tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
שיטות של אימות תוכנה משמשות גם לאימות מעגלים לוגיים הכלולים ברכיבי חומרה, שם בעיית התפוצצות המצבים חריפה פחות.
כל מעגל לוגי כזה הוא למעשה סוג של תוכנית מחשב שכן הוא מקבל קלט ומוציא פלט בהתאם.
ישנן שתי בעיות עיקריות באימות תוכנה.
המעשית שבהן היא שאימות תוכנה דורש מיומנות רבה ורקע מתמטי ברמה גבוהה מהמקובל.
הבעיה החמורה יותר היא שלא ניתן להוכיח קיום או שלילה של תכונה כלשהי על כל תוכנית שרירותית.
דוגמה לכך היא ההוכחה כי אי אפשר לפתח תוכנית שיכולה לוודא האם תוכנית כלשהי תעצור כאשר תקבל קלט מסוים (בעיה זו ידועה כבעיית העצירה).
משפט רייס מוכיח כי לא ניתן לכתוב תוכנית שתוכל להכריע לגבי כל תוכנית שהיא האם היא מקיימת תכונה לא טריוויאלית (תכונה שלא כל תוכנית בהכרח מקיימת) כלשהי.
למרות שמגבלה תאורטית זו נראית חמורה עדיין אימות תוכנה תורם רבות מבחינה מעשית.
למשל, לגבי תכונות מסוימות ניתן לבצע בדיקה שאומנם עשויה לעיתים לטעות ולומר על תוכנית תקינה שהיא אינה תקינה, אך לעולם אינה אומרת על תוכנית שאינה תקינה שהיא תקינה.
גישה כזאת נקראת "שמרנית", ודוגמה אליה היא מערכות טיפוסים של שפות תכנות, המוכיחות היעדר שגיאות טיפוסים.
אמיר פנואלי ממכון ויצמן למדע היה למומחה ברמה בינלאומית בתחום זה ואף זכה על מחקריו בתחום בפרס טיורינג, הפרס החשוב ביותר במדעי המחשב, על מחקרו ופיתוחיו בתחום הלוגיקה הטמפורלית.
אימות הוא מושג באבטחת מידע וקריפטוגרפיה ומשמעו פעולה שנועדה לאשר תקפות פיסת מידע שישות כלשהי טוענת לאמיתותה.
האימות כרוך לרוב בצורה אחת או יותר של אמצעי זיהוי כמו תעודה מזהה, בדיקת הרשאה או בדיקת אותנטיות אתר אינטרנט באמצעות תעודת מפתח ציבורי.
אימות יכול להיות גם תיארוך ממצא ארכאולוגי, אישור בעלות על נכס או יצירה או אישור שמוצר עומד בהבטחות היצרן המופיעות על האריזה או בתעודת האחריות.
אימות מתחלק לשלוש קטגוריות עיקריות:
ידיעה – משהו שהטוען יודע (כגון סיסמה, מספר זיהוי אישי או מענה על אתגר)
שייכות – משהו ברשותו או בבעלותו של הטוען (כגון תעודה מזהה, כרטיס מגנטי, אסימון אבטחה או טלפון נייד עליו מותקן יישומון אבטחה)
זהות – זיהוי ביומטרי של הטוען.
ישנם שני סוגים של זיהוי ביומטרי: תכונה פיזית של הטוען (כמו חתימת יד, טביעת אצבע, זיהוי פנים, סריקת רשתית או דגימת DNA), או פעולה של הטוען (כגון זיהוי קול, זיהוי כתב יד או דינמיקת הקשה )
פעולת אימות אלקטרונית שמתבצעת בהיקף רחב החל מהרבע האחרון של המאה העשרים היא זו המשמשת למשיכת כספים ממכשיר בנק אוטומטי.
לזיהוי המושך משמש שילוב של שני אמצעים: כרטיס מגנטי שעליו מוטבע זיהוי של המושך, והקשה של סיסמה הידועה רק למושך.
גנבה של רק אחד משני אמצעים אלה אינה מאפשרת התחזות.
כאשר רמת הודאות הנחוצה עבור האימות נמוכה, נהוג להסתפק באמצעי זיהוי אחד בלבד.
לדוגמה, בשעון נוכחות משתמשים בדרך כלל בכרטיס מגנטי בלבד עבור האימות.
בכניסה לאתרי אינטרנט רבים, ובכלל זה ויקיפדיה, די בהקלדת זיהוי משתמש וסיסמה, ואין צורך באמצעי זיהוי פיזי.
אך כאשר נחוץ אימות ברמת ודאות גבוהה יותר, ניתן להשתמש באימות רב-שלבי שבו משלבים מספר אמצעי אימות השייכים לשתיים או יותר מהקטגוריות המנויות.
לדוגמה, בהתחברות לחשבון גוגל ניתן להשתמש באימות דו שלבי הדורש מהמשתמש להקליד סיסמה (קטגוריית ידיעה) ובנוסף להפגין ידיעת מספר אקראי שנוצר באמצעות אפליקציית אבטחה (קטגוריית שייכות).
אמצעי האימות הנפוץ ביותר הוא אימות על ידי סיסמה.
היתרון בשימוש בסיסמאות הוא שהן זולות וניתנות להפצה בקלות.
מנגד, ישנם מספר חסרונות בשימוש בסיסמאות:
לעיתים קרובות ניתן להשיג את סיסמת המשתמש על ידי שימוש בהנדסה חברתית.
כאשר ישנו מכשיר המגיע עם סיסמת ברירת מחדל, משתמשים רבים משאירים אותה כסיסמה קבועה.
משתמשים רבים מגדירים את אותה סיסמה עבור שירותים שונים.
במקרה כזה אם תוקף השיג את הסיסמה בשירות אחד, הוא יכול להתחבר גם לשאר השירותים.
בעיה נוספת הכרוכה בשימוש בסיסמאות היא אחסון הסיסמאות.
כאשר מאחסנים את הסיסמאות בקובץ אחד נוצרת לנו בעיה של נקודת כשל יחידה.
ניתן לפתור זאת על ידי שימוש בגיבוב ו"ניפוח סיסמה (salting).
על מנת להשתמש במאפיין ביומטרי לאימות זהות, על המאפיין לעמוד במספר תנאים:
המאפיין צריך להיות משהו אוניברסלי שיש לכולם.
לדוגמה, צבע שיער הוא מאפיין שאינו אוניברסלי משום שלאנשים קירחים אין שיער.
המאפיין צריך להיות ייחודי לכל משתמש.
לדוגמה, סוג דם הוא מאפיין שאינו ייחודי משום שלאנשים רבים יש את אותו סוג דם.
המאפיין צריך להיות קבוע לאורך זמן.
לדוגמה, משקלו של המשתמש אינו מאפיין קבוע, משום שהוא משתנה לאורך זמן.
היתרון באימות ביומטרי הוא שהמאפיין המשמש לאימות נמצא כל הזמן על המשתמש.
אימות ביומטרי מסובך ויקר בהשוואה לשיטות אימות אחרות.
מאפיינים ביומטריים המשמשים לאימות אינם ניתנים להחלפה.
אם תוקף הצליח לזייפם, אין למשתמש אפשרות לשנות אותם.
המדידות של המאפיינים הביומטריים משתנות בעקבות תנאים חיצוניים, ולכן צריך לקבוע גבול שבו הזיהוי יחזיר תשובה חיובית גם כאשר המדידה רחוקה מהמדידות השמורות במערכת.
אם יוגדר גבול רחב, הדבר יגרום לזיהוי שגוי.
אך מנגד אם יוגדר גבול צר, הזיהוי יחזיר מדי פעם תשובה שלילית גם עבור המשתמש.
אימורטל (בנורווגית: Immortal, תרגום לעברית: "בן-אלמוות") היא להקת בלאק מטאל נורווגית שפעלה בשנים 1990–2003, וחזרה לפעול ב-2006. הלהקה ידועה כמי שהרחיבה את גבולות הבלאק מטאל שלה בשלושת האלבומים האחרונים ובעיקר ב־Sons Of Northern Darkness.
הלהקה הוקמה ב-1989 על ידי הגיטריסט "דמונאז", הבסיסט, סולן וגיטריסט "אבאת'", המתופף "ארמגדה" והגיטריסט יורן תונסברג, שהקליטו שני דמואים תחת השם "אמפיוטיישן".
הלהקה שינתה את שמה בסביבות 1991 לאימורטל.
הדמו השלישי של הלהקה, "Unholy Forces of Evil" היווה שינוי בבלאק מטאל המסורתי מאוד שניגנו עד כה.
אימורטל צברה פופולריות רבה בסצנה המחתרתית, והוציאה לאור מספר אלבומים דרך חברת התקליטים הצרפתית "Osmose".
ב-1995 הלהקה הפיקה שני קליפים בשם "Masters of Nebula Frost" שבוימו על ידי האומן הבריטי דייוויד פאלסר והיוו בסיס ומודל להרבה להקות אחרות אשר הפיקו קליפים בסגנון דומה הכלל צילומים ביזאריים של נופים שונים כגון יערות, אזורים מושלגים וקרחונים.
בשנת 2000 חתמה הלהקה חוזה עם חברת התקליטים Nuclear Blast.
המעבר כביכול לחברה גדולה וממסחרת לא השפיע על המוזיקה של אימורטל, דבר אשר הם הוכיחו באלבומם האחרון "Sons Of Northern Darkness".
אימורטל החליטו להתפרק בקיץ 2003 מסיבות אישיות של חברי הלהקה.
אימורטל ניגנו בהופעות ופסטיבלים של מטאל למיניהם (כגון פסטיבל ואקן)
לאחר מכן הם התאחדו שוב בקיץ 2006.
בשנת 2009 הלהקה הוציאה לאור את האלבום All Shall Fall, וב-2018 את האלבום Northern Chaos Gods.
תוכן השירים של אימורטל מבוסס על ממלכה הנקראת "Blashyrkh", שנאמר עליה שהיא "מלאת שדים וקרב" ו"מיזוג של נושאים גותיים, נורדיים והירואיים".
הרעיון של Blashyrkh הגיע מרגשות הבדידות של דמונאז ואבאת' שחיו בברגן.
הם יצרו את Blashyrkh כדי לשקף את הרגשות הללו, תוך שהם מבססים את הממלכה על נורווגיה, כולל "נופי חורף", "היערות, ההרים, החושך, הערפל" ו"עמקים קפואים".
בעת כתיבת מילים, כותב המילים של הלהקה, דמונאז, מרבה לטייל ארוכות באזור הכפרי הנורווגי ליד עיר הולדתו בברגן כדי לקבל השראה.
