tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
ב-9 בספטמבר דנינו הוציא סינגל נוסף מתוך אלבום שבדרך בשם "מועדון הלבבות השבורים".
ב-8 באוקטובר, דנינו הוציא שיר בשם "השיבה לאוקטובר".
ב-29 באוקטובר, עדן בן זקן ודנינו שיתפו פעולה לראשונה והוציאו דואט בשם "דואט אהבה".
השיר הוא שיר הנושא של המחזמר "סינדרלה" בו מככבים בן זקן ודנינו.
ב-7 באפריל 2025 הוציא את המיני אלבום "אדום" המכיל 4 שירים מתוך האלבום "לירן דנינו חוזר" שיצא ב-8 ביוני באותה שנה, ומכיל 16 שירים.
בשנת 2005 שיחק בתפקיד משנה בסדרה "עולם מושלם", בערוץ הילדים למנויי yes.
בשנת 2022 השתתף בעונה הראשונה של "רוקדים עם כוכבים" בקשת 12 והיה המודח החמישי.
בנוסף, התארח בגמר העונה ושר את שירו "ללכת".
המחזמר "סינדרלה" שנכתב על ידי אסף אשתר והולחן על ידי חזי שקד בכיכובם של דנינו לצד עדן בן זקן עלה מ-10 בדצמבר 2024 ועד 27 בינואר 2025.
ב-2013 ניהל מערכת יחסים עם נטע אלחמיסטר.
ב-2019 ניהל מערכת יחסים עם עומר נודלמן.
בשנים 2020–2023 דנינו היה בזוגיות עם טיילור מלכוב.
שנהפרסקטגוריהפרויקטמועמדות2022פרסי נבחרי השנה של פרוגיזמר השנהלירן דנינו
נהר הלירי (באיטלקית: Liri) הוא אחד הנהרות המרכזיים באיטליה.
אורכו כ-120 ק"מ, מקורו בהר קמיצ'ולה הנמצא בהרי האפנינים ליד אברוצו וסופו בים הטירני, כולם במרכז איטליה.
במהלך הזרימה של הנהר נוצר מפל בקרבת העיר סורה, מפל לירי.
המפל מגיע לאי קטן הנקרא Isola del Liri.
המפל מתפצל לשני ענפים כשהגבוה מהשניים מגיע לגובה של 28 מטרים.
זהו אחד המפלים הגבוהים באירופה.
סכר הלירי ידוע גם בשם "לירי גליאנו" עקב העובדה שהוא מקבל את מימיו לאגם ההיקוות משני נהרות: הלירי והגרי, הידוע גם כרפידו.
אגן ההיקוות עולה בשטחו על 5,000 קמ"ר.
הנהר מוזכר במספר פיוטים ושירים, למשל ביצירותיהם של הורציוס וסיליוס, שמתארים אותו כנהר שקט, ובמקרה אחר תואר בידי התייר ג'ון אוסטייס כנהר רחב הזורם ויורד לאיטו לים הטירני.
"לירן דנינו" הוא אלבום הבכורה של הזמר והמוזיקאי לירן דנינו, שיצא לאור ב-16 בפברואר 2012, במהלך שרותו בצה"ל.
האלבום הוקלט בסוף שנת 2011 וראה אור כמספר חודשים לאחר מכן.
סינגלים שיצאו מתוך אותו אלבום טרם צאתו והצליחו רבות בראש מצעדי הפזמונים הם: "ללכת" (שזכה ל-6 מיליון צפיות ב-יוטיוב), "עדיין ריק" (שזכה לכ-2 מיליון צפיות ב-יוטיוב), "כל המילים", "אין לי כח" ו"חוזר אלייך" - שירים שנשמעים רבות גם בקרב גולשים רבים באתר יוטיוב.
להיטי האלבום נחלו הצלחה רבה במצעדי הסיכום השנתיים בארץ.
לירית מאש-בטיש (נולדה ב-5 בדצמבר 1970) היא שחקנית קולנוע ותיאטרון ישראלית.
נולדה וגדלה בקיבוץ גזית בעמק יזרעאל לישראל ואריאלה מאש, עולים חדשים מבואנוס איירס, ארגנטינה, וציונים נלהבים.
לירית היא הבת הבכורה במשפחה ולה אח אורי, ואחות דפנה.
מגיל 8 עד 16 למדה לנגן בכינור והייתה בתזמורת הקשתנים של בני הקיבוצים.
בגילאים 10–13 שהתה עם משפחתה ברומא, שם היה אביה בשליחות מטעם השומר הצעיר.
ברומא נחשפה לאמנות, אוכל, מוזיקה ולשפה האיטלקית.
בהיותה בת 16 עברה לגור אצל דודיה ברמת השרון.
בוגרת תיכון אלון במגמת אמנות פלסטית
בצבא שירתה כמד"סית במכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה.
למדה שבעה חודשים בסטודיו לאמנויות התיאטרון מיסודו של יורם לוינשטיין ואחר-כך עברה למסלול התלת-שנתי בבית צבי, אותו סיימה ב-1997. בין תפקידיה הבולטים בבית צבי היו אופליה ב"רומיאו ויוליה" ומגי ב"הטחנה על שפת הנהר".
בכיתתה למדו בין השאר אמיר קריאף, מיכל ויינברג, זיו מאיר ומיכל צפיר.
במהלך השנה השלישית ללימודיה כבר הצטלמה לסדרת הטלוויזיה "מרחב ירקון" בבימויו של חיים בוזגלו.
בשנת 1997, מייד בתום לימודיה, שיחקה בשתי הצגות בתיאטרון חיפה: בתפקיד לינה בובת הפיתום בהצגה "גטו" מאת יהושע סובול ובבימויו ובתפקידים דבורי והפרקליטה בהצגה "משחקים בחצר האחורית", מאת עדנה מזי"א, בבימויו של עודד קוטלר.
במקביל לכך הצטלמה לסדרה "זינזאנה" בבימויו של בוזגלו.
היא גילמה את דמותה של לונה, ספרית שנאנסה והאנס איים עליה בהפצת הסרט.
בתגובה לכך דינו (עובד זיתוני) שמאוהב בה, רוצח את האנס.
לונה שהייתה עדה לרצח ומסתתרת איתו בדירתו נכנסת לכלא כשותפה לרצח.
מאש שיחקה בסדרה "שלווה" בבימויו של בוזגלו, בה גילמה את דמותה של לורה, שמגיעה לבית משוגעים אחרי שימוש יתר בסמים.
היא שיחקה גם בסרטים "פגישה עיוורת", "סרק סרק" ובסדרות "אשליות" ו"בית המשאלות", ארבעתם בבימויו של בוזגלו.
היא שיחקה בסרט הטלוויזיה "הבן שלי" בבימויו של יונתן גורפינקל (2002).
היא גילמה את דמותה של לימור, גרושתו של דני שטג, שילדם עובר התעללות.
בסרט שיחקו גם מנשה נוי וריקי בליך.
מאש שיחקה בעונה השלישית עד החמישית של סדרת הטלוויזיה עטורת הפרסים "שבתות וחגים", בבימויו של רני בלייר.
היא גילמה את דמותה של מרים, עובדת סוציאלית שמתחתנת עם דורון (קובי שטמברג).
היא שיחקה במשך שמונה שנים בהצגת הילדים "הלילה הזה" (2013-2006), מאת דפנה אנגל, בבימויו של משה נאור.
מאש גילמה את דמותה של אסתר בת ה-15 במחתרת היהודית במרוקו.
המחזה מספר את סיפור עלייתם של הקהילה המרוקאית בשנות החמישים.
לצידה שיחקו גולן אזולאי, ריטה שוקרון, תומר גלרון וקובי מרציאנו.
היא שיחקה בהצגה "קשר בלב", בבימויה של אתי רזניק, שהציגה בתיאטרון הספרייה (2012).
היא גילמה את דמותה של לוסי, כוכבת ילדים שמתמכרת להרואין.
לצידה שיחקו גיל ויינברג ועירית גידרון.
ב-2013 הצטלמה לעונה השנייה של סדרת הטלוויזיה "פלפלים צהובים" בתפקיד ורדה, מורתו של הילד עומרי.
במהלך השנים שיחקה תפקידי אורח בסדרות: "שמש", "הבורר", "קוויקי", "המקום", "גירושים נפלאים", "החיים זה לא הכל".
בינואר 2014 מצטלמת לסרט קצר בתפקיד רזית, "ההזדמנות האחרונה"
ע"פ סיפור מאת יהושע קנז, בבימויו של עמית רון שזהו סרט הביכורים שלו, ובהפקה של אבנסטון.
השתתפה בפרסומות לאיקאה, מגה בעיר, מרידול, פלאפון, קופת חולים הכללית, תנובה, 9 מיליון, בזק ובקמפיין נגד אלימות כלפי נשים.
עשתה סדנת משחק מול מצלמה אצל אורית אזולאי בסדנאות הבמה.
עשתה סדנת ליצנות אצל יולנה צימרמן.
היא מדברת ספרדית ואיטלקית שוטפות.
מלמדת ב"בימת הנוער" כפר סבא, מכינה שחקנים לאודישנים.
מאפריל 2017 מונתה להיות המנהלת האומנותית של פסטיבל הקולנוע היהודי/ישראלי ברומא "PKF-Pitigliani/Kolno'a/Festival".
לירית מאש נשואה מאז שנת 1997 לעוזי בטיש, בעליה של מספרת "גזוז" בתל אביב,
שחקן, מעצב גרפי וצייר ולהם שני ילדים, אור ויהונתן.
שנה סרט תפקיד במאיהערות 2001 פגישה עיוורת אדי חיים בוזגלו 2002 הבן שלי לימור יונתן גורפינקלסרט טלוויזיה 2008 אבידות ומציאות שוטרת נתב"ג שבי גביזון 2010 סרק סרק סיון האחות חיים בוזגלו
לירז דרור (נולדה ב־10 בינואר 1991) היא דוגמנית ישראלית.
דרור נולדה בקיבוץ רביבים שבנגב, שסבתה וסבה היו ממקימיו במהלך שנות הארבעים.
בגיל 10 עברה עם משפחתה למושב העובדים ניר משה שבדרום.
בגיל 13 התגלתה על ידי סוכנת הדוגמניות, אסתריקה נגיד, שקישרה אותה עם סוכנות "רוברטו" בה דרור יוצגה.
בשירותה בצה"ל, שירתה כמש"קית הדרכה במשטרה הצבאית.
ב-2009 דגמנה דרור בקמפיין משקפי שמש סתיו/חורף של המותג האמריקאי "קרולינה הררה".
ב-2011 שימשה כפרזנטורית קולקציית הקיץ של חברת האופנה הישראלית "גליק".
