tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
הפאנל הרביעי מציג את שנת 2000 וגרסאות אחרות את שנת 2010 במפות האלה מוצגי שטחי הרשות הפלסטינית בגדה ושטחי עזה כשטח פלסטיני.
גם מפה זו מציגה כביכול חלוקה של ריבונות מדינית בין שטח ישראל לבין שטח "פלסטין".
גרסת 2000 של המפה שגויה כיוון שבאותה תקופה ישראל שלטה ברצועת עזה.
גרסת 2010 של המפה מציגה את עזה ואת פלסטין כנתונות לאותו סוג של ריבונות מדינית, תוך התעלמות מהשתלטות חמאס על רצועת עזה, תוך מלחמה ורצח של פעילי הרשות הפלסטינית.
לפי הצגה זו כביכול חמאס, "פלסטין" והרשות הפלסטינית הם אותה ישות מדינית.
הבחירה בשנת 2000 או 2010 היא שוב שרירותית.
היא מתעלמת מכך שישראל שלטה בכל שטח הגדה המערבית בין 1967 עד הסכמי אוסלו, ומתעלמת משליטת ישראל ברצועת עזה בין 1967 עד 2005. דבר זה שוב משרת את הרושם המרכזי של רצף המפות שבו ישראל כביכול כל הזמן מגדילה את שטחה והשטח "הפלסטיני" כל הזמן מתכווץ.
דבר זה גם תורם להרגשה שישראל מעוניינת במלחמה ותוקפנות ואילו הפלסטינים הם צד פאסיבי וקורבן.
המפה גם מתעלמת מכך שבמלחמת ששת הימים ב-1967, שילשה את שטחה וכבשה בין היתר את סיני, וכי ישראל שלטה בשטח זה עד הסכמי השלום עם מצרים ב-1979, שבמסגרתו ישראל החזירה את השטח למצרים תמורת שלום.
כמובן גם הסיבות למלחמת ששת הימים או מלחמת יום הכיפורים אינן נזכרות כלל.
המפה גם מתעלמת מהסכמי שלום עם ירדן שהיו כרוכים בתיקוני גבולות.
התעלמות מהסכמי שלום אלה מסייעת להציג את ישראל ככוח כובש ושואף מדון, ומתעלמת מתוקפנות של ערבים, פלסטינים מוסלמים ומדינות ערביות ומוסלמיות נגד ישראל.
השמטה כזו גם תורמת לנרטיב שבו ישראל היא כוח שהולך ומתפשט ומתעלמת מנכונות ישראל לתת שטחים תמורת שלום למצרים ולירדן.
המפה מתעלמת מכניסת אש"ף לירדן וגירושו משם בספטמבר השחור, מפלישת אש"ף ללבנון ומלחמת האזרחים.
התעלמות זו מסייעת להציג את הפלסטינים כצד פאסיבי, רודף שלום ומדוכא.
המפה מתעלמת גם מהצעות של שטחים תמורת שלום מול פלסטינים בהסכמי אוסלו וכן מנסיגת ישראל מרצועת עזה.
פרופסור להיסטוריה פרסם גרסה של המפה בבלוג שלו בשנת 2010 ולאחר מכן בשנת 2014 וטען כי המפה "מדויקת".
בשנת 2015 רשת השידור MSNBC הציגה גרסה של המפה.
הרשת התנצלה על הצגת המפה כשבוע לאחר מכן.
מחמוד עבאס הציג גרסה של המפה בנאום שלו; הגרסה שהוא הציג כוללת פאנל נוסף עם מפת הצעת ועדת פיל משנת 1937.
המפה מופיעה בספרי לימוד על הסכסוך הישראלי-פלסטיני באירלנד, יחד עם הסברים לא מדויקים על מלחמת יום העצמאות.
מפת טרושה-ואיו היא עותק יחיד של מפת פריז שהודפסה באמצע המאה ה-16. המפה התגלתה ב-1878 בבזל, שווייץ (שם היא גם נשמרת) וקרויה לעיתים "מפת בזל".
המפה השתייכה לאוסף אמרבך (Amerbach library) שנרכש על ידי אוניברסיטת בזל ב-1661. אוסף אמרבך השתייך למשפחה של חוקרים ומדפיסים מבזל עליהם נמנו המדפיס יוהאן אמרבך (1514-1444) ובנו המלומד בונפיציוס אמרבך (1562-1495).
האוסף החל להיחקר על ידי סגל האוניברסיטה לאחר הרכשו וב-1878 גילה הספרן של האוניברסיטה לואי זיבר (Louis Sieber) את המפה.
נכון ל-2014 זהו ההעתק היחיד של מפה זו שקיים בעולם.
המפה פורסמה ב-1877 בליווי ההסבר: "מפה של פריז בתקופת שלטונו של הנרי השני, מאת אוליבייה טרושה וז'רמן ואיו.
משוכפל בפקסימיליה, מהעותק הייחודי בספריית בזל, מאת מ.פ.
לואי סיבר, ספרן אוניברסיטת בזל, וז'ול קוזין , ספרן העיר פריז".
מחקרים הצביעו על כך שהמפה הוזמנה משני אמנים שגרו בפריז: המעצב אוליבייה טרושה (Olivier Truschet) והחרט ז'רמן ואיו (Germain Hoyau).
ההזמנה הייתה למפה בפורמט גדול לתלייה על קיר.
להדפסת המפה יצרו האמנים תבליט עץ בטכניקה שהייתה מוכרת כבר מהמאה ה-15 ואיפשרה להדפיס מספר רב של עותקים של מסמכים (בעיקר מסמכים דתיים אך גם מפות וקלפים).
בשלהי המאה ה-19 ניתח אלפרד פרנקלין , מנהל ספריית מאזארן, את המפה והעריך שהיא הודפסה ב-1553-1552 ומהווה וריאציה של מפה גדולה יותר של פריז שהוכנה על פי צו שניתן על ידי הנרי השני ב-8 בספטמבר 1550 (מפה שלא קיים עותק שלה).
חוקרים מהעת החדשה, שחקרו את "שושלת היחוסין" של מפה זו ומפות נוספות מאותה תקופה, הסכימו שאכן מקורה של מפת טרושה-ואיו במפה גדולה יותר (4 X 6 מטר) והעריכו שמפת אב זו הוכנה בשנים 1530-1520 בעבודת יד.
בניגוד לחוסר הודאות הנוגעת למפת האב קיימת תיארוך מדויק למדי של הכנת המפה וזאת על פי ניתוח פרטים (בנינים, רחובות ועוד) המופיעים/חסרים במפת טרושה-ואיו, וזאת ביחס למפות קדומות יותר בהתייחס לאתרים לגביהם קיים מידע היסטורי מאומת ממקורות אחרים.
כך למשל "חומת פיליפ אוגוסט" שנהרסה בין 1529 ל-1535, מגדל בילי שנהרס ב-1538, שינויים מתועדים שנעשו באותה תקופה במוזיאון הלובר, שינויים מתועדים שנעשו בגשר סן מישל , שינויים מתועדים בבניין הבסטיליה ועוד.
המפה מורכבת משמונה גליונות היוצרים מפה בגודל 133 ס"מ X 96 ס"מ המתארת את פריז במאה ה-16 בקנה מידה של 1:4,500. בכל אחת מפינות המפה צוירה שושנת הרוחות עם סימון הכוון כשבשונה ממפות סטנדרטיות המפה אינה מוצפנת כשהצפון פונה שמאלה.
הסטה זו של כוון נעשה גם במפות אחרות והיא כוונה כך שזרימת נהר הסן היא מראש המפה לתחתיתה.
בצידה השמאלי העליון של המפה הודפס סמל הרלדיקה של צרפת ובצד ימין הודפס סמל ההרלדיקה של פריז.
המפה כוללת גם את סימלו של הנרי השני (שלושה סהרונים שלובים) דבר המאשר שהוכנה בתקופת שלטונו (1559-1547).
במרכז המפה מצוירת פריז של אותה תקופה כשהיא מוקפת חומה ומסביבה יישובים כפריים.
חוקרים הצביעו על עוות בצורה בה מוצגת העיר פריז.
לטענתם יוצרי המפה ניסו לצייר את פריז כמעגל מושלם מתוך ראייה שרווחה באותה תקופה שמעגל מראה שלמות ומתוך רצון להראות שפריז היא מרכז העולם.כל הפרטים המופיעים במפה תועדו במסמך מילולי במאה ה-19.
מפת תנודה היא תוצר של המכון הגאולוגי של ארצות הברית (USGS) למיפוי מיידי של רעידות אדמה.
על פי המכון הגאולוגי של ארצות הברית, "ShakeMaps מספקים מפות בזמן אמת של תנועת הקרקע והעוצמה הסייסמית של רעידות אדמה משמעותיות, מיד לאחר התרחשותן.
מפות אלו משמשות ארגונים פדרליים, מדינתיים ומקומיים, ציבוריים ופרטיים כאחד, לתגובה ולהתאוששות לאחר רעידות אדמה.
מידע זה הוא ציבורי ומדעי, שמתאים גם לתרגילי תכנון היערכות לקראת אסון".
פיתוח המערכת הונהג בעיקר על ידי הסייסמולוג של ה-USGS, דייוויד ג'יי וולד , יחד עם אחרים.
מטרתה של מפת התנודה היא "ללכת מעבר לַמגניטודה ולְמוקד הרעידה", כדי לתאר את השינויים בהתפלגות עוצמת הרעידות.
כאן, "עוצמת הרעידות" משמשת באופן לא פורמלי, לדעת "כמה גדולה הייתה עוצמת הרעידה (באתר נתון)?".
ShakeMap היא כיום תוכנה בקוד פתוח המשמשת, לאחר רעידת האדמה, לייצור אוטומטי של חבילת מפות ומוצרים המתארים את ההיקף הגאוגרפי וחומרת הרעידות שעלולות להיות מזיקות.
היא משמשת באופן שגרתי כדי לספק מוּדעוּת מצבית לאחר רעידת אדמה, לצורך ניהול ותגובה למקרי חירום ולהערכת נזקים ואובדן.
מפת תנודה היא גם הקלט העיקרי לסכנת רעידות אדמה עבור מוצרים רבים אחרים של ה-USGS, כולל הערכות של ShakeCast למתקנים קריטיים, הפסדים חברתיים של PAGER והערכות של כשל קרקעי.
מפתח במוזיקה הוא הסימן המופיע בראשית החמשה לציון גובה הצלילים הבאים אחריו.
המפתח הוא הפותח את החמשה, לפני יתר הוראות הביצוע, כמו משקל וסימני הֵיתֶק (במולים או דיאזים).
