tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בין השירים הבולטים באלבום היו "Peppy Shoes (נעליים נמרצות)", "Winter (חורף)", "Snowman (איש השלג)", "Garden (גן)" שלחנו נכתב במקור לשירו של שאול טשרניחובסקי "ליל אלילים", "No Voice Singer (הזמר האילם)" ו"Mydanek (מיידאנק)".
בקלטת נכלל גם שיר עם אירי ואופטימי בשם "I Saw A Ship (ראיתי ספינה)", שהופיע בספר "אמא אווזה".
בעטיפת הקלטת הופיע ציטוט מתוך השיר "Snowman":
ב-1987 הקליטה הלהקה את הקלטת DXM Blues (די.
אקס.אם בלוז), שגם היא ארכה בערך 60 דקות שכללה סשנים וקטעים נסיוניים, אך חברי הלהקה החליטו לגנוז אותה.
בסוף אותה שנה יצאה לאור גם קלטת וידאו נוספת בשם A Temporary Video (וידאו זמני).
בקלטת שולבו קליפים ווידאו ארט בצבע ובשחור לבן.
חלק מקליפים היו מאופיינים בתוכן קשה (כמו בובה "מדממת" כדימוי לקורבנות מלחמה, בשיר "Dead Soliders"), ומתוכם זכה הקליפ לשיר "Nobody" (שהוקלט במקור בקלטת DXM Blues) במקום הראשון בתחרות הקליפים בפסטיבל הסרטים בחיפה.
בינואר 1988 הוציאה הלהקה את הקלטת הרביעית שלה, Sad (עצוב), שארכה כ-46 דקות.
הקלטת חולקה לצד "חיובי" וצד "שלילי" והוכיחה שיפור ברמת הכתיבה, הביצוע וההקלטה של הלהקה, וכללה פירוט משתתפים מדויק יותר: אלטר בשירה, בס, גיטרות, קלידים ואפקטים (ביניהם אפקט שכונה "אפקט אסתמה"), הופמן בשירה, קלידים וסמפלרים, קצב ומידי, דורון בבס וגיטרות ופוסטל בשירה, צ'לו וקולות רקע.
למרות שמה, ולמרות שהמשיכה את הסגנון המוזיקלי של הלהקה, הקלטת הייתה פחות קודרת ואפלה מקודמה.
בזכות שינוי זה החלה הלהקה לזכות לתשומת לב תקשורתית רחבה יותר.
היא החלה להופיע עבור הקהל הרחב באולמות כמו צוותא והשקיעה בצד החזותי שלה.
הקלטת יצאה גם במהדורה מיוחדת, על גבי קופסה בעיצוב ידני של אלטר במספר עותקים מוגבל (33 עותקים).
בצד האחורי של הקופסה הופיע ציטוט מתוך השיר "Behind The Mask":
באוקטובר 1988 הופיעה הלהקה בצוותא, בליווי טל עמירן בתופים, אורי קפלן (לעתיד חבר להקת בלקן ביט בוקס) בסקסופון טנור וארז גביש בגיטרה נוספת.
ל-100 הראשונים שהגיעו להופעה חולקה בחינם קלטת נוספת בת 4 קטעים (שארכו בסך הכל כ-13 דקות), The Down (המורד).
מתוכה בלטו השירים "The Down" ו"In My Bed (במיטה שלי)", שכלל קולות של אישה בזמן הלידה ונכלל בקלטת סמפלר של האוזן השלישית שיצאה ב-1989.
בהמשך יצאה לאור קלטת תיעוד של ההופעה בצוותא בשם Naive (תמימות).
עם זאת, עיריית תל אביב הטילה על הלהקה קנס לאחר שפרסמה קודם לכן את ההופעה בדרך לא חוקית, ולכן הודיעה הלהקה על עטיפת הקלטת שההכנסות ממכירותיה יוקדשו לתשלום הקנס.
המופע תועד גם על גבי קלטת וידאו שיצאה בדצמבר.
באפריל 1989 הוציאה DXM שירים ראשונים בעברית.
לרגל הופעתה בבית לסין בערב הפתיחה של שבוע השירה הראשון, היא הלחינה והקליטה את שיריו של המשורר אלי הירש: "אמא שלי" שהפך ללהיט ו"מזמור מספר שלוש".
שני השירים יצאו באפריל על גבי הקלטת די.
אקס.אם - אלי הירש וקלטת הווידאו די.
אקס.אם - אלי הירש בהופעה שתיעדה את הופעתה של הלהקה בבית לסין.
כמו כן, הלהקה הופיעה בתוכנית "עד פופ" עם השיר "אמא שלי", כאשר חברי הלהקה הבנים מופיעים בעירום חלקי (ללא חולצה).
השיר נכלל גם באוסף הראשון של נענע דיסק אוספ נענע מספר אחת.
בדצמבר הוחתמה הלהקה לחברת התקליטים "האוזן השלישית", וזו שיווקה את המארז The DXM Project - Audio Releases Box (פרויקט די.
אקס.אם - קופסת הוצאות האודיו), שכלל את כל הקלטות שהוציאה הלהקה פרט לקלטת הראשונה, בכמות עותקים גדולה יותר מהשיווק העצמאי המקורי.
הסיבה לכך שהקלטת הראשונה לא נכללה במארז אינה ידועה.
בינואר 1990 יצאה הלהקה למופע בשם Art Rock (רוק אמנותי), שהתקיים במועדון זמן אמיתי בתל אביב ובמועדון העיר התחתית בחיפה ושילב קטעי וידאו ארט שהוכנו על ידי הלהקה.
וקטעים מסרטו של וים ונדרס "מלאכים בשמי ברלין".
את חמשת חברי ההרכב (רונן הופמן, יריב אלטר, איל דורון, קרני פוסטל, אורי קפלן) ליוו טל עמירן בתופים וכלי הקשה, ויואב קיפניס בגיטרה.
המופע תועד על גבי קלטת וידאו.
בהמשך הקליטה הלהקה קלטת נוספת, אך החליטה לגנוז אותה.
ב-1993 הוציאה הלהקה את אלבומה Grin (גרין).
האלבום, שהוא ההקלטה הראשונה של הלהקה על גבי תקליטור, יצא בשיתוף פעולה בין חברות התקליטים "האוזן השלישית" ו"נענע דיסק" וזכה להצלחה יחסית.
Grin הוא אלבום רוק-פופ אלקטרוני עם נגיעות ג'אז.
כמו כן נכללו באלבום רצועות אינסטרומנטליות רבות, כגון "גרין", "סוהו (Soho)" ו"California Cashier (נערה מקליפורניה)" וקטע קישור בסגנון ג'אז, "לא ככה".
הוא נארז בעטיפת קרטון חדשנית שהייתה ל-Digipak הראשונה בישראל, שעוצבה על ידי יריב אלטר, עליה הוא מצולם כשהוא מחופש לשד, יחד עם חוברת צילומים, מילים וקרדיטים מסודרים.
שמו של אלטר הופיע בקרדיטים כיריב אלטרפין ("אלטרפין" הייתה חברת העיצוב שלו).
באלבום התארחו אנשים רבים, כגון רותי רוזנפלד (בתה של נורית הירש) בשירה ויורם הבר (לעתיד סולן להקת קיפוד) בגיטרה.
מאז אלטר שעבר ב-1990 להולנד המשיך בדרכו כמעצב, יוצר ואומן חזותי ודיגיטלי.
הופמן החל לעבוד בחנות התקליטים של האוזן השלישית וב-1996 החל לעבוד על פרויקט אלקטרו-אקוסטי חדש בשם "pRecycle" יחד עם רותי רוזנפלד.
בנוסף, הלחין פסי-קול לסרטים והצגות תיאטרון.
דורון לקח פסק זמן מיצירה מוזיקלית לטובת תחומים אחרים ופוסטל המשיכה להשתתף בפרויקטים מוזיקליים רבים, ביניהם אלבומה של תערובת אסקוט וצמד ביקיני.
ב-2001 יצא האלבום במהדורה מחודשת, שכללה שלוש רצועות אינסטרומנטליות נוספות שנכתבו עבור מיצג שהתקיים בלונדון ("בשעת הישיבה", "הייתי מהרהר..." ו"אודות משיח", שחיבור של שלושת השמות נותן את המשפט "בשעת הישיבה הייתי מהרהר...
אודות משיח") ושיר שהקליטה הלהקה ב-1995 בגיחה חד פעמית, "Tomorrow (מחר)".
כמו כן עלה הרעיון להוציא מחדש את הקלטות שהוציאה הלהקה על גבי דיסק, אך הוא לא יצא לפועל בשל התנגדותם של אלטר והופמן.
משנת 2021 עובדים חברי הלהקה על פרויקט חדש המבוסס בחלקו על שירים שהוקלטו במקור בין השנים 1985–1991 כאשר המסטרים המקוריים עברו עיבודים ולחנים חדשים.
האלבום העתידי DXM - Wondering הוא אלבום חוצה זמן שינער כל חובב מוזיקה אלטרנטיבית מתוך המטריקס המוכר.
Calvise Dantor - האלבום של קאלויס דאנטור (1984)
We Knew (ידענו) (אוקטובר 1985)
Faceless (חסר פנים) (דצמבר 1986)
Sad (עצוב) (ינואר 1988) (יצא גם במהדורה מיוחדת)
The Down (המורד) (אוקטובר 1988)
אקס.אם - קופסת יצירות האודיו) (1989)
Coma Live (תרדמת - הופעה חיה) (יולי 1985)
אקס.אם - אלי הירש בהופעה (אפריל 1989)
Art Rock (רוק אמנותי) (ינואר 1990)
Daddy (בעברית: אבא) הוא שיר שנכתב על ידי המשוררת האמריקאית סילביה פלאת'.
השיר נכתב ב-12 באוקטובר 1962, זמן קצר לפני מותה כתוצאה מהתאבדות, וראה אור לראשונה בספר "אריאל" שפורסם בשנת 1965. משמעות הפואמה והרעיונות המרכזיים בה נידונו פעמים רבות והובילו למסקנות שונות.
ביקורת רבות טענו בעבר שהשיר עוסק ביחסיה של פלאת' עם אביה, שנפטר כתוצאה מסוכרת לא-מאובחנת כאשר הייתה בת שמונה.
השיר בנוי מ-16 בתים בעלי חמש שורות וכולל משקל וחריזה בלתי רגילים.
כל המילים החוזרות מסתיימות בצליל "או" הכבד.