מאז 2012 דרור שמישה כאחת הפרזנטוריות של מותג האופנה הישראלי "קסטרו".
באותה שנה נבחרה גם לשמש כ"נערת תפוזינה" – הישראלית הראשונה שהתקבלה לתפקיד, על אף שהחברה ישראלית.
דרור הצטלמה להפקת אופנה למגזינים בינלאומיים "Elle", "ווג", "גרצייה" ו"גלאמור", וכיכבה על שערים של מגזינים בינלאומיים כגון "מקסים" "קוסמופוליטן" ו"מארי קלייר".
בין היתר הצטלמה גם לחברות הבינלאומיות,: "טרוסארדי", ניוואה, זארה", "איב סן-לורן", "מוסקינו", "ולנטינו" ו"לבנטון".
בשנת 2012 דורגה על ידי המגזין "פורבס ישראל" במקום השביעי מבין הדוגמניות המרוויחות בישראל, עם הכנסות של כ-580 אלף ש"ח.
בשנת 2013 דורגה במקום הרביעי באותו דירוג של "פורבס ישראל", כשהכנסותיה נאמדו בכ-2.2 מיליון ש"ח.
בשנת 2013 טסה לאנגליה לדגמן לצילומי תכשיטים מ"בית פברז'ה".
ב-2014 התמודדה בתוכנית המציאות הישראלית "זוג מנצח VIP" בערוץ 10, וסיימה במקום השני ביחד עם בן-זוגה, איציק פינטו.
בשנת 2015 נבחרה לפרזנטורית של מותג האופנה הבריטי "Ted Baker".
בשנת 2016 טסה לארצות הברית על מנת לדגמן למותג ההלבשה התחתונה האמריקאית "ויקטוריה'ס סיקרט" בתצוגה השנתית של החברה, אך דרור לא צלחה את שלבי הניפוי האחרונים באודישנים לכך.
בשנת 2017 הצטלמה בניו יורק לקמפיין הלבשה תחתונה של רשת החנויות הבריטית "מרקס אנד ספנסר".
חתמה גם בסוכנות הדוגמנות One Management, שייצגה בין השאר גם דוגמניות בינלאומיות כגון בר רפאלי ואימאן.
ב-3 באוקטובר 2013, לאחר כשבע שנות זוגיות, התחתנה עם בן זוגה, איציק פינטו.
לירן דן (נולד ב-26 ביוני 1977) הוא סמנכ"ל האסטרטגיה והפיתוח העסקי של חברת פרטנר תקשורת.
קודם לכן כיהן כראש מערך ההסברה הלאומי במשרד ראש הממשלה, וכסמנכ"ל הדיגיטל של חברת החדשות.
את שירותו בצה"ל עשה דן בדובר צה"ל
ללירן דן תואר ראשון במדעי המדינה והיסטוריה מאוניברסיטת בר-אילן ותואר שני במנהל עסקים למנהלים (Executive MBA) מאוניברסיטת תל אביב.
ב-1999 הצטרף לחברת החדשות כעורך התוכנית "פגוש את העיתונות", ולאחר מכן כמפתח מהדורת חדשות מוצאי השבת עם דני קושמרו.
בשנים 2004 – 2007 שימש עורך מהדורת החדשות המרכזית של חדשות 2. בהמשך, עד 2011, מילא שורה של תפקידים בחברת החדשות של ערוץ 2, שהאחרון בהם היה "סמנכ"ל מדיה דיגיטלית".
במסגרת תפקיד זה הקים דן את הדסק הדיגיטלי של חדשות ערוץ 2, תפקיד שכלל את ניהול ושיווק כלל הפעילות באינטרנט, בסלולר, וברשתות חברתיות.
בפברואר 2009 נבחר לאיש השיווק של החודש מטעם איגוד השיווק הישראלי על הקמפיין להחדרת חדשות 2 למדיה הדיגיטלית.
הבחירה כאיש השיווק של החודש נעשתה לאחר שלירן דן הוביל להחדרת ערוץ 2 לאינטרנט, אחרי שנים שבו הערוץ היה טלוויזיוני בלבד.
המהלך הוביל לכך שערוץ 2 באינטרנט הפך לאחד משלושת ערוצי החדשות באינטרנט הפופולריים ביותר בישראל
בשנת 2011 הצטרף ללשכת ראש הממשלה בתפקיד מנהל מערך התקשורת והדוברות ובפברואר 2012 החליט ראש הממשלה בנימין נתניהו למנותו לראש מערך ההסברה הלאומי וליועץ התקשורת שלו בתקופה זו כיהנו בישראל הממשלות ה-32 וה-33 ובזמן זה התקיימו בישראל שתי מערכות בחירות (הבחירות לכנסת ה-19 בשנת 2013 והבחירות לכנסת ה-20 בשנת 2015).
דן שימש בתפקיד עד למאי 2015.
החל מחודש אוקטובר 2015 משמש סמנכ"ל האסטרטגיה והפיתוח העסקי בחברת פרטנר.
בהודעה שפרסמה החברה נאמר שדן יעסוק באסטרטגיה ופיתוח עסקי ותחת אחריותו תהיינה גם פעילות הדיגיטל, פעילות הטלוויזיה, תקשורת ואחריות תאגידית ודוברות החברה.
באפריל 2025 פורסם בכאן11 כי דן משמש כיועץ לא רשמי לרמטכ"ל אייל זמיר ומסייע לו בניסוח מסרים.
חלק מההתייעצויות הללו מתקיימות ללא נוכחותו של דובר צה"ל, תא"ל אפי דפרין.
לירי היא יצירה ספרותית מאת אמנון שמוש.
הספר יצא בהוצאת מסדה בשנת 2016, והוא כולל 253 עמודים.
סיפור הרומן מתרחש רובו ככולו בקיבוץ, שבו נולדה לירי.
לירי היא בתם של ינון ותמר, אשר הקימו והיו בין מייסדי הקיבוץ.
לירי מצטיירת כבת יצירתית, הכותבת שירה בעולם חברתי, שבו רוב אנשים "דומים לשולחנות מרובעים" (על פי דימוי של שמוש), בעוד היא משויכת מיידית, לשולחנות העגולים, המעטים בחדר האוכל.
אט-אט עולה בפנינו דמותה המקורית, יוצאת הדופן והשונה משאר חברי וילדי הקיבוץ בסביבתה זו.
לירי היא בת קיבוץ הממוקם בצפון מדינת ישראל.
סיפור יחסיה של לירי עם מרק, הצעיר הנורווגי מעוררים תמיהות רבות והקיבוץ מצטייר כחברה רכלנית, חסרת סבלנות, חוששת מנישואי תערובת.
אך לירי שהייתה מוצלחת בצה"ל מצטנעת ואיננה מערבת איש במעללי גבורתה בצבא, לא היא תחשוש להצהיר על כוונתה לנסוע לנורווגיה על מנת להכיר מקרוב יותר את מרק חברה הטוב.
אלא שהמרחק מישראל, הגעגועים לבית, הקור, העננים, היחסים במשפחתו של מרק, המקום, גידול החזירים מעוררים בה הסתייגות שתלך ותתעצם.
עם קצת קשרים במשפחה וקצת מזל, לירי מוצאת את עצמה בשגרירות ישראל בפריז.
אחד הרגעים המרגשים של לירי בעיר האורות איננו הרגע שבו הבוס הביטחוני שמלמד אותה להשגיח על הבאים בפתח השגרירות, מתחיל לשלוח ידיים, אלא דווקא הרגע שבו היא מציעה למנהל מסעדה יוקרתית, לבצור את הענבים הבשלים בגפניו, במרכז העיר.
אירוע שיהפוך לנושא מרתק בעיני זרים ולאחר כמה שנים גם לסרט באורך מלא, בו ייקחו חלק גם הוריה וכל בני משפחתה.
הבציר בעיר יזכיר לה בציר בשדות המשק, בו היא נזכרת באירוע מיוחד כאשר, מבין עלי הגפן מופיע צעיר בשם נדב, מהקיבוץ השכן ונתן לה נשיקה.
העלילה איננה רשומה בתחילתה לפי סדר כרונולוגי, ולכן רק מאוחר יותר מתברר על קשר רומנטי עם בעל המסעדה שגם יזום את הסרט שבו תשחק תפקיד ראשי.
אמנון שמוש מתאר בתיאורים פלסטיים ממש את המזון והאנשים, האורחים ובני המקום.
ולעיתים מתערב אף בגוף ראשון ומעניק לקורא עוד רמת התבוננות, לעיתים בהומור דק, נקודת מבט נוספת על המתחולל בעלילה עצמה.
עיקר המתח מתמקד ביחסים שבין נדב לרעייתו האהובה והנחשקת לירי.
אסון גדול נופל על המשפחה, רצח האח יובל ואהובתו, ימים ספורים לפני חתונתם.
התאונה הנוראה של נדב, וחוסר היכולת שלו לתפקד.
במקביל לצרכיה האירוטיים של לירי, החזקים ממנה, והגורמים לנדב התקפי זעם וקנאה שאיננו מסוגל לשלוט בהם.
לירי - משוררת, סופרת, לקטורית בהוצאה מוכרת, מורה בבית הספר לספרות, תנ"ך והיסטוריה, יפהפייה שכל הגברים חושקים בה.
לאחר מכן תלמד ותעסוק גם בתחומים פרא רפואיים.
מרק - החבר הנורווגי של לירי, עמו תחיה כמה חודשים בנכר.
נדב - עמו מתחתנת לירי עם שובה מפריז.
חש עצמו חסר תועלת בקיבוץ שבו לא נולד, חש חצי בן-אדם, לאחר התאונה.
לאט לאט מתברג בקיבוץ ומקבל אחריות על עריכת העלון הפנימי ומתקבל לחברות מלאה במזכירות הקיבוץ.
המנהל הדתי של הקיבוץ, איש שאיננו חבר בקיבוץ, מתחיל להעריכה ולייעץ לו.
גפן - הבן הבכור של לירי ונדב, מוכשר, אלקו מציע לו להקדיש את חייו לשחייה.
גפן בוחר בעצמו את דרכו, ומגיע רחוק.
אילאיל - אחותו של גפן.
תמר - אמא של לירי, של יובל, מוטי וירון.
ינון - אביה של לירי.
אלקו - מלמד ספורט בבית הספר.
מחליט להשתכן בשכירות בקיבוץ של לירי, בגלל משיכה חזקה אליה.
שורה - אביו של נדב, חי רוב שנותיו בפעילות ציבורית מחוץ לגבולות המדינה, בין השאר על מנת לספק את אהבתו לנשים רבות.
ולכן בקיבוצו מכנים את בנו נדב, "היתום".
