tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
עבודתו בתור פעלולן תפסה את עיניו של ג'ון פורד שליהק אותו להיות הכפיל של הנרי פונדה במערבון "מבצר האפאצ'ים", במהלך צילומי הסרט הציל ג'ונסון אדם מפגיעת סוס.
פורד שנכח במקום החתים אותו על חוזה משחק מקצועני לשבע שנים.
את התפקיד הראשון שלו אצל פורד קיבל במערבון "3 סנדקים", תפקידים נרחבים יותר קיבל בשני סרטים בטרילוגיית חיל הפרשים של ג'ון פורד: "היא ענדה סרט צהוב" ו"ריו גראנדה".
את תפקידו הראשי הראשון עשה במותחן ההרפתקאות "סופר ג'ו יאנג".
בסרט גילם את גרג, זואולוג שרוצה להציל את הגורילה הענקית ומתאהב בג'יל, האדם הקרוב ביותר לגורילה.
שיחק בתפקידי משנה במערבון של ג'ורג' סטיבנס "שיין" ובמערבון של מרלון ברנדו בתור במאי "כשגברים שונאים".
הופיע בארבעה מסרטיו של סם פקינפה: המערבון המלחמתי "רב-סרן דנדי" בו גילם את סמל צ'ילום, יד ימינו של קפטן טיירין (ריצ'רד האריס), "חבורת הפראים" בו הופיע בתור טקטור גרוץ', אחד מחבורת השודדים של פייק בישוף (ויליאם הולדן), "הבריחה" בו שיחק איש עסקים מושחת בשם ג'ק בניון ו"אלוף".
מערבונים נוספים בהם התפרסם היו "בשן חורקת", "הבלתי מנוצח" ו"צ'יסום".
גילם את דמותו הביוגרפית של הסוכן הפדרלי הנערץ מלווין פרביס בסרטו של ג'ון מיליוס "דילינג'ר" ושיחק בדרמת הפשע של סטיבן ספילברג "שוגרלנד אקספרס".
בשנת 1971 זכה ג'ונסון בפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר, פרס גלובוס הזהב ובפרס באפט"א על תפקידו בסרט של פיטר בוגדנוביץ' "הצגת הקולנוע האחרונה" בו גילם את סם האריה, הבעלים של בית הקולנוע בעיירה אמריקאית קטנה בתחילת שנות ה-50. ב-1972 שיחק בסרטו של סאם פקינפה, הבריחה.
בן גזארה היה שחקן קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון אמריקאי, זוכה פרס אמי לשנת 2003 על תפקידו בסרט "עיוורון היסטרי".
היה מועמד לשלושה פרסי גלובוס הזהב באמצע שנות ה-60 של המאה ה-20 על תפקידו בסדרת הטלוויזיה "מרוץ לחיים" שאף הוקרנה בטלוויזיה הישראלית בשנים 1970–1971.
גזארה נולד בניו יורק למשפחת מהגרים איטלקית.
הוא גדל בשכונת לואר איסט סייד ברחוב 29 מזרח.
השתתף בתוכנית דרמה של "מועדון בנים ובנות" ששכן באותו רחוב.
למד בבית הספר התיכון סטויווסנט (Stuyvesant) ואחר כך בבית הספר "Our Lady of Angels" ברובע הברונקס.
הוא התחיל ללמוד הנדסת חשמל בסיטי קולג' של ניו יורק, אבל אחרי שנתיים פנה לקריירת משחק והחל ללמוד ב"סדנת הדרמה" (Dramatic Workshop) באוניברסיטה ניו סקול אצל הבמאי הגרמני ארווין פיסקטור.
אחרי כן הצטרף לאולפן השחקנים.
ב-1954 החל להופיע בסדרת הטלוויזיה "Justice", סדרת דרמה משפטית של רשת NBC.
באותה תקופה כיכב בתיאטרון בברודוויי בין השאר שיחק במחזה "חתולה על גג פח לוהט" שביים איליה קאזאן.
ב-1957 הופיע בסרט "The Strange One" יחד עם שחקנים נוספים מאולפן השחקנים.
ב-1959 קיבל תפקיד משמעותי בסרטו של אוטו פרמינגר "אנטומיה של רצח", כשגילם את דמותו של חייל העומד למשפט על רצח בנקמה על אונס אשתו.
גזארה הפך לדמות מוכרת מסדרות טלוויזיה כגון "המושבעים" (Arrest and Trial) של ABC, שרצה בשנים 1963–1964, והסדרה המצליחה "מרוץ לחיים" של NBC, שרצה בין 1965 ל-1968. על תפקידו בסדרה היה מועמד פעמיים לפרס אמי ושלוש פעמים לפרס גלובוס הזהב.
בשנות השבעים יצר כמה דמויות מטילות אימה יחד עם ידידו ג'ון קאסאווטס.
שיתוף הפעולה ביניהם החל ב-1970 בסרט "בעלים", שהשתתפו בו גם פיטר פאלק וקאסאווטס עצמו.
בסרט "רצח סוכן הימורים סיני" (1976) שיחק גזארה בתפקיד הראשי כקוזמו ויטלי, בעל מועדון חשפנות חסר מזל.
שנה אחר כך כיכב בסרט נוסף שביים קאסאווטס "ליל הבכורה", בתפקיד מנהל במה המתמודד עם כוכבת המופע, שאינה יציבה נפשית, בגילומה של ג'ינה רולנדס.
עוד בשנות השבעים הופיע במיני-סדרה הטלוויזיונית "משפט דיבה" (QB VII), הסרט "קאפונה" (1975), "מסע הארורים" (1976), High Velocity, וכן ב"המלאך ג'ק" (1979).
בשנות השמונים הופיע גזארה בסרטו של פיטר בוגדנוביץ' "הם צחקו על כולם", ובתפקיד הנבל בסרט "שומר הברים", לצדו של פטריק סווייזי.
ב-1985 שיחק עם ג'ינה רולנדס בסרט הטלוויזיה שזכה לשבחים "קיפאון מוקדם", על תפקידו זה היה שוב מועמד לפרס אמי.
גזארה השתתף ב-38 סרטים, חלקם סרטי טלוויזיה.
בשנות התשעים עבד עם במאים ידועים רבים, ביניהם האחים כהן ("ביג לבובסקי"), ספייק לי ("הקיץ של סם"), דייוויד מאמט ("העוקץ הספרדי"), טוד סולונדז ("אושר"), ג'ון טורטורו ("אילומינטה") וג'ון מקטירנן ("השוד המושלם")
גם בשנות האלפיים כשהיה מעל גיל שבעים המשיך בפעילות קולנועית.
ב-2003 השתתף בצוות השחקנים של "דוגוויל" סרטו של לארס פון טרייר בכיכובה של ניקול קידמן.
בטלוויזיה השתתף בסרט "עיוורון היסטרי", וזכה בפעם הראשונה בפרס אמי.
בין השנים 1951 עד 1957 היה נשוי לשחקנית לואיז אריקסון.
מ-1961 ועד 1979 היה נשוי לג'ניס רול (Janice Rule) ומשנת 1982 היה נשוי לדוגמנית הגרמניה אלקה קריבאט.
בספרו גילה שהיה לו רומן עם השחקנית אודרי הפבורן, איתה הופיע בסרטים "Bloodline" וב"הם צחקו על כולם".
ב-1999 אובחנה אצלו מחלת הסרטן.
ב-3 בפברואר 2012 נפטר מסרטן הלבלב בבית חולים בניו יורק.
התאווה לחיים (1966) A Rage to Live
שומר הברים (1989) Road House
בן דודי ויני הוא סרט קומדיה אמריקאי שיצא לאקרנים בשנת 1992. הסרט נכתב והופק על ידי דל לאונר, בוים על ידי ג'ונתן לין ומככבים בו ג'ו פשי, ראלף מאצ'יו, מריסה טומיי ופרד גווין.
עבור גווין שגילם את השופט צ'מברלין האלר היה זה הסרט האחרון לפני שמת מסרטן הלבלב ב-2 ביולי 1993.
הסרט עוסק בשני צעירים תושבי ניו יורק הנעצרים בחשד לרצח שלא ביצעו.
הם שוכרים את עורך הדין הכושל ויני שעושה את כל הטעויות האפשריות אך מצליח לזכות את השניים בסופו של דבר.
פשי וטומיי זכו לשבחים על הופעתם בסרט, טומיי אף זכתה בפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר לשנת 1993.
בזמן טיול שעורכים שני חברים, מחליטים ביל גמביני (בגילומו של ראלף מאצ'יו) וסטן רותנסטיין (מיטשל וויטפילד) לעצור בחנות נוחות באחת מתחנות הדלק באזור.
אחרי שהם עוזבים את החנות נורה ונהרג המוכר ועל פי ראיות של עדים נעצרים השניים בחשד לרצח.
אמו של ביל מספרת לו בשיחת טלפון מבית המעצר כי יש במשפחה עורך דין, וינסנט (ויני) גמביני ושלחת אותו מיד לייצג את השניים בבית המשפט.
גמביני מגיע עם ארוסתו מונה ליסה ויטו (מריסה טומיי) כדי להיפגש עם השניים.
אט אט הם מגלים שהוא עורך דין מתחיל שבשש השנים האחרונות לא הצליח לעבור את מבחן ההסמכה של לשכת עורכי הדין, ומשפטם עומד להיות התיק הראשון שלו.
המשפט מתחיל באופן לא מבטיח לגבי ביל גמביני ורותנסטיין, ועו"ד גמביני מואשם בביזיון בית המשפט בעקבות בגדיו, התנהגותו והבורות שהוא מפגין בסדרי הדין הפלילי.
השניים מתחילים לאבד את סבלנותם ושוקלים לפטרו.
עם זאת, כאשר מתחילה חקירת העדים מתגלה שוויני הוא עו"ד נבון ושנון, שמצליח בחקירותיו הנגדיות לחלץ מהעדים את העובדות האמיתיות.
בהמשך המשפט מונה ליסה ויטו, שהיא מכונאית רכב מומחית, תורמת את חלקה ומפריכה את עדותו של מומחה הרכב של התביעה, שטען שסימני צמיגים ליד זירת הפשע מוכיחים את אשמתם של סטן וביל.
לבסוף, בעקבות רעיון של ויני, מוצא שריף העיירה את הרוצחים האמיתיים וכתב האישום מבוטל.
שם השחקן/ית שם הדמות הערותג'ו פשיוינסנט גמביניראלף מאצ'יובילי גמבינימריסה טומיימונה ליסה ויטומיטשל וויטפילדסטן רותנסטיין
הסרט קיבל ביקורות חיוביות באופן כללי ולציון 85% באתר ריכוז הביקורות Rotten Tomatoes, מתוך 39 ביקורות.
