tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
השיר מוצג בצורה בולטת גם לאורך כל הפרק השני בסדרה "ארץ לאבקראפט", ושם הפרק הוא כשם השיר.
WhoSampled הוא אתר אינטרנט ואפליקציית מובייל עם מידע על דגימות בעולם המוזיקה או מוזיקה מבוססת דגימות, גרסאות כיסוי ורמיקסים.
נדב פורז הקים את האתר בלונדון בשנת 2008, כדרך לעקוב אחר דגימות מוזיקליות וגרסאות כיסוי.
אפליקציית מובייל של האתר יצאה בשנת 2012 ובשנת 2014 עבור אייפון ואנדרואיד בהתאמה.
מסד הנתונים של האתר נוצר על ידי משתמשים ונבדק על ידי מנחים לפני העלאת התוכן לאוויר.
נכון ל-2021, הרצועה בעלת מספר הדגימות הרב ביותר על פי האתר היא "Amen, Brother" של הווינסטונס .
בשנת 2015 הוסיף האתר תמיכה בקליפים של קולנוע וטלוויזיה.
בשנה שלאחר מכן, שיתף האתר פעולה עם פלטפורמת הסטרימינג ספוטיפיי והציג משחק בהשראת שש דרגות של הפרדה העוקב אחר מערכות יחסים בין אמנים, מפיקים ורצועותיהם.
באוקטובר 2017, האתר שיתף פעולה עם KPM ואבלטון וארגן את תחרות "Samplethon" השלישית באולפני Point Blank בלונדון.
White Is in the Winter Night הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת והמוזיקאית האירית אניה, מתוך אלבום האולפן השביעי שלה, .
השיר יצא לאור ב-4 בנובמבר 2008, על ידי חברת התקליטים האחים וורנר, כסינגל השיווקי הראשון מתוך האלבום.
בממלכה המאוחדת יצא השיר ב-10 בנובמבר 2008.
אזורתאריך יציאהפורמטחברת תקליטיםמקורכלל העולם4 בנובמבר 2008תקליטור • הורדה דיגיטליתהאחים וורנר
"White Flag" (בעברית: "דגל לבן") הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הבריטית דיידו, מתוך אלבום האולפן השני שלה, Life for Rent.
השיר נשלח לתחנות הרדיו בארצות הברית ב-7 ביולי 2003, על ידי חברות התקליטים אריסטה רקורדס, צ'יקי רקורדס ו-BMG יפן והופץ כסינגל הראשון והפותח מתוך האלבום.
בבריטניה, נשלח לתחנות הרדיו ב-1 בספטמבר 2003. השיר זכה להצלחה רבה במצעדי השירים ברחבי העולם, והגיע למקום הראשון באוסטרליה, אוסטריה, צ'כיה, גרמניה, איטליה, נורווגיה ופורטוגל.
בבריטניה, מולדתה של דיידו, הגיע למקום השני במצעד הסינגלים הבריטי, ובארצות הברית למקום ה-18 במצעד הבילבורד הוט 100. הקליפ שביים ג'וזף קאהן מציג את השחקן דייוויד בוריאנז בתור מושא אהבתה של דיידו.
השיר הועמד לפרס גראמי בקטגוריית "הביצוע הפופ הווקאלי הטוב ביותר – אישה" וזכה בפרס המוזיקה הבריטית בקטגוריית "הסינגל הבריטי הטוב ביותר", בטקס שנערך בשנת 2004.
קארלי ריי ג'פסן ביצעה גרסת כיסוי לשיר ב-Canadian Idol.
השיר דורג במקום ה-317 ברשימת "500 השירים הגדולים ביותר מאז שנולדת" של Blender.
בישראל, נבחר לשיר השנה של המדינה לשנת 2003. השיר נכנס לפסקול של מספר סרטים ופרקי סדרות טלוויזיה.
"White Flag" נכתב והופק על ידי דיידו, רולו ארמסטרונג וריק נואלס.
בשיר, המספרת לא מוכנה לוותר, גם אם היא יודעת שמערכת היחסים שלה הסתיימה.
"White Flag" תואר כשיר בעל צלילים "רב-שכבתיים", שנכתב למנגינת פסנתר וכלי מיתר.
הוא כתוב בסולם מז'ורי בקצב של 90 פעימות בדקה, וקולה של דיידו נע בין התו הנמוך של A3 לתו הגבוה של C5.
בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, וצבר בה למעלה מ-190 מיליון השמעות.
דייוויד ג'פריס מ-AllMusic שיבח את "השירה המתוקה של דידו" וקבע כי "הכול יפה מאוד בשיר; הן הבתים שלו והן הפזמון שלו".
דריק סטראכן מ-BBC Music כי השיר "מרתק ויכול לגרום לך לזמזם אותו גם אם אינו חקוק בראש שלך.
יש בו משהו לא מודע, תמים ונעים.
הוא יכול להופיע בקלות באחד מסרטי הקומדיה רומנטית של טום הנקס ומג ראיין".
אלכסיס פטרידיס מגרדיאן כתב ש-"White Flag' הוא "שיר פופ מעולה, שנכתב בביטחון, ובו פזמון שאי אפשר לשכוח ללא סיוע בהיפנוזה".
"White Flag" הועמד לפרס גראמי בקטגוריית "הביצוע הפופ הווקאלי הטוב ביותר – אישה" אך הפסיד ל-"Beautiful" של כריסטינה אגילרה.
עם זאת, השיר זכה בפרס המוזיקה הבריטית בקטגוריית "הסינגל הבריטי הטוב ביותר", בשנת 2004.
הווידאו קליפ הרשמי של השיר שביים במאי הווידאו קליפים ג'וזף קאהן מציג את השחקן דייוויד בוריאנז בתור מושא אהבתה של דיידו.
הוא מגולל סיפור על מערכת יחסים שהסתיימה, אך מותיר את דיידו מלאת געגועים לבן זוגה לשעבר.
הם נמצאים זה ליד זה מספר פעמים ללא ידיעתו.
דיידו עדיין לא התגברה עליו וזאת, בנוסף לעובדה שהוא לא מודע אליה.
בסוף הקליפ, הם חוזרים לדירותיהם כשחדרה של דיידו מלא בתמונות שלו.
להפתעתה, היא מגלה שגם חדרו מלא בתמונות שלה; דבר שמרמז על כך שגם הוא עדיין כמה להיות עימה שוב.
נכון לספטמבר 2021, מונה הצפיות של הקליפ עומד על למעלה מ-182 מיליון צפיות.
מקוםתאריםמכירות אוסטריה (IFPI Austria) זהב 15,000 אוסטרליה (ARIA) זהב 35,000 ארצות הברית (RIAA) זהב 500,000 בלגיה (BEA) זהב 25,000 בריטניה (BPI) פלטינה 600,000 גרמניה (BVMI) זהב 150,000 נורווגיה (IFPI Norway) פלטינה 10,000 שוודיה (GLF) זהב 10,000 שווייץ (IFPI Switzerland) זהב 20,000 מכירות + הזרמת מדיה בלבד
מדינהתאריך יציאהפורמטחברת תקליטיםמקורארצות הברית7 ביולי 2003רדיו שירים עכשוויים למבגורים • רדיו טריפל אייאריסטה • צ'יקי11 באוגוסט 2003רדיו להיטים עכשווייםהממלכה המאוחדת1 בספטמבר 2003תקליט 7 אינץ' • תקליטוראוסטרליה15 בספטמבר 2003תקליטור
Who Can I Turn To (בעברית: "למי אוכל לפנות") הוא האלבום ה-20 של הזמר האמריקאי טוני בנט.
את האלבום הוציאה חברת התקליטים קולומביה רקורדס לאור ב-16 בנובמבר 1964, לאחר שהוקלט בחודשים אוגוסט–אוקטובר אותה השנה.
?Who Can It Be Now (בעברית: מי זה יכול להיות עכשיו?) הוא שיר של הלהקה האוסטרלית Men at Work.
הוא יצא באוסטרליה ב-1981, לפני הקלטת אלבום הבכורה של הלהקה, Business as Usual, שבו נכלל השיר מאוחר יותר.
"?Who Can It Be Now" הגיע למקום השני במצעד הסינגלים האוסטרלי באוגוסט 1981 וזכה בדיסק זהב עבור מכירות של למעלה מ-50,000 עותקים באוסטרליה.
השיר הגיע גם למקום ה-45 בניו זילנד.
הוא יצא בקנדה בתחילת 1982, הגיע לשיא במקום ה-8. הסינגל, הגיע למקום הראשון בישראל ובארצות הברית.
"?Who Can It Be Now" היה גם להיט בבריטניה, והגיע למקום ה-45. כאחד הלהיטים הגדולים ביותר של Men at Work, הוא נכלל באלבומי האוסף של הלהקה.
השיר נותר סמל פופולרי של מוזיקת גל חדש והופיע במספר אוספים של שנות ה-80.
Whistlejacket הוא ציור בצבעי שמן של הצייר האנגלי ג'ורג' סטובס, שנוצר בשנת 1762. בציור, שאורכו 292 ס"מ ורוחבו 246.4 ס"מ, מוצג סוס מרוצים של צ'ארלס ווטסון-ונטוורת' המתרומם על שתי רגליו האחוריות, ללא רקע נוסף מלבד צלליות עם דיוק מרבי לגבי האנטומיה של הסוס.
העיתון "אינדפנדנט" הגדיר את היצירה "פרדיגמת יופי ללא דופי של סוס ערבי גזעי".
יורשיי ונטוורת' החזיקו ביצירה עד לשנת 1997 שבה היא נמכרה לגלריה הלאומית תמורת 11 מיליון ליש"ט.
סטובס היה נודע בכישוריו בציוריי חיות.
הוא הוזמן על ידי המרקיז ונטוורת' לביתו שביורקשייר לצורך ציור הסוס בשנת 1762. זאת הפעם הראשונה שהצייר נדרש לצייר סוס בממדים כאלו גדולים ללא רקע, וייתכן כי דרישה זו נעשה לפי בקשתו של המרקיז.
בניגוד לציורים של סוסים אחרים, כדוגמת ציוריו של פטר פאול רובנס, ביצירה זו אין רוכב על הסוס והמיקוד הוא בחיה עצמה.
הסוס מביט לעיניי הצופה, המקנה לו נופך רומנטי.
