tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
סמל העוצבה, בתוספת חרב ופיצוץ, שימש כבסיס לסמל ותג היחידה של מספר גדודי הנדסה קרבית.
עוצבת חירם (חטיבה 769, מכונה גם "החטיבה המזרחית") היא חטיבה מרחבית בעוצבת הגליל אשר אחראית על הביטחון השוטף בגזרה המזרחית של הגבול בין ישראל ללבנון, גזרה הכוללת בין השאר את אצבע הגליל ורכס רמים.
בסיס האם של החטיבה יושב במחנה גיבור בצפון קריית שמונה וכולל פלוגות ומחלקות מקצועיות כמו פלוגת רפואה, פלוגת קשר וסדנת טיפול לרכבים.
החטיבה השתתפה במבצע ליטני, מלחמת לבנון הראשונה, מלחמת לבנון השנייה, וכן השתתפה בלחימה ברצועת הביטחון ובחזית הצפונית בעת מלחמת חרבות ברזל.
בשנת 2022 פורסם המנון החטיבה, שאת מילותיו כתב איזי מן.
עם התגברות פעילות המחבלים לאחר המלחמה, חולקה גזרת גבול הלבנון לשתי גזרות חטיבתיות: מחוז מירון שהיה אחראי על הגזרה המזרחית הפך לחטיבה מרחבית 769 ואילו בגזרה שממושב אביבים ועד לראש הנקרה הוקם ביוני 1974 חטמ"ר בירנית (שהפכה בהמשך לחטיבה 300).
למחרת ב-7 ביוני לאחר כיבוש הבופור בידי חטיבת גולני, התקדמה החטיבה יחד עם כוח בפיקוד סגן מפקד חטיבת גולני גבי אשכנזי לכיוון העיר נבטיה, ועם ערב נכבשה העיר.
באותו ערב הגיעה החטיבה יחד עם שאר כוחות האוגדה לפאתי צידון וחברו לחטיבה 211 שהגיעה מכיוון דרום בציר החוף, ולכוחות אוגדה 96 שהונחתו מהים בשפך האוואלי.
ב-9 ביוני הוכפפה החטיבה בחזרה לאוגדה 91, והוטל עליה לטהר את השטח של מרחב נבטיה, החטיבה השלימה את המשימה במהלך השבוע שלאחר מכן.
עם פרוץ מלחמת חרבות ברזל השתתפה החטיבה בהגנה על יישובי קו המגע בעקבות החשש מהצטרפות חזבאללה לפשיטה נוספת בחזית הצפונית.
במשך חודשים ארוכים פיקדה החטיבה על כוחות ההגנה.
ב-1 ביוני 2024, נגרם נזק רב למחנה גיבור מפגיעה של רקטת בורכאן ששוגרה מלבנון.
ב-15 בספטמבר 2024 פיזרה החטיבה בדרום לבנון כרוזים הקוראים לתושבים לפנות את האזור.
הפעולה נעשתה ללא אישור הפיקוד הבכיר, ובצה"ל הודיעו שיבצעו תחקיר בנושא.
במסגרת התמרון הקרקעי בדרום לבנון, נכנסו כוחות החטיבה לתוך שטח לבנון, ולחמו מספר שבועות בכפר כילא הסמוך למטולה, השמידו תשתיות תת-קרקעיות וטיהרו את השטח ממשגרי נ"ט ותמ"ס.
כוחות גדוד 920 היו מהגדודים היחידים שהגיעו לנהר הליטני.
שםתקופת כהונההערות דוד כהן 1974 יוסף קולר 1974–1976 לימים מפקד עוצבת הגליל אמיר ראובני 1976–1977 לימים מפקד חטיבת גולני יאיר עוגן מפקד החטיבה במבצע ליטני איתן ברק יורם גלבוע גדליה בן דור שאול מופז במלחמת לבנון הראשונה.
עוצבת עידן (אוגדה 340, בעבר אוגדה 880) הייתה אוגדת מילואים הכפופה לפיקוד המרכז.
מפקדת האוגדה מוקמה במחנה נחשונים.
ב-15 בספטמבר 2020 האוגדה נסגרה.
חטיבות עוצבת עידן סמל שם מספור הערות חטיבות סדירות חטיבת כפיר 900 חטיבת חיל רגלים חטיבות מילואים חטיבת ירושלים 16 חטיבת חיל רגלים חטיבה 5 (השרון) 5 חטיבת חיל רגלים חטיבת מרכבות הפלדה 847 חטיבת שריון
האוגדה מנתה כוחות נוספים, ביניהם:
גדוד הנדסה קרבית אוגדתי - גדחה"ן 7107
גדוד התקשוב של האוגדה - גדחי"ק 807.
האוגדה הוקמה ב-1974, לאחר מלחמת יום הכיפורים, כאוגדת מילואים שבסיסה במחנה חסה, והיא כללה את חטיבות השריון 656, 767 ו-645.
במלחמת לבנון הראשונה לא נועדה האוגדה להשתתף, כאוגדת מילואים של פיקוד המרכז, וגויסה ב־8 ביולי 1982. האוגדה הוכנסה לגזרה המזרחית שתחת גיס 446 במהלך קרב סולטאן יעקוב.
בשנת 2002, במהלך מבצע חומת מגן, הוטלה משימת טיהור ג'נין מטרור על העוצבה.
יחידת הצמ"ה האוגדתית, שהפעילה דחפורי D9 משוריינים בקרב ג'נין, זכתה בצל"ש אלוף פיקוד המרכז.
בשנת 2005 הייתה האוגדה אחראית על פינוי צפון רצועת עזה בתוכנית ההתנתקות.
בשנים 2005–2010 שימש מפקד האוגדה במקביל גם כקצין שריון ראשי, אולם התפקידים הופרדו באפריל 2010.
בשנת 2010 זכתה העוצבה בפרס הרמטכ"ל ליחידות מילואים מצטיינות, במקום הראשון.
בשנת 2014 עברה העוצבה ארגון מחדש במסגרתו נסגרו שלוש חטיבות שריון במילואים, שהיו מצוידות בטנקים מדגמי מגח לסוגיהם, והן: חטיבת יפתח (חטיבה 11), חטיבה 130 (עוצבת הבזקה) וחטיבה 600 (עוצבת נתיבי האש).
במקביל צורפו לפיקוד האוגדה חטיבת כפיר, וחטיבת מרכבות הפלדה, כחלק מיישום התוכנית להפוך את העוצבה מאוגדה משוריינת, לאוגדה קלה רב-זירתית שתתמחה כנגד טרור וגרילה בשטחים בנויים ומורכבים, ובכל תצורות הקרב.
חטיבות מילואים נוספות שהשתייכו לאוגדה: חטיבה 5, חטיבת ירושלים.
ב-19 באוגוסט 2020 נסגרה חטיבת מרכבות הפלדה, כחלק מהתוכנית הרב-שנתית "תנופה".
ב-15 בספטמבר 2020 האוגדה נסגרה ועל בסיסה הוקמה עוצבת הבזק, אוגדה רב-זרועית תחת מספר אוגדה 99.
עוצבת עמוד האש הייתה אוגדה משוריינת בצה"ל.
האוגדה הוקמה ב-1964 בפיקוד הדרום ומפקדה הראשון היה אברהם יפה.
היא לקחה חלק פעיל במלחמות ישראל, כאוגדת מילואים בפיקוד הדרום.
לאחר פירוקה ב-2004, הועברו כינויה, תג יחידתה ומספרה הישן, 143, לאוגדת אתגר בפיקוד הצפון, אוגדה שהוקמה ב-1974 ולחמה במלחמת לבנון ופעלה תחת המספרים 90 ו-78. האוגדה פורקה ב-2014 וב-2015 הועברו מספרה וסמלה לאוגדת עזה.
בשנת 1964 עקב התעצמות הצבא המצרי ואימוץ תורת הקרב הסובייטית על ידו, הוחלט בצה"ל על הקמת אוגדה 31 שתהיה כפופה לפיקוד הדרום, כדי לתת מענה במקרה של לחימה כנגד המצרים.
למפקד האוגדה מונה אלוף אברהם יפה שהיה קודם לכן אלוף פיקוד הצפון ואלוף פיקוד הדרום, וכבר פיקד קודם לכן על אוגדה 36.
ערב מלחמת ששת הימים, בעקבות המתיחות שנוצרה בדרום, קיבלה האוגדה את האחריות על הכוחות בפתחת רפיח ובדרום רצועת עזה.
האוגדה כללה באותה עת את חטיבת השריון 60 ואת חטיבת החי"ר 11. ב-24 במאי הורדה האוגדה לפתחת עובדת, אך למחרת הוחזרה צפונה.
עם פרוץ הלחימה, הוטל על האוגדה לפרוץ בפער שבין רצועת עזה לאום כתף, לצלוח מרחב חולי שנחשב כבלתי עביר לכוחות שריון, ולהגיע לעורף המערכים המצריים בגזרת ביר לחפן, ג'בל ליבני וביר חסנה.
האוגדה כללה את חטיבה 520 בפיקוד אלחנן סלע, חטיבה 200 בפיקוד יששכר שדמי, אגד ארטילרי 214 בפיקוד יהודה נאות, אגד תחזוקה 812 בפיקוד משה צפלר, ו-2 פלוגות חיל הנדסה.
האוגדה פעלה בין גזרת אוגדה 84 שפעלה במרחב רפיח לאוגדה 38 שפעלה בציר המרכזי בגזרת אום כתף, כאשר כוחות האוגדה פיצלה את שתי חטיבותיה, חטיבה אחת במסלול עצמאי דרך ואדי חרירין והשנייה בציר המרכזי.
בבוקר 5 ביוני, החלה חטיבה 200 לנוע בציר הקשה של ואדי חרידין.
החטיבה בסיוע גדוד תותחים מתנייעים 822 (שהיה הגדוד היחידי באגד הארטילרי האוגדתי) צלחה את הדיונות והגיעה אל עומק המערך המצרי בביר לחפן מדרום לשדה התעופה באל עריש.
הכוחות חסמו את הכביש, וניהלו קרב עם הדיוויזיה המצרית השביעית שנסוגה מפתחת רפיח.
במהלך הלילה עד לבוקר 6 ביוני, ניהלו הכוחות קרב עם כוחות מצריים שניסו לתגבר את הדיוויזיה השביעית.
ב-7 ביוני הופנו כוחות האוגדה דרומה לעבר ביר חסנה ולמעברי הגידי והמיתלה.
הכוחות נעו במהירות וחסמו את המעברים במהלך כל ה-8 ביוני לכוחות המצריים הנסוגים, תוך שחיל האוויר תוקף אותם מהאוויר.
ב-9 ביוני חבר כוח גדודי מחטיבה 520 בפיקוד ג'קי אבן לכוחות צנחנים בראס סודר.
כוח סיור מהאוגדה בפיקוד סגן מפקד האוגדה ברן, המשיך דרומה והגיע ב-11 ביוני למנזר סנטה קתרינה, כשבכך הוא משלים את כל משימות האוגדה, שהשמידה במהלך הלחימה כ-180 טנקים מצריים.