עם תקציב זעום יחסית של 11 מיליון דולר בלבד הצליח הסרט לגרוף כמעט 65 מיליון בעקבות הצלחתו.
מריסה טומיי זכתה בפרס אוסקר כשחקנית המשנה הטובה ביותר על משחקה בסרט.
ההצלחה הייתה כל כך גדולה עד שהתסריטאי דל לאונר החליט לכתוב סרט המשך על מעלליו של עורך הדין הכושל, ג'ו פשי הסכים לקחת חלק בסרט ההמשך, אך טומיי לא הייתה מוכנה בשום אופן.
בשנת 2008 דירג המגזין ABA את הסרט במקום השלישי ברשימת 25 הסרטים המשפטיים הטובים ביותר ושנתיים מאוחר יותר נבחר פשי במקום ה-12 ברשימת 25 עורכי הדין הבדיוניים הטובים בכל הזמנים.
בנג'מין תומאס "בן" דייוויס הוא כדורגלן ולשי המשחק בעמדות המגן השמאלי והבלם בטוטנהאם הוטספר מהפרמייר ליג ובנבחרת ויילס.
דייוויס התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של סוונסי סיטי.
ב-25 באוגוסט 2012 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בפרמייר ליג בניצחון 0–3 נגד וסטהאם יונייטד.
כבר בעונתו הראשונה דייוויס הפך לשחקן הרכב חשוב במועדון, וב-23 בנובמבר 2012 הוא חתם על חוזה ל-3 וחצי שנים במועדון.
בסיום עונתו הראשונה זכה עם המועדון בגביע הפוטבול ליג.
ב-19 בינואר 2013, דייוויס הבקיע את השער הראשון שלו במועדון בניצחון 1–3 נגד סטוק סיטי ובכך הפך לכובש הצעיר בתולדות המועדון.
ב-24 בדצמבר 2013, דייוויס האריך את חוזהו במועדון עד יוני .
ב-23 ביולי 2014 חתם דייוויס בטוטנהאם הוטספר לחמש שנים.
דייוויס ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון בהפסד 0–3 לליברפול.
בספטמבר זומן דייוויס לסגל נבחרת ויילס, וערך את הופעת הבכורה הבינלאומית שלו בניצחון 1–2 נגד ב-12 באוקטובר של אותה שנה.
בן (בארנד) בריל (בהולנדית: Barend (Ben) Bril, 16 ביולי 1912 - 11 בספטמבר 2003), היה מתאגרף יהודי הולנדי, 9 פעמים ברציפות אלוף הולנד, אלוף המכביה השנייה ובמלחמת העולם השנייה ניצול שואה בזכות יכולות האגרוף שלו.
בן בריל נולד ברובע היהודי באמסטרדם, רובע Valkenburgstraat, הולנד, אחד מששת ילדיהם של זוג יהודים, אברהם בריל, דייג במקצועו וקלרתי (לבית מופי).
בילדותו התאמן באגרוף במועדון מכבי המקומי.
לאחר שזכה באליפות הולנד באגרוף ולמרות גילו הצעיר הורשה בריל להשתתף באולימפיאדת אמסטרדם (1928).
במשחקים עצמם הוא היה הספורטאי הצעיר במשלחת ההולנדית, 16 שנים ו-23 ימים וסיים במקום חמישי במשקל זבוב עד 51 ק"ג, לאחר שהגיע לסבוב רבע הגמר.
לאולימפיאדת לוס אנג'לס (1932) לא נשלח, בעקבות החלטתו של יושב ראש הוועד האולימפי ההולנדי, שהיה חבר במפלגה הנאצית ההולנדית.
במכביה השנייה שנערכה בשנת 1935 זכה בריל במדליית זהב ומאז החל לענוד את מגן הדוד על מכנסיו בכל תחרות אגרוף בה השתתף.
את אולימפיאדת ברלין (1936) החרים בגלל השלטון הנאצי בגרמניה הנאצית.
במלחמת העולם השנייה הסתתרה משפחת בריל הקטנה (בריל, אשתו ובנם) בדירת מסתור, אך כעבור כשנה נשלחו בריל ומשפחתו לברגן-בלזן בעקבות הלשנה של מי שהיה נושא הדגל ההולנדי במצעד הפתיחה של המשחקים האולימפיים באמסטרדם, 1928, סאם אולי.
אולי עצמו הורשע לאחר תום המלחמה, נידון למאסר ומת בכלא ב-1975.
שלושה מארבעת אחיו ואחותו של בריל, שהיו נשואים עם ילדים, לא שרדו את השואה.
מכל משפחתו ניצלו רק הוא ואחיו הצעיר, הארי (נפטר ב-6 באוגוסט 1966).
בריל ניצל תודות ליכולת האגרוף שלו, ששעשעה את הנאצים ומנעה מהם להורגו.
לאחר המלחמה והחל מ-1963 הפך בריל לשופט אגרוף ידוע, ששפט בין השאר גם במשחקיהם האולימפיים של ג'ו פרייז'ר (אולימפיאדת טוקיו (1964)), ג'ורג' פורמן (אולימפיאדת מקסיקו (1968)) ועוד.
הוא נפטר בשנת 2003 באמסטרדם, בגיל 91. היה נשוי לסיליה ואב לבן.
בן דב אחזקות בע"מ היא חברה פרטית המוחזקת במלואה על ידי אילן בן דב ועוסקת בהשקעה באיגרות חוב קונצרניות בישראל ובשליטת החברה הציבורית יוזר טרנד שנסחרת בבורסה לניירות ערך בתל אביב.
בשנת 2013 רכשה בן דב איגרות חוב של חברת חג'ג' נדל"ן בהיקף של 700 אלף ש"ח.
בספטמבר 2014 רכשה את השליטה בחברת יוזר טרנד מחברת סאני אלקטרוניקה.
בן דניאלס הוא שחקן אנגלי.
בתחילה התפרסם כשחקן תיאטרון, ב-1991 הוא היה מועמד לפרס איבנינג סטנדרד לשחקן המשנה הטוב ביותר והיה מועמד לפרס לורנס אוליבייה על הופעתו במחזה "Never the Sinner", וב-1994 על הופעתו במחזה "900 Oneonta".
ב-1998 היה מועמד לפרס התיאטרון של MEN על משחקו במחזה "Martin Yesterday".
ב-2001 זכה בפרס אוליבייה על הופעתו במחזה "כולם היו בניי" מאת ארתור מילר.
הופעת הבכורה של דניאלס בברודוויי הייתה ב-2008 במחזה "יחסים מסוכנים" עליו היה מועמד לפרס טוני לשחקן הטוב ביותר.
אביו היה מהנדס בחברת רולס-רויס ואחר כך חנווני, ואמו הייתה בעלת חנות לבגדי ילדים.
הוא למד בבית הספר "מנור פארק" בננטון קרוב לקובנטרי.
לדבריו לימודי הדרמה "נתנו לו קול".
מ-1980 ועד 1982 למד דרמה בסטרטפורד קולג', ועבר בחינות A-levels בלימודי התיאטרון ובספרות אנגלית, ונכח בהופעות של הלהקה השייקספירית המלכותית.
אחר כך למד משחק באקדמיה למוזיקה ולאמנויות הדרמה של לונדון (LAMDA) במשך שלוש שנים.
אחד מתפקידיו הראשונים של דניאלס היה בדמות ג'סטין הייוורד, סולן להקת המודי בלוז, בשנות העשרה שלו בוידאו קליפים של הלהקה לאלבום "Your Wildest Dreams" (מ-1986) והאלבום "I Know You're Out There Somewhere" (מ-1988).
תפקידו הראשון בקולנוע היה בסרט "לו היית כאן" משנת 1987 ב-1992 הופיע בפרק "Cascade", אודות התרסקות מטוס, בסדרה הדרמה "חדר מיון" ושיחק בתפקיד טייס המשנה במטוס.
הוא השתתף בתוכניות דרמה רבות בטלוויזיה הבריטית בהן בתפקיד רובין בעיבוד לרומן "הלשון האבודה של העגורנים" (1991), הדמות של יהונתן בסרט הטלוויזיה "דוד" משנת 1997 שהיה מועמד לפרס אמי, פין ביוואן בסדרה "קצוות מפוצלים" (2002–2005), וניקולאס ברוקלהרסט במיני-סדרה "The State Within" של ה-BBC.
ב-2008 הופיע דניאלס בסדרה "הדרך לקנדלפורד", הפקה של ה-BBC המבוססת על ספריה האוטוביוגרפיים למחצה של פלורה תומפסון.
דניאלס גילם גם דמויות של אנשים חיים כמו ד"ר יוזף ביהלר בסרט "הפתרון הסופי", דרמה משנת 2001 המגוללת את אירועי ועידת ואנזה שבה התקבלה החלטת הפתרון הסופי.
ב-2005 גילם את הסופר והעיתונאי איאן פלמינג, יוצרו של ג'יימס בונד, בסרט "Ian Fleming: Bondmaker".
עוד באותה שנה שיחק בתפקיד פרנסיס וולסינגהם במיני-סדרה "המלכה הבתולה".
לקהל הצופים בארצות הברית נחשף דניאלס בהופעתו בסרט "משהו יפה" משנת 1996 בתפקיד טוני, החבר של סנדרה.
ב-1997 שיחק דניאלס בתפקיד חייל צרפתי בשם אוגוסטין רובר בסרט העצמאי "קסם במדבר".
בבימויה של לאוויניה קורייר (Lavinia Currier).
הסרט היה מועמד לפרס "Golden Seashell" .
הוא דחה תפקידים בסרט "הפטריוט" ובסרט "מעבר לגבול הסכנה" שניהם משנת 2000 כי לא התאימו לו.
על הבמה הופיע דניאלס במחזות "סוף טוב הכול טוב" ו"כטוב בעיניכם" בשנים 1999 ו-2000. ב-1994 גילם את מרקוציו בעיבוד טלוויזיוני של "רומיאו ויוליה".
ב-1994 שיחק במחזה "מחכים לגודו" וב-"900 Oneonta", עליו היה מועמד לפרס השחקן הטוב ביותר של ההעיתון "איבנינג סטנדרד".
ב-1998 שיחק במחזה "Martin Yesterday", והיה מועמד על תפקידו לפרס התיאטרון של "מנצ'סטר איבנינג ניוז" לשחקן הטוב ביותר.
ב-2006 שיחק בתפקיד לורן במחזה "תרז ראקן".
