tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
וינלס מומחה רב תחומי בענף הנדל"ן, בתכנון מבנים מורכבים, מיסוי מקרקעין (היטל השבחה ומס שבח), תכנון, רישוי וניהול פרויקטים ובנוסף ייעוץ שמאי.
בין היתר עבור: עיריית תל אביב-יפו, רמת גן ורעננה כבורר מומחה.
בשנת 2006 מונה כמומחה מטעם בתי המשפט והוא מופיע ברשימת המומחים של בתי המשפט בתחום ההנדסה והשמאות.
מאז שנת 2012, כותב וינלס על תחומי מומחיותו בערוצי תקשורת מרכזיים וביניהם עיתון גלובס וכלכליסט ואף מייעץ כמומחה הנדל"ן לתוכניות טלוויזיה מגוונות, לרבות "תוכנית חיסכון" של ערוץ 2 ותוכנית "לילה כלכלי" של ערוץ 10.
בשנת 2015 הקים וינלס משרד בשם "חצור-וינלס" בשותפות עם רונן חצור.
המשרד יוזם עסקאות נדל"ן בפרויקטים גדולים ומורכבים.
מאז שנת 2016 מרצה וינלס במכללת מרכז הבנייה הישראלי בין היתר בייזום עסקאות נדל"ן ובטכניקות של חיזוק מבנים.
גיל וינלס נשוי, אב לשני ילדים ומתגורר בתל אביב.
גיל לבנדה (נולד ב-19 בינואר 1973) הוא המנהל מקצועי של מחלקת הנוער של מועדון הכדורגל הפועל פתח תקווה
הוא בנו של אברהם לבנדה, שהיה מראשי קבוצת הפועל פתח תקווה.
החל את דרכו כמאמן במחלקת הנוער של הפועל פתח תקווה כשאימן במשך מספר שנים את קבוצות הילדים והנוער של המועדון.
בשנת 2008, הצטרף לבנדה למחלקת הילדים והנוער של מכבי חיפה שם אימן במשך תשע שנים קבוצות בגילאים שונים ובשנת 2011 אימן את קבוצת הנוער של המועדון.
בשנת 2014, שימש לבנדה כעוזרו של המאמן הסרבי אלכסנדר סטנוייביץ' שאימן בקבוצה במשך כחצי שנה.
ב-17 במאי 2016 נבחר לשמש לראשונה כמאמן קבוצה בוגרת, לאחר שמונה למאמן הפועל ראשון לציון מהליגה הלאומית.
ב-20 בדצמבר, לאחר יכולת ירודה שהציגה הקבוצה, פוטר לבנדה.
בפברואר 2017 מונה לבנדה לתפקיד עוזר המאמן בבית"ר ירושלים והחל לעבוד תחת המאמן שרון מימר.
ב-16 באוגוסט, פוטר מימר מאימון הקבוצה ולבנדה מונה לתפקיד המאמן הזמני של הקבוצה.
במשחק הבכורה שלו כמאמן ראשי בקבוצה, במחזור הפתיחה של עונת 2017/18, ניצחה בית"ר ירושלים את מכבי תל אביב בתוצאה 3-0. בין ה-3 בספטמבר ועד ה-13 בספטמבר הועסק במועדון אלי כהן כמנהל מקצועי ולבנדה היה כפוף אליו.
לאחר שפוטר כהן, המשיך לבנדה לשמש כמאמן זמני עד ל-28 בספטמבר, אז מונה בני בן זקן למאמן הקבוצה ולבנדה חזר לעמדת עוזר המאמן.
הנימוק בגינו מונה מאמן חדש לבית"ר במקום לבנדה הוא שללבנדה אין תעודת פרו הנדרשת כדי לאמן בליגת העל.
סך הכל שימש לבנדה כמאמן הראשי בבית"ר במשך חמישה מחזורי ליגת העל, בהם רשם 3 ניצחונות ו-2 תוצאות תיקו.
ב-9 ביוני 2018 הוחתם לבנדה כמאמן הפועל איכסל, אשר עלתה לליגה הלאומית בסיום עונת 2017/18. ב-22 בספטמבר 2018 התפטר מתפקידו לאחר חמישה מחזורים, בהם לא צברה הקבוצה אף נקודה.
בינואר 2019 מונה לבנדה לעוזרו מאמן עירוני קריית שמונה, תומר קשטן.
מחזור לסיום העונה התפטר לבנדה מתפקידו לאחריו פיטוריו של קשטן.
גיל זלצמן (נולד ב-1964) הוא פסיכיאטר ופסיכיאטר ילדים ונוער, חוקר בפסיכיאטריה ביולוגית ופסיכותרפיסט ישראלי.
מנהל המרכז לבריאות הנפש גהה, ופרופסור מן המניין בפקולטה לרפואה של אוניברסיטת תל אביב.
מכהן גם כיו"ר המועצה הלאומית למניעת אובדנות של משרד הבריאות ונושא מינוי עמית מחקר קבוע ביחידה להדמיה מולקולרית וחקר המוח במחלקה לפסיכיאטריה של הפקולטה לרפואה באוניברסיטת קולומביה שבניו יורק.
זלצמן נולד וגדל בגבעתיים, כבן בכור מתוך שלושה ילדים, לאב הנדסאי אלקטרוניקה ואם מנהלת חשבונות.
בוגר תיכון שמעון בן-צבי בגבעתיים במגמה ביולוגית-ריאלית.
החל את שירותו בצה"ל בקורס טיס ולאחר מכן שירת כנגד הדרכה ומכין בהכנת מדריכים של החוליה הארצית של חיל הרפואה.
בוגר בית הספר לרפואה של האוניברסיטה העברית והמרכז הרפואי הדסה בירושלים ומחזיק בתואר בוגר במדעי הרפואה (B.Med.
במהלך לימודיו נטל פסק זמן של שנה שבה נסע ללמוד פנטומימה בפריז בבית הספר של אלה ג'רוסביץ' (גרושתו של מרסל מרסו).
הוא הופיע למחייתו בהופעות רחוב במרכז פומפידו.
במקביל, סיים לימודים תלת-שנתיים בתוכנית לפסיכותרפיה באוניברסיטת ת"א.
בשנת 2000 החל לעבוד כסגן מנהל מחלקת נוער סגורה והצטרף לוועד המנהל של עמותת בשביל החיים.
כעבור שלוש שנים יצא לפוסט-דוקטורט של שנתיים במחלקה למדעי המוח באוניברסיטת קולומביה בניו יורק בתחום הגנטיקה של התנהגות אובדנית ודיכאון בצעירים, בהנחיית פרופסור ג'ון מאן, הנחשב לחוקר המוביל בעולם בתחום הנוירוביולוגיה של התנהגות אובדנית.
בשנת 2005, עם חזרתו לארץ, מונה למנהל חטיבת ילדים ונוער, מנהל מחלקת יום לנוער ומאוחר יותר סגן מנהל בית החולים במרכז לבריאות הנפש גהה.
בשנת 2011 סיים תואר שני במנהל מערכות בריאות מאוניברסיטת בן-גוריון בהצטיינות יתרה.
את שירות המילואים שלו ביצע זלצמן כמפקד פלוגת רפואה קדמית (פלר"ק) ומפקד המרכז לתגובות קרב (מלת"ק) בפיקוד הצפון בדרגת רב-סרן, ובהמשך כיועץ בתחום מניעת אובדנות בצה"ל.
הוא חבר בפורום אזרחים מטכ"לי העוסק בייעוץ לצבא במניעת התאבדויות בחיילים.
בתקופה זו נבחר גם ליו"ר האיגוד הישראלי לפסיכיאטריה ביולוגית והוביל שינויים ארגוניים למיסוד והגדלת הארגון, שיפור נוהלי בחירה, יצירת רשימת חברים קבועה, גביית דמי חבר מוסדרת וטיוב אתר האיגוד.
בשנת 2014 מונה למנהל המרכז לבריאות הנפש גהה בעודו ממשיך לנהל במקביל את מחלקת יום לנוער.
בתפקידו זה יזם מהלך לשינוי הסטיגמה המלווה את האדם הסובל ממחלה פסיכיאטרית ("פסיכיאטריה בג'ינס"), שכלל פעולות הסברה, שימוש במדיה האלקטרונית והחברתית, הרצאות לקהל הרחב ולמקבלי החלטות וראיונות מצולמים עם מטופלים המוכנים לספר את סיפורם ללא הסתרה.
בשנת 2016 קיבל זלצמן מעמד של פרופסור מן המניין באוניברסיטת תל אביב והוא חבר בוועדות ההוראה של הפקולטה, של החוג לפסיכיאטריה, של בית הספר ללימודי המשך וכן בוועדת הבריאות האוניברסיטאית.
נוסף על פעילותו זו, ריכז גם את לימודי ההמשך בפסיכיאטריה במשך שש שנים ויזם את פרויקט המנהיגות המחקרית הצעירה במסגרת האיגוד לפסיכיאטריה ביולוגית, במהלכו פוגשים מתמחים שסומנו כעתודה עתידית למחקר פסיכיאטרי מומחים מכל העולם המגיעים להעביר סדנאות בתחומי שיטות מחקר ופיתוח קריירה מחקרית.
חלק מבוגרי התוכנית שובצו בתפקידי מפתח בפסיכיאטריה הישראלית.
זלצמן נשוי לאיילת ואב לשניים.
מחקריו של זלצמן מתמקדים בהבנת הנוירוביולוגיה של הפרעות במצב הרוח והתנהגות אובדנית במתבגרים ומבוגרים צעירים.
הוא עוסק הן במחקר קליני והן בתחומי מחקר בסיסיים כמו גנטיקה, פרמקולוגיה וקוגניציה.
כל מאמריו המקוריים פורסמו בכתבי עת בינלאומיים מוכרים בפסיכיאטריה, פרמקולוגיה ופדיאטריה וצוטטו מעל 300 פעמים במחקרים אחרים.
בשנים האחרונות מתמקד זלצמן בפיתוח של בדיקת היפותזות הקשורות לקשר בין אירועי חיים וגנטיקה בדיכאון.
בשנת 2006 שיחזר את ממצאיו של אבשלום כספי על מדגם של מטופלים הסובלים מדיכאון והראה אינטראקציה בין האלאל הקצר ואירועי חיים שליליים ביצירת דיכאון, תוך שימוש לראשונה באלאל שלישי ומדידה סובייקטיבית של אירועי החיים.
בהמשך הציע גישה חדשה להבנת מנגנונים בבסיס המוח הדיכאוני והאובדני בצעירים ואחת מעבודותיו המוכרות הדגימה את האינטראקציה של גנים, סביבה ותזמון ביצירת דיכאון.
