tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
שגרירי האימפריה הרוסית בארצות הברית
שגרירי ברית המועצות בארצות הברית
שם דיוקן תקופת כהונה הערות מקסים ליטבינוב 1918 - 1919 כיהן כנציג דיפלומטי של רוסיה הסובייטית.
שגרירי הפדרציה הרוסית בארצות הברית
שגריר הפדרציה הרוסית באומות המאוחדות הוא האדם העומד בראש המשלחת של רוסיה לאומות המאוחדות.
מבחינה פורמלית, התפקיד מוכר יותר בשם "הנציג הקבוע של הפדרציה הרוסית לאומות המאוחדות".
נציג זה הוא בדרג שגריר.
השגריר הראשון שייצג את המדינה באו"ם היה שגריר ברית המועצות באו"ם אנדריי גרומיקו, שמונה ב-10 באפריל 1946.
על הנציג הקבוע של רוסיה לייצג את המדינה במועצת הביטחון של האו"ם וברוב המכריע של התכנסויות העצרת הכללית, למעט מקרים נדירים בהם דרג בכיר יותר בממשל הרוסי מייצג את רוסיה (כגון שר החוץ או נשיא רוסיה).
השגריר באו"ם, יחד עם כל שגרירי רוסיה, ממונה על ידי נשיא רוסיה בצו נשיאותי.
דיפלומטים ופוליטיקאים בולטים רבים שירתו בתפקיד זה, ובהם ויטאלי צ'ורקין, יולי וורונצוב, אנדריי דניסוב וסרגיי לברוב.
מאז 27 ביולי 2017, שגריר רוסיה הנוכחי באו"ם הוא וסילי נבנזיה.
תפקידיו העיקריים של השגריר הם:
שמירה על האינטרסים שלה ועל אזרחיה הנמצאים בחו"ל במסגרת המותר לפי כללי המשפט הבינלאומי
נאמנות – מוחלטת לממשלה אותה מייצג השגריר היא תנאי לקיום שירות דיפלומטי תקין
שגרירי ברית המועצות ורוסיה באו"ם
שגרירות אוקראינה בישראל היא הנציגות הדיפלומטית של אוקראינה בישראל.
החל מספטמבר 2020 מכהן יבהן קורניצ'וק כשגריר.
מדינת ישראל הכירה בעצמאות אוקראינה ב-25 בדצמבר 1991, אחרי פירוק ברית המועצות.
ב-26 בדצמבר כוננו היחסים הדיפלומטיים בין המדינות, ובאוקטובר 1992 נפתחה שגרירות אוקראינה בתל אביב.
שגרירות ישראל באוקראינה נפתחה בקייב בתחילת 1993.
בדצמבר 2021, בטקס לציון 30 שנה ליחסים בין המדינות אמר שגריר אוקראינה בישראל, יבהן קורניצ'וק כי מדינתו מכירה בירושלים כבירת ישראל ושתיפתח בה שלוחה של שגרירות אוקראינה.
חוץ מהשגרירות המרכזית בתל אביב פעלה בין השנים 2008–2014 קונסוליה בחיפה.
קונסולי כבוד יש גם בירושלים ובחיפה.
שגריר רוסיה בבלארוס הוא הנציג הרשמי של הפדרציה הרוסית ברפובליקת בלארוס, כשהיחסים הבינלאומיים בין המדינות כוננו לראשונה ב-25 ביוני 1992.
שגרירות אוקראינה במוסקבה היא הנציגות הדיפלומטית הראשית של אוקראינה בפדרציה הרוסית.
היא ממוקמת ברחוב ליאונטייבסקי פראולוק 18 במוסקבה.
ב-5 בדצמבר 1991, לאחר שאוקראינה קיבלה עצמאות ב-24 באוגוסט 1991 הכירה רוסיה בעצמאותה של אוקראינה.
היחסים הדיפלומטיים בין אוקראינה לרוסיה כוננו ב-14 בפברואר 1992 לאחר ששתי המדינות חתמו על הפרוטוקול לכינון יחסים דיפלומטיים בין אוקראינה לפדרציה הרוסית.
באוקטובר 1992 נפתחה שגרירות אוקראינה במוסקבה.
במרץ 2014, בתגובה לסיפוח חצי האי קרים, שהחל בפברואר באותה השנה, החזירה אוקראינה את השגריר וולודימיר ילצ'נקו להתייעצויות, ומאז אוקראינה מיוצגת ברוסיה על ידי הממונה על היחסים שלה.
באוגוסט 2014, כתריסר פעילים נעצרו מחוץ לשגרירות אוקראינה במוסקבה, במסגרת ההפגנות נגד מלחמה באוקראינה בגין מחאה נגד הנשיא ולדימיר פוטין.
בפברואר 2022, בעקבות הפלישה הרוסית לאוקראינה, פונתה השגרירות.
2005–2006 – Леонід Осаволюк (ממונה זמני על היחסים)
במרץ 2014 החזירה אוקראינה את השגריר, ומאז היא מיוצגת על ידי ממונה על היחסים.
שגרירות אוסטריה בתל אביב היא הנציגות הדיפלומטית של אוסטריה לישראל.
אף על פי שהשגרירות קרויה שגרירות אוסטריה בתל אביב, הרי שלמעשה היא ממוקמת ברמת גן.
השגריר הנוכחי הוא ניקולאוס לוטרוטי.
השגרירות ברמת גן כוללת קונסוליה כללית, ואת "פורום תרבותי אוסטרי" שמנוהל בידי ארנו מיטרדורפר.
בנוסף לשגרירות ברמת גן, לאוסטריה יש קונסול כבוד בחיפה, ירושלים ואילת.
מלוכת הבסבורג פתחה סוכנות קונסולרית ראשונה בארץ ישראל ביפו ב-1763, שהייתה כפופה לקונסוליה הכללית בחלב.
ניהול הסוכנות הקונסולרית הופקד בידי משפחת דאמיאני הערבית-נוצרית, שניהלו את הקונסוליה עד ל-1871.
ב-1847 אישר פרדיננד הראשון, קיסר אוסטריה את הקמת קונסוליית-משנה אוסטרית בירושלים, כפופה לקונסוליית אוסטריה בביירות.
ב-1852 הפכה הקונסוליה לקונסוליה מלאה.
הקונסוליה, כשאר הקונסוליות בירושלים, נהנתה מזכויות הקפיטולציות וזכות שיפוט מיוחדת לאזרחי אוסטריה.
הקונסוליה העניקה שירות דואר מ-1954.
ב-1860 הוקמה סוכנות קונסולרית אוסטרית בצפת.
בשלהי המאה ה-19 עמד מספר בני החסות של הקונסוליה בירושלים על כארבעת אלפים נפש, מרביתם יהודים.
בין מלחמות העולם, הרפובליקה האוסטרית הראשונה החזיקה בקונסוליה כללית בירושלים, ובלשכת מסחר בתל אביב ברחוב אחד העם.
טרם האנשלוס הקונסול האוסטרי האחרון היה ד"ר איבו יורדה, ולאחר הפיכתה של אוסטריה למחוז אוסטמארק בגרמניה הנאצית, רכוש הקונסוליה לרבות ארכיונה הועברו לנציגות גרמניה בישראל המנדטורית, בדומה למה שנעשה ביתר נציגויות אוסטריה בעולם.
בינואר 1950, לאחר שאוסטריה הכירה דה־פקטו בישראל שנה לפני כן, מונה ד"ר פריץ הארטל, איש תנועת ההתנגדות הצרפתית ואוהד ישראל, לקונסול אוסטריה בישראל.
ב-1952 הועלה הארטל לדרגת קונסול כללי.
ב-8 במאי 1956 הועלתה דרגת הנציגות שוב, והפכה מקונסוליה כללית לצירות.
ב-1959 הועלתה צירות אוסטריה לדרגת שגרירות, ולכן מונה לוגמאייר לשגריר, זאת לאחר שהחל את כהונתו ב-1958 כציר.
בספטמבר 1973 השתלטו מחבלים פלסטינים על רכבת נוסעים שהובילה יהודים מברית המועצות אל מחנה מעבר "שנאו" באוסטריה, ממנו היו אמורים העולים להמשיך לישראל.
באוקטובר 1973, לאחר החלטת ממשלת אוסטריה לסגור את מחנה המעבר בלחצי המחבלים, נערכה הפגנה מול השגרירות בהשתתפות כאלף איש.
ב-18 בדצמבר 1975, לאחר שעורך העולם הזה אורי אבנרי שרד את ניסיון ההתנקשות השני של אליהו גלילי, השגרירה יוהנה נסטור מסרה בשם השגרירות איחולי החלמה.
ב-2011, לאחר בניית מגדל ששון חוגי, השגרירות עברה מבית קריסטל שברמת גן אל המגדל החדש לצד נציגויות זרות נוספות (לפני בית קריסטל שכנה השגרירות ברחוב הרמן כהן שעל יד כיכר רבין).
שגרירות איטליה בישראל היא נציגות דיפלומטית של איטליה.
השגריר הנוכחי הוא סרג'ו ברבנטי.
הנציגות הדיפלומטית האיטלקית הראשונה בארץ ישראל הייתה קונסוליית ממלכת סרדיניה בירושלים, שהוקמה ב-1843.
לאחר איחוד איטליה והקמת ממלכת איטליה ב-1861, הפכה הקונסוליה לקונסוליית ממלכת איטליה.
בעקבות המלחמה האיטלקית–עות'מאנית ב-1911 עמדה הקונסוליה בחסות הקונסוליה הגרמנית בירושלים.
עקב הצטרפות ממלכת איטליה למלחמת העולם הראשונה לצד מדינות ההסכמה ב-1915, נסגרה הקונסוליה.
הקונסוליה נפתחה מחדש לאחר המלחמה.
ב-1937 נפתחה קונסוליית משנה ביפו.
לאחר כיבוש אתיופיה ב-1936 במלחמה האיטלקית-אתיופית השנייה דרשה הקונסוליה בעלות על בניין הקונסוליה האתיופית אך עקב הצטרפות איטליה למלחמת העולם השנייה לצד מדינות הציר והכרזת המלחמה שלה על הממלכה המאוחדת, נסגרה הקונסוליה האיטלקית והדיון הוקפא.
בעקבות הכרזת ממשלת המנדט על איטליה כמדינת אויב, עברה האחריות לרכוש האיטלקי בישראל, ובכללו הקונסוליות האיטלקיות, לממונה על נכסי אויב, ומוקם בו בית הדין הצבאי המנדטורי.