ב-2001 זכה דניאלס בפרס בחירת הצופים של אתר Whatsonstage.com, ובפרס אוליבייה לשחקן המשנה הטוב ביותר על הופעתו במחזה "כולם היו בניי" מאת ארתור מילר.
עוד קודם ב-1991 הוא היה מועמד לפרס אוליבייה על הופעתו בתפקיד ריצ'רד לוב במחזה "Never the Sinner" בתיאטרון פלייהאוס.
ב-2008 הצליח להגשים שאיפה ישנה להופיע בניו יורק, והופיע לראשונה בברודוויי בתפקיד ויקונט דה ולמונט בהפקה מחודשת של המחזה "יחסים מסוכנים".
הצגת הבכורה הייתה ב-1 במאי 2008. דניאלס היה מועמד לפרס טוני לשחקן הטוב ביותר בתפקיד ראשי על הופעתו במחזה.
עוד שיחק דניאלס בתפקיד אלכס הרינגטון במחזה "Outside Edge" מאת ריצ'רד האריס.
דניאלס הוא הומוסקסואל מוצהר וחי בדרום לונדון.
בן זוגו הוא השחקן איאן גלדר.
הם הכירו ב-1993 בהפקה של "Entertaining Mr Sloane" מאת ג'ו אורטון .
דניאלס היה בטוח בנטייתו המינית כבר בנעוריו, אולם לא שוחח על כך עם הוריו.
הוא היה זהיר ולא הזכיר את נטיותיו גם כשסיים את לימודיו בבית ספר למשחק מכיוון שבאותה תקופה כולם חששו ממחלת האיידס, והייתה תגובת נגד הומופובית.
בגיל 24 החליט לצאת מהארון כשהופיע במופע צדקה של המחזה "עקומים" מאת מרטין שרמן.
בֶּן גֶּבֶר היה הממונה על נעילת השערים בבית המקדש השני, מחמישה עשר הממונים הקבועים שהיו בבית המקדש.
מלבדם היו גם שערי האולם וההיכל הפנימיים, וייתכן שבתפקידו של בן גבר נכללו גם חמשת שערי הר הבית, החיצוניים מכל השערים - שני שערי חולדה מדרום, שער קיפונוס ממערב, שער טדי מצפון ושער המזרחי שבמזרח.
על כל השערים הללו היה להינעל בלילה ולהיפתח שנית בבוקר.
שומרי השערים שהיו אחראיים לפתיחתם ונעילתם של שערי המקדש לא היו הכהנים אלא הלוויים, העושים זאת כשירות כהנים, ובן גבר היה הממונה העליון עליהם; וכדברי הרמב"ם - כך גם בפירוש המשנה כתב הרמב"ם כי בן גבר היה
התפארת ישראל הוסיף ושיער כי בן גבר היה האחראי גם על תיקון השערים, כשהיה צורך לתקנם.
המשנה מתארת את חמישה עשר בעלי התפקידים החשובים בבית המקדש, ובהם בן גבר:
בן גלעדי (נולד ב-4 באוגוסט 1985) הוא מפיק קולנוע וטלוויזיה ישראלי הפועל בארצות הברית, בריטניה וישראל.
גלעדי נולד בתל אביב לשחקנית חנה לסלאו ויזם התקשורת אביב גלעדי.
בנעוריו עבר עם אמו להרצליה פיתוח.
בוגר תיכון אלון ברמת השרון במגמת מוזיקה.
לאחר שירותו הצבאי, השלים תואר ראשון בקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב.
ב-2009 הקים את חברת ההפקות הראשונה שלו, ביצתעין, עם השותפים יותם גנדלמן וגל מוג'ה.
תחילה התרכזה החברה בהפקת קליפים ופרסומות.
השלושה יצרו עשרות פרסומות וקליפים לאמנים כמו הדג נחש, מונטי פיורי, קותימן, אסף אמדורסקי, קרולינה ועוד, שזכו להכרה ופרסים בינלאומיים.
עם יציאתו של מוג'ה בשנת 2014 וכניסתה של המפיקה מיקה תימור החברה החלה להתמקד בהפקת טלוויזיה.
ב-2016 הפיקה ביצתעין את סדרת הדוקו צל של אמת ולצד Submarine Entertainment מכר גלעדי את הסדרה לענקית המדיה נטפליקס.
לאור ההצלחה של צל של אמת, בשנת 2019 הופקה ושודרה סדרת המשך: רוצח כביש החוף.
באותה שנה החל גלעדי לפתח סדרת טלוויזיה לענקית התוכן Endevour Content, אותה הוא יוצר עם אשתו רומי אבולעפיה וחגי לוי.
ב-2013 עבר גלעדי ללונדון לעבוד כמפיק בחברת ההפקות "AI Film" בבעלותו של המיליארדר לן בלווטניק.
ב-2018 הקים גלעדי קרן משותפת בין "AI Film" ו-"Pulse Films" שמטרתה לפתח, להפיק ולממן סרטים עצמאים בתקציבים של עד 6 מיליון דולר ללא תלות באולפנים או מפיצים בינלאומיים.
בשנת 2019 הפיק את הסרט "Pig" עם ניקולס קייג, הסרט נקנה להפצה על ידי הסטודיו Neon ונחשב לאחד הסרטים המצליחים והמעורכים ביותר של שנת 2021.
ב-2013 עברו השניים להתגורר בלונדון שבאנגליה.
בראשית 2018 נולד לבני הזוג בן, ובשנת 2022 נולדה להם בת.
בנימין דוליץ' (; נולד ב-4 במאי 1997 ידוע בעיקר בשם הבמה שלו בן דוליץ') הוא זמר סלובני.
ב-27 בפברואר 2020 נחשף כי דוליץ' ייצג את גרמניה באירוויזיון לשנת 2020 עם שירו Violent Thing.
בנימין דוליץ' נולד ב-4 במאי 1997 בליובליאנה, בירת סלובניה.
דוליץ' עלה לראשונה על במות מקצועיות בגיל 12 כאשר השתתף בתוכנית גוט טאלנט סלובניה והודח בה בשלב חצי הגמר.
ב-2016 השתתף דוליץ' ב-EMA הסלובני והפסיד.
שנה לאחר מכן עבר דוליץ' לשווייץ עם משפחתו, הוא השתתף בדה וויס גרמניה בשנת 2018 וסיים שני בגמר.
מיד לאחר הגמר ערך סיבוב הופעות בגרמניה ובאוסטריה.
ב-27 בפברואר 2020 נחשף כי דוליץ' נבחר על ידי הוועדה הלאומית הגרמנית לייצג גרמניה באירוויזיון לשנת 2020 עם שירו Violent Thing.
בן גרדאן היא עיר בדרום מזרח תוניסיה, במחוז מדנין.
בעיר התקיימה קהילה יהודית ותיקה.
דרומית לעיר נמצא הפארק הלאומי סידי א-טווי.
בבן גרדאן פעלה קהילה יהודית קטנה.
הרב אבא שאול חדאד פעל בעיר וכיהן כרבה הראשי החל מאמצע שנות ה-20 ועד סוף שנות ה-30 של המאה ה-20. אחריו כיהן בתפקיד הרב נסים הכהן.
ולאחריו היה הרב חויתה אוזן זצוק"ל שהיה בתפקיד רב הקהילה היהודית בן גארדן שבתוניסיה.
בה שימש כרב ושוחט עד עלייתו ארצה יחד עם בני הקהילה.
בנג'מין קית' דייוויס הוא כדורגלן אנגלי, המשחק בעמדת בעמדת הבלם באוקספורד יונייטד בהשאלה מגלאזגו ריינג'רס.
דייוויס נולד בארו-ב-פורנס (Barrow-in-Furness), קאמבריה.
הוא חתם במחלקת הנוער בפרסטון נורת' אנד בגיל 11. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון ב-26 בינואר 2013 בתיקו 2–2. נגד קובנטרי סיטי כשהוא בן 17 בלבד.
דייוויס הושאל ליורק סיטי ב-19 ביולי 2013 לחודש אחד.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בניצחון 1–0 על נורת'האמפטון טאון ב-3 באוגוסט 2013, במשחק הראשון של עונת 2013/2014. ב-15 באוגוסט 2013 הוארכה הלוואתו עד ינואר 2014.
ב-19 בספטמבר 2014 הושאל לטרנמיר רוברס בהשאלה לחודש אחד, וערך את הופעת בכורה כבר למחרת בהפסד 1–2 לאקסטר סיטי.
הוא השואל שוב ב-11 בספטמבר 2015 לחודש אחד לסאות'פורט, וערך את הופעת הבכורה שלו למחרת בהפסד 1–2 לפורסט גרין רוברס.
ב-20 באוקטובר 2015 חזר לפרסטון נורת' אנד.
ב-7 בינואר 2016 הצטרף דייוויס בהשאלה לניופורט קאונטי לחודש אחד, לאחר מכן הוארכה תקופת ההשאלה עד לסיום עונת 2015/2016. ב-2 בינואר 2017, הושאל לפליטווד טאון עד לסיום עונת 2017/2018. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון באותו יום בניצחון קבוצתו 0–1 על שרוסברי טאון.
בפתיחת עונת 2018/2019 חזר דייוויס לפרסטון מהצ'מפיונשיפ, ובסך הכל ערך 135 הופעות ליגה במועדון במהלכן כבש שני שערים.
ב-1 בפברואר 2021 חתם דייוויס בליברפול מהפרמייר ליג.
ב-17 באוגוסט 2021 הושאל לשפילד יונייטד מהצ'מפיונשיפ.
ב-19 ביולי 2022 חתם בגלאזגו ריינג'רס תמורת שלושה מיליון אירו.
ב-26 באוגוסט 2024 הושאל לבירמינגהאם סיטי.
דייוויס הוא צלם קולנוע בריטי שעבד עם הבמאי והמפיק מת'יו ווהן.
דייוויס החל את הקריירה שלו ב-Samuelsons Camera House, כיום חלק מחברת ציוד הקולנוע Panavision.
הוא עבד כטוען הקלאפר, האחראי על הפוקוס ומפעיל מצלמות בסרטים עלילתיים ובפרסומות.
בתקופה זו הוא עבד עם בילי ויליאמס, דאגלס סלוקומב ורוג'ר דיקינס.
הוא החל את הקריירה שלו כצלם קולנוע לצילומים מקומיים.
הסרט העלילתי הגדול הראשון שלו כצלם היה הסרט הבריטי "Miranda" משנת 2002.
אביו היה הצלם ומפעיל המצלמות מייק דייוויס.
הוא נשוי לתסריטאית ולבמאית קמיל גריפין.
