tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
מינהלת הנדון החלה כמחוז עירוני ב-1894. ב-1932 הפך המחוז העירוני לרובע העירוני של הנדון.
בשנת 1976, נפתח מרכז הקניות ברנט קרוס בקצה הדרומי של הנדון, מצפון לכביש הטבעת הצפוני.
אזור רחוב צ'רטש אנד הוא האזור העתיק ביותר של השכונה.
האגודה הארכאולוגית של הנדון מצאה מספר חפצים רומיים בחפירה ארכואולוגית במקום,, ושרדי התיישבות סקסונית ליד כנסיית סנט מרי שייתכן שהיא המשך של יישוב רומי.
סקר Domesday מזכיר כומר, ומבנה כנסייה ב-1157. המרקם העתיק ביותר של הכנסייה הנוכחית הוא מהמאה ה-13.
הכנסייה מוקדשת לסנט מרי, והיסטוריונים מקומיים טוענים שהיא סימן לפולחן מקומי של מרים המגדלית שנאמר כי הוא קודם על ידי מסדר הטמפלרים וממשיכיו.
הרחבות למבנה בוצעו בין השנים 1913–1915 על פי תוכנית של האדריכל טמפל מור.
סר תומאס סטמפורד ראפלס, מייסד סינגפור ב-1819, מת בביתו במיל היל הסמוכה ונקבר בכנסייה.
בסמוך לכנסייה, בראש גבעת גרייהאונד נמצא הפאב "גרייהאונד", שנבנה מחדש ב-1898. הוא נקרא במקור בית הכנסייה, והוא שימש לישיבות של הנהלת הכנסייה מהמאה ה-16 עד 1878. בשנת 1676 האכסניה, שידועה אז בשם הגרייהאונד, שעלתה באש.
ב-1855 הוקם צוות כיבוי אש מקומי, שמ-1866 נקרא "צוות מכבי האש המתנדבים של הנדון", כבאית ידנית נשמרה בבניין ליד הכנסייה.
מערבה יותר, סמוך לפאב Greyhound, נמצא הבניין העתיק ביותר בהנדון, בית חווה מהמאה ה-17 שהפך למוזיאון (בשנים 1955–2011), ואחר כך הפך חלק מהקמפוס של אוניברסיטת מידלסקס הסמוכה.
הפאב Claddagh Ring, הידוע במקור בשם The Midland Arms, בצ'רצ' רואד, הוא פאב אירי ששימש את הקהילה האירית המשמעותית שהייתה באזור זה.
פאב נוסף, מלון מידלנד, קרוב לתחנת הנדון, נפתח בשנת 1890 על ידי חברת הרכבות מידלנד כדי לספק כיבוד ושתייה לנוסעים המשתמשים ברכבת שלה.
הקהילה האירית החלה להתיישב באזור בתחילת המאה ה-19, כאשר אירים רבים הגיעו לעסוק בגידול חציר בעיקר עבור סוסים ששימשו כלי תחבורה עיקרי בלונדון הסמוכה, שבזכותו התפרסמה הנדון אז.
רחוב הבורוז - The Burroughs היה כפר קטן עד שנות ה-90 של המאה ה-19, ומופיע במפת סקר משנת 1873 של האזור.
השם, הידוע משנת 1316 עד המאה ה-19 בתור 'Burrows' (מחילות), מתייחס ללא ספק לגידול ארנבים.
ב היו במקום פונדק ובית בירה לעוברי אורח, שנבנה מחדש ב-1932. כאן, נערכו משפטים מקומיים המבוססים על מסורת פיאודלית, עד 1916, כדי להבטיח את זכויותיו של אדון האחוזה לשלוט על האיכרים שלו, להעניש עבריינים ולגבות שכירות מהם.
באזור נערכו קרבות תרנגולים במהלך שנות ה-20 של המאה ה-19, ומרוצי סוסים בשנות ה-60 של המאה ה-19.
באותה תקופה הוקמו שלושה מוסדות דת.
הראשונה הייתה קפלה מתודיסטית ב-1827. השנייה הייתה קפלה קתולית, שנקראה מאוחר יותר "גבירתנו מדולורס" (הוקמה ב-1863, שופצה ב-1927).
בשנות ה-80 של המאה ה-19 היו קומץ חנויות בקרבת מקום.
הקפלה המתודיסטית המודרנית, שתוכננה על ידי Welch & Lander, נבנתה ב-1937.
גרוב האוס (או הנדון גרוב), שנבנה בסביבות 1753, היה בית חולים פסיכיאטרי פרטי החל משנת 1900; הוא נהרס ב-1933, לאחר שכבר איבד חלק ניכר מחזיתו המקורית שנהרסה בעקבות שיפוצים.
שטח האחוזה שנותר סביבו הפך לפארק ציבורי.
מספר בתים ציוריים מהמאה ה-18 וה-19 שרדו באזור.
בית העירייה של הנדון נבנה בשנת 1900. תחנת הכיבוי הרשמית הראשונה של הנדון נבנתה בשנת 1904, והחליפה תחנת כיבוי אש נוספת קרובה בצ'רץ' אנד.
ליד בית העירייה נמצאת ספריית הנדון שנבנתה בשנת 1929.
בין השנים 1937 ו-1939, מועצת מחוז מידלסקס בנתה את "המכון הטכני של הנדון", שהפך ל"הנדון קולג'", ולאחר מכן בשנת 1973 למכון טכנולוגי בשם "הנדון פוליטכניק", וכעת הוא חלק מאוניברסיטת מידלסקס.
אנדרטת מלחמת של הנדון בדרך ווטפורד נחנכה ביום סנט ג'ורג', 23 באפריל 1922, והועברה למיקומה הנוכחי ב-1962.
ווסט הנדון ברודוויי הוא חלק מהכביש העורקי A5 (או אג'דוור רוד), שהיה דרך ווטלינג במהלך בריטניה הרומית.
תחנת הרכבת הנדון נפתחה בשנת 1868, על ידי חברת רכבת מידלנד.
רובע חדש התפתח סביב הכביש A5 ותחנת הרכבת ונודעה בשם New Hendon בשנות ה-80 של המאה ה-19. ברחוב ווסט הנדון ברודוויי החל לפועל משנת 1904 שירות חשמלית, אשר נסעה מקריקלווד לאדג'וור על הכביש A5 ולאחר מכן התרחב צפונה לפארק קאנונס ודרומה לאקטון.
בסופו של דבר האזור יצר רובע קמעונאי פופולרי בתקופה זו.
ווסט הנדון נפגעה על ידי פצצת לופטוואפה ב-1941.
מצפון, הייד היה המקום שבו נפתח בית המשפט של הנדון ב-1913 ובריכת שחייה באוויר הפתוח שנבנתה ב-1922. בשנת 1925 נפתח בשכונה מפעל לאוטובוסים שהיה אחד המעסיקים הגדולים בהנדון עם 800 עובדים.
מפעל זה נסגר בשנת 1970.
במהלך המאה ה-18, חלק מקרקעות האחוזה שמסביב להנדון פלייס נמכרו במכירה פומבית עבור בניית בתים גדולים, כאשר חלק ניכר מהקרקע שימש לבניית בתי אחוזה אחרים.
אזור הומה זה סביב צומת כבישים מרכזי מכיל שורות של חנויות ואת תחנת הרכבת התחתית הנדון סנטרל.
לפני פתיחת התחנה האזור היה רק עם שדות פתוחים.
התחנה נפתחה בשנת 1923, נבנתה בצומת של דרך ווטפורד החדשה וכביש מרחוב ברנט לתחנת הרכבת מידלנד בווסט הנדון.
מול התחנה נבנה כיכר גדולה ונבנו חנויות ומשרדים.
הוא קיבל את הכינוי כיכר פיקדילי של צפון מערב לונדון (הכיכר נהרסה בשנות ה-70 של המאה ה-20 לטובת הרחבת הכבישים במקום).
במקום גם נבנו מאות בתים וכך התפתח הרובע, והאזור סביב התחנה והפך למרכז קניות חשוב עבור הנדון.
רחוב ברנט היה חלק מנתיב צפוני אל מחוץ ללונדון, באורך שבעה קילומטרים - פיסת העדות הפיזית האחרונה לכביש - מונחת בתוך חומה.
חלק גדול מהכפר הקטן המקורי ברחוב ברנט, שהיה שם לפחות מאז 1613, נשרף בשריפה ב-1861.
ברחוב ברנט הייתה משאבת מים קהילתית, שהייתה במצב רעוע ב-1818 בגלל המטיילים הצמאים הרבים שהשתמשו בכביש, ומשנת 1796 היה כלוב לפושעים (הוסר ב-1883), שניצב בצומת של רחוב ברנט ובל ליין.
ומונצח כעת על ידי שלט כחול.
בשנות ה-50 של המאה ה-19 היו כבר לפחות 13 חנויות ברחוב ברנט.
חברי הקהילה בנו קפלה (1855) ובית ספר ברחוב ניו ברנט (1856), שלימים עבר לרחוב בל ליין (1901).
בית טנבי הוא האחרון מבין שלושה נכסים גדולים שנבנו בין פינצ'לי ליין לרחוב ויקטוריה.
אחוזת ויקטוריה פותחה סביב כבישי ויקטוריה וסטרטפורד בשנות ה-70 וה-80 של המאה ה-19 .
במהלך המאה ה-20 הוקמו באזור מספר מפעלים.
שהגדול ביותר העסיק כ-300 עובדים וייצר מנורות פרפין.
בדצמבר 1969 ניתן אישור תכנון לפיתוח מתחם קניות חדש ברחוב ברנט שייקרא Sentinel Square, בעלות של 1.5 מיליון ליש"ט, ובתוך שנה הפאב הוותיק "רוז אנד קראון", מבנה "הקלאסי סינמה" (שפעם נקרא הגאלה), ומספר חנויות נהרסו והוחלפו באוסף של חנויות מודרניסטיות וסופרמרקט של רשת "טסקו".
בית הקולנוע Odeon at the Quadrant נפתח ב-1939 במה שהיה קוק'ס קורנר ברחוב פארסון.
הוא נהרס ב-1979 והאתר פותח מחדש למגורים.
הנקודה הגבוהה ביתור בהנדון היא בגובה של כ-85 מטר מעל פני הים, סביב צ'רץ' אנד, כשהאזורים שמסביב יורדים במורד, לעיתים קרובות בתלילות.
נהר הברנט עובר דרך הנדון.
