tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
הכפר היה הדרומי ביותר מבין כפרי ההיידה, ושכן מערבית לאי קונגהיט שהוא האי הדרומי ביותר בארכיפלג היידה גוואי.
במאה ה-18 אירעו בכפר מספר מפגשים בין האדם הלבן לבין האינדיאנים המקומיים.
בתקופת סחר הפרוות הימי זכה הכפר לביקורים של ג'ורג' דיקסון (1787), צ'ארלס דאנקן (1788), ופעמיים ב-1789 על ידי רוברט גריי ושותפו ג'ון קנדריק.
קיימת טענה שלפיה קנדריק השפיל את הצ'יף המקומי קויאה ב-1789, ועל רקע זה עלתה לשלטון שושלתו של הצ'יף נינסטינטס.
קויאה ככל הנראה נהרג ב-1795 במהלך מתקפה על החד-תרנית יוניון בפיקודו של ג'ון בויט.
כ-90% מ-300 תושבי הכפר מתו במגפת האבעבועות השחורות שפקדה את המקום ב-1862, והמשיכה לקטון גם לאחר מכן בשל מחלות נוספות.
בערך ב-1885 נטשו את הכפר אחרוני התושבים, ועברו לסקידגייט על פי הזמנת הצ'יף המקומי, וזאת אף שהייתה קיימת יריבות ארוכת שנים בין השבטים.
ההערכה היא כי כיום קיימים רק 12 צאצאים שנולדו לתושבי הכפר המקוריים.
בני ההיידה התקיימו בעיקר מציד ומדיג בארכיפלג, והשרידים הקדומים ביותר בכפר הם בני אלפיים שנים.
באתר שבו שכן הכפר קיימת קבוצת בתי מגורים ארוכים עשויים מעץ ארז, אך הוא ידוע יותר בזכות אוסף עמודי הטוטם שנמצאים בקצה אזור המגורים.
העמודים מעוטרים בתחריטים ובתגליפים שמתארים דמויות של אדם ובעלי חיים.
ב-1957 נלקחו מהכפר 11 מעמודי הטוטם שהשתמרו בצורה הטובה ביותר, ונשלחו למספר מוזיאונים בקנדה.
ב-1995 הוצבו מחדש חלק מעמודי הטוטם, אך כעבור שנים אחדות נפלו בחזרה לארץ.
כיום נמצא בנינסטינטס האוסף הגדול ביותר של טוטמים שנוצרו על ידי ההיידה ועדיין נמצאים במיקום המקורי.
האי עצמו נמצא בסמוך לאוקיינוס השקט, והוא מוגן על ידי מפרץ ואיון סלעי.
הכפר מרוחק מאוד ממקומות יישוב, והגישה אליו היא דרך הים או דרך טיסות היוצאות מיישובים בצפון הארכיפלג.
ניסאן GT-R היא מכונית-על מתוצרת חברת ניסאן היפנית, המיוצרת משנת 2007.
חמישה עשורים חלפו מאז שניסאן החלה לעצב את האליטות של מכוניות הספורט כאשר שחררה לעולם את ה-GT-R סקייליין הראשונה בשנת 1969. לזו היה מנוע 4 צילינדרים אטמוספירי עם 16 שסתומים שהפיק 160 כ"ס והיא הגיעה למהירות של 200 קמ"ש.
היא ידעה לשעוט בנוחות על הכביש ולכן שמה מורכב מהאותיות "GT", אך גם להיות מרפקנית אמיתית על המסלול ומשם מגיעה האות "R" (רייסינג) - גראנד טורר רייסינג.
למרות זאת, ה-GT-R הושארה מאחורי הקלעים עד לשנת 1989 שבה הושק דור ה-"R32".
לדגם היו 280 כ"ס והינע מתוחכם לכל הגלגלים.
הגרסאות שבאו אחר כך, ה-"R33" וה-"R34" הגיעו גם לכבישים הציבוריים ולמסלולי הדראג.
הדור הנוכחי, ה-R35 הופיע כאמור בשנת 2007, שוב העלה את רף הביצועים עם מנוע V6 כפול מגדשים שהפיק ביומו הראשון 480 כ"ס.
מאז 2009, דור זה עבר עדכונים ושדרוגים פעם אחר פעם, כמעט מדי שנה אולם לא מדובר במתיחות פנים לשם השארת הדגם רלוונטי בעיני הצרכנים, אלא כל שינוי ושינוי שנעשה ברכב, נועד לשפר עוד את הביצועים, המהירות שבה מושגת המהירות וההתנהגות על הכביש ועל המסלול.
עוד כמה סוסים מהמנוע, פחות התנגדות אוויר, מעט יותר אחיזה ושיפור הפעולה של המתלים - ליטושים שמכוונים למטרה אחת.
אווירודינמיקה משופרת עם כוח הצמדה גדול יותר.
מרכב קשוח המבטיח יציבות ואחיזת כביש.
מערכת פליטה חדשה עשויה טיטניום עם מערכת שסתומים פתוחה.
הפגוש הקדמי משפר את הקירור לרדיאטור ולבלמים הקדמיים תוך הפחתת הגרירה.
חישוקי אלומיניום "20 (אינץ') קלים.
מערכת מולטימדיה חדשה עם מסך מגע "8 צבעוני.
בקר שליטה על מערכת המולטימדיה בקונסולה המרכזית ללא צורך להושיט יד למסך המגע.
מערכת שמע BOSE הכוללת מערכת לניטרול רעשים.
טווח סינון רעשים רחב בשילוב שמשה קדמית אקוסטית.
אחד המרכיבים הייחודיים שמעניקים לניסאן GT-R את האחיזה האגדית שלה הוא מערכת ההנעה הכפולה המתקדמת ATTESA E-TS.
מדובר במערכת אלקטרונית חכמה שמחלקת את הכוח בין הציר הקדמי לאחורי בזמן אמת, בהתאם לאחיזה של כל גלגל ולתנאי הדרך.
בניגוד לרוב מערכות ה-4x4 שפועלות קבוע, כאן רוב הכוח עובר לגלגלים האחוריים, ורק בעת הצורך מועבר גם לגלגלים הקדמיים — מה שמאפשר תחושה של רכב ספורט אחורי קלאסי עם ביטחון של הנעה כפולה.
בעולם הרכב זכתה ה-GT-R לכינוי המפורסם "Godzilla" (על שם המפלצת היפנית האייקונית).
את הכינוי העניק לה המגזין האוסטרלי Wheels בשנות ה-80, כשהתייחס לביצועים הדורסניים של דגם ה-Skyline GT-R מול מתחרים אירופאים ויפניים כאחד.
מאז, הכינוי הפך לחלק מהמיתולוגיה של הדגם.
דגם "ניסאן GT-R" מופעל כ-ניידת משטרה במשטרת דובאי ובמשטרת טוצ'יגי ביפן.
נינְליל ("גבירת הרוח") היא אלה במיתולוגיה המסופוטמית ובת זוגו של האל השוּמֶרי אֶנְלִיל.
במיתולוגיה השומרית הוזכרה האלה, תחילה, בשם סוד, ורק בהקשר לזיקתה לאנליל, שונה שמה לנינליל.
במיתולוגיה האשורית כונתה נינליל בשם מוליתו, או מיליתה, ייתכן שכמקבילה לשונית נקבית לשמו של אנליל.
על פי סיפורי המיתולוגיה השומרית, נינליל הרתה לאנליל מספר פעמים והולידה את אל הירח סין, שלושה אלי שאול והאל הלוחם, נינורתה.
קיימות גרסאות מגוונות ליחוסה המשפחתי של נינליל.
המקובלת ביותר מציבה אותה כביתם של חאיה (Haya - אל המופקד על השער) ושל נונברסגונו (Nunbarsegunu - "האישה הזקנה מניפור", אלה-אם ואלת השעורה).
גרסאות אחרות מציגות אותה כביתם של האלים הבכירים אנו ואנטו או של אנו ונאמו.
מעמדה של נינליל כאלה בכירה, הוא פועל יוצא בעיקר מהיותה זוגתו של מלך האלים השומרי ואמם של אלים חשובים כסין, נרגל ונינורתה.
במסגרת תהליכי סינקרטיזם בין-אלילי שהתפתחה במעבר בין התרבות השומרית לאכדית ואחריה, לתרבויות הבבלית והאשורית, זוהתה נינליל עם אלות מסופוטמיות בכירות אחרות, כגון האלה-האם נינחורסג, (אמו של נינורתה) וכן אשתר בבבל ובאשור, אשר שימשה כ"גבירת האלים", אלת פריון וזוגתם של מלכי האלים מרדוך ואשור.
מוקד הפולחן המקורי של האלה, בתקופת כינויה כסוד, היה בעיר השומרית שורופק, אשר הוקדשה לה.
אולם, מוקד פולחנה הקבוע היה בעיר ניפור, עירו של אנליל, בה שכן גם מקדשה, תומל (Tummal).
מסכת יחסיה והיכרותה של נינליל עם אנליל
בסיפור המיתולוגיה השומרית תוארה מסכת היכרותה ויחסיה של נינליל עם אנליל.
בימי נעוריה נהגה נינליל לרחוץ בנהר ליד עיר הולדתה, ניפור.
אמה של נינליל, נונברסגונו, הזהירה אותה לבל תרחץ בנהר לבדה מחשש שאנליל יחשוק בה, ינסה לפתותה לשכב עמו, ואחר כך, ינטוש אותה.
נינליל, בכל זאת, החליטה לרחוץ לבדה בנהר ואכן משכה במהרה את תשומת לבו של אנליל.
על אף סירובה הראשוני לחיזוריו של מלך האלים, הצליח הלה להגיע אליה באמצעות סירה שבנה משרתו, ואנס אותה.
כתוצאה ממפגש זה הרתה נינליל את בנה הראשון, האל סין.
על מעשהו זה, נענש אנליל בידי שאר האלים וגורש אל השאול.
נינליל, שהבינה שהרתה לאנליל, יצאה אחריו אל השאול.
במסעה זה פגש אותה אנליל שלוש פעמים כשהוא מתחזה לשומר השער, לממונה על הנהר השאול ולאיש המעבורת, ובכל פעם שכנע אותה לשכב עמו כדי שהבנים החדשים שיוולדו יוכלו למלא את מקומם של אנליל, נינליל וסין בשאול.
כך הרתה נינליל ונשאה בבטנה ארבעה עוברים בעת ובעונה אחת - אל הירח סין, אל השאול, נרגל, אל מדידת השדות, נינאזו ואל הנהרות, אנבילולו.
זיהויה של נינליל עם האלה נינחורסג
בסיפור מיתולוגי אחר שגיבורו הוא בנם הנוסף של אנליל ונינליל, נינורתה, מסופר כיצד רכשה נינליל את שמה של האלה-האם נינחורסג.
