tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בישראל, הסדרה שודרה בשנת 2008 בערוץ הופ!, ולאחר מכן בערוץ לולי ובערוץ ילדות ישראלית.
בשנת 2018, הסדרה הוסרה לערוצים אלו.
בשנת 2025, הסדרה צפויה לעלות לשידור בערוץ דיסני ג'וניור ברחבי העולם.
שיר הנושא של הסדרה, "Gracie Lou Theme Song", מושר בתחילת כל פרק על ידי מקהלת ילדים.
הסדרה עוסקת בעולם הצבעוני, השמח והמוזיקלי של גרייסי לו וחבריה, הם חווים הרפתקאות מהנות שבהן הם לומדים מילים חדשות, משחקים משחקים מרגשים ולומדים שירים חדשים.
"ההרפתקאות של גרייסי לו" הוא פרי יצירתם של צוות הבעל והאישה דארן והלן סימפסון שמרכיבים את Merry Dance Productions.
מה שהתחיל כסדרת סיפורים פשוטה לפני השינה עבור שתי בנותיהם הצעירות גרייס ומטילדה, הפך כעת לסדרת שירה ולמידה מונפשת מלאה לילדים בגילאי 0-4 שנים.
זה משהו שהם מאוד גאים בו ושמחים להציג אותו בפניכם.
למרות שזה היה פרויקט מתמשך ב-5 השנים האחרונות, רק עד שדארן והלן חברו לכוחות יצירתיים עם הצוות ב-Two Camels Music בלונדון, אנחנו רואים את האנימציה האיכותית הסופית לילדים שיש לנו היום.
הכישורים המוזיקליים של ארווין קיילס וג'ון ת'ירקל הפכו את שירי הילדים המסורתיים הללו לאוצרות מודרניים חדשים שילדים יאהבו וייהנו מהם.
"ההרפתקאות של גרייסי לו" מושך ילדים צעירים בגלל הפשטות שלו, הצבעים הבהירים שלו, השימוש בחזרות למידה יצירתיות וזו תנועה פשוטה ולא עמוסה.
כאשר פרק מסתיים, לעיתים קרובות נשמע ילדים אומרים "שוב בבקשה אמא!".
הם תמיד מחייכים ורוקדים את דרכם משיר אחד למשנהו.
חידות ומשחקים חדשים נמצאים תמיד מעבר לפינה הבאה וכל משימה מרגשת כמו הקודמת.
דארן, הלן והצוות ב־Two Camels Music מחויבים להפקת סיפורי ילדים איכותיים שעוזרים לילדים ללמוד ולצמוח.
עם כל שיר או סיפור שהם מחייה, מגיע האתגר החדש של השראה למוחות הגדלים והלמידה של ילדינו.
זה אתגר שהם עונים עליהם בתשוקה ובהתלהבות רבה, ואחד שהם מקווים להעביר לעולם של "גרייסי לו".
"ההרפתקאות של גרייסי לו" היה פעם רק חלום, אבל עכשיו הוא מציאות.
גרייסי לו (Gracie Lou): הדמות הראשית בסדרה, המכונה גם "שיר".
ילדה בעלת שיער ג'ינג'י בפליפ, לבושה בשמלה סגולה עם שרוולים ארוכים עם לב ורוד עליה, מכנסיים ירוקים עזים ונעליים שחורות.
מטילדה (Matilda): תינוקת צעירה עם חתיכת שיער אחת בלבד בחלק העליון של ראשה, לובשת שמלה כתומה עם שרוולים ארוכים ועליה לב ורוד בהיר, ויש לה תחתונים ורודים בהירים, כי היא התחילה להתאמן בסיר.
אמילי (Emily): ילדה כהת עור עם שיער שחור וחמש קשתות שיער אדמדמות-כתומות בכל צד, לובשת שמלה ירוקה עם כוכב צהוב בוהק עליה, ויש לה נעליים שחורות.
הנרי (Henry): ילד קטן עם שיער בלונדיני קוצני מלמעלה, חולצת טריקו אדומה, מכנסיים קצרים כחולים ונעליים שחורות.
סבא (Granddad): איש זקן בעל שיער לבן וזקן לבן, סוודר חום, מכנסיים אפורים ומגפיים חומים גדולים.
דוֹדִי הדרקון הידידותי (Doddie the Friendly Dragon): החבר המיוחד של גרייסי לו.
הוא דרקון בן 3. הוא אוהב להסתתר, ומאוד טוב בזה.
גרייסי יכולה לבלות שעות בניסיון למצוא אותו.
הוא יכול לשנות צבע, מה שעושה אותו כל כך טוב בהסתרה.
כשהוא שר או מתעטש, הוא לפעמים עושה בטעות מדורות קטנות ועשן.
צ'רלי (Charlie): כלב צהוב עז עם כתמים צהובים כהים, אף כתום וצווארון סגול.
דארן (Darren): גבר בעל שיער אפור, משקפיים שחורים, סוודר לבן עם פרחים כחולים, מכנסיים כחולים ונעליים אפורות, מופיע בשתי פרקים בלבד.
לצד הדמויות ישנם גם חיות כגון לגרייסי לו יש דובי דמוי דוב גריזלי ולאמילי דובי דמוי דוב פנדה.
ישנם גם ארנב לבן, חתול כתום, ברווז צהוב, עכברים לבנים, קוף חום וכדומה.
וכן ישנו שיר אחד שבו הדמויות לא הופיעו, במקומם הופיע שבט אינדיאנים, לפרק קראו 10 אינדיאנים קטנים.
ערוץ הופ!, ערוץ לולי וערוץ ילדות ישראלית
הדיבוב העברי הופק על-ידי אולפני אלרום.
הדיבוב העברי הופק על-ידי אולפני דאבי דאב.
שירו ורקדו עם סבא, גם
יש הרבה מה לראות ולעשות,
אז אפשר לבוא לשחק איתכם?
גרסת ערוץ הופ!, ערוץ לולי וערוץ ילדות ישראלית
תרגום ועיבוד שירים: הדר שחף מעיין
כיהול מוזיקלי: עמיחי בר טוב
הפקת גרסה עברית: אולפני אלרום
מנהלת הפקת דיבוב לעברית: אוסנת סדן
מנהלת מחלקת דיבוב ערוץ הופ!: מיכל יצחקי
הדיבוב לעברית הופק עבור ערוץ הופ!
יום הולדת שמח גרייסי לו ואיפה דוֹדִי?
הם פרקי הפיילוט של ההרפתקאות של גרייסי לו.
הסדרה מציגה את המשחק החינוכי לילדים בשם "Gracie Lou Funtime".
דמות ראשית: ילדה בשם גרייסי לו נוהגת במכונית אדומה.
נושאים חינוכיים: המשחק מתמקד בלימוד נושאים שונים באמצעות שלטים המופיעים לאורך הדרך:
ההתאגדות הישראלית לברידג' היא עמותה המאגדת ומארגנת את משחקי הברידג' בישראל.
מטרותיה העיקריות הן לפתח ולנהל את הברידג' התחרותי בישראל, ולהגדיל את מספר שחקני הברידג'.
בהתאגדות מסונפים למעלה מ-60 מועדונים בכל רחבי ישראל, מנהריה ועד אילת.
במועדונים מתקיימות תחרויות מקומיות מדי יום.
ועד העמותה (ההנהלה) מורכב משבעה חברים: יושב ראש, קפטן ספורטיבי ארצי, גזבר וארבעה חברים נוספים.
במועצת העמותה חברים 56 נציגים מהמועדונים השונים, ומדי שנה נערכת אספה כללית של נציגי המועדונים.
ההתאגדות מארגנת ומנהלת פעילות ספורטיבית ענפה, הכוללת משחקי ליגה גביע אליפויות ופסטיבלים.
הליגות מורכבות מבתים בני 12 קבוצות כל אחד: בליגה הלאומית הבכירה יש בית אחד.
בליגה א' ארבעה בתים, ושמונה בתים בליגה ב'.
כמקובל בענפים אחרים, מדי שנה עולות הקבוצות הראשונות בכל ליגה לליגה גבוהה יותר, והקבוצות האחרונות בכל ליגה יורדות לליגה נמוכה יותר.
כמו כן נערך מפעל גביע המדינה בברידג', בדרך כלל בחודשי הקיץ, בשיטת "המפסיד יוצא".
אליפויות ישראל לזוגות, שמארגנת ההתאגדות, משוחקת במספר מסלולים: אליפות פתוחה לזוגות, אליפות זוגות נשים, אליפות זוגות צעירים גיל 25, אליפות זוגות סניורים מעל גיל 60, אליפות זוגות מעורבים, ואליפות זוגות בשיטת TOP-BOTTOM.
כמו כן מארגנת ההתאגדות מדי שנה בחודש פברואר את הפסטיבל הברידג' הבינלאומי בישראל, שנערך לרוב בגני התערוכה בתל אביב, ונמשך כעשרה ימים.
הפסטיבל כולל תחרויות מגוונות לזוגות ולקבוצות, וכן תחרויות מיוחדות לצעירים ולחברי מתנ"סים.
בתחרויות נוטלים חלק כ-10,000 שחקנים ישראלים, וכן אורחים מחו"ל, ובהם שחקנים בכירים מרחבי העולם ונבחרות לאומיות שונות המוזמנות לפסטיבל.
ההתאגדות גם מנהלת את הרישום של "נקודות אמן" שצוברים חברי ההתאגדות על הישגיהם, ומחלקת תארים לשחקנים לפי הנקודות שצברו, בשיטה הדומה לזו הנהוגה בשחמט.
נקודות אמן מקומיות נצברות בתחרויות מקומיות במועדונים, ואילו בתחרויות ארציות מחולקות נקודות אמן ארציות, ובינלאומיות.
על פי נקודות האמן שנצברו מוענקות דרגות לשחקנים, שמקבלים תעודה רשמית מההתאגדות.
ההתאגדות הישראלית בברידג' היא גלגולה האחרון של האגודה Bridge Association of Palestine (B.A.P.) שהוקמה על ידי המושל הבריטי סר גרייבס בשנת 1946.
1952 - נערכו בחירות ראשונות לראשות האגודה.
באגודה נעשה רבות למען קידום והפצת המשחק בקרב האוכלוסייה על ידי נתינת שיעורי ברידג' בחינם.
לאגודה היו באותה התקופה 4 סניפים; בחיפה (הגדול ביותר מביניהם), תל אביב, ירושלים, ונתניה.
