tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
על הקיר שליד המערה מסותת באבן תבליט עתיק של אדם לבוש חצאית וקסדה, ביד אחת הוא אוחז חרב ובשנייה הוא מנופף באגרוף, גובהו 2 מטר ופניו מסתכלים דרומה ומכאן, ככל הנראה, שמה של המערה.
לפי החוקרים שסקרו אותה, לא הייתה שום סיבה ליוצר התבליט לחקוק אותו בסלע במקום שלא עוברים בו בני אדם.
לכן, הם שיערו שהוא נוצר על ידי עובדי אלילים שחששו לעבוד אלילים בגלוי.
ינון שבטיאל טוען, לעומת זאת, שאם מתבוננים לאן שהדמות מתבוננת על הרכס הדרומי, ניתן לראות את אחת ממערכות המסתור ששימשו את היהודים בני היישוב אכזיב בימי המרד הגדול בשעה שהם ברחו מאימת הרומאים, ומייד זה מסביר את מיקומו של התבליט ואת היד המנופפת באגרוף לעבר המצוק הדרומי.
יוצר התבליט, לטענת שבטיאל, הוא תצפיתן רומאי עם חוש אומנותי ועם שפע של זמן שהשאיר לנו את הרמז הברור הזה בשעה שהוא תִצפת על היהודים שחיו שם.
שמואל באר הוא האדם שמצא את המערה ואת הדמות החקוקה בסלע.
נַחַל לָכִישׁ (נקרא בעבר גם ואדי סוכריר) הוא נחל אכזב ברובו, אורך הנחל הוא כ-70 קילומטר ואגן הניקוז שלו הוא בגודל כ-1000 קמ"ר.
ראשיתו של נחל לכיש לרגלי חבל יהודה כ-10 קילומטר מערבית לחברון, הוא עובר לרגלי תל לכיש (ומכאן שמו), נמשך צפונה בשפלה, עובר מתחת לגשר עד הלום שעליו עובר כביש 4 תל אביב-אשדוד, נכנס לתחום העיר אשדוד ובא אל הים התיכון דרומית לנמל אשדוד.
לנחל יובלים רבים, מתפשטים על פני השפלה ובהר.
החשובים שביניהם – נחל האלה, הבא מהרי ירושלים, נחל ברקאי ונחל גוברין.
פארק לכיש (פל"א) נמצא בגדה הדרומית מערבית של נחל לכיש, בתחום העיר אשדוד, מול הנמל, לפני שהנחל נשפך לים.
על גדתו הצפונית של הנחל נמצא האתר ארכאולוגי תל מור.
החל משנת 1996 הוקמה מנהלת ייעודית לפרויקט שיקום הנחל במשרדי איגוד ערים לאיכות הסביבה אשדוד וחבל יבנה.
במסגרת פעולות השיקום הופסקה הזרמת השפכים לנחל, האפיק נוקה והגדה הדרומית של הנחל יוצבה וטופחה.
ביוני 2014, משרד הבריאות אישר שיט בנחל לאחר שעמד בתקני הזיהום.
למעשה רק בקיץ 2020 הסירות חזרו בפועל לנחל, ולאחר הפסקה בת 50 שנה ניתן שוב לשוט בנחל.
נחל לכיש נקרא בחלקו שבאזור לכיש – בשם הערבי ואדי קביבה (Qubeiba), כשם כפר שהיה על גדותיו, ובחלקו שבאזור אשדוד – ואדי סוכריר (Sukreir), כשם הכפר שהיה בקרבתו, ערב סוכריר.
נַחַל מֵיצַר הוא נחל אכזב בדרום רמת הגולן, הזורם אל הירמוך.
שם הנחל נובע מהמעבר הצר הכלוא בינו ובין נחל עין גב, שבו עובר כביש חמת גדר - רמת מגשימים (כביש 98).
אורכו של הנחל 9 קילומטר, ובו מפל מיצר, שגובהו תשעה מטרים.
לאחריו יורד הנחל בתלילות לעבר הירמוך.
הנחל מתחפר בשכבות הקירטון מתקופת האיאוקן, הנחשפות מתחת למעטה בזלת הכיסוי הדק של דרום רמת הגולן.
אגן הנחל מוכרז כשמורת טבע בשטח של 10,540 דונם, אשר הוכרזה לראשונה בצו אלוף ביום 22 ביוני 1972. הכרזה זו איבדה את תוקפה עם קבלת חוק הגולן בשנת 1981. בשמורה עצי אלון התבור ואלה אטלנטית, ומדרונות הנחל התלולים מכוסים בבתה עשבונית הכוללת שיחי מרווה ריחנית, רותם המדבר, חלבלוב מגובשש ועוד.
באפיק הנחל גדלה צמחיית נחלים הכוללת עצי ערבה מחודדת, שיחי הרדוף הנחלים, פטל קדוש וקנה מצוי.
עוד גדלים בשמורה חלמונית גדולה ואירוס הגלבוע.
נַחַל לָבָן הוא נחל הנמצא במערבו של הר הנגב הצפוני.
שמו העברי של הנחל הוא תרגום של שמו הערבי "ואדי אל־אביד" (وادي الابيض; תעתיק מדויק: ואדי אלאביץ').
אורכו של נחל לבן הוא כ-36 ק"מ, ושטח אגן הניקוז שלו הוא כ-330 קמ"ר.
תחילתו בהר לבן נמצאת בשוליה הצפוניים של רמת מטרד, ומשם הוא יורד כלפי צפון-מערב, אל עבר חולות שונרה.
בערוץ הנחל, במרחק 3 ק"מ לאתר העיר הקדומה שבטה, קיימים מתקני חקלאות קדומים ובורות מים רבים.
לאורכו של נחל לבן כונסים אליו נחל דרורים, נחל זיתן ונחל קרחה ונחלים נוספים.
הוא מנקז את כתף שבטה וחלק מהר בוקר.
במקום שבו חוצה הנחל את כביש באר שבע-ניצנה-אבו עגילה הוקם עליו גשר גדול, לא רחוק משם נמצאת ההיאחזות הנטושה שדמות שיזף.
משם יוצא הנחל אל חולות שונרה עגור, לכיוון צפון-מערב, אחר כך הוא יורד בכיוון מערב, ומתחבר עם נחל ניצנה.
מסילת הרכבת הצבאית העות'מאנית מביר עסלוג' לעוג'ה אלחאפיר חצתה את תוואי הנחל על גבי גשר רכבת.
כמו כן חוצים את הנחל הכביש הבריטי והכביש החדש (כביש 211) מבאר שבע לניצנה.
בערוץ הנחל נמצאת דיונת החול הגדולה בארץ.
שמו של נחל לבן נגזר מן הפריחה הלבנה של שיחי רותם מדברי הצובעת בלבן את נופו של הנחל בחורף, ולא מלובנם של סלעי הקירטון בנחל.
נַחַל יְעֵלִים במדבר יהודה, יורד מהכניסה לעיר ערד, ונשפך לים המלח, כ-5 ק"מ צפונית לנחל בוקק ולמלונות ים המלח.
אורכו כ-18 ק"מ, ושטח אגן ההיקוות שלו כ-53 ק"מ.
מיובליו העיקריים - נחל חתרורים ונחל מורג.
הנחל יורד בקו הגבול הגאולוגי בין רמת הקירטון שבצפון מדבר יהודה, לבין המסלע של תצורת חתרורים האופינית לדרומו.
עם הגיעו לבמת השוליים המזרחיים של מדבר יהודה, הוא נכנס לקו העתק שכיוונו צפון-דרום.
כאן הוא משנה את כיוונו, ומתחיל לזרום צפונה כ-400 מטרים, בערוץ קניוני קטן, כ-20 מטר עומקו.
בסוף הקניון, נמצא המפל הגדול - כ-120 מטר גובהו, המפל יוצר פרסת מצוקים רחבה - כחצי קילומטר.
עם הצניחה במפל, משתחרר הנחל מקו ההעתק, וחוזר לזרום מזרחה, בקניון שאורכו כקילומטר אחד, ועומקו כ-300 מטר, אל ים המלח.
באחד מיובליו העליונים של הנחל, חפורה מאגורה (בריכה תת-קרקעית לאגירת מי גשמים) גדולה, נפחה כ-90 מ"ק.
המאגורה נקראת על שם הנחל - מאגורת יעלים.
שמו של הנחל הוא תרגום של שמו הערבי – ואדי אום-בידון.
נַחַל מַכּוּךְ הוא הצפוני בנחלי מדבר יהודה.
הנחל יורד מהר בעל חצור, הגבוה שבהרי בנימין, ונשפך לנהר הירדן בבקעת יריחו שבדרום בקעת הירדן, מצפון ליריחו.
אורך הנחל הוא 25 ק"מ ושטח אגן ההיקוות הוא כ-80 קמ"ר, כמעט כולו בתחומי מדבר יהודה.
רוב אורכו של הנחל הוא רדוד, ויורד בשיפוע מתון.
במקום בו חוצה הנחל את המתלול העיקרי של מדרגת הכפיפה העליונה במדבר יהודה, ממזרח לכביש אלון, חתור הנחל בקניון עמוק, כ-3 ק"מ אורכו, שבו מפלים קטנים וגבים המתמלאים מים בשיטפונות.
חלקו העליון הנקרא בערבית ואדי אל מכוך הוא שמורת טבע.
צומחים בו צמחים נדירים כמו אירוס שחום וצבעוני ההרים, ומקננים בו דורסי יום רבים.
בחלקו התחתון של הנחל, בבקעת הירדן, נמצא בגדתו המזרחית בית הכנסת נערן.
בקרבת הכפר נועימה, נובעים בנחל שני מעיינות גדולים, עין א-נועיימה ועין א-דויוכ, ושם גם משנה הנחל את שמו בערבית לוואדי א-נועיימה.
הוא נשפך אל נהר הירדן בקרבת מעבר אלנבי.
בשנת 1993 ערכה משלחת ארכאולוגים של רשות העתיקות סקר ארכאולוגי בוואדי, בעיקר במטרה למצוא קטעים נוספים של המגילות הגנוזות.
בסריקה של מערה קטנה במצוק הדרומי של הוואדי הם מצאו מטבע בודד מתקופת החשמונאים ופיסות בד זעירות.
בעקבות הגילוי באה לאתר משלחת גדולה של ארכאולוגים לחפירה מסודרת.
הארכאולוגים חשפו ערימת בדים מונחת על גבי מחצלת, ובה שלד אדם שהונח בתנוחת עובר.
בזכות האקלים היבש במדבר יהודה, הקבר נשמר במצב טוב.
השלד התגלה כשהוא לבוש בחצאית מעטפת, ולמותניו חגורה ארוכה ומהודרת.
על רגליו היו סנדלי עור ולצדו מקל הליכה.