ב-30 בנובמבר 2009 הזהירה הסוכנות לאיכות הסביבה את התושבים מהצפות לאורך נהר הברנט מהנדון לברנטפורד, לאחר יום של גשם חזק במיוחד.
כמה חצרות הוצפו זמנית בברנטפורד ובפריוואל.
ישנם שני פארקים ציבוריים גדולים, Hendon Park בדרום ופארק Sunny Hill בצפון; זה האחרון מופרד על ידי כביש A41 ממתחם הקופטאל והשדות הסמוכים לו.
לפי מפקד האוכלוסין של 2011 בהנדון 60% מהאוכלוסייה היו לבנים, כאשר הבריטים הלבנים היא הקבוצה הגדולה ביותר עם 35%, ואחריה 25% לבנים אחרים.
17% היו הודים, 7% אפריקאים שחורים, 5% אסיאתיים אחרים ו-4% סינים.
בהנדון יש אוכלוסייה יהודית גבוהה.
אזור ווסט הנדון מגוון, יותר כאשר למעלה ממחצית האוכלוסייה היא בעלת מורשת אתנית לא בריטית.
קווי אוטובוס רבים מקשרים את מרכז הקניות ברנט קרוס לווסט אנד של לונדון ולאצטדיון ומבלי.
אוטובוסים יוצאים דרומה עד מרכז לונדון, עד מזרח עד אדמונטון, עד מערב עד פינר ועד צפונה עד צומת ווטפורד וצ'יפינג בארנט.
בתי ספר תיכוניים באזור כוללים את בית ספר הנדון, בית ספר חשמונאי ובית ספר סנט מרי וסנט ג'ון.
מכללת ברמפטון היא מכללה פרטית הממוקמת באזור.
הנדון היא גם ביתה של אוניברסיטת מידלסקס.
מחוז הנדון מיוצג מאז הבחירות הכלליות ב-2024 על ידי חבר הפרלמנט ממפלגת הלייבור דייוויד פינטו-דושינסקי.
הנדון הוא ביתו של מועדון הרוגבי סרסנס, באצטדיון קופטהול.
בסמוך לסרסנס נמצא Hendon RFC, מועדון הרוגבי החובבים המקומי.
מועדון הכדורגל המקומי הוא Hendon FC ועד לאחרונה היה מועדון אתלטיקה מקומי.
להנדון יש גם מועדון גולף ומרכז פנאי.
מועדון ההוקי לנשים המקומי הוא מועדון ההוקי Hendon & Mill Hill.
הנדון נמצאת בתחום השיפוט של משטרת המטרופולין, ויש בה גם צוות סיור קהילתי של הארגון היהודי "שומרים" סניף לונדון צפון מערב.
תחנת המשטרה של קולינדייל ממוקמת ליד כביש גרהאם פארק.
בתי החולים של שירות הבריאות הלאומי הסמוך הם בית החולים Edgware Community ו־Finchley Memorial Hospital.
בית משפט השלום בהנדון ממוקם בהייד.
בשכונה גם מספר בתי ספר יהודיים, חנויות, בתי קפה ומסעדות כשרות.
בשכונה פועלים מספר מוסדות ישראלים, בהם: המשרד הראשי של "קרן קיימת בריטניה" (JNF UK), ובית הספר הישראלי שפעל במשך 40 שנה בלונדון תחת השם "Israeli Sunday School" בימי ראשון ושלימד עברית ותרבות ישראל לבני ישראלים שחיים בלונדון.
בעקבות מגפת הקורונה בית הספר נסגר, אך נפתח מחדש בינואר 2022 עם שם חדש, "בית העם – בית חינוך ישראלי", בחסות ההסתדרות הציונית העולמית.
בשכונה פועל בית הספר ללימודי יהדות של לונדון (London School of Jewish Studies), מוסד ללימודי יהדות שהוקם ב-1855 תחת השם "ג'וז קולג" ("Jews' College"), בית הספר מפעיל תוכנית לסמיכת רבנים ופועל בו כולל מונטיפיורי, שמעניק לימודים מרוכזים בגמרא והלכה במשך שנה אחת.
בית הספר מעניק תואר MA במדעי היהדות בשיתוף עם קינגס קולג' לונדון ותוארי בוגר אוניברסיטה (BA) ומוסמך אוניברסיטה (MA) בחינוך יהודי בשיתוף עם אוניברסיטת מידלסקס.
זאק אייבל (נולד ב-1995) - זמר/כותב שירים, מוזיקאי ואלוף בריטניה בטניס שולחן לקדטים
פיטר מנדלסון - פוליטיקאי מהלייבור
גרהאם היל - אלוף העולם בפורמולה 1
לייסי טרנר - שחקנית המגלמת את סטייסי סלייטר בסדרה "איסטאנדרס"
מאטי הילי - מוזיקאי, סולן להקת "דה 1975", נולד בהנדון.
הנגיסט והורסה הם צמד אחים המופיעים במיתולוגיה הגרמאנית ובפרט בזו הבריטית, שהובילו לכאורה את האנגלים, את הסקסונים ואת היוטים בפלישתם לבריטניה הגדולה ב.
המסורות המיתולוגיות העוסקות בדמויותיהן של שני האחים מתארים אותם כמלכיה הראשונים של ממלכת קנט.
ההשערה הנפוצה היא שמקור דמויותיהן של שני האחים טמונה במוטיב התאומים האלוהיים הנפוץ בקרב עמים הודו-אירופיים בכלל, ומגיע ככל הנראה מהמיתולוגיה הפרוטו-הודו-אירופית.
עם הדמויות המקבילות לאלה של הנגיסט והורסה במיתולוגיות השונות נמנות קסטור ופולוקס מהמיתולוגיה היוונית והאשווינים מהמיתולוגיה ההינדואית.
מקורו האטימולוגי של השמות "הנגיסט והורסה" נעוץ ככל הנראה במילים האנגליות Stallion ו-Horse לסוס, וזאת בדומה לכינוי "אשווינים" ששאול אף הוא מהמילה בסנסקריט לסוס.
הנדסה היא שם כללי ליישום המדע לצורכי האנושות.
מטרה זו מושגת על ידי ידע וניסיון שמנוצלים לתכנון וייצור של עצמים או תהליכים שימושיים.
מקור המילה העברית "הנדסה" הוא בפרסית אמצעית ומשמעותה המקורית היא גאומטריה ובאופן מילולי, "למדוד".
המהנדס חייב לזהות ולהבין את המגבלות הרלוונטיות על מנת ליצור תכנון מוצלח.
מגבלות אלה כוללות כמות משאבים מוגבלת, מגבלות טכנולוגיות/פיזיקליות, גמישות לתוספות ותכנונים עתידיים, ועוד גורמים כגון עלות, יכולת ייצור, יכולת תחזוקה, יכולות שיווק ואסתטיקה.
על ידי הבנת מגבלות אלה, מהנדסים מזהים את הגבולות שבהם ניתן לייצר ולתפעל עצם או מערכת.
מהנדסים משתמשים בידע של מדע ומתמטיקה, ושל ניסיון רלוונטי, בשביל למצוא פתרונות סבירים לבעיות.
יצירת מודל מתמטי של הבעיה, מאפשרת למהנדס לנתח את הבעיה באופן מעמיק ולבחון פתרונות אפשריים.
אם מספר פתרונות סבירים קיימים, המהנדס מעריך את הפתרונות השונים על יתרונותיהם וחסרונותיהם, ובוחר בפתרון שתואם את הדרישות באופן הטוב ביותר.
בדרך כלל מנסים המהנדסים להעריך עד כמה טוב יתפקדו התכנונים שלהם לפני התחלת תהליך הייצור שלהם.
בין השאר, הם משתמשים באבטיפוס, מודל מיניאטורי, סימולציה, מבחן הרס ומבחן לחץ.
בדיקות אלה מאפשרות לוודא שהמוצר המוגמר יתפקד כראוי.
ראשית ההנדסה עוד מימי קדם, עת בני אדם המציאו המצאות כמו טריז, מנוף, גלגל וגלגלת וכו'.
המונח "הנדסה" נגזר מהמילה "מהנדס", שמקורה במאה ה-14, כאשר "מהנדס" (מילולית, מי שבונה או מפעיל מנוע מצור) התייחס ל"בונה מנועים צבאיים".
בהקשר זה, שכעת מיושן, "מנוע" התייחס למכונה צבאית, כלומר, מתקן מכני המשמש במלחמה (לדוגמה, קטפולטה).
דוגמאות בולטות לשימוש מיושן ששרדו עד ימינו הן חיל ההנדסה הצבאי, למשל, חיל ההנדסה של צבא ארצות הברית.
מקור המילה "מנוע" הוא עתיק עוד יותר, ומקורו בלטינית ingenium (בסביבות שנת 1250), שמשמעותו "איכות מולדת, במיוחד כוח מנטלי, ומכאן המצאה חכמה".
מאוחר יותר, כאשר תכנון מבנים אזרחיים, כגון גשרים ומבנים, התבגר והפך לדיסציפלינה טכנית, נכנס ללקסיקון המונח "הנדסה אזרחית" כדרך להבחין בין אלו המתמחים בבניית פרויקטים לא צבאיים לבין אלו המעורבים בתחום ההנדסה הצבאית .
הענפים המסורתיים של ההנדסה הם הנדסה אזרחית, הנדסת מכונות, הנדסת חשמל והנדסה כימית.
לאורך השנים ולאור התפתחות הטכנולוגיה, ענפים התפצלו ונוצרו, וזו רשימה חלקית שלהם:
הנדסה בין-תחומית שואבת תשומת לב ליותר מענף עיקרי אחד של הפרקטיקה.
מבחינה היסטורית, הנדסה ימית והנדסת כרייה היו ענפים עיקריים.
תחומי הנדסה אחרים הם הנדסת ייצור , הנדסה אקוסטית , הנדסת קורוזיה , הנדסת מכשור ובקרה , הנדסת רכב , הנדסת מידע , הנדסת נפט , הנדסת מערכות, הנדסת קול, הנדסת תוכנה, מערכות בניין, הנדסת ביו-מערכות והנדסה גרעינית.
התמחויות חדשות משתלבות לעיתים עם התחומים המסורתיים ויוצרות ענפים חדשים - לדוגמה, הנדסה וניהול מערכות כדור הארץ כוללות מגוון רחב של תחומי נושא, כולל לימודי הנדסה , מדעי הסביבה, אתיקה הנדסית ופילוסופיה של ההנדסה .
הנדסה גנטית או מודיפיקציה גנטית היא תהליך של שינוי גנים ביצורים חיים באופן מלאכותי ובכך שינוי תכונותיהם.
