tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
אור (עידן אשכנזי - עונה 1) - חבר ילדות של מלי אשר נפגש עמה במסיבה בפתאומיות ומקיים עמה יחסי מין בשירותי המועדון.
עליזה (אירית דקל - עונה 1) - בת דודתם של השם-טובים וחברה טובה של מלי, מליקה מנסה לשדך אותה לחי.
טליה אורן (ענת עצמון - עונה 1) - שחקנית מפורסמת, אמא של דפי, וחברה של אפרים מנהל בית הספר למשחק.
אפרת (מאיה שמחי - עונה 2) - מנהלת מפולפלת של חנות הכלות.
אבא של דפי (צפריר קוחנובסקי - עונה 1) - איש עסקים.
ליילה (אופירה רחמים - עונה 1) - מגדת עתידות ערביה-נוצרייה שנותנת למליקה רמזים על עתיד ילדיה.
בנבנישתי (יניב סוויסה - עונה 2) - המפיק המוזיקלי של מרגו, בעל מועדון קריוקי ששרה בו מרגו.
אלינה (טטיאנה מחלינובסקי - עונה 2) - עורכת דין, עובדת עם אסתי במשרד עורכי הדין.
ירדן (ירדן ברכה - עונה 2) - עורכת דין, עובדת עם אסתי במשרד עורכי הדין.
שנה ארגון קטגוריה תוצאהסימוכין 2017 האקדמיה הישראלית לטלוויזיה השחקנית הטובה ביותר בסדרה קומית (רבקה מיכאלי)
איסתרק הוא הספר הראשון בסדרת ממלכה במבחן, סדרת ספרי הרפתקאות מסוגת מותחן פוליטי שנכתבה על ידי הסופרת מיה קינן, והתפרסמה בעיקר בציבור החרדי והדתי.
הספר יצא לאור בשנת 2008.
העלילה מתרחשת בימי הביניים בממלכת כוזר היהודית, ממלכה חזקה של גרים המצויה ביחסים מתוחים עם שכנותיה עמן ידעה מלחמות בעבר.
בכוזר יש בית מלוכה וותיק העובר מאב לבן ותפקידים רבי עוצמה המכונים: כאקאן (מלך) "אופלא (עוצר) כוזר", "בק (ראש ממשלה) כוזר", ועוד.
העלילה נעה בין בגידות, אמון, ומלחמות, והתפלגות כתוצאה ממלחמות ירושה.
העלילה נפתחת כאשר הממלכה תחת שלטונו של המלך רעואל, אבי איסתרק, נרצח ראש ממשלת כוזר בתוך חדר הישיבות בארמון דרך חדר האוצרות של המלך רעואל.
הנסיכים מיכאל ואיסתרק - יורש העצר, שהיו בדרכם לבבל עם פלוגת חיילים ובראשם סגן שר החוץ דוד סאנפאל, נקלעים למארב של הקווארים (שבט עוין השוכן במישורי הפלאט הסמוכים לכוזר, ההשראה ככל הנראה מהקאבארים), דוד סאנפאל ומרבית החיילים נהרגים, והנסיכים נופלים בשבי הקווארי.
אליהם מתלווים שני משרתים על פי הוראת החוטפים.
בדרכו לעבר מישורי הפלאט שמעבר לגבול הכוזרי עובר הנסיך איסתרק התעללויות רבות ושוביו, שאף שברו לו את אחת משיניו, מסתירים אותו מחיילי כוזר המחפשים את הנסיכים, בתור אחותם המעורערת בנפשה, לעומתו, מיכאל מובל כבול בתוך חבית יין, הנישאת בעגלה עמוסה חביות.
איסתרק מובל אל המאהל אותו מנהיג קאה-הי, ומיכאל מובל אל מאהל שני.
בהיותו בשבי מתחיל איסתרק להזדהות עם סגנון החיים של שוביו, ומוקסם מיופי התרבות הקווארית.
הוא הופך להיות דמות נערצת בקרב הקאוורים, מקפיד על המצוות קלה כבחמורה, אבל חי בנהנתנות.
בינתיים, בכוזר, האויב המסתורי שרצח את ראש הממשלה ועזר לקווארים לשבות את הנסיכים שב ומכה: שני ניסיונות התנקשות במלך לא עולים יפה אך מאחד מהם מורעלת המלכה, ומהשני מוכש המלך ונכנס למצב של תרדמת.
את מקומו בהנהגת כוזר תופס יוסף דיאלידאן, העוצר.
איסתרק מבין את טעותו רק לאחר תוכחתו של משרת יהודי ממוצא מונדרי (מיעוט שבטי בכוזר הנחשב לגזע נחות, שקיבל על עצמו את דת משה בלבד, ללא כפיפות לשלטון הכוזרי.) בשם קנז שנמצא עימו.
עשרים ושש שנה קודם לכן פשטו הקווארים על אחוזת הגבול בכוזר והרגו את שש מאות תושביה.
תושבי כוזר היו בטוחים שגם רנה, אחותו החכמה והמוכשרת של המלך רעואל, נהרגה אז, אבל היא נלקחה בשבי והובאה על ידי קאה אל המאהל.
קאה אילץ אותה להינשא לו, ונולדה להם בת: הלה.
רנה משכנעת את קאה להשיא את הלה בת השלוש עשרה לאיסתרק, אך איסתרק, שלא מודע לכך שהנערה יהודייה, ושהיא בת דודתו, מסרב להצעה, ומראה לעצמו כי הוא הצליח לבחור בטוב ובאמת.
לאחר שקנז מספר לו מיהי באמת הלה הוא מסכים להצעה ומפייס את קאה-הי.
לאחר שמסתיימת החתונה מציתים איסתרק ואנשיו את האוהלים כהסחת דעת לבריחתם ומשאירים לקאה פתק אזהרה לבל ירדוף אחריהם.
במסעו חזרה לעבר כוזר מבין איסתרק עד כמה הושפעו דעותיו משוביו, ועל כן, כדי להמשיך ולבצע את הבחירות הנכונות שיובילו אותו לחיות בדרך בה חפץ, עליו לבצע את אחת ההחלטות הקשות בחייו.
הוא גם משלים עם אחיו מיכאל לאחר שמילדותם שררה בניהם איבה סמויה.
איסתרק חוזר לכוזר ומגלה כי בינתיים אירעה התנקשות באביו, וכי יוסף דיאלידאן קיבל את המלכות.
הספר מסתיים במפגש לא מתוכנן בין איסתרק ליוסף על גדות נהר המניאר, לאחר שאיסתרק חושף כי יוסף הוא שעמד מאחרי חטיפת הנסיכים וההתנקשות במלך ומאחורי רצח הבק המנוח (עשאל בלואדאן, אביו של פנרס - מחנכו של איסתרק).
חלק מאנשיו של יוסף מבינים את טעותם ומצטרפים אל איסתרק, שכפי הנראה מצליח להשתלט מחדש על אתיל הבירה.
המשך המאורעות מתואר בספרים מהללאל, יוזבד ופדהאל.
איפה את, ברנדט הוא רומן סאטירי מאת מריה סמפל שיצא לאור בשנת 2012. הרומן מתאר אירועים בחייהם של ברנדט פוקס, בעלה אלגין בראנש ובתם בי בראנש בת ה-14, המתגוררים בסיאטל.
המספרת היא הבת, בי בראנש, והסיפור מובא בעיקר כרצף של מסמכים – תכתובות דואר אלקטרוני, פקס, הודעות מסנג'ר, פתקים, דו"חות, תמלילי שיחות, בלוג בזמן אמת מוועידת TED ועוד – שנוצרו על ידי שני הוריה של בי והסובבים אותם.
בשנת 2019 עובד הספר לסרט בבימויו של ריצ'רד לינקלייטר, שבו קייט בלאנשט מגלמת את דמותה של ברנדט.
ברנדט פוקס, בעלה אלגין בראנש ובתם בי בראנש מתגוררים בסיאטל.
ברנדט ואלגין מתכוננים להגשים את הבטחתם לבי – שיט לאנטארקטיקה.
אלגין עסוק מאוד בניהול מיזם "סמנתה 2", מיזם הדגל של מיקרוסופט להפעלת חפצים בכוח המחשבה.
ברנדט, אדריכלית מצטיינת, פרשה מהמקצוע 20 שנה קודם לכן, לאחר שאדם עשיר, שקנה ממנה את ביתה שאותו תכננה ועליו זכתה בפרס, הרס אותו.
זמן מה לאחר הפרישה, ברנדט חוותה מספר הפלות ונכנסה לשמירת הריון, שבסופו נולדה בי.
בי נולדה פגה ועם מום לבבי חמור שבגללו אושפזה מלידתה ועד גיל הגן ונותחה מספר פעמים.
ברנדט החלה לשקוע בדיכאון כתוצאה מכך, אך לא נטלה אף תרופה נוגדת דיכאון שקיבלה במרשם.
התפקוד של ברנדט כעקרת בית לקוי (מעולם לא ניסתה לתקן את הבית בו המשפחה מתגוררת), והיא סולדת מחברת בני אדם, אך היא מקפידה להביא את בי מדי יום לבית הספר ולהחזירה ממנו.
בי עומדת לסיים את לימודיה בבית הספר היסודי, ומתכננת לעבור ללמוד בפנימייה שבה למדה אמה.
לניהול ענייני היומיום מסתייעת ברנדט בעוזרת וירטואלית, מאנג'ולה קאפור, המתגוררת בהודו ומקבלת מברנדט הנחיות בדואר אלקטרוני.
שלל אירועים משבשים את חייהם של ברנדט ואלגין וגם את חייה של שכנתם אודרי גריפין, ובשיאם של אירועים אלה מתברר שמאנג'ולה קאפור היא למעשה קבוצת האקרים רוסית, וברנדט נעלמת, זמן קצר לפני הטיול לאנטארקטיקה (היא שלחה מכתב הסבר לבי, אך המכתב לא הגיע עקב תקלה).
תחילה, אודרי גריפין, שכנתה של ברנדט המתגוררת מתחת לגבעה עליה שוכן ביתה של ברנדט, התעקשה שתגזום את שיחי האוכמניות בגינתה של ברנדט, שטיפסו לזו של אודרי.
כיוון שברנדט הייתה אדריכלית בהשכלתה, היא ידעה שהשיחים סופגים את מי הגשמים ומונעים מהם להגיע לאדמה בחצרה של אודרי.
למרות זאת ברנדט הסכימה לבקשה משום ששנאה את אודרי כמו את יתר האמהות, אותן כינתה "יתושים".
אודרי לא הסתפקה בכך, והפיצה שמועה שברנדט ניסתה לדרוס אותה.
