tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
הפיזיקאי הגרמני הנודע ורנר הייזנברג, שהיה בין המדענים החשובים בגרמניה באותה התקופה, היה מחלוצי תורת הקוונטים, ולכן התנגד לקיפאון המדעי שהתנועה ניסתה לכפות.
עד סוף שנות ה-30 גם תורת היחסות זכתה לתמיכה גורפת של הקהילה המדעית והתנגדות לה לא נתפשה עוד כאפשרית.
פיזיקה מולקולרית היא חקר המאפיינים הפיזיקליים של מולקולות והקשרים הכימיים בין אטומים.
מבין השיטות בענף זה, העיקרית והחשובה ביותר היא הספקטרוסקופיה.
תחום זה קרוב במידה רבה לפיזיקה גרעינית וחופף בתחומים רבים עם כימיה תאורטית, כימיה פיזיקלית ופיזיקה כימית.
מחקרים רבים בתחילת דרכו של התחום, הראו כי בנוסף לתופעת עירור האלקטרונים והבאת המערכת למצב מעורר, מולקולות מסוגלות להסתובב ולרטוט.
הסיבובים והתנודות בדידים, וכך גם רמות האנרגיה באטום.
הפרשי האנרגיה הקטנים ביותר קיימים בין מצבים סיבוביים שונים, ולכן ספקטרום הסיבוביות מצוי בקצהו האינפרא אדום של הספקטרום האלקטרומגנטי (אורך גל של כ-30–150 מיקרומטר).
לעומת זאת, ספקטרום התנודות מצוי בטווח אורך גל של 1–5 מיקרומטר.
הספקטרום המתקבל ממעברי האלקטרונים הוא בעיקר בתחום הנראה ובתחום האולטרה סגול.
מדידות של מאפיינים מספקטרום הסיבוב והתנודות של מולקולות, מאפשרות לדוגמה את חישוב המרחק בין גרעיני האטומים שבתוך מולקולה.
אחד ההיבטים החשובים של ענף זה הוא שתאוריית האורביטל האטומי הבסיסית מענף הפיזיקה גרעינית, מורחבת לתאוריית האורביטל המולקולרי.
צלילו הייחודי של הכינור נוצר כתוצאה מפעילות-גומלין של כלל חלקיו השונים.
המתיחות וסוג המיתרים, הקשת ומבנה גוף הכינור תורמים כולם לעצמת הצליל ולאיכותו.
מיתרי הכינור מתוחים החל מתפס המיתרים, על הגשר, לאורך השחיף ועד לסיפית ומסביב למפתחות, כך שקצותיו של המיתר הם למעשה נייחים ומאפשרים את היווצרותם של עמודי-אוויר.
תדר היסוד והצלילים העיליים של התו המנוגן תלויים במאפייני המיתר, כגון מתיחות, אורך, מסה, גמישות ("קפיציות") ומידת העמעום.
מתיחות המיתר משפיעה על הצליל שמפיק הכינור באופן ניכר.
מתיחת המיתר תגרום ליצירת תדירות צליל גבוהה יותר, והרפיית המיתר תגרום ליצירת תדירות צליל נמוכה יותר.
מיתרי הכינור מלופפים מסביב למפתחות.
על ידי סיבוב המפתח התואם למיתר, ניתן להגביה או להנמיך את התדירות שלו עד שתימצא המתיחות התואמת לתדירות הרצויה.
מתיחות מיתרי הכינור נעה בין 40–89 ניוטון.
הכנר לוחץ על המיתר כנגד השחיף, ובכך למעשה מקצר את המיתר.
דרך נוספת להפקת צליל היא על ידי מגע עדין במיתר, אך לא לחיצה כנגד השחיף.
טכניקה זו קרויה פלאז'ולט והיא ניתנת לביצוע רק באזורים שמחלקים את המיתר לשני חלקים ביחס רציונלי (לא ניתן לנגן פלאז'ולט בנקודה המחלקת את המיתר ביחס של פאי, לדוגמה).
אי-לכך, ספקטרום התדירויות של תווי הפלאז'ולט בדיד לעומת הספקטרום הרציף של התווים הנוצרים בלחיצה.
מיתר שרוטט לא מייצר תדירות אחת בלבד.
הצליל שאנו שומעים הוא שילוב של תדירות היסוד והצלילים העיליים - תדירויות גבוהות יותר המוכלות בתו.
בכינור תדירויות אלה הן כפולה שלמה של התדירות הבסיסית, והן מעניקות את הגוון (Timbre) של צליל הכינור.
מיתרי הכינור היו עשויים במקור ממעי בעלי חיים, בעיקר בקר, שעדיין מיוצרים, אך הביקוש להם דל מאוד, מאחר שמיתרים אלו יקרים, עדינים מאוד ורגישים מאוד לשינויי מזג-אוויר.
כמו כן, הכנר הממוצע היום יירתע מלקנות מיתרים שעשויים ממעי-חתול, עקב זכויות בעלי-החיים.
הוא צריך להיות מסוגל לעמוד בכוח של כתשעים ניוטון.
הכוח מועבר לבטן הכינור, פעולה שמשפיעה על הצליל של כלי נגינה רגיש.
הזווית של המיתר בנקודת הגשר משפיעה על הכוח, ולרוב היא 158 מעלות.
יתרה מזאת, הגשר מעביר את הרטט מהמיתרים אל בטן וגוף הכינור.
אפשר להסתכל על הגשר כאילו היה מסנן מכני - מערך של מסות וקפיצים המשפיעה על גוון הצליל.
לרוב מתוכנן הגשר כך שידגיש את פורמנט הזמרים, צליל גבוה בתדר 2.8-3.4 קילוהרץ לערך.
הרטטת המיתר נעשית לרוב באמצעות קשת עשויה מעץ, פיברגלאס או חומרים מרוכבים מסיבי פחמן, ובין קצותיה מתוחה קווצת שערות זנב סוס.
אורכה של הקשת, משקלה ונקודת-המשען שלה מתוקננות.
הכנר יכול להבחין בשינוי בצליל ובאופן הנגינה בין קשתות שונות בהתאם למשתנים שהוזכרו וכמו גם צפיפות החומר של הקשת ומומנט ההתמד.
שיער הסוס משוח בשרף שיוצר חיכוך בין הקשת למיתר ומאפשר הפקת צליל.
בזמן הנגינה בקשת המשתנים הניכרים ביותר שעליהם שולט הכנר הם מהירות תנועת הקשת, עצמת לחיצת הקשת על המיתר והמיקום בו הקשת חוצה את המיתר.
גופו של הכינור מוכרח להיות חזק מספיק על-מנת לתמוך בלחץ שנוצר על ידי המיתרים, אבל גם קל מספיק כדי שירטוט היטב.
גוף הכינור מורכב משני לוחות קמורים שנקראים "בטן" ו"גב" הכינור - כאשר הבטן פונה אל המיתרים, והיא מעוטרת ב"חורי f".
בין הבטן לגב הכינור נמצאות "צלעות" הכינור, ובהן "מגרעות C".
הצלעות מחוברות לגוף הכינור (=הבטן והגב) על ידי שוליים, המספקים הדבקה נוספת לגוף הכינור.
הגב והבטן מחוברים על ידי מוט קטן מעץ אשר נקרא "נשמה" (באנגלית - Sound Post).
הוא נמצא מתחת למיתר "מי" (המיתר הגבוה מבין הארבעה), ותפקידו להעביר את רטט הצליל שלו היטב לכל גוף הכינור.
מערכת יצירת הצליל של הכינור כוללת את הגב והבטן (ובמידה מסוימת גם את הצלעות) ."קורת הבס" מודבקת לבטן ונמשכת לאורכה בצד השמאלי.
פיזיקה כימית הוא התחום החוקר תופעות פיזוכימיות בשימוש טכניקות מתוך תחומי המשנה פיזיקה אטומית ופיזיקה מולקולרית, ובטכניקות מתחום הפיזיקה של חומר מעובה.
פיזיקה כימית הוא תחום משותף לתחומי הידע פיזיקה וכימיה.
פיזיקה כימית נבדלת בצורה ניכרת מכימיה פיזיקלית, כאשר פיזיקה כימית מתרכזת יותר בתאוריות פיזיות ובמאפיינים פיזיים של חומרים שונים בטבע; ואילו כימיה פיזיקלית מתרכזת בלימודי החוקים של הכימיה בפיזיקה.
למרות שמותיהם הדומים של שני התחומים, הם שונים; ובאוניברסיטאות מלמדים אותם בשני קורסים נפרדים.
פיזיקה כימית כוללת את חקר המבנה הכימי והדינמיקה של פולימרים, רדיקלים חופשיים, יונים, מולקולות, ושל האשכולות הכימיים.
החוקרים בתחום הפיזיקה הכימית עוסקים בהתנהגות מכנית-קוונטית, תהליכי מסיסה, זרימת אנרגיה תוך-מולקולרית ובין-מולקולרית וישויות בודדות כמו נקודות קוונטיות.
המחקר הניסויי עושה שימוש בטכניקות ספקטרוסקופיות על מנת להבין בצורה טובה יותר את קשרי מימן, העברת אלקטרונים, יצירה ושבירה של קשרים כימיים, תגובות כימיות ויצירת ננו-חלקיקים.
מדענים יוצרים סימולציות של תהליכים תוך-מולקולריים כדי לחקור את המבנה המולקולרי, ומעלים השערות לגבי מבנה המולקולה.
יעדי המחקר בפיזיקה כימית הם גילוי והבנה של מבנים כימיים, תגובות במכניקת הקוונטים, הבהרת מבנם ותגובתיות בשלבים יונים ושל גזים רדיקלים.
כמו כן, פועלים מדענים להפוך את הפיזיקה הכימית נגישה למחשוב ולדיגיטציה.
פיזיקליזם היא עמדה פילוסופית על פיה כל מה שקיים הוא פיזיקלי, או נתון לתכונות פיזיקליות, וכי אין דברים מעל ומעבר לדברים פיזיקליים.
הביטוי נטבע על ידי אוטו נוירת בסדרת מאמרים בתחילת המאה ה-20.
בפילוסופיה עכשווית, פיזיקליזם מקושר לבעיית גוף-נפש בפילוסופיה של הנפש.
לפי העמדה הפיזיקליסטית, כל מה שנטען על הנפש נטען בעצם על המוח ועל מצביים מוחיים, כלומר על תהליכים פיזיקליים מסובכים.
פיזיקליזם חופף במידה רבה למטריאליזם, אך השימוש במונח הראשון מבטא את הקשר ההדוק למדע הפיזיקה והוא משוחרר מההקשר ההיסטורי של המושג מטריאליזם.
