tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
הרשימה להלן מציגה את הגיל שבו מותר באופן חוקי לצרוך ולקנות בהן משקאות אלכוהוליים במדינות שונות.
גיל עומר (נולד ב-25 ביוני 1963) הוא איש תקשורת ישראלי, המכהן כמנכ"ל מוזיאון ארץ ישראל.
כיהן כיו"ר תאגיד השידור הישראלי וכמנכ"ל מוזיאון הילדים הישראלי.
גיל עומר נולד בוויניפג שבקנדה, בנם של הסופרת דבורה עומר ושמואל עומר, לימים מנכ"ל תיאטרון הבימה, בעת שהיו שם בשליחות מטעם הסוכנות היהודית.
בשנים 1985-1988 סיים בהצטיינות יתרה לימודי תואר ראשון בפסיכולוגיה ומדע המדינה באוניברסיטת חיפה.
במהלך לימודיו הוענקו לו מלגת הצטיינות מטעם קרן וולף והצטיינות בהישגים אקדמיים מטעם יושב ראש הכנסת.
בשנת 1988 החלה הקריירה של עומר בתחום התקשורת – תחילה הבין-לאומית ואחר כך הישראלית.
בשנים 1988-1993 היה עורך וראש הדסק ברויטרס טלוויזיה בישראל ומאוחר יותר עבר להיות עורך בדסק הבין-לאומי – בסניף הראשי של רויטרס טלוויזיה בלונדון.
בתפקידו זה היה אחראי על סינון, קליטה ועריכת חומרים מרחבי העולם.
בשנים 1994-1999 שימש בתפקידי מפתח בגלי צה"ל: עורך תוכנית הרדיו "נכון לעכשיו" (במקביל שימש כסגן מנהל מחלקת אקטואליה ב"שידורי קשת"), ראש מחלקת האקטואליה בגלי צה"ל, ממלא מקום מפקד גלי צה"ל, סגן מפקד התחנה והעורך הראשי שלה.
בתפקידו זה עיצב לוח שידורים חדש, חנך כתבים, עורכים ומפיקים, יצר פורמטים חדשים (כגון "המילה האחרונה") ויזם את שידור מהדורות החדשות בשעות העגולות באופן עצמאי וסיים בכך את העברת מהדורות קול ישראל בגלי צה"ל והוביל פרויקטים בתחומי אקטואליה, חברה ותרבות.
לעומר אף הוצע לכהן כמפקד גלי צה"ל אך הוא סירב לתפקיד.
בשנת 2000 כיהן כראש מערכת החדשות ב"ידיעות אחרונות" ובשנת 2002 כיהן כסמנכ"ל תוכן בחברת "חדשות ישראל" שזכתה במכרז להקמת ערוץ החדשות הייעודי והפיקה את מהדורות החדשות לערוץ 10 והייתה למעשה הבסיס לחברת החדשות של ערוץ 10.
בשנת 2003 מונה למנכ"ל מוזיאון הילדים בחולון.
בין יוזמותיו הבולטות שהפכו להצלחה גדולה ניתן למנות את: תערוכת "דיאלוג בחשכה", "הזמנה לשקט" ו"דיאלוג עם הזמן".
בנוסף לתפקידו במוזיאון הילדים משמש כדירקטור בבית התפוצות.
בשנת 2016 הוענק לו פרס ירושלים כהוגה התוכנית "המילה האחרונה" בשל תרומתה לקידום השיח, הפיוס וההידברות בין המגזרים בחברה.
כיו"ר תאגיד השידור הישראלי (2016–2024) השלים שתי קדנציות המותרות על פי חוק.
במהלך כהונתו עמד בחזית המאבק על עצמאותו של תאגיד השידור והוביל את הפקת שידורי האירוויזיון בישראל.
התאגיד בהובלת עומר זכה, על פי סקרים שפורסמו, באמון נרחב של הציבור הישראלי על כלל גווניו.
ביולי 2025 אושר מינויו למנכ"ל מוזיאון ארץ ישראל.
גיל קפטן (נולד ב-2 במאי 1973) הוא שחקן, מדבב, זמר, יוצר וחקיין ישראלי.
נולד בבת ים לבצלאל ותמר קפטן, שעסקו בתחום המוזיקה, התיאטרון והמשחק.
לגיל שני אחים: אחיו הגדול הוא הבמאי משה קפטן, ואחיו הקטן הוא הזמר והשדרן ניר קפטן.
גדל והתחנך בבית הספר בעיר.
בשנת 1991 התגייס לצה"ל, בתחילה שירת בתפקיד אחראי נשקיה בבר"צ, בסיס הרבנות צבאית ביפו ולאחר מכן שירת בלהקת הרבנות הצבאית.
ב-1998, במסגרת 50 שנה לישראל, הופיע במסע ההופעות "ישראל חוגגת חמישים" שתחילתו בבית האופרה של ברלין והמשיך ל-11 בתי אופרה ברחבי גרמניה, בבימויו של צדי צרפתי.
בתיאטרון הספרייה שיחק בהצגות: בשנת 2000 שיחק בהצגה "יוסף וכתונת הפסים" שכתבו אנדרו לויד ובר וטים רייס וביים אחיו משה קפטן.
ב-2002 שיחק בהצגה "צ'ריטי המתוקה" שכתב ניל סיימון וביים משה קפטן, ובהצגה "פרח לב הזהב" שכתבה סמדר שיר וביים משה קפטן.
באותה שנה השתתף כזמר בערב השאנסונים הצרפתיים בבימויו של רפי ניב "תחת שמי פריז" בהפקת תיאטרון הספרייה בשיתוף בית צבי.
ב-2003 שיחק במחזמר "האסופית" שהיה מחזמר ישראלי מקורי המבוסס על ספריה של הסופרת לוסי מונטגומרי שכתבה סמדר שיר וביים משה קפטן.
ב-2006 שיחק במחזמר "אוויטה" שכתב אנדרו לויד ובר וביים משה קפטן.
בין ה-17 באפריל 2002 לסוכות 2003 שיחק במחזמר "ספר הג'ונגל" שעיבד אפרים סידון וביים חנוך רוזן.
המחזמר הועלה בספארי ברמת גן (בהפקת מיקי פלד - סולן הפקות).
בתיאטרון הבימה: משחק לצד גיא זוארץ בהצגה "בוסתן ספרדי" מאת יצחק נבון שביים צדי צרפתי.
ב-2004 השתתף כזמר בהצגה "הנאהבים והנעימים" שכתבו מוטי לרנר וישראל זמיר (ע"פ הסיפור "השניים" מאת יצחק בשביס-זינגר) וביים חנן שניר.
ב-2012 שיחק במחזמר "איש חסיד היה" שכתב דן אלמגור וביים איציק ויינגרטן (בשיתוף תיאטרון חיפה).
ב-2016 שיחק במחזמר "עלובי החיים".
ב-2019 שיחק בהצגה "סימני דרך" המספרת את סיפור חייה ויצירתה של נעמי שמר.
בחנוכה 2004 שיחק במחזמר "אלאדין" שכתבו סמדר שיר ורמי ורד, ביים משה קפטן והפיקו יוכלמן-אשר הפקות.
הפקה זו הועלתה בהיכל נוקיה בתל אביב והייתה למחזמר הראשון בישראל שהופק על במה עגולה (360 מעלות) עם תפאורת ענק, במות מסתובבות, מסילות לתעופה ועוד.
בתיאטרון באר שבע שיחק בשנת 2005 בהצגה "בית הקפה" מאת קרלו גולדוני שביים מיטקו בוזקוב.
ב-2006 העלה מופע זמר בשם "לחיי העם הזה" הכולל מחרוזות שירים ישראליים וקטעי הומור ובידור.
בתיאטרון המדיטק שיחק ב-2007 בהצגה "אוזו ומוזו מכפר קאקארוזו" שכתב אפרים סידון וביים ישראל גוריון.
בתיאטרון הקאמרי: ב-2008 גילם (לצד דן קיזלר) את אברהם מוכר ספרים במחזמר "כנר על הגג" שביים אחיו משה קפטן; ושיחק במחזמר סאלח שבתי שכתב אפרים קישון וביים משה קפטן.
ב-2009 הופיע כזמר במופע "אחוזת בית - מחווה לתל אביב הקטנה" שהעלה התיאטרון לרגל חגיגות המאה לתל אביב.
בתיאטרון ארצי לילדים ונוער: ב-2008 שיחק בהצגה "אורי", שכתבה דפנה אנגל ע"פ ספרה של אסתר שטרייט-וורצל וביים משה קפטן.
ב-2010 שיחק בהצגה שכתבה המחזאית שירילי דשא וביימו רענן פררה ומשה בן שושן "פוליאנה וגימי" שהייתה עיבוד מיוחד לספר "פוליאנה" של אלינור הודג'מן פורטר.
בתיאטרון יידישפיל שיחק ב-2010 בהצגה "קרליבך חי" המספרת את סיפורו של שלמה קרליבך, שכתב אבי קורן וביים יואל זילברג.
ב-2011 שיחק לצד נתי רביץ וחנן לדרמן ב"מוטי חלומותי" - מחזמר דתי לילדים שביים קלוד דדיה והפיקה איילת ריפס.
בתיאטרון השעה הישראלי לילדים ונוער שיחק ב-2012 בהצגה "אירנה סנדלר" המספרת את סיפור חייה.
ב-2001 שיחק בסרט "אני פורים" שכתבה עמליה רוזנבלום וביים אסף ברנשטיין, ושודר בערוץ 3.
בשנים 2001-2003 גילם דמויות שונות בסדרת הטלוויזיה "גור ואוח".
ב-2005 גילם שוטר בסדרת הטלוויזיה "זומזום" ששודרה בערוץ הילדים.
ב-2006 גילם שליח בסרטו של יובל שפרמן "הדברים שמאחורי השמש".
ב-2002 הופיע בשחקן ראשי בסרט "דוד מקופח".
ב-2006 הופיע בתוכנית הבידור "יצפאן".
ב-2007 השתתף לצד שבי זרעיה ושירי גדני בתוכנית המערכונים של הטלוויזיה החינוכית "קוד 100" הכוללת 100 מערכונים בני שתי דקות כל אחד על רשימת "100 מושגי יסוד במורשת ציונות ודמוקרטיה".
ב-2009 שימש כמדובב ראשי בסדרת האנימציה "סלב'ס", שם דיבב את דמויותיהם של אבי קושניר, אברי גלעד, משה איבגי, אסי דיין, אקי אבני, גורי אלפי, צביקה הדר, צביקה פיק, איל קיציס, מרגול ומוטי קירשנבאום.
