tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
על מנת שהטענה תתקיים, אפס חייב להיות זוגי: גרף ריק הוא מסדר זוגי, ולצמתים מבודדים יש דרגה זוגית.
על מנת להוכיח את הטענה, קל יותר להוכיח טענה חזקה יותר: לכל גרף מסדר אי-זוגי יש מספר אי-זוגי של צמתים בדרגה זוגית.
ההסבר לתופעה זו מונח בטענה כללית אפילו יותר, הידועה גם כלמת לחיצות הידיים: לכל גרף יש מספר זוגי של צמתים מדרגה אי-זוגית.
ניתן להסביר את המספר הזוגי של צמתים מדרגה אי-זוגיים בעזרת נוסחת סכום הדרגות
הנושא של הזוגיות של אפס מטופל לרוב בשנתיים-שלוש הראשונות של חינוך יסודי, ומוצג כחלק מהעיקרון ופיתוח ההבנה של מספרים זוגיים ואי-זוגיים.
התרשים משמאל מתאר את אמונותיהם של ילדים על זוגיות המספר אפס, תוך כדי שהם מתקדמים מהשנה הראשונה ועד השנה השישית במערכת החינוך.
הנתונים מבוססים על מחקריו של לן פרובישר, שערך סקרים בקרב תלמידי בית ספר ששפתם אנגלית.
פרובישר התעניין באיך ידע על זוגיות במספרים חד-ספרתיים מתורגם להבנת זוגיות במספרים רב-ספרתיים, ואפס בלט במיוחד בתוצאות.
בסקר מקדים שערך בקרב 400 תלמידים בני שבע, 45% העדיפו זוגי על אי-זוגי כשנשאלו על הזוגיות של אפס הסקר שאחריו הציע יותר אפשרויות: אף אחד מהם, שניהם ולא יודע.
בניסוי זה אחוז הילדים באותו טווח גילאים שזיהו את אפס כזוגי צנח ל-32%.
הצלחה בהחלטה שאפס הוא זוגי מתחילה לזנק לרמות של בערך 50% בשנה השלישית ללימודים ועד השנה השישית בחינוך היסודי.
לשם השוואה, המשימה הקלה ביותר, לזהות את הזוגיות של מספר חד-ספרתי בודד, מצליחה ב-85%.
טענות שנטענו על ידי תלמידיםאפס לא זוגי ולא אי-זוגי.אפס יכול להיות זוגי.אפס לא אי-זוגי.אפס חייב להיות זוגי.אפס הוא בכלל לא מספר.אפס תמיד הולך להיות מספר זוגי.אפס לא תמיד יהיה מספר זוגי.אפס הוא מספר זוגי.אפס הוא מיוחד.
בראיונות, פרובישר ניסה לעורר את החשיבה של התלמידים.
אחד מהחניכים בשנה החמישית ללימודיו החליט ש-0 הוא זוגי מכיוון שהוא נמצא בעמודה של 2 בלוח הכפל.
שני תלמידים בשנה הרביעית ללימודיהם הבינו שאפס יכול להיות מחולק ל-2 חלקים שווים.
אחד נוסף טען ש"1 הוא אי-זוגי ואם אני סופר לכיוון מטה זה זוגי".
הראיונות חשפו גם את התפיסות המוטעות שבבסיס התשובות הלא נכונות.
תלמיד בשנה השנייה ללימודיו התייחס ל-0 כאל "כלום" וחשב שהוא לא זוגי ולא אי-זוגי, מכיוון ש"הוא לא מספר".
במחקר נוסף, אנני קית' צפתה בכתה של 15 תלמידי השנה השנייה ששכנעו אחד את השני שאפס הוא מספר זוגי בהתבסס על התחלפות הזוגיות בספירה מלמעלה למטה והאפשרות לחלוקת קבוצה של אפס עצמים לשתי קבוצות שוות.
מחקרי עומק נוספים בוצעו על ידי אסתר לוינסון, פסיה צמיר, דינה תירוש, שראיינו זוג של תלמידים מצטיינים בשנה השישית ללימודיהם.
אחד מהתלמידים העדיף הסברים דדוקטיביים לטענות מתמטיות, בזמן שהשני העדיף דוגמאות מעשיות.
שני התלמידים תחילה חשבו ש-0 אינו אי-זוגי וגם לא זוגי, מסיבות שונות.
לוינסון ושותפיה הדגימו איך ההיגיון של התלמידים שיקף את העקרונות שלהם אודות אפס וחלוקה.
דבורה לוונברג בל ניתחה את רעיונותיהם של התלמידים בשנה השלישית אודות מספרים זוגיים, אי-זוגיים ואפס, עליהם דיברו עם קבוצה של תלמידים בשנה הרביעית ללימודיהם.
התלמידים שוחחו על הזוגיות של אפס, החוקים של מספרים זוגיים וכיצד עושים מתמטיקה.
לטענות על המספר אפס היו צורות רבות, כמו שתוכלו לראות ברשימה מימין.
בל ועמיתיה טענו שדבר זה מראה איך תלמידים יכולים "לעשות מתמטיקה בבית הספר", בניגוד לשיטת הרידוד של פתרון מכני של תרגילים.
אחד מהנושאים הנדונים במחקרים הכתובים הוא המתח בין תפיסות העולם וההגדרות של התלמידים את הזוגיות.
חוקרים להוראת המתמטיקה באוניברסיטת מישיגן כללו את פסוקית האמת או שקר "0 הוא מספר זוגי" בקבוצה של מעל 250 שאלות שעוצבו על מנת למדוד את הידע של המורים בתוכן של המלמדים.
עבורם, השאלה הדגימה "עובדה ידועה ...
שכל מבוגר משכיל צריך לדעת", ושמדובר ב"שאלה נייטרלית מבחינה אידאולוגית" שהתשובה לא משתנה בין שיטות לימוד שונות של מתמטיקה.
במחקר שנערך בשנים 2000–2004 שכלל 700 מורי יסודי בארצות הברית, ביצועיהם של המורים חזו בצורה ברורה שיפור במבחנים פסיכומטריים של תלמידים שלקחו שיעורים ממורים אלו.
במחקר מעמיק יותר שנעשה בשנת 2008, החוקרים מצאו בתי ספר שבהם כל המורים חשבו שאפס הוא לא מספר זוגי ולא מספר אי-זוגי, כולל מורה שהיה מופתי בכל המדדים האחרים.
התפיסה המוטעית הופצה על ידי מורה למתמטיקה בבניין שלהם.
לא ידוע כמה מורים מחזיקים בתפיסות מוטעות לגבי אפס.
המחקרים במישיגן לא פרסמו מידע עבור שאלות ספציפיות.
בטי ליכטנברג, פרופסור לחינוך מתמטי באוניברסיטת דרום פלורידה, דיווחה במחקר מ-1972 שכאשר קבוצה של מורים קיבלו מבחן של אמת-או-שקר כולל הסעיף "אפס הוא מספר זוגי", הם מצאו אותו כ"שאלה מכשילה", כאשר שני שלישים מתוכם ענו "שקר".
מבחינה מתמטית, הוכחת העובדה שאפס הוא זוגי היא עניין פשוט של החלת ההגדרה, אך הסברים נוספים דרושים בהקשרי הוראה.
אחת הבעיות נוגעת לבסיסה של ההוכחה; ההגדרה עבור "זוגי" כ"מספר שלם שהוא כפולה של 2" לא תמיד מתאימה לצורכי ההוראה.
תלמידים בשנים הראשונות ללימודיהם לא תמיד ידעו מה ההגדרה של "מספר שלם" או של "כפולה", ואפילו רבים יותר לא ידעו כיצד לכפול ב-0. בנוסף, הצהרה של הגדרת הזוגיות עבור כל המספרים השלמים יכולה להראות מעט כמו קיצור עקרוני שרירותי אם המספרים הזוגיים שנבחנו עד כה היו רק חיוביים.
דבר שיכול לעזור הוא הכרה בכך שכפי שהעיקרון של מספרים מורחב ממספרים חיוביים שלמים לכך שיכלול גם את אפס והמספרים השליליים, תכונות של אותם מספרים כמו זוגיות יכולים להיות מורחבים בצורות שאינן מובנות מאליהן.
הסכמה שאפס הוא מספר זוגי נכללת גם בקיצוב לפי זוגיות שנהוג בעתות מחסור, למשל קביעה שמכוניות יוכלו לנהוג או לתדלק רק כל יום שני, בתלות במספר האחרון על לוחית הרישוי של הרכב.
חצי מהמספרים בטווח מסתיימים ב-0, 2, 4, 6 ו-8, והחצי האחר ב-1, 3, 5, 7, 9, ולכן זה הגיוני לכלול את 0 בקבוצת המספרים הזוגיים.
למרות זאת, ב-1977, מערכת הקיצוב בפריז הביאה לבלבול: בימים עבור מספרים אי-זוגיים בלבד, המשטרה נמנעה מלקנוס כלי רכב שלוחות הרישוי שלהם הסתיימו ב-0 מכיוון שהם לא ידעו ש-0 הוא מספר זוגי.
על מנת למנוע בלבול שכזה, המחוקק הרלוונטי לעיתים קובע ש-0 הוא מספר זוגי; חוקים כאלו כבר עברו בניו סאות' ויילס ובמרילנד.
בכלי שיט של חיל הים האמריקאי, תאים זוגיים נמצאים תמיד בצד השמאלי, אך המספר אפס שמור לתא הנמצא באמצע.
משמע, מספרי התאים משמאל לימין הם: 6-4-2-0-1-3-5. במשחק רולטה, המספר אפס לא נחשב כזוגי או כאי-זוגי, מה שנותן לקזינו יתרון במקרי הימור על זוגיות התוצאה.
המשחק זוג או פרט מושפע גם הוא: אם שני השחקנים בוחרים אפס אצבעות, סך כל האצבעות הוא אפס, אז השחקן של זוג מנצח.
חלק מהמדריכים למורים מציעים ללמד ילדים את המשחק על מנת להכיר להם את הרעיון ש-0 ניתן לחלוקה ב-2.
הזוג המוזר הוא מחזה קומי מאת המחזאי היהודי-אמריקאי ניל סיימון.
המחזה מתאר שני גברים גרושים שונים באופיים הנאלצים לחלוק דירה משותפת.
המחזה החל להציג בברודוויי במרץ 1965 עם וולטר מתאו וארט קרני בתפקידים הראשיים ובבימויו של מייק ניקולס.
המחזה זכה בארבעה פרסי טוני באותה שנה ומאז הופק פעמים רבות, עובד לקולנוע ולטלוויזיה וכן לגרסה נשית.
המחזה הופק גם על ידי תיאטרות בישראל.
