tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
התחבורה הציבורית בסאניווייל מנוהלת על ידי רשות התחבורה בעמק סנטה קלרה ( רכבת קלה ואוטובוסים ) ורכבת הנוסעים של קלטריין .
שתי תחנות קלטריין ממוקמות בסאניווייל: תחנת סאניווייל שבמרכז המיתולוגי של העיר, ותחנת לורנס במזרח סאניווייל, צפונית לשכונת פונדרוזה.
העיר סאניווייל הוקרה על ידי ליגת האופניים האמריקאים כקהילה ידידותית לאופניים ברמת ארד.
הוועדה המייעצת בנושאי אופניים והולכי רגל מועצת העירייה מייעצת להמשיך בפיתוח תוכנית האופניים של עיר.
בתחום הטיסות, סאניווייל מונגשת לשלושה שדות תעופה בינלאומיים סמוכים:
נמל התעופה הבינלאומי נורמן י' מינטה סן חוזה (SJC) הנמצא במרחק 15 ק"מ ממרכז העיר סאניווייל.
ניתן להגיע אליו ברכב וגם באמצעות הרכבת קלטריין, הרכבת הקלה VTA ואוטובוס ה-VTA.
מתחנות הרכבת של קלטריין ושל הרכבות הקלות קיימות הסעות בחינם באוטובוסים כדי להגיע למסוף שדה התעופה.
שדה התעופה הבינלאומי של סן פרנסיסקו (SFO), במרחק של 27.7 ק"מ ברכב.
שדה התעופה SFO נגיש מסאניווייל באמצעות הרכבת קלטריין והתחבורה המהירה ברכבת הקלה ואוטובוסים של אזור המפרץ (BART).
שדה התעופה הבינלאומי מטרופוליטן אוקלנד (OAK), הנמצא במרחק 60.5 ק"מ ממרכז העיר סאניווייל.
גישה לשדה התעופה באוקלנד בתחבורה ציבורית אפשרית.
משנת 1966 ועד 2004 סאניווייל דורגה בעקביות כאחת מעשר הערים הבטוחות ביותר (לערים בסדר גודל דומה) בארצות הברית על פי דיווחי הפשיעה של ה-FBI.
בשנת 2005, סאניווייל דורגה כעיר ה-18 הבטוחה ביותר בארצות הברית.
בשנת 2009 דורגה סאניווייל במקום השביעי בארצות הברית על ידי מגזין פורבס בניתוח הערים הבטוחות ביותר באמריקה.
בשנת 2018, סאניווייל נבחרה לעיר הבטוחה ביותר על ידי SmartAsset.com זו השנה השלישית.
על פי המחלקה לבטיחון הציבור של סאניווייל, חברי כנופיה ידועים מהווים פחות מאחוז אחד מהאוכלוסייה, אם כי 95% מהפשיעה מתבצעת על ידי כנופיות אלימות.
סוכנות המשימות-כוח גאנג של סאניווייל, וה-FBI מדווחים שקיימות לפחות שתי כנופיות בעיר מאז שנת 1960.
אגדה ארוכת שנים בסאניווייל מספרת על רוח רפאים שרודפת את חנות הצעצועים טויס אר אס שבעיר (נסגרה בשנת 2018).
המדיום סילביה בראון הצהירה כי היה מטיף שוודי בשם ג'וני ג'ונסון שעבד ליד משק חקלאי בפרדס בו נבנתה חנות הצעצועים וכי הוא דימם למוות מפציעת גרזן בשוגג ברגלו.
התחיל כהסכם יחסי חליפין ידידותיים לשלוש שנים.
ביולי 2016 מועצת העיר הצביעה לשנות זאת למערכת יחסים של ערים אחיות.
סאסוב (באוקראינית: Сасів; בפולנית: Sasów; ביידיש: סאַסעוו) היא עיירה במחוז לבוב שבמערב אוקראינה, כ-8 ק"מ צפונית מזרחית לזלוצ'וב, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
לסאסוב הוענקו זכויות עיר בשנת 1615, והיא נקבעה כתחנה בדרך המסחר הראשית שבין לבוב לטרנופול ולקמיניץ פודולסקי.
כמו כן, נקבעו בעיירה ימי שוק שבועיים וירידים שנתיים.
בשנת 1649 הביסו הפולנים את הטטרים בקרבת העיירה, ובסוף אותה מאה הועברה הבעלות בעיירה לידי משפחת האצולה הפולנית סובייסקי.
מחלוקת פולין הראשונה, בשנת 1772, ועד סיום מלחמת העולם הראשונה, בשנת 1918, הייתה העיירה בתחום גליציה האוסטרית.
בשנת 1887 פרצה בעיירה שרפה גדולה, שכילתה את רוב בתיה.
יהודים ישבו בעיירה מהיווסדה, ומהמחצית השנייה של המאה ה-18 נודעה העיירה בשל שושלת האדמו"רים שפעלה בה, שהנהיגה את חסידות סאסוב.
במהלך המחצית השנייה של המאה ה-19 נטלו היהודים חלק מרכזי בפיתוחה התעשייתי של העיירה.
משנות ה-80 של המאה ה-19 היגרו רבים מיהודי העיירה לארצות הברית, ובשנים אלה נמנו בעיירה 1,906 יהודים.
בין מלחמות העולם נמנו בעיירה 1,201 יהודים, כ-40% מתושביה, והתקיימה בה פעילות ציונית.
ב-2 ביולי 1941, במהלך מבצע ברברוסה, נכבשה העיירה בידי הגרמנים, ועוד לפני כניסתם אליה, אילצו האוקראינים המקומיים את יהודי העיירה לבנות לכבודם שער ניצחון, תוך רצח חלקם.
לאחר כניסתם לעיירה, רצחו הגרמנים 22 מנכבדי הקהילה היהודית בה, לאחר שהוסגרו לידיהם בידי הכומר המקומי.
בהמשך הוטלו על יהודי העיירה גזירות שונות, ובהן חובת ענידת סרט זרוע וחובת תשלום סכומי כופר גבוהים.
כעבור כחודש ערכו הפולנים והאוקראינים המקומיים פרעות ביהודי העיירה, תוך שוד רכושם, הכאתם ברחובות ושריפת בית הכנסת המקומי.
עם הזמן הגיעו לעיירה פליטים יהודים מכפרי הסביבה, לאחר שהאוקראינים המקומיים ערכו בהם פוגרומים קשים.
יהודי העיירה והפליטים היהודים בה הועסקו בעבודות כפייה במחצבות סמוכות ליישוב, בהן חלקם עונו ונרצחו, וחלקם שולחו למחנות עבודה בהם נספו תוך זמן קצר.
חרף השתדלות היודנרט המקומי לדאוג להמשך עבודת היהודים, רצחו מעת לעת השוטרים הגרמנים והאוקראינים עשרות רבות של יהודים בעיירה.
בערב ראש השנה תש"ג שולחו כ-100 יהודים מהעיירה למחנה ההשמדה בלז'ץ, והחולים והבלתי כשירים לעבודה נרצחו במקום.
כעבור כשלושה שבועות נערכה בעיירה אקציה נוספת, בה גם נהרג רב העיר.
בסוף נובמבר 1942 גורשו כ-400 היהודים האחרונים שנותרו בעיירה לגטו זלוצ'וב.
לאחר הגירוש עוד המשיך לפעול מחנה עבודה קטן ומגודר בפרבר של העיירה, חומיץ, בו רוכזו כ-700 יהודים מהסביבה.
יהודים אלו הועסקו במחצבות הסמוכות לעיירה, ואולצו לנתץ את מצבות בית העלמין היהודי ביישוב, ולרצף איתן את רחובות העיירה.
בהמשך, הוקם בעיירה מחנה עבודה נוסף, בו רוכזו כ-70 עובדים.
בקיץ 1943 חוסלו שני מחנות אלו, תוך ירי בכל יושביהם.
מקהילת סאסוב שרדו את השואה, ביערות או בשטחי ברית המועצות, כ-25 יהודים.
סאניה ווצ'יץ' (בסרבית: Сања Вучић, נולדה ב-8 באוגוסט 1993) היא זמרת סרבית.
היא ידועה בעיקר בזכות היותה הסולנית הראשית של הלהקה הסרבית ZAA.
ייצגה את סרביה בתחרות האירוויזיון 2016 בסטוקהולם, בירת שוודיה עם השיר "Goodbye" איתו הגיעה למקום ה-18 בגמר.
ווצ'יץ' נבחרה לייצג את סרביה לאירוויזיון 2020 יחד עם חברותיה ללהקת הוריקן.
לאחר שאירוויזיון זה בוטל בעקבות מגפת הקורונה הוחלט, לפי מספר פרסומים בעיתונות הסרבית, כי חברות הלהקה ייצגו את סרביה באירוויזיון 2021.
ווצ'יץ' הצטרפה בשנת 2012 ללהקת ZAA שהוקמה בשנת 2008. הלהקה הוציאה אלבום אחד "What About" בשנת 2014.
סָאנְסְקִי מוֹסְט (בבוסנית: Sanski Most) היא עיר ורשות מקומית בצפון הפדרציה של בוסניה והרצגובינה אשר בבוסניה והרצגובינה.
האזכור הראשון בכתובים ליישוב במקום הוא מ-1244, עת נשלט האזור על ידי בלה הרביעי, מלך הונגריה.
ב-1499 נכבש האזור על ידי צבאותיו של באיזיט השני, סולטאן האימפריה העות'מאנית.
העות'מאנים פעלו לאיסלום האזור וביצעו טרנספר אוכלוסיות בחבל.
שלטון העות'מאנים נמשך קרוב ל-400 שנים.
לאחר המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878) במסגרתה הובסו העות'מאנים, השתלטה האימפריה האוסטרו-הונגרית דה פקטו על אזור בוסניה וב-1908 סיפחה אותו דה יורה.
בפרוץ מלחמת העולם הראשונה נמנו ביישוב 2,232 תושבים ומהם: 1,249 מוסלמים, 679 סרבים, 249 קרואטים ו-55 יהודים (41 ספרדים ו-14 אשכנזים).
לאחר מלחמת העולם הראשונה נכללה סאנסקי מוסט בשטחי ממלכת הסרבים, הקרואטים והסלובנים אשר הפכה בהמשך לממלכת יוגוסלביה.
ב-2 ביולי 1944 שוחררה סאנסקי מוסט על ידי כוחות הפרטיזנים של טיטו ובהמשך נכללה בשטחי הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה.
בראשית שנות ה-90 של המאה ה-20 החל תהליך התפרקותה האלים של יוגוסלביה וכחלק ממנו פרצה מלחמת בוסניה.