ב-1968 עברה מפקדת האוגדה למחנה בשדה תימן, בעקבות הסבת האוגדה לאוגדה קבועה.
כמו כן הוכפפו לאוגדה 2 חטיבות שריון, חטיבה ממוכנת, אגד ארטילרי, ואגד תחזוקה, ונבנו גדוד סיור אוגדתי, גדוד הנדסה משוריין, ועוד.
האוגדה עסקה לצד בניית הכוחות בתרגולים ובמשימות נוספות.
במהלך מלחמת ההתשה, החליפה האוגדה בקו התעלה את אוגדת סיני שיצאה להתאמן.
האוגדה בפיקוד מוטה גור שפיקדה על הכוחות בקו התעלה, ובהם חטיבה 7 בפיקוד ג'קי אבן, ביצעה את המשימה בהצלחה מרובה.
האוגדה המשיכה באימונים והתאמנה על צליחת מכשול מים רחב - תעלת סואץ.
באוגוסט 1973 ערכה האוגדה תרגיל שלדי בהצלחה מרובה.
האוגדה בפיקודו של אריאל שרון פעלה בחזית המצרית, השתתפה בקרבות הבלימה ומתקפת הנגד וכוחותיה היו הראשונים שחצו את תעלת סואץ.
האוגדה פעלה מרגע שהגיעה לחזית בליל ה-8 באוקטובר 1973 ועד להסכם הפרדת הכוחות בפברואר 1974.
חטיבה 14 - בפיקודו של אל"ם אמנון רשף, זו הייתה חטיבת שריון סדירה שהשתייכה לאוגדה 252 של אלברט מנדלר.
היא צורפה לאוגדה 143 מכיוון שאוגדה 252 כבר לא הייתה קיימת ככוח שלם והיא פוצלה וכוחותיה חולקו בין היחידות הגדולות יותר בשטח.
חטיבה 247 - חטיבת צנחנים במילואים בפיקודו אל"ם של דני מט.
חטיבה זו שימשה כציידת חיילי קומנדו מצריים בימי ההמתנה (9–13 באוקטובר), כאשר חלקה הקריטי במלחמה הוא צליחת תעלת סואץ על גבי סירות גומי לגדה המערבית.
ראש הגשר אותו איבטחו הצנחנים איפשר לצה"ל לצלוח בכוחות גדולים את התעלה ולכתר את הארמייה המצרית ה-3, מהלך שהכריע את הלחימה בחזית הדרום.
חטיבה 421 - חטיבת שריון במילואים בפיקודו של אל"ם חיים ארז, הייתה חטיבת השריון הראשונה שצלחה את תעלת סואץ.
חטיבה 600 - חטיבת שריון במילואים (החטיבה היחידה שהפעילה טנקים M60 פטון) בפיקודו של אל"ם טוביה רביב.
החטיבה שביצעה את קרב ההטעיה (עם שני גדודים 409 ו-410) ואפשרה את קרב ההבקעה לצורך הצליחה בו השתתף גדוד 407 שלה.
אגד ארטילרי 214 - אגד ארטילרי בפיקודו של יעקב עקנין.
כדי להקל על תפיסת קו ההגנה, אוגדת סיני העבירה לאוגדה את חטיבה 14, שהגנה במרחב מפרוץ המלחמה, בתמורה העבירה האוגדה לאוגדת סיני את החטיבה הממוכנת שלה - חטיבה 875, שנפרסה להגנה במעברי הגידי והמיתלה.
לאחר המלחמה במהלך הפסקת האש הופקדה האוגדה על הגנת הגזרה הצפונית של הגדה המערבית במצרים.
חטיבות האוגדה, בסיוע אגד התחזוקה החזירו לכשירות טנקים שנפגעו, והקימו מחדש גדודים שנשחקו.
במקביל נמשכו חילופי האש במעין מלחמת התשה.
יחידות האוגדה שתוגברו בכוחות מחטיבת ירושלים, עמדו במשימותיהם בכבוד
לאחר חתימת הסכם הפרדת הכוחות עם המצרים, הייתה האוגדה הכוח האחרון של צה"ל שפינה את הגדה המערבית של התעלה.
בשנים שלאחר מכן המשיכה האוגדה בפעילות שגרתית של אימונים וכדומה.
חטיבה 8 הוסבה לחטיבת טנקי מגח, בת 3 גדודים, כמו כן נוספה לאוגדה חטיבת חי"ר - חטיבת הנגב.
גם האגד הארטילרי צויד בתותחים מתנייעים מודרניים במקום הכלים הישנים.
במלחמת לבנון גויסה האוגדה, אך הושארה בעורף כעתודה ולא שולבה בקרבות.
בשנים שלאחר מכן שולבו יחידות האוגדה בלחימה ובפעילות השוטפת בלבנון.
ב-2002 נקלטה באוגדה חטיבת גבעתי הסדירה, ואילו חטיבת הנגב הועברה לאוגדת סיני.
בשנת 2004 במסגרת ארגון רחב בצה"ל פורקה האוגדה, לאחר פירוקה, הועברו כינויה, תג יחידתה ומספרה הישן, 143, לאוגדת אתגר בפיקוד הצפון, אוגדה שהוקמה ב-1974 ולחמה במלחמת לבנון ופעלה תחת המספרים 90 ו-78.
ב-2014 פורקה גם אוגדה זו.
ב-2015 הועברו מספר היחידה, סמלה ומורשתה לאוגדת עזה.
עוצבת ראם או חטיבה 179, ובעבר חטיבה 37 וחטיבה 673, היא חטיבת שריון מילואים בצה"ל המשתייכת לעוצבת הבזק (אוגדה 99) בפיקוד המרכז.
לפני 2020 הייתה תחת עוצבת הפלדה שבפיקוד הדרום.
מפקד החטיבה הנוכחי הוא אל"ם יונתן מאיר.
החטיבה הוקמה ב-1955 על ידי אלוף-משנה אריה שחר ונועדה לשמש ככוח השריון העיקרי של צה"ל בצפון ישראל.
בשנת 1956 מונה אל"ם שמואל גלינקא למפקד החטיבה אשר המשיך את תהליך ההקמה.
בפרוץ מלחמת סיני, הוחזקה החטיבה (חטיבה 37) בפיקוד שמואל גלינקא בתור עתודה פיקודית.
החטיבה כללה 3 גדודים: גדוד 377 – טנקי שרמן בפיקוד אהרן נחשון, גדוד 266 – טנקי AMX-13 בפיקוד ישראל גרנית, וגדוד 278 – חרמ"ש בפיקוד זאב אשכולות, כמו כן תוגברה החטיבה בגדוד חרמ"ן (חיל רגלים ממונע) 54 מחטיבה 11 בפיקוד ישראל גרמן.
החטיבה שהייתה בהתארגנות מפרוץ המלחמה, הצטוותה ב-31 באוקטובר להעביר פלוגה מגדוד 278 לסיוע לחטיבה 11 בכיבוש עזה.
בליל ה-1 בנובמבר, כוח של 2 פלוגות טנקים ו-2 פלוגות חרמ"ש מגדוד 377 הובהל בחיפזון לסייע בהתקפה על אום כתף.
מכיוון שפלוגות הטנקים התעכבו, הוכנסו לפעולה רק פלוגות החרמ"ש להתקפה חזיתית על המתחם.
בליל ה-2 בנובמבר, פלוגת טנקים בפיקודו של רב-סרן שמעון ליבר מגדוד טנקי שרמן 377, שסופחה לחטיבה 10 והייתה בנסיעה מנהלתית ממתחם אום כתף לאבו עגילה, זוהתה ככוח אויב הנסוג מהמתחם על ידי מארב חסימה של פלוגה א' מגדוד 82, בפיקודו של משה בר כוכבא, בשל תיאום לקוי.
כתוצאה מירי דו-צדדי הושמדה למעשה הפלוגה וספגה כ-25 הרוגים על פי המניין הרשמי.
במהלך המלחמה איבדה החטיבה 45 מאנשיה, רובם המוחלט מגדוד 377, ובתוכם מפקדה הראשון אלוף-משנה שמואל גלינקא.
ערב מלחמת ששת הימים גויסה החטיבה בפיקוד אל"ם אורי רום והתמקמה בחורשות באזור עין זיתים.
החטיבה כללה 3 גדודים: גדוד 377 – טנקי שרמן בפיקוד אמנון חינסקי, גדוד 266 – טנקי AMX-13 בפיקוד רפול שפר, וגדוד 278 – חרמ"ש בפיקוד מישקה נהוראי.
בבוקר ה-5 ביוני 1967 הייתה החטיבה מוכנה לבלום את התקפות הסורים באצבע הגליל, אולם קיבלה פקודה לנוע לעבר השומרון.
החטיבה, בתוספת פלוגת טנקי צנטוריון וללא גדוד 377, השתתפה בקרבות לכיבוש צפון השומרון.
החטיבה נעה דרומה דרך טלוזה וטובאס, ופתחה ציר עוקף ממזרח לג'נין תוך התגברות על מחסומי רק"ם.
בהתקפה לילית התגברה על מערך שריון ירדני שחסם את דרכה, התקדמה וכבשה את שכם בסיוע גדוד 17 של חטיבת גולני.
בבוקר 8 ביוני הוחזרה החטיבה לחזית הסורית.
גדוד 377 פוצל והשתתף בשני המאמצים העיקריים בקרבות ההבקעה לרמת הגולן ב-9 ביוני.
גדוד 377 בכוח מוקטן (שתי פלוגות) הוכפף לחטיבה 8 ופרץ דרך כפר סאלד – גבעת האם לרמה.
הגדוד נע עם הטור החטיבתי והשתתף בכיבוש מוצבי זעורה.
פלוגה נוספת סייעה לגדוד 12 של חטיבת גולני בקרב תל פאחר.
כוח נוסף של שבעה טנקים תקף יחד עם גדוד 51 של גולני את תל עזזיאת, ושתי מחלקות טנקים נוספות הושארו בעתודה יחד עם גדוד 13 של גולני.
שתי מחלקות טנקי AMX-13 סייעו לגדוד 65 מחטיבה 80 בכיבוש הכפר דרבשיה והמוצבים שסביבו.
ב-10 ביוני הייתה אמורה החטיבה להתקדם במהירות מרבית אל עבר קוניטרה על מנת לתפוס אותה לפני הפסקת האש אולם עקב מחסור בדלק המשיכה החטיבה רק עד צומת נפח ואבטחה אותו.
החטיבה איבדה 27 מלוחמיה בקרבות בשומרון וברמת הגולן.
מספרה של החטיבה שונה ל-179.
במלחמת יום הכיפורים הייתה חטיבה 179 חטיבת הגיוס המהיר של פיקוד הצפון.
החטיבה, בפיקוד רן שריג, כללה 3 גדודי טנקי שוט קל: גדוד 96 בפיקוד ישראל לוין, גדוד 266 בפיקוד עוזי מור, וגדוד 278 בפיקוד יוסי עמיר.
ביום שלישי ערב המלחמה, הופעל צו 8 ואנשי הצוות של 2 גדודי טנקים הגיעו לרמת הגולן.