פליקס אונגר, כתב חדשות נוירוטי בעל נטייה אובססיבית לסדר וניקיון, מסולק מביתו על ידי אשתו ועובר להתגורר עם חברו, כתב הספורט אוסקר מדיסון בדירתו בניו יורק.
אוסקר הוא בעל נטייה לבזבזנות ולהימורים והוא רשלן ביחס לתחזוקת ביתו.
אופיים השונה של שני הגברים מוביל לחיכוכים בלתי פוסקים ביניהם.
לאחר תקופת ההרצה במספר ערים, הצגת הבכורה של המחזה בברודוויי עלתה במרץ 1965 בתיאטרון פלימות'.
מייק ניקולס ביים בעוד ארט קרני גילם את פליקס ווולטר מתאו גילם את אוסקר.
בקיץ 1966 עבר המחזה להציג בתיאטרון יוג'ין אוניל שם הציג עד יולי 1967 וירד לאחר 964 הצגות.
בנובמבר 1965 הוחלף מתאו על ידי ג'ק קלוגמן, שאחר כך הוחלף על ידי פט הינגל.
קרני הוחלף על ידי אדי ברקן שאחר כך הוחלף על ידי פול דולי.
ניל סיימון, מייק ניקולס ווולטר מתאו זכו בהתאמה בפרס הטוני למחזאי, הבמאי והשחקן הטובים ביותר לשנת 1965. כמו כן זכה המחזה בפרס הטוני עבור עיצוב התפאורה וכן היה מועמד לפרס המחזה הטוב ביותר.
הפקה מחודשת של המחזה עלתה בברודוויי בתיאטרון ברוקס אטקינסון באוקטובר 2005 עם מת'יו ברודריק בתפקיד פליקס וניית'ן ליין בתפקיד אוסקר ובבימיו של ג'ו מנטלו.
המחזה ירד ביוני 2006 לאחר 249 הצגות.
ביוני 1985 עלתה בברודוויי גרסה נשית של המחזה.
בעיבוד זה שינה סיימון את שמות הדמויות הראשיות לאוליב מדיסון ופלורנס אונגר.
ריטה מורנו גילמה את אוליב וסאלי סטרתרס גילמה את פלורנס.
ג'ין סאקס ביים את המחזה שירד בפברואר 1986 לאחר 295 הצגות.
סרט המבוסס על המחזה הופק ב-1968 עם ג'ק למון בתפקיד פליקס ווולטר מתאו בתפקיד אוסקר ובבימיו של ג'ין סאקס.
למון ומתאו שבו לתפקידם בסרט המשך שיצא לאקרנים ב-1998.
סדרת טלוויזיה המבוססת על המחזה הוקרנה ברשת ABC בשנים 1970–1975 עם טוני רנדל בתפקיד פליקס וג'ק קלוגמן בתפקיד אוסקר.
הסדרה זיכתה את קלוגמן פעמיים בפרס אמי ופעם אחת בפרס גלובוס הזהב, בעוד רנדל זכה פעם אחת בפרס אמי.
רנדל וקלוגמן שבו לתפקידם בסרט טלוויזיה המבוסס על הסדרה אשר שודר ב-1993 על ידי רשת CBS.
ב-1975 עלתה ברשת ABC סדרה מצוירת בשם The Oddball Couple בה חתול וכלב היו הזוג המוזר.
בשנים 3–1982 שודרה ברשת ABC סדרה בשם The New Odd Couple.
רון גלאס גילם את פליקס ודמונד וילסון גילם את אוסקר.
בשנים 2015–2017 הוקרנה ברשת CBS גרסה מחודשת של הסדרה כסיטקום בשם "הזוג המוזר", ומת'יו פרי גילם את אוסקר.
המחזה הופק לראשונה בישראל ב-1967 בתיאטרון בימות בבימויו של ראובן מורגן.
בומבה צור, דן בן אמוץ ונסים אלוני עיבדו את המחזה לגרסה ישראלית המתרחשת בתל אביב.
צור וגדעון זינגר שיחקו את התפקידים הראשיים ולצדם הופיעו יעל אביב, עפרה פוקס, ליאו יונג ויצחק שאולי.
ב-1991 הועלתה הגרסה הנשית של המחזה בתיאטרון בית ליסין בבימויו של מיכה לבינסון ועל-פי תרגומו של דן אלמגור.
תיקי דיין ויונה אליאן גילמו את התפקידים הראשיים.
עוד השתתפו בהצגה: גילת אנקורי, קרן מור, אבי פניני ושרי צוריאל.
ב-1999 הועלה המחזה בתיאטרון בית ליסין בתרגומו של שמוליק לוי ובבימויו של לסלי לאוטון עם ששון גבאי ונתן דטנר בתפקידים הראשיים.
עוד השתתפו בהצגה שרון שחל, גיל וסרמן, דרור טפליצקי ונסים זוהר.
שמוליק לוי זכה בפרס התיאטרון הישראלי למתרגם השנה בעוד ששון גבאי זכה בפרס שחקן השנה לשנת 1999.
ב-2008 הועלתה ההצגה בתיאטרון הבימה בתרגומו של שמוליק לוי ובבימיו של משה נאור.
אלי יצפאן גילם את פליקס ויעקב כהן גילם את אוסקר.
לצדם השתתפו רוברט הניג, שמחה ברבירו, שמעון כהן, דרור טפליצקי, שמוליק כהן, סיגלית פוקס ויפית אסולין.
המחזה ירד לאחר 303 הצגות.
במקביל להפקה זו, עלתה הפקה של המחזה בערבית בתיאטרון הערבי-עברי ביפו בבימיו של יגאל עזרתי.
ב-2011 הועלתה הגרסה הנשית של המחזה בבית-צבי בתרגומו של דן אלמגור ובבימויה של שרית הררי.
אנה צ'רנוב-צנחני ודור אוחיון גילמו את התפקידים הראשיים.
ב-2015 הועלתה ההצגה בתיאטרון יידישפיל עם טוביה צפיר ואנדריי קשקר בתפקידים הראשיים ובבימויו של יצחק שאולי.
ב-2017 הועלתה הגרסה הנשית של המחזה בתיאטרון בית ליסין בבימויו של רוני פינקוביץ' עם מגי אזרזר וטלי אורן בתפקידים הראשיים.
שלומי מושקוביץ עיבד מחדש את המחזה לעברית.
עוד השתתפו בהצגה יותם קושניר, ניר שטראוס, נעמה אמית, לירון בן ששון ולורין מוסרי.
ב-2022 העלה תיאטרון נתניה גרסה נשית של המחזה בבימויה של רוני נוימן פדלון.
ב-2025 עלתה גרסה חדשה בתיאטרון חיפה בכיכובם של עידן אלתרמן ואבי גרייניק.
משה נאור ביים על-פי תרגום מאת אור ישראלי.
עוד משתתפים בהצגה: מעין וינשטוק, דורון לוי, נועה טסה, איתי פולישוק, אסף דגני, שי אגוזי ואייל שרף.
"הזוג הזה" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר הישראלי מרגי.
השיר יצא לאור ב-6 בינואר 2019 כסינגל שלא מתוך אלבום, על ידי חברת התקליטים Mobile1 Music.
כמו כן, זכה במקום השביעי במצעד השנתי של גלגלצ, במקום ה-20 במצעד השנתי של כאן גימל ובמקום השמיני במצעד השנתי של מדיה פורסט.
השיר נכתב על ידי סטטיק וג'ורדי והופק על ידי ג'ורדי.
יוסי חרסונסקי הפנה כלפי השיר ביקורת חיובית תוך שהעניק לו שלושה וחצי כוכבי זהב מתוך חמישה.
בסמוך לצאתו כסינגל, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי וצבר מעל ל-1.8 מיליון השמעות.
הווידאו קליפ הנלווה שצולם לשיר, בוים על ידי נמרוד פלד והועלה לערוץ היוטיוב של מרגי ב-6 בינואר 2019, בסמוך לצאתו כסינגל.
נכון לנובמבר 2025 מונה הצפיות של הקליפ עומד על 26 מיליון והוא הקליפ הנצפה ביותר של מרגי בפלטפורמה.
הזויים הוא סרט דוקומנטרי אמריקאי של נטפליקס.
הסרט עלה לשירות ההזרמה של נטפליקס ב-11 במאי 2020.
הסרט עוקב אחר ידוענים רבים המספרים על חוויותיהם ועל ההזיות שנגרמו להם לאחר שהשתמשו בסמים פסיכואקטיביים מקבוצת הלוצינוגן, כגון LSD ודומיו.
הסרט בוחן את היתרונות, החסרונות, המדע, ההיסטוריה, העתיד ואת ההשפעה של הסמים על תרבות הפופ בעזרת שילוב של קומדיה ומחקר מעמיק בנושא.
הזוג המוזר הוא סרט קומדיה אמריקאי משנת 1968 עם ג'ק למון ווולטר מתאו בתפקידים הראשיים.
התסריט נכתב על ידי ניל סיימון והוא מבוסס על מחזה שלו באותו שם משנת 1965 שזכה להצלחה גדולה בברודוויי.
העלילה היא על שני חברים גרושים הגרים בדירה אחת ושונים באופיים - אחד מרושל והשני כפייתי לסדר וניקיון.
כעבור 30 שנה נפגשו שוב ג'ק למון וולטר מתאו באותם התפקידים בסרט "הזוג המוזר 2".
פליקס אונגר (ג'ק למון) רוצה להתאבד לאחר שאשתו פרנסס הודיעה לו שברצונה להתגרש.
הוא שוכר חדר בקומה גבוהה במלון אך החלון לא נפתח.
הוא נכנס למועדון ורוצה להשתכר אך נתפס לו הצוואר.
לבסוף הוא עומד על גשר וחושב להתאבד בקפיצה לנהר.
בינתיים מחכים לו חבריו למשחק פוקר בדירתו של אוסקר מדיסון (וולטר מתאו).
אוסקר הוא כתב ספורט, גרוש מאשתו בלאנש.
הוא מכין כריכים לחבריו למשחק - ויני (ג'ון פידלר), רוי (דייוויד שיינר), ספיד (לארי היינס) שסיגר תמידי נעוץ בפיו ומורי (הרברט אדלמן) שהוא שוטר שלא נפרד מאקדחו.
מאחר שהם מודאגים בשל התעכבותו של פליקס, אוסקר מתקשר לפרנסס והיא מודיעה לו שהם מתגרשים ושפליקס שלח לה מברק התאבדות.
לאחר כמה שעות חרדה מגיע פליקס השבור, וכולם מכסים אותו באהבה ודאגה.
הם סוגרים את החלון כדע למנוע ממנו לקפוץ.