בנם הוא השחקן רומן גריפין דייוויס.
בן ג'וזף גרין הוא מתמטיקאי אנגלי, פרופסור למתמטיקה באוניברסיטת אוקספורד.
בן גרין נולד ב-27 בפברואר 1977 בבריסטול, אנגליה.
הוא למד בבתי ספר מקומיים בבריסטול, בבית הספר היסודי בישופ רוד ובבית הספר היסודי פיירפילד, והתחרה באולימפיאדת המתמטיקה הבינלאומית ב-1994 וב-1995. הוא נכנס לטריניטי קולג' (קיימברידג') ב-1995 והשלים את התואר הראשון שלו במתמטיקה ב-1998, וזכה בתואר רנגלר בכיר.
הוא קיבל את הדוקטורט שלו בהנחייתו של טימותי גוורס, עם תזה שכותרתה נושאים בקומבינטוריה אריתמטית (2003).
במהלך הדוקטורט שלו בילה שנה כסטודנט אורח באוניברסיטת פרינסטון.
רוב המחקר של גרין הוא בתחום תורת המספרים האנליטית וקומבינטוריקה אדיטיבית אך יש לו גם תוצאות באנליזה הרמונית ובתורת החבורות.
המשפט הידוע ביותר שלו, שהוכח במשותף עם שותפו התכוף טרנס טאו, קובע שלכל מספר טבעי קיימת סדרה חשבונית באורך של ראשוניים: זה ידוע כיום כמשפט גרין-טאו.
בין התוצאות המוקדמות של גרין בקומבינטוריקה האדיטיבית הם שיפור של תוצאה של ז'אן בורז'ן בגודל ההתקדמות האריתמטית בסכומים, וכן הוכחה להשערת קמרון-ארדס על קבוצות חסרות סכום של מספרים טבעיים.
הוא גם הוכיח למה של חוקיות אריתמטית עבור פונקציות המוגדרות על המספרים הטבעיים הראשונים, מקבילה במקצת ללמת הרגולריות של סמרדי עבור גרפים.
בין השנים 2004–2010, בעבודה משותפת עם טרנס טאו ותמר ציגלר, הוא פיתח את מה שנקרא אנליזת פורייה מסדר גבוה.
תיאוריה זו מקשרת בין נורמות של גוורס עם אובייקטים הידועים כ-nilsequences.
התיאוריה שואבת את שמה מרצפי ה-nilsequences הללו, הממלאים תפקיד מקביל לתפקיד שדמויות ממלאות בניתוח פורייה קלאסי.
גרין וטאו השתמשו בניתוח פורייה מסדר גבוה יותר כדי להציג שיטה חדשה לספירת מספר הפתרונות למשוואות בו-זמנית בקבוצות מסוימות של מספרים שלמים, כולל במספרים ראשוניים.
זה מכליל את הגישה הקלאסית בשיטת המעגל הארדי-ליטלווד.
היבטים רבים של תיאוריה זו, כולל ההיבטים הכמותיים של המשפט ההפוך לנורמות גוורס, הם עדיין נושא למחקר מתמשך.
גרין גם שיתף פעולה עם עמנואל ברויאר בנושאים בתורת הקבוצות.
בפרט, יחד עם טרנס טאו, הם הוכיחו משפט מבנה לקבוצות משוערות, תוך הכללה של משפט פריימן-רוזה על קבוצות של מספרים שלמים עם הכפלה קטנה.
לגרין יש גם עבודה, בשיתוף עם קווין פורד ושון אברהרד, על התיאוריה של החבורה הסימטרית, בפרט על איזה חלק מהאיברים שלה קובעים קבוצה של גודל .
לגרין ולטאו יש גם מאמר על גאומטריה קומבינטורית אלגברית, הפותרת את השערת דיראק-מוצקין.
במיוחד הם מוכיחים שבהינתן כל אוסף של נקודות במישור שאינן כולן קוליניאריות, אם גדול מספיק אז חייבת להתקיים לפחות קווים במישור המכילים בדיוק שתיים מהנקודות.
קווין פורד, בן גרין, סרגיי קוניאגין, ג'יימס מיינרד וטרנס טאו, בתחילה בשתי קבוצות מחקר נפרדות ולאחר מכן בשילוב, שיפרו את הגבול התחתון לגודל הפער הארוך ביותר בין שני ראשונים עוקבים לכל היותר גודל .
גבול תחתון הידועה ביותר בעבר, בעיקרה בשל רנקין, לא שופרה במשך 76 שנים.
לאחרונה גרין שקל שאלות בתורת רמזי.
יחד עם טום סנדרס הוא הוכיח שאם שדה סופי גדול מספיק בסדר ראשוני נצבע במספר קבוע של צבעים, אז השדה מכיל אלמנטים כך ש- לכולם יש אותו צבע.
פרס המחקר של מכון קליי למתמטיקה - 2004
פרס SASTRA רמנוג'אן - 2007
פרס החברה האירופית למתמטיקה - 2008
מדליית סילבסטר, מוענק על ידי החברה המלכותית - 2014
בנג'מין אנתוני בררטון (בספרדית: Benjamin Anthony Brereton; נולד ב-18 באפריל 1999), הידוע בשם בן בררטון דיאס (בספרדית: Ben Brereton Díaz) הוא כדורגלן צ'יליאני-אנגלי המשחק בעמדת החלוץ בסאות'המפטון ובנבחרת צ'ילה.
בררטון נולד בסטוק-און-טרנט, סטפורדשייר למרטין בררטון, שוטר אנגלי וכדורגלן חובב לשעבר, ולאנדריאה, ילידת קונספסיון, צ'ילה.
מגיל שבע עד 14 שיחק בררטון במחלקות הנוער של מנצ'סטר יונייטד.
בשנת 2013 עבר לסטוק סיטי.
בקיץ 2015, לאחר שחרורו מסטוק סיטי, חתם בנוטינגהאם פורסט.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון ב-25 בינואר 2017 בהפסד 0–2 ללידס יונייטד.
הוא הבקיע את שערו הראשון ב-4 בפברואר נגד אסטון וילה והעניק לקבוצתו ניצחון 1–2.
ב-28 באוגוסט 2018 הושאל לבלקברן רוברס.
ב-4 בינואר 2019 חתם על חוזה קבוע בקבוצה.
לאחר שכבש שישה שערים בחמישה משחקים, כולל שלושער מול קארדיף סיטי, נבחר לשחקן חודש ספטמבר 2021 של הצ'מפיונשיפ.
ב-4 ביולי 2023 חתם בוויאריאל מלה ליגה.
ב-5 בינואר 2024 הושאל לשפילד יונייטד עד לסיום העונה.
ב-30 ביולי 2024 חתם לארבע שנים בסאות'המפטון מהפרמייר ליג.
ב-20 בינואר 2025 חזר לשפילד והושאל עד לסוף העונה.
בררטון, שנולד לאב אנגלי ולאם צ'יליאנית, יכול היה לייצג את שתי הנבחרות, האנגלית והצ'יליאנית.
בנבחרות הנוער שיחק עבור אנגליה, וב-2021 ערך הופעת בכורה בנבחרת צ'ילה הבוגרת.
היה חלק מסגל הנבחרת בקופה אמריקה 2021, וב-14 ביוני ערך את הופעת הבכורה שלו נגד מול ארגנטינה במשחק שהסתיים בתיקו 1–1. ב-18 ביוני כבש את שער הבכורה בניצחון 0–1 על בוליביה.
בנג'מין אנטוני ג'ונסון הוא כדורגלן אנגלי המשחק בעמדת המגן הימני בקבוצת וסטהאם יונייטד מהפרמייר ליג.
ג'ונסון גדל במחלקת הנוער של וסטהאם יונייטד.
ב-27 בפברואר 2019 ערך ג'ונסון את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, בהפסד 1-0 למנצ'סטר סיטי במסגרת המחזור ה-28 בפרמייר ליג לעונת 2018/2019. ב-27 בדצמבר 2020 הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בתיקו 2-2 נגד ברייטון אנד הוב אלביון במסגרת המחזור ה-15 בליגה לעונת 2020/2021.
בן גאנון דואק הוא כדורגלן סקוטי המשחק בעמדת קשר הכנף בקבוצת בורנמות' ובנבחרת סקוטלנד.
דואק גדל במחלקות הנוער של דאלרי רוברס, אייר יונייטד וסלטיק.
ב-29 בינואר 2022 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של סלטיק, בניצחון 0–1 על דנדי יונייטד במסגרת המחזור ה-24 בליגת העל הסקוטית לעונת .
ב-31 במרץ 2022 חתם דואק בליברפול מהפרמייר ליג תמורת פיצויים של כ-600,000 לירה שטרלינג לסלטיק.
ב-9 בנובמבר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון על דרבי קאונטי במסגרת הסיבוב השלישי של גביע הפוטבול ליג לעונת .
ב-26 בדצמבר ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה, בניצחון 1–3 על אסטון וילה במסגרת המחזור ה-17 לעונת 2022/2023.
ב-30 באוגוסט 2024 הושאל דואק למשך עונת 2024/2025 למידלסברו מהפוטבול ליג צ'מפיונשיפ.
ב-18 באוגוסט 2025 חתם בבורנמות' תמורת 20 מיליון אירו.
דואק שיחק במדי נבחרת סקוטלנד עד גיל 16, וב-2 בספטמבר 2021 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת עד גיל 17 וכבש בתיקו 1–1 מול ויילס.
הוא עזר לנבחרת להעפיל לאליפות אירופה בכדורגל עד גיל 17 2022, אך החמיץ את הטורניר בשל פציעה.
דואק נכלל בסגל נבחרת סקוטלנד בכדורגל עד גיל 21 לראשונה בספטמבר 2022, בגיל 16 בלבד, והוא ערך את הופעת הבכורה שלו ב-22 בספטמבר כשעלה כמחליף וכבש תוך 7 דקות בניצחון 3–1 על צפון אירלנד.
בכך הפך לכובש הצעיר ביותר אי פעם בנבחרת.
ב-5 בספטמבר 2024 ערך דואק את הופעת הבכורה שלו בנבחרת סקוטלנד, בהפסד 2–3 לנבחרת פולין במסגרת ליגת האומות 2024/2025.
סבו של דואק, מרטין, היה גם הוא כדורגלן, ושיחק למעלה מ-300 במדי גרינוק מורטון בליגה הסקוטית.
בן דודנו האמריקאי הוא מחזה מאת המחזאי האנגלי טום טיילור .