בנוסף, נמצאה בקבר קשת מפוארת.
לצד הגופה הונחה סכין עשויה צור באורך 30 סנטימטרים, סמל סטטוס באותה תקופה.
הגופה נעטפה בתכריך יוצא דופן - אריג פשתן, שאורכו שבעה מטרים ורוחבו שניים, שנותר כמעט בשלמותו.
בדיקת החפצים העלתה שהשלד הוא כבן 6,000 שנה, מסופה של התקופה הכלקוליתית בארץ ישראל.
להערכת החוקרים, זה היה גבר אציל, גבוה מאוד לתקופתו, כ-170 סנטימטרים.
הוא מת בסוף העשור הרביעי לחייו, גיל מופלג באותם ימים.
בדיקת הגולגולת הראתה שאפו של האיש נטה שמאלה, כנראה בגלל שבר, וכי איבד רבות משיניו.
עצמות ידיו ורגליו אופייניות לבעלי שרירים מפותחים.
בסוף ימיו, הוא שבר את עצם השוקית שמעל קרסולו, ולכן נעזר במקל ההליכה.
מקום הקבורה ועושר החפצים שנמצאו לצד השלד מוכיחים שמדובר בשליט האזור, אולי אף בכוהן.
האציל חי כנראה ביריחו או ביישוב סמוך.
כיום המערה נקראת מערת הלוחם, על שם הציוד שנשא עימו האיש.
המחקר על גופתו של הלוחם מהווה דוגמה למחקר במיקרו היסטוריה.
הקמת בית ספר לא חוקי בשטח השמורה
ב-2017 הקימה הרשות הפלסטינית בית ספר בלב שמורת הטבע.
בית הספר נבנה במימון האיחוד האירופי וקרנות זרות נוספות, תוך פגיעה בחי ובצומח בשמורה.
עמותת רגבים הגישה עתירה נגד הרשות הפלסטינית בגין הפרת חוקי הגנת הסביבה, פלישה לאדמות מדינה, והפרת חוקי התכנון והבניה.
נַחַל מִכְמָשׁ הוא יובלו העיקרי של נחל פרת.
הנחל יורד מהעיר רמאללה, ונשפך לנחל פרת, סמוך לכפר אדומים.
אורכו הכולל של הנחל כ-20 ק"מ.
הנחל מפתח קניון משמעותי, במקום בו הוא חוצה את מדרגת הכפיפה העליונה של מדבר יהודה.
לאורך הנחל מצויים כמה מעיינות.
שמו של הנחל, מכמש, ניתן לו על שם היישוב המקראי מכמש, אשר על סמך הדמיון לשם הכפר הערבי הסמוך מוח'מאס, ניתן לשער ששכן בקרבת מקום.
בפתחת קניון נחל מכמש יש שני סלעים המזדקרים ובולטים במקום בו הופך הנחל לקניון צר ומצוקי.
שני הסלעים מצויים בין מעלה מכמש לבין גבע בנימין כ-2.5 ק"מ בקו-אווירי ממגרון.
הסלע הצפוני שנמצא במפנה דרומי מואר רוב היום בניגוד לסנה, וככל הנראה שמו קשור לכך, בדומה למילה 'נוצץ'.
כך בתוספתא (מקואות א ו), 'ההרים בוצצין' (לאחר ירידת גשמים).
בהיותו במפנה צפוני תלול, הוא שוכן בצל לאורך רוב היום.
פרשן התנ"ך רד"ק סבור כי פרוש השם הוא: מקום דרוך.
השערה אחרת שמדובר בעץ שיטה.
אולי מכאן גם שם הואדי בערבית :ואדי סווניט.
הסבר על המקום ניתן על ידי החוקר קלוד קונדר.
במצוק הדרומי של הנחל נמצאה מערת מפלט אשר שימשה נמלטים בתקופות שונות.
המערה מכונה "מערת הגיא" או "מערת אל ג'י".
במעלה הערוץ, סמוך ליישוב פסגות, ממוקם מתקן טיהור שפכים (מט"ש) פלסטיני המרכז את שפכי אל-בירה והיישובים פסגות, כוכב יעקב ותל ציון.
המתקן מזרים מי קולחין אל הנחל, אשר מגיעים לבסוף למעיין עין מבוע.
תקלות הקורות מדי פעם במט"ש גורמות לו לפלוט אל הנחל כמות רבה של מי שופכין לא מטוהרים ובוצה, דבר הגורם לזיהום של קטעים בנחל.
משרד מבקר המדינה בדק את הנושא בחודשים פברואר-אוקטובר 2016 וקבע בדו"ח שפורסם ב-16.05.2017:
נַחַל מוֹדִיעִים (ודי ג'רידון בחלקו העליון וודי אל מלקי בחלקו התחתון) הוא נחל אכזב באזור הרי נחלת אפרים (בתחום המועצה האזורית מטה בנימין).
הנחל מתחיל בשורת מעיינות בין גבעת זאב לביתונייא שממערב לרמאללה, וזורם לאורך כ-18 קילומטר בקו אווירי עד שנישפך אל נחל נטוף (ואדי א-שמי) כשני קילומטר מערבית לנעלין.
נחל מודיעים יחד עם נחל נטוף הם מהמקורות הראשיים של נחל איילון.
נחל מודיעים מנקז אליו את מרבית הנחלים באזור רמאללה כגון: ואדי דילב וואדי עין עריך.
בחורפים גשומים הנחל מתמלא מים וזורם.
כמו כן הוא מהווה את הגבול הדרומי של הרי גופנה שבדרום מערב השומרון.
בינואר 2026 נעדר בנחל ליד העיר מודיעין עילית הנער משה לודמיר מביתר עילית, תלמיד ישיבת בויאן שבמודיעין עילית.
לאחר 3 ימים של חיפושים נמצאה גופתו של לודמיר, שנסחף בנחל.
נַחַל כֹּפֶר הוא נחל אכזב קטן, מיובלי נחל איילון, שאורכו חמישה קילומטרים בערך.
הוא נמצא ברובו בתחומי רמת גן, ובסופו הוא עובר בשדות חיריה, בשטח ללא שיפוט.
עד לבינוי המשמעותי באזור במהלך המאה ה-20, היה הנחל ארוך הרבה יותר, וניקז את שטחי דרום רמת גן, וכן את שטחי גבעתיים, גבעת שמואל, מועצה אזורית אפעל ותל השומר.
רוב אפיקו שולב במערכות ניקוז מי הגשמים של יישובים אלה, והוא מהווה דוגמה לנחל שהוסדר וכמעט נעלם תחת הבינוי.
הנחל זורם מצפון לדרום, ומדרך אלוף-שדה הוא מתחיל להתחתר ממזרח לדרום-מערב.
כיום הוא מתחיל לצד (בגדה המערבית) כביש גהה, מדרום לצומת גהה.
הגישה לנחל באזור זה קשה בגלל הקרבה לכביש, והוא אף מוקף בגדר בחלקים מסוימים.
הנחל עובר בגינת "שיכון הבולגרים" שליד מחלף בר-אילן, והוא מוקף בעצים משני הצדדים לאורך כל הגינה.
משם הוא ממשיך צמוד אל החומה שמפרידה בין שכונת נווה יהושע לכביש גהה.
בקטע קטן מקצה גן שיכון הבולגרים עד מקום לא ידוע לצד כביש גהה, הוא מתחיל לזרום בתוך תעלה בנויה ולא בערוץ טבעי במקום זה הוקם בשנת 2018 "פארק נחל כופר".
סמוך למחלף אלוף שדה הוא פונה מערבה ומתחתר לצד אלוף-שדה לאורך כמה עשרות מטרים מוקף בעצי אקליפטוס גבוהים עד הגשר שמעל דרך אלוף-שדה.
שם הוא עובר במנהרה תת-קרקעית מתחת לכביש.
אחרי שהוא חוצה את הכביש הוא מגיע לגינה קטנה בשדרות בן-צבי בשיכון הצנחנים.
באזור הזה גם יש צמחיית מים לצידו.
מכאן הוא נכנס למובל סגור העובר ממזרח לכפר המכביה.
המשך המובל הוא בתחום הפארק הלאומי.
הוא נשפך לאגם הפארק, כשבחורף הוא מזין אותו במי גשמים.
מוצאו מן האגם בחורשת האקליפטוסים שבצדו המערבי של הפארק.
משם הוא מתחיל להתחתר לכיוון דרום-מערב, עוקף את אצטדיון וינטר, חוצה את דרך לוד, נכנס לשולי פארק אריאל שרון ומתחתר בין השדות שליד חיריה.
בקטעים אלה האפיק מוקף בצמחיית מים.
הוא עובר ליד רחוב נ"ד שבתל אביב-יפו, ואחר-כך הוא ממשיך בסמוך לחווה חקלאית באזור.
הוא נשפך לנחל איילון מדרום לפארק מנחם בגין שבתל אביב.
בקטע שבין רחוב נ"ד עד לשפך יש שביל עפר שמיועד להולכי רגל ולרכבי שטח, הקטע מתוכנן להיות חלק מפארק אריאל שרון.
כיום, שיטחו חלק מהנחל בחלקו העובר בפארק אריאל שרון במטרה לבנות עליו שביל אופניים כחלק מתוכנית אופנידן.
נכון לאוקטובר 2020 השביל חסום לעיתים בחלקו הצפוני וכן משובש בשל עבודות תשתית באזור.
נַחַל כְּסָלוֹן הוא אחד הנחלים הגדולים בהרי יהודה.
מקורותיו נמצאים באזור גבעת הרדאר והיישוב הר אדר, ומשם הוא יורד בתלילות דרומה וחוצה את כביש ירושלים-תל אביב באזור הכפר אבו גוש.
מיד אחרי שעוזב הנחל את הכביש נובעים בנחל ארבעה מעיינות שיוצרים קטע זורם לאורך חצי קילומטר - עין חמד.
מכאן זורם הנחל מערבה, בפיתולים, בדרכו לשפלה.
בעמקו בנויים הכפרים עין נקובא ועין ראפה.
על מדרונות עמק הנחל התחתון התלולים נטוע יער הקדושים - פרויקט בו ניטעו 6 מיליון עצים לזכר קורבנות השואה.
מיד אחרי יציאתו לשפלה פונה הנחל לדרום מערב ונשפך אל נחל שורק הגדול באזור בית שמש.
נחל מירון הוא אחד מיובליו של נחל עמוד, הנמצא בגליל העליון.
הנחל זורם ממורדות הר מירון לכיוון מזרח, עובר דרך שטחים חקלאיים ושטחי טבע רבים, והוא נשפך לנחל עמוד.
אורכו של הנחל הוא כ-5 קילומטרים, והוא נחשב לנחל קצר יחסית אך בעל חשיבות היסטורית וגאוגרפית רבה.