לאחר כמה ימים, גשם סוער סוחף מפולת בוץ לביתה של אודרי, וזו מאשימה את ברנדט.
בימים שבין גיזום השיחים לבין המפולת, ברנדט ביקרה בבית המרקחת במטרה לקבל תרופות לטיפול במחלת ים שמנג'ולה הזמינה עבורה.
מתברר כי הן הכילו חומר אנטי פסיכיאטרי הקרוי הלדול, וברנדט חששה ליטול תרופות אלו מחשש לתופעות הלוואי.
אלגין היה בדרכו לביקור במסעדה יחד עם צוות עובדיו באותו הערב, ומצא את ברנדט ישנה על ספה באותו בית מרקחת.
המרשם לתרופה והסכסוך בין ברנדט לאודרי, גרמו לאלגין לשלוח מכתב לפסיכיאטרית מפורסמת בבקשה לאשפז את ברנדט.
כעבור זמן מה מתברר שברנדט הפליגה לאנטארקטיקה לבדה, כשאודרי התחרטה על מעשיה והבריחה את ברנדט לביתה.
אלגין ובי נוסעים אף הם לאנטארקטיקה – אלגין בתקווה שהטיול ישכיח מבי את הצער על היעלמות אמהּ, ובי על מנת לחפש את אמה החל מהמקום האחרון שבו נראתה.
הספר שהה יותר מ-50 שבועות ברשימת רבי המכר של הניו יורק טיימס.
הספר שהה 72 שבועות ברשימת רבי המכר בכריכה רכה ו-12 שבועות ברשימת רבי המכר בכריכה קשה של רשת הרדיו NPR הספר זכה בפרס אלכס לשנת 2013.
הספר תורגם ליותר מתריסר שפות ועובד לסרט.
בתרגומו לעברית זכה הספר לשבחיה של המבקרת עלית קרפ:
על אף 394 עמודיו, קראתי אותו ביומיים, כי באמת קשה להינתק ממנו.
אתר "אנשי הספר" עמד על סוגת הספר:
קצב התפתחות העלילה מגוון בדיוק כמו סגנונות הכתיבה השונים שנדרשו לשם יצירת הספר הזה, וגם את האופי שלו אי אפשר לתאר כאחיד.
כקומדיה הוא אכן עורר כמה פרצי צחוק רמים, אבל זה לא המאפיין הדומיננטי בו.
כספר שעוקב אחר תעלומת היעלמות הוא משכיל לבנות את המתח לאט ולחשוף את הפרטים שיבהירו את התמונה טיפין טיפין, אבל אי אפשר לתאר אותו כמותחן.
כסאטירה הוא טלוויזיוני מדי ולא נשכני וחצוף מספיק, אבל לפחות אפשר לומר שהוא די עקבי בטון הסאטירי שלו – לפחות עד מאה העמודים האחרונים, בהם הוא שוכח לגמרי לעקוץ ומתרכז בלסגור יפה את העלילה ובלהעניק לקורא קתרזיס לא הכרחי.
הספר תורגם לעברית בידי יוני רז פורטוגלי, והתרגום נערך בידי שחר סמוחה.
הספר נטוע עמוק בחברה האמריקאית של סוף העשור הראשון של המאה ה-21, וכולל שלל מושגים מעולמו של הקורא האמריקאי, ואף כאלה המוכרים בעיקר לתושבי סיאטל.
משום כך הוסיפו המתרגם והעורך הערות שוליים המסבירות לקורא העברי מושגים מקומיים כגון מחט החלל (מבנה בולט בסיאטל), סטיב ב' (מנכ"ל מיקרוסופט) ו-Daniel's Broiler (רשת סטקיות באזור סיאטל).
ציפי גוריון, המבקרת של אתר "mako", לא אהבה שירות זה לקורא:
הערות השוליים של המתרגם מסבירות כל הזמן מושגים, שמות ודמויות מהתרבות האמריקאית, וזה מפריע.
הרי אנחנו קוראים אי-מיילים, אם אנחנו לא מזהים מיהו דייוויד פוג, זה ממש בסדר, סביר שישנם גם קוראים אמריקאים שלא יודעים מיהו.
אם אנחנו לא יודעים מהי רשת Costco, למה בכלל צריך להפריע לנו בקריאה כדי להסביר?
עטיפת הספר בגרסתו העברית מתבססת על המרכיב הגרפי הבולט של העטיפה המקורית באנגלית, תוך תרגום הטקסט (שם הספר, שם המחברת) לעברית.
בינואר 2013 רכשו שתי חברות הפקה את הזכויות לסרט על פי הספר.
בשנת 2019 החלה הקרנתו של הסרט "איפה את, ברנדט", בבימויו של ריצ'רד לינקלייטר, שבו קייט בלאנשט מגלמת את דמותה של ברנדט, בילי קרודופ מגלם את דמותו של בעלה, אלגין, אמה נלסון מגלמת את בתם, בי, וקריסטן ויג היא שכנתם אודרי.
איפה היא יחידת מידה מקראית לנפח שהייתה בשימוש בתקופת המקרא, המשנה והתלמוד.
מידת האיפה שימשה למדידת מאכלים יבשים.
מידה זו נזכרה בתורה בפרשת הונאה במידות ומשקולות:
בנביא הוזכרה מידת האיפה גם בשם "בת": מידת שניהם שווה מלבד שהבת שימשה למדידת לח, ואילו מידת האיפה שימשה למדידת יבש.
שיעור האיפה הוא שלוש סאין, וכך אמרו בתלמוד: על מנת לזכור את היחס בין מידות הנפח, נפוצה המנמוניקה "כאס־קלב יגודו" ופירושה הוא: כור, איפה, סאה, קב, לוג, ביצה.
ערך הגימטריה של האותיות "יגודו" הן ההכפלות הנדרשות למעבר בין היחידות: כור מכיל י (10) איפות, איפה מכילה ג (3) סאים, סאה מכילה ו (6) קבים, קב מכיל ד (4) לוגים, לוג מכיל ו (6) ביצים.
שיעור האיפה במידות זמנינו תלוי במחלוקות היסודיות בין אחרונים בשיעור ה"ביצה":
בספרי ההלכה נחלקו האחרונים בשיעור ה"כביצה", כאשר סיבת המחלוקת היא האם נתקטנו ה"ביצים" מכמות שהיו בזמן התלמוד (נשתנו הטבעים) או לא.
מחלוקת זו משפיעה אף על שיעור האיפה, מאחר ששיעור איפה אחת הוא שלוש סאין, ושיעור הסאה הוא 144 ביצים.
על מנת לדעת מהי כמות מידת האיפה יש להכפיל את שיעור הביצה ב־432. נמצא שמידת שיעור הסאה בשיעורי זמנינו תלוי בדעת אותם אחרונים מהו שיעור הביצה:
לדעת הרב חיים נאה שנפח שיעור ביצה הוא 57.6 סמ"ק לפיכך לדעתו שיעור האיפה (שהוא 432 ביצים) הוא כ־25 ליטרים (24,883 סמ"ק).
ולדעת החזון איש ששיעור הביצה הוא 99.53 סמ"ק נמצא ששיעור האיפה הוא כ-43 ליטרים (42,997 סמ"ק).
כיום נהוג להשתמש במטבע הלשון "איפה ואיפה" ככינוי לאפליה.
מקור הביטוי הוא מהפסוק בתורה , שעוסק באיסור הונאת המידות, ופירושו של הפסוק הוא, שלא יהיה לאדם שתי מידות של "איפה", "איפה" אחת בנפח מרובה מכפי שהיא אמורה להיות כאשר בא לקנות (ונמצא שמרוויח שמקבל יותר), ו"איפה" נוספת בנפח מועט כאשר מוכר לאחרים (ומרוויח שמוכר פחות מהנצרך).
איסתנפרת (או איסיס-נופרת, או איסיטנופרת, שמשמעותו במצרית עתיקה "איסיס היפה") הייתה אחת מנשותיו הראשיות של המלך רעמסס השני, ואימו של יורש העצר מרנפתח, שמלך לאחר מותו של רעמסס השני.
היא חיה במאה ה-13 לפנה"ס.
היא הייתה אחת מהנשים הבולטות בין הנשים המלכותיות של רעמסס השני, ביחד עם נפרתרי.
לאחר מותה נפרתרי, בערך בשנה ה-24 למלכותו של רעמסס השני, הפכה איסתנפרת לאישה הבכירה והראשית.
הוריה של איסתנפרת לא ידועים מהמקורות.
היא נישאה כנראה לרעמסס השני עוד לפני שעלה למלוכה (ברבעון הראשון של המאה ה-13 לפנה"ס).
בנה הבכור מופיע בסצנות מתקופתו של סתי הראשון לפני עלייתו של רעמסס השני לשלטון.
היו לה לפחות שלושה בנים ובת אחת.
הנסיך רעמסס , שהיה נסיך הכתר (יורש העצר) בין השנים 25–50 למלוכתו של רעמסס השני.
הנסיכה-מלכה בינתענת הייתה בתה הראשונה, לאחר מכן נישאה לאביה רעמסס השני.
הנסיך חאמוואסט היה הכוהן הגדול של האל פתח ונסיך הכתר בין השנים 50–55 למלוכתו של רעמסס השני.
הנסיך מרנפתח, שהיה בנו ה-13 של רעמסס השני וירש את אביו לאחר שכל 12 בניו הבוגרים יותר של רעמסס השני מתו לפני אביהם.
הנסיכה איסתנפרת – ייתכן והיא זהה לאשתו של מרנפתח וידועה בשם איסתנפרת השנייה .
השערה אחרת היא שהיא הייתה בתו של הנסיך חאמוואסט.
ילדים משוערים נוספים שלה היו הנסיך סתי והנסיכה נבטוואי , שהייתה גם אשתו של רעמסס השני.
אבל סביר יותר שהם היו ילדי נפרתרי או ילדיהן של אישה מלכותית אחרת.
תאריה כפי שהופיעו בכתובות היו: "עלמה אצילית", "הגדולה לשבחים", "אם המלך", "גבירת כל שתי הארצות", "אשת המלך" ו"אשתו הראשית של המלך".
איסתנפרת ידועה מתוך מספר כתובות ופסלים קטנים.
אין תיעוד רב שלה לפני השנה ה-25 למלכותו של רעמסס השני.
רוב האזכורים שלה קשורים בבניה – הנסיכים רעמסס, חאמוואסט ומרנפתח.
איסתנפרת מופיעה על גבי אסטלה משפחתית שנמצאת באסואן.
בשורה העליונה רואים את רעמסס השני ביחד עם איסתנפרת וחאמוואסט לפני האל ח'נום, כאשר בשורה התחתונה רואים את הנסיכים רעמסס, מרנפתח והנסיכה בינתענת.
