tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
התוכנית שודרה במשך כמה שעות אחת לחודש, והכסף הרב שנאסף בשידורים הללו, שנמשכו שלוש שנים, סייע בהקמת ההוסטל של "האגודה למלחמה בסרטן" בגבעתיים.
הצלחת התוכנית הביאה לכך שהנהלת "קול ישראל" החליטה לחדשה בשנת 1989 והשידור הופקד בידי זאב ענר כמגיש ורחל הרמתי כמפיקה.
התוכנית הראשונה בסבב החדש שודרה ב-18 במאי 1989 והכנסותיה הוקדשו לארגון נכי צה"ל.
התוכנית הייתה עד מהרה לאחת מתוכניות הדגל של "קול ישראל", ובין האגודות והעמותות שלמענן נאסף הכסף במכירה הפומבית היו: "אל סם", "אגודת יד ביד", "אגודת ניצן", "שמע", "אקים - גג לילד המפגר", בתי החולים של תל אביב, "ארגון נשי הדסה בישראל", "עם יפה עם אחד", "המועצה לישראל יפה", ועוד.
בין האמנים והאישים שנרתמו לעזרת האגודות והעמותות ובאו לאולפן להמריץ את המאזינים לרכוש את הפריטים: יהורם גאון, חיים טופול, ציפי שביט, דודו דותן, חנה לסלאו, דורון ג'מצ'י.
"מכירה פומבית" היה כתב עת ישראלי המוקדש לאספנות ולאמנות.
הירחון, שיצא לראשונה בשנת 1997, פרסם מאמרים בנושא אמנות ואומנות, וסיקר מכירות פומביות שנערכות בישראל.
הירחון נסגר בשנת 2010 והוציא בסך הכל 67 גיליונות לאורך השנים.
מכינת עמי-חי היא מכינה קדם-צבאית מעורבת השוכנת בקיבוץ כרמים שבצפון הנגב.
המכינה מיועדת לבוגרי כיתה י"ב בנות ובנים, חילונים, דתיים ומסורתיים.
מכינת עמי-חי הוקמה בשנת 2000 על ידי המועצה הציונית בישראל במושב ארגמן שבבקעת הירדן.
המכינה הוקמה בסיוע קרן אבי חי, המועצה האזורית והמועצה הציונית ובראשה עמד מתי חי.
בשנת 2008 עברה המכינה מבקעת הירדן אל קיבוץ כרמים שבצפון הנגב.
מאז שנת 2011 עומד בראשות המכינה חונן חיים, (נשוי לחגית ואב לשלושה ילדים).
בוגר תואר ראשון במדע המדינה ויחסים בין-לאומיים מהאוניברסיטה הפתוחה, ותואר שני במדעי המדינה מהאוניברסיטה העברית.
בעבר ניהל את תחום הנוער ב"המועצה הציונית בישראל" שכלל ארגון הנוער ושנת השירות צמר"ת.
מתחילת הדרך בשותפות עם ראש המכינה נמצא המנהל החינוכי, יאיר טיקטין (נשוי לענת, ואב שלושה ילדים).
בוגר תוכנית פכ"מ - פילוסופיה כלכלה ומדע המדינה, לימודי תעודת הוראה במחשבת ישראל ומקרא ותואר שני בחינוך אזרחי ודמוקרטיה.
בשנת 2016 הקימה המכינה את תוכנית "רתמים" לפיתוח מנהיגות צעירה בנגב.
קווים מנחים של התוכנית החינוכית
מכינת עמי-חי למנהיגות ציונית חברתית מציעה לתלמידות ולתלמידים מסיימי כיתה י"ב לבנות ובנים, חילוניות, חילונים, מסורתיות, מסורתיים, דתיות ודתיים לדחות את גיוסן הצבאי בשנה ולקחת חלק בתוכנית מעצימה, חווייתית ומשמעותית כאחד של העמקת הזהות הציונית, אהבת הארץ, לימוד מעמיק, עבודת מידות, עשייה חברתית, חלוציות, הקשבה, מצוינות, והכנה לשירות משמעותי.
המכינה שואפת לקיים חברת מופת בזעיר אנפין, בה חיות וחיים ביחד חניכות וחניכים בעלי מגוון דעות והשקפות, שנפגשות זה עם זו במפגש כן ואמיתי, מתוך ענווה והקשבה זה לזה ומתוך עין טובה ועזרה הדדית.
העמקת הזהות היהודית והישראלית על ידי לימוד המקורות המכוננים של זהותנו המשותפת.
בירור רעיוני ופיתוח דעה אישית מנומקת על ידי מפגש עם מגוון דעות, מקורות וא.
העמקת אהבת הארץ על ידי טיולים וסיורים לאורכה ולרוחבה של הארץ.
הכנה מנטלית ופיזית לשירות צבאי משמעותי.
פיתוח יכולת מנהיגות ואחריות מתוך כוונה לתרום לחברה בישראל, נטיעת תחושת השליחות בלב חניכות וחניכי המכינה ועידוד להגשמה.
חוויה לימודית: העמקת הזהות היהודית והישראלית על ידי לימוד המקורות המכוננים של זהותנו המשותפת.
חניכות המכינה נפגשות ורוכשות ידע בתחומים הבאים: ציונות, יהדות, מנהיגות, חברה וכלכלה, חוק ומשפט, חוסן לאומי, פילוסופיה, מחשבה מדינית, ידיעת הארץ, ספרות ושירה, תולדות עם ישראל, דמוקרטיה, גאופוליטיקה, מזרחנות, תקשורת, אקטואליה, הכנה לצבא (ועזרה ראשונה) ועבודת המידות.
ניהול עצמי: תחומי החיים במכינה מנוהלים ברובם על ידי החניכות עצמן.
כל חניכה במכינה חברה בוועדה אחת שקשורה לאורח החיים ודרכה היא מובילה תחום במכינה מתוך רצון לפיתוח אישי במהלך השנה.
בין הוועדות נמנות – ועדת תכנים, ועדת תרבות, ועדת שבת וחגי ישראל, ועדת מעורבות חברתית, ועדת מלאכות ועוד.
במרכז הניהול העצמי עומד המונח "מליאה" בו אחת לשבוע החניכות מקבלות החלטות בצורה דמוקרטית.
אנו מאמינות שהדרך למנהיגות עוברת דרך לקיחת אחריות אישית וקבוצתית ועל כן המכינה משקיעה זמן רב בליווי הניהול העצמי של החניכים.
התנדבות: המכינה דוגלת באיזון בין קבלה לנתינה באמצעות תרומה לקהילה מתוך אמונה ש"גדול לימוד שמביא לידי מעשה".
חניכות המכינה מתנדבות באופן קבוע בקיבוץ, ביישובי המועצה האזורית "בני שמעון" ובעיר באר שבע.
ההתנדבות השבועית מתבססת על מפגש שבועי אנושי, בין החניכות לזולת – זקנות, ילדות עם צרכים מיוחדים, נוער בסיכון ועולות חדשות.
הכנה לשירות משמעותי בצה"ל: ההכנה כוללת מפגש שבועי לימודי בנושא מורשת צה"ל ומורשת הקרבות.
כמו כן, מפגשים עם חיילות ומפקדות וחשיפת תפקידים ויחידות צבאיות מגוונות.
בנוסף, התמקצעות בתחום הניווטים, אימוני כושר, פיתוח חוסן מנטלי ויכולות הישרדות בשטח.
עבודת כפיים: מתוך אמונה שיש לחבר את הלימוד אל עבודה פיזית ממשית ולחזק את הקשר שבין האדם לטבע, חניכות המכינה מתנסות בעבודת כפיים בשדה, בגינת ירק, ובמרחב המגורים של החניכות במסגרת משבצת "מלאכות" שאורכת כשש שעות מרוכזות פעם בשבוע.
חיי הקבוצה: המכינה שואפת לקיים חברת מופת המאמינה בשוויון ערך האדם, המובילה שינוי תפיסתי ותרבותי ויוצרת חברה בה חיים ביחד א.
נשים בעלי מגוון דעות והשקפות, שנפגשים זה עם זו במפגש כן ואמיתי מתוך ענווה והקשבה ומתוך עין טובה ועזרה הדדית, למען עתיד משותף טוב יותר.
מסעות וסדרות חינוכיות: בכל חודש מתקיים שבוע מחוץ למכינה שבמסגרתו יוצאים למסעות וסדרות חינוכיות.
היציאה מהמכינה נועדה להכרת הארץ, ניווטים וסיורים מודרכים, פעילות אתגר ותושיית שדה.
במהלך הסדרות החינוכיות פוגשות חניכות המכינה את נשות ואנשי המעש והחזון של החברה הישראלית, לומדות מהן את אתגרי החברה וסופגים השראה.
כל שבעת עמודי המכינה באים לידי ביטוי בתוכנית השבועית והשנתית של המכינה.
בתוכנית השנתית הושקעה המון מחשבה מתוך רצון לקיים את כלל הערכים שבהם המכינה מאמינה.
האיזונים משתנים כל שנה על פי בחירת החניכות (כחלק מהניהול העצמי) אך באופן כללי יש במכינה שלושה שבועות של למידה ואחריהם שבוע "חוץ" של טיול או סדרה (כל טיול במכינה הוא טיול של שבוע שלם).
בכל שבוע של למידה במכינה מוקדש יום אחד להתנדבות ויום נוסף לעבודת כפיים.
כמו כן, מתקיים ערב תרבות אחת לשבוע, וכמובן ציון של שבתות וחגי ישראל באופן משמעותי, חווייתי, משותף ועוצמתי.
בשנת 2016 הוקמה במסגרת המכינה תוכנית רתמים - לפיתוח מנהיגות צעירה בנגב.
חזון התוכנית: צעירי הנגב יצטרפו למעגל העשייה וההגשמה, ויעסקו בפיתוח מנהיגות וגיבוש זהות בדרך לעשייה משמעותית בחברה הישראלית בכלל ובנגב בפרט.
את תוכנית רתמים ייסדה בשנת 2016 עינב יצחקי במהלך הדרכתה במכינה, וניהלה אותה במהלך 4 שנים.
בשנת 2019 יותם איתן ניהל את התכנית, ולאחר הקורונה הדר רובבשי לקחה את המושכות.
כיום (2023) ענבר חורש שרוליחס מנהלת את התוכנית.
כל מנהלת ומנהל השאירו את חותמם על החניכים ומנהיגי העתיד בדרכה ודרכו שלו.
רתמים היא תוכנית תלת שנתית לכיתות י עד י"ב (מעורבת דתיים וחילוניים) מערי הדרום.