ההנדסה הגנטית מתמקדת בעיקר בהשבחה של גידולים חקלאיים, אך קשורה גם למיקרואורגניזמים, בעלי חיים ובמקרים מסוימים גם לבני אדם.
תחום כללי העושה שימוש בהנדסה גנטית הוא תחום הביוטכנולוגיה, הכולל תחומי-משנה נוספים.
לאחר שהוכיחו שהדנ"א הוא החומר התורשתי והקוד הגנטי הוא אוניברסלי, היה ברור לחוקרים שישנה אפשרות להעביר גנים מאורגניזם לאורגניזם, ועל ידי כך לשנות את תכונותיו של האורגניזם "מושתל הגנים" ואת תכונות צאצאיו.
השם "הנדסה גנטית" מטעה במקצת, משום שלא מדובר בפעילות הנדסית במשמעותה המקובלת.
מודיפיקציה גנטית או מניפולציה גנטית הם שמות המשקפים טוב יותר פעילות זו.
הנדסה גנטית היא שינוי ישיר של גנום של יצור באמצעים ביוטכנולוגיים.
אמצעים אלו פותחו בשנות ה-70 של המאה ה-20. עם זאת, כבר בתקופות פרהיסטוריות התערב האדם למעשה בגנומים של אורגניזמים, באמצעות ברירה מלאכותית תוך התגברות על תהליכי ברירה טבעית.
בעת המודרנית בוצעה השבחה באמצעות מוטציות אקראיות, שנוצרו על ידי קרני X או ראגנטים כימיים.
הרעיון של הנדסה גנטית הוצע לראשונה על ידי ניקולאי טימופייב-רסקובסקי בשנת 1934. השינוי הגנטי המלאכותי הראשון שהושג באמצעות ביוטכנולוגיה היה טרנסגנזה – תהליך העברת גנים מאורגניזם אחד לאחר, שהושג לראשונה על ידי הרברט בוייר וסטנלי כהן ב-1973, כתוצאה מסדרה של התקדמות בטכניקות שאפשרו את השינוי הישיר של הגנום.
התקדמות חשובה כללה גילוי של אנזימי הגבלה וליגאזות של DNA, שמסוגלים לעצב פלסמידים וטכנולוגיות נוספות כמו תגובת שרשרת פולימראז וריצוף DNA.
הפיכת ה-DNA לאורגניזם מארח הושגה עם המצאת תהליכי הביוליסטיקה והשחלוף על ידי החיידק Agrobacterium.
בשנת 1974 נוצרה על ידי רודולף יאניש החיה המהונדסת הראשונה: עכבר.
בשנת 1976, התקדמה הטכנולוגיה עם פיתוח חיידקים מהונדסים גנטית שייצרו סומטוסטטין, ואחריו אינסולין (1978).
בשנת 1983 הוכנס גן עמיד לאנטיביוטיקה לטבק, שהיה לצמח הראשון שהונדס גנטית.
התפתחות הטכנולוגיה המדעית אפשרה למדענים להוסיף גנים למגוון של אורגניזמים ולעורר מגוון של השפעות, כגון טבק עמיד לווירוסים ששוחררו בסין ב-1992. המזון המהונדס הראשון היה עגבנייה ששווקה ב-1994. עד 2010, גידלו 29 מדינות צמחים בשיטות ביוטכנולוגיות חדישות.
בשנת 2000 פורסם מאמר ב-כתב העת Science בו הוצג זן של אורז יקר ערך, המזון הראשון שפותח עם ערך תזונתי מוגבר באמצעות מודיפיקציה גנטית.
ה-DNA הרקומביננטי הראשון יוצר בשיטות מעבדה בשנת 1972 על ידי פול ברג, שאיחה בין DNA מהנגיף SV40 לבין DNA מבקטריופאג' למדא.
ב-1973 הרברט בויר וסטנלי נורמן כהן לקחו את עבודתו של ברג צעד אחד קדימה, והכניסו את DNA הרקומביננטי שהכיל עמידות לאנטיביוטיקה לתוך תא חיידקי.
שנה לאחר מכן הונדס בעל-החיים הראשון על ידי רודולף יאניש שיצר את העכבר הטרנסגני הראשון, באמצעות הכנסת DNA זר לתוך עובר.
הפיתוח של הנדסה גנטית הובילה לחששות בקהילה המדעית, שגילויים אלו טומנים בחובם פוטנציאלים מסוכנים.
ב-1975 התאספו מדענים לכנס בשם Asilomar Conference on Recombinant DNA שבעקבותיו המליצו לקבוע תקנות המגדירות אמצעי זהירות שיש לנקוט בשימוש ב-DNA רקומביננטי או בתוצריו.
ב-1976 נוסדה החברה הראשונה שעסקה בהנדסה גנטית, ג'ננטק על ידי בויר ורוברט א.
סוונסון , ושנה לאחר מכן יצרו את החלבון סומטוסטטין בחיידקי Escherichia coli, וב-1978 יצרו אינסולין אשר אושר לשימוש על ידי ה-FDA בשנת 1982. בשנת 2010 הכריזו חוקרים ממכון קרייג ונטר על יצירת החיידק הסינתטי הראשון.
בשנת 2012 פורסמה שיטת הקריספר, אשר הופכת את ההנדסה הגנטית לפשוטה ומדויקת יותר מאשר השיטות שהיו קיימות עד לאותו זמן.
היכולת להעביר תכונות מקבוצת יצורים אחת לקבוצה אחרת, הגדילה לאין שיעור את "בנק הגנים", העומד לרשות החוקרים והמטפחים.
כך גם נפתחה הדרך לבצע באופן מלאכותי את מה שלעולם לא יוכל להתרחש בטבע.
כבר היום מוקנית עמידות לצמחים באמצעות גנים שהוחדרו אליהם באמצעות חיידקים (כדוגמת אגרובקטריום).
רעלן מסוים המופק על ידי גן שהוחדר לצמח משמש כקוטל חרקים.
שיא המחקר עוסק בהחדרה של גנים מבני אדם לאורגניזמים אחרים, כדוגמת גן המייצר אינסולין.
בצמחים קל יותר לבצע מניפולציות גנטיות משום שניתן לשבט צמח בקלות יחסית מתא בודד.
אם לתא זה מוחדר גן מיצור אחר, במהלך ההתחלקות עובר הגן לכל תאי הצמח המתפתח, וכך נוצר צמח שכולל את התכונות הנוספות שהושתלו לתוכו בדרך מלאכותית.
בבעלי חיים התהליך מסובך יותר.
גידולים חקלאיים ומזון מהונדס גנטית
דוגמה בולטת למזון מהונדס גנטית הוא אורז זהוב, שהוא אורז מהונדס גנטית שמייצר בטא-קרוטן המומר בגוף לוויטמין A.
דוגמאות נוספות ליישומים בגידולים בעלי חשיבות חקלאית וכלכלית שבוצעו בהם ניסויים (חלקם משווקים לצרכנים):
מדענים וחוקרים מפתחים שיטות לריפוי גני – כולל החלפת גנים פגומים בגנים תקינים: הכרה והבנה של הגנום האנושי יובילו לעידן חדש של רפואה מולקולרית שבה יוכלו לשער את האפשרות לחלות על פי סדר הבסיסים ב-DNA, בהתאם יינתן הטיפול.
זיהוי הגנים המעורבים במחלות וקביעת תפקודם יפתחו אפשרויות חדשות להתערבות רפואית; הטיפול יתמקד בסיבות הבסיסיות של המחלה ולא בסימפטומים שלה, סריקת מערך הבסיסים ב-DNA תאפשר אבחון מוקדם של מחלות רבות ומניעתן, בין בשלבים עובריים ובין בגיל מבוגר יותר.
מחלות רבות נגרמות בגלל גן פגום.
אם תמצא שיטה להחדיר לגוף גן תקין במקום הגן הפגום, אולי תיפתר הבעיה.
כבר די פשוט לייצר במעבדה עותק תקין של גן, ואולם העותק הפגום של הגן נמצא במיליארדי תאים בגוף וצריך להבטיח שהגן המהונדס התקין יגיע לרקמה הנכונה ויוחדר לתאים בכמות כזאת שתוכל לבטל את ההשפעה המזיקה של הגן הפגום.
הניסויים הקליניים להחדיר גן תקין בעזרת וירוסים הצליחו רק באופן חלקי, והחוקרים מחפשים שיטות חדשות להחדרת גנים תקינים.
שיטת הריפוי הגני נמצאת רק בשלבי פיתוח ראשוניים, ועליה לעבור כברת דרך ארוכה עד שבני אדם יוכלו להשתמש בה, אך אין ספק שהיא הדלת למניעת וריפוי מחלות רבות קשות, ויישומה יהווה דלת לרפואה חדשה יעילה וחדשנית.
אמצעים להחדרת DNA לתאים ולפרוטופלסטים
לצורך הנדסה גנטית קיימות מספר שיטות להחדרת DNA זר לתאים.
הטכניקה מתבססת על המנגנון הביולוגי בו משתמש חיידק האגרובקטריום על מנת להכתיב לתאי הצמח המאחסן אילו חומרים לייצר כלומר החדרת מקטע DNA – פלסמיד הכולל את הגנים המבוקשים: T-DNA, רצפי גבול אזור וירולנטיות המכתיב את שילוב ה-T-DNA בגרעין הצמחי.
ניתן "לתפוס טרמפ" על האגרובקטריום באמצעות החלפת ה-T-DNA של זן הבר ברצף DNA המקודד לגנים המבוקשים תוך שמירה אך ורק על רצפי הגבול המקוריים של הפלסמיד.
רקומבינציה כפולה באגרובקטריום: שכלול של שיטת האגרובקטריום.
במקום לטפל במולקולת פלסמיד גדולה, יוצרים פלסמיד קטן אותו מרבים בחיידקי E.coli.
את הפלסמיד הקטן מעבירים לחיידקי אגרובקטריום.
בחלק מהתאים מתרחש שיחלוף כפול וכך נוצר פלסמיד Ti שאותו מחדירים לצמח באמצעות חיידק האגרובקרטיום.
מערכת T-DNA בינארית: עוד שכלול של השימוש באגרובקטריום במקום ליצור פלסמיד אחד מדביקים את הצמח בחיידק אגרובקטריום שבו שני פלסמידים, אחד המכיל את הגנים אותם רוצים לשבט ופלסמיד נפרד המכיל את ה-Vir.