הצוותים זיוודו את הטנקים ואחד מהגדודים גם חומש.
ביום רביעי שוחררו אנשי אחד מן הגדודים לביתם לקראת יום הכיפורים, ולמחרת, ביום חמישי, שוחררו גם אנשי הגדוד שהספיק להתחמש.
הציוד הוטנקים נותרו במצב של חוסר סדר.
החטיבה נקראה לגיוס כבר בבוקר יום הכיפורים, טרם פרוץ המלחמה, אך בהגיעה למחנה פילון גילתה כי מרבית הטנקים שלה נלקחו על ידי חטיבה 7 הסדירה, ששניים מגדודיה הועלו מהנגב לרמת הגולן בבהילות בערב יום כיפור, והצטיידו בטנקים של גדוד 96 וגדוד 278. גדוד 266 היה היחיד שנותר עם ציוד.
ביום ראשון, היום השני למלחמה, החל הגדוד להתארגן במהירות וכוחות ראשונים של הגדוד עלו לעבר רמת הגולן סביב השעה 10 בלילה במוצאי יום כיפור, בעוד שני הגדודים האחרים הצטיידו בטנקי חטיבה 164 שבסיסה היה באזור צומת גולני.
לקראת הצהריים עלו הטנקים על זחלים לכיוון גשר אריק.
כבר בדרך טנק אחד התהפך.
בימים הבאים לחמה החטיבה בדרום רמת הגולן במסגרת הקרב על חושניה.
בשלב הראשון לחם כל גדוד עצמאית, בשני צירי רוחב של דרום ומרכז רמת הגולן, ציר בני יהודה – רמת מגשימים וציר גשר אריק – קצבייה.
בהמשך השתתפה החטיבה בפריצה למובלעת הסורית ב-11 באוקטובר ובקרבות כנגד הכוחות העיראקיים.
לקראת סיום המלחמה עברה החטיבה לחזית הדרום, שם לחמה נגד המצרים מעבר לתעלת סואץ בכיבוש נמל אל-אדביה ובהידוק כיתור הארמייה השלישית של מצרים, והתייצבה על הק"מ ה-101 בדרך לקהיר.
חטיבה 179 הייתה החטיבה היחידה שסיימה את לחימתה בצפון 41 ק"מ מדמשק ובדרום 101 ק"מ מקהיר.
סיפור לחימתה של החטיבה במלחמת יום הכיפורים מונצח באנדרטת חטיבה 179, כ-3 ק"מ ממערב לחושנייה.
בבסיס פילון קם חדר המורשת של החטיבה אשר הועבר בשנת 2017 למחנה נחשונים.
במהלך המלחמה נפלו 84 לוחמים מחיילי החטיבה.
לאחר המלחמה עברה החטיבה תהליך שיקום וחזרה לכשירות, ושמה שונה לחטיבה 673. בשנת 2000 עברה החטיבה הסבה מטנקי שוט לטנקי מרכבה.
במהלך מלחמת לבנון השנייה טען מפקד החטיבה רועי אלקבץ שהחטיבה אינה בכשירות למלחמה, ובעקבות כך לא גויסה החטיבה במסגרת עוצבת נתיב האש.
בשנת 2016 שונה שוב מספרה של החטיבה והיא חזרה להיקרא חטיבה 179.
בחנוכה 2018 יצא לאור ספרם של הדס ועופר רגב, "ראם – סיפורה של חטיבה".
הספר סוקר את תולדות החטיבה מהקמתה ועד שנת 2018 ומתאר בפרוטרוט את פעילות יחידות החטיבה בקרבות הבלימה ברמת הגולן והפריצה למובלעת הסורית במלחמת יום הכיפורים.
במלחמת חרבות ברזל גויסה החטיבה כחלק מגיוס המילואים הנרחב, ולחמה במרכז רצועת עזה ובשכונת בקשי יחד עם גדוד 8226 מחטיבה 11 וגדוד 466 מחטיבה 646.גדוד 8104 לחם עם צק"ח גבעתי בגזרת חאן יונס ונותר בלחימה עד 27 בינואר.
גדוד 8130 נותר בלחימה בגזרת חאן יונס עד 15 בפברואר.
גדוד 7029 ביחד עם צק"ח 55 נלחמו בשכונת בני סווהילה שבחאן יונס.
בקיץ 2024 הייתה אחראית החטיבה על מתחם המזח האמריקאי בעזה (במערב מסדרון נצרים), כשתחת פיקודה גדודים מחטיבות אחרות.
באוקטובר 2024 פעלה החטיבה בגזרת מסדרון נצרים.
בסמל החטיבה דמות ראם המנגח בקרניו, בעקבות ברכת משה את יוסף בספר דברים: .
שםתקופת כהונההערותאריה שחר 1955 – 1956 מקים החטיבה שמואל גלינקא 1956 מפקד החטיבה במלחמת סיני.
עוצבת יפתח (חטיבה 679) היא חטיבת שריון במילואים של צה"ל השייכת לעוצבת הבשן בפיקוד צפון.
החטיבה הוקמה בשנת 1970 על בסיס טנקי צנטוריון, ומוכרת במיוחד בשל חלקה בקרבות הבלימה והתקפת הנגד הישראלית ברמת הגולן במהלך מלחמת יום הכיפורים, החטיבה השתתפה בלחימה במהלך מלחמת לבנון השנייה והייתה חטיבת המילואים הראשונה שהוסבה לטנקי מרכבה סימן 3. בסיס האם של היחידה הוא מחנה ירדן הסמוך ליישוב חד נס.
חטיבה 679 בנויה מ-3 גדודי שיריון, גדוד הנדסה וגדוד סיוע מנהלתי, וכן פלוגת סיור ופלוגת "מלך האריות".
אמל"ח החטיבה הוא טנק מרכבה סימן 3 ב"ז.
בעבר החטיבה הוזנה מלוחמים מחטיבה 188, אולם בהמשך היא עברה לקבל לוחמי שיריון מגדוד 9 של חטיבה 401 ולוחמי חי"ר מחטיבת כפיר.
החטיבה הוקמה כחטיבה 679 בדצמבר 1970 במחנה מנסורה ליד יקנעם כחטיבת מילואים משוריינת, עם טנקי צנטוריון בעלי מנועי בנזין (שוט מטאור).
חיילי החטיבה היו בעיקר חיילים שהשתחררו משירות סדיר בחטיבה 188 וחטיבה 7, וכן לוחמי נח"ל (ברובם מישיבות הסדר) שהוסבו בסוף שירותם הסדיר לשריון.
בדצמבר 1971 התקיים האימון הראשון של החטיבה במחנה צאלים.
החטיבה הספיקה לקיים עוד אימון נוסף יחיד לפני פרוץ מלחמת יום הכיפורים.
בסביבות יולי 1973 עברה החטיבה למחנה הקבע שלה ביפתח, ליד ראש פינה.
המחנה טרם חובר לרשת החשמל והתחמושת עבור הטנקים של החטיבה הייתה באופן זמני במחנה פילון הסמוך.
עם פרוץ המלחמה ב-6 באוקטובר 1973 כללה החטיבה 3 גדודים:
גדוד 57 בפיקוד משה הראל
גדוד 93 בפיקוד רן גוטפריד
גדוד 289 בפיקוד רפאל שפר
המח"ט, אורי אור, התמנה לתפקיד רק מספר חודשים לפני כן.
בחצות הלילה הראשון למלחמה הגיעו הטנקים הראשונים של החטיבה לרמת הגולן והצטרפו לקרבות הבלימה בדרום ובמרכז הרמה, החל בקרב על נפח, והמשך בקרב על חושניה.
החטיבה השתתפה בקרבות ההבקעה לסוריה, ובקרבות במובלעת הסורית.
בשנים שלאחר המלחמה, עברה החטיבה תהליך שיקום והתארגנות מחדש.
כמו כן שונה מספרה ל-434. בשנות ה-90 עברה החטיבה הסבה למרכבה סימן 3.
חלק מלוחמי החטיבה במלחמת יום הכיפורים היו בני ישיבות הסדר, שכמה מהם התפרסמו במהלך השנים בתפקידיהם הרבניים, וביניהם: הרב חיים סבתו, הרב אהרון אייזנטל, הרב יעקב מדן, הרב שמעון גרשון רוזנברג (שג"ר) שאף נפצע קשה במלחמה, הרב אלחנן בן נון, ועוד.
במהלך מלחמת לבנון הראשונה החטיבה (בפיקודו של אל"מ יצחקי חן) נקראה להחלפה מהירה של כוחות אוגדה 36 שנכנסו ללבנון.
החטיבה התפרסה על רמת הגולן ושהתה בשירות מילואים למשך של כ-3 חודשים.
החטיבה בפיקוד גיל מעוז כללה 3 גדודים:
גדוד 8108 בפיקוד זיו אבן-חן
גדוד 9232 בפיקוד בני צימרמן
גדוד 8112 בפיקוד עמית חדד
החטיבה גויסה במהלך ה-4 באוגוסט 2006, במסגרת אוגדת נתיב האש בפיקוד ארז צוקרמן.
ב-9 באוגוסט בשעות הערב נכנס גדוד זיו ללבנון, כשפניו למרג' עיון, ומתלווה אליו המח"ט גיל מעוז.
עקב בעיות תיאום לא קיבל הגדוד לרשותו פלוגת חי"ר מחטיבה 724 השכנה כפי שתוכנן.
בכניסה למרג' עיון ספגו 2 טנקים מפלוגה ג' פגיעות מטילי נ"ט ומטעני חבלה.
המג"ד עלה בקשר וקרא "היחלצות לאחור".
כוונתו הייתה שפלוגה ב' תעלה למרג' עיון בדרך חלופית אולם פלוגה ב' פירשה זו באופן מילולי לחזור לישראל והחלו בנסיעה לכיוון מטולה.
באופן תמוה יצאו עם הטנקים גם מ"פ ב' וסגנו, במקום להישאר עם הכוח מלפנים.
בירידה ממרג' עיון בחזרה לכיוון מטולה התברר שקרתה תקלה לטנק המ"פ, והוא נגרר על-ידי הסמ"פ.
במהלך התנועה דרומה של פלוגה ב' נפל טנק הסמ"פ בעת שגרר את טנק המ"פ לתעלה והיה צורך לחלצו.
העיכוב שנגרם בשל מאמצי החילוץ, הביא להתגלות הכוח (שכלל טנק מ"פ נגרר על-ידי טנק 3א וטנק סמ"פ שנגרר על-ידי ה-D9) בשעות הבוקר של 10 באוגוסט לתצפיות של החזבאללה מאל-ח'יאם.
על הכוח נורה מטח טילי נ"ט שגרם להריגתו של לוחם אחד ולפציעתם של כמה לוחמים אחרים ולהשבתת כל הטנקים.
המג"ד ירד מהעיירה יחד עם פלוגה ג' לסייע בחילוץ והורה לסמג"ד להישאר בעיירה עם פלוגה א'.
עקב חוסר הבנה הצטרפו אף הם למאמץ החילוץ, וכך נותר בעיירה רק המח"ט גיל מעוז, עם טנק ונגמ"ש.
