tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בשנת 2015 הוכנסה הגלולה לסל התרופות, והיא ניתנת במימון ציבורי לנשים נפגעות אונס.
אחר כך אושרה גם עבור נערות הפונות לוועדה להפסקת הריון, מאחר שכ–70% מהן פונות אליה בשלבים מוקדמים מאוד של ההריון.
בפברואר 2019 משרד הבריאות אישר את הורדת מגבלת הגיל למכירת הגלולה מגיל 16 לגיל 14. עד אז נערות בנות פחות מ–14 יוכלו לרכוש את הגלולה רק עם מרשם רופא.
הצעד הגיע בעקבות פנייה של חברת כצט ועמותת "דלת פתוחה".
לטענתן, מאחר שבישראל כבר ממומנת הפסקות הריון לנערות בנות פחות מ–17, יש לאפשר להן נגישות לאמצעי שימנע הריון לא רצוי באופן מיידי, תוך 72 שעות מקיום המגע המיני.
בארצות הברית, בניגוד לישראל ומדינות רבות אחרות ברחבי העולם, היא לא אושרה במשך שנים רבות ללא מרשם, כך שכל מי שחששה שקיימה יחסי מין לא בטוחים לא יכולה הייתה לרכוש אותה בבית מרקחת מבלי להזדהות ומבלי לעבור קודם אצל הרופא.
היא שווקה מאז 1999 רק לנשים מעל גיל 18 ורק עם מרשם רופא, תחת שם המותג "תוכנית ב'", שהיה בבעלות חברת "באר פרמסוטיקלס", שנרכשה על ידי חברת טבע תעשיות פרמצבטיות הישראלית ב-2008.
ב-2003 אכן החליט מנהל המזון והתרופות האמריקאי לאפשר מכירת הגלולה ללא מרשם וללא הגבלת גיל.
אך בכירים שמרנים בממשל הנשיא ג'ורג' ווקר בוש פעלו לבטל את ההחלטה, בטענה שאם הגלולה תימכר ללא מרשם, נערות צעירות יקיימו יחסי מין בתדירות גבוהה יותר ויהיו חשופות לסיכונים רבים יותר.
צוות חקירה של הקונגרס האמריקאי מצא אחר כך אי-סדרים חמורים והתערבות פוליטית בהחלטה של המנהל.
באוגוסט 2006, אישר מנהל המזון והתרופות האמריקאי למכור את הגלולה ללא מרשם, אך רק בחנויות שבהן פועלים גם בתי מרקחת, בלי אפשרות לקחת אותה ישירות מהמדף, אלא רק לאחר בקשה מרוקח, תוך הצגת תעודה מזהה.
באוגוסט 2009 חברת התרופות "ווטסון" השיקה גרסה גנרית של הגלולה "Plan B", שמותגה בשם Next Choice, לאחר ש"טבע תעשיות" איבדה את הבלעדיות על שיווק הגלולה, בתום עשר שנים של שיווקה הבלעדי (הגנה שלא הייתה קיימת לגלולה מחוץ לארצות הברית).
"ווטסון" שייוקה אותה במחיר זול יותר והצליחה לגרום לטבע להפסיק לחלוטין את שיווק הגרסה המקורית הממותגת.
טבע הגיבה מאוחר יותר כאשר השיקה את גלולת הדור הבא, Plan B One Step (בגלולה אחת, בניגוד לשתי גלולות בהפרש של 12 שעות, כפי שהיה בגלולה המקורית), אולם לא הצליחה להשיב לעצמה את הבכורה בשוק.
השיקה "ווטסון" גם גרסת אוליפריסטל אצטט במותג "ella".
בתחילת 2011 אישר לבסוף מנהל המזון והתרופות האמריקאי את השימוש בגלולה גם לנערות, בעקבות חוות דעתם של יועצים רפואיים שסברו שהגלולה בטוחות לשימוש על ידי מתבגרות צעירות, ולא מעודדות התנהגות מינית לא אחראית.
אך בדצמבר 2011 שרת הבריאות והרווחה קתלין סבליוס, ביטלה את החלטת המנהל והגבילה את מכירת הגלולה ללא מרשם לנערות מעל גיל 17. הנשיא ברק אובמה, אב לשתי בנות מתבגרות, תמך בהגבלה.
באפריל 2013 בית משפט הפדרלי בברוקלין ביטל את ההחלטה של סבליוס.
בפסק הדין כינה השופט הפדרלי המחוזי אדוארד קורמן את החלטתה של סבליוס "שרירותית, גחמתית ולא סבירה".
עוד כתב כי "בהחלטתה של סבליוס גברו שיקולים פוליטיים על הגיון מדעי".
ביוני 2022, בעקבות פסק דין דובס נגד הארגון לבריאות נשים בג'קסון שביטל את פסק דין רו נגד וייד, חל זינוק בקניית גלולת חירום למניעת היריון בארצות הברית.
גלונית מבאישה (שם מדעי: .Ballota nigra L, שם עברי קודם: בלוטה שחורה), עשב רב-שנתי ים-תיכוני בסוג גלונית ממשפחת השפתניים.
תפוצתו באגן הים התיכון, במרכז אסיה, ונפוץ ביותר בכל דרום אירופה ומרכזה.
הוא התפשט בארגנטינה, בניו זילנד, במזרח ארצות הברית ואף בקנדה.
מין זה מונה 6 תת-מינים, בישראל גדל תת-מין B.
ruderalis שנפוץ רק סביב אגן הים התיכון.
בישראל מין זה נדיר מאוד, צמח אקראי (הוא נמצא ארבע פעמים בלבד באופן אפיזודי).
הוא צמח רודרלי (גדל במעזבות, בגלי אשפה, בצדי דרכים, במקומות מופרעים) המעדיף קרקעות עשירות בנוטריינטים.
הפריחה מסוף מאי עד תחילת יולי.
לגלונית מבאישה יש ריח אופייני חזק מאוד המזכיר עובש או טחב.
עשב רב-שנתי, שגובהו 30 עד 80 ס"מ, בעל ציצת שורשים.
העלים נגדיים, פשוטים, אורכם 3 עד 6 ס"מ ונישאים על פטוטרת קצרה.
הטרף דמוי ביצה או עגלגל ושפתו בעלת שיניים חרוקות שצורתן אינה אחידה.
העלים של התפרחת קטנים יותר, צרים יותר וזיפיים.
התפרחות מסוג תִּפְרַחַת מְסֻיֶּמֶת דו-בדית.
והן ערוכות בדורים דורים ובכל קבוצה 4 עד 8 פרחים, שאורכם 1עד 2 ס"מ, ובעלי עוקץ באורך 2 עד 5 מ"מ.
הפרחים דו-שפתניים (שתי השפתיים ברורות למדי ונראות יפה מבחוץ), שעירים עם 4 אבקנים.
הגביע שעיר, דמוי משפך, אורכו 10 עד 12 מ"מ, בעל 10 עורקים לאורכו.
צינור הגביע אורכו 7 עד 10 מ"מ ובשפתו 5 שיניים ברורות, זקופות, שוות או שוות כמעט.
בגלונית מצויה ובגלונית הסלעים יש 10 שיניים ואילו בגלונית פלשתית רק 5 שיניים.
הכותרת שעירה, צבעה לבן עד ורוד, אורכה 10 עד 15 מ"מ.
השפה העליונה שלמה ואורכה, שני שלישים מאורך צינור הכותרת.
השפה התחתונה עם שלושה אונות, האונה האמצעית מאורכת לרוחב ומפורצת.
גלונית מבאישה נחשבת לצמח מרפא המסייע לבעיות שונות בתחום החרדות, הדיכאון ובחילות.
ברפואה העממית משתמשים בעיקר בעלים לשימוש רפואי כמיצוי של טיפות צמחים, גלונית מבאישה נפוצה בעיקר באירופה.
בגרמניה נחשב הצמח לפופולרי בתחום הדיכאון והשינה.
לא ידועות תופעות לוואי לצמח והוא נחשב לצמח בטוח יחסית לשימוש..
גלוסיטיס היא דלקת של הלשון.
בגלוסיטיס הלשון מתנפחת ומשנה את צבעה, פטמות הלשון יכולות להיעלם והלשון תראה חלקה.
תיתכן גלוסיטיס ללא כאב כלל אך לעיתים המצב גורם לכאב ותחושת חוסר נוחות בפה.
במצבים מסוימים גלוסיטיס יכולה להוביל להתנפחות הלשון עד כדי חסימת נתיב האוויר אז מדובר במצב חירום רפואי.
גלוסיטיס בדרך כלל מגיבה היטב לטיפול אם הגורם לדלקת מוסר.
סיבות לגלוסיטיס יכולות להיות על רקע אנמי (אנמיה ממארת, חסר ברזל), על רקע חסר בוויטמינים מקבוצת B וזיהומים שונים.
גלוסקמת מרים ברת ישוע היא גלוסקמה מאבן קירטון מעוטרת, עליה נמצאה כתובת בכתב יהודי בשפה ארמית: מרים ברת ישוע בר קיפא כהן ממעזיה מבית אמרי.
פענוח אפשרי נוסף הוא "מרים ברת ישוע בר קיפא כהנם מעזיה מבית אמרי".
הגלוסקמה לא נמצאה בחפירה ארכאולוגית ומקורה בשוד עתיקות.
הגלוסקמה הגיעה לידי רשות העתיקות, ומקורה כנראה ממערת קבורה בעמק האלה בעלת חדר אחד עם שני כוכים.
למרות שהגלוסקמה לא נמצאה באתרה, היא נחקרה בגלל חשיבות הכתובת החרותה עליה.
החוקרים היו הפרופסורים יובל גורן מאוניברסיטת תל אביב ובועז זיסו מאוניברסיטת בר-אילן.
גלוסקמאות דומות נמצאו באזור ירושלים מהמחצית השנייה של המאה ה-1 לפנה"ס ועד חורבן בית שני.
בחבל יהודה המשיך סוג גלוסקמה זה להיות נפוץ עד מרד בר כוכבא.
החוקרים תיארכו את הגלוסקמה על סמך החריתה וממצאים נוספים לשנת 70 לערך.
הגלוסקמה עברה בדיקות מדעיות שונות כדי לוודא שהכתובת נעשתה בעת העתיקה.
הגלוסקמה עשויה מאבן קירטון אורכה 46 ס"מ, רוחבה 23 ס"מ וגובהה 26 ס"מ.
היא ניצבת על 4 רגליים.
חזית הגלוסקמה מעוטרת בשני מעגלים ובכל עיגול רוזטה בעלת שישה עלים.
המעגלים מוקפים במסגרת בצורת מלבן.