על פי מודל זה השילוב של אירוע חיים שלילי ותזמון של האירוע בחלון זמן התפתחותי מסוים בגיל מוקדם יחד עם פגיעות גנטית, מסבירים היווצרות דיכאון בהמשך במבוגר הצעיר.
מודל זה זכה להדים רבים בתחום הפסיכיאטריה הביולוגית ואף צוטט בטקטסבוק המוביל בפסיכיאטריה.
בשנת 2016 הוביל זלצמן קבוצת מומחים מ-13 מדינות באירופה, במימון שנתקבל מהכנס האירופאי לנוירופסיכופרמקולוגיה (ECNP) וגופים נוספים, למחקר שביצע סקירה סיסטמטית של כל השיטות שנחקרו במניעת אובדנות בעשור האחרון.
מחקר זה הוליד מאמר שהתקבל לפרסום בכתב העת Lancet Psychiatry ותרם תרומה משמעותית לגיבוש המדיניות למניעת אובדנות ברמה הלאומית במדינות אירופה.
זלצמן פרסם למעלה מ-280 מאמרים מקצועיים, מהם יותר מ-170 מאמרים מקוריים, וערך שני ספרים בינלאומיים בתחום הגנטיקה של דיכאון ואובדנות בקרב צעירים.
בנוסף, ערך עשרות פרקים בספרים מקצועיים בתחומו.
גיל זלצמן נחשב לחוקר מוכר מאוד באירופה ובארצות הברית בתחום הדיכאון והאובדנות בקרב בני נוער.
הוא כיהן בעבר כחבר בורד (executive committee) באיגוד האירופאי לפסיכיאטריה (EPA) ונשיא הסקציה לפסיכיאטריה של הילד בארגון.
בנוסף, נבחר (פעמיים ברצף) כחבר בורד (executive committee) בהנהלת הקולג' האירופאי לנוירו-פסיכופרמקולוגיה (ECNP) ומשמש גם כיושב ראש ועדת החינוך של הארגון.
בשנת 2003 התקבל כחבר מן המניין באיגוד האמריקאי לפסיכיאטריה של הילד (American academy of child and Adolescent Psychiatry) ובשנת 2005 כחבר מן המניין באיגוד האמריקאי לפסיכיאטריה ביולוגית (Society of Biological Psychiatry).
בשנת 2013 נבחר, יחד עם פרופסור אלן אפטר, ליושב ראש הכנס האירופאי למניעת התאבדויות שנערך בתל אביב בהשתתפות כ-1,000 מוזמנים והיה לכנס הגדול בכל הזמנים בנושא אובדנות.
בשנת 2017 שימש כיושב ראש של הכנס העולמי של האיגוד הבינלאומי למחקר אובדנות (IASR) בלאס וגאס.
החל משנת 1999 מופיע גיל זלצמן בבתי משפט כעד מומחה לצורך מתן חוות דעת בפסיכיאטריה משפטית מטעם בית המשפט ומטעם הסניגוריה הציבורית או סניגורים אחרים.
זלצמן מסר חוות דעת במספר תיקי רצח מתוקשרים ומורכבים.
מוכרת במיוחד חוות דעתו בתיק יריב ברוכים נגד מדינת ישראל, בו קבע כי הנאשם פעל מתוך אי שפיות, חוות דעת שנדחתה על ידי בית המשפט המחוזי.
בערעור שהוגש מאוחר יותר לבית המשפט העליון התקבלה חוות דעתו כלשונה, ואף נקבעה הלכה כי אין חובה שאדם הסובל ממחלה פסיכיאטרית יהיה בעל אי יכולת מלאה להימנע מעשיית המעשה כדי להיות פטור מאחריות פלילית.
השופט תיאודור אור כתב בפסק הדין לגבי חוות דעתו: "בל נשכח, שהראיות אשר נאספו על ידו שימשו גם את כל המומחים האחרים ואין היום חולק על מהימנותן ומשקלן.
לפיכך, לא הייתי רואה את חוות דעתו ועדותו באותה חשדנות כפי שבית המשפט המחוזי התייחס אליה".
מקרה ייחודי זה נלמד היום בבתי הספר למשפטים.
זלצמן מרבה להרצות בהשתלמויות שופטים בכל הדרגים ומלמד את נושא אחריותו הפלילית של הלקוי בנפשו.
2001 – פרס חוקר מצטיין מטעם האיגוד הישראלי לפסיכיאטריה וההסתדרות הרפואית.
2008 – פרס הצטיינות בהוראה מטעם המחלקה לפסיכיאטריה של הפקולטה לרפואה באוניברסיטת תל אביב.
2009 – פרס הצטיינות בהוראה מטעם דיקן הפקולטה לרפואה באוניברסיטת תל אביב.
גיל כהן (נולד ב-25 ביולי 1989) הוא שחקן טלוויזיה וקולנוע ותסריטאי ישראלי.
גדל בעיר אשקלון והתחיל את הקריירה המקצועית בדומינו גרוס בגיל 17. בשנת 2007 השתתף בתוכנית הקאלט "פרויקט ביפ" בערוץ ביפ המיתולוגי כצלע הצעירה בשלישיית "מכים בצחוק".
לאחר שחרורו מצה"ל חבר לחברתו מתיאטרון אשקלון - אנה צ'רנוב, יחד עבדו על מופע והופיעו במסגרת דומינו גרוס על במות ברחבי ישראל.
בשנת 2014 השתתף בעונה השלישית של הסדרה "נויורק" ב-yes, באותה שנה הוא שיחק בתפקיד ראשי בסדרה "עיר ללא אלימות" אשר שודרה בחינוכית וערוץ 2. בשנת 2015 השתתף בעונה השנייה של הסדרה "חברות" בערוץ 10 לצד בת דודתו מגי אזרזר.
בשנת 2016 שיחק בתפקיד פרטוק החובש בדרמה היומית המצליחה של yes - "תאג"ד".
באותה שנה גם שיחק בהצגה "הסמוי" לצידם של אורי גבריאל ויונתן סבג בתיאטרון אשקלון.
במאי 2016 הסרט הקצר "ג'ונדי" בכיכובו הוקרן בפסטיבל קאן 2016.
בשנת 2017 השתתף גיל בסדרה "בשבילה גיבורים עפים" בהפקת קשת 12, כמו כן לוהק לתפקיד ראשי בסרט טלוויזיה הולנדי אשר צולם באמסטרדם.
מאוחר יותר באותה שנה השתתף בעונה השנייה של "כדברא" בתור דורי שכטר ואף שיחק בסדרה "מול הקיר" של חיים בוזגלו בתפקיד ראשי - סיסו אלבז.
בשנת 2018 יצר והשתתף בתפקיד ראשי בסדרה "במדינת תל אביב" יחד עם מיכאל גבעתי ולירן דוד אשר שודרה בערוץ טדי בפרטנר TV והייתה מועמדת ראשונית בטקס פרסי האקדמיה של אותה שנה בקטגוריה "סדרת הרשת הטובה ביותר".
בשנת 2019 כתב את מופע הבידור הסאטירי "דור הוואי" בתיאטרון הקאמרי יחד עם השחקנית לי מסיקה איתו הם מופיעים עד היום ברחבי הארץ.
באותה שנה כתב, ביים והנחה יחד עם שותפו מיכאל גבעתי את הפורמט "power couple" - סדרת רשת שיצרו בשיתוף עם TEENK והופקה עבור סמסונג ישראל.
בשנת 2020 לוהק לסרט זוכה פרסי האופיר "תמונת הניצחון" של אבי נשר.
בשנת 2021 הפיק ושיחק בפיילוט לסדרת הקומדיה המוקומנטרית שכתב יחד עם שותפו מיכאל גבעתי - "ווילד לייף"- בבימויו של עודד רז ובכיכובם של ג'וי ריגר, אבי דנגור, בר מיניאלי ובר ברימר.
בשנת 2022 החל לשחק בתיאטרון סיקרא באשקלון בניהולה האומנותי של חני אלימלך וכיכב בהצגות "יוסף וכותונת הפסים המשגעת" ו-"מתנה למדינה" המספרת של סיפורו של צחי איטח - חלל צה"ל שנפל בקרב על הבופור.
באותה שנה לוהק לסרט "אבודים בשטחים" בבימויו של נדב שלמה גלעדי שם שיחק לצד חן מזרחי ואוראל צברי.
בשנת 2023 שיחק בסרט האמריקאי "ג'רוזלם67", בבימויו של עודד רז, לצידם של יעל גרובגלס ודור הררי.
בשנת 2025 שיחק בסרט האמריקאי TUNER בבימוי זוכה האוסקר דניאל רוהר לצידם של דסטין הופמן, ליאור רז וליאו וודול.
שנה שם דמות במאי2015 ירח בבית 12 תומרדורית חכים ג'ונדי אביחידניאל ביטון 2016 Get lost נועם Mirjam de with 2021 תמונת הניצחון חבאני אבי נשר2022אבודים בשטחיםסימו המ"פנדב שלמה גלעדי2023ג'רוזלם67איתןעודד רז2024Tunerיונידניאל רוהר
שנה שם דמות עונה 2007 פרויקט ביפ — —2014 ניויורק שאול עונה 3 עיר ללא אלימות רועי/יוסי/כפיר —2015 הקלמרים אורי השומר עונה 6 2016 תאג"ד פרטוק החובש עונה 12017 בשבילה גיבורים עפים אלישע הצעיר — כדברא דורי שכטר עונה 22018במדינת תל אביבגיל2019power coupleמנחהעונה 1+2
גיל יפמן (נולד ב-1979 בישראל) הוא אמן ישראלי רב תחומי, המשתמש במגוון של מדיומים כגון: ציור, וידאו, מיצבים, סריגה, והדפסים.
השימוש במגוון סוגי מדיום הוא לחקירת הפוטנציאל הגלום ביוצא מן הכלל ולעיסוק בנושאים שנחשבים לטאבו בחברה הישראלית כמו שואה, פורנוגרפיה ומוות.
יפמן בוחן את גבולות הזהות העצמית, את ההגדרות החברתיות המבנות אותנו, את הדימויים הסובבים אותנו ואת השימוש שאנחנו עושים בהם לצורכי עינוג ויופי, תעמולה וזיכרון.
מזה שנים משתמש יפמן בטקסטיל כסוג של טקסט שבאמצעותו הוא מפרק ומרכיב מחדש אתוסים חברתיים ומיתולוגיות שונות, ומציע בהם קריאה חדשה ומאתגרת.
גיל יפמן נולד בקיבוץ רמת יוחנן בשנת 1979. גיל הוא הבן הצעיר אחרי רונה, ועומר.