הייחודיות ביצירה היא קריאת תיגר על "היררכיית הסגנונות" שבה ציור חיות נחשב לבעל חשיבות נמוכה.
סטובס למד אנטומיה ביורק, ובשנת 1756, הוא חקר אנטומיה של סוסים מתים בלינקולנשייר למשך 18 חודשים.
ב-1766, הצייר פרסם ספר הנקרא "אנטומיה של סוסים" שכולל את רישומיו ממחקריו.
אפילו לפני פרסום הספר, עבודותיו של סטובס נחשבו למדויקות ביותר והקנו לו שם בתחום, וכפועל יוצא נוצר ביקוש רב ליצירותיו.
צ'ארלס ווטסון-ונטוורת' היה חבר המפלגה הוויגית ולימים ראש ממשלתה של הממלכה המאוחדת.
כמו כן, הוא היה אדם עשיר אפילו ביחס לפוליטיקאי שבימים אלו נחשב למעמד חברתי גבוה.
בשנת 1762, ווטסון-ונטוורת' ביקש מסטבוס לצייר כמה מסוסיו, וביניהם Whistlejacket.
כמו כן, הוא היה אספן אומנות, בעיקר ממסע שהוא עשה לאיטליה בסוף שנות ה-40 של המאה ה-18. חרף זאת, תחביביו העיקריים היו מרוץ סוסים והימור.
הארכיון של ווטסון-ונטוורת' קובע שאין שום מסמך רשמי של בקשה לצייר את Whistlejacket, אולם ניתן למצוא ראייה מקבלה שסטבוס הוציא ב-30 בדצמבר 1762 על תשלום על שני ציורים שאחד מהם תואר כ"ציור של סוס גדול כמו החיים".
לפי הביוגרפיה של סטבוס, שנכתבה על ידי אוזיאס האמפרי, כאשר הצייר כמעט השלים את הציור, Whistlejacket התנהג באלימות מפני שראה בציור כסוס יריב.
סיפור זה ככל הנראה לא אמיתי, והוא מדמה בבירור את סיפורו של פליניוס הזקן על זאוקסיס ופראסיוס.
Whiteface היא סוג של הופעה בה אדם מתאפר כדי להיראות כמו אדם לבן.
המונח הוא היפוך של צורת ההופעה הידועה בשם Blackface, שבה אמנים משתמשים באיפור כדי להיראות כמו אדם שחור, בדרך כלל בשביל סטריאוטיפים גזעיים שליליים.
מקור מופעי ה-Whiteface הוא במאה ה-19, וכיום עדיין משתמשים בסוג ההופעה הזה, מדי פעם, בסרטים.
השימוש המוקדם ביותר במונח, על פי מילון אוקספורד, הוא מ-1870 בניו יורק קליפר.
השחקן ארתור "דולי" וילסון זכה לכינוי שלו על התחזותו לאירי לבן ששר שיר בשם "מר דולי".
מילון אוקספורד מביא גם שימוש במושג, משנת 1947, אצל השחקן השחור קנדה לי ששיחק את בוסולה, אדם לבן, בסרט "הדוכסית ממאלפי".
הסרט "איש האבטיח", משנת 1970, מתחיל בסצנה בה גודפרי קיימברידג' מגלם אדם לבן שמתעורר בוקר אחד ומגלה שהוא שחור.
אדי מרפי הופיע ב-whiteface בסאטרדיי נייט לייב בשנות ה-80, והופיע ב-whiteface עבור דמויות משניות בסרטים מגלה את אמריקה והפרופסור המטורף.
כדי לקדם את אלבומו החדש, "White People Party Music", ניק קאנון גילם דמות לבנה ממוצא אירופאי בשם קונור סמולנאט.
בסרט "White Chicks" משנת 2004, שון וויאנס ומרלון ויינס מגלמים שני סוכני FBI שמסתווים כנשים לבנות צעירות על ידי שימוש ב-whiteface.
Blackface נחשבת כגזענית, מבוססת על הקשרים גזעיים שקשורים לעבדות ולהפרדה גזעית.
מסיבה זו, Blackface זוכה לגינוי כבד באמנות המודרנית, בעוד Whiteface משמש מדי פעם באומנות המודרנית, בדרך כלל בהקשר קומי.
אלה שתומכים בה כאמנות מבדילים אותה מ-Blackface, וטוענים ש-Whiteface אינו מבוסס על גזענות כמו Blackface, ומכאן טוענים שהסאטירה המיועדת על אורחות חיים של אנשים לבנים אינה גזענית.
מבקרי הWhiteface מגנים אותו מפני שהשימוש בו צבוע או שהוא מוסר כפול.
White Iverson הוא סינגל הבכורה של הראפר והזמר האמריקאי פוסט מאלון.
הוא יצא לאור באמצעות ריפבליק רקורדס ב-14 באוגוסט 2015, כסינגל המוביל מתוך אלבום הבכורה שלו, Stoney (2016).
הוא יצא לאור במקור ב-4 בפברואר 2015 בחשבון הסאונדקלאוד של פוסט מאלון.
פוסט מאלון הפיק וכתב אותו לצד FKi 1st ורקס קודו.
הוא הגיע בשיאו למקום ה-14 במצעד בילבורד הוט 100 האמריקאי.
הסינגל ידוע כשיר שזיכה את פוסט מאלון לתשומת לב במיינסטרים.
פוסט מאלון עבר ללוס אנג'לס ופגש את FKi 1st, שהכיר לו את רקס קודו, ויחד הם הפיקו את "White Iverson".
פוסט הקליט את השיר יומיים לאחר שכתב אותו.
הוא חשב על השם לאחר שעשה צמות בשיער, וחשב שהוא נראה כמו "אייברסון לבן", בהתייחס לשחקן הכדורסל אלן אייברסון.
עם השלמת השיר בפברואר 2015, הוא הועלה לחשבון הסאונדקלאוד של פוסט, מה שהביא אותו במהירות לתשומת לב מחברות התקליטים, וזכה למעל למיליון השמעות בחודש שהועלה.
לבסוף, פוסט מאלון החליט לחתום בריפבליק רקורדס.
הווידאו קליפ של השיר פורסם ב-19 ביולי 2015 בחשבון היוטיוב של פוסט מאלון.
מאז צאתו, צבר השיר למעלה ממיליארד צפיות באתר.
פוסט אמר בפרק של הפודקאסט h3h3Productions כי הווידאו קליפ עלה $5,000 ודרש יום אחד בלבד על מנת ליצור אותו.
הוא גם העיר שחברת רולס רויס פנתה אליו בעקבות הקליפ, והצהירה שהוא משתמש לא נכון במכונית.
הרמיקס הרשמי של השיר יצא לאור ב-7 בדצמבר 2015, בהשתתפות פרנץ' מונטנה וריי סרמרד.
ליל ויין פרסם גם כן רמיקס ל-"White Iverson" בשם "Too Young" עבור המיקסטייפ No Ceilings 2. הראפר מונטנה אוף 300 הוציא רמיקס לשיר בשם "White Iverson/Milly Rock Remix".
"White Iverson" נכנס למצעד בילבורד הוט 100 במקום ה-84 ב-26 בספטמבר 2015, והגיע בשיאו למקום ה-14 ב-23 בינואר 2016. השיר זכה בתואר היהלום מטעם איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי (RIAA) על מכירות של עשרה מיליון עותקים.
"Whistle" הוא סינגל של התקליטן הבריטי, ג'קס ג'ונס, והזמר הבריטי, קאלום סקוט.
הסינגל יצא ב-10 בפברואר 2023 בהוצאת חברת התקליטים פולידור רקורדס.
נכון ליולי 2023, השיר הושמע למעלה מ-56 מיליון פעמים בספוטיפיי.
הווידאו קליפ יצא בערוץ היוטיוב של ג'קס ג'ונס ב-10 בפברואר 2023. בווידאו קליפ, ניתן לראות את ג'קס ג'ונס וקאלום סקוט, וכן מספר נוסעים נוספים, יושבים יחד באוטובוס בלונדון.
נכון ליולי 2023, הווידאו קליפ נצפה למעלה מ-13 מיליון פעמים.
"Who Do You Love" הוא סינגל של הצמד המוזיקלי האמריקאי הצ'יינסמוקרס בשיתוף פעולה עם להקת הפופ רוק האוסטרלית, .
השיר יצא ב-7 בפברואר 2019 בהוצאת חברות התקליטים דיסרופטור רקורדס וקולומביה רקורדס.
השיר מופיע כסינגל המוביל באלבום האולפן השלישי של הצ'יינסמוקרס, World War Joy.
נכון לספטמבר 2023, השיר הושמע למעלה מ-138 מיליון פעמים ביוטיוב, ולמעלה מ-523 מיליון פעמים בספוטיפיי.
גרסת רמיקס לשיר של R3hab יצאה ב-22 במרץ 2019.
אזורתוארמכירותאוסטרליה (ARIA)2× פלטינה140,000קנדה (Music Canada)2× פלטינה160,000דנמרק (IFPI Danmark)זהב45,000מקסיקו (AMPROFON)זהב30,000פולין (ZPAV)זהב10,000הממלכה המאוחדת (BPI)כסף200,000ארצות הברית (RIAA)פלטינה1,000,000ברזיל (Pro-Música Brasil)פלטינה 3×120,000
"" (בעברית: "מִי מְפַחֵד מִמֶּנִּי הַקְּטַנָּה וְהַיְּשָׁנָה?") הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית טיילור סוויפט.
את השיר הוציאה ב-19 באפריל 2024 לאור חברת התקליטים ריפבליק רקורדס, כרצועה העשירית מתוך אלבומה ה-11 של סוויפט, The Tortured Poets Department.
"" הוכלל כרצועה העשירית שלו.
ב-11 באפריל נודע כי אורך השיר עומד על חמש דקות ושלושים וארבע שניות.
סוויפט הפיקה את "Who's Afraid of Little Old Me?" יחד עם ג'ק אנטונוף, שגם תכנת את השיר וניגן בסינתיסייזרים (Juno, Moog, M1, מלוטרון), תופים, בס, גיטרה חשמלית, פסנתר וצ'לו.
השיר הוקלט על ידי ג'ונתן לו, ג'ק מאנינג, ג'ואי מילר ולורה סיסק באולפני ההקלטות של קונוויי בלוס אנג'לס, אולפני Electric Lady בניו יורק ואולפני Esplanade בניו אורלינס.