בשעות הצהריים קיבל גדוד בני הוראה להיכנס ללבנון אך המג"ד בני צימרמן סירב להוביל את הגדוד, משום שחש כי אינו כשיר למשימה.
מפקד האוגדה ארז צוקרמן הטיל את משימת הובלת הגדוד על המג"ד הקודם מוטי סעד, והמג"ד בני עבר לכהן כאיש צוות חמישי בטנק המג"ד.
הגדוד נכנס אחר הצהריים כדי לחלץ את הטנקים הפגועים מעמק עיון, אך תפקד בקושי.
בליל ה-10 באוגוסט היה אמור גדוד עמית שעד אז פעל תחת פיקוד חטיבה 724 לחבור למח"ט.
הגדוד נערך למשימה אך זו בוטלה, לאחר שבמטכ"ל הוחלט שתנועת טנקים נוספים עלולים להחריף את המשבר עם סוריה.
לבסוף חולץ המח"ט על ידי כוח מחטיבה 724 השכנה.
לאחר המלחמה הודח המג"ד בני צימרמן, ובינואר 2007 הוחלט לקצר את כהונת המח"ט גיל מעוז (צעד שהתפרש כהדחה).
ב-2015 זכתה החטיבה בפרס הרמטכ"ל ליחידות מצטיינות.
עם פרוץ טבח שבעה באוקטובר ב-7 באוקטובר 2023, מפקדת החטיבה, בפיקודו של אל"מ אלעד אפרתי, קיבלה אחריות (כחטיבה מרחבית) על צפון רמת הגולן, יחד עם כוחות נוספים של החטיבה (פלס"ר החטיבה ופלוגת המלא"ר, שצוותיה פוזרו בין כלל כוחות החטיבה בגזרות השונות), תחת פיקודה של אוגדת הבשן.
גדוד 9232 בפיקוד סא"ל במיל' בועז שוורץ נלחם בקרב הגנה לכל אורך הגבול הסורי ורכס החרמון עד למוצב אסטרה, בתחילה תחת פיקוד חטיבה 679 ולאחר מכן תחת פיקוד חטיבה 474. בתקופה זו, הגדוד השמיש מוצבים שלא היה בשימוש במשך כ-50 שנים, מאז מלחמת יום כיפור.
גדוד 8112 בפיקוד סא"ל במיל' אור פז עברי, נלחם בקרב הגנה בגזרת הר דב.
טנק מהגדוד הרג חוליה של 3 מחבלים שתקפו, בחסות מזג אוויר סוער, את מוצב גלדיולה, והתקילו כוח של חטיבה 9 שביצע פטרול במרחב.
גדוד 8108 בפיקוד סא"ל במיל' בועז רוט ירד לעזה והשתתף בלחימה בצפון הרצועה תחת צק"ח של עוצבת חצי האש.
הגדוד לחם בבית חאנון, בית לאהיא, אל-עטאטרה ושכונת א-סלאטין.
לוחמי הגדוד חיסלו כ-100 מחבלים ללא אבדות לכוחות הגדוד.
במהלך פעילותם הם איתרו מנהרה אסטרטגית של פיקוד צפון של חמאס, וכן איתרו גופות של 5 חטופים במרחב ג'באליה.
גדוד 9227, גדוד ההנדסה של החטיבה, שימש כהתחלה כעתודה תחת פיקודה של חטיבה 9, ולאחר מכן קיבל אחריות על גזרת בית הלל שבאצבע הגליל.
במהלך חודש אפריל 2024, גויסה החטיבה מחדש תחת פיקוד אוגדה 99 יחד עם חטיבת כרמלי ותפסה את מסדרון נצרים במקום אוגדה 162 (חטיבת הנח"ל וחטיבה 401).
במהלך הלחימה במסדרון נצרים, ב־28 באפריל 2024, נהרג רס"ר (במיל') עידו אביב, לוחם במסייעת של גדוד 9232, יחד עם רס"ר (במיל') קאלקידן מהרי, מגדוד 23 בחטיבת כרמלי.
באירוע נפצעו עוד מספר לוחמים, חלקם באורח קשה.
במהלך הלחימה במסדרון נצרים, הוקם גדוד חדש בחטיבה, גדוד סיוע מנהלתי 5679 (גדס"מ).
במהלך הלחימה במסדרון נצרים, שכלל פשיטות לשכונות השונות, החטיבה איתרה והשמידה אמל"ח, מנהרות טרור, פירי מנהרות ומחבלים רבים.
גדחה"ן 9227 איתר בג'באליה גופות של 5 חטופים נוספים.
ביולי 2024, שוב נקראו גדוד 8112, פלס"ר החטיבה, וגדוד 8108 (בפיקוד של סא"ל אלכסיי ינקובסקי) למשימת הגנה נוספת, תחת פיקוד של החטיבה הדרומית באוגדת עזה.
ביום ב-4 ביולי 2024, עם גיוס פלוגת המלא"ר, סגן מפקד הפלוגה, רס"ן (במיל.) איתי גלאה נהרג מפגיעת טיל במתקפת טילים על הימ"ח של החטיבה, במחנה ירדן שברמת הגולן.
בתחילת אוקטובר 2024, עם פתיחתו של מבצע חיצי צפון, גוייסה מפקדת החטיבה, בפיקודו של אל"מ איתי זעפרני, וגדוד 9232, בפיקודו של סא"ל במיל' בועז זעירא, לקרב הגנה בצפון רמת הגולן.
בפעילותיה בתקופה זו, אספה החטיבה מודיעין רב והכשירה את הקרקע למבצע חץ הבשן בו נכבש אזור החיץ בגבול ישראל-סוריה ב-8 בדצמבר 2024.
גדוד 9227 של החטיבה נלחם תחת פיקודו של צק"ח 8, והיה שותף בתמרון בדרום לבנון.
הגדוד נלחם בגזרת הכפרים: בלידא, מיס אל-ג'בל, מוחייביב ואל-ח'יאם.
במסגרת התמרון, הגדוד פתח צירים הרריים, השמיד תשתיות טרור, איתר את מתחם המנהור התת-קרקעי הגדול ביותר שאותר על אדמת לבנון, עם למעלה מ-500 מטר של תווך תת-קרקעי.
הגדוד השמיד את המתחם עם 120 טון של חומר נפץ.
במקביל, ב-7 באוקטובר 2024 הצטרפה אוגדת הבשן על יחידותיה לתמרון בדרום לבנון והייתה לאוגדה החמישית האחרונה שהצטרפה כאשר טנקי חטיבת יפתח מסייעים לכוח המתמרן לצד המשך פעילות הגנה על יתר הגזרות שתחת האוגדה.
בקיץ 2025 גויסו גדודי החטיבה לסבב נוסף של משימות בפיקוד הצפון בגבול לבנון, בהר דב והחרמון וברמת הגולן וסוריה.
בנוסף, גדחה"ן 9227 יצא לתמרון נוסף ברצועת עזה המהלך קיץ 2025.
במהלך המלחמה גדודי החטיבה עברו תהליך של הסבה לשימוש בטנק מרכבה סימן 3 ב"ז.
שםתקופת כהונה כמפקד החטיבההערות אהרון גל דצמבר 1970 – מאי 1973 אורי אור מאי 1973 – פברואר 1974 מפקד החטיבה במלחמת יום הכיפורים.
במרכז רמת הגולן, כ-300 מטרים צפונית לצומת שיפון, נמצאת האנדרטה ל-98 חללי החטיבה במערכות ישראל.
היא ניצבת בקרבת אזור הקרבות של החטיבה ממזרח לנפח.
על ראש הר שיפון נחנך ביולי 2012 "מצפור הלוחמים" על ידי חיילי ועמותת החטיבה.
המצפור מורכב מאמפיתיאטרון הצופה על נופי רמת הגולן ומשמש אתר להעברת מורשת קרב.
אנדרטת חטיבה 679 בפארק עוצבות השריון.
במהלך השנים יצאו מספר ספרים המספרים את סיפורה של החטיבה:
"אלה האחים שלי", של אורי אור, מח"ט החטיבה במלחמת יום כיפור.
"תיאום כוונות", של הרב חיים סבתו, תותחן בחטיבה במלחמת יום כיפור, המתאר את זכרונותיו מהמלחמה, תוך חיפוש מתמיד אחרי חברו הטוב, דב אינדיג, אשר בדיעבד התברר כי הוא נהרג ביומה השני של המלחמה.
הספר זכה בפרס ספיר בשנת 2000 ובפרס יצחק שדה לספרות צבאית בשנת 2002.
"מגילת הגבורה שמלחמת יום הכיפורים – סיפרה של עוצבת יפתח (679) במלחמה", של חגי בן ארצי, המגולל את סיפורי הגבורה של החטיבה במלחמה.
"בזכותכם – סיפורה של חטיבה 679 ממלחמת יום כיפור עד חרבות ברזל", ספר פנימי שחולק לחיילי החטיבה, השוזר את סיפורה של החטיבה ממלחמת יום כיפור, ומספר את סיפורה והישגיה של החטיבה במהלך מלחמת חרבות ברזל.
חטיבת מרכבות האש (חטיבה 263) הייתה חטיבת שריון במילואים של צה"ל, חלק מעוצבת געש השייכת לפיקוד הצפון.
החטיבה הוקמה ב-5 ביוני 1983 כחלק מהצורך בחטיבת שריון נוספת לאור לקחי מלחמת לבנון הראשונה, היא הוקמה על בסיס טנקי המרכבה סימן 1 שנכנסו לשירות בתקופה.
עוּצבּת חִצֵי האש (חטיבה 551 וקודם לכן חטיבה 409) היא חטיבת צנחנים מובחרת במילואים בצה"ל, הכפופה לעוצבת האש.
גדודי החטיבה מוזנים בעיקר מיוצאי חטיבת עוז וסיירת צנחנים.
שלד החטיבה היה גדוד 697. גדוד זה הוקם ב־1968 על ידי רפאל איתן, אז קצין חיל רגלים וצנחנים ראשי.
היחידה שהוקמה נקראה גונדת 697 (ומאוחר יותר: גנ"ט 697) וחייליה היו חיילי מילואים, בעיקר בוגרי חטיבת הצנחנים וסיירת שקד.
חיילי היחידה נשלחו לחווארה לקורס לוחמה נגד טנקים.
אמצעי הלחימה של היחידה היו תותחים בקוטר 90 מ"מ מתוצרת בריטניה מימי מלחמת העולם השנייה, שהוסבו בצה"ל לנשק נ"ט מוצנח.
לוחמי יחידה 697 נעו על גבי ג'יפים ובאופן רגלי.
במלחמת יום הכיפורים הייתה היחידה חלק מכוח הסיור של אוגדה 143, אוגדת שרון, בפיקוד אמציה חן ("פצי").
במהלך המלחמה קיבלה גונדה 697 טילים נגד טנקים מדגם BGM-71 טאו (שכונו בצה"ל "עורב").
טילים אלה הגיעו מארצות הברית ונכנסו לשימוש במקום תותחי ה־90 מ"מ הלא מדויקים.