ממשלת המנדט סירבה להשיב את הרכוש האיטלקי לידי בעליו עד להסדרת פיצויים לנזקי המלחמה, ורק בנייני הקונסוליה בירושלים הוחזרו לידי איטליה רק ביוני 1949.
איטליה הכירה בישראל דה פקטו בינואר 1949, והעלתה את מעמד הקונסוליה האיטלקית בתל אביב לצירות.
בנובמבר 1949 הגיע לישראל ציר איטליה הראשון, אנריקו אנצילוטי.
הציר האיטלקי שבר את החרם שהטילו הנציגויות הדיפלומטיות בישראל על משרד החוץ לאחר מעברו לירושלים ב-1953, כשהופיע לביקור רשמי אצל שר החוץ משה שרת בדצמבר 1953.
ב-1956 הועלה דרג היחסים לשגרירות.
ב-1972 נסגרה קונסוליית איטליה בחיפה, ומונה קונסול כבוד תחתיו.
איטליה מחזיקה בשתי קונסוליות כלליות במערב ירושלים ומזרח ירושלים, וארבע קונסוליות כבוד בבאר שבע, אילת, חיפה ונצרת.
שגרירות איחוד האמירויות הערביות בישראל היא הנציגות הדיפלומטית של איחוד האמירויות הערביות בישראל.
השגרירות, שהוקמה בשנת 2021, ממוקמת בתל אביב.
מוחמד מחמוד אל-חאג'ה הוא השגריר הראשון של איחוד האמירויות בישראל ומכהן בתפקיד מ־1 במרץ 2021. השגרירות ממוקמת בבניין הבורסה לניירות ערך.
שגרירות איחוד האמירויות הערביות בישראל הוקמה בשנת 2021 בעקבות הסכמי אברהם.
השגריר הראשון, מוחמד מחמוד אל-חאג'ה, הגיש את כתב האמנתו לנשיא ראובן ריבלין במרץ 2021. השגרירות נחנכה ביולי 2021 בטקס בהשתתפות נשיא המדינה יצחק הרצוג.
באוקטובר 2025 פורסם על הכוונה להקים מבנה קבע של השגרירות בהרצליה פיתוח.
שםהתחלת כהונהסיום כהונהמוחמד מחמוד אל-חאג'ה1 במרץ 2021
שגרירות איחוד האמירויות הערביות בלונדון היא הנציגות הדיפלומטית של איחוד האמירויות הערביות בממלכה המאוחדת.
איחוד האמירויות מחזיקה גם בקונסוליה, נספח משטרתי, נספח צבאי ונספח תרבות בדרום קנזינגטון, ונספח בריאות במרילבון.
השגרירות נחנכה ב-28 בנובמבר 2017 בדרום קנזינגטון ובהמשך עברה לבלגרביה.
היא ממוקמת בין כיכר בלגרייב להייד פארק בדרום מערב לונדון.
השגרירות הישנה הייתה ממוקמת בבית מדורג מאמצע המאה ה-19 המשקיף על הייד פארק בהסיטי של וסטמינסטר, בשכנות לשגרירות תוניסיה ולשגרירות אפגניסטן.
שגרירות ארצות הברית בישראל היא הנציגות הדיפלומטית של ארצות הברית בישראל.
השגרירות אחראית על מכלול האינטרסים של ארצות הברית בישראל ועוסקת ביחסי ארצות הברית–ישראל.
ב־14 במאי 2018 עברה השגרירות לרחוב דוד פלוסר שבשכונת ארנונה בירושלים, בעקבות החלטת נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ בדצמבר 2017, ובהתאם לחוק שחוקק בקונגרס ב-1995. עד למעבר זה שכנה השגרירות ברחוב הירקון בתל אביב.
עם העברת השגרירות לירושלים הוגדרה השגרירות בתל אביב כשלוחה של השגרירות שבירושלים, אך חלק ניכר מהפעילות של ארצות הברית בישראל ממשיך להתבצע בה.
השגרירות מופקדת על שטחי מדינת ישראל.
השגרירות מעניקה מענה לצורכיהם של אזרחי ארצות הברית המתגוררים או השוהים בתחומי אחריותה.
לצד השגרירות, גם המחלקה הקונסולרית של שלוחת השגרירות בתל אביב מספקת שירותים קונסולריים לאזרחי ארצות הברית השוהים בישראל, וכן בוחנת בקשות לוויזות שהייה בארצות הברית, ומטפלת בהנפקתן.
מחלקת ההסברה וקשרי החוץ של השגרירות מפעילה את "המרכז האמריקאי" (The American Center) בירושלים, שמטרתו להעניק לציבור הישראלי מידע אודות ארצות הברית.
במקום מרכז מידע וספרייה שבה כ-6,000 ספרים, מאגרי מידע ממוחשבים, כתבי עת, סרטי וידאו ו-DVD, וכן תמלילי נאומים של נשיאי ארצות הברית.
עוד מפעילה השגרירות שלוחות דומות המכונות "הפינה האמריקאית" (The American corner) בעכו, בכרמיאל, בבאר שבע וב ברחוב קדם בשכונת גבעת עלייה.
השגרירות הוקמה ביולי 1948 במלון "גת רימון".
בראשית ימיה שכנה שגרירות ארצות הברית בישראל ברמת גן, ובאוקטובר 1952 עברה השגרירות לשדרות רוטשילד בתל אביב.
משנת 1960 עד מאי 2018 שכנה שגרירות ארצות הברית בישראל בתל אביב.
בשנת 1963 החלה סולל בונה לבנות לשגרירות אגף נוסף שהושלם בשנת 1965. מבנה השגרירות היה בניין בן שש קומות, ולו חזות ברוטליסטית ומבוצרת.
מעטפת המבנה עשויה מבטון חשוף, בקומת הקרקע שלו פתחים מעטים, ולאורך חזיתו הפונה לרחוב הירקון הוקמה בשנות ה-90 גדר בטיחות שמטרתה למנוע פיגועים בשגרירות באמצעות כלי רכב (פיגוע דריסה, פיגוע באמצעות מכונית תופת וכדומה).
צידו האחורי של הבניין פונה לרציף הרברט סמואל והוא נמוך מחלקו הקדמי, בשל מפל הגבהים של רכס הכורכר המקביל לים.
מדרום לבנין שוכן מגרש החניה המשרת אותו, אף הוא מוקף חומה ושמור היטב.
על גג הבניין מותקנים אנטנות ומכשור אלקטרוני.
עד לשנות ה-90 שכן בקומת הקרקע של המבנה מרכז תרבות שכלל ספרייה וקיים פעולות תרבות, אך כחלק מביצור המבנה הופסקה פעילותו.
פעמים רבות נערכו מול מבנה השגרירות הפגנות נגד מדיניות ארצות הברית.
במאי 2018, עם העברת השגרירות לירושלים, הוגדרה השגרירות בתל אביב כשלוחה של השגרירות שבירושלים (Branch Office Tel Aviv), אך חלק ניכר מהפעילות של ארצות הברית בישראל ממשיך להתבצע בה.
העברת שגרירות ארצות הברית לירושלים
בסוף 1988 הגיעו ממשלת ישראל וממשלת ארצות הברית להסכם על הקצאת 30 דונם, בשטח מחנה אלנבי לשעבר בירושלים, לטובת הקמת שגרירות ארצות הברית בישראל.
למרות ההסכם הקמת שגרירות ארצות הברית במתחם לא יצאה פועל, מאחר שנדרש אישור של הקונגרס האמריקאי.
אך ההסכם גרם לעיכוב בפיתוח שאר מתחם המחנה שהוקצה לטובת בנייה למגורים ומסחר, עקב הצורך להתחשב בתוכנית הבנייה של השגרירות.
בינואר 2001, הכריז קלינטון כי ירושלים צריכה להיות בירה משותפת של ישראל ומדינת פלסטין העתידית, עם שתי שגרירויות של ארצות הברית, אחת עבור כל מדינה.
בספטמבר 2002, העביר הקונגרס החלטה המגדירה את ירושלים כבירת ישראל, והמחייבת את ארצות הברית להעביר את השגרירות.
בנוסף ההחלטה הכפיפה את הקונסוליה במזרח ירושלים (שפעלה מול הפלסטינים באופן עצמאי) לשגרירות בתל אביב.
הנשיא בוש חתם על מסמך ההחלטה, אך אמר כי החלטת הקונגרס היא המלצה, ולא החלטה מחייבת.
בעקבות ההחלטה, בדצמבר 2002, הכין מינהל מקרקעי ישראל הצעה כספית לאמריקנים, עבור המגרש במחנה אלנבי, כפי שכבר סוכם ב-1989.
בספטמבר 2016 נפגש דונלד טראמפ עם בנימין נתניהו, ואמר שאם ייבחר, ארצות הברית תכיר בירושלים כבירתה של ישראל, וכחלק מהכרה זו תועבר שגרירות ארצות הברית בישראל לירושלים.
במהלך קמפיין הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2016 חזר טראמפ על הצהרה זו מספר פעמים.
בדצמבר אותה שנה החל צוות מארצות הברית לבצע בדיקות שטח עם נציגים ממשרד החוץ ומשרד הקליטה על מנת לבדוק אופציות שונות להעברת מבנה השגרירות לירושלים.
שר החוץ היוצא של ארצות הברית, ג'ון קרי, אמר שהחלטה כזו עלולה להביא להתלקחות אלימה באזור.
נשיא הרשות הפלסטינית, מחמוד עבאס, אמר: "העברת שגרירות ארצות הברית לירושלים תביא את השלום למבוי סתום...
זהו קו אדום שלא נסכים לו." גם שר ההסברה של ירדן, מוחמד אל-מומאני, אמר כי העברת השגרירות לירושלים תהווה חצייה של "קו אדום" וכי יהיו למהלך "השלכות קטסטרופליות".
מנגד הצהיר ראש ממשלת ישראל, בנימין נתניהו: "ביחס לרעיון פתיחת שגרירות אמריקנית בירושלים אני משיב על כך במילה אחת – גרייט.
טראמפ הולך בכיוון של תמיכה במדינת ישראל ויודע להעריך את הרצון שלנו לשלום."
במאי 2017 החליט טראמפ להמשיך להקפיא העברת השגרירות לחצי שנה.