נדב חי כל השנים את סבלה של אימו, בגלל היעדרותו של אביו מהבית המשפחתי שלהם.
וכן נודע לנדב שיש לו חצי אחות במקום אחר, במהלך השנים.
ראג'י - המטפל ההודי של נדב, היחיד שמצליח להרים אותו מספר פעמים ביום, ולוקח אותו לשירותים ולרחצה.
מעורר את תשוקותיה של לירי לארוטיקה רומנטית.
לירן אליהו דוד (נולד ב-5 בדצמבר 1988) הוא שחקן, תסריטאי ומוזיקאי ישראלי.
דוד נולד והתחנך בעיר אשדוד.
למד בבית הספר התיכון מקיף ו' במגמת התקשורת.
בשנת 2007 התגייס לצה"ל ואת שירותו הצבאי החל כלוחם בחיל ההנדסה בגדוד האב"כ.
כעבור שנה וחצי עבר לשרת באוגדה 98. במקביל, החל את דרכו בהופעות כליצן בימי הולדת ומנחה במות ברחבי הארץ עד היום.
בשנת 2005 החל בלימודי המשחק בחוג באשדוד עד הגיוס ב-2007. במהלך שירותו הצבאי ב-2009 המשיך בלימודי משחק אצל ענת ברזילי לצד לימודי פיתוח קול וקורס זמרים אצל קובי משעל.
בסיומם, ב-2010 החל בלימודי משחק במכינת מבוגרים בסטודיו למשחק ניסן נתיב.
משם המשיך ב-2012 ללימודים במסלול תלת-שנתי בסטודיו למשחק יורם לוינשטיין.
בשנת 2012 קיבל את תפקידו הראשון, בסדרת הטלוויזיה "אופוריה" שבה גילם את דמותו של העבריין יזהר (הרומני) המניאק, בבימויה של דפנה לוין.
בהמשך לוהק לסדרת הילדים המצליחה של גיורא חמיצר, "החממה" בשנת 2013 שבה גילם את דמותו של אוזי בעונה השנייה והשלישית.
השתתף בפרסומת למכללה האקדמית עמק יזרעאל.
שיחק חייל ירדני בסדרה "הרודן" האמריקאית בשנת 2014 בתפקיד אורח.
בהמשך השנה זכה דוד בתחרות פרסי אשדוד במקום הראשון, על ביצוע מונולוג מתוך המחזה "סלולרי של איש מת" בבימויו של ליאור אשכנזי.
הוסיף להשתתף גם ב"כבודו" בשנת 2017 בתפקיד אסף בן עטר בעונה הראשונה.
ב"כיפת ברזל" בתפקיד אורן האפסנאי בעונה הראשונה ובסדרה "בר מצווה" של אילן פלד בתפקיד אביחי יעקובי השוטר בהפקתה של חברת ההפקות הצרפתית "אדמה".
בנוסף הוסיף להשתתף בסרט "ודבקת בה", סרט קצר שהפיק ושיחק.
לקראת סוף השנה לירן יצר, הפיק ושיחק יחד עם שני חבריו את הסדרה "במדינת תל אביב".
סדרה שהחלה את דרכה כסדרת רשת ולאחר זמן קצר הופקה בשיתוף טדי הפקות.
הסדרה הייתה מועמדת ראשונית בטקס פרסי האקדמיה של אותה השנה בקטגוריית "סדרת הרשת הטובה ביותר".
בשנת 2018 קיבל את תפקידו הראשי לדמותו של רפא בסדרת הילדים "אדוני המאמנת" ששודרה בערוץ ג'וניור.
בנוסף, גילם את מרקוס, התפקיד הראשי בסרט האמריקאי הקצר "Blood of Jerusalem".
במהלך אותה השנה הוסיף דוד להצטלם לפרסומת לקראת משחקי המונדיאל ולקליפ מוזיקלי.
בהמשך הצטלם לסרט הקולנוע "אסיה" בתפקיד תומר הברמן, לסדרת הדרמה "ילדים ביער" בתפקיד יקי הבחור הצפוני של דלית קהן ובתפקיד נרייה לסדרה "בית הדין" בבימויו של אלון חמוואי לערוץ הידברות.
בסוף שנת 2021 דוד הצטלם לסרט קומדיה הוליוודי "Good Mourning" שכתבו וביימו Machine Gun Kelly & Mod Sun & מייגן פוקס..
במהלך שנת 2022 הפיק לראשון את סרטו העצמאי הקצר הראשון, Lincoln X, בו לקח חלק גם בבימוי ובמשחק.
לקראת סוף השנה סרטו "שחמט" (שאותו כתב, ביים, שיחק, ערך וצילם) השתתף בפסטיבל הסרטים בטשקנט שבאוזבקיסטן.
בשנת 2015, דוד הקים את הסטודיו למשחק לבני נוער (L'artiste) באשדוד.
דוד מנגן על פסנתר, גיטרה, גיטרה בס, מפוחית, חלילית, אקורדיון, חליל פאן, תוף הודי, קלימבה, קאזו, חליל אירי, בלוז בוקס ותופים.
בין תחביביו הנוספים דוד מפסל בחימר ומצייר בצבעי פחם וצבעי אקריל.
דוד בנבחרת האומנים של ישראל לכדורגל לשנה אחת בלבד (2019-2020).
שנהטלוויזיה \ קולנועתפקידהערות2022ילדים ביעריקי בחור צפוניLincoln XJaguarסרט קצר; תסריטאי, שחקן ומפיקChessMehribonסרט קצר: תסריטאי, שחקן, במאי, עורך וצלם.
Uzbekfilm Festival Tashkent 2022Good MourningParty Guy2020אסיהתומר הברמן2019בית הדיןנריה2018Blood of JerusalemMarcusסרט קצראדוני המאמנתרפא2017–2018 במדינת תל אביב לירן סדרת רשת עצמאית.
יוצר, מפיק ותסריטאי שותף2017הבן דודנהג מוניתכיפת ברזל (עונה 1)אורן אמסלםכבודו (עונה 1)אסף בן עטרהבר מצווהאביחי יעקוביודבקת בהדייווידסרט קצר - עצמאי.
מפיק ראשי, מפיק בפועל, מנהל סט ועוזר במאי2014הרודןחייל ירדני2013–2016החממה (עונה 2–3)אוזי2012אופוריהיזהר המניאק
+שנהפרסומות, ניו מדיה וקליפיםתפקידהערות2024סרטוני הסברה - קרן מיראז'תסריטאי, במאי, צלם ועורך.בשפה הפרסית2020"הדשא של השכן ירוק יותר"תפקיד ראשי, תסריטאי, במאי ומפיק שותף.קליפ2019"אדון הסליחות" - מורן וקלסרמפיק ראשי, מפיק בפועל, במאי, יוצר שותף, ע.
מצלמה, מנהל סט ומתאם הפקה.קמיע הצדיק מזוועהילתפקיד ראשיפרסומת ניו מדיה2018חשבון נפש - טל בלומנטלמפיק ראשי, מפיק בפועל, מנהל סט ומתאם הפקה.קליפ"תרימו לי"- נטלי פרץתפקיד ראשימונדיאלתפקיד משנהפרסומת טלוויזיה2017עמק יזרעאלתפקיד ראשיפרסומת טלוויזיה, ניו מדיה ורדיו2012ללא מיליםקליפ
שנהשם השיר2009אותם ימים2017קיסר נאור2021You & Me2022Sweet Dreams
שנהבמהתפקידהערות2012עליבאבא וארבעים השודדיםשלומפימחזמר חנוכה2015סלולרי של איש מתגורדוןהצגת בית ספר למשחקחלומות מתוקיםיניבמחזמר חנוכה2018מספרה שכזאתנועם2019כל ההתחלותדובי
לירז חממי (נולדה ב-1 בנובמבר 1984) היא שחקנית ישראלית.
לירז חממי נולדה וגדלה בנתניה למשפחה יהודית יוצאת איראן.
היא הבת האמצעית ולה שתי אחיות.
למדה במגמת תיאטרון בבית הספר התיכון אורט יד ליבוביץ' בנתניה.
את שירותה בצה"ל עשתה כמטאורולוגית בבסיס עובדה של חיל האוויר.
בשנת 2007 החלה את לימודיה במסלול התלת-שנתי בסטודיו למשחק מיסודו של יורם לוינשטיין, שם שיחקה בהפקות "למה לא באת לפני המלחמה" מאת עינת ברנובסקי, בבימויה של חגית רכבי ניקוליבסקי, במחזמר המקורי "סיגל" מאת שלמה מושקוביץ ובבימויו של צדי צרפתי.
במהלך לימודיה זכתה בתחרויות מונולוגים ע"ש אורנה ביו חורין, עדי שקד, תחרות מונולוגים קולנועיים במסגרת בפסטיבל הבין לאומי לסרטי סטודנטים ותחרות מונולוגים ארצית לבוגרי 2010 בשיתוף ערן פסח ושח"ם - ארגון השחקנים בישראל.
בסיום הלימודים המשיכה חממי את תפקידה במחזמר "סיגל" שנמכר לתיאטרון הבימה, השתתפה בהצגה "שמוליק של זהרה" מאת ובבימויה של חגית רכבי ניקוליבסקי ובנוסף, החליפה את מירב שירום בהצגה "קן הקוקייה" בתיאטרון באר שבע.
במאי 2012 טסה חממי ללונדון עם ההצגה "הסוחר מוונציה" בבימויו של אילן רונן שהוזמנה לפסטיבל "Globe To Globe" בתיאטרון הגלוב.
היא גילמה את ג'סיקה, בתו של שיילוק היהודי, אותו שיחק יעקב כהן.
בשנת 2014 עלתה עם הצגת היחיד "שייכת", המבוססת על סיפור החיים של יהודית הרמן בכת של גואל רצון.
בנובמבר 2014 גילמה בהצגה "בית ברנרדה אלבה" את מרטיריו הגיבנת בתיאטרון באר שבע, בבימויו של גדי רול.
ב-2015 השתתפה בסדרת הטלוויזיה "המדרשה" וגילמה בה את אירית בראשי, עיתונאית, חניכה בקורס לסוכני מוסד.
ב-2016 גילמה את דמותה של מאיה דבוש, אם חד-הורית ל"נועם הבן", בתוכנית הטלוויזיה "מפלצות קטנות".
בדצמבר 2017 החל שידורה של העונה השנייה של סדרת הנוער "נעלמים", בה מגלמת חממי את רקפת, יועצת בית הספר.
באותה שנה, הצטלמה לסדרת הטלוויזיה "על הספקטרום".
בשנים 2018–2021 השתתפה בסדרת הטלוויזיה "מלכות" ובסדרת המתח "עיר מקלט".