בסיפור מתואר ביקורה של האם נינליל אצל בנה לאחר שיצר סכרים לאשדי נהר הפרת, כדי להתגבר על הבצורת בממלכה.
בעקבות ברכתה, החליט נינורתה להכריז על שינוי שמם של האבנים מהם בנה את הסכרים לשם "רכסים" (חורסג, בשומרית) ולכנות את אימו בשם חדש – אם הרכסים - נינחורסג.
סיפור זה נועד, ככל הנראה למצב את מעמדה של נינליל כאלה בכירה גם בפנתאונים של התרבויות המאוחרות לתרבות השומרית.
סיפורי נינליל במיתולוגיות המסופוטמיות מייצגים מוטיבים מרכזיים בכלל סיפורי האלים בתרבויות אלה, כגון שכר ועונש, המתח בין החיים למות וייצוגו במאבק בין היום ללילה ובין פריון לבצורת.
כך, מזכיר אינוסה של נינליל ביד אנליל את אינוסה של נינחורסג בידי אנכי ואת סיפור ירידתם של תמוז ואיננה אל השאול.
כינויה השונים של נינליל, ובעיקר זיהויה עם אלות אם בכירות, משקפים את השינויים שחלו במרכזיותם של אלים שונים על רקע שינויים פוליטיים בהיסטוריה של מסופוטמיה, במסגרתם אלים מרכזיים בתרבויות קודמות זוהו עם אלים בעלי מעמד דומה בתרבויות שירשו אותן.
ניסאן סוואי היא מכונית קונספט, 5 דלתות, האצ'בק קומפקטי, אשר הוצגה על ידי חברת הרכב היפנית ניסאן (Nissan Motor Company Ltd) בשנת 2015.
דגם ה-"ניסאן סוואי" הוצג לראשונה בתערוכת המכוניות בז'נבה בשנת 2015.
לא נמסרו פרטים טכניים על מנוע הדגם, ועל תכונות התמסורת.
ניסאן טאון-פוד (ב-אנגלית: Nissan Townpod) היא מכונית חשמלית, אשר נבנתה כ-מכונית קונספט והוצגה על ידי חברת הרכב היפנית ניסאן (Nissan Motor Company Ltd) בשנת 2010.
דגם ה-"ניסאן טאון-פוד" מוגדר כמכונית מיני.
הדגם הוצג לראשונה בתערוכת הרכב של פריז בשנת 2010.
עיצוב דגם ה-"ניסאן טאון-פוד" היה יוצא דופן.
2 דלתות הצד האחוריות - נפתחות הפוך לכיוון התנועה ("דלתות התאבדות")
מאחור - 2 דלתות אשר נפתחות לצדדים
חלון גג - ממוקם בחלק האחורי של הגג, נפתח לצדדים
ניסאן פיבו (ב-אנגלית: Nissan Pivo) - היא מכונית חשמלית, בתצורת מכונית מיקרו אשר נבנתה כ-מכונית קונספט והוצגה על ידי חברת הרכב היפנית ניסאן (Nissan Motor Company Ltd) בשנת 2015.
בשנת 2007 הוצג דגם הקונספט "פיבו 2", ובשנת 2011 הוצג דגם הקונספט "פיבו 3".
דגם ה-"ניסאן פיבו 1" הוצג לראשונה בתערוכת המכוניות ב-טוקיו בשנת 2005
מכונית חשמלית - נטענת על ידי סוללת ליתיום-יון
תא הנוסעים בנוי על מרכב קבוע.
דלת כניסה 1 - בקדמת הרכב
4 הגלגלים (קדמיים ואחוריים) מסתובבים ב-90° (בעת ובעונה אחת)
"ניסאן פיבו 3" הוצג לראשונה בתערוכת המכוניות ב-טוקיו בשנת 2011
3 מושבים: 1 מושב מקדימה, 2 מושבים מאחור
ניסאן פינו היא מכונית סופרמיני, 5 דלתות האצ'בק, אשר יוצרה על ידי יצרנית המכוניות היפנית ניסאן בין השנים 2007–2010.
ניסאן פאו היא מכונית סופרמיני, 3 דלתות האצ'בק, אשר יוצרה על ידי יצרנית המכוניות היפנית ניסאן בין השנים 1989–1991.
דגם ה"ניסאן פאו" הוצג לראשונה בתערוכת המכוניות בטוקיו באוקטובר 1987.
מדגם זה יוצרו 31,321 יחידות בלבד.
רדיו AM/FM + רשמקול (2 רמקולים אחוריים)
חגורות בטיחות ללא מתח (במושבים הקדמיים)
ניסאן פרינץ רויאל (ביפנית: 日産・プリンスロイヤル; באנגלית: Nissan Prince Royal) היא מכונית שרד מסוג לימוזינה אשר נבנתה בין השנים 1966–1967, עבור קיסר יפן על ידי יצרנית הרכב היפנית "Prince Motor Company" אשר התמזגה בשנת 1966 עם יצרנית כלי הרכב היפנית ניסאן.
ניסאן S קרגו היא מכונית מסחרית, 3 דלתות, בסגנון מכונית רטרו, אשר יוצרה על ידי חברת הרכב היפנית ניסאן (Nissan Motor Company Ltd) בין השנים 1989–1992.
העיצוב החיצוני של "ניסאן S קרגו" היה על פי סיטרואן 2CV שייצרה יצרנית הרכב הצרפתית סיטרואן.
בשנתיים הראשונות יוצרו כ-8,000 יחידות.
נינקאסי (משומרית: 𒀭𒎏𒅗𒋛 תעתיק: dnin-ka-si) הייתה אלת הבירה השומרית.
על פי המיתולוגיה השומרית, אביה של נינקאסי היה מלך ארך, ואמה הייתה הכוהנת הגדולה של המקדש איננה, אלת ההולדה השומרית.
נינקאסי היא אלת אלכוהול, ובהתאם היא האלה המאפשרת "לספק את התשוקה" ו "למלא את הלב".
נינקאסי מכינה את המשקה עבור אנכי מדי יום.
"מזמור ההלל לנינקאסי" הוא שיר הלל בשפה השומרית המתאר את פעולותיה של האלה נינקאסי בעת שהיא מכינה בירה.
המזמור מוכר משלושה לוחות טין, שנמצאו בחפירות ארכיאולוגיות, אחד מהם מהעיר ניפור, ומקורם של הלוחות האחרים אינו ידוע, הלוחות לא מתוארכים אך מוערך שמקורם בתקופה הבבלית העתיקה (2025 - 1595 לפנה"ס), אך ייתכן שתקופת חיבור המזמור קדומה לכך.
מתוך מבנה שיר ההלל ניתן לשחזר פעולות ומרכיבים שהתבצעו בהכנת הבירה במסופוטמיה העתיקה, בשילוב עם מסמכים מהתקופה שמתעדים קניה ומכירה של מצרכים לצורך הכנת בירה ורשימות מונחים הקשורים בבירה.
ההמנון פותח בתיאור של האלה נינקאסי והולדתה, העיר בה היא נמצאת, והמים שהינם מרכיב חיוני בהכנת הבירה, והבתים הבאים בהמנון מפרטים את הכנת הבירה:
הבית השני מתאר את הכנת ה-"בביר" (babir₂/bappir₂), לדעת חוקרים מסוימים מדובר במעין לחם המכיל לתת ותבלינים שייעודו להכנת בירה ותורגם לאנגלית באמצעות המונח "Beerbread", אך לאחרונה התקבלה הפרשנות שמדובר בשאור, שהוא המקור עבור השמרים הנחוצים להכנת הבירה.
הבית השלישי מתאר את הכנת הלתת (munu₄) וגריסתו.
הבית הרביעי מתאר את מיצוי הלתת(אנ') (sun₂/sumun₂).
הבית החמישי מתאר את הפרדת המוצקים (titab) מתוך התערובת הנוזלית.
הבית השישי מתאר את הכנת "תמצית בירה" (dida) מעירבוב של המוצקים מהשלב הקודם במים, ייתכן שבשלב זה נוספו גם מקורות סוכרים נוספים כגון דבש וענבים.
הבית השביעי מתאר את סינון הבירה ומזיגתה לכלים המתאימים.
שלושת העותקים של ההמנון מלווים לאחריו בשיר נוסף המתאר את שתיית הבירה והכלים המשמשים את מזיגת הבירה, שיר זה תואר כשיר השתיה היחיד המוכר ממסופוטמיה העתיקה.
האסטרואיד 4947 נינקאסי נקרא על שמה.
נסים (ניסו) אביטן (נולד ב-29 בספטמבר 1971) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת החלוץ ומאמן כדורגל המשמש כיום כמאמן הפועל חדרה.
אביטן החל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של הפועל באר שבע, ובתחילת שנות ה-90 צורף לסגל הקבוצה הבוגרת של המועדון.
לאחר שצבר ניסיון בבית"ר באר שבע ובמכבי יבנה, חזר להפועל באר שבע לקראת עונת 1994/1995 והיה מלך השערים של הקבוצה בעונה זו, עם 12 שערים.
בקיץ 1997 חתם בקבוצת בני יהודה תל אביב, אך לא מצא את מקומו במועדון, ובינואר 1998 עבר לקבוצת הפועל אשקלון, עמה ירד בתום העונה לליגת המשנה.
בקיץ 1998 חזר להפועל באר שבע, לאחר שירדה גם היא לליגה השנייה, ובינואר 1999 עבר לבית"ר באר שבע מאותה הליגה, במדיה שיחק שנה וחצי.
לאחר מכן שיחק בהפועל דימונה ובעירוני אופקים, ובשנת 2002 פרש ממשחק פעיל.
לאחר פרישתו ממשחק פעיל שימש אביטן כמאמן קבוצת עירוני אופקים מליגה א', ובשנת 2008 החל לאמן במחלקת הנוער של הפועל באר שבע.
לאחר שאימן את קבוצת הנערים של המועדון קודם לתפקיד מאמן קבוצת הנוער ששיחקה בליגת המשנה, ובשנת 2010 העלה אותה לליגת העל לנוער והעפיל עמה לגמר גביע המדינה לנוער.
במהלך עונת 2011/2012 שימש כעוזרו של גיא לוי, מאמן הקבוצה הבוגרת של הפועל באר שבע.
בקיץ 2013 מונה למאמן מכבי באר שבע מליגה א', וכעבור שנה חזר לאמן את קבוצת הנערים של הפועל באר שבע.
בקיץ 2016 מונה שוב למאמן קבוצת הנוער של המועדון.
ב-31 באוגוסט 2017 מונה למאמן הפועל חדרה, העולה החדשה לליגה הלאומית.
