tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
הסרטון מכונה לעיתים קרובות "סרטון הגרפיטי של זאק קינג" באינטרנט על ידי מעריצים וגולשים ברשת.
קינג פתח את החשבון ה-vine שלו ב-9 בספטמבר 2013, כשראה שלרבים מחבריו יש חשבון באתר המדיה החברתית.
הוא יצר סרטונים בחשבון כל יום במשך שלושים הימים לאחר מכן.
בעקבות הצלחת המיזם המשיך לפרסם בחשבון זה.
קינג הוזמן להופיע ב"המופע של אלן דג'נרס" ב-29 בינואר 2014. מאז שנת 2014, קינג יצר סרטונים למחייתו.
בראיון אמר זאק כי "הפקת סרטון כזה לוקחת בדרך כלל למעלה מ-24 שעות, עם שלוש עד ארבע שעות של צילום".
קינג פרסם את סרטון הטיקטוק, (שבאותה עת הערוץ נקרא מוזיקלי.ly) ב-28 בפברואר 2016. בסרטון הוא מגלם את עצמו בורח מבית כלא – שמו של הסרטון: "צריך שחרור בערבות?
אה, רגע, לא משנה." הסרטון צבר 44.7 מיליון צפיות.
וקינג הפך לערוץ השלישי הכי נעקב בטיקטוק.
זאק קינג פרסם בטיקטוק ב-9 בדצמבר 2019 את הווידאו שלו רוכב על מטאטא, לדבריו מסוג "נימבוס 2000" (ובהמשך ניתן לראות כי עשה זאת לכאורה באמצעות מראה).
שמו של הסרטון: "הם דחו את הבקשה שלי להתקבל להוגוורטס אבל אני עדיין מצאתי את הדרך להיות קוסם", והוא צבר כ-2.1 מיליארד צפיות.
כשקינג היה בן שבע, משפחתו התנצרה, מהלך שלדבריו הוא אחד ה"דברים הגדולים" שקרו בחייו הוא מחשיב את עצמו כנוצרי אדוק, דבר שמתבטא בדברים שונים כמו לקרוא חלקים מהתנ"ך כשהוא מתעורר בכל בוקר.
הוא מרבה לדבר על אמונתו, ואפילו משלב את סגנון החיים שלו בסרטונים שלו.
קינג למד באוניברסיטת ביולה, אוניברסיטה נוצרית אוונגליסטית פרטית, לא-דתית, והוביל קבוצות נוער במחנות נוצריים שונים.
קינג הציע נישואין לחברתו, רייצ'ל הולם, תוך שהוא מעמיד פנים שהוא יוצר פרסומת וידאו עבור אחד המותגים שלה.
בשנת 2016, הם התחרו יחד בתוכנית "המרוץ למיליון 28" והגיעו למקום ה-6.
נכון לשנת 2017, הם גרו ברוסמור, קהילה לא מאוגדת במחוז אורנג', קליפורניה.
לקינג ולאשתו יש אחים מאומצים, דבר שייתן לרייצ'ל השראה בעתיד לעבוד כמנהלת תיקים לאימוץ ואומנה.
לקינג ולרעייתו ילד וילדה ביולוגיים, ובן נוסף מאומץ.
קינג זכה במספר סרטים בפסטיבלי ותחרויות הפקת סרטוני פרסום ויוטיוב בינלאומיות.
איזאק "זאק" סטבלטי-קוק הוא שחיין אוסטרלי, האלוף האולימפי (טוקיו 2020), אלוף העולם (בודפשט 2022) ושיאן העולם במשחה ל-200 מטר חזה.
במשחקי חבר העמים שנערכו בגולד קוסט, קווינסלנד, אוסטרליה באפריל 2018 סיים סטבלטי-קוק במקום עשירי במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:15.71 דקות.
באליפות הפאן פסיפיק בשחייה שנערכה בטוקיו, יפן באוגוסט אותה שנה הוא זכה במדליית כסף במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:07.89 דקות, אחרי איפיי ואטאנבה מיפן (2:07.75 דקות) ולפני בן ארצו מתיו וילסון (2:08.22 דקות).
באליפות העולם שנערכה בקוואנגג'ו, קוריאה הדרומית ביולי 2019 הוא סיים במקום רביעי במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:07.36 דקות.
במבחנים האוסטרלים לאולימפיאדת טוקיו (2020) שנערכו באדלייד, אוסטרליה הדרומית ביוני 2021 זכה סטבלטי-קוק בשתי מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 59.69 שניות ובמשחה ל-200 מטר חזה בשיא לאומי חדש של 2:06.28 דקות.
במשחקים עצמם הוא זכה במדליית זהב במשחה ל-200 מטר חזה בשיא אולימפי חדש של 2:06.38 דקות, לפני ארנו קמינחה מהולנד (2:07.01 דקות) ומטי מטסון מפינלנד (2:07.13 דקות).
בשלב המוקדמות הוא קבע תוצאה של 2:07.37 דקות ועלה ראשון לשלב חצי הגמר שבוא קבע תוצאה של 2:07.35 דקות ועלה ראשון למשחה הגמר.
במבחנים האוסטרלים לאליפות העולם שנערכו באדלייד, אוסטרליה ב-19 במאי 2022 קבע במשחה ל-200 מטר חזה שיא עולם חדש של 2:05.95 דקות, שיפור לשיאו בן 3 השנים של אנטון צ'ופקוב מרוסיה (2:06.12 דקות).
באליפות העולם עצמה שנערכה בבודפשט, הונגריה ב-23 ביוני הוא זכה במדליית זהב בתוצאה של 2:07.07 דקות, לפני יו האנאגורומה מיפן ואריק פרסון משוודיה שקבעו תוצאה זהה של 2:08.38 דקות.
נוסף לכך, הוא סיים במקום שביעי במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 59.65 שניות, בשלב חצי הגמר הוא קבע תוצאה של 59.51 שניות.
בשנים 2021 ו-2022 זכה סטבלטי-קוק בתואר שחיין השנה באזור האוקיינוס השקט.
זאק סימס הוא יזם אמריקאי שהקים את אתר האינטרנט Codecademy .
כיום הוא משמש כמנכ"ל החברה.
כשסימס היה בן 13, הוא החל לשלוח הודעות דואר אלקטרוני ליצרנים עם הרעיון לבנות מגן עמיד במים לאייפוד.
סימס התקבל מאוחר יותר לאוניברסיטת קולומביה והחל את לימודיו בשנת 2008, עם תואר במדעי המדינה.
במהלך השנה השלישית באוניברסיטה שלו הבין שלרוב הסטודנטים אין את הכישורים הרלוונטיים לחיפוש עבודה.
הוא עבד ב-GroupMe , שהוקמה על ידי חברו לספסל הלימודים, ג'ארד הכט, לאחר שראה אותו מציג גרסת דמה של האפליקציה ב-TechCrunch בשנת 2010. עם זאת, הוא היה מתוסכל מהיעדר קורסי תכנות אפקטיביים.
כתוצאה מכך, הוא החליט ללמד את עצמו תכנות בעזרת חברו ריאן בובינסקי, אותו פגש בעת שעבד בעיתון הסטודנטים של האוניברסיטה.
השניים בנו את הגרסה הראשונה של Codeacademy כדי ללמד את סימס כיצד לתכנת.
בשנת 2011 התקבלו סימס ובובינסקי לתוכנית הקיץ של Y Combinator.
באותו קיץ, סימס השיק את Codecademy עם בובינסקי ופרש מלימודיו, שנה לפני סיום הלימודים.
בשנת 2011, הישומון הגיע למקום השני בפרסי האפליקציות של TechCrunch, והפסידה לפינטרסט.
במהלך סוף השבוע הראשון של ההשקה, האפליקציה משכה יותר מ-200,000 משתמשים והיו לה מיליון משתמשים עד סוף שנת 2011. נכון לשנת 2021, ל-Codecademy יש מעל ל-45 מיליון משתמשים.
בשנת 2013, סימס נבחר לאחד האנשים שהופיעו ברשימת טיים 100. בשנת 2015 הוזמן סימס להשתתף בפורום הכלכלי העולמי והוצג כ"איש עם 26 מיליון תלמידים".
זאק הנקינס הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדות הסנטר והפאוור פורוורד במכבי תל אביב.
הנקינס החל לשחק כדורסל עבור אוניברסיטת פריס סטייט, האוניברסיטה היחידה שהציעה לו מלגה.
בעונתו השנייה העמיד ממוצעים של 14.6 נקודות ו-10.5 ריבאונדים למשחק, כשבמהלך העונה הוא צבר גם 130 חסימות, מקום ראשון בליגה ושיא האוניברסיטה לעונה אחת.
בעונתו השלישית העמיד ממוצעים של 15.1 נקודות, 9.7 ריבאונדים ו-3.3 חסימות למשחק, עם 128 חסימות לאורך העונה.
לקראת עונתו האחרונה בליגת המכללות עבר לאוניברסיטת זייבייר ונרשם לדראפט 2019 ב-NBA, אך לא נבחר.
בקיץ 2019 הצטרף לסגל ליגת הקיץ של ה-NBA של פילדלפיה 76', ובהמשך הקיץ חתם בנימבורק הצ'כית, והעמיד ממוצעים של 12.8 נקודות, 6.4 ריבאונדים ו-1.6 חסימות למשחק.
ב-19 במאי 2020 חתם במכבי ראשון לציון, שסיימה את העונה איתו כסגנית האלופה.
ב-1 באוגוסט 2020 חתם בגלאטסראיי (כדורסל) הטורקית, אך ויתר על חוזהו לאחר עשרים ימים.
ב-27 ביולי 2021 חתם בסאות' איסט מלבורן פיניקס, אך נפצע וחוזהו בוטל.
ב-15 בנובמבר 2021 חתם בברמינגהאם סקוואדרון מליגת הפיתוח של ה-NBA.
ב-10 באפריל 2022 חתם במטס דה גואינבו מליגת העל הפוארטו ריקנית.
ב-28 ביולי 2022 חתם בהפועל ירושלים.
הנקינס זכה עם הקבוצה בגביע המדינה לעונת 2022/23. הוא נבחר בעונה זו הן לחמישיית העונה בליגת העל והן לחמישיית העונה בליגת האלופות של פיב"א, בה העפילה ירושלים עד לשלב הגמר ובו הפסידה לטלקום בון הגרמנית.
בתום העונה הסדירה, נבחר הנקינס לשחקן המצטיין של העונה בליגה לעונת 2022/23. לאחר המתקפה האיראנית על ישראל באפריל 2024, עזב הנקינס את הארץ, ועל אף שרשמית נשאר בקבוצה, בפועל הוא עזב אותה.
