:
Request - המשמש לקבלת מידע מהמשתמש, כולל המידע שנשלח בבקשת ה-HTTP, מידע על הדפדפן ומערכת ההפעלה, קריאת עוגיות מהלקוח ועוד.
Response - המשמש לשליחת מידע חזרה ללקוח, כולל שליחת עוגיות.
מקביל לעוגיות, אך מאוחסן על השרת.
Application - לשמירת מידע כללי עבור יישום מסוים.
Server - לגישה אל השרת, יצירת עצמים של רכיבי ActiveX על השרת ועוד.
בגרסה 3.0 של ASP נוסף אובייקט חדש, ASPError, המספק מידע על השגיאה האחרונה שהתרחשה.
האובייקט לא קיים באופן אוטומטי כמו השישה לעיל, אלא יש ליצור אותו על ידי השיטה Server.GetLastError כשרוצים לקבל את המידע על השגיאה .
ל-ASP ה"קלאסית", כלומר לא ASP.NET היו 3 גרסות עיקריות:
ASP 3.0 - הופצה יחד עם IIS 5.0 בנובמבר 2000 גרסה זו הייתה הגרסה האחרונה של ASP ה"קלאסית", והיו בה מספר תוספות שיפורים ניכרים לעומת הגרסות הקודמות.
עד גרסה זו היה זה בלתי-אפשרי, והם היו נמחקים רק כשה-session היה נסגר (כשהגולש היה עוזב את האתר בצורה מסודרת, או לאחר 20 דקות של חוסר פעילות).
עד גרסה זו היה זה בלתי-אפשרי, והם היו נמחקים רק כשההיישום היה מסתיים - כשהגולש האחרון היה עוזב את היישום.
השיטה Response.IsClientConnected שאומרת האם הגולש עדיין מחובר לאתר שופרה ופעלה תמיד.
עד גרסה 3.0 השיטה פעלה כראוי רק לאחר שנשלח מידע אל המשתמש.
השיטה Transfer של אובייקט Server מעבירה את השליטה לדף ASP אחר (מעין goto).
לדף שמקבל את השליטה יש גישה לכל המשתנים שהוכרזו בדף שהעביר את הגישה.
כמו כן, אם הדף שאליו מועברת השליטה נמצא ביישום ASP אחר מהדף הקורא, הדף שאליו מועברת השליטה מתבצע במסגרת יישום ה-ASP הקורא.
כלומר, מכל בחינה שהיא, הדף שאליו מועברת השליטה מתבצע כעין המשך של הדף הקורא.שיטה זו יכולה גם לשמש כחלופה לשיטה Response.Redirect, ששולחת ללקוח את כותר HTTP "302 Object Moved".
Transfer אינה דורשת מהלקוח לבצע בקשת HTTP נוספת, ובכך חוסכת עומס מהשרת.
השיטה Execute של אובייקט Server מעבירה את השליטה לדף ASP אחר, אך בניגוד ל-Server.Transfer, מחזירה את השליטה לדף הקורא, בסיום ביצוע הדף שנקרא (מעין קריאה לפונקציה).
השיטה GetLastError של אובייקט Server מאפשרת קבלת אובייקט ASPError, שמכיל מידע על השגיאה האחרונה שהתרחשה.
אובייקט ASPErrorאובייקט זה מכיל מידע על השגיאה האחרונה שהתרחשה במסגרת דף ה-ASP.
הוא נוח במיוחד לשימוש ביצירת דפי שגיאת 500-100 מותאמים אישית, שנקראים על ידי השרת.
דף שגיאה כזה, שמשתמש באובייקט ASPError יוכל להציג מידע על שגיאה שהתרחשה ברמת שרת IIS, ברמת מנוע התסריט או ברמת רכיב COM שנקרא בקוד.
דף כזה ייקרא גם במקרה של שגיאת סקריפט בלתי מטופלת, לדוגמה.בדרך כלל יש ליצור את האובייקט על ידי דרישה בשיטה Server.GetLastError, אבל במקרה של דף שגיאת 500-100 מותאם אישית הוא נוצר לבד.בנוסף, ניתן לטפל באמצעות אובייקט זה בשגיאות שהתרחשו בכתיבה למסדי נתונים, ולקבוע, למשל, שהסקריפט ימשיך לרוץ למרות השגיאה וכדומה.
ASP 2.0 נתמכה גם תחת שרת Personal Web Server של מיקרוסופט, שניתן היה להתקנה על Windows 95 ועל Windows 98. ASP 3.0 לא הייתה זמינה עבור מערכות הפעלה אלו.
תחת Windows Me ASP לא נתמכה רשמית (מאחר שהתקנת IIS או PWS עליה לא נתמכה), אך באתר מיקרוסופט נכתב שניתן להתקין עליה את Personal Web Server, אם כי הדבר אינו מומלץ.
גם תחת Windows XP Home Edition לא נתמכה ASP, מאחר שגם על מערכת זו לא נתמכה IIS.
מלבד המתחרות הישירות ב-ASP, שהן PHP, JSP, ו-ColdFusion קיימות מספר גרסות אלטרנטיביות של ASP.
כלומר, מערכות תסריטי צד-שרת נפרדות, אך דומות ל-ASP:
Java System Active Server Pages 4.0 Sun - גרסה של חברת סאן מיקרוסיסטמס לטכנולוגיית ASP, התומכת ברבות מהטכנולוגיות שמתכנתי ASP מורגלים אליהן כמו ADO ו-ODBC וכמו כן בשפות VBScript ו-JScript.