השיר משתמש בשואה היהודית כמטפורה מורחבת ופלאת' מתארת עצמה כאילו הייתה יהודייה שנפלטת למחנה השמדה.
יחסה לגרמני הארי הנאצי הוא דו ערכי: היא פוחדת ממנו ומעריצה אותו בו זמנית.
לאורך השיר זרועים מושגים ידועים מתחום השואה לדוגמה צלב קרס, מחנות הריכוז וההשמדה אושוויץ, ברגן-בלזן ודכאו.
לאורך כל השיר פלאת' מתייחסת לדמות האב (שייתכן שהיא מטאפורית).
לעיתים היא מאפיינת אותו בצורה ישירה ובאמירות חדות (לדוגמה תכונת האכזריות שהיא מייחסת לו) ולעיתים בעקיפין, למשל אדם בשחור, עם מראה של מיין קמפף.
פלאת' חותמת את השיר בקללת "ממזר" כלפי האב.
DX בסרטן (נקרא גם GJ 1111 או LHS 248) הוא ננס אדום הנמצא במרחק של כ-11.8 שנות אור ממערכת השמש בקבוצת הכוכבים סרטן.
זהו אחד הכוכבים הקרובים למערכת השמש וכמו כל שאר הננסים האדומים, גם את DX בסרטן לא ניתן לראות ללא ציוד עזר, שכן בהירותו הנראית היא מדרגה 14.9, הרבה מתחת לסף הראייה האנושי.
ניתן לצפות בו באמצעות טלסקופ כשני שלישים מעלה ממזרח-דרום-מזרח לכוכב 2φ בסרטן.
בעקבות כך קיבל הכוכב את הציון של כוכב משתנה DX בסרטן.
DX בסרטן הוא ננס אדום מסוג ספקטרלי M6 V, מסתו כ-9% ממסת השמש ורדיוסו כ-11% מרדיוס השמש.
טמפרטורת פניו כ-2,840 קלווין והוא מאיר בעוצמה של כ-12 מיליוניות מעוצמת ההארה של השמש באור נראה, אבל יותר מ-99% מהקרינה הנפלטת ממנו היא בתחום התת-אדום.
בשל קרינתו החלשה, כוכב לכת יצטרך להקיף אותו במרחק של 0.04 יחידות אסטרונומיות כדי לאפשר קיום של מים נוזלים על פניו, אך לא ידוע על קיומם של כוכבי לכת כלשהם המקיפים אותו.
לכוכב יש תנועה עצמית גדולה של כשניית קשת ורבע בשנה.
בשל ההתפרצויות החזקות של הכוכב הוא מסווג ככוכב הבזק.
הכוכב הקרוב ביותר ל-DX בסרטן הוא פרוקיון שנמצא במרחק של כ-5 שנות אור ממנו והוא גם הכוכב הבהיר ביותר שניתן לצפייה משם.
במרחק הזה הוא יהיה בהיר משמעותית מכפי שהוא נראה מכדור הארץ ובהירותו תהיה מדרגה 1.4-, דומה לבהירותו של סיריוס כפי שהוא נראה מכדור הארץ.
שאר שכניו של DX בסרטן הם ננסים אדומים עמומים מכדי להראות לעין אנושית ללא ציוד עזר, ביניהם כוכב לויטן שנמצא במרחק של 5.5 שנות אור ממנו.
סיריוס עצמו נמצא במרחק של 9.2 שנות אור מ-DX בסרטן, כך שהוא קצת פחות בהיר מכפי שהוא נראה מכדור הארץ והוא יראה עם דרגת בהירות 1.3-, כך שהוא ופרוקיון יראו עם בהירות דומה.
השמש תראה מ-DX בסרטן ככוכב חסר יחוד עם בהירות מדרגה 2.6.
DUKW (מכונה באנגלית: Duck, בעברית: ברווז) הוא כלי רכב אמפיבי, הנעה 6x4, מתוצרת יצרנית הרכב הכבד האמריקאית "Yellow/GMC Truck and Coach
Chevrolet" (משנת 1943 לאחר השתלטות ג'נרל מוטורס על החברה, החברה הייתה קרויה "GM Truck & Coach Division") אשר יוצר בארצות הברית בין השנים 1942–1945.
דגם ה-"DUKW" היא גרסה אמפיבית של המשאית GMC CCKW 2½-ton 6x6 truck .
דגמי "DUKW" שירתו בצבא ארצות הברית ובצבאות בעלי בריתה של ארצות הברית במלחמת העולם השנייה ובמלחמת קוריאה.
במלחמת העולם השנייה תרמו דגמי ה-"DUKW" למאמץ המלחמתי בקרבות: הפלישה לנורמנדי, קרב שפך הסכלדה, "מבצע ממשי", ו"מבצע ביזה".
6 צמיגים : 4 אחוריים
2-3 אנשי צוות כולל נהג
טווח נסיעה ביבשה: 640 ק"מ
חימוש: מקלע כבד M2 בראונינג או לחלופין תותח 105 מ"מ מסוג "HM2"
פירוש (באנגלית) ראשי התיבות של דגם ה-"DUKW"
(נקבע על ידי היצרן "ג'נרל מוטורס")
מדינות שרכשו את דגם "DUKW"
D mol היא להקה מונטנגרית אשר ייצגה את מונטנגרו באירוויזיון 2019 בתל אביב, ישראל עם השיר "Heaven", כיוון שניצחה במקום הראשון בקדם Montevizija 2019 כשהיא גוברת על איוואנה פופוביץ'-מרטינוביץ' עם שירה "Nevinost".
הלהקה היא הרכב ווקאלי והרמוני ללא כלי נגינה.
Da Vidna (בעברית: עד עלות השחר) הוא שיר בבלארוסית, שבוצע על ידי ואל.
ב-28 בפברואר 2020 נחשף כי השיר היה אמור לייצג את בלארוס באירוויזיון 2020 ברוטרדם, הולנד במסגרת הקדם הבלארוסי לאירוויזיון "Eurofest 2020" שערכה רשות השידור הבלארוסית, אך בעקבות התפרצות נגיף הקורונה, הוחלט לבטל את אירוויזיון 2020. השיר לא הצליח לנצח אצל השופטים או אצל הקהל, אך הגיע למקום הראשון במצטבר.
Da Real World (בעברית: העולם האמיתי) הוא אלבום האולפן השני של הראפרית האמריקאית מיסי אליוט.
האלבום יצא לאור ב-22 ביוני 1999, על ידי חברת התקליטים אטלנטיק רקורדס.
האלבום נקרא במקור She's a Bitch.
כל רצועות האלבום הופקו על ידי טימבלנד, בדומה לאלבומה הקודם של אליוט, Supa Dupa Fly.
תוך כחצי שנה, מכר האלבום כמיליון עותקים וזכה במעמד "אלבום פלטינה" מטעם איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי.
D (ידועה גם בשם "Dlang") היא שפת תכנות מרובת פרדיגמות, אשר נוצרה על ידי וולטר ברייט ותאגיד התוכנה האמריקני "דיגיטל מארס" והופצה בשנת 2001.
אף על פי שמקור השפה D הוא הנדסה מחדש של שפת ++C, שפת D היא שפה נפרדת ושונה.
בשפה עוצבו מחדש כמה מאפיינים של ++Core C, אך היא גם חולקת מאפיינים משותפים עם שפות אחרות, כגון Java, Python ,Ruby, Eiffel ו-#C.
מטרות עיצוב השפה היו שילוב בין ביצועים ובטיחות של שפות מהודרות (Compiled Languages) ל"כוח האקספרסיבי" (Expressive Power) של שפות דינמיות.
אחת מהפרדיגמות של שפת התכנות D, היא תכנות מונחה עצמים.
בתכנות אנו משתמשים בסוגי נתונים שונים על מנת לייצג מידע, כגון, מספרים, תווים, מחרוזות (אוסף של תווים) וכדומה, אך לעיתים זה לא מספיק.
בתכנות מונחה עצמים, המתכנת יוצר "ישויות" אשר עונות על סט חוקים, תכונות ופעולות שהגדיר מראש, סט זה נקרא מחלקה (class).
למשל, מתכנת יכול להגדיר מחלקה ששמה Person (בן אדם), ולהזין תכונות שיש לאדם, כגון שם, גיל,גובה, משקל, צבע עיניים, צבע שיער וכו' וגם פעולות : בן אדם יכול לישון,לאכול,לדבר, וכו'.
המתכנת אז יוכל ליצור בני אדם נפרדים מתוך המחלקה אשר מכילים אותן תכונות ופעולות, עם ערכים אחרים שמבדילים אותם (אפשר גם ליצור בני אדם עם ערכים זהים, אם כי אין בכך היגיון) .
בני אדם אלו יקראו אובייקטים, או עצמים (objects) מתוך המחלקה Person (ומכאן נובע השם תכנות מונחה עצמים).הדבר דומה להכנת עוגיות שונות (אובייקטים) מאותה תבנית (המחלקה).ניתן ליצור מחלקה לכל דבר: מצולעים, אבנים, חיות, משתמש וכו'.
Daddy & Papa הוא סרט תיעודי להט"בי מ-2002, שנעשה על ידי ג'וני סימונס.
הסרט מתאר הורות להט"בית כפי שנראית בחייהם של 4 משפחות בראשות זוגות הומוסקסואלים.
הסרט מתאר גם את האתגרים המשפטיים, החברתיים והפוליטיים שעומדים בפני ההורים ההומוסקסואלים וילדיהם.
הקולנוען סימונס ובן זוגו ויליאם רוג'רס, יחד עם בנם המאומץ, זכרי, היו אחת מארבע המשפחות שהופיעו בסרט.
סימונס אמר על הסרט כי:
Daddy & Papa הוקרן בארצות הברית ב-PBS באביב 2003 כחלק מסדרת הסרטים התיעודיים Independent Lens .
הסרט שודר פעם נוספת בלוגו באוגוסט 2007.
הסרט התיעודי זכה במספר פרסים, כולל:
מועמדות לפרס אמי בקטגוריית הסרט התיעודי הטוב ביותר
הבחירה הרשמית, פסטיבל הסרטים של סאנדנס
פרס שער הזהב, הסרט התיעודי הטוב ביותר, פסטיבל הסרטים הבין-לאומי בסן פרנסיסקו
פרס הקהל לסרט התיעודי הטוב ביותר, פסטיבל הסרטים בפלורידה
מקום 2 בקטגוריית הסרט הטוב ביותר, פסטיבל הקולנוע הבין-לאומי של קליבלנד
הסרט התיעודי שסביר שישנה את העולם, פסטיבל הסרטים של דטרויט דוקס
פרס קהל לסרט התיעודי הטוב ביותר, ראנר אפ הראשון, פסטיבל הסרטים הבין-לאומי בסיאטל
פרס שובר התבנית, פסטיבל סרטי ניופורט
פסטיבל הסרטים התיעודי הטוב ביותר, הפסטיבל ההומו-לסבי במיאמי
מועמד לסרט התיעודי הטוב ביותר, פרסי מדיה הליגה ההומו-לסבית נגד השמצה (GLAAD)
ציון כבוד, הסרט התיעודי הטוב ביותר, פסטיבל הסרטים הבינלאומי של אוקלנד
הסרט התיעודי הטוב ביותר, Dallas OUTTakes
הסרט התיעודי הטוב ביותר, פסטיבל הסרטים ההומו-לסבי בקונטיקט
הסרט התיעודי הטוב ביותר, הפסטיבל הקווירי באוניברסיטת אורגון
פרס הקהל לסרט התיעודי הטוב ביותר, פסטיבל הסרטים ההומו-לסבי בפורטלנד
פרס הקהל לתפקיד הטוב ביותר, Out at the Movies
פרס הקהל לסרט התיעודי העצמאי הטוב ביותר, פסטיבל הסרטים ההומו-לסבי של רוצ'סטר
פרס הקהל לסרט הטוב ביותר ופרס הקהל עבור לסרט התיעודי הטוב ביותר, פסטיבל הקולנוע Orinda
תעודת הוקרה מכסף, Prix Leonardo
הסרט התיעודי הטוב ביותר, הפסטיבל ההומו-לסבי של קרוליינה הצפונית
ועידת הבחירה הרשמית, Input (טלוויזיה ציבורית בין-לאומית), אורהוס, דנמרק
אזכור מיוחד, הפסטיבל ההומו-לסבי האיסלנדי
Daftendirektour היה סיבוב ההופעות הראשון של צמד המוזיקה האלקטרונית הצרפתי דאפט פאנק.
מסע ההופעות נמשך בין פברואר לדצמבר של שנת 1997.
בשביל מסע ההופעות הזה, ההרכב השתמש בציוד ההקלטה הביתי שלהם על הבמה.
כפי שציין תומא בנגלטר: "הכל היה מסונכרן, מכונות התופים, חלקי הבס.
הסיקוונסר פשוט שלח את הקצב ושלט בטמפו ובתיבות.
על המבנה הזה בנינו את כל השכבות של הסאמפלים וכל החלקים השונים שיכולנו להיכנס מתי שרצינו." קטעי וידאו קטנים מסיבוב ההופעות יצאו.
קטע בו נמצא השיר "Rollin' & Scratchin'" נכלל באוסף הקליפים "D.A.F.T.: A Story About Dogs, Androids, Firemen and Tomatoes." ניתן גם לשמוע חלקים מהשיר "Alive" כפי שבוצע במאיאן ת'יאטר בלוס אנג'לס, קליפורניה.
אלבום לייב ושמו "Alive 1997" יצא ב-2001, ובו היה את ביצוע הקה קלאב בבירמינגהם, ב-8 בנובמבר 1997. ההקלטה נבחרה על ידי הצמד בעצמם להוצאה לאור, מכיוון שהחשיבו אותה כאהובה עליהם מסיבוב ההופעות.
רשימת השירים הממוצעת מבוססת על הופעות ידועות מ-14 ביוני 1997, 9 באוגוסט 1997, 8 בנובמבר 1997 ו-17 בדצמבר 1997. ההופעות היו מאולתרות וסדר ומספר השירים השתנו לאורך סיבוב ההופעות.
מעולם לא פורסמה רשימה רשמית מסיבוב ההופעות הזה, ופורסמו מידע מוטעה סביב רשימת השירים.
בחלק מהפרסומים של Alive 1997, המעבר בין "Short Circuit" ל-"Daftendirekt" נקרא "WDPK (Part I)" והשיר שלא פורסם בין "Rollin' & Scratchin'" ל-"Alive" נקרא על ידי המעריצים כגרסה חיה חלופית של "Revolution 909" או כ-"WDPK (Part II)".
לפחות פעם אחת, "Fresh" וגרסת האלבום של "Revolution 909" בוצעו בהופעה חיה בין "Musique" ל-"Short Circuit".
Da Da Dam היא בלדה, שבוצעה על ידי פראדייז אוסקר באירוויזיון 2011 עמו יצג את פינלנד.
השיר מספר סיפור על ילד בשם פיטר שמחליט לנקוט עמדה כדי לנסות להציל את כדור הארץ, מתעלם מכל העולם, וממשיך להתמיד.
זהו הסינגל הראשון מתוך אלבום הבכורה של אוסקר שנקרא Sunday Songs.
הקליפ לשיר הועלה ליוטיוב ב-20 באפריל 2011.
השיר השתתף באירוויזיון 2011 שנערך בגרמניה, השיר סיים במקום השלישי בשלב חצי הגמר, ובגמר, שנערך ב-10 במאי, סיים במקום ה-21 מתוך 25 שירים עם 57 נקודות.
Daddy's Home (בעברית: אבא בבית) הוא אלבום האולפן השביעי של הזמרת-יוצרת האמריקאית סנט וינסנט.
האלבום יצא לאור ב-14 במאי 2021, על ידי חברת התקליטים "לומה ויסטה רקורדס".
עיתוןתוארדירוגמקוררולינג סטון50 האלבומים הטובים ביותר של 202150Consequence50 האלבומים המובילים של 202150בוקר טוב אמריקה50 האלבומים הטובים ביותר של 202138אינדפנדנט40 האלבומים הטובים ביותר של 202123The Young Folks50 האלבומים הטובים ביותר של 202111
מדינהתאריך יציאהפורמטחברת תקליטיםמקורעולם14 במאי 2021תקליטור • תקליט • הורדה דיגיטלית • סטרימינג • קלטת שמע • מארז תקליטוריםלומה ויסטה רקורדינגס
Daddy's Roommate הוא ספר ילדים להט"בי אמריקאי שנכתב על ידי מייקל וילהויט , שפורסם על ידי ספרי אליסון בנובמבר 1990. הספר היה אחד מספרי הילדים הראשונים שהתייחס לנושא ההומוסקסואליות, והוא עקב אחר ילד צעיר שאביו הגרוש גר כיום עם בן זוגו לחיים.
הספר, שמתאר משק בית הומוסקסואלי, הביא לשילובו בתוכניות חינוכיות רבות, והביא לזכייה בפרס למדא לספרות ב-1991.
בשל קהל היעד המיועד לספר והנושא השנוי במחלוקת של מערכות יחסים הומוסקסואליות, היו ניסיונות רבים לצנזר אותו מבתי ספר ומספריות.
בשל ניסיונות אלו, על פי איגוד הספריות האמריקאי, הספר היה הספר השני המעורער ביותר, אחרי Scary Stories to Tell in the Dark של אלווין שוורץ , בארצות הברית ב-1990–1999.
הדמות הראשית, שמספרת את הסיפור, הוא ילד צעיר שהוריו התגרשו בשנה הקודמת.
הילד חי בנפרד עם אמו ואביו.
לאחר מכן, הילד מגלה כי לאביו יש שותף חדש בשם פרנק.
הוא מציין כי אביו ופרנק מבצעים פעילויות רבות יחד, כולל עבודה, אכילה, שינה ולעיתים אף לחימה.
בנוסף, הילד מטייל הרבה עם אביו ופרנק, כולל לגן החיות, לחוף הים ולמשחק בייסבול.
הילד נהנה כשפרנק משחק איתו, מבשל עבורו וקורא לו.
כשהוא שואל את אמו על אביו ושותפו לחדר, אמו מסבירה שהם הומואים.
כאשר הילד מבולבל, אמו מפרטת כי אביו של הילד ופרנק לוקחים חלק מאותן פעילויות שזוגות אחרים עושים, וכי להיות הומו הוא רק סוג אחר של אהבה.
הסיפור מסתיים בהכרה של הילד על הזוגיות של אביו מאחר שאם כל הוריו מאושרים, אז גם הוא מאושר.
הספר הוא ספר תמונות קצר המומלץ לילדים בגילאי 2–8. האיורים בוצעו בצבעי מים על עמוד מלא, עם טקסט בשורה אחת למטה.
הספר כתוב בשפה פשוטה, ותיאור יצירות האמנות מנגישות את הספר בקלות לקוראים צעירים.
בקטגוריית העיתונות הקטנה של גברים הומוסקסואליים, וילהויט זכה בפרס למדא לספרות ב-1991, מיד לאחר צאת הספר.
בנוסף, הספר הוזכר כאחד מהספרים הטובים ביותר של ה-CCBC לשנת 2009, בזכות תפקידו הבסיסי בספרות הגאה.
בתחילת שנות ה-90 של המאה ה-20, הוכנס הספר Daddy's Roommate למספר רב של ספריות ציבוריות בעקבות ביקורות חיוביות ב-Publishers Weekly וב-Booklist .
ה-Publisher's Weekly שיבח את הספר על העלאת המודעות הציבורית לחוסר הקיים בספרות ילדים שמכירה בקשרים הומוסקסואליים.
יתר על כן, 2 הביקורות שיבחו את הספר על האיורים היפים והמוכרים שלו שמאפשרים לילדים להרגיש בנוח ולשאול שאלות על הספר.
עם זאת, ב-2 הביקורות צוין כי איכות הכתיבה עצמה הייתה פחותה, וכי הסיפור חסר עומק או תככים.
בביקורת ששכתבה מישל לנדסברג , ופורסמה באנטרטיינמנט ויקלי, נכתב כי היא קיבלה הרגשה דומה וטענה כי הנושאים הרגישים של גירושים וזוגיות מקתבלים באדישות יחסית.
באותה ביקורת, היא כתבה כי הספר היה כל כך "אדיב שאפשר היה לקרוא לו כמעט Dick and Dick", בהשוואתה לסיפורי דיק וג'יין , שלעיתים קרובות ספגו ביקורת בשל תיאוריהם של חברה אידיאלית וסטריאוטיפית.
במאמרו של פול פינסי, "Defending Children's Schooltime Reading: Daddy's Roommate and Heather's Mommies", נטען כי Daddy's Roommate שייך לסביבות חינוכיות מפני שהוא מקדם דיאלוג בנושאים שילדים עשויים להתבלבל איתם.