ב-8 ביולי 2024 עזב רשמית את הפועל ירושלים וחתם בקלוז'-נאפוקה.
ב-10 בדצמבר של אותה שנה חתם במכבי תל אביב.
זאק גרנייה הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי.
הוא ידוע בעיקר בזכות תפקידיו בסרטים מועדון קרב, וטוויסטר, ותפקידיו בסדרות הטלוויזיה "האישה הטובה" ודדווד.
גרנייה נולד בשנת 1954 באנגלווד, ניו ג'רזי.
אמו של גרנייה, שהייתה קריינית רדיו פולניה, הכירה את אביו כשעבד כמהנדס סאונד בתחנת הרדיו WBNX בברונקס בסוף שנות ה-30.
תפקידו הראשון בקולנוע היה אחד מקהל בתוכנית רדיו בסרטו של וודי אלן עליו לא קיבל קרדיט ברשימת הקרדיטים בסוף הסרט.
באותה שלנ שיחק בסרט הקולנוע "קני".
שנה לאחר מכן שיחק בסרט הקולנוע נערה עובדת.
בשנת 1997 החל לשחק התפקיד ראשי בסדרת הטלוויזיה קצרת הימים, "C-16" .
הוא הופיע בעונה הראשונה של סדרת הטלוויזיה 24. הוא גילם את אנדי קראמד, המהמר שהביא את המגפה לעיר, בסדרת הטלוויזיה דדווד, והופיע בכמה פרקים של סדרת הטלוויזיה חוק וסדר.
גרנייה גילם את הבוס של אדוארד נורטון בסרט הקולנוע במועדון הקרב ואת מל ניקולאי בסרט זודיאק, שניהם סרטיו של הבמאי דייוויד פינצ'ר.
הוא הופיע בסרט "Talk Radio" משנת 1988 בתור גורו הפיננסים סיד גרינברג, תפקיד שגילם בגרסה הבימתית.
בשנת 1991 החל לשחק בתפקיד חוזר בסדרת הטלוויזיה חוק וסדר.
הוא שיחק בשבעה פרקים לאורך השנים.
בסרט טוויסטר משנת 1996, הוא גילם את אדי, עוזרו של ד"ר ג'ונאס מילר.
בשנת 1997 הוא שיחק בסרט הקולנוע דוני בראסקו כמטפל זוגי.
הוא שיחק בתפקיד של פרופסור קרדיף בסרט האימה "Pulse" משנת 2006.
ב-2002 הופיע בסדרה 'תרגיע' (פרק 7 בעונה 2) בתפקיד מנהל בכיר ברשת NBC, לה מציע לארי דייוויד את הסדרה המדומיינת על איליין מסיינפלד.
בשנת 2009, הוא הופיע בברודוויי לצד ג'יין פונדה במחזה 33 וריאציות מאת המחזאי מויזס קאופמן, והעניק לו מועמדות לפרס טוני .
בשנת 2010 לוהק לסדרת הטלוויזיה האישה הטובה בתור דייוויד לי, עורך דין בכיר בחברה.
בתחילת העונה החמישית בספטמבר 2013 הוא החל לשחק בתפקיד חוזר בסדרה.
הוא שב לגלם את דייוויד לי בסדרת הספין אוף הטובות לקרב בשנת 2017.2 ב-2022 שיחק בסרט "מילה שלה".
זאק וייה הוא שחקן, זמר, פזמונאי, רקדן ומוזיקאי אמריקאי.
הוא ידוע בעיקר בזכות תפקידו כרוצח הסדרתי, ריצ'רד רמירז בעונה התשיעית של סדרת האימה האנתולוגית אימה אמריקאית: 1984.
וייה נולד להורים מקסיקנים בקלינטון, איווה.
בינואר 2015, וייה וחברתו ללהקת "Rebel and a Basketcase אוון רייצ'ל ווד הודיעו שהם מאורסים.
בני הזוג סיימו את אירוסיהם בספטמבר 2017.
בשנת 2019 החל לשחק בסדרה אימה אמריקאית: 1984. בסדרה הוא גילם את ריצ'רד רמירז, רוצח סדרתי.
בשנת 2022 שיחק בסרט הקולנוע "היפוכונדר".
באותה שנה שיחק בפרק בסדרת הטלוויזיה, ארכיון 81.
שנה סרטתפקיד הערות 2015Honeyglue ג'ורדן 2016Cardboard Boxer טיילר 2018הרסנית ארתורו גררו 2019As You Like It אורלנדו 2022 היפוכונדרויל Good Mourningאנחלתוכנית נקמה (אנ')סנצ'ולו2023All Soulsהרננדז2024Guns & Mosesהבלש נסטור
שנה שם המשחק תפקיד קולי 2016 Batman: The Telltale Series שוטר / סוחר סמים / כתב / בריון / בוס בריון / מנהל בר 2019Final Fantasy XV: Episode Ardynסומנוס
זאכרי מרטין נוּן הוא פוליטיקאי אמריקאי, המכהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס השלישי של מדינת איווה.
בשנים 2019–2023 שירת כחבר הסנאט של איווה, וקודם לכן כחבר בית הנבחרים המדינתי של איווה בשנים 2015–2019.
נון נולד ב-4 במאי 1979 בסטורי סיטי שבאיווה, וגדלה באלטוּנה.
בשנת 1998 השלים את לימודיו התיכוניים בתיכון סאות'איסט פולק, ובשנת 2002 קיבל תואר ראשון במדע המדינה וביחסים בין-לאומיים מאוניברסיטת דרייק.
בהמשך השלים ב-2004 לימודי תואר שני (MMAS) מהמכללה לפיקוד ומטה האוויריים באוניברסיטת אייר, ותואר שני נוסף ביחסים בין-לאומיים וביטחון לאומי מאוניברסיטת קיימברידג' בשנת 2007. נון שירת בחיל האוויר של ארצות הברית ולאחר מכן במשמר הלאומי של מדינת איווה.
ב-2021 עוד שירת בדרגת לוטננט קולונל ופיקד על טייסת המודיעין 233 בכנף 132.
טרם כניסתו לפוליטיקה של ארצות הברית היה נון חבר בצוות המחקר של סר פיטר בוטומלי , חבר בית הנבחרים הבריטי.
לאחר מכן הצטרף ללשכתו של חבר הסנאט של ארצות הברית צ'אק גראסלי בשנת 2004. אחר כך היה מנהל מדיניות אבטחת מחשב אישי במועצה לביטחון לאומי של ארצות הברית.
בבחירות 2014 התמודד נון לבית הנבחרים של איווה מטעם מחוז הבחירה ה-30, החולש על מזרח מחוז פולק.
הוא נבחר בבחירות אלה והחל את כהונתו ב-12 בינואר 2015. בבחירות 2018 נבחר לסנאט המדינתי של איווה כנציג מחוז הבחירה ה-15, שם כיהן בשנים 2019–2023.
בשנת 2021 הכריז נון על מועמדותו לבית הנבחרים של ארצות הברית במחוז הקונגרס השלישי של איווה.
הוא קרא תיגר בבחירות 2022 על נציגת המחוז המכהנת מטעם המפלגה הדמוקרטית, סינדי אקסני.
מחוז הקונגרס השלישי, החולש על מרכז איווה, הפך מבחינה דמוגרפית ליותר כפרי ורפובליקני לאחר מפקד האוכלוסין של ארצות הברית ב-2020, ולשטחיו סופחו תשעה ממחוזות איווה.
המרוץ בין השניים נחשב לאחד התחרותיים ביותר בארצות הברית.
נון זכה לתמיכתו של נשיא ארצות הברית לשעבר דונלד טראמפ, ובבחירות הכלליות של המפלגה הרפובליקנית נבחר בקלות למועמד המפלגה.
במהלך עימות בחירות ראשוני בפריימריז הרפובליקנים במאי 2022, הרים נון את ידו כשנשאל אם הוא מאמין שיש לאסור הפלה ללא יוצא מן הכלל.
באוגוסט שלאחר מכן אמר כי לדידו אכן יש להתיר הפלה במקרים חריגים כגון גילוי עריות או אונס.
בבחירות הכלליות הייתה התחרות בין אקסני לנון צמודה במיוחד, ונון ניצח בפער של 0.7%, שהם 2,153 קולות.
הוא הושבע לתפקידו בראשית ינואר 2023.
הכפר זאקאן (בהונגרית: Zákány) נמצא במחוז שומוג', נפת צ'ורגו.
היישוב זאקאן קיבל כנראה את שמו מהמים הרירניים בסביבה (משורש ריר, בהונגרית: zákányos).
היישוב ממוקם מערבית לצ'ורגו, ממש על הגבול עם קרואטיה.
הכפר יושב בצד הדרומי של גבעות Zákányi-őrtilosi.
הערים הקרובות ביותר הן צ'ורגו, 20 ק"מ משם, נג'קניז'ה, 25 ק"מ משם, וקופריבניצה, בצד הקרואטי.
מנקודת מבט תחבורתית, זאקאן הוא אחד מצמתי הרכבת החשובים של דרום טרנסדנוביה, מכיוון שכאן נמצאת תחנת הרכבת ג'קנש הנושאת אמנם את שם היישוב השכן, אבל נמצאת בכפר זאקאן ומחוברת לשלושה קווי רכבת ארציים חשובים ביותר.
זוהי נקודת המפגש שלהם וגם תחנת הגבול לכיוון קרואטיה, בקו בודפשט – זאגרב – פרייקה.
(בישוב יש גם תחנת רכבת מקומית, תחנת זאקאן, אך היא מטפלת רק בתנועה מקומית).
הדרך הקלה ביותר להגיע מהכפר לערים נג'קניז'ה וצ'ורגו היא באמצעות רכבת.
ליישוב ניתן להגיע גם ברכב מנג'קניז'ה על כביש 6804.
שם היישוב מתקופת ארפאד (ממלכת הונגריה (1000–1301)), וכבר מוזכר במסמכים בשנת 1227 כזאקון לפני הפלישה המונגולית לאירופה, ולאחר מכן בשנת 1309 כזקאן.
הטירה הוזכרה לראשונה בשנת 1325, ושמה הוזכר גם ברשימת המעשרות האפיפיורית של 1332 – 1337, כך שכבר הייתה לה כנסייה באותה תקופה.
בשנת 1342, היא כבר נהנתה מהרשאות עיר ובמקביל הוזכרה גם הכנסייה שלה המוקדשת למרטין מטור.
בשנת 1379, לאיוש הראשון, מלך הונגריה נתן אותו למיקלוש, בנו של בודיסלו זאקאני כמענק.