הכתובת נחרתה מעל המסגרת המלבנית, בינה לבין שפת הגלוסקמה.
עיטור נוסף של מעגל ורוזטה מעטרים גם דופן צרה אחת של הגלוסקמה.
הכתב שבו נכתבה הכתובת היה נפוץ בסוף ימי בית שני בירושלים.
הכתובת מציינת את שמה וייחוסה של אשה בשם מרים שהייתה ממשפחת כהנים בשם קיפא הקשורה למשמר כהונה "מעזיה".
החוקרים ניתחו את הכתובת ולהן ממצאיהם:
מרים - על פי ממצאים אפיגרפיים וספרותיים, השם היה נפוץ בימי בית שני.
תועדו כ-80 אזכורים במקורות השונים.
ישוע - על פי ממצאים אפיגרפיים וספרותיים, השם היה נפוץ בימי בית שני.
תועדו כ-100 אזכורים במקורות השונים.
קיפא - על פי הכתובת הוא היה ממשפחת כהנים.
השם קיפא כשמו של כהן ידוע ממקורות היסטוריים, שם זה הוזכר אצל יוסף בן מתתיהו וגם בברית החדשה.
בתוספתא (מסכת יבמות א,י) מוזכרת משפחת בית קיפאי שהייתה משפחת כהנים ומקורה מבית מקושש.
בשנת 1990 התגלתה מערת קבורה ביער השלום שבשכונת תלפיות בירושלים.
הממצאים במערה כללו גלוסקמה עליה נחרת השם קפא וגלוסקמה נוספת שעליה נחרת פעמיים השם יוסף בן קיפא.
כהנים מעזיה או כהן ממעזיה - משמרת מעזיהו הייתה משמרת 24 ואחרונה בסדר משמרות הכהונה בבית המקדש.
ממצא זה הוא הממצא הראשון - אך לא היחיד - שבו מופיע שם משמר הכהונה בממצא ארכאולוגי.
אזכורו על גבי הגלוסקמה מלמד על חשיבותה של הנפטרת ועל חשיבות מעמד הכהונה בתקופה זו.
מבית אמרי - משפחת כהנים בשם אִמֵּר מופיעה בספר עזרא () ובספר נחמיה () כאחת מארבע משפחות כהונה שעלו לארץ ישראל בשיבת ציון.
אם אמנם הכתובת מתכוונת אליהם, ניתן ללמוד ממנה על הקשר של משמר מעזיה לכהנים מבני אמר.
השם אמר נמצא גם בפרויקט סינון עפר הר הבית על גבי בולה עם הכתובת: [...]ליהו [בן] אמר.
שם זה הופיע גם על ממצאים ארכאולוגיים נוספים.
לפי פרשנות אחרת השם אמר מציין את מקום המוצא של הנפטרת מרים.
ציון מקום המוצא של נפטרים נמצא בכתובות קבורה נוספים.
גלוֹסָאטוֹריִם (מן היוונית: γλῶσσα (glossa) - ניב, שפה; במקור - הסבר למילה שאינה מובנת) היו משפטנים (דוקטורים למשפטים או הלומדים באוניברסיטה) שעסקו במשפט הרומי לפי המסורת שפותחה באוניברסיטת בולוניה.
האסכולה הזאת הייתה נפוצה באיטליה, צרפת וגרמניה בין המאות ה-11 וה-13.
סך כל העבודות של האסכולה אוחדו על ידי אקורסיוס ל"Glossa ordinaria": פרשנות כוללת לאינסטיטוציות יוסטיניאנוס.
ראשון הגלוסאטורים היה אירנריוס שחקר את קורפוס יוריס קיוויליס כשהוא היה החוקר הראשון של חלקו העיקרי: הדיגסטה - אוסף דעות והפסיקות של משפטנים רומיים ב-50 כרכים.
גלוסאטורים הביאו את כלל מקורותיו של יוסטיניאנוס לצורה הנוחה לקריאה באותה העת למחקר.
הם אלו שקבעו קריאה אחידה של מקורות (lectio vulgata) ועסקו בהסדרת תוכנם.
העבודה הזאת שימשה משפטנים עד למאה ה-19.
הגלוסאטורים היו סכולסטים והתייחסו לקורפוס יוריס קיוויליס וראו בו ratio scripta.
הדבר היה זהה למבט תאולוגים על תנ"ך והתבוססות פילוסופים באותה העת על כתביו של אריסטו.
הם ניסו לפתח את תוכן הקורפוס בעזרת דיאלקטיקה מימי הביניים ללא התייחסות להקשר ההיסטורי שבו וניסו לקרב מושגים ותופעות רומא העתיקה לאלו של ימיהם.
הגלוסאטורים היו תאורטיקנים טהורים ולא עסקו בשיפוט מעשי.
למרות זאת ואולי בעקבות הגישה, דעת הפרשנים גברה על חוקי הקורפוס עצמם והגיעו עד למצב כי בתי משפט בגרמניה לא קראו את הקורפוס עצמו והחלטות התקבלו על סמך המשפט: "quod non agnoscit glossa, non agnoscit curia" ("מה שאינו מוכר לגנוסה אינו מוכר לבית המשפט").
גלונים הם מבנים גאולוגיים קטנים (בקנה מידה של ס"מ) דמויי גלים הנוצרים בסלעי משקע כתוצאה מתנועת מים (זרמים או גלים) או רוח – המשתמרים על פני הסלע.
גלונים אסימטריים (asymmetrical ripple marks) או גם "גלוני זרם" (Current ripple marks) או "גלונים חד-כיווניים" (unidirectional ripples) הם גלונים קטנים בעלי חתך רוחב אסימטרי שבהם הרכסים חדים והעמקים מעוגלים, כאשר שיפוע המורד במעלה הזרם הוא מתון ובמורד הזרם הוא חד.
זווית השיפוע במורד הזרם היא זווית השיפוע הטבעי והיא תלויה בצורת המשקעים.
גלונים מסוג זה נוצרים כתוצאה מזרם חד-כיווני בסביבת היווצרות פלוביאלית (נהרית) או אאולית, והם יכולים לשמש כסמן לגבי כיוון הזרם הקדום (למשל כיוון הנהר) בתקופה שבה נוצרו.
גלונים סימטריים (symmetrical ripple marks) או "גלונים דו-כיווניים" (bidirectional ripples) הם גלונים בעלי חתך רוחב סימטרי כמעט סינוסואידי.
הם מצויים בדרך כלל על החופים או מסמנים קיום חופים עתיקים.
גלונים אלו נוצרים כתוצאה מפעולת זרם דו כיווני דוגמת גלי ים, שבהם מולקולות המים מתנדנדות בתנועה מחזורית במעגלים קטנים.
חלקיק של מים בתוך הגל אינו מתקדם יחד עם הגל אלא נע במעגל קטן בין רכס הגל לעמק הגל.
תנועת מולקולות מים זו זהה לכל מולקולות המים המושפעות על ידי הגל.
מולקולות המים ממשיכים בכך עד לעומק השווה למחצית אורך הגל.
מולקולת המים הנעה במסלול עגול פועלת על המשקעים בקרקעית ומניעה את המשקע תוך יצירת גלונים סימטריים, שבהם הרכסים חדים והעמקים מעוגלים.
גלונים אלו יכולים להיות ישרים או בצורה סינוסואידית.
גלוני חול מוגדרים בגאוגרפיה פיזית כתצורת נוף חולית דמוית רכסים חוליים ישרים קטנים (עד 1 ס"מ גובהם ועד 30 ס"מ המרחק בין שיאו של גלון אחד לאחר), א-סימטריים, אחידים ומסודרים הנמצאים על גבי כל דיונה וערימת חול חופשי.
גלוני חול נוצרים באמצעות הרוח בתהליך של סחיפה אאולית (הסעה באמצעות הרוח) המתרחשת כשגרגרי חול נכנסים לתנועה במצב בו מהירות הרוח עולה מעבר לסף מסוים, כתלות בגודל הגרגר, כוחות הסחיפה של הרוח גוברים על הכוחות השואפים להשאיר את הגרגר במקומו (כוח הכבידה, קוהזיה וחיכוך) בנוסף קיימת תלות במאפייני השטח.
זוהי תופעה שאיננה קבועה בנוף ומשתנה תדיר כתלות במשטר הרוחות הקיים באותה נקודת זמן.
קצב היווצרות גלוני החול הוא מהיר והתהליך נמשך פחות מרבע שעה.
מאחר שגלוני החול ניצבים לכיוון הרוח, הימצאותם על גבי משטח חולי מסוים מהווה אינדיקציה לכיוון הרוח האחרונה.
תפוצתם של גלוני החול בישראל היא בנגב הצפון-מערבי, במישור החוף הדרומי ובחולות כסוי.
בטבע קיימים מופעים נוספים של גלוני חול בחופים חוליים, יבשים ונטולי צמחייה לאחר גאות, וכן בקרקעיות ים חוליות, אך מנגנון ההיווצרות שלהם אינו איאולי.
מבחינה מורפולוגית, גלוני חול הם דגמים נופיים שנוצרים בתהליכים איאוליים (תהליכי הסעת רוח).
הם מאופיינים ברכס מעוגל א-סימטרי, כאשר צלע אחת של הרכס תלולה והצלע השנייה מתונה.
רוחב הגלונים אחיד ועל כן הם ישרים ואינם מפותלים.
הגלונים נוצרים בניצב לכיוון ממנו נושבת הרוח כשהצלע התלולה מתאפיינת בשיפוע של כ-37 מעלות ולעומתה הצלע המתונה בצד הפונה לרוח היא בעלת שיפוע קטן יחסית של 2 עד 6 מעלות.
גודל הגרגר של החול המרכיב את גלוני החול נע בין 100 ל-300 מיקרון ומציג התפלגות גדלים אחידה.
גרגרי החול הדקים נמצאים בשטח שבין הגלונים ואילו הגרגרים הגסים מצטברים ברכס של כל גלון.
אינדקס Ripple Index) RI) מתאר את גלון החול באמצעות היחס שבין אורך הגל לגובהו של הגלון.
ערך אינדקס הגלונים המתקבל לרוב גדול יותר מ-15.
λ אורך גל - מייצג את המרחק בין שיאו של גלון אחד לשיאו של הגלון הסמוך לו ונקבע על ידי מהירות הרוח וגודל הגרגר.
עשוי להגיע עד ל-30 ס"מ בקירוב.
h גובה הגלון - מייצג את הגובה מפני השטח בשקע שבין שני גלונים ועד פסגת הגלון.
גובה גלוני החול יכול להגיע עד ל-1 ס"מ.