השירים של אימורטל מתמקדים בפנטזיה אפלה, טבע, עגמומיות, חורף ומיסטיקה.
אימורו לוקמן הוא כדורגלן עבר גאנאי ששיחק בעמדת הקשר האחורי.
לוקמן החל את קריירת המשחק שלו בעונת בקבוצת פ.צ.
בעונת הגיע לישראל ועבר לשחק בקבוצת מכבי נתניה, בה שיחק עד לאמצע עונת , עת עבר לקבוצת בני יהודה תל אביב.
בקיץ 2008 שוחרר מבני יהודה וחתם בקבוצה הקפריסאית פאפוס, ולאחר מכן שיחק בקבוצות נוספות בקפריסין וביוון.
בינואר 2012 חזר לוקמן לישראל, כאשר חתם בקבוצת ליגת העל, הפועל ראשון לציון, אך לא הצליח לסייע לה להינצל מירידה לליגת המשנה.
לקראת עונת חתם לארבע שנים בקבוצת הפועל עכו, אך שוחרר מהמועדון לאחר חצי עונה.
ב-5 בפברואר 2013 חתם בקבוצת בני סכנין.
ביוני 2013 חתם בקבוצת הפועל פתח תקווה מהליגה הלאומית, ולאחר עונה אחת העפיל עם הקבוצה לליגת העל.
בקיץ 2014 חתם בהפועל בני לוד, ולאחר שתי עונות חזר להפועל פתח תקווה, אך כעבור זמן קצר שוחרר מהמועדון ופרש ממשחק פעיל.
בכימיה אורגנית, אימידים הם קבוצה פונקציונלית המורכבת משתי קבוצות אציל המחוברות לאטום חנקן.
התרכובות דומות במבניהם לאנהידרידים, אך אימידים יותר עמידים בפני הידרוליזה.
מבחינת שימוש מסחרי, אימידים משמשים בעיקר כרכיבים בפולימרים חזקים הנקראים פוליאימידים הנחשבים כפלסטיק בעל ביצועים גבוהים.
בנוסף קיימים אימידים אי-אורגנים הנמצאים בעיקר במצב צבירה מוצק או גז.
רוב האימידים הם תרכובות ציקליות הנגזרות מחומצות דיקרבוקסיליות , ולכן גם שמם יגזר מחומצות אלו.
לדוגמה הסוקסינאימידים אשר נגזרים מהחומצה הסוקסינית, או הפתלאימידים הנגזרים מן החומצה הפתלית.
עבור אמידים הנגזרים מאמינים נשים קידומת N.
לדוגמה, N-ethylsuccinimide שנגזר מחומצה סוקסינית ואתילאמין .
למרות שמם הדומה, אין קשר בין האימידים לקרבודיאימידים שנוסחתם הכימית היא מהצורה .
nשם נפוץשם סיסטמטימבנהPubChemהחומצה ממנה נגזרמבנה החומצה ממנה נגזר2סוקסינאימיד Pyrrolidine-2,5-dione11439חומצה סוקסינית2מאלאימיד Pyrrole-2,5-dione10935חומצה מלאית 3גלוטראימיד Piperidine-2,6-dione70726חומצה גלוטרית 6פתלאימיד Isoindole-1,3-dione6809חומצה פתלית
בגלל שהאימידים קוטביים ביותר, הם מסיסים מאוד בממסים פולארים.
אימידים הנגזרים מאמוניה, הם חומציים ויכולים להשתתף בקשרי מימן.
בניגוד לאנהידרידים להם הם דומים מבנית, אימידים יכולים לעמוד בפני הידרוליזה, וחלקם אף יכולים להתגבש מחדש לאחר רתיחה במים.
הרבה פולימרים בעלי חוזק רב או כאלו המוליכים חשמל טוב, מכילים תת-יחידות של אימידים.
פולימרים אלו נקראים גם פוליאימידים , כדוגמת הקפטון לו יחידה חוזרת המכילה שתי קבוצות אימידים הנגזרו מחומצה טטרהקרבוקסילית ארומטית.
את רוב האימידים מכינים על ידי חימום חומצות דיקרבוקסיליות או על ידי חימום האנהידרידים שלהם עם אמוניה או אמין ראשוני, בתגובת דחיסה:
ניתן גם להכין אימידים על ידי חמצון אמידים, בעיקר לקטמים.
חלק מהאימידים ניתן להכין גם בתגובת השחלוף מומ אשר הופכת איזואימידים לאימידים.
עבור אימידים הנגזרים מאמוניה, המימן המחובר לחנקן הראשי הוא חומצה חלשה.
לכן, ניתן להכין מלחי מתכת אלקלית של אימידים באמצעות בסיסים נפוצים כגון אשלגן הידרוקסידי (KOH).
הבסיס הצמוד של פתלאימיד יהיה אשלגן פתלאימיד .
ניתן לעשות אלקילציה לאימידים בכדי ליצור N-alkylimides, אשר יכול להתפרק בתגובה שתשחרר אמין ראשוני.
נוקליאופילים חזקים כמו אשלגן הידרוקסידי (KOH) או הידרזין (N2H4) משמשים בתגובת שחרור זו.
ניתן להגיב אימידים עם הלוגנים ובסיס ליצירת הלואימידים.
בכימיה קואורדינטיבית קיימים קומפלקסים של מתכות מעבר עם ליגנדת .
אימינים (באנגלית ביחיד: Imine) הם קבוצה של תרכובות אורגניות.
כל האימינים מכילים קבוצה פונקציונלית הקרויה על שמם, קבוצת אימין (או אימינו): C=N.
הקבוצה מורכבת מאטום פחמן הקשור בקשר קוולנטי כפול לאטום חנקן.
לאטום החנקן קשורה קבוצה נוספת כלשהי, ולאטום הפחמן שתי קבוצות.
כש-R3 אינו אטום מימן, מכונה האימין בסיס שיף (Schiff base), על שם הכימאי הגרמני הוגו שיף.
ניתן לסנתז אימינים באמצעות תגובה בין אמוניה או אמין ובין אלדהיד או קטון.
התגובה היא התמרה נוקלאופילית; החנקן של קבוצת האמין הוא הנוקלאופיל והפחמן של קבוצת הקרבוניל הוא האלקטרופיל.
התוצר המתקבל – המיאמינאל (Hemiaminal) – אינו יציב והוא מאבד במהרה מולקולת מים לקבלת אימין.
רמת החומציות האידיאלית של הסביבה בתגובה זו נעה בין 4 ו-5.
התגובה ההפוכה היא הידרוליזה (פירוק באמצעות הוספת מים) של אימין לקבלת אמין או אמוניה ואלדהיד או קטון.
חיזור של אימין מביא לפירוק הקשר הכפול ולקבלת אמין.
חומצת אימינו (להבדיל מחומצת אמינו) היא תרכובת המכילה קבוצת אימינו וכן קבוצת קרבוקסיל (COOH).
הוא המפתח של שיטת הלחימה וההגנה העצמית "קרב מגע", המהווה בסיס לרוב שיטות הלחימה הישראליות.
שדאור (שאימץ את השם שדאור—מן הצירוף "שדה אור"—כתרגום בבואה לשמו הלועזי), נולד בבודפשט אך גדל בברטיסלאבה.
בית משפחת ליכטנפלד התאפיין במשמעת נוקשה ובעיסוק מוגבר בספורט.
אביו, סמואל ליכטנפלד, היה דמות יוצאת דופן בקהילה היהודית באזור.
הוא עסק בהיאבקות והרמת משקולות ואף התפרנס מהפגנת כוח בקרקס מגיל צעיר.
בעבודתו זו למד שיטות לחימה שונות מאנשים שפגש.
סמואל אימן את אימי מגיל צעיר ונטע בו משמעת ואהבה לספורט.
אימי עסק במספר תחומי ספורט, ביניהם שחייה, התעמלות ואגרוף.
בשנת 1928 זכה באליפות סלובקיה בהיאבקות לנוער ובשנת 1929 בשלוש אליפויות בינלאומיות באגרוף, היאבקות והתעמלות לבוגרים.
מאוחר יותר ועד שנת 1939, התמקד שדאור בהיאבקות, הן כמאמן והן כמתחרה, זכה בתארים רבים ואף נמנה עם סגל נבחרת סלובקיה בהיאבקות.
באמצע שנות ה-30, עם התחזקותן של קבוצות פשיסטיות ואנטישמיות, השתנו חיי היהודים בברטיסלאבה.
שדאור הפך למנהיגה הלא מוכתר של קבוצת יהודים צעירים אשר פעלה להגן על השכונות היהודיות.
עד שנת 1940 השתתף שדאור בקטטות אלימות רבות על רקע אנטישמי.
בשנת 1940 עלה שדאור על אניית המעפילים "פנצ'ו".
במהלך ההפלגה קפץ למי הים התיכון לסייע לאדם שנפל מהספינה.
בעקבות הצטברות נוזלים באוזנו ובשל היעדר תנאים רפואיים מתאימים, התפתח זיהום באוזנו.
כאשר הפנצ'ו עלתה על שרטון ב-9 באוקטובר 1940, ליד האי כמילי, נשלח שדאור עם ארבעה אנשים נוספים בסירת משוטים קטנה להביא עזרה מהאי כרתים.
לאחר חמישה ימים ובמצב תשישות מתקדם, אותרה סירת המשוטים על ידי משחתת של הצי הבריטי והחמישה חולצו.
שדאור וחבריו הובאו למצרים, שם זכה לטיפול כירורגי בזיהום שהספיק להתפשט גם לפניו.
ברם הטיפול לא צלח לחלוטין ושדאור נותר משותק במחצית מפניו.
שדאור גויס לגדוד צ'כוסלובקי (גדוד מס' 11) שלחם במסגרת הצבא הבריטי.
בשנת 1942 עלה לבסוף לארץ ישראל.
לבקשת יצחק שדה הצטרף להגנה והדריך בפלי"ם שחייה והצלה ובפלמ"ח שיטות לחימה בידיים ריקות ושימוש בנשק קר.
באותם ימים נקראו שיטות הלחימה שלימד קפא"פ (קרב פנים אל פנים).
עם הקמת המדינה וייסוד צה"ל, גויס שדאור לשירות כמדריך אימון גופני וקרב מגע ראשי.
שדאור שירת בצה"ל במשך 16 שנים במהלכן פיתח את תורת הקרב מגע.
שדאור תרם רבות ליסוד, פיתוח וביסוס מערך ההדרכה בקרב-מגע וכן של תחומים נוספים במערכת האימון הגופני בצה"ל.