בפנקס מס הראשי של אוצר האימפריה העות'מאנית בשנים 1565 – 1566, זאקאן נרשם ככפר שכלל 10 בתים בלבד.
במהלך הכיבוש הטורקי, זאקאן החלה להתפתח משמעותית שוב ובשנת 1571 היא כבר הייתה מורכבת מ-77 בתים, וזמן קצר לאחר מכן נהרסה מסיבה כלשהי, כך שב-1580 מצאו כאן גובי המיסים הטורקים רק בית אחד.
בתחילת שנות העשור הראשון של המאה ה-20 הכפר היה שייך למשפחת זיצ'י; הרוזן אדן זיצ'י היה בעל האדמות הגדול במקום, שהייתה לו שם גם טירה יפה, שבנה ב-1911.
מתוכם, 1,558 רומים-קתולים, 51 לותרנים ו-45 יהודים.
רוז'י ונטיאנר (1909 – 1975) הייתה פסנתרנית, מורה לפסנתר יהודייה-הונגרייה, דודתו של הביולוג פאל ונטיאנר.
זכריה 'זאק' גרטלר (נולד בפרנקפורט באפריל 1956) הוא איש עסקים בריטי-גרמני, שעיקר הונו הוא מהשקעות בנדל"ן בגרמניה וב.
זכריה גרטלר הוא בנם של מוריץ גרטלר, איל נדל"ן גרמני ומרים גרטלר (לבית גולדברג).
יש לו אחות אידסה טרינק, הנשואה לעמנואל טרינק.
מוריץ גרטלר היה חלק מקבוצה של יהודים שאחרי השואה שהו במחנות עוקרים בגרמניה ובחרו להשאיר בה ולהשתקע בעיר פרנקפורט.
בשנות ה-50 הקים מספר מועדוני לילה וברים ועם הכסף שהרוויח נכנס לעסקי הנדל"ן.
הקבוצה עשתה חיל לאחר שרכשה קרקעות ברובע ווסט אנד במרכז פרנקפורט, שכחלק ממאמצי השיקום של העיר הפך לרובע העסקים של העיר ובמהלך שנות ה-70 למרכז הפיננסי של אירופה.
מוריץ גרטלר הקים בתקופה זו מספר בנייני משרדים שאותם השכיר למוסדות פיננסים.
החברה שהקים (Gertler Estates) ממשיכה להחזיק בנכסי נדל"ן בעיר.
הוא גם נכנס להשקעות בישראל, בין השאר היה שותף להקמת מלון קרלטון בתל אביב, והקים מבני מגורים בהרצליה ורכש קרקעות בגוש הגדול בתל אביב.
זאק גרטלר הצטרף לעסקי אביו בסוף שנות ה-70 ובתחילת שנות ה-90 החל לפעול ולהשקיע בנכסי נדל"ן בלונדון ועבר לגור בעיר.
הוא כונה בעיתונות הבריטית "אחד ממפתחי הנכסים המובילים בלונדון", ו"אחד מבעלי הנכסים העשירים בגרמניה".
ב-2009, בדירוג עשירי בריטניה של עיתון "הטיימס", העורך השווי הנקי של נכסיו של גרטלר בכ-150 מיליון ליש"ט, ירידה מ-250 מיליון ליש"ט ב-2008.
מאז תחילת העשור הראשון של המאה ה-21 גרטלר הוא חבר קרוב של ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו, כחלק מחבורת התורמים שלו.
הוא אירח את בני הזוג נתניהו כמה פעמים בביתו בלונדון.
ואירח את יום הולדתו ה-70 של נתניהו בביתו בתל אביב.
בבריטניה גרטלר הוא תומך של המפלגה השמרנית, לקראת בחירות 2019 תרם מאה אלף ליש"ט לשר מייקל גוב.
הוא נשוי לקנדידה גרטלר, אספנית אמנות ומייסדת שותפה של Outset Contemporary Art Fund.
גרטלר מתגורר בלונדון בשכונת סנט ג'ון ווד היוקרתית, ובתל אביב רכש ב-2007 מבנה היסטורי ברחוב ביאליק 9, בית שהוקם בשנת 1929 על ידי משפחת גרוס ותוכנן על ידי האדריכל פנחס (פיליפ) היט בסגנון האדריכלות האקלקטי אותו שיפץ והרחיב.
זאק זיימק הוא אתלט אמריקאי, זוכה מדליית ארד באליפות עולם (יוג'ין 2022) בקרב עשר.
באליפות העולם שנערכה באוגוסט בבייג'ינג שברפובליקה העממית של סין סיים במקום 15 בקרב עשר בתוצאה של 8,006 נקודות.
באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו שנערכה באוגוסט סיים במקום שביעי בקרב עשר בתוצאה של 8,392 נקודות.
באליפות העולם שנערכה באוגוסט בלונדון שבממלכה המאוחדת פרש מקרב עשר לאחר שלא השתתף בריצת 1500 מטר.
באליפות העולם באולם שנערכה במרץ בברמינגהאם שבממלכה המאוחדת סיים במקום שישי בקרב שבע בתוצאה של 5,941 נקודות.
באולימפיאדת טוקיו שנערכה באוגוסט סיים במקום שישי בקרב עשר בתוצאה של 8,435 נקודות.
באליפות העולם שנערכה ביולי ביוג'ין שבאורגון, ארצות הברית, זכה במדליית ארד בקרב עשר בשיא אישי חדש של 8,676 נקודות, אחרי קווין מאייר מצרפת (8,816 נקודות) ופירס לפייג' מקנדה (8,701 נקודות).
באליפות העולם שנערכה באוגוסט בבודפשט שבהונגריה פרש מקרב עשר לאחר שלא השתתף בריצת 400 מטר.
זאקרי ריזאשה הוא כדורסלן צרפתי המשחק בעמדת הסמול פורוורד באטלנטה הוקס מליגת ה-NBA.
ריזאשה נולד במאלגה, ספרד, כשאביו סטפן שיחק כדורסל בקבוצה המקומית אוניקאחה מאלגה.
ב-2020 הוא חתם באסוול ליון-וילרבאן ושיחק בקבוצת הנוער שלה.
ריזאשה ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת ב-2021 מול פריז-לבלואה.
ב-18 בינואר 2022 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו ביורוליג בהפסד 75–100 למונקו.
ב-16 ביוני 2023 חתם ריזאשה על החוזה המקצועי הראשון שלו באסוול והושאל ל-JL בורק מהיורוקאפ לעונת .
הוא הוביל את בורק לגמר התחרות (בו הפסידה 0–2 לפריז בסקטבול) ונבחר לכוכב העולה של היורוקאפ.
ב-26 ביוני 2024 נבחר ריזאשה במקום הראשון בדראפט ה-NBA 2024 על ידי אטלנטה הוקס, והפך לצרפתי השני ברציפות (אחרי ויקטור ומבניאמה) והזר החמישי (אחרי אנדרו בוגוט, אנדראה ברניאני ויאו מינג) שנבחר ראשון בדראפט ה-NBA.
ריזאשה ייצג את נבחרת הקדטים של צרפת בצ'לנג'רים האירופיים שנערכו בעקבות מגפת הקורונה באירופה, וזכה במדליית ארד עם נבחרת בגביע העולם בכדורסל עד גיל 17 2022 כשהעמיד ממוצעים של 10.4 נקודות ו-4.4 ריבאונדים למשחק.
שנה לאחר מכן זכה במדי צרפת במדליית כסף בגביע העולם בכדורסל עד גיל 19, כשרשם 7.4 נקודות ו-2.9 ריבאונדים למשחק.
בפברואר 2024 זומן לנבחרת צרפת בכדורסל למשחקי מוקדמות יורובאסקט 2025 וב-23 בפברואר ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת בניצחון 73–61 על .
אביו של ריזאשה, סטפן ריזאשה, היה גם הוא כדורסלן מקצועי ואף זכה עם נבחרת צרפת בכדורסל במדליית כסף בטורניר הכדורסל באולימפיאדת סידני (2000).
זאק צ'רי הוא שחקן, קומיקאי ומדבב אמריקאי.
הוא מוכר בין היתר בתור דילן ג'ורג' בסדרת המדע בדיוני והמסתורין "ניתוק" (2022–הווה) ובתור וודי תומאס בסדרת המדע בדיוני הפוסט-אפוקליפטית "פולאאוט" (2024–הווה).
צ'רי נולד בטרנטון, ניו ג'רזי.
למד בבית ספר פרינסטון ובמכללה אמהרסט .
נשוי לאנאבלה צ'רי, מורה לאנגלית במכללה.
נוהג להופיע בתיאטרון אלתורים בניו יורק כחלק מקבוצה "חטיבת האזרחים הזקופים" ; לתחום האלתורים נחשף בצעירותו דרך מחנה קיץ של אמנות ההופעה, שיעורי אלתור במסגרת תוכנית אמנות בתיכון וקבוצת אלתורים במכללה, שאת ההצטרפות אליה הגדיר כחלק הכי חשוב בחוויית המכללה שלו.
חולי אהבה (2017) – בתפקיד: אחד המשתתפים במסיבה.
ספיידרמן: השיבה הביתה (2017) – בתפקיד: קלב.
כמה רומנטי (2019) – בתפקיד: עמית בעבודה.
שאנג-צ'י ואגדת עשר הטבעות (2021) – בתפקיד: קלב.
ספיידרמן: אין דרך הביתה (2021) – בתפקיד: קלב.
High Maintenance (2015) – בתפקיד: אדם שחולה בסוכרת.
ברוד סיטי (2015) – בתפקיד: אדם שמתבונן מהצד.
Horace and Pete (2016) – בתפקיד: היפסטר צעיר.
Search Party (2016) – בתפקיד: דאנקן.
The Chris Gethard Show (2018) – בתפקיד: רוג'ר, מנהיג מטורפי המערות.
The Magicians (2019) – בתפקיד: פרנקי גאלו.
המתמחה (2019) – בתפקיד: מרקוס ברום.
Helpsters (2021) – בתפקיד: טרופי טוד.
מסע בין כוכבים: סיפונים תחתונים (2023) – בתפקיד: אמאדו.
פולאאוט (2024) – בתפקיד: וודי תומאס.
זאקרי מייקל קרגר הוא קומיקאי, שחקן ובמאי אמריקאי.
קרגר נולד במחוז ארלינגטון, שבמדינת וירג'יניה שבארצות הברית.
הוא הופיע במגוון להקות קומדיה ומוזיקה מקומיות לפני שעבר לברוקלין, ניו יורק, כדי ללמוד בבית הספר לאמנויות חזותיות .