המנגנון הפיזי האחראי על היווצרות גלוני החול הוא מנגנון איאולי המתבסס על אינטראקציה בין הרוח לבין גרגרי חול חסרי קוהזיביות (גרגרים שאינם מלוכדים) כאשר עוצמת הרוח מגיעה לסף מסוים, גרגירי החול מורמים לאוויר ומוסעים על ידה.
סף עוצמת הרוח משתנה בהתאם לגודל הגרגר, אחוזי הלחות, צמחייה ועוד.
רוחות חזקות יחסית אכן מסיעות את גרגירי החול הכבדים, אך הם מתפזרים בפני השטח והגלונים נעלמים אך עדיין לא נמצא הסבר מדעי המניח את הדעת לכך.
הכוחות העיקריים הקושרים את הגרגירים לקרקע הם כוח הכבידה וכוחות קוהזיביים המקשרים בין גרגירים צמודים.
לחול הנכנס לתנועה יש ארבעה סוגי הסעה עיקריים כתלות בגודלו:
זחילה - מאפיינת גרגירים בקוטר העולה על 500 מיקרון.
הגרגרים נעים בסמוך לפני השטח מבלי לאבד מגע עמו.
רפטציה (reptation) - תנועה של גרגרים בעלי רמת אנרגיה נמוכה, המתנתקים מן הקרקע לזמן קצר בלבד ונעים במסלולים קצרים ונמוכים.
סלטציה (saltation) - מנגנון המאפיין גרגרים בקוטר 70-500 מיקרון המנתרים על פני השטח במסלולים בליסטיים פרבוליים א-סימטריים.
כאשר הגרגרים נעים בסלטציה, הם מעבירים אנרגיה למצע בו הם מתנגשים ובכך מכניסים לתנועת זחילה או סלטציה גרגרים נוספים.
האנרגיה והתנועה שאיתם השתחררו הגרגרים מהרוח גורמת להם להתחפר בחול ולהעיף גרגרים נוספים לאוויר.
תנועת הגרגר בסלטציה מאפשרת, גם כן, הנעה של גרגרים אחרים ללא תלות ברוח אלא כתוצאה מההתנגשות ומעבר האנרגיה.
ריחוף - זהו מנגנון שכמעט ואינו קיים בחול.
אך עדיין יש מקרים שבהם גרגרי חול דק ובינוני (קטן מ-200 מיקרון) היכולים לרחף לזמן קצר כאשר ישנה רוח חזקה במיוחד.
תחילת היווצרותם של גלונים בפני השטח נובעת מהחספוס ובגובה לא אחידים של משטח החול החשוף לרוח.
חוסר האחידות הזה מתבטא בשקעים הקיימים במשטח ואלה יוצרים מעין "אזור הגנה" לגרגרים הנמצאים בצד הנגדי לרוח מפגיעת גרגרים הנעים בסלטציה.
בזמן תנועת גרגרי החול, מספר רב יותר של גרגרים יפגע בצדו של השקע הפונה אל הרוח מאשר בצדו המוגן.
כך תיווצר תנועה רבה יותר של גרגרי חול בזחילה במפנה השקע הפונה לרוח ומספר מועט של גרגרים יזחל מהשטח המוגן.
הצטברות החול תיצור שקע נוסף לאחריה, בשל אותו מנגנון וחוזר חלילה עד להתפתחות שדה של גלוני חול.
תהליך היווצרותם בטבע נמשך פחות מרבע שעה החל מתחילת הנשיבה של הרוח על משטח החול.
גלוני החול אינם נשארים במקומם בעת היווצרותם אלא מתקדמים עם כיוון הרוח הדומיננטי.
קיים קשר ישיר בין מהירות הרוח למהירות נדידת הגלונים וכן קשר הפוך בין גובה הגלון למהירות נדידתו.
גלונים קטנים ינועו מהר יותר מגלונים גדולים.
מגה-גלונים (megaripples) הם גלי חול שאורך הגל שלהם נע בין עשרות סנטימטרים ועד למעלה מ-10 מטרים וניכרים בהם נפתולים רבים.
הם נוצרים בפרקי זמן ארוכים של ימים ושבועות ומצביעים על הרוח השכיחה ולא על הרוח האחרונה.
כמו כן הם מאופיינים בפרופיל א-סימטרי, כאשר הצד הפונה אל הרוח (stoss slope) מתון יותר ואילו הצד הרחוק מהרוח (lee slope) תלול יותר.
מגה-גלונים מציגים התפלגות גודל גרגר בי-מודלית ולכן מורכבים משני סוגי גדלים עיקריים של גרגרי חול: גרגרים עדינים (עד 125 מיקרון) וגרגרים גסים (מ-125 ועד 1000 מיקרון).
בפסגה (crest) נמצא את הגרגירים הגסים יותר.
אין בידי החוקרים מודלים מתמטיים טובים המתארים את היווצרות המגה גלונים.
התאוריה המקובלת היא שהרוח אינה מספיק חזקה להרים את הגרגרים הגסים ואלו נערמים בקרבת השיא של הגלון ונעים למרחקים קצרים כתוצאה מהפגיעות של הגרגרים הקטנים הנעים בסולטציה.
כנראה שאורך הגל במקרה זה קשור למרחק הקפיצה הממוצע של הגרגרים הקטנים.
מגה-גלונים מצויים בישראל בקטורה, בחולות כסוי וביהל.
בעולם נוכל לראותם במרחבי המדבריות העולמיים כמו מדבריות נבדה, גובי, סהרה ועוד.
נוסף על כך, התגלו מגה גלונים גם מחוץ לכדור הארץ, במאדים, שבשל האטמוספירה הדלילה שעל פניו והגרביטציה הנמוכה יחסית לכדור הארץ, אורך הגל שלהם מגיע לעשרות מטרים.
גילוי זה מסייע לנו לבחון מורפולוגיה איאולית בכוכב לכת שונה מכדור הארץ ואנו יכולים ללמוד מכך על ההשלכות המורפולוגיות שמתרחשות שם ולהסיק מהן על השינויים האיאוליים בעולמנו.
מגה גלונים נוכל למצוא בקטורה ובחולות כיסוי במישור שמצפון לדיונה המפורסמת.
מקורו של החול בנחל כיסוי הוא בלייה של סלעי גיר (סלע רך) בעוד שמרבית החולות בסיני מקורם בבלייה של סלעי גרניט (סלע קשה) ומסיבה זו הם מורכבים בעיקר מקוורץ.
גלוסטר היא עיר נמל הבירה של מחוז גלוסטרשייר ומהווה נפה נפרדת באותו מחוז.
היא שוכנת על גדות נהר הסוורן בסמוך לשפך שלו לים האירי, כ-51 ק"מ צפון-מזרחית לעיר בריסטול וכ-72 ק"מ דרומית לעיר ברמינגהאם וסמוך לגבול הדרומי בין אנגליה לוויילס.
נכון לשנת 2011 בעיר 121,900 תושבים, בהכללת הפרברים והאזורים האורבנים סביב העיר מספר התושבים מגיע לכדי 149,820 תושבים.
גלוסטר מוכרת כיום בין היתר משום תעשיית התעופה שהתפתחה בה בעשורים הראשונים של המאה ה-20, במרכזה חברת המטוסים גלוסטר שהייתה חלוצת מנוע הסילון בתעשיית התעופה הבריטית ותרמה רבות לתעשיית המטוסים לפני ובמהלך מלחמת העולם השנייה.
העיר נוסדה תחת השלטון הרומי בבריטניה בשנת 97 בשם 'קולוניה גלבום נרוונסיס'.
בשנת 577 נכבשה העיר בידי הסקסונים אשר הפכו אותה לעיר נמל ומסחר חשובה, עם הקמה של כנסייה מרכזית בעיר ומרכז שלטוני הכולל טירה.
השם 'גלוסטר' נובע מהתקופה הסקסונית כהלחם של השם הרומאי 'גלבום' והמילה 'צ'יסטר' שמשמעה טירה, כך גלבומצ'יסטר הפכה במרוצת השנים לגלוסטר.
במהלך ימי הביניים גלוסטר הייתה מרכז של תעשיית הצמר המקומית אשר ריכזה ועיבדה צמר שהגיע בעיקר מאזורי הקוטסוולדס, בנוסף היו תעשיות ברזל, עור ודיג חשובות בעיר.
לעיר היה מעמד מיוחד ולתושביה ניתנו זכויות דומות לאלו של לונדון, לאורך שנים רבות פעלה בעיר מטבעה מלכותית.
במהלך מלחמת האזרחים האנגלית העיר גלוסטר הפכה למוקד קרבות כאשר תומכי המלוכה צרו על תומכי הפרלמנט בעיר, לבסוף תומכי הפרלמנט בעיר ניצחו והמצור נשבר בשנת 1643.
בעשורים הראשונים של המאה ה-20, גלוסטר הייתה מרכז חשוב בתעשייה האווירית בבריטניה.
חברת המטוסים גלוסטר הייתה מחלוצות טכנולוגיית הסילון בבריטניה וייצרה חלק מהמטוסים הראשונים שעשו שימוש בטכנולוגיה זו, בהם הגלוסטר מטאור.
בשנים שקדמו למלחמת העולם השנייה, החברה עסקה בייצור מספר דגמי מטוסים מוצלחים שזכו לשרת בחיל האוויר המלכותי, בהם הגלוסטר גלדיאטור, ההוקר הוריקן וההוקר טייפון.
מוזיאון העיר גלוסטר וגלריית האומנות
גלון היה הטיראן העיר סירקוסאי שבסיציליה ואחד מהאנשים המשפיעים ביותר בסיציליה בדורו.
נודע בין היתר כמי שהביס את הקרתגים בקרב הימרה.
הרודוטוס כותב שמשפחתו של גלון מוצאה היה באי טלוס.
משפחתו היו כוהנים לפרספונה ודמטר בעיר גלה, ותפקיד זה עבר בירושה.
היו לו שלושה אחים היירון, פולזילוס, ותרסיבולוס, כולם היו טיראנים אחריו.
הוא נולד בעיר גלה שבסיציליה.
באותם ימים החלק המזרחי של העיר היה בשליטת היוונים שהקימו שם ערים שנשלטו בידי טיראנים.
החלק המערבי היה נתון לשליטת קרתגו, וחלק משבטי הילידים עוד שמרו על מידה כלשהי של אוטונומיה.
טיראן גלה באותם ימים היה היפוקרטס שעלה לשלטון אחרי מותו של אחיו קלאנדרוס.
גלון שרת בצבאו של היפוקרטס כקצין פרשים ונודע באומץ ליבו ובפיקחותו.
לאחר מותו של היפוקרטס בקרב על העיר מגרה היבליה היו אמורים לרשת את מקומו שני בניו אוקלידס וקלאנדרוס אולם מכיוון שהיו קטינים תפס גלון את השלטון באמתלה של הגנה עליהם.