בשנת 2019 השתתפה גם בסדרה "מתיר עגונות".
בשנת 2020 החל לשחק בסדרת הטלוויזיה "מנאייכ", שם משחקת את פקד טל בן-הרוש, שוטרת ביאחב"ל.
על משחקה בסדרה זו זכתה בפרס האקדמיה לטלוויזיה בקטגוריית השחקנית הראשית הטובה ביותר בסדרת דרמה לשנת 2024.
בשנת 2021 שיחקה בסרט "נתראה בשמחות"
בשנת 2022 שיחקה בסדרה "ילדים ביער".
בשנת 2024 שיחקה בסדרה "ילד רע" את חלי, מפקדת הכלא.
בשנת 2025 שיחקה את ריקי יחזקאל בסדרה "חזי ובניו".
חממי נשואה לבן ניילור, מורה למשחק ובמאי יהודי-בריטי.
השניים הורים לבת ומתגוררים בלונדון.
לירן גוֹלוֹד (נולדה ב-14 במאי 1978) היא סופרת ישראלית.
לירן גולוד נולדה בקריית שמונה.
ב־1985 עברה עם משפחתה למושב בית הלל שבגליל העליון.
בעלת תואר ראשון במדעי ההתנהגות ובספרות מאוניברסיטת בן-גוריון, ותואר שני בספרות עברית מאוניברסיטת חיפה.
בין השנים 2006–2013 עבדה בקונסוליה הישראלית בניו יורק כמנהלת תחום ספרות ואמנות.
משנת 2014 ועד לשנת 2022 היא שימשה כמנהלת האמנותית של פסטיבל הסופרים הבינלאומי במשכנות שאננים, ירושלים.
ספרה הראשון, "עבודת אדמה", ראה אור בכנרת זמורה ביתן ב־2014 וזיכה אותה בפרס שרת התרבות לסופרים בראשית דרכם.
ספרה השני, "נמר גימ"ל", ראה אור בהוצאת עם עובד ב־2019. ספרה השלישי, "חודש מאי היפהפה", ראה אור בכנרת זמורה ביתן ב־2025. ספרה הרביעי, ספר ילדים, "מבצע צחוק", ראה אור בעם עובד ב-2026.
מאז שנת 2020 לירן היא כותבת קבועה למגזין לילדים עיניים מקבוצת הארץ.
היא מפרסמת במגזין סיפורי ילדים קצרים וחידות.
מתגוררת בחיפה ובבית הלל עם בעלה האמן עודד הירש ושני בניהם.
עבודת אדמה, כנרת זמורה ביתן (2014)
חודש מאי היפהפה, כנרת זמורה ביתן (2025)
ליריקה הוא אתר מקוון לשירה וסיפור קצר שפעל בין השנים 2013–2024.
אתר השירה המקוון ליריקה עלה למרשתת בשנת 2013 כהמשך של האתר כאוס שהקים המשורר ועורך הלשון שי אריה מזרחי (שא"מ).
את האתר הקימו ענת קוריאל ורונית ליברמנש כמחווה לפעילות באתר כאוס של שא"מ ששם קץ לחייו באוקטובר 2012.
מיום הקמתו פורסמו בו מדי שבוע בשבוע שני שירים בימים קבועים (שלישי ושבת) עם אפשרות לתגובות, ועד שנת 2018 העיר צוות האתר הערות על השירים המפורסמים.
בנובמבר 2020 עבר האתר למתכונת תלת-שבועית ופרסם יצירות בימי שני, חמישי ושבת.
בשנת 2015 הצטרף לצוות ליריקה העורך והמשורר יאיר בן-חור, ומאז שימש נקדן הבית של האתר והעיר הערות על השירים עד שנת 2018.
את האתר הקים ומפעיל טכנית גיא חצרוני, בן זוגה של קוריאל.
בשנת 2019 עבר אתר ליריקה שינוי, שעד אז היה אתר שירה בלבד.
במסגרת השינוי נפתחה פינת הסיפור הקצר בעריכתו של יאיר בן-חור, שהזמין את הקוראים לשלוח סיפורים קצרים שעברו את עריכתו לפרסום באתר.
כמו כן, נפתח מדור של המלצות הקריאה בעריכתו של גיא חצרוני – המלצות לספרי שירה ופרוזה.
המדור קרא לגולשים לשלוח את המלצות הקריאה שלהם לפרסום במדור.
המשורר דוד אדלר פרסם כמה מאמרים באתר לזכרו של שי אריה מזרחי וכן מאמר על האתר עצמו.
שיריו של אדלר התפרסמו מעת לעת בליריקה.
משוררים בולטים שפרסמו בליריקה: דוד אדלר, אביחי קמחי, דפנה שחורי, טל ניצן, עודד פלד, עודד בן-דורי, יובל גלעד, איתן קלינסקי, שירה סתיו, חנה טואג ואורנה ריבלין.
האתר הפסיק את פעילותו ב־23 בנובמבר 2024.
ענת קוריאל ורונית ליברמנש – מייסדות האתר ומפרסמות בו החל בשנת 2013.
יאיר בן-חור – עורך ומשורר, נקדן הבית של ליריקה, עורך המדור פינת הסיפור הקצר בליריקה.
גיא חצרוני – מקים ומפעיל טכנית את האתר, עורך המדור להמלצות קריאה.
לירז מסילתי (נולדה ב-8 באוגוסט 1976) היא דוגמנית ושחקנית ישראלית.
נערת ישראל לשנת 1996, יצגה את ישראל בתחרות מיס תבל.
מסילתי נולדה באשקלון למשפחה בת חמישה ילדים, בצבא שירתה בחיל השריון.
היא למדה תנועה לגיל הרך במכון וינגייט ולאחר מכן למדה עיסוי תינוקות, היא עוסקת בתחום הטיפול וההדרכה לינקות וגיל הרך.
בגיל שש עשרה החלה לעסוק בדוגמנות דרך הסוכנת שרית דמיר, היא עבדה גם עבור מספר מגזינים במספר מדינות.
בתחרות מלכת היופי 1996 היא זכתה בתואר נערת ישראל וייצגה את ישראל בתחרות מיס תבל , מאחר שמלכת היופי הזוכה טלי לוונטל לא עמדה בקריטריון הגיל.
היא גילמה את תפקיד ליאורה בסדרה רמת אביב גימל בעונה החמישית.
ב-1999 עברה לניו יורק וגרה שם תקופה.
ב-2004 השתתפה בפרסומת לטלוויזיה של "קרליין".
ב-2005 נבחרה להוביל את קמפיין החורף של רשת "תכשיטי מילר" שהיא גברה על דוגמניות נוספות שהתמודדו לתפקיד כמו ליהי אלון וקרן מיכאלי.
ב-2006 הופיעה בפרסום של פולגת לצד רז מאירמן.
ב-2007 הופיעה בקטלוג שהשיקה המכללה לקוסמטיקה רפואית.
ב-2010 הובילה את הקמפיין של חברת "לורד קיטש", באותה שנה גם הצטלמה לקטלוג של החברה "ג'אמפ" ביחד עם הדוגמנית איזבל אדלר שקונספט הצילומים היה נשים במהלך העבודה והקריירה.
ב-2019 היא ויערה בנבנישתי היו הפרזנטוריות של מיכל נגרין.
ליריאנוזאורים (שם מדעי: Lirainosaurinae) היא קבוצה של דינוזאורים זאורופודים מקבוצת הטיטאנוזאורים ליתוסטרוטים.
טיטאנוזאורים אלה התקיימו רק בקרטיקון העליון לפני 73 עד 70 מיליון שנה מזמננו, בטווח שבין הקמפן למאסטריכט.
הם חיו רק באירופה והמאובנים שלהם התגלו בתצורת בספרד, צרפת ורומניה.
קבוצה הוגדרה ב-2018 בידי דיאס-דיאס (Díez Díaz) והיא בעלת מספר קטן של סוגים קטני ממדים וקצרי צוואר.
הם נחשבו על פי כמה חוקרים לקרובים לקבוצה לוגנקוזאוריה, אף שחוקרים אחרים מערערים על הקשר בין הקבוצות ורואים בהם את קרוביהם של הסלטזאוריים ואף למקרונרים לא טיטאנוזאורים.
כמה חוקרים כלל לא מכירים בטקסון זה.
בעבר היא נחשבה למשפחה - ליריינוזאוריים (Lirainosaurinae).
במשך הקרטיקון אירופה הייתה מכוסה בימים רדודים שייתכן והשפיעו על גודל הדינוזאורים החיים בהם.
זאורופודים כמו המגיארוזאורוס מהאצג היו קטנים אף יותר מזה עקב הבידוד שגרם האי הקדום (כיום בטרנסילבניה, רומניה).
הם נכחדו לפני 70 מיליון שנה, לא הרבה לפני הכחדת הקרטיקון הגדולה שחלה לפני 66 מיליון שנה מהיום.
לירן אבישר בן-חורין (נולדה ב-30 באוגוסט 1976) היא עורכת דין ישראלית אשר שימשה בין יוני 2020 למרץ 2023 כמנכ"לית משרד התקשורת.
אבישר בן-חורין נולדה וגדלה במגדל העמק.
אביה עלה ממרוקו בעליית הנוער בגיל 11 והיה לפעיל ציוני וחבר תנועת בית"ר, ואמה ילידת תוניסיה.
בילדותה הדריכה ושימשה כמרכזת שבט מגדל העמק של תנועת הצופים ובגיל 17 הייתה חברת משלחת של תנועת הצופים לטקסס שבארצות הברית.
התפרסמה כאשר התעמתה כנערה עם שרת החינוך שולמית אלוני.
במסגרת שירותה בצה"ל סיימה קורס קצינים בהצטיינות ושימשה כמ"פ קורס קצינות יחידות שדה בדרגת סגן.
אבישר בן-חורין בוגרת תואר ראשון בניהול ותואר ראשון במשפטים בהצטיינות מהפקולטה למשפטים באוניברסיטת תל אביב, ותואר שני במשפטים מהפקולטה למשפטים של אוניברסיטת ניו יורק.
היא בוגרת תוכנית מעוז להכשרת מנהיגות ציבורית, ובמסגרתה עברה קורס מנהלים באוניברסיטת הרווארד.
אבישר בן-חורין הייתה לעוזרת משפטית בנושאים כלכליים-פיסקליים ליועץ המשפטי לממשלה, מני מזוז, לאחר שהתמחתה אצלו.
לאחר מכן, באוגוסט 2006 יצאה לשליחות בת ארבע שנים בארצות הברית - שנתיים כשליחת העלייה הראשונה של התנועה הרפורמית ושנתיים נוספות כראש משלחת עליה של הסוכנות היהודית בצפון אמריקה.
