tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
איירון מונגר Iron Man #200(נובמבר 1985) אובדיה סטיין (אביו של זיק סטיין) היה איש עסקים מושחת שגנב את תעשיות סטארק מטוני סטארק.
הוא מצא את חליפת האבטיפוס בה השתמש סטארק כדי להימלט משביו ושידרג אותה כדי להפוך לאיירון מונגר.
הרוח Iron Man #219(יוני 1987) חבלן מקצועי שנחוש בדעתו להרוג את טוני סטארק ולהשמיד את תעשיות סטארק.
נושא על עצמו ציוד טכנולוגי שמאפשר לו להפוך ללא מוחשי.
הרבה אינו ידוע עליו מלבד העובדה שעבד בעברו כמתכנת ומהנדס מוכשר עבור חברת טכנולוגיה בשם "אומני-סאפיינט", ואשר המציא מעבד מהפכני שיכול לשנות את מצבו הפיזי בהתאם לתגובות הסביבה.
בשל תאונה אישית ותסכול מקצועי על כך שהחברה בה עבד לקחה קרדיט על המצאתו, הוא בחר לשלב את הטכנולוגיה שהמציא בתוך גופו.
פיירפאוור Iron Man #230(מאי 1988) ג'ק טאגרט עבד תחת שירותיו של התעשיין היריב אדווין קורד על פרויקט צבאי של חליפה נסיונית מוטסת שנועדה לסכל איומים על המדינה.
כאשר איירון מן החל את מלחמות השריון ותקף נבלים משוריינים וגם סוכנים ממשלתיים, פרויקט פיירפאוור קיבל שדרוג כדי לעצור אותו.
פיירפאוור שני בשם דייוויד רוברטס נשלח כדי לעצור אקו-טרוריסט שביקש להשתמש בשטחי פסולת של תעשיות סטיין לתועלתו הפרטית.
קולדבלוד Marvel Comics Presents #26(אוגוסט 1989) אריק סאבין היה לויטננט קולונל בצבא ארצות הברית אשר מונה על פרויקט "אולטרה-טק" במחנה האימונים קיליאן והתפוצץ לחתיכות כאשר עלה בטעות על מוקש.
הוא הוחייה מחדש כקיבורג והחל לפעול כמתנקש עצמאי.
באירועי מלחמת האזרחים של מארוול הוא התנגד לחוק רישום העל-אנושיים ונעצר.
זיק סטיין The Order #8(אפריל 2008) איזיקיאל "זיק " סטיין" הוא בנו של אובדיה סטיין (איירון מונגר).
מאז ילדותו, זק בנה נשק ביולוגי של הדור הבא עבור טרוריסטים ונבלי-על.
דמותו נחשבת בתור הדור הבא של טוני סטארק/איירון מן.
נקרא לעיתים בשם "איירון מן 2.0".
פלדת דטרויט Iron Man Vol.5 #25(יוני 2010) חליפת שריון אבטיפוס אשר הופיעה בסיפור "סטארק רזיליאנט", והיא הראשונה מבין "חיל מתכות דטרויט" פרי פיתוחם של "תעשיות האמר".
איירון פטריוט הוא שמן של מספר דמויות בדיוניות המופיעות בחוברות הקומיקס האוונג'רס ביקום מארוול קומיקס.
איירון פטריוט המקורי הופיע לראשונה בחוברת Dark Avengers #1 ממרץ 2009 ונוצר בידי הכותב בריאן מייקל בנדיס והמאייר מייק דאודטו ג'וניור.
איירון פטריוט הוא אלטר-אגו אותו חלקו שלוש דמויות - נורמן וירג'יל אוסבורן/הגובלין הירוק, ג'יימס רופרט "רודי" רודס/וור משין וד"ר טוני הו.
בעוד אוסבורן גנב את חליפת השריון ממחסן השריונות של איירון מן באירועי "שלטון אפל" ו"מצור" והשתמש בה למזימותיו המרושעות וכחבר האוונג'רס האפלים, רודס השתלט על מל"טי שריונות איירון פטריוט של ארגון A.I.M.
טוני הו היא בתו של הו ינסן, אשר עבדה כמדענית בארגון מכניקת רעיונות האוונג'רס בהנהגתו של סאן-ספוט, והחלה לעטות את שריון האיירון פטריוט לאחר מיזוג הארגון עם צבא ארצות הברית.
שריון דומה הוא שריון "הבן האמריקני", שהוענק בתחילה להארי אוסבורן ובהמשך לגבריאל סטייסי.
נורמן אוסבורן כאיירון פטריוט הופיע בסדרת האנימציה "אולטימייט ספיידרמן", והחליפה עצמה נראתה בקצרה בסדרה "האוונג'רס התאספו!".
רודי רודס עוטה את שריון איירון פטריוט בסרט "איירון מן 3" בגילומו של השחקן דון צ'ידל.
בסרטים "הנוקמים: עידן אולטרון", "קפטן אמריקה: מלחמת האזרחים", "הנוקמים: מלחמת האינסוף" ו"הנוקמים: סוף המשחק", רודס חוזר לשריון וור משין.
בסוף אירועי "פלישה סודית", נורמן אוסבורן, בעברו הגובלין הירוק, הרג את מלכת גזע הסקרול הפולש ועצר את הפלישה.
הוא נעשה מנהל סוכנות S.H.I.E.L.D, אותה הוא מפרק ויוצר את סוכנות H.A.M.M.E.R.
הוא יוצר את קבוצת "הקאבאל" עם דוקטור דום, לוקי, אמה פרוסט, הברדס ונאמור, ובכך מתחיל שלטונו.
אוסבורן מחליט להקים קבוצת אוונג'רס משלו/האוונג'רס האפלים המורכבת מנבלי-העל המתחזים לגיבורים.
הקבוצה הראשונה מורכבת מקרלה סופן/מונסטון המתחזה לגברת מארוול, נו-ואר/ילד מארוול כקפטן מארוול, לסטר/בולזאיי כהוקאיי, דאקן אקיהירו כוולברין, ארס, מאק גארגן/העקרב/ונום כספיידרמן ו-ויקטוריה האנד כיועצת.
אוסבורן, המתקשה למצוא מתחזים לאיירון מן וקפטן אמריקה, שולח את הרוח לגנוב עבורו חליפת שריון ממחסן השריונות של איירון מן.
אוסבורן צובע אותה בצבעי דגל ארצות הברית (כחול, אדום ולבן) ומכריז על עצמו כ"איירון פטריוט", מנהיג האוונג'רס האפלים.
אוסבורן השתמש בשריון איירון פטריוט בכל שלטונו, כמו גם במצור שהטיל על אסגרד.
הוא נלחם בקפטן אמריקה המקורי סטיב רוג'רס, אך טוני סטארק/איירון מן פירק מרחוק את השריון וחשף את אוסבורן, הצבוע כגובלין הירוק.
כאשר סטארק, רוג'רס ותור העבירו את אוסבורן למאסר, הוא טען שאישיות הגובלין שלו הרסה את סיכוייו להגן על העולם.
החליפה נלקחה לרשותו של סטארק.
סטארק שלח את שריון איירון פטריוט של אוסבורן וחליפות שריון אחרות לעזור לאוונג'רס החדשים באירועי "הפחד עצמו" נגד סקאד'י, שאיידה את החליפות.
צבא חליפות השריון של A.I.M, רודי רודס
במהלך המיתוג מחדש "מארוול עכשיו!", שריון איירון פטריוט בודד נראה בתערוכת נשק בה השתתפו דייזי ג'ונסון וניק פיורי הבן.
אנדרו פורסון, מדען-העל ומנהיג ארגון A.I.M., ניצל זאת ושלח חיילים כדי לגנוב את השריון.
מדעני A.I.M שכפלו את החליפה לצבא מל"טים גדול והגדילו את רמת האינטליגנציה המלאכותית שלהם.
A.I.M השתמשו במל"טים האינטליגנטיים לביצוע מעשי טרור והאשמת ארצות הברית בהם.
כאשר A.I.M שלחו את צבא המל"טים לתקוף את איראן, S.H.I.E.L.D שלחו את הענק הירוק להשמידם.
S.H.I.E.L.D פרצו למערכת התקשורות של החליפות, ואפשרו לג'יימס "רודי" רודס, בעברו וור משין, לתקשר איתן.
המל"טים זיהו אותו כ"טייס" ואת טוני סטארק כ"יוצר", והוא השתלט עליהן ונעשה מנהיגם.
הוא קיבל מהן חליפת שריון מותאמת, והנהיג אותם נגד A.I.M.
הוא נלחם בגמביט כאשר זה גנב כמה מחליפותיו הישנות של איירון מן, אך הניח לו ללכת כשגילה שהחליפות נחוצות להצלת אחד מחבריו.
הוא סיכל מזימת התנקשות באחד מנשיאי ארצות הברית הקודמים בעזרת אחייניתו.
במהלך אירועי "הזמן אוזל", רודס חזר לזהות וור משין כחבר באוונג'רס וכמפקד מל"טי וור משין שתפקידם ללכוד את האילומינטי.
בשנות ה-80, המדען הו ינסן פגש באישה סינית במהלך אחת מעבודותיו בסיאטל והשניים התאהבו ופצחו בקשר רומנטי, שבשיאו הם נישאו.
בשלב מסוים בנישואיהם, האישה הרתה מהו, ולשניים נולדה בת, לה הם העניקו את השם טוני.
לאחר מכן, קרעים החלו לצוץ ביניהם ונישואיהם התפרקו, כשטוני נשארה לגדול עם אמה, אף שהמשיכה לשמור על קשר עם אביה עד מותו באפגניסטן.
לאחר שפרשה מלימודיה בתיכון בעקבות קשיי הסתגלות, היא החלה ללמוד באוניברסיטה מקומית תכנות והנדסה.
באוניברסיטה, היא הפגינה כישורים מדעיים מתקדמים והרשימה את כל קרוביה, מה שעזר לה לזכות במלגה יוקרתית, ולבסוף היא סיימה את לימודיה עם שלושה דוקטורטים.
כאשר רוברטו דה קוסטה הקים מחדש את "מכניקת רעיונות מתקדמים" כארגון משנה לממשלת ארצות הברית במקביל לקבוצת אוונג'רס משלו, הו הצטרפה כמדענית ועבדה בחטיבת ההנדסה.
כחלק מעבודתה, טוני הביעה התעניינות יתרה באייקו ג'וקינן, חברה באוונג'רס של דה קוסטה, אשר גופה התמזג עם השריון בעל האינטליגנציה המלאכותית "פוד".
