tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
המפלגה דגלה בבניין הארץ ובסוציאליזם המשולבים בשמירת מצוות, לימוד תורה וחינוך דתי, זאת לאור הסיסמה "תורה ועבודה".
תנועת הפועל המזרחי נחשבת למייסדת תנועת הנוער בני עקיבא וארגון הספורט אליצור.
על מייסדיה ומנהיגיה הראשונים נמנו שמואל חיים לנדוי, נתן גרדי ושלמה זלמן שרגאי (שהיה ראש עיריית ירושלים בשנים 1950-1952) ומנהיגה המובהק היה חיים משה שפירא שלפני הקמת המדינה כיהן כחבר הנהלת הסוכנות וחבר מנהלת העם מטעמה ועם הקמת המדינה היה חבר הממשלה הזמנית מטעמה ואחר כך שר בממשלות הבאות.
מנהיג נוסף שזוהה עמה היה זרח ורהפטיג.
בקיץ תר"פ (1920) כחלק מהעלייה השלישית, עלו צעירים דתיים, אשר עזבו את ספסלי הישיבה וביקשו להשתתף כחלוצים בבניין הארץ תוך שמירה על מצוות התורה.
שמואל חיים לנדוי פרסם בתר"פ מאמר ביקורתי בשם "התחייה והפדות" שבו טען כי הרב יצחק יעקב ריינס סטה מדרכה המקורית של הציונות הדתית המתבססת על השקפת הרב קלישר והרב אלקלעי.
לפי דבריו, הרב ריינס רואה בציונות המדינית את עיקר כוחה של הציונות וכי הציונות היא מענה לאנטישמיות, ולכן המזרחי צריכה להפנות את עיקר השפעתה לציונות המדינית ולהתנהל לפי התפיסה שהמדינה היהודית היא "מקלט" מפני האנטישמיות.
לעומת זאת טען שח"ל כי עיקר מהותה של המזרחי היא להיות תנועה תרבותית וחלוצית הרואה במדינה היהודית שתקום קיום החזון "ארץ ישראל לעם ישראל לפי תורת ישראל".
לאחר שביקורת זו לא הועילה, 30 פעילים מרכזיים של המזרחי בראשות שח"ל הקימו בתרפ"א (1921) את תנועת "צעירי מזרחי" שמטרתה להתמקד במתן מענה לשאלות חברתיות, ובהקמת חוות להכשרת עלייה.
עם זאת צעירי מזרחי נשארו במסגרת הכללית של המזרחי.
בתרפ"ב פעל שח"ל בשיתוף אחרים כמו שלמה זלמן שרגאי לאיחוד שלוש התנועות הדתיות הצעירות בפולין: "צעירי מזרחי", "החלוץ המזרחי" והפועל הדתי, לתנועה אחת בשם "הפועל המזרחי".
מטרת היבדלותה של תנועת הפועל המזרחי אשר יצאה מתנועת המזרחי, היא בפעילות המעשית בחיי היישוב.
הקבוצה הדומיננטית ממנה הגיעו אנשי הפועל המזרחי היו מפולין, ובקבוצה המשנית נמנו יוצאי אוקראינה, בלארוס (רוסיה הלבנה) וליטא.
המשותף לשתי הקבוצות היה החיפוש אחר משמעות מחודשת לחייהם.
בקרב אנשי התנועה, "הגאולה הלאומית" יצרה סדר חברתי חדש המבוסס על עבודת כפיים, כאשר התודעה הסוציאלית הוטמעה בהם עוד מימי הגולה.
בארץ ישראל התארגנו קבוצות פועלים דתיים אלו ועסקו בעבודות כפיים שונות ברחבי הארץ, כגון סלילת כביש טבריה וניקוי בריכות שלמה ליד בית לחם.
בעיית הקליטה החומרית, חברתית-תרבותית של אנשי הפועל המזרחי בארץ הייתה משמעותית מאוד להקמת התנועה ולהגדרתה כהסתדרות פועלים דתית.
מצד אחד, הפועלים הדתיים התקשו להשתלב בתנועת "המזרחי" שכללה בעיקר רבנים ואנשי המעמד הגבוה ששילבה ערכים דתיים וערכים לאומיים מודרניים, אך הביעו התנגדות לדרך הסוציאלית של תנועות הפועלים.
מצד שני, נמשכו הפועלים הדתיים להסתדרות העובדים הכללית שנוסדה ב-1920. אולם, גם במסגרת זו התקשו הפועלים הדתיים להיטמע ולהיקלט בשל דתם ואמונתם המנוגדת לחילוניות ששלטה.
הם נאלצו להתמודד עם סטיגמה שעל פיה הפועל הדתי אינו מתאים לעבודה פיזית קשה, שכן הוא רגיל לספסלי הישיבה.
מתיחות זו ששררה אצל הפועלים הדתיים בין הקרבה למזרחי מחד ולהסתדרות מאידך, הביאה אותם להקים מסגרת ארגונית חדשה משלהם.
כך גיבשו הם את קבוצותיהם ויצרו אגודות של "הפועל המזרחי" בכמה ערים ומושבות.
בשנת 1921 הוקמו ארבע אגודות בערים: יפו, פתח-תקוה, ירושלים וראשון לציון.
לאחר מספר אסיפות הכנה בירושלים, פתח תקווה וראשון לציון, התכנסה בחול המועד פסח תרפ"ב (1922), בירושלים, מועצה ראשונה שבה הונחה אבן היסוד להסתדרות "הפועל המזרחי" בארץ ישראל.
בחוקת המפלגה הוגדרו מטרותיה: בניין הארץ ברוח התורה על ייסוד העבודה, וביסוס מצב החברים בה בחומר - תנאים סוציאליים, וברוח - שיעורי תורה, לימוד היסטוריה ועוד.
המזרחי והפועל המזרחי פעלו במשותף בתוך התנועה הציונית, בתחום המדיני ובשדה החינוך.