ובכלל זאת רפורמות כלכליות ושינויים מבניים בענפים שונים, לרבות שוק התקשורת.
בתקופה זו יועז הנדל שימש ראש מערך ההסברה הלאומי במשרד.
בשנת 2013 בחר אותה מגזין TheMarker לאחת מ-40 הצעירים המבטיחים במדינה.
באותה השנה מונתה למנהלת 'פרויקט מסע', פרויקט של ממשלת ישראל והסוכנות היהודית לעידוד שהות של צעירים יהודים בישראל.
במסגרת ניהולה עלתה החברה באופן משמעותי בכמות הצעירים המגיעים לישראל לשנת התמחות או התנדבות.
בדצמבר 2019 פרשה מתפקידה כמנהלת 'פרויקט מסע', לאחר מינוייה כנציגה מקצועית של מפלגת תל"ם במשא ומתן הקואליציוני.
ביוני 2020 היא מונתה למנכ"לית משרד התקשורת על ידי השר יועז הנדל.
במסגרת תפקידה הובילה את חקיקת חוק הסיבים האופטיים המאפשר אינטרנט מהיר, ביטול ההפרדה בין ספק לתשתית ועוד רפורמות משמעותיות.
במרץ 2023 הודיעה על פרישתה מתפקיד מנכ"לית המשרד.
עם הקמתה של מנהלת תקומה לשיקום יישובי עוטף עזה מונתה בה אבישר בן-חורין לראש צוות שותפויות רב־מגזריות ושיתוף הציבור.
בדצמבר 2023 הצטרפה לקרן קיסטון העוסקת בתחום התשתיות.
אבישר בן-חורין נשואה לאיתי בן חורין, איש תקשורת ומבעלי משרד לייעוץ אסטרטגי-תקשורתי בן חורין אלכסנדרוביץ', שימש כקמפיינר של מפלגת כחול לבן בבחירות אפריל 2019. הם מתגוררת בכפר סירקין ולהם שני ילדים.
לירז אוחנה (נולדה ב-28 ביוני 1999) היא כדורגלנית ישראלית, המשחקת כקשרית בקבוצת בנות נתניה בליגת העל בכדורגל נשים.
אוחנה עוסקת בספורט מגיל צעיר, ולפני שהחלה בקריירה ככדורגלנית עסקה בכדורסל, טניס וקפוארה.
סבה הוא מאיר ויצמן, מאמן שחקני נוער לשעבר, בין השאר בהפועל תל חנן ומכבי נווה יוסף חיפה.
דודה הוא הבלם עידן ויצמן.
בגיל 11 הצטרפה אוחנה לאס"א תל אביב, לאחר שבמשך מספר שנים התאמנה ושיחקה בקבוצות ילדים.
תחילה הייתה מתאמנת בשורות הקבוצה בלבד, משום שלא היה ברשותה כרטיס שחקן, ומאוחר יותר העניין סודר והישא שיחקה בקבוצת הנערות והבוגרות של המועדון עד לעונת 2017/18. הייתה שותפה לזכיית המועדון בגביע המדינה לעונת 2016/2017.
לקראת עונת 2018/19 הצטרפה לבנות נתניה.
אוחנה רשמה הופעה אחת בנבחרת ישראל עד גיל 16 נגד נבחרת טורקיה, במסגרת טורניר פיתוח של אופ"א.
בנוסף, רשמה חמש הופעות בנבחרת ישראל עד 17, במסגרת מוקדמות אליפות אירופה, נגד נבחרות קזחסטן, בולגריה, דנמרק, ויילס והונגריה.
לזכותה גם הופע האחת בנבחרת ישראל עד גיל 19, נגד נבחרת גרמניה, במסגרת שלב העילית של אליפות אירופה.
בשנים 2013 ו-2017 הופיעה במדי הנבחרת במכביה התשע-עשרה והמכביה העשרים, בהתאמה.
לירז מרגלית (נולדה ב-12 במרץ 1981) היא דוקטור לפסיכולוגיה חברתית העוסקת בחקר התנהגות בעידן הדיגיטלי, בעלת טורים ופודקאסטים בנושא זה בעיתונים ואתרים שונים, בהם מעריב סופהשבוע, TheMarker, ynet, רדיו תל אביב, Entrepreneur , TechCrunch, ו-Psychology Today .
ב-2020 ליוותה את המתמודדות בתוכנית המציאות "אהבה חדשה", ששודרה ברשת 13. מלמדת באוניברסיטת רייכמן.
אביה היה מכונאי ראשי בצים ואמה עקרת בית, בצה"ל שירתה כמדריכה בגדנ"ע.
החל מהתואר הראשון עד השלישי למדה מרגלית פסיכולוגיה באוניברסיטת חיפה.
סיימה תואר שני בהצטיינות בפסיכולוגיה חברתית.
בשנים 2006–2011 עשתה דוקטורט בפסיכולוגיה קוגניטיבית וקבלת החלטות, במימון מלגת נשיא.
בשנים 2012–2013 עשתה פוסט-דוקטורט בקבלת החלטות ופסיכולוגיה בבית ספר לאודר לממשל, דיפלומטיה ואסטרטגיה במרכז הבינתחומי הרצליה.
בשנים 2007–2013 שימשה כחוקרת במרכז דדו לחשיבה צבאית בינתחומית.
החל מ-2012 חוקרת ומרצה במרכז הבינתחומי.
בשנים 2013–2019 הייתה ראש תחום מחקר התנהגות בחברת קליקטייל.
במסגרת עבודתה השתמשה בתובנות מתחום הכלכלה ההתנהגותית כדי לגרום לאנשים לקנות יותר וייעצה לחברות כמו מיקרוסופט, גאפ, דה נורת' פייס, הום דיפו, נייקי ווולמארט.
מרגלית חוקרת, מרצה ומייעצת בנושאי קבלת החלטות, עיצוב התנהגות והתנהגות משתמשים.
היא עוסקת בממשק שבין הפסיכולוגיה, למודלים התנהגותיים והBig data ומציגה את השפעת הטכנולוגיה על ההתנהגות והאופן שבו העולם הדיגיטלי הביא לאימוץ הרגלים והתנהגויות השונים מהעולם האמיתי ושינה את הקשרים הבינאישיים ואופן עיבוד המידע.
היא חלק מחוג הידידים של עמותת אלווין ישראל ויועצת למרכז לקידום ההגינות בישראל.
בעלת טור במעריב סופהשבוע, הבלוג "אם לפרויד היה סמארטפון" באתר TheMarker, הפודקאסט "סקס, סמים וסמארטפון" ברדיו תל אביב, כותבת טורים באתרים Entrepreneur , CMSWire ו- TechCrunch ובעלת הבלוג Behind Online Behavior באתר Psychology Today , זכתה בתואר "כותבת השנה" (contributor of the year) על ידי המגזין CMSWire בשנים 2017 ו-2020.
ב-2020 ליוותה את המתמודדות בתוכנית המציאות אהבה חדשה ששודרה ברשת 13. השתתפה בסרט "הקרב על המוח" - תעשיית השקרים" בהנחיית דרור גלוברמן.
לירז מרגלית נשואה, ולה שלושה ילדים.
עיצוב התודעה: הנדסת ההתנהגות והתחושות שלנו בעידן הדיגיטל, פרדס הוצאה לאור, 2021.
הספר עוסק בהתנהגות דיגיטלית, בשימוש של גורמים מסחריים בעקבות הדיגיטליים שאנשים משאירים באינטרנט כדי לבנות עליהם פרופיל ולמכור אותו.
הפרופיל נמכר לגורמים מסחריים ובאמצעות אלגוריתמים מאפשר להם לשלוח לו מסרים המיועדים אליו אישית.
האנשים סבורים שיש להם בחירה חופשית, אולם למעשה התנהגותם מעוצבת מבלי שהם מודעים לכך.
ליריק רוס היא שחקנית אמריקאית.
רוס נולדה וגדלה בכפר הומווד (אנ') במדינת אילינוי, ארצות הברית, בתם של סטיבן רוס ושל ברנדי סמית'.
היא סיימה את לימודיה בתיכון ג'יימס הארט באילינוי.
היא החלה את קריירת המשחק שלה בגיל צעיר – הופעתה הראשונה הייתה בגיל 9 בקמפיין של הארגון הדמוקרטי לגיוס תרומות וקידום נשים בפוליטיקה "רשימת אמילי" עבור הילרי קלינטון.
בשנת 2015 הופיעה רוס בפרק בסדרה "סירנות" ובעונה הרביעית של "שיקגו Fire" בתפקיד קטן.
בשנת 2017 החלה להופיע בעונה השנייה של סדרת הדרמה "החיים עצמם" בתפקיד דז'ה.
בשנים 2019, 2020, ו-2021 הייתה מועמדת לפרס NAACP Image על משחקה ב"החיים עצמם".
בשנת 2019 שיחקה בסרט "Canal Street" בתפקיד טמקה.
הסרט הוקרן בבכורה בפסטיבל האמריקאי לסרטים שחורים.
בשנת 2022 דיבבה בסרט ההנפשה "ונדל וויילד".
הסרט הוא סטופ מושן ורוס מעניקה את קולה לדמות הראשית קאט אליוט.
+שנהסרטתפקידהערות2018Rogers Parkרובי2019Canal Streetטמקה2022The Classקייסיונדל וויילדקאט אליוטדיבוב
+שנהסדרהתפקידהערות2015סירנותליליפרק: "All the Single Ladies"שיקגו Fireילדהפרק: "I Walk Away"2017–2022החיים עצמםדז'ה פירסוןתפקיד אורח (עונה 2)
תפקיד ראשי (עונות 3–6); 79 פרקים2025איירון הארטנטלי וושינגטון6 פרקים
ליריאנוזאורוס (שם מדעי: Lirainosaurus; מילולית: "לטאה דקיקה") הוא סוג של דינוזאור זאורופוד שהתקיים באירופה של הקרטיקון העליון שלפני 72 עד 70 מיליון שנה מזמננו, במעבר שבין הקמפן למאסטריכט.
המאובנים של דינוזאור זה התגלו בממצאים מאובנים בקסטיליה ולאון שבספרד ואלה כללו שרידי גולגולת, שיניים בודדות, כמה חוליות ועצם התוספתן.
החוליות שלאורך הצוואר, הגב והצלעות היו חלולות בעלות קישות קל.
הדבר הזכיר את מבנה החוליות של זאורופודים כמו האמפלוזאורוס.
במקור הדינוזאור נחשב לפי מחקרים פילוגנטיים לקרוב למשפחת הסלטזאוריים עם מבנה חוליות דומה לזה של האלמוזאורוס והאופיסטוקוליקאודיה.