אוסקר מציע לפליקס שיגור בדירתו כמה ימים עד שיתאושש.
פליקס מסכים, ואז מתחילות הצרות.
פליקס הוא כפייתי לסדר ולנקיון.
הוא מתחיל לסדר את הדירה ולהעיר כל הזמן לאוסקר.
הוא גם סובל מאלרגיה לבושם ולחומרים נוספים, ומשמיע מדי פעם קולות לפתיחת הגרון והסינוסים שלו.
עצביו של אוסקר מתערערים והוא פותח את חלונות הדירה, בתקווה שפליקס יקפוץ.
כאשר אוסקר מסקר משחק בייסבול פליקס מטלפן אליו ואומר לו שלא יאכל נקניקיות כי הוא מכין שעועית, וכתוצאה מכך אוסקר מחמיץ מהלך חשוב במשחק.
אוסקר מחליט להזמין שתי שכנות אחיות מהבניין- ססילי וגוונדולין פידג'ן (מוניקה אוונס וקרול שלי), אחת אלמנה ואחת גרושה.
פליקס מכין להם ארוחה עם צלי בשר.
כשאוסקר הולך למטבח להכין משקאות, פליקס פותח בשיחה עם הבנות, מראה להן את תמונת אשתו וילדיו ומתחיל לבכות.
כשאוסקר חוזר מהמטבח הוא מוצא את שלושתם בוכים.
אוסקר לא יכול לסבול את פליקס, והוא מלכלך את הדירה בכוונה ומטיח אל הקיר צלחת עם פסטה.
לבסוף הוא מגרש את פליקס.
פליקס הנעלב הולך ובמשך כמה ימים לא ידוע היכן הוא.
החברים מודאגים ויוצאים לסיור בעיר במכונית המשטרה של מורי אך לא מוצאים אותו.
הם משחקים פוקר למרות דאגתם.
לפתע נכנס פליקס קורן מאושר כדי לקחת את בגדיו.
לחברים המופתעים הוא מודיע כי עבר לגור בדירת האחיות פידג'ן.
שם השחקן/ית שם הדמות הערותג'ק למוןפליקס אונגרוולטר מתאואוסקר מדיסוןג'ון פידלרויניחברהרברט אדלמןמוריחברדייוויד שיינררויחברלארי היינסספידחברמוניקה אוונסססילי פידג'ןשכנהקרול שליגוונדולין פידג'ןשכנה
ניל סיימון היה מועמד לפרס אוסקר לתסריט המעובד הטוב ביותר.
פרנק ברכט היה מועמד לפרס אוסקר לעריכה הטובה ביותר.
ג'ק למון וולטר מתאו היו מועמדים לפרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר - סרט קומדיה או מוזיקלי.
הזוג המוזר 2 הוא סרט קומדיה אמריקאי משנת 1998 בבימויו של הווארד דויטש, עם ג'ק למון ווולטר מתאו בתפקידים הראשיים.
התסריט נכתב בידי ניל סיימון וזה סרט המשך להזוג המוזר משנת 1968.
זה מקרה מיוחד בסרט המשך בו נפגשים שני השחקנים הראשיים בהבדל של 30 שנה ובאותם התפקידים.
זה הסרט האחרון של השניים בו הופיעו בתפקידים ראשיים.
זה גם תסריטו האחרון של ניל סיימון.
העלילה היא על שני חברים/יריבים שנפגשים לאחר 17 שנה ועוברים הרפתקאות בדרכם לחתונת בנם ובתם.
הסרט הצליח פחות מקודמו הן מבחינה מסחרית וקולנועית.
אוסקר מדיסון (וולטר מתאו) מתגורר כעת בסרסוטה, פלורידה, עדיין כתב בייסבול ועת רוב זמנו הוא מבלה במשחק פוקר עם קשישות.
באמצע המשחק מתקשר אליו בנו ברוסי (ג'ונתן סילברמן) מקליפורניה ומודיע לו שהוא מתחתון עם האנה אונגר (ליזה וואלץ), בתו של ידידו/יריבו הוותיק פליקס אונגר (ג'ק למון) המתגורר בניו יורק, אותו לא ראה 17 שנים.
הם נפגשים בנמל התעופה בלוס אנג'לס, שוכרים רכב ונוסעים לעיירה סן מלינה לחתונה.
אוסקר שוכח להעמיס את מזוודתו של פליקס.
הם מאבדים את הכיוון ונתקעים באמצע המדבר.
פליקס נוכח לדעת כי מזוודתו חסרה.
הם מתחילים לריב והמכונית מידרדרת לתהום ועולה באש.
לאחר שעות של הליכה הם עוצרים משאית עם נהג היספני חביב.
המשאית נעצרת במחסום משטרתי ומסתבר שהיא הסיעה עובדים בלתי חוקיים.
שניהם נעצרים בעיירה סנטה מננדס אך השריף של סן מננדס (ריצ'רד ריל), משחרר אותם לאחר עדותו של הנהג.
הם נכנסים לבר ושם מתחילות אתן שתי נשים, תלמה (כריסטין ברנסקי) והולי (ג'ין סמארט).
קשיש עשיר (ברנרד יוז) מציע להסיע אותם במכונית רולס רויס העתיקה והמהודרת שלו.
המכונית נוסעת לאט ונעצרת כשהקשיש מת.
שוטרים עוצרים אותם בחשד לשוד.
הם מובאים בפני אותו שריף שמאמין לסיפורם ומשחרר אותם.
הם חוזרים לבר ונפגשים שוב עם תלמה והולי.
לפתע מתפרצים הבעלים של שתי הנשים שהם רד נק, מאשימים את אוסקר ופליקס שפלירטטו עם נשותיהם ומכריחים את כולם להיכנס לרכב שנוסע לאתר בלתי ידוע.
בדרך הם נעצרים שוב על ידי מחסום משטרתי.
השריף של סן מננדס רואה אותם בפעם השלישית לזעמו, ונותן להם כרטיס למטוס בתנאי שלא יראה אותם שוב לעולם.
במטוס הם פוגשים את פליס אדמס (מרי בת' פיל), גיסתו של אוסקר.
היא אלמנה יפה וחביבה ופליקס שהוא גרוש שלוש פעמים, מתאהב בה ומחזר אחריה.
הם מגיעים לחתונה בזמן ואוסקר משכנע ומעודד את בנו להתחתן לאחר שקיבל "רגליים קרות".
לאחר החתונה נפרדים אוסקר ופליקס.
לאחר זמן מגיע פליקס לדירתו של אוסקר ומודיע לו שיחסיו עם פליס נגמרו ומבקש ממנו לגור זמן קצר בדירתו.
אוסקר מהסס בהתחלה אך מסכים ופליקס מתחיל לנקות את הדירה.
שם השחקן/ית שם הדמות הערותג'ק למוןפליקס אונגרוולטר מתאואוסקר מדיסוןכריסטין ברנסקיתלמהג'ין סמארטהולימרי בת' פילפליס אדמסברנרד יוזבומונטקשיש עשירריצ'רד רילשריףג'ונתן סילברמןברוסי מדיסוןבנו של אוסקרליזה ולץהאנה אונגרבתו של פליקס
הזוג ריקרדו הוא סרט דרמה ביוגרפי אמריקאי, שנכתב ומבוים על ידי היוצר אהרן סורקין.
בסרט מככבים ניקול קידמן וחאווייר ברדם בתפקידים הראשיים.
הסרט עלה לאקרנים בבתי קולנוע נבחרים ב-10 בדצמבר 2021, לפני שהופץ בשירות אמזון פריים ב-21 בדצמבר 2021.
הסרט קיבל ביקורות חיוביות לרוב מהמבקרים ששיבחו את התסריט ואת משחקה של קידמן, שאף זכתה בפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר - סרט דרמה בטקס פרסי גלובוס הזהב ה-79.
עלילת הסרט מתפרשת על פני שבוע במהלך הפקת הסיטקום "לוסי אהובתי", במהלכו לוסיל בול ובעלה, דסי ארנז, נתקלים במשבר שעלול לסכן את הקריירה ואת חיי הנישואין שלהם.
ניקול קידמן – לוסיל בול
חאווייר ברדם – דסי ארנז, בעלה של לוסיל.
ג'יי קיי סימונס – ויליאם פראולי
נינה אריאנדה – ויויאן ואנס
טוני הייל – ג'ס אופנהיימר
אליה שווקאט – מדלין פיו
ג'ייק לייסי – בוב קרול ג'וניור
הפקת הסרט הוכרזה בספטמבר 2015, ופורסם שהשחקנית קייט בלאנשט תככב בדמותה של לוסיל בול ושהיוצר והתסריטאי אהרן סורקין יהיה אמון על כתיבת התסריט.
באוגוסט 2017 נרכשו זכויות הפקת הסרט על ידי אולפני אמזון.
בנובמבר 2019 הפקת הסרט קיבלה זיכוי מס עבור הצילומים בקליפורניה, ובינואר 2020 חשפו המפיקים שהם נפגשים עם במאים למשא ומתן.
עם זאת, בינואר 2021 עזבה בלאנשט את ההפקה, וניקול קידמן הייתה במשא ומתן על החלפתה וחאווייר ברדם היה במשא ומתן על גילום דמותו של דסי ארנז.
סורקין, שנהנה מחוויית הבימוי של הסרט "משפט השבעה משיקגו", בחר לביים בעצמו את הסרט.
דבר ליהוקה של קידמן לדמותה של בול, זכה לביקורות מעורבות ברשתות החברתיות, ומנגד, לוסי ארנז, בתם של לוסיל ודסי, תמכה בליהוקה של קידמן.
בפברואר 2021, לוהקו ג'יי קיי סימונס ונינה אריאנדה לגילום דמויותיהם של ויליאם פראולי וויויאן ואנס.
ב-29 במרץ 2021, דווח על ליהוקם של טוני הייל, אליה שווקאט, ג'ייק לייסי וקלארק גרג.
צילומי הסרט החלו ב-29 במרץ 2021 בלוס אנג'לס, קליפורניה.
ההפקה ביטלה את הצילומים במלון שאטו מרמונט בעקבות חרם נגד מנהלי המלון לאור טענות על העסקת עובדיו בתנאים לא-מוסריים במהלך התפרצות מגפת הקורונה ואף טענות לאפליה על בסיס גזענות והטרדות מיניות מצד הנהלת המלון.
ב-19 באוקטובר 2021, נמסר כי הסרט עתיד לעלות לאקרנים בבתי קולנוע נבחרים ב-10 בדצמבר 2021, לפני שיופץ בשירות אמזון פריים ב-21 בדצמבר 2021.