ב-6 בדצמבר 2017 נשא נשיא ארצות הברית, דונלד טראמפ, את נאום ירושלים שבו הכריז כי ארצות הברית מכירה בירושלים כעיר הבירה של מדינת ישראל, וכי הוא הורה לצוות מחלקת המדינה להתחיל בהכנות להעברת את שגרירות ארצות הברית בישראל מתל אביב לירושלים.
בפברואר 2018 הודיעה מחלקת המדינה האמריקנית כי השגריר יעביר את מושבו למתחם הקונסוליה בירושלים ב-14 במאי 2018, לכבוד יום העצמאות ה-70 למדינת ישראל.
ב-5 ביוני 2018, נשיא ארצות הברית, דונלד טראמפ, דחה את יישום העברת השגרירות לירושלים בחצי שנה נוספת, בשל אי־העברת מעון השגריר הרשמי לירושלים.
בספטמבר 2020, הודיעה שגרירות ארצות הברית בישראל כי מכרה את מעון השגריר, ברחוב גלי תכלת בהרצליה פיתוח לשלדון אדלסון, תמורת כ-300 מיליון שקל (84 מיליון דולרים), זו הייתה עסקת המכירה של בית פרטי הגדולה ביותר בתולדות המדינה.
עם זאת השגריר המשיך לגור בבית בשכירות למשך חצי שנה.
השגריר תומאס ניידס, שמונה בנובמבר 2021, התגורר במלון וולדורף אסטוריה ירושלים.
במאי 2022, שכרה השגרירות בית ברחוב עמק רפאים כמעון הרשמי של השגריר.
בשנת 1989 הוקצה שטח של 30 דונם, בשטח מחנה אלנבי, בצמוד לדרך חברון, לטובת הקמת מבנה השגרירות.
הפרויקט לא יצא לפועל והשטח, בו חורשת אורנים, נשאר ריק.
עם זאת תכנון המתחם נמשך, בין השאר ביקשה ב-2001 השגרירות למנוע בניית בית כנסת צמוד לשטח הבנייין המתוכנן.
בתקופת ירושלים המחולקת החזיקה ארצות הברית שתי קונסוליות בירושלים, אחת ברחוב אגרון במערב ירושלים והשנייה בדרך שכם במזרח ירושלים.
בשנת 2002 הוחלט לסגור את הקונסוליה במזרח ירושלים, במקומה נרכש מתחם מלון דיפלומט לשעבר בשכונת ארנונה.
עם ההחלטה על העברת השגרירות לירושלים הוחלט שבניין הקונסוליה ישמש את השגרירות.
כולל בניין מלון דיפלומט לאחר שחוזה השכירות של משרד הקליטה יסתיים.
לפרויקט לא ניתן היתר בנייה רשמי, בעקבות פטור שהעניק לו צו של שר האוצר.
בתחילת 2019 נמסרה הודעה כי מעון העולים במלון דיפלומט ייסגר.
בפברואר 2021, אישרה להפקדה הוועדה המחוזית לתכנון ולבנייה את התוכניות להקמת מבנה עבור השגרירות במחנה אלנבי, כולל מעון רשמי של השגריר, והרחבת מתחם מלון דיפלומט והקמת מבנים נוספים במקום למגורי סגל.
ביוני 2021, פורסם כי מלון קראון פלזה ירושלים נשכר במקום מלון דיפלומט כמעון לעולים.
ביולי 2022, משפחות פלסטיניות הציגו מסמכים מארכיון המדינה שלפיהם הקרקע שעליה צפויה לקום השגרירות במחנה אלנבי, הופקעה מהם מתוקף חוק נכסי נפקדים.
בנובמבר 2022 אישרה הוועדה המחוזית לתכנון ובנייה את תוכנית הבנייה להקמת מבנה השגרירות, על פי התוכנית, מבנה השגרירות יוקם בשטח של כ-50 דונם, על חורבות מחנה אלנבי.
התוכנית כוללת הקמת מבנה מרכזי שישמש את משרדי השגרירות, מבנה מגורים וחניון של 9 קומות.
עם זאת, התוכנית ספגה ביקורת מצד עמותת התכנון העירוני "תוכנית מגירה", מאחר שבמסגרת התוכנית ייכרתו עצים רבים ותיבנה חומה בגודל של כ-3.5 מטרים, דבר שלטענת הארגון יפגע במרקם העירוני.
בשנת 2020, בעקבות החלטת נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ להעביר את שגרירות ארצות הברית לירושלים ולהכיר בה כבירת ישראל, הוחלט למכור את מעון השגריר בהרצליה.
עמק הרפאים - ירושלים (משנת 2022)
במאי 2022 הגישה שגרירות ארצות הברית בישראל בקשה רשמית למשרד החוץ הישראלי להכיר בביתו החדש של שגריר ארצות הברית, תום ניידס, כמעון הרשמי של השגריר.
הבית ממוקם ברחוב עמק רפאים 19, בפינת רחוב יאשיהו ודג'ווד, בלב שכונת המושבה הגרמנית בדרום ירושלים.
שגרירות דרום אפריקה בוושינגטון היא השגרירות הרשמית והנציגות הדיפלומטית של דרום אפריקה בבירת ארצות הברית, וושינגטון די.
השגרירות ממוקמת בשדרת מסצ'וסטס, שכונת השגרירויות.
דרום אפריקה שלחה את הנציגות הראשונה שלה לוושינגטון בשנת 1929. בשנת 1936 החלה בנייה של מבנה שיהווה את מקומה הרשמי של הנציגות.
בשנת 1949, לאחר השלמת הבנייה קיבלה הנציגות מעמד רשמי של שגרירות.
המבנה משמש כמקום מגוריו של שגריר דרום אפריקה בארצות הברית.
בשנת 1964 נבנה אגף חדש שהגדיל את מבנה השגרירות.
שניהם מבנים בסגנון קייפ ההולנדי עם קירות ורצפה העשויים אבן גיר במקום הטיח הסיד המסורתי.
המתחם לא משרת את כל מטרות השגרירות ולכן הוא נמצא בשיפוצים.
בחצר השגרירות ניצב פסל בגובה כ-2.7 מטר של נשיא דרום אפריקה, נלסון מנדלה, יצירתו של הפסל ז'אן דויל.
שגרירות ארצות הברית בממלכה המאוחדת שוכנת בעיר הבירה לונדון.
היא הנציגות הדיפלומטית הגדולה ביותר של ארצות הברית במערב אירופה ואחת מן הנציגויות הגדולות בעולם.
משנת 2017 שוכנת השגרירות ברובע וונדסוורת' שבגדה הדרומית של נהר התמזה.
שגריר ארצות הברית בממלכה המאוחדת החל מאותה שנה הוא וודי ג'ונסון (Woody Johnson).
ארצות הברית ובריטניה קשרו קשרים דיפלומטיים ביניהן החל בשנת 1785, לאחר מלחמת העצמאות של ארצות הברית.
ראש הנציגות הראשון של ארצות הברית בבריטניה היה ג'ון אדמס, לימים נשיא ארצות הברית.
ארבעה ראשי נציגות נוספים בבריטניה (מונרו, אדמס, ואן ביורן וביוקנן) היו לימים לנשיאי ארצות הברית.
בשנת 1976 מונתה אן ארמסטרונג (Anne Armstrong) לשגרירה הראשונה והיחידה עד כה.
בשנת 1893 הפכה הצירות האמריקאית בלונדון לשגרירות.
קודם למיקומה הנוכחי שהתה הנציגות הדיפלומטית האמריקאית בלונדון במשך השנים בשבעה אתרים שונים, כולם בסיטי של וסטמינסטר:
כיכר גרוונר היוותה את משכן השגרירות האמריקאית במשך 79 שנים, לרבות בימי מלחמת העולם השנייה והמלחמה הקרה.
המבנה בכיכר גרוונר 1 שיכן את השגרירות במהלך המלחמה.
בכיכר שכנו גם מטהו של גנרל אייזנהאואר וכן המטה האירופי של צי ארצות הברית.
בעקבות זאת זכתה הכיכר לכינויים "אמריקה הקטנה" ו"אייזנהאואר פלאץ".
בשנת 1960 עברה השגרירות למבנה שהוקם עבורה על פני הצלע המערבית של כיכר גרוונר, בתכנונו של האדריכל אירו סארינן.
המבנה הוא בעל עיצוב מודרני הבולט בזרותו ביחס למבנים בסגנון הג'ורג'יאני והנאו-ג'ורג'יאני שסביבו.
הוא כולל תשע קומות, מהן שלוש מתחת לפני הקרקע, ובחזיתו מתנוסס פסל אלומיניום של עיטם לבן-ראש - סמל לאומי של ארצות הברית - בעל מוטת כנפיים של 11 מטר.
ממשלת קנדה רכשה את המבנה בכיכר גרוונר מס' 1, שקיבל את השם "בית מקדונלד".
הוא היה לחלק משגרירותה בלונדון עד לשנת 2014.
בזכות הנוכחות של ארצות הברית בכיכר הוצבו בה עם השנים מספר פסלים ואנדרטאות בזיקה אליה, לרבות פסלו של גנרל אייזנהאואר ופסליהם של הנשיאים רוזוולט ורייגן.
לאחר מעבר השגרירות למשכנה הנוכחי נמכר בניין השגרירות בכיכר גרוונר לחברה קטרית ואמור להיות מוסב לבית מלון.
בשנת 2009 הוענק למבנה זה מעמד של בניין רשום מדרגה II.
משמעות הדבר היא שהבעלים החדשים של הבניין לא יהיו רשאים להסיר את הפסל מחזיתו.
מאז שנות ה-80 וביתר שאת לאחר פיגועי 11 בספטמבר הוגברה מאוד האבטחה על השגרירות בכיכר גרוונר והוצבו בה מחסומים שהגבילו את התנועה בה.
מציאות זו הביאה בסופו של דבר את הממשל האמריקאי לשקול את העברת השגרירות למיקום אחר.
לאחר בחינת אפשרויות שונות נרכש באוקטובר 2008 מגרש באזור תעשייה לשעבר ברובע וונדסוורת' שבגדה הדרומית של התמזה לשם הקמת משכנה החדש של השגרירות.
זהו המשכן הראשון של השגרירות שאיננו ממוקם בסיטי של וסטמינסטר, אם כי הוא איננו מרוחק מבנייני ממשלת בריטניה בוייטהול.