התוכנית מורכבת מארבעה סמינרים ברחבי הארץ הכוללים מפגש עם החברה הישראלית ועם אנשים מקומיים, ומופעלת על ידי צוות מדריכים המוכשר מחניכי המכינה.
משתתפי התוכנית פוגשים אנשי חזון ומעש ממקומות שונים בישראל, לומדים לעומק סוגיות אקטואליות ואתגרים בחברה הישראלית ומקיימים שיח מעמיק בנושאי זהות.
מטרות התוכנית הן פיתוח מנהיגות צעירה מקומית בערי הדרום, פיתוח השליחות והמחויבות להגשמה חברתית עתידית תוך חיזוק הזהות היהודית-ציונית-ישראלית-דרומית, היכרות עם החברה הישראלית לגווניה השונים, צמצום הפערים בין ערי הדרום לשאר הארץ ביציאה לשנות שירות ומכינות קדם צבאיות, פיתוח סקרנות ולקיחת אחריות.
מדריכי התוכנית הם חניכי מכינת עמי-חי, האחראים על בניית הסמינרים והליווי האישי בתוכנית ומהווים דמויות של "אחים בוגרים" לחניכי רתמים.
באופן זה התוכנית מאפשרת למדריכי התוכנית (חניכי המכינה) הזדמנות לעשייה משמעותית, ופיתוח כלים חשובים להמשך.
בשנת 2018 בשנה השלישית לפעילות ולאחר תוצאות מרשימות זכתה התוכנית להכרה ונתמכה על ידי האגף הביטחוני-חברתי במשרד הביטחון, מועצת המכינות הקדם צבאיות ותוכנית השגרירים של קרן רוטשילד.
מתוך רצון לגבות את האמירה הרוחנית במעשה ממשי של חיזוק הנגב והפריפריה החליטה המכינה לעבור לקיבוץ מתחדש בצפון הנגב- לקיבוץ כרמים.
הקיבוץ מהווה חלק משמעותי מהתהליך החינוכי של השנה בהיותו קיבוץ מעורב של דתיות וחילוניות (בדומה להרכב המכינה) שחיות חיי חלוציות ושיתוף ומתוך מיקומו של הקיבוץ בהיותו ישוב שנמצא על צומת דרכים גאוגרפי ואנושי.
צומת דרכים בין המדבר לארץ הנושבת, בין ההר לבקעה, בין הנגב לשדרת ההר, בין אתרים ארכאולוגים ליישוב מתחדש.
צומת של מפגש אנושי בין התק"ם להתנחלות, בין עיירות בדואיות לקיבוץ יהודי, בין חקלאים לנוודים ובין דתיות לחילוניות.
מפגשים אלו מסייעים לחניכות המכינה בגיבוש זהות אישית מנומקת שתסייע להן בעתיד לקחת ואחריות מתוך כוונה לתרום לחברה בישראל וזאת מתוך ערכי הפשטות והצניעות.
כרמים הוא הקיבוץ המעורב היחידי בארץ.
עובדה זו משפיעה גם על המכינה, ועוטפת אותה במודל של חיים משותפים.
לחניכות יש בקיבוץ משפחות מאמצות, והמכינה נוטלת חלק פעיל בתרבות של הקיבוץ.
מכינת צהלי ע"ש תמר אריאל היא מכינה קדם צבאית המיועדת לצעירות דתיות.
המכינה הוקמה בשנת תשס"ז, 2006 על ידי מרכז יעקב הרצוג, בחסותה של תנועת הקיבוץ הדתי.
המכינה פועלת בעין צורים ובנוסף פתחה שלוחה חדשה בקיבוץ קבוצת יבנה.
צהלי הייתה המכינה הקדם-צבאית הראשונה שמיועדת לציבור זה.
בראש המכינה עומדת מאז הקמתה הרבנית מיכל נגן.
המכינה הוקמה בשנת 2006 במטרה ללוות מקרוב בוגרות אולפנה ותיכונים דתיים שבחרו לשרת בצה"ל, ומעוניינות להכשיר את עצמן לקראת שירות משמעותי בצבא.
המכינה מאפשרת לצעירות להתחזק ולהתגבש בעולמן האמוני-דתי וגם להיפגש עם החברה הישראלית, לחיות חיי קבוצה, להתנסות באתגרים קבוצתיים, ולבחור בצורה מושכלת ותוך ליווי קרוב תפקיד המתאים להן בצבא.
למכינה מגיעות מדי שנה כ-130 מסיימות י"ב, הדוחות את גיוסן לצה"ל בשנה.
יום הלימודים מוקדש ברובו ללימודי קודש, ובחלקו להיסטוריה של ארץ ישראל, מדינת ישראל וחוגים.
ארבע פעמים בשנה יוצאת המכינה לסדרות שטח באזורי הארץ השונים שבהן נלמדים עיקרי הקונפליקטים של החברה הישראלית.
חיי המכינה כוללים לקיחת אחריות, קבלת משימות וביצוען, חצי יום התנדבות, וחיי קבוצה.
מושם דגש מרכזי על גיבוש הקבוצה, על פיתוח מיומנויות תקשורת בין אישית, על בניית זהות ועל תרומה לחברה.
כדי לאפשר חיי קבוצה המכינה מחולקת לשתי קבוצות הפועלות זו לצד זו קבוצת צוהר שבראשה עומדת תפארת וייגלר, וקבוצת הלל שבראשה עומדת מיכל שליכיאטר.
את הפעילות החינוכית מלווה הרבנית אביטל כהן ברנר.
החניכות זוכות להיכרות תאורטית עם המערכת הצבאית, בביקור בבסיסים והיכרות עם תפקידי חיילות דתיות בצה"ל.
בשיתוף פעולה עם מיטב, מוצאת כל חניכה את התפקיד המתאים לה בצבא.
המכינה גם מכשירה את החניכות לעמוד בדרישות כושר קרבי של צה"ל.
הבוגרות משתלבות בצה"ל בתפקידים מגוונים: מדריכות חיל שריון, מורות חיילות, מש"קיות ת"ש, מפק"ציות ומש"קיות הוראה בחיל חינוך, משקיות נפגעים, דובר צה"ל, וחיל המודיעין.
במכינה מתקיימים ימי עיון ושבתות לחיילות שבצבא, וכן תוכנית לימוד המיועדת לבוגרות צבא.
המכינה נחשבת פורצת דרך בתחום שירות הנשים בצה"ל.
בשנת 2023 הקימה צהלי שלוחה חדשה למכינה בקבוצת יבנה.
השלוחה משמרת את תוכנית הלימודים של מכינת האם ובנוסף תקיים יום עבודה בשדות החקלאות של הקיבוץ.
בראשות השלוחה עומדת עדי בלוט, רעייתו של האלוף אבי בלוט.
תחת אחריות מוסדות המכינה נמצאת גם מדרשת רֹוני, מדרשה תורנית המיועדת לצעירות דתיות המעוניינות בגיוס לצבא במסגרת גרעין.
המדרשה הוקמה בשנת 2017 ובראשה עומדת הרבנית זיוית ברלינר, תושבת נתיבות ורעייתו של הרב אסף ברלינר, ר"מ ב-ישיבת ההסדר "אהבת ישראל" בנתיבות.
מדרשת רוני פועלת במשואות יצחק.
מכינת צהלי זכתה בפרס בגין לשנת תשפ"ב (2021)
מכינת מיצר היא מכינה קדם צבאית השוכנת בדרום רמת הגולן במושב מיצר ופועלת כאחת התוכניות החינוכיות שמפעילה המדרשה לחינוך הומניסטי בגולן.
המכינה פועלת מאז שנת 1998 במטרה לפתח רגישויות, תובנות ויכולות שיש להן ערך מוכח בקידום החברה האנושית בכלל ומדינת ישראל בפרט לקראת איכות חיים של רווחה, שגשוג והוגנות.
האחריות ההומניסטית שלנו היא לקיום בכבוד לכל אדם באשר הוא אדם.
המכינה מפעילה בית מדרש הומניסטי ע"ש אתי הילסום.
בעקבות הרפורמה המשפטית בישראל (2023), ניסחו חניכי וצוות המכינה 'אמנה ערכית של צעירים הומניסטים ודמוקרטים לאור הציווי "הֱיֵה אָדָם!"' ומאז ציווי זה מהווה את המוטו של המכינה.
בכל מחזור במכינה לומדים כ-80 חניכים המחולקים ל-4 קבוצות.
חזון המכינה כפי שמופיע באתר המכינה:
המכינה פועלת לקידום מנהיגות חברתית לישראל מתוך פיתוח יכולות התמודדות עם אתגרי המאה הנוכחית תוך שהיא מתמקדת בקידום קיימוּת מיטבית בחמישה תחומי אחריות כפי שמופיעים באמנה הערכית שלה ובהשראת נייר העמדה על מנהיגות חינוכית ערכית בעת הזו:
התפיסה החינוכית במכינה רואה הלימוד כשלב ראשון של צמיחה, טיפוח וגיבוש אישיות, בדרך לצעד הבא של הגשמה ועשייה בשלושה שדות קיום: הטבעי, החברתי והתרבותי.
לתפיסה זו חינוך "לבנאדמיות" הוא הרבה יותר מהקניית ידע, פיתוח מיומנויות והטמעת המורשת והנורמות החברתיות - הוא טיפוח הומניות, הגינות, היגיון, הידברות, התחשבות והתפתחות.
הוא ראשית לכול קידום כולל ומכבד של צעירים למיטבם כבני אדם: אל הטוב החווייתי של שמחת החיים, הטוב האיכותי של מצוינות תפקודית והטוב המוסרי של דאגה לשלומם שלאחרים ולכבודם.
זהו חינוך שמבקש לגדל דורות חדשים של בני אדם שמגשימים את הטוב האנושי באישיותם ובהתנהגותם ומבקשים לאפשר את הטוב הזה גם לזולתם על פי דרכם - בחינת אדם לאדם אדם.
תוכנית הלימודים כוללת קורסים, הרצאות, סמינרים וסדרות בתחומים מגוונים כגון:
יהדות כתרבות - יהדות חילונית הומניסטית, פילוסופיה יהודית, גוונים ביהדות.
הומניזם ודמוקרטיה - בית מדרש הומניסטי, שפה יהודית דמוקרטית, טקסטים מכוננים, חיזוק שרירי ליבת הנפש, מגדר.
ציונות וחברה ישראלית - גוונים וסוגיות בחברה הישראלית, חברה וכלכלה, ציונות, התיישבות.