1960 - נוסדה "ההתאגדות הישראלית לברידג'", שמטרתה העיקרית הייתה להגדיל את מספר שחקני הברידג' בישראל.
1964 - ישראל התקבלה כחברה בהתאגדות האירופאית לברידג' (E.B.L).
כנציג ראשון נשלח דוד ברדך.
ההתאגדות האירופאית מינתה את ישראל ארדנבאום לשופט בין-לאומי.
משלחת ראשונה של נבחרת שחקני ברידג' יצאה לאליפות העולם בניו יורק, הנהלת ההתאגדות יזמה את משחקי אליפות ישראל לזוגות לשם בחירת נבחרות ישראל למשחקים הבינלאומיים.
1965 - יצחק (איזי) אלנברג וריקסי מרקוס מאנגליה, יזמו את הקמת פסטיבל הברידג' הבינלאומי בישראל שמתקיים מאז מדי שנה.
חברים רבים נוספו להתאגדות ולארבעת המועדונים התווספו תתי סניפים.
צבי בן טובים מחיפה שהיה קפטן ארצי עודד פתיחת סניפים בכל חלקי הארץ, כולל בקיבוצים.
1966 - נכתבו ספרי לימוד ראשונים ברידג' בעברית, על ידי צבי ברקוני, תמר לידור ומשה כץ, וחוברות דו-חודשיות שתארו משחקים והוצאו לאור על ידי יהושע אלוף ויוליאן פרידריך.
1967 - האקדמיה ללשון העברית ניסתה לתרגם את מונחי הברידג' מאנגלית, לעברית, ללא הועיל.
שלהי שנות השבעים - החלה מטרת ההתאגדות לקרום עור וגידים עם הקמתם של בתי-ספר לברידג'.
עליזה מגד פתחה בית ספר בקנטרי קלאב תל אביב, ושמואל ליברמן פתח בית ספר לברידג' בכפר המכביה, שבו למדו תלמידים רבים, שחלקם הצטרפו כחברי ההתאגדות.
משחק הברידג' החל לתפוש מקום בתודעה הלאומית כמשחק תרבותי מהמעלה הגבוהה ביותר.
שנות השמונים - עם צמיחת הפופולריות של הברידג' נוצרה דרישה להקמת בתי ספר נוספים.
משרד החינוך והספורט הכיר במשחק הברידג' כספורט לכל דבר ועניין.
מרדכי גלברד החל לערוך קורסים למורי ברידג' שנתמכו על ידי משרד החינוך.
הוראת המשחק התפשטה בחוגים בבתי הספר היסודיים והתיכוניים ואף באוניברסיטאות.
בנוסף, אבי עמר מבאר שבע יזם את תרגום ספר חוקי הברידג' אנגלית לעברית.
פרופסור עוזי עצמוני תרגם את הספר וחיים טלית הוציאו לאור.
הוקם משרד להתאגדות הישראלית לברידג' על ידי חיים טלית שפעל בביתו הפרטי.
בהמשך עבר המשרד לחיפה, וצבי בן טובים מונה לתפקיד המנהל האדמיניסטרטיבי של ההתאגדות.
1984 - ישראל ארדנבאום וחיים טלית יזמו את כתיבת תוכנת חישוב תוצאות תחרות.
הנתונים של הישגי חברי ההתאגדות אוחסנו באמצעות תוכנה שחיבר מיכה עמית.
שנות התשעים - היו להתאגדות 50 סניפים ברחבי ישראל.
בעקבות הגידול במספר חברי ההתאחדות האגודה יזם ישראל ארדנבאום פתיחת קורסים למנהלי תחרות שנוהלו על ידי אילן שזיפי.
מרדכי גלברד החל לקיים קורסים למורי ברידג'.
מספר חברי ההתאגדות הגיע לכ-6,500 חברים, ועל פי הערכות מספר השחקנים החובבים שאינם חברי ההתאגדות הגיע לכמאה אלף.
העשור הראשון של המאה ה-21 - עסקה ההתאגדות ברשות צבי בן טובים, באימון ומשלוח נבחרות לייצג את ישראל בתחרויות בינלאומיות.
תקציב ההתאגדות נשען על דמי החברות שהחברות גובה מחבריה.
התקציב מיועד לארגון תחרויות ארציות (משחקי ליגה וגביע ואליפות ישראל) וכן למשחקי סגל לקביעת הרכב נבחרות ישראל.
בנוסף לכך משמש התקציב להוצאת ירחון "ברידג" ידיעון על הנעשה בהתאגדות.
ארגון תחרויות מקומיות נותר בידי בעלי המועדונים.
תחילת המאה ה-21 - שחקני ישראל זכו בהישגים נכבדים בתחרויות בינלאומיות.
שנת 2011 - ישראל זכתה בהישגים רבים, בהם אליפות העולם ואליפות אירופה לצעירים, ואליפות העולם הפתוחה לקבוצות.
ההשתוללות במונטה קסינו הוא רצף של אירועי אונס המוני שבוצעו בחודשים מאי-יוני 1944, לאחר סיום הקרב על מונטה קאסינו בדרום מחוז לאציו שבאיטליה, על ידי חיילי גומיה - חיילים בני שבטים ערביים ממרוקו ששירתו בצבא הצרפתי.
באירועים אלו נאנסו מעל 2,000 נשים ונערות בגילאים 11 עד 86. בנוסף, נרצחו כ-1,000 גברים, שניסו להגן על בני משפחתם.
אחוז גבוה מהנשים הנפגעות נדבקו במחלות מין כמו זיבה ועגבת.
בשנת 1996 החליט בית הנבחרים האיטלקי לדון בפיצוי נפגעות האונס.
השלטונות הצרפתיים נטלו אחריות חלקית לאירוע.
רק ב-15 במרץ 2004 הוכרו הנשים הנפגעות, המכונות מרוקינאטה (Marocchinate) כקורבנות מלחמה.
האירוע שימש השראה לספרו של הסופר האיטלקי אלברטו מורביה שתי נשים, שעליו התבסס סרטו של ויטוריו דה סיקה לה צ'וצ'ארה בכיכובה של סופיה לורן.
יום 14 באוקטובר נקבע ליום זיכרון מחוזי נגד אלימות כלפי נשים לזכרם של נפגעות האונס ה"מרוקינאטה".
בסתיו 1943 החליטו בעלות הברית לנסות להבקיע את ביצורי קו גוסטב, קו ביצורים שבנו הגרמנים במרכז איטליה ואשר נועד לבלום את פלישת בעלות הברית למרכז איטליה ולצפונה.
במשך חמישה חודשים לא הצליחו בעלות הברית לפרוץ את קו הביצורים.
בידיעתו של מפקד צבא בעלות הברית, גנרל מארק קלארק, הועלה הרעיון כי חיילי הגומיה המרוקאי, שהיו בעלי ניסיון בלחימה באזור הררי, יפרצו את קו ההגנה הגרמני בדרום מחוז לאציו.
על פי הרעיון, חיילי חיל המשלוח, שהיה תחת השליטה של הצבא הצרפתי ובפיקודו הישיר של מרשל אלפונס ז'ואן, יכבשו את הסוללות פאיטו ומאיו, יפרצו מעבר לסוללות מוסוני תוך פתיחת נתיב למרכז איטליה וצפונה, כדי לאפשר לבעלות הברית לסיים את כיבוש איטליה.
על פי התאחדות נפגעי פשעי המלחמה האיטלקים נאמר לצבא המשלוח המרוקאי כי בתום הכיבוש, הנשים האיטלקיות יעמדו לרשותם במשך שלושה ימים.
אין כל עדות אחרת של מי ששמע את הדברים, או רישום אחר כלשהו המוכיח כי ז'ואן אכן הבטיח לחייליו הבטחה ברוח זו.
בתוך יומיים פרצה היחידה המרוקאית את הדרך לצ'פראנו ופרוסינונה.
תוך שבוע הם הגיעו לאמסנו, והצבא הגרמני נסוג מקו גוסטב.
במשך שבועיים תמימים, מ-15 במאי 1944 ועד תחילת יוני, ביצע חיל המשלוח המרוקאי, בידיעת הפיקוד הצרפתי, שורה של מעשי ביזה, רצח ואונס באוכלוסייה שהתגוררה בשטחים שנכבשו.
לרוב התבצעו המעשים בריכוזים קטנים של אוכלוסייה.
הפעולות האלימות היו שיטתיות ובממדים נרחבים, והפיקוד הצרפתי של היחידות המרוקאיות לא ניסה למנוע או להפסיק אותן.
דיווח ראשוני על האירוע, נמסר קרוב למועד התרחשותו ונשלח לרומא על ידי ראש העירייה של אספרייה (Esperia) בפרובינציה פרוסינונה (Frosinone).
בדיווח הוא הודיע כי בעירו נאנסו 700 נשים, מתוך 2,500 תושבי העיר, בנוסף למספר לא ידוע של גברים שקמו להגן על בני משפחתם והכומר המקומי.
העיר נפלה לקרבן עקב היותה מושב המפקדה הגרמנית של החטיבה ה-71.
במעשי הפשע, שאומתו בהצהרות בשבועה נאנסו כ-2,000 נשים, כאשר 90% מהן נדבקו במחלת המין זיבה ו-20% מהן נדבקו במחלת המין עגבת, ו-800 גברים נרצחו בהגנתם על בני המשפחה.
בנוסף, 40% מבני הזוג נדבקו במחלות אלו אף הם, נולדו להם ילדים לא רצויים, 81% מאמצעי הייצור נבזזו, 90% מהבהמות נלקחו, וכמוהם תכשיטים, בגדים וכסף.
חודשים ספורים לפני האונס ההמוני, במרץ 1944, ביקר הגנרל שארל דה גול בחזית האיטלקית.
הוא ביקש להחזיר את החיילים המרוקאים למדינתם ולהעסיק אותם רק בשמירת הסדר הציבורי.
הקצינים הצרפתים ביקשו ממנו הבאת זונות מצפון אפריקה, ואכן סופקו להם קרוב ל-600 נשים.
לאחר האירוע, עד ה-1 באוגוסט 1947, שילמו הצרפתים לקורבנות סכומים שנעו בין 30 מיליון ועד 150 לירות איטלקיות.
סך הכול שולמו 30 מיליארד לירות.
כעת עומדות בפני השלטונות האיטלקיים 60,000 תביעות, כולל הגִמלה המקובלת לנפגעי מלחמה אזרחיים.
שלטונות צרפת טענו כי התקיימו 169 משפטים ל-360 חיילים, חלקם נידונו למוות.
