tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בין התסריטאיות נמנו צ'ארמיין דגראטה וקמרון סקווירס.
במאי 2022, אישרה הדלנד כי כתיבת רוב פרקי הסדרה הושלמה.
בנוסף, העירה הדלנד שלסדרה "המרוכזת בנשים" תהיה גיבורה נשית, אך לא תדיר דמויות גבריות או קהל צופים גברי; וכי הסדרה תציג דמויות וקאנון חדשים לזיכיון שהיא מקווה שיעניינו מעריצים קיימים, אך גם מודעת לכך שלא כל המעריצים יאהבו זאת, וציינה שזה בסדר מבחינתה בשל ריבוי הפרויקטים השונים בזיכיון.
בסיס העלילה של הדלנד עבור הסדרה נועד לחקור את הזיכיון מנקודת מבטם של הנבלים בעידן הרפובליקה הגבוהה, שלתחושתה שימשה כנקודה הטובה ביותר בציר הזמן לעשות זאת מכיוון ש"מספר הנבלים הם בשיעור גדול מאוד [בנקודה זו והם] אנדרדוגים".
הדלנד החלה בעיקר במציאת דרכים לאתגר את הסטטוס קוו של הזיכיון, שכן היא מצאה את עובדת תחילת אימוני הג'דיי בגיל הילדות "מוזר".
בנוסף, תיארה הדלנד את הסדרה כ"'לשבור את הקרח' פוגש את 'להרוג את ביל'".
למועד כתיבת הסדרה, השיקה "לוקאס פילם" סדרת ספרים חדשה המתרחשת בעידן הרפובליקה הגבוהה, ומטעם החברה נמסר כי ברצונם להעמיק בחקר התקופה באמצעות הסדרה.
החברה גם הייתה מעוניינת לחקור חלקים חדשים בציר הזמן של "מלחמת הכוכבים", הרחק מסאגת סקייווקר וסדרות אחרות דוגמת "המנדלוריאן".
הדלנד הצהירה כי הסדרה תחקור את האלמנטים ה"פוליטיים, האישיים והרוחניים" מתקופת הרפובליקה הגבוהה, ובין היתר תסביר כיצד היה יכול הקיסר פלפטין להסתנן לסנאט הגלקטי במהלך הסרטים, באומרה, "כיצד הגענו לנקודה שבה אדון סית' יכול לחדור לסנאט ואף אחד מהג'דיי לא קולט זאת?
הדלנד תיארה את עידן הרפובליקה הגבוהה כ"הרנסאנס, או עידן הנאורות".
בנוסף, בחנה הדלנד את השראותיו המקוריות של יוצר הזיכיון, ג'ורג' לוקאס, על הפקת הטרילוגיה המקורית, כולל סרטי מערבונים וסרטיו של אקירה קורוסאווה, והחליטה לקחת יותר השפעה עבור כתיבת הסדרה מסרטי אמנויות לחימה שלדעתה היו "קצת יותר אישיים ופחות גלובליים וגלקטיים", ובעיקר מסרטי וושיה.
בשלהי יוני 2021, החל תהליך הליהוק.
מטעם "לוקאס פילם" נמסר כי ברצונם ללהק אישה צעירה אפרו-אמריקאית לתפקיד הראשי.
בדצמבר 2021, נמסר על ניהול משא ומתן מצד אמנדלה סטנברג על התפקיד הראשי, וביולי 2022, ליהוקה אושר רשמית.
בספטמבר 2022, נמסר על ניהול משא ומתן מצד ג'ודי טרנר-סמית' על הצטרפות לצוות השחקנים, ועל ליהוקו של לי יונג-ג'ה לתפקיד הראשי הגברי, בעוד שמאני ג'סינטו וצ'ארלי בארנט לוהקו לתפקידים שטרם פורסמו.
בנובמבר 2022, נמסר על ליהוקם של דפני קין, רבקה הנדרסון, דין צ'ארלס צ'פמן וקארי-אן מוס.
בדצמבר 2022, לוהקה מרגריטה לווייווה לצוות השחקנים בתפקיד שטרם פורסם.
באפריל 2023, נחשף שיונאס סואוטאמו יגלם את דמותו של מאסטר הג'דיי קלנאקה, ווקי במוצאו.
כמו כן, אושר כי לי, קין, בארנט ומוס יגלמו דמויות המשתייכות למסדר הג'דיי, בעוד שהנדרסון תגלם את דמותה של הג'דיי ורנסטרה רו.
במהלך ריאיון, דיברה הדלנד על האסתטיקה המתוכננת עבור הסדרה, וציינה כי לוקאס רצה שלטרילוגיה המקורית תהיה "סוג מסוים של ריקבון...
זהו עולם פנטסטי-מדע בדיוני חי, לא מלוטש ומלוכד היטב", אך הפך את טרילוגיית הפריקוול ל"הרבה יותר מלוטשת, נראית טוב יותר, כמעט מתקדמת יותר".
הדלנד הסבירה כי ברצונה להשיך את התפיסה הזו, באומרה כי "ככל שהולכים אחורה, הדברים נראים יותר מרגשים וחדשים, אלגנטיים ומעניינים".
צילומי הסדרה החלו ב-30 באוקטובר 2022, באולפני "שיינפילד" שבבריטניה, תוך שימוש בטכנולוגיית "StageCraft".
מאמצע ועד לשלהי מרץ 2023, הצילומים התייקמו באי מדירה שבפורטוגל.
באפריל 2023, נמסר כי נותרו מספר שבועות עד לתום הצילומים.
הסדרה עתידה לכלול שמונה פרקים, ולעלות לשירות הזרמת המדיה "דיסני+" בשנת 2024.
פרסתאריךקטגוריהעבורתוצאהמקורפרס אמי לבידור בפריים טיים2025עריכת הסאונד הטובה ביותר בסדרת קומדיה או דרמה (חצי שעה)בריאן צ'אמני, קימברלי פטריק, אנג'לה אנג, דייוויד צ'רסטקה, די סלבי, אליסטר הוקינס, גורו קויאמהפרס המוזיקה במדיה של הוליווד2024שיר מקורי – סדרת טלוויזיה/מיני-סדרה"The Power of Two" – ויקטוריה מונה
האקון סטפן ברון-הנסן (בנורווגית: Haakon Stephen Bruun-Hanssen; נולד ב-8 ביולי 1960) הוא אדמירל בדימוס בצי הנורווגי אשר שימש כראש ההגנה (מקביל לרמטכ"ל) של נורווגיה בין 2013–2020.
ברון-הנסן נולד בברגן ב-8 ביולי 1960. ב-1980 הוא התגייס לצי הנורווגי ולמד בבית ספר לקצינים.
החל מ-1991 הוא שימש כמפקד צוללת.
בין 2003-2006 שימש כראש אגף המבצעים הימי.
ב-19 בנובמבר 2013 הוא מונה לראש ההגנה (מקביל לרמטכ"ל) וכיהן בתפקיד עד פרישתו מהצבא ב-17 באוגוסט 2020.
האקון ארנר האראלדסון (באיסלנדית: Hákon Arnar Haraldsson; נולד ב-10 באפריל 2003 באקרנס שבאיסלנד) הוא כדורגלן איסלנדי המשחק בעמדת הקשר ההתקפי בקבוצת ליל מליגת העל הצרפתית ובנבחרת איסלנד.
האראלדסון גדל במחלקת הנוער של אקרנס, וב-27 ביוני 2019 חתם במחלקת הנוער של פ.צ.
הוא ערך 40 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע שמונה שערים.
ב-17 ביולי 2023 חתם על חוזה לחמש שנים בליל מליגת העל הצרפתית.
ב-2 ביוני 2022 ערך האראלדסון את הופעת הבכורה שלו בנבחרת איסלנד, בתיקו 2-2 נגד נבחרת ישראל במסגרת ליגת האומות 2022/2023. ב-26 במרץ 2023 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת, בניצחון 7-0 על נבחרת ליכטנשטיין במסגרת מוקדמות יורו 2024.
האקט היא רשת אופנה בריטית לגברים.
נכון לשנת 2019 לרשת היו כ-160 חנויות ברחבי העולם כולל חנות הדגל בלונדון.
האקט נוסדה ב-1983 על ידי המעצב ג'רמי האקט ואשלי לויד-ג'נינגס.
בחנות הראשונה בצ'לסי נמכרו בגדים משומשים, ולאחר מכן החנות התרחבה לסניפים נוספים, והיא עברה ממכירת בגדי יד שנייה ואופנת וינטג' ולמכירת עיצובים.
ב-1989 הרשת נעשתה בינלאומית, כאשר נפתח סניף במדריד.
ב-1994 נפתח סניף של הרשת בפריז, שנה אחרי זה נוסף לתצוגה שלה בגדי ילדים.
ב-2005 חברת האחזקות השווייצרית "ריצ'מונט" (Richemont) מכרה את האקט לחברת ההשקעות הספרדית "".
ב-2005 מינתה הרשת את מייקל סונדה כמנהל האומנותי שלה, שעבד לפני זה אצל טומי הילפיגר.
בנוסף לביגוד הרשת מציעה מגוון רחב של אביזרי אופנה.
קרל מרקס הוא סרט תיעודי על חיי, בבימויו בנימין פריידנברג של ובהפקתו של יאיר קדר משנת 2023 כסרט ה-18 בסדרת הָעִבְרִים.
הסרט אף הוקרן בפסטיבל דוקאביב.
הסרט הופק על ידי יאיר קדר ויצא בסיוע תאגיד השידור הציבורי, משרד התרבות והספורט, שירות הסרטים הישראלי, מפעל הפיס וקרן רבינוביץ'.
הסרט עלה גם ליוטיוב וזכה למעל 32,000 צפיות.
מועדון כדורגל האקה (בפינית: FC Haka; במקור Valkeakosken Haka), או בקיצור האקה, הוא מועדון כדורגל מהעיירה ואלקאקוסקי, פינלנד, המשחק בליגת המשנה הפינית.
המועדון נוסד ב-1934 ולו 9 זכיות באליפות פינלנד ו-12 זכיות בגביע הפיני.
והוא מארח את משחקיו באצטדיון טהאטן קנטה המכיל 3,516 מקומות.
המועדון נוסד בשנת 1934 בשם ואלקאקוסקן האקה (Valkeakosken Haka).
בשנת 1949 הצליח המועדון להעפיל לראשונה לליגה הפינית הבכירה, ובשנת 1955 זכה בתואר הראשון שלו, הגביע הפיני.
בשנת 1959 זכה המועדון בפעם השנייה בגביע הפיני.