בשנת 2010 נבחר לאחר תחרות מתכנן למתחם - פירמת האדריכלים האמריקאית קירנטימברלייק (KieranTimberlake).
האדריכלים תכננו מבנה קובייתי מצופה זכוכית בעל 12 קומות, המוקף בגן ובברכה.
בניית המתחם החלה בנובמבר 2013 והמבנה נפתח לציבור כעבור ארבע שנים.
עלות הפרויקט הגיעה לכמיליארד דולר ומומנה ממכירת נכסים אמריקאים בלונדון.
טקס חנוכת המתחם נערך ב-16 בינואר 2018.
בנוסף לשגרירות מחזיקה ארצות הברית בבריטניה גם קונסוליות בערים אדינבורו ובלפסט.
שגרירות גרמניה בתל אביב היא הנציגות הדיפלומטית של גרמניה בישראל.
השגרירות הוקמה ב-1965 על ידי גרמניה המערבית, ועם איחוד גרמניה ב-1990 הפכה לשגרירות גרמניה המאוחדת (גרמניה המזרחית לא החזיקה מעולם בנציגות בישראל).
השגרירות ממוקמת במגדל אדגר 360 שברחוב השלושה 2, בתל אביב.
בשגרירות נמצאים גם קונסוליה, מחלקות שונות והנספח צבאי.
השגריר הנוכחי (מאז 2022) הוא שטפן זייברט.
בשנת 1965 החליטו ממשלות ישראל וגרמניה המערבית לכונן ביניהן יחסים דיפלומטיים ולפתוח באופן הדדי שגרירויות.
רולף פאולס התמנה לשגרירה הראשון של גרמניה בישראל והחל בתפקידו ב-19 באוגוסט 1965. שיגור השגריר היה מלווה בהיסוסים משני הצדדים.
ביטויי המחאה בישראל הבליטו את היותו של פאולס קצין בורמאכט הנאצי, את עיטורו בצלב הברזל הנאצי ואת שירותו כנספח צבאי בשגרירות גרמניה בטורקיה.
פאולס הוכיח בתפקידו רגישות ודיפלומטיה, ופעולתו הראשונה כשגריר הייתה ביקור ביד ושם.
במהלך כהונתו פעל פאולס לחיזוקם של היחסים בין גרמניה וישראל.
ב-1977 התבצר אנדריי קילצ'ינסקי, צייר ישראלי, בבניין השגרירות כשהוא חמוש באקדח כמחאה על האנטישמיות והסחבת בהליכים המשפטיים נגד פושעים נאצים בגרמניה.
במאי 1978 הצית עצמו קילצ'ינסקי על יד השגרירות על אותו רקע ונפגע קל מכוויות.
בדצמבר 1978 התבצר במרכז התרבות של השגרירות עם בת ערובה, במחאה על חוק ההתיישנות הגרמני המונע העמדה לדין של פושעים נאצים.
באוקטובר 1980 הפגינו פעילי "האיגוד היהודי העולמי לנפגעי השלטון הנאצי" מול השגרירות, כמחאה על פעילות נאו-נאצית במערב אירופה, ובתביעה לתשלום פיצויים לנפגעי השואה.
בינואר 1983 הוטל רימון יד בחצר השגרירות, בשם ארגון בשם "בל נשכח".
מאז 1984 מארגנת שגרירות גרמניה בישראל טקס אזכרה שנתי בבית הקברות לחיילים הגרמנים בנצרת.
שגרירות ארצות הברית בבגדאד היא הנציגות הדיפלומטית של ארצות הברית ברפובליקה של עיראק.
השגריר המכהן הוא ג'וש האריס.
בשטח של כ-420 דונם, היא השגרירות הגדולה והיקרה של ארצות הברית בעולם, והיא גדולה כמעט כשטחה המלא של קריית הוותיקן.
מתחם השגרירות הוא פי חמישה מגודלה של שגרירות ארצות הברית בירוואן , שהיא הנציגות הדיפלומטית השנייה בגודלה בארצות הברית בחו"ל, ומעל פי עשרה משגרירות ארצות הברית בבייג'ינג, שהיא הנציגות הדיפלומטית האמריקאית השלישית בגודלה.
השגרירות נפתחה בינואר 2009 בעקבות שורה של עיכובים בבנייה.
היא החליפה את השגרירות הקודמת, שנפתחה ב-1 ביולי 2004 באזור הירוק של בגדאד בארמון של סדאם חוסין לשעבר.
בניית קומפלקס השגרירות עלתה 750 מיליון דולר והגיע לשיא איוש של 16,000 עובדים וקבלנים בשנת 2012.
ב־31 בדצמבר 2019 הותקפה השגרירות על ידי תומכי מיליצית אל-חשד א-שעבי בתגובה לתקיפות אוויר שביצעו כוחות ארצות הברית בעיראק ובסוריה קודם לכן.
ארצות הברית כוננה יחסים דיפלומטיים עם עיראק בשנת 1930 ופתחה נציגות בבגדאד.
ב-1946, פתחה ארצות הברית שגרירות בעיראק.
השגרירות שכנה במבנה שתוכנן על ידי ג'וזפ לואיס סרט בשנת 1955 והושלם בשנת 1957, כאשר העדיפות העיקרית שלו הייתה לשמור על קירור הבניין במקום ביטחון הבניין.
לאחר מלחמת ששת הימים ב-1967, ניתקה עיראק את יחסיה עם ארצות הברית, והשגרירות נסגרה.
בשנת 1972 הפכה השגרירות למחלקת האינטרסים של ארצות הברית בשגרירות בלגיה בעיראק, ובלגיה הייתה המעצמה המעניקה חסות על ארצות הברית בעיראק.
מדור האינטרסים של ארצות הברית שודרג שוב לשגרירות בשנת 1984 לאחר חידוש היחסים הדיפלומטיים בין ארצות הברית ועיראק.
השגרירות נסגרה שנית לאחר פלישת עיראק לכווית בשנת 1991, מה שגרם להתמוטטותם של היחסים הדיפלומטיים בין המדינות, והפכה למחלקת האינטרסים של ארצות הברית בשגרירות פולין בעיראק.
בשנת 2003, ארצות הברית פלשה לעיראק במסגרת מלחמת עיראק והפילה את סדאם חוסיין, כוננה ארצות הברית יחסים דיפלומטיים עם הממשלה העיראקית החדשה.
מכיוון ששגרירות ארצות הברית הישנה שכנה מחוץ לאזור הירוק, היא נחשבה לא בטוחה עבור דיפלומטים אמריקאים ונשארה נטושה, כששגרירות זמנית הוקמה בארמון הרפובליקני .
לאחר התבססות כוחות ארצות הברית בעיראק הוקם מתחם חדש לשגרירות הוקם לצד נהר החידקל, מערבית לגשר ארבטאש תמוז "Arbataash Tamuz Bridge" , ופונה לרחוב אל-כנדי (על שם אל-כנדי) מצפון.
השגרירות היא בסיס קבע ל-5,500 האמריקאים החיים כיום ועובדים בבגדאד.
במהלך הבנייה שמרה ממשלת ארצות הברית היבטים רבים של הפרויקט בסודיות, כאשר פרטים רבים פורסמו רק בדו"ח של ועדת יחסי חוץ של הסנאט של ארצות הברית.
מלבד אלף העובדים הקבועים, הועסקו עד 3,000 אנשי צוות נוספים, כולל אנשי ביטחון.
עם תחילת הבנייה באמצע שנת 2005, מועד סיום היעד המקורי היה ספטמבר שנת 2007. "שבוע לאחר הגשת "תקציב FY2006" לקונגרס, הנשיא ג'ורג' בוש שלח לקונגרס בקשת מימון משלימה לחירום של "תקציב FY2005".
הכלול בתוספת הוא יותר מ־1.3 מיליארד דולר עבור השגרירות בעיראק.
ניכוי משלים חירום נוסף שכלל 592 מיליון דולר לבניית שגרירויות, נחתם בחוק ב-11 במאי 2005. על פי מחלקת המדינה, מימון זה היה כל מה שהיה נחוץ להקמת הבניין עבור שגרירות ארצות הברית בבגדאד.
עם זאת, וולטר פינקוס מוושינגטון פוסט טען כי השגרירות החדשה עלתה למעלה מ־700 מיליון דולר עד שנת 2012, והעיתון המקוון "Business Insider" דיווח בשנת 2013 כי עלות השגרירות עלתה על 750 מיליון דולר.
ממשל אובמה ביקש יותר ממאה מיליון דולר לשדרוג "מאסיבי" למתחם השגרירות בשנת 2012.
ב-5 באוקטובר 2007 דיווחה סוכנות הידיעות Associated Press כי תאריך סיום היעד הראשוני של ספטמבר 2007 לא יתקיים, וכי לא סביר כי מבנים יאוכלסו עד 2008. במאי 2008 החלו דיפלומטים אמריקאים לעבור לשגרירות.
השגרירות נפתחה רשמית בינואר 2009 עם צוות של למעלה מ-16,000 איש, רובם קבלנים, אך גם 2,000 דיפלומטים.
בפברואר 2012, שבועות מספר לאחר עזיבתם הסופית של כוחות צבא ארצות הברית מעיראק, הודיעה מחלקת המדינה כי הצוות יופחת מאוד מסיבות תקציביות והערכה מחודשת של האסטרטגיה הדיפלומטית בעיראק, לאור הנסיגה הצבאית.
לשגרירות מתקני דיור ותשתית נרחבים בנוסף למבנים הדיפלומטיים הרגילים.
שני בנייני משרדים דיפלומטיים מרכזיים
בילוי, כולל חדר כושר, קולנוע, מספר מגרשי טניס ובריכת שחייה בגודל אולימפי
המתחם מבוצר בכבדות, אפילו בסטנדרטים של האזור הירוק.
ביצורים כוללים היקפי אבטחה עמוקים, מבנים מחוזקים מעבר לתקן הרגיל, וחמש כניסות שמורות מאוד.