קרגר הוא חבר מייסד בלהקת הקומדיה "Whitest Kids U' Know", שהוקמה לצד טרבור מור וסם בראון בשנת 2000. בזמן צילומי סרט עצמאי, הוא פגש את דארן טרומר, שהצטרף לאחר מכן ללהקה.
הלהקה זכתה להצלחה מקומית ומקוונת, מה שהוביל להזמנה לפסטיבל האמנויות הקומיות של HBO בארצות הברית בשנת 2006. הלהקה זכתה בפרס קבוצת המערכונים הטובה ביותר ומשכה את תשומת ליבן של מספר רשתות.
בעקבות הצלחתם, ערוץ הטלוויזיה האמריקאי פיוז הזמין סדרת מערכונים מהלהקה.
התכנית "The Whitest Kids U' Know" שידרה את עונתה הראשונה ברשת בשנת 2007 לפני שעברה לרשת האחות IFC.
הסדרה רצה במשך חמש עונות לפני שהסתיימה בשנת 2011.
לצד מור, הוא כיכב וביים יחד את הסרטים "Miss March" ו-,The Civil War on Drugs".
האחרון זכה להקרנה קולנועית מוגבלת ושודר כסדרה חוזרת במהלך העונה האחרונה של התכנית.
סרטה העלילתי השני של הלהקה, "Mars", הוקרן בבכורה בפסטיבל טרייבקה ב-6 ביוני 2024.
בשנת 2008, קרגר הופיע לראשונה בסרט הביכורים של דב הייגן, "אמריקן קולג'".
בשנת 2011, הוא הצטרף לצוות השחקנים של הסיטקום "Friends with Benefits" של רשת NBC.
לאחר מכן, הוא כיכב בסיטקום "Guys with Kids" של רשת NBC בין השנים 2012 ל-2013. בין השנים 2016 ל-2018, הוא כיכב בתור אוון או'קונור בסיטקום "Wrecked" של רשת TBS.
קרגר כתב וביים את סרט האימה "ברברי" משנת 2022, בכיכובם של ג'ורג'ינה קמפבל, ביל סקושגורד וג'סטין לונג.
הוא כתב וביים את סרט האימה "שעת הנעלמים" משנת 2025.
בינואר 2025 הוכרז כי קרגר יכתוב ויביים סרט המבוסס על סדרת הסרטים "האויב שבפנים".
בשנת 2013, פגש קרגר את שרה פקסטון באוסטין, טקסס, על הסט של "Love & Air Sex", בזמן שגילמו זוג על המסך.
הזוג התארס בשנת 2018 ונישא בשנה שלאחר מכן, באוקטובר 2019.
פרסשנהקטגוריהעבורתוצאהמקורפרס איגוד מבקרי הקולנוע האמריקאי2026התסריט המקורי הטוב ביותרשעת הנעלמים
זאק פולנסקי (נולד כדייוויד פולדן; 2 בנובמבר 1982) הוא פוליטיקאי בריטי יהודי, העומד בראש מפלגת הירוקים של אנגליה וויילס מאז ספטמבר 2025, וחבר מועצת אספת לונדון מאז מאי 2021.
פולנסקי נולד בשם דייוויד פולדן ב-1982 בעיר סאלפורד, מנצ'סטר רבתי.
משפחתו היהודית אימצה את שם המשפחה פולדן במקום פולנסקי, כשעברה לבריטניה ממזרח אירופה בתחילת המאה ה-20, כדי להימענ מגילויי אנטישמיות.
חגיגת בר המצוה שלו נערכה בבית כנסת אורתודוקסי מודרני של הקהילה היהודית בצפון מנצ'סטר.
בגיל 18 שינה את שם משפחתו בחזרה לפולנסקי, ואת שמו הפרטי לזאק, כשמה של דמות יהודייה ברומן "לילה טוב מר טום", ובשל העובדה שגם שמו של אביו החורג הוא דייוויד.
פולנסקי גדל בסאלפורד וקיבל מלגת לימודים לבבית הספר התיכון הפרטי סטוקפורט גראונדר.
בהמשך למד במכללת צ'ידל ומרפל (שאז נקראה מכללת רידג' דניירס), באוניברסיטת אברסטווית' בויילס ובבית ספר לדרמה בג'ורג'יה שבארצות הברית.
באמצע העשור הראשון של המאה ה-21, ולאחר סיום לימודיו, עבר ללונדון.
טרם כניסתו לפוליטיקה השתתף פולנסקי בהפקות תיאטרון של קבוצת DifferenceENGINE ושיחק במחזות "מלון הולו", "מרד העם" (במצודת לונדון) ו"פיקי בליינדרז".
כמו כן לימד באקדמיה לאמנויות הבמה, ובמרכז הלאומי לאמנויות הקרקס, שר במקהלת הגוספל הבינלאומית של לונדון, והיה מטפל בהיפנותרפיה.
ב-2015 התמודד פולנסקי למועצת רובע קמדן מטעם המפלגה הליברל-דמוקרטית.
ב-2016 התמודד מטעם המפלגה בבחירות המקומיות למועצת אספת לונדון, והוצב במקום החמישי ברשימה.
ב-2017 עזב את הליברל-דמוקרטים, הצטרף למפלגת הירוקים, והתמודד מטעמה במחוז הבחירה של הסיטי ווסטמינסטר בבחירות הכלליות של 2019. הוא זכה רק ב-1.7% מהקולות וסיים במקום הרביעי מתוך שישה מועמדים.
לקראת הבחירות המקומיות ב-2021, ולאחר שמונה לגזבר Jewish Greens, הארגון היהודי בתוך מפלגת הירוקים, הוא הוצב במקום השלישי ברשימת המפלגה למועצת לונדון, ונבחר לכהן כחבר מועצה.
במהלך כהונתו שימש יו"ר הוועדה להגנת הסביבה, וכן היה חבר בוועדת משנה לנושאי חירום בוועדת הכלכלה.
בדצמבר 2021 התקבלה הצעתו במועצה לתמיכה בחוק החירום האקלימי והאקולוגי, לאחר שזכתה לתמיכת הלייבור והליברל-דמוקרטים.
ב-6 ביוני 2022 הודיע פולנסקי על מועמדותו לתפקיד סגן ראש מפלגת הירוקים באנגליה ובוויילס, ולאחר שנבחר בספטמבר אותה שנה החליף בתפקיד את אמליה וומאק.
במאי 2024 נבחר פולנסקי מחדש לאספת לונדון, ולכהונה נוספת כיו"ר ועדת הסביבה של האספה.
שנה לאחר מכן, במאי 2025, הודיע על מועמדותו לראשות מפלגת הירוקים.
בהודעתו אמר כי הירוקים צריכים לאתגר את הנרטיב הפוליטי של מפלגת Reform UK, ולנצל לטובתם את האכזבה הפוליטית ממפלגת הלייבור.
הוא זכה לתמיכתו של אוון ג'ונס, במאמר שפרסם ב"גרדיאן", אך מנגד קרוליין לוקאס ובכירים אחרים במפלגה, תמכו במתנגדיו של פולנסקי.
פולנסקי הבטיח כי המפלגה בהנהגתו תתמקד ב"חלוקה מחדש של עושר, מימון שירותים ציבוריים ונגד רצח העם בעזה".
במהלך החודשיים שאחרי הכרזתו עלה מספר המתפקדים למפלגה ב-8%.
ב-2 בספטמבר 2025 נבחר פולנסקי לראשות המפלגה ברוב מוחץ של 85%, והחליף את קרלה דנייר ואדריאן רמזי שעמדו בראש המפלגה כיושבי ראש משותפים.
הוא גבר בהתמודדות על רמזי ועל חברת הפרלמנט אלי צ'אונס.
בנאומו הראשון לאחר הבחירה אמר פולנסקי כי מפלגת הירוקים שואפת להחליף את מפלגת הלייבור, ולשתף פעולה עם כוחות אחרים שמבקרים הן את מפלגת הלייבור והן את הפשיזם.
הוא הוסיף כי אינו יכול לדמיין הצטרפות לקואליציה בראשות קיר סטארמר, במקרה בו הלייבור תרכיב את הממשלה אך לא תזכה ברוב מוחלט בפרלמנט.
בחירתו הביאה לגל מתפקדים חדש נוסף למפלגה, מ-68,500 חברים עם פרסום הבחירות ליותר מ-75,000 בתוך שבועיים, ול-100,000 בתוך חודש, למעלה ממספר החברים של המפלגה הליברל-דמוקרטית.
עם כניסתו לתפקיד השיק פודקאסט שבועי בשם Bold Politics with Zack Polanski, וכן ביקר במחוז הבחירה של נייג'ל פרג' בקלקטון כדי לשוחח עם הבוחרים שהצביעו עבור Reform UK.
בסוף אותו חודש נבחר פולנסקי לרשימת 100 Next לשנת 2025 של מגזין טיים.
ב-3 באוקטובר, הוא נאם לראשונה כיו"ר המפלגה בוועידת המפלגה השנתית בבורנמות', וקרא להטלת מס עושר, להפסקת מכירת נשק לישראל, ומתח ביקורת על מפלגות אחרות על תקיפת זכויות אזרח ומהגרים.
פוליטיקו והניו סטייטסמן תיארו את גישתו של פולנסקי להנהגת המפלגה כשמאלנית פופוליסטית.
הוא עצמו תיאר את דעותיו הפוליטיות כאקו-פופוליסטיות וסוציאליסטיות, המשלבות פוליטיקה סביבתית, סוציאליסטית ופופוליזם.
הוא רואה קשר הדוק בין משבר יוקר המחיה למשבר האקלים, בטענה כי בוחרים אינם יכולים להקדיש תשומת לב למשבר האקלים כשהם מתמודדים עם דאגות חומריות יומיומיות כמו שכר דירה גבוה ועלויות גבוהות של מזון או חימום.
הוא הציב את זכויות העובדים בלב מצע הבחירות שלו, וכן דוגל בהלאמת חברות מים שהופרטו באנגליה, פיקוח רב יותר על תאגידים פרטיים, והטלת מס עושר, שבעיניו הוגן יותר ממס על הכנסה מבוססת עבודה.
ביוני 2016, הוא לעג לג'רמי קורבין על עמדתו השלילית כלפי האיחוד האירופי, ומנגד ב-2018 יצא כנגד שרת האוצר מטעם המפלגה השמרנית דאז, ליז טראס, על כך שהביעה בפורום פרטי ביקורת על עמיתיה, שאותה לא העזה להביע בפומבי.
באפריל 2019 נעצר כשהשתתף במחאות המרד בהכחדה.