התושבים ניסו להתמרד ולהשתחרר מעול הטיראניה אולם גלון דיכא את ההתקוממות.
העיר סירקוסאי נשלטה בידי קבוצת אריסטוקרטים, אולם האיכרים מרדו בהם והקימו משטר דמוקרטי.
האריסטוקרטים נאלצו להימלט ולבקש עזרה מגלון, גלון מצידו שמח על ההזדמנות לכבוש את סירקוסאי.
הדמוקרטים לא היו ערוכים למלחמה ונכנעו לו כשאך הופיע בשערי העיר בשנת 485 לפנה"ס.
גלון הפך לטיראן סירקוסאי והעתיק את מושבו לשם.
הוא חפץ להפוך את סירקוסאי לעיר מבוצרת וחזקה, את גלה הוא הותיר בידי אחיו היירון.
הוא החריב עד היסוד את העיר קמרינה את התושבים הגלה לסירקוסאי.
כן עשה עם מעמד האצולה של גלה.
זמן מה לאחר מכן התקיפה העיר מגרה היבליה שטחים בשליטתו, גלון ניצל זאת כתירוץ להחריב את העיר את בני האצולה העביר לסירקוסאי ונתן להם אזרחות סירקוסית, את המון העם מכר לעבדים.
ליחס דומה זכו תושבי העיר אובויה.
הוא הקים צבא שכירים שמנה אולי 10,000 שכירי חרב רובם מהשבטים הסיקילים, הוא נתן לכולם אזרחות סירקוסית.
הוא גם נישא לדימרטה בתו של תרון מאקרגס.
באמצעים אלו תוך 10 שנים הפך גלון לטיראן החזק ביותר בסיציליה.
כאשר תכנן חשיארש הראשון מלך פרס לכבוש את יוון, פנו נציגים מאתונה וספרטה לגלון בבקשת עזרה.
גלון נזף בהם על כך שלא נענו לפנייתו כאשר ביקש מהם לסייע לו בסכסוך עם קרתגו.
הוא הסכים לשלוח 200 ספינות, 20,000 הופליטים, 4,000 פרשים, ו-4,000 קשתים וקלעים, בתנאי שהוא יהיה זה שיפקד על הצבא.
השגריר הספרטני התפרץ לדבריו וטען שהספרטנים צריכים לפקד על הצבא, גלון הסכים להתפשר ולפקד על הצי.
אולם אז התפרץ השגריר האתונאי וטען שעל הצי האתונאים צריכים לפקד.
גלון זעם והודיע שהוא מבטל את התמיכה, אם כי שלח את אחד מאנשיו ליוון עם מתנות והורה לו להעניק אותן למלך פרס אם הפלישה תצליח, ולהקדיש אותן לאפולו אם היא תיכשל.
באתם ימים חותנו של גלון תרון כבש את העיר הימרה שנשלטה בידי טרילוס.
טרילוס נמלט אל חתנו אנקסילאוס מרגיון ויחד שכנעו את מלך קרתגו חמלקרת מגו לבוא לסיציליה ולהחזיר אותו לשלטון.
אנקסילאוס אף הפקיד את שני בניו כבני ערובה בקרתגו.
חמלקרת הגיע בראש צבא גדול לסיציליה, תרון הזעיק את גלון לעזרה, חמלקרת הביס את הצבא של תרון ועמד לכבוש את הימרה, אולם גלון הופיע ברגע הקריטי של הקרב במסווה של כוח של בעלי הברית של חמלקרת והעלה באש את הספינות הקרתגיות, חמלקרת נהרג בקרב.
לאחר הקרב השתררה פאניקה בקרתגו.
בני משפחתו של חמלקרת הוגלו, ומשטר המלוכה נחלש.
הקרתגים מיהרו לכרות הסכם שלום עם היוונים, על פי ההסכם קרתגו שילמה פיצויים בסך 2,000 כיכרות כסף ובנתה שני מקדשים לאלים היווניים, העיר הימרה נותרה בשליטת תרון, אם כי הקרתגים לא נדרשו לפנות שטחים.
גלון הוסיף להסכם פיסקה נוספת שבה דרש מקרתגו להפסיק את מנהג קורבנות האדם שהיה מקובל אצלה.
פיסקה זו גרמה למונטסקייה לכנות את ההסכם "חוזה השלום האציל ביותר שנזכר אי פעם בהיסטוריה".
אם כי ככל הנראה הייתה הפיסקה על הנייר בלבד שכן קרתגו המשיכה להקריב קורבנות אדם.
לא ברור מדוע גלון לא ניצל את ניצחונו ולא דרש מקרתגו לפנות שטחים.
דיודורוס טוען שהקרתגים שיחדו את דימרטה אשתו של גלון כדי שתשפיע על בעלה.
דיודורוס טוען שלקרתגו היה הסכם עם פרס, והרודוטוס טוען שהקרב התרחש במקביל לקרב סלמיס.
אם כי משה עמית סבור שהקרב היה בסך הכל עוד אחד מהסכסוכים הרבים שהתרחשו בין קרתגו ליוונים, ובמסורת מאוחרת נקשר הקרב עם קרב סלמיס.
גלון נחשב לרוב לטיראן חיובי יחסית.
פלוטרכוס כתב עליו שהוא "עשה, כנראה, את העיר תאווה לעיניים תחת שלטון יחיד".
מאוחר יותר, בימי טימוליאון, כאשר נהרסו מרבית האנדרטאות שבנו הטיראנים בעיר, רק האנדרטה של גלון הותרה על כנה.
גלון מת בשנת 478 לפנה"ס, היו לו בנים אבל הוא חילק את ממלכתו בין אחיו.
היירון הראשון זכה במעמד השליט, פולזילוס היה למפקד הצבא ואף נישא לדמרטה אלמנתו של גלון, תרסיבולוס האח השלישי לא קיבל שום תפקיד משמעותי בשלב זה.
מאוחר יותר הסתכסכו פולזילוס והיירון, ופולזילוס נמלט.
גלוסה אורדינריה הייתה קובץ ערוך של פרשנות הברית הישנה והברית החדשה מאת אבות הכנסייה שאוגד ועובד בצרפת במאה ה-12. היא הייתה פרשנות הביבליה הנוצרית החשובה והמקיפה ביותר בימי הביניים, והייתה לה השפעה רבה על התאולוגיה וההגות של תקופת הסכולסטיקה.
הגלוסה נדפסה בתוך כרכי הביבליה כהגהות סביב ובתוך הטקסט של הוולגטה.
הגלוסה אורדינריה מורכבת מאסופה עצומה של קטעים שנבחרו מתוך פירושיהם של אבות הכנסייה לספרי הביבליה, משום שנחשבו כמוסמכים וכמתאימים ביותר והוצמדו כל אחד בתורו לטקסט המקראי.
חלק מקטעי הפרשנות לוקטו ישירות מתוך כתבי המחברים, ואחרים נלקחו מתוך ספרים מאוחרים יותר שנכתבו בעצמם כהגהות על הפרשנים המקוריים.
כפי שציינה אן מאתר, היחס בין המקורות המצוטטים בתוך הגלוסה אורדינריה הוא מדד חשוב להתקבלותם של אבות הכנסייה השונים בעיני מלומדי הכנסייה בימי הביניים.
על הסמכויות החשובות ביותר המוזכרות בגלוסה נמנים אוגוסטינוס הקדוש, הירונימוס, בדה ונרביליס, גרגוריוס הגדול וגם – על אף מעמדו השנוי מאוד במחלוקת – אוריגנס, לצד כותבים מאוחרים עד הרנסאנס הקרולינגי, בייחוד רבנוס מאורוס.
ההגהות לחומש, לדוגמה, מערבות את מרבית הכותבים העיקריים; בהערות לספר יהושע וספר שופטים מופיעים רבות אוגוסטינוס ואוריגנס.
בספר מלכים העורכים ליקטו בעיקר מהגהותיו של מאורוס, עליו הסתמכו גם עבור דברי הימים.
בדה ונרביליס מוזכר רבות בעזרא ונחמיה, וגרגוריוס הוא הפרשן העיקרי עבור ספר איוב.
בקהלת, שיר השירים ויתר ספרות החוכמה, הגלוסה שואבת מהירונימוס יותר מכל אחד אחר.
בברית החדשה, הפרשנות לבשורה על-פי מתי שואבת בעיקר מעבודתו של אב המנזר הקרולינגי פסכאיוס רדברטוס, בעוד שבמרקוס בדה ונרביליס הוא הנזכר ביותר, ובלוקאס אמברוזיוס ובדה הם המקורות העיקריים.
הגלוסה על יוחנן מסתמכת רבות על אוגוסטינוס.
באגרות, מופיע באופן בולט לצד הפרשנים הקלאסיים גם הקרולינגי האימו מאוקסר.
קיבוצה ועריכתה של הגלוסה היו תהליך ממושך שפתחו בו התאולוגים והאחים אנסלמוס ורדולפוס, מלומדים בכירים בבית-הספר של קתדרלת העיר לאן שבצרפת, בסוף המאה ה-11 (עד המאה ה-20 יוחס הקובץ למלומד הקרולינגי ולאפריד הפוזל, שמת ב-849, אך הוכח שטענה זו נבדתה בידי יוחנן טריתמיוס ב-1494).
עד מותו של אנסלמוס ב-1117 הם ושותפיהם למפעל כיסו רק חלק מספרי הביבליה, אך תלמידיהם המשיכו בכך אחריהם, בייחוד גילברטוס מאוקסר.
הלה היא העורך העיקרי של פרשנות הברית הישנה.
הגלוסה הייתה מוכנה עד 1140 לכל המאוחר, כשמספר ניכר של כתבי-יד שלה כבר היה מצוי בספריות.
כמו טקסטים אחרים מימי הביניים, מעולם לא הייתה גרסה אחת וקאנונית שלה אלא מספר רב של מהדורות שונות.
במחצית השנייה של המאה ה-12 הייתה הגלוסה ספר פופולרי בפריז, ממוקדי הלימוד החשובים בכל העולם הנוצרי, ושימשה רבות אישים בולטים כפטרוס הלומברדי וגילברטוס איש פואטייה.
משם קודמה הפצתה לספריותיהם של מנזרים, כנסיות ואצילים, שכן בוגרי פריז עוררו את העניין בה כשמונו לתפקידים כנסייתיים או שבו לביתם.
מתחילת המאה ה-13 חל פיחות מסוים במעמדה של הגלוסה בחוגים האקדמיים בשל הופעת פרשנויות חדשות יותר ומעבר לעיסוק בתאולוגיה במקום בהערות על המקרא, אך היא נותרה חיבור חשוב ונפוץ ביותר: באותה מאה אף עלה היקף ההעתקה של כתבי-יד ומהדורות שלה יצאו בכל אירופה, מגרמניה עד איטליה.