ולמעשה החל תור הזהב הראשון של המועדון כשב-1960 זכה המועדון באליפות היסטורית ובדאבל הראשון בתולדות הכדורגל הפיני, כהשלים זכייה גם בגביע.
במהלך שנות ה-60 זכה המועדון בשתי אליפויות ו-2 גביעים נוספים האחרון שבהם בשנת 1969. אך משם חלה הידרדרות והמועדון ירד ליגה בסיום עונת 1972, אך חזר לאחר עונה אחת בלבד.
ובעונת 1977 זכה בדאבל שני.
בשנות ה-80 המועדון המשיך להתחרות בליגת העל אך סיים לרוב במרכז הטבלה.
לעומת זאת הוא הוסיף שלוש זכיות בגביע הפיני בשנים 1982 ,1985 ו-1988.
בתחילת שנות ה-90 שינה המועדון את שמו למועדון כדורגל האקה (FC Haka), ובשנת 1995 לאחר בצורת של 18 שנה זכה המועדון באליפות מספר 5, אך ירד ליגה בסיום העונה שלאחר מכן.
בעונת 1997 המועדון זכה באליפות ליגת המשנה ובגביע הפיני ה-10 שלו והחל את תור הזהב השני של המועדון, הוא שב לליגת העל לקראת עונת 1998, המשיך ביכולתו הטובה וזכה בשלוש אליפויות רצופות בעונות 1998–2000.
גם במחצית הראשונה של העשור הראשון של המאה ה-21 המשיך האקה להיות מועדון צמרת.
כשזכה באליפות מספר 9 שלו בשנת 2004 ובשני גביעים נוספים מספר 11 ומספר 12 של המועדון בשנים 2002 ו-2005. אך אז החלו קשיים כלכליים במועדון, והמועדון נאלץ לבצע קיצוצים ורפורמות וגם הצלחות המועדון פסקו, עד שבסיום עונת 2012 ירד המועדון ליגה.
שם בילה במשך 7 עונות.
עד שזכה באליפות הליגה השנייה בסיום עונת 2019 ושב לליגת העל הפינית.
לאחר חמש עונות בליגת העל הפינית את עונת 2025 סיים המועדון במקום האחרון בליגה ושב לליגה השנייה.
לאחר ירידת הליגה מספר אוהדים הציתו את אצטדיון הקבוצה.
בעונת 1962/1963 השתתף המועדון לראשונה בתחרויות האירופיות של אופ"א כשפגש את המועדון הבלגי סטנדרד לייז' במסגרת הסיבוב הראשון של גביע אירופה לאלופות, אך הפסיד פעמיים והודח.
עונה לאחר מכן השיג המועדון ניצחון ראשון במסגרת האירופית, 4–1 על ג'אוניס אש מלוקסמברוג.
אך הפסיד 0–4 בחוץ והודח פעם נוספת.
בעונה הבאה עונת 1964/1965 השתתף המועדון בגביע אירופה למחזיקות גביע, בסיבוב הראשון התמודד מול סקייד פוטבול מנורווגיה ולראשונה הצליח לעבור סיבוב במסגרת האירופית.
ההופעה הטובה ביותר של האקה במסגרת האירופית הייתה בעונת 1983/1984 אז הגיע המועדון עד לרבע גמר גביע אירופה למחזיקות גביע שם הפסיד פעמיים ליובנטוס והודח.
במשך עשר עונות רצופות החל מעונת 1998/1999 השתתף המועדון במסגרות האירופיות בזכות הישגיו בכדורגל המקומי, רצף שנעצר בעונת 2009/2010 בה לא הצליח המועדון להעפיל למסגרת האירופית, ומאז נעדר המועדון מהמסגרת האירופית במשך 14 שנה עד ששב להתחרות בקונפרנס ליג בעונת 2023/2024.
בכל המשחקים (בית וחוץ) מספר השערים של האקה מוצג ראשון
האקווריום הלאומי בבולטימור הוא אקווריום ציבורי ללא מטרות רווח הממוקם על רציפים 3 ו-4 באזור הנמל הפנימי במרכז העיר בולטימור, מרילנד, ארצות הברית.
האקווריום, שנבנה במהלך תקופה של התחדשות עירונית בבולטימור, נפתח ב-8 באוגוסט 1981. מדי שנה פוקדים אותו 1.5 מיליון מבקרים, והוא האטרקציה התרבותית בתשלום הגדולה ביותר במרילנד.
האקווריום מכיל יותר מ-8,300,000 ליטר מים, ויש בו יותר מ-17,000 דגימות המייצגות למעלה מ-750 מינים.
ייעודו של האקווריום הלאומי היא לעורר שימור של האוצרות הימיים בעולם.
החזון המוצהר של התאר הוא להתמודד עם בעיות דוחקות העומדות בפני בתי גידול ימיים גלובליים באמצעות מדע חלוצי, שימור ותוכניות חינוכיות.
האקווריום הלאומי מאכלס מספר תערוכות קבועות, ובהן:
יער גשם הררי – תערוכה המדמה יער גשם הררי, ובה מוצגים בין היתר עצלנים.
שונית אלמוגים אטלנטית – שונית בת מספר קומות, המאכלסת מיני דגי שונית וגם צב ים
סמטת הכרישים – תערוכה סוחפת שבה מוצגים מיני דגי הסחוס כגון כריש סנפירתן, מפרקתן הבינים, מסורן מצוי - ודגים פלגיים.
אוסטרליה: אקסטרים פראיים – תערוכה העוסקת בבתי גידול ימיים ויבשתיים מהטריטוריה הצפונית שבאוסטרליה, שזכתה בפרס "התערוכה הטובה ביותר" מטעם איגוד גני החיות והאקווריומים בשנת 2008.
שונית שחור-סנפירים - שונית הודו-פסיפית המכילה מיליון ליטר מים, עם אזור צפייה תת-ימי שבו האורחים יכולים לצפות בכרישי זנבתן ארוך אף.
חוף ים חי - בריכות מגע עם מדוזות, סרטני פרסה ו-בטאים
בנוסף, באקווריום פועל גם תיאטרון טבילה 4D כולל אפקטים חושיים כמו רוח, ערפל, ריח ותנועת מושבים, עם סרטי תלת מימד.
האקווריום פתח ביתן ליונקים ימיים בקצה הדרומי הסמוך של מזח 4 בשנת 1990, ומחזיק שישה דולפיננים.
מבין השישה, חמישה נולדו באקווריום הלאומי, ואחד נולד באקווריום אמריקאי אחר.
ביוני 2016, הודיע האקווריום על תוכניות לבנות מקלט להעברת מושבת הדולפינים.
המקלט בקריביים יהיה הראשון מסוגו בצפון אמריקה ויספק לדולפינים בית גידול מוגן על שפת הים.
בשנת 2003, האקווריום הלאומי והאקווריום הלאומי הוותיק והעצמאי בהרבה בוושינגטון הבירה יצרו ברית כדי לפעול כאקווריום לאומי אחד עם שני אתרים.
הסדר זה נמשך עד 2013, כאשר הסניף בוושינגטון נסגר לצמיתות.
במחשבים, האקינג (בעברית: פצחנות) הוא שימוש במערכות מחשב בדרכים יצירתיות כדי להשיג תוצאות טובות יותר מאלו שאליהן התכוון מתכנן המערכת המקורי.
העוסק בהאקינג קרוי האקר אך בשיח היומיומי מבלבלים לעיתים בין פעילותו (החיובית) של ההאקר לזו (השלילית במהותה) של הקראקר.
ראשית ההאקינג בפריקינג, פעילות שמטרתה לגרום למערכת הטלפוניה האנלוגית לבצע פעולות שלא תוכננה לבצע, למשל שיחות חינם, בעיקר באמצעות שימוש בטונים המשדרים פקודות שגויות למערכת ומעוותים את תשדורות הטלפון.
עם התגברות מהפכת התקשורת עלתה תפוצת התופעה עקב הקלות בהשגת מדריכי פריצה וגידול בכמות המערכות המאפשרות את תקיפתן.
כיום מתייחס המונח האקינג להשגת גישה לאזורים חסומים של מערכות מחשוב, השגת מידע חסוי, שינויים בתפקוד מערכות ופריצת תוכנות.
תהליך ההאקינג כולל איסוף מידע יסודי על המערכת.
האיסוף מתחיל במקורות הגלויים: תיעוד למשתמש קצה ותיעוד למתכנת.
אם מדובר בהאקינג של מערכת בה קוד המקור זמין, ההאקינג כולל את קריאתו, לימודו וביצוע שינויים בו.
במערכות שהקוד שלהן אינו זמין, ההאקינג עשוי לכלול הנדסה לאחור לשפת אסמבלי וקריאת קוד זה.
תרבות ההאקינג מבוססת על מעמד קהילתי המושג על ידי הצגת יכולת לבצע משימות או פריצות מסובכות.
האקרים משיגים מעמד כזה באמצעות כתיבת תוכנה חופשית, בדיקה ותיקון של באגים בתוכנה חופשית והפצת מידע אודות פרצות אבטחה באתרים או תוכנות.
לעומתם קראקרים כותבים ומפרסמים תוכנות המיועדות לאפשר למשתמשים בהם לשנות התנהגות של מערכות ועל ידי כך חדירה למערכת, פריצתה והיכולת לגרום לה נזקים שונים.
האקר מחשבים (בעברית: פצחן) הוא כל אדם המתמחה במחשבים ומשתמש בכישורים הטכניים שלו כדי להתגבר על בעיה.
המושג מזוהה ביומיום בעיקר כהאקר אבטחה, שמשתמש ביכולותיו במחשב כדי לפרוץ לתוך מערכת מידע ("כובע שחור").
משמעות המושג בהקשר של מחשבים השתנתה לאורך השנים, כיום הציבור והתקשורת משתמשים במושג האקר כהתייחסות למומחה בתחום פרצות מחשבים ופרצות רשתות מחשבים, בעיקר במובן השלילי.
במקור, המונח האק התייחס ליצירת רהיטים מעץ באמצעות גרזן, והושאל לשימוש במילה "האקר" כהתייחסות לאנשים המתמחים ביצירת פתרונות בתחום התכנות או האלקטרוניקה.
אך כיום השימוש במילה "האק" מאפיין כל דבר שנחשב לעקיפת גבולות או הערמה והמבצע נחשב ל"האקר".
האקרים מהאסכולה הוותיקה (Old School Hackers)
בשנות ה-60 של המאה ה-20 החל להשתרש הכינוי "האקרים" לאנשים הנהנים מעיסוק בתוכנה ובמחשבים שחוקרים את המערכות ואת יכולת התכנות שלהם.