מוזיקאים נוספים בשיר כוללים את שון האצ'ינסון (תופים), ארון דסנר (פסנתר), זם אודו (סינתסייזרים), מייקי פרידום הארט (סינתסייזרים), אוון סמית' (סינתסייזרים) ומייקל רידלברגר (כלי הקשה).
אורך השיר 5 דקות ו-34 שניות.
"Who's Afraid of Little Old Me?" הוא שיר פופ קאמרי עם שכבות צפופות של הד וכלי מיתר, משולבים בו אלמנטים גותיים דרומיים.
גשר השיר משלב בס מהדהד.
מילות השיר מפרטות איך סוויפט תופסת את תדמיתה הציבורית.
השיר מתחיל בכך שסוויפט מתעמתת עם מבקריה ("If you wanted me dead, you should've just said/ Nothing makes me feel more alive") – "אם אתם רוצים אותי מתה, רק תגידו, זה רק גורם לי להרגיש יותר חיה".
בבית הבא, סוויפט מספרת שגדלה ב"בית משוגעים" – כאשר בית המשוגעים שהיא מתארת הוא תעשיית המוזיקה שסוויפט גדלה בה מכיוון שהיא התפרסמה בגיל צעיר.
סוויפט מביעה כיצד היא הופכת לקרת לב לנוכח ספקולציות על חייה האישיים ("I was tame, I was gentle/ Til the circus life made me mean") – סוויפט מספרת על כך שהיא הייתה רגועה, עדינה, "ילדה טובה" עד ש"הקרקס", תעשיית המוזיקה, הפכה אותה לרעה.
היא מפרטת כיצד נאלצה להתאים את עצמה לתרבות שבה גדלה: "You taught me, you caged me, and then you called me crazy" – סוויפט מספרת איך התעשייה הזו, והאנשים שבה, לימדו אותה, אחר כך כשהיא הייתה מצליחה מדי, כלאו אותה, ואז קראו לה "משוגעת".
בפרשנות לאמזון מיוזיק, סוויפט נזכרה שכתבה את "Who's Afraid of Little Old Me?" לבדה על פסנתר, בעודה במצב מריר של הרהור על האופן שבו פרסומה בגיל ההתבגרות השפיע על תפיסתה העצמית.
היא אמרה ש"לעולם יש תחושת בעלות" על דמויות ציבוריות, מה שמוביל לביקורת קלה על התנהגותן.
אנחנו צופים במה שהם יוצרים, ואז שופטים את זה.
אנחנו אוהבים לצפות באמנים סובלים, לעיתים קרובות עד כדי כך שאני חושבת שלפעמים כחברה אנחנו מעוררים את הכאב הזה, ואנחנו פשוט צופים במה שקורה" – תרגום חופשי של דבריה של סוויפט.
מספר מבקרים השוו את הנושא של "Who's Afraid of Little Old Me?" לשיר "Anti-Hero" משנת 2022, שיר העוסק בביקורת העצמית ובשנאה העצמית של סוויפט.
רוב שפילד מרולינג סטון תיאר את "Who's Afraid of Little Old Me?" כ"מלודרמה גותית-אימה קומית ומזעזעת על ילדות באמריקה" וכינה אותה "תאומה מרושעת" של השיר "Mirrorball" שיצא בשנת 2020. קרייג ג'נקינס מוולצ'ר חשב שהמילים מתארות "צמא לנקמה על טבעית" שמזכיר "משפטי מכשפות ואת הספר קארי".
ווג אוסטרליה חשב שהכותרת היא התייחסות למחזה "מי מפחד מווירג'יניה וולף?", מחזה משנת 1962 מאת אדוארד אלבי העוסק בנישואים שירדו מהפסים.
"Who's Afraid of Little Old Me?" קיבל ביקורות מעורבות, כאשר מספר מבקרים ציינו כי לשיר היה גוון כבד שהקשה על ההאזנה.
מארק סאבאג' מה-BBC חשב שהנושא היה "מלוח ושובב" ותיאר את הצליל כ"חנוק".
אוליביה הורן מפיצ'פורקטענה שהדימויים הליריים "מורכבים" מכיוון שהשיר מתאר את סוויפט גם כמכשפה וגם כחיית קרקס, וג'ונתן קיף מסלנט מתח ביקורת על המילים ואמר שהן מורכבות מדי.
בניו יורק טיימס, ג'ון פארלס התלונן על כך שהשיר חסר את "הנגיעה השובבה אך הספקנית" של השיר של סוויפט "Anti-Hero", מה שהפך אותו ל"סתם עצוב או כועס".
לינדזי זולדז מצאה את זה מפתיע שסוויפט "לא מביאה את השיר הזה עם קריצה (הכרחית)" למרות ש"שיחקה בזריזות עם הומור ואירוניה במקומות אחרים באלבום שלה".
ג'ון וולמאכר מ-Beats Per Minute תיאר את הלחן כ"גם תיאטרלי מדי וגם לו-פיי בו זמנית" ואת המילים הנקמניות כמבלבלות, בהתחשב ב"כבוד וההערצה שסוויפט קיבלה מהתקשורת ומהקהל".
מצד שני, ג'פרי דייוויס מ-PopMatters קבע כי השיר הוא השיר הטוב ביותר באלבום, וכתב כי הוא מדגים שמבקריה של סוויפט "עדיין [מספקים] לה מספיק תחמושת לחומרים חדשים".
לורה סנייפ מהגרדיאן חשבה כי "הזעם הנקמני" של השיר מכיל כמה מהמילים החריפות ביותר שסוויפט כתבה אי פעם וקבעה כי הוא "עדכון מריר ונוקב, בצדק, של השיר "Anti-Hero" החמוד והגמיש יותר.
מריה שרמן, שכתבה עבור סוכנות הידיעות AP, אמרה שהשיר הוא מעין שילוב של אלבומיה הקודמים של סוויפט, הוא כולל "האמביציוזיות המוזיקלית" של folklore ו-evermore (שניהם יצאו בשנת 2020) וה"רגישויות" החדות של Reputation, שיצא בשנת 2017, אך עם יותר עומק ומורכבות.
ריאן פיש שכותב עבור הוליווד ריפורטר דירג את "Who's Afraid of Little Old Me?" במקום הרביעי מתוך 31 הרצועות באלבום, וטען כי תיאור "הפרסונה המכשפה" של סוויפט משכנע וכי להפקה יש הוק "[שצריך] שיצעקו אותו במופע באצטדיון".
וראייטי ראה בשיר זה כאחד מ-50 השירים הטובים ביותר של שנת 2024. כריס וילמן אמר כי למרות שזה היה מפתיע עבור סוויפט להוציא שיר כועס ונקמני, כאשר היא מחזיקה את תדמיתה כ"אהובת אמריקה" במשך רוב השנה, זה היה מוצדק עבור נשים בכללותן ו"מוזר להפליא".
"Whiplash" הוא שיר של להקת הת'ראש מטאל האמריקאית מטאליקה, אשר מהווה לסינגל הבכורה שלה והראשון מתוך אלבום הבכורה שהוציאה לאור בשנת 1983, Kill 'Em All.
בצדו השני של הסינגל נכללות שתי רצועות ("Seek & Destroy" ו-"Phantom Lord") שהוקלטו באולפן, ואליהן התווספו בעריכה קולות רקע של קהל.
בשנת 2004 הקליטה להקת ההבי מטאל האמריקאית מוטורהד גרסת כיסוי לשיר שהופיע באלבום גרסאות הכיסוי Metallic Attack: The Ultimate Tribute.
גרסה זו זכתה בפרס גראמי לביצוע המטאל הטוב ביותר לשנת 2005.
הוא אלבום האולפן המשותף של המוזיקאי הבריטי אלטון ג'ון ושל הזמרת-יוצרת והמפיקה האמריקאית ברנדי קרלייל.
האלבום יצא לאור ב-4 באפריל 2025 בהוצאת חברת התקליטים אינטרסקופ רקורדס.
האלבום נכנס למקום התשיעי במצעד בילבורד 200 עם 40,000 יחידות שקולות, מתוך זה, 36,500 היו מכירות פיזיות, 2,500 יחידות דרך סטרימינג, ו-500 מכירות שירים בודדים.
מדובר בכניסה ה-22 של ג'ון לעשירייה הפותחת במצעד לאורך הקריירה.
+ תאריכי יציאות לאור ופורמטים עבור אזורתאריך יציאהפורמט (ים)חברת תקליטיםמקורכלל העולם4 באפריל 2025הורדה דיגיטלית • הזרמת מוזיקה • תקליטור • תקליטאינטרסקופ רקורדס
Wi-Fi היא טכנולוגיה המאפשרת למכשירים אלקטרוניים להעביר נתונים אלחוטית באמצעות גלי מיקרו שהם חלק מספקטרום הקרינה האלקטרומגנטית.
ארגון ה-WiFi קבע שהוא מתייחס לכל רשת אלחוטית במרחב המקומי (Wireless LAN), אך לרוב מבוססות רשתות אלה על תקני IEEE 802.11 ו-Wi-Fi מהווה שם נרדף להן.
תקני 802.11 מאפשרים פריסת רשת תקשורת שבה משודרות חבילות נתוני IP בין הצרכנים השונים, למרחקים של כמה עשרות מטרים.
טעות נפוצה היא שמקור השם Wi-Fi הוא בקיצור הביטוי Wireless Fidelity, על משקל הכינוי Hi-Fi שניתן בעבר למערכות סטריאו.
בפועל הוא אינו קיצור של דבר.
רשת Wi-Fi פועלת באחד משני מצבים:
רשת תשתית (Infrastructure) - מצב בו הרשת מנוהלת על ידי נקודת גישה אחת או יותר.
נקודת הגישה בדרך כלל משולבת בנתב ואחראית על התקשורת במרחב.
כל התחנות משדרות לנקודת הגישה ורק אליה והיא מנתבת את החבילות כנדרש.
רשת אד-הוק (Ad-Hoc) - מצב המתאר רשת בלתי מנוהלת שבה כל הצרכנים (מחשבים, מכשירים סלולריים התומכים בפרוטוקול וכן הלאה) מתקשרים בינם לבין עצמם ללא תשתית מאורגנת.
כל אחת מהתחנות עשויה לשדר באותו זמן, אך היות שכולן מממשות את הפרוטוקול, על פי רוב נמנעות הפרעות הדדיות.