המחזה נסוב סביב סיפורו של אסא טרנצ'ארד, אמריקאי מגושם ומתנשא שמתוודע לקרוביו האנגלים האריסטוקרטים בעת נסיעתו לאנגליה.
ההצגה הועלתה לראשונה בניו יורק בשנת 1858 וזכתה להצלחה רבה, כמו גם ההפקה הארוכה של המחזה בלונדון שהועלתה ב-1861.
המחזה נשאר פופולרי מאוד לאורך המחצית השנייה של המאה ה-19. למרות שזכה לשבחי הביקורת והקהל לאורך כל היסטוריית ההפקה שלו, המחזה ידוע בעיקר כהצגה שבה צפה נשיא ארצות הברית אברהם לינקולן, בתיאטרון פורד בוושינגטון, בעת שנרצח על ידי ג'ון וילקס בות', שחקן ותומך הקונפדרציה.
בסלון שבאחוזת טרנצ'רד מספרים המשרתים על מצבו הכלכלי הקשה של מעסיקם.
פלורנס טרנצ'רד, יפהפייה צעירה ואריסטוקרטית, מאוהבת בלוטננט הארי ורנון מהצי המלכותי, אך אינה מסוגלת להינשא לו עד שיעלה לדרגה גבוהה יותר.
היא מקבלת מכתב מאחיה נד, הנמצא כעת בארצות הברית.
נד כותב שפגש כמה בני דודים כפריים מענף של המשפחה שהיגר לארצות הברית לפני 200 שנה.
הם מספרים לנד שדוד רבא שלו, מארק טרנצ'רד, לאחר שכעס והוריש לילדיו כמה מנכסיו, עזב את אנגליה לפני שנים רבות, איתר את בני הדודים האלה בברטלבורו שבוורמונט, עבר לגור איתם, ובסופו של דבר הפך את אסא, אחד מבני הדודים הללו, ליורש רכושו שבאנגליה.
כעת נמצא אסא בדרכו לאנגליה כדי לתבוע את הירושה.
אסא הוא אדם גס רוח מחד, אך ישיר וכן מאידך.
משפחת טרנצ'רד האנגלית משועשעת ומזועזעת ממנו לסירוגין.
ריצ'רד קויל, סוכן הירושה, נפגש עם סר אדוארד טרנצ'רד (אביה של פלורנס) ואומר לו שהמשפחה עומדת בפני פשיטת רגל, אלא אם כן תוכל להחזיר את חובה לקויל.
קויל מסתיר את הראיות לכך שההלוואה נפרעה מזמן על ידי אביו המנוח של סר אדוארד.
קויל מציע שההלוואה תיפרע אם אדוארד ינשא לפלורנס, המתעבת אותו.
בינתיים מנסים אסא והמשרת, ביני, להבין זה את דרכיו של זה, בעוד שאסא מנסה להבין מהי מטרתה של מקלחת — ומתיז על עצמו מים כשהוא לבוש לגמרי.
גברת מאונטצ'סינגטון שוהה באחוזת טרנצ'רד.
היא מייעצת לבתה אוגוסטה להיות קשובה ל"פרא" העשיר לכאורה מוורמונט.
בינתיים, בתה השנייה ג'ורג'ינה מחזרת אחרי אציל טיפש בשם דאנדרירי, כשהיא מעמידה פני חולה.
המורה הוותיק של פלורנס, האלכוהוליסט האומלל אייבל מורקוט, מזהיר אותה שקויל מתכוון להינשא לה.
אסא שומע זאת ומציע לפלורנס את עזרתו.
מורקוט הוא הפקיד של קויל, והוא מצא הוכחה לכך שסבה המנוח של פלורנס כבר שילם את ההלוואה לקויל.
פלורנס ואסא מבקרים את בת דודתה של פלורנס, מרי מרדית.
מרי היא נכדתו של מארק טרנצ'רד הזקן, שהוריש את אחוזתו לאסא.
מרי היא אישה ענייה מאוד שעבדה כרפתנית.
לאסא לא אכפת ממעמדה החברתי והוא נמשך אליה.
פלורנס לא הצליחה לספר למרי שהונו של סבה הורש לאסא.
פלורנס אומרת לאסא שהיא אוהבת את הארי.
בינתיים זומם קויל את תחבולותיו ומספר שוטרים מגיעים לאחוזת טרנצ'רד.
ברפת שבה היא עובדת מספר אסא למרי על סבה החי באמריקה.
בסוף דבריו הוא אומר שמארק טרנצ'רד הזקן חזר בו מנישול ילדיו האנגלים מהירושה שלו ושרף את צוואתו.
על כן, אסא שורף את הצוואה בעצמו במיידית.
פלורנס מגלה זאת ואומרת למרי: "זה אומר שהוא גיבור אמיתי, והוא אוהב אותך".
בינתיים, גברת מאונטצ'סינגטון עדיין מקווה שאסא יציע נישואים לבתה אוגוסטה.
כאשר אסא מספר להם שמארק טרנצ'רד הוריש למרי את הונו מגיבות אוגוסטה וגברת מאונטצ'סינגטון בגסות רוח, אך אסא עומד על שלו.
אסא מציע נישואים למרי ונענה בחיוב.
לאחר מכן הוא מתגנב למשרדו של קויל עם מורקוט ומוציא את המסמך המאשש את הטענה שהחוב כבר שולם.
אסא מתעמת עם קויל ומתעקש שהאחרון ישלם את חובותיו האחרים של סר אדוארד, יחד עם רווחיו שכנראה הושגו שלא כדין, ודורש גם התנצלות בפני פלורנס על שניסה לאלץ אותה להינשא.
הוא גם דורש את התפטרותו של קויל כמנהל אחוזת טרנצ'רד וממנה את מורקוט למנהל האחוזה במקומו.
מורקוט כל כך מרוצה שהוא מתחייב להפסיק לשתות לשוכרה.
לקויל אין ברירה אלא לעשות את כל בקשותיו של אסא.
פלורנס מתחתנת עם הארי, דאנדרירי מתחתן עם ג'ורג'ינה ואוגוסטה מתחתנת עם חבר מבוגר.
בנג'מין וובורה ג'יפצ'ו היה אתלט קנייתי ורץ למרחקים ארוכים.
זכה במדליית כסף אולימפית בריצת 3000 מטר מכשולים (מינכן 1972), במדליות זהב בריצת 5000 מטר ובריצת 3000 מטר מכשולים במשחקי חבר העמים הבריטי (כרייסטצ'רץ' 1974) ובמדליות זהב בריצת 3000 מטר מכשולים ובריצת 5000 מטר במשחקי אפריקה (לאגוס 1973).
כמו כן שבר שלוש פעמים את שיא העולם בריצת 3000 מטר מכשולים (1973).
בן ג'יפצ'ו נולד ב-1943 במחוז מאונט אלגון , הפרובינציה המערבית שבקניה.
הקריירה הספורטיבית שלו נמשכה מ-1968 ועד 1974. לאחר פרישתו מספורט תחרותי עבד כמורה ולימד בבתי ספר בקניה.
ב-2017 חלה בסרטן הערמונית והיה בטיפולים עד פטירתו באלדורט , קניה ב-2020 לאחר שהתרושש מנכסיו וללא יכולת כספית לממן את הטיפול בו.
באולימפיאדת מקסיקו סיטי סיים ג'יפצ'ו במקום העשירי בריצת 1500 מטר.
נטען לאחר הריצה שג'יפצ'ו משך בתחילת הריצה את בן ארצו וזוכה מדליית הזהב קיפצ'וגה קיינו כדי לנצח את ג'ים ראיין גם במחיר הפסד מדליה.
ג'יפצ'ו אף התנצל בפני ראיין על הריצה הטקטית.
באליפות מזרח ומרכז אפריקה זכה במדליית זהב בריצת 1500 מטר.
באליפות מזרח ומרכז אפריקה זכה במדליית זהב בריצת ריצת 3000 מטר מכשולים.
במשחקי חבר העמים הבריטי שנערכו באדינבורו, סקוטלנד זכה במדליית כסף בריצת 3000 מטר מכשולים בתוצאה של 8:29.6 דקות אחרי טוני מנינג מאוסטרליה (8:26.2 דקות) ולפני עמוס ביווט (8:30.8 דקות).
באותה תחרות התמודד גם בריצת 1500 מטר אך נכשל במוקדמות ולא עלה לגמר.
באליפות מזרח ומרכז אפריקה זכה במדליות זהב בריצת 1500 מטר ובריצת 3000 מטר מכשולים.
באולימפיאדת מינכן זכה במדליית כסף בריצת 3000 מטר מכשולים בתוצאה של 8:24.6 דקות אחרי בן ארצו קיפצ'וגה קיינו (שיא אולימפי של 8:23.6 דקות) ולפני טפיו קנטנן מפינלנד (8:24.8 דקות).
כמו כן סיים במקום 32 במוקדמות ריצת 5000 מטר ולא עלה לגמר.
באליפות מזרח ומרכז אפריקה זכה במדליית זהב בריצת 5,000 מטר.
במשחקי אפריקה שנערכו בלאגוס, ניגריה זכה בשתי מדליות זהב: בריצת 5000 מטר סיים בתוצאה של 14:07.21 דקות לפני מירוטס איפטר מאתיופיה (14:07.57 דקות) ופול מוזס מקניה (14:08.43 דקות) ובריצת 3000 מטר מכשולים סיים בשיא משחקים של 8:20.74 דקות לפני בן ארצו אוונס מוגקה (8:26.11 דקות) ויוהנס מוחמד מאתיופיה (8:32.86 דקות).
בשנה זו שבר ג'יפצ'ו שלוש פעמים את שיא העולם בריצת 3000 מטר מכשולים: בינואר השיג שיא עולמי של 8:20.8 דקות תוך השוואת שיאו של אנדרס גרדרוד משוודיה.
ביוני שיפר את שיאו בתחרות בהלסינקי, פינלנד כשקבע 8:19.8 דקות.
בהמשך אותו חודש שיפר בשלישית את השיא העולמי כשקבע בתחרות בהלסינקי תוצאה של 8:14.0 דקות (8:13.91 דקות במדידה אלקטרונית).
שיא זה נשבר ב-1975 על ידי אנדרס גרדרוד.
ב-1973 זכה לפרס "אתלט השנה" מטעם עיתון הספורט Track & Field News
בן הקטן הוא מגדל שעון עשוי ברזל יצוק, במפגש הרחובות דרך גשר ווקסהול ורחוב ויקטוריה ברובע וסטמינסטר של לונדון שבאנגליה.
השעון הוא חיקוי קטן של ביג בן, מגדל השעון של ארמון וסטמינסטר, בקצה השני של רחוב ויקטוריה.