אסטלה במערב ג'בל א-סילסילה , שהוא מצוק במעלה הנילוס, מתארת את רעמסס השני איסתנפרת ואת בינתענת, בעת שהמלך מגיש מנחה לאלים מאעת, פתח והאל נפרתם .
הנסיך חאמוואסט מופיע בקטן עומד לפני המלך.
הנסיכים רעמסס ומרנפתח מוצגים מתחת, בשורה התחתונה של האסטלה.
פסל עם דמות הנסיך חאמוואסט – הוא מתואר שם כבנו של המלך וככוהן.
פסל קבוצתי עם בנים מגישים מנחה לחמסוואט, בנו של המלך רעמסס כהן האל פתח.
הכתובת מציינת את שמה של איסתנפרת (הפסל נמצא במוזיאון הלובר).
ראש פסל כשעל כתפו הימנית מופיע שמה של איסתנפרת.
פסל של הנסיך חמסוואט, המציין את שמה של איסתנפרת.
על העמוד של הפסל מופיעה כתובתה המציינת שהכהן לונמיתף (אל מצרי קדום), נולד לאשה המלכותית הגדולה איסתנפרת, חמסוואט כהן האל פתח.
תבליט המתאר הגשת מנחה לנסיך חמסוואט.
מעל הנסיך מופיעה הכתובת (ציטוט חלקי) "יושב ליד השולחן, עושה מעשה טהרה וקורא את הכללים לקבורה.
מנחה מלאה טוב לבן המלך.
הכוהן חמסוואט שנולד לאישה המלכותית הגדולה איסתנפרת".
צלמית שנמצאה באבידוס נושאת עליה כרטוש של המלכה איסתנפרת.
במערב ג'בל א-סילסילה, במקדש סלע של מרנפתח, מופיעה סצנה המתארת את רעמסס הנשי, אשתו איסתנפרת עם סיסטרום לפני האלה תא־ורת בדמות היפופוטם, ולפני האלים תחות ונות.
בת של בנה חמסוואט נקראה על שמה (לעיתים מכונה איסתנפרת השלישית), ייתכן והיא הייתה אשתו של מרנפתח, לא הדודה שלה איסתנפרת השנייה.
ייתכן גם שבת אפשרית של מרנפתח נקראה באותו שם.
(באנגלית בריטית: ?Where's Wally, באנגלית אמריקנית: ?Where's Waldo) היא סדרת טלוויזיה אמריקאית-קנדית-בריטית מונפשת, מסוגת הרפתקאות וקומדיה, שמבוססת על סדרת ספרים בעלת אותו שם מאת מרטין הנדפורד.
לסדרה הופקה עונה אחת בעלת 13 פרקים באורך 25 דקות, אשר שודרו במקור החל מ-14 בספטמבר 1991 עד 14 בדצמבר באותה שנה.
בארצות הברית הסדרה שודרה ברצועת CBS Kidshow בערוץ CBS, ובבריטניה הסדרה שודרה בערוץ ITV במסגרת רצועת השידור CITV.
בישראל הסדרה שודרה בדיבוב עברי בערוץ הילדים בשנת 1994.
הסדרה הופצה ב-DVD ו-VHS, כמו כן יצאו לאור ספרים בהשראתה.
בשנת 2019 עלתה לשידור סדרה נוספת שמבוססת על סדרת הספרים בשם "איפה אפי?", אשר הופקה על ידי DreamWorks Animation Television.
הסדרה עוקבת אחר הרפתקאותיהם של אפי וכלבו אפצ'י, אשר נוסעים לארצות רחוקות בעזרת מקל הליכה קסום, פותרים תעלומות ומושיטים יד עוזרת בכל מקום שהם יכולים.
לרוב אפי וכלבו יוצאים להרפתקאות על ידי הקוסם צחורזקן כדי לפתור חידות או תעלומות.
פשעוני, אויבו של אפי, מנסה לעצור אותו ולגנוב את מקל ההליכה הקסום.
פשעוני מנסה לעשות זאת בכך שהוא משתלב עם נבלים אחרים מארצות רחוקות.
הסדרה שומרת נאמנות לסדרת הספרים עליה היא מבוססת, "איפה אפי?", בכך שבכל פרק המסך נעצר פעמיים לחצי דקה והצופים יכולים לנסות לאתר את אפי בסצנה עמוסת דמויות.
אפי (Wally/Waldo) – הדמות הראשית של הסדרה.
ידוע בזכות חולצת הפסים בצבעים אדום-לבן שלו.
הוא טייל ברחבי העולם ובארצות קסומות לאורך זמן.
אפי תמיד מוכן להרפתקה כשמקל ההליכה הקסום שלו בידו.
אפצ'י (Woof) – הכלב של אפי.
הקוסם צחורזקן (Wizard Whitebeard) – קוסם ששולח את אפי וכלבו להרפתקה כדי לפתור חידות או תעלומות.
פשעוני (Odlaw) – הנבל הראשי של הסדרה.
מספר המעשים הטובים שלו נמוך והוא מעוניין להשיג את מקל ההליכה הקסום של אפי.
אפרת (Wenda) – חברתו הטובה ביותר של אפי.
הדיבוב העברי בוים והופק על ידי יוני חן באולפני אולפנטו.
שם הדמותמדבב/ת באנגליתמדבב/ת בעבריתאפיטאוסנד קולמןשרון כהןאפצ'ידייב וורקמןהקוסם צחורזקןבראד גארטאלברט כהןפשעוניג'וליאן הולווייאבי פניניאפרתסיון שביטקרייןג'ים קאמינגסשמחה ברבירו
בנוסף דיבבו בשפה העברית גיורא קנת, יוני חן, יורם יוספסברג וענת צחור.
סדרת הטלוויזיה מבוססת על סדרת הספרים הבריטית "איפה אפי?" שנכתבה על ידי מרטין הנדפורד ויצאה לאור לראשונה בשנת 1987, ארבע שנים לפני ששודרה לראשונה סדרה זו.
במהלך תרגום והוצאת סדרת הספרים ברחבי העולם, שונו שמות הדמויות.
כך לדוגמה, בתרגום העברי הדמות הראשית נקראת אפי, בעוד שבמקור, בשפה אנגלית בריטית, היא נקראת ווילי, ובשפה אנגלית אמריקנית היא נקראת וולדו.
תרגום השמות מסדרת הספרים נותר גם בסדרת הטלוויזיה, לכן בכל מדינה וגרסה יש שמות שונים.
הסדרה דובבה פעמיים לאנגלית - פעם אחת ששם הדמות ווילי כדי להתאים לקהל הבריטי, ופעם אחת ששם הדמות וולדו כדי להתאים לקהל האמריקאי.
הסדרה הופצה ב-DVD ו-VHS, כמו כן בהשראתה יצאו לאור ספרים על ידי Little, Brown and Company.
ב-13th Youth in Film Awards הסדרה הייתה מועמדת לפרס סדרת הנפשה חדשה ויוצאת מן הכלל, אך היא הפסידה לסדרה "בחזרה לעתיד".
הסדרה בוטלה לאחר עונה אחת הכוללת 13 פרקים, מפני שהיא קיבלה רייטינג נמוך מפני שבזמן השידורים שלה בערוץ CBS, שודרה בערוץ NBC קומדיית המצבים "הצלצול הגואל".
איפה את הוא סינגל, שהוקלט על ידי הזמר הישראלי אליעד נחום.
השיר יצא לאור ב-6 בינואר 2020, כסינגל שלא מתוך אלבום, על ידי חברת התקליטים אן אם סי יונייטד.
השיר נכתב והולחן על ידי מורן דוד ואבישי רם והופק על ידי סהר טוויטו.
בסמוך לצאת הסינגל, יצר אליעד לשיר אתגר בפלטפורמת שיתוף הווידאו טיקטוק בה אתגר את מאזיניו לרקוד לצלילי השיר, את האתגר ביצעו עשרות אלפי משתמשים.
הווידאו קליפ הנלווה שצולם לשיר, בוים על ידי לירן סגל והועלה לערוץ היוטיוב של אליעד נחום ב-6 בינואר 2020, בסמוך לצאת הסינגל.
נכון לספטמבר 2025 לשיר יש למעלה מ-2.9 מיליון צפיות ביוטיוב.
איפה את הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר-יוצר הישראלי נתן גושן.
השיר יצא לאור ב-20 ביוני 2011, כסינגל שני מתוך אלבום הבכורה של נתן גושן.
השיר נכתב והולחן על ידי נתן גושן והופק על ידי לואי להב, בדומה לשאר שירי האלבום.
השיר הוא בסגנון הפופ רוק, המאפיין שירים נוספים מהאלבום.
הסינגל עצמו סוקר על ידי יוסי חרסונסקי, שציין את השיר בחיוב והעניק לו שלושה כוכבי זהב וחצי מתוך חמישה.
הווידאו קליפ הנלווה שצולם לשיר, בוים על ידי דורון קאופמן והועלה לערוץ היוטיוב של גושן ב-5 באוקטובר 2011.
נכון לספטמבר 2025 לשיר יש למעלה מ-1.9 מיליון צפיות ביוטיוב.
איפה את היום הוא הסינגל הרביעי של הזמר-יוצר הישראלי אור עמרמי ברוקמן.
את השיר הוציאה לאור חברת התקליטים טדי הפקות, ב-12 ביולי 2021, כסינגל השלישי מתוך אלבום הבכורה שלו.
את מילות השיר חיבר אור עם יהל דורון.
"איפה את היום" הוא שיר אהבה המתמקד במערכת היחסים של אור ובת זוגו לשעבר.
את הקליפ לשיר ביימו טל יצחקניא ואופיר לייבוביץ'.
בקליפ השתתפה כוכבת הטיקטוק הישראלית נועה בוג.
ב-20 בספטמבר 2021 הוציא עמרמי גרסה אקוסטית לשיר.
מבקר המוזיקה הישראלי יוסי חרסונסקי שיבח את קולו של אור, ומאידך, ציין לרעה את מילות השיר.
אזורתאריך יציאהפורמטחברות תקליטיםעולם12 ביולי 2021הורדה דיגיטלית • סטרימינגטדי הפקות
איף קוסאק , הידועה יותר בשם הבמה שלה, ליירה ואלקיריה היא מתאבקת אירית, המופיעה בארגון ההיאבקות WWE, בתוכנית הדגל Raw.
לאחר שהייתה תלמידה בארגון ההיאבקות Fight Factory Pro Wrestling למשך שנה, ואלקירי ערכה את קרב הבכורה שלה בזירה ב-2 במאי 2015 תחת שם הבמה ואלקירי קיין בארגון ההיאבקות Celtic Championship Wrestling (CCW).