כיום הם מזוהים גם עם הביטוי "old school hackers" (האקרים מאסכולה הוותיקה) או "האקרים של קוד" (code hackers).
אנשים אלו בעיקר מבצעים "האקינג לקוד" - הם מפלסים את דרכם בקוד קיים ומבצעים בו שינויים, תיקונים ושיפורים.
לינוקס לדוגמה, היא אחת מתוכנות רבות שנכתבו ומתוחזקות על ידי האקרים מסוג זה, בלי שיהיה לתוכנות או למתכנתים כל קשר לפריצות למחשבים.
ראימונד אשר חיבר את "הקתדרלה והבזאר", מדגיש במאמרו "איך להפוך להאקר" את התפיסה הזו: לטענתו, בניגוד לרושם המוטעה לחלוטין שנוצר על ידי התקשורת בארץ ובעולם, האקרים הם מומחים במחשבים וברשתות שנהנים מפתרון בעיות ומהתגברות על מגבלות.
הוא משתמש במושג "קראקר" לאלו העוסקים בפריצה למחשבים ועל פי הגדרתו "האקרים בונים דברים, קראקרים הורסים אותם", אך השימוש שהוא עושה במילה "קראקר" נקלטה חלקית בלבד בציבור.
דוגמה להאקר מהאסכולה הוותיקה אפשר למצוא בתיאורים התקשורתיים של קן תומפסון ודניס ריצ'י היוצרים של מערכת ההפעלה יוניקס, ריצ'רד סטולמן מייסד פרויקט גנו, לינוס טורבאלדס אשר יצר את גרעין מערכת ההפעלה לינוקס, ורבים נוספים מאבות המחשוב המודרני והאינטרנט.
יש הרואים בהאקרים מהאסכולה הוותיקה "ההאקרים האמיתיים" - כאלו המשתמשים ביכולותיהם לבניית עולם התוכנה ולא רק לעיסוק באבטחה.
הכינוי "האקר" קיבל מהתקשורת העממית משמעות עיקרית של אדם העוסק בפריצה בסביבת רשתות, ומכאן השם העברי "פצחן" שנתנה האקדמיה ללשון העברית.
האקרים מסוגלים להשתלט על מחשבים מרחוק דרך הרשת, לפרוץ מערכות אבטחה של מחשבים, לשלוף מידע דרך הרשת ממערכות ממוחשבות, ולעיתים גם לגרום נזק (הפיך או בלתי הפיך) לתוכנות המחשב ולמכשירי רשת.
במובן הזה דומה אומנות ההאקינג לכלי נשק - הנזק או התועלת שבה תלויים בידיים שמשתמשות בה.
הטכניקות המשמשות האקרים נמצאות בשימוש גם בתוכנות כגון סוסים טרויאניים, וירוסים ותולעי מחשב, ואלו אף יכולים לשמש האקרים על תקן כלים אוטומטיים.
האקרים רבים מועסקים כיום בחברות אבטחה רבות בעולם ומתעלים את הידע שלהם ליצירת עולם וירטואלי בטוח יותר (Smith & Yurcik & Doss, 2001), אך ישנם גם כאלו הפועלים מן הצד השני של המתרס, עצמאית או כחלק מפשע מאורגן.
במהלך הזמן נוצר בקרב ההאקרים עצמם סיווג המחלק אותם ל"כובעים לבנים", "כובעים שחורים" ו"כובעים אפורים".
הסיווג מושתת בעיקר על הבדלים בתפיסת עולם ובמניעים, אך גם על צורות פעולה אופייניות.
הסיווג אינו חד משמעי, ויש בו מידה רבה של הגדרה עצמית, וישנם גם מי שמסתייגים ממנו כפשטני וילדותי.
התקשורת נוהגת לרוב להציג את "הכובעים הלבנים" בתור "הטובים" ואת "הכובעים השחורים" בתור "הרעים", תוך התעלמות מן המניעים המורכבים שמאחורי שתי הגישות.
האקר בעל כובע לבן הוא מי שמשתמש בידיעותיו במחשבים כדי לבדוק יציבות של תוכנות, מחשבים או רשתות ואת עוצמת המיגון שלהם.
האקרים של כובע לבן פעמים רבות עובדים בתחום אבטחת המחשבים, ונחשבים חלק מן הממסד.
הם גם מכונים Ethical Hackers - "האקרים מוסריים".
בעלי ניסיון יכולים לקבל הסמכת CEH.
גם האקרים שאינם מועסקים בתחום ומאתרים פרצות אבטחה ללא תיאום מראש, אך ברגע שמתגלית הפרצה הם מדווחים עליה לבעלי האתר, רואים בעצמם האקרים של כובע לבן, על אף שצורת פעולה שכזו פחות ממוסדת ומתאימה לאחת ההגדרות ל"כובע אפור".
המאפיין העיקרי של האקרי כובע לבן הוא המניע שלהם - שיפור האבטחה של הקורבן.
מעצם עיסוקם באבטחה, האקרים של כובע לבן לרוב רואים בהאקרים של כובע שחור גורם מזיק ומטריד.
האקר של כובע שחור הוא מי שמשתמש בידיעותיו במחשבים כדי להפיל או לחדור למערכות ללא רשות ולדלות משם פרטים או לשנות דברים.
לרוב פעולותיו ייחשבו עבירה על החוק.
כאשר האקר של כובע שחור מוצא פרצה סביר להניח שהוא ישתמש בה לצרכיו, ובמקרים אחרים אולי אף יסחר בה.
האקר כובע שחור לרוב מאופיין בכך שהוא אינו מעוניין בטובתו של הקורבן.
לפיכך פעולותיהם של הכובעים השחורים מאופיינים יותר בגנבת מידע ובגרימת נזק למערכות או לשירותים.
שימוש בכלים כגון שתילת סוס טרויאני, שתילת וירוסים ותולעת המחשבים.
האקרים יכולים לבחור להיות כובע שחור מסיבות רבות.
ישנם בעלי אידאולוגיה אנטי ממסדית, אשר רואים בכובעים הלבנים את נציגי הממסד שמשמשים להגביל את החופש של האזרח, וגאים להיות כובעים שחורים.
למשל, ב–2011, כשהנשיא חוסני מובארכ ניסה לנתק את מצרים מהאינטרנט, האקרים עזרו למוחים במצרים להתחבר.
אולם, ישנם גם מי שפועלים ככובעים שחורים מסיבות של חמדנות גרידא - הם משמשים "שכירי חרב טכנולוגיים" לגורמים פליליים, או שהם עצמם עוסקים בפלילים למטרות רווח.
וישנן עוד סיבות רבות ומגוונות.
המושג משמש גם בהקשר של קידום אתרים (קידום כובע שחור) לתיאור מקדם שפועל בשיטות שאינן אתיות או שאינן חוקיות.
האקר של כובע אפור הוא מי שמשתמש בידיעותיו במחשבים כדי לחקור ולחפש ידע נוסף בתחום, או מי שכוונתו לא בהכרח ברורה.
הוא אינו מעוניין לגרום נזק לקורבן, אך גם לא מעוניין לסייע לו.
הגדרה אחרת מגדירה את האקר הכובע האפור בתור מי שמערב גישות של כובע שחור וכובע לבן, ואינו עקבי באחת מגישות אלו.
האקרים של כובע אפור הרבה פעמים יהיו אדישים לטובתו של הקורבן, מטרתם היא לרוב למידת הטכנולוגיות והאתגר של ההתנסות בהן.
למעשה הגדרת הכובע האפור נועדה לאפשר את תחום הביניים שבין הלבן המובהק לשחור המובהק.
עם הזמן צצו שימושים נוספים, כגון הביטוי "כובע כחול" שמקדמת מיקרוסופט, או הביטוי "כובע ורוד" שקיבל כמה וכמה משמעויות בהקשרים שונים, אולם הביטויים אינם נפוצים וחלקם אף משמשים לפרודיה בלבד.
הביטוי "קראקר" נפוץ בשתי משמעויות.
האחת מתייחסת לאנשים העוסקים בפריצת הגנות תוכנה, והשנייה משמשת כינוי גנאי להאקרים המבצעים פעולות בלתי חוקיות.
כינוי הגנאי "קראקר" שהיה מוכר מצד ההאקרים מהאסכולה הוותיקה, חדר ככינוי גנאי גם לקהילה העוסקת בפריצה למחשבים, ומשמש את אלו הרואים בעצמם האקרים מוסריים כדי להתייחס לאלו שאינם מוסריים.
פעמים רבות משמש הכינוי "קראקרים" בקרב "הכובעים הלבנים" כשם נוסף ל"כובעים השחורים".
השימוש הגיע גם לתקשורת ושימש כדי להתייחס לגורמים פוגעניים בקהילת ההאקינג.
האקדמיה ללשון העברית הושפעה מן השימוש התקשורתי והעניקה לכינוי הגנאי את השם העברי "פרצן" תוך התעלמות מן הקראקרים מפצחי התוכנה.
השימוש של הכינוי גם כשם לגיטימי לפורצי תוכנה, הפך את השימוש ב"קראקר" ככינוי גנאי לפחות מקובל בקרב העוסקים בתחום.
אין קשר בין קראקרים (מפצחי תוכנה) לבין השימוש במילה ככינוי גנאי בקרב האקרים, מלבד אולי היבט היסטורי: חלק מהקראקרים שהיו מנטרלים הגנות היו מנגישים תוכנות פרוצות לציבור דרך האינטרנט.
בעצם ההנגשה פגעו אותם פורצים כלכלית בעסק שמכר את התוכנה והפיצו עותקים בלתי חוקיים, והדבר סייע למיצוב הכינוי "קראקר" בתקשורת העממית כשם המקושר לפעילות בלתי חוקית.
אולם מבחינת החוק בפועל, על אף שלרוב רישיון התוכנות אוסר הנדסה לאחור שלהן או כל שינוי בהן, הרי שהחוקים באיחוד האירופי ובארצות הברית דווקא מתירים הנדסה לאחור ותיקון באגים תחת הנחות כגון שימוש עצמי או צורך בהתממשקות לתוכנה אחרת, ללא תלות ברישיון.
כך שעצם ההנדסה לאחור במקרים רבים מותרת על פי חוק.
הקראקרים מתמחים בהנדסה לאחור של קוד תוכנה, ובעיקר בניטרול הגנות על התוכנה ובשינוי תכונות (לרוב במשחקים).