השעון הוקם בשנת 1892, פורק בשנת 1964 והועבר למקומו הנוכחי בשנת 1981, במימון חברת אלף אקיטיין הצרפתית במטרה לסמל את הידידות הצרפתית-בריטית.
הזמן המוצג בשעון הוא שעה אחת קדימה מזמן גריניץ', כך שהשעון מציג נכונה את הזמן בבריטניה בזמן שמופעל בה שעון קיץ, ומציג נכונה את הזמן בצרפת בשאר הזמן.
משמעות הדבר שהשעון מדויק רק חצי מהשנה, בהתייחסו לכל מדינה.
בתחתית השעון מופיע השיר "התנצלות עבור שעון הקיץ" המסביר זאת:
"להקדים או לאחר, יכולים מחוגי,
באנגליה כמו בצרפת נכונות פעימותיי."
בשנת 1903 הוקם בוויקטוריה שבאיי סיישל העתק של בן הקטן לציון 60 שנות מלכותה של המלכה ויקטוריה.
בן הכט היה תסריטאי וסופר יהודי אמריקאי, זוכה פרס אוסקר.
הכט היה מהראשונים שפרסם בארצות הברית את דבר השמדתם של היהודים בידי הנאצים, ב-1943. ציוני נלהב ופעיל למען זכויות אדם.
בן הכט נולד בניו יורק למשפחת מהגרים יהודים מרוסיה.
בילדותו עברה המשפחה לוויסקונסין, שם סיים את בית הספר התיכון והחל ללמוד באוניברסיטה.
לאחר תקופה קצרה עזב את לימודיו ועבר לשיקגו, שם החל לעסוק בעיתונות ולאחר מכן לפרסם סיפורים קצרים וספרים.
כשליח אחד מעיתוני העיר ביקר בברלין וכתב על הכוחות המהפכניים של רפובליקת ויימאר.
ב-1921 פרסם את ספרו הראשון "אריק דורן" אשר עסק בגרמניה של התקופה.
ספריו והטור היומי שכתב הפכו אותו לדמות מוכרת בחוגים ספרותיים.
ב-1923 ייסד עיתון, הרפתקאה שהותירה אותו חסר פרוטה כעבור שנתיים.
אז יצא לחפש את מזלו בעיר הולדתו ניו יורק ובה פגש את חברו הקרוב דייוויד סלזניק, מי שהיה אחד המפיקים הגדולים והמוכרים בתור הזהב של הוליווד.
השניים הרבו לעבוד ביחד על סרטים מאז והכט חילק את זמנו בין ניו יורק ללוס אנג'לס, בירת תעשיית הקולנוע.
הכט נישא פעמיים: ב-1915 למארי ארמסטרונג.
לשתיים נולדה בת בשם אדווינה.
לאחר גירושיו ממארי נישא ב-1925 לרוז קיילור.
בתו ג'ני מנישואיו השניים הייתה שחקנית קולנוע והופיעה בסרטים מגיל שמונה.
בשנות החמישים והשישים הנחה תוכניות אירוח בתחנת טלוויזיה מקומית בניו יורק.
הכט היה מהכותבים הפוריים ביותר של הוליווד בדורו.
הוא כתב או השתתף בכתיבתם של כ-70 סרטים כמו הברבור השחור (1942).
כמו כן כתב 35 ספרים ומאמרים עיתונאיים רבים.
הוא היה מועמד לזכייה בפרס אוסקר שש פעמים על תסריטיו או עיבודיו לקולנוע.
פעמיים זכה בפרס: ב-1928, השנה הראשונה בה חולקו הפרסים, על הסרטים The front page ב-1931, ו-Underworld ב-1935, אותם כתב, כמו רבים מסיפוריו, בשיתוף עם צ'ארלס מקארתור.
השניים גם חתומים יחד על המחזה שעובד לסרט "נערתו ששת", אולי המפורסם בתסריטיו.
במקרים רבים השתתף הכט בכתיבת תסריט או בעיבוד סיפורים למסך הגדול בלי שקיבל קרדיט.
כך היה המקרה בעיבוד המצליח לסיפור של דיימון ראניון, שהיה לסרט "ברנשים וחתיכות" ב-1955.
ב-1961 כתב את הספר "כחש", בו סקר את משפט קסטנר ואירועים סביבו.
הכט היה פעיל ציוני, תומכם של הרוויזיוניסטים זאב ז'בוטינסקי ומנחם בגין.
תמיכתו הבלתי מסויגת ב"פורשים" ובמאבקם בשלטונות המנדט הבריטי גרמו לכך ששמו הוסר מרשימת הקרדיטים כאשר הוקרנו סרטיו בבריטניה.
הלל קוק אף ביקש ממנו שיגייס כספים לאצ"ל בקרב היהודים בתעשיית הסרטים בהוליווד.
הכט נענה לאתגר והצליח בסופו של דבר, אם כי לא בלי קושי, לרתום לעניין את סלזניק ולגייס כספים רבים.
מחזה פרי עטו, "דגל נולד" שמו, (עם מוזיקה מאת קורט וייל) הופק על ידי "הוועד העברי לשחרור האומה" (American League for a Free Palestine) מיסודו של קוק.
"דגל נולד" זכה להצלחה הן בברודוויי והן ברחבי ארצות הברית, והכניס לוועד כ-400,000 דולר.
ממקור זה מימן הוועד את רכישת אוניית המעפילים "בן הכט" שהסיעה כ-600 מעפילים מצרפת על מנת להביאם לארץ ישראל, אך נתפסה בדרכה על ידי הבריטים.
ב-1944 כתב ספר בו תיאר את השקפתו הציונית, פרסום אשר הקנה לו אויבים רבים.
ב-1946 סירב הניו יורק טיימס לפרסם מאמר שכתב הכט המביע תמיכה בהקמת המדינה היהודית.
עם התגברות פעולות הבריטים בארץ ישראל, לאחר עליתם לגרדום של דב גרונר וחבריו בכלא עכו, פרסם בן הכט מכתב גלוי בעיתונות האמריקאית, "אל הטרוריסטים בארץ ישראל":
ממשלת בריטניה הגישה מכתב אל משרד החוץ האמריקאי ובו הודעה ש"ממשלת הוד מלכותו רואה בפרסום מכתבו הגלוי של בן הכט בעיתון אמריקאי הסתה להרוג פקידים וחיילים בריטים בארץ הקודש".
שר החוץ האמריקאי ג'ורג' מרשל הודיע שלא ינקוט שום פעולה עקב הטענות הבריטיות בנושא זה.
עד מהרה הוטל בבריטניה חרם מלא על הצגת סרטים של התסריטאי בן הכט והדבר פגע קשה בפרנסתו.
הוא נאלץ לכתוב את תסריטיו בשמות בדויים ובמחצית השכר.
חרם זה נמשך עד מספר שנים לאחר קום המדינה.
המדינה שקמה לבסוף אכזבה את מי שהיה מתומכיה הקולניים ביותר.
הכט התנגד לראשי הממשלה דוד בן-גוריון ומשה שרת וביקר את מדיניותם הכלכלית הסוציאליסטית.
אולם את עיקר ביקורתו על מוסדות היישוב היהודי בארץ ישראל הטיח בהם על כך שלא עשו לדעתו מספיק כדי להציל את יהודי אירופה מהשואה.
הוא עצמו רכש בכספו מודעות בעיתונות האמריקאית בתקופת מלחמת העולם השנייה כדי לפרסם את גורלם של היהודים.
בספרו כחש הביא את ביקורתו זו לשיא, כאשר תקף את מעשיו של ישראל קסטנר בהונגריה בזמן המלחמה ואת אלו של הממסד הישראלי אשר התגייס להגנתו לאחריה.
בן הכט נפטר בשבת, 18 באפריל 1964, כנראה מהתקף לב.
שמואל תמיר ומנחם בגין טסו לניו יורק להשתתף בלווייתו, ונשאו בה הספדים.
טקס האשכבה התקיים בבית הכנסת הרפורמי "רודף שלום" בניו יורק.
על שמו נקרא פרס שמעניק ארגון ציוני אמריקה לעיתונאים מצטיינים.
חייב, חייב, חייב, שלושה סיפורים, עברית - לאה זנגי, חיפה 1947.
הצל, עברית - אליעזר כרמי, הספרייה הקטנה, 1950.
בן המאה העשרים, עברית - יוסף נדבה, המתמיד, תשי"ז - 1957.
החושניים, רומן, עברית - שרה קמרון, מזרחי, תל אביב, 1964.
החתול שקפץ מן הספור, עברית - לאה בגין, צייר מישל קישקה, כתר, ירושלים, 1983.
כותרת ראשית, עם צ'ארלס מק'ארתור, עברית - הלל מיטלפונקט, המרכז הישראלי לדרמה, רמת גן, תשמ"ד 1984.
כחש, עברית - אביעזר גולן,
מהדורה ראשונה: תל אביב, תש"ל 1970. עם תוספת מאת שמואל מרלין.
מהדורה שלישית: יצאה לאור על ידי סלע מאיר, בשנת 2017. (376 עמודים)
מהדורה רביעית: יצאה לאור על ידי סלע מאיר, בעריכת אורי רדלר, בשנת תשפ"א/ 2021 (382 עמודים);
בן המלך והעני הוא רומן שנכתב על ידי הסופר האמריקני מארק טוויין והתפרסם בשנת 1881.
עלילת הספר מתרחשת בעיר לונדון במחצית המאה ה-16. הספר זכה לעיבודים רבים לתיאטרון, לקולנוע ולטלוויזיה.
טום קנטי הוא ילד החי עם משפחתו בשכונת עוני בלונדון בירת אנגליה בימי הנרי השמיני.
את ימיו הוא מעביר בקיבוץ נדבות ובספיגת מהלומות מאביו ומסבתו.
הוא לומד אצל כומר זקן ונדיב, האב אנדרו, שמלמד אותו קרוא וכתוב באנגלית ובלטינית.
לאחר שטום שומע סיפורים על נסיכים הוא רוצה לפגוש בן מלוכה אמיתי.
יום אחד, בעודו הולך ליד הארמון, הוא פוגש בצירוף מקרים בנסיך אדוארד, יורש העצר, אשר נראה כמוהו, והלה ומזמין אותו לארמון.
הנערים מגלים עד מהרה כי הדמיון החזותי ביניהם רב.
מתוך סקרנות ושעשוע הם מחליפים תלבושות, וכך הופך אדוארד לקבצן לבוש סחבות, ואילו טום נכנס לנעליו של יורש העצר המלכותי.
