tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
לפני תחילת המחזמר, יצאו לאור השיר "The Explorer and the Bear", בביצועו של טום פלטשר, ו-"Pretty Little Dead Things", בביצועה של ויקטוריה המילטון-בארט, על ידי חברת התקליטים דקה רקורדס.
ההפקה בווסט אנד זכתה לשבחים כמעט גורפים מצד המבקרים.
פדניה (באיטלקית: Padania) הוא שם אלטרנטיבי לצפון איטליה, שקבוצות מסוימות רוצות להכיר בו כמדינה לכאורה.
השם נמצא בשימוש משנות ה-90 בעיקר בפי מפלגת הליגה הצפונית.
עד שנות התשעים נהגו להשתמש בשם "פדניה" במשמעותו הצרה ביותר, כשהוא מתייחס לעמק נהר הפו (לטינית: Padus), אך משמעות זו לא הייתה כמעט בשימוש.
משנות התשעים, השם קיבל את משמעותו הרחבה יותר, והוא כולל את כל צפון איטליה.
כאשר מפלגת הליגה הצפונית, המזוהה עם הימין באיטליה, החליטה לדחוף לפרישת צפון איטליה משאר המדינה, מנהיג המפלגה אומברטו בוסי נתן למחוז את השם פדניה.
ל"מדינה" החדשה נבחרו דגל, המנון לאומי, "פרלמנט" במנטובה, ונערכו בחירות.
"לה פדניה" (La Padania) הוא גם שם העיתון של הליגה הצפונית.
גבולותיה של פדניה נתונים לוויכוח, אך המושג, לפי הליגה הצפונית, נוגע לכל המחוזות צפונית להרי האפנינים, בנוסף לליגוריה, טוסקנה, אומבריה ומארקה.
איש אינו מטיל ספק בכך שאיטליה מחולקת למספר חלקים ייחודיים, אך השאלה האם לקרוא לאחד מהם פדניה ולהעניק לו אוטונומיה או עצמאות נותרה במחלוקת.
רוב תומכי הליגה מצפים מפדניה להכיל את אמיליה-רומאניה ואולי גם את טוסקנה.
לשני מחוזות אלה היסטוריה ארוכה של תמיכה במפלגות שמאליות.
בסיס הבוחרים הגדול של הליגה נמצא בלומברדיה (שבה נולד מנהיג המפלגה, ועל שמה קרויה "הליגה הלומברדית" במאה ה-12, שהייתה איחוד של ערי מדינה בצפון איטליה נגד הקיסרות הרומית הקדושה) ובוונטו.
סוציולוגים באוניברסיטת ניוקאסל באנגליה מצאו כי "הגבול" בין פדניה לשאר איטליה חופף לגבול בין עמדות האוכלוסייה ביחס לנושאים אזרחיים שונים.
המושג "פדניה" היה בשימוש באיטליה כהגדרה גאוגרפית לאזור שמצפון להרים האפנינים כשהשם "אפניניה" מתייחס לאזור שמדרום להם.
אך המושג היה נדיר כך שאנשים רבים (כולל תושבי צפון איטליה) מעולם לא שמעו עליו והניחו שהליגה הצפונית המציאה אותו.
המונח "פדני" (padano – פדנו), שהיה בעבר תואר חסר מטען פוליטי המתאר דברים הקשורים לנהר הפו, מתייחס כיום בעיקר לאנשים או נושאים הקרובים לליגה הצפונית.
השפה העיקרית באזור היא איטלקית.
צרפתית, פרובנסלית, אוקסיטנית, גרמנית, פריולנית, רומנש וסלובנית מדוברות קרוב לגבולות איטליה ומוכרות בצורה רשמית כשפות מיעוטים.
השפות המקומיות המגוונות, שמוגדרות לרוב כניבים על ידי דובריהן, לא נמצאות בשימוש רחב חוץ מבקהילות קטנות ובמשפחות.
למרות זאת הן נחשבות כשפות מיעוט מחוזיות על ידי אונסק"ו.
פדניה איננה מדינה עצמאית, אך הליגה הצפונית בחרה ב"מקהלת העבדים העבריים" מהאופרה "נבוקו" של ורדי להמנון המדינה, אף שמדובר בשיר למען איחוד איטליה, נושא שהליגה מתנגדת לו.
נכון לשנת 2005, הליגה הצפונית שלטה ב-5 מתוך 100 מחוזות איטליה.
בבחירות המחוזיות שנערכו ב-2005 הם קיבלו רק 10% מהקולות בצפון איטליה (15.8% בלומברדיה, 14.7% בונטו, 8.5% בפיימונטה, 4.8% באמיליה-רומאניה, 4.7% בליגוריה, 1.3% בטוסקנה ו-0.9% במארקה).
כך שנראה שאם יהיה משאל עם לגבי עצמאות פדניה, איטליה תישאר מאוחדת.
פדקס , לשעבר פדרל אקספרס (Federal Express), היא חברת שילוח מטענים שמרכזה בארצות הברית, המציעה שירותי שליחים בארצות הברית וברחבי העולם.
החברה מציעה גם שינוע מטענים כבדים, ביבשה ובאוויר, וכן שירות העתקת מסמכים ושירותים לוגיסטיים.
"פדקס" הוא קיצור של שמה המקורי של החברה, "פדרל אקספרס".
החברה נוסדה בשם "פדרל אקספרס" בשנת 1971 על ידי פרדריק וו.
סמית בעיר ליטל רוק בארקנסו.
בשנת 1973 העבירה החברה את מרכזה העסקי לעיר ממפיס בטנסי, לאחר שרשויות נמל התעופה של ליטל רוק סירבו לספק שירותים למטוסי החברה.
המילה "פדרל" בשמה נועדה להדגיש את פעילותה של החברה בכל רחבי ארצות הברית, ולסייע בגיוס חוזים ממשלתיים.
החברה החלה לפעול באופן רשמי ב-17 באפריל 1973, עם 14 מטוסי דאסו פלקון 20, אשר טסו ל-25 ערים בארצות הברית.
פדקס הייתה הראשונה מבין חברות התעופה למטענים אשר השתמשה במטוסי סילון.
היא צמחה מאוד לאחר הדה-רגולציה של שוק הטסת המטענים בארצות הברית.
בזכות שיטת הפצת המטענים שלה הפכה פדקס למובילה עולמית בתחומה.
רוב פעילות החברה בארצות הברית, בהובלת מטענים בין-לילה, נעשית דרך מרכז המבצעים של החברה בממפיס.
לחברה מרכזים נוספים באינדיאנפוליס, ניוארק, אוקלנד, אנקורג' ואליאנס (טקסס).
מרכז החברה בקנדה פועל בנמל התעופה הבינלאומי של טורונטו, באירופה פועלת החברה במרכזים: קלן ופריס.
מרכז החברה במזה"ת הוא בדובאי ובמזרח הרחוק (אסיה פסיפיק) בגואנגג'ואו שבסין.
באוגוסט 1989 רכשה פדקס את חברת פליינג טייגרס (Flying Tigers), חברת תעופה בינלאומית למטענים.
מחברת "פליינג טייגרס" ירשה פדקס את החוזה של צבא ארצות הברית, שנמשך עד אוקטובר 1992, להטסת מטענים ונוסעים בין ארצות הברית לבין בסיסי הצבא מעבר לים.
לאחר רכישת חברות נוספות בתחום המטענים והלוגיסטיקה, בשנת 1998, שינתה החברה את שמה באופן רשמי ל"פדקס", אף כי שם זה כבר שימש שנים כשמה הלא-רשמי וכמותג לשירותיה.
בשנת 2000 נעלם לחלוטין השם הישן מכל רישומי החברה והיא אימצה את סיסמתה "העולם בזמן" ("The World On Time").
בשנת 2001 רכשה פדקס את חברת אמריקן פרייטוויס (American Freightways), חברה מובילה בארצות הברית בתחום המטענים הקטנים (פחות ממטען משאית שלמה) היא שילבה את פעולותיה של חברה זו עם חברה נוספת בשם ויקינג ויצרה את חברת "פדקס פרייט".
בחודש פברואר 2004 רכשה פדקס, במחיר של 2.4 מיליארד דולר, את "קינקוס" (Kinko's), רשת חנויות כלל-ארצית מדאלאס המספקת שירותי הדפסה, שכפול ושירותי משרד.
כמה מסיסמאות הפרסום של החברה השתרשו בתרבות הצרכנית האמריקאית, בהן הסיסמה "בלי פאניקה" שאותה נושאים עובדי החברה בכפתורים על דש בגדם.
באירופה סיסמת החברה היא "(נעשה) כל מה שצריך", המתייחסת למאמצים שמתחייבים עובדי החברה לעשות כדי שהחבילה תגיע בזמן.
ב-2016, רכשה פדקס תמורת 4.8 מיליארד דולר את חברת המשלוחים הגלובלית T.N.T שמרכזה בהולנד במטרה לחזק את פעילותה באירופה, בעקבות כך הודיעה פדקס על העברת משרדי המטה האירופי מבריסל להופדורף בהולנד, כמו כן הודיעה החברה על מעבר צפוי למרכז המיון של T.N.T בליאז'.
מתחרותיה העיקריות של פדקס הן DHL, ו-UPS.
יחידות תפעוליות בחברה וסימנים מסחריים
פדקס מאורגנת ביחידות תפעוליות, לכל אחת מהן לוגו משלה.
בכל הגרסאות של הלוגו, האותיות Fed הן בצבע סגול.
האותיות Ex מופיעות בצבע שונה לכל יחידה תפעולית.
בלוגו של החברה כולה מופיעות האותיות Ex בצבע אפור.
בלוגו המקורי של החברה האותיות Ex הופיעו בצבע כתום, היום משמש לוגו זה את יחידת "פדקס אקספרס".
הלוגו של פדקס, אשר זיכה את מעצביו בפרס על עיצובו, נודע בזכות העובדה כי בין האותיות E ו-x מסתתר סימן חץ המצביע ימינה, עובדה שרבים לא מבחינים בה.
פדקס אקספרס (FedEx Express) – חברת שילוח מטענים מהיר.
לרשות החברה צי של 671 מטוסים ו- 22,000 משאיות הובלה כדי לשנע כ-10 מיליון משלוחים מידי לילה.
פדקס קרקע (FedEx Ground) – שירות משלוח מטענים איטי יותר, במחירים זולים יותר בהשוואה למחירי פדקס אקספרס.
לרשות היחידה מספר גדול של משאיות הנמצאות בבעלות מפעילים מקומיים שהם קבלנים של פדקס.