המפתח מופיע בראש כל חמשה.
כאשר המפתח משתנה באמצע חמשה, יופיע המפתח החדש בחמשה הבאה ויישאר בתוקף עד לשינוי הבא, אם למפתח הקודם ואם לאחר.
שינוי המפתח מביא לשינוי מקומם של סימני הדיאז או הבמול על קווי החמשה.
המפתח הוא נקודת ייחוס הכרחית, שבלעדיה אין אפשרות לדעת מה הערך האקוסטי של התווים על החמשה.
לכל מפתח ציון מקום קבוע, אבל בעוד שמפתח סול נמצא בדרך כלל על קו החמשה השני מלמטה ומפתח פה נמצא על הקו השני מלמעלה, מפתח דו יכול להימצא בכל מקום בחמשה.
הצליל דו יימצא על הקו, העובר בנקודת המפגש שבין החלק העליון לתחתון במפתח.
תכונה זו של מפתח דו הייתה נפוצה יותר בשימוש בימים עברו וכיום היא משמשת בעיקר ללימוד קריאת תווים וסולפג'.
עד אמצע המאה ה-18 היו נפוצים גם מפתח סול על הקו התחתון בחמשה ("מפתח סול צרפתי"), מפתח פה על הקו האמצעי ("מפתח בריטון"), ומפתח דו על הקו התחתון בחמשה (שנקרא גם מפתח דיסקנט או סופרן).
מפתח סול הוא מפתח הסופרן (soprano), המשמש בעיקר את הקולות או כלי הנגינה הגבוהים.
מפתח סול קובע את מיקומו של התו סול שמעל לדו האמצעי על הקו השני מלמטה בחמשה, ב"שבלול" שיוצר קו המפתח העולה וחוזר ומתעקל כלפי מטה.
מפתח סול מקביל לקול הסופרן במקהלה, שהוא הקול הגבוה ביותר.
מפתח סול הוא המפתח הפופולרי ביותר בשימוש, בעיקר משום שהוא נועד לכלים המנגנים את הקו העליון בלבד.
מספר הכלים הגבוהים גדול יחסית ומתוך כך, יותר כלים משתמשים במפתח סול.
בין הכלים שמשתמשים במפתח סול: כינור, אבוב, פסנתר, קלרינט, גיטרה, חליל, פיקולו, חצוצרה, קרן יער, סקסופון אלט וסקסופון סופרן.
מקור צורתו הוויזואלית של מפתח סול הוא באות הלועזית G, המסמלת את התו סול.
במפתח דו, התו דו נמצא במקום שאליו מצביע ה"חץ" האמצעי.
בעבר היה מקובל להשתמש במפתח כזה עבור כל קו בחמשה ובאופן הזה התקבלו מפתחות דו לקולות סופרן, מצו-סופרן, אלט, טנור ובריטון.
המפתחות עבור מצו-סופרן ובריטון לא זכו לשימוש רב ומפתח סופרן (בתמונה משמאל), למרות שזכה לשימוש עבור קולות הסופרן ביצירות של יוהאן סבסטיאן באך, יצא גם הוא משימוש.
כיום נשארו בשימוש מפתחות דו אלט וטנור.
מפתח דו אלט נחשב למפתח האמצעי במוזיקה, שהוא בין מפתח פה הנמוך, לבין מפתח סול הגבוה, והוא מקביל לקול האלט, אם כי עבור קול אלט בשירה משתמשים במפתח סול, כמו עבור הסופרן.
הכלי היחיד שמשתמש באופן עקבי במפתח זה הוא ויולה, אך כלים נוספים כמו בסון, טרומבון ועוד משתמשים בו לעיתים רחוקות.
מפתח דו טנור מקביל לקול הטנור, אם כי תפקידי טנור לשירה נכתבים במפתח פה או במפתח סול (ואז הם מושרים אוקטבה נמוך מהכתוב).
במפתח זה משתמשים בעיקר כאשר כלי נמוך כמו צ'לו, טרומבון או בסון עולה לרגיסטר הגבוה שלו, במקום להעמיס קווי עזר במפתח פה, עולים לשם הנוחות למפתח דו.
במפתח פה משתמשים לצלילים נמוכים, ומשתמשים בו לכלי הנגינה פסנתר, צ'לו, קונטרבס, בסון, טובה, טרומבון, בריטון, גיטרה בס, באס סקסופון, באס קלרינט ועוד.
מפתח פה מתאר חצי מעגל הפתוח לצד שמאל.
בצדו הימני, הקמור של המעגל מופיעות שתי נקודות מזה ומזה לקו השני מלמעלה בחמשה, שם נמצא הצליל פה שמתחת לדו האמצעי.
מקור צורתו הוויזואלית של מפתח פה הוא באות הלועזית F, המסמלת את התו פה.
שתי הנקודות היו במקור שני הקווים המאוזנים מתוך האות F, והקו המעוגל היה במקור הקו האנכי.
טרבל (Treble) הוא מונח המתאר את החלק הגבוה של הצלילים בספקטרום המוזיקלי, בניגוד לבאס (Bass), שמהווה את הצלילים הנמוכים.
התו דו אמצעי הוא נקודת ההתפלגות בין חלקי הספקטרום.
מפתח הסול משמש לסימון טווח הטרבל ומפתח פה לסימון טווח הבס.
מפתח העניינים ובקיצור מפתח (או אינדקס) מופיע בסופו של ספר עיון, כך שניתן לאתר בקלות נושאים עיקריים בספר: אנשים, מקומות, מושגים, תהליכים וכדומה.
למפתח חשיבות גדולה, משום שהוא מהווה כלי עיקרי לגישה ישירה לתוכן הספר.
הצעת חוק שהגיש במאה התשע-עשרה הלורד קמבל, ולפיה ייאסר פרסום ספר חסר מפתח, לא אושרה, אך גם ללא חוק זה, פרסום ספר עיון חסר מפתח הוא מעשה חריג בימינו ופוגע מאוד באיכות הספר.
המחשה לכך מופיעה בביקורתו הנזעמת של תום שגב על המהדורה הראשונה של הספר "יובל לישראל":
המו"ל (הוצאת זמיר-בר-לב) אכן נחפז לתקן את טעותו במהדורה השנייה, וברוח הצעתו של תום שגב הציע לרוכשי המהדורה הראשונה לקבל את האינדקס ללא תשלום.
מפתח עניינים מוצלח פותר את התיסכול הכרוך בהצפת מידע-רב-מדי, חוסך למעיין זמן, וחושף זיקות בין מושגים ועניינים שונים המופיעים לאורך החיבור.
מפתח מוצלח חייב לכלול את כל הערכים המרכזיים שבספר אותם עשוי המעיין לחפש.
הרעיון הזה זכה לניסוח מוצלח בהקדמה שצורפה לאינדקס פריטים של רשת חנויות כל-בו ענקית בשנת 1897: "אם אינך מוצא את הפריט המבוקש לפי מפתח הפריטים שלפניך, חפש היטב את המוצר בקטלוג השלם המונה את רשימת כל אחד ואחד מן המוצרים שלנו בכל חנויות הרשת".
במפתח יש לכלול את כל המושגים המופיעים בספר ורלוונטיים לנושא הספר, כך שהקורא יוכל למצוא דרך המפתח כל מושג וכל נושא שהספר עוסק בהם.
יישומו של כלל זה דורש מחשבה ואינו פשוט, משום שנובע ממנו כי מחד יש להקפיד שכל מושג נדרש יופיע במפתח, ומאידך יש למנוע הופעת מושגים מיותרים.
בספר "תורת הניהול וחוכמת מקיאוולי" (אנתוני ג'יי, "ספרית מעריב") מופיע במפתח העיול "ניוטון, סר איזק".
במקום אליו מפנה העיול מופיע המשפט "אולי אין אלה רעיונות ברמתם של שקספיר וניוטון, אך אין פירוש הדבר שהם פחות יצירתיים".
אזכור קצרצר זה של אייזק ניוטון אינו אומר עליו דבר, ולמעשה במקום ניוטון ניתן היה לכתוב באותה מידה איינשטיין או אדיסון, ולכן הכללתו של ניוטון במפתח מיותרת לחלוטין.
התייחסות למושג עשויה להיות במקומות אחדים בספר, בהקשרים שונים, ולכן רק דרך המפתח ניתן לקבל תמונה מלאה על המושג, במיוחד כאשר בעת כתיבת הספר מקפיד המחבר להימנע מכפילויות.
בעת יצירת המפתח ניתן לגלות מושג שההתייחסות אליו פוצלה שלא לצורך, ולתקן פגם זה.
לנושאים מסוימים מהווה המפתח את מקור קיומם העיקרי.
הכוונה לנושאים להם לא הוקדש סעיף מיוחד בגוף הספר, אך הם מוזכרים אגב הדיון בנושאים אחרים.
העיול במפתח קושר את כל המופעים של נושא מסוג זה ויוצר התייחסות מלאה אליו.
באנציקלופדיה, למשל, נפוצה התייחסות לאישים אשר אין להם ערך משלהם, אך המפתח מאפשר קבלת תמונה מסוימת על פועלם.
בכל עיול במפתח נרשמים כל המופעים של עיול זה בספר, כלומר מספרי העמודים שבהם מוזכר העיול.
כאשר הספר מחולק לסעיפים ממוספרים, עשוי להיות נוח יותר לציין את מספר הסעיף במקום מספר העמוד.
את ההפניה להתייחסות העיקרית למושג (אם יש כזו) נהוג להדגיש, באמצעות שימוש באותיות מודגשות, או באמצעות רישומה כהפניה הראשונה.
העיולים במפתח ממוינים בסדר אלפביתי עולה.
מושגים המתחילים בה' הידיעה יופיעו בדרך כלל במפתח בלי הא הידיעה, אך כאשר המושג ידוע בצורתו הכוללת את הא הידיעה, נכללים לעיתים פעמיים במפתח, פעם עם הא הידיעה ופעם בלעדיה.
מושגים דוגמת "הבימה" או "הפועל", שהא הידיעה היא חלק בלתי נפרד מהם, מופיעים רק בצורתם זו.
למושגים שלהם מוקדש בספר דיון נרחב במקומות רבים, נבנה לעיתים המפתח בשתי רמות: ברמה הראשונה מופיעה ההתייחסות העיקרית למושג, וברמה שנייה מקובצות התייחסויות נוספות בהקשרים שונים.
