tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בחודש מאי 2012 החל השלב הבא בפיתוח, שהתמקד בביצוע שיפורים בממשק המשתמש, שישפרו את האופן בו משתמשים יוצרים אינטראקציה, והציפייה הייתה שגרסת הבטא תשוחרר מאוחר יותר בשנת 2012. צוות הפיתוח הוסיף אפשרויות חדשות לארגון והצגת הודעות משתמש, והוסיף תמיכה בפרסום סוגים שונים של מדיה, כגון: טקסט, תמונות ווידאו.
הדגש הושם על התאמה אישית וביטוי אישי.
המפתחים הרגישו שאִפְשוּר יצירתיות בהודעות יבדל את דיאספורה מרשתות חברתיות מתחרות.
בחודש יוני 2012, צוות הפיתוח היה אמור לעבור למאונטיין ויו, קליפורניה, כחלק מעבודה עם חברת הייעוץ "Y Combinator", אך באוגוסט 2012 הודיעו כי הם נותנים לקהילה להשתלט על ניהול הפרויקט, בזמן שהם עצמם, ימשיכו בפיתוח, אולם ייקחו תפקידים מינוריים יותר.
בחודש אוקטובר 2012, הפרויקט שחרר את השחרור הקהילתי הראשון שלו, גרסה 0.0.1.0, תוך הסרת כל ההפניות לגרסאות הקודמות.
בנוסף, נעשו מאמצים כדי לשחרר חבילות התקנה של התוכנה עבור לינוקס ומערכות הפעלה נוספות.
חלקם בפיתוח של מייסדי החברה המקוריים
למרות הצהרותיהם, מייסדי החברה פנו לפיתוח הקריירה שלהם:
מקסוול זלצברג - הקים סטארט־אפ אחר עם רוזנה יאו, העובדת הראשונה שהועסקה בדיאספורה
דן גריפי - החל לעבוד בחברת התוכנה Pivotal, שבמשרדיהם התארחו בחינם לצורך פיתוח דיאספורה
רפאל סופיר - סיים את לימודיו האקדמיים והתגייס לצי
לדיאספורה יש מעל ל-1.1 מיליון משתמשים, והיא מנוהלת כתוכנה חופשית על ידי קהילת המשתמשים שלה, שמפעילים אותה ללא מטרות רווח במסגרת המרכז המשפטי לתוכנה החופשית (FSSN) - ארגון גג, שמנוהל על ידי פרופ' איבן מוגלן.
דיאנוגסט הוא פרוגסטרון (הורמון מין נשי) סינתטי.
דיאנוגסט מצוי בשימוש בעיקר בגלולות למניעת היריון, בתרופה לאנדומטריוזיס, בגלולה להפחתת דימום וסת כבד ובהורמונים תחליפיים לנשים בגיל המעבר.
פעילותו של דיאנוגסט דומה לזו של הפרוגסטרון הטבעי המופק בגוף האישה, האחראי על עיבוי רירית הרחם לפני ההיריון.
בדרך כלל משלבים טיפול בפרוגסטין עם אסטרוגן.
לטיפול באנדומטריוזיס: בגלולה בשם ויזאבל.
הגלולה מכילה את הפרוגסטין דיאנוגסט הפועל על תאי רירית הרחם, המדכא את גדילתם של נגעי האנדומטריוזיס, מדכא את הפרשת הציטוקינים שגורמים לדלקות מקומיות, מעכב את הביוץ ואת צמיחת רירית הרחם, ולכן הוא שימושי מאוד בדיכוי המחלה.
מחקר קליני מצא שיעילותו בטיפול באנדומטריוזיס דומה לזו של Leuprorelin - התרופה הנחשבת ליעילה ביותר לטיפול בכאב הנגרם מאנדומטריוזיס
למניעת היריון: בגלולה למניעת היריון קלייר המכילה דיאנוגסט ואסטרדיול ולראט, הדומה לאסטרוגן הטבעי שמופק בגוף על ידי השחלות.
זוהי הגלולה הראשונה בישראל המכילה דיאנוגסט, שנמצא בשימוש נרחב בגלולות אחרות המשווקות באירופה
להפחתת דימום וסת כבד: בגלולה למניעת היריון קלייר - הגלולה היחידה למניעת היריון בעלת התוויה לטיפול בדימום וסת כבד.
קלייר מכילה אסטרדיול ולראט, הדומה לאסטרוגן הטבעי שמופק בגוף על ידי השחלות (ולא אתיניל אסטרדיול שהוא ההורמון האסטרוגני הנמצא בשאר הגלולות), והפרוגסטין בקלייר הוא דיאנוגסט, אשר לו תכונות אנטי אנדורגניות.
זוהי הגלולה הראשונה בישראל המכילה פרוגסטין זה, שנמצא בשימוש נרחב בגלולות אחרות המשווקות באירופה.
התוויה זו אושרה על ידי משרד הבריאות הישראלי, ה-FDA ורשות הבריאות האירופאית EMA.
במחקרים קליניים הוכחה הפחתה משמעותית ומתמשכת של 88% בכמות הדימום הווסתי הכבד לאחר 6 חודשי טיפול בהשוואה לנתוני הבסיס.
מניעת היריון – דיאנוגסט בשילוב עם אסטרוגן משמש בראש ובראשונה כאמצעי מניעה.
הוא ניתן כגלולה המכילה 2 מ"ג דיאנוגסט ו-30 מק"ג אתנילאסטרדיול.
דיאנוגסט זמין גם בגלולה למניעת היריון ארבע-שלבית המכילה אסטרדיול ולראט.
גלולה זו משווקת בישראל בשם קלייר (Qlair).
גלולה זו מאושרת גם לטיפול במנורגיה (דימום וסתי כבד), והיא הגלולה הראשונה עבורה אושרה האינדיקציה הטיפולית הזו.
אישור אינדיקציה זו היה מבוסס על שני מחקרים מבוקרי פלצבו, בה נצפתה הורדה של 88% בכמות הדימום הווסתי בקרב נשים שסבלו מדימום וסתי כבד.
אנדומטריוזיס - דיאנוגסט מאושר גם באירופה ובישראל לטיפול באנדומטריוזיס.
דיאנוגסט אושרה באינדיקציה זו על סמך תוכנית קלינית מלאה הכוללת ניסוי בהשוואה לפלסבו, כולל ניסוי המשך ארוך טווח, וניסוי בהשוואה ל-leuprorelin במסכרת תוכנית זו נמצא כי התרופה יעילה בהפחתת הכאב הקשור למחלה, וכי הטיפול בדיאנוגסט הוא בעל פרופיל בטיחות וסיבלות טובים יחסית.
נמצא שיעילותו בטיפול באנדומטריוזיס דומה לזו של leuprorelin
שזו התרופה הנחשבת ליעילה ביותר לטיפול בכאב הנגרם מאנדומטריוזיס.
דיאנוגסט סונתז ב-1979 בעיר ינה שבמזרח גרמניה על ידי פרופ' קורט פונסולדר.
בתחילה כונה STS 557. נמצא כי הפוטנטיות שלו גבוהה פי 10 מזו של לבונורגסטרל.
הגלולה הראשונה בשוק למניעת היריון שהכילה דיאנוגסט נקראת Valette, יוצרה ב-1995 על יד Jenapharm.
נעשה בה שימוש מועט מחוץ לגרמניה, אך מדובר באחת מהגלולות הנפוצות ביותר בגרמניה עצמה.
סה"כ קיים ניסיון של למעלה מ-10 מיליון שנות אישה בתרופות המכילות דיאנוגסט בתור אמצעי מניעה או טיפול הורמונלי חליפי.
דיאנוגסט הוא פרוגסטוגן סטרואידלי, חצי סינתטי, פעיל בצורתו האורלית.
פעילות פרוגסטינית - לדיאגונסט יש אפיניות בינונית לרצפטור הפרוגסטיני ברקמת הרחם.
בתנאי מבחנה נמצא כי אפיניות זו היא כ-10% מזו של פרוגסטרון.
דיכוי ביוץ - המינון המינימנלי הדרוש למניעת ביוץ הוא 1 מ"ג דיאנוגסט ליום בקירוב.
דיכוי הביוץ באמצעות דיאנוגסט נעשה בעיקר באמצעות פעילות היקפית בניגוד לפעילות מרכזית על הפרשת הגונדוטרופינים.
מתן אוראלי של 2 מ"ג ליום של דיאנוגסט בנשים עם מחזורים מפחית את רמות הפרוגסטרון בסרום לרמות שאינן גורמות לביוץ.
עם זאת הרמות בסרום של LH ו-FSH אינן משתנות באופן משמעותי.
תופעות לוואי המוכרות עם דיאנוגסט דומות לאלה המוכרות עם פרוגסטינים, בכללן: רגישות בשדיים, דימום וסתי לא סדיר וכאבי ראש.
הדיאנוגסט אינו גורם לתופעות לוואי אנדרוגניות ויש לו השפעה מועטה על פרמטרים מטבוליים ופרופיל השומנים.
Dies iræ (לעיתים Dies ire; לטינית: "יוֹם עֶבְרָה"; במשלב נמוך יותר, "יום של זעם") הוא מזמור כנסייתי שחובר כנראה במאה ה-13 ומיוחס על-פי רוב לנזיר הפרנציסקני תומא מצ'לאנו.
ישנן טענות המקדימות אותו אפילו למאה השביעית.
המזמור עוסק ביום הדין בנצרות, והוא החל להופיע בתפילות למן המאה ה-14. המזמור הוכנס רשמית אל סידור התפילות של הכנסייה הקתולית ב-1585, והוקרא בעיקר במיסת האשכבה (רקוויאם) וביום כל הנשמות.
ב-1970 הוסר המזמור עקב החלטות ועידת הוותיקן השנייה להוציא קטעים בעלי טון קודר ומחמיר.
"יום עברה" נותר בספרי התפילה של חוגים קתוליים מסורתיים המתנגדים להחלטות הוועידה, כגון אגודת הקדוש פיוס העשירי.
המזמור כולל חמישים ושבע שורות בתשעה-עשר בתים; שני האחרונים מחולקים לפעמים לשלושה.
שבעה-עשר הבתים הפותחים כוללים שלוש שורות מתחרזות בנות שמונה הברות כל אחת, במשקל טרוכאי.
השורה הפותחת היא ציטוט מ: (Dies iræ, dies illa).
בסופו של המזמור משתנה החריזה לשני בתים בני שתי שורות חרוזות.
קטע זה הוא הלקרימוסה, שזכה להדגשה רבה על ידי מלחינים שהלחינו את הדיאס אירה.