כל השיטות המבוססות על אגרובקטריום מוגבלות לדו-פסיגיים בעיקר ממשפחת הסולניים והן מורכבות ביותר.
בכל השיטות מבודדים את התאים שהותמרו ומגדלים צמחים מתאים בודדים בתרבית על מנת לקבל צמח שלם שכל המידע התורשתי בו הותמר כך שיעבור גם לצאצאים שנוצרו ברבייה מינית.
השיטה מוגבלת לנגיפים שהחומר התורשתי שלהם הוא DNA ולא RNA כגון CaMV וירוס מוזאיקת הכרובית.
בשיטה זו מחדירים ל-DNA של הווירוס קטע DNA זר תוך שמירה על יכולתו של הווירוס לתקוף תאים צמחיים.
לשיטה מגבלות רבות ובהן: גודל מקטע ה-DNA שניתן להכניס לווירוס מוגבל ביותר, יש חשש מזני וירוס שיעברו מוטציה לזנים אלימים, מספר הצמחים היכולים לשמש פונדקאים לווירוס מסוים מוגבל, התכונות שהועברו לצמח אינן מועברות בהכלאה מינית לצאצאים.
איחוי תאים – הכלאה סומטית
בשיטה זו מדגירים תאים ב-PEG לצורך המסת הדופן כאשר ממברנות של שני תאים נפגשות בתמיסה שני התאים מתאחים לתא אחד המכיל את תכולת שני התאים כולל אברונים כגון מיטוכונדריה וכלורופלסטים המכילים מידע גנטי האחראי לפנוטיפים מסוימים כגון עמידות ל"אטריזין" המוכתבת בכלורופלסט.
שני הגרעינים מתאחים לגרעין אחד, ניתן להרוס את הגרעין באחד התאים על ידי קרינת X על מנת להעביר את הציטופלסמה ללא גרעין.
בשיטה זו מדגירים פרוטופלסטים שטופלו ב-PEG עם מולקולות DNA של הגן הזר.
מקטע ה-DNA כולל גם גן מדווח המאפשר לזהות ולבודד את התאים שעברו התמרה.
שיטה זו, כמו שאר השיטות שלהלן מתבססת על מנגנוני התיקון הטבעיים של ה-DNA בתא, מנגנוני תיקון המביאים לכך שרצף DNA "יתום" שנמצא בתא, מודבק לעיתים לתוך הגנום ומתבצעת השלמה של הגדיל התאום על ידי האנזימים המתחזקים את ה-DNA בתא.
כך שבחלק מהמקרים (אחוזים בודדים) ישתלב DNA זר בתא.
שכלול של שיטת ההעברה הישירה, מגבירים את שיעור התאים המותמרים באמצעות פולסים חשמליים.
שיטה זו העלתה את שיעור ההתמרה מ-3%–4% ל-6%.
דורשת שימוש בפרוטופלסטים, כלומר תאים ללא דופן, ובאמצעות מזרקים עדינים מזריקים את החומר הגנטי תחת מיקרוסקופ ישירות לתא.
שיטה המאפשרת לעקוף את מגבלות השימוש בפרוטופלסטים ובאגרובקטריום.
בשיטה זו מצפים חלקיקי מתכת כבדה ברצף ה-DNA אותו רוצים להחדיר לצמח, ומפגיזים רקמה עוברית או מריסטמה בחלקיקים תוך כדי האצת החלקיקים למהירות המאפשרת להם לחדור את דופן התא ללא גרימה למותו.
הטכנולוגיה של ההנדסה הגנטית פותחת ערוץ לפיתוחים מרחיקי לכת בתחומים שונים: חברה, סביבה, תזונה, בריאות ועוד, ובעקבות כך ההנדסה הגנטית מעוררת שאלות אתיות ומוסריות; הטענות בזכות ההנדסה הגנטית כוללות שיפור איכות החיים של המין האנושי על ידי ייצור תרופות ומזון ושיפור איכות הסביבה.
הנדסה גנטית בחקלאות יכולה לשפר את איכות הסביבה ולהקטין את דלדול המשאבים העולמי במספר דרכים:
מלחמה במחסור עתידי במזון עקב גידול האוכלוסין – ניתן ליצור זנים בעלי ערכים תזונתיים משופרים או עמידים למחלות, מזיקים או תנאים קיצוניים שייצרו מסה אנרגטית גבוהה יותר מאותה כמות משאבים.
הפחתת זיהום הסביבה בחנקן – בחקלאות המודרנית מעשירים את הקרקע בחנקן על ידי שימוש בדשן המזהם את הסביבה ומי התהום.
על ידי גידול מינים שהונדסו גנטית לעמידות לריכוז חנקן נמוך בקרקע ניתן להפחית משמעותית זיהום זה.
הפחתת זיהום הסביבה בקוטלי מזיקים – יצירת גידולים עמידים למזיקים תפחית את הצורך בשימוש בקוטלי מזיקים המזהמים אף הם את הסביבה.
הקטנת צריכת מים – ניתן להקטין את צריכת המים לצורך הגידול על ידי פיתוח זנים עמידים ליובש.
בתחום הרפואה ניתן לגייס צמחים או בעלי חיים לייצור תרופות וחומרים חיוניים אחרים.
לצד הסוגיות המדעיות המעורבות בהנדסה גנטית היא מעלה גם סוגיות ביואתיות, הלכתיות ומשפטיות.
הטענות השוללות הנדסה גנטית מבוססות על החשש מתוצאות בלתי צפויות באורגניזמים אותם משנים ובסביבתם, למשל שבמזון מהונדס גנטית ימצאו אלרגנים שקודם לא היו בו.
חשש אחר הוא פגיעה באיזון האקולוגי: יצירת זן עמיד לחרקים אולי יפגע גם בחרקים אחרים במערכת האקולוגית; הכלאות אקראיות בין צמחים מהונדסים לצמחים אחרים בסביבתם יוכלו להקנות עמידות לא רצויה לצמחים מזיקים.
הסוגיות השונות נידונות בקהילה המדעית ויש ניסיון לתת מענה לתוצאות שליליות העלולות להתקבל.
דיונים מסוג זה, כמו גם בתחומים מדעיים אחרים הפכו מרכזיים בעולם המדע, והוכר בצורך לגבש גישה פילוסופית כוללת כלפי יכולת האדם לשנות את סביבתו.
בעקבות זאת, התפתח תחום הביואתיקה המתמקד בשאלות מסוג זה.
במשך שנים רבות שיפור הגידולים נעשה על ידי השבחה גנטית של המזון (פירות, ירקות ובעלי חיים), כלומר על ידי הכלאה ברבייה מינית בין זנים שונים של אותו המין בעלי אפיונים שונים.
סוג זה של התערבות ביצירת הזנים אינו נחשב להנדסה גנטית ואליו שייכים רובם המכריע של הגידולים.
בהנדסה גנטית, מועברים גנים בודדים במעבדה לאורגניזם כדי להקנות לו תכונה רצויה, למשל, הארכת חיי המדף, מתן עמידות מפני מזיקים, שיפור המראה וכדומה.
מזון העשוי מגידול שעבר מודיפיקציה גנטית כזאת נקרא "מזון מהונדס גנטית".
הגידולים היחידים המהונדסים גנטית באופן מסחרי הם מינים מסוימים של תירס, סויה, קנולה וכותנה הגדלים בעיקר בארצות הברית (כ-70% מהיבול העולמי המהונדס גנטית גדל בארצות הברית).
בקרב הציבור והרשויות ישנן הסתייגויות לגבי מזון זה הן בגלל החשש לגבי השפעה אפשרית לטווח ארוך על הצרכנים והן בגלל חשש לפגיעה אפשרית בסביבה שגידול מזון זה אולי יגרום.
בדומה לתרופות, בארצות הברית חייב מזון זה להיות לעבור את אישור רשות התרופות והמזון הדורשת הערכות בטיחות וגורמי סיכון.
עם זאת אין חובת סימון למוצרים מהונדסים גנטית.
באפריל 2004 מיושמת באיחוד האירופי תקנה EC 1829/2003, המגדירה הן את אופן בדיקת המזון ואישורו והן חובה לסמנו כמהונדס גנטית.
בישראל נתון מזון מהונדס גנטית לפיקוח של משרד הבריאות בהתאם לנהלים לרישום מזון חדש.
בנוסף לכך אחראי משרד החקלאות על רישוי ובדיקה של צמחים מהונדסים גנטית, ואורגניזמים מהונדסים גנטית הקשורים צמחים (כדוגמת מאביקים, פתוגנים וכו').
בשיטות משפט רבות נדונה שאלת האחריות לנזקים שמקורם באורגניזמים מהונדסים גנטית, ובכלל זה נזק שנגרם לגידולים אורגנים עקב חשיפה לגידולים מהונדסים גנטית.
הנדסה כימית או הנדסת כימיה היא ענף בהנדסה העושה שימוש בעקרונות של כימיה, פיזיקה, מתמטיקה וכלכלה, לצורך שימוש, ייצור, והמרה של כימיקלים, חומרים ואנרגיה.
ההנדסה הכימית עוסקת במעבר מפיתוח תהליכים בקנה מידה מעבדתי, דרך הקמת מתקני פיילוט לייצור ראשוני ובחינת היתכנות ועד לתפעול ושדרוג מתקני ענק בתעשייה הגדולה.
מהנדסי כימיה ממלאים מגוון רחב של תפקידים: פיתוח ראשוני משלב הרעיון, הקמת מערכי ייצור "בינוניים" ללימוד בעיות תפעוליות וניהול מערכי ייצור מלאים בתעשייה התהליכית.
המקצוע הוא רב-תחומי ומאפשר השתלבות במגוון רחב של תעשיות ותפקידים.
מהנדסי הכימיה לעיתים מכונים גם "מהנדסי תהליך", בשל עיסוקם בתהליכי ייצור.
בעולם התעשייתי של היום, כמעט כל מוצר מיוצר לפחות בחלקו בתהליכים של הנדסה כימית - בצורתו הסופית או בצורת חומרי הגלם המשמשים לייצורו.
פעולות יסוד בהנדסה הכימית (Unit operations)
הנדסת התהליך מרכבת מפעולות יסוד שחוזרות על עצמן, המהוות את אבני הבניין של המקצוע.
הפעולות העיקריות, המרכיבות כמעט כל תהליך הנדסי כימי הן:
העברת חומרים ממקום אחד לשני.
בניגוד למעבדה, שבה ניתן להעביר מגיבים או תוצרים באופן ידני, בתעשייה מדובר בכמויות חומר גדולות ובקצבי מעבר גבוהים.