חיילי גדוד 697 הפעילו את הטילים כנגד החיילים המצרים שהיו מוצבים במגדלי התצפית לאורך תעלת סואץ, שכונו בצה"ל "תנשמות" או "קופים".
מפקד האוגדה, אריק שרון, שהגיע לצפות בירי על המצרים נתן לחיילי הגדוד בקבוק שמפניה בעקבות הפגיעות.
החטיבה המיוחדת הוקמה ב־1977 על ידי מתן וילנאי כאחד מלקחי מלחמת יום הכיפורים, ונועדה להוות כוח ייעודי ללחימת נ"ט בעל מגוון יכולות, לרבות אפשרות להפעלה מוסקת.
תג החטיבה עוצב על ידי חנוך כספי, מילואימניק מפלוגה ב' בגדנ"ט 697 בחטיבה, ממיסדיו.
במלחמת לבנון פעלה החטיבה תחת פיקודו של עוזי בן יצחק.
גדוד נ"ט קל 7008 בפיקוד גד נגבי – משגריו הורכבו על כלי רכב והיה יביל מסוקי יסעור, כלל שתי פלוגות רב"י ופלוגת ג'יפים.
כמו כן פלוגת חיר"ם ומחלקות מרגמות וסיור.
גדוד נ"ט 697 בפיקוד עירי כהן – יביל מטוסי תובלה לוקהיד C-130 הרקולס, כלל שלוש פלוגות של משגרים על נגמ"שי M-113, סך הכל 31 משגרים תקינים.
גדוד 699 בפיקוד דודו אלתר – יביל מטוסי תובלה לוקהיד C-130 הרקולס, כלל שלוש פלוגות של משגרים על נגמ"שי M-113, סך הכל 33 משגרים תקינים.
גדוד 9304 ("סנאי") בפיקודו של אברהם בן-דוד – מבוסס על נשק שלל (טילי סאגר).
כלל שתי פלוגות נ"ט על בסיס נגמ"שי BRDM סובייטים נושאי סאגר, ופלוגת נ"ט עם תשעה ג'יפים ובהם משגרי סאגר קרקעיים.
פלוגת סיור בפיקודו של מרדכי בן ש"ך – רכובת ג'יפים
התכנון המקורי היה להצניח את אחד מגדודי החטיבה באזור כביש ביירות–דמשק לצורך מניעת נסיגת מחבלים מביירות, ומניעת הזרמת תגבורות מדמשק, לפרק זמן של כ־48 שעות שבו יחברו אל הגדוד כוחות צה"ל, אך תכנון זה לא יצא אל הפועל לבסוף.
במהלך הקרבות ביצע גדוד 697 מארב נגד חטיבת שריון סורית.
הקרבות ארכו כיומיים, ובמהלכם השמיד הגדוד, באמצעות טילי נ"ט, ובסיוע טנקים וכוחות חי"ר, עשרות טנקים, כלי רק"ם ושלושה מסוקי קרב מסוג גאזל.
גדוד 7008 הניח מארב לכוחות שריון סוריים.
בקרב שהתפתח דקות ספורות לפני כניסתה לתוקף של הפסקת האש השמידו הלוחמים 11 טנקי T-72 ועוד עשרות כלי רק"ם ו־4 מסוקי גאזל.
במלחמת לבנון השנייה השתתפה החטיבה בפיקוד אל"ם דני קס לוין, בקרבות שנערכו בתוך לבנון, תחת פיקוד עוצבת האש.
החטיבה כללה 3 גדודי נ"ט – גדוד 7008 בפיקוד סא"ל דובב לוינסון, גדוד 699 בפיקוד סא"ל אבי שוהם, וגדוד 697 בפיקוד סא"ל מיכה קרסנטי, כמו כן כללה החטיבה גדוד הנדסה מובחר 8219 בפיקוד סא"ל זוהר חביב ויחידת "סנאי" בפיקודו של סא"ל אבירם אלעד.
גדודי הנ"ט של החטיבה לחמו כגדודי חי"ר ותוגברו בצוותים של יחידת "סנאי" (גיל ותצפיות), ללא הציוד הייעודי שלהם, משגרי טילי טאו המורכבים על כלי רכב.
במהלך הקרבות נהרגו 10 מחיילי החטיבה, תשעה מהם מירי טילי נ"ט לתוך מבנה שבו שהו חיילי פלחה"ן של החטיבה בכפר דבל, תקרית שבה נפצעו 29 חיילים נוספים, והרוג נוסף מגדוד נ"ט 7008 שנפגע מירי בקרב באזור כפר ראשף.
החטיבה בסוף העשור הראשון ובעשור השני של המאה ה־21
במהלך שנות קיומה עברה החטיבה שינויים משמעותיים.
בתקופתו של אביב כוכבי כמפקד החטיבה ולאחר מכן כמפקד עוצבת האש, היא אורגנה בצוותים קטנים, כשפלוגה בחטיבה הייתה קטנה בהרבה מפלוגות מקבילות בחטיבות אחרות וכללה כ־50 לוחמים.
החטיבה כוללת יחידות נ"ט ויחידות הנדסה, ומאגר הגיוס שלה מתבסס על יוצאי סיירת צנחנים הסדירה, ויוצאי יחידות מובחרות נוספות כגון יחידת מגלן.
בראשית שנת 2013 הוקמה בחטיבה סיירת צנחנים, הכוללת פלגת סיור, פלגת חבלה, פלגת נ"ט (במקור יחידת "סנאי"), פלוגה מסייעת ופלוגת תצפיות חטיבתית.
בנוסף בשנת 2013 הוקם גדוד הנדסה מובחר במילואים, המשמש את האוגדה ומוצב תחת פיקוד החטיבה (גדחה"ן 8219, "פלסי האש").
החטיבה היא אחת מארבע חטיבות צנחנים במילואים בצה"ל.
לאחר הקמת חטיבת עוז הוחלט כי גדודי המילואים של יחידות מגלן ודובדבן שהיו כפופים עד לאותה העת לעוצבת חצי האש יועברו לחטיבת עוז, ואילו כוחות מילואים מיחידות רימון ואגוז יעברו לשרת תחת עוצבת חצי האש.
במלחמת חרבות ברזל לחמה החטיבה בצפון רצועת עזה תחילה תחת עוצבת סיני ובהמשך תחת אוגדה 162, וסייעה בהכנעת חטיבת צפון הרצועה של חמאס.
החטיבה החזירה לישראל 5 גופות של חטופים מ-7 באוקטובר.
במהלך המלחמה נפלו 23 מלוחמיה ומקציניה של החטיבה.
ב-9 באוקטובר נפלו 3 לוחמים מגדוד 7008. עם תחילת הכניסה הקרקעית לרצועת עזה, פעלה החטיבה במרחב בית חאנון, והביאה להישגים רבים.
ב-8 בנובמבר נפל לוחם מגדחה"ן 8219 ונפצעו 2 נוספים.
ב-10 בנובמבר נפלו 4 מלוחמי גדוד 697 של החטיבה, ונפצעו 6 נוספים בפיצוץ של פיר ממולכד.
החטיבה השמידה תשתיות חמאס והרגה פעילי חמאס רבים.
לאחר מכן לחמה בבית לאהיא, פגעה בפעילי חמאס ואיתרה והשמידה תשתיות ואמצעי לחימה של החמאס.
לאחר מכן לחמה החטיבה במחנה הפליטים ג'באליה, וגם שם השמידה תשתיות טרור ופגעה בפעילי חמאס.
במקביל לפעילות החטיבה בצפון העיר, גדוד ההנדסה של החטיבה 8219 פעל בדרום העיר עזה, וגדוד 697 מהחטיבה פעל בגזרת העיר עזה, תחת פיקוד חטיבה 14, ופגע בפעילי חמאס, ואיתר והשמיד אמצעי לחימה ותשתיות טרור.
ב-11 בדצמבר 2023 נפטר מפצעיו לוחם בגדוד 699, לאחר שנפצע באורח אנוש.
ב-18 בדצמבר נפל לוחם בגדוד הגדס"ר 6551, בקרב בצפון רצועת עזה.
ב-29 בדצמבר 2023 הותר לפרסום שנפטר קצין לוחם בגדוד 7008, שנפל בקרב בצפון רצועת עזה.
ב-31 בדצמבר השתחררה החטיבה משירות המילואים.
ב-8 בינואר נפלו 2 לוחמים מגדחה"ן 8219 ונפצע אחד נוסף באופן קשה.
ב-28 בינואר 2024 סיים גדחה"ן 8219 את משימותיו בח'אן יונס והשתחרר.
ב-6 במאי 2024 נפלו שנים מלוחמי הגדס"ר 6551, בקרב הגנה באזור מטולה.
בחודשים נובמבר - דצמבר 2024, השתתפה החטיבה בתפיסת קו 'נצרים' במרכז רצועת עזה, החוצה ממזרח למערב.
במסגרת פעילות זו ביצע גדוד הגדס"ר של החטיבה פעילות הריסת מבנים (כ-400 מבנים) ובפעילות התקפית לשכונות צפוניות כמו 'זיתון' ו 'סברא'.
.ב- 26.12.24 נפל קציןמפלוגת הסיור של הגדוד בהיתקלות עם מחבלים מטווח קרוב בשכונת 'סברא'.
ב־1988 הוקמה במסגרת החטיבה יחידת הניוד, יחידה המתמחה בנהיגה מבצעית ומכשירה גם את נהגי החטיבה בגדודים.
תפקיד היחידה הוא ניוד מהיר של לוחמים באזורי לחימה תחת אש.
בשנת 1996 היחידה עברה רפורמה ביוזמת מפקד החטיבה, טל רוסו שמינה למפקד היחידה את סרן , סייר לוחם מוערך במעגל היחידות המובחרות בצה"ל.
שני יוצא סיירת גבעתי, מקים יחידת סיור 252, וקצין סדרות וניוד ביחידת מגלן לשעבר, היה שותף מרכזי להפוך את היחידה למובילה בניוד ונהיגה מבצעית בצה"ל.
היחידה זכתה בצל"ש אלוף ממפקד פיקוד המרכז, יצחק איתן, בשנת 2002 על פעולתה במבצע חומת מגן.
במלחמת לבנון השנייה היחידה סייעה בפינוי פצועים והרוגים משטחי הלחימה, הובלת לוחמים וגורמי מודיעין ופתיחת צירי לוגיסטיקה, על-כך זכתה בצל"ש הרמטכ"ל.
כמו-כן, היחידה לקחה חלק גם במבצע עופרת יצוקה, במבצע צוק איתן, ומלחמת חרבות ברזל.
שםתקופת כהונההערות מתן וילנאי 1977 – 1978 המפקד הראשון.
לשעבר סגן מפקד המרכז להכשרת פיקוד קרבי ביבשה.
לימים מפקד חטיבת תל-חיעידו קס 4 בספטמבר 2023 – 3 יוני 2025 לשעבר רל"ש הרמטכ"ל ב' 3 יוני 2025 – לשעבר מפקד יחידת שלדג
עוצבת מרכבות הברזל (חטיבה 670, חטיבה 459) הייתה חטיבת שריון במילואים בצה"ל.
