tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
אצל חולים אלו, כמו גם אצל אחוז קטן מהחולים שאינם סובלים מהיצרות טרשתית, עלולה התכווצות של העורקים הכליליים לגרום לסימפטומים קשים בהם התעלפות, הלם קרדיוגני ודום לב.
סימפטומים אלו נגרמים לרוב בשל התפתחות של אוטם שריר הלב או של הפרעות קצב קטלניות כתוצאה מהכיווץ הכלילי.
חולים אלו דורשים טיפול מיידי המותאם לאופי ומהלך מחלתם
החשד לתעוקת לב על שם פרינצמטאל עולה במקרים הבאים:
המטופל מתלונן על סימפטומים המופיעים באופן התקפי בזמן מנוחה או שינה.
המטופל אינו מפתח תסמינים תעוקתיים בעת מבחן מאמץ.
המטופל מתלונן על תסמינים תעוקתיים אך הוא אינו סובל ממחלות לב וכלי דם נוספות.
מטופל ללא היסטוריה של מחלות לב וכלי דם הסובל מהתעלפויות חוזרות ללא הסבר.
בניגוד לתעוקת לב רגילה, אנשים הסובלים מתעוקה על שם פרינצמטאל הם לרוב צעירים וללא גורמי סיכון רבים למחלת לב כלילית, למעט עישון.
תעוקת לב על שם פרינצמטאל מקושרת בחלק מהמקרים לצריכה של חומרים שונים, בהם ניקוטין, אלכוהול, מריחואנה, אמפטמינים וקוקאין.
תרופות שונות עשויות לגרום גם הן להופעה של התקף תעוקתי, בין תרופות אלו כלולות תרופות הממריצות את מערכת העצבים הסימפתטית כדוגמת אפינפרין ודופמין, תרופות לכיווץ הרחם כמו ארגומטרין, תרופות לטיפול במיגרנה כגון טרילפטין, תרופות כימותרפיות כגון פלואורואורציל וכן תרופות פאראסימפטומימטיות המעוררות את מערכת העצבים הפאראסימפתטית כדוגמת מטאכולין.
אספירין במינונים גבוהים עלול גם הוא לגרום לכיווץ של כלי הדם הכליליים.
גורם נוסף לתעוקת לב על שם פרינצמטאל הוא עלייה בהפרשה של קטכולאמינים (חומרים המעוררים את מערכת העצבים הסימפתטית), כתוצאה מלחץ פיזי, לחץ נפשי או חשיפה לקור.
המנגנון הגורם לכיווץ המשמעותי של כלי הדם הכליליים אינו לחלוטין ברור, עם זאת קיימות מספר השערות:
פגיעה בסינתוז NO (Nitric oxide) - במצבי מנוחה מפרישה מערכת העצבים הפאראסימפתטית אצטילכולין.
אצטילכולין גורם מצד אחד לכיווץ של השריר החלק במנגנון ישיר, אך מצד שני הוא גורם לתאי האנדותל לייצר את המולקולה NO, הגורמת להרפייה משמעותית של השריר החלק.
ההרפייה הנגרמת כתוצאה מ-NO, היא בעלת אפקט חזק יותר מהכיווץ שגורם האצטילכולין עצמו.
במצבים בהם תאי האנדותל אינם מתפקדים כמו שצריך, NO לא תיווצר או שתיווצר בכמות קטנה מדי, מה שיגרום לאצטילכולין לכווץ את כלי הדם ללא הפרעה.
תאוריה זו מסבירה את הופעתה של התעוקה דווקא במנוחה, שכן אז מערכת העצבים הסימפתטית פעילה יותר ומופרש יותר אצטילכולין.
טרומבוקסן A2, סרוטונין, היסטמין ואנדותלין הם חומרים הגורמים לכיווץ של כלי דם ומופרשים כתוצאה משפעול של מערכת הקרישה.
פעילות לא תקינה של מערכת הקרישה תגרום להפרשת חומרים אלו וכתוצאה מכך לכיווץ של כלי הדם הכליליים.
פעילות יתר של קולטני אלפא 1 בעורקים הכליליים, או שחרור יתר של קטכולאמינים הגורמים להפעלה של אותם הקולטנים, גורמים לכיווץ של העורקים הכליליים.
גורמים נוספים המקושרים להתפתחות של תעוקת לב על שם פרינצמטאל, כוללים תהליך טרשתי משמעותי בעורקים הכליליים וכן תת-פעילות של מערכת העצבים הפאראסימפתטית, שהיא האחראית על הרחבת כלי דם.
חולים הסובלים מכאבים בחזה בעלי אופי תעוקתי, מטופלים לרוב כסובלים מתסמונת כלילית חריפה.
כחלק מהאבחנה מבוצעת בדיקת א.ק.ג.
וכן בדיקות דם לאיתור עלייה באנזימים כגון CPK (Creatine phosphokinase) וטרופונין, שעלייתם עשויה להעיד על פגיעה בשריר הלב.
במטופל בזמן התקף של תעוקת לב על שם פרינצמטאל, עשויה להראות עלייה של מקטע ST.
עלייה זו אופיינית גם לאוטם שריר הלב ואינה אופיינית לתעוקת לב רגילה, שם תופיעה לעיתים צניחה של מקטע ST אך לא עלייה.
תעוקה על שם פרינצמטאל מתאפיינת בהיעלמות של הסימפטומים וחזרה של מקטע ST לגובהו התקין לאחר טיפול תוך ורידי או תת-לשוני באמצעות ניטרוגליצרין.
בחלק מהמקרים, ובמיוחד במצבים של התקף ארוך, תהיה עלייה קטנה במרקרים הקרדיאליים המעידים על נזק בשריר הלב.
מדד הזהב לאבחנה של תעוקת לב על שם פרינצמטאל, הוא ביצוע אנגיוגרפיה וצפייה בעורקים הכליליים לפני ואחרי הזרקה של תרופות הגורמות לכיווץ של כלי הדם, כדוגמת ארגונובין או אצטילכולין.
אם לאחר הזרקת התרופות חל כיווץ משמעותי בעורקים המעורבים, ניתן לאבחן כי החולה סובל מתעוקת לב על שם פרינצמטאל.
חלק מהמומחים דורשים כיווץ של 90 אחוזים או יותר ואחרים דורשים כיווץ של 70 אחוזים או יותר.
באופן טיפוסי הכיווץ חולף לחלוטין לאחר טיפול מהיר בניטרוגליצרין.
אחוז גדול מהחולים הסובלים מתעוקת לב על שם פרינצמטאל עשויים לחוות התקפים א-סימפטומטיים של כיווץ כלילי, שיתבטאו אך ורק בתרשים הא.ק.ג..
חולים אלו עלולים לפתח הפרעות קצב מסכנות חיים ובשל כך יידרשו לעיתים לניטור אמבולטורי של קצב הלב באמצעות מכשירים כדוגמת מוניטור הולטר.
תרופת הבחירה במקרים של תעוקת לב על שם פרינצמטאל היא ניטרוגליצרין תת-לשוני, או במקרים קשים יותר - תוך-ורידי.
ההקלה בסימפטומים במתן תוך-ורידי היא כמעט מיידית ואילו במתן תת-לשוני הקלה צפויה בתוך דקה עד חמש דקות.
על מנת למנוע התקפים של כיווץ כלילי, מומלץ לסובלים מתעוקת לב על שם פרינצמטאל להימנע מפעולות ומצבים הידועים כמעוררי התקף כדוגמת מצבי לחץ נפשי וחרדה, היפרוונטילציה, חשיפה לקור, מאמץ גופני חריג בשעות הבוקר ועישון מוצרי טבק.
מטופלים שהפסיקו לעשן דיווחו על צמצום משמעותי בכמות ההתקפים.
כמו כן על מטופלים אלו להימנע מצריכת התרופות והחומרים הידועים כמעוררי התקף.
חולים הסובלים מתסמינים לעיתים רחוקות ובעיקר בזמן ביצוע פעולות ידועות מראש, יכולים ליטול טבליות של ניטרוגליצרין תת-לשוני 3–5 דקות בטרם ביצוע הפעולה הבעייתית.
עם זאת, רוב החולים סובלים מתסמינים לעיתים קרובות יותר ולא תמיד בהקשר לפעולה מסוימת אותה הם מבצעים, על כן יידרשו לרוב חולים אלה לנטילת תרופות קבועות למניעת כיווץ של כלי הדם.
חוסמי תעלות סידן מהווים את הקו הטיפולי הראשון הניתן לחולים אלו.
התרופות הנמצאות בשימוש הן מקבוצת הדיהידרופירידינים כמו ניפדיפין ואמלודיפין או חוסמי תעלות סידן מסוג אחר כמו ורפמיל ודיליטאזם.
במקרים בהם שימוש בסוג אחד של חוסמי תעלות סידן אינו מונע לחלוטין את הופעת ההתקפים, ניתן לשלב שני סוגים.
אפשרות נוספת היא לשלב בין חוסמי תעלות סידן לבין שימוש בניטרוגליצרין ארוך טווח כדוגמת איזוסורביד דיניטראט או בניטרוגליצרין קצר טווח בעת הופעה של התקף.
חסרונו של הניטרוגליצרין הוא שכאשר הוא נמצא בשימוש תדיר, חולים רבים מפתחים עמידות להשפעתו.
אחת השיטות להימנע מעמידות זו היא נטילה של ניטרוגליצרין ארוך טווח בהפרשים של 12–14 שעות בין מנה למנה.
כ-20 אחוזים מהחולים יסבלו מסימפטומים גם בשילוב של חוסמי תעלות סידן וניטרוגליצרין.
אם בנוסף להתקפי הכיווץ הכלילי סובלים חולים אלו גם מהיצרות טרשתית משמעותית בעורקים הכליליים, הנחה של תומכן (סטנט) בעורקים הכליליים המוצרים עשויה לסייע בשיפור התסמינים.
לחולים שאינם סובלים מהיצרות טרשתית הנחת תומכן אינה מומלצת.
חולים אלו יכולים להיעזר בתרופות נוספות שהמחקר בהן אינו מלא, אך קיימות עדויות לכך שהן מסייעות במקרים של כיווץ כלילי, ביניהן תרופות ממשפחת הסטטינים, ממשפחת Rho-kinase inhibitors וכן חוסמי הרצפטור אלפא 1 כמו פרזוסין.
הסיבוך המסוכן ביותר של תעוקת לב על שם פרינצמטאל הוא התפתחות של הפרעות קצב קטלניות הנגרמות כתוצאה מאיסכמיה של שריר הלב בזמן התקף תעוקתי.