טוני העריכה את אייקו על הקרבתה, הוויתור על חיים נורמליים, בהישארות ממוזגת עם "פוד", בידיעה כי אם תיפרד ממנו השריון בעל הערך ייצא מכלל שימוש.
כאשר "הבורא" תקף את בסיס הארגון, הוא גרם להרס של "פוד".
טוני שרדה באמצעות מגן כוח אישי, ולאחר מכן עטתה את שריון ההצלה שלה והחלה להדוף את הפולשים.
בתום הקרב, טוני גילתה כי אייקו שרדה את הקרב, אם כי נותרה פצועה קשות.
טוני סייעה לאייקו בתהליך השיקום ועמדה לצידה לאורך כל הדרך, כשלבסוף השתיים התוודו על אהבתם ופצחו בקשר רומנטי בסתר.
כאשר ארגונו של דה קוסטה השתלב עם צבא ארצות הברית והפך למעין סניף משנה של "S.H.I.E.L.D.", תחת השם "מכניקת ביון אמריקני", טוני הצטרפה לקבוצת האוונג'רס החדשה, כשעטתה את שריון ההצלה שלה כגרסה חדשה ל"איירון פטריוט".
אלופה אולימפית (אנטוורפן 1920) ושיאנית עולם במשחה שליחות 4x100 מטר.
גסט נולדה וגדלה בפילדלפיה פנסילבניה.
באולימפיאדת אנטוורפן (1920) זכתה גסט בשתי מדליות, זהב וכסף.
מדליית זהב במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי בשיא עולם חדש של 5:11.6 דקות, לפני בריטניה (5:40.8 דקות) ושוודיה (5:43.6 דקות).
מדליית כסף, במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:17.0 דקות, אחרי אתלדה בלייבטריי שקבעה שיא עולם חדש של 1:13.6 דקות ולפני פרנסס שרות' (1:17.2 דקות) שתיהן מארצות הברית.
בשנת 1990 זכתה גסט להכלל בהיכל התהילה הבינלאומי של השחייה.
איירון פיסט היא סדרת טלוויזיה אמריקאית שעלתה ב-17 במרץ 2017, ומבוססת על חוברות הקומיקס "איירון פיסט" מבית מארוול קומיקס.
הסדרה היא חלק מן היקום הקולנועי של מארוול ועלתה לצפיית סטרימינג ב-17 במרץ 2017 ברשת נטפליקס, כשהעונה הראשונה כללה 13 פרקים.
את הסדרה פיתח סקוט באק ואת התפקיד הראשי מגלם פין ג'ונס.
העונה השנייה עלתה לשידור ב-7 בספטמבר 2018, וכללה 10 פרקים.
ב-12 באוקטובר 2018 בוטלה הסדרה לאחר 2 עונות.
הסדרה היא האחרונה מבין ארבע סדרות הטלוויזיה שהובילו למיני סדרה על קבוצת דפנדרס, כשלפניה הועלו לצפייה ישירה בנטפליקס הסדרות "דרדוויל", "ג'סיקה ג'ונס" ו"לוק קייג'".
לאחר מותם של משפחתו במשלחת בסין, דניאל ראנד מאומץ בידי אזרחים מהעיר המיסטית קאן-לאן, שם הוא לומד אמנויות לחימה מיסטיות.
בשובו לניו יורק אחרי שנות היעדרות, ראנד נלחם בפשע המשחית את העיר באמצעות יכולות הקונג-פו שלו, ובאמצעות זימון כוח "אגרוף הברזל".
פין ג'ונס - דניאל "דני" ראנד/איירון פיסט, מילארדר ונזיר בודהיסטי, המיומן באמנויות לחימה ובעל היכולת לזמן את כוח "אגרוף הברזל".
בהתייחסות לגילום הדמות, ג'ונס אמר כי "הוא גיבור-על עם לב טוב ואמיתי, אך יש בו אלמנטים רוחניים בנוסף.
אני חושב שיהיה מרגש לגלם את הדמות כי יש בה סתירה – מצד אחד היא באה ממשפחה אמידה, והוא מיליארדר, מצד שני הוא היה בקון-לון למשך זמן רב ושם למד קונג-פו ופילוסופיה בודהיסטית".
על הגישה שלו לגילום הדמות, ג'ונס אמר כי "ראנד התייתם בגיל 10 מהוריו, וחי בתנאים קשים במנזר למשך כ-15 שנים.
אם מישהו עבר את זה, איזה אדם הוא יהיה?".
ראש אגף חטיבת הטלוויזיה של מארוול, ג'ף לואב, אמר כי ראנד הוא הצעיר מבין חברי הדפנדרס, וכי יש בו "אופטימיות ותקווה".
כהכנה לתפקיד, ג'ונס למד קונג-פו, וו-שו, טאי צ'י, הרמת משקולות, מדיטציה ואת עיקרי פילוסופיית הבודהיזם.
ג'סיקה הנוויק - קולין וינג, בעלת בריתו של ראנד שמנהלת דוג'ו לאמנויות לחימה בניו יורק.
טום פלפרי - וורד מיצ'ם, בנו של הרולד וחבר ילדות של ראנד, שחזרתו מאיימת על עבודתו ויחסיו עם אחותו.
אף על פי שדמותו של וורד מיצ'ם קיימת בקומיקס כאחיו של הרולד, פלפרי אמר כי "אנחנו לא מחויבים לייצג אותו בסדרה כמו בקומיקס".
ג'סיקה סטרופ אמרה כי וורד מרגיש "חרד" משום שובו של ראנד.
ג'סיקה סטרופ - ג'וי מיצ'ם, בתו של הרולד וחברת ילדות של ראנד, שחזרתו מאיימת על עבודתה ויחסיה עם אחיה.
סטרופ אמרה כי ג'וי "ממש מחבבת" את ראנד, וחזרתו לניו יורק היא כמו "לידה מחדש של עצמה, שממנה היא יכולה לשאול שאלות על עצמה".
עם זאת, סטרופ אמרה כי בתחילה, ג'וי לא משתכנעת מסיפורו של דני.
רמון רודריגז - באקוטו, מנהיג ארגון "היד" הפועל בניו יורק.
סשה דוואן - דאבוס, בנו של ליי-קונג וחברו הטוב ביותר של ראנד מקון-לון, שנעשה קנאי לאחר שראנד נעשה לאיירון פיסט.
רוזריו דוסון - קלייר טמפל, אחות מהלס קיצ'ן שמצטרפת לדוג'ו של קולין ווינג.
דוסון גילמה את דמותה של קלייר בסדרות "דרדוויל", "ג'סיקה ג'ונס" ו"לוק קייג'".
דייוויד ונהם - הרולד מיצ'ם, מנהל תאגיד אכזרי אשר היה שותף עם הוריו של ראנד לפני מותם.
ונהם אמר כי הדינמיקה בין הרולד לבניו, ג'וי וורד, היא "מורכבת, בלשון המעטה.
היא רב שכבתית, רב ממדית, מפתיעה ומשתנה בהתאם לנסיבות".
סימון מיסיק - מיסטי נייט (עונה 2), בלשית במשטרת ניו יורק בעלת חוש צדק מפותח, בעלת-ברית של ראנד ו-וינג.
מיסיק גילמה בעבר את דמותה של מיסטי נייט בסדרות "לוק קייג'" ו"דפנדרס".
אליס איב - "טיפואיד" מרי ווקר (עונה 2), אישה מסתורית בעלת כוחות חבויים.
ויי צ'ינג הו - מאדאם גאו, אישה בעלת השפעה המנהלת רשת סחר בהרואין בהלס קיצ'ן.
הו גילמה את דמותה של גאו בתפקיד חוזר בסדרה "דרדוויל".
מארקיז רודריגז - דאריל, מתלמידיה של וינג.
רודריגז גילם את דמותו של דאריל בתפקיד אורח בסדרה "לוק קייג'".
דניאל פור - וונדל ראנד, אביו של דני ובעלה של הת'ר.
בארט דוס - מייגן, מזכירה ועוזרתם של דני וובני משפחת מיצ'ם בתעשיות ראנד.
קליפטון דייוויס - לורנס וילקינס, חבר בדירקטוריון תעשיות ראנד.
אלכס וייס - קייל, עוזרו הנאמן של הרולד מיצ'ם.
רמון פרננדז - קווין סינגלטון, שומר-הראש של הרולד.
קארי-אן מוס - ג'רי הוגארת, עורכת-דין שמסייעת לראנד בשובו לניו יורק.
קארי-אן מוס גילמה את דמותה של הוגארת בתפקיד ראשי בסדרה "ג'סיקה ג'ונס" ובתפקיד אורח בעונתה השנייה של הסדרה "דרדוויל".
טיחואנה ריקס - ת'מבי וולאס, כתבת.
ריקס גילמה את דמותה של וולאס בתפקיד חוזר בסדרה "לוק קייג'".
סמארט - שירלי בנסון, מנהלת בית החולים "מטרו ג'נרל" והבוסית לשעבר של קלייר.
סמארט גילמה את דמותה של בנסון בתפקיד חוזר בשתי עונותיה של הסדרה "דרדוויל".
ויקטוריה היינס - הת'ר ראנד, אמו של דני ואשתו של וונדל.
הון לי - ליי קונג, המנטור של ראנד בקון-לון ואביו של דאבוס.
לואיס טאן - ז'ו צ'אנג, חבר בארגון "היד", אמן לחימה הנאמן למאדאם גאו.
דייוויד סקוראי - חרמש, אמן לחימה ושכיר-חרב החבר בשורות ארגון "היד".
ג'יין קים - כלת תשעת העכבישים, ארכאולוגית ואמנית לחימה מיומנת החברה בארגון "היד".
סרט המבוסס על דמותו של איירון פיסט היה בפיתוח בידי אולפני מארוול סטודיוס וארטיסן אנטרטיינמנט כבר בשנת 2000. ריי פארק לוהק לתפקיד הראשי, אך האולפנים לא הצליחו לשכור במאי לפרויקט, שנגנז ובוטל.
החל מאמצע שנות האלפיים, אולפני מארוול סטודיוס החלו לממן באופן עצמאי את סרטיהם, ונודע כי האולפנים שכרו קבוצת תסריטאים לפתח פרויקטים המבוססים על הדמויות הפחות-ידועות של החברה, ביניהם איירון פיסט.
בשנת 2010, ריץ' וילקס נשכר לכתוב טיוטה לתסריט לסרט המבוסס על דמותו של איירון פיסט, ובמאי 2013 נודע כי "איירון פיסט" מתוכנן להיות "פרויקט עתידי" עבור אולפני מארוול.