ב-1480 היא הודפסה לראשונה בשטרסבורג, ומהדורה זו הפכה לטקסט הקאנוני הראשון שלה והייתה הדגם לכל ההדפסות עד 1590. רק הרפורמציה, עם הדגש ששמה על פשט הכתוב (מרטין לותר עצמו השתמש בגלוסה בהרצאותיו על תהילים באוניברסיטת ויטנברג ב-1513), הפכה את האורדינריה לחסרת רלוונטיות ולעיתים אף לספר כפירה.
לימוד המקרא מבעד למסננת הפרשנית המסובכת והאלגורית של אבות הכנסייה הותקף על ידי ההומניסטים והרפורמטורים; עותקים של הגלוסה אף הושמדו על ידי הרשויות הפרוטסטנטיות במספר מקרים.
המהדורה האחרונה יצאה ב-1634 באנטוורפן; ההדפסה הבאה הייתה רק ב-1860, כזוג כרכים בתוך האנתולוגיה העצומה "פאטרולוגיה לטינה".
גלוסותריום (שם מדעי: Glossotherium; מילולית: "לשון בהמה") הוא סוג של יונק נכחד מקבוצת עצלני הקרקע שחי באמריקה הדרומית בסוף הפליוקן ועד תחילת ההולוקן, התור הנוכחי מלפני 2,500,000 שנה עד לפני 10,000 שנה.
הגלוסותריום היה הולך על ארבע שהיה קרוב לעצלנאים המודרניים אך לא חי על העצים והיה כבד מכדי לטפס.
הוא היה בעל כפות רחבות וחזקות ובהם זוג טפרים.
לסתותיו היו חלשות ובעלות שיניים קטנות והוא היה קרובו של המילודון ושל הפרמילודון מצפון אמריקה.
גובהו הגיע לארבעה מטרים ומשקלו ל-1.5 טון.
העצלן התגלה בחפירות שונות באמריקה הדרומית במדינות: ברזיל, ארגנטינה, ונצואלה, אקוודור, פרו, בוליביה, צ'ילה, אורוגוואי ופרגוואי.
ככל הנראה התקיים הגלוסותריום עד לפני 10,000 שנה ונכחד מסיבות לא ברורות.
ככל הנראה הוא היה יצור איטי שחי במישורי עשב לחים וניזון מאכילת עלי עצים שהוא כיפף בעזרת כפותיו הגדולות.
היו לו מעט אויבים, שהעיקרי מביניהם היה הסמילודון.
גלוסטר היא עירייה במחוז קמדן בניו ג'רזי שבארצות הברית.
העירייה הוקמה ב-1 ביוני 1695. היא שולבה במחוז קמדן בשנת 1844. מאז חלקים ממנה הועברו לעיריות אחרות.
נכון להיום שטחה הוא כ-60 קמ"ר.
בין היישובים הגדולים ששייכים עירייה ניתן לציין בלקווד וגלנדורה שבכל אחד מהם מתגוררים מעל ל-4,000 תושבים.
המחוז מהווה אזור חקלאי, תעשייה ומגורים גם יחד.
גידול פירות, ירקות חקלאיים ועופות, תעשיית החלב, גידול בקר, חזירים ובעלי חיים אחרים, קיומם של בתי שימור מודרניים בכל ימות השנה, מפעלים מהקפאה מהירה ושווקים סמוכים מקדמים את מחוז גלוסטר לאחד החלקים העיקריים לייצור מזון.
שילוב כזה של חקלאות ותעשייה, יחד עם מיקומו של המחוז באזור המטרופוליטן של פילדלפיה, הביא לקהילות מגורים.
במחוז גלוסטר יש בתי ספר ואתרי תפילה.
בשטח העירייה ממוקם בניין ששימש כבית חולים במהלך מלחמת העצמאות של ארצות הברית ונכלל במרשם הלאומי של מקומות היסטוריים.
בשטח העירייה עובר כביש מהיר לאטלנטיק סיטי.
גַּלּוֹנִית מְצוּיָה (.Ballota undulata Benth, שם עברי קודם: בלוטה גלונית) - בן-שיח ים-תיכוני ממשפחת השפתניים.
הוא צמח סלעים טיפוסי נמוך, ירוק במרבית עונות השנה, שעיר כולו, גובהו 50 עד 80 ס"מ, ריחו נעים ומתקתק, ופרחיו הלבנים חבויים בגביע משתייר ורחב שנשאר זמן רב לאחר הפריחה.
הלבלוב בתחילת החרף הוא מבסיס הגבעולים המעוצים שנשאו פרחים ופרי בשנה הקודמת.
הפריחה בחודשי האביב המאוחר ולאורך כל הקיץ, מסוף מרץ ועד תחילת נובמבר.
בעת הפריחה מתייבשים רוב העלים.
הפצת זרעים באמצעות רוחות של תחילת החורף בסיוע גביע משתייר ויבש.
במקורות העבריים שם הסוג היה "בלוטה" ושמו המלא היה בלוטה גלונית.
השם המדעי "בלוטה" הוא שמו של אחד המינים הגדלים ביוון ואין לא משמעות בעברית.
שם הסוג בָּלוֹטָה הוחלף לשם עברי על שום צורת שולי העלים האופיינית בשנת 2003.
בן-שיח ים-תיכוני שגובהו 30 עד 80 ס"מ, נמוך, ירוק במרבית עונות השנה ושעיר כולו.
הגבעולים מעוצים בבסיסם, רְבוּעִים ומכוסים בשערות רגילות ובשערות בלוטיות.
העלים נגדיים, פשוטים, אורכם 3 עד 6 ס"מ, רכים, עבים, מקומטים ומכוסים בשערות בלוטיות.
מעיכת העלים מעלה ריח אופייני נעים ומתקתק.
הטרף דמוי ביצה או עגלגל ושפתו בעלת שיניים משוננות וגלוניים.
לעלי הגבעול האמצעיים בסיס מפורץ דמוי לב או כליה.
והן ערוכות בדורים "כדוריים" לאורך גבעול התפרחת בחיק עלים.
בכל תפרחת הרבה פרחים צפופים.
הפרחים, דו-מיניים, דו-שפתניים (שתי השפתיים ברורות למדי ונראות יפה מבחוץ), עם 4 אבקנים.
הגביעים גדולים, מאוחה עלים לגמרי, דמויי משפך רחב, קוטרם 10 עד 15 מ"מ, מכוסים בשערות בלוטיות, בעלי 10 עורקי אורך ועורק רוחב אחד.
שפת הגביע, רחבה ופרושה לרווחה.
היא מעט גלונית ומפורצת, ו-10 שיניה אינן ניכרות כמעט.
בגלונית הסלעים יש 10 שיניים ואילו בגלונית פלשתית ובגלונית מבאישה רק 5 שיניים.
הגביע משתייר עם הפרי ומסייע בהפצת הזרעים.
הכותרת לבנה, שפתה העליונה שעירה, אורכה 15 עד 18 מ"מ והיא שקועה-חבויה בתוך הגביע.
תפוצתה העולמית של גלונית מצויה היא ים-תיכונית - אירנו-טורנית.
הוא גדל בכל רחבי ארץ ישראל פרט למרומי החרמון ולערבה הדרומית.
היא גדלה בבתי גידול שונים ושחונים, אבל טבעיים בלבד: במדבריות, בערבות, בבתות ספר.
תמיד בבתי גידול סלעיים ובמחשופים של סלעים קשים, ובעיקר בשולי החבלים הים-תיכוניים ובחגורת הספר.
לצמח ריח נעים מתקתק, מכינים מעליו תה מרגיע.
מייחסים לצמח תכונות חיטוי והרגעה לעור.
גַּלּוֹנִית פְּלִשְׁתִּית (שם מדעי: Ballota philistaea) צמח רב-שנתי, ים-תיכוני שעיר, רב-גבעולים בסוג גלונית ממשפחת השפתניים.
מין זה אנדמי לישראל ולדרום ממלכת ירדן.
הגבעולים זקופים ונוטים כלפי מעלה.
מעוגלים ולא רבועים, שעירים מעט.
העלים נגדיים, פשוטים, שעירים, ביציים ושפתם חרוקה ושטחית כמשור.
הפרחים ערוכים בדורים צפופים רבי פרחים בחיקי עלי תפרחת ארוכים מאורך הדור.
הפרחים דו-מינים, בעלי עטיף כפול, דו-שפתנים (שתי השפתיים ברורות למדי ונראות יפה מבחוץ), צבעם ורוד או ארגמני, אורכם 10 מ"מ.
כל פרח יושב בחיק חפיות זעירות ושעירות.
הגביע מאוחה כולו, דמוי פעמון או משפך רחב שקוטרו 8 מ"מ דומה לזה של גלונית מצויה.
אוגן הגביע, רחבה ופרושה לרווחה וגלונית.
בשפת הגביע 5 שיניו ברורות, זקופות, רחבות, אורכן כמעט כרוחבן, שמסתיימות בחוד קצר ומתפשקות לעת הבשלה.
הכותרת דו-שפתנית, גודלה 10 עד 12 מ"מ, צבעה ארגמן חיוור, והיא בולטת מהגביע.
השפה התחתונה מאופיינת בעורקים לבנים חיוורים ומרושתים.
בית גידולו האופייני של מין זה בישראל הוא מצע של חולות מיוצבים וחול חמרה, בצל עצי חרוב ושקמה, בקרבה הדוקה לשבכי שיחים גבוהים של שיחי אלת המסטיק, אטד החוף ורותם המדבר.
בדרום ירדן בית גידולו מצומצם לאבן חול מאזור פטרה ועד שובק.
שם הוא גדל בצל עצי זית בבוסתנים, וגם בחריצים עמוקים ולרוב מוצלים בין מצוקי אבן חול.
גלונית פלשתית היא מין אנדמי לישראל ולדרום ממלכת ירדן, שתפוצתה מקוטעת למישור החוף ולהרי אדום.
תפוצתה בישראל היא לאורך מישור החוף.
היא נדירה מאוד בחוף הכרמל (במעט אתרים באזור חוף דור–הבונים); מצויה בשרון ובדרום שפלת החוף בעשרות אתרים.
היא מוגנת בשמורת שיטה מלבינה אשדוד ובשמורת כרמיה.
תפוצתה בדרום ממלכת ירדן בלבד, ומצומצמת בתפוצתה לאבן חול מאזור פטרה ועד שובק.
שם היא גדלה בצל עצי זית בבוסתנים, וגם בחריצים עמוקים ולרוב מוצלים בין מצוקי אבן חול.
גלונית פלשתית נחשבת לצמח נדיר ואנדמי המצוי תחת סכנת הכחדה למרות שהוא נמצא ב-100 אתרים בארץ.
שטחי הגידול הטבעיים הולכים ומצטמצמים בגל עיור מוגבר.
פריחה מסוף מרץ ועד תחילת יולי.
גלומה (בנורווגית: Glomma) הוא הנהר הארוך ביותר בנורווגיה.
אורכו 621 קילומטרים, ואגן הניקוז שלו מכסה 13% משטחה של נורווגיה.
הנהר זורם מאגם אורסונד ליד ררוס באהושונד ונשפך בטרנדלג לאוסלופיורד בפרדריקסטאד.
מהנהר מופק חשמל המסייע לכלכלת המדינה.
5 תחנות כוח הידרואלקטריות (Lilleström, Sulbergfoss, Askim, Vama ו-Sarpsfoss) הוקמו על הנהר בהספק של 27 עד 104 מגה-וואט והפקת חשמל שנתית של 27 עד 104 אלף קילוואט.
חלק ממימיו משמשים לאספקת מים.
זוהי הפחמימה הנפוצה והחשובה ביותר ואף התרכובת האורגנית הנפוצה ביותר על-פני כדור הארץ.
50 מיליארד טונות מיוצרים בשנה, רובם על ידי יצורים פוטוסינתטיים.
גלוקוז הוא התרכובת המרכזית המשמשת בתהליך הפקת האנרגיה ביצורים חיים, המגיב הראשון בתהליך הנשימה התאית וחיוני לכל היצורים החיים.
הוא מופק כתוצר עיקרי בתהליך הפוטוסינתזה.
הגלוקוז משמש לתהליכי המטבוליזם בתאים פרוקריוטיים ובתאים אאוקריוטים כאחד.
מבחינה כימית גלוקוז הוא הקסוז – חד-סוכר המכיל 6 אטומי פחמן (הקסא ביוונית פירושו "6").
נוסחתו של גלוקוז היא: C6H12O6. גלוקוז הוא גם אלדוז – סוכר המכיל את הקבוצה הפונקציונלית אלדהיד (CHO).
משקלו המולקולרי של גלוקוז הוא 180.18 גרם למול.
גלוקוז יכול להופיע בצורת שרשרת פתוחה, אך בדרך-כלל נוטה קבוצת האלדהיד להגיב עם אחת מקבוצות ההידרוקסיל (OH), והשרשרת נסגרת לטבעת בעלת 5 פחמנים (ועוד חמצן הקשור אליה), המכונה טבעת הקסנוז.
מבין כל האלדוזות, טבעת הגלוקוז היא היציבה ביותר, דבר המסביר את תפוצתו העצומה של סוכר זה.
את הגלוקוז ניתן לזהות באמצעות ריאגנט בנדיקט
מתוך מגוון המבנים האלדוהקסוזים האפשריים, רק שני איזומרים-אננטיומרים של חד-הסוכרים מכונים גלוקוז, ורק אחד מהם, האננטיומר D-גלוקוז, הוא פעיל מבחינה ביולוגית, והוא מהווה את צורתו הטבעית של חד-הסוכר המיוצרת במנגנונים הסטריאוסלקטיביים שבעולם הטבע.
גלוקוז זה ידוע גם בשם דקסטרוז וזהו כינויו הנפוץ ביותר של הגלוקוז בתעשיית המזון.
אננטיומר L של הגלוקוז מיוצר באופן מלאכותי במעבדה.
הוא אינו פעיל ביולוגית, ולכן חסר ערך קלורי מכיוון שהוא לא יכול להוות מקור אנרגיה בתאים.
ערך זה עוסק רק באיזומר D של הגלוקוז, אם-כי מבחינה כימית ופיזיקלית קיים ביניהם דמיון רב, למעט השפעתם השונה על אור מקוטב.
קיים שווי משקל בין הצורה הפתוחה לבין הצורה הטבעתית.
בביולוגיה, הגלוקוז הוא חומר המוצא של תהליך הפקת האנרגיה הבסיסי ביותר בכל היצורים החיים: הגליקוליזה.
בתהליך זה מפורק הגלוקוז לשתי מולקולות תלת-פחמניות של פירובט; פירוק זה גורם לשחרור אנרגיה רבה, המנוצלת לקיום תהליכי התא.
בחלק מהיצורים מנוצל הפירובט לייצור תוצרים סופיים, כגון אתנול; ביצורים אווירניים (אארוביים) מהווה הגליקוליזה רק את השלב הראשון של תהליך יצור האנרגיה; הפירובט ממשיך להגיב ובסוף התהליך (הקרוי נשימה תאית) מופקת אנרגיה גדולה בהרבה מזו המופקת בגליקוליזה לבדה.
במקביל לתהליך זה, בו מפורק גלוקוז, קיימים בטבע שני תהליכים עיקריים בהם גלוקוז מיוצר:
בפוטוסינתזה מייצרים צמחים, אצות וחיידקים מסוימים גלוקוז מפחמן דו-חמצני ומים, בנוכחות אור.
הגלוקוז בצמחים אינו נשמר בצורתו הטהורה, אלא נדחס לפולימר בעל שתי צורות: עמילן ותאית.
בגלוקונאוגנזה מייצרים בעלי חיים גלוקוז מפירובט או מחומצות אמינו.
בבעלי חיים נאגר הגלוקוז בצורת גליקוגן, פולימר כמעט זהה לעמילן.
צמחים הם מקור הגלוקוז היחידי של בעלי החיים.
בעלי החיים אוכלים את הצמחים, על הגלוקוז האגור בהם, או, במקרה של טורפים אמיתיים, אוכלים בעלי חיים אחרים שאכלו צמחים.
גלוקוז מהווה חומר מוצא לתרכובות ביוכימיות רבות בבעלי חיים.
הגלוקוז הופך בתהליך הגליקוליזה, כאמור, לפירובט, תרכובת תלת-פחמנית.
שינוי קל של פירובט הופך אותו לגליצרול, המהווה את הבסיס לכל הליפידים.
מספר תוצרים של הגליקוליזה ושל מעגל קרבס מומרים לחומצות אמינו; הגלוקוז מהווה, אם כך, חומר מוצא לחלבונים.
קבוצת התרכובות הביוכימיות שנותרה היא הנוקלאוטידים; הסוכר הקיים בכל הנוקלאוטידים, ריבוז, מיוצר מגלוקוז בתהליך הקרוי מסלול הפנטוז פוספט.
גלוקוז הוא מקור אנרגיה מרכזי במוח, והוא הכרחי לתפקוד בסיסי של מערכת העצבים המרכזית.
מעבר לתפקיד המטבולי שהגלוקוז מבצע במערכת זו, נמצא כי לגלוקוז השפעות רבות על התפקידים שלה, ובכללם יכולות קוגניטיביות גבוהות.
הגלוקוז מגביר, תחת מטלות מסוימות, יכולות זיכרון כמו שליפה של מידע סמנטי, והיזכרות במאורעות בזמן.
בנוסף לזאת נמצא כי הוא תורם ליכולת הלמידה הדקלרטיבית, לקשב, וכן לתפקודים ניהוליים.
המנגנון דרכו הגלוקוז משפיע על תפקודים אלו אינו ידוע, זאת בשל מיעוט ראיות חותכות.
עם השנים הוצעו מנגנונים הקשורים לזמינות גלוקוז חוץ תאי מוגברת, זמינות הנצרכת לשימוש התאים במוח כאשר הנבדק מבצע מאמץ קוגניטיבי, כמו גם מנגנונים המערבים את מערכת האינסולין או כאלה שמייחסים את התופעה להשפעת גלוקוז על המערכת הכולינרגית.
צריכת הגלוקוז היומית הממוצעת לאדם עומדת על 160 גרם.
מתוכם כ-120 גרם מיועדים לשימוש המוח בלבד והיתר מוקצים לצורכי יתר הרקמות.
כמות הגלוקוז שמצויה בנוזלי הגוף היא כ-20 גרם, והכמות הזמינה לשימוש שמקורה במאגרי הגליקוגן בגוף היא בערך 190 גרם.
המדד הגליקמי של גלוקוז נקבע כ-100, והוא מהווה אמת מידה (מקסימלית) למדד זה.
המתיקות של הגלוקוז גבוהה, כ 70% ביחס לזו של סוכרוז שמהווה אמת מידה למתיקות.
גלוקגון (Glucagon) הוא הורמון פפטידי שנוצר בתאי אלפא שבלבלב.
הורמון זה הוא ההורמון הקטבולי העיקרי של הגוף, כאשר תפקידו העיקרי להעלות את ריכוז הגלוקוז וחומצות השומן בזרם הדם.
תרופות להיפוגליקמיה חמורה משתמשות בגלוקגון על מנת להעלות את אחוז הסוכר בזרם הדם.
בסמוך לתאים המפרישים גלוקגון, נמצאים תאי בטא המייצרים אינסולין.
פעולתו של הגלוקגון הפוכה להורמון אינסולין אשר מוריד את רמות הסוכר מחוץ לתאים.
הגלוקגון עצמו נוצר משרשרת פפטידית בשם פרוגלוקגון , אשר מקודדת בגן GCG.
הלבלב מפריש גלוקגון כאשר רמת הסוכר בדם פוחתת מתחת לסף מסוים.
הגלוקגון נקשר לקולטני גלוקגון בכבד שגורמים לכבד מצד אחד להפסיק שימוש בגלוקוז לייצור אנרגיה בתהליך הגליקוליזה ומצד שני להתחיל לפרק גליקוגנים שהוא אגר למונומר שמרכיב אותם - גלוקוז.
כאשר מאגרי הגליקוגן מתחילים להתרוקן הגלוקגון מוריד את ריכוז המטבוליט פרוקטוז 2,6-ביספוספט בכבד, ובכך מניע את הגלוקונאוגנזה, ומפחית את הגליקוליזה.
כמו כן הגלוקגון מגביר את פעילות האנזים גליקוגן פוספורילאז על מנת לשחרר גלוקוז מגליקוגן לזרם הדם, ומעכב את האנזים גליקוגן סינטאז ובכך מפחית את הסינתזה של גליקוגן.
הגלוקוז הזמין משוחרר לזרם הדם לשימוש הרקמות.
יתר על כן הגלוקגון מפסיק את הסינתזה של חומצות שומן ברקמת השומן, ומעודד את תהליך הליפוליזה - תהליך פירוק השומנים ברקמות אלו.
חומצות שומן אשר פורקו ברקמות נישאות על גבי אלבומין אל רקמות הגוף אשר משתמשות בהן להפקת אנרגיה.