הזומבים של מארוול היא סדרת טלוויזיה מונפשת אמריקאית שנוצרה ונכתבה על ידי זב ולס עבור שירות הזרמת המדיה "דיסני+", המבוססת על סדרת חוברות קומיקס באותו השם מבית מארוול קומיקס.
הסדרה הופקה על ידי אולפני מארוול, מתרחשת ביקום הקולנועי של מארוול, והיא עוסקת במציאות חלופית שהוצגה לראשונה בסדרה המונפשת "מה אם...?", בה היקום הקולנועי של מארוול הושפע מווירוס קטלני שהביא להתפרצות גזע הזומבים.
הסדרה עלתה לשירות "דיסני+" ב-24 בספטמבר 2025.
עלילת הסדרה מרחיבה את המציאות שהוצגה לראשונה בסדרה המונפשת "מה אם...?", בה היקום הקולנועי של מארוול הושפע מווירוס קטלני, שאילץ דור חדש של חברי צוות "הנוקמים" להתאגד ולצוד את עמיתיהם לשעבר ואת אויביהם, שכעת הפכו לזומבים.
עוד נמסר כי הסדרה תתבסס על סדרת חוברות קומיקס באותו השם מבית מארוול קומיקס, וכי עלילתה תרחיב את המציאות שהוצגה לראשונה בפרקה החמישי של "מה אם...?", "מה אם...
עוד נמסר כי הסדרה תופק על ידי בראד וינדרבאום מטעם אולפני מארוול.
פיתוחה של הסדרה החל לאחר תגובת מעריצים חיובית לפרק ולסיומו, שהסתיים בקליף האנגר.
ביולי 2022, נחשף כי הסדרה תהיה הסדרה המונפשת הראשונה מבית אולפני מארוול בדירוג TV-MA, זאת על מנת שתוכל להציג את כל "הגור והדם" שהמעריצים ירצו מסדרה העוסקת בזומבים.
ביולי 2022, אושר כי הסדרה תכלול גרסאות חלופיות של דמויות מהיקום הקולנועי של מארוול, בהם ילנה בלובה, קייטי, קייט בישופ, השומר האדום, ג'ימי וו, דת' דילר, שאנג-צ'י וקמלה קאן; ואילו בין הזומבים יהיו הוקאיי, קפטן אמריקה, אבומיניישן, רוח, מכשפת השני, קפטן מארוול ואיקריס.
מבט ראשון מתוך עלילת הסדרה ועל הפקתה, נחשף במהלך פאנל ייעודי של אולפני מארוול בכנס הקומיק-קון 2022, שהוקדש לסדרות ההנפשה שלה.
הסדרה עתידה לעלות לשידור בשירות "דיסני+" ב-24 בספטמבר 2025, ותכלול ארבעה פרקים.
פרסתאריךקטגוריהתוצאהמקורפרס בחירת מבקרי הטלוויזיה4 בינואר 2026סדרת האנימציה הטובה ביותר
הזיהום מטביעת אמוקו קדיז התרחש ב-16 במרץ 1978, כאשר מכלית הנפט "Amoco Cadiz", בבעלות חברת הנפט האמריקאית Amoco, עלתה על סלעי פורטסאל , 2 קילומטר מחוף ברטאן, צרפת.
המכלית נשברה לשלושה חלקים ושקעה.
הרשות האמריקאית "מינהל האוקיינוסים והאטמוספירה הלאומי" (NOAA) העריך כי דליפת הנפט הכוללת הסתכמה ב-220,880 טונות של נפט, המסתכמת בלמעלה מ-58 מיליון גלונים או 256.2 מיליון ליטר, מה שהופך אותה לדליפת הנפט הגדולה ביותר בזמנו.
בדרך מהמפרץ הפרסי לרוטרדם, הולנד, דרך עצירה מתוכננת בליים ביי, בריטניה, מכלית הנפט "אמוקו קדיז", בבעלות חברת הנפט האמריקאית Amoco, נתקלה במזג אוויר סוער במיוחד בזמן הפלגתה בתעלת למאנש.
בסביבות השעה 09:45, גל כבד נחבט בהגה של הספינה, התקלה גרמה לאיבוד של שמן הידראולי.
וכתוצאה מכך אבדה השליטה על הגוי המכלית.
נעשו ניסיונות לתקן את הנזק ולהחזיר את השליטה על ההגה אך הם לא צלחו.
בשעה 10:20, שלחה המכלית הודעה שהיא "אינה ניתנת לתמרון" וביקשה מכלי שיט אחרים לסיוע גוררת יצאה מאוחר יותר בשעה 11:20.
הגוררת הגרמנית פסיפיק הגיבה לקריאת "אמוקו קדיז" בשעה 11:28, והציעה סיוע שאושר על ידי הקברניט לפי עקרונות החוזה הפתוח של לוידס.
הגוררת הגיעה בשעה 12:20, אך בגלל הים הסוער כבל הגרירה לא נקשר עד השעה 14:00, ואז בשעה 16:15 התנתק.
נעשו מספר ניסיונות לחבר כבל אחר ו"אמוקו קדיז" הטילה עוגן בניסיון לעצור את הסחיפה לחוף.
כבל הגרירה היה במקום בשעה 20:55. אך התברר כי אינו מסוגל למנוע מהמכלית להיסחף לכיוון החוף בגלל המסה העצומה שלה ורוחות הסערה בחוזק 10 בסולם בופור.
בשעה 21:04 עלתה אמוקו קאדיז על שרטון והמים חדרו והציפו את מנועיה.
לאחר מספר דקות נבקע גוף הספינה והחלה דליפת הנפט.
הצוות שלה חולץ על ידי מסוקים של הצי הצרפתי בחצות.
הקברניט וקצין נוסף נשארו על הסיפון עד 05:00 למחרת בבוקר.
בשעה 10:00 ב-17 במרץ, נשבר הגוף לשני חלקים ודליפת הנפט גברה.
כעבור אחד-עשר יום נשבר אחד השברים שוב מהים סוער.
השברים היוו סיכון לשייט ומאוחר יותר רוסקו לחתיכות עם מטעני עומק.
על ידי חבלני הצי הצרפתי.
"אמוקו קדיז" הכילה 1,604,500 חביות (219,797 טון) של נפט גולמי קל, מראס תנורה, ערב הסעודית והאי חרג, באיראן.
בנוסף, היו לה כמעט 4,000 טונות של דלק מנועים.
מזג אוויר קשה הביא להתפרקות מוחלטת של הספינה לפני שניתן היה לשאוב נפט כלשהו מההריסה, וכתוצאה מכך כל מטען הנפט הגולמי שנשאה ו-4,000 טון של מזוט נשפך לים.
בחוף הים נעשו בריכות נפט ארוכות וכבדות שהתפשטו אל 45 מיל של קו החוף הצרפתי ברוחות צפון-מערביות.
הרוחות המערביות השוררות במהלך החודש הבא הפיצו את הנפט כ-100 מיל מזרחה לאורך החוף.
שבוע לאחר התאונה, הגיע הנפט לקוטס ד'ארמור.
נפט חדר לחול במספר חופים עד לעומק של שני ס"מ.
השמן הגלמי נפרד לשתיים או שלוש שכבות בשל העברת החול הנרחבת שהתרחשה בחופים במזג האוויר הסוער.
מזחים ומשטחים בנמלים הקטנים מפורספודר ועד איל-דה-ברהט היו מכוסים בשמן.
אזורים נוספים שנפגעו כללו את חופי הסלע הוורוד של טרגסטל ופרוס גירק, כמו גם את חופי התיירות בפלוגסנו.
מרחב הזיהום הכולל חודש לאחר הדליפה כלל כ-200 מיל ימי של קו החוף.
חופים של 76 קהילות שונות נפגעו.
הנפט נמשך רק כמה שבועות לאורך החופים הסלעיים החשופים שחוו פעולת גלים בינונית עד גבוהה.
אולם באזורים המוגנים מפעולת גלים, השמן נמשך בצורת קרום אספלט במשך מספר שנים.
המיקום המבודד של הקרקע והים הסוער הפריע למאמצי הניקוי במשך שבועיים לאחר התקרית.
הצי הצרפתי היה אחראי על כל הפעולות בים ואילו שירות הבטיחות האזרחי היה אחראי על פעולות ניקוי החוף.
אף על פי שהכמות הכוללת של שמן ומים שנאספו הגיעה ל-100,000 טון, פחות מ-20,000 טון נפט הושבו מנוזל זה לאחר טיפול במפעלי זיקוק.
אופי השמן והים הסוער תרמו להיווצרות מהירה של תחליב שמן ומים.
תחליב צמיג זה סיבך מאוד את מאמצי הניקוי.
הרשויות הצרפתיות החליטו שלא להשתמש בחומרי פיזור באזורים רגישים או בשולי החוף שבהם עומק המים נמוך מ-50 רגל.
לו היה מורחים חומר פיזור מהאוויר בקרבת מקור הדליפה, ייתכן שהיווצרות התחליב הייתה נמנעת.
תקרית "אמוקו קדיז" הביאה לאובדן גדול ביותר של יצורים ימיים שנרשם אי פעם כתוצאה מדליפת נפט.
תמותה של רוב בעלי החיים התרחשה במהלך החודשיים שלאחר הדליפה.
שבועיים לאחר התאונה, מיליוני רכיכות מתות, קיפודי ים ושאר אורגניזמים חיים בקרקעית נסחפו אל החוף.
ציפורים צוללות היוו את הרוב של כמעט 20,000 הציפורים המתות שהתגלו.
תמותת הצדפות מהדליפה נאמדה ב-9,000 טון.
דייגים באזור תפסו דגים עם כיבים וגידולים בעור.
על פי הדיווחים, לחלק מהדגים שנתפסו באזור היה טעם חזק של נפט.
אוכלוסיות כוכבי ים ואוכלוסיות קטנות של סרטנים נעלמו כמעט לחלוטין, האוכלוסיות של מינים רבים התאוששו תוך שנה.
גם פעילויות ניקוי בחופים סלעיים, כגון שטיפה בלחץ, גרמו להשפעות על בתי גידול.
דליפת "אמוקו קאדיז", הייתה הגדולה ביותר בהיסטוריה באותה נקודה, הייתה אחת הנחקרים ביותר; מחקרים רבים עדיין בעיצומם בתחילת המאה ה-21. זה היה גם הדליפה הראשונה שבה זוהמו נהרות באזורי גאות ושפל.
לא היה המשך לטיפול בהיווצרות אספלט ובעיות שנוצרו לאחר הניקוי האגרסיבי הראשוני.
שחיקה נוספת של חופים אירעה במספר מקומות בהם לא נעשה ניסיון לשחזר את החצץ שהוסר כדי להוריד את פני החוף.
רבים מהביצות, הבוץ והחופים החוליים שנפגעו, היו אזורים דלי אנרגיה.
עדיין ניתן לראות עדויות למשקעי חוף מזוהמים בחלק מהאזורים המוגנים הללו.
שכבות של שמן תת-קרקעי עדיין נותרו קבורות ברבים מהחופים.
"אמוקו קדיז" והדליפה ממנה מופיעים באחד מהשירים של סטיב פורברט על זיהום נפט.
לכוכב הפופ הצרפתי אלאין בריאר היה להיט דיסקו בצרפת עם שיר בשם "אמוקו".
צילומי התקרית הופיעו בסרט "ימי זעם" (1979), בבימויו של פרד ורשופסקי בהנחיית וינסנט פרייס.
בשנת 1978, ההערכות הן שגרמו נזקים של 250 מיליון דולר לענייני דיג ותיירות.
ממשלת צרפת הציגה תביעות בסך 1.9 מיליארד פרנק צרפתי לבתי המשפט בארצות הברית (בשימוש בשער החליפין של 1978 ובתוספת ריבית זה הגיע ל-1.6 מיליארד דולר לפחות).
בשנת 1984, שופט בית המשפט המחוזי של ארצות הברית פרנק ג'יי מקגר קבע כי אמוקו אחראי לפיצויים כאשר הוציא את פסק דינו, לאחר 3 וחצי שנים של הליכים משפטיים.
יתרה מכך, השופט קבע שאמוקו דחתה את התחזוקה הדרושה במכלית כדי להמשיך ולהפעילה בים.
בשנת 1992, החליטה חברת אמוקו שלא להגיש ערעור על צו בית המשפט.
בגאומטריה אוקלידית, הזזה היא העתקה גאומטרית המזיזה כל נקודה במרחב במרחק ובכיוון זהים.
אפשר לפרש הזזה כהוספה של וקטור קבוע לכל נקודה, או כהזזה של הראשית של מערכת הצירים.
הזזה היא איזומטריה והעתקה אָפִינִית.
אם הוא וקטור קבוע (וקטור ההזזה), ו- הוא המיקום ההתחלתי של גוף מסוים, אז פונקציית ההזזה פועלת כך: .
על מנת לייצג הזזה של מרחב וקטורי בעזרת כפל מטריצות יש לכתוב את הווקטור התלת־ממדי באמצעות 4 קואורדינטות הומוגניות כ- .
ואז, עבור הזזה בווקטור v של וקטור הומוגני כלשהו p, ניתן להשתמש בהכפלה במטריצת ההזזה:
כפי שמוצג להלן, הכפל ייתן את התוצאה הצפויה:
ניתן לקבל את ההזזה ההופכית של מטריצת ההזזה על ידי היפוך כיוון הווקטור:
באופן דומה, המכפלה של מטריצות הזזה נתונה על ידי הוספת הווקטורים:
כיוון שהוספת וקטורים היא קומוטטיבית, הכפל של מטריצות הזזה הוא לכן גם קומוטטיבי (בניגוד לכפל של מטריצות שרירותיות).
הזזה משמרת וקטורים, ולכן היא גם משמרת זוויות וצורות.
בנוסף, הזזה של ישר משמרת את כיוונו.
הזונה הגדולה מבבל הוא מחזה סאטירי מאת המחזאי חנוך לוין שהוצג לראשונה בתיאטרון הקאמרי בשנת 1982.
זהו עיבוד מודרני לסיפור טראוס, פרוקנה ופילומלה מהמיתולוגיה היוונית.
בני הזוג בְּרֹאדָך ואַשִׁימָא מתגוררים בבקתה בשולי המדבר.
שניהם מרירים, ובראדך מתאר את אשימא: "רזון בשרך: לא ירכיים, לא שדיים, כלום, קו דק וחסכוני של עצמות גרומות", ואשימא עונה לו: "חיינו נוראים.
– התיעוב ההדדי, שהוא, ישנה סברה, מין סוג של אהבה."
בִּגְוַוי, הזונה הגדולה מבבל, אחותה של אשימא, מגיעה עם מלוויה לביקור אצל בראדך ואשימא.
אשימא מספרת לבגווי שהיא גוססת, ובגווי מנחמת אותה: "נתקי את הכבלים, היי קלה, שוטי-רחפי עם הרוח המובילה אותך לים הגדול של המנוחה".
בלילה בראדך ואשימא שוהים על משכבם, אשימא מקוננת על גסיסתה בזמן שבראדך מאונן תוך שהוא מדמיין שהוא שוכב עם בגווי.
אשימא המתה מקוננת על מותה, בזמן שהקברן מכסה אותה בעפר: "אני גופתה המתה של אשימא.
מוטלת בזויה ומבוישת וחסרת-אונים." בראדך ובגווי משוחחים ליד קברה של אשימא, ובהמשך לכך בראדך בועל את בגווי על קברה של אשימא.
בגווי נפרדת מבראדך ב"חמש אמירות פרידה של הנאנסת לאונס".
בחורף בראדך מגיע לבבל ומחכה בשער הארמון של בגווי.
הוא משוחח עם מריק השפכים.
ציחא-ציחא, סריסה של בגווי, מגיע אל בראדך שבפתח הארמון ומוסר לו את התינוק, ומצטט את הוראתה של בגווי: "שייקח את החבילה שלו ויחזור אל המדבר".
לאחר הסתלקותם של בראדך והתינוק אומר ציחא-ציחא "לא בתרועת חצוצרות ולא בקול שופר האדם נוצר.
רק בגניחה עמומה של גבר מזיע בלילה על אישה גונחת פרקדן."
בגווי ההולכת ומזקנת מהרהרת בהתבגרותו של בנה הגדל אצל בראדך במדבר, ובהגיע הילד לגיל שבע היא מורה: "קִראוּ להם.
הגיע המועד לרסיסי המשפחה להתאחד".
שני סריסים מביאים את ההזמנה לבראדך ולילד, איטיס.
בראדך ואיטיס מגיעם לארמונה של בגווי.
בגווי שולחת לחצר את איטיס המתנכר לה.
בגווי מורה לשוחט לשחוט את הילד שבחצר ולמסור אותו לטבח, שיכין ממנו ארוחה לבראדך.
השוחט מבצע את הוראתה ומוסר את גופת הילד לטבח, שמגיב: "מה שטוב בחיה הזאת, זה שאין לה נוצות".
השוחט חוזר אל בגווי, שרוצחת אותו.
באולם הנשפים בארמון מגיש הטבח קדירה לבראדך ולבגווי, ובראדך אוכל בהנאה רבה את הבשר שהוגש לו.
בראדך נרדם לזמן קצר, וכשהוא מתעורר הוא מחפש את איטיס, ובגווי אומרת לו שהוא איתם בחדר, ולבסוף מגלה לו שאיטיס בבטנו.
על צערו של בראדך עונה בגווי: "מה שתחבתָ אל תוכי החזרתי לך לתוך פיך." בראדך מתאפק מלרוקן את מעיו, אך לבסוף עושה זאת בזמן שבגווי צופה בו ושני סריסים מלקקים בערוותה ובישבנה.
ציחא-ציחא מעיר על כך: "ייסורי נקביו של בראדך מול תענוגות נקבֵי בגווי!" בגווי כופה על בראדך להתייצב מול גוש הצואה באומרה לסריסיה: "אל תיתנו לו להימלט.
בן יש לו כאן, יתייצב פנים מול בנו." היא פונה אל בראדך ואומרת: "הנה הילד, בראדך.
יַצֵג אותו, הֱיֵה לו לפה, שַׂחֵק לנו את הצואה." בראדך מציית ומשמיע מונולוג בשמו של איטיס.
שם המחזה, "הזונה הגדולה מבבל", ודמותה של בגווי הם בהשראת דמותה של בבל הגדולה מספר חזון יוחנן בברית החדשה, זו ש"עַל־מִצְחָהּ כָּתוּב שֵׁם בְּדֶּרֶךְ סוֹד בָּבֶל הַגְּדוֹלָה אֵם הַזֹּנוֹת וְתוֹעֲבוֹת הָאֲדָמָה".
עלילת המחזה היא בהשראת סיפור טראוס, פרוקנה ופילומלה מהמיתולוגיה היוונית, שבו טראוס, הנשוי לפרוקנה, אונס את אחותה פילומלה.
בתגובה לכך פרוקנה רוצחת את בנם איטיס, ומגישה את בשרו למאכל לטראוס.
המחזה הועלה לראשונה באפריל 1982 בתיאטרון הקאמרי בבימויו של חנוך לוין.
נגנים: מישה בלכרוביץ' - פסנתר; בני קדישזון/עופר שלחין - כלי הקשה; מורטון קם - קלרינט, סקסופון, חליל; מנשה רגיב - חצוצרה; מיקי דור - טרומבון; תמי אשל - זמרה.
טרם העלאת המחזה, אשרה המועצה לביקורת סרטים ומחזות את העלאתו ללא שינויים, לאחר מכן הוסיף יו"ר המועצה תנאי "בלי עירום מלא", ולבסוף אושרה העלאת המחזה ללא תנאי.
המחזה נחשב לאחד המחזות השערורייתיים של לוין, וספג ביקורות קשות במיוחד.
ההצגה תיארה מצב מעוות ומקאברי של יחסי הורים וילדים, יחסי מין, לידה ומוות, ומציג את הקיום האנושי במלוא כיעורו ועליבותו.
לפני העלאתו לבמה בתיאטרון הקאמרי שחקנים, ובראשם יוסי ידין, התנגדו להעלאת המחזה, ובעקבות התנגדותם קוצר המחזה והוצאו ממנו קטעים בוטים במיוחד.
ועדיין, בגרסה שהועלתה, דובר בגלוי על עבודה בזנות, על קיום יחסי מין, ואף הייתה בו סצנה שבו אם שוחטת את בנה ומגישה אותו לאביו בארוחה.
המחזה עורר סערה ציבורית עזה.
העיתונות תיארה נשים שהתעלפו באולם, ועשרות שקמו בהפגנתיות ועזבו את האולם.
המחזה הורד מן הבמה לאחר כ-30 הצגות, בעקבות מחאות בציבור.
המבקרים דרשו את הסרת החסות העירונית והתקציבית מהתיאטרון הקאמרי.
פוליטיקאים, כגון סגנית שר החינוך, ח"כ מרים גלזר-תעסה, ביקרו בחריפות את המחזה הזה בפרט ואת מחזותיו של חנוך לוין בכלל.
לעומת כתב אלי שי: "ההתרגשות הכללית ממה שהוגדר כגועל וכפגיעה בטעם הטוב הייתה מוגזמת לחלוטין".