בינואר 2025 סירב פולנסקי לכלול פאנל גברי בלבד בוועדת הסביבה של לונדון, והתעקש על גיוון של דוברים.
חברי האספה מטעם המפלגה השמרנית עזבו את הישיבה בטענה שמדוברת ב"פוליטיקת זהות שמאלנית".
ביוני 2025 הצהיר פולנסקי כי מלחמת חרבות ברזל היא רצח עם, וכי על ממשלת בריטניה להתייחס אליה ככזו.
פולנסקי מתגורר ברובע האקני בלונדון עם בן זוגו מאז 2019, ריצ'י בריאן, שעובד כאח טיפול פליאטיבי.
בראיון ב-2022 אמר פולנסקי כי אחת הסיבות לכך ששינה את שם משפחתו הייתה מכיוון שרצה למצוא גאווה ולא בושה בזהותו היהודית.
בראיון אחר משנת 2025 סיפר כי לאחר בר המצווה שלו לא ביקר בבית כנסת במשך שנים ארוכות, ואימץ מחדש את הזהות היהודית שלו כשנתקל במושג תיקון עולם, וראה בו חיבור לאורח החיים הטבעוני שלו, ולתמיכה שלו בהגנת הסביבה ובזכויות בעלי חיים.
ב-2 באוקטובר 2025, בעקבות הפיגוע בבית הכנסת במנצ'סטר, אמר כי ההתקפה זיעזעה אותו אישית, כמי שגדל בקהילה היהודית במנצ'סטר, וכי היא מדגישה את הצורך בדיאלוג בין-דתי.
זַארבְּרִיקֵן () היא עיר בגרמניה, בירת המדינה הפדרלית חבל הסאר.
אוכלוסיית העיר מונה 180,515 איש, ובאזור העירוני המקיף אותה יש 1.1 מיליון תושבים.
זארבריקן הייתה בעבר המרכז התעשייתי והתחבורתי של ייצור הפחם בחבל הסאר; במפעליה ייצרו גם ברזל, פלדה, סוכר, בירה, מוצרי קרמיקה, ציוד אופטי, מכונות וחומרי בניין.
אך בעשורים האחרונים פחתה חשיבות האזור כמרכז תעשייה מפני שחברות אירופיות מעדיפות לייבא פחם ממדינות שבהן עלות העבודה נמוכה יותר.
העיר שוכנת על נהר הסאר, יובל של המוזל (שהוא עצמו יובל של הריין), החוצה אותה במרכזה.
פירוש שם העיר בגרמנית הוא "הגשרים על נהר הסאר", אך זה אינו מקור שמה; מקור השם הוא במילה הגרמנית העתיקה brocken, שפירושה 'סלע'.
הכוונה לסלע העצום עליו הוקם המבצר המקומי.
שמה מתועתק בעברית בצורות שונות, בהן: זארברוקן, סארברוקן, סרברוקן, סארבריקן, זרבריקן או זרברוקן.
העיר מוזכרת לראשונה בשנת 999 כמבצר בשם 'סאראברוקה', השייך לבישופות של מץ, אך עוד קודם לכן היה כאן יישוב קלטי.
בשנים 1381–1793 הייתה העיר בשליטת רוזני נסאו-זארבריקן, ענף של בית נסאו.
באותה תקופה הוקם בעיר מבצר מוקף חומה, שהורחב מספר פעמים.
בהמשך החלה מורגשת באזור ההשפעה הצרפתית, והוא הפך להיות חלק מצרפת בשנות ה-80 של המאה ה-17. במאות השנים הבאות עברה העיר מספר פעמים מיד ליד, בין צרפת לבין נסיכויות שונות בגרמניה.
החל משנת 1815 היה רוב חבל הסאר חלק מפרובינציית הריין של פרוסיה, ובאותה תקופה התפתחו בעיר תעשיות הפחם והברזל.
בעיר התחוללו קרבות קשים במלחמת צרפת–פרוסיה, והיא אף נכבשה בידי צרפת למשך מספר ימים.
זארבריקן המודרנית נוצרה בשנת 1909, כאיחוד של העיירות זארבריקן, סנקט יוהאן ומאלשטאט-בורבאך.
תעשיות הפחם והפלדה הובילו לזינוק באוכלוסיית העיר.
לאחר מלחמת העולם הראשונה הועבר חבל הסאר כולו לצרפת במסגרת הסכם ורסאי למשך 15 שנה.
לאחר 15 שנה, בשנת 1935, נערך באזור משאל עם לגבי מעמדו, ותושביו בחרו, ברוב של 90%, לחזור ולהיות חלק מגרמניה.
בניין האופרה של זארבריקן, שהוקם ב-1936, היה מתנתו של היטלר לתושבים על בחירתם לשוב לחיק גרמניה.
באוקטובר 1944, לקראת סוף מלחמת העולם השנייה, הופגזה העיר בידי בעלות הברית וכ-90% מהמבנים במרכז ההיסטורי של העיר נהרסו, ביניהם כל הגשרים.
לאחר תבוסת גרמניה הייתה העיר באזור הכיבוש הצרפתי, אך ב-1946 הוכרז חבל הסאר כאזור אוטונומי, במעמד חצי-עצמאי.
בשנת 1956 החליטו תושבי החבל במשאל עם נוסף לשוב לגרמניה, וב-1 בינואר 1957 חזרה העיר להיות חלק מגרמניה.
העיר שוחזרה בסגנון העתיק שאפיין את רחובותיה המרכזיים.
זארבריקן שוכנת בנקודת המוצא של שלוש אוטוסטרדות (אוטובאן) גרמניות: אוטובאן מס' 1 (לכיוון טריר, קלן, דורטמונד והמבורג; אוטובאן מס' 6 (לכיוון מאנהיים ונירנברג); ואוטובאן מס' 620 (כביש החוצה את העיר לאורך נהר הסאר ומוביל לאוטובאן מס' 8 שבין לוקסמבורג למינכן).
כמו כן סמוכה העיר לאוטוסטרדה הצרפתית A4 המובילה למץ ולפריז מצד אחד ולשטרסבורג ולבזל בכיוון השני.
בעיה תעבורתית ייחודית לעיר היא הצפת האוטוסטרדה העוברת בלבה במי הסאר כאשר הוא עולה על גדותיו בעקבות גשמים או הפשרת השלגים.
תופעה זו מתרחשת מדי כמה שנים וגורמת לסגירת הכביש ולהפניית התנועה בו למעקף בתוך העיר.
בזארבריקן חיו יהודים מאז שנת 1321. בתקופה שלאחר מלחמת העולם הראשונה, כשהחבל נוהל בידי חבר הלאומים, בחרו יהודים רבים באזרחות צרפתית, ועם סיפוח החבל לגרמניה הנאצית ב-1935 נמלטו לצרפת.
ראש הקהילה היהודית בעיר בתקופה זו, שלמה רילף, עלה בשנה זו לארץ ישראל והתיישב תחילה בירושלים,עבר לבית הספר החקלאי מקווה ישראל בחולון ומשם לנהריה.
אחד מתושבי העיר היהודיים היה העיתונאי והסופר לאו ארמן.
בית הכנסת המקומי היה ברחוב Futterstraße, הוא נהרס בליל הבדולח, וכיום יש במקום שלט הנצחה.
היהודים שנותרו בעיר גורשו למחנות הריכוז בשנת 1940. עם ילידי העיר נמנה המלחין הישראלי צבי אבני, שמשפחתו עלתה לישראל בעקבות סיפוח החבל לגרמניה.
במקום בו נאספו תושבי האזור למשלוח למחנות, שכונה 'הוטל' (מלון; כיום מעבר לגבול צרפת), ניצבת אנדרטה לזכר הקורבנות; על האנדרטה כתובה המילה 'הוטל' בשבע שפות.
כיום מונה הקהילה היהודית בזארבריקן כאלף איש, רובם יוצאי רוסיה, בשנות השמונים לחייהם.
בית כנסת פעיל ונמצא בבניין ברחוב Lortzingstraße.
בבניין חנות למוצרי מזון כשרים.
החל משנת 2015 מתקיימים במקום שיעורים בהנחיית חזן בית הכנסת בנימין חייט.
בזארבריקן יש גם אנדרטה ייחודית לקורבנות השואה, המכונה 'האנדרטה הבלתי נראית' (Unsichtbaren Mahnmals).
את האנדרטה יזם בתחילת שנות ה-90 האמן יוכן גרץ, שהיה פרופסור לאמנות באוניברסיטה העירונית.
גרץ ותלמידיו הוציאו בחשאי את אבני המרצפת ברחבה שמול הטירה העירונית, חרתו על צדה התחתון של אבן שם של בית קברות יהודי שחולל או נהרס בתקופה הנאצית, והשיבו את האבנים למקום.
מטרתו של גרץ הייתה למחות על המגמה ליצור אתרי זיכרון גדולים ובומבסטיים המתמקדים ביכולותיו של האמן או האדריכל ולא בזיכרון עצמו.
לעיר זארבריקן יש ארבע ערים תאומות:
"זאת היא הארץ" הוא סרט הקולנוע הראשון שהופק במלואו בארץ ישראל והראשון שהכיל פסקול.
הסרט, באורך של 50 דקות, הופק על ידי ברוך אגדתי על פי תסריט מאת אביגדור המאירי.
בסרט שולבו קטעי תעודה וקטעים מבוימים, והוא מציג את 50 שנות ההתיישבות החלוצית בארץ ישראל, החל מעליית הביל"ויים ומדגיש את בניית העיר תל אביב.
הסרט הופק בעזרת קרן קיימת לישראל.
בסרט שולבו קטעי יומנים היסטוריים משנות ה-20 שנרכשו מהצלם יעקב בן דב, ומתוך "חדשות אגא".
הסרט לא נרתע מהצגת האמת המרה על תנאי האקלים הקשים, הקדחת, הוויכוח בין העיר לכפר, העזיבות והייאוש.
הסרט מציג את המציאות הקשה, לצד התקווה והלבלוב, ומשלב קטעים מבוימים לצד חומר תיעודי.
סרטו של ברוך אגדתי הצליח להלהיב המוני צופים יהודיים בארץ ישראל ובתפוצות.
בשנת 1935 נערך ניסיון להקים בארץ ישראל אולפן קולנוע באיכות ראויה.
חלק מן הציוד נרכש על ידי ברוך אגדתי, שהשתמש בקטעים שצולמו מיומני "אגא" ליצירת הסרט "זאת היא הארץ", שבו ניסה אגדתי להציג את הגשמת הציונות בסיפור דוקו-דרמה.