בשנים 1961-1962 שהה באתיופיה בשליחות רשמית.
בשנת 1964 פרש משירותו הצבאי ופתח מכון להוראת קרב מגע בנתניה.
אימי אימץ את חליפת האימונים ושיטת החגורות של הג'ודו ופיתח סילבוס שיתאים לאזרחים וגם יכול לשמש ללמידה כאמנות לחימה ולא רק כשיטת לחימה.
שדאור שאף ליצור שיטת לחימה והגנה עצמית פשוטה ויעילה שתתאים לכל אדם.
תחת הנהגתו התפתחה שיטת הקרב מגע - שיטה מקורית, יעילה ופשוטה (ראה קרב מגע).
תכונות אלה הפכו אותה לפופולרית מאוד בקרב כוחות ביטחון.
בזכות תכונות אלו, הפכה השיטה לפופולרית מאוד כדרך להגנה עצמית.
השיטה זוכה לעדנה בקרב בני נוער, נשים, קשישים ושאר אוכלוסיות הנאלצות לרכוש כישורי הגנה עצמית.
בהוראתו הדגיש שדאור את החינוך לנימוס והליכות, ערכים, ציונות ואהבת הארץ.
שדאור הקפיד לחנך את תלמידיו להימנע מעימותים ככל האפשר, להתעמת רק מתוך חוסר ברירה ולהשתמש בכח רק כמוצא אחרון.
תלמידיו הבולטים של אימי ליכטנפלד היו: אלי אביקזר, שהיווה את החגורה הבכירה שלו ומוביל הדרך, אבי מויאל, וכמו כן חיים זוט, רפי אלגריסי וחיים גדעון שהיו מתלמידיו הראשונים, ואייל ינילוב שהצטרף בשנות השבעים.
כיום ישנן מספר עמותות לקרב מגע בארץ הקשורות באופן ישיר לאימי.
100 שנה להולדתו של אימי
בשנת 2010 ציינו מספר עמותות קרב מגע מישראל את שנת המאה להולדתו של אימי, ממציא הקרב מגע.
התגוננות מפני תקיפה בסכין וכלי נשק קרים נוספים, הוצאת תמר, 1992.
אִימְיָאסְלָאװִיֶה (רוסית Имяславие, בתרגום מילולי: "הערצת השם"), או אִימְיָאבּוֹזִ'יֶה (Имябожие, "האלהת השם" - כינוי גנאי בפי המתנגדים), הוא זרם נוצרי אורתודוקסי שהחל להתפתח ברוסיה ב-1907 אך נאסר מכוח צו כנסייתי ב-1912. האימיאסלאוויה טענה כי שמו של האל הוא ישות אלוהית, וכן כי הזכרת השם מנכיחה את האל.
תומכי האימיאסלאוויה טענו כי שורשיה נעוצים בתקופת אבות הנצרות, ולזרם עדיין יש תומכים גם בהווה בקרב הכנסייה הרוסית האורתודוקסית האוטונומית שפרשה מהכנסייה האורתודוקסית הרוסית ובקרב אחרים.
מתנגדיה טוענים כי הוא מנוגד לעקרונות הנצרות הקתולית והאורתודוקסית.
האימיאסלאוויה נזכרה לראשונה במאה ה-20 בספרו של הנזיר אילריון "על הרי הקווקז" (На горах Кавказа) בו טען, על סמך ניסיונו מתפילה, כי שם האל הוא האל עצמו ויכול לחולל ניסים.
הספר הפך לפופולרי מאוד בקרב נזירים רבים במדינה הנזירית בהר אתוס בצפון יוון, אשר הביאו כתמיכה לרעיון את גישתו של אפלטון כי שמו של כל עצם קדם לו, ומכך הסיקו כי שמו של האל קדם לבריאה ועל כן הוא האל עצמו.
נזירים אחרים בהר אתוס השוו את האימיאסלוויה לפאנתאיזם וטענו כי עובר לבריאה, האל לא נזקק לשם כלל ועיקר.
ב-1912 אסר הסינוד הקדוש על הפצת ספרו של אילריון ברוסיה, וגם פטריארך קונסטנטינופול שתמך בו בעבר התבטא נגדו.
בחודש יוני 1913 החמירה המחלוקת בין שתי קבוצות נזירים במנזר איו פדלאימונוס הרוסי בהר אתוס על רקע שאלת התמיכה באימיאסלוויה.
סכסוך על רקע בחירתו של נזיר שתמך באימיאסלאוויה כראש המנזר הוביל לתלונה בשגרירות רוסיה ביוון, וממשלת רוסיה הזדרזה ושלחה צי קטן של אוניות אל המנזר שהביא עמו את הארכיבישוף של העיר וולוגדה מלווה בכוח צבאי.
הארכיבישוף ניסה לשכנע את תומכי האימיאסלאוויה לחזור בהם מאמונתם אך לשווא, וב-31 ביולי 1913 התקיפו החיילים הרוסים את המנזר, ונהגו באלימות בתושביו למרות שאלה לא גילו התנגדות של ממש.
4 נזירים נהרגו באירוע, 48 נפצעו, ו-840 נזירים נעצרו ונלקחו לאודסה.
יתר הנזירים במנזר חתמו על הצהרה לפיה הם מתנערים מהאימיאסלאוויה.
רק שמונה נזירים הורשו לשוב למנזר והיתר הוגלו או נאסרו.
עם זאת, זמן קצר לאחר מכן, בפברואר 1914 התקבלו מספר תומכי אימיאסלוויה בחמימות על ידי ניקולאי השני, קיסר רוסיה, ובמאי 1914 החליט הארכיבישוף המטרופוליטני של מוסקבה לאפשר לתומכי הזרם להשתתף בטקסים ובתפילות הכנסייה ללא צורך בבקשת מחילה.
החלטה דומה התקבלה גם על ידי הארכיבישוף המטרופוליטני של קייב.
ב-10 במאי 1914 החליט הסינוד הקדוש כי תומכי האימיאסלבייה יוכלו להמשיך ולשמש בתפקידיהם בכנסייה, אם כי הטפה לעקרונות הזרם נותרה אסורה.
התפתחות נוספת לטובתה של האימיאסלוויה חלה כאשר הותר לאלכסנדר בולטוביץ' (Александр Булатович), מנהיג התנועה, לשמש ככומר צבאי במלחמת העולם הראשונה.
אולם באוקטובר 1918 ביטל הסינוד הקדוש של הכנסייה הרוסית האורתודוקסית את ההחלטה המתירה לאימיאסלאבים להיות חלק מהכנסייה, אלא אם כן יבקשו מחילה, ובינואר 1919 ניתק בולטוביץ' את קשריו עם הממסד הדתי האורתודוקסי ברוסיה.
הכומר אילריון מת ב-1916, בולטוביץ' מת ב-1919, וזרם האימיאסלוויה דעך.
אימות שבבים הוא תהליך שנועד לבצע אימות לתכן של רכיב אלקטרוני על מנת לבחון את ההתנהגות של הרכיב.
אם לאורך הבדיקות נמצא שהרכיב המתוכנן אינו פועל כפי שמצופה ממנו – הרי שהתגלתה תקלה או שגיאה בתכן.
במצב זה, יש לתקן את התכן ולחזור שנית על תהליך האימות, עד לקבלת רכיב נקי מתקלות ובעיות.
התהליך מתכנון ועד ייצור שבב (צ'יפ) הוא תהליך ארוך-זמן ועלותו עלולה להגיע למיליוני דולרים.
ההתקדמות הטכנולוגית האדירה בייצור שבבים ובמורכבות שלהם הן מבחינת הלוגיקה שלהם והן מבחינת השילוב שלהם עם זיכרון פנימי וארכיטקטורות אחרות יצרה תחום מורכב מאוד של בדיקת השבבים על ידי שיטות מתוחכמות המצריכות ידע רב בתכנות ובהבנת הלוגיקה העומדת מאחורי השבב.
בשונה מהנדסת תוכנה ואימות תוכנה (QA), קשה מאוד ולעיתים בלתי אפשרי לגלות ולתקן טעות שלא נתגלתה בשלב התכנון, לכן תהליך האימות חשוב כל כך בייצור שבבים.
הווריפיקציה העיקרית בפרויקט מתבצעת על ה-design הכתוב בשפת RTL כגון Verilog או VHDL.
בדרך כלל, מקובל שהאדם המבצע את הווריפיקציה אינו אותו אדם הכותב את ה-design, מאחר שאחד הגורמים לבאגים הוא תפישה מוטעית של ההגדרה של הפונקציונליות, וכאשר אותו אדם מבצע את שני התפקידים, הוא נשאר "כלוא" בקונספציה המוטעית שלו.
כיום, ישנם שבבים מאוד מורכבים, ולכן מחלקים את השבב הנבדק ל"בלוקים" - קטעי קוד, כאשר כל בלוק מבצע פונקציונליות מסוימת של השבב.
עבור כל בלוק נבנית סביבת בדיקה נפרדת.
לאחר שכל בלוק נמצא תקין, מבצעים בדיקות אינטגרציה של כל הבלוקים ביחד, על-מנת לוודא שכל המכלולים עובדים כמו שצריך.
תהליך הווריפיקציה הוא תהליך איטרטיבי המורכב ממספר שלבים:
הבנת תכן הרכיב על כל תכונותיו ויכולותיו (לא נכנסים למימוש).
הגדרת המקרים שאותם צריך למדל (coverage).
כתיבת תוכנית עבודה שמגדירה מה ייבדק, ואיך (Verification Plan)
ניתוח "נפילות" של טסטים וניתוח חורים שלא כוסו
עדכון קוד הדזיין וסביבת הווריפיקציה בהתאם
לאחר מכן, נמשך התהליך של הרצה-ניתוח-תיקון עד שכל המקרים שאמורים להתמדל נוצרו.
כיום השפות הנפוצות בקידוד לווריפיקציה הן:
systemVerilog - הרחבה של שפת Verilog שנועדה לאפשר תיאור גם של הדזיין וגם של הווריפיקציה באותה שפה (IEEE 1800TM)
Specman שנוצרה במקור בחברת Verisity ונרכשה על ידי חברת cadence.
את סביבות הווריפיקציה של ספקמן כותבים בשפת התכנות e.
SystemC, המבוססת על שפת ++C, ומיועדת בעיקר עבור דיזיין שנוצר ב SystemC
כמו כן, ישנן חברות רבות המשתמשות בכלים פנימיים, אשר עושים שימוש בשפות סטנדרטיות, כגון Verilog או C
לכל רכיב חשמלי ישנם אותות כניסה אותם הוא מקבל מרכיבים אלקטרוניים אחרים במעגל, ואותות מוצא, אותם הוא מפיק לאור תפקידו במעגל החשמלי.