על פי פינסי, ההכרה של ילדים עלם הומואים ולסביות, אינה בהכרח הכרה בהומוסקסואליות, אלא רק מייצגת מציאות שילדים יחוו.
במאמרו, הוא התייחס לכך שבספר, ישנו ילד שכל שלושת הוריו דואגים לו ואוהבים אותו, והוסיף ראיונות רבים שביצע עם הורים מגוונים שמעריכים את משק הבית האוהב, הבטוח והמהנה של הספר שכל הילדים יכולים ללמוד ממנו.
בעשור שלאחר פרסום הספר, על פי איגוד הספריות האמריקאי, הספר היה הספר המעורער ביותר בארצות הברית לשנת 1993 ולשנת 1994. הספר בולט בכך שהוא היה אחד מספרי הילדים הראשונים שממחישים מערכות יחסים הומוסקסואליות שהוזכר במספר דיונים פוליטיים וחברתיים שונים מאז פרסומו.
ב-1992, הציע קנצלר בית הספר של מחלקת החינוך של ניו יורק את תוכנית הלימודים הרב-תרבותית של תוכנית הקשת.
כשהתפרסם שבתי הספר הציבוריים בניו יורק ילמדו על מערכות יחסים הומוסקסואליות, פרצו ויכוחים במספר תוכניות טלוויזיה ועיתונים, ביניהם Nightline , לארי קינג לייב, והניו יורק טיימס.
ויכוחים אלו גרמו לספר להיות הספר היה הספר המעורער ביותר בארצות הברית בשנתיים שלאחר מכן.
הפוליטיקאי מאורגון, לון מאבון, השתמש ב-Daddy's Roommate וב-Heather Has Two Mommies לקמפיין שלו לתיקון חוקת ארצות הברית בשביל לאפשר אפליה נגד לסביות והומואים.
הוא השתמש בשני הספרים כראיה לסדר יום הומוסקסואלי מיליטנטי שאיים על התפתחות הילד.
עם זאת, יוזמה זו לא התקבלה לאחר הצבעה שהתקיימה ב-3 בנובמבר 1992.
Daddy's Roommate היה נקודת דיון במהלך הבחירות לנשיא ארצות הברית ב-2008, כאשר נטען כי המועמדת לסגנית הנשיא, מטעם המפלגה הרפובליקנית, שרה פיילין, ניסתה להוציא את הספר מספרייה ציבורית בואסילה, אלסקה.
ב-1995, חברת המועצה, פיילין, ביקשה מהספרייה המקומית להסיר את הספר שלוש פעמים מהמדף.
לאחר שהספרנית סירבה, פיילין פיטרה אותה, לפני שבסופו של דבר החזירה אותה לעבודה אחרי שספגה תגובת נגד ציבורית.
חברת המועצה, לורה צ'ייס, שאלה את פיילין אם קראה את Daddy's Roommate, ופיילין הגיבה שהיא "לא צריכה לקרוא את הדברים האלו".
הקמפיין של מקיין-פיילין בבחירות אלו, הכחיש את מעורבותה של פיילין במקרה למרות העדים שטענו אחרת.
ניסיונות בולטים אחרים לצנזר את הספר מפורטים להלן:
שנהמקוםתיאור 1992 מועצת בתי הספר של ביי רידג' , ניו יורק לאחר שהתקבלו תלונות מההורים, בחר מועצת בתי הספר להריד מהמדף את Daddy's Roommate ואת Heather Has Two Mommies מתוכנית הלימודים.
בעבר, הספרים היו בחירת קריאה אופציונלית עבור תלמידי כיתה א', אך הם נחשבו כבלתי הולמים לגיל לאחר שנשיא מועצת בתי הספר בדק את החומר.
הספרייה האזורית של מחוז גווינט , ג'ורג'יה המתנגדים לספר שיתפו פעולה בהגשת תלונות רבות למערכת הספרייה האזורית לייק לנייר.
אף על פי שגובשו 2 עצומות עם 350 שמות שמבקשים להסיר את הספר, הספרייה בחרה לשמור עליו.
בעקבות ההחלטה, ביקשו החותמים לבחון את הספר על ידי ועד הספרייה.
לאחר מכן, ועד הספרייה החליט להסיר את הספר ממדף הספרייה האזורית, במקום להציב אותו ליד שולחן המבקרים שמבקשים את הספר.
1993 מערכת הספריות של מחוז מרסר , ניו ג'רזי תושב המקום קית' סמית', כתב למערכת הספריות של מחוז מרסר, ומנהל המחוז, רובר פרונטי, וביקש, בין היתר, להסיר את הספר מהמדף של מערכת הספריות.
אף על פי שבדיקת מערכת ספריות המליצה לשמור על הספר במדור הילדים, הספרייה קיבלה הוראה להעביר את Daddy's Roommate לחלק ההורי, שם הוא נמצא כיום.
1994 מערכת בתי הספר של קוטג' גרוב , אורגון בתחילה, הספר נכלל בתוכנית הלימודים נגד הטיה של מחוז ליין .
לאחר שמספר הורים התנגדו להכללת הספר בתוכנית הלימודים, הספר הוסר בעיר בלבד.
הספרייה הציבורית של צ'נדלר, אריזונה בניסיון לאסור את הספר מהספרייה, טענו המתנגדים שהספר הוא אינדוקטרינציה של ילדים לאורח חיים הומואי.
המתנגדים לספר הציעו להחליפו בספר Alfie's Home של ריצ'רד א.
כהן , שמתאר את ההומוסקסואליות כמצב שניתן לטיפול.
Daddy's Roommate נשמר בספרייה, ו-Alfie's Home הוסף לאוסף הספרייה.
1995 הספרייה החינמית של ראטלנד , ורמונט האזרח המקומי, קרול רייכה, פרסם מאמר ב-Rutland Herald , שקרא תיגר על הכללת הספר במדור הילדים בספרייה המקומית, והטיל ספק במדיניות הספרייה.
בשל תשומת הלב הלאומית שקיבלה, הספרייה קיימה פורום ציבורי בנושא.
לאור התמיכה המקומית, ועדת הספרייה הצביעה לשמור על הספר במקומו הנוכחי, תוך הקמת ועדה חדשה שתחקור מדיניות ספרייה אחרת סביב ספרות שנויה במחלוקת.
1998 מערכת הספריות של מחוז ברבארד , פלורידה מספר תושבים של מחוז ברבארד התנגדו לשווי הספר ביחסים הומוסקסואליים והטרוסקסואליים וטענו כי הספר מקדם אורח חיים הומוסקסואלי.
עם זאת, הספר נשמר במקומו הנוכחי.
באותה שנה, אירע מצב דומה בהייז, קנזס, שבו התקבלה ההחלטה האולטימטיבית להחזיק את הספר במערכת הספריות.
הספרייה הציבורית של ויצ'יטה פולס , טקסס לאחר ששר בפטיסטי מקומי מחה על הכללת הספר בספרייה הציבורית, חבר הקהילה לקח ללא הגבלת זמן את כל עותקי הספר.
לאחר שהסיפור זכה לתשומת לב לאומית, אנשים שונים תרמו את העותקים האישיים שלהם לספרייה, ובמהרה רכשה הספרייה עותקים נוספים של הספר בשביל להתאים לגידול בביקוש בהתאם למדיניותה.
עם זאת, התושבים המשיכו לגנוב את הספר מהספרייה, מה שגרם למועצת העיר ויצ'יטה פולס ליצור מדיניות שאפשרה למחזיקי כרטיסי הספרייה שגרפו 300 חתימות את היכולת להעביר ספרות מסוימת ממחלקה אחת למחלקת אחרת.
עם זאת, ה-ACLU ערער על מדיניות זו בבתי משפט מקומיים, ובסופו של דבר המדיניות לא התקבלה על ידי שופט בית המשפט המחוזי האמריקאי, ג'רי בוכמאייר, ובכך החזיר את הספר למחלקת הילדים.
2005 מועצת בתי הספר של סנטרוויל , אינדיאנה מועצת בתי הספר שנבחרה לאחרונה החליטה להסיר את הספר ממדפי הספריות, וכן לאסור על גישה לספר בשטח בתי הספר.
לפני שכתב את Daddy's Roommate, מייקל וילהויט , היה קריקטוריסט בוושינגטון בלייד, שפורסמו כשני אוספים שונים על ידי ספרי אליסון .
במהדורת השנה העשירית ל-Daddy's Roommate, וילהויט שיקף את ההיסטוריה המוקדמת הסוערת של הספר.
כשהוא מכיר בכך שהספר היה מטרה למעשי צנזורה רבים, כולל שרפה, גניבה והוצאת נזק, הוא הודה לספרנים ברחבי ארצות הברית ש-"לחמו כמו נמרים מטעם הספר".
הוא אמר כי הספר היה "עדיין, בניצחון, את מה שהוא התכוון לראשונה: מראה בה ילדים של הורים הומוסקסואליים יכולים לראות את עצמם", והודה כי השתמשו באופן נרחב בספר לחינוך ילדים על משפחות הומוסקסואליות.
וילהויט כתב גם ספר המשך, Daddy's Wedding, שפורסם ב-1996. הספר מציג את אותן הדמויות, אם כי בספר זה, הילד מקבל את תפקיד השושבין בחתונתם של אביו ופרנק.
"Da Funk" יצא לראשונה כסינגל 12 אינץ' בשנת 1995 תחת חברת התקליטים Soma Quality Recordings, עם הבי-סייד "Rollin' and Scratchin'".
יצאו רק 2,000 עותקים לסינגל ו"כמעט התעלמו ממנו" על פי כתבה במגזין Muzik באותה תקופה.
הפופולריות שלו זינקה כאשר The Chemical Brothers השתמשו בו בהופעות החיות שלהם.
לאחר מכן, השיר "Life Is Sweet" של הצמד הבריטי זכה לרמיקס של דאפט פאנק שיצא כסינגל באוגוסט 1995.
דאפט פאנק חתמו בסופו של דבר עם וירג'ין רקורדס לאחר מלחמת הצעות בין מספר לייבלים.
"Da Funk" יצא מחדש בתחילת 1997 על ידי וירג'ין עם הבי-סייד "Musique", שיר שהופיע מאוחר יותר באנתולוגיה Musique Vol.