מנהיגה של הפועל המזרחי, שמואל חיים לנדוי (שח"ל), קרא להניף בגאון את נס "המרד הקדוש" – למרוד ברחוב המתנכר ל"תורה ועבודה" ולבנות חיי פרט וחברה בישראל המבוססים על ערכים אלה.
המפעל הראשון שהקים הארגון היה פתיחת מטבח פועלים עצמאי על טהרת הכשרות בתל אביב ולאחר מכן גם בירושלים, בפתח תקווה ובחיפה.
מפעל חשוב נוסף היה פתיחת לשכות עבודה עצמאיות שדאגו לסייע לחברי הארגון למצוא עבודה ואף לרכוש מקצוע.
אנשי הארגון ניסו לשדל את היהודים שלא להעסיק פועלים ערביים שהיו זולים יותר.
בוועידה הרביעית של הארגון, בשנת 1924, חל פילוג.
השמאל, שייצג את הרוב, הצטרף להסתדרות הכללית, והימין נשאר מחוץ לה.
שתי הקבוצות אוחדו שוב ב-1927, בראשות שני המנהיגים: שמואל חיים לנדוי ומשה שפירא.
בתקופת היישוב בלטו שני זרמים בפועל המזרחי:
זרם שמאלי - שפעל במסגרת סיעת למפנה.
כלל בתוכו חברי הקיבוץ הדתי, איגוד מושבי הפועל המזרחי ועירוניים.
זרם זה דגל בהתרחקות והתנתקות מהמזרחי ואיחוד עם ההסתדרות הכללית.
שילוב המסר של דת וחברה.
סיסמתם הייתה - "תורה ועבודה".
אישים בולטים: יוסף בורג, מאיר אור, משה אונא, ומיכאל חזני.
הזרם הימני - סיעת "אל המקור", הייתה סיעה פחות סוציאלית בענייני חברה וכלכלה ופחות פשרנית בענייני הדת.
סיעה זו התנגדה לקיים קשר עם ההסתדרות.
אנשיה תבעו כי יוסיפו להיות חלק בלתי נפרד מתנועת האם המזרחי.
בנושאי הדת הייתה יותר קרובה לאגודת ישראל בענייני החוץ והביטחון לצה"ר, ולמזרחי בנושאי החברה והכלכלה.
שלוש שנים לאחר הפילוג חזרו והתמזגו אנשי תנועת הפועל המזרחי לחיק תנועת האם, וקבעו ששיתוף הפעולה עם ההסתדרות יהיה בתחומים מסוימים, כגון: הסכמי עבודה וקופת החולים.
בתקופת היישוב ניתן לראות כי הפועל המזרחי פועל לרוב כגוף עצמאי שהקים ארגונים ומוסדות למיניהם, המתרכז בפעילות ההתיישבות ובכלכלה.
במהלך השנים התחזק מעמדה של תנועת הפועל המזרחי ביישוב, ואף עלה מספר התומכים בה (יותר מתנועת המזרחי).
אנשי הפועל המזרחי היו אנשי עשייה, שתחילה השתייכו לתנועת המזרחי, בשל אמונתם כי עם תנועה זו יסתדרו ולא ייווצרו ביניהם מחלוקות וויכוחים.
אך מאוחר יותר התברר שישנו פער בין שתי המפלגות, שקשה לגשר עליו.
תנועת המזרחי פחדה לאבד את מעמדה בקרב הציבור הדתי שהכירה עד היום כמפלגה של פועלים פשוטים וצעירים ללא כל ניסיון, והיא השפיעה על חלק מציבור זה.
כתוצאה מתחושת הזלזול כלפיהם, חוסר הקצאות מתנועת האם ומשאבים בפועל המזרחי שהביא להפחתת כוחה ועל החלטותיה, החליטו ראשי המפלגה לחבור למרכז בראשית שנת 1928.
באפריל 1956 אישרה ועידת הפועל המזרחי את האיחוד עם המזרחי להקמת המפד"ל.
בעקבות זאת, הוחלט שהפועל המזרחי יתרכז בתפקידו כארגון מקצועי ותנועה מיישבת ותעביר עניינים פוליטיים, מוניציפליים, חינוך ותרבות למפד"ל.
מדי מספר שנים קיימה הפועל המזרחי בחירות בין כל חבריה לוועידה של התנועה.
הבחירות היו במתכונת של סיעות שהציגו בפני הבוחרים את מצעיהם.
הוועידה השביעית התקיימה בסוף 1934 ותחילת 1935. הבחירות נסובו סביב דילמת היחס להסתדרות העובדים הכללית.
בבחירות השתתפו 3 סיעות עיקריות, שנבדלו בשאלת היחס למזרחי:
סיעת "יצירה ובנין" דגלה בהיפרדות מהמזרחי לשם שמירת דרכה הסגולית של הפועהמ"ז.
בראשה היו משה אונא, דוד בית אריה, מאיר אור.
סיעת "אל המקור" שהחזיקה בעמדות ימניות, תמכה בהתקרבות ל"תנועה האחות" - המזרחי, תוך שמירת אוטונומיה פנימית.
בראשה עמדו הרב כתריאל פישל טכורש, ראובן גפני (וינשקר) ואליהו משה גנחובסקי.
סיעת "תורה ועבודה" דגלה בהשתלטות על המזרחי, ולכוון את התנועה לפי רוח התנועה.
בהנהגת חיים משה שפירא, שלמה זלמן שרגאי וישעיהו ברנשטיין.