תוואי הנחל עובר סמוך למושב מירון וצפונית להר מסרבים.
לאורכו מספר מעיינות בהם מעין מירון ("מי מגידו") ועין בר-יוחאי.
במעלה הגדה הצפונית, סמוך למושב מירון, נמצאים בית הכנסת העתיק במירון וקבר רבי שמעון בר יוחאי.
ובגדה הדרומית נמצאים שרידי בית הכנסת בחורבת שמע.
מסלול הטיול של נחל מירון מתחיל בכניסה לשמורת נחל עמוד, הממוקמת בצד המזרחי של כביש 886, דרומית למושב מירון.
המסלול עצמו אורכו כ-3 קילומטרים.
במהלך המסלול, המטיילים עוברים בנקודות ציון כמו חניון משטרת א-טינה, בו נמצא מבנה בטון ששימש בעבר כתחנת משטרה בריטית במהלך תקופת המנדט.
משם, המסלול ממשיך לעבר טחנת קמח עתיקה שהופעלה על ידי מי הנחל הזורמים, ולידה נמצא מעיין עין יקים שמימיו זורמים בכל ימות השנה והוא שימש בעבר כמקור מים לתושבי צפת.
עין זבד הוא מעיין שכבה הנמצא בתחילתו של נחל מירון, השם זבד משותף למעיין, לחורבה השוכנת בהמשך הדרך ולהר זבד – כל אלה מקורם בשם הערבי זאבוד, שיש המזהים בו את זבוד דגלילא, שבמדרש בראשית רבה.
מעיין הנמצא דרומית לקבר רשב"י.
בעבר היו מימיו נשאבים על ידי חברת מקורות.
מעיין רב שנתי קטן הנמצא בחיבור של נחל מירון ונחל בר יוחאי.
מעיין רב שנתי קטן הנמצא מזרחית לעין בר יוחאי.
מעיין רב שנתי שממוקם מערבית לחיבור בין נחל מירון לנחל עמוד ונכלל בשמורת הטבע של נחל עמוד.
במעיין קיים מבנה משאבות בריטי ולצידו תעלות מים ועצים, במקום קיימת טחנת קמח ישנה.
מהפסגה יורד הנחל בערוץ הררי צר ומלא צמחייה.
באביב ישנה פריחה עשירה במקום, וניתן להבחין בפעמוניות ובסחלבים.
נַחַל לוֹטֶם הוא נחל אכזב היורד במדרונו המערבי של הר הכרמל.
מוצאו של הנחל בגן האם, במרכז הכרמל שבחיפה, ומהלכו צפון-מערבה.
אורכו של הנחל כ-3 ק"מ.
מוצאו של הנחל דרומית לגן החיות הלימודי חיפה, וצפונית לסניף מרכז של בית הספר הריאלי סמוך לבמה שבתחום גן האם בחיפה.
הנחל מפריד בין שכונת כרמל מערבי לשכונת כרמל צרפתי ונשפך אל הים התיכון באזור פארק הכט.
חלקו העליון של הנחל מתאפיין בעמק תלול, בעוד שחלקו התחתון שטוח יותר ועובר בקרבת השכונות קריית שפרינצק ושער העלייה.
אל נחל לוטם מתחבר, לפני פנייתו מערבה, נחל תשבי.
לאורכו של הנחל עובר שביל הליכה למטיילים שראשיתו, בגן האם וסופו בגן אופירה נבון שבשכונת שער העלייה (בסמוך לבית חולים 10).
גישה רגלית נוספת אל הנחל נמצאת ברחוב דרך הים ליד בית מספר 102 בשכונת כרמל מערבי.
הפלורה של נחל לוטם מגוונת מאוד.
בסקר שנערך בנחל לוטם על ידי החברה להגנת הטבע נספרו 61 מיני צמחים שונים, כשחלקם מוגנים, חלקם נטועים וחלקם פולשים.
צמחים מוגנים - אורן ירושלים, אלה ארצישראלית, אלון מצוי, אשחר רחב עלים, זית אירופי, חבצלת קטנת-פרחים, חוח עקוד, חצב מצוי, חרוב מצוי, יערה איטלקית, מרווה משולשת, נרקיס מצוי, סייפן התבואה, סתוונית היורה, עדעד כחול, ער אציל, קורנית מקורקפת, קטלב מצוי, רקפת מצויה.
צמחים שאינם מוגנים אך גדלים באופן טבעי - אלת המסטיק, אספרג החורש, אשחר ארצישראלי, חוטמית זיפנית, חרצית עטורה, סירה קוצנית, פיגם מצוי, קידה שעירה, מיני לוטם שעל שמם נקרא הנחל (לוטם מרווני ולוטם שעיר).
צמחים נטועים - אורן הצנובר, אקליפטוס המקור, ברוש מצוי, טקומית הכף, כליל החורש, מכנף נאה, שיח-אברהם מצוי, פיקוס התאנה.
צמחים פולשים - אזדרכת מצויה, אילנתה בלוטית, חמציץ נטוי, טבק השיח, טיון דביק, כובע הנזיר, לנטנה ססגונית, פלפלון דמוי-אלה, פרקינסוניה שיכנית, קיקיון מצוי, שיטה כחלחלה.
הבדל בולט ניכר בין שני מדרונות הוואדי מבחינת הפלורה; המדרון הדרומי חשוף הרבה יותר לשמש במשך ימות השנה, בהשוואה למדרון הצפוני, ולכן מתאפיין בתכסית דלילה הרבה יותר.
הפאונה של נחל לוטם מורכבת ממינים רבים של פרוקי-רגליים, עופות ויונקים.
ציפורי שיר מרכיבות את מרבית מחלקת העופות בנחל, אולם ניתן לפגוש גם דורסי יום ויונאים.
להלן רשימת העופות בנחל לוטם המוצגים לפי סדרה:
ציפורי שיר - אדום-החזה, גדרון, דוחל שחור-גרון, דרור הבית, עורב אפור, עלווית חורף, פרוש מצוי, פשוש, קיכלי רונן, שחרור ומיני ירגזי, ירקון, נחליאלי, סבכי, ועורבני.
יונאים - יונת הבית, צוצלת, תור צווארון.
דורסי יום - בז מצוי, נץ מצוי, עקב חורף.
יחד עם זאת נצפו גם מיני עופות פולשים כגון מיני דררה ומיינה הודית.
מבין היונקים המצויים בנחל ניתן למנות את חזיר הבר, יערון גדול, קיפוד מצוי, שועל מצוי, שפן סלע, דורבן מצוי ותן זהוב.
בעבר אף נצפתה בנחל גירית מצויה.
להלן מספר אתרים בעלי עניין אותם ניתן למצוא לאורך נחל לוטם:
תחנת שאיבה - מבנה שהוקם בשנות ה-50 של המאה ה-20 במטרה להזרים מים לחלקו העליון של נחל לוטם על מנת ליצור פארק עירוני.
כיום נותרו בשטח מבנה התחנה וכן שרידי סכר שיצר בריכה קטנה.
כבשן סיד - בור ששימש ליצור סיד עד ראשית המאה ה-20.
חורשת ער אציל - חורש טבעי סבוך עם מקבץ גבוה של עצי ער אציל.
גיא הזיתים - בוסתן וטרסות עתיקים בגדה הדרומית של הנחל, סמוך לצומת שבילים המוביל לגישה נוספת מדרך הים מספר 102.
מערה - מערה קרסטית חצובה בסלע, ככל הנראה מהתקופה הביזנטית, ממוקמת בגדה הצפונית של הנחל בסמוך לגן אופירה נבון.
כמו שאר הוואדיות הירוקים בחיפה, לנחל לוטם ישנו מעמד מוגן מתוקף חוק עזר עירוני של עיריית חיפה של שטח ציבורי פתוח, האוסר על בנייה בשטחו.
למרות מעמד זה, הנחל אינו זוכה להגנה או לפיקוח כשל שמורת טבע, והוא הוזנח במשך שנים רבות.
לחלקו העליון הוזרם ביוב, ולכל אורכו הצטברה אשפה שסולקה מהשכונות הסמוכות.
רק בסביבות שנת 2000 יזם סניף חיפה של החברה להגנת הטבע מבצע ניקוי יסודי של הנחל, לרווחתם של המטיילים.
ערכי הטבע בנחל עדיין סובלים מפגיעה קשה של מינים פולשים, בייחוד בחלקו העליון, אך גם בחלקיו האחרים: עצי אילנתה בלוטית שניטעו באזור בית הספר הריאלי, בסמוך למוצא הנחל, הפיצו את זרעיהם אל אפיק הנחל והשתלטו על חלקו העליון.
בהמשך נתיב הנחל התבססו בתוך האפיק עצי פרקינסוניה שיכנית, אקליפטוס המקור, שיטה כחלחלה וכן לנטנה ססגונית וכובע הנזיר.
רוב המינים הללו הגיעו לנחל מגינות הנוי של השכונות הסמוכות.
כתוצאה מכך, הצמחייה בחלק ניכר של הנחל משקפת את אופנת הגינון מעשה ידי אדם הנהוגה בשכונות העיר, במקום שתשתמר בו הצמחייה הים-תיכונית הטבעית של הכרמל.
נַחַל לוּז הוא נחל הזורם מאזור נבי סמואל ושמורת אלוני שמואל שבהרי בנימין וממשיך בהרי ירושלים עד לחיבורו לנחל שורק באזור עמק הארזים.
בנחל לוז מסלול קצר יחסית וערוץ עמוק.
בערוץ נמצא בית חווה מבוצר צלבני וסדרת מעיינות שכבה.
בערוץ הנחל מתקיימת להקה גדולה יחסית של עשרות פרטים של צבי ארץ ישראלי, תת-מין של המין צבי מצוי - אחד מסמליה של ארץ ישראל הנקראת בתנ"ך גם ארץ הצבי.
כן נצפו בעמק שועל מצוי, תן מצוי, דלק הסלעים, דרבן מצוי, וכן אוכלוסייה מגוונת של זוחלים, אוכלוסייה גדולה של עטלפים, עופות דורסים כדוגמת אוח מצוי ועקב עיטי, חיוויאי, נץ מצוי וינשוף עצים מקננים בעמק בצד ציפורי שיר ובהן צוקית בודדת וסנונית מערות.
נוף הצומח של העמק אופייני לבתה ים תיכונית, בנחל גדלים בוסתנים של עצי פרי וכרמי זיתים זכרים וסימן לחקלאות משגשגת רבת שנים שלא נשתנתה ולא הפסיקה בתהפוכות ההיסטוריה.
מתקופת בית ראשון לתקופה הרומית ביזנטית, מהתקופה הערבית ולכיבוש הצלבני העמק מחורץ הטרסות ומנוקד בשומרות חווה חקלאית ומערכות השקיה.