עם זאת, אין לגרסה זו תאימות מלאה עם טכנולוגיית ASP המקורית של מיקרוסופט.היא פועלת על מספר מערכות הפעלה, הכולל את מספר גרסות של יוניקס (סולאריס, HP-UX ועוד) ועל גרסות השרת של Windows, ועל שני שרתי דפי אינטרנט: Sun Java System Web Server של סאן עצמה, ועל שרת אפאצ'י.
Apache::ASP - זהו פורט של טכנולוגיית ASP עבור שרת Apache בלבד ותומך בשפת Perl בלבד.
Active-FoxPro-Pages - זוהי טכנולוגיה הדומה ל-ASP המאפשרת כתיבת קוד Visual FoxPro בשפת xBASE משולב בתגי HTML, והרצתו על שרת דפי אינטרנט.
נתמכת רק על מערכות Windows (כמו Visual FoxPro עצמו), ועל מספר שרתי דפי אינטרנט: שרת IIS של מיקרוסופט, שרת אפאצ'י מגרסה 2.0 ומעלה, ועוד.
Action Script (אקשן סקריפט) היא שפת תכנות מבוססת ECMAscript שניתן היה להשתמש בה בסביבת העבודה של יישומי מקרומדיה פלאש.
מאחר ש-ActionScript ו-JavaScript משתמשות באותו תחביר (syntax) של ECMAscript, קל מאוד לעבור מאחת לשנייה.
למרות זאת, שתי השפות פונות לשני כיוונים שונים מבחינת משימות: JavaScript מתמודדת עם חלונות, מסמכים וטפסים, ואילו ActionScript עובדת עם אובייקטים, צלילים וטקסטים דינמיים.
אקשן סקריפט הפכה למקובלת ומוכרת עם יציאת הגרסה החמישית של פלאש (Flash 5).
הגרסה המתקדמת ביותר כיום היא ActionScript 3.0. בדרך כלל, ActionScript נכתבת בתוך סביבת ההרשאה של Flash ומקבלת תוך כדי כך כלים טובים יותר לבדיקת שגיאות בקוד ואפשרות לכתוב את הקוד באופן בסיסי.
הקוד נשמר יחד עם קובץ הפלאש (בפורמט fla או בפורמט.
וכיום היא חלק מתוכנת הקוד וסביבת האנימציה של פלאש.
כיום ניתן להשתמש ב ActionScript בפיתוח אפליקציות למחשב ולטלפונים החכמים.
ActionScript מתמקדת בעבודה עם אובייקטים, אנימציות, צלילים וטקסטים דינמיים בתוך סביבת הפלאש, בניגוד ל-JavaScript שמתמקדת בעיקר בעבודה עם דפי אינטרנט, חלונות, מסמכים וטפסים.
הגרסה 3.0 של ActionScript הביאה שינויים משמעותיים בארכיטקטורה של השפה, כולל שיפור במהירות הביצועים, בניהול זיכרון, ותמיכה משופרת בתכנות מונחה עצמים (OOP).
בנוסף, כיום ניתן להשתמש ב-ActionScript לא רק לפיתוח אנימציות ויישומים ברשת, אלא גם בפיתוח אפליקציות למחשב ולטלפונים החכמים באמצעות פלטפורמות כמו Adobe AIR, המאפשרת הפצת אפליקציות עצמאיות.
אקטיוויז'ן היא חברת אמריקאית לפיתוח והפצת משחקי וידאו.
החברה ידועה בעיקר בזכות סדרת משחקי היריות בגוף ראשון Call of Duty.
החברה הוקמה ב-1 באוקטובר 1979 לאחר פרישתם של דייוויד קריין, לארי קפלן, אלן מילר ובוב וייטהד מחברת המשחקים אטארי וחבירתם לג'ים לוי, שהיה בכיר בתעשיית המוזיקה בימים אלה.
החברה שמה לה למטרה לפתח משחקים הן לקונסולת האטארי והן לקונסולות האחרות שהיו בשוק בימים ההם – פיירצ'יילד צ'אנל אף ואודיסי 2, אך אטארי, שראתה בה מתחרה, ניסתה להכשיל אותה בכך שמנעה ממנה למכור משחקים לקונסולת המשחקים אטארי 2600, שהייתה המובילה בשוק.
ניסיונה של אטארי כשל, והמתחרה הצעירה הוציאה בשנתה הראשונה ארבעה כותרים חדשים שזכו לפופולריות רבה והניבו רווחים מרשימים של שבעים מיליון דולר.
השנים שלאחר מכן לא היטיבו עם אקטיוויז'ן.
היא אמנם קנתה את חברת אינפוקום הצעירה שפיתחה משחקי הרפתקאות מבוססי טקסט, אך לא הצליחה לשחזר את הצלחת הימים הראשונים.
החברה שינתה את שמה למדיג'ניק וניסתה להרחיב את תחומי פעילותה, אך הניסיון לא עלה יפה ובשנת 1992 פשטה אקטיוויז'ן את הרגל.
החברה קמה מחדש בסוף אותה שנה והחליטה להתמקד רק בפיתוח והפצה של משחקי מחשב ומשחקי קונסולות.
בשלהי שנת 2007 נחתמה עסקת ענק למיזוגה של אקטיוויז'ן עם חטיבת משחקי המחשב של חברת ויוונדי (שבליזארד היא חברה נכדה שלה) ליצירת חברת משחקי המחשב הגדולה בעולם.
החברה הממוזגת תיקרא אקטיוויז'ן בליזארד.
בשנת 2015 קנתה את חברת King (המפתחת של Candy Crash Saga) בעסקה תמורת 8 מיליארד דולר.
King ממשיכה לעבוד תחת אותו שם רק בתור חטיבה בתוך Activision.