פיזיקליזם קשור לנטורליזם מתודולוגי, בכך שהוא מכפיף את כלל הידע המדעי והפילוסופי, לתחום מדעי הטבע, ובראשם לפיזיקה.
האונטולוגיה הפיזיקליסטית כוללת את כל מה שמתואר על ידי הפיזיקה, ולכן לא מדובר רק על חומר, אלא גם על אנרגיה, חלל, זמן וכוחות ותהליכים פיזיקליים.
מהטענה שרק סוג אחד של דברים קיימים, דברים פיזיקליים, נגזר שהעמדה הפיזיקליסטית היא עמדה מוניסטית.
פיזיקליזם יכול להתחלק לעמדות רדוקציוניסטיות ולא-רדוקציוניסטיות.
רדוקציוניזם הוא הרעיון שכל שלם ניתן להעמדה על סכום חלקיו.
כדי להבחין בין סוגים שונים של פיזיקליזם, יש להזכיר שני עקרונות חשובים:
הוא מושג בעל שימושים רבים בפילוסופיה, עם חשיבות גדולה בכל הנוגע לפיזיקליזם.
באופן כללי, נסמכות מתוארת כיחסים בין דרגות שונות של
מציאות, כאשר דרגת ממשות גבוהה כלשהי נסמכת או תלויה בדרגת ממשות נמוכה ממנה.
בהקשר פיזיקליסטי ניתן לתאר נסמכות בתור היחס שבין אירועים ומצבים נפשיים
תאוריה בפילוסופיה של הנפש מקבלת יחס נסמכות כאשר היא טוענת כי מצבים נפשיים נסמכים או תלויים במצבים
מי שמחזיק בעקרון נסמכות חייב לקבל את הטענה שכאשר שני מצבים הם זהים פיזיקלית, הם יהיו זהים מנטלית.
יוצא מכך גם שכל שינוי במצב
פיזיקלי יגרור שינוי במצב נפשי.
קבלת הנסמכות של הנפשי על הפיזיקלי בתור עקרון מטאפיזי היא תנאי הכרחי עבור כל פיזיקליסט, אך היא איננה תנאי מספיק.
גם דואליסט תכונתי יכול לקבל את הטענה שכל מצבי הנפש
תלויים במצבים פיזיקליים, מבלי להניח שכל מה שקיים הוא פיזיקלי.
פיזיקליזם תבנית (type) ופיזיקליזם תקרית (token)
ההבחנה בין תבנית (או סוג) לבין תקרית היא הבחנה משמעותית לגבי עמדה פיזיקליסטית.
כדי להבין את ההבחנה ברמה הלשונית אפשר לחשוב על
המשפט: צהוב הוא צהוב הוא צהוב.
במשפט נמצאות שתי תבניות מילים, המילים צהוב ו-הוא.
מנגד, במשפט ישנן שלוש תקריות של המילה צהוב
ושתי תקריות של המילה הוא.
תאוריית פיזיקליזם-תבנית מזהה זהות חמורה בין תבניות מצבים מנטליים לבין תבניות מצבים פיזיקליים.
לדוגמה, בין התבנית המנטלית 'כאב'
לבין התבנית הפיזיקלית יריית נוירונים.
לעומת זאת, תאוריית פיזיקליזם-תקרית נמנעת מכך.
היא מתחייבת רק לכך שבאירוע מסוים (תקרית כלשהי) יהיה ניתן לדבר על זהות בין אירוע מנטלי מסוים (הכאב מיום ראשון בבוקר)
לבין אירוע פיזיקלי מסוים (יריית הנוירונים ביום ראשון בבוקר).
לפי פיזיקליסט-תקרית, כל עוד שמחה, כאב או עצבות בגדר מצבים כלליים (תבניות מצבים), לא ניתן
לזהותם עם תבנית מסוימת של אירוע פיזיקלי.
אולם שמחה מסוימת ניתן לזהות עם מצב מוחי מסוים.
תאוריות של פיזיקליזם רדוקציוניסטי מבוססות על אפשרות הרדוקציה של כל דבר בעולם לבסיס פיזיקלי וחומרי.
זו אחת הסיבות לכך שהמושג פיזיקליזם מזוהה
ההצלחה הגדולה של הפיזיקה בהסבר תופעות בעולם, מראשיתה של המהפכה המדעית ועד לימינו חיזקה וממשיכה לחזק את האמונה ביכולת
פיזיקליזם רדוקציוניסטי הוא פיזיקליזם-תבנית, ולעיתים עמדה זו מכונה תורת זהות, או תורת זהות פסיכופיזית.
עמדה זו גורסת כי כל מצבי
הנפש באשר הם זהים למצבים מוחיים שהתגלו או יתגלו כתואמים להם בכלים אמפיריים.
היכולת המדעית להתאים בין תבניות (סוגים) של מצבים נפשיים לבין תבניות
של מצבים מוחיים מעידה על יכולת הרדוקציה (ההעמדה על) של המנטלי על הפיזיקלי.
יכולת הרדוקציה מעידה על הזהות החמורה בין המצבים השונים.
לפי הפיזיקליזם הרדוקציוניסטי, כלל המצבים המנטליים אינם אלא מצבים פיזיקליים, ומעבר לכך, ניתן להוכיח רדוקציה זו באמצעות המדע האמפירי.
באופן היסטורי, פיזיקליזם זוהה עם פיזיקליזם רדוקציוניסטי.
אולם לאחר שדונלד דייווידסון הציג את מושג ה, התאפשר סוג חדש של פיזיקליזם אשר כופר באפשרות הרדוקציה.
פיזיקליזם לא-רדוקציוניסטי טוען כי אף שמצבי נפש הם תוצאה של מצבים פיזיקליים לא ניתן להעמיד אותם על תכונות פיזיקליות.
ישנן מספר גרסאות לפיזיקליזם לא-רדוקציוניסטי, שלא בהכרח מתיישבות אחת עם השנייה.
סוג אחד הוא פיזיקליזם נסמכות, שהוצע על ידי דייווידסון, שטוען כי אף על פי שהמנטלי נסמך על הפיזיקלי, הוא אינו זהה לו.
דייווידסון הציע גם תאוריה של מוניזם אנומלי בתור פיזיקליזם לא-רדוקציוניסטי.
סוג אחר הוא פיזיקליזם תקרית שטוען כי לכל אירוע פרטיקולרי x קיים אירוע פרטיקולרי פיזיקלי y, כך ש x=y.
מטענה זו לא נגזר או נשלל עקרון הנסמכות.
גם אם עקרון הנסמכות הוא נכון, הוא לא בהכרח שולל פיזיקליזם תקרית.
ההבדל בין נסמכות לפיזיקליזם תקרית הוא שפיזיקליזם תקרית טוען שלכל אירוע מנטלי מסוים יש אירוע פיזיקלי מסוים שזהה לו.
בעוד שנסמכות טוענת שאירוע מנטלי לא יכול לעבור שינוי ללא שינוי באירוע פיזיקלי.
סוג נוסף הוא , תאוריה שהפכה פופולרית בתחילת המאה ה-20. תאוריה זו היא סוג של תאוריית נסמכות לא רדוקציוניסטית.
עבור רבים, הממצאים שמספקים מדעי המוח בנוגע למתאמים בין פעילות מוחית לפעילות נפשית מהווים ראיה ברורה לאמיתותה הברורה של התאוריה הפיזיקליסטית בנוגע למהות הנפשיוּת.
למרות זאת, מתאמים גרידא אינם יכולים להוות ראיה לזהוּת בין מצבים, שכן הם מעידים רק על התאמה.
פיזיקליסט יטען שבהתאם לעקרון התער של אוקהם התאוריה שלו היא הטובה ביותר מכיוון שהיא מספקת הסבר מלא לתופעות מנטליות מבלי להרחיב בישים, אך זהו טיעון בעייתי שכן יש חילוקי דעות האם הפיזיקליזם הוא בהכרח התאוריה הפשוטה ביותר.
בהפיכת ההתאמה בין מצבי נפש למצבי מוח לזהוּת, מצמצם הפיזיקליזם את האונטולוגיה ההכרחית לתיאור מספק של הנפש והעולם.
טיעון נוסף בעד הזהות בין מצבים נפשיים למצבים מוחיים מספק הפיזיקליסט באמצעות הנחה נטורליסטית שלכל אירוע פיזיקלי יש סיבה פיזיקלית מספיקה.
אם לכל אירוע פיזיקלי יש סיבה פיזיקלית, אזי סיבתיות מנטלית הופכת למיותרת.
כדי להסביר כל אירוע, גם אם נראה שמקורו הוא במצב נפשי, מספיק לתאר את הגורמים הפיזיקליים שהביאו לקיומו.
סיבתיות פסיכופיזית נעלמת עם ההנחה שאין אירועים פיזיקליים ללא סיבה פיזיקלית.
כנגד התאוריה הפיזיקליסטית הועלו לאורך השנים מספר טענות.
קבוצה אחת של ביקורות מכוונת לבעייתיות שעולה מהתאוריה מנקודת מבט אפיסטמולוגית.
ההשקפה האגנוסטית מעדיפה להדגיש את חוסר הידיעה אודות קיומן של תכונות או ישויות נון-פיזיקליות, ולא קובעת אי-קיום (או קיום) של כאלה מתוקף חוסר יכולתה לעשות זאת בצורה ודאית.
טיעון החדר של מרי: בניסוי מחשבה זה אנו מדמים לעצמנו מדענית מוח (בשם מרי) שחקרה ולמדה את כל הידע הפיזיקלי שניתן לדעת לגבי תהליכי תפיסת הצבעים האנושית.
כשמרי יוצאת מהחדר לראשונה וחווה את צבע השמיים, היא לומדת משהו חדש על העולם ותפיסת הצבע האנושית, משהו שהיא לא ידעה אף על פי שהיא ידעה את כל הידע המדעי הפיזיקלי האפשרי על צבע.
טיעון הזומבי: מתבסס על יכולתנו לדמיין מצב שבו מתקיים תרחיש מוחי ללא אירוע נפשי (בהנחה שאמור לנבוע אירוע נפשי מאותו תרחיש מוחי ספציפי).
לפי טיעון זה, מה שניתן להעלות על הדעת הוא אפשרי, ולכן קיים עולם אפשרי שבו מצבי מוח אינם זהים למצבי נפש.