בהמשך לעומת זאת הוחלט שהוא קרוב לבני הקבוצה ליריאנוזאורים כמו האמפלוזאורוס.
לצד האמפלוזאורוס התגלו ממצאים שלו בחפירות " "Marnes Rouges Inferieures Formation"", שבהרי האלפים הצרפתים לצד ממצאי רבדודון, דרומזאוריים מקומיים, אנקילוזאורים וזוחלים נוספים.
המבנה הטופוגרפי מרמז שהזאורופוד התקיים בקרבת החופים.
לירז הוא אלבום הבכורה של המוזיקאי הישראלי סטטיק.
האלבום יצא לאור ב-22 בפברואר 2023, על ידי חברת התקליטים גאגא בוקינג.
זה אלבומו הראשון כאמן סולו, לאחר פירוק הצמד סטטיק ובן-אל תבורי באוגוסט 2022. האלבום כולל הופעות אורח של עדן בן זקן, אגם בוחבוט ואיתי לוי.
באוגוסט 2022, לאחר 7 שנות עשייה משותפת, הכריזו סטטיק וחברו לצמד בן-אל תבורי על סיום פועלם המוזיקלי כצמד.
באוקטובר 2022 נחשף כי לאחר שחזר ממיאמי, שם קיים את הופעתו האחרונה לצד תבורי, סטטיק החל לעבוד על מיני-אלבום הכולל חמישה שירים אשר יפתח את קריירת הסולו שלו, שלימים הפך לאלבום אולפן באורך מלא הכולל כ-12 שירים.
לשם הפקת האלבום, סטטיק נכנס לווילה בקיסריה על מנת להקליט את האלבום לצד יוצרים ומפיקים שונים: מפיק הצמד סטטיק ובן-אל הקבוע ג'ורדי ותקליטנם דור גל, הפזמונאים רון ביטון ואיתי שמעוני, צמד המפיקים Triangle.
האלבום כולל שירים בסגנון הפופ וההיפ הופ שאפיין את סטטיק ובן-אל תבורי, עם השפעות מדאנס ומוזיקה מזרחית.
מערכת היחסים של סטטיק ופולק קיבלה התייחסות בולטת גם בשירים "להיט של שיר אחד" ו"תחנונים".
סטטיק חשף לראשונה את עטיפת האלבום ושמו ב-15 בדצמבר 2022. תאריך האלבום נחשף ב-8 בפברואר 2023. ב-12 בפברואר, פרסם סטטיק טיזר לאלבום ברשתות החברתיות.
את האלבום ליווה סרט דוקומנטרי בשם "לירז – הגירושים הכפולים של סטטיק", אשר שודר בקשת 12 יום לפני צאתו של האלבום.
שעה לפני צאתו, ליוותה את האלבום השמעת בכורה בתחנת הרדיו גלגלצ.
הווידאו קליפ הראשון שיצא מהאלבום, "תחנונים", יצא לאור ב-1 במרץ 2023, כשבוע לאחר צאתו של האלבום.
וידאו קליפ נוסף, לשיר "טרנטולה" ביחד עם אגם בוחבוט, יצא לאור ב-13 במרץ 2023, בשיתוף פעולה מסחרי עם חברת אורבניקה.
האלבום קודם על ידי סיבוב הופעות, שכלל, בין היתר, את מופע הסולו הראשון של סטטיק בהיכל מנורה מבטחים והופעה בפסטיבל "Summer in the City" בפארק הירקון, לצד הופעות של מרטין גריקס וסם סמית'.
עינב שיף מ-ynet סקר את האלבום באופן מעורב.
הוא טען כי האלבום הוא "דוגמה קלאסית של היוצא מהכלל שיוצא מגדרו כדי להעיד על הכלל, אבל יוצא מזה מבולבל ועתיר סתירות כמו שלמה פילבר במשפט נתניהו", ואינו "מבריק ועוצמתי אבל די חביב וכיפי".
דוד מאיר מועלם ממאקו מתח על האלבום ביקורת דומה, וטען: "סטטיק רוצה להביא את עצמו ודברים שלא היה יכול לעשות כחלק מהצמד.
הבעיה היא שלא בטוח שמישהו מעוניין ספציפית בסטטיק עצמו".
בהשוואה לשירי הצמד סטטיק ובן-אל תבורי, אמר כי הוא "מרגיש יותר כמו 'אני קקטוס' מאשר 'אחלה גבר' או 'אפס מאמץ', ויש סיבה שהם הצליחו הרבה יותר.
כמה אפשר עוד שירים גנריים באווירת 'אני ראפר וכוכב פופ ואוהב בחורות'?
טען כי "זה אלבום חביב, רצוף שירים חביבים, של זמר חביב - וזהו.
דווקא בגלל שלא הושג באפס מאמץ, פוטנציאל הקלאס שלו היה גבוה הרבה יותר".
עמי פרידמן מישראל היום מתח על האלבום ביקורת שלילית, באומרו כי האלבום "מורכב מהרבה שירי רגאטון וסלסולים שמתאימים לרחבת הריקודים, אך פחות למי שמחפש תוכן".
הוא הוסיף: "אין ספק שהוא מושקע, עדכני ומופק היטב - אך ממוזיקאי כזה ציפינו להרבה יותר".
בן שלו מהארץ העניק לאלבום דירוג של שני כוכבים מתוך חמישה ותיאר את האלבום כ"מחושב", באומרו: "פופ טוב הוא לא רק תוצר של אינסטינקט וכישרון גולמי מתפרץ, יש בו גם ממד של תכנון והנדסה.
אבל ב'לירז' אין איזון בין שני האלמנטים האלה".
הוא הוסיף כי בהגשתו של סטטיק באלבום "יש לרוב משהו טכנוקרטי, מרובע, לא גמיש".
עם זאת, ציין לחיוב כי "סטטיק הוא חרזן מעולה", אך טען כי "ביותר מדי שירים הרושם הוא שסטטיק זרק מילת עוגן ואז פשוט ערם עליה עוד ועוד חרוזים".
בביקורת חיובית, עומרי פיינשטיין מטיים אאוט טען שהאלבום "מוכיח קודם כל שהפרידה מהשותף המוזיקלי עשתה לו רק טוב", וכי הוא "ממש לא אלבום מושלם, אך הוא אלבום פופ מעולה".
דודי פטימר ממעריב אונליין העניק ביקורת חיובית לאלבום גם כן, ואמר: "סטטיק לא נכנס לנעליים גדולות אלא תפר אלבום לנעליו שלו, הוא מצליח להראות שהוא עומד בזכות עצמו גם ללא הטייטל של צמד, כישרוני מאד ליצור שירים מעולים ובעלי אמירה וגם ווקאליסט מצוין".
ביום הראשון לצאתו, הגיעו כל שירי האלבום ל-40 הראשונים במצעד הישראלי של פלטפורמת ספוטיפיי.
בשבוע זה נכנס סטטיק בבכורה למקום הראשון במצעד האמנים המושמעים ביותר בספוטיפיי בישראל, והיה לאמן הראשון שהגיע להישג זה.
גם באפל מיוזיק, הגיע האלבום למקום הראשון, כשכל שיריו נמצאים ב-40 הראשונים במצעד השירים המובילים בפלטפורמה.
ביוטיוב, הגיע שיר הנושא "לירז" למקום הראשון ברשימת "הסרטונים החמים" בישראל.
תוך מספר שבועות, כלל שירי האלבום חצו את רף מיליון הצפיות באתר.
על סמך נתונים של יומיים בלבד, נכנס האלבום למקום השני במצעד האלבומים השבועי של ספוטיפיי בישראל בשבוע צאתו.
שבוע לאחר מכן, הגיע האלבום למקום הראשון.
אף על פי שלא נשלחו שירים מהאלבום כסינגלים רשמי לרדיו, שלושה משירי האלבום זכו להצלחה בתחנות הרדיו בישראל, כשבמצעדי הפזמונים "העשירייה" של תחנת הרדיו כאן גימל והמצעד הרשמי של גלגלצ, נכנסו שני שירים מהאלבום לכל אחד.
במצעד הרשמי של גלגלצ, נכנסו השירים "לירז" ו"להיט של שיר אחד" ובעשירייה נכנסו "לירז" ו"הפשע המושלם" עם עדן בן זקן.
האלבום הוא האלבום השני שהגיע להישג זה בעשור השלישי של המאה ה-21 בשתי התחנות, לאחר "רדיו שטח" של פאר טסי.
+ תאריכי יציאות לאור ופורמטים עבור "לירז"אזורתאריך יציאהפורמטחברת תקליטיםמקורכלל העולם22 בפברואר 2023הורדה דיגיטלית • סטרימינגגאגא בוקינג
לירז הוא שיר של המוזיקאי הישראלי סטטיק, אשר יצא לאור ב-22 בפברואר 2023, כשיר הנושא, הפותח את אלבום הבכורה שלו, "לירז".
השיר כולל דיאלוג בין "סטטיק" ל"לירז" – האדם העומד מאחורי דמותו של סטטיק.
לאורך השיר, הם מנהלים שיח בו הם מזכירים אירועים משמעותיים מחייו האישיים של "לירז", והמקצועיים של "סטטיק" ומאשימים בהם אחד את השני, ובהם הגירושים מאשתו שרית פולק, פירוק הצמד סטטיק ובן-אל תבורי, תיק האימוץ שלו ומחיר התהילה.
במסיבת השמעה לעיתונאים לאלבום "לירז", סיפר סטטיק על השיר:
השיר זכה לביקורות חיוביות ממבקרי המוזיקה וצוין כאחד השירים הטובים ביותר באלבום "לירז" על ידי מבקרים רבים.
כל אלה, לצד הכריזמה והחן הטבעיים, מפצים על מה שאין לו כראפר ובוודאי כזמר.
וזה בסדר: להרבה מהם אין שיר חזק ומרשים כמו 'לירז'".
באופן דומה, טען נדב מנוחין מוואלה!
כי שיר זה הוא "הרגע הכמעט יחידי באלבום שמורגשת בו תעוזה או צעד לעבר משהו חדש".
דוד מאיר מועלם ממאקו ציין את השיר לחיוב ואמר כי הוא "שיר מעניין עם טקסט חשוף במיוחד, בטח ביחס לרמת הסלביות של הדובר, והפזמון באווירת אימג'ן דרגונס הוא פיצוח מעולה שהופך את המונולוג-דיאלוג הזה למשהו מדבק שיכול לעוף ברדיו".
עם זאת, מתח ביקורת על חוסר המקוריות ברעיונו של השיר, וטען: "זה כנראה אחד הטריקים הכי ישנים בספר, והמחווה ל'סטן' של אמינם ברורה".