על מנת לבדוק שאותות המוצא עונים על הדרוש, יש לספק לרכיב המתוכנן את אותות הכניסה המתאימים, ולוודא שהוא אכן מגיב בצורה הרצויה והמתוכננת.
לשם כך בונים סביבה המכילה את הרכיבים הבאים:
reference model - מחשב את המוצא הצפוי עבור קלט נתון.
scoreboard - מבצע השוואה של המוצא בפועל עם הערך הצפוי (שהתקבל מה- reference model)
agent - מנהל את הממשק עם הרכיב החשמלי, וכולל בתוכו :
driver - אחראי על ייצור של אותות כניסה, ברמה גבוהה ונוחה לניהול.
bfm - אחראי על תרגום הקלט שייצר ה driver לרמה של אותות הכניסה הפיזיים.
monitor - אחראי לדגום את אותות הכניסה והיציאה הפיזיים, והעברתם לעיבוד:
אותות הכניסה עוברים לעיבוד של ה- reference model
אותות היציאה עוברים לבדיקה של ה- scoreboard.
במתודולוגיות עבודה שונות ייתכנו שמות שונים לחלקים השונים של סביבת הווריפיקציה
ישנן שתי שיטות עיקריות לווריפיקציה:
בווריפיקציה רנדומלית (Coverage Driven) מנסים להתגבר על העובדה שמספר המצבים שבהם יכול להימצא הרכיב הנבדק הוא אדיר ולא ניתן להגיע לכל המצבים (בהינתן יכולת מחשוב מוגבלת וזמן מוגבל).
הרעיון הוא להביא את הרכיב למקרי הקצה שבהם עלולים להיות באגים מבלי שהמהנדס יצטרך לחשוב בעצמו על כל מקרה באופן פרטני.
המהנדס צריך להגדיר בסביבת הווריפיקציה את כל המקרים האפשריים וכאשר הסביבה רצה אז היא תגיע למקרים הבעייתיים.
כדי להגדיר את השלב בו ניתן לומר שהבדיקה הסתיימה, מגדיר המהנדס את רשימת המקרים אותה הוא מגדיר כחשובה.
כלי הווריפיקציה אוסף את מכלול הצירופים שנבדקו, ובהתאם ניתן לראות את יעילות הרנדומיזציה (בהגעה למקרי קיצון), ואת מידת בשלות הקוד לייצור (כמות ואיכות ה"חורים" - אותם צירופים שלא נבדקו עדיין).
בשיטת הוריפקציה ישירה (Test Driven) כותבים test עבור כל אירוע שרוצים לבדוק.
סביבת הבדיקה בנויה ממספר טסטים אשר כל אחד מהם נועד לבדוק מקרה אחר.
במרבית הפרויקטים ייעשה שילוב של שתי השיטות, השיטה הישירה היא יותר פשוטה ומתאימה במיוחד למקרים מאוד ספציפיים אשר אינם קורים במהלך עבודה רגיל של הרכיב, כמו כן בשלב הראשוני של הפרויקט הרבה יותר מהיר וקל לכתוב טסטים בודדים.
לעומת זאת הווריפיקציה הרנדומלית עשויה למצוא באגים יותר מורכבים אשר קשה למצוא אותם בטסטים הפשוטים, מאחר שמתוך מכלול המקרים האפשריים, ישנם מקרים שלא אופיינו כחשובים לבדיקה, אך התבררו כגורמים בעייתיים.
אימלדה רומולדז מרקוס (בטאגאלוג: Imelda Romuáldez Marcos, ידועה כ"פרפר הברזל", נולדה אימלדה רמדיוס ויסיטסיון רומואלדס ב-2 ביולי 1929) היא פוליטיקאית פיליפינית, אלמנתו של דיקטטור הפיליפינים פרדיננד מרקוס.
מילאה תפקידים שונים בממשלה עד שנת 1986, השנה בה בעלה הודח מתפקידו לאחר מרד עממי, בעקבותיו הם גלו להוואי.
מרקוס, ילידת מנילה, הייתה מלכת היופי של עיר הולדתה בהיותה בת 18. בשנת 1954 נישאה לפרדיננד, שהיה חבר בבית הנבחרים הפיליפיני.
מרקוס הייתה הפוליטיקאית הראשונה שנבחרה כחברה בבית המחוקקים הפיליפיני בשלושה מיקומים גאוגרפיים (מנילה, לייטה, צפון אילוקוס).
מרקוס שימשה כשגרירה מיוחדת של הפיליפינים לכינון היחסים הדיפלומטיים בין מדינה זו לבין סין, ברית המועצות ומדינות הלוויין שלה באירופה, ואסיה.
בשנת 1972, כשבעלה היה לקראת סיום שתי תקופות הכהונה שהותר לאדם יחיד לכהן בהם כנשיא, נשקלה האפשרות שמרקוס תתמודד לנשיאות.
בדצמבר 1972 נפצעה במהלך טקס רשמי, אל מול המצלמות, על ידי תוקף.
בנובמבר 1975 מונתה מרקוס למושלת מנילה, ונחשבה באופן לא רשמי לסגנית הנשיא.
בשנת 1976 נמנתה מרקוס בין עשר הנשים העשירות בעולם ברשימה של עיתון גרמני.
בהמשך מונתה לתפקיד שרה לעניינים הומניים בנוסף לתפקידה כמושלת מנילה.
בשנת 1983, בעקבות רצח בניגנו אקינו הבן, יריבו הפוליטי של בעלה,, ובניסיונות לשכך את הזעם כלפי בעלה, התפטרה מהוועדה המנהלתית והודיעה שלא תתמודד על הנשיאות, אחרי פרישת בעלה.
עם זאת, היא המשיכה בתפקידה כמושלת מנילה.
מרקוס הייתה ידועה בכינויה "פרפר הפלדה", בשל היותה אישה נאה בצעירותה, אך גברת קשוחה וחסרת רחמים לצד בעלה.
בנוסף, הייתה ידועה לשמצה כגברת ראשונה מושחתת וסמל לפזרנות, בעיקר לאחר שנתגלה אוסף הנעליים הגדול שלה, שכלל על פי השמועות כ-3,000 זוגות, אך לאחר זמן מה "תוקן" מספר זה ונאמר כי אוסף הנעליים שלה, שסימל את שחיתותה, ואהבתה למותגים יקרים של מיטב המעצבים, כלל "רק" 1,000 זוגות.
בפברואר 1986 היא נמלטה עם בעלה מהפיליפינים בעקבות חשש שמורדים בפיליפינים יפגעו בהם.
בנובמבר 1991, שלוש שנים לאחר מות בעלה, חזרה לפיליפינים וניסתה להיבחר לנשיאות המדינה, אולם זכתה לתמיכה מועטה.
אך בשנת 1995 זכתה בבחירות לבית הנבחרים כמייצגת מחוז לייטה.
במהלך השנים מרקוס הורשעה באשמת שחיתות.
באמצע שנות ה-90 נידונה ל-12 שנות מאסר, אולם עונשה בוטל בעקבות ערעור שהגישה.
בשנת 2001 הואשמה בהעברת כספים לחשבונות בבנק בשווייץ, בשנת 2008 התקבל ערעורה בשנית אך ב-2018 הורשעה בשבע עבירות שחיתות.
למרקוס שלושה ילדים, אים מרקוס-מנטוק, פרדיננד "בונגבונג" מרקוס (שנבחר לתפקיד נשיא הפיליפינים בעקבות הבחירות לנשיאות הפיליפינים של 2022), ואירין מרקוס-ארנטה.
אימזדי הוא רומן בסדרת ספרי מסע בין כוכבים: הדור הבא.
את הספר כתב פיטר דייוויד (Peter David) והוא אינו נחשב לחלק מהקאנון של הסדרה.
עלילת הספר מתמקדת במשימה של ויליאם רייקר על כוכב הלכת בטאזד, ומערכת היחסים המוקדמת שלו עם דיאנה טרוי.
ל"אימזדי" מבנה מסובך, הכולל מסע בזמן באמצעות שומר הנצח, אך עלילתו אחידה ומספרת סיפור אהבה בעל אלמנט של הצלה.
הטקסט מרחיב את משמעות המושג "אימזדי", כשטרוי מסבירה שמשמעות המילה "אימזדי" בשפה הבטאזוידית היא "הראשון" (אך ראו הרחבה בהמשך), אם כי הכוונה איננה בהכרח לראשוניות במובן המיני שלה.
טרוי מסבירה לרייקר כי היא "הראשונה לגעת בנשמתו".
המילה, כמו גם ההיסטוריה של רייקר וטרוי, הוצגו לראשונה בפרק הפיילוט של סדרת הטלוויזיה מסע בין כוכבים: הדור הבא, "מפגש בפארפוינט".
אדמירל ויליאם רייקר הוא גבר ערירי ומריר בן 73, הנמצא במסלול התרסקות מאז מותה של דיאנה טרוי 40 שנה קודם לכן מסיבות שלא הובררו במהלך ועידת שלום עם גזע אויב בשם הסינדרין.
רייקר, שמפקד כעת על תחנת חלל לא חשובה, מוזמן לבטאזד לבקר את אימה של דיאנה, לואקסנה טרוי הגוססת.
לאחר מותה של לואקסנה עובר רייקר על חפציה האישיים ונזכר כיצד נפגשו הוא ודיאנה לראשונה על בטאזד, וכיצד החלה מערכת היחסים ביניהם.
בפלאשבק ארוך מתגלה לנו שרייקר וטרוי נפגשו לראשונה כשרייקר היה מוצב בבטאזד בין משימות.
השניים נפגשו לראשונה בחתונה שבה שימשה דיאנה כשושבינה, ורייקר נמשך אליה והחל מחזר אחריה.
דיאנה דחתה אותו בתחילה, היות שחשבה שמשיכתו אליה היא פיזית בלבד, וכי הוא מעדיף מפגשים מהירים ומרגשים על מערכת יחסים רגשית, אינטימית ובעלת משמעות.
למרות זאת השניים מתקרבים זה לזה לאורך מספר מפגשים שבהם רייקר משפיע על טרוי לאמץ רגשות אימפולסיביים, ודיאנה מעודדת את ויל לחקור את הצד הרוחני שבו.
במהלך ביקור במוזיאון החביב עליה נחטפת דיאנה על ידי קבוצת מסתננים סינדרינית.