1 1993–2005. דאפט פאנק הסבירו שהם רוצים להפוך את האלבום למאוזן על ידי פיזור רצועות באופן שווה על פני כל אחד מארבעת צידי הוויניל.
לארי פליק מבילבורד תיאר את השיר כ"שילוב אינסטרומנטלי מתפתל של דאנס אלקטרוני חדשני ופאנק בסגנון קמאו".
אנדי ביברס מ-RM Dance Update של מיוזיק ויק נתן לו ציון של חמש מתוך חמש, והוסיף כי "הסינגל הזה הוא קצת רענון למי שתהה מדוע יש כל כך הרבה הייפ סביב הצמד הצרפתי".
הוא הסביר עוד, "'Da Funk' עדיין נשמע רענן להפליא עם ריפי הסינת' המעוותים הענקיים שלו, הקצב הרועם והגיטרה המעקצצת שהתערבבו כדי ליצור פנינת דיסקו מוטנטית".
פאוברט מ-ShortList הכריז על השיר כ"סנסציוני", וציין כי הוא "מצליח לשלב כשישה חלקים שונים ופאנקיים באופן שערורייתי מעל תו בס בלתי מתפשר, בודד.
כשה-TB 303 סוף סוף נכנסת לפעולה, זה אלקטרו אקסטזי".
סינקלייר מהטיימס הגיב: "עוד סטנדרט רייב עולה על פני האדמה".
הווידאו קליפ לשיר בוים על ידי ספייק ג'ונז בפברואר 1997 ונקרא "לילות העיר הגדולה".
הסרט מתמקד בדמותו של צ'ארלס (טוני מקסוול), כלב אנתרופומורפי עם גבס על רגלו וקביים.
צ'ארלס, שמתגורר בניו יורק רק חודש אחד, נראה מסתובב עם בום-בוקס שמנגן את "Da Funk" בווליום גבוה.
ילדים לועגים לו בשל ההליכה המוזרה שלו.
הוא נדחה כשהוא מנסה להשתתף במשאל רחוב.
הבום-בוקס שלו מרגיז מוכר ספרים על המדרכה שממנו צ'ארלס קונה רומן בכריכה רכה בשם "לילות העיר הגדולה".
צ'ארלס פוגש אישה בשם ביאטריס (קתרין קלנר), שהייתה שכנה שלו בילדותו.
הם מסכימים לאכול יחד ארוחת ערב בביתה, בנסיעה באוטובוס עירוני.
ביאטריס עולה על האוטובוס, אבל צ'ארלס נבהל משלט שעליו כתוב "NO RADIOS".
מכיוון שהוא אינו מסוגל לכבות את הבום-בוקס שלו (שקודם לכן צוין שיש לו כפתור עוצמת קול שבור/חסר) הוא נשאר באי רצון בתחנת האוטובוס, כשהאוטובוס נוסע עם ביאטריס.
למרות שהסרטון זכה למספר פרשנויות, תומא בנגלטר הצהיר:אין סיפור.
זה פשוט אדם-כלב שהולך עם בום-בוקס בניו יורק.
השאר לא אמור להגיד כלום.
אנשים מנסים להסביר את זה: האם מדובר בסובלנות אנושית?
יום אחד יהיה קליפ המשך.צ'ארלס כיכב בקליפ לשיר "Fresh", שיר נוסף באלבום Homework.
עלילת הסרט מתרחשת מספר שנים לאחר "Da Funk", צ'ארלס הופך לכוכב קולנוע מצליח שזוכה לכבוד מצד רבים מעמיתיו וכעת הוא חי עם ביאטריס.
"DXB to TLV" (בעברית: "נמל התעופה הבין-לאומי דובאי לנמל התעופה בן-גוריון") הוא שיר שהוקלט על ידי הזמר הישראלי עומר אדם.
את השיר הוציאה לאור חברת התקליטים די-מיוזיק ב-1 ביוני 2023, יחד עם הוצאת אלבום האולפן השביעי של הזמר, סוף העולם.
השיר דורג במקום השמיני בהיטליסט של מגזין "מאקו".
"Daechwita" הוא שיר של הראפר הדרום קוריאני אגוסט D, המוכר יותר כשוגה מ-BTS.
השיר שוחרר כסינגל דיגיטלי ב-22 במאי 2020, דרך ביג היט אנטרטיינמנט.
ההשראה לשיר "Daechwita" נלקחה ממספרי הסיפורים הקוריאנים ומהמוזיקה הקוריאנית המסורתית, אשר, לדברי אגוסט D, גרמו לכך שבאופן טבעי העיבוד מושפע מפאנסורי ומכלי ההקשה .
העיבוד הופק מתוך רצון לדגום את הצליל של ה האמיתית, יצירה של מוזיקה צבאית קוריאנית מסורתית.
האלמנטים של הדאצ'וויטה נשמעים בבירור בשיר ובקליפ שלו.
הקליפ הרשמי שוחרר ב-22 במאי 2020. הוא שואב השראה מהסרט , שבו אקרובט שפל עובד בתפקיד הכפיל של , ובסופו של דבר כובש את כס המלכות בעוד השליט מתאושש מההרעלה; בקליפ, אגוסט D מתפקד גם בתור המלך וגם בתור הכפיל שלו.
הסמליות מאחורי הקליפ נחשפה על ידי אגוסט D בסרטון מאחורי הקלעים; המלך מייצג את אגוסט D ה"ישן", בעוד הכפיל שלו מייצג את אגוסט D ה"חדש".
בסוף הסרטון, הכפיל אמור להיות מוצא להורג, אך הוא יוצר ברית עם התליין ויורה במלך והורג אותו.
נושא הניגודים אצל אגוסט D, שהוזכר בעבר ביחס להבדלים בין ל, ממשיך בקליפ.
לדוגמה, הוא לובש תלבושת מודרנית מול בניין מסורתי מתקופת , ומבצע דריפט עם מכונית ישנה בחצר מוזנחת.
"Daft Club" הוא אלבום הרמיקס הראשון של צמד המוזיקה האלקטרונית הצרפתי דאפט פאנק, שיצא לאור ב-1 בדצמבר 2003 על ידי וירג'ין רקורדס.
האלבום כולל רמיקסים רבים לשירים מאלבומם השני, Discovery, ואחד מאלבום הבכורה שלהם, Homework.
שם האלבום מגיע משירות המוזיקה המקוון של דאפט פאנק, שכלל רמיקסים לשירים, הקלטה חיה של דאפט פאנק בהופעה במועדון Que (שמאוחר יותר יצא תחת השם Alive 1997), וגרסת א-קפלה ואינסטרומנטלית של "Harder, Better, Faster, Stronger".
השירות היה זמין בחינם לאנשים שקנו את ההוצאות הראשוניות של האלבום Discovery.
כל אלבום כלל כרטיס חבר של "Daft Club", שהעניק גישה לאתר האינטרנט של Daft Club.
בנוגע לאלבום ולשירות המוזיקה המקוון, תומא בנגלטר הצהיר:זה נהדר למצוא ערוץ חדש שבו יש גישה פתוחה, דלת פתוחה ליותר, אבל לא יותר ממה שהיה צריך לעשות קודם.
זה ליצור קשר בין אנשים שמקשיבים למוזיקה שלנו לבין עצמנו.
אין מגבלות של זמן, וזה עוזר לאנשים לקבל ולהאזין למוזיקה הזו.
שיר שהיה יכול להיעשות היום יכול להיות מקוון מחר.
הדבר האחר הוא באמת להביע את עצמנו באמצעות האינטרנט.
והדבר האחר הוא באמת להביא ערך כלשהו בדיסק עצמו.
קניית התקליטור לא צריכה להפוך לדבר צדקה עבור תעשיית התקליטים.
זה באמת חשוב, כי זה מה שזה הפך להיות, במובן מסוים.
אנשים שהיו קונים את הדיסק שלנו היו אומרים, 'אני קונה את הדיסק כי אני רוצה לעזור לאמן', וזה בולשיט במובן מסוים, לחשוב ככה.
זה דבר אמיתי, וזה מצער.עותקים במהדורה מוגבלת של הסרט אינטרסטלה 5555 הציגו את Daft Club כדיסק שני.
מהדורה מוגבלת של אלבום זה יצאה גם ביפן.
הוא כולל רצועה נוספת ו-DVD Video בונוס.
ה-DVD מכיל תצוגה מקדימה של אינטרסטלה 5555, ראיונות באנגלית עם דאפט פאנק, קליפ לשיר "Crescendolls" מתוך הסרט וקליפ לשיר "Something About Us" הכולל מונטאז' של סצנות שונות.
כמו כן מופיע הבי-סייד של "Aerodynamic" בשם "Aerodynamite", השיר "Ouverture" שלא שוחרר קודם לכן ורמיקס של שיר "Phoenix" מ-Homework.
Daft Club קיבל ביקורות מעורבות.
ביקורת שלילית ביותר של פיצ'פורק כוללת פרשנויות מאוירות של אמן להשוואה בין שירי הרמיקס לגרסאות המקוריות.
הביקורת גם ציינה כי כל המוזיקאים באלבום "נראים נחושים להשמיד לחלוטין את חומר המקור" וכי "להקשיב ל-Daft Club - ואין טעם להגזים כאן - זה כמו לצפות באדם אהוב מבותר פיזית".
DXF (ראשי תיבות Drawing Interchange Format או Drawing Exchange Format) הוא פורמט קובצי נתונים CAD שפותח על ידי Autodesk בכדי לאפשר העברת מידע נוחה ושפה משותפת בין AutoCAD לתוכנות אחרות.
DXF הוצג בדצמבר 1982 כחלק מ-AutoCAD 1.0, ונועד לספק ייצוג מדויק של הנתונים בפורמט קובץ AutoCAD המקורי DWG (ציור).
במשך שנים, Autodesk לא פרסמה מפרטים, מה שהקשה על יצירה נכונה של קובצי DXF.
גישה זו השתנתה ו Autodesk מפרסמת כעת את מפרטי ה-DXF הלא מלאים באינטרנט.
AutoCAD מגרסה 10 (אוקטובר 1988) ומעלה תומכות הן בצורות ASCII והן בצורות בינאריות של DXF.
גרסאות קודמות תומכות רק ב-ASCII.
ככל ש-AutoCAD נעשה כלי חזק יותר, ותומך בסוגי אובייקטים מורכבים יותר, DXF הפך פחות שימושי.
סוגי אובייקטים מסוימים, כולל מוצקים (solids) ואזורים (areas) של ACIS, אינם מתועדים.