סלואן (1931) – ממונה על היחסים
אדוארד סאבאג' קרוקר השני (1948) – שגריר ראשון
דאנקן (1967) – ממונה על היחסים
דייוויד ג'ורג' ניוטון (1984–1988) – בתחילה ממונה על היחסים, ולאחר מכן שגריר
ג'וזף סי ווילסון (1990–1991) – ממונה על היחסים עד מלחמת המפרץ הראשונה
ג'ון נגרופונטה (2004–2005) – שגריר ראשון לאחר מלחמת המפרץ השנייה
הוד (פברואר – יוני 2019) – ממונה על היחסים
אלינה רומנובסקי (יוני 2022 – הווה)
ב-15 במאי 2019 הורתה מחלקת המדינה של ארצות הברית לכל עובדי הממשלה שאינם בתפקידי חירום, ושאינם חיוניים בשגרירות ובמשרד הקונסוליה לעזוב את עיראק בגלל מתחים מוגברים במפרץ הפרסי בין ארצות הברית לאיראן.
ב-31 בדצמבר 2019 תקפו אלפי מפגינים את השגרירות ופרצו את החומות החיצוניות בתגובה לכך שחיל האוויר האמריקני תקף חמישה יעדים של ארגון הטרור גדודי חזבאללה סמוך לגבול סוריה–עיראק ב-27 בדצמבר.
המוני המפגינים נותרו מחוץ לשגרירות.
ברשת רויטרס דווח כי 12 אנשי מיליציות שיעיות נפצעו במהומות מחוץ לשגרירות, בעקבות רימוני הלם וגז מדמיע שנורו לעברם במטרה לפזרם.
ראש ממשלת עיראק עאדל עבד אל-מהדי ביקש מהמפגינים להתרחק מהשגרירות.
הנשיא דונלד טראמפ האשים את איראן בתקיפת השגרירות ושלח 750 חיילים לבגדאד.
3 בינואר 2020 – נהרג סגן מפקד כוחות אל-חשד א-שעבי, אבו מהדי אל-מוהנדס, בתקיפה אווירית אמריקאית שבה נהרג גם מפקד כוח קודס, קאסם סולימאני.
5 בינואר 2020 – שש קטיושות התפוצצו סמוך לשגרירות ארצות הברית בבגדאד.
8 בינואר 2020 – בשעות הערב שתי רקטות התפוצצו בסמוך למבנה השגרירות.
צבא עיראק הודיע כי הקטיושות נפלו באזור הירוק, וכי אין נפגעים באירוע.
20 בינואר 2020 – בשעות הערב שוגרו רקטות לעבר השגרירות, כך דיווחו כלי תקשורת ערביים.
סוכנות הידיעות AP, שהתבססה על מקורות ביטחוניים, דיווחה כי שתי רקטות נפלו סמוך למבנה השגרירות.
רשת אל-ערביה הסעודית דיווחה כי באזור נשמעו אזעקות, ובדיווח שהתבסס על מקורות עיראקיים, נכתב כי שתי קטיושות נפלו בקרבת המבנה.
מקורות אישרו בהמשך לרויטרס כי שלוש רקטות נפלו באזור הירוק.
הרקטות שוגרו מכיוון אזור זפראניה, דרום-מערבית לרובע הממשל שנמצא במרכז בבגדאד.
שתי רקטות נחתו סמוך לשגרירות.
26 בינואר 2020 – בשעות הערב מספר רקטות שוגרו לעבר שגרירות ארצות הברית בבגדד, כאשר שלוש מהן פגעו בבניין עצמו וגרמו לפציעתו של אדם אחד לפחות.
מקור ביטחוני מסר לסוכנות הידיעות AFP כי חמישה טילים פגעו בקרבת המבנה, ושלושה מהם פגעו בו באופן ישיר.
15–16 בפברואר 2020 – בלילה שבין הימים נחתו מספר רקטות בסמוך למתחם השגרירות גורם בצבא ארצות הברית מסר כי מספר פיציוצים נשמעו בבסיס המארח כוחות אמריקאיים בבירת עיראק, בגדאד, כתוצאה מנפילת רקטות.
הגורם לא מסר מידע על פצועים או הרוגים באירוע.
גורם צבאי נוסף מסר כי מספר רקטות נורו לעבר "האזור הירוק", המתחם שבו ממוקמות שגרירויות מערביות רבות בבגדד.
הרקטות נפלו בסמוך למבנה השגרירות האמריקני.
ארצות הברית האשימה את המיליציות שנתמכות על ידי איראן בשיגור רקטות לעבר מוסדותיה ובסיסיה בעיראק.
20 בדצמבר 2020 – חמישה טילים נורו לעבר השגרירות.
מערכות ההגנה האווירית של הצבא האמריקאי הצליחו ככל הנראה ליירט שלושה מהטילים ואילו שניים נפלו בסמוך למתחם השגרירות.
לא היו נפגעים אך נזק נגרם לבניין דירות ולמספר כלי רכב שחנו בסמוך לו.
הצבא העיראקי פרסם הודעה לפיה הטילים נורו על ידי "ארגונים לא חוקיים" לעבר האזור הירוק.
מזכיר המדינה של ארצות הברית מייק פומפאו האשים את המיליציות הנתמכות באיראן בהתקפת הרקטות על מתחם השגרירות האמריקאית בבגדאד ביום ראשון.
ב-24 בדצמבר צייץ נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ בטוויטר כי איראן אחראית לירי הרקטות על השגרירות האמריקנית בבגדד בתחילת השבוע.
"עכשיו אנחנו שומעים פטפוטים על התקפות נוספות נגד אמריקנים בעיראק.
עצה ידידותית לאיראן: אם אמריקני אחד ייהרג, אני אראה באיראן אחראית.
ב-8 בינואר – צבא עיראק הודיע כי שתי קטיושות נפלו באזור הירוק, אין נפגעים באירועים.
20 בינואר – שתי רקטות שוגרו לעבר השגרירות.
26 בינואר – חמש רקטות נורו ושלוש מהן פגעו בבניין השגרירות.
לפחות אדם אחד נפצע במתקפה.
ראש ממשלת עיראק לשעבר ושר ההגנה עאדל עבד אל-מהדי גינה את המתקפה.
17 בפברואר – הפעילה שגרירות ארצות הברית בבגדאד מערכת הגנה אווירית ואף נשלחו מסוקי סיור שיסיירו באזור, הסיבה הרשמית מאוחרי החלטה זו לא פורסמה.
22 בפברואר – כלי תקשורת ערביים דיווחו על פגיעת שלוש רקטות באזור הירוק.
אזעקות נשמעו באזור, ובתיעוד שהופץ נראו מספר כלי רכב שנפגעו אך יחד עם זאת לא דווח על נפגעים באירוע.
שגרירות ארצות הברית בהאג - ממוקמת בפארק ג'ון אדמס 1 (John Adams Park 1) בוואסנאר , בגבול העירוני עם האג.
בניין השגרירות האמריקני הנוכחי בוואסנאר נפתח ב-29 בינואר 2018. הוא החליף את בניין השגרירות הקודם במתחם Lange Voorhout 102 בהאג, שנפתח ב-4 ביולי 1959, ופעל במשך כמעט 60 שנה.
בניין זה במרכז העיר האג תוכנן על ידי האדריכל האמריקאי מרסל ברויאר , והוא הוגדר כאנדרטה לאומית בשנת 2017.
בשנת 1782 היה ג'ון אדמס, לימים לנשיא השני של ארצות הברית, הציר הראשון של אמריקה בהולנד.
באותה שנה הגיעה ההכרה הרשמית של הולנד בארצות הברית כאומה נפרדת ועצמאית, יחד עם עזרה כלכלית רחבה מאוד שהצביעה על אמונה בעתידה.
ההלוואות שניתנו לארצות הברית מפריסלנד והפרובינציות המאוחדות, שכונו "תוכנית מרשל הפוכה" ("the Marshall plan in reverse") היו הראשונות שקיבלה הממשלה החדשה.
הקשרים הדיפלומטיים עם ארצות הברית מהווים את אחד מהקשרים הדיפלומטיים הארוכים ביותר עם מדינה זרה כלשהי.
אמריקאים בולטים כמו הנשיאים לשעבר ג'ון אדמס וג'ון קווינסי אדמס, הגנרל יו בויל יואינג ופול ברמר ומזכיר הצי של ארצות הברית ויליאם מידנדורף החזיקו בתואר שגריר ארצות הברית בהולנד.
שגרירות ארצות הברית במוסקבה היא נציגות דיפלומטית של ארצות הברית של אמריקה בפדרציה הרוסית.
מתחם השגרירות הנוכחי נמצא במחוז פרנסאנסקי במוסקבה.
כתובת בניין המשרדים החדש שלה היא: (New Office Building (NOB)) בולשוי דוויאטינסקי פרולוק מספר 8 (Bolshoy Deviatinsky Pereulok No.
המבנה החדש נפתח ב־5 במאי 2000. בשנת 1969 הוענק המגרש בכתובת: בולשוי דוויאטינסקי פרולוק מספר 8 לשגרירות ארצות הברית.
עד 1971 נהרסו בניינים ישנים, אך הבנייה עצמה החלה רק בשנת 1979. הנציג הרשמי של ארצות הברית בפדרציה הרוסית הוא שגריר ארצות הברית ברוסיה.
בין השנים 1934 - 1953 מוקמה השגרירות בבית מוקוחיה (Mokhovaya House), רחוב מוקובהאיה 13, בסמוך לקרמלין.
בשנת 1953 השגרירות עברה לבניין המשרדים הקיים (EOB) בשדרות נובינסקי , שעדיין נותר חלק ממתחם השגרירות.
מדור לסביבה, מדע, טכנולוגיה ובריאות
בנוסף, נציגים של כמה סוכנויות פדרליות בארצות הברית עובדים בשגרירות
השגרירות מפקחת על שתי הקונסוליות הכלליות ברוסיה: בעיר ולדיווסטוק ובעיר יקטרינבורג.
השגריר הראשון שייצג את ארצות הברית ברוסיה היה פרנסיס דיינה, שכיהן כשגריר במהלך מלחמת העצמאות האמריקאית בין 1780 ל-1783, אך לא התקבל באופן רשמי על ידי האימפריה הרוסית.
השגריר המוכר הראשון היה ג'ון קווינסי אדמס, שבא לאימפריה הרוסית ביוני 1809, ומי שכיהן כנשיא ארצות הברית השישי.
שגרירים מפורסמים נוספים היו ג'יימס ביוקנן, לימים נשיא ארצות הברית ה-15, ג'ורג' דאלאס, לימים סגן נשיא ארצות הברית תחת ג'יימס פולק, ויליאם ברנס, לימים ראש ה-CIA, וג'ורג' קנאן.