טיעון זה מוכר בפילוסופיה של הנפש גם כטיעון זומבי, שכן הוא מצווה עלינו לשאול האם אפשרי לוגית שיתקיים זומבי, שמתממשים בו מצבים מוחיים בדיוק כמו בבני אדם רגילים, אך הוא חסר כל חוויה נפשית (קווליה).
מי שטוען שמחשבה על זומבי לא כרוכה בסתירה לוגית, טוען כי אין זהות חמורה בין מצבי נפש למצבי מוח, וכי פיזיקליזם הוא תאוריה מוטעית.
פיזיקליסט יטען שהאפשרות של זומבי כרוכה בסתירה לוגית שכן היא טומנת בתוכה טענה שמה שזהה לעצמו הוא למעשה לא זהה לעצמו.
הביולוג (ד"ר לביוכימיה) רופרט שלדרייק גורס כי ההשקפה הפיזיקליסטית או המטריאליסטית היא למעשה תרגום שגוי של השיטה המדעית לכדי פילוסופיית חיים המתאפיינת בעשר דוֹגמות שלטענתו הן כוזבות.
בהרצאתו ב-TEDx, שלדרייק ציטט את הביולוג טרנס מקנה שאמר בסרקזם:
פיזיקה יישומית היא פיזיקה המיועדת לטכנולוגיה מסוימת או שימוש מעשי.
מתייחסים אליה בדרך כלל כגשר בין פיזיקה והנדסה.
"יישומית" מובדל מפיזיקה "טהורה" על ידי שילוב עדין של גורמים כגון מוטיבציה, גישה והטבע של מערכת היחסים של החוקרים אל הטכנולוגיה או המדעים שעלולים להיות מושפעים בידי העבודה.
היא בדרך כלל נבדלת מהנדסה כך שפיזיקאי יישומי לא בהכרח מתכנן משהו מסוים, אלא משתמש או עורך מחקר בפיזיקה עם הכוונה לפתח טכנולוגיה חדשה או לפתור בעיה הנדסית.
גישה זו דומה לשל מתמטיקה שימושית.
במילים אחרות, פיזיקה יישומית מושרשת במושגים הבסיסיים ובאמיתות היסוד של מדע הפיזיקה אבל היא מתעסקת בניצול עקרונות אלה לטובת מערכות וכלים שימושיים.
פיזיקאים יישומיים מתעניינים בשימוש של פיזיקה גם למחקר מדעי.
למשל, תחום פיזיקת האצה (accelerator physics) יכול לתרום למחקר בפיזיקה תאורטית על ידי כך שהוא מאפשר תכנון ובנייה של מאיצי חלקיקים בעלי אנרגיה גבוהה.
דוגמה נוספת היא המחקר של סופר מוליכים – חומר המוליך חשמל ללא התנגדות מתחת לטמפרטורה מסוימת.
מחקר מקיף נערך בתחומים מתפתחים שונים כגון סיבים אופטים לתקשורת, מוליכים למחצה ובאקוסטיקה.
דוגמאות לתחומי מחקר בפיזיקה יישומית
הטרנזיסטור, אשר הומצא לראשונה על ידי הפיזיקאים ג'ון ברדין, וולטר ברטאיין וויליאם שוקלי בשנת 1947.
פיזיקה סמי-קלאסית, או בפשטות סמי-קלאסיות, מתייחסת לתאוריה פיזיקלית שבה חלק אחד של המערכת מתואר ונלמד על ידי חוקי מכניקת הקוונטים ושאר החלקים על ידי חוקי המכניקה הקלאסית.
לדוגמה, מערכת בה מניחים ששדות חיצוניים יהיו קבועים, או שהשינוי בהם יתואר קלאסית.
באופן כללי, פיזיקה סמי-קלאסית כוללת פיתוח בחזקות של קבוע פלאנק, כאשר, חזקת "0" מתארת מערכת קלאסית ואילו הקירוב הלא טריוויאלי הראשון הוא לחזקת (1-).
במקרה זה, קיים קשר ברור בין המערכת הקוואנטית-מכנית לבין הקירובים הסמי-קלאסיים או הקלאסיים, הדומה למעבר מאופטיקה פיזיקלית לאופטיקה גאומטרית.
קירוב WKB - אלקטרונים בשדות אלקטרומגנטיים חיצוניים קלאסיים.
גרביטציה סמי-קלאסית - תורת שדות קוונטית על רקע שדה כבידה קלאסי במרחב לא אוקלידי .
בתורת השדות הקוונטית בקירוב הסמי-קלאסי, רק דיאגרמות פיינמן עם לכל היותר לולאה סגורה בודדת נחשבות, בהתאם לחזקה יחידה של קבוע פלאנק.
בפיזיקה, פיזיקה ניסויית (או לפעמים, "פיזיקה נסיונית") היא תחום המחקר המתמקד בביצוע ניסויים על מנת לבחון השערות פיזיקליות.
התחום עומד לצד פיזיקה תאורטית (או "פיזיקה עיונית"), שעוסקת בהכללת הידע הפיזיקלי וניסיונות להרחבתו באמצעים מתמטיים.
הפיזיקאי הניסויי (לפעמים, בקיצור, "הניסיונאי") מתכנן ניסויים כדי לנסות לאשש או להפריך השערות העומדות על הפרק, ובכך לצבור ידע נוסף בתת-תחום שבו הוא עוסק.
פיזיקה חישובית היא ענף מחקר ומימוש של אנליזה נומרית, כדי לפתור בעיות בפיזיקה, עבורן קיימת תאוריה כמותית.
היסטורית, פיזיקה חישובית הייתה השימוש הראשון של מחשבים מודרניים במדע, והיום היא ענף של מדע חישובי.
יש המתייחסים אליה בתור ענף של פיזיקה תאורטית, ויש המתייחסים אליה בתור ענף הנמצא בין פיזיקה תאורטית ופיזיקה ניסויית, בצורה המשלימה את שתיהן.
בפיזיקה, תאוריות פיזיקליות מבוססות על מודלים מתמטיים, אשר יכולות לספק חיזוי מדויק להתנהגות מערכת פיזיקלית כלשהי.
במקרים רבים לא ניתן לפתור את המודל המתמטי עבור המערכת, בצורה שהפתרון יתן חיזוי יעיל.
במקרים כאלה, משתמשים בקירובים נומריים.
פיזיקה חישובית היא הענף המדעי, העוסק בפתרון מערכות פיזיקליות בעזרת קירובים מתמטיים.
הפתרון למערכת הפיזיקלית יינתן על ידי ביצוע אלגוריתם כלשהו.
בהרבה מהאלגוריתמים, יחד עם התוצאה, תהיה גם הערכת שגיאה של התוצאה.
קיים דיון לגבי הסטטוס של חישוב הנעשה על ידי אלגוריתם כזה.
יש המתייחסים לתוצאת החישוב כאל תוצאה תאורטית, בעוד אחרים מתייחסים אליו כאל ניסוי שבוצע על ידי מחשב.
דעה שלישית מתייחסת לתוצאת הקירוב כאל שילוב של השניים.
פיזיקה חישובית אינה מדברת על מקרים בהם מחשבים משמשים למדידת תוצאות ושמירתן.
באופן כללי, פתרון מדויק של מערכות פיזיקליות הוא קשה מאוד.
הסיבות לכך מגוונות: חוסר בפתרון אנליטי/אלגברי, תורת הכאוס ועוד.
אפילו בעיות הנראות כפשוטות, כמו חישוב אורך הגל של אלקטרון הסובב גרעין, כאשר כל המערכת מצויה בשדה חשמלי חזק (נקרא אפקט שטארק), עלולות להצריך מאמץ גדול כדי למצוא אלגוריתם פרקטי שיחשב את פתרון המערכת (בהנחה שניתן למצוא אלגוריתם כזה).
היכולת לתרגם תאוריה לאלגוריתם דורש ידע תאורטי מעמיק בפיזיקה או במתמטיקה (לפעמים בשניהם), ואינה פשוטה כלל.
כאשר אין אלגוריתם כזה, לפעמים אין מנוס וצריך להשתמש בטכניקות "כוח גס" (באנגלית - brute force), שמבחינה סיבוכית הן מאוד לא יעילות, ולכן לפעמים לא ישימות.
לפעמים ניתן להשתמש בתאוריה מתמטית מתקדמת (אפקט שטארק למשל, נפתר על ידי תורת ההפרעות).
בנוסף, בעיות רב גופיות דורשות כח חישובי גדול.
גודל מערכת מקרוסקופית הוא בדרך כלל מסדר גודל של חלקיקים (סדר גודל של קבוע אבוגדרו), ולכן זוהי בעיה לא פשוטה.
בדרך כלל, פתירת בעיות במכניקה קלאסית עם גופים, תהיה בסיבוכיות של , בעוד פתירת בעיה במכניקה קוונטית עם גופים, תהיה בסיבוכיות מעריכית ב- (כלומר, סדר גודל של ).
פיזיקה חישובית עושה שימוש במגוון רחב של שיטות נומריות על מנת לפתור סוגים רבים של בעיות.
נזכיר את הבעיות הבולטות ואת צורת הקירוב הנפוצה עבורם:
מציאת שורשים של פונקציה - שיטת ניוטון-רפסון.
מערכת משוואות ליניאריות (או מציאת מטריצה הופכית) - פירוק LU.
פתרונות מקורבים של משוואות דיפרנציאליות רגילות - שיטת רונגה-קוטה.
אינטגרציה - אינטגרציית מונטה-קרלו, העושה שימוש בשיטת מונטה-קרלו.
מציאת ערכים עצמיים של מטריצה - איטרציות יעקובי יחד עם שיטת החזקה.
כאמור, זאת רק רשימה קצרה מבין הבעיות אשר פיזיקה חישובית נדרשת להן, והשיטות לפתרונן.
אפשרי למצוא ענף בפיזיקה חישובית עבור כל ענף מרכזי בפיזיקה.
למשל, מכניקה חישובית או אלקטרודינמיקה חישובית.
מכניקה חישובית כוללת גם הידרודינמיקה חישובית ומכניקת המוצק חישובית.
כמו כן, פיזיקה חישובית לעיתים משיקה לכימיה חישובית, כאשר לפעמים הן משתמשות באותן שיטות, או כאשר פתרון נומרי למערכת רב-גופית במכניקת הקוונטים, מובילה למסקנות כימיות.
במכניקת קוונטים תלויה בזמן, מעניין לפתור נומרית את משוואת שרדינגר בהינתן תנאי שפה ופוטנציאלים שונים, וכן להשתמש בתורת המסלול הקוונטי.
הענף בפיזיקה חישובית העוסק במצב מוצק, הוא ענף מרכזי וחשוב העוסק ישירות גם בהנדסת חומרים.