כוח שמירה בפיקודו של רייקר מצליח להפיל את ספינת החוטפים בג'ונגל, ורייקר מאתר אותם ומחסל את החוטף האחרון שנותר בחיים.
דיאנה וויל נותרים לבדם בג'ונגל ומערכת היחסים ביניהם מתחילה להתגבש.
דיאנה אומרת לויל לראשונה שהם "אימזדי".
למרות זאת, בשובם מהג'ונגל מגיבה לואקסנה בחריפות ומתנגדת לזוגיות המתהווה.
נראה שדיאנה מקבלת את עמדתה של אימה, מה שגורם לויל להשתכר ולהיכנס למיטה עם אישה אחרת.
דיאנה מגלה את שניהם יחד כשהיא מגיעה אל מגוריו של ויל במטרה להודיע לו שהחליטה להמרות את פי אימה.
דיאנה וויל מחליטים לזנוח את מערכת היחסים ביניהם, וזמן קצר לאחר מכן עוזב ויל את הכוכב.
פגישתם הבאה היא על סיפון "אנטרפרייז-D".
בעתיד מקביל, קומודור דאטה – כעת מפקדה של "אנטרפרייז-F" – מספר לרייקר שמדענים שחוקרים את שומר הנצח גילו שמותה של דיאנה הוא נקודת מפתח בזמן, שממנה מפצלים שני קווי זמן נפרדים.
מטרתו של דאטה היא לנחם את רייקר בכך שדיאנה חיה עדיין ביקום מקביל, אך הדבר מעורר ברייקר חשד והוא מצווה שבגופה של דיאנה תיערך נתיחה שלאחר המוות.
הנתיחה מגלה כי דיאנה הורעלה ברעל שלא היה קיים בתקופה שבה מתה דיאנה.
רייקר מסיק שגורם כלשהו חזר אחורה בזמן ורצח את דיאנה במטרה לגרום לשינוי העתיד.
רייקר מגיע לשומר הנצח וחוזר אחורה בזמן לוועידת השלום עם הסינדרינים שנערכה על סיפונה של "אנטרפרייז-D", טרם מותה של דיאנה.
אדמירל רייקר נותן לקומנדר רייקר את סם הנגד, ורייקר נותן לה אותו, ומציל את חייה.
אדמירל רייקר לא חוזר לזמנו שלו, מראה בכך כי הסכנה לחייה של דיאנה טרם חלפה.
קומודור דאטה משתמש גם הוא בשומר הנצח כשהוא נחוש בדעתו למנוע מרייקר לשנות את העבר, ומוכן לנקוט בכל אמצעי שיידרש על מנת למנוע ממנו לעשות כן.
הוא מנתק את קומנדר דאטה בן התקופה ומתחזה לו במטרה להרחיק את דיאנה מוועידת השלום ולרצוח אותה בעצמו.
אדמירל רייקר מנחש את כוונתו של קומודור דאטה ולכן מאתר את קומנדר דאטה, מפעיל אותו מחדש ומשכנע אותו כי קומודור דאטה אינו אלא לור, אחיו של דאטה.
בעזרת קומנדר דאטה הם מאתרים את קומודור דאטה ונלחמים בו.
כשדעתם של משתתפי ועידת השלום מוסחת, מצליחה דיאנה, שלא הצליחה עד אז להשתמש ביכולותיה האמפתיות על מנת לקרוא את הסינדרין מאחר שנדרשת אליהם חשיפה מסוימת קודם לכן, לקרוא את רגשותיהם ומבינה כי כוונותיהם אינן כנות וכי הם אינם מעוניינים בשלום.
מטרת הוועידה היא לקנות זמן נוסף במטרה לחזק את גזעם.
מתברר שאחד מחברי המשלחת הסינדרינית הגיע מהעתיד כשמטרתו היא לרצוח את דיאנה במטרה למנוע ממנה לגלות את התרמית.
כשדיאנה מודיעה לנוכחים כי הסינדרין אינם כנים בכוונותיהם חוזרים כל מי שהגיעו מהעתיד לזמנם שלהם ושומר הנצח מודיע כי "הכל כפי שהיה".
דאטה מאוכזב שאיש לא טרח לבדוק האם אדמירל רייקר צודק בהערכתו כי קו הזמן שובש.
כשאדמירל רייקר שב לעתיד המתוקן, לא ברור מה ימצא שם, אך נרמז שהוא ימצא את האימזדי שלו כשהיא חיה וממתינה לו.
ב-1998 יצא לאור ספר ההמשך, אימזדי II: משולש .
עלילת הספר מתמקדת במשיכה הרומנטית של וורף כלפי טרוי, בעניין המחודש כלפי טרוי מצד ויליאם רייקר ובטינה שחש תומאס רייקר לאחר שהחמיץ את ההזדמנות להיות בן זוגה של טרוי.
הספר מציג דמויות חדשות ומספר קווי עלילה, מה שהביא חלק מהמבקרים להסיק כי לא מדובר בספר המשך, אלא בספר נפרד.
שני הספרים, "אימזדי" ו-"אימזדי II: משולש" יצאו לאור בשנת 2003 במהדורה מאוחדת שנקראה "אימזדי לנצח" .
גרסה מקוצרת של הספרים יצאה לאור גם כספר מוקלט.
ג'ונתן פרייקס, שגילם את דמותו של ויליאם רייקר, הקריא את הספר הראשון, ורוברט או'ריילי שגילם את דמותו של הקלינגון גאורון הקריא את הספר השני.
המילה "אימזדי", הוצגה לראשונה בפרק הפיילוט של "מסע בין כוכבים: הדור הבא", "מפגש בפארפוינט", והמשמעות המקורית שהוצגה הייתה "אהוב".
בהמשך מוסבר כי משמעות המילה בשפה הבטאזוידית הוא "הראשון".
הכוונה איננה לשותף הראשון לקיום יחסי מין, אלא לראשון שנגע בך באופן עמוק, הן ברמה הרגשית והן ברמה הנפשית.
המושג מייצג קשר נפשי עמוק בין האוהבים, עד כי הם מתמזגים זה אל תוך זה והופכים לאחד ברמה הרגשית, ברמה השכלית ובמטרות החיים המשותפות.
"אימזדי" קיבל ציון 4/5 באתר גוגל ספרים.
האתר SFReader.com נתן למהדורה המאוחדת, "אימזדי לנצח", ציון 7/10.
מבקר מהאתר TrekMovie.com שסקר בשנת 2010 את עבודתו המאוחרת יותר של דייוויד ציין ש-"אימזדי" נותר הספר האהוב עליו ביותר מבין ספרי מסע בין כוכבים.
אימיפנם היא אנטיביוטיקה בטא-לקטמית במתן תוך ורידי, מהתת-קבוצה Carbapenems, בעלת פעילות רחבת טווח (משמשת לטיפול נגד בקטריות גרם שלילי, גרם חיובי, אירוביים אנאירוביים).
למרות זאת, היא לא בשימוש נפוץ כיוון שיש חשש לעמידות.
ניתנת בעיקר לחיידקים עמידים, למשל בדלקת ריאות נוזוקומית (hospital acquired pneumonia) מפתוגן Klebsiella Pneumoniae.
עיכוב ייצור דופן התא של מגוון חיידקים.
המבנה שלהם מקנה להם עמידות גבוהה במיוחד כנגד רוב הבטא-לקטמאזות.
בחידקים גרם שליליים, לרוב מתפתחת עמידות דרך גישה מופחתת של התרופה לתא, החידק מייצר פחות OprD (החלבון בממברנה החיצונית שנקשר אליה).
פריחה, במינונים גבוהים התקף פרכוסים (נדיר), פגיעה בתפקוד הכליות.
אימילקה הייתה אשתו של חניבעל ברקה.
היסטוריונים עתיקים רבים כותבים שחניבעל נישא לנסיכה איברית, וחלקם אף מזכירים את שמה.
אולם היחיד שמספק פרטים רבים יותר אודותיה הוא סיליוס איטליקוס, מחבר הפואמה "פוניקה", העוסקת בחייו של חניבעל.
לאחר מלחמת שכירי החרב, מצאה עצמה קרתגו מרוששת והיה הכרח למצוא מקור עושר חדש, כתחליף לתבואה מסיציליה, ולנחושת מקורסיקה.
מכרות הכסף בספרד (היספניה בפי הקרתגים) גירו את הקרתגים להרחיב את תחומי ההשפעה בספרד.
חמלקרת ברקה נשלח בראש גיס לכבוש את ספרד מידי המקומיים, שהתחלקו לשלוש קבוצות עיקריות.
איברים, קלטים, ובני תערובת שנקראו קלטיברים.
חמלקרת מת בקרב מאוחר יותר, ואת מקומו תפס חתנו עזרובעל (חתן חמלקרת ברקה).
הוא המשיך את משימתו של חמלקרת אם כי בדרכים פוליטיות.
עזרובעל עודד קצינים מצבאו להינשא לנשים מקומיות.
וזאת כדי לחזק את מעמדו בספרד.
כך שכנע בין היתר את גיסו חניבעל להינשא לאימילקה, שהייתה בתו של ראש שבט חזק מאזור קאסטולו.
למרות שהיו אלו נישואים פוליטיים, לרוב נראה שהייתה בהם גם אהבה.
על פי איטליקוס, חניבעל ראה את אימילקה לראשונה כאשר התפלל במקדשה של תנית, באזור חאאן של ימינו, והתאהב בה.
על פי המסופר נראה שגם היא אוהבת אותו, היא מפצירה בו לא לצאת למסע אל איטליה.
וכאשר הוא מסרב היא מבקשת ממנו לפחות לקחת אותה עמו.
אולם הוא מותיר אותה בספרד, לשמור על בנם הקטן שנולד במהלך המצור על סגונטום.
אימילקה ובנה נהרגו ככל הנראה ממגפה במהלך המלחמה הפונית השנייה.
אימטרה (בפינית: Imatra) היא עיירה ורשות מקומית במזרח פינלנד.
אימטרה נוסדה בשנת 1948 בשטחן של שלוש רשויות מקומיות יאסקי, רוקולאהטי ויוטסנו.
פינלנד ויתרה על 11% משטחה לברית המועצות עם תום מלחמת החורף.
יאסקי איבדה 85% משטחה והוחלט כי רשות מקומית חדשה, אימטרה, צריכה לקום על 15% משטחה הנותר של יאסקי ושטחים מן הרשויות רוקולאהטי ויוטסנו.