מאוחר יותר באותה השנה, נודע כי חטיבת הטלוויזיה של מארוול מפתחת ארבע סדרות לייב אקשן אודות דמויותיהם של דרדוויל, ג'סיקה ג'ונס, לוק קייג' ואיירון פיסט, העתידות לעלות לשידור ברשת נטפליקס ויהיו חלק מן היקום הקולנועי של מארוול, וכי לאחר שידורן כל אלו יתאחדו בקרוס-אובר לכדי סדרה אחת אודות קבוצת הדפנדרס.
באפריל 2015, נודע כי הסדרה על דמותו של איירון פיסט תיקרא בפשטות "איירון פיסט של מארוול".
כמו כן, לואב אמר כי חדשות הנוגעות לזהותו של המפיק בפועל של הסדרה יגיעו בקרוב.
חודש לאחר מכן, אולפני מארוול הכריזו כי סקוט באק ישמש כמפיק בפועל של הסדרה.
במקור, הסדרה תוכננה להיות השלישית בסדר הפצת ארבע הסדרות, אך הוחלפה ב"לוק קייג'" לאחר הופעתו של מייק קולטר כלוק קייג' בתפקיד ראשי בסדרה "ג'סיקה ג'ונס".
תמרה בכר משמשת ככותבת בסדרה, אשר כל פרק בה קרוי על שם מהלך קונג פו.
המנהל היצירתי של חברת מארוול קומיקס, ג'ו קסאדה, אמר ביולי 2016 כי "הרבה דברים קורים בסדרה", כי הכותבים בסדרה משלבים בתוכה "אגדות" מן העבר וההווה של מארוול קומיקס וכי זו הסדרה בעלת המספר הרב ביותר של אנטגוניסטים מבין כל ארבע הסדרות.
באוקטובר של אותה השנה, באק אמר כי לסדרה טון יותר מואר וקליל מהסדרות הקודמות, וכי "דני ראנד הוא בעצמו דמות הרבה יותר קלה.
יש לו אופטימיות ותקווה, ולמרות כל הסיכויים, הכל הולך להסתדר".
על כוחותיו של ראנד, באק אמר כי "אין לו הכוחות הגדולים ביותר.
הוא יכול רק להכות ממש חזק...
אפשר להשתמש בזה במובנים מסוימים, אך לשארית חייו, זה לא כל כך משמעותי.
הכישרון הגדול שלו הוא יכולת אמנויות הלחימה שלה, שעבורה הוא סבל ועבד".
לואב תיאר את הסדרה כ"פלישה של מארוול לסרטי אמנויות לחימה", ובאק אמר כי הסדרה סובבת סביב מסע הגילוי העצמי של ראנד, שחוזר לניו יורק לאחר 15 שנות היעדרות שבהן נחשב למת ומחפש את מקומו.
כמו כן, בהמשך לרעיון שלפיו העיר ניו יורק היא "הדפנדר החמישית", לואב אמר שהסדרה תבחן ותבקר את המעמד העליון של העיר.
איירין לדרמן היא אתלטית יהודייה-בריטית בעבר, אלופה ושיאנית המכביה בעלת 6 מדליות, מהן 4 מדליות זהב (השלישית 1950 והרביעית 1953) בריצת 100 מטר, בריצת 200 מטר ובקפיצה לרוחק.
בתחרויות האתלטיקה של המכביה השלישית שנערכו בשנת 1950 זכתה ב-3 מדליות, אחת מכל סוג.
איירין דאן הייתה שחקנית קולנוע וזמרת אמריקאית.
התפרסמה בעיקר בשנות ה-30, שנות ה-40 ותחילת שנות ה-50.
נולדה בלואיוויל, קנטקי בשם Irene Marie Dunn.
כשהייתה בת חמש מת אביה והמשפחה עברה למדיסון, אינדיאנה, שם למדה פסנתר ופיתוח קול והשתתפה בהופעות בבתי ספר ובכנסיות.
ב-1916 קיבלה דיפלומה ללימוד אמנות וזכתה במלגה ללמוד בקולג' למוזיקה בשיקגו.
עם קול הסופרנו שלה קיוותה להתקבל למטרופוליטן אופרה, אך נדחתה והחלה להופיע במחזות מוזיקליים בברודוויי.
היא הופיעה במחזמר ספינת השעשועים ב-1929 ואז הוחתמה בחברת RKO בהוליווד.
סרטה הראשון היה "Leathernecking" שיצא ב-1930, והיה עיבוד של המחזמר "Present Arms" של רוג'רס והארט.
היא הופיעה ב-41 סרטים, מתוכם שרה ב-26.
דאן הייתה מועמדת חמש פעמים לפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר:
סימרון - מערבון המבוסס על ספרה של עדנה פרבר (1931)
תאודורה מתפרעת - קומדיה רומנטית לצידו של מלווין דאגלס (1936)
האמת האיומה - קומדיה לצידו של קרי גרנט (1937)
Love Affair - סרט רומנטי לצידו של שארל בואייה (1939)
כזאת הייתה אמא - דרמה לצידה של ברברה בל גדס (1948)
סרטה האחרון היה "זה גדל על העצים" (1952).
לאחר מכן הופיעה בתפקידי אורח בסדרות טלוויזיה עד 1962. היא תמכה במפלגה הרפובליקנית ובנשיא אייזנהאואר שמינה אותה ב-1957 כמחליפה לנציג ארצות הברית באו"ם.
ב-1985 זכתה בפרס מרכז קנדי על תרומתה לאמנות הבמה.
לדאן יש כוכב בשדרת הכוכבים של הוליווד.
אידה איירין הס (27 באוגוסט 1910 - 5 ביולי 2009) הייתה סטטיסטיקאית אמריקנית, שהתמחתה במתודולוגיה של סקרי דגימה.
היא קיבלה תואר במתמטיקה מאוניברסיטת אינדיאנה ב-1931, ולאחר מכן עבדה כמורה בבית ספר תיכון בקנטקי במשך כ-11 שנה.
היא התוודעה לסטטיסטיקה מקריאת כתבה במגזין, והחליטה לקדם את הקריירה שלה על ידי למידת סטטיסטיקה.
היא למדה סטטיסטיקה בקורסי קיץ באוניברסיטת מישיגן, אם כי לא סיימה את הלימודים עקב הצטרפות ארצות הברית למלחמת העולם השנייה ב-1941. עם זאת, עברה לעבוד בלשכה לסטטיסטיקה עבודה ולאחר מכן בלשכת סקר האוכלוסין.
בעבודתה שם, יחד עם סטטיסטיקאים אחרים, סייעה בהטמעת שיטות של דגימה הסתברותית בביצוע הסקרים השונים שביצעה הלשכה.
ב-1954 עברה לעבוד במכון למחקר חברתי של אוניברסיטת מישיגן, במחלקה לשיטות דגימה, ובהמשך ניהלה את המחלקה.
במסגרת עבודתה שם הנחילה למדעני המכון את הכלים ההסתברותיים לביצוע נכון של מדגמים וסקרים.
בהדרגה היא זכתה להכרה כמומחית המובילה בתחום של תכנון וניתוח סקרי דגימה.
היא פרסמה עשרות מאמרים מדעיים.
ב-1981, כאשר הגיעה לגיל 70, נאלצה לפרוש לגמלאות, אך המשיכה לעסוק במחקר ולעבוד, וכתבה שלושה ספרים על המתודולוגיה של תכנון סקרי דגימה.
המאמר המדעי האחרון שכתבה התפרסם ב-2007.
איירין הס נבחרה לעמיתת האיגוד האמריקני לסטטיסטיקה ב-1972.
איירונברידג' , היא עיירה במחוז שרופשייר שבאזור מערב המידלנדס במערב אנגליה.
העיירה, הנמצאת בעמק איירונברידג', התפתחה ליד גשר הברזל המפורסם שעל נהר סוורן, וממנו קיבלה את שמה.
הגשר שעל שמו נקראת העיירה הוא הגשר הראשון בעולם שנבנה מברזל יצוק, העיירה היא חלק מאתר המורשת העולמית "עמק איירונברידג'".
העיירה היא חלק מאתר המורשת העולמית התרבותי של איירונברידג', שהוכרז על ידי אונסק"ו בשנת 1986.
מתוך ההכרזה: "איירונברידג' ידועה בעולם כסמל של המהפכה התעשייתית.
יש בה את כל המרכיבים שתרמו להתפתחות המהירה של האזור התעשייתי הזה במאה ה-18. החל במכרות עצמם וכלה במסילות הברזל.
התנור רם שבקולברוקדייל הוא תזכורת להמצאת הקוק.
גשר הברזל על נהר הסוורן היה גשר הברזל הראשון בעולם, והייתה לו השפעה רבה להתפתחות בתחומי הטכנולוגיה והארכיטקטורה".
גשר הברזל שעל שמו נקראת העיירה נבנה בשנת 1779 על מנת לחבר את העיירה התעשייתית ברוסלי עם עיירת המכרות הקטנה מדלי, ועם המרכז התעשייתי המתפתח של קולברוקדייל.
העבודות לבניית הגשר הסתיימו ב-2 ביולי 1779, אך הוא נפתח רק ב-1 בינואר 1781. הגשר הוקם על ידי חברה פרטית שנוסדה לצורך הקמתו.
החברה הקימה לידו גם את מלון טונטיין (Tontine), הקיים עד היום.
העיירה התפתחה במהירות בעקבות הקמת הגשר והפכה למרכז המסחרי והמנהלי לעיירות התעשייתיות שבסביבה: קולברוקדייל, ברוסלי ומדלי.
במחצית המאה ה-20 העיירה וכל האזור התעשייתי שבסביבתה החלו להידרדר כחלק מהידרדרות תעשיית הפחם והפלדה הבריטית.
הענף הכלכלי העיקרי של העיירה כיום הוא תעשיית התיירות.
המפעל התעשייתי היחיד שנשאר במקום הוא יצרן דובי הצעצוע "מריתאוט" (Merrythought).
מוזיאון דובי הצעצוע הצמוד למפעל "מריתאוט" (Merrythought).
איירטון לוקאס דנטס דה מדיירוס (בפורטוגזית: Ayrton Lucas Dantas de Medeiros; נולד ב-19 ביוני 1997) הוא כדורגלן ברזילאי, שמשחק עבור פלמנגו בעמדת המגן האחורי.
התחיל את קריירת המשחק בקבוצת הנוער של ABC Futebol Clube, והצטרף לאקדמיה של פלומיננסה באוקטובר 2014.
ב-8 באוגוסט 2015, קודם לקבוצה הבוגרת עם זאת, עד מהרה הוא איבד את המיקום שלו לליאו פלה וג'ובאני.
לאחר מכן הושאל למאדוריירה ב-23 בפברואר 2016 מאליפות ריו דה ז'ניירו.
בחודש אפריל, חזר למועדון האם שלו.
ב-4 בינואר 2017, הושאל למועדון לונדרינה.
עשרים-חמישה ימים מאוחר יותר, הוא עשה את הופעת הבכורה בשוויון 1-1 נגד פרודנטופוליס.
ב-13 באפריל, הוא הבקיע את השער הראשון עבור המועדון בניצחון 0–3 נגד ריו ברנקו.
לונדרינה זכתה בהמשך באליפות הפרמייר ליגה, עם לוקאס שהבקיע בעיטת עונשין, בגמר נגד אתלטיקו מיניירו.
לאחר שחזר מההשאלה, נכלל בסגל של פלומיננסה למשחקי גביע פלורידה.
הוא קיבל את מספר 6 לעונה אחת.
ב-17 בדצמבר 2018, הוא חתם על חוזה ארוך-טווח עם מועדון ספרטק מוסקבה ברוסיה.
את שער הבכורה בליגה הבקיע ב-26 בספטמבר 2020 מול טמבוב במחזור התשיעי, במשחק שבו הבקיע דאבל, שהיה הראשון בקריירה שלו.
איירון סורס היא חברה ישראלית לתוכן דיגיטלי באינטרנט.
החברה מפתחת כלים למוניטיזציה ולפרסום למפתחי אפליקציות, מפתחי תוכנה, ספקי מכשירים ניידים ויצרני מכשירים.
בנובמבר 2022 התמזגה החברה עם חברת יוניטי טכנולוגיות האמריקאית.
פעילות החברה החלה בשנת 2008 בידי תומר בר זאב והאחים רועי, אייל ואיתי מילרד.
שפיתחו תוסף לדפדפן פיירפוקס בשם Foxtab.
התוסף האיץ את קצב הגלישה ואפשר מעבר תלת־ממדי בין הלשוניות.
בהמשך פיתחו את מוצר הליבה הראשון שלהם - InstallCore.
תוכנה שנועדה להתקין את התוסף שפיתחו..
בשנת 2011 הפכו את InstallCore למוצר העיקרי שלהם ולתת שירותים לחברות ולמפתחים שמנסים להפיץ ברשת את התוכנות שלהם, כחברת הפצה דיגיטלית וכך נוסדה איירון סורס.
הכנסות החברה הגיעו מהמפתחים שרכשו את השירות, אך גם מפרסום שהופץ על חלונית ההתקנה.
פתרון הפרסום הגיעה מחברת Volonet שמוזגה עם איירון סורס באותה שנה.
Volonet נוסדה על ידי תמיר כרמי וארנון חריש והייתה שותפה בחברה נוספת, DealPly, שגם מוזגה עם איירון סורס.
בשנת 2012 השקיעה קרן הון הסיכון ויולה ונצ'רס (לשעבר כרמל ונצ'רס) 15 מיליון דולר תמורת 15% מהמניות.
בפברואר 2013, רכשה איירון סורס את חברת "אפטר דאונלואד" (AfterDownload) שנוסדה על ידי עומר קפלן ולירון רוז ב-2010, במימון עצמי וגייסה אחר כך כמה מאות אלפי דולרים ממשקיעים פרטיים.
החברה פיתחה טכנולוגיה המשמשת כפלטפורמת פרסום באתרי תוכן והורדת תוכנות.
המפרסמים הם בעיקר חברות תוכנה שמעוניינות למכור מוצרים למשתמשי קצה.
בשנת 2013 פתחה החברה משרד בסן פרנסיסקו, ב-2014 בבייג'ינג וב-2015 בלונדון.
בסוף 2013 הייתה איירון סורס על סף מיזוג עם חברת בבילון שמניותיה נסחרו בבורסה לניירות ערך בתל אביב.
החברה הממוזגת הייתה צפויה להיכלל במדד תל אביב 25, לפי שווי שהוערך ב-כ-1.5 מיליארד דולר.
אך לבסוף המיזוג לא יצא לפועל.
בספטמבר 2014 רכשה את חברת Upopa הישראלית שפיתחה משחקים לטלפונים חכמים.
במהלך 2015 השלימה איירון סורס גיוס של 103 מיליון דולר, מתוכם 25 מיליון הושקעו על ידי האוליגרך לן בלווטניק.
ביולי 2015, רכשה את חברת סופרסוניק תמורת כ-150 מיליון דולר, שחלק ניכר מהתשלום נעשה במניות ורק חלקו הקטן במזומן.
הרכישה אפשרה לאיירון סורס להגביר את הנוכחות בתחום המובייל ובניהול אפליקציות בפייסבוק.
ביולי 2016 איירון סורס הודיע על רכישת חברת טכנולוגיית וידאו StreamRail בסכום מוערך של 20 מיליון דולר, הצוות על 15 אנשיו הצטרף לחטיבת פתרונות הפרסום של איירון סורס.
בנובמבר 2016, רכשה את הסטארט אפ וורנטייר (Warranteer) שנוסד באפריל 2014, ופיתח אפליקציה המאפשרת לנהל תעודות אחריות של מוצרים.
בסוף 2017 עברה החברה לארבע קומות ששכרה במגדל עזריאלי שרונה.
באפריל 2018 נחשפו לראשונה הדוחות הכספיים של החברה, כחלק ממהלך בו ביקשה לאשר תשלום דיבידנד של רבע מיליארד דולר לבעלי המניות.
הכנסות החברה ב-2017 הגיעו לחצי מיליארד דולר, הרווח התזרימי היה 90 מיליון דולר והרווח הנקי 60 מיליון דולר.
באוקטובר 2019 רכשה קרן CVC מארצות הברית 25% ממניות החברה תמורת כ-450 מיליון דולר, סכום ששיקף לחברה שווי שוק של 1.55 מיליארד דולר.
בינואר 2021 הודיעה איירון סורס כי היא תרכוש את הסטארטאפ Soomla לאחר שזה כמעט נסגר, תמורת כמה עשרות מיליוני דולרים.
במרץ 2021 הודיעה איירון סורס שבכוונתה להפוך לחברה ציבורית דרך מיזוג עם חברת רכישה למטרות מיוחדות - "ספאק", לפי שווי של 11.1 מיליארד דולר..
ב-29 ביוני החל המסחר במניות החברה בבורסה לניירות ערך בניו יורק.
באוקטובר 2021 הודיעה החברה על רכישת חברת Tapjoy האמריקאית, העוסקת בפרסום דיגיטלי, תמורת 400 מיליון דולר, ובהמשך אותו חודש רכשה את חברת בידלגו הישראלית.
ביולי 2022 הודיעה חברת יוניטי טכנולוגיות שתתמזג עם איירון סורס כך שבעלי המניות של איירון סורס יחזיקו ב-26.5% מהחברה הממוזגת, ובעלי המניות של יוניטי - ב-73.5%.
החברה פועלת בעיקר בשני תחומים.
תחום הפעילות הוותיק שלה וזה שתורם את עיקר הרווח הוא שירות של הפצת תוכנות תמורת תשלום.
לקוחותיה בתחום זה הם חברות שיודעות להפיק הכנסות, אך זקוקות ללקוחות והן משלמות לה על כל גולש שמוריד את התוכנה שלהן.
תחום נוסף שהחברה החלה בפיתוחו לפני מספר שנים הוא תחום המובייל.
מפתחים, בהם חברות משחקים, מטמיעים את הטכנולוגיה וה–SDK (חבילה למפתחים) של החברה בעשרות אלפי האפליקציות שלהם, ובעקבות כך מופיע פרסום ממוקד.
היא הייתה פרופסור בקתדרה על שם לואי פריברג ללימודי מזרח אסיה באוניברסיטה העברית בירושלים, סינולוגית ועמיתה בכירה במכון המחקר על שם הארי ס' טרומן.
איירין איבר נולדה בשנת 1929 לידידיה ולהלנה גמינדר בעיר האלה בגרמניה.
היא גורשה יחד עם משפחתה בגירוש זבונשין והגיעה לבסוף לעיר מיילץ.
היא שרדה את צעדות המוות והגיעה לגטו דמביצה.
עד סוף המלחמה איבר הסתתרה בלול של משפחה פולנייה.
אחרי המלחמה איירין עברה לקליפורניה והשלימה דוקטורט בתחום לימודי סין.
במהלך כנס סינולוגים בשנות ה-60, פגשה את פרופ' צבי שיפרין, שהיה ממייסדי החוג ללימודי סין באוניברסיטה העברית, אשר הזמין אותה ללמד באוניברסיטה בירושלים.
בעקבות כך, עלתה איירין לישראל עם משפחתה בשנת 1969.
ניתוח פסיכולוגי המתמודד עם הכוחות ההרסניים שפקדו את ילדותה ונעוריה בהאלה, מיילץ, ברינליץ, קרקוב, פראג, רגנסבורג, חאם שבגרמניה , מינכן, פרנקפורט וציילסהיים.
נפת איירופורט היא נפה במחוז הצפוני של העיר הפדרלית מוסקבה שברוסיה.
אוניברסיטת דרך ורכב של מוסקבה
האוניברסיטה הפיננסית תחת ממשלת הפדרציה הרוסית
איירטו מוריירה- Airto Guimorvan Moreira (נולד ב-5 באוגוסט 1941) הוא מתופף ג'אז ונגן כלי הקשה ברזילאי.
הוא נשוי לזמרת הג'אז פלורה פורים, וגם בתם דיאנה מוריירה זמרת.
עם פרסומו בסוף שנות ה-60 כחבר ההרכב הברזילאי Quarteto Novo, עבר לארצות הברית וניגן ג'אז פיוז'ן עם נגן החצוצרן מיילס דייוויס בלהקת Return to Forever.
איירטו מוריירה נולד באיטאיופוליס שבברזיל למשפחה של מרפאים וגדל בקוריטיבה ובסאו פאולו.
הוא גילה כישרון יוצא דופן במוזיקה בגיל צעיר, והפך למוזיקאי מקצועי בגיל 13, התבלט תחילה כחבר בשלישיית Sambalanço שהיו חלוצי ה"סמבה ג'אז" וגם בהקלטתו, המהווה ציון דרך, עם המלחין והמעבד הרמטו פסקואל בהרכב Quarteto Novo בשנת 1967.
זמן קצר לאחר מכן הוא עבר בעקבות אשתו, פלורה פורים, לארצות הברית.
לאחר שעבר לארצות הברית החל מוריירה לנגן באופן קבוע עם מוזיקאי ג'אז בניו יורק, כולל הבסיסט וולטר בוקר.
באמצעות בוקר החל מוריירה לנגן עם הפסנתרן האוסטרי ג'ו זאווינול, אשר הציג בפניו את מיילס דייוויס.
באותה תקופה התנסה דייוויס בנגינה בכלי נגינה אלקטרוניים ובמקצבי רוק ופאנק, סגנון אשר תוך זמן קצר קיבל את הכינוי "ג'אז פיוז'ן".
מוריירה השתתף בכמה מהפרויקטים החשובים ביותר של סגנון מוזיקלי מתפתח זה.
הוא עבד עם דייוויס כשנתיים, סייר והשתתף ביצירת הקלטת אלבום הפיוז'ן רב ההשפעה "Bitches Brew".
זמן קצר לאחר שעזב את דייוויס, הצטרף מוריירה ל"בוגרי" דייוויס אחרים: ג'ו זאווינול, הסקסופוניסט וויין שורטר, נגן הבס מירוסלב ויטוס בהרכב Weather Report, וניגן על כלי הקשה באלבום הראשון שלהם ב-1971.
הוא עזב את Weather Report (הוחלף על ידי המתופפים דום אום רומאו ומורוגה בוקר שניגנו בהקלטת האלבום Sweetnighter), כדי להצטרף ללהקה החדשה של מיילס דייוויס וצ'יק קוריאה Return to Forever
הוא ניגן בתופים בשני האלבומים הראשונים של Return to Forever" האלבום: Return to Forever" והאלבום השני "Light as a Feather"" בשנת 1972.
מוריירה תרם רבות לאלבומיו של נגן כלי הקשה בלהקת גרייטפול דד מיקי הארט, באוסף "The World" של Rykodisc, כולל The Session of the Apocalypse Now, Dafos, Supralingua ו-Planet Drum, שזכה בפרס הגראמי בשנת 1991.
ניתן לשמוע אותו מנגן על תופי קונגה בלהיט ה-"space-funk" של הפסנתרן הברזילאי Eumir Deodato משנות ה-70 "Also sprach Zarathustra" באלבום Prelude.
בנוסף לקונצרטים והקלטות ג'אז, הוא הלחין וכתב מוזיקה לקולנוע ולטלוויזיה (כולל פרטיטורה לסרט אפוקליפסה עכשיו ולסרט הטנגו האחרון בפריז), הוא ניגן בפתיחה המחודשת של ספריית אלכסנדריה, במצרים (יחד עם פרופסור לאתנומוזיקולוגיה, ונגן מוזיקה אלקטרונית, חלים אל-דאב), ולימד באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס וגם ב-California Brazil Camp.
בשנת 1996, מוריירה ורעייתו פלורה פורים שיתפו פעולה עם זמר ההיפ-הופ P.M.
Dawn בשיר "Non-Fiction Burning" לאלבום המחווה למלחמה באיידס "Red Hot + Rio", בהפקת ארגון Red Hot.
מוריירה מנגן על מגוון רחב של כלי הקשה:
פאנדיירו, The cuíca, קונגס, תופי בונגו, shekere,, תוף מדבר, טמבורין (תוף מרים), מאראקס, שייקר, משולש, קאמפאנה, caxixi, תופים, Afoxé, צ'יימס, תוף סנר, בירימבאו, פעמוני מזחלת, מצילה, קבאסה, תוף בס, טימבלס, גונג, טמבורים, מכונת תופים, ויברפון, דג'מבה, קונכיות, טום-טום, פעמונים, טאבלה, פעמוני אגוגו, גואירו, מרימבה, קסטנייטות, ביטבוקסועוד.
מוריירה נבחר כנגן כלי ההקשה מספר 1 בסקר המבקרים של מגזין דאון ביט (Down Beat) לשנים 1975 עד 1982 וכן בשנת 1993.
בספטמבר 2002 נתן נשיא ברזיל, פרננדו אנריקה קרדוזו, למורירה ולרעיתו פלורה פורים את אות "מסדר ריו ברנקו ", (Order of Rio Branco),אחד מאותות ההצטיינות הגבוהים ביותר בברזיל.
איירין היגינבות'אם (; 11 ביוני 1918 – 27 באוגוסט 1988) הייתה פזמונאית ופסנתרנית אמריקאית.
היא התפרסמה בעיקר בזכות כתיבת השיר "Good Morning Heartache", שהוקלט על ידי בילי הולידיי כסינגל.
היגינבות'אם נולדה ב-11 ביוני 1918, בעיר ווסטר שבמסצ'וסטס.
היא אחייניתו של נגן הטרומבון האפרו-אמריקאי ג'יי.
למדה מוזיקה אצל המנצח קמפר הארלד, ממכללת מורהאוס.
היגינבות'אם הייתה פסנתרנית בקונצרטים בגיל 15, והצטרפה ל ב-1944, כשהייתה בת 26. היא הלחינה כמעט 50 שירים שפורסמו.
עם זאת, כיוון שהייתה אישה אפרו-אמריקאית שעבדה בסמטת טין פאן בתקופה בו רוב המלחינים שעבדו עמה היו גברים לבנים, כמה חוקרים ומוזיקולוגים מאמינים שבמרוצת השנים הולחנו על ידי היגינבות'אם הרבה יותר מחמישים שירים או שבחלק מסטנדרטי הג'אז שמה לא נרשם ברשימת הקרדיטים של היוצרים.
ידוע שהיא השתמשה בשם עט, גלן גיבסון, בדומה למרבית המלחינות באותה עת.
תרומתה של היגינבות'אם לעולם הג'אז נשארה לאורך דורות, ושיריה עדיין זוכים לגרסאות כיסוי.
היגינבות'אם נפטרה ב-27 באוגוסט 1988, בגיל 70, בניו יורק.
איירין ליבליך הייתה אמנית יהודייה-פולנייה וניצולת שואה.
היא ידועה באיור ספריו של זוכה פרס נובל יצחק בשביס-זינגר ובציוריה המדגישים את החיים והתרבות היהודית.
היא בת דודה רחוקה של הסופר היידישאי והמחזאי י"ל פרץ.
אירן וכטר נולדה ב-20 באפריל, בערב השני של חג פסח, בשנת 1923 בזמושץ', פולין.
היא הייתה בתם של ליאון וחנה (לבית ברונדוויין) וכטר.
אחיה היחיד, אח צעיר בשם נתן, נרצח בגיל 13 במהלך השואה.
כשנשאלה על חוויותיה כניצולת שואה, אמרה ליבליך:אני לא מדברת על החוויות שלי בתקופת השואה.
אני לא מתעכבת על הרגעים האלה.
מה שעלינו לזכור זה את הנשמות היהודיות שלא שרדו וזה מה שאני מנסה לעשות - ללכוד אותן כדי להחזיר את רוחן.
יש להן הרבה מה לספר לנו ולהראות לנו על חייהם.
אולי לצד היותי אמנית, אני עכשיו גם היסטוריונית.
היא ויעקב ליבליך נישאו ב-1946 והיגרו ממערב גרמניה לשיקגו, עם בנם נתן ב-1952. הבת מלי נולדה בשיקגו, ב-1953.
בין השנים 1955–1980 התגוררה המשפחה בברוקלין, ניו יורק, שם כתבה איירין שירה שפורסמה בכתבי עת יהודיים, בעיקר בעיתון בשפת היידיש הפורוורד, מאמצע שנות ה-60 עד סוף שנות ה-70. ב-1971, בגיל 48, החלה איירין לצייר.
היא נרשמה לשיעורי אמנות שהתקיימו במוזיאון ברוקלין לאמנות, שם המדריכים התרשמו מהיכולות הטבעיות שלה.
בעידוד הפרופסורים שלה, איירין החלה להציג את עבודותיה באזור ניו יורק.
היא זכתה בפרס הראשון על ציור בפסטיבל האמנות של הפרבנד בניו יורק ב-1972, שנה בלבד לאחר שהחלה לצייר.
במהלך השנים 1973–1974, יצירתה נותרה בתערוכה בגלריית Artists Equity בניו יורק, שם ראה אותה הסופר הידוע וחתן פרס נובל לעתיד, יצחק בשביס זינגר.
זינגר התעקש שהמו"לים שלו ישכרו את ליבליך כדי לאייר את ספריו לילדים, ביניהם "סיפור על שלוש משאלות ", ו-"גבורת האור".
בשנת 1980 היא עברה למיאמי ביץ', פלורידה, שם המשיכה לאייר ולצייר.
בשנת 1995, עבודותיה הוצגו בתערוכה שכותרתה זכרונות חיים במלון הילטון פונטנבלו, מיאמי ביץ', שהתקיימה במקביל לכינוס העולמי הרשמי האחרון של ניצולי השואה .
יצירותיה של ליבליך הוצגו בגלריה של המרכז לספרי יידיש באמהרסט, מסצ'וסטס כחלק מתערוכה משנת 2004 לציון מאה שנה להולדתו של בשביס זינגר.
המוזיאון בראשון לציון שיחזר את ציורה של ליבליך "עולמו של יצחק בשביס זינגר" על הכרזה, שהוציא לרגל טקס שנערך ב-1 ביוני 2003. תערוכה משנת 2010 שהתקיימה בהיברו יוניון קולג', ניו יורק, הציגה את עבודתה על הכריכה הקדמית של הקטלוג.
ריצ'רד מקבי כתב על אחד האיורים של ליבליך המתאר פרטיזנים יהודים במלחמת העולם השנייה החוגגים את חג החנוכה ביער מלא שלג בעוד חלקם שומרים, "החיבור הפשוט מגלה אט אט קודם אדיקות אמיצה, אחר כך שובבות ילדותית ולבסוף את הרצינות הקטלנית של השומרים.
קשריה עם יצחק בשביס זינגר
על זינגר, ליבליך אמרה פעם: "אוצר המילים שלי מוגבל מכדי לתאר את הגאונות של מר זינגר".
ליבליך וזינגר נהנו מיחסים מועילים הדדיים, שכן אמנותה של ליבליך האירה את רוח זיכרונותיו של זינגר בחיי השטעטל ובערכים יהודיים מסורתיים.
זינגר וליבליך נפגשו לראשונה בגלריה Artists Equity בברודוויי ב-1973, שם הוצגו יצירותיה.
ליבליך נזכרה שראתה גבר כפוף שהציץ בציוריה והעיר שהוא מזהה את הבתים בהם, בטוח שהם מתארים את השטעטל שלו.
ואכן, הציור המדובר שיחזר שורת בתים בבילגוריי, הכפר בפולין שבו גדל זינגר.
המפגש הזה גרם לזינגר לבקש מליבליך לאייר את אחד מספרי הילדים שלו, "סיפור על שלוש משאלות" .
1974-1973: הוצגה ב-Artists Equity, ניו יורק, שם נתקל יצחק בשביס זינגר בעבודותיה.
1995: תערוכת זכרונות חיים במלון הילטון פונטנבלו, מיאמי ביץ', בשילוב עם הכינוס העולמי הרשמי האחרון של ניצולי השואה.
2004: המרכז הלאומי לספרי יידיש באמהרסט, מסצ'וסטס, שהציגה 20 מאיוריה של ליבליך לרגל חגיגות 100 שנה להולדתו של בשביס זינגר.
2009: תערוכה היברו יוניון קולג' בניו יורק
2010: תערוכה במרכז התרבות סקריבול בלוס אנג'לס, קליפורניה.
2011: תערוכה במוזיאון אריק קרל לאמנות ספרי תמונות, אמהרסט, מסצ'וסטס.
איירין אנטולייבנה נלסון היא מוזיקאית פופ רוק, כותבת שירים ומפיקה מוזיקלית רוסייה.
היא הצליחה בשנות ה-90 בשם הבדוי דיאנה.
היא עברה לגרמניה ובשנת 2000 הקימה את ההרכב המוזיקלי רפלקס שזכה להצלחה בחבר המדינות.
במהלך השתתפותה בהרכב המוזיקלי, היא זכתה בשלושה פרסי גרמופון הזהב.
בשנת 2010, הסינגל האנגלי הראשון שלה, "Sunrise", זכה להצלחה כאשר דורג במקום ה-35 במצעד שירי הדאנס קלאב.
כמו כן, העניקו לה את מדליית עיטור ההצטיינות למען המולדת כאות תודה על פיתוח התרבות ותרומה רבה למולדתה, ב-18 במאי 2017.
אדואר איירטון פרסיאדו גרסיה (בספרדית: Eduar Ayrton Preciado García; נולד ב-17 ביולי 1994 באסמרלדס שבאקוודור) הוא כדורגלן אקוודורי המשחק בעמדת קשר הכנף בקבוצת סנטוס לגונה מליגת העל המקסיקנית ובנבחרת אקוודור.
פרסיאדו שיחק בקבוצות הבוגרות של דפורטיבו קיטו, אוקאס ואמלק מליגת העל האקוודורית, ובטרופנסה וליישואש מהליגה הפורטוגלית השנייה.
ב-22 ביולי 2018 חתם פרסיאדו בסנטוס לגונה מליגת העל המקסיקנית.
ב-22 בפברואר 2017 ערך פרסיאדו את הופעת הבכורה שלו בנבחרת אקוודור, בניצחון 1–3 על נבחרת הונדורס במשחק ידידות.
ב-9 ביוני 2019 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת, בהפסד 2–3 לנבחרת מקסיקו במשחק ידידות.
הוא היה חלק מסגל נבחרת אקוודור בטורניר קופה אמריקה 2019, וערך שלוש הופעות בטורניר, ובטורניר קופה אמריקה 2021, בו ערך ארבע הופעות.
נכלל בסגל נבחרת אקוודור לטורניר מונדיאל 2022.
איירוסטאר (Aerostar SA) היא חברה רומנית המפתחת ומייצרת מוצרים תעופתיים, מערכות ביטחוניות וצבאיות ומוצרי אוויוניקה.
החברה הוקמה בשנת 1953, כחברה ממשלתית והוכפפה למשרד ההגנה הלאומי, כחברה בת של IAROM, לשעבר המרכז הלאומי של תעשיית האווירונאוטיקה הרומנית (CNIAR).
במשך השנים החברה הייתה ספקית מרכזית של שירותי תחזוקה, תיקון ושיפוץ (MRO) עבור כל סוגי המטוסים המשמשים את הצבא הרומני.
החברה גם פיתחה את מטוס ה-IAR-93 הדו-מנועי, מטוסי תקיפה קרקעי וסיור, שהיה מטוס הקרב הראשון שיוצר ברומניה לאחר תום מלחמת העולם השנייה.
החברה ייצרה גם יותר מ-1,800 מטוסי אימון מדגם Yak-52; הוא יוצר ברומניה בשלוש גרסאות: Iak-52 ,Iak-52W ו-Iak-52TW.
בנוסף פיתחה איירוסטאר מגוון של מטוסים אזרחיים קלים עבור אווירובטיקה ותעופה ספורטיבית, כגון מטוסי הספורט הקלים מדגם "פסטיבל".
בשנת 1987 חתמה לראשונה התעשייה האווירית לישראל על הסכם עם ממשלת רומניה לשיתוף פעולה בשיפוץ והשבחת מטוסים, כחלק מעסקת גומלין בה הותר יבוא של רכבי דלתא תוצרת רומניה לישראל.
בהמשך התנהל גם משא ומתן על הקמת מרכז תחזוקה למטוסים במדינה.
במאי 1993 חתמה לבסוף אלביט על עסקה עם איירוסטאר לשדרוג מטוסי מיג-21 של חיל האוויר הרומני, בשיתוף עם התעשייה האווירית כקבלן משנה.
ב ביוני 1993 הוצג בביתן הישראלי מיג-21 של השותפות בפרויקט שעבר השבחה.
עד שנת 2000 הושבחו 90 מטוסים תמורת 300 מיליון דולר, והוחלט על השבחת עוד 4 מטוסים מגרסת האימונים של המיג.
בשנת 1996 זכו אלביט מערכות ואיירוסטאר זכו במכרז משרד ההגנה של רומניה להשבחת מסוקי תובלה, בהיקף של כ-100 מיליון דולר.
פרויקט ההשבחה כלל שיפורים של רוב המערכות המותקנות במסוקים, במסגרת תוכנית מודרניזציה כוללת שהשיק צבא רומניה.
לצורך הפרויקט הוקמה ברומניה חברת בת משותפת בשם "AE ELECTRONICS".
החברה המשותפת הקימה מפעל בעיר באקו, שם מצויים המפעלים של איירוסטאר.
המפעל הוקם במטרה לציע שירותי השבחה למטוסים במדינות מזרח אירופה ובאזורים אחרים.
במהלך שנות ה-90 וה-2000, החברה השתלבה בפרויקטים בינלאומיים רבים, על ידי שיתוף פעולה עם חברות תעופה וחלל בינלאומיות, כולל: קבוצת תאלס, אלביט מערכות, Thomson-CSF, EADS, דיימלר קרייזלר אירוספייס ועוד, מתוך כוונה לא להסתמך רק על לקוחות מקומיים בלבד, כמו הצבא הרומני.
ב-2001 זכתה החברה יחד עם אלביט בחוזה בהיקף של 40 מיליון דולר ממשרד הביטחון הרומני.
החוזה היה עבור תוספת תכולות לפרויקטים של השבחת מטוסי מיג 21 ומסוקי פומה, והן כוללו בין היתר: ציוד תחזוקה, חלפים, סימולטור טיסה, שינויים ושיפורים שונים.
אדית איירין ביילי בייקר הייתה פוליטיקאית אמריקאית וחברת בית הנבחרים של ארצות הברית מטנסי.
היא הייתה אלמנתו של הווארד בייקר האב ואמו החורגת של הווארד בייקר הבן.
בייקר נולדה בסביירוויל, טנסי, ב-17 בנובמבר 1901, ולמדה בבתי ספר ציבוריים בסביירוויל ובמריוויל.
בייקר כיהנה כסגנית פקיד בית המשפט המחוזי של מחוז סווייר בין השנים 1918 עד 1922 וכסגנית פקיד בית המשפט ומנהל בית המשפט למשפטים בין השנים 1922 עד 1924.
לאחר מותו של בעלה הראשון, בייקר הלכה לעבוד ברשות עמק טנסי (TVA).
ב-15 בספטמבר 1935 היא נישאה להווארד בייקר האב, שהיה אלמן עם שני ילדים.
בני הזוג גידלו את שני ילדיו של בייקר מנישואיו הראשונים, הווארד ה.
בייקר הבן ומרי אליזבת בייקר, וכן בת משלהם, בוורלי איירין בייקר.
היא כיהנה בוועדה הרפובליקנית הלאומית מ-1960 עד 1964.
כשבעלה מת בפתאומיות במהלך כהונתו ב-7 בינואר 1964, בייקר התמודדה כרפובליקנית בבחירות המיוחדות כדי למלא את שארית כהונתו, והביסה את הדמוקרט וילארד יארברו, עיתונאי בנוקסוויל.
כמועמדת למושב, היא הבטיחה לכהן רק עד סוף כהונתו ושלא תחפש בחירות נוספות; והיא מילאה את ההבטחה, וכיהנה מ-10 במרץ 1964 עד 3 בינואר 1965. בזמן כהונתה בקונגרס, היא שירתה בוועדת בית הנבחרים לפעולות ממשלתיות ודגלה בתקציב פדרלי מאוזן.
היא גם דגלה באינטרסים של כריית פחם, ב-TVA, בתוכניות הוועדה לאנרגיה אטומית של ארצות הברית באוק רידג', טנסי, והעלאות יוקר המחיה בפנסיות הביטוח הלאומי.
כאחת מעשרת הרפובליקנים מהדרום, היא הצביעה נגד חוק זכויות האזרח.
לאחר שעזבה את הקונגרס ב-1965, הפכה בייקר למנהלת הרווחה הציבורית בנוקסוויל, טנסי, תפקיד בו כיהנה עד 1971.
היא נקברה בגני הזיכרון של שרווד, בלודון, טנסי.
איירוספסיאל SA 330 פומה הוא מסוק תובלה צבאי דו-מנועי בינוני, שפותח בשנות ה-60 של המאה ה-20 ונמצא כיום בשירות מספר מדינות בעיקר בתפקידי תובלה וחילוץ.
מאז כניסתו לשירות ב-1968, מסוק הפומה שירת במגוון רחב של תפקידים, כולל הסקת כוחות, תובלת מטען ומשימות אזרחיות.
הוא נמכר ללמעלה מ-30 כוחות אוויריים ברחבי העולם ושימש במספר רב של מערכות ומבצעים, כולל מלחמת המפרץ, מלחמת פוקלנד ומלחמת עיראק.
המסוק פותח תחילה על ידי חברת סוד אוויאסיון (שבהמשך התמזגה לתוך איירוספסיאל) ובמשך השנים יוצר במספר גרסאות, כולל גרסאות צרפתיות, בריטיות, רומניות, אינדונזיות ודרום אפריקאיות.
עד להפסקת הייצור ב-1987, נבנו 696 מסוקי פומה.
ה-SA 330 פומה תוכננה על ידי חברת סוד אוויאסיון הצרפתית בהתאם לצורכי הצבא הצרפתי כמסוק בעל הרמה בינונית המסוגל לפעול בכל תנאי מזג האוויר.
הראשון מבין שני אבות-טיפוס של הסוד SA 330 טס את טיסת הבכורה שלו ב-15 באפריל 1965, כאשר מטוס הייצור הראשון טס בספטמבר 1968. בינואר 1970 אוחדה סוד לתוך חברת איירוספסיאל (וכך גם שונה שם המסוק לשמו הנוכחי).
החלטה משנת 1967 של חיל האוויר המלכותי של בריטניה להזמין את הפומה כמסוק הטקטי החדש שלו, הביאה להשתתפות משמעותית של וסטלנד בתכנון ובניית המסוק.
גרסאות מוקדמות של הפומה היו בעיקר עבור לקוחות צבאיים, כולל SA-330B, C, E ו-H.
הדגמים האזרחיים הראשוניים היו גרסאות ה-SA-330F הנוסעות SA-330F ו-SA-330G משא, שהפכו למסוקים הראשונים שאושרו ליחיד.
מבצעי פיילוט IFR בתנאי A ו-B.
ה-SA-330J הוא הפומה האזרחית המובהקת, ובהשוואה ל-F ו-G המוקדמות יותר יש לו רוטורים ראשיים מורכבים ומשקל המראה מרבי מוגבר.
מכ"ם מזג האוויר המצויד ב-J הפך גם למסוק הראשון שהוסמך לכל פעולות מזג האוויר כולל טיסה בתנאי קרח, הוענק באפריל 1978. IPTN מאינדונזיה הרכיבה מספר קטן של SA-330 לפני המעבר לסופר פומה.
לאחר ש-איירוספסיאל הפסיקה את הייצור ב-1987, מקור הייצור הבלעדי של הפומה היה חברת IAR (במקור ICA) ברומניה.
על בסיס הפומה פותחו משפחות היורוקופטר EC225 סופר פומה והיורוקופטר AS532 קוגר על ידי חברת יורוקופטר.
SA 330A: דגם אב הטיפוס שפותח על ידי סוד; נקרא במקור "אלואט IV"
SA 330B: דגם היצור הראשוני עבור זרוע האוויר של הצבא הצרפתי בעל מנועי טורבומקה טורמו IIIC4 עם 1,185 כ"ס כל אחד
SA 330C: דגם יצוא צבאי בעל מנועי טורמו משודרגים IVB עם 1,400 כ"ס כל אחד
SA 330L: דגם טיסה בתנאי צפיפות אוויר נמוכה, בעיקר בשל אקלים חם ו\או רום גבוה.
SA 330S: דגם מבוסס ה-SA 330C שפותח עבור חיל האוויר הפורטוגלי וכלל מנועי טורבומקה מקילה
SA 330E: דגם שפותח על ידי חברת וסטלנד הבריטית עבור חיל האוויר המלכותי שנקרא בשירות בריטי פומה HC.1 (סימן 1)
איירבס הליקופטרס פומה HC.2 דגם משודרג של ה-HC.1 בייצור בריטי וכלל מנועי טורבומקה מקילה 1A1
SA 330F: דגם אזרחי של הפומה
SA 330G: דגם בעל מנועי טורמו משודרגים IVC עם 1,575 כ"ס כל אחד
SA 330H: גרסה צבאית של ה-SA 330G לשימוש הצבא הצרפתי ולייצוא; בשירות צרפתי נקרא SA 330Ba
- הכוחות המזוינים של גבון
- חיל האוויר של הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו
- חיל האוויר המלכותי; שלוש טייסות תובלה והסקה בבריטניה וטייסת חילוץ באקרוטירי (טייסת 84)
- חיל האוויר של כווית
- חיל האוויר הלבנוני; טייסת 9
- חיל האוויר המלכותי המרוקאי
- חיל האוויר והחלל הצרפתי; ארבע טייסות תובלה והסקה
תכולה: 16 נוסעים (עד 20 בדגמים אחרים)
שטח דיסקת הרוטור הראשי: 177 מ'²
הנעה: 2 × טורבו-ציר טורבומקה טורמו IVC 1,575 כוח סוס כל אחד
איירון סקיי הוא סרט משנת 2012 מסוג סאטיריה-מדע בדיוני-פנטזיה, בבימויו של טימו וורנסולה.
בסרט מככבים בתפקידים הראשיים ג'וליה דיטז, גץ אוטו וכריסטופר קירבי.
הסרט מתאר כיצד קבוצה של נאצים, שברחו לירח ב-1945, חוזרים לכדור הארץ ב-2018 כאשר הם מעוניינים כעת להשתלט על העולם.
תקציב הסרט עמד על כ-7.5 מיליון יורו והכנסותיו בעולם היו כ-8.1 מיליון דולר.
בשנת 2018 משלחת אמריקאית נוחתת על הירח.
החללית נושאת שני אסטרונאוטים, אחד מהם דוגמן אפרו-אמריקאי בשם ג'יימס וושינגטון, שנבחר במיוחד כדי לסייע לנשיאת ארצות הברית בקמפיין הבחירות מחדש שלה.
בסרט נראים פוסטרים שונים המשחקים על המילים "שחור לירח" (Black to the Moon), המפארים את הנחיתה החדשה על הירח.
עם הנחיתה בצדו הרחוק של הירח, הם נתקלים בצאצאי הנאצים שנמלטו לירח ב-1945 ומכנים את עצמם "הרייך הרביעי".
וושינגטון נלקח בשבי לאחר שהאסטרונאוט השני נהרג.
המדען הנאצי דוקטור ריכטר בוחן את וושינגטון ומגלה את הסמארטפון שלו, אותו הוא מזהה כבעל כוח חישובי העולה על המחשבים בסגנון שנות ה-40 של הרייך הרביעי.
הסמארטפון משמש כיחידת בקרה להשלמת ספינת החלל הענקית שלהם, "גֶטֶרדֶמֶרוּנְג".
כשריכטר שואף להפגין את "נשק הפלא" שלו בפני הפיהרר הנוכחי, וולפגנג קורצפלייש, הסוללה של הטלפון מתרוקנת במהירות.
מפקד הנאצים קלאוס אדלר, שנבחר מסיבות גנטיות להתרבות עם מומחית כדור הארץ רנטה ריכטר (בתו של דוקטור ריכטר), יוצא בצלחת מעופפת לאסוף מחשבים נוספים בכדור הארץ.
הוא לוקח עמו את וושינגטון, שעבר "אריזציה" על ידי דוקטור ריכטר באמצעות תרופה "מלבינה".
עם הנחיתה בניו יורק, הם מגלים שרנטה התגנבה עמם.
הם נוטשים את וושינגטון לאחר שהוא מחבר אותם ליועצת הקמפיין של הנשיאה, ויויאן וגנר.
אדלר ורנטה ממריצים את קמפיין הבחירות של הנשיאה באמצעות רטוריקה בסגנון נאצי.
רנטה אינה מודעת לשאיפתו של אדלר להחליף את קורצפלייש ולשלוט בעולם.
לאחר שלושה חודשים, קורצפלייש נוחת בכדור הארץ ומתעמת עם אדלר, אך נרצח על ידי אדלר וויויאן.
אדלר מכריז על עצמו כפיהרר החדש לפני שחוזר למסלול בצלחת המעופפת של קורצפלייש, נוטש את ויויאן אך לוקח עמו את הטאבלט שלה.
במקביל, רנטה משתכנעת על ידי וושינגטון, שכעת חסר בית, כי אדלר מתכנן רצח עם עולמי.
זמן קצר לאחר מכן, נאצי הירח פותחים במתקפה המונית על כדור הארץ עם צי של חלליות ענק דמויות צפלין בשם "זיגפריד", הגוררות אסטרואידים כטילים ומשגרות אינספור צלחות מעופפות לעבר ניו יורק, שם הן הורסות את פסל החירות ומפציצות את העיר.
חיל האוויר האמריקאי מתמודד עם הצלחות מסוימות מול הצלחות המעופפות.
האומות המאוחדות מתכנסות לדון באיום נאצי הירח.
הנשיאה ממנה את ויויאן כמפקדת חללית הסודית המזוינת "USS ג'ורג' וו.
בוש", הנושאת נשק גרעיני ונשק אנרגיה מונחית, רק כדי לגלות שרוב המדינות האחרות (למעט פינלנד) חימשו גם הן את חלליותיהן בסתר.
הן שולחות את החלליות נגד צי הנאצים ומחסלות את ה"זיגפרידים".
אדלר מגיע בצלחת המעופפת של קורצפלייש עם הטאבלט כדי להפעיל את ה"גוטרדמרונג".
רנטה וושינגטון נוסעים בצלחת המעופפת של אדלר אל ה"גוטרדמרונג", שם וושינגטון הולך לנטרל את המנועים בעוד רנטה מחפשת את אדלר.
בינתיים, צי החלל הבינלאומי פוגע בבסיס הנאצי בירח ומתקרב ל"גוטרדמרונג", שגודלה עולה על כולם.
אדלר, המפקד על ה"גוטרדמרונג", הורס חלקים מהירח כדי לחשוף את כדור הארץ לקו האש שלו.
במהלך הקרב, וושינגטון מנתק את הטאבלט של ויויאן מלוח הבקרה של ה"גוטרדמרונג", בעוד רנטה הורגת את אדלר לפני שהוא מספיק לירות לעבר כדור הארץ.
רנטה וושינגטון בורחים בנפרד בעוד ה"גוטרדמרונג" מתרסקת על הירח.
נשיאת ארצות הברית מברכת את ויויאן מישיבת האו"ם, שם ויויאן חושפת את קיומם של מכלים גדולים של הליום-3 על הירח, שהנשיאה מיד טוענת לבעלות בלעדית עליהם בטענה ששליטה בהם מבטיחה אספקת אנרגיה לאלף שנים.
הדבר מרגיז את שאר חברי האו"ם, אחד מהם זורק את נעליו לעברה ומעורר קטטה גדולה.
בינתיים, צי החלל הבינלאומי פונה זה נגד זה.