במפתח לאנציקלופדיה העברית (שחסרונו הורגש משך שנים רבות), למשל, לעיול "בגין, מנחם" רמה אחת, שבה מפורטים כל המופעים של עיול זה, ואילו העיול "בן-גוריון (גרין), דוד" מחולק לשתי רמות, כאשר ברמה השנייה מופיעים הערכים "(ה)עליה ה-II", "מלחמת העולם ה-I", "תקופת המנדט", וכו'.
סוג מיוחד של עיול במפתח הוא עיול שבו, במקום פירוט כל המופעים של המושג, מופיעה הפניה מהצורה "ראו ...".
הפניה זו ניתנת כאשר מושג ידוע בשני שמות שונים.
פירוט המופעים מופיע תחת השם שבו נפוץ המושג בספר, וההפניה תופיע תחת השם שאינו נפוץ בספר, מקובל גם הוא בציבור, ולכן הקורא עשוי לחפשו במפתח.
גם שתי דרכים שונות לחיפוש אותו מושג מצדיקות שני עיולים: בנוסף לעיול "משחקי קלפים" יש מקום גם לעיול "קלפים, משחקי".
על חשיבותן של ההפניות ניתן ללמוד מהמפתח לאנציקלופדיה העברית, שאינו מקפיד על עניין זה.
קורא המנסה למצוא מידע אודות המושג "רעידת אדמה" לא ימצא במפתח כל רמז למושג זה.
רק כאשר יאמץ את מוחו וייזכר שרעידת אדמה קרויה בעברית גם בשם "רעש אדמה", יצליח למצוא מושג זה במפתח.
שילוב של שני סוגי העיולים מופיע בהפניה מהצורה "ראו גם ...", המפנה למושגים קרובים, שיש בעיון בהם להוסיף על האמור בתיאור המושג הנידון.
מרבית העיולים במפתח קצרים למדי, ולכן מקובל לסדר את המפתח בשני טורים, ולעיתים אף בשלושה.
לעיתים מחולק המפתח לחלקים, ונכללים בו מפתח שמות אישים, מפתח נושאים או מפתח מקומות.
בספרים מסוימים מופיע בנוסף למפתח הרגיל גם מפתח מיוחד, המתחייב מאופי הספר.
בספרות תורנית נכלל לעיתים מפתח של הפניות לספרי התנ"ך, המשנה, התלמוד וספר הזוהר.
הרב ד"ר מיכאל אברהם, למשל, כולל בספריו מפתח לספרי קודש, ומפתח נפרד לספרי חול המוזכרים בספר.
בספרות משפטית מקובל מפתח פסקי דין שאוזכרו בספר.
מפעם לפעם יוצאים לאור אינדקסים לכתבי עת מקצועיים, על מנת להקל על איתור מאמרים, או בתחום מדעי מסוים.
גם לספרים חשובים יוצאים אינדקסים.
כך יצאו אינדקסים כאלו לתנ"ך, למשנה, לכתבי ביאליק, לכתבי הראי"ה, לשו"ת אגרות משה ועוד.
בשונה מאינדקס, המכיל רק נושאים מרכזיים בספר, קונקורדציה מכילה את כל המילים שבספר, ללא יוצאת מן הכלל.
מפתח מורס הוא אמצעי מכני פשוט, המשמש לשידור קוד מורס.
המכשיר בנוי מידית נוחה ללחיצה, הסוגרת מעגל חשמלי, מה שגורם למשדר לשלוח גל נושא (המתורגם לצליל במקלט).
כל עוד הידית לחוצה, ישמע צליל.
שידור קוד המורס מורכב ממספר לחיצות מהירות (יותר או פחות, תלוי במיומנותו של המשדר) הגורמות לשידור צליל מקוטע, בהתאם לאות\ספרה המשודרת.
"מפתח ישר" הוא מפתח מברקה פשוט המופיע לעיתים בסרטים ישנים.
זהו מוט פשוט עם ידית למעלה ומגע בחלק התחתון מול מגע נוסף בבסיס המפתח.
כאשר המוט נלחץ כנגד לחץ של קפיץ, המגעים סוגרים מעגל ומאפשרים לחשמל לזרום.
באופן מסורתי, מפתחות מברקה אמריקאים היו בעלי ידיות שטוחות ומוטות צרים (לעיתים מעוקלים).
מפתחות בריטיים היו בעלי ידיות כדוריות ומוטות עבים.
השוני נבע רק מהבדלי תרבות.
המפתח הישר פשוט ואמין אבל תנועת השאיבה המהירה הדרושה על מנת לשלוח רצף של נקודות יוצרת מספר קשיים.
קצבי השידור מוגבלים ל-20 מילים לדקה בערך והדבר גרם בימים המוקדמים של הטלגרפיה למספר מומחים לפציעות כתוצאה ממתח.
פציעות אלו כונו "יד הזכוכית" ו"שיתוק המברקן".
מפתחות מורס שימשו בעבר בלימוד ההתניה האופרנטית אצל יונים.
החל משנות ה-40 של המאה ה-20 הונחו המפתחות במאונך מאחורי חור עגול שאורכו מתאים למקור יונה בחזית של תא התניה אופרנטית.
מכשור הקלטה אלקטרומכני עקב אחרי סגירת המתג בכל פעם שהיונה נגעה במפתח.
כתלות בשאלות הפיזיולוגיות שהועלו נגיעות במפתח נבעו בהצגת אוכל או גירוי אחר.
"מפתחות תגובה" מודרניים הם מתגים ייעודיים אולם הם עדיין קרויים "מפתחות" בשל מקורם כמפתחות מורס.
"פדל מורס" (Morse Paddle) הוא מפתח חצי אוטומטי המיועד לאנשים מיומנים ביותר.
השידור בו נעשה באמצעות הזזת הידית ימינה ושמאלה, בניגוד למפתח הרגיל, שבו הלחיצה מלמעלה.
הזזת הידית לאחד הצדדים מייצרת שורה של "נקודות", ואילו הזזה לצד השני משדרת שידור רציף (שיהפוך ל"קו" על פי לחיצת המשתמש).
מפתח זה מאפשר לשדר במהירויות גבוהות במיוחד.
מפתח הוא כלי המשמש, לצד המנעול, לאבטחה פיזית של חפצים ומרחבים ומאפשר למחזיק בו לנעול ולפתוח מנעולים המתאימים רק לו.
מפתחות עשויים לרוב ממתכת, אך ישנם מפתחות המורכבים מחומרים אחרים.
השימוש במפתחות ומנעולים מתועד כבר מתקופת התנ"ך: "וַיֵּצֵא אסְגֹּר דַּלְתוֹת הָעַלִיָּה בַּעֲדוֹ וְנָעָל".
כיום קיימים סוגים רבים של מפתחות ובהם:
מפתח אפס שמשמש לרוב לדלתות חדרים.
מפתח פלדלת שמשמש לרוב לדלתות יותר מוגנות וחזקות.
מפתח ברזל שמשמש או למנעולים רגילים (לא של דלתות) או של דלתות פחות שמורות מפלדלת אבל יותר ממפתח אפס.
כיום גם משתמשים במפתח כמעט לכל שימוש, אפילו לנעילת אופניים, אבל עיקר השימוש של המפתח הוא לדלתות של חדרים, בתים, משרדים וכולי.
במילה מפתח נעשה שימוש גם בהשאלה, כדוגמת מפתח לפענוח צופן בתחום הקריפטוגרפיה, או מפתח סול בנגינה.
מפתח זר במסדי נתונים הוא מונח מעולם מסדי הנתונים היחסיים, המתאר שדה (עמודה) בטבלה אשר ערכיו האפשריים (Domain) נשאבים משדה מקביל בטבלה אחרת אשר בה משמש השדה כמפתח ראשי.
ערכי המפתח הזר אינם בלעדיים (Unique) בטבלת הבן (הטבלה שמכילה מפתח זר) ויכולים לחזור על עצמם.
המפתח הזר הוא לעולם לא ריק, מאחר שהוא מצביע למפתח ראשי שתמיד חייב להכיל ערך ייחודי (למשל ת.ז של האב).
מפתח זר כמו מפתח ראשי יכול להיות מפתח מורכב, כלומר מפתח שמכיל בתוכו מספר ערכים.
ניתן להגדיר קשר זה כאילוץ מפורש (Constraint) בהגדרת הטבלה, כך שמערכת ניהול מסד הנתונים (DBMS) תמנע מופעים של המפתח הזר שאינם עונים לאילוץ, כלומר אינם נמצאים בטבלת האב.
כתוצאה מהגדרת אילוץ כזה, לא נוכל גם למחוק רשומה מטבלת האב כל עוד ישנן רשומות בטבלת הבן המכילות את מפתח הרשומה כמפתח זר.
על ידי שימוש במפתח זר מגדירים ולמעשה יוצרים את הקשרים בין הטבלאות השונות במסד הנתונים.
נתונות שתי הטבלאות הבאות: טבלה של חברות שמייצרות ממתקים וטבלה של ממתקים.
לכל חברה יש מספר ייחודי משלה (מזהה חברה) שאינו יכול להתקיים עבור שתי חברות, כלומר הוא מפתח ראשי של הטבלה.
בטבלת הממתקים, ישנה עמודה של מזהה חברה - כלומר הפנייה לטבלת החברות.
מספר ממתקים יכולים להצהיר שהחברה שמייצרת אותם היא אותה חברה, כלומר העמודה מזהה חברה הוא מפתח זר בטבלת הממתקים.
זהו קשר של רבים ליחיד: לכל ממתק יש רק חברה אחת שמייצרת אותו, ומצד שני כל חברה מייצרת הרבה ממתקים.
מניתוח של הנתונים אפשר להסיק את הבאות:
חברת אטראוס מייצרת רק את הממתק נקופלת.
חברת פלית מייצרת את הממתקים נילקי וליפלי.
חברת לרמית מייצרת את הממתקים אמבה וגיסלי.
אם מספר חברות יכולות לייצר את אותן הממתקים (שלא כמו בדוגמה הקודמת שכל ממתק מיוצר רק על ידי חברה אחת) אז יש להיעזר בקשר הנקרא קשר של רבים לרבים.
קשר זה מושג על ידי טבלת קשר שמצליבה בין מזהה ייחודי של ממתק (מפתח ראשי) לבין מזהה ייחודי של חברה (מפתח ראשי).
בטבלה זו דוגמה למפתח ראשי מורכב: הוא מכיל שני שדות שכל אחד מהם הוא מפתח זר לטבלאות האחרות, להלן דוגמה:
ניתוח של המידע בטבלת הקשר מעלה את הבאים:
חברת פלית מייצרת נילקי, נקופלת ואמבה.
חברת אטראוס מייצרת נקופלת, אמבה וליפלי.