בהיותו כלול ברקוויאם, זכה המזמור ללחנים ועיבודים רבים מאוד והיה השראה ליצירות רבות: בין היתר, הולחנה המיסה על ידי וולפגנג אמדאוס מוצרט, ג'וזפה ורדי ואנטונין דבוז'אק.
פרנץ ליסט ביסס את נגינת "ריקוד המוות" שלו על זו של Dies iræ.
המזמור הופיע בדרכים דומות בעבודתם של מלחינים רבים, והוא מוזכר רבות ביצירות תרבות שונות.
תרגום חופשי לעברית המקור בלטיניתיום עברה היום ההוא,
כאשר גם הצדיק תלוי על בלימה
אל תזנח עמל כה רב
תנה לי מקום בין הכבשים
שפל ברך וקומה אשא תפילה
על כן, אלוה, אנא רחמהו
דיאנקס (ביוונית עתיקה: Διηνέκης; המאה ה-5 לפנה"ס) היה ספרטני, שלקח חלק בקרב תרמופילאי.
מלך פרס חשיארש הראשון פלש ליוון, ו-300 חיילים ספרטנים תחת פיקודו של המלך לאונידס הראשון נשלחו אל תרמופילאי לעכב אותו.
פלוטרכוס מזכיר סיפור דומה אם כי אחרת.
לפי פלוטרכוס, לאונידס עצמו היה זה שאמר את המשפט המפורסם: "האם לא יהיה זה נחמד אם יהיה לנו צל כשנלחם בהם?"
משפטו ההרואי של דיאנקס מפורסם עד ימינו.
בספרו של סטיבן פרספילד "שערי האש", דיאנקס הוא אחת הדמויות המרכזיות.
וכך גם בספר "הספרטאי" של קרולין דל סנידקר.
בסרט 300 הספרטנים המשפט נאמר בידי המלך לאונידס עצמו בתגובה לאיום מצד הגנרל הפרסי הידרנס, ולא בעקבות תלונה של חייל יווני.
בקומיקס הגרפי של פרנק מילר הוא אינו נזכר, ובסרט "300" המשפט נאמר בידי דמות בדיונית בשם סטליוס.
בעיר המודרנית ספרטה השוכנת בסמוך לספרטה ההיסטורית קיים רחוב הקרוי על שמו, בסמוך לקבר לאונידס.
דיאנרה טורס דלגדו (בספרדית: Dayanara Torres Delgado; נולדה ב-28 באוקטובר 1974) היא שחקנית וזמרת פוארטו ריקנית, מיס תבל 1993.
טורס נולדה בסן חואן והתגלתה בגיל 17 בעירה.
היא הוזמנה לייצג את אזורה בתחרות מלכת היופי של פוארטו ריקו וזכתה במקום הראשון ובאותה שנה הוכתרה למיס תבל.
לאחר כהונתה שימשה כשגרירה של קרן החירום הבינלאומית של האומות המאוחדות לילדים וייסדה את "קרן דיאנה טורס" שהעניקה מלגות לסטודנטים ממעמד סוציו אקונומי נמוך בפוארטו ריקו ובתחרות מיס תבל 1994 היא ביצעה דואט ביחד עם זמר נוסף את השיר "עולם חדש" מתוך הסרט אלאדין.
ב-1998 יצא אלבומה היחיד כזמרת הנקרא "Antifaz" ויצאה גם בובה על שמה "בובת דיאנרה" המעוצבת על פי תווי פניה.
היא השתתפה כשחקנית במספר סרטים בפורטו־ריקו וביניהם "לינדה שרה" לצד צ'איאן, ב-2004 שיחקה תפקיד אורח בסדרה היפים והאמיצים.
בשנת 2006 שיחקה בתפקיד הראשי בסדרה הטלוויזיה "שמור עליי" צד קתרין אוקסנברג המבוססת על טלנובלה ארגנטינאית משנת 2003, ובנוסף שימשה ככתבת במגזין הבידור "Access Hollywood".
ב-2000 נישאה לזמר מארק אנתוני, לזוג נולדו שני ילדים וב-2004 הם התגרשו והוא נישא לג'ניפר לופז.
דיאנטה דו טרונו (בפורטוגזית: Diante do Trono, תרגום מילולי: לפני הכס) היא להקת פופ רוק נוצרי ברזילאית, שנוסדה בשנת 1997 ומכרה מעל ל-17 מיליון אלבומים.
סולנית הלהקה היא הזמרת-יוצרת אנה פאולה ולדאו.
הלהקה הוקמה בכנסייה הבפטיסטית לגואיניה שבבלו הוריזונטה בברזיל, בשנת 1997, כאשר אביה של ולדאו, כומר בכנסייה, ניסה לגייס כסף לצדקה למען מאבק בזנות ילדים בהודו.
חברי הלהקה שהקים הוציאו את אלבום הבכורה Diante do Trono בשנת 1998. לאור הצלחת שיר הנושא בשם זה, אימצה הלהקה את שמו כשם הלהקה.
בעקבות הצלחת הלהקה, הם המשיכו להוציא אלבומים רבים.
אלבומם Preciso de Ti שיצא ב-2001 הוא האלבום הנמכר ביותר בהיסטוריה של מוזיקת הגוספל בברזיל, 2 מיליון עותקים.
לרגל הקלטת אלבום ההופעה החיה שלה משנת 2003, Quero Me Apaixonar, הצליחה הלהקה לאסוף קהל של יותר מ-2 מיליון איש, בשדה התעופה קמפו דה מרטה בסאו פאולו.
בסך הכל מכרה הלהקה מעל 17 מיליון עותקים מאלבומיה.
דיארון פוקס הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדת הרכז בסן אנטוניו ספרס מליגת ה-NBA.
פוקס נולד בניו אורלינס שבלואיזיאנה וגדל ביוסטון שבטקסס.
הוא בנם של ארון פוקס ולוריין האריס-פוקס.
במהלך לימודיו בתיכון הצטיין בנבחרת הכדורסל של בית הספר.
הוא נבחר ל"מר כדורסל של טקסס" והשתתף במשחק מקדונלד'ס אול-אמריקן.
בליגת המכללות שיחק בעונת 2016/2017 באוניברסיטת קנטקי.
הוא סיים את העונה עם ממוצע של 16.7 נקודות, 3.9 ריבאונדים ו-4.6 אסיסטים למשחק.
הוא נבחר לחמישיית העונה בליגת ה-SEC אליה משתייכת קנטקי ול-MVP של טורניר ה-SEC.
בטורניר אליפות המכללות קלע 39 נקודות במשחק שמינית הגמר נגד אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס, שיא טורניר לשחקן שנה ראשונה.
בתום העונה בחר לעזוב את קנטקי ולהירשם לדראפט ה-NBA.
בדראפט ה-NBA 2017 נבחר במקום החמישי, על ידי סקרמנטו קינגס.
בעונתו הראשונה ב-NBA רשם ממוצעים של 11.6 נקודות ו-4.4 אסיסטים למשחק.
בעונת הציג שיפור ניכר, עם ממוצעים של 17.3 נקודות ו-7.3 אסיסטים למשחק, וסיים במקום השלישי בהצבעות לפרס השחקן המשתפר של העונה ב-NBA (אחרי פסקל סיאקם ודיאנג'לו ראסל).
לקראת סוף עונתו השלישית, ב-31 ביולי 2020, קלע שיא קריירה של 39 נקודות בהפסד סקרמנטו מול סן אנטוניו ספרס.
בנובמבר 2020 חתם על הארכת חוזה בסקרמנטו ל-5 עונות נוספות, החל מעונת , עבור כ-163 מיליון דולר.
בעונת 2022/2023 נבחר פוקס לראשונה בקריירה למשחק האולסטאר של ה-NBA.
פוקס זכה בתואר שחקן הקלאץ' של העונה לעונת 2022/33, השנה הראשונה בה מוענק תואר זה.
דיאפורטיקס (שם מדעי: Diaphoretickes) היא מגה-קבוצה המכילה את העל-קבוצה SAR (המכילה את הסטראמנופילס, ה-Alveolata וה-Rhizaria), העל-קבוצה Hacrobia (המכילה את ה-Haptista ואת ה-Cryptista) והעל-קבוצה Archaeplastida (המכילה את הירוקיות, האדומיות, הגלאוקופיטים, הPicozoa והצמחים).
הדיאפורטיקס היא קבוצה של איקריוטים שהוצעה על ידי Burki et al.
קבוצה זאת מכילה על פי תיאור זה את כל האיקריוטים בעלי יותר משוטון אחד שאינם שייכים לDiscoba.
קבוצה זאת גם ייחודית מכיוון שהיא מכילה את כל המינים החיים כיום שמקיימים פוטוסינתזה למעט העינניות (השייכות לDiscoba) ולכחוליות (שהן בכלל פרוקריוטיות).
מטרתה העיקרית של קבוצה זאת בסיסטמטיקה הפילוגנטית היא להראות את הקרבה בין הקבוצות השונות המרכיבות אותה ואת מוצאן המשותף.
דִיאַסְטֵרֵיאוֹמֵרים (Diastereomers, לפעמים נקראים גם דִיאַסְטֵרֵיאוֹאיזוֹמֵרים) הם סוג של סטריאואיזומרים (איזומרים מרחביים).
דיאסטריאומרים מוגדרים כסטריאואיזומרים שאינם תמונת ראי זה של זה.
לכן, דיאסטריאומרים קיימים רק כאשר קיימים לפחות שני מרכזים כיראליים למולקולה.
לזוג סטריאומרים המכילים יותר ממרכז כיראלי אחד יהיו אננטיומרים, אם ורק אם הם שונים בקונפיגורציה בכל אחד מהמרכזים הכיראליים הקיימים במולקולה.
אם הם שונים בקונפיגורציה סביב מרכז כיראלי אחד אך דומים בקונפיגורציה סביב מרכז כיראלי אחר במולקולה, הם דיאסטריאומרים ולא אננטיומרים.
דיאסטריאומרים השונים זה מזה בקונפיגורציה של רק מרכז כיראלי אחד ייקראו אפימרים.
דיאסטריאומרים יכולים להתקיים גם כאשר יש קשר כפול במולקולה.
לדוגמה, איזומרים ציס וטרנס הם דיאסטריאומרים כיוון שהם סטריאומרים שאינם תמונת ראי זה של זה.
דיאסטריאוסלקטיביות היא התופעה של היווצרות דיאסטריאומר אחד יותר מדיאסטריאומר אחר במהלך תגובה כימית.
דיארמט (בהונגרית: Gyarmat) הוא כפר קטן במחוז גיור-מושון-שופרון, שבצפון-מערב הונגריה.