סוגי אובייקטים אחרים, כולל הבלוקים הדינמיים של AutoCAD 2006, וכל האובייקטים הספציפיים לגרסאות השוק האנכי של AutoCAD, מתועדים חלקית, אך לא מספיק טוב כדי לאפשר למפתחים אחרים לתמוך בהם.
מסיבות אלו יישומי CAD רבים משתמשים בפורמט DWG שניתן לקבל רישיון מ-Autodesk או לא מקורי מ־Open Design Alliance.
קובצי DXF אינם מציינים את יחידות המדידה המשמשות לקואורדינטות ולמידות שלה.
רוב מערכות ה-CAD וכן חבילות גרפיקה וקטוריות רבות תומכות בייבוא וייצוא של קובצי DXF, בעיקר Adobe, Inkscape ו- Blender.
חלק ממערכות CAD משתמשות ב-DXF כפורמט המקורי שלהן, בעיקר QCAD ו־LibreCAD.
ניתן לקרוא גרסאות ASCII של DXF עם כל עורך טקסט.
הארגון הבסיסי של קובץ DXF הוא :
לכל פרמטר יש שם משתנה וערך קשור.
מכיל את המידע עבור כיתות מוגדרות לפי התוכנית, הדוגמאות שלהן מופיעות בסעיפים , , ו של מסד הנתונים.
בדרך כלל לא מספק מידע מספק כדי לאפשר אינטר-אופרביליות עם תוכניות אחרות.
החלק הזה מכיל הגדרות של פריטים בעלי שם.
החלק הזה מכיל יחידות הגדרה של בלוק המתארות את יחידות הכוללות כל בלוק בסרט.
החלק הזה מכיל את יחידות הציור, כולל כל תיקונים של קבוצות.
מכיל את הנתונים המתאימים לאובייקטים גרפיים, המשמשים על ידי יישומים AutoLISP ו-ObjectARX.
מכיל את תמונת הצילום המוקדמת לקובץ DXF.
פורמט הנתונים של DXF נקרא פורמט "תג נתונים", כלומר "כל רכיב נתונים בקובץ הקודם למספר שלם הנקרא קוד קבוצתי.
הערך של קוד קבוצתי מציין איזה סוג של אלמנט נתונים אחריו.
ערך זה מציין גם את המשמעות של אלמנט נתונים עבור סוג אובייקט (או רשומה) נתון.
כמעט כל המידע שצוין על ידי המשתמש בקובץ ציור יכול להיות מיוצג בפורמט DXF."
מכיוון ש-DXF מתועד רק באופן חלקי, חסר תיעוד של פונקציונליות מפתח כמו בלוקים ופריסות, לעיתים קרובות ניתנת שיקול לפורמטים פתוחים חלופיים כמו SVG (פורמט פתוח המוגדר על ידי W3C), DWF (פורמט פתוח שהוגדר על ידי Autodesk) או אפילו EPS (תקן ISO /IEC 29112:2018).
עם זאת, DXF (כמו גם DWG) הוא עדיין פורמט מועדף עבור קובצי CAD לשימוש על ידי ה-ISO.
Damages (בעברית: נזקים) היא סדרת דרמה המשכית אמריקאית שנוצרה על ידי דניאל זאלמן, והאחים גלן וטוד קסלר.
שלוש העונות הראשונות שודרו בערוץ הכבלים האמריקאי FX, ושתי העונות האחרונות שודרו ברשת הכבלים Audience Network.
הפיילוט של הסדרה שודר ב-24 ביולי 2007. פרק הסיום שודר ב-12 בספטמבר 2012. הסדרה קיבלה ביקורות חיוביות וזכתה במספר פרסים, ביניהם פרסי אמי ופרסי גלובוס הזהב.
בישראל הסדרה שודרה תחילה בערוץ אקסטרה הוט ולאחר מכן בערוץ הוט 3.
כאשר יוצרי הסדרה פנו לרשת "FX" לבקשת אישור הסדרה, מנהל הערוץ הציע להם את גלן קלוז בתור הדמות הראשית.
הוא הציע אותה עקב משחקה המוצלח במשך עונה אחת בסדרה "המגן", וגם בגלל התעניינותה בתפקיד ראשי בסדרת טלוויזיה.
אחרי שלוש שעות של פגישה עם קלוז, היא שוכנעה לקחת את התפקיד והיא התרשמה עמוקות מהדמות שהיא הייתה עתידה לגלם.
לתפקיד המיליונר המושחת, ארתור פרובישר, המפיקים בחרו את טד דנסון בגלל תפקידו בסרט "The Onion Field" משנת 1979. לאחר שדנסון שמע שקלוז עתידה לגלם את הדמות הראשית, הוא הסכים בהתלהבות.
התפקידים הקשים ביותר לליהוק היו של הדמויות דייוויד וקייטי קונר.
נח בין שגילם את דייוויד אמר שהאודישן הראשון היה גרוע, אך ניתנה לו הזדמנות שנייה והוא הצליח.
כשהשחקנית הבריטית אנסטסיה גריפית' נבחנה לתפקיד, המפיקים היססו ללהק אותה מפני שכבר הייתה להם בצוות השחקנים שחקנית אוסטרלית (רוז בירן).
אך גריפית' שכנעה אותם כשהיא דיברה איתם במבטא אמריקאי.
למרות שדמותה יועדה רק לשלושה פרקים, המפיקים החליטו שדמותה תמשיך לעוד כמה פרקים.
סצנת הפתיחה מתחילה במה שנראה הסוף; אלן פארסונס רצה ברחובות ניו יורק חצי ערומה ומלאה בדם.
היא מגיעה לדירתה ומוצאת את ארוסה מת בשירותים.
מאוחר יותר, היא נעצרת על ידי המשטרה.
אז, העלילה חוזרת שישה חודשים אחורה, בזמן שאלן מסרבת לעבודה של הוליס ניי, והיא מקבלת עבודה אצל פטי יוז למורת רוחו של ניי.
במהרה אלן מוצאת את עצמה שקועה בעבודה בתיק שפטי בחרה; תביעת מיליונר ששיקר לעובדיו וכך הם איבדו את כל חסכונותיהם.
אלן שוקעת לתוך התיק עקב עניינה האישי בתיק (גיסתה הייתה העדה המרכזית בתיק).
במהלך העונה, יחסיהם של אלן ודייוויד מתערערים עד שאלן מפוטרת על ידי פטי מהעבודה, אך היא ממשיכה לעזור לה לפתור את התיק.
במהלך ההבזקים מהעתיד, נחשף שניסו להתנקש באלן ורק בסוף העונה מתברר שפטי שלחה את המתנקש אליה.
בסוף העונה, התיק נפתר וארתור פרובישר מפסיד סכומים רבים מכספו.
בטקס פרסי האמי ב-2008 הסדרה הייתה מועמדת בחמש קטגוריות; הכתיבה הטובה ביותר, הבימוי לפרק הפיילוט הטוב ביותר, השחקנית הראשית הטובה ביותר (גלן קלוז) ושתי מועמדויות לשחקן המשנה הטוב ביותר (זליקו איבנק וטד דנסון).
קלוז ואיבנק זכו בקטגוריות שלהם.
באותה שנה, בטקס פרסי גלובוס הזהב הסדרה הייתה מועמדת בארבע קטגוריות; סדרת הטלוויזיה הטובה ביותר, השחקנית הטובה ביותר (גלן קלוז), שחקנית המשנה הטובה ביותר ושחקן המשנה הטוב ביותר.
בטקס האמי ב-2009 השחקנים טייט דונובן, ויליאם הרט, רוז בירן וגלן קלוז התמודדו לפרס אמי, אך רק קלוז זכתה בפרס פעם שנייה ברציפות.
ב-2010 הסדרה צברה כמה מועמדויות לאמי שביניהם מועמדות לשחקנית הראשית הטובה ביותר (קלוז), שחקנית המשנה הטובה ביותר (בירן) ושחקן המשנה הטוב ביותר (שורט).
הרייטינג של הפיילוט היה 3.7 מיליון צופים ו-5.1 מיליון צופים עם השידור החוזר באותו ערב, מה שהפך את התוכנית לנצפית ביותר באותו ערב בכבלים.
במהלך העונה הראשונה הרייטינג ירד ובסיום העונה הוא עמד על 1.4 מיליון צופים.
פרק הפתיחה של העונה השנייה עמד על 1.7 מיליון צופים, למרות הזכייה המוקדמת של הסדרה בפרס אמי ובפרס גלובוס הזהב.
למרות הרייטינג הנמוך הסדרה חזרה לעונה שלישית, שבפרק תחילתה צפו פחות מ-1.5 מיליון צופים.
Damnatio memoriae הוא ביטוי לטיני אשר משמעותו המילולית היא "הכחדת הזיכרון", ומובנו – קביעה לפיה יש למחוק אדם מסוים מן הזיכרון.
בימי הסנאט הרומי הייתה הכרזת Damnatio memoriae שמורה לבוגדים, או לאחרים שהמיטו קלון על רומא.
הכוונה הייתה למחוק את זכרו של אדם מן התיעוד ההיסטורי, משימה אשר הייתה קלה יותר בימי קדם, כאשר תיעוד היה נדיר יותר.
משמעות המונח Damnatio memoriae והסנקציה המלווה את הכרזתו היא מחיקת כל זכר לאדם מתולדותיה של רומא, כאילו מעולם לא בא אל העולם, וזאת כדי לשמר את כבודה של האומה.
סנקציה זו באה על רקע החשיבות שיוחסה ברומא לנראות חברתית, לכבוד, ולגאווה המלווה את מי שהוא בן רומא אמיתי; זאת כתנאי יסוד להיותו של אדם אזרח רומא.
על רקע זה, הסנקציה של Damnatio memoriae הייתה העונש החמור ביותר שניתן להטיל על רומאי.
ברומא העתיקה נקיטת הסנקציה של Damnatio memoriae נעשתה לצורך גינוי בני המעמד העליון וקיסרים לאחר מותם.
אם הסנאט, או קיסר מאוחר יותר, ביקשו להתנער ממעשים של אדם, ניתן היה להחרים את רכושו, למחות את שמו ולשנות את פסליו.
כיוון שממילא קיים תמריץ כלכלי בהחרמת רכוש ובשינוי פסלים, היסטוריונים וארכאולוגים נתקלו לא אחת בקושי לקבוע האם נקבעה לגבי אדם מסוים הכרזת Damnatio memoriae, אף שנראה כי צעד קיצוני זה ננקט לעיתים נדירות בלבד.
לעיתים, היסטוריונים עושים שימוש במונח "Damnatio memoriae דה פקטו" במקרים שבהם לא נקבעה הכרזה רשמית.
בין המעטים שגונו בהכרזת Damnatio memoriae היו סיאנוס, אשר קשר נגד הקיסר טיבריוס בשנת 31, ומאוחר יותר ליווילה, לאחר שנחשף כי שיתפה פעולה במזימה.
ידוע רק על ארבעה מקיסרי רומא אשר הוכרזו באופן רשמי Damnatio memoriae.
בקרב היסטוריונים קיימות טענות כי אף הקיסר אלאגבאלוס הוכרז על ידי הסנאט Damnatio memoriae מיד לאחר מותו בשנת 222.
על פי ההגדרה, Damnatio memoriae שהוצאה לפועל במלוא משמעותה, לא ניתן יהיה לאתרה על ידי היסטוריונים מאוחרים יותר, שהרי משמעותה מחיקה מוחלטת וסופית של דמות האדם מן התיעוד ההיסטורי.
אולם, כיוון שלכל דמות פוליטית קיימים בעלי-ברית, לצד אויבים, קשה עד מאוד ליישם במלואה הכרזה שכזו.
לדוגמה, הסנאט הרומי ביקש למחות את זכרו של קליגולה, אולם קלאודיוס מנע זאת.
נירון קיסר הוכרז אויב האומה על ידי הסנאט, אולם לאחר מותו נערכה לכבודו הלוויית ענק על ידי ויטליוס.
בעוד שנמצאו פסלי קיסרים שעברו עיבוד מחדש לאחר מותם, נוצרו פסלים אחרים לכבודם.
באופן דומה, מטבעות רבים הנושאים את הדמות, שאת זכרה ביקשו למחות, המשיכו להישאר במחזור.
כך נותר מספר גדול של מטבעות עם דמותו של גטה.
הרוסטרטוס העלה באש את מקדשה של האלה ארטמיס בעיר אפסוס כדי להיות מפורסם בהיסטוריה.
כדי להרתיע ממעשים דומים, החליטו מנהיגי אפסוס לאסור על הגיית שמו לעולם, עבירה על איסור זה גררה עונש מוות.
במצרים הקדמונית שימור שמו של אדם היה בעל חשיבות עליונה, ומי שהשמיד את שמו של אדם נחשב כמי שהרס את אותו אדם עצמו, מעשה שהשפעתו גדולה מן המוות.
ביהדות קיים השימוש בכינוי הגנאי "ימח שמו וזכרו", כמעין בקשה לאל על מנת שימחה כל זכר למקולל.
כמו כן, דמויות ידועות לשמצה מהעולם היהודי דוגמת ישו או אלישע בן אבויה מכונות בספרות חז"ל בכינויים דוגמת "אותו האיש" ו-"אחר" בהתאמה, על מנת להימנע מאזכרת שמותיהם.
מארינו פאליירו, הדוג'ה ה-55 של ונציה, הוכרז damnatio memoriae לאחר ניסיון כושל ליצור ממלכה.
דוגמאות מודרניות יותר של Damnatio memoriae, הכוללות סילוק תמונות, ספרים, מחיקת דמויות מתוך תמונות, וכל זכר אחר לקיומה של האישיות, ניתן למצוא בטיהורים הגדולים של סטלין.
בשנת 1952, לאחר שנבחרת הכדורגל של ברית המועצות הפסידה ליוגוסלביה במסגרת אולימפיאדת הלסינקי, הורה סטלין להשמיד כל תעוד לאירוע.
אף דמותו של סטלין, לאחר מותו, נחתכה מתוך סרטי תעמולה, לאחר שניקיטה חרושצ'וב הפך למנהיג ברית המועצות, ושם העיר סטלינגרד שונה לוולגוגרד בשנת 1961.
בארגנטינה נאסרה הגיית שמו של חואן דומינגו פרון לאחר שהודח בשנת 1955 ואמצעי התקשורת התייחסו אליו כאל "העריץ המודח".
בדומה, שמם של כל המוסדות שנקראו על שמו ברחבי ארגנטינה שונה.
נאסר אף על הפצת תמונתו, או הצגת דמותו בדרך אחרת.
בשנת 2007 חוקק הפרלמנט הספרדי את חוק הזיכרון ההיסטורי הספרדי (בספרדית: Ley de Memoria Histórica de España) המורה להסיר שרידים לספרד הלאומנית במלחמת האזרחים בספרד ולאחריה.
על פי החוק שונה שמם של בנייני ציבור ורחובות שנקראו על שם אישים לאומנים, והוסרו פסלים של פרנסיסקו פרנקו ולאומנים אחרים.
עם הדחת חוסני מובארכ בעת ההפיכה במצרים בשנת 2011, הורה בית משפט בקהיר על מחיקת שמו ושם אשתו מן הכיכרות, רחובות, ספריות וכל מוסד ציבורי אחר במדינה.
Dance Dance Revolution (מהפכת הריקוד או בראשי תיבות DDR) היא סדרת משחקי מוזיקה אשר הופקה על ידי Konami.
המשחק הוצג לראשונה ביפן בשנת 1998 ושוחרר בצפון אמריקה ב-1999. DDR נחשב לחלוץ סוגת משחקי המוזיקה ומשחקי הריקוד בתעשיית משחקי המחשב.
השחקן עומד על שטיח ריקוד מיוחד או במה במכונות הארקייד ומנסה לתזמן "פגיעה" בחצים צבעוניים המופיעים על המסך באמצעות הנחת רגליו על החץ המתאים.
בסיום המשחק, השחקן נשפט על ביצועיו לפי תזמונו ופגיעה בחצים בזמן המתאים, ועל פי תזמונו מקבל "ציון".
השחקן מקבל שירים חדשים לשחק עמם אם הציון שקיבל בסיכום המשחק נחשב ל"עובר".
המשחק גרר אחריו תגובות נלהבות וקיבל ביקורות חיוביות על ידי מבקרים, אשר שיבחו את מקוריות המשחק ואת חיי המדף הארוכים שלו.
במרוצת הזמן שוחררו מספר גרסאות וחבילות הרחבה למשחק, הכוללות שירים חדשים ודרגת קושי גבוהה יותר.
לאור הצלחת המשחק, קיבלה Konami מספר רישיונות להוספת מוזיקה המוגנת בזכויות יוצרים למשחקי ה-DDR.
המשחק היווה את ההשראה העיקרית למשחקי Guitar Hero.
בבסיסו המשחק כולל שטיח ריקוד מיוחד שעליו מסומנים ארבעה חצים הפונים מעלה, מטה, ימינה ושמאלה.
השחקן מנסה לתזמן חצים צבעוניים הנעים כלפי מעלה.
חצים אלה מופיעים לפי קצב השיר לכיוון "צלליות" דוממות של אותם חצים.
על השחקן להניח את רגלו על פני החץ המתלכד עם הצללית המתאימה לו במסך.
השחקן נשפט בסיום המשחק על פי דיוקו.
סוגי חצים חדשים נוספו במהדורות הנוספות.
לדוגמה, "חצי הקפאה" (Freeze Arrows) הם חצים ירוקים וארוכים.
כאשר חצים אלו מגיעים אל הצללית המתאימה להם, על השחקן להשאיר את רגלו על חץ זה.
כאשר השחקן משאיר את רגלו, גודל החץ קטן.
כאשר החץ נעלם, יכול השחקן לשחרר את רגלו.
בדומה לחצים הרגילים, על השחקן להתחיל להשאיר את רגלו וכמו כן לשחררה בזמן המתאים על מנת לקבל את הציון הטוב ביותר.
פגיעה מוצלחת בחץ ממלאת מד הנקרא "מד הריקוד" (Dance Gauge), המשמש כ"מד החיים" של השחקן במשחק.
כשם פגיעה מוצלחת בחץ ממלאת את המד, כך גם החטאה בפגיעה או פגיעה שאינה מוצלחת תפחית מן המד.
אם המד מתרוקן באמצע השיר, השחקן נכשל בשיר.
אם המד אינו מתרוקן באמצע השיר, אלא נשאר מלא בסופו, השחקן נשפט על פי אותו מד.
כלומר, כאשר המד מלא יותר, כך הציון עולה או ההפך.
כמו כן, המשחק מציע מצב לשני שחקנים, בו השחקנים מתחרים אחד כנגד השני תוך שימוש בשני שטיחי ריקוד.
המנצח ברוב הגרסאות נחשב לשחקן אשר "מד הריקוד" שלו מלא יותר.
בגרסאות אחדות (לרוב בגרסת הארקייד), שני השחקנים צריכים לעבוד יחד על מנת לסיים את הסיבוב; על השחקן הראשון לפגוע ב"חצים הרגילים" הפונים מעלה, מטה, ימינה ושמאלה, בעוד שעל השחקן האחר לפגוע בחצים אלכסוניים (מעלה, מטה, אלכסון הפונה ימינה, אלכסון הפונה שמאלה).
כמו כן ישנו מצב לשחקן יחיד אשר משתמש בשני שטיחי הריקוד.
המשחק שוחרר במדינות רבות בעולם, ביניהן ישראל, לקונסולות שונות, וכמו כן שוחררו גרסאות מחודשות וחבילות הרחבה.
המשחק שוחרר לראשונה ביפן כמשחק ארקייד ולאחר מכן לקונסולת הפלייסטיישן.
המשחק שוחרר לאחר מכן לאמריקה הצפונית, אסיה, אירופה, אוסטרליה, ניו זילנד ואפריקה הדרומית לקונסולות נוספות כגון פלייסטיישן 2, Wii, Xbox ורבות אחרות לאחר מכן.
למרות זאת, משחקי ה-DDR היפניים הוברחו כיוון שתוכנם שונה מהגרסאות הכלל-עולמיות.
מכונת ארקייד סטנדרטית של המשחק מכילה מסך ושטיח ריקוד.
למסך שידה גדולה אשר מאחסנת בתוכה רמקולים גדולים ואורות ניאון אשר תלויים על הרמקולים.
מעל הרמקולים ממוקמים מסך המשחק ומכונת התשלום.
מעל המסך ישנו לוגו המשחק וכמו כן זרקורים צבעוניים הנדלקים כאשר אחד מן השחקנים מצליח לפגוע באחד החצים.
שטיחי הריקוד עשויים מתכת (בניגוד לגרסה הביתית בה שטיח הריקוד הוא דמוי שטיח) ומאוחסנים בזכוכית אקרילית.
על השטיחים סמלי המשחק המוכרים (החצים המאונכים מעלה, מטה, ימינה ושמאלה), מופרדים בעזרת ריבועי מתכת.
מאחורי השטיחים מותקנים מוטות מתכת המצופים באורות ניאון בצורת "U", אשר נדלקים כאשר אחד מן השחקנים מצליח לפגוע באחד החצים.
חלק מן השחקנים משתמשים במוטות אלו כדי לשמור על שיווי משקל או על מנת להקל על משקל הרגליים, שיטה המאפשרת דיוק וקלילות גבוהים יותר.
חלק מן המכונות אף מכילות חריץ לכרטיס זיכרון של פלייסטיישן, המאפשר לשחקנים לשמור את התוצאות מן המכונה לקונסולה.
כמו כן, הגרסאות הביתיות של המשחק אפשרו לשחקנים ליצור תבניות ריקוד משלהם לכרטיס הזיכרון - השחקן יכול להתאמן על התבניות שיצר ואף להתחרות בהם כנגד שחקן נוסף.
הצלחתו של המשחק בשוק משחקי המחשב והגדרתו כציון דרך בסוגה גררה אחריו משחקים בעלי עיקרון דומה.
בשנת 2008 תבעה Konami את חברת Viacom בגין הפרת זכויות יוצרים ושימוש בעיקרון משחקי ה-DDR ללא רשות מהחברה.
כמו כן תבעה Konami חיקוי מסחרי אמריקאי בשם In the Groove על הפרת קניין רוחני.
חיקוי זה פותח על ידי חברת Roxor ויצא לאור בשנת 2005, בין השאר בתצורת מכונות ארקייד.
בשנת 2006 הסתיימה התביעה בהשגת זכויות הקניין הרוחני של המשחק על ידי Konami .
מעריצי DDR יצרו למשחק גרסאות משלהם, רובן פועלות תחת רישיון קוד פתוח ומוצעות בחינם לקהל הרחב.
משחק המעריצים הבולט ביותר הוא Stepmania, משחק בקוד פתוח הדומה למשחק המקורי.
Stepmania הוא המנוע של המשחק In the Groove, ומאפשר לשחקנים לשחק בשירים המקוריים אך גם לתכנת כוריאוגרפיה משלהם לשירים מקוריים או לשירים מתוך ספריות המחשב.
השרגול (Dahu בצרפתית) הוא בעל חיים דמיוני פרוע החי באזורים הרריים.
האגדה מספרת שהסביבה השפיעה על התפתחותו הגופנית במשך דורות.
השרגול ידוע בשמות שונים (Dahu, Dahut) בעיקר ברכס האלפים בדרום מזרח צרפת (Dairi, Darhut, Rülbi), שווייץ וצפון איטליה אך מוכר גם ברכס הפירנאים בקטלוניה ובאנדורה.
ישנם למעשה, בכל מקום בצרפת ובשווייץ, סיפורים שונים ומסורת שבעל פה, המספקים תיאורים של כל מה שנוגע לבעל החיים הייחודי הזה ופולחן הציד שלו.
קיומם של שרגולים מוזכר בדרך כלל באזורים כפריים והיה בסיס לסיפורי בדייה הנועדו להתבדח עם אנשים נאיביים במיוחד וילדים.
בכל מקום בצרפת ובשווייץ, ישנם סיפורים שונים, ומסורת שבעל פה, המספקים תיאורים מגוונים לכל מה שנוגע לבעל החיים הייחודי הזה כמו החניכה ל"פולחן הציד שלו".
לפי האגדה, השרגול הוא בעל חיים בין עז ליעל, בעל קרניים.
השרגול הוא צמחוני, אוכל עשב ושורשים.
את שעות היום החמות הוא מעביר ברביצה, בעוד שבלילה ובשעות הבוקר המוקדמות הוא עסוק בחיפוש מזון.
בעת מרעה ואכילה השרגול הולך על כל ארבע רגליו.
המאפיין הבולט של השרגול הוא ששתיים מארבע רגליו קצרות יותר מהאחרות.
אך בשונה מחיות אחרות, שגם להן יש רגליים לא סימטריות, לקנגורו למשל זוג רגליים אחוריות קצרות וזוג רגליים קדמיות ארוכות, לשרגול מיוחסת תכונה ייחודית של זוג רגליים ארוכות בצד ימין וקצרות בצד שמאל.
ההסבר המיתולוגי לאורך הרגליים הלא סימטרי הוא לאפשר לשרגולים להתהלך זקופים לאורכם של מדרונות תלולים.
ההסבר ה"מדעי" הוא התפתחות אבולוציונית טבעית שאפשרה לשרגולים להישמר מפני טורפים ולהתהלך בנוחיות במדרונות ההרים.
יש בעניין זה, וריאנטים שונים שהרי בכל זאת התכונה הזו לכאורה דורשת מהשרגול תמיד לנוע באותו הכיוון ובאותו צד של המדרון, וכך לא יצליח להסתובב.
התיאור הדמיוני לעיתים מציע פרטים "לוגיים" של שני תת-מינים (השרגול ה"ימני" והשרגול ה"שמאלי") שחיים בצדדים שונים של רכסי ההרים, אינם נפגשים לעולם ואינם יכולים להתרבות אלו עם אלו.
השרגול (Dahu) הוא מרכיב עיקרי של התרבות הפופולרית הצרפתית של המאה ה -20, הידוע בלורן (Lorraine), ובאזורים ההרריים של מזרח צרפת (Alpes ו-Jura).
הפופולריות שלו התבססה לקראת סוף המאה ה-19. מטפסי ההרים שעבדו כמדריכי ציד היו מנצלים את תמימותם של כמה תיירים כדי לפתות אותם ל"ציד שרגולים" (בצרפתית "Chasse au Dahu").
לקראת סוף המאה ה-20, עם התפתחות טכנולוגיות המידע, לא ניתן היה להונות אזרחים תמימים והאגדה משתמרת בעיקר בקרב הילדים ובני הנוער, כך שהאגדה ממשיכה להזין את עצמה כפעילויות נוער במחנות הקיץ ומסגרת תנועות נוער.
כיום ישנם אתרים רבים במרשתת (אינטרנט) המשמרים את המסורת הזו.
אתרים אלו, בשפות רבות, מתחזקים את סיפורי הבדייה הללו ומוסיפים טכניקות "ציד" מגוונות ש"פותחו" באזורים שונים על ידי חובבי שרגולים באשר הם.
השרגול עלה לישראל על פי האגדה, בתחילת שנות השבעים של המאה ה-20 ושמו נגזר מהשמות שארל דה גול (נשיא צרפת לשעבר).
נצפה על ידי עולים מצרפת שהכירו את ה- Dahu באזור ירושלים ושפלת יהודה, אך כבר בשנות השמונים "נצפה" ברכסי מדבר יהודה והגליל.
השרגול הוא נושא לפעילויות לילה בתנועות הנוער בישראל, תנועת המושבים אימצה את סיפוריו ובשנים האחרונות תנועת האיחוד החקלאי משלבת את אגדות השרגולים במחנות הקיץ ופעילויות הנוער האחרות.
על פי האגדה ישנן מספר טכניקות לצוד שרגולים, אך בעיקרן מכיוון שהשרגול חי בבדידות ומאוד נזהר מהאדם ומאוד רגיש לריחות, קשה מאוד להיתקל בו בשעות היום ומרבית המפגשים פנים אל פנים עם שרגולים מתקיימים בשעות החשיכה.
בתנועות הנוער, מארגנים פעילויות ערב ולילה המדמות ציד שרגולים, בהן מתרגלים שריקות ייחודיות ה"מושכות" לכאורה את השרגולים אל הילדים.
המדריכים תולים קווצות צמר במעברים מועדים של השרגולים כדי ליצור מצגי שווא למעבר של שרגולים ולביצוע "מארבים" ללכידת שרגולים.
"Dance Again" (בעברית: "לרקוד שוב") הוא סינגל של זמרת הפופ האמריקאית ג'ניפר לופז, בשיתוף הזמר פיטבול.
הסינגל הוא סינגל ראשון מתוך אלבום הלהיטים שלה Dance Again...
הסינגל נועד לקדם את האלבום והצליח לעשות זאת כאשר זכה לאהדה רבה מצעד מבקרי המוזיקה, ומצד המעריצים של הזמרת אשר שיבחו את השיר רבות.
"Dance Again" הוא השיר החמישי במספר אשר שניהם משתתפים, "On The Floor" (2011), השיר "Live It Up" (2013), הסינגל השיווקי "Fresh Out the Oven" (2009) אשר לא יצא לשווקים כלל, והרמיקס לשיר "Booty" (2014), אשר יצא לשווקים כסינגל עם הראפרית האוסטרלית איגי אזליה מתוך אלבומה האחרון, .
באפריל 2012, הוציאה ג'ניפר לופז את השיר "Dance Again" שבעצם קיים רק באלבום הלהיטים שלה, Dance Again...
The Hits; הוא הסינגל הראשון מתוכו.
הוא נכתב על ידי רבים וביניהם הזמר אנריקה איגלסיאס שתרם רבות לעשיית השיר.
השיר נחשב לאחד מהשירים המצליחים ביותר של הזמרת, גם מבחינת מסחרית, וגם מבחינת המצעדים הרבים שאליהם הגיע.
הווידאו קליפ הרשמי של השיר, הופץ שלושה ימים לאחר להשקת הסינגל עצמו, ב-5 באפריל 2012. ביום שהקליפ הועלה, הוא זכה ליותר מ-3.7 מיליון צפיות.
באותה השנה הוא חצה את רף ה-100 מיליון צפיות.
נכון ליולי 2021 לקליפ יש למעלה מ-500 מיליון צפיות.
הוא מתחיל כאשר נכתב על המסך המשפט:
לופז לאחר מכן פותחת את הדלת ורואה מעלה כמה אנשים שוכבים אחד על השני, ואז רוקדת לצדו של פיטבול, כאשר הכל מתרחש בתוך בקבוק של משקה אלכוהולי, תוך כדי שהיא מתעופפת למעלה אליהם.
בין לבין ניתן לראות את לופז כשהיא נמצאת מלפני, מסך שחור כשהיא רוקדת לבד ומכוסה.
לבסוף ניתן לראות את לופז בחברת החבר שלה קספר בריקוד ברייקדאנס.