בשנת 2018, ואלקירי הפכה למתאבקת הראשונה אשר זכתה באליפות האירית במשקל כבד לג'וניור.
בנוסף לכך, היא הופיעה בארגוני ההיאבקות הגרמניים German Wrestling Federation (GWF) בין השנים 2017 ל-2019 וב-Westside Xtreme Wrestling (wXw) בין השנים 2019 ל-2020.
ב-20 בינואר 2020, נודע שואלקירי חתמה על חוזה ב-WWE, כשעתה תיקרא בשם איף ואלקירי.
היא הופיעה לראשונה בזירה של המותג ב-13 בפברואר בפרק של התוכנית NXT UK, כאשר היא גברה על המגויסת הטרייה מצרפת, אמייל.
החל מ-5 במרץ בפרק של התוכנית NXT UK, ואלקירי יצאה לסדרת ניצחונות, כשבדרך היא גברה על איילה דאון, נינה סמואלס, דני לונה ועוד.
רצף הניצחונות שלה הגיע לסיומו ב-29 באפריל 2021 בפרק של התוכנית NXT UK, כאשר היא נחלה הפסד למייקו סאטומורה.
ב-26 באוגוסט בפרק של התוכנית NXT UK, ואלקירי ניצחה את מתאבקת בקרב ללא פסילות.
הישגים בארגון ההיאבקות Pro-Wrestling: EVE
אליפות הזוגות של Pro-Wrestling: EVE (פעם אחת) - עם דבי קייטל
אליפות הנשים של OTT (פעם אחת)
אליפות הנשים של PWU (פעם אחת)
אליפות הנשים הבין-יבשתית של ה-WWE (פעם אחת, האלופה הראשונה)
אליפות זוגות הנשים של ה-WWE (פעם אחת) - עם בקי לינץ'
האליפות האירית במשקל כבד ג'וניור (פעם אחת)
איפה אנה פרנק הוא סרט אנימציה משנת 2021 שביים במאי הקולנוע הישראלי ארי פולמן.
הסרט הוצג מחוץ לתחרות בפסטיבל קאן בשנת 2021 ופתח את פסטיבל הקולנוע ירושלים.
הסרט מגולל מנקודת מבט חדשה את ההיסטוריה של הילדה היהודייה-גרמנייה אנה פרנק, שכתבה יומן בזמן שהסתתרה באמסטרדם במהלך מלחמת העולם השנייה.
היומן של אנה פרנק, שיצא לאור כספר שנתיים לאחר מותה בשנת 1945 במחנה הריכוז ברגן-בלזן, הפך למפורסם בעולם.
בעקבות פרסום היומן, הפכה אנה פרנק לסמל עולמי לקורבנות האנטישמיות והנאציזם.
הסרט מראה שההיסטוריה של אנה פרנק לא נוגעת רק לעבר, אלא גם להיום.
הדמות הראשית בסרט היא לא אנה פרנק, אלא קיטי, החברה הדמיונית שפרנק כתבה לה את יומנה.
בסרט, "קיטי היקרה" יוצאת מהיומן, מתעוררת לחיים ולוקחת את הצופים למסע משלה כדי לגלות את סיפורה של פרנק ומשמעות יומנה.
בתהליך מתעסקים לא רק בנושאים היסטוריים כגון עליית הנאציזם, החיים באגף הסודי וההיסטוריה של השואה, אלא גם בנושאים אקטואליים כמו זכויות אדם ופליטים.
הסרט היה יוזמה של קרן אנה פרנק , והוא פותח בשיתוף עם אונסק"ו, ועידת התביעות, קרן זיכרון השואה וארגונים שונים אחרים.
לעבודה על הסרט קדמה יצירת הספר "אנה פרנק: היומן הגרפי" המהווה עיבוד ויזואלי ליומן המקורי, אותו יצר פולמן עם המאייר דוד פולונסקי, שהיה גם שותף לשלב הפיתוח שקדם להפקה אך פרש לפני תחילתה.
פולמן שב לעבוד עם במאי האנימציה יוני גודמן איתו הוא משתף פעולה מאז ואלס עם באשיר.
על ניהול מחלקת העיצוב הופקדה המאיירת לנה גוברמן.
הסרט משלב טכניקה של אנימציה דו־ממדית דיגיטלית עם עבודת רקעים בטכניקת סטופ מושן.
בהפקת הסרט השתתפו כ-15 אולפנים ברחבי העולם, ביניהם סטודיו שהוקם בירושלים והסטודיו הראשי ביפו.
הסרט זכה בעיקר לביקורות חיוביות מהמבקרים, וקיבל דירוג של 80% ב-Rotten Tomatoes על סמך ביקורות של 50 מבקרים, עם דירוג ממוצע של 6.90/10.
הסרט התקבל בעיקר בחיוב על ידי המבקרים.
לפי עיתון "הגרדיאן": "סיפורה של אנה פרנק ויומנה מסופר שוב בסרט האנימציה הלוהט, הלבבי והנפלא מבחינה ויזואלית".
על פי הוליווד ריפורטר, הסרט "איפה אנה פרנק" מבטא את עצבותו הבלתי נתפסת של הסיפור ברהוטות ורגישות.
הדדליין (הוליווד) כתב: "המצאה של סיפור שלם של אנה פרנק שאמורה להדהד בלב הקהל הצעיר שאליו הוא מכוון".
מבקר הקולנוע של "הארץ" אורי קליין כתב: "סרט האנימציה מציג מסר ברור ולא מורכב, ונראה כמו תרגיל ביצירת קולנוע היסטורי.
עם זאת הוא ראוי לצפייה, בגלל האנימציה המרשימה ובשל היותו פרק נוסף ביצירה של קולנוען אמיץ, מוכשר ושאפתני".
"איפה אתה" הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית אגם בוחבוט.
השיר יצא לאור בתור סינגל ב-30 באוקטובר 2022 על ידי חברת התקליטים Y.V פרודקשנס.
הוא נכתב והופק על ידי הפזמונאים הישראלים תמר יהלומי ויונתן קלימי.
השיר נכתב והופק על ידי חברת התקליטים Y.V פרודקשנס, במהלך שנת 2022, כחצי שנה לפני יציאתו.
ב-29 באוקטובר 2022, יום לפני יציאת השיר, פרסמה אגם בוחבוט טיזר באינסטגרם בו שהיא שרה את המילים "איפה אתה", הלקוחים מפזמון השיר.
למחרת, ב-20 באוקטובר, הועלה השיר לערוץ היוטיוב שלה ולאחריו פרסמה אגם פוסט באינסטגרם בו כתבה:
בנובמבר 2022 ביצעה בוחבוט את השיר בתוכנית הרדיו דידי לוקאלי.
גיל משעלי ממאקו תיאר אותו כבלדה שמתאימה מאוד לאווירת החורף, בעוד דודי פטימר מאתר מעריב אונליין תיארו בתור שובר לב אולטימטיבי ל"קיוט בוי" של נונו ואף כתב כי הוא מוציא מבוחבוט יכולות ווקאליות מצוינות, הרבה רגש, כמעין בלוז רוקי התפור לקולה.
עם זאת הוא ציין כי השיר לא לא יהפוך ללהיט משום שאין בו את האלמנטים הדרושים.
"איפה את אהובה" הוא שיר שהוקלט לראשונה לאלבום הסולו השלישי של הזמר יהורם גאון שיצא בשנת 1969 ונקרא על שם שיר זה.
על האלבום בו נמצא השיר
בשנת 1969 הוציא יהורם גאון שני אלבומים, הראשון היה אלבום שכולו בשפת הלאדינו ונקרא "רומנסות בלאדינו", והשני היה האלבום "איפה את אהובה".
מלבד שיר הנושא כלל האלבום גם את הלהיט "גשר אלנבי", שנכתב לסרט התיעודי "המלחמה שלאחר המלחמה".
בנוסף כלל האלבום את השיר בספרדית "Ella ya me olvidó" (היא כבר שכחה אותי) של הזמר לאונרדו פביו.
את השיר תרגמה הפזמונאית הצעירה תלמה אליגון-רוז עבור גאון.
ישנם עוד ארבע ביצועים נוספים לשיר (חוץ משל יהורם גאון):
"איפה אתה" הוא שיר של הזמר הישראלי אושר כהן, כחלק מהמיני אלבום שלו, The Last Episode, שיצא לאור ב-8 בפברואר 2024 על ידי חברת התקליטים הליקון ארומה מיוזיק ו-PAI.
לאחר שאושר כהן הוציא לאור את המיני-אלבום שלו, אושר, ולאחר מכן את Part II שזכו להצלחה רבה, ב-8 בפברואר 2024 הוציא כהן את המיני-אלבום The Last Episode, אשר כלל שלושה שירים, "מנגן ושר", "איפה אתה" ו"עד שיירד הסהר".
תוכנו הלירי של השיר הוא בעיקר על דיכאון, זוגיות ושברון לב.
השיר מתאר את הקושי שכהן חווה בעולם וכיצד הוא מנסה למצוא קשר קרוב עם אלוהים שינחמו.
מיד לאחר צאתו של The Last Episode, נכנס השיר למקום ה-51 במצעד היטליסט של מאקו, ושבוע לאחר מכן נכנס לעשירייה של המצעד במקום השישי, כאשר השירים "מנגן ושר" ו"עד שיירד הסהר" מ-The Last Episode במקום הראשון והשלישי בהתאמה.
הוא סרט קומדיה אמריקאי משנת 2004 בבימויו של ג'ו רות', עם ג'יימי לי קרטיס וטים אלן בתפקידים הראשיים.
התסריט מבוסס על הספר "מדלגים על החג" (Skipping Christmas) של ג'ון גרישם משנת 2001.
לות'ר קראנק (טים אלן), אשתו נורה (ג'יימי לי קרטיס) ובתם בלייר (ג'ולי גונסלו) גרים ברובע שקט וקהילתי בעיר ריברסייד באילינוי.
הם חוגגים כל שנה את הכריסמס ביחד עם תושבי השכונה.
לפני החג מודיעה להם בלייר כי היא יוצאת בשליחות חיל השלום לפרו וכי הם יצטרכו לחגוג את החג לבדם.
לות'ר מחשב את הוצאות החג ומגיע להחלטה "לדלג" על החג ובמקום זה לקנות כרטיס זוגי לשיט תענוגות בים הקריבי שיעלה מחצית מהוצאות חג המולד.
נורה מקבלת זאת בהסתייגות אך לבסוף היא מסכימה.
הם לא מביאים בחשבון את דעתם של אנשי השכונה ובראשם ויק פרומאייר (דן אקרויד).
