tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
ברוב המקרים פתרון זה עובד והשיחה מסתיימת במהירות.
באחד הפרקים רוי אף מציב קלטת שמע ליד הטלפון שמשמיעה הצעות תמיכה טכנית נדושות שונות.
רוי לובש חולצת טריקו שונה בכל פרק.
הידע המעמיק של מוס בנושאים טכניים בא לידי ביטוי בהצעות המורחבות והמפורטות מדי שלו לבעיות ילדותיות, בעוד שהוא לא מסוגל להתמודד עם בעיות מעשיות כמו כיבוי שריפות והרחקת עכבישים.
הביישנות שלו מקשה עליו להתייחס לאחרים, ולעיתים קרובות היא מובילה אותו לציין עובדות מוזרות, או להתחיל "לקשקש" על עצמו או על טכנולוגיה.
כשמישהו מראה את בורותו בנושא הנוגע למחשבים, הוא יכול להיות שחצן.
ג'ן, החברה החדשה ביותר בצוות, היא טכנופובית וחסרת כל ניסיון או ידע בנושאים הקשורים לטכנולוגיה, אף על פי שהיא טענה בקורות החיים שלה שיש לה "ניסיון רב עם מחשבים".
מכיוון שגם דנהולם חסר כל ידע טכנולוגי באותה מידה, השקר של ג'ן משכנע אותו שהיא צריכה להיות ראש מחלקת התמיכה הטכנית.
לאחר הפגישה עם רוי ומוס, ג'ן מגדירה מחדש את תפקידה כ"מנהלת מערכות יחסים", אך עם זאת, הניסיונות שלה לגשר על הפער בין הטכנאים לבין העובדים האחרים של החברה גורמים בדרך כלל לתוצאה הפוכה, ומביאים את הצוות למצבים מגוחכים.
כריס או'דאוד בתור רוי טרנמן, טכנאי אירי.
הוא מתעב את עבודתו ולעיתים קרובות עושה מאמצים רבים כדי להסיח את דעתם של חבריו לעבודה כדי שיוכל להיבטל ממנה.
ריצ'רד איואדה בתור מוריס מוס (מכונה בפשטות "מוס"), טכנאי ביישן ביותר ואינטליגנטי מאוד עם כישורים חברתיים מועטים.
קתרין פרקינסון בתור ג'ן ברבר, המנהלת חסרת הידע הטכנולוגי של רוי ומוס.
רוי ומוס מתרעמים על מינויה בתחילה, אך עד מהרה הם מגלים שהיא שימושית עבורם באינטראקציה עם אנשים "רגילים".
נואל פילדינג בתור ריצ'מונד אוונאל (שחקן חוזר בעונות 1–2 ו־4), טכנאי IT מתבודד בסגנון גותי שגורש לחדר השרתים שבמחלקה בעקבות הפיכתו לגותי.
בתחילה ג'ן איננה מודעת לקיומו אך לבסוף היא מגלה אותו מאחורי דלת סודית.
נוהג להיעלם במסתוריות, ומשוות לו תכונות של ערפד.
כריס מוריס בתור דנהולם ריינהולם (שחקן חוזר בעונות 1–2, אורח בעונה 3), המייסד והמנכ"ל האגוצנטרי של ריינהולם תעשיות.
בתחילת העונה השלישית הוא קופץ מחלון משרדו הגבוה לאחר שנודע לו שהמשטרה רוצה לחקור אותו בענייני מס.
מאט ברי בתפקיד דאגלס ריינהולם (שחקן חוזר בעונה 2, שחקן ראשי בעונות 3–4), בנו של דנהולם, שיורש את ריינהולם תעשיות בעונה 2 לאחר שאביו מתאבד.
מואשם במספר מקרים של הטרדות מיניות.
היוצר גרהם לינהאן כתב את הסדרה.
הסדרה צולמה לפני קהל חי, שיטה שבזמן ההוא נחשבה ל"מסוכנת" יותר מאשר שימוש בצחוק מוקלט.
על בחירה זו אמר לינהן: "אני סומך על האינסטינקטים שלי, אז אני הולך לעשות את זה בדרך שלי ומקווה שאנשים יבואו אליי".
העונה הראשונה הוקלטה באולפני טדינגטון, והעונה שלאחר מכן באולפני פיינווד, עם צילומי מיקום לסירוגין.
קטעים בסגנון קולנועי הוקלטו גם לפני הקלטות חיות.
שיר הפתיחה של הסדרה הופק על ידי קבוצת "שינולה".
באוסטרליה היא שודרה ברשת ABC1 וב־UKTV .
בבולגריה, רשת GTV החלה לשדר אותה ביולי 2008, בעוד ש־Comedy Central Germany החלה לשדר את העונה הראשונה בספטמבר 2009. רשת ETV שידרה את התוכנית באסטוניה.
בצ'כיה היא שודרה ברשת Česká televize וב־HBO .
TV 2 Zulu שידרה אותה בדנמרק, וכך גם קומדי סנטרל בהולנד.
בניו זילנד, היא שודרה ב־TV One.
היא משודרת באופן לא רציף ברפובליקה של אירלנד ב־RTÉ2 וב־RTÉ Player.
בארצות הברית הוקרנו פרקים בערוץ IFC.
כל 5 העונות זמינות גם ב־Netflix, ב-Tubi TV, ב־Pluto TV ובהולו, ולרכישה בחנות האייטונס.
הערוץ הקנדי G4 שידר את התוכנית במהלך רצועת שידור למבוגרים ביולי 2007. שידורים חוזרים שודרו גם ב־BiteTV בקנדה עד שהושק מחדש בתור "Makeful" באוגוסט 2015. בברזיל, בארגנטינה ובצ'ילה היא שודרה ב־I.Sat.
במקסיקו היא שודרה בערוץ 11 מאז 2010. היא שודרה גם בספרד ב-Canal 3xl במהלך 2011.
עונה חמישית הוזמנה על ידי ערוץ 4, והייתה אמורה להיות משודרת ב-2011. יוצר הסדרה, גרהם לינהאן, החל בהפקה מוקדמת שלה, והצהיר שזו תהיה העונה האחרונה של התוכנית, כמעין "שלום לדמויות".
צוות הכותבים לא הצליח להיפגש באופן קבוע, אז הם יצרו חדר כותבים וירטואלי באמצעות הכלי המקוון לניהול פרויקטים Basecamp.
לינהן מצא בזה חיסרון, וכינה את זה "שירות מחניק שלדעתי הוא בעצם גרם לכולם להיות מודעים לעצמם", אבל לא הייתה חלופה מתאימה לכך.
אף על פי כן, הכותבים אכן ניסחו כמה רעיונות לסיפור (לפי הדיווחים אחד מהם היה פרק המבוסס על מת לחיות), אבל בסופו של דבר לינהאן לא חשב שההסדר היה מעשי.
בשל לוח הזמנים העמוס של לינהאן, ודרישות התקציב של התוכנית, נגנזה העונה החמישית.
עם זאת, לינהאן הרגיש שניתן להפיק פרק יחיד ומיוחד של "פרידה".
הוא כבר היה עסוק בפרויקט אחר, וגם שחקני הסדרה כבר לקחו התחייבויות אחרות ולפיכך, רק ביוני 2013 צולם הפרק האחרון של התוכנית.
לינהאן אמר שיש דמויות מסוימות בסדרה שהוא היה רוצה לחקור בספיישלים עתידיים בסגנון ספין-אוף, ובמיוחד את דמותו של מאט ברי: דאגלס.
בראיון ב-2014, לינהאן אמר שיש לו רעיון חצי מגובש לגבי הרחבת דמותו של דאגלס, אבל מכיוון שמאט ברי עסוק ביצירת הסדרה שלו "Toast of London", לינהאן יצטרך "להסתער כשהוא לוקח מנוחה".
לינהאן דן גם בהחזרת דמותו של בנדיקט וונג, הנקראת פריים, מהפרק "Final Countdown".
וונג אמר שהוא "יתרגש" אם פריים יקבל סדרה משלו, וצחק על כך שיהיה ניתן לקרוא לה "פריים טיים".
עונה 1 של צוות איי.טי קיבלה ממבקרי האתר Metacritic ציון ממוצע של 67/100, בהסתמך על 8 ביקורות.
בפרק הבכורה של התוכנית בערוץ 4 צפו 1.8 מיליון צופים, שתוארו כ"מאוכזבים" על ידי BBC News.
עם זאת, לינהאן הצהיר שהוא "משחק את המשחק הארוך" ושיקף כיצד גם העונה הראשונה של "האב טד" "הייתה די לא מובחנת" אך המשיכה לצבור צופים ופרסים.
בגמר עונה 4 ב-30 ביולי 2010 הגיעה התוכנית לשיא הרייטינג הנוכחי שלה.
בתוכנית צפו 2.17 מיליון צופים והיא הצליחה מאוד במשבצת הזמן שלה.
הסדרה זכתה בפרסים מהאקדמיה הבריטית לאמנויות הקולנוע והטלוויזיה (BAFTA), מהאקדמיה הבינלאומית לאמנויות ומדעי הטלוויזיה (פרס אמי הבינלאומי), ומפרסי המעריצים של Comedy.co.uk המאורגנים על ידי מדריך הקומדיה הבריטי.
הסדרה גם קיבלה פרס מפרסי הקומדיה הבריטיים ומהפרס האירי לקולנוע וטלוויזיה.
בשנת 2006, הסדרה נבחרה לסיטקום הבריטי החדש הטוב ביותר בטקס פרסי Comedy.co.uk לשנת 2006, מתוך 17 מועמדים.
בשנת 2007, היא נבחרה לקומדיה של השנה בטקס פרסי Comedy.co.uk לשנת 2007, מתוך 100 מועמדים.
בטקס פרסי האקדמיה הבריטית לטלוויזיה ב-2007 הועמדה התכנית לפרס קומדיית המצבים הטובה ביותר, אך הפסידה.
ב-2008 זכתה הסדרה בפרס אמי הבינלאומי לקומדיה וב-2008 בפרס "ורד הזהב" לסיטקום הטוב ביותר.
הסדרה הייתה מועמדת שוב לפרס קומדיית המצבים הטובה ביותר בטקס פרסי האקדמיה הבריטית לטלוויזיה 2008, אך הפסידה ל-"פיפ שואו".
בשנת 2009, היא זכתה בקומדיית הסיטואציה הטובה ביותר בטקס פרסי האקדמיה הבריטית לטלוויזיה.