לרוב באמצעות תהליך חמצון בטא והכנסתם למעגל קרבס.
בבני אדם ההורמון בנוי מהשרשרת הפפטידית:
לפוליפפטיד זה מסה מולקולרית של 3485 דלטון.
בשנת 1920 החוקרים קימבל ומורלי זיהו חומר בעל תכונות היפרגליקמיות - מגבירות ייצור סוכר.
הם תיארו את הגלוקגון בשנת 1923. בשנות החמישים המאוחרות זוהה רצף חומצות האמינו המלא של הפפטיד.
קימבל ומורלי טבעו את המושג ב-1923, כאשר תחילה הם קבעו את שם הפפטיד כגלוקוז אגוניסט.
גְלוּקוֹנֵאוֹגֶנְזַה (גלוקונאוגנזיס אנגלית: Gluconeogenesis או GNG) היא מסלול מטבולי ליצירת גלוקוז בבעלי חיים, צמחים, פטריות ובחיידקים.
במסלול זה מיוצר גלוקוז מתרכובות שאינן פחמימות, כגון פירובט, גליצרול או חומצות אמינו.
המילה מהווה צירוף של גלוקוז, נאו ("חדש") וגנזה ("יצור") ביוונית.
הגלוקונאוגנזה אחראית על שמירת רמת גלוקוז קבועה בדם בין הארוחות, כשהגוף נתון תחת מאמץ רב או במהלך צום.
באדם היא מתרחשת בעיקר בכבד ובמידה פחותה גם בכליות ובלבלב.
בתהליך הגלוקונאוגנזה מתרחשות כמה תגובות הפוכות לאלו שבגליקוליזה, תהליך פירוק הגלוקוז.
למרות זאת, לא מהווה הגלוקונאוגנזה את התהליך ההפוך לגליקוליזה; בגלוקונאוגנזה קיים דילוג על שלושה שלבים בלתי-הפיכים בגליקוליזה.
כמו כן, היא לא מייצרת אנרגיה.
רובו של התהליך מתרחש בציטופלזמה של התא; מיעוטו מתרחש במיטוכונדריה ואילו השלב הסופי, בו מיוצר הגלוקוז, מתרחש ברשתית התוך פלסמית (ER).
לאחר מכן משונע הגלוקוז אל הציטוזול (נוזל הציטופלזמה) באמצעות נשאים.
תהליך הגלוקונאוגנזה מתחיל עם שתי מולקולות פירובט (תרכובת תלת-פחמנית) ומסתיים במולקולת גלוקוז אחת (תרכובת שש-פחמנית).
התהליך נחשב ל"יקר" מבחינה אנרגטית, ובמהלכו נצרכות 6 מולקולות ATP.
בגליקוליזה, לשם השוואה, מתקבלות 2 מולקולות ATP; אם שני התהליכים מבוצעים האחד במקביל לשני, ישנו הפסד של 4 מולקולות ATP.
את תהליך הגלוקונאוגנזה ניתן לסכם כך:
בשלב הראשון מומר פירובט לאוקסלואצטט, ומחומר מוצא זה ממשיך התהליך.
כל חומצות האמינו, מלבד לאוצין וליזין, יכולות לשמש כחומרי מוצא לגלוקונאוגנזה במקום פירובט.
חומצות האמינו יכולות להיות מומרות (בעזרת אנזימים) לאוקסלואצטט, וזוהי הסיבה שהן מסוגלות להתניע את תהליך הגלוקונאוגנזה.
המשמעות הפיזיולוגית של עובדה זו היא שבשעת רעב קיצוני ומחסור בסוכרים, מסוגל הגוף לפרק חלבונים (המורכבים מחומצות אמינו) לשם ייצור אנרגיה.
מדוע טורח הגוף לייצר גלוקוז, רק כדי שמאוחר יותר יפרקו שוב (בתהליך הגליקוליזה) לשם הפקת אנרגיה?
הסיבה לכך היא שתאים רבים בגוף (תאי מערכת העצבים המרכזית ותאי דם אדומים, למשל) מסוגלים להשתמש אך ורק בגלוקוז לשם הפקת אנרגיה (ולא בחלבונים או בשומנים), ועל כן נאלץ הגוף להשקיע אנרגיה רבה בתהליך הגלוקונאוגנזה על-מנת לספק את צורכי תאים חשובים אלו.
גלוריה מריה מילגרוסה אסטפן (בספרדית: Gloria María Milagrosa Estefan; נולדה ב-1 בספטמבר 1957) היא זמרת, שחקנית ואשת עסקים אמריקאית-קובנית.
היא החלה את הקריירה שלה בתור הסולנית של הלהקה "מיאמי לטין בויז" אשר לבסוף נקראה מיאמי סאונד משין.
אסטפן נולדה בהוואנה, קובה, וכאשר הייתה בת 16 חודשים עברה משפחתה למיאמי, פלורידה לאחר המהפכה הקובנית ב-1959. יש לה אחות צעירה בשם בקי.
אסטפן למדה צרפתית, תקשורת, ופסיכולוגיה באוניברסיטת מיאמי וסיימה ב-1978.
ההופעה המוזיקלית הראשונה של אסטפן הייתה בחתונה קובנית, כאשר אמיליו אסטפן (בעלה לעתיד), סולן להקת "Miami Sound Machine" (בתרגום מילולי- מכונת הצליל של מיאמי), ביקש ממנה להצטרף ללהקתו.
בשנת 1975 החלה גלוריה לשיר באנגלית וזכתה לראשונה בהצלחה בקרב קהל דוברי אנגלית עם השיר "Conga".
השיר איתו פרצה אסטפן היה הלהיט "Conga", אותו הוציאה בשנת 1985. בעקבות הצלחתו העולמית של השיר, קיבלה אסטפן בחסות להקתה, את הפרס השנתי של טוקיו בשנת 1986, אותו מעניקים בכל שנה מאז שנת 1972, בפסטיבל השנתי של טוקיו.
שנתיים לאחר מכן יצא השיר "Anything for You", שהצליח לכבוש את פסגת הבילבורד הוט 100.
במרץ 1990, חוותה אסטפן תאונת דרכים קשה.
בעקבות כך, יצאה להפסקה של שנה מעולם המוזיקה, ובשנת 1991, חזרה עם האלבום Into the Light, שזכה להצלחה חסרת תקדים, ומכר בארצות הברית בלבד כ-2 מיליון עותקים בסך הכל.
שנתיים לאחר מכן הוציאה את האלבום ספרדי-אנגלי Mi Tierra, שהצליח לזכות בשלושה פרסי גראמי בערב אחד.
האלבום היה לאלבום הראשון בהיסטוריה שכבש את פסגת מצעד האלבומים הלטיניים של בילבורד, שאותו השיקו בסמוך לצאתו.
בנוסף לכך, האלבום הפך לאלבום הראשון בהיסטוריה שזכה לתואר "יהלום" בספרד, על מכירות של למעלה ממיליון עותקים.
בסך הכל נמכרו תקליטיה ושיריה של אסטפן בכ-100 מיליון עותקים ברחבי העולם, כאשר 31.5 מיליון עותקים נמכרו בארצות הברית בלבד.
באוגוסט 2003, יצא לאור הסינגל "Wrapped" מתוך אלבום האולפן Unwrapped, חודש לאחר מכן יצא הגרסה הספרדית לשיר "Hoy".
בין היתר ביצעה אסטפן גרסה בשפה האנגלית וגרסה בשפה הספרדית לשיר "What More Can I Give", ובשיר "".
בשנת 2022 שיחקה לצד אנדי גרסיה בתפקידים הראשיים בסרט "אבי הכלה" שעלה ישירות לשירות הסטרימינג HBO מקס.
אסטפן זכתה ב-3 פרסי גראמי, כוכב בשדרת הכוכבים של הוליווד, וכוכב נוסף בשדרת הכוכבים של לאס וגאס.
בשנת 2015, קיבלה את מדליית החירות הנשיאותית, אותו העניק לה ברק אובמה, ושנתיים לאחר מכן עוטרה גם בפרס מרכז קנדי.
בנוסף לכך, זכתה אסטפן בפרס המוזיקה האמריקאית, בפרס הווידאו-קליפים של MTV ואף זכתה בתואר "פזמונאית השנה" מטעם ה-BMI.
מאוחר יותר נכנסה אסטפן להיכל התהילה של הכותבים הטובים ביותר שהיו, ובמהלך הקריירה שלה זכתה פעמים רבות בטקסי פרסי המוזיקה של בילבורד.
אסטפן נכללת ברשימת האמנים המצליחים ביותר בכל הזמנים של VH1, וגם ברשימת האמנים המצליחים ביותר בכל הזמנים של בילבורד.
במהלך הקריירה של אסטפן נמכרו תקליטיה בסך 100 מיליון עותקים ברחבי העולם.
בזכות כך, היא החזיקה בשיא של "האמן הלטיני הנמכר ביותר בכל הזמנים".
בשנת 2018, שיא זה נשבר על ידי הזמרת הקולומביאנית שאקירה שהפכה היא ל-"אמן הלטיני הנמכר ביותר בכל הזמנים", כאשר נמכרו תקליטיה בכלמעלה מ-170 מיליון עותקים ברחבי העולם.
כמו כן, זכתה אסטפן בשלושה פרסים גראמי בקטגוריית "האלבום הטרופי הלטיני הטוב ביותר", דבר אשר הופך אותה לאישה היחידה בהיסטוריה שעשתה זאת.
אסטפן החלה לצאת עם אמיליו ב-1976. הם נישאו ב-1 בספטמבר 1978 (ביום הולדתה של אסטפן).
+שנהסרטתפקידהערות1999לנגן מהלבאיזבל ואסקז2008מארלי ואניעצמה2009כוח Gחוארזדיבוב בגרסה הלטינית2017A Change of Heartד"ר פחרדו2021ויוומרתה סנדובאלדיבוב2022אבי הכלהאינגריד הררה2025Gabby's Dollhouse: The Movieסבתא ג'יג'י
Mary"2012, 2015Gleeמיס מריבל לופז2 פרקים2016ג'יין הבתולהעצמהפרק: "Chapter Forty-Seven"2019כל יום מחדשמירת'הפרק: "The Funeral"
תרגומי מילות שירים שלה לעברית
תרגום השיר היום, Hoy נכתב על ידי גיאן מרקו בשנת 2003. גרסה נוספת של השיר הוא השיר "תן" של הזמרת רוני דלומי (שבוצע בשינויים קלים).
תרגום השיר "פותח דלתות", Abriendo Puertas בוצע בשנת 1995
תרגום השיר "אתמול", Ayer בוצע בשנת 1993
תרגום השיר "אתה יכול להגיע", Puedes Llegar בוצע ביחד עם אומנים רבים בשנת 1993
תרגום השיר "בואו נדבר באותה השפה", Hablemos El Mismo Idioma בוצע בשנת 1993
תרגום השיר "שמע את שירתי", Oye Mi Canto בוצע בשנת 1989
גלוקנשפיל (בעברית: פַּעֲמוֹנָה, בגרמנית: Glockenspiel, ובתרגום חופשי: מערכת פעמונים) הוא כלי נגינה ממשפחת כלי ההקשה בעל צליל נקי דמוי צלצול פעמון.
הגלוקנשפיל הוא סוג של מטאלופון.
בתזמורת מוכרים שני סוגי גלוקנשפיל: סוג אחד שמנגנים בו בשני פטישוני עץ (בעלי ראש עור או לבד) וסוג אחר שמחובר למקלדת הדומה למקלדת פסנתר.
הסוג הראשון דומה לקסילופון בכך שגם הוא מורכב ממוטות באורך מסוים (המכוונים להשמיע צליל כשמקישים עליהם) בסידור דומה לזה של פסנתר.
בקסילופון המוטות עשויים עץ, בעוד שבגלוקנשפיל המוטות עשויים ממתכת.
הגלוקנשפיל קטן יותר ומשמיע צליל גבוה יותר.
כאשר הוא מנוגן בתזמורת צועדת משתמשים לעיתים במנשא נייד שבו המוטות מסודרים בצורה אנכית.
כאשר משתמשים בכלי בתזמורת בדרך כלל מונחים המוטות בצורה אופקית.
מנעד הגלוקנשפיל מוגבל, והוא מנגן רק צלילים גבוהים, ובדרך כלל מכיל שתיים וחצי אוקטבות עד שלוש.
בפרטיטורה מופיעים התווים לגלוקנשפיל בשתי אוקטבות נמוך יותר מאשר בפועל.
גאורג פרידריך הנדל כתב לגלוקנשפיל בכמה מן האורטוריות שלו (בין השאר בשאול וב-L'Allegro, il Penseroso ed il Moderato).
מוצרט השתמש בגלוקנשפיל באופרה "חליל הקסם".
בשני המקרים מדובר בכלי המקלדת.
בביצועים שאינם בכלי התקופה מחליפים לרוב את הגלוקנשפיל בצ'לסטה.
במוזיקה מודרנית יותר הגלוקנשפיל מנגן בשיר "No Surprises" באלבום "OK Computer" של להקת "רדיוהד" ובשיר "Redbone" באלבום "Awaken, My Love!" של הראפר צ'ילדיש גמבינו.
כמו כן בשנת 1975 זכה השיר Ding a Dong בייצוג הולנד בתחרות האירוויזיון, בשיר זה קטע המעבר המוביל מנוגן בגלוקנשפיל.
גלוקוצרברוזידאז הוא אנזים, הדרוש לפירוק גלוקוצרברוזיד על ידי הידרוליזה.
בתא האנזים פועל בליזוזום והוא בעל משקל מולקולרי של 59.4 קילודלטון.
מוטציה באנזים זה גורמת למחלת גושה.
גלוקליזציה או עולמקומיות היא הלחם בסיסים גלובליזציה ולוקליזציה, או של "עולמי" ו"מקומי".
מושג זה בא לתאר תופעה של שילוב בין תהליכים גלובליים לתהליכים לוקליים שמתרחשת בעולם המודרני של סוף המאה ה-20 ותחילת המאה ה-21 (המונח תורגם למונח עולמקומיות על ידי אורי רם).
השילוב הניגודי בין המגמות הכלכליות והטכנולוגיות העולמיות (על-לאומיות), ובין המגמות הזהותיות והפולטיות המקומיות, לוחץ ומחליש את מדינת-הלאום (יחידת הארגון של המצב המודרני הקודם).
הגלובליזציה היא הכוח השוחק את מדינת הלאום מ"למעלה", כאשר הלוקליזציה, כתגובת נגד, שוחקת מ"למטה" (הכוונה לזהויות אתניות, דתיות, תרבותיות וכיוצא בזה).
העולמקומיות הוא אותו מהלך דיאלקטי בין שתי המגמות הסותרות.
מקור המושג עולמקומיות הוא במודל יפני חקלאי שמבוסס על התפיסה של שילוב בין מקומי לגלובלי, רעיון זה אומץ גם בעסקים היפניים כאשר עקרונות גלובליים הותאמו לתנאים מקומיים.
בשנות התשעים נעשה שימוש במושג זה על ידי הסוציולוג רולנד רוברטסון כדי לציין את הקשר שבין גלובליזציה ללוקליזציה.
רוברטסון טען כי הגלובליזציה לא בהכרח מבטלת ייחוד תרבותי וכי הגלובלי והמקומי יכולים לבוא ביחד ולהשלים אחד את השני.
ברקר התייחס לעולמקומיות כשילוב של רעיונות מודרניים ופוסט-מודרניים לגבי זמן, מרחב, הגיון, צרכנות, משפחה, מגדר ועוד, שמתקיימים זה לצד זה ומתחרים בתפיסות ישנות יותר.
התוצאה היא שילוב בין השניים, מעין זהויות היברידיות.
לאומיות ומדינת לאום אשר מתקיימות ביחד עם קוסמופוליטיות והחלשות של הזהויות הלאומיות.
תומאס פרידמן מתייחס לעולמקומיות כדרך היחידה בה יכולות חברות ותרבויות שונות להתמודד עם ההומוגניזם התרבותי שמגיע עם הגלובליזציה.
הוא אומר כי עולמקומיות היא הדרך בה תרבויות יכולות לאמץ היבטים מסוימים של הגלובליזציה, מבלי לאבד תוך כדי את הייחודיות שלהן.
לטענתו תרבויות שאינן חזקות מספיק על מנת לבצע תהליך זה ייעלמו לבסוף, כיוון שההשפעה של הגלובליזציה בעידן הטכנולוגי של ימינו היא בלתי נמנעת.
מקדונלד'ס כמקרה פרטי של עולמקומיות
כדוגמה לעולמקומיות ניתן לקחת את המקרה הפרטי של מקדונלד'ס, מקדונלד'ס אשר נחשבת כיום לאחד התאגידים הגדולים ביותר, אינה מוכרת רק אוכל, אלא גם חוויה תרבותית.
למקדונלד'ס הייתה השפעה תרבותית על הרגלי האכילה והבילוי במדינות רבות, רבים תופסים אותה כמסמלת את האימפריאליזם התרבותי של ארצות הברית על שאר העולם.
אך עם זאת ניתן להשתמש בה גם כדוגמה לכך שישנן השפעות לוקליות על מוצרים בינלאומיים, על מנת להצליח בשווקים שונים בעולם עשתה מקדונלד'ס התאמות בתפריט שלה.
כך לדוגמה, בישראל נפתחו סניפים כשרים והבשר שנמכר במוצריה אינו כולל בשר חזיר, בהודו לא מוכרים המבורגר מבשר בקר, וישנן מנות נוספות במדינות אחרות שהותאמו במיוחד לקהל הצרכנים המקומי.
ניתן להוסיף דוגמאות לא מעטות, לא רק של מוצרים, אלא גם של שירותים, כגון, רשתות טלוויזיה בינלאומית שמשדרות גם תוכניות וחדשות המותאמות לאזורי צפייה מקומיים, כמו המזרח התיכון, אפריקה ואזורים אחרים.
מעבר לכך, בעידן הנוכחי חובה להתייחס גם לרשתות חברתיות המושפעות מתהליך הגלוקליזציה.
אין להתעלם, בעידן האינטרנט, מהגלוקליזציה של הרשתות החברתיות.
מחד, הרשתות החברתיות לסוגיהן (פייסבוק, לינקד-אין ועוד) הן גלובליות, ומאידך, אין להתעלם מה"לוקאליות" שלהן: רוב החברים שלנו בפייסבוק הם מקומיים, ברשתות המקצועיות לסוגיהן אנו מחפשים בעיקר אנשים מקצועיים מקומיים.
עם זאת, הרשתות החברתיות מאפשרות לנו גם להגיע לאנשי מקצוע בחו"ל ואף ליצור קשר עם אנשים היכולים לעזור לנו (לדוגמה, איתור מידע על מחלות נדירות ויצירת קשר עם אנשים החולים במחלות אלו.
דבר זה ניתן לעשות באמצעות פתיחת קבוצה בפייסבוק, כדוגמה, הכנסת חברים מקומיים ואחר כך מציאת חברים מחו"ל ובדרך זו, יצירת קבוצה בעלת תחום משותף).
אין להתעלם מהיתרונות שבכך (העברת מידע על ידי תושבי סוריה אודות המתרחש בארצם, באמצעות סרטונים ושימוש ב"יוטיוב") אך יש לזכור את הסיכון הקיים בפגיעה בשמו של אדם המוכר בקהילה הבינלאומית, ללא הצדקה.
פגיעת לשון הרע באדם מסוים בשוק המקומי היא בעייתית, אולם פגיעה בשמו של אדם בעולם, בעיקר אם הוא בקשרים עם אנשים בחו"ל, עלולה להיות בעלת השלכות כבדות מעבר לכל פרופורציה.
גלוקוז 6-פוספטאז הוא אנזים המשתתף במסלול הגלוקונאוגנזה (מסלול מטבולי בו נוצרת מולקולת גלוקוז מפחמימות קטנות יותר, תוך השקעת אנרגיה).
אנזים זה מזרז את ריאקצית ההידרוליזה של הפוספט מגלוקוז-6-פוספט.
תגובה זו מאפשרת את יציאת הגלוקוז מהתאים (בעיקר תאי כבד) באמצעות נשא גלוקוז למחזור הדם, ובכך מגדילה את כמות הגלוקוז החופשי בדם.
גלוקוז 6-פוספטאז מבוטא בכליה ובכבד ומעורב בתפקיד איברים אלו בשמירת ההומאוסטזיס של גלוקוז.
הוא ממוקם על הממברנה הפנימית של הרשתית תוך-פלזמית (רתיקולום אנדופלסמתי) בכבד ובכליה.
המוח והשרירים אינם מכילים גלוקוז 6-פוספטאז וכתוצאה מכך מרבית מולקולות הגלוקוז-6-פוספט הנמצאות בתאים אלה מנוצל להפקת ATP באמצעות מסלול הגליקוליזה.
החוקרים סורהולט (Surholt) ונושלאם (Newsholme) טוענים כי ניתן למצוא פעילות של גלוקוז 6-פוספטאז גם במגוון רחב של שרירים בממלכת החי, אך טענה זאת מצויה במחלוקת.