עומרי פיינשטיין מטיים אאוט ציין את פזמונו של השיר כחסרון, אך טען כי לשיר "קונספט מעניין, הפקה מרשימה ובתים מצוינים".
ב-24 שעות הראשונות לצאתו, צבר השיר למעלה מ-30 אלף השמעות בפלטפורמת ספוטיפיי והגיע למקום השלישי במצעד הישראלי של הפלטפורמה.
זו הבכורה היומית הגדולה ביותר של שיר ישראלי במצעד מאז "Sucks to Know You (FU)" של מרגי.
ביוטיוב, נכנס השיר למקום הראשון בדירוג "הסרטונים החמים" בישראל תוך פחות מיממה.
גם בתחנות הרדיו זכה השיר להצלחה.
עוד לפני צאתו של האלבום "לירז", נכנס השיר לפלייליסט של תחנת הרדיו גלגלצ, לצד "להיט של שיר אחד" מתוך אותו אלבום.
השיר נכנס למקום העשירי במצעד הרשמי של גלגלצ.
כשבועיים לאחר מכן, הגיע השיר למקום הראשון במצעד והיה לשירו הראשון של סטטיק כאמן סולו שהגיע להישג זה, והתשיעי כולל שירי הצמד סטטיק ובן-אל תבורי.
במצעד העשירייה של כאן גימל, נכנס השיר למקום הרביעי.
נכון לספטמבר 2025 לשיר יש למעלה מ-5.4 מיליון צפיות ביוטיוב.
באוגוסט 2022 הכריזו סטטיק ובן-אל תבורי על סיום דרכם כצמד ויציאה לדרכים נפרדות.
כחודשיים לאחר מכן, בנובמבר 2022, פורסם כי סטטיק ואשתו, מפיקת האירועים שרית פולק, התגרשו.
הסרט מתאר, לפי קשת 12, את "השנה הקשה בחייו" של סטטיק, לאחר פירוק הצמד והגירושים מפולק.
הוא כולל צילומים שלא נחשפו קודם לכן הכוללים ויכוח בין סטטיק לתבורי לאחר הופעה משנת 2017, וכן את תהליך ההפקה של האלבום "לירז" בווילה בקיסריה וראיון אישי עם סטטיק על הצמד, הזוגיות עם פולק והתגובה הציבורית והשמועות שהופצו בעקבות סיום פועלם של סטטיק ותבורי כצמד והגירושים מפולק.
הסרט זכה לנתון רייטינג של 20.4%, עם 546 אלף צופים סך הכל, והיה לנצפה ביותר במהלך שידורי הפריים טיים בישראל באותו היום.
עם זאת, נמתחה ביקורת שלילית על הסרט, בטענה שהופק בשביל קידום המכירות ויחסי הציבור לקריירת הסולו של סטטיק ואלבום הבכורה שלו, וכי הוא כולל בתוכו מניפולציות שנועדו לנקות את שמו.
ב-ynet תואר הסרט כ"קידום מכירות ציני ולא אמין", ובהארץ, הוא תואר כ"יחצ"ני ונקמני".
בוואלה!, ניתנה לסרט ביקורת מתונה יותר, בטענה כי: "הראיון עצמו, בניכוי כל הקישוטים, הוא בסדר.
לא סנסציוני במיוחד, לא מאוד חשוף או כנה, אבל מספיק מעניין כדי להצדיק את עצם קיומו בפריים טיים של ערוץ מסחרי".
לירן גבע (נולד ב-1974) הוא שחקן טניס שולחן פאראלימפי ישראלי.
בשנת 1997 גבע נפגע קשה בתאונת דרכים ונפגע בעמוד השדרה.
פגיעה בעקבותיה נותר משותק בכתף שמאל וברגל שמאל.
לאחר השיקום הצטרף לפעילות איל"ן בחיפה ולאימוני טניס שולחן.
בשנת 2004 זכה באליפות ישראל ובשנת 2006 דורג שישי באליפות העולם.
בתחרויות איגוד הטניס שולחן העולמי זכה בן השנים 2005–2013 במדליות ב-38 טורנירים ואליפויות פתוחות, מהן 10 מדליות זהב.
השתתף ב (סיים בשמינית הגמר ודורג במקום 9) וב (בתחרויות היחידים לא התקדם משלב הבתים ובתחרות הזוגות התחרה עם שי סיאדה וסיימו ברבע הגמר).
לירז ברגמן היא שחקנית עבר, מדבבת, וזמרת ישראלית.
ברגמן למדה משחק בבית צבי.
ב-2001 הופיעה בעונה הראשונה של סדרת הנוער "הילדים מגבעת נפוליאון" ששודרה בערוץ הילדים, גילמה את צביה מורה בבית ספר.
ב-2005 שיחקה בהצגת הילדים "דירה להשכיר" המבוסס על הספר שכתבה לאה גולדברג.
שנהפרויקטהערות2000השלישייהשיר סיום (ביצוע)2002המכשפה המשועממתשיר פתיחה (ביצוע)
לירי בורק שביט (נולדה ב-13 בינואר 1976) היא פעילה חברתית וצלמת עיתונות עצמאית המתעדת את המחאה נגד ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו מאז שנת 2019. היא מדווחת על האירועים בטוויטר ובנוסף יצרה ביוטיוב ארכיון סרטונים המשמש חוקרים.
דיווחיה מהווים בסיס ותיעוד לידיעות רבות בכלי התקשורת בארץ.
היא בעלת תואר ראשון בקולנוע וטלוויזיה מאוניברסיטת תל אביב, ותואר שני במדיניות ציבורית ושיווק פוליטי מאוניברסיטת רייכמן, וכן תואר שני ב (Master of Counselling) מהשלוחה הישראלית של אוניברסיטת דרבי.
בורק שביט התחילה לתעד את אירועי המחאה נגד ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו בשנת 2019. היא מצלמת ומדווחת על מגוון אירועי מחאה, משמאל ומימין.
את התיעוד היא מפרסמת בחשבון הטוויטר שלה, המשמש באופן קבוע כלי תקשורת, פוליטיקאים וארגוני מחאה.
בין כלי התקשורת שפרסמו והסתמכו על תיעוד שסופק על ידי לירי בורק שביט, או הפכו תיעוד שלה לדיווח תקשורתי, נמנים ynet, כלכליסט, ישראל היום, מעריב, וואלה, זמן ישראל, תל אביב אונליין, כאן חדשות, מאקו, וחדשות 13.
פעילותה הנמשכת לאורך שנים סוקרה על ידי דמוקרטTV.
בנוסף, יצרה ביוטיוב ארכיון כרונולוגי מקוון הכולל את ההיסטוריה של אירועי המחאה, בהם הפגנות, נאומים, צעדות ואירועי מחאה נוספים.
היא מדווחת באופן יומיומי וקבוע על אירועים שחלקם אינם זוכים להד בתקשורת הממוסדת.
משמשת גם אמצעי הפצה לפעילי מחאה, המעבירים לה תיעוד מרחבי הארץ.
היא משתפת פעולה עם ראשי ארגוני מחאה ועם ראשי האופוזיציה.
ב-2022 החלה בורק שביט להגיש את הפודקסט "שיחת חולין" לצד רון קופמן.
בורק שביט התמודדה בבחירות לכנסת בשנת 2022 כשהקימה יחד עם חבר הכנסת והשר לשעבר אלי אבידר את המפלגה "ישראל חופשית דמוקרטית", שיועדה לייצג את תומכי המחאה וערכיה.
בורק שביט הייתה מועמדת ברשימה במקום השלישי.
מצע המפלגה כלל, בין היתר, שתי הצעות חוק: חוק הנאשם בפלילים וחוק הגבלת כהונה.
הרשימה קיבלה 1,157 קולות ולא עברה את אחוז החסימה.
בורק שביט נתבעה מספר פעמים בתביעות דיבה, בין היתר על ידי השר מיקי זוהר ושמוליק סילמן,בעלה של השרה עידית סילמן, תביעות אשר הסתיימו בגישור ובהבהרה ללא פיצוי כספי.
עם תחילת מלחמת חרבות ברזל הצטרפה בורק שביט לחמ"ל האזרחי של "אחים לנשק" כדי לעזור לחיילים ולמשפחות החטופים.
לאחר מכן עברה לסייע במטה המשפחות להחזרת החטופים והנעדרים שבראשות רונן צור.
היא תיעדה ושידרה יומיום את הנעשה בחמ"לים.
היא מתעדת גם את מחאתן של משפחות החטופים מאז שהחלו במאבק לעסקה להשבתם.
בורק שביט עוסקת בפסיכותרפיה, בהוראה ובטיפול בשיטת אלכסנדר.
"לירן דנינו חוזר" הוא אלבום האולפן השני של הזמר-יוצר הישראלי לירן דנינו.
האלבום יצא לאור ב-8 ביוני 2025, לאחר הפסקה של כשלוש שנים בפעילותו המוזיקלית של דנינו, שנבעה מבעיה רפואית במיתרי הקול.
האלבום כולל 16 רצועות חדשות, בהן שיתופי פעולה עם יוצרים בולטים בתעשיית המוזיקה הישראלית.
בשנת 2022 נאלץ דנינו להפסיק את הופעותיו בשל בעיה רפואית במיתרי הקול, שהובילה להפסקה ממושכת בקריירה המוזיקלית שלו.
במהלך תקופה זו, התקרב לדת ושילב לימוד תורה בשגרת יומו.
לדבריו, לא חזר לבמה מיד גם לאחר שהתאושש, כי רצה לחזור עם בשורה, האלבום החדש.
לקראת יציאת האלבום, יצאו ארבעה סינגלים לקראת חג הפסח: "אדום", "בופה", "הולך ומתרחק" ו"אף פעם לא נגמר" כמיני-אלבום בשם "אדום".
האלבום המלא יצא לאחר ספירת העומר, בהתאם להתחזקותו הדתית של דנינו.
לירי אלבג (נולדה ב-4 בפברואר 2005) היא חיילת צה"ל שנחטפה ממוצב נחל עוז במהלך טבח שבעה באוקטובר ושוחררה לאחר 477 ימים בשבי החמאס.
נולדה במתן לשירה ואלי אלבג, השלישית מבין ארבעה אחים.
בהמשך עברה עם משפחתה לירחיב.
בסוף יולי 2023 אלבג התגייסה לצה"ל ולאחר שסיימה קורס תצפיתניות שובצה ביחד עם נעמה לוי ואגם ברגר למוצב נחל עוז, אליו הגיעו לראשונה ב-5 באוקטובר 2023, יומיים לפני חטיפתן.
בבוקר 7 באוקטובר, לאחר שהחלה מתקפת הטילים על ישראל, נכנסה ביחד עם שאר התצפיתניות מהמוצב למיגונית.