יתרונה הגדול של רשת Wi-Fi הוא בפשטות חיבור הציוד (אין צורך בפריסת כבלים והגדרות פרוטוקול מורכבות במחשב) ובמחירו הזול.
מחשבים ניידים רבים נמכרים כשהם כוללים מתאמי כרטיס רשת אלחוטי (Wireless NIC Adapter), כך שניתן לחבר אותם בקלות לרשתות אלחוטיות.
אין לבלבל או לקשור בין טכנולוגיית Wi-Fi לבין הטכנולוגיות NFC או EMV, אשר שונות ממנה לחלוטין ומשמשות יחדיו, בין היתר, לתשלום בחנויות ובמרכולים באמצעות טלפון חכם או כרטיס חיוב התומכים בטכנולוגיות אלה.
הבלבול הנפוץ נובע מהדמיון בין הצלמית המסמלת כרטיסי חיוב עם תקן EMV ללא מגע, לבין הצלמית המייצגת שימוש ב-Wi-Fi.
גלישה באינטרנט באמצעות נתב אלחוטי
גלישה באינטרנט באמצעות חיבור מחשב נייד או מחשב כף יד לנקודת גישה
תקשורת בין שני מחשבי כף יד, ביישומים צבאיים, למשל.
נקודה חמה (Hotspot) היא הכינוי שניתן לנתב אלחוטי של רשת Wi-Fi שצרכנים מזדמנים יכולים להתחבר דרכו לאינטרנט.
ברחבי העולם מותקנות במקומות ציבוריים רבים נקודות גישה בתקן Wi-Fi שפתוחות לציבור הרחב בחינם או תמורת תשלום נמוך.
כל אדם יכול להתחבר דרך הנקודות באמצעות המחשב האישי, מחשב כף יד, או טלפון חכם אל האינטרנט.
נקודות אלו נפוצות בשדות תעופה, בבתי קפה ובמקומות ציבוריים נוספים.
נכון ל-2016, במדינות רבות, ישנן נקודות חמות גם ברכבות ואוטובוסים.
בישראל העיר הראשונה שרושתה בנקודות חמות הייתה ירושלים (ב־20 באוקטובר 2004), ובעקבותיה רושתה גם תל אביב.
באפריל 2005 נמצאו בישראל כ-100 נקודות גישה, באוקטובר 2006 היו בישראל 567 נקודות גישה, ובתחילת 2016 מעל ל-156,000 נקודות גישה.
המספור המופיע בטבלה אינו מתועד במסמכים הרשמיים
ישנן הרחבות נוספות של תקן זה (כמו 802.11j) המיועדות לשימוש ביפן, בתדרים שאושרו לשימוש רק שם.
כמו כן, יצרני ציוד רבים מוסיפים לציוד מתוצרתם יכולות שהן מעבר לתקן, כך שציוד מתוצרת אותו יצרן יכול לתקשר בקצב משופר או למרחק רב יותר.
לפי הסוכנות הבריטית להגנת הבריאות אין הוכחות עקביות לנזק הנגרם מהשידורים החלשים של ציוד Wi-Fi.
בקרב מדענים שוררת תמימות דעים באשר להיעדר הוכחות לנזק.
עם זאת, בספטמבר 2007 הכריז משרד הסביבה הגרמני כי רצוי להקטין את החשיפה לקרינה מציוד Wi-Fi, ולבחור במידת האפשר בקישור מבוסס כבלים.
עמדתו זו אינה נשענת על הוכחות, אם כי מבוססת על עקרון הזהירות המונעת.
כיוון שהתקשורת האלחוטית מתבצעת בתווך ציבורי, המידע המועבר חשוף להאזנה.
על מנת שהשימוש בתקשורת WiFi לא יחשוף מידע רגיש, יש לנקוט אמצעי הגנה ואבטחה על הרשת האלחוטית.
לשם כך נכללים בתקני ה-WiFi השונים אמצעי הצפנה המבטיחים שרק הצד המשדר והקולט יכולים לפענח את התוכן המשודר.
בנוסף, ניתן לממש שורה של אמצעים נוספים שיקטינו את הסיכון לפריצת הרשת האלחוטית.
גלאי רשת או תוכנות לגילוי רשת הם תוכניות מחשב שמסייעות בגילוי רשתות תקשורת מקומיות אלחוטיות תוך שימוש בתקני רשתות תקשורת מקומיות אלחוטיות ממשפחת 802.11. גילוי רשתות יכול להיעשות על ידי סריקה אקטיבית (פעילה) או פסיבית (סבילה):
סריקה אקטיבית - נעשית באמצעות שליחת בקשות בדיקה מרובות וניתוח התגובות.
תגובת הבדיקה המתקבלת מכילה לרוב מזהה ערכת שירות בסיסית (BSSID) ומזהה הרשת האלחוטית (WLAN SSID).
סריקה אקטיבית מוגבלת לגילוי רשתות המשדרות את מזהה הרשת שלהן.
סריקה פסיבית - נעשית על ידי האזנה למידע שנשלח החוצה על ידי נקודת הגישה (AP) בלבד.
כדי לאפשר למשתמשים להתחבר, נקודת הגישה תשלח את מזהה הרשת שלה אל המשתמשים.
באמצעות התחזות לנקודת הגישה על ידי זיוף כתובת ה-MAC, המחשב המריץ את הסורק יקבל את מזהה הרשת על ידי משתמשים מורשים.
כיום, רוב רשתות ה-WiFi משתמשות באבטחת WPA2. בתחילת שנת 2018 נתגלו מספר חולשות אבטחה בפרוטוקול WPA2 ובתגובה נמצא בשלבי פיתוח פרוטוקול אבטחה חדש המכונה WPA3.
חשש להפרעות הדדיות מול רשת 5G
הפיתוח של תקן ה-WiMAX החל באמצע שנות ה-90 של המאה ה-20 בתמיכה של חברת אינטל.
תקן ה-WiMAX תוכנן כשיפור ("הדור הבא") של תקן ה-Wi-Fi הנפוץ, אשר מאפשר העברת נתונים ברשת מקומית (LAN) למרחקים קצרים (עד עשרות מטרים).
מקדמי התקן שאפו לאפשר חיבור אלחוטי למרחק של עד 50 קילומטר.
ניסויים שנעשו מצביען על טווח של עד 15 קילומטר בתנאים סבירים (היעדר מכשולים גדולים בדרך, מזג אוויר נאה).
משדרי ה-WiMAX נקראים "תחנות בסיס" (base stations) והם דומים במהותם לתחנות הבסיס הסלולריות.
לתקן שתי גרסאות עיקריות, אחת בתדרים שמעל 10GHz ואחת בתדרים שבין 2-10GHz.
למרות הערכות שהתקן יהיה מרכיב נכבד בתקשורת הסלולרית העולמית, הצלחתו בסופו של דבר הייתה מוגבלת ביותר.
מלבד שימוש בו בטכנולוגיית AeroMACS, המשמשת לתקשורת בשדות תעופה ופריסה בכמה מדינות מתפתחות, רובם של ספקי התקשורת בעולם לא אימצו אותו.
זאת – בעיקר עקב העובדה שהתקן ה-LTE היה המשך טכנולוגי לתקנים שהיו בשימוש נרחב.
תקן ה-WiMAX תוכנן להציב תחרות ישירה לטכנולוגיות הפס הרחב שהיו נפוצות בזמנו, בעיקר טכנולוגיות ה-ADSL וה-DOCSIS (האינטרנט בכבלים).
תקן ה-WiMAX תוכנן לספק חיבור תשתית לאינטרנט וגם שירותי טלפוניית IP שיתחרו בשוק הטלפונים הסלולריים, ואף שירותי טלוויזיית IP.
אף שישנם רבים שקשרו בין WiMAX לבין הדור הבא של הרשתות הסלולריות ("דור ארבע"- 4G), לצידה התפתחה טכנולוגית ה-LTE שלבסוף זכתה לתפוצה רחבה והפכה למזוהה עם 4G.
העיר הראשונה בישראל בה הופעלה טכנולוגית WiMax היא שדרות.
העיר חוברה למערכת בניסוי של החברות 012 סמייל ואלווריון (שפיתחה נקודות גישה, ציוד קצה, אמצעי ניהול ואפליקציות ל-WiMax).
ב-5 ביוני 2008 הופעל ניסוי דומה של חברת מירס בשיתוף עם בזק בינלאומי בערים אשקלון (בה התבצעו ניסויים ביטחוניים ב-WiMAX) ותל אביב.
הרגולטור וחברות הסלולר ייאלצו גם להתמודד עם הופעתם של שירותי שיחה שלא שילמו רישיון מפעיל.
בסוף נובמבר 2008 הודיעו במשרד התקשורת על צעדי אכיפה שיינקטו כנגד חברות ששוכרות בזול חבילת רוחב פס, ומשתמשות בה בשיטת ה-Callback כדי להעביר שיחות VoIP בינלאומיות.
(בעברית: "וואו, נלי!") הוא אלבום הבכורה של הזמרת נלי פורטדו שיצא ב-24 באוקטובר 2000. הביקורות כינו את האלבום "חוויה מרעננת ומהנה, נסיוב כנגד כל נסיכות הפופ ולהקות הראפ-מטאל שהפכו לפופולריים לקראת תחילת המילניום".
האלבום מוקם במקום 24 במצעד הבילבורד בארצות הברית והנפיק שלושה סינגלים שהפכו ללהיטים בינלאומיים: "I'm like a Bird", "Turn off the Light" ו"...On the Radio (Remember the Days)".
השיר "Party's Just Begun (Again)" היה סינגל אשר יצא באופן בלעדי רק למועדונים בארצות הברית, אולם גרסת האלבום של השיר היא שונה מגרסת הסינגל והשם שונה ל"Party".
השיר בנוסף נכלל בפסקול הסרט "Brokedown Palace".
שירים נוספים שיצאו כסינגלים היו "!Hey, Man" אשר יצא רק בבריטניה וגרמניה, "Legend" באפריקה ו-"Trynna Finda Way באמריקה הלטינית.
עד אוגוסט 2006 מכר האלבום יותר מחמישה מיליון עותקים.
"Baby Girl" (בריאן ווסט, ג'רלד איטון, פורטדו) – 3:46
"Trynna Finda Way" (איטון, פורטדו, ווסט) – 3:34
"I'm like a Bird" נכתב על ידי נלי פורטדו והופק על ידי ד'רלד איטון ובריאן ווסט.
פורטדו אמרה שזו השיר המועדף עלייה מתוך האלבום.
השיר יצא כסינגל הראשון מתוך אלבומה והיה לסינגלים המצליחים ביותר לשנת 2001 והגיע למקום הראשון במצעד הסינגלים בקנדה, מקום שני באוסטרליה, מקום חמישי בבריטניה ומקום תשיעי בארצות הברית.
השיר זכה בנוסף בפרס גראמי בקטגוריה "Best Female Pop Vocal Performance".
הקליפ לשיר בוים על ידי פרנסיס לורנס.
"Turn off the Light" הוא הסינגל השני מתוך האלבום.
הסינגל היה לסינגל המצליח ביותר של פורטדו בארצות הברית ומוקם במקום החמישי במצעד הבילבורד (עד לסינגל "Promiscuous" שהגיע למקום הראשון).
השיר מוקם במקום הרביעי בבריטניה, ובמקום השביעי בקנדה ובאוסטרליה.
...On the Radio (Remember the Days) הוא הסינגל השלישי והאחרון שיצא באופן בינלאומי.
במקור, שם השיר הוא "Shit on the Radio (Remember the Days)", אך בשל העובדה שהמילה "Shit" נחשבת למילה בוטה, הוחלפה המילה בשלוש נקודות.
לאחר שני סינגלים מצליחים, סינגל זה נחשב לכישלון.
הסינגל לא הצליח להיכנס למצעד הבילבורד בארצות הברית, באוסטרליה הגיע הסינגל למקום 53 ואילו בבריטניה רק למקום 18. פורטדו מספרת כי השיר נכתב בשל תחושת המיסחור של המוזיקה הפופולרית.
"Who Shot Ya?" הוא שיר היפ הופ של הראפר הנוטוריוס בי.
השיר יצא כסינגל ולאחר מכן כחלק
מהאלבום "Born Again" שיצא לאחר מותו.
לשיר היה מקום מרכזי בליבוי היריבות בין הראפ של החוף המזרחי וזה של החוף המערבי.
במקור השיר הוקלט לאלבומה של מרי ג'יי בלייג' "My Life" אך גרסתו של "ביגי" (נוטוריוס בי.
ג'י.) הוערכה כאלימה מידי לאלבום רית'ם אנד בלוז והראפר קיית' מארי נתבקש להקליט במקומו.
השיר כולל סאמפל משירו של דייוויד פורטר "I'm Afraid The Masquerade Is Over".
בשיר יש גם התייחסות לשיר "C.R.E.A.M." של להקת ההיפ הופ וו טאנג קלאן וייחוסה של העיר ברוקלין כ-Crooklyn.
השיר צבר למעלה מ-74 מיליון השמעות בספוטיפיי.
ב-30 בנובמבר 1994 נורה הראפר טופאק שאקור חמש פעמים ונשדד בכניסה לאולפן ההקלטות Quad Recording במנהטן.
לאחר התקרית האשים שאקור את שון קומבס, אנדרה הארל והנוטוריוס בי.
אחת ה"עדויות" לאמיתות השל האשמה זו הייתה כאשר השיר יצא לאור, שאקור חש כי השיר כיוון אליו.
שאקור ומעריצי ראפ רבים פירשו את השיר כשיר דיס (Diss) אשר לועג למקרה הירי והשוד.
מאידך טענו "ביגי" ושון קומבס כי השיר הוקלט כמה חודשים לפני ואין לו כל קשר לירי בשאקור.
המחלוקת הרבה שנוצרה בעקבות השיר הוסיפה ליריבות בין מעריצי הראפ של החוף המזרחי ואלו של החוף המערבי.
שאקור, אמני ומעריצי ראפ מן החוף המערבי הפכו להיות עוינים יותר ויותר כלפי "ביגי", שון קומבס, חברת התקליטים באד בוי רקורדס, וכל מי שהואשם על ידם שהיה לו קשר למקרה.
כתגובה לשיר, הוציא טופאק את השיר המפורסם "Hit 'Em Up" בו הוא לועג ל"ביגי", שון קומבס, ליל קים וראפרים נוספים מהחוף המזרחי.
לאחר הירצחו של שאקור בפיגוע ירי בלאס וגאס בספטמבר 1996 נפוצו כמעט מיידית שמועות על מעורבותו של ביגי ברצח.
כחצי שנה מאוחר יותר, במרץ 1997 נורה גם ביגי למוות.
Who You Are הוא אלבום הבכורה של הזמרת האנגלייה ג'סי ג'יי.
יציאת האלבום, שיועדה לסוף מרץ 2011, הוקדמה בחודש ל-25 בפברואר 2011 בעקבות לחץ המעריצים.
כבר בשבוע הראשון ליציאתו הגיע האלבום למקום השני במצעד האלבומים הבריטי עם מכירות של 105,000 עותקים, ולמקום 11 במצעד הבילבורד 200 עם מכירות של 34,000 עותקים.
במצעד האלבומים הבריטי שהה האלבום 83 שבועות רצופים ב-40 המקומות הגבוהים.
במצעד האלבומים הבריטי השנתי של 2011 הגיע השיר למקום ה-8, ושנה לאחר המשיך להיות פופולרי, והגיע למקום ה-16.
מאז זכייתה של ג'סי ג'יי ב-"Critics Choice award at the 2011 Brit Awards" וזכייתה בפרס של ה-BBC בפרס "הצליל של 2011", יציאתו של האלבום עוררה עניין רב בקרב אנשים רבים.
בטוויטר אמרה ג'יי שהעבודה על האלבום נמשכה שש שנים, והסתיימה ב-19 בינואר 2011.
"Do It Like a Dude" - הסינגל הראשון מהאלבום הוא השיר Do It Like a Dude.
השיר נכתב במקור לזמרת ריהאנה, אך לאחר לחצים מחברת התקליטים של הזמרת, הקליטה ג'יי גרסה משלה לשיר, והוציאה את השיר כסינגל הבכורה של האלבום ב-18 בנובמבר 2010. בשבוע הראשון ליציאתו נכנס השיר למקום ה-25 במצעד הסינגלים הבריטי.
שמונה שבועות לאחר מכן הגיע השיר למקום השני במצעד, לאחר שהשיר בוצע על ידי ג'יי בטקס המוזיקה הבריטית של שנת 2011, ובו היא גם זכתה בתואר "פריצת השנה".
השיר הגיע למעמד זהב בבריטניה ובניו זילנד.
בנוסף על בריטניה, הגיע השיר לעשרים המקומות הגבוהים במצעדי סינגלים של מספר מדינות נוספות.
"Price Tag" - הסינגל השני מהאלבום הוא השיר Price Tag, בהשתתפות B.o.B.
השיר יצא לאור ב-30 בינואר 2011, וכבר בשבוע הראשון ליציאתו נכנס היישר אל המקום הראשון במצעד הסינגלים הבריטי, שם נשאר במשך שבועיים רצופים ועקף את הסינגל החדש של ליידי גאגא Born This Way.
בשבועיים הראשונים ליציאתו מכר השיר למעלה מ-180 אלף עותקים.
השיר היה להצלחה מסחררת ברחבי העולם והגיע למקום הראשון בכ-20 מצעדי סינגלים של מדינות שונות בעולם, הגיע למעמד פלטינה בארצות הברית ובאיטליה, למעמד פלטינה כפולה בניו זילנד ולמעמד פלטינה מחומשת באוסטרליה.
בבריטניה מכר השיר למעלה מ-2 מיליון עותקים והגיע למעמד פלטינה כפולה.
בסך הכל מכר הסינגל למעלה מארבעה מיליון עותקים ברחבי העולם, והפך לסינגל המוצלח ביותר של ג'יי.
בזכות השיר פרצה ג'יי למצעדי המוזיקה ברחבי העולם, uהייתה מועמדת לפרסי המוזיקה הבריטית של שנת 2011 בתור הזמרת הבריטית והסינגל הבריטי.
"Nobody's Perfect" - הסינגל השלישי מהאלבום הוא השיר Nobody's Perfect שיצא לאור ב-15 באפריל 2011. השיר הגיע למקום ה-9 במצעד הסינגלים הבריטי, ובנוסף הגיע ל-15 הגדולים במצעדים של מספר מדינות נוספות.
השיר הגיע למעמד כסף בבריטניה, למעמד זהב בניו זילנד, ולמעמד פלטינה כפולה באוסטרליה.
בסך הכל נמכרו למעלה מ-750 אלף עותקים של השיר ברחבי העולם.
"Who's Laughing Now" - הסינגל הרביעי מהאלבום הוא השיר Who's Laughing Now שיצא לאור ב-21 באוגוסט 2011. השיר היה השיר שהצליח במידה המועטה ביותר מבין שירי האלבום, והגיע רק אל המקום ה-16 במצעד הסינגלים הבריטי.
ב-16 באוגוסט 2011 היא הוציאה את השיר לעמוד היוטיוב הפרטי שלה.
שבועיים לאחר מכן יצא השיר כסינגל בארצות הברית.
הסינגל יצא לאור בארצות הברית, באוסטרליה ובגרמניה, אך לא יצא בבריטניה כפי המתוכנן.
Domino הפך לשיר המוצלח ביותר של ג'יי בארצות הברית, כאשר הגיע למקום השישי במצעד הבילבורד ולמקום השני במצעד הפופ.
למצעד הסינגלים הבריטי נכנס השיר במקום ה-54, ושלושה שבועות לאחר מכן הגיע אל המקום הראשון, שם נשאר במשך שבועיים.
הוא הצליח אף על פי שלא יצא כסינגל ולכן הוצאתו כסינגל בוטלה.
הסינגל הגיע למקום הראשון גם במצעד הסינגלים האירי, והגיע לעשרת המקומות הראשונים במספר מצעדים נוספים.
הסינגל מכר כ-3.5 מיליון עותקים ברחבי העולם.
"Who You Are" - הסינגל השישי מהאלבום הוא השיר Who You Are שיצא לאור ב-13 בנובמבר 2011. ג'סי ג'יי אמרה שזהו השיר הכי אהוב עליה מהאלבום ולדבריה היא קיבלה הודעה מילדה שבזכות השיר בחרה לא להתאבד.
לפני שיצא כסינגל, Who You Are היה סינגל שיווקי שהגיע למקום ה-85 במצעד הסינגלים הקנדי ולמקום ה-40 במצעד הסינגלים הבריטי.