אביטן הוביל את הקבוצה למקום השני בטבלה בתום עונת 2017/2018, אחרי הפועל תל אביב, והעפיל עמה לליגת העל לאחר שנעדרה 39 שנה מהליגה הבכירה.
בעונת 2018/2019 הוביל את הקבוצה לפלייאוף העליון, והיא סיימה את העונה במקום השישי בליגת העל, המיקום הגבוה ביותר בתולדות המועדון.
ב-15 במאי 2019, לאחר שהחל במשא ומתן עם הנהלת הפועל תל אביב לקראת העונה הבאה, פוטר אביטן מהפועל חדרה, ומאוחר יותר באותו היום חתם על חוזה לשנתיים בהפועל תל אביב.
ב-5 בנובמבר 2019, לאחר שהשיג ניצחון אחד בלבד בכל המסגרות מאז תחילת העונה, פוטר מתפקידו.
ב-11 בדצמבר 2019 מונה למאמן הפועל רעננה.
ב-17 בפברואר 2020 פוטר מאימון הקבוצה.
ב-18 באוקטובר 2020 מונה למאמנה של בני סכנין לאחר עזיבתו של אלדד שביט.
ב-27 בפברואר 2021 פוטר מהמועדון.
ב-3 בפברואר 2022 מונה למאמנה של בני יהודה תל אביב.
ב-1 במאי 2023 מונה לקדנציה שנייה כמאמנה של הפועל חדרה.
לאחר 17 מחזורים השיגה הקבוצה 14 נקודות בלבד ודורגה במקום ה-15 בליגה.
ב-29 באוקטובר 2024 סיכם את תנאיו כמאמן נבחרת ישראל לנשים.
ב-19 בינואר 2026 מונה לקדנציה שלישית כמאמנה של הפועל חדרה.
אביטן הוא אחיינו של כדורגלן העבר שלום אביטן.
בן דודו של כדורגלן העבר שרון אביטן.
מתגורר עם אשתו וילדיו ביישוב עומר.
ניסה (בפולנית: Nysa, ; שמה לשעבר בגרמנית: נייסה, Neisse או Neiße) היא עיר הנמצאת בדרום פולין על גדות הנהר ניסה קלודזקה.
האזכור הראשון של יהודים בניסה הוא משנת 1280 במסגרת עונש שהוטל על קבוצה מתושבי העיר על ידי הבישופ של ברסלאו תומאס השני על כך שהם עלבו בבישופ.
בקבוצת תושבים זו מוזכר תיאודוריך היהודי (Theodricus Judeus).
אזכור נוסף של תושבי ניסה היהודים היה משנת 1319. המקורות מזכירים גם יהודים בשנת 1350. באותה תקופה היהודים העדיפו להתגורר בנפרד מיתר תושבי העיר על כן הם התכנסו לרחוב אחד שבו גרו רק היהודים, באותו הרחוב היה בית כנסת.
מאוחר יותר נקרא הרחוב יודנגאסה-Judengasse (סימטת היהודים).
בשנת 1350 הוקם בית הקברות היהודי הראשון בעיר .
בשנת 1410 הוקם בית כנסת מעץ.
בשנת 1861 הקהילה היהודית בניסה הגיע לגודלה המרבי, באותה שנה חיו בניסה 464 יהודים.
בשנת 1892 הוקם בית כנסת חדש מלבנים ברחוב ג'וזפשטראסה 13 Josephstrasse.
לידו היה בית ספר יהודי.
אירועי ליל הבדולח (9–10 בנובמבר 1938) פגעו קשות בקהילה היהודית.
בית הכנסת נהרס, מבלי שהוצת.
חמושים נאצים הרסו את בנייני הקהילה היהודית, בתי מלאכה, בית מרקחת, משרד רופאי שיניים, 11 חנויות ו- 31 בתים יהודיים.
לאחר האירועים האלה עזבו רוב היהודים את ניסה; רק 152 יהודים נותרו בעיר.
ניסאן לאניה היא מכונית משפחתית קומפקטית במרכב סדאן בעלת חמישה מקומות ישיבה, שמיוצרת על ידי ניסאן לשוק הסיני משנת 2015.
עיצוב הלאניה הוא חדש שלא נראה עד כה ברכבי ניסאן, הוא משלב מרכב סדאן עם מרכב האצ'בק, וגם דומה מאוד לניסאן מקסימה.
עיצוב הפנים הוא עדין וקל, ישנו מסך מגע המציג את המולטימדיה בקוטר 7 אינץ'.
היא כוללת מערכת הנעה קדמית הכוללת מנוע בנזין I4 צילינדרים בנפח 1.6 ליטר.
תיבת הילוכים רציפה או ידנית בעלת חמישה הילוכים.
ניסאן רשין הוא SUV בעל הנעה כפולה 4x4, אשר יוצר על ידי יצרנית הרכב היפנית ניסאן בין השנים 1994–2000 ביפן.
דגמי "ניסאן רשין" שווקו מנובמבר 1994 – אוגוסט 2000.
תא מטען אחורי - 520 ליטר.
ניסאן 300C היא מכונית סלון, אשר יוצרה על ידי יצרנית הרכב היפנית ניסאן בין השנים 1984–1987 ביפן.
תצורות: מכונית סלון (4 דלתות), מכונית סטיישן (5 דלתות).
5 נוסעים (7 נוסעים בדגם סטיישן).
מנוע בנזין קדמי: V6 צילינדרים, 3.0 ליטר, תוצרת "ניסאן" סדרה "Nissan VG engine" סוג מנוע "VG30S".
ניסאן דיזל RN (ביפנית: 日産ディーゼル・RN, באנגלית: Nissan Diesel RN) הוא אוטובוס קטן, מתוצרת יצרנית האוטובוסים UD Trucks Corporation (ביפנית: UDトラックス株式会社), קרוי גם: Nissan Diesel) שהייתה בבעלות ניסאן אשר יוצר בין השנים 2003–1996 ביפן.
דגם "ניסאן דיזל RN" היה האוטובוס הקטן הראשון שיוצר על ידי "ניסן דיזל"
כאוטובוס מסלול ללא מכשולים, עם רצפה נמוכת מדרגות (1 מדרגה) זה היה הניסיון הראשון ביפן שהצליח להתקין לוחית שיפוע לכניסת נכים באמצעות כיסא גלגלים
"ניסאן דיזל RN" הופעל באזורים עירוניים כמו מטרופולין טוקיו
"KC-RN210CSN" - יוצר משנת 1996. הדגם הוגדר כאוטובוס נמוך-רצפה.
רמפה לכיסאות גלגלים היא ציוד סטנדרט.
צורת הדלת הסטנדרטית היא דלת מתקפלת דו-דלתית קדמית אמצעית, ובשל מגבלות מקום הדלת האמצעית היא רק דלת מתקפלת, ובחלק מהרכבים יש מפרט דלת עליון (דלת כניסה בלבד).
צורת החלון הסטנדרטית היא חלון הפוך בצורת T, שנמצא לעיתים קרובות באוטובוסים עם מסלול קבוע, אך בחלק מהרכבים יש חלונות הזזה (חלונות מטרו).
הפופולריות של הדגם הייתה בעיקר על ידי אוטובוסים קהילתיים בקרב מפעילי אוטובוסים בפריסה ארצית.
בדגם הורכב מנוע דיזל 6 צילינדרים המפיק 195 כ"ס.
המתלה הוא מתלה קפיץ עלים.
"KK-RN252CSN" - יוצר משנת 1999. רמפה לכיסאות גלגלים היא ציוד סטנדרטי.
בדגם הורכב מנוע דיזל 6 צילינדרים המפיק 205 כ"ס.
ניסאן דיזל ספייס דרים הוא אוטובוס דו-קומתי, המשמש לשירות למרחקים ארוכים ולהסעת תיירים, מתוצרת יצרנית האוטובוסים UD Trucks Corporation (ביפנית: UDトラックス株式会社), קרוי גם: Nissan Diesel) שהייתה בבעלות ניסאן אשר יוצר בין השנים 1983–1988 ובין השנים 1993–2000 ביפן.
סדרות "ניסאן דיזל ספייס דרים"
"Space Dream" – יוצר בין השנים 1983–1988. הוצג לראשונה בתערוכת הרכב בטוקיו בשנת 1983. בשנת 1984 הוצגו שלוש היחידות הראשונות על ידי לשכת התחבורה בעיר יוקוהמה.
זהו הרכב בעל שלושה הצירים הראשון ביפן, והמרכב פותח על ידי פוג'י תעשיות כבדות (Fuji Heavy Industries, Ltd, כיום "תאגיד סובארו" ), ובניגוד לדגם האוטובוסים הדו קומתי הקיים, הוא כולל יציאת חירום בצד ימין.
המנוע מצויד במנוע מסוג 10 צילינדרים מסוג V10, והסוג הוא P-GA66T.
לדגם נבנתה שלדה חדשה שפותחה על בסיס דגם "Nissan Diesel Space Arrow" .
בתחילת ההשקה הותקן מנוע מסוג 10 צילינדרים מסוג RF 10, אך בשנת 1995 הותקן מנוע מסוג 8 צילינדרים מסוג RG550VBN בתגובה ל"תקנות אוויר נקי" (היתרי פליטה), בשנת 1994.
ניסאן C80 (ביפנית: 日産・C80, באנגלית: Nissan C80) היא משאית בינונית, שיוצרה במספר תצורות מתוצרת יצרנית כלי הרכב ניסאן, אשר יוצר בין השנים 1966–1976 ביפן.
קבינה: 2 דלתות, נהג + נוסע.
סוגי מנועים: מנוע בנזין, מנוע דיזל.
סגנון מרכב: מסוג "Cab over" עם חזית אנכית או "פנים שטוחות", כאשר תא הנהג של המשאית יושב מעל (או מקדימה) הציר הקדמי.
זה מנוגד למשאית קונבנציונלית שבה המנוע מותקן מול הנהג.
ניסאן דיזל ספייס ראנר RM (ביפנית: 日産ディーゼル・スペースランナーRM, באנגלית: Nissan Diesel Space Runner RM) הוא אוטובוס עירוני, מתוצרת יצרנית האוטובוסים UD Trucks Corporation (ביפנית: UDトラックス株式会社), קרוי גם: Nissan Diesel) שהייתה בבעלות ניסאן אשר יוצר בין השנים 1975–2010 ביפן.
"ניסאן דיזל ספייס ראנר RM"
"ניסאן דיזל ספייס ראנר RM" מוגדר כאוטובוס שיש בו סיפון יחיד לנוסעים.
"ניסאן דיזל ספייס ראנר RM" צולם לסדרת הטלוויזיה "Jûhan Shuttai" שיצאה לאקרנים בשנת 2016.
