tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
היא נוסדה על ידי קוזאקים בשנת 1861. דרך דונייצק עובר הכביש הבינלאומי והפדרלי M21. יש שדה תעופה לא פעיל עם צי של מטוסי אנטונוב An-2.
העיר הוקמה על ידי הקוזאקים של דון בשנת 1681 ככפר גונדורובסקאיה בגדה הימנית של סוורסקי דונץ.
הכפר עבר ממקום למקום בגלל פגעי הטבע, בעיקר שיטפונות.
מסיבה זו, גונדורובסקאיה זז מעט ועד מהרה החליטו הקוזקים לבחור מקום התיישבות חדש בגדה הימנית, סמוך לשפך נחל קאמנקה הגדול.
בשנים 1766–1786 בוצע סקר כללי ואחריו הגיש גריגורי פוטיומקין לאישור יקתרינה השנייה מפה עם תיאור אדמות צבא דון.
בשנת 1802 חולקה ארץ צבא דון לשבעה מחוזות.
הכפר גונדורובסקאיה היה חלק מרובע דונייצק, שגבל במחוז יקטרינוסלב.
מרכז הרובע הוגדר ככפר קאמנסקאיה.
בשנת 1870 שונה שם המקום לאזור צבא דון שבמרכזו העיר נובוצ'רקאסק.
בראשית מלחמת העולם הראשונה היה הכפר גונדורובסקאיה כפר מפותח למדי של אזור דון.
התגוררו בה כ-30 אלף איש.
בכספם האישי, הקוזאקים פתחו בכפר מספר בתי ספר.
גונדורובסקאיה היה לכפר היחיד בו היה בית ספר פוליטכני הגבוה.
לאחר מהפכת אוקטובר, ממשלת צבא דון בראשות האטמאן קאלדין סירבה להכיר בבולשביקים והציבה התנגדות חמושה.
בסוף פברואר 1918 הובסו כוחותיו של קאלדין, נובוצ'רקסק ורוסטוב נכבשו על ידי הצבא האדום.
באזור צבא דון הוכרזה הרפובליקה הסובייטית של הדון (Донская Советская Республика).
במרץ 1918 החל מרד הקוזאקים נגד הבולשביקים, כתוצאה ממנו הוכרז באופן זמני על יצירת צבא דון הגדול, ארגון מדינה זמני עד להשבת הכוח הרוסי הלגיטימי.
בכפר גונדורובסקאיה בשנים 1918 ו-1919 נערכו סיורים קבועים של הבולשביקים.
ב-27 בפברואר 1920 התארגן תא קומוניסטי בכפר גונדורובסקאיה.
לאחר הקמת השלטון הסובייטי על הדון, בשנת 1920, הכפר גונדורובסקאיה סופח לברית המועצות והפך לחלק משטחי מחוז דונצק באוקראינה הסובייטית.
בשנת 1938 החלה בניית מכרות פחם דרומית לכפר גונדורובסקאיה ועד שנת 1941 החלה בניית מכרות אחרים.
ב-22 ביוני 1941, לאחר פלישת כוחות הוורמאכט לברית המועצות, אך החזית במלחמת העולם השנייה נלחמו אלפי כורים מהכפר גונדורובסקאיה שהיה צמוד לחזית עד יולי 1942. בעוד מערב נכבשה על ידי הנאצים.
בסוף יולי החליט היטלר לשנות את התוכנית הכללית של המערכה ובמקום להמשיך בהתקפתו המהירה על מוסקבה נתן הוראה לפרוס טנקים דרומית לקייב.
כוחות סובייטים בחצי האי קרים נותקו מהכוחות העיקריים.
בסוף ספטמבר 1941 השיק הפיקוד הסובייטי מבצע הגנתי בשטח דונבאס, במהלכה נערכה הנסיגה ובאוקטובר 1941 נכבשה טאגאנרוג.
בתחילת יולי 1942 החלו ההכנות לנטישת גונדורובסקאיה - ניתנה פקודה לפוצץ את מבני המכרה ולהציף את החלקים התת-קרקעיים.
רכושם של שתי חוות קולקטיביות הוצא והאוכלוסייה פונתה.
ב-15 ביולי הגיעו כוחות של ארמנית השריון הראשונה והרביעית של הוורמאכט, שנעו מצפון.
ב-17 ביולי 1942 כוחות הוורמאכט כבשו את ורושילובגרד וב-19 ביולי 1942 נכבשו הכפרים גונדורובסקאיה וקאמנסק-שחטינסקי.
במהלך הכיבוש שכן בכפר מחנה לשבויי מלחמה.
הכיבוש נמשך עד פברואר 1943. בתחילת ינואר 1943, הפיקוד הסובייטי פתח במבצע רוסטוב, כוחות החזית הדרומית המשיכו למתקפה.
בתחילת פברואר עברה אוגדת החי"ר 203 כחלק מצבא המשמר השלישי לאזור הכפר גונדורובסקאיה, שם הגנה חטיבת החי"ר ה-306 של הוורמאכט על רצועה מבוצרת בעבר: הכפר גונדורובסקאיה, חוות שביריובקה והגבעות לאורך נהר סוורסקי.
ב-14 בפברואר 1943, לפני עלות השחר, התחיל גדוד הרגלים 619 למתקפה וכמעט ללא הפסד כבש את הכפר גונדורובסקאיה.
קרבות עזים על גונדורובקה הובלו על ידי גדוד הרובאים ה-619, בפיקודו של מתודיוס פלאטונוביץ' ירמצ'וק.
בשנת 1943 החלה בניית מכרות הפחם מחדש.
בבקתות הראשונות חיו שבויי מלחמה שעסקו בבנייה.
בשנת 1944 התמזגו המכרות תחת חברה בשם "גונדורוב-אוגול".
בדצמבר 1945 הפך הכפר גונדורובסקאיה לכפר עובדים.
בשנים שלאחר המלחמה הוקמו בדונייצק בית חרושת ללבנים, מאפייה ממוכנת ובית דפוס.
בשנת 1951 קיבל הכפר מעמד של עיר בשם גונדורובקה.
ב-30 ביוני 1955, שונה שם העיר גונדורובקה לעיר דונייצק על פי צו הנשיאות של המועצה העליונה והפכה לעיר בעלת חשיבות אזורית.
האוכלוסייה מנתה אז 33,000 איש.
בשנת 1956 פותחה מאוד התחבורה הציבורית ובספטמבר 1957 נפתח בית ספר למוזיקה ראשון.
בנובמבר 1957, העיר דונייצק הפכה לחלק ממחוז רוסטוב.
בסוף שנות השישים ותחילת שנות השבעים הוקמו דונייצק מפעל לסריגה ומפעל לכותנה.
בשנת 1997 קיבלה העיר דונייצק מעמד של עירייה, ומאז 2005 הוקמו גופי שלטון מקומי עצמאיים כמו מועצת העיר (עירייה) דונייצק (שבעבר נוהלה על ידי המפלגה הקומוניסטית) והדומה העירונית.
ב-13 ביולי 2014 נחתו פצצות מרגמה שנורו משטח אוקראינה בחצר בית פרטי בעיר דונצק.
ההפגזות הרגו אזרח אחד ופצעו שניים נוספים.
ב-11 ביולי, יומיים לפני ההפגזות, איבדו כוחות הצבא האוקראיני 36–37 מאנשיו במתקפה של המורדים מירי טילי גראד.
בתגובה, נשיא אוקראינה דאז פטרו פורושנקו הודיע לבוחריו כי "(עבור) חייו של כל חייל, המיליטנטים ישלמו בעשרות ומאות משלהם." כך, עד שש פצצות מרגמה התפוצצו ביום ראשון, 13 ביולי, בדונצק, רוסיה.
גורמים רשמיים ברוסיה הצהירו שלפחות שבעה פגזים נורו לעבר מחוז רוסטוב.
אוקראינה הכחישה את האחריות להפגזות וטענה כי מדובר בתקיפה של חמושים פרו-רוסים שניסו להטיל את האשמה על רוסיה.
המשמר הלאומי האוקראיני אמר שמעולם לא נפרסו באזור בו התרחשה ההפגזה.
הדומה העירונית של דונייצק, Донецкая городская Дума (הרשות המחוקקת העירונית), המורכבת מ-21 נציגים ונבחרת כל 5 חמששנים.
עיריית דונייצק, администрация города Донецка (הרשות המבצעת העירונית).
אצטדיון הכדורגל הגדול הוא אצטדיון TsOF בעיר (Стадион ЦОФ) אך בשנים האחרונות האצטדיון עומד מוזנח.
אצטדיון נוסף בשם "שחטיור" שימש את מועדון הכדורגל הגדול בעיר, מועדון דונצק,
שהתמודד בליגה השלישית ובאליפות מחוז רוסטוב.
מועדון נוסף היה "ספרטק דונצק" שעד שנת 2014 נודע בשם "פאקל דונצק".
בשנת 2020 מועדון הקטרגל, "ספרטק" מהעיר דונצק, נרשם כמועדון כדורגל ממחוז רוסטוב בליגת המשנה הרוסית בקטרגל.
דונלד בלסינג רייס הוא איש עסקים אמריקאי מקליפורניה ופקיד ממשל בכיר לשעבר.
הוא היה נשיא ומנהל כללי של כמה חברות גדולות, כולל מכון ראנד, וישב כחבר דירקטוריון של כמה חברות, כולל ולס פארגו.
רייס גם כיהן כמזכיר חיל האוויר של ארצות הברית בין השנים 1989–1993.
דונלד רייס נולד בפרדריק, מרילנד כבנם של דונלד ב.
רייס האב ושל מרי ס.
אביו ניהל תחנת דלק, מאוחר יותר נכנס לעסקי הצמיגים ובסופו של דבר היה לראש עיריית פרדריק.
אמו של רייס ניהלה את ספרי החשבונות של עסקי המשפחה.
הוריו של רייס הדגישו את הצורך בחינוך טוב.
גישה זו, יחד עם הגישה לעסקים ולשירות ציבורי השפיעו על רייס באופן משמעותי כאשר בגר.
ב-1961 סיים רייס את לימודי התואר בוגר במדעים בהנדסה כימית באוניברסיטת נוטרדאם.
ב-1962 הוא סיים תואר מוסמך במדעים בניהול תעשייתי וב-1965 הוא סיים לימודי תואר דוקטור בכלכלה באוניברסיטת פרדו.
עם סיום לימודיו בנוטרדאם הוא התגייס כלוטננט-משנה בחיל החימוש של צבא ארצות הברית.
ב-25 באוגוסט 1962 נשא רייס לאישה את סוזן פיצג'רלד.
לאחר ארבע שנות שירות בכוחות המילואים של הצבא במקביל להמשך לימודיו, שירת רייס בין השנים 1965–1967 בשירות פעיל כלוטננט ולאחר מכן כקפטן בחיל החימוש.
במהלך אותה תקופה הוא היה עוזר פרופסור לניהול וסגן מנהל ללימודים אקדמאים בפועל במרכז לניהול מערכות של הצי בבית הספר של הצי ללימודים מתקדמים שבמונטריי, קליפורניה.
ב-1967 היה רייס למנהל ניתוח העלויות בלשכת מזכיר ההגנה של ארצות הברית.
שנתיים לאחר מכן הוא מונה כסגן עוזר מזכיר ההגנה לניתוח משאבים, שם הוא היה אחראי על ניתוח העלויות, צורכי כוח האדם והלוגיסטיקה ותכנון התקציב לתוכניות הביטחון.
בשנים 1970–1972 הוא שימש כעוזר מנהל משרד הניהול והתקציב.
בתפקידו זה הוא ניהל את פעולות התקציב של הממשלה הפדרלית בתחומי החקלאות, האנרגיה הגרעינית, המסחר, האנרגיה, הסביבה, משאבי הטבע, העבודות הציבוריות, המדע, הטכנולוגיה, החלל והתחבורה.
ב-1972 היה רייס לנשיא ולמנהל הכללי של מכון ראנד, שהוא שירות צוות חשיבה עצמאי ללא כוונת רווח בסנטה מוניקה, קליפורניה.
מכון ראנד מבצע מחקרים וניתוחים אסטרטגיים בסוגיות ביטחון לאומי ושאר נושאי מדיניות ציבורית ומציע תוכנית לתואר דוקטור בניתוח מדיניות ציבורית.
באותה תקופה מונה רייס על ידי הנשיא ג'רלד פורד גם כיושב ראש הוועדה הלאומית לאספקה ולמחסור ועל ידי הנשיאים ריצ'רד ניקסון וג'ימי קרטר לשתי תקופות כהונה במועצה המדעית הלאומית.
לבקשתו של הנשיא קרטר, ניהל רייס מחקר מעמיק על תהליך ניהול המשאבים במחלקת ההגנה של ארצות הברית.
רייס המשיך לעבוד במכון ראנד עד 1989, כאשר מינה אותו הנשיא ג'ורג' הרברט ווקר בוש כמזכיר חיל האוויר של ארצות הברית.
כמזכיר חיל האוויר, ביצע רייס תהליך ארגון והקטין את תקציבו.
הוא השתתף בלחימה במלחמת המפרץ במקביל לכהונתו כמזכיר חיל האוויר.
עם תום נשיאותו של בוש סיים רייס את תקופת כהונתו בת ארבע השנים כמזכיר חיל האוויר.
רייס היה נשיא המכון למדעי הניהול, חבר באגודה האמריקאית לקידום המדע, באגודה הכלכלית האמריקאית, וחבר באקדמיה הלאומית למנהל ציבורי.
הוא מונה על ידי הנשיא ביל קלינטון כחבר בוועדה לאסטרטגיה הלאומית במאה ה-21.
הוא סייע לג'ון מקיין במערכת הבחירות שלו ב-2000 ובזו של 2008, למערכת הבחירות של ג'ורג' ווקר בוש ושל דיק צ'ייני ב-2004 ולוועדות הלאומית של המפלגה הרפובליקנית לבית הנבחרים ולסנאט.
ב-2002 הוא היה ליושב ראש מועצת המנהלים של החברה.
ב-2007 ניהל רייס משא ומתן למכירת אגנסיס לחברת אסטלס וניהל אותה עד לפרישתו ב-2010.
רייס היה חבר בדירקטוריונים של כמה חברות.
בין אלו ניתן למנות את תאגיד שברון, פסיפיק אנטרפרייזס, סקיוס, טלדיין, ולס פארגו, יונוקל, אמגן, וולקן מטיריאלס קומפני.
הוא היה יושב ראש מועצת המנהלים של סקיוס מ-1998 ועד למכירתה לג'ונסון אנד ג'ונסון ב-2003. רייס הוא חבר בחבר הנאמנים של מכון ראנד, במשך עשר שנים הוא היה יושב הראש של המועצה המנהלת של בית הספר פרדי ראנד.
לרייס הוענקו חמש פעמים תוארי דוקטור לשם כבוד.
התואר הראשון היה תואר בהנדסה מאוניברסיטת נוטרדאם ב-1975. השני היה בניהול מאוניברסיטת פרדו ב-1985. השלישי היה במשפטים מאוניברסיטת פפרדין ב-1989. הרביעי היה במדעי הרוח מאוניברסיטת ווסט קוסט ב-1993. החמישי והאחרון היה מבית הספר של מכון ראנד ב-1995.
ב-1999 הוענק לרייס פרס וואנר מהחבר למחקר מבצעים צבאיים.
פרסים נוספים שהוענקו לו כוללים את פרס הציון לשבח של בית הספר להנדסה ולמדעים יישומיים של אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס, פרס סימינגטון של אגודת חיל האוויר, ופרס מטעם הלשכה הצעירה של ארצות הברית.
רייס קיבל גם את מדליית השירות האזרחי המצטיין ואת מדליית השירות הראוי לשבח ממזכיר ההגנה.
נפת דונסקוי היא נפה במחוז הדרומי של העיר הפדרלית מוסקבה שברוסיה.
שתי תחנות מטרו: "לנינסקי פרוספקט" (יציאה צפונית) ו"שבילובסקאיה"
שתי תחנות מהטבעת המרכזית של מוסקבה: "ורחניי קוטלי" ו"קרימסקאיה"
2 רציפים של קו פאבלצקי לכיוון מסילת הרכבת של מוסקבה "זיל" ו"ורשבסקאיה"
הנקרופוליס של מנזר דונסקוי (בית העלמין דונסקויה הישן)
כנסיית ירידת רוח הקודש בבית העלמין דנילובסקוי
דונלד תומאס "דון" רִיגֶן היה מזכיר האוצר ה־66 של ארצות הברית בשנים 1981–1985 וראש סגל הבית הלבן בשנים 1985–1987, שני התפקידים בממשלו של הנשיא רונלד רייגן.
בקבינט של רייגן הוא היה זה שדחף ליישום הקו הכלכלי שכונה "רייגנומיקס" לקיצוץ במיסים כאמצעי ליצירת מקומות עבודה והגברת הייצור.
טרם כהונתו בממשל הוא למד באוניברסיטת הרווארד ולאחר מכן שירת בחיל הנחתים של ארצות הברית, שם הוא הגיע לדרגת לוטננט קולונל.
ב־1946 הוא החל לעבוד במריל לינץ', שם הוא שימש כיושב הראש והמנהל הכללי של החברה בשנים 1971–1980.
דונלד ריגן נולד בקיימברידג', מסצ'וסטס לקתלין (לבית אהרן) וויליאם פרנסיס ריגן.
ב־1940 סיים ריגן לימודי תואר ראשון באנגלית באוניברסיטת הרווארד והמשיך את לימודיו בבית הספר הרווארד למשפטים, לפני שפרש מלימודיו כדי להתגייס לחיל הנחתים של ארצות הברית עם פרוץ מלחמת העולם השנייה.
הוא שירת בזירת אסיה והאוקיינוס השקט והגיע לדרגת לוטננט קולונל.
הוא היה מעורב בחמש מערכות חשובות, כולל קרב גוודלקנל וקרב אוקינאווה.
ב־1942 נשא ריגן לאישה את אן ג'ורג' ביוקנן.
ב־1946, לאחר המלחמה, הצטרף ריגן לחברת מריל לינץ', כמנהל חשבונות מתלמד.
הא התקדם בסולם הדרגות ובסופו של דבר היה ב־1971 ליושב הראש והמנהל הכללי של החברה.
בשנה זו הונפקו מניות החברה לציבור.
בתפקיד זה הוא שימש עד 1980.
ריגן היה אחד מהמנהלים המקוריים של התאגיד להגנה על משקיעים בניירות ערך ושימש כסגן יושב ראש הבורסה לניירות ערך בניו יורק בשנים 1973–1975. הוא היה תומך מרכזי בחברות ברוקראז' חדשות שהונפקו לציבור, משימה שאותה הוא ראה כצעד חשוב במודרניזציה של וול סטריט.
בניהולו עברה מריל לינץ' את ההנפקה הראשונה שלה לציבור ביוני 1971 והייתה לחברת וול סטריט השנייה שעברה מהלך כזה.
במהלך התקופה בה שימש בשני תפקידים אלו, דחף ריגן להפסקת הנוהג של עמלות מינימום קבועות לברוקרים, שהיו התשלומים שחבורת הברוקראז' גבו מהלקוחות על כל פעולת קנייה ומכירה של ניירות ערך שנעשו בשמם.
ריגן ראה את המצב הזה כמגבלה בעלת אופי קרטלי.
שדלנותו בנושא הייתה בעלת חשיבות בביטול העמלות הללו ב־1975.
ב־1981 מינה הנשיא רונלד רייגן את ריגן כמזכיר האוצר בממשלו, והפך אותו לדוברו לנושאי המדיניות הכלכלית שלו, שכונתה "רייגנומיקס".
הוא סייע לתכנן את השינויים בחוקי המיסים, להפחית את שיעורי מס ההכנסה, ולהעלאת המיסוי לתאגידים.
ב־1985 הוא החליף במפתיע תפקידים עם ראש סגל הבית הלבן, ג'יימס בייקר.
כראש הסגל היה ריגן מעורב ברמה היומיומית בניהול מדיניות הבית הלבן, וכתוצאה מכך הוביל בהמשך יורשו של ריגן בתפקיד, הווארד בייקר, מהלך לתיקון המצב בו נחשב ריגן כ"ראש ממשלה" בתוך מה שהפך בהדרגה ל"נשיאות קיסרית" .
במהלך ארבע שנותיו כמזכיר האוצר, לא קיים ריגן אפילו פגישה אחת בארבע עיניים עם הנשיא רייגן.
ריגן נאלץ להתפטר בשל אי הסכמות חוזרות ונשנות עם הגברת הראשונה ננסי רייגן על כך שלא עלה בידו להכיל את הנזק הפוליטי המתמשך שנגרם לנשיא בשל פרשת איראן-קונטראס.
בספר זיכרונותיו שיצא בשנת 1988, "לפרוטוקול: מוול סטריט לוושינגטון" (For the Record: From Wall Street to Washington) חשף ריגן את חוסר ההסכמות שלו עם הגברת רייגן, וחשף בפומבי את העובדה שהייתה לה אסטרולוגית אישית, שמאוחר יותר נחשף שמה, ג'ואן קוויגלי , שאיתה היא התייעצה והיא סייעה להטות את החלטות הנשיא.
ריגן פרש לביתו בווירג'יניה עם רעייתו אן.
בשנותיו האחרונות הוא בילה כמעט עשר שעות ביום בסדנת האומנות שלו בה צייר תמונות נוף.
דונלד רייגן נפטר ממחלת הסרטן ב־10 ביוני 2003, בגיל 84, בבית חולים ליד ביתו בוויליאמסבורג, וירג'יניה.
דונקי שוט הוא סרט הנפשה ממוחשבת ספרדי קומי משנת 2007, המבוסס על הספר "דון קישוט".
הסרט מתחיל בקריינית שמספרת את ראשית הסיפור על "דון קישוט", ואז החמור רושיו מפריע לה ומתחיל לספר את הסיפור ה"אמיתי" של ההרפתקה: דון קישוט לא היה משוגע, למעשה הוא היה אדם חכם ומלא תשוקה.
בסיפור של רושיו על ההרפתקה עם דון קישוט ונושא הכלים שלו סנצ'ו פנסה, אנו לומדים כי רושיו חולם להיות סוסו של קישוט, בעוד רושינאנטה, הסוס שלו, הוא פחדן ולא אוהב לעזוב את הארווה שלו.
באותו הזמן, דולסינאה מתקשה למצוא אביר ועוזרו.
היריבות בין קישוט ופנסה מובילה למסע בספרד אל העיר ברצלונה שם הם מתחרים על לבה של האישה היפה.
כדי להגן על כבודו מפני המתחזים, קישוט האמיתי מוכרח להילחם מול אביר הירח על מנת ללמוד על זהותה האמיתית של דולסינאה.
את הדיבוב העברי ביימה אפרת קרצמן והפיקה אסנת סדן.
מתי אטלס – דון קישוט
גדי לוי – ג'יימס / אוורלדה / שדרן
ענבל לורי – דוכסית / אשתו של סנצ'ו
מיה בכר – מספרת / דולסינאה
אורי יניב – פיטר / דמויות שונות
אלעד שרעבי – גלובוס / דמויות שונות
לורן סביר – דמויות שונות
ניסו שליו – דמויות שונות
דונקי קונג (ביפנית: ドンキーコング) היא דמות בדיונית של גורילה מואנשת אשר נוצרה במקור על ידי מעצב משחקי הווידאו היפני שיגרו מיאמוטו.
הדמות התפתחה לאורך השנים והפכה מדמות נבל לדמות מורכבת ורבת פנים.
בחלק מהמשחקים דונקי קונג מוצג אף כגיבור, ובמיוחד בסדרת משחקי "דונקי קונג קאנטרי".
הדמות של דונקי קונג נחשבת לאחת הדמויות הפופולריות והאייקוניות ביותר בתולדות משחקי הווידאו.
דונקי קונג הוא גורילה שעונד עניבה אדומה, חזק במיוחד ומכור לבננות.
בסדרת משחקי "דונקי קונג קאנטרי" נחשף לראשונה מידע רב אודות הרקע של הדמות, כמו שהוא גר בלב ג'ונג'ל באי נידח, שהחבר הטוב ביותר שלו הוא דידי קונג, ושהמלך ק.
רול הוא האויב המושבע שלו.
בנוסף לכך במשחק צוין שדונקי קונג שהוצג במשחק "דונקי קונג קאנטרי" הוא למעשה נכדו של דונקי קונג המקורי אשר מופיע לעיתים במשחק כקוף קשיש בשם קראנקי קונג.
הדמות שימשה במקור כנבל הראשי במשחק הארקייד של נינטנדו משנת 1981 "דונקי קונג" שם הוא היה האויב המושבע של ג'אמפמן (מריו) אשר חטף את חברתו של ג'אמפמן, פאולין, וטיפס איתה על מבנים על מנת לברוח מג'אמפמן.
המשחק זכה להצלחה עצומה ותרם רבות להצלחה לה תזכה בהמשך חברת נינטנדו בתעשיית משחקי הווידאו.
הצלחתו המסחרית של משחק הארקייד מ-1981 תוביל בהמשך לפיתוח זיכיון דונקי קונג.
בשנת 1994 יצא המשחק הראשון בסדרת משחקי "דונקי קונג קאנטרי" עבור קונסולת משחקי הווידאו סופר נינטנדו בהם דונקי קונג נלחם באויבים שונים יחד עם דידי קונג.
דונקי קונג נכלל גם לאורך השנים בסדרת משחקי הווידאו של מריו.
מריו, גיבור המשחק המקורי של דונקי קונג משנת 1981, הפך בהמשך לדמות המרכזית בזיכיון משחקי מריו.
דונקי קונג נכלל גם בסדרת משחקי משחקי הלחימה , ומשמש גם כאנטגוניסט הראשי בסדרת המשחקים "Mario vs.
Donkey Kong" שמשחקיה יצאו לשווקים בין השנים 2004 עד 2015.
המדבבים של הדמות בסדרת האנימציה "האחים סופר מריו" ששודרה בין השנים 1997 עד 2000 היוריצ'רד יארווד וסטרלינג ג'רוויס.
בסרט ההנפשה הממחושבת "האחים סופר מריו - הסרט" שיצא בשנת 2023 סת' רוגן דיבב את הדמות.
דונקי קונג ג'וניור הוא משחק פלטפורמה משנת 1982 שפותח ופורסם על ידי חברת נינטנדו היפנית.
זהו משחק ההמשך למשחק הווידאו המצליח משנת 1981 "דונקי קונג", אך התפקידים של הדמויות המרכזיות הפוכים במשחק בהשוואה למשחק הקודם - מריו (אשר נקרא במקור "ג'מפמן") הוא כעת הנבל ודונקי קונג ג'וניור מנסה להציל את אביו.
המשחק פותח בתחילה למכונות הארקייד ובמהלך שנות ה-80 המשחק יצא גם למגוון פלטפורמות ביתיות.
המשחק תוכנן בעיקר על ידי שיגרו מיאמוטו וכמו גם על ידי המהנדס הראשי של חברת נינטנדו גאנפיי יוקוי.
מיאמוטו יצר גם את הגרפיקה של המשחק יחד עם יושיו סאקאמוטו.
את המוזיקה למשחק הלחין יוקיו קאנהאוקה.
גיבור המשחק, דונקי קונג ג'וניור, מנסה להציל את אביו דונקי קונג, אשר נתפס על ידי מריו ונכלא בכלוב.
דונקי קונג ג'וניור חייב להציל את אביו.
מריו מנסה לעצור את דונקי קונג ג'וניור על ידי שחרור חיות והצבת מכשולים בדרכו.
כאשר דונקי קונג ג'וניור מצליח במסך האחרון להציל את אביו, דונקי קונג משתחרר והפלטפורמה קורסת.
בהמשך דונקי קונג בועט במריו אשר עף החוצה מהפריים.
בגרסת של המשחק לקונסולת ה-NES מריו מת כאשר הפלטפורמה קורסת.
במהלך שנות ה-80 הופקה סדרת אנימציה שהתבססה על המשחק בשם "דונקי קונג ג'וניור" אשר שודרה במקור בין השנים 1983 עד 1985. דמותו של דונקי קונג ג'וניור דובבה בסדרה על ידי פרנק ולקר.
דונקי קונג ג'וניור הוא אחת מ-8 הדמויות בהן ניתן לשחק במשחק "Super Mario Kart" שיצא במקור עבור קונסולת המשחק סופר נינטנדו.
דונקי קונג ג'וניור הוא גם דמות בה אפשר לשחק במשחק "Mario's Tennis" שיצא לקונסולת משחקי הווידאו וירטואל בוי ובמשחק "Mario Tennis" שיצא לקונסולת משחקי הווידאו נינטנדו 64.
דונקי קונג ג'וניור הוא אחת מהדמויות במשחק "Super Mario Maker" אשר השחקן מסוגל להפוך אליו כאשר במהלך המשחק הדמות בה משחקים אוכלת פטריות קסם.
דונלה הגר "דנה" מדוז הייתה ביופיזקאית, מדענית סביבתית, סופרת ומורה אמריקאית, שפעלה בתחום הקיימות ונחשבת חלוצה בתחום של חשיבה מערכתית.
דונלה מדוז פעלה לרוב בארצות הברית, אם כי מחקריה השפיעו ברמה הבינלאומית.
תחום המחקר שלה היה קיימות ואיכות הסביבה.
דונלה מדוז כתבה ספרים ומאמרים ואף זכתה בתואר דוקטור לשם כבוד על פועלה בתחום הקיימות.
לאחר מספר ספרי המשך בנושא זה הוציאה ספרים ומאמרים לניתוח של חשיבה מערכתית ביניהם Thinking In Systems בשנת 2008.
דונלה מדוז נולדה ב-13 במרץ 1941 באלג'ין, אילינוי שבארצות הברית.
היא למדה מקצועות מדעיים וקיבלה תואר ראשון בכימיה ממכללת קרלטון ב-1963, ותואר דוקטור בביופיזיקה מאוניברסיטת הרווארד ב-1968. לאחר טיול בסרי לנקה היא הצטרפה לצוות - MIT - Massachusetts Institute of Technology, כעמיתת מחקר בניהולו של ג'יי פורסטר, שהיה מממציאי הזיכרון המגנטי, האנימציה הממוחשבת הראשונה ותורת המידול (system dynamic).
דונלה מדוז לימדה במכללת דארטמות' החל משנת 1972, במשך 29 שנים.
דונלה מדוז הייתה נשואה לדניס מדוז, שהיה גם שותפה לכתיבת חלק מספריה ומחקריה.
השניים חיו בחווה אורגנית בכפר בניו המפשייר שבארצות הברית, תוך שהם מהווים דוגמה אישית בכל הקשור לקיימות ואיכות הסביבה.
דונלה מדוז נפטרה בגיל 59 מדלקת קרום המוח.
בשנת 1972 דונלה מדוז הייתה חלק מצוות MIT שייצר את סימולציית המחשוב הנקראת World3. World3 היא סימולציה המדמה את הקשרים בין אוכלוסייה, תפוקה תעשייתית לנפש, ייצור מזון לנפש, זיהום ומשאבי טבע, מתחדשים ולא מתחדשים.
World3 היה הבסיס ל-גבולות לצמיחה – ספר שכתבו דונלה מדוז, דניס מדוז, יורגן רנדרס וויליאם וו, שדיווח על מחקר של שינויים גלובליים ארוכי טווח באוכלוסייה, בכלכלה ובסביבה.
הספר עורר סערה ברחבי העולם ובעקבותיו החל ויכוח על היכולת של כדור הארץ לתמוך בצמיחת האוכלוסייה והכלכלה העולמית.
קבוצת Balaton היא קבוצה שנוסדה ב-1982 על ידי דונלה ודניס מדוז, המהווה פורום גלובלי רב תחומי למנהיגים והוגים העוסקים בתחום הקיימות.
מאז הקמתה, חברי הקבוצה קידמו את המחקר והאסטרטגיה בנושא קיימות באמצעות ספרים, כנסים, מודלים ממוחשבים, תוכניות הדרכה, שיטות תכנון ומשחקים חינוכיים.
הם גם הובילו ארגונים רבים המקדמים את תחום הקיימות, כגון: הפאנל הבין-ממשלתי לשינויי אקלים (IPCC), ארגון הנותן הערכות כמותיות להתחממות הגלובלית.
חברי הקבוצה נהגו להיפגש כל סתיו באגם Balaton שבהונגריה, ולכן היא נקראת קבוצת Balaton.
דונלה מדוז ניהלה את הקבוצה 18 שנים.
בשנת 1992, עשרים שנה לאחר פרסום הספר Limits to Growth (מגבלות הצמיחה), דונלה מדוז, דניס מדוז ויורגן רנדרס פרסמו ספר חדש הנקרא Beyond the Limits (מעבר לגבולות).
ספר זה בחן את ההשלכות של הגידול המהיר באוכלוסיית העולם בהמשך לדוח שהחל בספר Limits to Growth בשנת 1972. הממצא העיקרי שעלה מהספר הוא שלמרות שהטכנולוגיה בעולם השתפרה, המודעות לשמירה על איכות הסביבה עלתה והמדיניות כלפי נושא זה הוחמרה, עדיין נוצרו זיהום משמעותי ופגיעה בכדור הארץ.
בשנת 1992 העניק לה המכון הפדרלי השווייצרי לטכנולוגיה (ETH) תואר דוקטור לשם כבוד על הישגיה, למרות שהיא קיבלה דוקטורט יותר משני עשורים קודם לכן.
דונלה מדוז ניהלה את המרכז לחלום אמריקאי חדש - ארגון ללא מטרות רווח המתמקד בתרבות הצריכה בחברה האמריקאית, שהמוטו שלו הוא: "פחות דברים, יותר כיף".
החברה האמריקאית ידועה כחברה שנוהגת לצרוך מוצרים רבים.
מטרת ארגון זה היא להפחית צריכה זו למען איכות הסביבה, קיימות ושיפור איכות החיים.
לייצר "חלום אמריקאי חדש" – כלומר חלום שאינו ממוקד בערכים חומריים, כגון כסף ומותרות, אלא בערכים שאינם חומריים, כגון קיימות, קהילה וצדק חברתי.
בשנת 1996 הקימה דונלה מדוז את המכון לקיימות.
המכון משלב מחקר רב תחומי על מערכות גלובליות ואקולוגיות עם יישום של חיים המבוססים על קיימות, כולל הקמת כפר אקולוגי וחווה אורגנית בשם Cobb Hill, בורמונט בארצות הברית.
בשנת 2011 עשר שנים לאחר מותה, שונה שם המכון, למכון דונלה מדוז, כאות הערכה לפועלה ולתרומתה החשובה בנושא הקיימות ואיכות הסביבה.
דונפלווה (בהונגרית: Dunafalva) הוא כפר בנפת באיה שבמחוז באץ'-קישקון בדרום־מזרח הונגריה.
כמו יישובים רבים באירופה, גם בדונפלווה אוכלוסיית היישוב נמצאת בירידה.
דונלד ויין ריגל הבן הוא פוליטיקאי אמריקאי שכיהן כחבר הסנאט של ארצות הברית מטעם מדינת מישיגן בין השנים 1976–1995, וקודם לכן כנציג מחוז הקונגרס השביעי של מישיגן בבית הנבחרים של ארצות הברית.
ריגל נולד ב-4 בפברואר 1938 בפלינט שבמישיגן.
אביו, דונלד ויין ריגל האב, שירת כראש עיריית פלינט בשנים 1952–1954. את לימודיו הגבוהים רכש במכללה הקהילתית מוט ובאוניברסיטת מערב מישיגן.
בשנת 1960 השלים לימודי תואר ראשון במנהל עסקים וכלכלה באוניברסיטת מישיגן־פלינט, וב-1961 קיבל תואר שני במימון מאוניברסיטת המדינה של מישיגן.
בשנת 1966 שכנע ריצ'רד ניקסון את ריגל לשוב למישיגן על מנת להתמודד אל בית הנבחרים של ארצות הברית.
ריגל היה אז בן 28 ונחשב לרפובליקני מתון.
ניקסון השתתף בגיוס כספים מוקדם למסע הבחירות של ריגל, ושיבח את נתוניו של ריגל בפני עיתונאים.
בבחירות שנערכו באותה שנה גבר על יריבו הדמוקרטי ג'ון מאקי, ונבחר כנציג מחוז הקונגרס השביעי של מישיגן.
במהלך כהונתו בבית הנבחרים, ב-1973, הפך ריגל את עורו הפוליטי והצטרף לשורות המפלגה הדמוקרטית.
בבחירות 1976 התמודד ריגל אל הסנאט של ארצות הברית, הפעם כדמוקרט.
הוא ניצב בפני עמיתו הרפובליקני לבית הנבחרים, מרווין אש , וגרף 52.46% מקולות הבוחרים.
הסנאטור המכהן פיליפ הארט התפטר ממושבו ימים אחדים טרם סיום כהונתו בינואר 1977 על מנת להעניק לריגל יתרון בבכירותו, וריגל הושבע לתפקידו ב-30 בדצמבר 1976.
בשנים 1989–1995 ישב ריגל בראשות ועדת הבנקאות, השיכון והעניינים האורבניים של הסנאט של ארצות הברית.
בפעולתו הראשונה כיושב ראש הוועדה הוביל ריגל את המאמצים לרפורמה בתעשיית החיסכון וההלוואות, שהביאו לכתיבת "חוק ההתאוששות, הרפורמה והאכיפה של מוסדות פיננסיים משנת 1989" ("FIRREA").
במהלך כהונתו נודע לשמצה כחלק מ"חמישיית קיטינג", חמישה סנאטורים שהואשמו בשחיתות, לצד הסנאטורים ג'ון גלן, ג'ון מקיין, אלן קרנסטון ודניס דיקונסיני.
לקראת בחירות 1994 היה ריגל אחד הסנאטורים הדמוקרטים הפגיעים ביותר הודות למעורבותו בפרשת קיטינג ולחוסר הפופולריות של נשיא ארצות הברית ביל קלינטון במישיגן.
בספטמבר 1993 הודיע ריגל במליאת הסנאט כי אין בכוונתו להתמודד לתקופת כהונה רביעית.
כהונתו בסנאט תמה בראשית ינואר 1995.
במהלך הבחירות המקדימות לנשיאות ארצות הברית במפלגה הדמוקרטית 2020 ובאלו שהתקיימו ב-2016, הביע ריגל את תמיכתו בסנאטור ברני סנדרס.
ארתורס שינגירייס (בלטבית: Artūrs Šingirejs; נולד ב-10 באפריל 1984), הידוע בשם הבמה שלו דונס , הוא זמר-יוצר לטבי.
זהו אחד הזמרים הפופולריים ביותר בלטביה, שכן זכה שמונה פעמים בפרס תעשיית המוזיקה הלטבית עבור "להיט הרדיו של השנה".
לאחר זכייתו ב-Supernova 2024 ייצג דונס את לטביה באירוויזיון 2024 עם השיר "Hollow".
במרוצת השנים הוציא שמונה אלבומי אולפן וזכה בפרסים רבים, כולל "שיר השנה" של הרדיו הלטבי.
בטקס פרסי איגוד תעשיית ההקלטות הלטבי זכה פעמיים באלבום הפופ הטוב ביותר עבור Varanasi (2014) ו-Tūrists (2020) ופעם אחת באלבום הרוק הטוב ביותר עבור Lelle (2008).
ב-2024 זכה בתחרות Supernova 2024, הקדם הלטבי לאירוויזיון 2024, עם השיר "Hollow".
בעברו ניסה פעמיים לייצג את לטביה בתחרות, ב-2010 עם "My Religion is Freedom" וב-2014 עם "Pēdējā Vēstule".
בשתי ההזדמנויות סיים במקום השני.
בשנת 2003 החל דונס את קריירת המוזיקה שלו עם השתתפותו בתוכנית הריאליטי Talantu Fabrika.
שנה לאחר מכן הוציא אלבום משותף בשם Viens Otram ביחד עם לילי.
אלבום הבכורה שלו, Lights On, פורסם ב-2006 והכיל ברובו שירים באנגלית.
שבעת אלבומיו הבאים בשפה הלטבית נחלו הצלחה עצומה במצעדים: Lelle (2008), Signāls (2013), Varanasi (2014), Sibīrija (2015), Tepat (2016), Namiņš.
ב-2021 חתם על חוזה הקלטות עם יוניברסל מיוזיק גרופ, ובאוגוסט 2024 פרסם את אלבומו הראשון דרך החברה, Laiks.
ארתורס שינגירייס נולד ב-10 באפריל 1984 בברוצני שבלטביה לאב בלארוסי ולאם ילידת לטביה, שהייתה סולנית להקת סנטה שפעלה בלייפאיה.
יש לו אח אחד ושלוש אחיות, שאחת מהן הייתה הראשונה לעודד אותו להופיע מול קהל.
מגיל 6 למד אנגלית על ידי אימו.
הוא ציין כי את השראתו שאב מפרדי מרקורי, שלטענתו היה "אליל המוזיקה הראשון שלו".
בגיל 16 הופיע לראשונה מול קהל בבית ספרו.
לימים הצהיר כי זה היה אירוע מכונן בחייו, שגרם לו להבין כי המוזיקה היא ייעודו.
מאוחר יותר למד קולינריה לפני שחזר לקריירת המוזיקה שלו.
בשנת 2003 השתתף בתוכנית הריאליטי הלטבית Talantu Fabrika, והפך למוקד התעניינות רב מצד כלי התקשורת במדינה.
במהלך התוכנית התאהב במתמודדת לילי (שמה האמיתי היה לינדה קלניניה).
לאחר זכייתו בתחרות הצטרף לרדיו SWH רוק כמגיש.
בשנת 2004 הוציאו דונס ולילי יחד אלבום משותף בשפה האנלית בשם Viens Otram.
הוא הפך לרב-מכר בלטביה, ואף אחד משיריו, "Just For You", קיבל מועמדות בקטגוריית "להיט הרדיו הטוב ביותר" בטקס פרסי איגוד תעשיית המוזיקה הלטבי (LaMPA).
לאחר הצלחתו באלבום הדואט החליט דונס להתמקד בקריירת הסולו שלו ובהוצאת אלבום בכורה בשפה האנגלית בשם Lights On ב-2006. הוא הועמד לפרס "אלבום הרוק הטוב ביותר", ושיר הנושא שלו, "Lights Out", הועמד לפרס "שיר הרוק הטוב ביותר בטקס ה-LaMPA השנתי.
במרוצת הזמן עבר עם לילי ללונדון ולוס אנג'לס.
הוא אמר בראיונות כי היא המוזה שלו ומקור השראתו.
במהלך שהותו מחוץ ללטביה אימץ כמה שמות במה: הראשון היה ארט גרין, שמאוחר יותר שונה לארט סינגר בעת מעברו לארצות הברית.
– אמר דונס כשנשאל על שמות הבמה שלו.
בתקופה שהתגורר בלוס אנג'לס קיבל ארבע הצעות עבודה בלהקות רוק שונות כסולן.
בשנת 2007 הופיע במחזמר הפופולרי של זיגמארס לייפינש Adata עם השיר "Ja Tu Man Esi".
הוא הועמד לפרס עבור "להיט הרדיו של השנה" בטקס ה-LaMPA באותה השנה.
2008–2014: החזרה ללטביה והניסיונות לייצג את המדינה באירוויזיון
בשנת 2008 הוציא דונס את אלבום הסולו השני שלו, Lelle, שנחשב ליצירתו הראשונה בלטבית.
כמו כן, זו הייתה הפעם הראשונה בה שיתף הזמר פעולה עם הכותב אינגוס ברזינש.
Lelle זכה בפרס אלבום הרוק הטוב ביותר מטעם איגוד תעשיית ההקלטות הלטבי.
הצלחתו הוכיחה את העדפת קהל היעד שלו – יותר מוזיקה בלטבית ופחות באנגלית.
בשנת 2008 ייצג את מדינתו בתחרות הגל החדש, שם הגיע למקום הרביעי.
בשנת 2009 השתתף דונס בסדרה , ששודרה ב עם עמיתיו לרדיו די ג'יי אגון רייטר, הקומיקאים יאניס סקוטליס ואדגרס זייקס והראפר גוסטבו.
לאחר מכן שהה בהודו עוד חודשיים נוספים במטרה לעבור מסע לגילוי עצמי ומדיטציה.
בשנת 2010 שב ללטביה לזמן קצר על מנת להתחרות בקדם הלטבי לאירוויזיון 2010 עם השיר "My Religion is Freedom", שסיים במקום השני.
מלבד שיתוף השירים שכתב נשאר דונס מחוץ לעין הציבורית בתקופה שבה חי מחוץ ללטביה.
ב-2012 חזר למדינתו לתקופה ארוכה, על מנת להחיות את הקריירה המוזיקלית שלו עם הוצאת אלבום חדש שנכתב בלונדון, Signāls.
הוא עבד פעם נוספת עם אינגוס ברזינש.
שיר הנושא של האלבום, "Signāls", זכה פעמיים ברציפות בפרס "להיט הרדיו הטוב ביותר" בשנים 2012 ו-2013. כמו כן, הוא זכה בפרס "שיר השנה" מטעם הרדיו הלטבי.
Signāls הועמד לפרסי "אלבום הפופ הטוב ביותר" ו"אלבום הרוק הטוב ביותר" בטקס ה-LaMPA.
הווידאו קליפ לשיר "Darling, Darling" הועמד לפרס "הקליפ הטוב ביותר" באותו טקס.
מלבד הפקת אלבומו באותה השנה עבד דונס במקביל כמורה לפיתוח קול ושופט בתוכניות ריאליטי שונות.
הוא דיבב את דמותו של אולף מהסרט Frozen (2013) של אולפני ההנפשה של וולט דיסני.
באותה שנה חזר לתוכנית הריאליטי שהשתתף בה ב-2003, Jaunā Talantu Fabrikā, בתור שופט.
הוא היה המנטור של זוכת העונה, אמינטה סואדוגו.
במהלך תקופה זו התגרש מאשתו לילי.
גירושיו היוו כהשראה לכתיבת הסינגל "Pēdējā Vēstule", שנכלל באלבומו הבא, Varanasi (2014).
לטענתו, מדובר באלבום המשך ל-'Signāls.
– כתב לכלי התקשורת ביום צאת האלבום.
בשנת 2014 ב-Dziesma, הקדם הלטבי באירוויזיון 2014, עם השיר "Pēdējā Vēstule".
על-אף שהשיר מוקדש לגרושתו הצהיר כי אם יזכה בתחרות ישנה את מילותיו לאנגלית ויקדיש אותו לאביו שמת ב-2007. לבסוף סיים במקום השני בפער של 97 נקודות מלהקת ארצ'מניקי.
אף על פי שהפסיד בתחרות זכה השיר להצלחה אדירה בטקסי הפרסים במדינה.
דונס החליט להאריך את סיבוב ההופעות של האלבום Varanasi.
לאחר חודשיים מצאתו התעיד איגוד תעשיית ההקלטות הלטבי את היצירה בתואר זהב.
בפסטיבל המוזיקה הלטבית זכה Varanasi בפרס "אלבום הפופ של השנה".
"Tev Piedzims Bērns" ו-"Pāriet Bailes" שנכללו בו זכו בתואר "שיר השנה" ו"להיט הרדיו של השנה" בהתאמה.
בשנת 2014 יצא לדונס למסע של 25,000 קילומטרים עד לעיר ואראנסי.
תחילה נסע ב ממוסקבה לוולדיווסטוק שבסיביר, אז טס לניו דלהי שבהודו ולבסוף נסע פעם נוספת ברכבת לוואראנסי.
על מסעו לעיר אמר: .
הוא הביא עמו למסע רק בגדים, אוכל וגיטרה במטרה חפש אחר חומרים לאלבומו הבא.
לאחר איסוף החומרים במסעו לאלבום החד הוציא דונס ב-2015 את Sibīrija.
את רוב מילות היצירה כתב ברזינש.
הסינגל הראשון מתוכו, "Medus Pods", נכתב בזמן שהותו ליד ימת באיקל שבסיביר.
על שיתוף הפעולה הנוסף עם ברזינש הצהיר: .
שני הסינגלים הבאים מתוך האלבום היו "Pašā Ielas Galā" ו-"Dieviņš".
"Medus Pods" הועמד לפרסי "השיר הטוב ביותר" וה"ווידאו קליפ הטוב ביותר" בטקס של איגוד תעשיית ההקלטות הלטבי לשנת 2014. בשנה החולפת הועמד Sibīrija לפרס "אלבום השנה", "Pašā Ielas Galā" זכה בפרס "הקליפ הטוב ביותר" ו-"Dieviņš" זכה ב"להיט הרדיו הטוב ביותר" באותו טקס פרסים.
בשנת 2015 היה שופט בעונתה הראשונה של תוכנית הטלוויזיה הלטבית Supernova.
דרך תוכנית זו נבחר הנציג והשיר הלטבי לתחרות הזמר של האירוויזיון.
תפקיד זהה עשה פעם נוספת ב-2017.
באוקטובר 2016 הוציא דונס לאור את אלבומו השישי Tepat.
זוהי יצירתו הראשונה שנכתבה והולחנה על ידו בלבד.
מבחינה מוזיקלית היה האלבום שונה מקודמיו.
לא עוד כלי נגינה ממוזיקת הרוק ומהאלקטרוניקה.
את מקומם תפסו כלי נגינה מסורתיים בהרבה, דוגמת פסנתר, גיטרה וכינור.
דונס הופיע בשני לילות רצופים בארנה של ריגה – אחד מהאמנים המקומיים היחידים שמילאו את כל מושבי הארנה.
השיר "Tepat" הועמד ל"שיר השנה" ול"להיט הרדיו הטוב ביותר" בטקס פרסי הרדיו של אלפא.
בשנת 2017 הוציא יחד עם מקהלת ריגה לאור את "Zelta Kamanas".
בפברואר 2018 פורסם אלבומו השביעי, Namiņš.
את היצירה כתבו דונס, אינגוס ברזינש, ארניס רצ'ינסקיס, גירטס רוזנטאלס וקספרס אנסונס.
האלבום כלל כמה שירים שנכתבו ב-2010 במהלך שהותו של הזמר בלונדון.
הסינגל הרביעי מתוכו, "Salauzta Sirds", היה שיתוף פעולה עם רוזנטאלס.
הוא זכה בפרסי "להיט הרדיו הטוב ביותר" וב"שיר השנה" בטקס פרסי המוזיקה הלטבית 2019. Namiņš הועמד לפרס "אלבום הפופ הטוב ביותר".
בשנת 2018 שיחק את התפקיד הראשי של הפקת יום השנה ה-30 של אופרת הרוק Lāčplēsis, המבוססת על האפוס הלאומי הלטבי בעל אותו השם.
חלק מהאנשים מתחו ביקורת על יכולותיו של דונס לאייש תפקיד כה מסובך מבחינה ווקאלית.
עם זאת, הזמר איגו, ששיחק את התפקיד בהפקה המקורית של אופרת הרוק, הצהיר כי לדונס יש מגוון רחב של קולות וכי הוא מתרגל את צורת השירה שלו ימים כלילות על מנת שתתאים באופן הטוב ביותר להפקה הנוכחית.
עוד הוסיף כי אין לו ספק שדונס הוא הראוי ביותר לשחק את התפקיד בגרסה המחודשת של Lāčplēsis.
בשנת 2020 נמנה בין 20 המוזיקאים הלטבים שהשתתפו בשיר הצדקה "Es zinu, Tu esi", שכל הכנסותיו נתרמו לקורבנות אלימות במשפחה.
הוא הוציא סינגל צדקה נוסף בשם "Mans Eņģelis" עבור ארגון "Angels over Latvia", שגייס כספים לטובת ילדים הזקוקים לטיפול רפואי יקר.
כמו כן, היה שותף לכתיבת השיר "Nejauc man prätu" של אמינטה סואדוגו.
בתגובה לחוסר תמיכת ממשלת לטביה במגזר התרבות במהלך מגפת הקורונה במדינה, הביעו כמה מוזיקיאים, ביניהם נמנה דונס, את מחאתם באמצעות שיר בשם "Klusums".
ב-24 בנובמבר 2020 הוציא דונס את אלבומו השמיני, Tūrists, שהכיל עשרה שירים מתוך 27 רצועות שהיו אמורות להיכלל בו.
הסינגל המוביל, Es Nāktu Mājās, הפך לפופולרי מאוד וזכה ב"שיר השנה" ב-Muzikālās Banka 2019. בטקס פרסי המוזיקה הלטבית לשנת 2020 הועמד ל"שיר השנה" וזכה ב"ווידאו קליפ הטוב ביותר".
שיר הנושא, "Tūrists", הועמד לשיר הנמכר ביותר לשנת 2020 ב-Muzikālās Banka.
בשנת 2021 זכה Tūrists ב"אלבום הפופ הטוב ביותר" בטקס פרסי המוזיקה הלטבית.
2021–הווה: חתימה ביוניברסל מיוזיק גרופ, ניצחון ב-Supernova ואירוויזיון 2024
במרץ 2021 נמנה דונס בין המוזיקאים, הסופרים והיוצרים בלטביה ששלחו מכתב פתוח לממשלה בו מתחרו ביקורת על חוסר התמיכה בחוקי זכויות יוצרים ובחוקי פיצויים על יצירותיהם בנוגע להשמעות בטלוויזיה וברדיו.
כמה ימים לאחר מכן פרסם את הסינגל "Piedošana" ("סליחה"), שיתוף פעולה עם אינטרס בוסוליס ובריינסטורם.
– הצהיר לכלי התקשורת ביום צאת השיר.
ב-18 באפריל הופיע כאמן אורח ב-Balss Maskā (הגרסה הלטבית של זיכיון Masked Singer) שם ביצע את "The Best" של בוני טיילר.
באוגוסט 2021 חתם על חוזה הקלטות עם חברת יוניברסל מיוזיק גרופ.
ב-16 בספטמבר יצא "Tas raksitsts debesīs (Piena ceļs)", הסינגל הראשון שלו תחת יוניברסל.
מילותיו חוברו על ידי דונס, די ג'יי רוד וסואדוגו.
הוא הועמד לשלושה פרסים בטקס ה-LaMPA של 2022 – "להיט הרדיו הטוב ביותר", "שיר השנה" ו"שיר השנה של ELVI".
כמו כן, היה השיר השלישי הנמכר ביותר בלטביה לשנת 2021. שירו האחר, "Piedošana", היה שביעי ברשימה.
בפברואר 2022 פרסם דונס את "Tavs täkkäs".
במקביל הכריז על קונצרט שיערוך בהריסות טירת סיגולדה בסיגולדה.
במאי הוציא את "Brīnischiga diena", שיתוף פעולה עם הראפר הלטבי רולנדס צ'ה.
"Tavs tāpakās" היה השיר השביעי הנמכר ביותר במדינה לשנת 2022. בטקס פרסי איגוד תעשיית ההקלטות הלטבי של 2023 הועמד לפרסי "שיר השנה", "הווידאו קליפ הטוב ביותר" ו"להיט הרדיו הטוב ביותר".
גם "Brīnischiga diena" הועמד בקטגוריה האחרונה.
לקראת אלבומו הבא פרסם דונס במאי 2023 את השיר "Divatā".
מילותיו חוברו על ידי מארטס פויאטס, שהצהיר כי .
הוא הועמד לפרס "שיר השנה של ELVI" וזכה בפרס "להיט הרדיו הטוב ביותר" בטקס המוזיקה הלטבית של 2024. ב-17 וב-18 ביולי 2023 גילם דונס את דמותו של קווזימודו במלודרמה האופראית של זיגמרס לייפינש, Parīzes Dievmātes katedrāle שמבוססת על הגיבן מנוטרדאם.
בספטמבר פרסם את השיר "Lauzto šĹēpu karaļvalsts" בהשראת הפעמים בהם אדם מרגיש מרוסק נפשית.
זהו היה השיר הנמכר ביותר לשנת 2023 במדינה, והקליפ שלו הועמד לפרס "הסרטון הטוב ביותר" בטקס המוזיקה הלטבית 2024. בנוסף, הכריז על קונצרט שיערוך באצטדיון דאוגבה באוגוסט 2024 כדי לקדם את אלבומו Laiks.
באוקטובר 2023 הצטרף דונס לתחרות Paaudžu duelis כמנהיג הקבוצה הצעירה ביותר משנות ה-2000. המתמודדים ענו על שאלות טריוויה וביצעו שירים מתקופות מוזיקה שונות, כשהמפסידים הודחו בהתאם להחלטת הקהל.
בינואר 2024 הוציא דונס את "Hollow", שירו הראשון באנגלית מאז 2013. מאוחר יותר נודע כי עמו הוא עתיד להתחרות ב-Supernova 2024, הקדם הלטבי לאירוויזיון 2024. "Lauzto šĹēpu karaļvalsts" הוא גרסתו הלטבית של "Hollow".
לדברי דונס, השירים בכל זאת שונים זה מזה: "Hollow" מבוסס על הנושא הרלוונטי של אי-עמידה בסטדנדרטים וקווים חברתיים עכשוויים.
השיר הצליח להעפיל לגמר הקדם, שם דורג במקום הראשון עם למעלה מ-33,000 קולות יותר מהמקום השני.
בהתאמה, הוא נבחר לייצג את לטביה באירוויזיון 2024, שנערך במאלמה שבשוודיה.
כמו כן, הודיע דונס על דחיית יציאת אלבומו הבא, Laiks, מאפריל לאוגוסט 2024. דונס הגיע באירוויזיון למקום ה-16 עם 64 נקודות.
דונס ידוע במספר ההופעות החיות המצומצם שהוא עורך ברחבי לטביה.
לטענתו, הוא מעדיף שלכל שיר יהיה את הסיפור שלו, ולדחוס את כולם למופע אחד יגרום לאיבוד המשמעות שלהם.
במרוצת השנים הופיע באצטדיונים הגדולים ביותר בלטביה, כולל הפלדיום של ריגה, ארנת ריגה והאצטדיון הלאומי של דאוגבה.
לטענת כלי התקשורת, הוא חי ב"שני מחזורים – הופעות או הקלטת אלבום".
דונס משתף פעולה בקביעות עם אינגוס ברזינש, שלדעתו מדובר בעילוי בתחום הכתיבה בלטביה.
מילותיו של ברזינש לעיתים מפורשות כחסרות היגיון: נורמונדס ווצאנס מ-ParMuziku, מגזין מקוון שמופעל על ידי איגוד המפיקים המוזיקליים בלטביה, כתב: .
בתגובה אמר דונס כי הוא יודע את המשמעות של מילות שיריו.
באלבומיו האחרונים הפחית את שיתוף העפולה עם ברזינש והחל לכתוב בעצמו.
בשל הפופולריות של כמה משיריו העדיף לא להגיד את המשמעות האמיתית שלהם, במטרה לגרום למאזינים לשייך כל שיר אליהם באופן אינדיבידואלי:
כנשאל האם יש הבדל בין אישיותו הציבורית לחייו הפרטיים אמר דונס: .
דונס פעיל גופנית ומתרגל יוגה על בסיס שבועי.
הוא אוהד של ה-NBA, ומרבה לטייל ברחבי העולם.
כמו כן, יש בבעלותו בית קפה בשם אנגורה.
בין השנים 2009–2013 היה דונס נשוי ללילי (שמה האמיתי הוא לינדה קלניניה), אותה הכיר ב-2003 כשהייתה אחת המתמודדות ב-Talantu Fabrikā.
בימים אלה נמצא במערכת יחסים עם מאדארה מלמנה.
פרסי איגוד תעשיית ההקלטות הלטבי (המקבילים לפרסי גראמי) מעניקים את פרסי מיקרופון הזהב להקלטת המוזיקה הטוב ביותר מכל הז'אנרים בשנה החולפת.
בשנת 2016 לא נערך הטקס המסורתי מסיבה לא ידועה.
פרס "להיט הרדיו הטוב ביותר" ניתן לשיר המושמע ביותר ברדיו לאותה שנה.
דונס זכה בפרס זה שמונה פעמים מתוך 18 מועמדויות.
הוא זכה פעמיים בפרס "אלבום הפופ הטוב ביותר" מתוך חמש מועמדויות עבור Varanasi (2024) ו-Tūrists (2020).
הוא זכה פעם אחת בפרס "אלבום הרוק הטוב ביותר" מתוך שתי מועמדויות עבור Lelle.
בהזדמנות אחת הועמד לפרס "אלבום הפופ-רוק הטוב ביותר".
הרדיו הלטבי מעניק מדי שנה את פרס Muzikālās Banka עבור שיר הפופ הנמכר ביותר לשנה מסוימת.
דונס זכה בפרס זה חמש פעמים.
שנה שם תפקידאולם מקורות2007Adata זמרהתיאטרון הלאומי של לטביה2018Lāčplēsis תפקיד ראשיארנת ריגה
דוננמב (דונאנמב, באנגלית: Donanemab; שם מסחרי: קיסונלה Kisunla), הוא נוגדן חד שבטי המשמש לטיפול במחלת אלצהיימר.
דוננמב פותח על ידי חברת אלי לילי.
תופעות הלוואי השכיחות ביותר כוללות הפרעות הדמיה הקשורות לעמילואיד (ARIA) המצביעות על בצקת (ARIA-E) או על דימום (ARIA-H) וכאבי ראש.
מנהל המזון והתרופות האמריקאי אישר את השימוש בדונאנמב ביולי 2024. זאת, לאחר סדרה של כישלונות של תרופות אחרות שפותחו נגד מחלת אלצהיימר, ביניהן גם נוגדנים חד שבטיים אחרים.
הטיפול מיועד לחולים עם ליקוי קוגניטיבי קל או שלב דמנציה קל של דמנציה מסוג אלצהיימר עם ממצאים מעבדתיים מתאימים.
העלון לצרכן שאושר על ידי מינהל המזון והתרופות האמריקאי (FDA) לדוננמב כולל אזהרת מסגרת שחורה לגבי הפרעות הדמיה הקשורות לעמילואיד.
תופעות הלוואי עשויות לכלול גם תגובות הקשורות לעירוי, כמו תסמינים דמויי שפעת, בחילות, הקאות ושינויים בלחץ הדם, ותגובות רגישות יתר, כולל אנפילקסיס (תגובה אלרגית חמורה ומסכנת חיים) ואנגיואדמה (נפיחות).
דוננמב ופפטיד עמילואיד ביתא (Aβ)
עם התקדמות טכנולוגיית הדמיית עמילואיד, נקשר עודף הפפטיד Aβ החוץ-תאי להתפתחות מחלת אלצהיימר.
ייצור מוגבר של פפטיד Aβ יוצר רובד (פלאק) באזורים פגועים במוח.
דוננמב תוקף את הצטברות הרובד המסיס והבלתי מסיס, ומאט את התקדמותו.
אלי לילי ניהלה את מחקר השלב הראשון בארצות הברית וביפן ממאי 2013 עד אוגוסט 2016. המחקר נערך עם 100 אנשים עם מחלת אלצהיימר קלה שאובחנה על פי סריקת PET-עמילואיד חיובית שנערכה לכל נבדק.
הגיל הממוצע של הנבדקים היה 74. רק במינון הגבוה ביותר שנבדק (10 מ"ג לק"ג) נצפתה הפחתה (של 40%-50%) ברובד פפטיד Aβ.
נמצא כי המנה הראשונה של דוננמב יצרה תגובה חיסונית חזקה, המגבירה את הפעילות של הנוגדן המקורי שהוזרק.
לאחר שמטופלים קיבלו מנות מרובות, לשישה מהם הייתה תגובת עירוי שכללה צמרמורות, הסמקה, סחרחורת, פריחה וחום.
לאף מטופל לא היה ARIA-E, אבל היו מקרים של ARIA-H שהותיר שטפי דם קטנים במוח.
בנוסף, רוב האנשים פיתחו נוגדנים נגד התרופה שהפחיתו את יעילותה, עם זמן מחצית חיים קצר (עשרה ימים).
באוקטובר ובנובמבר 2020, לילי הרחיבה מחקר שלב II שנקרא TRAILBLAZER-ALZ למחקר נוסף.
הוא נוהל עם 87 אתרים ברחבי קנדה, הולנד ופולין, כלל 1736 נבדקים (מתוך 8240 מתנדבים שנבדקה התאמתם לניסוי) ותוצאותיו פורסמו ביולי 2023.
בשנת 2023 קיבלה תרופה דומה, בשם לקנמב (לקמבי), אישור מואץ מיוחד לשימוש רפואי בארצות הברית על ידי מינהל המזון והתרופות האמריקני.
ביולי 2024 קיבלה דוננמב אישור מואץ, כתרופה השנייה מסוגה לטיפול באלצהימר.
מחיר המחירון עבור דוננמב הוא 32,000 דולר אמריקאי עבור שנה של טיפול.
דונפטאי (בהונגרית: Dunapataj) הוא יישוב בנפת קלוצ'ה שבמחוז באץ'-קישקון, בדרום־מזרח הונגריה.
הכפר ממוקם על הגדה השמאלית של נהר הדנובה, כ-100 קילומטרים דרומית לבודפשט.
כביש מספר 51 עובר דרך מרכז הכפר ומהווה את ציר התחבורה העיקרי מבודפשט ובאיה.
בעבר ניתן היה להגיע לכפר ברכבת.
בתקופת השואה גורשו מרבית חבריה לאושוויץ והקהילה חדלה מלהתקיים.
בין דונפטאי לאגם סלידי נמצאו שרידים של יישוב מתקופת הברונזה, מה שמעיד שהאזור היה מיושב כבר מאז.
בתקופת הכיבוש ההונגרי התיישבו ההונגרים באזור, שהיה אז מפוצל על ידי ביצות ונהרות, אך עדיין הררי במעט.
האזור נכבש על ידי השבט המרכזי של ארפאד, ובאותה תקופה קיבל המקום את השם "פטאי", שנגזר משמו של מנהיג בשם פאטה, ככל הנראה בן דורו של גזה או קרוב משפחה שלו.
תעודות מזכירות את שם הכפר לראשונה בשנת 1145, ובמאה ה-13 או ה-14 כבר היה בכפר כנסיית אבן גדולה.
ההתפתחות המשמעותית של פאטאי החלה במאה ה-14, ובשנת 1421 היה רכושו של משפחת זובור מפאטאי.
במהלך השלטון הטורקי לא נפגעה העיר באופן משמעותי ואוכלוסייתה נותרה יציבה ואף גדלה עם מתיישבים חדשים.
בשנת 1561 המלך פרדיננד העניק את העיר ליוחנן פקסי, מפקד מבצר קומארום.
עם התפשטות הרפורמציה, פאטאי הפכה לפרוטסטנטית ורוב אוכלוסייתה הייתה קלוויניסטית.
העדות הראשונה לרפורמציה היא בשנת 1576 בכנס בהרסו, בו השתתף מיכאל טאטארי, מטיף מפאטאי.
בשנת 1703 העניק הנסיך רַקוֹצי צו המגן על תושבי היישוב.
במאה ה-18 עבר היישוב מספר פעמים בין בעלי קרקעות.
פאטאי הייתה לזמן קצר מקום מושב בישופי רפורמי, והבישוף פאטאי פ.
רק במאות ה-18 וה-19 החלו קתולים להתיישב בכפר, אך עד לאחרונה נותרה אוכלוסייתו ברובה רפורמית.
במאה ה-19 התקיים בכפר סחר משמעותי, נערכו בו 3 ירידים לאומיים מדי שנה, וטחנות רוח רבות עיבדו את הדגנים שגודלו על ידי התושבים.
בנוסף לדגנים, גידלו שם גם בצל, ירקות, גפנים ופירות, והייתה חשיבות לגידול בעלי חיים, בעיקר בקר.
בתחילת המאה ה-20, עד 1950, השתייך הכפר למחוז דונאוואצה.
כנסייה קתולית שנבנתה ב-1761 בסגנון קופ, והורחבה בשנת 1934.
אגם סלידי, עם מים הנחשבים בעלי תכונות מרפא.
הקהילה היהודית בדונפטאי החלה להתארגן בשנת 1830, ושמרה על עצמאותה עד שנת 1885, אז החלה להיות מסופחת לקהילת קונסנטמיקלוש.
באותה שנה, נפתח בעיירה בית כנסת, ובשנת 1879 הוקם בית כנסת מפואר יותר ששירת את הקהילה במשך שנים רבות.
בשנת 1886 נוסדה חברה קדישא, ובית ספר יהודי שפעל בדונפטאי משנת 1830 ועד לסגירתו בשנת 1928. בנוסף, בשנת 1921 נוסדה "חברת נוער" שעסקה בפעילות אמנותית ותרבותית, והייתה מרכז לחיי החברה של הצעירים היהודים בעיירה.
במהלך מלחמת העולם הראשונה, נפלו חמישה מבני הקהילה בקרבות.
בתקופת "הטרור הלבן" התרחשו פרעות קשות בעיירה, בהן נרצחו שלושה יהודים, חנויותיהם נשדדו, ורבים נאלצו לברוח מהעיירה מחשש לחייהם.
בשנת 1880 חיו בקהילה 189 יהודים, בשנת 1930 מנתה הקהילה היהודית בדונפטאי 126 נפשות ובשנת 1941 חיו 118 יהודים בכפר.
עוד לפני פרוץ מלחמת העולם השנייה, החל מצבם של היהודים בהונגריה להחמיר בעקבות הגבלות חמורות שהוטלו עליהם.
החוקים היהודיים שהוחלו בשנת 1938 הגבילו את מקומם של היהודים בחיי הכלכלה והחברה.
חפצי ערך הוחרמו מבתי היהודים, והוטלו עליהם קנסות ומיסים כבדים.
בנוסף, חויבו יהודי העיירה לנקות את רחובותיה בימי שבת, דבר שפגע בהם רגשית ודתית.
במרץ 1944, עם כניסת הצבא הגרמני להונגריה, נעצרו כמה מיהודי העיירה על ידי הגרמנים, ועקבותיהם נעלמו.
ב-5 במאי 1944, הועברו כל יהודי דונפטאי לגטו קאלוצ'ה, שם רוכזו יחד עם יהודי הכפרים הסמוכים.
באמצע יוני 1944, נשלחו כולם למחנה ההשמדה אושוויץ, שם נספו ברובם.
לאחר המלחמה, חזרו לדונפטאי 25 שורדי שואה.
הם ניסו לחדש את חיי הקהילה, ובשנת 1947 נחנך מחדש בית הכנסת בעיירה, ובאותו מעמד הוצב לוח זיכרון לזכר יהודי דונפטאי והסביבה שנספו בשואה.
הקהילה המשיכה לפעול תחת קהילת באייה עד לשנת 1957, אז חדלה מלהתקיים.
בניין בית הכנסת נמכר, והקהילה היהודית נעלמה סופית מהעיירה.
דונסנטבנדק (בקרואטית: Sabendak בהונגרית: Dunaszentbenedek) הוא יישוב בנפת קלוצ'ה שבמחוז באץ'-קישקון, בדרום־מזרח הונגריה.
הכפר נמצא בקצה הצפון-מערבי של אזור קלוצ'אי סארקז, בגדה השמאלית של נהר הדנובה, מול תחנת הכוח הגרעינית פקש, לאורך כביש 5106. 10 קילומטרים מדונפטאי ו-12 קילומטרים מקלוצ'ה.
הכפר נקרא על שם נהר הדנובה (Duna בהונגרית) ועל שם הנזירים הבנדיקטינים, משום שהקדוש המגן של הכנסייה הקתולית בכפר הוא בנדיקטוס מנורסיה, מייסד מסדר הבנדיקטינים.
בשנת 1690 נרשם דונסנטבנדק כיישוב נטוש בהונגריה ובשנת 1695 היה כבר מיושב שוב.
במפקד שנערך בשנת 1715 נרשמו 11 משקי בית, ובמפקד של 1720 נרשמו 13 משקי בית.
מבין משקי הבית הללו, 11 היו הונגרים ושניים סלובקים.
בעל הקרקע של הכפר בעבר היה הארכיבישוף של קלוצ'ה, אך בשנת 1832 עבר לנחלת הקפיטול הגדול של קלוצ'ה.
במאה ה-19 היישוב סבל רבות מאסונות טבע: בשנת 1862 הייתה הצפה, ובשנים 1863, 1892 ו-1904 פרצו שריפות גדולות.
שם היישוב היה בעבר רק סנטבנדק.
בתחילת המאה ה-20, לפני ארגון המחוזות בשנת 1950, השתייך הכפר לנפת קלוצ'ה במחוז פשט-פיליש-שולט-קישקון.
בשנת 1910 היו בכפר 1509 תושבים הונגרים, מתוכם 575 קתולים רומיים, 920 קלוויניסטים, ו-11 יהודים.
מאמצע המאה ה-18 ועד לשואת יהודי הונגריה חיו בכפר יהודים.
בשנת 1880 חיו בכפר 26 יהודים ובשנת 1941 כבר חיו בו 4 יהודים בלבד.
בסוף מאי 1944 רוכזו יהודי המחוז כולו לגטו קלוצ'ה ביניהם גם יהודי דונסנטבנדק.
וב-17 במאי הובלו יהודי הגטו למחנה ההשמדה אושוויץ.
באתר יד ושם קיים תיעוד של מספר יהודים מהכפר שנרצחו בשואה.
מגן משולש עומד עם שדה כסף, ובו רצועת גלים אופקית כחולה בתחתית.
מעליה ענף עץ אלון ירוק עם ארבעה עלים ושני בלוטי זהב, ומעליו עורב שחור עם מקור אדום המחזיק בפיו כיכר לחם מזהב, פונה ימינה.
על המגן קסדה מוכתרת בכחול ובאדום עם עיטור זהב, ועל הקסדה פלקון זהב עם מקור אדום, מאכיל שלושה אפרוחים, פרוש כנפיים, ומצווארו נוטפים שלוש טיפות דם אדומות.
משני צידי הקסדה יש וילון בכחול וזהב.
מתחת לסמל סרט מוזהב עם הכיתוב "דונסנטבנדק" באותיות גדולות בשחור, עם נקודות נוי לפני ואחרי שם היישוב.
הכנסייה הקתולית נבנתה בשנת 1720 על חורבות כנסייה ישנה.
הכנסייה הרפורמית נבנתה בשנת 1788.
"דונקי הפקות בע"מ" היא חברת ייצור תוכן ישראלית, המפעילה את ערוץ היוטיוב "דונקי" ונוסדה על ידי אור בוטבול ועמרי הכהן.
"דונקי" החל כערוץ היוטיוב האישי של בוטבול, אליו העלה סרטונים סאטיריים.
באוקטובר 2021, השיק בוטבול בערוץ את סדרת הסרטונים "ביקורת פרסומות", שזכתה להצלחה רבה ולמיליוני צפיות.
השותפות עם הכהן החלה ביוני 2023 כאשר התחילו השניים להגיש את הפודקאסט "מתחת לכל ביקורת" מבית "רשת עושים היסטוריה" בו הם מגחיכים וממחיזים ביקורות של ישראלים ברשת.
הפודקאסט רץ באופן שבועי למשך כשנה.
באוגוסט 2024 עלה הערוץ השעשועון "חרטטוני!", שהפך בהמשך גם למשחק קופסה הנושא את אותו השם.
חודש לאחר מכן העלו השניים לאוויר את הפודקאסט "מגזין הבוקר בערב", תחת רשת אודיותר.
ב־18 בפברואר 2025 הקימו בוטבול והכהן את חברת "דונקי הפקות בע"מ", וב-13 במאי אותה שנה הודיעו על מיתוג מחדש של הערוץ תחת השם "דונקי" והפיכתו לפלטפורמת יצירת תוכן משותף על בסיס קבוע.
ביקורת פרסומות – סדרת סרטונים בה בוטבול מבקר פרסומות מערוצי תקשורת ורשתות חברתיות.
– שעשועון אימפרוביזציה בו מתמודד הכהן בכל פרק מול ידוען או ידוענית במטרה לענות תשובות שגויות בלבד לשאלות שמציג להם בוטבול.
ב-2024 הושקה גרסת משחק הקופסה של השעשועון מבית "דב לדעת", ולאור ההצלחה יצאה ב-2025 גרסה שנייה למשחק הקופסה שנמכרת בין היתר ברשתות סטימצקי וצומת ספרים.
מגזין הבוקר בערב – פודקאסט שבועי המוגדר כ"מגזין הלייף-סתם" (משחק מילים על לייף-סטייל).
אושר צרוף – בוטבול והכהן מגיבים לטלנובלה הישראלית לגעת באושר.
בכמה מהפרקים התארחו שחקנים מהטלנובלה.
חורים בהשכלה – שעשועון טריוויה במסגור של מהדורת חדשות, ובו נדרש מהמתמודדים להפגין ידע כללי על אירועים שהתרחשו בתאריך שידור הפרק לאורך ההיסטוריה.
העונה הראשונה של התכנית נגמרה ב-8 בדצמבר 2025.
מורה מבוכים – סדרה בהשתתפות בוטבול, הכהן, נעמי לבוב וטליה ברטפלד שבה הם משחקים בהרפתקת משחק תפקידים שולחני בסגנון מבוכים ודרקונים בהנחיית "שליט המבוך" איתמר קרביאן.
מאותגרים - סדרה שבה אור ועמרי מנסים לבצע משימה בזמן שניתנים להם אתגרים במטרה לזכות בפרס.
סרטון דירקטוריון – סרטונים בנושאים משתנים על פי בחירת קהל התומכים, המועלים אחת לחודש.
מתחת לכל ביקורת - פודקאסט בו בוטבול והכהן קוראים ביקורות גוגל יוצאות דופן על עסקים שונים בישראל.
הפודקאסט זכה בפרס "פריצת השנה" לשנת 2024 של אתר Geektime.
ערים תאומות - סדרה שבה אור ועמרי מבקרים בעיר ישראלית ועיר תאומה לה, ובודקים עד כמה הערים דומות אחת לשנייה.
את שיר הפתיחה של הסדרה מבצע ירמי קפלן.
קהל הצופים והמאזינים של דונקי לוקח חלק פעיל בעיצוב התכנים בכמה דרכים:
פינת מאזינים - במסגרת הפודקאסט השבועי מגזין הבוקר בערב מוזמנים מאזינים לעלות לשידור ולחלוק סיפורים מחייהם.
תשלום - באמצעות תשלום לערוץ היוטיוב צופים יכולים להירשם כחברי מועדון בשלוש דרגות: "מפרגנים", שמקבלים מדבקות לשימוש בצ'אט; ו"תומכים" "ודירקטוריון" שיכולים להצביע על תכנים חדשים, לצפות בתכנים שאינם זמינים לקהל הרחב, ולצפות בשאר התכנים לפני שהם מתפרסמים בערוץ.
הופעות חיות - מאז 2025 חלק מהתכנים של דונקי מוקלטים מול קהל, לצד הופעות ייחודיות שאינן מוקלטות ומשודרות.
קבוצת הכוכבים - קבוצה למאזיני וצופי דונקי שמנהלים בוטבול והכהן ברשת החברתית פייסבוק.
דונלסון קאפרי היה פוליטיקאי אמריקאי ממדינת לואיזיאנה, חייל במלחמת האזרחים האמריקאית, ובעל מטע סוכר.
קאפרי נולד ב-10 בספטמבר 1835 בפרנקלין שבלואיזיאנה, שהיא מרכז המחוז סנט מרי.
סבא רבא שלו, קולונל ג'ון דונלסון, אחד ממייסדי העיר נאשוויל, ואביה של רייצ'ל דונלסון – אשתו של נשיא ארצות הברית אנדרו ג'קסון.
במהלך מלחמת האזרחים האמריקאית, שירת קאפרי בצבא הקונפדרציה כלוטננט ברגימנט הרגלים ה-13 של לואיזיאנה.
לאחר המלחמה הפך לעורך דין והיה בעלים של מטע סוכר.
כאיש המפלגה הדמוקרטית נבחר כחבר הסנאט של לואיזיאנה, ובשנת 1892 מונה כחבר הסנאט של ארצות הברית מטעם לואיזיאנה כדי להשלים את כהונתו של רנדל ל.
ב־1894 נבחר לכהונה מלאה בת שש שנים על ידי בית המחוקקים של לואיזיאנה, וכיהן בסנאט עד 1901.
הוא היה מתנגד חריף לאימפריאליזם ולהתרחבות טריטוריאלית.
עמדתו נבעה מדאגה כי רכישת נחלות חדשות באזורים טרופיים (כמו פוארטו ריקו, הוואי והפיליפינים) תפגע במגדלי הסוכר בלואיזיאנה, משום ששוק הסוכר יוצף ביבוא זול וחופשי ממכסים.
בשנת 1900 היה המועמד הראשון לנשיאות ארצות הברית מטעם "המפלגה הדמוקרטית הלאומית" בוועידה שנערכה באינדיאנפוליס, אך דחה את המועמדות.
באותה שנה סירב גם להתמודד לכהונה מלאה שנייה בסנאט.
קבוצה נוספת של מתנגדי האימפריאליזם שהתכנסה בניו יורק ב־5 בספטמבר 1900 ניסתה להעמידו שוב כמועמד לנשיאות, יחד עם עורך הדין וההיסטוריון ארצ'יבלד מ.
האו מבוסטון כמועמד לסגן נשיא.
קאפרי, כדמוקרט נאמן, סירב גם להצעה זו, והאו פרש במהרה.
במהלך כהונתו בסנאט שימש כיו"ר ועדת הסנאט לחוקים חתומים (1893–1894) וכיו"ר ועדת הסנאט לענייני תאגידים הפועלים במחוז קולומביה (1899–1901).
לאחר שעזב את הסנאט, חזר לעסוק בעריכת דין.
הוא נפטר ב-30 בדצמבר 1906 בניו אורלינס שבלואיזיאנה, ונקבר בבית הקברות פרנקלין בעיר הולדתו פרנקלין.
בנו של קאפרי, דונלסון קאפרי הבן, היה מועמד לתפקיד מושל לואיזיאנה בבחירות של שנת 1900 מטעם פלג "לילי־וייט" של המפלגה הרפובליקנית – אך הפסיד בפער גדול לוו.
נכדו של קאפרי, פטריק ט.
קאפרי, כיהן קדנציה אחת בבית הנבחרים של לואיזיאנה ושתי קדנציות בבית הנבחרים של ארצות הברית בין השנים 1969–1973.
ג'וזף דונלד ריד קברל (בספרדית: Donald Joseph Reid Cabral; 9 ביוני 1923 – 22 ביולי 2006) היה פוליטיקאי ומשפטן דומיניקני.
ריד כיהן כנשיא במהלך "הטריומווירט" מ-28 בדצמבר 1963 עד 25 באפריל 1965.
דונלד ריד קברל נולד בסנטיאגו דה לוס קביירוס, הרפובליקה הדומיניקנית.
הוא היה בנו של ויליאם ריד, מהגר סקוטי מפרתשייר שעבד כבנקאי בסנטו דומינגו.
אמו, אוריסטלה קברל ברמודס, הגיעה ממשפחה פוליטית עשירה והייתה צאצאית של שלושה נשיאים לשעבר של הרפובליקה הדומיניקנית (בואנוונטורה באאס, חוסה מריה קברל ומרקוס אנטוניו קברל).
ריד קברל נרשם לאוניברסיטה האוטונומית של סנטו דומינגו, שם למד משפטים.
ריד היה נשוי לקלרה טחרה אלוורז, שכיהנה כגברת הראשונה בתקופת נשיאותו.
דונלד ריד קברל שימש תחילה כשגריר באו"ם ובישראל.