"Laserlight" - הסינגל השביעי והאחרון מהאלבום הוא השיר Laserlight שיצא לאור ב-4 במאי בגרמניה וב-14 במאי בבריטניה 2012. הגיע לעשרת המקומות הראשונים במספר מצעדים ברחבי העולם, והגיע אל המקום ה-5 במצעד הסינגלים הבריטי, שם הוא נשאר שבועיים.
הוא היה הסינגל השישי מהאלבום Who You Are שהגיע לעשרת המקומות הגבוהים במצעד, והפך את ג'יי לזמרת הבריטית בעלת המספר הגבוה ביותר של שירים מאותו אלבום שהגיעו לעשרת הגבוהים במצעד.
Who You Are ספג ביקורות מעורבות ממבקרים.
ניב הדס מהארץ כתב: "כל שיר ב-"Who You Are" הוא סינגל פוטנציאלי, אבל אני לא בטוח שזו מחמאה כל כך גדולה; הם פשוט נשמעים כולם אותו הדבר, ואת כולם כבר שמעתם."
קיטי אמפייר מהעיתון האובזרבר תיארה את האלבום כ"מרשים, אם לא חביב בכולו."
קרוליין סוליבאן מאתר הגארדיאן, הגדירה את האלבום כ"גדוש בשירים מדבקים ואמריקאיים, שמבוצעים בביטחון רב", אבל הוסיפה שלא אהבה את השירים האיטיים בו.
ג'וני די מ-Virgin Media, כתב שהאלבום מעט "לא אחיד".
הוא הרגיש ש"כשג'סי עושה חיים, היא לא ניתנת לעצירה", אבל הוסיף ש"הבעיות באלבום מגיעות כשג'סי מגזימה עם הסלסולים, ובאמת שוכחת לכתוב שיר אמיתי." בהמשך כתב שהיא תהיה "אחת מהזמרות המגניבות והגדולות בבריטניה בעשור."
Why I Love You הוא שיר של שני אמני ההיפ הופ האמריקאים ג'יי זי וקניה וסט, מתוך אלבומם המשותף, Watch the Throne.
השיר, שמשתתף בו מיסטר האדסון ששר את הפזמון, יצא בתור הסינגל הרביעי מאלבומם של וסט וג'יי זי.
הוא נשלח ב-10 באוקטובר לתחנות הרדיו הריתמיות והמיינסטרים בארצות הברית, וייצא לתחנות הרדיו ולהורדה דיגיטלית ברחבי אירופה ב-28 בנובמבר 2011. מנגינת הסינגל מסומפלת מהשיר "I <3 U So" של צמד ההאוס הצרפתי קסיוס, שבעצמו מבוסס על סמפול השיר משנת 1971 של סנדרה ריצ'רדסון.
השיר קיבל ביקורות חיוביות ברובו, כשמבקרים רבים החמיאו לקולו של מיסטר האדסון.
בעטיפה של Why I Love You מופיע דגל צרפת ובו כתוביות שבהן רשום שם השיר, שם האלבום ושמם של וסט וג'יי זי.
העטיפה זהה לעטיפת Niggas in Paris, הסינגל השלישי מתוך Watch the Throne, שיצא לתחנות הרדיו האורבניות בארצות הברית ביחד עם Why I Love You.
עקב ההייפ סביב Watch the Throne ברחבי העולם, "Why I Love You" הופיע לראשונה במספר מצעדים של מדינות שונות בעולם בשבוע הראשון לצאת האלבום.
בהופעת הבכורה של השיר בבריטניה הוא הגיע למקום ה-139, אך מספר שבועות אחר כך הגיע למקום ה-87.
(עברית: מדוע לא נעשה זאת בכביש?) הוא שיר רוק של להקת הביטלס מהאלבום "The Beatles" משנת 1968. השיר נכתב על ידי פול מקרטני (הקרדיט ניתן גם לג'ון לנון).
זהו אחד השירים הקצרים של הלהקה, דקה ו-42 שניות בלבד.
השיר בנוי בצורת בלוז 12 תיבות.
גם בשיר זה כמו השיר הקודם באלבום, רק מקרטני וסטאר מנגנים בשיר ללא לנון וג'ורג' האריסון.
נכון לאפריל 2020 עומד מונה ההשמעות של השיר ברשת הזרמת המדיה ספוטיפיי על כ-12 מיליון.
"Whole Lotta Love" הוא שיר בסגנון רוק כבד מאת להקת הרוק הבריטית לד זפלין שיצא לאור ב-1969. השיר הפך במהרה ללהיט הראשון של הלהקה, וב-13 באפריל 1970 קיבל תקליט זהב, לאחר שמכר יותר ממיליון עותקים.
כמו בשירים אחרים של הלהקה, השיר לא יצא כסינגל באנגליה, אולם הוא יצא כסינגל בארצות הברית, יפן, גרמניה, הולנד, בלגיה וצרפת כשבחלקם הגיע למקום ראשון במצעדים.
בשנת 2004 דירג מגזין הרולינג סטון את השיר במקום ה-75 ברשימת 500 השירים הגדולים בכל הזמנים.
במרץ 2005 דירג מגזין Q את השיר במקום השלישי ברשימת "100 קטעי הגיטרה של כל הזמנים".
ב-2009 הוא מוקם במקום השלישי ברשימת 100 שירי הרוק הגדולים בכל הזמנים על ידי VH1.
לאחר שהשיר זכה להצלחה עצומה במצעדים ברחבי העולם והפך ללהיט ענק, הוא יצא כשיר הפותח את האלבום השני של הלהקה Led Zeppelin II שיצא ב-22 באוקטובר 1969.
Whole Lotta Love ידוע בעיקר בזכות ריף הגיטרה שלו.
נגן הבס של הלהקה ג'ון פול ג'ונס אמר כי הריף המפורסם של השיר נרקם ככל הנראה כאלתור בעת שחברי הלהקה ניגנו על הבמה את שירם המפורסם "Dazed and Confused".
לעומת זאת, גיטריסט הלהקה ג'ימי פייג' הכחיש שהשיר נוצר כתוצאה מאלתור במה.
עם שחרורו, ראה השיר הצלחה ענקית בכל תחנות הרדיו כשהוא הופך לאחד השירים המושמעים ביותר.
דא עקא, השיר שלטעמם של עורכי הרדיו היה ארוך מדי, קוצץ על ידי רבים מהם בעריכה כשחלקו האמצעי הוסר, למרות התנגדות חריפה של הלהקה.
באנגליה התאכזבו המעריצים מגישתה האנטי מסחרית של הלהקה שנקטה באי הוצאת סינגלים באנגליה.
בזכות גישה זו, שנשמרה לאורך כל הקריירה שלה, זכתה הלהקה במשך השנים להערצה רבה בקרב אנשים בתעשיית המוזיקה שראו בה סמל למותג בינלאומי ששמר ללא פשרות על יצירה אמנותית ולא ממוסחרת.
רוברט פלאנט - שירה, טמבורין
ג'ימי פייג' - גיטרות, טרמין, קולות רקע (?)
ג'ון פול ג'ונס - גיטרה בס, בונגו, קולות רקע (?)
ג'ון בונהם - תופים, קונגה, מאראקס
בשנת 1962 כתב וילי דיקסון את השיר "You Need Love" עבור אמן הבלוז מאדי ווטרס.
חברי להקת לד זפלין, שדיקסון היה אמן אהוב עליהם במיוחד ובפרט על רוברט פלאנט, שאבו השראה מהשיר ו-"Whole Lotta Love" נשמע כגרסה כבדה של You Need Love.
העתקה זו, שלא קיבלה קרדיט באלבומם, הובילה ב-1985 לתביעה נגדם, שהוסדרה לבסוף בבית המשפט לטובתו של דיקסון.
להקת הפנים הקטנות שאף היא העתיקה מדיקסון, לא נתבעה מעולם.
השיר זכה לאינספור גרסאות כיסוי שבוצעו על ידי אמנים רבים מהשורה הראשונה.
גרסת הכיסוי של להקתו של אלכסיס קורנר The Collective Consciousness Society הגיעה למקום ה-13 במצעד הסינגלים הבריטי בשנת 1970 ושימשה כאות הפתיחה של תוכנית הטלוויזיה הבריטית Top of the Pops מאמצע שנות ה-70 עד אמצע שנות ה-80 ושנית בשנות ה-90.
Who You Love (בעברית: מי שאתה אוהב) הוא שיר של הזמר ג'ון מאייר, בהשתתפות קייטי פרי, מאלבום האולפן השישי של הזמר, Paradise Valley.
שיר זה הוא השישי באלבום מבחינה כרונולוגית, והסינגל השלישי מהאלבום.
השיר נכתב על ידי מאייר ופרי, והופק על ידי מאייר ודון וואס.
הוא הופץ כסינגל ב-3 בספטמבר 2013, ועוסק בקבלת העובדה שאתה מאוהב באדם מסוים.
ב-17 בדצמבר 2013, הועלה הקליפ לחשבון היוטיוב של הזמר, ובו נראים זוגות שונים, ביניהם קייטי וג'ון, רוכבים על שור מכני.
בארצות הברית קיבל את תואר הזהב.
Why Don't You Love Me (בעברית: למה אתה לא אוהב אותי) הוא שיר של הזמרת האמריקאית ביונסה מאלבומה השלישי I Am...
השיר יצא כסינגל התשיעי והאחרון מן האלבום ב-2 ביולי 2010, כשמונה חודשים לאחר הסינגל האחרון של הזמרת "Video Phone".
השיר נכתב על ידי ביונסה, סולאנג' אחותה של ביונסה, אנג'לה ביינס, אדי סמית', אדי רנקין וג'ונתן וולס, והופק על ידי ביונסה ו-Bama boyz.
זהו שיר מסוג R&B ו-דאנס-פופ השוכן בסגנון רטרו.
המילים מתארות אישה ששואלת שאלות בענייני אהבה את הגבר שלה, ומדוע אינו מעריך ואוהב אותה.
לשיר יצא וידאו קליפ שנוהל על ידי מלינה מצ'וקטס.
בקליפ מכונת ביונסה "BB HOMEMAKER" והיא מככבת כעקרת בית.
ביונסה מככבת כמחווה לדוגמנית העבר בטי פייג'.