החטיבה הוקמה כחטיבה ממוכנת במהלך 1968, על בסיס גדוד 58 וגדוד 83, גדודי החרמ"ש במילואים של חטיבה 14, גדוד 268 (לשעבר גדוד 277, גדוד טנקי שרמן שהועבר מחטיבה 27) ויחידת סיור.
במלחמת יום הכיפורים נלחמה החטיבה בפיקודו של אלוף-משנה גדעון גורדון בחזית הסורית תחת פיקוד אוגדה 146. במהלך התארגנותה, נותר גדוד 268 כעתודה של פיקוד המרכז ופרס בבקעת נערן בבקעת הירדן.
החטיבה אספה לשורותיה טנקים מיחידות שונות.
לחטיבה צורף ב-11 באוקטובר גדוד 181, גדוד השריון פיקודי של פיקוד הצפון.
במהלך קרבות החטיבה בדרום רמת הגולן כבשה בין היתר את המוצב הסורי ב"אל חנות".
בהמשך המלחמה קיבלה אחריות על הגזרה הדרומית של רמת הגולן.
בשנת 1975 עברה החטיבה הסבה לטנקי צנטוריון.
במהלך השנים הוסבה החטיבה לטנקי שוט קל ד', והייתה חטיבת השוטים האחרונה בצה"ל שפורקה בשנת 2000.
+תקופת כהונההערותמשה פלד1968 - מקים החטיבהישראל גרניתגדעון גורדוןמפקד החטיבה במלחמת יום הכיפוריםמנחם עינן1975 - 1977אורי ירוןעמוס לוריאמפקד החטיבה במלחמת לבנון הראשונהיצחק רביןיוסי מלמדעמירם לויןמשה עברי-סוקניקיוסי אבירםגרשון הכהן1990 - 1993דן ביטוןטל ישעיהגיל בן חיים
עוצבת כידון (חטיבת האש 209) היא חטיבת אש בצה"ל.
החטיבה הוקמה כאגד ארטילרי ב-1968, והיה זה האגד הארטילרי הראשון בחיל התותחנים.
האגד נפרס בסיני וכלל שלושה גדודים סדירים ושני גדודי מילואים שהפעילו תומ"תים מדגם M-50. האגד פעל תחת פיקוד עוצבת סיני והשתתף בפעילות הארטילרית המסיבית במהלך מלחמת ההתשה.
במלחמת יום הכיפורים נלחמו יחידות האגד תחת פיקודו של יעקב ארז, בחזית המצרית.
כמו כן הוקצו לאגד במהלך המלחמה גדוד מילואים 647 החמוש בתומ"תים M-107 בפיקוד אריה זינגר, גדוד מילואים 329 עם תומ"תים M-107 בפיקוד יוסי קימל וגדוד מוצנח 332 בפיקוד רן כהן.
האגד צלח את תעלת סואץ והשתתף בכיתור הארמייה השלישית.
כוחות מהאגד השתתפו במבצע פונטיאק בו הונחתו תותחים על ג'בל עתקה ומשם הפגיזו את כוחות הצבא המצרי.
במלחמת לבנון הראשונה כלל האגד גדוד סדיר ושלושה גדודי מילואים, האגד נלחם בגזרה המזרחית והשתתף בסיוע הארטילרי בקרב סולטאן יעקוב.
בשנות ה-80 של המאה ה-20 הפך האגד לאגד מילואים מלא הפועל תחת אוגדה 366. במלחמת לבנון השנייה השתתף האגד (מלבד גדוד 439) בלחימה כשגדודיו פרוסים במרחבים הצפוניים של עמק החולה ובמורדות המערביים של צפון רמת הגולן.
בשנת 2014 הוחלט על הקמת אוגדה 210 כאוגדה מרחבית ברמת הגולן והאגד הוכפף לאוגדה.
בשנת 2023 עברה החטיבה מתצורת 'אגד ארטילרי' לחטיבת אש ובמהלך מלחמת חרבות ברזל מימשה את ייעודה כחטיבת האש של אוגדה 210.
החטיבה מכילה שלושה גדודים - 8140, 8157, 7057. כל הגדודים מורכבים מאנשי מילואים יוצאי תותחנים ומונים סד"כ של בין 400 ל-500 חיילי מילואים.
הגדודים מבצעים תעסוקות מבצעיות, פעולות בט"ש ואימונים.
מפעילים את כלל יכולות הסיוע באש ותקיפה לתמרון כוחות היבשה.
הגדודים מתמחים בהפעלת ארטילריה קנית ורקטית, חימוש מונחה מדויק, כלי טיס בלתי מאוישים ואמצעים לאיתור ואיכון מטרות.
תחת האגד פעל גדוד 402 רשף מהקמת האגד ב־1968 עד להקמת אגד 215 כאגד סדיר לאחר מלחמת יום הכיפורים.
גדוד 8140 הוא גדוד מילואים של לוחמים יוצאי חיל התותחנים.
הגדוד הוקם בשנת 1974 אחרי מלחמת יום הכיפורים כחלק מאגד 449 כחלק מעוצבת כידון (אוגדה 880).
מאוחר יותר פעל הגדוד במסגרת אגד 632 תחת אוגדה 340, בשנת 1982 לקח חלק פעיל במלחמת לבנון הראשונה בקרב סולטאן יעקוב.
הגדוד שירת פעמיים נוספות בלבנון.
מיד בסוף החורף שנת 1983, נקרא גדוד 8140 כגדוד המילואים הראשון שנכנס ללבנון ופרס בעמדת היקב בצפון הקראון.
שנה אחרי נקרא לפעילות חי"ר בלבנון והיה אחראי על הכביש שהוביל משער פאטמה (מטולה) לצומת המים ושמירה במחנה העצורים אנסר.
בזמן האינתיפאדה הראשונה גויס הגדוד כל שנה לתעסוקת חי"ר בעיקר בגזרת בית לחם וחברון.
בשנת 1998, בעקבות שינויים ארגוניים בצה"ל, פורק גדוד 8140 תוך שהוא מעביר סוללה לגדוד 7042 שהגיע במקומו מאוגדה 720. במקביל לתעסוקות המבצעיות ופעילות בט"ש שביצע הגדוד בתחילת שנות האלפיים, התבצעו הסבות ושיפורים טכניים וטכנולוגיים כמו הסבת הכלים והגדוד עבר מ"רוכב" ל"דוהר".
בשנת 1999 עבר הגדוד מעוצבת עידן לעוצבת כידון.
ב־2022 קיבל הגדוד את אות 'מצטיין נשיא המדינה' במעמדו של הנשיא יצחק הרצוג, שר הביטחון בני גנץ והרמטכ"ל אביב כוכבי.
גדוד תותחנים 8157 הוא יחידת תותחנים במילואים הפועלת במסגרת עוצבת כידון.
בשנת 1986 הצטרף הגדוד כגדוד "רוכב" רביעי מפיקוד הדרום לחטיבת האש 209 (דאז אגד ארטילרי 209) כחלק מהתארגנות חטיבה 209 להקמת מערך תותחנים מתקדם בצה"ל.
הגדוד הוקם מתוך צורך במענה ארטילרי מדויק ומהיר בשדה הקרב המודרני, וכחלק מאסטרטגיית החטיבה לשלב בין כוח אש ארטילרי וכוחות קרקעיים.
בשנת 1998 ביצע הגדוד הסבה לתותח "הדוהר".
במהלך השנים, הגדוד לקח חלק במספר רב של מבצעים ומלחמות, ביניהם: שלום הגליל, ענבי זעם, דין וחשבון, לבנון השנייה, חרבות ברזל, ותרם רבות להצלחות הצבאיות של צה"ל.
בשנת 2023 זכה הגדוד בפרס "כוכב מגן הצפון" - גדוד מצטיין בתעסוקה מבצעית.
הגדוד ביצע תעסוקה מבצעית בגזרה הל"ה - עציון בהצטיינות יתרה.
הגדוד פעל ביצירתיות וחשיבה מחוץ לקופסה.
על מנת למלא את משימות החטמ"ר.
הגדוד הוקם על בסיס 4 סוללות מילואים קיימות.
סוללה ד' הוקמה ב־1960 הוקמה סוללת מילואים מכמ"ת דגם ד' - 120 מ"מ.
הסוללה הוצבה בחטיבה 45 סיוע לגדוד החרמ"ש 25. הסוללה השתתפה במלחמת ששת הימים.
לאחר המלחמה ביצעה הסוללה מספר תעסוקות מבצעיות לאורך הגבול הירדני והשתתפה במלחמת ההתשה בבקעת הירדן.
ב־1998 קיים הגדוד אימון הסבה ל"דוהר".
במהלך מלחמת לבנון השנייה הגדוד פרס בגזרה הצפונית של רמת הגולן.
במהלך מלחמת חרבות ברזל הגדוד הוקפץ בבוקר שבעה באוקטובר, פרס ב-3 עמדות שונות בצפון רמת הגולן, הר סנאים ובחרמון, סייעו לחטיבת עודד, חטיבה 810 ומרכז האש של אוגדת הבשן.
הגדוד הוקם בשנות ה-50 כגדוד 404. לגדוד היסטוריה ארוכה עם תותחי 25 ליטראות ותותחים מתנייעים M7 פריסט.
עם הצטיידות צה"ל בתחילת שנות ה-70 בתומ"תים M-107, עבר הגדוד ארגון מחדש.
שם הגדוד שונה ל-647 והוסב ללחימה בכלים אלה.
בפרוץ מלחמת יום הכיפורים היה הגדוד כוח מילואים בפיקוד סא"ל אריה זינגר, וסגן מפקד הגדוד היה רס"ן איתן מוטס.
הגדוד נשלח לחזית המצרית והצטרף לאגד ארטילרי 209 תחת פיקודו של יעקב ארז.
האגד היה חלק מסד"כ אוגדת סיני – אוגדה 252. עם תחילת הלחימה הוקצו והועברו מפקדי הגדוד - המג"ד ומפקדי הסוללות לתפקידי סיוע בדרגים השונים ביחידות הלוחמות כמקובל.
הפיקוד בפועל בלחימה היה של הסמג"ד והקע"תים.
הגדוד הצטייד במחנה צריפין, שם ניתן לחיילים ציוד מימ"ח של גדוד תותחים נגררים.
החיילים הורדו באוטובוסים לרפידים וקיבלו את תותחי 175 של גדוד 55. (גדוד 55 קבל את הציוד של גדוד 647 בימ"ח פילון) מבסיס רפידים יצא הגדוד על שרשראות דרומה לאזור המיתלה.
מיום ראשון בלילה, ב-7 באוקטובר, התמקם הגדוד באזור מיצרי המיתלה.
משימתו העיקרית של הגדוד הייתה מתן סיוע למוצב המזח שהותקף על ידי קומנדו מצרי.
הירי היה מכוון על ידי מפקדי המעוזים לעבר כוחות מצריים שהתקרבו אל המעוזים.
פעילות זו נמשכה מספר ימים וכללה ירי מסיבי של מאות פגזים.
