tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
הוא נכנס לתפקידו ב-3 בינואר 2021. בראשית כהונתו נמנה טוברוויל בין שישה סנאטורים רפובליקנים שהצביעו נגד הרחבת "חוק פשעי השנאה של הקורונה" (COVID-19 Hate Crimes Act), אשר נועד לאפשר למחלקת המשפטים של ארצות הברית לסקור פשעי שנאה הקשורים במחלת נגיף קורונה 2019 ולהקים מסד נתונים מקוון.
בפברואר 2022 דחה טוברוויל הצעות "מגוחכות", כהגדרתו, לאסור על מחוקקים לסחור במניות.
לפי דיווח של "Business Insider" טוברוויל הפר את חוק STOCK לא פחות מ-132 פעמים בשנת 2021.
במאי 2022 הציג טוברוויל את "חוק חירות פיננסית 2022" (Financial Freedom Act of 2022) שנועד למסד בחוק הוספת מטבעות מבוזרים בחשבונות פרישה אישיים (IRA).
טוברוויל נמנה בין 31 סנאטורים רפובליקנים שהצביעו נגד אישור סופי של "חוק האחריות הפיסקלית" לשנת 2023.
ביוני 2024 כינה טוברוויל את נשיא אוקראינה וולודימיר זלנסקי "דיקטטור" ואמר כי נשיא רוסיה ולדימיר פוטין "לא רוצה את אוקראינה, הוא לא רוצה את אירופה.
לעזאזל, יש לו מספיק אדמה משל עצמו.
הוא רק רוצה לוודא שאין נשק אמריקאי באוקראינה שמכוון אל מוסקבה".
ב-27 במאי 2025 הודיע טוברוויל כי יתמודד על תפקיד מושל אלבמה בבחירות 2026.
טומוקו קאשיקי (ביפנית: 樫木知子; באנגלית: Kashiki Tomoko; נולדה ב-1982) היא ציירת ואמנית יפנית שחיה בקיוטו, יפן.
היא ידועה בציוריה, המציגים לעיתים קרובות סצנות חלומיות של דמויות נשיות בודדות.
קאשיקי נולד בעיר קיוטו, יפן בשנת 1982.
בשנת 2006 היא קיבלה תואר ראשון באמנויות ציור שמן ובשנת 2008 תואר שני בציור, שניהם מאוניברסיטת קיוטו סיטי לאמנויות .
בשנת 2011 סיימה תואר דוקטור PhD לציור מאוניברסיטת קיוטו סיטי לאמנויות.
למרות הכשרתה הקודמת בניהונגה של תיאור נשים יפות, נושא מרכזי מז'אנר אוקיו-אה של האמנות היפנית.
הדאגה שלה לפרטים ספציפיים של הגוף, כמו עור מקומט, באה לידי ביטוי בסדרת ציורים משנת 2014.
ההגדרות בהן מוצגות דמויות אלו הן לעיתים קרובות "רקעים אחרים", שעדיין נראים מבוססים באופן רופף על העיר קיוטו, עיר הולדתה של טומוקו קאשיקי.
ניתן לזהות חללים פנימיים בהם לעיתים קרובות היא מציבה את נשותיה.
המסדרונות, העמודים, החלונות ואפילו שקעי החשמל מספקים תחושה קרקעית סופית אך לכאורה נקודות מבט ריקות, מגוונות ושטוחות יוצרות "עולם דמיוני ואתרי ללא מיקום זמני או גאוגרפי ספציפי".
קאשיקי בוחרת בקפידה את כל יסודות הציור המבוססים על "פילוסופיה פרטית של יופי" ברורה.
מחווה, הבעת פנים, תנוחה, אובייקטים ספציפיים, רקע, מיקום, מצב, קומפוזציה, הרכב, מרקם שטח, עובי קו, קשרים בין שכבות, ורמת טשטוש" כל השיקולים הרלוונטיים הפכו לחזון שלה.
אלמנטים נוזליים, אורגניים וחושניים כמו אפקטים של מים הם נושאים חוזרים ונשנים ביצירותיה של קאשיקי, שאותם היא מסבירה כאותה "ההרגשה הרעננה ההופכת לחיים".
חלום, רצון וכמיהה גם הם מוטיבים מרכזיים, שמתחילים "הנוטים לסוריאליסטיים".
לגופים ולדמויות צלליות צורות לא אמיתיים ומעוותים - הכוללים איברים ארוכים מדי וזורמים - מאפיין נפוץ שנמצא באמנות הסוריאליסטית.
ההגדרות שלה נתפסות גם כסוריאליסטיות שניתן לזהות באופיה, אך עדיין מוכר.
קאשיקי משתמשת במגוון מדיומים בציורים שלה.
הכוללים אקריליק, פסטל, צבעי עיפרון ועוד.
בכמה מיצירותיה האחרונות היא ציירה ישירות על גבי לוחות עץ.
מאז שהוסמכה לתואר שני החלה קאשיקי לבצע תהליך מורכב וטקסי משל עצמה.
עבודותיה משרטטות לראשונה בעיפרון, צבועות באקריליק, שכבה אחר שכבה על גבי בד פשתן המותקן על לוחות עץ גדולים.
הקומפוזיציות נבנית כשהיא מציירת, מלטשת ומגלפת את פני לוח העץ, ואז צובעת מחדש, שכבה על גבי שכבה.
תהליך רב-שלבי זה נתפס כניסוח פיזי של הרגשות החולפות של קאשיקי עצמה.
באופן זה, ציוריה של קאשיקי נושאים את הביטוי לנוף והנפש הפנימית שלה".
גלריית קווינסלנד לאמנות, בריסביין, אוסטרליה
חברת ביטוח החיים Dai-Iichi, מוגבלת
מוזיאון לאמנות ישנה וחדשה, טסמניה, אוסטרליה
2006: המוזיאון העירוני לאמנות של קיוטו, אוניברסיטת קיוטו לאמנויות - פרס אגודת הבוגרים להצגת תארים מתקדמים
2007: בנק קיוטו - תוכנית התמיכה באמנים של בנק קיוטו
2007: האגודה לאמנות אקרילית יפנית - פרס לאמנות אקרילית
2011: אוניברסיטת קיוטו לאמנויות - פרס טאקשי אומרהרה
2012: עיר קיוטו, לשכת תרבות ואזרחים בעיר קיוטו - פרס האמן הצעיר הטוב ביותר
טומי הילפיגר בעבר היה ידוע בשם Tommy Hilfiger Corporation ו-Tommy Hilfiger Inc, הוא מותג בגדים אמריקאי המייצר ביגוד ומוצרים מורשים כגון הנעלה, אביזרי אופנה, בשמים וריהוט.
החברה נוסדה בשנת 1985, וסחורתה נמכרת בחנויות כלבו ובמעל 2000 חנויות קמעונאיות עצמאיות ב-100 מדינות.
בשנת 2006, חברת ההשקעות הפרטית אייפקס פרטנרס רכשה את החברה תמורת כ-1.6 מיליארד דולר.
במרץ 2010, חברת PVH Corp שנודעה אז בשם פיליפס-ואן הוזן, רכשה את החברה.
דניאל גריידר מונה למנכ"ל ביולי 2014, בעוד המייסד טומי הילפיגר נותר המעצב הראשי של החברה, מוביל את צוותי העיצוב ומפקח על כל תהליך היצירה.
המכירות הקמעונאיות הגלובליות באמצעות המותג הסתכמו בשנת 2022 ב-9.1 מיליארד דולר.
הקריירה של טומי הילפיגר באופנה החלה בשנת 1968, כאשר היה שותף בהקמת חנות בגדים ותקליטים בשם פיפלס פלייס בצפון מדינת ניו יורק.
השקעתו הראשונה הייתה באמצעות 150 דולר שחסך מעבודתו בתחנת דלק, הוא פיקח על התרחבות החברה לרשת של עשר חנויות.
למרות הצלחה ראשונית, פיפל'ס פלייס הגישה בקשה לפשיטת רגל בשנת 1977. בשנת 1979 עבר הילפיגר לניו יורק סיטי כדי לפתח קריירה כמעצב אופנה, ועבד במספר מותגים שונים, כולל ג'ורדאש ג'ינס.
בתחילת שנות השמונים הוא פגש את מוהאן מורג'אני, איל טקסטיל הודי שקיווה להשיק קו בגדי גברים.
בשנת 1985, בתמיכתו של מורג'אני, השיק הילפיגר את קולקציית הדגל הראשונה שלו, שכללה גרסאות מודרניות של חולצות מכופתרות, מכנסי צ'ינו ובגדים נוספים.
הגישה הקז'ואלית והצעירה של עיצובים ראשונים אלה נותרה מאפיין של הקולקציות המאוחרות יותר של החברה.
מותג טומי הילפיגר נפרד ממורג'אני אינטרנשיונל בשנת 1989. באותה שנה, לורנס סטרול וג'ואל הורוביץ, שניהם מנהלים לשעבר של ראלף לורן, גויסו כמנהלים בחברה החדשה טומי הילפיגר בע"מ, שהתמקדה בתחילה בבגדי ספורט יומיומיים לגברים.
תאגיד טומי הילפיגר הונפק לציבור בשנת 1992. לאחר שקיבלה רישיון לפפה ג'ינס ארצות הברית בשנת 1995, בשנת 1996 החלה חברת טומי הילפיגר בע"מ להפיץ גם בגדי נשים.
עד סוף השנה שלאחר מכן, הילפיגר פתח את החנות הראשונה שלו בבוורלי הילס, ולאחריה חנות בלונדון בשנת 1998. החברה השיקה את קו מוצרי המיטות והאמבטיה שלה בשנת 1998.
לאורך שנות ה-90, חטיבת השיווק של החברה עבדה בשיתוף פעולה עם תעשיית המוזיקה הפופולרית, וכבר בשנת 1993 הילפיגר הייתה נותנת חסות רשמית לסיבוב ההופעות Psychoderelict של פיט טאונסנד.
כאשר סנופ דוג לבש סווטשירט של הילפיגר במהלך הופעה בתוכנית "סאטרדיי נייט לייב" בשנות ה-90; הוא אזל מחנויות ניו יורק למחרת.
הילפיגר חיזר אחר שוק ההיפ הופ החדש, וראפרים כמו פאף דדי וקוליו נכחו בתצוגות האופנה שלו.
הבגדים שווקו בקשר לתעשיית המוזיקה, כאשר הקולקציות הושפעו לעיתים קרובות מאופנה של תת-תרבויות מוזיקה, וזמרת ה-R&B האמריקאית אליה הפכה לדוברת של תאגיד טומי הילפיגר בשנת 1997.