הדרגים הגבוהים, מרשל אלפונס ז'ואן מפקד חיל המשלוח המרוקאי, ואנדרה דיאטלם שהיה המפקד במקום, לא היו יכולים שלא להבחין בפשעי חייליהם, אולם הם לא נענשו.
גנרל הרולד אלכסנדר, מפקד הארמייה השמינית של הצבא הבריטי, שהייתה היחידה האחראית הישירה לגזרה, השעה את עצמו מתפקידו לזמן קצר.
בית הנבחרים האיטלקי ערך דיון על האירוע בשנת 1952. מספר חברות פרלמנט, ובהן רוֹסי מאריה מדאלנה, טענו כי הטיפול ב-60,000 התביעות לפיצויים לקורבנות אינו מתקדם בקצב סביר, וכי אין די בפיצוי הסמלי שהשלטונות האיטלקיים והצרפתיים שילמו, ובטיפול הרפואי הראשוני שסיפקו.
כן צוינו מקרים של רצח גברים שקמו להגן על נשותיהם ושעקבות מבצעיהם לא נמצאו.
ההִשתָנוּת הייתה, על פי הנצרות, אירוע מכונן בחייו של ישו ובנסים שהתרחשו סביבו, מאורע המדווח בשלוש הבשורות הסינופטיות (הבשורה על-פי מתי, הבשורה על-פי מרקוס והבשורה על-פי לוקאס) שבמהלכו השתנה ישו על פסגתו של הר.
על פי המסורת הנוצרית, ההשתנות הציבה את ישו על יד משה ואליהו שעמם הוא נראה מדבר, ואישרה שוב את מעמדו כבן האלוהים, כפי שאושר על ידי בת קול שנשמעה במהלך האירוע.
שלוש הבשורות הסינופטיות אינן מזהות את ההר שעליו התרחש האירוע בשמו, והוא זוהה לראשונה כהר תבור במאה ה-5 (או המאה ה-4), בעוד הנוסע מבורדו (המאה ה-4) זיהה את ההר עם הר הזיתים.
וכך באו הדברים לידי ביטוי בבשורה על-פי מתי:
כפי שקורה פעמים רבות בברית החדשה מתואר האירוע אגב מספר שינויים בבשורות האחרות.
בבשורה על-פי מרקוס לא נזכר כלל כי פניו של ישו זהרו, ותחת זאת כתוב כי:
בבשורה על-פי לוקס מופיע נוסח שונה מעט לרקע לאירוע עצמו:
הבשורה על-פי מתי והבשורה על-פי מרקוס מציינות כי מיד לאחר האירוע שאלו השליחים את ישו אודות בואו העתידי של אליהו, אולם הבשורה על-פי מרקוס מוסיפה כי השליחים אף הוסיפו ושאלו כדלקמן:
אף שרוח הקודש לא נזכרה מפורשות בתיאורי הסינופטים, הכנסייה פרשה כי היא נכחה באירוע בדמות "ענן-האור", וההשתנות מתוארת, אם כן, כמעמד בו נכחו כל ישויות השילוש הקדוש – האל האב בדמות בת קול, הבן, ורוח הקודש.
החג צוין על ידי הכנסייה הנסטוריאנית כבר בסוף המאה ה-5, ונחוג גם בסוריה במאה ה-7.
בכנסייה הקתולית נחוג חג ההשתנות ב-6 באוגוסט, שכן לפי המסורת התרחשה ההשתנות 40 יום לפני הצליבה, וזו צוינה במזרח בחג הצלב ב-14 בספטמבר.
הנצרות המערבית החלה לציין את החג במחצית המאה ה-9 וזה התפשט במאות הבאות והונהג גם ברומא במאה ה-12. ב-1457 הנהיג האפיפיור קליקסטוס השלישי את החג באופן רשמי, כאות תודה על הניצחון על העות'מאנים במצור על בלגרד ב-6 באוגוסט 1456.
בכנסייה האורתודוקסית נחשב חג ההשתנות לאחד מ-12 החגים החשובים בשנה הליטורגית ונחגג ביום 6 באוגוסט (או 19 באוגוסט לפי הלוח הגרגוריאני).
לפי המסורת מביאים ענבים לכנסייה, או תפוחים או כל פרי אחר אם לא ניתן להביא ענבים, ונערכת "ברכת הפרי הראשון" של השנה.
החג קשור לא רק לישו, אלא לשילוש הקדוש כולו, שכן האל דיבר במהלכו מהשמיים ורוח הקודש הייתה גם היא נוכחת בדמות ענן.
סדרת המדע בדיוני בבילון 5 שואבת מספר אלמנטים ממיתולוגיות והשפעות תרבותיות שעוזרות לפתח את העלילה ואת הדמויות הקיימות בה.
ג'יי מייקל סטרזינסקי, יוצר הסדרה, שב והדגיש כי הסיפור של "בבילון 5" מושפע לרוב מיצירות ספרותיות ואירועים היסטוריים שקדמו לו, ואין הוא מבוסס עליהם בלבד.
ההשפעה החזקה ביותר מבוטאת בשם הסדרה עצמו.
שני הכוחות המשלימים זה את זה, הוורלונים והצללים ביקום "בבילון 5" מייצגים כל אחד את הסדר ואת הכאוס, בהתאמה.
רבים מהאלמנטים אשר נמצאים בסדרה נראים כאילו הם לקוחים מסדרת ספריו של ג'.ר.ר.
כך למשל, בחלק הראשון "אחוות הטבעת", רפאי הטבעת מופיעים לראשונה כיחידים ולאחר מכן כקבוצה; כך הדבר קורה ב"בבילון 5" עם "הצללים", וסטרזינסקי עצמו אישר זאת.
בנוסף, המסתורין האופף את הכוח האפל שקרוי "הצללים" מוזכר ביראה ובפחד, בדיוק כשם ששמו של סאורון מוזכר כך.
ההתייחסות המובהקת ביותר לספרו של טולקין היא הסיירים, ששמם ומשימתם דומים לאלה של שומרי היערות של הדונאדין.
שניהם מתפקדים כמסדרים סודיים שמטרתם שמירת הסדר, ושניהם מונהגים בידי דמויות בין-גזעיות - אראגורן בעל דם של בני אנוש, עלפים והמיאר; ודלן - חצי בת-אנוש וחצי מינברית.
כשם שחתונתם של אראגורן וארוון איחדה בין בני האדם לבני הלילית, אשר בשניהם זרם דם בעורקיהם, כך גם חתונתם של ג'ון שרידן ודלן איחדה בין בני האדם למינברים, שחלקו בנשמותיהם.
הקוד המוסרי לפיו חיים הסיירים ביקום "בבילון 5":
קוד זה מתייחס לשני מקורות מ"שר הטבעות".
הראשון הוא תיאור הסיירים מפיו של אראגורן בפני מועצת אלרונד:
השני מתייחס לעימות שבין גנדלף לבין הבאלרוג בגשר ממלכת מוריה, לפני שגרם להתמוטטות הגשר:
בנוסף, אראגורן התריע בפני גנדאלף כי ימות אם יכנס למוריה (שידועה גם בשם קהזד-דום); ב"בבילון 5", שגריר הוורלונים קוש מתריע בפני ג'ון שרידן כי ימות אם ילך לכוכב הצללים, שידוע בשם זאהדום.
שניהם נופלים לתהום ומאוחר יותר חוזרים לחיים כדי לאחד את כוחות הטוב כנגד כוחות הרוע - גנדאלף האפור חוזר כגנדאלף הלבן, ושרידן חוזר כשבתוכו שריד מישותו של קוש הוורלוני.
לקוש גם מספר הקבלות לגנדאלף, כאשר שניהם ישויות בעלות כוח שמאגדות חזרה את הכוחות, ושניהם מתפקדים כמורי דרך לשני הגיבורים הראשיים, אראגורן ושרידן.
יתרה מזאת, הבסת הצללים מסמנת את תחילת "העידן השלישי של בני האדם", ואילו הבסתו של סאורון מביאה לסוף העידן השלישי של הארץ התיכונה.
מלחמת הצללים שבעונתה השלישית של הסדרה היא המקבילה למלחמת הטבעת.
הצללים, כסאורון, כבר הובסו בעבר, אך עם הזמן השיבו את כוחם וחזרו לפתוח במלחמה חדשה.
גזעי הראשונים עזבו את שולי הגלקסיה, בדיוק כשם שהעלפים עזבו את הארץ התיכונה בדרך לוולינור.
אראגורן היה היורש החוקי לממלכות ארנור וגונדור.
ארנור נחרבה ושושלת גונדור הסתיימה.
עוצר גונדור - דנתור - תיעב את אראגורן וחשש פן יגזול ממנו את כסאו.
במקביל, שרידן הכריז על ריבונותה של בבילון 5 מפני ממשל כדור הארץ, והוכרז כבוגד על ידי הנשיא קלארק.
הן קלארק והן דנתור התאבדו לבסוף.
לצללים, כמו לסאורון, היו בני ברית שעבדו למענם, ושניהם תיפעלו שליטים: ב"בבילון 5" היו אלה הקיסר הסנטאורי קתרג'יה והנשיא קלארק, ואילו בשר הטבעות היו אלה סארומן ובתחילה גם תאודן מלך רוהאן.
מר מורדן הוא שותפם חד הלשון של הצללים, בעוד גרימה לשון-נחש היה יועצו הבוגדני של תאודן שנשלח על ידי סארומן.
ניתן לייחס הקבלה נוספת בין "שר הטבעות" לבין "בבילון 5", והיא בין ג'ון שרידן לפרודו בגינס.
בסוף "שיבת המלך", פרודו אינו יכול לשאת יותר את עולה של הטבעת, ולכן מציעים לו העלפים לנדוד עמם לוולינור.
בסוף העונה החמישית של "בבילון 5", עורך שרידן מסע אחרון לצביר כוכבים "קוריאנה 6" ומוזמן על ידי לוריין להצטרף אל "הראשונים" במסעם אל מחוץ לשולי הגלקסיה.
שמותיהם של הנארנים כנראה לקוחים מספרו של ק.ס.
לואיס, "דברי ימי נרניה", או מהשם "Narn i Chîn Húrin" שבספר "הסילמריליון" של טולקין.
בנוסף, שמו של לוריין הוולארי (וגם ממלכת לות'לוריין של בני הלילית), הוא שמו של אחד "הראשונים" ב"בבילון 5".
לבסוף, הנרטיב המרכזי בין שתי היצירות שעוסק בעידן השלישי.