הענף העוסק בחומר מעובה, הוא מכניקה סטטיסטית חישובית, אשר עוסקת בסימולציה של מודלים ותאוריות שהן קשות לפתרון בצורה אחרת (כמו תהליך חלחול או מודל ספינים).
ענף זה עושה שימוש גודל בשיטת מונטה קרלו ושיטות דומות.
התפתחות ענף זה הביאה לתוצאות מחוץ לפיזיקה כמו הבנה של התפשטות אש ביער, התפשטות מחלות, תאוריות חברתיות ועוד.
ענף הנחשב אזוטרי הוא יחסות נומרית, העוסק במציאת פתרונות נומריים למשוואת השדה של איינשטיין, וכך גם הענף העוסק בפתרונות נומריים עבור פיזיקת חלקיקים.
עוד ענפים שכדאי להזכיר הם אסטרופיזיקה חישובית, העוסקת בבעיות ובתופעות אסטרופיזיקליות, וביופיזיקה חישובית (גם ענף של ביולוגיה חישובית), המיישמת מתודות ממדעי המחשב ופיזיקה, לבעיות גדולות ומסובכות בביולוגיה.
פיזר (בהונגרית: Füzér) הוא כפר קטן במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה.
כמו יישובים רבים באירופה גם אוכלוסיית הכפר נמצאת בירידה שנים רבות מ-618 תושבים בשנת 1990 עד ל-335 תושבים בלבד בשנת 2023 (ירידה של כ-46%).
במרכז הכפר נמצאת טירת פיזר המתוארכת לשנת 1264.
פיזיקת שני פוטונים משמשת למחקר של מבנה הפוטון.
פיזיקת שני פוטונים נקראת גם פיזיקת גאמא גאמא.
פיזיקה זו היא חלק מפיזיקת חלקיקים, והיא מתארת את האינטראקציה בין שני פוטונים.
בדרך כלל קרני אור עוברות אחת דרך השנייה ללא השפעה הדדית.
בתוך תווך אופטי כאשר עוצמת הקרניים גבוהה מספיק הקרניים כן תהיה השפעה, ובריק יש פיזור של קרני אור כמו פיזור של אור בעדשה.
כאשר עוברים סף מסוים של אנרגיית מרכז מסה, חומר יכול להיווצר.
פיזיקת שני פוטונים נחקרת במאיצי חלקיקים.
שם לא מאיצים את הפוטונים עצמם, אלא חלקיקים אחרים בעלי מטען חשמלי, שכתוצאה מההאצה הם פולטים פוטונים.
אם יש שינוי גדול ב-transverse momentum יכולים להתגלות אחד או שני אלקטרונים, תהליך שנקרא תיוג.
הגלאים הגדולים במאיץ מתחקים אחר החלקיקים האחרים שנוצרים בהתנגשות, ובכך אפשר לשחזר את תהליך האינטראקציה.
לרוב חוקרים אינטראקציה של פוטונים דרך UPCs) Ultra–Peripheral Collisions) של יונים כבדים, כמו זהב ועופרת.
בתהליך זה הנוקליאונים לא נוגעים אחד בשני.
בתהליך זה יוצרים התנגשות של יונים חיוביים חסרי אלקטרונים.
יש שתי דרכים עיקריות בהן יכולים הפרוטונים של היונים להתנגש:
במקרה זה, כאשר היונים יתנגשו, הכוחות העיקריים שיפעלו יהיה הכוחות בין הקווארקים בפרוטונים.
כוח זה הוא הכוח החזק, והוא משפיע רק במרחקים קטנים מאוד.
כאשר אין התנגשות חזיתית, אך הפרוטונים חולפים זה על פני זה, ומשפיעים אחד על השני.
בגלל המרחק בין הפרוטונים, הכוח החזק לא משפיע.
אולם, הכוח החשמלי כן משפיע במרחק זה ובהתנגשות זו הוא הכוח העיקרי.
את הכוח החשמלי מעבירים הפוטונים.
זו ההתנגשות הרלוונטית לניסויים שלנו מפני שמטרתנו היא לחקור את התנגשות הפוטונים.
בתהליך UPCs מפני שהיונים כל כך כבדים, יכולות להתרחש שתי אינטראקציות נפרדות.
אינטראקציות אלה יכולות להוביל ליצירת שני זוגות של אלקטרון ופוזיטרון.
אינטראקציה בין שני פוטונים נראה לראשונה ב-2016 בגלאי ATLAS)A Toroidal LHC ApparatuS) והממצא אושש על ידיי גלאי CMS )Compact Muon Solenoid).
בניסוי PVLAS ) Polarizzazion del Vuoto con LASer), התקבלו התוצאות הטובות ביותר בהתנגשות פוטונים.
תוצאות אלו עלו על המצופה לפי המודל הסטנדרטיבהתפזרות של פוטונים, דבר המצביע על פיזיקה חדשה.
פיזיקה זו כוללת חלקיקים חדשים ובניהם האקסיון, והחיפוש אחר חלקיקים אלו הוא עיקרי בניסוי
על פי פיזיקת החלקיקים, פוטון ופוטון לא נמשכים זה לזה.
אך בתהליך מסוים לא ידוע, פוטון הופך לזוג של פרמיון ואנטי-פרמיון, טעונים וירטואלית.
פרמיונים אלו יכולים להיות או לפטונים או קווארקים.
הפוטון השני יכול להתחבר לפרמיון או לאנטי-פרמיון.
1. מפוטון אחד יכולים להיווצר קווארק ואנטי-קווארק או לפטון ואנטי-לפטון.
2. מפוטון אחד יכולים להיווצר קווארק ואנטי-קוורק שהופכים לווקטור מזון.
3. שני הפוטונים הופכים לשני וקטורי מזון, כתוצאה מכך תהיה אינטראקציה בין שני האדרונים.
פיזיקה מתמטית עוסקת בפיתוח שיטות מתמטיות לפתרון בעיות בפיזיקה.
כתב העת "Journal of Mathematical Physics" מגדיר את התחום: "יישום של המתמטיקה לבעיות בפיזיקה ופיתוח שיטות מתמטיות שמתאימות ליישום כזה ולניסוח של תאוריות פיזיקליות." הגדרה חלופית תכלול גם נושאי מתמטיקה ששאבו השראה מבעיות בפיזיקה (תחום הקרוי לעיתים מתמטיקה פיזיקלית ).
מכון איינשטיין למתמטיקה של האוניברסיטה העברית בירושלים מתאר: "הפיזיקה המתמטית נמצאת בתפר שבין מתמטיקה לפיזיקה, והיא עוסקת בהבנת המבנים המתמטיים בתיאוריות פיזיקליות.
הבעיות המרכזיות בהן עוסקים במסגרת הפיזיקה המתמטית מתפרשות בין יצירת בסיס מתמטי מדויק לתיאוריות פיזיקליות לבין חקירת ההשלכות המתמטיות והפיזיקליות של תאוריות אלו."
ספרו של הפיזיקאי הבריטי ג'ון הראפאת' משנת 1847, "פיזיקה מתמטית", משקף את גבולות התחום באותה עת.
חלקים מסוימים במתמטיקה, שצמחו בתחילה מהתפתחות הפיזיקה, אינם נחשבים כחלק מהפיזיקה המתמטית, בעוד שתחומים אחרים הקשורים לפיזיקה - נחשבים.
דוגמה: משוואות דיפרנציאליות חלקיות וגאומטריה סימפלקטית נחשבים לתחומים מתמטיים טהורים, אף שהם משמשים גם לנושאים בפיזיקה, ואילו מערכות דינמיות ומכניקה המילטונית נכללים בפיזיקה מתמטית.
המונח "פיזיקה מתמטית" משמש לעיתים לציון מחקר שמטרתו לחקור ולפתור בעיות בפיזיקה או בניסויים מחשבתיים במסגרת קפדנית מבחינה מתמטית.
במובן זה, פיזיקה מתמטית מכסה תחום אקדמי רחב מאוד, המובחן רק על ידי שילוב של היבט מתמטי כלשהו והיבט תאורטי לפיזיקה.
אף על פי שהיא קשורה לפיזיקה תאורטית, הפיזיקה המתמטית במובן זה מדגישה את הקפדנות המתמטית המקובלת במתמטיקה.
מצד שני, הפיזיקה התאורטית מדגישה את הקישורים לתצפיות ולפיזיקה ניסויית, שלעיתים קרובות מחייבת פיזיקאים תאורטיים להשתמש בטיעונים היוריסטיים, אינטואיטיביים או משוערים.
טיעונים כאלה אינם נחשבים קפדניים על ידי מתמטיקאים.
פיזיקאים מתמטיים מרחיבים ומבהירים בעיקר תאוריות פיזיקליות.
בגלל רמת הקפדנות המתמטית הנדרשת, חוקרים אלה עוסקים לעיתים קרובות בשאלות שפיזיקאים תאורטיים חשבו שכבר פתרו.
עם זאת, לפעמים הם יכולים להראות שהפתרון הקודם לא היה שלם, שגוי או פשוט תמים מדי.
דוגמה לכך הן סוגיות לגבי ניסיונות להסיק את החוק השני של התרמודינמיקה ממכניקה סטטיסטית.
מתקיימים ענפים אחדים של פיזיקה מתמטית, המתאימים בערך לתקופות היסטוריות ספציפיות.
במכניקה קלאסית כוללת הפיזיקה המתמטית ניסוח מתקדם ומופשט של מכניקה ניוטונית תוך אימוץ של מכניקה לגראנז'ית ומכניקה המילטונית גם בנוכחות אילוצים.
שני ניסוחים אלה נכללים במכניקה אנליטית ומובילים להבנה של יחסי הגומלין העמוקים של מושגי סימטריה וחוקי שימור במהלך האבולוציה הדינמית, כפי שהיא מגולמת בתוך הניסוח הבסיסי ביותר של משפט נתר.
גישות ורעיונות אלה הורחבו לתחומים אחרים בפיזיקה, כגון פיזיקה סטטיסטית, מכניקת הרצף, תורת השדות הקלאסית ותורת השדות הקוונטית.
יתר על כן, הם סיפקו מספר דוגמאות ורעיונות בגאומטריה דיפרנציאלית (למשל כמה מושגים בגאומטריה סימפלקטית ואגד וקטורי).
התאוריות של משוואות דיפרנציאליות חלקיות, חשבון וריאציות, אנליזת פורייה, תורת פוטנציאל ואנליזה וקטורית מקושרות כנראה הכי קרוב לפיזיקה מתמטית.