כל האחים הם יוצרים אמנותיים המתעסקים בעבודתם בטשטוש גבולות, מגדר ומיניות.
בגיל 16 אובחנה אצל יפמן מחלת האנורקסיה שבעקבותיה נאלץ להתאשפז בביתו בהשגחתה של אימו.
"היא טיפלה בי ואני שמח שמאוחר יותר יכולתי לעזור לה עם ההתמודדות שלה עם הטרנסג'נדריות שלי, כי זה דור שמסרב ללכת לטיפול או לקבל עזרה מבחוץ", הוא אומר.
המחלה הייתה תגובה לניסיון של יפמן לשלוט על הגוף שלו ולעצור אותו מההתפתחות הטבעית שלו שנראתה לו כל כך מוזרה.
"באותה תקופה, לקיחת הורמונים להשהייה הייתה אסורה מתחת לגיל 18, אז האנורקסיה עזרה לי להימנע מאינטראקציות חברתיות." יפמן אומר.
העיסוק במגדר החל בגיל צעיר יחסית אצל יפמן.
האינטואיציה הובילה אותו בתור נער לאמנים שעסקו בטשטוש ופריצת גבולות מגדריים, כמו לי באורי (Bowery) שפעל בתחום האופנה, הפרפורמנס ואמנות הגוף.
בשנת 2003 סיים יפמן את לימודיו באקדמיה לאמנות ועיצוב בבצלאל.
במהלך לימודיו בבצלאל החל ליטול תרופות הורמונליות על מנת לעבור תהליך לשינוי מין שאליו שאף.
"האמנתי באמת ובתמים שנולדתי למגדר ולמין הלא נכונים.
זה מסע לגילוי עצמי, וככל שהתקדמתי לכיוון הנשי וחייתי בתור אשה 24/7 יכולתי גם להכיל יותר." שינוי המגדר שעבר יפמן הוביל אותו להתעסק בחומרים רכים ובטכניקות של תפירה וסריגה, מלאכות יד "נשיות" וביתיות שמצויות מחוץ לקאנון האמנותי.
ב־2002 שינוי המין של יפמן עמד גם במרכז תערוכה משותפת עם האחות רונה יפמן במוזיאון הרצליה: תיעוד מרתק ואמיץ של תהליך ההתבגרות שכל המשפחה נאלצה לעבור.
באחת העבודות הזכורות, שתיהן נשענות עירומות על עץ ונראות כתאומות.
לאחר מספר שנים הפסיק יפמן לחיות כאישה וחדל מלקחת תרופות הורמונליות.
"לא רציתי שהשמחה שלי תהיה תלויה בתרופות והורמונים." "בנקודה מסוימת, הבנתי שמגדר הוא סוג של משחק תפקידים, ועל כן אני ממשיך בתהליך ברבדים העמוקים ביותר שלי (...) אני נמנע בעצמי מהגדרות שלתפיסתי רק מצמצמות אותי." אומר יפמן.
ב-2015 הציג יפמן את עבודת הווידאו "היה ערב הקיץ" מהתערוכה "כוחה של המלה" שהתקיימה במכללת ספיר.
בעבודה נראה האמן כורך לגופו טלית ותפילין כבגדים תחתונים, על רקע שירו של ביאליק אותו קורא הזמר והיוצר ערן צור.
בשל השימוש הפרובוקטיבי בתשמישי קדושה, ארגונים דתיים הביעו את מחאתם ברשת, קראו לא להירשם ללימודים במכללת ספיר ויפמן אף ספג איומים על חייו.
בתחילת שנות האלפיים, העיסוק במיניות, באחרוּת ובפוליטיקה של זהויות הורחב מהגוף הפרטי ליצירת מייצגים ואובייקטים פיסוליים רכים.
במהלך העשור הראשון לפעילותו האמנותית יצר יפמן פסלים סרוגים בצבעוניות פסטלית המזכירים גוף רב-איברים גרוטסקי, נזיל ופגיע, וגיבש שפה פיסולית מקורית וייחודית.
"סבתא שלי הייתה סורגת לנו כשהיינו ילדים, אבל התחברתי לסריגה והכנסתי אותה לאמנות שלי בשלב הרבה יותר מאוחר (...) לסריגה יש ערך מוסף, חלק מהאובייקטים שאני יוצר מאוד קשים, אבל הרוך של הצמר מאזן אותם.
כצופה, יצירת קשר עם היצירה הוא כמעט בלתי נמנע, כי רובנו לבשנו סריגים ושיחקנו בבובות סרוגות כשהיינו ילדים.
אז יש לזה סוג של ערך חוצה דורות."
בתערוכת היחיד הראשונה שלו בגלריה דביר בתל אביב 2011 יצר יפמן מיצב, שהורכב מפסלים רכים עשויים בסריגת יד מצמר צבעוני.
כל פסל צמרי כזה עומד בזכות עצמו, אך יחדיו הם מתחברים לכדי עולם סוריאליסטי מעוות (...) העבודות מצויות במתח שבין נושאים קשים לחום ולביטחון של הצמר שממנו נסרגו."
ב-2012 ייצר יפמן את העבודה "טומטום" שנעשתה עבור התערוכה "על הטיפשות" במוזיאון פתח תקווה לאמנויות.
העבודה עשויה אובייקט מונומנטלי סרוג וגרוטסקי המזמינה את הצופה ליצור עימה מגע אינטראקטיבי.
בחלק מהזמן יפמן הלביש על עצמו את הפסל ואנשים הוזמנו להכניס לתוכו ידיים.
לצד האובייקט הסרוג התלווה פסקול ובו אנחות גרעפסים, פיהוקים, פלוצים, צעקות התעטשויות, שמייצגים אופני ביטוי הקודמים לשפה.
ב-2014 התקבל יפמן לתוכנית רזידנסי בהאנובר, גרמניה.
באותה תקופה הוא גר ועבד בחלל שהיה בעבר חדר מתים בבית חולים יהודי שאליו נאספו וממנו גם נשלחו יהודים למחנות.
שנים לאחר המלחמה הפכו את בתי החולים למתחם של דירות יוקרה ונאלצו לשמר את חדר המתים אשר הפך לסטודיו.
בסוף השהות של האמן בתוכנית הוא הקים במבנה חנות מזכרות שואה שבה מכר סבונים אורגניים המכילים שערות, ציפורניים והפרשות אורגניות.
על הסבונים מוטבעים צלבי קרס, ובה בעת הם מופיעים בצבעים מרגיעים ומפיצים ריחות נעימים של וניל ולוונדר.
לצד הסבונים נמכרו פאזלים של מחנה הריכוז בירקנאו שהופיעו בצבעי הקשת המציע פירוק והרכבה הנערכים במסגרת ביתית ומשפחתית.
"במקרה הזה מדובר בבית מתים יהודי שהוסב למעין 'ממוריאל' בשיתוף פעולה גרמני־ישראלי, זה כל כך מתבקש.
ורציתי לקחת את הסמלים המייצגים כל כך הרבה ולהחזיר אותם קצת למקור האבוד שלהם.
גם צלב הקרס וגם המגן דוד, עם כל הכבוד, נולדו מאותה משפחה של סמלים דתיים בהודו.
אבל זה נכון שאני לוקח סיכון, אני לא עושה דברים פשוטים".
אומר יפמן בריאיון לדנה גילרמן.
ב-2015 יפמן מייצר את העבודה "חזון העצמות הרטובות" בסדנא החדשה לאמנות רמת אליהו.
זהו פרויקט פיסולי שבו מלאכת הסריגה הופכת לקולקטיבית ונערכת בשיתוף פעולה עם תלמידי בית ספר בראשון לציון.
זהו פרויקט סביבתי - חינוכי שבו התלמידים אספו שקיות פלסטיק וסרגו מהן עצמות ענקיות שאותן מילאו באדמה וצמחים.
הסדנאות שהתקיימו בראשון לציון היו פיילוט לפרויקט זהה בו (שיתף פעולה יפמן עם נשים יפניות) במשך חודש ימים עם נשים יפניות, שבסופו הוצגו במרכז לאמנות עכשווית באאומורי, יפן.
ב-2016 השתתף יפמן בתערוכה הנקראת "תחת מכבש ההיסטוריה" שהתקיימה בסדנת ההדפס בירושלים לצד עילית אזולאי, מאיה ז"ק, מרב סלומון, משה רואס ורות שרייבר.
בפרויקט מנצל יפמן את הדפסי הרשת כדי ליצור שכבות מוערמות של דימויים ורקעים, כאשר כל רובד נושא עמו מטען דימויים קשה מנשוא - קברי המונים ממלחמת העולם השנייה גוויות של נרצחים במחנות ריכוז, שלדים של אסירים שעונו, ולצדם, בניגוד אבסורדי נשים חשופות בתנוחות מיניות בוטות המציגות שפה פורנוגרפית.
יפמן מרכיב לוח שנה בעל צבעוניות עזה ומעברים חדים לשחור-לבן צילומי, שהגיבורות שלו הם דמויותיהן האמתיות של סוהרות גרמניות במחנות עבודה והשמדה נאציים.
2003 - האקדמיה לאמנות ועיצוב, בצלאל B.F.A
2008-2010 - מלגה במכללת עלמא לתרבות עברית, תל אביב.
2008-2010 - מלגה במכללת עלמא לתרבות עברית, תל אביב
2010 - חתן פרס "אמן צעיר" מטעם משרד התרבות והמדע
2012 - סדנת פיתוח קריירה, NYC, ARTIS, ניו-יורק
2014 - מלגת אמן פאונטיינהד, מיאמי
2014 - מלגת אמן IDA Schir, הנובר
2015 - Aomori מרכז לאמנות עכשווית, יפן
2017 - פרס רפפורט לאמנים ישראלים צעירים.
2000 - "Banana Split", תל אביב, גלריית בית העם
2002 - "Omanut O Manush", ירושלים, האקדמיה לאמנות ועיצוב, בצלאל
2009 - "TransKnitting", תל אביב, ברזילי, פסטיבל לסביות
2011 - "In Return",תל אביב, גלריית דביר
2013 - מייצג "טוטם", Espace culture לואי ויטון, פריז
2016 - "The Third Dress", קיבוץ יד מרדכי, גלריית דנה, שיתוף פעולה עם דב בן נר
2024 - " טומטום", תערוכה במוזיאון היהודי בברלין בעקבות המשמעות היהודית של המושג.
2025 - "גובה פני העיר" עבודה שיצר עם קהילות מדרום העיר.
גיל מסינג (נולד ב-1983) הוא ראש המטה של צ'ק פוינט ומנהל התקשורת התאגידית הגלובלית של החברה.