מסיבה זו על סמלה של אימטרה שלושה ברקים המסמלים את שלוש הרשויות הקודמות אשר שלטו על השטח שניתן לה.
אגם סימאה, נהר ווקסי וקו הגבול עם רוסיה הם שלושת המאפיינים הגאוגרפיים הבולטים באימטרה.
בשנת 1971 ניתנה לאימטרה הרשאתה כרשות מקומית.
מצידו השני של הגבול, כ-7 ק"מ ממרכז העיירה, נמצאת העיירה הרוסית סבטוגורסק.
סנקט פטרבורג נמצאת כ-210 ק"מ מדרום-מזרח לעיירה ואילו הלסינקי, בירת פינלנד, נמצאת במרחק 230 ק"מ.
העיירה הפינית הקרובה ביותר, לאפנראנטה, נמצאת במרחק 37 ק"מ מאימטרה.
מבחינה מינהלית אימטרה שייכת לפרובינציה של דרום פינלנד ולאזור דרום קרליה.
אִימִידַקְלוֹפְּרִיד הוא קוטל חרקים אשר פועל כרעלן עצבי ושייך לקבוצת כימיקלים בשם ניאוניקוטינואידים אשר פועלים על מערכת העצבים של חרקים, עם רעילות נמוכה מאוד ליונקים.
החומר הכימי מפריע לשידור גירויים במערכת העצבים של החרקים.
על ידי חסימת קולטנים ניקוטיניים, אימידקלופריד מונע מהמוליך העצבי אצטילכולין להעביר דחפים בין העצבים, וכתוצאה מכך גורם לשיתוק החרק שסופו מוות.
לחומר השפעה הן במגע והן דרך מערכת העיכול.
אימידקלופריד נקשר חזק יותר לקולטנים של חרקים מאשר של יונקים ולכן רעיל הרבה יותר לחרקים.
נמכר בין השאר תחת השם המסחרי "קונפידור".
בתורת האינפורמציה ובקריפטוגרפיה, אִמּוּת מְסָרִים , שְׁלֵמוּת או כְּלִילוּת מְסָרִים , מתייחסים למאפיין זיהוי מקור המסרים העוברים ברשת והגנה מפני שינויים זדוניים של תוכנם במהלך העברתם, באופן שהמקבל יכול להבחין בהם לדחותם על הסף ולהחזיר התראה מתאימה לשולח.
הצפנה לבדה אינה מספקת אימות והבטחת שלמות כלל.
בעוד שההצפנה יכולה להבטיח את סודיות המידע היא אינה בהכרח מעידה על שלמותו ועל שייכותו לגורם כלשהו.
לפעמים לא פחות חשוב ואולי אף יותר חשוב, להבטיח את שלמות המידע ולאמת את מקורו מאשר להגן על סודיותו, הדוגמה הטובה ביותר היא עדכוני תוכנה שעלולים להכיל וירוסים רוגלות ונוזקות אחרות.
למרות שהבטחת שלמות ואימות הם מושגים מעט שונים, בהקשר של אימות מסרים הם משולבים יחד כי כמעט תמיד הבטחת שלמות משליכה בהכרח על זיהוי ואימות מקור המסמך או המסר.
אפשר להשיג הבטחת שלמות ואימות באמצעות שתי שיטות עיקריות: בשיטה הסימטרית באמצעות קוד אימות מסרים או בשיטה האסימטרית באמצעות חתימה דיגיטלית בשילוב עם פונקציית גיבוב.
יש להבחין בין שני מצבים: מצב בו המידע אינו אמור להיות סודי אך המקבל בכל זאת מעוניין להבטיח את שלמותו ואת זהות השולח.
ומצב הצפנה עם אימות, המשלב גם סודיות וגם הבטחת שלמות ואימות המסרים המוצפנים.
לעיתים קרובות המידע העובר ברשת מכיל את שניהם יחד.
חלק גלוי המיועד לטיפול על ידי מנהל הרשת כחלק מפרוטוקול התקשורת וחלק מוסתר המכיל את המידע עצמו.
מקרה זה נופל בקטגוריה הצפנה מאומתת עם מידע נלווה והיא פופולרית ברשתות תקשורת מודרניות.
הרעיון הוא שבמקרה כזה יש להבטיח את שלמות המידע הנילווה הגלוי באופן כזה ששינוי זדוני שלו לא יסכן את סודיות המידע המוסתר.
המטרה של אימות והבטחת שלמות שונה לחלוטין מהצפנה ולעיתים קל להתבלבל בין השתיים.
באופן כללי הצפנה מעצם ההגדרה אינה מספקת הבטחת שלמות ואין להשתמש בה למטרה זו.
אלא יש צורך להשתמש בטכניקות ייעודיות לטיפול בהבטחת שלמות.
הסיבה לבלבול נובעת מהטענה לכאורה שאם ההצפנה מסתירה את המידע לחלוטין, היריב לא יצליח לשנות את המידע המוצפן למשהו אחר שממנו יתקבל מידע בעל משמעות כלשהי לאחר הפענוח בצד המקבל ולכן אין לחשוש משינוי זדוני כי רוב הסיכויים שמה שיתקבל בצד השני יהיה ג'יבריש.
הטענה הזו שגויה כיוון שבהרבה מערכות הצפנה, אפשר להראות כמה קל לבצע שינויים זדוניים מבלי ששני הצדדים יבחינו בכך.
למשל בכל צופן זרם או צופן בלוקים הפועל במצב הפעלה המדמה צופן זרם כמו OFB, הטקסט המוצפן הוא כאשר הוא מחולל פסאודו אקראי או צופן בלוקים.
במקרה כזה הטקסט המוצפן פגיע מאוד למניפולציות ברמה של סיביות.
אם הופכים (bit flip) סיבית אחת של הטקסט המוצפן, השינוי ישפיע רק על הסיבית המקבילה בטקסט המקורי וכל היתר ייוותרו ללא שינוי.
עובדה זו מאפשרת מצב מסוכן שבו המתקיף יכול לבצע שינוי בטקסט המקורי מבלי לפענח את הטקסט המוצפן.
אם חלק ספציפי של מידע מוצפן מכיל ערך נומרי כמו סכום בשקלים, ההשפעה של הפיכת סיביות במיקום זה יכולה היות הרסנית.
שקל אחד יכול להפוך למיליון שקל בשינוי של סיבית אחת בלבד ולמקבל אין אפשרות לאמת שאכן בוצע שינוי והסכום המקורי היה אחר.
גם הצפנה באמצעות צופן בלוקים בשיטת CBC או ECB אינה משפרת את המצב.
למרות ששינוי של סיבית אחת אמור לייצר בלוק אחר לחלוטין אם הצופן הוא פרמוטציה פסאודו-אקראית, בכל אופן, במצב ECB שהוא הצפנה ישירה של המידע בשיטת "ספר-צופן" מעבר לעובדה שהיא אינה בטוחה לשימוש כשלעצמה ברוב המקרים, אפשר לשנות בה את סדר הבלוקים ללא שתהיה יכולת מצד המקבל לאתר זאת.
יתרה מזו כל שינוי בסיבית אחת יגרום לשינוי רק בבלוק בו הסיבית נמצאת, יתר הבלוקים ייוותרו ללא שינוי, עובדה זו פותחת פתח להתקפות מסוכנות על הטקסט המוצפן.
במקרה של מצב ההפעלה CBC, אפשר לבצע מניפולציות של וקטור האתחול וההשפעה תהיה רק על הבלוק הראשון בסיביות שנמצאות במיקומים בהם בוצע השינוי בדיוק כמו בצופן זרם, יתר הבלוקים נותרים ללא שינוי.
יתרה מזו בשיטה זו כל בלוק טקסט קריא מחובר ב-XOR עם בלוק הטקסט המוצפן הקודם לפני שהוא עובר הצפנה, עובדה זו מאפשרת התקפת מניפולציה של סיביות, אם המתקיף מסוגל לראות את כל תוצאות הביניים של ההצפנה הוא יכול לבצע שינויים נקודתיים מבלי שיחושו בהם.
התקפה כזו הצליחה בעבר נגד פרוטוקול SSL.
העובדה שאפשר לשנות את הבלוק הראשון לפעמים קריטית יותר כי הבלוקים הראשונים מכילים בדרך כלל מידע כללי לגבי המסר המוצפן.
שוב, למקבל אין שום דרך לדעת אם אכן בוצע שינוי זדוני במהלך ההעברה, כי הטקסט הגלוי שמתקבל לאחר פענוח עלול להראות תקין על פניו.
המידע המוצפן לא חייב להיות טקסט בעל משמעות בשפה כלשהי.
המידע יכול להיות גם מחרוזת בינארית המייצגת קוד תוכנה, מסד נתונים דחוס או מפת סיביות.
לכן בעיקרון כל שינוי בטקסט המוצפן עלול להראות כמידע לגיטימי.
גם אם למתקיף אין מושג מה הוצפן, עדיין ביכולתו לגרום נזק רב מבלי שהצדדים יבחינו בכך או שהם יבחינו בכך מאוחר מדי.
המטרה של קוד אימות מסרים היא למנוע מהיריב מלשנות מסרים העוברים ברשת מבלי שהמשתמשים ישימו לב.
הכוונה היא שלמרות שאי אפשר למנוע מיריב זדוני לחבל במידע בפועל בזמן העברתו, אך אפשר לתת ערובה ששינוי כזה אם קרה, יתגלה מייד ולכן השולח והמקבל יפעלו בהתאם לפרוטוקול המגדיר כיצד לפעול במקרה כזה.
בדרך זו אם קיים אדם באמצע המנסה להתקיף את המערכת על ידי החדרת שיבושים במידע ומנסה לבחון את התנהגות הצדדים, לא ילמד מחילופי המסרים שלהם פרט מידע מועיל כלשהו.
כמו בהצפנה סימטרית, קוד אימות מסרים מחייב שהמשתמשים ישתפו ביניהם מפתח סודי מראש.
עם המפתח הסודי והמסר אותו הוא מעוניין לשלוח, השולח מייצר תג אימות אותו הוא מצרף למסר ושולח את שניהם למקבל.
התג מחושב באמצעות אלגוריתם אימות מסרים הנקרא MAC (קיצור של Message authentication code).
בניסוח רשמי השולח מחשב את:
ושולח את למקבל והמקבל בתורו מוודא את שלמות המסר על ידי חישוב פונקציית האימות:
כאשר הוא סיבית אחת המייצגת את תקינות המסר.
אם המשמעות היא שהמסר "תקין" ואילו אם המשמעות היא שהמסר "לא תקין" כי בוצע בו שינוי (ייתכן זדוני) במהלך ההעברה.