חברת לרמית מייצרת אמבה, ליפלי וגיסלי.
מפתח הזהב הוא סרט ישראלי משנת 1954. הסרט בוים והופק על ידי סשה אלכסנדר והשתתפו בו בין היתר ארנונה גורביץ, מיכאל בלום וצבי בן חיים.
את התסריט כתב אלכסנדר יחד עם עודד אבישר.
עלילת הסרט נסובה סביב חבורת חלוצים המחפשים מקור מים בנגב, והוא משלב אלמנטים תיעודיים ועלילתיים, וסגנון לירי-מיסטי עם צילום פסאודו-תיעודי.
הגיבורה ארנונה, צעירה אידיאליסטית ששמה לה למטרה למצוא מקור מים, חולה בקדחת ומבקשת מחברה אוריאל להמשיך בחיפושי המים.
הצילומים התקיימו בנגב, ולא באולפן צילומים.
הסרט הוצג מחוץ לתחרות בפסטיבל הסרטים של ונציה בשנת 1954, ועבודת הצילום זכתה לשבחים, אך הדיבוב לאנגלית פגם לטעמם של מבקרי קולנוע באיכותו.
מִפְתָח נומרי (Numerical aperture, מסומן כ-NA) הוא פרמטר חסר יחידות המתאר את זווית האיסוף של אור לתוך רכיב אופטי.
הגדרת המפתח הנומרי היא שונה במערכות אופטיות שונות.
ברוב המערכות האופטיות, המפתח הנומרי מוגדר כ: , כאשר הוא מקדם השבירה של התווך ו- היא חצי זווית הראש של חרוט האור הנאסף אל תוך הרכיב האופטי .
במקרה הכללי ביותר, הנקודה ממנה מגיע האור יכולה להיות במרחקים שונים מהרכיב האופטי, והמפתח הנומרי ישתנה בהתאם.
עבור עדשה או רכיב אופטי הנמצאים בסביבה של אוויר, המפתח הנומרי המקסימלי הוא NA=1.
מכיוון שעדשת אובייקטיב של מיקרוסקופ חייבת להיות במרחק קבוע מהעצם עליו מסתכלים על-מנת שהוא יראה ממוקד, ניתן להגדיר את המפתח הנומרי של העצם (עבור מרחקים שונים הזווית תשתנה, ולכן גם המפתח הנומרי, אבל במרחקים כאלה העצם ממילא לא יראה ברור).
ככל שהגדלת האובייקטיב גדולה יותר כך מרחק המוקד שלו קטן יותר, כלומר האובייקטיב צריך להיות קרוב יותר לעצם, ומכאן שהזווית תהיה גדולה יותר ולכן גם המפתח הנומרי יגדל.
ישנם אובייקטיביים שונים שמתאימים לעבוד בסביבה של מים או שמן אימרסיה.
מכיוון שמקדמי השבירה שלהם גדולים ממקדם השבירה של אוויר, גם המפתח הנומרי יגדל וערכו יכול להיות גדול מ-1 (מפתח נומרי של אובייקטיביים שונים נע בין הערכים 0.14 ו-1.45).
למפתח הנומרי במיקרוסקופ ישנה חשיבות רבה לקביעת כושר ההפרדה (רזולוציה אופטית) של המיקרוסקופ, כלומר היכולת להבדיל בין שני עצמים הקרובים זה לזה, הנתון על ידי:
עצמים הנמצאים במרחק קטן מ- זה מזה יראו כעצם אחד.
בצילום המונח המקובל לשימוש הוא f number (מסומן כ- או כ-) ולא מפתח אופטי, אך יש קשר בין המונחים.
f number מוגדר כיחס בין מרחק המוקד של עדשה, , לבין הקוטר שלה, :
דמותו של עצם הנמצא באינסוף תיווצר בנקודת המוקד של העדשה, ולכן המפתח הנומרי עבור דמות כזאת נתון על ידי:
בהנחה שמקדם השבירה הוא של אוויר, , נקבל את היחס בין מפתח נומרי ל-f number:
המפתח הנומרי בסיבים אופטיים מוגדר בצורה שונה ומשמעותו היא זווית האור שיכול להיכנס לתוך הסיב ולהתקדם לאורכו.
בסיב אופטי ישנה ליבה עם מקדם שבירה , הגדול ממקדם השבירה של המעטפת, .
הזווית הקריטית לקבלת החזרה פנימית מלאה נתונה על ידי: .
נחשב את זווית הכניסה המקסימלית, כך שהאור הנכנס אל תוך הסיב יוכל להתקדם לאורכו:
ניתן לראות ש-, ולכן נקבל:
נשתמש בזהות הטריגונומטרית , ונקבל את המפתח הנומרי:
דרך נוספת להגדיר את המפתח הנומרי היא בעזרת השינוי היחסי בין מקדמי השבירה של הליבה והמעטפת (בדרך כלל הוא קטן מאוד):
הזווית מתארת את "חרוט הקליטה" של הסיב.
קרן אור שתיכנס דרך החרוט (כלומר בזווית קטנה מ-) תתקדם לאורך הסיב (מסומן בכחול באיור) והיא נקראת קרן מונחה (guided ray), לעומת זאת, קרן אור שתגיע מחוץ לחרוט
(כלומר בזווית גדולה מ-) תזלוג החוצה דרך מעטפת הסיב (מסומן באדום באיור) והיא נקראת קרן קורנת (radiated ray).
עבור סיב חד-אופן אי אפשר לדבר על "מודל הקרניים" של האור (אופטיקה גאומטרית), וצריך לעבור למודל גלי של האור.
במקרה כזה, הזווית תינתן על ידי ההתבדרות של האלומה:
כאשר נתונה ברדיאנים, הוא אורך הגל, ו- הוא רוחב הקרן בתוך הסיב (מחושב בעזרת התדירות המנורמלת, V-number).
טווח הערכים של המפתח הנומרי בסיבים הוא בדרך-כלל 0.1-0.4.
בקריפטוגרפיה ואבטחת מידע, מפתח הצפנה הוא פיסת מידע או נתון סודי שפעולת אלגוריתם קריפטוגרפי נשלטת על ידו.
במובן הבסיסי, מפתח בפונקציית הצפנה מגדיר טרנספורמציה ספציפית (אקראית) של הטקסט הקריא המוזן כקלט לפונקציה, לפלט המוצפן.
מפתחות משמשים במגוון אלגוריתמים קריפטוגרפיים כמו חתימה דיגיטלית או קוד אימות.
ב-1917 הגה המהנדס גילברט סטנפורד ורנם (1890 - 1960) שיטה ממוכנת לביצוע הצפנה בטלגרף, בה המידע מוצפן תו אחר תו בעת שידורו, בניגוד לביצוע ההצפנה מראש ולאחר מכן שידור הטקסט המוצפן.
אמנם מהיבט של תורת האינפורמציה פנקס חד-פעמי מהווה הצפנה מושלמת אך החסרון הגדול שלו שמפתח ההצפנה צריך להיות לפחות כאורך המידע המוצפן.
עובדה זו היא הסיבה העיקרית מדוע פנקס חד-פעמי אינו בשימוש המוני כיום.
כמות המידע המוצפן העובר ברשת האינטרנט כל כך גדולה שזה לא מעשי להגריל ולהעביר לצד השני באופן מאובטח מפתחות חד-פעמיים עבור כל הודעה, תמונה או וידאו.
מצד שני ידוע שהצפנה קלאסית אינה בטוחה לשימוש, מכיוון שהיא פועלת על אותיות והמפתח מורכב מרצף קצר של אותיות.
לכן, מכיוון שמספר האפשרויות מוגבל קל מאוד לנחשו במחשב בעזרת טכניקות סטטיסטיות כמו ניתוח תדירויות.
קריפטוגרפיה מודרנית מתמקדת בפיתוח אלגוריתמים שפועלים על בלוקים גדולים של מידע (באורך 16 בתים ויותר) ומקבלים מפתח קצר (32 או 64 בתים), איתם אפשר להצפין עם מפתח אחד, במצב הפעלה מתאים, עשרות טרה-בית של מידע.
מכיוון שהמפתח ובלוק המידע גדולים לא ניתן יותר לפצח את הצופן באמצעות ניתוח ססטיסטי כי מספר האפשרויות אסטרונומי.
מצד שני, ברגע שמשתמשים במפתח שהוא קצר משמעותית מהמידע המוצפן, ההצפנה אינה יכולה להיות מושלמת לעולם.
תנאי מהותי בהוכחה המתמטית שפנקס חד-פעמי בלתי ניתן לשבירה הוא שהמפתח ששימש להצפנה כאורך המידע עצמו.
לכן אלגוריתמים מודרניים אינם בטוחים מהיבט של תורת האינפורמציה אלא הביטחון שלהם חישובי, כלומר הוא נמדד במונחים של הזמן הדרוש למתחרה או מנתח הצופן לנחש את המפתח בשיטה הטובה ביותר הידועה.
למרות זאת הם הרבה יותר פרקטיים מפנקס חד-פעמי והם מאוד יעילים.
קיימים אלגוריתמים שלא ידוע על דרך קלה לשבירתם והערכה היא שהם אכן מהווים תמורה פסאודו-אקראית חזקה.
לפי עקרון קרקהופס וכן לפי הגדרתו של שאנון, מניחים שפרטי אלגוריתם ההצפנה ידועים לאויב או המתחרה.
העיקרון החשוב ביותר של קרקהופס הוא שהדבר הסודי היחידי במערכת הצפנה יהיה המפתח.
או במילים אחרות "רק סודיות המפתח מספקת ביטחון".
או כפי שהתנסח שאנון "האויב מכיר את המערכת".
הסיבות לכך רבות, ההיסטוריה הוכיחה לא פעם, למרות ניסיונות לא מעטים, שמאוד קשה להסתיר פרטי אלגוריתם הצפנה במיוחד אלגוריתם כזה שנעשה בו שימוש מאסיבי על ידי משתמשים רבים.
לכן אין להסתמך בשום אופן על סודיות האלגוריתם כדי להבטיח את סודיות המידע המוצפן.
מפתח הצפנה שהוא בדרך כלל רק מספר תווים קל יותר לזכירה בעל פה או לשמירה במקום מוגן ובטוח.
בקריפטוגרפיה מודרנית, כל מערכת הצפנה מסתמכת על ההנחה שקיים מפתח כלשהו שביטחון המערכת כולה נשען על סודיותו.
שמירת מפתח ההצפנה בסוד היא משימה בפני עצמה והיא מתגלה לעיתים כקשה מאוד, במיוחד אם קיימים מספר עותקים של המפתח אצל מספר משתמשים.
במערכות הצפנה מודרניות קיימים אלגוריתמים ייעודיים לניהול מפתחות.
אחת הדרכים הפופולריות לשבור מערכת הצפנה היא לנסות להשיג את המפתח הסודי אם על ידי ניחוש, גנבה, שוחד, חטיפה או תקיפה.
ברוב המקרים יותר קל לגנוב מפתח הצפנה מאשר למצוא פרצות באלגוריתם ההצפנה.
מסיבה זו מערכות הצפנה פותחו באופן כזה שהמפתח יהיה מוגבל באופן השימוש בו וכן שיהיה זמין לתקופה קצרה ככל האפשר.
תוכנות רבות כמו מסרים מיידיים נוקטות בגישה שבה מפתח ההצפנה נבחר באקראי עבור כל מסר המיועד להצפנה ונמחק מהזיכרון מיד בגמר השימוש בו.
הכנת מפתחות הצפנה היא משימה שמתבררת כלא קלה כלל.
ראשית, מפתח הצפנה אמור להיות לא רק אקראי אלא בעיקר קשה לניחוש.
כדי להבין את ההבדל, נניח שהמצפין רכש רשימה של אלף מספרים אקראיים ובכל פעם שהוא מעוניין להצפין מסר אחד הוא מטיל מטבעות ובוחר לעצמו אחד מהם באופן אקראי כמפתח הצפנה.
אפילו אם המפתחות נוצרו באופן אקראי אמיתי, אם המתקיף יודע שהמפתח נבחר מתוך רשימה זו ויש לו גישה אליה, קל מאוד לנסות את כל המפתחות ברשימה כדי לדעת עם איזה מפתח השתמש המצפין ואין צורך לנחש את הטלת המטבעות כלל.
לכן בחירת מפתח הצפנה צריכה להיות בהתפלגות אחידה מעל טווח כל המפתחות האפשריים.
באופן אידיאלי רצוי שהמפתח יהיה אקראי אמיתי אך היות שבדרך כלל מפתחות הצפנה מוכנים על ידי מחשב, הם לא יכולים להיות אקראיים אמיתיים אלא רק "פסאודו-אקראיים", כלומר אקראיים באופן כזה שליריב בעל עוצמת מחשוב מוגבלת לא תהיה היכולת לנחש אותם בזמן פולינומי.
הכנת מפתחות הצפנה באופן בטוח מערבת שימוש במחוללים פסאודו אקראיים קריפטוגרפיים אשר בין היתר מקבלים גרעין התחלתי אקראי (אמיתי) ממקורות שונים כמו ניצול אנטרופיה של מערכת ההפעלה וכדומה.
למעט פנקס חד-פעמי, ממציא אלגוריתם הצפנה קובע את אורך המפתח בהתאם למספר פרמטרים חשובים, כמו הערכת היכולת הטכנולוגית הנוכחית, תנאי השימוש באלגוריתם ומגבלות כלשהן אם ישנן.
מצד אחד השאיפה היא שהמפתח יהיה קצר ככל האפשר כדי שהאלגוריתם יהיה יעיל ומצד שני השאיפה היא שהאלגוריתם יהיה בטוח ביותר לשימוש.
אילו אינטרסים מנוגדים לחלוטין והפתרון הוא תמיד היכן שהוא באמצע.
מפתחי האלגוריתמים קריפטוגרפיים נאלצים לא פעם להתפשר מעט בביטחון האלגוריתם לטובת יעילותו.
מקובל למדוד אורך מפתח הצפנה בסיביות.
מפתח קצר מספק ביטחון חלש, לעומת זאת מפתח ארוך אינו בהכרח מעיד על ביטחון גבוה.
אורך המפתח למעשה קובע את מרחב המפתח או מספר האפשרויות לבחירת מפתח.
אם מפתח הוא באורך סיביות המשמעות היא שטווח המפתח הוא סיביות.
ניחוש מפתח הצפנה מעל 40 סיביות (כחמש תווים) אינו בר ביצוע לבן אנוש, אך קל לביצוע במחשב.
מחשבים מצטיינים בכוח גס, ניסוי כל האפשרויות עד למציאת הניחוש הנכון.
מבחינה סטטיסטית, נדרשים בממוצע ניסיונות לניחוש מפתח באורך סיביות.
אם מחשב מסוגל לבדוק כמיליארד מפתחות בשנייה ייקח לו 18 דקות בקירוב לנחש מפתח באורך 40 סיביות.
בשנת 1999 פותח מחשב ייעודי הנקרא Deep Crack שהיה מסוגל לבדוק מעל 90 מיליארד מפתחות בשנייה ולקח לו 4.5 ימים לנחש מפתח של DES (באורך 56 סיביות).
כדי להעריך מהו האורך המומלץ של מפתח הצפנה יש להתייחס לשני סוגי אלגוריתמים.
בהצפנה סימטרית שבה קיים רק מפתח סודי יחיד המשותף לכמה משתמשים, בהנחה שלא קיים קיצור דרך או טריק מתמטי כדי לפרוץ את אלגוריתם ההצפנה, ביטחונו מסתמך אך ורק על אורך המפתח והוא מעריכי.
ככל שהמפתח ארוך יותר כך הניסיון לנחשו בכוח גס קשה פי כמה וכמה.
רק להמחשה, עם מפתח באורך 16 סיביות יש בסך הכול 65,536 אפשרויות מתוכם אפשר לבחור.
אפילו אם נבחר מפתח באופן אקראי לגמרי, בדיקה של כשישים וחמישה אלף מפתחות בזה אחר זה במחשב שולחני רגיל אורכת לא יותר ממספר דקות.
אולם אם נכפיל את אורך המפתח פי שניים מספר האפשרויות שמתקבל הוא .
מצד אחד הכפלנו את המאמץ בשלב ההצפנה רק פי שניים, אולם המאמץ לניחוש המפתח גדל מאוד כי כעת יש לבדוק כארבעה מיליארד מפתחות בממוצע כדי למצוא את המפתח הנכון.
אפילו מחשב על יזדקק לכמה שעות כדי לבצע ארבעה מיליארד הצפנות ניסיוניות.
כעת ננסה לדמיין כמה זמן ייקח לנחש מפתח באורך 64 סיביות או יותר.
בגלל פרדוקס יום ההולדת, עם אלגוריתם לאיזון זמן זיכרון אפשר לנחש מפתח בכוח גס בפקטור שהוא חצי מאורכו בסיביות.
במילים אחרות מפתח הצפנה באורך 64 סיביות ניתן לניחוש בזמן כולל של ניסיונות הצפנה עם כמות זיכרון של בלוקים.
לכן מפתח כזה נחשב בטכנולוגיה של ימינו כמפתח קצר מדי ואינו ראוי לשימוש.
כיום התקן הבינלאומי מגדיר אורך מפתח הצפנה סימטרי 128 סיביות לשימוש רגיל ואילו למקרים קיצוניים 256 סיביות.
בהצפנת מפתח ציבורי, הדברים שונים לגמרי.
היות שהצפנה זו מסתמכת על השערות בתורת המספרים כמו בעיית פירוק לגורמים או בעיית הלוגריתם הבדיד וכן מתחומים מתמטיים אחרים, לכן קיים בפוטנציאל מגוון טריקים וקיצורי דרך מתמטיים רבים לפתרון הבעיות הללו בזמן כמעט פולינומי.
מסיבה זו אורך המפתחות צריך להיות גדול בהרבה.
לשם המחשה, הצפנת RSA מסתמכת על הקושי שבפירוק לגורמים של מספר שלם.
נכון להיום לאחר מאמץ ניכר הצליחו חוקרים לפרק לגורמים מספר באורך 768 סיביות אך לא יותר מזה, כך שמספר באורך כזה אינו ראוי לשימוש.
לפי הערכות, בהתאם ליכולת הטכנולוגית הנוכחית ארגונים רבי עוצמה כמו NSA מסוגלים לרכז מספיק משאבים על מנת לפרק לגורמים מספר באורך 1024 סיביות, כך שלהערכת רבים מספר זה הוא בגדר בר השגה מסיבה זו נכון להיום התקנים הבינלאומיים ממליצים לעבור למפתחות באורך 2048 סיביות ומעלה.
נכון ל-2016 עד לשנת 2030 תקן NIST ממליץ להשתמש במפתח ציבורי באורך 3072 סיביות כדי לקבל רמת ביטחון המקבילה למפתח סימטרי 128 סיביות ואילו עבור רמת ביטחון המקבילה למפתח סימטרי באורך 256 סיביות 15,360 סיביות (1920 בתים).
הצפנה אסימטרית המבוססת על עקום אליפטי, אינה סובלת מבעיה זו כי היא אינה מסתמכת על פירוק לגורמים ולא ידוע על אלגוריתם יעיל לפתרון בעיית הלוגריתם הבדיד בעקום אליפטי, לכן מסיבה זו עקום אליפטי יהיה בטוח לשימוש עם מפתח באורך 256 עד 512 סיביות בהתאמה.
כל זה בהנחה שמחשב קוונטי סקלבילי גנרי עדיין אינו בנמצא, כי עם מחשב קוונטי הצפנת RSA ודומיה לא תהיינה יותר בטוחות לשימוש.
אין דרך לדעת מתי מחשבים קוונטיים יהיו מעשיים, ההערכות מדברות על לפחות עשר שנים (אך הערכות דומות ניתנו בעבר כך שנדמה כאילו מחשוב קוונטי תמיד יהיה עשר שנים מאתנו).
מפתח ברגים הוא כלי עבודה האוחז בראש בורג או אום בעת הברגתם.
יתרונותיו של מפתח הברגים על המברג הם: אחיזה טובה יותר, היכולת לאחוז באום, מנוף מכני גדול יותר ושחיקה מעטה יותר של כלי העבודה ושל הבורג.
חסרונו הוא בקושי בהתאמת המידה בין הברגים לבין המפתחות – עבודה עם מפתחות ברגים דורשת מערכת שלמה של מפתחות כאלה, בניגוד לעבודה עם מברגים הדורשת מברגים בודדים.
ישנם שני סוגי מידות של ברגים נפוצים אותם פותחים וסוגרים באמצעות מפתחות: ברגים מילימטריים, וברגים אינצ'יים.
מכיוון שמידות אלה שונות אחת מהשנייה יש צורך בערכות מפתחות שונים לכל שיטה.
בשיטה המילימטרית המפתחות מסודרים על פי גודל מילימטרי עוקב (למשל 10 מ"מ, 11 מ"מ).
שימוש במפתח בעל גודל לא זהה לראש הבורג עלול לגרום לשחיקה והרס הן של הבורג והן של המפתח.
לשם כך, יש להתאים את גודל המפתח לגודל הבורג.
מפתח פתוח – עשוי מוט מתכת שטוח, שבשני קצותיו (לעיתים בקצה אחד בלבד) ישנם מעין מזלגות שנועדו להתחבר אל ראש הבורג.
בדרך כלל, מידת המפתחות בשני הקצוות שונה (כלומר, אחד גדול מהשני במידה אחת).
על מנת להקל על עבודה במקומות בעלי גישה לא נוחה, בהם אין מספיק מרווח לסיבוב מלא של המפתח או שקשה להגיע אל הבורג עם המפתח, קצות המפתח מוטים בזווית קטנה (כ-15 מעלות).
מפתח סגור (רינג) – דומה בצורתו למפתח הפתוח, אולם, המזלג המתחבר לבורג אינו פתוח, אלא סגור בצורת טבעת.
בדומה למפתח פתוח, גם במפתח סגור בדרך כלל ישנם מפתחות משני צידי המוט.
על פי רוב, המפתח עצמו אינו נמצא במישור של המוט, אלא מספר סנטימטרים במקביל לו.
צורת מבנה זו מקלה בעת שימוש במקומות לא נוחים, ובנוסף מעניקה נוחות גדולה יותר בעת השימוש במפתח (נוח לאחוז במפתח ולסובב אותו, מבלי לשפשף את היד במשטח אליו מחובר הבורג).
חיסרון של מפתח סגור לעומת מפתח פתוח הוא במקומות בהם הגישה אל הבורג קשה וצרה, או שראש הבורג בנוי בצורה שלא מאפשר להשחיל עליו מפתח סגור.
ישנם מפתחות בעלי שש צלעות, וישנם מפתחות בעלי תריסר צלעות.
מפתחות בעלי תריסר צלעות נוחים יותר, בעיקר במקומות עם גישה לא נוחה.
אבל, מפתחות אלה בעלי חוזק נמוך יותר מאשר מפתחות בעלי שש צלעות.
מפתח סגור עם ראצ'ט (רינג ראצ'ט) – זהו מפתח סגור, המשלב מנגנון של ראצ'ט.
שינוי כיוון הראצ'ט יכול להיעשות או באמצעות הפיכת המפתח, או באמצעות ידית קטנה.
מפתח כזה משלב יתרונות של מפתח סגור יחד עם ראצ'ט.
ישנם ראצ'טים בעלי מנגנון פשוט יותר, אך בעלי תנועה פחות חלקה, וישנם כלים יקרים יותר, בעלי תנועה חלקה יותר.
מפתח משולב – מפתח אשר צד אחד שלו הוא מפתח פתוח, וצידו השני הוא מפתח סגור (או מפתח ראצ'ט סגור).
שני צידי המפתח יהיו בעלי מידה זהה.
מפתח ניפל – מפתח זה דומה למפתח סגור, אלא שאינו סגור לגמרי אלא בעל חריץ, כך, שלמעשה, זהו מפתח פתוח, אך בעל היקף כמעט מלא.
מפתח זה נועד לאומים המחוברים לצינור – ניפל (למשל צינורות שונים במנוע המכונית).
מצד אחד ניתן להשחיל את המפתח על הצינור ואז להצמיד אותו לאום, ומצד שני הוא לופת את רוב הבורג, כך שהכוח מתפזר על רוב האום (נוח בעיקר כאשר הבורג עשוי מחומר רך, ועומס מרוכז עלול לפגוע בו).
מד מומנט – מפתח המתאים לבוקסות (ראה בהמשך).
מפתח זה מאפשר למדוד את המומנט המופעל על הבורג.
דבר זה שימושי בעיקר בברגים אותם יש להדק בחוזקה, אך מצד שני, הידוק יתר עלול להזיק (לבורג או לרכיבים המחוברים אליו), וכן שימושי בברגים אותם יש להדק במומנט מסוים (למשל בורגי ראש מנוע של מכונית).
מפתח בוקסות (מפתח גביע) – זהו מפתח אליו מתחברים ראשים מתחלפים העשויים צינור קצר הפתוח מצידו האחד ובצידו הפנימי ישנן שיניים המתאימות לבורג.
בדומה למפתח סגור גם כאן ישנן בוקסות בעלות שש שיניים ובעלות תריסר שיניים.
על מנת להשתמש בבוקסות יש לחבר אותן לידית איתה יהיה אפשר לסובב אותן.
למעשה, ישנן דרכים רבות בהן ניתן להשתמש בבוקסות: ידית עם מפרק, ידית כוח (T- bar): ידית שבה החיבור של הבוקסה לידית זחיח (כלומר, נייד), ראצ'ט, מברגים מיוחדים, מד מומנט, אולרים (כגון דגמים מסוימים של לדרמן), מקדחות ומברגות חשמליות וכלים פניאומטיים.
חיבור הבוקסה אל המכשיר נעשה על ידי חיבור ריבועי הנקרא: דרייב, חיבור זה הוא בקוטר אינצ'י (למשל ¼, ¾ ).
על מנת להקל על השימוש בבוקסה ישנן מוטות הארכה שונים וחלקי עזר נוספים.
מפתח צינורות – בעל תופסנים משוננים שנועדו ללפות צינורות העשויים מתכת רכה.
מפתח זה מתכוונן בעזרת בורג, והוא מתהדק על צינורות כאשר מסובבים אותו לכיוון מסוים (כלומר, כדי לפתוח צינור יש לחבר אליו את המפתח בכיוון אחד, וכדי לסגור את הצינור יש לחבר אליו את המפתח בכיוון שני).
מפתח מתכוונן, בעל בורג המאפשר לכוון את גודל המזלג.
לעיתים ישנו לוח שנתות המראה את גודל המִפתח הנבחר.
שימוש במפתח שוודי נעשה, בדרך כלל, כאשר אין מפתח מתאים, במקרה בו זקוקים למפתח נוסף (למשל, כאשר מפתח רגיל בגודל זהה כבר נמצא בשימוש), או בשימוש בברגים גדולים מהרגיל (על פי רוב, מפתחות שוודיים הם בעלי מפתח גדול).
חסרונו של המפתח הוא בכך שלעיתים ההתאמה בין המפתח וראש הבורג אינה טובה (מה שגורם לנזק), וחוזק מבני נמוך יותר מאשר מפתח רגיל בעל גודל זהה.
סוג ישן של מפתח מתכוונן הוא מפתח בעל ידית ישרה, ותופסנים חלקים.
מפתח Crowfoot – מפתח זה, מתחבר בדומה לבוקסה, אלא שהוא אינו מפתח סגור אלא מפתח פתוח.
המטרה של מפתחות אלה הוא גישה במקומות לא נוחים.
חלקים אלו בשימוש בעיקר למדי מומנט (במקרה רגיל יהיה ניתן להשתמש במפתח פתוח, המטרה של מפתחות אלו היא, אם כן, לאפשר שימוש במד מומנט בברגים שלא ניתן להתחבר אליהם עם בוקסה).
מפתח Saltus – מפתח הדומה לבוקסה, אלא שבשונה מבוקסה, המפתח מחובר לידית ואינו בר החלפה.
בדרך כלל המפתח מחובר לידית באמצעות ציר, על מנת להקנות גישה למקומות קשים.
על פי רוב, בצידה השני של הידית יהיה מפתח פתוח.
מפתח קופסה – בנוי צינור דק ששני קצותיו משוננים ומשמשים כמפתחות (כמו בוקסה, אך דו צדדית).
מופעל באמצעות מוט קצר או ידית המוכנסים מבעד לחורים מפולשים בדופן, יש המכנים מפתח זה בשם 'שטיק', השימוש בו נעשה בעיקר למקומות צרים במיוחד או כשראש הבורג ארוך, לדוגמה בהתקנת ברז היוצא מהשיש משתמשים לסגירת האום מתחת לשיש במפתח זה היות שהמקום צר בדרך כלל (בין הכיור לקיר).
מפתח דפיקה – זהו מפתח עבה במיוחד וקצר.
מפתח גוץ זה תוכנן במיוחד לעבודה עם פטיש.
מפתח זה מיועד לברגים המסרבים להיפתח (למשל: ברגים גדולים, חלודים או ברגים שנצבעו כך שהצבע מדביק את הבורג למקומו), כאשר באמצעות פטיש מכים על הקצה העבה של הידית.
כמו כן, ניתן גם לסגור איתו ברגים (כאלה שלא ייפגעו בהפעלת מומנט רב, או הנמצאים במקומות אליהם קשה להכניס מפתח עם ידית ארוכה).
למרות שניתן להכות בפטיש גם על מפתחות רגילים, הדבר אינו מומלץ, מכיוון שבדרך כלל הפטיש יכה על מפתח, ועלול לעקם אותו (כי בשני קצות הידית יש מפתחות).
ישנם מפתחות דפיקה פתוחים, וישנם מפתחות דפיקה סגורים.
ישנם מפתחות שנועדו לפתוח ברגים בהם ראש הבורג שקוע:
מפתחות אלן (מפתח משושה) – מפתח העשוי בדרך כלל ממוט מתכת דק בצורת L, ישנן מפתחות בגדלים שונים.
מפתח טורקס – מפתח בצורת כוכב.
בשימוש בעיקר במכוניות, ציוד אוטומטי ורכיבי מחשב.
יתרונו הוא בכך שעקב היות ראש הבורג שקוע, המברג לא מחליק מהבורג – כך שלא נגרם נזק לרכיבים עדינים.
ולכן הוא מתאים לשימוש בקווי ייצור והרכבה בהם יש שימוש בכלי עבודה בעלי עוצמה.
מפתח רצועה – מפתח המורכב מידית קשיחה ורצועה גמישה (מתכת, גומי או עור) או שרשרת במקום רצועה.
המפתח שימושי לברגים מוזרים או לגופים גליליים.
המפתח מתבסס בעיקר על החיכוך בין הרצועה והגוף הגלילי.
מכשיר זה נפוץ כמפתח להסרת מסנן שמן בכלי רכב.
בתיקוני אופניים משתמשים בכלי דומה על מנת להסיר ולהרכיב את גלגלי השיניים שעל טבור הגלגל האחורי.
מפתח פילטר שמן – יכול להיות מפתח רצועה או מפתח העשוי צבת בעלת לסתות מעוגלות.
מפתח תנין – מפתח נפוץ בתחום המכניקה, פועלי מפעלים וחקלאים בתחום התחזוקה והתיקון.
מפתח זה נועד לפתוח ברגים בעלי ראש מרובע (ולא משושה).
שם המפתח ניתן לו על שום צורתו הדומה לשיני תנין.
מפתח חישורים (מפתח שפיצים) – מפתח שנועד לתיאום החישורים בגלגלים (למשל של אופניים).
מפתח גלגלים – מפתח שנועד לפתיחת בורגי הגלגל בכלי רכב.
צורתו בדרך כלל L או צלב.
מפתח אלן (על שם היצרן, Allen Manufacturing Company) או מפתח משושה הוא מפתח ברגים.
חתך הרוחב שלו הוא משושה, והוא לרוב עשוי מתכת.
אזור ההשקה בין המפתח לבורג עטוף ומוגן מנזקים והפרעות חיצוניות.
יש שישה מישורי השקה בין המפתח לבורג.
ניתן להשתמש במפתח גם עבור בורג ללא ראש.
ניתן להכניס את הבורג למקומו המיועד באמצעות המפתח.
כוח הפיתול מושפע מאורך ומעובי המפתח.
ברגים מאוד קטנים ניתנים להתאמה.
הכלי זול לייצור, כך שפעמים רבות כלול במוצרים רבים הדורשים שימוש בו.
בורג ומפתח בעל חתך מרובע יוצר באופן מסחרי לראשונה בשנת 1908, בקנדה.
אלן פטנטים על שיטה של כבישה קרה לייצור ראשי ברגים בתבנית משושה.
החל משנת 1910 החל אלן לפרסם את המוצר בשם: Allen safety set screw, אשר יוצר על ידי חברתו בהרטפורד, קונטיקט.
אף שייתכן כי אלן לא היה הראשון שחשב על בורג ומפתח משושה, הוא היה חלוץ ברישום פטנט על שיטת ייצור יעילה אשר הגשימה את הרעיון.
תקופת מלחמת העולם השנייה, בה היה צורך דחוף בייצור תעשייתי המוני, הייתה כנראה האירוע שהפיץ את המודעות למפתחות אלן בציבור הרחב ולא רק בין אנשי מקצוע.
מפתוח מחדש הוא הליך המבוצע על ידי מנעולן, אשר מבצע שינויים בצילינדר המנעול ומתאים אותו למפתח חדש.
בסיום התהליך יכול המפתח החדש שהוכן על ידי המנעולן, לפתוח את המנעול.
מפתוח מחדש מבוצע בדרך כלל כאשר בעל הנכס חושש כי לגורם עוין ייתכן והייתה גישה למפתחות הנכס.
על מנת למנוע פריצה, ומצד שני למנוע את הצורך בהחלפת מנעול (הכרוך בעלויות נוספות), ניתן להזמין שירות מפתוח מחדש.
מפתוח מחדש הומצא על ידי סלומון אנדריוז, מנעולן מניו ג'רזי, בשנת 1836. למנעול שהמציא היו פינים ומפתחות הניתנים לשינוי, שאפשרו לבעל המנעול לבצע מפתוח מחדש כל פעם.
בשנות החמישים של המאה ה-19 רשמו הממציאים אנדרויז ונוול פטנט למנעול עם פינים הניתנים להסרה ולשינוי.
פטנט זה היווה מאוחר יותר בסיס למנעול צירופים.
באופטיקה, מִפְתַח הוא הרוחב של רכיב במערכת אופטית המשמש לקליטת אות.
על פי רוב המפתח הוא פשוט הקוטר של העדשה, המראה או הפתח של הצמצם עליהם נופלת הקרינה, אך ישנם מקרים, כגון אינטרפרומטר, בהם אין הדבר כך.
המפתח קובע גבול עליון לכושר ההפרדה של המכשיר.
היא אורך הגל של האות
במכשירים בהם האות נקלט על ידי אלמנט מרכז יחיד (עדשה, מראה או אנטנת "צלחת") גודל המפתח קובע גם את יכולת איסוף האות, כלומר ככל שהפתח רחב יותר כך עוצמת האות המתקבל תגדל ביחס ישר לריבוע המפתח.
בצילום למפתח משמעות כפולה: בנוסף להשפעה שהוזכרה לגבי איסוף האור, המפתח קובע את עומק השדה, כלומר את טווח המרחקים בו עצמים יהיו ממוקדים, לעומת שאר המרחקים בהם הדמות המתקבלת מטושטשת.
הסיבה לכך היא שהמפתח קובע את מקבילותן של הקרניים הנכנסות דרכו.
מפתח צר מעביר דרכו קרני אור ברמת מקבילוּת גבוהה, ומאפשר כך לקבל מוקד חד במישור הדמות על טווח מרחקים רחב.
במפתח רחב נכנסות גם קרניים שמקבילוּתן מועטה, מה שיוצר מוקד חד רק עבור תחום מצומצם באזור בו העצם נמצא.
במצלמה ניתן לשלוט במפתח בעזרת הצמצם המובנה בעדשה, וצלמים משתמשים במאפיינים אלה, לדוגמה על מנת להבליט עצם בודד בתוך רקע עמוס.
מפתח - מרכז פיתוח תעסוקת חרדים הוא מרכז השמה והכוון תעסוקתי, הפועל בהתאמה תרבותית, מותאמת לסקטור החרדי.
מרכזי התוכנית מאוישים על ידי צוות עובדים חרדי ותואמים את הצביון החרדי, בנושאים כמו הפרדה בשעות הקבלה לנשים ולגברים, לבוש צנוע, צוות מותאם מגדר, ומשאבי מידע מותאמי תרבות.
כמו כן, מרכזי מפתח מסייעים למעסיקים בקליטת וליווי עובדים חרדים ובהנגשת מידע על סיוע ממשלתי.
התוכניות פותחו בתב"ת - תנופה בתעסוקה בתמיכת משרד הכלכלה.
בשנת 2016 עברו למפעילים פרטיים, כאשר אזור הצפון ועוטף ירושלים תחת המפעיל 'מטרה טובה' ואזור הדרום והמרכז תחת מפעיל 'למעשה'
סל השירותים הניתן במרכזים למחפשי העבודה
פיתוח כישורים רכים וחיפוש עבודה
תשתית מותאמת של מחשבים ואינטרנט לשימוש הקהל
סיוע בכל רכיבי תהליך חיפוש העבודה- חיפוש משרות, כתיבת קורות חיים, הכנה לראיון עבודה
אבחון תעסוקתי המסייע לאנשים לאתר משרות ומסלולי קריירה התואמים את כישוריהם ותחומי העניין שלהם
בניית מסלולים אישיים לקידום תעסוקתי
תמיכה בהשלמת השכלה בסיסית: אנגלית, יישומי מחשב ותחומים אחרים המותאמים לצורכי עולם העבודה
סיוע בהשמה - התאמת משתתפים מתאימים למשרות
ליווי פרטני בתהליך הקליטה של עובדים חרדים וההתאמות המתבקשות
ליווי והדרכה צוות הקולט מהארגון
סיוע בהגשת סיוע ממשרד העבודה בגין קליטת העובדים החרדים.
תוכנית מפתח פותחה על ידי תב"ת - תנופה בתעסוקה, כשיתוף פעולה בין משרד הכלכלה, ג'וינט ישראל-תב"ת, הרשויות המקומיות והעמותות המפעילות.
התוכנית מופעלת כיום בעשרה מרכזים בריכוזי אוכלוסייה חרדית עיקריים: אלעד, ביתר עלית, אשדוד, פתח תקווה, באר שבע, חיפה, מודיעין עילית, נתיבות, צפת ובית שמש.
בתוכנית השתתפו עד היום מעל 35,000 איש.
מפתח הלב הוא אלבום האולפן השני של הזמר-יוצר רפי פרסקי שיצא בספטמבר 1991.
שנתיים לאחר אלבום הבכורה המצליח "כמה פעמים ספרת עד עשר", הוציא פרסקי את אלבומו השני.
בדומה לאלבום הקודם גם כאן כתב והלחין פרסקי את כל שירי האלבום, ששניים ממנו זכו להיכנס למצעדי הפזמונים: "דוניה" ו"טעות אנוש".
רפי פרסקי - שירה, גיטרה חשמלית
אורן אליעזרי - גיטרה חשמלית
חיים אזיקרי - גיטרה בס
גדי פוגטש - סינטי בס ב"כל נגיעה"
אלי בן-שושן - תופים וכלי הקשה
יהודה פוליקר - אקורדיון ב"זמן האחרון"
יהודית תמיר - קולות רקע ב"יא חלילי"
גיא יפה - קולות רקע ב"דוניה" וב"חבל על הזמן"
יעקב גלעד - מפיק מוזיקלי
ציפי כהן - מפיקה בפועל
הקלטות ומיקס באולפני "טריטון", מלבד מיקס ל"כל נגיעה" באולפני "המון", ומיקס ל"מפתח הלב" באולפני "קולינור"
טכנאי הקלטות ומיקס: מרק רוטוול
עוזרי טכנאי: גילי בראון, גדי פוגץ', עמי איילי
מפתח הזמן הוא סרט קולנוע רוסי עלילתי באורך מלא, בבימויו של אלכסיי ניקולאייב ובהפקת אלכסיי טלנוב מהאולפן הלנינגרדי לסרטי תעודה.
הקרנת הבכורה התקיימה ב-6 באוגוסט 2020.
הסרט הופק על ידי האולפן הלנינגרדי לסרטי תעודה (Ленинградская студия документальных фильмов), אך הוא אינו סרט תעודה והוא מהסרטים העלילתיים הבודדים שהאולפן הפיק.
הסרט הפך לאחד הסרטים הרוסיים הראשונים שיצאו לאחר פרוץ מגפת הקורונה במדינה.
הקרנת הבכורה התקיימה ב-6 באוגוסט 2020 בקולנוע "אילוזיון" במוסקבה.
הזוג ללא ילדים, הסופר אנדריי והאמנית אולגה, מאמצים את קסניה בת השמונה.
מנהלת בית היתומים בו חונכה הילדה היא אירנה, האקסית של אנדריי.
היא עדיין אוהבת את אנדריי בלהט ומתכוונת להחזיר אותו בכל מחיר, גם אם זה ידרוש את השמדת האושר המשפחתי שלו.
בינתיים אנדריי מחבר רומן פנטזיה על הצד האפל של פטרבורג.
על דפי ספרו העיר הופכת לעולם קוסמי, בו הזמן עצמו נפסק והרחובות מאוכלסים ביצורים חסרי נשמה.
לפתע, קסניה מוצאת את עצמה בעולם של "פטרבורג האפלה" מתוך הרומן של אנדריי, שם היא פוגשת את חברו המסתורי פרמון ויחד הם יוצאים להרפתקאות מסוכנות רבות.
קסניה אלכסייבה – קסניה, יתומה מבית היתומים
ליובוב טולקאלינה – אירנה, מנהלת בית הספר/אינגריד, מכשפת העולם אפל
פאבל טרובינר – אנדריי, סופר, אביה המאמץ של קסניה
מרינה קאזאנקובה – אולגה, אמנית, אמה המאמצת של קסניה/בת ים
אוקסנה באזילביץ' – מנהלת בית היתומים
אלכסנדר רוניס – פאל, רוקח
צילומי הסרט החלו ב-23 באוגוסט והושלמו ב-9 בדצמבר 2017 ברחובות סנקט פטרסבורג ובפרבריה.
הפרויקט סבל מקשיים רבים: במהלך הצילומים בסמוך למוזיאון שליאפין נפלה מצלמה על השחקנים ממנוף בגובה עשרה מטרים ולא נשברה.
בשנת 2016 עזב הבמאי הראשוני, אלכסנדר סולוביוב, את הפרויקט.
בשנת 2018, נודע שאחד המשקיעים סירב להשתתף בפרויקט.
אגדת הילדים של חבר היוותה השראה למנכ"ל האולפן הלנינגרדי לסרטי תעודה (LenDoc), שעבדה על הפרויקט.
המפיק אלכסיי טלנוב האמין ש"הסרט שמר על מיטב התכונות של הקולנוע הסובייטי", הפרויקט אינו סיפור מהאגדות לצפייה משפחתית, אלא מותחן או אפילו דרמה פסיכולוגית, הוא טען וחלק מהמפיקים טענו שהסרט הוא התשובה הרוסית לסרטי הארי פוטר.
בשנת 2016 קיבל הפרויקט 2/3 מההשקעות הפרטיות בקטגוריה "סרטי ספרות לילדים" במהלך אירוע גיוס כספים לפרויקטים קולנועיים שארגן משרד התרבות של רוסיה.
תאריך השחרור של הסרט נדחה מאוקטובר 2018 עקב מחלתו של הבמאי וצילומים נוספים ל-30 באוקטובר 2019 ולבסוף עקב התפרצות נגיף הקורונה ברוסיה, יציאתו נדחתה ל-6 באוגוסט 2020 והוא יצא לאקרנים ברחבי רוסיה בתאריך זה, כאשר תקציב הסרט עמד על 61 מיליון רובלים והוא הכניס כ-705,000 בלבד.
מִפְתָּח הוא המרחק בין שני סמכים לאלמנט מבני כלשהו, למשל קורה או גשר.
המפתח יכול להיות סגור על ידי קורה מוצקה או על ידי עמוד.
המפתח הוא גורם משמעותי במציאת חוזק וגודל חתך הקורה מכיוון שהוא קובע את מומנט הכפיפה והשקיעה המרבית לאורך הקורה.
ניתן למצוא את מומנט הכפיפה המרבי והשקיעה המרבית בקורה התמוכה על שני סמכים בקצוותיה על ידי הצבה בנוסחאות:
= עומס מפורס באופן אחיד על קורה
= אורך הקורה בין שני הסמכים (מפתח)
= מומנט האינרציה של חתך הקורה
מפתח הכסף הוא סיפור קצר מאת הסופר האמריקאי ה.
לאבקרפט שנכתב ב-1926. הסיפור משתייך לסדרת "מעגל החלומות" של לאבקרפט ועוסק בעיקר באלמנטים פנטסטיים.
הוא פורסם לראשונה ב-1929 במגזין "סיפורים מוזרים".
זה הוא המשכו של הספר "משימת החלום של קאדאת' האבודה" וכן קודמו של הסיפור הקצר "דרך שערי מפתח הכסף", שנכתב בשותפות עם אדגר הופמן פרייס.
בכל הסיפורים משתתף רדנולף קרטר, דמות החוזרת ברבות מיצירותיו של לאבקרפט.
בגיל שלושים מגלה רנדולף קרטר שהוא איבד בהדרגה את "המפתח לשער החלומות".
בעבר האמין שהחיים מורכבים מכלום למעט התמונות שבזיכרונותינו, יהיה מקורם במציאות או בחלומות.
בחלומותיו הליליים הוא יוצא לבקר מקומות פנטסטיים ויצורים מופלאים, מסעות רומנטיים שהוא מעדיף על פני המציאות וה"פרוזאיות של חיי היום-יום".
רנדולף מאמין שחלומותיו חושפים בפניו אמיתות הנסתרות מחיי הערות הנוגעות לתכליתם של בני האדם ושל היקום, ובעיקר את רעיון היופי כפי שהוא נתפש בעבר.
אולם ככל שהוא מזדקן מגלה רנדולף ששעות ערותו וחשיפתו לצד הפרקטי וה"מדעי" יותר של החיים שחקה את יכולתו לחלום והפכה אותו, משועבד לאמונות המשעממות של בני האדם וחייהם היום-יומיים.
כשהוא עדיין לא בטוח מי מהם אמיתי, מציאותו או חלומותיו, יוצא רנדולף לגלות האם רעיונותיו של האדם הער עליונים על פני אלו של זה הישן, ובתהליך הוא נחשף לכמה עמדות פילוסופיות המותירות אותו לא מסופק.
הוא מפסיק את חקירתו באכזבה ונסוג לבידוד עצמי.
כעבור זמן-מה שב "ניצוץ של פנטזיה" אל חלומותיו בשנית, אף על פי שהוא עדיין אינו יכול לחלום על הערים המשונות שראה בצעירותו, דבר שמותיר אותו מתוסכל ועם טעם לעוד.
במהלך אחד מחלומותיו מספר לו סבו שמת מזה שנים רבות על מפתח מכסף הנמצא בעליית הגג, חרוט כולו בסמלים ערביים, אותו הוא מוצא בביקור בבית ילדותו שבצפון מזרח מסצ'וסטס (מקום העלילה של רבים מסיפוריו של לאבקרפט).
לאחר מכן הוא נכנס אל מערה מסתורית בה נהג לשחק כילד, והמפתח מצליח בדרך פלא להשיב אותו לילדותו כנער בן עשר, ולהעלים את דמותו כמבוגר מהזמן הרגיל.
הסיפור עובר לעסוק בקרוביו של רנדולף, וכיצד הם שמו לב כבר כשהיה בן עשר על יכולתו המופלאה לנבא את העתיד ולדעת דברים שעתידים להתרחש.
המספר אומר שהוא מקווה להיפגש עם רנדולף בקרוב, באחד מחלומותיו שלו, "באיזו עיר-חלומית ששנינו ביקרנו", שם רנדולף לבטח הוכתר כבר כמלך ואולי אף יראה לו את מפתח הכסף שלו, פריט שייתכן שטמונים בו רבים מסודות היקום.
יש החושבים שהסיפור נולד מביקורו של לאבקרפט בפוסטר, רוד איילנד, שם גרה משפחתה של אמו.
שמה של הדמות "בניה קורי" מהסיפור מורכב ככל הנראה משמם של אמה קורי פיליפיס, קרובתו של לאבקרפט, ומשמו של בניה פלייס, חוואי שחי מעבר לרחוב בו לאבקרפט שהה בעת ביקורו.
ייתכן כי חיפושו של רנדולף קרטר אחר משמעות דרך שרשרת ארוכה של גישות פילוסופיות ואסתטיות הגיע מתוך ספרו של ז'וריס קרל הויסמנס, "נגד הטבע" (1884), בו עובר הגיבור הראשי תהליך דומה.
הסיפור מלא ברמיזות ליצירות אחרות של לאבקרפט בהן משתתפת דמותו של רנדולף קרטר, דבר המאפשר ליצור סדר כרונולוגי: ראשית "משימת החלום של קאדאת' האבודה", "הצהרתו של רנדולף קרטר", "זה שאין לו שם", "מפתח הכסף" ולבסוף "דרך שערי מפתח הכסף".
האנציקלופדיה של סיפוריו של ה.
לאבקרפט מקיימת השוואה בין "מפתח הכסף" לסיפורו האחר של לאבקרפט, "הקבר", שמספרו, ג'רואס דאדלי, מגלה גם הוא מפתח כסף בעליית הגג המאפשר לו "לפתוח את סודות העבר".
עורך המגזין "סיפורים מוזרים" פרנסוורת' וורייט דחה את הסיפור כשלאבקרפט הגיש אותו ב-1927, אולם התחרט לאחר שנה וביקש לקרוא אותו שנית, ולבסוף קיבל אותו.
במועד מאוחר יותר אמר ללאבקרפט שהקוראים לא אהבו את הסיפור בכלל.
אות מפתח העיר הוא עיטור כבוד המדמה את מפתח העיר הניתן על ידי ראש העיר.
העיטור ניתן לעיתים בהחלפת ראש עירייה, כאות כבוד לאישים שונים בהערכה על פועלם, ולערים שונות בעולם כהבעת קרבה.
לעיתים מכונה המפתח "מפתח זהב".
המנהג מתוארך לימי הביניים, אז ערי אירופה היו מוקפות חומות או גדרות עם שערים נעולים.
ייתכן שהמפתח לשערי העיר ניתן למכובד שהגיע לשם, כמו שליט זר בכדי להראות שהוא התקבל לעיר מרצונו וכחבר.
מפתחות העיר נמסרו גם לסוחרים ודיפלומטים חשובים כדי שיוכלו לנוע בחופשיות לעיר מבלי לשלם מכס שערים.
גרסה אחרת קובעת שהמלכים החדשים שהוכתרו מימי הביניים ביקרו באזורים כדי לאשר מחדש את כוחם וקיבלו את המפתחות כאות להסכמתם המקומית.
בימינו המפתח ניתן בכמה אירועים, בהחלפת ראש עיר, בכריתת ברית ערים תאומות, ולאישים שונים בהערכה על פועלם.
אישים שקיבלו את מפתח העיר בישראל
ערים שקיבלו את מפתח העיר מישראל
לונדון - תל אביב, אתונה - חיפה, פריז - תל אביב, מונטווידאו - תל אביב, טרנטון - אילת, מרסיי - חיפה, ניו יורק - נצרת, סירן - חולון, אמסטרדם - תל אביב, בולטימור, מיאמי - תל אביב.
יישוב קצרין מסר ב-1977 למנחם בגין את מפתח העיר, לאחר שנה דרשו שיחזיר להם את המפתח בדבריהם אמרו שלאחר שמסר את ימית למצרים "אינו נאמן עליהם בשמירת עירם".