בחלקו הצפוני של הנחל הולכת ונבנית היום גדר ההפרדה.
חרבת לוזה, הם הריסות ושרידים של בית חווה מהתקופה הצלבנית וייתכן כי שרידים אלו עומדים על מבנה מהתקופה הביזנטית.
מבנים דומים בהרי ירושלים ניתן לראות בעין חמד ובעין תנור.
האתר העתיק נמצא במפגש נחל לוז עם גיא קטן היורד מהמקום בו שכן המוצב הירדני חירבת א לוזה באתר מספר מבנים גדולים הבנויים על שלושה מפלסים.
אל מול החורבה מהצד השני של תוואי הנחל מוביל שביל ובו מדרגות אבן עתיקות חצובות בסלע אל מטע זיתים ומשם אל הכפר בית איכסא.
במפלס התחתון בריכה רבועה שגודלה 18 על 18 מטר ועומקה 7 מטר.
קירות הבריכה 3 מטר בבסיסם ושני מטר בחלק העליון.
בין הבריכה לאפיק מפרידה טרסה מאסיבית שאורכה 25 מטר ועליה שרידי מבנים שונים כגון שומרות.
במפלס האמצעי ניצבים שרידים של מבנה גדול, מרתף המבנה נותר בשלמותו ושטחו 8 על 20 מטר.
בסמוך למבנה מצד דרום חצובה מהרה בצלע המצוק ובצמוד אליה קיר פינה - שריד למבנה שעמד במקום.
במפלס העליון של המתחם ניצבים שרידים של מבנה נוסף, ובו שני מרתפים בעלי תיקרה מקומרת.
כן השתמר פתח כניסה ומשקוף הבנויים מאבנים מסותתות.
מעל הפתח נמצא חלון צר דמוי חרך ירי.
100 מטר מדרום לחורבת לוזה על מצוק הגדה המערבית נובע עין לוזה מבין סדק בין שתי שכבות של אבן גיר.
המים זורמים אל תוך בריכת אגירה קטנה ששטחה כ-2 מטר על 2 מטר ועומקה כחצי מטר.
ברצפת הבריכה חצובים שלושה אגנים עגולים אחד מהם בעומק 40 ס"מ והשניים האחרים רדודים.
מי המעיין ממלאים את האגן העמוק ונשפכים לכוון טרסה סמוכה.
בסמוך גדלים מספר עצי זית.
בבלוג של ירון פדות - רוכב אופניים המתמחה בטיולי שטח מצוין כי המעיין אומץ על ידי לוחמי סיירת יעל וידוע גם בשם "עין יעלים" לוחמי היחידה המובחרת מתחזקים את האתר ודואגים לניקיון ותחזוקת המקום.
במעלה הגיא היורד מהמוצב הירדני נובע מעיין קטן שאיננו מסומן במפה הטופוגרפית.
מי הנביעה נובעים אל תוך חדר חצוב בסלע שצורתו מרובע 3 על 3 מטר וגובהו מטר וחצי.
בערוץ, מתחת למעיין נמצאים שרידי בריכת אגירה עתיקה מרובעת 10 מטר על 10 מטר בעומק של 2 מטר בנקודה הנמוכה ביותר.
בעמק לוז נובעים בסך הכול שבעה מעיינות.
שני מעיינות בראש הנחל בסמוך לכפר בית סוריק ובסמוך אליהם המעיין עין פטלים שני מעיינות הסמוכים לחירבת לוזה,
שני מעיינות נוספים - שאינם מופיעים במפות טופוגרפיות - נובעים על שפת האפיק כ-400 מטר מעינות תלם ומוסתרים על ידי צמחייה סבוכה של קיסוסית קוצנית ופטל.
אתר עיינות תלם הידוע גם כ"גן לאומי עינות תלם" ובשמו הערבי "עויון תולמא" הוא שם של קבוצת מעיינות הנובעים באזור בו נחל לוז נפגש עם נחל שורק.
קטע זה של הנחל הוא חלק מאזור הנושק לכניסה המערבית לירושלים וידוע בשם עמק הארזים.
המעיינות, הצפוני והמרכזי, נובעים על שכבת חוואר שנחשפת בסלעי תצורת שורק.
הנביעה השלישית, המעיין הדרומי מכוסה על ידי באר מעשה ידי אדם.
הגן הלאומי עיינות תלם הוא חלק משביל ירושלים.
בסמוך למעיינות תלם נמצאות מספר חורבות בתים, כולן במצב של התפוררות.
אל הפינה הצפון מזרחית של בריכת האגירה הגדולה צמוד בית דו קומתי קטן יחסית ומעל המעיין המרכזי, ניצב בית דו קומתי גדול יותר שניכר בו שבנייתו לא הושלמה.
בעבר היה במקום כפר ערבי קטן בשם עויון תולמא, שחרב במלחמת העצמאות.
שרידים של מבני הכפר ניתן לראות באזור המעיינות.
במקום זה, הוקמה מושבה יהודית קטנה שניתן לה השם בית טלמא.
בסמוך למעיין עין פטלים, בקצה הצפוני של נחל לוז ומתחת להר שמואל שוכנת שמורת טבע "אלוני שמואל" שטחה כדונם וחצי והיא שוכנת מעבר לקו הירוק וככל הנראה תישאר מעבר לגדר ההפרדה.
בשמורה נמצאת חורשה קטנה של עצים עתיקים - שישה עצי אלון מצוי ועץ אלה ארץ-ישראלית, ששרדו בזכות קרבתם לאתר מבנה מקאם הנביא לימון (מקאם נבי לימון).
אתר זה הרוס והוא לא יותר מגל אבנים גדולות הנמצא בסמוך לחורשת האלונים.
האלונים שבשמורה הם מהגדולים ביותר בישראל, שלושה מהם מגיעים לגובה כ־15 מטר, והיקף הגזע של הגדול שבהם הוא 4 מטר.
במהלך הקרבות על ירושלים שימש ואדי לוזה כנתיב גישה של כוחות חטיבת הראל של הפלמ"ח במסגרת ההתקפה הכושלת על נבי סמואל.
התקפה זו תוכננה כחלק ממבצע יבוסי במטרה להבקיע את המערך הערבי מצפון לירושלים ולהשתלט על נבי סמואל, על כביש ירושלים-רמאללה ועל הר הצופים, ובכך למנוע מהערבים מלכתר את ירושלים.
הגדוד הרביעי של חטיבת הראל קיבל משימה לכבוש את הכפרים בית איכסא ונבי סמואל.
כיבוש המאחז תוכנן כמבצע לילי דו שלבי בהשתתפות ארבע הפלוגות של הגדוד.
פלוגה ג' בפיקוד אורי בן-ארי אמורה הייתה להתמקם באזור על הדרך מבידו לנבי-סמואל, שם להציב חסימה ולאבטח את הכוח התוקף.
אחרי כיבוש בית-איכסא, שלח בן-ארי מחלקה לרכס סמוך לבית-סוריק, לאבטח במקלעים את התקדמותו ואת אזור הפעולה, ולאחר מכן ירדה הפלוגה לוואדי לוזה, ומשם בהליכה בשטח קשה הגיעה לעין-לוזה.
הדרך הקצרה הזאת קשה מאוד להליכה, וחיילי הפלוגה צלחו אותה בשעתיים וחצי.
העיכוב גרם לדחיית ההתקפה לשעות הקטנות של הבוקר להתגלות הכוח לפני חיילי הלגיון ולכישלון של ההתקפה.
נחל לוז עובר דרך הקו הירוק, ובחרבת לוזה הקים הלגיון הירדני מוצב כחלק משורת ביצורים שהגנו על מבואות רמאללה ועל הדרך לצפון ירושלים.
עם פרוץ מלחמת ששת הימים היו כוחות חטיבת השריון "הראל" בשטח כינוס באזור יער חולדה ויער בן שמן תחת פיקוד אל"ם אורי בן ארי, על פי תכנון מוקדם של פיקוד מרכז אמורה החטיבה לעבור את הגבול במעלה החמישה.
על גדוד 106 של החטיבה הוטל כיבוש מחנה שייח' עבד אל עזיז ולתפוס את חירבת' א-לוזה.
תוך ניהול קרב קשה תחת אש ארטילרית ודרך שדות מוקשים נכבש שייח' עבד אל עזיז בשעות הערב המאוחרות.
משם יצא הכוח לכוון חירבת' א-לוזה.
ולאחר קרב קצר כבש את המוצב הירדני.
משם המשיך הגדוד לכוון תל אל פול.
נחל כרית הוא הנחל שבו הסתתר אליהו הנביא, על פי המקרא, בזמן הבצורת בתקופת אחאב למשך שנה.
הנחל מוזכר כמקום הראשון אליו ברח אליהו, על פי ציווי ה', מאחאב מלך ישראל, לאחר שגזר על בצורת.
אליהו הסתתר בנחל למשך שנה, עד שיבש, עקב הבצורת, ובמשך שהותו שם שתה ממי הנהר, ואת מזונו שקיבל מעורבים שנתנו לו בשר ולחם כל בוקר וערב:
נחל כרית מזוהה בדרך כלל עם ואדי אל-יאביס, נחל במערב הירדן, הנשפך לנהר הירדן במקום מול בית שאן ומעט מדרום לה.
מטיילים תיארו אותו כאחד הנקיקים הפרועים ביותר של הסהר הפורה, ומתאים מאוד להסתתרות.
על פי הסכם השלום בין ישראל לירדן משנת 1994, ישראל שומרת על השימוש במימי נהר הירדן בין הירמוך לוואדי אל-יאביס.
יש הרואים בערוץ עין קלט, המזרחי מבין המעיינות, את נחל כרית.
קביעת הפסוק "עַל-פְּנֵי הַיַּרְדֵּן" תומכת בזיהוי זה., קומתו העליונה של מנזר סנט ג'ורג' היא מערה עתיקה, הנזירים המקומיים מאמינים כי במערה זו התגורר אליהו הנביא.
ישעיהו פרס סבר, שנחל כרית הוא ואדי אל-פארעה, השוכן בצפון מזרח השומרון.
בגדות הוואדי ישנם נקיקים ומערות רבות, המתאימות להסתתרות.
מרינו סנודו זיהה את נחל כרית כוואדי פסאיל, השוכן בבקעת הירדן.
נַחַל יַרְדִּינוֹן הוא נחל הנובע בצפון רמת הגולן והיורד אל עמק החולה.
ראשיתו של הנחל באזור חרבת סמקה, כ-2 קילומטרים מצפון לצומת ווסט, והוא נשפך לעמק החולה בין קיבוץ שמיר לקיבוץ להבות הבשן.
הירדינון זורם בערוץ רדוד ואין הוא מתחתר לעומק במורדות הבזלת.
לפני מלחמת ששת הימים נמצא חלקו העליון בשליטת הסורים, שניסו להטותו כדי למנוע את ניצול מימיו בידי היישובים הישראלים, בניגוד לחוק הבינלאומי.
סכר בטון על אפיק הנחל הוקם על ידי ראשוני המתיישבים בשמיר בסוף שנת 1951 במטרה לתפוס את מי המעיין הזורמים באפיק, ולהשתמש בהם להשקיית שטחי החקלאות שסוקלו סביב הקיבוץ.
הסכר שימש לאצירת מי הירדינון עד 1968 והמים שמשו להשקיית גן הירק, מטעי בננות, תפוחים, אגסים, שזיפים, אפרסקים, כרם ענבים, שטחי מספוא, גינות הנוי והדשאים בקיבוץ.
סמוך ליציאתו לעמק החולה מצויה גבעת ירדנון שעליה שרידי יישוב מהתקופה הרומית, המשנה ותלמוד וערבית.
הספיקה הממוצעת בנחל הייתה 5.8 מיליון מ"ק בשנה (שנים 1967–1990), אולם בראשית שנות ה-2000 הוקם סמוך למקורותיו מאגר עורבים ומי הנחל הידלדלו ביותר.
נַחַל מַהֲרַ"ל הוא נחל הזורם במורדות הר הכרמל, ממערב לדלית אל-כרמל וממזרח לכרם מהר"ל.
באגן הניקוז של הנחל הוכרזו מספר שמורות טבע וגנים לאומיים.
לאורך הנחל צומחים עצי אלון וחרוב גדולים.
בגן חורש טבעי הכולל מיני אלונים וצמחים מוגנים מזנים שונים וכן בעלי חיים רבים, שרידים ארכאולוגיים ותופעות גאולוגיות.
ב 21 במרץ 2001 הוכרזה "שמורת טבע טוף כרם מהר"ל".
גודל השמורה הוא 220 דונם.
השמורה נמצאת ממערב לכרם מהר"ל.
ב-30 בספטמבר 2002 הוכרזה "שמורת טבע הר כרמל - נחל חרובים ונחל מהר"ל" שהיא חלק מפארק הכרמל.
גודל השמורה הוא 8,311 דונם והיא נמצאת ממזרח לכרם מהר"ל וממערב לכביש 672 בקטע שבין דלית אל-כרמל וחבורו לכביש 70. הכרזות נוספות של שמורת נחל מהר"ל היו ב-5 ביולי 2007, על שטח של 2,219 דונם.
ב-8 בפברואר 2009 הוכרז על שטח שמורת טבע של 4,195 דונם, וגן לאומי על שטח של 54 דונם.
השמורה והגן נמצאים ממערב לכביש דליית אל כרמל, והיא גובלת בפארק הכרמל ליד אזור הר סומק וחורבת סומק.
השמורה היא חלק מהשמורה הביוספרית בכרמל.
נַחַל יִתְלָה הוא נחל הזורם בשמורת נחל כפירה שבהרי ירושלים ונשפך לנחל כפירה.
אזור הנחל משתרע בין כביש ירושלים-ת"א לבין השטחים הבנויים של ירושלים, ומהווה בית גידול למאות זנים של צמחים וחיות בר.
הנחל נקרא על שמה של העיר יתלה, מיישובי שבט דן, המוזכרת בתנ"ך: מעל הנחל עובר התוואי של קו הרכבת המהיר לירושלים באמצעות גשר הרכבת מעל נחל יתלה.
תוכנית זו זכתה להתנגדות של הארגונים הירוקים בשל הפגיעה האקולוגית והנופית הצפויה לשמורה.
נחל כֶּלַח הוא נחל אכזב בהר הכרמל באזור הכרמל הגבוה.
תחילתו כחצי ק"מ מצפון־מערב לצומת דמון שעל כביש 672 והוא זורם בתלילות על הצלע המערבית של הכרמל לכיוון צפון־מערב ונשפך לנחל גלים באזור מדרום־מערב לאוניברסיטת חיפה.
בדרכו חותר הנחל בתוך סלעי גיר ודולומיט.
חלקו המצוקי של הנחל מכונה "שווייצריה הקטנה".
הנחל הוא חלק משמורת פארק הכרמל בחלק שמורת נחל כלח-נחל גלים.
בשנות ה-40 של המאה ה-20 נסללה דרך מצומת קיבוץ בית אורן אל אזור שווייצריה הקטנה כחלק מתוכנית ההגנה של השלטון הבריטי בתקופת מלחמת העולם השנייה כנגד פלישה גרמנית, המכונה "תוכנית המבצר האחרון".
הדרך מגיעה עד חניוני שווייצריה הקטנה, בדרכה עוברת מעל נחל כלח על גשר אבן.
בצלע הצפונית־מזרחית של הנחל, מעל שווייצריה הקטנה, נמצאת מערה גדולה.
רוחב האולם המרכזי הוא 7.5 מטר, עומקו 8.5 מטר וגובהו נע בין 2.5–4.5 מטר.
בטרסה שבפתח המערה צומחים צמחי גדילן מצוי, ומפתח המערה ניתן לצפות על שווייצריה הקטנה, מורד נחל כלח, וקיבוץ בית אורן.
באפיק הנחל קיימת נביעה המצוינת במפות טופוגרפיות בשם "עין כלח".
זוהי נביעת חורף המתייבשת בקיץ, מכתשה בגובה 1 מטר מהאפיק עם סדק בקיר ממנה נובעים המים בחורף, סביב הסדק גדלים שיחי פטל.
בתחילתו של הנחל נמצא "מצפור הצוק" ממנו ניתן לצפות על חוף הכרמל.
לאורך הנחל עובר שביל מסומן כחול שתחילתו בצומת דמון.
הצמחייה בנחל היא חורש ים תיכוני הכוללת אלון מצוי ואלה ארצישראלית אליהם נלווים עצי בר-זית בינוני, קטלב מצוי, אשחר, ער אציל, מורן החורש, ואורן ירושלים.
חלק מהעצים מתנשאים לגובה של 15 מטר.
בחורש צומחים מטפסים, טחבים ושרכים.
על המצוקים צומחים פרחים מוגנים או נדירים כמו בן-חצב יקינתוני, שושן צחור, בן-חצב החורש, בוצין אופקי ופעמונית דמשקאית.
חלקו המצוקי של הנחל מכונה "שווייצריה הקטנה" וגם "העמק הנעלם".
זהו מעוק (נקיק סחיפה) צר ועמוק מסלע גיר קשה, הכולל צנירים, מפלים ושפע של צמחייה.
בחלקו העליון צנירים שגובהם נע בין 4–5 מטר.
בקרקעית הנקיק נמצאים שני מפלים.
הצנירים נמצאים משני צידי הנקיק והם נותנים לו מראה דמוי צינור.
בצידו המערבי של הנקיק חוצה את הנחל קו שבר גאולוגי.
המעוק נוצר כנראה משילוב של תצורת נוף קרסטית בתהליך גאומורפולוגי.
ייתכן והמעוק היה בתחילתו מחילת המסה תת-קרקעית מתחת לאפיק הנחל.
כתוצאה מזרימת המים באפיק נשחקה תקרת המחילה, והמחילה הפכה לנקיק, כשהמים זורמים עתה ברצפת המחילה.
נַחַל מָזוֹר הוא יובל של נחל שילה.
אגן הניקוז של הנחל נמצא בהדום השומרון בין צומת גבעת כח (רנטיס) לקיבוץ נחשונים ובמרזבה באזור פתח תקווה והמושבים נחלים, מזור ורינתיה.
תחילתו של הנחל ממזרח לעיר אלעד וסיומו עם התמזגותו עם נחל שילה ממזרח לפתח תקווה.
הנחל הוא נחל אכזב וחלק מאגן הניקוז של הירקון.
יובליו העליונים של הנחל נמצאים בהדום השומרון, באזור גדר ההפרדה ממזרח לאלעד, כביש 465 (חוצה בנימין) עובר לאורך פרשת המים בינו לבין אגן הניקוז של נחל בית עריף מדרומו, השלוחה שעליה יושב קיבוץ נחשונים מהווה את קו פרשת המים בינו לבין נחל שילה.
ממערב לבסיס נחשונים מתחתר הנחל ברכס הגבעות הראשון של השומרון ויוצר ערוץ עמוק תוך כדי ירידה תלולה של 80 מ' לאורך שלושה ק"מ כיוון זרימתו ממזרח למערב.
ממערב לקיבוץ נחשונים מצטרף לנחל יובלו העיקרי נחל נחשונים.
בעבר עם יציאתו מהשומרון היה זורם הנחל בערוץ רדוד לאורך השדות שבמרזבה המזרחית מדרום מזרח לצפון מערב לאורך כעשרה ק"מ עד למפגשו עם נחל שילה.
כיום, עקב בניית כביש 6 מפוצל הנחל לשניים, חלקו המזרחי (נחל מזור מזרח) המגיע מהדום השומרון והמנקז אליו את נחל נחשונים זורם במקביל לכביש 6 עד מחלף נחשונים שלאחריו הוא מתמזג עם נחל שילה.
חלקו המערבי (נחל מזור מערב) מנקז את חלקה המזרחי של פתח תקווה ואת שטחי מזור, נחלים ורינתיה.
תוואי הנחל מתחיל מכביש 6 מדרום למחלף נחשונים, הנחל חוצה מסילת הרכבת המזרחית בגשר נאה מראשית המאה העשרים ומשם הוא זורם מזרחה בשדות מזור ונחלים, בעבר היה יוצר הנחל אגם עונתי מצפון למושב נחלים, באזור זה קיימים מים באפיק הנחל במשך מרבית חודשי החורף.
הנחל חוצה את כביש 471 (מכבית) באזור מחלף עמישב ומשם הוא זורם צפונה עד להתמזגות עם נחל שילה.
מצפון לכביש 471 (מכבית) היה הנחל מציף את שכונת עמישב בפתח תקווה ולכן הוסדר הערוץ והפך למעשה לתעלת ניקוז, באזור צומת סירקין יוצא הנחל מתעלת הניקוז ולאורכו שדרת אקליפטוסים, הנחל חוצה את כביש פתח תקווה-ראש העין וזורם במקביל לנחל שילה עוד כק"מ עד למפגשם.
חלקו העליון של הנחל זורם בתוך בתה של סירה קוצנית שמרובים בה הגאופיטים.
מהיונקים הגדולים קיימים באזור תנים, שועלים, דרבנים ומאז בניית גדר ההפרדה החלו להתרבות גם הצבאים.
חלקו המרכזי של הנחל מצוי ביער קולה – יער אורנים וברושים נטוע שמעורבים בו שרידי גאריגה ים תיכונית כגון קידה שעירה ושרידי בוסתנים.