תכנון תהליכי שינוע מחייבים הבנה מעמיקה בתכונות החומר, תהליכי זרימה והעברה, והערכת סיכונים.
בחימום או קירור של זרמי תהליך יש צורך לשלוט בטמפרטורות ובמצב הצבירה של החומרים (פלזמה, גז, נוזל, מוצק).
נדרשת הבנה של מעבר החום במרחב ובחומר, וציוד תהליכי ייעודי ומבוקר על מנת לאפשר שליטה ובקרה.
בלב התהליך לרוב מתקיימת ריאקציה כימית, שבה חומרים מגיבים בריאקטור, על מנת לייצור תוצרים.
בניגוד למעבדה שבה התהליכים מתבצעים בקנה מידה קטן או בינוני, בתעשייה "ריאקטור" (כלי בו מבצעים את הריאקציה) עשוי להיות בעל ממדים של מבנה.
הבעיות שאיתן יש להתמודד שונות מהותית מאלו שבמעבדה.
כאשר חומרים מגיבים זה עם זה, נוצרים תוצרים רצויים, אולם עשויים להיווצר גם תוצרי לוואי.
במקביל, ייתכן מצב שבו החומרים מגיבים זה עם זה, אבל לא בשלמות.
במקרה זה יש ליישם תהליכי הפרדה, על מנת לנקות את התוצר הרצוי משאר החומרים.
מהנדסי כימיה לומדים את מגוון פעולות ההפרדה הקיימות בתעשייה על מנת לבצע את ההפרדה היעילה והטובה ביותר בהתאם לחומרים אותם יש להפריד.
מוצרים המיוצרים בטכנולוגיה של הנדסה כימית
בנוסף, בהנדסה כימית מיוצרים כל המוצרים אשר במהלך ייצורם יש המרה או שינוי של מבנה כימי אחד באחר.
הנדסה אזרחית הוא תחום רחב של ההנדסה העוסק בתכנון, בתכן ובביצוע של מבנים ומערכות לצורכי התעשייה, הציבור והפרט.
המשימות האופייניות שהמהנדסים האזרחיים עוסקים בהן בעבודתם ההנדסית, כוללות מבנים ובניינים רבי קומות, מבני דיור ותעשייה, דרכים, שדות תעופה, נמלים, מתקני אנרגיה, גשרים, סכרים, ניצול משאבי מים, הידרולוגיה ומבנים הידרולוגיים, כבישים ומחלפים, אספקת מים וביוב והיבטים של ניהול הבנייה.
המושג הנדסה אזרחית הוא מושג עתיק שבא להבדיל בין ההנדסה הצבאית שעסקה בפיתוח ובנייה של ביצורים ואמצעי לחימה משוכללים להנדסה שעוסקת במטרות אזרחיות.
להלן רשימה חלקית של תחומי משנה בהנדסה אזרחית:
הנדסת מבנים: תכנון הקונסטרוקציה של מבנים שונים: מבני מגורים, מבנים ציבוריים, אולמות, גשרים, מבני תעשייה ואחסנה, ממגורות, מגדלי מים ועוד.
כמו כן בחישוב חוזק המבנה, יציבותו, ביסוסו ועמידתו בהטרחות שונות כולל רוח ורעידות אדמה, שיקולי חיסכון במשקל, עלות ושיקולי ביצוע.
הנדסה גיאוטכנית: הנדסת קרקע וביסוס, תוך התייחסות לקרקע, סלע ומים תת-קרקעיים והקשר לתכנון, ביצוע ותפקוד פרויקטים בהנדסה אזרחית.
ניהול הבנייה: לימודי ניהול הבניה כוללים נושאי ניהול כלליים, כמו כלכלה, בנייה ותכנון של לוחות זמנים לפרויקט וכן עוסקים בנושאים הנדרשים ממנהל עבודות בנייה כמו תכנון וארגון אתרי בנייה ותיאומים בין מערכות שונות בבניין כמו מים, חשמל מיזוג אוויר וכו'
הנדסת תחבורה: תחום הכולל את הנדסת התעבורה, תכנון כבישים ומחלפים, מסילות ברזל ועוד.
הנדסת מים: תכנון תשתית של מבנים הקשורים במים: צינורות מים, סכרים, נמלים, שוברי גלים, מתקני התפלה, מתקני טיהור שפכים ועוד.
הנדסת הסביבה: בקרת איכות מים, מערכות אקווטאיות וסביבה ימית, הידרולוגיה, אספקת מים, מערכות שפכים, טכנולוגיות טיפול במים ובשפכים, טכנולוגיות טיפול בפסולת מתעשייה, בקרת איכות קרקע, עקרונות השבה ומחזור שפכים ופסולת, דיני איכות הסביבה, ביוטכנולוגיה סביבתית, איכות האוויר ובקרת זיהומים אטמוספיריים.
תואר ראשון בתחומי ההנדסה השונים נלמדים במוסדות אקדמאים לרוב במשך ארבע שנים.
בישראל ניתן ללמוד תואר ראשון B.Sc בהנדסה אזרחית באוניברסיטת בן-גוריון, באוניברסיטת אריאל בשומרון, במכללה להנדסה ע"ש סמי שמעון, במכללה האקדמית להנדסה אורט בראודה ובפקולטה להנדסה אזרחית וסביבתית בטכניון (זוהי הפקולטה הוותיקה ביותר במוסד, הפועלת משנת 1924).
כדי לעסוק בתחום ההנדסה האזרחית בישראל יש צורך ברישיון.
קבלת רישיון בהנדסה אזרחית-מבנים אפשרית למהנדסים הרשומים בפנקס המהנדסים בענף ההנדסה האזרחית – מדור מבנים, לאחר ביצוע התמחות בהיקף 36 חודשים בפיקוח של מאמן מורשה, וכן לאחר מעבר מבחן רישוי עיוני ומעשי בתום ההתמחות.
בנוסף לתואר ראשון, ניתן ללמוד לתואר הנדסאי הנדסה אזרחית במכללות או בחלק מהאוניברסיטאות.
מגמת ההנדסה האזרחית ללימודי ההנדסאים כוללת שתי מגמות משנה: מגמת משנה תכנון מבנים, ומגמת משנה ניהול בנייה.
לימודי ההנדסאים במגמה זו מתמקדים בתכנון מערכות המבנים, ההנדסאים רשאים לתכנן ולחתום על תוכניות למבנים פשוטים בהתאם לחוק, וכן באפשרותם למלא תפקידי פיקוח על הבנייה בתחומי הבנייה למגורים, הבנייה הציבורית, והבנייה התעשייתית.
הנדסה גרעינית הוא ענף בהנדסה העוסק ביישום של פיזיקה גרעינית.
יישומים כגון טיפול במתקנים, המשתמשים בריאקציות גרעיניות לשם הפקת אנרגיה, חומרים ומחקר.
מתקנים כאלה נקראים כורים גרעיניים.
תכנון כורים גרעיניים והמתקנים הקשורים לבנייתם לתחזוקתם ולמעקב אחריהם יכולים להיכלל גם בתחום זה של ההנדסה.
התחום כולל גם פיתוח של נשק גרעיני, מחקר כללי כגון היתוך גרעיני, דימות רפואי כדוגמת PET.
כיום אין בישראל מסלול אקדמי לתואר ראשון בהנדסה גרעינית.
המחזור האחרון סיים ב-2013 במחלקה להנדסה גרעינית באוניברסיטת בן-גוריון בנגב ועימו נחתם הגולל על הכשרת מהנדסי גרעין בארץ לתואר ראשון.
בעבר, אפשרה המחלקה להנדסה גרעינית באוניברסיטת בן-גוריון שלושה מסלולי בחירה: מגמת חשמל (מסלול משולב עם הנדסת חשמל), מסלול אנרגיה ומסלול משולב עם הנדסה ביו-רפואית.
המסלול היה מסלול מהנדסים בן ארבע שנים וכלל קורסים רבים במתמטיקה, פיזיקה, כימיה, הנדסת חומרים ועוד.
בעבר הייתה בטכניון יחידה שעסקה הנדסה גרעינית שברבות השנים עברה אל אוניברסיטת בן-גוריון בנגב.
עם סגירת המסלול לתואר ראשון במחלקה להנדסה גרעינית הפכה המחלקה ליחידה וכיום מתקיימים בה לימודים לתארים גבוהים (תואר שני ושלישי) בלבד.
חברי הסגל האקדמי הבכיר ביחידה להנדסה גרעינית באוניברסיטת בן-גוריון בנגב הם: פרופ' יצחק אוריון (ראש היחידה), פרופ' ארז גלעד ודר' ליאור ארזי.
בין חברי הסגל ביחידה שפרשו לגמלאות: פרופ' אמריטוס יגאל רונן, פרופ' אמריטוס אלכסנדר גלפרין, פרופ' אמריטוס יצחק יעקב ופרופ' אמריטוס מאיר שגב.
תהליך שבו גרעינים של אטומים מתמזגים לגרעין גדול יותר.
הנדסה משולבת היא מתודולוגיה של תכנון הנדסי בה פעולות שלרוב נעשות בשלבים מאוחרים של הפיתוח מתבצעות במקביל בשלבים מוקדמים יותר.
ביצוע פעולות רבות בצורה מקבילה מאפשר את קיצור זמן הפיתוח.
החיסרון העיקרי של שיטה זו הוא לקיחת סיכון.
השקעת משאבים בפעילויות המקדימות את זמנן עלול להביא למצב שיהיה צורך לבצען מחדש עקב שינויים בלתי צפויים בתכנון.
הנדסה חקלאית היא תת-תחום הנדסי של הנדסה אזרחית, העוסק בתכנון מכלולים הנדסיים-ביולוגיים.
הנדסה חקלאית נחלקת לשני תחומים עיקריים: תכנון מכונות חקלאיות או מים וקרקע.
התחום בא לשרת את החקלאות המודרנית שנסמכת במידה רבה על התחום כדי להגדיל את כמות התוצרת, הטיב שהוא פרמטר חשוב מההיבט הצרכני, וחדשנות המאפשרת לחקלאים לקבל מחירים גבוהים עבור תוצרת מיוחדת.
ההנדסה החקלאית היא הנדסה רב-תחומית, וקשורה בעיקר למדעי הכימיה, הביולוגיה, אך מהנדסים חקלאים בעלי ידע נרחב גם בתחומי אקולוגיה, מכניקה, בקרה, אופטימיזציה וניהול.