מבקרי המוזיקה שיבחו את הקליפ על ידי התלבושות והסגנונות שמאפיינים את שנות ה-50. בנוסף, הם החמיאו לביונסה על כישורי המשחק שלה.
"Why Don't You Love Me" קיבל שבחים רבים ממבקרי המוזיקה.
הסינגל הגיע למקום ה-1 במצעד שירי המועדונים והריקודים של ארצות הברית.
הסינגל הגיע למקום 51 במצעד הסינגלים הרשמי של בריטניה, ולמקום ה-14 המצעד ה-R&B של בריטניה.
למרות שהשיר לא שוחרר כסינגל במקום אחר, פרט לארצות הברית ובריטניה, הוא הצליח להגיע למקום ה-73 באוסטרליה ולמקום ה-44 בסלובקיה.
"Why Don't You Love Me" בוצע על ידי ביונסה בפסטיבל גלסטונברי 2011, ב-Revel Presents: Beyoncé Live, ובסיבוב ההופעות העולמי שלה "The Mrs.
Whonix היא הפצת גנו/לינוקס המבוססת על דביאן, שמטרתה לספק פרטיות ואנונימיות.
מערכת ההפעלה כוללת שתי תמונות ISO שנועדו לרוץ מתוך מכונה וירטואלית, אחת כשולחן עבודה והשנייה כיציאת Tor.
כל התקשורת עוברת דרך רשת Tor כדי לשמור על אנונימיות המשתמש.
Whonix מופצת בתור שתי תמונות ISO: אחת כשולחן עבודה והשנייה כיציאת Tor.
התמונות מותקנות על מערכת ההפעלה המארחת של המשתמש.
כל תמונה מכילה הפצת גנו/לינוקס מותאמת המבוססת על דביאן.
העדכונים מופצים באמצעות רשת Tor על ידי מנהל החבילות של דביאן.
תוכנת הוירטואליזציה הנתמכת היא VirtualBox.
ניתן להשתמש גם ב-KVM או Qubes OS.
בהפעלה המערכת מריצה בדיקת עדכונים על מנת לוודא שהתוכנה מעודכנת, והתאריך והשעה מכוונים כראוי.
למכונה הווירטואלית האחראית על יציאת Tor, יש שני ממשקי רשת וירטואליים, אחד מחובר לרשת האינטרנט באמצעות NAT שעל המערכת המארחת, ומשמש כדי לתקשר עם תחנות ברשת Tor.
והשני מתחבר לרשת תקשורת מקומית וירטואלית שרצה בתוך המערכת המארחת.
המכונה הווירטואלית המפעילה את שולחן העבודה מריצה את תוכנות המשתמש.
היא מחוברת רק לרשת התקשורת המקומית הפנימית, ויכולה לתקשר אך ורק עם המכונה האחראית על יצאת Tor, דבר שמאלץ כל תעבורה של מידע לעבור דרך רשת Tor.
המכונה הווירטואלית המריצה את שולחן העבודה יכולה לראות את כתובת ה-IP של רשת התקשורת המקומית הפנימית בלבד, שזהה בכל התקנה של Whonix.
לתוכנות המשתמש אין שום ידע בנוגע לכתובת ה-IP המקורית של המשתמש, אין להן גם שום גישה למידע אודות החומרה הפיזית של המשתמש.
למעשה כדי להשיג מידע כזה, התוכנה צריכה למצוא דרך "לצאת החוצה" מהמכונה הווירטואלית, או לעקוף את יציאת Tor (בדרך כלל על ידי פרצת אבטחה בתוכנה או בליבה).
הדפדפן שמותקן בשולחן העבודה הוא גרסה מותאמת של מוזילה פיירפוקס המסופקת על ידי פרויקט Tor ונקראת Tor Browser.
דפדפן זה הותאם כדי לשמור על האנונימיות ברשת Tor ולמנוע ממידע מזהה "לדלוף" מהדפדפן.
בשונה מ־Whonix ,Tails לא "חולה בשכחה", גם המכונה הווירטואלית האחראית על היציאה של Tor וגם המכונה הווירטואלית האחראית על שולחן העבודה שומרות את מצבן לאחר כל אתחול.
לא להיות "בשכחה" משפר את אבטחת המכונה האחראית על היציאה של Tor, על ידי כך שזה מאפשר למכונה לבחור תחנת כניסה מוכרת ברשת Tor, וכך לצמצם את הסיכויים להיתקל בתחנות זדוניות ברשת.
מצד שני, מערכת שאינה "בשכחה" יכולה לאפשר לתוקפים, במיוחד לבעלי אתרים, לשייך את הפעילות של משתמש Tor מסוים למשתמש Tor אחר, אפילו עם אמצעי ההגנה של דפדפן Tor; עבור חלק מהמשתמשים, זו יכולה להיות פרצת אבטחה משמעותית.
זה אפשרי לאלץ את המערכת להיות בשכחה על ידי שימוש בתמונת מערכת והחזרת מערכת ההפעלה למצבה הקודם באופן ידני בסוף כל שימוש, אך המפתחים של Whonix מציינים שזו דרך לא מספקת.
זה גם אפשרי להריץ יותר משולחן עבודה אחד על יציאת Tor אחת.
"Who by Fire" (בתרגום חופשי לעברית: מי באש) הוא שיר מאת הזמר-יוצר היהודי-קנדי לאונרד כהן, שפורסם ב-1974 באלבומו New Skin for the Old Ceremony.
הוא בוצע במקור כדואט עם הזמרת היהודייה-אמריקאית ג'ניס איאן, בלוויית כלי מיתר.
זהו אחד השירים המרכזיים באלבום ואחד משיריו המפורסמים של כהן.
השיר בן שלושת הבתים, וכן לחנו, מבוססים על הפיוט העברי "ונתנה תוקף", הנאמר בתפילת מוסף בראש השנה וביום הכיפורים.
הפיוט, שאותו שמע כהן כילד בבית הכנסת, מספר על אלוהים הפותח את ספרו ("ספר החיים"), שבו נכתב גזר דינם של החיים – מי לחיים ולמי למוות, ובאילו צורות של מיתה: .
השורה החותמת כל בית, "And who shall I say is calling?" (בתרגום יהונתן נדב: "וּמִי, מִי הוּא שֶׁקּוֹרֵא לִי?"), עשויה להתפרש כפקפוק אגנוסטי.
בכך חורג השיר אפוא ממסגרת הפיוט וממסגרת האמונה המונותאיסטית בכלל; לדברי כהן, "זה מה שהופך את השיר לתפילה עבורי בתנאים שלי, כלומר מיהו או מהו זה שקובע מי יחיה ומי ימות?
מהו המקור לכבשן הבריאה הכביר הזה?
השיר נכתב בעקבות חוויותיו של כהן במלחמת יום הכיפורים, עת הופיע בפני חיילים בחזית סיני.
בשנת 2019 הוציאה איה כורם גרסת כיסוי לשיר שנכלל במיני-אלבומה שלך, א.
במהלך טקס יום הזיכרון לשואה ולגבורה ב-2023 ביד ושם הזמר שולי רנד שר את הגרסה העברית של השיר.
באותה שנה, לרגל יובל למלחמת יום הכיפורים, השיר הופיע בסרטו של גיא נתיב "גולדה" ובקדימונו, כחלק מן הפסקול.
הוא עובד על ידי המלחין הבריטי ג'ונת'ון דירינג והושר על ידי לולה מארש.
בשנת 2021 פרסם מתי פרידמן את הספר "מי באש לאונרד כהן במלחמת יום הכיפורים", בהוצאת כנרת זמורה דביר.
בשנת 2025 המופע באותו השם בהשתתפות הזמרים אסתר רדא, גבע אלון, מאיה בלזיצמן ומתי פרידמן.
whoami היא פקודה במערכות ההפעלה יוניקס ו-Microsoft Windows המדפיסה את שם המשתמש הנוכחי המחובר אל המערכת.
גרסת היוניקס הראשונה פותחה במערכת BSD 2.9, גרסת הגנו נכתבה על ידי ריצ'רד מלינריק כחלק מכלי העזר של הליבה (coreutils).
פקודה זו הופיעה לראשונה במערכות Windows החל מגרסת Windows Server 2003 באופן רשמי, כמו כן הייתה הפקודה חלק מחבילות עדכונים, שהציעה חברת מיקרוסופט, לגרסאות Windows 2000 - Resource Kit, Windows XP - SP2.
השימוש הסטנדרטי בפקודת whoami, בסביבת יוניקס, יתבצע כדלקמן:
בסביבת יוניקס קיימת פקודה מקבילה, id -un, המבצעת פעולה זהה לזו של whoami ותבוצע כדלקמן:
השימוש בפקודת whoami בסביבת חלונות יתבצע בממשק שורת פקודה, כדלקמן:
Who Owns My Heart (בעברית: מי הבעלים של הלב שלי) הוא שיר של הזמרת האמריקאית מיילי סיירוס.
השיר יצא לאור ב-22 באוקטובר 2010 כסינגל השני מתוך האלבום השלישי של סיירוס, Can't Be Tamed.
באופן כללי, השיר מדבר על מפגש אהבה פוטנציאלי במועדון בלילה.
סיירוס תיארה את סצנת המועדון שלדעתה הייתה מורכבת בעיקר מהמוזיקה ומהתאורה העזה וחשבה שזה עלול לגרום לרגשות מזויפים עם האדם שרוקדים איתו.
היא אומרת "האם אתם אוהבים את הבן שאתם רוקדים איתו או שזה רק בגלל האווירה?".
השיר סימן את המעבר לתדמית הזו, וכלל תכשיטים אמיתיים בניגוד לתחפושת של האנה מונטנה, אותם גילמה סיירוס במקביל.
הווידאו קליפ יצא ב-20 באוקטובר.
הקליפ מתחיל בזה שהיא מתעוררת על מזרן בחדר השינה ואז היא יושבת על קצה האמבטיה ושרה ומתכוננת למסיבה הקרובה ולאחר מכן היא מופיעה במושב אחורי של לימוזינה וברגע שהיא מגיעה למסיבה באחוזה היא רוקדת על שולחן עץ גדול.
בהמשך הקליפ היא רוקדת עם הרבה אנשים ברחבת הריקודים ואז הקליפ מסתיים בזה שהיא מתעוררת שוב בחדר השינה שלה.
נכון לינואר 2022 לשיר יש למעלה מ-172 מיליון צפיות.