כמו כן, בשנת 2009 גרהם לינהאן זכה בתסריט הטלוויזיה הטוב ביותר בפרס הקולנוע והטלוויזיה האירי השישי, וקתרין פרקינסון זכתה בשחקנית הקומדיה הטובה ביותר בפרס הקומדיה הבריטית לשנת 2009 .
בטקס פרסי הטלוויזיה של האקדמיה הבריטית לשנת 2014, פרקינסון זכתה בהופעה הנשית הטובה ביותר בתוכנית קומדיה וריצ'רד איואדה זכה בהופעה הגברית הטובה ביותר בתוכנית קומית.
כריס או'דאוד היה מועמד באותה קטגוריה.
צוויזל היא עיר במזרח בוואריה, גרמניה.
העיר שוכנת באזור היער הבווארי וידועה בעיקר בשל תעשיית הזכוכית והקריסטל שהתפתחה בה, הקנתה לה את הכינוי "עיר הזכוכית" וקיבעה את סיסמתה: "Fein Glas, gut Holz sind Zwiesels Stolz" (בתרגום חופשי: "זכוכית ויער איכותיים הם גאוותנו").
מאז שנת 1972 מוכרת העיר כאזור איכותי במיוחד של אוויר צלול.
שם העיר מוזכר לראשונה בשנת 1254 והוא אוית בצורות שונות במהלך השנים.
פירוש השם בגרמנית עילית תיכונה הוא "מזלג", ומקורו בנקודת האיחוד של שני נהרות הזורמים בקרבתה.
על פי ההערכות, המתיישבים הראשונים היו כנראה מחפשי זהב, והישוב היה נקודת מעבר חשובה בדרך לבוהמיה.
במאה ה-14 שימשה העיר כעיר שוק.
במהלך מאות השנים העיר הוחרבה ונבנתה מספר פעמים כתוצאה משריפות מגפות ומלחמות.
תנופת הבניה וההתפתחות הגדולה שלה התרחשה במהלך המאה ה-19, אשר לקראת סופה חוברה העיר למערכת המים והחשמל ובהשפעת התפתחות תעשיית הזכוכית והעץ, אשר אמנם התקיימו בעיר וסביבתה מאז המאה ה-15 אך התרחבו מאוד כתוצאה מהקמת מפעלי תעשייה גדולים.
בשנת 1904 הוקם בעיר בית הספר הטכני לתעשיית הזכוכית אשר הפך למרכז ידע ארצי וסייע בקידום העיר כמרכז כלכלי ותרבותי באזור היער הבווארי.
בשנות ה-70 סופחו לעיר שטחים ואוחדו לשטחה המוניציפלי מספר יישובים קטנים מסביבתה שהפכו לחלק משכונות העיר.
העיר צוויזל ממוקמת כמשתמע כאמור משמה, במפגשם של שני נהרות, לרגלי הרכסים של הרי מזרח היער הבווארי.
היא מרוחקת כ-35 ק"מ מעיר המחוז דגנדורף וכ-15 ק"מ מגבול צ'כיה.
מבחינה מנהלית, העיר מחולקת ל-11 רבעים.
בקרבת העיר נמצאים מרבצים גדולים של מינרלים העשירים במיוחד בתרכובות של קוורץ ואשר משמשים כמרכיב עיקרי בתעשיית הזכוכית, ובהם גם מינרלים נדירים.
אחד המינרלים שנתגלו באזור אף נקרא על שמה של העיר – Zwieselite.
תעשיית הזכוכית היא עדיין מרכיב עיקרי בכלכלת העיר.
מפעלי הזכוכית הגדולים הם מעסיק חשוב וכך גם תעשיית הזכוכית האומנותית הנלווית אליהם על ידי אמנים ומעצבים-יצרנים קטנים.
מרכיב חשוב נוסף בכלכלת העיר היא התיירות.
בעיר כ-3,000 מיטות לאירוח והיא מהווה מקור משיכה לתיירים הפוקדים את מזרח בוואריה והיער הבווארי.
הפעילות התיירותית באזור מתאפשרת הן בחורף והן בקיץ במסלולי הגלישה הסקי וההליכה בהרים וביערות הסובבים אותה.
בעיר מספר מוזיאונים וכן גלריות שעיקר התמחותן בתצוגות הזכוכית ומוצריה.
העיר מקושרת היטב מבחינה תחבורתית באמצעות מסילת רכבת, קווי אוטובוס וכבישים.
צוות אלחנן (מכונה גם צוות קלמנזון) היה צוות מבצעי שהורכב מהאחים אלחנן ומנחם קלמנזון, ואחיינם איתיאל זוהר.
ב-7 באוקטובר 2023, השלושה לחמו במשך שעות רבות מול מחבלי חמאס שערכו טבח בקיבוץ בארי בעוטף עזה, וחילצו כ-100 מבני הקיבוץ במשך 16 שעות תחת אש.
אחד ממעשי הטבח הגדולים במתקפת הפתע היה הטבח בבארי, שבו נרצחו כמאה אזרחים ואנשי כוחות הביטחון.
לאחר שנודע להם על טבח שבעה באוקטובר, אלחנן, שהיה סרן (מיל') בחיל הגנת הגבולות, ואחיו מנחם קלמנזון, שניהם תושבי עתניאל, הגיעו עצמאית, טרם קבלת צו 8, לאזור עוטף עזה על מנת ליטול חלק בקרבות.
החל מהשעה 18:00 לערך הם נלחמו בקיבוץ בארי.
איתיאל זוהר, אחיינם, הצטרף אליהם מעט מאוחר יותר.
בצהרי יום שבת הסתיימו כבר חטיפות התושבים, והחל משעה 16:15 היו כבר כ-700 חיילים שלחמו במרחב הקיבוץ, טיהרו אותו ופינו תושבים.
צוות אלחנן מילא תפקיד חשוב בפעולת הפינוי, לעיתים תוך לחימה.
הצוות נלחם כ-16 שעות, והתמקד בחילוץ תושבים על גבי רכב צבאי מסוג דויד שמצאו נטוש בסביבה: משעות הערב ועד הבוקר שלמחרת עברו שלושת חברי הצוות בין בתי הקיבוץ, מוכוונים בבני משפחה ומכרים שדיווחו להם איפה נמצאים אזרחים.
ב־10:15 בבוקר ביום ראשון נתקלו במחבל לבוש שחור שהתחבא בפינת אחד הבתים ופתח על אלחנן בצרור יריות.
אלחנן צעק 'הותקלתי', ונפל פצוע קשה מפגיעות מרובות בפתח הבית שם מנחם ניסה להעניק לו עזרה ראשונה אך הפציעות של אלחנן היו קשות ורבות.
איתיאל ומנחם השיבו אש לעבר המחבל.
המחבל נפגע ונמלט לתוך החדרים.
חברי הצוות היו לכודים תחת אש, ללא יכולת לחלץ את אלחנן.
במהלך חילופי האש נפצע קל גם מנחם.
לאחר מספר דקות עבר כח של "יחידת הגיריות" וחילצו את אלחנן בג'יפ שלהם לשער הקיבוץ, שם קיבלו מנחם ואלחנן טיפול רפואי בתאג"ד.
הם המתינו לפינויו של אלחנן במסוק לבית חולים, אולם נאלצו לקבוע את מותו במקום, כאשר איתיאל לידו.
מנחם פונה לבית החולים סורוקה באמבולנס.
לוחמי יחידת הגיריות חזרו לבית בו נפגע אלחנן וחיסלו את המחבל.
במפגש בין חברי הקיבוץ למשפחת קלמנזון לאחר הטבח בבארי, צוטט מכתבה של חברת הקיבוץ המתארת את הקרב: .
אלחנן קלמנזון הוכר כחלל צה"ל והוא חלל צה"ל היחיד שעל המצבה שלו מופיע גם סמל צה"ל וגם סמל המוסד.
במרץ 2024 הודיע שר החינוך יואב קיש על הענקת את פרס ישראל בתחום תקומה וגבורה אזרחית ל'צוות אלחנן' בעקבות גבורתם בקרבות ב-7 באוקטובר.
היישוב עתניאל, שבו גר אלחנן, הקים על שמו את שכונת "באר אלחנן".
לדברי אביהם של חברי צוות קלמנזון, הרב בנימין קלמנזון, אחת הסיבות העיקריות שהובילו את בניו לרדת להילחם בדרום היה זיכרון השואה שהנחיל להם כבן של ניצולי השואה.
צוות בידור הוא צוות בבית מלון האחראי להנעמת זמן האורחים במהלך שהותם.
צוותי בידור קיימים בחלק מהמלונות בישראל ובמרבית המלונות בים המלח, טבריה ואילת.
צוות הבידור מורכב לרוב משחקנים, זמרים ואמנים מתחילים, רובם צעירים לאחר שחרור מצה"ל.
חברי הצוות מופיעים במהלך כל ימי השבוע, כולל סופי שבוע ושבתות ברחבי המלון, בהופעות בבריכה, בהצגות המועלות בתיאטרון המלון ובתחפושות ברחבי המלון.
הצוות מפעיל משחקי בידור להנאת השוהים בהם שעשועונים ומשחקי מזל בהם טורניר ששבש ודמקה, בינגו ותחרויות כישרונות לריקוד ושירה.
מרבית חברי הצוות בעלי כישורי משחק, שירה, אימפרוביזציה, הנחיה ועוד והם מתקבלים אליו לאחר מבחני מיון.
הצוות מורכב מאנשים בעלי כישרון בתחומים שונים בהם שחקנים, מדריכי ילדים, רקדנים, מדריכי ספורט, תקליטנים, מדריכי זומבה וסלסה ומנהלי בידור.
חלק מהעובדים פועלים גם במועדון הילדים.
צוות העובדים מתגוררים בחדרי בית המלון או בבנייני מגורים הסמוכים לו.
העבודה מוכרת כעבודה מועדפת, המזכה במענק.
העבודה בצוות הבידור מקנה ניסיון רב מול קהל ומתאימה לצבירת ניסיון בעולם הבידור.
ישנם אמנים רבים שהחלו את דרכם במלונות באילת בהם אקי אבני, נתי רביץ, שלום אסייג, קובי מימון, מני ממטרה ופרלה דנוך.
גם משתתפי תוכניות ריאליטי כגון כוכב נולד, נולד לרקוד ואחרים השתתפו בעברם בצוות בידור.
תוכנית הריאליטי מה שקורה באילת עקבה אחרי צוות בידור במלון קלאב הוטל באילת.
ברבות השנים זכו שירים מסוימים לכינוי "שירי בריכה" בשל איכותם הנמוכה והשמעתם התכופה בהם אגאדו, מקרנה ו-"La Bomba".