גאופוליטיקה - רמת הגולן, הכרת הארץ, המזרח התיכון, הסכסוך הישראלי-פלסטיני, אקטואליה, תקשורת, אקלים.
אמנות ויצירה תרבותית - ספרות ושירה, מחול, כתיבה יוצרת, אמנות פלסטית.
אורח חיים וחיי קהילה בריאים - מוגנות ומודעות, כושר גופני.
הגשמה - עשייה קהילתית, הכנה לשירות תורם ומשמעותי בצבא.
התוכנית ומבנה הלו"ז מכוונים כך כדי שהחניכים יגלו יוזמה מתוך אחריות אישית ורצון להשפיע.
כך למשל שנת המכינה מחולקת ל-3 שלישים שמתחילים במכין-מכינה ונגמרים בחודשיים של ניהול עצמי מלא כולל ניהול תקציב ובניית לו"ז.
המכינה פועלת למעורבות ועשייה חינוכית וחברתית בגולן ובחברה הישראלית.
החניכים מתנדבים באופן קבוע במהלך השבוע על מנת לסייע לזולת, להתנסות בעשייה תורמת בקהילה ואחריות על החברה.
בנוסף לעיתים נערכים פרויקטים שנתיים על ידי חניכי המכינה: שיפוץ ושיקום טבע ושמורות וליווי ניצולי שואה בדגש על קשרים חברתיים עם קשישים.
החניכים משתתפים גם באירועים משותפים עם תושבי מיצר, באימוץ מקטעים בשביל הגולן ובקיום חגים עם אוכלוסיות בעלות צרכים מיוחדים.
המכינה בקשר עם מסגרות הרווחה ברמת הגולן ובטבריה על מנת לסייע ככל שניתן.
לאחר שנת המכינה מתקיימות תוכניות המשך לבוגרי המכינה אשר מהוות מעין "קומה שנייה" לשנת המכינה:
תוכנית 'נטעים חקלאות' - תוכנית לאומית חקלאית לבוגרי צבא.
במסגרת התוכנית פועלים מספר גרעינים חקלאיים בקיבוצים ברחבי הגולן.
התוכנית משלבת עבודה חקלאית לצד לימודי תוכן ערכיים ואיכותיים, ומטרתה לתת מענה מעמיק לצעירים בוגרי צבא המחפשים נתיב הגשמה משמעותי וייחודי
תוכנית 'נטעים חינוך' - תוכנית אזורית לבוגרי צבא ובמסגרתה משתלבים משתתפי התוכנית במסגרות חינוכיות בלתי פורמליות בדרום רמת הגולן.
תוכנית 'נטעים להתיישובת' - תוכנית אזורית המכוונת לחיזוק גבולה הצפון מזרחי של מדינת ישראל על ידי גרעיני התיישבות של צעירים ברמת הגולן.
תוכנית 'מסע שחרור' - תוכנית אזורית לבוגרי צבא ובמסגרתה קבוצות צעירים משוחררים מטיילים בשבילי הגולן תוך שהם משתתפים בסדנאות לימוד לקראת החיים האזרחיים ובכלל זה ניהול תקציב אישי, טיילות בטוחה בארץ ובחו"ל, אזרחות פעילה ועוד.
כמו כן, כל מחזור שמסיים את שנת המכינה מלווה על ידי צוות המכינה למשך שנתיים משירותם הצבאי על מנת לגבש מפגשי שיח ומפגשים חברתיים, ליווי במהלך השירות הצבאי וגיבוש רעיונות המשך.
אריאל שגיא – יו"ר העמותה
ליעד סולנקו – מנכ"ל וראש המכינה
מכינת "מנשרים קלו" היא מכינה קדם-צבאית חילונית השוכנת בבית ספר שדה "חוף הכרמל", סמוך לקיבוץ מעגן מיכאל.
המכינה נוסדה בשנת 2005 על ידי אלוף-משנה מוקי בצר ופרופ' יוסי לשם.
את תפקיד מנהל המכינה מאייש היום דרור בר ניר והוא ממלא מקום רכז ההדרכה.
מכינת "מנשרים קלו" פועלת במסגרת החברה להגנת הטבע, ומטרתה לטפח מנהיגות צעירה המקדמת חינוך לערכי אחריות, יוזמה וציונות ובכך לפעול ליצירת חברה סולידרית, סובלנית ודמוקרטית במדינת ישראל.
שגרת המכינה כוללת לימודים, טיולים, התנדבויות וחיי קבוצה.
חניכי המכינה הם בוגרי כיתה י"ב המועמדים לגיוס לצה"ל.
מדי שנה מגיעים למכינה כ-70 חניכים.
מכינת גל היא מכינה קדם צבאית שמטרתה להכשיר בני-נוער להנהגה והובלה בחברה הישראלית.
המכינה הוקמה בספטמבר 2008 כמכינה "כללית" על מנת לקדם שוויון הזדמנויות ולפתח מנהיגות מקומית מקרב תושבי הפריפריה החברתית-כלכלית.
המכינה הוקמה על ידי "מרכז מעשה" ותנועת "אחריי!".
חזון המכינה מוגדר כ"חינוך לחברת מופת בעלת תרבות יהודית וזהות ישראלית שאנשיה בעלי רצון ויכולת לפעול ולשאת באחריות לכך".
המכינה עוסקת הן בלמידה חווייתית והן בעשייה חברתית ענפה, במקביל לתהליך התפתחות אישי וקבוצתי, תהליך המלווה בצוות הדרכה מקצועי.
ייחודה של המכינה בכך שהיא ממוקמת בלב השכונות בערים עכו, חיפה וצור שלום שבקריית ביאליק ובמגוון אשר ממנו מגיעים החניכים.
הקבוצות בנויות מצעירים מכלל גוני החברה הארץ ישראלית.
המכינה קרויה על שמו אלוף-משנה במילואים מיכאל גל, שהיה ממקימי מדרשת "שדה בוקר", מייסד פרויקט מקא"מ, מנכ"ל מנח"י ומנהל מכון מנדל למנהיגות.
המכינה הקדם צבאית מיועדת לבני נוער בגיל שמונה עשרה, עם דגש גיוס מקרב תושבי הפריפריה החברתית והגאוגרפית.
בוגרי תיכון הנרתמים לשנת עשייה משמעותית בחברה לפני שירותם הצבאי.
המכינה מטפחת ומכשירה קבוצת בני-נוער העוסקת בפיתוח כישורי מנהיגות ומודעות חברתית, בהיסטוריה החברתית, בגאוגרפיה של ארץ ישראל, בלימודי התרבות היהודית, בפוליטיקה וממשל, פילוסופיה, פסיכולוגיה ובהכנה לשירות צבאי משמעותי, לתפקידי פיקוד וקצונה.
חינוך לדמוקרטיה, לאזרחות פעילה ולמעורבות חברתית.
להוות בסיס להעצמת כוחות הנהגה חברתית צעירה בפריפריה הישראלית.
העמקת הזהות היהודית הציונית ואהבת הארץ תוך הגברת הנכונות והמוכנות לשירות משמעותי בצה"ל.
המכינה הנה מרחב פעולה לעשייה למען החברה ולטיפוח מנהיגות.
במכינה מתגבשים רצונות, שאיפות, זהות והכרה ביכולות.
המכינה היא חוויה ייחודית ומהנה.
במכינה נחשפים לנושאי תוכן מעניינים דרך שישה מעגלי פעילות עיקריים:
מעגל הרחבת האופקים - לימוד נושאים מגוונים ומרחיבי אופקים המביאים לידי מעשה.
מעגל הכנה לצבא - פעילות כושר קרבי והכנה מנטלית בדגש על פיקוד והנהגה.
מעגל התנדבות בקהילה - מעורבות חברתית והובלת מיזמים ארוכי טווח בחברה הישראלית.
מעגל חיי שיתוף - ניהול אורח-חיים משותף כקבוצה המתגוררת בדירות נפרדות בעיר.
מעגל הכרת וידיעת הארץ - סיורים מסקרנים במיוחד ברחבי הארץ וחיבור לנופיה של ארץ ישראל.
מעגל ניהוג משותף - שותפות בקבלת החלטות.
כחלק מניהוג משותף, פועלים המכיניסטים ב-6 חוליות עשייה שמטרתן להוביל עשייה ולהמיר את הלמידה, החלום והחזון לכדי מציאות בפועל.
כשמילים גדולות פוגשות מציאות, קשה עליהן דרכן ונדרש מאמץ משולב ויכולות גבוהות כדי לממשן.
כמו כן פועלים החניכים בקבוצות/חוליות מיקוד על פי תחומים:
חוליית קהילה- אחראית על תחום ההתנדבות בקהילה.
חברי החוליה מאתרים צרכים קהילתיים בעיר ועל פיהם משבצים את המכיניסטים במקומות התנדבות בהם יתנדבו במהלך השנה כולה.
חברי חוליה זו גם מובילים את מיזמי ההתנדבות הגדולים שהמכינה מקיימת בעיר ומחוצה לה בשיתוף בני-נוער, תנועות נוער וגופי התנדבות נוספים.
חוליית תכנים- אחראית על הקשר עם המרצים והעמקת התכנים במכינה.
חברי החוליה נמצאים בקשר עם המרצים, יוזמים מפגשים עם מרצים נוספים מעבר לאלו המעבירים קורסים קבועים וזאת על-פי תחומי תוכן ורוח המכינה.
כמו כן הם אחראים על סמינרים ופעילויות כגון שיעורי מכיניסטים, חוגים, שיחות פתיחה ועוד.
חולית אורחות חיים- אחראית על התנהלות הקבוצה תוך שמירה על סטנדרטים וערכים גבוהים מן המקובל, תוך ניהול תהליכי קבלת החלטות קבוצתיות.
כמו כן החוליה אחראית על קביעת לוחות זמנים שבועיים ועל הסנכרון בין פעילות החוליות.
חולית יחד ותרבות- אחראית על העשרת הקבוצה בתכני תרבות כמו גם על קיום והובלת פעילויות שוברות שגרה לגיבוש ושדרוג "היחד הקבוצתי".
חולית שטח וסביבה- אחראית על סיורי השטח, היכרות עם נופי המולדת וכלל הלוגיסטיקה הקשורה לפעילויות שיא בשטח- בסדרות, בטיולים, בסיורים ובשוטף, על-פי ראות עיניהם.
חברי החוליה מובילים בסוף שנה את מסע חובק ישראל, הנמשך כשבועיים ברחבי הארץ כולה.
בנוסף אחראיים חבריה על העלאת המודעות לסביבה ואיכות הסביבה.