לאחר שהתקבלה התרעה על חדירת מחבלים לבסיס, דיווחה על כך לאימה.
ב-7:44, אז נכנסו המחבלים למיגונית, כתבה למשפחתה כי ירו עליהם וכי היא לא נפצעה, ומאז נותק עימה הקשר.
לאחר קרב יריות במהלכו גם זרקו המחבלים רימונים, אלבג ושאר התצפיתניות שנותרו בחיים נקשרו באזיקונים והובלו לרצועת עזה בכלי רכב.
בכניסה לשטח הרצועה קיבל המון מקומי את הרכב בצהלות וביריות באוויר.
אות החיים הראשון מאלבג לאחר החטיפה הגיע בערב של אותו היום, כאשר חמאס פרסם סרטון שלה ביחד עם קרינה ארייב, דניאלה גלבוע ואגם ברגר.
מספר ימים לאחר מכן פורסם סרטון נוסף בו נראו מועלות לג'יפ באיומי נשק.
תחילה הוחזקה ביחד עם שלוש התצפיתניות האחרות עימן נחטפה, אך לאחר מספר ימים המחבלים פיצלו ביניהן והעבירו את אלבג וברגר לדירה אחרת ברצועה.
במהלך המעבר הן הולבשו בבגדים של נשים עזתיות על מנת להסתיר את זהותן.
בדירה זו הן פגשו חטופים מכפר עזה, מה שהפתיע את אלבג, שהאמינה כי היא ושאר התצפיתניות היו היחידות שנחטפו במהלך הטבח.
בהמשך נעשה "הקש בגג" לדירה זו, ואלבג ושאר החטופים שהוחזקו בה הועברו לדירה אחרת, לבושים כערבים.
לאחר כשבועיים, עמית סוסנה הועברה לדירה בה שהו.
המחבלים חשדו בכך שהיא קצינה בצה"ל וחקרו אותה על כך תוך בהיותה אזוקה, תחת אלימות פיזית ואיומי אקדח.
סוסנה עצמה סיפרה לאחר שחרורה שחששה מכך שתירצח במהלך החקירה.
לאחר שאלבג שכנעה את השובים כי סוסנה לא משרתת בצה"ל, הם הפסיקו לחקור אותה.
במהלך תקופתה בשבי הוחזקה בתנאים קשים, כשמתוך 477 הימים בשבי, 103 מהם העבירה במנהרות תת-קרקעיות, כשאחת מהן קרסה בזמן ששהתה שם בשל תקיפה של כוחות צה"ל.
לאורך זמן זה, עברה בין 22 מקומות מסתור שונים, כשבמעברים הייתה לבושה כערבייה.
אלבג הוחזקה בתנאים סניטריים ירודים והותר לה לראשונה להתקלח לאחר 37 ימים מחטיפתה.
כאשר הוחזקה בדירות הוכרחה לשרת את הדיירים העזתים.
על כן, היא אולצה לשמור על ילדים, לנקות ולבשל, זאת כשאסרו עליה לאכול.
במהלך השבי סבלה ימים רבים מרעב ומצמא ואיבדה בתקופה זו עשרה קילוגרמים ממשקל גופה.
בנוסף, עברה חקירות רבות על שירותה בצה"ל וחייה האישיים ונאמר לה כי אם תיתפס בשקר יקטעו את ידיה.
במהלך עסקת החטופים הראשונה נאמר לה כי היא תשתחרר, אך לאחר ששמעה את הפצצות חיל האוויר הבינה כי הפסקת האש נגמרה.
במהלך השבי ניסו לגרום לה להתאסלם ונתנו לה שם ערבי – "סוג'וד".
עם זאת, בדצמבר 2023 היא ושאר החטופות ששהו עימה קיבלו מהשובים סידור שחיילי צה"ל השאירו בשטח הרצועה, אותו שמרה עד ליום שחרורה.
בחג החנוכה הן אף קיבלו לבקשתן נר חשמלי על מנת לשמר את מצוות הדלקת החנוכייה.
לבקשתה גם הובאו מכשיר רדיו ומחברת, בה תיעדה את חוויותיה, אך זו נלקחה ממנה טרם שחרורה.
במהלך השבי נחשפה לאירועים חדשותיים משמעותיים, כמו גם למאבק למען השבת החטופים בעזרת הרדיו, אך לאחר מבצע ארנון נאסר עליה להשתמש במכשיר, מחשש שצה"ל ישתמש בכך על מנת לאתר את מיקום החטופים.
לאחר כחודש בשבי למדה ערבית.
השובים ניסו לצמצם את האינטראקציות בינה לבין חטופות אחרות ונאסר עליה לגעת בהן, למעט למטרת קשירת שיערן.
בדומה לכך, המחבלים אסרו עליה ללכת לשירותים ללא רשותם, כשלעיתים ניתנה לה הרשות רק פעמיים ביום, ונאסר עליה לצחוק בקול ולשבת ברגליים משולבות.
ב-4 בינואר 2025 חמאס הפיץ סרטון של אלבג, שהיווה אות החיים המצולם הראשון שלה מאז השבעה באוקטובר.
לאחר שחרורה, סיפרה כי צילום הסרטון בוצע לבקשתה, לאחר מספר חודשים בהם לחצה על השובים להסכים לכך.
לדבריה, מטרתה הייתה להראות למשפחתה שהיא בחיים ואינה פצועה.
המחבלים הסכימו להצעתה לאחר שהשתכנעו כי אירוע זה יעורר סערה ציבורית בשל היותה חיילת ומעורבות משפחתה במאבק למען השבת החטופים.
במהלך תקופתה בשבי הוריה, אחיותיה ואחיה לקחו חלק פעיל במאבק הציבורי למען חתימה על עסקת חטופים בין ישראל לחמאס.
כחלק ממאמציהם, נפגשו עם אישי ציבור מרחבי העולם, כגון ראשי ממשלת בריטניה לשעבר רישי סונאק ודייוויד קמרון, לצד שגרירים מרחבי העולם.
בנוסף, השתתפו בדיונים בכנסת ובעצרות ברחבי הארץ והעולם והתראיינו בכלי תקשורת בין לאומיים כגון הגרדיאן והדיילי מייל.
במאי 2024 הפיצו משפחתה של אלבג, ביחד עם משפחות החיילות האחרות שהוחזקו בשבי באותה העת, סרטונים מיום החטיפה אשר צולמו על ידי המחבלים.
כחודשיים לאחר מכן הפיצו המשפחות תמונות של התצפיתניות מימיהן הראשונים בעזה, בהן הן נראו חבולות ופצועות בדירה ברצועה.
תמונות אלו נמצאו במהלך פעילות מבצעית של צה"ל.
כחצי שנה לאחר חטיפתה קיבלה משפחתה "זר אבל" אשר הביע צער על מותה כביכול בשבי.
אירוע זה עורר סערה ציבורית ולאחר חקירת משטרת ישראל והשב"כ עלה כי מי שעמדו מאחוריו היו גורמים שמזוהים עם המשטר האיראני.
בספטמבר 2024, במהלך הפגנה מחוץ להרמת כוסית של הליכוד בנתניה, נזרקו ביצים על אביה של אלבג על ידי אלמונים.
אירוע זה גונה על ידי אישי ציבור רבים, כגון נשיא המדינה יצחק הרצוג, ראש האופוזיציה יאיר לפיד ושר התרבות והספורט מיקי זוהר.
ב-25 בינואר 2025 שוחררה ביחד עם נעמה לוי, קרינה ארייב ודניאלה גלבוע.
יום לפני שחרורה הופרדה מאגם ברגר, איתה העבירה את כל תקופת השבי.
תחילה נאמר לה כי עליה לצלם סרטון נוסף, אך לאחר שפגשה בשאר התצפיתניות גילתה שהיא משתחררת.
אלבג הופתעה מכך, שכן בשל הניתוק מהרדיו כלל לא ידעה שנחתמה עסקת החטופים השנייה.
במהלך שחרורן, התבקשו לעלות על במה ולקרוא נאום אשר הוכתב מראש על ידי המחבלים, אך הן סירבו לעשות זאת ונופפו בידיהן במקום.
לאחר שחרורה הפכה לפעילה במאבק הציבורי להשבת החטופים.
בנאום שנשאה בכיכר החטופים כשלושה חודשים לאחר שחרורה, קראה לסיום מלחמת חרבות ברזל ועסקה כוללת להשבת כל החטופים.
כחלק מפעילות זו נפגשה עם אישי ציבור בישראל ובעולם, כגון הרצי הלוי, סטיב וויטקוף ורון דרמר.
במהלך ההכנות לטקס יום העצמאות ה-77, הוצע לאלבג ולשאר התצפיתניות ששוחררו עימה להדליק משואה, אך חמישתן סירבו לכך בהחלטה משותפת.
ביוני 2025 חזרה לשרת בצה"ל.
בראיונות סיפרה אלבג כי היא סובלת מאשמת הניצוֹל.
ליריופה היא נימפת נאיאדה מהמיתולוגיה היוונית, שמקורה באזור פוקיס שבמרכז יוון.
ליריופה נודעה בעיקר כאמו של נרקיסוס, אותו ילדה כתוצאה מאיחוד עם אל הנהר קפיסוס אשר "בחיבוק זרימתו המפותלת אחז בה ואנסה", על פי תיאורו של אובידיוס ב"מטמורפוזות".
לאחר לידת בנה, פנתה ליריופה אל טירסיאס, חוזה עתידות מתבאי, ושאלה האם נרקיסוס יאריך ימים ויזכה לשיבה טובה.
תשובתו של טירסיאס הייתה: "אם את עצמו לא יכיר".
משמעות נבואה זו התבררה רק מאוחר יותר, כאשר נרקיסוס התאהב בבבואתו שנשקפה במים ונבל מתוך אהבה עצמית.
לאחר מותו הפך לפרח הנושא את שמו – הנרקיס.
שמה של ליריופה מורכב מהמילים היווניות leirion ("נרקיס") ו-ops ("פנים"), ומשמעותו "פני הנרקיס".
גם שמו של נרקיסוס נגזר מאותו צמח (narkissos), וישנה מחלוקת האם leirion ו-narkissos מציינים מינים נפרדים ממשפחת הנרקיסיים או שמות שונים לאותו מין.
ליריופה זוהתה לעיתים עם לילאיה (Lilaia), נימפת מעיינות נהר קפיסוס, אך אין בידינו מקורות חד-משמעיים המאשרים כי מדובר בדמות אחת.
לירן שטראובר (נולד ב-20 באוגוסט 1974) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת השוער וכיום פרשן כדורגל ומגיש תוכניות טלוויזיה.