כמו כפרים רבים באירופה גם בדיארמט מספר התושבים נמצא בירידה.
בדיארמט חיו יהודים בתקופות זמן שונות ובמקום קיים בית קברות יהודי.
דיאנתוני מלטון הוא כדורסלן אמריקאי, המשחק בקבוצת גולדן סטייט ווריורס מליגת ה-NBA, בעמדות הרכז והקלע.
מלטון נולד וגדל בלוס אנג'לס שבקליפורניה, ובשנת 2016 החל ללמוד באוניברסיטת דרום קליפורניה.
בעונתו הראשונה בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה – ה"טרויאנס" – פתח מלטון ב-25 מתוך 36 משחקי הקבוצה, ורשם ממוצעים של 8.3 נקודות, 4.7 ריבאונדים, 3.5 אסיסטים ו-1.9 חטיפות למשחק.
לפני עונת 2017/2018 נעצר עוזר מאמן הקבוצה, טוני בלנד, על ידי ה-FBI, לאחר שנמצא מעורב בשערוריית שחיתות בה היו מעורבות עשרות קבוצות מליגת המכללות.
על פי ההאשמות, קיבל בלנד תשלום בלתי חוקי מסוכני שחקנים ויועצים עסקיים, בתמורה לכך שישכנע שחקנים להיעזר בשירותיהם.
בעקבות הפרשה הושעה מלטון מהקבוצה, בשל מעורבות של קרוב משפחתו בשערורייה.
בפברואר 2018 הודיע על עזיבתו את האוניברסיטה לטובת התמודדות לבחירה בדראפט ה-NBA.
בדראפט ה-NBA 2018 נבחר מלטון בבחירה ה-46 על ידי יוסטון רוקטס, אשר העבירה אותו בטרייד לפיניקס סאנס.
במשחקו השביעי ב-NBA, מול סקרמנטו קינגס, הפתיע כשהוביל את קלעי קבוצתו עם שיא אישי של 21 נקודות ב-23 דקות משחק.
בעונתו היחידה בפיניקס פתח ב-31 משחקים, וקלע 5.0 נקודות בממוצע למשחק.
ביולי 2019 הועבר בטרייד לממפיס גריזליס, יחד עם ג'וש ג'קסון ושתי בחירות דראפט עתידיות, תמורת קייל קורבר וג'בון קרטר.
במשחק קבוצתו מול סקרמנטו קינגס ב-20 בפברואר 2020 קלע 24 נקודות, ובכך שבר את שיאו הקודם, אשר גם אותו קבע מול הקינגס.
לאורך עונתו הראשונה בממפיס קלע 7.6 נקודות בממוצע למשחק, ובסיומה חתם בקבוצה על הארכת חוזה ל-4 עונות נוספות, עבור כ-35 מיליון דולר.
ראסל הייתה אקטיביסטית וסופרת פמיניסטית.
ראסל נולדה וגדלה בקייפטאון שבדרום אפריקה.
ב-1957 היא עברה לאנגליה, וב-1961 לארצות הברית.
במשך כ-45 שנים היא עסקה במחקר בנוגע לאלימות מינית כלפי נשים וילדות.
היא כתבה מאמרים וספרים רבים על אונס, כולל אונס בנישואים, רצח נשים, גילוי עריות, רציחות מיזוגיניות של נשים ופורנוגרפיה.
דיאריו טיימפו (Diario Tiempo), המוכר גם כ-אל טיימפו (El Tiempo), הוא עיתון אקטואליה שהוקם ב-7 בנובמבר 1970 בהונדורס.
בסיסו של העיתון נמצא בסן פדרו סולה.
גרופו קונטיננטל אחראי על פרסום והפצת העיתון.
העיתון הוא אחד מהעיתונים בעלי התפוצה הגדולה ביותר בהונדורס.
לאחר שבעלי העיתון, גרופו קונטיננטל , הואשמו בהלבנת הון ב-27 באוקטובר 2015, לא יצאו גרסאות מודפסות של העיתון.
העיתון נהג לפרסם את מצעד המוזיקה הונדורס טופ 50, על בסיס נתוני איירפליי מתחנות רדיו בהונדורס.
דיארק (בשמו המדעי: Dearc) הוא סוג של פטרוזאור ממשפחת הרמפורינקוסיים אשר התקיים במשך תור היורה שלפני 166 מיליון שנה בסקוטלנד.
הסוג תואר למדע ב-2022 בידי Natalia Jagielska וצוותה ונכלל בו מין יחיד - Dearc sgiathanach.
משמעות השם המדעי הוא מגאלית סקוטית ופירושו הוא דו-משמעי: "זוחל מכונף" ו"זוחל מסקיי".
המאובנים שלו התגלו בתצורות לילט שייל שעל סקאי בסקוטלנד ואלה הכילו במרבצי אבן גיר שרידים של רוב הגוף למעט קצה הזנב, הגפיים האחוריות, הכנפיים וקצה המקור.
השרידים מצויים כיום באוניברסיטת אדינבורו.
הדיארק היה הגדול שברמפרורינקיים והפטרוזאורים בתקופתו והוא הגיע למוטת כנפיים של 2.5 עד 3 מטרים, דומה מאוד למוטה של אלבטרוס נודד.
במראהו דמה לרמפורינקוס ונחשב לקרוב גם לסוגים: אנגוסטינריפטרוס וסריקיפטרוס.
ככל הנראה היה צייד של טרף קטן אותם תפס בלסתותיו החדות ושיניו החרוטיות, כייתכן שדאה מעל החופים של האוקיינוס האטלנטי.
דיאסקופיה היא בדיקה לאבחון המתבצעת על ידי הפעלת לחץ עם אצבע או שקף זכוכית ותצפית על שינויי צבע.
הבדיקה משמשת כדי לקבוע אם הנגע הנבדק הוא כלי דם (דלקתי או מום מולד), לא כלי דם (כלומר נבוס, שהוא מונח רפואי לא ספציפי לנגע כרוני גלוי, מוקף בעור או ברירית) או נגע דימומי (פטכיה או פורפורה).
נגעים דימומיים ונגעים לא-וסקולריים אינם מחווירים ("דיאסקופיה שלילית"); נגעים דלקתיים כן ("דיאסקופיה חיובית").
דיאסקופיה משמשת לעיתים לזיהוי נגעים בעור עם מחלת סרקואידוזיס, שבעת בדיקה הופכים לצבע של ג'לי תפוח.
דיארה מדטרויט היא סדרת טלוויזיה דרמה קומית אפלה מסתורית אמריקאית שנוצרה על ידי דיארה קילפטריק והופקה על ידי קילפטריק וקניה בריס.
בסדרה מככבת קילפטריק בתור מורה גרושה, שאחרי שדייט שמצאה בטינדר עשה לה גוסטינג, מתחילה לחפש אותו מה שמוביל אותה לתוך תעלומה ישנה הכוללת את העולם התחתון של דטרויט.
הסדרה הוצגה בבכורה בפסטיבל הסרטים טרייבקה ב-14 ביוני 2023. הסדרה עלתה ב-BET+ ב-21 במרץ 2024 וזכרתה לביקורות חיוביות של מבקרים.
באפריל 2025 הסדרה חודשה לעונה נוספת.
דיארה קילפטריק בתור דיארה בריקלנד, מורה בהליכי גירושין אשר מנסה לפענח תעלומה מ-1995 הקשורה לגבר איתו יצאה לילה אחד ונעלם.
מוריס צ'סטנאט בתור פרנסואה "סווה" בריקלנד – בעלה של דיארה הרוצה להתגרש ממנה
דומיניק פרי בתור אג'ה – חברה של דיארה
קלאודיה לוגן בתפקיד מוני – חברת ילדות של דיארה
בריאן טרל קלארק בתור מר טי – חבר טוב של דיארה, מורה וגיי
שאנון וואלאס בתור כריס – בחור שיוצא עם דיארה לדייט אחד ואז נעלם
ג'ון צ'אפין בתור דנג'ר – חבר ילדות של דיארה
פילישיה רשאד בתור וונדה – אמו של דיאנטרה, הילד שנעלם
כריסטינה גורדון – וונדה הצעירה
חוליו מסיאס בתפקיד מרשל הצעיר
הארי לניקס בתפקיד וולטר הארלי
פול בן ויקטור בתפקיד זרוואס
ג'ון סאלי בתור טוני קינקייד
ב-Rotten Tomatoes, יש לסדרה דירוג של 100% על סמך 13 ביקורות.
דיארה קילפטריק היא שחקנית, סופרת ומפיקה אמריקאית.
ב-2017 היא הפיקה, כתבה וכיכבה בסדרת האינטרנט "American Koko", עליה זכתה בפרס אמי בפריים טיים לשחקנית מצטיינת בקומדיה או סדרת דרמה סרט קצר.
מ-2020 עד 2023, קילפטריק כיכבה בסדרת הדרמה התקופתית של HBO, "פרי מייסון".
קילפטריק יצרה, הפיקה ומשחקת את התפקיד הראשי בסדרת הדרמה הקומית-מסתורית של , "דיארה מדטרויט".
קילפטריק נולדה וגדלה בדטרויט, מישיגן, ארצות הברית.
היא אחותו למחצה של הפוליטיקאי קוואמי קילפטריק .
בילדותה הופיעה בהפקות בתיאטרון מדו ברוק.
כשמלאו לה 12, הצטרפה לתיאטרון הנוער פסיפס וכיכבה בהפקה הראשונה שלה.
במהלך שנות הלימודים המוקדמות שלה, קילפטריק למדה בבית ספר לילדים מחוננים אלונזו בייטס.
היא סיימה תואר ראשון בית הספר לאמנויות על שם טיש באוניברסיטת ניו יורק.
קילפטריק עשתה את הופעת הבכורה שלה בסרט הדרמה "פירות אסורים" משנת 2006. מאוחר יותר היא עברה ללוס אנג'לס ב-2007 ושיחקה בהפקות תיאטרון מקומיות.
היא הופיעה כאורחת בסדרות טלוויזיה כמו "האוס", "חשיפה לדרום", "מייק ומולי", "סאות'לנד" ותפקיד חוזר בסדרה "מרפאה פרטית".
ב-2015 הופיעה לצד ויולה דייוויס בסרט הפשע "ליילה ואיב".
ב-2015 היא כתבה, הפיקה וכיכבה בסדרת אינטרנט סאטירית, "American Koko", והשיקה אותה ביוטיוב.
הסדרה זכתה בפרס סדרת האינטרנט הטובה ביותר של הפסטיבל האמריקאי לסרטים שחורים בשנת 2015, מה שמשך את תשומת ליבו של ג'וליוס טנון, בעלה של ויולה דייוויס.
הסדרה פותחה באמצעות חברת ההפקה שלהם, JuVee Productions, ונרכשה על ידי ABC .
העונה הראשונה המקורית צולמה מחדש וגם עונה שנייה הופקה.
שתי העונות עלו בבכורה מקוונת ב-ABC Digital ב-19 ביוני 2017. התפקיד זיכה אותה בפרס אמי בפריים טיים לשחקנית מצטיינת בקומדיה או סדרת דרמה סרט קצר.
בשנת 2020 היא לוהקה לתפקיד קלרה דרייק בסדרת הדרמה התקופתית של HBO," פרי מייסון".
בשנת 2021 היא שיחקה בסרט הטלוויזיה נאש ברידג'ס.
באפריל 2023, היא חתמה על עסקה כוללת עם אולפני BET.
היא יצרה, הפיקה וכיכבה בסדרה "דיארה מדטרויט", סדרת דרמה קומית מסתורית המתרחשת בדטרויט.
הסדרה זכתה לביקורות חיוביות מהמבקרים.
בניו יורק הכירה את מילס אוריון פלסוט, והתחתנה איתו ב-2015.
דיאתיל אתר (Diethyl ether; נקרא גם אתר דיאתילי או אֵתאוֹקְסִיאֵתָאן (Ethoxyethane) או בפשטות: אֶתֶר) הוא תרכובת אורגנית שנוסחתה .
דיאתיל אתר הוא ממס בעל חשיבות גבוהה בתעשייה הכימית.
גילוי התרכובת נזקף לזכותו של האלכימאי רמון ליול (בשנת 1275 לערך), אולם אין עדויות מהימנות לכך.
התרכובת סונתזה לראשונה בידי הרופא הגרמני ולריוס קורדוס בשנת 1540. קורדוס כינה את האתר "שמן מתוק של חומצה גופריתית", וציין כמה מתכונותיו הרפואיות של החומר.
בערך באותה תקופה גילה האלכימאי והרופא פאראצלסוס את תכונות שיכוך הכאבים של האתר.
השם "אתר" ניתן לחומר בשנת 1730, בידי הגרמני אוגוסט זיגמונד פרובניוס.
דיאתיל אתר הוא דוגמה אחת לאלפי התרכובות האורגניות המוגדרות כאתר; אתר בהגדרתו הכימית הוא כל תרכובת המכילה את הקבוצה C-O-C, ואין להתבלבל בין המושגים.
מצב דומה קיים במושג כוהל, שמה של קבוצת תרכובות אורגניות וכן שמו היום-יומי של החומר הידוע ביותר בקבוצה זו: אתנול.
המנתח האמריקאי קרופורד ויליאמסון לונג היה הראשון שהשתמש בדיאתיל אתר להרדמה כללית (ב-30 במרץ 1842).
דיאתיל אתר מיוצר בתגובה בין חומצה חזקה, לרוב חומצה גופרתית (H2SO4) לאתנול.
החומצה מתפרקת במים ויוני מימן נקשרים לחמצן האלקטרו-שלילי של האתנול:
בשלב הבא החמצן של מולקולת אתנול אחרת נקשר לפחמן במולקולה שעברה פרוטונציה בתגובת התמרה נוקלאופילית לקבלת דיאתיל אתר תוך שחרור מים ויון מימן
התגובה מתבצעת בטמפרטורה הנמוכה מ-150°C כדי למנוע יצירת אתילן מהאתנול.
התגובה ליצירת דיאתיל אתר הפיכה (רברסיסבלית) כך שייווצר שיווי משקל בין אתנול לדיאתיל אתר.
כדי לקבל ניצולת גבוהה נדרש זיקוק להוצאת האתר כך שעל פי עקרון לה שטלייה תתקדם הריאקציה לכיוון התוצר הרצוי.
במיתולוגיה היהודית, דיבוק הוא סוג של איחוז, תופעה של חדירת רוחו של נפטר אל גופו של אדם חי והשתלטות עליו.
על-פי חלק מאותם סיפורים, לרוח המת ניתנה רשות לכך בעקבות חטא של האדם החי.
רוחו של הנפטר מבקשת כביכול מקלט בגופו של החי מפני המזיקין שפוגעים בה או על מנת להשלים משימה כלשהי.
המונח מופיע לראשונה במספר כתבים מהמאה ה-16, אולם זכה להתעלמות מצד האקדמיה עד שהמחזה של ש.
אנ-סקי הפך אותו פופולרי בחוגים ספרותיים.
דיווחים קודמים על איחוז (כמו זו שנמסרה על ידי יוספוס) היו בעלי איחוז דמוניים ולא של רוחות רפאים של בני אדם.
בקהילות מסורתיות מושג הדיבוק שימש כאופן התייחסות מקובל מבחינה חברתית לדחפים לא מקובלים, מיניים ואחרים.
גירוש הדיבוק אפשר תיקון של החריגה, והפרשה בכללותה אפשרה הפקת לקחים מוסריים ובכך חיזוק הלכידות החברתית.
לדוגמה, הוצע כי מזוזה שנתלתה באופן מרושל או העלאת ספק לגבי חציית ים סוף, פתחה את הדלת לאיחוז בידי דיבוק.
במהלך השנים, פרטים מדויקים של שמות ומיקומים נכללו בדיווחים על מקרי דיבוק.
על פי הדיווחים, הרב יואל טייטלבוים, אדמו"ר מסאטמר (1887–1979), יעץ לאדם שנאמר כי הוא אחוז בידי דיבוק להתייעץ עם פסיכיאטר.
המחזה של אנ-סקי היא יצירה משמעותית של תיאטרון יידיש, ועובד מספר פעמים על ידי סופרים, מלחינים ויוצרים אחרים כולל ג'רום רובינס / לאונרד ברנשטיין וטוני קושנר.
בהצגה, כלה צעירה נאחזת בידי רוחו של הגבר שאליו נועדה להינשא, אלמלא הפר אביה את הסכם הנישואין עמו.
במיתולוגיה היהודית ישנן צורות אחרות של העברת הנפש.
בניגוד לדיבוק, העיבור הוא איחוז חיובי, שמתרחש כאשר נשמה צדיקה אוחזת גוף באופן זמני.
הדבר נעשה תמיד בהסכמה, כך שהנפש יכולה לקיים מצווה.
גלגול נשמות מעלה את הרעיון שעל נפש לחיות חיים רבים לפני שהיא תזכה לחוכמה להצטרף שוב עם אלוהים.
דיבּוּב הוא תהליך של הקלטה והחלפת קולות בסרט קולנוע או טלוויזיה, לאחר סיום הפקת הסרט.
השימוש הנפוץ ביותר מתייחס לשיטה להגשת תרגום הפסקול של תוכניות טלוויזיה, סרטים או קטעי וידאו.
תרגום זה מוגש באמצעות החלפת הפסקול המקורי בפסקול חדש שבו הדיבור הוא בשפה המקומית.
בהחלפת הפסקול מנסים בדרך-כלל לשמור על נימת הקול של השחקנים המקוריים וגם להתאים את התרגום לתנועות השפתיים שלהם.
בהחלפת הפסקול מנסים בדרך-כלל לשמור על האלמנטים בפסקול המקורי שאינם קשורים בדיבור, כגון צלילים ומנגינות, אך לפעמים מחליפים גם חלק מהם.
יש המשבשים את שם בעלי המקצוע באומרם "מדובבים" (בתנועת O ובבי"ת רפה), אף שהצורה הנכונה היא "מדַבְּבים".
מדוֹבֵב הוא אדם הגורם למישהו אחר לספר את סיפורו, למשל אדם המפתה עציר או אסיר להתוודות על פשע, ובכך מסייע להפללתו – ואילו "מדבב" מוצאו מן הפועל האנגלי "to dub", שפירושו שכפול פסקול.
לעומת ישראל בה הדיבוב נעשה בעיקר לסרטים לילדים, במדינות רבות באירופה, באמריקה הלטינית ובאסיה הדיבוב נעשה גם לסרטים שנועדו לקהל בוגר.
תהליך התרגום כולל את תרגום התסריט עצמו, ולאחר מכן התאמת נוסח התרגום ככל האפשר לתנועות השפתיים ומחוות הגוף של הדוברים בסרט.
השלב הבא הוא שכירת צוות שחקנים שדובר את השפה המקומית, והקלטה של פסקול חדש, שבו מבצעים השחקנים את התפקידים המקוריים לפי התרגום.
לאחר מכן משולב הפסקול החדש בסרט במקום הפסקול המקורי, וכך נוצר הרושם שקטע הווידאו בוצע בשפה המקומית.
שיטת הדיבּוב פשוטה יותר כשמדובר בסרטי אנימציה, ומסובכת יותר כשמדובר בסרטים עם שחקנים אנושיים.
בסרטי אנימציה, תנועות השפתיים אינן מדויקות, ולפיכך קל יחסית להתאים את נוסח התרגום אליהן.
כשמדובר בצילום של שחקנים אנושיים, עבודת התאמת נוסח התרגום לתנועות השפתיים קשה הרבה יותר.
בישראל, התוכניות הראשונות שדובבו לעברית היו סרטים מצוירים או סרטי אנימציה עם בובות שנועדו לילדים.
בסוף שנות השבעים דובבה לראשונה תוכנית טלוויזיה עם שחקנים אנושיים – הסדרה השוודית בילבי, שאף היא נועדה לילדים.
ב-1999 נעשה ניסיון בימתי לשלב דיבּוב באופרה.
במהלך הדיבוק - אופרה ביידיש משתלט הדיבוק על לאה, וכשזמרת הסופרן מתחילה לשיר, מדַבּב אותה הטנור על הבמה, ומשחק קולות מתעתע מתחיל.
בגרמניה, צרפת, איטליה, ספרד, אמריקה הלטינית, ברזיל, רוסיה, פולין, צ'כיה, הונגריה, טורקיה, אוקראינה, הודו ויפן הדיבּוב הוא השיטה הנפוצה לתרגום סרטים ותוכניות טלוויזיה שנועדו להפצה מסחרית גם בקרב קהל בוגר.
במדינות אלה קהל הצופים גדול מספיק כדי להצדיק את העלויות הגבוהות של שיטת הדיבּוב.
כמו כן, במדינות אלה אין מסורת רב-לשונית חזקה, ורוב הצופים אינם מעוניינים לשמוע את הפסקול בשפת המקור.
בשיטות השידור החדשות בטלוויזיה יש אפשרות לצופה לבחור בין שני פסקולים מקבילים, כך שלפעמים ניתנת לצופה האפשרות לבחור בין שמיעת הפסקול המקורי לבין שמיעת הדיבּוב.
שיטת התרגום החלופית העיקרית היא תרגום בכתוביות ובמדינות הללו היא משמשת בעיקר לתרגום סרטים בעלי ערך אמנותי מיוחד, ולפעמים גם סרטים דוברי אנגלית שהיא שפה שתפוצתה הולכת וגוברת כשפה שנייה.
תרגום באמצעות כתוביות משולב לפעמים גם בסרטים מדובבים, במקרה שהדיבּוב עלול לפגום בצורה חמורה בהנאת הצופים.
מקרים כאלה הם בדרך-כלל שירים בביצוע זמרים ידועים המשולבים בפסקול המקורי.
במקרה כזה, תרגום השיר וביצועו בידי זמר מקומי אינו תחליף ראוי, ולפיכך משמיעים את השיר מתוך הפסקול המקורי ומתרגמים את מילותיו באמצעות כתוביות.
ישנה סוגה קומית של סרטים שדובבו ללא קשר לתרגום, אלא על ידי המצאת פסקול חדש לגמרי.
דוגמה לכך היא הסרט "טייגר לילי" של וודי אלן: סרט המקור הוא סרט מרגלים יפני, ואילו בדיבּוב שהפיק וודי אלן הסרט עוסק בגנבת מתכון לסלט ביצים.
בישראל, קהל היעד העיקרי של סרטים ותוכניות מדובבות הוא ילדים שאינם יודעים קרוא וכתוב ברמה מספקת לקריאת כתוביות.
כשמדובר בקהל של בני נוער ומבוגרים, שיטת הדיבּוב אינה נחשבת כשיטת תרגום טובה, לא רק בשל העלויות הגבוהות שלה, אלא גם בשל העובדה שהקהל בישראל הוא ברובו רב-לשוני.
רוב הצופים בישראל מדברים לפחות שפה אירופית אחת בנוסף לעברית, ויש גם קהל גדול דובר ערבית.
לפיכך, רוב הצופים מעוניינים לשמוע את הפסקול המקורי, ומשתמשים בתרגום לעברית כאמצעי-עזר.
בעיה נוספת היא שדיבּוב אינו מאפשר תרגום לשתי שפות במקביל כפי שהדבר נעשה לעיתים קרובות בערוצי הטלוויזיה הישראליים המרכזיים, באמצעות שילוב כתוביות בעברית ובשפה נוספת (כמו רוסית) בד בבד.
היעדר הדיבּוב הביא לרמת אנגלית מדוברת גבוהה יחסית בישראל, למשל בהשוואה ליפן ולחלק ממדינות אירופה.
למרות זאת, סדרות לקהל מבוגר שמשודרות בפריים וידאו כן מדובבות בדרך כלל.
בשנת 1980 הציע הסופר וחבר הכנסת משה שמיר הצעת חוק לשימוש בדיבוב לשם ביסוס מעמד השפה העברית.
חוקר הספרות מנחם פרי התנגד בחריפות:
במאי הדיבּוב – מלהק ומביים את המדַבּבים.
מתרגם – אחראי על תרגום התסריט המקורי לשפה המקומית, עיבודו בהתאם לאורכי המשפטים בשפת המקור והתאמתו לתרבות המקומית.
טכנאי ההקלטה והמיקס – לפעמים נושא בתפקיד זה הבמאי או המפיק.
מפקח טכנית על הקלטת המדַבּבים ועריכת ההקלטות לעותק סופי שיוגש ללקוח.
לעיתים תפקיד טכנאי המיקס מופרד מתפקיד המקליט.
מפיק דיבּוב – אחראי על הלוגיסטיקה באולפן; קבלת תכנים לדיבּוב מהלקוח, שליחת התסריטים למתרגם, הזמנת המדַבּבים לאולפן וכו'.
מנהל מוזיקלי – אחראי על הצד המוזיקלי של התוכן המדובב, אם יש כזה.
עורך – אחראי להחליף את הפסקול החדש שהוקלט במקום הישן, לערוך את המוזיקה, אם צריך להוסיף כתוביות ולסדר את הפסקול כך שהדיבּוב ישמע טבעי לסרט.
מדַבּב – מקליט את הדמות אליה לוהק בקול שנבחר מראש על ידי המדַבּב והבמאי, בהתאם לתסריט המתורגם, לשפת המקור (אותה הוא שומע באזניות בזמן ההקלטה) ולווידאו (שמוצג על המסך בזמן ההקלטה).
בשנת 2023 הגיעו לשימוש ההמונים תוכנות בינה מלאכותית דוגמת HeyGen ו-D-ID הישראלית, שמאפשרות דיבוב בשפות שונות תוך כדי שינוי שפתי המדבר בהתאם לשפה.
גם גוגל הודיעה על שילוב יכולת דומה שתיכנס לאתר הסרטונים שלה יוטיוב, כך שהצופה יוכל לבחור לצפות בסרטון בשפתו ויקבל את הדיבוב מובנה.
מכאן שייתכן ובעתיד הקרוב לא יהיה צורך במדבבים אנושיים.
פרנק ולקר – מדבב אמריקאי מצליח, שדיבב בלמעלה מ-1,200 סרטים וסדרות, בהן "הרובוטריקים"
ג'יימס ארל ג'ונס – ידוע בקול הבאס העמוק שלו ובתפקידיו בתור דארת' ויידר מ"מלחמת הכוכבים" ומופאסה מ"מלך האריות"
מל בלאנק – המדבב הראשון של באגס באני ושל מרבית דמויות ה"לוני טונס"
קווין קונרוי – דיבב את באטמן במדיות רבות, בהן סדרות וסרטי אנימציה ומשחקי מחשב במשך כ-30 שנה, לרבות באטמן: איש העטלף, ליגת הצדק ובאטמן: ארקהם
מארק המיל – דיבב את הג'וקר ב"באטמן: איש העטלף" ובמדיות אחרות בהן סרטי אנימציה ומשחקי מחשב (לרוב לצד קווין קונרוי)
פיטר קאלן – המדבב של אופטימוס פריים בזיכיון "הרובוטריקים" ושל איה בסרטי "פו הדב"
שפרירה זכאי – חלוצת הדיבוב בישראל אחראית להפקה בימוי ותרגום של עשרות סרטים מצוירים, רובם שודרו עבור הטלוויזיה החינוכית.
ניקו בר – מדבב ובמאי סרטים מציורים רבים.
רובם במהלך שנות השמונים והתשעים של המאה ה-20.
יוני חן – שחקן ומדבב שדיבב בעשרות סרטים מצוירים, ואף ניהל אולפני דיבוב.
אלי גורנשטיין – מדבב וזמר אופרה, ידוע בקול הבאס העמוק שלו.
דיבב רבים מסרטי הרנסאנס של דיסני.
ניר פרידמן – זמר, שחקן ומדבב, בעל סטודיו לדיבוב ולימוד דיבוב בקורסים וסדנאות.
ריטה – זמרת ומדבבת בסרט "פוקהונטס" של אולפני דיסני.
משי קלינשטיין – בתה של ריטה, זמרת ומדבבת גם היא.
דיבור הוא תקשורת באמצעות שפה קולית.
דיבור נוצר מהרכבת מילים מתוך מבחר רחב שנקרא לקסיקון, לפי כללי תחביר קבועים.
כל מילה מורכבת מרצף מסוים של הגאים מתוך סט מצומצם של תנועות ועיצורים שהם היחידות הבסיסיות של השפה המדוברת.
עם זאת, בעוד שהשפה היא תנאי הכרחי לקיומו של הדיבור, הדיבור אינו תנאי הכרחי לקיומה של השפה, שכן היא יכולה להתקיים גם בלעדיו והוא רק ביטוי אחד שלה.
הדיבור קיים אצל המין האנושי בלבד.
חוקרים מאמינים שרמה מסוימת של דיבור התקיימה אצל האדם הניאנדרטלי, והשאלה האם התקיים אצל מינים נוספים מהסוג "אדם", כגון הומו ארקטוס, עוד לא הוכרעה.
יכולת הדיבור חשובה ביותר לתפקודו של הפרט האנושי בחברה, ופגם ביכולת הדיבור נחשב ללקות.
דיבור מאפשר תקשורת מיידית עם הסביבה הקרובה כמו גם שיחה בכלי תקשורת כמו טלפון.
הדיבור הוא הצורה הבסיסית של מרבית השפות האנושיות (צורה אחרת היא כתיבה.
הדיבור מורכב מקולות הנוצרים במיתרי הקול הנמצאים בקופסית הקול שבגרון.
תהליך הדיבור מתחיל במוח שבו נוצרות המילים ושם הן מתורגמות לאותות עצביים המפעילים את מכלול השרירים היוצרים קול.
הקול בא מזרם אוויר המיוצר על ידי הריאות ועובר בין מיתרי הקול.
זרם זה יוצר במיתרי הקול ויברציה אשר מוגברת על ידי תהודה בקופסית הקול ובחללים נוספים: הגרון, הפה ומערות האף.
כאשר התחילו בני אדם לתקשר ביניהם באמצעות דיבור היה זה שילוב של קול, שפת גוף ותנועות פנים, הדיבור היה מורכב בעיקר מהברות ושאר הסימנים היו מותאמים להברה.
עם הזמן התפתח הדיבור למילים שונות בעלות משמעויות מגוונות ומספר ההברות במילים גדל.
חקר הקולות המרכיבים את הדיבור הוא הפונטיקה ואילו צירופם במסגרת השפה נחקר בפונולוגיה.
אחד הכלים החשובים בניתוח הדיבור הוא הספקטרוגרם.
בספקטרוגרם כתמים מייצגים אנרגיית קול בתדר, לפי גובה הכתם בתרשים, כאשר ציר הזמן הולך משמאל לימין.
בדוגמה המוצגת בערך זה הספקטרוגרם מוצג מימין לשמאל, לצורך המחשת המילה "ויקיפדיה" בעברית.
לקול האנושי יש תדר יסוד נמוך: אצל גברים התדר נע בין 85Hz ל-155Hz ואצל נשים בין 165Hz ל-255Hz.
בנוסף לתדר היסוד ישנם צלילים עיליים המופיעים בכפולות של תדר היסוד וכן שיאים נוספים המשפיעים על גוון הצליל.
תדרים קוליים אלה, הנקראים פורמנטים, הם תדרי תהודה של מערכת הדיבור האנושית, הכוללת בין היתר את בית הקול וחלל הפה.
פורמנטים אלה יכולים להתקרב לתדר של 4000Hz, אך לצורכי תקשורת אלקטרונית כמו טלפון מסתפקים בפס של 300Hz - 3400Hz.
לעיתים קשה להבחין בין צלילים כגון "מ" ו"נ" בגלל צמצום התדרים המועברים בטלפון ויש לקחת עובדה זאת בחשבון כשמאייתים דרך הטלפון.
הקול מכיל גם רכיבים "לבנים" שהם חסרי תדר מוגדר ואשר נשמעים כנשיפה כמו באותיות ה', ח', ט', ס', צ' וש'.
עוצמת הקול בשיחה רגילה נמדדת בסדר גודל של 10 מיקרו-ואט, אך יכולה להגיע ל-30 מילי-ואט בעת צעקה.
מעבר לקול ניתן לאפיין דיבור על ידי קצב מילים אשר יכול להגיע למעל 400 מילים לדקה, ויש הטוענים שאף ל-600 מילים בדקה, למשל במוזיקת הראפ המתאפיינת בקצב מהיר.
מוכר מגוון רחב של ליקויי דיבור.
הליקויים מגוונים מבחינת חומרתם ומבחינת הגורמים להם.
ליקוי דיבור קל יכול להיות קושי לדבר בעוצמת קול חזקה או חוסר יכולת לבטא צליל אחד מצלילי השפה.
חוסר מוחלט של יכולת דיבור הוא אילמות.
היעדרו של הדיבור אינו משקף בהכרח העדר של התפתחות שפה.
זאת משום שהשפה היא התפיסה הקוגניטיבית והרגשית המאפשרת את קיומו של הדיבור, אשר מסתמך בעיקר על היכולת המוטורית.
הדיבור הוא הפקה המבוססת על הבנה - התפיסה הלשונית, אך היעדר הפקה אינו מעיד על קשיי הבנה בהכרח.
הגורמים ללקות דיבור יכולים להיות מגוונים.
גורם כזה יכול להפריע לדיבור בלבד או להפריע לאדם גם בתחומים רבים אחרים.
בכל מקרה, הגורמים ללקות דיבור חייבים לפגוע באחד מהמקומות המשתתפים ביצירת קול, החל מהאזור במוח השולט בתנועת האיברים ועד לאיברי הדיבור עצמם (גרון, לשון, שפתיים, לחיים ועוד).
ליקויי דיבור מטופלים על ידי קלינאי תקשורת, רופאי אף אוזן גרון, ורופאים המתמחים בגורמי הפגיעה השונים בדיבור, בהתאם לגורם הבעיה.
התפתחות הדיבור כרוכה ברכישת מיומנויות הנלמדות במשך ההתפתחות.
כאשר התפתחות מיומנויות אלו מתעכבת, הדיבור יהיה חריג לגיל הילד.
להלן דוגמאות: ריפיון השרירים האחראים יגרום לדיבור לא ברור, וחוסר יכולת לבטא את כל הצלילים יביא למעין מריחה בהפקת צלילים ולקושי בחיתוך הדיבור, לעומת זאת הפרעה בתכנון סימולטני של תנועות איברי ההגיה בחלל הפה יכול להביא להחלפות בהפקת עיצורים, כמו אמירת דֶדֶל או טֵקֵל במקום דגל.
לקויות אלו מטופלות על ידי קלינאי תקשורת באמצעות תרגול חזרתי בתוכניות טיפול מותאמות אישית לאחר זיהוי ואבחון הרקע או הסיבות למיומנות הלקויה.
התפתחות מאוחרת יכולה לגרום לגמגום, הפרעות בשטף, הפרעות קול, הימנעות מדיבור בפורומים שונים, שימוש בשפה מצומצמת ולהפריע במצבים רבים.
צרידות נגרמת על ידי התכווצות, דלקת או שיתוק במיתרי הקול או מגידול פוליפים עליהם.
היא יכולה לנבוע משימוש לרעה בקול, מלחץ נפשי, עישון, מחלה זיהומית או אלרגיה.
הרמת קול פתאומית מזיקה במיוחד למערכות הקול.
צרידות הנמשכת זמן רב נחשבת לאחד מסימני האזהרה לסרטן ומחייבת בדיקה רפואית.
כשמדובר בשימוש לרעה בקול, כמו בהרמת קול ממושכת, הטיפול בבעיה יכלול מנוחה של מערכת הקול לזמן ארוך.
בניגוד למקובל לחשוב, דיבור בלחישה אינו מסייע לריפוי הצרידות ואף מחמיר את הלחץ על מיתרי הקול.
מומלץ להימנע מלחישה ככל שניתן, ובמיוחד כשמופיעה צרידות.
חירשות - ללא התערבות מקצועית, החירש מלידה לא ילמד לדבר.
זאת מכיוון שחלק חיוני בלימוד הדיבור הוא חיקוי הדיבור של הסובבים, אותם החירש אינו שומע.
ניתן ללמד חירשים לקרוא שפתיים ולהפיק צלילי דיבור באופן שמאפשר להם לתפקד בחברה שומעת.
אולם, טכניקות אלה דורשות מהחירשים מאמץ ריכוזי רב להפעלתם וגוזלות מהחירשים שנים רבות ללימודן.
לכן מקובל כיום ללמד חירשים לדבר, אך לאו דווקא לדרוש הישגים מרשימים או דיוק.
בשונה מדיבור שלא יתפתח לבד, גם האדם החירש מפתח הבנה שפתית וישתמש לרוב בשפת הסימנים.
יש רבים שבוחרים בשפת סימנים ולא משקיעים את זמנם ברכישת דיבור, אלא מעדיפים לתקשר בסימנים במקביל לרכישת ההשכלה הכללית הדרושה להשתלבות בחברה המודרנית.
לקות דיבור הנובעת מפגיעה באזורי הדיבור שבמוח - במצב הרפואי הקרוי אפאזיה - אילמות בנסיבות נוירולוגיות או דיספזיה - הפרעה קלה יותר באותן נסיבות.
אנשים שנפגעו וסובלים מאפזיה, ייתכן ויאבדו גם את היכולת להבין דיבור, בהתאם לאזורים המדויקים שנפגעו.
זאת אף על פי שהם אינם מתחרשים ואינם מפסיקים להבין שפה כתובה.
פגיעה באזור המכונה 'ברוקה' תפגע ביכולת להפיק דיבור, פגיעה באזור המכונה 'ורניקה' תפגע ביכולת להבין דיבור.
שיתוק מוחין הוא מצב בו חלק מרקמות קרום המוח האחראיות על התנועה אינן מתפקדות היטב או שאינן מתפקדות כלל.
למשל, אדם עם שיתוק מוחין עשוי לסבול משרירי צוואר משותקים או מוגבלים כי הם לא מקבלים פקודות תקינות מהמוח ולכן אינם מתפקדים כהלכה.
ככלל, אנשים עם שיתוק מוחין מבינים שפה מדוברת, הקושי הוא בהפקת הדיבור על רקע מוטורי בלבד.
לקות באינטגרציה הסנסורית - לקות שמעוותת את הקלט החושי עשויה לגרום לכך שקולו של אדם יישמע כה צורם באוזניו עד שהוא מעדיף לדבר מעט או שלא להפיק שום צליל.
הפרעה זו מופיעה אצל חלק נכבד מהלוקים בהפרעות הקשת האוטיסטית והיא מטופלת על ידי קלינאי תקשורת, מרפאים בעיסוק וספקי טכנולוגיה מסייעת מסוג תקשורת חלופית ותומכת.
בצד הפרעה זו יש להרבה אוטיסטים הפרעה כללית בשפה (למשל קושי בהרכבת משפטים) וקושי כללי בתקשורת (למשל מחסור בהבעות פנים וקושי בהבנת סיטואציות חברתיות).
לקות בתכנון התנועה (דיספרקסיה או אפרקסיה) - אדם שמתקשה בתכנון והפקת רצף תנועות מוטוריות יתקשה להגות מילה שלמה אף על פי שאינו מתקשה בהגיית הברה בודדת מאחר שהקושי הוא במעבר בין הברה אחת לזו שאחריה.
הפרעה בתכנון תנועה וורבלית יכולה להופיע בפני עצמה או יחד עם תכנון תנועה גלובלי - בכל תנועות הגוף.
לקות בתכנון תנועה וורבלית נפוצה בין השאר אצל אנשים עם אוטיזם, אך גם בקרב מי שאינם בעלי קושי תקשורתי כלל.
אילמות צרבלית - איבוד יכולת הדיבור כתופעת לוואי של ניתוח בצרבלום
פגיעה במיתרי הקול או בשליטה עליהם - פגיעה פיזית, שיתוק במיתרי הקול, או לרינגקטומיה - אובדן מיתרי הקול בניתוח, למשל בניתוח להסרת גידול סרטני.
פגיעה במבנה החיך, הלשון, שרירי הפנים וחלקים אחרים של מערכת הנשימה העליונה.
גמגום מתאפיין בחזרה על חלקי מילים מספר פעמים או משיכתם או קושי בהתחלת מילה.
אצל ילדים, גמגום יכול להיות תוצאה של ניסיון להביע מעבר ליכולת המילולית שלהם.
גמגום זה חולף בדרך כלל עם המשך התפתחות מיומנויות דיבור ושפה.
אצל מבוגרים, רוב מקרי הגמגום נובעים מליקוי בתפקוד המוח (סיבה אורגנית).
מיעוט המקרים נובעים מסיבות נפשיות - הפרעה נפשית או חוויית לחץ או צער חריגים.
במהלך תקופת ההתבגרות קופסית הקול גדלה.
תופעה זו בולטת במיוחד אצל בנים.
כתוצאה מגידול בית הקול, תדר היסוד של הקול יורד באוקטבה בקרב בנים והשינוי חל די במהירות.
לעיתים בשלב ראשון הקול נשבר או נעשה מחוספס.
שינויי קול בבנים חלים בדרך כלל לפחות מספר חודשים לפני צמיחת שיער הפנים.
נערים שקולם לא משתנה, יגיעו לעיתים לטיפול אצל קלינאית תקשורת.
במסגרת הטיפול נעשית עבודה ותרגול על מאפייני הקול של הנער המתבגר.
מי שלא שמע דיבור בילדותו המוקדמת יתקשה מאוד לדבר.
המקרים האלה נדירים אך מפורסמים.
תינוקות שגודלו על ידי זאבים או ששרדו ביער לבדם במשך שנים באופן קשה להסבר.
תינוקות שהוחבאו לבדם במרתפים ובארונות במהלך מלחמות קשות וארוכות או משום שגודלו בידי מבוגרים עם הפרעת אישיות קשה.
פיגור סביבתי שאינו כה חמור יגרום להפרעת שפה שאינה הפרעת דיבור - למשל אוצר מילים דל.
אילמות סלקטיבית היא הפרעת חרדה נדירה של ילדים, בה אדם בעל יכולת דיבור פיזיולוגית, אינו מסוגל לדבר במצבים מסוימים או לאנשים מסוימים.
לחישה היא דיבור ללא הנעת מיתרי הקול ועוצמתו חלשה בהרבה מקול רגיל.
מסיבות אלו נוצר הרושם השגוי שלחישה אינה מאמצת את מיתרי הקול.
בפועל לחישה מאמצת את הגרון ופוגעת במיתרים לא פחות מצעקה.
לדיבור חלק מרכזי בחברה ומשום כך נוצרו כללים וחוקים המתייחסים לדיבור.
תרבות הדיבור המקובלת לפחות בעולם המערבי כוללת:
הימנעות מפגיעה בשומע על ידי הרמת קול או העלבה.
על פי היהדות, כוח הדיבור הוא קדוש ויש להשתמש בו אך ורק לשם שמיים ללא לשון הרע, לא ניבולי פה, ללא שקרים.
גם אויל מחריש - חכם ייחשב..."."
(לך) דבר אל הקיר - מצב של אטימות וחוסר האזנה.
דיבורים בעלמא - דיבורי סרק.
לדבר לאוזניים ערלות/ דיבור שנופל על אוזניים ערלות - דיבור אל מי שאינו מקשיב או מפנים את הנאמר.
דִּיבוֹן (במואבית: 𐤃𐤉𐤁𐤍) הייתה עיר מואבית־ישראלית בעבר הירדן, בקרבת נחל ארנון.
אתר העיר נמצא כיום ליד העיירה הירדנית ד'יבאן (ذيبان), המשמרת את השם העתיק.
דיבון מוזכרת כעיר מואבית בכתובת מישע, ולפי ההשלמה המקובלת גם בכתובת מקיר-מואב, כמקום מוצאו של איש בשם כמשית, אביו של מישע מלך מואב.
העיר מוזכרת בתורה כאחת מתחנות בני ישראל בעת נדודיהם במדבר לאחר יציאת מצרים בדרכם לארץ ישראל.
לפי המסופר, בני ישראל הגיעו לדיבון גד לאחר שחנו בעיי העברים, ומדיבון גד נסעו לעלמן דבלתימה.
העיר נזכרת בכ-300 תעודות נחושת המכונסות ב"ארכיון בר כוכבא" שבידי צוות בראשותו של ד"ר יצחק אשל.
במקרא מופיע שם העיר שלוש פעמים בכתיב מלא "דיבון" ושמונה פעמים בכתיב החסר "דיבן", כפי שמופיע גם במואבית במצבת מישע; הופעת הי' במואבית, בה לא היו אמות קריאה, כמו גם התעתיק Δαιβων בתרגום השבעים, מעידים על ההגיה המקורית "דַיְבּוֹן".
נחלת שבט גד או ראובן
דיבון מוזכרת בכיבושיו של שבט גד כאחת מהערים המואביות אותן הוא כובש והופך לנחלתו.
בימי יהושע נכללה העיר בנחלת שבט ראובן, וככל הנראה בימי דוד המלך או בנו, שלמה, הפכה העיר להיות אחת מערי הלויים.
בתורה נכתב כי בני שבט גד הם בנו את 'דיבון': , אך מנגד בספר יהושע נאמר שדיבון הייתה נחלת בני ראובן: .
יש שכתבו שמקום זה ניתן לשבט גד בעת חלוקת הארץ ופירוש 'דיבון גד' הוא 'דיבון' של 'גד'.
לדעת הארכאולוג אולברייט יש לזהות את 'דיבון' עם העיר תפז הנזכרת ברשימת תחותימס השלישי.
במפרשים התקשו בסתירת הפסוקים, שכן בפרשת מסעי נאמר בתורה שלאחר שחנו בעיי העברים המשיכו דיבון גד, ואילו בפרשת חוקת נכתב שמעיי העברים נסעו לנחל זרד: .
בראשונים כתבו לבאר שאכן היו המקומות זהים, פעם אחת פירטו את שם המקום, ופעם אחת פירטו את שם הנהרות שהיו שם.
עם זאת, הראיות המחקריות הראו שדיבון שכנה בקרבת נחל ארנון.
דיבור בהבלעת הברות הוא תהליך לשוני בו הדובר הוגה שתי הברות או יותר כהברה אחת.
הבלעת הברות נפוצה בשפת היום-יום כמעט בכל השפות, ובחלקן, אף הפכה לתקינה מבחינה לשונית.
בכתיבה נהוג לעיתים להחליף את ההברה אשר נשמטה בגרש יחיד.
מילת היחס את ולאחריה ה"א הידיעה לעיתים נהגית כאות ת' המנוקדת בפתח.
לדוגמה, "את הדבר" נהגה כ"ת'דבר".
חיבור בין האות ת' לס' יוצר הברת צ'.
לדוגמה בית ספר - בצפר.
תשומת לב - צומת לב.
בתנ"ך ניתן למצוא מספר דוגמאות לכתיב לא-תקני שעשוי להעיד על הבלעת הברות כבר בעברית המקראית.
כיוון שהמדובר בכתיבה ולא בדיבור, לא ניתן להסיק בוודאות שמדובר בהבלעת הברות, כיוון שתופעה זו שנובעת מן השפה הדבורה; אף-על-פי-כן, ייתכן שבמקרים הבאים הכתיב הלא-תקני מעיד על כתיבה המחקה את אופן ההגייה בדיבור:
המילים of, to ו-have נהגות כשווא פונטי (שלא להתבלבל עם השווא בשפה העברית).
לדוגמה, צמד המילים "want to" נהגה כ-"wanna".
המילה you נהגית כצלילים יא, ג'א או צ'א.
לדוגמה, צמדי המילים "did you" ו-"got you" נהגים כ-"didja" ו-"gotcha" (בהתאמה).
בתורת המשחקים, דיבור זול הוא תקשורת בעלות נמוכה (או ללא עלות כלל) בין שחקנים שלא משפיעה ישירות על התועלות (רווחים) במשחק, אך עשויה להשפיע על בחירת האסטרטגיות של השחקנים.
באופן כללי, ניתן להוסיף דיבור זול לכל משחק בו יש אפשרות להגדלת אוסף מצבי שיווי המשקל במשחק.
עם זאת, אין הבטחה שהוספה זו אכן תשיג את מטרתה.
למשל, כאשר מוסיפים דיבור זול ל"מלחמת המינים" יש לו השפעה על בחירת האסטרטגיות של השחקנים.
מאידך, במשחק דילמת האסיר, היות ששיוויי המשקל הם באסטרטגיות שולטות, כל דיבור זול מוקדם למשחק יזכה להתעלמות מוחלטת, והשחקנים ידבקו באסטרטגיות השולטות שלהם.
מחקרים רבים הוכיחו כי לדיבור זול השפעה רבה על בחירת האסטרטגיות של השחקנים אולם מידת ההשפעה של דיבור זול בתורת המשחקים לא נקבעה עדיין באופן חד משמעי.
קיימים משחקים בהם שליחת מסרים היא בעלת עלות משמעותית לשחקנים.
אינטראקציה אסטרטגית והעברת מידע בין סוכן (שולח המידע) שבידו כל המידע לבין מקבל ההחלטות (מקבל ההודעה) מוצג לראשונה במאמר של קרופורד וסובל ב-1982. המודל הבסיסי של המשחק מכיל את השחקן השולח (הסוכן), נסמנו ב-S, ואת השחקן המקבל (מקבל ההחלטות), נסמנו ב-R.
שחקן S יודע את ערכו של משתנה כשלהו ומכונה הטיפוס של S.
ערכו של t מוגדר על ידי הפונקציה זו ההסתברות שהטיפוס של S יהיה t.
כמו כן יש את קבוצת ההודעות M אותן S שולח ל-R ואת הקבוצה A שהיא קבוצת האסטרטגיות.
הרווח של שחקן i מוגדר להיות
במשחק דיבור זול אינו תלוי ב-s לכל (t,a).
ובמילים מתקיים כי אם יש שימוש בדיבר זול הרווח של השחקנים אינו תלוי
בהודעה s שנשלחת לשחקן R אלא רק בטיפוס השחקן S והאסטרטגיות של השחקנים.
ולכן הרווח של השחקנים מוגדר להיות .
ומשחק דיבור זול מוגדר כ:
במודל של קרופורד-סובל למשחק העושה שימוש בדיבור זול, הסוכן מודע לערך של t.
הוא שולח למקבל ההחלטות הודעה ללא מחיר שאינה ניתנת לאימות (קרי, ייתכן שהשולח לא דובר אמת ואין דרך לבדוק את זה).
מקבל ההחלטות בוחר באסטרטגיה שעלולה להשפיע על הרווח של השחקנים.
נשים לב כי לא ההודעה היא זאת שמשפיעה על הרווחים - אלא ההחלטות של מקבל ההודעה ואלה יכולות להיות מושפעות מההודעה אם השחקן המקבל בוחר בכך.
הדיבור מכונה זול כיוון שההודעות אינן עולות (או עולות מעט) ואינן מחייבות.
השולח יכול להטעות או לאמר את האמת והמקבל מצידו יכול לבחור בין אם להאמין להודעה או לא.
קרופורד וסובל הראו שאם ההעדפות (המטרה של השחקנים) אינן תואמות לחלוטין, חשיפה מוחלטת של המידע מצד השולח איננה אפשרית.
משום שאם יש התנגשויות בהעדפות של שני השחקנים, חשיפת כל המידע על ידי השולח תאפשר למקבל להשתמש בו לטובתו האישית ובכך יפגע ברווח של השולח.
לכן, במקרה כזה השולח יעדיף להסתיר חלק מהמידע.
נבחין בכמה סיטואציות אפשריות במשחקי דיבור זול:
כל המידע מועבר למקבל - מצב זה קורה כאשר אין שום תמריץ מצד השולח לשקר ולהסתיר מידע.
כלומר כאשר יש התאמה בין ההעדפות של שני השחקנים.
חלק מהמידע מועבר למקבל - מתקיים כאשר השולח לא רוצה לחשוף מידע שעלול לגרות למקבל לבחור באסטרטגיות שיפגעו ברווח של השולח.
שום מידע לא מועבר - כשאר כל פיסת מידע עלולה לפגוע בשולח.
קרופורד וסובל חקרו את כל מרחב שיווי המשקל האפשריים במשחקי דיבור זול.
שיווי משקל במידע מלא (שיווי משקל באמירת אמת) שווי משקל המתקבל כאשר כל המידע מועבר מהשולח למקבל וכמו כן המקבל בוחר להאמין למידע המתקבל.
מצב זה הוא אינו אינטואיטיבי וקורה במקרים בהם לשני הצדדים את אותן ההעדפות.
שיווי משקל בברבורים זוהי הקיצוניות השנייה.
שווי משקל המתקבל כאשר לא חשוב איזו הודע השולח שולח, המקבל בוחר לא לאמין לכלום ולא מסתמך על ההודעות בבחירת האסטרטגיות שלו.
שיווי משקל מיידע (אינפורמטיבי) ביותר שווי משקל המתקבל במצב בו השולח העביר את כל המידע שמוכן להעביר.
ברור כי אם אין התאמה מוחלטת בהעדפות של שני השחקנים שוקי משקל זה ילווה בטשטוש חלק מהמידע.
קרופורד וסובל הראו כי בשווי משקל קיים חסם עליון *N לספר הפעולות השונות ששחקן R מבצע בהסתברות חיובית ולכל *N=1,...,N קיים שיווי משקל בו R מבצע N פעולות.
נציג שתי דוגמאות מתחומים שונים ונראה כיצד דיבור זול בא לידי ביטוי בדוגמאות אלו.
נראה שימוש של דיבור זול בבעיית "מלחמת המינים".
בבעיה זו שני שחקנים, בעל ואישה כאשר הבעל רוצה ללכת למשחק ספורט ואילו
האישה לאופרה ולשניהם מעדיפים ללכת לאותו מקום מאשר למקומות נפרדים.
במשחק הנ"ל כל אחד רוצה ללכת למקום אחר אולם שני השחקנים מעדיפים להימצא באותו המקום.
אם יש צד שמודיע מראש את הבחירה שלו הרי שלמידע זה יכולה להיות השפעה על האסטרטגיה של השחקן השני.
נשים לב כי דיבור זול הוא אינו מחייב.
כלומר, הגבר, לצורך העניין, יכול לומר כי ילך לאופרה ובפועל ללכת למשחק ספורט.
האישה מצידה יכולה להחליט האם להאמין לגבר או לא.
דוגמה זו ממחישה את העובדה כי אין השפעה ישירה של דיבור זול על תוצאות המשחק אולם כן יכולה להיות השפעה על השחקנים עצמם ועל הבחירות שלהם.
מודל זה מדבר על "שוק הלימונים" כאשר במילה לימונים יש התייחסות למוצר שהוא פגום או באיכות ירודה.
יש שני שחקנים - המוכר והקונה.
המוכר יודע מידע על המוצרים שלא נמצא בידי הקונה.
כדי שהמוכר יהיה מוכן למכור את המוצר צריך להתקיים שהמחיר המוצע למוכר יהיה גבוה מערכו של המוצר, כי אחרת המוכר מפסיד.
מכאן שאם המוכר הסכים לעסקה אז הוא חשף מידע פרטי שעלול לגרום לביטול העסקה ולניסיון הקונה להוריד את המחיר.
סירובו של המוכר הוא דיבור זול – אין תוספת מידע חיוני במקרה זה.
הסירוב אינו בהכרח מעיד על כך שהמחיר נמוך מהערך האמיתי של המוצר.
מאידך, הסכמה של המוכר היא לא דיבור זול.
הסכמה של המוכר מעידה על כך שהמחיר שהוצע גבוה מערך המוצר ולכן זוהי עסקה משתלמת מבחינתו.
דיבור פנימי הוא ביטוי שקט של דיבור המכוון אל העצמי ונעשה ללא שימוש בקול.
הדיבור הפנימי מקושר ליכולת החשיבה המילולית של האדם, אשר מתפתחת בעקבות יחסי הגומלין שבין מחשבות למילים.
מקורו של הדיבור הפנימי הוא במיזוג בין היכולת השפתית ליכולת הקוגניטיבית שהתרחש במהלך האבולוציה של האדם.
האבולוציה התרבותית התבססה על מיזוג זה ויש לו חשיבות רבה ליכולת ההסתגלות האנושית.
דיבור פנימי מול דיבור חיצוני
הדיבור הפנימי שונה מהדיבור החיצוני בכך שהוא מיועד לאדם עצמו ולא משמש לתקשורת עם אנשים אחרים.
כמו כן, להבדיל מהדיבור החיצוני המבטא את החשיבה בעזרת מילים, הדיבור הפנימי הופך את המילים למחשבה פנימית.
הבדל נוסף הוא ברמת התחביר.
בהשוואה לדיבור החיצוני, התחביר המיוחד של הדיבור הפנימי הוא מקוטע וחסר שלמות.
הוא נוטה לקיצור ייחודי, המתבטא בהשמטת הנושא של המשפט יחד עם כל המילים הקשורות בו ובהשארת הנשוא.
השמטת נושא המשפט אופיינית גם לדיבור חיצוני בין אנשים במקרים מסוימים בהם היא לא פוגעת בהבנה.
נעשה בה שימוש כאשר הנושא ברור לכל מתוך הסיטואציה.
למשל, אנשים המחכים בתחנת רכבת יכולים להגיד "הגיעה סוף סוף".
בנוסף, אנשים בעלי קשר פסיכולוגי הדוק, כמו חברים קרובים ובני זוג, מתקשרים פעמים רבות באופן מוצלח ביותר על ידי דיבור מקוצר.
האדם יכול להשתמש במילים לצורך חשיבה ללא שימוש בשרירי הדיבור, על ידי הפעלה של מערכת העצבים באופן שלא יבוא לידי ביטוי בהתנהגות נצפית.
כאמור, הדיבור הפנימי הוא בעל אופי דומם והתחביר שלו מצומצם יותר מהדיבור החיצוני, בעקבות הנטייה להשמטת הנושא ושימור הנשוא של המשפט.
הירידה בכמות המלל מתאפשרת משום שכאשר אדם מדבר עם עצמו הוא זקוק לפחות מילים מאשר בשיחה עם זולתו, כך שהדיבור הפנימי נעשה כמעט ללא מילים.
משום שבדיבור הפנימי התחביר והקול מופחתים עד למינימום, המשמעות מקבלת חשיבות עליונה.
בהתאם לכך הדיבור הפנימי לא משתמש בפונטיקה אלא בסמנטיקה.
המבנה הסמנטי של הדיבור הפנימי תורם אף הוא לצמצום המלל.
הדיבור הפנימי אינו יציב, הוא משתנה באופן דינמי.
הוא מרחף בין המילה והמחשבה המאפיינות את החשיבה המילולית
משום שהמילים מתפוגגות ברגע שהן מעלות מחשבה, הדיבור הפנימי נחשב לחשיבה במשמעותה הטהורה.
הדיבור הפנימי יכול לסייע לזיכרון.
הלולאה הפונולוגית של זיכרון העבודה משתמשת בדיבור פנימי לצורך עיבוד מידע בעל אופי מילולי.
פעולת השינון מתבססת על עיקרון זה.
בנוסף, בדומה לאופן הקידוד של המידע בזיכרון לטווח ארוך, גם הדיבור הפנימי מבוסס על משמעות סמנטית.
רכישת השפה והופעת הדיבור החיצוני משנות את התנהגות הילד מבחינה אינטלקטואלית.
הודות לרכישת הלשון הילד מסוגל לשחזר את חוויותיו בעבר בצורת סיפור.
באופן דומה הוא מסוגל גם לנבא או להתייחס לפעולות עתידיות על ידי תיאור מילולי.
כתוצאה מכך מתאפשרת ההפנמה של הדיבור ושימוש בדיבור הפנימי לצורך חשיבה ועיבוד קוגניטיבי.
מבחינה התפתחותית, הדיבור הפנימי הוא שלב מתקדם יותר, המחליף בגיל בית הספר את הדיבור האגוצנטרי האופייני לילדים.
הילד הקטן לא מדבר רק באוזני הזולת, אלא גם אל עצמו.
הוא עושה זאת בצורת מונולוגים מגוונים המלווים את פעילותו ומשחקיו.
מונולוגים אלו דומים ללשון הפנימית המתמדת של המבוגר או המתבגר, אלא שהם נאמרים בקול רם ומשמשים אמצעי-עזר לפעולה המידית.
הדיבור האגוצנטרי ממלא עבור הילדים תפקידים מנטליים הדומים לאלו של הדיבור הפנימי.
הוא מיועד לילד עצמו והוא מסייע לו בתהליכי החשיבה, ביצירת מודעות ובהתגברות על קשיים.
ההבדל העיקרי והבולט ביותר בין הדיבור האגוצנטרי לפנימי הוא שהדיבור האגוצנטרי הוא בעל ביטוי חיצוני בו המילים נהגות בקול ואילו הדיבור הפנימי נעשה ללא הגייה.
עם התפתחות יכולה ההפשטה המאפשרת לילד לחשוב במילים במקום לבטא אותן, הדיבור האגוצנטרי הולך ומתפתח לדיבור פנימי.
לאורך תהליך זה הוא הופך להיות מובדל יותר מהדיבור החברתי החיצוני.
הוא מאבד בהדרגה את המאפיין הקולי שלו והתחביר שלו נשען יותר ויותר על הנשוא, תוך השמטה הדרגתית של נושא המשפט.
הדיבור האגוצנטרי מהווה שליש מהשיחות הספונטניות בין בני שלוש וארבע והוא פוחת והולך בהדרגה עד לשנה השביעית.
מבחינה מחקרית, משום שהביטוי הקולי החיצוני של הדיבור האגוצנטרי ניתן לתצפית, אפשר להשתמש בו כדי להבין באופן מעמיק יותר את הדיבור הפנימי דרך המאפיינים המשותפים שלהם ברמת התפקוד והמבנה.
הגדרות שונות של הדיבור הפנימי
בהיסטוריה ישנן התייחסויות רבות למושג הדיבור הפנימי ומאפייניו.
אחת ההתייחסויות הראשונות המתועדות בספרות היא הגדרתו של אפלטון את החשיבה כ"שיחה שהנשמה מנהלת עם עצמה".
החוקר הראשון שעשה שימוש במונח "דיבור פנימי" הוא הבלשן הגרמני הומבולדט, שהגדיר את התופעה כ"צורה פנימית של דיבור".
החוקר שתרם את המגוון הגדול ביותר של ההגדרות למונח "הדיבור הפנימי" הוא החוקר המזוהה ביותר עם מחקר והגות הקשורים לתחום - לב ויגוטסקי.
ויגוטסקי התייחס לתופעה במסגרת תאורטית הכוללת מכלול של תופעות סוציו-תרבותיות.