בשנת 1997, החברה נתנה חסות לסיבוב ההופעות "If It Makes You Happy" של שריל קרואו.
בשנת 1999, היא נתנה חסות לשתי הלהקות של בריטני ספירס וסיבוב ההופעות Freedom של לני קרביץ.
בשנת 2001 הוצג לשוק מוצרי הלבשה תחתונה לנשים.
לאחר ירידה במכירות וברווח הנקי בשנת 2001, מכירות החברה בשנת 2002 הסתכמו ב-1.87 מיליארד דולר.
בסך הכל, בין השנים 2000 ו-2009, המכירות ירדו מכ-1.9 מיליארד דולר ל-700 מיליון דולר.
עם זאת, באותה תקופה, מכירות הילפיגר באירופה עלו בהתמדה ל-1.13 מיליארד דולר.
בשנת 2003, פרד גרינג, מנהל בהילפיגר, והילפיגר עצמו החליטו להשקיע עוד יותר בקהל הגדל של המותג בחו"ל על ידי התמקדות מחדש בסגנון המקורי של המותג.
גרינג גם התאים את מודל העסקים לתרבות הקמעונאות האירופית, ויצר שותפויות עם חנויות כלבו אירופאיות ועם בוטיקים קטנים יותר, וחתמה על 4,500 כאלה ב-15 מדינות.
הילפיגר גם שאפה לשמור על הבלעדיות של מותג המעצבים של הילפיגר על ידי חתימה על הסכם להפצת קווי הילפיגר הנמכרים ביותר בחנויות מייסי'ס בלבד.
הילפיגר תמכה במוצרים כמו True Star, בושם שיצא בשנת 2004 עם ביונסה נואלס כנערת הפוסטר.
טרו סטאר זכתה בפרס FiFi לבושם המסחרי החדש הטוב ביותר.
עד שנת 2004, לחברת תאגיד טומי הילפיגר היו הכנסות של כ-1.8 מיליארד דולר והיו לה 5,400 עובדים.
בשנת 2006, טומי הילפיגר מכר את טומי הילפיגר בע"מ תמורת 1.6 מיליארד דולר, או 16.80 דולר למניה, לחברת ההשקעות אייפקס פרטנרס.
לאחר הרכישה, גרינג השתלט על המטה האמריקאי של טומי הילפיגר וכן על אירופה.
גרינג והילפיגר צמצמו את המיקוד שלהם בארצות הברית לקו בגדי הספורט הרווחי העיקרי, והמכירות בארצות הברית החלו לעלות בשנת 2010.
במרץ 2010, פיליפס-ואן הוזן (PVH Corp) רכשה את תאגיד טומי הילפיגר תמורת 3 מיליארד דולר, בעסקה שהייתה כמעט פי שבעה ממה ששילמה PVH עבור קלווין קליין בשנת 2003. פרד גרינג, שהקים את החטיבה האירופית של הילפיגר בשנת 1996, קיבל על עצמו את תפקיד מנכ"ל הילפיגר.
דניאל גריידר מונה למנכ"ל קבוצת טומי הילפיגר ביולי 2014. המנכ"ל לשעבר גרינג מונה ליו"ר בכיר של קבוצת טומי הילפיגר ומונה לסגן יו"ר PVH.
בינואר 2015, טומי הילפיגר השיקה לראשונה אולם תצוגה דיגיטלי למכירות במטה שלה בניו יורק.
הילפיגר תיארה את אולם התצוגה כ"חדשנות בתהליך ההזמנה עם פוטנציאל לחיסכון בעלויות לאורך כל שרשרת הערך".
באוגוסט 2015, גרינג פרש מתפקידו כיו"ר קבוצת טומי הילפיגר, אם כי שמר על תפקידו ב-PVH.
טומי הילפיגר נשאר המעצב הראשי של החברה, מוביל את צוותי העיצוב ומפקח על כל תהליך היצירה.
בשנת 2020, PVH הודיעה כי כחלק ממדיניות רווחת בעלי החיים שלה, החברה אינה משתמשת בעורות אקזוטיים ותאסור את השימוש בהם בקולקציות של טומי הילפיגר כאשר "יפורסם העדכון השנתי שלנו למדיניות זו".
בשנת 2021, טומי הילפיגר הוציאה את הקולקציה הראשונה שלה ללא מגדר בשיתוף פעולה עם אינדיה מור.
טומי הילפיגר מספקת את מוצריה ברחבי העולם תחת המותגים טומי הילפיגר והילפיגר דנים.
טומי הילפיגר – הקולקציה הראשית של תאגיד טומי הילפיגר, כמו שאר הקווים של החברה, היא מושפעת מאופנה אמריקאית קלאסית, או ליתר דיוק ממה שהחברה מכנה "פרפי עם טוויסט".
הוא מכוון ללקוחות בטווח הגילאים 25 עד 40.
הילפיגר דנים - יותר קז'ואל מהמותג של טומי הילפיגר, הוא מכוון לגברים ולנשים כאחד בטווח הגילאים 18 עד 30. מעבר לג'ינס, הקולקציה כוללת גם פריטי ג'ינס נפרדים, הנעלה, תיקים, אביזרים, משקפי ראייה ובשמים.
קולקציית הילפיגר – קו הביגוד, המיועדת לנשים, משלב השפעות אמריקאיות קלאסיות עם סגנונות עכשוויים.
הבגדים משווקים לנשים בגילאי 25 עד 40. העיצובים מוצגים לראשונה מעת לעת במהלך שבוע האופנה של ניו יורק.
טומי הילפיגר טיילורד - קו בגדי גברים אמריקאי המיועד לקהל היעד בגילאי 25 עד 40. הסגנונות נעים בין חליפות רשמיות לבגדים יומיומיים, עם דגש על מה שאתר קבוצת טומי הילפיגר מתאר כ"גזרה מדויקת, בדים איכותיים, גזרות מעודכנות, צבעים עשירים ופרטים יוקרתיים".
בסוף שנות ה-90, טומי הילפיגר וחברות טקסטיל אמריקאיות גדולות אחרות כמו קלווין קליין וסירס נתבעו בתובענה ייצוגית בטענה כי בגדי היוקרה שלהן יוצרו בתנאי סדנאות יזע בסאיפאן.
לאחר הסדר קבוצתי ללא הודאה באחריות, במרץ 2000, התנדבה טומי הילפיגר לאפשר פיקוח עצמאי על הייצור שלהם באי.
במרץ 2012, שידרה ABC דיווח לפיו 29 עובדים נהרגו בשריפה במפעל בשנת 2011 בבנגלדש, כאשר תאגיד טומי הילפיגר נכלל בין לקוחות המפעל.
חברת PVH Corp פרסמה הודעה לעיתונות בתגובה, בה נאמר כי היא תתחייב להקצות מיליון דולר לתוכנית בת שנתיים שתסייע בהקלת תוכניות בטיחות.
עם זאת, החברה הודיעה כי לא תנטוש את הייצור שלה בבנגלדש, כאשר מנכ"ל PVH, עמנואל צ'יריקו, הצהיר כי המותג "מנסה למצוא פתרון גלובלי" ונשאר במפעלים כדי להשפיע על השינוי, שכן "צריך שיהיה לך קול בשולחן כדי לבצע שינויים תוך כדי תנועה".
מאוחר יותר חתמה טומי הילפיגר על הסכם בטיחות בבנגלדש יחד עם שמונים קמעונאים מערביים אחרים, במטרה להגן על עובדי איגודים מקצועיים.
בשנת 2014, PVH ייעצה בנוגע להשקעה באתיופיה בקשר לטומי הילפיגר וקלווין קליין, כאשר זכויות עובדים היו בין נושאי השיחה המרכזיים.
בשנת 2016, דיווחה ועדת הודו של הולנד (ICN) כי עובדי טקסטיל בבנגלורו שבהודו עבדו בתנאים הדומים לעבדות.
חברות הביגוד H&M, Inditex, C&A ו-PVH התחייבו בפומבי "לשפר את חייהם של העובדים בבנגלור, הודו" לאחר הדו"ח, בעוד ש-PVH גם הודיעה כי תחקור באופן עצמאי ותקבע הנחיות חדשות לספקיה.
מחקר מאשים את הילפיגר בקבלת והפצת מוצרים ממחנות עבודה בכפייה של אויגורים בסין.
קבוצת הבגדים ג'ג'יאנג סאנרייז ממלאת תפקיד מפתח בייצור על ידי ניהול העסק.
בשנת 1985, כדי לסייע לו להשיק את הקולקציה הראשונה שלו, שכר הילפיגר את הפרסומאי והמעצב הגרפי ג'ורג' לויס כדי שיבנה שלט חוצות למרכז כיכר טיימס בניו יורק.
במקום דוגמנים, הפרסומת הציגה את ראשי התיבות של שלושה מעצבי אופנה ידועים - "PE" (פרי אליס), "RL" (ראלף לורן), "CK" (קלווין קליין), והכריזה ש-"TH" (טומי הילפיגר) הוא מעצב בגדי הגברים הגדול הבא.
שלט החוצות שפורסם עורר סערה בעיתונות האופנה והצליח להעלות את המודעות לשם הילפיגר.
בשנים שלאחר מכן, הילפיגר ולויס שיתפו פעולה שוב בפרסומות נוספות עבור המותג הילפיגר.
אחד הקמפיינים שעלו בשנת 1990, השווה את הסגנון האמריקאי של קולקציות הבגדים של הילפיגר עם קלאסיקות אמריקאיות מוכרות דוגמת פורד ת'אנדרבירד משנת 1955 ואופנוע הארלי-דייווידסון משנת 1940.
בין השנים 2002 ל-2006, טומי הילפיגר החזיק בזכויות השם של האמפיתיאטרון טומי הילפיגר בתיאטרון ג'ונס ביץ' בלונג איילנד, אחד ממקומות המוזיקה הפופולריים ביותר בארצות הברית.
החל משנת 2010, בשיתוף פעולה עם חברת הפרסום הניו יורקית Laird & Partners, השיקה תאגיד טומי הילפיגר את קמפיין הפרסום "ההילפיגרס".
הקמפיין מציג משפחה בדיונית של הילפיגרס הלובשת את בגדי המותג במקומות פרפיים מהנים.
הקמפיין הראשון, לסתיו 2010, כלל סט צילומים של קבוצת פוטבול מכללות, ולאחר מכן צילומים במגרש טניס, מסיבת חג כפרית, טיול קמפינג, מכללה בליגת הקיסוס וחופי מאליבו.