אלה פותחו באופן אינטנסיבי החל מהמחצית השנייה של המאה ה-18 ועד שנות ה-30 של המאה ה-20, על ידי ד'אלמבר, אוילר, לגראנז' ועוד.
יישומים פיזיקליים של פיתוחים אלה כוללים הידרודינמיקה, מכניקת הרצף, אלסטיות, אקוסטיקה, תרמודינמיקה, חשמל, מגנטיות ואווירודינמיקה.
התאוריה של ספקטרוסקופיה (ובהמשך מכניקת הקוונטים) התפתחה כמעט במקביל לחלקים מסוימים של התחומים המתמטיים של אלגברה ליניארית, תורה ספקטרלית של אופרטורים ואלגברת אופרטורים ובאופן רחב יותר אנליזה פונקציונלית.
תורת היחסות הפרטית ותורת היחסות הכללית מצריכות סוגים שונים של מתמטיקה.
תורת החבורות מילאה תפקיד חשוב בתורת השדות הקוונטית ובגאומטריה דיפרנציאלית.
אלה נתמכו בהדרגה על ידי הטופולוגיה ואנליזה פונקציונלית בתיאור המתמטי של תופעות קוסמולוגיות ובתורת השדות הקוונטית.
בתיאור המתמטי של תחומי פיזיקה אלה חשובים גם עקרונות באלגברה הומולוגית ותורת הקטגוריות.
מכניקה סטטיסטית כוללת תחום נפרד, שכולל את התאוריה של מעברי פאזה.
תחום זה נשען על מכניקה המילטונית וקשור קשר הדוק לתורה ארגודית וחלקים של תורת ההסתברות.
מתקיים קשר הדוק בין קומבינטוריקה ופיזיקה, בפרט בפיזיקה סטטיסטית .
פיזנג אמבון (Pisang Ambon) הוא מותג של ליקר בטעם בננה הולנדי המיוצר, מופץ ומשווק על ידי לוקאס בולס.
יש לו טעם בננה דומיננטי, עם ניואנסים נוספים של פירות טרופיים וצבע ירוק עז.
הוא מבוסס על מתכון של ליקר אינדונזי ישן.
"פיסאנג" היא מילה באינדונזית / מלאית לבננה.
אמבון היא עיר הבירה של מחוז אינדונזי שהיה פעם מושבה הולנדית.
"Pisang Ambon" הוא השם האינדונזי לזן הבננה גרוס מישל.
אמנם שם הבננה אינו מתייחס לאמבון כמקור אלא ממילה ג'אווית לריח.
פיטר קורנליס "פיט" מונדריאן (בהולנדית: Pieter Cornelis "Piet" Mondriaan; ) היה צייר הולנדי וממייסדי המודרניזם.
הוא גדל במשפחה בעלת אמונה קלוויניסטית נוקשה, ולמד ציור באקדמיה AIA.
בתחילת דרכו צייר תמונות נוף וטבע דומם לפי חוקים אקדמיים נוקשים.
ב-1905 ביקר בתערוכה של ואן גוך והושפע ממנה מאוד, ובהמשך הושפע מהפוביזם ומהקוביזם.
אז גם החל לעבוד על סדרת "העצים", שלה חשיבות מכרעת על ההתפתחות האומנותית שלו.
ב-1911 עבר לפריז, שם הלך בדרכם של הקוביסטים והחל לתת בציוריו קדימות לצבע על פני הרישום.
האובייקט החל להיעלם מעבודותיו, כמו שניתן לראות בציורי העצים בהם היצירה ערב; העץ האדום של אותה תקופה, בהם העץ מיוצג על ידי רשת של קווים אופקיים ואנכיים המסודרים סביב ציר מרכזי.
הוא צמצם את ההבעה בציור, התעלם מפרטים והפחית את מספר הצבעים.
בשנים 1912–1914 הפכו ציוריו לפחות ופחות ריאליסטיים.
הרצון ליצור חיקוי ואשליה הלך ונעלם, עד שלבסוף נותרו רק צורות גאומטריות שונות מסודרות על הבד, שהודגשו במעט צבעים.
בתקופה זו, כדי להתנתק עוד יותר מההקשר המציאותי, הפסיק לתת לעבודותיו שמות תיאוריים והחל לסמן אותן במספרים, או שהוסיף תיאור של צבע או צורה.
ב-1916 פגש בהולנד את בארט ואן דר לק, אמן הולנדי שהחל מ-1914 צייר קומפוזיציות אבסטרקטיות של צורות גאומטריות בצבעים שטוחים וקונטרסטיים.
שניהם עבדו יחד במשך תקופה מסוימת והושפעו זה מזה.
מונדריאן נטש אז את קומפוזיציות הצלבים והחל לצייר ריבועים ומלבנים צבעוניים על משטחים נייטרליים.
הוא התוודע לתנועה התיאוסופית, והושפע מהסופר סְכוּנמָאקֶרְס (Schoenmaekers) ומספרו "דמותו החדשה של העולם" (Het nieuwe Wereldbeeld), וכן מכתביו של האנתרופוסוף רודולף שטיינר.
הוא מצא בתאוסופיה ממדים חדשים של הבנה.
באוקטובר 1917 יצא לאור הגיליון הראשון של המגזין דה סטייל ("הסגנון") בהולנד, שסביבו התפתחה התנועה הנאו-פלסטיסיסטית ובו פורסמו לראשונה המניפסטים שלה.
"הצורה צריכה לשאוב לא ממראות חיצוניים אלא מהעולם הפנימי, לא מחיקוי אלא מייצוג; הרוח החדשה מנוגדת לספונטניות המתפרצת (ליריות); על הציור להיות כפוף לסדר אופקי אנכי, ללא אלכסונים ועקומות; הצבעוניות צריכה להיות מוגבלת לשלושת צבעי היסוד ושלשת הא-צבעים - שחור, לבן ואפור, שלעולם אסור שיהיו מעורבבים".
עקרונות אלה הלכו והתכופפו עם השנים ורק מונדריאן נשאר נאמן להם לחלוטין.
האלמנטים המשמעותיים ביותר בנאו-פלסטיסיזם הם האובייקטיביות שלה והאנטי-אינדווידואליות.
היומרה שלה כלפי הקבוע והאוניברסלי, והשאיפה לשלמות מוחלטת.
בשנת 1926 ניסח מונדריאן רשימה ביחד עם מישל סופור, בה הוא מציין את ששת העקרונות הבאים:
המדיום הפלסטי צריך להיות משטח שטוח או פריזמה מלבנית בצבעי יסוד או חסר צבע.
באדריכלות, חללים ריקים נחשבים חסרי צבע, החומר יכול להחשב כצבע.
חייב להיות איזון בין האמצעים הפלסטיים.
למרות השוני בגודל ובצבע, יש לשמור על "משקל" שווה.
באופן כללי שוויון נוצר בין שטח גדול וריק מול שטח צבוע קטן יחסית או חומר.
לקומפוזיציה נדרשת דואליות של אמצעים הפוכים.
האיזון מושג על ידי ניגודים ומובע באמצעות הקו הישר והזווית הישרה.
האיזון מושג באמצעות קומפוזיציה שיוצרת מקצב.
בסוף 1919 וב-1920 המשטחים הגאומטריים בציוריו, שנוצרו כתוצאה מהקווים החוצים, גדלו בשטחם והתמעטו בכמותם.
האסימטריה של הקומפוזיציה התבהרה, המשטחים הופרדו בבירור ומשטח אחד היה תמיד דומיננטי וגדול מאחרים.
ב-1921 הוא הצליח לשכלל את השיטה כדי לבטא את עקרונותיו.
הקווים שהפרידו בין משטחי הצבע הפכו עבים עד כדי כך שיכלו להחשב כמשטחי צבע בעצמם.
הבד נשלט ברובו על ידי ריבוע או מלבן אחד.
צבעי היסוד נוכחים פחות בקומפוזיציה, אך הפכו חזקים ובוהקים יותר.
בשיא הקריירה שלו, בשנות ה-30, הוא הפסיק לחלוטין להשתמש בצבע.
משטח התמונה הלבן נחצה על ידי קווים שחורים בלבד (למשל שניים אופקיים ואחד אנכי), כך שהתמונה הפכה לדמותם הטהורה.
מונדריאן נהג לעבוד בדירות סטודיו בפריז, לונדון ומנהטן.
בסוף שנת 1943 רכש סטודיו חדש במנהטן, ברחוב 59, עליו אמר שהוא החלל המושלם ליצירותיו.
לאחר מספר חודשים לקה מונדריאן בדלקת ריאות ומת.
המוזיאון העירוני של האג מציג רבות מיצירותיו.
ב-1998 רכש המוזיאון את יצירתו הבלתי-גמורה "בוגי ווגי של ניצחון" (Victory Boogie Woogie) תמורת 80 מיליון גילדן הולנדי (כ-36.3 מיליון אירו).
מונדריאן ראה באומנות סוג של דת וטען שאנשים יוכלו להפוך לטובים ולרוחניים יותר אחרי שיביטו ביצירות מאוזנות.
הוא היה אחד מדובריה הראשונים של האמנות המופשטת (אבסטרקטית) הבלתי-פיגורטיבית, שהתחילה להתפתח בשנות ה-20 של המאה ה-20 והפכה בהדרגה לזרם עיקרי באמנות באותה התקופה.
מונדריאן תפס עמדה קבועה ויציבה ברקמה הסבוכה של אמנות המאה העשרים.
ציוריו של מונדריאן מופשטים וסינתטיים ביותר ומאופיינים במיעוט צבעים וצורות פשוטות.
בחינה ראשונית של תמונותיו מגלה פשטות, מסגרות נוקשות, סטטיות וגאומטריה קפדנית, אך מבעד למרובעים ולמישורים הצבועים חבויה תסיסה המפיחה רוח חיים בצורות ובצבעים ומעוררת רגשות.
פיח הוא אבקת פחם הנפלט כתוצאה מבעירה לא מושלמת של חומר אורגני, שכתוצאה ממנה נותרים גרגרי פחמן זעירים שלא הפכו לפחמן דו-חמצני.
צבעו של הפיח שחור, והוא נוצר בעיקר משרפת דלק במנועים ובתחנות כוח ומשרפת פחם או עץ בתנורי הסקה.
לעיתים בערים מתועשות בהן מתרחשת גם תופעת ערפל זה מתערבב עם פיח שנפלט ממנועי המכוניות ומתנורי החימום בבתים ויוצר ערפיח.
סריג הפחמן יוצר את הפיח.