ניסאן דיזל ספייס ראנר RP (ביפנית: 日産ディーゼル・スペースランナーRP, באנגלית: Nissan Diesel Space Runner RP) הוא אוטובוס עירוני, מתוצרת יצרנית האוטובוסים UD Trucks Corporation (ביפנית: UDトラックス株式会社), קרוי גם: Nissan Diesel) שהייתה בבעלות ניסאן אשר יוצר בין השנים 1986–2007 ביפן.
"ניסאן דיזל ספייס ראנר RP"
ניסאן דיזל ספייס ראנר RA (ביפנית: 日産ディーゼル・スペースランナーRA, באנגלית: Nissan Diesel Space Runner RA) הוא אוטובוס עירוני, אשר יוצר במספר תצורות, מתוצרת יצרנית האוטובוסים UD Trucks Corporation (ביפנית: UDトラックス株式会社), קרוי גם: Nissan Diesel) שהייתה בבעלות ניסאן אשר יוצר בין השנים 2005–2010 ביפן.
"ניסאן דיזל ספייס ראנר RA"
"ניסאן דיזל ספייס ראנר RA" מוגדר כאוטובוס שיש בו סיפון יחיד לנוסעים.
ניסאן דיזל ספייס ראנר A (ביפנית: 日産ディーゼル・スペースランナーA, באנגלית: Nissan Diesel Space Runner A) הוא אוטובוס עירוני, אשר יוצר במספר תצורות, מתוצרת יצרנית האוטובוסים UD Trucks Corporation (ביפנית: UDトラックス株式会社), קרוי גם: Nissan Diesel) שהייתה בבעלות ניסאן אשר יוצר בין השנים 2011–2007 ביפן.
"ניסאן דיזל ספייס ראנר A"
"ניסאן דיזל ספייס ראנר A" מוגדר כאוטובוס שיש בו סיפון יחיד לנוסעים.
ניסאן דיזל ספייס ראנר JP (ביפנית: 日産ディーゼル・スペースランナーJP, באנגלית: Nissan Diesel Space Runner JP) הוא אוטובוס עירוני, אשר יוצר במספר תצורות, מתוצרת יצרנית האוטובוסים UD Trucks Corporation (ביפנית: UDトラックス株式会社), קרוי גם: Nissan Diesel) שהייתה בבעלות ניסאן אשר יוצר בין השנים 1984–2010 ביפן.
"ניסאן דיזל ספייס ראנר JP"
"ניסאן דיזל ספייס ראנר JP" מוגדר כאוטובוס שיש בו סיפון יחיד לנוסעים.
אוטובוס נמוך-רצפה (בחלק מהדגמים רצפה גבוהה עם מדרגות בדלת השנייה).
לאחר אישור סוג וייצור המוני בשנת 1994, נקבעו בנוסף בשנת 1999 מפרט קפיצי אוויר (מתלים אוויר) תקן חדש לאוטובוסים בקומה נמוכה לנתיבים עירוניים.
ניסאן דיזל ספייס ראנר 7 (ביפנית: 日産ディーゼル・スペースランナー7, באנגלית: Nissan Diesel Space Runner 7) הוא אוטובוס קטן, מתוצרת חברת האוטובוסים UD Trucks Corporation (ביפנית: UDトラックス株式会社), קרויה גם: Nissan Diesel), שהייתה בבעלות ניסאן אשר יוצר בין השנים 1994–2003 ביפן.
"ניסאן דיזל ספייס ראנר 7"
"ניסאן דיזל ספייס ראנר 7" יועד בעיקר כאוטובוס תיירים.
"ניסאן דיזל ספייס ראנר 7" מוגדר כאוטובוס שיש בו סיפון יחיד לנוסעים.
ניסאן אריה היא מכונית חשמלית במרכב קרוסאובר בעלת חמישה מקומות, שמיוצרת על ידי ניסאן משנת 2020. היא הוצגה ביולי 2020. בשנת 2019 הציגה ניסאן דגם קונספט מקדים בשם ניסאן אריאה קונספט.
הניסאן אריה משווק עם חמש גרסאות למנועים.
סוללה בקיבולת 63 קילוואט שעה עם מנוע חשמלי בהספק של 215 כוחות סוס ומומנט של 30.6 קילוגרם וטווח נסיעה של 360 קילומטרים.
סוללה בקיבולת 87 קילוואט שעה עם מנוע חשמלי בהספק של 239 כוחות סוס ומומנט של 30.6 קילוגרם וטווח נסיעה של 500 קילומטרים.
גרסאות הנעה כפולה (אחורית וקדמית)
סוללה בקיבולת 63 קילוואט שעה ושני מנועי חשמליים המספקים כ-275 כוחות סוס ומומנט של 57.1 קילוגרם וטווח נסיעה של 340 קילומטרים.
סוללה בקיבולת 87 קילוואט שעה ושני מנועי חשמליים המספקים כ-302 כוחות סוס ומומנט של 61.2 קילוגרם וטווח נסיעה של 460 קילומטרים.
סוללה בקיבולת 87 קילוואט שעה ושני מנועי חשמליים המספקים כ-390 כוחות סוס ומומנט של 61.2 קילוגרם וטווח נסיעה של 400 קילומטרים.
בדגמי ההנעה הקדמית התאוצה מ-0 ל-100 קילומטרים לשעה בתוך 7.5 שניות ומהירות מרבית של 160 קילומטרים לשעה.בדגמי ההנעה הכפולה התאוצה מ-0 ל-100 קילומטרים לשעה בתוך 5.1 שניות ומהירות מרבית של 200 קילומטרים לשעה.
בדגמי ההנעה הקדמית יש מטען בהספק של 7.4 קילוואט ובדגמי ההנעה הכפולה יש מטען בהספק של 22 קילוואט.
טעינה באמצעות עמדת טעינה ציבורית מספקת 130 קילוואט.
ניסאן קשקאי היא מכונית במרכב קרוסאובר בעלת חמישה או שבעה מקומות, שמיוצרת על ידי ניסאן משנת 2006. היא הוצגה בתערוכת הרכב של פריז בספטמבר 2006. בשנת 2004 הציגה ניסאן דגם קונספט מקדים.
הדור הראשון הוצג בתערוכת הרכב של פריז בספטמבר 2006. הדור הראשון כלל שלושה סוגי מנועים, היצע מנועי הבנזין כולל שני מנועי בנזין בנפח 1.6 ו-2.0 ליטרים המספק כ-117 ו-140 כוחות סוס.
הציע מנועי הדיזל כולל מנוע טורבו דיזל בנפח 2.0 ליטרים המספק כ-150 כוחות סוס.
מנועי הבנזין כללו תיבת הילוכים רציפה בעלת שישה הילוכים או תיבת הילוכים ידנית בעלת חמישה הילוכים, מנוע הדיזל כלל תיבת הילוכים אוטומטית בעלת שישה הילוכים.
עד דצמבר 2007 מכרה ניסאן באירופה 100,000 יחידות מהקשקאי ולאחר מתיחת פנים בשנת 2010 ועד לדור השני מכרה ניסאן עוד 200,000 יחידות באירופה.
בדור הראשון נמכרו כ-1.24 מיליון יחידות בכל העולם (כולל אירופה).
גרסת השבעה מקומות שנקראת קשקאי +2 הוצגה באוקטובר 2008 ויוצרה עד דצמבר 2013. עקב הצורך בשבעה מקומות הוגדל האורך ב-21.2 מ"מ ובסיס הגלגלים הוארך ב-13.5 מ"מ, העיצוב והמנועים נותרו ללא שינוי.
במרץ 2010 הציגה ניסאן בתערוכת הרכב הבינלאומית של ז'נבה את מתיחת הפנים לקשקאי.
מתיחת הפנים כללה עיצוב חדש המתאפיין בעיקר בצדדי המכונית ובפגוש הקדמי, נורות המכונית בחלק האחורי הוחלפו ללד, מערכת בקרת יציבות נוספה כסטנדרט, בתחום ההנעה אין כל שינוי.
בנובמבר 2013 הציגה ניסאן בתערוכת הרכב של לונדון את הדור השני לקשקאי.
הקשקאי החדש ארוך יותר ב-49 מ"מ, נמוך ב-15 מ"מ, רחב יותר ב-20 מ"מ וקל יותר ב-40 ק"ג מהדור הקודם.
העיצוב של הדור השני זהה לעיצוב הניסאן אקס-טרייל שחודש גם הוא, ומציג פגוש קדמי בעיצוב החדש של ניסאן עם פנסי לד.
ניסאן יצרה קשר עם 2,500 אנשים מרחבי העולם שיתנו את חוות דעתם לגבי העיצוב של הקשקאי החדש.
בתחום ההנעה הציגה ניסאן ארבעה מנועים, שני מנועי טורבו בנזין בנפחי 1.2 ו-1.6 ליטרים המספקים כ-115 ו-163 כוחות סוס, ושני מנועי טורבו דיזל בנפחי 1.5 ו-1.6 ליטרים המספקים כ-110 ו-130 כוחות סוס.
בפברואר 2017 פסק בית המשפט בקוריאה הדרומית נגד ניסאן על רמאות במבחני הפליטה של מנועי הדיזל של הקשקאי.
במרץ 2017 בתערוכת הרכב של ז'נבה הציגה ניסאן את מתיחת הפנים לקשקאי.
העיצוב החדש מתאפיין בעיקר בעיצוב החדש של ניסאן לפגוש האחורי וקדמי, עיצוב חדש לפנסי לד.
בתחום ההנעה אין כל שינוי והדגם ממשיך עם שני מנועי בנזין ושני מנועי דיזל.
ניסאן צירפה אפשרות לנסיעה אוטונומית בכבישים מהירים.
משנת 2017 הקשקאי משווק באמריקה בשם ניסאן רוג ספורט וכולל עיצוב קצת שונה ומנועים שונים.
בפברואר 2021 חשפה ניסאן את הדור השלישי לקשקאי.
הדור השלישי כולל עיצוב מודרני הדומה לניסאן אריה ולאקס-טרייל החדש, הקשקאי החדש מתחרה ביונדאי טוסון ובקיה ספורטאז' ובפיג'ו 3008. פנים המכונית הציגה ניסאן מערכת מולטימדיה בקוטר 9 אינץ' ולוח מחוונים דיגיטלי בקוטר 12.3 אינץ'.
הקשקאי החדש ארוך יותר ב-35 מ"מ, גבוה יותר ב-10 מ"מ, רחב יותר ב-32 מ"מ, ובסיס גלגלים ארוך יותר ב-20 מ"מ וקל יותר ב-60 ק"ג מהדור הקודם.
ניסאן לא מציגה כרגע מנוע דיזל.
הדור השלישי הגיע לישראל באוגוסט 2021.