לות'ר מסרב לתת את התרומות הקבועות בחג, מסרב לקנות עץ חג המולד ובעיקר מסרב להעמיד את בובת איש השלג הגדול "פרוסטי" מעל ביתו כפי שעושים שאר אנשי השכונה.
הם מפעילים עליו לחץ ומנדים אותו אך לשווא.
כשהם מתחילים לארוז מתקשרת אליהם בלייר ומודיעה לה כי הכירה בחור בפרו וכי הם התארסו ועומדים להגיע אליהם תוך 12 שעות.
בהשפעת נורה מחליט לות'ר לוותר על השיט ולהתחיל לסדר את הבית לכריסמס.
הוא לא מצליח למצוא עץ ואחד השכנים שעומד לצאת לחופשה מסכים להלוות לו את העץ.
לות'ר נעצר על ידי השוטרים בחשד לגניבה ובעת העמדת "פרוסטי" על גג הבית הוא מועד ונשאר תלוי על חבל.
ויק קורא ליחידת הצלה והם משחררים אותו ואז הוא מודיע להם כי הם נשארים לחג בגלל שבלייר חוזרת.
כאן לוקח ויק פיקוד ומגייס את כל אנשי השכונה לעזור להם בארגון סעודת החג.
השוטרים נשלחים להביא את הזוג מנמל התעופה בהוראה לעכב אותם כמה שאפשר כדי להרוויח זמן לארגון המסיבה.
לבסוף הכל מסתדר והזוג מתקבל בשמחה על ידי ההורים ואנשי השכונה.
לות'ר רואה את שכניו וולט ובוו שיל לבד בביתם.
בוו מתמודדת עם מחלת הסרטן ולות'ר מחליט לעשות מעשה טוב ולתת להם את צמד הכרטיסים לשיט בקריבים.
שם השחקן/יתשם הדמותהערותג'יימי לי קרטיסנורה קראנקטים אלןלות'ר קראנקדן אקרוידויק פרומאיירג'ולי גונסלובלייר קראנקאמט ואלשוולט שילאליזבת פרנץבוו שילצ'יק מריןסלינושוטרג'ייק ביוסיטריןשוטררנה לבןאנריקהארוס של בלייר
איפה אֶלֶה קָרִי ומה קרה לנוריקו-סאן?
הוא סרט תיעודי ישראלי מאת דבורית שרגל משנת 2014. הוא עוסק בספרי הצילום מהסדרה "ילדי העולם" מאת חנה ריבקין-בריק, אסטריד לינדגרן, לאה גולדברג ואלי יאנס.
"איפה אלה קרי ומה קרה לנוריקו-סאן?" הוא החלק הראשון בטרילוגיית סרטים.
סרטי ההמשך, העוסקים גם הם בספרי הצילום מהסדרה והם צולמו ב-2016 "אפריקה!
סיאה מהקילימנג'רו" וב-2017 "איפה לילבס ילדת הקרקס ומה קרה בהונולולו?".
בילדותה קראה הבמאית דבורית שרגל את ספריה של חנה ריבקין-בריק אלה קָרי הילדה מלפלנד ונוריקו-סאן הילדה מיפן.
באמצעות הספרים הללו היא למדה על חייהן של ילדות אחרות במדינות רחוקות.
היא הזדהתה עם הגיבורות, רצתה לקבל מגלשי שלג כמו אלה קָרי או ללבוש קימונו כמו נוריקו-סאן.
כשהיא פותחת את הספרים האהובים עליה מילדותה, שרגל מוצאת מכתב שנכתב על ידה לנוריקו-סאן.
עם זאת, זה נשלח אליה בחזרה עם הפתק: כתובת לא ידועה.
ואז היא מחליטה להתחיל לחפש את הגיבורות מהספרים.
לנוריקו-סאן יש חשיבות מיוחדת עבורה.
החיפוש אחר נוריקו-סאן, לעומת זאת, קשה מהצפוי, אחרי הכול, לשרגל יש רק שם פרטי.
לכן, היא מנסה למצוא תחילה את אלה קָרי, נערה מהעם הסאמי הילידי וגיבורת הספר בעל אותו השם.
שרגל מוצאת את אלה קָרי באמצעות חיפוש באינטרנט.
האלה קָרי שהיא מוצאת היא בתה של הסופרת אלי יאנס.
היא נקראת על שם גיבורת ספרם של ריבקין-בריק ויאנס.
אחרי שראיינה אותה, שרגל סוף סוף פוגשת את אלה קָרי מהספר.
אלה קָרי מספרת על חייה, מציגה תמונות נוספות של ריבקין-בריק וסרט תיעודי על בתה משנות ה-70. בנוסף, שרגל מתארת את השינויים שחלו בעם הסאמי הילידי לאחר שנות ה-50.
כדי למצוא מידע נוסף על ריבקין-בריק, שרגל מחפשת בארכיון של הספרייה הלאומית השוודית בסטוקהולם.
שם היא לומדת שריבקין בריק כתבה ספרים יחד עם הסופרת הישראלית לאה גולדברג.
בארץ ישראל היא פוגשת את הגיבורות ענת, שאול, דניאל ומרים מהספרים "אלי גר בישראל" ו"מרים גרה בקיבוץ" של סדרת "ילדי העולם".
מאוחר יותר, היא ממשיכה לחפש את הגיבורה האהובה עליה נוריקו-סאן.
היא לומדת שהספר נכתב על ידי אסטריד לינדגרן.
אף על פי שהיא לא מוצאת שום מידע על נוריקו בארכיון אסטריד לינדגרן בסטוקהולם, היא נתקלת במכתב של גיבור הספר "דירק הילד מהולנד", ששמו אינו דירק, אלא ג'קי.
הוא מספר לה על העבודה עם ריבקין בריק ועם אסטריד לינדגרן.
בנוסף, ג'קי לוקח את שרגל למקומות בהם צולמו התמונות.
הוא מספר לה על האופניים הראשונים שלו, שקיבל מאסטריד לינדגרן ליום הולדתו ומקריא לה מכתב שכתבה לו אסטריד לינדגרן, בו נזכרת אסטריד לינדגרן בביקורה בהולנד, שם יצרה את הספר יחד עם ריבקין-בריק.
כאשר שרגל מפרסמת שהיא מחפשת אחר נוריקו-סאן, היא מוצאת את אווה, גיבורה נוספת מהספר.
יחד הן מחפשות אחר נוריקו-סאן.
הן טסות ליפן ומבקרות במקומות בהם צולמו התמונות.
הן שואלות את המקומיים על נוריקו-סאן ובסופו של דבר מפרסמות מודעות בעיתונות המקומית.
דרך כתבה בעיתון הן סוף סוף מוצאות את נוריקו-סאן ופוגשות אותה.
"איפה אלה קָרי ומה קרה לנוריקו-סאן?" הוא סרט הביכורים של הבמאית דבורית שרגל.
במקור עבדה שרגל כעיתונאית, אך ויתרה על עבודתה כדי ליצור סרט תיעודי על חיפושיה אחר גיבורות ילדותה מסדרת ספרי התמונות "ילדי העולם".
"ילדי העולם" עוסקת בחייהם של ילדים במדינות שונות, כמו שוודיה, יפן, ישראל ועוד.
לבמאית היה עניין מיוחד למצוא את נוריקו-סאן אבל החיפוש היה קשה מאוד כי היה לה רק שם פרטי.
במהלך החיפושים שלה היא נתקלה בגיבורים נוספים מאותה סדרת ספרים ומנסה לברר עוד על חייה של צלמת הסדרה, חנה ריבקין-בריק.
הסרט התיעודי צולם במשך ארבע שנים במדינות ויבשות שונות.
שרגל פגשה לראשונה את אלה קָרי בג'וקמוק (שוודיה) ומשם היא נסעה לישראל, להולנד ולטוקיו.
בעקבות פרסום הסרט שבעה מספרי הסדרה יצאו בישראל במהדורה מחודשת, ביניהם: "אלה-קרי הילדה מלפלנד", "נוריקו-סאן הילדה מיפן" "סיאה הילדה מאפריקה", "לילבס ילדת הקרקס", "דירק הילד מהולנד", "גנט הילדה מאתיופיה", "נואי הילדה מתאילנד".
אווה קראפוורד-לארסן ונוריקו שיראישי, הגיבורות של הספר "נוריקו סאן הילדה מיפן" נפגשו בצילומי הסרט.
בריאיון הן הסבירו שהן הפכו לחברות טובות.
הן נפגשו שוב לאחר עשיית הסרט, בטוקיו ובשוודיה.
הסרט הוצג במספר פסטיבלי קולנוע בין-לאומיים.
בישראל הוקרן הסרט ב-3 ביולי 2014 במסגרת פסטיבל סרטי ילדים ונוער תל אביב.
הסרט הוצג בפריסה ארצית בישראל בקולנוע בדצמבר של אותה שנה.
הוא גם היה מועמד לפרס אופיר כסרט התיעודי הקצר הטוב ביותר.
2014: פסטיבל הסרטים של יוצרי השנה – פרסי סרטים דוקומנטריים וקצרים בין-לאומיים – זהב: הסרט הטוב ביותר.
2014: פסטיבל הסרטים ההודי מומבאי: הסרט הטוב ביותר (חבר מושבעים)
2015: פרס אופיר לסרט התיעודי הקצר הטוב ביותר
2015: פסטיבל הסרטים הבין-לאומי של איי קיימן, הסרט התיעודי הטוב ביותר
2015: פסטיבל הסרטים של טופלו, הסרט התיעודי הטוב ביותר
2015: פסטיבל קולנוענים בין-לאומי לקולנוע עולמי במילאן, הבמאי הטוב ביותר
דבורית שרגל יצרה שני סרטים נוספים שעוסקים בסדרת "ילדי העולם":
בסרט הבמאית דבורית שרגל נסעה שוב לארכיון אסטריד לינדגרן בסטוקהולם.
היא דיברה עם בתה של אסטריד לינדגרן קארין ניימן כדי ללמוד עוד על אנה ריבקין-בריק ועל ספריה, אבל קארין ניימן לא יכלה לספר עליה הרבה.
בהקרנה של הסרט "איפה אלה קָרי ומה קרה לנוריקו-סאן?" מישהו מהקהל אמר שיש לו את השם וכתובת האימייל של סיאה מהספר "סיאה הילדה מאפריקה".
כתובת המייל התבררה כשגויה, אך שרגל הצליח למצוא את סיאה, שלמעשה נקראת אריקה מלקיה.
שרגל פגשה את משפחתה של אריקה מלקיה וגילתה עוד על תרבותם ועל חייהם בטנזניה.
איפה לילבס ילדת הקרקס ומה קרה בהונולולו?