ב-11 באוקטובר סייע הגדוד לפעולת שייטת 13 במעגן ע'רדקה שבאי גרין.
סוללה ג' נעה עשרות קילומטרים דרומה כדי להגיע לטווח ירי אל האי.
במשך לילה הנחיתו התותחים אש כבדה אל הכוחות המצריים שהיו באי.
במקביל ניתן מענה לבקשות סיוע בקרבות שריון, ובסיוע לקרב ההגנה שניהלו כוחות האוגדה מול הכוחות המצריים שניסו להמשיך ולהתקדם לכיוון מזרח.
בקרב השריון ב-14 באוקטובר סייע הגדוד לכוחות השריון ותקף את הכוחות המצריים.
במבצע אבירי לב ניתן אישור צליחה לגדוד 647 בשל יתרון הטווח של תותחי M-107 (עד 33 קילומטר) שנועדו לפגוע בבסיסי טילי הקרקע-אוויר SA-2, SA-3, ו-SA-6. ב-18 באוקטובר חצו הרכבים הקלים והתותחים את התעלה על גבי דוברות ממונעות.
פריסת סוללות הגדוד בגדה המערבית הייתה ב"יורק 1", שטח חקלאי עם שדות תירס.
עמדת התותחים הוצבה בקרבה יחסית ל"חצר".
החל מבוקר 17 באוקטובר החל הצבא המצרי להפגיז את ה"חצר" ואת שטח הגדה המערבית שמולה בארטילריה ובקטיושות על מנת לשבש את הפעילות בהם.
סוללות הגדוד החלו בירי מסיבי למטרות בעומק מצרים לשם שיבוש פעילות בסיסי השיגור של טילי SA-2, SA-3, ו-SA-6. במקביל היו כל העת התראות על חשש לפגיעת המצרים בסוללות הגדוד.
בליל 19 באוקטובר הותקפה הסוללה בקטיושות אולם ללא פגיעה או נזקים.
בבוקר 20 באוקטובר נורה מטח נוסף של קטיושות אשר פגע בסוללה.
חמישה מחיילי הסוללה נהרגו, ביניהם דני ברנהיים ק"ס הסוללה, ו-40 נפצעו.
לאחר הפסקת האש נפרסו סוללות הגדוד בחולות איסמעיליה עד ל-21 בפברואר 1974. בתאריך זה פינה צה"ל את האזורים שממערב לתעלה.
גדוד 647 היה גדוד התותחנים האחרון אשר עבר על הגשר חזרה לסיני.
הגדוד השתחרר סופית במרץ 1974.
עוצבת התקומה (חטיבת האש 213, בעבר אגד ארטילרי 9222) היא חטיבת אש הכפופה לעוצבת המפץ, אוגדת מילואים זירתית בצה"ל.
מפקדת העוצבה הנוכחית היא אל"ם אפרת קייקוב.
במלחמת ששת הימים פעל אגד 213 כאגד הארטילרי של אוגדה 38 והופעל בצורה מתוכננת בקרב אום-כתף.
האגד הוקם כאגד קבוע ב-1970 והוכפף לעוצבת המפץ.
האגד כלל בתחילת פעילותו שני גדודי תומ"תים M-50, גדוד תותחים נגררים, גדוד מרגמות 120 מ"מ וגדוד מכמ"ת 160 מ"מ.
במסגרת הקמת אוגדה 146 כאוגדה קבועה במהלך 1973, השתתף האגד באימון האוגדה.
ימ"ח האגד מוקם באזור נווה יעקב מצפון לירושלים, ושניים מגדודיו קלטו את התומ"תים החדישים M-109.
במלחמת יום הכיפורים גויס האגד בפיקודו של דניאל אבידר, ויחידותיו יצאו על זחלים לשטחי ההערכות בפאתי רמת הגולן.
לאחר המלחמה קיבל האגד את השם עוצבת התקומה ואת המספר 9222.
במלחמת לבנון הראשונה גויס האגד בפיקודו של עודד צ'ופ ותפס את גזרת רמת הגולן בכוננות מול צבא סוריה.
גדוד ה של האגד צורף לכוחות הלוחמים בלבנון.
בשנת 2015, כחלק מתר"ש "גדעון" נסגרו גדודי ה"רוכב" באגד, גדוד 7115 וגדוד 7097. ונקלט גדוד "דורס" 7042. באותה שנה, האגד ביצע הסבה מלאה ל"דורס" לשני גדודים נוספים: 9242 ו-9238.
בשנת 2019 אורגן האגד מחדש כחטיבת אש.
מרכז האש האוגדתי אוחד עם מפקדת הסגן ומפקדת החטיבה בנויה משלושה קרונות.
קרון פיקוד, קרון תקיפה וקרון שליטה.
במלחמת חרבות ברזל גויסה החטיבה בפיקודו של אל"ם עידן ברנשטיין, והגדודים נעו על זחלים לעמדותיהם.
גדוד 9238 סופח לאגד ארטילרי 7338 (עוצבת אדירים) ובמקומו קיבלה החטיבה את גדוד 9260 מחטיבת האש 282.
גדוד 7042 בפיקודו של סא"ל יונדב הורוביץ סייע לחטיבה 300. גדוד 9242 בפיקודו של סא"ל נתי בירנבוים וגדוד 9260 בפיקודו של סא"ל יאיר שימל סייעו לחטיבת המילואים בגזרה המערבית ולמכלול האש האוגדתי.
מפקדת החטיבה קיבלה אחריות על מאמץ האש האוגדתי למשך 600 ימים, עד לירידת אוגדה 146 מהגזרה במאי 2025.
בהמשך השנה גויסו גדודים 7042, 9242 ו-412 למשימת הגנה בחטמ"ר מנשה וגדוד 9238 גויס לסייע לאוגדה 146 בתמרון הקרקעי בדרום לבנון.
ב-4 בספטמבר 2025 מונתה אל"ם אפרת קייקוב לאישה הראשונה בתפקיד מפקדת העוצבה.
+מבנה עוצבת התקומה 213מפקדת החטיבהמכלולייעודפיקודפו"ש חטיבתיתקיפהניהול התקיפות על ידי מכלולי משימהשליטהקיום רציפות והמשכיות בהיבטי מלכ"אגדודיםסמלשם הגדודמספרייעודאמל"ח412גדוד רקטימנתץ"צרעות האש"7042גדודים קנייםדורס"הדובים"9238דורס9242דורסיחידות חטיבתיותיחידהייעודפלוגת סיורניתוב סיור ואבטחהפלוגת תקשובקיום רציפות תקשוביתפלוגת תחמושתאספקת תחמושת ארטילרית
גדוד רקטי כבד (משגר מנתץ).
הגדוד עבר לחטיבה בשנת 2016. בסיס הגדוד היה בעבר במחנה תבור.
במלחמת יום הכיפורים הפגיז הגדוד את שדה התעופה של דמשק.
הוקם כגדוד מרגמות 120 מ"מ תחת השם 'גדוד 340'.
במבצע קדש לחם הגדוד תחת אגד ארטילרי 215 וסייע לחטיבה 11 בכיבוש רצועת עזה.
במלחמת ששת הימים היה גדוד המרגמות של חטיבה 11 והשתתף בקרבות לכיבוש רפיח.
בקרב נפל טוראי אלישע שושני.
במלחמת ההתשה, במהלך תע"מ בבקעת הירדן הפגיז הגדוד את אירביד, שממנה היו יורים לעבר עמק הירדן - והשמיד את תותחי ה'' שירו לשטח ישראל.
בשנות ה-70' הוסב הגדוד למכמ"ת 120 - הרכבה של מרגמה על זחל"מ ובכך הפך לגדוד מתנייע.
במלחמת יום כיפור ירד על זחלים לחזית סיני שם סייע בקרבות הבלימה בגזרה המרכזית.
במהלך הלחימה פוצל הגדוד, כאשר אלי הורביץ, הסמג"ד, קיבל תחת פיקודו סוללה אחת מהגדוד וסוללה מגדוד נוסף.
כך למעשה תפקד הגדוד כשני גדודים מוקטנים.
במלחמה קיבל יורם רז, קצין מהגדוד, צל"ש על תפקודו.
במלחמה נפלו ארבעה מלוחמי הגדוד: ראובן עצמון, יורם קרמר, חנוך רזפורקר ואפרים שבת.
לאחר המלחמה קלט הגדוד את תותח הרועם וביצע אימון הסבה בסיני.
במבצע שלום הגליל דילג הגדוד מהימ"ח במחנה לוז ליד מחנה בית אל לאשדוד ושם עלה עם כלל הכלים על אוניית הגלנוע יסמין והושט ללבנון.
הגדוד פרק מהאוניה בחוף ג'וניה ופרס מצפון לביירות.
בשנת 1998 נפרד הגדוד מתותח הרועם והוסב ל'רוכב', הגרסה הראשונה של תותח M-109 האמריקאי.
בשנת 2000, במסגרת תוכנית 'צה"ל 2000' פורק אגד ארטילרי 216 (עוצבת לוז) והגדוד עבר לאגד ארטילרי 632 (עוצבת שלהבת) באוגדה 340.
בשנת 2005 הוסב הגדוד מגדוד 'רוכב' לגדוד 'דורס', גרסה משודרגת של תומ"ת M-109.
בשנת 2016, בעקבות ארגון מחדש של סד"כ היבשה וסגירת עוצבת שלהבת (תוכנית "יבשה באופק") עבר הגדוד לחטיבה 213 באוגדה 146.
במלחמת חרבות ברזל גויס הגדוד בצו 8 ונע על זחלים לעמדות בגליל המערבי.
הגדוד סייע באש במשך 4 חודשים לחטיבה 300 במאמץ ההגנה בגזרה המערבית.
בהמשך המלחמה גויס הגדוד פעם שנייה למשימת הגנה בגזרת טול כרם ופעם שלישית כגדוד האש של אוגדה 91 בגזרה המזרחית באצבע הגליל ובגליל העליון.
במסגרת משימה זו הגדוד הגיב על אירועי הירי לעבר מטולה וקריית שמונה בהפגזת מתחמי חזבאללה ומרחבי השיגור.
במבצע עם כלביא הוקפץ הגדוד בגיוס פתע לחיזוק ההגנה בצפון.
אחרי מלחמת יוהכ"פ הפך ל-9253. בשנת 1986 (עם ההסבה לגדוד רוכב) החליף את מספרו לגדוד 9238.
עד מלחמת יוהכ"פ הגדוד היה חלק מאגד ארטילרי 212. אחרי מלחמת יוהכ"פ הגדוד עבר לאגד ארטילרי 213.
במלחמת ששת הימים הכלים שהיו ברשות הגדוד היו מרגמות 120 מ"מ.
לקראת מלחמת יוהכ"פ הגדוד קלט תותח מתנייע m-50. בשנת 1986 הגדוד קלט תומ"ת m-109 (רוכב), ובשנת 1988 קלט אלפות.
בשנת 2015 עבר הסבה מרוכב לדורס.