בעבר אחוז גדול של אוכלוסיית העולם יצרה מזון באופן עצמאי, כיום עקב התקדמות ההנדסה החקלאית בשיפור מכונות, אוטומציה, שליטה ובקרה וייעול של מערכות טבעיות בשילוב עם פיתוחים אגרונומיים ביולוגיים בצמח, רק כ-2% עוסקים בתחום בארצות מערביות.
תחום עיסוקו של המהנדס החקלאי רחב ביותר, החל מתכנון מערכת השקיה לפרויקט חקלאי ועד תכנון הנדסי של חממות גידול, מתכנון תוכנת מחשב לאופטימיזציה של ייצור חלב ברפת ועד תכנון קו ייצור במפעל אריזה חקלאי.
הפקולטה להנדסה חקלאית התקיימה כפקולטה עצמאית בטכניון בשנים 1953 עד 2002, אז הפכה למסלול להנדסה חקלאית במסגרת הפקולטה להנדסה אזרחית וסביבתית בטכניון.
הלימודים נמשכים כ-4 שנים בסיומם מקבלים הבוגרים תואר B.Sc בהנדסה חקלאית.
מהנדסים חקלאיים רבים מועסקים בצה"ל ובתעשיות הביטחוניות בפיתוח נגמ"שים, טנקים וכלי לחימה הנדרשים לעבירות בשטחים קשים בגלל הידע הנרחב שיש בידם על יחסי מכונה-קרקע.
ההנדלי פייג' הליפקס היה מפציץ כבד ארבע-מנועי אשר תוכנן ויוצר עבור חיל האוויר המלכותי הבריטי (RAF) אשר שירת במהלך מלחמת העולם השנייה.
בן-זמנו של האוורו לנקסטר המפורסם, ההליפקס נשאר בשירות עד סוף המלחמה, וביצע מגוון משימות בנוסף להפצצה.
ההליפקס היה גם בשירות חיל האוויר המלכותי האוסטרלי (RAAF), חיל האוויר המלכותי הקנדי (RCAF), חיל האוויר המלכותי הניו זילנדי (RNZAF), וחיל האוויר הפולני.
כיום נותרו ברחבי העולם רק שני מפציצי הליפקס שלמים: אחד מוצב במוזיאון האווירי של יורקשייר, הממוקם במנחת אלווינגטון של חיל האוויר המלכותי הבריטי מתקופת מלחמת העולם השנייה.
האחר, הליפקס NA337 שהיה בשירות חיל האוויר המלכותי הקנדי, נמשה מקרקעית אגם מגוסה בנורווגיה ב-1995 לשם הופל באפריל 1945. המפציץ הוחזר לקנדה ושיחזורו הושלם ב-2005. הוא מוצב במוזיאון חיל האוויר הלאומי של קנדה בבסיס טרמטונין טנטרון, אונטריו, ליד קינגסטון, אונטריו.
פותחה גם גרסת תובלה של ההליפקס שנקראה האלטון.
ב-25 בפברואר 1946 הושמדו על הקרקע 12 מטוסי הליפקס על ידי לוחמי האצ"ל במהלך התקפת שדות התעופה הבריטיים.
עקב פיצוץ מלון המלך דוד ביום 22 ביולי 1946 תוגברו כוחות המנדט הבריטי בארץ ישראל וטייסת 620 (No.
620 Squadron RAF) המצוידת בהליפקסים הגיעה לשדה התעופה "R.A.F Aqir" (היום תל נוף).
מאוחר יותר ביום 1 בספטמבר 1946 כשהייתה בארץ שונה מספרה של טייסת זו למספר 113 והיא נשארה כאן מספר חודשים.
דחף: 4 x רדיאלי, בריסטול הרקולס סימן XVI, 1,615 כ"ס כל אחד
8 X 7.7 מ"מ בראונינג: 4 בצריח על גב המטוס, 4 בצריח הזנב1 X 7.7 מ"מ ויקרס K בחרטום
הנדסה ביו-רפואית היא ענף הנדסי רב-תחומי המשלב מספר תחומים מדעיים (ביניהם: הנדסה, פיזיקה, כימיה, מתמטיקה, מדעי המחשב, ביולוגיה, רפואה, אלקטרוניקה ואופטיקה) על מנת לספק פתרונות הנדסיים לבעיות רפואיות, לתכנן ולפתח מכשור רפואי ולחקור בעיות מתחומי מדעי החיים והרפואה לתועלת ולרווחת האדם.
בתחילת שנות ה-90 של המאה ה-20 חלו התפתחויות משמעותיות בתחומי ההנדסה, המאפשרות להשתמש בשיטות הנדסיות על מנת לפתור בעיות חשובות מתחומי הרפואה ומדעי-החיים.
דוגמות לכך הן שיטות דימות תהודה מגנטית (MRI) ברזולוציות גבוהות, מיפוי הגנום האנושי וגנומים אחרים, מחשבים מהירים ורבי עוצמה, תקשורת נתונים, אינטרנט ואמצעי לאחסון מידע, ממשקים אל המוח ומערכת העצבים, ננו-טכנולוגיה ומזעור התקנים.
יישומים להמצאות ופיתוחים אלו, מתחום ההנדסה הביו-רפואית, הופכים את הרפואה המודרנית ליעילה יותר.
עבודתם של מהנדסים ביו-רפואיים מרחיבה את האפשרויות לגילוי מחלות, לטיפול בהן ולאבחון מוקדם, וכן הופכת בדיקות ושירותים רפואיים לזמינים יותר.
כמו כן מקדמת ההנדסה הביו-רפואית את המחקר הבסיסי במדעי-החיים והרפואה ואת המחקר הרפואי הקליני ויוצרת, באמצעות הטכנולוגיות החדשות, אפשרויות מחקר שלא היו קיימות בעבר ואופק מדעי/מחקרי.
השפעות מהירות אלו של התפתחות מדעי ההנדסה על הרפואה ומדעי החיים יצרו צורך להגדיר את ההנדסה הביו-רפואית כהתמחות לתלמידי תואר ראשון במדעי ההנדסה.
תפקיד המהנדס הביו-רפואי הוא לפתח שיטות ומכשור לצורך אבחון רפואי, טיפול ושיקום (כולל פיתוח טכנולוגיה מסייעת) ומעקב.
המהנדס הביו-רפואי עושה שימוש במערכות מכניות, אלקטרוניות ואופטיות, מחשבים וכן שיטות ביולוגיות, ונדרש לשלב ביניהן, וכן לעמוד בקשרי עבודה עם מהנדסים בעלי תחומי מומחיות אחרים, רופאים, ובעלי מקצוע פרא-רפואי, ביולוגים ופיזיולוגים.
דוגמאות להמצאות פורצות-דרך בהנדסה ביו-רפואית שהתאפשרו על ידי שיתוף פעולה בין מהנדסים, רופאים ומומחים מתחומי מדעי החיים והטבע הן:
קוצבי לב ומערכות תמיכה ללב כושל
שתלים אורתופדיים תותבים להחלפת מפרקי ירך או ברך שאינם מתפקדים
דימות רפואי תלת-ממדי של עוברים באמצעות בדיקת אולטרה סאונד רפואית
מצלמה בגלולה העוברת במערכת העיכול וממפה את המעי
שיטות אבחון וניטור של מיקרו-ניתוחים באמצעות סיבים אופטיים (אנדוסקופיה ולפרוסקופיה)
מדידות זרימת הדם בלב ובאיברים אחרים באמצעות שיטות אולטראסאונד דופלר ו-MRI
פתיחה של העורקים הכליליים חסומים באמצעות בלון ותמיכה בעורקים באמצעות תומכנים
הנדסת רקמות ליצירת רקמת תאים חיות מחוץ לגוף מתרביות תאים, שתאפשר כנראה בעתיד החלפת איברים חולים או פצועים באיברים בריאים ללא צורך בתרומת איברים
אחד הגורמים החשובים ביותר המקדם את התפתחות ההנדסה הביו-רפואית הוא הזדקנות האוכלוסייה במדינות המפותחות.
בשל הזדקנות האוכלוסייה, עלויות הבריאות גדלות ומוסדות בריאות נוטים להקצות משאבים גם לרפואה מונעת, ולא רק לטיפול במחלות קיימות.
שינויים אלו יוצרים צורך רב בפיתוח טכנולוגיות רפואיות חדשות לשימוש בבתי-החולים, במרפאות ובבית החולה, וכן בהכשרת מהנדסים ביו-רפואיים שיובילו את פעילויות המחקר והפיתוח הללו.
בהתאם, בשנות התשעים ותחילת האלפיים חל גידול מתמיד בכמות חברות ההזנק (סטארט-אפ) המפתחות מוצרים בתחום ההנדסה הביו-רפואית, בישראל ובעולם.
פיתוח מכשור רפואי הוא אחד התחומים המובילים של ההיי-טק הישראלי.
בישראל כ-180 חברות יצרניות בתחום, ועוד מאות חברות הזנק, ולצידם קרנות הון סיכון וחממות טכנולוגיות מתמחות.
היקף הייצוא של ישראל בתחום המכשור הרפואי נע בשנים 2005–2009 בין 1.2-1.5 מיליארד דולר.
בין החברות המובילות בתחום בישראל נמנות פיליפס מדיקל, ג'י.אי מדיקל, מדינול (תומכנים), גיוון אימג'ינג, אורקס, סי.אם.טי ואינסייטק.
בישראל ידועים מספר יזמים סדרתיים בתחום ההנדסה הביו-רפואית שהקימו מספר חברות הזנק בתחום, בהם לו פל, ד"ר מוטי ביאר, אורן גלוברמן, קובי ריכטר, פרופ' שלמה בן-חיים ופרופ' בוריס רובינסקי.
מוסדות ללימוד הנדסה ביו-רפואית בישראל
לימודי ההנדסה הביו-רפואית החלו בישראל כלימודים לתארים מתקדמים לתואר שני ושלישי בשנות ה-70 בפקולטה להנדסה ביורפואית בטכניון ובאוניברסיטת תל אביב.
בעקבות ההתפתחות המרשימה של ההנדסה הביו-רפואית בעולם בכלל ובישראל בפרט, אישרה המועצה להשכלה גבוהה בשנת 2000 לימודי תואר ראשון בהנדסה ביו-רפואית בארבע אוניברסיטאות: אוניברסיטת תל אביב, הטכניון, אוניברסיטת בן-גוריון בנגב ובבית הספר הגבוה לטכנולוגיה בירושלים (מכון לב).
באוניברסיטת בר-אילן ניתן ללמוד ביו הנדסה כמסלול התמחות לתואר ראשון ולתארים מתקדמים במסגרת הפקולטה להנדסה.