חולית קשרי חוץ- אחראית על איתור מועמדים למכינה לשנה הבאה וחבריה מובילים את הקשרים עם מכינות אחרות, משלחות מחו"ל והעיריות, בכל הנוגע לפעילויות משותפות וקידום יוזמות.
החל מתשע"ד החל לפעול במתכונת איכותית ארגון הבוגרים של המכינה.
הארגון הוקם ומנוהל על ידי הבוגרים עצמם, אשר מצאו בו פלטפורמה נכונה להמשך פעולתם בעולם הבוגרים והשפעתן על המשך חייהם והחברה הישראלית.
כיום למכינה כ-400 בוגרים אשר בעברם שירות צבאי משמעותי בתפקידי פיקוד וקצונה.
מכינת עלמה למנהיגות נשית היא תוכנית חינוכית של הסוכנות היהודית, המיועדת לבוגרות כיתה י"ב בדגש על צעירות בעלות פוטנציאל מנהיגות גבוה.
התוכנית שואפת לגיוס חניכות מרקע מגוון: פריפריה ומרכז, דתיות וחילוניות, עולות וצבריות.
המכינה ממוקמת בגוננים ח'-ט' ששבירושלים.
בכל מחזור ישנן כ-40 חניכות.
המכינה זכתה בפרס מוסקוביץ' לציונות, ובתחרות ליזמות בחינוך של עיתון כלכליסט ועיריית בת ים.
מטרת המכינה היא להניע את החניכות "למצות את הפוטנציאל הגלום בהן.
לחיות חיים של משמעות מתוך בחירה ולקיחת אחריות בכל תחומי החיים כחלק מתהליך בירור זהותן האישית".
המכינה מאמינה כי "במפגש הנשי גלומות אפשרויות לתהליך עמוק, מעצים ומשמעותי אשר יוביל לצמצום הפערים הגדלים והולכים".
שאיפת התוכנית היא שהבוגרות יסיימו את המסלול עם "תחושת מסוגלות גבוהה לשנות ולהיטיב, חדוות עשייה, ולהט אמיתי לחיות חיים של משמעות בכל מעגלי ההשפעה בחייה: העצמי, המשפחתי, הקהילתי והלאומי".
עלמה היא תוכנית בעלת שלושה שלבים:
שישה חודשי תוכנית חינוכית אינטנסיבית בתנאי פנימייה.
התוכנית פועלת בשיתוף פעולה עם אגף כוח האדם בצה"ל.
להלן כמה מאבני היסוד של התוכנית החינוכית בשלב הראשון:
תהליך בניית הקבוצה בדגש על ניהול עצמי על ידי החניכות, בליווי צמוד של הצוות החינוכי
מחזור א' של "עלמה" החל לפעול באוגוסט 2013 והסתיים בפברואר 2014. 17 מתוך 18 בוגרות המחזור הראשון קיבלו שיבוץ משופר לתפקידים משמעותיים בצה"ל.
מכינה קדם צבאית חמדת יהודה היא מכינה קדם צבאית תורנית לבנים ביישוב חמדת בצפון בקעת הירדן.
המכינה, בראשות הרב ינון מדר, הוקמה בשנת 1997 ועוסקת בהכשרת תלמידיה לחיים ולשירות צבאי משמעותי.
למכינה קרוב ל-1000 בוגרים אשר השתלבו במגוון רחב של תחומים במגזרים הציבוריים והפרטיים דרך שירותם הצבאי בכל יחידות צה"ל.
בית המדרש במכינה נקרא 'חמדת יהודה' על שמו של הרב יהודא ליאון אשכנזי (מניטו), שלאור תורתו מתחנכים התלמידים.
סיפורה של המכינה שזור בסיפורו של היישוב.
בתחילה, נקרא היישוב 'נח"ל יבוק', על שם הנחל הנשפך בעברו המזרחי של הירדן, שנה לאחר מכן הוסב שמו ל'חמדת', על שם אחד מגיבוריו של הסופר ש"י עגנון.
המקום הוחזק במשך השנים על ידי גרעיני נוער שונים של המחנות העולים, תנועת הצופים והשומר הצעיר.
בשנת 1987 החלו הכנות לקליטת מתיישבים, אך בתוך זמן קצר, עקב התנאים הקשים, שב היישוב לתצורתו המקורית, היאחזות נח"ל.
בשנת 1997, הוקמה במקום המכינה בעזרת ארגון הציונות הדתית אמנה והיא תרמה רבות להתפתחותו של היישוב 'חמדת'.
תוכנית הלימודים במכינה תורנית וייחודית ופותחה על ידי ראש המכינה, הרב ינון מדר.
תכליתה של תוכנית הלימודים במכינה היא הענקת כלים, שמטרתם בניית אישיות ודרכי חיים יציבים שיסייעו לעמוד במסע המשמעותי שבפתחו עומדים התלמידים, הן בשירותם הצבאי והן בהמשך חייהם.
המכינה מעמידה במרכז את השותפות בין התלמידים למקום - התלמידים לוקחים חלק פעיל ומשמעותי בשגרת החיים במכינה, החל מתורנויות המטבח, ארגון תוכנית הסיורים וסדרות החוץ, דרך תפקידי אחריות שונים הניתנים במהלך השנה.
אנשי הצוות, בראשותו של הרב ינון מדר, ראש המכינה, והרב נדב לוי, מנהל המכינה, הם בעלי תפיסות עולם תורניות מגוונות.
הר"מים במכינה מגיעים ממגוון בתי מדרש בישראל.
למעלה מ-1,000 תלמידים, בוגרי המכינה, נמצאים היום בלב החברה הישראלית, חלקם בתפקידי מפתח בשורות הצבא ובמגזר הציבורי חברתי, וחלקם בחייהם הפרטיים עם משפחתם וסביבתם הקרובה.
תוכנית הבוגרים במכינה מיועדת לבוגרי שירות צבאי המעוניינים לשוב ולהיות חלק מבית המדרש בחמדת לקראת המשך דרכם באזרחות.
מכינת ירוחם היא מכינה קדם-צבאית אשר שוכנת בירוחם.
המכינה הוקמה בשנת 2012 על ידי הסוכנות היהודית כחלק ממכינות 'אופק', עמותת 'דרך ארץ' ועמותת 'צעירים בירוחם'.
בתחילת דרכה פעלה כמכינה המיועדת לבנים בלבד וצפויה להמשיך במתכונת זאת עד שנת 2020, אז תיפתח גם לבנות.
המכינה פועלת במתכונת חצי שנתית.
המכינה מהווה חלק עיקרי בקמפוס כולנא.
המכינה מבקשת לחבר צעירים ישראלים לזהותם האישית היהודית והציונית, לצד פיתוח אחריות ומחויבות חברתית, וזאת על ידי מפגש משמעותי בין החלקים השונים בחברה הישראלית.
תוכן המכינה מתחלק למספר רב של אשכולות, האשכול המרכזי אלו שיעורי הליבה שאותם מעבירים מרצים קבועים בנושאים- אתיקה, מגדר, יהדות, דינמיקה קבוצתית וחברה ישראלית .
בנוסף למרצים הקבועים מגיעים מרצים חיצוניים בהתאם לנושא השבוע
החניכים מתנדבים בקהילה בכמה דרכים: כ-20% מזמנם משוקע ביום מרוכז שבו החניכים מחולקים ל-17 מוקדי עשייה שרובם המוחלט נמצא בירוחם ובשטחים הסמוכים לה.
בנוסף, משתפים החניכים פעולה במספר אירועים במהלך חצי השנה.
אירועים אלו מאופיינים בקהל היעד אליהם הם פונים: תושבי ירוחם וחניכי המכינה יחדיו.
בנוסף לאלה מתאימה המכינה לכל חניך מעין "משפחה מאמצת" אותה החניך מבקר מדי פעם, לרוב בארוחת שבת במסגרת שבת שבה הוא שוהה במכינה.
המכינה פועלת במספר ערוצים כדי להכשיר את החניכים ככל שניתן לשירות הצבאי בפן הפיזי:
תזונה: החניכים נחשפים להרגלי אכילה נכונים, בליווי מדריך מצוות המכינה.
מד"סים ופעילויות פיזיות: המדס"ים במכינה הם חובה, החניכים מחולקים לשתי קבוצות שונות ברמתן, בהתאם למבחני כשירות שנערכו מבעוד מועד.
כמו כן, במהלך התוכנית, יוזמים החניכים מסעות ליליים הכוללים נשיאת אלונקות.
כן נערכה הדמיית יום סיירות.
שבועות שטח: פעילות המכינה כוללת שבועות שטח הדורשים יכולות פיזיות גבוהות, כגון שבוע צפון הכולל הליכה מים תיכון לכנרת בארבעה ימים, שבוע נגב, ניווטים, וכן שבוע העצמה.
עזרה ביצירת קשר עם הצבא לשיפור נתונים, שיבוצים, וגיבושים.
המכינה פועלת כדי לשמר את הקשר עם הבוגרים בכמה אופנים:
הזמנה להשתתפות בימים מרכזיים של המכינה כמלווים וכאחים בוגרים לחניכי השנה.
עדכונים בקבוצת התקשורת על המתרחש במכינה.
עזרה בעת הצורך ומענה ככל שניתן לבעיות וקשיים.
מכינה קדם אקדמית היא גוף במוסדות שונים להשכלה גבוהה בישראל אשר נועד להכין את תלמידיו לקראת לימודים אקדמיים באמצעים שונים כגון:
שיפור תעודת בגרות ואת הזכאות אליה
לימוד לקראת הבחינה הפסיכומטרית (לא במכינות האוניברסיטאיות)
ישנן מכינות המתמקדות בהכנה לתחום לימוד ספציפי.
כיום ניתן למצוא מכינות ייעודיות למקצועות כגון חינוך והוראה, מדעי המחשב, הנדסה, מדעים מדויקים, מדעי החברה וענפים נוספים.
הקורסים במכללות אלה ממוקדים לקראת הנושאים אותם ילמדו הסטודנטים בתואר.
לחלק מן המכינות ניתן להתקבל אף ללא תעודת בגרות ופסיכומטרי.
במכינות השייכות למכללות יש צורך בבחינת מימ"ד.
נכון ל-2021, רוב האוניברסיטאות מפעילות אף הן מכינה, חוץ ממכון ויצמן, אוניברסיטת תל אביב והאוניברסיטה הפתוחה.
סטודנטים יכולים לקבל סיוע במימון הלימודים במכינה הקדם אקדמית, בין היתר מוצע סיוע במימון חלקי או מלא של שכר הלימוד מצד האגף והקרן לחיילים משוחררים וכן מלגות קיום במקרים מסוימים.