ב-20 באוקטובר 2017, "איפה לילבס ילדת הקרקס ומה קרה בהונולולו?" יצא לאקרנים.
בסרט ממשיכה שרגל לחפש גיבורים נוספים של סדרת "ילדי העולם" בארכיון אסטריד לינדגרן סטוקהולם.
שם היא מגלה שלילבס (ליליבת בשוודית) מהספר "לילבס ילדת הקרקס" הופיעה בקרקס בשם "קרקס סקוט".
שרגל מבקרת בקרקס, אבל מנהל הקרקס לא הכיר את לילבס.
הוא מבטיח לשרגל לנסות לברר עוד על הילדה.
בינתיים פוגשת שרגל את אווה בריק, אחייניתה של חנה ריבקין-בריק (מצד בעלה).
היא מגלה עוד על משפחתה וחייה של הצלמת.
היא מגלה שריבקין-בריק טסה להוואי עם אחותה יוג'יני סודרברג כדי ליצור ספר תמונות על הילדה מוקיהנה ("מוקיהנה מהוי").
שרגל מחליטה לטוס להוואי כדי למצוא את הילדה ההיא.
בהתחלה החיפוש שלה לא מוצלח, אבל אז היא פוגשת בחור מבוגר שהכיר את הספר ומספר לה שאנה ואחותה חיו בהוואי כמה חודשים וגם בנו צולם לספר התמונות.
החיפוש של מוקיהנה התברר כקשה מהצפוי, אך זמן קצר לפני עזיבתה מצליחה שרגל לפגוש את הילדה.
שרגל חוזרת מהוואי ישירות לשוודיה, שם היא מגלה את השם של לילבס ואת שמו של אביה ופוגשת את אחיה למחצה של לילבס.
לילבס נקראת אינגריד היינריך והיא מתגוררת בבוסום, הולנד.
שרגל מבקרת אותה בהולנד ונפגשת עם אמה.
אינגריד היינריך מספרת לשרגל על עבודתה עם אסטריד לינדגרן וחנה ריבקין-בריק, כמו גם על חייה בקרקס.
איפאטינגה (בפורטוגזית: Ipatinga Futebol Clube) הוא מועדון כדורגל מברזיל, שנוסד בשנת 1998 בעיר איפאטינגה שבמדינת מינאס ז'ראיס.
בעבר שיחקה הקבוצה בליגת העל הברזילאית.
המועדון הוקם בשנת 1998 ביוזמת מספר אנשי עסקים מקומיים וראש עיריית איפאטינגה.
בסיס להקמתו הייתה קבוצת חובבים של מועדון מקומי בשם Novo Cruzeiro Futebol Clube.
"איפאטינגה" השתלבה באליפות האזורית של מדינת מינאס ז'ראיס.
בעונת הבכורה סיימה במקום השני וקודמה לדרג הבכיר.
בשנת 2005 זכתה באליפות המדינה – זכייתה היחידה עד כה.
בסך הכול שיחקה 12 עונות בדרג הבכיר של אליפות המדינה.
בשנת 2007 שיחקה הקבוצה לראשונה בליגת המשנה הברזילאית וסיימה את העונה במקום השני, מה שהקנה לה עלייה לליגת העל הברזילאית.
"איפאטינגה" שיחקה בליגה הבכירה עונה אחת בלבד, וירדה בחזרה לליגת המשנה.
בסך הכול הופיעה בליגת המשנה ארבע עונות, האחרונה שבהן ב-2012.
בשנת 2012 נקלעה הקבוצה למשבר פיננסי, ובעקבותיו הועברה לעיר בטים הסמוכה.
בשנת 2018 חזרה המועדון לאיפאטינגה.
בשנת 2022 המשבר הכלכלי החריף, והקבוצה עמדה על סף פשיטת רגל.
היא נרכשה על-ידי איש עסקים מקומי, מה שאפשר את המשך פעילותה.
עד לשנת 2024 שיחקה "איפאטינגה" בליגה הרביעית של התחרויות הארציות בברזיל.
בעונת 2025 היא מתמודדת רק בליגת המשנה של אליפות מינאס ז'ראיס.
בתחרות הגביע הברזילאי השתתפה הקבוצה שבע פעמים מאז 2003. הישגה הבולט ביותר היה העפלה לחצי הגמר בשנת 2006.
אצטדיון הבית של הקבוצה נבנה בשנת 1982, נמצא בבעלות העירייה, ומכיל כ־22 אלף מקומות ישיבה.
איסתיקלאל (בטורקית: İstiklal) הייתה שכונה ברובע אלטינדג באנקרה.
השכונה, שנקראה בעבר יענביי (Yeğenbey), האג'נדי אוקסוז (Hacendi Öksüz) והוג'ה הינדי (Hoca Hindi), הייתה ידועה כשכונת היהודים.
אף על פי שברשומות עד לתקופת האימפריה הרומית נכתב כי היו בעיר חמש שכונות יהודיות, כתובות שתוארכו למחצית הראשונה של המאה ה-2 ונמצאו בשער צ'אנקירי (Çankırıkapı) של מצודת אנקרה מציינות כי היו בה 12 שכונות יהודיות.
גם אווליה צ'לבי כותב בספרו "ספר המסעות" (Seyahatname) מהמאה ה-17: "יהודי העיר רבים הם, רק היהודים לבדם מונים 12 שכונות".
נכון ל-2005, בשכונת איסתיקלאל, שהיא היחידה מבין שכונות אלו ששרדה עד ימינו, מספר היהודים הוא זעום וכמעט אפסי.
בשכונה קיים בית כנסת אחד, שסבורים כי הוא קדם למאה ה-17; הוא עבר שיפוץ ב-1843, נבנה מחדש ב-1904 ונחנך ב-1909. בתקופת מלחמת העצמאות של טורקיה, התארח מוסטפא כמאל אטאטורק בביתו של תושב השכונה יוסף רוסו.
מאוחר יותר, אישים כמו מקבולה אטאדאן (אחותו של אטאטורק), עלי צ'טינקאיה, טונאלי חילמי ואיהסאן סברי צ'אליאנגיל התארחו אף הם בשכונה, בשל המחסור בבתי מלון בעיר.
בשנת 2007 הוחלט על ידי רובע אלטינדג לספח את השכונה לתוך שכונת אנפרטלאר, ובכך הסתיים קיומה הרשמי.
איפור הוא שם כולל לחומרים קוסמטיים המשמשים לצביעת הפנים (ולעיתים הגוף), בדרך-כלל במטרה לשפר את המראה.
המילה "איפור" משמשת גם כשם הפעולה לשימוש בחומרים אלה, ולתיאור תוצאת הפעולה.
תכשירי האיפור השונים כוללים אודם, שפתון (ליפסטיק), מייק-אפ, קונסילר, פודרה, מסקרה, צלליות לעיניים, אייליינר, סומק,טינט, ברונזר
איפור קבוע הוא למעשה כתובת קעקע זמנית שנועדה לחקות גבות, קו תוחם שפתיים, שפתון, צלליות ואייליינר לעיניים ואפילו נקודות חן.
ההבדל בין קעקוע לאיפור קבוע הוא עומק חדירת המחט, קעקוע מוחדר מתחת לשכבת הדרמיס ואילו האיפור הקבוע מעליה, כך הוא מחזיק 3–5 שנים.
האיפור משמש בימינו כדי לשוות לפני המאופר מראה צעיר, בריא ומושך.
עיקר השימוש באיפור בעולם המערבי הוא בידי נשים אך לא רק.
האיפור משמש גם כדי להסתיר פגמים בעור, בין אם מדובר בפגמים קלים (כגון פצעי בגרות) או פגמים קשים (כגון צלקות או ואקנה כוויות).
איפור מאפשר לפסל את הפנים בעזרת שיטת הקונטורינג (הארות והצללות), בה ניתן להבליט ולחטב אזורים כגון עצמות הלחיים, גשר האף ועצם הלסת.
בנוסף, איפור מאפשר לתקן חוסר סימטריות במקומות כמו שפתיים או עיניים א-סימטריות, וכן גם להגדיל או להקטין עיניים בעזרת טכניקות שונות.
בתיאטרון ובקולנוע נעשה שימוש נרחב באיפור, כדי לשפר את מראם של השחקנים וגם, לעיתים, כדי לשוות להם מראה השונה מהותית ממראם הטבעי.
כך למשל, בעזרת שימוש באיפור יכול שחקן בהיר-עור לגלם דמות כהת-עור או להראות כאילו הוא נפצע מאסון למשל.
כמו כן איפור משמש ליצירת אשליה של פגמים במקרה הצורך (כוויות, צלקות וכו'), איפור מסוג זה נקרא איפור אפקטים.
סגנונות התיאטרון, שבהם בולט האיפור: פנטומימה, נו, קבוקי, קתקאלי.
ליצנים עושים שימוש נרחב באיפור מודגש, במטרה לשוות להם מראה עליז.
מראיינים ומרואיינים בתוכניות טלוויזיה מאופרים כחלק סטנדרטי של ההכנה לשידור, כדי למנוע מעור הפנים להבריק באור שבאולפן (ולעיתים לשם הסתרת פגמים בעור).
דוגמה קיצונית לחשיבות האיפור בעת הופעה בטלוויזיה ניתנה בעימות הבחירות הטלוויזיוני הראשון, שנערך ב-26 בספטמבר 1960 בין ג'ון קנדי וריצ'רד ניקסון.
לפני העימות סירב ניקסון להתאפר, והיה ניתן לראות את זיפי הגילוח על פניו, דבר שתרם לכישלונו בעימות.
איפור לצרכים אישיים נעשה במרבית המקרים על ידי המתאפר עצמו, למעט אירועים חגיגיים (כגון חתונה, חינה ובר/בת מצווה), שבהם מופקדת מלאכת האיפור בידי מאפר מקצועי.
בטלוויזיה נעשה האיפור על ידי מאפר מקצועי, שהוא חלק מצוות האולפן.
בתרבויות בהן נהוג לשים את גופת המת בארון פתוח, בדרך כלל במדינות מערביות, מקובל לאפר את פני המת כדי לשוות לו צורה קרובה ככל שניתן למראהו בחיים.
מקובל גם לכסות פגמים קלים שהיו על פני המת בחייו.
האיפור מתבצע לאחר החניטה, בידי עובדי בית הלוויות.
השימוש באיפור נפוץ בחברות אנושיות עוד משחר ימי האנושות; ידוע על שימוש באיפור ברומא העתיקה, ביוון העתיקה וגם במצרים העתיקה(בה השתמרו כלי איפור וחומרי איפור), כ-6,000 שנה לפני זמננו.
גם ביפן ובסין נעשה שימוש באיפור זה אלפי שנים.
