tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
המשבר הדיפלומטי הקטרי, הידוע גם כחרם הערבי על קטר, החל ביוני 2017 כשערב הסעודית, איחוד האמירויות, בחריין ומצרים ניתקו את יחסיהן עם קטר, בטענה לתמיכתה בטרור והפרת הסכמים אזוריים.
החרם כלל ניתוק היחסים הדיפלומטיים ואיסורי סחר ונסיעות.
המדינות המחרימות מתחו ביקורת על קשרי קטר עם איראן, על סיקור מוטה באל-ג'זירה וותמיכת קטר בארגוני טרור כמו האחים המוסלמים.
קטר דחתה את ההאשמות וטענה כי היא תומכת רק בקבוצות אופוזיציה לגיטימיות וסייעה לארצות הברית במלחמה בטרור נגד אל-קאעידה והמדינה האסלאמית.
למרות ניסיונות תיווך, המשבר התמשך, ובשנת 2018 ערב הסעודית אף שקלה לנתק את קטר גאוגרפית באמצעות חפירת תעלה סביב קטר.
בדצמבר 2020 החלו מגעים לחידוש היחסים בתיווך אמריקאי, ובינואר 2021 החרם הסתיים לאחר יותר משלוש שנים.
לקטר חילוקי דעות עם ממשלות ערביות אחרות במפרץ הפרסי במספר נושאים: היא משדרת את אל-ג'זירה, היא מואשמת בשמירה על יחסים טובים עם איראן ובעבר תמכה בתנועת האחים המוסלמים.
קטר היא בעלת ברית קרובה של ארצות הברית, המארחת את הבסיס האמריקאי הגדול ביותר במזרח התיכון, בסיס אל-חודייד של חיל האוויר של ארצות הברית.
המדינות שניתקו את היחסים הדיפלומטיים עם קטר מאשימות את קטר בתמיכה בטרור, בהתערבות בענייניהן הפנימיים ובשימור היחסים עם איראן.
קטר מכחישה את הטענות כי היא תומכת בטרור, וציינה כי היא תרמה למאבק שהנהיגה ארצות הברית נגד המדינה האסלאמית.
המדינות הדגישו גם כי צעדיהן הם בתגובה לכך שהפרה קטר הסכם משנת 2014, שלפיו לא תערער קטר את "האינטרסים, הביטחון והיציבות" של מדינות אחרות במועצת שיתוף הפעולה של מדינות המפרץ.
קטר מקיימת יחסים טובים יחסית עם איראן.
בשנת 2006 הייתה קטר היחידה במועצת הביטחון של האו"ם אשר הצביעה נגד החלטה 1696 של מועצת הביטחון, שקראה לאיראן להפסיק את תוכנית העשרת הגרעין שלה.
קטר ואיראן חולקות את הבעלות על שדה הגז הטבעי של דרום פארס / צפון דום, הנחשב כשדה הגז הטבעי הגדול בעולם, עם השפעה גיאוסטראטית משמעותית.
באפריל 2017, לאחר 12 שנות קיפאון, הטילה קטר איסור עצמי על פיתוח שדה הגז עם איראן, עד שתתחייב לשיתוף פעולה בין שתי המדינות.
לדברי ג'ים קריין, עמית מחקר בתחום האנרגיה באוניברסיטת רייס, "קטר הייתה פעם סוג של מדינת וסאל סעודית, אבל היא השתמשה באוטונומיה שעושר הגז שלה יצר כדי ליצור לעצמה תפקיד עצמאי ...
מעל הכל, הגז גרם לקטר לקדם מדיניות אזורית של שיוך עם איראן השיעית כדי להבטיח את מקור עושרה".
מאז עלה לשלטון ב-1995, האמין חמד בן ח'ליפה אאל ת'אני שקטר תוכל למצוא ביטחון רק על ידי הפיכת עצמה מ"תוספת סעודית" ליריבה של ערב הסעודית.
ערב הסעודית החזירה את שגרירה בדוחה בין השנים 2002–2008 כדי לנסות ללחוץ על קטר לבלום את נטיותיה האִינְדִּיבִידוּאָלִיסְטִיות.
המשבר הפך למלחמה באמצעות שליח בין השותפים לאויביה של איראן, ופוליטיקאים מאמריקה טוענים כי "קטר משקיעה מיליארדי דולרים בארצות הברית ובאירופה ולאחר מכן ממחזרת את הרווחים לתמיכה בחמאס, באחים המוסלמים ובקבוצות הקשורות לאל-קאעידה תוך שהיא מארחת את הבסיס הצבאי האמריקאי שממנו מנהלת ארצות הברית את מלחמתה האזורית נגד הקיצוניות.
עם זאת, קטר גם שלחה את כוחותיה להילחם במיליציות הנתמכות באיראן במלחמת האזרחים בתימן הנוכחית, ותמכה במורדים הנלחמים בממשלת בשאר אל-אסד הפרו איראנית במלחמת האזרחים בסוריה.
ב-27 במאי 2017, שוחח נשיא איראן הנבחר, חסן רוחאני, עם אמיר תמים בן חמד אאל ת'אני.
רוחאני אמר לאמיר הקטרי ש"מדינות האזור צריכות יותר שיתוף פעולה והתייעצויות לפתרון המשבר, ואנו מוכנים לשתף פעולה בתחום זה".
ב-13 ביולי הצהיר בוב קורקר, סנאטור רפובליקני מטנסי ויושב ראש ועדת החוץ של הסנאט, כי "תמיכתה של ערב הסעודית בטרור מגמדת את מה שעושה קטר".
מזכיר ההגנה של ארצות הברית ומנהל סוכנות הביון המרכזית לשעבר, רוברט גייטס, הצהיר במאי 2017 כי הוא אינו "מכיר מקרים בהם קטר גינתה בתוקפנות טרור של חמאס, טליבאן ואל-קאעידה".
קטר מארחת את הבסיס האמריקאי הגדול ביותר במזרח התיכון, בסיס אל-חודייד, ששימש את ארצות הברית במלחמותיה בעיראק, בסוריה ובאפגניסטן.
על פי וול סטריט ג'ורנל, במהלך כהונתו הראשונה של הנשיא ברק אובמה, כמה חברים במועצה לביטחון לאומי שלו פעלו להחזרת מטוס קרב אמריקני מאל-חודייד כמחאה על התמיכה הקטרית בקבוצות מיליטנטיות במזרח התיכון.
אל-ג'זירה הקטרית היא ארגון תקשורת בבעלות אמיר קטר.
זוהי רשת הטלוויזיה הפופולרית ביותר במזרח התיכון, ורשת החדשות שלה מתחה ביקורת על ממשלות זרות המעורבות בסכסוך, והואשמה בתמיכה באינטרסים הקטריים.
הקואליציה בראשות ערב הסעודית נגד קטר דרשה ממנה לסגור את אל-ג'זירה.
ב-2002, ערב הסעודית החזירה את שגרירה מקטר בשל עמדתה הביקורתית לכאורה של אל-ג'זירה כלפי העם הסעודי.
היחסים הדיפלומטיים כוננו מחדש ב-2008, לאחר שהובטח כי אל-ג'זירה תגביל את סיקור ערב הסעודית.
במרס 2014 הוציאו בחריין, ערב הסעודית ואיחוד האמירויות הערביות את שגריריהן מקטר, בהסתמך על התערבותה בענייניהן הפנימיים, אך בסופו של דבר, מקרה זה דעך לאחר שקטר אילצה את חברי תנועת האחים המוסלמים לעזוב את הארץ שמונה חודשים מאוחר יותר.
בפברואר 2015 אירעה תקרית נוספת, כאשר מצרים התקיפה מעוז של המדינה האסלאמית בלוב, לאחר שנערפו ראשיהם של אזרחים מצרים-קופטים.
משרד החוץ של קטר הביע הסתייגות מההתקפות.
בתגובה האשים טארק עאדל, נציג מצרים בליגה הערבית, את קטר בתמיכה בטרור.
בנוסף, השיקו אזרחים מצריים מסע פרסום אינטרנטי בגנות קטר.
עם זאת, מועצת שיתוף הפעולה של מדינות המפרץ דחתה את ההאשמות המצריות.
זמן קצר לאחר הפרשה, החזירה קטר את שגרירה ממצרים.
בדצמבר 2016 החליטה מצרים עקרונית לנתק את יחסיה עם קטר אך השאירה את האפשרות לבקר בקטר ולסחור איתה.
הניתוק המוחלט של יחסי מצרים-קטר התרחש ב-5 ביוני 2017, כאשר מצרים יחד עם בחריין, ערב הסעודית ואיחוד האמירויות הערביות ניתקו את כל יחסיהן וקשריהן הכלכליים עם קטר.
הסיבות המדויקות לניתוק היחסים הדיפלומטיים עם קטר מצד הקואליציה בראשות הסעודית אינן ברורות, אך הסיקור החדשותי העכשווי מייחס זאת בעיקר למספר אירועים בחודשים אפריל ומאי 2017.
משא ומתן על בני הערובה הקטרים
באפריל 2017, קטר הייתה מעורבת בעסקה עם חמושים סונים ושיעים בעיראק ובסוריה.
המטרה המידית הייתה להבטיח את החזרתם של 26 בני ערובה קטרים (בהם בני מלוכה קטרים) שנחטפו על ידי חמושים שיעים בעת שערכו מסע ציד עם בזים בדרום עיראק והוחזקו בשבי למעלה מ-16 חודשים.
המטרה השנייה הייתה לגרום לסוריה ולשיעים שם לאפשר סיוע הומניטרי ופינוי בטוח של אזרחים.
לפי ה"הניו יורק טיימס", עסקה זו אפשרה פינוי של לפחות 2,000 אזרחים מהכפר מדאיה לבדו.
שעורר את חמתן של ערב הסעודית ואיחוד האמירויות הערביות היה סכום הכסף ששילמה קטר כדי לקיים את העסקה.
לפי "פייננשל טיימס" קטר שילמה 700 מיליון דולר למיליציות השיעיות הנתמכות בידי איראן בעיראק, בין 120 ל-140 מיליון דולר ל"תחריר א-שאם" ו-80 מיליון דולר ל"אחראר א-שאם".
כחלק מפסגת ריאד בסוף מאי 2017, רבים ממנהיגי העולם, כולל נשיא ארצות הברית, דונלד טראמפ, ביקרו באזור.
טראמפ נתן תמיכה נמרצת למאמציה של ערב הסעודית במאבק נגד מדינות ובעלות הברית של איראן והאחים המוסלמים, מה שהוביל להסכם נשק עצום בין המדינות.