+שםתקופת כהונההערותגיורא דקליוסי פרייבורןנפתלי דרעי1994-1998אבי ליבר1998-2002קובי ישראלי2002-2004שאול חמוי2004-2010מפקד הגדוד במלחמת לבנון השנייהאורי פרנק2010-2013אסף גזית2013-2019מפקד הגדוד בהסבה מ'רוכב' ל'דורס' (2015)אלון גלזר2019-2024גדוד מצטיין נשיא המדינה (2022), מפקד הגדוד במלחמת חרבות ברזל, מפקד הגדוד במבצע שובר גליםניצן אטיאס2024-מפקד הגדוד במבצע חיצי הצפון, מפקד הגדוד במלחמת חרבות ברזל
גדוד קני ('רוכב') 7115 (גדוד מלקוש) נסגר בשנת 2015. עד מלחמת יום הכיפורים נקרא 834.
גדוד חמ"מ 7134 - הגדוד עבר לחטיבה בשנת 2016. בסיס הגדוד היה במחנה נחשונים.
בשנת 2019 הוחלט על סגירת מערך הפראים בצה"ל ועל פירוק הגדוד.
בשנת 2020 הגדוד נסגר כיחידה לוחמת.
כיום מהווה בי"ס לחמ"מ בעוצבת קלע דוד.
לימים מפקד עוצבת קלע דודשגיא פינק2020 - 2022לימים נספח צה"ל בצרפתעידן ברנשטיין2022 - 2025מפקד העוצבה במלחמת חרבות ברזלאלון גלזריולי - 4 ספטמבר 2025רמ"ט החטיבה, ממלא מקוםאפרת קייקוב4 בספטמבר 2025 – הווההאישה הראשונה בתפקיד
עוצבת כדור האש (אגד ארטילרי 9693) היה אגד ארטילרי בעוצבת האש.
האגד מבוסס על יחידות המערך המוצנח של חיל התותחנים.
תחילה הוקם ב-1949 גדוד 332, גדוד מרגמות כבדות שהשתייך לחטיבת גבעתי, לאחר פירוק החטיבה ב-1956 הועבר הגדוד לחטיבת הצנחנים, ונטל חלק במבצע שומרון ובמלחמת סיני.
ב-1961 הוקם גדוד מוצנח נוסף, גדוד 425 שהשתייך לחטיבה 80. במלחמת ששת הימים לחם גדוד 332 תחת חטיבה 35 וגדוד 425 תחת חטיבה 55. ב-1973 הוקם גדוד מוצנח שלישי, גדוד 343.
במלחמת לבנון הראשונה לחם גדוד 7038 עם חטיבה 35 וגדוד 7041 השתתף בלחימה בגזרה המערבית, נטל חלק במצור על ביירות ויחידות שלו הונחתו בשפך נהר אל-אוואלי.
ב-1983 אורגנה העוצבה לאגד מלא בפיקודו של רן כהן.
האגד פורק ב-2016 במסגרת תר"ש גדעון.
בין מפקדי גדוד 425: עמוס ברעם, מאיר ציקלג, אורי אבני.
בין מפקדי גדוד 343/7041: אשר דיאמנט, אורי וגמן, דוד הרמתי, גילי אברהם, אסף גזית.
עוצבת להב (הוקמה במקור כאוגדה 194, ובשנות ה-80 של המאה ה-20 הוסב שמה לאוגדה 370) הייתה אוגדת מילואים משוריינת של צה"ל בגזרת פיקוד המרכז.
אוגדה 194 הוקמה בשנת 1975 כאוגדת שריון, כחלק מבניין כוחות השריון שנעשה לאחר מלחמת יום הכיפורים.
מפקדה הראשון היה האלוף משה בר כוכבא, אשר פיקד על אימון ההקמה של האוגדה בשנת 1975 בשטחי יהודה ושומרון.
עד שנת 1977, חטיבה 292 היתה כפופה לאוגדה.
בין חטיבות השריון באוגדה בשנות השמונים והתשעים היו חטיבה 211, חטיבה 395 (עוצבת קלע) וחטיבה 820 (עוצבת לביא).
יחידות נוספות במסגרת האוגדה היו: אגד ארטילרי 214, אגד תחזוקה, גדוד קשר, יחמ"ן וחטיבה 5.
האוגדה גויסה לראשונה ותפסה פיקוד על בקעת הירדן והגבול המזרחי במסגרת הכוננות שהוכרזה בצה"ל משהותקף הכור הגרעיני בעיראק ביוני 1981. האוגדה שכללה גם כוח סדיר של חטיבה 211 ובו גדוד 126, העבירה את האחריות על בקעת הירדן לאוגדה 162 שעלתה מסיני בעקבות הסכמי השלום עם מצרים.
במלחמת לבנון הראשונה גויסו יחידות האוגדה וחלקן פרס ברמת הגולן והיה בכוננות לכניסה ללבנון.
האוגדה שנשאה בהמשך את המספר 370, פורקה במסגרת צמצום סדר הכוחות המשוריין של צה"ל בשנת 2004.
עוצבת קלע דוד (חטיבת אש מיוחדת 214) היא חטיבה בחיל התותחנים הכפופה לעוצבת האש ומשמשת מסגרת ארגונית בהכשרה, בסדיר ובמילואים, ליחידת מיתר, יחידת מורן ויחידות מסווגות נוספות המפעילות אמצעי לחימה מסווגים וחימוש מונחה מדויק.
+מבנה חטיבת אש מיוחדת 214סמליחידה בתייעודיחידת מיתריחידה לוחמת מיוחדת בעלת אופי מסווג.
העוצבה מבוססת על יחידת מורן שהוקמה בשנת 1982 לצורך קליטת מערכת הנשק "תמוז".
הטיל פותח בעקבות התמודדות כוחות השריון הישראלי עם מסות כוחות שריון מצריות וסוריות במלחמת יום כיפור.
רעיון הלחימה נגד טנקי אויב, פותח על ידי בני (בנגה) בית אור, מהנדס אשר שירת בצנחנים ובהמשך בשריון, שגויס מהמילואים לריכוז פיתוח אמצעי לחימה מתקדמים לחי"ר והנדסה קרבית.
לאחר חיפוש פתרונות בתעשיות הביטחוניות, נבחר הפתרון שהציעה רפא"ל והוצג על ידי ד"ר פאול כץ.
פיתוח המערכת נעשה בקצב מהיר והפרויקט אושר כפרויקט חירום.
ההצעה אושרה ובנגה התבקש לאחר שסיים את תפקיד ראש מחלקת אמל"ח יבשה להקים את העוצבה.
עוצבת "קלע דוד", לה נתן את שמה, הוקמה ב-10 במאי 1986 וכללה את יחידת מורן ואת יחידת מגלן.
היחידה לא שויכה לאף חיל על מנת לאפשר למפקדיה חופש מהכתבות ומסורות חיליות מחד ומאידך לא להיות מושפעים מסדרי עדיפויות חיליות.
הלוחמים הראשונים שגויסו היו בוגרי קורס מ"כים מגולני וצנחנים ובהמשך גויסו לוחמים באופן עצמאי בבקו"ם.
מפקדים מחילות שונים שולבו בתפקידי פיקוד ותו"ל, על מנת להפיק ניסיון תורתי גם מהשריון, מהחי"ר ומהחת"ם.
סיווגה הגבוה של היחידה נבע מסיווגם של אמצעי הלחימה הייחודיים בהם השתמשה.
ב-1987 הוקמה יחידת מיתר וכן גדוד "מנור", גדוד המילואים הראשון של האגד.
בשנת 1992 הוקמו גדודי המילואים "מעוף" ו"מצוק".
בשנת 1993, הוכפפה העוצבה לחיל התותחנים.
ב-1996 הוקם גדוד המילואים "מורג".
ב-2010 הוכפפה לעוצבה יחידת רוכב שמיים.
ב-2019 במסגרת התוכנית הרב שנתית "תנופה" הוכפפה עוצבת קלע דוד לעוצבת האש.
בשנת 2020 הוקמה מחדש בחטיבה יחידת מיתר.
בשנת 2022 הוחלט על שינוי יעוד יחידת מיתר, וקליטת אמל"ח מתקדם מיחידה בחיל האוויר.
יחידת מורן היא יחידה מסווגת.
לוחמיה מוצבים בבסיס במרכז הארץ, ומוקפצים למשימות בעת הצורך.
ייעודה הוא בהפעלת אמצעי אש מדויקים, והיא לוקחת חלק בפעילות מבצעית משמעותית בכל הגזרות.
היחידה משתפת פעולה עם כלל הגופים המבצעיים של צה"ל - החטיבות והאוגדות המרחביות, חיל האוויר והים.
ליחידה מתמיינים לוחמים שעברו גיבוש של חיל התותחנים וכן לוחמים שנשרו מקורס טיס וחובלים.
מיתר (יחידה 427) היא יחידה לוחמת מיוחדת בעלת אופי מסווג.
לוחמי היחידה מתמחים בהפעלת אמצעי לחימה ייחודיים ופועלים בתנאי שטח מורכבים בכל הגזרות.
בשנת 2022 היחידה הוקמה מחדש בחיל התותחנים תחת עוצבת קלע דוד עם ייעוד מסווג.
היחידה עברה שינוי מבני-ארגוני יחד עם שינוי הייעוד וקליטת אמל"ח חדש, איכותי ומתקדם, והחלה לפעול מבצעית.
לוחמי היחידה השתתפו בשנת 2023 בעשרות פעילויות מבצעיות חשאיות.
משרתי המילואים של יחידת מיתר עושים את שירותם ביחידה הסדירה בדומה ליחידות חיל האוויר ויחידות מיוחדות אחרות.
שירות המילואים ביחידה אינטנסיבי ביחס ליחידות זרוע היבשה ודורש שמירה מתמדת על כשירות מבצעית.
היחידה שאבה רבים ממאפייניה מחיל האוויר, שם מקור לוחמיה.
בית הספר לחמ"מ זוהי יחידה מסווגת תחת חטיבה 214, העוסקת בהכשרה ואימון של לוחמים, מפקדים, קצינים ומדריכות.
להכשרות בבית הספר לחמ"מ מגיעים חיילים שעברו מיון גיבוש ללוחם בתותחנים וכן חיילים שנשרו מקורס טיס וחובלים.
וכמו כן, מדריכות שעברו מיונים.
עוצבת שלהבת (או אגד ארטילרי 632, לשעבר אגד 449) היה אגד ארטילרי מילואים בצה"ל.
בינואר 1974 הוקם אגד ארטילרי "שלהבת 449" במסגרת אוגדה 880 (לימים עוצבת עידן 340) וזאת בעקבות יישום חילות השריון, התותחנים וצה"ל את לקחי מלחמת יום הכיפורים.
הוגבר השיתוף הבין זרועי, נמשך תהליך ההתעצמות האיכותית בו נקלטו תומ"תים מסוג
האגד החדש הוקם בהרכב הבא:
גדוד מכמ"ת (מרגמות כבדות מתנייעות) 316
מפקדה הראשון – אל"ם יעקב ארז הקים את האגד תוך התגברות על מכשולים רבים בעיקר של כוח אדם.