צווטאנה בוריסובה טבקובה (בבולגרית: Цветана Борисова Табакова; 25 בינואר 1905 – 6 בנובמבר 1936) הייתה זמרת אופרה ואופרטה בולגרייה.
טבקובה הייתה בעלת קול סופרן.
צווטאנה טבקובה נולדה בעיירה ברזניק הסמוכה לפרניק בבולגריה.
היא רכשה השכלה יסודית בווראצה.
ב-1924 החלה את לימודיה באקדמיה הלאומית למוזיקה בסופיה, ובמקביל הצטרפה לאופרה והבלט הלאומיים בסופיה.
טבקובה שרה באופרה במשך 12 שנים, עד למותה, ביצעה כ-30 תפקידי סולנית ראשית ומשנית, וזכתה למעמד של דיווה בבולגריה.
מראשית שנות ה-30 של המאה ה-20 ולמשך מספר שנים, הופיעה מעת לעת גם עם מקהלת צדיקוב תחת משה צדיקוב והשתתפה עמה במספר קונצרטים ברחבי בולגריה וביוגוסלביה.
ב-1932 זכתה בפרס בתחרות זמרה בווינה ובעקבותיה הוזמנה על ידי פיודור שאליאפין להופיע לצידו בלונדון באופרה הנסיך איגור בתפקיד הנסיכה ירוסלבנה.
מקצת מהופעותיה הוקלטו על גבי תקליטים.
ב-1936 הלכה לעולמה במפתיע והיא בת 31, והובאה למנוחות בבית הקברות המרכזי בסופיה.
רחוב בעיר וראצה נושא את שמה.
בית הדין גם הוציא צווי מעצר לבכיר ארגון הטרור חמאס מוחמד דף, שהיה האחראי להוצאתו לפועל של טבח שבעה באוקטובר, אך לא צווים לאיש מהדרג הצבאי בישראל.
על פי צו המעצר, 125 המדינות החברות ב-ICC נדרשות לעצור את נתניהו וגלנט אם ייכנסו לשטחן.
ב-12 באוקטובר 2023, במהלך מלחמת חרבות ברזל, הצהיר התובע הראשי של ה-ICC, כרים קאן, כי בסמכותו של בית הדין להעמיד לדין גם על פשעי מלחמה שבוצעו על ידי פלסטינים בשטח ישראל וגם על ידי ישראלים בשטח פלסטיני.
ב-29 בדצמבר 2023 דרום אפריקה הגישה תביעה נגד ישראל לבית הדין הבינלאומי, בטענה כי התנהגותה של ישראל נחשבת לרצח עם.
ב-20 במאי 2024 הודיע קאן כי יגיש בקשות לצווי מעצר נגד מנהיגי חמאס, יחיא סינוואר, מוחמד דף ואיסמעיל הנייה, וכן נגד מנהיגי מדינת ישראל: ראש הממשלה בנימין נתניהו ושר הביטחון יואב גלנט.
הבקשה למתן צו נגד הנייה בוטלה בעקבות הריגתו ב-31 ביולי 2024.
בית הדין דחה את טענתה של ישראל כי אין בסמכותו לדון בעניינה של המלחמה.
ב-21 בנובמבר 2024 השופטים בלשכה המקדמית של בית הדין הפלילי הבינלאומי, ניקולא גווילו (נשיא, צרפת), ריינה אדלייד סופי אלפיני-גאנסו (בנין) ובטי הוהלר (סלובניה) הוציאו צווי מעצר נגד נתניהו וגלנט מישראל, ונגד מוחמד דף מחמאס.
וכי מוחמד דף נושא באחריות ישירה ופיקודית "לפשעים נגד האנושות של רצח, השמדה, עינויים ואונס וסוגים אחרים של אלימות מינית", וכן פשעי מלחמה שונים.
היא מצאה נימוק סביר כי "הפשעים נגד האנושות היו חלק מהתקפה נרחבת ושיטתית שהופנתה על ידי חמאס וקבוצות מזוינות אחרות נגד האוכלוסייה האזרחית בישראל".
ב-25 בנובמבר הודיע דובר בית הדין הפלילי הבינלאומי כי קיימת אפשרות להקפאת ההליכים נגד נתניהו וגלנט, אם מערכת המשפט בישראל תחקור את ההאשמות שעומדות בבסיס הצווים.
גורמים משפטיים בישראל החוו את דעתם כי הדרך היחידה לעצור את ההליכים היא בעזרת הקמת ועדת חקירה ממלכתית.
על פי דיווח בעיתון האמריקאי וול סטריט ג'ורנל, עוזרת שעבדה יחד עם התובע כרים חאן התלוננה על כך שבמספר מקרים כפה עליה יחסי מין במהלך נסיעותיהם כחלק מעבודתם על החקירה בעניין המלחמה בעזה.
על פי הדיווח, חאן טיפל בעניין הצווים ואף שינה תוכניות באופן בלתי צפוי תוך כדי שנודע לו על תלונותיה של העובדת, ואף ניסה לשכנע את העובדת, על פי עדותה, שלא להתלונן בכדי שלא לפגוע בהוצאת הצווים כנגד הבכירים הישראלים.
חאן הכחיש כי ביצע כל עבירה מינית.
במאי 2025 פורסם כי חאן יצא ל"חופשה מנהלית" עד שתושלם החקירה בעניין ההאשמות בתקיפה מינית.
בתחילת דצמבר 2024 צרפת הודיעה שלא תכבד את הצו כיוון שיש חסינות לישראל מפני החלטות בית הדין בהאג.
עם זאת, בביקור הרביעי של נתניהו אצל הנשיא טראמפ בספטמבר 2025 עמדתה נעשתה מעורפלת ונתניהו נאלץ לטוס לארצות הברית וחזרה מעל הים התיכון.
ארצות הברית לא כיבדה את הצווים.
הונגריה שהודיעה שלא תכבד את צו המעצר, ארגנה ביקור רשמי של נתניהו במדינה, שבמהלכו פרשה מבית הדין הפלילי בהאג.
ארגנטינה ובריטניה אף הן הודיעו שלא יכבדו את הצווים.
המשנה ליועץ המשפטי לממשלה למשפט בין-לאומי, ד"ר גיל-עד נועם, פעל לביטול צווי המעצר ונגיש ערעור נגדם, אך הערעור נדחה.
: משרד ראש ממשלת ישראל כינה את צווי המעצר של בית הדין נגד נתניהו וגלנט "אנטישמיים" והשווה אותם לפרשת דרייפוס.
שר הביטחון, ישראל כ"ץ, ויו"ר ועדת החוץ והביטחון של הכנסת, יולי אדלשטיין, גינו את החלטת בית הדין.
נשיא המדינה, יצחק הרצוג, וראשי מפלגות האופוזיציה, יאיר לפיד, בני גנץ ויאיר גולן גינו אף הם את החלטת בית הדין.
לעומתם מפלגת חד"ש בירכה על ההחלטה.
ג'ון ת'ון, מנהיג הרוב הרפובליקני בסנאט אמר כי: "הסנאט צריך להעביר מיד חקיקת סנקציות, כפי שהבית כבר עשה על בסיס דו-מפלגתי".
חבר הקונגרס מייק וולץ אמר כי: "ל-ICC אין אמינות, וההאשמות הללו הופרכו על ידי ממשלת ארצות הברית.
ישראל הגנה באופן חוקי על עמה ועל גבולותיה מפני טרוריסטים רצחניים.
אתם יכולים לצפות לתגובה חזקה להטיה האנטישמית של ה-ICC והאו"ם בינואר".
הסנאטור לינדזי גרהאם אמר בראיון לפוקס ניוז כי בית הדין הבינלאומי בהאג הוא "גוף אנטישמי", ואיים על מדינות שמתכוונות לאכוף את הצו כי "אם אתם הולכים לעזור ל-ICC כמדינה, ולאכוף את צו המעצר נגד ביבי וגלנט, שר הביטחון לשעבר, אטיל עליכם סנקציות כמדינה".
לאחר תחילת כהונתו, הטיל הנשיא דונלד טראמפ סנקציות על בית הדין בהאג.
בין השאר, הסנקציות מונעות מעובדי בית הדין שאינם אזרחים אמריקאים להיכנס לארצות הברית ואוסרות על חברות אמריקאיות לספק שירותים או סיוע לתובע הראשי קרים חאן.
ארגונים רבים הפסיקו לשתף פעולה עם בין הדין.
: בנובמבר 2024 אנטוניו טאג'אני שר החוץ האיטלקי מתח ביקורת על החלטת בית הדין בהאג להוציא צווי מעצר בינלאומיים למנהיגים הישראלים ואמר "ההשוואה בין מנהיגי ישראל לחמאס - לא מציאותית" והוסיף "על בית הדין לעסוק בסוגיות משפטיות, לא בסוגיות פוליטיות".
ראש ממשלת הונגריה, ויקטור אורבן, הודיע כי לא יכבד את פסיקת בית הדין ולא יאכוף את הצו, ואף הזמין את ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו לביקור בהונגריה.
נשיא ארגנטינה חבייר מיליי גינה את ההחלטה וכתב "הרפובליקה הארגנטינאית מביעה את אי הסכמתה העמוקה עם ההחלטה האחרונה של בית הדין הפלילי הבינלאומי (ICC) להוציא צווי מעצר נגד ראש ממשלת ישראל, בנימין נתניהו, ושר הביטחון לשעבר, יואב גלנט.
החלטה זו מתעלמת מזכותה הלגיטימית של ישראל להגן על עצמה מפני התקפות מתמדות של ארגוני טרור כמו חמאס וחזבאללה".
: חבר הלשכה המדינית של חמאס, באסם נעים, בירך על החלטת בית הדין הפלילי שדבריו הוא "צעד חשוב לקראת צדק", וקרא לבית הדין להרחיב את היקפי מתן הצווים לגורמים ישראליים אחרים.
חמאס התעלם מהצו שניתן למוחמד דף.
: הרשות הפלסטינית שיבחה את החלטת ה-ICC ואמרה כי היא "מחזירה את התקווה והאמון במשפט הבינלאומי ובמוסדותיו, ובחשיבותם של צדק, אחריות והעמדה לדין של פושעי מלחמה".
בעקבות האשמות ישראליות בנוגע לחוסר הנייטרליות של השופטת ביתי הוהלר, טען בית הדין כי להוהלר לא הייתה מעורבות קודמת בחקירות הקשורות לפלסטינים בזמן שהותה במשרד התובע.
הוהלר הוסיפה כי היא "לא ניגשה למסמכים, ראיות או תיקים סודיים הקשורים לעניין".