שימש בעברו כיועץ התקשורת של ציפי לבני, דובר סיעת קדימה, ומנהל אגף קשרי החוץ של חברת שטראוס גרופ.
מסינג נולד בבסיס חצור לחיים מסינג, איש חיל האוויר ולימים מנכ"ל הרשות למאבק באלימות, בסמים ובאלכוהול במשרד ראש הממשלה, לצדו של ראש הממשלה אריאל שרון, לשעבר ממלא מקום, וסגן ראש העיר יבנה, ולאורנה, תכשיטנית במקצועה, אך משפחתו עברה ליבנה.
מסינג למד בבית-ספר היסודי מעיין ובתיכון 'האורן' ע"ש גינסבורג ביבנה.
בנעוריו היה דובר נוער הליכוד, בתקופת הבחירות של 1996 שבהן נבחר בנימין נתניהו לכהונתו הראשונה.
בשנת 2001 התגייס לצה"ל ושירת ביחידת דובר צה"ל.
לאחר שעבר קורס קצינים שימש כקצין מבצעים וקשר לתקשורת הבין לאומית, ובהמשך נציג דובר צה"ל באוגדת עזה, עליה פיקד באותה עת אביב כוכבי.
ב-2006 השתחרר מסינג בדרגת סגן ומונה לסגן דובר מפלגת קדימה.
ב-2007 מונה ליועץ התקשורת ועוזרה האישי של שרת החוץ ציפי לבני.
ב-2013 מונה למנהל אגף קשרי החוץ בחברת שטראוס, שעסק בתחומי התקשורת וקשרי הממשל של הקבוצה.
ב-2018 מונה למנהל מערך התקשורת התאגידית הגלובלית בחברת הטכנולוגיה צ'ק פוינט, הכולל צוותים בסינגפור, באנגליה ובארצות הברית, ויותר מ־30 סוכנויות יחסי ציבור.
בינואר 2022 מונה בנוסף לתפקידו, לראש מטה החברה.
במסגרת תפקידו מסינג מתראיין ומפרשן על פעילותה של החברה ומסביר על התקפות סייבר באמצעי התקשורת השונים בישראל ובעולם.
במהלך חקירת פרשת ישראל ביתנו סייע מסינג למשטרה, בהקלטה של שיחה שקיים עם אחד החשודים בפרשה, יועץ התקשורת רונן משה.
משה הודה והורשע ונגזרו עליו תשעה חודשי מאסר ובנוסף קנס של 900 אלף ש"ח.
על כן, אני מבקש ממך לבטל את המינוי".
ב-2019 נמנה כאחד מ-40 הצעירים המבטיחים בדירוג של מגזין TheMarker.
בשנת 2023 נמנה כאחד מ-40 הצעירים המבטיחים בדירוג של עיתון גלובס, ובו התייחס לראשונה על סערת סיכול מינויו לדובר צה"ל.
הוא אמר בראיון כי "הגעתי מהמקום הכי נקי ומקצועי בתור מי שגדל ביחידה ושירת שם ואף תרם אחרי שירותו הצבאי.
היו גם מתקפות מתוך הצבא על עצם המינוי בהיבט של אדם חיצוני וגם על הגיל שלי, ואני מבין את המתנגדים".
מסינג בעל תואר ראשון בממשל, דיפלומטיה ואסטרטגיה, מהמרכז הבינתחומי הרצליה ובעל תואר שני בלימודי משפט מטעם אוניברסיטת בר-אילן, ומלמד קורסים בתקשורת ובהסברה בבית הספר לעיתונאות ותקשורת "כותרת" באוניברסיטת תל אביב, בקריה האקדמית אונו ובמרכז להכשרה פוליטית.
מסינג נשוי לליאת ורהפטיג מסינג, ואב לשלושה.
גיל מרקו שני (נולד בשנת 1968) הוא צייר ואמן מיצב ישראלי.
שני נולד וגדל בתל אביב, בוגר תיכון חדש בתל אביב, ושירת בצה"ל ביחידת ההסרטה.
בוגר תואר ראשון (1994) באמנות מבצלאל אקדמיה לאמנות ועיצוב בירושלים, לימודי אמנות (1994) בית ספר סלייד ב-לונדון, ולימודי עיצוב נעליים בבית ספר Afpic בפריז.
שני חבר סגל ומרצה בכיר במחלקה לאמנות בבצלאל.
הוא זכה בפרסים רבים, ביניהם פרס קרן גוטסדינר לאמן ישראלי צעיר (2008) ופרס סנדברג לאמנות ישראלית לשנת 2018. ציוריו מצויים בין השאר באוספים של מוזיאון תל אביב לאמנות, מוזיאון ישראל ובאוספים פרטיים בארץ ומחוץ לישראל.
הוא חי ועובד בתל אביב.
ב-2017 נולד בנו לב, בהורות משותפת עם רנן מוסינזון.
שני הוא אחיה של המעצבת שרית שני חי.
ציוריו מתאפיינים בסגנון קווי ושטוח על רקע אחיד, ומיצביו משקפים מצבים יום-יומיים ובנאליים לכאורה, אך מייצרים חוויה המעוררת השתאות וחרדה בו זמנית.
"יצירתו של שני נעה בין העבודות הציוריות, הדו-ממדיות, לבין המיצבים התלת־ממדים.
הציורים מתאפיינים בקו רצוף וחסכני, מאופק ולא אישי.
לעומתם, המיצבים עשירים בפרטים ואוירה, יוצרים סביבה טעונה.
לכאורה אלה שני קטבים אך יחד הם בונים את "התיאטרון" המהפנט והמאיים, היפה והמכאיב, הסנטימנטלי והקר של גיל מרקו שני", ציין הצוות שהחליט על הענקת פרס גוטסדינר לשני.
ב-1994 השתתף בתערוכה "טרנזיט" במסגרת "ארט פוקוס", וב-1997 השתתף ב"סדרני נוי" במסגרת התערוכה "סף" במוזיאון ישראל, אשר אצרה שרית שפירא (ז"ל) ומיזגה בין נוכחות אנושית לחפצי תצוגה.
ב-1999 הציג תערוכת יחיד "חברות" בגלריית דביר.
ב-2001 שני בנה את המיצב "ספארי", במסגרת התערוכה "הלנה" (עם אבנר בן־גל ואוהד מרומי) בביתן הלנה רובינשטיין לאמנות בת־זמננו, מוזיאון תל אביב לאמנות.
המיצב "אוטובוסים" הוצג במוזיאון ישראל ב-2018. אצרה אותו איה מירון.
בבצלאל מציינים כי "זה משיאי יצירתו של שני ומההישגים החשובים בגוף יצירתו העיקבי".
בקצה המבואה הריקה של המיצב נמצאת דלת, המובילה אל חדר שמבעדו רואים חלל ובו חונים שני אוטובוסים של תיירים.
האוטובוסים נראים שלמים, כאילו נלקחו מן המציאות, אך למעשה הם מלאכותיים, חלקיים ומותאמים לנקודת המבט שמכתיבה הדלת השקופה.
"שנתיים עבודה בשביל פריים אחד", כך הגדיר שני את התערוכה.
1996: "מחיקת כף" (עם רם סמוכה), גלריה בורוכוב, תל אביב "סדרני נוי", במסגרת התערוכה "סף" (בסדרה "פרק: תערוכות אמנים צעירים"), מוזיאון ישראל, ירושלים; אוצרת: שרית שפירא
1997: "חזיר", גלריה מרי פאוזי, תל אביב־יפו
2001: "עבודות מן הזמן האחרון" (עם אורי צייג), גלריה קוג'ימאצ'י, טוקיו — "ספארי", במסגרת התערוכה "הלנה" (עם אבנר בן־גל ואוהד מרומי), ביתן הלנה רובינשטיין לאמנות בת־זמננו, מוזיאון תל אביב לאמנות; אוצרת: אלן גינתון (קטלוג)
2003: "גשם", במסגרת ארט־פוקוס 4, מוזיאון אסירי המחתרות, ירושלים; אוצרים: סוזן לנדאו, יגאל צלמונה (קטלוג)
2007: "אדום החזה", גבעון גלריה לאמנות, תל אביב, Dome ספר־אמן בהוצאת Revolver, פרנקפורט
2009: "ציורים כחולים", תערוכת הזוכה בפרס קרן גוטסדינר לאמן ישראלי צעיר, מוזיאון תל אביב לאמנות; אוצרת: (אלן גינתון) קטלוג—"המפעל", חלל Forde לאמנות עכשווית, ז'נבה
2011: "חדר מדרגות", במסגרת "המכה השנייה: הביינאלה, השלישית לאמנות עכשווית", מוזיאון הרצליה לאמנות עכשווית; אוצר: אורי דסאו (קטלוג)
2014: "בלגרד", גלריה טמפו רובאטו, תל אביב
2018: "אוטובוסים", מוזיאון ישראל, ירושלים; אוצרת: איה מירון (קטלוג)
1994: פרס מרי פישר לבוגרים מצטיינים, בצלאל אקדמיה לאמנות ועיצוב, ירושלים
1999: פרס האמן הצעיר, משרד המדע, התרבות והספורט
2001: פרס דיזנגוף לאמנות הציור והפיסול, עיריית תל אביב-יפו
2003: פרס ביאטריס קולינר לאמן ישראלי צעיר, מוזיאון ישראל, ירושלים
2004: מלגת קרן תרבות אמריקה-ישראל
2005: פרס על־שם שמואל גבעון, מוזיאון תל אביב לאמנות
2008: פרס קרן גוטסדינר לאמן ישראלי צעיר, מוזיאון, תל אביב לאמנות
2017: מענק תמיכה מטעם אאוטסט, ישראל—מענק להוצאת קטלוג, מועצת הפיס לתרבות ואמנות
2001: Safari/ספארי, מוזיאון תל אביב
2001: Bird Watchng School/בית הספר לצפרות, מוזיאון תל אביב
2018: Buses/אוטובוסים, מוזיאון ישראל | קטלוג אוטובוסים עברית, English Buses Catalogue
גילברט ריי סיסנרוס הבן הוא פוליטיקאי ונדבן אמריקאי המכהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס ה-31 של מדינת קליפורניה מאז ינואר 2025. סיסנרוס, המפלגה הדמוקרטית, ייצג בעבר את מחוז הקונגרס ה-39 בין השנים 2021-2019. לאחר כהונתו בקונגרס מונה לתת מזכיר ההגנה של ארצות הברית לכוח אדם ומוכנות.
ב-2010 זכה בלוטו בפרס בן 266 מיליון דולר אמריקני.