ארכאולוגים מאיטליה ומאיראן דיווחו כי בשנת 2001 נמצא חפץ בדרום-מזרח איראן בן 4,000 שנה (תקופת הברונזה) הנראה כשפתון והוא כנראה שייך לתקופה הקדומה ביותר של שימוש בשפתונים.
הבקבוקון שנמצא עשוי מכלוריט ירקרק ועליו חריטות והכיל אבקה בצבע סגול כהה והמרכיב הדומיננטי בה היה המטיט, שהוא מינרל של ברזל ועוד מינרלים אחרים.
במאה ה-19 הכריזה המלכה ויקטוריה כי איפור "אינו מנומס"; האיפור נתפס אז כהמוני וראוי לשימוש רק בידי שחקנים ופרוצות.
עד אמצע המאה ה-20 כבר הפך האיפור למקובל במערב גם בזכות אליזבת ארדן שבתחילת המאה ה-20 שיווקה את מוצרי האיפור והטיפוח כמרכיב חשוב בזהות הנשית נורמטיבית.
תכשירי איפור מיוצרים בעיקר על ידי יצרני קוסמטיקה.
החל משנת 1986 פועל בישראל "בית הספר למקצועות היופי ירין שחף".
בשנת 1996 נפתחה רשת בתי ספר לאיפור שייסדה גלית ורטהיים ומשנת 1999 בית הספר "סטודיו עדה לזורגן" ו- "בית הספר רוית אסף"
כיום פועלים בתי ספר נוספים ורבים בישראל, כגון "בית ספר לאיפור נטאשה דנונה" שנפתח בשנת 2002.
איפה הסוסים הוא אלבום של הרכב הרוק האחים פורטיס.
רמי פורטיס כתב את מילות כל השירים והאחים פורטיס כתבו את הלחנים ועיבדו, פרט ל"איש השיש" שעובד בשיתוף עם אלי לוזון, שגם שר ומנגן בשיר.
מילות השירים עוסקות ברובן במבט מפוכח ופסימי על זוגיות ואהבה.
שירים בולטים בסגנון זה הם "איפה הסוסים", "איך שניצחת", "אשמה", ו"איש השיש".
באלבום יש גם שיר פוליטי בוטה אחד – "מצעד האיוולת" ושירים עם אופי שונה – "בודהה פרטי" הקליל וכן שירים עם מילים סתומות כגון "לילה משומר" ושיר הסיום הארוך "ונוס על קרטון".
מבחינת הסגנון המוזיקלי מדובר באלבום רוק כבד ואחיד בסגנון, אך בו בזמן כולל מספר שירים שבולטים בעיבוד שונה.
שיר הנושא "איפה הסוסים" הוא שיר פתיחה יוצא דופן – על רקע ליווי כלי שקט פורטיס מספר בדיבור ללא מנגינה סיפור על איש תמהוני, "איש ההוקוס-פוקוס המופלא… אמרו שהיה עשיר, אך נשאר ללא פרוטה" ורומז גם את הסיבה לשגעונו: "אמרו שזה מקרה אישה".
שיר זה נכלל גם בחלק "שלנו" של אוספורטיס, שבו פורטיס קיבץ שירים שחביבים עליו אך לאו דווקא היו להיטים.
השיר "איש השיש" הוא שיר רוק קצבי, שמשלב מוזיקה מזרחית ושירה של אלי לוזון בסגנון זה בפזמון – "את שברת לו את הגוף ואת הנשמה / את גנבת ממנו את האמון שיש באהבה".
"אולי" הוא שיר שקט בקצב שמושפע מבוסה נובה; בשנים שלאחר יציאת האלבום הוא הפך ללהיט, הושמע רבות ברדיו ואף נכלל באוסף הלהיטים "בוסה נובה ישראלית", אך לא הצליח לקדם באופן משמעותי את "איפה הסוסים".
האלבום לא הצליח מסחרית והיה האחרון שיצא תחת השם האחים פורטיס וגם האחרון שפורטיס הוציא בחברת נענע דיסק עד 2006 ("על המשמרת"), שמונה שנים לאחר שאלבומו השני והמצליח סיפורים מהקופסא היה האלבום הראשון אי פעם שיצא בחברה זו.
לשירים "תטרוף אותך" ו"איך שניצחת" צולמו קליפים.
"איך שניצחת" בלט בפרובוקטיביות שלו – פורטיס נראה בו מציץ בנערה צעירה בהתקף בולימיה (שגילמה טינקרבל).
עם זאת, שיר זה לא הפך ללהיט.
האלבום תחילה היה אמור להקרא "קולקציית קיץ 96", וההרכב הוציא לקראתו בשנת 1995 את הסינגל "הפסיכולוג אמר".
לשיר זה אף צולם וידאו קליפ, אולם לבסוף נגנזו השיר ושם האלבום.
השיר נכלל לאחר שנים אחדות באוסף "אוספורטיס".
כל השירים נכתבו ע"י רמי פורטיס והולחנו ועובדו ע"י יובל שפריר, עמיר "ג'נגו" רוסיאנו, אורן קפלן ורמי פורטיס
איש השיש (03:45) (עובד ע"י האחים פורטיס ואלי לוזון)
רמי פורטיס – גיטרות, שירה, קולות
יובל שפריר – תופים, קולות
עמיר "ג'נגו" רוסיאנו – בס, קולות
אורן קפלן – גיטרות, קולות
אלי לוזון – קלידים, קולות ("איש השיש")
גיל סמטנה – קונטרבס ("אשמה")
עוזר טכנאי בהמון - גל נבון
טכנאי הקלטה ב"איש השיש" - דדי טל וגל נבון ומיקס ע"י דדי טל באולפני גל קול
יחסי ציבור - תמר בן יהודה, ואלינור קנטור
עטיפה - יעל יעקבי, נענע עיצוב והפקה
צילום להקה ומכונית - רונן ללנה
עוזר הפקה - איל משה
היא להקת רוק ישראלית שהוקמה בשנת 1986, התפרקה בשנת 1998 והתאחדה שוב בשנת 2008, ומאז היא פעילה.
הלהקה נחשבת לאחת מהבולטות בגל להקות רוק ישראלי שצמחו בתחילת שנות התשעים.
הלהקה הוקמה בשנת 1986 בקיבוץ גבעת ברנר על ידי חמי רודנר, בן הקיבוץ, ואסף שריג, חבר הקיבוץ, ויליד קיבוץ בית השיטה (שריג הוא בנו של יוסף שריג).
השניים, שהכירו עוד מגיל צעיר - שריג, שצעיר מרודנר בארבע שנים, למד בכיתה עם רותי (אחותו של חמי), החלו את פעילותם, יחד עם הגיטריסט יובל צמח, והמתופף עומר דגני, כלהקת קאברים (בעיקר בשפה האנגלית, ללהקות בסגנון הגל החדש כמו: הקיור, אקו והבאנימן, סוזי והבאנשיז).
על שם הלהקה סיפרו כי נקבע בשל איחוריו של דגני, המתופף, בן ה-16, לחזרות, כשכל פעם נשאלה השאלה: "איפה הילד?".
כעבור שנה, ב-1987, עם גיוסו של שריג ומעברו של חמי רודנר לתל אביב, הפסיקה הלהקה את פעילותה.
ב-1990 גובש הרכבה הסופי של הלהקה, כאשר שריג עבר לתל אביב, והצטרף לרודנר.
ללהקה צורפו גם הגיטריסט אופיר בר עמי, מקיבוץ חניתה, והמתופף החיפאי, אסף "בובי" מרוז, שהיה בלהקת קילר הלוהטת.
ראשית שנות ה-90 הייתה תקופת פריחה ברוק הישראלי בעיקר של להקות והרכבים צעירים.
ב-1990 יצא לאור שיר ראשון של הלהקה, "אחד אלוהים", שיצא בחברת נענע דיסק והופיע כעבור שנה באלבום "אוסף נענע מספר 2".
לאחר סיבוב הופעות בן שנתיים, הוחתמה הלהקה על ידי חיים שמש בחברת התקליטים "הד ארצי".
בשנת 1993 יצא אלבום הבכורה של הלהקה, "זמן סוכר", בהפקתו של יובל שפריר, והלהיטים נוגנו ושודרו ברדיו: "איפה הרוח", "מה שעובר עלי", "העצב שלה", "השמיים הגבול", "נפלת חזק", ו"אחד אלוהים".
לחלק מהשירים גם שודרו בתוכניות הקליפים בטלוויזיה.
האלבום הגיע למעמד אלבום פלטינה.
בפברואר של אותה שנה קיימה הלהקה את הופעת הבכורה החגיגית שלה בגבעת ברנר, הקיבוץ בו היא נוסדה.
שבע שנים לאחר שהוקמה, הלהקה הייתה כבר מוכרת ומצליחה.
חיזוק נוסף למעמדה זה קיבלה הלהקה כשהוזמנה שלושה חודשים לאחר מכן לחמם את הופעתו של בוב דילן ב"היכל התרבות" בתל אביב.
באלבום הבא של הלהקה, "שדים", שיצא בשנת 1994 בהפקתו של יובל שפריר, נעשה ניסיון להמשיך את הקו המצליח של האלבום הראשון.
כדי לא ליצור את הרושם שרודנר הוא נותן הטון המרכזי וכל שאר החברים פחות חשובים, הודגשו באלבום מעורבותם של חברי הלהקה הנוספים.
מעורבותו של שריג בכתיבה ובהלחנה גדלה מאוד (הוא הלחין שבעה שירים, ביניהם הלהיטים "לבן בחלום שחור", "בתוך התחתונים" ו"מישהו שומע אותי"), וגם אופיר בר עמי כתב והלחין שני שירים (ביניהם "נכנס בך השד").
רודנר עצמו גם הוא כתב והלחין חלקים רבים באלבום.
במקביל לפעילותו ב"איפה הילד?" הפיק רודנר באותה שנה את אלבום הבכורה של חברתו איגי וקסמן, "אדום", והלחין בו את השירים "אשה כפויה" ו"סוף הטיול" (למילים של וקסמן) ו"תהרוג אותי לאט" (למילים שהוא כתב).
בהקלטות ניגן רודנר בבס ואיתו חבריו ללהקה: אסף מרוז בתופים, אסף שריג בגיטרה (בשיר אחד) ואף אופיר בר עמי קיבל תודה על גבי העטיפה.
בשנה שלאחר מכן הקליטה "איפה הילד?" את אלבומה השלישי, "מסעותי עם עצמי".
שריג ורודנר התחלקו שוב ביצירת השירים, ואת הבולטים בהם יצרו יחד: "הביאו את הסתיו", "נביא השעמום", "זוהי סדום" ו"מסעותיי עם עצמי".
