tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
סוג זה של מגדלי קירור הוא מוצר המורכב מראש, נבנה אצל היצרן ומועבר אל הלקוח ולמקום התקנתו.
בשל התקנתם בקרבת אזורי מגורים, רמת הרעש שהם פולטים היא נושא חשוב המהווה סוגיה הנדסית חשובה בעת תכנונם.
מגדלי קירור מוקמים בשטח - Field erected
במתקנים הדורשים מגדלי קירור גדולים, כגון תחנות כוח, מפעלים לעיבוד פלדה, בתי זיקוק נפט, או מפעלים פטרוכימיים בדרך כלל מגדל הקירור נבנה במקום בו הוא צריך להיות מופעל.
מגדלי קירור המוקמים בשטח הם בדרך כלל הרבה יותר גדולים בהשוואה למגדלי קירור מוכנים מראש.
מגדלי קירור המוקמים בשטח נבנים ממספר חומרי שלד: עץ, מתכת, ובטון.
במגדלי הקירור המתקדמים החליפו מוטות פולימריות מחוזקים בסיבי זכוכית pultruded fiber-reinforced plastic PFRP את החומרים המסורתיים.
בנייה זו מחליפה בהדרגה את חומרי היסוד האחרים בשל עמידותה לאורך זמן גם בתנאים כימיים קיצוניים, עלות זולה יחסית לבטון, חוזקה ביחס למשקלה ונוחות ומהירות הקמת המגדלים.
שיטות להעברת חום במגדל קירור
מגדלי קירור יבשים (מגדלי קירור במעגל סגור, הידועים כמגדלי קירור אוויר) פועלים על ידי העברת חום דרך משטח שמפריד את נוזל העבודה מאוויר הסביבה.
כמו במחליף חום כאן יש ניצול הולכת חום.
מגדלי קירור רטובים (או מגדלי קירור במעגל פתוח) פועלים על העיקרון של קירור באידוי.
נוזל העבודה (בדרך כלל מים) מתאדה ובכך מתבצעת הסעת חום לסביבה.
מגדלי קירור נוזל (או מגדלי קירור במעגל סגור) הם בני כלאיים - מצד אחד נוזל הקירור עובר דרך חבילת צינורות, שעליו מרוססים מים נקיים ומוזרם אוויר באמצעות מפוחים.
כתוצאה מכך, ביצועי העברת חום של המגדל הרבה יותר קרובים לזה של מגדל קירור רטוב, עם היתרון שמספק מגדל קירור יבש, של הגנה על נוזל הקירור מחשיפה לסביבה וזיהום.
במגדל קירור רטוב (או מגדל קירור במעגל פתוח), המים החמים יכולים להיות מקוררים לטמפרטורה הנמוכה מטמפרטורת מדחום יבש של אוויר הסביבה, וקרוב לטמפרטורת המד חום הרטוב (הנמוכה יותר), בייחוד אם הלחות באוויר נמוכה.
כאשר אוויר מהסביבה בא במגע עם זרם מים, חלק קטן מהמים מתאדה.
האנרגיה הדרושה להתאיידות של חלק קטן זה של המים נלקחת מהמסה הנותרת של מים.
מעבר זה של אנרגיה למעשה מוריד את הטמפרטורה של המים הנותרים (כ-2,138 BTU של אנרגיית חום מורחקת מהמים הנותרים לכל 1 ליטר של מים שהתאדו).
מכאן, שמגדל קירור בתנאי לחות נמוכים (סביבה יבשה) יצליח לקרר את המים החמים לטמפרטורה קרובה יותר לטמפרטורת מד חום רטוב מאשר אותו מגדל בתנאי לחות גבוהים (למשל במישור החוף).
מילוי מגדלי הקירור - שני גורמים נוספים משפיעים על יעילות מגדל הקירור: האחד הוא שטח הפנים של המים הבא במגע עם האוויר.
ככל ששטח הפנים גדול יותר קצב אידוי המים יגדל.
השני הוא הזמן שהמים והאוויר נמצאים במגע.
ככל שמשך זמן זה ארוך יותר גובר קצב האידוי.
מילוי המגדל נועד להגדיל את שטח הפנים של המים וכן להאריך את משך הזמן מפיזורם בראש המגדל עד להתנקזותם בבריכת המים הקרים בתחתיתו.
מילוי המגדל נחלק לשני סוגים עיקריים:
Splash fill - מילוי הבנוי ממעין מקלות שנועד לגרום לטיפות המים בדרכן מטה להתנפץ על גביהם לטיפות קטנות יותר.
Film fill - מילוי הבנוי מיריעות (לרוב PVC) אשר טיפות המים זורמות מטה לאורכן באיטיות.
כאמור, זרימת אוויר בתוך מגדל הקירור נועדה להחליף את האוויר בתוך המגדל, הרווי במים שהתאדו, באוויר מהסביבה הפחות רווי באדי מים.
ישנן מספר שיטות ליצירת זרימת האוויר הרצויה מגדל הקירור:
זרימה טבעית - תנועת אוויר הנוצרת בשל אפקט הארובה בתוך ארובה גבוהה.
אוויר חם, לח עולה באופן טבעי בשל הפרש הצפיפות בהשוואה לאוויר היבש והקריר שמחוץ לארובה.
אוויר לח וחם הוא פחות צפוף מאוויר יבש יותר באותו הלחץ.
כוח העילוי של אוויר לח זה מייצר תנועה של אוויר בתוך המגדל כלפי מעלה ובכך של שאיבה של אוויר קר ויבש יחסית מהסביבה דרך פתחים בחלקו התחתון של מגדל הקירור.
מגדל קירור היפרבולואיד הפך לעיצוב סטנדרטי למגדלי קירור בזרימה טבעית, בגלל חוזק המבנים שלהם ושימוש מינימלי של חומרי מבנה ביחס לגודלם.
צורת ההיפרבולואיד מסייעת בהאצת זרימת האוויר כלפי מעלה ובכך מעלה את יעילות קירור.
מגדלי קירור אלו נקשרים לרוב עם תחנות כוח גרעיניות.
אך, אותו סוג של מגדלי קירור משמש לעיתים קרובות בתחנות כוח פחמיות גדולות או מפעלים פטרוכימיים גדולים.
זרימה מאולצת - זרימת אוויר הנוצרת באמצעות מאווררים חשמליים השואבים אוויר רווי ממגדל הקירור או דוחפים אוויר מהסביבה למגדל הקירור.
זרימה בשאיבה - סוג של זרימה מאולצת כאשר במקרה זה המאוורר, הנמצא לרוב בחלקו העליון של המגדל, משמש לשאיבת האוויר הרווי מתוך מגדל הקירור והוצאתו החוצה לסביבה.
שיטה זו יוצרת מהירות זרימת אוויר נמוכה בפתחי הכניסה למגדל ומהירות גבוהה ביציאה.
כמו כן, השיטה מצמצמת את האפשרות שאוויר רווי שנפלט מהמגדל יישאב חזרה פנימה דרך פתחי היניקה.
זרימה בדחיפה - סוג של זרימה מאולצת כאשר במקרה זה קיים מפוח הדוחף אוויר מהסביבה לתוך מגדל הקירור.
המפוח נמצא לרוב בחלקו התחתון או בצדי המגדל.
שיטה זו יוצרת מהירות זרימת אוויר גבוהה בכניסת אוויר למגדל ופחות מהירה ביציאה.
בכך גובר הסיכוי לשאיבת אוויר רווי שיצא מן המגדל חזרה לתוכו.
המבנה רגיש יותר לעבודה בטמפרטורות נמוכות מנקודת הקיפאון.
חיסרון נוסף, הוא שמבנה זה דורש בדרך כלל מנוע עם יותר הספק מאשר מנוע מאוורר במגדל קירור עם זרימה בשאיבה.
היתרון של עיצוב מגדל קירור עם זרימה בדחיפה הוא היכולת שלו לעבוד בסביבה בעלת לחץ אוויר סטטי גבוה, ולכן ניתן להתקין מגדלים כאלה במרחבים מצומצמים ומוגבלים ואפילו במצבים מסוימים במקומות מקורים.
זרימה טבעית בסיוע מאוורר - סוג מגדל קירור היברידי שנראה כמו מגדל בזרימה טבעית שמשולב בו מאוורר לסיוע מדי פעם או כל הזמן.
כיווני זרימת אוויר וזרימת מים במגדל קירור
מגדל קירור בזרימה צולבת הוא מגדל אשר האוויר זורם בתוכו בניצב לזרימת המים .
המים זורמים ממערכת פיזור המים בראש המגדל באמצעות כוח המשיכה כלפי מטה על פני המילוי של המגדל (לרוב בשני צדדים של המגדל).
והאוויר נמשך מהצד וזורם בניצב לזרימת המים ונשאב החוצה באמצעות מאוורר.
יתרונות לעיצוב מגדל קירור בזרימה צולבת:
מגדל נמוך יותר ומערכת פיזור מים מבוססת כוח משיכה הבנויה כמעין שוקת עם חורים דורש משאבת מים קטנה יותר ואחזקה פשוטה יותר.
גמישות גבוהה יותר בהפעלה בזרמי מים משתנים בשל פיזור מים בלחץ נמוך או בלחץ אטמוספירי.
עלויות תפעול נמוכות בייחוד בשל משאבות קטנות יותר.
חסרונות לעיצוב מגדל קירור בזרימה צולבת:
רגיש יותר לקיפאון בעבודה בסביבה עם טמפרטורות נמוכות.
רגיש יותר לסתימת המילוי מלכלוך, בייחוד באזורים עם אבק או סופות חול.
במגדל קירור בזרימה נגדית, האוויר זורם נגד כיוון זרימת המים.
המים מרוססים ממערכת פיזור המים בראש המגדל למעלה וזורמים באמצעות כוח המשיכה למטה על פני המילוי של המגדל.
האוויר זורם מפתחים בתחתית המגדל מעלה דרך המילוי בזרימה הנגדית לכיון זרימת המים.
יתרונות של עיצוב מגדל בזרימה נגדית:
המגדל פחות רגיש לטמפרטורות סביבה מתחת לנקודת הקיפאון.
מערכת הפיזור של המים יוצרת מגדל יעיל יותר.
חסרונות של עיצוב מגדל קירור בזרימה נגדית:
עלות תפעול גבוהה בשל צורך במשאבת מים חזקה.
פחות גמישות בהפעלה בזרימות משתנות בשל רגישות מערכת ריסוס המים.
מרעיש יותר בייחוד בשל הגובה הרב ממנו נופלים המים לבריכת המים הקרים.
