tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
מ-1955 ועד היום המרוץ נערך מדי שנה.
כמעט בכל השנים עד שנת 1994 נערך המרוץ מסוף חודש אפריל ועד מחצית חודש מאי.
דבר זה פגע מאוד במרוץ מאחר שהוא התנגש בתאריכים עם הג'ירו ד'איטליה שנחשב יוקרתי ממנו ובנוסף, חלק גדול מהרוכבים היו עייפים מהמרוצים הקלאסיים שמגיעים מדי שנה לשיאם באפריל.
נקודה זו הביאה לכך שהוואלטה לא הצליחה למשוך את מיטב הרוכבים בעולם ונשלטה בדרך כלל על ידי הרוכבים הספרדים.
בשנת 1995 הוסטה הוואלטה לחודש ספטמבר ומאז היא זוכה להצלחה רבה יותר גם מבחינת משיכה של רוכבי העילית וגם מהבחינה של החשיפה התקשורתית.
הרוכב הראשון שזכה פעמיים במרוץ הוא הבלגי גוסטף דלור שזכה בשנתיים הראשונות בהן נערך המרוץ.
עוד רוכבים שזכו במרוץ פעמיים הם: הספרדים חוליאן ברנדרו, וחוזה מנואל פואנטה.
הצרפתי ברנאר אינו, השווייצרי אלכס צילה והרוסי דניס מנצ'וב זכו אף הם פעמיים במרוץ.
בשלושה ניצחונות זכו הרוכב השווייצרי טוני רומינגר (בשנים 1992–1994) והספרדי, אלברטו קונטדור (בשנים 2008, 2012 ו-2014).
כמו כן ניתן לציין את הרוכבים המפורסמים ז'אק אנקטיל ואדי מרקס שהוסיפו לארון הגביעים העמוס שלהם גם את גביע המנצח בוואלטה.
מהגיבורים המקומיים שזכו במרוץ, מפורסמים במיוחד הם לואיס אוקניה ופדרו דלגדו.
בשנת 1977 קבע המנצח הבלגי פרדי מארטנס שיא מיוחד במינו כשניצח 13 קטעים מתוך 20 קטעי המרוץ ובנוסף החזיק בחולצת המוביל מהקטע הראשון ועד לסיום.
בולט בהיעדרו הספרדי מיגל אינדוראין, שניצח חמש פעמים בטור דה פראנס ופעמיים בג'ירו ד'איטליה, אך לא בטור של ארצו-שלו.
תקשורת בע"מ היא חברת תקשורת ישראלית פרטית המפעילה את פורטל וואלה.
החברה נמצאת בבעלות עיתון ג'רוזלם פוסט.
פורטל האינטרנט "וואלה!" הוקם על ידי ארז פילוסוף וגדי הדר ב-1995 במסגרת החברה "טלטל ערוצי תקשוב בע"מ".
החברה הוקמה על מנת לספק שירותים למערכת ה-TVTEL.
בתחילת דרכו שימש כמדריך אתרי אינטרנט, הראשון בשפה העברית.
ב-1997, נרכשה חברת האם של האתר בידי חברת "משוב מחשבים שיווק", מקבוצת "משוב מחשבים", שבשליטת יקי דוניץ ודוד אסיא.
בשנת 1998 שינתה החברה, אשר נסחרה בבורסה לניירות ערך בתל אביב, את שמה ל"וואלה!
באותה שנה נרכשה השליטה בחברה על ידי פורמולה מערכות, בניהולו של דני גולדשטיין.
בשנת 2001 מוזגה לתוכה חברת IOL מקבוצת הארץ, שסיפקה לאתר תוכן בנושאי אקטואליה.
ב-2008 הודיעה "הארץ" על כוונתה למכור את החזקותיה בחברה, וב-2010 רכשה אותן "בזק" תמורת 88 מיליון ש"ח.
בהמשך רכשה "בזק" את מניות הציבור, ובאפריל 2012 הפכה החברה לפרטית ונמחקה ממסחר בבורסה.
באוגוסט 2008 רכשה חברת וואלה תקשורת כ-34% מאתר "מקושרים" תמורת 4.55 מיליון ש"ח; במרץ 2009 רכשה 36% נוספים תמורת 4.5 מיליון ש"ח ובכך הגדילה את החזקותיה בחברה ל-70%.
בעקבות עליית הפופולריות של פייסבוק הפכה "מקושרים" במהלך השנים ללא רלוונטית.
ב-11 במאי 2014 נסגר האתר וכיום אין כל גישה אליו.
ב-2009 רכשה וואלה את אתר הבילויים 'לילה' שבשיאה מנתה מערכת הצלמים של 'לילה' 110 איש בכל רחבי הארץ, בעלות של כ-15 מיליון שקל.
מאז רכשה "בזק" את מניות החברה, החלה החברה להישען יותר על צוות האתר וכן שדרגה מהותית את מערכת החדשות העצמאית.
ביולי 2010 רכשה 75 אחוזים מחברת "קורל תל" המחזיקה באתר יד2, ובנובמבר 2013 רכשה וואלה!
במאי 2014 מכרה את מלוא החזקותיה באתר יד2 למו"ל הגרמני אקסל שפרינגר, בסכום של כ-800 מיליון ש"ח בעסקה שהובילו מנכ"ל החברה אילן ישועה וסמנכ"ל הכספים גיל בנימיני.
הייתה זאת הרכישה הגבוהה ביותר של חברת אינטרנט הפועלת בשוק המקומי.
בספטמבר 2020 הודיעה "בזק" על מכירת "וואלה" ל"ג'רוזלם פוסט" שבשליטת אלי עזור תמורת 65 מיליון ש"ח.
בעלת השליטה בחברה בעבר הייתה חברת "בזק" (100%) ויושב ראש החברה היה שלמה רודב.
החל מספטמבר 2020 נמצאת החברה בשליטתו של בעלי ג'רוזלם פוסט אלי עזור.
מנכ"ל החברה היה עידו אשד, אשר נכנס לתפקידו כמנכ"ל ביוני 2019, לאחר שהחליף את קודמו בתפקיד אילן ישועה.
החל משנת 2022 עידן אלרום מכהן כמנכ"ל החברה.
החברה מפעילה את אתר החדשות וואלה, שמספק גם שירות דואר אלקטרוני חינמי.
החברה מפעילה את אתר הסחר האלקטרוני וואלה!
בשנת 2009 הורשעה החברה בעבירות של הטעיית צרכנים.
החברה מפעילה את אתר התיירות והנופש "וואלה!
החברה מפעילה את אתר הווידאו "וואלה!
החברה מפעילה את אתר השוואת המחירים kama.
החברה מפעילה את אתר הילדים וואלה קידס.
החל ממאי 2011 החברה הפעילה את אתר טיפו עד לסגירתו ב-2 בדצמבר 2014.
עד 1 במאי 2018 החברה הפעילה את אתר מוגובי (עולם וירטואלי לילדים).
החברה מפעילה את אתר התשלומים וואלה pay.
החברה מפעילה את אתר יורם לימודים.
עד שנת 2013 הפעילה את אתר IOL אשר תפקד כדף בית עצמאי עם קישורים המובילים לכתבות באתר וואלה.
עד מאי 2013 הפעילה החברה את אתר וואלה מיוזיק אשר סיפק תחנות מוזיקה און ליין, וידאו קליפים (חלק מהתכנים כרוכים בתשלום)
מיולי 2010 ועד מאי 2014 החברה הפעילה את אתר יד2.
עד מאי 2014 הפעילה החברה את אתר "JobCity" - לוח דרושים חינמי בשיתוף אתר האינטרנט "יד2".
בדצמבר 2014 הודיעה החברה על מיזם "וואלה!
מובייל", שבמסגרתו תציע שירותי טלפון סלולרי כמפעיל וירטואלי על רשת פלאפון.
בשנת 2022 הוחלט להשיק את 'וואלה פלוס' - אפליקציה שאורזת לערוץ טלוויזיה את כל תוכני הווידאו שכבר היו קיימים באתר, ואליהם יתווספו תכנים שמיוצרים בזרועות המדיה האחרות של קבוצת אלי עזור, כמו רדיו 103 או תוכניות הספורט של צ'רלטון.
אליו יצורפו תכנים חדשים, הערוץ גם משודר ב-+yes, ב-STING+, בפרטנר TV באפיק 64, בסלקום TV באפיק 21, ב-HOT וב-NEXT TV בערוץ 1, באתר ובאפליקציות של וואלה!.
וואלטה אספניה 2018 (בספרדית: Vuelta a España 2018) היא התחרות ה-73 של מרוץ האופניים וואלטה אספניה, אחד ממרוצי האופניים המכונים "גרנד טורס".
המרוץ הוזנק ב-25 באוגוסט 2018 ממאלגה בקטע נג"ש.
המרחק המצטבר שהיה על מסיימי המרוץ לעבור היה 3,271.4 ק"מ ב-21 קטעים, במסלול המקיף את ספרד, עבר במשך שלושה ימים באנדורה והסתיים ב-16 בספטמבר 2018 במדריד, בירת ספרד.
למרוץ זינקו 176 רוכבים שהשתייכו ל-22 קבוצות.
במרוץ ניצח הרוכב הבריטי, סיימון ייטס, שרכב בשורות הקבוצה האוסטרלית מיצ'לטון-סקוט.
קביעת לוח הזמנים הסופי למרוץ נקבע ב-13 בינואר 2018. הקטע הראשון ("גראן דפאר" - Grand Départ, "הזינוק הגדול") הוזנק ב-25 באוגוסט 2018 מהעיר מאלגה שבחבל הארץ אנדלוסיה בדרום ספרד בקטע נגד השעון.
הדירוג הכללי (לובש החולצה האדומה, בספרדית: la roja) הוא הרוכב שעבר את המסלול בזמן הקצר ביותר במצטבר (כולל "בונוס זמן" הניתן למנצחי קטעים ובנקודות הבונוס, לרוב לשלושת הראשונים), ועל כן ניתן לזכות בה מבלי לנצח שום קטע במרוץ.
החולצה האדומה נחשבת ליוקרתית ביותר בתחרות.
+ החולצה האדומה (1–5) מקום רוכב קבוצה זמן 1סיימון ייטסמיצ'לטון-סקוט 79:44:30 2אנריק מאסקוויק-סטפ פלורס1:46 + 3מיגל אנחל לופסאסטנה2:04 + 4סטיוון קרויסוויקלוטו-יומבו2:54 + 5אלחנדרו ולוורדהמוביסטאר4:28 +
מלך הנקודות (ידוע כ-"ספרינטר המצטיין") הוא לובש החולצה הירוקה (בספרדית: jersey verde).
+ החולצה הירוקה (1–5) מקום רוכב קבוצה נקודות 1אלחנדרו ולוורדהמוביסטאר 131 2פטר סאגאןבורה-הנסגרוהה119 3אליה ויוויאניקוויק-סטפ פלורס105 4סיימון ייטסמיצ'לטון-סקוט104 5מיגל אנחל לופסאסטנה103
מלך ההרים (ידוע גם כ"מטפס המצטיין"), לובש החולצה המנוקדת (בספרדית: jersey puntos azules) הוא הרוכב שמקבל את מרב נקודות הטיפוס.
ברוב הקטעים ישנן עליות בקטגוריות שונות, כאשר דירוג 4-1 הם העליות המדורגות (כאשר 4 הכי קל ו-1 הכי קשה) וכן HC (Hors catégorie, דהיינו "עלייה בלתי מדורגת") שהיא הקשה ביותר.
הדירוג נקבע לפי רמת הקושי של כל עלייה ("אחוז השיפוע" והמרחק המצטבר של הטיפוס).
+ החולצה המנוקדת (1–5) מקום רוכב קבוצה נקודות 1תומאס דה חנטלוטו-סודאל 95 2באוקה מולמהטרק-סגפרדו83 3לואיס אנחל מאטהקופידיס64 4בנג'מין קינגדימנשן דאטה56 5מיגל אנחל לופסאסטנה45
דירוג הקומבינציה הופך את מיקום הרוכבים בשלוש הקטגוריות (דירוג כללי, נקודות, הרים) לנקודות.
המנצח בדירוג הקומבינציה הוא מי שצבר את מספר הנקודות הנמוך ביותר.
+ חולצת הקומבינציה (1–5) מקום רוכב קבוצה נקודות 1סיימון ייטסמיצ'לטון-סקוט 11 2מיגל אנחל לופסאסטנה13 3אלחנדרו ולוורדהמוביסטאר18 4טיבו פינוגרופמה-FDJ19 5אנריק מאסקוויק-סטפ פלורס24
דירוג קבוצתי ("הקבוצה הטובה ביותר", בספרדית: clasificación por equipos) הוא הצירוף המצטבר של זמני שלושת רוכבי הקבוצה הראשונים בכל קטע.
+ דירוג קבוצתי (1–5) מקום קבוצה זמן 1מוביסטאר246:50:04 שעות 2בחריין-מרידהפיגור של 45:36 דקות 3בורה-הנסגרוההפיגור של 47:57 דקות 4אסטנהפיגור של 48:10 דקות 5EF Education First-Drapac p/b Cannondaleפיגור של 58:49 דקות
חבר השופטים במרוץ בחר ברוכב ההולנדי, באוקה מולמה, מקבוצת טרק-סגפרדו, כרוכב ההתקפי של המרוץ.
במרוץ משתתפות 22 קבוצות, שמונה רוכבים בכל קבוצה.
וואלה קואלה היא סדרת טלוויזיה ישראלית, אשר משודרת בניק ג'וניור החל מ-5 במרץ 2020 ללקוחות yes.
העלילה עוסקת בשישה ילדים מאוד חכמים בצוות קואלה, הפותרים תעלומות סבוכות המתרחשות ברחבי הספארי ברמת גן.
אדר בן דוד - עידו
אלון אלונזו היימן - בן
אביעד בנטוב - מר ירבוע
שנהפרסקטגוריהמועמדותתוצאה2021פרסי הטלוויזיה לילדים ולנוערתוכנית לגיל הרךוואלה קואלה – עונה 1
וואלטה אה אנדלוסיה (בספרדית: Vuelta a Andalucía; או רוטה דל סול) הוא מרוץ אופני כביש שנערך באנדלוסיה והתקיים לראשונה ב-1925. המרוץ נמצא בדרג האירופי של ה-UCI ProSeries.
שיאן הניצחונות במרוץ הוא אלחנדרו ולוורדה הספרדי, שניצח במרוץ חמש פעמים.
המרוץ נוסד בשנת 1925, אז ניצח בו ריקרדו מונטרנו המקומי.
אולם אחרי המרוץ הזה, לא התקיים המרוץ למשך 30 שנים, כשהוא חוזר להתקיים בשנת 1955, כשמנצח בו חוזה גומז דל מוראל.
המנצח הראשון במרוץ שאינו ספרדי היה רודי אלטיג הגרמני, שעשה זאת בשנת 1964.
המרוץ נערך בפברואר, בתחילת העונה ורוב המתחרים בו הם רוכבים שההתמחות שלהם היא טיפוס.
שיאן הניצחונות במרוץ הוא אלחנדרו ולוורדה, הוא ניצח במרוץ בשנים 2012–2014 ו-2016–2017.
אמירטס2024 מקסים ואן חילסלוטו–סודאל2025 פאוול סיבאקוביו.
הוואלטה אספניה 2019 הוא המהדורה ה-76 של הוואלטה אספניה, המרוץ השלישי בחשיבותו בעולם, אחרי הטור דה פראנס והג'ירו ד'איטליה וביחד איתם הוא אחד משלושת המרוצים המכונים גרנד טורס.
המרוץ התחיל ב-24 באוגוסט עם נגד השעון לקבוצות בטורבייחה, ספרד, והסתיים ב-15 בספטמבר, בקטע מישורי שהסתיים במדריד.
המרוץ עבר גם באנדורה וצרפת במהלכו, וכלל בסך הכל כ-3,290.7 קילומטרים.
במרוץ ניצח פרימוז' רוגליץ' (יומבו–ויסמה) הסלובני בזמן של 83:07.14 שעות, כשהוא מקדים את אלחנדרו ולוורדה (מוביסטאר) ב-2:33 דקות ואת טאדיי פוגאצ'אר הסלובני (יו.
רוגליץ' הפך לסלובני הראשון שמנצח גרנד טור עם ניצחונו בוואלטה, וגם פוגאצ'אר שסיים שלישי הוא מסלובניה.
רוגליץ' ניצח גם את קטגוריית הנקודות במרוץ, כשפוגאצ'אר ניצח גם את קטגוריית הרוכב הצעיר והיה הרוכב הכי פורה מבחינת ניצחונות במרוץ, כשהוא מנצח את קטעים 9, 13 ו-20. זופרה בושאר (AG2R La Mondiale) ניצח את קטגוריית ההרים, כשמיגל אנחל לופס שסיים רביעי את המרוץ, נבחר לרוכב האגרסיבי ביותר.
המרוץ אורגן על ידי חברת ASO, שהיא גם המארגנת של הטור דה פראנס ומרוצים בכירים נוספים.
במרוץ משתתפות 22 קבוצות, שמתוכן 18 הוא מדרג הוורלד טור הבכיר וארבע מדרג הפרו קונטיננטל, שהוזמנו למרוץ על ידי החברה המארגנת של המרוץ, ASO.
סיימון ייטס, מנצח המרוץ ב-2018, החליט לא להגן על תוארו כמנצח המרוץ לאחר שהשתתף בג'ירו ד'איטליה 2019 וטור דה פראנס 2019. מי שכן השתתפו הם פרימוז' רוגליץ' וסטייבן קראוסווייק מיומבו–ויסמה, שישמשו כמובילי קבוצתם.
קראוסווייק הגיע לוואלטה אחרי מקום שלישי בטור דה פראנס, ורוגליץ' הגיע לוואלטה אחרי מקום שלישי בג'ירו ד'איטליה.
אלחנדרו ולוורדה ונאירו קינטנה, שהשתתפו גם הם בטור דה פראנס, הובילו את קבוצת מוביסטאר.
ריגוברטו אוראן הוביל את EF Education First, כשמנצח המרוץ ב-2015, פאביו ארו, הוביל את יו.
אמירטס, ביחד עם טאדיי פוגאצ'אר שעורך את הופעת הבכורה שלו בגרנד טור.
מיגל אנחל לופס (אסטנה), רפא מייקה (בורה–הנסגרוהה)ו ווט פולס (אינאוס) הובילו את קבוצותיהם.
אמירטס) שימש כספרינטר של קבוצתו, כשסם בנט שימש כספרינטר של בורה–הנסגרוהה, פאביו יאקובסן שימש כספרינטר של דקונינק קוויק-סטפ, מארק סארו שימש כספרינטר של Groupama–FDJ ופיל באוהאוס שימש כספרינטר של בחריין מרידה.
עוד ספרינטרים שהתחרו במרוץ: ג'ון דגנקולב ואדוארד טונס (טרק - סגפרדו), חואן סבסטיאן מולאנו (יו.
אמירטס), סימון סז'נוק (CCC) יון אברסטורי (קאחה–רוראל), מקסימיליאנו ריצ'זה (דקונינק קוויק-סטפ), לוקה מזגץ (מיצ'לטון - סקוט) וקלמו ונטוריני (AG2R La Mondiale).
עוד רוכבים בולטים שהשתתפו במרוץ הם: תומאס דה חנט (לוטו–סודאל), שעם השתתפותו בוואלטה היה לרוכב היחיד בעונת 2019 שהתחרה בכל שלושת הגרנד טורס.
פייר לאטור (AG2R La Mondiale), עומאר פראיילה, יון איזאגירה ולואיס לאון סאנצ'ס (אסטנה).
דילן טונס (בחריין מרידה), דווידה פורמולו (בורה–הנסגרוהה), פיליפ ז'ילבר וזדנק שטיבר (דקונינק קוויק-סטפ), סרחיו היגיטה, דניאל פיליפה מרטינז, יו קארת'י וטיג'יי ואן גארדרן (EF Education First), אסטבן צ'אבס (מיצ'לטון - סקוט), אדוואלד בואסון האגן (דיימנשן דאטה), טוני מרטין (יומבו–ויסמה), סרחיו הנאו (יו.
אמירטס), חסוס הראדה (קופידיס) ויאקוב פוגלסן (אסטנה).
המרוץ החל ב-24 באוגוסט, עם נגד השעון לקבוצות בטורבייחה, בו ניצחה אסטנה הקזחית.
כשמיגל אנחל לופס, רוכב אסטנה, תופס את ההובלה במרוץ, לאחר שחצה את הקו ראשון מתוך בני קבוצתו, לופס גם הוביל את קטגוריית הרוכב הצעיר.
אסטנה הקדימה את דקונינק קוויק-סטפ במקום השני ואת סאנווב במקום השלישי.
יומבו–ויסמה, שנחשבה לפייבוריטית לקראת הקטע, סבלה מהתרסקות בה התרסקו כמה מרוכביה, ובעקבות כך סיימה במקום ה-18 מתוך 22 קבוצות.
הקטע בו התרסקו כמה מרוכביה של יומבו–ויסמה נחשב לקטע בעייתי, וגם כמה מרוכביה של יו.
אמירטס התרסקו בו, ובעקבות כך סיימה הקבוצה במקום הלפני האחרון את הקטע.
הקטע ה-2 של המרוץ כלל 199.6 קילומטרים, מבנידורם לקאלפה, הקטע כלל תוואי גבעי עם שלוש עליות מדורגות.
לאחר שבקטע הראשון של המרוץ לא חולקו נקודות לקטגוריית ההרים, בקטע הזה כן חולקו בשל שלוש העליות המדורגות ואנחל מדראסו (בורגוס–BH) עבר להוביל את הקטגוריה לאחר שלקח את מרבית הנקודות בשתי העליות הראשונות של הקטע, לאחר שהיה חלק מקבוצת הבריחה של הקטע.
בתום העלייה האחרונה של הקטע, ה"אלטו דה פויג יורנקה", התנתקה דבוקה של שישה רוכבים מהדבוקה המרכזית, פאביו ארו (יו.
אמירטס), נאירו קינטנה (מוביסטאר), מיקל נייבה (מיצ'לטון - סקוט), ריגוברטו אוראן (EF Education First), ניקולס רוש (סאנווב), ופרימוז' רוגליץ' (יומבו–ויסמה).
השישה הגדילו את הפער שלהם מהדבוקה המרכזית, אך 3 קילומטרים לסיום התקיף קינטנה ותפס פער על יריביו, עליו שמר עד הסיום וניצח את הקטע, כשהוא מקדים את שאר ארבעת הרוכבים שהיו איתו ב-5 שניות, כשרוש מסיים שני ורוגליץ' מסיים שלישי, כשנייבה מסיים 8 שניות אחרי.
הדבוקה המרכזית עם שאר רוכבי הדירוג הכללי, הגיעה 37 שניות אחרי קינטנה, כשסרחיו היגיטה מוביל אותה במקום השביעי, מיגל אנחל לופס היה חלק מהקבוצה הזו.
בעקבות כך עבר ניקולס רוש להוביל את המרוץ, 2 שניות על קינטנה ו-8 שניות על אוראן.
כשלופס יורד למקום החמישי, 33 שניות מרוש.
הקטע ה-3 של המרוץ היה קטע גבעי שהתאים לספרינטרים, וההזדמנות הראשונה שלהם במרוץ, 188 קילומטרים מאיבי לאליקנטה.
במהלך השלב הגדיל אנחל מאדרצו, מוביל קטגוריית ההרים, את כמות הנקודות שלו בקטגוריה ל-14. את הקטע ניצח סם בנט (בורה–הנסגרוהה), מקדים את אדוארד טונס (טרק - סגפרדו) ואת לוקה מזגץ (מיצ'לטון - סקוט).
גם הקטע ה-4 במרוץ התאים למאיצים, 175.5 קילומטרים מקוירה לאל פויג.
פאביו יאקובסן (דקונינק קוויק-סטפ) ניצח את השלב, מקדים את סם בנט ואת פרננדו גאביריה (יו.
במהלך הקטע, הגדיל אנחל מאדרצו הגדיל את כמות הנקודות שלו בקטגוריית ההרים ל-15.
הקטע ה-5 של המרוץ התחיל בל'אלינה והסתיים ב-סיירה דה חאוולמברה, כ-170.7 קילומטרים, והיה הקטע הראשון שהסתיים בעלייה, כשהסתיים בעלייה אובסרואטוריו אסטרופיצ'יו דה חאוולמברה.
במהלך הקטע יצאה קבוצת בריחה של שלושה רוכבים, אנחל מאדרסו ויסטה בול (בורגוס–BH) וחוסה הראדה (קופידיס).
הקבוצה הגיעה לפער שבשיאו הגיע למעלה מ-11 דקות מהפלוטון, והבטיחה מעשית את הניצחון בקטע.
אף על פי שמדראצו התקשה בעלייה והתפרק מספר פעמים משאר קבוצת הבריחה, הוא הצליח לחזור ולבסוף ניצח את הקטע, 10 שניות מבול ו-22 שניות מהראדה.
מיגל אנחל לופס חצה את קו הסיום במקום הרביעי, בסך הכל 47 שניות אחרי מדראסו.
אלחנדרו ולוורדה (מוביסטאר) ורוגליץ' חצו ביחד את קו הסיום, במקומות החמישי והשישי בהתאמה, 59 שניות אחרי מדראסו.
טאדיי פוגאצ'אר סיים שביעי, 1:29 דקות אחרי מדראסו, כשקינטנה מסיים במקום ה-8, 1:41 דקות פער ממדראסו.
רוש חצה את קו הסיום במקום ה-14, 2:17 דקות ממדראסו.
בעקבות כך עבר לופס להוביל את המרוץ, בפער של 14 שניות מרוגליץ' ו-23 שניות מקינטנה.
בקטגוריית הנקודות, מדראסו עבר להוביל עם 33 נקודות.
במהלך הקטע פרש גרגור מילברגר (בורה–הנסגרוהה).
הקטע ה-6 של המרוץ היה באורך של 198.5 קילומטרים לעלייה בארס דל מסטרס.
במהלך הקטע יצאה קבוצת בריחה שכללה את דויד דה לה קרוז (אינאוס), שהיה ממוקם במקום הכי טוב מתוך קבוצת הבריחה, במקום ה-23, 4:35 דקות מלופס המוביל.
עוד רוכב שהיה בבריחה הוא דילן טונס (בחריין מרידה), שדורג במקום ה-25, 4:43 מלופס.
הקבוצה שרדה עד הסיום כשאחד מרוכביה, חסוס הראדה (קופידיס) מנצח, כשטונס במקום השני אחריו, 7 שניות פער.
דה לה קרוז סיים את הקטע במקום ה-9, 50 שניות מהראדה.
דבוקת הדירוג הכללי 5:45 דקות אחר הראדה, כשפייר לאטור מוביל אותה במקום ה-12. פוגאצ'אר סיים במקום ה-11, 5:42 דקות מהראדה, והרוויח 2 שניות.
לאחר תום השלב עבר טונס להוביל את המרוץ, כשהוא מוביל ב-38 שניות על דה לה קרוז ודקה שלמה על לופס.
במהלך הקטע פרשו רוש, ויקטור דה לה פרטה (CCC), ריגוברטו אוראן ויו קארת'י (EF Education First) לאחר שהתרסקו ונפצעו.
הקטע ה-7 של המרוץ כלל 183.2 קילומטרים מאונדה לעלייה במאס דה לה קוסטה.
בקטע ניצח אלחנדרו ולוורדה, כשרוגליץ' שני באותו הזמן, ולופס וקינטנה חוצים את קו הסיום במקומות ה-3 וה-4 בהתאמה, 6 שניות אחרי ולוורדה.
רפא מייקה סיים את הקטע במקום ה-5, 42 שניות אחרי ולוורדה.
פוגאצ'אר ופאביו ארו סיימו ביחד, 51 שניות אחרי ולוורדה.
דילן טונס, מוביל המרוץ, התפרק כשנשארו יותר מ-26 ק"מ וסיים בסופו של דבר במקום ה-42 את הקטע, 9:46 דקות פער מולוורדה.
בעקבות כך חזר מיגל אנחל לופס להוביל את המרוץ, 6 שניות פער על רוגליץ' במקום השני ו-16 על ולוורדה במקום השלישי, כשקינטנה רביעי בפער של 27 שניות, אך חזר להוביל את קטגורית הנקודות על חשבונו של סם בנט.
מייקה סגר את החמישייה הראשונה, 1:38 דקות פער מולוורדה.
במהלך הקטע פרש טיג'יי ואן גארדרן, כשדווידה פורמולו פרש לפני תחילת הקטע.
הקטע ה-8 של המרוץ כלל 166.9 קילומטרים, מואלס לאיגואלדה.
בתחילת הקטע יצאה קבוצת בריחה גדולה שכללה את ניקולה אדה (קופידיס), שדורג במקום ה-16 הכללי, 6:24 דקות מלופס.
גם דילן טונס, שעכשיו מדורג במקום ה-18, 8:44 דקות מלופס, היה בקבוצת הבריחה.
בקטע ניצח ניקיאס ארנדט (סאנווב), כשהוא הקדים בספרינט מקבוצת הבריחה את אלכס אראנבורו (קאחה–רוראל) וטוש ואן דר סאנדה (לוטו–סודאל).
הפלוטון הגיע כ-9:24 דקות אחרי, כשהוא מוביל בידי קבוצת אסטנה.
בעקבות כך שוב פעם השתנתה תמונת הדירוג הכללי, כשאדה עבר להוביל את המרוץ, 2:21 דקות מטונס שעבר למקום השני, ו-3:01 דקות מלופס שירד למקום השלישי.
הקטע ה-9 במרוץ כלל 94.4 ק"מ, והיה קטע הכביש (לא כולל נגד שעון) הקצר ביותר במרוץ.
הוא התחיל באנדורה דה ולה והסתיים באינקאם, הקטע כלל לא פחות מחמש עליות מדורגות, כשהעלייה השנייה של המרוץ, "מעבר גאליניה", הייתה בקטגוריית HC, הקשה ביותר.
לקראת סוף הקטע חברו קינטנה ופוגאצ'אר לבן קבוצתו של קינטנה, מארק סולר.
פוגאצ'אר התקיף את שניהם כשנשארו 2.4 קילומטרים לסיום והחזיק את הפער שלו עד לסיום, כשהוא מנצח את הקטע ומקדים ב-23 שניות את קינטנה ו-48 שניות את ולוורדה ורוגליץ', שסיימו במקומות ה-3 וה-4 בהתאמה.
מיגל אנחל לופס, סיים את הקטע במקום ה-8 לאחר שכלל הנראה התרסק בדרך.
ניקולה אדה סיים את הקטע במקום ה-28, 6:06 מפוגאצ'אר.
בעקבות כך עבר קינטנה להוביל את המרוץ, כשהוא מוביל ב-6 שניות על רוגליץ' ו-17 על לופס, כשוולורדה רביעי בפער של 20 שניות ופוגאצ'אר סוגר את החמישייה הראשונה בפער של 1:42 דקות.
במהלך הקטע פרש פיל באוהאוס (בחריין מרידה).
למחרת (10 בספטמבר), הרוכבים נכנסו ליום המנוחה הראשון של המרוץ.
הם חזרו מיום המנוחה ב-2 בספטמבר, לקטע נגד השעון האישי היחיד במרוץ, 36.2 ק"מ מז'וראנסו לפו.
בקטע ניצח פרימוז' רוגליץ', מקדים את פטריק בווין ב-25 שניות ואת רמי קבנייה ב-27 שניות.
קינטנה סיים את הקטע במקום ה-27, 3:06 נקודות מרוגליץ'.
פוגאצ'אר סיים את הקטע במקום ה-11, 1:29 דקות מרוגליץ', כשולוורדה ולופס מסיימים במקום ה-13 וה-14 בהתאמה, בפער של 1:38 ו-2:00 דקות מרוגליץ'.
רוגליץ' אף עקף את לופס פיזית על המסלול.
בעקבות כך עבר רוגליץ' להוביל את המרוץ, 1:52 דקות מולוורדה במקום השני ו-2:11 מלופס שסיים שלישי.
קינטנה ירד עד למקום הרביעי, 3:00 דקות מרוגליץ', כשפוגאצ'אר סוגר את החמישייה הראשונה, 3:05 דקות פער מרוגליץ'.
רוגליץ' גם עקף את קינטנה בקטגוריית הנקודות, כשרוגליץ' עם 89, לעומת 70 של קינטנה.
הקטע ה-11 של המרוץ כלל 180 קילומטרים, מסנט פאליס לאורדקס, הוא כלל ארבע עליות מדורגות והיה בתוואי גבעי.
בתחילת הקטע יצאה קבוצת בריחה גדולה ששרדה עד הסיום.
יותר מ-24 קילומטרים לסיום התקיף מיקל איטוריה (אוסקדי–מוריאס) ותפס פער שבשיאו הגיע ללמעלה מדקה שלמה על שאר קבוצת הבריחה.
למרות שחלק מהרוכבים בקבוצת הבריחה הצליחו בהמשך להוריד משמעותית את הפער מאיטוריה, הם לא הצליחו לתפוס אותו, כשהוא ניצח את הקטע, מקדים ב-6 שניות את ג'ונתן לאסטרה (קאחה–רוראל) ואת לאוסון קראדוק (EF Education First).
גם הקטע ה-12 של המרוץ היה בתוואי גבעי, 171.4 קילומטרים מסירקיטו דה נאברה לבילבאו.
גם השלב היה שייך לקבוצת הבריחה, לאחר שפיליפ ז'ילבר ניצח את הקטע, מקדים בשלוש שניות את הספרדים אלכס אראנבורו ופרננדו בארצלו (קאחה–רוראל).
לפני תחילת הקטע פרש בנג'מין תומא (Groupama–FDJ).
הקטע ה-13 של המרוץ כלל 166.4 קילומטרים, מבילבאו ללוס מוצ'אצ'וס.
הקטע היה אחד מהקטעים הררים במרוץ, עם לא פחות משבע עליות מדורגות, כשהעלייה האחרונה בסיום היא בקטגוריית HC, הקשה ביותר.
במהלך הקטע צימק ג'ופרי בושאר את הפער ממדראסו את הפער ל-2 נקודות בלבד בקטגוריית ההרים, כשמדראסו עם 32 ובושאר עם 30. בקטע עצמו השיג פוגאצ'אר את הניצחון השני שלו בקטע, לאחר שגבר על רוגליץ' בסיום כששניהם מסיימים ביחד.
במקום השלישי סיים פייר לאטור, לאחר שנתפס במהלך העלייה האחרונה.
ולוורדה, קינטנה, ומייקה סיימו ביחד עם לאטור במקומות ה-4, 5, ו-6, כשהארבעה חוצים את קו הסיום 27 שניות אחרי פוגאצ'אר.
מיגל אנחל לופס סיים את הקטע במקום ה-7, 1:01 דקות אחרי פוגאצ'אר.
בעקבות כך השתנתה תמונת הדירוג הכללי, שהפער של רוגליץ' מולוורדה במקום השני גדל ל-2:25 דקות, ופוגאצ'אר עלה למקום השלישי, 3:01 דקות מרוגליץ'.
לופס ירד למקום הרביעי, בפער של 3:18 דקות מרוגליץ' ואיבד לראשונה במרוץ את ההובלה בקטגוריית הרוכב הצעיר לפוגאצ'אר.
קינטנה ירד למקום החמישי, 3:33 דקות מרוגליץ' והפער שלו מרוגליץ' גם בקטגוריית הנקודות גדל.
לפני תחילת הקטע פרש פאביו ארו.
הקטע ה-14 של המרוץ כלל 188 קילומטרים, מסן ויסנטה דה לה בארקרה לאוביידו, בתוואי גבעי וההזדמנות השלישית בסך הכל של המאיצים במרוץ.
התרסקות גדולה בסיום בה היו מעורבים רוכבי הדירוג הכללי, לא מנעה מסם בנט להשיג את הניצחון השני שלו במרוץ, מקדים את מקסימיליאנו ריצ'זה (דקונינק קוויק-סטפ) ואת טוש ואן דר סאנדה.
הקטע ה-15 של המרוץ היה בתוואי הררי, כ-154.4 קילומטרים מטינאו לסנטואריו דל אקדו.
הקטע כלל כארבע עליות מדורגות בקטגוריה 1, כולל העלייה האחרונה בסיום.
בקטע ניצח ספ קוס (יומבו–ויסמה) ששרד מקבוצת הבריחה המוקדמת, מקדים את רובן גריירו (קטושה–אלפסין) השני ב-39 שניות ואת טאו גייגן הארט (אינאוס) ב-40 שניות.
בזירת הדירוג הכללי, רוגליץ' המשיך להרוויח עוד זמן ולהיראות טוב, כשהוא מסיים לצד ולוורדה, 2:14 דקות אחרי קוס, במקומות ה-8 וה-9 בהתאמה.
לופס ופוגאצ'אר סיימו במקומות ה-11 וה-12 בהתאמה, 2:15 דקות.
בעוד קינטנה ממשיך לאבד זמן, כשסיים במקום ה-17 בקטע, 3:50 דקות אחרי קוס.
בעקבות כך הגדיל רוגליץ' את הפער שלו מפוגאצ'אר במקום השלישי ל-3:42 דקות, לופס במקום הרביעי ל-3:59 דקות וקינטנה במקום החמישי ל-5:09 דקות.
לפני תחילת הקטע פרש דומינגוס גונזאלבש (קאחה–רוראל).
הקטע ה-15 של המרוץ התחיל מפראוויה והסתיים בעלייה לאלטו דה לה קובילה, כ-144.4 קילומטרים.
המרוץ כלל שלוש עליות מדורגות, שכולן בקטגוריה 1, כולל העלייה האחרונה בקטע.
בקטע ניצח יאקוב פוגלסן (אסטנה) שהשיג את הניצחון הראשון שלו בקטע בגרנד טור, מקדים את טאו גייגן הארט ב-22 שניות ואת בן קבוצתו לואיס לאון סאנצ'ס ב-40 שניות, שלושתם מקבוצת הבריחה המוקדמת של הקטע.
בקבוצת הבריחה נמנה גם ג'ופרי בושאר ואנחל מדראסו, שנלחמו ביניהם על ההובלה בקטגוריית ההרים.
בעלייה הראשונה ב-"פוארטו דה סן לורנצו", גבר בושאר על מדראסו ולקח את מרבית הנקודות, כשמדראסו מסיים שני.
גם בעלייה השנייה של הקטע, ה"אלטו דה לה קוברטוריה", בושאר סיים ראשון, כשמדראסו סיים שני.
בעקבות כך עבר בושאר להוביל את הקטגוריה עם 50 נקודות, כשמדראסו שני עם 44. פוגאצ'אר, לופס, ורוגליץ' סיימו במקומות ה-14, 15 וה-16 בהתאמה, 5:58 דקות מפוגלסן, כשמי שסיימו לפניהם הם רוכבים מקבוצת הבריחה.
ולוורדה סיים במקום ה-18, 6:21 דקות מפוגלסן, בעוד גם בן קבוצתו, קינטנה, המשיך להפסיד זמן, כשסיים 8:32 דקות מפוגלסן.
בעקבות כך הגדיל רוגליץ' את הפער שלו מולוורדה במקום השני ל-2:48 דקות, כשאת הפער שלו מקינטנה שירד למקום השישי הוא הגדיל עד לכדי 7:43 דקות.
קינטנה כאמור נעקף על ידי רפא מייקה וירד למקום השישי, כשמייקה בפער של 7:40 דקות מרוגליץ'.
במהלך הקטע פרשו בריאן ואן גוטהם (לוטו–סודאל) וג'ספר הנסן (קופידיס).
לפני תחילת הקטע פרשו לוקה מזגץ ופטריק בווין.
לאחר הקטע הרוכבים נכנסו למחרת ליום המנוחה השני של המרוץ.
הקטע ה-17 של המרוץ היה הקטע הארוך ביותר במרוץ, לאחר שכלל 219.6 קילומטרים מאראנדה דה דוארו לגוודלחרה.
הקטע לא כלל עליות והיה בתוואי מישורי, אך למרות זאת הקטע היה מאתגר, לאחר שרוחות צד חזקות פיצלו את הפלוטון בשלב מוקדם של הקטע.
קבוצה גדולה מקדימה של רוכבים, כוללת את קינטנה, ברחה לשאר הפלוטון ותפסה פער של למעלה מחמש דקות על שאר הדבוקות במרוץ.
את הקטע ניצח פיליפ ז'ילבר, כשהוא מקדים את סם בנט ואת רמי קבנייה.
קינטנה סיים את הקטע במקום ה-14, עשר שניות מז'ילבר, בעוד חמשת המובילים בדירוג הכללי מסיימים במקומות 28–32, 5:29 דקות מז'ילבר.
בעקבות כך תמונת הדירוג הכללי השתנתה שוב, כשקינטנה חזר למקום השני, בפער של 2:24 מרוגליץ', כשהוא מוריד את ולוורדה למקום השלישי, פוגאצ'אר לרביעי, לופס לחמישי ומייקה לשישי.
לפני תחילת הקטע פרש חסוס הראדה.
הקטע ה-18 של המרוץ כלל 178.2 ק"מ מקולמנאר וייחו עד לבסריל דה לה סיירה.
המרוץ כלל כארבע עליות מדורגות, כולן בקטגוריית 1. בתחילת הקטע יצאה קבוצת בריחה שכללה את בושאר, שלקח במהלך הקטע עוד נקודות לקטגוריית הנקודות, הגדיל את כמות הנקודות שלו ל-77 והבטיח מעשית את הניצחון בקטע.
יותר מ-50 ק"מ לפני הסיום התקיף סרחיו היגיטה, בעוד שאר קבוצת הבריחה כבר נתפסה ככל שהקטע הלך והתקרב לסיומו, היגיטה המשיך להוביל לבד ולבסוף ניצח את הקטע, 15 שניות אחר רוגליץ', ולוורדה ומייקה במקומות 2, 3 ו-5 בהתאמה, כשלופס חמישי בפער של 17 שניות מהיגיטה.
פוגאצ'אר וקינטנה, שהתקשו בעלייה האחרונה של הקטע, ה"פוארטו דה קובוס", סיימו 1:16 דקות אחר היגיטה, במקומות 9 ו-8 בהתאמה.
בעקבות כך חלף ולוורדה על פני קינטנה והחזיר לעצמו את המקום השני, כשלופס חוזר להוביל את קטגוריית הרוכב הצעיר על חשבונו של פוגאצ'אר, שירד למקום החמישי הכללי.
במהלך הקטע פרש אמנואל גברגזהבייר (דיימנשן דאטה) שלפני פרישתו מוקם במקום ה-20 הכללי.
עוד רוכב שפרש במהלך הקטע היה ואסיל קיריינקה מאינאוס.
הקטע ה-19 של המרוץ כלל 162 קילומטרים מאבילה לטולדו.
במהלך הקטע התרסק מוביל המרוץ, רוגליץ', למרות זאת, קבוצת מוביסטאר רכבה בכוונה בקצב גבוה בקדמת המרוץ, במטרה למנוע ממנו לחזור, ובכך עברה על החוקים הלא כתובים של המרוץ.
בסופו של דבר הצליח רוגליץ' בסיוע של בני קבוצתו לחזור לפלוטון.
את הקטע ניצח רמי קבנייה, לאחר שהיה חלק מקבוצת הבריחה המוקדמת של הקטע והתקיף אותה כשנשארו יותר מ-24 קילומטרים לסיום.
הוא הקדים את סם בנט ואת פיליפ ז'ילבר ב-5 שניות.
במהלך הקטע פרש טוני מרטין לאחר שהתרסק ונפצע, וגם מרקו מארקטו (יו.
הקטע ה-20 של המרוץ היה הקטע הלפני אחרון במרוץ והקטע האחרון למאבקי הדירוג הכללי וגם הקטע ההררי האחרון, הוא כלל 190.4 ק"מ מארנס דה סן פדרו לעלייה בפלטפורמה דה חרדוס.
קינטנה סיים את הקטע במקום השמיני, 1:56 דקות מפוגאצ'אר, כשלופס מסיים במקום ה-11, 2:12 דקות מפוגאצ'אר.
בעקבות כך פוגאצ'אר עלה בחזרה למקום השלישי על חשבונו של קינטנה, 2:55 מרוגליץ', כשולוורדה נשאר במקום השני בפער של 2:33 דקות וקינטנה כאמור רביעי, 3:46. מיגל אנחל לופס ירד למקום החמישי הכללי, 4:48 דקות מרוגליץ' וגם איבד את ההובלה בקטגוריית הרוכב הצעיר לטאדיי פוגאצ'אר.
לפני תחילת הקטע פרש ז'מפי דרוקר (בורה–הנסגרוהה).
הקטע ה-21 של המרוץ היה קטעו האחרון של המרוץ, קטע ממלכתי שלא מתקיימים בו מאבקי הדירוג הכללי והמוביל בעצם כבר מוכתר כמנצח המרוץ במהלכו של הקטע.
הקטע כלל 106 קילומטרים מפואנלברדה למדריד.
בקטע השיג פאביו יאקובסן את הניצחון השני שלו בקטע במרוץ, מקדים את סם בנט ואת סימון סז'נוק (CCC).
בתום הקטע הסתיים המרוץ והוכתרו המנצחים.
פרימוז' רוגליץ' ניצח את הוואלטה אספניה 2019, מקדים את אלחנדרו ולוורדה ב-2:33 ואת טאדיי פוגאצ'אר ב-2:55 דקות.
רוגליץ' גם ניצח את קטגוריית הנקודות במרוץ עם 155 כאלו, כשג'ופרי בושאר מנצח את קטגוריית ההרים עם 76 נקודות וטאדיי פוגאצ'אר מנצח גם את קטגוריית הרוכב הצעיר במרוץ.
+מקומות 1–30 מקום רוכב קבוצה זמן 1 פרימוז' רוגליץ' יומבו–ויסמה 83:07:14 שעות 2 אלחנדרו ולוורדה מוביסטאר 2:33+ 3 טאדיי פוגאצ'אר יו.
+מקומות 1–10 מקום רוכב קבוצה נקודות 1 פרימוז' רוגליץ' יומבו–ויסמה 155 2 טאדיי פוגאצ'אר יו.
אמירטס 136 3 סם בנט בורה–הנסגרוהה 134 4 אלחנדרו ולוורדה מוביסטאר 132 5 נאירו קינטנה מוביסטאר 100 6 מיגל אנחל לופס אסטנה 767 פיליפ ז'ילבר דקונינק קוויק-סטפ 73 8 דילן טונס בחריין מרידה 69 9 טוש ואן דר סאנדה לוטו–סודאל 63 10 סרחיו היגיטה EF Education First 62
מקום רוכב קבוצה נקודות 1 ג'ופרי בושאר AG2R La Mondiale 76 2 אנחל מדראסו בורגוס–BH 44 3 סרחיו סמיטייר אוסקדי–מוריאס 42 4 טאדיי פוגאצ'אר יו.
אמירטס 38 5 טאו גייגן הארט אינאוס 35 6 ווט פולס אינאוס 31 7 אלחנדרו ולוורדה מוביסטאר 29 8 סרחיו הנאו יו.
אמירטס 27 9 יאקוב פוגלסן אסטנה 2410 מיקל ביזקארה אוסקדי–מוריאס 22
מקום רוכב קבוצה זמן 1 טאדיי פוגאצ'אר יו.
וואלטה אה בורגוס (בספרדית: Vuelta a Burgos) הוא מרוץ אופני כביש בקטעים שנערך ברחבי מחוז בורגוס מאז 1946. המרוץ נערך באוגוסט, כמה שבועות לפני תחילת הוואלטה אספנייה ונחשב למרוץ ההכנה האחרון והבולט לקראתו.
משנת 2020, המרוץ הוא חלק מסבב UCI ProSeries.
המרוץ נוסד בשנת 1946, אז ניצח בו ברנרדו קאפו המקומי.
הוא נערך גם ב-1947, כשברנרדו רואיז ניצח, אולם משנת 1948 עד שנת 1980 כולל לא התקיים.
המנצח הראשון במרוץ שאינו ספרדי היה אלכס צילה השווייצרי, שניצח ב-1992. מריאנו לחרטה המקומי הוא שיאן הניצחונות במרוץ, שניצח ארבע פעמים, ב-1986, 1987, 1988 ו-1990.
המרוץ נערך באוגוסט, יותר משבוע לפני תחילת הוואלטה אספנייה, ולכן נחשב למרוץ ההכנה הבולט לקראת הוואלטה ומושך אליו לא מעט מטפסים ורוכבים שעתידים להתחרות בוואלטה, ב-2009 ניצח אלחנדרו ולוורדה את המרוץ ולאחר מכן המשיך גם לניצחון כללי בוואלטה אספנייה.
תוואי המרוץ הוא הררי ומנצחי המרוץ הם מטפסים, אך הוא כולל גם קטעים גבעיים שיכולים להתאים לפנצ'רים או לספרינטרים.
וואלטה אספניה 2020 (בספרדית: Vuelta a España 2020) היה המהדורה ה-75 של מרוץ הוואלטה אספניה, אחד משלושת מרוצי האופניים היוקרתיים והחשובים הנקראים גרנד טורס.
במרוץ ניצח פרימוש רוגליץ' (יומבו–ויסמה) בפעם השנייה ברציפות לאחר הניצחון שלו ב-2019, מקדים ב-24 שניות את ריצ'רד קאראפאס (אינאוס גרנדיירס) וב-1:15 דקות את יו קארת'י (EF Pro Cycling).
המרוץ תוכנן להתקיים בין ה-14 באוגוסט ל-6 בספטמבר אך נדחה בשל מגפת הקורונה.
ההחלטה על תאריך המרוץ התקבלה ב-5 במאי והתאריך החדש למרוץ היה בין ה-20 באוקטובר ל-8 בנובמבר, כשלושת קטעי הפתיחה בהולנד בוטלו והוחלפו במקום בשלושה קטעי פתיחה בחבל הבסקים, אורך הוואלטה היה 18 קטעים, הפעם הראשונה מאז 1985 שאורך המרוץ הוא פחות מ-21 קטעים.
רוגליץ' ניצח גם את קטגוריית הנקודות ובארבעה קטעים נוספים.
גיום מרטן (קופידיס) ניצח בקטגוריית ההרים, כשאנריק מאס שיחזר את הישגו מ-2018 וניצח בקטגוריית הרוכב הצעיר.
לאוםקבוצהרוכבביביומבו–ויסמה פרימוש רוגליץ' ג'ורג' בנט טום דימולן רוברט חסינק לנארד הופסטדה ספ קוס פול מארטנס יונאס וינגגארד 1 2 3 4 5 6 7 8דקונינק קוויק-סטפ סם בנט אנדראה באג'יולי מאטיה קאטאנו איאן גאריסון מייקל מורקוב יאניק שטיימלה11 12 13 14 15 16 17 18יו.
סם בנט, שניצח 2 קטעים במהדורת 2019 והגיע למרוץ לאחר ניצחון בקטגוריית הנקודות בטור דה פראנס, הוביל את קבוצת דקונינק קוויק-סטפ במאיצים.
פסקל אקרמן, שערך את הופעת הבכורה שלו במרוץ, היה הספרינטר של בורה–הנסגרוהה, כשמגנוס קורט, מנצח 2 קטעים במהדורת 2016, שימש כספרינטר של EF Pro Cycling.
ספרינטרים בולטים אחרים היו: יאקוב מרצ'קו (CCC), יספר פיליפסן (יו.
אמירטס), מטאו מוסקטי (טרק-סגפרדו), מקס קנטר (סאנווב), גרבן תייסן (לוטו–סודאל), מיהקל ראים (Israel Start-Up Nation), לורנצו מנזן (טוטאל דיירקט אנרז'י) ויון אברסטורי (Caja Rural - Seguros RGA).
לאחר ביטול קטעי הפתיחה בהולנד (אוטרכט), הוואלטה נפתחה ב-20 באוקטובר עם קטע פתיחה בחבל הבסקים, מאירון לאראטה שבאייבאר, עם ארבע עליות מדורגות באורך של 173 קילומטרים והעלייה האחרונה הייתה ה-אלטו דה אראטה בקטגוריה 1, ופסגתה הייתה רחוקה קצת יותר מקילומטר מסיום הקטע.
בקטע ניצח פרימוש רוגליץ' (יומבו–ויסמה), לאחר התקפה בתוך הקילומטר האחרון, מקדים בשנייה את ריצ'רד קאראפאס (אינאוס גרנדיירס) ואת דן מרטין (Israel Start-Up Nation) שהובילו את הדבוקה של רוכבי הדירוג הכללי.
ספ קוס (יומבו–ויסמה) הוביל את קטגוריית ההרים עם 14 נקודות.
כבר בקטע הראשון פרשו שלושה רוכבים, אילן ואן וילדר (סאנווב), אלכסנדרה ז'נייה ומת'יאס פרנק (AG2R La Mondiale)
הקטע ה-2 כלל 151 קילומטרים מפמפלונה ללוקנברי, הקטע היה בתוואי גבעי וכלל שלוש עליות מדורגות, שהאחרונה מביניהם הייתה ה-"אלטו דה סן מיגל דה אראייר" בקטגוריה ה-1, שפסגתה ממוקמת כ-17 קילומטרים מסיום הקטע.
מארק סולר (מוביסטאר) התקיף בירידה מהעלייה והמשיך עד לניצחון בקטע, מקדים את דבוקת רוכבי הדירוג הכללי ב-19 שניות, שהובלה בידי רוגליץ' ומרטין.
במהלך הקטע השתווה קאראפאס לקוס בקטגוריית ההרים עם 14 נקודות גם כן ועבר להוביל אותה בזכות שובר שוויון.
במהלך הקטע פרשו ברנדון סמית' ריברה (אינאוס גרנדיירס) ואקסל דומון (AG2R La Mondiale).
קטע 3 כלל 166.1 קילומטרים מלודוסה לוינוסווה, הקטע היה גבעי עם שתי עליות מדורגות, אך היה הראשון שהסתיים בעלייה מדורגת, כשהעלייה האחרונה בקטע הייתה בקטגוריה 1, באורך של 6.5% על שיפוע ממוצע של 6.7%.
הקטע במרוץ הסתיים במאוץ אל קו הסיום בין מרטין, רוגליץ' וקאראפאס, בו השיג מרטין ל-Israel Start-up Nation את הניצחון השני בתולודתיה בגרנד טור, והתייצב במקום השני הכללי בפער של חמש שניות מרוגליץ', כשקאראפאס בפער של 13 שניות במקום השלישי.
לפני תחילת הקטע פרשו טיבו פינו (Groupama–FDJ) ומאטיי מוחוריץ' (בחריין מקלארן).
קטע 4 כלל 191.7 קילומטרים מגאראי לאחאה דה לוס קאבלרוס, הקטע היה מישורי לחלוטין וההזדמנות הראשונה לספרינטרים טהורים לנצח את הקטע מתוך ספרינט רב משתתפים.
סם בנט (דקונינק קוויק-סטפ) ניצח את הקטע, כשהוא מקדים את יספר פיליפסן (יו.
אמירטס) ואת יאקוב מרצ'קו (CCC.
לפני תחילת הקטע פרשו סימון גשקה (CCC) ודניאל פיליפה מרטינס (EF Pro Cycling).
הפלוטון חצה את קו הסיום כ-2:13 דקות אחרי ולנס, מובל בידי רוגליץ' במקום הרביעי.
ולנס גם עבר להוביל בקטגוריית ההרים עם 19 נקודות.
במהלך הקטע פרשו נתנאל ברהאנה (קופידיס), גרגה בולה (בחריין מקלארן) ופרנסיסקו חוסה ונטוסו (CCC).
הקטע ה-6 היה הקטע ההררי הראשון במרוץ, עם שלוש עליות מדורגות כשהאחרונה מביניהם הייתה זו שהסתיים בה השלב, בקטגוריה 1, באורך של 14.5 ק"מ ובשיפוע ממוצע של 4.6%.
הרוכבים גם הגיעו לאותה עלייה בתנאים גשם וכבישים רטובים.
הקטע נוצח בידי יון איסאגירה (אופניים), לאחר שהיה חלק מקבוצת הבריחה ביחד עם אחיו ובן קבוצתו גורקה.
איסאגירה התקיף כ-3 קילומטרים לסיום הקטע והמשיך עד לניצחון שני ברציפות לרוכב מקבוצת הבריחה, מקדים את מייקל וודס (EF Pro Cycling) ואת רוי קושטה (יו.
בדירוג הכללי התייצב קאראפאס ראשון, בפער של 18 שניות מקארת'י ו-20 ממרטין, כשרוגליץ' רביעי בפער של 38 שניות ואנריק מאס (מוביסטאר) סוגר את החמישייה, בפער של 1:07 דקות מקאראפאס.
לפני תחילת הקטע פרש פרננדו בארסלו (קופידיס).
יום אחרי קטע 6, הרוכבים נכנסו ליום המנוחה הראשונה מתוך שניים.
הקטע ה-7 התקיים יומיים אחרי הקטע ה-6, 159.7 ק"מ מויטוריה לואלדגוביה.
הקטע כלל עלייה מדורגת אחת שאותה רכבו הרוכבים פעמיים, ה-"פוארטו דה אורדונה".
זה היה הקטע השלישי ברציפות שהלך לרוכב מקבוצת הבריחה.
בפעם השנייה שהרוכבים רכבו אותה התפצלה קבוצת הבריחה, שכללה את הרוכב הכי מבוגר במרוץ ומנצח המרוץ ב-2009, אלחנדרו ולוורדה (מוביסטאר), עומאר פראיילה (אסטנה), ננס פיטרס (AG2R La Mondiale), מייקל וודס וגיום מרטן.
וודס התקיף מהדבוקה הזו 1.2 קילומטרים לסיום והמשיך עד לניצחון בקטע כשהוא משחזר את הישגו מ-2018 עם ניצחון בקטע בוואלטה, מקדים ב-4 שניות את פראיילה ו-ולוורדה.
הפלוטון הובל בידי מגנוס קורט (EF Pro Cycling) במקום ה-16, 56 שניות אחרי וודס.
מרטן עבר להוביל בקטגוריית ההרים עם 27 נקודות.
מטאו מוסקטי (טרק-סגפרדו) לא עמד במגבלת הזמן ונאלץ לפרוש מהמרוץ למחרת, כשגם ג'יי מקארת'י (בורה–הנסגרוהה) פרש במהלך המרוץ, לאחר שהתרסק במהירות גבוהה ונפגע בברכו, אך לא סבל משברים.
גם רומיין סייז' מ-Groupama–FDJ פרש במהלך הקטע.
קטע 8 היה הקטע ההררי השני במרוץ, 164 מלוגרוניו ל-"אלטו די מונקבליו", עלייה בקטגוריה 1, באורך של 11.3 ק"מ ובשיפוע ממוצע של 7.6%.
בקטע ניצח רוגליץ', שהשיג את הניצחון השני שלו במרוץ לאחר שהתקיף את קאראפאס בקילומטר האחרון וחצה את קו הסיום 13 שניות אחריו.
דן מרטין סיים שלישי, 25 שניות אחרי קאראפאס.
בזכות התוצאה שלו עלה רוגליץ' למקום השני הכללי, בפער של 13 מקאראפאס, כשהוא חולף על פני יו קארת'י שיורד למקום הרביעי הכללי, בפער של 44 נקודות מקאראפס.
טום דימולן (יומבו–ויסמה), קני אליסונדה (טרק-סגפרדו) ומיכל גולאש (אינאוס גרנדיירס).
הקטע ה-9 היה מישורי, 157.7 קילומטרים מקסטריליו דל ואל לאגויאר דה קאמפו, הקטע הסתיים בספרינט רב משתתפים בו ניצח סם בנט, לאחר שהקדים את פסקל אקרמן (בורה–הנסגורהה) ואת גרבן תייסן (לוטו–סודאל).
אך חבר השופטים של המרוץ החליט לפסול את בנט ולהעבירו למקום האחרון מהפלוטון, לאחר שמירפק בצורה אגרסיבית מדי לטענתם את אמילס לייפניס (טרק-סגפרדו) הלטבי במהלך המאבקים על מיקומים בספרינט הסיום.
הניצחון נפסל מבנט והועבר לאקרמן, כשתייסן עלה למקום השני ומקס קאנטר (סאנווב) הועלה למקום השלישי.
קטע 10 כלל 185 קילומטרים מקסטרו אורדייאס לסואנסס, הקטע היה בתוואי מישורי אך עלייה מדורגת בקטגוריה 3 אחת, וגבעות לא מדורגות לקראת סיום הקטע.
בקטע ניצח פרימוש רוגליץ', לאחר שניצל את הגבעות בסיום לפתיחת פערים וניצח בספרינט מתוך דבוקה של שמונה רוכבים, מקדים את פליקס גרוסשארטנר (בורה–הנסגרוהה) ואת אנדראה באג'יולי (דקונינק קוויק-סטפ).
ריצ'רד קאראפאס לא היה חלק מהדבוקה הזו, הוא חצה את קו הסיום כ-3 שניות אחרי רוגליץ' ועם בונוס הזמן שרוגליץ' קיבל מהניצחון בקטע, השניים היו שווים בזמנם בדירוג הכללי, כשרוגליץ' היה מוביל המרוץ החדש.
כשנותרו 5 קילומטרים לסיום התקיף סולר מקבוצת הבריחה, דויד גאודו (Groupama–FDJ) גישר אליו והמשיך לניצחון בקטע לאחר שהתקיף את סולר כשנותרו מאות מטרים לסיום הקטע וחצה את קו הסיום 4 שניות לפניו.
מייקל סטורר (סאנווב) סיים שלישי, 52 שניות אחרי גאודו, כשהוא חוצה את קו הסיום לצד בן קבוצתו הבריטי מארק דונובן.
מרטן סיים חמישי, בפער של 55 שניות מגאודו וחיזק את הובלתו בקטגוריית ההרים עם 50 נקודות.
דן מרטין, רוגליץ', קאראפאס, ואנריק מאס חצו את קו הסיום בדבוקה אחת במקומות 7–10, 1:03 דקות אחרי גאודו, כשאלכסנדר ולאסוב הרוויח עליהם 5 שניות במקום השישי.
במהלך הקטע פרשו חמישה רוכבים, קוונטין ז'ארגווי (AG2R La Mondiale), יאקוב מרצ'קו, מת'יו לדניו (Groupama–FDJ), הקטור סייז (Caja Rural - Seguros RGA) וניק דלאמיני (NTT Pro Cycling), כשלפני תחילת הקטע פרש סטיבן ויליאמס (בחריין מקלארן).
קטע 12 היה הקטע ההררי והקשה ביותר במרוץ, שנחשב ל"שלב המלכה" במהדורה הזו, כשהוא הסתיים על העלייה המיתולוגית לאלטו דה אנגלירו, אחת מהעליות הידועות בוואלטה אספניה לאורך השנים.
עלייה באורך של 13.2 ק"מ על 9.4% שיפוע ממוצע, כשבקטעים מסוימים השיפוע עובר את ה-20%, העלייה בקטגוריה HC, אחת משתי העליות היחידות בשנה הזו של המרוץ בקטגוריה הזו.
מלבד האנגלירו, הקטע כלל ארבע עליות מדורגות אחרות, שתיים מקטגוריה 3 והשתיים האחרות מקטגוריה 1. בקטע ניצח יו קארת'י, לאחר שהתקיף 1.2 ק"מ לסיום על האנגלירו, והפך לרוכב הבריטי הראשון לנצח על העלייה, כשהוא מקדים את ולאסוב, מאס, וקאראפאס שחצו את קו הסיום כ-16 שניות אחריו.
רוגליץ' סיים במקום החמישי, 26 שניות אחרי קארת'י, כשהוא חוצה את קו הסיום לצד בן קבוצתו האמריקאי ספ קוס ודן מרטין במקומות ה-6 וה-7 בהתאמה.
בעקבות כך עלה קאראפאס בחזרה להוביל את המרוץ, כשהוא מקדים ב-10 שניות את רוגליץ' במקום השני.
יו קארת'י חלף על פני מרטין ותפס את המקום השלישי, בפער של 32 שניות לעומת 35 שניות של מרטין.
בעקבות כך, רוב הרוכבים החליפו חזרה מאופני נג"ש לאופני כביש עבור העלייה.
בקטע ניצח פרימוש רוגליץ', שהשיג את הניצחון הרביעי שלו במרוץ, מקדים את וויל בארטה (CCC) בשנייה ואת נלסון אוליביירה (מוביסטאר) ב-10 שניות.
קטע 15 כלל 204.7 קילומטרים מלוגו לאורנסה, בתוואי גבעי ושלוש עליות מדורגות בקטגוריה 3. זה היה קטע נוסף לקבוצת הבריחה לאחר ששבעה רוכבים נכללו בה, ביניהם רוכבים שכבר ניצחו קטעים במרוץ, כמו וודס, ולנס וסולר.
הקטע הסתיים במאוץ על גבעה, בו השיג ולנס את הניצחון השני שלו בקטע במרוץ, מקדים את וודס ואת זדנק שטיבר (דקונינק קוויק-סטפ) במקום השלישי.
במהלך הקטע פרשו אלכסיס רנאר (Israel Start-Up Nation), אלכסנדר קאמפ (טרק-סגפרדו) ומרטין סלמון (סאנווב).
קטע 15 היה הקטע הארוך ביותר במרוץ, 230.8 קילומטרים ממוס עד לפוובלה דה סנבריה, הקטע היה בתוואי גבעי וכלל כחמש עליות מדורגות, כולן בקטגוריה 3 שלא פירקו או דיללו רוכבים בפלוטון, והקטע הסתיים בספרינט רב משתתפים בניצחונו של יספר פיליפסן (יו.
אמירטס), מקדים את שני הגרמנים, פסקל אקרמן ויאניק שטיימלה (דקונינק קוויק-סטפ).
במהלך הקטע פרשו גרבן תייסן, פים ליחטארט (טוטאל דיירקט אנרז'י) והארי טאנפילד (AG2R La Mondiale), מה שהשאיר את הקבוצה הצרפתית עם שלושה רוכבים בלבד.
במהלך הקטע פרש אנדראה באג'יולי, כשלואיס לאון סאנצ'ס (אסטנה) לא זינק אליו.
קטע 17 כלל 178 קילומטרים מסקוורס לעלייה באלטו דה לה קובילה, הקטע ההררי האחרון במרוץ.
האלטו דה לה קובילה הייתה העלייה השנייה במרוץ מלבד האנגלירו שהיא בקטגוריה HC, כשהיא באורך של 11.7 ק"מ בשיפוע ממוצע של 6.9%.
דן מרטין סיים רביעי כללי, 2:43 דקות מרוגליץ', בעוד הפער של אנריק מאס במקום החמישי עמד על 3:36 דקות.
גיום מרטן הבטיח את ניצחונו בקטגוריית ההרים עם 99 נקודות, בעוד פרימוש רוגליץ' הבטיח ניצחון שני ברצף גם בקטגוריית הנקודות, בה הוביל מתחילת המרוץ, עם 204 נקודות.
קטע 18 היה הקטע האחרון במרוץ, 139.9 קילומטרים מהיפודורמו דה לה זארזוולה עד למדריד, בתוואי מישורי.
הקטע היה ממלכתי, וכמו כל קטעי הכביש האחרונים בג'ירו, או בטור, הוא קטע בלי התקפות או מהלכים על הדירוג הכללי.
הקטע הסתיים בספרינט רב משתתפים בניצחון שני במרוץ של פסקל אקרמן, לאחר שהקדים את סם בנט ואת מקס קאנטר.
אמירטס) לא זינק לקטע בשל לידת אשתו.
מקום רוכב קבוצה זמן 1 פרימוש רוגליץ' יומבו–ויסמה 72:46:12 שעות 2 ריצ'רד קאראפאס אינאוס גרנדיירס 0:24+ 3 יו קארת'י EF Pro Cycling 1:15+ 4 דן מרטין Israel Start-Up Nation 2:43+ 5 אנריק מאס מוביסטאר 3:36+ 6 ווט פולס בחריין מקלארן 7:16+ 7 דויד דה לה קרוז יו.
אמירטס 7:35+ 8 דויד גאודו Groupama–FDJ 7:45+ 9 פליקס גרוסשארטנר בורה–הנסגרוהה 8:15+ 10 אלחנדרו ולוורדה מוביסטאר 9:34+ 11 אלכסנדר ולאסוב אסטנה 9:36+ 12 ג'ורג' בנט יומבו–ויסמה 14:04+ 13 מיקל נייבה אינאוס גרנדיירס 14:47+ 14 גיום מרטן קופידיס 15:07+ 15 סרחיו הנאו יו.
מקום רוכב קבוצה נקודות 1 פרימוש רוגליץ' יומבו–ויסמה 204 2 ריצ'רד קאראפאס אינאוס גרנדיירס 133 3 דן מרטין Israel Start-Up Nation 111 4 יו קארת'י EF Pro Cycling 96 5 גיום מרטן קופידיס 876 פסקל אקרמן בורה–הנסגרוהה 847 יספר פיליפסן יו.
אמירטס 150 8 מארק סולר מוביסטאר 73 10 מייקל וודס EF Pro Cycling 72 10 אנריק מאס מוביסטאר 71
מקום רוכב קבוצה נקודות 1 גיום מרטן קופידיס 99 2 טים ולנס לוטו–סודאל 343 ריצ'רד קאראפאס אינאוס גרנדיירס 304 דויד גאודו Groupama–FDJ 295 ספ קוס יומבו–ויסמה 27 6 פרימוש רוגליץ' יומבו–ויסמה 24 7 יו קארת'י EF Pro Cycling 21 8 מייקל וודס EF Pro Cycling 21 9 רוי קושטה יו.
מרי וואלאס "וואלי" פאנק היא טייסת אמריקאית, וחלק מצוות הנשים של ה-13 של מרקורי, בו נבחרו נשים שיבצעו בדיקות סינון פזיולוגיות, במקביל לאסטרונאוטים המקוריים של תוכנית מרקורי, כחלק מתוכנית פרטית שלא נעשתה על ידי נאס"א.
פאנק נולדה בפברואר 1939 בלאס וגאס, ניו מקסיקו.
כבר כשהייתה בת 9, השתתפה פאנק בשיעור הטיסה הראשון שלה ובגיל 18 קיבלה את רישיון הטיס.
עבודתה הראשונה הייתה בבית הספר לטיס של צבא ארצות הברית באוקלהומה, ותוך זמן קצר הפכה לאישה הראשונה אי פעם שעסקה כמדריכת טיסה בבסיסי הצבא.
ב-1961, כשהיא בת 21 בלבד, הוזמנה פאנק לתוכנית "נשים בחלל", שהוקמה על ידי הרופא וויליאם רנדולף לאבלס השני , יו"ר הוועדה המיוחדת של נאס"א למדעי החיים.
אף על פי שהייתה צעירת המשתתפות, היא עברה את השלב הראשון של הבדיקות בהצלחה, יחד עם 12 נשים נוספות.
שלב הבדיקות השני כלל הערכות פסיכולוגיות ובדיקות במכל בידוד, ובמהלכו שהתה פאנק 10 שעות ו-35 דקות בתוך מכל מים בחדר חשוך ואטום לרעש.
פאנק המשיכה גם לשלב השלישי, אך כמה ימים לפני ביצועו, נשלחו מברקים לכולן אשר הודיעו על ביטול הבדיקות.
מספר משתתפות מה-13 של מרקורי ניסו להיאבק בהחלטה, ואף נפגשו עם סגן הנשיא לינדון ג'ונסון.
החלטה זו סגרה את הדלת בפני פאנק וחברותיה כי באותן שנים, נשים לא יכלו להשתתף בקורסי אימון של חיל האוויר והצי, ולכן לא היו נשים שיכלו להתקבל.
חלק מחברי הוועדה היו בעד טענות הנשים, אולם הנושא לא התקדם ונאס"א לא קיבלה אף מועמדת לתוכנית האסטרונאוטים.
ביולי 2022 חברת בלו אוריג'ין שיגרה לראשונה ניו שפרד מאויש בקפסולה שהותקנה בראשו היו 4 אנשים בהם וואלי פאנק, בכך זכתה וואלי בת ה-82 בתואר האסטרונאוטית המבוגרת ביותר ונטלה את התואר מג'ון גלן שטס עם מעבורת החלל כשהיה בן 77.
"וואליס ואדוארד" הוא סרט דרמה רומנטית היסטורי משנת 2011 שנכתב ובוים על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית מדונה, בכיכובם של אבי קורניש, אנדראה רייסבורו, אוסקר אייזק, ריצ'רד קויל וג'יימס ד'ארסי.
התסריט נכתב ביחד עם אלק קשישיאן, שעבד בעבר עם מדונה בסרטה התיעודי "במיטה עם מדונה" (1991), ושניים מהקליפים שלה.
על אף שהסרט ספג ביקורות שליליות והיה כישלון מסחרי, הוא קיבל מועמדות לפרס אוסקר בקטגוריית – "עיצוב התלבושות הטוב ביותר" במהלך טקס פרסי אוסקר ה-84, אך הפסיד ל"הארטיסט" (2011).
"ווליס ואדוארד" נחשב לפעם השנייה בה קורניש ואייזק משתפים פעולה, מאז סרט הפנטזיה והפעולה "סאקר פאנץ'".
הסרט מגולל את סיפורן של שתי נשים המופרדות במשך למעלה משישה עשורים.
בשנת 1998, הניו יורקית הבודדה וולי וינטרופ אובססיבית לגבי הוויתור של המלך אדוארד השמיני על כס המלכות הבריטי כדי שיוכל להתחתן עם ווליס סימפסון האמריקאית.
עם זאת, המחקר של וולי, כולל מספר ביקורים במכירה הפומבית של סותבי'ס באחוזת וינדזור, מגלה שהחיים המשותפים של הזוג לא היו כפי שחשבו.
במהלך הסרט, ישנו שילוב של מסע הגילוי של וולי בניו יורק וסיפורם של ווליס ואדוארד מימיהם הראשונים יחד ועד להתפרקות חייהם במהלך העשורים הבאים.
וולי וינטרופ היא עקרת בית אמריקאית צעירה שחיה בניו יורק בשנת 1998. על אף שהיא מוזנחת, מתוסכלת מינית וחווה התעללות בידי ויליאם, בעלה הפסיכיאטר המקדיש את מרבית זמנו לעבודה, היא מתנחמת בסיפור אהבתם של ווליס סימפסון ואדוארד השמיני.
וולי נוסעת למכירה הפומבית שמתבצעת על ידי סותבי'ס של אחוזת וינדזור.
במהלך המכירה הפומבית, הוצגו פריטים ששימשו את ווליס ואדוארד במהלך חייהם ואפיינו את מערכת היחסים ביניהם או היו קשורים אליה.
בשנת 1930, אדוארד עורך מסיבה בביתו החדש בפורט בלוודר בפארק וינדזור הגדול ופוגש את ווליס דרך ליידי פורנס (פילגשו).
הם נמשכים זה לזה (על אף נישואיה של ווליס לארנסט סימפסון), והופכים למאהבים בעת שליידי פורנס נמצאת במדינה אחרת.
במהלך המכירה הפומבית, וולי נתקלת בשומר, יבגני, שמתעניין בה.
ווליס ואדוארד ממשיכים להתראות תוך כדי טיול באירופה, שם הוא מעניק לה תכשיטים ומאמץ את ראשי התיבות ("ווליס ואדוארד").
עד סוף 1934, אדוארד חושק בכל אשר קשור לווליס.
הוא מציג אותה בפני הוריו, המלך ג'ורג' החמישי והמלכה מרי, אך זו סופגת ביקורת מצד גיסתו של אדוארד, אליזבת.
ווליס רוצה לסיים את הקשר, אך אדוארד מרגיע אותה.
בניו יורק, ויליאם מסרב להרות את וולי והיא מבצעת הפריה חוץ-גופית.
בסמוך לכך, היא יוצאת עם יבגני לדייט.
וולי שואלת את יבגני על הסיפור של ווליס ואדוארד, תוך הרהור על יחסיה עם ויליאם.
לאחר שהשתתפה במכירה הפומבית בסותבי'ס והוציאה עשרת אלפים דולרים במהלכה, וולי חוזרת הביתה לוויליאם השיכור והם מתעמתים.
הממשלה הלאומית של הממלכה המאוחדת מסרבת להכיר בזוגיות של ווליס ואדוארד כיוון שהיא גרושה.
בלילה שאירע ב-11 בדצמבר 1936, אדוארד מכריז ברדיו לאומה ולאימפריה כי הוא מוותר על כס המלכות לטובת אחיו ברטי: "מצאתי שאי אפשר לשאת בנטל הכבד של אחריות ולמלא את חובותיי.
כמלך, כפי שהייתי רוצה לעשות, ללא העזרה והתמיכה של האישה שאני אוהב".
ווליס, שברחה לווילה לו ויי ליד קאן, שומעת את הנאום ומתפייסת עם אדוארד.
לקראת סופו של הסרט, יבגני מנסה נואשות להתקשר לוולי, אך ללא הצלחה ומכאן הסיק שקרה משהו.
כשהוא מגיע בזריזות לדירתה, הוא מגלה שהיא נפצעה על ידי ויליאם שתקף אותה במהלך ויכוח ומביא אותה לביתו בברוקלין.
כשהיא מתאוששת, וולי מוצאת תקווה חדשה עם יבגני ואת האומץ להתגרש מוויליאם.
בקריאת סדרה של מכתבים באוסף של המיליארדר מוחמד אל-פאיד, וולי הבינה כי ווליס הייתה לכודה במערכת היחסים שלה עם אדוארד למשך שארית חייה.
בדיאלוג דמיוני עם ווליס, הן דנות בדמיון של חייהן; בסופו של דבר, רק וולי מוצאת אושר.
נוטשת את הקסם שלה ממערכת היחסים של ווליס ואדוארד, וולי מתוודעת לכך שהיא בהיריון.
מדונה כתבה את התסריט של "וואליס ואדוארד" עם הבמאי אלק קשישיאן.
בעלה גאי ריצ'י עזר לה בכתיבה ובהסרטה, וייעץ לה להיפגש עם השחקנים מארק סטרונג וטובי קבל (בעלי תפקידים מרכזיים בסרטו האחרון של ריצ'י, "רוקנרולה").
מדונה החלה לכתוב את "וואליס ואדוארד" לאחר שסיימה לביים את "טינופת וחוכמה" (2008).
הרעיון לכתוב את "וואליס ואדוארד" עלה לפני "טינופת וחוכמה", אך היא ביימה את האחרון כי הרגישה שחסר לה הניסיון לביים סרט בתקציב גדול.
מדונה תיארה את "וואליס ואדוארד" בתור סיפור הרבה יותר גדול:
לאחר תחילת הכתיבה, הבינה מדונה שהיא זקוקה לעזרה בשל רוחב הנושא.
היא גייסה את קשישיאן, שהכיר היטב את מדונה לאחר שביים את סרטה התיעודי "במיטה עם מדונה" (1991) ושניים מהקליפים שלה.
תהליך הכתיבה היה דינמי, כשמדונה וקשישיאן עבדו על תסריטים, באמצעות שיחות טלפון וכתיבה זה על המחשבים הניידים של זה.
על אף ש"וואליס ואדוארד" בהתחלה דווח כמחזמר על הדוכס והדוכסית מווינדזור, מדונה אמרה שהסיפור המרכזי לא יהיה עליהם.
זה היה על וולי וינטרופ: צעירה, נשואה מניו יורק ב-1998, אובססיבית למה שהיא חשבה שהוא סיפור האהבה האולטימטיבי – הוויתור של אדוארד מהכס המלכותי בשל אהבתו לסימפסון.
דמותה של סימפסון הייתה מדריכה רוחנית עבור וינטרופ בסרט.
ציר הזמן שלו נע בין אנגליה שלפני מלחמת העולם השנייה (1936–1937) לניו יורק בשנת 1998, וקו העלילה שזר את שתי התקופות.
מדונה החליטה להשתמש במכירה הפומבית של סותבי'ס ב-1998 של אדוארד וסימפסון כנקודת ציר.
הוויתור של אדוארד השמיני, שלאחריו התחתן עם ווליס סימפסון, היה הבסיס לכתיבתו של "וואליס ואדוארד".
מדונה קיבלה השראה לביים את הסרט מחייהם השנויים במחלוקת של אדוארד וסימפסון.
היא אמרה שאם היא העלתה או דיברה על המלך אדוארד השמיני ועל ווליס סימפסון בארוחת ערב או במפגש חברתי אחר, "זה כמו לזרוק בקבוק תבערה לחדר.
כולם פוצחים בוויכוח על מי הם היו.
כלומר, הם היו מאוד שנויים במחלוקת – והמשיכו להיות.
אז, כמובן, אני מאוד נמשכת לזה".
מדונה למדה את ההיסטוריה של הוויתור, וניסתה להבין מה הוביל את אדוארד לוותר על כס המלכות.
הזמרת הקדישה שנתיים לחקר חייה של סימפסון וכתיבת התסריט.
היא שהתה בחדר ריק בביתה וחקרה תמונות מקטלוגים של מכירות פומביות ותצלומים של הדוכס והדוכסית בגילים שונים.
"ישבתי בחדר שהיה מוצף לחלוטין בתמונות שלהם כדי שאוכל לספוג את האנרגיה שלהם.
ניסיתי להבין את מהות סיפור האהבה שלהם וניסיתי להבין בעצמי אם יש דבר כזה אהבה מושלמת", היא אמרה.
מדונה לא הייתה מעוניינת ליצור ביוגרפיה על סימפסון, אלא ליצור סיפור מודרני על וולי וינטרופ במטרה לספק נקודת מבט על אותו הסיפור: "כולנו יכולים לקרוא את אותו ספר היסטוריה ויש לנו נקודת מבט שונה.
אז היה לי חשוב לא להציג את הסיפור ולומר, 'זה הסיפור האחד והיחיד', אבל לומר, 'הסיפור הזה ריגש אותי ונתן לי השראה'.
כך נוצרו שני סיפורי האהבה".
אחת הדמויות הראשונות שמדונה פיתחה עבור הסרט הייתה יבגני, מהגר רוסי המתגורר בברוקלין ועובד במנהטן.
דמותו נוצרה בהשראת יוג'ין היץ, שגילם את התפקיד הראשי בסרט "טינופת וחוכמה" (2008).
מניע נוסף לפרויקט היה אדוארד וסימפסון, שהפכו לנושא לביקורת תקשורתית והשמצה פומבית והודחו על ידי משפחת המלוכה.
מדונה, שהתעניינה בפולחן הידועניות, גילתה שרבות מהשמועות סביב חייה של סימפסון היו מופרכות ורצתה להציג אותה כבת אדם עם פגמים וצד פגיע.
"המסר של הסרט הוא להבין שבסופו של דבר האושר טמון בראש שלך ושאנחנו למעשה אחראים על הגורל שלנו", אמרה.
עם כיוון השעון מימין למעלה: אבי קורניש, אנדראהרייסבורו, אוסקר אייזק וג'יימס ד'ארסי
מדונה החלה לעבוד על הליהוק של "וואליס ואדוארד" לאחר שחזרה מאפריקה, שם הייתה בחופשה.
היא זכרה שהתקשתה בענייני הליהוק כאשר ביימה בסרטים אחרים בעבר וזאת, כיוון ששחקנים רבים סירבו לחתום על תפקיד מסוים.
מדונה השוותה את תהליך ליהוק הסרט לתהליך הקלטת אלבום אולפן חדש, שבו היא יכולה לבחור בקלות אנשים עמם היא רוצה לעבוד.
אבי קורניש הוחתמה לגלם את וולי וינטרופ, בעוד ווליס סימפסון והמלך אדוארד השמיני גולמו על ידי אנדראה רייסבורו וג'יימס ד'ארסי.
את יבגני גילם אוסקר אייזק ואת בעלה של וולי, ויליאם, גילם ריצ'רד קויל.
ורה פרמיגה הוחתמה בהתחלה לגלם את סימפסון, אך פרשה כאשר נכנסה להריון.
הזמרת ראתה את רייסבורו בתור מרגרט תאצ'ר הצעירה בסרט "ההליכה הארוכה לפינצ'לי" (2008) ששודר ב-BBC, ורצתה שהיא תגלם את סימפסון: "חיפשתי איכות מסוימת: משהו שביר, אנדרוגיני ועם זאת נשי בצורה ממש מיושנת כשראיתי את אנדראה, ידעתי מיד שהיא האחת".
קורניש אמרה על תפקידה כווינטרופ, "מדונה היא אישה חזקה ועצמאית שלא צריכה גבר כדי להגדיר אותה – וזה ראוי להערצה.
היא למדה כל היבט של מה שקרה עם ווליס סימפסון ואדוארד השמיני [...] זו תובנה מרתקת לגבי מעמד ורומנטיקה.
מדונה יצרה אישה עכשווית – אותה אני אגלם – בשם וולי, אשר מוקסמת ממה שקרה לגברת סימפסון".
לבתה של מדונה לורדס הוצע תפקיד, אך הזמרת התנגדה לכך.
עם זאת, מאוחר יותר היא אפשרה ללורדס להשתתף בסרט בתור וולי וינטרופ הצעירה.
ליואן מקגרגור הוצע לגלם את תפקידו של המלך אדוארד השמיני, אך הוא הוחלף על ידי ג'יימס ד'ארסי.
המפיק דייוויד פרפיט ומנהלת הליהוק נינה גולד עזבו את "וואליס ואדוארד", כאשר מקורות דיווחו שיש להם "הבדלים יצירתיים" עם מדונה וגילו שהיא נאבקת "לשתף פעולה ולהאציל".
מרגו סטילי הוחתמה לגלם את ליידי תלמה פורנס אך עזבה את הפרויקט, בטענה של "הבדלים אמנותיים" עם מדונה: "היה לי את התפקיד, אך היו לנו הבדלים אמנותיים.