במהלך המלחמה, נכבשה סאנסקי מוסט על ידי צבא רפובליקת סרפסקה ובוצע טיהור אתני של מוסלמים.
ב-1995 עלה בידי צבא בוסניה והרצגובינה להשתלט על העיר, כאשר הכוחות הנסוגים ובכלל זה מיליציית משמר המתנדבים הסרבי בפיקודו של ז'לקו רזנטוביץ' פוגעים באוכלוסייה המקומית הבוסניאקית והקרואטית.
לאחר המלחמה נכללה העיר בשטחי בוסניה והרצגובינה ועברה תהליכי שיקום ותיעוש מהירים.
בסאנסקי מוסט התגוררה קהילה יהודית ספרדית קטנה, המתועדת לפחות מראשית המאה ה-20. ב-1903 הוקם בית העלמין הקהילתי קְרוּהָרִי (בבוסנית: "Kruhari").
בית העלמין משתרע על שטח של 200 מטר מרובע.
לאחר מלחמת העולם הראשונה החלה בקהילה פעילות ציונית ענפה.
בפרוץ מלחמת העולם השנייה נמנו בסאנסקי מוסט 94 יהודים.
לאחר כיבוש יוגוסלביה על ידי גרמניה הנאצית, הועבר האזור לחזקת ממשלת הבובות של האוסטאשה והוחל ברדיפות יהודים.
ב-1972 הוקמה בשטח בית העלמין אנדרטה לזכר קרבנות מלחמת העולם השנייה ובכלל זה יהודי האזור, ומשולבים בה סמל המגן דוד והצלב הנוצרי.
האנדרטה ניזוקה במהלך מלחמת בוסניה ולא תוקנה.
נכון ל-2005 היה בית העלמין קיים בשטח העיר.
בית העלמין הוקף גדר אבן שבורה בחלקה, ללא שער כניסה ולא תוחזק.
במקום פזורות מצבות, כולן תוארכו למאה ה-20 והכיתוב עליהן היה בעברית ובסרבו-קרואטית.
סאנשו דאיו (ביפנית: 山椒大夫 Sanshō Dayū באנגלית: Sansho the Bailiff) הוא סרט יפני משנת 1954 בבימויו של קנג'י מיזוגוצ'י.
הסרט מבוסס על סיפור קצר באותו שם מאת מורי אוגאי, אודות שני ילדי אריסטוקרטים הנמכרים לעבדות.
הצלם הראשי בסרט היה קאוזו מיאגאווה, שעבד עם מיזוגוצ'י במרבית סרטיו.
הסרט נחשב לאחד מסרטיו הגדולים של מיזוגוצ'י, לצד "אוגטסו מונוגטרי", שיצא שנה קודם לכן.
סאנשיין ספיישל הייתה המכונית הנשיאותית ששירתה את נשיא ארצות הברית, פרנקלין רוזוולט בין השנים 1939–1945.
דגם ה-"סאנשיין ספיישל" יוצר על ידי חטיבת מכוניות היוקרה "לינקולן" ("Lincoln Motor Company" ), בבעלות קונצרן הרכב האמריקאי פורד.
דגם ה-"סאנשיין ספיישל" היה הדגם הראשון של "המכונית הנשיאותית" שנבנה במיוחד עבור נשיא ארצות הברית.
הנשיא פרנקלין רוזוולט שהיה חובב מכוניות קיבל בשנת 1939 בחכירה (ולראשונה לא מכונית שנרכשת על ידי הממשל) לינקולן V12 קונברטיבל שנודעה בשם "סאנשיין ספיישל", בשל העובדה שננהגה תדיר עם גג מופשל.
הדגם נבנה בתצורת קבריולה, 4 דלתות.
מחיר בניית הדגם עמד על 8,348.74 דולר (ליצרן פורד), והסבה מיוחדת של הדגם לצורכי השירות החשאי של ארצות הברית עמדה על 4,950 דולר.
ההסבה בוצעה על ידי חברת "Brunn & Company, Inc" מהעיר באפלו, במדינת ניו יורק.
המכונית הייתה הראשונה שנבנתה בהתאם לדרישות של השירות החשאי.
דגם ה"סאנשיין ספיישל" נבנה על בסיס פלטפורמה K של לינקולן, עם בסיס גלגלים ענקי של 410 ס"מ.
המכונית יכלה להסיע עד 10 נוסעים ולצורך כך צוידה במתלים מיוחדים, מדרגות לצורך נשיאת סוכני השירות החשאי מחוץ לרכב ושני צמיגים רזרביים בצדדים.
לאורך שנות השירות שלה עברה המכונית שתי הסבות, הראשונה בשנת 1941, הגג הונמך ב-76 ס"מ מסיבות אסתטיות.
ההסבה השנייה והכבדה יותר הייתה בשנת 1942, קצת אחרי המתקפה על פרל הארבור וכניסת ארצות הברית למלחמת העולם השנייה.
אז קיבלה המכונית שמשות ממוגנות ירי, משדר רדיו, אורות אזהרה ואזעקה (סירנה) ותא למקלעים.
לאחר השדרוג הגיע משקל המכונית ל-4.2 טונות.
הנשיא רוזוולט, לפני המכונית הנשיאותית ה"לינקולן", בשנת 1936 ובניגוד להוראות השירות החשאי של ארצות הברית שאסר על הנשיא לנהוג בעצמו במכונית, רכש ונהג בפורד פייטון קופה.
חברת רכב סאניאנג (בסינית: 三陽工業股份有限公司) היא חברה טאיוואנית ליצור קטנועים, אופנועים ורכבי שטח קטנים תחת המותג SYM (ראשי תיבות מאנגלית "Sanyang Motor")
החברה נוסדה בשנת 1954 בטייפה, טאיוואן.
בתחילה, תחת השם "סאניאנג אלקטרוניקה", במטרה לייצר רכיבים אלקטרוניים עבור אופניים.
בשנת 1961 התמזגה עם חברת "סאניאנג תעשיות כבדות" והתקשרה בהסכם עם חברת הונדה היפנית להרכבה מקומית של האופנועים מתוצרתה, אשר הכילו כ-30% רכיבים מיצור מקומי.
בשנת 1969 החלה גם בהרכבת מכוניות קטנות מדגמי הונדה N600, TN360. בשנת 2002, לאחר שדגמי האופנועים מייצור עצמי של החברה נקלעו לתחרות ישירה במכירות מול מוצריה של הונדה, הופסקה השותפות והונדה החלה בהרכבה עצמית של כלי הרכב מתוצרתה בטאיוואן באמצעות חברה בת מקומית.
לאחר הפסקת ההתקשרות עם הונדה, סיכמה סאניאנג על שיתוף פעולה עם קונצרן יונדאי הקוריאני להרכבת כלי הרכב מתוצרתו עבור השוק המקומי בטאיוואן.
בשנת 2015 השתנה שם החברה לשמה הנוכחי, "חברת מנועי סאניאנג".
משרדיה והמפעל הראשי של החברה ממוקמים בפארק התעשייה שינצ'ו בצפון מזרח האי, ויש לה מפעלי הרכבה נוספים באמצעות חברות בת מקומיות בסין, וייטנאם ואף ביפן.
חברות בת מקומיות הוקמו גם בגרמניה ובאיטליה לצורך הגדלת המכירות בשוק האירופי.
חברת מנועי סאניאנג מקיימת שיתוף פעולה אסטרטגי עם קונצרן יונדאי הדרום קוריאני.
במפעליה מיוצרים ומורכבים מכוניות וכלי רכב מסחריים קלים מתוצרתה.
בנוסף לכך מקיימת החברה קשרים עסקיים עם חברות רכב אחרות נוספות בעולם כגון בומברדייה, אינטרנשיונל, ומהינדרה ההודית.
קטנועים מתוצרת החברה החלו להמכר בארצות הברית בשנת 2002. בתחילה ביבוא מקומי ולא סדיר ובכמויות קטנות, אך בשנים הבאות הקימה החברה שיתופי פעולה רשמיים עם סוחרים ומפיצים מקומיים.
משנת 2005 מייצרת החברה דגמי כלי רכב דו-גלגליים, ורכבי שטח קטנים התואמים את התקינה האירופית המחמירה, המיועדים למכירה בשוק האירופי.
מניות החברה נסחרות בבורסה לניירות ערך של טאיוואן.
היקף המכירות השנתי של החברה עומד על כמיליארד דולר אמריקני, והיא מעסיקה במפעליה בטאיוואן כ-2300 עובדים.
החברה מייצרת בשנה כ-600 אלף כלי רכב דו-גלגליים וכ-20 אלף מכוניות.
בסה"כ מאז תחילת פעילותה ייצרה החברה יותר מ-800 אלף מכוניות וכ-16 מיליון כלי רכב דו-גלגליים.
בישראל מיוצגת החברה על ידי חברת מטרו-מוטור, ונכון לשנת 2018, היא מותג הדו-גלגלי הנמכר ביותר, מבחינת כמות המסירות לפי יצרן.
סאנשיין היא מכונית חשמלית בתצורת מכונית מיקרו מתוצרת יצרנית כלי הרכב החשמליים הסינית Zhejiang Today Sunshine New Energy Vehicle Industry Co., Ltd, אשר מיוצרת משנת 2016 בסין.
המפעל משתרע על שטח של 60,000 מ"ר ועם 0.15 מיליארד הון רשום (רנמינבי).
החברה מצוידת במכונת ריתוך רובוט, קו אלקטרופראזה אוטומטי, קו צביעה אוטומטי, קו הרכבה אוטומטי ומכונות כיפוף ובדיקה מתקדמות אחרות.
היצרן מייצא למדינות אירופה, מדינות אמריקה ומדינות המזרח התיכון.
רכב חשמלי המורשה על ידי משרד התחבורה לנסיעה בכבישים עירוניים.
רכב דו מושבי (נהג + נוסע).
טעינה משקע ביתי רגיל 220 וולט
מתלים: מתלה קדמי: תמוכת מקפרסון, מתלה אחורי: מתלה בזרוע זנב.
נפח תא מטען: 400 ליטר (מדידה עד לגובה הגג).
6 צבעים: לבן פנינה, ירוק כהה, צהוב חרדל, אדום בורדו, כסוף, וורוד.
לוח שעונים LCD צבעוני כולל: מד מהירות דיגיטלי, מד מצב מצבר, מערכת תצוגה אנדרואיד 9 אינץ'.
סאסאקי קוג'ירו (ביפנית: 佐々木 小次郎; בסביבות 1575 – 13 באפריל 1612) היה אמן לחימה יפני, אשר התמחה בלחימה בחרבות ונחשב למומחה בלחימה זו.
הוא ידוע במותו בדו-קרב המפורסם שערך כנגד מיאומוטו מוסאשי ב-1612.
שמו המקצועי של קוג'ירו כלוחם היה "גנריו"(ביפנית:巌流) ,שמשמעותו "סגנון האבן הגדולה".
שם זה ייצג גם את שם בית הספר לקנג'וטסו אשר הקים.
מסופר כי קוג'ירו למד את אמנות הלחימה "Chūjō-ryu" (ביפנית: 中条流) מקנמאקי ג'יסיי או לחלופין מטודה סייג'ן.
כלי הנשק המועדף על קוג'ירו
כלי הנשק המועדף על קוג'ירו היה חרב נודאצ'י שאורכה היה יותר מ-90 סנטימטרים.
להשוואה, האורך של חרב קטאנה נורמלית היה בדרך כלל כ-70 סנטימטרים, אך לעיתים נדירות היה יותר מכך.
שם החרב היה "מונוהושיזאו" ( ביפנית :物干し竿) ( בתרגום לאנגלית : "The Drying Pole").
למרות אורכה ומשקלה הרב, התקפותיו של סאסאקי היו מדויקות ומהירות.
סאסאקי קוג'ירו היה יריבו של מיאמוטו מוסאשי במשך זמן רב, והוא נחשב ליריב הטוב ביותר שמוסאשי ניצב מולו.
ישנן מספר גרסאות שונות לדו-קרב, אך בכולן הפרטים העיקריים, כגון תבוסתו ומותו של קוג'ירו - זהים.
גילו של סאסאקי היה במיוחד לא ברור.
סאנשיין קוסט היא העיר השלישית בגודלה במדינת קווינסלנד שבאוסטרליה.
העיר ממוקמת כ־ צפונית למרכז בריזבן בדרום־מזרח קווינסלנד, על קו החוף של ים האלמוגים.
שטחה של העיר משתרע על כ־.
האוכלוסייה של סאנשיין קוסט נכון ליוני 2018 הייתה 333,436 נפשות – מה שהופך אותה לעיר התשיעית בגודלה באוסטרליה.
האזור יושב לראשונה על ידי אנשי פפואה שנודדו מצפון אוסטרליה.
האירופאים התיישבו באזור במאה ה-19.
בשנת 1770 היה ג'יימס קוק האירופאי הראשון שהגיע לאזור, על סיפון אה"מ אנדוור.
בשנות ה-20 של המאה ה-19 החלה ההתיישבות הראשונית באזור על ידי ג'ון פיניגן, תומאס פמפט וריצ'רד פרסונס, שהיו שלושה אסירים לשעבר שהלכו לאיבוד.
השלושה התגוררו עם הילידים במשך שמונה חודשים.
בעשרים השנים שלאחר מכן האזור הפך לביתם של אסירים נמלטים רבים ממושבות עונשין שמדרום לסאנשיין קוסט.
ככל שעברו השנים, החלו להיבנות באזור נמלים ומזחים ששימשו את תעשיית העץ המקומית.
הסחר בעץ היה זרז משמעותי שקידם את התיישבות המקומית.
בשנות ה-90 של המאה ה-19 החקלאות המגוונת שכללה בעיקר פירות ומוצרי חלב, החליפה את כלכלת הבקר והעץ.
קני סוכר ואננס הפכו לתוצרת חשובה במיוחד במחוז.
בשנים שלאחר מלחמת העולם השנייה, סאנשיין קוסט הפכה ליעד תיירותי פופולרי.
התיירות המקומית המשיכה לצמוח במהלך תנופת הפיתוח של שנות ה-60 וה-70. באותה התקופה נבנו באזור פארקי תיירות ופארקי שעשועים שונים.
לאחר שנות ה-80, סאנשיין קוסט חוותה גידול מהיר באוכלוסייה.
נכון לשנת 2016 הצמיחה בעיר היא אחת מהמהירות באוסטרליה.
במקביל לתהליך הצמיחה, מרבית החוות הקטנות (במיוחד חוות טרופיות) נעלמו, וכך גם רוב פארקי השעשועים הנלווים אליהן.
במקומם החלו לצמוח עסקים העוסקים בקמעונאות, בקייטרינג ובתיירות.
כלכלת סאנשיין קוסט חוותה גידול משמעותי יותר מהגידול בשאר הכלכלות המקומיות באוסטרליה ב-15 השנים האחרונות.
המגזרים הכלכליים המרכזיים הם שירותי הבריאות, החינוך, הפיננסים והשירותים המקצועיים.
בנוסף, סאנשיין קוסט היא מרכז תיירות, המושך אליו יותר מ-3.2 מיליון מבקרים בשנה.
בשנים 2017–2018 הערך הגולמי של הייצור החקלאי באזור סאנשיין קוסט עמד על כ-217 מיליון דולר, שהיו 2 אחוזים מסך הערך הגולמי של הייצור החקלאי בקווינסלנד (13 מיליארד דולר).
האדמות החקלאיות באזור סאנשיין קוסט תופסות שטח של כ-1,100 קילומטרים רבועים (36% משטח האזור).
שמורות הטבע תופסות שטח של כ-880 קמ"ר (29% מהשטח הכללי).
במפקד האוכלוסין האחרון שנערך בשנת 2016, אוכלוסיית סאנשיין קוסט מנתה כ-346,522 נפשות.
הגיל החציוני היה 44, שש שנים יותר מהחציון הארצי.
היחס בין גברים לנשים היה 48.3 ל-51.7. מרבית התושבים נולדו באוסטרליה (73.7%), כאשר 1.9% מהתושבים הם ילידים אוסטרלים.
השפות הנפוצות ביותר מלבד אנגלית היו גרמנית (0.6%), צרפתית, איטלקית, אפריקאנס והולנדית (0.3% כל אחת).
חלק גדול מתושבי סאנשיין קוסט דיווחו על חוסר שייכות לדת כזו אחרת (34.0%).
מבין התושבים הדתיים, החלוקה הייתה כך של 18.2% קתולים ו-16.8% אנגליקנים.
סאנסה, המנזרים הבודהיסטיים ההרריים בקוריאה (בקוריאנית: 산사, 한국의 산지승원) הם קבוצה של שבעה מנזרים בודהיסטיים הרריים בקוריאה הדרומית שהוכרזו ב-2018 כאתר מורשת עולמית של אונסק"ו.
המקדשים שנבחרו הם טיפוסיים למקדשי ההרים הבודהיסטיים של קוריאה, כשכל מקדש מייצג סוג אחר.
המקדשים שנבחרו ממוקמים בחמישה ממחוזות קוריאה הדרומית: צפון צְ'הוּנגצְ'הַאנג, דרום צ'הונגצ'האנג, צפון קיאנגסאנג, דרום קיאנגסאנג וצפון צַ'אלַּה.
בשל הטופוגרפיה ההררית של המדינה והשורשים העמוקים של הבודהיזם בהיסטוריה שלה, ישנם מנזרים הרריים רבים הפרוסים על פני קוריאה הדרומית והצפונית.
המילה סאנסה היא הלחם בסיסים של שתי מילים: "סאן" (산) שמשמעותו הר ו"סה" (사) שמשמעותו מנזר או מקדש.
הבודהיזם, שמקורו בהודו, הופיע לראשונה בקוריאה במאה ה-4 כאשר השפעתו התרחבה לקוריאה באמצעות ההשפעה הסינית באזור.
במאות ה-7 עד ה-9, נבנו בחצי האי הקוריאני מקדשים רבים, שצמחו מאסכולות שונות של הבודהיזם מזרם המהאיאנה.
חלק מהמקדשים נבנו באזורים עירוניים בעוד שאחרים נבנו בהרים נידחים.
המנזרים ההררים של טונגדוסה, בוסאוקסה, בונגג'ונגסה ובאופג'וסה היו בין הראשונים מבין המקדשים הללו.
הם התבססו על אסכולות (טונגדוסה), (בוסאוקסה, בונגג'ונגסה) והדהרמה (באופג'וסה).
לאחר עליית הזן בודהיזם (בקוריאנית: קון 선) בסין במאה ה-8, הוא התפשט לממלכת שילה של קוריאה במאה ה-9 בתגובה לשינויים חברתיים גדולים קודמים.
לאחר מכן, נוסדו המנזרים מגוקסה, סאונמסה ודאהונגסה, שהיו במסורת זו.
ההבדלים בין האסכולות השתמרו מהמאה ה-7 עד המאה ה-14, אך נעלמו מהמאה ה-15 ואילך.
בעוד שהבודהיזם התפתח לראשונה לדת של מרבית התושבים, ואף עלה והפך לדת המדינה המרכזית בתקופת , מקדשים בודהיסטים חוו מאות שנים של דיכוי תחת המדיניות של שושלת ג'וסון (1392–1910), שהושפעה מאוד מהנאו-קונפוציאניזם, כך שהמקדשים העירוניים ביותר נעלמו.
עם זאת, המקדשים באזורי ההרים, כולל המקדשים שבאתר המורשת, הצליחו לשרוד תקופה זו ולשמור על אופיים המקורי כאתרים של אורח חיים דתי ורוחני ועל חיי היום-יום של הנזירים.
גם תפקידם כאתרים דתיים למאמינים גדל, ונוצרו עוד מרחבים ומתקנים הדרושים לפולחן.
במהלך הפלישות היפניות לקוריאה (1592–1598), סבלו חלק מהמקדשים שבאתר המורשת העולמית מנזק משמעותי, ומקדשים אחרים, שאינם חלק מאתר המורשת העולמית, אף נהרסו לחלוטין או נשרפו.
לאחר המלחמה השתפר מעמדם החברתי של נזירים בודהיסטים כתוצאה משירותם הצבאי המכובד.
עבודות השיקום הנרחבות של המנזרים הבודהיסטים שלאחר המלחמה קיבלו סיוע מאנשים מתחומי חיים שונים.
חלק מהמבנים של המקדשים באתר המורשת ששוחזרו בתקופה זו מוכרים כעת כחלק מיצירות המופת הבולטות ביותר של האדריכלות הבודהיסטית בקוריאה.
בתקופה זו החלה להופיע הצורה האופיינית של המנזרים ההררים.
ההתמקדות הייתה באולם הדהרמה עם רצפת עץ ואולם בודהה בו נתלתה תמונה על מעמד.
רבים מהמקדשים גם החלו לערוך פולחנים וטקסים בתקופה זו, בהשתתפות מספר גדול של מאמינים.
באתר המנזר הוקמו מקדשים התואמים את אמונות הילידים, לזכר קורבנות המלחמה.
טקסים בודהיסטים לפיוס נשמות המתים היו נפוצים שם ומילאו תפקיד חשוב במאמצי השיקום שלאחר המלחמה.
עד המאה ה-19 עברו המקדשים שינויים מתמידים והורחבו עוד יותר.
כיום המנזרים הם אתרים ששימרו מסורות תרבותיות מוחשיות ובלתי מוחשיות עד ימינו.
קהילות של נזירים (סנגהה) ושירותי דת, פולחנים, טקסים ומנהגים נזיריים המבוססים על אמונות בודהיסטיות, אך גם על אמונות ילידים שונות ממשיכות להתבצע.
מספר רב של קבוצות מאמינים מהקהילות המקומיות והעיירות באזורים מעורבות גם כן בפעילות הנזירית.
בכל אחד מהמקדשים מתקיימים גם מספר אירועים או פסטיבלים שגם המבקרים יכולים להשתתף בהם.
המסורת של תרגול מדיטציה, כולל מפלטי קיץ וחורף, נמשכת גם היא.
התרגול הרוחני כולל גם עבודה משותפת לשימור הקהילה הנזירית.
למשל, במקדשים יש גן ירק או שדה תה.
עיצוב השטח וסידור המבנים והשטחים הפתוחים נקבע על ידי התאמה לתנאים הטופוגרפיים הטבעיים.
לב הקומפוזיציה המרחבית הוא המדאנג, אזור חיצוני פתוח השוכן מול אולם הבודהה הראשי.
המרחב הפתוח נועד להדגיש את הכבוד והיופי של האולם הזה ומשקף את הפתיחות האופיינית לבודהיזם הקוריאני.
בנוסף למרכזיותו הפיזית, הוא גם המרכז לפעילות דתית.
הוא מציע מקום לקהל גדול ומשמש כחיבור למבנים בודדים בעלי פונקציות שונות.
הבניינים הנותרים מסודרים סביב המדאנג, עם ביתן ליד הכניסה הפונה לאולם בודהה.
הבניינים הנותרים כוללים מבנים לפולחן, אולמות מדיטציה, חדרי תפילה ומקדשים ומעונות לקהילות הנזירים, אקדמיה נזירית ומבני חוץ אחרים, ונמצאים משני הצדדים בין היכל בודהה לביתן.
עם זאת, ישנם גם הבדלים מסוימים בבנייה, אשר ניתן לייחסם לדגשים באסכולות השונות.
ישנם גם מנזרים העוברים לאורך ציר ראשי אחד או שניים ויש להם חצר פתוחה (מדאנג) או שיש להם שתי חצרות פתוחות.
בשל המאפיינים הגאוגרפיים והאקלימיים של חצי האי הקוריאני, בנייני המקדשים בדרך כלל פונים דרומה כדי לחסום רוחות חורף צפון-מערביות קרות ולנצל את רוחות הקיץ הקרירות.
העיצוב הפתוח ברובו של המקדש כלפי חוץ נועד לסמל את היעדר גבולות אל הטבע.
זה שונה במיוחד ממקדשים אחרים במזרח אסיה שכן ההרים שמסביב משמשים כגני מקדשים.
העצים הנטועים לאורך שבילי היער המובילים למקדש נבחרו כך שישתלבו עם הצמחייה המקומית.
המעבר החלק שנוצר מדגיש את העיקרון של צמיחה יחד עם הטבע.
תוכנית המבנה של המנזרים א-סימטרית ברובה, שכן הרחבה צריכה להתבצע ללא התערבויות גדולות ובהרמוניה עם הסביבה הטבעית.
המנזרים ממוקמים בדרך כלל בשיפוע מתון, כך שהמבנים מתנשאים מעט משער הכניסה.
בהתאם למיקומם ולסביבתם, ניתן לחלק את המנזרים לשלושה סוגים: בתחתית עמק, הממוקמים על מדרון או על גוף מים שזורם במקדש.
רק מספר קטן של נזירים מתגוררים במקדשי בוסאוקסה, בונגג'ונגסה, מגוקסה ודאהונגסה.
רוב הנזירים חיים במקדש טונגדוסה (150 באזור השייך לאתר המורשת העולמית, 100 באזור החיץ).
ישנם בסך הכל 952 מקדשים בודהיסטים המוכרים כחוק בקוריאה (נכון לספטמבר 2016), מתוכם 785 מקדשים, או 82 אחוז, ממוקמים באזורים הרריים.
לא מוכרזים כחלק מהמורשת העולמית של אונסק"ו הם:
מקדשים הממוקמים במקומות מרוחקים ומורכבים מבניין בודד בלבד.
מקדשים שנוסדו במהלך התקופה המעצבת של הבודהיזם הקוריאני מהמאות ה-7 עד ה-9, אך נהרסו מאוחר יותר, והותירו רק שרידים ארכאולוגיים כיום.
מקדשים שהטופוגרפיה שלהם מסביב לאולם הבודהה נפגעה קשות או שונתה באופן דרסטי.
מקדשים שנהרסו ואין להם עוד עדויות לאותנטיות מהמאות ה-7 עד ה-9.
מקדשים הממוקמים באזורים עירוניים בזמן ההכרזה על אתר המורשת.
דרושה אפוא דרגה גבוהה של אותנטיות היסטורית על מנת לעמוד בקריטריונים של הצטרפות לאתר המורשת העולמית.
בסך הכל זוהו 25 מקדשים העונים לדרישות סף אלו.
שאר המקדשים שלא זכו הוצעו להיכלל באתר חסרים מתקנים נזיריים כגון מרכז מדיטציה, סמינר וינייה או אקדמיה נזירית (מקדש ג'אנגוקסה, מקדש גוונריונסה, מקדש יונגמונסה, מקדש ג'ונדונגסה, מקדש גוויסינה, מקדש גירימסה, מקדש מוריאנגסה ומקדש מוויסה).
לאחרים יש בעיקר חצר מרכזית ששופצה באופן משמעותי, או שאין חצר מרכזית כלל (מקדש נאסוסה, מקדש בוריאונגסה, מקדש סאונונסה, מקדש אונמונסה, מקדש סודאוקסה, מקדש ג'יקג'יסה, מקדש גוויסינסה, מקדש גירימסה, מקדש גאומסנסה, מקדש בונגמסה, מקדש מוריאנגסה, מקדש מווויסה ומקדש באומאוסה).
אתרי המורשת העולמית הבודהיסטיים האחרים של אונסק"ו בקוריאה הדרומית הם: מערת סוקגוראם, מקדשי בולגוקסה והאינסה, אתרים היסטוריים של קיונגג'ו ופקצ'ה ומבצר נמהאנסאנסאונג.
ניתן להשוות את מקדש בולגוקסה למנזרים ההררים הבודהיסטיים של סאנסה בקוריאה במונחים של המשכיות היסטורית.
עם זאת, בנייתו שונה משמעותית ממנזרי סאנסה, בהיותו בנוי על טרסות אבן מסיביות מעשה ידי אדם.
גם אולמות המקדש והמקדשים ממוקמים בחצרות סגורות ומתחם המקדש עצמו מוקף חומות.
המשמעות המיוחדת של מקדש האינסה טמונה בעובדה שהוא מאכלס את ה בספרייה שלו.
הסיבה להכללתו ברשימת המורשת העולמית היא הבנייה המדעית שלו, שסייעה לשמור על גושי העץ במצב מושלם במשך מאות שנים.
לכן הוא שונה מהאופי הנזירי של סאנסה.
האתרים הנותרים מכילים רק שרידים בודהיסטים ואינם אתרי תרבות בודהיסטיים.
הסאנסה הקוריאנית נבדלת ממקדשים בודהיסטים סיניים ויפניים בעיקר במיקומם למרגלות ההר ולא בגבהים ובבנייה הפתוחה יותר.
כל שבעת המקדשים הכלולים באתר המורשת העולמית הם מונומנטים מוגנים ומנוהלים בהתאם לחוק הגנת המורשת התרבותית (1962) ולפקודות הגנת המורשת התרבותית שהוצאו על ידי ממשלות המחוז בהתאמה.
פרויקטי בנייה ליד המנזרים מוגבלים מאוד ויש מעט גורמים חיצוניים, מעשה ידי אדם או טבעיים, המאיימים על שלמות המנזרים.
עלויות תחזוקה משוערות בחמש השנים הראשונות לאחר ההצטרפות לרשימת המורשת העולמית נאמדו ב-32.5 מיליון דולר.
תמונהשםמיקוםשנת בנייהאסכולהמאפייניםשטחבדונםאזור חיץבדונםמספר מבקרים(2011–2015)אתר אינטרנטטונגדוסה
הנגול:통도사הנג'ה:通度寺646 כל האסכולות מספר חצרות; ממוקם על קרקעית העמק 78.7 841.4 621,259 מבקרים http://www.tongdosa.or.kr/בוסאוקסה
הנגול:부석사הנג'ה:浮石寺676 אמיטאבהה ציר ראשי; ממוקם על מדרון 70.8 470.9 759,020 מבקרים http://www.pusoksa.org/בונגג'ונגסה
הנגול:봉정사הנג'ה:鳳停寺677 אמיטאבהה, שקיאמוני שני צירים עיקריים; ממוקם על מדרון 53 750.5 73,035 מבקרים http://www.bongjeongsa.org/באופג'וסה
הנגול:법주사הנג'ה:法住寺אמצע מאה 8 מאיטריה, שקיאמוני חצר; ממוקם על קרקעית העמק 112.2 1,900.3 692,310 מבקרים http://www.beopjusa.org/מגוקסה
הנגול:마곡사הנג'ה:麻谷寺המחצית השנייה של המאה ה-9 שקיאמוני, חצר; שוכן על המים 39.1 626.6 348,514 מבקרים http://www.magoksa.or.kr/סאונמסה
הנגול:선암사הנג'ה:仙巖寺המחצית השנייה של המאה ה-9 שקיאמוני מספר חצרות; ממוקם על קרקעית העמק 96.7 2,461.6 274,138 מבקרים http://www.seonamsa.net/דאהונגסה
הנגול:대흥사הנג'ה:大興寺המחצית השנייה של המאה ה-9 שקיאמוני מספר חצרות; שוכן על מים 103.8 6,179.8 189,964 מבקרים http://www.daeheungsa.co.kr/
סאנקסגיביקה (מאנגלית: Thanksgivukkah) הוא שם חג הכולל הלחם בסיסים תחדישי שניתן להתכנסות של חג ההודיה האמריקאי והיום הראשון (והלילה השני) של החג היהודי חנוכה ביום חמישי, 28 בנובמבר 2013. זה היה תוצאה של צירוף מקרים נדיר בין הלוח העברי הירחוני לבין הלוח הגרגוריאני.
מכיוון שהלוחות אינם מחושבים באותו אופן, חג החנוכה יוצא בתאריכים שונים בלוח הגרגוריאני, החל מסוף נובמבר ועד תחילת ינואר.
המונח "סאנקסגיביקה" הוטבע על ידי דנה גיטל, תושבת אזור בוסטון, אשר יחד עם גיסתה, דבורה גיטל, יצרה עמוד פייסבוק וחשבון טוויטר המוקדש לתופעה.
הייתה חילוקי דעות לגבי השם: חברת מנישביץ, יצרנית המזון הכשר המובילה, כתבה את החג הכפול עם "k" אחד, והארץ העלו את השאלה: "מדוע 'הודיה'?
חג ההודיה חל במהלך חנוכה לפחות פעמיים בין 1863 (כאשר חג ההודיה הוכרז כחג פדרלי בארצות הברית על ידי אברהם לינקולן) לבין 2013: בשנת 1888 חג ההודיה היה היום הראשון של חנוכה, ובשנת 1899 היה ביום הרביעי.
צירוף המקרים של חג ההודיה וחג החנוכה ב-1888 משך אז תשומת לב תקשורתית, כאשר ה"ניו יורק הראלד" דיווח על תפילות חג ההודיה-חנוכה המשותפות שנערכו ב"בתי כנסת שונים" ודרשה שנשא הרב פרדריק דה סולה מנדס.
כתוצאה משינויים בין 1939 ל-1941, חג ההודיה מתקיים תמיד ביום חמישי הרביעי בנובמבר.
הפעם האחרונה שיום חמישי הרביעי של נובמבר חל בחנוכה לפני 2013 הייתה בשנת 1861, לפני חג ההודיה.
מכיוון שללוח השנה הגרגוריאני והיהודי יש אורך שנה ממוצע שונה במקצת, עם הזמן הם מסתנכרנים זה עם זה.
כתוצאה מכך, היום הראשון של חנוכה לא יקדים או יחפוף ליום ההודיה שוב בעתיד הנראה לעין.
(פיזיקאי חישב שאם הלוח היהודי לא יתוקן, יום חמישי, 28 בנובמבר, לא יחול שוב במהלך חג החנוכה עד שנת 79811 אולם מכיוון שהלוח העברי אינו מתחיל בחצות, אלא בשקיעה שלפניו, יהיו עוד שנתיים בהן חנוכה וחג ההודיה חופפים חלקית, כאשר הלילה הראשון של חנוכה מתחיל במוצאי חג ההודיה.
אלו יהיו הערבים של יום חמישי, 27 בנובמבר 2070 וחמישי, 28 בנובמבר 2165. (השנה האחרונה כזו הייתה 1918).
ראש עיריית בוסטון אמר כי ה-28 בנובמבר 2013, "סאנקסגיביקה", "זה עניין גדול, אירוע של פעם בחיים".
לואי קפקא והרב המקומי דייוויד פסקין תכננו לארח מפגש בין דתי, שיכלול חנוכייה בצורת הודו.
נשיא ארצות הברית ברק אובמה נשא נאום שהשווה את מאבקי המכבים לאלו של האבות העולים.
מייסיס כללה סביבון ענק במצעד חג ההודיה בניו יורק.
פסטיבל בלוס אנג'לס בהפקה משותפת של דבורה גיטל והזמר קרייג טאובמן נערך ב-29 בנובמבר 2013, בבניין פיקו יוניון, בהשתתפות להקת המושב וראפר ההיפ הופ קושה דילז.
הפסטיבל מומן על ידי מימון המונים.
קהילת בית תפילה בפיקסוויל הציתה זיקוקים כדי לחגוג את סאנקסגיביקה.
הנשיא אובמה חגג את סאנקסגיביקה בקבלת הפנים הרשמית של החנוכה בבית הלבן ב-5 בדצמבר.
מחוץ לארצות הברית, בלונדון, אנגליה, אירח בית הכנסת סאצ'י ארוחת ערב בסאנקסגיביקה.
בתל אביב נפש בנפש אירחה ארוחת ערב שישי בסאנקסגיביקה.
הסאטיריקן סטיבן קולבר כתב פרודיה על סאנקסגיביקה, ותוכנית חדשות הסאטירה Dish Nation .
עשתה כך גם היא הקומיקאי ישראל קמפבל כיכב בטריילר של סרט מזויף לסרט אימה שכותרתו "סאנקסגיביקה שמח", שבו לארוחת חג ההודיה של משפחה גויה פלשה משפחה יהודית גדולה החוגגת את חנוכה.
הייתה התנגדות לסאנקסגיביקה בטענה שחגיגתו מסיט את תשומת הלב משני החגים.
המנון נגד סאנקסגיביקה הוצג ב-Heeb ובהפורוורד.
קבוצת הזמר היהודית א-קפלה Six13 פרסמה ב-25 בנובמבר 2013 קליפ מוזיקה בשם "המנון סאנקסגיביקה", שמספר את ההיסטוריה של שני החגים ואת העובדה שהם התרחשו באותו יום.
הצעות רבות הועלו לשילובים של מנות מסורתיות של שני החגים.
BuzzFeed פרסם "איך לחגוג את סאנקסגיביקה, החג הטוב ביותר בכל הזמנים", עם מתכונים להודו במלח עם מלית תפוחי חלה ולטקס עם רסק תפוחי חמוציות.
אחרים התמקדו בלאטקה בטטה, קציצות הודו בבצק לאטקה, מלית הודו עם לחם חלה, רוגלך פאי פקאן, סופגניות הודו, קוגל דלעת, סופגניות במילוי או בתוספת לפתן חמוציות מתוק או תפוחים או דלעת משומר, ובטטה, שזיפים מיובשים.
חברת מנישביץ השיקה קמפיין מולטימדיה של מיליוני דולרים לתמיכה בחג הסאנקסגיביקה.
סאנקסגיביקה התאפיין במוצרים שמקודמים ונמכרים באינטרנט.
למעלה מ-48,000 דולר לייצור חנוכייה בצורת הודו, שזכתה לכינוי "מנורקייה", נאספו על ידי אשר וינטראוב בן התשע במנהטן, ניו יורק, באמצעות קמפיין Kickstarter.
באטלנטה נפתחה חנות פופ-אפ לסאנקסגיביקה וחברת מנישוביץ ייצרה ליין מוצרים ליום זה.
סאנס הוא דמות בדיונית שנוצרה על ידי טובי פוקס עבור משחק התפקידים הממוחשב אנדרטייל משנת 2015. בתחילה מופיע כדמות שאינה שחקן ונדמה כידידותי, אך הוא הופך להיות הבוס הסופי אם השחקן בוחר להשלים את ה-"genocide route" (סיום המשחק תוך הריגת כל אויב).
שמו מבוסס על הגופן Comic Sans, המשמש לרוב הדיאלוגים שלו במשחק.
המבקרים שיבחו את הדמות על הדיאלוג וקרב הבוס שלו, שנחשב לאחד הקשים במשחק.
הפופולריות שלו בקרב מעריצים העניקה השראה למספר מודים שנוצרו על ידי משתמשים וסוגים אחרים של פרויקטים.
סאנס מופיע גם במשחק Deltarune מאת אותו יוצר.
הדמיון שלו מופיע גם כסקין לדמות Mii Gunner ב-Super Smash Bros.
סאנס הוא שלד הלובש ז'קט כחול, מכנסיים קצרים שחורים עם פסים לבנים ונעלי בית (צבע לא ידוע).
לפני אירועי אנדרטייל, הוא עבר להתנחלות בסנודין ממקום לא ידוע עם אחיו פפירוס.
פפירוס נשכר כזקיף חניך למשמר המלכותי ואילץ את אחיו לעזור במסעו ללכוד אדם.
סאנס מופיע לראשונה בסנודין, בתחילה מופיע כצללית שמתקרבת לשחקן מאחור לפני שהוא לוחץ את ידו של השחקן, ומפעילה כרית נפיחה.
הוא מבהיר שאין לו עניין בללכוד בני אדם, בניגוד לפפירוס, שאותו הוא מתאר כ"צייד בני אדם פנאטי".
לאחר שעזר לשחקן להתחבא מפפירוס, סאנס עוקב אחרי אחיו לאורך רוב היער, מעיר על חידותיו ואפילו תורם לפתירת תפזורת, למורת רוחו של פפירוס.
ככל שהסיפור מתקדם, סאנס ממשיך לבצע תעלולים כמו ניסיון למכור לשחקן שלג מטוגן במחיר מופקע.
בהמשך המשחק, סאנס מזמין את השחקן לאכול במסעדה ביחד.
אם יבחרו בכך, סאנס מסביר כיצד התיידד עם אישה, טוריאל, מאחורי הדלת הגדולה בסנודין, שחלקה את אהבתו למשחקי מילים.
הוא מגלה שהוא הבטיח לא להרוג אף אדם שמגיע לאנדרגראונד ומצהיר שאם הוא לא היה מבטיח את ההבטחה הזו, השחקן היה "מת במקום שבו [הוא] עומד".
סאנס מופיע עוד פעם באולם השיפוט, שם הוא חושף את המשמעות האמיתית של ערכי "EXP" ו-"LOVE" שהשחקן צבר במהלך המשחק: 'נקודות הוצאה להורג' (Execution Points) ו'רמת אלימות' (Level Of Violence), בהתאמה.
הוא שופט את השחקן עד כמה גבוהים ערכי ה-EXP וה-LOVE שלו לפני שנעלם ומאפשר לשחקן להמשיך ולהילחם באסגור.
לאחר שהשחקן מביס את אסגור ופלאווי (אם הוא לא נלחם בו בעבר) ועוזב את האנדרגראונד, סאנס מתקשר להם להודיע להם על מה שהתרחש לאחר עזיבתם, תוך דיאלוג שונה בהתאם לפעולות השחקן במשחק.
אם השחקן נצמד לתסריט הסוף הטוב, סאנס מופיע לצד הדמויות הראשיות האחרות לאחר שטוריאל עוצרת את אסגור מלהילחם.
אם השחקן יבחר להיצמד לתסריט הסוף הרע, ההתנהגות של סאנס תהיה שונה.
לפני קרב הבוס של פפירוס, הוא מאיים על השחקן ב"זמן רע" ("Bad time") אם ימשיך במעשיו.
אם השחקן מתעלם מהאזהרה של סאנס וממשיך להרוג כל מפלצת שהוא פוגש, סאנס בסופו של דבר מתעמת איתו באולם השיפוט כדי למנוע מהם להרוס את כל האנדרגראונד, ולשמש כבוס האחרון של המסלול.