בחלקו התחתון של הנחל שולט הקנה.
הערוץ הרדוד והאגם העונתי מהווים מקום רבייה לדו-חיים ובאגם העונתי מצויים עופות מים.
בחלקו התחתון של הנחל התקיים ישוב שממנו בולט קבר שיח בחורבת שארי בצמוד לכביש מכבית והכפר הערבי פג'ה המשמר את השם פגי (מעיינות ביוונית, שמה של העיר שהתקיימה בתל אפק) התקיים עד מלחמת השחרור באזור השכונות המזרחיות של פתח תקווה.
מסילת הרכבת המזרחית חוצה את הנחל בגשר אבן נאה מהתקופה הטורקית.
הנחל חשוב כמסדרון אקולוגי בין הדום השומרון (שמורת נחל שילה) לאגן הירקון (הגן הלאומי ירקון) וכריאה ירוקה עבור העיר אלעד ועבור שכונות עמישב ויוספטל בפתח תקווה שבהם נבנה לאורך הנחל פארק שכונתי.כמויות המים הגדולות הזורמות דרכו בחורף מטהרות את אפיק הירקון והאגם העונתי משמש לרביית דו-חיים.
דרך עפר עוברת בחלקו התחתון של הנחל מכביש ראש העין-פתח תקווה ועד לצומת סירקין.
דרך עפר נוספת עוברת בחלקו התחתון מכביש מכבית ועד למסילת הרכבת שם היא נפגשת עם שביל ישראל ושביל האופנים מים אל י-ם הממשיכים לאורך חלקו התיכון והעליון של הנחל.
נַחַל יָקְנְעָם (שם בערבית: ואדי אלמלח) מהווה גבול גאוגרפי בין הר הכרמל ורמות מנשה.
תחילתו בגובה כ-200 מטר מעל פני הים ליד מחלף אליקים בקו פרשת המים.
אורכו של הנחל 5 ק"מ.
הנחל יורד בתלילות לכיוון צפון-מזרח ונשפך לנחל קישון מצפון ליקנעם ליד כביש 722 צפונית-מזרחית לצומת התשבי.
הנחל הוא חלק מהדרך הקרויה ואדי מילק.
נחל יקנעם הוא נחל אכזב.
אפיק הנחל עובר בעמק עמוק ורחב למדי, המהווה גבול ברור בין הכרמל השוכן מצפון מערב לאפיק הנחל ובנוי בעיקר מסלע גיר קשה, לבין אזור רמות מנשה מדרום מזרח הבנוי מגבעות קירטון רך.
בצד הצפוני על הכרמל צמחיית חורש טבעי.
ובצד רמות מנשה יער אורנים נטוע.
נחל יקנעם מוזכר בספר יהושע פרק יט, יא כגבול נחלתו של שבט זבולון:
עמק הנחל שימש מתקופות קדומות כדרך חשובה.
העמק היה חלק מדרך הים.
בפתח הכניסה לעמק הנחל מכיוון צפון נמצא תל יקנעם.
מצביאיו של תחותמס השלישי הציעו במאה ה-15 לפנה"ס את הדרך הזאת כדרך חלופית לדרך שעברה בנחל עירון במסעו לקרב מגידו בציינם .
בעמק הנחל עובר כביש 6. במלחמת העצמאות, בעקבות חסימת כביש חיפה–תל אביב על ידי תושבי הכפרים הערביים בחוף הכרמל, שימש קטע הכביש העובר כעורק תחבורה ראשי מצפון לדרום.
נַחַל כָּנָף הוא נחל אכזב, אשר עובר במרכז רמת הגולן ונשפך לכנרת באזור מושב רמות.
אורכו של הנחל כ-12 קילומטרים והוא זורם ממזרח לכיוון מערב.
בחלקו המערבי הוא זורם בוואדי המגיע לעומק של כ-200 מטרים.
השם כנף שעל שמו גם קרוי מושב כנף, מקורו בחורבת כנף הסמוכה.
באזור מרכז הואדי מעל ערוץ הנחל נמצא מושב כנף.
בנוסף, קרוב לאזור שפך הנהר ופתח הואדי נמצא מושב רמות.
הנחל ניזון לאורכו ממספר מעיינות קטנים, בהם מעיין כנף הנובע בדופן המדרון הצפוני של הואדי, ליד מושב כנף.
נַחַל מַחֲנַיִם נקרא על שם קיבוץ מחניים.
הנחל זורם במזרח הגליל העליון, תחילתו ברום של כ-900 מטר מעל פני הים ליד היישוב הקהילתי עמוקה במדרונות המזרחיים של הר יבנית, משם הוא זורם במדרון תלול לכיוון דרום-מזרח לחצור הגלילית וחוצה את היישוב ממערב למזרח.
שם הנחל עושה תפנית לכיוון צפון-מזרח ומגיע לרמת כורזים ועובר מצפון לקיבוץ מחניים, מושב משמר הירדן וקיבוץ גדות ונשפך לירדן בתעלה מלאכותית המטה את הערוץ הטבעי לצורכי ניקוז וחקלאות.
הנחל מהווה את גבולה הצפוני של רמת כורזים.
אורכו של הנחל 13 ק"מ, ואגן הניקוז שלו משתרע על שטח של 21 קמ"ר.
לאורך הנחל נובעים מספר מעיינות קטנים המאפשרים קיום זרימת מים קבועה בקטעי הנחל, והופכים קטעים אלה לנחל איתן.
ליד חורבת ירדה נובע מעין "עין ירדה" השופע מים עד כ-5 מ"ק לשעה.
מים אלה נוצלו בעבר לחקלאות.
היום משוחררים המים האלה לנחל.
בחלק הנחל בין עמוקה לחצור הגלילית נובעים המעיינות עין חוני על שמו של חוני המעגל ועין מרגנית שהוא מעיין עונתי.
בקטע זה של הנחל נפוצה מאוד פריחה של חלמונית גדולה.
בקטע הנחל הסמוך לחצור הגלילית נמצא קבר שיש המייחסים אותו לחוני המעגל.
בקטע הנחל שמצפון מזרח לקיבוץ מחניים הקימה מועצה אזורית גליל עליון מסלול אופניים העובר במקביל לנחל.
בשפך נחל מחניים לירדן מצפון לגשר בנות יעקב נמצא אתר ארכאולוגי פרהיסטורי האתר המוסטרי בשפך נחל מחניים המשויך לתקופה הפלאוליתית התיכונה (התרבות המוסטרית).
האתר תוארך בשיטה רדיומטרית לכ-65,000 שנים לפני זמננו.
באתר נמצאו עצמות של שור הבר וכלי צור ששימשו לביתור בעלי החיים לאחר הציד.
האתר שהתגלה בשנת 1999, נחפר על ידי גונן שרון מטעם האוניברסיטה העברית ומכללת תל-חי.
נַחַל כָּבוּל הוא נחל אכזב בגליל המערבי הדרומי, אשר ראשיתו בסמוך ליישוב מנוף, ברום של כ-300 מטרים מעל פני הים, עובר בתוך בית קברות בכפר כאבול ובו גם ציון קברו של הנביא מיכה וסופו בחיבור לנחל חילזון, ליד קיבוץ יסעור שבצפון עמק זבולון.
שם הנחל הוא כשמה של העיר מתקופת המקרא, הבית השני והתלמוד כָּבוּל, אשר נזכרת במגוון מקורות באזור זה, ושמה השתמר בשם הכפר כאבול, דרכו עובר הנחל באפיק תלול.
נַחַל יַתִּיר הוא נחל אכזב בצפון הנגב, המהווה אחד מיובליו של נחל באר שבע.
ראשיתו של הנחל במרגלות רכס יתיר.
יובל ראשיו הוא נחל אשתמוע.
שמו של הנחל הוא כשמה של העיר המקראית והתלמודית הסמוכה יַתִּיר.
באפיק הנחל נתגלו ממצאים ארכאולוגיים מתקופות שונות וכן מערכות סכרים.
הנחל, שאפיקו הוא בכיוון דרום מערב, חוצה את כביש 31 תחת גשר, בנוסף, חוצה את הנחל שביל ישראל ועוברים בו מטיילים רבים.
נַחַל יִרְאוֹן הוא נחל אכזב קצר בגליל העליון המזרחי, בסמוך לגבול ישראל-לבנון, אשר ראשיתו בסמוך לקיבוץ יראון, וסופו בחיבור לנחל דישון.
שמו של הנחל הוא כשמה של העיר המקראית יראון, המזוהה בכפר הסמוך ממערב יארון.
כיוון אפיקו של הנחל הוא דרום מזרח.
בראשית הנחל מצויים שרידי גת עתיקה, ובהמשכו התלול קיימות שלוש מערות על צלע ההר שמדרום לו (רמת ברעם) בהם מערה המכונה "מערת שלושת הדובים".
בצלע ההר שמצפון לנחל (רמת יראון) מצוי מעיין עין יראון.
לצד אפיק הנחל עובר כביש הצפון (899).
נַחַל יִצְפֹּר הוא נחל אכזב המנקז את חלקו המזרחי של הר יצפור, שהוא אחת מפסגותיו של הגלבוע.
שמו של הנחל הוא סמלי: ייתכן שהוא קרוי על פי משמעות 'צפרא' שמשמעותו, בוקר, והשמש זורחת בבוקר ממזרח, אך ייתכן ששמו מתבסס על פסוק בספר שופטים המתייחס לסיפור מלחמתו של גדעון בן יואש במדי שקפים הרי הגלעד, המוזכרים בפסוק.
אפיקו של הנחל מתחתר בסלעי גיר מתקופת האיאוקן וכיוונו מדרום-מערב אל צפון-מזרח.
הנחל יורד בתלילות מרום של כ-450 מטרים מעל פני הים אל רום של 100 מטרים מתחת לפני הים בעמק בית שאן.
ראש הנחל מצוי כ-1.5 ק"מ מערבית ליישוב מעלה גלבוע.
אורך חלקו הצר של אפיק הנחל כ-2 ק"מ.
בקטע זה של הנחל עובר שביל טיולים אתגרי המסומן בסימון שביל אדום-לבן, הכולל יתדות תמיכה.
לבסוף הנחל זורם אל שטחים חקלאיים בעמק המעיינות בין עין מודע לעין שוקק, כשבמקום לזרום במסלולו הטבעי הוא הוסט יחד עם נחל גפת לתעלה מלאכותית שנשפכת אל נחל שוקק.
צמחייה עשירה ופרחים רבים פורחים על גדות הערוץ בחורף ובאביב.
בחודש מרץ פורח על מורדות הנחל גם אירוס הגלבוע.
נַחַל יששכר הוא הדרומי בנחלים הגדולים של הגליל התחתון ואורכו כ־21 ק"מ, התחלתו של תוואי הנחל באזור גבעת גזית, והוא נשפך לנהר הירדן.
הנחל נקרא בערבית בכמה שמות וביניהם: ואדי אל-עשה.
מאזור גבעת גזית הנחל יורד לאט לאט לכיוון דרום מזרח דרך רמות יששכר שבהן יש אבני בזלת.
כמה קילומטרים ממזרח למושב מולדת מעמיק הנחל, ומדרונותיו באזור זה אינם מעובדים.
אזור זה, הנכלל בשמורת נחל יששכר, משמש המשך רציף לשמורת נחל תבור הצמודה אליו.
חלקו התחתון של הנחל, המצוי מחוץ גבולות השמורה, עובר בעמק הירדן עד לנהר הירדן ושם הוא מסתיים ונשפך לירדן (כ-2 ק"מ מדרום מזרח לבית יוסף).
לאורך הנחל יש כמה מעיינות, שהגדול שבהם הוא עין יבלה שנקרא כשם היישוב הערבי שהיה במקום עד שנת 1948. ספיקתו כ-80 מ"ק מים בשעה, ובאפיק לידו בנוי סכר האוגר את עודפי מי המעיין ואת מי השיטפונות של נחל יששכר (הנקרא מאגר יובלה).
בנחל זיקה, ליד מפגשו של נחל זה עם נחל יששכר, נובע עין יששכר המזרים מים אל נחל יששכר.
בשמורת נחל יששכר יש מספר אתרי עתיקות, הבולטים שבהם הם תל יששכר (בצידה המזרחי של השמורה) וחורבת גבול.
אתרים נוספים כוללים את חורבת קיטה, חורבת יחמי, חורבת שחוח, חורבת יוב, חורבת סידרה וחורבת סהר.
כ-200 מ' מדרום למעיין יובלא נראים שרידי הכפר הערבי הנטוש יובלא, ובו שרידי מבנים מהתקופה הרומית-ביזנטית.
לאורך הנחל גם כמה אתרים עתיקים (בהם תל דבו ותל יששכר), המראים כי בעת העתיקה עבר בנחל נתיב תחבורה חשוב.
בנחל יששכר ובשטחי הרמה שמשני עבריו חיים מאות צבאיים ואפשר לראותם לפעמים.
ב-12 ביולי 2019 נשרפו כ-10,000 דונמים משמורת נחל יששכר, מתוכם כ-3,000 דונם השייכים למושב מולדת.
תחילת המסלול, בצידו המערבי הוא במושב מולדת.
המסלול יורד מזרחה לאורך האפיק הרחב של נחל יששכר ההולך ונעשה קניוני.
המסלול בחלקו באפיק הנחל וחלקו לאורך דרך עפר שלאורך גדות הנחל.
באפיק גדלה צמחיית נחלים אופיינית.
לאחר כ-3.5 ק"מ, במפגש עם הדרך העולה לכוכב הירדן ממשיך המסלול מזרחה.
המסלול חשוף ברובו ומסתיים בחוות דשן ליד קיבוץ גשר ותחנת הרכבת הישנה בית יוסף.
מסלול המתאים להליכה רגלית או לנסיעה ברכב
הנחל עובר בליבו של הגליל התחתון המזרחי ומנקז את רמות יששכר.
המסלול מתחיל מגבעת המורה וממשיך במתינות על גב שלוחת צבאים ומגיע לפתחו של נחל יששכר בואך כביש 90.
לאורך הדרך יש נקודות תצפית מרהיבות, שלטי הסבר, חורשות ומקבצי נטיעות.
אורך המסלול כ-25 ק"מ ואפשר לחלקו למקטעים.
בימים חמים מומלץ לעשותו ברכב.
ניתן להיכנס לדרך כביש 65 ממערב לגבעת המורה, מכביש מולדת – רמת צבי ומכביש 71 דרך הכניסה לפארק תעשייה רמת צבאים או מקיבוץ בית השיטה.
נחל יסף הוא נחל במערבו של הגליל העליון.
הנחל נקרא בערבית "ואדי אל-ח'וישין" ו-"ואדי אל עמיק" (وادي الخوشين ووادي الأميك) ופירוש שמו הוא "הנחל העמוק".
השם העברי יסף מושפע ככל הנראה מצליל שמו של הכפר העתיק יסיף שנמצא בסמיכות.
ראשיתו של הנחל היא ביישוב כישור ומשם הוא יורד מערבה תוך כדי שהוא עובר דרומית לבית ירכא ובין ג'וליס וכפר יאסיף.
ליד ג'וליס יוצא הנחל מתחום הגליל העליון אל מישור חוף הגליל, ונשפך אל הים התיכון בסמוך לאתר חצרות יסף.
לנחל שני יובלים עיקריים: נחל זך ונחל יצהר, שמתחברים אליו באזור מישור החוף.
בשנת 2009 החלו דיווחים רבים על זיהום של מי הנחל, מי התהום וכן את חוף הים וגדודיות הסלעים (שברי הסלעים שעברו תהליכי גידוד) שבקו החוף.
המשרד הישראלי להגנת הסביבה החל בקביעת תקנות והליכים לשיפור איכות המים בנחל.
בסיור לאורך הנחל שנערך בינואר 2009 נצפה זרימת שפכים אל הנחל.
המים, המלווים בקצף ובריח רע זרמו לכיוון ערוץ הנחל הזורם מערבה אל הים התיכון.
בסמוך לנחל ניתן למצוא את אמת המים לעכו שנבנתה בשנת 1815 בידי שליט עכו סולימאן פחה על מנת להעביר מים מאזור כברי לשלל תושבי עכו.
אמת המים הייתה פעילה עד לקום המדינה.
קטע הקשתות הגבוה ביותר של אמת המים ניצב לגובה של 13 מטרים וניצב מעל לאפיק הנחל.
יחידה קטנה יחסית בגבול הסקר הדרומי.
היחידה הזו כוללת את ערוצו המרכזי והעליון של נחל יסף.
יחידה זו מתנקזת לנחל יסף.
על גדתו הצפונית של הנחל נמצאות חצרות יסף - שם שניתן ליחידת דיור זמני ששימשה את גלי העלייה הגדולים מאתיופיה ומברית המועצות.
חצרות יסף נבנו בשנת 1991.
נחל מורן הוא נחל באורך 3.5 ק"מ במרכז הגליל העליון, צפונית להר מירון.
הוא אחד מיובלי נחל כזיב עילי.
מקור שמו העברי והערבי בשיחי מורן החורש הגדלים לאורכו.
ראשיתו של הנחל ליד נריה (בית ספר שדה הר מירון), משם יורד מערבה, תחילה בין חלקות חקלאיות ובהמשך בחורש ים תיכוני סבוך, עד מפגשו עם נחל כזיב כקילומטר מדרום מזרח לחורפיש.
כקילומטר ממערב לנריה נובעים בנחל מעיינות הנקראים מעיינות נריה.
על המדרון הצפוני התלול של הנחל עובר קטע מכביש 89 (מנהריה לסאסא).
אזור נחל מורן הוא ירוק כל השנה, וניתן להיכנס למסלולי טיול בו בחינם.
נחל ימלה הוא נחל אכזב העובר בעיר בית שמש ונשפך לנחל ישעי.
הנחל מתחיל סמוך לגבול בין רמת בית שמש א' ובין רמת בית שמש ב', ליד שדרות נחל קישון.
משם הוא ממשיך צפונה במקביל וממערב לשדרות נהר הדן עד שהוא מתחבר אל נחל ישעי מתחת לשכונת נופי אביב.
לנחל יובל חסר שם המנקז אליו את מורדות פארק קטלב שברמת בית שמש א'.
סביב נחל ימלה התגלו כמה אתרים ארכאולוגים: חורבת אל-עליא, דיר עצפור, חורבת פטיר וחורבת אום א-סאמאד.
נמצאו בהם דרכים עתיקות, מתקנים חקלאיים, גתות וקירות שדה המעידים כי אזור הנחל היה שטח חקלאי של היישובים שהתקיימו שם בעבר.
העמק הפתוח של נחל ימלה ערכי עבור בעלי החיים ונצפה בו מגוון של זוחלים וציפורים:
זוחלים – חומט גמד, מניפנית מצויה, קמטן וקרפדה ירוקה שבסכנת הכחדה בארץ ישראל.
ציפורים – בולבול צהוב-שת, דרור הבית, יונת הבית, ירקון, סבכי שחור-ראש, צופית בוהקת, צוצלת, קאק, שחרור, תור מצוי ותור צווארון.
בשטחים סביב הנחל שמצבם הטבעי הופר ישנה צמחייה פולשת או צמחייה אופיינית לבתי גידול כאלו, הכוללת גדילנים, חרדלים וחלמיות.
מסביב לנחל גדל סבך קנים.
בנוסף למרות ההפרה שעבר הנחל בשנים האחרונות, עדיין נמצאים בו מינים נדירים המאפיינים אדמות כבדות: קנרס סורי, קיצנית צמרנית, וזמזומית ורבורג וכאלה המאפיינים בתי גידול לחים: סמר מרצעני, עטיינית פקטורי, כריך מחולק, כריך מרוחק ושוש קרח.
נחל ישעי הוא נחל הזורם באזור רמת בית שמש והוא אחד מיובליו של נחל שורק.
בתחילה הנחל הוא נחל אכזב אך לאחר שכמה מיובליו הניזונים ממעיינות קבועים מזינים אותו, זרימתו הופכת להיות קבועה.
נחל ישעי מתחיל בין רמת בית שמש ב' למושב זנוח הסמוך ולאחר כמה מאות מטרים נשפך אליו נחל ימלה, בסמוך לשכונת גבעת שרת.
בהמשך, ליד פארק האקליפטוס (חניון עינות דקלים) בסמיכות לכביש 38 חובר אליו נחל ירמות.
הנחל ממשיך לזרום מתחת לכביש ובהמשך נוסף אליו נחל שמש, נחל אכזב קצר המנקז מי גשמים בחודשי החורף באזור המערבי של בית שמש.
בהמשך הנחל נשפך לנחל שורק ושם הוא מגיע לסיומו.
בעלי חיים וצמחייה לאורך הנחל
לאורך תוואי הנחל קיימת צמחייה עבותה של קנים, ומספר מינים של צמחי מים והוא משמש מרחב מחיה לדו-חיים ובעלי חיים נוספים.
עקב כך שהזרימה בנחל אינה חזקה ואף בוצית בחלקים מסוימים, חלקים נרחבים בנחל מלאים באצה ירוקה.
נחל כסיף הוא נחל אכזב בבקעת ערד.
נחל כיסן הוא נחל אכזב בקצה מדבר הנגב.
מוצא הנחל ממוקם בגובה של כ־600 מטרים מעל פני הים, כשני קילומטרים דרומית למנחת ערד.
הוא ממשיך מערבה לאורך כשלושה קילומטרים עד שנשפך לנחל קינה בקרבת חורבת עוזה, בגובה 485 מטרים מעל פני הים.
נחל לטאות הוא נחל אכזב במדבר יהודה.
מוצא הנחל ממוקם בגובה של כ־580 מטרים מעל פני הים, במרחק של כשבעה קילומטרים מדרום־מזרח להר עמשא.
כשלושה קילומטרים מצפון־מערב לערד, בגובה של כ־470 מטרים מעל פני הים, הוא נשפך לנחל צאלים, אשר נשפך בסופו אל ים המלח.
בקצה הדרומי של תוואי הנחל ממוקם בסיס בא"ח נח"ל, בו מוכשרות מספר יחידות כמו שלדג, 669, פלס"ר שריון ושייטת 13.
נחל כרכום הוא נחל אכזב הזורם בגבול עם דרומו של הר הנגב, מיובליו של נחל פארן.
ראשיתו בנחל כ-2 ק"מ מערבית להר כרכום.
באזור זה של הנחל מצוקי גיר לבן שנוצרו בתקופת האאוקן.
מכאן ממשיך תוואי הנחל בעמק שטוח ובו צוצחים צמחי רותם.
לאחר כמה ק"מ הוא עובר בין הרכס הצפוני של הר כרכום לבין רכסי הר גבריאל והר מיכאל.
במקום זה ממוקמת באר כרכום, הבאר שכיום אין בה מים, נחפרה לעומק של כמה מטרים ומוסתרת על ידי שיח אשל.
ממקום זה ממשיך הנחל לכיוון צפון לנחל ברוקה ומכאן פונה לכיוון מזרח ועובר בין קירות מצר כרכום ומכאן הוא ממשיך בין עמק רחב ידיים שנתחם בין סלעי גיר ואדמת סחף.
בגדתו הדרומית של הנחל נמצא מקור מים נמצא כ-5 ק"מ לפני מפגשו של הנחל עם נחל פארן.
מקור המים הוא ת'מילה מסלע חרסית ונקראת ביר אל'עבארה שמו הערבי של הנחל.
מכאן ממשיך הנחל ונשפך אל נחל פארן צפונית לבאר עדה.
לאורך אורכו של הנחל מצויים ציורי סלע רבים שייתכן וצוירו על ידי רועי צאן בסביבה.
נחל יצהר הוא נחל הזורם בדרומו של הגליל המערבי בקרבת הקיבוצים תובל ופלך.
ראשיתו של הנחל מערבית לדיר אל-אסד והוא נשפך לנחל יסף מערבית לכפר יסיף.
הוא מנקז את מימי מתלול צורים ומשם הוא ממשיך דרך הגבעות הסמוכות לכפרים ג'וליס ואל-מכר.
משם הוא נשפך אל נחל יסף.
אזור הנחל מאופיין בסלעי גיר טרשיים מתוארכים לתקופת הקנומן ושוניות מאובנים.
בדרום הנחל בקרבת המצוק, נמצאת "מערת המתבודד" בה נובע מעיין קטן.
הדרוזים מאמינים כי במערה התבודד במאה ה-17 שיח' עלי פארס קדוש דרוזי שנביעת המעיין מיוחסת לו.
בדרום השמורה ניתן לראות מערות יונים.
אלה הן מערות קרסטיות ובהן שרידים פרהיסטוריים.
במערות מקננות יונים ושוכנים בהן עטלפים.
בסביבת המערה דרים שפני סלע.
במצוקים מקננים בז מצוי ועקב עיטי.
באפיקו של הנחל ניתן לחזות חורש ים תיכוני סבוך, עצי קטלב הצומחים לאורך תוואי הנחל, לצידם של אלון מצוי זית ואלת המסטיק, אלה ארצישראלית.
במצוקו של הנחל צומחים ציפורן משתלשל, מציץ סורי ואשבל ארץ-ישראלי כמו גם מרווה משולשת, ומיני סחלביים.
נחל כפירה הוא אחד מיובליו של נחל איילון.
הוא עובר במקביל לכביש 1 משער הגיא עד לקרבת מושב שורש.
הנחל זורם בשטחה של שמורת נחל כפירה, שמורת טבע באזור פרוזדור ירושלים.
תחילתו של הנחל בעין קטנה הממוקם ביישוב הערבי קטנה ואחד מיובליו הוא ואדי אלח'רפייש.
אפיק הנחל נמצא בשולי קמר רמאללה החושף שכבות סלעי גיר וחוואר.
בסביבתו של הנחל נמצאו שרידיה של חווה מהתקופה הביזנטית או מהתקופה הערבית בארץ ישראל.
בהמשכו של הנחל נובע עין כפירה.
בסביבות הנחל צמחייה ים-תיכונית וניתן לחזות בעצי אלון, אלה ותאנה.
שמו של נחל והתל בסביבתו משמרים את שמה של העיר המקראית כפירה, אחת מערי הגבעונים:
נחל כרמילה הוא נחל הזורם בהרי ירושלים.
תחילתו של הנחל בגובה למעלה מ-500 מטר דרומית ליישוב בית מאיר.
בנקודה זו ניתן לצפות על שער הגיא ורכס שיירות.
לאחר מכן הוא פונה לדרום מערב דרך עמק המעמיק בתלילות עם מדרונות מיוערים, חולף על פני הר כרמילה מצפון וממערב.
ממזרח לכפר אשתאול הוא זורם משמאל לוואדי נחל כסלון.
בסוף עונת החורף או בתחילת האביב ניתן לחזות בפריחת האירוס הארץ-ישראלי בגוונים של לבן וצהוב, וכן בצבעוני ההרים.
במדרונות מצידו של הנחל צומחת סירה קוצנית לצד מרווה משולשת.
בצידו המערבי של הנחל מצוקים גבוהים ובחורף מתמלאים הגבים במים.
לוארך גדות הנחל ניתן לחזות בעצי אורן וחרוב, צמחיית בתה עשירה, בין היתר ניתן למצוא עיריות, צבעונים ושום האבקנים.
בגדתו המערבית מצוק ובו כמה מערות.
בנחל נמצאו שרידי כבשן סיד עתיק.
טראסות חקלאיות מפוזרות בסביבה, אשר ייתכן ומעידות על קיומו של אזור חקלאי קדום.
נחל מור הוא נחל אכזב בדרום מדבר יהודה.
ערוציו יורדים כמניפה על פני גבעות רום השוליים המזרחיים וממשיך דרך מצוקי ההעתקים בנקיק סלעי קצר.
בקצה הנקיק נוחתים המים בתקופת שיטפונות החורף במפל ברום של כ-100 מטרים.
נחל מור זורם לתעלה מלאכותית באורך כ־5 ק"מ והיא זורמת אל הנחל המזרחי – המשך מלאכותי של נחל הערבה.
לפני התייבשות ים המלח והתפצלותו לשני אגנים הנחל היה נשפך לים המלח.
כביש 90 חוצה את הנחל.
ראשיתו של מעלה מור, מעלה תלול ליד מפער הנחל.
מכאן ניתן לגשת בקלות אל ראש הנקיק, הנמצא מעל המפל.
במפל נחל מור מקנן בז נודד.
נחל מורג הוא נחל אכזב במדבר יהודה.
מוצא הנחל ממוקם בראש זוהר, כ־2.5 קילומטרים מדרום־מזרח לערד, בגובה של כ־340 מטרים מעל פני הים, בסמוך לכביש 31. כיוון הזרימה הכללי הוא מזרחה.
מייד לאחר תחילת תוואי הנחל הוא חולף תחת כביש 31, ולאחר מכן נכנס לתחומי שמורת מדבר יהודה ולבקעת חתרורים.
הנחל ממשיך לזרום מזרחה, ובמרחק של כ־1.5 קילומטרים מערבית למעלה יאיר ובגובה של כ־40 מטרים מעל פני הים, הנחל נשפך לנחל יעלים.
נחל לִבְנִים הוא יובל של נחל עמוד בגליל העליון שבצפון ישראל.
הנחל זורם ממערב למזרח, חלקו העליון מתחיל בגובה 303 מטרים מעל פני הים, ברכס ליבנים דרומית לכפר חנניה ונשפך לנחל עמוד, בגובה 11 מטרים מתחת לפני הים, ליד חורבת סירין שברמת סירין.
הנחל עובר מצפון לקדרים, ובתוכו יש את מעיין לבנים.
הוא מתפרס לאורך שטח בעל מדרונות בשיפוע של כ-19%.
באזור ניתן למצוא מינים רבים של צומח טבעי ובעלי חיים, מה שהופך את המקום למערך אקולוגי עשיר ומגוון.
הנחל הושפע במהלך השנים מהקמת תשתיות שונות באזור, כולל כבישים ומחלפים, אשר פגעו במעבר האקולוגי הטבעי של האזור.
למרות מאבקים לשימור המקום, הפגיעה בערוץ הנחל ובסביבתו הייתה משמעותית, והובילה להרס חלקי של בית הגידול הייחודי במקום.
נחל כורזים הוא נחל בגליל המזרחי של ישראל.
שמו נגזר מהיישוב הקדום הנמצא בסביבתו, כורזים.
הנחל מתחיל ממורדות ההר בדרום היישוב אליפלט, וזורם לדרום-מזרח, בין היישוב כורזים לאמנון וממשיך עד לחוף כפר נחום ונשפך לכנרת.
בערבית נקרא הנחל: ואדי אל עֵיש (נחל קן הציפור), ואדי אבו זלפאת, ואדי עִיבִּידאן
נחל מירב הוא אחד מיובליו של נחל געתון שבגליל העליון אורך הנחל הוא כ-3 קילומטרים.
מוצא הנחל נמצא במורדות הצפוניים של הקיבוץ געתון בגובה של 400 מטרים מעל פני הים, הוא זורם לכיוון צפון מערב ונפגש עם נחל געתון ליד חורבת געתון בגובה של כ-200 מטרים מעל פני הים.
בתוך הנחל ניתן למצוא את המעיינים: עינות אט, עין חישור ועין מירב.
נחל ינוח הוא נחל אכזב קצר בגליל המערבי.
מוצא הנחל ממוקם בגובה של כ-600 מטרים מעל פני הים מדרום ליישוב הדרוזי יאנוח-ג'ת וכ-1 קילומטר מצפון ליישוב גיתה.
כיוון הזרימה שלו הוא מערבה.
הנחל זורם במקביל מדרום לכביש המחבר בין יאנוח-ג'ת והיישוב כליל.
בסופו נשפך אל נחל בית העמק.
נַחַל נִצָּנָה הוא מן הגדולים שבנחלי הר הנגב המערבי.
בערבית הוא נקרא "ואדי אלעג'רם" ("נחל היפרוק").