צוות לעניין היא סדרת פעולה והרפתקאות הומוריסטית אמריקאית ששודרה ברשת NBC בין השנים 1983–1987. לסדרה יצא סרט המשך ב-11 ביוני 2010 בבימוי ג'ו קראנהן לאחר ליהוק מחדש של השחקנים.
ב-1984 יצא ספר שמבוסס על הפיילוט הכפול ("קרוסלה מקסיקנית"), ונקרא "מרדף בשדות המריחואנה".
ארבעה יוצאי יחידת עילית של צבא ארצות הברית נשלחו לכלא צבאי בפורט בראג ב-1972 על פשע שלא ביצעו בתקופת שירותם במלחמת וייטנאם (שוד בנק בהאנוי).
הם נמלטו מהכלא וירדו למחתרת בלוס אנג'לס.
בעודם נמלטים מהממשל וכדי לכלכל את עצמם, הם שורדים כשכירי חרב, המציעים את שירותיהם למרבה במחיר כ"פותרי בעיות".
הצוות השתמש ברכב ואן אופייני מסוג GMC שהפך לסמל עבור המעריצים.
פעמים רבות, כמיטב מסורת ה"אקשן" של התקופה, נראו בסדרה כלי רכב מתהפכים ועולים באש, אך הנוסעים כמעט תמיד יצאו ללא פגיעות קשות.
לאורך כל העונות, המשטרה הצבאית (שהייתה לשעבר בראשותו של קולונל לינץ' אשר נכשל והוחלף בידי קולונל דקר) - רודפת אחר הצוות, אך לרוע מזלה ללא הצלחה.
חברי הצוות מוצגים כבעלי מצפון ולב טוב שעל אף היותם שכירי חרב, עובדים פעמים רבות ללא שכר מתוך רצון לעזור לחלשים ושאיבת סיפוק ממאבק ב"רעים".
התוכנית הואשמה כמעודדת אלימות, אך גיבוריה לא פגעו מעולם באויביהם עד גרימת נזק בלתי הפיך.
התוכנית זכתה למעמד של סדרת פולחן בקרב קהלים מסוימים ושודרה בשידורים חוזרים רבים ברחבי העולם ובכלל זה בישראל.
קולונל ג'ון "חניבעל" סמית' – מנהיג הצוות, יוצא הדיוויזיה המוטסת ה-101 והכומתות הירוקות, כריזמטי, שנון, מתוחכם ומתחכם, בעל הסיגר הנעוץ תדיר בפיו (השחקן ג'ורג' פפארד).
לוטננט טמפלטון "Face" ("פנים") פק – איש האספקה הנאה, יוצא הכומתות הירוקות, חביב הנשים של הצוות ונוכל מוכשר.
תכונות אלו מאפשרות לו להשיג בכל מקום ובכל עת, כל דבר אותו צריך הצוות למשימותיו (השחקן דירק בנדיקט).
בפיילוט שוחק חד-פעמית על ידי השחקן טים דוניגן.
(האולינג מד – "מטורף מיילל") מרדוק – תמהוני משעשע המתגורר בבית החולים הצבאי לחולי נפש (ממנו מבריחים אותו חברי הצוות בכל פעם), טייס הצוות (השחקן דווייט שולץ).
איי הוא קיצור של בוסקו אלברט ושל Bad Attitude) – מכונאי גאון יוצא הכומתות הירוקות, נהג הצוות ואיש השרירים בעל תספורת המוהוק ושלל שרשראות הזהב על חזהו, בעל פחד מטיסות ובניגוד לתדמיתו הקשוחה, אוהב לשתות חלב (השחקן מיסטר טי).
איימי אלן – עיתונאית ששוכרת את הצוות בתחילת הסדרה והפכה לחלק ממנו במשך כל העונה הראשונה (השחקנית מלינדה קוליאה).
טוניה בקר – עיתונאית שלקחה את מקומה של איימי אלן בעונה השנייה והייתה כחלק מהצוות לתקופה קצרה (השחקנית מרלה היסלי).
קולונל לינץ' – הקולונל הראשון שמנסה לתפוס את הצוות.
מוחלף בקולונל דקר לאחר שנכשל לתפוס את הצוות.
קולונל רודריק דקר – הקולונל השני שמנסה לתפוס את הצוות.
נודע בשיטות הפעולה האכזריות שלו בווייטנאם (השחקן לאנס לגו).
קולונל בריגס - שיחק באופן חד פעמי בפרק אחד מהעונה השלישית (Fire) (השחקן צ'ארלס נאפייר, ביחד עם עוזרו, קפטן רויס שגולם על ידי השחקן W.K Stratton, שהופיע בפרק אחד נוסף בלבד בעונה השלישית "Showdown").
פרנקי סנטנה – דמות עזר שנשלחה על ידי מרדוק בעונה החמישית לעזור לחבורה לברוח מהכלא אליו הוכנסו ומאז נמצא בחבורה (השחקן אדי ולס).
סרט קולנוע עלילתי בשם "צוות לעניין" יצא לאקרנים ב-11 ביוני 2010 בהפקת פוקס המאה העשרים, כאשר דירק בנדיקט (שגילם את "פייס בסדרה) ודווייט שולץ (מרדוק) הופיעו בו בהופעת קמע.
בספטמבר 2015 פוקס הכריזה על פיתוח סדרת אתחול עם כריס מורגן כתסריטאי יחד עם טווניה מק'ירנאן ואלברט קים ותוכננה להיות מורכבת מצוות שחקנים גברי ונשי.
צוות חשיבה הוא צוות המורכב ממומחים בתחומים שונים העוסקים במחקר המיועד לקדם נושאים שונים במדיניות, תעשייה, צבא, תאגידים וארגונים אחרים.
בדרך כלל מונח זה מתייחס לצוותים של מדענים תאורטיקנים ואינטלקטואלים הממליצים על מדיניות מסוימת, או מספקים ניתוח מעמיק בתחומים שונים.
צוות כזה נקרא לעיתים בשמות אחרים, כמו טרסט מוחות, מכון מחקר או מכון מדיניות.
בדרך כלל, אם כי לא תמיד, קיימת הבחנה בין מכון מחקר לצוות חשיבה.
מכון מחקר מתמקד במחקר מדעי, בעוד שצוות חשיבה עוסק בדרך כלל בדיונים פוליטיים.
בארצות הברית קיימים מספר צוותי חשיבה המכוונים במידה רבה את מדיניות הפנים והחוץ.
צוותי-חשיבה כאלו מוקמים במקרים שבהם נוצר צורך לקבל החלטות קריטיות בתחום המדיניות הפוליטית והצבאית.
הצוות מקיים דיונים ומספק המלצות לדרג המדיני.
בדרך כלל צוותים אלו כוללים אנשי ממשל ואנשי צבא לשעבר.
קיימים צוותי חשיבה המזוהים עם גישות שמרניות וקפיטליסטיות, כגון פורום קהלת, וכן צוותי חשיבה העוסקים בנושאי רווחה, חברה ואיכות הסביבה.
בסין קיימים מספר צוותי חשיבה הממומנים על ידי הממשלה, אך נשארים עצמאים כדי לאפשר דיונים פתוחים יותר.
חלק גדול בהתנהלות הדיפלומטית בין סין לארצות הברית כוללת דיונים בין צוותי חשיבה של שני הצדדים.
צוותי חשיבה ממצבים את עצמם כ"אוניברסיטאות ללא סטודנטים" או "מכוני מחקר".
לעיתים קרובות יש להם השפעה בדיונים על מדיניות ממשלתית מכיוון שהם נתפסים כגופים עצמאיים שאינם תלויים באינטרסים של תאגידים או ממשלות.
עם זאת צוותי חשיבה צריכים להשיג מימון ולפעמים צוותי חשיבה דוחפים אג'נדות חשובות לתורמים שלהם כמו תאגידים גדולים, ומטשטשים את הגבול בין חוקרים ולוביסטים.
במקרים מסוימים, אינטרסים של תאגידים, אינטרסים צבאיים וקבוצות פוליטיות גרמו ליצרית מכוני מדיניות, ארגוני הסברה וצוותי חשיבה.
לדוגמה, קואליציית Advancement of Sound Science הוקמה באמצע שנות ה-90 כדי לערער על מחקר שמצא קשר בין עישון כפוי לסרטן.
קבלנים צבאיים עשויים להוציא חלק מהמכרז שלהם לשם מימון צוותי חשיבה התומכים במדיניות מלחמתית.
לדוגמה בשנת 2018, קבלן הנשק Alion Science and Technology שזכתה במכרז של 769 מיליוני דולרים שילמה לצוותי החשיבה The Center for Strategic and International Studies, ו-Pacific Forum, וצוותי חשיבה נוספים שדוגלים בדרך כלל בהגדלת תקציבי הביטחון ושימוש רב יותר בכוחה הצבאי של ארצות הברית.
על פי מזכר פנימי של חברת הטבק פיליפ מוריס המתייחס לסוכנות להגנת הסביבה של ארצות הברית (EPA), "ניתן להביס את האמינות של ה-EPA, אבל לא על בסיס ETS [עשן טבק סביבתי] בלבד,...
זה חייב להיות חלק מפסיפס גדול יותר שמרכז את כל אויבי ה-EPA נגדו בבת אחת".
דוגמה נוספת להשפעת חברות הטבק על מדיניות ציבורית על ידי הקמת ארגונים הנחזית להיות מכוני מחקר היא מכון הטבק.
המכון פעל בין היתר על ידי גיוס מדענים כדי לנסות לטעת בציבור רושם מוטעה לגבי נזקים של עישון לבריאות.
הארגון הפרוגסיבי לניטור התקשורת, Fairness & Accuracy in Reporting, קיים בסוף שנות ה-90 סקירת ציטוטים בתקשורת על פי מסד הנתונים של Nexis.
לפי הארגון מכוני מדיניות שמאלנים וימניים מצוטטים לעיתים קרובות בעיתונות, ולעיתים רחוקות מזוהים ככאלה.
בסקירה של ציטוטים בעיתונות משנת 1997 נמצא כי צוותי חשיבה ימנים היוו רוב מכריע של הציטוטים.
צוותי חשיבה ימנים סיפקו 53 אחוז מהציטוטים, בעוד שצוותי חשיבה פרוגרסיביים או שמאליים היוו 16 אחוז מסך הציטוטים.
מחצית מעשרת צוותי החשיבה המצוטטים ביותר הם שמרניים או נוטים לימין, כולל שלושה מתוך ארבעת הראשונים.
מכון ברוקינגס הוא צוות החשיבה המצוטט ביותר, ושלושה מוסדות ימניים - מכון הריטג', American Enterprise Institute ו-מכון קאטו נמצאו במקום השני, השלישי והרביעי.