דוגמה לכך ניתנת בדו-שיח שבין שרידן ודלן בפרק העונה הרביעית "Into The Fire", שמקביל לדבריו של גנדאלף לאראגורן בפרק "The Steward and the King" שבחלק החותם את ספרי "שר הטבעות".
סיפור אהבתם של שרידן ודלן מהדהד לסיפור אהבתם של ברן ולות'יאן, שהתרחש בעידן הראשון של הארץ התיכונה, בנוסף לאלמנטים החוזרים בסיפור האהבה שבין אראגורן וארוון בעידן השלישי.
אולם, היה זה סיפורם של ברן ולות'יאן שבו בן אנוש חזר מהמתים עם תוחלת חיים מועטה ואשר מתחתן עם אישה מגזע אחר שנהפכת לחצי בת-אנוש כדי להישאר עמו (כשם שקרה לשרידן).
השם "ויילן", שניתן לג'פרי סינקלייר לאחר שינוי הצורה שלו לחצי בן אנוש-חצי מינברי בידי "שילוש האור", היה מחווה ל"ולא" (היחיד לוולאר), המלאכים השומרים שהגיעו לעצב את עולמו של טולקין.
הוורלונים, הצללים ו"הראשונים" הם מבין הגזעים העתיקים ביקום "בבילון 5", והם מקביליהם של הוולאר והמיאר בעולמו של טולקין.
הן "הראשונים"/הוורלונים והן הוולאר/מיאר מסוגלים להציג את עצמם בדמויות ובצורות שונות המזוהות עם בני האדם.
שמו של האל הסנטאורי ששלט בעולם התחתון, לפי לונדו מולארי בפרק "The Parliament of Dreams", הוא מוגאת'.
מקבילו הוא בבירור מורגות', שר האופל הראשון שמוצג בסילמריליון, שגם מלך על חלקים נרחבים של העולם התחתון.
בסיומו של הסילמריליון, מורגות' הוגלה אל מעבר ל"דלת הלילה" (או "הריק") - מקום בחלל שהוא מחוץ לגבולות הזמן.
אלמנט דומה קיים בשולי הגלקסיה של "בבילון 5": מקום של גלות לכוחות המושחתים של היקום - מורגות' והצללים/וורלונים.
הורגי הכוכבים (או "ענני המוות") של הצללים ביקום "בבילון 5" דומים לכוח העלטה השחורה.
העלטה השחורה הייתה הכוח בו השתמשה אונגוליאנט, רוח אפלה שנראה בדמות עכביש ענק והמסווה עצמו בצורת ענן בסילמריליון .
צורת חלליות הצללים עצמן היא כעכבישים, והן מחווה לאונגוליאנט (כולל את שילוב העכבישה שב"שר הטבעות").
לבסוף, שמם של סרטי האנתולוגיה המתוכננים של סטרזינסקי, "Babylon 5: The Lost Tales", לקוח מתוך ספרי המקבץ המרכיבים את "הסילמריליון", "The Book of Lost Tales".
מספר פרקים מחדדים את השפעתה של אגדת המלך ארתור ואבירי השולחן העגול על "בבילון 5".
האקסקליבר מופיעה בסדרת הספין אוף של "בבילון 5", "קרוסייד", כספינת חלל הנשלחת למצוא תרופה להצלת כדור הארץ מכליון לאחר שפוזר וירוס מתוצרת "הדראק" על פני הכוכב.
מספר רב של ספינות חלל ביקום "בבילון 5" נושאות שמות מהמיתולוגיה היוונית, למשל ספינתו הקודמת של שרידן האגממנון, וכן הספינה הראשונה שהחלה ב"קרב על הקו", הפרומתאוס.
סטרזינסקי אף ציין כי דמותו של ג'קאר נמשלת לדמותה של קסנדרה מטרויה, הנביאה שאיש לא שעה לנבואותיה.
הקונספט של "הגזעים הצעירים" שמתפתחים מעבר לרמות הפרימיטיביות שלהם ומתעלים למישור הבא של הקיום מהדהד לספרו של ארתור סי.
שני פרקים בסדרה נוגעים בדבר התעלותם של הגזעים השונים לישויות אנרגיה: פרק העונה הראשונה "Mind War" ופרק הסיום של העונה הרביעית.
הספר הוא מהמועדפים על סטרזינסקי.
סופר המדע בדיוני אלפרד בסטר סיפק את ההשראה לדמותו של מנהיג "חיל הטלפתים" (שגולם על ידי וולטר קניג) בספרו משנת 1953 "האדם המושמד".
בסיפור, טלפתים מאוגדים יחדיו תחת שליטתה של "גילדת אספר", שדומה מאוד ל"חיל הטלפתים", בהבדל טיבם.
סטרזינסקי ציין כי אחד מספריו המועדפים היה "חולית" של הסופר פרנק הרברט.
קיימות מספר אנלוגיות בין קיסרות הפדישאח לרפובליקה הסנטאורית, בין בנות גשרית ל"חיל הטלפתים", בין גילדת החלל לוורלונים, ובין הדררים לנארנים.
האסיר - "חיל הטלפתים" לעיתים קיבל הקבלות לסדרה.
בין היתר נכלל מוטיב ההצדעה של החיל.
גליל אוניל - עיצוב תחנת החלל בבילון 5 מבוסס על קונספט שהוצע על ידי ג'ררד קיי אוניל למושבת חלל בספרו משנת 1973 "A New Frontier".
הרעיון של נזירים שתפקידם לשמר טכנולוגיה, כפי שהוצג בפרק סיום העונה הרביעית, נראה כי הושפע מספרו של וולטר מ.
מבין היצירות האחרות מהן שאב סטרזינסקי את השראתו לסדרה נמנים הסדרה "בלייק 7", ספרי "העדשאי" של א.א.
סמית', המיתוס של קת'ולהו וספרו של ג'ורג' אורוול "1984".
עולם הבית של גזע המינברים נקרא על שם דוכן במסגדי האסלאם.
אודיסיאה 2: 2010 - משחתות כדור הארץ דומות דמיון מפליא לחללית הרוסית "אלכסיי לאונוב" בסרט הקולנוע.
לוחם הכוכבים האחרון - עיצוב חלליות הסטארפיורי דומה לחללית "Gunstar" המופיעה בסרט משנת 1984. הסרט גם מציג דמות חוצנית בשם "סנטאורי".
הטיסה לחלל - המכונה הגדולה בכוכב לכת אפסילון 3 היא מחווה למכונת הקְרֵל הקדומה בסרט "הטיסה לחלל" משנת 1956, במיוחד הגשר הצר שמוקף בטכנולוגיה חייזרית.
ב"בבילון 5" נאמר חלקה של הערה זו ("זהו זמן של שלום בימינו") על ידי דיפלומט לאחר חתימת הסכם השלום עם הסנטאורים, שמאוחר יותר פלשו לכוכבי לכת רבים שסבבו את תחומי שליטתם.
שרידן דן בדילמה שניצבה בפני צ'רצ'יל בנוגע לקובנטרי, בטרם הבליץ על העיירה, דילמה בסגנון "האם אני מציל חיי אדם עכשיו, ביודעי שאחשף בפני אויביי ושפיצחנו את הקוד ושהצבנו מרגלים, ונשלם על כך בעתיד".
הייתה זו משחתת כדור הארץ USS Churchill שהפסידה במלחמת האזרחים של ברית הארץ כשהיא מגנה על תחנת בבילון 5.
הקיסר הסנטאורי קתרג'יה האמין עצמו לאל.
מותו הביא לעלייתו של לונדו מולארי לשלטון, ואולי אף לעלייתו של ויר קוטו לשלטון בסופו של דבר.
הסיפור מהדהד לעלייתו לשלטון של קלאודיוס לאחר שהקיסר המטורף קליגולה מת.
קלאודיוס עצמו לא נחשב בכלל למועמד עקב נכותו, במקביל ללונדו שקיבל את המעמד בעל כורחו וש"שותק" בידי יצור הדראק הזדוני, "השומר".
הסנטאורים גם השתמשו ברצח (במיוחד באמצעות רעל) כמכשיר פוליטי, כשם שמתואר בספר "אני קלאודיוס" מאת רוברט גרייבס.
אחד מחברי "משמר הלילה" ב"בבילון 5" מצטט מדברי תומאס ג'פרסון: "Eternal vigilance is the price of freedom" ("דריכות אינסופית היא מחיר החופש").
בעוד אמרה זו נועדה לתמוך במעשי משמר הלילה, ג'פרסון התכוון לכך כאזהרה בפני הרעיון.
המודל הדיפלומטי לפיו בנויה תחנת בבילון 5 דומה למבנה האומות המאוחדות, כאשר חמשת חברי המועצה המייעצת דומים למועצת הביטחון, וליגת האומות הבלתי מאוחדות דומה לעצרת הכללית.
התייחסות היסטורית נוספת היא להתנקשות בנשיא ג'ון פיצג'רלד קנדי, כאשר התנקשו בחייו של נשיא "ברית הארץ" לואיס סנטיאגו בסוף העונה הראשונה של הסדרה.
בהמשך, שבועתו של סגן הנשיא מורגן קלארק לתפקיד מהדהדת לשבועתו של סגן הנשיא לינדון ג'ונסון על מטוס אייר פורס 1.
בפרק הרביעי בעונה השנייה של הסדרה, מסבירה דלן כי כל יצור חי מורכב מאותם אלמנטים המרכיבים את תחנת בבילון 5 ואת הכוכבים (חנקן, ברזל, מימן וכיוצא בזה).
היא אומרת שאנו עשוים מ"חומר כוכבים".
אנו היקום עצמו, שמקבלים תודעה ומנסים להבין את עצמנו.
דברים אלה נראה שלקוחים מספרו של קרל סייגן, "הקשר הקוסמי" (פרק 1).
ההתאחדות הבין-לאומית לאינפורמטיקה רפואית (International Medical Informatics Association; IMIA) היא ארגון עצמאי המטפח ומקדם את טכנולוגיית המידע בחברה המודרנית, בפרט בתחומי הבריאות, הביולוגיה והרפואה.
הארגון הוקם ב-1967 כוועדה הטכנית של הפדרציה הבין-לאומית לעיבוד מידע (International Federation for Information Processing).
הארגון היה לארגון עצמאי ב-1987 והוקם תחת החוק השווייצרי ב-1989.
עידוד מידענות בבריאות ובמחקר ביורפואי.
כחלק ממשימותיו שם לעצמו הארגון למטרה להביא לשיתופי פעולה בין מדענים, חוקרים, ספקים ויועצים.
הארגון משמש קורת גג משותפת למגוון איגודים לאומיים ואזוריים.
IMIA מארגן ועידות ואירועים ברחבי העולם ומתמקד כיום ב"גישור על פער הידע" באמצעות סיוע למדינות מתפתחות.
בין פעולות הארגון, תמיכה בארגון האפריקאי המתפתח (HELINA).
ההתאחדות האוסטרלית לאינפורמטיקה בריאותית (HISA)
קבוצת העבודה לאינפורמטיקה רפואית (AKMI) של החברה האוסטרית להנדסה ביורפואית ÖGBMT) והחברה האוסטרית למחשבים (OCG)
החברה לאינפורמטיקה רפואית של בוסניה והרצגובינה
פורום אינפורמטיקה בריאותית של החברה הבריטית למחשבים
COACH: ההתאחדות לאינפורמטיקה רפואית של קנדה
החברה הצ'כית להנדסה ביורפואית ואינפורמטיקה רפואית
ההתאחדות הפינית לאינפורמטיקה חברתית ובריאותית (FinnSHIA)
ההתאחדות הצרפתית לאינפורמטיקה רפואית (AIM)
ההתאחדות הגרמנית לאינפורמטיקה רפואית, ביומטריה ואפידמיולוגיה
החברה ההונג קונגית לאינפורמטיקה רפואית
החברה למחשבים ג'ון פון נוימן (הונגריה)
החברה לאינפורמטיקה רפואית של אירלנד
האיגוד הישראלי למערכות מידע ברפואה (תחת אילא)
החברה האיטלקית לאינפורמטיקה רפואית (AIIM)
החברה לביומדעים ולאינפורמטיקה בריאותית של חוף השנהב (ISBHI)
ההתאחדות למידע רוקחות רפואי (MedPharmInfo)(קזחסטן)
החברה הקוריאנית לאינפורמטיקה רפואית (KOSMI)
ההתאחדות המלאווית לאינפורמטיקה רפואית (MIAM)
ההתאחדות המלזית לאינפורמטיקה בריאותית (MHIA)
החברה למידע ביורפואי ובריאותי של מלי (SOMBIS)
ההתאחדות לאינפורמטיקה רפואית של ניו זילנד
ההתאחדות לאינפורמטיקה רפואית של ניגריה (AHIN)
ההתאחדות הסעודית לאינפורמטיקה בריאותית (SAHI)
ההתאחדות לאינפורמטיקה בריאותית, סינגפור (AMBIS)
החברה הסלובקית להנדסה ביורפואית ולאינפורמטיקה רפואית
ההתאחדות הסלובנית לאינפורמטיקה רפואית (SIMIA)
ההתאחדות לאינפורמטיקה בריאותית של דרום אפריקה
ההתאחדות הטייוונית לאינפורמטיקה רפואית (TAMI)
VMBI, החברה לאינפורמטיקה רפואית (הולנד)
החברה הטורקית לאינפורמטיקה רפואית (TURKMIA)
ההתאחדות האוקראינית לרפואה ממוחשבת (UACM)
החברה הוונצואלית למדעי מחשב ברפואה (AVIS)
IMIA כולל מספר גדל והולך של קבוצות עניין וקבוצות עבודה, המורכבות מיחידים בעלי עניין משותף בנושא מסוים.
זיהוי תבניות ביורפואי (WG 07)
סטטיסטיקות ועיבוד מידע ביורפואי (WG 12)
אינפורמטיקה בריאותית לצרכנים (WG 2)
כריית מידע וניתוח מידע אינטליגנטי (WG 03)
אבטחה במערכות מידע בריאותיות (WG 04)
התאחדות האנגלו-יהודית הוא ארגון בריטי יהודי אשר הוקם בשנת 1871 במטרה לקדם את ההשכלה בקרב יהודים ולהגן עליהם מפני אפליה.
התאחדות הוקמה באספה ב-2 ביולי 1871 בלונדון.
תוך שנים ספורות הוקמו סניפים של הארגון במנצ'סטר, ברמינגהאם ובליברפול.
בשנת 1900 כבר היו להתאחדות כ-36 סניפים ברחבי האימפריה הבריטית.
פרופסור יעקב ויילי נבחר כנשיא הראשון של ההתאחדות.
אחריו כיהן בתפקיד הברון הנרי דה וורמס , שעמד בראש הארגון כ-14 שנים.
הארגון פעל למען עידוד ההשכלה, על ידי הקמת בתי ספר ומימון תוכניות לימודים בקרב שכבות נמוכות בקרב יהודי בריטניה ויהודים במקומות אחרים, בין השאר בארץ ישראל.
הארגון מוציא לאור ביטאון בשם "AJA Today".
ההתאחדות הבין-לאומית של האגודות הווקסילולוגיות , היא ארגון בין-לאומי המאגד 51 אגודות וארגונים ממדינות שונות בעולם העוסקים בווקסילולוגיה.
בחוקת הארגון מופיעה מטרתו כ"יצירת ופיתוח מרכז של ידע אודות דגלים על כל סוגיהם, על צורותיהם ושימושיהם, ועל תאוריות מדעיות ועקרונות המבוססים על ידע זה".
מלבד צרפתית, השפות הרשמיות של ההתאחדות הן אנגלית, גרמנית וספרדית.
תחילתה של ההתאחדות בקונגרס הווקסילולוגי השני שנערך בעיירה רישליקון שבקנטון ציריך, שווייץ, ב־3 בספטמבר 1967. בקונגרס זה ההתאחדות הוקמה באופן זמני, ובקונגרס השלישי שנערך בבוסטון שנתיים לאחר מכן ב־7 בספטמבר 1969 היא הוקמה רשמית.
להתאחדות ועד מנהל בן שלושה חברים הכולל נשיא ושני מזכירים.
הוועד מנהל את העניינים השוטפים ואחראי לכינוסה של האספה הכללית, שמתכנסת במהלך הקונגרס הווקסילולוגי שנערך אחת לשנתיים.
האספה הכללית מורכבת מ־51 נציגים – אחד מכל ארגון החבר בהתאחדות.
האספה בוחרת את הוועד המנהל וקובעת את מדיניות ההתאחדות.
ישנם גם ארגונים לאומיים ורב־לאומיים החברים בהתאחדות: "איגוד דגלי מפרץ צ'ספיק" (CBFA) המאגד את המדינות במפרץ צ'ספיק שבארצות הברית: דלאוור, וושינגטון די.
חבר נוסף הוא אתר דגלי העולם, שאף על פי שאיננו משתייך למדינה מסוימת קיבל מעמד מלא כחבר.
מאז 1969, ההתאחדות אחראית לכינוסו – אחת לשנתיים – של הקונגרס הווקסילולוגי הבין-לאומי (הקונגרס עצמו התכנס בפעם הראשונה כבר ב-1965), בקונגרס מתכנסת האספה הכללית של ההתאחדות, נערכים דיונים וסמינרים בנושא דגלים, והוא מהווה הזדמנות לווקסילולוגים מכל רחבי העולם להיפגש ולהחליף דעות.
הקונגרס ה־24 התקיים באלכסנדריה, וירג'יניה באוגוסט 2011, ה־25 התקיים ברוטרדם באוגוסט 2013, ה־26 התקיים בסידני באוגוסט 2015, ה־27 התקיים בלונדון באוגוסט 2017 וה־28 התקיים בסן אנטוניו ביולי 2019.
פרסים ומדליות מוענקים לחברי ה־FIAV או לחברים בארגון הקשור ל־FIAV מסיבות שונות.
פרס הווקסילון – נוסד בשנת 1989, ומוענק עבור התרומה החשובה ביותר לווקסילולוגיה בשנתיים שקדמו לקונגרס הוויקסילולוגיה הבין-לאומי.
מקבל הפרס נבחר על ידי מועצת ה־FIAV והוא מורכב מתעודה חתומה על ידי המועצה ומלוח.
הפרס ניתן בחסות "אגודת הדגל האוסטרלית" (FSA).
פרס ויטני סמית – הפרס נוסד במקור בשנת 2005 כפרס עבור המאמר הטוב ביותר, ושמו שונה בשנת 2017 לכבודו של ד"ר ויטני סמית, שטבע את המילה "ווקסילולוגיה" והיה בין מייסדי FIAV.
הפרס מעניק מלגה עבור הצגת מאמר יוצא מן הכלל בקונגרס הוויקסילולוגיה הבין-לאומי.
מקבל הפרס נבחר על ידי פאנל שמונה על ידי מועצת FIAV, המורכב, במידת האפשר, מנציגי מארגני הקונגרס (ים), יצרני דגלים, ורקסולוגים, ומקבל תעודה חתומה על ידי המועצה ומגש.
הפרס ניתן בחסות "האגודה הווקסילולוגית של צפון אמריקה" (NAVA).
מדליית חתן פרס ההתאחדות – נוסד בשנת 1969, ומוענק על ידי מועצת FIAV על תרומה מקורית יוצאת דופן למדע הווקסילולוגיה.
זו ההכרה הגבוהה ביותר בווקסילולוגיה למלגות.
החל משנת 2003 בחרה המועצה בפרס על פי מלגה ברמת הדוקטורט, ובשנת 2017 תוקנה חוקת FIAV כדי לשלב את פרקטיקת המועצה בחוקה.
מקבל הפרס מקבל תעודה חתומה על ידי המועצה ומדליה תלויה על סרט בצבעי כחול וצהוב, צבעי דגל ה־FIAV, כמו גם סרט מיניאטורי וסיכת דש.
מקבל הפרס רשאי להשתמש בקידומת LF לאחר שמו.
מדליית חבר ההתאחדות – נוסד בשנת 2001, מוענק על ידי מועצת FIAV על תרומות משמעותיות לווקסילולוגיה או למתן שירות משמעותי ל־FIAV או כחבר FIAV.
החבר מקבל תעודה חתומה על ידי המועצה ומדליה תלויה על סרט בצבעי כחול וצהוב, צבעי דגל ה־FIAV, כמו גם סרט מיניאטורי וסיכת דש.
מקבל הפרס רשאי להשתמש בקידומת FF לאחר שמו.
מסע בין כוכבים היא אחת מתוכניות הטלוויזיה בעלות ההשפעה הרבה ביותר על התרבות, הנחשבת לעיתים קרובות כסדרת המדע הבדיוני הטלוויזיונית המשפיעה ביותר בהיסטוריה.
הסדרה המקורית, ששודרה בסוף שנות ה-60, יחד עם תשע סדרות ספין אוף נכון ל-2020, שלושה עשר סרטי קולנוע, שפע של מוצרים ממותגים, ותעשייה המגלגלת מיליארדי דולרים, הפכה לתופעה קולקטיבית שהיא הזיכיון "מסע בין כוכבים".
כיום, הזיכיון נמצא בבעלות אולפני הטלוויזיה של CBS, לאחר שהחברה רכשה החזקות שהיו בעבר שייכות לסרטי פרמאונט, האולפן שהפיק את מסע בין כוכבים במשך עשורים רבים; CBS-סרטי פרמאונט ממשיכה להחזיק בזכויות ה-DVD לסדרת הטלוויזיה, ואת הזכויות להפקת סרטי קולנוע עלילתיים.
מספר סרטים נעשו בהשראת ההשפעה התרבותית של מסע בין כוכבים, ביניהם: Galaxy Quest, ו-Free Enterprise.
טרקי או טרקר הוא מעריץ של זיכיון "מסע בין כוכבים", בין אם של הזיכיון כולו, ובין אם של אחת (או יותר) מסדרות הטלוויזיה ו/או אחד (או יותר) מסרטי הקולנוע.
מועדון המעריצים הרשמי של מסע בין כוכבים
מועדון המעריצים הרשמי של מסע בין כוכבים הוא זרוע של פרמאונט, שנועד לתת למעריצים של סדרת המדע הבדיוני הקלאסית מסע בין כוכבים גושפנקא רשמית של "מועדון מעריצים".
חברי המועדון מקבלים תעודה, הנחות למקומות רבים ומזכרות, מורשים על ידי פרמאונט, ונהגו לקבל שש מהדורות של המגזין Star Trek Communicator (אשר בעבר היה זמין למכירה ברוב דוכני העיתונים בארצות הברית ובחנויות קומיקס).
עם זאת, המגזין הפסיק להתפרסם ובעתיד הנראה לעין יוחלף (ראה מידע באתרים בהמשך).
כוחות מאקי הבינלאומיים היא עמותה בין-לאומית של מעריצי מסע בין כוכבים, המעניקה חברות בינלאומית המוקדשת לסדרות הטלוויזיה ולסרטי הקולנוע של מסע בין כוכבים.
מקור השם של המועדון הוא "מאקי" - הארגון הצבאי-טרוריסטי המוצג בסדרות הדור הבא, חלל עמוק 9 ווויאג'ר.
MFI היה אחד ממועדוני מב"כ הראשונים, אם לא הראשון, כמועדון, שפעל במלואו בצורה מקוונת.
ל-MFI היו עד כה ארבעה נשיאים:
כריסטינה דואן (ינואר 2011 ועד היום)
גארי דייוויס (ספטמבר 1994 (ייסוד המועדון) - נובמבר 2004)
ההתאחדות הארצית של היהודים בגרמניה הייתה ארגון מנהלתי שייסד השלטון הנאצי בגרמניה ביולי 1939 בתור ענף מנהלתי הכפוף לשלטונות.
ההתאחדות נוסדה בצו משרד הפנים הגרמני וחויבה לפעול בפיקוח המשרד הראשי לביטחון הרייך.
ההתאחדות ירשה את משרדיה, אנשי צוותה ומתקניה של הנציגות הארצית של יהודי גרמניה שקדמה לה ופורקה על ידי הנאצים לאחר ליל הבדולח.
לאו בק המשיך להיות ראש ההתאחדות.
בסוף 1939 מינה המשרד הראשי לביטחון הרייך את אדולף אייכמן כממונה מיוחד לענייני היהודים (Sonderreferent für Judenangelegenheiten) אך ההשגחה על משרדי ההתאחדות ברמה המקומית נותרה בידי הגסטפו.
עיקר תפקידה של ההתאחדות הארצית היה הקמתה של מערכת סעד נפרדת ליהודים.
מנהלת מחלקת הסעד הייתה ד"ר קונרד כהן, מנהלת המדור לסעד כללי הייתה חנה קרמינסקי, וד"ר ואלטר לוסטיג היה מנהל הסעד הרפואי.
מבחינת המבנה הארגוני היה דמיון שטחי בלבד בין ההתאחדות הארצית לבין הנציגות הארצית, כך גם מבחינת המשימות שהיו מוטלות על שני הארגונים.
במקרים רבים לא הצליחו המוסדות היהודיים – בגלל חוסר באמצעים ובאפשרויות הטיפול לסעוד את כל הנזקקים, ובהם ה"חדשים" שהצטרפו עתה אל מחנה הנזקקים, שכן צו שהתפרסם ב-19 בנובמבר 1938 הרחיק את היהודים ממערכת הרווחה הציבורית, וחובת הסעד שהייתה נתונה עד כה בידי המדינה הוטלה בן לילה על הקהילות היהודיות.
לפי ההיסטוריון יהויקים כוכבי, המחשבה בדבר היערכות ארגונית חדשה של יהודי גרמניה הבשילה בו בזמן בקרב ההנהגה היהודית ובחוגי הנאצים.
את השלטון הנאצי מייצג בהקשר זה בראש ובראשונה ריינהארד היידריך, ראש משטרת הביטחון ושירות הביטחון של הס"ס ולימים המפקח על כל זרועות הטרור בתורת ראש "המשרד הראשי לביטחון הרייך".
היידריך ביקש להקים ארגון חדש ומיוחד שיעסוק ב"שאלת היהודים" ויביא "לפתרונה המהיר" באותה דרך שבה תיארו לעצמם ראשי השלטון את הפתרון באותו הזמן, כלומר על ידי סילוקם המואץ של היהודים מן המדינה.
ולשם כך היה היידריך זקוק גם לארגון יהודי מרכזי, שישמש עזר לארגונו שלו.
אמנם גם קודם לכן טיפלו ב"שאלת היהודים" גופים שהיידריך שלט בהם, תחילה הגסטפו ואחר כך הס"ד.
אך ההתפתחויות שחלו ברייך השלישי בזירת הפנים והחוץ במחצית השנייה לשנת 1938, ההכנות למלחמה ואף האפשרויות שנפתחו לפני השלטון עם פרעות "ליל הבדולח", כל אלה הציבו את "שאלת היהודים" במקום חדש בסדר העדיפויות הלאומי.
ומאחר שדרך הפתרון העיקרית נועדה להיות ההגירה, חייב היה גם המוסד שיטפל בה להיות מוסד של הגירה.
לכן נדרשו שני גופים, אחד מצד השלטון ואחר מצד היהודים, ושניהם יתרכזו במשימה אחת - הוצאת היהודים מן המדינה במהירות המרבית.
הידרדרות שהחלה ב-1933 ובמרוצת השנים הלכה והחמירה.
מאז עליית הנאצים לשלטון בינואר 1933 ועד למועד ההקמה הרשמית של ההתאחדות הארצית, בתחילת יולי 1939 ומספר הקהילות היהודיות הלכה ופחתה משום רדיפות, התרוששות והגירה.
ב-1933 היו בגרמניה 34 קהילות יהודיות שהתפרקו מאליהן בגלל בעיות אישיות או פיננסיות.
קרוב ל-700,3 מוסדות יהודיים, ועתה נותרו מהם רק כשליש: בברלין לבדה הוסיפו להתקיים רק 221 ארגונים מתוך 990. לשם ייסודה היה צריך לכונן מערכת סעד נפרדת במסגרת של ארגון אובליגטורי, שתפתור את בעיית ההתרוששות הכללית של התושבים היהודים – שמקורה במדיניות הרדיפות של השלטון.
העוני החדש וסעד ליהודים ייסודה הרשמי של ההתאחדות הארצית של היהודים בגרמניה ביולי 1939 האיץ את התנערות המוסדות הכלליים מאחריותם לספק שירותי רווחה ליהודים.
החל מהקמתה נאלצה ההתאחדות לסעוד יהודים בכל רחבי גרמניה סעד "סגור" לאשפוז נכים וחולי נפש במוסדות המתאימים, וכן לממן את הסעד ה"פתוח".
בסוף 1939 קיבלו יותר מ-52,000 בני אדם – כמעט שליש מכלל יהודי גרמניה באותה עת – עזרה סוציאלית זו או אחרת מידי מוסדות יהודיים.
מצב זה הוליד בעיות כספיות קשות ביותר.
מאז נוסדה ההתאחדות הארצית ביולי 1939 הייתה רשאית רשמית לגבות תשלומים מחבריה.
כספים אלה שימשו למימון המשימות המרכזיות, אבל גם להשוואת הנטל בין הקהילות.
כספים זרמו לקופת ההתאחדות גם מחו"ל: ארגונים כגון הג'וינט בארצות הברית וכן "מס המהגרים" שחויבו בו כל המהגרים היהודים ברחבי הרייך.
הגסטפו בהמבורג הנהיג "מס" כזה עוד בדצמבר 1938.
על רקע ההתרוששות הכללית, נמצאו כמה קהילות שתרמו לנזקקים יותר מכפי שקבעו התקנות של שירותי הרווחה הציבוריים בנוגע ליהודים.
בסוף 1939 חייב המשרד לביטחון פנים את ההתאחדות לנהוג "ביקורת עצמית", לפי העיקרון שמצבם של עניים יהודים צריך להיות נחות מזה של נזקקי סעד אריים, וגם כדי שלא להטיל על ההתאחדות מעמסה "בלתי נחוצה".
ההתאחדות הארצית נאבקה בקשיים תקציביים קשים בעקבות עליית מספר היהודים הזקוקים לסיוע.
תחזיות ראשוניות העריכו כי ההוצאות יגיעו לעשרות מיליוני רייכסמארק בשנה, אך המציאות הראתה תנודות משמעותיות.
בתחילת 1940, ההוצאות על סעד היו הגבוהות ביותר בתקציב.
הכנסות ההתאחדות כללו דמי חבר, מכירת נכסים וסיוע מחו"ל, אך לא הספיקו לכסות את ההוצאות.
ההתאחדות הארצית ניסתה לספק ליהודי גרמניה סיוע במגוון תחומים:
מוסדות הסעד נהגו לספק לנצרכים נעליים או בגדים, עד שבתחילת 1940הוטל איסור על היהודים לרכוש בגדים חדשים ונעליים חדשות, איסור זה הטיל מעמסה כבדה נוספת על מחסני הבגדים המשומשים.
בהתאם נאלצו רשויות "סיוע החורף היהודיים" לבטל את העיקרון שהנחה אותן עד כה: תמיכה בנזקקים בטובין בלבד – בארוחות, בבגדים וכדומה.
שינוי זה החל בבת אחת, לפי הוראה חדשה של המשרד לביטחון פנים, אשר גזר שהיהודים יקבלו מעתה רק כסף, כדי שלא יקבלו, חלילה, תרומה של בגדים חדשים באמצעות "סיוע החורף".
הותר להם להשתמש בכסף רק בשוק "החופשי" הדל, שלפי תקנות האספקה הנפרדת היה אפשר לרכוש רק מצרכי מזון, בגדים משומשים או חומרי הסקה.
בנוסף עסקה ההתאחדות גם בסעד לזקנים, לחולים ונכי מלחמה.
גידול רב במיוחד ניכר בסעד לזקנים שכן לפני כן נשאו בנטל בעיקר קרנות ואגודות פרטיות, ועתה נאלצה ההתאחדות למלא את מקומן.
היות שצעירים רבים היגרו מגרמניה, נותרו בני משפחה זקנים או חולים בגפם, בלא תמיכת בני משפחה.
גם חוק השכירות האנטי-יהודי באפריל 1939 הביא לידי צמצום מוסדות הסיעוד הפרטיים.
על אף הקושי למצוא דירות פנויות לשכירות, האיסור על רכישת מגורים והיעדר אמצעים לבניית בתים חדשים – הצליחו עובדי ההתאחדות הארצית להגדיל את מספר המעונות פי שניים כמעט עד שנת 1940, במקומות כמו בתי כנסת, בתי ספר, או אפילו בדירות סמוכות שחוברו יחד.
שירותי הבריאות של ההתאחדות הארצית עסקו בעיקר במעקב רפואי לנשים הרות, בטיפול רפואי בילדים בבתי ספר ובמעונות, בשליחת חולים למקומות מרפא והחלמה וכן בטיפול רפואי במהגרים.
הבעיה העיקרית בעניין זה הייתה מספרם הזעום של הרופאים שהייתה ההתאחדות רשאית להעסיק.
באזורים כמו פרוסיה המזרחית, נקבעה מכסה של שני "מטפלי חולים" ואף לא רופא מקצועי אחד.
באזורים אלה נפגעו במיוחד מהרס התשתית.
מדור הסעד בהתאחדות הארצית נאלץ לעסוק גם בשתי החובות האחרות של המוסד: קידום ההגירה וטיפול במערכת החינוך, שגם הם נפגעו קשות בעטיה של ההתרוששות המבנית של התושבים היהודים.
ההתאחדות הארצית השכילה לנצל את האינטרס של הס"ד (שירות הביטחון) ושל הסיפ"ו (משטרת הביטחון), בהרחבת הפעולות להסבת מקצוע לקראת ההגירה – כדי להגן על יהודים, שלא יגייסו אותם לשכות העבודה וישלחו אותם לעבודות כפייה.
לעומת זאת נחלה כישלון ב-1940 בהצעתה הנועזת לשחרר אסירים יהודים ממחנות הריכוז ולהעבירם לעבודות כפייה במינהל העבודה.
בשנים 1939-1940 שללו לשכות העבודה בבאדן ובשלזיה דמי אבטלה מיהודים בטענה כי יוכלו לקבל תמיכות אלה ממוסדות הסעד היהודיים.
במקרה זה פנו העסקנים היהודים אל משרד העבודה, ונהנו מתמיכתו של RSHA, שחשש להטיל מעמסה כבדה מדי על מוסדות הסעד היהודיים.
ההתאחדות בוטלה ופורקה ביולי 1943. את הארגון שהחליף אותה ניהל, תחת מינוי של הנאצים, ולטר לוסטיג.
ההשפעה של הפרעת קשב על התפקוד האקדמי מתייחסת לאופן שבו הפרעת קשב, ריכוז והיפראקטיביות באה לידי ביטוי בתחום הלמידה, במסגרת החינוך הפורמליות וההשכלה הגבוהה.
הפרעת קשב היא אחד הגורמים האפשריים לקשיי למידה, עם זאת אחד ההבדלים המרכזיים שלה מלקות למידה הוא שהיא לא בהכרח מובילה לפגיעה ביכולת הלמידה או בהישגים אקדמיים.
במקרים בהם מתעוררים קשיי למידה יש לתת להם מענה במסגרת הטיפול בהפרעת קשב, על פי המאפיינים האישיים של כל אדם וההמלצות שהועלו במסגרת האבחון.
פגיעה אפשרית בתפקודי הלמידה והבחנה מלקות למידה
הפרעת קשב עלולה לגרום לקשיים בתפקוד האקדמי ובמקרים רבים היא מקושרת לבעיות בבית הספר.
בהתאם לכך, אחת הבעיות הבולטות אצל אנשים עם הפרעת קשב היא יכולת הלמידה במסגרות החינוך הפורמליות.
היא באה לידי ביטוי בחוסר יכולת לתפקד בהתאם לרמה השכלית האמיתית בלימודים, הן בבית הספר והן באוניברסיטה.
הפגיעה של הפרעת קשב בהישגים אקדמיים נפוצה גם בהיעדר לקות למידה.
עם זאת, הפרעת קשב אינה מוגדרת כלקות למידה משום שהיא אינה מוגבלת רק לתחום האקדמי, ולא בהכרח תוביל לקשיים בלמידה.
הבדל נוסף הוא שלהבדיל מלקות למידה, גם במקרה שבו הפרעת הקשב מובילה לפגיעה בתפקוד האקדמי, היא לא בהכרח משקפת קושי ברכישת מיומנויות למידה בסיסיות, אלא קושי ביכולת להשתמש בהן בפועל.
כלומר, הפגיעה לא חייבת להיות בידע או בכישורים עצמם אלא ביכולת הביצוע והיישום שלהם.
למשל, לומדים רבים עם הפרעת קשב מתקשים להתרכז בפעולת הקריאה, במיוחד כאשר מדובר בטקסטים שנבחרו עבורם ולא בטקסטים שבחרו מרצונם החופשי.
לומדים עם הפרעת קשב עלולים לפעול ללא מחשבה מקדימה, להתקשות לשמור על ריכוז במשימה לאורך זמן, להתקשות לשבת במקום ללא תנועה ולהתקשות לסיים מטלות שהתחילו לעבוד עליהן בכיתה או בבית.
בנוסף, טווח ריכוז קצר וקשיים בארגון ובקרה פוגמים ביכולת של הלומד לפתח אסטרטגיות למידה.
יכולת הזיכרון החיונית ללמידה נשענת על תהליכים רבים כמו קידוד, ארגון ואחסון מידע חדש, שליפה של ידע קיים, או בכל שילוב ביניהם.
משום שבמקרים רבים הפרעת קשב פוגעת בתהליכים אלו היא יכולה ליצור הנמכה גם ביכולת הזכירה.
כמו כן, גם במצב שבו הלומד שולט בחומר הלימוד הפרעת הקשב יכולה למנוע ממנו להפגין את ידיעותיו ולפגוע בציונים שלו.
לדוגמה, בעיות בתשומת לב לפרטים יכולות להוביל להבנה שגויה של השאלות ולטעויות נגררות.
לעיתים קשיי הוויסות אינם מאפשרים לילד ללמוד כהלכה, ואף עשויים לפגוע בהכשרתו לחיים שלמים בקהילה.
בעיה בולטת היא בעיית הארגון, הגורמת לקושי להתמיד בביצוע מטלות וסיומן, ומעבר מפעילות לפעילות גם ללא שסיימו את הפעילות הקודמת וקושי בהקצבת זמן סביר למטלות על פי קושיין, דחיפותן וחשיבותן.
תלמיד כזה עשוי להגיע למבחן כאשר הוא מגלה התמצאות מרשימה ביותר בחלקים טפלים של חומר הלימוד וידע לא מספק בפרקי הלימוד החשובים.
העלאת חשד להפרעת קשב בעקבות הנמכה בתפקוד האקדמי
כלומר, אסור לתת אבחנה על סמך קושי בתפקוד לימודי בלבד במידה ולא נראות בעיות אחרות.
בנוסף, משום שהדגש כאן הוא כמות הסביבות ולא אופיין, ניתן לתת אבחנה גם במצבים בהם לא נראה כל קושי לימודי, במידה ונראים קשיים לפחות בשני תחומים אחרים, כגון - משפחה, חברה עבודה וכו'.
זאת משום שלעיתים קרובות ההתנהגויות המאפיינות הפרעת קשב יבלטו לראשונה או יפריעו בעצמה הגבוהה ביותר בהקשר הכיתתי.
בהתאם לכך, החשד הראשוני לרוב מתעורר בעקבות גורמים לא מקצועיים כגון - האדם עצמו, הורים, מורים וכו'.
על כן יש לפנות לאבחון בכל מקרה בו מועלה חשד כלשהו לקיומה של הפרעת קשב.
עיבוד מידע, זיכרון, שליפה ופגיעה בתפקודי הקשב
אנשים עם הפרעת קשב מתלוננים רבות על קשיי זיכרון, גם כאשר אינה מובחנת פגיעה במנגנוני הזיכרון עצמם; זאת משום שהפגיעה בתפקודי הקשב יכולה להשפיע באופן עקיף על תפקודי הזיכרון.
כדי לשלוף מידע מהזיכרון, תחילה יש לקודד אותו בזיכרון, תהליך שנפגע בקרב אנשים עם קשיי קשב כבר בשלב הקלט, שהוא השלב הראשון במסלול הקידוד וחלק מתהליך התפיסה - קשיי קשב פוגעים ביכולת לברור חלקים ספציפיים מהקלט החושי מתוך גירויים מתחרים רבים, ולהתמקד בגירוי בודד.
הקשב הכרחי גם לפעולות המוּדעוֹת והלא-אוטומטיות הנעשות בזיכרון העבודה.
זיכרון העבודה מאפשר לאדם להחזיק מידע במודעות ולהשתמש בו כדי להנחות את אופן הפעולה שלו.
זיכרון העבודה יכול להכיל כ- 7 יחידות מידע ומשאבי הקשב של האדם הם אחד הגורמים המרכזיים המשפיעים על הקיבולת שלו.
כלומר, ככל שמשאבי הקשב מצטמצמים, כך פוחתת הקיבולת של זיכרון העבודה.
כתוצאה מכך, קשיי קשב עלולים לפגוע ביכולת עיבוד המידע של מספר נתונים בו זמנית (כמו חישוב ללא מחשבון), בפיצול קשב לצורך ביצוע של מספר משימות במקביל (כמו סיכום הרצאה תוך כדי ההאזנה לדברים הנאמרים), ובהפעלה של יכולות קוגניטיביות גבוהות יותר כמו עכבה ותכנון.
בהתאם לכך הפרעת קשב מאופיינת בחוסר ארגון, שאינו נובע מהתנגדות או אי הבנה.
הפגיעה בזיכרון נוצרת גם בשל פגיעתם של קשיי הקשב בסוגים השונים של מאגרי הזיכרון כגון זיכרון העבודה, אשר מקושר לזיכרון לטווח קצר, שממנו המידע הנקלט מהסביבה מועבר לזיכרון לטווח ארוך לצורך אחסון קבוע ויציב.
גם קשיי ההתארגנות שיוצרת הפגיעה בקשב עשויים להוביל לפגיעה ביכולת הארגון של המידע בזיכרון, ובעקבות זאת לפגיעה ביכולת השליפה.
מיומנויות אוטומטיות ופגיעה בתפקודי קשב
בפסיכולוגיה, מודעות מוגדרת כמרכיב קוגניטיבי המאפשר קליטת גירויים מהסביבה וגירויים פנימיים, כמו מחשבות, רגשות ותחושות פיזיות.
ישנם הבדלים משמעותיים בין תהליכי עיבוד מידע מודעים לתהליכים שאינם מודעים.
תהליכי עיבוד מידע מודעים ונשלטים מצריכים משאבי קשב רבים ועל כן הם יכולים להתבצע רק באופן סדרתי - זה אחר זה.
להבדיל, תהליכי עיבוד מידע אוטומטיים אינם מכוונים או נשלטים באופן רצוני, הם יעילים ביותר ומתרחשים מחוץ למודעות של האדם.
האוטומטיות היא השלב המתקדם ביותר בתהליך הרכישה של מיומנות או יכולת כלשהי.
פעולה אוטומטית מאופיינת בכך שהיא מתבצעת באופן מהיר ומדויק באמצעות במאמץ מנטלי מזערי.
זאת משום שהידע המאוחסן בזיכרון נוהלי יכול לבוא לידי ביטוי באופן אוטומטי ללא צורך בקשב מכוון.
על כן בניגוד לפגיעה ביכולת הלמידה של ידע ומיומנויות חדשים, ההשפעה של ההנמכה ביכולות הקשב והריכוז פחות משמעותית עבור תהליכים אוטומטיים שהאדם כבר מיומן בהם והם אינם דורשים מאמץ מכוון ומודע.
משום שהאוטומטיות נרכשת באופן הדרגתי על ידי אימון, יש לתרגול ולהתנסות חשיבות רבה לקידום יכולת התפקוד במקרים אלו.
כך נוצר מצב הדומה למלכוד 22, שכן מצד אחד אוטומטיזציה של מיומנות מסוימת יכולה לאפשר לאנשים עם הפרעת קשב לתפקד ברמה גבוהה חרף קשיי הריכוז, אך מצד שני אותם הקשיים עלולים להוות מכשול משמעותי להשגתה.
השפעת העניין והמוטיבציה על יכולת הלמידה
הלמידה מאפשרת להפיק תועלת מהניסיון, באמצעות חזרה על תגובות התנהגותיות אשר הניבו תוצאות חיוביות בעבר, על כן ניתן לראות את מטרת הלמידה כמציאת מנבאים מדויקים עבור אירועים בעלי משמעות מוטיבציונית.
כאשר הלומד מזדהה עם מטרות הלמידה של המטלות המוצבות בפניו, הערך שהוא מייחס לעצם ההצלחה בהן מעלה את המוטיבציה שלו להשקיע את המאמצים הנדרשים.
דבר זה נכון עבור כלל הלומדים ואינו ייחודי להפרעת קשב.
עם זאת, יכולת התפקוד וגיוס המשאבים הקוגניטיביים של אנשים עם הפרעת קשב מושפעת באופן קיצוני ממידת העניין והמוטיבציה.
כלומר, בעוד שרמת מוטיבציה מסוימת תספיק כדי להניע לומד ללא הפרעת קשב לגייס את המשאבים הדרושים לפעילות לימודית כלשהי, לומד בעל הפרעת קשב יצטרך להגיע לרמת מוטיבציה גבוהה בהרבה כדי לגייס את אותם המשאבים הנחוצים לפעילות זו.
מאפיין זה בא לידי ביטוי גם במסגרת התפקוד האקדמי כמו בכל תחומי החיים האחרים.
אחת ההשלכות של היבט זה היא ההשפעה שלו על רמת הקושי של פעילות לימודית כלשהי על לומד בעל הפרעת קשב בהשוואה ללמוד ללא הפרעת קשב.
זאת משום שישנם מקרים רבים בהם מידת המוטיבציה והעניין יכולים למזער את השפעתם של גורמים אחרים שעל פי הם מקובל בדרך כלל לקבוע את רמת הקושי.
למשל: הידע והמיומנות הנדרשים, משך הזמן הנדרש, סוג הפעילות, רמת המורכבות שלה ועוד.
לא רק זאת, אלא שההשפעה יכולה להיות דו כיוונית.
כלומר, היא עלולה להקשות על לומד בעל הפרעת קשב להתמודד עם משימות שנתפסות כקלות עבור חבריו ללימודים ובו זמנית לצלוח בקלות ובשמחה משימות הנתפסות כקשות ומאיימות.
מודעות לפן זה מצד הלומד וסביבתו יכולה למנוע את הבלבול החברתי והרגשי בעקבות דפוסי הצלחה וכישלון לא שגרתיים ולכוון לבחירה של פעילויות ותחומי לימוד מתאימים במידת האפשר.
הבחירות הבולטות יותר נוגעות למגמת הלימוד הנבחרת לקראת מבחני הבגרות, למסלול הלימוד האקדמי ולבניית מערכת השעות.
לצד זאת כבר מכיתות היסוד יש ללומד חופש בחירה מסוים, גם אם השפעתו מצומצמת יותר.
ככל שהלומד ינצל באופן מושכל ומותאם את אפשרויות הבחירה העומדות לראשותו, כך יוכל לשפר את ביצועיו בתחומים בהם הוא מגלה עניין ולהפנות יותר משאבים עבור פעילויות שרמת הקושי שלהן גבוהה עבורו והוא מחויב להשלימן.
היבט נוסף הוא כמות המשאבים שעל לומד בעל הפרעת קשב לגייס עבור מטלה לימודית מסוימת בהשוואה ללומד רגיל.
כאמור, הפרעת הקשב עלולה ליצור קשיים בלמידה ובמקרים רבים גם להתלוות ללקות למידה.
על כן לעיתים קרובות המשאבים הדרושים ללומד בעל הפרעת קשב עבור השלמת פעילות לימודית מסוימת, יכולים להיות גבוהים בהרבה בהשוואה ללומד ללא הפרעת קשב.
מכאן שההשפעה הרבה של רמת המוטיבציה על התפקוד האקדמי של לומד בעל הפרעת קשב נובע משילוב של שני גורמים - הצורך בגיוס משאבים מרובים יותר בעקבות קשיי למידה, יחד עם הצורך ברמת מוטיבציה גבוהה יותר עבור גיוס אותה הכמות של משאבים.
במקרים רבים לומדים עם הפרעת קשב יעדיפו ללמוד בדרך השונה מהמקובל במידה כזו או אחרת.
עם זאת לא קיימת דרך לימוד אחת המועדפת על כל הלומדים עם הפרעת קשב ועקב השונות הבין אישית המאפיינת אותה על כל אחד לגבש את סגנון הלמידה הייחודי לו.
קושי להתעלם ממסיחים יעודד למידה בסביבה שקטה ככל הניתן הן מבחינה קולית והן מבחינה חזותית, כלומר מיעוט של תמונות וקישוטים על הקירות והימנעות מאורות מנצנצים (כמו של חלק ממכשירי החשמל הביתיים).
לצד זאת, הצורך בפעילות נוספת יכול להוביל ללמידה מול הטלוויזיה, תוך כדי האזנה למוזיקת רקע או במהלך פעילות גופנית.
אפשרות אחת היא קריאת חומר הלימוד תוך שימוש בהליכון (ברוב המקרים ניתן להניח את הדפים על לוח הבקרה שלו), או שימוש בהליכון שולחני המותאם במיוחד לצורך עבודה בתנועה.
אפשרות נוספת היא האזנה לחומר מוקלט דרך נגן MP3 במהלך פעילת אחרת שמקשה על קריאה של חומר מודפס, כמו הקלטה של שיעור או ספרים מוקלטים מטעם ספרייה לעיוורים ודיסלקטים.
באופן דומה אנשים עם קשיי התארגנות יעדיפו פעמים רבות ללמוד בקבוצה עם אנשים אחרים, אשר יספקו עבורם את המסגרת החיצונית ללמידה ולצד זאת אנשים עם קושי בפיצול קשב יתקשו לעקוב אחרי אינטראקציה דינמית מרובת משתתפים וייתכן שיעדיפו ללמוד לבד.
המורכבות של בניית סגנון למידה אישי נובעת מכך שהפרעת קשב מובילה בדרך כלל ליותר מקושי אחד, כך שלעיתים צורת למידה שמאפשרת להתגבר על בעיה אחת עלולה ליצור בעיה שנייה.
למשל, אדם עם קשיי התארגנות ומוסחות גבוהה יתקשה לנצל את יתרונות ההבניה החיצונית שיכולה לספק קבוצת למידה משום שסביבה זו מכילה לרוב שפע של גירויים לא רלוונטיים שעליו להתאמץ רבות כדי להתעלם מהם.
למשל, אחד העמיתים שקם להביא כיבוד, צלצולים של טלפונים, בני בית שלא משתתפים בקבוצת הלמידה ומנהלים שיחה בחדר סמוך ועוד.
ככל שהאדם צריך להשקיע מאמצים רבים יותר בהתמודדות עם הסביבה כך יעמדו לרשותו פחות משאבים עבור פעילות הלמידה, עד שהמפגש לא יהיה אפקטיבי עבורו.
במקרים אלו על האדם למצוא פתרון יצירתי אשר יוביל לניצול מרבי של היתרונות מכל אחד מהמצבים תוך צמצום החסרונות שלהם עבורו.
למשל, למידה ראשונית לבד וחזרה עם עמיתים, למידה עם אדם נוסף אחד ולא חבורה שלמה, תיאום זמני למידה עם אדם אחר כך שכל אחד עובד בנפרד על הדברים שלו תוך שמירה על השקט ועל מסגרת הזמן ועוד.