פדקס משלוחים לבית (FedEx Home Delivery) – חטיבה בתוך "פדקס קרקע" המבצעת משלוחים לבתים פרטיים ומציעה שירות לכל כתובת בארצות הברית.
הלוגו זהה לזה של "פדקס קרקע" אבל לעיתים קרובות כולל ציור של כלב הנושא חבילה.
חטיבה זו פועלת בארצות הברית בלבד ואינה כוללת שירות בקנדה.
פדקס דואר חכם (FedEx SmartPost) – תפקידה איחוד משלוחים, חטיבה זו היא חברת "פרסל דיירקט" (Parcel Direct) לשעבר.
פדקס מטענים (FedEx Freight) – היחידה עוסקת בשילוח מטענים שגודלם פחות ממטען משאית ובשירותי מטען אחרים.
פדקס מטענים מזרח (FedEx Freight East) – חברת אמריקן פרייטווייס לשעבר.
פדקס מטענים מערב (FedEx Freight East) – חברת ויקינג לשעבר.
פדקס מטענים לאומית (FedEx Freight National LTL) – חברת ווטקינס קווי מטען לשעבר.
פדקס מטענים קנדה (FedEx Freight Canada) – חברת ווטקינס קנדה אקספרס לשעבר.
שירותי הובלה קריביים (Caribbean Transport Services) – עד לשנת 2003, חלק מחברת "פדקס רשתות מסחר".
מספקת שירותי הטסת מטענים בין ארצות הברית לפוארטו ריקו, הרפובליקה הדומיניקנית ואיים אחרים בקריבים.
פדקס משרדים (FedEx office) – הזרוע הקמעונאית של חברת פדקס.
צבע הלוגו כחול, זהה לזה של "פדקס קסטום קריטיקל", אבל כולל את השם "אופיס" בסגול לאחר שמה של פדקס.
פדקס אופיס מרכזי משרד והדפסה (FedEx Office and Print Centers) – מספק מגוון שירותי מידע, כולל הדפסה, שכפול, גישה לאינטרנט ועוד.
פדקס משרדים (FedEx office Ship Centers) – מרכזי שילוח שבהם לקוחות החברה יכולים להפקיד חבילות למשלוח, כמו כן במקום שירותי שכפול בשירות עצמי, שירותי פקס, מבחר קטן של אביזרי משרד הקשורים לאריזה ומשלוח, מבחר קופסאות לאריזה, שירותי אריזה, וכמעט כל אביזר הנחוץ לצורך שימוש בשירותי השילוח של פדקס.
בעבר נקראו מרכזים אלה בשם "פדקס מרכזי שירות עולמי".
פדקס בהול ומיוחד (FedEx Custom Critical) – מספק שירותי שליחים לפריטים יקרים, או מסוכנים.
לרשות שירות זה צי גדול של משאיות ומטוסים חכורים.
כמו בשירות "פדקס קרקע" אף בשירות זה הנהגים הם קבלנים עצמאיים.
פספורט הובלות (Passport Transport) – כלי רכב להובלות, באופן מיוחד למטענים יקרים.
פדקס רשתות מסחר (FedEx Trade Networks) – מספק שירותי עמילות מכס, ביטוח וייעוץ בנושא משלוחים.
פדקס שירותי רשתות אספקה (FedEx Supply Chain Services) – מספק שירותים לוגיסטיים.
צבע הלוגו: פלטינה, נראה זהה ללוגו החברה.
פדקס שירותים (FedEx Services) – מספק שירותי שיווק וטכנולוגיות מידע לשאר יחידות החברה.
צבע הלוגו: פלטינה, זהה ללוגו החברה.
ב-7 באפריל 1994, מטוס DC-10 שהיה בטיסה מממפיס לסן חוזה, קליפורניה, נחטף על ידי אחד מאנשי הצוות, אך תודות לקור הרוח של טייס המשנה, הם חזרו לממפיס בשלום, טיסה "אקספרס 705".
ב-22 במרץ 2009, התרסקה טיסה 80 של פדקס אקספרס בנמל התעופה טוקיו נריטה ושני אנשי הצוות שהיו על מטוס המקדונל דאגלס DC-10 נהרגו.
סרט הקולנוע להתחיל מחדש, בכיכובו של טום הנקס, מספר על עובד חברת פדקס אשר נסחף לאי בודד לאחר שמטוס החברה התרסק באוקיינוס השקט.
מקום מרכזי בעלילת הסרט תופסים דברי הדואר המשונעים במטוס והתרבות הארגונית של החברה.
החברה תרמה להפקת הסרט ציוד רב וגישה למרכזים הלוגיסטיים שלה.
פדמאסמבהאבה (בסנסקריט פירושו "נולד מהלוטוס"), הוא יוגי ורב-אמן טנטרה, אשר הביא את הבודהיזם הטנטרי לטיבט במאה ה-8. בבהוטן, בנפאל ובטיבט הוא מוכר יותר כגורו רינפוצ'ה ("מאסטר יקר ערך") אשר ההולכים בזרם הנינגמה מחשיבים אותו כבודהה שני ומייחסים לו מיתוסים רבים.
לגורו רינפוצ'ה היו נשים רבות, אך יֵשֶה צוגיאָל, יוֹגיני מפורסמת בטיבט, הייתה בת-לווייתו העיקרית בחייו.
כאישה צעירה הייתה משרתת של המלך הטיבטי טְריסוֹנג דֶצֶן, וזה נתן אותה כ"מתנה" לגורו רינפוצ'ה כמנחת דהרמה על הסמכתו.
מאז הייתה לתלמידה של גורו רינפוצ'ה, וקיבלה כמעט את כל לימודיו.
בזכות תרגולה הגיעה להגשמה הגבוהה ביותר.
עם גורו רינפוצ'ה הסתירה טֶרְמוֹת בכל רחבי טיבט ובמקומות אחרים.
פדראו (בפורטוגזית: Padrão; ברבים: Padrões) היה עמוד אבן גדול עליו חרוט שלט האצולה של פורטוגל ועליו צלב, אשר הוצב במקומות שונים ברחבי העולם על מנת לציין תביעה לבעלות פורטוגלית על הקרקע.
הפדרוייש הוצבו בידי מספר מגלי ארצות, ביניהם דיוגו קאו, בארתולומיאו דיאש וואסקו דה גאמה, במרוצת עידן התגליות הפורטוגלי (מראשית המאה ה-15 ועד לראשית המאה ה-17).
החברה הגאוגרפית של ליסבון (Sociedade de Geografia de Lisboa) הצליחה לשחזר במהלך המאה ה-20 שלושה פדרוייש שהוצבו בידי דיוגו קאו ואחד של בארתולומיאו דיאש.
אלו שהציב וסקו דה גמה נחשבים כיום לאבודים.
פדרה הוא מחזה מהמאה הראשונה לספירה.
המחזה נכתב על ידי סנקה, והוא מבוסס על סיפורה של פדרה מהמיתולוגיה היוונית.
תמונה א: היפוליטוס, בן תזאוס מלך אתונה, מספר על כוונתו לצאת ולחפש את אביו המאחר לחזור ממסעותיו.
במהלך שיחה עם מורו, תרמנס, מגלה היפוליטוס כי פדרה, אמו החורגת, רודפת אותו מזה זמן רב משום שכעסה עליו.
בתמונה הזו גם מתגלה אהבתו של היפוליטוס לאריקיה, ניצולה יחידה ממשפחת המלוכה הקודמת, הכלואה בארמונו של תזאוס.
תמונה ב: פדרה מתענה בייסורים וכולאת את עצמה בחדר כדי לא לראות אף אחד.
היא מספרת לאנונה, האומנת שלה, שהיא מאוהבת בבנה החורג, היפוליטוס, שהיא ניסתה במשך זמן רב להרחיק אותו ממנה, אך לא הצליחה בכך, ושכעת היא מאמינה שרק מוות יגאל אותה מאהבתה אליו.
באותו זמן ממש, מגיעה לארמון הבשורה כי תזאוס, אביו של היפוליטוס, נהרג בדרך.
משמעות הדבר היא, שאהבתה של פדרה להיפוליטוס איננה בגדר חטע כעת, כי אביו (תיזאוס שהוא בעלה של פדרה) מת.
אנונה משכנעת את פדרה שהכל יהיה בסדר, וכי עליה לנהל את הממלכה יחד עם היפוליטוס, ולהישמר מפני אריקיה.
תמונה ג: היפוליטוס, שבצעירותו לא האמין באהבה, מתאהב באריקיה ונותן לה את הכתר של אתונה.
פדרה מגיעה לבקש מהיפוליטוס עזרה, כי היא במצב נפשי לא טוב, ומתוודה לפניו על אהבתה אליו.
פדרה תופסת את החנית ומתכננת להתאבד, אבל אנונה מסכלת זאת.
תמונה ד: פדרה שולחת את אנונה לדבר על לבו של היפוליטוס, שייקח לו את המלוכה ולא ייטור לה שנאה.
בזמן שהיא ממתינה לתשובתו, מסתבר שתזאוס חזר מהמלחמה, ושהשמועות על מותו היו שקריות.
פדרה, שיודעת שסודה גלוי כעת, מבקשת שוב לשים קץ לחייה, אך אנונה אומרת לה שאם תעשה זאת היא תבייש את בניה וביתה.
היא מציעה לה להאשים את היפוליטוס במה שקרה.
כשמגיעים תזאוס והיפוליטוס, היא אינה מעזה לראות את פניו של תזאוס ובורחת לחדרה.
תמונה ה: תזאוס שומע מאנונה כי היפוליטוס פגע בכבודה של פדרה.
הוא כועס על היפוליטוס, גוזר עליו גלות וקורא לאלים לנקום בו נקמת מוות.
היפוליטוס שומע את העלילה שהעלילו עליו אבל מחליט לכבד את אביו, ואינו מספר לו את האמת.
פדרה מתחננת לפני תזאוס שלא יהרוג אותו.
היא מתכוונת לספר לו את האמת, אך לפני שהיא מספיקה לעשות זאת, תזאוס מספר לה כי היפוליטוס מאוהב באריקיה.
היא מתמלאת קינאה, מבקשת שוב למות, ומגרשת את אנונה כשזו מנסה לעורר בה תקווה.
תמונה ו: היפוליטוס מבקש מאריקיה לברוח אתו מהארמון המקולל.
תזאוס נקרע בין רחמיו כאב, לקנאתו כבעל, בעיקר משום שמתעורר בו ספק לגבי אשמתו של היפוליטוס.
אנונה מתאבדת, וגם פדרה מבקשת להתאבד.
תזאוס מבין כי נפלה טעות, והוא קורא שישיבו לו את בנו.
אך המורה הזקן, תרמנס מספר לו שהיפוליטוס נהרג ושהקללה התגשמה.
פדרה מרעילה את עצמה למוות.
היא מתוודה באוזני תזאוס כי היא מאוהבת בהיפוליטוס ומתה לרגליו.
תזאוס עומד על מפולת ביתו, שאהבה ומוות החריבו אותו.
ניתן לטעון כי המחזה עוסק בנושא של גילוי עריות, וכי המסר שלו הוא, שגילוי עריות פוגע בהמשכיות המשפחה, כך שתזאוס אינו זוכה להוריש את המלוכה.
המבנה של מחזה המתחיל באהבה גדולה ומסתיים במוות הוא המבנה הקלאסי של טרגדיה, אלא שכאן קטיעת רצף הדורות מקושרת באופן ישיר למהלך ה"בלתי טבעי" של אם הנמשכת לבנה.
המחזה מתחבר בכך לשורה של מחזות מופת בתרבות המערב, אשר עוסקים ביחסי מין בין הורים לילדים, שהבולט שבהם הוא אדיפוס המלך.
מעניין כי בפדרה גילוי העריות הוא גבולי.
מבט על מספר יצירות מופת יווניות חושף גישה שורשית יותר להתמודדות עם טאבו בתחום המשפחה.
כך למשל סיפורה של מדיאה של אוריפידס המציג אם הרוצחת את ילדיה, או אלקטרה של סופוקלס.
לא כך במחזה שלפנינו, המרחיב את גילוי העריות מהבסיס הביולוגי שלו, אל עבר מהלך תרבותי נורמטיבי היוצר טאבו גם על שיתוף בני זוג בין מספר בני משפחה.
פדיקור (נגזר מהמילים הלטיניות: Pedis, כלומר "כף הרגל", וCura, כלומר "טיפול").
הוא טיפול קוסמטי של כפות הרגליים וציפורני הרגליים, המקביל למניקור, הנעשה בכפות הידיים.
פדיקור נעשה למטרות קוסמטיות, או טיפוליות.
טיפולי הפדיקור פופולריים מאוד ברחבי העולם, במיוחד בקרב נשים.
הפדיקור כולל טיפול לא רק עבור הציפורניים.
במהלך פדיקור לעיתים משפשפים ומקלפים תאי עור מתים בסוליות כפות הרגליים באמצעות אבן גסה (לעיתים קרובות אבן פומיס).
טיפוח העור במהלך טיפול הפדיקור מסופק לעיתים קרובות עד הברך, וכולל קילוף עור, לחות ועיסוי.
טיפולי פדיקור תועדו בקרב בני האדם לפני למעלה מ-4,000 שנים.
בדרום בבל השתמשו בני המעמדות הגבוהים בכלי עבודה מזהב כדי לתת לעצמם מניקור ופדיקור.
ביצוע ליטוש וצביעת הציפורניים נעשה אף בתקופה קדומה יותר.
מקורו בסין בשנת 3000 לפנה"ס, כאשר צבע הציפורניים הצביע על מעמד חברתי, כך על פי כתבי יד של שושלת מינג.
ציפורניים מלכותיות נצבעו בשחור ואדום.
ציור של מניקור ופדיקור מוקדמים נמצא על חריטה מקבר פרעה, והמצרים היו ידועים בכך שייחדו תשומת לב מיוחדת לרגליהם ולכפות רגליהם.
המצרים גם צבעו את ציפורניהם, תוך שימוש בצבע האדום כדי להצביע על אצילות ועל המעמד החברתי הגבוה ביותר.
בכתבים עתיקים נאמר כי ציפורניה של המלכה קלאופטרה היו צבועים בצבע אדום כהה, ואילו המלכה נפרטיטי הלכה עם גוון אדום בהיר.
במצרים העתיקה וברומא, צבעו המפקדים הצבאיים את ציפורניהם כך שיתאימו לשפתיהם לפני שיצאו לקרב.
פדניוס דיוסקורידס (Pedanius Dioscorides; ביוונית: Πεδάνιος Διοσκορίδης; 40 – 90 לספירה לערך) היה רופא, פרמקולוג ובוטניקאי יווני מאנאזרבוס שבקיליקיה.
דיוסקורידס עסק ברפואה ברומא בתקופת נירון קיסר, והכיר רפואות מכל רחבי העולם היווני-רומי.
ספרו של דיוסקורידס חשוב לא רק להיסטוריה של רפואת הצמחים; הוא נותן מידע רב על עשבי תיבול בהם השתמשו היוונים, הרומאים ותרבויות עתיקות אחרות.
הספר כולל גם שמות של הצמחים בשפות תרקיה ודקיה, שבלעדיו היו אובדים.
בסך הכל, מוזכרים בספר כ-600 צמחים שונים והוא אולי העדות האתנובוטנית הקדומה ביותר המוכרת כיום, זאת למרות שתיאורי הצמחים מעורפלים במידת מה, וחוקרים בני ימינו לא תמיד מצליחים לזהות באילו צמחים מדובר.
כמה עותקים מאוירים של De Materia Medica שרדו, חלקם מוקדמים מאוד - מן המאות החמישית והשביעית לספירה.
משחותיו של דיוסקורידס מוזכרות בהערת אגב בספר "קנדיד" מאת וולטר.
חיבורו של דיוסקורידס כולל מספר אזכורים לתוצרתה של ארץ יהודה.
הוא מספר על שיח הבלסם, "הגדל רק ביהודה בעמק מסוים" (De Materia Medica, I, 19:1); הוא מציין שהשרף של האלה מופק בין היתר גם ביהודה (I, 71:1); הוא מספר ש"האספלט היהודי שונה מהשאר.
במקום אחר הוא מזכיר את העיר פטרה ומציין שהיא נמצאת "בקרבת יהודה" (IV, 157:1).
פדינגטון היא שכונה בצפון-מערב רובע הסיטי של וסטמינסטר, בלונדון.
האזכור הראשון לשם פדינגטון (Padington) הוא משנת 1056, אז הוא נזכר ככפר במידלסקס.
בתנופת ההתפתחות של העיר לונדון במאות האחרונות, נבלעה פדינגטון בתחומי העיר והפכה לשכונה בה.
עדות לכך ניתן למצוא בדברי היסטוריון משנת 1773 שקבע כי לונדון התפשטה לכדי הכלה של שתי ערים, ישוב עירוני אחד ו-46 כפרים, כאשר פדינגטון ושכונת מרילבון הסמוכה הם שניים מכפרים אלו.
פדינגטון שוכנת מצפון להייד פארק, כשגבולה הדרומי הוא רחוב בייזווטר ושכונת בייזווטר.
מכיוון מזרח היא מתוחמת על ידי הדרך הרומית העתיקה אשר חיברה את לונדון ממרבל ארץ' למערב אנגליה וצפון ויילס, לימים כביש A5, רחוב אג'וור (Edgware).
גבולה המערבי של השכונה הוא רחוב לדברוק גרוב (Ladbroke Grove), או כביש B450, גבולותיה הצפוניים הם רחוב ווסטווי (Westway) כביש A40 ושדרת סת'רלאנד (Sutherland).
תחנת המשטרה פדינגטון גרין - תחנת משטרה ברמת אבטחה גבוהה מהחשובות בבריטניה, זאת משום שאסירים ביטחוניים מוחזקים ונחקרים בה.
פרויקט פדינגטון ווטרסייד - פרויקט פיתוח למגורים ועסקים באזור תחנת הרכבת.
רחוב אג'וור (Edgware), כביש ה-A5.
כביש ווסטווי (Westway), כביש ה-A40.
רחוב הארו (Harrow), כביש ה-A404.
רחוב ווסטבורן (Westbourne) ורחוב בישופס ברידג' (Bishop's Bridge), כביש ה-A4206.
רחוב פרייד (Pread), כביש ה-A4205.
רחוב סאסקס גרדנס (Sussex Gardens), כביש ה-A4209.
| שם = פדקס אקספרס
| קטגוריית חברה = חברת תעופה
| כיתוב = בואינג 777F של החברה נוחת בסחיפהול
| בסיס מרכזי = נמל התעופה הבינלאומי של ממפיס
נמל התעופה שארל דה גולהקריביים/אמריקה הלטינית נמל התעופה הבינלאומי של מיאמיארצות הברית נמל התעופה פורט וורת' אלייאנס
נמל התעופה אנקורג' טד סטיבנס
| מיקום המטה = ממפיס, טנסי, ארצות הברית
| חברת אם = פדקס
}}פדקס אקספרס היא חברת תעופה אמריקאית למטענים שבסיסה בממפיס, טנסי.
החברה מדורגת ראשונה בעולם במונחים של טונות המטען שהיא מטיסה, ורביעית בגודל צי המטוסים שלה.
החברה היא חברת בת של תאגיד פדקס, והיא מבצעת טיסות ליותר מ-375 יעדים בכל יום.
FedEx Feeder FedEx Feeder''' הוא מותג אזורי המופעל באמצעות מטוסי מדחף.
בארצות הברית וקנדה מפעילים את FedEx Feeder זכיינים מקומיים שמחכירים את המטוסים מפדקס, ואחראים על צוותי המטוסים.
הטיסות שמפעיל הזכיין הם ברישום שלו ולא של פדקס.
מחוץ לארצות הברית, מפעילים את FedEx Feeder זכיינים המפעילים את הטיסות במטוסים שלהם בהתאם להסדר עם פדקס, קבלנים אלו רשאים לשאת מטענים עבור חברות אחרות יחד עם המטען של פדקס.
נכון לספטמבר 2016 בצי פדקס אקספרס המטוסים הבאים.
גיל הצי הממוצע 22.2 שנים.
+כלי טיסבשירותבהזמנהגיל הצי הממוצעהערותאיירבוס A300-6006821.2בתהליך יציאה משירות יחלפו על ידי 767-300Fאיירבוס A310-300828.4בואינג 757-200SF11924.7המטוסים שירכשו משומשים מחברות תעופה המוציאות אותם משירות, יעברו הסבה מנוסעים למטען.בואינג 767-300F38742.6יחליפו את מטוסי ה-MD-10-30.בואינג 777F2785.0מקדונל דאגלס DC-10-104339.1בתהליך יציאה משירותמקדונל דאגלס MD-115823.2ATR 42-300/3202525.5בשירות FedEx FeederATR 72–2002024.1בשירות FedEx Feeder241בשירות FedEx Feeder.סה"כ64782
פדקס אקספרס פעלה בישראל משנת 1990, באמצעות הזכיינית F.C אקספרס (FedEx ישראל).
בשנת 2019 הסתיים זיכיון f.c.
והחברה עברה לייצוג ישיר בארץ, לפדקס מרכז פעילות ראשי בנמל התעופה בן-גוריון, וכן סניף ב חיפה, החברה מפעילה טיסה יומית לנמל התעופה בן-גוריון, באמצעות מטוס בואינג 757-200.
פדרה (ביוונית עתיקה: Φαίδρα, פַיידרה) היא דמות במיתולוגיה היוונית של נסיכה מהאי כרתים.
שמה נגזר מהמילה היוונית φαιδρός (פאידרוס), שמשמעותה "בהיר".
לסיפורה של פדרה מספר גרסאות:
פדרה הייתה בתו של מינוס, רעייתו של תזאוס ואמם של דמופון מאתונה ואקמאס.
פדרה מתאהבת בבנה החורג היפוליטוס (בנם של תזאוס ושל מלכת האמזונות, היפוליטה).
היא מנסה לשדל אותו לאהוב אותה, אולם הוא סירב.
כנקמה, פדרה משקרת לתזאוס שהיפוליטוס אנס אותה.
כנקמה הוא קילל את בנו שסוסיו ייקחו אותו לים, למותו, וכך היה, לאחר שראו מפלצת ים מפחידה של פוסידון.
גרסה אחרת אומרת שתזאוס הרג אותו במו ידיו, ושפדרה התאבדה מרוב אשמה.
גרסה שלישית טוענת שהיה זה דיוניסוס שגרם למותו בכך שהפחיד את סוסיו בשור אימתני.
גרסה נוספת טוענת שהיפוליטוס היה נאמן לאפרודיטה, ובהעבירו את נאמנותו לארטמיס, גרמה לאירועים האלה.
גרסה חמישית טוענת שהסיפור כלל לא היה טרגי: אחותה של פדרה סיפרה להיפוליטוס שהיא מאוהבת בו, והוא לא סיפר לה על כך שהוא יודע.
דמותה של פדרה מופיעה במספר מקורות שהידועים ביניהם הם המחזה היווני מהמאה החמישית לפנה"ס "היפוליטוס", מאת אוריפידס, המחזה הרומאי מהמאה הראשונה לספירה "פדרה" מאת סנקה, המחזה הצרפתי מהמאה ה-17 הקרוי גם הוא "פדרה" מאת ז'אן רסין, והמחזה הבריטי מסוף שנות ה-20 "פדרה מאוהבת" מאת שרה קיין.
אַבּוּ נַצְר פַדְל בְּן סַהְל א-תֻּסְתַרִי , או בשמו העברי חֶסֶד בֶּן יָשָׁר, היה יהודי קראי, סוחר גדול בפוסטאט ומראשי הקהילה היהודית במצרים במחצית הראשונה של המאה ה-11.
יחד עם אחיו אבו סעד התוסתרי, היה אבו נצר מקורבו של הח'ליפה הפאטמי אל-מסתנצר .
לאחים התוסתרים הייתה השפעה רבה על חיי הקהילה היהודית במצרים, ובתקופה מסוימת נשא חסד התוסתרי בכהונת "ראש היהודים".
למרות היותם קראים, שמרו האחים התוסתרים על קשרים עם הקהילה הירושלמית הרבנית בפוסטאט, עם אפרים בן שמריה ראש הקהילה היהודית בפוסטאט ועם פטרונו, גאון ישיבת ארץ ישראל רבי שלמה בן יהודה.
לפדל היה בן בשם ישר, שנפטר בחיי אביו.
בגניזה הקהירית שרד מכתב תנחומים שנשלח לפדל על ידי רבי עלי המומחה, שכיהן כ"חבר" בישיבה הארץ ישראלית, בעקבות פטירת בנו ישר.
זמן מה לאחר הירצחו של אחיו, אבו סעד, באוקטובר 1047, סולק גם אבו נצר מן החצר הפאטמית.
פדינגטון 2 הוא סרט קומדיה לייב-אקשן בריטי משנת 2017 המבוסס על ספר הילדים הפופולרי "הרפתקאות הדוב פדינגטון" מאת מייקל בונד.
את הסרט ביים פול קינג והפיק דייוויד היימן.
הוא סרט המשך ל"הדוב פדינגטון" מ-2014.
בסרט מככבים בן וישו, יו בונוויל, סאלי הוקינס, ג'ולי וולטרס, ג'ים ברודבנט, פיטר קפלדי ויו גרנט.
הסרט יצא לאקרנים בהקרנת בכורה בנובמבר 2017 בממלכה המאוחדת.
הדוב פדינגטון, שמתגורר עכשיו אצל משפחת בראון, רוכש מוניטין גדלים והולכים בין שכניו.
הוא רואה ספר פופ-אפ יחיד במינו ויקר המציאות של מקומות מפורסמים בלונדון בחנות העתיקות של מר גרובר, ועובד במספר עבודות על מנת לקנות אותו במתנה ליום הולדתה ה-100 של דודה לוסי, שחלמה כל ימיה על ביקור בבירת אנגליה.
פדינגטון עד לגנבת הספר בידי שחקן שירד מגדולתו ומבקש להשיבה לו בעזרת הספר, שהוא מאמין כי יוביל אותו למטמון.
פדינגטון דוהר בעקבות הגנב על גב של כלב רחוב גדול שהתיידד עמו, אך השוטרים טועים לראות בו את הגנב ועוצרים אותו.
פדינגטון איננו יודע את זהותו אבל הקלסתרון שהוא עוזר לצייר מסייע בזיהויו, ומשפחת בראון מתגייסת בהרכב מלא לתפיסת הגנב ולזיכוי פדינגטון, היושב בכלא על לא עוול בכפו.
פדקס פורום הוא אולם ספורט עירוני הממוקם בממפיס האולם מכיל 18,000 מקומות ישיבה ובו משחקת קבוצת ממפיס גריזליס.
קודם לכן שיחקה הקבוצה בהיכל הפירמידה שהכיל 20,000 מקומות.
פדמלון (שם מדעי: Thylogale) הוא סוג של יונקי כיס ממשפחת הקנגוריים החיים ביערות מזרח אוסטרליה ובגינאה החדשה ואיי מאלוקו.
אלו הם הקטנים שבבני משפחתם.
הם בעלי גוף עגלגל עם פרווה אפורה עד חומה, בטן בהירה וראש גדול עם אוזניים עגולות ולסת קצרה.
הרגליים הקדמיות קטנות בהרבה מהאחוריות העוזרות לנוע במהירות.
הם חיים ביערות גשם, ערבות צפופות וגם בביצות לאורך מזרח אוסטרליה, טסמניה, גינאה החדשה ואיי מאלוקו.
הם פעילי לילה הניזונים מצמחייה קרקעית כמו עשבים, פרחים ופירות שנופלים.
להם עצמם יש מגוון טורפים הכוללים נחשים, טורפי כיס כמו השד הטסמני ונמיות הכיס ועיט מחודד-זנב.
בשרם של קנגורים אלה נחשב למשובח גם אצל האבוריג'ינים ואצל המתיישבים האוסטרליים שצדים אותם.
השם פדמלון הוא שיבוש של שמם בשפה האבוריג'ינית המקומית, paddymilla, שמשמעו "קנגורו יער קטן".
פדמלון אדום-רגל (שם מדעי: Thylogale stigmatica) הוא מין יונק ממשפחת הקנגוריים המצוי בטבע בצפון אוסטרליה ובגינאה החדשה ביערות גשם וערבות לחות.
הפדמלון הוא מין קטן יחסית של קנגורו בגובה 76 סנטימטר, באורך 38–58 סנטימטר, אורך זנב 30–47 סנטימטר ומשקל של 2.5-7 קילוגרם.
הוא בעל פרווה חומה-אפורה רכה ופלומתית ובטן בהירה בצבע שמנת.
הרגליים של קנגורו זה קטנות יחסית וכהות יותר משאר הגוף, והאוזניים והחוטם קצרים.
הפרטים החיים ביערות כהים יותר משוכני הערבות.
הפדמלון יכול לחיות בטבע 4–9.7 שנים.
הפדמלון מצוי בטבע בין יערות לחים בגינאה החדשה עד לקווינסלנד ולניו סאות' ויילס ושם הם מלחכים בבדידות או לעיתים בקבוצות קטנות, עלים פירות וזרעים נופלים.
הם ניזונים בעיקר מעלים רחבים שנפלו וכן משרכים, מיני אלתיים, פרחי Pleiogynium, ועשבים מהמינים: Paspalum notatum ו-Cyrtococcum oxyphyllum.
הוא מלחך את המזון לאור שעות היום בעומדו על ארבע ומסוגל במהירות להזדקף ולנתר הרחק למשמע סכנה.
הטורפים של הפדמלון בטבע כוללים את הדינגו, נמיית כיס נמרית, פיתון השיחים וכן כלבי בית פראיים.
הפדמלון יזהיר בעזרת בטישה ברגליו כל פדמלון וינתר הרחק, בדרך כלל לעבר שיחים בהם יהיה קשה למצוא אותו.
סכנה גדולה יותר עבור הפדמלון הוא שרפות יער גדולות.
למין זה ישנם 4 תת-מינים:
stigmatica - מצוי סביב העיר קיירנס שבצפון קווינסלנד
coxenii - מצוי בחצי האי כף-יורק
orimo - מצוי בגינאה החדשה
wilcoxi - מצוי בדרום קווינסלנד ובניו סאות' ויילס
פדץ (באיטלקית: Federico Leonardo Lucia, Fedez; נולד ב-15 באוקטובר 1989) הוא זמר וכותב שירים איטלקי.
פדריקו לוצ'יה נולד במילאנו שבאיטליה וגדל בעיירה בוצ'ינסקו.
בשנת 2007 הוא הוציא את שירו הראשון.
בשנת 2011 הוא הוציא את אלבום הראשון בתקציב של 500 אירו בלבד.
האלבום השלישי שיצא בשנת 2013 נמכר תוך מספר שבועות ב-60 אלף עותקים ותוך שנה עלה מעל 150 אלף.
הוא זכה לדרגת "פלטינה 3" באיטליה.
בשנים 2014, 2017 ו-2019 הוא הוציא אלבומים חדשים וכולם זכו להצלחה, הגיעו למקום ראשון במצעד באיטליה ולמכירות בדרגת "פלטינום *3".
בשנת 2013 נכנס לחבר השופטים של תוכנית X Factor בגרסה האיטלקית, ומאז השתתף כבר במספר עונות של התוכנית.
בשנת 2013 הקים חברת תקליטים עצמאית ביחד עם הזמר האיטלקי J-Ax.
למרות זאת, את האלבומים האחרונים הוא הוציא תחת סוני מיוזיק אנטרטיינמנט.
נשוי לקיארה פראני, אשת עסקים בתחום האופנה.
הזוג התארס בהופעה של פדץ בוורונה, אל מול המצלמות.
החתונה התקיימה בנוטו שבסיציליה בספטמבר 2018. לזוג בן, שנולד בתחילת 2018 בשם לאונה, ובת, שנולדה במרץ 2021 בשם ויטוריה.
הם מתגוררים במילאנו ובלוס אנג'לס.
פדסקו (מוצרי נפט) הייתה חברה ישראלית, שהוקמה בנובמבר 1969 במטרה לשווק דלק בשטחים.
פדסקו פעלה כמונופול על פי חוק והייתה בבעלות חברות הדלק הישראליות פז, דלק וסונול (שמה היה ראשי תיבות של שמות החברות בצירוף co קיצור של company).
לאחר מלחמת ששת הימים כפתה ישראל על השטחים הגבלות מסחר עם מדינות ערב (שעד 1967 סיפקו את כל תצרוכת הדלק) ואיחוד מכסים עם מדינת ישראל.
מדינת ישראל החלה לספק דלק לתחנות הדלק בשטחים מיד בתום המלחמה.
תחילה שווק הדלק באמצעות סוכנים מקומיים ואחר כך על ידי חברות ישראליות באזורי זיכיון.
אך בסוף 1969 החליט הממשל הצבאי הישראלי בשטחים להקים חברה אחת שתהיה בעלת מונופול על שיווק דלק בשטחים.
מטרת המהלך הייתה לאפשר שליטה מרכזית בשיווק הדלק, במחירו ובאספקתו במידת הצורך.
הוחלט להקים חברה משותפת לשלוש חברות הדלק שפעלו אז בישראל, כך שהם ישתפו פעולה עם המהלך וייהנו ממנו כלכלית.
פדסקו החלה לפעול בתחילת 1970, כל 47 תחנות הדלק בגדה המערבית נאלצו לקבל את אספקת הדלק רק דרך פדסקו, חלקם מותגו מחדש תחת שם החברה.
במהלך האינתיפאדה הראשונה ניצלה מדינת ישראל את שליטה בשיווק הדלק ומנע את אספקתו, כצעד של ענישה קולקטיבית, לאחר שמכלית דלק ישראלית הוצתה במהלך ההתפרעויות.
בשנות ה-80 החלו מספר התנחלויות להקים תחנות דלק.
תחנות אלו לא חויבו לעבוד תחת המונופול של פדסקו, אלא יכלו להתקשר ישירות בהסכמי שיווק עם חברות הדלק.
כך לדוגמה הקימה החברה לפיתוח גוש עציון תחנת דלק בצומת גוש עציון, תחת זיכיון ישיר של חברת "דלק".
ב-1990 אף הוענק לה רישיון ישיר לרכישה ושיווק דלק מבתי הזיקוק.
לאחר הרפורמה במשק הדלק בישראל בשנת 1988, הוקמו חברות דלק חדשות בישראל.
חברת "דור אנרגיה" הקימה מיד עם הקמתה שתי תחנות דלק חדשות בשטחים, אחת בכפר חווארה על כביש 60 והשנייה ליד הכפר חרבתא אל-מצבאח על כביש 443. כדי למנוע תחרות עם פדסקו הוצע לחברת "דור אנרגיה" להצטרף לפדסקו כשותפה.
חברה נוספת בשם "גל דלק" החלה לשווק דלק לתחנות בשטחים בנוסף לפדסקו, שהחלה במאבק משפטי נגדה, ואף טענה שמחירי הדלק הזולים שהציע מממנים את האינתיפאדה.
במהלך עתירה לבג"ץ, הודיעו החברות השולטות בפדסקו שהם מוכנים לפרק את החברה אם יתבקשו.
לאחר הסכמי אוסלו הותר לרשות הפלסטינית להקים רשות דלק עצמאית, שתהיה אחראית לניהול אספקת הדלק בשטחים.
עם זאת הוסכם שמחיר הדלק יהיה זהה בשטחי הרשות למחיר בישראל ושמס הבלו יגבה מראש מהספקים על ידי מדינת ישראל ויעבור לרשות.
הרשות בחרה להתקשר עם חברת דור אנרגיה, לשם הספקת דלק ומוצרי הנפט לשטחי הרשות, החל משנת 1995. עקב כך, בשנת 1996 נכנסה חברת פדסקו להליך של פירוק מרצון.
בזיכיון בשטחי הרשות היה שותף איש העסקים קוקו עובדיה (בעלי חברת הדלק מיקה), שחברת ההובלה שלו "שפר את לוי", הייתה אחראית להובלת הדלק לתחנות.
הזיכיון עבר אחר כך לחברת "פז" אך חברת ההובלה "שפר את לוי" עדיין אחראית לשיווק בפועל.
במהלך הליך הפירוק, חברת פדסקו פנתה לבג"ץ בדרישה שמדינת ישראל תקזז מהכספים שהיא גובה עבור הרשות, תפצה אותה על אובדן ההכנסות מביטול החוזה, ועל השקעות כביכול שביצעה בתחנות הדלק בשטחים.
פדמלון אדום-צוואר (שם מדעי: Thylogale thetis) הוא מין של יונק כיס קטן בסוג פדמלון, שאנדמי למזרח יבשת אוסטרליה.
הוא תואר מדעית בשנת 1827 על ידי הזואולוג הצרפתי רנה לסון (René Lesson), וקרוב מבחינה גנטית לפדמלון אדום-רגל החופף איתו בטווח התפוצה.
הפדמלון אדום-הצוואר דומה מבחינה חיצונית לכיסאי אחר במשפחת הקנגוריים - וולבי אדום-צוואר, אשר גדול ונפוץ ממנו.
הפדמלון אדום-צוואר הוא יונק כיס קטן יחסית, עם מבנה גוף גוצי ועגלגל המותאם לסביבת המחיה הסבוכה שלו.
ראשו הגדול והקצר ואוזניו הגדולות משוות לו מראה ארנבי, ולו חרטום דק ומחודד, לחיים מלאות, ואף ועיניים בינוניים.
גפיו האחוריות גדולות, חזקות ומפותחות, בניגוד מוחלט לגפיו הקדמיות שהן קטנטנות ודקיקות.
הזנב שלו עבה וקצר, כדי להקל עליו את התנועה בסבך.
אורך ראשו וגופו של הפדמלון: 63-29 סנטימטרים, ואורך זנבו: 51-27 סנטימטרים; הדו-צורתיות הזוויגית באה לידי ביטוי בעיקר במסת הגוף: משקל הזכר כ-7 קילוגרם, לעומת הנקבה ששוקלת בממוצע 3.8 קילוגרם בלבד.
הפרווה של הפדמלון אדום-הצוואר עבה וצפופה ובעלת מרקם צמרירי ורך.
צבע הפרווה אפור מחוספס בהיר או כהה, לעיתים עם גוון כחלחל, כסוף או חום.
החלק התחתון הכולל את החזה, הגרון, הבטן והמפשעה, בצבע אפרפר חיוור או לבנבן.
סימן ההיכר הבולט של המין אשר העניק לו את שמו, הוא האוכף האדמוני בהיר המשתרע על כתפיו וצווארו וגורם לדמיון רב בינו לבין וולבי אדום-צוואר; לעיתים האוכף האדמוני של הפדמלון בהיר וחיוור במיוחד וכמעט ואינו נראה, ולעיתים הוא רחב יותר וגולש לעבר הצלעות והמותניים.
באזור הגב יש לעיתים פס שחור אשר נמוג בהדרגה בפלג הגוף האחורי.
ראשו של הפדמלון בצבע אפרורי ברובו, להוציא את המצח שאדמוני לפרקים, ואת הלחיים והסנטר הלבנים.
את המצח חוצה לרוב פס שחרחר דהוי.
האוזניים אפורות בצידן החיצוני וורודות בצידן הפנימי, וסביב העיניים יש לעיתים טבעות ורודות.
כפותיו ורגליו של הפדמלון חומות בדרך כלל, והזנב אפרפר בצידו העליון ולבנבן בצידו התחתון.
פדמלון אדום-צוואר אנדמי למזרח אוסטרליה לאורך קו החוף, מהקצה הדרום-מזרחי של קווינסלנד עד למרכז ניו סאות' ויילס.
בעבר טווח התפוצה הגיע עד לקצה הדרומי של ניו סאות' ויילס ליד הגבול עם ויקטוריה, אך אין תצפיות מאושרות שלו שם מאז שנות ה-90 של המאה ה-20. טווח התפוצה של הפדמלון נמצא למרגלות הרי החיץ הגדול מול חופי האוקיינוס השקט.
בית הגידול של הפדמלון אדום-הצוואר מורכב מפסיפס של יערות אקליפטוס ושטחי מרעה או ברצועת המנשק ביניהם, והוא מצוי גם בשולי יערות גשם טרופיים או בשטחים חקלאיים בהם הוא נחשב כמזיק ליבולים.
הפדמלון אדום-הצוואר הוא יונק פעיל דמדומים ופעיל לילה המבלה את מרבית שעות היום במנוחה באזור מוגן בסבך.
עם דמדומי ערב הוא יוצא ממקום מחבואו לשטחי המרעה בתורו אחר מזונו העיקרי: דשא ירוק וקצר, אך הוא ניזון גם משורשים, עלים ועשבי תיבול.
עם הזריחה, הפדמלון מתחיל לנוע חזרה לעבר מקום מחבואו בסבך.
התנהגות זאת מקורה בחשש מפני טורפים יומיים דוגמת הדינגו, שועל האדום ודורסי יום גדולים.
בתקופות קרות, הפדמלון עשוי לצאת ולהתחמם באור השמש גם בשעות היום.
אף שהפדמלון הוא יונק סוליטרי הפעיל בגפו, בשטחי המרעה הוא נפגש בפדמלונים נוספים היוצאים לרעייה, ואז נוצרות קבוצות ארעיות קטנות המתפזרות תוך זמן קצר.
הפדמלון חי בתוך אזור מחיה קבוע שגודלו נע מ-5 עד ל-30 דונם.
הוא מתקשר עם בני מינו באמצעות קולות שונים, ובאמצעות חבטה עם הרגליים בקרקע המשמשת כסימן אזהרה.
תקשורת חזותית (תנועות גוף) וכימית (ריח), נמצאת גם היא בשימוש נרחב.
הפדמלון אדום-הצוואר הוא ככל הנראה בעל חיים פוליגמי.
הנקבות נוטות להתרבות עם זכרים גדולים וחזקים, ואלו מצידם עשויים להפגין תוקפנות זה כלפי זה בנוכחות נקבה מיוחמת.
הרבייה מתרחשת בסתיו ובאביב באזור הצפון, ובקיץ באזור הדרום.
לאחר תקופת היריון של חודש אחד, נולד גור יחיד או תאומים.
הפדמלון הצעיר שוהה בכיס כ-6 וחצי חודשים, ולאחר יציאתו ממנו הוא יונק מהאם ארבעה חודשים נוספים.
הפדמלונים מגיעים לבגרות סביבות 18 חודשים.
נקבת הפדמלון אדום-הצוואר עשויה לזרוק את הגור שלה מהכיס בעתות בצורת על מנת להבטיח את הישרדותה.
היא גם מסוגלת להקפיא את התפתחות העובר זמנית עד שהגור הקיים יעזוב את הכיס.
תוחלת החיים של הפדמלון היא עד כ-9 שנים בשבי, ובטבע היא נמוכה יותר.
הפדמלון האדום-צוואר מסווג על ידי הרשימה האדומה של IUCN במצב השימור ללא חשש (LC), נוכח תפוצתו הרחבה, אוכלוסייתו הגדולה, התרחשותו במספר אזורים מוגנים, וסובלנות מסוימת לשינויים בבית גידולו.
אף על פי שאין איומים משמעותיים על הפדמלון, התפוצה שלו הצטמצמה בקצה הצפוני והדרומי כתוצאה מאובדן בית גידול לטובת קרקע חקלאית.
פדמלון בראון (שם מדעי: Thylogale browni; קרוי גם פדמלון ניו-גינאי) הוא מין של וולבי קטן בסוג פדמלון, המצוי בגינאה החדשה ובארכיפלג ביסמרק הסמוך.
הוא תואר מדעית בשנת 1887 על ידי הזואולוג האוסטרלי וקרוי על שמו של המיסיונר האנגלי ג'ורג' בראון שפעל באזור אוקיאניה.
מין זה הוא הפדמלון הנפוץ ביותר בגינאה החדשה, ודומה למדי למין פדמלון ההרים שבעבר נחשב לתת-מין שלו.
פדמלון בראון בעל מאפיינים פיזיים אופיינים לכיסאים ממשפחת הקנגוריים: יש לו מבנה גוף גוצי ועגלגל עם גב קמור, ראש גדול וקצר, ופנים צרות עם עיניים צמודות למדי.
האוזניים שלו גדולות ועגולות וזנבו העבה ארוך יחסית לפדמלונים אחרים.
רגליו הקדמיות קטנטנות וקצרות, ורגליו האחוריות רחבות וארוכות ומשמשות אותו לקפיצה ולתנועה.
הזכר גדול מעט מהנקבה במידות הגוף ושוקל כפליים ממנה: משקל הזכר עד כ-6 קילוגרם, ומשקל הנקבה כ-3 קילוגרם.
אורך ראש וגוף הזכר 53–66 סנטימטרים, ואורך ראש וגוף הנקבה 48–56 סנטימטרים; אורך זנב הזכר 36–52 סנטימטרים, ואורך זנב הנקבה 30–42 סנטימטרים.
הפרווה של פדמלון בראון צפופה ועבה, אך היא פחות שעירה וצמרירית מזו של פדמלון ההרים.
צבע הפרווה הוא חום-קפה כהה או חום-שחרחר באזור הכתפיים, הגב, ופלג הגוף האחורי, בעוד שבצלעות היא מתבהרת בהדרגה לחאקי, עד לבז'-אפרפר באזור המותניים.
החזה, הגרון, הבטן והמפשעה בצבע אפרפר או לבן, ולעיתים קרובות הם בעלי גוון צהבהב או כתמתם.
ראשו של פדמלון בראון מתחלק בין המצח והחרטום השחרחרים, לבין הפנים האפרוריות.
בנוסף, הלחיים והסנטר בצבע צהבהב או לבנבן.
סביב העיניים יש טבעות בהירות.
האוזניים שחרחרות בצידן החיצוני ולבנות או ורודות בצידן הפנימי.
גפיו, רגליו וזנבו של הפדמלון בצבע חום אפרפר חיוור יחסית לשאר הגוף.
פדמלון בראון מצוי בעיקר באי גינאה החדשה, בה הוא מאכלס את מרבית צפון ומרכז פפואה, עם גלישה מסוימת לעבר פרובינציית פפואה האינדונזית.
פדמלון זה נפוץ גם באיים הבאים בארכיפלג ביסמרק: בריטניה החדשה, אירלנד החדשה, בגבג ואומבוי, אליהם הובא ככל הנראה על ידי האדם עוד לפני הספירה.
אוכלוסייה נוספת הייתה קיימת על האי יאפן האינדונזי, אולם היא נכחדה ככל הנראה.
בית הגידול של פדמלון בראון מורכב מיערות גשם טרופיים בשפלות וברכסי ההרים עד לרום 3,200 מטר מעל פני הים, והוא מצוי גם בסוואנות גשומות טרופיות, כרי דשא אלפינים, ביצות ויערות גדותיים לאורך הנהרות.
בניגוד לבעלי חיים רבים, פדמלוני בראון חיים היטב גם ביערות עם הפרעה אנושית תדירה, בשל השפע הרב של כיסי עשב המהווים את עיקר מזונם.
פדמלון בראון חי בגפו להוציא את עונת הרבייה, והוא ככל הנראה פעיל לילה.
מעבר לכך אין מידע נוסף אודות האקולוגיה של המין, וסביר להניח שהיא דומה במובנים רבים לזו של מיני פדמלונים אחרים.
לאחר תקופת היריון קצרה הנקבה ממליטה גור אחד בדרך כלל, והוא שוהה כחצי שנה בכיס שלה בטרם יעזוב אותו לצמיתות.
פדמלון בראון מסווג על ידי הרשימה האדומה של IUCN במצב השימור פגיע (VU), בגלל ירידה מתמשכת באוכלוסייה בעשורים האחרונים של המאה ה-20 ובעשור הראשון של המאה ה-21, שמוערכת בשיעור של 30% מגודלה הכללי.
האיום העיקרי על פדמלון בראון הוא הציד למזון על ידי הילידים הפפואנים שנעשה בסיוע של כלבי ציד.
לעוצמת ושכיחות הציד יש השפעות מרחיקות לכת על הפדמלונים, כאשר סביב הכפרים והערים הם נדירים ביותר.
מאידך, הפסקת השריפות המסורתיות על ידי הילידים בתחומי היערות שיצרו קרחות יער קטנות, הובילו לדילול בית הגידול של הפדמלון והקשו עליו למצוא כיסי עשב נמוך שהיוו מקור מזון חשוב עבורו.
פדמלון בראון מצוי במספר אזורים מוגנים, הבולט שבהם הוא אזור השימור YUS בחצי האי הואון שהוקם במקור עבור קנגורו אילני הואון.
פדמלון ההרים (שם מדעי: Thylogale lanatus) הוא מין של כיסאי קטן ונדיר בסוג פדמלון, האנדמי לחצי האי הואון במזרח גינאה החדשה.
הוא תואר מדעית בשנת 1922 על ידי הזואולוג הבריטי אולדפילד תומאס ונחשב עד לשנת 2005 כתת-מין של פדמלון בראון.
פדמלון ההרים הוא כיסאי קטן למדי, עם מבנה גוף עגלגל ומקושת המאפשר לו לצלול בסבך במהירות.
ראשו עגלגל ובעל חרטום קצר ומחודד, אוזניו גדולות ועגולות, וזנבו קצר ועבה.
רגליו האחוריות גדולות וחזקות, ואילו רגליו הקדמיות קצרות במיוחד.
הפרווה של פדמלון ההרים רכה, צפופה וצמרירית ומסייעת לו להתמודד עם האקלים הקריר בבית גידולו ההררי.
צבעה הכללי חום-אוכרה בהיר או בז', והיא הופכת לזהובה-אפרפרה באזור הצוואר, העורף והמותניים.
הכתפיים, הגב ולעיתים גם הירכיים כהים מעט ונוטים לחום-קפה.
החזה, הגרון, הבטן והמפשעה בצבע צהבהב-קרמי חיוור, והזרועות והשוקיים זהובים.
הקרסוליים וכפות הידיים צבע חום כהה.
בניגוד מובהק לגוף הבהיר יחסית, ראשו של פדמלון ההרים בצבע חום-שוקולד או חום-שחרחר, אך לחייו וסנטרו צהבהבים.
פיו ואוזניו שחרחרים, וסביב עיניו טבעות בהירות מעט.
פדמלון ההרים אנדמי לאי גינאה החדשה, בו הוא מצוי אך ורק בחצי האי הואון הנמצא במחוז מרובו של פפואה.
כפי שמרמז שמו, המין חי באזורים הרריים גבוהים במיוחד, בטווח של 3,800-3,000 מטר מעל פני הים.
בית הגידול שלו מורכב מיערות עננים המנוקדים בכרי דשא תת-אלפינים, והוא מתאפיין באדמה בוצית ורטובה, באפיפיטים, שרכים וחזזיות, ובטמפרטורות קרות.
אין כמעט מידע אודות הביולוגיה שלו.
הוא ככל הנראה פעיל לילה, וחי מרבית הזמן בבדידות להוציא מפגשים קצרים בעונת הרבייה.
התזונה שלו מורכבת מעשבים, עשבי תיבול ועלים.
הנקבה ממליטה גור יחיד לאחר תקופת היריון קצרה, והוא שוהה במשך כ-6 חודשים בתוך הכיס ומגיע לבגרות לאחר כשנה.
פדמלון ההרים מסווג על ידי הרשימה האדומה של IUCN במצב השימור סכנת הכחדה (EN), מכיוון שטווח התפוצה הכולל שלו קטן מ-5,000 קילומטרים רבועים, הוא מוגבל לשני אזורים בלבד, ובנוסף ישנה ירידה מתמשכת במספריו כתוצאה מציד לבשר.
הרשימה האדומה ממליצה לארגוני השימור לבצע מחקרים אודות האקולוגיה וגודל האוכלוסייה של המין, וכן לפתח תוכניות להגנה עליו ולאסור את הציד שלו כליל.
פדמלון ההרים אינו מצוי באזור מוגן רשמי, אך באזורים מסוימים הוא זוכה להגנה מצד קהילות מקומיות בזכות העלאת המודעות בקרב הילידים הפפואנים לנדירותו.
פדמלון טסמני (שם מדעי: Thylogale billardierii; מוכר גם כפדמלון אדום-בטן) הוא מין של כיסאי קטן דמוי ארנב בסוג פדמלון, המצוי בעיקר באי טסמניה ובמספר איים במצר בס.
בעבר היה מצוי גם בחלק הדרומי של יבשת אוסטרליה, אך נעלם משם כתוצאה מהכנסת השועל האדום על ידי המתיישבים האירופאים.
הפדמלון הטסמני תואר מדעית בשנת 1822 על ידי הזואולוג הצרפתי .
הפדמלון הטסמני הוא כיסאי גוצי עם גוף קומפקטי ושפוף המאפשר לו לתמרן במהירות בתוך צמחייה צפופה.
ראשו הגדול רחב ועגלגל, עם חרטום קצר ומוגבה, אף גדול, ועיניים בינוניות אשר שקועות מעט בפנים צמודות יחסית זו לזו.
האוזניים גדולות ועגולות, והזנב העבה והחרוטי קצר ועבה יחסית בדומה לשאר המינים בסוג.
הגפיים הקדמיות של הפדמלון קצרות במיוחד עם כפיים קטנות, ולעומתם הגפיים האחוריות גדולות, רחבות וחזקות, עם קרסוליים ואצבעות מוארכים.
הזכרים גדולים משמעותית מהנקבות ולהם חזה וזרועות שריריים, והדו-צורתיות הזוויגית באה לידי ביטוי בעיקר במסת הגוף: משקלו של הזכר 7–12 קילוגרם, לעומת הנקבה שמשקלה אינו עולה על 4 קילוגרם.
האורך הכולל של גוף הזכר (מהחוטם עד לקצה הזנב) נע בין מטר ל-1.20 ס"מ ואילו הנקבה קצרה יותר.
הפרווה של הפדמלון הטסמני קצרה וצפופה עם מרקם רך וצמרירי.
צבע הפרווה הכללי הוא חום-אפרורי, חום-זית או כסוף באזור הגב, הירכיים, הצלעות והצוואר, בעוד שהצד התחתון הכולל את הבטן, הגרון, החזה והמפשעה בצבע צהבהב-קרמי, כתמתם או אדמדם חיוור.
הפרווה בחלק העליון מורכבת משילוב של שערות חומות, אפורות, לבנות, צהובות ושחורות, כך שהמראה שלה עשוי להשתנות מפרט לפרט בהתאם להרכב השיער.
בנוסף, יש נטייה להתכהות באזור הכתפיים והשכמות, ולעיתים יש פס שחרחר עמום לאורך הגב.
הצד העליון של כפות הידיים והרגליים כהה בדרך כלל, והצד התחתון צהוב.
הראש זהה בצבעו לשאר הגוף, להוציא את המצח ובסיס האוזניים אשר כהים יותר, והלחיים והסנטר הצהובים; על המצח יש לעיתים גם פס שחור עבה.
שיער הפנים של הפדמלון דליל יחסית סביב העיניים, וגורם ליצירת טבעות אפרפרות חיוורות או ורודות.
האוזניים אפרוריות בצידן החיצוני, וצהובות או ורודות בצידן הפנימי.
הזנב עשוי להיות צהוב או אפור כולו.
הפדמלון הטסמני מצוי בעיקר באי טסמניה, ובאיים הגדולים של מצר בס: אי המלך, האי פלינדרס והאי כף בארן.
בעבר, היה נפוץ גם בחופים הדרומיים של יבשת אוסטרליה בתחומי ויקטוריה ואוסטרליה הדרומית, אולם נכחד מהיבשת לחלוטין בראשית המאה ה-20 כתוצאה מהכנסת השועל האדום.
יונקים נוספים שנכחדו מהאזור באותה תקופה בנסיבות דומות הם וולבי גריי ווולבי ארנבי מזרחי, אך בניגוד לפדמלון שחי גם בטסמניה ובכך ניצל מכליה מוחלטת, השניים חיו אך ורק באזור זה ולכן נכחדו מן העולם.
בית הגידול של הפדמלון הטסמני מורכב מכיסי סבך צפוף בתוך יערות גשם ממוזגים בגבהים של עד 1,400 מטר מעל פני הים, בבתה, ובשטחי מרעה המנוקדים בשיחים צפופים.
הוא נמצא גם בכיסי סבך לאורך ערוצי נחלים ובתוך חורשי אקליפטוס.
אף שהפדמלון יוצא בתדירות גבוהה לרעות בשטחים פתוחים, הוא משתדל לא להתרחק יתר על המידה מהיער או מכיסי הסבך, על מנת שיוכל להימלט לתוכם בעת הצורך.
הפדמלון הטסמני סובלני יחסית להפרעה אנושית ולשינויים סביבתיים המתרחשים בבית גידולו.
הפדמלון הטסמני הוא יונק פעיל לילה, ואת שעות היום מבלה במנוחה באזור מוגן בסבך הצפוף.
הפדמלון מתעורר בשעות הערב ומתחיל לנוע לעבר שטחי המרעה (לעיתים עד 2 קילומטרים), ושם רועה במשך כל הלילה; עם הזריחה, הוא מתחיל לנוע חזרה לעבר מקום המנוחה שלו.
גם במהלך השהייה בשטחי המרעה הפתוחים, הפדמלון מקפיד לא להתרחק מהיער או מהסבך יתר על המידה.
לעיתים רחוקות, הוא עשוי להיראות בשטחי המרעה גם במהלך היום חרף הסיכון הרב מפני טורפים בשטח הפתוח.
דפוס התנועה של הפדמלון ממקום המנוחה לאזור הרעייה קבוע, ועם הזמן נוצרים שבילים קטנים בתוך הצמחייה הסבוכה המשמשים אותו.
הפדמלון הוא כיסאי סוליטרי החי מרבית הזמן בגפו; אף על פי כן, בשטחי המרעה מתקבצים תדיר עד כ-10 פדמלונים לרעייה משותפת, אולם הם מתפזרים מיד למקומם עם הזריחה או במקרה של סכנה.
הפדמלון הטסמני הוא יונק צמחוני הניזון בעיקר מעשבים ירוקים קצרים ומעשבי תיבול, ומדי פעם מגוון את תזונתו בפרחים, צוף או בעלים של ענפי עצים נמוכים.
הטורפים הטבעיים של הפדמלון הטסמני כוללים את השד הטסמני, נמיית כיס נמרית, עיט מחודד-זנב, ובעבר גם את הזאב הטסמני אשר נכחד מן העולם.
הילידים האבוריג'ינים ובהמשך גם המתיישבים האירופאים, צדו את הפדמלון עבור פרוותו הרכה ובשרו הטעים.
למרות זאת, הפדמלון נותר נפוץ בשפע בטסמניה, עד כדי כך שבאזורים מסוימים הוא מזיק ליבולים וניצוד במספרים מבוקרים בעידוד רשויות השימור הטסמניות.
הפדמלון הטסמני הוא יונק פוליגמי, ומתרבה בכל השנה ללא עונת רבייה מוגדרת; למרות זאת, כ-70% מההמלטות מתרחשות בסוף הסתיו.
ההיריון קצר במיוחד בדומה ליונקי כיס אחרים ואינו עולה על 30 יום.
הנקבה ממליטה גור אחד הזוחל לעבר הכיס ונצמד לאחת מארבע הפטמות שבתוכו.
הנקבה יכולה להקפיא לאחר הרבייה את התפתחות העובר בתהליך שנקרא דיאפאוזה, אשר מתרחש בעיקר כאשר יש לה כבר גור אחד בכיס והיא אינה מסוגלת לטפל בשניים בו זמנית בשל הוצאת אנרגיה רבה על יצור חלב.
לאחר שהגור יעזוב את הכיס, העובר יחזור להתפתח וייוולד כ-27 יום לאחר מכן.
גור הפדמלון שוהה בכיס במשך כ-6 חודשים, ולאחר מכן עוזב אותו; הוא נגמל בגיל שבעה או שמונה חודשים ונותר לצידה של האם עד גיל שנה כאשר בינתיים נולד גור נוסף.
הזכרים והנקבות מגיעים לבגרות בגיל 15 חודשים.
תוחלת החיים של הפדמלון הטסמני 5–6 שנים בטבע, ועד כ-8 וחצי שנים בשבי.
הפדמלון הטסמני מסווג על ידי הרשימה האדומה של IUCN במצב השימור ללא חשש (LC), לאור תפוצתו הרחבה, אוכלוסייתו הגדולה, הסתגלתנות שלו לשינויים בבתי הגידול, והתרחשותו באזורים מוגנים.
מגמת האוכלוסייה נחשבת ליציבה, ואין כרגע איומים משמעותיים על המין.
יתרה מזאת, באזורים מסוימים בטסמניה הוא נפוץ בשפע עד כדי כך שנחשב למזיק וניצוד במספרים מבוקרים בעידוד רשויות השימור כדי למנוע התפוצצות אוכלוסין.
איום בהתהוות הוא הכנסת שועלים אדומים לתוך טסמניה; בהתחשב בכך שהשועלים מחקו לחלוטין את אוכלוסיית הפדמלון הטסמני בדרום היבשת, המצב עשוי להיות זהה בטסמניה אם לא תהיה שליטה על התרבות השועלים.
פדמלון כהה (שם מדעי: Thylogale brunii; קרוי גם וולבי כהה) הוא מין של וולבי בינוני בסוג פדמלון, המצוי בדרום גינאה החדשה ובמספר איים מקבוצת איי מאלוקו.
הוא תואר מדעית בשנת 1778 על ידי חוקר הטבע הגרמני יוהאן כריסטיאן דניאל פון שרבר (Johann Christian Daniel von Schreber).
כמו כן, הפדמלון הכהה הוא המין הגדול ביותר בסוגו.
הפדמלון הכהה הוא כיסאי בינוני עם מבנה גוף מוצק ועגלגל וזנב קצר ועבה.
ראשו גדול וחרוטי, והחרטום המחודד שלו ארוך יותר משל פדמלונים אחרים וגורם לבלבול בינו לבין וולבי צבי אפור.
עיניו ואפו גדולים ושחורים, ואוזניו גדולות, רחבות ומחודדות בקצוותיהן.
גפיו הקדמיות קצרות אמנם מהגפיים האחוריות הגדולות והמפותחות, אך בכל זאת הן ארוכות משמעותית משל המינים האחרים בסוגו.
הפדמלון הכהה גדול יחסית: משקל הזכר עד 11 קילוגרם, ומשקל הנקבה 5–9 קילוגרם.
אורך ראשו וגופו עד 67 סנטימטרים, וזנבו באורך של כחצי מטר בממוצע.
הפרווה של הפדמלון הכהה צפופה, עבה וחלקה, והיא אינה צמרירית כיתר הפדמלונים.
צבע הפרווה הבסיסי הוא אפור כהה או כסוף עם נטייה עקבית לאפור-שוקולדי כהה בפלג הגוף האחורי, בגב, בצוואר ובמותניים לעומת הצלעות שבהירות יותר; במקרים רבים הגוף עשוי להיות כהה כולו.
הגוון הכהה עשוי להיות גם בצבע אפור-סגלגל כהה, שחור-כחלחל, ועוד.
בניגוד מוחלט לצבע הכהה בחלק העליון, החזה, הבטן והגרון בצבע לבן בוהק או צהבהב-קרמי.
הזרועות והרגליים בצבע אפור בהיר יחסית, וכפות הידיים והרגליים שחורות.
על הירכיים האפורות, ישנו פס לבן דהוי, ומעליו פס שחור עמום.
ראשו של הפדמלון בצבע אפור כהה, והמצח והחרטום שחרחרים.
על הלחיים יש פס לבן בוהק, ומעליו יש לעיתים גם פס שחרחר דהוי בדומה לצבי.
האוזניים שחרחרות בצידן החיצוני וורודות בצידן הפנימי.
סביב העיניים יש טבעות ורודות, והשפתיים גם הן ורודות בדרך כלל.
הזנב עשוי להיות אפרפר כולו, או שחרחר בצידו העליון ולבנבן בצידו התחתון; קצהו הדליל בשיער עשוי להיות ורוד.
הפדמלון הכהה אנדמי לגינאה החדשה, בה הוא מצוי בעיקר בשפלות הדרומיות של האי (הן בשטח פפואה והן בשטח אינדונזיה).
הוא מצוי גם באיי ארו ובחלק מאיי קאי הנמצאים בקצה הדרום-מזרחי של איי מאלוקו בים אראפורה ליד חופי גינאה האינדונזים.
בעבר, הייתה אוכלוסייה נוספת בחצי האי זנב-ציפור במזרח פפואה (רצועת החוף ליד פורט מורסבי), אולם היא נכחדה כליל כתוצאה מציד.
בית הגידול של הפדמלון כולל את סוואנות טרנס-פליי הגשומות והטרופיות בדרום האי, יערות גשם טרופיים, פסיפס של יער וסוואנה, ויערות משניים שבהם יש הפרעה אנושית נרחבת (כריתת עצים וכדומה).
באזורים מסוימים, הוא מוגבל ליערות גדותיים הצומחים בצידי הנהרות.
סביבת המחיה שלו נמצאת כמעט בגובה פני הים, והוא אינו מצוי באזורים הרריים.
מעט ידוע על אורח החיים של הפדמלון הכהה.
זהו כיסאי פעיל לילה אשר נוהג לבלות את מרבית שעות היום כשהוא ספון בצמחייה הצפופה.
בשעות הערב הוא יוצא לתור אחר מזון בקרחות ובשולי היער, בדרך כלל עשבים, עלים ועשבי תיבול.
הנקבה ממליטה גור אחד או תאומים לאחר תקופת היריון של 30 יום, והם שוהים בכיס כ-6 וחצי חודשים ומגיעים לבגרות עד גיל 15 חודשים.
תוחלת החיים המרבית של הפדמלון הכהה בשבי היא עד 10 שנים.
נכון לשנת 2020, מין זה אינו נמצא עדיין באזור מוגן רשמי.
ארגון IUCN ממליץ לווסת את הציד שלו ולנטר את האוכלוסיות בקביעות.
פדמלון קלבי (שם מדעי: Thylogale calabyi; קרוי גם וולבי אלפיני) הוא מין של כיסאי נדיר ולא מוכר בסוג פדמלון שאנדמי לאזורים ההרריים באי גינאה החדשה.
פדמלון זה מין חדש יחסית: הוא תואר מדעית רק בשנת 1992 על ידי הזואולוג האוסטרלי , וקרוי על שמו של הממולוג האוסטרלי ג'ון קלבי, שחקר רבות את משפחת הקנגוריים.
לתקופה קצרה, פדמלון קלבי נחשב כתת-מין של פדמלון כהה, עד שקיבל מעמד של מין נפרד.
פדמלון קלבי הוא יונק כיס קומפקטי ועגלגל, עם ראש גדול וקצר ואוזניים גדולות.
זנבו קצר ועבה, גפיו הקדמיות קטנטנות וגפיו האחוריות מפותחות וחזקות.
הפרווה שלו עבה, צפופה וצמרירית, ונועדה להגן עליו מפני טמפרטורות קפואות בבית גידולו ההררי.
צבעו חום אפרורי כהה בחלק העליון, עם גוון חיוור ובהיר יותר בחלק התחתון.
יש לו פס בהיר על הירכיים.
גופו בנוי בצורה מקושתת המאפשרת לו לצלול במהירות בסבך השיחים ולהיעלם.
משקלו נע בין 3 ל-6 קילוגרם, כשהזכרים שוקלים בדרך כלל כפול מהנקבות.
פדמלון קלבי אנדמי לפפואה, בה הוא מוגבל לשלושה הרים מבודדים ומרוחקים זה מזה: הר אלברט אדוארד, הר וילהלם והר גילווה (השניים האחרונים הם ההרים הגבוהים ביותר באוקיאניה).
ההימצאות שלו בהרים המבודדים הללו המפוזרים ברכס אואן סטנלי וברכס ביסמרק, עשויה להצביע על כך שטווח התפוצה ההיסטורי שלו ברכסים הללו היה רחב לאין שיעור מהטווח הנוכחי.
פדמלון קלבי חי ברום רכסי ההרים בגובה של 2,800 מטר מעל פני הים ומעלה באזור אקולוגי ייחודי המכונה טונדרה אלפינית, שדומה במובנים רבים לטונדרה ארקטית: הטמפרטורות נמוכות בו בצורה קיצונית עם רוחות עזות, הוא נטול עצים, והצמחייה העיקרית שבו כוללת כרי דשא ושיחים נמוכים לצד טחבים וחזזיות.
אף על פי שפדמלון קלבי חי באופן כללי מעל קו העצים, באזורים מסוימים הוא נמצא גם באזור התת-אלפיני בקצה העליון של יערות הגשם הממוזגים שבהם נפוצה תופעת הקרומהולץ.
אין מידע זמין אודות האקולוגיה של המין; סביר להניח, שפדמלון קלבי הוא יונק יחידאי החי מרבית הזמן בגפו להוציא את עונת הרבייה.
בהתבסס על אורח החיים האופייני לפדמלונים האחרים, ככל הנראה גם מין זה הוא פעיל לילה או פעיל דמדומים הניזון מעשבים, עלים ועשבי תיבול.
הנקבה ממליטה גור אחד בדרך כלל לאחר תקופת היריון קצרה, והגור שוהה בכיס כ-6 חודשים.
לא ידוע על טורפים טבעיים של המין מלבד האדם.
שינויי האקלים שמובילים לטמפרטורות קפואות מן הרגיל, הופכים לאיום משמעותי יותר ויותר, ומשפיעים לרעה על איכות בית הגידול ועל יכולת השרידות של הפדמלון.
אין מידע עדכני אודות האוכלוסייה הכוללת של המין, ואף אין מידע על האוכלוסיות המבודדות בהר גילווה והר אלברט אדוארד שבהם הפדמלון דווח כנפוץ בעבר על ידי טים פלנרי.
האוכלוסייה על הר וילהלם נכחדה ככל הנראה.
פדמלון קלבי אינו נמצא עדיין בשום אזור ממשלתי מוגן, ונדרשת תוכנית שימור מקיפה להצלת המין וכן חקיקת חוקי ציד מחמירים בסביבת המחיה המצומצמת שלו.
פדל בן עבאס היה אחיו של עבדאללה אבן אל-עבאס, בן דודו של מוחמד, ואחד מהצחאבה.
פדל היה בנם של אל-עבאס בן עבד אל-מוטלב, ושל לובאבה בנת אל-חארת'.
אחיו היו עבדאללה, עובייד אללה, מעבד, קת'ם, עבד אל-רחמן, ואחותו הייתה אום חביב.
פדל נפטר בשנת 639 במגפת הדבר באמאוס.
פדמש (בהונגרית: Fedémes) הוא כפר קטן במחוז הווש בצפון מזרח הונגריה.
עד לשואה חיו בכפר כמה יהודים.
כמו יישובים רבים באירופה גם בפדמש מספר התושבים נמצא בירידה.
חמישה יהודים חיו בפדמש בשנת 1880 מתוך 257 תושבים ושני יהודים בלבד בשנת 1930. בשנת 1944 נרצחו יהודים מהכפר בשואת יהודי הונגריה.
פדמה (בבנגלית: পদ্মা) הוא נהר חשוב בבנגלדש.
פדמה הוא למעשה השם הניתן לזרם הראשי של הגנגס בארץ זו.
הוא זורם לרוב דרומית-מזרחית למשך 120 ק"מ עד להתמזגותו עם הנהר מגנה, סמוך למפרץ בנגל.
על גדותיו נמצאת העיר ראג'שאהי.
לאורך 145 ק"מ מהווה הגנגס את הגבול בין הודו לבנגלדש, לפני שהוא נכנס למדינה האחרונה ומהווה את הגבול הצפוני של המחוז קושטיה באמצעות החלק העליון של פדמה.
הפדמה העילי זורם דרומית-מזרחית ועל יד ראג'בארי מקבל את מי הנהר ג'מונה (השם המקובל בבנגלדש לנהר ברהמפוטרה).
הזרם הממוזג של שני נהרות אלה יוצר את פדמה התחתי הממשיך לזרום דרומית-מזרחית, חוצה את מרכז בנגלדש ואחר כך, קרוב לעיר צ'נדפור מתמזג עם מגנה ונשפך למפרץ בנגל.
פדמה ידוע באפקט הסחיפה על האדמות סביבו.
היובל הראשי שלו הוא מהננדה.
יובל אחר נקרא מדהומטי (או גאראי בחלקו העילי).
זרימת הפדמה מבוקרת על ידי הסכר פאראקה, הנמצא כמה קילמוטרים למעלה במדינת בנגל המערבית בהודו.