אמו עבדה במזנון, ואילו אביו שירת במלחמת וייטנאם וסבל מחשיפה לאייג'נט אורנג'.
סיסנרוס שירת בצי ארצות הברית כקצין אספקה במשך 11 שנים.
לסיסנרוס תואר ראשון במדע המדינה מאוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון ותואר שני במנהל עסקים מאוניברסיטת ריג'יס, אוניברסיטה ישועית בדנוור, קולורדו.
הוא עבד כמנהל ייצור ושילוח בחברת פריטו-ליי עד שפוטר בשנת 2010. עד לשנת 2008 היה סיסנרוס חבר המפלגה הרפובליקנית, אך עזב את המפלגה מכיוון שחש שהיא הפכה ל"אידאולוגית מדי "ועבר אל המפלגה הדמוקרטית.
שבועות לאחר שעזב את פריטו-ליי, זכה סיסנרוס, ביחד עם רעייתו, בלוטו "Mega Millions" וגרף פרס מצטבר בשווי 266 מיליון דולר אמריקני.
בעקבות הזכייה פתחו הזוג סיסנרוס בקריירת נדבנות, והקימו קרנות למלגות שיינתנו לסטודנטים באוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון ובאוניברסיטת דרום קליפורניה.
נוסף על כך, הם הקימו את הארגון "דור ההשכלה הראשון של פיקו ריברה" ("Generation First Degree Pico Rivera") במטרה להבטיח שלכל בית לטיני בפיקו ריברה יהא לפחות בוגר אוניברסיטה אחד.
קרן נוספת שייסדו בני הוג היא "קרן גילברט וג'קי סיסנרוס" בהשקעה ראשונית של 20 מיליון דולר למתן חונכות בחינוך.
לאחר הקמת הקרן, סיסנרוס קיבל תואר שני נוסף במדיניות חינוך עירונית מאוניברסיטת בראון.
ב-2017 הכריז כי יתמודד בבחירות שייערכו בשנה העוקבת מול חבר בית הנבחרים אד רויס על ייצוג מחוז הקונגרס ה-39 של מדינת קליפורניה בבית הנבחרים.
הוא ציין באופן ספציפי כי התמודדותו נגד רויס נובעת משאיפתו של רויס לבטל את חוק הגנת החולה וטיפול בר השגה.
בינואר 2018 הודיע רויס על פרישתו מהחיים הפוליטיים ועל אי-התמודדותו לתקופת כהונה 14 במספר.
בהמשך, הבחירות במחוז זכו לתשומת לב לאומית כ"מרוץ המוזר ביותר במדינה" לאחר שהמפלגה הדמוקרטית בקליפורניה והוועדה הדמוקרטית DCCC הכריזו על הפסקת הקמפיינים הנגטיביים בין סיסנרוס ליריבו בבחירות המקדימות אנדי ת'ורבן, אשר כל אחד מהם הוציא 6 מיליון דולר עבור מסע הבחירות שלו.
הבחירות בארצות הברית עוברות תהליך שונה בקליפורניה.
במדינה זו הבחירות נערכות במתכונת כפולה: בחירות מקדימות בין-מפלגתיות טרם יום הבחירות בארצות הברית שנערך בנובמבר, בהן אין הגבלה על מספר המתמודדים מאותה המפלגה.
בבחירות המקדימות סיסנרוס סיים במקום השני אחרי יאנג קים, מועמדת המפלגה הרפובליקנית, עם 19.4% מהקולות.
עם זאת, בבחירות הכלליות שנערכו בנובמבר, גבר סיסנרוס על קים וזכה בבחירות עם 51.6%.
הוא הושבע לתפקידו בראשית ינואר 2019, יום כינוס הקונגרס ה-116 של ארצות הברית.
ב-13 בנובמבר 2020 הוכרז סיסנרוס כמפסיד בבחירות לבית הנבחרים האמריקאי במחוז הקונגרס ה-39. יאנג קים, שהתמודדה מולו בבחירות 2018, גברה עליו עם 50.6% מהקולות, לעומת 49.4% שגרף סיסנרוס.
ב-24 באוגוסט 2021 מונה סיסנרוס כתת-מזכיר ההגנה של ארצות הברית לכוח אדם ולמוכנות.
ב-1 באוגוסט 2023 הכריז סיסנרוס כי בכוונתו להתפטר מתפקידו בפנטגון] בראשית ספטמבר אותה שנה.
ב-18 בספטמבר הודיע כי יתמודד פעם נוספת לבית הנבחרים של ארצות הברית במחוז הקונגרס ה-31 של קליפורניה במקומה של חברת הקונגרס הפורשת גרייס נפוליטנו.
הוא זכה בבחירות והחל את כהונתו ב-3 בינואר 2025.
לסיסנרוס ולרעייתו ג'קי שני ילדים תאומים.
הזוג מתגורר מאז 2017 ביורבה לינדה.
גיל יצחק (נולד ב-29 ביוני 1993) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת החלוץ במכבי יפו.
יצחק גדל במחלקת הנוער של בני יהודה תל אביב, וב-22 בינואר 2011, בגיל 17 וחצי, ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל, כשפתח בהרכב במשחק מול מכבי חיפה בקריית אליעזר.
בעונה שלאחר מכן המשיך לשחק בקבוצת הנוער וכבש 20 שערים בליגת העל לנוער.
בעונת 2012/2013 הוא שיחק במקביל בקבוצת הנוער (במדיה כבש 18 שערים ב-15 משחקים) ובקבוצה הבוגרת, במדיה ערך 14 הופעות בליגת העל.
את שער הבכורה שלו בקריירה כבש יצחק ב-13 באפריל 2013, במשחק מול מכבי תל אביב שהסתיים בתיקו 2–2 ובו הוא גם הוסיף בישול.
בעונת 2013/2014 כבש שני שערים ב-18 הופעות בליגת העל, אך הקבוצה ירדה לליגה הלאומית לאחר שבמחזור האחרון סיימה בתיקו 1–1 מול מ.ס.
בעונת 2014/2015 כבש שלושה שערים ב-28 משחקים, וסייע לקבוצה להעפיל בחזרה לליגת העל.
את עונת 2015/2016 הוא החל בבני יהודה, אך לא זכה לדקות משחק רבות, ועם הגעתו של החלוץ ג'וד נורו נופה מהסגל.
ב-16 בדצמבר 2015 הושאל למכבי שעריים מליגה א' דרום עד לסוף העונה, עם אופציה לעונה נוספת.
הוא כבש 12 שערים ב-19 משחקי ליגה וסייע לקבוצה להעפיל לליגה הלאומית.
בעונת 2016/2017 כבש 11 שערים ב-36 הופעות בליגה הלאומית, וזכה עם הקבוצה בגביע הטוטו לליגת המשנה לאחר שבמשחק הגמר כבש את שער הניצחון בהארכה, אך בסופה ירדה הקבוצה בחזרה לליגה א'.
ב-12 ביוני 2017 חתם בהפועל ראשון לציון, ובעונת 2017/2018 כבש 11 שערים בליגה הלאומית.
בעונת 2018/2019 כבש 20 שערים וזכה בתואר מלך השערים בליגה הלאומית.
ב-31 בינואר 2019 חתם במכבי חיפה, והצטרף עם תחילת עונת 2019/2020. יצא עם הקבוצה למחנה אימונים ושיחק בהפסד להפועל באר שבע בגביע הטוטו, אך ב-5 בספטמבר 2019 הושאל בחזרה להפועל ראשון לציון, ועד תום העונה כבש במדיה 17 שערים בליגה הלאומית.
את עונת 2020/2021 החל ללא קבוצה, ולאחר שהחל להתאמן בהפועל תל אביב הוא הוחתם במועדון ב-14 בדצמבר 2020, ובאותו יום ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה, כשנכנס כמחליף במשחק מול מכבי חיפה.
ב-7 בינואר 2021 כבש את שער הבכורה שלו במועדון, בהפסד 1–2 למ.ס.
בסיום אותה העונה העפיל עם הקבוצה לגמר גביע המדינה, בו עלה כמחליף במהלך ההארכה בהפסד 1–2 למכבי תל אביב.
ב-20 ביוני 2021 חתם לעונה אחת בהפועל כפר סבא מהליגה הלאומית.
ב-12 ביוני 2022 חתם לעונה אחת במכבי נתניה מליגת העל.
את שער הבכורה כבש במוקדמות הקונפרס ליג נגד איסטנבול בשקשהיר ב-9 בינואר 2023 עבר להפועל אום אל-פחם מהליגה הלאומית.
ב-4 ביוני 2023 חתם במכבי קביליו יפו.
ב-17 ביוני 2024 חתם בבני יהודה תל אביב.
לזכותו של יצחק שלוש הופעות בנבחרת עד גיל 18, וכן שתי הופעות ושער אחד בנבחרת עד גיל 19. בשנת 2013 זומן לסגל הנבחרת הצעירה, במדיה ערך שלוש הופעות וכבש שער אחד.
גיל ממון (נולד ב-20 באפריל 1974) הוא קצין בצה"ל במילואים בדרגת אלוף-משנה, אשר כיהן, כמפקד מרכז השיטור וסגן קצין המשטרה הצבאית הראשי.
קודם לכן שימש מפקד המשטרה הצבאית החוקרת.
בשנת 2021 פרש מצה"ל ומונה למנכ"ל עיריית אור יהודה.
ממון נולד והתחנך בראשון לציון.
אביו קצין משטרה שעסק בבילוש וחקירות.
כשהיה ממון בן 5 הניחו עבריינים מטען חבלה גדול ליד דלת ביתם בקומה הרביעית במטרה לחסל את אביו, שהפריע להם כרכז מודיעין בפעילותם העבריינית.
כתוצאה מהפיצוץ הבית ניזוק בצורה קשה אך ממון ומשפחתו ניצלו.
בשנת 1992 התגייס לחיל המשטרה הצבאית, סיים את הטירונות כחניך מצטיין ושובץ לקורס מצ"ח שבסופו שובץ כחוקר בבסיס מצ"ח חיפה ששכן בנשר.
בהמשך עבר לשרת בבסיס מצ"ח דן שבמחנה צריפין ובינואר 1994 יצא לקורס קצינים וסיים את בה"ד 1 כחניך מצטיין ואת ההשלמה החיילית כחניך למופת.
עם סיום קורס הקצינים שב ליחידת מצ"ח כקצין חקירות בבסיס מצ"ח דן וביולי 1996 קודם לפקד על בסיס מצ"ח בירנית שבאוגדה 91.
ביולי 1997 פיקד על בסיס מצ"ח אורים הסמוך לאוגדת עזה.
בשנת 1999 יצא מטעם צה"ל ללימודי תואר ראשון בגאוגרפיה באוניברסיטת בר-אילן.
בשנת 2001 התמנה למפקד בסיס מצ"ח חיפה שבמחנה ג'למה, וב-2003 התמנה לראש מפלג בילוש עיקוב ביחידה המרכזית לחקירות מיוחדות (הימל"ם).
ביוזמת ממון, שונה שמו של המפלג למפלג מבצעים, אשר היה אמון על מעקב ומעצר של מחוללי פשיעה קשה בצה"ל בתחום הסמים וגניבות הנשק והאמל"ח.
בתקופתו כראש המפלג קידם שימוש באמצעים טכנולוגיים מתקדמים בתחום העיקוב והאזנות הסתר, והפעיל לראשונה מזל"ט לצורך עיקוב.
בשנת 2005 נשלח לקורס מצ"ח של ה-CID האמריקאי בצבא ארצות הברית ב־ שבמיזורי.
עם חזרתו לארץ מונה לעוזר מפקד מצ"ח.
ביולי 2007 מונה למפקד מצ"ח דרום ובינואר 2010 מונה למפקד הימל"ם.
בספטמבר 2012 יצא מטעם הצבא ללימודי תואר שני במשפטים ובמהלך תקופה זו במקביל ללימודיו קיבל פיקוד על צוות החקירה בפרשת הרפז.
ב-2013 מונה לראש ענף מודיעין ובילוש במפקדת קצין המשטרה הצבאית הראשי (מקמצ"ר) וב-2014 מונה לפקד על גדוד המעברים ארז שבעוטף ירושלים.
כמג"ד יסד וכתב את שיטת מדרגי הבידוק שפועלת עד היום במעברים.
הגדוד בפיקודו זכה לפרסים רבים, בניהם מקום ראשון בפרס ראש אט"ל לתחום הארגון והלוגיסטיקה ומקום שני בפרס הרמטכ"ל לבית הגדודים.
בביקורת פתע של מבקר צה"ל שיזם הרמטכ"ל גדי איזנקוט ב-30 יחידות בצה"ל, זכה הגדוד במקום הראשון וממון אף זכה בפרס הערכה אישי מהרמטכ"ל.
במהלך שנת 2015 בתהליך התמודדות למפקד מצ"ח, עלו כנגד ממון טענות להטיית מכרזים והעסקת חיילים בביתו לצרכיו הפרטיים.
בעקבות כך נפתחה חקירה של היחידה לחקירות פנים בצה"ל, ובחלוף 4 חודשים זוכה ממון מכל הטענות והחשדות.
בתגובה לפרסומים הוציא דובר צה"ל התייחסות לפיה הקצין נמצא ללא רבב, וכי מדובר היה בניסיון להכפישו במטרה למנוע את קידומו.
באוגוסט 2016 מונה למפקד מצ"ח, ויזם שינוי ארגוני ומקצועי שהביא את היחידה להישגים רבים ובניהם פרס ראש אגף כוח האדם למצוינות.
במאי 2019 סיים את תפקידו, ומונה למפקד מערך השיטור וסגן הקמצ"ר.
בשנת 2021 פרש ממון מצה"ל ומונה למנכ"ל עיריית אור יהודה.
בשנת 2026 מונה למנכ"ל עיריית נס ציונה, במקומה של דפנה קירו-כהן.
גיל כהן (נולד ב-8 בנובמבר 2000) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת הבלם בבית"ר ירושלים מליגת העל.
כהן נולד באשדוד והחל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של מ.ס.
ב-13 במאי 2018 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של מ.ס.
אשדוד, בהפסד 1–2 לעירוני קריית שמונה, במסגרת ליגת העל.
הוא יליד שנות ה־2000 הראשון שמשחק בליגת העל ובמהלך עונת 2018/2019 הפך לשחקן הרכב ועד לסיומה רשם 15 הופעות בהרכב.ב-8 ביולי 2024 חתם בבית"ר ירושלים.
כהן שיחק בכל נבחרות הנערים והנוער של ישראל, ומשמש מאז 2022 כקפטן הנבחרת הצעירה עד גיל 21.
כהן הוא בעל דרכון פורטוגלי.
גיל סגל הוא שחקן ומדבב ישראלי.
הוא הופיע לראשונה על הבמות בהצגה "זעקי ארץ אהובה" והשתתף גם בהצגה "עלובי החיים", הוא שיחק את התפקיד הראשי של מרקו במחזמר "הלב" שעלה בחנוכה 1997, הוא גם לקח חלק במופע פעמוני היובל.
הוא לקח חלק בהנחיית פסטיגל 1998 שם שיחק את הילד אמיר ושר שם את השיר "יחד נתגבר".
הוא דיבב את פינוקיו בסרט פינוקיו של דיסני, את טוד הצעיר בסרט השועל והכלבלב, את הילד אנדי בצעצוע של סיפור ואת אנטון בגרסת הדיבוב העברי של הסרט הגרמני פצפונת ואנטון.
הוא דיבב גם בסדרות הטלוויזיה "הגרגולים" ו"הדובון הקטן".
גיל כדור הארץ הוא משך הזמן שעבר מהיווצרות כדור הארץ עד ימינו, והוא מוערך בכ-4.54 ± 0.05 מיליארד שנים.
ההערכה מבוססת על תיארוך רדיומטרי של סלעים שנוצרו על כדור הארץ מתחילת ההיסטוריה שלו ושל מטאוריטים.
לפי המסורת היהודית והנוצרית, העולם כולו, ובכלל זה כדור הארץ נבראו לפני פחות מ-6000 שנה, כלומר בסביבות האלף הרביעי לפני הספירה וזאת על בסיס מהאילן היוחסין המתואר בספר בראשית.
לפי היהדות המסורתית ולפי מניין השנים בלוח העברי כדור הארץ נוצר בשנת 3761 לפני הספירה.
רוב הנצרות הפרוטסטנטית דגלה בכך שכדור הארץ והיקום נוצרו ב־4004 לפני הספירה, וזאת לפי כרונולוגיית אשר שפורסמה בשנת 1650 שנקבע על ידי הארכיבישוף ג'יימס אשר.
ד"ר לייטפוט , סגן-הקנצלר של אוניברסיטת קיימברידג', שקיבל את התאריך הזה לבריאה, חשב שמחקר מדוקדק של בראשית מאפשר דיוק גדול עוד יותר; לדבריו בריאת האדם, לדבריו, התרחשה בשעה 9 בבוקר ב-23 באוקטובר.
הוגים דתיים שונים קבעו תאריכים שונים אבל ערעור על רעיונות אלה נחשב בגדר כפירה והדבר היה עלול להסתיים בעונשים כמו נידוי.
במשך אלפי שנים, ועד להתפתחות הגאולוגיה המדעית המודרנית היה מקובל גם לחשוב כי כדור הארץ כפי שאנו רואים אותו כיום - עם כל ההרים שלו והימים שלו, נוצרו כולם עם בריאת העולם ולא עברו שום שינוי משמעותי מאז.
גם ערעור על הנחה זו היה עלול להוביל לנידוי מצד כהני הדת.
מחקרים על שכבות – ריבוד של סלעים ואדמה – נתנו לחוקרי טבע הערכה לכך שכדור הארץ עבר שינויים רבים במהלך קיומו.
שכבות אלה הכילו לעיתים קרובות שרידים מאובנים של יצורים לא ידועים, מה שהוביל חלקם לפרשנות לפי קיימת התפתחות, או בלשון מודרנית, אבולוציה, של אורגניזמים משכבה לשכבה.
במאה ה-17 ניקולאוס סטנו היה אחד מחוקרי הטבע הראשונים שהעריכו את הקשר בין שרידי מאובנים לשכבות.
תצפיותיו הובילו אותו לנסח מושגים סטרטיגרפיים חשובים כמו "חוק הסופרפוזיציה" ו"עקרון האופקיות המקורית").
בשנות ה-90 של המאה ה-17, שיער ויליאם סמית שאם שתי שכבות של סלע במקומות שונים בתכלית מכילות מאובנים דומים, אז סביר מאוד שהשכבות באותו גיל.
אחיינו ותלמידו של סמית', ג'ון פיליפס, חישב מאוחר יותר באמצעים כאלה שכדור הארץ היה בן כ-96 מיליון שנה.
הרוזן דה-בופון, חוקר הטבע הגדול, תיאר בספרו Natural History (1749), אפשרות שההרים והעמיק הקיימים בכדור הארץ השתנו עם הזמן.
הפקולטה התאולוגית של הסורבון בפריז הכריזה על טענה זו כמו גם על טענות אחרות בספר כי הן "ניתנות לגינוי, ומנוגדות לאמונה של הכנסייה".
בופון חשש מעימות עם הסורבון.
דה בופון הניח כי כדור הארץ נוצר כתוצאה מהתגבשות של אבק בין כוכבי בהשפעת הכבידה, וכי הפלנטה שלנו הייתה בתחילתה מסה לוהטת של ברזל.
ב-1778 דה בופן ניסה להעריך את גיל כדור הארץ באמצעות ניסוי: הוא יצק כדורי ברזל בגדלים שונים, חימם אותם עד לנקודת ההתכה ואז מדד כמה זמן לקח להם להתקרר.
ממדידה זו הוא הסיק כמה זמן לקח לכדור בגודלו של כדור הארץ להתקרר לטמפרטורה הנוכחית.
מכאן הוא הגיע למסקנה שכדור הארץ קיים 75,000 שנה.
באמצע המאה ה-18, חוקר הטבע מיכאיל לומונוסוב הציע שכדור הארץ נוצר בנפרד משאר היקום וכמה מאות אלפי שנים קודם לכן.
חוקרי טבע אחרים השתמשו בהשערות אלו כדי לבנות היסטוריה של כדור הארץ, אם כי קווי הזמן שלהם לא היו מדויקים מכיוון שהם לא ידעו כמה זמן נדרש להנחת שכבות סטרטיגרפיות.
בשנת 1830, הגאולוג צ'ארלס לייל, פרסם את ספרו "עקרונות הגאולוגיה", בספר הוא העריך באופן תקדימי כי כדור הארץ הוא בן כמה מיליוני שנים.
לייל פיתח רעיונות שנמצאו בעבודותיו של ג'יימס האטון, פרסם את התפיסה לפיה פני הקרקע של כדור הארץ נמצאים בשינוי מתמיד, נשחקים ומתחדשים ללא הרף, וקצב השינוי הזה היה איטי מאוד וקבוע פחות או יותר - דבר המכונה עקרונות האחידות.
זה היה אתגר לתפיסה המסורתית, שראתה את ההיסטוריה של כדור הארץ כשולטת על ידי אסונות שמתרחשים מדי פעם.
חוקרי טבע רבים הושפעו מליאל להפוך ל"אחידנים" שהאמינו שהשינויים הם קבועים ואחידים.
הוויכוח בין דרוויון לבין לורד קלווין
לייל השפיע בצורה משמעותית על חשיבתו של צ'ארלס דרווין.
עקרונות האחידות של לייל, עזרו לעצב את הבנתו של דרווין את הגאולוגיה ובעקבות דבר זה גם היבטים חשובים בפיתוח תאוריית האבולוציה.
ב-1859 פרסם דרווין את המהדורה הראשונה של ספרו המפורסם מוצא המינים.
הספר היה פורץ דרך ואיים על התפיסה הבריאתנית ששלטה עד אז בקרב הציבור הרחב, והן בקרב וכן בקרב חוקרי טבע ומדענים רבים.
בשונה מהתאוריה האבולוציונית של ז'אן בטיסט למארק, שטען כי יד מכוונת הדוחפת את כל היצורים החיים לעבר מורכבות גבוה יותר, דרווין קבע כי האבולוציה נדחפת בעיקר על ידי ברירה טבעית וללא גורם מכוון מרכזי.
לפי התיאוריה של דרווין, תהליכי ההתפתחות של מינים חדשים הם איטיים מאוד, וצריכים לקחת זמן רב מאד.
בהתבסס על המגוון הביולוגי והבנתו את תהליך האבולוציה הוא העריך כי כדור הארץ הו בן כמה מאות מיליוני שנים.
כשלוש שנים מאוחר יותר, פרסם הלורד קלווין את חישובו לגיל כדור הארץ.
חישוב זה היה מנוגד הן לתורת האבולוציה הן לתאוריות גאולוגיות.
בגרסתו המאוחרת והמדויקת ביותר העריך קלווין כי גיל כדור הארץ לא עולה על 10 מיליון שנה.
היסטוריונים טוענים כי תאוריית האבולוציה של דרווין היא שדחפה את לורד קלווין לעבר מסקנה זו.
קלווין, שהיה נוצרי אדוק, הסכים לקבל את גרסתו של למארק לאבולוציה, וגם תיאוריות נוספות של אבולוציה תאיסטית.
עם זאת הוא התנגד לתורתו של דרווין ואת המסקנה העולה ממנה כי גם בני האדם נוצרנו בתהליכים אקראיים, ולא במעשה בריאה מכוון.
קלווין, שכבר היה בעל שם בינלאומי בתקופה זו, התגייס למאמץ לנגח את התאוריה של דרוויון, בנימוק לפיו שכדור הארץ לא קיים די זמן ולכן אין אפשרות לקיום של ברירה טבעית אקראית ואיטית.
קלווין המשיך את החישוב לפי הניסויים של דה-בופון לגבי התקררות כדור לוהט, אך נעזר בתאוריה מתמטית מבוססת ובמדידות.
הוא הניח שתהליך הקירור מתרחש בהולכת החום ממרכז כדור הארץ לפני השטח, וכי כדור הארץ התחיל כגוף מותך.
הוא נעזר בתאוריה של החום שניסח ז'אן בטיסט ז'וזף פורייה המקשרת, בין השאר, בין שינוי הטמפרטורה במשך הזמן לבין שינוי הטמפרטורה במקום.
במקרה של התקררות כדור הארץ, הקישור הוא בין שינוי הטמפרטורה מהיווצרות הארץ עד ימינו, להבדלים בין הטמפרטורות בנקודות שונות בעומק כדור הארץ.
על סמך הבנה כיצד הטמפרטורה משתנה עם העומק, קלווין הסיק את הקצב שבו התקרר פנים כדור הארץ.
על בסיס הערכה זו העריך שכדור הארץ הוא בן 10–40 מיליון שנה.
קלווין ניצח את דרווין במערכה על גיל כדור הארץ.
התאוריה שלו הייתה אלגנטית, מתמטית ועם טיעונים לוגיים אבל הייתה גם שגויה בגלל הנחות שגויות שהיו בבסיסה.
קלווין הניח כי כל החום היוצא מלב כדור הארץ מגיע אל קרום כדור הארץ בעקבות הולכת חום.
בפועל כמות בלתי זניחה של חום מגיעה דרך הסעת חום.
עם זאת הבעיה המרכזית בחישוב של קלווין הייתה שהוא נערך לפני שגילו כי בעומק כדור הארץ יש מקור חום נוסף של דעיכה רדיואקטיבית, שהתגלתה רק בסוף המאה ה-19. מקור כוח זה שמר את חומו של כדור הארץ למשך זמן רב הרבה יותר מאשר בחישוב של קלווין.
גיל כדור הארץ מול גיל היקום
אך דבר זה יצר קושי שכן כבר אז חישבו מדענים כי גיל כדור הארץ הוא 4.5 מיליארד שנים - עתיק יותר לכאורה מגיל היקום.
גיל היקום, כ-13.77 מיליארדי שנים, עתיק בהרבה מכדור הארץ וממערכת השמש - דבר זה אפשר יצירה של יסודות כבדים (יחסית למימן והליום) הנמצאים בכדור הארץ - כמו פחמן, צורן או ברזל - בצורות שונות של נוקליאוסינתזה - נוקליאוסינתזה כוכבית ונוקליאוסינתזה של סופרנובה.
תיארוך רדיומטרי היא שיטה לתיארוך חומרים.
השיטה מבוססת על ידיעת קצב הדעיכה הרדיואקטיבית של איזוטופים טבעיים, ושיעורו של קצב זה בעת המדידה.
השיטה היא הבסיס העיקרי לקביעת גיל של סלעים, וכן ומהווה מקור מידע משמעותי ביותר לגבי קצב השינוי האבולוציוני.
סלעים, מטבעם, מכילים יסודות כימיים מגוונים.
בסלעים המכילים איזוטופים רדיואקטיביים, תהליך הדעיכה הרדיואקטיבית יוצר יסודות שונים שאינם חלק מההרכב המקורי של הסלע.
באמצעות מדידת ריכוז התוצרים היציבים של תהליכי הפירוק הרדיואקטיביים, ובידיעת זמן מחצית החיים, ניתן לחשב את משך הזמן שעבר מהיווצרות הסלע.
שיטה טיפוסית לחישוב גיל סלעים מבוססת על התפרקות אשלגן-ארגון.
בהנחה שהסלעים על פני כדור הארץ נוצרו לאחר היווצרות הכדור עצמו, חישוב גיל של סלעים מאפשר לחשב חסם תחתון לגיל כדור הארץ.
תיארוך דגימות גאולוגיות מכדור הארץ
תיארוך פשוט של דגימות גאולוגיות מכדור הארץ לא יכול לספק תיארוך מדויק כיוון שכדור הארץ עבר תהליכים ארוכים של ערבוב והיפרדות חומרים, שהשפיעו על ריכוזי האיזוטופים השונים לאחר ההיווצרות.
על מנת לצמצם שגיאות אלה, ניתן להשתמש באיזוכרון – תיארוך המבוסס על כמה מינרלים שונים מאותה הדגימה.
דגימות של המינרל גלנה שימשו לתיארוך איזוכרון של היווצרות כדור הארץ, כיוון שהן ככל הנראה המינרלים המוקדמים ביותר שנוצרו על פני כדור הארץ המאפשרים תיארוך מדויק.
תיארוכים אלה קובעים את גיל כדור הארץ ל-4.55 מיליארד שנים.
מטאוריטים שמקורם בדיסקה הקדם-פלנטרית של מערכת השמש נוצרו במקביל או מעט אחרי היווצרות כוכבי הלכת, ולכן תיארוך שלהם מאפשר חישוב מדויק יחסית של גיל כדור הארץ.
תיארוך של מטאוריט שנמצא בקניון דיאבלו (Canyon Diablo meteorite) באריזונה המכיל סולפידים, סגסוגות ניקל-ברזל וסיליקטים, הניב גיל משוער של 4.55 מיליארד שנים.
גיל סגל (נולד ב-2 במאי 1963) הוא מנכ"ל הכנסת לשעבר.
משמש כיום כסגן היו"ר וראש המחלקה לישראל ולהנצחת השואה ב.
סגל התגייס לצה"ל ב-1981 ושירת בחיל האוויר בטייסות מבצעיות ובתפקידי מטה.
בשנים 2000–2001 שימש כקצין מודיעין ביחידה לשיתוף פעולה ובשנים 2001–2005 כיהן כמפקד יחידת שט"ל.
לאחר מכן כיהן כשנתיים כראש ענף מטה בכיר בחיל האוויר.
בשנת 2007 יצא לשליחות ממלכתית בארצות הברית מטעם צה"ל, אז גם הכיר את מיקי לוי שכיהן כנספח המשטרה בוושינגטון.
ב-2011 חזר לארץ והשתחרר מצה"ל בדרגת סגן אלוף.
בשנים 2011–2013 שימש כסמנכ"ל פיתוח עסקי בחברת ההיי-טק VisionMap.
בשנת 2013, עם הקמתה, החל סגל לשמש כמנכ"ל מפלגת יש עתיד, וכיהן בתפקיד עד שנת 2020, אז הוחלף על ידי אטל הובן.
לאחר מכן מונה לסגן יו"ר ההסתדרות הציונית העולמית (מטעם סיעת יש עתיד-מרצ) ולסגן ראש המחלקה לישראל ולהנצחת השואה והגבורה בישראל ובתפוצות.
במהלך הבחירות לכנסת העשרים ושתיים עד עשרים וארבע, שימש כחבר בנשיאות ועדת הבחירות המרכזית.
עוד שימש לאורך השנים כחבר הנהלה בקונגרס היהודי העולמי WJC, כחבר ועדת הקשר עם הציבור בארגון צוות, וכחבר הוועד המנהל בתוכנית "רעים" של החברה למתנ"סים.
סגל הוא בעל תואר ראשון בהיסטוריה של ארץ ישראל ותואר שני במנהל ומדיניות ציבורית, שניהם מאוניברסיטת בר-אילן.
כמו כן הוא בוגר המכללה הבין-זרועית לפיקוד ומטה.
ביוני 2021 מונה סגל על ידי יו"ר הכנסת, מיקי לוי, לתפקיד מנכ"ל הכנסת ושימש בתפקיד עד ינואר 2023.
גיל לימון (נולד ב-30 במרץ 1977) הוא עורך דין ישראלי ודוקטור למשפטים.
החל מאוגוסט 2021 מכהן כמשנה ליועץ המשפטי לממשלה (משפט ציבורי-מנהלי).