הוא מציין כי "לוין מעלה מצב מיתי, המבוסס על מעמדים קיצוניים ודמויות שהן חלאת אדם; בבסיסו – מאבק אכזרי בין המינים.
המצב הזה עשוי לשקף מציאות חברתית נתונה, וקרוב לוודאי שהוא שיקוף מוגזם של מציאות כזאת."
הזחל הרעב וסיפורים נוספים הוא סרט הנפשה אמריקאי לילדים, שמבוסס על הספר הזחל הרעב שכתב ואייר אריק קרל.
הסרט הופץ לראשונה בשנת 1993, ובוים על ידי איאן הארווי.
במקור הספר עובד לסרט והופק על ידי BMG STUDIOS.
בשנת 1995 הקלטת הופצה על ידי וולט דיסני.
בישראל הסרט יצא בשנת 2001, בקריינותו של אריק עשת ובהפקת דיבוב של אולפני תומיתות.
הסרט הופץ בקלטות וידאו על ידי קלסיקלטת ובהמשך יצא ב-DVD בפברואר 2003. אחרי הסרט, שודרה סדרת פילרים בשם "הזחל הרעב וסיפורים אחרים" ששודרה בערוץ הופ!
ובהמשך שודרה בערוץ לולי בקריינותו של שי זורניצר ובהפקת דיבוב של וידאופילם אינטרנשיונל.
הסרט כולל חמישה סיפורים של הסופר אריק קרל: "הזחל הרעב", "אבא, תביא לי בבקשה את הירח", "צרצר שקט מאוד" ו"הזיקית המבולבלת" ובסוף הסרט ישנו כנר, שמנגן מוזיקה קסומה והתווים מתחילים לרחף באוויר ויוצרים תמונות.
אבא, תביא לי בבקשה את הירח
בתחום הבינה המלאכותית (AI), הזיה או הזיה מלאכותית (נקראת גם קונפאבולציה או אשליה) היא תגובה שנוצרת על ידי AI המכילה מידע שקרי או מטעה המוצג כעובדה.
המונח הזה נלקח בצורה רופפת מהפסיכולוגיה האנושית, שבה הזיה כרוכה בדרך כלל בתפיסות שווא.
עם זאת, יש הבדל מרכזי: הזיות AI קשורות לתגובות או אמונות לא מוצדקות ולא לחוויות תפיסתיות.
לדוגמה, צ'אטבוט המופעל על ידי מודלים של שפות גדולות (LLMs), כמו ChatGPT, עשוי להטמיע טעויות אקראיות, שנשמעות סבירות בתוך התוכן שנוצר.
חוקרים זיהו את הנושא הזה, ועד שנת 2023, אנליסטים העריכו שצ'אטבוטים הוזים עד 27% מהמקרים, עם טעויות עובדתיות ב-46% מהתגובות שלהם.
זיהוי והפחתה של הזיות אלו מציבים אתגרים משמעותיים לפריסה מעשית ואמינות של LLMs בתרחישים בעולם האמיתי.
כמה חוקרים מאמינים שהמונח הספציפי "הזיית בינה מלאכותית" גורם להאנשה בלתי סבירה של מחשבים.
בתחילת שנות ה-2000, נעשה שימוש במונח "הזיה" בראייה ממוחשבת עם הקשר חיובי כדי לתאר את תהליך הוספת הפרטים לתמונה.
לדוגמה, המשימה של יצירת תמונות פנים ברזולוציה גבוהה מקלט ברזולוציה נמוכה נקראת הזיית פנים.
בסוף שנות ה-2010, המונח עבר שינוי סמנטי כדי לציין יצירת פלטים שגויים או טעויות עובדתית על ידי מערכות AI במשימות כמו תרגום או זיהוי אובייקטים.
לדוגמה, בשנת 2017, חוקרי גוגל השתמשו במונח כדי לתאר את התגובות שנוצרו על ידי מודלים של תרגום מכונה עצבית (NMT) כאשר הן אינן קשורות לטקסט המקור, ובשנת 2018, המונח שימש בראייה ממוחשבת לתיאור מקרים שבהם אובייקטים שאינם קיימים מזוהים בטעות בגלל התקפות יריבות.
המונח "הזיות" בבינה מלאכותית זכה להכרה רחבה יותר במהלך בום הבינה המלאכותית, לצד השקת צ'אטבוטים בשימוש נרחב המבוססים על מודלים של שפה גדולה (LLMs).
ביולי 2021, Meta הזהירה במהלך שחרורו של BlenderBot 2 כי המערכת מועדת ל"הזיות", שמטא הגדירה כ"הצהרות בטוחות שאינן נכונות".
לאחר שחרורו של ChatGPT של OpenAI בגרסת בטא בנובמבר 2022, חלק מהמשתמשים התלוננו שצ'אטבוטים כאלה מטמיעים לעיתים קרובות טעויות אקראיות שנשמעות סבירות בתוך התוכן שנוצר.
כלי חדשות רבים, כולל הניו יורק טיימס, החלו להשתמש במונח "הזיות" כדי לתאר את התגובות השגויות או הבלתי עקביות של המודל הזה מדי פעם.
בשנת 2023, כמה מילונים עדכנו את ההגדרה שלהם להזיה כדי לכלול משמעות חדשה ספציפית לתחום הבינה המלאכותית.
בעיבוד שפה טבעית, הזיה מוגדרת לעיתים קרובות כ"תוכן שנוצר שנראה עובדתי אך אינו מבוסס".
ישנן דרכים שונות לסווג הזיות.
בתלות האם הפלט סותר את המקור או שלא ניתן לאמת אותו מהמקור, ההזיות מחולקות למקוריות וחיצוניות, בהתאמה.
בתלות האם הפלט סותר את ההנחיה או לא, ניתן לחלק את ההזיות להזיות תחום-סגור והזיות תחום-פתוח בהתאמה.
ישנן מספר סיבות לכך שמודלים של שפה טבעית הוזים נתונים.
הסיבה העיקרית להזיה מהנתונים היא התבדלות מקור-הפניה.
סטייה זו מתרחשת כתוצר-לוואי של איסוף נתונים היוריסטיים או עקב האופי של כמה משימות NLG המכילות בהכרח סטייה כזו.
כאשר מודל מאומן על נתונים עם סטייה ממקור-הפניה (יעד), ניתן לעודד את המודל ליצור טקסט שאינו בהכרח מבוסס ואינו נאמן למקור שסופק.
הוכח שהזיות הן תוצר לוואי בלתי נמנע מבחינה סטטיסטית של כל מודל ג'נרטיבי לא מושלם שאומן למקסם את הסבירות לאימון, כגון GPT-3, ודורש להימנע מלמידה אקטיבית (כגון למידת חיזוק ממשוב אנושי).
מחקר אחר נוקט בפרספקטיבה אנתרופומורפית ומעמיד הזיות כנובעות מבעיית איזון בין חדשנות ושימושיות.
לדוגמה, תרזה אמביל ופרט מגדירים את היצירתיות האנושית כייצור של רעיונות חדשניים ושימושיים.
התמקדות בחדשנות ביצירתיות של מכונה יכולה להוביל לייצור של תגובות מקוריות אך לא מדויקות, כלומר שקר, בעוד שהתמקדות בתועלת יכולה לגרום לתגובות בלתי יעילות שנשמעות כאילו שוננו בעל פה.
שגיאות בקידוד ופענוח בין טקסט לייצוגים עלולות לגרום להזיות.
כאשר מקודדים לומדים את המתאמים השגויים בין חלקים שונים של נתוני האימון, זה עלול לגרום לדור שגוי החורג מהקלט.
המפענח לוקח את הקלט המקודד מהמקודד ומייצר את רצף היעד הסופי.
שני היבטים של פענוח תורמים להזיות.
ראשית, מפענחים יכולים לטפל בחלק הלא נכון של מקור הקלט המקודד, מה שמוביל ליצירה שגויה.
שנית, עיצוב אסטרטגיית הפענוח עצמו יכול לתרום להזיות.
אסטרטגיית פענוח המשפרת את גיוון הדור, כגון דגימה של top-k, נמצאת בקורלציה חיובית עם הזיה מוגברת.
הזוג המושלם היא סדרת דרמה מסתורית אמריקאית בכיכובם של ניקול קידמן, ליב שרייבר, דקוטה פאנינג ואיב יוסון.
זהו עיבוד לרומן משנת 2018 באותו שם מאת אלין הילדברנד.
העונה הראשונה בת ששת הפרקים הוקרנה בבכורה ב-5 בספטמבר 2024 בנטפליקס.
עלילת הסדרה מתרחשת באי ננטקט שבמזרח ארצות הברית.
הסדרה נפתחת ברצח של חברתה הטובה של הכלה.
הכלה אמורה להינשא לגבר מושלם, המשתייך למשפחה העשירה ביותר באזור.
לאחר שגופת השושבינה נשטפת אל החוף בבוקר החתונה, כל מוזמני החתונה הופכים לחשודים ברצח.
בביקורת שנכתבה באתר "Tvbee", רועי אבן תיאר את הסדרה כמיני-סדרה קלישאתית בז'אנר תעלומות רצח הממוקדת בפערי מעמדות ובשנאת עשירים.
אבן ציין שהסדרה מלאת טוויסטים רומנטיים ובין-אישיים, אך חסרת עומק אמנותי וסאבטקסט, והשווה אותה לסדרות כמו "שקרים קטנים גדולים" אך ברמה נמוכה יותר.
צוין כי הסדרה מצטיינת בשחקנים, אך העלילה בנויה על טוויסטים מיניים ושבלוניות, וכי .
במרץ 2025 פורסם כי נטפליקס מפתחת עונה שנייה לסדרה, שתבוסס על ספרה של אלין הילדרברנד, "שירת הברבור".
וכי היא צפויה להיות אנתולוגיה, עם סיפור ודמויות חדשים.
ג'ואנה קאלו תשמש כתסריטאית, מפיקה בפועל ושואוראנרית של העונה השנייה.
ניקול קידמן, שכיכבה בעונה הראשונה, תשמש כמפיקה בפועל דרך חברת Blossom Films שלה, יחד עם פר סארי, גייל ברמן, שון לוי, סוזאן ביר והנד בגדי.
העלילה תתרחש בננטקט, אך תתמקד במשפחת ריצ'רדסון המסתורית במקום במשפחת וינברי מהעונה הראשונה.
הסיפור יעסוק ברכישת בית קיץ יוקרתי בשווי 22 מיליון דולר, מסיבות ראוותניות, שמועות על עושרם של הרוכשים, ודרמה שמגיעה לשיאה כאשר הבית נשרף ואחד העובדים נעלם.