בין השנים 1953–1976 הקרינו הסובייטים את שגרירות ארצות הברית במוסקבה בגלי מיקרו האירועים הנ"ל נודעו בשם "איתות מוסקבה" או "אות מוסקבה" "Moscow Signal" .
התוצאה הייתה אירוע בעל משמעות בינלאומי.
קיים דיווח על מחקרים מקדימים שנעשו על צוות השגרירות שגילו תוצאות מטרידות.
לדוגמה, בדו"ח נאמר כי שליש מעובדי השגרירות פיתחו לימפוציטוזיס, חריג במערכת היוצרת דם שהובילה לספירה גבוהה של לימפוציטים, סוג של תאי דם לבנים.
בשנת 1964 התגלו מכשירי האזנה סמויה בשגרירות ארצות הברית במוסקבה.
ב־26 באוגוסט 1977 פרצה שרפה בקומה השמינית בבניין השגרירות.
אף על פי שהשרפה כובתה, כמות גדולה של מידע אבד או נגנב.
(כמה כבאים היו למעשה אנשי ק.ג.ב.
שהוטלו על הסרת חומר רגיש.)
בניית בניין שגרירות חדש החלה בשנת 1979. בשנת 1985 נמצאו בתוך עמודי הבניין, שנבנו על ידי עובדים סובייטים, מלאי מכשירי האזנה, עד כדי כך שהיה צריך לטפל במידע מסווג בשגרירות הישנה.
כנקמה, אסרה ארצות הברית על הדיפלומטים הסובייטים לאייש את השגרירות החדשה שלהם בוושינגטון די.
ההתנגדות נפתרה בשנת 1994 כאשר הורשו לעובדים אמריקאים לפרק חלקית ולבנות מחדש את השגרירות בארבע קומות עליונות חדשות לחלוטין.
בשנת 2000 נפתח הבניין החדש עם סיווג סודי המוגבל לקומות העליונות, ואילו עניינים קונסולריים סטנדרטיים מתנהלים בקומות התחתונות הלא בטוחות.
בתוכנית טלוויזיה רוסית תיאר איגור קורוטצ'נקו (Igor Korotchenko), עורך מגזין בשם "ההגנה הלאומית" ומומחה לשעבר בפיקוד הצבאי של רוסיה, את מבנה בניין השגרירות הנוכחי כך: "ה-הסוכנות לביטחון לאומי הוא שואב אבק אלקטרוני עולמי, שמפקח על הכל.
הביטו בשתי הקומות העליונות בבניין החדש של שגרירות ארצות הברית - זו אנטנה ענקית, שמאזינה לאוויר במוסקבה"
הניו יורק טיימס דיווח ב-14 בנובמבר 2017 כי מזכיר המדינה רקס טילרסון שכר חברה רוסית Elite Security עם קישור ק.ג.ב.
לולדימיר פוטין כדי לשמור על שגרירות ארצות הברית במוסקבה
שגרירות ארצות הברית במקסיקו סיטי (בספרדית: Embajada de los Estados Unidos, México DF, באנגלית: Embassy of the United States Mexico City) היא הנציגות הדיפלומטית של ארצות הברית של אמריקה למדינות מקסיקו מאז שנת 1964.
מבני השגרירות ממוקמים בשדרה "פאסאו דה לה רפורמה" בשכונת קולוניה קואוטמוק ברובע קואוטמוק במקסיקו סיטי.
בניית בניין השגרירות הנוכחי החל בשנת 1960 והושלם בשנת 1964 בעלות של 5 מיליון דולר.
באותה תקופה היה זה בניין השגרירויות האמריקני השני בגודלו בעולם.
בשנת 2011 הודיעה מחלקת המדינה של ארצות הברית על תוכניות להקים שגרירות חדשה של ארצות הברית בשכונת נואבו פולנקו במקסיקו סיטי.
המחיר המשוער של השגרירות החדשה עמד על 763 מיליון דולר (בשנת 2011).
ב־13 בפברואר שנת 2018 החלה בניית השגרירות החדשה.
העלות המשוערת היא כמעט מיליארד דולר (943 מיליון דולר) והיא צפויה להסתיים עד שנת 2022. שטח מתחם השגרירות יהיה 8.5 אקר (34.39 דונם).
השגרירות ממלאת מספר תפקידים בייצוגה לממשלת מקסיקו, לרבות דיפלומטיה פוליטית, מנהלית, כלכלית, ציבורית, וקונסולרית, המנוהלת תחת השגריר על ידי מדריכים ממשרד החוץ האמריקני.
סוכנויות ממשלת ארצות הברית אחרות (שירותים קונסולריים הניתנים על ידי המדור הקונסולרי)
שירות פיקוח על בריאות בעלי חיים וצמחים
משרד הפיקוח על נכסי חוץ
השירות המסחרי של ארצות הברית
משרד ההגנה של ארצות הברית
משרד המשפטים של ארצות הברית
חיל השלום של ארצות הברית
לארצות הברית יש קונסוליות כלליות בסיודאד חוארס, גוודלחרה, ארמוסיו, מטמורוס, מרידה, מונטריי, נוגאלס, נואבו לרדו וטיחואנה וסוכנויות קונסולריות: באקפולקו, לוס קאבוס, קנקון, מסטלאן, אואחאקה, פיידראס נגראס , פלאיה דל כרמן, פוארטו ואיארטה וסן מיגל דה איינדה.
שגרירות ארצות הברית של אמריקה בטהראן הייתה הנציגות המדינית של ארצות הברית במדינה הקיסרית של איראן.
היחסים הדיפלומטיים בין המדינות נותקו בעקבות המהפכה האיראנית בשנת 1979, ותפיסת השגרירות לאחר מכן בנובמבר 1979.
השגרירות נפתחה בשנת 1951. השגריר הראשון שחנך את המבנה החדש היה לוי הנדרסון.
השגריר האמריקאי האחרון היה ברוס ליינגן .
השגרירות תוכננה בשנת 1948 על ידי האדריכל אידס ואן דר גרכט (Ides van der Gracht), מעצב שגרירות ארצות הברית באנקרה.
זה היה בניין לבנים ארוך שכלל שתי קומות, בדומה לבתי ספר תיכוניים אמריקאים שנבנו בשנות ה-30 של המאה ה-20 ושנות ה-40 של המאה ה-20. מסיבה זו כונה המבנה "Henderson High" על ידי צוות השגרירות, והתייחס לשגריר לוי הנדרסון, שהפך לשגריר אמריקה באיראן לאחר השלמת הבנייה בשנת 1951.
במהלך המהפכה האיראנית קבוצת סטודנטים פרצה לשגרירות ב-4 בנובמבר 1979. הסטודנטים היו תומכי המהפכה האסלאמית ועשו זאת כדי להראות את תמיכתם באייתוללה חומייני.
הארגון היה קבוצה שכללה סטודנטים מכמה אוניברסיטאות מדעיות וטכנולוגיות מרכזיות בטהראן, כולל אוניברסיטת טהראן, SUT, וטהראן פוליטכניקה .
השבועון אמריקאי טיים דיווח בדצמבר 1979 כי הייתה "הסכמה כללית בין איראנים ומקורות דיפלומטיים מערביים" כי 200 הצעירים והצעירות בערך שנמצאים תמיד במתחם השגרירות הם אכן סטודנטים לגיטימיים", אף על פי שאמריקאים רבים חשדו אחרת.
המשלחת הדיפלומטית של ארצות הברית הושבתה והבניין לא שימש את ארצות הברית מאז משבר הערובה.
מאז, ממשלת ארצות הברית יוצגה באיראן על ידי מדור האינטרסים של ארצות הברית בשגרירות שווייץ בטהראן .
השם שניתן כיום למתחם על ידי איראנים רבים מתורגם באופן שונה כ"מאורת ריגול", "מאורת הריגול ו"קן מרגלים".
לאחר נפילת השגרירות, משמרות המהפכה האסלאמית השתמש בשטח השגרירות האמריקאית כמרכז אימונים, והמשיכו לתחזק את המתחם.
קירות הלבנים המהווים את המערכת כוללים מספר ציורי קיר אנטי-אמריקניים שהוזמנו על ידי ממשלת איראן.
באתר מוקמו חנות ספרים ומוזיאון.
חלק מהשגרירות הפך למוזיאון אנטי אמריקני, וכמה ארגוני סטודנטים מחזיקים משרדים במתחם השגרירות לשעבר.
החל מינואר 2017 האתר פתוח לקהל האיראני ולזרים.
החותם הגדול של ארצות הברית נפגע קשה, אך עדיין נראה בכניסה.
ספרים אלה כללו מברקים, התכתבויות ודיווחים ממשרד החוץ והמדינה המרכזי של ארצות הברית, שחלקם נותרו מסווגים עד היום.
מחלקת האינטרסים של ארצות הברית בשגרירות שווייץ
כאשר נותקו היחסים הדיפלומטיים, מינתה ארצות הברית את שווייץ להיות מיופה הכוח באיראן.
יחסים לא פורמליים מבוצעים באמצעות מדור האינטרסים של ארצות הברית בשגרירות שווייץ.
המדור אינו מורשה לבצע כל ויזה אמריקאית/שירותי גרין קארד/הגירה.
בפברואר 2009, המשטרה האיראנית עצרה את מרקו קמפף (Marco Kämpf), הדיפלומט השווייצרי המשמש כמזכיר האינטרסים הראשון של ארצות הברית, לאחר שמצאה אותו עם אישה איראנית במכונית.
הדיפלומט השווייצרי הוחזר מידית לארצו.
משרד החוץ האמריקני תפס את שגרירות איראן לשעבר בוושינגטון הבירה כנקמה על תפיסת שגרירות ארצות הברית בטהראן.
מדור האינטרסים האיראניים פועל מתוך משרד קטן בשגרירות פקיסטן.
שגרירות ארצות הברית של אמריקה לכס הקדוש (או שגרירות הוותיקן) היא הנציגות הדיפלומטית של ארצות הברית של אמריקה ל, מונח המתייחס לממשל המרכזי האוניברסלי של הכנסייה הרומית הקתולית.
השגרירות הנוכחית עברה לבניין חדש בספטמבר 2015, בבניין נפרד באותו מתחם בו ממוקמת שגרירות ארצות הברית רומא.
השגרירות שכנה בעבר בגבעת אוונטינו שבווילה דומיזיאנה (Villa Domiziana) ברומא, איטליה, שנבנתה כמגורים פרטיים בשנת 1953.