הזכאות למימון נעשית בדרך כלל על סמך קריטריונים סוציו אקונומיים של המועמדים למכינה.
רשת המכינות הקדם-צבאיות דרך ארץ הן מכינות קדם צבאיות השוכנות בנגב.
המכינות הוקמו על ידי יונתן קישינובסקי ועו"ד אבי כהן.
המכינה הראשונה שקמה הייתה בשנת 2011 בכפר הנוער ניצנה.
התוכנית קמה במטרה לגשר על פערי החברה הישראלית ולהקים מכינות לכלל קצוות החברה כדי לגייס נערים מהפריפריה שאינם חשופים לתוכניות של מכינות קדם-צבאיות.
המטרה להקים מכינות חצי שנתיות הייתה כדי שהחניכים יתגייסו בשנת הגיוס המקורית שלהם בלי צורך בדחיית שירות נוספת.
לכל אחת מהמכינות מגיעים כ-40 חניכים מדי שנה.
מכינות "דרך ארץ" מאפשרות לבני נוער מקצוות החברה הישראלית (תושבי ערים, כלל הזרמים היהודיים, עולים חדשים, כפרי נוער ופנימיות, עיירות פיתוח, מושבים, קיבוצים) להשתתף בחוויה משמעותית טרם הגיוס.
עיקר התכנית מתנהלת סביב חיים בקבוצה וערכים בה, סדרות שטח ומסעות להכרת הארץ, לימוד מגוון (יהדות, חברה, היסטוריה ועוד) הכנות פיזיות ומנטליות לצה"ל ומעורבות בחיי הקהילה במושבים השונים.
בתקופה זו קיים פוטנציאל לגבש את הזהות האישית והחברתית של כל חניך.
המסגרת מלווה את בני הנוער בתהליך העצמה קבוצתי ואישי.
התוכניות מתנהלות באופי משפחתי שבו החניכים נשארים יחד ויוצאים בחלק מסופי השבוע.
יצירת שינוי משמעותי בחיי החניכים.
מסוגלות לעמוד בכל מטרה שיציבו לעצמם.
שינוי אשר ייצור חברה ישראלית מלוכדת.
המכינה הקדם צבאית שבניצנה נפתחה בשנת 2011 תחת עמותת דרך ארץ והסוכנות היהודית.
המכינה היא מכינה מעורבת לבנים ולבנות.
המכינה מתקיימת בקהילה החינוכית ניצנה על שם אריה לובה אליאב, הממוקמת 70 קילומטרים מבאר שבע.
קיום המכינה בניצנה נבעה מהרצון למימוש חזון הפרחת השממה בנגב והבאת החניכים לסביבה מיוחדת בלב המדבר.
המכינה הוקמה בשנת 2015 כמכינה עצמאית במושב החקלאי כמהין.
המכינה לוקחת חלק בחיי הקהילה והחקלאות במושב.
המכינה הוקמה בשנת 2017 ביישוב אשלים.
תוכנית המיועדת למשוחררים טריים בני 20–25 אחרי שירות צבאי\לאומי.
העבר - בירור הזהות, זיהוי תכונות אישיות ועיבוד חוויות השירות.
ההווה - למידת נושאים של "מבוגרים": התנהלות כלכלית, חיפוש עבודה, מילואים, זוגיות וכו'.
העתיד - מטרות ויעדים אישיים ארוכי טווח ויצירת תוכניות אישיות, הכוונה בעולם המקצועי והאקדמי, חשיפה לעולמות האקטיביזם.
תוכנית בשיתוף פעולה עם מרכז צעירים רמת הנגב המיועדת למשוחררים בני 20–23 המשלבת עיסוק בחינוך (פורמלי ובלתי פורמלי), חיי קבוצה צעירה ולימודי העשרה מגוונים.
מכינות הקדם-צבאיות ארז היא רשת מכינות קדם צבאיות אורבניות הפועלות ברחבי ישראל.
את המכינות מפעילים בשיתוף תנועת אחריי!
רשת מכינות "ארז" היא רשת המכינות החצי שנתיות הגדולה בישראל ומונה שבע מכינות וכ-350 חניכים בשנה.
התכנית מיועדת למועמדים לגיוס לצה"ל, בוגרי כיתה י"ב, המעוניינים בהכנה לשירות משמעותי בצה"ל.
בכל מכינה לומדים בין 30 ל-70 חניכים המחולקים לקבוצות.
תוכנית הלימודים מתנהלת כולה בעברית למעט במכינה המעורבת בה התכנים מועברים בעברית אך נלמדת השפה הערבית.
התכנית פועלת באמצעות דחיית הגיוס, החל מחודש אוגוסט עד לחודש פברואר.
במכינה מפתחים החניכים כישורי מנהיגות ומודעות חברתית באמצעות הובלת פרויקטים חינוכיים וחברתיים בשכונה, לצד לימודים פורמליים בהיסטוריה, פוליטיקה, הכרת הארץ ויהדות.
חניכי התכנית מוכווונים לשירות צבאי משמעותי ובכללו לתפקידי פיקוד וקצונה.
ברשת קיימות מכינות הפזורות בערים מרכזיות בישראל ומשולבות בחיי העיר תוך תרומה קהילתית:
מכינת ארז ירושלים - מבשרת ציון
מכינת מושב תרום – מכינה לציבור החרדי.
המכינה הקדם צבאית איתן היא מכינה קדם צבאית השוכנת במעלה אדומים ומכינה את הלומדים בה לשירות בצה"ל.
המכינה היא חלק ממפעליה החינוכיים של עמותת בית מורשת.
מכינת איתן הוקמה בשנת 2010 (ה'תש"ע), כמיזם של בית המדרש החינוכי של עמותת בית מורשת.
המכינה נועדה לתת מענה לצעירים המבקשים להתפתח אישית מתוך זיקה למסורת ישראל, אך לא בהכרח מתוך מחויבות דתית.
בירור שנעשה בעמותה ובבית המדרש באותם ימים העלה כי לא קיימת מסגרת קדם צבאית כזאת וכי מרבית המכינות הקיימות נותנות מענה או להתפתחות תורנית או להתפתחות אישית בלבד.
המכינה הוקמה לפיכך כדי לתת מענה ייחודי ומותאם לנוער המבקש לשלב בין העולמות בדרכו.
המכינה הוקמה בגבעת המייסדים, השוכנת במישור אדומים.
בשנת הפעילות הראשונה למדו במכינה כ־20 חניכים, רובם תושבי מעלה אדומים.
בשנותיה הראשונות לא זכתה להכרה רשמית.
בשנת 2014 (ה'תשע"ד) קיבלה המכינה הכרה רשמית ממשרד הביטחון.
בשנותיה הראשונות עמדו בראש המכינה מקימי המכינה, יאיר אנסבכר יחד עם הרב אסף כהן, מנהל עמותת בית מורשת.
משנת 2013 (ה'תשע"ד) עמד בראשה אמיר כהן.
בשנת 2020 (תשפ"א) התמנה עדיאל אזרד לעמוד בראשה.
במכינה פועל בית מדרש שבו מתקיימים שיעורים, לימוד בחברותות ותפילות.
לצד זה, יש במכינה פתיחות והכלה לכל חניך הרוצה לפתח את עצמו בהכנה מנטלית, גופנית ומנהיגותית לשירות הצבאי בפרט ולחייו הבוגרים בכלל.
במטרה לפתח את היכולות של החניכים, המכינה מנוהלת במעורבות רבה שלהם.
החניכים משויכים לחוליות עשייה מגוונת – אוכל, תחזוקה, תוכן, גיוס חניכים, טיולים ועוד.
סדר היום במכינה כולל לימוד של תכנים תורניים, פעילות כושר גופני ומנטלי, צמיחה והתפתחות אישית, לימודי חקלאות ורתכות, הפעלת דיר כבשים ועוד.
חניכי המכינה מעורבים בפעילות התנדבותית בעיר מעלה אדומים במסגרות החינוכיות ובארגונים קהילתיים וכן בפעילות חקלאית מגוונת.
המכינה פועלת במתכונת דו־שנתית, כאשר בשנה השנייה נשארים לרוב כארבעים אחוז מתלמידי השנה הראשונה.
נכון ל-2022 (ה'תשפ"ג) מספר החניכים בשנה א' ובשנה ב' יחדיו הוא כ-90, ולה מאות בוגרים.
חניכי המכינה מגיעים מכל שכבות האוכלוסייה.
המכינה עתידה לקבל שטח למבנה קבוע בתוך העיר מעלה אדומים.
בשנת ה'תשפ"ו הוקמה במבואות יריחו השלוחה "מכינת גבריאל" (על שם גבריאל אזרד) - שלוחה של מכינת איתן.
לומדים בה כ-35 חניכים בשנים א-ב.
בראש המכינה עומד הרב ניר ראפ (בנו של גבע ראפ).
חניכי המכינה משלבים בין לימוד תורה לעבודה בחוות החקלאיות בבקעת הירדן.
רבי מכיר בן יהודה היה רב יהודי צרפתי, שחי בסוף המאה ה-10 ותחילת המאה ה-11, יליד מץ, ואחיו של רבנו גרשום מאור הגולה.
על חייו אין לנו ידיעות מפורשות.
הוא ידוע בחיבורו "אלף בית דרבי מכיר".
הספר לא השתמר, אך צוטט לעיתים קרובות על ידי רש"י, רשב"ם, אליעזר בן נתן, רבנו תם ותוספות.
לפי שם הספר הוא סודר לפי סדר האלף-בית.
מבין המובאות של הספר נראה שהוא היה בנוי כמעין מילון שביאר מילים קשות במשנה ובתלמוד בבלי.
מספר הישר לרבינו תם נראה שגם הוכיח את דבריו.
מכיר אימץ לרוב את הפרשנויות של אחיו רבנו גרשום, שהיה מורו של נתן מרומי.
לעיתים הוא נבדל מאחיו בפירוש המלים, ובמקרים כאלה נתן מרומי אימץ בדרך כלל את דעתו של מכיר ולא של רבנו גרשום, אף על פי שהוא מעולם לא ציטט אותו בשמו בספר הערוך.
ניניו (מנחם בן מכיר בן מנחם בן מכיר ואחיו) כתבו בשמו את ספר "מעשה המכירי".
המכינה התורנית קדם-צבאית אבנר עכו היא מכינה קדם-צבאית דתית השוכנת בעיר עכו שבצפון ישראל.
המכינה מיועדת לבוגרי כיתה י"ב ל-12 עד 18 חודשי לימוד, לאחר מכן מתגייסים בוגרי המכינה לשירות צבאי.
המכינה הוקמה בשנת ה'תשע"ד והיא נקראת על שמו של החייל אבנר שמעון גץ, בנו של רב הכותל והמקומות הקדושים הרב מאיר יהודה גץ, שנהרג במהלך הקרב לשחרור הכותל במלחמת ששת הימים.
המכינה יוסדה על ידי ראש המכינה הרב אחיקם גץ שהוא אחיינו של אבנר גץ.
נכון לשנת ה'תשפ"ב ישנם כ-55 חניכים במכינה.
עיקרי הלימוד במכינה הם: גמרא, אמונה, הלכה ומוסר.
אופן הלימוד במכינה מגוון: שיעורים, חברותות וחבורות לימוד.
בנוסף לכך ישנן סדנאות שטח, טיולים והרצאות חוץ בנושאים שונים.
המכינה דוגלת בדרך מאירת פנים ואהבת ישראל של הרב קוק והרב מאיר יהודה גץ בשמחה ודיבוק חברים.
הצוות החינוכי רחב ומגוון וחבורות הלימוד קטנות.
פרויקט בר מצווה לילדים לאימהות חד הוריות
ישנה תוכנית לבוגרי צבא עם אפשרות לשילוב לימודים בבית מדרש עם לימודים אקדמאים.
חזון המכינה הוא לחנך את חניכיה לנאמנות למדינת ישראל כיהודית, ציונית ודמוקרטית, אהבת ישראל והארץ.
לחנך לגיוס לשירות צבאי משמעותי בצה"ל, בהתאם לכישוריהם.
להכשיר את חניכי המכינה באופן רוחני וגופני להשתלבות בצבא.
טיפוח את מנהיגותם ומעורבותם של החניכים במהלך השירות הצבאי וגם לאחר מכן.
הרב אחיקם גץ - ראש המכינה
מכירה וחכירה, או מכירה וחכירה מחדש , היא עסקה פיננסית שבה מוכרים נכס וחוכרים אותו בחזרה לטווח ארוך; כך שהמוכר ממשיך להשתמש בנכס אך אינם הבעלים שלו עוד.
העסקה נעשית בדרך כלל עבור נכסים קבועים, בעיקר נדל"ן, וכן עבור מוצרים בני קיימא ונכסים כגון מטוסים ורכבות.
הסדרי חכירה חוזרת משמשים בדרך כלל משום שהם מעניקים הטבות מימון, חשבונאות או מיסוי.
לאחר רכישת נכס, הבעלים חותם על הסכם ארוך טווח לפיו הנכס מושכר בחזרה למוכר במחיר מוסכם.
סיבה אחת לחכירה חוזרת היא העברת הבעלות לחברת החזקות תוך מעקב אחר הערך והרווחיות המתמשכים של הנכס.
סיבה נוספת היא שהמוכר מגייס כסף על ידי מכירת נכס יקר ערך לקונה, שמעוניין לבצע השקעה מובטחת לטווח ארוך.
הסדרי חכירה חוזרת נפוצים בתעשיית קרנות הנדל"ן.
עסקת מכירה וחכירה מחדש היא בדרך כלל עסקת נדל"ן מסחרי שבה צד אחד, לרוב תאגיד, מוכר את נכסי הנדל"ן התאגידיים שלו לצד אחר, כגון משקיע מוסדי או קרן השקעות נדל"ן (REIT), ולאחר מכן משכיר את הנכס בחזרה במחיר ותקופת חכירה מוסכמים עם המשקיע.
תקופת החכירה ושיעור השכירות מבוססים על עלויות המימון של המשקיע, דירוג האשראי של השוכר ושיעור התשואה.
הסיבות והיתרונות עבור המוכר-שוכר מגוונים, אך הנפוצים ביותר הם:
סיוע במימון הרחבת העסק הקיים, רכישת ציוד חדש במפעל, או השקעה בהזדמנויות עסקיות חדשות.
מכירה וחכירה חוזרת מאפשרת לתאגיד גישה ליותר הון מאשר שיטות מימון מסורתיות.
כאשר הנכס נמכר למשקיע חיצוני, התאגיד מקבל 100% משווי הנכס.
מימון מסורתי מוגבל ליחס הלוואה לשווי או יחס כיסוי חוב.
סיוע בתשלום חובות ושיפור מאזן החברה.
מסייע בהגבלת הסיכונים הכרוכים בבעלות על נדל"ן, כגון תנודות מחזוריות בשוק.
תשואה מובטחת על ההשקעה בצורה של שכירות במהלך תקופת החכירה, ובעלות על נכס בר-ערך שכבר מאוכלס על ידי שוכר אמין.
נכס מושכר במלואו לטווח ארוך עם זרם הכנסה מובטח.
יכולת להשקיע בנדל"ן עם שוכר שכבר מכיר את הנכס.
עסקאות מכירה וחכירה נפוצה גם בענף התעופה, כאשר קונים משתמשים בשיטה כדי לאפשר לבתי ספר לטיסה ולחברות תעופה אחרות להשתמש במטוסים שלהם.
מכירה וחכירה משמשת לעיתים קרובות בתעופה מסחרית כדי למעשה לקבל בחזרה את המזומנים שהושקעו בנכסים.
חברות תעופה, לדוגמה, מוכרות מטוסים ומנועים למשכירים, בנקים או מוסדות פיננסיים אחרים, אשר בתורם משכירים להם את הנכסים בחזרה.
בשל המחיר הגבוה של מטוסים ומנועים, במיוחד חדשים, המזומנים מחכירה חוזרת כזו משמשים חברות תעופה לשיפור ביצועיהן הפיננסיים.
עסקאות מכירה וחכירה נפוצה גם בענף הספנות.
מקרה בולט של עסקה מסוג זה הייתה ב-2004, כאשר חברת צים מכרה אוניות ומיד חכרה אותן מחדש מחברת זודיאק מריטיים, חברה הקשורה לבעלי השליטה שלה קבוצת האחים עופר.
מכינת מיתרים-לכיש היא מכינה קדם-צבאית מעורבת לדתיים, מסורתיים, חילוניים, בנים ובנות, הפועלת בדרום מדינת ישראל.
למכינה ארבעה שלוחות, בקיבוצים בית גוברין, דורות, נחל עוז וגבים.
למכינה כ-180 חניכים וחניכות וכ-30–50 אנשי צוות, והיא שייכת לעמותת מיתרים-לכיש.
העמותה הוקמה ב-2007 במושב לכיש ביוזמת דן הרכבי ממושב לכיש, יוסי פניני מארגון מיתרים וגבי גבאי.
היזמים גיסו את יניב מזומן ואת יאיר טיקטין ממכינת עמי-חי להקמת המכינה בקיבוץ בית גוברין אשר בחבל לכיש .
מזומן עמד בראש המכינה עד שנת 2022, ונכון ל-2026 עומדים בראשה מאיר יחיאל ליפשיץ ושמואל-נחמן שאול.
עם הגידול במספר החניכים המבקשים להתקבל למכינה, החליטה הנהלת המכינה להתרחב בדרך של הקמת שלוחות נוספות בדרום הארץ.
ב-2014 הוקמה שלוחה במושב אליאב, אף הוא בחבל לכיש.
ב-2021 עברה השלוחה לקיבוץ דורות הסמוך לשדרות.
לאחר מבצע צוק איתן ב-2014 הוקמה השלוחה בנחל עוז, אשר לאחר פרוץ מלחמת חרבות ברזל (התקומה) עברה זמנית לקיבוץ משמר העמק.
עוד בעקבות מלחמת חרבות ברזל, הוקמה בשנת 2024 שלוחה רביעית בקיבוץ גבים, ביטוי לרצון העז של תושבי הקיבוץ והמכינה לקיום חיים מחודשים בעוטף עזה.
עם היותן של כל אחת מהשלוחות חלק מהמכינה, כל שלוחה מדגישה היבט המיוחד לה.
שלוחת בית גוברין מהווה מוקד החיים והלימוד של המכינה.
שלוחת דורות מדגישה את ההקשר הקהילתי, את הפעילות הגופנית והיציאה לשטח.
שלוחת נחל עוז עוסקת בעשייה קהילתית במרחב העוטף, בשיקום קהילות ובהתנדבות במשק הקיבוץ.
שלוחת גבים מתמקדת בחקלאות קהילתית וחינוך סביבתי.
מכינת מיתרים-לכיש היא מדרשה לשליחות חברתית, המטמיעה ומחדשת אצל חניכיה שפה ערכית המאופיינת בעומק מחשבתי וברגישות אנושית.
במכינה מאמינים שהמפתח לתיקון החברה הישראלית טמון בקהילה לומדת ופועלת, המקבלת על עצמה קיום דיאלוג מתמיד בין תפיסות עולם מגוונות ורואה בחיים של אחדות ושותפות ערכים מובילים, בד בבד עם קיום הלכה למעשה של המשימה הציונית והתיישבות קהילתית בגבולות הארץ, תוך מתן דגש מיוחד להתיישבות ועשיה בנגב המערבי.
המכינה ובוגריה מתחייבים לפעול באחריות ובצניעות עבור חיזוק הערבות ההדדית וקידום חברה ישראלית מתוקנת וראויה, מתוך תחושות שליחות, אהבה ואחריות.
לאור החזון, תוכנית הלימוד של המכינה משלבת בין:
לימוד עיוני: שיעורי בית-מדרש, שיעורים בעיון טקסטואלי, שיחות ערכיות ופיתוח חשיבה ביקורתית.
הכנה פיזית ונפשית לקראת שירות משמעותי: הכנה פיזית במד"סים ואימונים איכותיים, והכנה מנטלית בבניית זהות מעמיקה וערכית.
אהבת הארץ: בטיולים במרחביה של הארץ, ובחיבור בלתי אמצעי לנופיה ואנשיה.
עשייה וחיבור קהילתי: התנדבות ועבודה משותפת בקהילה המקומית והאזורית.
צמיחה אישית וקבוצתית: עבודת צוות, ליווי, חונכות וקבלת כלים לחיים עצמאים ומשמעותיים.
ב-2016 נפתחה במכינת מיתרים-לכיש תוכנית שיבולים "כדי לאפשר השתתפות צעירים עם מוגבלות במכינות, על שלל האתגרים וההתאמות הנדרשות".
באופן מיוחד נדרשה התאמה כדי לשלב בעלי מוגבלויות במסעות שהמכינה מקימת מפעם לפעם, בהשתתפות החניכים בעלי המוגבלויות.
ב-2019 דווח על מסע כזה מלכיש ועד ירושלים.