חולים שתועדו אצלם הפרעת קצב מסוג זה, או שסובלים מהתעלפויות חוזרות, נדרשים להשתלה של דפיברילטור פנימי, קוצב לב, או שניהם יחד, על מנת לטפל בהפרעות קצב אפשריות ולהשיב את הלב למקצבו התקין.
סיבוך אפשרי חמור נוסף של תעוקה על שם פרינצמטאל הוא אוטם שריר הלב שעלול לגרום לאי ספיקת לב חריפה ולשוק קרדיוגני.
הטיפול בסיבוך זה הוא אותו הטיפול שניתן לחולים עם אוטם שריר הלב על רקע אחר.
עם זאת, הנחת תומכן במצב זה מומלצת רק אם נמצאה היצרות טרשתית משמעותית בעורקים הכליליים.
תעלול או ממתק הוא מסורת ליל כל הקדושים הנהוגה במספר מדינות ברחבי העולם.
בליל כל הקדושים ילדים מחופשים עוברים בין בתים ומבקשים ממתקים על ידי שימוש בביטוי "תעלול או ממתק", כאשר "ממתק" כוונתו לבקש סוכריות, ובמספר תרבויות נהוג לתת כסף במקום, ו"תעלול" כוונתו איום לפגיעה בבעלי הבית או ביצוע ונדליזם ברכושם, כאשר לרוב מדובר באיום סרק.
לרוב נהוג לבצע זאת בערב 31 באוקטובר, ובעלי בתים המעוניינים להשתתף במנהג נוהגים לקשט את חזית ביתם ולהשאיר אור דולק או ממתקים מחוץ לדלתם.
בסקוטלנד ובחלקים מבריטניה ומאירלנד המנהג מוכר עוד מהמאה ה-16, בדומה למסורת התחפושות, כאשר בתקופה זו היה נהוג לעבור בין בתים ולבקש אוכל בליל כל הקדושים.
על אף היותן מזוהות עם המנהג זמן רב יותר, הביטוי "תעלול או ממתק" היה נפוץ תחילה במדינות אחרות, ביניהן ארצות הברית וקנדה, ורק מאוחר יותר בסקוטלנד ובאירלנד.
באמריקה הצפונית הפך המנהג למסורת של ליל כל הקדושים החל משנות ה-20 של המאה ה-20.
בתחילת המאה ה-21 מתקיימת מסורת זו בעיקר בארצות הברית, בקנדה, באירלנד ובממלכה המאוחדת (אנגליה, ויילס, סקוטלנד וצפון אירלנד), וגם בקרב מיעוטים גדלים באירופה, באוסטרליה, בניו זילנד בהונג קונג וביפן.
ישנן כמה סדרות וסרטים אמריקאים שיצא להם ספיישל ליל כל הקדושים בהם מוזכר המנהג תעלול ומתתק כגון זאת הדלעת הגדולה צ'ארלי בראון, תעלול או ממתק סקובי דו!, הרפתקאותיו המפחידות של קפטן תחתונים: ליל כל הרוחות ועוד
ליל הקבצנים מתאר ביצוע "תעלול או ממתק" לפני ליל כל הקדושים.
אירוע זה נוצר עקב חשש מביטחון הילדים הקטנים המשתתפים בפעילויות "תעלול או ממתק" ללא השגחה, ולכן הם משתתפים במנהג לפני ליל כל הקדושים, בתאריך הנקבע לפי היום בו מתרחש החג בכל שנה.
ליל הקבצנים מתחיל לרוב לאחר שעות הלימודים בבתי הספר ומסתיים בשעות הערב.
"תעלול או ממתק" הוא סרט אימה על-טבעי אמריקאי, אשר יצא בשנת 1986 על ידי De Laurentiis Entertainment Group.
בסרט מככבים מארק פרייס וטוני פילדס בתפקידים ראשיים ואוזי אוסבורן וג'ין סימונס בתפקידי משנה.
הסרט מתרכז סביב נער שנרדף על ידי רוח הרפאים של גיבור הרוק שלו.
את הסרט ביים צ'ארלס מרטין סמית' וזוהי הייתה עבודתה הבימוי הראשונה שלו אשר גם מופיע בסרט לרגע קצר.
אדי וויינבאואר הוא תלמיד תיכון מנודה אשר כותב מכתב לגיבורו, זמר המטאל סמי קור.
סמי הוא זמר מפורסם אך וולגרי ומושמץ, גיבור עיר הולדתו של אדי, ובוגר בית הספר התיכון שבו אדי בעצמו לומד.
הוא מכניס את המכתב למעטפה ומתחיל לעשות את מטלותיו.
סמי היה אמור להופיע במסיבת ליל כל הקדושים של התיכון בו למד, אותו תיכון בו אדי לומד אך נאסר עליו להופיע במסיבה מה שגורם לאכזבתו של אדי.
אך מה שגרם לזעזוע עבור אדי היא ידיעה שהגיע לאחר מכן בחדשות בו דווח כי סמי נהרג במהלך שרפה בפרצה בבית מלון בו שהה.
הוא הולך לחברו "נוק", תקליטן ברדיו שהכיר את סמי קור באופן אישי.
כדי להסיר את מוחו של אדי ממות האליל שלו, נוק מעניק לאדי את העותק היחיד של אלבומו האחרון וטרם פורסם של קר, "שירים במפתח המוות", צרוב על גביי דיסק.
נוק הקליט את הדיסק על גבי נגן באיכות גבוהה ומתכנן להשמיע אותו בשלמותו בחצות בליל כל הקדושים כמחווה מכיוון שלדברי נוק, זו תמיד הייתה תוכניתו של סמי לבכורה של האלבום.
כשחזר הביתה, אדי נרדם כשהוא מאזין לתקליט וחולם חלום מוזר על השרפה שהרגה את סמי קור.
כשהוא מתעורר הוא מגלה שההקלטה נקטעת ואחרי שהאזין לו כמה שניות הוא מבין שמשהו לא ממש בסדר במילים שההקלטה תקועה עליהן.
בעל ניסיון קודם עם מילים נסתרות, אדי מנגן את התקליט לאחור, אך מקבל יותר ממה שדמיין: סמי קור מדבר אליו מעבר לקבר.
סמי מדריך את אדי כיצד לנקום בקבוצת בריונים שהופכים את חיי בית הספר שלו לייסורים, מכיוון שסמי עצמו הוטרד כל הזמן בתיכון והוא מעוניין לנקום כעת בבריונים של אדי מכיוון שמעולם לא נקם בבריונים שהציקו לו.
אדי מסביר את המצב לחברו הטוב ביותר רוג'ר, שמפקפק מאוד בכל העניין.
בהתחלה הנקמה תמימה מספיק, אך זמן קצר התוכניות מתחילות להיות מרושעות יותר, עם פוטנציאל לגרום נזק פיזי אמיתי ובסופו של דבר להגיע לכדי רצח.
בלי שום רצון לקחת דברים עד כה, אדי קובע לנתק את הקשר עם סמי, אך לסמי אין כוונה לתת לזה לקרות.
כשאדי נמצא לבד בחדרו, סמי גורם לסודה להישפך על גבי התקליט, מה שגרם לזרם חשמלי שנותן לאדי בדיוק את כמות האנרגיה הדרושה לו כדי לבצע את תוכניותיו הרצחניות ללא עזרה של אדם אחר.
לאחר מכן סמי מתגלה בדומות בחדרו של אדי ואדי המבוהל שובר את הדיסק בתקווה שלא יצטרך לראות את סמי יותר.
לאחר מכן אדי מגלה שעותק של הקלטת הגיע לאחד הבריונים שלו.
הוא מבקש מרוג'ר לגנוב את הקלטת מהאוטו שלו ולהשמיד אך כשרוג'ר גונב את הקלטת הוא לוקח אותה לעצמו ומנגן אותה בבית שלו.
כתוצאה מכך הרוח של סמי מופיעה גם בבית של רוג'ר ומבקשת ממנו לנגן את האלבום במסיבת ליל כל הקדושים בבית הספר שלהם אחרת הוא ימות.
רוג'ר עושה כדבריי סמי וכשאדי שומע על התוכניות של רוג'ר הוא מסה להגיע במהירות לבית הספר.
בינתיים רוג'ר מנגן את האלבום בבית הספר מה שגורם לרוחו של סמי להופיע גם בבית הספר.
הרוח של סמי עולה על הבמה בעוד כל תלמידי בית הספר מתלהבים מכיוון שהם חושבים שמדובר באדם שהתחפש לסמי כמחווה אליו.
סמי תחילה מחבל במגבר הגיטרה של הלהקה שניגנה במסיבה ולאחר מכן יורה מתוך הגיטרה שלו זמרים חשמלים והורג מספר מתלמידי בית הספר.
התלמידים המבוהלים מבינים שהם בסכנה והם מתחילים לברוח מהמסיבה בעוד סמי מנסה להמשיך להרוג אותם.
כשאדי מגיע לבית הספר הוא רואה ניידות אמבולנס ומשטרה בחוץ ומבין מה קרה.
הוא נכנס לתוך בית הספר בניסיון להציל את לסלי, אחת מחברותיו לכיתה אך במקום זאת הוא נתקל בטים, אחד הבריונים שלו.
הוא מנסה לשכנע את טים לעזוב את המקום אך טים מסרב להקשיב לו וכתוצאה מכך נהרג על ידי סמי.
לאחר מכן אדי מוצא את לסלי והשניים מנסים לחפש אחר מקור החשמל של הגיטרה החשמלית של סמי.
כשהם מגיעים אליו סמי מתחיל לתקוף ותם אך רוג'ר נחלץ לעזרתם כאשר הוא מנתק את החשמל בכל בית הספר וגורם לעצירתו של סמי באופן זמני.
לאחר מכן אדי נזכר שחצות מתקרב ובכך האלבום אמור להתנגן.
בעקבות כך אדי מתחיל להשמיד כל רדיו שנקרה בדרכו בזמן שהוא עושה את דרכו לתחנת הרדיו של נוק על מנת למנוע ממנו לנגן את האלבום.
אך נוק לא מקשיב לאדי והוא מתכנן לנגן את האלבום בכל זאת.
לאחר מכן אדי חוזר לבית הספר שם הוא מתנגב לתוך אחת ממכוניות המשטרה באזור ונוסע במהירות לכיוון גשר.
במזן הזה הוא מנגן את הקלטת של רוג'ר בתוך האוטו על מנת לגרום לסמי שוב להופיע.
סמי מופיע ומנסה לתקוף את רוג'ר אך רוג'ר מגעי לגשר ומפיל את המכונית לתוך נהר, מה שגורם לקצר בקלטת.
הרוח של סמי מתחשמלת מהקצר ובכך סמי נהרג באופן סופי.
אדי נשאר בחיים לאחר שבפעם הקודמת שהתחשמל מהקלטת הוא נשאר בחיים.
תעלול או ממתק עבור יוניס"ף היא תוכנית גיוס תרומות לילדים במימון הקרן האמריקאית למען יוניסף (הסניף האמריקאי של קרן החירום הבינלאומית של האומות המאוחדות לילדים).
התוכנית, שהחלה לפעול בליל כל הקדושים ב-1950 הייתה תחילה אירוע מקומי בפילדלפיה שבפנסילבניה וכללה חילוק של קופסאות כתומות קטנות כחלק מגיוס כספים מטעם בתי הספר באזור.
מיליוני ילדים בארצות הברית, קנדה, אירלנד, מקסיקו והונג קונג השתתפו בתוכנית הגיוס וגייסו לתוכנית סכום של כ-188 מיליון דולרים.
הרעיון של תעלול או ממתק למען גיוס כספים לארגון יוניס"ף היה ביוזמתה של מרי אמה אליסון שהתגוררה בברידסבורג, שכונה בפילדלפיה.
עם השנים גדל המנהג והמימון שלו אך המטרה והיעד אליו יועברו הכספים נשאר דומה, עם זאת בשנת 2005, מחצית מהכספים שגויסו הועברו לטיפול בקורבנות הוריקן קתרינה שהכה באמריקה הצפונית באותה השנה.
החל מהעשור הראשון של המאה ה-21 ניתן כבר לתרום דרך הודעות טקסט לטלפונים ניידים וכן עמודי פייסבוק ומייספייס של התוכנית.
תעלומת האליבי החסר היא סדרת דרמה בת שלושה פרקים של ה-BBC, ששודרה לראשונה באפריל 2018. הסדרה מבוססת על רומן באותו שם מאת אגאתה כריסטי, והיא העיבוד השלישי של הספר שנעשה למסך.
בדרמה מככבים מורבן כריסטי, ביל ניי, אנה צ'נסלור, אליס איב ואלינור טומלינסון.
לפי התכנון המקורי, הסדרה הייתה אמורה להיות משודרת ב-BBC במסגרת תוכניות חג המולד.
אבל השידור עוכב בשל האשמות בתקיפה מינית של אד וסטוויק, שגילם דמות בסדרה.
הוא נאלץ לפרוש, והסצנות בהשתתפותו צולמו מחדש עם השחקן כריסטיאן קוק.
הסדרה קיבלה ביקורות חיוביות, אם כי גם תגובות חריפות על השינויים שנעשו בעלילה.
הבימוי והעיצוב זכו לשבחים מיוחדים.
ב-11 במרץ 2019 יצאה הסדרה על גבי DVD בהוצאת Universal Pictures UK.
היורשת העשירה, רייצ'ל ארגייל, נרצחת בבית האחוזה המפואר שלה בו היא חיה עם בעלה ליאו; ילדיהם המאומצים מרי, מיקי, ג'ק, טינה והסטר; ועם המשרתת שלהם קירסטן.
החשוד ברצח הוא ג'ק, שטביעות האצבע שלו מתגלות על כלי הרצח, אבל הוא נהרג בכלא עוד לפני שהספיק לעמוד לדין.
כשנה וחצי אחר כך המשפחה מתכוננת לקראת חתונתם של ליאו ומזכירתו, גוונדה ווהן, למורת רוחם של הילדים.
לבית מגיע זר בשם ארתור קלגרי, ומספק אליבי עבור ג'ק.
לדבריו הוא הסיע את ג'ק במכוניתו בזמן הרצח.
קלגרי טוען שהוא מדען שעבד מאז באזור הארקטי, ולכן שמע על המקרה רק אחרי חזרתו.
ליאו חושב שהוא נוכל, ומיקי מאיים עליו.
בהמשך פונה אליו בעלה של מרי, פיליפ דורנט, ומציע לו לשתף פעולה כדי לסחוט כספים מהמשפחה.
בפלאשבקים מתגלה שרייצ'ל הייתה אם אכזרית וחסרת אהבה, שהתנכרה לילדיה, ולכל אחד מהם היה מניע לרצוח אותה.
כשקלגרי חוזר לבית האחוזה, מנסה מכונית לפגוע בו והוא מצליח להתחמק ממנה, אבל בהתנגשות נהרג נהג המכונית, בלמי גולד, השוטר שחקר את רציחתה של רייצ'ל.
קלגרי נפגש שוב עם ליאו ומודה בפניו שהוא שיקר אודות עברו.
הוא היה מדען שעבד על פיתוח פצצת אטום, וסבל אחר כך מהתמוטטות נפשית.
בליל הרצח הוא ברח מבית החולים לחולי נפש, ונתפס אחרי שהסיע את ג'ק.
עוד סיפר שהוא ראה עוד אדם באותו לילה שנמצא בדרך לאחוזה.
דורנט, שהכעיס רבים מבני המשפחה, מתעמת עם הרוצח, שהורג אותו באמצעות מנת יתר של סמים.
למחרת, ליאו וקלגרי מגלים את גופתו של דורנט.
הילדים בבית ארגייל וקירסטן מתחילים להבין מה קרה.
בפלאשבקים רואים את האירועים שהביאו לרצח.
ג'ק התעמת עם אימו וסיפר לה על הרומן בין מיקי לטינה.
בתגובה היא מגלה לו שקירסטין היא אימו הביולוגית וליאו הוא אביו.
מה שגורם לג'ק לברוח מן הבית.
רייצ'ל מגלה שליאו וגוונדה מנהלים רומן, ומאיימת עליו בגירושים.
ליאו מכה אותה עד מוות באמצעות פסלון מצרי שבחדרו.
בלמי גולד עוזר לליאו להטיל את האשמה על ג'ק, כדי להתנקם בו על הרומן שלו עם אשתו.
כדי למנוע מג'ק לגלות את האמת על הוריו, ליאו ובלמי דואגים שהוא ייהרג לפני שיעמוד לדין.
בהמלצת ליאו נלקח קלגרי לבית חולים לחולי נפש.
קירסטן והילדים מתעמתים עם ליאו.
בהמשך אותו היום ליאו נעלם והשוטרים מחפשים אותו.
לאחר זמן מה האחים לבית ארגייל מבקרים את קלגרי בבית החולים, וקירסטן בודקת את מצבו של ליאו, שכלוא במקלט האטומי של המשפחה.
כמו רומנים רבים של אגאתה כריסטי, העלילה של "תעלומת האליבי החסר" מתרחשת באזור המערבי של אנגליה.
ההפקה העבירה את המיקום לסקוטלנד והסדרה צולמה בסביבות אינברקיפ.
שם המשפחה בספר הוא Argyle, ובסדרה האיות הוא Argyll (ההגייה זהה בשני המקרים).
החשוד העיקרי ברצח, ג'ק, נקרא ברומן ג'אקו.
הוא מת בכל מדלקת ריאות ולא מוכה למוות כמו בסדרה.
גם בדמויות היו שינויים אחדים.
קירסטן לינדסטרום מתוארת ברומן כאישה נורדית בגיל העמידה.
לפרט זה יש חשיבות בפתרון התעלומה.
בסדרה היא מתוארת כאישה סקוטית בשנות השלושים לחייה, שהייתה אף היא אסופית של רייצ'ל.
עלילת המשנה לפיה היא וליאו הם הוריו של ג'ק נוצרה עבור הסדרה.
ד"ר קלגרי מצטייר כאדם עם הפרעה נפשית, מה שמעמיד בספק את עדותו.
בספר העדות שלו נראית אמינה כבר מההתחלה.
דמויות אחרות כמו גוונדה ווהן, מרי דוראנט והסטר מתוארות בצורה פחות ביקורתית מאשר ברומן.
גוונדה היא שתלטנית, מרי ממורמרת מאוד, והסטר היא אלכוהוליסטית בסתר.
סיום הסדרה שונה לחלוטין מן הרומן.
בספר, הרוצחת היא קירסטן, שג'אקו מפתה אותה ומורה לה להרוג את ריי'צל.
ג'אקו מנסה ליצור לעצמו אליבי באמצעות קלגרי, אבל השוטרים אינם מצליחים לאתר אותו.
את דרמת המסתורין עיבדה למסך התסריטאית שרה פלפס, שעיבדה גם שני ספרים נוספים של כריסטי עבור ה-BBC ("ולא נותר אף אחד" ו"עדת התביעה").
המיני-סדרה צולמה בעיירה אינברקיפ ובסביבותיה, שנמצאת באזור אינברקלייד מערבית לגלאזגו.
בית ארדגוואן שימש לצילומי האחוזה סאני פוינט.
התכנון המקורי היה לשדר את הסדרה בחג המולד ובתחילת שנה חדשה של שנת 2017/2018, אבל היא בוטלה בשל האשמות בתקיפה מינית של אד וסטוויק.
הסדרה שודרה בתקופת חג הפסחא ב-2018 בשלושה חלקים.
באנטומיה, תעלה היא מעבר צינורי המחבר בין אזורים שונים בגוף.
תעלולים ארקטיים הוא סרט הנפשה קצר אמריקאי שהופץ לראשונה ב-26 ביוני 1930. הסרט הוא העשירי בסדרת הסרטים "סימפוניות טיפשיות".
הבמאי של הסרט הקצר לא ידוע בוודאות.
שמו של אב אייוורקס מופיע בטיוטה, אבל אייוורקס עזב את אולפני ההנפשה של וולט דיסני ארבעה חודשים לפני שהאנימטורים התחילו להפיק את ההנפשה.
ב"סימפוניות טיפשיות: לוויה לסדרה המצוירת הקלאסית" של וולט דיסני, ראסל מריט וג'יי.בי.
קאופמן אומרים ש"סביר, אבל לא בטוח" שברט ג'ילט ביים את הסרט הקצר, והוסיפו: "ראיות נסיבתיות מצביעות על ג'ילט כבמאי.
לאחר שאיוורקס עזב, ג'ילט ביים את כל סרטי סימפוניות טיפשיות שיצאו לאחר מכן בשנת 1930, מלבד אחד.
יתרה מכך, הסצנות של הוולרוס המזמר והחותמות המחיאות מורמים ישירות מתוך גלים פראיים, סרט קצר של מיקי מאוס שביים ג'ילט בסוף שנת 1929.
בקוטב הצפוני, חיות נהנות לרקוד: הסרט הקצר מתחיל עם דוב קוטב מאונש קטן הרוקד על דוב קוטב גדול בים.
בכל פעם שדוב הקוטב נתקל בפיסת קרח, הוא צולל מתחת לים והדוב המאונש קופץ אל פיסת הקרח.
לאחר שהותיר אותו מאחור, הדוב המאונש חוזר אל גבו של הדוב, אם כי בסופו של דבר הוא בולע את זנבו של הדוב.
דובי קוטב רבים אחרים וכמה ניבתנים רוקדים גם הם על פיסות קרח.
ניבתן מנסה לתפוס דג שובב על הקוטב, בעוד ניבתנים רבים אחרים רוקדים.
כלב ים מציג מופע עם דג (שבסופו של דבר הוא אוכל את הדג) סביב חבריו, שמתפעלים מהמחזה.
לאחר מכן, כלב הים "משחק" עם הניבתן הנ"ל.
כלב הים עושה מוזיקה עם קורות הניבתן וניביו, אבל הניבתן מפחיד אותו.
והוא מגלם דמות מול כלבי הים.
חבורת פינגווינים רוקדת בקו ישר, והולכת בתיק בודד, שניים-שניים.
הסרט היומי (21 בספטמבר 1930): "בידור מצויר של כלב ים הוא הנושא הזה של וולט דיסני, אחת מסרטי סימפוניות טיפשיות.
על רקע ארקטי, חיות קטנות מצוירות עוברות את המחוות של שירה וריקוד.
הדמויות נעות בסינכרון עם המוזיקה.
זה עמוס בצחוק לכולם משש עד שישים, ועוד קצת."
וראייטי (30 ביוני 1930): "טוב כמו כל סרט בסדרה זו, שהיא די טובה.
ציור וסנכרון נעשה בקפידה ללא אף אחד מהטריקים המפוצצים שמקלקלים כל כך הרבה סרטים מצוירים.
מצעד של פינגווינים לצלילי "חייל העץ" הוא צחוק בטוח בכל מקום עם ריקוד כלבי הים לא הרחק מאחור."
תעלומות ברוקנווד היא סדרת דרמה משטרתית-קומית ניו זילנדית ששודרה ברשת Prime בשנת 2014. החל מהעונה השביעית הסדרה משודרת ברשת TVNZ וברשת Acorn TV בקנדה ובארצות הברית.
הדמות הראשית בסדרה היא דמותו של הבלש מייק שפרד ושותפתו החוקרת קריסטין סימס.
העלילה מתרחשת בעיירה הפיקטיבית ברוקנווד שבניו זילנד, כאשר חוקרי המשטרה המקומית עוסקים בפענוח מקרי פשע שמתרחשים בעיר.
צילומי הסדרה נערכו בחבל אוקלנד.
את הסדרה יצר טים באלמה שהוא גם הכותב הראשי לצד פיליפ דלקין, ג'יימס גריפין וגרג מקגי.
הסדרה שווקה בתור התשובה המקומית לרציחות במידסומר.
צוות השחקנים כולל את ניל רי בתור הבלש הבכיר סמל מייק שפרד, פרן סאתרלנד בתור הבלשית קריסטין סימס, ניק סמפסון בתור הבלש סם ברין, כריסטינה איונדה בתור ד"ר ג'ינה קדינסקי המנתחת הפתולוגית.
הבלש מייק שפרד נשלח מאוקלנד לברוקנווד כדי לחקור שוטר מקומי, עם חקירת רצח אפשרית שעשויה לקשר בין השניים, שפרד לוקח אחריות.
לאחר החקירה, שפרד מעריך מחדש את חייו ומחליט להישאר בעיירה, למרות שזה אומר הורדה בדרגה.
ברוקנווד היא עיירה כפרית שקטה לכאורה שבה שפרד, בעל גישה לא שגרתית לעבודת המשטרה, נעזר בבלשית המקומית קריסטין סימס, שמדויקת ויעילה בעבודתה, כדי לפתור רציחות.
ככל שהסדרה מתקדמת, יחסי העבודה בין השניים עוברים מהיכרות שטחית גרידא לקרובה יותר כשהם מתחילים להעריך אחד את הכישרונות של זו.
דמות שחקן / שחקנית הערות המפקח מייק שפרד ניל רי בלש שעובר לברוקנווד שהיה נשוי מספר פעמים ואוהב מוזיקת קאנטרי ואת רכב ההולדן קינגסווד שלו.
שיטות החקירה נתפסות כ"מוזרות" על ידי שותפיו סמלת קריסטין סימס פרן סאתרלנד חוקרת צעירה אינטליגנטית וצינית שאינה מקבלת בתחילה את שיטות החקירה של מייק סם ברין ניק סמפסון קצין צעיר דניאל צ'מלרס ג'רוד ראווירי קצין שמחליף את ברין, אחרי שזה עובר לאיי שלמה.
ד"ר ג'ינה קדינסקי כריסטינה יונדה פתולוגית רוסייה במוצאה, בעלת אופי אקצנטרי, שמדברת רבות על חייה ברוסיה ואינה מצליחה להבין את "ההומור האנגלי".
קאהו טיילור ראווירי ג'וב בן דוד של ג'רוד.
בעיירה הבדיונית ברוקנווד יש אוכלוסייה של כ-5,000 תושבים והיא ממוקמת כ-20 קילומטרים (12 מייל) מהחוף.
היא נמצאת באזור חקלאי, עם יבולים הנעים מחיטה ועד יין מקומי, והאזור שמסביב הוא ביתם של אנשים רבים שנמלטו מחיי העיר (מגמלאים ועד למחפשי חיים אלטרנטיביים).
למרות שהמיקום המדויק של ברוקנווד לא מצוין, הוא נכתב ברובו וצולם בעיירות קטנות מצפון לאוקלנד.
העיירה האמיתית וורקוורת' (Warkworth) משמשת כברוקנווד ותחנת המשטרה של ברוקנווד היא בניין משנת 1911 שהיה משרד הדואר של העיר הלנסוויל.
באחד הפרקים, נראים שפרד וסימס נוסעים לאוקלנד מעבר לגשר נמל אוקלנד, מה שמאשר שברוקנווד ממוקמת גם צפונית לעיר.
באותו פרק מוזכר שלוקח שעתיים וחצי ברכב להגיע מברוקנווד לאוקלנד.
מה שמציב את ברוקנווד הרבה יותר צפונה מאשר וורקוורת' או הלנסוויל.
צילומי הסדרה החלו בשנת 2013. הפרק הראשון שודר ב-2014. נתוני הצפייה היו טובים והסדרה משודרת כבר במשך 8 עונות.
תעלומת אדווין דרוד הוא הרומן האחרון מאת צ'ארלס דיקנס, שפורסם במקור ב-1870.
למרות שהרומן נקרא על שם הדמות אדווין דרוד, הוא מתמקד יותר בדודו של דרוד, ג'ון ג'ספר, מורה, מנהל מקהלה ומכור לאופיום, שחושק בתלמידה שלו, רוזה באד.
מיס באד, ארוסתו של אדווין דרוד, תפסה גם את עינו של נוויל לנדלס מלא החיים וחם המזג.
לנדלס ואדווין דרוד לא אוהבים זה את זה באופן מיידי.
מאוחר יותר נעלם דרוד בנסיבות מסתוריות.
הסיפור מתרחש בקלויסטרהם, שדומה לעיירה רוצ'סטר, אנגליה.
עם מותו של דיקנס ב-9 ביוני 1870, הרומן נותר בלתי גמור בשולחן הכתיבה שלו, רק שישה מתוך שנים עשר פרקים מתוכננים נכתבו.
הוא לא השאיר תוכנית מפורטת לשאר הפרקים או פתרון לתעלומת הרומן, ועיבודים רבים מאוחרים יותר והמשכים של סופרים אחרים ניסו להשלים את הסיפור.
הרומן מתחיל כשג'ון ג'ספר עוזב מאורת אופיום בלונדון.
למחרת בערב, אדווין דרוד מבקר את ג'ספר, מנהל המקהלה בקתדרלת קלויסטרהם, שהוא גם דודו.
אדווין מודה כי יש לו חששות לגבי אירוסיו עם רוזה באד, אירוסים אשר סודרו על ידי אביו ואביה של רוזה.
למחרת, אדווין מבקר את רוזה בבית הנזירות, הפנימייה שבה היא גרה.
הם רבים, מה שהם כנראה עושים לעיתים קרובות במהלך ביקוריו.
בינתיים, ג'ספר, שמתעניין בקריפטת הקתדרלה, מחפש את חברתו של דרדלס, אדם שיודע יותר על הקריפטה מכל אחד אחר.
נוויל לנדלס ואחותו התאומה הלנה נשלחים לקלויסטרהם לצורך חינוכם.
נוויל ילמד עם הכומר קריספרקל; הלנה תגור בבית הנזירות עם רוזה.
נוויל מתוודה בפני הכומר קריספארקל שהוא שנא את אביו החורג האכזר, בעוד רוזה מודה בפני הלנה שהיא מתעבת את המורה למוזיקה שלה, ג'ספר ומפחדת מפניו.
נוויל לוקח קשה את היחס כלפי רוזה ומתקומם על כך שאדווין לא לוקח ברצינות את אירוסיו.
אדווין מתגרה בו והוא מגיב באלימות, מה שנותן לג'ספר את ההזדמנות להפיץ שמועות על כך שיש לנוויל מזג אלים.
הכומר קריספרקל מנסה לפייס בין אדווין ונוויל, שמסכים להתנצל בפני אדווין אם הראשון יסלח לו.
נקבע שהם יסעדו יחד למטרה זו בערב חג המולד בביתו של ג'ספר.
האפוטרופוס של רוזה, מר גרוגיוס, אומר לה שיש לה ירושה משמעותית מאביה.
כשהיא שואלת אם יהיה חילוט אם לא תינשא לאדווין, הוא עונה שלא יהיה כזה משני הצדדים.
בחזרה במשרדו בלונדון, מר גרוגיוס נותן לאדווין טבעת שאביה של רוזה נתן לאמה, בתנאי שאדווין חייב לתת את הטבעת לרוזה כאות למחויבותו הבלתי חוזרת כלפיה או להחזיר אותה למר גרוגיוס.
מר באזרד, פקידו של מר גרוגיוס, עד לעסקה זו.
למחרת, רוזה ואדווין מסכימים בידידות לסיים את אירוסיהם.
הם מחליטים לבקש ממר גרוגיוס למסור את החדשות לג'ספר, ואדווין מתכוון להחזיר את הטבעת למר גרוגיוס.
בינתיים, דרדלס לוקח את ג'ספר לקריפטת הקתדרלה.
בדרך לשם מצביע דרדלס על תלולית של סיד.
ג'ספר מספק בקבוק יין לדרדלס.
היין חזק בצורה מסתורית ודרדלס מאבד במהרה את ההכרה; בעודו מחוסר הכרה הוא חולם שג'ספר הולך לבדו בקריפטה.
כשהם חוזרים מהקריפטה, הם נתקלים בנער שנקרא דפיוטי, וג'ספר, שחושב שהוא מרגל אחריהם, תופס אותו בגרונו – אבל כשהוא רואה שהוא עומד להיחנק עוזב ונותן לו ללכת.
בערב חג המולד, נוויל קונה לעצמו מקל הליכה כבד; הוא מתכנן לבלות את חופשת חג המולד שלו בטיולים באזור הכפרי.
בינתיים, אדווין מבקר אצל תכשיטן כדי לתקן את שעון הכיס שלו; מוזכר שהתכשיטים היחידים שהוא עונד הם השעון והשרשרת וסיכת חולצה.
במקרה הוא פוגש מכורה לאופיום מלונדון.
היא שואלת את שמו הנוצרי של דרוד והוא עונה שזה "אדווין"; היא אומרת שיש לו מזל שזה לא "נד", כי "נד" נמצא בסכנה גדולה.
הוא לא חושב על זה, כי האדם היחיד שקורא לו "נד" הוא ג'ספר.
בינתיים, ג'ספר קונה לעצמו צעיף שחור של משי חזק, שלא נראה שוב במהלך הרומן.
ארוחת הפיוס מוצלחת ובחצות, אדווין דרוד ונוויל לנדלס עוזבים יחד כדי לרדת לנהר ולהביט בסערת רוחות המשתוללת באותו לילה.
למחרת בבוקר אדווין נעדר וג'ספר מעודד חשד שנוויל הרג אותו.
נוויל יוצא מוקדם בבוקר לטיול שלו; תושבי העיר תופסים אותו ומחזירים אותו בכוח לעיר.
הכומר קריספרקל מונע מנוויל להיכנס לכלא בכך שהוא לוקח עליו אחריות, ומצהיר שהוא יוודא שנוויל יגיע בכל פעם שתידרש נוכחותו.
באותו לילה, ג'ספר מושפע מאוד כאשר מר גרוגיוס מודיע לו שאדווין ורוזה סיימו את אירוסיהם; הוא מגיב חזק יותר לחדשות האלה מאשר לסיכוי שאדווין עלול להיות מת.
למחרת בבוקר, הכומר קריספרקל הולך אל תעלת הנהר ומוצא את השעון, את סיכת השרשרת והחולצה של אדווין.
חצי שנה לאחר מכן, נוויל מתגורר בלונדון ליד משרדו של מר גרוגיוס.
סגן טרטר מציג את עצמו ומציע לחלוק את הגינה שלו עם נוויל; החדרים של סגן טרטר צמודים לנוויל מעל חצר משותפת.
זר לבן שיער ועם שפם הקורא לעצמו דיק דאצ'רי מגיע לקלויסטרהם.
הוא שוכר חדר מתחת לג'ספר ומתבונן בבאים והולכים באזור.
בדרכו למקום הלינה בפעם הראשונה, מר דאצ'רי מבקש הנחיות מדפיוטי.
דפיוטי לא יתקרב לשם מחשש שג'ספר יחנוק אותו שוב.
ג'ספר מבקר את רוזה בבית הנזירות ומצהיר על אהבתו אליה.
היא דוחה אותו אך הוא מתעקש ואומר לה שאם היא לא תיתן לו תקווה הוא ישמיד את נוויל, אחיה של חברתה היקרה הלנה.
בפחד מג'ספר, רוזה בורחת למר גרוגיוס בלונדון.
למחרת הכומר קריספרקל עוקב אחרי רוזה ללונדון.
כשהוא נמצא עם מר גרוגיוס ורוזה, סגן טרטר מתקשר ושואל אם הוא זוכר אותו.
הכומר קריספרקל אכן זוכר אותו כמי ששנים לפני כן הציל אותו מטביעה.
הם לא מעזים לתת לרוזה ליצור קשר ישיר עם נוויל והלנה, מחשש שג'ספר אולי צופה בנוויל, אבל מר טרטר מאפשר לרוזה לבקר בחדרו כדי ליצור קשר עם הלנה מעל החצר.
מר גרוגיוס מארגן לרוזה דירה לשכירות מגברת ביליקין ומיס טווינקלטון תגור איתה שם.
ג'ספר מבקר שוב במאורת האופיום הלונדונית בפעם הראשונה מאז היעלמותו של אדווין.
כשהוא עוזב עם עלות השחר, האישה שמנהלת את מאורת האופיום הולכת אחריו.
היא נשבעת לעצמה שהיא לא תאבד שוב את עקבותיו כפי שעשתה לאחר ביקורו האחרון.
הפעם, היא עוקבת אחריו עד לביתו בקלויסטרהם; בחוץ היא פוגשת את דאצ'רי, שמספר לה את שמו של ג'ספר ושהוא ישיר למחרת בבוקר בטקס הקתדרלה.
בבירור, דאצ'רי מגלה שהיא נקראת "הנסיכה פאפר".
למחרת בבוקר היא משתתפת בשירות ומנענעת באגרופיה לעבר ג'ספר מאחורי עמוד.
מותו של דיקנס מותיר את שאר הסיפור עלום.
לדברי חברו והביוגרף שלו ג'ון פרסטר, לאחר שדיקנס כתב לו שני מכתבים קצרים המתייחסים לעלילה (אך לא לרצח), הוא סיפק לפורסטר מתווה של העלילה המלאה:המחשבה הראשונה שלו לסיפור התבטאה במכתב באמצע יולי.
"מה אתה חושב על הרעיון של סיפור שמתחיל בצורה כזו?
– שני אנשים, ילד וילדה, צעירים מאוד, נפרדים זה מזה, הם התחייבו להינשא לאחר שנים רבות – וזה קורה בסוף הספר.
העניין בספר הוא להתחקות אחר דרכיהם הנפרדות, וחוסר האפשרות לדעת מה ייעשה עם הגורל הממשמש ובא".
המחשבה הזו הונחה בצד; אבל הרעיון הותיר עקבות ניכרת על הסיפור כפי שתוכנן לאחר מכן, בקשר בין אדווין דרוד וארוסתו.
שמעתי לראשונה על העיצוב המאוחר יותר במכתב מ"יום שישי 6 באוגוסט 1869", שבו לאחר שדיבר, בשבחים הבלתי פוסקים הרגילים, העניק תמיד למה שריגש אותו אצל אחרים, על סיפור קטן שקיבל עבור העיתון שלו.
הוא דיבר על השינוי שחל בו בעקבות הסיפור החדש שקיבל.
"הנחתי בצד את הפנטזיה שסיפרתי לך עליה, ויש לי רעיון מסקרן מאוד וחדש לסיפור החדש שלי.
לא רעיון שניתן להעביר (או שהעניין של הספר ייעלם), אבל רעיון חזק מאוד, אם כי קשה לעבודה".
הסיפור, כך נודע לי מיד לאחר מכן, היה אמור להיות סיפור של רצח אחיין בידי דודו; מקוריותו הייתה מורכבת מסקירת הקריירה של הרוצח בעצמו בסיום, כאשר יש להתעכב על הפיתויים שלו כאילו, לא הוא האשם, אלא אדם אחר.
הפרקים האחרונים היו אמורים להיכתב בתא הנידון, שאליו הביאה אותו רשעותו, שכולה נלקחה ממנו בהרחבה כאילו מסופר על אחר.
כל כך הרבה נאמר לי לפני שמשהו מהספר נכתב; ויוזכר שהטבעת, שנלקחה על ידי דרוד כדי לתת לארוסתו רק אם אירוסיהם נמשכו, הובאה איתו מהרעיון האחרון שלהם.
רוזה הייתה אמורה להתחתן עם טרטר, וקריספארקל אחותו של לנלדס, שבעצמו, אני חושב, היו אמור למות תוך כדי סיוע לטרטר לחשוף את המסכה ולתפוס את הרוצח.
כשיגיע לבגרות, הוא מתכנן להתחתן עם רוזה באד ולנסוע למצרים, עובד כמהנדס בחברה בה היה שותף אביו.
רוזה באד: יתומה וארוסתו של אדווין דרוד.
ג'ון ג'ספר: מנהל המקהלה של קתדרלת קלוסטרהם, דודו ואפוטרופוס של אדווין דרוד (אם כי לא מבוגר בהרבה מדרוד, ולכן הוא מסוגל להביע עניין "באופן מקובל" ברוזה), והמורה המוזיקלי של רוזה באד.
הוא אוהב את רוזה בסתר.
הוא מבקר לעיתים קרובות במאורת אופיום בלונדון, המנוהלת על ידי הנסיכה פאפר.
סביר להניח (ראה ראיות למטה) שדיקנס התכוון להפוך אותו לרוצח המשוער.
ג'ספר מנצל לכאורה את היריבות הידועה והחריפה בין דרוד ונוויל לנדלס למען חיבתה של רוזה; ככל הנראה ביצע את הרצח של דרוד מיד לאחר פרק הזמן שבו לנדלס השמיע הערות ממורמרות וכועסות על דרוד, ובכך העביר בנוחות את החשד הציבורי ברצח של דרוד הרחק מג'ספר ואל לנדלס במקום זאת.
השלכה נוספת היא שאם לנדלס היה מורשע ברצח של דרוד ומוצא להורג, ג'ספר היה נפטר משני תחומי האהבה של רוזה, ואז הוא יהיה חופשי לבקש את ידה של רוזה בעצמו.
נוויל לנדלס: אחיה התאום של הלנה.
הם מסרי לנקה, אבל לא ברור באיזו מידה הם ילידי המקום.
בילדותם הם סבלו התעללות והזנחה.
נוויל הצעיר מתאהב מיד ברוזה באד, והופך במהרה ליריבו השנוא של דרוד לשמחתה של רוזה; יש לו גם מזג הפכפך (שג'ספר מחמיר בכך שהוא מסמם את היין של נוויל) והוא שחצן יותר ממה שצריך.
מזגו וגאוותו גורמים לו להפוך לחשוד העיקרי בהיעלמותו של דרוד, החשד הברור הוא שהוא התרגז והרג את דרוד בתקווה שיוכל אז לקבל את רוזה עבור עצמו.
היושרה שלו מונעת ממנו להתנצל באופן לא כנה בפני דרוד.
הלנה לנדלס: אחותו התאומה של נוויל.
הלנה ורוזה הופכות לחברות יקרות.
הכומר ספטימוס קריספרקל: קאנון מינור של קתדרלת קלוסטרהם והמנטור של נוויל לנדלס.
קריספרקל: אמו האלמנה של הכומר קריספרקל.
מר (היראם) גרוגיוס: עורך דין לונדוני והאפוטרופוס של רוזה באד.
הוא היה חבר של הוריה.
מר באזרד: הפקיד של מר גרוגיוס.
הוא נעדר מהתפקיד הזה כאשר דאצ'רי נמצא בקלויסטרהם.
(סטוני) דורדלס: סתת והקברן המקומי.
הוא יודע יותר מכל אחד אחר על בית הקברות של קתדרלת קלויסרהם; הוא לוקח את ג'ספר לסיור בבית הקברות ומספר לו על תכונות המסת בשר האדם של החומר סיד.
"סגן" אינו שמו אלא כינוי שהוא משתמש בו לאנונימיות.
אם הוא תופס את דרדלס בחוץ אחרי 22:00 בגלל שכרות מופרזת, הוא זורק עליו אבנים עד שהוא הולך הביתה.
דרדלס משלם לדפיוטי חצי אגורה ללילה על כך.
דיק דאצ'רי: זר חידתי שמתארח בקלויסטרהם למשך חודש או חודשיים.
הוא מתעניין בג'ספר ובנסיכה פאפר; המשמעות היא שהוא למעשה בלש סמוי שזומן לעזור לפתור את הרצח של דרוד.
הוד מעלתה המלכותית הנסיכה פאפר: אישה מנומסת שמנהלת מאורת אופיום לונדונית שאותה פוקד ג'ספר.
היא ללא שם ברוב הספר, ו"הנסיכה פאפר" הוא התואר שמעניק לה דפיוטי.
היא נוהגת לטעון שהיא חסרת אונים וחולה כדי לזכות באהדה ותמיכה, אבל היא מגלה בסתר חוכמה וערמומיות ניכרות, הן בהונאת הלקוחות למאורת האופיום שלה והן בליקוט מידע חושפני עליהם בערמומיות.
מר (תומאס) ספססי: מנהל מכירות פומביות קומי.
עם היעלמותו של דרוד הוא הופך לראש עיריית קלוסטרהם.
הדיקן: הדיקן הוא איש הדת הבכיר ביותר בקתדרלת קלוסטרהם, איש בעל דרגת של כבוד שאחרים מתנהגים כלפיו בכבוד הולם.
בתמורה הוא יכול להיות די מתנשא.
מר טופ: עוזר הטקס של קתדרלת קלויסטרהם.
היא מבשלת לג'ספר ומשכירה לינה לדאצ'רי.
מיס טווינקלטון: המשרתת של בית הנזירות, הפנימייה שבה מתגוררת רוזה.
גברת טישר: העוזרת של מיס טווינקלטון בבית הנזירות.
מר (לוק) האניטאנדר: פילנתרופ לונדוני בומבסטי.
הוא האפוטרופוס של נוויל והלנה לנדלס.
מר טרטר: קצין ימי בדימוס.
הוא התפטר מהוועדה שלו בשנות העשרים המאוחרות לחייו כשדוד השאיר לו רכוש כלשהו, אבל הוא גר בלונדון, בהיותו לא רגיל לשטח של אחוזה גדולה.
בת דודה רחוקה של מר באזארד.
היא שוכרת לינה בלונדון לרוזה ולמיס טווינקלטון.
גורלו של אדווין דרוד אינו ברור.
הרוצח שלו, אם בכלל, לא נחשף, אבל מקובל לחשוב שג'ון ג'ספר, דודו של אדווין, הוא הרוצח משלוש סיבות:
דיקנס תיאר את העלילה לג'ון פרסטר: "הסיפור...
היה אמור להיות של רצח אחיין על ידי דודו."
לוק פילדס, שאייר את הסיפור, אמר שדיקנס אמר לו, כשדנו באיור, "אני חייב לקבל את העניבה הכפולה!
זה הכרחי, כי ג'ספר חונק איתה את אדווין דרוד."
בנו של דיקנס צ'ארלס הצהיר שאביו אמר לו באופן חד משמעי שג'ספר הוא הרוצח.
הוא מתאר סצנת לילה שבה ג'ספר הולך בחשאי עם דרדלס לבית הקברות.
ג'ספר רואה סיד, שבאותה תקופה האמינו שהוא מזרז את פירוק הגופות.
יום לפני שהוא נעלם, אדווין מדבר עם הנסיכה פאפר בבית הקברות.
היא אומרת לו ש"נד" נמצא בסכנה גדולה.
מאוחר יותר מתברר שהיא עקבה אחרי ג'ון ג'ספר מלונדון, והוא אמר לה משהו במצב שכרותו.
ג'ספר הוא היחיד שמתייחס לאדווין דרוד כ"נד".
ביום שבו מדווחים על אדווין כנעדר, ג'ספר מודיע על ידי מר גרוגיוס, האפוטרופוס של רוזה, שהיא ואדווין ניתקו את אירוסיהם.
ג'ספר מתמוטט במצב של הלם; המשמעות היא שייתכן שהוא רצח את אדווין שלא לצורך.
רוזה באד תמיד פחדה מג'ון ג'ספר, ובשעות אחר הצהריים של יום חמים, חצי שנה לאחר היעלמותו של אדווין, הוא אומר לה שאהבתו אליה עשויה להספיק אפילו כדי להיפטר מאחיינו האהוב.
הנסיכה פאפר מנסה לעקוב אחרי ג'ספר; היא חושדת בו במשהו בגלל מה שהוא אמר במהלך שיכרון האופיום שלו.
ג'ספר אומר לה בסוף מה שקיים בספר: "נניח שהיה לך משהו בראש; משהו שהיית רוצה לעשות.
האם היית צריכה לעשות את זה בהתלהבות שלך, כשאת שוכבת כאן ועושה את זה?
עשיתי את זה שוב ושוב.
עשיתי את זה מאות אלפי פעמים בחדר הזה".
הרמז הראשון (מר ג'ספר מודאג לגבי מה שהוא עלול לומר בעודו נמצא בהלם אופיום) מתרחש בעמודים הראשונים כאשר מר ג'ספר מקשיב למשתמשי אופיום אחרים ואומר "לא מובן!" .
במסע האופיום האחרון שלו, הנסיכה פאפר אומרת לו, בעודו ישן: "'לא מובן' שמעתי אותך אומר, על שניים יותר ממני.
אבל אל תהיה בטוח מדי תמיד; אל תהיה בטוח מדי, יופי!"
ביום היעלמותו של אדווין, ג'ספר היה במצב נפשי סוער כל היום, והופיע במקהלה בשליטה עצמית רבה.
רמז אפשרי נוסף חבוי בשמו של אדווין דרוד.
על ידי סידור מחדש של שבע מתוך עשר האותיות בשמו, זה הופך את המילה DROWNED.
אז ייתכן שאדווין סבל את אותו גורל כמו אמו שטבעה אף היא.
דאצ'רי מופיע זמן מה לאחר היעלמותו של אדווין ועוקב מקרוב אחר ג'ספר.
יש רמזים לכך שהוא מחופש, והנושא הזה נלקח בחשבון בעיבודים לסיפור שמנסים לפתור את התעלומה:
בהפקת הסרט משנת 1935 של הסיפור, בכיכובו של קלוד ריינס בתפקיד ג'ספר, דאצ'רי הוא נוויל לנדלס בתחפושת.
במחזמר של רופרט הולמס משנת 1985, דמותו של דאצ'רי מגולמת על ידי השחקנית המגלמת גם את אדווין דרוד, והקהל יכול להצביע שהדמות תהיה: הנסיכה פאפר, רוזה באד, נוויל לנדלס, הלנה לנדלס, באזארד, או הכומר קריספרקל.
בהמשך של ליאון גארפילד, שעובד ל־BBC Radio 4 ב-1990 בכיכובם של איאן הולם בתפקיד ג'ספר וג'ון מופט בתפקיד דאצ'רי, דאצ'רי הוא שחקן לשעבר שהפך לחוקר פרטי שנשכר על ידי מר גרוגיוס כדי לחקור את היעלמותו של דרוד.
בדרמת הטלוויזיה של BBC משנת 2012, שנכתבה על ידי גווינת' יוז, דאצ'רי הוא מר באזארד.
בעיבוד BBC Radio 4 לשנת 2020 (ראה "עיבודי רדיו" למטה), דאצ'רי היא הלנה לנדלס מחופשת.
תעלומת אדווין דרוד הייתה אמורה להתפרסם בשנים עשר פרקים (פחות מהעשרים הרגילים של דיקנס) מאפריל 1870 עד פברואר 1871, כל אחד בעלות של שילינג אחד ומאויר על ידי לוק פילדס.
רק שישה מהפרקים הושלמו לפני מותו של דיקנס ב-1870.
פתרון תעלומת אדווין דרוד העסיקה סופרים מאז מותו של דיקנס ועד היום.
שלושת הניסיונות הראשונים להשלים את הסיפור נעשו על ידי אמריקאים.
הראשון, מאת רוברט הנרי ניואל, שפורסם תחת שם העט Orpheus C.
Kerr ב-1870, היה פרודיה שהעבירה את הסיפור לארצות הברית.
זוהי פארסה "בורלסקית" ולא ניסיון רציני להמשיך ברוח הסיפור המקורי.
הסוף השני נכתב על ידי הנרי מורפורד, עיתונאי ניו יורקי.
הוא נסע לרוצ'סטר עם אשתו ופרסם את הסוף כסדרה במהלך שהותו באנגליה בין השנים 1871–1872. בסוף זה, אדווין דרוד שורד את ניסיון הרצח של ג'ספר.
דאצ'רי היא באזארד בתחפושת, אבל הלנה מתחפשת גם כדי לשמוע את מלמולו של ג'ספר בהשפעת האופיום.
שכותרתו הסוד של ג'ון ג'ספר: המשך לתעלומת אדווין דרוד של צ'ארלס דיקנס, מאמרים בעיתון משנת 1870 אישרו שהסיפור יושלם ויחובר על ידי צ'ארלס דיקנס ג'וניור ווילקי קולינס, למרות התנערותו של קולינס, הכריכה הירוקה הממחישה לספר.
עוצבה על ידי צ'ארלס אולסטון קולינס שהיה גם חתנו של צ'ארלס דיקנס וגם אחיו של ווילקי קולינס.
הניסיון השלישי היה בשנת 1873, מדפיס בברטלבורו, ורמונט, תומאס פאוור ג'יימס, פרסם גרסה שלטענתו "נכתבה על ידי רוח רפאים" פשוטו כמשמעו, תוך תיעול רוחו של דיקנס.
נוצרה סנסציה, כאשר כמה מבקרים, ביניהם ארתור קונן דויל, ספיריטואליסט בעצמו, שיבחו את הגרסה הזו, וכינו אותה בעלת סגנון דומה לעבודתו של דיקנס; ובמשך כמה עשורים גרסת ג'יימס של אדווין דרוד הייתה נפוצה באמריקה.
חוקרי דרוד אחרים אינם מסכימים.
ג'ון סי וולטרס דחה אותה בבוז, וקבע כי היצירה "מוגנה מעצמה על ידי חוסר התוחלת, האנאלפביתיות והגינונים האמריקאיים הנוראיים שלה; התעלומה עצמה הופכת לסיוט, והפתרון רק מעמיק את הערפול".
ארבעה מתוך שיתופי הפעולה האחרונים שלאחר המוות הם The Mystery of Edwin Drood מאת ליאון גארפילד (1980), The Decoding of Edwin Drood (1980) מאת צ'ארלס פורסייט, The Disappearance of Edwin Drood, פסטיש הולמסי מאת פיטר רולנד (1992), והמסתורין של אדווין דרוד מאת דייוויד מאדן (2011).
The D Case (1989) הציע ביקורת ספרותית הומוריסטית של הצמד האיטלקי Fruttero & Lucentini.
ב-7 בינואר 1914 ארגנה אגודת דיקנס "משפט" דרמטי באולם המלך, בקובנט גארדן, בו עמד ג'ון ג'ספר למשפט באשמת רצח אדווין דרוד.
כעדים ב"בית המשפט" הופיעו חמש דמויות מהרומן של דיקנס, כמו גם חבר מושבעים ופקידי בית המשפט, בעיקר בגילומם של סופרים, שחקנים ואישים מובילים אחרים של התקופה.
צ'סטרטון הידוע בעיקר בזכות סיפורי המסתורין על האב בראון, היה השופט.
ג'י קאמינג וולטרס מחבר הספר סיפורו השלם של אדוארד דרוד הוביל את התביעה, בעוד וולטר קרוץ' וססיל צ'סטרטון היו מטעם ההגנה, כאשר אליזבת צ'סטרטון הופיעה בתור הנסיכה פאפר.
ברנסבי ויליאמס, הידוע במונולוגים הבימתיים שלו כדמויות של דיקנס, היה אנתוני דרדלס.
המחברים והחוקרים ארתור ווא, סי שרידן ג'ונס וגברת לורנס קליי, שיחקו את קריספרקל, באזארד והלנה לנדלס בהתאמה, בעוד את תפקידו של ג'ון ג'ספר לקח השחקן החובב פרדריק טי.
ראש חבר המושבעים היה ג'ורג' ברנרד שו.
מושבעים אחרים נבחרו מתוך רשימה של תשעה עשר השמות בתוכנית.
עותק של המשפט, עם הערות על ידי בעליו המקורי, מצביע על כך שהאחרים על ספסל המושבעים היו ויליאם ווימרק ג'ייקובס, וויליאם פט רידג', טום גאלון, וויליאם דה מורגן, ארתור מוריסון, ריימונד פאטון, פרנצ'סקו ברגר, רידג'וול קאלום, ג'סטין האנטלי מקארתי., אוסקר בראונינג וויליאם ארצ'ר.
ההליכים היו מהירים מאוד; שו בפרט עשה צחוק על חשבון אחרים הנוכחים.
למשל, שו טען שאם התביעה חושבת שהמצאת ראיות תשפיע על חבר המושבעים אז "הוא לא יודע את תפקידיו".
חבר המושבעים החזיר פסק דין של הריגה, שו קבע כי מדובר בפשרה בטענה שאין מספיק ראיות להרשיע את ג'ספר, אך הם לא רצו להסתכן ברצח במיטותיהם.
שני הצדדים מחו ודרשו לשחרר את חבר המושבעים.
שו טען כי חבר המושבעים ישמח להשתחרר.
צ'סטרטון קבע כי המסתורין של אדווין דרוד אינו פתיר וקנס את כולם, מלבד את עצמו, על ביזיון בית המשפט.
עד כה, היו ארבעה עיבודים קולנועיים של התעלומה של אדווין דרוד.
שני הסרטים הראשוניו היו סרטים אילמים אחד ב-1909 (בריטי) והשני ב-1914 (אמריקאי).
אלו אינם זמינים לקהל הרחב ולא נראו כמעט מאז שפורסמו.
התעלומה של אדווין דרוד (1935) שיצא על ידי סרטי יוניברסל בבימויו של סטיוארט ווקר, בכיכובם של קלוד ריינס בתור ג'ספר, דאגלס מונטגומרי בתור נוויל, הת'ר אנג'ל בתור רוזה, ואלרי הובסון בתור הלנה, ודייוויד מנרס בתור דרוד.
התעלומה של אדווין דרוד (1993) בכיכובם של רוברט פאוול בתפקיד ג'ון ג'ספר, אנדרו סאקס בתפקיד דרדלס, פרדי ג'ונס בתפקיד ראש העיר ספסי, גלין יוסטון בתפקיד מר גרוגיוס וג'מה קרייבן בתפקיד מיס טווינקלטון.
התעלומה של אדווין דרוד (1960) הייתה מיני סדרת טלוויזיה בריטית שהופקה על ידי ITV ושודרה בשידור חי בשמונה פרקים, בכיכובו של דונלד סינדן בתפקיד ג'ון ג'ספר, ריצ'רד פירסון בתפקיד הכומר.
קריספרקל וטים סילי בתור אדווין דרוד.
ההערכה היא שסדרה זו הלכה לאיבוד, מכיוון שלא ידוע אם קיימות הקלטות אודיו או וידאו.
תצלומים שצולמו מקטעי עיתונים עכשוויים קיימים במכון הסרטים הבריטי.
הייתה גרסת טלוויזיה של BBC משנת 2012, שעובדה עם סיום מקורי על ידי גווינת' יוז ובבימויו של דיארמוד לורנס, ששודרה ב-BBC Two ב-10 וב-11 בינואר 2012 ובסדרת PBS ספיישל ב-15 באפריל 2012.
בנוסף ישנה סדרה בשם התעלומה של אדווין דרוד שהיא מיני סדרת טלוויזיה שהופקה ברוסיה בשנת 1980, בעיבודם של ג'ורג'י קפרלוב ואלכסנדר אורלוב, בבימויו של אלכסנדר אורלוב.
צוות השחקנים כלל את ולנטין גאפט, אוונגרד לאונטייב, אלנה קורנבה ומרגריטה טרחובה.
ב-5 וב-12 בינואר 1953, שודרה תוכנית הרדיו Suspense של CBS שהייתה עיבוד בן שני חלקים שהתעלומה של אדווין דרוד.
בתוכנית מתואר ג'ון ג'ספר (בגילומו של הרברט מרשל) כרוצח, כשהוא משוכנע להסגיר את עצמו.
בשנת 1965, עבור תוכנית "סאטרדיי נייט תיאטרון" הוותיקה של רדיו 4, מולי הארדוויק עיבדה והציעה סוף חדש.
צוות השחקנים כלל את פרנסיס דה וולף בתור המספר, ג'ון גבריאל בתור ג'ון ג'ספר, מרי ווימבוש בתור הנסיכה פאפר, פטריק בר בתור קריספרקל, מלקולם טריס בתור אדווין דרוד, רוזלינד שאנקס בתור רוזה, נייג'ל גרהם בתור נוויל חסר קרקע, איזבל רני בתור הלנה חסרת קרקע ו דניס בלייקלוק בתור מר גרוגיוס.
זה חזר על עצמו ב-4 באוקטובר 1970. ההצגה מתקיימת בארכיון ה-BBC (T42136, 89'40"), וקיימת הקלטה מחוץ לאוויר.
לְהִשְׁתַכֵּר; מרי ווימבוש שחזרה את תפקידה ב-1965 בתור הנסיכה פאפר וג'ון גבריאל חזר לשחק את התפקיד של מר גרוגיוס.
זה חזר לאחרונה ב-BBC Radio 4 Extra מ-27 בספטמבר עד 1 באוקטובר 2021.
קריספרקל, רייצ'ל אטקינס בתור הנסיכה פאפר, מענוב תיארה בתור נוויל חסר קרקע, הלמה חוסיין בתור הלנה חסרת קרקע, פיטר דייוויסון בתור מר גרוגיוס ואיוואן דייוויס בתור אדווין דרוד.
חלק מהדמויות, כולל סגן טרטר וראש העיר ספסיאה, נשמטו מגרסה זו, ובאזארד, למרות שהתייחסו אליו על ידי מר גרוגיוס, אינו מופיע.
כמעט מיד לאחר מותו של צ'ארלס דיקנס, מחזאים וחברות תיאטרון העלו גרסאות של "תעלומת אדווין דרוד" בדרגות שונות של פופולריות, הצלחה ונאמנות ליצירה המקורית.
קומדיה מוזיקלית עם ספר, מוזיקה ומילים מאת רופרט הולמס הוכיחה את עצמה כעיבוד התיאטרון הגדול המודרני הראשון.
מכיוון שספרו של דיקנס נותר לא גמור, המחזמר תלוי ברעיון חדשני: הקהל מחליט בהצבעה מי מהדמויות הוא הרוצח.
מאגר החשודים של המחזמר כולל את ג'ון ג'ספר, נוויל לנדלס, רוזה באד, הלנה לנדלס, הכומרקריספרקל, הנסיכה פאפר ומר באזארד.
כשהם מוסיפים אינטראקטיביות נוספת, הקהל בוחר גם באחת הדמויות לשחק את התפקיד של דיק דאצ'רי, מתוך הנחה שאדווין דרוד באמת נרצח ולא יכול להיות דיק דאצ'רי.
יתר על כן שתי דמויות נבחרות לפתח רומן.
הולמס כתב סופים חלופיים קצרים לכל תוצאת הצבעה אפשרית, אפילו הבלתי סביר ביותר.
הקהל מיואש להצביע עבורו, ובסצנה האחרונה הוא מודה ברצח רק כדי שדורדלס יגלה שג'ספר הוזה את הפיגוע בדרוד לאחר שנקלע למקום הרצח, ונפטר מהגופה במחשבה שביצע את הפשע עצמו.
המחזמר המסתורין של אדווי דרוד ידוע גם כדרוד, הופק לראשונה ב-1985 על ידי פסטיבל שייקספיר בניו יורק, ולאחר מכן הועבר לברודוויי, שם הוצג ב-608 הופעות (ו-24 הופעות מקדימות).
הוא זכה בחמישה פרסי טוני ב-1986, כולל המחזמר הטוב ביותר, כמו גם פרסי דרמה דסק ופרס אדגר.
התוכנית רצה במשך עשרה שבועות בווסט אנד ב-1987 בכיכובו של ארני וייז בתפקיד אדווין קרטרייט.
המחזמר רץ מאז בהצלחה במספר רב של הפקות אזוריות וחובבות.
בשנת 2012, Aria Entertainment הפיקה שחזור לונדוני של המחזמר בתיאטרון לנדור באפריל/מאי, שעבר לתיאטרון האמנויות, ווסט אנד, לעונה מוגבלת מ-18 במאי עד 17 ביוני.
צוות השחקנים כלל את כוכבת קורוניון סטריט לשעבר וונדי פיטרס בתור הנסיכה פאפר, עם נטלי דיי בתור אדווין דרוד, דניאל רובינסון בתור ג'ון ג'ספר וויקטוריה פארלי בתור רוזה באד.
את ההפקה ביים מתיו גולד.
הספר וכמה מהדמויות מתייחסים בסיפור הרפאים An Episode of Cathedral History מאת MR ג'יימס, מעריץ של דיקנס.
תיאורו של דיקנס של הקתדרלה בדרוד זוכה בחיבה ללעג על ידי ג'יימס כאשר אחת מדמויותיו מעירה על המוזרות של כמה משיטותיה.
ב"הגירושין הארוכים" מאת אדמונד קריספין, הגיבור מאמץ את השם הבדוי דאצ'רי כאשר הוא מתבקש לחקור פשע.
אדווין דרוד הוא שמה של להקה בדיונית מסדרת הטלוויזיה ג'ונתן קריק.
אדווין דרוד הוא שמו של הגיבור ברומן האיש עם טורק הזהב, הרומן הראשון בסדרת ההיסטוריה הסודית מאת סיימון ר.
הרומן חרפה מ-1999 מאת ג'ון מקסוול קוטזי מתייחס לאדווין דרוד כאל הרומן שלוסי קוראת לפני הפשע בחווה שלה.
פרק משנת 2005 של סדרת הטלוויזיה דוקטור הו, "המתים הלא שקטים", מציג צ'ארלס דיקנס בדיוני במהלך חג המולד שלפני מותו, ב-1869, מתגבר על הספקנות שלו כלפי היצורים העל-טבעיים והנלחמים ביצורים הגזים יחד עם הדוקטור התשיעי ורוז טיילר.
הפרק מציע שהרומן האחרון של דיקנס יושלם בתור "תעלומת אדווין דרוד והיסודות הכחולים" כאשר הרוצח של אדווין, לא דודו כפי שהתכוון במקור, אלא יצורים כחולים "לא מהאדמה הזו" בהשראת הגלת'.
אולם הרופא מסביר לרוז שדיקנס מת לפני שהוא מסוגל לסיים את הרומן.
הרומן מסייה דיק מ-2004 מאת ז'אן-פייר אוהל (תורגם, 2008, מאת כריסטין דונהר) הוא סיפורו של סכסוך בין שני חוקרי דרוד צרפתיים, שנקטע ביומן הבלתי אמין של צעיר צרפתי המבקר את דיקנס זמן קצר לפני מותו.
הרומן דרוד משנת 2009 מאת דן סימונס הוא תיאור בדיוני של חמש השנים האחרונות לחייו של דיקנס וכתיבת הרומן וההשראה שלו.
הרומן The Last Dickens מ-2009 מאת מת'יו פרל הוא תיאור בדיוני של אירועים לאחר מותו של דיקנס הקשורים לרומן הבלתי גמור שלו.
במשחק הווידאו Assassin's Creed: Syndicate, יש קטע שבו לדמות הראשית ג'ייקוב יש מפגש מקרי עם דיקנס, שמאבד כמה עמודים מהרשימות שלו, ואולי גורם לרומן להיות לא גמור.
משימה בתוך המשחק לגבי חקירת רצח מספקת לכאורה לדיקנס את ההשראה לרומן.
הכומר קריספרקל וגברת טישר מופיעים כדמויות בסדרת הטלוויזיה של BBC One עלילות דיקנס.
הרומן Solving Drood משנת 2022 מאת מארק וויטס משתמש בפתרון התעלומה בתור מקגאפין שהדמויות הראשיות מחפשות אחריו.
תעלומות ברבי: מרדף הסוס הגדול היא סדרת טלוויזיה אמריקאית בהנפשה ממוחשבת, מסוגת קומדיה והרפתקאות, אשר הופקה על ידי Mattel Television והונפשה על ידי Kickstart Entertainment.
הסדרה משמשת כהמשכון לסדרות "ברבי: הרפתקאות בבית החלומות", "ברבי: הכי טוב בשתיים" ו"ברבי: מגע של קסם", כאשר כולן מבוססות על "ברבי" של מאטל.
לסדרה הופקה עונה אחת הכוללת שמונה פרקים באורך 22 דקות, כאשר כולם עלו לשירות הסטרימינג נטפליקס ב-1 בנובמבר 2024. בדומה להפקות הקודמות, גם בהשראת סדרה זו יש קו מוצרים שכולל בובות וצעצועים.
בסדרה זו ברבי ממאליבו וברבי מברוקלין טסות לחופשה באחוזת קרסון שבאנגליה.
האחוזה בבעלות וויולט קרסון, דודתו של קן קרסון, ויש בה גם אורוות סוסים.
במהלך הסדרה נגנבה הסוסה פפר ואוכף היהלום שהיה עליה.
על מנת לטהר את שמן לאחר חשדות המופנות אליהן, הברביות יוצאות לתעלומה ברחבי אירופה למציאת הסוסה והאוכף.
ברבי "מאליבו" רוברטס – החברה הכי טובה של ברוקלין, איתה היא עושה פודקאסט במהלך החופשה ויוצאת לתעלומה למציאת הסוסה פפר ואוכף היהלום.
ברבי "ברוקלין" רוברטס – החברה הכי טובה של מאליבו, איתה היא עושה פודקאסט במהלך החופשה ויוצאת לתעלומה למציאת הסוסה פפר ואוכף היהלום.
קן קרסון – חברן הטוב של הברביות, אשר עוזר להן בתעלומה.
מרקוס – חברו הטוב של קן, שעוזר לחבורה בתעלומה.
רנה – חברה של הברביות, אשר נפגשות איתה בוונציה בזמן התמחות.
קאסידי – נערה בעלת הרבה סודות הקשורים לסוסות שעוזרת לברביות.
מורגן – בת דודה של קן ובתה של וויולט.
וויולט קרסון – דודה של קן ואמא של מורגן.
ג'ורג'ינה פודינגטון – חברה טובה לשעבר של וויולט.
דאנהילם – מנקה אורוות הסוסים.
ג'ובאני בינאצ'י – אספן גדול מאיטליה
דיטריק בלוטברגמן – נשיא אגודת הסוסים.
פפר – סוסה שהמקור שלה הוא אצל המלכה אליזבת הראשונה.
טורנדו – אחות של פפר.
הדיבוב העברי בוים על ידי טליה ברקאי, והופק על ידי תומר קאופמן, דן שצברג וטוני ברמן.
שם הדמותמדבב/ת באנגליתמדבב/ת בעבריתברבי "מאליבו" רוברטסאבי טרוטאלונה אלכסנדרברבי "ברוקלין" רוברטסדיאמונד וייטטליה ברקאיקן קרסוןגריפין ברנסתום שוורצברגמרקוסג'וש בנדיידור סרוגורנהסוזי יאונגשירז אלישעקאסידיכריסטינה מיליציהנועה קלייןמורגןאנג'לי קונאפנינימייה קדושוויולט קרסוןסום קאפילהתמי ברקג'ורג'ינה פודינגטוןמישל ארתורדפנה מירוצ'ניקובדאנהילםדייוויד שוגנסידן שצברגמילטוןג'ובאני בינאצ'יבובי מויניהןיובל גרבשדיטריק בלוטברגמןדידריך באדרגדי לוי
בנוסף דיבבו בדיבוב העברי סיון תם, תומר קאופמן, נעה קשפיצקי ושחר ירימי.
מספר הפרק בסדרהשם הפרק באנגליתשם הפרק בעבריתתאריך שידור מקורי1!Hold Those Horsesתרגיעו את הסוסים האלה!1 בנובמבר 20242Taking the Reinsלתפוס פיקוד3Veering Off Courseלסטות מהמסלול4One Horse Fashion Showתצוגת אופנה של סוס אחד5As Good as Gondolaטוב כמו גונדולה6Back in the Diamond Saddleבחזרה לאוכף היהלום7Down to the Wireברגע האחרון8Jumping to Conclusionsלמהר להסיק מסקנות
ב-16 בפברואר 2023 חברת מאטל חשפה את לוח ההפקות שלה, בו מוזכרת סדרת הטלוויזיה הזו תחת השם Barbie: Passport to Adventure, שהיא מבוססת על "ברבי" ומשמשת כהמשכון לסדרות "ברבי: הרפתקאות בבית החלומות", "ברבי: הכי טוב בשתיים" ו"ברבי: מגע של קסם".
ב-30 במאי 2024 הוכרז על הסדרה באופן רשמי, כאשר נודע שהיא תכלול שמונה פרקים באורך 22 דקות שיופצו ישירות בשירות הסטרימינג נטפליקס בסתיו של אותה שנה, שזוהי הסדרה הראשונה בזיכיון שמופצת באופן בלעדי בשירות.
עוד נודע שבהשראת יהיה קו מוצרים שיכלול בובות וצעצועים.
הסדרה הופקה על ידי Mattel Television והונפשה על ידי Kickstart Entertainment, שזוהי הסדרה הראשונה שמונפשת על ידה בזיכיון, לאחר ששאר המדיות הונפשו על ידי Mainframe Studios.
זאת ההפקה השנייה של "ברבי" שהונפשה באולפן לאחר "My First Barbie".
ב-1 באוקטובר 2024 פורסם טריילר הסדרה, ואיתו תאריך הבכורה, 1 בנובמבר 2024. מאז יציאתו של הטריילר עד התחלת הסדרה, הופצו מספר קטעים ממנה ושירים מקוריים שמופיעים בה לצורך קידומה.
במהלך הסדרה מושמעים ארבעה שירים מקוריים.
We Ride Together – בוצע במקור על ידי מדיסון רייס
Glittering – בוצע במקור על ידי ג'ורדין ספארקס
Meet Me at the Top – בוצע במקור על ידי ג'ורני
Came to Win – בוצע במקור על ידי האייס וורנר
היא קומדיית אימה בלשית מונפשת אמריקאית שיצאה ישירות ל-DVD בשנת 2022 שהופקה על ידי האחים וורנר הנפשה ומופץ על ידי האחים וורנר בידור ביתי.
זהו סרט סקובי-דו השלושים ושבעה בסדרת סרטי ההנפשה של "סקובי-דו" שיצא ישירות לווידאו.
הוא הופץ דיגיטלית ב-4 באוקטובר 2022, ויצא לאור ב-DVD ב-18 באוקטובר 2022.
חברי "מסתורין בע"מ" מזומנים לאתר סקי בנפאל תחת מצור על ידי מפלצת חתול.