בשנת 1994 רכשה ממשלת ארצות הברית את הנכס החדש עבור מבנה השגרירות לכס הקדוש.
ב־16 באוקטובר 2017 אושר מינוייה של קליסטה ל.
גינגריץ "Callista Gingrich" על ידי הסנאט האמריקני כשגרירה הבאה לכס הקדוש.
היחסים הדיפלומטיים הרשמיים עם הכס הקדוש הוקמו בשנת 1984 על ידי הנשיא רונלד רייגן והאפיפיור יוחנן פאולוס השני.
לארצות הברית לא היו יחסים דיפלומטיים עם הוותיקן מאז 1867.
הנציגות ברומא הפכה ל-"שגרירות ארצות הברית לכס הקדוש" (בראשותו של ויליאם וילסון) והשליח האפוסטולי בארצות הברית קיבל מעמד מלא ורשמי של נונציו, למעט הגדרתו כבכיר חברי הסגל הדיפלומטי ("ראש הסגל הדיפלומטי"), מנהג מקובל במרבית ארצות העולם.
השגרירות פועלת בשיתוף עם הכס הקדוש בנושאים גלובליים הכוללים: דמוקרטיה, שלום וביטחון, סחר בבני אדם, דיאלוג בין דתי, פיתוח וסיוע חוץ, וזכויות אדם
מתחם השגרירות הפך למוקד מחלוקת בלתי צפויה כאשר דווח בשגגה ב־27 בנובמבר 2013 כי השגרירות תיסגר.
השגרירות הייתה אמורה להיות מועברת בינואר 2015 לבניין גדול יותר הסמוך לשגרירות ארצות הברית באיטליה מסיבות של עלות, ביטחון וקרבה לוותיקן.
עם זאת, כחלק מדחיפה רחבה יותר לקיצוץ האבטחה בשגרירויות ארצות הברית, הקונגרס האמריקאי חסם את המהלך בשנת 2014.
שגרירות ארצות הברית לכס הקדוש, ששכנה בעבר בגבעת אוונטינו, עברה בספטמבר 2015 למבנה נפרד באותו מתחם של שגרירות ארצות הברית ברומא בכתובת: Via Sallustiana, 49
שגרירות ארצות הברית בוורשה (בפולנית: Ambasada Stanów Zjednoczonych w Warszawie, באנגלית: Embassy of the United States, Warsaw) היא הנציגות הדיפלומטית של ארצות הברית של אמריקה בפולין.
בניין השגרירות ממוקם בשדרות אויאזדוב (בפולנית: "Aleje Ujazdowskie") שהיא דרך ראשית המקבילה לנהר הוויסלה ברובע שרודמיישצ'ה בעיר ורשה.
שגרירת ארצות הברית בפולין מ-6 בספטמבר 2018 היא ג'ורג'ט מוסבכר .
השירות הקונסולרי של ארצות הברית בפולין של ימינו, בשטחה של האימפריה הרוסית, היה כבר קיים בין השנים 1871–1917.
הנציגות הדיפלומטית האמריקאית הראשונה בוורשה הוקמה בשנת 1919. לאחר מלחמת העולם הראשונה כוננה ארצות הברית יחסים דיפלומטיים עם הרפובליקה הפולנית השנייה, שהוקמה באפריל 1919, אך היחסים בין שתי המדינות היו מרוחקים, בשל מדיניות האי-התערבות של ארצות הברית.
במלחמת העולם השנייה עם פלישת גרמניה הנאצית לפולין הועברה השגרירות לפריז (1939–1940), ומפריז ללונדון (1940–1945).
הקונסוליה הכללית נותרה בוורשה (עד 15 ביוני 1941).
שגרירות ארצות הברית בוורשה הוקמה מחדש ב-5 ביולי 1945, באותו יום בו נסגרה השגרירות בלונדון.
השגריר ארתור בליס ליין היה אחראי על השגרירות בהמתנה להצגת אישורים.
ארצות הברית מחזיקה בקונסוליה בקרקוב.
מרכז משאבי מידע אמריקני - AIRC בכתובת: ul.
אגף החקלאות מחלקת החקלאות של ארצות הברית שירות חקלאי חוץ - FAS
מנהל אבטחת תחבורה על ידי המחלקה לביטחון המולדת של ארצות הברית - TSA
שגרירות ארצות הברית בג'ובה היא הנציגות הדיפלומטית של ארצות הברית של אמריקה בדרום סודאן ששודרגה מקונסוליה לשגרירות עם עצמאות דרום סודאן ב-9 ביולי 2011.
מדינות רבות אחרות הכירו בה, ובהן חמש החברות הקבועות במועצת הביטחון (ארצות הברית, רוסיה, הממלכה המאוחדת, צרפת וסין).
עם הכרזת העצמאות של דרום סודאן, הקונסוליה הכללית של ארצות הברית בג'ובה, שנפתחה בשנת 2005 שודרגה לשגרירות, כהכרה בעצמאותה של דרום סודאן.
קצין שירות החוץ האמריקאי ר.
בארי ווקלי מונה זמנית לממונה על היחסים, ובפועל כיהן כשגריר ארצות הברית בדרום סודאן בין התאריכים 9 ביולי 2011 - 6 בדצמבר 2011.
פייג' כשגרירת ארצות הברית הראשונה בדרום סודאן.
סוזן פייג' הגיעה לג'ובה ב-6 בדצמבר 2011. בעבר כיהנה גב' פייג' כסגנית עוזרת המזכירה לענייני אפריקה במשרד החוץ האמריקני, למרכז ודרום אפריקה וגם סודאן.
השגריר הנוכחי הוא תומאס הושק (מונה ב-26 באפריל 2018).
שגרירות ארצות הברית בליסבון היא שגרירות ארצות הברית בפורטוגל, בעיר הבירה ליסבון.
ב־21 בפברואר 1791 הקים הנשיא ג'ורג' וושינגטון יחסים דיפלומטיים רשמיים, וקולונל דייוויד האמפריס מונה למזכיר המדינה האמריקאי הראשון.
פורטוגל הייתה בין המדינות הראשונות שהכירו בארצות הברית לאחר המהפכה האמריקאית.
הקונסוליה האמריקאית הוותיקה ביותר הפועלת ברציפות נמצאת בעיר פונטה דלגדה באי "סאו מיגל" (São Miguel) באיים האזוריים.
התרומה לקשרים החזקים בין ארצות הברית לפורטוגל היא נוכחותן של קהילות פורטוגזית-אמריקאיות ניכרות ברחבי ארצות הברית.
ארצות הברית מקיימת שגרירות בפורטוגל מאז שנת 1944. לפני אותה תקופה תמכה מחלקת המדינה בחקיקה בפורטוגל, בפיקוח של שליח ולא על ידי שגריר.
ארצות הברית ופורטוגל משתפות פעולה באו"ם, בארגונים אזוריים שונים ובאופן דו צדדי למען שלום, שגשוג וביטחון.
פורטוגל הפכה לחברה בנאט"ו בשנת 1949. פורטוגל חברה פעילה בברית, ובשנת 2016 כוחותיה נפרסו לפעולות נאט"ו שונות.
מבנה השגרירות עוצב על ידי משרד האדריכלים מסיאטל "באסטי נורטון מטלר אדריכלים", בפיקוחו של האדריכל "Bassetti Norton Metler" וממוקמת על אתר בראש הגבעה בשכונת "Sete Rios", הצופה צפונה לעבר הגן הזואולוגי ובית החולים דה סנטה מריה ("Hospital de Santa Maria" ).
האדריכל האמריקאי "באסטי נורטון מטלר" יצר תכנון של כמה ביתנים צמודים בגבהים משתנים, כאשר כל אחד מהם מתיישב על ידי גגות מורכבים עם רעפים אדומים.
חלקו החיצוני של הבניין נושק לרשת הבטון המזוין התומכת בו, עם רווחים בין התומכים אשר ממולאים בכיכרות טיח לבן.
ב-24 בנובמבר 1984 הותקפה השגרירות על ידי ארבעה רימוני יד, מה שהזיק למכוניות אך לא גרם לפציעות.
ההתקפה בוצע על ידי טרוריסטים מרקסיסטים השייכים ל"קבוצת הכוחות העממיים 25 באפריל" (PF-25) , התוקפים קראו לשגרירות "איום אימפריאליסטי אמריקני על עצמאות פורטוגזית".
חודש שלאחר מכן נורו ארבעה פגזי מרגמה על ידי הקבוצה לעבר המתחם, ושוב רק גרמו נזק למכוניות.
ב־19 בפברואר 1986 התפוצצה פצצה במכוניתו של דיפלומט במחסום מתחם השגרירות.
הפצצה התגלתה על ידי השומרים הפורטוגלים.
הדיפלומט הצליח לברוח מרכבו שניות לפני התפוצצות הפצצה אשר השמידה את הרכב.
התקפה זו יוחסה גם לארגון "PF-25".
שגרירות ארצות הברית בטירנה היא הנציגות הדיפלומטית של ארצות הברית של אמריקה באלבניה.
מבנה השגרירות ממוקם בכתובת: Rruga e Elbasanit No.
103 (קרויה גם "Elbasan Street") בטירנה.
ראש השגרירות היא "Leyla Moses-Ones" בדרגת הממונה על היחסים מונתה באוגוסט 2018 לתקופה של 3 שנים.
אלבניה מחזיקה בשגרירות בוושינגטון די.
אלבניה וארצות הברית כוננו יחסים דיפלומטיים בשנת 1922. במהלך מלחמת העולם השנייה פלשו הכוחות האיטלקיים לאלבניה, וארצות הברית סגרה את שגרירותה בשנת 1939. לאחר המלחמה הוקמה באלבניה ממשלה קומוניסטית שהכניסה את אלבניה במשך 40 שנה לבידוד וחוסר פיתוח.
רק בשנת 1991 כוננו אלבניה וארצות הברית יחסים דיפלומטיים.
שגרירות ארצות הברית בטירנה נמצאת כיום במבנה בסגנון קולוניאלי איטלקי שנבנה בשנת 1920, המבנה הראשון שנבנה באופן מכוון על ידי מחלקת המדינה כדי לשכן שגרירות.
במרץ 1997 במבצע פינוי לא לוחמי של אזרחי ארצות הברית שרצו לעזוב את אלבניה, בגלל סכסוך אזרחי ומהומות שפרצו באלבניה, פונו 900 אזרחי ארצות הברית ממתחם המגורים בשגרירות ארצות הברית באמצעות מסוקים של חיל הים האמריקאי.