פיטר דניס בלאנדפורד טאונסנד הוא מלחין וגיטריסט רוק בריטי.
עיקר פרסומו נובע מפעילותו כגיטריסט של להקת הרוק The Who.
הוא מדורג במקום העשירי ברשימת "100 הגיטריסטים הגדולים בכל הזמנים" של מגזין הרולינג סטון.
טאונסנד נולד כבן למשפחה מוזיקלית (אביו קליף היה סקסופוניסט מקצועי ואמו בטי הייתה זמרת), והראה משיכה עזה למוזיקה כבר בגיל צעיר, עת נחשף לרוקנרול אמריקאי.
בשנת 1961 החל בלימודיו בבית-הספר לאומנויות באילינג, ושנה מאוחר יותר הצטרף לחברו מבית הספר ג'ון אנטוויסל והקימו את הלהקה הראשונה שלהם, "בעלי הברית", צמד דיקסילנד ג'אז בו טאונסנד ניגן על בנג'ו ואנטוויסל על קרן יער.
לאחר זמן קצר שינו את שמם ל"המעקפים", להקת סקיפל שיוצגה על ידי הנפח רוג'ר דלטרי, ושתחת הנהגתו של טאונסנד ישנו את שמם ל"המי".
טאונסנד התפרסם בסגנון הבמה המשונה שלו.
הוא היה מאריך שירים מעבר לאורכם המקורי, מטלטל את ידו הימנית כנגד הגיטרה כמו טחנת-רוח, ולפעמים שובר את הגיטרה שלו על הבמה, אל תוך רמקולים או מגברים.
למרות שהתקרית הראשונה של שבירת הגיטרה נעשתה ככל הנראה בטעות, השמדה של כלי נגינה על הבמה נעשה חלק רגיל בהופעות של המי.
טאונסנד, שתמיד היה רהוט בראיונות, ייחס מאוחר יותר מנהגים אלו לאומנות ההשמדה-העצמית של האומן האוסטרי גוסטב מצגר, אליהן נחשף בבית-הספר לאומנות בו למד.
טאונסנד סובל מלקות שמיעה חלקית וטיניטוס, כתוצאה מחשיפה ממושכת למוזיקה חזקה באוזניות ובקונצרטים.
טאונסנד היה כותב השירים העיקרי של להקת המי, והוא כתב יותר ממאה שירים שהופיעו בעשרת אלבומי האולפן של הלהקה.
בין הישגיו המוכרים ביותר נמצאים היצירה של האלבום טומי, שבעבורו הוטבע המושג אופרת רוק, השימוש בפידבק, וההצגה של סינתיסייזר ככלי למוזיקת רוק.
עד היום טאונסנד הוא המוזיקאי המזוהה ביותר עם אופרות רוק.
טאונסנד הציג גם כישרון עצום על הגיטרה כנגן, כאשר הוא מפתח סגנון נגינה ייחודי ששילב היבטים של גיטרת ליווי וגיטרה מובילה.
המשפיעים הגדולים על נגינת הגיטרה של טאונסנד היו לינק ריי, ג'ון לי הוקר, בו דידלי והאנק מרווין מלהקת הצלליות.
טאונסנד היה חסיד של איש הדת ההודי הגורו מהר באבא, רעיונותיו של באבא היו מקור ההשפעה העיקרי על עבודותיו של טאונסנד, ביניהן טומי והפרויקט הלא גמור של המי Lifehouse.
שירם של המי Baba O'Riley, נקרא כך לכבודו של מהר באבא והמלחין המינימליסטי טרי ריילי האמריקני.
למרות שהחינוך של באבא דרש התנזרות מאלכוהול וסמים, לטאונסנד היו כמה תקריות פומביות עם ההתמכרויות הללו, כולל מנת יתר של הרואין בשנת 1981 בה היה קרוב למוות.
ב-1985 פרסם טאונסנד מקבץ סיפורים קצרים שנקרא "צוואר של סוס." הוא גם דיווח שהוא כותב אוטוביוגרפיה.
ב-1993 הוא ודס מקאנף כתבו וביימו את המחזה בברודוויי שהיה מבוסס על האלבום של המי טומי, כמו גם מחזה מוזיקלי פחות מצליח שהתבסס על אלבום הסולו של טאונסנד, איש הברזל, על פי ספר מאת טד הגס.
מקאנף וטאונסנד יפיקו מאוחר יותר את הסרט המונפש, ענק הברזל, שהיה מבוסס גם הוא על סיפורו של הגס.
בנוסף לעבודתו עם המי, טאונסנד היה פעיל מדי פעם גם כאומן יחיד.
בין השנים 1969 ו-1971, טאונסנד, ביחד עם חסידים אחרים של מהר באבא, הקליטו טרילוגיה של אלבומים שהוקדשו ללימודי יוגי.
בתגובה לביטלוג אלים של אלבומים אלו, שיפץ את הלהיטים האישיים שלו (ואת Evolution ביחד עם רוני ליין, הבאסיסט של להקת הפנים) והוציא בשנת 1972 את כותר הסולו הראשון הרציני שלו, Who Came First, והציג דמואים של שירים שנועדו עבור המי כמו גם את כישרון הנגינה שלו בגיטרה אקוסטית.
טאונסנד שיתף פעולה עם רוני ליין באלבומם המשותף Rough Mix.
האלבום שפרץ את קריירת הסולו של טאונסנד, שהופץ אחרי מותו של קית' מון, היה האלבום משנת 1980 Empty Glass, שכלל את הסינגל שהגיע למקום העשירי Let My Love Open the Door.
במשך שארית שנות השמונים ותחילת שנות התשעים טאונסנד המשיך להתנסות בפורמט של אופרת רוק ובפורמטים דומים, כאשר הוא יוצר מספר אלבומים מבוססי סיפור.
טאונסנד גם זכה בהזדמנות לנגן ביחד עם הגיבור שלו האנק מרווין, עבור הפרויקט של פול מקרטני תזרוקת, ביחד עם מוזיקאי רוק מוערכים נוספים כגון דייוויד גילמור, ג'ון בונהם ורוני ליין.
טאונסנד הקליט גם מספר אלבומי הופעה, ביניהם אחד שהציג "סופרגרופ" שטאונסנד קיבץ שנקראה "קצה עמוק", שהופיעה רק בשלוש הופעות ועוד אחת בטלוויזיה עבור הסדרה "הצינור", במטרה לגייס כסף לסיוע למכורים לסמים.
מאמצע שנות השמונים טאונסנד השתתף בסדרה של איחודים ומופעי פרידה עם החברים הנותרים של המי, כולל סיבוב הופעות ב-2002, מיד אחרי מותו של ג'ון אנטוויסל.
רנדולף פיטר בסט הוא מוזיקאי בריטי, אשר עיקר פרסומו כמתופף המקורי של להקת הביטלס.
אמו של פיט בסט, מונה, נולדה בדלהי שבהודו.
הוא נולד בצ'נאי שבהודו הבריטית, ב-24 בנובמבר 1941. שמו של אביו אינו ידוע.
מונה נישאה לג'וני בסט ב-7 במרץ 1944, בקתדרלת סנט תומאס שבבומביי, ושם נולד בנם הבכור, רורי בסט.
בשנת 1945, החליטה המשפחה לעבור להתגורר בליברפול, לשם הגיעו ב-25 בדצמבר 1945.
במהלך 1961–1962, הפך ניל אספינול לחבר קרוב של בסט ועבר לגור באחד מחדרי ביתם בשכירות.
במהלך אחת מנסיעות העסקים הארוכות של ג'וני בסט, התפתח בין ניל למונה קשר רומנטי אף על פי שמונה הייתה מבוגרת מניל ב-17 שנים.
במהלך תקופה זו, ילדה מונה לניל בן, וינסנט "רוג", אשר נולד בסוף יולי 1962. בתעודת הלידה נרשם כי ג'ון בסט הוא אביו.
מונה וג'וני נפרדו בשנות ה-60 המוקדמות.
מונה בסט הקימה במרתף של בית המשפחה את מועדון קסבה .
המועדון היה פופולרי מאוד בליברפול ומספר החברים בו הגיע אל למעלה מאלף, שם הופיעו הביטלס במספר הזדמנויות, מפתיחתו ועד לסגירתו.
בשנת 1960 ארגן אלן ויליאמס סדרה של הופעות עבור הביטלס באחד המועדונים בהמבורג שבגרמניה, שהחלו ב-12 באוגוסט 1960. זאת, לאחר שניסה לשלוח להקות אחרות מליברפול שנחשבו לטובות יותר מהביטלס, אך ללא הצלחה יתירה.
מאחר שלביטלס לא היה מתופף קבוע וכיוון שויליאמס הבהיר לחבריה כי ללא מתופף קבוע לא יוכלו לנסוע להמבורג, החל פול מקרטני לחפש אחר מישהו שיהיה מוכן למלא תפקיד זה ולנסוע איתם.
חברי הביטלס הכירו את בסט עוד מהופעותיהם במועדון קסבה כאשר הלהקה נקראה קווארימן והם ידעו שהוא מנגן על התופים.
מאחר שלהקתו של בסט, הבלק ג'קס, התפרקה, הוא היה באותה עת בחיפוש אחר להקה חדשה.
כך, שכנע אותו מקרטני להצטרף לביטלס כמתופף הלהקה ולנסוע איתם להופעות בהמבורג, באומרו שהם צפויים להרוויח, כל אחד, 15 ליש"ט בשבוע.
מאחר שבסט, בניגוד לחברי הביטלס, ג'ון לנון, פול מקרטני, ג'ורג' האריסון וסטיוארט סאטקליף, עבר את כל הבחינות בבית הספר, סיכוייו להתקבל למכללה להכשרת מורים היו גבוהים, אך הוא החליט כי קריירה מוזיקלית עם הביטלס בהמבורג היא בחירה טובה יותר.
בסט עבר מבחן על ידי חברי הביטלס, ולמחרת נסע עם הלהקה להמבורג.
עם הגיעם להמבורג הופיעו הביטלס במועדון אינדרה.
בסט וחבריו ללהקה שוכנו בשני חדרים קטנים ודלים מאחורי המסך של קולנוע במבי , שם סבלו מהקור ומרעש הסרטים שהוקרנו במקום.
מאחר שבסט היה היחידי שעבר את המבחן בגרמנית בבית הספר, הוא היה היחיד מבין חברי הביטלס שהיה מסוגל לתקשר עם בעל המועדון, ברונו קושמידר, ועם הלקוחות המועטים שפקדו את המועדון.
לאחר פחות מחודשיים, עברו הביטלס להופיע במועדון נוסף שבבעלות קושמידר, הקייזרקלר , שהיה גדול ומפואר יותר.
ב-5 בדצמבר 1960 גורשו הביטלס מגרמניה בחזרה לאנגליה.
קודם לכן, ב-30 בנובמבר גורש האריסון בעקבות ידיעה שהגיעה לאוזני המשטרה כי הוא בן 17 בעוד שרק לבני 18 ומעלה היה מותר לשהות באזור ריפרבהן אחרי השעה 22:00. בעקבות גירושם של השלושה שב לנון בכוחות עצמו לליברפול, בעוד סאטקליף החליט להישאר בהמבורג בחברת חברתו הגרמניה, אסטריד קירשהר.
בליברפול לא יצרו לנון, מקרטני, האריסון ובסט קשר זה עם זה במשך שבועיים.
בינתיים בסט ואמו, מונה, צלצלו פעמים רבות להמבורג כדי להשיב את הציוד שהלהקה נאלצה להשאיר מאחוריה.
כאשר חברי הלהקה חידשו את קשריהם והחליטו לשוב ולהופיע גייסו לשורותיה את נגן הבס של להקת בלק ג'קס שהתפרקה ובה תופף בסט, צ'אס ניובי, כדי שיתפוס את מקומו של סאטקליף.
ניובי ניגן עם הלהקה במשך שבועיים בקסבה ובלית'רלנד טאון הול.
הקהל הופתע מהשיפור העצום ביכולת הנגינה והשירה של הלהקה ובסגנון התיפוף החזק של בסט אשר המריץ את הלהקה לנגן בקצב ובעוצמה רבה יותר.
לאחר שהביטלס חזרו להמבורג, ב-1 באפריל 1961, לסיבוב הופעות נוסף במועדון טופ טן לצדו של הזמר הבריטי טוני שרידן, אחרי ששלטונות גרמניה שוכנעו לחדש את אשרת הכניסה שלהם ולהעניק להם רישיונות עבודה, התבקש בסט לשיר את השיר "פפרמינט טוויסט", בעוד מקרטני ניגן בתופים.
עם זאת, בסט הרגיש נוח יותר בתפקיד המתופף.
בריאן אפשטיין, שהפך למנהל הביטלס בסוף שנת 1961, ניסה להחתים את הלהקה בחברת דקה, בלונדון ב-1 בינואר 1962. הלהקה הקליטה 15 שירים, רובם שירי כיסוי.
כעבור חודש הודיעה חברת דקה כי לא יחתימו את הביטלס על חוזה הקלטות, אך אף אחד מחברי הלהקה לא סיפר על כך לבסט.
ב-6 ביוני 1962, הצליח אפשטיין לארגן לביטלס מבחן נוסף, הפעם עבור חברת פרלופון, לאוזני המפיק ג'ורג' מרטין.
רון ריצ'רדס והטכנאי נורמן סמית', ניצחו על ההקלטה של ארבעה שירים.
כאשר מרטין, שלא נכח במהלך ההקלטה, האזין להקלטה, השתכנע כי הלהקה מספיק טובה וראויה לחתימה על חוזה הקלטות, ובתנאי אחד: מרטין והטכנאים שלו רצו שמתופף מקצועי ינגן עם הלהקה במקום פיט בסט, דבר שהיה נהוג באותו זמן.
כאשר שמעו לנון, מקרטני והאריסון כי מרטין וטכנאי ההקלטה מעדיפים כי מתופף מקצועי ישתתף בהקלטה הקרובה שלהם, הם ביקשו מאפשטיין להדיח את בסט מהלהקה.
לפני שאפשטיין הפך למנהל של הביטלס, הייתה אמו של בסט, זו שארגנה את כל ההזמנות להופעות עבור הלהקה וזאת, מאז שהם פיטרו את המנהל הקודם, אלן ויליאמס.
אפשטיין חש מצוקה לנוכח הבקשה וכפי שכתב באוטוביוגרפיה שלו, הוא "לא היה בטוח" לגבי השיפוט של מרטין לגבי כישורי התיפוף של בסט ו"לא היה להוט לשנות את הרכב הביטלס בעת הזו שבה חבריה היו בתהליך התפתחות...
אני ביקשתי מהביטלס להשאיר את הלהקה כפי שהיא".
אפשטיין גם ביקש את עצתו של בוב וולר, התקליטן של המועדון שבו היו הביטלס להקת הבית, מועדון קאוורן , אשר השיב כי הרעיון להדיח את בסט לא היה רעיון טוב משום שמדובר היה באישיות פופולרית בקרב האוהדים של הביטלס.
בסופו של דבר, החליט אפשטיין לנהוג על פי החלטתם של לנון, מקרטני והריסון.
ב-16 באוגוסט 1962, שנתיים וארבעה ימים מאז שבסט הצטרף לביטלס, הוא נפגש עם אפשטיין, על פי הזמנתו, ואפשטיין הודיע לו כי הוא מודח מתפקידו כמתופף של הביטלס.
איש לא הסביר מפורשות לבסט מדוע הוא הודח.
כל מה שאפשטיין אמר לו היה "הבחורים לא רוצים אותך יותר בלהקה".
אפשטיין טען באוטוביוגרפיה שלו כי לנון, מקרטני והאריסון חשו שבסט "היה קונבנציונלי מדי כדי להיות חלק מהביטלס ואף על פי שהוא היה מיודד עם ג'ון, הוא לא היה אהוב על ג'ורג' ופול".
עם השנים ניתנו הסברים שונים להדחתו של בסט, אך כולם מתבססים על התרשמויות, הערכות וניחושים.
זמן קצר לאחר שבסט הודח מחברותו בלהקת הביטלס, ניסה אפשטיין לפצות אותו והציע לו לעמוד בראש הרכב חדש, אך בסט השיב בשלילה.
בסט חש אכזבה ודיכאון, הסתגר בביתו במשך שבועיים, וסירב לפגוש איש או להשיב על שאלות בקשר להדחתו.
באופן דיסקרטי, פעל אפשטיין עם שותפו, ג'ו פלאנרי, לצירופו של בסט ללהקת לי קרטיס והאול סטארס, אשר מאוחר יותר, לאחר עזיבתו של לי קארטיס, שונה שמה לפיט בסט והאול סטארס.
הלהקה חתמה על חוזה הקלטות עם חברת התקליטים דקה, והקליטה את התקליטון "אני עומד לדפוק על דלתך", שלא זכה להצלחה רבה.
לבסוף, עבר בסט לארצות הברית יחד עם המלחינים ויין ביקרטון וטוני ודינגטון.
להקתו החדשה, דה פיט בסט פור, אשר מאוחר יותר, כאשר מספר חבריה גדל מארבע לחמישה, כונתה דה פיט בסט קומבו, הופיעה ברחבי ארצות הברית וביצעה שירים משנות ה-50 יחד עם שירים מקוריים.
הלהקה הקליטה עבור חברות תקליטים קטנות אך בהצלחה מועטה.
בסופו של דבר, הוציאה לאור חברת התקליטים סאבאג' תקליט של דה פיט בסט קומבו והעניקו לו את השם "הטוב ביותר של הביטלס" , כמשחק מילים בין שם המשפחה של בסט לבין המילים "הטוב ביותר".
התקליט התקבל באכזבה בקרב הרוכשים אשר ציפו לתקליט אוסף של הביטלס.
הלהקה התפרקה זמן קצר לאחר מכן.
ב-1968 החליט בסט לעזוב את עסקי השעשועים ולנסות ולשכוח את קשריו עם הביטלס.
בסט החל לעבוד בהעמסת לחם במשאיות אספקה, עבודה במשמרות שזיכתה אותו בשכר של 8 ליש"ט לשבוע.
כישוריו והשכלתו סייעו לו להשיג משרה של עובד מדינה בלשכת התעסוקה של גרסטון שבליברפול, שם התקדם מעבודה של פקיד למשרת ניהול.
עם חלוף הזמן החל בסט להתראיין לאמצעי התקשורת ולכתוב על קורותיו עם הביטלס, ואף שימש כיועץ טכני עבור הפקת סרט הטלוויזיה "לידתם של הביטלס".
הוא מצא קורטוב של תהילה ואף הודה כי הוא מעריץ של המוזיקה של הביטלס ואף רכש את תקליטיה.
בשנת 1988, לאחר עשרים שנה שבהן סירב לתופף מול קהל, נעתר בסט לתופף יחד עם אחיו, רוג, מול קהל בכנס הביטלס הבינלאומי הנערך בליברפול מדי שנה.
בסט החליט לשוב לעולם השעשועים והקים את להקת פיט בסט בנד.
בשנת 1995, הפיקו חברי הביטלס שנותרו בחיים את האלבום "אנתולוגיה 1" אשר כלל מספר הקלטות ובהן תופף בסט, כולל שירים מהמבחנים של הלהקה עבור חברות התקליטים דקה ופרלופון.
אולם הוא לא התראיין עבור הספר או סרט התעודה שהופקו במסגרת פרויקט האנתולוגיה של הביטלס.
בקולאז' התצלומים שעיטר את עטיפת האלבום "אנתולוגיה 1" מוצגת תמונה של חברי הלהקה, כולל בסט, בימיה הראשונים.
אולם דמותו של בסט הוסרה ממנה ובמקומה מופיעה דמותו של מחליפו, רינגו סטאר, שנלקחו מהתקליט הראשון של הביטלס, Please Please Me.
בצדה השמאלי של עטיפת האלבום "אנתולוגיה 1" ניתן לראות תמונה קטנה של בסט.
בסט הופיע בפרסומת של בירה קרלסברג ששודרה במהלך הפסקת הפרסומות הראשונה של הפרק הראשון של סדרת הטלוויזיה "אנתולוגיה" ששודרה בערוץ ITV בנובמבר 1995. בפרסומת הופיע הכיתוב "כנראה הלאגר הכי פיט בעולם" כמשחק מילים בין שם משפחתו למילה "הכי טוב" כפי שמופיעה בסיסמה הידועה של חברת קרלסברג.
כיום מופיע בסט עם אחיו הצעיר, רוג, ולהקתו, פיט בסט בנד, ברחבי העולם וב-6 ביולי 2007 נכנס בסט להיכל התהילה של המוזיקה של ליברפול .
אלבומם של פיט בסט בנד, "היימנס גרין" ראה אור ב-16 בספטמבר 2008 בארצות הברית, ב-24 באוקטובר 2008 ברחבי העולם למעט בבריטניה, וב-27 באוקטובר 2008 בבריטניה והוא כולל אך ורק שירים מקומיים, רובם מתייחסים לילדותו בליברפול.