להלן נתוני מכירות באירופה, סין וקנדה (נתוני המכירות בארצות הברית לא מוצגים מכיוון שהקשקאי משווק שם תחת שם אחר):
ניסאן Z היא מכונית ספורט במרכב קופה, בעלת ארבעה מקומות ישיבה, שמיוצרת על ידי ניסאן משנת 2021. היא נחשפה בשידור חי ביוטיוב ב-17 באוגוסט 2021.
היא המכונית השביעית בסדרת "ניסאן Z" של ניסאן והיא מחליפה את הניסאן 370Z שהוצגה בשנת 2008.
עקב תקנות הפליטה של האיחוד האירופי, ה-Z החדשה לא תשווק באירופה.
בשנת 2018 חשף סגן מנהל העיצוב הבכיר של ניסאן למגזין WhichCar האוסטרלי כי ניסאן מתכננת מחליף ל-370Z.
במרץ 2020 הגישה ניסאן בקשה לסימן מסחרי.
במאי אותה שנה חשפה ניסאן סרטון שבו מוצג טייזר למכונית חדשה, המכונית חשפה שהניסאן Z בעלת עיצוב רטרו.
ב-15 בספטמבר 2020 חשפה ניסאן את מכונית הקונספט המקדימה, ניסאן Z פרוטו.
ב-17 באוגוסט 2021 חשפה ניסאן את ה-Z החדשה.
העיצוב שלה מבוסס על העיצוב של הניסאן Z הראשונה משנת 1969, העיצוב החיצוני נשאר זהה לאב טיפוס ה-Z פרוטו, עם שינוי קטן של הוספת ספויילר אחורי שאינו נמצא ב-Z פרוטו.
העיצוב החיצוני הוא עיצוב רטרו המשלב אלמנטים רבים של ה-Z240 הישנה עם עיצובים מודרניים יותר.
העיצוב בפנימי הוא מודרני עם מסכי מגע ולוח מחוונים דיגיטלי.
מה שניסאן עשתה עם העיצוב זהו דבר דומה למה שעשתה למבורגיני באוגוסט 2021 עם הלמבורגיני קונטאש LPI 800-4 שמעוצבת בעיצוב רטרו שמבוסס על הלמבורגיני קונטאש הישנה.
היא כוללת מנוע בנזין V6 צילינדרים בנפח 3.0 ליטר טווין טורבו המספק 405 כ"ס ומומנט מרבי של 48.4 קג"מ.
היא משווקת לבחירה בין תיבת הילוכים ידנית בעלת שישה הילוכים או תיבת הילוכים אוטומטית בעלת תשעה הילוכים.
את נתון התאוצה והמהירות ניסאן אינה חושפת בינתיים.
ניסאן מקסימה היא מכונית קומפקטית במרכב סדאן, בעלת חמישה מקומות ישיבה, שמיוצרת על ידי ניסאן משנת 1980. היא הוצגה בשנת 1980 לשנת הדגם 1981.
באוגוסט 2020 הודיעה ניסאן כי המקסימה תוחלף בשנת 2022 על ידי מכונית חשמלית.
ב-5 באוגוסט 2022 הודיעה רשמית כי באמצע 2023 ייצור המקסימה יסתיים רשמית.
דור ראשון (שם קוד G910)
הדור הראשון יוצר בין השנים 1980 ל-1984. הדור הראשון הוצג בשנת 1980 לשנת הדגם 1981. היא החליפה את הדאסטון 810 אשר נמכר ביפן בדורו הראשון בלבד ובדור השני ליפן, הציגה ניסאן את המקסימה בעוד שבצפון אמריקה נמכר הדור השני של הדאסטון 810. המקסימה שווקה בשני מרכבים, סדאן וסטיישן.
משנת 1982 גם בצפון אמריקה נמכר המקסימה אך בשם דאסטון מקסימה.
משנת 1984 לקראת סוף הייצור גם בצפון אמריקה נקראה המקסימה "ניסאן מקסימה" ולא "דאסטון מקסימה".
בתחום ההנעה שיווקה ניסאן את המקסימה עם שני מנועים, אחד מנוע בנזין בנפח 2.4 ליטר המספק 120 כ"ס ומנוע דיזל בנפח 2.8 ליטר, מנוע הדיזל שווק באירופה, אך עד שנת 1983 שווק גם בצפון אמריקה.
כל המנועים שווקו לבחירה בין תיבת הילוכים אוטומטית בעלת ארבעה הילוכים לבין תיבת הילוכים ידנית בעלת חמישה הילוכים.
דור שני (שם קוד PU11)
הדור השני יוצר בין יולי 1984 לאוגוסט 1988. ב-17 באוקטובר 1984 חשפה ניסאן את המקסימה החדשה, בעוד שהייצור החל ביולי אותה שנה.
הדור השני היה הדור האחרון שבו הוצע גם מרכב סטיישן.
בסוף 1986 הציגה ניסאן רענון קטן למקסימה, זו כוללת שדרוג טכנולוגי.
בתחום ההנעה שיווקה ניסאן את המקסימה עם מנוע בנזין בלבד, לשווקים מחוץ ליפן היו מנועי בנזין V6 בנפחי 2.0 ליטר המספק 157 כ"ס ו-3.0 ליטר.
ליפן שיווקה ניסאן את המקסימה עם מנוע בנזין I4 בנפח 2.0 ליטר עם מגדש טורבו.
דור שלישי (שם קוד J30)
הדור השלישי יוצר בין אוגוסט 1988 למרץ 1994. הדור החדש היה בעל מידות גדולות יותר שהפכו אותו למכונית המנכרת ביותר בצפון אמריקה אחרי מאזדה 929. באוגוסט 1991 הציגה ניסאן רענון קל למקסימה שכללה הוספת כרית אוויר למכונית.
לאחר הצגת הרענון כבר לא שווקה המקסימה ביפן.
בתחום ההנעה הציגה ניסאן את המקסימה דור שלישי עם שני מנועי בנזין שניהם V6 בנפח 3.0 ליטר אך ההספק שונה, המנוע הראשון מספק 160 כ"ס והשני (שיועד בעיקר לאמריקה הצפונית) 190 כ"ס.
עם שיווק הדגם באוסטרליה ניסאן אוסטרליה שיווקה את הדגם עם אותו מנוע אך עם הספק של 164 כ"ס.
דור רביעי (שם קוד A32)
הדור הרביעי יוצר בין פברואר 1994 ל-31 במרץ 1999. במאי 1994 הציגה ניסאן את המקסימה החדשה לשנת הדגם 1995. הדור הרביעי נקרא גם ניסאן צ'אפרו (ביפן), ניסאן מקסימה QX (האיחוד האירופי), ניסאן QX (הממלכה המאוחדת).
באוקטובר 1996 חשפה ניסאן את הרענון למקסימה, הרענון כלל חישוקים חדשים לגלגלים, מכסה פלסטיק במקום זכוכית לפנסיים הקדמיים והאחוריים והוספת כריות אוויר בצידי המכונית כסטנדרט.
בתחום ההנעה שיווקה ניסאן את הדור הרביעי עם מנועי בנזין בנפחי 3.0 ליטר המספק 190 כ"ס, 2.5 ליטר המספק 190 כ"ס ו-2.0 ליטר המספק 155 כ"ס.
דור חמישי (שם קוד A33B)
הדור החמישי יוצר בין אפריל 1999 לדצמבר 2002. הדור החדש היה בעל עיצוב מודרני יותר לאותה תקופה.
הדור החמישי שווק עם מנוע בנזין בנפח 3.0 ליטר המספק 227 כ"ס.
המנוע שווק עם תיבת הילוכים אוטומטית בעלת ארבעה הילוכים או תיבת הילוכים ידנית בעלת חמישה או שישה הילוכים.
בשנת 2001 הוצגה מתיחת פנים למקסימה, מתיחת הפנים כללה עיצוב מעודכן ושיפור האבזור והחלפת המנוע 3.0 ליטר המספק 227 כ"ס ב-מנוע 3.5 ליטר המספק 255 כ"ס.
דור שישי (שם קוד A34)
הדור השישי יוצר בין ינואר 2003 למאי 2008. הדור החמישי הוצג בתערוכת הרכב הבינלאומית של אמריקה הצפונית בינואר 2003 כמודל 2004. הדור החמישי נמכר רק בארצות הברית, קנדה ומקסיקו.
בתחום ההנעה שיווקה ניסאן את המקסימה עם מנוע בנזין 3.5 ליטר המספק 265 כ"ס ב-5,800 סל"ד.
היא שווקה בשתי רמות גימור SL ו-SE, ה-SE היא רמת הגימור הספורטיבית הכוללת מתלים נוקשים יותר, חישוקים גדולים יותר וספוילר אחורי.
רמת הגימור SL היוקרתית כללה חישוקים קטנים יותר, עץ יוקרתי בתא הנוסעים ומערכות פנים משודרגות.
רמת הגימור SL שווקה רק עם תיבת הילוכים אוטומטית בעוד רמת הגימור SE שווקה לבחירה בין תיבה אוטומטית לידנית.
בשנת 2006 הציגה ניסאן את מתיחת הפנים למקסימה, זו כללה שדרוג האבזור, ועיצוב יוקרתי יותר.
דור שביעי (שם קוד A35)
הדור השביעי יוצר בין 27 במאי 2008 ל-2014. הדור השביעי הוצג בתערוכת הרכב הבינלאומית של ניו יורק באפריל 2008. הדור השביעי בנוי על פלטפורמת ניסאן D החולקת פלטפורמה זו עם הדור הרביעי ניסאן אלטימה והדור השני ניסאן מוראנו.
העיצוב החיצוני והפנימי דומים במקצת לאינפיניטי G ואינפיניטי M.
בתחום ההנעה שיווקה ניסאן את המקסימה דור שביעי עם מנוע בנזין V6 הנפח 3.5 ליטר המספק 290 כ"ס ב-6,400 סל"ד ומומנט מרבי של 36 קג"מ ב-4,400 סל"ד.
התאוצה אורכת 6.3 שניות ומהירות המרבית עומדת על 225 קמ"ש.
צריכת הדלק המשולבת עומדת על 10.6 ק"מ לליטר.
בשנת 2012 ריעננה ניסאן את המקסימה בסורג קדמי חדש, גלגלים בקוטר 18 ו-19 אינץ'.
תא הנוסעים קיבל גם עדכון.
בשנת 2013 ושנת 2014 ניסאן עדכנה קלות את המקסימה בעיקר בתא נוסעים.
לאחר הפסקה מהדור הרביעי או השלישי שבה המקסימה לא נמכרה בישראל חזרה המקסימה לישראל ביוני 2014, היא שווקה עם המנוע ששווק בכל העולם V6 בנפח 3.5 ליטר המספק 290 כ"ס.
אורך הדור השביעי היה 4,841 מ"מ, רוחב הדור השביעי היה 1,859 מ"מ, גובה הדור השביעי היה 1,468 מ"מ, משקל הדור השביעי היה 1,617 ק"ג, בסיס הגלגלים בדור השביעי עמד על 2,776 מ"מ.
דור שמיני (שם קוד A36)
בתערוכת הרכב הבינלאומית של אמריקה הצפונית בינואר 2014 חשפה ניסאן את מכונית הקונספט "ניסאן ספורט סדאן" אשר היוותה כמכונית הקונספט המקדימה לדור השמיני.
העיצוב של הקונספט מרהיב ביותר, עם קימורים בבטן וגג משופע המעניק לדגם מראה של מכונית ספורט קופה.
בתערוכת הרכב הבינלאומית של ניו יורק באפריל 2015 חשפה ניסאן את הדור השמיני אשר נשאר זהה בעיצובו החיצוני והפנימי לקונספט.
תיבת ההילוכים נותרה ללא שינוי.
התאוצה אורכת 5.9 שניות והמהירות המרבית עומדת על 217 קמ"ש.
לאחר מתיחת הפנים בשנת 2018 הגיעה המקסימה החדשה לישראל ביולי 2019 עם אותו מנוע אך עם רמת גימור אחת, SL היותר יוקרתית.
בנובמבר 2018 בתערוכת הרכב של לוס אנג'לס הציגה ניסאן את המקסימה 2019. מתיחת הפנים כללה עיצוב חדש לפגוש הקדמי ושיפורים בתא הנוסעים.
אורך הדור השמיני עומד על 4,897 מ"מ, רוחב הדור השמיני עומד על 1,859 מ"מ, גובה הדור השמיני עומד על 1,435 מ"מ, משקל הדור השמיני עומד על בין 1,574 ל-1,582 ק"ג, בסיס הגלגלים בדור השמיני עומד על 2,776 מ"מ.
ניסאן סאקורה היא מכונית קיי במרכב האצ'בק, בעלת ארבעה מקומות ישיבה, שמיוצרת על ידי ניסאן משנת 2022. היא נחשפה במפעל מיצובישי ב-20 במאי 2022. היא מיוצרת בשיתוף פעולה של ניסאן ומיצובישי תחת NMKV, והיא מכונית אחות למיצובישי eK קרוס EV, שהוצגה יחד איתה במפעל מיצובישי ב-20 במאי 2022.
היא נקראת על שם הפרח הלאומי של יפן ה"סאקורה".
היא בעלת מרכב האצ'בק גבוה מהרגיל, וכוללת את העיצוב המעודכן של דגמי ניסאן ומיצובישי.
ניסאן ג'וק היא מכונית קומפקטית במרכב קרוסאובר-קופה עם חמישה מקומות ישיבה המיוצרת על ידי חברת ניסאן משנת 2010.
בתערוכת הרכב בז'נבה במרץ 2009 הציגה ניסאן מכונית קונספט עם עיצוב ייחודי בשם "ניסאן קאזאנה", ובתערוכת ז'נבה ב-2010 נחשפה גרסת הייצור שלה עם עיצוב קרוסאובר-קופה ומאפיינים ייחודיים.
הג'וק הגיעה לישראל בשנת 2010.
היצע יחידות ההנעה כלל מנועי בנזין בנפחים של 1.5 ו-1.6 ליטר ועם הספקים של 94, 113, 117 ו-190 כוחות סוס, ומנועי דיזל בנפח של 1.5 ליטר המספק 110 כוחות סוס, לצד תיבת הילוכים ידנית ותיבה אוטומטית.
בתערוכת הרכב בז'נבה במרץ 2014 חשפה ניסאן את מתיחת הפנים של הג'וק, במסגרתה הוחלפו בעיקר הפגושים והפנסים האחוריים והקדמיים, ומנוע ה-1.6 בנזים שסיפק 117 כ"ס, הוחלף במנוע חדש שפותח יחד עם חברת רנו, בנפח של 1.2 ליטר והספק של 115 כוחות סוס.
מתיחת הפנים הגיעה לישראל בפברואר 2015.
ב-3 בספטמבר 2019 נחשף הדור השני של ניסאן ג'וק, שפותח על בסיס פלטפורמה משותפת של ניסאן-רנו המשמשת גם את רנו קליאו ורנו קפצ'ור, במרכב קרוסאובר קופה עם אלמנטים עיצוביים ייחודיים.
הג'וק החדשה הגיעה לישראל ב-4 במרץ 2020.
הג'וק משווק עם מנוע בנזין בנפח 1.0 ליטר, המספק 117 כוחות סוס המחליף את מנוע ה-1.6, ומשודך לתיבת הילוכים ידנית עם 6 הילוכים, ותיבה רובוטית דו-מצמדית עם 7 הילוכים.
בפברואר 2022 חשפה ניסאן יחידת הנעה היברידית לדגם, הכוללת מנוע בנזין 1.6 ליטר עם הספק של 94 כוחות סוס, לצד מנוע עזר חשמלי המספק 49 כוחות סוס, המספקים שניהם 140 כוחות סוס לצד תיבת הילוכים אוטומטית ייחודית עם ארבעה הילוכים למנוע הבנזין ושני הילוכים למנוע החשמלי.
נִינְסוּן (Ninsun, בכתב יתדות: 𒀭𒊩𒌆𒄢; נקראת גם נינסומון Ninsumun – "גבירת הפרות") היא אלת פרות הבר במיתולוגיה המסופוטמית.
היא מוכרת יותר כאימו של גילגמש וכאשתו של המלך לוגלבנדה, ומופיעה בתפקיד האם והאישה באפוס גילגמש.
נינסון הייתה אלת העיר ארך, שם היא גרה, אך עבדו אותה גם בערים מסופוטמיות אחרות כגון ניפור ואור.
הקשר בין נינסון לבין בנה גילגמש משתנה בגרסאות השונות של האפוס.
בגרסה בבלית מסוימת, נינסון מייעצת לבנה, מופיעה בחלומותיו, מבקשת מאל השמש שָמָש שיגן על גילגמש ומקבלת את אנכידו כבן משפחתה.
בגרסאות בבליות מוקדמות יותר, התפקיד של נינסון הוא יותר פסיבי, בעוד בגרסה החתית השמיטו לחלוטין את נינסון.
האלה נוכחת גם בגרסאות שומריות ישנות יותר, כגון גילגמש ופר השמיים, ובנוסף לכך מיתוס מוקדם מאוד של המפגש בין האלה נינסון ללוגלבנדה, בעלה, וחתונתם.
מלכים רבים מהתקופה השלישית של אור התייחסו לנינסון בתור אמם, ולגילגמש בתור אחיהם, כדי לטעון שהם ראויים למלוך על מסופוטמיה.
בפולקלור הנורדי, ניסה (בשוודית: טמטה, או פינית:טונטו) הוא יצור מיתולוגי המזוהה בדרך כלל עם תקופת נקודת ההיפוך החורפית ועונת חג המולד.
בדרך כלל הניסה מתואר כנמוך, בעל זקן לבן ארוך, וחובש כיפה בצורת חרוט או סרוגה באפור, אדום או צבע בהיר אחר.
לעיתים קרובות יש לו מראה דומה במקצת לזה של גמד גן.
הניסה הוא אחד היצורים המוכרים ביותר בפולקלור הסקנדינבי, והוא מופיע ביצירות ספרות סקנדינביות רבות.
הניסה צבר פופולריות בתקופה הרומנטית ובספרות הפולקלור במהלך המאה ה-19.
המילה ניסה היא מונח כלל-סקנדינבי.
השימוש הנוכחי שלו בנורווגיה ניתן להדגמה בספר של Asbjørnsen.
המונח ניסה בנורווגית ילידית נשמר בחלק מהתרגומים לאנגלית כמות-שהוא, לעיתים בתוספת הערה כי מדובר ברוח-רפאים ביתית.
לעיתים מתורגם השם ניסה לבראוני, או (בטעות) לגובלין או הובגובלין.
במהדורות האנגליות של אגדות הנס כריסטיאן אנדרסן המילה הדנית ניסה תורגמה כ'גובלין', למשל, בסיפור "הגובלין אצל בעל המכולת".
ייתכן שמקור המונח ניסה הוא מהשפה הנורדית העתיקה, ופירושו "קרוב משפחה קטן ויקר".
על פי המסורת, הניסה מתגוררים בבתים ובאסמים של החווה, ומשמשים בסתר כשומרים שלהם.
אם מטפלים בהם היטב, הם מגנים על המשפחה ועל החיות מפני פגע רע ומזל רע, ועשויים גם לסייע במטלות ובעבודות החווה.
עם זאת, הם קצרי רוח ורעי מזג, במיוחד כאשר הם נעלבים.
ברגע שהם נעלבים, הם בדרך כלל יציקו, יגנבו חפצים ואפילו יפגעו או יהרגו בעלי חיים.
הניסה מתואר לעיתים קרובות כישיש קטן קומה (גודלו נע בין סנטימטרים ספורים עד כמחצית מגובהו של גבר בוגר), לרוב בעל זקן מלא; לבוש בלבוש איכרי מסורתי, המורכב מטוניקת צמר, רצועת חגורה במותניים ומכנסי ברך עם גרביים.
לבוש זה היה הלבוש הגברי הנפוץ בסקנדינביה הכפרית במאה ה-17, ויכול להוות רמז לתקופה שבה התפשט פולקלור הניסה.
ישנם סיפורי עם שבהם הניסה משנה צורה ומסוגל לקבל צורה גדולה בהרבה מאדם מבוגר, וסיפורים אחרים שבהם לניסה יש עין קיקלופית אחת.
בדנמרק המודרנית, ניסה מתואר לעיתים קרובות כחסר זקן, לבוש בבגדי צמר אפורים ואדומים עם כיפה אדומה.
מכיוון שניסה נחשב מיומן באשליות ולפעמים מסוגל להפוך את עצמו לבלתי נראה, לא הייתה ציפייה לפגוש אותו במציאות למעט הצצות חפוזות ואקראיות.
הפולקלור הנורווגי קובע שיש לו ארבע אצבעות, ולפעמים גם אוזניים מחודדות ועיניים המחזירות אור בחושך, כמו אלה של חתול.
למרות גודלו הקטן, לניסה יש כוחות עצומים.
הוא נעלב בקלות מחוסר זהירות, מחוסר כבוד ראוי, ומחקלאים עצלנים.
כמגן החווה וכמטפל במשק החי, ובכוחו להענישם על כך.
העונשים שהוא משית על החוואים העצלים הנוקטים בשיטות פסולות נעים בין הצקות קטנות, כגון הצלפות על האוזן, ועד ענישה חמורה יותר כמו הרג של בעלי חיים או הרס רכושו של החוואי.
שמירה על מסורות חשובה לניסה, והוא אינו אוהב שינויים באופן שבו הדברים נעשים בחוות שלו.
הוא נעלב בקלות מגסות רוח; מעובדי חווה שמקללים, משתינים ברפתות או לא מטפלים בבעלי החיים בצורה נאותה, ועלולים בשל כך לספוג חבטות קול מהניסה.
אם מישהו שופך משהו על הרצפה בביתו של הניסה, נהוג לקרוא קריאת אזהרה לניסה (השוכן, לפי המסורת, בקומה התחתונה).
נהוג לרצות את ניסה במתנות.
מתנה מסורתית היא קערת דייסה בערב חג המולד.
ההנחה היא שאם הניסה לא יקבל את המתנה שלו, הוא עלול לעזוב את החווה או הבית, או לעשות מעשי שובבות כמו קשירת זנבות הפרות ברפת, הפיכת חפצים ושבירת חפצים - דהיינו, התנהגות של טרול.
הניסה אוהב את הדייסה שלו עם פיסת חמאה מעליה.
בסיפור המסופר לעיתים קרובות, חוואי הניח את החמאה מתחת לדייסה ולא מעליה.
כאשר הניסה שלו ראה שהחמאה חסרה, הוא התמלא זעם והרג את הפרה שנחה ברפת.
כאשר גבר עליו הרעב, הוא חזר לדייסה שלו ואכל אותה, ואז מצא את החמאה בתחתית הקערה.
מלא צער וחרטה, הוא מיהר לחפש בסביבה חקלאי אחר עם פרה זהה, ואז החליף בין שתי הפרות.
בסיפור אחר, משרתת נורווגית זללה את הדייסה בעצמה, וכעונש היא הוכתה קשות על ידי הניסה.
הניסה הוסיף ונשבע: "אכלת את הדייסה של הניסה, עתה את חייבת לרקוד איתו!".
האיכר מצא אותה בבוקר שלמחרת כמעט ללא רוח חיים.
הניסה קשור רגשית לחיות משק באופן כללי, אבל החיה האהובה עליו ביותר היא הסוס.
האמונה טוענת שניתן לזהות איזהו הסוס האהוב ביותר על הניסה, בהיותו בריא במיוחד ומטופל היטב.
לפעמים הניסה קולע את שערו ואת זנבו של הסוס.
פרימת הצמות הללו ללא רשות עלולה להכעיס את הניסה ולגרום לביש מזל.
כמה סיפורים מספרים כיצד הניסה יכול לשגע אנשים או אף לנשוך אותם.
הנשיכה של ניסה היא רעילה, ובדרך כלל נדרש ריפוי מן 'העולם האחר'.
לפי סיפור ידוע, ילדה שננשכה על ידי ניסה, גססה ומתה בטרם הגיעה עזרה.
הניסה (או הטמטה) נחשבו בימי קדם כ"נשמה" של התושב הראשון של החווה; הוא שפינה את חלקת האדמה.
הניסה לא היה תמיד דמות פופולרית, במיוחד במהלך ואחרי ההתנצרות של סקנדינביה.
כמו רוב יצורי הפולקלור, הוא תואר כעובד-אלילים (קדם-נוצרי) וכמי שהיה מחובר לשטן.
בתקופה זו החלו להתייחס לחקלאים המאמינים בניסה הביתי כאל עובדי אלילים המאמינים בשדים; בצו מפורסם מהמאה ה-14, בירגיטה הקדושה מזהירה מפני סגידה ל "אלים טומטים".
הפולקלור הוסיף אמונות טפלות נוספות הקשורות לניסה, כגון: הימצאות ניסה בחווה פירושו שאתה מעמיד את גורל נשמתך בסיכון; או, לחלופין, עליך לבצע טקסים שונים שאינם נוצרים כדי לפתות ניסה להצטרף לחווה שלך.
ניסאן סנטרה היא סדרת מכוניות המיוצרת על ידי יצרנית הרכב היפנית ניסאן מאז 1982.
את השם Sentra הגתה אירה בכרך מחברת המיתוג NameLab.
היא הסבירה את הבחירה בשם בכך ש-"ניסאן רצתה להעביר לצרכנים את המסר כי הרכב בטיחותי למרות גודלו הקטן יחסית.
המילה Sentra נשמעת כמו central (מרכזי), וכן כמו sentry (שומר), מה שמעלה אסוציאציות של בטיחות".
הדור הראשון של ניסאן סנטרה הוצג בארצות הברית במאי 1982 כהמשך של דגם קודם בשם לדאטסון 310. בשנת המכירות הראשונה שלה, הסנטרה הייתה המכונית הנמכרת ביותר בארצות הברית מתוצרת חוץ, ולמכונית הנוסעים הרביעית הנמכרת ביותר בסך הכל.
בשנת 1983 הגיעה למקום השני במכירות בסך הכל, עם מכירות של כ־209,889 יחידות.
בשנת 1983 המנוע שודרג למנוע משולב של ארבעה צילינדרים המונע בדיזל, בנפח של 1.5 ליטר, ומשודך לתיבת הילוכים ידנית בעלת ארבעה הילוכים, עם תפוקה של כ-69 כ"ס.
המנוע הסטנדרטי הידני הגיע עם חמישה הילוכים, והאוטומטי עם שלושה הילוכים.
מאוחר יותר באותה שנה הדגם שודרג בתוספת של קרבורטור אלקטרוני.
באפריל 1985 החלה ניסן בייצור הסנטרה במפעל בסמירנה שבטנסי, לאחר השקעה של 85 מיליון דולר.
סגנון המרכב היחיד שיוצר בארצות הברית היה דגם הסדאן בעל שתי דלתות.
המגזין Consumer Reports דירג את אמינות הדגם כ"טובה מהממוצע" בשנת 1985. המכונית דורגה כמכונית השביעית הבטוחה ביותר בדירוג שנערך על ידי המרכז לבטיחות רכב ב-1983, אשר בחן את מבחן המינהל הלאומי לבטיחות בדרכים (NHTSA), הכולל בדיקה של תאונות חזיתיות במהירות של 56.3 קמ"ש.
הדגם של שנת 1987 זכה לציון של כוכב אחד בלבד מתוך 5 במבחן ריסוק קדמי של NHTSA במהירות 35 קמ"ש - הדירוג הנמוך ביותר האפשרי.
בהמשך, ניסאן שיפרה את הבטיחות עם דגמי 1988 ואילך, שזכו לציון של 3 כוכבים.
בשנת 1989 חל שינוי עדין בסגנון המרכב של דגם הסדאן, עם פנסים קדמיים גדולים יותר ומעוגלים יותר בחלק הקדמי, וכן פנסים אחוריים עם עיצוב מחודש (למעט בדגם הסטיישן).
הלוגו של ניסאן שעל הגריל הקדמי הועבר מהצד הימני למרכז.
בדור זה גרסת הסדאן כללה הנעה של כ- כ"ס (94 קילוואט) עם נפח מנוע של 1.6 ליטר עם 16 שסתומים ועם ארבעה צילינדרים.
הדגם עבר מתיחת פנים, עם כיסויים קדמיים ואחוריים משודרגים, וכן כרית אוויר לנהג, כסטנדרט בחלק מהגרסאות של הדגם.
בדגמי 1994 נוסף בדגמי ה-XE אבזור סטנדרטי שכלל מיזוג אוויר, בקרת שיוט ונגן קלטות סטריאו.
המכונית מהדור הרביעי הוצגה ב-5 בינואר 1995, עם שינוי במתלים: המערך מסוג מתלה אחורי עצמאי שונה למערך מתלים מסוג קרן פיתול.
כל המנועים בסדרה זו הגיעו עם רצועות טיימינג, שנועדו להחזיק מעמד למשך כל אורך החיים של הרכב.
כל הגרסאות, למעט SE ו-SE-R הגיעו עם מנוע בנפח של 1.6 ליטר והספק של 115 כ"ס.
לדגמי ה-SE וה-SE-R היה מנוע משודרג יותר, עם נפח של 2 ליטר ו-140 כ"ס.
בשנת 1998 מכלול האורות האחוריים עוצבו מחדש, בעיקר נוריות החיווי לאחור.
הגריל הקדמי שונה ב-1998 ממוטות אופקיים לרשת פלסטיק גדולה.
באותה שנה שודרגו גם החישוקים: גרסת ה-GXE הגיעה עם חישוקי סגסוגת בגודל של 14 אינץ', דגם ה-GLE עם חישוקי 14 אינץ', והגרסאות SE ,Special וה-200SX SE-R עם חישוקי סגסוגת של 15 אינץ'.
בשנת 1999, הגריל הקדמי עוצב מחדש שוב, כשהפעם העיצוב שונה מגריל לחריץ מעוגל נמוך בין הפנסים.
בהמשך, הסנטרה עברה שדרוג, מקטגוריה של מכונית חסכונית ופשוטה, לקטגוריה של רכב משפחתי קומפקטי, בדגם שהושק בפברואר 2000 כ"דגם 2000".
ייצור הדגם עבר מסמירנה, שבטנסי למדינת אגואסקליינטס, שבמקסיקו.
הדגם החדש קיבל שדרוגים רבים לעומת לדור הקודם, שכללו עיצוב פנים חדש מחומרים איכותיים יותר ועם מושבים נוחים יותר.
גם החלק החיצוני שודרג בעיצוב מחודש לצידי המכונית ובפנסי חזית מודגשים.
ניסאן הציגה את הדור השישי של סנטרה בתערוכת הרכב הבינלאומית של צפון אמריקה 2006 בינואר.
המכונית סווגה כמכונית סדאן בגודל בינוני על ידי ה־EPA]ממדי הרכב גדלו ב 65 מ"מ (2.3 אינץ') באורך יותר, 91 מ"מ (3.2 אינץ') ברוחב, ו-113 מ"מ (4.0 אינץ') בגובה.
בסיס הגלגלים גם הוא גדל בכ- 167 מ"מ (5.9 אינץ') לעומת הדגם הקודם.
דור זה מבוסס על ארכיטקטורה משותפת עם רנו - פלטפורמת C שמשמשת כבסיס גם לדור הראשון של ניסאן רוג, ולדגמים ניסאן קשקאי, ניסאן X-Trail, כמו גם דגמי רנו נוספים.
המנוע הסטנדרטי מגיע עם נפח של 2.0 ליטר, עם 16 שסתומים בצורה של מנוע -ישר - ארבעה (צילינדרים), עם הספק של כ"ס (104 קילוואט).
ב-2007 וב-2008, ניסאן שקלה לשווק גרסה היברידית של הסנטרה, בפרט כשמחיר הנפט עלה ליותר מ-100 דולר לחבית.
אולם בהמשך מחיר הנפט ירד אל מתחת ל-40 דולר לחבית, וניסאן החליטה במקום זאת להתמקד בתאי דלק מימן וברכבים חשמליים עתידיים.
מנכ"ל ניסאן, קרלוס גוסן, הודיע כי הוא לא ינסה להשתוות לטויוטה והונדה מבחינת דגמים היברידיים המוצעים למכירה קמעונאית.
החלטה זו הותירה את ניסאן ללא מוצר היברידי קומפקטי שיתחרה בטויוטה פריוס, הונדה סיוויק ההיברידית, והונדה אינסייט המחודשת.
המוצר ההיברידי היחיד של ניסאן בשוק האמריקאי הוא Altima Hybrid, המתחרה בטויוטה קאמרי היברידית ובפורד פיוז'ן היברידית.
באמצע שנת 2010, הדגם שודרג עם גריל חדש בהשראת הדגם Altima, כיסוי תחתון מתוקן ועם פנסים שונים.
כמו כן נוסף צבע אדום חדש לתאורה האחורית, למד המהירות, וללחצנים, וכן נגן CD חדש ומערכת ניווט אופציונלית.
למערכת השמע נוספה אפשרות לשילוב של iPod וחיבור ל-USB בחלק מהדגמים.
הדגם של שנת 2013 נחשף בתערוכת הרכב של בייג'ינג 2012 בתור ניסאן סילפי, לאחר שפיתוח דגמי Sylphy והסנטרה אוחדו לדגם עולמי אחד לשם יעילות.
העיצוב של המכונית בוסס על עיצוב אווירודינמי עם פנסי חזית מתוחמים ב-LED, פנסי LED אחוריים, מכסה תא מטען בעל זווית חדה ועיטורי כרום, ומרווח פנימי גדול.
כמו כן נוספו מפתח חכם עם לחצן התנעה, ובקרת אקלים מפוצלת (בשווקים מסוימים).
דגם זה התעתד להופיע לראשונה בלמעלה מ-120 מדינות ברחבי העולם עד 2014.
בדור זה, המנוע מדגם MR20DD, עם נפח של כ-2 ליטר, החליף את מנוע ה-1.8 ליטר (מדגם MRA8DE) של הדור הקודם.
שיווק הגרסה עם תיבת ההילוכים הידנית הופסק בארה"ב, אם כי נמשך בקנדה.
בגרסה המשווקת ביבשת אמריקה, מתלה אחורי עצמאי החליף את המתלה האחורי המפותל של הדגמים הקודמים.
ניסוי הכלא של סטנפורד היה ניסוי פסיכולוגי שנערך באוגוסט 1971, ובמהלכו נערכה הדמיה של סביבת כלא למשך שבועיים, תוך מעקב אחרי התנהגות המשתתפים.
פיליפ זימברדו, פרופסור לפסיכולוגיה באוניברסיטת סטנפורד, עמד בראש צוות המחקר שניהל את המחקר.
הניסוי יצא משליטה, למרות שנאסרה אלימות פיזית ישירה, המבנה המקובל של בית כלא הביא בתוך שישה ימים להתפתחות של ברוטליות, השפלה ודה הומניזציה שהסלימו במהירות.
הניסוי מהווה נקודת ציון בפסיכולוגיה חברתית ובקביעת כללי אתיקה בניסויים.
הסטודנטים שהשתתפו בניסוי גויסו באמצעות מודעה בעיתון.
הם עברו מבחנים פסיכולוגיים ורק מי שנמצא על פיהם בטווח הנורמלי השתתף בניסוי, וידאו שאין להם עבר פלילי, וכן הובטח להם תשלום תמורת השתתפותם בניסוי.
המשתתפים, כולם גברים בני המעמד הבינוני, חולקו באקראי לתפקיד של "אסיר" או "סוהר".
המשתתפים שהוגרלו להיות האסירים נאסרו על ידי משטרת פאלו אלטו בביתם באמצע היום, הושמו באזיקים והועברו עם כיסוי עיניים למרתף המחלקה לפסיכולוגיה באוניברסיטת סטנפורד, שהוסב זמנית לכלא, ואילו המשתתפים שהוטל עליהם להיות ה"סוהרים" קיבלו מדים, אלות ומשקפי שמש לצורך שמירה על מרחק פיקודי.
במהלך כל הניסוי, שתוכנן להימשך שבועיים, החוקרים תיעדו את התנהגות המשתתפים באמצעות מצלמות שהוצבו במסדרונות ומיקרופונים שהוטמנו בתאים.
ה"סוהרים" היו חופשיים לקבוע את כללי ההתנהגות ולשמור על הסדר בכלא, אך הובהרה להם חשיבות תפקידם והסכנות האפשריות בסיטואציה זו.
ה"אסירים" לעומת זאת, בדומה לאסירים אמיתיים, יכלו לצפות לחוסר פרטיות ולמידה מסוימת של הטרדה.
המתנדבים יוּדעו על מצב זה בחתימתם על הסכמה להתנדב לניסוי.
למעשה, היחס של הסוהרים החל כקשוח ונוקשה מאוד ולאחר מספר ימים הייתה זו כבר התעללות של ממש.
הסוהרים ערכו מספר מסדרי ספירה של האסירים במהלך כל משמרת של שלוש שעות.
עונש נפוץ היה דרישה מהאסירים לבצע קפיצות במקום, שכיבות סמיכה או כפיפות בטן.
סוהר אחד גם דרך על גב האסירים בזמן שביצעו שכיבות סמיכה או דרש מאסיר אחר לשבת על גב האסיר באותו הזמן.
חלק מהסוהרים הפכו בהדרגה להיות יותר ויותר סדיסטיים, במיוחד בלילה כאשר חשבו שהמצלמות אינן פועלות, ונראה כי נהנו מהעוצמה והכוח שבתפקידם, אז ההתעללות עברה גם לרובד המיני וכללה גם התעללות מינית באסירים.
האסירים, לעומת זאת, הפכו למדוכאים והראו סימני לחץ נפשי.
הניסוי יצא משליטה מהר מאוד.
מרד פרץ ביום השני לניסוי, האסירים התבצרו בתאיהם, חסמו את הכניסה באמצעות מיטות והחלו לקלל את הסוהרים.
הסוהרים התייעצו כיצד לדכא את המרד והחליטו לטפל בו בכוח.
הם הפעילו מטף אש (שהיה במקום מטעמי בטיחות) כדי להכריח את האסירים להתרחק מהדלתות.
הסוהרים הפשיטו את האסירים, לקחו את המיטות והעבירו את יוזמי המרד לצינוק שיצרו.
הצינוק היה ארון שרוחבו כחצי מטר והייתה בו רק אפשרות לעמוד או לשבת ישיבה שפופה אך לא ישיבה רגילה.
המרד הוביל לחיזוק הסולידריות בין הסוהרים והם התחילו לראות את האסירים כעושי צרות, ולכן החלו לאיים על האסירים ולהתנהג ביתר אלימות.
בימים הבאים המשיך הניסוי להידרדר.
ולעיתים אפילו הליכה לשירותים נמנעה מן האסירים.
לפני נעילת התאים בלילה, האסירים הורשו ללכת לשירותים במשותף פעם אחת אחרונה.
ראשיהם מכוסים בשקים, אזיקים לרגליהם, ידיהם על כתפי האסיר שלפניהם, הם רצים במהירות לשירותים תוך צעקות של הסוהרים.
אחרי נעילת התאים בלילה בשעה 22:00 הוכרחו האסירים לעשות את צורכיהם בדלי שהושאר בתאם.
היו פעמים שהסוהרים לא אישרו לרוקן את הדליים, והכלא הסריח משתן ומצואה.
שלושה ימים לאחר התחלת הניסוי, החל אחד האסירים לסבול מהפרעה נפשית חמורה, שכללה מחשבה לא מסודרת, בכי וזעם.
החוקרים, שנכנסו גם הם לתפקידם בניסוי כמנהלי הכלא, חשבו שהאסיר מנסה לשטות בהם על מנת שישחררו אותו ולכן הציעו לו בהתחלה לשתף פעולה עם הסוהרים בתמורה לכך שלא יטרידו אותו.
ביום הרביעי לניסוי נערך ביקור קצר של הורים וחברים.
חלק מההורים היו המומים מהמצב של בניהם ופנו לחוקרים בנושא; הללו הפנו את האשמה מהניסוי אל ה"אסירים" עצמם.
החוקרים החליטו להפסיק את הניסוי לאחר שישה ימים בלבד, לאחר שחברתו של זימברדו, שהגיעה לצפות בניסוי, הייתה עדה להתאכזרות הסוהרים אל האסירים וערערה על הלגיטימיות המוסרית של הניסוי.
התנהגות החוקרים במחקר זה ספגה ביקורות רבות: על כך שלקח להם זמן רב מדי להבין שהמשתתף בניסוי מפגין סימני מצוקה נפשית אמיתיים עד שהותר לו לצאת מהניסוי, ועל כך שלמרות פניות ההורים על מצב בניהם וההתנהגות הסדיסטית של הסוהרים, לא הופסק הניסוי מוקדם יותר.
זימברדו הגיב לכך בביקורת עצמית והודה שהוא נכנס לתפקידו כמנהל הכלא; כאשר היו שמועות על בריחה מתוכננת, הוא לא ישב מהצד וצפה בהתרחשויות אלא היה מוטרד מהבטיחות של הכלא שלו.
הוא אף התרגז כאשר משטרת פאלו אלטו לא אישרה לו להעביר את הניסוי לכלא הישן שלה.
מטרת הניסוי הייתה לבחון התנהגות בשבי, אך ממצאיו ממחישים בראש ובראשונה את האכזריות החייתית שעשויים לנקוט בעלי סמכות כלפי פקודיהם.
הסוהרים שהשתתפו בניסוי היו אנשים מן השורה, ובכל זאת הגיעו תוך ימים ספורים ליחס מרושע ואטום כלפי הנתונים למרותם.
ממצאי הניסוי גם ממחישים כיצד האדם נכנס לתפקיד החברתי שיועד לו.
אחד ה"אסירים" בניסוי כתב לזימברדו לאחר מכן שהוא הרגיש חסר זהות, שהאדם בעל השם שהוא היה, מתרחק ממנו, והוא הופך להיות למספר האסיר שלו.
הממצאים ממחישים גם את הציות של אנשים כאשר ניתנת להם אידאולוגיה שיוצרת לגיטימציה להתנהגות מסוימת, ובנוסף לאידאולוגיה ישנה תמיכה חברתית וממסדית.
ממדגם של 11 "סוהרים" בערך שליש התגלו כ"אכזריים וקשוחים"-המציאו ללא הרף צורות חדשות של הטרדה ונהנו מהכוח שבהתנהגות אכזרית ושרירותית.