סאנס מתגלה כבעל יכולות על טבעיות והוא נחשב לעוצמתי ביותר, אך יכול להיהרג על ידי השחקן אחרי שהאחרון מתיש אותו.
סאנס מופיע כדמות במשחק דלטארון, שם, בפרק 1, הוא נמצא עומד מחוץ לחנות שלו, גרסה משופצת של מסעדת Grillby's מאנדרטייל.
הוא מודיע לשחקן שהוא כבר פגש את טוריאל, ושואל אותם אם הם רוצים לבוא לביתו כדי לבלות עם אחיו.
בפרק 2, השחקן יכול להיכנס לחנות ולגלות שיש לה נראות של חנות נוחות, כשסאנס מופיע כקופאי, שטוען בצחוק שהוא "רק השרת" למרות היותו העובד היחיד של החנות.
בסןף פרק 4, סאנס מופיע בבית של קריס, רוקד עם טוריאל
Ultimate תחפושת של סאנס לדמות Mii Gunner הניתנת להפעלה שוחררה כתוכן להורדה ב-4 בספטמבר 2019. סאנס היה גם נושא לעבודות ופרויקטים של מעריצים רבים, והופיע במספר רב של משחקים, יצירות ומודים למשחקי וידאו.
סאנס רשום בקרדיטים כפי שנוצר על ידי טובי פוקס עם "השראה מיוחדת" מג'יי-אן ווידל, מחבר הקומיקס Helvetica, סדרה על שלד בעל שם הנקרא על שם הגופן Helvetica.
ציור הקונספט הראשון שלו נעשה על ידי פוקס על מחברת מכללה.
השיר שמתנגן במהלך הקרב שלו, "MEGALOVANIA", הולחן במקור עבור מוד של המשחק EarthBound לכבוד ליל כל הקדושים של 2009 שנוצר על ידי פוקס, שם הוא משמש כמוזיקת בוס אחרונה לגרסה האלטרנטיבית של Dr.
Andonuts, אחת הדמויות הראשיות של אותו משחק.
"Megalovania" גדל בפופולריות לאחר יציאתו של Undertale, והוליד רמיקסים אינטרנטיים וממים רבים.
Ultimate, והיה בשימוש גם על ידי תוכנית היכרויות ספרדית בשם First Dates.
השיר הוצג גם בספיישל All Elite Wrestling Halloween, שבו המתאבק קני אומגה לבש תחפושת של סאנס ולווה בשיר במהלך כניסתו.
סאנס הוא אחת הדמויות היחידות במשחק שבדרך כלל אינן משתמשות בגופן ברירת המחדל של המשחק בדיאלוג שלו; במקום זאת, הוא מוצג בדרך כלל באותיות קטנות מהגופן Comic Sans.
הוא משתמש בגופן ברירת המחדל רק אם הוא הצהיר על משהו רציני או, במקרים מסוימים, מאיים על השחקן, וגם בכמה מקרים אקראיים במהלך דיבור רגיל.
לעיתים קרובות הוא מזווג עם אחיו, פפירוס, שנקרא גם הוא על שם גופן בשם Papyrus.
ההופעה של סאנס באנדרטייל התקבלה בברכה על ידי המבקרים, כאשר דן טאק מ-Game Informer שיבח את קרב הבוס שלו.
TheGamer דירג את סאנס כדמות השלישית הטובה ביותר באנדרטייל, והצהיר שהבדיחות שלו היו "בדיוק במקום הנכון".
Screen Rant דירג את סאנס כאחד מ-7 קרבות הבוס הקשים ביותר במשחקי וידאו.
במהלך השאלות והתשובות של אנדרטייל, סאנס ופפירוס היו הדמויות שקיבלו הכי הרבה שאלות מהמעריצים.
סאנס דורג כאחת מדמויות משחקי הווידאו הטובות ביותר של שנות ה-2010 על ידי צוות פוליגון והסופר קולין קמפבל, במיוחד המראה שלו וכיצד "כשהוא מספר בדיחה, המצלמה מתקרבת אליו בזמן שהוא קורץ.
זה אף פעם לא נעשה מיושן." צוות IGN דירג את סאנס בתור הבוס הסופי השני הטוב ביותר במשחקי וידאו.
מתיו בירד מ-Den of Geek כלל את סאנס במקום השביעי מבין "הדמויות השביעית הכי טובה שאינה שחקן במשחקי וידאו", וקבע כי "קשה לדבר על הדמויות הטובות ביותר של המשחק לאורך זמן מבלי שהשיחה תפנה לסאנס".
סאנס גם התקבל היטב על ידי מעריצי המשחק, בהיותו נושא לעבודות מעריצים רבות.
המתאבק המקצועי קני אומגה הביע את אהבתו לאנדרטייל, והתלבש כסאנס לפרק של All Elite Wrestling: Dynamite ב-30 באוקטובר 2019. התוספת שלו ב-Super Smash Bros.
Ultimate צברה משוב חיובי מהמעריצים, עם מעריצים שיוצרים ממים ואומנות מעריצים לאחר הוספתו למשחק.
ב-8 בספטמבר 2022, סאנס נבחר כ"סקסי הטאמבלר האולטימטיבי" (המתייחס למונח סלנג מקוון לדמויות בדיוניות שזוכות לעניין רומנטי ו/או מיני מבסיס מעריצים גדול למרות שאינן אטרקטיביות באופן קונבנציונלי) באמצעות טורניר של שלושה ימים.
סאנשינגדווי (בסינית: 三星堆; באופן מילולי: תל שלושת הכוכבים) הוא אתר ארכאולוגי ותרבות מרכזית מתקופת הברונזה, הממוקם בנפה העירונית גואנגהאן , בנציבות העירונית דה-יאנג, סצ'ואן, סין.
חקירה ראשונה של האתר היה ב-1927, אם כי חקירה מלאה של האתר התרחשה רק ב-1986. על פי תיארוך פחמן-14, האתר והשרידים הארכאולוגיים שנמצאו נבנו במאה ה-11 או ה-12 לפני הספירה.
ממצאי האתר הארכאולוגי, כולל מסכות שנמצאו, מופיעים במוזיאון סאנשינגדווי , הממוקם ליד גואנגהאן.
סַאפְּפוֹ הייתה משוררת לירית בת המאה השביעית לפני הספירה, תקופת יוון הארכאית, שחייתה באי לסבוס אשר ביוון, ככל הנראה בפוליס מִיטִילֶנֶה, שהיווה את המרכז התרבותי של המאה השביעית לפנה"ס.
סאפפו נודעה בכל רחבי העולם היווני הודות לשירתה והייתה כה מפורסמת שבסירקוסאי הוקם פסל בדמותה כדי לכבדה בהגיעה לעיר.
רק חלקים מעטים מתוך מכלול שירתה של סאפפו שרדו עד ימינו.
אין בנמצא מקורות היסטוריים אמינים על חייה של סאפפו, למעט שירתה.
ייתכן שבשירתה יש קווי דמיון בין קורותיה של המשוררת לבין דמותה בשיר, אך חוקרים דחו פרשנות כאילו יש בהם אלמנטים ביוגרפיים.
אמיתות הפרטים הביוגרפיים המקובלים על אודותיה, המובאים בהמשך, מוטלת בספק.
מאמינים כי הוריה של סאפפו היו סְקַמָנְדֶר וקְלֵאיס.
היא נולדה בסביבות שנת 630 לפנה"ס, באי לסבוס שביוון, ככל הנראה בפוליס מִיטִילֶנֶה.
על פי קומדיה יוונית ידועה, היא נישאה לסוחר עשיר מהאי אנדרוס, ולפי פירושים מסוימים של אחד משיריה, ילדה בת שנקראה אף היא קלאיס, על שם סבתה.
משפחתה של סאפפו הייתה חלק מהאריסטוקרטיה של האי, ועל כך מעיד התחכום הלשוני בשיריה.
בסברה כי סאפפו גורשה עם מספר אריסטוקרטים אחרים לסיציליה יש כנראה אמת, אך היא בילתה את מרבית חייה במיטיליני.
באותה תקופה נהגו נשים ממעמד גבוה להתאסף ולבלות את הימים בכתיבת שירה.
סאפפו שהייתה המובילה בחברתה קיבצה סביבה חבורת מעריצים ופתחה לימים אסכולה יוונית לנשים.
נושאי מרבית השירים היו תלמידותיה של סאפפו.
המפורסמות בהן היו דמויות כמו ארינה מטלוס ודמופילה מפמפיליה.
סאפפו פיתחה צורת שירה המיוחדת לה, שיטה שנודעה לימים כמטר הסאפפי או הדגם המיקסו-לידי.
בעבר זקפו מבקרי ספרות לזכות סאפפו גם הובלת תנועה אסתטית שהתמקדה יותר ביחידים האנושיים ופחות באלים, מושא האמנות הקלאסי.
עם זאת, כיום הסברה השולטת היא כי שירתה היוותה המשך לדרך שהתוו אחרים לפניה, אך שירתה היא מן הראשונות אשר נשמרו בכתב.
שני מקורות ביוגרפיים מאוחרים יש בידינו כיום, האחד מקורו בפפירוס מצרי מסוף המאה השנייה או תחילת המאה השלישית לספירה, והשני הוא בחיבור משלהי המאה העשירית לספירה, "סוּדָה", הכולל אוסף רב של ביוגרפיות.
מסורת אחת טענה שסאפפו גורשה מלסבוס בסביבות שנת 600 לפני הספירה.
המקור העתיק היחיד לסיפור זה הוא כרוניקת פארוס, שמתעדת את גלותה לסיציליה בתקופה שבין השנים 604 ל-595. ייתכן שגלותה נבעה מהמעורבות של משפחתה בסכסוכים בין האליטות הפוליטיות בלסבוס באותה תקופה.
לא ידוע באיזו צד עמדה משפחתה של סאפפו במאבקים אלה, אך רוב החוקרים סבורים שהם היו באותו המחנה כמו אלקאיוס, בן דור שלה, שהוגלה כאשר מירסילוס עלה לשלטון.
מסורת שנמשכת לפחות עד מנאנדר (פרגמנט 258 ק), הציעה שסאפפו התאבדה בקפיצה מצוקי לפקדה בגלל אהבתה שלא נענתה לפאון, מעביר סירות.
סיפור זה קשור לשני מיתוסים על האלה אפרודיטה.
באחד מהם, אפרודיטה העניקה לפאון, המעביר הזקן, נעורים ומראה נאה כפרס על כך שלקח אותה בסירתו מבלי לבקש תשלום; ובאחר, אפרודיטה מרפאה את צערה על מות אהובה אדוניס בכך שקפצה מצוקי לפקדה, לפי עצת אפולו.
סיפור הקפיצה של סאפפו נחשב לבלתי היסטורי על ידי חוקרים מודרניים, ואולי נוצר על ידי המשוררים הקומיים או נובע מקריאה שגויה של אזכור בגוף ראשון בשיר שאינו ביוגרפי.
סיפור זה שימש להרגיע את הקהל העתיק בנוגע להטרוסקסואליות של סאפפו, והפך חשוב במיוחד במאה התשע-עשרה עבור סופרים שראו בהומוסקסואליות דבר בלתי מוסרי ולכן הציגו את סאפפו כהטרוסקסואלית.
נאמר על סאפפו כי התעלתה על כל המשוררים היוונים מלבד לארכילוכוס ואלכאויס.
אוצר המילים הרחב שלה, משפטיה הקצרים, הישרים והפסטורליים, יחד עם שיפוטה האובייקטיבי את רגשותיה ורצונותיה, זיכו אותה במקום נכבד בשירה היוונית והאוניברסלית כאחד.
אפלטון כינה את סאפפו "המוזה העשירית" וכתיבתה אתגרה אפילו את זו של הומרוס, היא נודעה כ"המשוררת" והוא כ"המשורר", אחרים קראו לה "הפרח", "היפה" או "הנס".
ברם, תיאורים אלו אינם תואמים את אישיותה האפלה והמסוגרת.
חלק נכבד משירי האהבה שכתבה מוקדשים לנשים, ולכן נחשבה לעיתים ללסבית ויצירתה הוחרמה בימי הביניים על ידי הכנסייה.
חלק אחר של שיריה פנה אף לאחיה כארקסוס.
המושג "לסבית" מקושר אף הוא לסאפפו שגרה באי לסבוס שביוון.
המילה "סאפפית" היא לעיתים בשימוש כמילה נרדפת ל"לסבית", אך גם נמצאת בשימוש כהתייחסות לנשים ביסקסואליות, מכיוון שסאפפו כתבה שירה ארוטית על נשים וגם על גברים, ואין ראיות היסטוריות לגבי העדפותיה למגדר אחד בלבד.
הכנסייה הקתולית דחתה את עבודותיה של סאפפו בגלל התוכן ההומוסקסואלי של שיריה והארוטיקה שבהם.
כתוצאה מכך הוזנחו כתביה ולא הועתקו.
מתוך שיריה הרבים שרד במלואו רק שיר אחד שלם בן 28 שורות, הקטע השני באורכו ששרד הוא בן 16 שורות, ומכל שאר עבודותיה נותרו חלקים, רובם באים מציטוטים של שיריה או פיסות פפירוס שיריה חולקו לתשעה ספרים, אך לא ידוע היום לפי איזה סדר או שיטה.
אמנם כיום מזוהה סאפפו עם שיריה הרבים, אך בימי הביניים היא נודעה בכך שזרקה עצמה מצוק בגלל אהבה נכזבת לספן בשם פאון.
שורשי האגדה הם עוד בימי רומא העתיקים, ולכן אין לראות את האגדה כמזימה של הכנסייה להטעיית הקוראים.
הצגת דמויות היסטוריות מפורסמות פעם כהטרוסקסואליות ופעם אחרת כהומוסקסואליות היא תופעה שכיחה, הקשורה בין היתר לתופעת ההעלמה הביסקסואלית.
יש הטוענים כי מקורה בתרבות היוונית, שלא ייחסה קיטוב מיני כלשהו לבני האדם, וראתה את הפדרסטיה כחלק בלתי נפרד מהתרבות.
לורד ביירון מזכיר את סאפפו באחד משיריו.
בודלר כתב על סאפפו בפרחי הרוע.
הילדה דוליטל, המשוררת האימג'יסטית, כתבה מסה פואטית המוקדשת לשירתה של סאפפו.
לורנס דארל כתב מחזה בחרוזים ושמו סאפפו, המתרחש בלסבוס במאה ה-7 לפנה"ס
נטאלי קליפורד בארני כתבה בשנת 1902 על סאפפו דברי הלל בספרה "חמישה דיאלוגים יוונים קטנים" וערכה יחד עם בת זוגה מסע לאי לסבוס בכוונה לייסד במקום בית ספר לשירה על פי המודל של סאפפו.
ב-1894 פרסם המשורר הצרפתי פייר לואי ספרון שירה אירוטית-לסבית בשם "שירי ביליטיס".
הספרון נכתב כביכול בידי ביליטיס, בת דמותה ותקופתה של סאפפו, סגנונו הזכיר את כתיבתה של סאפפו והוא אף כלל בתוכו מספר פיוטים משירתה.
מספר שנים לאחר צאתו הודה לואי כי הוא כותב השירים וביליטיס היא דמות בדיונית.
האסטרואיד 80 Sappho שהתגלה במאי 1864 על ידי רוברט פוגסון נקרא על שמה.
אמיר אור, בתוך תשוקה מתירת איברים - אנתולוגיה לשירה ארוטית יוונית, הוצאת ביתן/המפעל לתרגומי מופת, 1993
שמעון בוזגלו, מישהי, אני אומרת, תזכור אותנו, כל שירי ספפו בתרגום חדש ומוער בתוספת מבוא והערות; הוצאת אבן חושן, 2009. ()
יורם ברונובסקי שירים/סאפפו, ספרית פועלים, 1978
הרב סאסי מעתוק הכהן יהונתן (1832–1905) רב ממשפחת כהן יהונתן, כונה בשם המהרס"ך.
נולד בשנת 1832, ולמד אצל מספר רבנים, מהם הרב יצחק צדיקא והרב מנחם מאזוז עד שהוסמך לרבנות.
כשגדל, הוא התמנה לדיין, ולעיתים קרובות הוא התווכח עם עמיתיו הדיינים בשאלות מרובות, שלהם לפעמים הדיינים האחרים לא מצאו תשובות.
הוא היה אחד משלושת הדיינים המפורסמים ביותר בג'רבה, וכפי שהיה נהוג, הוא מינה בעת זקנתו דיין מקרוביו שהיה אמור לרשת אותו.
הרב סאסי מעתוק מינה את בן אחיו, הרב ציון כהן יהונתן (מחבר "שערי ציון") לדיין במקומו.
הרב סאסי מעתוק נפטר ביום שישי, ב-3 בנובמבר 1905. על מצבתו של רב סאסי מעתוק מופיע הספד בסגנון של קינה, שנכתב על ידי הרב משה כלפון כהן, אשר דאג להוציא לאור בדפוס חלק מכתבי-היד שלו.
ברכת ה' - ספר העוסק בתלמוד, על מסכת ברכות, מסכת ביצה, מסכת סוכה ומסכת שבת.
זכות יצחק - ספר נוסף העוסק בתלמוד, על מסכת גיטין ומסכת נדרים.
מועדון הספורט סאסקי בסקוניה (בספרדית: Club Deportivo Saski-Baskonia S.A.D), הנקראת בקיצור בסקוניה, ומטעמי חסות מוצגת בשם Bitci Baskonia Vitoria-Gasteiz, היא קבוצת כדורסל ספרדית מהעיר ויטוריה השוכנת בחבל הבסקים, המתמודדת בליגת העל הספרדית וביורוליג.
המועדון נקרא בעבר במספר שמות עקב חסויות מסחריות, אולם כיום הקבוצה נקראת בשמה המקורי.
המועדון נוסד בשנת 1959 כחלק מאגודת דפורטיבו וסקוניה, ושיחקה בליגות הנמוכות בכדורסל בספרד עד שעלתה לליגה הבכירה בעונת 1970/71. המועדון תחילה נחשב למועדון חלש יחסית ותפס תאוצה רק בתחילת שנות ה-90 של המאה ה-20, אז תפס מקום קבע בצמרת הספרדית.
ב העפילה הקבוצה חמש פעמים לפיינל פור היורוליג, מתוכן פעמיים העפילה לגמר, אך מעולם לא זכתה בתואר.
בסקוניה שינתה את שמה מספר רב של פעמים.
להלן טבלה של שמות הקבוצה מהקמתה עד עונת :
שניםשם1959–1976מועדון הספורט וסקוניה1976–1987מועדון הספורט בסקוניה1988–הווהמועדון הספורט סאסקי בסקוניה
סאפאקיישן (Suffocation, בתרגום לעברית - "חנק") היא להקת דת' מטאל ברוטאלי/טכני אמריקאית שהוקמה בשנת 1988 ב-Centereach, ניו יורק.
לסאפאקיישן הייתה השפעה רבה על ז'אנר הדת' מטאל, והם נחשבים לחלוצים של דת' מטאל ברוטאלי.
סאפאקיישן היוו את האיזון בין צלילים אכזריים (דת' מטאל ברוטאלי) וטכניים (דת' מטאל טכני) הנשמעים לעיתים קרובות בדת' מטאל מודרני.
הלהקה ידועה גם בגלל שהיו חברים בה שני נגנים אפריקאים (המתופף מייק סמית' והגיטריסט טרנס הובס), דבר נדיר בסצנת האקסטרים מטאל.
המתופף מייק סמית' עזב את הלהקה עקב חילוקי דעות אישיים עם חברים בלהקה, כך שכיום טרנס הובס הוא האפריקאי היחיד בלהקה.
הלהקה התפצלה אחרי Despise the Sun ועשתה רפורמה ב-2002 עם כמה שינויים בהרכב.
דאג קריטו התבקש להצטרף כשהלהקה עשתה רפורמה, אבל ככל הנראה, הוא לא היה מעוניין.
מייק סמית' עזב את הלהקה שוב ב-2012 עקב חילוקי דעות אישיים עם חברים אחרים והוחלף על ידי דייב קולרוס (שניגן בעבר עם הלהקה ב-Despise the Sun).
מאוחר יותר הוחלף קולרוס בקווין טאלי.
ב-2007 סאפאקיישן הוצגה בפרסומת לערוץ ההיסטוריה.
הלהקה הופיעה בסרטון התדמית של ערוץ ההיסטוריה לסרט התיעודי The Dark Ages, כשהיא ניגנה את השיר "Bind, Torture, Kill".
דרק בויאר - גיטרה באס (2004-היום)
אריק מורוטי - תופים (2016-היום)
ריקי מאיירס - שירה (2019-היום)
סאפוק הוא מחוז במזרח אנגליה.
עיר הבירה של המחוז היא איפסוויץ'.
העיר לווסטופת, הנמצאת בצפון סאפוק, היא הנקודה המזרחית ביותר באנגליה.
האנגלים התיישבו באזור במאה ה-5, וסאפוק היה חלק מממלכת מזרח אנגליה.
מקור השם סאפוק הוא מאנגלית עתיקה, פשוטו כמשמעו "עם דרומי" ("South Folk"), לעומתו ה"עם צפוני" ("North folk") הפך לנורפוק.
עד המאה ה-17, המחוז היה מפיק חשוב של צמר.
בין 1888 ו-1974 היו שלושה מחוזות; סאפוק מערב, סאפוק מזרח ואיפסוויץ'.
ב-1943, מצא גורדון בוצ'ר את אוצר מילדנהול, אוצר של כלי כסף מתקופה בה האימפריה הרומית שלטה באיים הבריטיים.
סאפיר (בפרסית: سفیر, תעתיק מדויק: ספיר [פ' רפויה], מילה ערבית במקורה, שפירושה "שגריר" או "שליח") הוא שמו של משגר לוויינים מפיתוח וייצור משרד ההגנה האיראני, המבוסס על חלקים ממשגר הטיל הצפון קוריאני BM-25 מוסודאן.
סאפיר נחשף לראשונה ב-4 בפברואר 2008, על פי דיווחי הטלוויזיה של איראן, נועד משגר זה לשאת לחלל את הלוויין האיראני אומיד.
הטיל עושה שימוש בטכנולוגיית הטיל שיהאב (אף הוא מבוסס על טכנולוגיה צפון קוריאנית), אולם מותקן בו גם שלב שני ובו שני מנועים רקטיים קטנים.
לטיל שני שלבים המונעים בדלק נוזלי.
בהצגת הטיל לנשיא איראן ופמלייתו נראו בבירור מנועי השלב השני של הטיל, המונעים באמצעות דלק נוזלי.
אין בשלב זה פרטים מאומתים על הימצאותו של שלב שלישי, שנועד להכניס את הלוויין למסלולו סביב כדור הארץ.
בתצוגה הוצג גם חיפוי החרטום הנפתח, שנועד להגן על הלוויין בעת השיגור.
החיפוי שהוצג עבר ניסויי הפרדה, דבר המעיד על מצב מתקדם של תוכנית הפיתוח של הטיל בעת הצגתו הפומבית הראשונה.
על המשגר נכתב, באלפבית לטיני: SAFIR IRILV.
ההשערה היא ש-IRILV הם ראשי תיבות של
למשגר הלוויינים סאפיר מספר דגמים הנבדלים ביניהם בביצועים.
סאפיר 1 - דגם ניסוי שכשל מלשגר את הלוויין באוגוסט 2008
סאפיר 2 - המשגר שנוסה בהצלחה ב-2009 ושיגר הלוויין אומיד.
ככל הנראה זהה לדגם הבסיסי
סאפיר 1 B - דגם משופר בו הוגדל דחף השלב הראשון מ-32 טון ל-37 טון וכושר הנשיאה של מטעד לחלל עלה ל-50 ק"ג.
פרטים על דגם זה נמסרו על ידי דוברים איראניים ב-31 בינואר 2011.
היסטוריית השיגורים של משגר הלוויינים סאפיר
כלי התקשורת באיראן הודיעו כי משגר הלוויינים שוגר לחלל בתאריך 17 באוגוסט 2008. לראשונה שוחררו תמונות של המשגר על כן השיגור וכן סרטון וידאו המראה את המראת הטיל.
דוברים איראניים ציינו בתחילה כי שוגר לוויין, אך לאחר ההודעות הראשונות שונתה הגרסה ל"לוויין דמה".
גורמים אמריקניים רשמיים ציינו כי השיגור נכשל, וכי לא הייתה הפרדה בין שלבי הטיל, שהתפרק באוויר בגובה רב.
בתאריך 2 בפברואר 2009 שיגרה איראן בפעם השנייה את משגר הלוויינים סאפיר, הפעם עם הלוויין אומיד בחרטומו.
שיגור זה הוכתר בהצלחה ואיראן הצטרפה בכך ל"מועדון החלל", המדינות אשר בונות לוויינים, משגרים ומערך קרקעי תומך.
סַאסֶקְס הוא מחוז היסטורי בדרום-מזרח אנגליה, מדרום ללונדון, ששטחו 3,783 קמ"ר ומתגוררים בו 1,609,500 תושבים (2011).
הוא גובל בקנט, סארי, המפשייר ובתעלת למאנש.
סאסקס הוא מחוז היסטורי הידוע כאזור בעל גבעות רבות, מישורים ויערות.
המחוז מייצא מוצרי-חקלאות רבים כמו עופות, בקר, פירות וירקות ואין בו כמעט תעשייה.
מאז שנת 1888 המחוז מחולק לשניים:
מזרח סאסקס, עיר מחוז: לואס (Lewes)
מערב סאסקס, עיר מחוז: צ'יצ'סטר (Chichster)
מחוז סאסקס משמש גם כפרוור מגורים בשל קרבתו לבירה לונדון.
כיום דוכס סאסקס הוא הנסיך הארי, דוכס סאסקס, ודוכסית סאסקס היא מייגן, דוכסית סאסקס.
סאפורו (Sapporo, ביפנית: 札幌市, ספורו-שי) היא בירת מחוז הוקאידו ואחת הערים הגדולות ביפן, נכון ליוני 2021 מונה אוכלוסיית העיר 1,962,864 איש, העיר היא הגדולה ביותר ביפן ששוכנת מחוץ לאי הונשו ובכלל, מצפון לטוקיו והעיר החמישית בגודל אוכלוסייתה במדינה.
העיר הוקמה בשנת 1870, כאשר ממשלת מייג'י החליטה לפתח את היישוב הקטן שהיה במקום ולהפוך אותו למרכז האדמיניסטרטיבי של האי הוקאידו.
זהו אחד מאתרי התיירות המרכזיים ביפן, המארח כ-13,000,000 מבקרים מדי שנה.
במקום נערך פסטיבל השלג סאפורו, המושך כשני מיליון מבקרים מדי חורף.
סאפורו הייתה מיועדת לארח את אולימפיאדת החורף ב-1940 לצד טוקיו שהייתה אמורה לארח באותה השנה את משחקי הקיץ, אך שתיהן בוטלו עקב מלחמת סין–יפן השנייה שהצטרפה בהמשך למלחמת העולם השנייה.
לבסוף היא אירחה את אולימפיאדת החורף בשנת 1972.
מבשלת בירה "סאפורו" הוקמה בעיר בשנת 1876 ופועלת גם כיום.
סאעקה (בפרסית: صاعقه; בעברית: חזיז ורעם) הוא מטוס קרב סילוני חד-מושבי מתוצרת איראן.
המטוס מבוסס, ככל הנראה, על ה-F-5 האמריקני, אך חלק ממאפייניו החיצוניים דומים דווקא לאלה של ה-F-18.
טיסת הניסוי הראשונה של המטוס נערכה ביולי 2004. על פי פרסומים איראניים, המטוס הוכנס לשירות מבצעי ב-6 בספטמבר 2006 כאשר ביצע משימות הפצצה במסגרת תרגיל צבאי של צבא איראן.
המטוס נחשף לציבור במצעד צבאי שנערך ב-22 בספטמבר 2007.
מעט מאוד ידוע על מפרטי המטוס.
מפקד חיל האוויר האיראני, בריגדיר גנרל אחמד מיגאני, ציין כי המטוס נושא מערכות טילים ומכ"ם מתקדמות.
בפרסום איראני נאמר כי למטוס טווח של 3,000 קילומטרים.
סאפורה אליזאדה (באזרית: Səfurə Əlizadə; נולדה ב-20 בספטמבר 1992) היא זמרת אזרית.
אביה צייר ואמה פסנתרנית ומעצבת אופנה.
היא החלה לשיר בגיל צעיר, ולמדה במקביל נגינה על כינור, פסנתר וסקסופון.
בשנת 2010 נבחרה לייצג את ארצה באירוויזיון שנערך באוסלו עם השיר "Drip Drop", אותו היא ביצעה בשפה האנגלית.
היא העפילה לשלב הגמר וסיימה במקום החמישי.
הקליפ שהופק לקראת האירוויזיון בוים בידי הבמאי האנגלי רופרט ויינרייט.
באירוויזיון 2011, באירוויזיון 2012 ובאירוויזיון 2025 היא הקריאה את הניקוד של אזרבייג'ן.
אלבומה הראשון של אליזאדה, It's My War, יצא ב-18 ביוני 2010.
ב-2020 הוציאה את הסינגל "High On Your Love" ביחד עם קליפ מילים רשמי, זאת לאחר עשור שלא הייתה פעילה בתעשיית המוזיקה.
סָאפִיתָא (ערבית: صا فيتا, בתעתיק מדויק: צאפיתא) היא עיר במחוז טרטוס שבמערב סוריה.
העיר נוסדה בצמוד למבצר צלבני שנבנה במקום על ידי מסדר אבירי היכל שלמה והידוע בשם "שסטל בלאן" (צרפתית: Chastel Blanc - "המגדל הלבן") ששכן בתחום רוזנות טריפולי.
נכון לסוף המאה העשרים העיר היא מרכז אזורי בו מתגוררים כ-33,000 תושבים.
העיר שוכנת על אתר בו נתגלו שרידים ליישוב פניקי.
רמון הרביעי, רוזן טולוז שייסד את רוזנות טריפולי הצלבנית, תפס את האתר עליו ישבו בדואים משבט בנו-עמאר.
המסדר הטמפלרי שאדמות האזור נמסרו לידיו בנה את המבצר המוכר כ"בורג' סאפיתא", או בשם שהעניקו לו הצלבנים – שסטל בלאן .
המבצר יושב על נקודת תצפית אסטרטגית וממנו קיים קשר עין עם רשת המצודות של מסדר הטמפלרים, ארוד וטרטוס, שעל חוף הים בצפון-מערב, ועם שסטל רוז' בדרום-מערב, קראק דה שבלייה בדרום-מזרח ועכאר בדרום.
המבצר הצלבני, שממנו נותר מגדל עוז מרובע, נבנה בשנת 1202. המגדל נשתמר היטב והוא מתנשא לגובה של 28 מטרים.
רוחבו 18 מטרים ואורכו 31 מטרים.
בין קירותיו, שעוביים 3 מטרים, שוכנת קפלה המוקדשת למיכאל הקדוש ומשרתת את הקהילה היוונית-אורתודוקסית של העיר.
הקומה השנייה של המבנה, אליה ניתן לעלות בגרם מדרגות עשויות אבן, שימשה במקורה כאולם שינה והיא מוארת על ידי חרכי ירי.
מתחת למגדל נחצב בור מים ששימש את יושבי המבצר.