בבסיס הירח הפגוע, רנטה מתאחדת עם וושינגטון, שחזר לפיגמנטציה הטבעית שלו.
הם מתנשקים מול קבוצת נאצים ניצולים מבולבלים, שרנטה מבטיחה להם כי "יש להם הרבה עבודה לפניהם".
ברגעים האחרונים של הסרט, כדור הארץ נראה כמי שנמצא במלחמה גרעינית בינלאומית.
בסוף הקרדיטים, כוכב מאדים נחשף עם לוויין מלאכותי במסלול סביבו.
ג'וליה דיטז בתפקיד רנאטה ריכטר - מדענית נאצית מהירח
גץ אוטו בתפקיד קלאוס אדלר - קצין נאצי שאפתן
כריסטופר קירבי בתפקיד ג'יימס וושינגטון - אסטרונאוט אמריקאי
טילו פרוקנר בתפקיד דוקטור ריכטר - מדען נאצי
אודו קיר בתפקיד וולפגנג קורצפלאיש - מנהיג נאצי בירח
פיטה סרג'נט בתפקיד ויויאן וגנר - יועצת פוליטית
סטפני פול בתפקיד נשיאת ארצות הברית - פרודיה על שרה פיילין
מייקל קאלן בתפקיד שר ההגנה - חבר בקבינט האמריקאי
באתר Rotten Tomatoes הסרט זכה לציון 36% בהתבסס על 90 ביקורות.
הקונצנזוס באתר: "קלישאות סאטיריות והפקה מוגבלת עשויות להרחיק את הקהל הרחב.".
כמו כן, באתר Metacritic הסרט קיבל ציון 57 מתוך 100, בהתבסס על 21 ביקורות.
בנוסף, התייחסויות רבות התמקדו ביצירתיות ובסאטירה הפוליטית, בעוד שהפקה והכתיבה זכו לביקורות מעורבות.
איירונסייד היא סדרת דרמה בלשית אמריקאית ששודרה ברשת NBC בין השנים 1967 ל-1975. הסדרה נוצרה על ידי קולייר יאנג ובוימה על ידי ג'יימס גולדסטון.
איירונסייד, לשעבר ראש מחלקת החקירות במשטרת סן פרנסיסקו, אשר לאחר שנורה ונפצע קשה, נותר משותק מהמותניים ומטה.
למרות מוגבלותו, הוא ממשיך לפעול כיועץ מיוחד למשטרה, תוך שהוא מוביל צוות חוקרים במאבק בפשע בעיר.
הסדרה זכתה להצלחה רבה ונחשבת לאחת מהסדרות הבולטות של תקופתה.
הסדרה עוקבת אחר רוברט ט.
איירונסייד, בלש לשעבר במשטרת סן פרנסיסקו, אשר לאחר שנורה ונפצע קשה, נותר משותק מהמותניים ומטה.
הסדרה מתמקדת במקרים פליליים שונים, תוך התמודדות עם אתגרים אישיים ומקצועיים של הדמויות.
ריימונד בור – רוברט ט.
דון גאלוויי – אד בראון, סמל בלש בצוותו של איירונסייד.
ברברה אנדרסון – אווה ויטפילד, קצינת משטרה בצוותו של איירונסייד.
דון מיטשל – מארק סנגר, עוזרו האישי של איירונסייד.
אליזבת באואר – פרן בלדינג, קצינת משטרה שהצטרפה לצוות בעונות המאוחרות.
אָיירִין זוּבּאידָה חָ'אן (בבנגלית: আইরিন জুবাইদা খান ; נולדה ב-24 בדצמבר 1956) היא עורכת דין בריטית מבנגלדש, מומחית בעלת שם עולמי בתחומי זכויות האדם, המשפט הבין-לאומי, ומדיניות פיתוח.
היא מכהנת כשליחה מדווחת מיוחדת, של האומות המאוחדות בנושא חופש הביטוי והדעה.
בעבר כיהנה כמזכירה הכללית השביעית של אמנסטי אינטרנשיונל (2009-2001) והייתה האישה הראשונה, והאזרחית הראשונה מאסיה, שנשאה בתפקיד זה.
בשנת 2011 נבחרה למנכ"לית ארגון חוק הפיתוח הבינלאומי (IDLO) ברומא, ארגון בין-ממשלתי הפועל לקידום שלטון החוק ופיתוח בר-קיימא.
החל מ-2023 איירין ח'אן היא יושבת ראש מועצת המנהלים של BRAC International, ארגון בין-לאומי לפיתוח בבנגלדש.
ח'אן נולדה ב-24 בדצמבר 1956 בדאקה, מזרח פקיסטן (בנגלדש).
היא בתו של סיקנדר עלי ח'אן (Sikander Ali Khan), רופא מוסלמי בנגלי ; נכדתו של אחמד עלי ח'אן (Ahmed Ali Khan), בוגר מתמטיקה באוניברסיטת קיימברידג' ועורך דין; ונינתו של אסדאר עלי ח'אן (Assadar Ali Khan), הרופא האישי של סייד חסן אימאם (Syed Hasan Imam).
סבא רבא רבא שלה, עביד ח'אן (Abid Khan), היה צאצא של מהגר אפגני שהגיע לבנגל.
היא למדה בבית הספר הפרטי האנגלי סנט פרנסיס קסבייר גרין הראלד (St Francis Xavier's Green Herald International School) בדאקה (1964–1972) והייתה תלמידה מצטיינת.
במהלך ילדותה ארעה מלחמת השחרור של בנגלדש ומזרח פקיסטן הפכה למדינה העצמאית בנגלדש.
רצח העם שהתרחש במהלך המלחמה ובו נהרגו כמיליון בנגלדשים כפריים, עיצב את נקודת המבט האקטיביסטית של ח'אן המתבגרת.
בין השנים 1973–1975היא למדה בצפון אירלנד ולאחר מכן למדה משפטים באוניברסיטת מנצ'סטר ותואר שני בארצות הברית, בבית הספר למשפטים של הרווארד, שם התמחתה במשפט בין-לאומי פומבי ובזכויות אדם.
לאחר סיום לימודיה, בשנת 1979, החלה איירין ח'אן לעבוד בנציבות האו"ם לפליטים (UNHCR) במשך למעלה משני עשורים.
בתפקידיה השונים היא התמקדה בהגנה על פליטים וחסרי מעמד.
בין היתר היא יועצת בכירה למדיניות.
תפקידיה כללו עבודה באזורי קונפליקט כמו סיירה לאון ואפגניסטן, שם צברה ניסיון רב בהתמודדות עם משברים הומניטריים ובהגנה על האוכלוסיות הפגיעות ביותר.
בשנת 2001, מונתה איירין ח'אן למזכירה הכללית של אמנסטי אינטרנשיונל ובמהלך כהונתה, היא הובילה את הארגון בהתמודדות עם אתגרי זכויות אדם גלובליים, כולל השפעות של מתקפות 11 בספטמבר על זכויות האדם.
בין היתר היא השיקה קמפיין לסגירת מתקן המעצר של ארצות הברית בגואנטנמו.
וההתמודדות עם משברים במזרח התיכון ובאפריקה.
היא הרחיבה את מטרות ופעילות הארגון גם למאבק בעוני כגורם מפר זכויות אדם, ומתוך גישה המשלבת בין זכויות כלכליות, חברתיות ותרבותיות לבין זכויות אזרחיות ופוליטיות.
איירין ח'אן יזמה תהליך של רפורמה פנימית והתחדשות ארגונית, כדי לאפשר לארגון להגיב בצורה גמישה ומהירה לאירועים עולמיים.
בין היתר היא ארגנה והובילה באופן אישי משלחות לפקיסטן, אפגניסטן, ישראל והשטחים הכבושים, קולומביה, הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, ברזיל, מקסיקו, טורקיה, ספרד, תאילנד, נפאל ואזור דארפור בסודן.
לאחר סיום תפקידה באמנסטי, מילאה ח'אן מספר תפקידים בכירים נוספים.
ביניהם, היא שימשה כיועצת בכירה באו"ם וארגונים בין-לאומיים אחרים, והייתה פעילה בפורומים בין-לאומיים שונים העוסקים בזכויות אדם ופיתוח.
באוגוסט 2020, היא מונתה לשליחה המיוחדת של האו"ם לענייני חופש הביטוי והדעה (UN Special Rapporteur on the promotion and protection of the right to freedom of opinion and expression), תפקיד בו פעלה למען הגנה על חופש העיתונות וחופש הביטוי בעולם.
בינואר 2024, ביקרה ח'אן ביקר בפיליפינים כדי לבחון את מצב זכויות החופש לחופש הדעה והביטוי בפיליפינים.
בינואר 2025 היא ביקרה בזמביה למשך עשרה ימים בהזמנת ממשלת זמביה כדי להעריך את מצב חופש הביטוי במדינה.
חברת המועצה המייעצת של Transparency International (נושא השקיפות בעולם).
חבר הנהלה (מאז 2010) ב-Centre for Humanitarian Dialogue (מרכז לדיאלוג הומניטרי).
בשנת 2008, היא הייתה אחת משתי המועמדות הסופיות לתפקיד הנגיד (Chancellor) החדש של אוניברסיטת מנצ'סטר.
ביולי 2009, היא מונתה לנגידה של University of Salford תפקיד אותו מילאה עד ינואר 2015.
ח'אן מופיעה בסרט תיעודי משנת 2003 בשם "זכויות אדם" (Human Rights), מאת הבמאי הצרפתי דניס דלסטראק (Denis Delestrac).
הסרט, שצולם בקולומביה, ישראל, הרשות הפלסטינית ופקיסטן, מנתח כיצד סכסוכים מזוינים משפיעים על קהילות אזרחיות ומעודדים הגירה כפויה.
בשנת 2009 הופיע חאן בסרט "חיילי שלום", נגד מלחמות.
2002: פרס "אשת השנה" מטעם פילקינגטון (Pilkington).
מאז 2007, היא קיבלה מספר תוארי דוקטור לשם כבוד, מאוניברסיטאות: אוניברסיטת גנט, אוניברסיטת לונדון ( בית הספר ללימודי מזרח ואפריקה), אוניברסיטת מנצ'סטר, אוניברסיטת סנט אנדרוז, אוניברסיטת סאלפורד, אוניברסיטת סטפורדשייר, אוניברסיטת אדינבורו בבריטניה, האוניברסיטה האמריקאית של ביירות.
אוניברסיטת פריס ביפן, אוניברסיטת מדינת ניו יורק.
בהיותה דמות ציבורית בולטת, עמדה איירין ח'אן במרכזן של כמה מחלוקות וביקורות: