tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
התוצאה נקראה בתחילה "כשהזמן עובר", שנלקח משיר של דולי וילסון מהסרט "קזבלנקה".
היה זה אולדהם שהחליף את המילה "זמן" ב"דמעות".
לפי פיליפ נורמן, הביוגרף של ג'אגר, השיר נוצר על ידי ג'אגר, יחד עם גיטריסט האולפן ביג ג'ים סאליבן, למרות שג'אגר עצמו סיפר כי הוא כתב את השיר בעוד ריצ'רדס כתב את הלחן.
לאחר מכן, אולדהם נתן את השיר לפיית'פול, אז רק בת 17, כדי שתקליט אותו כ-B-side.
אולדהם השמיע לה הדגמה בה ג'אגר שר וביג ג'ים סאליבן מנגן בגיטרה אקוסטית.
מאוחר יותר סיפרה פיית'פול "הוא הושיט לי דף מקושקש עם השיר, חזרתי לאולפן ועשיתי את זה.
ברגע ששמעתי את הקרן אנגלית בפתיחה ידעתי שזה יצליח.
אחרי כמה טייקים ההקלטה הושלמה.
אנדרו בא ונתן לי חיבוק גדול ואמר: מזל טוב יקירתי.
ההצלחה גרמה לדקה רקורדס להעביר את השיר לצד A, השיר טיפס למקום התשיעי במצעד הסינגלים הבריטי והשיק את הקריירה של פיית'פול כזמרת גדולה.
השיר נכנס לבילבורד הוט 100 בסוף נובמבר 1964, שם שהה במשך תשעה שבועות והגיע למקום ה-22. בקנדה, הגיע השיר למקום השני במצעד ה-RPM.
פיית'פול ביצעה את השיר גם בתוכנית הטלוויזיה Hullabaloo, בקטע שאותו הציג מנהל הביטלס בריאן אפשטיין מלונדון.
"הרולינג סטונז" הקליטו גרסה משלהם ל"As Tears Go By" ב-1965. הגרסה של פיית'פול מ-1964 כוללת כלי הקשה וכלי מיתר לכל משך השיר בעוד שבגרסה של הרולינג סטונס אין כלי הקשה כלל והיא נפתחת בגיטרה אקוסטית ולאחריה מיתרים בבית השני.
במופע של אד סאליבן, בו הופיעה הלהקה בפעם השלישית, הם ביצעו בהופעה חיה שלושה שירים: כשהדמעות זולגות, (I Can't Get No) Satisfaction ו-"19th Nervous Breakdown.
הסינגל שוחרר בדצמבר 1965 על ידי חברת התקליטים London Records והוכנס לאלבום הלהקה December's Children (And Everybody's).
השיר הגיע למקום השישי במצעד הבילבורד הוט 100 האמריקאי.
בשנת 1966 השיר שוחרר בבריטניה כצד B לסינגל, "19th Nervous Breakdown".
הרולינג סטונס שחררו גם הקלטה של הסינגל באיטלקית בשם "Con Le Mie Lacrime".
ב-11 ביולי 2006 הלהקה ביצעה את השיר באיטלקית בהופעה חיה במילאנו באיטליה.
הפעם הראשונה בה בוצע השיר בסבב ההופעות של הלהקה הייתה רק בנובמבר 2005. הביצוע החי הוקלט במהלך 2006 לסרט ההופעה של הלהקה, "Shine A Light", והאלבום שליווה אותו.
השיר גם בוצע בדואט בין מיק ג'אגר לטיילור סוויפט ב-3 ביוני 2013 ביונייטד סנטר בשיקגו, אילינוי בסבב ההופעות שלהם .
ג'ימי פייג' – גיטרה אקוסטית 12 מיתרים
אחרים (לא מזוהים) – ליווי סופרן, תוף מרים, פסנתר, בס, תופים, אבוב, כינורות
מייק לנדר – עיבוד והפקה
קית' ריצארדס - גיטרה אקוסטית 12 מיתרים, עיבוד
ננסי סינטרה באלבומה Boots משנת 1966.
אסתר פיליפס באלבומה "אסתר פיליפס שרה" מחודש מאי 1966.
שולה חן בגרסה עברית באלבומה "שלכם", משנת 1969 בשיר "פתאום היה לי טוב כל כך".
אוונג'ד סוונפולד במהדורת הדלוקס של אלבומם The Stage משנת 2017.
Assassin's Creed: Bloodlines (בתרגום לעברית: אמונת המתנקש: שושלות דם) הוא משחק פעולה-הרפתקאות שפותח בידי Griptonite Games והופץ בידי יוביסופט.
זהו משחק הספין-אוף השני בסדרת משחקי Assassin's Creed ומשמש כהמשך ישיר למשחק Assassin's Creed משנת 2007. המשחק מתחיל מעט לאחר סיומו של המשחק הראשון, ועוקב אחרי הפרוטגוניסט הראשי, חבר מסדר המתנקשים אלטאיר אבן לא-אחד שעורך מסע לקפריסין כדי להשמיד את אחרוני מסדר הטמפלרים וללמוד יותר על תוכניתם.
המשחק גם חוקר את מערכת היחסים של אלטאיר עם מריה ת'ורפ, סוכנת טמפלרית שאלטאיר חס על חייה במשחק הראשון ובסופו של דבר הפכה לאשתו.
המשחק הוכרז בידי סוני בכנס E3 2009 בתור הכותר החדש לקונסולת המשחקים הניידת שלהם, PlayStation Portable.
המשחק יצא בנובמבר 2009 בו זמנית יחד עם משחק ההמשך Assassin's Creed II ומשחק הספין-אוף השלישי Assassin's Creed II: Discovery, וזכה לביקורות מעורבות בידי המבקרים.
המשחק הוא משחק פעולה-הרפתקאות והתגנבות המתרחש בעולם פתוח.
סגנון המשחקיות זהה כמעט לחלוטין מהמשחק Assassin's Creed מבחינת השליטה בדמות, אם כי נעשו שינויים מינוריים בסכמת השליטה, מאחר שחסרים מספר מקשים בבקר המשחק של קונסולת PlayStation Portable.
כמה אלמנטים מהמשחק הקודם הוסרו, כמו מבט הנץ, שמאפשר לשחקן לזהות מטרות בסביבתו.
אחד ההבדלים בין שני המשחקים היה כמות האזרחים שמתקהלים ברחובות העיר.
בשעה שהמשחק הראשון היה מלא באזרחים ועוברי אורח רנדומליים, יש במשחק "Bloodlines" מעט מהם, אם בכלל.
ההסבר לכך ניתן בתוך המשחק, כאשר לאזרחים קיים חוסר אמון בצורת הממשל הנוכחית.
אולם, אזרחים עדיין יגיבו להתנהגותו של אלטאיר, כמו טיפוס על בניינים וריצה במרחבי העיר.
ההתגנבות במשחק הופחתה בגלל סיבות שנובעות מסכמת השליטה המוגבלת של בקר המשחק.
הופחתה גם האופציה להתערות בקהל, אם כי בשל פלטפורמת המשחק.
למרות שעדיין קיימים אנשים מלומדים במשחק, אלטאיר לא יכול להשתמש בהם כאמצעי מחבוא.
אולם, דמותו של אלטאיר עדיין יכולה להתערות בקהל, אם כי הדבר ייעשה רק בשביל להתחמק משומרים כדי לא לעורר חשד.
הטיפוס על הבניינים נעשה קל ומהיר יותר ובאנימציה פשוטה יותר מאותן סיבות של מגרעות קונסולת המשחקים.
תנועות בסיכון גבוה ונמוך עדיין מצויות במשחק, אם כי במידה פחותה יותר.
במקום הדגלים אותם ניתן לאסוף ברחבי העולם הפתוח של המשחק הקודם, אלמנט אספנות חדש הוא מטבעות טמפלרים שמאפשרות שדרוג מד הבריאות של השחקן ומידת הנזק שכלי הנשק מסוגל לגרום לו.
קיימים שלושה סוגים של מטבעות במשחק - ארד, כסף וזהב, כאשר הזהב מחזיק בערך הגבוה ביותר.
כמו במשחק הראשון, גם כאן יש משימות צדדיות שזמינות לשחקן, כמו למשל הצלת אזרחים מחיילים טמפלרים וביצוע משימות מיוחדות עבור בני הברית של המרד.
מגוון המשימות הצדדיות הורחב, וכולל העברת מכתבים ליעדם וסיכול שליחים בדרכם למסור מכתבים.
בתמורה, אלטאיר יקבל מטבעות כפרס, במקום סיוע מקבוצות שונות כמו מלומדים ופורעי חוק.
המשחק מתרחש בעיקרו באי קפריסין, שבו השחקנים יכולים לחקור בחופשיות את הערים לימסול וקירניה.
עקב גודלה הקטן של המפה, רכיבה על סוסים הוסרה לגמרי מהמשחק.
כמו במשחק הקודם, אלטאיר מסוגל להסתנכרן ממקומות צפייה גבוהים ברחבי העיר כדי למפות את יתר סביבתו.
למרות שהמפה כבר משורטטת במלואה, הסתנכרנות תגלה מקומות של משימות צדדיות.
המשחק מציג טכניקות התנקשות חדשות, כמו גם כלי נשק חדשים.
נשקים מהמשחק הקודם מופיעים גם הם, כמו החרב של אלטאיר, הלהב הנסתר שלו, סכיני הטלה ואגרופיו.
ההתנקשויות גם הן דומות לאלה שבמשחק הקודם, אם כי הגרפיקה צומצמה כדי להתאים לדרישות הקונסולה הניידת.
טכניקת התנקשות חדשה התווספה למשחק, המאפשרת לאציו למשוך אויבים מעבר למעקים, בדומה לטכניקה שנעשה בה שימוש במשחק Assassin's Creed II.
במשחק, סצנות מעבר מתרחשות באמצע דיאלוגים בזמן הווה, כשהמודלים של הדמויות מבצעים תנועות בזמן הווה.
תנועות מיוחדות נעשות רק בעימותים מול דמויות בוס, כמו מולך והאורקל האפל.
למשחק נוספו כתוביות, מה שמאפשר הבנה קלה יותר של עלילת המשחק.
משימות הסיפור וההתנקשויות הן כעת פשוטות וישירות יותר.
כתחליף להאזנה בסתר ולכיוס, המשימות בנויות באותו אופן כמו במשחק Assassin's Creed II על ידי כך שאלטאיר מתמודד עם משימה אחת בכל פעם עד אשר מקבל מידע חיוני גם מבני בריתו וגם מאויביו בכל סיום משימה.
המשחק "Bloodlines" מציג הישגים אותם ניתן לקבל בתוך המשחק ומעניקים לשחקן מטבעות טמפלרים.
ניתן להרוויח הישגים על ידי ביצוע מטלות מסוימות כמו הריגת מספר מסוים של חיילים בסדר מסוים, וגם מציאת כל מטבעות הטמפלרים הפזורות ברחבי עולם המשחק.
למרות הצמצומים, המשחק כולל אלמנט משחקיות חדש שאינו נמצא בשאר משחקי הסדרה.
אלטאיר מסוגל להשיג מחדש סכיני ההטלה על ידי הליכה על אלה שזרק.
מאחר שכיוס הוסר מהמשחק והיה לדרך היחידה בה ניתן לקבל סכיני הטלה במשחק הראשון, אלטאיר יכול להשתמש שוב בסכיני ההטלה שלו בתנאי שהסכין נחתה על הקרקע או על אויב.
אם הסכין נחתה במים, אלטאיר אינו מסוגל לקבל אותה חזרה.
סכיני הטלה יכולים להירכש גם על ידי תיבת סכינים חדשה שנוספה במשחק ונמצאת בכל בית מפלט ברחבי העולם הפתוח.
מספר חודשים לאחר אירועי Assassin's Creed, אלטאיר אבן לא-אחד הוא כעת המנטור של אחוות המתנקשים ומגלה את תוכניתם של אחרוני מסדר הטמפלרים להימלט לקפריסין.
הוא מסתנן לאחת המצודות שלהם בעכו כדי לעצור אותם מלעשות זאת, אך נכשל.
לעומת זאת, הוא מביס ולוכד את מריה ת'ורפ שניסתה לנקום את מותו של אדונה רובר דה סבלה מידיו של אלטאיר.
זה האחרון מצליח להשיג ספינה ועושה את דרכו לקפריסין יחד עם מריה.
כשאלטאיר מגיע לקפריסין, הוא מגלה על קיומו של ארמנד בושארט, שהחליף את רובר דה סבלה כראש הטמפלרים.
אלטאיר מקבל סיוע מתנועת המחתרת המקומית, שמתנגדת לנוכחותם של הטמפלרים, שאחרי שקנו את האי מהמלך ריצ'רד הנהיגו משטר דיכוי כדי לשלוט ביבשת ובתושביה.
אלטאיר מגלה גם על הארכיון הטמפלרי, שעשיר במידע ובחפצים טמפלרים וחבוי במקום כלשהו באי.
כיאה לדרכי המתנקשים, אלטאיר מאתר את מיקומו של הארכיון ומשחרר את קפריסין מאחיזתו של בושארט אחרי התנקשות בחסידיו - פרדריק "האדום", מולך "השור", שאלים ושאהר התאומים, והאורקל האפל "המכשף".
לבסוף, אלטאיר מתעמת עם בושארט עצמו בתוך הארכיון, שתוכנו נלקח בידי הטמפלרים למקום אחר.
אלטאיר הורג אותו והארכיון מתחיל להתמוטט, אך אלטאיר מצליח להימלט מהמקום.
המשחק גם מתאר את מערכת היחסים בין אלטאיר ומריה.
בתחילה, מריה מלאת סרקזם ועוינת כלפיו (כדבריה, "האיש שחס על צווארה אך גנב את חייה"), אך עם התקדמות הסיפור היא נפתחת כלפיו אחרי שהוא מציל אותה בעקבות אינספור ניסיונות הבריחה שלה אך אינו מעניש אותה.
לבסוף, היא מחליטה לסייע לאלטאיר על ידי הריגת החפרפרת הטמפלרית במחתרת בקפריסין, וכן עוזרת לו להרוג את בושארט בקרב הסופי.
עם הזמן היא לומדת לאהוב את המתנקש, ואחרי שהם נמלטים מארכיון הטמפלרים, היא מגלה לו את תוכניותיה לנטוש את הטמפלרים ולטייל ברחבי העולם.
אלטאיר מסכים ללוות אותה במסעותיה.
המשחק מאפשר קישוריות בלעדית לגרסת המשחק של Assassin's Creed II לפלייסטיישן 3. נחשף בכנס E3 2009 שבמידה ומחברים את קונסולת ה-PSP לפלייסטיישן 3, ניתן יהיה לפתוח שישה כלי נשק חדשים בשני המשחקים, וכן כלי נשק חדש ייפתח במשחק Assassin's Creed II בכל פעם שיובס בוס במשחק Bloodlines.
בנוסף, תהיה אפשרות להמיר כסף שיורווח ב-Bloodlines למטבעות פלורין ב-Assassin's Creed II.
לסירוגין, תתאפשר במשחק Bloodlines בריאות נוספת, אפשרות לחסום בעזרת הלהב הנסתר, וכן תינתן אפשרות להטיל פגיונות על ידי השגת דפי קודקס ב-Assassin's Creed II.
המשחק קיבל ביקורות מעורבות מהמבקרים.
מגזין GameSpot העניק למשחק ציון של 5.5 ושיבח את האפקטים הקוליים, אולם מתח ביקורת על שלבי הפלטפורמה, האזורים הקטנים מדי, ושימת דגש על קרב יותר מאשר תחומים אחרים.
בניגוד גמור, מגזין IGN העניק למשחק ציון 6.9 ומתח ביקורת על האפקטים הקוליים החוזרים ונשנים ומערכת הקרבות החד־ממדית, אך שיבח את הגרפיקה.
מגזין GameSpy העניק למשחק ציון 2.5 מתוך 5 ושיבח את נאמנותו לסדרת המשחקים ואת סגנון המשחקיות, אך מתח ביקורת על התפאורה, המשחקיות החוזרת על עצמה, כמו גם תסריט ועבודת דיבוב גרועים.
מגזין GameZone העניק למשחק ציון 5.3 מתוך 10 וציין שהמשחק גנרי ושהוא דוגמה טובה ליכולות הגרפיקה של קונסולת ה-PSפ, אם כי אינו כך במונחים של משחקיות.
Assassin's Creed: Brahman (בתרגום לעברית: "אמונת המתנקש: ברהמן") הוא רומן גרפי משנת 2013 שפורסם בידי UbiWorkshop.
עלילת הסיפור מתרחשת בהיסטוריה הבדיונית של סדרת משחקי Assassin's Creed, ומספרת את סיפורו של ארבאז מיר, חבר באחוות המתנקשים ההודית במהלך המאה ה-19, שנלחם בהשפעתה של חברת הודו המזרחית הבריטית כמו גם במסדר הטמפלרים - יריביהם הוותיקים של המתנקשים.
סיפור המסגרת מתרחש בשנת 2013 ועוקב אחרי המתכנת ג'וֹט סוּרַה, שנקלע לעימות בין המתנקשים לטמפלרים כאשר ארוסתו מונימה דאז מתגלה כצאצאית של ארבאז מיר.
מונימה מחזיקה בזכרונות גנטיים שיכולים לעזור גם למתנקשים וגם לטמפלרים לאתר ממצא עתיק.
הרומן הגרפי נכתב בידי קמרון סטיוארט וקארל קרשל, שגם אייר יחד עם אמן הקומיקס ברנדן פלטשר.
משחק הווידאו "Assassin's Creed Chronicles: India" מהווה המשך לרומן הגרפי, והוא יצא בינואר 2016.
עלילת הסיפור מתרחשת בשנת 1839, במהלך שלטונה של האימפריה הסיקית בהודו.
המתנקש ארבאז מיר חושף מסמך שמפרט על מספר פיסות עדן, במיוחד יהלום הקוהינור, שהשמועה אומרת שבכוחו לאחד את גורלות כל שאר פיסות העדן, ושניתן לענוד אותו רק בידי אלים ונשים.
אולם, הקוהינור שמור בידי המהראג'ה רנג'יט סינג, וארבאז מיר מקבל הוראה מהמנטור שלו, חאמיד, להשיב אותו.
הסיבה לכך נעוצה בעובדה שיורשיו של סינג אינם מעוניינים ביהלום ויאפשרו לו ליפול לידי הטמפלרים.
יחד עם ראזה סוּרַה, משרת אילם אותו רכש מחאמיד, ארבאז מסתנן לתוך ארמונו של סינג באמריטסר על ידי התחזות לשליח מקשמיר.
הוא נפגש עם נציגי האימפריה הבריטית ויליאם היי מק'נוטן ופרנסיס קוטון, כשזה האחרון הוא טמפלר שגם מחפש את הקוהינור.
בעודו מחפש אחר היהלום, ארבאז פוגש בנסיכה פיארה קאור, נכדתו של סינג, וחולק עמה רגע אינטימי.
אחרי שראזה מאתר את מיקומו של הקוהינור, ארבאז עוקב אחריו דרך סדרה של חדרים סודיים מתחת לארמון.
הוא מוצא את היהלום בתוך מקדש חבוי של הציוויליזציה הראשונה.
ארבאז נותן את הקוהינור לראזה למשמורת, לפני שזהותו נחשפת בידי מק'נוטן וקוטון והוא נעצר בידי שומריו של סינג.
ראזה נותן את הקוהינור לפיארה ומשכנע אותה לשחרר את ארבאז כדי שיוכל להבטיח את שלומו של סבהּ.
אולם, המתנקש מגיע מאוחר מדי ואינו יכול למנוע מאנשי האימפריה הבריטית מלהרעיל את סינג.
הוא מופלל ברצח סינג בידי קוטון ונאלץ להימלט משומרי הארמון.
פיארה מטפלת בסבה הגוסס, שמבקש ממנה על ערש דווי לקחת את הקוהינור הרחק מהודו ומהישג ידם של הטמפלרים.
קוטון תופס את פיארה בחצר הארמון, היכן שארבאז נלחם נגד השומרים, ומנסה להרוג אותה ולקחת מידיה את הקוהינור.
ראזה מתקיף את קוטון, מה שמאפשר לפיארה לשחרר את כוחה של פיסת העדן ולהרוג את כל הנוכחים בחצר מלבד ארבאז וראזה.
בשנת 2013, ג'וֹט סוּרַה הוא מתכנת עבור חברת התוכנה MysoreTech בבנגלורו, אשר משתפת פעולה עם תעשיות אבסטרגו כדי להפיץ את האנימוס כמוצר בשם "ברהמן מציאות וירטואלית" ברחבי הודו.
בזמן שהוא עובד על התוכנה של המוצר, ג'וט מגלה שהיא מאפשרת למשתמשים לחוות את זכרונותיהם הגנטיים של אבותיהם, שלאחר מכן מועלים ללא ידיעתם לתוך שרתי אבסטרגו.
אחרי שהוא מביא את התוכנה לביתו כדי לחקור אותה לעומקה, הוא מגלה שהוא צאצאו של ראזה, בעוד ארוסתו, השחקנית מונימה דאז, חוקרת גם היא את זכרונות אבותיה, ארבאז ופיארה.
לילה אחד, ג'וט נתפס על חם בידי שותפתו לעבודה שבון דאמי בזמן שהוא עובד על התוכנה, והוא מחליט לשקר לה באומרו שהוא צאצא של ארבאז ופיארה, מאחר שהתבייש במוצאו.
מאוחר יותר, כשהוא מתכוון לבקר את מונימה באולפני ההסרטה במומבאי, ג'וט נחטף בידי שבון ואחיה ג'סדיפ, שמגלים לו ששניהם מתנקשים ושעליהם הוטל להשיג את הקוהינור.
הם מחברים אותו לתוכנת המציאות הווירטואלית מוך תקווה למצוא את הקוהינור בעזרת זכרונותיו של ארבאז, אך מגלים שג'וט שיקר לגבי מורשתו.
לפתע, מחבוא המתנקשים מותקף בידי סוכני אבסטרגו, שהורגים את שבון בזמן שג'סדיפ עוזר לג'וט להגיע למקום בטוח.
בהמשך, ג'וט נפגש עם מונימה, אך השניים נחטפים בידי אבסטרגו, שגם מקווים למצוא את הקוהינור בעזרת זכרונותיו הגנטיים של ארבאז.
כשהשניים מועברים במסחרית, ג'סדיפ חוזר כדי להציל את ג'וט אך גורם בטעות לנהג המסחרית לאבד שליטה ולנסוע לתוך הנהר.
ג'סדיפ מצליח להציל את ג'וט מטביעה, אך מונימה נלכדת במסחרית ומתה.
ג'וט נלקח אל מחבוא המתנקשים, ובעודו אבל על מותה של מונימה משתמש בברהמן כדי לחיות את זכרונותיה.
המתנקשים מבינים שמונימה היא צאצאיתה של פיארה, ושזכרונותיה מכילים את המפתח למציאת הקוהינור.
אחרי שהם מורידים את זכרונותיה של מונימה לטלפון של ג'וט, המתנקשים מוחקים את המידע משרתי אבסטרגו כדי לגרום לטמפלרים להאמין שמדובר במבוי סתום.
לאחר מכן, סוכני אבסטרגו נוספים מסתערים על המחבוא, והמיקום נחשף בידי התוכנה למציאות וירטואלית.
אולם, ג'סדיפ מצליח להדוף אותם בזמן שג'וט נמלט עם הטלפון.
הוא חוזר למקום התאונה בה מונימה מצאה את מותה וצופה בסרטון וידאו בו הוא מציע לה נישואין ונזכר בימים יפים יותר איתה.
Assassin's Creed: Ascendance (בתרגום לעברית: "אמונת המתנקש: התעלות") הוא סרט קצר באנימציה משנת 2010 שנוצר בידי UbiWorkshop ויוביסופט מונטריאול.
הסרט הקצר מגשר על הפער בין משחקי הווידאו "Assassin's Creed II" ו-"Assassin's Creed: Brotherhood", המתרחשים בהיסטוריה הבדיונית של סדרת משחקי Assassin's Creed, ומספרים על מלחמה עתיקת יומין שמתרחשת בין שתי חברות חשאיות - אחוות המתנקשים ומסדר הטמפלרים.
עלילת הסרט הקצר מתארת את עלייתו לכוח של צ'זארה בורג'ה.
הסרט יצא ב-16 בנובמבר 2010 לחנויות המקוונות Xbox Live, PlayStation Store וחנות האייטונס.
בשנת 1503, במהלך אירועי "Assassin's Creed: Brotherhood", אציו אודיטורה דה פירנצה מתנקש בחייו של הטמפלר אוקטביאן דה ולוריס כדי להציל את חייה של פנטסיליאה בליוני, אשתו של המתנקש ברתולומיאו ד'אלוויאנו.
בהמשך, אציו נפגש עם דמות מסתורית עטויית ברדס ברחובות רומא, כדי לגלות מידע על בנו של רודריגו בורג'ה, צ'זארה, הגנרל הראשי של משמר האפיפיור ומנהיג הטמפלרים האיטלקים.
האדם המסתורי מזהיר אותו מראש מפני המידע שברשותו, אך אציו מתעקש לדעת יותר על המטרה הבאה שלו.
הדמות המסתורית מתחילה לקריין את עלייתו לכוח של צ'זארה, שהחלה בשנת 1497, עם קידומו של חואן בורג'ה לגנרל ראשי של צבאות האפיפיור.
צ'זארה, שקיבל מאביו את המינוי לחשמן, לא היה מרוצה מתפקידו החדש, ותכנן את רציחתו של אחיו כדי שיוכל לרשת את מקומו.
חואן נהרג במיטתו באישון ליל, בעזרתה של הקורטיזנה פיורה קווזה, וגופתו נזרקה לנהר הטיבר.
רודריגו הבין שאין לבנו הצעיר מחליף ראוי, ולכן מינה את צ'זארה לתפקיד בלית ברירה.
לקראת סוף שנת 1499, צ'זארה החל במבצע צבאי לכבוש את רומאניה, כאשר רמירו די'אורקו, אוליברוטו דה פרמו ו-ויטלוזו ויטלי הובילו את צבאותיו.
אולם, באמצעו של מסע הכיבוש, כמה מנתיניו החלו למרוד נגדו.
בתגובה, צ'זארה הורה על עריפת ראשו של רמירו והפליל במעשה את יתר הגנרלים מתוך אמונה שאין לו יותר שימוש בהם.
אוליברוטו ו-ויטלוזו חששו שבכך הגיע תורם, והשניים זממו יחד נגדו.
בשנת 1502, הם תכננו מרד, ניצחו במספר קרבות והצליחו לכבוש כמה מאדמותיו של צ'זארה.
צ'זארה הקשיב לשני הגנרלים והבטיח להיענות לכל דרישתם, להחזיר אותם תחת שירותו ולסלוח להם על פשעיהם.
אחרי מספר חודשים, צ'זארה ערך ארוחת ערב לכבודם, אך לאחריה, התברר שמדובר במארב, והשניים נלקחו בשבי.
צ'זארה הורה למוציא להורג שלו, מיקלטו קורלה, לחנוק את השניים למוות.
הוא החזיר לעצמו שליטה על האדמות שנלקחו ממנו, והרוויח את אמונם וכבודם גם של בני בריתו וגם של אויביו.
עד לאותה עת, צ'זארה הקיף את עצמו במספר אנשי מפתח רבי עוצמה והשפעה, כמו לאונרדו דה וינצ'י בין היתר.
כאשר האדם עטוי הברדס סיים את סיפורו, אציו נשבע להרוג את צ'זארה ולשים קץ לשלטונו העריץ למרות המוניטין המפוקפק שצבר.
האדם המסתורי מוסר לאציו מגילה, ועושה את דרכו לטירת סנטאנג'לו, שם מתגלה שמדובר בלאונרדו דה וינצ'י.
צ'זארה מברך לשלום את לאונרדו ומורה לו לחזור לעבודה ולבנות לצבאותיו מכונות מלחמה.
בינתיים, אציו מכריז שהוא ישחרר את רומא מאחיזתו של צ'זארה, מה שמכין את הרקע לעלילת "Brotherhood".
רוג'ר קרייג סמית' - אציו אודיטורה דה פירנצה
קרלוס פרו - לאונרדו דה וינצ'י
אנדריאס אפרג'יס - צ'זארה בורג'ה
ארתור הולדן - אוקטביאן דה ולוריס
הארי סטנג'ופסקי - חואן בורג'ה ואוליברוטו דה פרמו
הסגנון האמנותי של הסרט הקצר נועד לאזן בין הסגנון האמנותי שהיוצרים הורגלו אליו, לבין הסגנון הציורי של ציורי השמן שהיו ייחודיים לתקופת הרנסאנס.
בנוסף, היוצרים היו מעוניינים שהסרט הקצר יהיה מוכר למעריצי סדרת המשחקים, וכדי לעשות זאת, הם השתמשו באפקטים קוליים ורקעים שנלקחו ישירות מתוך המשחק Assassin's Creed: Brotherhood, כמו מגורי משמר האפיפיור, טירת סנטאנג'לו, המפקדה באי הטיבר, ושילבו אותם בסרט הקצר.
מאוחר יותר, הם עשו בהם שימוש במשחק הדפדפן Assassin's Creed: Project Legacy.
Assassin's Creed: Embers (בתרגום לעברית: "אמונת המתנקש: גחלים") הוא סרט קצר קנדי בגרפיקת תלת-ממד משנת 2011 שנוצר בידי UbiWorkshop ובהפצתה של חברת יוביסופט.
הסרט הקצר מסיים את סיפורו של אציו אודיטורה דה פירנצה, הפרוטגוניסט של משחקי הווידאו "Assassin's Creed II", "Assassin's Creed: Brotherhood" ו-"Assassin's Creed: Revelations", המתרחשים בהיסטוריה הבדיונית של סדרת משחקי Assassin's Creed, ומספרים על מלחמה עתיקת יומין שמתרחשת בין שתי חברות חשאיות - אחוות המתנקשים ומסדר הטמפלרים.
הסרט מתרחש בשנת 1524, כ-12 שנים לאחר מאורעות "Revelations", הסרט מתאר את אציו המזדקן, שחי חיים שקטים ושלווים בטוסקנה הכפרית, וזאת אחרי שפרש ממסדר המתנקשים.
הופעתה הפתאומית של מתנקשת מסתורית מאיים על שלום משפחתו.
הסרט נכלל במהדורות החותם והאספנים של המשחק Assassin's Creed: Revelations, ובהמשך שוחרר מחדש לחנות המקוונת PlayStation Store ב-23 באפריל 2015.
בשנת 1524, כ-12 שנים לאחר שמצא את הספרייה האבודה של אלטאיר אבן לא-אחד, אציו אודיטורה פרש ממסדר המתנקשים וחי כעת חיים שקטים ושלווים בטוסקנה הכפרית עם אשתו סופיה וילדיו פלביה ומרצ'לו, בעוד הוא מתעד את קורות חייו.
יום אחד, סופיה מבקשת ממנו לשמור על פלביה בעוד היא יוצאת לבקר את אחותו קלאודיה יחד עם בנם מרצ'לו.
הוא יוצא לטפל במטע הענבים, ופלביה משחקת בסביבות הוילה.
באמצע הקציר, הוא רואה לפתע אדם זר לבוש שחורים שמדבר עם פלביה.
בחששו לגרוע מכל, אציו ממהר חזרה ומתעמת עם האדם הזר, למרות שפלביה אומרת לו שלא הייתה בסכנה.
אציו רואה שהזר מחזיק בתליון עם סמל המתנקשים.
הזר מתברר כאישה צעירה, שמציגה את עצמה כשאו יון, מתנקשת סינית, אשר מבקשת מאציו להציל את בני עמה ואת מסדר המתנקשים.
אציו מסרב, ומציין שזמנו במסדר המתנקשים הסתיים.
הוא מבקש ממנה לעזוב, למרות תחינותיה.
אולם, סופיה מאפשרת לה להישאר למשך הלילה, בראותה שהיא עברה דרך ארוכה.
בזמן שהם מתכוננים לשינה, אציו חושב על הזמן שנותר לו לחיות בזמן שהוא צופה בסופיה עם הילדים.
ביום למחרת, אציו מסייר בוילה ומחפש אחר שאו יון.
הוא תופס אותה בחדר העבודה שלו, כשהיא קוראת מתוך זכרונות חייו.
הוא זועם על כך ואומר לה לעזוב, ושהיא בזבזה את זמנה בחיפוש אחריו.
שאו יון מדקלמת את דבריו מתוך היומן, ומבקשת ממנו מה יידרש כדי לשקם את המסדר שלה (באותה עת, היה זה עשור של מחלוקות פוליטיות בזמן שושלת מינג, ר' ג'יאג'ינג, קיסר סין#ריכוז כוח).
אציו הסביר לה מדוע הוא מנוע מלעזור לה, בציינו שהדבר יסכן את משפחתו.
זמן מה לאחר מכן, הוא לוקח אותה לפירנצה לעזור עם הקציר.
בזמן שאציו מטפל בעסקיו, שאו יון נשארת לשמור ולהשגיח על המקום.
בהמשך, אציו לוקח אותה לפאלאצו וקיו, שבה אביו ואחיו הוצאו להורג בכיכר העיר, מה שאילץ אותו להפוך למתנקש.
הוא מרצה לה על שיטת העבודה של המתנקשים ועד כמה חיים שכאלה יכולים להוביל רק לסבל.
כשהם עומדים לעזוב, הם מותקפים בידי איש זר, ונראה שהוא ממוצא אסייתי כמו שאו יון.
אחרי שהיא הורגת אותו, שאו יון חושפת בדרכם חזרה לוילה את עברה: שהיה זה רעיונו של המנטור שלה להיפגש עמו, אך הוא נהרג בידי אותם אנשים בוונציה, ממשרתיו של ג'יאג'ינג, קיסר סין.
עוד היא חושפת בפניו שהייתה בעברה פילגש, ושהאדון הקודם שלה הציל אותה מהשפעתו של הקיסר, אשר ביקש לכלוא אותה בגלל פעולותיה נגד שלטונו.
עם חזרתם לוילה, אציו מורה לסופיה לקחת את הילדים ולעזוב לביתו של ניקולו מקיאוולי, מתוך ידיעה שאחרים יגיע בעקבותיה של שאו יון.
הוא ושאו יון נשארים מאחור ומתכוננים למתקפה.
הוא מלמד את שאו יון את המפתח לשחרור בני עמה מאחיזתו של הקיסר, ומספר לה כיצד שיקם את מסדר המתנקשים ברומא ובקונסטנטינופול.
הוא ייעץ לשאו יון לנוח בעוד הוא נשאר בסלון ועמד על המשמר.
מאוחר יותר באותו לילה, חיילי משמר הקיסר הגיעו לוילה והתקיפו אותם.
בזמן ששאו יון נלחמה בכמה מהם בקומה העליונה, אציו נלחם בהם בקומת הקרקע, והביס שלושה מהם.
בראותו שאחד מהם מתכוון לירות בשאו יון, אציו ממהר להגיע לקומה העליונה ולהצילה מטווח האש.
בסופו של דבר, השניים נמלטים מהחלון, ובשטח הפתוח נלחמו יחד בבריון האחרון שנותר והביסו אותו לאחר קרב קשה.
למרות ששני המתנקשים הצליחו להרוג את כולם, המאבק התיש את אציו הזקן.
בבוקר למחרת, אציו נפרד משאו יון לשלום, והיא מודה לו על עזרתו.
הוא מוסר לה תיבה קטנה (פיסת עדן נוספת שידועה בתור "תיבת הקדומים") ואומר לה שהיא תהיה שימושית ביום מן הימים, אך רק במידה והיא "תאבד את דרכה".
הוא שולח אותה לדרכה בדיוק כאשר שני שומרים ממשלתיים מגיעים לוילה.
זמן מה לאחר מכן, אציו מסכים לנסוע לפירנצה יחד עם סופיה ופלביה, למרות שהוא סובל מבעיות בלב.
בזמן שהוא נח על ספסל בעוד סופיה קונה מצרכים, איש צעיר הנושא צלקת על פניו מתקרב אל אציו ומתחיל לגעור בנשות פירנצה.
הוא מזכיר לאציו את עצמו כשהיה צעיר.
אחרי שהצעיר אומר לאציו לקחת מנוחה קלה, הוא עוזב ואציו חוטף התקף לב קטלני ומת מול עיני משפחתו.
הסרט מסתיים כאשר נקרא המכתב האחרון של אציו לסופיה, שאומר לה שמכל הדברים שגרמו לו לדבוק בחיים, האהבה שלו לעולם ולאנשים שמסביבו הייתה החזקה מהכל.
אנג'לה גאלופו - שאו יון ופלביה אודיטורה
אנה טוברי - סופיה סרטור
פיטר ארפסלה - צעיר איטלקי
הסרט הקצר נחשף לראשונה בידי UbiWorkshop ב-6 ביוני 2011, בעוד הקדימון הראשוני שלו שוחרר ב-21 ביולי והקדימון המלא כיומיים לאחר מכן בכנס החובבים קומיק-קון, סן דייגו.
לדברי המפתחים בכנס, מומלץ לצפות בסרט הקצר לאחר שמשלימים את המשחק "Revelations" בכדי לחוות את האירועים בסדר התרחשותם.
זמן ההקרנה של הסרט ארך כ-21 דקות, והציע נקודת מבט מיוחדת וסיום הולם לסאגת חייו של אציו.
בהמשך, הסרט יצא בפורמט DVD ונכלל במספר מהדורות מיוחדות של המשחק "Revelations".
"Ask Me Why" (בעברית: "שאל/י אותי למה") הוא שיר של להקת הרוק האנגלית הביטלס.
השיר יצא במקור בבריטניה כבי-סייד של הסינגל "Please Please Me" ונכלל גם באלבום הבכורה של הלהקה, Please Please Me, משנת 1963. השיר נכתב על ידי ג'ון לנון והקרדיט ניתן ללנון-מקרטני.
השיר נכתב בתחילת 1962, והוא בעיקרו יצירה של ג'ון לנון.
פול מקרטני סיפר: "זו הייתה הגשה של ג'ון.
רעיון מקורי שלו ששנינו ישבנו וכתבנו יחד.
זה היה בעיקר של ג'ון".
השיר היה חלק מרפרטואר ההופעות החיות של הלהקה לפני שחתמה על חוזה הקלטות, ובוצע במבחן הבד הראשון שלהם בחברת פרלופון באולפני אבי רוד ב-6 ביוני 1962. הסגנון המוזיקלי של השיר מחקה את זה של סמוקי רובינסון ולהקת , שהשפיעו עמוקות על לנון.
ריף הגיטרה הפותח נלקח ישירות מהשיר "What's So Good About Goodbye" של המירקלס משנת 1961 .
השיר כתוב בסולם מי מז'ור, עם נטייה למינור היחסי שלו, דו דיאז מינור, והוא במשקל של 4/4. המבנה שלו נחשב מורכב יחסית, וכולל, כפי שציין החוקר אלן וו.
פולק, שלוש גרסאות שונות של הבית.
המהלך ההרמוני כולל שימוש באקורדי "שביעית" בסגנון ג'אז וסיום דרמטי.
"Ask Me Why" הוקלט לראשונה ב-6 ביוני 1962 עם המתופף המקורי של הלהקה, פיט בסט.
מכיוון שהקלטה זו הייתה חלק ממבחן בד, היא לא נחשבה מתאימה לשחרור רשמי, וסרטי המאסטר המקוריים הושמדו על ידי EMI.
עם זאת, הקלטות של שני שירים אחרים מאותו סשן, "Besame Mucho" ו-"Love Me Do", שרדו על גבי תקליטי אצטט.
השיר הוקלט מחדש ב-26 בנובמבר 1962, הפעם עם רינגו סטאר על התופים.
באותו סשן הוקלט גם "Please Please Me".
הביטלס שקלו להקליט שיר נוסף של לנון-מקרטני, "Tip of My Tongue", בתור הבי-סייד, אך המפיק ג'ורג' מרטין חש שהשיר עדיין דורש עבודה נוספת.
בסופו של דבר, "Tip of My Tongue" נמסר לזמר טומי קוויקלי.
להקת The Smithereens הקליטה גרסת כיסוי לשיר עבור אלבומם B-Sides The Beatles משנת 2008.
ג'ון לנון – שירה, גיטרת קצב
טכנאי קול – נורמן סמית'
הקרדיטים על פי איאן מקדונלד.
זאק הויט , הידוע בעיקר בכינויו האינטרנטי Asmongold, הוא יוטיובר, סטרימר, יוצר תוכן ופרשן פוליטי אמריקני הפעיל בעיקר בפלטפורמות יוטיוב ו-Twitch.
בתחילת דרכו עסק ביצירת תוכן הקשור לגיימינג, ובפרט על משחק ה-MMORPG וורלד אוף וורקראפט, אך כיום הוא יוצר תוכן העוסק בתרבות הגיימינג, באקטואליה ובפוליטיקה.
זאק הויט נולד בפלורידה וגדל באוסטין שבטקסס.
החל להתעניין במשחקי תפקידים ממוחשבים עוד מצעירותו, וב-2006, בגיל 16, הכיר לראשונה דרך חבר את משחק התפקידים ההמוני ברשת "וורלד אוף וורקראפט", שהפך עד מהרה למשחק הווידאו העיקרי בו שיחק ולמושא ההתעניינות המרכזי שלו.
מאוחר יותר בחייו, החל הויט ללמוד בקולג', אך נשר ממנו מתוך העדפה לקדם את קריירת הסטרימינג שלו.
קריירת האונליין של הויט החלה עוד ב-2009 כאשר החל להעלות לאתר יוטיוב סרטונים העוסקים בוורלד אוף וורקראפט, בהם הוא משתף את הגיימרים בידע שלו במשחק, אסטרטגיות משחק ותובנות שונות.
אט אט החל לצבור לעצמו קהל רב שצפה בו בעקביות, וב-2011 נרשם לפלטפורמת Twitch והחל להסטרים דרכה, תחילה כתחביב, עד שב-2014 החל לשדר בפלטפורמה על בסיס קבוע.
ב-2019 תוכני הגיימינג שלו עסקו בעיקר בשידור חי של משחקיות, מדריכים, דיונים וביקורות הנוגעות לוורלד אוף וורקראפט וההרחבות השונות שלו.
הפופולריות של ערוץ הטוויץ' שלו זינקה משמעותית ב-2019, עם השקת גרסת הקלאסיק של WoW, ועד מהרה הפך לאחד הסטרימרים הבולטים ביותר של השנה ואף הפך לסטרימר הנצפה ביותר ברבעון השלישי של 2019, ובהמשך גם ב-2020, עם יציאת חבילת ההרחבה Shadowlands.
ב-2021 עבר לשחק בפיינל פנטזי XIV, לאחר שנים רבות בהן WoW היה משחק ה-MMO היחיד שאותו הסטרים.
ב-2022 החל הויט להשתמש בערוץ הטוויץ' החלופי שלו, ZackRawrr, שהפך בהמשך לערוץ העיקרי בו הוא משדר, עקב רצונו להתנתק מתדמית הסטרימר של WoW שהוצמדה לו עם השנים ועל רצונו להתמקד בתוכן פחות אינטנסיבי.
באוקטובר 2020 היה הויט אחד ממייסדי ארגון One True King (OTK), איגוד סטרימרים שבין חבריו נמנו סטרימרים מוצלחים אחרים כגון Mizkif ו-Sodapoppin.
ב-2022 הכריז כי הוא ושותפיו ל-OTK על הקמת חברה בשם Starforge Systems אשר עוסקת בהרכבה ומכירה של מחשבי גיימינג מותאמים אישית.
לשותפות עסקית זו צירף הויט את הסטרימר המצליח Cr1TiKaL.
תחילה, זכתה החברה לביקורות שליליות עקב תמחור גבוה של מוצרי החברה, צעד אליו הגיבה החברה בהורדת מחירים כללית של 100 דולר.
בפברואר 2023 החל לשדר פודקאסט יחד עם כמה משותפיו ושותפיו לשעבר ב-OTK.
ב-21 בפברואר 2025 הכריז על פרישה מתפקידי ניהול בחברות ובארגונים שבבעלותו.
ב-2017 הושעה זמנית חשבון הטוויץ' של הויט לאחר שהשמיע הערה שלכאורה לועגת על מפוני הוריקן קתרינה.
ב-2022 הזמין את הסנאטור הרפובליקני טד קרוז לדיון בנושא רגולציה של loot boxes במשחקי וידאו, ועל הגנה על ילדים מפני משחקי "Pay to win", משחקים שאמנם ניתן לשחק בהם בחינם אך השחקנים נדרשים לבזבז כסף אמיתי על מנת להתקדם.
ב-2024 הצטרף הויט לקמפיין נגד החברה הקנדית Sweet Baby Inc., חברה העוסקת בכתיבת עלילה ועיצוב נרטיב למשחקי וידאו, בטענה כי היא מקדמת בכוח תוכני Woke במשחקים בהם היא מעורבת, באופן הפוגע באספקטים נוספים וחשובים של אותם המשחקים.
הויט לקח חלק מרכזי בקידום הקמפיין בקרב גולשיו.
כמו כן, טען כי הוא אינו מתכוון "לבכות על העובדה שקבוצה מסוימת, שהג'נוסייד הוא חלק מחוקי השריעה שלה, עוברת בעצמה ג'נוסייד".
בעקבות ביקורת שזכו התבטאויות אלו מצד גולשים פרו-פלשתינאים, הושעה חשבון הטוויץ' שלו לשבועיים והוא אף נאלץ ליצור סרטון התנצלות, ולהתפטר זמנית מתפקידיו ב-OTK וב-Starforge Systems כיוון שלא רצה ששותפיו בחברות יהיו חשופים להטרדות אף הם.
הויט הביע ביקורת נגד בחירתה של סאמי ריברס לתואר "סטרימרית השנה" במסגרת פרסי 2024 Esports Streamer of the Year Award וטען כי היותה אישה היה פקטור מרכזי בבחירתה, בעוד שלטענתו סטרימרים גברים אחרים היו הרבה יותר ראויים לפרס.
נכון ל-2025, פרשנות פוליטית וחברתית מהווה חלק ניכר בשידורים החיים שלו.
בין היתר סיקר את הבחירות לנשיאות ארצות הברית ונשיאותו של דונלד טראמפ שהגיעה לאחר מכן, מלחמות וסכסוכים ברחבי העולם וביניהם מלחמת איראן-ישראל, מחאות נגד ההגירה בבריטניה ב-2025, מחאות באינדונזיה ועוד.
בספטמבר 2025, ועל רקע ההתנקשות בחייו של הפעיל הפוליטי האמריקאי צ'ארלי קירק, הפיץ הויט סרטון יוטיוב ובו חשף עובדים ובכירים בתעשיית הגיימינג שהביעו שמחה על מותו ואף עודדו מעשי רצח נוספים תוך שימוש בפלטפורמת בלוסקיי, וקרא לצופיו לדווח על מקרים דומים למעסיקיהם של אותם הגולשים.
בטרם החל את קריירת הסטרימינג שלו, עבד הויט בשירות הכנסות הפנים האמריקני בין שנות המס 2012-2013.
הויט הוא בעל תואר במנהל עסקים, ואף תכנן ללמוד משפטים, אך נטש את תוכניתו על מנת לטפל באמו החולה.
אמו נפטרה באוקטובר 2021 מסיבוכי מחלת ריאות חסימתית כרונית, וכתוצאה מכך נאלץ לקחת הפסקה של מספר שבועות מסטרימינג.
אביו, שאף הופיע לצידו בחלק מהסטרימים שלו, נפטר בספטמבר 2025 מסרטן הלבלב.
Asahi Linux הוא מיזם הפועל לייצר גרסה מוסבת של מערכת הפעלה מבוססת לינוקס עבור מחשבי אפל המבוססים על מעבדי החברה .
במסגרת כך מתבצע הנדוס לאחור לחומרה במטרה לייצר עבורה מערכת הפעלה נתמכת.
עם המעבר של אפל משימוש במעבד מעבדי אינטל למעבדים מתוצרתה נפגעה היכולת להתקין הפצות לינוקס על מחשבים מתוצרת אפל.
לינוס טורבאלדס, מפתח ליבת לינוקס, הביע מצידו שאיפה להתקין לינוקס על מחשבים אלה, אך לא היה זמין מספיק לסייע בכך בעצמו, והביע ספק ליכולת לעשות זאת בפרט לאור המורכבות ביצירת תאימות עבור הרכיבים הגרפיים וחומרה קשורה.
הפרויקט עצמו הוכרז בדצמבר 2020 והחל את פעילותו הרשמית בתחילת שנת 2021 בהובלת המפתח הספרדי הקטור מרטין , שפרש מהפרויקט בפברואר 2025 בשל שחיקה ותסכול למול קהילת מפתחי ליבת לינוקס.
תמיכה במעבדי M1 תוצרת אפל החלה להיטמע בליבת לינוקס כבר באפריל 2021.
גרסה ראשונית של הפצת לינוקס ייעודית עבור מחשבים אלה פורסמה ב-18 במרץ 2022. מורכבות טכנית רבה בהליך הפיתוח חלה סביב התמיכה ברכיבים הגרפיים, אך לבסוף מאמצים אלה צלחו.
נכון לסוף שנת 2025, הפרויקט תומך במרבית מעבדי M1 ו-M2.
הפצת הלינוקס שמפתח הפרויקט הייתה מבוססת בתחילה על Arch Linux, אך החל מאוגוסט 2023 החלו לפתח את ההפצה על בסיס הפצת הלינוקס פדורה בשל חוסר בחבילות נחוצות ותקלות בחבילות קיימות.
גרסה זו של ההפצה מכונה "Fedora Asahi Remix".
Associated Press (תעתיק: אסוֹשייטד פְּרס; מוכרת גם בראשי התיבות: AP, "איי-פי") היא סוכנות ידיעות אמריקאית.
ב, זוהי סוכנות הידיעות הגדולה בעולם.
הסוכנות מנוהלת על ידי תאגיד של עיתונים, ופועלת כקואופרטיב שלא למטרות רווח.
השותפים בה הם מספר רב של עיתונים וגופי תקשורת, אשר חולקים ביניהם את התוכן שהם מייצרים.
גופי תקשורת אחרים, שאינם שותפים, יכולים לרכוש ממנה את התוכן שהיא מייצרת.
הסוכנות זכתה ב-53 פרסי פוליצר, בהם 31 לצילום, מאז החלה חלוקת הפרס בשנת 1917. בין השאר זכה בפרס עובד הסוכנות, הצלם הישראלי עודד בלילטי.
ארגוני החדשות שהם עמיתים של ה-AP היו מחויבים בראשית קיומה של הסוכנות להעביר ידיעות בלעדיות וידיעות אלה זיכו אותם בקבלת ידיעות מה-AP וכך יצרו מועדון בלעדי.
ארגוני חדשות שלא היו עמיתים של הסוכנות לא יכלו להשתמש בידיעות אלו.
הבלעדיות של המועדון וכניסתן של רשתות עיתונים גדולות עודדו שיתוף של עיתונים גדולים עם קטנים.
בעיה מרכזית שעמדה בפני חברי ה־AP הייתה איך לפתח שיטה, שתעודד שיתוף של ידיעות שהעיתונים אספו בנפרד.
בנוסף, מדיניות הבלעדיות יצרה חשש להתנגשות עם מדיניות התחרות הנהוגה בארצות הברית.
ב-1945 פסק בית המשפט העליון של ארצות הברית כי AP הפרה את חוקי התחרות של ארצות הברית, בכך שסירבה למכור ידיעות לעיתונים שאינם חברים בארגון.
החלטה זו הביאה להתחזקות המתחרה העיקרית שלה בארצות הברית - United Press International.
בשנת 2005 עברה הסוכנות תהליך של שינוי ארגוני במטרה להתאים את השירות שלה לעידן האינטרנט.
בין השאר החלה לגבות תשלום לשימוש בתכנים המקוונים שלה, והקימה רשת וידאו מקוונת בשיתוף אתר MSN של חברת מיקרוסופט.
בשנת 2006 הסכימה חברת גוגל לשלם לסוכנות דמי מנוי, עבור ידיעות חדשותיות המופיעות בתוצאות החיפוש.
זאת לאחר שגוגל שהפסידה בתביעה שהוגשה כנגדה על ידי סוכנות הידיעות הצרפתית, החליטה לשלם גם ל-AP.
בנובמבר 2009 החלה להפעיל טכנולוגיית הצפנה חדשה במטרה לצמצם את השימוש שנעשה בידיעות ובכתבות שהיא מפיצה באתרי אינטרנט ללא רשות וללא תשלום.
ב-2016 הודיעה הסוכנות שתחל להשתמש בבינה מלאכותית כדי לפרסם דיווחים שוטפים על משחקי ליגות הבייסבול.
דיווחים שייוצרו אוטומטית על ידי אלגוריתם.
במטרה לחלוק בעלויות של איסוף ידיעות ודיווחים ממלחמת ארצות הברית–מקסיקו שפרצה באותה שנה.
בשנת 1899 השתמשה לראשונה בטלגרפיה אלחוטית בשידור גלי רדיו כדי להפיץ ידיעות וב-1914 השתמשה לראשונה בטלפרינטר, שהפך את האפנון הטלגרפי לאוטומטי לחלוטין.
בשנות ה-40 של המאה ה-20 החלה לפעול במזרח התיכון והציבה כתבים בקהיר, ירושלים, תל אביב וביירות.
החוק חייב את Associated Press לשכור כתבים שעבדו גם עבור משרד התעמולה של המפלגה הנאצית.
אחד מארבעת הצלמים שהועסקו ב-Associated Press בשנות ה-30 של המאה ה-20 בגרמניה, פרנץ רוט, היה למעשה עובד מחלקת התעמולה החצי-צבאית של האס אס, שתצלומיו נבחרו באופן אישי על ידי היטלר.
AP הסירה את התמונות של רוט מאתר האינטרנט שלה בעקבות פרסום התחקיר.
בתגובה לפרסום הודתה הסוכנות שלפי דרישת הנאצים היא פיטרה שישה צלמים יהודים בגרמניה, אך סייעה להגירתם משם, העסיקה צלמים פרו-נאצים, וסיפקה לנאצים תצלומים ששימשו את התעמולה הנאצית.
AP נכנסה לתחום שידורי רדיו בשנת 1941 כשהחלה להפיץ חדשות לתחנות רדיו; היא הקימה רשת רדיו משלה בשנת 1974. בשנת 1994 הקימה את APTV, סוכנות לאיסוף חדשות בווידאו.
APTV התמזגה עם WorldWide Television News בשנת 1998 ליצירת APTN, המספקת וידאו לתחנות טלוויזיה ואתרים בינלאומיים.
בספטמבר 2000, במהלך האינתיפאדה השנייה, פרסמה סוכנות הידיעות AP תצלום בו נראה אדם פצוע יושב שותת דם ולידו עומד שוטר משמר הגבול ישראלי, כשהוא מניף בידו אלה, כביכול כלפי האדם הפצוע, כשעל-פי הכיתוב המופיע מתחת לתצלום הפצוע הוא מפגין פלסטיני.
מאוחר יותר התברר כי הפצוע שבתמונה הוא טוביה גרוסמן, יהודי אמריקאי שהותקף בידי פלסטינים וכי השוטר שלידו מניף אלה כדי להדוף ולהניס את הפורעים.
הסוכנות התנצלה על הפרסום עם הכיתוב השגוי שנעשה בטעות.
באוקטובר 2002 נפגע קל צלם הסוכנות מאש טנקים בג'נין.
בשנת 2006 פיטרה עיתונאי עקב החלטתו להפיץ ברשת של סוכנות הידיעות מאמר ביקורתי על הנשיא ג'ורג' בוש.
שעה לאחר שהופץ המאמר הביקורתי הודיעה מערכת AP ללקוחותיה שיש להתעלם ממנו ולא לעשות בו שימוש.
מאחר שמאז הקמתה מקפידה על קו מאוזן ובלתי מפלגתי, בעיקר כדי שתוכל למכור את שירותיה לעיתונים מכל גוני הקשת הפוליטית.
בשנת 2018, מתי פרידמן, עורך ב-AP בעבר, טען כי "לאחרונה התנהל דיון רב על ניסיונות חמאס להפחיד כתבים.
כל ותיק בצוות העיתונות כאן יודע שההפחדה אמיתית, וראיתי אותה בפעולה בעצמי כעורך בדסק החדשות של AP.
במהלך הלחימה בעזה 2008-2009 מחקתי באופן אישי פרט מרכזי - שלוחמי חמאס היו לבושים כאזרחים ונספרים כאזרחים במספר ההרוגים - בגלל איום על הכתב שלנו בעזה".
ב-AP מסרו כי טענותיו "מלאים בעיוותים, חצאי אמיתות ואי דיוקים".
ב-15 במאי 2021 הפגיז צה"ל את "מגדל אל־ג'לאא", בו שוכנים משרדי AP בעזה.
בתגובה אמר נשיא AP גארי פרואיט: "אנחנו מזועזעים מכך שהצבא הישראלי תקף והשמיד את הבניין שהכיל את משרדי אי-פי וכלי תקשורת נוספים בעזה.
דובר צה"ל אמר כי הצבא תקף את הבניין מפני ששימש בסיס מודיעיני של החמאס, לאיסוף מודיעין להתקפות על ישראל.
ב-21 במאי 2024 החרים משרד התקשורת ציוד מהסוכנות, שבין לקוחותיה נמצא גם ערוץ אל-ג'זירה.
החרמת הציוד בוצעה במסגרת "חוק אל-ג'זירה".
לאחר מספר שעות החזיר משרד התקשורת את הציוד בעקבות לחץ אמריקאי.
Assemblage 23 (או: A23) הוא הרכב מוזיקלי מסיאטל שבארצות הברית היוצר שירים בסגנון הEBM/סינתפופ.
מאחורי ההרכב עומד טום שיר (Tom Shear).
ראשית יצירתו של טום שיר הייתה בשנת 1980, בעת שניגן בגיטרה בס בלהקת "אדבוקטס", אז יצר טום מספר קטעים אינסטרומנטליים.
בשנת 1988 לאחר שהחל להתעניין במוזיקת הדאנס והאינדסטריאל הקים טום את Assemblage 23 בהשפעת סגנון המוזיקה של דפש מוד.
טום שבהתחלה היה חסר ביטחון לגבי קולו לאט לאט החל להוסיף את שירתו לקטעי המוזיקה אותם יצר.
למרות הביקורות החיוביות להן זכה, ראה טום במוזיקה תחביב, עד שחברות תקליטים שונות החלו להתעניין בו.
בשנת 1999 חותם טום עם הלייבל הקנדי Gashed ומוציא את אלבומו הראשון Contempt.
בשנת 2001 טום מוציא את אלבומו השני Failure בלייבלים Gashed וב-Accession האירופאית, מתוכו יוצא הסינגל Disappoint העוסק בתחושת האובדן של טום לאחר התאבדות אביו ב-1999.
בסוף 2001, לאחר ריב עם הלייבל Gashed, טום חותם בלייבל האמריקאי Metropolis Records שמוציא בהוצאה מחודשת את אלבומיו Contempt ו-Failure.
בשנת 2002 יוצא האלבום השלישי, Defiance, עם הסינגל Document.
באותה עת ההרכב החל להיות מאוד פופולרי בסצנת ה-EBM.
בשנת 2004 ההרכב מוציא לאור את האלבום הרביעי Storm.
במרץ 2007 יוצא הסינגל Binary שמקדם את האלבום החמישי Meta.
טום מוציא שני אלבומי אוסף שמכילים קטעים נדירים וכאלו שלא שוחררו מהשנים 1988-1998.
בספטמבר 2009 יוצא הסינגל Spark שמקדם את אלבומו השישי Compass.
האלבום הקרוב Bruise, מתוכנן להשתחרר ב-12 ביוני 2012.
AssaultCube (לשעבר ActionCube) הוא משחק ירי בגוף ראשון למחשבים אישיים, המבוסס על מנוע המשחק Cube.
הוא נועד בעיקר למשחק מקוון, אך קיימת גם האפשרות לשחק נגד המחשב.
AssaultCube זמין להורדה בחינם עבור מערכות ההפעלה Windows, לינוקס ו־Mac OS X.
פיתוח AssaultCube החל ביולי 2004 על ידי מספר חברים בקהילת המשחק Cube.
הגרסה הרשמית הראשונה הופיעה בנובמבר 2006. התוכנית הייתה ליצור משחק חדש לחלוטין שיכלול את הפשטות וסגנון התנועה של Cube אך בסביבה ריאליסטית יותר.
ב־6 במאי 2007 שונה שם המשחק מ־ActionCube ל־AssaultCube בעקבות בקשה ממפתחי המשחק Action Quake.
כיום פועלים עשרות שרתים למשחק מקוון.
AssaultCube עוצב כמשחק ריאליסטי יותר ומוכוון פעולת צוות מ־Cube.
בהשוואה למשחקים אחרים, AssaultCube איטי מ־Quake אך מהיר מ־Counter Strike.
ניתן להשתייך לאחת משתי קבוצות לוחמים: האדומים (CLA) והכחולים (RVSF).
לרשות השחקן עומדים מספר כלי נשק: שלושה סוגי רובים, רובה צלפים, סכין, אקדח, ורימונים.
coopedit - עריכה משותפת של מפות
בעוד התוכנה מתבססת על מנוע חופשי, רישיון השימוש בקובצי הנתונים של המשחק עצמו חופשי.
רישיון השימוש מתיר הפצה לא מוגבלת, אך אוסר שינוי.
בהפצת הלינוקס דביאן, המשחק נמצא במאגר non-free בשל סיבות אלה.
Assassin's Creed II הוא משחק פעולה-הרפתקאות משנת 2009 שפותח על ידי חברת יוביסופט מונטריאול והופץ בידי יוביסופט.
סיפור המסגרת מתרחש בתקופת המאה ה-21 ועוקב אחר דזמונד מיילס, שחי את הזכרונות הגנטיים של אבי אבותיו אציו אודיטורה דה פירנצה בכדי לחשוף את הסודות שהושארו מאחור בידי גזע עתיק בשם הציוויליזציה הראשונה, וזאת מתוך מאמץ להביא לקץ הסכסוך בין המתנקשים לטמפלרים.
הנרטיב הראשי של הסיפור מתרחש בשיאו של הרנסאנס האיטלקי באיטליה בין השנים 1476 ל-1499, ועוקב אחר מסעו של אציו בתור מתנקש בעודו מבקש לנקום ברוצחי אביו ושני אחיו.
המשחק מתמקד בכישורי הקרב, ההתגנבות ויכולות הפארקור של אציו כדי להביס את אויביו ולחקור את סביבתו.
המשחק מציג עולם פתוח גדול שכולל את הערים פירנצה, ונציה, פורלי, סן ג'ימיניאנו ומונטריג'וני, שעברו שיחזור מדויק כדי להתאים לרקע המשחק.
המשחק Assassin's Creed II פותח באמצעות מנוע המשחק Anvil של חברת יוביסופט מעט לאחר צאתו של המשחק הראשון בסדרה.
כחלק ממסע השיווק למשחק, יצא סרט קצר בלייב אקשן בן שלושה חלקים בשם Assassin's Creed: Lineage ("אמונת המתנקש: שושלת יוחסין"), המשמש כפריקוול לסיפור הראשי ומככבות בו רבות מדמויות המשחק.
במהלך פיתוח המשחק, נחתכו ממנו שני פרקים עקב מגבלות זמן - "הקרב על פורלי" ו"מדורת ההבלים", אך הם נוספו מאוחר יותר כחבילות הרחבה הניתנות להורדה בפלטפורמה המקוונת Xbox Live.
בהמשך, חבילות ההרחבה נכללו גם במהדורה בהפרדה גבוהה שיצאה כחלק מ"הטרילוגיה של אציו".
לאחר שחרורו, המשחק זכה לביקורות חיוביות ממספר מבקרי משחקים, ששיבחו את נרטיב הסיפור, הדמויות, עיצוב העולם והשיפורים שנעשו מאז המשחק הראשון.
אולם, גרסת המחשב האישי זכתה למשוב שלילי עקב מערכת ניהול זכויות דיגיטלי ועל כך שהוסרה האפשרות לניהול מקוון.
המשחק נחשב לאחד המשחקים הטובים ביותר בכל הזמנים, ומכר למעלה מ-9 מיליון עותקים בטווח של שישה חודשים מזמן יציאתו.
בנוסף, הוא נחשב למשחק שהעלה את הפופולריות של סדרת משחקי Assassin's Creed.
המשחק הוביל לפיתוחם של שני משחקי המשך, "Assassin's Creed: Brotherhood" (2010) ו-"Assassin's Creed: Revelations" (2011) וכן למשחק ספין אוף, Assassin's Creed II: Discovery (2009), כאשר כולם ממשיכים להרחיב על עלילותיו של אציו ולהציג עלילות, דמויות ומקומות חדשים.
המשחק הראשי הבא בסדרת המשחקים - Assassin's Creed III - יצא בשנת 2012.
המשחק Assassin's Creed II הוא משחק פעולה-הרפתקאות שניתן לשחק בו מנקודת מבט בגוף שלישי ומתרחש בעולם פתוח שמבוסס על איטליה של המאה ה-15. בדומה למשחק הראשון בסדרה, זיכרון חייו של אציו מחולק לרצפים, כאשר לכל רצף שם משלו ופרק זמן מוגדר בחיי הדמות שבזיכרונותיה מבצעים את החיפושים.
המשחקיות היא לא-ליניארית ומתבססת על מערכת קרבות בסגנון של "הכה ושסף", על התגנבות ועל חקר הסביבה.
מתקן האנימוס 2.0 - גרסה משודרגת למכשיר מהמשחק הראשון, מספק את האפשרות לבחון את השינויים והתוספות שונות באלמנטים המשחקיים.
כמו כן, קיים גם מסד נתונים פנימי שמספק מידע לגבי מקומות היסטוריים, דמויות מפתח ומקומות מסחר שמספקים שירותים לשחקן במהלך המשחק.
מערכת מד הבריאות השתנתה והיא כעת דינמית יותר.
היא מסתנכרנת עם מתקן האנימוס 2.0 ומאפשרת לשחקן להחלים רק מפציעות מינוריות.
רוב הפציעות החמורות יותר דורשות התערבות של רופא רחוב או שימוש בתרופה (שניתנת בידי הרופא או נלקחת מגופותיהם של אויבים).
השחקן מסוגל כעת גם לשחות במים, ומערכת ראיית העיט (שמאפשרת להבדיל בין דמויות או מקומות מסוימים) יכולה כעת להשתלב בנקודת המבט מצד שלישי בזמן תנועה במרחב.
במשחק מוצגת דמותו הצעירה של לאונרדו דה וינצ'י, שעוזרת לדמות השחקן ליצור כלי נשק חדשים מדפי קודקס מתורגמים, שאותם השאיר מאחור אלטאיר אבן לא-אחד (הדמות הראשית של המשחק הקודם) לשימוש עתידי של המתנקשים.
במהלך אחת מהמשימות יש אפשרות להשתמש במכונה המעופפת של דה וינצ'י (שמבוססת על מטוסים אמיתיים).
אמצעי תחבורה נוספים במשחק כוללים סוסים - עליהם ניתן לרכוב במעברים בין עיר לעיר; גונדולות שנמצאות בעיקר בוונציה וכרכרה, בה ניתן לנהוג במהלכה של משימה להגן על לאונרדו.
המקומות בהם ניתן לבקר מפורטים יותר מאשר במשחק הראשון, ולדמויות שאינן השחקן יש התנהגות אנושית יותר.
כך למשל, אזרחים ועוברי אורח נתפסים לעיתים כשהם משתעלים או מתעטשים.
בנוסף, השחקן יכול לשכור את שירותיהם של מתנקשים, קורטיזנות וגנבים כדי לעזור בלחימה.
למשחק נוספה מערכת של יום ולילה, אשר מעניקה לו יותר תחושה של זמנים, כמו גם משימות מסוימות אותן ניתן לבצע רק ביום או בלילה.
קיימים מגוון דרכים בהן ניתן לתקשר עם דמויות שאינן השחקן - ניתן לזרוק מטבעות על הרצפה וכן לסחוב גופה על הכתפיים ולהשליכה על הקרקע כאמצעי הסחה נגד שומרים או אנשים אחרים.
ישנם גם סוגים שונים של אויבים, כמה מהם זריזים יותר או חזקים יותר מאחרים, וכמה מהם יחפשו במקומות מחבוא בהם נראה אציו לאחרונה.
השחקן מסוגל גם ללעוג לאויב במהלך קרב עמו.
מערכת הקרבות היא מורכבת יותר מבמשחק הקודם.
השחקן יכול לפרק אויב מנשקו בעזרת מתקפות נגד בזמן שאינו חמוש.
אם השחקן גונב את נשקו של האויב, ניתן להתקיף חזרה במהלך שיכול להרוג את האויב מיידית.
לאונרדו מספק לשחקן כלי נשק מיוחדים, כמו צמד להבים נסתרים, להבים מצופים רעל וכן אקדח מיניאטורי מוסתר - כולם מתבססים על תרשימים מדפי קודקס שאותם השאיר אלטאיר מאחור.
סוגים שונים של נשקים כמו חרבות, קטלסים, אלות, גרזנים ופגיונות ניתנים לרכישה אצל רוכלי רחוב בכל עיר.
השחקן יכול גם להרים נשק שמוטל על הקרקע או להשתמש בכל כלי מאולתר אחר כמו מטאטאים או חודי חנית.
בנוסף, השחקן יכול לרכוש ציורי אמנות לוילה שלו, לשדרג את השריון האישי שלו ככל שמתקדם המשחק, וכן לצבוע את בגדיו של אציו בצבעים מקומיים לצורכי הסוואה.
ציוד נוסף שניתן לרכישה הוא תיקי צד גדולים יותר לאבנט החגורה, בהם ניתן לאחסן סכיני הטלה ותרופות.
שישה סוגים נוספים של כלי נשק ניתנים לרכישה בגרסת המשחק לפלייסטיישן 3 על ידי התחברות לקונסולת PlayStation Portable בה קיים עותק למשחק Assassin's Creed: Bloodlines.
הוילה הכפרית של משפחת אודיטורה, הממוקמת במונטריג'וני, משמשת כמפקדתו של אציו.
מבני האחוזה - שכוללים סוחרי רחוב המוכרים כלי נשק, תרופות או צבעים - יכולים להשתדרג עם מטבעות פלורין אותן הרוויח השחקן במהלך משימותיו.
אותם שדרוגים יכולים להעניק לאציו הנחות בחנויות וכן הכנסה פסיבית שנאגרת בידי הוילה.
הכנסה זו מופקדת בתיבה בתוך הוילה, ויש לאסוף אותה באופן קבוע.
כמו כן, רכישת שדרוגים לאציו וציורי אמנות מוסיפים לערכה הכולל של הוילה.
קיימות שיטות מגוונות יותר להתחבא ולהתערבב עם העוברים ושבים.
כך למשל, ניתן לצלול מתחת למים כדי לצאת מטווח זווית הראייה של השומרים, להיכנס לתוך ערימת חציר, והתערבבות יכולה להתבצע עם כל קבוצות הקהל השונות (בניגוד למשחק הראשון שבו ניתן היה להתערבב עם סוג קהל אחד).
המשחק מכיל מערכת מוניטין (או "נודעות לשמצה"), לפיה השומרים עירניים יותר לנוכחות של אציו בהתאם להתנהגות שלו, למיקום או למשימה הנוכחית.
ה"נודעות לשמצה" ומעבר חזרה למצב של "עילום שם" יכולה לפחות באמצעות שוחד של כרוזים, הסרת כרזות מבוקש או התנקשות בבכירים מושחתים.
המשימות במשחק הן מגוונות יותר מאשר במשחק הקודם, וכוללות מבנה שונה.
כך למשל, משימה יכולה לכלול את המטרה ההתחלתית ללוות מישהו אך היא יכולה להשתנות למרדף ולהתנקשות.
חקירת הסביבה היא פחות מפורשת, והמשימות יכולות לכלול מעקב אחרי אדם ו/או כלי עלילתי מסוים.