קודם לכן שימש עוזרו הבכיר של היועץ המשפטי לממשלה, אביחי מנדלבליט.
גיל לימון נולד וגדל בחיפה, בן לבלה ואלכס לימון.
למד כעתודאי באוניברסיטה העברית בירושלים וסיים בהצטיינות תואר ראשון במשפטים ובמנהל עסקים ותואר שני במשפטים.
במהלך לימודיו שימש עוזר מחקר לפרופ' רות לפידות.
בשנת 1999 החל לשרת בפרקליטות הצבאית, כעוזר היועץ המשפטי לאזור יהודה והשומרון.
בהמשך מונה לראש מדור ביטחון ופלילי בלשכת היועץ המשפטי לאזור יהודה והשומרון, ובמסגרת תפקיד זה ריכז בין היתר את הטיפול המשפטי בהקמת גדר הביטחון, בכלל זה את ההתמודדות עם מאות עתירות בעניין שהוגשו לבג"ץ מצד גורמים פלסטינים וישראלים.
בשנותיו בפרקליטות הצבאית התמחה בעריכת דין.
בין השנים 2007–2009 יצא לחופשה משירותו הצבאי בפרקליטות הצבאית לצורך לימודי דוקטורט.
בתקופה זו נסע בעקבות אשתו לניו יורק, שם שימש יועץ משפטי של המשלחת הישראלית לאו"ם, תחת שגרירי ישראל באו"ם דן גילרמן וגבריאלה שלו.
באותה תקופה שימש גם עוזר מחקר של פרופ' יובל שני במכון לאוטרפכט (Lauterpacht) לחקר המשפט הבינלאומי בפקולטה למשפטים של האוניברסיטה העברית והיה עמית אורח באוניברסיטת קיימברידג' באנגליה.
עבודת הדוקטורט של לימון, שהוגשה בשנת 2013 ועסקה בנושא התיאום בין ענפי המשפט שחלים על מאבק בטרור, פורסמה לאחר מכן כספר – "המאבק בטרור בראי המשפט הבין-לאומי" (2016).
כן פרסם מאמרים אקדמיים בתחום זה.
בשנת 2009, במהלך לימודיו לדוקטורט, זכה בפרס כרמון.
בשנת 2009 שב לשירות בפרקליטות הצבאית ושימש ראש מדור ביטחוני ומשפטי במחלקת הדין הבינלאומי.
כמו כן, עסק בין היתר בטיפול המשפטי בפרשת המשט הטורקי לעזה בשנת 2010.
בתפקידו האחרון בפרקליטות הצבאית שימש כסגן פרקליט מרכז וחיל האוויר בפרקליטות הצבאית.
עוזר מזכיר הממשלה והיועץ המשפטי לממשלה
בשנת 2013, עם מינויו של אלוף (מיל') אביחי מנדלבליט, שכיהן כפרקליט הצבאי הראשי בתקופת שירותו של לימון במחלקת הדין הבינלאומי, למזכיר הממשלה, החל לימון לשמש יועצו הבכיר.
בתפקיד זה עסק לימון, בין היתר, בעניינים המשפטיים הנוגעים להתיישבות הישראלית ביהודה ושומרון.
בפברואר 2016, עם מינויו של מנדלבליט ליועץ המשפטי לממשלה, מונה לימון לעוזרו הבכיר.
כמו כן, היה אחראי על קשרי לשכת היועץ עם משרד ראש הממשלה, השרים והכנסת ועמד בראש הדסק הציבורי, המנהלי והבינלאומי של לשכת היועץ, שעסק, בין היתר, בסוגיות משפטיות בנושאי ביטחון וההתיישבות הישראלית ביהודה ושומרון.
המשנה ליועץ המשפטי לממשלה (משפט ציבורי מנהלי)
בתחילת אוגוסט 2021, ועדת איתור, בראשה עמד היועץ המשפטי לממשלה אביחי מנדלבליט, בחרה פה אחד בגיל לימון למשנה ליועץ המשפטי לממשלה (משפט ציבורי-מנהלי), במקומה של דינה זילבר, שסיימה את תפקידה בדצמבר 2020. סמוך לאחר מכן אישרה ממשלת ישראל ה-36 את המינוי.
באוקטובר 2021 העביר לימון חוות דעת לוועדת הבדיקה הממשלתית לבחינת הדרכים למניעת אסונות דוגמת האסון בנחל צפית, ובה הביע את עמדתו שעל משרד הביטחון, משרד ההתיישבות ומשרד החינוך לפקח על הסדרי הבטיחות במכינות הקדם-צבאיות, כולל פעילויות חוץ, בניגוד לעמדתם של אותם משרדים.
במסגרת תפקידו אחראי על תחום ניגודי העניינים בממשלת ישראל ושלוחותיה, ההפרדה בין גברים ונשים, מינויים בשירות הציבורי, מגבלות בתקופת בחירות, ועוד.
במאי 2022 העמיד שר המשפטים גדעון סער את לימון בראש צוות בין משרדי לבחינת סמכויות בתי המשפט לעניינים מינהליים.
בתחילת פברואר 2023 פרסם חוות דעת, על דעת היועצת המשפטית לממשלה גלי בהרב-מיארה, לפיה על ראש הממשלה בנימין נתניהו להימנע מלעסוק ברפורמה המשפטית בישראל בשל חשש לניגוד עניינים.
בהמשך, לצד אביטל סומפולינסקי ועל דעת בהרב-מיארה, פרסם חוות דעת לפיה תיקון לחוק יסוד: הממשלה, לפיו ביטול הלכת דרעי-פנחסי באמצעות חוק יסוד הקובע כי מינוי שר יהיה כפוף לביקורת שיפוטית רק ביחס לתנאי הכשירות הקבועים, עשוי להיפסל בידי בג"ץ ויש להתנגד לו מטעמים מהותיים.
כמו כן, על דעת בהרב מיארה, הביע התנגדות להצעת תיקון לחוק היסוד האמור, לפיה מצב "נבצרות" של ראש הממשלה יחול רק במקרה של אי-מסוגלות פיזית או נפשית, אך ההצעה אושרה בכנסת.
בהמשך הציג את התנגדות הייעוץ המשפטי לצמצום עילת הסבירות.
ב-4 בינואר 2025 קבע שמתקיים משבר חוקתי לאחר שהממשלה מפרה צו של בג"ץ שקבע שעל הממשלה לגבש עד אותו יום מדיניות סדורה בנוגע לגיוס תלמידי ישיבות שקיבלו צווי גיוס.
מתגורר בהוד השרון, נשוי לרותם העובדת במכון וולקני, ואב לשלושה.
המאבק בטרור בראי המשפט הבין-לאומי, המכון למחקרי חקיקה ולמשפט השוואתי ע"ש הרי ומיכאל סאקר / נבו, ה'תשע"ו-2016
"טרור במשפט הבינלאומי", בתוך משפט בינלאומי (רובי סיבל ויעל רונן – עורכים) (מהדורה שלישית, 2016)
אביחי מנדלבליט וגיל לימון, "'במשפט תעשה לך מלחמה' – ועדת השופט יעקב טירקל לבדיקת אירועי המשט ו'לוחמת משפט'", בתוך ספר טירקל – פרקי הגות, עיון ומשפט (אהרן ברק, קארין כרמית יפת, אליקים רובינשטיין עורכים) (2019), עמ' 267
אביחי מנדלבליט וגיל לימון, "שלטון החוק בשדה הקרב המודרני – על חקירת מקרי מוות שאירעו במסגרת המאבק בטרור", בתוך ספר מנחם פינקלשטיין – משפט, ביטחון וספר (שרון אפק, עופר גרוסקופף, שחר ליפשיץ, אלעד שפיגלמן עורכים) (2020), עמ' 279
אמון הציבור ביועץ המשפטי לממשלה, עורך הדין, גיליון 46, דצמבר 2020, עמ' 36
גיל נבון (נולד ב-28 בפברואר 1936) הוא כימאי ישראלי, פרופסור אמריטוס בבית הספר לכימיה באוניברסיטת תל אביב.
מומחה עולמי ומפתח של טכניקות בתהודה מגנטית גרעינית ושל דימות תהודה מגנטית ואחד מפורצי הדרך בשימוש בה במערכות רפואיות.
חתן פרס לנדאו למדעים ומחקר לשנת 2011, זוכה מדליית זהב של האגודה הבינלאומית לתהודה מגנטית ברפואה לשנת 2016 וזוכה מדליית הזהב של החברה הישראלית לכימיה לשנת 2019.
גיל נבון נולד בעיר רמת גן להוריו שושנה (רוזקה, לבית קלונר) ומשה קליגמן.
בהיותם באירופה, היו הוריו חלוצים חברי תנועת השומר הצעיר: אביו יליד קיילצה שבפולין, ממנה עלה לארץ ישראל בשנת 1929, ואמו רוזקה עלתה מווילנה שבליטא בשנת 1930. הם הכירו לאחר עלייתם לארץ ישראל כאשר הצטרפו לגרעין ה"סולל", עבדו בחקלאות בפרדסים שליד פתח תקווה והתכוננו לעלייה לקיבוץ עין החורש ולקיבוץ בית אלפא.
בהיותם זוג, עזבו את הגרעין ועברו לרמת גן, שם נולד בנם גיל.
בהיותו כבן חצי שנה, עברו נבון והוריו להתיישבות החדשה קריית עבודה שמדרום לתל אביב, וזו לימים הפכה להיות חלק מהעיר חולון.
האב משה עבד כטייח בהקמת שכונת "שיכון זול" שבחולון, ושם, ברחוב ויצמן, בחדר בו ישן הבן גיל בלילות, פתחה רוזקה גן ילדים בשם "גן שושנה".
בהיותו כבן חמש וחצי החל נבון ללמוד בבית הספר ביאליק שבחולון.
לפני מלחמת השחרור ובמהלכה, הצטרפו הורים לארגון ההגנה, האב כנוטר והאם כחובשת.
בשנת 1947 נפגע ביתם מיריות שנורו מכיוון אבו כביר.
התעניינותו של נבון במדעים בכלל ובכימיה בפרט, החלה בהיותו בתיכון.
הוא הקים בביתו מעבדה קטנה וביצע פיצוצים בחומרי נפץ שלא נשמרו כהלכה בידי מרדכי אלישיב, שהיה מורהו לכימיה והמנהל של תיכון קוגל.
את החומרים רקח מנוסחאות שמצא בספרי הכימיה.
נבון היה חניך בגדוד "להבות צעיר" בתנועת השומר הצעיר אך תמך בצד המתון של התנועה.