בשניהם זרימת האוויר והמים מאפשרים אידוי וקירור המים.
בשניהם האוויר רווי אדי המים נפלט מראש המגדל.
בשניהם קיימת בריכה לאיסוף המים הקרים בתחתית המגדל.
שניהם יכולים להשתמש בזרימת אוויר טבעית או מאולצת.
מאזן המים במגדל קירור רטוב
מאזן המים במגדל הקירור מושפע ממספר משתנים: קצב אידוי, הסטת טיפות מים על ידי הרוח, ספיקת זרם פיצוי, מחזורי הריכוז וקצב ניקוז מים מהמגדל.
כמתואר בתרשים הסמוך של מגדל בזרימה נגדית, מים נשאבים מבריכת מגדל הקירור דרך צינורות הפצה אל התהליך והמעבים במתקן תעשייתי.
המים הקרירים סופגים חום מתהליכים חמים שצריכים להיות מקוררים וחוזרים אל מגדל הקירור (C).
המים החמים חוזרים לחלק העליון של מגדל הקירור ומחלחלים כלפי מטה על חומר המילוי בתוך המגדל.
אוויר עולה דרך המגדל במקרה זה בזרימה מאולצת על ידי מאווררים גדולים בראש המגדל.
מפגש זה בין אוויר למים גורם למים להתאדות (E) ולכמות קטנה להיסחף מחוץ למגדל כטיפות יחד עם האוויר והרוח (W).
המים שהתקררו בשל תהליך הסעת החום באידוי מתנקזים לבריכת המים הקרים בתחתית המגדל ומשם נשאבים חזרה שוב אל המעבים.
המלחים המומסים במים אינם מתאדים ולכן נשארים במגדל, במים שלא התאדו.
תופעה זו גורמת לעלייה בריכוז המלחים במי קירור, וכדי למנוע ריכוז מלח גבוה במים (העלול ליצור נזקים למגדל, לצנרת ולמעבים), חלק מהמים שנזרק מהמגדל נשטפים למערכת השפכים (D) - מי שטיפה.
מי תוספת ממקור המים הזמין (M) מסופקים למגדל כדי לפצות על אובדן המים שהתאדו, אובדן המים שנסחפו עם הרוח ומי השטיפה.
מאזן המים במגדל הקירור מתואר כדלהלן:
כיוון שמלח לא נפלט באידוי ניתן להגדיר את מאזן הכלוריד כדלהלן:
אם נשתמש במשוואת מאזן חום פשוטה במגדל קירור:
כאשר: HV= חום כמוס לאידוי מים = 2260 kJ / kg ΔT= הפרשי הטמפרטורה בים המים החמים הנכנסים למגדל למים הקרים היוצאים ממנו במעלות צ'לזיוס °C cp= קיבול חום סגולי של מים = 4.184 kJ / (kg°C)
ככלל אצבע ניתן לקבוע שקצב האידוי במגדל קירור E שווה ל-1% מזרם הסחרור של המים לכל 5 מעלות צלזיוס של קירור.
בהיעדר נתונים מהיצרן לגבי פיזור טיפות ברוח ניתן להניח את ההנחות הבאות:
במגדל בזרימה טבעית ללא מתקן עוצר טיפות כ-W = 0.3-1.0% מזרימת המים במגדל (C).
במגדל בזרימה מאולצת ללא מתקן עוצר טיפות כ-W = 0.1-0.3% מזרימת המים במגדל (C).
במגדל עם מתקן עוצר טיפות כ-W = 0.005% מזרימת המים במגדל (C) או פחות.במגדל המשתמש במי ים עם מתקן עוצר טיפות כ-W = 0.0005% מזרימת המים במגדל (C) או פחות.
מחזורי התרכזות מייצגים את ההצטברות של מינרלים מומסים במי קירור המסוחררים במגדל.
פליטה של חלק מהמים במחזור (Blowdown) משמשת בעיקר כדי לשלוט בהצטברות של מינרלים אלה.
הכימיה של מי התוספת למגדל, לרבות כמות המינרלים המומסים, יכולה להשתנות במידה רבה בין מקור מים אחד למשנהו.
לעיתים גם מים ממקור אחד אינם אחידים בהרכבם הכימי.
מי תוספת נמוכים במינרלים מומסים כגון אלה ממאגרי מים עיליים (אגמים, נהרות וכו') נוטים להיות קורוזיים למתכות.
מי תוספת מאספקת מים בקרקע (כגון בארות) הם בדרך כלל גבוהים יותר במינרלים, ונוטים לשקוע במגדל, בצנרת ובמערכות ולייצר שכבת אבנית.
הגדלת כמות המינרלים הנמצאים במים על ידי אידוי וריכוז יכול להפוך את המים לפחות קורוזיים לצנרת; עם זאת, רמות מוגזמות של מינרלים יכולות לגרום לבעיות הנובעות משקיעת אבנית.
ככל שמספר מחזורי ההתרכזות גדלים וריכוז המלחים במים עולה מעל לרמה מסוימת, המים אינם יכולים להכיל עוד מלחים מומסים בתוכם ומתחילה התגבשות של מוצקים בתמיסה.
התגבשות זו שוקעת על המילוי במגדל בצנרת ובמחליף חום ופוגעת ביעילותם ואף יכולה לסתום מעברים צרים בהם.
לכן, בהפעלת המגדל ישנה חשיבות לניטור ובקרת מחזורי ההתרכזות במי המגדל.
מחזורי התרכזות במגדלי קירור בדרך כלל נעים בין 3 ל-7, אבל לרוב זה תלוי במקור המים הזמין.
למשל בארצות הברית משתמשים גם במים שיש להם רמות משמעותיות של מוצקים מומסים.
מצד השני, אחד ממקורות המים הגדולים בניו יורק הוא מקור מי גשמים הנמוך למדי במינרלים; כשבמגדלי קירור בעיר לעיתים קרובות אפשרו להגיע עד 7 או יותר מחזורי התרכזות.
כיוון שמחזורי התרכזות גבוהים במגדל משמעותם פחות צורך במי תוספת, במקומות שהמים יקרים או אינם זמינים יהיו יותר השקעות לטיפול מים על מנת להגדיל ככל הניתן את מחזורי ההתרכזות.
בנוסף לאתגר מחזורי התרכזות המלחים במגדל, מי המגדל מהווים בית גידול פורה לאצות ולמיקרואורגניזם, בהם חיידקים כדוגמת חיידקי מחלת הלגיונרים.
סחף טיפות (Windage or Drift) - טיפות מים הנסחפות ממגדל הקירור עם אוויר הפליטה.
בטיפות הסחף יש אותו ריכוז מלחים של המים במגדל.
ניתן לצמצם את כמות סחף הטיפות על ידי רשת המשמשת כעין לוכד טיפות שאינו חוסם את זרימת האוויר מן המגדל.
בנוסף, סחף הטיפות גם יכול להיות מופחת על ידי הפעלת מגדל קירור עם מים בטמפרטורת הזנה חמה.
Blow-out - טיפות מים היוצאות ממגדל הקירור על ידי רוח הנושבת סביב המגדל.
בדרך כלל טיפות המים יוצאות בפתחי כניסת האוויר.
המים גם עלולים ללכת לאיבוד, בהיעדר הרוח, בשל תזה או ערפול.
התקנים כגון מסכי רוח, ותריסים (louvers) יכולים להגביל את ההפסדים האלה.
פלום (Plume) - זרם אוויר הפליטה הרווי העוזב את מגדל הקירור.
הפלומה נראית לעין כאשר אדי המים באוויר מתעבים כשהם באים במגע עם אוויר סביבה קריר.
בדומה לאוויר הרווי בערפילי הנשימה שלנו ביום קר.
בתנאים מסוימים, פלומת מגדל קירור עשויה ליצור סכנה כשהערפל מכסה צירי תנועה או סכנה של התקרחות (יצירת קרח) על פני כבישים ומקומות רגישים.
המים שהתאדו בתהליך הקירור הם מים נקיים ממלחים וחומרים אחרים, בניגוד לאחוז קטן מאוד של טיפות מים שיצאו מהמגדל כחלק מסחף הטיפות.
Blow-down - מי שטיפה (שיתות) - על מנת לשמור על כמות המוצקים המומסים (TDS) וזיהומים אחרים ברמה נמוכה מקובל להזרים חלק ממי המגדל כמי שטיפה למערכת הביוב.
ריכוז גבוה של TDS במי המגדל מגדיל את הסיכון של התגבשות אבנית ומוצקים אחרים במערכת, צמיחה ביולוגית וקורוזיה מואצת.
כמות מי השטיפה נקבעת בעיקר על ידי מדידת המוליכות החשמלית של המים במגדל.
בעיות של צמיחה ביולוגית, התגבשות אבנית ומוצקים אחרים וקורוזיה ניתן למנוע על ידי חומרים שמפרקים אבנית בתגובה כימית (בהתאמה, biocide, חומצה גופרתית, מעכב קורוזיה ולוכדי חמצן).
מצד שני, הדרך המעשית היחידה להקטין את המוליכות החשמליות היא על ידי הגדלת הכמות של מי השטיפה ולאחר מכן להגדיל את כמות מי הפיצוי הנקיים.
מי פיצוי - Make-up - המים שיש להוסיף למערכת מים במגדל כדי לפצות על הפסדי מים כגון אידוי, סחף טיפות, ומי שטיפה וכו'.
טמפרטורת גישה - Approach - הגישה היא ההבדל בין טמפרטורת התקררות המים במגדל וטמפרטורת מדחום רטוב של אוויר הסביבה (twb).
טווח (Range - ΔT) - הטווח הוא הבדלי הטמפרטורה בין כניסת המים החמים למגדל לטמפרטורת המים הקרים היוצאים ממנו.
מילוי (Fill) - מילוי המגדל שנמצא בנתיב זרימת המים במגדל.
המילוי נועד להגדיל את שטח הפנים של המים וכן להאריך את משך הזמן מפיזורם בראש המגדל עד להתנקזותם בבריכת המים הקרים בתחתיתו.
סינון זרם מרכזי - מערכת סינון של מי המגדל היושבת על הזרם המרכזי ומסננת את כל זרם המים העוברים במגדל.
סינון זרם משני - מסנן עם מעגל נפרד מהזרם הראשי של המגדל.
המים נשאבים מבריכת המים הקרים, מסוננים וחוזרים חזרה לבריכה.
לרוב זרם המים הצדדי הוא כ-10% מזרם המים הראשי במגדל.
מחזור התרכזות - מכפיל מרבי של ריכוז החומרים השונים במי המגדל ביחס לריכוזם במי התוספת.
עץ מטופל - חומר מבני עבור מגדלי קירור שהיה נפוץ בעבר.
עץ מטופל עדיין בשימוש מעת לעת בשל העלות הראשונית הנמוכה שלו, למרות תוחלת החיים הקצרה שלו.
אורך החיים של מגדלי קירור מעץ משתנה כתלות בתנאי ההפעלה של המגדל, כגון תדירות של הפסקה והפעלה, טיפול במים, וכו'.
תחת תנאי עבודה נאותים, אורך החיים של מגדלי קירור מעץ שטופל מוערך בכ-10 שנים.
פיברגלאס במשיכה - Pultruded FRP - חומר מבני למגדלי קירור העשוי מפלסטיק מחוזק בסיבים (FRP).
חומר זה ידוע ביכולות העמידות הגבוהה שלו כנגד קורוזיה.
Pultuded FRP מופק באמצעות טכנולוגיית pultrusion, והפך לחומר המבני השכיח ביותר למגדלי קירור קטנים.
הוא מציע עלויות נמוכות יותר ודורש פחות תחזוקה בהשוואה לבטון מזוין, שנמצא עדיין בשימוש למבנים גדולים.
מגדל צ'נגדו גרינלנד הוא גורד שחקים סופר גבוה אשר נבנה בעיר צ'נגדו שבמחוז סצ'ואן שבסין.
בניית המגדל החלה בשנת 2014 והיא נפסקה באמצע בשנת 2019. העבודה חודשה באמצע 2020, אך הופסקה שוב בשנת 2023. באפריל 2025 הודיעה גרינלנד גרופ על חידוש הבנייה.
בתום בנייתו יתנשא המגדל לגובה של 468 מטר.
המגדל כולל 105 קומות כשמתוכן 101 קומות מעל הקרקע ו-4 קומות תת-קרקעיות.
ההערכה היא שכאשר יושלם, הוא יהיה הבניין הגבוה ביותר בצ'נגדו ובדרום-מערב סין.
הבניין ישמש למשרדים ובית מלון.
המגדל מהווה מרכיב מרכזי בקומפלקס גדול יותר, מרכז צ'נגדו גרינלנד, שיכלול: פודיום קמעונאי, הכולל מרכז כנסים, גשר המתחבר למגדל הראשי ואולם תצוגה, בנוסף לשני מגדלי מגורים.
מגדל צ'אנג פו ג'ין מאו (בסינית: 长富金茂大厦) הוא גורד שחקים סופר גבוה הממוקם בעיר שנג'ן שבמחוז גואנגדונג שבסין.
המגדל מתנשא לגובה של 303.8 מטרים (997 רגל) וכולל כ-68 קומות עיליות ו-4 קומות תת-קרקעיות.
בניית המגדל החלה בשנת 2011 והסתיימה בשנת 2016. מגדל צ'אנג פו ג'ין מאו, אשר משמש כבניין משרדים, הוא המגדל ה-19 בגובהו בשנג'ן, ה-114 בגובהו בסין, ה-134 בגובהו באסיה וה-211 בגובהו בעולם, נכון לשנת 2025.
מגדל על הגדה הוא קומפלקס של שלושה בניינים בגובה שונה שנמצא במוסקבה סיטי, מרכז העסקים הבינלאומי של מוסקבה.
מגדל "A": מתנשא לגובה 85 מטר וכולל 17 קומות
מגדל "B": מתנשא לגובה 127 מטר וכולל 27 קומות
מגדל "C": מתנשא לגובה 268 מטר וכולל 59 קומות
בקומה הראשונה של מגדל "B" נמצאת מסעדת Ash
מגדל צבעייא (גם מגדל צבעיה, מגדל דצבעיא, ומגדל צבעים) הייתה עיירה יהודית קדומה בגליל התחתון, אשר נזכרת רבות בספרות חז"ל.
העיירה נזכרת בתלמוד הבבלי, בתלמוד הירושלמי ובמדרש איכה רבה כעיירה יהודית גדולה שחרבה במהלך מרד בר כוכבא או לאחר מכן, לצד מספר עיירות נוספות בגליל התחתון, ובהן שיחין וכבול:
העיירה נזכרת בתלמוד הירושלמי גם כיישוב ממנו העלו מעשרות לבית המקדש, לצד מהלול וציפורי, ובהקשר אחרת נזכרת בתלמוד הירושלמי ובמדרש בראשית רבה כמקום בו גידלו עצי שקמים, אך נהגו בהם איסור כיוון ששימשו בעבר הרחוק לבניית המשכן: .
העיירה נזכרת אצל חז"ל גם במדרש אגדה חוזר על נערי איוב, לפיו יצאו מכפר קרנוס, ולמעט אחד, כולם מתו במגדל צבעייא.
בנוסף, נזכרת העיירה במדרש קהלת רבה בסיפור מעשה על רבי יונתן: .
כמו כן, נזכרת העיירה כמקום בו עבר רבי שמעון בר יוחאי לאחר שטיהר את טבריה מעצמות המתים בה לאחר צאתו מהמערה: .
יש המציעים את זיהויה של העיירה באתר ח'רבת ואדי חמאם שלמרגלות הר ארבל, בו אותרו שרידי כפר ובית כנסת מתקופת התלמוד, או לחלופין בחרבת מג'דל הסמוכה, כהצעת החוקר ישעיהו פרס.
מג'דל זו מזוהה כשלעצמה עם מגדל נוניא (בארמית - מגדל הדגים) שבמקורות חז"ל ועם טריכאי (ביוונית – ערימת דגים ממולחים) שבכתבי יוסף בן מתתיהו.
מנגד, ולאור המדרש על קרבתה היחסית של העיירה לכפר קרנוס, היו שהציעו לזהותה באתר דרומי יותר, ובפרט בחרבת דובר (ח'רבת א-דוויר) שבעמק הירדן, בסמוך לירמוך.
מגדל רום הוא מגדל מגורים, הגבוה ביותר והאחרון שנבנה בשכונת פארק צמרת.
יוזמת הבנייה היא חברת ישראל קנדה והוא מגדל המגורים השלישי בגובהו בישראל.
המגרש שעליו נבנה המגדל נרכש על ידי החברות ישראל קנדה ובסר ביוני 2014, תמורת 220 מיליון שקל.
זה היה המגרש ה-12, והאחרון שנותר לבנייה, במתחם מגדלי היוקרה פארק צמרת.
המגדל נבנה במתכונת של קבוצת רכישה.
פיתוח המגרש, ששטחו כ-5 דונם, התעכב במשך שנים רבות עקב מחלוקות בין בעלי המגרש, קבוצת של 50 בעלים, שחלקם התקשרו עם חברת בסר וחלקם עם חברת קנדה ישראל.
המחלוקות שהגיעו אף להליך פירוק שיתוף בבית המשפט, נפתרו לאחר ששתי הקבוצות החליטו לשתף פעולה ולהקים את הפרויקט ביחד.
אולם לאחר שסוכמה מכירת המגרש, חברת אאורה, בשליטת איש העסקים יעקב אטרקצ'י, ערערה לבית המשפט המחוזי כנגד ההסכם, ודרשה כי בית המשפט יורה על עיכוב הליכים בפרויקט, אך בקשתה נדחתה.
ערעורה של אאורה לבית המשפט המחוזי הוגש כחודש לאחר החלטת בית המשפט השלום בתל אביב, אשר נתן תוקף לסיום הסכסוך המשפטי בין בעלי המגרש.
במסגרת הליכי פירוק השיתוף שהתנהלו קודם לכן, פורסמה הזמנה להגשת הצעות לרכישת המגרש, שאליה ניגשה חברת אאורה והציעה 200 מיליון שקל.
הסכם רכישת המגרש נחתם לבסוף ביוני 2015.
הקמת הבניין החלה ב-2016, על ידי חברת "אלקטרה בנייה".
בסוף 2020 הגיע המגדל לגובהו המרבי והוא התאכלס במהלך שנת 2021.
המגדל תוכנן על ידי משרד ישר אדריכלים והוא כולל 50 קומות מעל הקרקע וארבע קומות תת-קרקעיות, כ–190 דירות, בריכת שחייה, ספא וחדר כושר.
מגדל פוסאן הוא מגדל המתנשא לגובה של 120 מטר, וממוקם בפארק יונגדוסאן (Yongdusan Park, אנ'), הממוקם ביונג-גו (Jung-gu ,אנ'), פוסאן, דרום קוריאה.
המגדל נבנה בשנת 1973, והוא משמש רק למטרות בידור ופנאי.
העובדה, שלא מותקן בו כל ציוד שידור, מייחדת את המגדל ממגדלים רבים אחרים עם מרפסות תצפית, והבנויים בעיקר כמגדלי טלוויזיה ורדיו.
סיפון התצפית כולל נוף פנורמי ובית קפה קטן, והוא נגיש רק בשעות העבודה באמצעות שתי מעליות מהירות.
בסיס המגדל מקושר עם כמה גלריות וחנויות מזכרות.
המגדל מוזכר בדרך כלל במדריכי התיירים כמקום טוב להשקיף על נמל העיר .
מִגדל עיזים הוא סוג של מבנה שטות.
בדרך כלל זהו מגדל צר בעל מספר מפלסים וכבש ספירלי חיצוני המאפשר לעיזים לעבור בין המפלסים.
מגדל העיזים הראשון נבנה בסוף המאה ה-19 ביקב Avelada שבפורטוגל ונקרא Torre das Cabras (פורטוגזית: מגדל העיזים).
המגדל, שעדיין עומד על תילו, הוא בעל 3 מפלסים, קירותיו בנויים מסלעים הכבש מקורות עץ.
עם השנים, התפשט הרעיון ברחבי העולם, וכיום ניתן למצוא מגדלי עיזים בדרום אפריקה, נורווגיה, ארצות הברית, הממלכה המאוחדת וארגנטינה.
מגדל עיפרון הוא רב-קומות או גורד שחקים שבו יחס הדקיקות , שהוא היחס בין גובה המבנה לבין רוחבו, גבוה במיוחד, כלומר זהו בניין גבוה וצר.
המקובל הוא שיחס של 10:1 או 12:1 ומעלה מזכה מבנה בתיאור "מגדל עיפרון".
לשם השוואה: המגדל העגול במגדלי עזריאלי הוא בגובה 187 מטרים ובקוטר 44 מטרים, כלומר יחס הדקיקות שלו הוא 4.25:1.
מגדלי עיפרון נפוצים בניו יורק, בהונג קונג ובמלבורן.
גורדי שחקים דקים נבנו בניו יורק בסוף המאה ה-19 ובתחילת המאה ה-20, טרם חקיקת חוקי האיזור, שהטילו הגבלות על בנייה.
העיצוב החדש נבע מעליית מחירי הקרקע, והתאפשר בזכות המעליות ושלד הפלדה.
דוגמה לבניין מתקופה זו הוא מגדל חברת הביטוח מטרופוליטן לייף בן 50 הקומות, שיחס הדקיקות שלו הוא 9.33:1.
הונג קונג החלה בבניית מגדלי עיפרון בשנות ה-70 של המאה ה-20. בתי דירות בני עשרים קומות ויותר, שבהם דירה אחת בכל , נבנו על מגרשים קטנים, והביאו לטביעת המושג "מגדלי עיפרון".
צורת בנייה זו הפכה לנפוצה בהונג קונג, והפכה את העיר לריכוז הגבוה ביותר בעולם של מגדלי עיפרון.
המגדלים הנודעים ביותר מסוג זה, שנבנו בתחילת המאה ה-21, הם מגדל הייקליף בן 73 קומות, שיחס הדקיקות שלו הוא 20:1, ו בהונג קונג, בן 65 קומות.
שכונת מיד-לוולס מתאפיינת בסגנון בנייה זה, עם יחס דקיקות של עד 18:1.
בעשור השני של המאה ה-21 החלה בנייתם של מגדלי עיפרון בניו יורק.
שורת המיליארדרים, לאורך הקצה הדרומי של סנטרל פארק במנהטן, כוללת מגדלי עיפרון אחדים, בהם מגדל סטיינווי, שיחס הדקיקות שלו, 24:1, הופך אותו למגדל הדק בעולם.
עיר נוספת שבה מגדלי עיפרון רבים היא מלבורן שבאוסטרליה, שנכנסה לתחום זה עם הקמתו של מגדל הדירות פניקס בשנת 2013. המגדל נבנה על מגרש שרוחבו 6.7 מטר.
תחילה תוכנן המגדל לגובה של 40 קומות, אך בעקבות התנגדות השכנים התכנון הוקטן ל-28 קומות בגובה 88.5 מטר, שיוצרים יחס דקיקות של 13.2:1. אחריו נבנה , שגובהו 195 מטר על שטח ברוחב 11.5 מטר, ביחס דקיקות של 16.96:1.
שיפור באיכות חומרי הבנייה (בטון ופלדה) ובחוזקם מאפשר בניית מגדלי עיפרון.
זהו מרכיב קריטי בתכנונם של מגדלי עיפרון.
אתגר הנדסי עיקרי בתכנון מגדלי עיפרון הוא התמודדות עם תנודת הבניין מחמת רוחות, שעלולה לגרום אי-נוחות לדיירים.
פתרונות שונים ניתנו לבעיה זו, ובהם קומה טכנית במרכז הבניין, שמאפשרת מעבר רוחות דרכה.
צעד זה מצמצם את השפעת הרוחות ב-10%–15%.
דוגמה לפתרון זה ניתן לראות בבניין בן 84 הקומות, שלו יחס דקיקות של 15:1 ובו קומות טכניות אחדות.
פתרון אחר הוא חיזוק מבנה הבניין, כך שיהיה עמיד יותר לעומסי הרוחות.
פתרון זה ננקט במגדל סטיינווי.
מבנה הבניין משתמש ב בחזיתות המזרח והמערב כדי להקשיח את המבנה תוך השארת הנוף הצפוני והדרומי פתוח.
כדי לנטר תנועות של מבנים, ניתן להשתמש במרסן מסה מתכווננת.
זהו התקו פסיבי בעל מסה גדולה המותקן על בולמי זעזועים כדי להאט את תנועות הבניין אשר נעים בכיוון מנוגד לתנודות תדר התהודה של המבנה.
בדרך כלל הם עשויים ממסה מוצקה, כגון גופי פלדה או גושי בטון, אך לאחרונה נעשה שימוש במערכות בולם נוזלים.
מערכת בולם נוזלים או בולם השתכשות היא מיכל מים עם מסננים לשליטה בתנועות המים, המכוונים כך שכאשר הבניין מונע בכיוון אחד, כוח הנוזל ילך בכיוון ההפוך כדי לקזז את התנועות.
בניין הייקליף הוא אחד הדוגמאות המוקדמים של מערכת כזו.
כיוון ששטח הבסיס של המגדל קטן יחסית, הוא זקוק ליסודות עמוקים יותר.
התייחסות מיוחדת נדרשת גם להגנה מפני שרפות.
מגדל קולסרולה (הגייה קטלאנית: [ˈtorə ðə kuʎsəˈɾɔlə] טורה דה קולסרולה) הוא מגדל תקשורת בעיצוב ייחודי הממוקם על גבעת טיבידאבו ברכס הרי קולסרולה, בברצלונה, קטלוניה, ספרד.
הוא תוכנן על ידי האדריכל סר נורמן פוסטר ועל ידי המהנדסים האזרחיים הספרדים חוליו מרטינס קלזון ומנואל ג'וליה וילארדל.
מגדל סמלי זה נבנה בשנת 1991 על ידי חברת הבנייה Cubiertas y MZOV S.A, עבור אולימפיאדת הקיץ 1992. הוא כולל תא עלייה אליו כמו מגדלים רבים, אך משתמש בכבלים מייצבים לתמיכה אופקית כמו תורן.
משמש בעיקר לשידור טלוויזיה ורדיו, וגובהו מספק את נקודת התצפית הגבוהה ביותר על העיר.
האנטנה העליונה מגיעה לגובה של 288.4 מטרים והקומה האחרונה בחלק העליון, בעלת שלוש עשרה קומות, מגיע לגובה של 152 מטרים.
הנקודה הגבוהה ביותר של המגדל היא המקום הגבוה ביותר שאפשר להגיע אליה בסביבת העיר ברצלונה.
הקומה העשירית של הפוד פתוחה לקהל הרחב.
במגדל קיים חלל לארגון אירועים, המורכב מחדר קבלה ותצפית בגובה 560 מטרים מעל גובה פני הים.
למגדל יש פיר ראשי מבטון מזוין בצורת חרוט חלול בקוטר של 4.5 מטרים, המצטמצם ל-3 מטרים כדי להחזיק תורן רדיו מ-2.7 מטרים עד 0.7 מטרים.
שלוש עשרה הקומות מוקפות ברשתות פלדת אל חלד פתוחות ותלויות מהפיר בשלושה מסבכי פלדה אנכיים ראשיים.
משקלו הכולל של המגדל הוא 3,000 טון.
מספר רב של כבלים שומרים על המגדל זקוף:
התחתונים מורכבים משלוש סדרות של 180 כבלים מקבילים (קוטר 15 מילימטרים) העשויים מפלדה בעלת חוזק גבוה מתוחה מראש עם כיסוי פוליאתילן, כל אחד.
העליונים עשויים משלוש סדרות של 7 כבלי סיבי ארמיד במקביל (קוטר 56 מילימטרים).
לשלושת הכבלים העליונים חוזק קריעה משולב של 4,200 טון.
מגדל פחם או תחנת פחם הוא מבנה המשמש להעמסת פחם כדלק לקטרי קיטור.
מגדלי פחם נבנו לעיתים קרובות בדפו או במפעלי תחזוקה לקטרים.
מגדלי פחם נבנו מעץ, בטון מזוין או פלדה.
כמעט בכל המקרים, מגדלי הפחם השתמשו בשיטת הזנת המבוססת על כח הכבידה.
מגדל פחם מורכב ממחסן פחם גדול אחד או יותר המוגבהים על עמודים מעל פסי הרכבת, מהם משתחרר הפחם על מנת לגלוש במורד לקרון עזר (tender) של קטר הממתין ליד או מתחת למגדל.
שיטות הרמת הפחם למחסן הייתה מגוונות.
הפחם הושלך בדרך כלל מקרון הופר (hopper car) לתוך בור פחם מתחת לפסי הרכבת הסמוכים למגדל.
מבור הפחם, שרשרת עם דליים מונעת על ידי מנוע (סוג של מסוע) הייתה מעלה את הפחם לראש המגדל, שם הוא נשפך למחסן.
בחלק מהאתרים הונפו קרונות עם פחם עצמם על מנת לשפוך את הפחם למחסן.
לעיתים קרובות, הותקנו במגדלי פחם גם צינורות להזרמת חול, כך שניתן היה למלא את ארגז החול של הקטר ביחד עם חידוש מלאי הפחם.
כשבמהלך שנות ה-50 הופסק השימוש בקטרי קיטור במסילות הברזל ובמקומם נכנסו קטרי דיזל, נגמר הצורך במגדלי פחם.
מגדלי בטון רבים נשארים במקומם אלא אם הם מפריעים לעבודות אחרות בשל העלות הגבוהה של הריסת המבנים המאסיביים הללו.
מגדל צ'לסי, נקרא גם מגדל אל-סלאם הוא גורד שחקים בגובה 250 מטרים, הממוקם על כביש שייח זאיד בדובאי, איחוד האמירויות הערביות.
המגדל בן 49 הקומות משמש לצורך מגורים.
מגדל אל-סלאם הוא הבניין ה-47 בגובהו בדובאי, ואחד מבנייני המגורים הגבוהים בעולם.
כשבנייתו הושלמה בשנת 2005, המגדל היה החמישי בגובהו בעיר.
מגדל אל-סלאם נקרא בעבר מגדל צ'לסי, מכיוון שבעבר היה חכור והופעל על ידי מלונות צ'לסי.
במהלך בנייתו קיבל את השם 'מגדל אל-סלאם II' על שם הבניין הסמוך הישן יותר בשם Union Tower, אשר עבר בנייה כפרויקט 'מגדל אל-סלאם', אך שמו שונה ממגדל צ'לסי לאחר הרכישה.
מגדל פרישמן 46 הוא מגדל מגורים ברחוב פרישמן 46 שבשכונת הצפון הישן שבתל אביב.
בנייתו הסתיימה בשנת 2012 והמגדל אוכלס ב-2013, גובהו הוא 107 מטרים והוא בעל 28 קומות.
הבניין החל להיבנות ב-2008 והושלם ב-2012 כמגדל מגורים, בן 28 קומות הכוללות 78 יחידות דיור ונמצא כ־200 מטרים צפונית לכיכר דיזנגוף וכ-600 מטרים מזרח מחוף פרישמן.
המגדל עצמו שוכן בשכונת הצפון הישן באזור אתר המורשת העולמי של העיר הלבנה.
המגדל בולט מאוד באזור וממנו נשקף נוף לאזור העיר הלבנה ולצפון הישן של תל אביב.
"מגדל של אור" הוא אלבום האולפן החמישי של הפרויקט של עידן רייכל.
האלבום יצא לאור ב-6 בפברואר 2024, באמצעות חברת התקליטים הליקון ארומה מיוזיק.
זה אלבומו הראשון של הפרויקט מזה 11 שנים, לאחר "רבע לשש" (2013).
בשונה משאר האלבומים של הפרויקט, האלבום מכיל בעיקר ביצועים של אמנים מוכרים שאינם חברים בפרויקט, ושלושה שירים שביצע רייכל עצמו.
מתוך האלבום יצאו, בצל מלחמת חרבות ברזל, הסינגלים "תחזור" בביצוע רוני דלומי ו"כל יום מחדש" בביצוע גידי גוב.
באלבום הופעות אורח נוספות של ארא דינקג'יאן, לואי עלי, ארקדי דוכין, שי צברי ומאי ספדיה.
בשנת 2013 יצא אלבומו הקודם של הפרויקט של עידן רייכל, "רבע לשש", שהתקבל בחיוב על ידי מבקרי המוזיקה וזכה בתואר הפלטינה המרובעת.
לאחר צאתו של אלבום זה, רייכל החל להתמקד בקריירת הסולו שלו, וב-2015 יצא אלבום הסולו הראשון שלו, "היד החמה", לו עקב "ואם תבואי אליי" (2019), ושניהם זכו להצלחה.
בשנת 2020, יצא הסינגל הראשון של הפרויקט של עידן רייכל מזה שש שנים, "איזה יום טוב" בביצוע הזמרת נסרין קדרי, ואחריו, בשנת 2022, יצאו הסינגלים "כמה שרחוק" בביצוע יונתן אברהם ו"על הספסל שבשכונה" בביצוע מרגלית צנעני.
באוקטובר 2023, על רקע מלחמת חרבות ברזל שפרצה בישראל ב-7 באוקטובר בעקבות מתקפת הפתע, הקליטה הזמרת רוני דלומי את השיר "תחזור", המוקדש לחטופים ולנרצחים במסגרת החטיפה לעזה, אשר יצא כסינגל המוביל מתוך האלבום ב-31 באוקטובר.
סינגל נוסף, "כל יום מחדש", שהוקלט על ידי גידי גוב, יצא לאור ב-17 בדצמבר 2023, לצד ההכרזה על התאריך ורשימת הרצועות של האלבום.
האלבום יצא לאור ב-6 בפברואר 2024, ולצידו יצא הסינגל השלישי מתוכו, "עד שתחזרי אליי" בביצועו של רייכל עצמו.
ב-26 במרץ 2024 רייכל הוציא את הסינגל "ילדים של קיץ", שיר הסיום באלבום.
רייכל תיאר את השיר כ.
רייכל התייחס לציטוט של הסופר דויד גרוסמן, שבו רותי, בתו הצעירה של גרוסמן, אמרה "אבל אנחנו נחיה נכון?
ואני רוצה להמשיך לשיר במקהלה" לאחר שנאמר לה שאחיה, אורי, נהרג.
רייכל התייחס גם לציטוט של נועה מורנו, שאחיה, איתי מורנו, נהרג בקרבות ב-11 באוקטובר 2023. נועה אמרה לרייכל "יש לי הופעה במקהלה עוד חודשיים, האם תסכים לבוא?".
רייכל אמר שהדוגמאות הללו מראות שכאשר "האירוע של הגדולים" נגמר, הילדים רק רוצים להמשיך לחיות ולשיר במקהלה.
ב-31 ביולי 2024, יצא לאור השיר "بلدي" יחד עם לואי עלי כסינגל שיווקי לתחנות הרדיו, וכסינגל החמישי בסך הכל מהאלבום.
השיר כתוב ומבוצע בערבית ומתואר כשיר הזיכרון הראשון לחללי העדה הדרוזית.
השיר נכתב לבקשת אמל נסראלדין, יו"ר יד לבנים בדלית אל-כרמל.
נסראלדין ביקש שהשיר יהיה בערבית כדי שאמהות העדה הדרוזית יוכלו להבין ולהזדהות איתו במהלך ימי הזיכרון.
מגדל שלום מאיר (בקיצור מגדל שלום, ידוע גם בשם העממי "כלבו שלום"), הוא בניין גדול בעל עירוב שימושים, המפורסם בישראל בשל היותו גורד השחקים הראשון בתל אביב ובישראל.
נחנך בשנת 1965 בקצה רחוב הרצל, במקומו של המבנה הישן של הגימנסיה העברית "הרצליה" שנהרס.
בעת חנוכתו התנשא המגדל לגובה של 123 מטרים והיה המבנה הגבוה ביותר במזרח התיכון וביבשת אסיה כולה.
לאחר שיפוץ ובניית תוספת לחלקו העליון בין השנים 2003–2004, גובהו הגיע לכ־129 מטרים ב־34 קומות.
תוספת בנייה זו הסבה את קומותיו העליונות למגורים והוסיפה בריכת שחיה פרטית על גג המגדל בפינתו הדרום מערבית.
בסיס המגדל מכיל קומת מסחר.
מגדל שלום הוקם על ידי חברת "כיכר הרצליה", שהייתה שותפות של הלל דן, האחים מאיר, פדרמן וג'ורג' פרידלנדר.
עם הזמן רכשו האחים מאיר את רוב מניות החברה והמגדל נקרא על שם אביהם שלום מאיר.
הוא תוכנן על ידי האדריכלים יצחק פרלשטיין, גיסו של מרדכי מאיר, גדעון זיו ומאיר לוי.
בתוכניות המגדל המקוריות נישא הבניין לגובה של כ-112 מטרים, מגדל בן 100 מטרים הניצב על פודיום בגובה 12 מטרים, תכנון זה נבע מדרישת העירייה שהבניין לא יחסום את המשך רחוב הרצל, ואכן, התכנון אפשר לרחוב לחצות תחת המגדל בלא מפריע.
באוקטובר 1961 נחתם הסכם בין החברה לעירייה על בניית המגדל ופיתוח האזור סביבו.
בנייתו נעשתה בידי חברת רסקו בשיטה שוודית ולא נעזרה בפיגומים עצמאיים, אלא נסמכה על שני פירי המגדל היצוקים ממזרח וממערב.
בתחילת 1962 הוחל בחפירת היסודות, החניון התת-קרקעי, ואף הכנה לחיבור תחנה לרכבת תחתית עתידית.
כתוצאה מפעילות זו נתערערו היסודות של מבנה ספריית שער ציון הסמוך, שנסגר ויועד להריסה.
הבנייה נמשכה באופן רצוף עד 1965. בשלב ראשון נבנו 17 הקומות הראשונות, ולאחר עצירה קצרה בשל מחסור במימון, נעתרה מדינת ישראל לסיוע ורכשה חלק מקומות המגדל, ומיד לאחר מכן הושלמו הקומות העליונות.
בחנוכת המגדל נחשף הציבור לדרגנוע הראשון במדינת ישראל.
ב-18 בספטמבר 1965 נפתח הכלבו בבניין וכלל כאלפיים משרדים, בתי כל-בו וחנויות.
באוקטובר 1965 נכנס בנק לייצוא לרגלו המזרחית של המגדל.
בהמשך פעל לתקופת מה בית מלון "המגדל" ברגלו המערבית, שם ממוקמים משרדי הבנק הבינלאומי.
לפיכך, היה בעת השלמתו מבנה זה נחשוני ופורץ-דרך בתחומים רבים.
לשם בניית המגדל, נהרס בניין "גימנסיה הרצליה", אחד המבנים האקלקטיים המרשימים והייחודיים שנבנו בראשית ימי תל אביב, בקצה רחוב הרצל, שהיה הרחוב המרכזי של העיר.
הריסת מבנה היסטורי זה עוררה את תנועת השימור העירוני, ובעקיפין הביאה להקמת המועצה לשימור מבנים ואתרים.
עם חלוף השנים הלכה וגברה הביקורת על עצם בניית המגדל, בעיקר עקב מיקומו במרכז ההיסטורי של תל אביב.
זמן קצר לאחר הריסת גימנסיה הרצליה, נהרס גם בניין ספריית שער ציון, שהיה ברחוב מונטפיורי פינת אחוזת בית.
הספרייה עברה למבנה ארעי בשדרות שאול המלך, עד להקמת משכן הקבע שלה בבית אריאלה.
עם השלמתו החזיק המגדל בתואר "המגדל הגבוה ביותר באסיה" עד לשנת 1968 עם השלמת "בניין קסומיגסקי" בטוקיו, יפן.
כמו כן החזיק המגדל בתואר "המגדל הגבוה ביותר במזרח התיכון" עד לשנת 1979 עם השלמת בניין "מרכז הסחר העולמי" בדובאי.
הבניין החזיק בתואר גורד השחקים הגבוה בישראל למשך כ-34 שנים, עד לחנוכת מגדל עזריאלי העגול בשנת 1999.
עד העשור השני של המאה ה-21 אכלס הבניין משרדי ממשלה רבים.
במרתף המגדל היה מתחם באולינג.
סרטי הקולנוע "עליזה מזרחי" (1967) ו"סיפורי תל אביב" (1992) צולמו במגדל, והם מנציחים את המקומות שהיו בו: חנות הכל-בו, מוזיאון השעווה, פארק השעשועים והמצפה.
בשנת 2003 החל שיפוץ של הקומות העליונות במגדל כדי להסב אותן למגורים.
בקומות אלו נבנה מספר מצומצם של דירות יוקרה המנצלות את מיקום המגדל המרכזי, נוף הים, והסמיכות לשכונת נווה צדק ההיסטורית.
ב-17 בנובמבר 2010 פרצה שרפה בקומות העליונות של המגדל.
כיבוי השרפה ארך כשלוש שעות, זמן רב יחסית, עקב קריסת מערכת החשמל באחת הקומות שנפגעו, שמנעה פעולה תקינה של משאבות המים.
כתוצאה מן השרפה נפגעו עשרה אנשים באורח קל משאיפת עשן.
הניהול, התפעול והאחזקה של מגדל שלום מתבצעים תחת חברה מעורבת שבה מחזיקה מדינת ישראל בכ-12%.
הוא מלבני בתוכניתו, מורכב משורות חלונות אופקיים, ומחופה אריחי פסיפס איטלקיים בגוון בז'.
בחזיתות המזרחית והמערבית שורת חלונות אנכית המלווה את שתי ליבות הבניין המנותקות זו מזו.
המגדל נח על פודיום גדול בן שתי קומות, כאשר מבואת המגדל אינה נמצאת בגישה ישירה מן הרחוב, בקומת הקרקע כמקובל, כי אם בקומת ביניים מעליה.
גישה אל קומת הביניים אפשרית רק לאחר עלייה בדרגנוע.
לבניין שתי מבואות, מזרחית ומערבית, בהתאם לליבות המגדל.
במהלך השנים ניטשו ויכוחים לגבי עיצוב המגדל ומראהו הבומבסטי למביטים בו מכיוון רחוב הרצל.
בכך דומה המגדל לבניין "פאן-אם" בניו-יורק, שהושלם שנתיים קודם לכן, בשנת 1963, וחסם את שדירת פארק באופן דומה.
במשך שנים רבות היה מגדל שלום המגדל היחיד בישראל שבו ייעדו מתכנניו מקום להקמת תחנת רכבת תחתית, עבור הרכבת התחתית של תל אביב.
הכנה זו לא זירזה את הקמת הרכבת התחתית, והייעוד לא מומש.
מאז תוכננו כך גם מגדל רובינשטיין בתל אביב ומגדל הנביאים בחיפה, שבו נוצל התכנון ונבנתה תחנה עבור הכרמלית.
חידוש תחבורתי נוסף במגדל שלום היה הכביש הדו-מסלולי שעובר מתחתיו.
בהיותו המגדל הגבוה בישראל, הוקמו אנטנות רבות על גגו ובהן אנטנת NDB המסייעת בנחיתת מכשירים בנמל התעופה בן-גוריון.
האנטנות הוסרו בתחילת שנות ה-2000.
על קירות רחבת הכניסה המערבית למגדל נמצאים שני פסיפסים גדולי ממדים, המתארים תמונות מהחיים בתל אביב.
הראשון: "הפסיפס לזכר הגימנסיה הרצליה" נוצר על ידי הצייר נחום גוטמן עם הקמת המגדל, והשני: "יפו-תל אביב: דור שני" נוצר בשנות ה-90 על ידי הצייר דוד שריר.
מולם הוצב פנס הרחוב הראשון של תל אביב.
בשתי הקומות התחתונות של הבניין מוצגת תערוכה בנושא תולדות תל אביב.
חלק מהמוצגים הועברו מהמוזיאון לתולדות תל אביב שפעל בעבר בכיכר ביאליק ונסגר.
התערוכה כוללות תמונות נדירות, תצלומים של שמעון קורבמן משנות ה-20' וה-30', אוסף מפות היסטוריות, דגמים של פרויקטים שנבנו וכאלה שתוכננו אך לא נבנו, דגמים של תל אביב הקטנה, פינה להנצחת פטריק גדס ותוכניתו, ודגם של רוב שטח תל אביב על כל בנייניה (משנת 1999), שהועבר לשם מבניין העירייה.
במרתף הבניין שוכן ללא קשר למרכז להכרת תל אביב, גם ארכיון אדריכלות ישראל.
בשנות ה-70 פעל במגדל שלום בית מלון, שהייתה בו גם בריכת שחייה לאורחים.
המלון נסגר בסוף שנות ה-70.
ב-30 במאי 1975 הוקם על הגג הפתוח התחתון של המגדל פארק שעשועים קטן בשם "מאירלנד".
הפארק היה פעיל עד 1994.
ב-7 ביוני 1973 הוקם במגדל "מוזיאון השעווה הישראלי" על ידי רפאל (רפי) ברוך.
במוזיאון, שהיה מוזיאון השעווה היחיד בישראל, היו כמאה בובות שעווה.
המוזיאון נסגר בשנת 1995 כתוצאה מבעיות כלכליות.
לאחר סגירת המוזיאון הוצבו בקומה הראשונה של המגדל, ליד הכניסה המערבית, בובות של חיים נחמן ביאליק, לאה גולדברג, נתן אלתרמן, אלכסנדר פן, אברהם שלונסקי וחנה רובינא, שעיצב מיכאל רפופורט.
על גגו של מגדל שלום פעלו משנת 1966 מצפה עם גג פתוח עם משקפות תצפית בשם "מצפה שלום", ומסעדה.
שניהם נסגרו בשנת 1999, עקב פתיחת "המצפה המקורה הסגור" במגדל העגול של מגדלי עזריאלי ולנוכח ירידה מתמשכת במספר המבקרים.
חנות הכל-בו הפרטית הראשונה בארץ
במגדל פעלה חנות כלבו גדולה, בשם "כל-בו שלום", שהייתה מפורסמת בשנות ה־60 וה־70 של המאה ה־20, לפני שנבנו בישראל קניונים.
בניגוד לחנויות הכל-בו של המשביר לצרכן שהחלו לקום כבר מראשית המדינה, כל-בו שלום הייתה חנות הכל-בו בבעלות פרטית הראשונה שנפתחה בישראל.
המקום נוהל בין 1965–1976 על ידי רפאל (רפי) ברוך ומ-1976 על ידי שי מאיר שהיה המנהל הראשי (Managing Director) של הכלבו עד למכירתו בשנת 1987. עקב פרסומה הרב של החנות, רבים מכנים את הבניין עד היום בשם "כל-בו שלום".
החנות נסגרה ב-4 באוקטובר 1989 עקב ירידה במספר המבקרים ובנפח המכירות.
במגדל שלום פועלת ספרייה עירונית.
מִגְדַּלּוֹר הוא מגדל המפיץ אור לשם סיוע בניווט ושיט בים, בנהרות ובאגמי מים גדולים.
המגדלור משמש לסימון קווי־חוף מסוכנים, שרטונים רחוקים מחופים ודרכי מוצא בטוחות לנמלים.
המגדלור מחליף שיטות קדומות יותר כגון הדלקת משואות בראשי צוקים וגבעות.
עזרי הניווט החדשים בהם נעשה שימוש כיום צמצמו את מספר המגדלורים ברחבי העולם לפחות מ־1,500.
שם העצם בעברית הוא הלחם בסיסים של המילים מגדל+אור.
מגדלור נודע הוא המגדלור שהוצב באי פארוס (Pharos) במצרים העתיקה ונמנה עם שבעת פלאי תבל של העולם העתיק.
נראה שמקור השם הוא במילה היוונית "פַנוס" (ϕανός) שמשמעותה "לפיד" וממנה נגזרה גם המילה העברית "פנס", וכך גם ברוסית: фонарь (פָנַר).
פארוס, שמו של האי, עדיין משמש בתור המילה ל'מגדלור' במספר שפות: בצרפתית (phare), באיטלקית (faro), בספרדית (faro), ברומנית (far), ובפורטוגזית (farol).
המילה האנגלית pharology, מחקר המגדלורים, נגזרת אף היא משמו של האי.
השכונה שנבנתה באיסטנבול באזור המגדלור נקראה "פנר", ועל שמה נקראת קבוצת הכדורגל פנרבחצ'ה.
כדי להיראות כמה שיותר מרחוק, האור המופץ על ידי המגדלור צריך להיות מרוכז וכמה שיותר גבוה (בשל עקמומיות כדור הארץ).
ריכוז האור מושג על ידי שימוש במערך של עדשות מסתובבות.
בעבר מקור האור היה בעירה ואילו כיום נעשה שימוש במערכת של מנורות ועדשות.
עד התקנת החשמל במגדלורים, שימשו מנורות נפט או פרפין כמקור אנרגיה להפקת האור.
העדשות הסתובבו באמצעות מנגנון־שעון שנמתח מדי־יום על ידי שומר המגדלור.
מערך העדשות הוחזק בדרך־כלל בכספית להפחתת החיכוך.
במגדלורים המודרניים נעשה שימוש בנורת חשמל ובמנגנון־שעון המוזנים בדרך־כלל על ידי גנרטורים חשמליים הפועלים על שריפת סולר.
גנרטורים אלה גם מספקים חשמל לשומר־המגדלור.
ריכוז האור ביעילות ממקור אור הפולט אור לכל הכיוונים דורש שימוש בעדשה בעלת קוטר גדול מאוד, דבר העלול להפוך אותה לעבה וכבדה מאוד.
כדי להימנע מכך, פותחה עדשת פרנל (Fresnel lens).
עיצובה הייחודי של עדשה זו מאפשר רוחק מוקד קצר אך משקל ונפח קטנים משהיו דורשות עדשות רגילות בעלות מאפיינים אלה.
עדשות זוהרות מאוד (Hyperradiant lenses) המיוצרות על ידי קונצרן Chance Bros הותקנו במספר מגדלורים, כגון בקייפ־רייס, בניו פאונדלנד ובהוואי.
במגדלורים מודרניים לא מאוישים, מערכת העדשות המסתובבות מוחלפת לעיתים קרובות באור בהיר מאוד ששולח הבזקים קצרים לכל הכיוונים - בשיטה זו הדגש הוא על ריכוז האור בזמן ולא במרחב.
אורות אלה דומים לאורות הנפלטים ממשואות המותקנות על מבנים גבוהים.
בשיטות עיצוב אלה, במקום להבחין באור חלש תמידי, המתבונן מהים מבחין באור בהיר, כשבין הבזק להבזק יש מרווח זמן קצר של חשיכה.
הבזקי אור אלה יוצרים תבנית אור אופיינית הייחודית לכל מגדלור ומגדלור.
לדוגמה, המגדלור של Scheveningen מאופיין במרווח זמן של 2.5 ו־7.5 שניות לסירוגין בין הבזק אחד למשנהו.
בראשית המאה העשרים המציא הממציא השוודי גוסטב דאלן את מגדלור ה־AGA, שייתר את הצורך באיוש המגדלור.
אך המגדלורים המאוישים המשיכו לפעול שנים רבות לאחר מכן, סיבה חלקית לכך היא יכולתם של שומרי־המגדלור לעזור בהצלה בשעת־צרה.
השיפורים בניווט הימי ובביטחון, כגון ה־GPS, הובילו לצמצום הדרגתי של מספר המגדלורים המאוישים.
אחרוני שומרי־המגדלור עזבו את תפקידם בשנות התשעים של המאה ה־20. היום נשארו מעט מגדלורים מאוישים.
מגדלורים הפכו לאתרי תיירות מבוקשים ובמספר מקומות בעולם הם מתוחזקים בהתאם לכך.
אף על פי כן, באזורים לא נגישים מותקנים מגדלורים מודרניים גם בימינו.
מגדלורים אלה מאופיינים במבנים פונקציונליים יותר ופחות ציוריים בהשוואה לאבותיהם הקדומים.
מקור האנרגיה שלהם הוא בדרך־כלל סולארי ויש להם אור מהבהב אחד שאינו מסתובב.
ברית המועצות הקימה מספר מגדלורים לא־מאוישים שמופעלים על ידי גנרטורים רדיואיזוטופיים תרמואלקטריים.
מגדלורים אלו מעוררים דאגה משום שהחומר הרדיואקטיבי עלול לדלוף ולגרום לזיהום, או להיגנב על מנת להשתמש בו להרכבת פצצה מלוכלכת.
חלק ממגדלורים אלה טרם אותרו בשל רישום לקוי.
בארצות הברית ובקנדה המגדלורים מתוחזקים על ידי משמר החופים של המדינה, ובבריטניה התחזוקה מבוצעת על ידי Trinity House, גוף האמון על תחזוקת אמצעי הניווט הימי בממלכה.
בראשית התפתחות התעופה, בשנות ה־20 וה־30 של המאה ה־20, נבנו מגדלורים כדי לאותת למטוסים ולסמן להם כיווני טיסה ושדות תעופה.
השימוש בהם היה בזמן שקדם לאמצעי ניווט כגון GPS, גלי רדיו, מכ"ם וכדומה.
כך לדוגמה נמתח קו של מגדלורים ואמצעי ניווט נוספים לרוחב כל ארצות הברית כחלק מנתיב האוויר חוצה ארצות הברית.
גם באירופה ובעיקר באנגליה נבנו מגדלורים רבים כאלה ונעשה בהם שימוש עד תקופת מלחמת העולם השנייה.
מגדלור עכו – ממוקם ב, שימש בעבר את נמל עכו.
מגדלור חיפה – ממוקם בסוף הרציף על שובר הגלים הפנימי של נמל חיפה.
מגדלור סְטֶלָה מַארִיס (מגדלור "כוכב הים", "מגדלור הר הכרמל") – ממוקם בבסיס חיל הים בחיפה, ליד מנזר סטלה מאריס.
מגדלור מכמורת ("מגדלור מבואות ים") – מגדלור פעיל הממוקם בצפון חוף מכמורת, כחלק מכפר הנוער מבואות ים.
מגדלורי הרצליה – צמד מגדלורים פעילים הממוקמים על שוברי הגלים משני צדי הכניסה למרינה הרצליה.
מגדלור תל אביב ("מגדלור רֶדִינְג") – ממוקם בנמל תל אביב אותו שימש בעבר, ליד תחנת הכוח רדינג בצמוד לתל כודאדי שעל שפך הירקון.
כיום פועל בו בית קפה.
מגדלור יפו – ממוקם באזור יפו העתיקה, פעל בשנים 1865–1966.
מגדלור אשדוד – ממוקם על גבעת יונה באשדוד, בעבר שימש את נמל אשדוד.
המגדלור במרינה אשקלון – מגדלור פעיל הממוקם על שובר הגלים של המרינה באשקלון.
מגדלור נמל קצא"א באשקלון – מגדלור פעיל הממוקם בקצה שובר הגלים הראשי של נמל קצא"א באשקלון.
מגדלור אילת – ממוקם מדרום-מערב למפרץ אילת, קרוב לגבול עם מצרים.
מגדלור נמל עין גב - מגדלור פעיל הממוקם על שובר הגלים הדרומי של נמל עין גב בכנרת
המגדלור באלכסנדריה ("המגדלור של פארוס") – היה ממוקם על חצי אי סמוך לעיר הנמל אלכסנדריה שבמצרים.
אחד משבעת פלאי העולם העתיק.
מגדל הרקולס – ממוקם בקצה חצי אי קטן, מצפון למרכז העיר לה קורוניה שבגליסיה, ספרד.
מהווה מונומנט רומי ואתר מורשת עולמית.
מגדלור פטי מינו – ממוקם על תחנת העגינה ברסט, , צרפת, ופועל במשותף עם המגדלור פורטזי (phare du Portzic).
מגדלור קוֹרְדוּאׇן ("ורסאי של הים", "מגדלור המלכים", "מלך המגדלורים") – ממוקם על שרטון קורדואן מול שפך הז'ירונד, באקיטן שבצרפת.
המגדלור הפעיל העתיק ביותר בצרפת, מונומנט היסטורי ואתר מורשת עולמית.
מגדלור אדיסטון – ממוקם על צוקי אדיסטון שבתעלה האנגלית (למאנש), כ-21 ק"מ מפלימות'.
מגדלור דירהוליי – ממוקם על צוק דירהוליי ומהווה את הנקודה הדרומית ביותר באיסלנד.
מגדלור דונה מריה פיה ("מגדלור דה פונטה טמרוסה", "מגדלור דה פראיה") – ממוקם בבכניסה לנמל פראיה, בדרום האי סנטיאגו שבכף ורדה.
מגדלור האור של בוסטון (Boston Light) – ממוקם על האי ברוסטר הקטן שבמבואות נמל בוסטון.
מהווה ציון דרך היסטורי לאומי בארצות הברית.
מגדלור פיג'ן פוינט – מגדלור פעיל הממוקם לחוף האוקיינוס השקט, מדרום לסן פרנסיסקו, במדינת קליפורניה שבארצות הברית.
המגדלור בנלסון ביי ("המגדלור הפנימי בנלסון ביי") – ממוקם מצפון-מזרח לעיירה , ניו סאות' ויילס, אוסטרליה.
למבנה זה אין מגדל ולכן איננו מגדלור כפשוטו.
עם זאת, מיקומו אפשר לו למלא תפקיד של מגדלור ללא צורך במגדל.
מגדל נַבּ – מגדל ימי בריטי שהוקם כחלק ממערך הגנה מפני צוללות הצי הקיסרי הגרמני וכיום משמש כמגדלור.
מִגְדָלָא (נכתב גם כמגדלה), הידועה גם בשמות טריכיי, טריכאי וטריכיאה , הייתה עיר קדומה בגליל, ששכנה לחוף הכנרת, בדרום בקעת גינוסר, סמוך ליישוב מגדל של היום, המשמר את שמה.
עד להקמת העיר טבריה בשנת 20 לספירה, הייתה מגדלא המרכז העירוני היחיד בחוף המערבי של הכנרת.
במקורות מתקופת בית שני מופיעה העיר בשם טריכיי.
מגדלא היא מקום הולדתה של מרים המגדלית, היא מריה מגדלנה, הידועה מן הברית החדשה כאחת מבני לווייתו של ישו .
אזכור יחיד בברית החדשה מתייחס ל"דלמנותא", וייתכן שזהו כינוי נוסף של מקום זה.
טריכיי מוזכרת לראשונה בתקופת הבית השני כאשר בזמן המאבק בין תומכי יוחנן הורקנוס השני ואנטיפטרוס האדומי ובין תומכי אריסטובולוס השני.
בשנת 54 לפני הספירה, נכבשה העיר בידי הנציב הרומי קסיוס על מנת לפגוע בתומכי אריסטובולוס שהתרכזו בה.
לאחר כישלונו ומפלתו של קראסוס נגד הפרתים, פנו לכבוש את סוריה.
קסיוס הצליח למנוע בעדם מלכבושה, ובכך לחדור לשטחים נוספים שבתחום שלטונה של האימפריה הרומית.
לאחר גירושם של הפרתים מסוריה, הלך קסיוס לארץ יהודה, שם הוא כבש את טריכי, ואף מכר חלק מתושביה לעבדות.
יוסף בן מתתיהו מזכיר כ-30,000 מתושבי טריכיי שנמכרו לעבדים, אך היסטוריונים אחרים חולקים עליו.
טריכיי ניתנה יחד עם טבריה, אבל וחוליס לאגריפס השני על ידי הקיסר נירון, כחלק מיצירת ממלכה צפונית שכללה אף שטחים מן הגליל והגולן.
בתקופה שקדמה למרד הגדול, התמרדו תושבי טריכיי כנגד יוסף.
העילה המיידית הייתה העובדה כי ניסה להחזיר את כספיהם של אגריפס השני וברניקי אשר שדדו המורדים.
ביתו של יוסף נשרף, ואנשי טריכיי צרו עליו, אך יוסף הצליח לרצותם בדברי חלקות, וטען כי התכוון להשתמש בכסף לצורכי ביצור החומה.
בזמן המרד הצטרפו אנשי טריכיי למורדים, על אף שאגריפס מלכם תמך ברומאים.
העיר בוצרה על ידי מפקד הגליל יוסף בן מתתיהו.
מספר תושבי העיר היה כארבעים אלף.
יוסף העיד כי המורדים בעיר לא היו תושבי העיר מלכתחילה, אלא אנשים שהגיעו למקום מאזורים אחרים כטבריה.
לכך ייתכנו שני הסברים , כי אוכלוסייתה של טריכיי אשר עסקה בחקלאות ובדיג הייתה נוטה למרד, עד כדי כך שמורדים הגיעו אליה ממקומות כטבריה ששם האוכלוסייה האמידה לא נטתה לצד המורדים, והסבר אחר הוא כי האוכלוסייה לא נטתה למרוד, והיה צורך באנשים חיצוניים על מנת לקיים את המרידה בעיר.
מגדל המשיכה להתנגד לרומאים גם לאחר שטבריה והגליל כבר נכנעו בפניהם.
בשנת 67 הגיע לעיר הצבא הרומי המונהג בידי אספסיאנוס.
אספסיאנוס שם מצור על העיר, ולאחר שנלכדה, נמלטו רבים אל הים בספינות.
במקום התרחש קרב ימי, בו נהרגו המורדים.
יוסף בן מתתיהו מתאר את תוצאות הקרב במילים אלו:
לאחר מכן המית אספסיאנוס כאלף ומאתיים מתושבי העיר הזקנים והחלשים, וחמשת אלפים מן הצעירים והחזקים נשלחו כעבדים אל הקיסר נירון.
לאחר דיכוי המרד בשנת 70 לספירה שבו היהודים להתגורר במגדלא ויישוב יהודי התקיים במקום גם בתקופה הרומית המאוחרת וגם בתקופה הביזנטית.
מרשימות של צליינים נוצרים מתקופת ראשית הנצרות ידוע שסמוך למגדל צבעא היהודית שכן יישוב נוצרי ובו כנסייה על שם מרים המגדלית.
במחצית הראשונה של המאה הרביעית סיפר אחיו של בזיליוס הגדול על קיומה של כנסייה גדולה על שמה של מרים המגדלית.
מקורות נוצריים מלמדים כי במאות ה-8 עד ה-10, בעת השלטון המוסלמי בארץ ישראל, ניצבה כנסייה במקום שזוהתה כביתה של מריה מגדלנה.
בשנים 1106–1108, בראשית ימי ממלכת ירושלים הצלבנית, נזכר ביתה של מריה מגדלנה בכתביו של אב המנזר דניאל.
בשנת 1283 סיפר בורכרד מהר ציון כי ביקר בביתה של מריה מגדלנה.
כעבור שנים אחדות, בסוף ימי הממלכה הצלבנית, תיאר הנזיר האיטלקי ריקולדו דה מונטה די קרוצ'ה כי הגיע למגדלא, ופרץ בבכי של שמחה לנוכח הכנסייה היפה שעדיין ניצבה במקום.
במהלך התקופות הממלוכית והעות'מאנית נזכר כפר מגדלא רק פעם אחת, בשנת 1626, כשאנשים טענו שראו שם את ביתה של מריה מגדלנה, אף שהאתר היה חרב בתקופה זו.
ב התיישבו במקום פלאחים עניים ממצרים והקימו כפר קטן בשם מג'דל ששימר את השם ההיסטורי.
בשנת 1863, ביקר חוקר ארץ ישראל ויקטור גרן בכפר וכתב שבמקום מבנה מקאם לקדוש בשם אל-עג'מי, הוא כתב: "בשבע עשרים דקות חציתי את הנחל החשוב החמישי, הנקרא ואדי אל-חמאם.
מאחוריו מבנה מוקדש לקדוש סידי אל-עג'מי.
בשעה שבע עשרים וחמש דקות הגעתי למג'דל".
הכפר פונה מתושביו במהלך מלחמת העצמאות, באפריל 1948, על ידי כוחות ההגנה, באוטובוסים של אגד שהסיעו את התושבים עד לסמוך לקיבוץ גשר, שם הורה להם לחצות לירדן.
בשנת 1971 ערך המסדר הפרנציסקני חפירות ארכאולוגיות באתר ובמהלכן נחשפו שרידים של כנסייה ומבני ציבור מן התקופה הרומית והביזנטית.
בחפירות נוספות שנערכו בחופה הצפון-מערבי של הכנרת, נמצאו נמל עתיק (נמל מגדל), וכן סירה (שנמצאה בשנת 1986) המשויכת לימיו של ישו.
לאחר תהליך שימור של 14 שנה הסירה מוצגת בבית יגאל אלון שקיבוץ גינוסר.
מחפירות שנערכו באתר בשנים 2002 ו-2006 עלה כי ראשית היישוב במקום היה בתקופה ההלניסטית והוא הגיע לשיאו בתקופה הרומית הקדומה.
היישוב במקום המשיך, בשטח מצומצם יותר, בתקופות שונות עד לתקופה הממלוכית, אז ניטש וחודש שוב במאה ה-19. בחפירה ב-2002 נחשפו במקום באתר כלים ששימשו בתעשיית הסוכר, בעיקר קדרות וקנקניות דבשה, וכן קערות מזוגגות המעוטרות בפסי חיפוי, סירי בישול, קדרות בישול וכלים עשויים ביד ומעוטרים בצביעה מהתקופה הצלבנית.
מהתקופה הממלוכית נמצאו קערות מזוגגות שיובאו מאיטליה.
ממצאים נוספים שנחשפו באתר וסביבתו מראים כי באזור היה מרכז משגשג של תעשיית הסוכר בתקופות הצלבנית והממלוכית, הודות לשפע המים והתנאים האקלימיים שהתאימו לגידול קנה הסוכר.
בשנים 2009–2013 נערכו כמה עונות של חפירת הצלה בצפונו של האתר בדלתה של נחל ארבל (ואדי חמאם), לקראת בניית בית מלון.
בחפירות אלו נחשפו שוליו הצפוניים של היישוב העתיק.
כמו כן נחשפו מבני מגורים, מתקני תעשייה, סמטאות, ותעלת ניקוז קדומה שניקזה את מי ואדי חמאם, ובריכת מים עגולה שטויחה בטיח.
גם לאחר שבית המלון במקום נבנה נמשכו החפירות באתר, לאור היקף הממצאים וגדלו של האתר.
בשנת 2016 נתגלו במחסן סמוך לנמל באתר מחתה וכד עשויים ארד.
אחת התגליות החשובות באתר הייתה חשיפתו במסגרת חפירת ההצלה, בספטמבר 2009, של מבנה ציבור גדול ששימש כבית כנסת עתיק.
מועד בנייתו של בית הכנסת מתוארך למחצית הראשונה של המאה ה-1, בתקופת בית שני, והוא ננטש בזמן ההכנות למרד הגדול ונותר מחוץ לחומת היישוב אשר הוקמה על ידי יוסף בן מתתיהו.
בשל כך שהיישוב ננטש ואזור זה שלו לא נבנה מחדש, המבנה השתמר, והוא אחד משבעה בתי הכנסת שנחשפו ואשר מתוארכים לימי קיומו של בית המקדש השני.
ייתכן שזהו מבנה בית הכנסת הקדום ביותר שנמצא עד כה בגליל.
בצידה המערבי של האבן מופיעה חריטה של מנורת שבעת הקנים שלה שלוש רגליים, בדומה לציור הקיר של המנורה שנחשפה ברובע ההרודיאני בירושלים, ובשונה מבסיס מדרגות אבן המופיע בשער טיטוס.
לאור התארוך של המבנה, ייתכן כי האומן אשר יצר את החקיקה הכיר את צורת המנורה בבית המקדש.
האבן המקורית מוצגת בבית יגאל אלון ובאתר ניצבים שני העתקים שלה - האחד בבית הכנסת והאחר בפינת תצוגה.
בשנת 2006, ביוזמתו של האב חואן סולאנה (Fr.
Juan Solana) ממקסיקו, נרכש שטח אדמה במקום על ידי המוסד האפיפיורי של נוטרדאם בירושלים, במטרה להקים באתר מרכז רוחני.
שטחים נוספים נרכשו בשנים 2008 ו-2009. ב-11 במאי 2009 הונחה אבן הפינה למרכז על ידי האפיפיור בנדיקטוס השישה עשר.
במקביל להתחלת הבנייה החלו באתר חפירות הצלה ארכאולוגיות, אשר חשפו את שרידי בית הכנסת ושרידים נוספים של מגדלא הקדומה, ותוכנית האתר שונתה כך שתשלב את הפארק הארכאולוגי במרכז המודרני.
האתר הארכאולוגי אינו גן לאומי והוא מופעל כחלק מהכנסייה ובית ההארחה.
המבנה הראשון שהושלם במתחם, הוא מבנה הכנסייה אשר זכתה לשם Duc In Altum, דהיינו, "העמק" או "העבר אל העומק", בהשראת דברי ישו אל השליחים בבשורה על-פי לוקס:
הרעיון העומד מאחורי הבחירה במשפט זה, הוא כי יש להעמיק בדברים על מנת להתוודע אל האמונה.
הכנסייה נבנתה ממזרח לבית הכנסת ולה קומה בודדת ומרתף.
באולם הכניסה המעוגל שמונה עמודים שעליהם חקוקים שמות נשים ידועות בנצרות, למעט עמוד בודד שעליו אין כיתוב, והוא מוקדש באופן סמלי, לכל נשות העולם בכל הזמנים, האוהבות את האל וחיות חיי אמונה.
על תקרת האולם ציור סמלי שבו נראים כפות ידיים ושמים זרועי כוכבים.
סביב אולם הכניסה ארבע קפלות קטנות שבהן פסיפסי קיר המתארים אירועים מהברית החדשה אשר התחוללו בסביבת הכנרת:
בחינת אמונתו של פטרוס אשר הוזמן על ידי ישו להלך על המים לצידו (הבשורה על-פי מתי 14, 29-31).
גיוס השליחים שמעון-פטרוס ואחיו אנדראס הקדוש בידי ישו (הבשורה על-פי מתי 4, 18-20).
מרים המגדלית אשר נרפאה משבעה שדים מתלווית אל ישו (הבשורה על-פי לוקס 8, 1-2).
הקמתה לתחייה של בתו של יאיר, ראש בית הכנסת בכפר נחום (הבשורה על-פי לוקס 5, 41-42).
בפסיפס זה נראות בריכות דגים המסמלות את ענף המלחת הדגים שעליו הייתה פרנסת העיר.
הכנסייה המרכזית במבנה, המכונה "קפלת הסירה", על שום כך שמזבחה עשוי בצורת סירה, וצופה אל הכנרת.
הסירה מייצגת את דרשת ישו מהסירה, והטברנקולום ("משכן" - ארון לשמירת לחם הקודש בגמר המיסה) שבה בורך על ידי האפיפיור פרנציסקוס ב-26 במאי 2014, עת ביקורו בישראל.
בכנסייה ניצבים דיוקני שנים-עשר השליחים המתוארים בסגנון ביזנטי, ובהם גם יהודה איש קריות אשר סביב ראשו אין הילה, אך הוא אינו מתואר כאיש כעור, כפי שהיה נהוג לתארו בעבר.
הכנסייה מוקפת באגן מים המשתרע מחוץ למבנה ומשתקף דרך חלונותיו.
במרתף המבנה שוכנת "קפלת המפגש" המוקדשת למפגשם של כל המאמינים עם ישו.
רצפת הקפלה היא רצפתו המקורית של שוק הנמל במגדלא העתיקה, והיא עוצבה בפשטות בהשראתו של בית הכנסת העתיק הסמוך.
בקפלה שורות מושבים היקפיות עשויות אבן, כפי שהיה נהוג בבתי כנסת עתיקים, וקירותיה נצבעו בפיגמנטים אשר נדגמו מפרסקאות בית הכנסת הסמוך ושוחזרו בגרמניה.
בצידה הדרומי של הקפלה, מאחורי מזבח אבן פשוט, קבוע ציור קיר גדול, המוקדש לנס ריפוי האשה זבת הדם:
הציור מתאר את הנס באופן בלתי שגרתי, ונראית בו ידה של האשה שלוחה אל כנף בגדו של ישו, בינות לרגלי ההמון.
לצד הכנסייה הוקם בשנת 2020 באתר בית מלון ובו 160 חדרים, מרכז מבקרים בשטח של כ-700 מ"ר, מסעדה לכ-900 סועדים ואתר צליינות לחוף הכנרת.
מִגְדַּל תֶּפֶן היא מועצה מקומית תעשייתית בחבל תפן שבגליל, שבתחומה נמצאים רק מפעלי תעשייה.