הזירה האירופית במלחמת העולם השנייה נחלקת בחלוקה גסה לשני שלבים: שלב התקדמות מדינות הציר בשנים 1939–1941, ולעומתו שלב התקדמות בעלות ברית בשנים 1942 - 1945.
בשלב הראשון במלחמת העולם השנייה נכבשה מרבית יבשת אירופה בידי גרמניה הנאצית.
בשלב זה הצדדים הראשיים היו גרמניה מול בריטניה וצרפת (עד שזו נכבשה).
לאחר שסיימה את כיבושה של מערב פולין פנתה גרמניה מערבה ובקלות יחסית השתלטה על דנמרק, נורווגיה, מדינות השפלה וצרפת.
לאחר מכן השתלטה על הבלקנים ולבסוף פלשה לברית המועצות, ופתחה את החזית המזרחית במלחמת העולם השנייה.
בשלב הראשון ההצלחה האירה פנים לגרמניה, וכמעט בכל מקום בו דרך המגף הנאצי, הוא נכבש בקלות בעיקר באמצעות אסטרגייית הבליץ קריג המפורסמת.
אך עם התקפת הנגד הראשונה של ברית המועצות בדצמבר 1941 לאחר הקרב על מוסקבה ועם כניסתה של ארצות הברית למלחמה באותו זמן, הכף התהפך, וגרמניה הנאצית החלה לסבול מכישלונות רבים עד סיומה של מלחמת העולם השנייה בזירה האירופית, שהסתיימה בתבוסה נאצית מוחצת ובכניעת גרמניה הנאצית.
כוחות גרמניה פלשו לפולין ב-1 בספטמבר 1939, לאחר שאנשי SS ביימו התקפה על תחנת הרדיו בגלייביץ, פרובוקציה שנועדה לשמש כעילה תעמולתית לפלישה המתוכננת זה מכבר.
הצבא הפולני התקשה להילחם נגד כוחות השריון והאוויר הגרמניים.
הגרמנים פרצו לפולין במלחמת בזק (Blitzkrieg).
תוך 36 יום נכבשה פולין וצבאה ובו כמיליון חיילים הושמד.
הממשלה הפולנית ושארית הצבא נמלטו לרומניה.
ברית המועצות נכנסה גם היא לפולין ב-17 בספטמבר, על פי החלק הסודי של הסכם ריבנטרופ–מולוטוב.
פולין חולקה בין שתי המדינות: ברית המועצות שלטה במזרח פולין, מערב פולין סופח לרייך, ובמרכז פולין הוקם ממשל צבאי גרמני ("הממשל הכללי" – "גנרלגוברנמן").
הניצחון הגרמני הסוחף נבע מיתרון מכריע של הוורמאכט (הצבא הגרמני) על הצבא הפולני.
הם נקטו לראשונה במאה ה-20 באסטרטגיית "מלחמת בזק: שילוב מדהים של פריצה מהירה של כוחות יבשה, בעיקר כוחות השריון - "הפנצרים" בסיוע צמוד של מטוסים.
הלופטוואפה (Luftwaffe) - חיל האוויר הגרמני - הצליח להשמיד את רוב מטוסי הפולנים על הקרקע, וכך השיג עליונות מוחלטת באוויר, אותה ניצל להפצצות על מחנות-צבא, שיירות פליטים, ערים מאוכלסות, אך בעיקר להשמדת כוחות האויב.
לעומתם, הצבא הפולני לא היה מוכן להתמודד מול הצבא הגרמני, על אף שהאמין שמסוגל לטפל בפלישה.
ציודו היה מיושן ויחידות חיל הפרשים עמדו מול טנקים בגבורה חסרת סיכוי.
בנוסף, הצבא הרוסי פלש גם הוא ממזרח וכך הפולנים היו נתונים בין הפטיש לסדן.
יום הפלישה לפולין, 1 בספטמבר 1939, נחשב ליום שבו פרצה מלחמת העולם השנייה.
יומיים לאחר מכן בריטניה וצרפת הכריזו מלחמה על גרמניה, בהתאם להסכם שלהן עם פולין.
בעקבות בריטניה הכריזו מלחמה על גרמניה גם אוסטרליה, קנדה, ניו זילנד ודרום אפריקה.
מעתה, נחלק העולם לבעלות הברית האנטי-גרמניות ומדינות הציר התומכות בגרמניה.
אף על פי כן לא היה סיוע של בריטניה וצרפת לפולין.
הן לא יכלו לסייע לפולין המרוחקת, ולא חשו עצמן ערוכות למלחמה כנגד הצבא הגרמני במערב.
צבאות צרפת ובריטניה לא ניצלו את המתקפה הגרמנית על פולין, לתקיפת החזית המערבית של הגרמנים שהייתה חלשה יחסית היות שרוב הכוחות היו בפולין.
במקום זאת ביצעו צבאות בריטניה וצרפת מספר מהלכים הססניים, כמו כיבוש מספר כפרים והתקדמות של קילומטרים ספורים.
במקום פצצות הטילו בעלות הברית כרוזי תעמולה על גרמניה, ובאופן כללי ניתן לומר כי לא התרחשה בשלב זה (בין ספטמבר 1939 למאי 1940) מלחמה של ממש בגבול גרמניה צרפת.
תקופה זו נקראת המלחמה המדומה (The Phony War).
לאחר כיבוש פולין פנו שתי המדינות הכובשות לכיבושים נוספים.
ברית המועצות פלשה לפינלנד ב-30 בנובמבר 1939. למרות יתרונו הכמותי העצום של 100 ל־1, התקשה הצבא האדום להביס את הצבא הפיני הקטן שנעזר בתנאי הסביבה הקשים של מולדתו.
בעזרת כמויות עצומות של חיילים וארטילריה הצליחו הרוסים להכריע את פינלנד בפברואר 1940 וחודש לאחר מכן פינלנד נכנעה לדרישות ברית המועצות.
המערב עקב באהדה אחר מאבקם העיקש של הפינים, אך לא יכל וגם לא רצה להתערב בשלב זה.
נוסף על-כך סיפח סטלין את המדינות הבלטיות באמצעות לחץ על הנהגתן וכן שטחים מרומניה באמצעות כיבושם ב-1940, בהתאם לחוזה ריבנטרופ-מולוטוב.
מהקושי הסובייטי בכיבוש פינלנד נלמדו מספר לקחים.
בתחום הצבאי נלמד הלקח שיש להסתגל לתנאי השטח כדי להילחם ביעילות.
כמו כן טקטיקת הניידות של הפינים הוכחה שנית כמוצלחת (הפעם הראשונה הייתה כשגרמניה כבשה את פולין).
כלפי חוץ, היטלר צפה באי-הצלחת הצבא הסובייטי כנגד הצבא הפיני הקטן, ומכך הסיק, שהצבא הגרמני יוכל להביס את הצבא הסובייטי למרות יתרונו המספרי.
הדבר עודד אותו לתקוף את ברית המועצות ב-1941. ממשלת צרפת נפלה בשל חוסר יכולתה לעזור לפינלנד ועלתה ממשלה בראשות פול רנו.
גרמניה פלשה לדנמרק ונורווגיה ב-9 באפריל 1940. דנמרק נכנעה תוך שעות ספורות וחתמה על הסכם שביתת נשק, אך נורווגיה גילתה התנגדות קשה בסיוע כוחות בריטיים וצרפתיים שנחתו מהים.
לאחר חודשיים הצליחו הגרמנים לכבוש את מרבית שטח נורווגיה בעזרת פעילות צנחנים נועזת וסיוע מבפנים - נאצים נורווגים בראשות קוויזלינג (ששמו הפך לכינוי לבוגד).
הצי הבריטי וכוחות משלוח בריטיים וצרפתיים שנחתו בנרוויק בצפון נורווגיה, ניסו להדוף את הגרמנים ללא הועיל.
הכיבוש עלה לגרמניה באבדות ימיות רבות.
גרמניה כבשה את נורווגיה משתי סיבות עיקריות - אסטרטגית וכלכלית.
ראשית, הפיורדים והנמלים הנורווגיים יכלו לשמש בסיסים לצי הגרמני ובכך לאפשר לו לחלוש על דרכי האספקה לבריטניה באוקיינוס האטלנטי.
כך גם יכולה הייתה להימנע שליטה בריטית בנמלים ויובטח העורף הגרמני.
שנית, מנורווגיה יש גישה נוחה ומהירה לעפרות הברזל בצפון שוודיה.
שתי תוצאות חשובות נבעו מכיבוש נורווגיה: צבאית – היטלר נאלץ להחזיק בנורווגיה צבא של 300 אלף חיילים בשל חשש שהשטח ייכבש על ידי בעלות הברית ובשל הטרדות הנורווגים.
פוליטית – ממשלת צ'מברלין נפלה וצ'רצ'יל עלה במקומו ב-9 במאי 1940. הוא עתיד להנהיג את בריטניה עד לניצחון הסופי על גרמניה.
היטלר המשיך במתקפתו על אירופה לכיוון מערב לאחר ש"טיפל" בצפון ובמזרח.
במאי 1940 כבשה גרמניה את הולנד, בלגיה ולוקסמבורג.
בכך עקף הצבא את "קו מאז'ינו" האימתני שאמור היה להגן על צרפת מפני פלישה.
כיבוש הולנד נמשך 4 ימים וההולנדים איבדו כ-14,000 חיילים.
הקרבות בבלגיה היו קשים יותר.
חיל המשלוח האנגלו-צרפתי שבא לעזרת הבלגים והיו בו 400 אלף חיילים בפיקודו של לורד גורט כותר על ידי הצבא הגרמני על שפת התעלה בדנקרק.
במבצע מהיר, "דינמו", שהתאפשר הודות לחילוקי-דעות בצבא הגרמני, הצליחו לפנות 350 אלף חיילים (מתוכם כ-200,000 בריטים) בעזרת ספינות מכל הסוגים וכך למרות התבוסה הצבאית של בעלות-הברית החילוץ עודד אותם מוראלית.
בתחילת יוני פלשה גרמניה לצרפת ותוך קצת יותר משבוע נכבשה פריז.
צרפת נכנעה ב-22 ביוני, למרות התנגדות עזה של הצבא הצרפתי לקראת סוף הפלישה.
צפון ומערב צרפת היו תחת שלטון כיבוש גרמני.
בדרום צרפת הוקם שלטון משתף פעולה שבסיסו בעיר וישי (ועל-כן נקרא משטר וישי) בראשות המרשל פטן (גם שם זה הפך לכינוי נרדף לבוגד) הישיש, גיבור מלחמת העולם הראשונה, אשר החליף את ראש הממשלה הלוחמני פול רנו שהתפטר, על מנת שלא להיות האדם שאישר את הכניעה.
הצבא הצרפתי בן כמה מיליוני החיילים המצויד בנשק מודרני הובס בתוך עשרה ימים.
ישנם מספר גורמים לתבוסה המהירה.
קודם כל הצבא הגרמני היה נייד, מהיר ושילב ביעילות כוחות קרקע ואוויר באסטרטגית מלחמת הבזק.
מעל לכל הוא הצליח להפתיע את הצבא הצרפתי בכך שעקף את קו מאז'ינו ונכנס דרך יערות הארדנים שנחשבו לבלתי עבירים לשריון (2 מתוך 9 דיוויזיות השריון פלשו מהארדנים).
הצרפתים היו בטוחים שקו הביצורים שעל גבול גרמניה אינו בר-הבקעה וכך הצבא היה שאנן ושבוי בקונספציה מוטעית.
סיבה נוספת הייתה העדר כוחות עתודה ופיזור רוב השריון בין דיוויזיות חיל הרגלים.
צרפת עצמה הייתה מפולגת בתוכה בין ימין ושמאל, המוראל הלאומי נמצא בשפל וההנהגה הייתה חלשה.
הצבא היה מעורב בפוליטיקה וסבל מהמאבקים הללו.
על אף שמספרית הוא היה גדול מהצבא הגרמני, היה תחת השפעת הפחד שהטיל עליו הצבא הגרמני במלחמת העולם הקודמת.
בריטניה כמעט ולא סייעה לצרפת מבחינה צבאית ואף הוציאה כוחות מצרפת לאחר הכישלון בבלגיה.
צ'רצ'יל חשב שכיבוש צרפת בלתי-נמנע ולכן העדיף לשמור את כוחות בריטניה ליום הגורלי.
בקיץ 1940 גרמניה שלטה למעשה ברוב אירופה.
יריבתה היחידה, בריטניה, לא נחשבה כחלק מ"מרחב המחיה" על פי הנאציזם.
אף על פי כן רצה היטלר לפלוש אליה כדי להוציאה מהמלחמה ולהגשים תוכניות נוספות.
הגרמנים תכננו את צליחת תעלת למאנש ופלישה לאי הבריטי - מבצע ארי-הים, אך הוחלט שהמבצע אינו בר-ביצוע - פלישה דרך הים לבריטניה לא הייתה מעשית בגלל חולשת הצי הגרמני.
היטלר הטיל על רייכסמרשל הרמן גרינג, מפקד הלופטוואפה - חיל האוויר שלו, להפציץ את בריטניה ולהשמיד את חיל האוויר המלכותי בעזרת 3,000 מטוסים.
ב-13 באוגוסט נפתח מבצע נשר - הקרב האווירי על בריטניה.
המטוסים הגרמניים הפציצו ללא הרף שדות תעופה, בסיסי צבא ויעדים אזרחיים.
חיל האוויר הבריטי נעזר בהמצאה הבריטית החדשה, מכ"ם, ולחם במטוסי האויב ואף תקף את ברלין (הייתה לכך השפעה מוראלית יותר מנזק מוחשי), אך מצבה של בריטניה היה קשה.
בספטמבר 1940 שינו הגרמנים את יעדם ותקפו את ערי בריטניה, ובמיוחד את לונדון, במטרה לשבור את המוראל של הבריטים ולהביא לכניעתם.
זו הייתה טעות אסטרטגית חמורה מכיוון שאפשרה לצבא הבריטי לשקם את כוחו, לתקן שדות תעופה שנפגעו ולשפץ מתקני-צבא שנהרסו.
חיל האוויר הבריטי התאושש והחל לגרום לאבדות כבדות לחיל האוויר הגרמני ובכך נחלשה המתקפה הגרמנית עד הפסקתה לקראת סוף ספטמבר 1940.
גרמניה אילצה את רומניה, הונגריה, סלובקיה ובולגריה להצטרף אל "הברית המשולשת" (שהוקמה בספטמבר 1940, בין גרמניה איטליה ויפן).
גם יוגוסלביה חתמה על הצטרפות למדינות הציר, אך בתגובה התחוללה במדינה הפיכה אנטי גרמנית.
מדינות הציר פלשו ליוגוסלביה ב-6 באפריל 1941 והכניעו אותה תוך 11 ימים.
יוגוסלביה חולקה בין המדינות הכובשות - גרמניה, איטליה, הונגריה ובולגריה, ובקרואטיה הוקמה מדינת בובות גזענית.
באותו חודש, אפריל 1941, פלש היטלר ליוון כדי לעזור לבעלת בריתו, איטליה הפשיסטית, אשר פלשה באוקטובר 1940 ליוון.
מלחמת איטליה–יוון החלה בהדיפת הכוח הפולש האיטלקי, ולאחר כחצי שנת מלחמה היה מצבם של האיטלקים חמור.
צבאם לחם בתוך אלבניה שנכבשה על ידי איטליה ב-1939, ומספר מתקפות עזות של הצבא האיטלקי נהדפו.
שיקול נוסף של היטלר היה רצונו להביס את הכוח הבריטי שנכח ביוון.
תוך 3 שבועות נכנעה אתונה, ואחריה התמוטטה השליטה היוונית בדרום יוון.
עם זאת בריטניה שוב הצליחה לפנות את רוב חיל המשלוח, ולגרמניה נגרמו אבדות כבדות למדי כשצנחניה כבשו את האי כרתים.
המערכה בבלקנים אמנם נסתיימה בניצחון מדינות הציר, אך גרמה לדחיית המתקפה על ברית המועצות ("מבצע ברברוסה"), ובהמשך התברר שלדחייה הזו היו השלכות מרחיקות לכת על התפתחות המלחמה.
התפנית במהלך מלחמת העולם השנייה התחוללה בסוף 1942 ובראשית 1943. הגרמנים נחלו מפלה בצפון אפריקה, ולאחר מכן בקרב סטלינגרד שבחזית המזרחית.
בחזית זו החלה ברית המועצות להדוף את כוחות גרמניה הנאצית.
הייתה זו הנסיגה המשמעותית הראשונה של גרמניה בחזית חשובה.
התקפות הנגד העקשניות של צבא ברית המועצות לא מנעו מהצבא הגרמני לצאת למתקפת ענק לכיוון הקווקז (על-מנת להשיג בארות-נפט ולאיים על המזרח התיכון) וסטלינגרד על-מנת לבתר את רוסיה לשניים, לאגף את מוסקבה, ולהגן על הכוח שחדר לקווקז.
בסוף אוגוסט 1942 הגיעו הגרמנים לפרברי העיר, אך רק מנובמבר הטילו מצור שארך שלושה חודשים.
הגרמנים הצליחו לפרוץ במספר מקומות והגיעו עד לוולגה, אך הרוסים נאחזו בציפורניהם בעיר ההרוסה.
בקרבות רחוב פנים אל פנים תוך גילויי גבורה ועמידה עילאיים הצליחו הרוסים להחזיק בעיר.
כשהגיע החורף נחלשו הגרמנים עוד יותר ובפברואר 1943 נכנעה הארמייה השישית הגרמנית בפיקוד פאולוס לרוסים.
גורם המפלה הגרמנית העיקרי היה החורף הרוסי שהקשה על הצבא הגרמני שקפא בשלג ולא קיבל ציוד חיוני.
גורם נוסף היה כושר העמידה של כל צד: מצד אחד סירובו של היטלר לאפשר לפאולוס לסגת כל עוד ניתן ומצד שני עמידת הגבורה המופלאה של הרוסים בראשות וסילי צ'ויקוב.
הניצחון העלה את יוקרתו של סטלין והעלה את מורל העם והצבא הרוסי.
בעלות הברית שאבו עידוד מן הניצחון, שבא זמן קצר לאחר הניצחון באל-עלמיין.
המפלה בסטלינגרד סימנה את תחילת הנסיגה הגרמנית מרוסיה.
נפתחה האופנסיבה הרוסית שתשחרר את ברית המועצות בתוך שנה בערך ותכבוש את גרמניה כעבור עוד שנה.
המתקפה הסובייטית החלה עם הניצחון בסטלינגרד, במטרה לסלק את כל הגרמנים מכל שטחי ברית המועצות, לשחרר את ארצות מזרח אירופה ולחדור לגרמניה ולכבוש את ברלין.
לאורך חזית בת 3,000 ק"מ מהים הצפוני ולנינגרד בצפון עד לים השחור בדרום פעל הצבא הרוסי בארבעה ראשי-חץ: אחד בכיוון פינלנד, שני בכיוון המדינות הבלטיות, שלישי בכיוון פולין ורביעי בכיוון רומניה והבלקן.
הגרמנים ניסו לתקוף-נגד אך הרוסים הטילו למערכה עתודות ענק של לוחמים וציוד לחימה חדיש.
ביולי 1943 התחולל קרב שריון אדיר ליד העיר קורסק בו איבדו שני הצדדים מאות טנקים, אך הגרמנים נסוגו ומאז לא היה מה שיעצור את הרוסים.
בעלות הברית הצליחו להפוך את מגמת ההתפשטות הגרמנית בסוף 1942 וראשית 1943. סילוק כוחות גרמניה מאפריקה העלה את המוראל ונתן לבעלות הברית בסיס פעולה רחב בים התיכון, ממנו יכלו להתקדם לדרום אירופה.
כדי להקל על ברית המועצות, שהייתה אז המדינה היחידה שלחמה בגרמניה ביבשה עד לפלישה העיקרית לאירופה שכבר אז הוחל בתכנונה, וכדי ליצור חזית נוספת שתשחוק את הגרמנים, הוחלט לפתוח חזית דרומית באיטליה מכיוון הים התיכון, "הבטן הרכה של אירופה".
זו התבררה, למגינת לב בעלות הברית, כדרך חתחתים מפרכת ומדממת.
ביולי 1943 פלשו בעלות הברית לסיציליה, הקרובה לתוניס, שם היו מרוכזים כוחות שרדפו אחרי רומל בתחילת אותה שנה.
בפלישה, שכונתה מבצע האסקי השתתפו כוחות בריטיים בפיקוד מונטגומרי וכוחות אמריקניים בפיקוד פטון.
כיבוש האי התנהל בשני ראשים - האחד בריטי והשני אמריקני.
מסיציליה ניתן יהיה לעבור לאיטליה, וכך לפתוח חזית שנייה באירופה.
חיזוק השליטה של בעלות הברית בים התיכון.
פתיחת חזית שנייה תקל על רוסיה ובכך יגבר שיתוף הפעולה בין המערב למזרח.
ההצלחה של בעלות הברית נבעה מכמה סיבות:
עקב מעשי הונאה של בעלות הברית, ועקב הערכות מוטעות של הגרמנים.