פונקציית האימות מבטיחה מעצם ההגדרה שהיריב המצותת לרשת לא יכול באמצעות המידע שהשיג לזייף מסר ותג אימות כך שבצד המקבל יהיה שווה 1.
חתימה דיגיטלית המסתמכת על הצפנה אסימטרית כמו DSA יכולה לשמש בשילוב עם פונקציית גיבוב קריפטוגרפית להבטיח שלמות ואימות מסרים.
הרעיון הוא פשוט, תחילה מייצרים מהמסר ערך גיבוב באמצעות פונקציית הגיבוב, על ערך הגיבוב השולח חותם באמצעות מפתח החתימה הפרטי שלו.
הסיבה לשימוש בפונקציית גיבוב היא לאפשר חתימה על מסרים ארוכים מאוד שהחתימה לא יכולה לקבל.
את החתימה הדיגיטלית יחד עם ערך הגיבוב הוא מצרף למסר ושולחם ליעדם.
בצד המקבל, תחילה המקבל מייצר ערך גיבוב חדש מהמסר באמצעות אותה פונקציית גיבוב שבה השתמש השולח ומשווה את התוצאות מול מה שקיבל.
אם בדיקה זו הצליחה בודק שהחתימה על ערך הגיבוב אותנטית באמצעות מפתח האימות הציבורי של השולח.
הבדיקה הראשונה מבטיחה שלא נעשה שינוי במסר כי פונקציית הגיבוב מבטיחה שכל שינוי כזה יתגלה מייד כאשר ערך הגיבוב שיתקבל יהיה שונה לגמרי ואילו הבדיקה השנייה מבטיחה שלא נעשה שינוי גם בתג האימות עצמו.
חתימה דיגיטלית מבטיחה מעצם הגדרתה, לא רק שלא נעשה שינוי כלשהו אלא היא גם מאפשרת לזהות את החותם.
אימות מסרים לא בהכרח מבטיח הגנה מפני התקפת שידור חוזר (replay attack) שבה המתקיף מנסה לשלוח שוב מסר שנשלח בעבר יחד עם תג האימות המתאים.
מצב כזה לא יכול להתגלות כיוון שתג האימות אינו מכיל מידע שיכול לרמז אם ההודעה כבר התקבלה בעבר.
בכל פעם שהבנק יקבל את ההודעה, תג האימות ימצא תקין והבנק יאלץ להעביר את הסכום המבוקש לחשבון של בוב.
בדרך כלל הטיפול בשידור חוזר אינו בתחום האחריות של אימות מסרים אלא הוא עניין אדמיניסטרטיבי.
במילים אחרות, קוד אימות מסרים לא מכיל "זיכרון" או "מצב" כך שאינו אמור לשלול שחזור הודעות ישנות עם תגי האימות שלהם, לכן כל עוד תג האימות נמצא תקף המסר יחשב כלגיטימי.
הדרך למנוע מצב זה היא הוספת נומרטור או חותם זמן.
בגישה הראשונה, השולח והמקבל מנהלים יומן הודעות, כל הודעה שנשלחת מקבלת מספר רץ שמקודם בכל משלוח אפילו של הודעות זהות.
כך מובטח שתג האימות יהיה שונה בכל ההעברה ושידור חוזר יהיה בלתי אפשרי כי תג האימות לא יתאים למסר יחד עם המספר הרץ המתאים.
אפשר לשלב פרוטוקול אתגר מענה כדי להבטיח את העברת המונה.
החסרון העיקרי של שיטה זו שכעת השולח חייב לנהל "זיכרון" או "מצב", כלומר לזכור את כל המספרים שהשתמש בהם עד עכשיו כדי לא לחזור בטעות על מספר שכבר נעשה בו שימוש והמקבל חייב לזכור את המספר הרץ האחרון שקיבל כדי לוודא שהנומרטור החדש אכן "טרי".
חותם זמן משמש בדרך דומה, במקום לזכור מספר רץ השולח והמקבל מתאמים ביניהם את השעה וקובעים חלון זמן מסוים נניח של חמש שניות.
כל הודעה שנשלחת חייבת לכלול את הזמן בצד השולח וזמן זה חייב להתאים בטווח של החלון המוגדר לזמן בשעונו של המקבל אחרת המקבל ידחה את ההודעה כי תוקפה פג.
יש להביא בחשבון שאם חלון הזמן גדול מדי המתקיף עלול להספיק לשלוח הודעות כפולות ואילו אם חלון הזמן קטן מדי המקבל הלגיטימי עלול לדחות הודעות תקפות.
בנוסף יש להביא בחשבון את תהליך הסינכרון בין המחשבים שגם הוא צריך להיות מוגן קריפטוגרפית.
אימי אוקסון (בשוודית: Jimmie Åkesson; נולד ב-17 במאי 1979) הוא פוליטיקאי שוודי המכהן כראש מפלגת השוודים הדמוקרטים וכחבר הפרלמנט השוודי.
אוקסון נחשב כמתנגד להגירה האסלאמית, וכתומך ישראל ואף קרא בשנת 2018 להכיר בירושלים כבירתה של ישראל.
אוקסון נולד בכפר במחוז כריסטיאנסטד (כיום חלק ממחוז סקונה) שבדרום שוודיה וגדל בסולבסברג שבמחוז בלקיניה.
הוא מכהן כחבר מועצת סולבסברג משנת 1998.
בשנים 2000–2005 כיהן כיושב ראש צעירי מפלגת הימין השוודים הדמוקרטים.
במאי 2005 נבחר ליו"ר המפלגה.
בבחירות לפרלמנט ב-2010 הוביל את המפלגה לראשונה מעבר לאחוז החסימה עם 5.7% מקולות המצביעים ו-20 מושבים בריקסדאג, כולל אוקסון שנבחר כאחד מנציגי מחוז ינשפין.
מסע הבחירות של המפלגה התרכז בהתנגדות להגירה הגוברת של מוסלמים לשוודיה.
בבחירות לפרלמנט ב-2014 הגדילה המפלגה את כוחה וזכתה ב-12.86% מהקולות וב-49 מושבים והייתה בכך למפלגה השלישית בגודלה בשוודיה.
לאחר הבחירות יצא לחופשת מחלה של מספר חודשים.
בבחירות הכלליות שהתקיימו בספטמבר 2018 הגדילה המפלגה בראשותו את כוחה כשזכתה ב-17.53% מן הקולות.
תוצאה שהעניקה לשוודים הדמוקרטים 62 מושבים בפרלמנט.
בבחירות הכלליות ספטמבר 2022 הוביל את המפלגה לזכייה ב-20.5% מהקולות שהקנו לה 73 מושבים, בכך הייתה למפלגה השנייה בגודלה בפרלמנט, ולניצחון בלוק הימין בבחירות עם 176 מושבים סך הכל לעומת 173 מושבים לגוש השמאל.
אוקסון חי בזוגיות עם לואיס אריקסון, שהייתה ראשת העיר סולבנבורג, בה הם מתגוררים, ופעילה ותיקה במפלגת השוודים הדמוקרטים, ולהם בן שנולד בשנת 2013.
אימות חשבון הוא תהליך המאמת שחשבון משתמש באינטרנט הוא בבעלות וניהול של אדם או ארגון אמיתיים.
מספר אתרי אינטרנט, בעיקר רשתות חברתיות מציעים שירותי אימות חשבון.
חשבונות מאומתים ניכרים בדרך כלל על ידי סימן אישור וי כחול (וי על רקע כחול) ליד שם המשתמש או הארגון.
אימות חשבונות נועד לשפר את איכות השירותים המקוונים, להפחית בובות קש, בוטים, טרולים, דואר זבל, ופייק ניוז.
שירות אימות חשבון הוצג לראשונה ביוני 2009 על ידי הרשת החברתית טוויטר, עבור אנשי ציבור כמו גורמים ממשלתיים, עיתונאים, שחקנים, זמרים וסלבריטאים.
ב-2011 הוא הוצע גם למשתמשי גוגל פלוס, ב-2012 למשתמשי פייסבוק, ב-2014 למשתמשי אינסטגרם וב-2015 למשתמשי פינטרסט.
משתמשי יוטיוב יכולים להגיש בקשה לאימות חשבון רק לאחר שהשיגו 100,000 מנויים.
ביולי 2016 הודיעה טוויטר שתאפשר לכל משתמש להגיש בקשה לאימות חשבון, החברה השעתה את המהלך ב-2018, ופתחה את האפשרות מחדש במאי 2021. ב-2018 החלה גם אינסטגרם לאפשר לכל משתמש להגיש בקשה לאימות חשבון.
טוויטר אינה מאפשרת לכלול בשם המשתמש אמוג'י הדומה לוי כחול כדי למנוע התחזות של חשבונות לא מאומתים כחשבון מאומת.
על אף שאימות חשבון מיועד בעיקר לאמת את זהות המשתמש, חשבון מאומת נחשב בדרך כלל כחשבון אמין ויוקרתי על פני חשבונות רגילים.
פליפה אנדרס קורונל (נולד ב-19 בפברואר 1978), ידוע גם תחת שם הבמה אימורטל טכניק , הוא ראפר אמריקאי.
מרב שיריו עוסקים בנושאים שנויים במחלוקת בפוליטיקה העולמית, מנקודת מבט של זרם השמאל הקיצוני.
קורונל נולד בבית חולים צבאי בלימה.
המשפחה של קורונל היגרה להארלם, ניו יורק ב-1980, כדי לברוח מהסכסוך הפנימי בפרו .
במהלך שנות נעוריו הוא נעצר מספר פעמים, לפי דבריו בגלל התנהגות "ילדותית ואגואיסטית".
הוא סיים לימודים בתיכון האנטר קולג', שבמנהאטן, שם למדו יחדו איתו כריס הייז ולין-מנואל מירנדה.
לאחר שהחל ללמוד באוניברסיטת פנסילבניה הוא נשפט לשנה בכלא באשמת תקיפה במהלך מחלוקת בין עמיתים סטונדטים.
לאחר שהוא שוחרר על תנאי מהכלא הוא לקח בהוראתו של אביו שני סמסטרים בלימודי מדע המדינה במכללת ברוך, שבניו יורק סיטי.
לאחר שחרורו מהכלא החל למכור את המוזיקה שלו ברחובות ניו יורק והחל להשתתף בבאטל ראפ עם ראפרים אחרים, עקב כך שלא הצליח למצוא עבודה במחיר הוגן.
ב-2001 פליפה הוציא לאור את אלבומו הראשון, "Revolutionary Vol.