במלחמת חרבות ברזל נפלו חמישה בוגרים, ובנוסף שני בוגרים נפטרו במהלך השנים.
המכינה מקיימת לזכרם טקסי זיכרון שנתיים, מסעות נצח ומפגשי למידה על ערכים שליחות ואחריות.
מכירת חמץ היא הליך מכירה פורמלי על פי ההלכה היהודית, שנועד כדי להתמודד עם איסור הימצאות חמץ ברשות יהודי בפסח.
על פי ההלכה, יש לבער את החמץ לפני פסח, ואסור שיהיה אפילו מעט ממנו ברשותו של יהודי.
מדאורייתא ניתן לבטל את החמץ במחשבה בלבד, אך יש לחשוש מאכילה של חמץ מבוטל ולכן חכמים תיקנו לבער אותו.
פתרון אפשרי אחר הוא מכירתו לגוי, שהרי בכך החמץ אינו עוד ברשותו של היהודי, ועל הגוי לא חל איסור זה.
על פי ההלכה היהודית, אסור שיימצא ברשותו של יהודי חמץ בפסח, וישנה חובה לבערו או להיפטר ממנו קודם הפסח.
ניתן גם להעבירו או למוכרו לגוי לפני הפסח, אך גם במסגרת זו אסור להתנות את המכירה או לתת "על מנת להחזיר".
תחילת ההלכה - מכירת חמץ חד פעמית
מקורה של שיטת המכירה נמצא בתוספתא:
התוספתא מתייחסת למצב שבו נמצא היהודי במצוקה - אין הוא יכול לבער את החמץ שברשותו, כיוון שהוא נמצא בספינה.
מתוך כך הותר לו למכור את חמצו לגוי או לתת לו במתנה - ובלבד שיהיה זה במתנה גמורה.
כן הותר לו למכור במחיר יקר יותר, תוך רמיזה שייתכן שיקנה את החמץ בחזרה לאחר הפסח.
גם כאן לא הותר מעבר לכך.
כך הבין מהתוספתא רב עמרם גאון:
רב עמרם גאון הבין שאין מדובר דווקא בספינה, אלא בכל מקרה שבו נאלץ היהודי לעשות זאת - אך סייג זאת במפורש בכך שהמכירה תהיה גמורה, ושלא תחזור על עצמה כל שנה (כדי שלא ייראה הדבר כהערמה).
כן הגביל את הדברים בכך שעל הגוי לבצע פעולת קניין פיזית בחמץ כדי שיעבור לרשותו.
הרמב"ם הוסיף והדגיש שאם מכר על תנאי הרי שהוא עובר על האיסורים של "בל יראה" ו"בל ימצא".
יש המביאים את דעתו של המהר"ם מרוטנבורג שהובאה בשו"ת הרשב"א להתיר מכירת חמץ: .
אך גם כאן אין זו מכירה על תנאי, אלא הודעה לגוי שלאחר הפסח יוכל לקנותו ממנו, ובדומה לשיטה שהובא בתוספתא.
אם כן ברור מדברי ר' יוסף קארו שמותר למכור בהערמה, ורק שלא תהיה המכירה על תנאי.
ר' ישראל מאיר הכהן מראדין בספרו משנה ברורה, הוסיף וכתב:
"ואם ירא לתת לו שטר שמא יעלה בדעתו להחזיק בחמץ ואיכא הפסד מרובה, יש לו להתנות עמו שיקנה בכסף בלבד בלי שטר, ותנאי מהני בזה לכמה פוסקים, ויש לסמוך להקל בכגון זה".
לפי כמה מהפוסקים, הגיעו הדברים לכדי מכירה פיקטיבית לחלוטין, כך סובר למשל רבי יאיר חיים בכרך (בשו"ת 'חוות יאיר'), סמך לדבריו הביא מכך ש ש"הקיסר החסיד ירום הודו" פטר את מכירת החמץ ממס מכירות, משום שאין זה אלא טקס דתי.
יש שכתבו כי מה שגרם להתפתחות השיטה הוא המהפכה התעשייתית וריכוז הייצור שהביאה בכנפיה.
יהודים רבים החזיקו במבשלות שכר, ונקלעו לחוסר יכולת לבער את כל החמץ עד הפסח.
אם בעבר הייתה ברשות אדם כמות לא-גדולה של חמץ שעליו לבער עד הפסח, הרי שכעת עמדו בעלי המפעלים והמבשלות חסרי אונים אל מול כמויות הענק שהיו צריכים להיפטר מהן.
ביעור פשוט, או אפילו מכירה רגילה, היו עלולים לגרום להפסדי ענק ולחוסר יכולת לתפקד מבחינה כלכלית.
לצורך כך נדחקו הפוסקים, והחלו להקל יותר ויותר.
לאור התרחקותה של השיטה הזו מצורתה המקורית, קמו לה כמה מתנגדים במאות השנים האחרונות.
ההתנגדות הייתה לא רק לעצם המכירה, אלא גם לקניית חמץ שנמכר בשיטה זו, שהרי אם המכירה לא הייתה כהלכה, מוגדר החמץ כ"חמץ שעבר עליו הפסח", שאסור בהנאה.
מתנגד חריף למכירת החמץ הוא הגר"א, שכתב:
גם ר' שלמה קלוגר בתשובותיו התנגד למכירת החמץ בשיטה הנהוגה.
להלכה, בדורות האחרונים הסכימו כל הפוסקים שאין לשלול לחלוטין את מכירת החמץ לנכרי, אולם יש כאלו המתירים אותה בסייגים שונים, יש האוסרים זאת לאנשים פרטיים, ומתירים אותה רק לבעלי עסקים שברשותם חמץ מרובה.
למעשה, יש הסומכים עליה ללא חשש ויש הנמנעים ממכירת חמץ ודאי ואף מקפידים שלא לקנות לאחר הפסח חמץ שנאפה לפניו.
המקפידים יותר רוכשים רק מוצרים מקמח שנטחן לאחר הפסח (או מקמח יבש המשמש לאפיית מצות), עקב חשש החמצה בקמח מחיטים שנלתתו במים.
אף על פי כן, יש מהפוסקים שתיארו את המכירה כמנהג רווח והתנגדו לניסיון לערער אחריה, כפי שכתב הרב אהרון וולקין:
בימינו המפעלים הגדולים מוכרים את כלל החמץ שלהם לפסח, ואף מדינת ישראל מוכרת את החמץ, בטקס החוזר בכל שנה, כאשר הרב הראשי לישראל, שהוסמך למשימה זו על ידי שר האוצר, חותם על כתב המוכר את חמצהּ של המדינה לגוי.
המכירה נהוגה כמעט בכל הציבור, גם אצל אנשים שאין להם חמץ ידוע, כדי לצאת מידי ספק, או כדי לפטור בית או חדר שלא יעשה בו שימוש בפסח, מחובת בדיקת חמץ.
חלק מהמכירות כוללות מניות שברשות המוכרים, בשביל למנוע בעלות משותפת שלהם בחמץ שברשות החברות, ומאחר שאת חלקם בחמץ בלבד הם אינם רשאים, כבעלי מניות, למכור.
ככלל, מקובל שבעלי החמץ חותמים על שטר הרשאה סטנדרטי המסמיך את הרב למכור את כלל החמץ שברשותם ובנוסף מפרטים את מקום החמץ.
המנהג הוא לתקף את השליחות באמצעות קניין סודר.
מנהג זה מחייב פגישה עם הרב על מנת שיקנה את הסודר לבעל החמץ, או לכל הפחות הגעה למקום בו השאיר את הסודר, הגבהתו וחתימה על שטר המכירה.
על מנת להנגיש את המכירה לאנשים שאינם יכולים לפגוש במסדר המכירה או אינם מעוניינים בכך, מוחתמים אנשים על שטרי הרשאה גם באמצעות האינטרנט.
הרשאות אלו אינן מאפשרות ביצוע קניין באמצעים המסורתיים, ונסמכים על עיקר הדין לפיו מינוי שליח אינו מחייב קניין, או לחלופין על כך שבימינו עסקאות באינטרנט תקפות מדין 'קניין הסוחרים'.
בכל מקרה, הקניין במכירת החמץ לגוי מתבצע באופן מחמיר בשטר ובמתן מעות.
הרב יוסף אפרתי כתב, בהתאם לדעת הרב יוסף שלום אלישיב, שאין לסמוך על מכירת חמץ שביצע חילוני כי לא הייתה לו כוונה אמיתית למכור את החמץ, אלא אם שטר המכירה הקנה לה תוקף גם לפי חוקי המדינה.
מנגד, לדעת הרב משה פיינשטיין, המכירה מועילה גם כשבוצעה על ידי חילוני.
בפסח של שנת תשס"ו אירע מקרה חריג, כאשר בהנחיית הרב הראשי לצה"ל אביחי רונצקי, נמכרו לגוי יחד עם החמץ הצה"לי גם כמה מאות כלבים המצויים בשירות צה"ל.
זאת לאחר שברגע האחרון התברר כי בניגוד למה שסברו תחילה, האוכל אותו הם צורכים מכיל חמץ ואסור בהנאה ליהודים בפסח (ולכך יש לכלול אותו במכירה).
בשנת 2000, היה אתר כיפה האתר הראשון להציע מכירת חמץ באינטרנט, זאת לאחר שקיבל את הסכמתם ההלכתית של הרב שלמה אבינר והרב אליקים לבנון, בשנת 2017 החלה גם הרבנות הראשית לישראל להציע שירות דומה.
מכירת יוסף הוא סיפור מקראי שמופיע בפרשת וישב ב, ועניינו השלכת יוסף לבור על ידי אחיו ומכירתו לעבד, והיא היחידה הראשונה בפרשת יוסף ואחיו.
יוסף היה בן הזקונים של יעקב מאשתו האהובה רחל.
אביו אהב אותו מכל אחיו והכין עבורו בגד ייחודי בשם כתונת פסים.
יוסף מביא את דיבת אחיו לאביהם יעקב.
בנוסף, הוא מספר לאחיו שני חלומות שחלם שמשמעותם היא שיוסף ימלוך על בני משפחתו והם ישתחוו לו.
האחים בראותם כי יוסף הוא הבן האהוב שונאים אותו עד כדי כך שאינם מדברים עמו לשלום, ולאחר שיוסף מספר את חלומותיו, שנאתם וקנאתם מתעצמת.
באחד הימים יוסף נשלח במצוות אביו לראות מה שלומם במרעה אליו יצאו בשכם.
יוסף שומע בקול אביו ויוצא לחפש את אחיו.