ההפקה המוזיקלית של האלבום הייתה של סולן להקת משינה יובל בנאי, וחבר משינה שלומי ברכה התארח בקלידים בשיר "זוהי סדום".
האלבום, בניגוד לקודמיו, נכשל בחנויות, ושיריו הושמעו פחות ברדיו מאשר שירי האלבומים הקודמים.
הכישלון השפיע לרעה על היחסים בין החברים והלהקה עברה משבר.
בר עמי עזב את הלהקה ב-1995 כדי להקדיש זמן ללהקתו "משחררי הסעיף", שריג הפיק מוזיקלית את אלבום הבכורה של להקת אלג'יר ואחר כך נסע ללונדון בכוונה להקליט משיריו באנגלית, ורודנר החל לעבוד על שירים לאלבום הסולו הראשון שלו, ונראה היה שהלהקה הגיעה לסוף דרכה.
למרות המשבר, בהמשך 1996 חזרה "איפה הילד?" לפעילות, ואלבום הסולו של רודנר הפך לאלבום של הלהקה.
הלהקה הקליטה את האלבום "איפה הילד?" עם גיטריסט חדש, שיף (שפריר) ערד, ועם שריג שחזר מלונדון.
רוב השירים בכל זאת היו של רודנר, בהם הדואט "רק בשביל לקבל חיבוק" עם איגי וקסמן, "עכשיו אני לא מוותר", "הולך רגל", "לאן לאן", ו"גלגל את החלום".
בהפקה המוזיקלית של האלבום השתתפו חברי הלהקה ושי להב ממופע הארנבות של ד"ר קספר, שגם ניגן בהקלטות בקלידים שונים.
האלבום הוקדש לזכרו של יצחק רבין.
אחרי הוצאת האלבום, שגם הוא לא זכה להצלחה, הופיעה הלהקה בהרכבה החדש במשך כשנה, וההופעות, שלא זכו להצלחה רבה, קירבו את הלהקה בפעם השנייה אל סופה.
באמצע 1998 הוחלט לתת תוקף רשמי לפירוק "איפה הילד?" בהופעת פרידה ובאלבום אוסף.
לכבוד הפירוק הקליטה הלהקה גרסת כיסוי ל-"Moonage Daydream" של דייוויד בואי ושלושה שירים חדשים: "ונוס בטריינינג", "היא לא יודעת לשתות" ו"כולם רוצים חבר".
כמעט עשר שנות פעילות הסתיימו במופע חגיגי במועדון "אלנבי 58" בתל אביב, שבו אירחה הלהקה את אביב גפן, ירמי קפלן, יובל בנאי, אופיר בר עמי ואיגי וקסמן, ובאלבום האוסף המסכם "מישהו שומע אותי" שהכיל את להיטי הלהקה ודיסק בונוס עם השירים החדשים וגרסאות בהופעה חיה ללהיטיה.
בשנת 2001 התאחדה הלהקה בהרכב מלא (עם אופיר בר עמי ושיף ערד) למספר הופעות נוספות, בהן במופע משותף עם מוניקה סקס ולהקת רוקפור.
הלהקה גם הקליטה שיר חדש לכבוד האיחוד: "שלום עם עצמי".
בשנת 2008 הודיע רודנר כי הלהקה תשוב לעבוד ביחד.
את האיחוד החדש, שיהיה לזמן לא קצוב, יזם רודנר.
על הפרק עלה גם אלבום חדש.
ב-2009 הוציאה הלהקה שני שירים חדשים בשם "מוזיקה אהבה" ו"מנסה".
באוגוסט 2010, הלהקה הוציאה לאור את הסינגל "אני במצב", סינגל ראשון מתוך אלבומה החמישי.
בדצמבר 2011 הוציאה לאור הלהקה סינגל נוסף מאותו האלבום "אנחנו נהיה בסדר".
ב-27 בפברואר 2012 יצא אלבומה החמישי של הלהקה "בני המאה ה-20" לאחר שלוש שנות עבודה על האלבום.
הסינגל השני מן האלבום הוא "אוסטרליה בלוז".
במאי 2016 הוציאה הלהקה את "גוונים של זהוב", סינגל ראשון מהאלבום 'מתוק בחשכה'; וחודשיים לאחר מכן את הסינגל השני "רומנטיקה"'.
ב-9 במרץ 2017 יצא אלבומה השישי של הלהקה "מתוק בחשכה" בהפקתו של עופר מאירי.
מתוכו בולט השיר "היא אוהבת".
בשנת 2020 השתתפה הלהקה בפסטיבל "סימנים חיוניים" אשר התקיים במשך שמונה ימים במאי 2020, ביוזמת עיריית תל אביב וקרן יהושע רבינוביץ לאמנויות תל אביב, במסגרתה עלו בשידור חי אמנים ישראלים מוכרים, עם הופעות בסגנונות אינדי-פולק-רוק, אלקטרוני, ג'אז ואקספרימנטלי.
ב-5 ליוני 2023 חיממה הלהקה בפארק הירקון את להקת ההארד רוק "Guns N' Roses".
באותו היום הוציאו את הסינגל "שיר אהבה".
ב-19 בפברואר 2024 הוציאה הלהקה את הסינגל "שלום עם עצמי", שנכתב בשנת 2001.
בפסטיבל הפסנתר 2024 הופיעה הלהקה לראשונה במופע אקוסטי.
לקראת יום הזיכרון של שנת 2025, הוציאה הלהקה את השיר "אחרי המלחמה".
את המילים שזר חמי רודנר ממילים ושירים שהשאיר אחריו אור בלומוביץ ז"ל, שהיה לוחם בחיל ההנדסה הקרבית ונפל ברפיח במלחמת חרבות ברזל ב-15 ביוני 2024, מטיל נ"ט.
חמי רודנר - שירה ובס
אסף שריג - שירה וגיטרה
אופיר בר עמי - שירה וגיטרה
איפור קבוע הוא טכניקה קוסמטית של איפור המשתמשת בשיטות של קיעקוע - החדרת פיגמנט בעל צבע לעור באמצעות מחט.
איפור קבוע עשוי להחזיק מעמד במשך שנים.
התהליך מכונה גם דרמו-פיגמנטציה או מיקרו-פיגמנטציה.
איפור קבוע מבוצע על פי רוב בידי קוסמטיקאי שהוכשר לכך, ודורש מיומנות גבוהה.
האיפור נשאר "קבוע" לתקופת זמן התלויה במספר פרמטרים:
מיקום האיפור בגוף - איפור קבוע בקו הריסים (אייליינר) עשוי להישאר אף כ-20 שנה, לעומת איפור קבוע בשפתיים שאורך חייו כשנתיים.
גון הפיגמנט איתו מאפרים (גוונים בהירים דוהים מהר יותר)
טיב החומרים והציוד איתם עובדים (סוג המחט, מכשיר, צבע וכו')
סוג האיפור (הדגשת תווי הפנים והצללות מחזיקות פחות מעמד בעור מאשר איפור מלא)
המכשיר החשמלי הראשון שפותח להחדרת פיגמנטים בעור פותח על ידי האמריקאי סמואל אוריילי בשנת 1891, והתבסס על עקרונות העט החשמלי שהומצא על ידי תומאס אדיסון בשנת 1875. המכשיר מחדיר את הפיגמנט לעור בעזרת מחט המחוברת אליו ומוגנת על ידי כובעון.
רוב המכשירים בהם משתמשים כיום לאיפור קבוע מבוססים על המצאתו של אוריילי.
באיפור קבוע הפיגמנט הוא מינרלי, ומשמש למטרות קוסמטיות בלבד.
פיגמנטים אלו שונים מפיגמנטים של כתובות קעקע בהרכבם הכימי.
על מנת שהפיגמנט ייעלם מהגוף ולא יישאר, כקעקוע חייבים להתמלא שני תנאים:
המשקל הסגולי של הפיגמנט חייב להיות נמוך יותר מהמשקל הסגולי של התא באפידרמיס.
על הצבע המוחדר לעור להיות מורכב מחומרים שגוף האדם יכול לפרק ולספוג.
יש מבחר רחב של סוגי מחטים לאיפור קבוע, המשתנים בין היצרנים.
המחט המחדירה את הפיגמנטים לעור היא מרכיב חשוב בהצלחת האיפור הקבוע.
לכל מחט יש תפקיד שונה בהתאם לסוג, למבנה, לאורך שלה וכדומה; כל שינוי באחד מנתונים אלו ישפיע על יכולת המחט ליצור אפקטים מסוימים.
סוג ועובי המחט נבחרים בהתאם לסוג עור המטופל ולמיקום האיפור בפנים, שכן בחירה שגויה של מחט עלולה לגרום לאיפור לא אחיד ולפציעת העור.
מיקרובליידינג היא שיטה של איפור קבוע שמשתמשת במחטים זעירים.
יש הטוענים שההבדל בין כתובת קעקע לבין איפור קבוע טמון בעומק החדירה של המחט.
בהליך של איפור קבוע הפיגמנט מוחדר לשכבת האפידרמיס, השכבה הראשונה של העור, אשר מתחלפים בה התאים כל 2-28 יום.
עם תחלופת התאים נפלט האיפור הקבוע וכך הוא דוהה עם הזמן ונעלם.
בקעקוע הפיגמנט מוחדר לשכבת הדרמיס, השכבה העמוקה יותר, אשר אין בה תחלופת תאים ולכן כל מה שמוחדר אליו נותר לצמיתות.
מנגד, יש מאפרים מומחים ורופאי עור שטוענים כי מכיוון שאין דרך ודאית לאמוד את עומק חדירת המחט, עצם הופעת דימום פירושו חדירה לדרמיס, ולכן אלו מתייחסים בדרך כלל לשני המונחים כשיטה אחת, כאשר ההבדל ביניהם טמון במורכבות הפיגמנט בלבד.
איפור קבוע אסתטי נועד להדגיש את תווי הפנים מטעמי יופי.
איפור קבוע קוסמטי מתאים לנשים המבקשות להראות מטופחות במשך כל שעות היום וללא כל מאמץ, וכן לבעלות משקפיים המתקשות להתאפר, לבעלות פגמים או א-סימטריה בפנים (גבות לא מעוצבות, שפתיים דקות מדי, עפעפיים נפולים וכדומה), לבעלות אלרגיה לחומרים שבאיפור, ולסובלות מהזעת יתר.
שפתיים - הדגשת הקונטור הטבעי (תוחם) ומילוי השפה (ליפסטיק)
עיניים - הדגשת הריסים, קו אייליינר וצלליות.
באיפור קבוע אסתטי ניתן לבחור בין שתי שיטות: