tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
צוות "" הגדיר את קראטוס כאחד מנציגיה הבולטים והפופולריים ביותר של פלייסטיישן, וכפרוטגוניסט הזכור, המשפיע והקשוח ביותר במשחקים, וציין כי אלימותו הקיצונית – המונעת מאשמה על טבח המוני, כולל אשתו ובתו – מעניקה לו עוצמה רגשית החורגת מדמותו של "רובוט רצחני חסר-מוח".
דמותו של קראטוס ב-"God of War" (2018), ובעידן הנורדי זכתה לשבחים רבים מצד מבקרים, אשר הדגישו את אישיותו הרב-שכבתית והאנושית יותר בהשוואה לגרסאות קודמות.
דייב תייר מ"פורבס" כתב כי הפעם קראטוס הוא "דמות של ממש", ותיאר אותו כמפותח וכמפתיע בעומקו.
ג'ונתן דורנבוש מ־"IGN" טען כי המשחק הופך את קראטוס מגלגול שטוח של לוחם צמא-דם לדמות היכולה לעמוד בשורה אחת עם הפרוטגוניסטים האהובים במדיה העכשווית.
סטיבן פארלי מ-"Red Bull" כתב כי מדובר בגרסה חדשה, שקולה, עמוקה ומורכבת יותר של קראטוס.
מייק דיי מ"הוושינגטון פוסט" ציין כי קראטוס לימד אותו מחדש שיעורים באבהות, והדגיש את האיזון שנוצר בין קראטוס לבנו אטריאוס – איזון המוביל להתפתחות אישית של השניים ולגילוי חמלה מצד קראטוס.
נייתן אינגרהם מ-"Engadget" כתב, אף שהגדיר זאת כהגזמה, כי קראטוס מגלה יותר ניואנסים ורגש בשעת הפתיחה של המשחק מאשר בכל הטרילוגיה הקודמת יחד.
ניק פלסאס מ-"Electronic Gaming Monthly" ציין כי הרגעים הזכורים ביותר בעלילה הם האינטראקציות בין קראטוס לאטריאוס, ולעיתים אף נוצרת הקלה קומית במפגש בין קשיחותו של האב לתמימותו של הבן.
בריאנה לורנס מ-"The Mary Sue" כתבה כי מסע האב-והבן הזכיר לה שהם אינם לבד, וג'ייקג'יימס לוגו מ-"Red Bull" הדגיש את מערכת היחסים יוצאת-הדופן בין השניים ואת ערכה במדיה הווירטואלית.
קולין קמפבל מ-"Polygon" כלל את קראטוס ברשימת "הדמויות הטובות ביותר של שנות ה-2010", וציין כי במשחק החדש הוא שומר על כישוריו כלוחם, אך מתגלה גם כאב בעל יכולת עמוקה לאהבה ולעדינות, ולכאב על מות אשתו.
לצד השבחים, ספגה דמותו של קראטוס גם ביקורת, בעיקר ביחס לדמותו בעידן היווני.
בן מאטס, מפיק סדרת "הנסיך הפרסי", הגדיר אותו כדמות "מגניבה מאוד אך חד-ממדית", שכל מהותה זעם מוחלט.
יוצר הקומיקס ג'רמי "נורם" סקוט טען ב-"Electronic Gaming Monthly" כי קראטוס הוא דמות ממוצעת שאינה קיימת אלא כשלוחה של השחקן.
ג'סי שידין מ-"IGN" דירג את קראטוס כדמות משחקי הווידאו השישית המוערכת יתר על המידה, ותיאר אותו כגלגול סטריאוטיפי של גבריות עתירת טסטוסטרון.
דנטה דאגלס מ-"Paste" התייחס לקראטוס כדוגמה לפנטזיית כוח גברית היפר-רעילה, והדגיש כי בשונה מהחפצה מינית של דמויות נשיות, כאן מדובר בהאדרה של כוח ושליטה.
דייוויד ג'אפה, יוצר הדמות המקורי, הביע הסתייגות מהתפתחותו של הדמות בעידן הנורדי, וטען כי חוויות הקשורות להזדקנות ואבהות אינן מתאימות לקראטוס.
קרסון בפרס "Outstanding Character Performance – Male" על גילום דמותו של קראטוס במשחק המקורי.
מספר שנים לאחר מכן היה מועמד על הופעתו ב-"God of War III".
בטקס "Spike Video Game Awards" בשנת 2010 היה קראטוס מועמד לפרס "דמות השנה" וזכה בפרס "הקשוח הגדול ביותר".
מגזין GameSpot כלל את קראטוס בתחרות "גיבורי משחקי הווידאו הגדולים בכל הזמנים", שבה הגיע לשלב שמונת הגדולים לפני שהודח בידי מריו.
גילום הדמות ב-"God of War" (2018) זכה להכרה תעשייתית רחבה, כאשר כריסטופר ג'אדג' קיבל את פרס BAFTA לביצוע בתחום המשחקים, והיה מועמד גם לפרס "The Game Awards".
ג'אדג' זכה לבסוף בפרס זה על הופעתו ב-"God of War: Ragnarök" בשנת 2022. על שני המשחקים זכו הוא והצוות בפרסי "Outstanding Achievement in Character" מטעם האקדמיה לאמנויות ולמדעים אינטראקטיבים.
בשנת 2024 דורגה דמותו של קראטוס במקום התשיעי כ"דמות משחקי הווידאו האייקונית ביותר בכל הזמנים" בסקר של BAFTA.
חברת "NECA" הפיקה שתי סדרות של בובות פעולה המבוססות על "God of War II".
הסדרה הראשונה כללה שתי גרסאות של קראטוס – אחת עם להבי אתנה ואחת עם גיזת הזהב וראש גורגון – והשנייה כללה דמות בגובה 30 ס"מ המשמיעה שישה ציטוטים מן המשחק.
באוקטובר 2009 ייצרה חברת "United Cutlery" העתק מוקטן של להבי הכאוס עם מעמד תצוגה ייעודי.
קראטוס הופיע גם בליין של "DC Unlimited" המבוסס על "God of War III".
רשת "סבן אילבן" מכרה משקה סלארפי במהדורה מוגבלת בשם "Kratos Fury", לצד כוסות ייעודיות עם קודים לתוכן דיגיטלי.
אתר "X-Play" הפיק קליפ מוזיקלי פארודי לשיר "Sex Therapy", שבו ג'סיקה בלייק גילמה את אפרודיטה.
דמותו של קראטוס הופיעה על מארזי קונסולות ופסלים שונים, ובהם פסלונים, בובות "פאנקו "פופ!", פסל חזה בגודל מלא ומהדורות אספנים מגוונות.
בשנת 2023 אף יוצר ברווז גומי בדמותו של קראטוס.
היהודים הקראים במזרח אירופה הם קבוצה שבתחילת המאה ה-19 הגתה תנועה לאומית בשם "קראילאר".
חלק מחברי התנועה טענו כי הקראים באירופה הם עם נפרד שאינו חלק מהעם היהודי, בעוד אחרים המשיכו לראות את עצמם כשייכים לעם ישראל.
כינויים נשען על "קראימית" השפה הקראית ממשפחת השפות הטורקיות שבה דיברו הקראים במזרח אירופה.
בשל כך, החלה להתפשט בקרב הקראים ההשקפה שהם שייכים ללאום טורקי.
ענן בן דוד, שייסד את היהדות הקראית, הפריד את הקראים מהרבניים עוד במאה ה-8 לספירה, ואסר להתחתן איתם.
במאות ה-13 וה-14 היגרו קראים לחצי האי קרים, והנסיך הליטאי ויטאוטס העביר מאות קראים מחצי האי קרים צפונה והושיבם בטרקאי, בלוצק ובהאליץ'.
מיסיונרים קתולים פעלו להמיר את הקראים המקומיים לנצרות, אך רוב הניסיונות לא צלחו.
ב-1688 התיישבו משפחות של קראים בעיירה קוקיזוב סמוך ללבוב.
מראשית המאה ה-19, ביקשו קראים בשטחי האימפריה הרוסית לקבל שוויון זכויות.
מנהיג הקראים במזרח אירופה, אברהם פירקוביץ', על סמך ממצאים ארכאולוגיים חדשים, שבהמשך נטען שזויפו על ידו, הציג גרסה חדשה, שהקראים אינם חלק משבט ומלכות יהודה, אלא צאצאי עשרת השבטים השוכנים בקרים אלפי שנים.
כתוצאה מפעילותו התפתחה הלאומיות הקראית, שראתה את הקראים כלאום נבדל ולא כתנועה דתית.
מגמה זו התחזקה בתקופת כהונתו של שריה שאפשאל (Seraya Shapshal), שהיה חוקר שפות, כמנהיג הקהילה.
שאפשאל הקדיש את חיו להוכחה ההנחה ש"קראילאר" הם צאצאים של כוזרים השוכנים בקרים עוד לפני המרת דתם לדת הקראית.
מוסכם בקרב החוקרים שמוצא הקראילאר הוא אכן ביהודים, אולם למעשה כיום בניגוד לעבר הם רואים את עצמם כלאום נפרד.
במחצית השנייה של המאה ה-19 נתקבלו טענות הקראילאר והם הושוו בזכויות לרוסים, השתלבו בחברה ושירתו בצבא הצאר ובפקידות.
במלחמת האזרחים ברוסיה נלחמו קצינים קראים נגד הבולשביקים, ואחרי ניצחון הבולשביקים גלו למערב והתיישבו בוורשה, בברלין, בצרפת ובאיטליה.
בין שתי מלחמות העולם הם חיו בברית המועצות, רובם בקרים.
במזרח הרפובליקה הפולנית השנייה היו קהילות קראיות בטראקאי, וילנה, לוצק, האליץ'.
משפחות מעטות ישבו בפוניבז', בריגה, בוורשה וסביבתה, בברלין, בצרפת ובאיטליה.
בזמן השלטון הנאצי לפי בקשת שריה שאפשאל הוקמה ועדת בדיקה לעניין מעמדם הגזעי של הקראילאר.
הנאצים פנו למספר אישים יהודים בשאלה אם הקראילאר הם ממוצא אתני יהודי.
אלו שיקרו ביודעין, והצהירו שאין שום קשר בין הקראים לעם היהודי, מתוך מטרה להציל את הקראילאר.
קביעתם סייעה להצלת הקראילאר מהשמדה בשואה, אולם היו מקומות שבהם הצהירו הקראילאר על יהדותם, ונספו בשל כך.
היחס המיוחד לקראילאר קומם מספר אידאולוגים נאצים, שידעו שמדובר למעשה ביהודים, ורווחה דעה שיש לשמור בסוד את קיומה של קבוצה אתנית זו, ואת הסלחנות כלפיה.
למרות מעמד הפטור, קבוצות של קראים נטבחו בשלבים הראשונים של המלחמה.
חיילים גרמנים שנתקלו בקראים ברוסיה במהלך מבצע ברברוסה, שלא ידעו על המעמד שנקבע, תקפו אותם; 200 נהרגו בבאבי יאר.
בעלות ברית גרמניות כמו משטר וישי הצרפתי החלו לדרוש מהקראים להירשם כיהודים, אך לבסוף העניקו להם מעמד של לא־יהודי לאחר שקיבלו פקודות מהשלטון בברלין.
בחקירות, אמרו יהודים רבניים בחצי האי קרים לגרמנים שהקראים אינם יהודים, במאמץ לחסוך מהקהילה הקראית את גורלם של שכניהם הרבניים.
קראים רבים סיכנו את חייהם כדי להסתיר יהודים, ובחלק מהמקרים טענו שיהודים הם חברים בקהילתם.
הנאצים רשמו קראים רבים לתוך גדודי עבודה.
קראילאר, כקבוצות אתניות אחרות באירופה הכבושה, גויסו לשרת בצבא הגרמני.
על פי האנציקלופדיה של השואה יש עדויות מועטות ביחסם של הקראים ליהודים הרבניים בזמן השואה.
בלוצק שיתפו הקראים פעולה בהתעללות ביהודי המקום ובוילנה ובטרוקי המציאו רשימות מדויקות של בני עדתם, ובכך סיכלו אפשרות הצלה של מאות יהודים רבניים, שהצטיידו בתעודת קראים מזויפת.
במקומות אחרים סייעו הקראים, נתנו אפילו תעודות מקוריות והצילו יהודים יחידים.
לאחר המלחמה, ירד מספר הקראים בברית המועצות.
רובם התגוררו בקרים, ומיעוטם בליטא הסובייטית (בייחוד בוילנה ובטרקאי) ובמערב אוקראינה הסובייטית (לוצק, האליץ').
בפולין ישבו כמה מאות בוורשה ובשצ'צ'ין.
מספר מאות ישבו גם בגרמניה, בצרפת ובאיטליה, וכמה מאות בארצות הברית.
השלטון הסובייטי מנע מהקראים במזרח-אירופה ללמוד את דתם ואת תרבותם, והתחזקה הטענה, שהומצאה בימיו של פירקוביץ', בדבר אי-יהדותם של הקראים.
רבים מהם נטמעו, ומעט מאוד נותר מהתרבות הקראית באזור זה.
רוב הקראים המתגוררים בקרים הם דוברי רוסית ומנותקים מהמורשת הדתית שלהם.
התאחדויות קראיות החלו לפעול לאחר התמוטטות ברית המועצות, ורבות מהן ממומנות על ידי קרן שהוקמה על ידי קראי שהתנצר בשם מיכאיל סמיונוביץ' סראץ' שהתגורר בצרפת.
בדרך כלל, הם תומכים בדוקטרינה של החכם האחרון, שריה שאפשאל (1873–1961), הדוגלת בהסרת כל סמני יהדות מההיסטוריה של הקראים ושיחזור של מנהגים פגאניים, שהם כביכול מנהגיהם המקוריים, כמו השתחוות לעצי אלון ולביצי יען.
קהילות יהודיות חלוקות ביחסן אל הקראים והקראים הדתיים, המתגוררים ברובם בישראל או בארצות הברית, סולדים מפעילותם של הקראים בקרים.
הניב האוקראיני של הלשון הקראימית, שהיה מאוד דומה לטטרית של קרים נכחד.
בליטא מתקיימת פעילות ספרותית רבה בשפה הקראימית ביחס לקוטנה של הקהילה, שמספר חבריה מונה כמה מאות בלבד.
קראיובה (ברומנית: Craiova) היא עיר במחוז דולז' ברומניה.
קראיובה היא בירת מחוז דולז' וגם בירת החבל ההיסטורי אולטניה.
יחד עם היישובים הסמוכים היא מגיעה לכ-420,000 תושבים.
על פי נתוני עירית קראיובה, 99.2% מתושביה הם רומנים, ו-0.74% צוענים.
מרבית התושבים הם נוצרים אורתודוקסים, אך יש מיעוט נוצרי קתולי.
בקראיובה מצויות חורבות מושבם העתיק של השבט הדאקי ה"פלים" (Peli) מהשנים 400 - 350 לפני הספירה.
המצודה הביזנטית "פלנדבה" (Pelendava) נבנתה כנראה בשנים 1442 - 1443.
מקור השם הוא בתואר הרומני קראי שמשמעותו מלך.
יש מספר אגדות המספרות על מלך שקבע את מושבו במקום הזה, לכן נקרא המקום קראיובה - המקום של המלך.
מרבית האגדות מספרות על מלך ממוצא רומני שהיה מלכם של הבולגרים והרומנים שמדרום לדנובה ולאחר שהודח ברח וקבע את מושבו בקראיובה.
בשנת 1947 בעיר הוקם בית ספר גבוה לחקלאות שבשנת 1965 אורגן מחדש לאוניברסיטה.
בשנת 1954 בארמון שבנייתו הושלמה על ידי יואן מיכאיל בשנת 1909 נפתח מוזיאון לאמנות.
בקיץ 1941 הוקם בבית ספר תיכון בעיר מחנה מעצר ליהודים שגורשו מאזורים אחרים ברומניה כמו בוקרשט ובוקובינה, אך אלו הועברו כעבור מספר חודשים למקומות אחרים.
קראטקה הוא משחק מחשב מסוגת Beat 'em up שנוצר בשנת 1984 על ידי ג'ורדן מכנר, לימים יוצר המשחק הנסיך הפרסי.
קראטקה היה רב-המכר הראשון של מכנר אשר נוצר בזמן שהוא למד באוניברסיטת ייל.
מטרת המשחק היא להציל את הנסיכה מריקו מידיו של רשע בשם אקומה.
אך על מנת להגיע לנסיכה על הגיבור להילחם בשומרים הרבים בטירה ובאקומה עצמו.
הקרבות במשחק הם ממבט צדדי, בדומה למשחקי פלטפורמה רבים.
הגיבור והשומר בו הוא נלחם משתמשים בבעיטות ובאגרופים המכוונים לגבהים שונים בגוף האויב.
לשחקן אפשרות של "פסילה" אחת בלבד, אך היא מורכבת מנקודות פגיעה רבות.
נקודות הפגיעה יורדות כאשר השחקן נפגע משומרי האויב, ועולות חזרה במנוחה (לא בקרב או בהליכה).
בין היתר, נאלץ הגיבור להילחם במכות מדויקות נגד נשר השמירה של אקומה וכמו כן, עליו גם לעבור את "שער המוות" - שער שכישלון במעבר בו גורם לפסילה טוטאלית של הגיבור.
קראימית היא שפה טורקית עם השפעה עברית בדומה ליידיש או ללאדינו, המדוברת במזרח אירופה על ידי קראי מזרח אירופה.
ניב קרים זהה כמעט לשפה הטטרית הקרימית הספרותית וההבדלים הם בעיקר במילים השאולות מעברית.
הניב הליטאי מדובר בעיקר בערים טרקאי ווילנה בידי קהילת דוברים קטנה.
טראקאי היא בירת ליטא לשעבר, ולפי מסורת קראית מקומית
הקראים המזרח-אירופים הובאו לשם מאזור חצי-האי קרים על ידי הדוכס ויטאוטס בשנים 1397–1398, כדי להגן על המצודה בעיר.
במשך מאות שנים שימשה כשפה מדוברת ובמאה ה-17 הפכה לשפה כתובה, תוך שימוש באלפבית עברי.
אולם בראשית המאה ה-20, בתקופת השלטון הסובייטי אומץ הכתב הקרילי ככתבה העיקרי.
לאחר עצמאות ליטא ב-1991 ניב טרקאי המדובר בליטא נכתב באותיות לטיניות, כליטאית עצמה.
מחברים קראים שונים תרגמו חיבורים שנכתבו בעברית כ"אגרת תשועת ישראל" לשפה זאת.
וכמו כן, בסידורי תפילה קראים שהודפסו במזרח אירופה מופיעים תרגומי חלקים מהתפילה לשפה.
חרף מספר הדוברים המועט לשפה, ישנו סיכוי כי היא תשרוד הודות לתמיכה רשמית של השלטונות הליטאים ושל העניין שהשפה יוצרת ובעקבות המאמצים לשימורה ולהחייאתה.
החל מראשית המאה ה-20, טענו מספר בלשנים ששפה זאת התפתחה משפה שדוברה על ידי הכוזרים, והשתמשו בטענות אלה כדי לבסס את תאוריית המוצא הכוזרי של הקראים במזרח אירופה.
למחקר השפה הייתה השפעה מכרעת על התנועה הלאומית של קראי מזרח אירופה, וחוקרים קראים כשראיה שפשל השתמשו בטענות בלשניות על מנת להראות קשר בין קראי מזרח אירופה לשבטים הטורקיים ואת היותם קבוצה אתנית נפרדת מהיהודים ומשאר הקראים.
קראטס מתבאי היה פילוסוף יווני.
קראטס נולד בתבאי שבבויוטיה (יוון התיכונה).
בתחילה למד פילוסופיה באתונה והושפע ממשנתו הפילוסופית של סטילפון ממגארה, שעסק בעיקר בלוגיקה ובדיאלקטיקה.
קראטס הפך לאחד הפילוסופים הציניקנים בהשפעת דיוגנס שהיה מורהו.
אומרים שאיבד את רכושו כתוצאה מפלישתה של מקדוניה ליוון.
אך נראה שהעמיד את רכושו לרשותו של בנקאי ואמר לו: "אם בני יהיו כסילים תן אותו להם, ואם יהפכו לפילוסופים תן אותו לעניים."
קראטס הטיף נגד המתירנות המינית של תקופתו ואמר: "רעב הוא תרופה לאהבה." הוא הקדיש את חייו לטיפוח המידות הטובות, ובחר בחיי נדודים, עוני ומחסור, פרישות והתנזרות מתוך משמעת עצמית.
תלמידתו היפרכיה התאהבה בו, ואיימה להתאבד אם הוריה העשירים לא ירשו לה להינשא לו.
הוא ניסה להניאה מתוכניתה זו בזורקו לרגליה את שק הנדודים שלו ובאומרו לה: "זהו כל אוצרי.
חשבי היטב על מעשייך." היא החליטה לנטוש את ביתה העשיר ולהצטרף לקראטס בחיי נדודיו.
חייהם המשותפים הפכו לסמל של נאמנות ושל אהבה.
לדברי דיוגנס לארטיוס, קראטס כתב מספר אגרות בנושאים פילוסופיים, פואמה קצרה ומספר מחזות פילוסופיים, אך מכל אלה לא שרד דבר.
חשיבותו של קראטס היא בכך שהוא מסמל את המעבר מן הפילוסופים הציניקנים אל האסכולה הסטואית.
תלמידו של קראטס היה זנון מקיטיון, מייסדה של האסכולה הסטואית.
קַרְאֶל שַׂלְמוֹן (Karel Salmon) או קרל סלומון (Karl Salomon) (13 בנובמבר 1897, היידלברג, גרמניה – 15 בינואר 1974, בית זית) היה מלחין, מנצח, פסנתרן, נגן עוגב וזמר בריטון ישראלי יליד גרמניה.
קראל שלמון נולד בשנת 1897 בשם קרל סלומון (Karl Salomon) בהיידלברג שבגרמניה, בנו של סוחר.
בראשית דרכו המוזיקלית למד אצל פרופ' פיליפ וולפרום (Wolfrum), מנצח ומנהל מוזיקלי של אוניברסיטת היידלברג.
וולפרום הפנה את תלמידו אל מקס רגר, שהשפעתו ניכרה במוזיקה של סלומון; בשנת 1916 נסע סלומון לווינה, אך זמן קצר אחרי שהחל את לימודיו אצל רגר, נפטר המורה, וסלומון עבר, בהמלצת וולפרום, ללמוד אצל ריכרד שטראוס בברלין, שם השלים את לימודיו.
לאחר עליית הנאצים לשלטון בשנת 1933, אחרי קריירה של ניצוח והלחנה בגרמניה, עלה סלומון לארץ ישראל.
בשנת 1936, עם הקמתה של תחנת הרדיו של שירות השידור של פלשתינה (א"י), התמנה כמנהל מחלקת המוזיקה של התחנה.
כעבור שנתיים ייסד את תזמורת שירות השידור (כיום התזמורת הסימפונית ירושלים).
קראל שלמון הלחין יצירות רבות, בהן מוזיקה תזמורתית, מוזיקה ווקאלית, מוזיקה קאמרית, שירים ויצירות לפסנתר.
כן עיבד יצירות רבות לרדיו.
במוזיקה שלו ניכרה השפעה של תרבות יהדות ספרד שהייתה חביבה עליו; פיוטים של אברהם אבן עזרא, יהודה הלוי ואחרים שימשו בסיס לכמה מיצירותיו.
בכתיבתו של שלמון ניכרו שני יסודות בולטים - מאפייני השפה העברית, התנ"ך ונופי ישראל מצד אחד, ומסורת המוזיקה של מרכז אירופה, מן הצד השני.
שלמון נטה חיבה למקצבים אסימטריים ולהרכבים בלתי שגרתיים וחוש ההומור שלו בא לביטוי במשחקי מילים ושעשועי לשון, שכולם מצאו מקום ביצירתו המוזיקלית.
בשנת 1930, כשחי עדיין בגרמניה, חיבר אופרת בובות בשם "דוד וגוליית" למילים של אלברט בר.
היצירה, שאפשר לבצעה הן כאופרה בימתית והן כקנטטה, שודרה בשנת 1957 בטלוויזיה הגרמנית.
בשנת 1943, בעיצומה של מלחמת העולם השנייה, חיבר שלמון תוך ימים אחדים "סוויטה סימפונית על נושאים יווניים" כתחליף לתווים, שלא הגיעו בעוד מועד לקונצרט שתוכנן בירושלים לטובת הצלב האדום של יוון.
יצירתו זו זכתה להצלחה רבה, לא רק בישראל אלא גם מחוצה לה.
בשנת 1950-51 קיבל קראל שלמון את פרס אנגל.
קראל שלמון נפטר בביתו שבבית זית שליד ירושלים, בינואר 1974.
בספרייה הלאומית שמור ארכיונו, ובו כתבי יד של יצירות מקוריות ועיבודים, סקיצות, מאמרים ספרותיים, הסברים ליצירות וליברטי, מכתבים, תוכניות, תמונות ועוד.
"עלי באר", וריאציות לתזמורת על שיר עממי של שרה לוי-תנאי, בהשראת ביאליק (1937)
"סוויטה סימפונית על נושאים יווניים" (1943)
קונצ'רטו לפסנתר ותזמורת (נכתב בסתיו 1947), ארבעה פרקים ברצף, לכל חלק נושא שהוא פסוק מתהילים.
ביצוע הבכורה היה בשנת 1948 בקונצרט חגיגי לרגל בת המצווה של תחנת קול ירושלים ששודר ברדיו.
קונצ'רטינו "ירושלים" לפעמונה ותזמורת (1948), שבפרקו השני, האיטי משולב אות התחנה של קול ירושלים בשנים ההן.
קונצ'רטו לשני פסנתרים, חובר למען צמד הפסנתרנים ברכה עדן ואלכסנדר תמיר.
פרטיטה לתזמורת כלי קשת (1948) בארבעה פרקים, הפרק הראשון מבוסס על טעמי המקרא של יהודי האי ג'רבה שהוקלטו במכשיר פונוגרף על ידי רוברט לכמן בסוף שנות העשרים.
"סימפוניה לנוער" (1951) מתאימה לכל הרכב מחמישה כלים עד תזמורת מלאה.
"לילות בכנען", סימפוניה מס' 2, (1949), מבוססת על מוזיקה עממית.
שלוש סוויטות ספרדיות לתזמורת קאמרית
קונצ'רטינו לשני חלילים וכלי קשת
קנטטה "קיבוץ הגלויות" (1952) מבוססת על פסוקים מן התנ"ך.
קנטטה "למען ירושלים" (1958), גם היא על פי פסוקי תנ"ך, הוקדשה לזכר מגיני גוש עציון.
קנטטה "חיי אדם", לפי ופיוט של אברהם אבן עזרא
אופרה "נדרים" (1954-55) על חיי יהודה הלוי, ללברית של שלמון עצמו.
אופרה "ארבע פעמים מתושלח", על פי קומדיית טעויות אנגלית מן המאה ה-18 (1965-66)
"שני שירי תהילה" לסופרון ותזמורת
קראנטור נולד בעיר סולי שבקיליקיה (כיום חלק של העיר מרסין שבדרום טורקיה), הגיע לאתונה כדי ללמוד פילוסופיה והיה תלמידו של קסנוקרטס, ראש האקדמיה האפלטונית, וידידו של פולמון מאתונה, שגם הוא היה תלמידו של קסנוקרטס.
על פי דיוגנס לארטיוס קראנטור חלה, פרש למקדש אסקולאפיוס, והתקבצו סביבו שחשבו כי הוא עומד להקים בית ספר לפילוסופיה, ובהם ארקסילאוס שביקש ממנו להמליץ עליו בפני פולמון.
אחרי שהבריא קראנטור הפך לתלמידו של פולמון וציווה את כל רכושו (12 כיכרות כסף וזהב) לארקסילאוס.
קראנטור השאיר אחריו כ-30,000 שורות של רשימות, הערות ופירושים (שחלק מהם יוחסו לארקסילאוס) שמהם שרדו קטעים בלבד.
הוא היה הראשון מבין חסידיו של אפלטון שכתב פירושים לכתביו של פילוסוף זה.
הוא עסק בעיקר בענייני מוסר ודירג את ה"טוב" באופן הבא: מידות טובות, בריאות, הנאה ורכוש.
הורטיוס ראה בו פילוסוף של המוסר יחד עם כריסיפוס, וכתב כי ברומא נהגו לקרוא את כתביו של קראנטור.
יצירתו המפורסמת ביותר, שאותה הקדיש לידידו היפוקלס שהתאבל על מות בנו, היא "על הצער".
המשורר תאתטוס כינה את קראנטור "ידידן של המוזות".
קיקרו עשה שימוש ביצירה זו בספרו "תנחומים" שאותו כתב אחרי מות בתו טוליה.
הפילוסוף פאנאטיוס כינה את יצירתו זו של קראנטור "יצירת הזהב" והמליץ ללמוד אותה בעל פה.
קטעים מספר ממנה השתמרו במסה של פלוטרכוס "תנחומים".
על פי דיוגנס לארטיוס, קראנטור ניסה את כוחו גם בשירה, המציא מילים וביטויים חדשים, אמר כי הדבר הקשה ביותר הוא לכתוב טרגדיה והעריץ בעיקר את הומרוס ואת אוריפידס.
לפי אותו מקור, קראנטור שהוערץ בעיר מולדתו סולי, השאיר את לקט שיריו במקדשה של האלה אתנה בעיר סולי לפני שמת כתוצאה ממחלת הבצקת.
קראנאכאן או קראנאחאן (בסקוטית: Cranachan) הוא קינוח מסורתי מהמטבח הסקוטי.
קינוח זה מורכב מקצפת המעורבבת עם ויסקי, דבש, פטל אדום, שעליהם מפזרים שיבולת-שועל קלויה.
בעבר נעשה שימוש בגבינת קרוודי בהכנת המאכל, במקום בקצפת.
מקובל להגיש את המאכל כאשר כל אחד ממרכיביו מובא לשולחן וכל אחד מהסועדים מרכיב את הקינוח.
כיום נהוג להגיש את הקינוח בכוסות גבוהות.
קינוח זה נאכל לרוב בשלהי הקיץ ובסתיו, אולם כיום מקובל לאכלו בכל השנה, וכן מקובל להגישו בחתונות בסקוטלנד.
קראנץ (מוכר גם כבצק שמרים-עלים, בצק פלונדר ובצק כרוך) הוא עוגה עשויה מבצק שמרים בסיסי אותו מקפלים פעמים רבות (כמו בצק עלים או קרואסון) על מנת ליצור מרקם אוורירי.
את הקראנץ ממלאים במליות שונות ומעצבים אותו בצורה ייחודית.
המליות הפופולריות הן שוקולד, פרג וגבינה.
מקור השם בגרמנית קראנץ - (kranz), מילה שמשמעותה זֶר, בגלל צורת הכתר המסורתית של העוגה שנוצר על ידי אפייתה בתבנית קוגלהוף, אולם כיום מקובל יותר לאפות קראנצים בתבנית מלבנית מוארכת.
לאחר גלגול הבצק המרוח במלית לרולדה חותכים אותה באמצעה לשני חלקים נפרדים ומפתלים אותם בצורת בורג.
הקרנץ מזכיר את עוגת הבבקה של יהדות מזרח אירופה.
השוני ביניהן הוא בכך שהבבקה אינה עוברת תהליך של כריכה בחמאה, אלא מורכבת מבצק שמרים רגיל בתוספת מילוי, שלרוב מעוצב ל"כתר" כמו הקראנץ.
קראנק הוא תת-ז'אנר מרכזי בהיפ-הופ ובמוזיקה אלקטרונית.
הסגנון מאופיין בשילוב מרובד של סינתינסייזר, מכונת תופים, בייסליינס כבדים, וזמרה שמשלבת צעקות ומשתמשת פעמים רבות במבנה קריאה ותגובה.
הז'אנר התחיל באמצע שנות ה-90 בעיר ממפיס שבארצות הברית.
בשנת 1997 פרץ לתודעת הציבור עם השיר "Tear Da Club Up" של ת'רי 6 מאפיה.
בשנת 1996 באטלנטה, הוציא ליל ג'ון עם להקתו, "East Side Boys", את אלבום הקראנק הראשון: "Get Crunk Who U Wit", אך האלבום כשל ולא הצליח במכירות.
עם צאת האלבום הרביעי של ליל ג'ון, בשנת 2002, הז'אנר פרץ לציבור הרחב והביא לשיא הפופולריות של הקראנק.
השנים 2002–2004 ידועות גם כ"תור הזהב של ה-Crunk", בה נפוצו שירי הקראנק במצעדים ובמועדונים.
לאחר שהקראנק פרץ לתודעה של הציבור, התחילו כוריאוגרפים רבים לעצב סגנון ריקוד לשירי הקראנק.
סגנון הריקוד של הקראנק יכול להשתלב גם עם סגנונות אחרים, כדוגמת Krumping, B-Boying, Funk-style, and Electro-House dance.
קראנג הוא דמות בדיונית של נבל על המופיעה בחוברות הקומיקס של צבי הנינג'ה.
דמותו הופיעה לראשונה בפרק הטלוויזיה "מכירים את השרדר" ב-15 בדצמבר 1987 מסדרת הטלוויזיה של 1987 ונוצר על ידי דוד וויס.
1 בהוצאת ארצ'י קומיקס מ-1988, קראנג מופיע בהרצת הקומיקס הנוכחית של IDW Publishing מאז 2012.
הקראנג מופיע בסרט הלייב אקשן "צבי הנינג'ה: יוצאים מהצללים", בדיבובו של השחקן בראד גארט.
קראנג היה מפקד צבא חיילי סלע בהנהגתו של גנרל טראג.
לאחר בניית הטכנודרום, בסיס נייד מבוצר דמוי כדור ענק, לקח אותו קראנג לעצמו ולאחר מכן גירש את וון דרקוס שעזר לו לבנות את הטכנודרום לכדור הארץ.
בעקבות גירושו של וון דרקוס ולקיחת הטכנודרום לעצמו הוגלה קראנג ממימד אקס לכדור הארץ, הופשט מגופו וקיבל מראה של מוח אנושי עם זרועות קטנות.
קראנג מגיע לכדור הארץ וכורת ברית עם שרדר, מנהיג שבט הרגל, ויחד הם בונים מחדש את הטכנודרום.
בנוסף שרדר בונה לקראנג בתמורה חליפה בצורת גוף אנושי.
מטרתו של קראנג היא להשתלט על כדור הארץ, כנראה מכיוון שהוגלה אליו אך נקודה זו לא הובהרה מעולם.
בפרק השמיני בעונה השמינית של הסדרה, "Turtle Trek", מסיים קראנג את בניית הטכנודרום אך הצבים הורסים את מנועי הטכנודרום ולוכדים את קראנג בתוך מימד אקס.
את השנתיים הבאות בילה במימד אקס בחוסר מעשה עד שהתקשר לחברו ד"ר דרגג העוזר לו לחזור לכדור הארץ כדי להילחם בצבים.
לאחר שחוזר קראנג לכדור הארץ הוא מצליח ללכוד את הצבים יחד עם ד"ר דרגג, דרגג לא פועל לפי התוכנית ומרכז את אנרגיית החיים של הצבים ולוקח אותה לעצמו ובכך דרגג הופך לחזק מכולם.
לבסוף הצבים מצליחים להשתחרר, לסכל את תוכניתו של דרגג וללכוד אותו, את שרדר ואת קראנג חזרה במימד אקס.
בהרצה של ארצ'י קומיקס המבוססת על סדרת הטלוויזיה מ-1987 תואר קראנג כהרבה יותר מרושע מאשר בסדרת הטלוויזיה.
כמו בסדרת הטלוויזיה, מוגלה קראנג מכוכבו והוא מגיע לכדור הארץ במטרה לכבוש אותו.
בהרצת הקומיקס המחודש של IDW Publishing מתואר קראנג כיצור אפל שהגיע לכדור הארץ במטרה לכבוש אותו.
בחוברת Teenage Mutant Ninja Turtles #7 מופיע קראנג לראשונה בשם גנרל קראנג שפולש לכדור הארץ יחד עם חייליו במטרה לכבוש את כדור הארץ, קראנג חובר לשרדר ולבקסטר סטוקמן ויחד עם מתכננים את כבישת כדור הארץ.
במהלך קשת הסיפור "מלחמת אוטרום" חוזר קראנג למימד שלו ומתחיל בכיבוש דיקטטורי.
מחתרת חייזרים אינה מצליחה להביסו לבדה ולכן קוראת לצבים.
עם הגעת הצבים נחלש קראנג והוא מובס.
לאחר שגנרל קראנג נשלח למאסר, ראש-תנין פורץ למתקן הכליאה שלו ואוכל את קראנג בעודו בחיים.
קראנג החל לצמוח כטפיל בבטנו של ראש-תנין, ובהדרגה להשתלט על גופו.
מינים חייזרים זרים הדומים ליצורי הקראנג הופיעו בסדרת הטלוויזיה מ-2012 של ניקלודיאון בשם "הקראנג" והיו היריבים המרכזיים של הצבים בעונה הראשונה.
את יצורי הקראנג דיבב נולאן נורת'.
בפרק סיום העונה הראשונה, "עימות", מביסים הצבים את הקראנג ומסכלים את תוכניתו; בפרק פתיחת העונה השנייה, "מצב מוטציה", נראה כי הקראנג חי והוא מצליח לחזור לחיים.
כמו כן, מוצג שהמין הקרוי קראנג הוא למעשה צבא של שיבוטים שיצאו מאולטרם בשם קראנג.
כמו כן, קראנג משנת 1987 מוצג כשיבוט נוסף, אך לפי הסדרה, הוא השיבוט היותר גרוע.
קראנג מוצג בתור הנבל הראשי לצד שרדר.
כשבסרט הוא משחרר את שרדר מכלאו ומתגלה בהמשך שהוא סתם ניצל אותו לצרכיו.
עלייתם של צבי הנינג'ה: הסרט
קראנג משמש כנבל הראשי בסרט ואחד מראשי ארגון הרגל שמגיע מהעתיד על מנת לכבוש את ההווה.
קראנג מופיע ברב משחקי הווידאו של צבי הנינג'ה כבוס הסופי או הלפני סופי.
במשחק הווידאו הראשון של צבי הנינג'ה מ-1989 קראנג הוא בוס שלב הטכנודרום והבוס הלפני אחרון של המשחק.
במשחק הווידאו "צבי הנינג'ה: נפילת שבט הרגל" מ-1990 קראנג הוא הבוס הסופי של המשחק.
במשחק הווידאו "צבי הנינג'ה 3: פרויקט מנהטן" מ-1991 קראנג הוא הבוס הלפני אחרון של המשחק.
במשחק הווידאו "צבי הנינג'ה 2: חזרה מהביוב" מ-1991 קראנג הוא מהדמויות המרכזיות ולו שני קרבות בוס.
קרב הבוס הראשון הוא בסוף השלב השלישי שבו הוא נלחם בצבים עם הליכונו, קרב הבוס השני הוא קרב סיום המשחק כאשר הוא קראנג נלחם בצבים עם חליפת האנדרואיד שלו.
במשחק הווידאו "צבי הנינג'ה: צבים בזמן" מ-1992 קראנג הוא לדמות משנית.
הוא מופיע בשלב הפותח את המשחק בחליפת האנדרואיד שלו כאשר הוא גונב את פסל החירות, בשלב הראשון הצבים צריכים להתחמק מלייזר שגרסתו הענקית יורה.
בהמשך הוא מופיע כבוס פעמיים: בחליפת-גוף שלו ועל צלחת מעופפת.
במשחק הווידאו "צבי הנינג'ה: The Hyperstone Heist" מ-1992 קראנג מופיע בקרב באמצע שלב הסיום בחליפת האנדרואיד שלו.
בגרסת הסגה מגה דרייב של משחק הווידאו "צבי הנינג'ה: לוחמי טורניר" מ-1994 קראנג הוא הבוס בשלב סיום הגרסה.
במשחק הגיים בוי הוא הבוס האחרון (מתוך 5 בוסים) בשלב הטכנודרום.
קראן (בסלובנית: Kranj) היא העיר הרביעית בגודלה בסלובניה.
העיר ממוקמת כ-20 ק"מ צפון מערבית מליובליאנה במחוז קרניולה.
העיר נמצאת בגובה 386 מ' מעל פני הים, ובנויה סביב נקודת המפגש של נהרות הסאווה והקוקרה.
קראן הוזכרה כעיר בשנת 1256. בקראן נמצא קבר המוני מהתקופה שלאחר מלחמת העולם השנייה.
מספר הקבורים אינו ידוע, וגם לא זהותם - ייתכן שהיו אסירים גרמנים, חיילי משמר המולדת הסלובני ששבו מאוסטריה או אזרחים סלובנים מקומיים.
העיר העתיקה של קראן נשמרה עד היום כעיר מקורית מימי הביניים.
קראלייבו (בסרבית: Kraljevo באותיות קיריליות: Краљево ) היא בירת מחוז ראשקה שבמרכז סרביה, והעיר העשירית בגודלה במדינה.
העיר שוכנת על נהר איבר, כשבעה קילומטרים מערבית למפגש עם נהר המורבה, וממוקמת בלב עמק השוכן בין הרי קוטלניק מצפון והרי סטולובי מדרום.
היא מורכבת משש עשרה שכונות, ושטח השיפוט שלה כולל בתוכו עוד 92 כפרים.