המבצע היה קרוי "Silver Wake" ובוצע באחריות חיל הנחתים של ארצות הברית באמצעות "26th Marine Expeditionary Unit" על ידי "1st Battalion, 8th Marines" .
בניין שגרירות גרמניה בסנקט פטרבורג היה מקום משכנה של המשלחת הדיפלומטית של האימפריה הגרמנית בסנקט פטרבורג בירת האימפריה הרוסית.
ולאחר שהבולשביקים העבירו את בירת ברית המועצות מפטרוגרד (כפי שכונתה אז סנקט פטרבורג) למוסקבה, שימש הבניין את הקונסוליה של רפובליקת ויימאר ואחריה של גרמניה הנאצית.
במהלך מלחמת העולם השנייה הוסרו הפסלים שעיטרו את גג הבניין, ומאז משמש הבניין את משרדיהן של סוכנויות ממשלתיות רוסיות.
הבניין נחשב לדוגמה המוקדמת והידועה ביותר לסגנון ה באדריכלות.
במבנהו הסופי תוכנן הבניין בידי פטר ברנס.
שגרירות גואטמלה בישראל היא הנציגות הדיפלומטית של גואטמלה בישראל.
השגרירות שוכנת ברחוב אגודת ספורט הפועל 3, הגן הטכנולוגי מלחה, ירושלים.
השגרירות שוכנת בסמוך לשגרירות הונדורס בישראל.
גואטמלה הייתה בין 33 המדינות שהצביעו בעצרת הכללית של האו"ם בעד תוכנית החלוקה ב-1947, ועם קום המדינה נקשרו בין שתי המדינות יחסים דיפלומטיים מלאים.
שגרירות גואטמלה בישראל הוקמה בירושלים בשנות ה-50 של המאה ה-20 אך הועברה בשנת 1980 לתל אביב-יפו.
ב-24 בדצמבר 2017 הודיע נשיא גואטמלה, ג'ימי מוראלס על בכוונתו להחזיר את שגרירות ארצו לירושלים, ולשם כך נתן הנחיות לשגריר בישראל.
גואטמלה היא המדינה הראשונה (לאחר ארצות הברית) להעביר את שגרירותה לירושלים.
ב-1 במאי 2018 הועברה השגרירות לירושלים.
ב-16 במאי 2018 נחנכה השגרירות, בטקס בו נכח נשיא גואטמלה, ג'ימי מוראלס, שרת החוץ, שר ההגנה, שר הכלכלה, נשיא הפרלמנט של גואטמאלה, נשיא בית המשפט העליון ועשרה חברי הפרלמנט של גואטמלה, לצד ראש ממשלת ישראל, בנימין נתניהו, ראש עיריית ירושלים, ניר ברקת, ושר התיירות, יריב לוין.
השגריר מ-2020 הוא אולגה הוליסה אנזוטו אגיולר.
שגרירות בחריין בישראל היא הנציגות הדיפלומטית של ממלכת בחריין במדינת ישראל.
ב-15 בספטמבר 2020, נחתמו בבית הלבן הסכמי אברהם, וביניהם הסכם בחריין–ישראל.
ההסכם נחתם בנוכחות שר החוץ הבחרייני עבד א-לטיף א-זיאני, ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו ונשיא ארצות הברית דונלד טראמפ.
במסגרת ההסכם, ישראל ובחריין כוננו יחסים דיפלומטיים רשמיים, והתחייבו לפתיחת שגרירויות הדדית.
ב-30 במרץ 2021, משרד החוץ הבחרייני הכריז כי ח'אלד יוסף אל-ג'לאהמה מונה לשגריר בחריין הראשון בישראל.
ב-14 בספטמבר 2021 הגיש אל-ג'לאהמה את כתב האמנתו לנשיא מדינת ישראל, יצחק הרצוג.
שגרירות הרפובליקה של אינדונזיה בבייג'ינג (באינדונזית: Kedutaan Besar Republik Indonesia di Beijing Chinese, בסינית: 印度尼西亚共和国驻华大使馆) היא הנציגות הדיפלומטית של הרפובליקה של אינדונזיה ברפובליקה העממית של סין.
אינדונזיה מחזיקה בשלושה קונסוליות בסין, הכפופות לשגרירות: גואנגג'ואו, הונג קונג, ושאנגחאי.
השגריר האינדונזי הראשון בסין היה ארנולד מונונטו (1953–1955).
השגריר הנוכחי, ג'אוהארי אורטמנגון, מונה על ידי הנשיא ג'וקו וידודו ב-20 בפברואר 2018.
היחסים הדיפלומטיים בין אינדונזיה לסין נוסדו ב-13 באפריל 1950. ממשלת אינדונזיה מינתה את איסק מהדי משגרירות אינדונזיה בבנגקוק לבייג'ינג כדי להקים נציגות דיפלומטית.
מהדי מונה אז לממונה על היחסים עד הגעתו של השגריר האינדונזי הראשון בסין, ארנולד מונונטו.
במהלך טיהור הקומוניסטים באינדונזיה שאחר ניסיון ההפיכה של תנועת 30 בספטמבר ב-1965 הידרדרו היחסים בין אינדונזיה לסין, וממשלת אינדונזיה האשימה את סין במעורבת בתנועה.
ב-30 באוקטובר 1967 הקפיאה אינדונזיה את יחסיה עם סין.
המתיחות הייתה גבוהה קודם ניתוק הקשרים בין שתי המדינות.
מספר הפגנות גדולות מול שגרירות אינדונזיה כולל באפריל כאשר "המונים מהפכניים" פרצו אל בניין השגרירות ובאוגוסט כאשר המשמרות האדומים הסתערו על השגרירות.
תקריות אלימות פקדו גם את שגרירות סין בג'קרטה.
ממשלת אינדונזיה סברה ששגריר אינדונזיה בסין, ג'אווטו, נוטה לשמאל ואוהד את המפלגה הקומוניסטית של אינדונזיה.
אזרחותו נשללה על ידי הממשלה על מנת למנוע ממנו לשוב לאינדונזיה.
לאחר יותר מ-20 שנה של ניתוק, הודיעו אינדונזיה וסין ב-23 בפברואר 1989, כי שתי המדינות יחדשו את היחסים הדיפלומטיים ביניהם.
הצהרה זו הוכרזה לאחר פגישה בין הנשיא סוהארטו ושר החוץ הסיני צ'יאן צ'ין בטוקיו, יפן, במהלך הלווייתו של הקיסר הירוהיטו.
ב-3 ביולי 1990, הודעה משותפת שנחתמה בבייג'ינג קבעה כי ההתחלה מחדש הרשמית של היחסים הדיפלומטיים תחל ב-8 באוגוסט 1990. השגריר האינדונזי הראשון בסין לאחר תחילת היחסים היה אבדוררחמן גונאדירדג'ה (1990–1994).
הנציגות הראשונה בשנות ה-50 שכנה ברובע דונגצ'נג בבייג'ינג.
לאחר חידוש היחסים ב-1990, מוקמה השגרירות ברובע צ'או-יאנג.
ביולי 2004 עברה השגרירות למיקומה הנוכחי בדונגז'ימנוואי דאג'י.
שגרירות הודו בבייג'נג היא הנציגות הדיפלומטית העליונה של הרפובליקה של הודו לרפובליקה העממית של סין.
השגרירות שוכנת ברובע צ'או-יאנג, בבייג'ינג.
השגרירות שוכנת בסמוך לשגרירויות נוספות, בהם שגרירות ארצות הברית ושגרירות ישראל.
בעקבות מלחמת הודו–סין ב-1962 הורד דרג היחסים בין המדינות, ועמד בראשה ממונה על היחסים עד 1976.
השגרירות שכנה במקור ברובע נציגות בייג'ינג.
השגרירות נפגעה במהלך מהפכת התרבות.
בסביבות אותה תקופה החלו נציגויות דיפלומטיות רבות לעבור למובלעות דיפלומטיות מוגדרות.
בשנת 1969 עברה השגרירות לרובע צ'או-יאנג.
שגרירות ריטן, שאליה עברה הנציגות ב-1969, הייתה מבנה עץ בן שתי קומות.
השגרירות הוגדרה כ"מיושנת וסובלת מצפיפות יתר".
בזמן ששגרירות ריטאן פעלה, עבדו בשגרירות 29 דיפלומטים, 28 עובדים סינים ו-33 עובדים הודים שאינם דיפלומטים.
ממשלת הודו חכרה את המגרש בו שוכנת שגרירות כיום בשנת 1989 תמורת כמיליון דולר.
בית השגרירות הנוכחי נפתח בשנת 2012. טקס הפתיחה התקיים ב־8 בפברואר 2012.
רשימת שגרירי הודו בסין מ-1950.
בנארג'יממונה על היחסים20 ביולי 19611 באפריל 1964ר.
נאראיאנאןשגריר7 ביולי 197611 בנובמבר 1978ר.
שגרירות ארצות הברית בבייג'ינג היא הנציגות הדיפלומטית העליונה של ארצות הברית ברפובליקה העממית של סין.
השגרירות נמצאת ברובע צ'או-יאנג, בייג'ינג.
שגרירות ארצות הברית הנוכחית בבייג'ינג נפתחה ב-8 באוגוסט 2008 על ידי נשיא ארצות הברית ג'ורג' בוש והיא הנציגות הדיפלומטית האמריקאית השלישית בגודלה בעולם, אחרי שגרירות ארצות הברית בבגדאד ו.
ארצות הברית שלחה נציגים דיפלומטיים ראשונים לסין ב-1844, כאשר כיילב קאשינג, ניהל משא ומתן על הסכם וואנגיה.
נציגים ייצגו את ארצות הברית בסין מ-1844 עד 1857. עד 1898, לסין לא הייתה מערכת של הקיסר לקבל את כתבי האמנה של נציגים זרים.
השגרירות המקורית של ארצות הברית בסין הוקמה בשנת 1935 כאשר הנציגות האמריקאית ברפובליקה הסינית שודרגה לשגרירות בנאנג'ינג.
עם זאת, השלטון המרכזי של הלאומנים הועבר לטאיפיי ב-1949 עקב מלחמת האזרחים הסינית והשגרירות נפתחה מחדש בטאיוואן ב-1953.