בניגוד לאנשים העוסקים בהנדסה לאחור לשמה, הקראקר ניגש לתוכנה עם מטרה ספציפית של נטרול הגנה או שינוי בקוד, ואינו מתעכב בהכרח על הבנה מלאה ושחזור של פעולת הקוד.
אף כי יש דמיון בין פעולתו של קראקר לזו של האקר מן האסכולה הוותיקה, הרי שקראקרים לרוב אינם שואפים לעבוד עם קוד המקור של תוכנה, אלא עובדים עם שפת סף או קוד אחר שקרוב ברמתו לשפת מכונה.
הדבר מאפשר להם לטפל גם בתוכנות אשר הכותב המקורי שלהן לא היה מעוניין בגישה לקוד שלהן.
קהילת הקראקרים התפתחה משמעותית בסוף שנות ה-90, אז נפוץ מאוד הנוהג של הצמדת דיסק עם גרסאות דמו של תוכנות למגזינים.
פעמים רבות גרסת הדמו הייתה למעשה גרסה מלאה עם תוספת של מנגנון מגביל, כדי להמריץ את הצרכן לקנות את ה"מפתח" שיסיר את ההגנה.
מאוחר יותר נעשתה ההפצה של דמואים שכאלו באינטרנט.
האתגר שבעצם נטרול הגנות אלו הוא מרכז העיסוק של הקראקר.
בין מוקדי הידע הגדולים ביותר של קהילת הקראקינג באינטרנט, שהתמקדו לרוב באתרים אישיים של קראקרים שרצו לחלוק את הידע שצברו, הייתה "האקדמיה לקראקינג" (HCU+) של +Fravia, אשר בבסיסה המדריכים של +ORC - קראקר ותיק ומסתורי שניחן בסגנון כתיבה ייחודי ותפיסה פרנואידית ושזהותו לא נחשפה מעולם.
השיעורים של +ORC ניסו, במקביל לידע הטכני, להטמיע גישה לחיים ולהוביל לתפיסה ביקורתית של הסביבה, כאשר העיסוק בתוכנות מהווה דוגמה לדרך בה יש לבחון הכל.
הגישה הזו קיבלה את השם "פיצוח מציאות" (reality cracking), ונגעה בנושאים כמו פגיעה באיכות מי הברז כדי להגביר צריכה של מים מינרליים, מבנה קניונים וסופרמרקטים המאלצים את הצרכן לצעוד במסלול נתון ועוד.
לפי חוקרי אינטרנט רבים, ביניהם ד"ר יעקב הכט, ניתן לחלק את היסטוריית ההאקרים לחמישה גלים התפתחותיים:
הגל הראשון משויך למכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס (MIT) בשנות השישים של המאה העשרים, ומהווה תת-תרבות שנוצרה על ידי ההאקרים הראשונים.
החברים במועדון חובבי דגמי הרכבות בנו דגמים שונים.
מושג ההאקר - חוטב עצים בהקשר המחשבים, נולד שם, הרבה לפני שמחשבים היו מצרך נפוץ והמוני.
המילה האק (hack) שפירושה המקורי הוא להכות בגרזן, שמשה מאוחר יותר כמילת סלנג מקומי עם מספר משמעויות שונות; פירוש אחד היה לפתור בעיה קשה ופירוש שני היה לבצע מעשה קונדס פיקחי כמו כאלה שבוצעו על ידי הסטודנטים של MIT, כאשר המבצע כונה האקר.
בגל השני החלו לחדור לשיח הציבורי מקרים של עבריינות מחשב שפגעו בשמם של ההאקרים.
אחד הסיפורים המוכרים הוא של קווין מיטניק.
מיטניק, צעיר יהודי, אז בן 17, פרץ בשנת 1981 עם שני חבריו למרכזיית הטלפונים של חברת פסיפיק-בל בלוס-אנג'לס, וצילמו שם סיסמאות המאפשרות חיוג מרחוק מטלפון בשמות בדיוניים אותם הפעילו מאחד מבתי הקפה בעיר.
מיטניק נשפט לשלושה חודשי מעצר בכלא לקטינים.
כיום הוא משמש כיועץ לאבטחת מידע.
הגל השלישי והרביעי מתייחסים להמשך גלגוליו של מונח ההאקר, הפאניקה והתיוג השלילי שנוצר בעקבות פעולותיהם של ההאקרים.
בנוסף, בגל הרביעי נקבע המונח "האקר" לציון מושגים הקשורים לפשיעה וירטואלית כמו הסגת גבול דיגיטלית, ניבול פה דיגיטלי ואלימות וירטואלית.
בגל החמישי, שהחל בשנות ה-2000, הכינוי "האקר" הפך מכינוי של פושע וירטואלי לכינוי של טרוריסט.
ההאקר נתפס כמי שמסוגל להשמיד פיזית באמצעים דיגיטליים ולערער על הסדר החברתי והפוליטי.
מעצם מהותו, טרור מיועד לפגוע בבני אדם באשר הם, כדי ליצור את האפקט הרצוי – הרתעה, פחד, כאוס וכיוצא באלה.
כמו בעולם הפיסי, כך גם במרחב האינטרנט.
נכון לשנת 2008 היו בישראל קרוב ל-10,000 בעלי הכשרה האקרית, מהם רק 30% עברו הכשרה רשמית.
ישנם בתי ספר מקצועיים ומכללות כגון רשת ג'ון ברייס ומכללת היי-טק המעבירים קורסי הכשרה באבטחת מידע.
בשנת 2006 התקיים מפגש ה-Hackathon של קהילת DEF CON הראשון בישראל.
המשתתפים חולקו לקבוצות וכל קבוצה קיבלה 'משימת פיצוח' שונה, כדי לראות כיצד הם מתמודדים עם תוכנות ווירוסים שונים.
במפגש נכחו 80 האקרים ישראלים, ביניהם מומחים באבטחת מידע בתחום הסלולר ואף בתחום הביטחון.
ב-Defcon ישראל כ-200 חברים וכולם עוסקים בהאקינג ואבטחת מידע.
לאחר תחילת מלחמת חרבות ברזל קבוצת Red Evils ביצעה מספר פריצות למערכות של לבנון ואיראן.
בשנת 1986 פרץ תלמיד תיכון למחשב "ידיעות אחרונות", ושתל בעיתון ידיעה כוזבת.
במאי 2011 האקרים השתלטו על עמודי הפייסבוק של רכבת ישראל, בנק לאומי ומפעל הפיס.
שלושת העמודים מנוהלים על ידי אדם שוב וחברת יחסי הציבור ריפרש שבבעלותו.
ההאקרים הערבים גנבו את זהות אחד מעובדי חברת ריפרש, וכך פרסמו מסרים פרו-ערבים וכן שתלו בהם את תמונתו של אוסאמה בן לאדן, מנהיג ארגון הטרור אל-קאעידה, שנהרג באותו השבוע על ידי צבא ארצות הברית במבצע חנית נפטון.
תוך יממה חזרה השליטה לחברת ריפרש ובנק לאומי מיהר להרגיע את לקוחותיו שלפריצה אין כל קשר למחשבי הבנק וחשבונות המשתמשים, שנותרו מוגנים ומאובטחים.
מקרי השתלטות נוספים על אתרי אינטרנט היו גם באתרים של פוליטיקאים ישראלים.
באפריל 2011 האקרים ערבים פרצו לאתר 'גו קדימה' של פעילי מפלגת קדימה.
ההאקרים, שכינו את עצמם 'צוות ההאקרים של עזה', כתבו בדף הבית של האתר: 'מסר לישראל - מוות לישראל'.
יומיים לאחר מכן האתר של ח"כ יואל חסון הותקף על ידי גורמים אסלאמיים קיצוניים.
בדף הבית הופיעו כתובות בערבית והתנגנה מנגינת תפילה אסלאמית.
ימים ספורים לאחר מכן נפרץ אתר האינטרנט של מפלגת ישראל ביתנו.
באתר פורסמה הודעה בגנות יושב ראש הסיעה, אביגדור ליברמן, שכונה פושע, לצד תמונה של דגל פלסטין על רקע הפירמידות במצרים.
בתחילת שנת 2012 התרחשו בישראל מספר מקרי פריצה ברמה בינלאומית.
אחד הגדולים שבהם היה פרשת ההאקר הסעודי, גנבת למעלה מ-400,000 פרטי כרטיס אשראי של ישראלים.
הפריצה עוררה סערה גדולה בישראל ומומחים טענו כי מקור הפריצה היה אתרי קופונים בעקבות ההתעסקות התקשורתית הרבה סביב מקרי הפריצה, בני ציפר כתב:
בינואר 2012 האקר המזוהה עם קבוצת ההאקרים אנונימוס פרסם הסברים כיצד לפרוץ לתוכנות השולטות במפעלים השייכים למדינת ישראל כגון מתקני מים ותחנות כוח.
פורסם גם מסמך עם כתובות אי-מייל וססמאות של בכירים במשרד הביטחון וצה"ל.
תוך פחות מחודש נפרצו עשרות אתרי אינטרנט ישראלים על ידי האקרים פרו-ערבים.
בין האתרים שנפרצו היו אתר שירותי כבאות והצלה, בנק דיסקונט, מטרנה ואף אתר הבית של השר דני אילון, שם האקרים כתבו 'חמאס, פת"ח, הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני וכל הפלגים הפלסטיניים ילחמו בצבאכם.
כל האסירים ישוחררו מבתי הסוהר שלכם.
ההאקרים אף פרסמו תמונה של חבר הכנסת ועליה סימני סוליות נעליים.
בעקבות הפריצות הללו ופריצות קודמות, ראש הממשלה בנימין נתניהו הצהיר על הקמת מטה לאומי ללוחמה בטרור מקוון, וכן השקעה של 400 מיליון שקלים לבניית יסודות הגנתיים והתקפיים.
בנוסף, צה"ל הודיע שיקים יחידות ללוחמה בטרור מקוון, ומשרד הביטחון הודיע שיקים מנהלת חדשה בתחום זה.
ב-6 באפריל שנת 2013, פתחו פעילים מוסלמים וערבים שהזדהו כחלק מקבוצת אנונימוס, ביחד עם ארגוני האקרים פרו-פלסטיניים, במתקפת סייבר על אתרים ממשלתיים וציבוריים בישראל, זאת כמחאה מתוקשרת על מה שהגדירו ככיבוש, דיכוי והפרת זכויות אדם כלפי הפלסטינים במדינה, וכפעילות שמאל אקטיבי המזוהה עם הקבוצה.
ההתקפה כונתה OpIsrael# (-קיצור של operation israel - מבצע ישראל).
ההתקפה כללה שימוש בעיקר בהתקפת מניעת שרות מבוזרת, ובמקרים אחדים אף הותקפו אתרים בצורת defacement שהביאה להשחתת תוכן המוצג בדפי האתרים או להחלפתו בתוכן שונה.
חלק מאותם הפעילים הודיע בכלי התקשורת שמטרתם היא "למחוק את ישראל מהאינטרנט".
תוך כדי המתקפה על ישראל, האקרים ישראלים השיבו במתקפה ואף השתלטו על האתר שארגן את ההתקפות ושתלו בו מסרים פרו-ישראלים וסרטונים בגנות האסלאם.
מבדיקות שנערכו נמצא שקבוצת אנונימוס תקפה את ישראל בתקיפות DDos (מניעת שירות), תקיפה שנוצרת על ידי יצירת עומס על שרתי האתרים.
ב-5 בספטמבר 2022, פעילי קבוצת GhostSec אשר מזדהים עם המאבק, פרצו לעשרות בקרים תעשייתיים בישראל.
מקבוצת הפעילים נמסר: "ישראל, אנחנו לא נפסיק עד שלא ייפסק הדיכוי שאת מפעילה נגד העם הפלסטיני, עד שתפסיקי לכבוש את אדמת פלסטין."
רבי יצחק בן שלמה לוריא (ה'רצ"ד, 1534 – ה' באב ה'של"ב, 15 ביולי 1572), הידוע בכינוי האר"י או האר"י הקדוש, היה גדול מקובלי צפת במאה ה־16 והוגה שיטה חדשה בקבלה.
שיטתו הנקראת על שמו, קבלת האר"י, אומצה על ידי בתי מדרש רבים העוסקים בתורת הסוד.
אף שנסתלק בקיצור שנים, תורתו השפיעה רבות על דורו ועל הדורות הבאים אחריו.
רבי יצחק נולד בירושלים לרבי שלמה לוריא, בן למשפחת הרבנים האשכנזית לוריא המיוחסת לרש"י ולדוד המלך, ולאם ספרדייה, בת למשפחת פראנסיס.
אביו נפטר בהיותו כבן שמונה, ולאחר תקופה שבה ניסתה אמו להסתדר בלי לקבל צדקה, נאלצה לרדת עם בנה למצרים ולהתגורר אצל אחיה האמיד, מרדכי פראנסיס.
במצרים למד מפי רבי בצלאל אשכנזי, שאת שם משפחתו שימר לצד שם משפחתו שלו לאות כבוד לרבו, ולאחר מכן למד בצוותא עם הרב אשכנזי מפי הרדב"ז.
הוא נישא שם לבתה של דודו, מרדכי פראנסיס.
שנתיים לאחר שהתחתן, גילה ספר קבלי והחל לעסוק בתורה זו.
הוא התבודד במשך תקופה שלגבי אורכה חלוקות המסורות.
רבי חיים ויטאל כתב עליו שזכה לרוח הקודש ברמה שלא זכו רבים לפניו ואחריו ולגילוי אליהו, וכן למד וקיבל מפי אליהו.
נאמר לו מן השמים לעלות לארץ ישראל ולהתיישב בצפת וללמד שם את רבי חיים ויטאל.
ייתכן שבדרכו לצפת שהה זמן מה בירושלים.
בתקופה זו עסק כנראה גם בהוראה בלי משכורת, ולפי תעודות מגניזת קהיר, התפרנס גם ממסחר בתבלינים ובתבואה.
בשנת ה'ש"ל, 1570, הגיע לצפת עם אשתו ושתי בנותיו, וחי שם במשך שנתיים.
בשנתו הראשונה בצפת התוודע האר"י לכמה מחכמי צפת ומסר להם מגילויו בתורת הקבלה.
לאחר מכן פגש ברבי חיים ויטאל, העמיד אותו כבכיר תלמידיו וכממשיך מורשתו, ומסר לו דברי תורה רבים ביחידות.
דברים אלו שימשו בהמשך כתשתית לסדרת כתבי האר"י, שכתב וערך הרב חיים ויטאל.
האר"י נפטר בה' באב ה'של"ב, 1572, במגפה הגדולה שפקדה אז את הגליל, והוא בן 38. הוא נטמן בבית העלמין העתיק בצפת, בסמוך לקברי רבותיו ומשפחתו.
הסמוכים לו, ככל הידוע לנו כיום, הם רבי משה קורדובירו, משה בנו, רבי שלמה אלקבץ, רבי אלעזר אזכרי, רבי יוסף מטראני ועוד.
האחת, עכסה, לרבי שלמה סאגיס, ראש ישיבה בצפת ורבו של המהרי"ט, והשנייה לבנו של רבי יוסף קארו.
על פי המסורת, בנו - משה - נפטר לאחר שהאר"י גילה סודות קבליים עמוקים לתלמידיו, ובגין זה נענש משמיים.
בן נוסף של האר"י היה שלמה לוריא.
ב-2022, שנים לאחר שפורסמו מכתבים ומסמכים שהיו שמורים בגניזת קהיר, חשפה הספרייה הלאומית של מדינת ישראל בירושלים, חלק ממכתב שנשלח לאר"י בתקופה שבה חי במצרים.
דמותו והשפעתו על לימוד הקבלה
באחת ההקדמות בספר עץ החיים מתאר רבי חיים ויטאל את האר"י כך:
האר"י השפיע בצורה כה ניכרת על עולם הקבלה עד שמחלקים את תורת הקבלה לשנים - לפני האר"י (ובכלל זה קבלת הרמ"ק שהיה מרבותיו), ואחרי תקופת האר"י (ובכלל זה תורת החסידות).
ההבדל העיקרי שבין התפיסות הקבליות שקדמו לאר"י לאלה שבאו לאחריו נובע מתפיסת המציאות של העולם ומשמעותה של הבריאה.
בעוד התפיסה הקבלית שקדמה לאר"י האמינה שמעשה הבריאה היה אקט של שלמות אלוהית והגאולה הארצית היא זו שתחזיר את המציאות לאותה שלמות אלוהית הרי שהאר"י האמין שמעשה הבריאה תחילתו דווקא במעין קלקול בתוכנית האלוהית שהוא מכנה "שבירת הכלים".
תורת הקבלה על פי האר"י נקראת קבלת האר"י או קבלה לוריאנית.
הגר"א, כפי שמסר בשמו תלמידו רבי חיים מוולוז'ין, ראה בקבלת הרמ"ק מעין הקדמה לקבלת האר"י אותה ראה כשלב מתקדם יותר.
לדבריו, "במקום שמסתיימת הפילוסופיה מתחילה חכמת הקבלה, ובמקום שמסתיימת קבלת הרמ"ק, מתחילה קבלת האריז"ל".
בתקופת המאה ה־17, היה לימוד הקבלה של האר"י בשיא תפוצתו.
אבל, לאחר האכזבה מתקוות הגאולה שנקשרו בדמותו של שבתי צבי שהאמונה במשיחיותו התבססה רבות על לימוד הקבלה של האר"י כפי שהבינו אותה המקובלים השבתאים, לימוד הקבלה הוגבל על ידי רבנים.
עיקר תורתו ידועה לנו מכתבי תלמידיו, המכונים בשפה מליצית גורי הארי.
בין תלמידיו הבולטים נמנים רבי סולימאן אוחנה, רבי שמואל אוזידא, רבי יונתן סאגיס, רבי יוסף אבן טבול, רבי יהודה משען, רבי ישראל סרוק ורבי משה יונה, אך מקובל לראות ברבי חיים ויטאל את גדול תלמידיו.
בין הספרים שבהם פרסם רבי חיים ויטאל את תורת רבו נמנים "ספר עץ חיים", "אוצרות חיים", "אדם ישר" ו"מבוא שערים".
האר"י כתב מעט דברים בקבלה, בעיקר פירושים על ספר הזוהר (נדפסו בספר שער מאמרי רשב"י).
עיקר תורתו של האר"י הופצה דרך תלמידיו, כיוון שרבי חיים ויטאל (רח"ו) לא הפיץ את כתביו.
המפיץ הראשון של תורתו (אם כי בשינוי מהרח"ו) היה רבי ישראל סרוק, שהפיץ את רעיונותיו באיטליה.
בין כתבי התלמידים השונים קיימים הבדלים רבים בסוגיות מרכזיות.
עקב כך, מקובלי ירושלים, ובעיקר הרש"ש, אסרו (בעקבות הוראת הרח"ו) על עצמם ועל אחרים ללמוד מכתבי "חברים", אלא רק מכתביו המקוריים של הרב ויטאל.
המגמה אצל המקובלים היא לימוד שיטת הרב חיים ויטאל, והרחבת העניינים אצל השאר.
הספר הראשון שנדפס והמתאר את כל שרשרת האצילות, היה "עמק המלך" לרבי נפתלי בכרך, המבוסס על קבלת סרוק.
במשך הדורות נכתבו ספרים נוספים שמשקפים את תורתו ומסכמים אותה, בהם
קל"ח פתחי חכמה לרמח"ל ולשם שבו ואחלמה לרבי שלמה אלישיב.
מובא בדברי ר' שמשון מאוסטרופולי שקיים קונטרס של כתבי האר"י בשם "פלאות רבות".
מכתבי האר"י בעצמו נשארו בידינו שלושה שירים שכתב כזמירות שבת לסעודות השבת, שלושתם בארמית: אזמר בשבחין לליל שבת, אסדר לסעודתא לשבת בבוקר ובני היכלא לסעודה שלישית, בשלושת הפיוטים רמוז שמו של האר"י באקרוסטיכון.
ישנו גם זמר אחד בעברית - "יום זה לישראל אורה ושמחה", שבראשי מחרוזותיו מופיע האקרוסטיכון "יצחק לוריא חזק" (נדפס ברוב הסידורים).
אך לגביו נחלקו החוקרים אם אכן האר"י כתבו כפי שמופיע בסידורים, או שהייחוס לאר"י מוטעה, ולמעשה חברו פייטן אחר.
לדעת הרב ראובן מרגליות מדובר בסבו של האר"י ששמו זהה גם כן רבי יצחק לוריא בן שלמה.
חוקר הספרות ושירת ימי הביניים שמעון ברנשטיין טען שמחבר הפיוט הוא המשורר יצחק חנדלי שחי במאה ה־15 בחצי האי קרים, לדעת פרופ' טובה בארי מחבר הפיוט הוא יצחק סלמה.
האר"י לא ערך סידור, אבל חיבר כוונות ויחודים לתפילה ורשם על המחזור בו התפלל בבית הכנסת בצפת שינויי נוסח אחדים.
תלמידיו ותלמידי תלמידיו ערכו סידורים עם הכוונות שמסר והתאימו את נוסח התפלה לכוונות.
תלמידו רבי חיים ויטאל רשם בספרו שער הכוונות את כוונות התפלה שמסר לו האר"י.
ישנם כמה וכמה סידורים בכתבי יד ובדפוס הנקראים בשם "סידור האר"יז"ל", נוסח התפלה בסדורים אלו יש ונערך על ידי מקובלים או בני סמכא ויש שנערך על ידי סופרים ומדפיסים שונים לפעמים בנוסח שאינו תואם את הכוונות כלל.
כמו כן חלק מההדפסות מלא בשיבושים.
בין הסידורים המפורסמים הקרויים נוסח האר"י:
סידור אור הישר - רבי מאיר הכהן פופרש, נדפס לראשונה באמסטרדם בשנת תס"ט.
סידור הרמ"ז - סדור החכם משה זכות, שקיבל מהר"ר יעקב צמח, שקיבל ישירות מהר"ר חיים ויטאל.
סידור שער השמים מהשל"ה - בכוונות מביא את הרמ"'ק.
השל"ה ציווה להדפיס את נוסח אשכנז אך בכמה מקומות ציין לשנות לנוסח ספרדי.
נדפס לראשונה באמסטרדם בשנת תק"ב.
סידור משנת חסידים - רבי עמנואל חי ריקי חיבר ספר קבלה על ביאורים כוונות התפלה בשם משנת חסידים, ומדפיסים הוסיפו נוסח תפלה לספר והדפיסו אותו כסידור לראשונה בזאלקווא בשנת תק"ד.
אך נוסח התפלה בסידור לא תואם את הביאורים והכוונות.
סידור חמדת ישראל - להרב שמואל ויטאל, בנו של מוה"ר חיים ויטאל.
יצא לאור לראשונה על ידי האדמו"ר בעל המנחת אליעזר, ממונקץ'.
בהוצאה שנייה, על ידי מכון "אהבת שלום" ע"פ שבעה כתבי יד.
סידור האריז"ל - העתקות שונות של תלמידי האר"י היו בנמצא, וגרסה אחת שלו נדפסה לראשונה בזאלקווא בשנת תקמ"א.
הכוונות התחברו לפי נוסח ספרד.
אך נוסח התפלה שונה בכמה מקומות מנוסח ספרד.
סידור רבי אשר - רבי אשר בן שלמה זלמן מרגליות, סדר תפלה לכל השנה עם כוונות האר"י, נדפס בלבוב בשנת תקמ"ח.
בהקדמת העורך ("התנצלות המביא לדפוס"), רבי אשר מרגליות הכותב שהגהותיו על פי הספרים עץ החיים, מחברת הקודש ופרי עץ חיים מאת ר' חיים ויטאל, ספר הייחודים לאר"י וסידור של רבי שבתי מרשקוב.
סידור רבי שבתי - רבי שבתי מרשקוב מתלמידיו המובהקים של הבעש"ט וסופרו, הרכיב את סידורו מהסידור קול יעקב אך השמיט את המקומות בהם שינה הקול יעקב מכוונות האריז"ל ומצטט רבות מסידור האריז"ל.
בשנת תקנ"ד נדפס בקוריץ "סדר תפלה מכל השנה עם כוונות האר"י".
הנוסח הוא כמנהג ספרד (אשכנז חסידי) ובנוי על סידור כת"י רבי שבתי מרשקוב וסידור רבי אשר מרגליות בתוספת ייחודים מהבעש"ט.
סידור קול יעקב, או סידור רבי יעקב קאפיל - חיברו רבי יעקב קאפיל ליפשיץ ממזריטש, מחבר הספר שערי גן עדן, שהיה חי מעט לפני תקופת הבעש"ט, היה מונח בכתב יד, עד שנדפס לראשונה בסלויטה בשנת תקס"ד.
נוסח התפלה ברובו הוא נוסח אשכנז.
בכמה מקומות הוא מציין שהוא נוטה מקבלת האר"י לקבלת הרמ"ק.
סידור רבי שניאור זלמן מליאדי, על פי נוסח האריז"ל, נדפס לראשונה בשקלוב בשנת תקס"ג.
כיום רוב המקובלים הלומדים בתורת הארי ובשמונה שערים מכוונים על פי סידור הרש"ש אשר הם רואים בו הממשיך והמבאר את דרכו של הארי בעם ישראל.
האקספלויטד היא להקת פאנק מהגל השני של הפאנק בבריטניה.
הלהקה הוקמה בשנת 1978 באדינבורו שבסקוטלנד.
אלבומה הראשון של הלהקה Punk's Not Dead יצא בשנת 1981. האלבום הפך במהרה לאחד האלבומים המצליחים בהיסטוריה של הפאנק ועד היום משמשת הסיסמה Punk's Not Dead כסיסמת דגל לאוהבי הפאנק בעולם.
את אלבומה השני Troops of Tomorrow הוציאה הלהקה בשנת 1982.
האלבום כלל בתוכו את השיר Sid Vicious Was Innocent שדיבר לזכותו של סיד וישס אשר הואשם בדקירתה למוות של חברתו לחיים ננסי ספאנג'ן.
עם השנים הוציאה הלהקה עוד מספר אלבומי אולפן ואלבומי הופעה חייה שזכו להצלחה גדולה בקרב חובבי מוזיקת הפאנק והפכו את הלהקה לאחת הלהקות המזוהות ביותר עם תנועת הפאנק.
בשנת 1993 ערכה הלהקה שתי הופעות בישראל.
האקרופוליס באתונה (ביוונית Ακρόπολη Αθηνών) היא האקרופוליס הידועה ביותר מתקופת יוון העתיקה, הנמצאת במרכזה ההיסטורי של אתונה העתיקה.
באקרופוליס באתונה נותרו מבנים ושרידים ארכאולוגיים רבים מתקופת הזוהר של אתונה ובראשם הפרתנון.
האקרופוליס מתנשאת לגובה של 150 מטרים מעל גובה פני הים ולעיתים כונתה קקרופיה על שם איש הנחש האגדי קקרופס, שהיה גם מלכה הראשון של אתונה.
האקרופוליס כולה מוכרת כאתר מורשת עולמית.
ההתיישבות בגבעת האקרופוליס החלה עוד בתקופה הנאוליתית, באלף השישי לפנה"ס בערך.
ייתכן שבתקופה המיקנית, עמד במקום מגרון שאף אליו התייחס כנראה הומרוס בכתביו.
ממצאים מעידים כי בתקופת הפלישה הדורית, שעמה החלה תקופת המעבר ביוון, לא נפגעו המבנים שהתקיימו בגבעה וזאת גם בהתאם לאגדה אתונאית בדבר עמידתו של המקום המבוצר נגד התקפות הדורים, בתקופה זו.
בתקופה הארכאית, החלה הבנייה האתונאית באקרופוליס אשר הגיעה לשיאה במאה ה-5 לפנה"ס, (התקופה הקלאסית) בה הנהיג פריקלס, גדול המנהיגים האתונאיים, את תנופת הבנייה המאסיבית שבמסגרתה נבנו רוב המבנים המפוארים של האקרופוליס, לרבות הפרתנון.
האקרופוליס המשיכה לתפקד גם בתקופת הכיבוש הרומי של יוון ומבניה נותרו שלמים ברובם גם במהלך ימי הביניים.
דווקא בעת החדשה החל האתר להתפורר ולהיבזז.
ב-1687 נפגע קשות הפרתנון יחד עם עוד כמה מבנים, במהלך הפגזות של הצבא הוונציאני, זאת לאחר שהאקרופוליס בוצרה על ידי העות'מאנים כנגדם.
בתחילת המאה ה-19 נלקחו אוצרות רבים, בעיקר יצירות פיסול יווני חשובות, מהאתר על ידי תומאס ברוס, הרוזן מאלג'ין והשגריר הבריטי בקונסטנטינופול.
אוצרות אלה הועברו לבריטניה ונמצאים שם עד היום.
רק במחצית השנייה של המאה ה-20, התפתחה המודעות לשימור האקרופוליס ומאמצים לשימור ושחזור נעשים עד היום.
המבנים שהוקמו באקרופוליס בתקופת שיאה של האימפריה האתונאית, מייצגים היטב את אדריכלות יוון העתיקה בשיאה.
המבנים כללו שלושה מקדשים, שני תיאטראות, מוזיאון ומספר מבנים נוספים ששירתו את באי המקום.
התיאטראות נבנו למרגלות הגבעה תוך ניצול הטופוגרפיה הטבעית ליצירת יציעי תיאטרון נוחים.
הדרך הפאנאתנאית אשר הובילה לאתונה ועברה גם באגורה של אתונה, עברה למרגלות האקרופוליס וממנה עלה שביל אל הגבעה.
שביל זה, נסלל במכוון באופן כזה אשר העצים את יופייה ופארה של האקרופוליס מנקודות מבט משתנות לאורך מסלול העלייה.
מסלול זה הגיע עד פתחו של פרופילאה, שער הכניסה המפואר אל פסגת האקרופוליס, אשר הכווין את מבטו של העולה אל הפרתנון בזווית המרשימה ביותר.
מן העיר הנמצאת למרגלות האקרופוליס, נראו הגבעה והמקדשים שבראשה, כמקום נשגב וקרוב יותר אל האלים.
האקס המיתולוגי היא סדרת טלוויזיה ישראלית דרמטית-קומית, אשר הופקה על ידי קשת, ושודרה בערוץ 2 בקיץ 2007. הסדרה נוצרה ובוימה על ידי סיגל אבין.
הסדרה כללה 11 פרקים וזכתה למדרוג ממוצע של כ-20%.
הסדרה, עוקבת אחרי מיכל גולן (טלי שרון), רווקה בת 30, אשר יצאה בחייה עם גברים רבים מאוד.
בעת ביקור אצל מגדת עתידות, כדי לנסות ולגלות אם ומתי תתחתן, אומרת לה מגדת העתידות שכבר פגשה ונפרדה מאהבת חייה, ושאם לא תמצאנו השנה היא לא תתחתן לעולם ותישאר בודדה כל חייה.
מיכל מכינה רשימה של הגברים אותם זרקה, ומתחילה במסע חיפוש אחריהם.
היא מוצאת אותם אחד אחד, וכאשר היא מגלה שהם אינם מתאימים לה, היא מסמנת קו על שמם במחברתה.
אל המסע הארוך והמפרך מצטרפים שלושת חבריה הטובים, שחושבים שהמסע חסר סיכוי, אך מיכל ממשיכה בחיפוש אחר האחד ולא מאבדת תקווה.
מיכל גולן (טלי שרון) – רווקה, המנסה לאתר את אהבת חייה.
יואל (פישי) פישמן (איתי טיראן) – שכן של מיכל.
בתחילת העונה נמצא בזוגיות עם סקאי והם נפרדים לאחר שהיא בוגדת בו.
ניר ששון (עומר ברנע) – בן 26, ידיד של מיכל.
סקאי (ורד פלדמן) – בת זוגו לשעבר של פישי.
רגב (יפתח קליין) – אחד האקסים של מיכל.
ראובן (מוטי גלעדי) – אביה של מיכל.
בתפקידי האקסים בסדרה: זהר שטראוס, עפר שכטר, גיא לואל, רודי סעדה, וילי סימס, הנרי דוד, מיה דגן ושמיל בן ארי.
הסדרה שודרה במקור במאי - יולי 2007 ולאחר שידורה, בספטמבר 2007, רכשה רשת פוקס האמריקאית את פורמט הסדרה על מנת להפיק סדרה דומה.
תחילה הופקה תוכנית פיילוט, במאי 2008 החלו הצילומים בארצות הברית.
הגרסה האמריקאית בהפקת פוקס, שנקראת "The Ex-List" , שודרה ברשת CBS החל מ-3 באוקטובר 2008, והורדה לאחר שידור של ארבעה פרקים בלבד, עקב רייטינג נמוך וביקורות גרועות.
למרות שבוטלה, 13 הפרקים שהוזמנו על ידי CBS הופקו וזמינים במארז ה-DVD של הסדרה שיצא בארצות הברית.
בישראל, הגרסה האמריקאית שודרה בערוץ YES Stars Drama.
"האקסטזה של תרזה הקדושה" (באיטלקית: L' Estasi di Santa Teresa d'Avila) הוא כינויה של קבוצת פסלים שיצר הפסל האיטלקי ג'ובאני לורנצו ברניני בין השנים 1647–1652. היצירה נמצאת ב"קפלה קורנרו", בכנסיית סנטה מריה דלה ויטוריה ברומא והיא נחשבת לאחת מיצירות הבארוק הידועות ביותר.
את היצירה, שהעבודה עליה נמשכה כ-7 שנים, השלים ברניני בעזרת עוזרים אשר יצרו את הפרטים השונים על פי תוכניתו.
ברניני עצמו יצר רק את דמותה של הקדושה הנמצאת במרכז היצירה.
ברניני יצר את העבודה בזמן כהונתו של האפיפיור אינוקנטיוס העשירי, תקופה שבה הוא השתחרר מפטרונותם של משפחת ברבריני, שבשירותה עבד שנים רבות.
הוא נשכר על ידי הקרדינל פדריקו קורנרו (Federico Cornaro), לשם תכנון קברו בקפלה שבכנסייה.
עלות בניית הקפלה הייתה כ-12,000 סקודו.
לפני תחילת העבודות הוצגה בקפלה סצנה של פאולוס הקדוש באקסטזה, אולם הקרדינל ביקש להחליף מעמד זה בחיזיון הקשור לקדושה הספרדית ומנהיגת המסדר הכרמליתי תרסה מאווילה (Teresa de Ávila), שהוכרזה כקדושה בשנת 1622.
באוטוביוגרפיה שחיברה, הידועה בשם "חייה של תרזה הקדושה של ישו" (La Vida de la Santa Madre Teresa de Jesús), תיארה תרזה את חוויית "פילוח הלב", שבמהלכה נגלה לה מלאך מחייך שניקב את ליבה בחנית.
בחיבורה היא מתארת את תחושותיה בזמן המעמד: "כאב חודר זה הביא עמו עונג כה רב וכה עז, עד כי לא שאלתי אלא שלא יחדל ולא ייפסק...
לא היה זה כאב גופני, אלא כאב רוחני, אף שגם לגוף היה בו חלק, ואפילו חלק נכבד."
תיאור החיזיון בקפלה הוא מורכב ורב-ממדי.
במרכז מופיעה תרזה, לובשת בגד העשוי קפלים מרובים, ולצידה מלאך המתואר כנער צעיר עטוי תלתלים, המחזיק חץ עשוי מתכת.
שתי דמויות אלו מפוסלות בשיש לבן.
פניה של תרזה מביעות שכרון חושים אקסטטי המועצם על ידי תיאור הבגד של תרזה, המבודד אותה מן הסביבה, משקף ומעצים את התיאור החושי שלה.
היינריך ולפלין, בתארו את בגדה של תרזה, מוצא כי "המלבוש מעוצב בדרך ששום ניתוח קווי אינו יכול לו.
הקו מבצבץ זעיר-שם זעיר-שם, אבל כהרף-עין.
אין כאן שום דבר מוצק ונתפש; הכול שרוי בתנועה, מתחלף תמיד".
מאחורי הדמויות הרכיב ברניני סדרה של קרני אור עשויות ברונזה מוזהבת.
ברניני העצים אפקט זה על ידי חלון שהציב בראש הקפלה, המציף את העבודה באור ממשי, בנוסף על האור האלגורי.
החיזיון של תרזה מוצג במעין בימת תיאטרון.
משני עבריו מצויים עמודי שיש ירקרקים, בעלי כותרת בסגנון קורינתי.
עמודים אלו נושאים גמלון שבור העמוס בתבליטים ובקישוטים אחרים.
משני צידיו של החיזיון עוצבו שני תאי תיאטרון ובהם צופים המתבוננים במחזה האלוהי.
הדמויות, בני משפחת קורנרו, מתוארות בתבליט נטורליסטיות בבגדים בני התקופה.
ברקע דמויות אלו תכנן ברניני חלל אדריכלי פרספקטיבי, המעניק למתבונן הניצב במרכז היצירה, אשליה של חלל גדול יותר.
גם בעיצוב פריטים אחרים השתמש ברניני באשליות שונות שנועדו להרחיב את תחושת החלל בקפלה.
התכנון של ברניני הקיף כל פרט ופרט בקפלה וכלל, מלבד הדמויות המפוסלות, גם את העיצוב האדריכלי של הקפלה (העמודים וכדומה), עיטור הקירות בשיש ובציורי קיר המחקים סוגי שיש נוספים בטכניקה של סקו (ציור על גבי טיח יבש), עיצוב פריטי אמנות שימושית לקפלה ועוד.
עיצוב כוללני כזה יכול היה להיחשב כיום בגדר "מיצב".
רובע הַאקְנִי של העיר לונדון הוא אחד מרובעי לונדון הפנימית, במזרח העיר לונדון.
חלקו הדרומי של הרובע גובל בסיטי של לונדון ובאזור ברודגייט, ובעקבות קרבה זו, האזורים הסמוכים לסיטי מהווים בעיקר אזורי מסחר ומשרדים.
בדרום מערב הרובע מצויות השכונות שורדיץ' והוקסטון המהוות אזורי בילוי, מועדוני לילה, מסעדות ובארים.
באזור המרכז ההיסטורי של האקני - האקני סנטרל מצויה הספרייה החדשה של הרובע, תיאטראות, מוזיאון האקרני וההאקני אמפייר.
בשכונת דרום האקרני מצויים בתי טרסה רבים מהתקופה הוויקטוריאנית והאדוארדיאנית.
בצפון הרובע מצויות השכונות קלפטון, סטמפורד היל וסטוק ניואינגטון ובמזרח הרובע מצויות ביצות האקני.
הדרך הרומאית רחוב ארמיין עברה בקצהו המערבי של הרובע, אשר בתקופה הרומית היה מיוער כולו ביערות אלונים.
ברובע התגלו שרידים רבים מתקופה זו.
עד תקופת טיודור היו מרבית שטחי הרובע שייכים למנזרים באזור.
עם פירוק המנזרים על ידי הנרי השמיני הועברו שטחי הרובע לידי האצולה, ובאזור קלפטון תחתית הוקם ארמון של הנרי השמיני.
בית סאטון הוא המבנה העתיק ביותר ברובע הקיים עד ימינו - מבנה זה היה אחד ממבני הכפר האקני אשר שגשג בתקופת טיודור ובתקופה הג'ורג'יאנית.
רבים מתושבי העיר לונדון החזיקו בהאקני בתי כפר ובתי נופש, ובהמשך נבנו ברובע מספר בתי אחוזה גדולים.
בשנות ה-30 של המאה ה-20 התיישבה ברובע אוכלוסייה יהודית אורתודוקסית באזור סטוק ניואינגטון וסטמפורד היל.
בעקבות מלחמת העולם השנייה התפתח הרובע לפרוור מגורים פופולרי, אולם על אף הבנייה המרובה נחשב הרובע לאחד הרבעים ה"ירוקים" ביותר במרכז לונדון - ברובע 62 פארקים וגנים ציבוריים.
במגרשי הכדורגל הרבים של פארק ביצות האקני נערכו משחקים במסגרת מהמשחקים האולימפיים בשנת 2012.
רובע מרטון הוקם בשנת 1965 מכוח חוק השלטון בלונדון 1963 מאיחודם של הרובע המטרופוליני של האקני, הרובע המטרופוליני של שורדיץ' והרובע המטרופוליני של סטוק ניואינגטון.
סמלי שלושת הרבעים אוחדו והם מהווים כיום את סמל הרובע הנוכחי (שלושת הפעמונים מקורים בסמל שורדיץ', שני עצי הפירות מקורם בסמל סטוק ניואינגטון, והצלב בעל שמונה הקצוות מקורו בסמל האקני).
בשונה ממרבית הרשויות המקומיות באנגליה, ראש עיריית הרובע נבחר בבחירות ישירות.
ראש העיר הנוכחי הוא ג'ולז פייפ, עומד בראש מנהלת הרובע (Cabinet) ומועצת הרובע (Councill).
כיום (בעקבות בחירות 2006) למפלגת הלייבור 44 מושבים במועצת הרובע (המפלגה שמרה על כוחה מבחירות קודמות), למפלגה השמרנית 9 מושבים במועצה, למפלגה הליברל-דמוקרטית שלושה מושבים, ולמפלגת הירוקים מושב אחד.
32% מתושבי הרובע מחזיקים בבעלותם את הבתים בהם הם מתגוררים.
ברובע האקני לומדים כ-27,000 תלמידים בכ-70 בתי ספר המנוהלים על ידי קרן פרטית.
האקני הוא היחיד מרבעי לונדון הצפוניים לנהר התמזה שקווי הרכבת התחתית של לונדון אינם עוברים בו (אף שישנן מספר תחנות בסמוך לגבולות הרובע, ברבעים הארינגיי ואיזלינגטון).
עבודות להארכת קו מזרח לונדון תאפשרנה את קישורו של הרובע למערכת הרכבת התחתית.
ברובע מצויים מוזיאון האקני - מוזיאון להיסטוריה של הרובע, מוזיאון ג'פרי, בית סאטון ומספר רב של גלריות.
בין התיאטראות העיקריים שברובע נמצא תיאטרון האקני אמפייר ההיסטורי, שנבנה בשנת 1901.
ברובע 1,300 מבנים המודרים מבנים לשימור ובהם מגדל סנט אוגוסטין מהמאה ה-13 ומבנים רבים מתקופת טיודור, התקופה הג'ורג'יאנית, התקופה הוויקטוריאנית והתקופה האדוארדיאנית.
האקסים של החברה שלי: סקוט פילגרים נגד העולם הוא סרט פעולה קומי-רומנטי שיצא לאקרנים בסוף שנת 2010. הסרט מבוסס על סדרת קומיקס בשם "סקוט פילגרים" מאת בריאן לי או'מאלי, והוא מרבה להשתמש באלמנטים המאפיינים את ספרות הקומיקס ומשחקי הווידאו.
את הסרט ביים אדגר רייט, וכתב אותו יחד עם מייקל באקול.
הסרט מספר את סיפורו של סקוט פילגרים (מייקל סרה), צעיר שמתאהב בבחורה שמגיעה לעירו, אך כדי שיוכל להיות עימה עליו להילחם ולהביס את שבעת האקסים המרושעים שלה.
סקוט פילגרים הוא צעיר בן 22, שגר בדירה קטנה עם השותף ההומו שלו - ואלאס (קיראן קולקין) בטורונטו, קנדה.
סקוט מנגן בגיטרה באס בלהקת אינדי רוק שנקראת 'סקס בוב אומב', השואפת לחתום על חוזה בחברת תקליטים עצמאית.
סקוט "נזרק" על ידי חברתו הזמרת, נטלי "אנוִי" אדמס, שנה קודם לכן, וטרם התאושש לחלוטין מהפרידה.
בתחילת הסרט סקוט מתחיל בקשר זוגי ראשון מאז הפרידה, עם תלמידת תיכון בת 17 ממוצא סיני בשם נייבס צ'או (אלן וונג).
זמן קצר אחרי שהתחיל לצאת עימה הוא נתקל ברמונה פלאוורס (מרי אליזבת' וינסטד), נערה בעלת שער סגול שעברה לטורונטו מניו יורק.
סקוט חולם עליה בהקיץ לפני שבכלל ראה אותה לראשונה בספריית בית הספר.
לאחר שראה אותה ונדלק עליה, הוא מגלה שהיא עובדת באמזון, ומזמין משלוח רק כדי לפגוש אותה.
כאשר היא מביאה את המשלוח לביתו הוא מזמין אותה לצאת עמו.
השניים מתחילים להיפגש בטרם נפרד פילגרים מנייבס צ'או.
לאחר הדייט הראשון שלהם, מקבל סקוט דואר אלקטרוני אודות שבעת ה"אקסים" של פלאוורס שעתידים להילחם בו בקרב עד המוות, אך סקוט קורא את הדואר האלקטרוני ברפרוף, ומוחק אותו מחוסר עניין.
להקת 'סקס בוב אומב' משתתפת בתחרות בין להקות שהפרס בה הוא חוזה בחברת התקליטים של G-Man.
באמצע התחרות מופיע מת'יו פאטל, האקס הראשון של רמונה, ומתחיל להילחם בסקוט.
במהלך הקרב מתברר לפילגרים כי הדואר האלקטרוני שמיהר למחוק נשלח בידי מת'יו.
סקוט מביס את מת'יו למרות שלמת'יו יש כוחות מיסטיים המאפשרים לו לרחף באוויר, לזרוק כדורי אש מתוך ידיו ולשלוט בשלוש שדוניות.
רמונה וסקוט נפגשים בביתו לארוחת ערב רומנטית, אך מחשבתו של סקוט נודדת והוא חושב על אנווי.
רמונה וסקוט נפגשים עם ואלאס באתר צילומים של סרט בכיכובו של לוקאס לי, ומתברר כי הוא האקס השני של רמונה.
לוקאס הוא לוחם מצוין וסקוט מתקשה להביס אותו בלוחמה, אך הוא מאתגר אותו לבצע פעלול מסוכן על הגלגשת שלו ולוקאס נהרג.
אנווי חוזרת לטורונטו ומזמינה את להקתו של סקוט - "סקס בוב אומב" לחמם את להקתה.
בהופעה מתברר כי הבסיסט של הלהקה של אנווי - טוד אינגרם הוא האקס השלישי של רמונה.
טוד הוא טבעוני ויש לו כוחות טלקינסיס קטלניים וסקוט מבין שטוד עוצמתי מידי בשבילו.
כדי לשבור את יתרונו של טוד, מערים עליו סקוט וגורם לו לשבור את הטבעונות שלו ובכך טוד מאבד את כוחותיו וסקוט הורג אותו בנגיחה.
סקוט המוטרד מן האקסים הקטלניים של רמונה מותקף ברחוב על ידי נינג'ה נשית.
סקוט מצליח להדוף אותה והשניים מסכימים להילחם במועד מאוחר יותר.
הנינג'ה, ששמה הוא רוקסי מפתיעה את סקוט שוב, וסקוט מסרב להילחם בה.
מתברר כי רוקסי ורמונה התנסו בחוויות דו-מיניות ורמונה הזועמת על רוקסי משתמשת בגופו של סקוט כדי להילחם בה.
רוקסי מנטרלת את רמונה ומנחיתה מכת מוות על סקוט, אך הוא מקדים אותה ונוגע באחורי ברכה, דבר שגורם לרוקסי להתפוצץ.
בקרב להקות, מביסים סקס בוב אומב את התאומים קטיינגי שרמונה יצאה עם שניהם במקביל.
המוזיקה שלהם מרסקת את התאומים.
גדעון ג'י מן גרייבס, האמרגן של התחרות מחליט להחתים את סקס בוב אומב על חוזה הקלטות.
מתברר כי הוא האקס האחרון של רמונה.
רמונה מחליטה לחזור אל גדעון ולהיפרד מסקוט.
סקוט הזועם מסרב לעבוד תחת גרייבס ויאנג ניל (ג'וני סימונס) לוקח את מקומו בלהקה.
סקוט מחליט לא לוותר ולהילחם על רמונה.
הוא מגיע לתיאטרון הכאוס ומזמין את גדעון לדו-קרב.
במהלך הקרב הודף גדעון את רמונה ובעקבות הנפילה, נהרס שבב השליטה שהוא השתיל בעורפה.
נייבס צ'או מופיעה במפתיע ותוקפת את רמונה בטענה כי היא גנבה ממנה את סקוט.
גדעון מצליח להרוג את סקוט.
סקוט מתעורר בחיי העולם הבא והוא מבין את טעויותיו.
מתברר לו כי הוא יכול לחזור לחיים והוא זוכה להזדמנות נוספת.
סקוט מצליח להביס את גדעון והוא ורמונה זוכים להזדמנות נוספת.
שחקן תפקיד מייקל סרה סקוט פילגרים, גיבור הסרט, בן 22, נגן גיטרה בס בלהקה 'סקס בוב אומב'.
מרי אליזבת' וינסטד רמונה פלאוורס, בחורה חדשה המגיעה לטורונטו מניו יורק, אותה סקוט רוצה.
אלן וונג נייבס צ'או, החברה של סקוט עד בוא רמונה.
קיראן קולקין ואלאס ולס, שותפו של סקוט.
אנה קנדריק סטייסי פילגרים, אחותו של סקוט.
אליסון פיל קים פיין, מתופפת בלהקה 'סקס בוב אומב' וחברה-לשעבר של סקוט.
מארק וובר סטפן "המוכשר" סטילס, זמר וגיטריסט בלהקה ג'וני סימונס יאנג ניל, הבסיסט אחרי שסקוט עוזב את הלהקה ברי לארסון נטלי "אנוי" אדמס, חברה לשעבר של סקוט וזמרת בלהקה המצליחה "קלאש בדימון הד".
אוברי פלזה ג'ולי פאוורס חברתו לשעבר של סטיבן.שבעת האקסים המרושעים 1. סאטיה באבאמת'יו פאטל, רקדן בעל כוחות מיסטיים המסוגל לירות כדורי אש מידיו.
2. כריס אוונס לוקאס לי, שחקן מפורסם וגולש סקייטבורד.
3. ברנדון ראות' טוד אינגרם, בעל כוחות על טלקינטיים וטלפאטיים כתוצאה מתזונה טבעונית.
4. מיי ויטמן רוקסן "רוקסי" ריצ'ר, נינג'ה בעלת כוחות טלפורטציה.
5-6. שוטה וקיטה סייטו קייל וקן קטיינגי, תאומים מוזיקאים ממוצא יפני.
7. ג'ייסון שוורצמן גדעון גורדון גרייבס (G-Man), ראש ליגת האקסים המרושעים וסוכן מוזיקלי מפורסם.
כל השחקנים מתוכננים לשוב לגלם את אותן הדמויות בסדרת האנימה על סקוט פילגרים בהפקת "נטפליקס", הנושאת את השם "סקוט פילגרים הולך על זה" ומתבססת על עלילת הסרט.
אחרי שהאמן בריאן לי או'מאלי השלים את הכרך הראשון של הקומיקס סקוט פילגרים, חברת ההוצאה לאור שלו, אוני פרס, בקשה מהמפיק מארק אי.
פלאט ליצור עיבוד קולנועי לקומיקס.
חברת סרטי יוניברסל החתימה את אדגר רייט שבדיוק סיים לצלם את סרטו מת על החיים לעבד את הקומיקס לסרט.
בהתחלה התייחס או'מאלי ברגשות מעורבים, ואמר שהוא "ציפה שהם יהפכו את זה (הקומיקס) לקומדיית-אקשן עם איזה שחקן שאני אשנא...
אבל אפילו זה לא עניין אותי, הייתי אמן מורעב, וכל מה שחשבתי היה: 'בבקשה, רק תתנו לי קצת כסף.'"
במאי 2005 יוניברס חתמו עם מייקל באקול על חוזה בו הוסכם שיכתוב את התסריט לסרט.
עד ינואר 2009 יוצרי הסרט ליהקו את השחקנים לסרט שעתה נקרא "סקוט פילגרים נגד העולם" (כשמו של הכרך השני בסדרת הקומיקס).