בסרט השתתפו השחקנים: שמואל רודנסקי, משה חורגל, רפאל קלצ'קין, מאיר תאומי, בצלאל לונדון, חנה קיפניס, יוסף גולנד ואחרים.
השירים בסרט הם מאת עמנואל הרוסי ואלכסנדר פן.
הצגת הבכורה של הסרט נערכה בקולנוע מוגרבי בתל אביב ב-23 בפברואר 1935. בכך הקדים סרט זה את הסרט לחיים חדשים שיצא במאי אותה שנה, והיה לסרט העברי המדבר הראשון.
הסרט הונצח על בול דואר כחלק מסדרת 75 שנה לקולנוע העברי.
זאת חנוכה הוא היום השמיני של חנוכה (ב' בטבת או ג' בטבת).
מקורו של הכינוי "זאת חנוכה" ביהדות אשכנז, שכן בקריאת התורה של יום זה נמצאות המילים .
בתקופות מסוימות היה מקובל בקרב יהודי אשכנז לכנות יום זה בכינוי "חנוכת המזבח" על שם אותו פסוק, ולא מוכר שימוש בכינוי "זאת חנוכה" לפני המאה ה-16.
בספר מנהגי מהרי"ל מובא מנהג יהדות ריינוס על פיו ביום השמיני של חנוכה אין לעשות מלאכה, כפי שאין לעשות מלאכה גם ביום הראשון של חנוכה.
יש שנוהגין להרבות בסעודה, מפני שעושים סעודה לגמרה של מצווה וביום זה גומרים את מצוות הדלקת נרות חנוכה, ואדמו"רים בחסידויות השונות נוהגים לערוך ביום זה טיש.
מנהג נפוץ ומיוחד לזאת חנוכה הוא מנהג שריפת הפתילות של נרות חנוכה, שעושים מפני שהשמן והפתילות ששימשו להדלקת נרות מיוחדים למצווה ואסור להשתמש בהם לצורך דברים אחרים, בקהילות חסידיות רבות נהגו לשרוף את הפתילות ברוב עם, ויש שנהגו להקפיד לשורפן ביום.
אחרים נהגו לשרוף את הפתילות בשריפת החמץ בפסח, ומסתמכים על כך שהשמן שנותר לא מיוחד למצווה.
ונוהגים להגיד בזמן שריפת הפתילות את פרק ס"ז בתהלים.
בגלל משמעותו של היום בקהילות החסידיות כיום חיתום הדין האחרון של השנה - יש שמאחלים "גמר חתימה טובה" או "גמר טוב" עד זאת חנוכה.
מאותה סיבה, נהגו רבים להתפלל בו על כפרת עוונות, פרנסה ופקידת עקרות.
בעשרות שנים האחרונות הנהיג רבי אשר פריינד לנסוע ביום הזה לציון הרשב"י במירון, מנהג שהתפשט בקהלים רבים.
רחמים ותשובה ויום החיתום האחרון
חשיבותו של היום השמיני של חנוכה מובאת כבר בכתבי האר"י, המשווה את שבעת ימי החנוכה הראשונים לשבע המידות הראשונות מתוך י"ג מידות הרחמים (כל יום למידה אחת בלבד), ואת היום השמיני לשש המידות האחרונות, מנוצר ועד ונקה.
מקובל בחסידות לומר כי ימי החנוכה הם המשך לימים הנוראים, ומי שלא עשה תשובה בעשרת ימי תשובה, תשובתו מתקבלת עד יום השמיני של חנוכה.
רמז לכך מופיע בספר ישעיהו בפסוק: .
ורבי ישראל מרוז'ין אף אמר עליו:
במחשבת החסידות מוקדש עניין מיוחד ליום זאת חנוכה.
בחסידויות רבות מתייחסים לזאת חנוכה בתור שיאו של חנוכה, יום שכולל בתוכו את כל הימים שלפניו, ובתור יום החיתום האחרון של הגזר הדין של השנה.
האדמו"ר יהודה אריה ליב אלתר מגור, בספרו "שפת אמת" כותב כי היום האחרון של חנוכה כמו באסרו חג, קשה עלינו הפרידה מהקב"ה, ומשאיר יותר הארה והשפעה על שאר ימות השנה.
זארה (בספרדית: Zara; נהגה ת'ארה) היא רשת חנויות אופנה ספרדית פופולרית.
זארה היא מותג הדגל של הקונצרן אינדיטקס בבעלותו של אמאנסיו אורטגה.
מלבד זארה כוללת קבוצת אינדיטקס גם את המותגים זארה הום, פול אנד בר, ברשקה, מאסימו דוטי, לפטיז, אוישו, אוטרקי וסטרדיבריוס.
המשרד הראשי ממוקם בארטיקסו, במחוז לה קורוניה, ספרד.
זארה מוכרת בגדים, אביזרים, מוצרי יופי ובשמים.
נכון לשנת הכספים 2024, כוללת הרשת בקירוב 3,000 חנויות ב-96 מדינות, רובן בבעלות ישירה של החברה.
הכנסות זארה (כולל זארה הום) ממכירות עמדו על 27.77 מיליארד אירו, המהווים מעל ל-70% מהכנסות אינדיטקס.
רוסיליה מרה נולדה בצפון ספרד, בגיל 11 עזבה את בית הספר כדי לעבוד כתופרת.
בשנת 1963 הקימה יחד עם בעלה, אמאנסיו אורטגה, עסק לייצור חלוקי אמבטיה והלבשה תחתונה, שחיקו עיצובים של מותגים ידועים במחירים נמוכים.
בשנת 1975 פתחו בני הזוג את החנות הראשונה בעיר א קורוניה שבגליסיה, ספרד.
לאחר שהחנות הפכה לסיפור הצלחה, נפתחו עוד חנויות ברחבי ספרד.
לאחר כעשור הקימו בני הזוג את חברת ההחזקות אינדיטקס.
במהלך שנות ה-80 שונו העיצוב וההפצה של המותג כדי להתאים אותו יותר לקהל הצעיר.
בני הזוג התגרשו ב-1986, אך מרה נותרה מבעלי המותג והייתה מעורבת בניהולו, עד מותה ב-2013.
בשנת 1988 פתחה הרשת בפורטוגל את הסניף הראשון שלה מחוץ לספרד.
הרשת התרחבה לאחר מכן ברחבי העולם, והיא קיימת ב-96 מדינות, נכון לנובמבר 2021.
בישראל קיימים 24 סניפים של זארה, נכון לאוקטובר 2025.
נכון לשנת 2007 החנויות של זארה מוכרות בגדי גברים ונשים בלבוש נמוך ולבוש גבוה, מוצרי קוסמטיקה, נעליים ואביזרים נלווים, וכן בגדי ילדים בשם "זארה קידס".
משנת 2012 הוחל בשיווק ליין בשמים לנשים, גברים וילדים.
כמו כן הוחל בשיווק בגדי תינוקות "זארה בייבי".
ביוני 2012 הוערך שווי החברה ב-40.5 מיליארד אירו, דירוג שהפך אותה לחברה הציבורית הגדולה ביותר בבורסה של מדריד.
ביוני 2023 דווח כי חברת האם של זארה 'אינדיטקס' הגיעה לשווי של מעל ל-100מיליארד יורו.
זארה נחשבת לאחת מחברות ה"אופנה המהירה" המובילות בעולם, שיטה המאפשרת לחברה לתרגם טרנדים אופנתיים במהירות לבגדים הנמכרים ללקוחות.
המודל העסקי של החברה שונה מאוד מהחברות המתחרות - בעוד שרוב חברות האופנה העבירו את הייצור למדינות בהן הייצור זול כסין והודו העדיפה זארה לשמור על הקשר המיידי בין ההנהלה ובין מחלקות הייצור.
האסטרטגיה של החברה מתמקדת בהגדלת מספר הפריטים הנמכרים, גם אם הדבר כרוך בצמצום אחוזי הרווח על כל פריט שנמכר.
בשנת 1996 קיבלה רשת "המשביר לצרכן" את הזיכיון לשיווק מוצרי זארה בישראל ובספטמבר 1997 נפתחה החנות הראשונה בקניון רמת אביב.
בשנת 2002 נרכש הזיכיון בידי חברת "אפריקה ישראל" שריכזה את כל פעילות הטקסטיל שלה תחת "גוטקס מותגים".
בשנת 2009, בעקבות חובות כבדים של "אפריקה ישראל" מכרה החברה את פעילות גוטקס מותגים, ובתוכה גם זארה, לקבוצת משקיעים קנדית בראשות ג'ואי שוובל ושינתה את שמה לגוטקס אופנה בע"מ.
במרץ 2017 פתחה זארה סניף ראשון של רשת המוצרים לבית "זארה הום".
ב-2 באפריל 2019 החברה הכריזה כי תשיק חנות מקוונת עם משלוחים בישראל.
בכך מצטרפת ישראל לשווקים הגדולים בעולם שנהנים כבר שנים מקניית זארה ברשת, ובהן אוסטרליה, ארצות הברית, קנדה, בריטניה, ספרד ועוד.
חברת גוטקס אופנה בע"מ היבואנית של זארה מייבאת לישראל גם את המותגים הנוספים של קבוצת "אינדיטקס" העולמית בהם זארה הום, פול אנד בר, ברשקה, מאסימו דוטי, לפטיז, ו-Stradivarius.
ב-16 באוגוסט 2011 שודר בברזיל תחקיר שהאשים את החברה שהיא עושה שימוש ביצרנים המעסיקים עובדים בסדנאות יזע.
למחרת השידור סגרה רשות הפיקוח במשרד העבודה של סאו פאולו בברזיל מפעל שייצר עבור החברה.
במפעל נמצאו עובדים לא חוקיים שהוברחו מבוליביה ונאלצו לעבוד במשך 12–14 שעות ביום תמורת שכר נמוך.
ביולי 2016 נסגר בבת אחת מפעל בשם בראבו (Bravo), מפעל אשר העסיק 140 עובדים, ייצר בגדים בטורקיה בעיקר עבור זארה גם עבור חברות האופנה next ומנגו, אך כאשר המפעל נסגר לפני למעלה משנה, סירבו החברות, ביניהן זארה האחראית ל-75% מהייצור במפעל, לשלם לעובדים את משכורות שלושת החודשים האחרונים ופיצויי פיטורין.
לאחר שנה וחצי של מאבק מול חברת זארה, בנובמבר 2017 הטמינו העובדים המפוטרים מהמפעל פתקים בבגדים בחנויות של זארה בטורקיה.
בפתקים היה רשום "אני הכנתי את הפריט הזה שאת/ה עומד/ת ללבוש, אך לא קיבלתי על כך כסף".