הוא לא מוצא אותם בשכם ואיש שפוגש אותו בשדה מפנה אותו לחפש אותם בדותן.
בראות האחים את יוסף מרחוק הם מחליטים להרוג אותו ולבטל את חלומותיו למשול בהם.
בתחילה הם זוממים לרצוח את יוסף, להשליך אותו באחד הבורות שבסביבה ולספר שהוא נטרף.
ראובן הבכור רוצה להציל את יוסף ומציע לזרוק אותו לבור ולא להרוג אותו בידיהם, מתוך מטרה להצילו בהמשך.
כאשר יוסף מגיע אליהם האחים פושטים ממנו את הכותונת ומשליכים אותו חי אל בור ריק ממים.
האחים סועדים ורואים מרחוק שיירת ישמעאלים מתקרבת, יהודה מציע לאחיו להחליף את מותו של יוסף בבור במכירתו לעבד לשיירה והאחים מסכימים.
באותו זמן עוברת שיירת ישמעאלים, יוסף נמשך ומועלה מן הבור ונמכר כעבד לשיירת הישמעאלים בסכום של עשרים כסף.
יוסף מובל למצרים ושם ימכר לפוטיפר.
ראובן הולך אל הבור בו יוסף אמור להיות, על מנת לשחררו, ומגלה שיוסף איננו בבור.
ראובן קורע את בגדיו והולך ומספר לאחיו "הילד איננו, ואני, אנה אני בא".
האחים מנסים לגרום ליעקב אביהם לחשוב שבדרך אליהם יוסף נטרף ומת בלי קשר לאחים.
הם לוקחים את כתונת הפסים של יוסף, אותה לקחו הגעתו אלהם, וטובלים אותה בדם עז ששחטו.
הכותנת נשלחת אל יעקב עם שאלה "זאת מצאנו, הכר־נא הכתֹנת בִּנך היא, אם לא?".
יעקב מזהה את הכותונת, מבין שבנו יוסף נטרף ואומר "טָרֹף טֹרַף יוסף".
יעקב קורע את בגדיו, לובש שק ומתאבל מיום זה למשך שנים.
בני משפחתו מנסים לנחם אותו אך איש אינו מצליח לנחם את יעקב ששכל את בנו האהוב.
המשכו של הסיפור לאחר שנזרק יוסף לבור אינו ברור כל צרכו:
בתחילה נאמר כי האחים החליטו למכור את יוסף לישמעאלים.
הפרשנים מתלבטים בשאלה מי מכר את יוסף, האם האחים או המדיניים, ולמי הוא נמכר, האם לישמעאלים או למדיינים?
רש"י מסביר שהיו מספר מכירות, בני יעקב מכרו את יוסף לישמעלים, הישמעאלים למדינים והמדינים למצרים.
הקושי בתירוץ זה הוא הופעתם המחודשת של הישמעאלים בפרק ל"ט.
ר' אברהם אבן עזרא סבור כי מדין וישמעאל הם בני שבט אחד הנקרא פעם כך ופעם כך.
הרמב"ן חולק על אבן עזרא, ומוכיח כי מדין וישמעאל הם שני עמים שונים.
הוא מבאר כי השיירה הייתה מורכבת מסוחרים מדינים ששכרו את שיירת הגמלים של הישמעאלים לצורך הובלת סחורה.
המדינים הם אלו שקנו את יוסף והם מכרו אותו במצרים, והישמעאלים רק נהגו את שיירת הגמלים.
אור החיים מסביר, בדומה לרמב"ן, שהשיירה הייתה מורכבת ממדינים ומישמעאלים, אך לדעתו הסוחרים שקנו ומכרו את יוסף מהאחים היו הישמעאלים והמדינים שהיו סוחרים מיומנים שימשו בתור מתווכים בעסקאות הקניה והמכירה.
לפי כל הפרשנים שהוזכרו, האחים הם שמכרו את יוסף, וכך מפורש בדבריו לאחים: "אֲנִי֙ יוֹסֵ֣ף אֲחִיכֶ֔ם אֲשֶׁר־מְכַרְתֶּ֥ם אֹתִ֖י מִצְרָֽיְמָה" ().
רשב"ם מסביר כי האחים כלל לא מכרו את יוסף.
בשעה שישבו לאכול התרחקו מעט מן הבור כדי לא לאכול על הדם.
הם המתינו לישמעאלים שראו קודם, ולפני שבאו הישמעאלים עברו במקום סוחרים מדיינים, חטפו את יוסף מהבור ואחר כך מכרו אותו לישמעאלים.
פירושו של הרשב"ם מהפכני, אך מוצא אסמכתא בפסוקים, שכן בהם לא מוזכר כלל שהאחים מכרו את יוסף.
בפסוק: לא נזכרים כלל האחים; ואף יוסף עצמו, בהיותו בבית האסורים מעיד: (), אך כפי שהוא עצמו מציין קשה עליו מדברי יוסף לאחים בהם הוא קובע כי הם אלו שמכרוהו.
כאמור, פרשנים שונים הגיעו עד לתסריטים אפשריים רבים לגבי מספר המכירות שבוצעו וזהות הסוחרים.
בהיסטוריוגרפיה היהודית יש למכירת יוסף חשיבות מכרעת:
בעקבות המכירה ירד יוסף למצרים, הפך למשנה למלך, כלכל את אחיו ואביו בשנות הרעב, דבר שהביא להשתקעות המשפחה במצרים, לשעבוד, ולבסוף ליציאת מצרים ולכיבוש הארץ בידי העברים.
סכום המכירה, 20 דינרים שהם 5 סלעים, הוא גם הסכום של פדיון בכורות (מהאם), מצווה זכר למכת בכורות בזמן יציאת מצרים.
חוקרת המקרא נחמה ליבוביץ' מוצאת סיבתיות כפולה בסיפור מכירת יוסף, כפילות של עשייה אנושית ועשייה אלוהית.
מצד אחד בני אדם פועלים מתוך דחפים אנושיים: יוסף מתפאר, האחים מקנאים ונוקמים בו, ומצד שני ה' מכוון את כל המאורעות כדי להוציא לפועל את התוכנית האלוהית של עם נבחר היוצא מבית עבדים ומקבל את התורה.
חז"ל גינו את האחים על המכירה:
"וישליכו אותו אל הבור והבור ריק אין בו מים" - מים לא היה בו, נחשים ועקרבים היו בו (בראשית רבה פד).
אלא שהיה מתחבט לרגלי כל אחד ואחד לרחם עליו ולא ריחם.
ספר היובלים מתארך את המכירה ל-10 בחודש השביעי, שהוא יום הכיפורים בלוח השנה במגילות קומראן, ובכך מסביר את הצורך בשעיר לעזאזל לכפר על בני ישראל.
ניתוח הסיפור על פי ביקורת המקרא
מבקרי המקרא יישבו את הקשיים בסיפור יוסף באמצעות שימוש בהשערת התעודות, שלפיה חמשת חומשי תורה נכתבו בעזרת ארבע תעודות שונות.
לדברי הפרשנים המודרניים, סיפור מכירת יוסף מהווה דוגמה טובה לעירוב של שתי תעודות זו בזו.
התעודה הראשונה קרויה בשם המקור היהוויסטי (קרוי בקיצור באות J), שכן היא משתמשת בשם יהוה לתיאור האל.
המקור היהווסיטי מיוחס לממלכת יהודה הדרומית, ולראייה, יהודה הוא האח הצדיק מבין האחים במקור זה.
התעודה השנייה קרויה בשם המקור האלוהיסטי (קרוי בקיצור באות E), שכן היא משתמשת בשם אלוהים לתיאור האל.
מקור זה מגיע, לפי ההשערה, מממלכת ישראל הצפונית, ולראייה, האח הצדיק במקור זה הוא ראובן, ששבטו הוא מממלכות הצפון.
חלוקת הסיפור לשני מקורות שונים מסוגלת ליישב את הקשיים שהתעוררו במהלך הסיפור:
כיוון שבפסוק כ"ח העלו הסוחרים את יוסף מהבור וקנוהו מידי אחיו, נשאלת השאלה מדוע בפסוק כ"ט טרח ראובן לחזור לבור, אם יוסף כבר נמכר לסוחרים.
בנוסף, בסיפור ישנן כפילויות רבות:
הסוחרים שלוקחים את יוסף מכונים בשני שמות שונים: בפעם אחת בתור "ישמעאלים" ופעם שנייה בתור "מִדְיָנִים".
פרשנים התחבטו בשאלה האם מדובר באותם סוחרים, והבדל זה בא לידי ביטוי ביתר שאת בפסוק כ"ח, שם הסוחרים קרויים בשני השמות.
מכירתו של יוסף לפוטיפר מוזכרת פעמיים אף היא.
בהמשך ספר בראשית חוזרת ההפרדה בין מקורות E ל-J, וניתן לראות שם גרסאות שונות לסיפור מכירת יוסף, כפי שבאות לידי ביטוי בשני הסיפורים המופרדים בפרק ל"ז.
כך, למשל, בפרק מ', המיוחס ל-E ועוסק בחלומות שר המשקים ושר האופים, יוסף מעיד על עצמו כי הוא נגנב מארץ העברים, מה שמתקשר ללקיחתו מהבור בידי המדיינים, ולא למעשה האחים: .
לעומת זאת, בפרק מ"ב המיוחס ל-J, האחים מודים באשמה שהם אלו שגרמו ליוסף להגיע למצרים, במוכרם אותו לישמעאלים: .
להלן מוצג הסיפור, כשהוא מופרד בין שני המקורות.
מכלי דלק תצורתיים במטוסי קרב, הם מכלי דלק חיצוניים הבנויים מחוץ לגוף המטוס וצורתם מותאמת לצורתו.
התאמה זו גורמת לגרר קטן ביחס לגרר הנוצר ממכלי דלק נתיקים בעלי נפח דומה (הגרר של שני מכלים תצורתיים במטוס F-15 איגל הוא פחות מרבע מהגרר של מכל גחון נתיק, ופחות משמעותית מגרר של מכל נתיק יחיד בכנף).
עקב הגרר הקטן יותר, מאפשרים מכלים מסוג זה זמן טיסה ארוך יותר ופגיעה פחותה בביצועים ביחס למכלים הנתיקים.
מכלים תצורתיים אינם מגדילים את שטח חתך המכ"ם של המטוס באופן משמעותי ומאפשרים טיסה במהירויות גבוהות יותר.
בניגוד למכלים נתיקים, לא ניתן להשליכם בעת טיסה על מנת להקטין את משקל המטוס ואחזקתם מסובכת יותר ודורשת זמן ארוך יותר.