דמותו של בסט שהוסרה מעטיפת האלבום "אנתולוגיה 1" מופיעה בעטיפה של האלבום "היימנס גרין".
ב-25 ביולי 2011 הביעה עיריית ליברפול את הוקרתה על תרומתו של פיט בסט למוזיקה בעיר על ידי הענקת שמות לשני רחובות בעיר, פיט בסט דרייב וקסבה קלוז.
באפריל 2025 בסט הודיע על פרישתו בגיל 83. ההודעה פורסמה על ידי אחיו רואג ברשת X (לשעבר טוויטר).
פיט בסט נשוי לקטי ולהם שתי בנות (בבה ובוניטה) וארבעה נכדים.
"בסט!" הוא מחזה קומי בדיוני שנכתב על ידי מחזאי מליברפול, פרד לולס, והוצג בתיאטרון אוורימן ליברפול ובפסטיבל התיאטרון של דבלין בשנים 1995 ו-1996. ההצגה מתארת את הצלחתו העולמית של פיט בסט כככוב רוק על לאחר שהודח מלהקת הביטלס בעוד שהצלחתה מתקשה להתרומם.
המחזה זכה לביקורות טובות בעיתון המקומי "ליברפול אקו" המוזכרות גם בספרו של ספנסר ליי מ-1998, "נזרק: ההדחה של פיט בסט".
פיט הוא דמות אנימציה בדיונית מסדרת הסרטים וקומיקס מיקי מאוס של וולט דיסני.
פיט הוא חתול שחור ושמן ואויבם המושבע של מיקי מאוס, מיני מאוס ושאר דמויות סדרת סרטי מיקי מאוס.
פיט הוא הדמות הוותיקה ביותר של אולפני וולט דיסני, הוא התחיל את דרכו בסרטוני ארץ הפלאות של אליס, המשיך בספינת הקיטור וילי ובשאר הסרטונים של דיסני, ביניהם "בן המלך והעני".
לאחר מכן הופיע בהפקות השכונה של גופי, בית העכבר, מועדון החברים של מיקי מאוס, מיקי מאוס: הרפתקאות מבולבלות, מיקי מאוס: כייף של בית, מיקי מאוס: סיפורן של שתי מכשפות וצ'יפ ודייל: החיים בפארק.
מוצג בחלק מהסרטונים עם שתי רגליים ובחלקם הוא קטוע רגל ומסתובב עם רגל מעץ.
בישראל דיבבו את הדמות עד שנת 1989 אריה מוסקונה, דני ליטני, שמעון כהן עד 2004. ומשנה זו מדבב אותו (בסרטים) מיכה אוזין סליאן, בשנת 2017 מדבב אותו אלדד פריבס, ומשנת 2018 דיבב אותו ערן מור.
באגדות ברווזים דיבב אותו יעקב בוך.
הוא התחיל את דרכו בסרטוני ארץ הפלאות של אליס, המשיך בספינת הקיטור וילי ובשאר הסרטונים של דיסני, ביניהם "בן המלך והעני".
לאחר מכן הופיע בהפקות השכונה של גופי, בית העכבר, מועדון החברים של מיקי מאוס, מיקי מאוס: הרפתקאות מבולבלות, מיקי מאוס: כייף של בית ומיקי מאוס: סיפורן של שתי מכשפות.
פיט הופיע רבות בקומיקס של דיסני, התחיל בתפקיד הצד המעורפל של סילבסטר שיסטר ברצועות הקומיקס המוקדמות של מיקי מאוס לפני שהתפתח לנבל הראשי.
בהפקת הקומיקס האיטלקית, הוא קיבל חברה בדמות טרודי והפך להיות הדמות המרכזית בחלק מהסיפורים.
בקומיקס של דיסני, פיט מתואר באופן קבוע כפושע קשוח, שבהרבה מקרים עובד יחד עם אויביו של מיקי מאוס.
בסרטון פרסומי לסדרת הקומיקס של מיקי מאוס בתחילת שנות ה-30, הוכרז פיט כ-"טום הנורא - הפושע הרשע", אך שמו הזה לא נעשה שימוש פעם נוספת.
בסרטון של 24 באפריל 1930, מיקי מתייחס אליו כ-"פיט עם הרגל העץ", והי הקומיקס של מיקי מאוס ב-21 באפריל 1930, בסיפור "מיקי מאוס בעמק המוות".
הוא מופיע לראשונה מאז הקומדיות של אליס שבה פיט מופיע עם רגל עץ.
הצייר של פיט לעיתים קרובות טעה, והרגל העץ של פיט החליפה מהרגל הימנית לשמאלית.
ב-1944, וולט דיסני החליט "לפטר" את הדמות מהסרטונים; היסטוריון הקומיקס אלברטו בקטיני כותב שזה היה "חלקית משום שהוא הרגיש שזה נראה כמו מקרה של התעללות בחולה, חלקית משום שהאנימטורים לא יכלו לזכור באיזו רגל העץ".
פיט גם עזב את סדרת הקומיקס למספר שנים; הופעתו האחרונה הייתה בסיפור "עולם המחר", ששודר בין יולי לספטמבר 1944.
בכל זאת, פיט המשיך להופיע בספרי הקומיקס - ב-1945 הוא היה הנאד ראשי בקומיקס של דונלד דאק, "זהב קפוא" (Four Color #62, ינואר 1945) וב-"החידה של הכובע האדום" של מיקי (Four Color #79, אוגוסט 1945).
הוא הופיע שוב במספר קומיקס בינואר 1946 ובינואר 1947 - "עצי חג של מיקי" (חגים שמחים של דונלד ומיקי, 1946), "דונלד והפיראטים" (פרימיום של צ'יריוס #W1, 1947), "מיקי מאוס והבית המזוזז"
במהלך מלחמת העולם השנייה פיט "גויס" על ידי וולט דיסני והופיע כקמע הרשמי של המארינס של ארצות הברית.
הוא הופיע בסדרת סרטי הצבא של דונלד דאק, שם גילם את הסמל של דונלד ומאוחר יותר סמל וג'אמסטר.
בקומיקס של מיקי מאוס, הוא היה מרגל עבור גרמניה הנאצית בפרק מיקי מאוס במשימה סודית (1943), המניע שלו היה הכסף.
פיחות המטבע (או בקיצור פיחות) הוא הפחתת ערכו של מטבע ביחס למטבעות אחרים.
בשימוש המודרני, מציין המונח "פיחות" הפחתה רשמית של שער המטבע של מדינה הנעשית על ידי המדינה או מטעמה.
המונח בעל המשמעות ההפוכה לפיחות הוא ייסוף (או ייסוף המטבע, אך לא "תיסוף"), המציין העלאה רשמית של שער המטבע.
הפחתה של ערך המטבע לעומת מטבעות אחרים, שאינה נעשית באופן רשמי, אינה נכללת בהגדרה של "פיחות", אולם, במקרים רבים, היא מכונה בציבור גם כן בשם זה.
כמו כן עליה של שער המטבע ביחס למטבעות אחרים שאינה נעשית בתוקף החלטה רשמית מכונה במקרים רבים בשם "ייסוף" גם אם אינה נכללת בהגדרה המדויקת של מונח זה.
הפחתת ערך המטבע לעומת מטבעות אחרים בכלל ופיחות בפרט מתייחסים לירידת ערך המטבע לעומת מטבעות אחרים.
מונח אחר, הקשור במונחים אלה, אך אינו זהה להם, הוא אינפלציה המתייחסת לירידת ערך המטבע במונחים של סחורות ושירותים.
פיחות זוחל (Crawling Peg) הוא מנגנון מוניטרי נפוץ שנועד לבצע התאמות יזומות בשער החליפין של מטבע מקומי אל מול מטבעות זרים.
מטרתו העיקרית היא למנוע פעילות ספקולטיבית בשוק המטבע על ידי הפחתת הציפיות לפיחות משמעותי ופתאומי, ובכך למנוע אגירת מטבע חוץ.
השיטה הופעלה בעולם מאז 1944, בעקבות הסכמי שערי החליפין ההדדיים שדרשו מנגנון מסודר למדינות שלא יכלו לשמור על שער חליפין קבוע לאורך זמן.
כאשר ההתאמות נעשות לא רק בכיוון הפחתת שער המטבע (כלומר, גם ייסוף), התהליך מכונה "זחילת שער".
בישראל, הונהג הפיחות הזוחל בשנת 1975 על ידי שר האוצר יהושע רבינוביץ' כמענה לאינפלציה גבוהה שנסקה מעל ל-50%.
צוות כלכלנים, בראשות מיכאל ברונו, המליץ על יישום שיטת "זחילת השער" המקורית המאפשרת שינויים לשני הכיוונים.
אולם, רבינוביץ' בחר ליישם פיחות זוחל רק כלפי מעלה (הפחתת שער המטבע).
מנגנון זה חדל מלהתקיים שנתיים לאחר מכן, בשנת 1977, עם הנהגת הליברליזציה בשוק ההון.
פיטר לואיס קינגסטון "פיט" ונץ השלישי הוא מוזיקאי אמריקאי.
הוא הבסיסט, הפזמונאי הראשי וזמר הרקע בלהקת פול אאוט בוי.
ונץ נולד בווילמט, אילינוי, פרבר של שיקגו, שבארצות הברית למשפחה ממוצא אנגלי וגרמני (אביו) וממוצא אפרו-ג'מייקני (אימו).
הוא למד בתיכונים" "New Trier" ו-"מדינת החוף הצפוני" (North Shore Country), בו אף נמנה עם סגל קבוצת הכדורגל של בית-הספר.
בשנת 1997, נרשם ונץ ללימודי מדע המדינה באוניברסיטת דה-פול, ונשר לאחר סמסטר אחד, כדי להתמקד בקריירת המוזיקה.
תחילה הופיע ונץ בסצנת ההארדקור פאנק בשיקגו, וניגן במספר להקות בשלהי שנות התשעים, בהן ארמה אנגלוס (בה היה שותף ליצירה עם טים מקלארת', חבר להקת רייס אגיינסט), "הדרך הצהובה של הכומר" (Yellow Road Priest) ו"הבוגד בגזע".
ונץ והבסיסט של להקת ארמה אנגלוס, ג'ו טרומן ייסדו את להקת הפופ פאנק פול אאוט בוי, לאחר שטרומן הציג את פיט בפני חברו פטריק סטאמפ.
ב-2004, ארמה אנגלוס, בה ונץ שימש כסולן, ערכה את הופעתה האחרונה.