בשנת 2007 הסירה החברה מהמדפים אלפי תיקים, לאחר שלקוחות התלוננו שבדוגמה הרקומה על התיקים מופיעים צלבי קרס.
להגנתה, טענה החברה כי התיקים יוצרו על ידי ספק חיצוני מהודו.
לדבריהם, הסמל מבוסס על סמל דתי המקודש להינדואיזם ולבודהיזם ומייצג שמש, כוח ומזל טוב.
באוגוסט 2014 נאלצה החברה להסיר אלפי חולצות מהמדפים בעקבות תלונות שהן מזכירות חולצות שלבשו יהודים במחנות הריכוז במלחמת העולם השנייה.
החולצות היו לבנות עם פסים שחורים ועליהן הודפס כוכב צהוב.
לטענת החברה, הרעיון של הדפסת הכוכב הצהוב נלקח מתלבושות השריף במערבונים הקלאסיים.
זארה אן אליזבת טינדל היא בתה השנייה של אן, הנסיכה המלכותית ומספר 22 בסדר הירושה לכתר הבריטי.
זוכת מדליית כסף ברכיבה קבוצתית באולימפיאדת לונדון ואלופת עולם לשעבר ברכיבה אישית (אאכן 2006).
זארה אן אליזבת פיליפס נולדה בבית החולים סנט מרי בפדינגטון, לונדון, בתם השנייה של הנסיכה אן ושל קפטן מארק פיליפס.
אחיה, פיטר פיליפס, נולד ארבע שנים לפניה.
היא נכדתה של המלכה אליזבת השנייה מצד אמה, אך אינה נושאת בתואר מלכותי – אמהּ ביקשה שלא יינתנו לילדיה תארים וחובות מלכותיים.
בשנת 1992 התגרשו הוריה, ושניהם נישאו לאחר מכן לבני זוג אחרים.
לטינדל שתי אחיות נוספות שנולדו לאביה מנשים שונות.
מגיל צעיר הצטיינה טינדל בספורט, במיוחד בהוקי, באתלטיקה וברכיבה על סוסים, ענף שבו ייצגה את אנגליה בתחרויות שונות.
טינדל זכתה בתארים שונים באליפויות רכיבה שונות, ובשנת 2006 נבחרה על ידי ה-BBC כ"אישיות הספורטיבית של השנה".
באליפות אירופה ב-2005 בבלנהיים זכתה במדליות זהב במקצה האישי ובתחרות הקבוצתית, ובאליפות העולם ב-2006 באאכן, גרמניה זכתה במדליית זהב אישית ובמדליית כסף קבוצתית.
באליפות אירופה ב-2007 בפרטוני דל ויוורו, רומא, איטליה, זכתה במדליית זהב בתחרות הקבוצתית.
באולימפיאדת לונדון ב-2012 זכתה במדליית כסף בתחרות הרכיבה הקבוצתית.
טינדל למדה פיזיותרפיה באוניברסיטת אקסטר.
ביולי 2010 הושק קו בגדי ספורט בעיצובה, שנשאו את השם ZP176 – לפי מספרה של טינדל בעת ייצוג אנגליה בתחרות הראשונה שבה השתתפה.
בדצמבר 2010 הודיע ארמון בקינגהאם על אירוסיה של טינדל לבן זוגה, שחקן הרוגבי מייק טינדל.
השניים נישאו ב-30 ביולי 2011 בסקוטלנד.
ב-17 בינואר 2014 נולדה לשניים בת, מיה טינדל.
ב-18 ביוני 2018 נולדה בתם השנייה לנה.
ב-21 במרץ 2021 נולד בנם לוקאס פיליפ טינדל.
"זאת הכלכלה, טמבל" , היא אחת הכותרות ששימשו במהלך מסע הבחירות של ביל קלינטון לנשיאות ארצות הברית בשנת 1992 מול ג'ורג' הרברט ווקר בוש.
הישגיו של ג'ורג' בוש האב בתחום מדיניות החוץ, שכללו את סיום המלחמה הקרה ומבצע "סופה במדבר", הביאו לתמיכה גדולה בו ובמפלגה הרפובליקנית וחלק מהמועמדים הדמוקרטיים לנשיאות ארצות הברית אף ויתרו על מועמדותם.
הביטוי, שינוי קל של סיסמה שטבע היועץ האסטרטגי הבכיר של מסע הבחירות של קלינטון, ג'יימס קארוויל, היווה תמצית של הביקורת כלפי מדיניותו הכלכלית של בוש האב.
במהלך קמפיין הבחירות תלה קארוויל שלט במטה של קלינטון בליטל רוק, ארקנסו שבו נכתב:
שינוי מול "עוד מאותו דבר".
לא לשכוח את ביטוח הבריאות.
על אף שהיה מדובר בשלט שנועד לעובדי הקמפיין, הביטוי הפך לסלוגן מרכזי במערכת הבחירות.
הביטוי הפך למטבע לשון נפוצה בתרבות הפוליטית האמריקנית ונעשה בו שימוש עוד פעמים רבות בהקשרים שונים כאשר הביטוי משמש כתבנית שבה נושא המשפט (כאן "כלכלה") מוחלף.
זאת מלחמה הוא סרט ריגול אמריקאי מסוגת קומדיה רומנטית שבוימה על ידי הבמאי מקג'י.
בסרט מככבים ריס וית'רספון, כריס פיין וטום הארדי בעלילה אשר במרכזה שני סוכני CIA הנאבקים ביניהם על אהבה של אישה אחת.
שני סוכני CIA, פ.ד.ר פוסטר (כריס פיין), חתיך האוחז עצמו כמומחה בנשים, וחברו הטוב טאק האנסן (טום הארדי), גרוש עם ילד שמזה זמן רב לא יצא לדייטים, משרתים יחד בסוכנות CIA ופועלים לסיכול מזימתו של היינריך הגרמני.
ניסיונם לעצור אותו במסיבה יוקרתית, מוביל להרג אחיו של היינריך, בלאגן והרס רכוש, והבטחה לנקמה.
המפעילה שלהם מודיעה להם שהיא אוסרת להם לצאת לפעילות שטח, ולפיכך השניים נאלצים להעסיק את עצמם באמצעים שונים.
לאחר שרואה פרסומת לאתר היכרויות מחליט טאק להכניס את שמו לאתר כזה.
לורה סקוט, (ריס וית'רספון), מנהלת מכון לבדיקת מוצרים מגלה את שמו של טאק.
השניים יוצאים לדייט, וזה האחרון מתאהב בה במהרה.
פ.ד.ר ששהה באזור הדייט כדי שיוכל לסייע לחברו למקרה ויתקע, פוגש את סקוט בחנות וידאו, ללא ידיעה כי היא בת זוגו לדייט של טאק.
הוא מנסה להזמין אותה לדייט, אך היא מסרבת.
פ.ד.ר לא מתייאש, והוא מגיע למקום עבודתה ומפעיל עליה לחץ שתצא איתו לדייט.
המהלך עוזר והיא מסכימה בלית ברירה.
בסופו של דבר מגלים שני החברים כי הם יוצאים עם אותה אישה.
הם מבטיחים אחד לשני כי העובדה לא תשפיע על החברות ביניהם, אך בד בבד עוקב כל אחד אחרי לורה ויחסיה עם חברו בכל האמצעים הטכנולוגיים שעומדים לרשותם כסוכני CIA, מה שגורם בהמשך לסכסוך רציני בין החברים הטובים.
בסופו של דבר, מודיעה לורה כי היא בוחרת בפ.ד.ר, טאק חוזר אל גרושתו ובנו והחברות בין השניים חוזרת לתיקנה.
לבסוף מתגלה שפ.ד.ר הציע נישואים ללורן וסיפר לטאק שלפני הרבה מאוד זמן הוא שכב עם אשתו עוד לפני שהוא הכיר אותה.
הסרט קיבל ברובו ביקורות שליליות.
באתר Rotten Tomatoes קיבל הסרט ציון של 26%, בהתבסס על 184 סקירות.
על הסרט נכתב, "שיא שפל בקריירה לכל אחד משלושת השחקנים, זאת מלחמה ערוך בצורה מגושמת, לא רומנטי ולא מצחיק".
במדור הביקורות של ynet קיבל הסרט ציון של 1.5 מתוך 5.
זארלואי היא בירת מחוז זארלואי שבמדינת חבל הסאר שבגרמניה.
כפי שנגזר משם העיר, היא שוכנת על הנהר סאר והיא נבנתה כמבצר בשנת 1680 ונקראה על שמו של לואי הארבעה עשר, מלך צרפת.
על פי הסכמי ניימכן שנחתמו ב-1678–1679, עברה דוכסות לורן לידיה של צרפת.
ב-1680 הורה לואי הארבעה עשר לבנות מבצר להגנת הגבול המזרחי החדש על גדות הנהר סאר.
מבצר זה נקרא זארלואי (Sarre-Louis).
המהנדס הצבאי המפורסם סבסטיאן דה וובאן בנה את העיר, שתוכננה על ידי המושל הראשון שלה, תומא דה שואזי (Thomas de Choisy).
ב-1683 ביקר לואי הארבעה עשר במבצר והעניק לו את סמלו.
על הסמל מופיעים השמש העולה ושלושה פלר דה ליס.
המוטו שעל הסמל הוא "Dissipat Atque Fovet" (היא (השמש) מפזרת (את העננים) ומחממת (את הארץ)).
ב-1697, על פי הסכם רייסווייק, רוב חלקיה של דוכסות לורן השיגו שוב את עצמאותם, אך זארלואי וסביבתה נותרו כמובלעת צרפתית.
במהלך המהפכה הצרפתית שונה שמה של העיר לסאר ליבר (Sarre-Libre), אך שמה המקורי הושב לה ב-1810. על פי חוזה פריז (1815) עברו זארלואי וכל השטח שנודע מאוחר יותר כחבל הסאר, לשליטתה של פרוסיה.
לאחר מלחמת העולם הראשונה כבשו כוחות צרפתים את זארלואי.
חבל הסאר הפך להיות מדינת חסות של חבר הלאומים למשך 15 שנים.
ב-1933 הציפו רבים מחברי המפלגה הנאצית את חבל הסאר, מאחר שהיה זה החלק היחידי של גרמניה שנותר מחוץ לשליטת הרייך השלישי.
כתוצאה מכך, קבוצות אנטי-נאציות הובילו מערכה לדרישה שהחבל יישאר תחת שליטת חבר הלאומים כל עוד אדולף היטלר שולט בגרמניה.