ישנן יותר מ-150 משימות במשחק, כאשר שני שלישים מהן לוקחות חלק בסיפור הראשי, בעוד האחרות הן משימות צדדיות - כמו חוזי התנקשות או מרדפים (כמו למשל מרדף אחרי בעלים שבוגדים בנשותיהם).
הערים כוללות גם אזורים נסתרים כמו קטקומבות ומערות (עיצוב אותו השוו המפתחים לזה של סדרת משחקי "הנסיך הפרסי"), כאשר המשימה היא לנווט בסביבה.
חקירת אזורים אלה מקנה לשחקן את החותם של המתנקשים, ואוסף של שישה חותמים מסוגל לפתוח את השריון של אלטאיר, שחבוי במתחם תת-קרקעי בוילה אודיטורה.
כמו במשחק הראשון בסדרה, מופיעות דמויות המבוססות על דמויות היסטוריות, ביניהם ניקולו מקיאוולי, לאונרדו דה וינצ'י, קתרינה ספורצה, ברתולומיאו ד'אלוויאנו, האפיפיור אלכסנדר השישי, לורנצו דה מדיצ'י ובית מדיצ'י, בית פאצי, בית לורדאן ובית בארבאריגו.
המקומות במשחק כוללים את אזור טוסקנה (פירנצה, סן ג'ימיניאנו ומונטריג'וני), הרי האפנינים ואזור רומאניה (פורלי), ונציה וקריית הוותיקן (שמתאפשרת רק במשימה האחרונה של המשחק).
אתרים היסטוריים כוללים את בזיליקת סן מרקו, התעלה הגדולה, התעלה הקטנה וגשר ריאלטו, קתדרלת סנטה מריה דל פיורה, הקפלה הסיסטינית, בזיליקת סנטה קרוצ'ה, פאלאצו וקיו, פונטה וקיו וסנטה מריה נובלה.
לאחר אירועי המשחק הקודם, דזמונד מיילס ניצל מידי תאגיד אבסטרגו בעזרתה של המתנקשת החשאית לוסי סטילמן, ונלקח לבית מחסה שם הוא פוגש בעמיתיה לעבודה - ההיסטוריון והאנליסט שון הייסטינגס והטכנאית רבקה קריין.
השניים יצרו מתקן אנימוס משלהם, והם מתכננים לעזור לדזמונד ולאמן אותו להפוך למתנקש באמצעות "אפקט הדימום", שמאפשר ללמוד את יכולות אבותיו בקצב מהיר.
על דזמונד ללמוד את זכרונות אבי אבותיו אציו אודיטורה דה פירנצה, שנולד לתוך משפחה אמידה בפירנצה של שנת 1459 בתקופת הרנסאנס האיטלקי.
אציו גדל להיות צעיר כריזמטי אך פזיז, ובשנת 1476, אביו ושני אחיו נאשמים בבגידה ומוצאים להורג בידי המגיסטראט המושחת אוברטו אלברטי.
אציו משיג חזרה את ציוד המתנקשים של אביו והורג את אוברטו כנקמה.
הוא ושארית משפחתו - אמו מריה ואחותו קלאודיה - נמלטים מפירנצה ועושים את דרכם לבית משפחתם במונטריג'וני.
בהגיעם, דודו של אציו מריו מסביר לו את תפקידם של בני המשפחה באחוות המתנקשים, וחושף שאביו של אציו ג'ובאני נהרג מפני שגילה תאוריית קשר של מסדר הטמפלרים, יריביהם המושבעים של המתנקשים (כפי שנראה בסרט הקצר Assassin's Creed: Lineage).
אחרי שהתאמן בדרכי המתנקשים, אציו מבקש לנקום בטמפלרים, כאשר כמה מהם חברים במשפחות אצולה כמו בית פאצי ובית בארבאריגו.
מסעו לנקמה נמשך כעשור, כשבמהלכו הוא רוכש לעצמו מספר בני ברית, ביניהם הממציא לאונרדו דה וינצ'י שמספק לו ציוד בהתבסס על מידע שהושאר מאחור בידי המתנקש אלטאיר אבן לא-אחד; המדינאי לורנצו דה מדיצ'י, אותו אציו מציל לאחר ניסיון התנקשות של בני פאצי; וקתרינה ספורצה, רוזנת פורלי.
בסופו של דבר, אציו מגלה את זהותו של ראש מסדר הטמפלרים, רודריגו בורג'ה, שזומם לקבל שליטה על איטליה ולהשיג את ידו על ממצא רב-עוצמה שידוע בשם "תפוח עדן".
בשנת 1488, אציו מגלה את מיקומו של התפוח ומתעמת עם רודריגו, שמגלה כי בכוונתו לפתוח את "הכספת" מתוך אמונה שהדבר יעניק לו כוח אלוהי.
רודריגו כמעט מתגבר על אציו, אך נאלץ להימלט ולנטוש מאחור את התפוח כאשר בני בריתו של אציו נחלצים לעזרתו.
מריו מאמין שאציו הוא "הנביא" שגורלו נגזר לפתוח את הכספת, והוא ושאר המתנקשים מצרפים אותו באופן רשמי לאחווה.
בזמן ההווה, דזמונד סובל מהשפעות של אפקט הדימום וחווה את זכרונותיו של אלטאיר.
בתוך האנימוס, הוא מוצא גליפים שדומים לאלה שמצא בתא המאסר שלו באבסטרגו, ובעזרתו של שון הוא מפענח שמדובר בסרטון וידאו בו נראים עבד ושפחה שגונבים תפוח.
הסרטון מסתיים עם קודים בשפת ASCII למילה "עדן".
הצוות משער ששני בני האנוש הם אדם וחוה, האיש והאישה הראשונים.
כאשר מספר רצפי זכרונות מתבררים כפגומים מדי (ומתגלים מאוחר יותר בחבילות ההרחבה), הצוות שולח את דזמונד לזיכרון האחרון משנת 1499. אחרי שהם מגלים שהכספת ממוקמת בתחתית ארמון האפיפיור, אציו מסתנן לתוך קריית הוותיקן ונלחם נגד רודריגו - כעת האפיפיור אלכסנדר השישי ונושא פיסת עדן בדמות מטה האפיפיור רב-העוצמה.
אציו מביס את רודריגו אך חס על חייו אחרי שהתגבר על הרצון לנקמה.
הוא פותח את הכספת באמצעות שתי פיסות העדן - התפוח והמטה - ומקבל חיזיון הולוגרמה של מינרווה.
מינרווה יודעת שגם דזמונד מאזין, ומסבירה לאציו כיצד אנשיה - הציוויליזציה הראשונה - יצרו את האנושות כדי שתשרת אותם, אך הם הושמדו בידי אסון קטסטרופלי.
אלה ששרדו את האסון הצטרפו לבני האדם ובנו רשת של כספות כדי לשמר את הטכנולוגיה שלהם וכדי למנוע אסון נוסף.
לפני שהיא נעלמת, היא אומרת לדזמונד שהוא היחיד שביכולתו למלא את "הנבואה" - דבר שמשאיר גם את אציו וגם את דזמונד מבולבלים.
בזמן ההווה, סוכני אבסטרגו בהנהגתו של וורן וידיק מתקיפים את בית המחסה, מה שמאלץ את הצוות לפנות את המקום.
בדרכם למקום חדש, לוסי מודיעה לדזמונד שהמתנקשים גילו תקריות מוזרות עם השדה המגנטי של כדור הארץ ושהתפרצות סולארית מתוכננת להתרחש בעוד מספר חודשים - דבר שככל הנראה יגרום לאותם אירועים שהובילו להשמדתה של הציוויליזציה הראשונה.
דזמונד מתכונן לחזור לאנימוס, מה שמוביל לאירועי "Assassin's Creed: Brotherhood".
בשנת 1488, אחרי שהשיג מרודריגו את תפוח עדן, אציו נפגש עם מריו, לאונרדו והמתנקש ניקולו מקיאוולי כדי להתייעץ מה לעשות כדי להגן על הממצא העתיק.
בסופו של דבר הם מסכימים לשלוח את תפוח עדן לקתרינה ספורצה בפורלי.
אולם, כאשר אציו ומקיאוולי מגיעים לעיר, הם מגלים שהיא נתונה תחת מצור בידי צ'קו ולודוויקו אורסי, שנשכרו בידי רודריגו כדי להשיג מפה שנוצרה בידי בעלה המנוח של קתרינה, ג'ירולמו ריאריו.
המפה מראה את מיקומם של דפי הקודקס של אלטאיר, המובילים לכספת.
האחים אורסי חוטפים את ילדיה של קתרינה כדי לאלץ אותה למסור את המפה, אך אציו מצליח להתנקש בחייו של לודוויקו ולהציל את הילדים.
אולם, הוא מגלה שבזמן היעדרו, צ'קו גנב את התפוח - אותו השאיר אציו בחזקתה של קתרינה.
למרות שאציו הורג לבסוף את צ'קו ומשיג בחזרה את התפוח, הוא נדקר ומתמוטט בעוד דמות מסתורית הלובשת ברדס שחור חולפת על פניו וגונבת את התפוח.
הוא נמצא בידי קתרינה, שמטפלת בפצעיו, והוא לוקח ממנה את המפה ויוצא כדי להשיב לידיו את התפוח.
הוא חושד שהגנב הוא נזיר, ועושה את דרכו למנזר קרוב כדי לתשאל את אב המנזר - שחושף כי מדובר בג'ירולמו סבונרולה.
אחרי שחיפש אחר סבונרולה ואחר התפוח במשך יותר מעשור, אציו מאתר אותם בפירנצה בשנת 1497. הוא מגלה שסבונרולה השתמש בתפוח כדי להסיר את בית מדיצ'י מעמדת הכוח שהחזיק, והשתלט על העיר.
אציו נפגש עם מקיאוולי ומתכנן לחשוף אותו ממחבואו על ידי התנקשות בתשעת סגניו, שמטיפים בעיר בזמן מדורת ההבלים.
אחרי שהוא הורג אותם, האזרחים זועמים ויוצרים המון ודורשים שסבונרולה ייצא להטיף להם את משנתו.
כאשר סבונרולה אינו מצליח לשכנע את ההמון הזועם, הוא מנסה להשתמש בתפוח עליהם, אך אציו פורק אותו מנשקו בעזרת סכין הטלה ומשיג חזרה את התפוח לידיו.
סבונרולה נלקח בידי ההמון לכיכר הסיניוריה, היכן שהוא מיועד לעלות על המוקד.