ארבעת צוותי החשיבה המובילים צוטטו כל אחד יותר מאלף פעמים, וסיפקו 46% מכלל הציטוטים של צוות החשיבה.
התוצאה היא ש"מומחים" של צוות חשיבה מתוארים לעיתים כמקורות נייטרליים ללא כל נטייה אידאולוגית כאשר, למעשה, הם מייצגים פרספקטיבה מסוימת.
בארצות הברית, המרכז הלאומי למדיניות החינוך מפעיל את NEPC Reviews שבו נסקרים פרסומים נבחרים של צוותי חשיבה שנוגעים למדיניות חינוך, ומעניק להם ביקורת עמיתים כמקובל בפרסומים אקדמיים, ובשונה מפרסומים של צוותי חשיבה.
בשנת 2007, הפרויקט סקר 18 דוחות של צוותי חשיבה.
הסוקרים זיהו ניתוחים שהמליצו על הפרטת החינוך.
אפילו דיווחים שהציעו ניתוח סביר של חוק "לא יישאר ילד מאחור" או בעיית הנשירה זיהו בפתאומיות וללא בסיס כי המשמעות היא צורך בשיטת השוברים בחינוך או צורות הפרטה אחרות.
דיווח של הניו יורק טיימס משנת 2014 טען שממשלות זרות קונות השפעה במכוני חשיבה רבים בארצות הברית.
צוותי החשיבה לא מדווחים על ההסכמים שלהם עם מדינות זרות, והדבר גורם לכך שפוליטיקאים שנסמכים על צוותי חשיבה לא מודעים לעיתים קרובות להשפעה של ממשלות אלה.
Joseph Sandler, עורך דין ומומחה לתקנון המסדיר שדולה של אמריקאים למען ממשלות זרות, טוען כי הדבר מרגיז במיוחד כי לצוותי חשיבה יש חזות של נייטרליות אקדמית ואובייקטיביות".
צוות עזר אוויר במערך הרפואה בחיל האוויר הישראלי, הוא השם הכולל של בעלי תפקידי רפואה, אשר מוסמכים לבצע פינוי רפואי בהיטס, במסגרת פעילותה של היחידה הטקטית לחילוץ מיוחד (669) של חיל האוויר – יחידה 669. תחת כותרת זו נמצאים רופאים מוטסים, פרמדיקים מוטסים וחובשים מוטסים.
רובם המכריע של הצוותים הללו משרת בתפקיד במילואים ולא בסדיר.
תחילה פעלו רופאים מוטסים וחובשים מוטסים במסגרת יחידת הפינוי בהיטס ירפ"א 386 עד שבשנת 1978 היא אוחדה עם יחידת 669.
בדומה לתפקידי צוות עזר אוויר אחרים בחיל האוויר, שלרובם אין מסלול קבלה מובנה, מאותרים אנשי רפואה על ידי יחידת 669 ומפקדת קצין הרפואה החילי של חיל האוויר ונבחרים תוך מתן דגש על מקצועיות רפואית גבוהה, עבודת צוות ויכולת לעבוד תחת מצבי לחץ ואי וודאות.
בהתאם למדיניות צה"ל, אין הבדלי קבלה בין נשים לגברים לתפקידים אלו.
הרופאים המגיעים לתפקיד רופא מוטס עוסקים בדרך כלל בהתמחויות רלוונטיות הנדרשות על ידי יחידה 669 בהתאם לאופי פעילות היחידה, ובהן כירורגיה כללית, טיפול נמרץ, הרדמה וכדומה.
הפרמדיקים המאותרים לתפקיד עובדים באופן שוטף בניידות הטיפול הנמרץ של מד"א ונדרשים להיות מוסמכים לעבוד ללא רופא לפחות שנתיים.
חובשים המגיעים לתפקיד נדרשים להוכיח מיומנויות גבוהות בעבודה מול רופא ובטיפול בפצועי טראומה, כמו כן על חובשי היחידה לעבור קורס חובשים תעופתיים מקדים המועבר על ידי מדור ההדרכה (ענף אוה"ד) של מפקדת קצין הרפואה החילי.
כל צוותי הרפואה המוטסים עוברים מבדקי קבלה הכוללים מבחן עיוני, מבחן מעשי בשיטת OSCE וראיון קבלה עם מפקד גף פינוי וקצין ארגון הרפואה ביחידה.
מבדקים אלו נחשבים לקשים ומורכבים.
כמו כן מתנסים החניכים בחילוץ בעזרת כבל, ובתרגולי טיסה וסנפלינג עם לוחמי היחידה.
בתום הקורס נערכים מבחנים עיוניים ומעשיים, בשנית, והעוברים בהצלחה מוסמכים לפינוי בהיטס.
לאחר שלב ההכשרה הראשוני, נדרשים צוותי הרפואה המוטסים לקחת חלק במספר פינויים מבצעיים בהיטס, ופעם בשנה נערך טקס מרוכז לכל המוכשרים אשר סיימו מספר פינויים או חילוצים ובו ניתנות תעודות ומוענקות כנפיים לצוות עזר אוויר במערך הרפואה.
בתום התהליך מוכרים החניכים רשמית כצוות עזר אוויר במערך הרפואה.
צוותי הרפואה המוטסים עובדים בתא הנוסעים של מסוקי חיל האוויר יסעור וינשוף, תוך שיתוף פעולה הדוק עם טייסי המסוק, המכונאים המוטסים ולוחמי יחידה 669.
צוותי הרפואה המוטסים פועלים באופן שוטף בכל פעילויות היחידה הטקטית לחילוץ מיוחד (669), הן בחילוץ וטיפול באזרחים שנפגעו בעת טיולים, והן בחילוצים מבצעיים בלחימה.
במהלך השנים השתתפו הצוותים בפעילויות רבות, והתפרסמו בזכות פעילות היחידה בשנות השהיה של צה"ל בלבנון, ובמלחמת לבנון השנייה.
סיכות כנפיים צוות עזר אוויר במערך הרפואה בחיל האוויר הישראלי
סיכות כנפיים של רופאים מוטסים בצוותי פינוי ביטס
צוות משא ומתן משטרתי הוא יחידה או חוליה רשמית, בדרך כלל משטרתית, המיומנת ומופקדת על ניהול משא ומתן עם מפגעים (מחבלים, חוטפים, מתאבדים-בפוטנציה) לשם ניטרול הסכנה או השגת פשרה.
היחידה המשטרתית הרשמית הראשונה שהוקמה כצוות משא ומתן הייתה זו של פרנק בולז במשטרת ניו יורק.
יחידת משא ומתן מטפלת במקרי אלימות רבים ובהם , אלימות במשפחה, אירועי התאבדות וטרור.
ניהול משא ומתן הוא אינטרס מיידי של רשויות החוק והסדר בעת משבר, וזאת לא רק למציאת פתרון מוסכם על המפגע, אלא גם למטרות אלטרנטיביות כמו הרווחת זמן או השגת מידע נוסף על האירוע, על בני הערובה או על כוונותיו ועל אישיותו של המפגע (לעיתים לשם התשתו או ריכוכו).
המשא ומתן המיידי מתנהל בכל דרך אפשרית בשעת האירוע - כמו בשיחה מבעד לדלת סגורה, דרך הטלפון, או אפילו באמצעות כריזה במגפון.
בדרך כלל מעדיף צוות המשא ומתן לנהל את השיחות באמצעות מכשיר טלפון נייד המסופק למפגע על ידי המשטרה, וזאת על מנת לאפשר בלעדיות של שיחה עם המפגע וניתוקו מאמצעי תקשורת עם גורמים אחרים (כמו התקשורת).
לשם כך גם מנתקת המשטרה לעיתים את חיבור הטלפון הרגיל אל המתחם או מופעלים אמצעי למיסוך תקשורת במקום.
בשל הסכנה הנשקפת לחיי אדם, העבודה כוללת לחץ רב, אי-ודאות ואחריות גבוהה.
היחידות הראשונות הוקמו כחלק מצוותי SWAT.
היחידה למשא ומתן של משטרת ישראל היא יחידה מבצעית ארצית ואנשיה עוסקים כל העת במשימות המצריכות את הפעלתה.
היא מתאפיינת ברובה בהקפצות לאירועים ברחבי הארץ כאשר קיים סיכון ממשי לחיי אדם.
היחידה הוקמה בשנת 1978 לאחר רצף פיגועי מיקוח בהם חטיפת מטוס סבנה ואסון מעלות.
היחידה המורכבת משלד פיקודי ומקצועי קבוע היושב בבסיס הימ"מ ובמחוזות השונים פזורים קצינים אשר, בנוסף על תפקידם בשיגרה, עברו הכשרה ועוברים תרגולים ורענונים והם המגיבים ראשונים לכל אירוע משא ומתן במחוז.
היחידה מספקת הכשרה מקצועית לניהול משא ומתן בארגונים ויחידות מיוחדות אחרות.
היחידה מסייעת גם בחקירות מורכבות בהם איתור נעדרים, חקירות רצח באמצעות כלים רבים ובהם בניית פרופיל פסיכולוגי.
יחידת חילוץ בני הערובה של ה-FBI, עוסקת בניהול משברים, משא ומתן, מעקב סמוי ותמיכה.
היחידה כוללת מומחי משא ומתן, מנתחי התנהגות ועוד.
מקרים מפורסמים בהם היה מעורב צוות משא ומתן עם החוטפים
יחידת משא ומתן עוסקת בתחומים רבים ובהם חטיפת בני ערובה, אירוע פעילות חבלנית עוינת, אירועי סחיטה, ואיומי התאבדות.
המתקפה על שגרירות איראן בלונדון
במקביל ללהקת פיקוד המרכז, פעלו בפיקוד המרכז להקות משנה וצוותי הווי.
צוות הווי פיקוד ההדרכה הראשון הוקם ב-1966 והיו חברים בו שרית אקרמן (כהן), מיכל ורדי ומנחם וולף והמעבד המוזיקלי היה אילן מוכיח.
צוות הווי פיקוד ההדרכה השני הוקם בסוף 1968 על ידי סגן ליאורה לנגר (מור), ע/קצין חינוך פיקוד ההדרכה ובעידודו של רס"ן מתי גרינברג, קצין החינוך הפיקודי דאז.
הרכבת הצוות וגיבושו, תוך כדי עבודה על התוכנית הראשונה, ארכה כשנה.
צוות הווי פיקוד ההדרכה השלישי הוקם ב-1972 על ידי יוני נמרי, ופורק כעבור שנה.