ב-3 בנובמבר 2010 פגעה רעידת אדמה בעצמה של 5.4 בסולם ריכטר באזור העיר.
שני בני אדם נהרגו, ומבנים רבים נהרסו.
קראמטורסק (אוקראינית: Краматорськ) היא עיר במחוז דונצק שבמזרח אוקראינה.
במאה ה-18 החלו להתיישב ביישוב קוזקים.
בשנת 1868 חובר היישוב לקו מסילת הברזל, והוקמה בו תחנת הרכבת קראמטורסקיה.
בשנת 1878 הוקם ביישוב בית חולים, ובשנת 1897 הוקמו בו סניף דואר ראשון ובית מרקחת.
שנה מאוחר יותר חובר היישוב לטלגרף.
ב-17 ביולי 1932 קראמטורסק קיבלה מעמד של עיר, וחמש שנים מאוחר יותר החל לפעול בעיר טרמוואי.
ב-2 באוקטובר 1941, במהלך מבצע ברברוסה, הופצצה העיר לראשונה בידי הגרמנים, וב-28 באוקטובר 1941 נכבשה על ידם.
בתקופת הכיבוש הטילו הגרמנים גזירות שונות על יהודי העיר, וריכזו אותם בגטו מוקף גדר תיל שהוקם בה.
כתוצאה מרעב, ממגפות וממעשי התעללות, מתו רבים מיושבי הגטו, ועד ה-26 בינואר 1942 נרצחו כל יושביו בידי הגרמנים.
ב-5 בפברואר 1943 נהדפו הכוחות הגרמנים מן העיר.
אך כעבור כשלושה שבועות נכבשה שוב על ידם במהלך קרב חרקוב השלישי.
בעקבות ההתמרדות תקף צבא אוקראינה את העיר עד שב-5 ביולי 2014 כוחות הבדלנים הפרו-רוסים נסוגו, ועל בניין העירייה הונף דגל אוקראינה.
העיר הפכה למרכז הניהולי הזמני של מחוז דונצק, בעקבות האירועים סביב המלחמה בדונבאס והשתלטות הבדלנים על בירת החבל, דונצק.
הרכב אוכלוסיית קראמטורסק לפי לאום ב-2001:
קראי היא דמות בדיונית של נבלת-על המופיעה בחוברות הקומיקס צבי הנינג'ה.
הדמות הופיעה לראשונה בחוברת Teenage Mutant Ninja Turtles #54 בהוצאת מיראז' סטודיו מדצמבר 1992, ונוצרה על ידי הכותב קווין איסטמן והמאייר פיטר ליירד.
קראי היא ממנהיגי ארגון "שבט הרגל", אם כי בהרצת הקומיקס של מיראז' סטודיו הייתה בעלת ברית של צבי הנינג'ה.
בהרצה זו, הייתה קראי לאחת ממנהיגות מרכז שבט הרגל, אשר מגיעה לניו יורק על מנת לעצור את סכסוך כנופיות הרחוב ולהחזיר את שליטת שבט הרגל בעיר.
לאחר ששרדר, מנהיג שבט הרגל של ניו יורק' וכן גם אביה המאמץ של קראי, נהרג על ידי לאונרדו, אחד מצבי הנינג'ה, החלו מהומות רבות בשבט הרגל על השליטה המוחלטת בארגון, והארגון התפצל לכמה וכמה כנופיות אשר נאבקו זה בזה על השליטה בניו יורק.
לאחר שהמאבק מסלים והופך לקיצוני, מבקשת קראי מלאונרדו שהצבים יעזרו לה להחזיר לעצמה את השליטה המלאה בשבט הרגל ולסיים את הסכסוך, וכי בתמורה היא תפעל להפסקת אש בין שבט הרגל לצבים, ולאונרדו, לאחר התייעצות עם שאר הצבים, מסכים לעסקה.
כאשר הצבים מגיעים למטה העילית של ארגון שבט הרגל במטרה להרוג את חייליו הם מבחינים בגופות רבות של חיילי הארגון פזורות על הקרקע, ובחייל המערסל ילדה, המתגלה כבת של קראי.
לאחר ערסול ביתה, קראי מודיעה לצבים על תקיפה מידית, ובין הצבים וקראי לכנופיות מתנהל קרב קשה, אשר בסופו קראי והצבים מנצחים.
לאחר תום המהומות על השליטה בשבט הרגל וחזרת השקט לניו יורק, קראי חוזרת לבסיס האם של שבט הרגל ביפן, אך היא נאלצת לשוב כמה וכמה פעמים על מנת להרגיע את הרוחות פעמים נוספות, עד שבסופו של דבר היא עוברת לגור בניו יורק.
כמה חודשים לאחר שעברה ל ניו יורק, הולכת קראי למועדון לילה, ובו היא פוגשת בקייסי ג'ונס, בעל ברית של צבי הנינג'ה, אשר הגיע אל המועדון מתוך דיכאון לאחר שרעייתו אפריל או'ניל עזבה אותו.
מבלי לדעת מי הוא ומבלי שהוא ידע מי היא, השניים מתאהבים.
קו עלילה זה נקטע, היות שלאחר פרסום החוברת בה השניים התאהבו נמכרו הזכויות על הקומיקס, והוחלט שלא להמשיך באותו סיפור.
בהרצה זו, הקאנונית לזו של מיראז', משמשת קראי כמנהיגת שבט הרגל המרכזי ביפן, אשר נקראת לניו יורק על מנת להחליף באופן זמני את שרדר, לאחר מותו.
בתור ילדה, גדלה קראי לסיפורים רבים על שבט הרגל, ונשאבה לתוך עולם הפשע.
כאשר גדלה, החלה קראי להיות פעילה בארגון, והפכה לאחת מהבכירים בו.
לילה אחד, אורוקו סאקי, סבה של קראי, נגלה אליה בחלום ומדריך אותה כיצד להחזירו לחיים, על מנת שיוכל להחזיר לשבט הרגל את תהילת העבר שלו.
קראי עושה כדבריו ומעירה אותו לחיים, והשניים מתחילים לתכנן את חזרת שבט הרגל לפעילות.
אחרי שנים רבות של שקט, קראי, יחד עם סבה שרדר, מחייה את שבט הרגל ומחזירה אותו לפעילות באופן רשמי, וזאת מתוך רצון לשלוט שוב בעולם התחתון של ניו יורק.
בין קראי ושבט הרגל לצבי הנינג'ה מתפתח מאבק קשה, אשר בסופו שבט הרגל מובס והצבים מנצחים.
אחרי חזרת שבט הרגל לפעולה, מנסה קראי להשתלב בדרג העליון של הארגון, אך לא מצליחה בכך, בעקבות התנגדותו החריפה של שרדר, אשר אומר לה כי מקומה הוא כחיילת רגילה ולא יותר.
במקום קראי, שרדר מעוניין להפוך את לאונרדו לסגנו ולבכיר בארגון, וזה מבקש מקראי שתכלא אותו עבורו.
בסופו של דבר, קראי ושבט הרגל נכשלים בתוכניתם ומובסים.
אף על פי שהובסו, מצליחים שבט הרגל וקראי לגרום לצבים לפרישה קצרה, אשר מתבטאת באירועי "נורת'המפטון".
בהמשך, משתתפת קראי בבניית הטכנודרום, מכשיר השמדת עולמות שמקים שרדר יחד עם החייזר קראנג.
תחילה, תוכנית בניית הטכנודרום עובדת, אך לאחר שהצבים מאחדים עם כוחות עם קבוצת המוטאנטים של הוב הזקן ולאחר סכסוך בין שרדר לקראנג, תוכנית הטכנודרום נכשלת ושבט הרגל מפסיד פעם נוספת.
בסדרת הטלוויזיה מ-2003, קראי היא אחת מהדמויות המרכזיות בסדרה.
את קראי מדבבת בגרסה האמריקאית של הסדרה קארן ניל ובגרסה העברית של הסדרה טליה ברקאי.
הרקע של קראי בסדרה זו הוא ילדה שננטשה על ידי הוריה בגיל צעיר ונלקחה לאימוץ על ידי אדם בשם אורוקו סאקי, שרדר, אשם לימד אותה את אמנות הנין ג'וטסו וצירף אותה לארגון הפשע שלו, שבט הרגל.
במהלך הסדרה מופיעה קראי גם כאויבת הצבים וגם כבעלת בריתם, וכן כבעלת מערכת יחסים רומנטית עם לאונרדו.
קראי הופיעה בסדרה לראשונה בפרק ה-40 ("עיר במלחמה - חלק ראשון"), כאשר היא מגיעה לניו יורק על מנת להביא לסוף מלחמת הכנופיות שהחלה בעקבות מותו של שרדר בעזרתם של הצבים, בדיוק כמו בהרצת הקומיקס של מיראז'.
עם זאת, בסדרה, מתברר כי שרדר אינו מת וכי הכל היה מניפולציה.
כעבור זמן מה, שרדר מופיע שוב ושבט הרגל חוזר לפעילות.
הצבים מבינים כי קראי שיקרה להם, והם יוצאים לקרב מול הארגון.
במהלך העימות בין שבט הרגל לצבים, לאונרדו אינו מצליח לתקוף את קראי מכיוון שחש אליה רגשות, בעוד מצד קראי זה אינו הדדי, ואף היא מגיעה למצב שהיא כמעט הורגת אותו.
בהמשך, בין שרדר והצבים מתנהל קרב, אשר במהלכו דוקרת קראי את לאונרדו כדי להורגו, אך בהמשך מביעה חרטה על מעשיה ובורחת על מנת שלא להיתפס על ידי שבט הרגל, מכיוון שנחשבה לבוגדת.
לאחר ששרדר נעלם ונחשב למת, משתלטת קראי על שבט הרגל.
כמנהיגת שבט הרגל, קראי חושבת שהצבים הם גרמו להיעלמותו של שרדר, ומחליטה לנקום בצבים תחילה במישור הנפשי, ולאחר שיהיו חלשים לפרוץ למאורה שלהם ולחסל אותם.
בסופו של דבר הצדדים מיישרים קו, והמאבק בין קראי לבין הצבים נגמר כאשר היא מופיעה כאורחת בחתונתם של קייסי ואפריל.
בסדרת הטלוויזיה מ-2012 של ערוץ ניקלודיאון משמשת קראי כדמות משנית.
בגרסה האמריקאית של הסדרה מדובבת קראי על ידי קלי הו ובגרסה העברית של הסדרה היא מדובבת על ידי אורלי קטן.
בתחילת הסדרה, מוצגת קראי כביתו של שרדר, אך בהמשך מתברר כי שמה האמיתי הוא האמאטו מיווה, וכי היא למעשה הבת של טאנג שן והאמאטו יושי (ספלינטר) אשר נחטפה בהיותה תינוקת על ידי שרדר.
כאשר קראי גדלה, שיקר לה שרדר כי האחראי למות אימה הוא ספלינטר, וכי עליה לנקום בו.
לאחר שיחה עם לאונרדו, אשר אומר לה כי ספלינטר הוא אביה האמיתי וכי שרדר משקר לה, מתחילה קראי לפקפק באמינותו של שרדר, ובסופו של דבר מבינה כי לאונרדו הוא דובר האמת.
לאחר גילוי האמת, עוזרת קראי לצבי הנינג'ה, אך נכלאת על ידי שבט הרגל מאחר שגילתה את האמת וכי כעת היא בצידם של הצבים.
בהמשך, הצבים משחררים את קראי, אך היא חוזרת לבסיס שבט הרגל, על מנת לנקום בשרדר על ששיקר לה וכן על כך שהרג את אימה.
בחזרתה לבסיס שבט הרגל, נקלעת קראי לקרב קשה, אשר במהלכו היא הופכת למוטאנט-נחש, בעקבות חשיפה למוטגן בעת שהייה ליד נחשים.
עם הפיכתה למוטאנט, מצליחה קראי להביס את שרדר, והופכת לחופשייה.
למרות זאת, בהמשך היא נתקלת שוב בשרדר, אשר משתלט על מוחה וגורם לה לחשוב כי הוא אביה האמיתי וכי עליה להרוג את ספלינטר והצבים, פעם נוספת.
מאוחר יותר, בעת הקרב עם ספלינטר, היא נפלה למים ואחרי ששרדה את הנפילה, היא שחררה את התולעת לאחר שספלינטר הטיל עליה את לחש המרפא.
בהמשך היא משתלטת על המפקדה הנטושה של הרגל, עם חברתה שיני בתור יד ימינה, מתוך מטרה להביס את שרדר ולהשיב את הכבוד האבוד לשבט.
כששרדר שומע זאת הוא מחליט להילחם גם בה ולשנות את עצמו למוטנט.
אחרי שהוא הפך למוטנט הוא חוטף אותה, מתוך אמונה שהיא אכן בתו הביולוגית ושספלינטר הוא זה שמסיט אותה נגדו.
בעונה האחרונה היא נלחמת עם שתי הגרסאות של צבי הנינג'ה (גרסת העונה הזו וגרסת הצבים של שנת 1987) נגד שרדר של שנת 1987, מתוך מחשבה שזהו שרדר של היקום שלה.
בסדרה הזו קראי היא ביתו של שרדר ומייסדת שבט ההמאטו (דבר שהופך את ספלינטר והצבים לצאצאיו של שרדר).
לאחר שאביה הפך להיות רשע, היא כלאה את שניהם בממד הדמדומים.
ואחרי ששוחררה, השתחרר גם אביה.
קראי ניסתה להילחם בו, אך נכשלה.
סרט זה הוא העיבוד הקולנועי הראשון ל"צבי הנינג'ה" שבו מופיעה קראי.
את דמותה מדבבת בסרט זה ז'אנג זיווי.
על פי קווין איסטמן, אחד ממפיקי הסרט, דמותה של קראי בסרט קיבלה השראה מדמותה המקורית כפי שהופיעה בהמשכיות הקומיקס מ-1992.
קראי היא המנהיגה החדשה של שבט הרגל, שנשכרה על ידי המיליארדר המסתורי מקס וינטרס כדי לצוד את שלוש עשרה המפלצות בנות האלמוות, על מנת לשחרר את וינטרס מקללת חיי האלמוות שלו.
לאחר שקראי מגלה כי תוכניתו של וינטרס כוללת גם את השמדת העולם, היא חוברת לצבי הנינג'ה, ופועלת נגדו.
טרילוגיית הסרטים המחודשת: צבי הנינג'ה (2014), צבי הנינג'ה: יוצאים מהצללים (2016)
בסרט הראשון של הטרילוגיה המחודשת, "צבי הנינג'ה", אשר יצא ב-2014, גילמה השחקנית מינה נוג'י את דמותה של קראי.
בסרט השני בטרילוגיה המחודשת, "יוצאים מהצללים", אשר יצא ב-2016, גילמה השחקנית בריטני אישיבאשי את דמותה של קראי.
קראיניקובו (באוקראינית: Крайниково; בהונגרית: Mihálka, מיהאלקה; ביידיש: קרייניקוב או קרייניקוף) הוא כפר במחוז זקרפטיה באוקראינה.
הכפר שוכן מדרום-מזרח לעיר חוסט.
האזכור הראשון לכפר הוא במסמך הונגרי משנת 1391, שם הוא מוזכר בשם "קראינוקפלואה" (Karaynokfalua).
במסמכים מאוחרים יותר הוא מוזכר גם כ"מיהאלפלואה" (Myhalfalua), "קראיניקפלבה" (Krajnikfalva) ו"מיהאלקפלבה" (Mihalkafalva).
כמו יתר חבל זקרפטיה, הכפר היה חלק מהאימפריה האוסטרו-הונגרית עד לחתימת חוזה טריאנון לאחר מלחמת העולם הראשונה, אשר במסגרתו החבל הועבר לצ'כוסלובקיה.
במלחמת העולם השנייה השתלטה הונגריה על החבל, ולקראת סוף המלחמה הוא נכבש על ידי ברית המועצות.
החבל היה תחת השלטון הסובייטי עד שב-1991 אוקראינה קיבלה את עצמאותה.
הקהילה היהודית בכפר התקיימה לפחות משנת 1880, אז ישבו בו 22 יהודים.
כעבור 30 שנה, ב-1910 האוכלוסייה היהודית גדלה ל-41. בעקבות גודלה הקטן הקהילה לא הייתה יכולה לספק שירותי דת לעצמה והסתמכה על אלו של הכפר סוקירניציה הסמוך.
ב-1941 נמנו בכפר 86 יהודים ב-17 משפחות, כ-8% מכלל האוכלוסייה.
ערב השואה מרבית היהודים עסקו בחקלאות ובמרעה, במיוחד של ביזונים.
ב-1944 החל ריכוז היהודים באזור לגטאות ויהודי קראיניקובו נשלחו ביחד עם יהודי כפרים נוספים לגטו שהוקם בסוקירניציה.
כעבור מספר חודשים נשלחו כל יושבי הגטו לאושוויץ ורובם הגדול של יושביו נספו.
קראטס (ביוונית עתיקה: Κράτης) היה פילוסוף אתונאי שפעל במחצית הראשונה של המאה ה-3 לפנה"ס.
בשנת 287 לפנה"ס עשׂה שימוש בכישורי הנאום וההגיון כדי לשכנע את דֶמֶטְרִיוֹס פּוֹלִיוֹרְקֵטֶס, מלך מוקדון, להסיר את המצור שהטיל על אתונה.
בשנת 276/5, לאחר מות חברו הקרוב פּוֹלֵמוֹן, התמנה לראש האקדמיה האפלטונית סְכוֹלָארְכוֹס , תפקיד בו כיהן מספר שנים.
קראטס לא זכה לפרסום בשל עבודתו העצמאית, אלא הקדיש את זמנו ומרצו לשימור המסורת האפלטונית.
בין תלמידיו הידועים היו אַרְקֵסילָאוֹס ובִּיוֹן מבּוֹריסְתֵנֶס.
קראנדירו (פורטוגזית: Carandiru) הוא סרט דרמה ברזילאי משנת 2003 בבימויו של הקטור באבנקו.
מבוסס על הספר תחנת קראנדירו מאת ד"ר דראוזיו וארלה, רופא ומומחה לאיידס, המגולם בסרט על ידי לואיס קרלוס וסקונצ'לו.
"קראנדירו" מספר כמה מהסיפורים שהתרחשו בבית הסוהר קראנדירו, שהיה הכלא הגדול ביותר באמריקה הלטינית.
הסיפור מגיע לשיאו עם הטבח בשנת 1992 בו נהרגו 111 אסירים, 102 על ידי המשטרה.
הסרט היה הדבר האחרון בו נעשה שימוש בכלא לפני שנהרס ב-2002, שנה לפני יציאת הסרט.
באבנקו קובע שקראנדירו הוא "הסרט הכי מציאותי [שהוא] עשה אי פעם", המציג סוג חדש של ריאליזם ברזילאי בהשראת סינמה נובו (לא רק שהוא נועד להציג תמונות של צדדים שונים בברזיל, אלא שצולם גם במיקום והשתמש באסירים רבים בפועל כשחקנים).
בשל התמקדות זו המתארת מציאות ובהשראת ספר הזיכרונות, "קראנדירו" יכול להיקרא דוקודרמה או כעדות מהאסירים.
הבמאי צילם את הסרט במיקום בבית המאסר בפועל, ובאופן נאו-ריאליסטי השתמש בקבוצת ענק של שחקנים מתחילים — חלקם אסירים לשעבר.
האירועים מתרחשים בבית הכלא הידוע לשמצה של סאו פאולו קראנדירו, אחת ממערכות הכלא הגדולות והאלימות ביותר של אמריקה הלטינית.
הסרט מספר את סיפוריהם של אסירים שונים בבית סוהר קראנדירו בסאו פאולו דרך המסנן של ד"ר וארלה, שהולך לכלא לבדיקת אסירים שנדבקו בנגיף HIV.
בדומה לסרטי פשע ברזילאים רבים, ד"ר ורלה מספר את "קראנדירו", אולם הוא לא מספר את הסיפור שלו.
הוא (כמו בוסקאפה ב"עיר האלוהים") משמש כמסנן לסיפורים של אלה שאינם יכולים לדבר.
מוצגים התנאים הלא אנושיים של בית הסוהר, כמו תאי 100 מטרים רבועים המאכלסים לפעמים עד 16 אסירים, כמו גם חוסר השליטה שיש לסוהרים.
הסדר בכלא נשלט כולו על ידי האסירים עצמם, מה שמוביל אותם להתמודד עם בעיות כמו רצח, שימוש בסמים, השתוללויות ומחלות, הכל בתוך הכלא.
מפותחים מספר סיפורים, החל מהתמכרות לסמים לרצח וכלה במאבקי משפחה וברומנטיקה.
חלק מהסיפורים הזכורים יותר הם ליידי די (נקבה טרנסית) ונישואיהם עם נו וויי, הדינמיקה המשפחתית של דאוסטדטה וזיקו, ההתמכרויות לסם של אזקיאל וזיקו ו"ענייניו "של מאז'סטאדה.
האסירים מוצגים כאנושיים, מה שהופך את ההתפרעויות וטבח קראנדירו לכואב עוד יותר לצפייה.
וכך, כאשר הסרט מסתיים בצילומים אמיתיים של הריסת כלא קראנדירו, באבנקו מייצר קתרזיס.
תמימות: בשלב מסוים במהלך הסרט, אבוני שואל בציניות את ד"ר וארלה אם הוא שם לב שכל אסירי קרנדירו חפים מפשע.
כל האסירים אכן רואים עצמם חפים מפשע, דבר המדבר לרעיון שהאסירים רואים עצמם אנשים שנאלצים לרדת לפשע.
במובן זה, קראנדירו מעסיק את ד"ר וארלה כמתווך חברתי שמאזין לכל גרסאות האסירים, ומאפשר לקהל הצצה לעולמם, מה שמניע את הקהל לראות את העצורים מנקודת מבט אחרת.
על ידי מתן קול לאסירים, קראנדירו נותן לאסירים אפשרות לספר את סיפורם מבלי לעמוד בפני שיפוט.
מוסר: נושא המוסר משחק קרוב מאוד לנושא התמימות בקראנדירו.
בעוד שחלק מהדמויות אינן חפות מפשע, אחרים (שאשמים) מבצעים את פשעיהם מסיבות פוטנציאליות מוסריות.
דאוסדטה (שאין לו היסטוריה של פשע) יורה באחד האנשים שאנסו את אחותו.
דוגמה נוספת היא מז'סטדה, שלוקח עליו את האשמה בפשע שביצעה אשתו.
מז'סטדה, אף שהוא אשם בכך שיש לו שתי נשים שרק יודעות זו על זו (ואינן שמחות בכך), אינו אשם בהצתה ובניסיון רצח (שהגיעו הוא כלוא).
מערכות המשפט: בעוד שמוקד הסרט הוא הומניזציה של האסירים, הוא עדיין מדגיש את מערכת המשפט הברזילאית הפגומה ואת מערכת המשפט של האסירים עצמם.
דאוסדטה, שרוצח אדם על שאנס את אחותו, מבקש במקור לדווח על האונס למשטרה.
עם זאת, חבריו ממליצים לו שלא, מכיוון שהמשטרה לא תיקח את טענותיו ברצינות, ולא תחפש להעניש את האנסים.
לפיכך, דאוסדטה מרגיש צורך לקחת את העניינים לידיו, ליצור "מערכת משפט" משלו.
הרעיון של יצירת "מערכת משפט" או "קוד כבוד לאסיר" מרתק את באבנקו, שהצהיר כי קוד הכבוד הוא אחד ההיבטים המעניינים ביותר בסרט.
אכזריות לעומת תרבות: ההתמקדות במערכות משפט לא הוגנות נכנסת לפעולה במהלך הטבח בפועל בשיא הסרט.
האסירים מסיימים את המרד שלהם ומניחים את כל נשקם המאולתר לבקשת הסוהרים.
עם זאת, כוחות המשטרה מסתערים בכל מקרה על המתחם והורגים מאות אסירים חסרי הגנה.
המשטרה מצטיירת כמפלצת, שהורגת פשוט כדי להרוג.
בכך, מאיר קראנדירו באור אחר את המציאות כי בברזיל יש שתי תרבויות, שתיהן ברוטליות: אלה החיים תחת החוק הממשלתי ואלה שחיים תחת מערכת חוקים משלהם.
הסרט הוצג לראשונה בקולנוע II Panorama Internacional Coisa de בברזיל ב-21 במרץ 2003. הוא עלה לאקרנים בברזיל ב-11 באפריל 2003 והפך לשובר קופות שמשך אליו למעלה מ-4.6 מיליון צופים.
קראנץ'באנג לינוקס הייתה הפצת לינוקס המבוססת על דביאן.
ההפצה עוצבה כך שתשתמש ביחסית מעט מאוד משאבי מערכת.
פיתוח ההפצה הופסק ב-6 בפברואר 2015 על ידי מפתחה פיליפ ניובורו, ובמקום זה המליץ למשתמשים להשתמש בהפצה דביאן.
ההפצה זכתה לביקורות אוהדות ולאחר סיום פיתוחה נוצרו הפצות דומות לה, דוגמת BunsenLabs, CrunchBang++ ו-CrunchBang-Monara.
ההפצה אינה כוללת סביבת שולחן עבודה, ובמקום זה משתמשת במנהל חלונות הקרוי Openbox.
רבות מהתוכנות המותקנות מראש בהפצה הן מבוססות GTK+.
בעבר ההפצה הייתה מבוססת על ההפצה אובונטו, אך היא החלה להיות מבוססת על דביאן החל מגרסה 10, שגרסת אלפא ראשונה שלה שוחררה ב-20 במרץ 2010.
קראמורה הוא סדרת ערפדים רוסית משנת 2022, שבוימה על ידי דנילה קוזלובסקי שגם מככב בו לצד אנדריי סמוליאקוב.
זהו שיתוף הפעולה השלישי בין קוזלובסקי לסמוליאקוב לאחר שהשניים עבדו יחד גם על הסרטים "הוויקינג" ו"המאמן".
הסדרה הופקה על ידי Premier Studios וסנטרל פרטנרשיפ.
עלילתה מגוללת היסטוריה אלטרנטיבית של המדינה הרוסית בתחילת המאה ה-20. האנרכיסט קראמורה מקבל גישה למידע על חיי המשפחה הקיסרית.
מתברר כי במשך שלוש מאות שנים השושלת אובטחה על ידי מסדר ערפדים חשאי.
סדרת טלוויזיה פותחה כסדרה בת 8 פרקים.
בהמשך, במקום איליה נאישולר שתוכנן לביים את הסדרה, הוזמן דנילה קוזלובסקי לביים וגם לככב בו.
הקרנת הבכורה של "קראמורה" תוכננה תחילה ל-19 בנובמבר 2020, אך בעקבות התפרצות נגיף הקורונה ברוסיה השידור נדחה תחילה לספטמבר 2021 ולאחר מכן לינואר 2022.
רוסיה נמצאת על סף מהפכה, כאשר קראמורה, אנרכיסט צעיר, לומד סוד נורא - במשך מאות שנים נשמרה שושלת רומנוב על ידי מסדר חשאי המורכב מערפדים.
במאבק איתם מאבד האנרכיסט הצעיר קראמורה את אהובתו, אלינה.
כעת אין לו ברירה אלא לצאת לדרך הנקמה.
הוא אוסף קבוצה של נאמנים שמכריזה מלחמה על מסדר הערפדים, כשאירועים אלה הופכים לתחילת מלחמת העולם הראשונה ולאחריה מהפכת 1917, שישפיעו גם על גורלה של המדינה כולה.
דנילה קוזלובסקי - קראמורה, אנרכיסט
דריה בלאבאנובה - אלינה, אהובתו של קראמורה
ניקולאי קומיאגין - ולדימיר מאיאקובסקי
במקור זו נועדה להיות סדרה שתוכננה לעלות לשידור בערוץ TV3. הצילומים החלו במהלך שנת 2019 ונערכו בגאורגיה עד פברואר 2020. באוקטובר 2020 חודשו צילומי השלמה במוסקבה ובנובמבר עברו לסנקט פטרבורג, בה נמשכו עד דצמבר 2020.
קראנצ'ירול היא מפיצה, מפרסמת וחברת הפקה ורישוי אמריקאית, המתמקדת בהזרמת מדיית אנימה, מאנגה ודרמה יפנית.
החברה נוסדה בשנת 2006 על ידי קבוצת סטודנטים בוגרי אוניברסיטת קליפורניה בברקלי.
ערוצי ההפצה והתוכן של קראנצ'ירול מספקים תוכן למעל 100 מיליון משתמשים רשומים ברחבי העולם.
קראנצ'ירול היא חברת בת של Otter Media, שהיא חברה בת של AT&T ושל וורנר מדיה.
בדצמבר 2020 סוני הודיעה כי חברת הבת שלה Funimation תרכוש את קראנצ'ירול מ-AT&T תמורת כ-1.175 מיליארד דולר.
משרדי קראנצ'ירול ממוקמים בסן פרנסיסקו, לוס אנג'לס, טוקיו, לוזאן, פריז, ברלין וקישינב, והיא חברה באיגוד האנימציות היפניות (ביפנית: 日本動画協会).
האתר מציע למעלה מ-1,000 תוכני אנימה, 200 דרמות מזרח אסיאתיות למנויים, וכ-80 כותרי מאנגה תחת המותג Crunchyroll Manga, אם כי לא כל התכנים זמינים במקומות שונים ברחבי העולם בשל מגבלות זכויות יוצרים.
השירות בתשלום עבר את סף מיליון המנויים בתשלום בפברואר 2017, ויש לו למעלה מ-3 מיליון מנויים בתשלום נכון ל-2020.
קראנצ'ירול הוקם בשנת 2006 כאתר העלאת ושידור תוכני וידאו למטרות רווח, והתמחה בתכני וידאו ממזרח אסיה.
חלק מהתכנים ששודרו באתר כללו גרסאות מעריצים של תוכניות ממזרח אסיה.
בשנת 2008 קראנצ'ירול הושקעה בכ-4.05 מיליון דולר על ידי קרן ההון סיכון Venrock.
ההשקעה גררה ביקורת מצד מפיצי האנימה ובעלי הזכויות bandai Entertainment ו-Funimation, משום שהאתר המשיך לאפשר למשתמשים להעלות עותקים לא חוקיים של כותרים המוגנים בזכויות יוצרים.
בסופו של דבר, האתר החל לחתום על הסכמי הפצה חוקיים עם חברות, כגון Gonzo, למספר הולך וגדל של כותרים.
ב-8 בינואר 2009, לאחר הכרזה על עסקה עם TV Tokyo לשידור פרקים של נארוטו שיפודן, קראנצ'ירול הצהירו כי הם מתחייבים להסיר את כל התכנים מפרי זכויות היוצרים מאתרם ולשדר רק תכנים שיש להם זכויות הפצה לגיטימיות לגביהם.
בשנת 2010 קראנצ'ירול הודיעו על רכישת זכויות ההפצה בפורמט DVD של סרט האנימה חמישה סנטימטרים לשנייה בצפון אמריקה.
הסרט היה הפצת ה-DVD הראשונה של החברה.
ב-30 באוקטובר 2013, החברה החלה להפיץ באופן דיגיטלי 12 כותרי מאנגה שונים של Kodansha – סדרות כמו מתקפת הטיטאנים ופיירי טייל היו חלק מכותרים שהיו זמינים בתחילה, דרך Crunchyroll Manga.
השתלטות קבוצת צ'רנין על החברה
ב-2 בדצמבר 2013, קבוצת צ'רנין, חברת האחזקות לשעבר של נשיא חברת ניוז קורפ, פיטר צ'רנין, הודיעה כי רכשה גרעין שליטה בקראנצ'ירול.
מקורב לחותמי העסקה דיווח כי מחיר הרכישה היה קרוב ל-100 מיליון דולר.
קבוצת צ'רנין הודיעה כי הנהלת קראנצ'ירול והמשקיע המרכזי הקיים TV Tokyo ישמרו על נתח "משמעותי" מהחברה.
ב-22 באפריל 2014, תאגיד AT&T וקבוצת צ'רנין הודיעו על הקמת מיזם משותף לרכישת, השקעה והשקת שירותי OTT.
שתי החברות התחייבו למימון הפרויקט ביותר מ-500 מיליון דולר.
החברה החדשה נקראה Otter Media והפכה לבעלת השליטה בקראנצ'ירול.
ב-3 באוגוסט 2015, כתב העת האמריקאי וראייטי דיווח ש-Otter Media עומדת לחשוף את חברת Ellation, חברת בת חדשה לשירותי הווידאו מבוססי המנויים שלה, כולל קראנצ'ירול.
השירותים של Ellation כללו את שירות הסטרימינג VRV, שהושק בשנת 2016, שתואר כמכוון ל"גיקים, גיימרים ואוהבי קומדיה, פנטזיה וטכנולוגיה".
ב-22 באוקטובר 2015, Anime News Network דיווחו כי לקראנצ'ירול יש 700,000 מנויים משלמים.
בנוסף, הודיעה החברה כי Crunchyroll ו-Sumitomo Corporation הקימו מיזם משותף לתמיכה והשקעות בהפקות אנימה.
ב-11 באפריל 2016, קראנצ'ירול ותאגיד Kadokawa הכריזו על הקמת ברית אסטרטגית שהעניקה לקראנצ'ירול זכויות הפצה דיגיטליות בלעדיות ברחבי העולם (לא כולל אסיה) עבור כותרי אנימה של Kadokawa באותה שנה.
כמו כן, התאגיד העניק לקראנצ'ירול את הזכות לממן כותרי אנימה של התאגיד שיופקו בעתיד.
שותפות עם Funimation והרחבת מאגר הסדרות
ב-1 ביולי 2016, הנהלת קראנצ'ירול הודיעה על כוונתה לדבב ולהוציא מספר סדרות חדשות.
ב-8 בספטמבר, ההנהלה הודיעה על שותפות עם חברת הבידור Funimation.
לפי ההסכם, קראנצ'ירול שידרו כותרי Funimation נבחרים, ואילו Funimation בתורם, שידרו כותרים נבחרים של קראנצ'ירול, כמו גם התוכן שיעלה בעתיד.
בנוסף, Funimation ו-Universal Pictures Home Entertainment ישמשו כמפיצים לקטלוג תוכני הווידאו של קראנצ'ירול.
ב-18 באוקטובר 2018, Funimation הודיעה כי שיתוף הפעולה בין שתי החברות הסתיים כתוצאה מרכישת Funimation על ידי Sony Pictures Television ורכישת חברת האם של קראנצ'ירול, Otter Media על ידי תאגיד AT&T.
ב-9 בפברואר 2017 קראנצ'ירול הודיעו כי הגיעו למיליון מנויים בתשלום.
ב-22 במרץ באותה שנה, קון גאו נכנס לתפקיד המנהל של הסניף היפני של החברה, לאחר שהחליף את וינסנט שורטינו.
ב-30 במרץ 2017, קראנצ'ירול החלו להפיץ תוכני אנימה באמצעות סטים.
ב-4 בנובמבר 2017 קבוצת האקרים הצליחה להשתלט על האתר הרשמי למשך כמעט שש שעות.
כאשר המשתמשים ניסו להיכנס לאתר, הם הופנו לאתר מזויף שנראה זהה במדויק לאתר האמיתי, אשר גרם למשתמשים להוריד תוכנת כופר במסווה של "CrunchyViewer".
קראנצ'ירול הגישה דו"ח מידע ראשון נגד ההאקרים.
ארגון מחדש תחת וורנר מדיה והפקות מקוריות
בינואר 2018 רכשה Otter Media את יתרת המניות (20%) של קראנצ'ירול מ-TV Tokyo ומשקיעים אחרים.
באוגוסט באותה שנה, תאגיד AT&T רכש את יתרת Otter Media שלא היה כבר בבעלותה של קבוצת צ'רנין; כלומר, קראנצ'ירול נשלטה על ידי וורנר מדיה (לשעבר טיים וורנר, AT&T השלימו לאחרונה אתה רכישתם).
באוקטובר 2018, הנהלת החברה הודיעה על הרחבת התוכן מקורי עם הסדרה דמוית האנימה High Guardian Spice שהופקה על ידי אולפני Ellation.
ב-4 במרץ 2019 הוכרז כי Otter Media יאורגן מחדש תחת האחים וורנר.
כתוצאה מהארגון מחדש, החברה וקראנצ'ירול הפכו לחברות-אחיות של ערוץ הכבלים האמריקאי Cartoon Network וחטיבת התוכניות הליליות שלה, Adult Swim.
במאי 2019, עקב ארגון מחדש שהתבצע, קראנצ'ירול הועברה לאחריות WarnerMedia Entertainment (הבעלים של ערוצי הטלוויזיה כמו TBS ו-TNT), כך שהמנהל הראשי שלה יוכל לפקח על שירות הסטרימינג המתוכנן החדש מהמותג.
ב-3 ביולי 2019, קראנצ'ירול הודיעו כי הם עומדים לשתף פעולה עם Viz Media להפצת כותרים נבחרים של החברה בארצות הברית ובקנדה.
ב-20 ביולי 2019, חברת ההפקות האוסטרלית העצמאית Glitch Productions הודיעה כי הם ישתפו פעולה עם קראנצ'ירול לצורך הפקת סדרה היוטיוב המקורית שלהם, Meta Runner.
ב-6 בספטמבר 2019, קראנצ'ירול הודיעו כי הם הפכו לבעלי השליטה ב-Viz Media Europe.
העסקה בוצעה ב-4 בדצמבר 2019, וקראנצ'ירול הפכה לבעלת השליטה בקבוצת Viz Media Europe Group, ומינתה את נשיא Viz Media Europe לשעבר ג'ון איסום (John Easum) לראש Crunchyroll EMEA.
ב-15 באוקטובר 2019, פורסם כי פורטל פרסום הוובקומיקס של נאבר, Webtoon, ישתף פעולה עם קראנצ'ירול על מנת לייצר עיבודים מונפשים לסדרותיו.
ב-25 בפברואר 2020 קראנצ'ירול הודיעה על לוח תוכניות של מספר כותרים תחת המותג החדש "Crunchyroll Originals".
ב-2 באפריל 2020, קראנצ'ירול הודיעו כי מיתגו מחדש את Viz Media Europe כ-Crunchyroll EMEA, כאשר מותגי Viz Media Europe לשעבר יהפכו למותגי קראנצ'ירול ו-AV Visionen ו-Ellation יהפכו לחברות בת של קראנצ'ירול.
כתוצאה מהמיתוג המחודש, האחריות על Ellation עברה ממחלקת הצרכנות של Otter Media למשרדי קראנצ'ירול במולדובה, ו-VRV הפך למותג של החברה.
ב-17 באפריל 2020, שונה שמה של Ellation לקראנצ'ירול מולדובה.
ב-12 באוגוסט 2020, The Information דווחו כי סרטי סוני, חברת האם של Funimation, ניהלה מגעים לרכישת קראנצ'ירול מוורנר מדיה תמורת 1.5 מיליארד דולר.
על פי מגזין וראייטי, הסכום הופחת למיליארד דולר.
מאוחר יותר באוקטובר באותה שנה, דווח שסוני התחילה לנהל שיחות עם AT&T לרכישת שירות ההזרמה תמורת יותר מ-100 מיליארד ין (שווה ערך לכ-957 מיליון דולר אמריקאי).
ב-9 בדצמבר 2020, Funimation וחברת האם שלה, סוני הודיעו כי הגיעו לעסקה עם AT&T ווורנר מדיה בנוגע לרכישת קראנצ'ירול תמורת כ-1.175 מיליארד דולר.
עם זאת, ב-24 במרץ 2021, דווח כי משרד המשפטים האמריקאי האריך את בדיקת ההגבלים העסקיים על הרכישה.
פרסי האנימה , הידועים גם כפרסי האנימה של קראנצ'ירול (Crunchyroll Anime Awards), הם פרסים שנתיים הניתנים לסדרות וסרטי אנימה מהשנה החולפת.
חלוקת הפרסים נערכה לראשונה בינואר 2017 והוחזרה בשנת 2018. לצורך בחירת הזוכים, קראנצ'ירול בוחרים עשרים שופטים מרקעים מגוונים, שיוצרים רשימה של שישה מועמדים בכל קטגוריה.
לאחר מכן, רשימה זו זמינה לציבור לצורך הצבעה מקוונת לבחירת הזוכים.
בפברואר 2017, קראנצ'ירול יצרו את כנס האנימה Crunchyroll Expo (או בקיצור, CRX).
הכנס נערך במרכז הכנסים סנטה קלרה שבקליפורניה, בין התאריכים 25–27 באוגוסט, ומנהל הקבוצה דאלאס מידו ציין כי הרבה ממכירות הכרטיסים הגיעו תוך עשרה ימים מיום הכינוס.
האורחים המיוחדים כללו את יוצר קסם של הורים ודני פנטום בוץ' הרטמן, השחקנים הקוליים שון הורי והירומי איגרשי, המאייר יושיצקה אמנו, אמן המנגה קור יאמאזאקי והסופר קייצ'י סיגסאווה.
הכנס הועבר למרכז הכנסים מקנרי בסן חוזה ב-2018 בסוף השבוע של יום העבודה.
בכנס נכחו 45,000 משתתפים (על פי המידע שהועבר ממחסומי הכניסה המסתובבים).
בין האורחים המיוחדים בכנס היו היוצר של המשחק Dragon Quest, יוז'י הוריי, השחקנים הקוליים ריו הוריקאווה, ג'סטין ברינר, לוסי כריסטיאן, קליפורד צ'אפין וקולין קלינקנבירד וצוות ההפקה של Darling in the Franxx.