התמיכה של טראמפ בסעודים כנראה גרמה למדינות סוניות אחרות לנקוט עמדה נגד קטר יחד עם ערב הסעודית.
תמיכתו הציבורית של טראמפ בערב הסעודית העצימה את הממלכה ושלחה מסר צונן למדינות המפרץ האחרות, בהן עומאן וכווית, לפיו כל מדינה שתעמוד נגד ערב הסעודית או איחוד האמירויות תוכל לעמוד בפני נידוי כמו של קטר.
המהלך בראשות ערב הסעודית היה הזדמנות אחת לשותפי מועצת שיתוף הפעולה של מדינות המפרץ ולמצרים להעניש את יריביהם בדוחה, לרצות את בעלי בריתן בוושינגטון הבירה ולהסיר את תשומת הלב מענייני הפנים שלהן.
אתר סוכנות הידיעות של קטר ופלטפורמות תקשורת ממשלתיות האחרות נפרצו במאי 2017. על פי אל-ג'זירה ולשכת החקירות הפדרלית, האקרים פרסמו ידיעות כוזבות מטעם סוכנות הידיעות הרשמית, של קטר, המיוחסות לאמיר קטר, שייח' תמים בן חמד אאל ת'אני, שכביכול הביע תמיכה באיראן, בחמאס, בחזבאללה ובישראל.
האמיר צוטט באומרו: "איראן מייצגת כוח אזורי ואסלאמי שאי אפשר להתעלם ממנו ואין זה נכון להתמודד אתו, היא מעצמה גדולה בייצוב האזור".
קטר דיווחה כי ההצהרות הן שקר ולא ידוע על מוצאם.
למרות זאת, הדברים פורסמו בהרחבה בכלי התקשורת הערביים השונים.
ב-3 ביוני נפרץ חשבון הטוויטר של ח'אלד בין אחמד אל-ח'ליפה, שר החוץ של בחריין.
סוכנויות המודיעין האמריקאיות סבורות כי הפריצות נעשו על ידי איחוד האמירויות הערביות, כך על פי מאמר שפורסם על ידי הוושינגטון פוסט ב-16 ביולי.
פקידי המודיעין אמרו כי הפריצה נדונה בין פקידים באיחוד האמירויות ב-23 במאי, יום לפני גל הפריצות.
איחוד האמירויות הכחישה כל מעורבות בפריצה.
ב-26 באוגוסט הוכרז כי חמישה אנשים שהיו מעורבים לכאורה בפריצה נעצרו בטורקיה.
במאי 2017 נפרץ חשבון הדואר האלקטרוני של שגריר איחוד האמירויות הערביות בארצות הברית, יוסף אל-עותייבה.
האימיילים דווחו כ"מביכים", מאחר שהם הראו קשרים בין איחוד האמירויות הערביות לבין הקרן להגנה על דמוקרטיות.
מדינות ערב ראו את הסיקור התקשורתי על פריצה זו כפרובוקציה של קטר, ללא קשר לחוסר השייכות של קטר לפריצה והעמיקו את הקרע בין שני הצדדים.
ב-9 ביוני, אל-ג'זירה הייתה קורבן למתקפת סייבר על כל הפלטפורמות שלה.
בין 5 ל-6 ביוני, ערב הסעודית, איחוד האמירויות הערביות, תימן, מצרים, המלדיביים ובחריין הודיעו כולן בנפרד על ניתוק היחסים הדיפלומטיים עם קטר.
בחריין הייתה הראשונה שהודיעה על כך בבוקר ה-5 ביוני.
עם ניתוק היחסים נעשו פעולות דיפלומטיות מגוונות.
ערב הסעודית ואיחוד האמירויות הערביות הודיעו לנמלי הים ולסוכני המשלוח שלא לקבל ספינות או כלי שיט קטריים בבעלות חברות קטריות.
ערב הסעודית סגרה את הגבול עם קטר.
היא גם הגבילה את המרחב האווירי שלה לקטר איירווייז.
לאור זאת נאלצה קטר לנתב טיסות לאפריקה ולאירופה דרך המרחב האווירי של איראן.
הבנק המרכזי של ערב יעץ לבנקים אחרים שלא לסחור עם הבנקים הקטריים בריאל קטרי.
קטר מתחה ביקורת על ניתוק היחסים.
משרד החוץ של קטר מתח ביקורת על הניתוק החד-צדדי וטען כי הוא מערער את ריבונותה של קטר.
שר החוץ של קטר, מוחמד עבדולרחמן בן אאל ת'אני, אמר כי הצהרות ערב הסעודית בנוגע לקטר סותרות: מצד אחד, סעודיה טענה שקטר תומכת באיראן; לעומת זאת, היא טענה כי קטר מממנת קיצונים סונים הנלחמים באיראן.
שר האוצר של קטר עלי שריף אל-עמאדי ציין שכלכלת ארצו מספיק חזקה כדי להתמודד בהצלחה עם המשבר.
המהלך של ערב הסעודית התקבל בברכה על ידי נשיא ארצות הברית, דונלד טראמפ.
למרות נוכחות אמריקאית גדולה בבסיס חיל האוויר אל-חודייד, הגורם העיקרי לפעולות חיל האוויר של ארצות הברית מבסיס זה הוא נגד המדינה האסלאמית.
עם זאת, מזכיר המדינה רקס טילרסון ומזכיר ההגנה של ארצות הברית ג'יימס מאטיס עובדים על איחוי הקרע.
טילרסון, כמנכ"ל אקסון מוביל, נועד עם האמירים הנוכחיים והקודמים של קטר כדי לדון במצב.
מספר מדינות באזור, בהן טורקיה, רוסיה ואיראן, קראו לפתור את המשבר בדרכי שלום באמצעות משא ומתן.
כל מדינות מועצת שיתוף הפעולה של מדינות המפרץ שהשתתפו בהודעה הוציאו את אזרחיהן מקטר.
שלוש מדינות המפרץ הפרסי (ערב הסעודית, איחוד האמירויות הערביות, ובחריין) הקציבו למבקרים ולתושבים הקטריים שבועיים לעזוב את מדינתם.
משרדי החוץ של בחריין ומצרים הקציבו לדיפלומטים קטרים 48 שעות לעזוב את ארצם.
קטר נודתה מהתערבות של סעודיה במלחמת האזרחים בתימן, וממשלת תימן עצמה ניתקה את הקשרים עמה.
למתווכים כוויתים בריאד הוצגה רשימת דרישות סעודיות לקטר.
אלה כללו את ניתוק הקשרים עם איראן וגירוש חברי חמאס והאחים המוסלמים, סגירת אל-ג'זירה, להפסיק "להתערב" בענייני מדינות זרות, ולהפסיק כל מימון או תמיכה בארגוני טרור.
נכון לספטמבר 2017, תשע ממשלות ריבוניות ניתקו את יחסיהם הדיפלומטיים עם קטר.
ממשלתו של עבדאללה א-ת'ני, שיושבת בטוברוק, טענה כי ניתקה את הקשרים הדיפלומטיים עם קטר, על אף שאין לה ייצוג דיפלומטי במדינה זו.
נכון ל-23 באוגוסט 2017, שלוש מדינות ציננו את הקשרים הדיפלומטיים עם קטר ללא ניתוק מלא של היחסים.
מדינות רבות, האיחוד האירופי והאומות המאוחדות קראו לפתרון המשבר הדיפלומטי באמצעות דיאלוג:
ב-15 ביולי דווח כי ערב הסעודית, תימן, מאוריטניה, איחוד האמירויות הערביות, בחריין ומצרים פנו לפדרציה הבינלאומית לכדורגל בבקשה לבטל את מעמדה של קטר כמארחת הפוטנציאלית של מונדיאל 2022.
שר החוץ של גרמניה, זיגמר גבריאל, הביע תמיכה בקטר וביקר את ניתוק הקשרים.
הוא האשים את נשיא ארצות הברית, דונלד טראמפ, בהתססת הסכסוך במזרח התיכון.
הודו טענה כי היא רואה במשבר עניין פנימי של מועצת שיתוף הפעולה של מדינות המפרץ, ועיקר עניינה עם ההודים החיים באזור.
שר החוץ של אינדונזיה אמר כי הניתוק הדיפלומטי של מדינות ערב עם קטר הוא בעל השפעה רבה על מדינתו.
ב-10 ביוני נשיא אינדונזיה ג'וקו וידודו קרא לנשיא טורקיה רג'פ טאיפ ארדואן ולאמיר קטר למצוא דרך משותפת לפתרון הסכסוך בהתחשב בעובדה שאינדונזיה עצמה היא מדינה מוסלמית ושהסכסוך התרחש בחג הרמדאן.
שר הביטחון של מדינת ישראל, אביגדור ליברמן, תיאר את המצב כ"הזדמנות" לישראל, וציין כי "חלק מהאינטרסים (של מדינות ערב) חופפים את האינטרסים הישראליים, כולל העניין בנוגע לאל-ג'זירה".
הוא המשיך לתאר את אל-ג'זירה כ"מכונת הסתה" ו"פרופגנדה טהורה".
ראש ממשלת ישראל, בנימין נתניהו, דרש מחברת אל-ג'זירה לסגור את משרדיה בישראל.
המשבר החוקתי בפרו החל כאשר הנשיא מרטין ויסקרה פיזר את הקונגרס ב-30 בספטמבר 2019. הקונגרס הגיב בכך שהצהיר כי נשיאותו של ויסקרה מושעית ומינה את סגנית הנשיא וראש הממשלה לשעבר מרצדס אראוס לנשיאה זמנית, מהלכים שנראו ברובם כבטלים.
למחרת, ב-1 באוקטובר 2019, הודיעה הנשיאה הזמנית אראוס על התפטרותה, ואילו ויסקרה הנפיק צו לבחירות בזק שייערכו ב-26 בינואר 2020.
נשיאות פרו וקונגרס פרו נמצאים בסכסוך מאז תחילת כהונתו של הנשיא לשעבר פדרו פבלו קוצ'ינסקי בשנת 2016. ב-15 בספטמבר 2017 העביר הקונגרס, בתמיכה רחבה, הצעת אי אמון כלפי ראש הממשלה והקבינט, מה שהוביל לרענון מוחלט של הרכב, הממשלה ולמינוי ראש ממשלה חדש.
קוצ'ינסקי התפטר מתפקידו במרץ 2018. במקומו מונה סגן הנשיא, מרטין ויסקרה.
ויסקרה פתח ביוזמות למניעת שחיתות, מאחר שהנושא עמד בראש סדר העדיפויות שלו, הוא דחף למשאל עם חוקתי לאיסור מימון פרטי למערכות הפוליטיות, ניסה לאסור בחירות מחדש של מחוקקי עבר וליצור בית מחוקקים שני.
ארגון Transparency International הילל את המהלך: "זו הזדמנות חשובה מאוד, שאינה דומה להזדמנויות קודמות מכיוון שבחלקם הנשיא נראה מחויב באמת."
בעוד שוויסקרה ביצע פעולות נגד שחיתות, המנהיגה הפוליטית קייקו פוחימורי נעצרה באוקטובר 2018 באשמת הלבנת הון ושחיתות הקשורות למבצע שטיפת הרכב.
תומכי פוחימורי ממפלגת הכוח העממי החזיקו ברוב המושבים בקונגרס של פרו והקשו על מאמציו של ויסקרה מאז שהיה סגן נשיא.
לאחר מעצרה של פוחימורי, הציג הקונגרס בהנהגת אנשי פוחימורי הצעת חוק לשינוי הצעות המשאל של ויסקרה.
הפרואנים הסכימו בסופו של דבר עם הצעותיו של ויסקרה במהלך משאל העם בדצמבר 2018.
בחוקת פרו, הרשות המבצעת יכולה לפזר את הקונגרס לאחר הצבעה שנייה של אי אמון.
ההצבעה הראשונה של אי האמון התרחשה בספטמבר 2017. ויסקרה אשרר הליך חוקתי ב-29 במאי 2019 אשר יצור תנועה של אי אמון כלפי הקונגרס אם יסרבו לשתף פעולה עם פעולותיו המוצעות נגד השחיתות.
ויסקרה דרש רפורמות ללוחמה שחיתות וקרא להצבעת אי אמון ב-27 בספטמבר 2019, וקבע כי "ברור שהדמוקרטיה של מדינתנו נמצאת בסכנה".
ויסקרה והוועדה הבין-אמריקאית לזכויות אדם מתחו ביקורת על הקונגרס על חסימת הצעה לבחירות כלליות בעוד שהיא אישרה במהירות מועמדויות לבית המשפט החוקתי בפרו מבלי לחקור את הרקע של המועמדים.
ויסקרה ביקש לבצע רפורמה בתהליך המינוי לבית המשפט החוקתי ואישור או אי אישור הקונגרס להצעתו נתפס "כסימן של אמון בממשלו".
ב-30 בספטמבר 2019, הקונגרס מינה חבר חדש לבית הדין החוקתי של פרו - בן דודו של פדרו אולאצ'אה, נשיא הקונגרס - אשר ככל הנראה יכריע בסכסוכים בין הקונגרס לנשיאות, תוך התעלמות מהצעתו של ויסקרה לרפורמה.
על פי החשד, רבים ממועמדי בית המשפט החוקתי שנבחרו על ידי הקונגרס היו מעורבים בשחיתות.
לאחר שמינה את בן דודו של אולאצ'אה לבית המשפט, הצביע הקונגרס בעד הצעת אי-אמון.
בקונגרס הוצעה בקשה לשחרורה של קייקו פוחימורי ממעצר במהלך אותו יום.
על אף ההצבעה, ויסקרה הצהיר כי מינוי הקונגרס ושלילת האמון בשני שרי הממשלה היה המעשה השני של הצעת אי-אמון בממשלתו, ובכך העניק לו את הסמכות לפיזור הקונגרס.
פעולות אלה של הקונגרס, כמו גם חודשי ההתקדמות האיטית לקראת רפורמות נגד שחיתות, דחפו את ויסקרה לפזר את הגוף המחוקק ב-30 בספטמבר, כאשר ויסקרה הצהיר "העם הפרואני, עשינו כל מה שיכולנו".
הקונגרס מכריז על נשיאה זמנית
זמן קצר לאחר שוויסקרה הודיע על פיזור הקונגרס, הגוף המחוקק סירב להכיר במעשיו של הנשיא, הכריז על ויסקארה כמושעה מהנשיאות ומינה את סגנית הנשיא מרצדס אראוס כנשיאת פרו הזמנית.
למרות זאת, גורמים בממשל הפרואני הצהירו כי פעולות הקונגרס בטלות מאחר שהגוף נסגר רשמית בזמן ההכרזה על החלטות אלה.
בליל 30 בספטמבר התכנסו פרואנים מחוץ לארמון הרשות המחוקקת כדי למחות נגד הקונגרס ולדרוש את הרחקת המחוקקים בעוד ראשי הצבא הפרואני נפגשו עם ויסקרה והודיעו שהם עדיין מכירים בו כנשיא פרו ומפקד הכוחות המזוינים.
במהלך ערב 1 באוקטובר 2019 התפטרה מרצדס ארואס, שהוכרזה על ידי הקונגרס כנשיאה זמנית, מתפקידה.
ארואס התפטרה, בתקווה שהמהלך יקדם את קיום הבחירות הכלליות החדשות שהוצע על ידי ויסקרה ונדחה על ידי הקונגרס.
נשיא הקונגרס פדרו אולאצ'אה הושאר לרגע ללא מילים כאשר הודיעו לו על התפטרות אראוס במהלך ראיון.
באותה תקופה אף מוסד ממשלתי או ממשל זר לא הכירו בארואס כנשיאה.
ויסקרה הוציא צו הקורא לבחירות הפרלמנטריות ב-26 בינואר 2020. ארגון מדינות אמריקה פרסם הודעה בה נאמר כי בית המשפט החוקתי יכול לקבוע את חוקיות מעשיו של הנשיא ויסקרה ותמך בקריאתו לבחירות פרלמנטריות, באומרו "זהו צעד בונה כי בחירות נקראו בהתאם למסגרות הזמן החוקתיות ושההחלטה הסופית נופלת לפתחו של העם הפרואני".
כריסטין ארמריו מהסוכנות Associated Press כתבה, "פיזור הקונגרס סלל את [הדרך של] פרו למשבר החוקתי העמוק ביותר שלה מזה כמעט שלושה עשורים, ויכול להיות שהוא גם תחילתו של פרק סופי עגום לשושלת הפוליטית הבולטת ביותר במדינה.
כאשר הושבת הפרלמנט לאחרונה בשנת 1992, ישב האיש החזק אלברטו פוג'ימורי בארמון הנשיאות וירה את היריות.
27 שנה קדימה, ועכשיו זו המפלגה בהובלת בתו הבכורה שבועטת".
סקרי דעת קהל של מכון המחקר הפרואני IEP הראו כי 84% מהנשאלים תמכו בצעד של ויסקרה לפיזור הקונגרס.
מגפת הקורונה השפיעה על הכלכלה העולמית באופן רחב, הובילה למיתון ולשינויים ניכרים בתחומים כלכליים שונים.
המשבר הכלכלי שפרץ ב-2020, המכונה "מיתון הקורונה", החל בירידות חדות בשוקי ההון כבר בפברואר.
קרן המטבע הבינלאומית דיווחה ב-14 באפריל שכל מדינות G7 כבר נכנסו או עמדו להיכנס ל"מיתון עמוק" וחלה האטה משמעותית בצמיחה בכלכלות המתפתחות.
כמו כן העריכה שמדובר במיתון הקשה ביותר מאז השפל הגדול, ואף חמור מהמשבר של 2008.
ברבעון הראשון של 2021 נרשמה התאוששות הדרגתית מסוימת.
מאז המשבר הכלכלי העולמי ב-2008, חלה עלייה גדולה בחובות התאגידים, מ-84% מהתוצר העולמי ברוטו בשנת 2009 ל-92% בשנת 2019, או בערך 72 טריליון דולר.
מכון מקינזי ושות' הזהיר בשנת 2018 כי הסיכונים הגדולים ביותר יהיו לשוק מתעורר כמו סין, הודו וברזיל, שם הונפקו 25-30% מאיגרות חוב על ידי חברות בסיכון גבוה.
מלחמת סחר בין סין לארצות הברית
מלחמת הסחר התרחשה מ-2018 עד 2020, והשפיעה על כלכלות בעולם.
בשנת 2018, הנשיא דונלד טראמפ החל לקבוע מכס ומחסומי סחר על סין במטרה לאלץ אותה לבצע שינויים בנוהגי סחר.
בין אותם נוהלי סחר והשפעותיהם הם הגירעון המסחרי ההולך וגובר, גנבה לכאורה של קניין רוחני והעברה כפויה לכאורה של טכנולוגיה אמריקאית לסין.
זה גם הוביל לחוסר יציבות בשוק המניות.
ממשלות של כמה מדינות, כולל סין וארצות הברית, נקטו צעדים כדי להתמודד עם חלק מהנזק שנגרם כתוצאה מהידרדרות ביחסי ארצות הברית–סין.
באירופה, כלכלות הושפעו מפרישת הממלכה המאוחדת מהאיחוד האירופי, הידוע יותר בשם ברקזיט.
הצמיחה בבריטניה ובאיחוד האירופי קפאה על שמריה במהלך שנת 2019, לקראת הברקזיט, בעיקר בגלל אי ודאות סביב המשבר.
בריטניה חוותה 'כמעט מיתון' בשנת 2019, שהחליש את הכלכלה הבריטית עם כניסתה לשנת 2020. עסקים רבים עזבו את הממלכה המאוחדת לאיחוד האירופי, מה שהביא לאובדן סחר ולירידה כלכלית הן עבור חברי האיחוד והן עבור בריטניה.
האטה כלכלית עולמית בשנת 2019
במהלך שנת 2019 דיווחה קרן המטבע הבינלאומית כי הכלכלה העולמית עוברת "האטה מתואמת", שנכנסה לקצב האיטי ביותר שלה מאז המשבר הכלכלי העולמי (2008).
"סדקים" הופיעו בשוק כאשר השווקים העולמיים החלו לסבול בגלל "הידרדרות חדה" של פעילות התעשייה.
באפריל 2019 חל היפוך בעקום התשואה בארצות הברית, מה שהצית חששות ממיתון עולמי.
עקומת התשואה ההפוכה ופחדי מלחמת הסחר בין ארצות הברית לסין הובילו למכירה בשוקי המניות העולמיים במהלך מרץ 2019, מה שהביא לחשש רב יותר שמיתון מתקרב.
עליית רמות החוב במדינות האיחוד האירופי ובארצות הברית הייתה תמיד דאגה לכלכלנים.
עם זאת, ב-2019 גברה הדאגה במהלך ההאטה הכלכלית, וכלכלנים החלו להתריע על 'פצצת חובות' שתתרחש במהלך המשבר הכלכלי הבא.
מגפת הקורונה, שפרצה לראשונה בסין בסוף 2019, היא המגפה הקטלנית ביותר מאז השפעת הספרדית.
היא התפשטה במהירות לשאר העולם והובילה למצב חירום לבריאות בינלאומי והכרזה כמגפה על ידי ארגון הבריאות העולמי ב־11 במרץ 2020. המגפה הביאה לשיבוש כלכלי עולמי קשה, משבר שרשרת האספקה, מיתון כלכלי וירידה משמעותית בצריכה.
כלכלות ברחבי העולם נאלצו ליזום הסגרים, ריחוק חברתי והגבלות, במטרה לרסן את התפשטות המגפה.
הצעדים הובילו לירידה מהירה בפעילות התעשיות שונות וצריכה בבת אחת.
הירידה השפיעה על הכלכלה ובפרט על הבנקים והתעסוקה.
כמו כן אירעו מקרים של "בהלת קניות", בעיקר סביב מוצרי יסוד.
במדינות רבות נסגרו מוסדות לימוד, מה שהשפיע על כ-98.6% מהתלמידים בעולם.
הוראות ההסגר והריחוק החברתי השפיעו בבירור על סוגים רבים של עסקים, בעיקר על אלה המספקים שירותים פרטיים (כולל חנויות קמעונאיות, מסעדות ובתי מלון, מקומות בילוי ומוזיאונים, מרפאות פרטיות ומכוני יופי וספא).
במרץ 2020, ערב הסעודית פתחה במלחמת מחירי הנפט עם רוסיה, מה שהוביל לירידה משמעותית במחיר הנפט.
מחירי הנפט האמריקניים נפלו ב-34%, הנפט הגולמי נפל ב-26%, ונפט ברנט ירד ב-24%.
היא נוצרה בעקבות אי ההתקדמות במשא ומתן בין ארגון המדינות המייצאות נפט ורוסיה על קיצוצים בייצור נפט בעיצומה של מגפת הקורונה.
ב-10 במרץ, מחירי הנפט ירדו ב-30% מתחילת אותה שנה עקב ירידה בביקוש.
במהלך אפריל, בשל מגבלות התנועה שהוטלו לאור מגפת הקורונה בארצות הברית, מחיר הנפט ירד מתחת לאפס דולרים, ויצרני נפט אמריקאים החלו לשלם לרוכשי נפט לטובת אחסונו.
ב-12 באפריל, נחתם הסכם שסיים את המלחמה.
המגפה הביאה לירידות שערים בבורסות העולם.
בתחילת מרץ 2020 גיבשה קרן המטבע העולמית חבילת סיוע בסכום של 12 מיליארד דולר למדינות עניות, והקונגרס האמריקאי הסכים על תוכנית סיוע של 7.7 מיליארד דולר.
הבנקים הגדולים בארצות הברית ביקשו מהממשל הקלות רגולטוריות כדוגמת הורדת דרישת הלימת הון, והעברת הלוואות בריבית נמוכה מהבנק הפדרלי.
בסוף אפריל הוכרז כי מדינות עניות נפגעות קורונה יקבלו 133 מיליון דולר מאג"ח המגפות של הבנק העולמי.
ב־20 בפברואר 2020 החלה קריסה בשוק המניות העולמי .
בין ה-24 ל-28 בפברואר, שוקי המניות ברחבי העולם דיווחו על הירידות הגדולות ביותר בשבוע שעבר מאז המשבר הפיננסי ב-2008. השווקים העולמיים בתחילת מרץ הפכו לתנודתיים ביותר.
ב-9 במרץ 2020, מרבית השווקים בעולם דיווחו על התכווצויות קשות, בעיקר בתגובה למגפה הקורונה ומלחמת מחירי נפט בין רוסיה למדינות OPEC בהובלת סעודיה.
היום כונה "יום שני השחור הראשון", ובאותה עת היה הנפילה החדה ביותר מאז המיתון ב-2008.
באותו יום, הייתה התרסקות בשוק המניות העולמי.
שוקי המניות בארצות הברית סבלו מהירידה הגדולה ביותר ליום אחד מאז "יום שני השחור" של 1987. הבורסה בקנדה רשמה את היום הגרוע מאז 1940. בורסות אירופה סגרו את יום המסחר הגרוע מעולם.
בעקבות יום שני השחור שלושה ימים קודם לכן, מיוחס יום חמישי השחור למגפה וחוסר אמון המשקיעים בנשיא דונלד טראמפ, לאחר שאסר נסיעה של 30 יום לאזור שנגן.
בנוסף, הבנק המרכזי האירופי, בראשות כריסטין לגארד, החליט שהריבית לא תרד למרות ציפיות השוק, מה שגרם לירידה בחוזים עתידיים של S&P 500 ביותר מ-200 נקודות בפחות משעה.
חוזים עתידיים בדאו ג'ונס צנחו ביותר מאלף נקודות ו-500 החוזים העתידיים של Standard & Poor's ירדו ב-5% והפעילו מפסק.
הבנק הפדרלי חתך את הריבית ל-0.
ביום שני, 16 במרץ 2020, ננעלו שוקי המניות במזרח אסיה, בישראל ובאירופה בירידות.
בלטו מניות מגזר המכוניות והתיירות.
באותו היום, המדדים המובילים בוול סטריט רשמו את היום הגרוע מאז יום שני השחור (1987) עם נפילות של סביב ה-13% של מדד דאו ג'ונס, כאשר כל המניות במדד נצבעו באדום בוהק.
מדד הנאסד"ק ציין את היום הגרוע מעולם עם נפילה של 12.3%, ומדד S&P 500 צלל בכ-12% לרמה הנמוכה מחודש דצמבר.
היום כונה "יום שני השחור השני".
בסוף השבוע הקודם הודיעה הרשות המוניטרית בסעודיה על חבילת אשראי בגובה 13 מיליארד דולר לחברות קטנות ובינוניות, בעוד נשיא דרום אפריקה, סיריל רמפוזה, הודיע על חבילת גירוי פיסקלית.
הבנק הפדרלי הודיע כי יקטין את יעד שיעורי הכספים הפדרליים ל-0%-0.25%,יתחיל תוכנית הקלה כמותית וכו'.
השפל היה ב-23 במרץ 2020. בשלושת ימי המסחר שהיו אחריו, זינק דאו ג'ונס ב-21.3%.
זו הייתה העלייה התלת יומית הגבוהה ביותר בדאו ג'ונס מאז 1931, וב-S&P 500 מאז 1933. במרץ, דאו ג'ונס סגר נפילה של 23.2% מתחילת 2020 - הרבעון הגרוע ביותר מאז 1987. בחודשים הבאים, הבורסה עברה תהליך של התאוששות, לעיתים תוך תנודות.
דווח ביולי שסוכנות הדירוג פיץ' רייטינגס הורידה במחצית הראשונה של 2020 את דירוג האשראי של מספר שיא של מדינות - 33.
מדד דאו ג'ונס בתחילת 2020:
מבוסס על מדד דאו ג'ונס.
המגפה הובילה לכך שבחלק מחודשי המגפה יותר משליש מאוכלוסיית העולם הושבתה עקב סגר שנועד לעצור את התפשטות הנגיף.
מדינות שונות סגרו את הגבולות ויזמו מגבלות ריחוק חברתי.
צעדים אלה הובילו להשלכות קשות על כלכלות ברחבי העולם.
חלה עלייה גבוהה ומהירה במיוחד באבטלה במדינות רבות.
האומות המאוחדות חזה באפריל 2020 כי האבטלה העולמית תחסל 6.7 אחוז משעות העבודה ברחבי העולם ברבעון השני של 2020 - שווה ערך ל-195 מיליון עובדים במשרה מלאה.
במדינות המערב צפויה האבטלה להיות בסביבות 10%, כאשר מדינות שנפגעו קשה יותר מהמגפה עם שיעורי אבטלה גבוהים יותר.
העולם המתפתח הושפע גם מהמיתון.
במיתון התרחשה התמוטטות מחיר הנפט, התמוטטות התיירות, תעשיית האירוח, ענף האנרגיה וירידה משמעותית בפעילות הצרכנים בהשוואה לעשור הקודם.
הענף הראשון להיפגע ממשבר הקורונה היה ענף התיירות.
שנת 2019 הייתה השנה המתוירת ביותר בעולם, השילוב בין טיסות מוזלות ועלייתו של מעמד בינוני בארצות מרובות אוכלוסין כמו סין והודו גרמו לכך בין היתר.
מגוון יעדים ברחבי העולם התרוקנו מתיירים.
למגפה הייתה השפעה משמעותית על ענף התעופה בגלל מגבלות הנסיעות שהתקבלו, כמו גם ירידה בביקוש בקרב המטיילים.
מדינות סגרו את גבולותיהן או חייבו את הבאים בבידוד לתקופה.
בינואר, חברות תעופה רבות ביטלו את טיסותיהן לסין.
עם התפשטות המגפה בעולם בוטלו טיסות רבות ליעדים שבהם נמצאו חולים במגפה.
איגוד חברות התעופה יאט"א העריך שבעקבות התפשטות הנגיף חברות התעופה בעולם יפסידו הכנסות של בין 314 מיליארד דולר.
חברות ביטוח הודיעו על הפסקה של מכירת פוליסות שונות לביטול נסיעות בינלאומיות.
היו חברות התעופה שפשטו רגל או עברו לממשל ((Administration (law): חברות כמו מצפן איירליינס, Flybe, טראנס סטייטס איירליינס, וירג'ין אוסטרליה, אייר מאוריציוס ואווינקה.
במאי 2020, עקב ירידה בתחלואה, מדינות דנו או חתמו על הסכמים לפיהם יהיה מעבר כמעט חופשי בין אותן מדינות.
המטרה הייתה החזרת התיירות והטיסות.
מגזרי שירותים נפגעו בגלל המיתון.
לדוגמה, מכירות הרכב החדשות בארצות הברית ירדו ב-40% במרץ 2020. שלוש התעשיות האמריקניות הגדולות ביותר סגרו זמנית את המפעלים שלהן.
תעשיית הרכב הגרמנית נכנסה למשבר לאחר שכבר סבלה מדיזלגייט, כמו גם מתחרות מצד מכוניות חשמליות.
בבריטניה הייתה צניחה חדה באפריל.
מחיר החוזים העתידיים על נפט אמריקאי הפך לשלילי, שכן סוחרים החלו לשלם עבור הקונים שייקחו את המוצר לפני שיגמר כושר האחסון.
זאת למרות עסקה קודמת עם אופ"ק שקיצצה את הייצור העולמי ב-10% וסיימה את מלחמת מחירי הנפט.
מרכזי קניות וקמעונאים אחרים ברחבי העולם צמצמו שעות או נסגרו לחלוטין.
חנויות כלבו וחנויות בגדים נפגעו במיוחד.
היו רשתות מזון במדינות מסוימות ששמרו על ריווחיות.
המסחר האלקטרוני הושפע גם הוא, כשמכירת קטגוריות כמו כפפות חד פעמיות עלו ב-670% במרץ 2020 לעומת 2019. עקב המאבק במגפה, חלק מהעסקים נסגרו זמנית.
חלק מהמועסקים עברו לעבודה מהבית.
היה צפי שיהיו עסקים שיסגרו לקביעות.
אירועי ספורט בוטלו ומוסדות תרבות כמו בתי קולנוע נסגרו לתקופות ארוכות.
בסוף 2020, הייתה עליה בפתיחת עסקים חדשים באירופה ובארצות הברית במקביל לקריסת אחרים.
פעמים אחדות עוכבו אוניות תענוגות על אלפי נוסעיהן, לאחר שנתגלו בהן חולים בנגיף או שעלה חשד לכך.
אירועים אלה גרמו לביטול הזמנות והפלגות.
מחירי המניות של קווי השייט הגדולים ירדו ב-70-80%.
שרשראות האספקה הבינלאומיות הואטו ברחבי העולם.
למשל, אספקת רכיבים המיוצרים בסין נפגעה, ושיבשה פעילות במפעלים במדינות אחרות המתבססים על רכיבים אלה.
אספקת מוצרים שהוזמנו מסין דרך אתרי אינטרנט סיניים נפגעה.
ייצוא מסין נפל בחצי השנה הראשונה של 2020 ב-6.2% והיה ניסיון לעודד צריכה מקומית.
בתחילת מרץ 2020, כמה ערים מרכזיות בארצות הברית הודיעו כי ברים ומסעדות ייסגרו לסועדים יושבים ומוגבלים להזמנות המשלוח ומסירה.
חלק מהעובדים פוטרו, ויותר עובדים היו חסרי חופשת מחלה בענף לעומת ענפים דומים.
כך היה במדינות רבות בעולם.
שם הוצאו תושבים לחל"ת ומסעדות רבות עשו משלוחים.
בהמשך, מסעדות נפתחו תחת מגבלות על תפוסה ומגבלות של ריחוק חברתי.
במהלך 2021, עלה השכר המינימלי בעסקים רבים.
המדינה הראשונה שהושפעה גם כלכלית מהמגפה הייתה סין.
למשל, חלק מהחומה הגדולה של סין נסגר למבקרים וכך גם חלק מאתרי התיירות.
חגיגות השנה החדשה בסין, שהיו אמורות להתקיים בימים אלו, בוטלו.
ב-4 בפברואר הודיעה מקאו על סגירת בתי הקזינו בה לשבועיים.
רשת הילטון סגרה זמנית קרוב ל-150 מלונות בסין.
במהלך המגפה, ספג המשק הסיני מכה כפולה, כשמחד גיסא מגזר הייצור הסיני חווה ירידה חדה בהזמנות מהעולם ומאידך גיסא מגזר השירותים נפגע מהאטה בצריכה המקומית.
הראשונים להיפגע מהמיתון הכלכלי היו מהגרי עבודה מהכפרים.
במזרח הרחוק, כתוצאה מהמיתון, כלכלת הרפובליקה העממית של סין התכווצה לראשונה מזה כמעט 50 שנה.
התמ"ג הלאומי ברבעון הראשון של 2020 צנח 6.8% משנה לשנה, והתמ"ג בחוביי צנח ב-39.2%.
הוא עלה ב-2 הרבעונים העוקבים, אחרי דיכוי ההתפרצות.
בהודו היה מיתון בפעם הראשונה מאז עצמאותה, לאחר שכלכלתה, השלישית בגודלה באסיה, התכווצה רבעון שני ברציפות.
ב-28 באפריל, הרשות המוניטרית של סינגפור (MAS) אמרה שהיא תיכנס למיתון בגלל המכה ממגפת הקורונה בסינגפור ובעולם, וכן יהיה איבוד משרות ושכר נמוך יותר, עם אי ודאות באשר למשך זמן ההאטה, התלוי בהתפתחות המגפה ויעילותן של תגובות מדינות העולם.
בכלכלת מצרים, התיירות, המעסיקה עשירית מתושבי מצרים ותורמת כ-5% מהתמ"ג, נפסקה ברובה, ואילו גם העברות כספים של מהגרי עבודה בחו"ל (9% מהתמ"ג) היו צפויים לרדת.
מחירי הדלק הזולים והביקוש האיטי יותר הובילו גם כמה חברות שילוח להימנע מתעלת סואץ, ולבחור לנסוע בכף התקווה הטובה, מה שהפחית את דמי המעבר לממשלה.
באפריקה שמדרום לסהרה הייתה צפויה להיות למיתון הראשון שלה מזה 25 שנה, אך הפעם למשך זמן ארוך יותר.
הבנק העולמי צפה כי כלכלת אפריקה שמדרום לסהרה תקטן בין 2.1% ל-5.1% עד סוף השנה.
אפריקה הייתה חייבת לסין 152 מיליארד דולר מהלוואות שנלקחו בין 2000 ל-2018; במאי 2020, סין שקלה להאריך את תאריך היעד להחזר.
בנק אנגליה הוריד את הריבית בממלכה לשפל היסטורי של 0.1%.
למחרת הודיע שר האוצר של בריטניה שהממשלה תוציא 350 מיליארד ליש"ט לחיזוק הכלכלה.
ב-24 במרץ נסגרו בבריטניה רשמית עסקים ונסיעות לא חיוניות כדי להגביל את התפשטות הנגיף.
הוצאות משק הבית ירדו באפריל 2020 ב-41.2% בהשוואה לאפריל 2019. רבים הוצאו לחופשה ללא תשלום ובמאי היו 23 אחוזים מהעובדים בחל"ת.
באוסטרליה, לפני המיתון, סבלה המדינה מגל שרפות קשה במיוחד, שפגע בכלכלה ובנתיבי הסחר המקומיים.
לא רק זאת, אלא שאוסטרליה חוותה האטה משמעותית בצמיחתם הכלכלית, כאשר כלכלנים בסוף 2019 אמרו שאוסטרליה "על סף המיתון".
כתוצאה מכך והשפעות המיתון, אוסטרליה צפתה מיתון ולפחות נסיגה בתוצר של 6.7% על פי קרן המטבע הבינלאומית.
רמת האבטלה של 5.1% צפויה לעלות לשיא של 25 שנים של 10.0%, על פי נתוני האוצר שפורסמו באפריל.
עד מאי, משקיעים ביטלו הוצאות בהיקף של יותר ממאה מיליארד דולר מהשווקים המתעוררים במדינות המתפתחות.
לפי תחזית הבנק העולמי במאי, הכלכלה העולמית צפויה להתכווץ בכ-4% בשנת 2020, במקום הצמיחה כ-3.3% שנצפתה, כלומר פער של למעלה מ-7%.
כמות העניים בעולם צפויה לגדול בין 0.3% ל-1.7%, כלומר 40 עד 120 מיליונים.
היו חברות שהודיעו על פשיטת רגל.
למשל, חברת בגדי היוקרה Brooks Brothers הודיעה על בקשה לפשיטת רגל.
כך גם ענקית פצלי הנפט צ'סאפיק אנרג'י.
בסוף אפריל, היו למדינות גישות שונות ביחס להתמודדות עם הנגיף והן דנו על אסטרטגיות יציאה.
מטרתן הוא יצירת שגרה בצל הקורונה.
נכון לתחילת מאי, הוסרו הגבלות - לפעמים אחרי שנראה שהמגפה הובסה ולפעמים כסוג של "הימור".
מנגד, כמה מדינות חוו התפרצות והתמודדו עם מקרים חדשים, ועדיין לא יכלו לדבר על חזרה לשגרה באותם היקפים.
במהלך מאי מדינות שונות התקדמו בתוכנית היציאה שלהן והגדירו הקלות וכללים.
חלקן התמודדו עם עליה מחודשת.
בספטמבר, דיווחו ארגוני זכויות אדם על בעיות חברתיות שהמצב עורר במזרח הרחוק, שם באזורים רבים המשבר הכלכלי הביא משפחות לסף רעב.
חלק מהבעיות הן עלייה בתופעת נישואי הקטינות, או מכירת קטינות למטרות נישואין - תופעות שהיו במגמת ירידה בשנים שלפני הקורונה.
נישואין אלו באים לעיתים על חשבון קבלת חינוך וכלים שהיו יכולים לחזק כלכלית את הקטינות, ומשמעותם עלולה להיות איבודה על העצמאות הכלכלית שלהן.
בעיות אחרות שדווחו נגעו לסגירת בתי ספר למטרות סגר בכמה מהאזורים העניים ביותר, בו השכלה עשויה להיות ההזדמנות העיקרית של הצעירים לצאת מחיי עוני בעתיד, והזדמנויות אלו נסגרו בפני חלק מהצעירים, מה שהיה עלול למנוע מהם מעשית את האפשרות לצאת מהעוני.
בשל הסגירה או ההגבלה של חלק מהעסקים, מעבר לעבודה מרחוק וכדומה, חלה ירידה במחירי שכר הדירה בערים רבות.
היה ביקוש גובר לדירות בפרוורים עם מרחב מחיה גדול יותר וירידה בביקוש בקרב סטודנטים.
בהמשך המגפה חלה עליה במחירי הדירות ובמחירי השכירות במקומות שונים.
מדינות רבות סבלו מירידה בהיקף תיירות החוץ.
בחודשים הראשונים של 2021, בזכות ההתחסנות, בוטלו הסגרים והמגבלות המחמירות שהוטלו בזמן המגפה ברוב העולם המערבי.
רוב המדינות לא ביטלו את כל המגבלות, אבל החזירו לפעילות את רוב ענפי הכלכלה, או את כולם.
אבל העולם העסקי היה צריך זמן להתאושש מהמכות שספג במשבר, ורמת האבטלה הייתה גבוהה יותר מאשר ב-2019 כמעט בכל מקום.
שוק העבודה לא חזר לקדמותו במלואו והיו שעבדו מהבית בחלק מהזמן.