ב-2012 השתתף כמנחה (לצד חנן לדרמן, אבישי שטרית, ציפי מור ועוד) בסדרת הטלוויזיה לילדים "צור משלנו" ששודרה בערוץ "הידברות".
ברדיו: מגלם את דמותו של שמוליק זרעא בתוכנית "דידי לוקאלי" - תוכנית רדיו יומית בהנחייתו של דידי הררי.
ב-2014 השתתף בסרט מגילת אסתר לצד רינת גבאי, מירי בוהדנה אודי ואביעד ועוד
ב-2015 התחיל לשחק בערוץ מאיר לילדים בתפקיד הנבל "זומזום" בסדרה "מעמול" והחל מ-2016 כנוגש פיתום מ"עלילות ארץ גושן".
באותה השנה התחיל לשחק בסדרת הילדים חבורת תריג את תפקידה של סבתא אזולאי, את אבוניזם, את ג'מל ועוד.
בשנת 2019 שיחק בתפקיד אורח בסדרת הילדים הקומית של הקומיקאים (אביעד בנטוב) ו(אודי גוטשלק) בסדרה "הקלמרים" בתפקיד יוסי חופני מורה למתמטיקה שלוקח את הזמן באיטיות ובכיף.
בשנים 2022-2024 שיחק בתפקיד משני ב-2 העונות בסדרה הקומית "שנות ה-90" בתפקיד אבנר זהבי מנהל סניף בנק אשר מסרב לתת הלוואות לממוקה (גרא סנדלר) וויטלי (חי דוידוב).
ב-2001 דיבב את איזי בסדרת האנימה "דיג'ימון", את המאמן בסדרת האנימה "סופר פיג", דיבב דמויות שונות בסדרת הטלוויזיה "אמא, התכווצתי" ששורה בערוץ הילדים, השתתף בדיבוב לסדרת הטלוויזיה "טובטוב הגמד" והשתתף בדיבוב הסדרה "מפלצות קטנות".
בין השנים 2002–2005 דיבב את ארטורו, גראבר ומיטש ב-"בנות הפאוור פאף".
בין השנים 2002–2013 דיבב אבא בסדרת הטלוויזיה "קאיו".
ב-2002 דיבב רובוט בסרט הקצר "המעבדה של דקסטר - דקסטר, תגרד!".
ב-2003 דיבב את ד"ר אונישי בסדרה "רובוטריקים: רובוטים במסווה", והשתתף בדיבוב הסדרה "ליגת הצדק".
בין השנים 2004–2005 דיבב את מר טאנאקה בסדרת האנימה "סוניק X".
בין השנים 2007–2008 דיבב את ארטגור נקסוס בסדרת הטלוויזיה "גלקטיק פוטבול".
ב-2008 דיבב את אולטרה-מגנוס, לאגנאט וסווינדלה בסדרת הטלוויזיה "רובוטריקים אנימייטד".
החל מ-2016 מדובב דמויות רבות בסדרת השמע "חבורת תריג".
גיל שחר (נולד ב-26 בדצמבר 1965) הוא אמן ויוצר ישראלי.
למד במדרשה למורים לאמנות ברמת השרון בשנים 1988–1992. נכון לשנת 2014 הוא חי ויוצר בגרמניה ובישראל.
עבודותיו של שחר מתמקדות בתלת-מימד ובגבול שבין התלת לדו-מימד.
האפיון הבולט ביותר של העבודות הוא המראה הריאליסטי המשכנע שלהן, אשליית ממשותן, אפקט שקשור בטכניקת היציקה (שעווה ואפוקסי) של חפצים ואברי גוף.
בעבר הופיעו ביצירתו דימויים השייכים באופן מובהק למציאות ישראלית, בשנים האחרונות נקודת הכובד עברה לתכנים אוניברסליים ולשאלות כלליות יותר הנוגעות לראייה, ליחסים שבין הצופה ליצירת האמנות, למקומה הבעייתי של יצירת האמנות בעולם, לחלוף הזמן, לאשליה, לאובדן, לאלימות ולמוות.
הוא חוקר ומעלה שאלות רבות שנוגעות לנושאים כגון העתקה ושכפול, ההבדל בין מקור לחיקוי, השתנות, התהוות וכיליון.
בין יתר ההשפעות הניכרות על עבודותיו, ניתן לציין את ג'ספר ג'ונס, ג'ון דייוויס, קיקי סמית, וברוס נאומן.
גיל הציג תערוכות יחיד רבות וכן השתתף בתערוכות קבוצתיות וזכה לפרסים רבים במהלך השנים.
1998 - Wilhelm Lehmbruck Museum, Duisburg - מוזיאון לאמנות וילהלם להמברוק, דיסבורג
2002 - Herzliya Museum of Art, Herzliya - המוזיאון לאומנות של הרצליה, הרצליה
2009 - Chelsea Art Museum, New York - מוזיאון צ'לסי לאומנות, ניו-יורק
בפסלי הראשים משתמש גיל שחר בטכניקה הקלאסית של שכפול, באמצעות יציקת גבס והנחת תחבושות גבס על ראש הדוגמן, כאשר הנחיריים לבדם נשארים פתוחים.
לאחר הייבוש והורדת הגבס הקשיח בשני חצאים, מתקן גיל את החיבורים ומושח את תבנית הגבס בשעווה מעורבת בפיגמנט צבע (תהליך מורכב אשר דורש עבודה תחת לחץ- זמנים ודיוק בהרכב השעווה, אותה הוא מכין לבד משעוות דבורים, פרפין ופיגמנטים).
לאחר יממה מחזק גיל את השעווה
שהוצאה מתבנית הגבס בשרף אפוקסי, ומכאן מצטברים אצלו מלאי של מברשות שאינן ניתנות עוד לשימוש, אך חוזרות לעיתים כאלמנט ביצירותיו.
כעת כשהראש מחוזק ניתן לתקן פגמים ואזורי חיבור.
לבסוף מצייר גיל במשך כשבוע את שיער הראש והפנים, שערה אחר שערה בתהליך מדיטטיבי.
בכמה מן הפסלים, הידיים והאוזניים הן יציקות של איברי האמן עצמו הבוחר במודע לערב בכך את עצמו ביצירה.
בעבודות הבדים תחילה מקשיח האמן פיסות בד בשרף אפוקסי בעודן תלויות ומעוצבות באופן שבו יוצגו כפסלי קיר.
לאחר שהתקשו מניח אותן האמן בצורה אופקית ויוצק עליהן שכבות גבס דקות ליצירת תבנית היציקה.
בעזרת טכניקה של למינציה (יצירת שכבה דקה ביותר של שרף אפוקסי מחוזק על ידי סיבי זכוכית) נוצר משטח המדמה בד שמוכן כעת לציור דגמים גאומטריים, המזכירים את ציוריו המתמטיים של מ.ק.
אשר ושל אמני האופ ארט.
בפסלי הדמויות מתקיים דיאלוג עם המוות.
בשל עיניהן העצומות הן נראות כמתות או כשקועות בשינה קלה אך ישנה תחושה שעשויות בכל רגע לפקוח את עיניהן.
מתעוררת אסוציאציה למסורות קבורה במצב אופקי או קבורה במצב אנכי וזקוף בתרבויות בהן נעשה שימוש בחניטה.
הדמויות נראות כממתינות להתעורר ובכך נוצר קישור בין יצירת האל, היא בריאת האדם, לבין יצירתו של האמן.
שלב המעבר המסתורי שבין החיים למוות מורגש בפסלים עם "מבטם" המהפנט בעל העפעפיים הסגורים.
זהו מצב כמעט קדוש שהעומד מול הפסל חש בו.
בפסליו מקשר גיל את המוות גם עם תהליך התכלותם של צמחים, בין אם בדמות תפוחים במצב הצטמקות וריקבון, או בעציץ עם צמח הנושא במקום פירות מבחר איברים אנושיים.
דמות נוספת היא צ'קר, זמר ראפ שמופיע באחדות מעבודותיו של גיל בחולצה ורודה וידיו פרושות לצדדים מ-2007, בעבודה עם הפחית צבע על הראש ועוד).
סדרת עבודות הבדים שהחל גיל שחר ליצור בשנת 2002 התפתחה כהמשך ישיר ליציקות הלבוש בפסלי הדמויות.
הבדים אינם דו-מימד ואינם תלת-מימד, אלה תבליטים מודרניים הנמצאים על התפר.
כלבוש יש לבגד תפקיד של הסתרה, אולם בעבודות הבדים מסתירות יריעות הבד רק את צידן האחורי ואת קירות הגלריה.
בעבודות אלה חוקר גיל אמצעים של תמרון והטעיה.
במבט ראשון ניתן לחשוב שהבדים אמיתיים, כאילו תלויים על הקיר ומחוברים במסמרים אמיתיים.
אך בחינה מקרוב מעוררת תחושה של קיפאון ועצירה בזמן.
על הבדים מצוירים בהקפדה דגמים גאומטריים המושפעים מהאסתטיקה של האופ ארט.
הדוגמה שעל הבדים מטעה את העין ויוצרת אשליות אופטיות מסוגים שונים.
גיל מרבה להעלות שאלות על ההבדלים שבין פיסול לציור, תלת-מימד ודו-ממד.
הבגדים בפסליו נאמנים מאוד למקור (למרקם ולנראות) אך עם זאת אינם משתייכים לזמן או סגנון מובהקים.
בכמה מעבודותיו של גיל חוזר המוטיב של אב ובן.
ב-1991 יצר גיל ראש תלת־ממדי מעץ בעל צורה גאומטרית, שלו אף ארוך שעליו מונח תפוח.
האסוציאציה לסיפור של ג'פטו ופינוקיו ברורה.
אב המייחל לבן ויוצר אותו לעצמו, אולם הבן צריך לעבור תהליך כדי להיחשב לבן אנוש.
עד שיעבור את התהליך יראו בו בני-האדם צעצוע משחקי או פריק מוזר.
בפסל נוצר גם קישור לוילהלם טל שהועמד בפני הבחירה בין חייו לבין סיכון חיי בנו בכך שירה חץ לתפוח שהונח על ראשו של הבן.
הכישרון של האב יוכל להציל את בנו ולתת לו חיים.
עולה כאן שאלת יכולתו של האדם ליצור דבר אנושי בעל רוח חיים.
בעבודה ללא כותרת מ-1997, מציג גיל שחר עבודת קיר שמעלה בדמיון את כותונת הפסים של יוסף מן הסיפור התנ"כי.
הכותונת המרהיבה ניצבה במרכז דרמת היחסים המורכבת והיצרית שבין יוסף הבן המועדף, אחיו ואביהם יעקב.
עבודה מרשימה נוספת היא 'גלגול' מ-2005, המבוססת על סיפורו של פרנץ קפקא, שבו הופך הגיבור גרגור סאמסא בוקר אחד לחרק.
אביו המבוהל משליך על בנו שהתגלגל בדמות חיפושית ענק, תפוח עץ.
הבן מתייסר בכאבים מהתפוח שננעץ בגבו, גב שריון חיפושית, אך סובל יותר מהעובדה שהאב אינו מזהה אותו ומנדה אותו כבן.
בפסל מוצג גב גברי עם זרוע מושטת לאחור, שאינה מצליחה להגיע לתפוח הנעוץ בו.
המציאות המתחלפת, רגע אחד החיים מתנהלים על פי סדרי עולם ורגע לאחר מכן מתרחש אסון.
התפוח החוזר בעבודותיו של גיל מתכתב גם עם התפוח פרי גן-העדן מסיפור בריאת האדם, שבו אנו ילדים ואבינו מזין אותנו בתפוח, אך גם מציב בפנינו באמצעותו בחירה בין החיים למוות.
גיל חוזר על האלמנט של הבחירה ושל הבריאה והסכנות האורבות.
ב-1997 יצר גיל אובייקט קיר, ראש מכוסה בפירות שבפיו תקוע גזר.
זו התייחסות ראשונה של גיל לארצ'ימבולדו.
ב-2003 יצר גיל פסל ראש המורכב כולו מכ-700 יציקות של פירות שונים.
בעבודתו 'התפוחים של קפקא' מ-2005, שבה מונחים על משטח תפוחים מצומקים במצבי ריקבון שונים, שוב עולה קשר לסיפור גן העדן ולפירושים הפילוסופיים האוניברסליים שבעקבותיו.
באותה שנה, יצר גיל אובייקט נוסף המציג יד הפורצת מהקיר ומחזיקה שני תפוחים בתנועת להטוטן.
בעבודה נוספת מוצגת יד האוחזת תפוח ומגישה אותו לצופה אך אינה משחררת מאחיזתה.
בעבודות שבהן אברי גוף מחוברים לעציצים עולה שוב הקשר לגן העדן ולעץ החיים, כמו גם לעץ המשפחתי של כל אדם, המוביל לאדם וחווה הראשוניים אך בה בעת גם מתרחק מהמקור.
מכחולים ושיער הם דימויים נוספים ביצירותיו של גיל שחר ומקשרים בין עולם הדו-מימד (המכחולים כמייצגים את אמנות הציור) לעולם התלת-מימד.
המכחולים ששימשו את האמן במשיחת שרף האפוקסי מתגלגלים כרגליים תומכות בעבודות הראשים.
בתהליך הפיסול לא ניתן לצקת ישירות על שיער ראשם של הדוגמנים ולכן הם חייבים להיות קירחים, או שהם זוכים לקרחת מידי האמן.
לאחר היציקה מצייר גיל את שער הראש והפנים של פסליו בתהליך מדיטטיבי ממושך ובעזרת מכחולים עדינים.
השיער הוא נושא טעון בדתות השונות, והיה בסיס למיתוסים שונים כגון סיפורם של שמשון הגיבור, מרים המגדלית, יוחנן המטביל.
נושא שיער הראש רגיש במיוחד בהקשר של דמויות נשים, מגילוח הכלה היהודיה והלבשתה בפאה ועד לכיסוי הראש של הנשים המוסלמיות ממבטם של גברים זרים.
שיער נשי נחשב כגורם פיתוי.
אצל הגברים מסמל שיער הפנים את ההפך והוא מסמלי הכבוד.
בתרבויות המזרח הרחוק מסמל גילוח הראש סגפנות דתית.
אמנים נוספים שעסקו בנושא השיער הם רוברט גובר, רונה פונדיק, ג'ודי פוקס, קיקי סמית.
המכחולים שקודם שימשו למשיחת האפוקסי פוגשים כעת את הראשים באופן לא נעים, הם חודרים לראש וכמו משפדים אותו.
הדבר מזכיר שיפוד אדם על צלב, כשמסמר נושא את משקלו של הגוף.
ניתן גם לראות במכחולים מעין דמויות אנושיות מוקטנות כששיער המכחול מייצג את שיער הראש.
בשמשם כרגלי הפסלים המכחולים נראים כדמויות הניצבות על ראשן בעמידת ראש מדיטטיבית.
בפסל 'דרייפוס' מ-2007 (Dreifuss בגרמנית: שלוש רגליים), הראש כבד במיוחד על שלוש רגלי המכחול והפנים מכווצות באי-נוחות, הצוואר נפרם והבשר והעור נוטפים, הרגע קפוא במעבר ממצב של אנושיות, אל מוות וסופיות.
נראה שבכל מפגש של הפסלים עם עולם הציור משהו אכזרי קורה.
עבודה מ-2007 ראש בעל פנים רגועות משופד מכל הכיוונים על ידי עשרות מכחולים ומונח כמרחף באוויר כך שפתח הצוואר מאפשר הצצה אל תוכו החשוך ואל קצוות המכחולים החודרים פנימה מכל עבר כמעשה קוסם בחרבות.
בפסל 'טום' מ-2007 שוב נראה ראש מונח על צדו, הפעם מוחזק על ידי ארבעה מכחולים ובתוכו צומחות חמש אוזניים.
בעבודה 'חלומו של רסול' מ-2007, מחוברים אל הראש ארבעה מכחולים באזור הצוואר, ועל קודקודו מונחת פחית שממנה דולפת נזילה אדומה מהצד האחורי לכוון העורף.
פחית הצבע על הראש שוב מדגישה את הקשר בין שיער הראש למכחול, אך הקישור החזק ביותר הוא לדם, לפצע ולאסון.
הצבע שאמור לשרת את הציור מדמם מתוך פסליו של גיל כפצע שאין לו מרפא.
האבסורדיות של העבודה יוצרת תחושה טרגית-קומית, שבה האמן נע בין קטבים של רצינות חמורה להומור.
עבודה נוספת מציגה ערמת מכחולים מושחרים כקרשים במדורה, ועליהם מונח ראש בעל מבע שליו.
שוב נוצר קשר לקורבן או לקדוש וכן לכוח המעניק חיים מול כוח שנוטל אותם.
בעבודותיו גולש האמן בחופשיות בין פיסול לציור גם מבלי שידגיש זאת במפורש.
בעבודות הבדים מעצים גיל את הקשר שבין האמנויות ומקרב עוד את הציור אל הפיסול.
הוא מתעתע בצופה בכלים של צייר שציוריו מנסים להפוך תלת-ממדיים.
מן הבחירה ללכת בין עולמות הדו והתלת מימד, יוצר לעצמו האמן פורמט ותהליך עבודה המתאימים ביותר לאופי אמנותו.
ביציקות מן הזמן האחרון, הקרובות יותר לדו-ממד, יוצר גיל מה שנראה ממבט ראשון כנייר שקומט ונפרש מחדש ועליו רישומים הנראים כצללים של אובייקטים שונים.
אולי אלה הם אובייקטים שמסתתרים מאחורי הנייר ואולי זה צל המוטל מאחד הפסלים.
באחת מעבודות אלה, דמות הצל היא של האמן עצמו, ממש ברגע מעשה הציור, בעודו רושם את גבשושית אפה של דמות צל אחרת, של הפסל "ריימונד" ובהתייחסות קפדנית לקמטי הנייר.
מחוות הרישום מזכירה את ציורו של מיכלאנג'לו בריאת העולם ואף מעוררת אסוציאציה למיתוס של בריאת הציור מן הצל.
בכך נוצרים יחסים מורכבים בין המצויר לבין המפוסל, במיוחד כאשר עבודות מסוג זה מוצגות ביחד עם פסלי התלת מימד באותו אולם תצוגה.
מבט שני על 'הנייר המקומט' מגלה שזוהי יריעה דקיקה וקשיחה של שרף אפוקסי.
אלה שאלות שעולות תוך כדי שיטוט בין הפסלים במרחב ובין היריעות התלויות על הקיר.
נושא העולה בעבודות הוא הפיצוי שנוצר לעיתים בחושים מסוימים ובהיעדרם של חושים אחרים.
דוגמה לכך ניתן לראות בפסל "טום" מ-2007, שבו ראש שעיניו עצומות מונף על ארבעה מכחולים ובתוך חלל הראש חמש אוזניים (שהן שכפול של אוזניו של האמן).
עבודה מ-2005 המציגה דמות עצומת עיניים מנגנת בחליל, מתייחסת לקשר בין האיברים לחושים וגם לתופעת המוזיקאים העיוורים.
אמנים שהתעסקו בנושא הם בין היתר יאן ברויגל האב ביצירה 'אורפאוס בשאול' מ-1594 ו-Kokoschka.
נושא העיוורון מועצם בפסל 'מילן' מ-2005, בו מוצגת דמות לבושה חולצה לבנה ועיניה מכוסות ברצועת בד לבן, כדמות של אדם בחקירה במצב של חוסר אונים.
גם שלל הראשים בעלי האוזניים הגדולות והבולטות, יוצרות יחס מיוחד לאיבר זה.
גיל מתאר את האוזניים כאיברים של תקשורת, הם הפתחים היחידים בפסלים מלבד פתחי הצוואר.
האוזניים מאפשרות קשר בין העולם הפנימי לחיצוני.
בעבודה מ-2007 מציג גיל ראש שעיניו עצומות ועליהן מונחות מטבעות זהב אותן יצק בעצמו.
על המטבעות מוטבעת דמות של אל שבהיפוך נראית כשטן.
המטבעות הן סמל לדרכו האחרונה של האדם (מטבעות ככיסוי לעיני המתים מגיעות מן המסורת האיטלקית והאירית).
עבודה יוצאת דופן מ-2007, 'האף הנצחי', שבה מוצג אפו הבודד של הדוגמן "ריימונד", מעלה כמה אסוציאציות כגון המיתוס האנטישמי של 'האף היהודי', או סיפורו של ניקולאי גוגול אודות אף שהפך לבעל חיים עצמאיים.
ביצירתו המוזיקלית של דימטרי שוסטקוביץ על פי גוגול, סיפור האף הופך לאלגוריה ביקורתית על המשטר הסובייטי.
בעבודתו של גיל שחר נוצר מתח הנובע מן הניגודים שבין האנושיות הפגיעה לבין הדיוק הריאליסטי של הפסלים, בין השלווה המוקרנת מהם לדימויים קטועי האיברים, ראשים שהופרדו בגסות מגופיהם שיכולים להזכיר תקופות חשוכות של מהפכות וחיסול חשבונות אכזרי.
כפי שתיאר זאת מבקר האמנות איתמר לוי, באופן עשייתן נעות עבודותיו של גיל שחר על הגבול שבין האורתודוקסי לבין הפרדוקסי.
גיל סמסונוב (נולד ב-17 בדצמבר 1957) הוא פרסומאי ישראלי, שותף במשרד הפרסום "גליקמן שמיר סמסונוב" מקבוצת פובליסיס, ויושב ראש איגוד חברות הפרסום.
כיהן כיושב ראש רשות השידור.
חוקר ההיסטוריה הפוליטית והחברתית של התנועה הרוויזיוניסטית, יוצאי האצ"ל והלח"י ודור ההמשך.
גיל גבריאל סמסונוב נולד בזכרון יעקב למשפחה חקלאית ממייסדי המושבות הראשונות של העלייה הראשונה.
בשנת 1975 התגייס לצה"ל ושירת כחמש שנים בחיל הים.
הוא החל בקורס חובלים, המשיך בפיקוד בסטי"לים, בשירות כקצין מבצעים של בסיס אשדוד וכעוזר רל"ש ורל"ש מפקדי חיל הים מיכאל ברקאי וזאב אלמוג.
במילואים היה קצין סיור אוויר ובהמשך יועץ אסטרטגי-תקשורתי של מפקדי חיל הים בדרגת רס"ן.
סמסונוב למד באוניברסיטת תל אביב תואר ראשון ותואר שני אותו סיים ב-1987 בהדרכתו של פרופסור יונתן שפירא.
שעסקה בדור המרד של אצ"ל ולח"י, המשיך מחקר שהסתיים בלימודי דוקטורט אחרי עשרים שנה בקינגס קולג' באוניברסיטת לונדון, בהנחיית ההיסטוריון פרופסור אפרים קארש.
באוניברסיטה נבחר כיו"ר אגודת הסטודנטים מדעי החברה באוניברסיטת תל אביב, יו"ר תאי הסטודנטים של הליכוד (1983).
בעשור הבא היה יו"ר מטה הדור הצעיר של הליכוד.
בשנים 1988–1992 כיהן כדובר הליכוד תחת ראש הממשלה יצחק שמיר והשר משה ארנס.
ארנס מינה אותו כיועצו בשנים 1982–1992, כשהיה שר ביטחון, שר לעליית יהודי ברית המועצות ושר חוץ.
בבחירות 1992 התמודד גיל סמסונוב ברשימת הליכוד לכנסת ונבחר למקום ה-35, אך לא נבחר לכנסת והחליט לפרוש מהחיים הפוליטיים.
סמסונוב היה חבר הוועד המנהל של רשות השידור במשך כ-3 שנים, לפני שמונה בשנת 1998 לתפקיד יושב ראש רשות השידור על ידי ראש הממשלה דאז בנימין נתניהו.
ועדת בן-דרור בראשות השופט לשעבר מרדכי בן דרור, שמונתה לבדיקת כשירות המועמדים לתפקידים בכירים בחברות ממשלתיות, אישרה את מינויו, זאת בתנאי שיצמצם את עבודתו במשרד הפרסום ויבצע הפרדה בינה לבין תפקידו כיו"ר הרשות.
במהלך כהונתו של סמסונוב התפרצו עימותים בין הוועד המנהל לבין ההנהלה המקצועית בראשות מנכ"ל רשות השידור דאז אורי פורת; לדברי מבקר המדינה אז אליעזר גולדברג, הידרדרות היחסים בין המנכ"ל ליו"ר השפיעה לרעה על תפקוד רשות השידור, עד כדי חשש לקריסתה של הרשות.
בשנת 2000 פוזרה מליאת רשות השידור לפי פסק-דין של בג"ץ, שקבע כי הליך מינויה נעשה שלא בהתאם לחוק, ונחמן שי מונה במקום סמסונוב לתפקיד יו"ר הרשות.
חברו מהאוניברסיטה, חנן גליקמן, גייס את סמסונוב כשותף למשרד הפרסום ששינה את שמו לגליקמן-נטלר-סמסונוב בשנת 1994 ומאז הוא שותף אחראי למחלקת המחקר והאסטרטגיה.
המשרד, שכיום נקרא גליקמן-שמיר-סמסונוב Publicis, גדל והגיע בשנת 2023 למקום השלישי בדירוג משרדי הפרסום בישראל (ללא פרסום בדיגיטל) על פי נתוני חברת יפעת.
המאבק הבין-דורי בתנועת ז'בוטינסקי: עליית היחידה הדורית הצעירה הלוחמת, עבודת מ.א., אוניברסיטת תל אביב, הפקולטה למדעי החברה, החוג למדעי המדינה, 1989.
"הנסיכים: כיצד כבשו בני המשפחה הלוחמת את הנהגת המדינה", הוצאת כנרת זמורה דביר, 2015.
"הבגינים": זרעי הקרע: מאלטלנה ועד היום", הוצאת כנרת זמורה דביר, 2024.
גיל קיזלר (נולד ב-10 במרץ 1996) הוא שחיין ישראלי, אלוף ישראל ושיאן ישראל בעבר במשחה ל-800 מטר חופשי.
בעל 3 מדליות מהמכביה העשרים (2017).
קיזלר היה לשחיין הישראלי הראשון ששחה 800 מטר חופשי מתחת ל-8 דקות.
קיזלר שחיין מכבי חיפה ומתאמן בווינגייט בהדרכתו של לאוניד קאופמן.
באליפות ישראל בשחייה שנערכה במכון וינגייט בסוף יולי 2014 זכה קיזלר במדליית ארד במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 8:18.39 דקות, אחרי עידו הבר ממכבי קריית ביאליק שקבע שיא ישראלי חדש לגילאי 18 של 8:10.71 דקות ומרק חינאווי (8:13.89 דקות).
נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:32.97 דקות ובמקום חמישי במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:00.56 דקות.
באליפות ישראל בשחייה שנערכה במכון וינגייט באוגוסט 2015 זכה קיזלר ב-4 מדליות אישיות, 2 זהב, 1 כסף ו-1 ארד, קבע שיא ישראלי חדש ונבחר לשחיין המצטיין של האליפות.
מדליות זהב, במשחה ל-800 מטר חופשי בשיא ישראלי חדש של 8:03.98 דקות, לפני גיא מוסקוביץ', ממכבי קריית ביאליק (8:13.86 דקות) ודניס לוקטב ממכבי אשדוד (8:17.57 דקות).
מדליית כסף, במשחה ל-400 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 3:53.55 דקות, אחרי עידו הבר שקבע שיא ישראלי חדש של 3:51.54 דקות ולפני איתי גורביץ' מהפועל ירושלים (3:55.28 דקות).
מדליית ארד, במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בשיא אישי חדש נוסף של 4:28.62 דקות, אחרי גל נבו מהפועל ירושלים (4:18.16 דקות) ואיתי גורביץ' (4:21.87 דקות).
באליפות ישראל בשחייה שנערכה ביולי 2017 זכה קיזלר במדליית זהב במשחה ל-800 מטר בשיא ישראלי חדש של 7:59.70 דקות, שיפור לשיא בן השנה של מארק חינאווי (8:01.70 דקות) ובכך היה לשחיין הישראלי הראשון ששחה משחה זה מתחת ל-8 דקות.
באליפות ישראל בשחייה שנערכה בסוף יולי 2018 זכה קיזלר במדליית זהב במשחה ל-800 מטר בתוצאה של 8:07.86 דקות, לפני מארק חינאווי (8:11.86 דקות) ויונתן רוסין מהפועל עמק יזרעאל (8:12.08 דקות).
גיל סמֶטָנָה (נולד ב-2 באוגוסט 1966 בגבעתיים) הוא בסיסט, נגן קונטרבס, מפיק מוזיקלי וזמר ישראלי.
סמטנה התחיל לנגן בגיטרה באופן עצמאי בגיל 13. במסגרת לימודיו בתיכון במגמת אלקטרוניקה הכיר את הגיטריסט אורן קפלן.
השניים התחילו לנגן יחד וגם לבנות בעצמם את מכשירי ההקלטה והאפקטים שלהם.
בהמשך הקימו ביחד את להקתם אלגנט.
בצבא שירת כטכנאי שידור בגלי צה"ל.
משם המשיך ללימודי טכנאות סאונד אצל יואב גרא ועבודה כטכנאי הקלטות באולפני די.בי של רונן בן טל.
כעוזר טכנאי השתתף גיל באלבומים של משינה, אלון אולארצ'יק, רמי קליינשטיין.
סמטנה ניגן בס באלבומו הראשון של רונן בן טל, תיקיות.
בגיל 20 החל את דרכו כמפיק מוזיקלי, כשב-1987 עיבד והפיק מוזיקלית את "פברואר", אלבום הבכורה של להקת אפור גשום.
פגש את אהוד בנאי שצירף אותו כבסיסט ללהקת הליווי שלו - "הפליטים".
בלהקת הפליטים הכיר סמטנה את יוסי אלפנט ואת המתופף ז'אן ז'אק גולדברג.
הפליטים הופיעו במחזמר מאמי מאת הלל מיטלפונקט ובבימויו (צוותא 1986).
סמטנה ניגן בס בשני אלבומיו הראשונים של אהוד בנאי – "אהוד בנאי והפליטים" ב-1987 ו"קרוב" ב-1989.
סמטנה ניגן ביחד עם גולדברג, רמי פורטיס וברי סחרוף בהופעות והקלטות.
("סיפורים מהקופסא" "1900?" "להתראות בחלומותי" "כשהגיטרה מנסרת את הלילה").
סמטנה הקים את להקת "אלגנט" יחד עם אורן קפלן, אלברט סופר ואורן רביב.
בלהקה כתב, שר וניגן בס.
בתחילת שנות ה-90 העמיק סמטנה את הידע המוזיקלי שלו והחל ללמוד קונטרבס אצל אלי מגן.
החל ללמוד מוזיקה קלאסית, באקדמיה ע"ש רובין בתל אביב.
ניגן בתזמורת הפילהרמונית הישראלית הצעירה.
ב-1993 עזב סמטנה לברלין על מנת ללמוד קונטרבס באקדמיה לאמנויות בברלין אצל פרופ' ריינר צפריץ, שהיה נגן הקונטרבס הראשי של הפילהרמונית של ברלין באותן שנים.
לבחינת הסיום שלו בברלין ביצע סמטנה בין השאר יצירה שהלחין לויולה ולקונטרבס.
לאחר השלמת תואר בברלין חזר סמטנה לישראל והתקבל כחבר בתזמורת הסימפונית הישראלית ראשון לציון כנגן קונטרבס, במשך חמש עונות.
הוא ניגן כמחליף גם בתזמורת הפילהרמונית הישראלית.
היה חבר בהרכב הקלאסי אלטרנטיבי "קפריזמה" – אתם ביצע בין השאר יצירה מקורית שלו לקונטרבס, קלרינט וויולה.
כמו כן ניגן עם אנסמבל המאה ה-21.
ב-1998 הפיק מוזיקלית וגם הקליט את אלבומה של ורד קלפטר "קו אדום קו שחור" ואחר כך את "חמש" של יעל לוי.
בשנת 2004 זכה אלבומו של אהוד בנאי "ענה לי" בהפקתו של סמטנה בתואר אלבום השנה בטקס פרסי אמ"י של ערוץ 24.
בהמשך הפיק את האלבום המשולש של בנאי "ממשיך לנסוע".
עבודה משותפת עם אהוד ונועם הלוי על פסקול הסרט "מסעות ג'יימס בארץ הקודש" מאת הבמאי רענן אלכסנדרוביץ'.
זוכה פרס אופיר 2003 למלחין הטוב ביותר.
הפקה מוזיקלית לאלבום "עומד על נייר" של אביתר בנאי.
ניהול מוזיקלי יחד עם מיכה שטרית של המופע "פיוטים במעטפת צליל עכשווי" במסגרת פסטיבל ישראל בירושלים 2006. הפקה האלבום "שמע קולי" של מאיר בנאי.
אלבומי בכורה של להקת בציר 76, אמיר דדון ועוד.
איתו ועם יובל שפריר ועידו אגמון היה שותף להלחנה והפקה של האלבומים "משולש" ו"החבר אני".
פסקול הסרט "סקייט אוף מיינד" 2011. "התדר" – מוזיקה למחול מודרני מאת הכוריאוגרף אבי קייזר 2008.
מפיק מוזיקלית ושותף לחלק מהלחנים של האלבום "רסיסי לילה" של אהוד בנאי.
חבר בהרכב ג'יש עם ג'ורג' סמעאן, סאלם דרוויש ואהוד בנאי.
מאז 2010, הוא שותף באולפן הקלטות עם יובל שפריר.
בשנים 2016–2014 לימד קורס הפקה מוזיקלית בבית הספר "Muzik".
סמטנה מתגורר בתל אביב עם בת זוגו רחלי לוין עם הבת סתיו מנישואיו לורד קלפטר.
מאמי – אופרת רוק מאת הלל מיטלפונקט, יוסי מר חיים ואהוד בנאי – בס, 1986
אהוד בנאי והפליטים – אהוד בנאי – בס, 1987 (אלבום פלטינה)
סיפורים מהקופסא – רמי פורטיס – בס, קולות, 1988 (אלבום זהב)
פברואר – אפור גשום – הפקה מוזיקלית, 1989
להתראות בחלומותי – רמי פורטיס – בס, קולות, 1992
כשהגיטרה מנסרת את הלילה – פורטיסחרוף – בס, קולות, 1992 (זהב)
קו אדום קו שחור – ורד קלפטר – הפקה מוזיקלית, בס, קונטרבס, קולות, הקלטה, 2001
אני – אסף קרן ומוזיקת המקרה – הפקה מוזיקלית, 2003
ענה לי – אהוד בנאי – הפקה מוזיקלית, בס, קולות, הקלטה, לחן, 2004 (פלטינה)
חמש – יעל לוי – הפקה מוזיקלית, בס, קולות, הקלטה, 2004
סימנים – מירון איזקסון – הפקה, קונטרבס, הקלטה, 2004
עומד על נייר – אביתר בנאי – הפקה מוזיקלית, בס, קונטרבס, 2005 (זהב)
ממשיך לנסוע – אהוד בנאי – הפקה מוזיקלית, בס, קונטרבס חשמלי, 2006 (זהב)
על המשמרת – פורטיסחרוף - בס, קונטרבס, קולות 2006
שמע קולי – מאיר בנאי – הפקה מוזיקלית, 2007 (זהב)
פורטיס משולש – רמי פורטיס - הפקה מוזיקלית, לחן, בס, קונטרבס, קולות, 2009
פולק ישראלי – בציר 76 – הפקה מוזיקלית, 2010
אמיר דדון – אמיר דדון – הפקה מוזיקלית, 2010
תל אביב צפה – גל זיו – הפקה מוזיקלית במשותף עם גל זיו, 2011
רסיסי לילה – אהוד בנאי – הפקה מוזיקלית, בס, קולות, הקלטה, לחן, 2011 (זהב)
החבר אני – רמי פורטיס – הפקה מוזיקלית, בס, קולות, הקלטה, לחן, 2011
מוצא מקום – ניצן חן רזאל – הפקה, הקלטה, 2013
תשע נשמות – תשע נשמות – הפקה והקלטה, 2013
– אליעזר בוצר – הפקה והקלטה, 2013
כנפי רוח – מנחם פרומן – הפקה, הקלטה, בס, 2015
ריח של אפריל – יריב פלד – הפקה, בס, הקלטה, מיקס, 2016
Far From Home – כנען שבתאי – הפקה, בס, קלידים, 2018
Comfort Zone – אור איזקסון – שותף להפקה, 2020
הולך ומתקרב – אהוד בנאי – הפקה, בס, קלידים, 2020
בעיקול הבא - משה בן-יוחנה - הפקה מוזיקלית, 2022
מסעות ג'יימס בארץ הקודש – עם אהוד בנאי ונועם הלוי מאת הבמאי רענן אלכסנדרוביץ'
"די לבד פה" – סיפורו של השייט דני שפר
סקייט אוף מיינד – עם רמי פורטיס, עידו אגמון ויובל שפריר
גיל פופילסקי (נולד ב-6 באוקטובר 1993) הוא שחמטאי בדרגת רב-אמן.
בשנת 2013 הוא היה חבר נבחרת ישראל, שהשתתפה באליפות אירופה לנבחרות.
נכון לספטמבר 2025, מדורג במקום ה-58 בישראל לפי מד כושר.
למד לתואר ראשון באוניברסיטת טקסס בדאלאס.
2003 - זכה באליפות ישראל לנערים עד גיל 10
2007 - סיים במקום השלישי באליפות ישראל לנערים עד גיל 14 (ניצח דני ראזניקוב)
2007 - זכה במקום השלישי באליפות אירופה לנערים עד גיל 14
2008 - זכה באליפות ישראל לנערים עד גיל 15
2009 - זכה באליפות אירופה לנערים עד גיל 16
2011 - זכה באליפות ישראל לנערים עד גיל 20.
גיל עופר (נולד ב-15 ביולי 1976) הוא ג'ודוקא עבר ישראלי שהתחרה באולימפיאדת סידני 2000, ומאמן בנבחרת הגברים של ישראל בג'ודו.
עופר זכה במדליית זהב במכביה החמש-עשרה (1997) לאחר שניצח בגמר את ולדימיר אמונוב מלטביה.
שנה לאחר מכן הוא זכה בטורניר 'British Open' בברמינגהאם כאשר ניצח בגמר את ירון שמש הישראלי.
בשנת 1999 עופר זכה במספר מדליות בתחרויות בינלאומיות.
בפברואר הוא זכה במדליית ארד בטורניר 'A-tournament Sofia', באפריל הוא זכה במדליית כסף בטורניר ה-'British Open' בברמינגהאם ובאוגוסט הוא זכה במדליית כסף בטורניר 'A-Tournament Minsk'.
בשנת 2000 הוא זכה בשלוש מדליות בתחרויות בינלאומיות.
בפברואר הוא זכה במדליית זהב בטורניר 'A-tournament Sofia' כשניצח בגמר את דניאל פרננדס הצרפתי, במרץ זכה במדליית ארד בטורניר 'Polish Open' בוורשה ובאוגוסט הוא שוב זכה במדליית זהב בטורניר מסוג 'A-Tournament' היוקרתי במינסק.
עופר השתתף באולימפיאדת סידני 2000 והתחרה בקטגוריית המשקל עד 73 ק"ג.
בקרב הראשון הוא הפסיד לטיאגו קמילו הברזילאי שלאחר מכן זכה במדליית הכסף ונשר לקרבות בית הניחומים שם הפסיד לנורדין יאגובי האלג'יראי.
עופר הוא בן דודו של הסייף האולימפי האמריקאי תמיר בלום .
גיל רביב הוא אורולוג ישראלי, פרופסור לאורולוגיה בבית הספר לרפואה ע"ש סאקלר של אוניברסיטת תל אביב, מנהל היחידה לפריון הגבר במחלקה האורולוגית במרכז רפואי שיבא.
מעיסוקיו המחקרים והקלינים: פריון הגבר (אנדרולוגיה).
רביב בוגר הפקולטה לרפואה, באוניברסיטת תל אביב.
רביב השתלם בכירורגיה אורולוגית של ניתוחי שופכה באוניברסיטת גנט בעיר גנט, בבלגיה (1994).
בין השנים 1994–1996 רביב השתלם בכירורגיה אורולוגית, בטיפול בבעיות של הפרעה בזקפה ופריון הגבר במרכז הרפואי במרכז הרפואי ERASME ("Erasmus Hospital" ) בבריסל, בלגיה.
רביב מונה לפרופסור-חבר בבית הספר לרפואה של אוניברסיטת תל אביב.
רביב רופא בכיר במרכז לבריאות מינית בבית החולים שיבא ומנהל היחידה לפריון הגבר, במחלקה האורולוגית, בבית החולים שיבא.
רביב חבר באיגודים האורולוגים הישראלי והאירופאי, חבר באיגוד הישראלי, האירופאי והאמריקאי בחוג להפרעות בתפקוד מיני, חבר באיגוד הישראלי והאירופאי של ה-"AGING MALE "The Aging Male .
תחומי עניין של רביב: פריון הגבר, הפרעות בזקפה ובתפקוד מיני, בדיקות אולטרהסאונד טרנס רקטלי, גידולי שלפוחית השתן, גדלה שפירה של ערמונית.
רביב פרסם עשרות מאמרים בספרות המקצועית בתחום האורולוגיה, פריון הגבר והפרעות בתפקוד המיני.
ממחקריו של רביב באתר PubMed
גישה חדשה שפותחה במכון ויצמן לגילוי של סרטן הערמונית ופורסמה בשנת 2010.
מסתבר שמדידת האבץ ומיפויו בערמונית עשויים להצביע הן על מיקומו המדויק של הגידול והן על מידת אלימותו.
הגישה החדשה התפתחה ממחקרים בני כ-30 שנה, שהראו כי ריכוז האבץ – יסוד כימי המצוי בשפע באופן טבעי בבלוטת הערמונית – נמוך יותר אצל חולים בסרטן הערמונית שהגידול בהם מצוי בשלב מתקדם.
בעשור האחרון הושגו תובנות על התפקיד שממלא האבץ בערמונית – התברר כי לחומר זה, בין היתר, תפקיד חשוב בשמירה על הרכבו הכימי של נוזל הערמונית המופרש מתאי האפיתל של הערמונית.
פרופ' עמוס ברסקין וד"ר רחל צ'צ'יק, יחד עם ד"ר סנה שילשטיין ותלמיד המחקר מרקו קורטזי מהמחלקה לפיזיקה של חלקיקים ואסטרופיזיקה במכון ויצמן למדע, ובשיתוף עם ד"ר דוד ורצקי מהקריה למחקר גרעיני בנחל שורק, פיתחו באחרונה גישה חדשה לגילוי של סרטן הערמונית.
שיטה זו נבחנה בניסויים קליניים בשיתוף עם הרופאים פרופ' יעקב רמון, ד"ר אדוארד פרידמן, ד"ר גיל רביב, ד"ר אלכסנדר וולקוב וד"ר ניר קליינמן מהמרכז הרפואי על-שם שיבא בתל-השומר, וד"ר אביתר מוריאל, ד"ר מוניקה הוסר, ד"ר גבריאל קוגן וד"ר ואלרי גלדיש מהמרכז הרפואי קפלן ברחובות
גילאן למייר הוא ג'ודוקא עבר צרפתי אשר התחרה בקטגוריית המשקל עד 100 ק"ג.
למייר התחרה במשחקים האולימפיים באתונה 2004 וסיים במקום השביעי לאחר שהפסיד בשלב רבע הגמר למיכאל יורק הגרמני ובבית הניחומים לאריק זאבי הישראלי.
למייר מחזיק בשתי מדליות מאליפויות העולם, מדליית כסף (2003) ומדליית ארד (1997).
באליפויות אירופה הוא זכה בארבע מדליות, שתי מדליות כסף (1997 ו-2001) ושתי מדליות ארד (1996 ו-2004).
במהלך הקריירה זכה למייר במדליות רבות בטורנירים מהסבב העולמי וביניהן מדליות מטורנירי טוקיו ופריז היוקרתיים.
גיל עקיביוב (נולד בכ"ה בשבט תש"ל, 2 בפברואר 1970) הוא זמר, פסנתרן, מלחין ומעבד מוזיקלי ישראלי, חסיד חב"ד.
עקיביוב נולד בפתח תקווה, כבן רביעי למשפחה מסורתית.
בגיל שמונה התחיל בלמידה בפסנתר, שירת בלהקה הצבאית, כסולן מקצועי.
באמצע שנות ה-90 החל בתהליך חזרה בתשובה בעקבות מפגש עם האמן ניסים מולגן בעזרת אבי פיאמנטה ובהמשך הפך לחסיד חב"ד.
עקיביוב נשוי לאיילת, אב לשבעה ומתגורר בקריית מלאכי.
בגיל 11, הופיע בפסטיבל שירי הילדים לצד צביקה פיק כסולן בשיר "הסבון בכה מאוד" אותו הם ביצעו במשותף.
בצבא שירת בלהקה צבאית, בתחילה כזמר בלהקת מפקדת חילות השדה (מפח"ש) ובהמשך כנגן ומעבד מוזיקלי בחיל האוויר.
כסולן בלהקת מפח"ש (בניהולו המוזיקלי של מיקי גבריאלוב) ביצע כסולן את השיר "פתחי לי את הדלת" של להקת אחרית הימים.
בעקבות אהדת הקהל, החליט הצוות המקצועי בראשותם של שמוליק בילו ומיקי גבריאלוב להוציא את השיר כסינגל לרדיו.
1988 – ניהול ועיבוד מוזיקלי של תחרויות זמר עירוניות בעיר פתח-תקוה.
1991 – ניהול מוזיקלי של הלהקה הייצוגית "אקורד חדש" בפתח-תקוה.
1993 – ניהול מוזיקלי של להקת הזמר הייצוגית "צעירי קריית אונו" בקריית אונו .
1995 - היכרות עם עובדיה חממה, והתחלת שיתוף פעולה מוזיקלי עמו, בין השאר בשנת 2006 - שותף לביצוע הלהיט "אנא בכח" בעיבוד שירה ונגינה.
(שיר שהוא אחד מההצלחות הגדולות של השנים האחרונות במוזיקה הישראלית)
2001-2017- ניהול מוזיקלי להצגות תיאטרון האור של השחקן יוסי וייס
2008 – לחנים ועיבודים להצגה "תל אביב שלי" בתיאטרון אורנה פורת
2016 - שותפות מוזיקלית באלבומו של יהורם גאון 'שיר אהבה'.
2000-2017 – לחנים ועיבודים לשחקן מיכאל וייגל.
במשך כל השנים הקליט והוציא לאור שירים, בביצועים אישיים כסולן ועם מבצעים ויוצרים נוספים.
בשנת 2012 הקליט והוציא יחד עם היוצר עובדיה חממה את הסינגלים: הארץ הטובה, השלום שאני מבקש, מטה, מסך הנצח עולה, עלה, שנה חדשה - נפלאות הזמן
2021 - החיינו, ציור הגאולה
גיל פייר (נולד ב-4 ביוני 1961) הוא מומחה לרפואה פנימית, סמנכ"ל המרכז הרפואי תל אביב ע"ש סוראסקי (איכילוב), מרצה בכיר במרכז האוניברסיטאי אריאל ומלמד מינהל בריאות וכלכלת בריאות באוניברסיטת תל אביב, שרת כרופא קרבי בצה"ל, וסיים את שירותו בדרגת אל"ם כמפקד הרפואה בפיקוד הצפון.
נולד ב-1961 בתל אביב וגדל עד גיל 18 בנתניה.
למד בבית ספר יסודי "בארי" בנתניה, שם שימש בשנת הלימודים האחרונה כיו"ר מועצת התלמידים, אחר כך, למד בתיכון "שרת" בנתניה במגמת מתמטיקה-פיזיקה-כימיה.
בשנות לימודיו בתיכון התנדב בארגון "נוער לנוער" שסייע לנוער במצוקה.
אימו, בתיה, הייתה אחות, תחילה בבי"ח איכילוב ואחר כך רוב שנותיה בקופת חולים בשיכון ותיקים בנתניה.
אביו, מרדכי, היה פועל שעבד בעבודות שונות.
חי עם בן זוגו, ענבר הרשקוביץ, עורך דין מתחום הנזיקין, מאז 1994.
גיל פייר השלים בין השנים 1979 ל-1981 תואר ראשון במדעי הרפואה הבסיסיים (B.
Sc) בבית הספר לרפואה של האוניברסיטה העברית בירושלים, וסיים בהצטיינות.
לאחר מכן, בין השנים 1982 ל-1985, למד לתואר דוקטור לרפואה (M.D) בבית הספר לרפואה של האוניברסיטה העברית.
בשנת 1997 סיים בהצטיינות את קורס הפיקוד והמטה (פו"ם) במכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה של צה"ל.
בשנים 2000–2001 השלים תואר שני במנהל מערכות בריאות (M.H.A) בבית הספר למנהל עסקים ע"ש ליאון רקנאטי באוניברסיטת תל אביב, גם כן בהצטיינות.
בשנת 2003–2004 רכש תואר שני נוסף במדעי המדינה (M.A) בבית הספר למדעי המדינה, הפקולטה למדעי החברה, של אוניברסיטת חיפה, ובאותה תקופה סיים בהצטיינות את לימודיו במכללה לביטחון לאומי של צה"ל.
בשנת 1997 הוכר כמומחה לרפואה פנימית, וב-2008 הוסמך כמומחה למנהל רפואי.
את שירותו בצה"ל מילא בתפקידים מגוונים, בהם רופא קרבי (1987–1989), מפקד קורס קציני רפואה בחיל הרפואה (1989–1990), וקצין הרפואה של המרכז הלאומי לאימונים ביבשה בצאלים (1993–1995).
לאחר התמחות ברפואה פנימית במחלקה פנימית ד' במרכז הרפואי סוראסקי (איכילוב) בתל אביב (1990–1993 ו-1995–1996), החל לשמש ב-1997 רופא בכיר באותה מחלקה.
בין השנים 1997 ל-1999 שימש קצין הרפואה של אוגדה 162, וב-1999–2001 היה סגן מנהל (ואחד המייסדים) של מחלקה פנימית י' באיכילוב.
בשנת 2001 מונה למפקד הרפואה בפיקוד הצפון, ושימש בתפקיד זה עד שנת 2003. בהמשך כיהן כעוזר למנכ"ל המרכז הרפואי שיבא בתל השומר (2004–2005), ובין השנים 2005 ל-2007 שימש מפקד המרכז לשירותי רפואה וציוד רפואי בחיל הרפואה.
משנת 2007 ואילך משמש פייר כחבר בוועדת הלסינקי המוסדית של המרכז הרפואי תל אביב ע"ש סוראסקי (איכילוב), כחבר הוועד המנהל של קרן המחקרים שליד המרכז הרפואי וכסמנכ"ל המרכז הרפואי.
במקביל, מילא תפקידים אקדמיים שונים: שימש מדריך בפקולטה לרפואה באוניברסיטת תל אביב (1994–1996, 1999–2002), ובשנת 2011 החל להרצות כמרצה בכיר במרכז האוניברסיטאי אריאל.
בשנת 2012 מונה למרצה בכיר במסלול הנלווה במכללה האקדמית לישראל ברמת גן, וב-2019 הוענק לו תואר פרופסור חבר מומחה במחלקה לניהול מערכות בריאות באוניברסיטת אריאל בשומרון.
פייר חבר במספר ארגונים מקצועיים, בהם החברה הישראלית לרפואה פנימית (החל מ-1999), החברה הישראלית לאיכות ברפואה (החל מ-2005), איגוד מנהלי בתי החולים (מ-2008 ואילך), ו-Beta Gamma Sigma – the international honor society for collegiate schools of business (גם כן משנת 2008).
מאז 2010 פייר משמש חבר במדור לספרות של המועצה הישראלית לתרבות ולאמנות במשרד התרבות והספורט, ובאותה שנה הצטרף לוועדת הלסינקי של חיל הרפואה בצה"ל.
משנת 2011 הוא חבר במועצת התיאטרון הקאמרי ובוועדת הביקורת של התיאטרון, ובין השנים 2011 ל-2014 כיהן כחבר מועצת מגן דוד אדום.
1990 – מצטיין רמטכ"ל ביום העצמאות תש"ן.
2000-2001 – מצטיין דיקן בפקולטה לניהול, בית הספר למנהל עסקים ע"ש ליאון רקנאטי, אוניברסיטת תל אביב.
1997 – הצטיינות בהוראה, הפקולטה לרפואה ע"ש סאקלר, אוניברסיטת תל אביב.
1997 – מצטיין קורס הפיקוד והמטה "אפק" בצה"ל.
2004 – מצטיין המכללה לביטחון לאומי של צה"ל.
2004 – מורה מצטיין בתוכנית לתואר שני במנהל בריאות במכללה האקדמית לישראל
2005 – פרס ראש אלר"ם – המרכז לשירותי רפואה וציוד רפואי תחת פיקודי זכה במקום ראשון בתחרות היחידה המצטיינת לשנת 2005.
2006 – פרס ראש אלר"ם (אגף הלוגיסטיקה, הרפואה והמרכזים) – מקום ראשון לשנת תשס"ז בתחום הניהול והארגון.
מאמרים וסקירות בכתבי עת מדעיים
מיקור חוץ של שירותי רפואה ראשונית לחיילי צבא ההגנה לישראל בגליל המערבי.
אתיקה מקצועית – הטיפול בפלסטינים במהלך לחימה.
המיומנות לבשר בשורה רעה – מיומנויות התקשורת של הרופא הראשוני.
המעקב והטיפול בחייל שמחלתו מצריכה חופשת מחלה ממושכת.
השפעתם של תהליכי מיקור חוץ על צריכת שירותי הרפואה של חיילים במרחב ירושלים.
מאפיינים של הכנסת טכנולוגיות רפואיות למאגר המידע הבינלאומי משקפים מדיניות בריאות לאומית במדינות שונות – תוצאות ראשוניות.
לוגיסטיקה במערכות בריאות, ביטאון מועצה הלאומית ללוגיסטיקה במערכות בריאות, 3, (1), 77.
תלונות מטופלים במרכז לשירותי הרפואה של צה"ל: זיהוי מאפיינים של חוסר שביעות רצון במפגשים רפואיים.
פיתוח דגם לבחינת שירותי רפואת המומחים בצה"ל.
הערכת חלופות למתן שירותי רפואת מומחים בתחום האורתופדיה לחיילי צה"ל, עבודה שנתית במכללה לביטחון לאומי בהנחייתו של פרופ' עזרא סדן, צה"ל, 2004.
ערכי חיל הרפואה – האם הם מתאימים לשמש קוד אתי של הרפואה הצבאית בישראל?
בתוך: עיונים באתיקה 1, עורך: המרכז לאתיקה בירושלים, הוצאת מאגנס, 2009.
גיל רבי (נולד ב-11 ביוני 1985) הוא יזם היי-טק מייסד של חברת ההזנק Storycards ומייסד סוכנות הטכנולוגיה רבי אינטראקטיב.
רבי נולד ברמת גן, הוא למד והתחנך בתיכון בליך בעיר ומתגורר כיום בקריית אונו.
את הקריירה בענף הדיגיטל החל בשנת 2003, אז הקים במהלך שירותו הצבאי פלטפורמה דיגיטלית בעבור שרשרת החיול בבסיס קליטה ומיון תל השומר.
בשנת 2005 הקים רבי את סוכנות הטכנולוגיה "רבי אינטראקטיב" העוסקת בשילוב טכנולוגיות חדשות בתחום הדיגיטל, ופיתוח מוצרים דיגיטליים בעבור האתרים הגדולים בישראל ביניהם: מאקו, ynet ו-N12. בשנת 2012, הצטרף ל "נימ-גרופ ספורט" של שחקן העבר אבי נמני.
רבי שימש כמנטור אשר מתווה דרך דיגיטלית לשחקנים אותם מייצג נמני.
בשלהי 2013, הקים רבי את חברת הזנק "no-show", אשר פיתחה טכנולוגיה לשמירה על פרטיות והסתרת זהות המתקשר בשיחה נכנסת, כך שרק בעל המכשיר עצמו יכול לחשוף את זהות המתקשר.
במהלך השקת האפליקציה, שחרר רבי סרטוני פרסומת קצרים, שעוררו ביקורות בקרב הציבור בישראל.
בשנת 2013, הקים רבי את הטכנולוגיה של תוכנית הטלוויזיה "הכוכב הבא", באמצעותה, בחרו הצופים ב־2018 את הזמרת נטע ברזילי לייצג את ישראל באירוויזיון וב־2019 את הזמר קובי מרימי ועדן אלנה ב-2020. בשיא, צפו במשדר כ-900 אלף אנשים והשתתפו באפליקציה מעל לחצי מיליון.
ב־2021 נבחר באמצעות האפליקציה תמיר גרינברג, ב-2022, נבחר אליאב זוהר וב-2023 נבחרה עדן גולן.
ב-2025 נבחר שורדת הנובה יובל רפאל.
בנובמבר 2014, נמכרה אפליקציה שפיתח רבי בשיתוף עם זכיינית קשת בעבור שעשועון הטלוויזיה האינטראקטיבי TOUCH שפותח על ידי עידו רוזנבלום לערוץ הטלוויזיה "Caracol" מקולומביה, ושודר מדי ערב בפריים טיים של הערוץ בשידור חי יחד עם הטכנולוגיה והאפליקציה של רבי.
לאחר המכירה, התברג השעשועון לרשימת עשרת הפורמטים המסקרנים ביותר לשנת 2016 בפסטיבל MIPTV שנערך בקאן, שבצרפת.
בשנת 2016, השיק רבי פלטפורמה לגופי שידור ביחד עם זכיינית הטלוויזיה קשת.
הפלטפורמה בשם mako tools מאפשרת לייצר פעילויות למסך שני בזמן השידור.
באמצעות הפלטפורמה של רבי, עורכי קשת יצרו אינטראקציה עם הצופים במהלך שידורים רבים, ביניהם: האח הגדול, נינג'ה ישראל, מאסטר שף ועוד.
בשלהי 2016, נבחר רבי על ידי ארגון הדיגיטל הישראלי, מבין מאה האנשים המשפיעים בדיגיטל בישראל.
בתחילת 2017, הקים רבי את Mervix, חברת דיגיטל המעניקה פתרונות דיגיטל למוזיקאים ואמנים, בין היתר מסייעת החברה לאביב גפן, יהונתן מרגי, נטע ברזילי, ליאור נרקיס, סאבלימינל, נועה קירל, שרית חדד ועוד.
בשנת 2018, דורג על ידי ביזפורטל ואייס כאחד מ־40 האנשים המשפיעים מתחת לגיל 40 ברשימת 40UNDER FORTY.
עוד באותה השנה, חבר רבי לאביב גפן והשיק יחד איתו אפקט מציאות רבודה על גבי המצלמה של אינסטגרם לקראת נשף הרוק של הזמר והיוצר – אפקט שאפשר למשתתפים לבחור את סגנון האיפור של גפן לאורך השנים ולשתף אותם בסטורי.
גפן עצמו היה זה שהציג את האפקט לתקשורת ולקהל שלו לפני הנשף.
בשנת 2019, הוביל רבי את פיתוח המוצרים הבינלאומיים לאירוע האירוויזיון שהתקיים בישראל בעבור איגוד השידור האירופי.
בפברואר 2020, הוביל רבי את הקמת צא'ט הכתבים באתר החדשות N12. ובאוקטובר 2020, פיתח רבי את זירת המסחר ופלטפורמת הווידאו סקרינז לייב, אשר השלימה גיוס בהיקף של 5 מיליון דולר.
במרץ 2021, יום לפני הבחירות לכנסת ה-24, השתמשה חברת החדשות של קשת בטכנולוגיה של רבי במשדר בחירות מיוחד של פגוש את העיתונות ששודר בשידור חי (), בו התראיינו ראשי המפלגות ובזמן אמת אפשרו לצופים בבית לבחור האם המתמודד שכנע אותם או לא ולהצגת האחוזים בזמן אמת על גבי המסך.
ביוני 2020, חברת ההזנק Storycards, אשר הוקמה בשנת 2018 על ידי רבי ושידורי קשת, עברה לשליטתו המלאה של רבי, והחלה להתרחב לזירה הבינלאומית.
הפלטפורמה הושקה ביוני 2021 ומאפשרת להקים מוצרים אינטראקטיבים כדי לשפר את המעורבות של הגולשים ללא צורך בפיתוח קוד.
בינואר 2022, נבחרה חברת ההזנק של רבי Storycards על ידי The European Business Review לאחד מחמשת הסטרטאפים הטובים ביותר לצפייה בשנת 2022.
בפברואר 2022, פרסם טור דעה באתר כלכליסט, בנושא שינויי הפרטיות של גוגל ואפל, וההשפעה על פאבלישרים ואתרי תוכן.
באפריל 2023, הוביל רבי את הקמת מצעד המוזיקה של mako - היטליסט, מצעד סינגלים ישראלי, אשר מבוסס על שקלול נתונים מפלטפורמות דיגיטליות.
בימיה הראשונים של מלחמת חרבות ברזל הנגישו אתרי החדשות השונים את המידע לציבור, גם בתוך ישראל וגם מחוצה לה באמצעות פלטפורמת ה-No Code של רבי, Storycards.
במהלך 5 החודשים הראשונים של המלחמה כ-42 מיליון איש צרכו תוכן דיגיטלי שנוצר דרך סטוריקארדס ללא קוד.
בדצמבר 2023 הוביל רבי את פיתוחו והשקתו של מוצר אודיו צ'אט באתר ynet, אשר מאפשר למשתמשים להצטרף בזמן אמת לשידור אינטרנטי ולהשתתף בדיון באופן אינטראקטיבי מתוך האתר עצמו.
ההשקה התקיימה במסגרת שידור מיוחד, שבו ענה הפרשן הצבאי רון בן-ישי על שאלות הגולשים בעקבות מלחמת חרבות ברזל.
ביולי 2024 הצטרף משרד הפרסום מקאן תל אביב כ־Design partner, והחל לעבוד עם פלטפורמת Storycards של רבי, בנוסף לחברות המדיה שכבר עובדות עם המוצר ביניהם: ynet, וואלה, ישראל היום, Mako, N12, ספורט 5, טבולה.קום והתאחדות הסטודנטים בישראל.
במאי 2023 הצטרף רבי כשותף טכנולוגי ל-Catalyst Investors' Club של קרן ההשקעות קטליסט והקים את הטכנולוגיה של הפלטפורמה.
ב-7 באוקטובר 2024 הוביל רבי את פיתוחו של מוצר דיגיטלי אינטראקטיבי המתעד את 24 השעות הראשונות של טבח שבעה באוקטובר, כפי ששודרו בזמן אמת בחדשות 12.
באותו חודש, באמצעות פלטפורמת Storycards של רבי, הוקם ב-מאקו מוצר אינטראקטיבי נוסף, המתאר את מסלולי הבריחה של משתתפי מסיבת נובה, שנמלטו על נפשם במהלך מתקפת הטרור.
המוצר משלב עדויות אישיות, מפות ואנימציות להמחשת נתיבי הבריחה.
בחנוכה דצמבר 2024, השיק הקים רבי את המוצר הדיגיטלי למיזם החנוכייה הדיגיטלית הגדולה בעולם של הסוכנות היהודית.
במרץ 2025 השיק רבי באתר מאקו, לראשונה בישראל, מוצר אינטראקטיבי שבאמצעותו יכולים הגולשים לבחור את השירים שנועה קירל תבצע בהופעתה בפארק הירקון ואיפשר מעורבות ישירה של הקהל בתכנון התוכן האמנותי של המופע.
גיל שרון הוא מנהל ישראלי שכיהן כיו"ר בזק עד 2023. כיהן כיו"ר ומנכ"ל גולן טלקום ופלאפון.
ב-15 בדצמבר 2024 מונה להיות יושב ראש החברה להגנת הטבע.
שרון בעל תואר ראשון בכלכלה ומנהל עסקים מהאוניברסיטה העברית בירושלים ותואר שני במנהל עסקים מאוניברסיטת תל אביב.
היה ראש אגף השיווק בסלקום ולאחר מכן מונה למנכ"ל 013 ברק.
ב-2001 מונה למשנה למנכ"ל פלאפון תקשורת וב-2006 מונה למנכ"ל החברה, תפקיד בו כיהן עד לשנת 2015. בתקופת כהונתו, הוקם ועד העובדים הראשון בחברות הסלולר.
לאחר סיום התפקיד בפלאפון, נבחר שרון לכהן כיושב ראש דיסקונט השקעות אך מינויו בוטל בעקבות התנגדות ציבורית לחבילת השכר שסוכמה עימו.
הוא מונה ליו"ר ומנכ"ל גולן טלקום ולקראת סיום תפקידו, הוביל את מכירת החברה לסלקום.
ב-2 באוגוסט 2020 אישר דירקטוריון בזק את מינויו ליו"ר החברה במקום שלמה רודב שפרש.
שרון פרש מתפקידו בשנת 2023 לאחר שלוש שנים.
לאחר הפרישה הקים קרן השקעות פרטיות.
גיל פנחס (נולד ב-11 בפברואר 1980) הוא קצין צה"ל בדרגת תת-אלוף, ששירת כיועץ הכספי לרמטכ"ל, ראש אגף התקציבים במשרד הביטחון וראש המערך הכלכלי בצה"ל.
פנחס נולד בישראל וגדל בטבריה.
בתום לימודי תואר ראשון בכלכלה וניהול באוניברסיטת חיפה במסגרת העתודה האקדמית, התגייס לצה"ל בשנת 2002 והחל את שירותו כקצין במחלקה הכלכלית באגף הטכנולוגיה והלוגיסטיקה.
מילא במהלך שירותו מגוון תפקידים במערך הכלכלי בצה"ל.
בשנת 2014 מונה לראש ענף מאקרו כלכלה ומחקר ביחידת היועץ הכספי לרמטכ"ל ואגף התקציבים במשרד הביטחון.
בשנת 2017 מונה לראש מחלקת התכנון ביחידת היועץ הכספי לרמטכ"ל ואגף התקציבים במשרד הביטחון.
במסגרת תפקידו זה עסק רבות בקידום מהלכי התייעלות בצה"ל.
בתוך כך, הוציא לפועל את תוכנית "עד הקצה" בשנת 2018, שמטרתה ליצור קשר ישיר ובלתי אמצעי בין המטה הכללי ליחידות הקצה באמצעות השתלבותו של צוות כלכלי למשך מספר ימים בעשייה השוטפת ביחידות השונות.
מדובר במפגש המאפשר יישום אפקטיבי ומהיר לרעיונות להתייעלות העולים מהקצינים והחיילים בשטח, תוך מתן הלוואות התייעלות לרעיונות בעלי הפוטנציאל לחסכון כלכלי, לצד מיפוי והבנת צורכי היחידות והצפתם לדרג הבכיר בצה"ל.
בתקופה זו עמד צה"ל ביעד ההתייעלות שסוכם למול משרד האוצר במסגרת הסיכום התקציבי שנחתם בשנת 2015 (הסכם כחלון - יעלון) על סך 9.19 מיליארד ש"ח.
בנוסף, משרד הביטחון קידם בהובלתו חתימה מול משרד האוצר על הסכם התייעלות אנרגטית בהיקף של 300 מיליוני ש"ח, במסגרתו קודמו מהלכי התייעלות משמעותיים ובהם הקמת מתקנים הממירים את אנרגיית השמש לייצור חשמל ומערכות לחיסכון במים ואנרגיה.
בנוסף, עסק רבות בעידוד חדשנות בצה"ל, לרבות הובלת תחום מסחור הידע בצה"ל.
ביולי 2021 החליט שר הביטחון בני גנץ על מינויו של פנחס ליועץ הכספי לרמטכ"ל ולראש אגף התקציבים במשרד הביטחון, ובסוף חודש זה הועלה פנחס לדרגת תת-אלוף, נכנס לתפקידו והחליף את תא"ל אריאלה קנול-לזרוביץ'.
במסגרת תפקידו כיועץ הכספי לרמטכ"ל וראש אגף התקציבים במשרד הביטחון, פנחס שימש כיועץ מקצועי לרמטכ"ל ולמטה הכללי בתחומי התקציב, השכר, הכלכלה, ההתקשרויות וההתייעלות.
ומשמש כסמכות מקצועית עליונה בתחומים אלה.
בנוסף, הוא נושא באחריות הכוללת לניהול תקציב הביטחון ויישום חוק יסודות התקציב במשרד הביטחון ובצה"ל.
שירת בתפקיד זה גם במהלך מלחמת חרבות ברזל, שבה חל זינוק בהוצאות הביטחון.
ב־15 בינואר 2026 סיים את כהונתו כיועכ"ל והוחלף בתא"ל ניר ווינגולד.
פנחסבעל תואר ראשון בכלכלה ומנהל עסקים מטעם אוניברסיטת חיפה, תואר שני במנהל עסקים מטעם הטכניון, ותואר דוקטור באסטרטגיה וניהול מטעם אוניברסיטת תל אביב.
נושא עבודת הדוקטורט שלו, בהנחיית פרופסור אשר טישלר, היא "האם ישראל צריכה להפריט את התעשייה הביטחונית שלה?".
פנחס נשוי ואב לשניים (בן ובת), מתגורר בתל אביב.
גיל פלדמן (נולד ב-17 באוקטובר 1952) הוא פסנתרן, מלחין ומפיק מוזיקלי ישראלי.
קלידן להקת מוטו שפעלה בעיקר בשנות ה-90.
גיל פלדמן עיבד את שירי אלבומה של ריקי גל "חפש בי", שיצא בשנת 1993 בהפקתו של לואי להב.
מתוכו הצליחו השירים "ראש השנה שלך", "היי שקטה" ו"יש לי חולשה לרקדנים".
בשנת 1996 השתתף פלדמן באלבומו של שלמה ארצי "שניים" כשעיבד מספר שירים, ובהם "היא לא יודעת מה עובר עליי" שזכה להצלחה רבה.
בשנת 1997 השתתף בעיבוד גרסת הכיסוי שביצעה נורית גלרון לשיר "אין מדינה לאהבה" שביצע במקור צביקה פיק, וכן בעיבוד שירה של להקת היי פייב "אפשר אהבה".
בשנת 1998 השתתף בעיבוד הגרסה החדשה שהוציא שלמה ארצי לשירו "אנחנו לא צריכים".
השיר בגרסתו החדשה הגיע למקום השמיני במצעד השנתי תשנ"ט (1999), ונכלל באלבומו של ארצי "אהבתיהם", שיצא בשנת 2000. פלדמן השתתף בעיבוד שיר נוסף באלבום, "נוף ילדות", שהגיע למקום השביעי במצעד השנתי תש"ס (2000).
בשנת 2001, השתתף בעיבוד 3 מתוך שירי האלבום "אין לזה סוף" של ריקי גל.
בשנת 2002, השתתף פלדמן בעיבודי מספר שירים באלבומו של ארצי "צימאון", ובהם השיר המצליח ביותר מהאלבום, "על פי תנועת הרכבות".
השיר הגיע למקום השישי במצעד השנתי תשס"ב (2002), והוא המצליח ביותר של פלדמן במצעדים.
בשנת 2004, הצטרף לשוקי לוי בעיבוד הצגת התיאטרון "מצדה 1942".
בשנת 2005 השתתף פלדמן בעיבוד שירה של מירי מסיקה "אף אחת", שנכלל באלבום שנשא את שמה.
בשנת 2007, השתתף בעיבודים באלבום "שפויים" של שלמה ארצי, והיה בין מעבדי הדואט "החיים" שארצי ביצע עם מוקי.
בשנת 2012, הוביל את שיתוף הפעולה הראשון בין אריק איינשטיין ושלמה ארצי שבעקבותיו הקליטו את הדואט "חוזרים הביתה" בהפקת גיא בוקאטי.
גיל קיסרי נולד ב-1931 בתל אביב, בן לפַני (לבית גולדברג), שנולדה בז'נבה להורים שהיגרו מרוסיה ומפולין, ולעיתונאי אורי קיסרי.
סבו מצד אביו היה נתן קייזרמן, אגרונום, בנקאי ופעיל ציבור ביישוב.
אחיו הבכור הוא העיתונאי והסופר אדר קיסרי.
מילדות דיבר צרפתית עם סבתו.
למד בגימנסיה הרצליה בתל אביב ובגיל 16 הצטרף לאצ"ל בעקבות אחיו.
כינויו המחתרתי באצ"ל היה עתניאל.
בין השאר השתתף בכיבוש שכונת מנשייה ביפו ב–1948.
עם הקמת צה"ל הצטרף לפלמ"ח ובשל שליטתו בצרפתית צורף לפלוגה של יוצאי צפון אפריקה, שכמעט ולא דיברו עברית.
שירת כקשר בחטיבת הנגב והשתתף בכיבוש באר שבע.
בשנת 1950 עבר קורס קצינים בבה"ד 1.
לאחר שהשתחרר מצה"ל למד מדע המדינה בפריז.
שם למד, בין השאר, עם ז'אק שיראק, לימים נשיא צרפת.