יחד עם זאת, רגשות אנטי-צרפתיים היו מושרשים בסאר זה מכבר, ומעטים היו בגלוי בעד צרפת.
ב-13 בינואר 1935, עם חלוף 15 השנים, נערך משאל עם בחבל ו-90% מהמצביעים הביעו את רצונם להסתפח לגרמניה.
בין השנים 1936–1946 זארלואי נקראה זארלאוטרן (Saarlautern, לאוטרן היא סיומת מקובלת למקומות יישוב בגרמניה), מתוך ניסיון של הנאצים לתת לשם העיר צליל גרמני.
לאחר מלחמת העולם השנייה נכבש החבל שוב על ידי צרפת.
במשאל עם שנערך ב-1955 הצביעו רוב התושבים בעד איחוד עם גרמניה המערבית וב-1 בינואר 1957 נעשה החבל למדינה העשירית שלה.
ב-1980 חגגה זארלואי 300 שנים לייסודה.
גם כיום, שולט המבצר על המבנה המשושה של העיר.
בנוסף למבנים שנבנו על ידי וובאן, נותרו כמה חלקים של הבנייה שנעשתה במאה ה-19, כאשר הפרוסים קיבלו את השליטה על העיר.
לאחר 1887 כמה חלקים של המבצר נפגעו, אך כמה מהם, כמו עמדות הירי, הקסרקטינים, הביצורים בצורת משולש והאנדרטה לזכרו של מישל נה שהיה מרשל צרפת, נותרו בשלמותם.
זארלואי ידועה במפעלי הפלדה והברזל שלידה ובמכרות שלה.
כיום, חברת פורד היא המעסיק הגדול בעיר, והמפעל של החברה מייצר את המכוניות פורד פוקוס ופורד קוגה.
הנמל של זארלואי הוא השמיני בגודלו מבין הנמלים הפנימיים של גרמניה.
העיר שוכנת במרחק של 20 דקות נסיעה מהגבול עם צרפת ו-45 דקות נסיעה מלוקסמבורג, בירת לוקסמבורג.
זארזאס היה ממנהיגי מרד השכירים בקרתגו.
נפל בשבי לאחר קרב המשור, ונצלב.
פוליביוס מכנה אותו "זארזאס האפריקאי", מה שמעיד על כך שהיה ככל הנראה ממוצא לובי, או ברברי.
לאחר כישלון המתמרדים בקרב מקאר, העדיפו מנהיגי המרד מאתוס, וספנדיוס להשקיע את מרצם במצור על קרתגו.
אולם חמלקרת ברקה, בסיועו של נארוואס, ניתק את דרכי האספקה שלהם וגרם להם מחסור כבד.
יחידותיהם של ספנדיוס, אוטאריטוס, וזאראס אולצו לעזוב את המצור ולנסות לעצור את חמלקרת.
יתרונם המספרי בלט 50,000 מורדים כנגד 12,000 חייליו של חמלקרת.
אולם חמלקרת החזיק פילים, ופרשים במספר רב.
לפיכך החליטו המורדים להימנע מקרב במקום פתוח, והעדיפו לגרור את חמלקרת למעברים הצרים בהרים שם פיליו ופרשיו לא יכלו להביא תועלת רבה.
אולם חמלקרת היה מוכן לכך, וכאשר נכנסו המורדים למצר שפוליביוס מכנה "משור" על שם צורתו המשוננת, חסם חמלקרת את המעברים, וגרם למורדים מחסור עז עד שנאלצו להיכנע.
חמלקרת דרש את הסגרת המפקדים אולם הפר את ההסכם והרג 40,000 מורדים .ביניהם זארזאס, ואוטאריטוס.
זארזאס נזכר ברומן ההיסטורי של גוסטב פלובר, "שלמבו".
זַארְנֵן (בגרמנית Sarnen) היא עיר בת למעלה מעשרת אלפים תושבים, ובירת קנטון אובוולדן בשווייץ.
בניינים בולטים בעיר כוללים את כנסיית הקהילה (מהשנים 1739–1742), את שוצנהאוס (משנת 1752), מנזרי בנדיקטיין וקפוצ'ין ומכללה.
האוכלוסייה היא קתולית ודוברת גרמנית.
העיר ממוקמת בקצהו הצפוני של אגם זארנן (Sarner See) בגובה של 473 מטר מעל פני הים, ומרוחקת כ- 20 קילומטרים מהעיר לוצרן.
העיר נמצאת באזור כפרי ומוקפת בהרים מהרי האלפים, שהמפורסמים בהם הם הרי הפילאטוס והטיטליס.
ענפי הכלכלה העיקריים הם תיירות, הנדסת חשמל, עיבוד עץ, עיבוד מזון, ייצור משקאות ומוצרי גומי.
הדרך הראשית לעיר היא דרך כביש ראשי מס' A8.
בעיר ישנה תחנה של הרכבת השווייצרית בקו ברוניג המחבר בין הערים לוצרן ואינטרלאקן.
העיר מרוחקת כשעה נסיעה משלושת שדות התעופה הגדולים של שווייץ (ציריך, בזל, ז'נבה) ובנוסף ישנו בעיר שדה תעופה קטן למטוסים קלים.
זארמבי קושצ'יילנה (בפולנית: Zaręby Kościelne; בפי יהודיה: זארומב) הוא כפר במחוז אוסטרוב מזובייצקה שבפרובינציית מזוביה בפולין, על גדת נהר ברוק (Brok), בו התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
האזכור הראשון של הכפר הוא משנת 1410. באמצע המאה ה-17 נחרב היישוב כתוצאה מפלישת האימפריה השוודית.
בחלוקת פולין בשנת 1795 נכלל הכפר בתחום פרוסיה, ובשנת 1815 נכלל בשטח פולין הקונגרסאית.
במהלך מלחמת העולם הראשונה הועלו רוב בתי הכפר באש בידי חיילי הצבא הרוסי הנסוג.
קהילה יהודית מאורגנת מתועדת בכפר מהמחצית השנייה של המאה ה-17. לאחר החורבן שהביאה לכפר מלחמת העולם הראשונה, עברו יהודיו להתגורר בצריפים.
בשנת 1920 פרעו ביהודי הכפר החיילים הפולנים שהגיעו אליו, תוך רצח מספר יהודים.
בסיוע יוצאי הכפר בארצות הברית השתקמה במעט הקהילה ביישוב, אך אנשיה המשיכו לסבול ממעשי אנטישמיות גוברים והולכים מצד שכניהם הפולנים.
בין מלחמות העולם התקיימה בכפר פעילות ציונית, לצד פעילות של הבונד ושל אגודת ישראל.
חלק מבני הכפר עלו ארצה, לאחר שהשתתפו בקיבוץ הכשרה דתי שהוקם ביישוב.
בשנים אלה נמנו בכפר 1,254 יהודים, מתוך 1,630 תושבים.
בתחילת ספטמבר 1939 נכבש הכפר בידי הגרמנים, ואלו ביצעו ביהודיו ביחד עם פולנים מקומיים מעשי התעללות והשפלה פומביים, תוך שוד רכושם.
כעבור כשבועיים הועבר הכפר לשליטת הסובייטים בהתאם להסכם ריבנטרופ–מולוטוב.
בתקופה זו הגיעו לכפר פליטים יהודים רבים ממערב פולין, והסובייטים הגלו כמה מיהודי המקום לעומק ברית המועצות ולסיביר, תוך איסור על פעילות ציבורית יהודית ביישוב.
עם פרוץ מבצע ברברוסה, ב-22 ביוני 1941, הופגז הכפר בידי הגרמנים, תוך הרג עשרות יהודים בו, וחיילי הורמכט נכנסו אליו למחרת.
בימים הראשונים לכיבוש, החלו הגרמנים בסיוע פולנים מקומיים בביצוע מעשי התעללות ביהודי היישוב, ובלקיחתם לעבודות כפייה קשות ומשפילות.
בין היתר, צווה רב הקהילה לטאטא יחף את רחובות הכפר, ולאסוף זבל בידיו.
בד בבד, פנו נכבדי הפולנים בכפר בבקשה רשמית לשלטונות הגרמניים לסייע בטיהור היישוב מיהודיו.
ב-2 בספטמבר 1941 רוכזו כל יהודי הכפר בחצר בית הספר בו.
החולים וכמה עשרות מסתתרים שנותרו בכפר נרצחו במקום.
מבית הספר הוסעו יהודי הכפר במשאיות לכפר שולבוז'ה, ושם נלקח מהם רכושם האישי, והם חולקו לקבוצות.
בשלב זה החלו השוטרים הגרמנים והפולנים לרוצץ באלות את ראשיהם של עשרות ילדים לעיני הוריהם, תוך רצח הנמלטים מהמקום.
משם הוסעו יתר היהודים במשאיות לכפר מיאנובק, ושם נרצחו כולם בבורות ירי, תוך השלכת ילדים לבורות בחיים, לאחר דקירתם בכידונים.
באתר זה נרצחו למעלה מ-1,500 מיהודי הכפר והפליטים היהודים שהגיעו אליו.
מעט מיהודי הכפר שהצליחו להימלט ליערות הסביבה נרצחו בידי יחידות פרטיזנים פולניות.
בשנת 1942 הוקם במחנה צבאי נטוש ליד הכפר מחנה עבודה ליהודי הסביבה שנותרו בחיים, בו שהו כ-10,000 איש.
בינואר 1943 חוסל מחנה זה, וכל יושביו שולחו לאושוויץ.
נערה יהודייה בודדה ששרדה בכפר כשאחד המקומיים החביא אותה, נרצחה בכיכר השוק בידי המקומיים מיד בתום המלחמה כשהעזה לצאת מביתו.
לאחר המלחמה שבו לזארמבי קושצ'יילנה יהודים בודדים ששרדו בברית המועצות, ואלו גילו שהאתרים היהודיים בכפר, ובהם בית העלמין, הושמדו עד הייסוד.
בעקבות איומים ברצח מצד הפולנים המקומיים, עזבו כולם את היישוב.
תסמונת הזַאר (באמהרית- ዛር) שייכת למשפחת הפרעות האיחוז ונפוצה בעיקר באוכלוסיות באזור צפון אתיופיה, סודאן ומצרים.
תסמונת זו מיוחסת לאמונה כי ישות על טבעית, רוח רעה המכונה הזאר, רודפת אחר הנאחז ולמעשה מנסה להשתלט על גופו על ידי דחיקת זהותו.
על פי האמונה, רוח הזאר היא גורם מרכזי להופעת מחלות, אסונות והתנהגויות א-נורמטיביות שונות של הנאחז.
תסמונת הזאר מוגדרת כ"תסמונת תלוית תרבות".