האלבום יצא לאור ללא סיוע בחברת הפצה או בחברת תקליטים, אלא באמצעות כספים שהרוויח בקרבות ראפ שביצע.
בנובמבר 2002, המגזין The Source, ציין אותו ברשימת "Unsigned Hype", המכילה אומנים שהם לא חלק מחברת תקליטים.
בספטמבר 2003 מגזין "The Source" הכתיר את השיר שלו, "Industrial Revolution", מהאלבום השני שיצא לאור בתואר "Hip Hop Quotable".
בכך פליפה היה הראשון לזכות בתואר הזה כאמן שלא חתום בחברת תקליטים.
ב-2008 פליפה הוציא לאור את אלבומו השלישי, "The 3rd World".
נוסף על כך השתתף בערכית פסקול למשחקי וידאו ולסרטים.
ב-2011 פליפה הוציא לאור את האלבום קומפילציה, "The Martyr", חינם להורדה.
האלבום כלל שיר ישנים שלא יצאו לאור ושירים חדשים.
בראיון ב-2020 ציין פליפה שהוא עובד על כתיבת ספר והחל לעבוד על אלבום חדש, אבל התעכב ביציאה לאור שלו בגלל מגפת הקורונה.
שם האלבום פרטי האלבום מקום במצעדים US US R&B US Rap Revolutionary Vol.
חברת תקליטים: ויפר רקורדס — — — Revolutionary Vol.
חברת תקליטים: ויפר רקורדס — - — The 3rd World תאריך: 24 ביוני 2008
חברת תקליטים: ויפר רקורדס 99 36 12
שם האלבום פרטי האלבוםThe Martyr תאריך: 27 באוקטובר 2001
חברת תקליטים: פונטנה רקדורדס, ויפר רקורדס
אימות רב-שלבי הוא סוג אימות אלקטרוני אשר משתמש בשתי דרכים או יותר על מנת לאפשר גישה לחשבון/מערכת, ותפקידו להגן מפני גישה של גורמים בלתי רצויים גם במידה ואחד או יותר מדרכי האימות כשלו.
הפופולרי ביותר כיום הוא האימות הדו-שלבי (2FA), שבו פרטי המשתמש (איימייל, שם משתמש או סיסמה קבועה) הם האימות הראשוני, ולאחר מכן אימות משני על ידי סיסמה חד-פעמית שנשלחת לנייד, לאימייל, לאפליקציה או נוצרת במכשיר ייעודי כמו RSA SecurID או נמצאת ברשות הלקוח כרשימה מודפסת של סיסמאות חד-פעמיות.
שימוש בשיטה זו מקשה באופן משמעותי על פריצה לחשבונות, שכן גם אם סיסמת המשתמש ידועה – גורם זדוני אינו מסוגל לקבל גישה לחשבון ללא הוכחה נוספת שהוא בעל החשבון.
נוסף על כך, לעיתים מדובר בנוחות, לדוגמה באתרים ממשלתיים רבים ניתן להזין מספר תעודת זהות בלבד ולקבל הודעה עם סיסמת כניסה חד-פעמית למכשיר הנייד מבלי לזכור סיסמאות בעל פה.
ראשית, המשתמש עלול להינעל מחוץ לחשבון של עצמו אם לא הכין מראש קוד גיבוי לחשבונו (לדוגמה אם איבד גישה לאיימיל או לטלפון הנייד).
שנית, הליך זה אינו בהכרח מגן אם מכשיר הקשור לשיטת האימות נפרץ או נגנב, וממנו ניתן לקבל גישה לכל החשבונות הנדרשים לאימות הנוסף (לדוגמה אם אם המייל בו משתמשים לאימות מחובר מראש באותו המחשב, ניתן לראות את קוד האימות בקלות).
שלישית, הליך זה אינו בהכרח מגן מפני הנדסה חברתית (לדוגמה דיוג).
סוגי האימות שמערכות משתמשות בכדי לאמת זהות הם:
משהו שאתה יודע – כמו שם משתמש וסיסמה, קוד כניסה קבוע וכדומה
משהו בבעלותך – מכשיר פיזי כמו מכשיר סלולרי שמייצר סיסמאות חד-פעמיות
משהו שאתה – אמצעים ביומטרים כגון טביעת אצבע או זיהוי פנים
אימות רב-שלבי טוב משתמש בכמה סוגים במקביל, ואינו נשען רק על אחד מהם.
משיכת כסף מכספומט, בו רק השילוב הנכון של כרטיס הכספומט (דבר שנמצא ברשות המשתמש) וקוד (משהו שהמשתמש יודע) מאפשר לבצע את הפעולה
כניסה לאתר שדורשת שם משתמש וסיסמה (משהו שהמשתמש יודע) וגם קוד מספרי שנשלח לטלפון של המשתמש (דבר שנמצא ברשות המשתמש), שאותו המשתמש נדרש להזין בנוסף לסיסמה, כדי לקבל גישה לחשבון שלו
אמצעי נוסף לאימות רב-שלבי הוא אפליקציית אימות של צד שלישי (Authenticator).
אפליקציה כזו מאפשרת אימות רב-שלבי בדרך כלל על ידי הצגת קוד שנוצר באופן אקראי בו המשתמש יכול להשתמש, במקום שליחת קוד ב-SMS לטלפון של המשתמש או שימוש בשיטה אחרת.
בהקשר של פרוטוקול HTTP, אימות גישה בסיסי הוא שיטה עבור משתמש HTTP (למשל דפדפן אינטרנט) לספק שם משתמש וסיסמה בעת ביצוע בקשה.
באימות HTTP בסיסי, בקשה מכילה שדה כותרת בצורה של , כאשר credentials הם קידוד Base64 של מזהה וסיסמה, שביניהם סימן נקודתיים (:).
האימות יושם במקור על ידי ארי לוטונן ב-CERN בשנת 1993 והוגדר במפרט HTTP 1.0 בשנת 1996. האימות נכלל במפרט משנת 2015, שהחליף את מפרט משנת 1999.
יישום HTTP Basic Authentication (BA) הוא הטכניקה הפשוטה ביותר לאכיפת בקרות גישה למשאבי אינטרנט מכיוון שהיא אינה דורשת קובצי עוגייה, מזהי סשן או עמוד התחברות; במקום זאת, אימות HTTP Basic משתמש בשדות סטנדרטיים בכותרת HTTP.
מנגנון BA אינו מספק הגנת אבטחת מידע עבור האישורים המועברים.
הם רק מקודדים עם Base64 במעבר ואינם מוצפנים או מגובבים בשום צורה.
בעל הגישה לכותרת מקבל גישה לסיסמה, באמצעות קידוד מבסיס 64 חזרה ל-ASCII.
לכן, בדרך כלל נעשה שימוש באימות בסיסי בשילוב עם HTTPS כדי לספק הגנה על הסיסמה.
מכיוון ששדה BA חייב להישלח בכותרת של כל בקשת HTTP, דפדפן האינטרנט צריך לשמור במטמון אישורים למשך פרק זמן סביר כדי להימנע מלבקש מהמשתמש כל הזמן את שם המשתמש והסיסמה שלו.
מדיניות האחסון במטמון משתנה בין דפדפנים.
HTTP אינו מספק שיטה לשרת אינטרנט להורות ללקוח "לצאת" מהמשתמש.
עם זאת, ישנן שיטות לנקות אישורים שמורים בדפדפני אינטרנט מסוימים.
אחת מהן היא הפניית המשתמש לכתובת URL באותו דומיין, תוך שימוש באישורים שגויים בכוונה.
עם זאת, התנהגות זו אינה עקבית בין דפדפנים וגרסאות דפדפן שונות.
בדפדפנים מודרניים, אישורים המאוחסנים במטמון עבור אימות בסיסי נמחקים בדרך כלל בעת ניקוי היסטוריית הגלישה.
רוב הדפדפנים מאפשרים למשתמשים לנקות באופן ספציפי רק אישורים, אם כי האפשרות עשויה להיות קשה לאיתור, ובדרך כלל מנקה אישורים עבור כל האתרים שבוקרו.
שימוש בכוח גס אינו נמנע או מזוהה באופן אקטיבי (אלא אם כן נעשה שימוש במנגנון בצד השרת).
כאשר השרת רוצה שהדפדפן יאמת את עצמו כלפי השרת לאחר קבלת בקשה לא מאומתת, עליו לשלוח תגובה עם שורת מצב HTTP 401 - לא מורשה ושדה כותרת WWW-Authenticate.
שדה הכותרת של WWW-Authenticate עבור אימות בסיסי בנוי באופן הבא:
השרת עשוי לבחור לכלול את פרמטר ערכת התווים מ-:
פרמטר זה מציין שהשרת מצפה מהלקוח להשתמש ב-UTF-8 לקידוד שם משתמש וסיסמה.
כאשר הדפדפן רוצה לשלוח אישורי אימות לשרת, הוא משתמש בשדה כותרת "הרשאה".
שדה כותרת ההרשאה בנוי באופן הבא:
שם המשתמש והסיסמה, וביניהם תו בודד של נקודתיים (:).
המשמעות היא ששם המשתמש עצמו אינו יכול להכיל נקודתיים.
המחרוזת המתקבלת מקודדת לרצף אוקטטים.
ערכת התווים לשימוש עבור קידוד זה אינה מוגדרת כברירת מחדל, כל עוד היא תואמת ל-US-ASCII, אך השרת עשוי להציע שימוש ב-UTF-8 על ידי שליחת פרמטר ערכת תווים.
המחרוזת המתקבלת מקודדת באמצעות גרסה של Base64 (+/ ועם ריפוד).
שיטת ההרשאה ותו רווח (למשל, "Basic ") מוצמד לפני המחרוזת המקודדת.
לאחר מכן יופיע שדה כותרת ההרשאה כ:
אימפי הוא מבנה קרבי שהיה בשירות בני הזולו.
האימפים הראשונים גויסו על ידי שאקה בתחילת המאה ה-19. צעירי הזולו גויסו בגיל 6 לתוכנית אימונים במסגרת האינטנגה ופוזרו לחטיבות בהגיעם לגיל 20. כל אימפי הורכב מחטיבות בנות 1,000 לוחמים, אם כי המספר יכול היה לנוע מ-500 עד 2,000 לוחמים בכל גדוד בגלל מיזוג חטיבות, תגבורות ואבדות בקרבות.
בהתחלה האימפים הורכבו מגברים שבאו מאותה קבוצת גיל, אך בהמשך המנהג השתנה בגלל הצורך לתגבר את האימפים בעקבות האבדות בקרבות.