המותג יצר את סיבוב ההופעות "Prep World" בשנת 2011, שכלל חנויות פופ-אפ מיוחדות בפריז, ניו יורק, לונדון, סטוקהולם, לוס אנג'לס, מדריד, מילאנו, האי הגרמני סילט והעיירה הבלגית קנוקה.
הילפיגר הופיעה באופן אישי עם הסופרת ומומחית הפרפי ליסה בירנבך, וכן עיצבה קולקציית בגדים מיוחדת לתמיכה ביוזמה.
יום השנה ה-30 למותג היה בשנת 2015, והחברה חגגה את האירוע בסיבוב הופעות אופנה.
בין היתר, בבייג'ינג במאי 2015, המותג שיחזר לראשונה את תצוגת המסלול שלו לשבוע האופנה בניו יורק, באופן בינלאומי.
הזוג אוליביה פלרמו ויוהנס הואבל הובאו גם הם כעורכים אורחים לקולקציות קיץ 2015 לנשים ולגברים.
לסתיו 2015, רפאל נדאל הוא שגריר המותג של הלבשה תחתונה של טומי הילפיגר וקולקציות טומי הילפיגר Tailored.
קולקציות 2015 כללו נושאים של חתונה ופוטבול אמריקאי.
בפברואר 2015, קולקציית הכדורגל הוצגה באצטדיון פוטבול אמריקאי לסתיו ולחורף.
זנדאיה הייתה שגרירת הנשים העולמית לאביב 2019. היא גם עיצבה קולקציית קפסולה של Tommy x Zendaya.
ויליאם צ'אן היה דובר המותג העולמי לבגדי גברים בשנת 2021.
בשנת 2024, לנה סיטואצ'ס הפכה לשגרירת טומי הילפיגר החדשה.
המותג היה מעורב בפורמולה 1, לאחר שנתן חסות לקבוצת לוטוס, סקודריה פרארי ומרצדס.
המותג גם נותן חסות לאלוף העולם רב-פעמים בפורמולה 1, לואיס המילטון.
בשנת 2024, המותג חתם על הסכם שותפות עם F1 Academy, סדרת מרוצי פורמולה 4 לנשים בלבד שנוסדה על ידי פורמולה 1, שמטרתה להתמקד בפיתוח והכנת נהגות צעירות להתקדם לרמות תחרות גבוהות יותר.
עם משרד ראשי באמסטרדם, לתאגיד טומי הילפיגר יש חנויות דגל בשבעה מוקדים ברחבי העולם:
השדרה החמישית, ניו יורק סיטי (נפתחה בספטמבר 2009)
שאנז אליזה, פריז (נפתח בנובמבר 2010)
ברומפטון רואד, לונדון (נפתח באוגוסט 2011)
אומוטסנדו, טוקיו (נפתח באפריל 2012)
רחוב ריג'נט, לונדון (נפתח בנובמבר 2012)
שדרות רוברטסון, לוס אנג'לס (נפתח בפברואר 2013)
Schadowstraße, דיסלדורף (נפתח באוגוסט 2013)
החברה מפעילה לעיתים קרובות מאות חנויות במדינות הגדולות, וחברת הבת טומי הילפיגר יפן, לדוגמה, מפעילה 170 חנויות עם 1,000 עובדים נכון לשנת 2014. בשנת 2015, המותג השיק את החנות הראשונה שלו בתאילנד.
בנובמבר 2022, החברה השיקה את חנות הדגל הראשונה באמריקה הלטינית בעיר בוגוטה, שהיא החנות ה-24 בקולומביה.
להלן רשימה נבחרת של פרסים והוקרה בהם זכה תאגיד טומי הילפיגר:
1997: פרסי FiFi – בושם השנה לגברים – Luxe, עבור הבושם "Tommy"
1998: בית הספר לעיצוב פרסונס – פרס מעצב השנה
1998: מגזין GQ – מעצב השנה בגיליון 'גברי השנה'
2000: פרסי FiFi – החדשנות השיווקית הטובה ביותר של השנה, עבור מוצרי טיפוח עבור Tommy's (סדרת ריצה אמריקאית)
2002: GQ גרמניה – מעצב בינלאומי של השנה
2002: פרס חינוך לעמידות בפני שימוש בסמים – עתיד אמריקה, על מאמצים פילנתרופיים למען נוער אמריקאי
2008: Women's Wear Daily – מעצבת מספר 1 ומותג מספר 16 ברשימת 100 החנויות השנתית
2009: פרס תמיכה של אונסק"ו, על מאמצים פילנתרופיים
טומוהארו אושידה (ביפנית: 牛田智大; נולד בפוקושימה ב-16 באוקטובר 1999) הוא פסנתרן יפני.
אושידה נולד באיוואקי, פוקושימה ביפן, גדל בשאנגחאי, אולם חזר לאיצ'י שביפן בגיל בית הספר היסודי.
אושידה למד בקונסרבטוריון במוסקבה בפיקוחו של יורי סלסרב.
הוא הקליט את האלבום הראשון שלו "חלומות אהבה" ב-2012, בגיל 12, כפסנתרן הקלאסי היפני הצעיר ביותר.
אושידה הלחין את מוזיקת הנושא של תערוכת "ליכטנשטיין" שהתקיימה במרכז הלאומי לאמנות חדשה בטוקיו והופיע בנוכחות יורש העצר לשעבר היפני ב-2012.
בשנת 2014 הופיע אושידה לראשונה עם אמנים מחוץ ליפן כשלקח חלק במופע עם תזמורת וינר קאמר, בניצוחו של סטפן ולדר.
ב-2015 הופיע ביפן, עם התזמורת הלאומית הרוסית בניצוחו של מיכאיל פלטנב, וב-2018 עם התזמורת הפילהרמונית הלאומית של ורשה בניצוחו של יאצק קספסיק.
2011 - התחרות הבינלאומית ע"ש שופן לפסנתר באסיה - קונצרט ב חלוקה - פרס ראשון (הצעיר ביותר בהיסטוריה של הקטגוריה)
2012 - התחרות הבינלאומית ע"ש שופן לפסנתר באסיה - קונצרט ג חלוקה - פרס ראשון (הצעיר ביותר בהיסטוריה של הקטגוריה)
2018 - התחרות הבינלאומית המאמאטסו לפסנתר - פרס שני
2019 - פרסי המוזיקה אידמיטסו ה-29
טומורו הונדה (יפנית: 本多 灯; נולד ב-31 בדצמבר 2001) הוא שחיין יפני, סגן האלוף האולימפי (טוקיו 2020), אלוף העולם (דוחה 2024), שיאן עולם בבריכת 25 מטר, וזוכה פעמיים ברציפות במדליית ארד באליפות העולם (בודפשט 2022) במשחה ל-200 מטר פרפר.
באליפות העולם לנוער שנערכה בבודפשט, הונגריה באוגוסט 2019 הוא זכה במדליית כסף במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 1:55.31 דקות, אחרי לוקה אורלנדו מארצות הברית (1:55.02 דקות) ולפני פדריקו בורדיסו מאיטליה (1:55.39 דקות).
באולימפיאדת טוקיו זכה הונדה במדליית כסף במשחה ל-200 מטר פרפר בשיא אישי חדש של 1:53.73 דקות, אחרי כרישטוף מילאק מהונגריה שקבע שיא אולימפי חדש של 1:51.25 דקות ולפני פדריקו בורדיסו (1:54.45 דקות).
באליפות העולם שנערכה בבודפשט בסוף יוני 2022 זכה במדליית ארד במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 1:53.61 דקות, אחרי כרישטוף מילאק שקבע שיא עולם חדש של 1:50.34 דקות ולאון מרשאן מצרפת (1:53.37 דקות).
נוסף לכך, הוא סיים במקום שביעי במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בשיא אישי חדש של 4:12.20 דקות.
שיאן עולם בבריכת 25 מטר
באליפות יפן בבריכת 25 מטר שנערכה בטוקיו ב-22 באוקטובר קבע במשחה ל-200 מטר פרפר שיא עולם חדש של 1:46.85 דקות, שיפור לשיא בן 4 השנים של דאיה סטו יפן (1:48.24 דקות).
באליפות העולם שנערכה בפוקואוקה, יפן ביולי 2023 זכה במדליית ארד במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 1:53.66 דקות, אחרי לאון מרשאן מצרפת (1:52.43 דקות) וקשישטוף חמיילבסקי מפולין (1:53.62 דקות).
נוסף לכך, הוא סיים במקום 16 במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:16.71 דקות.
באליפות העולם שנערכה בדוחה, קטר בפברואר 2024 זכה במדליית זהב במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 1:53.88 דקות, לפני אלברטו ראצטי מאיטליה (1:54.65 דקות) ומרטין אספרנברגר מאוסטריה (1:55.16 דקות).
באולימפיאדת פריז סיים במקום 17 במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 1:57.30 דקות.
טומוקי איוואטה (ביפנית: 岩田 智輝; נולד ב-7 באפריל 1997 באוסה שביפן) הוא כדורגלן יפני המשחק בעמדת הקשר האחורי בקבוצת ברמינגהאם סיטי, ובנבחרת יפן.
איוואטה גדל במחלקת הנוער של אויטה טריניטה.
הוא שיחק עם המועדון בשלוש הליגות הבכירות ביפן, כולל בליגת העל היפנית, ובסך הכל ערך 113 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע שבעה שערים.
ב-9 בינואר 2021 חתם איוואטה ביוקוהמה אף.
הוא זכה עם המועדון באליפות יפן לעונת , וזכה בתואר השחקן המצטיין של הליגה בעונה זו.
ב-30 בדצמבר 2022 הושאל איוואטה למשך חצי עונה, עד לתום עונת , לסלטיק מליגת העל הסקוטית, החל מ-1 בינואר 2023. בסיום ההשאלה חתם באופן קבוע בסלטיק.
ב-31 באוגוסט 2024 חתם בברמינגהאם סיטי מהליגה השלישית באנגליה.
איוואטה היה חלק מסגל נבחרת יפן לטורניר קופה אמריקה 2019. ב-20 ביוני 2019 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת, בתיקו 2-2 נגד נבחרת אורוגוואי במסגרת שלב הבתים של הטורניר.
השחקן המצטיין של ליגת העל היפנית (1): 2022
נבחרת השנה בליגת העל היפנית (1): 2022
תומאס גלין דויל הוא כדורגלן אנגלי המשחק בעמדת הקשר בוולברהמפטון וונדררס.
דויל נולד וגדל במנצ'סטר, ובגיל שמונה החל לשחק במחלקת הנוער של מנצ'סטר סיטי.
שני סביו, גלין פרדו ומייק דויל , שיחקו שנים ארוכות במדי מנצ'סטר סיטי.
לקראת עונת 2019/2020 החל להצטרף לסגל הקבוצה הבוגרת, ודחה ניסיון לשלוח אותו להשאלה.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה ב-29 באוקטובר 2019, בניצחון קבוצתו 3–1 על סאות'המפטון במסגרת גביע הפוטובול ליג.
את הופעת הבכורה שלו בליגה ערך ב-8 ביולי 2020, כששיחק 15 דקות בניצחון קבוצתו 5–0 על ניוקאסל יונייטד.
בתום העונה האריך את חוזהו במועדון עד לתום עונת 2024/2025.
ב-31 באוגוסט 2021 הושאל לעונה אחת להמבורג מהבונדסליגה השנייה.
לאחר שמיעט לקבל דקות משחק, ב-20 בינואר 2022 הושאל לקארדיף סיטי מהצ'מפיונשיפ עד לתום העונה.
ב-4 ביולי 2022 הושאל לעונה אחת לשפילד יונייטד, וסייע לקבוצה להעפיל לפרמייר ליג.
ב-1 בספטמבר 2023 הושאל לוולברהמפטון וונדררס לעונה אחת.
תומאס לי בראון הידוע גם בשם הבמה TBHits, הוא מפיק מוזיקלי, פזמונאי וראפר אמריקאי.
הוא זוכה פרס ASCAP ומועמד לגראמי.
הוא שיתף פעולה עם הזמרת האמריקאית אריאנה גרנדה בכל ששת אלבומי האולפן שלה.
בראון חתום על מספר קרדיטים משיריה של הזמרת האמריקאית מייגן טריינור.
בראון התמקצע באמצעות לימודים משותפים עם רוי "רויאלטי" המילטון ורודני ג'רקינס .
בראון מתגורר בלוס אנג'לס ונולד וגדל בפיטסבורג, פנסילבניה.
בשנת 2010 הפיק את הלהיט הראשון שלו, עבור הלהקה בלאק אייד פיז – "Just Can't Get Enough".
בהמשך, עבד עם חברי GOOD Music, , ויקטוריה מונה, מיק מיל ו-2 צ'יינז.
בשנת 2013 החל את רצף עבודתו המשותפת עם הזמרת אריאנה גרנדה, כאשר עבדו על "Honeymoon Avenue" ו-"".
באותה השנה, עבד עם נאז, טראוויס סקוט ו-B.o.B.
בשנה העוקבת, עבד עם מונה על שישה שירים בסך הכול.
את שיתוף הפעולה עם גרנדה המשיך במהלך העבודה על "Intro", "", "" ו-"Cadillac Song".
הוא חבר לכריס בראון, פיפת' הרמוני ומשין גאן קלי איתם יצר מספר שירים.
בשנת 2015 שיתף פעולה בשלישית עם גרנדה במהלך העבודה על המיני-אלבום Christmas & Chill שיצא לכבוד חג המולד.
באותה השנה, עבד עם הזמרת-יוצרת האמריקאית מדונה על חמש רצועות "Auto-Tune Baby", "", "", "" ו-"Wash All Over Me"; הראשונה נגנזה, בעוד הארבע האחרות נבחרו להיכלל באלבום האולפן השלושה-עשר שלה, Rebel Heart.
במהלך יציאת אלבום האולפן השלישי של גרנדה, Dangerous Woman, עבד בראון על מספר שירים, ביניהם: "Be Alright" ו-"Let Me Love You".
בהמשך הקריירה שלו, עבד עם ביג שון, די ג'יי חאלד, מייגן טריינור, ויז קאליפה, פיה מיה, טי-פיין, ג'ניפר לופז, קארדי בי וג'וס וורלד.
טומויוקי מאצושיטה (ביפנית: 松下知之; נולד ב-1 באוגוסט 2005) הוא שחיין יפני, סגן אלוף אולימפי (פריז 2024) במשחה ל-400 מטר מעורב אישי.
באליפות העולם לנוער שנערכה בלימה שבפרו זכה במדליית כסף במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:00.89 דקות.
בנוסף, סיים במקום חמישי במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:44.34 דקות, במקום שישי במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי משולב בתוצאה של 3:36.67 דקות, במקום שביעי במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:25.99 דקות, ובמקום תשיעי במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:28.62 דקות.
באליפות העולם לנוער שנערכה בנתניה שבישראל בספטמבר זכה במדליית זהב במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בשיא אליפות חדש של 4:10.97 מטר.
בנוסף, קבע במוקדמות המשחה ל-200 מטר מעורב אישי שיא אליפות חדש של 1:58.42 דקות, אולם נפסל במקצה הגמר, בו נשבר שיא האליפות פעם נוספת על-ידי מקסימוס ויליאמסון מארצות הברית (1:57.29 דקות).
במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב סיים במקום רביעי בתוצאה של 3:39.94 דקות.
באולימפיאדת פריז שנערכה ביולי זכה במדליית כסף במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בשיא אישי חדש של 4:08.62 דקות, אחרי לאון מרשאן מצרפת (4:02.95 דקות) ולפני קרסון פוסטר מארצות הברית (4:08.66 דקות).
טומוקי הייאקאווה (ביפנית: 早川 友基; נולד ב-3 במרץ 1999 בקנאגאווה שביפן) הוא כדורגלן יפני המשחק בעמדת השוער בקבוצת קשימה אנטלרס מליגת העל היפנית ובנבחרת יפן.
הייאקאווה גדל במחלקת הנוער של יוקוהמה אף.
מרינוס, ושיחק בקבוצות הכדורגל של בית ספר תיכון טוין גקואן ואוניברסיטת מייג'י.
ב-16 ביוני 2021 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של יוקוהמה אף.
מרינוס, בניצחון 1–8 על YSCC יוקוהמה במסגרת הסיבוב השני של גביע הקיסר לעונת .
ב-16 בספטמבר 2022 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל היפנית, בתיקו 1-1 נגד סגאן טוסו במסגרת המחזור ה-30 לעונת .
הייאקאווה נכלל בסגל נבחרת יפן לטורניר אליפות מזרח אסיה לשנת 2025 .
ב-12 ביולי 2025 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת, בניצחון 0–2 על נבחרת סין במסגרת הטורניר.
טומי דורפמן (נולדה ב-13 במאי 1992 היא שחקנית אמריקאית, הידועה בעיקר בזכות משחקה בסדרה 13 סיבות של נטפליקס, בה שיחקה בתפקיד ראשי כריאן שייבר.
דורפמן נולדה וגדלה באטלנטה, ג'ורג'יה, למשפחה יהודית.
דורפמן היא בוגרת אוניברסיטת פורדהם, שם סיימה בשנת 2015 לימודי תואר ראשון באמנויות התיאטרון.
לאחר סיום לימודיה באוניברסיטה, לוהקה דורפמן לתפקיד ריאן שייבר בדרמה של נטפליקס "13 סיבות", שעלתה לראשונה בשנת 2017. באותה שנה, היא הייתה שותפה בעיצוב של קולקציית אופנה עם ASOS באוקטובר זכתה בפרס הכוכב העולה (The Rising Star Award) מטעם הליגה ההומו-לסבית נגד השמצה.
באביב 2019, דורפמן עשתה את הופעת הבכורה שלה בתיאטרון בניו יורק בהפקת אוף ברודוויי של The New Group למחזה "Daddy" מאת ג'רמי או.
האריס, בבימויה של דניה טיימור.
בשנת 2024 היא ביימה ולקחה חלק בכתיבת התסריט לסרט "I Wish You All the Best".
דורפמן מגדירה את עצמה בקווירית.
דורפמן ופיטר צורקלן התארסו באפריל 2015 ונישאו בפורטלנד (מיין) ב-12 בנובמבר 2016. ביולי 2021, דורפמן חשפה שהיא וצורקלן התגרשו אך נותרו חברים.
בנובמבר 2017, דורפמן יצאה מהארון כא-בינארית והחלה להשתמש בכינויי גוף מסוג הם.
ב-22 ביולי 2021, דורפמן יצאה מהארון כאישה טרנסג'נדרית והחלה להשתמש בכינויי גוף מסוג "היא".
היא חשפה בראיון שהיא "מזדהה וחיה באופן פרטי כאישה" במשך כמעט שנה.
היא בחרה לשמור על שם הולדתה, טומי, וציינה שהיא מרגישה "מאוד מחוברת" לשם והוא מכבד את זיכרון אחיה של אמה שמת כשהייתה בת חודש.
באפריל 2022, דורפמן הזדהתה כלסבית.
במאי 2024 היא הצהירה שהיא נישאה בסתר בסוף שנת 2024 לחברתה הקרובה, אליס ויליאמס.
כשנה לאחר מכן פורסם במגזין People שלאחר קרוב לשנתיים של נישואים השתיים בתהליכי גירושין.
טומיסלב ניקוליץ' (בסרבית: Томислав Николић; נולד ב-12 בפברואר 1952 בקרגוייבץ, סרביה, אז רפובליקה סוציאליסטית במסגרת יוגוסלביה) הוא פוליטיקאי סרבי (ולשעבר יוגוסלבי) ונשיא סרביה בשנים 2012–2017
במשך שנים רבות היה ניקוליץ' חבר במפלגה הרדיקלית הסרבית (SRS), ושימש כחבר פרלמנט מטעמה.
ניקוליץ' כיהן כסגן ראש ממשלת סרביה בשנים 1998–1999, בהן הייתה סרביה חלק מהרפובליקה הפדרלית של יוגוסלביה, וכסגן ראש ממשלת הרפובליקה הפדרלית של יוגוסלביה (ממשלת קואליציה) בשנים 1999–2000.
בשנת 2000 התמודד בבחירות לנשיאות הרפובליקה הפדרלית של יוגוסלביה והגיע למקום השלישי.
בפברואר 2003 הסגיר עצמו מנהיג המפלגה הרדיקלית, ווייסלב ששל, לבית הדין הפלילי הבינלאומי ליוגוסלביה לשעבר, נוכח האשמתו בפשעי מלחמה ובפשעים נגד האנושות במהלך מלחמות יוגוסלביה.
עקב כך מונה טומיסלב ניקוליץ' לסגן מנהיג המפלגה הרדיקלית ולמנהיגהּ בפועל.
באותה שנה אף התמודד על נשיאות סרביה וזכה במספר הקולות הגדול ביותר, אך תוצאות הבחירות לא היו תקפות עקב השתתפות מועטה של בעלי זכות בחירה.
בשנת 2004 התמודד שוב, השיג כ-30% מהקולות בסיבוב הראשון וכ-45% בסיבוב השני, וכך הפסיד לבוריס טאדיץ'.
לזמן קצר בשנת 2007 שימש ניקוליץ' כנשיא האספה הלאומית של סרביה (יו"ר הפרלמנט).
בשנת 2008 התגלעה מחלוקת בין ניקוליץ' למנהיג המפלגה הרדיקלית ווייסלב ששל (שעדיין היה עצור בהאג לצורך משפטו) ולבכירים אחרים, עקב תמיכת ניקוליץ' בהצטרפות סרביה לאיחוד האירופי.
כתוצאה מכך פרש ניקוליץ' מהמפלגה הרדיקלית והקים את המפלגה הפרוגרסיבית הסרבית, אליה הצטרפו כמה חברים מן המפלגה הרדיקלית.
בשנה זו התמודד על נשיאות סרביה, הפעם כמדינה עצמאית (עקב פרישת מונטנגרו מהאיחוד עם סרביה בשנת 2006), והפסיד לבוריס טאדיץ' (שכעת היה הנשיא המכהן).
ב-6 במאי 2012 התמודד ניקוליץ' שוב על נשיאות סרביה והעפיל לסיבוב השני.
בסיבוב זה, שהתקיים ב-20 במאי 2012 ניצח ניקוליץ' את טאדיץ' (שהתפטר חודש קודם לכן מן הנשיאות מטעמים טקטיים).
ניקוליץ' נכנס לתפקידו ב-31 במאי 2012, והוא הנשיא השני של סרביה מאז הפכה למדינה עצמאית.
הוא סיים את כהונתו ב-30 במאי 2017 כשבמקומו נכנס לתפקיד הנשיא הנבחר אלכסנדר ווצ'יץ'.
טומי פורטימו (בפינית: Tommy Portimo; נולד ב-5 בספטמבר 1981) הוא המתופף של להקת הפאוור מטאל הפינית סונטה ארקטיקה.
פורטימו נולד בעיר קמי שבפינלנד, כמו שאר חברי הלהקה המקוריים, טוני קאקו ויאני לימטאיינן.
בנוסף לתופים הוא מנגן גם על מצילה.
סטראטובריוס, נייטוויש וסנטנסד נחשבות ללהקות המשפיעות ביותר על המוזיקה שלו.
טומי לי ג'ונס הוא שחקן ובמאי קולנוע אמריקאי.
קיבל ארבע מועמדויות לפרס האוסקר סך הכל, ומתוכם זכה בפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר ובפרס גלובוס הזהב על משחקו בסרט "הנמלט" בשנת 1993.
ג'ונס נולד במחוז סאן סאבה, טקסס ללוסיל מארי ולקלייד ג'ונס, לאחר לימודי התיכון (שכעת הוא בחבר מנהליו), החל ג'ונס בלימודי מלגה באוניברסיטת הרווארד שם היה שותפו לחדר של אל גור.
ג'ונס סיים תואר באנגלית בהצטיינות בשנת 1969.
ג'ונס עבר לניו יורק במטרה להפוך לשחקן.
הוא החל לשחק בברודוויי ובטלוויזיה בסדרות דוגמת "המלאכיות של צ'רלי".
תפקידו הקולנועי הראשון היה משחקו בסרט סיפור אהבה משנת 1970. בשנים 1971–1975 גילם ג'ונס את דמותו של ד"ר מארק טולנד באופרת הסבון "לחיות את החיים".
בשנת 1978 כיכב בסרט הקולנוע "רעם הנודד", ובשנת 1977 כיכב לצד לורנס אוליבייה בסרט "בטסי".
בשנת 1980 קיבל ג'ונס מועמדות ראשונה לפרס גלובוס הזהב על תפקידו בסרט "בתו של כורה פחם".
בשנת 1981 כיכב לצד סאלי פילד בסרט הקומדיה "מעבר לרחוב האחורי".
בשנת 1983 זכה בפרס אמי על תפקידו בסרט קולנוע המבוסס על ספרו של נורמן מיילר, "שירת התליין".
באותה שנה שיחק גם פיראט בסרט הרפתקאות בשם "נייט והייז".
בשנת 1989 גילם את דמותו של קפטן וודרו קול במיני־סדרה יונה בודדה.
על משחקו במיני־סדרה הוענקו לג'ונס פרס אמי לשחקן הטוב ופרס גלובוס הזהב לשחקן המשנה הטוב ביותר.
במהלך שנות ה-90, השתתפותו בסרטים שוברי קופות כ"הנמלט", "באטמן לנצח", "הלקוח" (לפי ספרו של ג'ון גרישם) ו"גברים בשחור" העלו את קרנו של ג'ונס והעניקו לו מעמד של שחקן מוביל בהוליווד.
בשנת 1991 זכה למועמדות ראשונה בפרס אוסקר על תפקיד שחקן המשנה ב-"JFK תיק פתוח".
תפקידו בסרט "הנמלט" זיכה אותו באוסקר ובפרס גלובוס הזהב ובמועמדות לפרס באפט"א שנתיים לאחר מכן.
בשנת 2005, עשור לאחר שג'ונס ביים את סרטו הראשון (סרט טלוויזיה בשם "הבחורים הטובים"), הוא ביים את סרטו השני, "שלוש הלוויות של מלכיאדס אסטרדה", שהוצג בפסטיבל הקולנוע בקאן וזיכה אותו בפרס השחקן הטוב ביותר.
בשנת 2007, השתתף ג'ונס בשני סרטים נוספים, "ארץ קשוחה" ו"בעמק האלה", שזיכה אותו במועמדות נוספת לאוסקר.
ב-2012 זכה בפרס גילדת שחקני המסך, בקטגוריית שחקן המשנה הטוב ביותר בסרט קולנוע, על תפקידו בסרט "לינקולן".
במהלך השנים לוהק ג'ונס לסרטים שעלילתם ממוקמת בדרום ארצות הברית (לדוגמה הלקוח, ארץ קשוחה) בין היתר בזכות מבטאו הטקסני המוּלָד.
נישואיו הראשונים של ג'ונס לקייט לרדנר נמשכו מ-1971 עד 1978. יש לו שני ילדים מנישואיו השניים לקימברלי קלוהי: אוסטין לאונרד (נולד ב-1982) וויקטוריה קפקה (נולדה ב-1991 ונפטרה ב-2026).
ב-19 במרץ 2001, נישא ג'ונס בשלישית לדון לורל.
טומי עמנואל (באנגלית Tommy Emmanuel ; נולד ב-31 במאי 1955) הוא אמן וגיטריסט אוסטרלי המנגן על גיטרה אקוסטית.
עמנואל ידוע בשימושו הווירטואוזי בטכניקת הפריטה "פינגר סטייל" וכן ביכולתיו להשתמש בגיטרה ככלי הקשה בנוסף לנגינה הרמונית.
הוא בעל התואר Certified Guitar Player, תואר שניתן לו על ידי צ'ט אטקינס בנוסף לשלושה נגנים נוספים, ג'רי ריד, סטיב וורנר וג'ון נוולס.
במהלך הקריירה המוזיקלית שלו ניגן עם מספר אמנים רבים, ביניהם אטקינס עצמו, אריק קלפטון, סר ג'ורג' מרטין וג'ון דנוור.
עמנואל נולד במדינת ניו סאות' ויילס באוסטרליה למשפחה מוזיקלית אשר היוותה גם להקה נודדת.
הוא החל לנגן בגיטרה בגיל 4 ולמרות היותו חסר השכלה מוזיקלית רשמית, שנים רבות מילדותו עברו בסבבי הופעות באוסטרליה כחלק מהלהקה המשפחתית בהם פיתח את סגנונו הייחודי.
ב-1966, עם פטירתו של אביו, התפרקה הלהקה ועמנואל החל ללמד נגינה בגיטרה.
פריצתו לתודעה הציבורית הייתה בזכות זכייתו במספר רב של תחרויות כישרונות צעירים.
עד מהרה חזר להופיע, הפעם עם אחיו פיל בלהקה "גולדראש".
במהלך שנות השבעים והשמונים המשיך להופיע כחלק מהרכבים או כנגן עבור אמני סולו ולאחר מכן הכריז על קריירת סולו.
במסגרת הקריירה המוזיקלית שלו, הוציא עמנואל 18 אלבומים.
הישגיו המוזיקליים זיכו אותו בהכרה רבה בקרב קהל הנגנים וקהל חובבי המוזיקה כאחד.
הופעותיו מתאפיינות בחופשיות והנאה גלויה של טומי עצמו מהנגינה שלו.
רוב הקטעים שהוא מנגן אינם קטעי מקור אלא עיבודים ייחודיים לקטעים מוכרים מתחום הפופ או הבלוז והקאנטרי, אשר מדגישים את טכניקת הנגינה הווירטואוזית של עמנואל.
שנהפרסקטגוריהעבודה מועמדתתוצאהסימוכין2024פרס גראמיהעיבוד הטוב ביותר, אינסטרומנטלי או א-קפלה"Folsom Prison Blues"
טומיקו ואן (ביפנית: 伴 都美子=; נולדה ב-9 ביוני 1979) היא זמרת יפנית ששרה בסגנונות ה-ג'יי-פופ וה-ג'יי-רוק.
ואן, ילידת ביאמטו, הייתה סולנית בלהקה Do As Infinity.
דאי נאגאו ערך מבחני בד ללהקה חדשה אותה רצה להקים.
ובחר בטומיקו ואן כזמרת הראשית ובריו אוואטארי כגיטריסט.
ב-27 ביוני 2001 יצא הסינגל "פוקאי מורי" (יער עמוק), שנבחר לשיר הסיום השני של סדרת האנימה- אינויאשה.
הסינגל של Do As Infinity, "שינג'יטסו נו אוטה" (שיר אמיתי),
הופץ ב-30 באוקטובר 2002 ושימש כשיר הסיום ה-5 של סדרת האנימה המצליחה אינויאשה.
בתחילת שנת 2005 הלהקה הוציאה את האלבום האחרון שלה, "Need Your Love" ויצאה למסע הופעות.
ב-27 ביולי Do As Infinity הפיצו את הסינגל האחרון שלהם, "TAO".
הסינגל שימש כשיר הנושא של משחק הRPG, "Tales of Legendia".
ב-14 בספטמבר 2005 Do As Infinityהודיעו שהלהקה תתפרק ב-29 בספטמבר, בדיוק 6 שנים מהיום שהסינגל הראשון שלה, "Tangerine Dream" שוחרר.
מאז פירוקה של הלהקה טומיקו ואן יצאה לקריירת סולו.
טומי סמית' , הוא אתלט ושחקן פוטבול אמריקאי בעבר.
הוא אלוף אולימפי (מקסיקו סיטי 1968) ושיאן עולם בריצת 200 מטר.
סמית' שהתפרסם בצעד המחאה שנקט על דוכן המנצחים אחרי שזכה במדליית זהב בריצת 200 מטר באולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968).
סמית' נולד בקלארקסוויל שבצפון-מזרח טקסס.
הוא למד סוציולוגיה באוניברסיטת המדינה של קליפורניה בסן חוזה בקליפורניה, וזכה באליפות המכללות של ארצות הברית ב-1967 בריצת 220 יארד.
בסוף אוגוסט אותה שנה בתחרויות האתלטיקה של האוניברסיאדה שנערכו בטוקיו, יפן הוא זכה במדליית זהב בריצת 200 מטר בתוצאה של 20.7 שניות.
באולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968) זכה סמית' במדליית זהב בריצת 200 מטר בשיא עולם חדש של 19.83 שניות, לפני פיטר נורמן מאוסטרליה (20.06 שניות) וחברו לנבחרת ג'ון קרלוס (20.10 שניות).
בטקס חלוקת המדליות התעוררה סערה, כאשר הוא וזוכה מדליית הארד, קרלוס הצדיעו את הצדעת הכוח השחור בזמן נגינת ההמנון האמריקני, כשהם לובשים כפפות וצעיפים שחורים ויחפים מנעליים.
זוכה מדליית הכסף נורמן, הצטרף למחאתם כשענד תג של "הפרויקט האולימפי לזכויות אדם".
נשיא הוועד, אוורי ברנדג', איים כי אם לא יסולקו השניים, תושעה מהמשחקים המשלחת האמריקנית כולה.
לאחר המשחקים הצטרף סמית' לסינסינטי בנגלס מה-AFL, ושיחק בה במשך עונה אחת.
לאחר מכן היה למאמן אתלטיקה במכללת אוברלין באוהיו.
טומי סנדס הוא זמר פולק אירי, מלחין ופעיל חברתי.
נולד בחווה המשפחתית בצפון אירלנד.
שני הוריו באו ממשפחות מוזיקליות ובמשפחה היו שבעה ילדים.
בשנת השבעים החלו להופיע כמה מהאחים לבית משפחת סנדס ביחד תחת השם "The Sands Family".
בנוסף סנדס פיתח קריירת סולו במהלכה שיתף פעולה עם אמנים שונים כמו פיט סיגר, ג'ואן באאז, הצ'לן וודרן סמילוביץ.
אחד משיריו המפורסמים ביותר, There Were Roses, עוסק בסכסוך באירלנד.
הוא נישא לקתרין ואב לשני ילדים, שעמם הוא לעיתים מופיע בהופעותיו.
בשנת 2002 הוא קיבל תואר דוקטור של כבוד מאוניברסיטת נבאדה-רינו.
על "עבודה יוצאת דופן כמוזיקאי ושגריר של שלום והבנה".
ביוני 2010, הגיע לישראל ולרשות הפלסטינית לסיבוב הופעות.
במהלכו הופיע בשייח ג'ראח שבירושלים במחאה על פינוי התושבים הערבים במקום מבתיהם.
טומי לנג (נולד ב-13 ביולי 1946) הוא במאי קולנוע, סופר, תסריטאי, צלם ומפיק ישראלי.
לפני כן היה מפיק טלוויזיה ואיש עסקים.
טומי לנג נולד וגדל בבוקרשט, רומניה.
בגיל 19, ב-1965, עלה לישראל והתיישב בקיבוץ שם למד עברית, מאוחר יותר עבר לירושלים ועשה תואר ראשון בתולדות האמנות והיסטוריה באוניברסיטה העברית.
לנג התגייס לצה"ל ב-1967, בגיל 21, מבלי שסיים את התואר.
הוא שירת בחיל השריון ולקח חלק במלחמת ששת הימים, במלחמת ההתשה ובכל הפעולות עד 1970. ביום השחרור נסע מהבקו"ם ישר לקפה כסית, מקום שבזמנו ישבו בו כל אנשי תעשיית הקולנוע.
לנג הציג את עצמו ליושבים כמפקד טנק בחטיבה שבע לשעבר ומשם הגיע לרם רון, מפיק סרטים, שפיקד בעברו על חטיבה זו.
רון התרשם משירותו של לנג ושכר אותו.
במשך שנה שלמה לנג שיחק, צילם, ביים, הפיק והיה לנהגו הפרטי של רון, כל זאת על-מנת ללמוד ממנו את המקצוע.
בשנים 1970–1984 לנג הפך לאחד מהמפיקים הבכירים בישראל.
הוא היה שותף בחברת "טלפילם" שהפיקה סרטי תדמית, סרטים תיעודיים וסרטים וסדרות עלילתיים.
בשנים 1974–1975 היה מפיק בערוץ הראשון בטלוויזיה.
הפיק שידורי הטלוויזיה של ספורט, פסטיבל שירי ילדים, את הסדרה הראשונה בערבית ועוד תוכניות רבות.
במשך חמש שנים עבד עם הטלוויזיה הגרמנית והפיק עבורה סרטים דוקומנטריים רבים וגם סרט מוזיקלי באורך מלא "מגילה", עם מוזיקה של דובי זלצר על-פי איציק מאנגר.
ב-1979 לנג סיים תואר ראשון בקולנוע באוניברסיטת תל אביב.
לנג היה נשוי לד"ר רותי לנג, רופאה פנימית שהקימה את מחלקת המחלות הזיהומיות במרכז רפואי מאיר ולהם שני ילדים, רון ואורי.
רותי לנג היא בתה של לאה פלטשר, הכוהנת הגדולה של ההליכות הנאות של הדיפלומטים והדוגמניות בישראל.
ב-1984 רותי נסעה להתמחות בבוסטון ולנג עם הילדים הצטרפו אליה.
שם החליט ללמוד ניהול והקמת קניונים.
בינתיים, בארץ, דוד עזריאלי הקים את קניון איילון וחיפש ישראלים לניהולו.
ב-1986, שמע על לנג ומינה אותו למנהל השיווק של הקניון.
בעקבות ההצלחה הגדולה של קניון איילון, לנג הפך ליועץ עצמאי לקניונים שונים.
בתפקידו האחרון היה מנכ"ל "קריית רמלה" מטעם חברת נצבא, פרויקט המשלב קריית ממשלה עם תחנה מרכזית וקניון.
במשך 16 שנים לנג הקים וניהל פרויקטים שונים בישראל ומחוצה לה.
ב-1995 אשתו חלתה בסרטן, בשנת 2001 התפטר מהפרויקט האחרון שלו כדי להיות עם אשתו, במשך שנה שלמה לא עבד עד שהיא נפטרה בסוף 2001. ב-2003 פגש את בת זוגו הנוכחית, היא דחפה אותו לחזור ללמוד וכך בגיל שישים עשה את התואר השני שלו בקולנוע וטלוויזיה.
כפרויקט גמר החליט לעשות סרט עלילתי באורך מלא בשם "טייארה".
הסרט הוקרן מספר חודשים בסינמטקים בהצלחה רבה.
בעקבות ההצלחה של הסרט, לנג התחיל לקבל הצעות לעשות סרטים אישיים, מאנשים שונים.
הוא מקרין את סרטיו בבתים פרטיים ובבתי קפה, בשילוב הרצאה ושיחה עם הקהל.
ב-2022 השתתף בתוכנית "סליחה על השאלה", בפרק שעסק באלמנים ואלמנות.
מקרין את סרטיו בבתי קולנוע מסחריים, סינמטקים, טלוויזיה, בתים פרטיים ועוד.
כל סרטיו של לנג עוסקים בסיפורים אישיים של אנשים, כשבדרך-כלל אין המדובר באנשים חשובים.
את כל סרטיו לנג מצלם מהיד, כמו בסרט תיעודי ולא מחצובה.
השחקנים לא לומדים טקסט בעל פה אלא יודעים את הנושא ומדברים בחופשיות.
הוא אינו מצלם יותר משלושה טייקים ובדרך-כלל משתמש רק בטייק הראשון או השני.
טייארה (2011) – סרט עלילתי 98 דקות - הסרט הראשון שביים, הסרט היה מועמד לפרס אופיר 2012 בקטגוריית הפרינג'.
זהו סרט פרידה מהילדים שעוזבים את הבית.
הוא מספר על האלמן עם שני בניו, שעובר לגור עם גרושה שמתגוררת עם בתה ואביה.
הולכת שבעה (2016) – עלילתי, 94 דקות - השחקנית אלה אדלר, וחברתה הטובה תמי, כבר מזמן תכננו לעשות את שביל ישראל.
בבוקר המסע תמי נכלאת במעלית שמתנתקת מכבליה וצונחת למטה.
בתור החברה הטובה, נדרש ממנה לתמוך באלמן הטרי ולפרסם מודעות אבל, אך היא מתעקשת לצאת למסע שלהן בשביל.
בסרט מככבים מיקי קם ורוברט הניג.
לנג הוא התסריטאי, המפיק והבמאי.
מריונטה" (2019) – עלילתי, 94 דקות - דרמה-קומית אנושית שבמרכזה מיכל נבון, כתבת צבאית, החוקרת בעקשנות את תעלומת היעלמותו של חייל בלבנון.
במקביל לקשיים המונעים ממנה להתקדם, הסוכנת המפולפלת שלה "בולי" יוצאת בהפקת פרויקט טלווזיוני חדש – "הלוויה ברקיע" תוכנית ריאליטי שמגשימה למנצח את חלומו הגדול – ההלוויה!
"גזוז" (2023) - סרט עלילתי בהשתתפות רוברט הניג, ענת מנדלסון ושירי לוטן.
HELEN'S LEGACY - סרט דוקומנטרי של 40 דקות על הלן גולדקין, ניצולת שואה שיושבת במוזיאון השואה בוושינגטון, שם יש לה שולחן ומספרת לכל מי שמעוניין לשמוע את הסיפור שלה מאושוויץ.
טומי לנג הוא התסריטאי, הצלם, והבמאי.
טומי לנג – תסריט, צילום, בימוי.
סרט אהבה של גיא, אלמן טרי, סגן-אלוף בצה"ל, לאשתו ז'נט, רס"ן בצה"ל.
בתום שנה למותה, גיא שכר את אולם הקולנוע של גלובוס בנתניה, הזמין כמה מאות אנשים והקרין את הסרט.
שני שחקנים צעירים (תום חגי ומאי קשת) עורכים חזרה על רומיאו ויוליה בפארק רעננה כשברקע הפגנה בקפלן ובראשה אורנה בנאי.
תום בן 40 ומיואש מההפגנות, מאי בת 26 והולכת להפגנות.
מאי הולכת להפגנה ותום הולך למסיבת הטבע ברעים (נשף הנובה ממנה אולי לא יחזור).
טומי לנג הוא התסריטאי, המפיק והבמאי.
מביימים שלום (2005) - עוסק בשתי קבוצות ילדים בגילאי 13–14: ערבים ויהודים.
לנג ליווה אותם במשך שנה כשהם עורכים חזרות להצגה ופגש אותם שוב אחרי ארבע שנים, כדי לראות מה נשאר במערכות היחסים שלהם.
הסרט עוסק בטרגדיה של שני העמים., מול ההתנהגות האווילית של המנהיגים משני הצדדים.
טומי לנג הוא התסריטאי, המפיק, הצלם, והבמאי.
מחזמר המבוסס על המגילה של איציק מאנגר, עבור ערוץ הטלוויזיה הגרמנית Z.D.F - הפקה והשתתפות בכתיבת התסריט
הקונצרט האחרון של ארתור רובינשטיין (1982)
נתן החכם (1980) – 60 דקות, הטלוויזיה הגרמנית – הערוץ הראשון WDR
אורנה פורת (1980) – דוקו-דרמה, 60 דקות, עבור הטלוויזיה הגרמנית – הערוץ הראשון WDR
האוניברסיטה הפתוחה (1980) – סרט תיעודי, 25 דקות
קלצ'קין (1976) – 50 דקות, עבור הערוץ הראשון ישראל
ילדי הצל (1974) – 60 דקות, עבור הערוץ הראשון ישראל
שבטי ישראל (1972) – סדרה תיעודית בת 13 פרקים של 30 דקות עבור הערוץ הראשון ישראל
שוק הפשפשים – תוכנית בידור עבור הערוץ הראשון ישראל – 60 דקות
שושנת יריחו – סדרה בערבית בת 13 פרקים עבור הטלוויזיה הישראלית
טומיאיצ'י מוריאמה (ביפנית: 村山 富市; 3 במרץ 1924 – 17 באוקטובר 2025) היה פוליטיקאי יפני שהיה ראש ממשלת יפן ה-81, מ-30 ביוני 1994 עד 11 בינואר 1996. מוריאמה עמד בראש המפלגה הסוציאל-דמוקרטית.
עם בחירתו לתפקיד ראש ממשלת יפן, היה מוריאמה לראש הממשלה הסוציאליסטי הראשון מזה חמישים שנים ביפן.
נאום שנשא ביום השנה החמישים לסיום מלחמת העולם השנייה, בו הביע התנצלות על הפשעים שביצעו היפנים במהלך המלחמה, זכה לפרסום רב.
הוא סיים את לימודיו באוניברסיטת מייג'י בטוקיו והתמנה למזכיר איגוד הפועלים בחברה בה עבד.
לאחר מכן תמך האיגוד בהצטרפותו של מוריאמה למפלגה הסוציאליסטית.
הוא החל את הקריירה הפוליטית שלו כחבר מועצה בעיר אויטה ב-1955, והחזיק בתפקיד במשך שלוש כהונות.
תומכיו עודדו אותו להתמודד על מושב באספה המחוזית של אויטה ב-1963, וגם בתפקיד זה החזיק במשך שלוש כהונות.
ב-1972 נבחר מוריאמה לבית הנבחרים של יפן.
מוריאמה נודע כאדם רגוע ובעל יכולות ניהול משא ומתן, וידע להגיע לפשרות.
הוא התמנה ליושב ראש הוועדה לענייני הדיאט של מפלגתו ב-1991, אחד התפקידים הבכירים בפוליטיקה היפנית.
לאחר הבחירות הכלליות של 1993 הצטרפה המפלגה הסוציאליסטית לקואליציה, עד 1994, ובאוקטובר של אותה השנה הוא נבחר להיות מנהיג המפלגה.
מוריאמה התמנה לראשות ממשלת יפן ב-30 ביוני 1994. הממשלה התבססה על קואליציה בה היו חברות המפלגה הסוציאליסטית, המפלגה הליברלית-דמוקרטית ומפלגת סקיגאקה החדשה.
בשל גודל הקואליציה לא הייתה מנהיגותו חזקה.
על אף התנגדות מפלגתו להסכם הביטחון בין יפן לבין ארצות הברית טען מוריאמה שההסכם נחתם בהתאם לחוקה, וכך אכזב רבים מתומכיו.
ממשלתו ספגה ביקורת נוספת על כך שלא הגיבה במהירות מספקת לרעידת האדמה בקובה ב-1995. חודשיים לאחר מכן אירעה התקפת הסארין ברכבת התחתית של טוקיו שביצעה הכת אום שינריקיו.
בזמן כהונתו כראש ממשלת יפן, התנצל מוריאמה על הפשעים שביצעה האימפריה היפנית במהלך המלחמה הפסיפית, ביום השנה החמישים לסיומה ב-15 באוגוסט 1995.
בבחירות הכלליות של 1996 איבדה מפלגתו מושבים רבים בבית הנבחרים.
מוריאמה הביע רצון להתפטר מתפקידו, אך תומכיו התנגדו.
הוא התפטר בכל זאת מספר חודשים מאוחר יותר, וריוטרו האשימוטו, מנהיג המפלגה הליברלית-דמוקרטית, החליפו.
ב-2000 פרש מוריאמה מהחיים הפוליטיים.
סטיבן כריסטופר יאקסלי לנון, הידוע בכינוי טומי רובינסון הוא פעיל ימין אנגלי, ייסד את ליגת ההגנה האנגלית וגם שימש כדובר שלה.
רובינסון היה חבר במפלגה הלאומית הבריטית, והיה מעורב בהקמה של תנועת-בת באנגליה לארגון PEGIDA (פטריוטים אירופאים נגד האיסלאמיזציה של המערב).
בשל איומים על חייו מצד גורמים איסלאמיים, הוא מאובטח 24 שעות ביממה והולך בציבור עם שכפ"צ.
רובינסון השתמש בעבר גם בשמות אנדרו מקמסטר, ופול הריס.
בעבר הורשע בפלילים ונשפט ל-18 חודשי מאסר על הונאת משכנתאות, ול-10 חודשי מאסר על זיוף דרכון.
ב-2018 הוא נשפט ל-10 חודשי מאסר בגין ביזוי בית המשפט, בנוסף לעוד שלושה חודשי מאסר, שהיו למעשה עונש על תנאי בגין תקיפת אדם שבה הורשע ב-2011. הוא הורשע במאי 2018, ונשלח ל-13 חודשי מאסר, אך הערעור שלו התקבל, והוא שוחרר בערבות באוגוסט 2018.
רובינסון נולד בעיר לוטון שבאנגליה לאב אנגלי ואם אירית.
הוא נשוי ואב לשלושה ילדים ובעל חנות למיטות שיזוף בעיר הולדתו.
משפחתו נמצאת תחת הגנה של 24 שעות על ידי המשטרה בגלל קיצונים מוסלמים המאיימים על חייהם, ובנוסף הוא לובש אמצעי הגנה בזמן הופעותיו בציבור.
את הכינוי טומי רובינסון קיבל על שמו של מנהיג קבוצת אוהדים קיצונית של קבוצת הכדורגל לוטון טאון ומחברם של שני ספרים בשנים 2006 ו-2007 הנותנים פרספקטיבה פנימית על חייו האישיים ועל סביבתו.
לאחר שהשתתף בהפגנות נגד הקיצוניות האסלאמית הוא התראיין והופיע בציבור עם מסיכה בהתחלה, עד שהעיתון סאנדיי מרקורי הצליח לצלם את פניו בחודש אפריל 2010.
רובינסון נעצר לאחר הפגנת ה-EDL בהמלטס ב-3 בספטמבר 2011, על הפרת תנאי בערבות, לאחר שהפר את האיסור על השתתפות בהפגנה.
לאחר מעצרו החל רובינסון בשביתת רעב במעצר בכלא בדפורד, בטענה שהוא "אסיר פוליטי של המדינה", וסירב לאכול בשר חלאל.
ב-29 בספטמבר 2011 הוא הורשע בתקיפה משותפת בעצרת בבלקבורן באפריל של אותה שנה, במשפט לא ויתרו על עונש המאסר בעקבות עברו הבעייתי.
ב-8 בנובמבר 2011 ערך רובינסון מחאה על הגג של בניין פיפ"א בציריך, כתוצאה מכך נגזר עליו קנס של 3,000£ ומאסר למשך שלושה ימים.
באוקטובר 2012 הואשם בכניסה לארצות הברית שלא כחוק, ונידון ל-10 חודשי מאסר.
בפברואר 2013 הוא שוחרר, אך עם אזיק אלקטרוני.
ב-25 במאי 2018 נעצר בעיר לידס בזמן שצילם סרטון, שהועבר בשידור חי, על מוסלמים הנאשמים בעבירות מין בקטינות.
בעת מעצרו, השוטרים צולמו אומרים שהם עוצרים אותו בגין "פגיעה בסדר הציבורי".
תוך שעה ממעצרו הובא בפני שופט, השופט הפעיל נגדו עונש מאסר על-תנאי שהיה תלוי נגדו בנוסף לעונש בגין "ביזיון בית המשפט", וגזר את דינו ל-13 חודשי מאסר.
בנוסף לכך, השופט הטיל צו איסור פרסום על ההליכים נגד רובינסון, כולל מאסרו, עד תום המשפט של המוסלמים הנאשמים בעבירות מין.
בעקבות מעצרו נעשו מחאות במקומות רבים ברחבי העולם בהם: בריטניה, אוסטרליה וישראל.
ב-6 ביוני 2019 צולם כשהוא מכה אוהד כדורגל לאחר משחק נבחרת אנגליה מול נבחרת הולנד בחצי גמר ליגת האומות.
באפריל 2012 השתתף רובינסון בתוכנית טלוויזיה ברשת BBC בשם "The Big Question" (השאלה הגדולה), בדיון על הימין הקיצוני.
בדיון השתתף מוחמד (מו) אנסאר , פרשן בריטי-פקיסטני.
בעקבות הדיון נוצר קשר בין רובינסון ואנסאר, שתועד בסרט דוקומנטרי בשם "כשטומי פגש את מו".
ב-8 באוקטובר 2013, כינס רובינסון, יחד עם בן-דודו ושותפו להקמת הליגה ופעילים נוספים, מסיבת עיתונאים שבה הודיעו על פרישתם מהליגה.
רובינסון נימק את הפרישה בחששותיו מפני הסכנה שבדעות הימין הקיצוני.
עם זאת, הסביר, הוא אינו מפסיק את מאבקו בקיצוניות המוסלמית.
בריאיון לגארדיאן התנצל על התבטאויות שאמר בעבר, והודיע כי ישתף פעולה עם המשטרה בחקירת פשעים שנעשו על ידי הליגה.
טומי רובינסון אוהד של מדינת ישראל, ואף ביקר בה מספר פעמים.
הוא מטיל את האחריות לסכסוך הישראלי-פלסטיני על חמאס ורואה בו אשם בעימותים בין ישראל לפלסטינים.
ב-28 באפריל 2016 הוא כתב, בפוסט שפרסם בדף הפייסבוק שלו, כי הוא תומך לא מתנצל של ישראל, ודעתם של קיצונים מהימין ומהשמאל הבריטים לא תשפיע על יחסו לישראל.
ב-28 במאי 2018 התקיימה הפגנת מחאה מול שגרירות בריטניה בתל אביב על מעצרו של טומי רובינסון.
מאז שפנה למחאות הציבוריות, נמצא רובינסון תחת ניסיונות התקפה מצד יריביו.
לדבריו, הוא הותקף ב-22 בדצמבר 2011 לאחר הבזק אורות על מכוניתו, הוא העיד כי קבוצה של שלושה גברים תקפו והכו אותו נמרצות, כמו כן הוא הוסיף כי לתוקפים היה מראה אסייתי.
בדיקת CT בבית החולים גילתה פגיעה במוחו עקב ההתקפה.
טומן (במונגולית: Түмэн) היה שמה של יחידת צבא מונגולית בת 10,000 לוחמים.
צבאו של ג'ינגיס חאן ושל יורשיו היה מאורגן לפי השיטה העשרונית עם יחידות בנות עשרה, מאה, אלף ועשרת אלפים לוחמים.
טומן היה מורכב מעשרה מינגאנים, מינגאן היה מורכב מעשרה יאגונים, יאגון היה מורכב מעשרה ארבאנים וארבאן היה יחידה בסיסית של עשרה לוחמים.
תוארם של מפקדי היחידות היה זהה לשם היחידה, כך מפקד של ארבאן כונה ארבאן.
המפקדים השונים נשאו פאיצה שהעידה על מעמדם, הטומנים והמינגאנים נשאו פאיצה של זהב והאחרים פאיצה של כסף.
על הפאיצה של הטומנים היה ראש של נמר.
ההיסטוריון אחמד אבן רוסתה טען שגם המדיארים, בעת כיבוש הונגריה, היו מאורגנים באותה צורה.
תומאס ארדאי (Thomas Erdelyi; 29 בינואר 1949 – 11 ביולי 2014), שנודע בשם הבמה טומי ראמון (Tommy Ramone), היה מוזיקאי ומפיק מוזיקלי יהודי-אמריקאי.
נודע בעיקר כמתופף ומנהל של להקת הפאנק רוק (Punk rock) "הראמונס", בשנים 1974 - 1978.
נולד בשם ארדאי טמאש (Erdélyi Tamás) בבודפשט, הונגריה.
הוריו היו יהודים ששרדו את השואה לאחר שהוסתרו על ידי שכניהם.
בגיל 5 המשפחה היגרה לארצות הברית, והוא גדל בקווינס, ניו יורק.
בשנות ה-60 חבר לג'ון קאמינגס (כונה בהמשך ג'וני ראמון), והם ניגנו יחד בלהקה במהלך בית הספר התיכון.
ב-1970 עבד כעוזר בהפקת אלבומו של ג'ימי הנדריקס, "Band of Gypsys".
ב-1974 יסד את להקת הראמונס יחד עם ג'וני ראמון, ג'ואי ראמון ודי די ראמון, ושימש כמתופף.
הוא פעל בה עד 1978, ושימש גם כמפיק-שותף של שלושת אלבומיה הראשונים ואלבום ההופעה שלה.
ב-1984 חזר והפיק את אלבומה השמיני.
ב-2004 הצטרף להופעה עם חבריה החדשים של הלהקה, במופע "הראמונס מכים את הסרטן", בעקבות מחלתם ומותם של חלק ממייסדי הלהקה.
לאורך שנות ה-80 הפיק אלבומים של מוזיקאים שונים, בהם "The Replacements", ו-"Redd Kross".
בשנות ה-2000 הקים צמד בשם "Uncle Monk" עם הגיטריסטית קלאודיה טיינן; הם הוציאו אלבום אחד, ב-2006.
ראמון מת ב-2014 בגיל 65, בהוספיס בניו יורק בו קיבל טיפולים למחלת הסרטן בה חלה.
טומיסלב ארצג (בקרואטית: Tomislav Erceg; נולד ב-22 באוקטובר 1971 בספליט שבקרואטיה) הוא כדורגלן עבר קרואטי ששיחק בעמדת החלוץ.
ארצג ערך ארבע הופעות במדי נבחרתו הלאומית וכבש שער אחד במשחק ידידות נגד טורקיה ביוני 1997.
ארצג התחיל את הקריירה המקצועית בשיבניק הקרואטית בשנת 1990, לאחר עונתו הראשונה עבר להיידוק ספליט.
לאחר שלוש עונות בהיידוק, ארצג החל לשחק במספר מדינות בעולם ומהן שווייץ, גרמניה, איטליה, ספרד, טורקיה, יפן וישראל.
בעונת 04–2003, ארצג הגיע לישראל ושיחק בהפועל פתח תקווה, הוא סיים את העונה עם 12 שערים ב-29 הופעות.
בעונת 05–2004, כששיחק ברייקה מליגת העל הקרואטית, הוא כבש 17 שערים והיה מלך השערים בליגה באותה עונה.
נכון למאי 2010, ארצג מדורג במקום החמישי בטבלת מלכי השערים של הליגה הקרואטית בכל הזמנים עם 97 שערים.
טומי פלנגן הוא שחקן סקוטי.
התפרסם בזכות תפקידו בתור פיליפ "צ'יבס" טלפורד בסדרה "ילדי האנרכיה" ובזכות הופעותיו בסרטים "לחסל את האס", "עיר החטאים", "הנוסע השמיני נגד הטורף", "כשזר מתקשר" ו"גלדיאטור".
את הצלקת בפניו המזוהה עמו "חיוך גלאזגו" קיבל פלנגן בעקבות קרב סכינים בו השתתף מחוץ למועדון לילה סקוטי, שם עבד כתקליטן.
פלנגן החל את דרכו כשחקן בטלוויזיה הסקוטית וכשחקן משני בסרט המצליח של מל גיבסון "לב אמיץ".
פרץ לתודעה בבריטניה ב-1999 בזכות תפקידים שעשה בדרמה "לוכד העכברושים" ובקומדיית הפעולה "פלונקט ומקליין".
פלנגן צד בהופעותיו את עיניו של רידלי סקוט שהחליט ללהק אותו בשנת 2000 לסרטו המצליח "גלדיאטור" לתפקיד סיסרו עבדו הנאמן של מקסימוס (ראסל קרואו).
בשנת 2001 השתתף במיני סדרה התקופתית "אטילה" בתפקיד השליט בלדה ההוני אחיו של אטילה (ג'ראדר באטלר).
ב-2002 שיחק בקומדיית הפעולה "הכול אודות בנג'מין" בתפקיד הנבל הראשי סוחר המכוניות רוברט ויליאמסון.
ב-2004 הופיע פלנגן בסרט הפעולה הבדיוני "הנוסע השמיני נגד הטורף" בתפקיד שכיר החרב מארק ורהיידן.
ב-2005 השתתף במותחן הפעולה המוערך "עיר החטאים" בתור השוטר המושחת בריאן.
ב-2006 שיחק פלנגן בסרט הפשע "לחסל את האס" בתפקיד המתנקש האגדי לאזלו סוט, תפקיד אותו מילא גם בסרט ההמשך "לחסל את האס 2: נשף קטלני".
פלנגן הופיע בנוסף גם במותחן של סיימון וסט "כשזר מתקשר" בתפקיד הזר.
פלנגן זכה לחשיפה רבה ולביקורות אוהדות על משחקו בסדרת הדרמה "ילדי האנרכיה" בתפקיד האופנוען פיליפ "צ'יבס" טלפורד.
לפלנגן בת אחת מנישואיו השניים לדינה לווינגסטון.
אשתו הראשונה הייתה השחקנית רייצ'ל שדט אותה פגש על סט הסרט "המשחק".
טומיסלב פאיוביץ' (בסרבית: Toмиcлaв Пajoвић; נולד ב-15 במרץ 1986 באוז'יצה) הוא כדורגלן עבר סרבי ששיחק בעמדת הבלם.
פאיוביץ' גדל במחלקת הנוער של פרטיזן בלגרד אך מעולם לא זכה לקחת חלק במשחק רשמי במדי הקבוצה, מאחר שהעביר את רוב זמנו בהשאלה למספר קבוצות סרביות אחרות.
לאחר ששיחק עונה אחת בצ'וקריצ'קי, הוא עבר למועדון אחר מבלגרד, פ.ק ראד.
ביוני 2013 הגיע פאיוביץ' לישראל וחתם בקבוצת הפועל באר שבע.
בעונתו הראשונה בבאר שבע סיימה הקבוצה במקום השני בליגת העל, ובעונת סיימה במקום השלישי והגיעה לגמר גביע המדינה.
הוא פתח בהרכב קבוצתו לגמר והוחלף כבר לאחר 34 דקות, כאשר קבוצתו הובסה בסיום 6-2 על ידי מכבי תל אביב.
לקראת עונת חתם פאיוביץ' בקבוצת ואשאש מליגת העל ההונגרית, אך במהלך העונה עזב לקבוצת בודוצ'נוסט פודגוריצה מליגת העל של מונטנגרו.
ב-8 ביוני 2016 חתם פאיוביץ' במכבי שעריים על חוזה לעונה עם אופציה לעונה נוספת.
בינואר חזר לסרביה כאשר חתם בראד בלגרד.
טומי להרן היא מגישת טלוויזיה אמריקאית, נחשבת לכוכבת העולה של הימין השמרני.
היא מגישה את התוכנית "No Interruption" ברשת פוקס ניוז, קודם לכן הגישה את התוכנית "Tomi" ברשת הטלוויזיה השמרנית "TheBlaze".
להרן נולדה ברפיד סיטי שבדקוטה הדרומית.