מחזור הסטודנטים הראשון לתואר מוסמך של המחלקה להנדסה ביו-רפואית בטכניון סיים את לימודיו בשנת 2004. באוניברסיטת תל אביב סיים המחזור הראשון את לימודיו בשנת 2005.
בשנת 2007 אישרה המועצה להשכלה גבוהה לימודי תואר ראשון בהנדסה רפואית למכללת אפקה.
תארים ראשונים בהנדסה רפואית נלמדים גם במרכז האקדמי רופין ובמכון טכנולוגי חולון.
בשנת 2008, בעקבות המחסור הקיים בישראל במהנדסי תרופות, פתחה המכללה האקדמית להנדסה ירושלים בשיתוף חברת "טבע" את המחלקה להנדסה פרמצבטית (תרופות).
בנוסף, הקריה ללימודי הנדסה וטכנולוגיה בתל אביב מציעה מסלול ללימודי הנדסאי מכשור רפואי, הנמשך שנתיים ומזכה את בוגריו בתעודת הנדסאי רפואי.
הנדסה חברתית (מאנגלית: Social Engineering) היא מושג מתחום האבטחה ובפרט מתחום אבטחת מידע, שמשמעותו ניצול של תכונות פסיכולוגיות של האדם, אשר עשויות להביא אותו לציית לבקשותיו של הפורץ.
לכן הנדסה חברתית היא אחת מהטכניקות למימוש לוחמת סייבר.
שיטה זו מאפשרת לעקוף את כל טכנולוגיות מנגנוני האבטחה (כגון אנטי וירוס, חומת אש וכולי), והיא מתבססת על העובדה שכל מערכות המידע נועדו לספק שירותים למשתמשים כלשהם, ולאותם המשתמשים יש אמצעים לגשת אל המידע שהפורץ רוצה להשיג.
לדוגמה, באמצעות הנדסה חברתית, הפורץ יכול לשכנע את המשתמש לספק לו מידע רגיש כגון שמות משתמשים וסיסמאות, או לבצע עבורו פעולות כגון הרצת תוכנה לבקשתו.
למשל, ההאקר הידוע קווין מיטניק, משתמש לעיתים קרובות במונח זה, וטוען שהנדסה חברתית היא הטכניקה האפקטיבית ביותר ב"ארגז הכלים" שלו.
כיום, מנהלי אבטחת מידע רבים מעריכים כי איום זה לחיסיון המידע הארגוני, גדול משמעותית מכל איום טכנולוגי "קלאסי" .
הדרכים המקובלות להתמודד ולהגן בהנדסה חברתית היא העלאת המודעות מפני סוגי התקפה של הנדסה חברתית בקרב המשתמשים ובעלי ההרשאות.
לדוגמה, בנקים רבים מפרסמים באתרי האינטרנט שלהם שעובדי הבנק לעולם לא יבקשו בטלפון או בדואר אלקטרוני את סיסמת הכניסה לחשבון הבנק של המשתמשים.
כל הטכניקות בהנדסה חברתית מבוססות על תכונות פסיכולוגיות מסוימות של האדם, בעיקר בתחום קבלת ההחלטות.
תכונות אלו, המכונות לעיתים "באגים בחומרת האדם", ניתנות לניצול בצירופים שונים כדי ליצור טכניקות התקפה.
בין סוגי ההתקפות קיימים: דיוג, איסוף מידע, תסריטים, הסחת דעת, פיתוי ועוד.
השימוש בפיתוי הוא בדרך כלל על ידי טקסט שמשכנע את המשתמש להוריד משהו או ללחוץ על קישור.
אתה המשתמש המיליון שלנו, לחץ כאן כדי לקבל את הפרס".
"לחצו כאן לצפייה בסלבריטאים בעירום".
"לחצו כאן כדי להוריד את המשחק (השם של המשחק המבוקש)".
הנה דוגמה למשפט בהנדסה חברתית שיכולה לגרום למשתמש שחושב שהוא מוריד משחק מוכר - להפעיל וירוס (אף על פי שהאנטי-וירוס יודיע למשתמש על ההורדה המסוכנת, ויבקש את אישורו להמשך): "שימו לב: אנטי-וירוסים ישנים עלולים להציג את המשחק כווירוס.
אל דאגה, המשחק רק משתמש בהרשאות רחבות כדי לחבר אתכם אל המשחק".
דיוג ("פישינג") היא שיטת הונאה מהנפוצות ביותר לחשיפת מידע אישי רגיש ממשתמשים בשירותי רשת.
בפעולת דיוג הפורץ יוצר אתר אינטרנט מזויף, בעל מראה דומה לדף האינטרנט האמיתי.
משתמש שמוזמן להיכנס לאתר המזויף, עשוי להזין לתומו את הפרטים האישיים והסיסמה לתוך האתר המזויף.
בהיותו אתר מזויף, הנתונים שהוזנו לאתר נשלחים לשרת שנמצא בשליטתו של הפורץ, וכך יש בידיו גישה מלאה לחשבון משתמש זה.
על מנת לטשטש את עקבות פעולת הדיוג, הפורץ מנסה לגרום למשתמש להרגיש שהכול כשורה.
לשם כך ישנן שתי אפשרויות התנהלות מרגע שליחת הפרטים אל הפורץ: רבים מהפורצים מנתבים את המשתמש אוטומטית לדף הכניסה המקורי, ושם המשתמש מתבקש להזין את הפרטים שלו שוב; אמנם מצב כזה מעט מחשיד, אך משתמשים רבים אינם זהירים דיים ומתייחסים לאירועים כאלה כאל "באג" בשירות.
דרך התנהלות שנייה, יותר חמקנית, מנתבת את המשתמש לדף הכניסה, מזינה אוטומטית את הפרטים לתוך האתר האמיתי, והמשתמש מועבר אוטומטית לתוך החשבון האמיתי שלו, כך שאינו חושד כלל שמשהו אינו כשורה.
כיום ישנם שירותי רשת רבים שנאבקים בתופעת הדיוג, בשיטות שונות בעלות רמת יעילות שונה.
כשבקשת העזרה היא בשם חבר או קרוב משפחה, על המותקף לפנות לאותו חבר / קרוב משפחה.
בקשה למידע ניתן לוודא מול הגורם הרשמי, שממנו הגיעה לכאורה הבקשה.
מתקפה בדואר אלקטרוני או בטלפון ניתן לנטרל על ידי בקשה לפגישה.
סיסמאות ונתוני הזדהות אין להעביר בשום מקרה.
הנדסה חברתית היא שימוש בגישות התנהגותיות מתחום מדעי החברה כהנחיות לקביעת מדיניות ציבורית על מנת לעצב את המבנה החברתי.
הסוציולוג פרדיננד תוניס טען שעל חברה להשתמש בטכניקות מתקדמות ולכלול נתונים סטטיסטיים אמיתיים אשר החברה תוכל להחיל על המערכת החברתית.
הנדסה חברתית מבוססת על יישום של ידע מדעי לפתרון בעיות חברתיות.
לתיאור המונח משתמשים לעיתים במונחים: טכנולוגיה חברתית, הנדסת מדעי המדינה, טכנוקרטיה, פדגוגיה חברתית וכו'.
השימוש בהנדסה חברתית יכול להיעשות על ידי ארגונים מסוגים שונים: מגזר פרטי או ציבורי בסדרי גודל שונים.
הנדסה חברתית יכולה לשמש ככלי באמצעותו ניתן להשיג תוצאות שונות, תלוי בגורם שעושה בה שימוש.
בעצם השימוש במושג הנדסה חברתית ישנה רמיזה לקיום מניפולציה של קבוצות חברתיות חזקות יותר, בין אם הן קפיטליסטיות או אליטות פוליטיות.
לדוגמה, מניפולציה כזו הפכה פעילה במיוחד לאחר מלחמת העולם השנייה, כאשר הופיעו אמצעי תקשורת ההמונים, בעיקר טלוויזיה, פרסומות ואינטרנט.
המניפולציה באמצעי התקשורת באה לידי ביטוי בדיווח שנעשה במטרה להניע עמדות פופולריות והתנהגויות חברתיות או "לעצב את דעת הקהל".
קארל פופר בספרו "החברה הפתוחה ואויביה" טבע את המונח "הנדסה חברתית חלקית":
המילה "חלקית" מתייחסת לשלביות של הנדסת החברה, שלב אחר שלב ובהדרגה.
ניתן להגדיר הנדסה חברתית חלקית כתהליך של התפתחות חברתית הכרוך בהתמודדות עם בעיות חברתיות באופן ביקורתי ורפלקטיבי בצעדים בשלבים קטנים.
קארל פופר טוען שהתעסקות חלקית בשילוב עם ניתוח ביקורתי היא הדרך העיקרית לתוצאות מעשיות בתחום החברתי כמו גם במדעים.
בהנדסה חברתית חלקית, רפורמות מתבצעות באמצעות התאמות קטנות שניתן לשפר אותן ללא הרף, למרות שיש אתגרים רבים העומדים בפני החברה, המהנדס החברתי אינו שאפתני מכדי לטעון שיש לו את היכולת להתמודד עם הכל בו-זמנית.
הוא מבין בבירור את הצורך להמשיך בהדרגה, להעריך את ההשפעה כמו גם את ההשלכות הלא מכוונות של הרפורמה.
בהנדסה חלקית השותפים, הממשלה והאזרחים לומדים דרך טעויות.
מה שדרוש כדי שההנדסה חברתית חלקית תפעל הוא מועמד פוליטי שמוכן לדאוג לטעויותיו וללמוד מהן, מועמד פוליטי כזה יעריך דיונים ביקורתיים ויעודד אותם בחברה כולה.
הנדסה חברתית נעשית על ידי עיצוב ושינוי המרחב וכן על ידי התערבות בתמהיל האוכלוסייה, שינויים מלמעלה למטה, מהממשלה ולתושבים.
דיור ציבורי הוא דוגמה להנדסה חברתית והתערבות של הממשל במרקם האוכלוסייה.
קארל פופר גרס כי אנשים נוטים יותר לתמוך בפרויקט שמכוון לפתרון בעיות חברתיות מיידיות מאשר בפרויקט אידיאלי.
הבעיות של אי צדק, רעב, דיכוי, אבטלה וסוגיות אחרות של סבל הן צרכים רלוונטיים יותר של האנשים.
האתגרים היומיומיים שאנשים מתמודדים איתם חשובים להם יותר מכל פרויקט אחר שאין לו השפעה ישירה על הסבל הנוכחי של האנשים.