נמרי קיבץ אנשים שניסו ולא הצליחו להתקבל ללהקות הגדולות בצבא.
כ-15 חברי הרכב (בהם מולי הירשברג, אבנר קנר ורותי נבון) הגיעו להקים את הצוות שנמרי היה הסולן שלו, וגם שימש כמפקד הלהקה.
תוכניתו של הצוות נקראה "מותר לחלום" ואתה יצאו חברי הצוות בשנת 1969 להופעות בבסיסים ובמוצבים ובמופעים עירוניים..
הצוות המקצועי של הלהקה הורכב מאנשי מילואים של פיקוד ההדרכה וכלל את: אמיתי נאמן – פזמונאי, מלחין ומעבד.
עורך ומפיק בקול ישראל, בן ציון אלון – מוזיקאי ומנצח על תזמורות ומקהלות, ושלמה וישינסקי – שחקן ובמאי.
חברי הלהקה היו: יהושע טננבאום (טנא), זמרה, גיטרה, אריק פרידמן – זמר, גיטרה,שמואל (מולי) הירשברג – זמר, שחקן, דינה גרינפלד (עמלי) – זמרת, מלחינה פנינה וידר (קוקס) – זמרת, ורד גנור (שביט) זמרת.
הנגנים היו: חיים חדד-הדר – אקורדיון, קלידים, מוטי שוורץ – תופים וכלי הקשה, יוסי ג'רוסי – גיטרה בס.
בסוף שנת 1969 הצטרפו לצוות ההווי הזמר יוני נמרי והזמרת דליה אליעזרוב.
התוכנית השנייה נקראה "שמח בלב".
הצוות החל להופיע עם התוכנית כבר ב-1972, וגם להקליט כמה שירים על גבי תקליט חצי, שחצי אחד תפס שירים של הצוות, והחצי השני תפס שירים של צוות הווי סדנאי השריון.
בין השירים המצליחים הופיע "כל מה שרציתי" (יוסי בכר/אלדד שרים) ששר סולו נמרי.
השיר התפרסם מאוד והגיע באותה שנה למקום ה-17 במצעד הפזמונים, לצידו הופיעו עוד ארבעה שירים בתקליט ששייכים לצוות פיקוד ההדרכה.
באותה תוכנית גם הוקלט השיר "חייל באפור" (דודו ברק/אפי נצר - סולו: יוני נמרי) על גבי תקליט שדרים במקביל לתקליט שהצוות הפיק, והצליח לא פחות.
הצוות הפסיק את פעילות התוכנית עם הופעות שזכו לביקורות מרשימות וטובות, לאחר שגם זכה לכינוי "להקת הקצב הראשונה בישראל".
תוכניתו השלישית של הצוות הצליחה הרבה פחות.
שנה אחרי התוכנית השנייה, הפיק הצוות את התוכנית "הווי והווה", שלא הצליחה לשחזר את ההצלחה של הקודמת.
כעבור זמן של הופעות הצוות הקליט שישה משירי התוכנית שוב לתקליט חצי שהפעם צידו השני היה שייך לצוות הווי הנדסה קרבית.
ההקלטות והפקת התקליט נעשו כבר בתוך מלחמת יום כיפור שפרצה באוקטובר, הביקוש לסגנון המוזיקה מהסגנון של הצוות ירד, עקב פרוץ המלחמה והתוצאות, ומה שיותר הצליח מהתקליט הנ"ל היו דווקא השירים של צוות הנדסה קרבית.
בין השירים של צוות ההדרכה היו גרסה מחודשת לשיר "לפנות ערב", שבמקור היה של עדנה גורן וגם השירים "יום שניתן לך", "שיר לפיקוד ההדרכה" וגרסת כיסוי נוספת ל"שיר החוזרים ללא בית".
צוות הווי הנדסה קרבית היה להקה צבאית שפעלה תחת חיל ההנדסה של צה"ל.
הצוות הוקם לראשונה ב-1969 ופורק ב-1975. הצוות הספיק להפיק בשנים אלו ארבע תוכניות עיקריות, מהן צמחו שירים ואמנים מוכרים עד היום בתודעת הזמר העברי.
הצוות החל לפעול ב-1969 בזמן מלחמת ההתשה תחת כינויו "להקת הפלסים".
יוזמת ההקמה הייתה של קצין החינוך של בסיס ההדרכה, יעקב גרוס.
גרוס החל למיין זמרים לצוות.
בהתחלה פעלו 18 חברים בכיכובו של נתן כהן שהעלו את תוכניתם הראשונה "מהנדסים את העולם" ששיריה על סליל סרטון בקול ישראל, בין היתר השירים "מגלה המוקשים", "איל אין תחתיו", "בנות דיזנגוף" ועוד.
את התוכנית ביים יוסי אלפי בוגר להקת גייסות השריון, והמעבד המוזיקלי היה מרדכי אלים.
הרבה פעמים התפצל הצוות לצוותים קטנים יותר כדי להופיע בפני המעוזים הקטנים בקו התעלה בזמן מלחמת ההתשה, תוך סיכון ממשי.
כששוב הצוות חובר חזרה המשיכו בהופעות התוכנית המקורית.
במהלך הופעות התוכנית התפרק הצוות, ועל חורבותיו הוקם צוות חדש תחת חיל ההנדסה.
כהן נשאר עם עוד כמה חברים, שאליהם הצטרפו זמרים נוספים, וב-1970 הצוות החדש החל לפעול, והקליט סינגל אחד שהפך ללהיט באותן שנים וגם תפס תאוצה עד היום, ושמו "וְתֵן בְּרָכָה" שמילותיו נלקחו מן המקורות.
סולנית השיר הייתה דפנה דרורי, כשלצידה עמדו אריה ברק, דני ברזילי, זהבה שם טוב, חנה חייט, יורם ירוחמי, נתן כהן ושולי בשן.
שנתיים מאוחר יותר, 1972 הפיק הצוות את התוכנית "בואו נבנה לנו גשר", ממנה צמחו הלהיטים, "ברחוב הנשמות הטהורות", "איילה", "אהבה", ו"נערה היא מנגינה".
אליהם הצטרפו השירים "עוד מעט" ו"תמי והמרירים".
כל ששת השירים הללו יצאו לאור על גבי תקליט משותף של הצוות, עם צוות הווי סיני, והיו להקלטות המסחריות הראשונות של הצוות.
שירים נוספים שנכללו באותה תוכנית היו "הנגמ"ש שלי", ו"בואו נבנה לנו גשר" שלא יצאו על גבי התקליט, אלא הוקלטו לרדיו בלבד.
בין חברי הצוות בלטו נתן כהן ויורם ירוחמי, שעם שחרורם הקימו שלישייה אזרחית מאוד מוצלחת יחד עם נאוה ברוכין שנקראה "הנשמות הטהורות".
שיר הנושא, הלהיט של אותה שלישייה היה "הנשמות הטהורות", שהושר בצוות הווי הנדסה על ידי הסולן נתן כהן עצמו.
עם הצוות עבד על העיבודים בעיקר מתי כספי.
כספי אף השתתף בהקלטות של התוכנית, וכשיורם ירוחמי היה חולה באותו יום, החליף אותו כספי בשירה ובקולות הרקע.
התוכנית הבאה של הלהקה הופקה ב-1973, במהלך מלחמת יום הכיפורים ולאחריה.
התוכנית נקראה "צוחק מי שצוחק אחרון", ובין להיטיה היו השירים "צוחק מי שצוחק אחרון", ו"מבול".
הצוות הקליט שישה שירים על גבי תקליט משותף שיצא יחד עם צוות הווי פיקוד הדרכה.
הצוות פורק עם הופעות מרשימות וטובות.
בשנת 1974 העלה הצוות את התוכנית "ראש גשר", שהורכבה משירי חיילים מכל הצבאות, בתרגומו של אהוד מנור ובבימויו של צדי צרפתי.
מנהלה המוזיקלי של התוכנית היה אריה לבנון.
ההרכב כלל את מלי אברהם, ענבל שחף, אלי יבלונקה, משה דניאל, ציפי רמר (חצוצרה), סמדר עציון (פסנתר), נועם לפיד (גיטרה באס), עמנואל כהנא (גיטרה) ורוני אורגד (תופים).
להרכב זה הופק תקליט פרומו, שכלל את שירי התוכנית.
צוות הווי הנדסה הוקם ב-1975, שנתיים לאחר מלחמת יום הכיפורים, תקופה בה הלהקות הצבאיות היו לאחר השיא שלהן.
בצוות לא הפיקו תוכנית, אך הוקלטו שלושה סינגלים שיצאו לשוק האזרחי עם עוד ארבעה צוותי הווי.
צוות הווי הנדסה הקליט את השירים: "שיר הנדסה", "שיר שלושת הגשרים" ו"עשרת הדברות".
בצוות הופייעו, בין היתר, יהודית רביץ וקורין אלאל, יואל לרנר ודני פרידמן, בנו של השחקן שרגא פרידמן.
צוות ההווי של הנח"ל (צוות הווי נח"ל) הוא להקה צבאית שפעלה כהרכב נפרד בצמוד ללהקת הנח"ל.
צוות ההווי פעל כבר מאמצע שנות החמישים.
אחד מכוכביו היה מנחם לייזרוביץ' (רן אלירן).
באותן השנים הייתה נחמה הנדל חברה בלהקת הנח"ל, ובהופעות המשותפת הכירו השניים, היכרות שהובילה לאחר שחרורם להקמת הצמד "רן ונמה".
חברים נוספים בצוות ההווי באותן השנים היו נעמי שמר, בני ברמן ובת שבע גיצין, לימים בת שבע גלעד.
תפקידו המקורי של הצוות היה לעבור ממשלט למשלט ומבסיס לבסיס על מנת ללמד את החיילים את שירי הארץ.
המדריך של הצוות היה יוסי ואלד, שעבד גם עם להקת הנח"ל באותן השנים, והוא זה שצירף לצוות חייל צעיר בשם שייקה פייקוב.
לצוות ההווי עדיין לא היה חומר מקורי משלו בתקופה זאת.
במשך השנים, צוות הווי של הנח"ל, כשאר צוותי ההווי, התבסס פחות על תנועה, תפאורה ותלבושות.
במשך שנים פעל צוות ההווי בצילה של להקת הנח"ל, ורק לקראת סוף שנות השישים זכה להכרה אזרחית.
בשנת 1968 העלה הצוות את התוכנית "כמה טוב" בהדרכתם המוזיקלית של צביקה ארבל ובני נגרי.
תקליט התוכנית זכה להצלחה גדולה וכלל להיטים גדולים רבים, בין השאר, "חורשת האקליפטוס" (נעמי שמר) עם קטעי סולו של אופירה גלוסקא וצילה דגן, שיר שביצעה במקור אילנה רובינא במחזמר לילדים "כך שוברים חמסין".
חברי הרכב נוספים היו עידית חיים, יואב נטע, ראובן צומן ושרגא קוטון.
השיר "חורשת האקליפטוס" הגיע למקום ה-22 במצעד הפזמונים העברי השנתי.
שנה מאוחר יותר בשנת 1969 הקליט הצוות שיר בודד שנקרא "הגדנ"עים נעים", עבור סרט תיעודי שצולם באותה שנה ונקרא בשם זה.
את השיר הלחין יאיר רוזנבלום למילים של יורם טהרלב.
גם התוכנית הבאה של הצוות, "חופשה דמיונית" משנת 1970 בהדרכתם המוזיקלית של צביקה ארבל ובני נגרי זכתה להצלחה.
להיטי התוכנית היו "חופים הם לפעמים" (נתן יונתן/נחום הימן) ששרו צבי ארבל ועידית חיים, "הפכפך כאביב" (מירה מאיר/שלום חנוך), "אהבות הפרחים" (מאיר אגסי/מתי כספי) ו"יום יפה" (אלי סט/מתי כספי).
לצד חברי הצוות הוותיקים יואב נטע וליאור עמירן, הופיעו החדשים פיני כהן, נגה אשד, עידית חיים, פנינה כספי-שרייבר, יהודית אבני ואבנר וולף
באותה שנה, קצת אחרי התוכנית הזו, הקימו צוות הווי חדש שכינויו היה "אדום עתיק", ובין חבריו היו גידי גוב, דני סנדרסון ואפרים שמיר שהיו גם בלהקת הנח"ל, כמו גם ירדנה ארזי, יזהר כהן ועוד.
הצוות הופיע בתוכנית הטלוויזיה "ברוכים הבאים" בערוץ הראשון שצולמה בהיאחזות הנח"ל קליה, אותה הנחה אורי זוהר.
בתוכנית שר הצוות שוב את השיר "חופים הם לפעמים" וגם גרסה מחודשת לשיר "יונתי בחגווי הסלע" בקצב מהיר יותר (להבדיל מהסגנון של להקת הנח"ל בשנות ה-50).
רוב חברי הצוות הזה שבו ללהקת הנח"ל, וחברי הצוות שנשארו העלו שנה מאוחר יותר יחד עם חברי צוות חדשים שהגיעו את התוכנית "כל שהיה בינינו" בהדרכתו המוזיקלית של עודד פנחסי.
גם התוכנית הזאת זכתה להצלחה.
להיטי התוכנית היו "יש פרחים" (נתן יונתן/מוני אמריליו) ששרה נגה אשד ו"אניית הסתיו" (אהוד מנור/סשה ארגוב).
לצד חברי הצוות הוותיקים פיני כהן, נגה אשד ואבנר וולף הופיעו החדשים יזהר כהן, תמי אשל, כרמלה גזית, שרית סגל, ציפי ברזילי, פרץ ירון, חיים פולק ומוטי שוורץ.
יזהר כהן נשאר גם לתוכנית הבאה של הצוות שצומצם לשלושה זמרים בלבד שנתיים מאוחר יותר.
חברות הצוות הנוספות היו ציפי זרנקין וחני מולדובין.
צוות זה, לצד שני נגנים נוספים הקליט שישה שירים לחצי תקליט, כשהצד השני שלו היה שייך להקלטות של צוות הווי תותחנים.
להיטי התוכנית היו "בוקר טוב" (רחל שפירא/מוני אמריליו) ו"היונה" (דליה רביקוביץ'/אברהם זיגמן).
להרכב נוספו הנגנים גיורא קנת כגיטריסט, יואל גרינפלד כמתופף, אבי פרחי הבסיסט והקלידן אריק רודיך.
לאחר עזיבת יזהר כהן הצטרפו ועזבו עוד כמה זמרים/זמרות/שחקנים, ביניהם עליזה (ליזי) חן, זמרת אופרה לעתיד, יורי ינובר ודודיק אור.
משלב מסוים ההרכב הפך לאינסטרומנטלי והופיע בעיקר במעוזים בסיני ובאירועים חגיגיים ביחידות צה"ליות שונות.
במשך תקופה זו המנהלים המוזיקליים היו יאיר רוזנבלום, עודד פנחסי, אברהם זיגמן ויוריק בן דוד.
התוכנית הבאה של הצוות עלתה בשנת 1976. בין חברי הצוות בתוכנית היו אפי בן-ישראל ורחלי חיים.
התוכנית האחרונה של הצוות עלתה שנה מאוחר יותר בהדרכתו המוזיקלית של קובי אושרת.
הלהיט בתוכנית היה "נח"ל נח"ל" (תמר סיוון/אמיר פרוהליך).
בין חברי הצוות בתוכנית היו אפי בן-ישראל, רחלי חיים, מילי מירן וענת טופול.
בין חברי הצוות קיימת תלות הדדית, ועליהם לפעול בשיתוף פעולה על מנת להשיג את יעדיהם האישיים.
צוות פתרון בעיה הוא צוות שמורכב מ-5–12 אנשים מאותה מחלקה, אשר נפגשים מדי שבוע לדיון בדרכים לשיפור איכות העבודה ויעילותה.
חברי הצוות מציעים הצעות לשיפור תהליכי העבודה, אך לעיתים רחוקות הצעות אלו מיושמות בארגון.
קבוצת אנשים (לרוב 10–15) העוסקים באותו תחום ואחראים לביצוע עבודתם באופן עצמאי, ללא התערבות ישירה של המנהל הישיר בתחומי האחריות שהוגדרו מראש.
לרוב, חברי הצוות מתכננים בעצמם את לוח הזמנים, קובעים את חלוקת העבודה, מקבלים החלטות תפעוליות ופועלים לפתרון בעיות בעצמם.
כתוצאה מכך, החשיבות של המנהל הישיר פוחתת, ולעיתים הצורך בו נעלם לגמרי.
עם זאת, אף על פי שחברי הצוות מדווחים על שביעות רצון גבוהה מהעבודה, יש להם שיעור היעדרויות גבוה.
ממצאים הראו שגורמים שונים משפיעים על אפקטיביות הצוות, למשל, צמצומים בארגון, חוזק הנורמות בקבוצה, אופי המשימות ואופן חלוקת התגמולים.
בצוות מסוג זה לוקחים חלק עובדים בעלי תפקידים שונים, אשר נמצאים באותה רמה בהיררכיה של הארגון.
מטרת הצוות: להשלים משימה מסוימת.
היתרון של צוות כזה הוא, שהוא מאפשר לחברים בו לחלוק מידע, לפתח תוכניות חדשות, לפתור בעיות ולתאם בין פרויקטים מורכבים.
החיסרון העיקרי שלו הוא, שקשה מאוד לנהל צוות כזה.
השלבים הראשונים של הקמת צוות פונקציונלי נוטים להתארך, בגלל השונות הגבוהה בין חברי הצוות.
צוות וירטואלי שונה מכל סוגי מהצוותים הקודמים בכך שעבודתו אינה נעשית פנים מול פנים.
חברי הצוות אינם נמצאים פיזית באותו מקום, ולכן הם מתקשרים זה עם זה באמצעות טכנולוגיה ממוחשבת, כגון שיחות ועידה בווידאו, דוא"ל וכדומה.
גם צוות פתרון בעיה, וגם צוות פונקציונלי, יכולים להיות צוותים וירטואליים.
יש שלושה מאפיינים המבדילים צוות וירטואלי מצוותים שנפגשים פנים מול פנים:
היכולת להתגבר על אילוצי זמן ומקום המאפשרת לחברי הצוות לעבוד ביחד.
היעדר רמזים בתקשורת על- מילולית (טון ועוצמת הקול, הטיה) ולא מילולית (תנועות עיניים, הבעות פנים ושפת הגוף), העוזרים להבין סיטואציות מסוימות אך לא זמינים בתקשורת מקוונת.
אינטראקציה חברתית מועטה בין חברי הצוות, הגורמת להם להיות מוכווני משימה בלבד ולא לחלוק אינפורמציה אישית.
ברוס טוקמן הגדיר מודל להתפתחות הצוות הכולל ארבעה שלבים ההכרחיים על מנת שקבוצה תתפתח, תוכל להתמודד מול משברים, למצוא פתרונות ולהפיק תוצאות.
יצירת הצוות (Forming) - הקבוצה נמצאת בראשית דרכה ועליה להגדיר מטרות משותפות, לתרגמן למשימות ולבסס את תפקידו האישי של כל אחד מחברי הקבוצה ואת מיקומו.
כעת נבחנים יחסי הכוח בקבוצה מול הממונה והמנהיגות הבלתי רשמית.
החשיבות של שלב זה היא בבחינת הכישורים של חברי הצוות והיכולות שלהם להתמודד עם לחצים ומשברים.
חוסר הוודאות המאפיין שלב זה, יוצר חרדה ומתח ושכיחים חוסר תיאום בין מטרות היחיד למטרות הקבוצה.
סערה (Storming) - העבודה המשותפת והצורך לייצר תפוקות מעוררים ניגודי אינטרסים וקונפליקטים ומשפיעים על הביצועים של חברי הצוות, תהליכי קבלת החלטות וחלוקת התפקידים.
לעיתים שלב זה מתאפיין במתחים חריפים הגורמים להקצנת עמדות.
תכנון (Norming) - התחלת גיבוש נורמות וכללי משחק מקובלים.
מתחילה להיווצר לכידות קבוצתית, תמיכה ועזרה הדדית ופוחתות התנגדויות כלפי הממונה הרשמי והן בין החברים לבין עצמם.
בשלב זה נוצר שיתוף פעולה ספונטני בין חברי הצוות.
הבעיה בשלב זה היא כיצד להפריד את יחסי הקרבה העמוקים הנוצרים בין החברים ובן התנהגות תכליתית מול משימות.
ביצוע (Performing) - מאפיין קבוצות בוגרות המתאפיינות ברמות גבוהות של תפוקה ושביעות רצון.
מגיעים לשלב זה כאשר חברי הקבוצה חשים מחויבות למשימה וקיימת הבנה לצרכים וציפיות היחיד בקבוצה.
המפתח לתפקוד אפקטיבי הוא הבנה הדדית מפני שהיא מפחיתה קונפליקטים ומעודדת שיתוף פעולה.
ישנן מספר דרכים בהן ניתן להשתמש כדי להפוך יחידים לחברי צוות:
סינון- בחירת אנשים בעלי כישורים בינאישיים שיכולים להפוך אותם לחברי צוות אפקטיביים.
לכן, בתהליך הגיוס, מעבר ליכולות הטכניות הדרושות לתפקיד, יש לוודא שהמועמדים יוכלו לעבוד בצוות.
אימון והכשרה- בעזרת תרגילים מיוחדים ניתן לגרום לעובדים לחוות את היתרונות של עבודת צוות.
בדרך כלל מדובר בסדנאות שעוזרות לעובדים לשפר את הכישורים הבינאישיים שלהם: יכולת פתרון בעיות, תקשורת, משא ומתן ועוד.
תגמולים- בניית מערכת תגמולים אשר תעודד מאמצים שיתופיים בין חברי הצוות, על פני מאמצים תחרותיים.
קידום, העלאת שכר ודרכים נוספות לחיזוק העובד, צריכות להינתן על בסיס תרומה לעבודת הצוות.
עם זאת, אין להתעלם מהתרומה האישית של כל עובד, אלא לאזן עם העבודה המשותפת בצוות.
למשל, תגמול חבר צוות על הדרכת עמית חדש, שיתוף מידע עם חברי הצוות, עזרה בפתרון עימותים ורכישת כישורים חדשים שתרמו לצוות בהשלמת המשימה.
בנוסף, העובד יכול לקבל חיזוקים פנימיים מחברי הצוות שלו, היוצרים תחושת שביעות רצון גבוהה ופיתוח אישי.
צוות קרב משלב מספר מקצועות (דיסציפלינות) לחימה ביחידה מבצעית אחודה פיקודית ומשימתית.
המונח קיים במערב מדורי דורות במיוחד בצי כולל במארינס (מהווה חלק מהצי, תמיד שילב ים עם יבשה).
בחיל האוויר הוא מתאר שילוב של מלטים (ביון, הסחה ותקיפה) ומסוקים (חילוץ) בפעילות מטוסי קרב מאוישים.
מאז היות הפרשים, חיל היבשה משלב רגלים עם כח רכוב (כיום ממונע) ומאז היות הרקטות והתותחים (שניהם מאות שנים מאז המצאת אבק השריפה) גם עם ארטילריה.
בצבא ארצות הברית המונח הוא "כוח משימה" (task-force), ובצבא בריטניה "קבוצת קרב" (battlegroup).
בצה"ל צוות קרב חטיבתי וצוות קרב גדודי נקראים בראשי התיבות צק"ח וצק"ג, בהתאמה.
בצבאות העולם באופן מסורתי (בצה"ל מראשיתו ומיסודו), החטיבות והגדודים הם חד-חיליים, כאשר כל חיל מתמחה במגוון צר של מקצועות הסמוכים ביניהם.
לדוגמה: או הכל רגלים, או הכל שריון או הכל תותחנים או הכל הנדסה או הכל מודיעין.
לכן כדי להשיג יכולת קרב-משולב, נדרש שילוב של כוחות ברמת המחלקה, הפלוגה והגדוד (לפי הצורך) מהחילות (מקצועות) המגוונים.
כל אלה ברגיל בסיוע צמוד של חיל האוויר בביון, תקיפה וניידות.
לעיתים גם בסיוע חיל הים, שבתורו מפעיל אלמנטים אוירים.
בגלל שהקרב הפך למאוד דינמי, גמיש, מהיר, ארוך טווח ומורכב מאוד, נושא התיאום הקרבי הפך לקשה מאוד.
נושא הקרב המשולב המודרני מחייב מפקדים חכמים, משכילים בתחומים רבים ומאומנים היטב.
צוות קרב יבשתי בנוי סביב גדוד (צוות קרב גדודי) או חטיבת (צוות קרב חטיבתי) חי"ר או טנקים, בתוספת כוחות הנדסה קרבית ומצוותים אליו פלוגות וכוחות סיוע אחרים בהתאם למשימה, כדי שיהינ מסוגל לפעול כיחידה עצמאית ברמת עוצבה.
עוצבה היא יחידה צבאית שיש לה מטה משלה, ומהווה כוח-יסוד בלחימה לפי תפיסת שדה הקרב המשולב.
בחיל הים קבוצת קרב או כוח משימה בנוי סביב נושאת מטוסים (בציים שקיימות) או ספינת הקרב הגדולה ביותר הקיימת, (בחיל הים הישראלי סביב סטי"ל מדגם סער 6) אשר אליה מצטרף צי של ספינות סיוע שונות.
ארגון צוות הקרב ללחימה הוא גמיש, כך שניתן לשנותו כדי להתמודד עם שינויים בהערכת המצב.
באופן טיפוסי, צוות קרב גדודי המאורגן למשימת תקיפה בנוי על-בסיס גדוד שריון, המורכב משתי פלוגות טנקים, אליו מוסיפים פלוגת חי"ר ופלוגת הנדסה קרבית.
בדומה, ניתן לומר שהיחס בין חי"ר וחה"ן לטנקים מתהפך במשימה שהיא הגנתית באופייה — אז יורכב צוות הקרב משתי פלוגות חי"ר, פלוגת חה"ן ופלוגת טנקים אחת.
לצורך סיוע קרבי לצוות הקרב ייתכן שיצוותו אליו מראש מחלקת חיל הנדסה, כוח נ"ט, סיוע אווירי כמו מסוקי קרב, סוללת ארטילריה וכיוצא בזה.
צוות קרב חטיבתי כולל שילוב של גדודי חיל רגלים, חיל ההנדסה וחיל שריון, המצוידים בטנקים, נגמ"שים ולעיתים גם נגמ"שי לחימה.
לצידם נכללים גם גדוד הנדסה קרבית, סוללות ארטילריה ויחידות סיוע נוספות בפיקוד, חימוש ולוגיסטיקה.
צוות הקרב המתואר כאן הוא מסדר כוחות (סד"כ) גדודי (המורכב מצירוף של פלוגות), ולכן הוא קרוי גם "צוות קרב גדודי" (צק"ג), "צוות גדודי משולב" או "צוות גדודי משוריין" (צג"ם).
באופן דומה, ניתן לבנות צוות קרב בסד"כ חטיבתי (צק"ח או צח"ם).
צוותי קרב מחולקים לרוב לכוחות-משנה שגם הם משולבים (למשל שתי מחלקות טנקים ומחלקת חי"ר).
צוותים אלה מכונים "צוות קרב פלוגתי" (צק"פ).
צוות קרב חטיבתי הוא שמה של תורת הלחימה לפיה פועלים בצה"ל בשנים האחרונות, ומטרתה לאפשר שיתוף פעולה יעיל בין החילות והזרועות השונים, שבסופו של דבר - יכריע בקרב.
בדרך-כלל, בעיקר בזמן לחימה, מורכבים צוותי-קרב גדודיים (צק"ג) וחטיבתיים (צק"ח) על-בסיס כוחות אורגניים אליהם מצורפים כוחות-משנה, כאשר המפקדה והמטה של הכוח המקורי משמשים גם את צוות הקרב, ושמו ממשיך להיות כשמו של הכוח המקורי.
לרוב קיימים שילובי כוחות אורגניים כבר ברמת היחידה, לדוגמה: גדוד השריון הצה"לי מכיל פלוגה מסייעת, המורכבת ממחלקת אוהד (איתור והשמדה) ומחלקת מרגמות, כך שתפיסת צוות הקרב כבר ממומשת בו.
צוות הקרב החטיבתי (הצק"ח) בנוי לרוב מגדוד או חטיבת חי"ר ושריון, אבל בניגוד לשגרה, מצטרפים אליו גם כוחות הנדסה קרבית, פלוגות מהגדודים השונים וכוחות סיוע, המשתנים בהתאם למשימה.
בתוך הצק"ח, קיים גם הצק"ג (צוות קרב גדודי).
אשר לרוב בנוי על בסיס גדוד שריון, המורכב מפלוגות טנקים, שאליו מתווספים פלוגות חי"ר והנדסה.
לצורך סיוע קרבי ייתכן שיצוותו אליו מראש כוח נ"ט (נגד טנקים), סיוע אווירי כמו מסוקי קרב וסוללת ארטילריה.
הכוח המקורי של הצוות הוא המוביל - מבחירת שם הצק"ח ועד המפקדה והמטה של הכוח המקורי, שמנהלים את הלחימה מרחוק בקדמיות.
במסגרת קידום הצק"ח, מפקדים של גדודי חי"ר מוכשרים בתפעול גדוד שריון, וההפך.
בכל האימונים משולבים כוחות הנדסה, כאשר חלק מחיילי החי"ר הוכשרו גם הם למשימות הנדסיות, וכולם לומדים לעבוד באופן צמוד עם חיל האוויר וזרוע הים.
במבצע צוק איתן כוחות צה"ל נלחמו בעזה תוך שימוש רב בצוותי קרב גדודיים וחטיבתיים.
ב-2018 החל צה"ל בניסוי של הקמת צוות קרב משולב אורגני הכולל חטיבת חיל הרגלים, חטיבת חיל השריון וגדוד הנדסה קרבית, ששמו צק"ח גדעון (נקרא גם חטיבת גדעון).
ב-2023 במהלך התמרון הקרקעי במלחמת חרבות הברזל הלחימה של זרוע היבשה בכלל הזירות התנהלה בצק"חים אשר הביאו רב זרועיות, יעילות, ותרמו להכרעת הקרב.
צוות הווי פיקוד דרום הוקם בשנות ה-50 לאחר שפורקה להקת פיקוד הדרום של יעקב בודו.
לאחר פירוק הלהקה הגדולה, החלו להופיע צוותים קטנים בפיקוד הדרום, שלעיתים רבות הופיעו יחד, ולא הייתה בפיקוד להקה גדולה כמו שהיו לשאר הפיקודים.
הצוות המשיך להופיע במתכונת של צוותים קטנים בפיקוד דרום עד 1967, ובין חברי הצוות בשנות ה-60, בשלהי הפירוק, נמנו ציפי שביט, דני גרנות, דני גולן, ציון צדוק ועוד.
לאחר שחרורם, גולן וצדוק המשיכו לפעול יחד, ופעלו כצוות אזרחי שנקרא "צמד דרום" על שם הצוות הצבאי שהיו בו.
התנהלות הצוותים הללו נמשכה כאמור עד 1967. לאחר מלחמת ששת הימים איים אלוף פיקוד הדרום ישעיהו גביש שאם לא ירחיבו את הצוותים המאוחדים ללהקה גדולה באופן קבוע, יפורקו כל הצוותים בפיקוד.