"" (בעברית: "מי נתן לכלבים לצאת?") הוא סינגל של הצמד באהא מן מאיי בהאמה.
הסינגל יצא ב-26 ביולי 2000, והוא הסינגל הראשון מתוך אלבום בעל אותו שם.
הסינגל נכתב על ידי אנסלם דאגלס עבור הקרנבל של טרינידד וטובגו בשנת 1988. הסינגל היה ללהיט ראשון של הלהקה בבריטניה והיחיד של הלהקה בארצות הברית, פופולריות שגברה לאחר שהופיע בפסקול של הסרט "ראגרטס בפריז: הסרט".
הסינגל הגיע למקום ה-2 במצעד הפזמונים הבריטי והגיע למקומות גבוהים במצעדי פזמונים באוסטרליה וניו זילנד ואף הגיע לארבעים הגדולים (Top 40) בארצות הברית.
הסינגל היה ה-4 הנמכר ביותר בבריטניה במהלך שנת 2000 עם כ-715,000 עותקים, והמשיך להיות אחד הסינגלים הנמכרים ביותר באותו עשור, אף שלא הגיע למקום הראשון.
הוא זכה בפרס גראמי להקלטת הדאנס הטובה ביותר בשנת 2001.
בסקר שערך מגזין הרולינג סטון בשאלה מהם 20 השירים המעצבנים ביותר, נבחר השיר למקום השלישי.
הוא דורג במקום ה-8 בסקר של אותו מגזין שביקש לבחור את השירים הגרועים ביותר של שנות ה-1990.
את השיר כתב הפזמונאי אנסלם דאגלס, והוא הופק על ידי סטיב גרינברג, מייקל מנגיני.
חבר הלהקה דייסון נייט אמר כי: "השיר נכתב במקור על ידי אנסלם דאגלס, שהיה צריך גם להוציא את השיר כסינגל רשמי שלו, אך לבסוף הוא הוענק לנו, והוא הפך לסינגל הראשון שלנו מתוך האלבום השישי שלנו שנשא את שמו Who Let the Dogs Out."
הווידאו קליפ הנלווה שיצא לסינגל הועלה לאחר 10 שנים מצאתו המקורית של הסינגל, בשנת 2010, לערוצו של אחד ממעריצי הלהקה.
בווידאו קליפ ניתן לראות את הלהקה רוקדת לצלילי השיר בשילוב רקדניות ורקדנים רבים, באיים טרופיים.
הווידאו קליפ הפך לנצפה ביותר של הלהקה: נכון לספטמבר 2017, צבר למעלה מ-26 מיליון צפיות.
הסינגל זכה להצלחה בינלאומית והצליח בשיאו להגיע לראשי מצעדים רבים, בבריטניה הצליח השיר להגיע למקום ה-2.
הלהקה הוקמה ב־27 בספטמבר 2016.
חברי הלהקה סיפרו בריאיון כי מקור שמם נובע מהמשפט "Why Don't We Make a Band" (למה שלא נקים להקה?).
ב־6 באוקטובר 2016, הלהקה הוציאה לאור את סינגל הבכורה שלהם, "Taking You", והוא גם שיר מתוך EP הבכורה שלהם "Only the Beginning" אשר פורסם באותה השנה ב־25 בנובמבר.
בשנה שלאחר מכן, הם יצאו לסיבוב הופעות ראשון בשם "Taking You Tour" .
ה־EP השני שלהם, "Something Different" , שוחרר ב־21 באפריל 2017. בעקבות שחרור ה־EP, הם יצאו לסיבוב הופעות שני בשם "Something Different Tour" .
לאחר מכן, ב־2 ביוני 2017 שוחרר ה־EP השלישי של הלהקה – "Why Don't We Just".
בספטמבר 2017 הוחתמה הלהקה על ידי חברת התקליטים אטלנטיק רקורדס, ובאותו החודש שוחרר גם ה־EP הרביעי שלהם, "Invitation".
ב־23 בנובמבר 2017 הם שחררו את ה־EP החמישי והאחרון שלהם לרגע זה, "A Why Don't We Christmas".
ב־2018, במטרה לקדם את ה־EP הרביעי שלהם, הם יצאו לסיבוב הופעות בשם "Invitation Tour" .
ב־31 באוגוסט 2018 שחררה הלהקה את אלבומה הראשון, "8 Letters" , ובו 8 שירים.
בחודש מרץ של אותה השנה הם יצאו לסיבוב הופעות ברחבי העולם בשם "8 Letters Tour" .
בנוסף לכך, הם הופיעו בוולוגים (בלוגים מוסרטים) של היוטיובר לוגאן פול.
ב-16 בינואר 2019, הלהקה הוציאה את הסינגל "Big Plans".
ב-29 בספטמבר 2020, הלהקה הוציאה את הסינגל "Fallin' (Adrenaline)".
הסינגל השני שלהם מהאלבום, "lotus inn" שוחרר ב-4 בדצמבר 2020.
הם כיכבו בסרט תיעודי בשם 30 Days With, שהראה את שלבי הפיתוח האחרונים ותוכן מאחורי הקלעים של אלבומם שעתיד לצאת אז, במשך 30 יום.
הסינגל השלישי שלהם מהאלבום, "Slow Down", שוחרר ב-17 בדצמבר 2020.
האלבום ברובו בהפקה עצמית, אם כי הוא כולל גם את ההפקות של טראוויס בארקר, סקרילקס וטימבלנד.
האלבום הגיע למקום השלישי במצעד האלבומים של בילבורד 200, מה שהפך את זה לכניסה הגבוהה ביותר במצעד.
הלהקה הוציאה את הסינגל "Love Back" ב-6 באוקטובר 2021. לאחר מכן הלהקה הוציאה קאבר ל"Mistletoe" של ג'סטין ביבר בדצמבר באותה שנה.
בינואר 2022, הם הוציאו את הסינגל הבא שלהם בשיתוף עם ג'ונאס בלו: "Don't Wake Me Up",ואחריו "Let Me Down Easy (Lie)" באפריל.
זאכרי (זאק) דין הרון (Zachary Dean Herron) הוא החבר הצעיר ביותר בלהקה, נולד וגדל ב־27 במאי 2001 בדאלאס, טקסס.
להוריו של זאק קוראים מייטה וג'וש הרון.
לפני שהוקמה הלהקה, זאק היה מעלה גרסאות כיסוי לשירם לערוץ היוטיוב שלו ואפילו זכה לאהדה רבה כשאחד מהסרטונים שלו, קאבר לשיר "Stitches" של הזמר שון מנדס, הפך לוויראלי במיוחד.
ג'ק רוברט אייברי (Jack Robert Avery), נולד ב־1 ביולי 1999 בברבנק, קליפורניה וגדל בסוסקנה, פנסילבניה.
לאימו של ג'ק קוראים קריסטין סטאנפורד.
בשנת 2016 אייברי הוציא לאור סינגל סולו בשם "Liar", והיה חלק מפרויקט סיבוב ההופעות ו־M&G בשם Impact (גם זאק וקורבין השתתפו בו).
בנוסף, הוא השתתף בסרט קצר הנקרא Fearless five (חמישייה חסרי פחד).פעם, וגם היום יש לו תלתלים אז הוא מכונה "נודלס".
ב־22 באפריל 2019 נולדה לג'אק ולחברתו לשעבר, גבריאלה גונזלס, ילדתם הראשונה – לבנדר מאי אייברי.
דניאל ג'יימס סיווי (Daniel James Seavey) נולד ב־2 באפריל 1999 וגדל בונקובר, וושינגטון.
להוריו של דניאל קוראים קארי וג'פרי סיווי.
לדניאל יש 2 אחים גדולים, טיילר סיווי (1994) וכריסטיאן סיווי(1997), ואחות קטנה אנה סיווי(2001).
הוא יודע לנגן על מעל ל־20 כלי נגינה שונים בעזרת שמיעה בלבד.
כשהיה ילד אבא שלו היה לוקח אותו לפורטלנד להופיע ברחובות העיר.
בשנת 2014, דניאל השתתף בעונה ה־14 של תוכנית השירה American Idol וסיים במקום התשיעי בעודו בן 15 בלבד, דבר שהפך אותו למתמודד הצעיר ביותר של העונה שהגיע לגמר.
קורבין מת'יו בסון (Corbyn Matthew Besson) נולד ב־25 בנובמבר 1998 בדאלאס, טקסס וגדל בווירג'יניה.
להוריו של קורבין קוראים ססקיה וריי.
לפני שהוקמה הלהקה, בסון צבר קהילת מעריצים באפליקציה YouNow ושחרר סינגל סולו בשם "The Only One" בשנת 2014. מ-2016 ועד תחילת 2020 הוא יצא עם היוטיוברית כריסטינה מארי, ובנות דודות שלו הן חברות להקת O'G3NE.
היום הוא מתגורר בלוס אנג'לס בדירה עם ג'ונה ואיבן (כמו החבר השישי של WDW)
קורבין יוצא כיום עם לארה קלארק, דוגמנית ואושיית רשת.
ג'ונה מאריס (Jonah Marais Roth Frantzich), הוא החבר המבוגר ביותר בלהקה, נולד ב־16 ביוני 1998 וגדל בסטילווטר, מינסוטה.
להוריו של ג'ונה קוראים קארי וטים פרנציץ'.
לג'ונה יש אח גדול בשם זבולון ווילדר (1991) ושתי אחיות קטנות, אסתר פרנציץ' (2000) סווה פרנציץ' (2007).
לפני שהוקמה הלהקה, מאריס צבר קהילת מעריצים באפליקציה YouNow.
בשנת 2014 יצא לסיבוב ההופעות של "DigiTour" ובשנת 2016 הוא הוציא לאור אלבום סולו בשם "When The Daylight's Gone".
כיום הוא מתגורר בלוס אנג'לס בדירה עם קורבין ואיבן (כמו החבר השישי של WDW) וג'ונה גם חבר טוב של הזמרת הישראלית נועה קירל.
Who We Are (בתרגום לעברית: מי שאנחנו) הוא שיר שבוצע על ידי הזמרת המלטזית ג'סיקה מוסקט והזמרת הגרמנית ג'ניפר ברנינג.
השיר ייצג את סן מרינו בתחרות האירוויזיון 2018 שהתקיים בליסבון, פורטוגל.
השיר יצא להורדה דיגיטלית ב-30 במרץ 2018.