מכאן העלילה מסתבכת: אדוארד נזרק מהארמון, אביו של טום רוצח בכעס את האב אנדרו ונאלץ לברוח עם כנופיית גנבים וקבצנים, ואדוארד מנסה לומר לאנשים שהוא הנסיך יורש העצר, אך איש לא מאמין לו.
לבסוף מוצא אדוארד אדם אחד שמאמין לו - מיילס הנדון, שומר חצר עני, אשר גורש מביתו ונאלץ להילחם בצבא.
עם מיילס הנדון מרגיש אדוארד מוגן, וביחד הם הולכים לכפרו של מיילס, שם הם מגלים כי אחיו של מיילס הוא שליט הכפר במקומו של מיילס, והוא מגרש את מיילס הנדון ואת אדוארד ושולח אותם לכלא.
בכלא מגלה אדוארד את אכזריות חוקיו ונשבע לשנות אותם.
חייו של טום אף הם אינם קלים.
הוא מתקשה להסתגל לגינוני הארמון והתנהגותו מתפרשת בעיני הסובבים אותו כשיגעון.
המצב מחמיר כאשר המלך הנרי השמיני מת וטום נאלץ לחבוש את כתר המלכות.
טום המסכן מבולבל וקשה לו להתמודד עם המצב.
לאחר שאדוארד ומיילס הנדון יוצאים מהכלא, הם ממהרים ללונדון ומגיעים לטקס ההכתרה של אדוארד (טום), ואדוארד מוכיח כי הוא המלך החדש.
בסוף הסיפור מתואר כי אדוארד היה מלך טוב לב וישר, הוא עזר לעניים, החזיר למיילס הנדון את התואר שמגיע לו בתור שליט הכפר וכמובן לוקח את טום כבן חסותו.
בשנת 1996 הופקה בישראל גרסת מחזמר מקורית לסיפור שכתבו יחד המפיק אברהם דשא פשנל והמחזאי והמלחין ירון כפכפי, ביים מישה לוריה, וכיכבו בו: עודד מנשה, אורי גבריאל, מירי אלוני, ליאור זוהר זרחין, והילדים גיא וליאור הרלב.
בשנת 2005 ההצגה יצאה בגרסה חדשה.
עלילתו של המחזמר החרדי "הנסיכה זו אני" של יעל לוינשטיין הוא וריאציה על הסיפור המקורי.
בשנת 2017 עלה המחזמר "המלך והעני" שכתב וביים עופר הלוי בהפקת תיאטרון משמחי לב.
הלוי גם גילם את התפקיד הראשי לצד דני שטג.
נאוה סמל, 2011 (סדרת הרפתקה: סופרים מתרגמים קלאסיקה בהוצאת אוקיינוס, מודן)
בנג'ימין פרנסיס ובסטר היה נגן סקסופון טנור אמריקאי שהשפיע רבות על עולם הג'אז.
בגיל צעיר החל ובסטר ללמוד פסנתר וויולה, עוד לפני שלמד סקסופון.
לאחר שהוא למד את הבסיס של הסקסופון הוא נטש את שני הכלים האחרים והחל לנגן ב"להקה המשפחתית של יאנג" (אותה הוביל באותה תקופה לסטר יאנג).
ובסטר ניגן רוב ימיו הצעירים באורקסטרות ובביג בנדים.
בשנות הארבעים הוא הפך לסקספוניסט הראשי בתזמורתו של דיוק אלינגטון.
שלוש השנים של ובסטר אצל אלינגטון השפיעו מאוד על סגנונו, ובסטר והבסיסט ג'ימי בלנטון השפיעו כל כך על התזמורת של אלינגטון, עד שהתקופה בה ניגנו כונתה תקופת להקת בלנטון-ובסטר.
ובסטר השתתף בכמה מההקלטות החשובות ביותר של אלינגטון דוגמת "All Too Soon".
לאחר שעזב את אלנגטון ב-1943 עבר לעבוד בניו יורק, שם הקליט בתכיפות רבה, הן כמוביל והן כמלווה.
בשנות ה-50 המשיך לעבוד בצורה דומה, שיאה של תקופה זו היא הקלטה משותפת עם הסקסופוניסט קולמן הוקינס ב-1957, בליווי אוסקר פיטרסון (פסנתר), הרב אליס (גיטרה), ריי בראון (גיטרה בס) ואלווין סטולר (תופים).
לאחר מכן החל ובסטר לעבוד יחד עם הפסנתרון ארט טאטום, איתו הקליט סדרה של הקלטות שהפכו לקלאסיקות של ג'אז.
ב-1964 עבר ובסטר להתגורר בדנמרק שם הוא עבד בתדירות נמוכה למדי, וניגן עם כל ג'אזיסט גדול שהגיע לאזור.
בתקופה זאת חזר ובסטר לנגן בפסנתר והתנסה בסגנונות חדשים.
ב-1971 חזר ובסטר לנגן עם אלינגטון והביג בנד שלו לכמה הופעות.
בן ובסטר מת ב-1973 באמסטרדם שבהולנד ונקבר בקופנהגן, דנמרק.
לאחר מותו הקים בילי מור את קרן בן ובסטר באמצעות עיזבונו של ובסטר.
כיוון שהיורש החי היחיד של ובסטר היה הארלי רובינסון מלוס אנג'לס, שהסכים בשמחה לתרום את הירושה לקרן, אושרה הקרן בחותמת המלכותית הדנית.
הקרן פועלת לקידום הג'אז בדנמרק - הקרן מחלקת פרס למוזיקאים מצטיינים ועל אף שהפרס אינו גדול, הוא נחשב ליוקרתי.
בנוסף הקרן הביאה ג'אזיסטים רבים לדנמרק להופעות ולהקלטות.
ספר 'בן המלך והנזיר' – אבן חסדאי נכתב בנוסח העברי על ידי אברהם הלוי בן שמואל אבן חסדאי במאה ה-12 או ה-13. אבן חסדאי יצר יצירה חדשה שמבוססת על סיפורו של בודהא.
אבן חסדאי כינה את חיבורו בשם "רווח והצלה", אולם הוא נודע ברבים בשם "בן המלך והנזיר".
הנוסח נעשה מתוך תרגום ערבי של הנוסח היווני-נוצרי של הספר.
החיבור משויך לסוגת ספרות המוסר, והוא מיועד לבני כל המעמדות.
הוא כתוב בפרוזה חרוזה, משולבת עם שירים, משלים וסיפורים שונים, מסוג האדב'.
הספר השפיע על יוצרים יהודים רבים שבאו אחריו.
ספר בן המלך והנזיר – רווח והצלה
ספר 'בן המלך והנזיר' הוא ספר עצמאי שבחלקו תרגום אמנותי גלגול של סיפור בודהא, שהתגלגל לנצרות וקיבל עיבוד נוצרי, אשר כונה בשם ספר
הנוסח היווני הנוצרי תורגם לשפות רבות, ביניהם לערבית.
ואבן חסדאי עיבד לעברית מהנוסח הערבי.
אבן חסדאי עסק בתרגום אומנותי – שבמהלכו סיגנן וניסח בלשון עברית ברורה, בפרוזה חרוזה ובשירה, דברים שהובאו במקורם בעיקר בערבית ובפרוזה שאינה חרוזה.
אבן חסדאי הכניס לספר שינויים מגמתיים מפליגים: בצורה, בלשון, בסגנון, בסוגה, בחומרים ובהשקפת העולם.
שינויים אלה מעמידים את הספר בגרסתו העברית כגרסה עצמאית, מקורית, בעלת מטרות שונות מאלה שבנוסח הערבי-נוצרי.
הנוסח העברי של 'בן המלך והנזיר' הוא ביטוי לדעות ולאמונות המשותפות של היהודים, הנוצרים והמוסלמים, מבלי להתייחס לניגודים שיש בין הדעות.
אפשר לזהות את הפן האומנותי – חזותי הבולט בספר 'בן המלך והנזיר'.
כך למשל, באחד מכתבי היד, יש איורים וציורים שונים, בנוסף לכותרות ומראי-מקום שבגוף הטקסט.
הרעיון להוספת ציורים מעיד על הרצון להדמות לספרות העולם בכלל.
ספר 'בן המלך והנזיר' – בנוסח העברי של אבן חסדאי
סיפור המעשה על-פי הנוסח העברי
ספר "בן המלך והנזיר" מורכב משלושים וחמישה פרקים.
בפתיחתו מתואר רצף של אירועים שגרמו למלך בהודו לפתח איבה כלפי הנזירים במלכותו.
כעבור שנה נולד למלך בן, הייתה נבואה שלבן המלך יהיה כבוד אלוהי, כך הבן יידבק בדת ובנזירות ויכחיד את עובדי האלילים.
נבואה זו החרידה את המלך, והתחיל לטכס עצה כיצד למנוע את הגזירה, וכיצד להבטיח שבנו יהיה מלך אחריו.
לכן הרחיק אותו לאי מבודד שבנה בו מגדל ואסר עליו לצאת מחוץ למגדל זה.
בן המלך גדל, בגר, והתחיל לחשוב על הסיבות שבגללן נאסר במגדל, שאל אחד השומרים וידע ממנו שאביו המלך גזר עליו להיות לבד במגדל ואסר עליו כל יציאה.
הבן התווכח עם אביו כדי לצאת החוצה ולבסוף קיבל אישורו לצאת מחוץ לאי.
אבל המלך השתדל לשמור על בנו, והורה למשרתיו להישאר ערנים ברחובות כדי שבנו יכיר רק הדברים הטובים הנאים ומעוררי השמחה.
באחד הטיולים התרחק בן המלך מהמשרתים ונתקל בפעם הראשונה בחייו באדם עיוור ואדם חולה שצורתם השתנתה מחמת המחלה.
ובטיול אחר הוא פגש זקן שאיבד את כוחו.
וכך הוא ידע שאחרי הזקנה יש מוות ואחרי המוות יש גמול ועונש בעולם הבא.
בגלל שבן המלך נחשף לדברים אלה, למצוקות החיים ולמכאוביהם הוא התחיל לשאול שאלות הקשורות למהות החיים.
ואכן נזיר אחד השומע על המצוקה של בן המלך התנדב לעזור לו, התחפש לסוחר והצליח להיכנס לביתו של המלך, ניפגש עם בן המלך וכשהיו לבד גילה הנזיר לבן המלך את זהותו האמיתית.
מהפרק השמיני ועד סוף הסיפור, מתנהל דיאלוג ביניהם.
בן המלך שואל, והנזיר עונה לו ומחנכו דרך פתגמים, משלים, סיפורים ושירים.