לצד זאת, ככל שהמגפה התקדמה הלכה ועלתה תופעת ההתפטרות הגדולה, במסגרתה עובדים רבים עזבו את מקום עבודתם.
בנוסף, חל זינוק בביקוש למוצרים מסוימים ופגיעה בשרשראות אספקה, וכן עלתה האינפלציה.
ניתוחים מתחילת 2022 הצביעו על פערים בשיקום הכלכלה בין המדינות המפותחות למדינות המתפתחות.
בשלהי 2021, ממשלות רבות בכל העולם ניסו להימנע ככל האפשר מסגרים מחמירים שיפגעו בפעילות הכלכלית, אולם בשל עליה בהדבקה, עסקים רבים באירופה ובארצות הברית החליטו בעצמם לבצע סגירה זמנית - אם בשל מיעוט לקוחות, ואם בשל עובדים שנדבקו בקורונה או חשש לבריאותם של עובדים בריאים.
המשיכו השיבושים בשרשראות האספקה, אשר גם הושפעו ממזג האוויר.
בחלק מהמדינות ניתן סבב נוסף של סיוע לעסקים שנפגעו.
ב-21 באפריל 2020 הזהירה תוכנית המזון העולמית שצפוי רעב בכמה אזורים בעולם כתוצאה מהמגפה.
פרסום הדו"ח העולמי על משברי מזון בשנת 2020 ציין כי 55 מדינות נמצאו בסיכון, כאשר דייוויד ביזלי העריך כי בתרחיש הגרוע ביותר "כ-36" מדינות ייכנסו לרעב.
בלטו מי שנפגעו ממלחמה, כולל מלחמת האזרחים בסוריה ומלחמת האזרחים בתימן, ומי שנפגעו מסופות הארבה של שנת 2019 במזרח אפריקה.
נסטלה, פפסיקו, קרן האו"ם ואיגודי החקלאים פנו ל-G20 לתמיכה בשמירה על חלוקות מזון כדי למנוע מחסור במזון.
האו"ם צפה שיהיו אזורים מסוימים ומשמעותיים עם ביטחון תזונתי לקוי המסווגים תחת השלבים 2, 3, 4 ו-5 במדד ה-IPC בשנת 2020.
כמה מדינות הודיעו על תוכניות להתמודדות עם המצב הכלכלי.
התוכניות כללו השקעה התקציבית גבוהה של המדינות השונות.
למשל, ב-25 במרץ 2020, אישר הקונגרס של ארצות הברית חבילת הטבות למשק בסכום של שני טריליון דולר.
התכנית מימנה בין היתר העלאת דמי אבטלה, בדיקות חינם לנגיף הקורונה, הטבות מס לעסקים קטנים וסיוע לתוכניות תלושי מזון ומדיקייד, ובשנה לאחר מכן עברו תוכניות נוספות.
כחלק מההתמודדות עם המצב, במקרים המתאימים נעשתה התאמה בקנה מידה נרחב לעבודה מהבית.
במדינות מסוימות, התאפשרה דחייה של תשלום על משכנתות.
בעת מגפת הקורונה בממלכה המאוחדת, הכריז שר האוצר של בריטניה, רישי סונאק, על חבילת תמריצים בשווי 30 מיליארד יורו (39 מיליארד דולר) להתמודדות עם המשבר - החבילה כללה הורדות מיסים ממוקדות ומתן הלוואות לעסקים קטנים.
במרץ בנק אנגליה הוריד את הריבית והגדיל תוכנית רכישות האג"ח של הבנק המרכזי ב-200 מיליארד ליש"ט נוספים להיקף כולל של 645 מיליארד ליש"ט (755 מיליארד דולר).
כמו כן, הודיעו ראש ממשלת בריטניה, בוריס ג'ונסון וסאנוק על חבילת סיוע בשווי 330 מיליון ליש"ט למגזר העסקי, ובמרכזו: קרן הלוואות לכל העסקים, בריבית נמוכה.
במהלך מרץ, כשהתברר כי המשק עשוי להיות מושבת בשל מגפת הקורונה בגרמניה, העבירה הממשלה בברלין בחקיקה מהירה חבילה המאפשרת "יד חופשית" לחברות לפנות לתוכנית Kurzarbeit.
ב-2008, כשהיכה המשבר הכלכלי בתעשייה הגרמנית, הפתרון שמצאה הממשלה כדי למנוע אבטלה היה מתן אפשרות לחברות להעביר את עובדיהן לעבודה במשמרות, במקום לפטר אותם.
המדינה פיצתה את בעלי העסקים על העלויות העודפות של המשך העסקת העובדים בזמני משבר, ובתמורה הם נמנעו מפיטורים.
העובדים אמנם קיבלו פחות כסף, אבל שמרו על מקום עבודתם.
גם נקבעה תוכנית תמריצים בעלת עלות תקציבית גבוהה יחסית.
בזמן מגפת הקורונה באזרבייג'ן, דווח כי נשיא אזרבייג'ן, אילהם אלייב, הקצה מיליארד דולר לקבינט מתקציב המדינה למימון הצעדים כנגד השלכות המשבר.
ב-1 באפריל דווח שאוזבקיסטן ביקשה מהבנק לפיתוח אסיה הלוואה של מיליארד דולר במטרה להתמודד עם מגפת הקורונה באוזבקיסטן.
בסוף אפריל, דווח שמדינות עניות נפגעות קורונה יקבלו מאג"ח המגפות של הבנק העולמי 133 מיליון דולר.
בעת מגפת הקורונה בטורקיה, הופסקו כל הליכי פשיטת הרגל והוצאה לפועל עד 30 באפריל, למעט חובות בדמי מזונות ומזונות ילדים.
ממשלת טורקיה אפשרה לקרן ההון הממשלתית להשתלט על חברות במצוקה – מהלך שצפוי לעצב מחדש את הכלכלה במדינה.
היה דיון בין מדינות האיחוד האירופי על המתווה לפיו תפעל תוכנית סיוע למדינות השונות.
האיחוד האירופי תכנן: קרן בשווי 750 מיליארד אירו למאבק במשבר הקורונה לפי הצעה שטרם אושרה, 500 מיליארד מתוך הסכום, כפי שהסכימו ביניהן גרמניה וצרפת, יבואו מגיוס חוב משותף ויחולקו כמענקים למדינות הזקוקות לתמיכה, לראשונה בתולדות האיחוד.
הקמת הקרן נתקלת באופוזיציה צפון-אירופית.
סכום זה מתווסף לקרן בשווי 540 מיליארד אירו עליה הודיעה הנציבות האירופית באפריל.
בסוף יולי, הוסכם על חלוקת 390 מיליארד אירו במענקים ו-360 מיליארד אירו בהלוואות בריבית נמוכה.
ביולי, מדינות רבות המשיכו לגבש תוכניות חילוץ וסיוע.
התוכניות כללו גם תמריצים נקודתיים, במטרה להמריץ את הכלכלה ולהחזיר את האנשים לעבודה.
במקביל, קבוצה בשם "מיליונרים למען האנושות", עליה חתומים 83 אנשים מהאלפיות הכלכלי העליון, פרסמה הצהרה שקוראת למדינות העולם להעלות באופן קבוע את המיסוי על העשירים ביותר בחברה, כדי לסייע לכלכלה לצאת מהמשבר.
בדצמבר 2020, מגפת הקורונה בארגנטינה גרמה לאישור מס חד פעמי על בעלי הון.
בספטמבר 2021, בריטניה הפכה לאחת הכלכלת הראשונות המציגות תוכנית להעלאת מיסים במטרה לצמצם את הגירעונות שיצרה המגפה.
בדצמבר, בשל אינפלציה שגדלה, בריטניה הייתה הראשונה בין כלכלות המערב הגדולות שמעלה את הריבית מאז פרוץ המגפה.
צעד דומה בוצע במדינות אחרות.
בארצות הברית, הוחלט להחיש את קצב הצמצום הכמותי (רכישת אג"ח מהשוק כדי להגביר נזילות ולעודד את הכלכלה).
מדינות באירופה נקטו בכמה צעדים, בעיקר בתחום האנרגיה ומימון חשבונות החימום והחשמל, כדי להקל על הצרכנים.
במרץ 2022, ארצות הברית העלתה את הריבית לראשונה מאז 2018.
תוכניות הסיוע בהן נקטו מדינות רבות במהלך מגפת הקורונה, היו בין הגורמים המרכזיים שהביאו לעליית האינפלציה העולמית החל משנת 2021.
הבנק המרכזי של סין פרסם באפריל 2022 רשימה של צעדים והבטחות שנועדו לחזק את כלכלת המדינה בשל התמודדות עם עליה חדה בתחלואה.
המשבר החוקתי באוסטרליה הוא הכינוי למשבר חוקתי ולשערורייה פוליטית שהתרחשה באוסטרליה במהלך 1975. המשבר נסוב סביב פיטוריו של ראש ממשלת אוסטרליה גוף ויטלם ממפלגת הלייבור האוסטרלית, והחלפתו ביריבו הפוליטי מלקולם פרייזר מהמפלגה הליברלית של אוסטרליה.
פיטוריו של ויטלם נעשו בהוראת המושל הכללי של אוסטרליה, ג'ון קר, שפעל מבחינה חוקתית מטעמה של המלכה אליזבת השנייה, שהייתה אמורה להישאר נייטרלית בכל הקשור בפוליטיקה.
לאורכה של הפרשה היו האשמות בדבר מעורבות חיצונית מצד ה-CIA ובית המלוכה הבריטי.
נכון לשנת 1975 מעמדה של אוסטרליה לא היה כשל מדינה ריבונית לגמרי והיא הייתה קשורה אל הממלכה המאוחדת; לפרלמנט הבריטי הייתה מעורבות מסוימת בתחומי החקיקה של אוסטרליה ואליזבת השנייה, מלכת הממלכה המאוחדת מלכה כמלכת אוסטרליה מאז הכתרתה ב-1952. מטעמה של המלכה פעל באוסטרליה המושל הכללי של אוסטרליה.
לפי חוקת אוסטרליה הסמכות המבצעת של המונרך מוטלת בידי המושל הכללי הממנה ראש ממשלה (לפי תוצאות הבחירות הכלליות).
המושל הכללי פועל בשיתוף פעולה עם ראש הממשלה בעת מילוי סמכויותיו הכוללות זימון חברי פרלמנט למושב, פיזור הפרלמנט וקריאה לבחירות כלליות ועוד.
בין 1949 ל-1972 הונהגה אוסטרליה בידי סדרת קואליציות שמרניות שהונהגו בידי המפלגה הליברלית של אוסטרליה ומפלגת הכפר שהריצו בשנים הללו את ראשי הממשלה הבאים: רוברט מנזיס, הרולד הולט, ג'ון מקיואן, ג'ון גורטון וויליאם מקמהון.
במהלך הבחירות הפרלמנטריות ב-1972 סדר פוליטי זה הגיע לסיומו עם ניצחון מפלגת הלייבור האוסטרלית בבחירות ומינוי מנהיג המפלגה, גוף ויטלם, לראש ממשלה מטעמה.
לאחר הבחירות השיגה מפלגת הלייבור רוב זעום של 67 מושבים מתוך 125 בבית הנבחרים האוסטרלי.
עם זאת, אף מפלגה לא השיגה רוב בסנאט האוסטרלי אשר הצבעתו נדרשה עבור מעבר חקיקה.
ויטלם ומפלגתו ניצחו בעיקר על בסיס מצע בחירות שקרא להעלאת הוצאות האוצר הלאומי עבור פיתוח במעורבות ופיקוח ממשלתי, הוצאת כוחות הצבא האוסטרלי ממלחמת וייטנאם והורדה מסמכויותיהן של המדינות והטריטוריות של אוסטרליה תוך חיזוק סמכות הממשלה המרכזית בקנברה.
מצע מדיניות זה פגש בהתנגדות חריפה מצד המפלגות השמרניות שאחזו בהשפעה מכרעת על ההצבעות בסנאט.
הסנאט, לאחר הבחירות אליו מ-1970, היה מחולק ב-60 מושביו בין 26 מושבים למפלגת הלייבור, 21 מושבים למפלגה הליברלית ו-5 מושבים למפלגת הכפר (שיחדיו רצו כסיעה מאוחדת וניצחו בסך הכל ב-26 מושבים), 5 מושבים למפלגת הלייבור הדמוקרטית ו-3 מושבים למועמדים עצמאיים למיניהם ללא שיוך פוליטי.
ממשלת ויטלם קידמה כמו כן הליך חקירה של ארגון הביון והביטחון האוסטרלי (ASIO) לאחר שהתגלה שמוקדם יותר הארגון ביצע מעקב על חברים שונים במפלגת הלייבור.
המעקב אחר חברי מפלגת הלייבור נבע מחשש לגורמים במפלגה בעלי חיבה לאידיאלים קומוניסטים שנגדו את עמדתה של אוסטרליה במלחמה הקרה כחלק מהגוש המערבי.ב-1973 קידם התובע הכללי, ליונל מרפי, את 'פשיטות מרפי' במסגרתם השתלטו הרשויות על מרכזי הפעילות של ה-ASIO.
לאחר האירוע דרש ויטלם מטעם ה-ASIO רשימה של כל חבריו ברחבי אוסטרליה בחשד לריגול נגד הממשלה.
כמו כן, ויטלם האשים באופן ציבורי אישים בממשלו בהיותם מעורבים בריגול מטעם ארצות הברית.
הממשל האמריקאי של נשיא ארצות הברית ריצ'רד ניקסון לא ראה לחיבה את האשמותיו של ויטלם ויחסי אוסטרליה–ארצות הברית התערערו במקצת.
בהמשך הריע מצבה של ממשלת ויטלם כאשר החל מיתון כלכלי.
ויטלם קרא לבחירות פרלמנטריות ב-1974 ובמהלכן הוא שימר את הרוב בבית הנבחרים אך נותר ללא רוב בסנאט.
בסמכות ראש הממשלה ניתן היה לבצע הלוואות בקנה מידה לאומי דרך מועצת ההלוואות ללא אישור הסנאט.
ממשלת ויטלם עם זאת פעלה מאחורי גבה של מועצת ההלוואות וניסתה לבצע הלוואה מערב הסעודית אשר נותרה סמויה בכדי להימנע מהגעתה לידיעת המועצה.
בסופו של דבר הפרשה דלפה לידיעת הציבור וכאשר שרים בממשלה ניסו להכחיש את קיומה התגלה כי הם שיקרו לציבור הרחב והמוניטין של ממשלת ויטלם צנח.
בהמשך סנאטור מטעם מפלגת הלייבור הוחלף בסנאטור שמרני, מה שהפחית את הסיכוי של ויטלם ומפלגתו להעביר חקיקות דרך פשרות עם המפלגות הקטנות.
לנוכח מצב זה ויטלם וממשלתו לא היו מסוגלים להעביר חקיקות בפרלמנט אך סירבו להתפטר ולפזר את הפרלמנט עבור בחירות חדשות.
המושל הכללי, ג'ון קר, היה צריך את שיתוף הפעולה של ויטלם עבור הכרזה על פיזור הפרלמנט ויציאה למערכת בחירות פרלמנטריות חדשה.
קר היה חבר קרוב של ויטלם וחשש מפני תוצאות המבוי הסתום בתוך הפרלמנט.
על כן החליט קר לפטר את ויטלם מראשות הממשלה ולהחליפו ביריבו השמרני מלקולם פרייזר.
נכון לאותה העת לא היה ברור אם בידיו של המושל הכללי נתונה הסמכות לפטר ראש ממשלה שכן מהלך שכזה מעולם לא בוצע קודם לכן.
קר היה בקשר עם ארמון בקינגהאם לגבי הבהרת סמכויותיו קודם המהלך הפוליטי במה שנודע בכינוי "מכתבי הארמון" (Palace letters).
התכתובת הייתה בין המלכה אליזבת, דרך מזכירה הפרטי, לבין קר.
לפי המכתבים היה בסמכותו של קר לפטר את ראש הממשלה מכיוון שהמושל הכללי היה נציג הממשלה וממלא סמכויותיה הביצועיות באוסטרליה ובבחינה חוקתית היה זה בסמכות המלכה לפטר את ראש הממשלה.
בבחינה חוקית לא היה משבר בהחלטה, המשבר צץ עקב העובדה שהמלכה ומוסד המלוכה בכללו, שנועד בבחינה חוקתית להישאר נייטרלי בפוליטיקה, התערב נגד ויטלם וממשלת הלייבור.
ויטלם פוטר מתפקידו ללא כל קשר אך האשים את קר בקשריו בעברו עם ה-CIA כמו גם עם ארגוני מודיעין שונים.
בהמשך 1975 התקיימו בחירות פרלמנטריות חדשות בהן השיגה הסיעה השמרנית רוב בשני בתי הפרלמנט והמשבר הפוליטי הגיע לסיומו.
המשבר האוקראיני-רוסי היה עימות צבאי מתמשך בין רוסיה לאוקראינה שהחל בחלקים בחודשים מרץ ואפריל 2021, כאשר דבר זה מהווה המשך של המלחמה בדונבאס, וכן גם הסלמה בסכסוך האוקראיני-רוסי.
המשבר גרם למתיחות בינלאומית, שמעורבים בה בין היתר - ארצות הברית, ברית נאט"ו, האיחוד האירופי ועוד.
במהלך 2021, במהלך חריג קירבה רוסיה כוחות צבא גדולים לגבול אוקראינה הקרוב לאזורי הסכסוך במזרח אוקראינה, הצעד גרם למתיחות בינלאומית ועורר דאגות לגבי פלישה אפשרית, רוסיה הכחישה כוונה זו.
בפברואר 2022, הודיעה רוסיה על הכרה בעצמאותן של הרפובליקה העממית של דונצק והרפובליקה העממית של לוהנסק, שהתבדלו מאוקראינה בחסות רוסיה.
ב-24 בפברואר 2022 החלה פלישת רוסיה לאוקראינה.
לרוסיה יש אינטרסים גאופוליטיים וכלכליים חשובים באזור אוקראינה.
המשבר הרוסי-אוקראיני הוא המשך למאמץ של נשיא רוסיה, ולדימיר פוטין, להקים את הגוש האירו-אסיאתי.
העימות הצבאי החל בסוף פברואר 2014, על רקע הלחץ הרוסי על קייב שלא להיכנס להסכם סחר עם האיחוד האירופי, לאחר שהודח נשיא אוקראינה הפרו-רוסי ויקטור ינוקוביץ' בתום סדרה של הפגנות, שנמשכו כשלושה חודשים, נגד החלטתו שלא לחתום על ההסכם.
במקומו עלו לשלטון חוגים אוקראיניים פרו-מערביים ולאומניים.
השלב הראשון בעימות היה פלישתה של רוסיה לחצי האי קרים, לאחר פלישה והשתלטות מהירה הכריזה רוסיה במרץ על סיפוח חצי האי קרים שבאוקראינה לשטחה.
הסיפוח החד-צדדי של שטח ממדינה ריבונית ללא הסכמת ממשלתה הביא בתגובה להטלת סנקציות כלכליות של רוב מדינות המערב כלפי רוסיה.
אוקראינה טענה שמעשי רוסיה הם הפרת מזכר בודפשט, היות שזו פגיעה בריבונות ובשליטה הטריטוריאלית של אוקראינה.
בהמשך לתסיסה שלאחר אירועי יברומאידאן ובעקבות ההשתלטות הרוסית על חצי האי קרים, החלו תושבים רוסים במחוזות דונייצק ולוהנסק באוקראינה בהפרות סדר.
רוסיה ניצלה את המצב, ועודדה אותם להתנתק מאוקראינה וחבירה לרוסיה או להקים מדינה עצמאית בשם נובורוסיה.
הבדלנים זכו לתמיכה של רוסיה, לסיוע בנשק ואף בהשתתפות של "מתנדבים" רוסים בלחימה.
באפריל 2014, החלה לחימה בחבל דונבאס בין הצבא האוקראיני לבין מורדים שנתמכו בסיוע רוסי.
באוגוסט, הצבא האוקראיני התקרב להחזרת השליטה בגבול רוסיה–אוקראינה וכיתור המורדים.
בתגובה להידרדרות מצב כוחות הבדלנים, רוסיה נטשה את גישתה ההיברידית והחלה בפלישה קונבנציונלית של כוחותיה לאזור והדפה את האוקראינים.
בפברואר 2015, למרות הסכמי מינסק, המשיכו קרבות ספורדיים בין הצבא האוקראיני לבין מורדים שנתמכו בסיוע רוסי.
עד לספטמבר 2015 ארגון האומות המאוחדות הודיע על מספר משוער של כ-8,000 הרוגים כתוצאה מהמלחמה, ועימותים בין המורדים לממשל האוקראיני המשיכו בעצימות נמוכה עד 2021, כשהמורדים מסתייעים בתמיכה רוסית, בעוד אוקראינה מקבלת תמיכה גוברת מהאיחוד האירופי ומארצות הברית.
עם כישלון הסכמי מינסק, שני הצדדים ניסו לקבוע עובדות בשטח.
בין השנים 2019–2021, רוסיה הנפיקה למעלה מ-650,000 דרכונים רוסיים לאוכלוסיית דונבאס, ממשלת אוקראינה ראתה בכך צעד לקראת סיפוח האזור.
בספטמבר 2020, אישר זלנסקי את אסטרטגיית הביטחון הלאומית החדשה, המגדירה את החברות בנאט"ו כאחד היעדים מרכזיים של מדיניות ההגנה והחוץ של אוקראינה.
המדינה קידמה את יוזמת פלטפורמת להפעלת לחץ בינלאומי על רוסיה לבטול הכיבוש ולשילוב מחדש של חצי האי קרים.
מצד שני – במאי 2021, רוסיה עידכנה את אסטרטגיית הביטחון הלאומית, בה נאמר כי עשויה להשתמש ב"שיטות כוחניות" כדי לסכל או למנוע פעולות לא ידידותיות המאיימות על ריבונותה ושלמותה הטריטוריאלית של הפדרציה הרוסית.
במקביל, רוסיה החלה להפיץ בקביעות טענות בדבר "אופיו הנאצי" של משטר קייב והפשעים שם כביכול מבצעים בדונבס, דיברה על שיתוף פעולה במהלך כיבוש אוקראינה הסובייטית על ידי גרמניה הנאצית במהלך מלחמת העולם השנייה, וטענה כי אוקראינה היא שטחם ההיסטורי והידוק השת"פ של המערב אתה את יציבות העולם.
אנליסטים תיארו את הרטוריקה כמוגזמת מאוד.
נטען כי היא חלק ממאמץ עיצוב תודה להצדקת המלחמה והרעלת הבערות בשביל לבודד ולקעקע את אוקראינה, על מנת להקל על משימת התפקיד של רוסיה לשלוט בה.
דומה למה שנעשה במהלך הכיבוש המוצלח של חצי האי קרים בשנת 2014.
בחודשים מרץ ואפריל 2021 העבירה רוסיה כ-100 אלף חיילים וציוד צבאי לקרבת הגבול בינה ובין אוקראינה – גיוס הכוח הגדול ביותר מאז סיפוח חצי האי קרים לרוסיה בשנת 2014. הצעד גרם למשבר בינלאומי ועורר דאגות לגבי פלישה אפשרית.
צילומי לוויין הראו תנועות של שריון, טילים וכלי נשק כבדים אחרים.
ההסלמה ביחסי אוקראינה–רוסיה חודשה באוקטובר ובנובמבר 2021, הפעם בניין הכוח היה עם מספר רב יותר של חיילים ועם פריסות בחזיתות חדשות, כולל בלארוס בצפון וקרים בדרום.
באוקטובר, גורמים רשמיים בארצות הברית ובאירופה החלו לשים לב לתנועות מחודשות של הכוחות המזוינים של הפדרציה הרוסית באזור הגבול בין רוסיה ואוקראינה.
באפריל 2021, ביצעה אוקראינה הפעלה מבצעית ראשונה של מל"ט צבאי Bayraktar TB2. באוקטובר אישרה אוקראינה שנעשה שימוש במל"ט באזור דונבאס במהלך משימת אש נגד-סוללות באזור שבשליטת הבדלנים.
כמעט במקביל לתקרית, הופיע דיווחים בכלי תקשורת רוסים על כיבוש הכפר סטרומארייבקה שבו חיים 37 אזרחים רוסים שקיבלו דרכונים ביוזמה רוסית, אוקראינה הכחישה את הדיווחים.
בנאום בישיבת מועצת משרד ההגנה הרוסי ב-2 בנובמבר, ולדימיר פוטין אמר כי רוסיה עוקבת מקרוב אחר השימוש במל"טים "ליד גבולות רוסיה" ועליה לנתח היטב את המצב בהקשר זה.
לטענת משקיפי OSCE, מספר ההפרות של משטר הפסקת האש הוכפל ביחס לשנת 2020 (בתקופה שבין ערב 29 באוקטובר עד ערב 31 באוקטובר, משטר הפסקת האש במחוז דונצק הופר 988 פעמים ובלוהנסק – 471 פעמים).
משקיפים של OSCE SMM דיווחו על תנועה מוגברת של ציוד צבאי של הכוחות המזוינים של אוקראינה, כמו גם ניסיונות חוזרים ונשנים לעמעם את האות של המל"טים שלה, המשמשים לניטור השטח.
במקביל, הופיעו בתקשורת המערבית פרסומים לפיהם רוסיה שוב מושכת כוחות לגבול אוקראינה.
תמונות לוויין של כלי רכב משוריינים רוסיים הובאו כראיה לכך.
ב-2–3 בנובמבר, מנהל סוכנות הביון המרכזית האמריקאית, ויליאם ברנס, הגיע למוסקבה ונפגש שם עם בכירי המודיעין הרוסי.
לפי CNN, מטרת הנסיעה הייתה להעביר לקרמלין את דאגתו של נשיא ארצות הברית, ג'ו ביידן, מהמצב בגבול עם אוקראינה.
מקורות של ערוץ הטלוויזיה דיווחו כי לאחר הנסיעה, ברנס שוחח בטלפון עם נשיא אוקראינה, וולודימיר זלנסקי, כדי להקל על המתיחות בין מוסקבה לקייב.
לאותה מטרה, פקיד בכיר במחלקת המדינה האמריקאית נשלח לאוקראינה ב-4 בנובמבר.
המתיחות הצבאית לוותה בעלייה במתיחות בשדה הפוליטי האוקראיני.
ב-2 בנובמבר דמיטרו יארוש, מנהיג ארגון הסקטור הימני לשעבר, מונה ליועץ של המפקד העליון של הכוחות המזוינים של אוקראינה ולרי זלוז'ני.
ב-4 בנובמבר אושר שר הגנה חדש – סגן ראש הממשלה לשעבר – השר לשילוב מחדש של השטחים הכבושים זמנית אולקסי רזניקוב, שהשתתף בפגישות של קבוצת הקשר המשולשת מטעם אוקראינה.
בנובמבר 2021 תיאר משרד ההגנה הרוסי את פריסת ספינות המלחמה האמריקניות בים השחור כ"איום על הביטחון האזורי והיציבות האסטרטגית".
המשרד אמר בהצהרה, "המטרה האמיתית מאחורי הפעילות האמריקאית באזור הים השחור היא לחקור את מרחב המבצעים למקרה שקייב תנסה ליישב את הסכסוך בדרום מזרח בכוח".
ב-13 בנובמבר הודיע הנשיא זלנסקי כי רוסיה קירבה שוב 100,000 חיילים לאזור הגבול.
בתחילת נובמבר, דיווחים על קירוב כוחות צבאיים רוסיים הניעו גורמים רשמיים בארצות הברית להזהיר את האיחוד האירופי שרוסיה עשויה לתכנן פלישה אפשרית לאוקראינה.
דובר הקרמלין דמיטרי פסקוב הכחיש את ההאשמות לפיהן רוסיה נערכת לפלישה אפשרית לאוקראינה.
הוא האשים את אוקראינה ב"תכנון פעולות אגרסיביות נגד דונבאס".
פסקוב דחק בנאט"ו להפסיק "לרכז אגרוף צבאי" ליד גבולות רוסיה ולהפסיק לחמש את אוקראינה בנשק מודרני.
ב-16 בנובמבר קרא מזכ"ל נאט"ו, ינס סטולטנברג, למדינות המערב לשלוח לרוסיה "אות ברור הקורא להפחתת המתיחות, הימנעות מכל הסלמה באוקראינה ובסביבתה".
סטולטנברג הוסיף כי הברית מתעדת "ריכוז יוצא דופן" של כוחות רוסים ליד הגבול האוקראיני.
ב-15 בנובמבר, ממלא מקום שר החוץ הגרמני הייקו מאס ושר החוץ הצרפתי ז'אן-איב לה דריאן הביעו דאגה בהודעה משותפת לגבי "תנועות הכוחות הרוסיים והציוד הצבאי ליד אוקראינה" וקראו לשני הצדדים "להפגין איפוק".
במקביל, דובר הפנטגון, ג'ון קירבי, אישר כי ארצות הברית ממשיכה לצפות ב"פעילות צבאית יוצאת דופן" של הפדרציה הרוסית ליד גבולות אוקראינה, ומזכיר המדינה אנתוני בלינקן דן בדיווחים על "פעילות צבאית רוסית" באזור עם ז'אן איב לה דריאן.
דווח כי ארצות הברית דנה בסנקציות עם בעלות ברית אירופיות במקרה של פלישה רוסית נוספת.
עוד בתחילת נובמבר הצהיר שירות ביון החוץ של אוקראינה כי מידע על העברת חיילים רוסים נוספים לגבולות אוקראינה הוא לא יותר מ"מרכיב של לחץ פסיכולוגי".
עם זאת, שבוע לאחר מכן, לשכת נשיא אוקראינה הכירה בכך שהפדרציה הרוסית מתחזקת "קבוצות ספציפיות של חיילים" ליד הגבול.
שר החוץ האוקראיני דמיטרו קולבה דחק בפריז ובברלין להתכונן לתרחיש צבאי אפשרי של פעולות רוסיה בכיוון האוקראיני.
על רקע זה, אוקראינה העצימה בחדות את המאמצים הדיפלומטיים.
ב-15 בנובמבר דנו וולודימיר זלנסקי וראש המועצה האירופית שארל מישל "במצב הביטחוני לאורך גבולות אוקראינה".
באותו יום קיים דמיטרו קולבה שיחות על אותם נושאים בבריסל.
שר ההגנה החדש, אולכסיי רזיקוב, נסע לוושינגטון, שם נפגש ב-18 בנובמבר עם מזכיר ההגנה האמריקני לויד אוסטין.
ב-16 בנובמבר ביקר שר ההגנה הבריטי בן וולאס בקייב.
לפי הצהובון דיילי מירור, הוקמה בבריטניה יחידת תגובה מהירה מאוחדת של כ-600 לוחמים לצורך העברה לאוקראינה.
ב-21 בנובמבר טען בכיר בצבא אוקראינה כי רוסיה קיבצה כמעט מאה אלף חיילים על גבולה המזרחי של אוקראינה והיא התכוננה למבצע צבאי בשטחה של המדינה בינואר 2022. באותו השבוע, אוקראינה ערכה תרגיל שריון בגבול.