לכן, סביר להניח שהאוכלוסייה תפגין בה תמיכה מאשר באידיאל בלתי מוגדר של יצירת חברה שטרם הייתה קיימת על פני כדור הארץ.
האופי הפשוט של פריסת יעדים לשיטה ההנדסה החברתית החלקית הופכת את היעד למובן יותר ומקלה על תהליך ההזדהות של האזרח.
לעיתים הכוונה לפריסה למוסדות, מטרות בודדות ונקודתיות כמו בריאות או רפורמות חינוכיות.
אופייה הלא מסובך של ההנדסה החברתית החלקית הופכת אותה למובנת באופן סביר לאזרח הממוצע, זה מאפשר להבין את טיב הפעולה, היקפה ואפילו אתגרים אפשריים.
השיטה החלקית נתפשת כפחות מסוכנת וככזו היא פחות שנויה במחלוקת, הסיכון הכרוך ביישום התוכנית הוא מינימלי, וגם אם משהו משתבש בתהליך ההטמעה, ניתן לתקן אותו בקלות.
מכיוון שהשיטה החלקית כרוכה בפחות סיכון, ייתכן שלא יהיה צורך במומחיות טכנית רבה למימושה.
מאחר שהיא אינה שנויה במחלוקת יעמדו פחות התנגדויות בדרך ליישומה.
הגישה חלקית קלה יותר ליישום מאחר שהיא מעוררת פחות התנגדות.
דוגמאות להנדסה חברתית בעולם באמצעות שכונות מגורים
הדיור להמונים הוקם בשנות החמישים מתוך מטרה לפתור בעיה סוציאלית, בתור שכזה האוכלוסייה שהגיע לגור בו הייתה בעלת מאפיינים מסוימים ובחתך סוציו-אקונומי נמוך.
המדינה פעלה מתוך תפיסה של הוצאת מינימום תקציב על מנת לתחזק את הדיור, והמאפיינים הללו הביאו לכך שהמשיכה לדיור ציבורי הייתה נמוכה מאוד.
בשנות ה-50 הוכרזה שכונת בייקר בניוקאסל כלא ראויה למגורים.
השכונה הוותיקה הייתה בנויה כגריד רחובות עם בתים מהתקופה הוויקטוריאנית, אותם אכלסו בעיקר עובדי מספנה שהייתה סמוכה.
ראלף ארסקין שהיה אדריכל ומתכנן הערים הוזמן בשנת 1968 על ידי מועצת העיר לתכנן מחדש את השכונה הוא התחייב בפני מועצת העיר לתכנן מתוך שיתוף פעולה והיכרות עם התושבים וצורכיהם, תוך שמירה על המסורת והמאפיינים של השכונה: שיכון מחדש של תושבי השכונה המקוריים, ושבירה מינימלית של קשרים משפחתיים וקהילתיים קודמים.
השכונה עליה עבד ראלף ראסקין הייתה שכונה בה אנשים לא רצו לגור, על ידי עיצוב המרחב הוא עיצב את המרקם החברתי בעצם הקצאת השכונה לדיור ציבורי.
ראלף ראסקין תכנן את העיר ככפר אורבני, בתור שכזה הוא התייחס לכלל האלמנטים כולל מגורים, צמחייה ותחבורה.
הוא שילב בין מבני המגורים לחנויות, פעוטונים ופאבים.
בנייני המגורים תוכננו במקבצים סביב חצרות משותפות בחלקים השטוחים של בייקר.
תנועת המכוניות הוסטה לכבישים היקפיים ודגש ניתן לרווחתם של הולכי רגל, ולפיתוח של מרחבים בטוחים למפגש, משחק ומנוחה.
עיקר המאמצים של ראסקין הוקדשו לטיפוח ערך הקהילתיות ועידוד השיטוט והמפגש באמצעות גינות ציבוריות בהן פזורים ספסלים ושולחנות רבים.
מדובר בחללים בגדלים משתנים שאת ייעודם אמורים לצקת המשתמשים באופן התואם את הזמן והחיים במקום.
אלמנט מרכזי נוסף בתכנון השכונה היה הגינון.
לפני השיקום הייתה השכונה ריקה מצמחייה.
אדריכלות הנוף האינטנסיבית שנכללה בשיקום נועדה לשוות למקום מראה כפרי, ולרומם את רוח הקהילה.
בזמן הבנייה הוקמה באתר משתלה, ודיירים עודדו לקחת צמחים (בחינם) ולהשתתף בטיפוח סביבתם.
בנוסף, לכל בית מגורים יועדה גינה, ולכל דירה בבניין הקומות נבנו מראש אדנית גדולה וספסל ליד דלת הכניסה, כתחליף לגינה פרטית.
גם שובכי ציפורים שולבו בחלק מהמבנים כבר בשלב התכנון, מתוך מחשבה על התחביב האנגלי הטיפוסי.
הדיור הציבורי החל בניו יורק בשנות ה-30 כאסטרטגיה עירונית לפינוי שכונות העוני.
המטרה הייתה להכניס את התושבים לשוק העבודה וליצור חזון חדש של חיים עירוניים.
האוכלוסייה בדיור הציבורי הייתה מורכבת מאוכלוסייה מגוונת, הן מבחינת מוצא והן מבחינת מצב סוציו אקונומי, בסוף שנות ה-50 הדיור הציבורי אוכלס ברובו על ידי אפרו אמריקאים ופורטוריקנים שהשתייכו למעמד סוציואקונומי נמוך.
מאחר שרוב אלה שנעקרו מביתם לצורך דיור ופרויקטים אחרים של התחדשות עירונית עד אז עמדו בפני אפשרויות מוגבלות בשוק הדיור, מספר הבקשות של משפחות מיעוטים עלו בהרבה על אלה של לבנים.
הניסיונות בשנות החמישים להנדוס חברתי של "איזון" גזעי באמצעות פרויקטי מגורים נכשלו.
הנדסה חברתית כשם שיכולה לתרום היא יכולה גם לייצר בעיות, במקרה של הדיור הציבורי בניו יורק נמצא כי האוכלוסייה שצרכה את הדיור הציבורי, שמטרתו מלכתחילה הייתה טובה, הפך עם הזמן להיות שירות שרק אנשים חלשים צורכים.
בתי הספר בשכונות הללו ברמה נמוכה יותר, הנגישות שלהם לתחבורה ולעבודה גם היא נמוכה, והשירותים שהם קיבלו היו ברמה נמוכה יותר, הרעיון שהתחיל כרעיון עם מטרה טובה יצר מעגל שהיה קושי גדול לצאת ממנו.
הנדסאי הוא תואר טכני-מקצועי הניתן בסיום מסלול הכשרה על-תיכוני, שנועד להכשיר אנשי מקצוע טכניים.
הלימודים לתואר הנדסאי נעשים במכללות טכנולוגיות, ונמשכים בין שנתיים (בלימודי יום) לשלוש שנים (לימודי ערב).
הנדסאי הוא איש מקצוע בעל אוריינטציה טכנולוגית יישומית.
במקביל למונח העברי "הנדסאי", בשפות אחרות קרוי איש מקצוע זה "מהנדס מעשי" .
במדינות מסוימות, כגון בריטניה או קנדה, בעל התואר נחשב לטכנאי בעל הכשרה הנדסית מתקדמת, ולכן נקרא Engineering technician (טכנאי הנדסה), בעוד שבמדינות אחרות מצאו לנכון "לקרבו" או להקבילו למעמד מהנדס על ידי הכינוי Associate engineer (מהנדס חבר), Technical engineer (מהנדס טכני), Jr.
תחומי האחריות של בעלי מקצוע אלה נרחבים, ושונים ממדינה למדינה.
עם יישום הסכם בולוניה במלואו, ייעלמו רוב התארים המקבילים באירופה, כאשר חלקם יוסבו לתואר אקדמי בהתאם להיקף ההשכלה והניסיון הנרכש.
באופן זה, התואר Ingeniero técnico בספרד, למשל, יוסב לתואר ראשון לא הנדסי בתחום האמור בנוסף רישיון לתעסוקה טכנית בתחום זה.
הכשרת ההנדסאים מתבצעת במשך כשנתיים (ההכשרה במקצועות הבנייה – שלוש שנים) לקבלת דיפלומה/תואר הנדסאי (P.Eng).
מקצוע ההנדסאי במתכונתו המקצועית קיים בעוד ארצות, אך נוצרו בישראל מספר וריאציות ייחודיות.
הבולטים ביותר הם הנדסאים בתחום הבנייה: הנדסאי בניין והנדסאי אדריכלות, כאשר הנדסאי האדריכלות הוא הייחודי מכולם.
הייחוד שנוצר הוא בחוסר הבהירות הנוגע לסמכויותיו.
הסיבה לכך היא היסטורית, וקשורה לצמיחה המהירה שהייתה בישראל בראשית שנות ה-60 של המאה ה-20. הטכניון, אשר היה מופקד על הכשרת מהנדסי מכונות, בניין וארכיטקטים לא יכול היה לעמוד בהיקפי הביקוש הגבוהים של המשק למהנדסים.
אך מנגד, לא נוצר ביקוש של צעירים ללימודי הנדסה, למרות הביקוש בשוק העבודה.
הסיבה נבעה מתוך רוח הזמן, של אותה התקופה אשר לא עודדה או תמרצה צעירים להתקדם לכיוונים אלו.
החוסר שנוצר במהנדסים ואדריכלים הגיע אף לידי כך שלא ניתן היה למנות מהנדסי ערים לכל הרשויות, ולמינויים של בעלי תפקידים רגישים ללא הכשרה או כישורים אלמנטריים למלא את התפקיד.
הוחלט, ליצור מסלול לימודים מקוצר ויעיל, שיאפשר לכל המעוניין לעסוק במקצוע ולתרום בכך לבניינה ופיתוחה של הארץ.
במספר מגמות, כמו חשמל או מכונות, נלקח מסלול לימודים מוכן בן שנתיים של מסלול טכנאי עם פרויקט גמר אשר עם הגשתו הוענקה תואר הנדסאי.
חוק ההנדסאים והטכנאים המוסמכים השווה בשנת 2012 את מעמד בעלי תואר הנדסאי למעמד בעלי תואר אקדמי בהתמודדות על משרות ובקידום מקצועי בגופים ציבוריים, אך התקנות קובעות שפעילויות הנדסיות מסוימות ייחודיות למהנדסים בלבד.
בענף הבניין הוגדר כי ההנדסאי יוסמך לתכנן מבנה פשוט.