אחרי כך הנזיר עודד אותו לבחור בדרך הלמידה למרות הסכנות הכרוכות בכך.
מן הנושאים הבולטים העולים מן המפגשים החינוכיים בין בן המלך והנזיר
הדגשת ערך החכמה לעומת הסכלות
לא לפחד מהלא ידוע, ולתכנן לאורך זמן
להינשא מתוך אהבה, להכיר את מגרעות האישה ולדעת למשול בה
לא להתבייש ללמוד מכל אדם
לאהוב את הרֵעַ ולהכיר בשנאת בני האדם לשונה מהם
לא לדבר בנושאים ללא ידע בהם
ענייני אכילה, רפואה, ידע תאולוגי – אמונה וידיעת האל
נבואה, השטן, אפסות האדם, הזמן, העולם הזה והעולם הבא
זקנה ומוות, הכנעה, כעס, מחילה, מלאכה, נדיבות, סוד, צניעות, קניין, שקר, שתיקה.
בן המלך תופס את הנזיר כמענה לשאלותיו, ומבקש להישאר אתו.
והוא מביע את רצונו לנטוש את אביו ודרכו ולהישאר עם הנזיר שיהיה לו כאב רוחני.
אבל הנזיר מעמיד אותו על חשיבות כיבוד ההורים.
הנזיר עוזב אותו לפרק זמן, כדי לבדוק אם בן המלך מסוגל להסתדר לבדו כפי שלימד אותו.
כשחזר ידע שבן המלך העמיק בתלמודו, וכך הנזיר סיים את תפקידו, והוא יכול לעזוב את בן המלך ולסייע בחוכמתו לאחרים.
לפני שהנזיר הולך הוא משאיר לבן המלך את צוואתו ומלמדו שעל האדם לדבוק בעבודה שהוא אמון עליה.
כך על בן המלך להישאר במקומו למלא את חובתו ולשלוט בעם.
לסיום, מקנה הנזיר לבן המלך את חכמת הפילוסופיה, ובכך הסתיים תהליך החניכה, ונפרדו.
ביצירתו של אבן חסדאי נכללו סיפורים עממיים, אלגוריים ומשלים, שירים, אמירות חכמה, פתגמים, חידות וענייני מדע הרפואה והפילוסופיה.
מדובר בתכנים שאינם מקוריים לאבן חסדאי, אלא שיבוץ, איסוף ומיזוג חומרים ממקורות קודמים.
הספר שייך לז'אנר ה'אדב', ספרות חצרנית שהמטרה שלה להוסיף חוכמה ומוסר השכל.
ב'בן המלך והנזיר', יש חשיבות לספרות ה'אדב' בתחומים שונים, חומרים שאובים ממקורות שונים, מטרות, ניסוח, עומק, קהל יעד, מגוון התכנים, דרך ארגון וסידור הטקסט.
בספר מזהים מגוון של חומרים, מגוון זה הולם את השאיפה האנציקלופדית של ספרות ה'אדב' דהיינו: להעניק לקורא ידע בסיסי רחב, בכל דבר ועניין, אשר בתוכו עצות ודברי מוסר, הלכות חיים, ידע עיוני רחב.
קיימים שלושים ושניים משלים וסיפורים.
רוב הסיפורים מסופרים על ידי הנזיר שעונה לשאלות בן המלך, והשאר מסופרים על ידי דמויות בסיפוריו, בחינת 'סיפור בתוך סיפור'.
שמונה מהסיפורים ביצירה נמנים עם אחד עשר הסיפורים שבנוסח היווני 'ברלעם ויואסף'.
סיפורים אחרים נמצאים בנוסחים אחרים של היצירה וסיפורים אחרים אינם מופיעים באף נוסח ידוע אחר של היצירה, וכינוסם בספר הוא מעשה ידיו של אבן חסדאי.
לרוב הסיפורים הללו מקור הודי-מזרחי ומקבילות בסיפורי ה'גֶ'טַאקַה' – סיפורי לידתו וחייו של בודהא בגלגולים קודמים.
אבל, אין במקורם ההודי של הסיפורים כדי להעיד בהכרח על קרבת הנוסח העברי לנוסח ההודי, שכן רבים מהם נפוצו במרחב האסלאמי בעל פה ובכתב.
הסיפורים שבנוסח העברי של ספר 'בן המלך והנזיר' נמנים בעיקר עם שני סוגים ספרותיים: משלים ונובלות.
המשלים הם אלגוריים במובהק, ובחלקם מתפרש הנמשל בסוף המעשה, בעיקר משלי בעלי חיים, גם כן יש משל צמחים ומשלי בני אדם.
'נובלות' הם סיפורים המעוגנים במציאות הריאלית, וגיבוריהם הם אנשים 'רגילים', אשר מתמודדים עם תפניות פתאומיות בחייהם, באמצעות תכונותיהם ואופיים.
עם התכונות הנבחנות בסיפורים נמנים: נאמנות, חכמה, אהבה, סיפורים בגנות הנשים, נימוסי שולחן ותכונות רבות אחרות.
לסיפורים מגמה דידקטית, הם באים על-פי רוב במסגרת השיעורים שמלמד הנזיר את בן המלך, ומציגים מופת שיש לחקותו ולנהוג על פיו.
בסופם בא בדרך כלל סיכום מוסרי המחזק את המסר, מוסרי השכל מדגימים רעיון מסוים ומטרתם לשכנע הקורא לנהוג על פיהם.
הסיפורים בספר 'בן המלך והנזיר' שומרים על יציבות הסדר החברתי.
הם מדריכים את קוראי הספר ואת שומעיו להסתפק במועט, להימנע ממעשים שאינם "ראויים" ולהיזהר בכבודה של מלכות.
רק דבר אחד חשוב משמירה על הסדר הקיים והיא האמונה, שהדבק בה יידרש לעיתים להפר את צווי המלכות ואת כללי בני האדם.
בטקסט נמצאות כמאתיים חמישים מימרות חכמה שיש בהן מוסר, כללי התנהגות ועצות לאופני התנהלות בחיים.
מימרות אלו באות לידי ביטוי במגוון רחב של תחומים, כמו טוב ורע, חכמה וטפשות, שפלות רוח וגאווה, נדיבות וקמצנות, זקנה ונעורים, עצלות, קנאה, חמדנות, דברי הגות ואמונה, חנופה, חשיבות ההכנה לחיי העולם הבא והחיים היאים לעולם הזה.
למימרות החוכמה יש מקור ערבי, כלומר יש השפעה לאנשים ערבים שספרו אותם.
בנוסף לכך יש עצות לאופני התנהגות בתוך החברה עם בני אדם, עם נתינים, שליטים, ידידים, הורים, אויבים, ילדים ונשים.
ברוב המקרים החכמה נמסרת כמו אקסיומה, כאמת חיים נחרצת וחד משמעית.
המימרות מנוסחות בבהירות ובישירות, על פי רוב בפרוזה לא חרוזה, ובאופן פתגמי-מכתמי, פעמים מנוסחים הדברים כשאלות (חידות) ותשובות.
יתר על כן, יותר מחצי השירים שבטקסט אינם אלא ניסוח שירי של משלי חכמה ומוסר.
המכתמים ומימרות החכמה נאמרים מפי דמויות (בסיפור המסגרת ובסיפורים שבו), כדי לחזק ולסכם את דבריהן.
פעמים הם נאמרים כפרי ניסיונן האישי של הדמויות הפועלות בעלילה, ואילו ברוב המקרים הדמויות עצמן תולות את דברי החוכמה שבפיהן בדמויות אנונימיות אך סמכותיות יותר, שיש בדעתן ובניסיון חייהן כדי להשפיע.
פעמים אמירות החכמה מובאות בשם לאום.
מקבילות לפתגמים ומכתבי החכמה שבספר 'בן המלך והנזיר' נמצאות ביצירות חכמה ומוסר כמו גם בשירים וביצירות פרוזה חרוזה, שכתבו יהודים.
בנוסח העברי נמצא כמאה חמישים ושניים שירים, כך משולבים שירים הפזורים לכל אורך היצירה, בין פסקאות הפרוזה החרוזה, רוב השירים קצרים מאוד, בין שניים לארבעה בתים (טורי-שיר), הארוך בהם הוא בן עשרה בתים.
בארבעה מקרים השירים באים בסוף השער כחתימה, ויש שני שערים שאין בהם שירים.
מבחינת תוכן השירים, הם מבוססים על דברי חכמה ומוסר שהמטרה שלהם להדריך את האדם כיצד לחיות.
השירים מחזקים את המסרים המוצגים בעלילה, וגם נמצאים שירים שנחשבים כחלק בלתי נפרד מהעלילה שהגידו אותם הדמויות.
ולפעמים העצות נמסרות מפי משוררים אנונימיים.
מבנה השירים, כל השירים בנויים בצורה ה'פסוקה' (קִטְעַה) (חוץ משני שירים הבנויים בסגנון ה'מֻסַמַּט') ובנויים לפי מוסכמות השירה העברית הספרדית הקלאסית מצד אמצעיה האומנותיים ומוסכמותיה בלשון ובסגנון.
יש לזכור שאבן חסדאי הושפע ממשוררי ספרד העבריים שקדמו לו.
ארבעת השערים האחרונים בספר עוסקים בשאלות פילוסופיות, שהם אינם במקור לאבן חסדאי.
יש התייחסות כללית לרעיון הניאופלטוני על מדרג הישויות ביקום על פי מידת קרבתן או ריחוקן ממקורן ב"יש המושלם".
בראש המדרג הרוח ובתחתיתו החומר.
הנזיר מסביר את רעיון ההאצלה והשלבים שלה: בריאה, נוצרו יש מאין החומר ההיולי, הקדמון והצורה הקדומה.
השכל הכללי נוצר מהתחברות החומר והצורה ואז נבעו ממנו כל הסוגים, המינים והזנים: הנפש המדברת, השכלית, הנפש החיה, הנפש הצומחת, והנחותים יותר הדוממים.
הנזיר מפרט את היכולת והמוגבלות של כל סוג, והשוני ביניהן תלוי באיכות נביעת האור, ובאיכות קבלתו על ידי החומרים השונים והן בהבדל בין מאציל האור למקבלו.
הנזיר מפרט את הדרגות השונות של כל נפש, לפי נטייתה כלפי מעלה אל המדרגה הקרובה אל מקור האור; כלפי מטה אל המדרגה התחתונה, הרחוקה ממנו או במדרגה האמצעית, הנוטלת משני הקצוות כאחד.
הנזיר ממשיך ללמד את בן המלך על גורל הנפש לאחר המוות.