הוועידה השמינית התכנסה בתחילת שנת 1942. לקראת הוועידה השמינית התמודדו שלוש סיעות עיקריות:
הסיעה המרכזית "תורה ועבודה" שכללה את רוב עובדי הפועל המזרחי ועסקניה, בראשם משה שפירא, שלמה זלמן שרגאי, אברהם קסטנבוים, וישעיהו ברנשטיין, שזכתה לכ-48% מהקולות
סיעת "יצירה ובנין" האופוזיציונית, בראשות יצחק רפאל, בנימין דה-פריס, נחמיה עמינח ושבתי דון-יחייא, זכתה בכ-24% מהקולות
סיעת התנועה החקלאית שריכזה את חברי המושבים והקיבוצים, בה היו חברים יוסף בורג, משה אונא, דב קנוהל, מאיר אור, נתן גרדי ומיכאל חזני.
כן התמודדה סיעה קטנה בשם רשימת הנוער (בני עקיבא), בה היו חברים הרב משה צבי נריה ופנחס קהתי, שקבלה כ-5% מהקולות, ורשימה מקומית של חברים מחיפה.
הבחירות לוועידה התשיעית התקיימו בראשית שנת 1946. הרשימות שהשתתפו בבחירות היו:
אחדות התנועה שנוצרה מאיחוד של הסיעה המרכזית תורה ועבודה עם סיעת יצירה ובנין ורשימת הצעירים בני עקיבא, זכתה בכ-36% מהקולות, שהניבו 44 צירים.
אל המקור, בראשות כתריאל פישל טכורש ואליהו-משה גנחובסקי.
זכתה בכ-11% מהקולות, שהעניקו 13 צירים.
איחוד פועלי העיר והמושבה, שדרשה להגביר את הפעילות הכלכלית והתרבותית של התנועה.
זכתה בכ-15% מהקולות, 18 צירים.
סיעת למפנה שזוהתה עם אנשי הקיבוץ הדתי.
אישים מרכזיים: משה אונא, יוסף בורג, רפאל בן נתן, מאיר אור, אברהם הלוי פרנקל, דב קנוהל וישעיהו וולפסברג-אביעד.
זכתה בכ-34% מהקולות, 41 צירים.
הרשימה התימנית יד לאחים, נחשבה לרשימה נלווית לאחדות התנועה, זכתה בכ-5% מהקולות וב-5 צירים.
הבחירות לוועידה העשירית התקיימו ביולי 1949. השתתפו בהן חמש סיעות:
הרשימה המאוחדת שהייתה המשך ל"אחדות התנועה", אליה הצטרפו אנשי "איחוד פועלי העיר והמושבה" אך עזבו אותה רבים מאנשי "חזון והגשמה".
הרשימה התנגדה לכניסה להסתדרות הכללית ותמכה בחבירה למפלגות הדתיות האחרות.
סיעת למפנה, זכתה בכ-38% מהקולות.
סיעת אל המקור, זכתה בכ-8% מהקולות.
סיעת חזון והגשמה, שבקשה לבטל את משטר הסיעות, כללה בין השאר את ישעיהו ברנשטיין, שבתאי דון-יחיא, נתן גרדי, הרב משה צבי נריה, הרב שאול ישראלי, פנחס קהתי, יחיאל אליאש, זכתה בכ-5% מהקולות
התחדשות וקידום התנועה, זכתה בכ-2% מהקולות
הבחירות לוועידה האחת עשרה התקיימו באוגוסט 1952. השתתפו בהן ארבע סיעות:
הרשימה המאוחדת של יצחק רפאל, פנחס שינמן, יהודה שפיגל ואליהו-משה גנחובסקי.
סיעת למפנה, זכתה בכ-33% מהקולות.
הרשימה המרכזית של חיים משה שפירא, זכתה בכ-40% מהקולות.
סיעת חזון והגשמה זכתה בכ-3% מהקולות
תוצאות הבחירות נחשבו להצלחה גדולה של הרשימה המרכזית.
הוועידה ה-12 התכנסה באפריל 1956. השתתפו בוועידה 400 צירים מרשימה מוסכמת שחולקו על פי מפתח תוצאות הבחירות לוועידה הקודמת.
הוועידה הי"ג, שכונתה ועידת שרתון על שם מקום כינוסה, התקיימה ביוני 1963. בניגוד לעבר, צירי הוועידה נבחרו בבחירות מקומיות שהתקיימו בין רשימות של סיעות בכל סניף בנפרד.
ברוב הסנפים, הושגו סיכומים על רשימה אחת משותפת וכלל לא התקיימו בחירות.
בחירות התקיימו בירושלים, פתח תקווה, רעננה, נתיבות ומספר יישובים קטנים.
בוועידה עצמה הוחלט על ביטול משטר הסיעות.
באספת הנבחרים השנייה היו לפועל המזרחי 6 נציגים מתוך 221 צירים.
באספת הנבחרים השלישית התמודדו המזרחי והפועל המזרחי יחדיו וקיבלו 5 מתוך 71 נציגים.
באספת הנבחרים הרביעית היו לפועל המזרחי 17 נציגים מתוך 171.
בכנסת הראשונה התמודדה הפועל המזרחי במסגרת החזית הדתית המאוחדת (שכללה גם את המזרחי, אגודת ישראל ופועלי אגודת ישראל), בה הייתה המפלגה הגדולה ביותר.
בבחירות לכנסת השנייה התמודדה המפלגה באופן נפרד, תחת השם "תורה עבודה - פועל מזרחי", וזכתה בשמונה מנדטים.
בבחירות לכנסת השלישית חזרה להתמודד ברשימה משותפת עם מפלגת המזרחי, תחת השם "חזית דתית לאומית".
בשנת 1956, במהלך כהונת הכנסת התאחדו המפלגות סופית והקימו את המפד"ל, בה הייתה הפועל המזרחי המרכיב העיקרי.
תנועת הפועל המזרחי שמרה על ייחודה כארגון עובדים דתיים (הסתדרות הפועל המזרחי שפעל במקביל להסתדרות וגם בשיתוף עמה) אך לא שבה להתמודד כמפלגה נפרדת.
כנסת חברי כנסת / מועמדים הערות מועצת המדינה הזמנית (1948) 2 נציגים: זרח ורהפטיג, משה שפירא הכנסת ה-1 (1949) במסגרת החזית הדתית המאוחדת 7 מנדטים (מתוך 16 לרשימה כולה): משה שפירא, יוסף בורג, יצחק רפאל, זרח ורהפטיג, משה אונא, אהרן-יעקב גרינברג, משה קלמר ב-11 במרץ 1949 פרש מהכנסת משה קלמר.
החליף אותו אליהו מזור חבר אגודת ישראל.
ב-22 בינואר 1957 שונה שוב שמה ל"מפלגה הדתית לאומית - המזרחי-הפועל המזרחי", בעקבות איחודן הסופי של המפלגות המזרחי והפועל המזרחי שהרכיבו את הסיעה.
מפלגת הפועל המזרחי כחלק מהיותה מפלגה ציונית-דתית התנגדה הן להפרדת הדת מהציונות והן להפרדת הציונות מהדת, ודגלה בשילובם.
אנשיה הסתכלו על הציונות כדרך המעשית לקרב את הגאולה וביקשו להוכיח כי קיום המצוות אינו עומד כמכשול לבניין הארץ וכי הוא אף יכול לתרום לחיזוק הנטיות הדתיות בקרב הפועלים.
המטרות הראשיות של המפלגה היו להחזיר למקור אל חיק היהדות, הדת והמסורת את תושבי ארץ ישראל, וליצור בתוך הארץ צביון של חיי תורה ועבודה.
לתפיסתה תחיית התורה וקיום מצוות בשלמותם אינם אפשריים אלא בארץ ישראל העברית.
למרות השאיפה של הפועל המזרחי שהחיים יתבססו על יסודותיה של התורה, אין הם נמנעים מלשתף פעולה עם שאר היהודים שאינם מאמינים ואינם מקיימים אורח חיים דתי לבניין הארץ, בתקווה שבמשך הזמן יכירו בתורת ישראל ובמסורת היהודית.
כדי ליישם מטרה זו, מפלגה זו דרשה פעילות בשטח בקירוב של היחסים עם הזרמים האחרים ההופכים את ארץ ישראל לארץ המתכחשת לתורת ישראל ולמסורותיה.
באמצעות השפעה דרך החינוך, מפעלי תרבות, בתי ספר לנוער אנשיה האמינו כי יוכלו לשנות את פני המצב של הדת בארץ.
דרך נוספת דרשה פעילות ארגונית חלוצית-דתית בארץ ובגולה, שתיצור בעריה ובמושבותיה תנאים של חיי תורה ועבודה, שלא תלויים ומושפעים מהחיים בארץ.
מראשיה וממקימי האידיאלוגיה של הציונות הדתית הסוציאלית נמנו שמואל חיים לנדוי, הרב ישעיהו שפירא, ישעיהו ברנשטיין ועוד.
המפעל הראשון שהוקם על ידי הפועל המזרחי היה בשנת 1923 בפתיחת מטבח פועלים עצמאי כשר בתל אביב, זמן קצר לאחר מכן נפתחו מטבחים כשרים לעולים ולפועלים הדתיים גם בירושלים, פתח-תקוה וחיפה.
המפעל השני היה פתיחת לשכות עבודה עצמאיות של הפועל המזרחי, שפעיליו דאגו למציאת מקומות עבודה שונים, סיוע לחברים ברכישת מקצוע ועוד.
בשנת 1923 הוקמה קופת חולים עצמאית של הפועל המזרחי, ההכנסות הזעומות וההקצבות הקטנות של ההנהלה הציונית לא הספיקו לקיים את הקופה העצמאית, ולכן בשנת 1927 הוחלט סופית על הצטרפות לקופת החולים של ההסתדרות הכללית, לאחר שסוכם כי תשמר הכשרות בבתי החולים ובבתי ההבראה של קופת החולים הכללית.
עם זאת, דרשו גם נציגות בוועד המפקח, וקבלת עובדים מטעם הפועל המזרחי בסניפי קופת החולים של ההסתדרות הכללית.
בשנת 1940 נחתם הסכם בין הפועל המזרחי להסתדרות בעניין הקמת לשכות עבודה כלליות, וב־1943 הצטרף הפועל המזרחי לאיגוד המקצועי של ההסתדרות הכללית.
תחומים והשפעות התנועה על האוכלוסייה
הפועל המזרחי, שדגלה בדת סוציאלית, והזדהתה עם ציבור הפועלים בדרכי ההגשמה הציונית, חשה קרבה לציבור זה מבחינת המעמד ותנאי החיים, אך התקשתה למצוא את מקומה בהסתדרות הכללית, בשל האווירה האנטי דתית ששררה בה.
תחילת השפעת המפלגה הייתה מועטה בקרב רוב האוכלוסייה בארץ, שלא עודדו ותמכו בתנועת הפועל המזרחי היות שנתפסו כבחורים דתיים הבאים לכפות את דתם, כשהם מוסווים מאחורי השילוב של התנועה עם עבודת כפיים, גיוס ויישוב הארץ.
חרף כל הניסיונות להדחיקה ולמזער את השפעותיה ופועלה מצד ההסתדרות הכללית, מפלגת הפועל המזרחי המשיכה לדבוק בדרכה ובהשפעותיה על הציבור בגיוס הבחורים, בהמשך התיישבות יהודית שקיבלו ממוסדות היישוב תקציב וקרקעות, בהקמת איגוד ספורטיבי-דתי אליצור, ובהקמת תנועת הנוער בני עקיבא.
דבקות במטרה זו הוכיח עצמו מאוחר יותר שקיבלה תנועת הפועל המזרחי יחס טוב יותר והכרה במרכז ובקרב הציבור.
מפלגת הפועל המזרחי הצליחה להשפיע על האוכלוסייה ועל ההחלטות המתקבלות במספר תחומים בולטים:
תחום התעסוקה - בהקמת לשכות התעסוקה שתפקידה למצוא עבודה למחוסריה, דבר זה תרם רבות להשפעתה על האוכלוסייה בכך שהראתה שאכפת לה מהציבור ושהיא מעורבת בנעשה.
במוסדות הציבוריים - תחום נוסף בו התנועה השפיעה בעצם הפיכת המטבחים לכשרים במוסדות הציבוריים של קופות החולים, בתי ההבראה ועוד.
ניתן לראות כי עקב נחישותה וניסיונה לשמר עניין זה, עורר הערכה והתקרבות בקרב האוכלוסייה הדתית המאמינה.
תחום החינוך - הוחלט לפי הפועל המזרחי כי הם אינם מקבלים מספיק הקצאות וכספים על מנת לשמור על הערכים של מוסדות החינוך הדתיים שלהם, והוחלט כי יש לתקן עוול זה ולדאוג להמשך קיומם החשוב של מוסדות החינוך הדתי.
הוחלט על הקמת התנועה הנוער בני עקיבא המכשירה את דור ההמשך בידיעת הארץ במידות ומוסר, בשילוב חיי תורה ועבודה.
קיומה של תנועה זו, יצר היענות גדולה בקרב בני הנוער הדתיים, והביא להעמקת שורשי ואופי התנועה.
תחום ההתיישבות - אנשיה המשיכו לעודד תחום זה שבלט מאוד במפלגה, אך נתקלו במניעות שנבעו במחסור בהקצאת קרקעות להתיישבות ובמחסור בתקציבים כספיים.
לאחר דיון של הפועל המזרחי הוחלט למסור מאות דונמים למתיישבים ולקיים קצבאות להמשך ההתיישבות.
קליטת עלייה - תחום זה זכה לעזרה מההסתדרות הכללית ומהמרכז לסוכנות, במטרה לעודד עלייה יהודית לארץ ויישוב בה.
הוקמו וגויסו לעזרת המחלקה קרנות מיוחדות לעולים שסייעו להם להתאקלם בשיכונים הדתיים.
הפועל המזרחי ראתה בארץ ישראל כמדינת היהודים ודאגה לשמירת הצביון היהודי שיושרש בקרב האוכלוסייה.
בשנת 1935 הוקם ארגון הפועלות של הפועל המזרחי, שמטרתו הייתה לסייע לפועלות הדתיות במציאת תעסוקה ומגורים ובהקמת בתי ילדים שאפשרו את הטיפול בילדים בזמן עבודת ההורים.
בשנת 1960 התאחדה התנועה עם תנועת אומן (נשי המזרחי בישראל) ובהמשך שונה שם הארגון המשותף ל"אמונה - תנועת האשה הדתית לאומית".
הפועל גן שמואל מנשה הוא מועדון כדורסל של מועצה אזורית מנשה.
המועדון הוקם ב-1998 מהעברת מועדון הפועל גן שמואל שהוקם ב-1955 למועדון הכדורסל של מועצה אזורית מנשה שהוקם ב-1993.
1953 - התחלת פעילות כדורסל בגן שמואל - גבי ולד חוזר מקורס מאמני כדורסל, והמשחק כובש את הצעירים שזונחים את הכדורעף שבו הצטיינה גן שמואל עד אז .
מאז תופיע גן שמואל בכל עונה ועונה.
1957 - ההישג הראשון - מוסד חינוכי גן שמואל בהדרכת המאמן והמורה מיכה שמבן זוכה באליפות של מוסדות השומר הצעיר.
1959 - ההישג של כל הזמנים - קבוצת הנשים של גן שמואל מגיעה לגמר גביע המדינה, אך מפסידה למכבי תל אביב בתוצאה 42:33.
זוהר כהן ואחריו רלף קליין היו המאמנים הראשונים של קבוצת הבוגרים.
שאול קנז ואיציק הדר היו השחקנים המובילים .
בשלב זה לקח את האימון במועדון המאמן בוב גונן שהצטרף לקבוץ כמורה לאנגלית בתיכון.
ביחד עם מרדכי הר אבן בניהול הם הקפיצו את גן שמואל לצמרת הליגה הארצית .
בוב גונן הציב סטנדרטים גבוהים של אימון והפועל גן-שמואל התבססה דרך קבע במקום השני בליגת המשנה .יוסי גילאי ז"ל היה השחקן המוביל וראש הקבוצה .
1968 - מגרש הקט-סל נבנה.גם בקרב הילדים החלו אימונים סדירים ברמה גבוהה .
אלי זיו ואורה חנני אימנו את ילדי חברת הילדים של הקבוץ ומקימים קבוצות קט-סל.
מאז, בכל עונה פועלת קבוצת קט-סל בנים של הפועל גן-שמואל, ולעיתים גם קבוצות של בנות.
גביע המדינה בכדורסל 1972/1973 - מהישגי השיא - הפועל גן-שמואל שהייתה בצמרת הליגה הארצית, חוללה הפתעה כשניצחה בתל אביב את הפועל תל אביב 77:89, והדיחה אותה מהמשך ההופעה במשחקי גביע המדינה.
1970 - מעל מגרש הבלטות הוקם גג.
בערב הפתיחה הביסה קבוצת הקט-סל את משמר העמק 39:88, וקבוצת הבוגרים ניצחה את הפועל ירושלים (אז בליגה ארצית דרום) 68:75. במהלך השנים שלאחר-מכן קיבל האולם את חזותו הנוכחית במספר שלבים.
ב-1975 הותקנה לראשונה רצפת גומי, ב-1978 נבנו הקירות שמאחורי הסלים וחדרי ההלבשה, ולאחר מכן הקירות הצדדיים ויציעי הבטון.
1972 - הפועל גן-שמואל אלופת הפועל בקט-סל, גם בבנים וגם בבנות (המאמנים: אלי זיו ואורה חנני).
מאז העפילו קבוצות הקט-סל והילדים למשחקי גמר, ואף זכו באליפויות הפועל רבות.
קבוצות הקט-סל והילדים זכו גם בשנות ה-70 במרבית התארים בליגות האזוריות.
1975 - הפועל גן-שמואל העפילה לליגה העליונה (הלאומית) בפעם הראשונה בתולדותיה.
הוביל את הקבוצה כמאמן שחקן, האמריקאי רני גניולין (כיום מאמן מכללה מצליח בניו יורק).
הקבוצה הורכבה מבני קיבוץ גן-שמואל (למעט החדרתי משה קרויטרו), וביניהם: אריה לנדסמן, האחים עודד ועוזי לוי, יאיר צור ,טינו ברבי ,אלי זיו, ערן ליבני, רן שחור ותמיר וידרה.
במשחק מול הפועל נהריה, שנחשבה ליריבה העיקרית, ניצחה הקבוצה 97:70, ובכך הובטחה העלייה.
העלייה נחגגה במסיבה בחדר האוכל של הקיבוץ.
באותה התקופה, היו בליגה הלאומית שחקני חיזוק אמריקאים רבים, וההתמודדות בליגה נחשבה לקשה עבור קבוצה ללא שחקני רכש.
הקבוצה נשרה לליגה הארצית בתום עונה אחת לאחר ההעפלה.
1978 - הקבוצה שבה לליגה הלאומית לאחר שנתיים.עם המאמן בוב גונן והשחקנים המובילים אריה לנדסמן,יאיר צור, גל קנז, שחר דיקמן, נועם קציר, שי כספי, יענקלה גרינבוים וארנון עמיר.
הפעם הוחלט על חיזוק מינימלי לקבוצה, אך לא בשחקנים בשכר.
היהודים האמריקנים ג'ון לוין ומארק סק, בוגרי מכללות אמריקניות, הצטרפו לקיבוץ ועזרו לקבוצה לתקוע יתד בליגה הלאומית.
מוסד חינוכי גן-שמואל זוכה באליפות בתי הספר התיכוניים (מאמן: בוב גונן, עוזר אלי זיו).
הקבוצה ניצחה במשחק הגמר לעיני 1,500 צופים ברוממה חיפה את אורט קריית ביאליק 62:80.
1985-1975 - שנות השיא.הפועל גן שמואל בליגה הלאומית לגברים.כך גם קבוצות מחלקת הנוער, גם כדורסל הנערות והנשים פורח .
פעם בשבועיים, ביום שני, משחק בית .באגף הקרוב לרפת, ביציעי העץ, כל הקבוץ מקטן ועד גדול מעודדים את החברה מהקבוץ הקוראים תיגר על קבוצות הכסף הגדול.ביציעי הבטון שבצד השני יושבים האוהדים מהסביבה .
באותן שנים הפועל גן שמואל היא הקבוצה היחידה במישור החוף בין חיפה לתל אביב .
ס"ה קבוצת הבוגרים שיחקה בליגה הלאומית במשך 7 עונות (כולל 5 שנים רצופות)עד שירדה ב-1985. עונת השיא הייתה עונת 1981, שבסופה סיימה הקבוצה במקום השביעי (המאמן: פיני גרשון).
בעונת 1983 נאבקה הקבוצה נגד הירידה עד המחזור האחרון, שבו שיחקה מול מכבי חיפה ברוממה.
המנצחת במשחק נשארה בליגה, ואילו המפסידה ירדה.
הפועל גן שמואל הפסידה באותו משחק, וירדה ליגה.
גם קבוצת הנשים שיחקה בליגה הלאומית, וקבוצת הנוער נחשבה לאחת מהטובות בישראל.
קבוצות הגילאים הצעירים יותר זכו באליפויות, ורבים מהשחקנים איישו את הנבחרות הלאומיות השונות של ישראל - קדטים, נוער, עתודה ובוגרים.
1992-1985 - קבוצת הבוגרים שיחקה בליגת המשנה (ארצית).
הקבוצות הצעירות המשיכו להצליח .
1993-2006 - קבוצת הבוגרים ירדה לליגה א' ושיחקה בה על בסיס קבוצת הנוער המחוזקת במספר שחקנים בוגרים.
ב-2006 פורקה הקבוצה בהחלטת הקבוץ .
בשנים שלאחר מכן העמיד הקבוץ מידי כמה עונות, באופן לא סדיר קבוצה שהופיעה ואף זכתה בליגה ב' אך ויתרה על העלייה לליגה א'.
1993 - תחילת פעילות חוגים וקבוצות כדורסל במועצה אזורית מנשה.ביוזמת ושיתוף פעולה בין רכז הספורט שלומי אדיר ז"ל והמאמן פיצי גלנץ .
1999 - פעילות מחלקת הנוער של הפועל גן שמואל בניהול מרדכי הר אבן וחיים גולדשטיין עברה לאגודה המאוחדת גן שמואל-מנשה .
1999 - פעילות מחלקת הנוער של האגודה עברה לרשות המועצה האזורית מנשה, וקמה הקבוצה המאוחדת הפועל גן-שמואל מנשה.
הישג השיא בשנים אלה הושג בעונת 2003/4 כשקבוצת הנערים העפילה לגמר אליפות המדינה בו נכנעה לאליצור נתניה .
האגודה המאוחדת קיבלה תחת חסותה את בית הספר לכדורסל, המהווה מסגרת מכינה לקבוצות התחרותיות של המועדון, הפועל ברציפות מאז שנת 1954. קבוצות המועדון משתתפות בליגות הסדירות החל מליגות הקט-סל, וכלה בנוער.
הקבוצות של המועדון מדורגות בדרך כלל במקומות גבוהים בליגות בהן הם משתתפות, ומגיעות להישגים ניכרים יחסית לגודל המועדון.
בכל שנה מתאמנים במסגרת בית הספר עשרות ילדים (בנים ובנות) מכתות א'-ד'.
בית הספר לכדורסל עומד בבסיס המועדון, ומיועד לספק שחקנים מוכשרים לקבוצות המשחקות במסגרת הליגות .
הפועל העמק היא קבוצת כדורסל ישראלית מהמועצה אזורית גלבוע (מייצגת גם את עפולה ואת הגליל התחתון), המתמודדת בליגת העל.
המועדון, שהחל את דרכו בשם הפועל גלבוע גליל, ולאחר מכן שונה ל"הפועל העמק" הוקפץ לליגת העל לאחר שרישיון הקבוצה הבוגרת של הפועל גליל עליון בליגת העל הועבר לרשותם ביוני 2008. עד היום זכתה הקבוצה באליפות אחת ושתי אליפויות הליגה הבלקנית.
בין 2008 ל-2025 נקראה הקבוצה בשם "הפועל גלבוע גליל".
לאחר מעבר קבוצת "הפועל גליל עליון" הבוגרת לבעלות המועצה אזורית הגלבוע, התמזגה הקבוצה לקבוצה אחת "הפועל גלבוע-גליל".
המועדון "הפועל גליל עליון" שמר על מחלקת הנוער המקומית בגליל, ובעונת 2008/09 הקים מחדש את קבוצת הבוגרים בשם הוותיק בליגה ב'.
קבוצת הפועל גלבוע/עפולה העפילה לליגת העל בשנת 2006. את העונה ההיא סיימה הפועל גלבוע/עפולה במקום השישי, אך בעונה שלאחר מכן סיימה את הליגה במקום האחרון, וירדה ליגה.
זמן קצר לאחר מכן, החל משא ומתן בין קבוצת הפועל גליל עליון לבין מועצה אזורית הגלבוע, על פרידה מהפועל עפולה והקמת קבוצה חדשה שתיקרא גלבוע/גליל.
ב-13 ביוני 2008, לאחר שניסיון איחוד בין המועדונים נדחה על ידי הפועל גליל עליון, העביר הבעלים חיים אוחיון את רישיון ליגת העל לקבוצות הבוגרים של הפועל גלבוע ושחקני הקבוצה הבוגרת של גליל עליון הועברו לקבוצה החדשה שנקראה הפועל גלבוע גליל.
גליל עליון שמרו על מחלקת הנוער שלהם והקימו מחדש את הקבוצה שנה מאוחר יותר בליגה ב', בעוד גלבוע גליל "ירשה" את מחלקת הנוער של המועצה האזורית גלבוע, אשר התאחדה ב-2009 עם מחלקת הנוער של עמק המעיינות, ונקראת היום הפועל גלבוע/מעיינות.
נותנת החסות לקבוצה הייתה חברת אלטשולר שחם והקבוצה החלה לשחק בהיכל הספורט גן נר שרק הוקם.
בעונת , עונתה הראשונה בליגת העל, סיימה במקום החמישי בליגה הסדירה, ניצחה 3:2 את הפועל חולון בסדרת רבע הגמר והעפילה לפיינל פור, שם הפסידה למכבי תל אביב בחצי הגמר.בעונת סיימה הקבוצה במקום השלישי בליגה הסדירה, ניצחה 3:0 את עירוני אשקלון בסדרת רבע-הגמר, העפילה לפיינל-פור, וניצחה את הפועל ירושלים בחצי הגמר.
בגמר פגשה את מכבי תל אביב וזכתה באליפות ליגת העל לאחר ניצחון 90:77. לאחר הזכייה באליפות החתימו קבוצות הליגה את שחקני הקבוצה שזכתה - בריאן רנדל ודיון דאוול עברו יחד עם המאמן עודד קטש להפועל ירושלים, ג'רמי פארגו ואלישי כדיר עברו למכבי תל אביב ואיזייה סוואן עבר למכבי ראשון לציון.
למרות זאת, נשארו דגן יבזורי, גוני יזרעאלי, אבישי גורדון וגל מקל, ובנוסף עוזר המאמן שהפך למאמן ליאור ליובין.
בעונת השתתפה הקבוצה במוקדמות היורוליג בעקבות זכייתה באליפות, הודחה על ידי המופארם ורשאץ הסרבית בסיבוב הראשון, ובעקבות כך הקבוצה השתתפה ביורוקאפ.
בדצמבר 2010 הודחה הקבוצה מהיורוקאפ.
במאי 2011 העפילה לגמר הפלייאוף, והפסידה במשחק הגמר למכבי תל אביב.
בעונת , בעקבות פסילת האולם הביתי על ידי היול"ב מלארח את משחקי היורוקאפ, השתתפה הקבוצה (בנוסף לליגה הישראלית) בליגה הבלקנית ואף זכתה באליפות לאחר שגברה בגמר 84–89 על לבסקי סופיה.
בעונת זכתה הקבוצה בפעם השנייה ברציפות באליפות הליגה הבלקנית, לאחר שגברה בתום שתי הארכות על לבסקי סופיה 79–87.
בעונת הקבוצה עלתה בפעם השלישית ברציפות לגמר אליפות הליגה הבלקנית, וסיימה במקום השני לאחר שנוצחה על ידי לבסקי סופיה 69–75.
בעונת נקלעה הקבוצה למשבר מקצועי שבעקבותיו המאמן ברק פלג פוטר כשאת מקומו תפס אריאל בית הלחמי.
באותה עונה גלבוע גליל ירדה לליגה הלאומית, אולם חזרה לליגת העל כעבור עונה אחת.
בעונת לאחר שחזרה מהליגה הלאומית הקבוצה הפתיעה בעזרת סגל צעיר ומקומי, וסיימה במקום התשיעי עם מאזן של 15 ניצחונות ו-18 הפסדים, במרחק נקודה מהפלייאוף.
במהלך העונה ניצחה הקבוצה את מכבי תל אביב 3 פעמים, לאחר 2 סלי ניצחון של השחקן ג'ייסון סיגרס בהיכל מנורה מבטחים, וניצחון בית.
בעונה זו הובילו את הקבוצה הישראלים חואקין שוכמן ויחזקאל סקוורר, והזרים ג'ייסון סיגרס, מרפי הולוואי, מייקל קוואלס ואריק גריפין.
בתום עונת הודיע אוחיון כי בשל בעיות תקציביות בכוונתו לפרק את המועדון, בעקבות חוסר העברת תקציב של מועצה אזורית גלבוע, למרות התחייבותם.
לאחר מספר שבועות ופגישות בין ארגון האוהדים לבין המועצה האזורית נמצא פתרון וגלבוע גליל הודיעה כי תופיע בליגה הבכירה גם בעונת המשחקים הבאה בכפוף לכך שאוהדי הקבוצה ישיגו עד תחילת עונת 2020/2021 מיליון וחצי שקלים, חצי מיליון עד סוף שנת 2019 ועוד מיליון עד סוף העונה.
לאחר פטירתו של הבעלים חיים אוחיון, ערב פתיחת עונת , ביקשו היורשים להעביר את הקבוצה לאור חוב גדול למס הכנסה, ואף הצהירו כי אם לא יימצא גוף שיסכים לקחת עליו את ההתחייבויות הכספיות לעונה הקרובה, היא לא תמשיך בליגת העל.
לאחר מספר שבועות, בעלות הקבוצה הועברה לאיש העסקים גדעון ידין, בעלי חברת התעשייה "גבעסול", ששימש בעבר כספונסר של הקבוצה.
בסיום העונה העפילה הקבוצה לפלייאוף, והודחה ברבע הגמר על ידי הפועל ירושלים.
את עונת פתחה הקבוצה תחת המאמן רמי הדר בניצחון בית בהארכה כפולה נגד הפועל גליל עליון 117–115, אולם לאחר שהתדרדרה למאזן 2–8 שלילי ולתחתית הטבלה הוא פוטר.
בתפקיד החליף אותו עוזרו גוני יזרעאלי.
ב-9 בינואר 2023 חתם בקבוצה אריאל בית הלחמי, שאימן את הקבוצה בעבר, את העונה סיימה הקבוצה במקום ה-12 והאחרון במאזן של 5 ניצחונות ו-22 הפסדים ללא ניצחון חוץ ונשרה לליגה הלאומית.
בעונת מונה גיא קפלן למאמן הקבוצה, ולאחר יותר מחצי עונה מאכזבת הייתה גלבוע גליל בסכנת ירידה ל.
במרץ 2024 פוטר קפלן והוחלף בידי שי סגלוביץ', שהוביל אותה לרצף של אחד עשר ניצחונות והעלה אותה מהמקום ה-11 למקום הרביעי.
ברבע גמר הפלייאוף ניצחה גלבוע גליל בסוויפ את מכבי ראשון לציון 3–0, ובחצי הגמר פגשה את מכבי רחובות לסדרה בה המנצחת עולה לליגת העל.
גלבוע פתחה את הסדרה ביתרון 2–0, ועל אף שרחובות הצליחה לנצח את שני המשחקים הבאים גלבוע גליל ניצחה במשחק החמישי והמכריע ברחובות לאחר הארכה וחזרה לליגת העל לאחר עונה אחת.
בגמר הליגה פגשה הקבוצה את אליצור עירוני נתניה, ניצחה 90–85 באולם ישורון וזכתה באליפות הלאומית.
לקראת עונת שינתה גלבוע גליל את סמלה ומינתה למאמנה את שרון אברהמי, שבעונה הקודמת זכה בתואר מאמן העונה בליגת העל בכדורסל.
לקבוצה הצטרפו הישראלים גיל בני, גור לביא, ולוטן אמסלם, לצד הקפטן רועי נציה שעלה עם הקבוצה מהלאומית והזרים בן מור, ג'ון דייוויס, עמנואל נזקווסי וישמעאל אל-אמין.
לאחרי סיבוב ראשון עגמומי, בו ניצחה ארבעה משחקים בלבד, ביצעה הקבוצה שינוי משמעותי והחתימה בין היתר את ניב משגב מהפועל חולון ופול סקראגס מהפועל באר שבע דימונה.
בזכות סיבוב שני מוצלח וחמישה ניצחונות מתוך שבעת המשחקים האחרונים, סיימה הקבוצה את העונה הסדירה במקום השמיני, והדיחה את עירוני נס ציונה בפליי-אין הראשון בתולדות ליגת העל.
בפלייאוף שיחקה הקבוצה מול הפועל תל אביב.
על אף שבשלושת המשחקים בסדרה הצליחה גלבוע להוביל ביתרון גדול בחלקים נכבדים של המשחק, היא הפסידה בשלושתם והודחה 0–3.
לקראת עונת 2025/2026 בליגת העל בכדורסל מיזגה הקבוצה לתוכה את פעילותה של קבוצת הבוגרים של הפועל עפולה, ושינתה את שמה ל"הפועל העמק", שתייצג את אזור העמק, מועצה אזורית גלבוע, הגליל התחתון ועפולה.
הקבוצה נפרדה סופית מחלקה בקבוצת "הפועל גליל עליון", הנמצאת בניהול האוהדים, בשיתוף המועצה האזורית הגליל העליון והעיר קריית שמונה.
ב-2 בספטמבר 2025 הודיעה הקבוצה כי חתמה הסכם חסות עם חברת התקשורת גילת טלקום ומעתה תיקרא "הפועל גילת טלקום העמק".
ב-30 בנובמבר 2025 שונה שמו של "היכל הספורט גן נר" ל"היכל חיים אוחיון" על שם מייסד הקבוצה, חיים אוחיון.
לאורך השנים תומך בקבוצה ארגון האוהדים Gilboa Supporters, אשר הוקם בשנת 2007. הארגון ליווה את הקבוצה במשחקי הבית מהיציע הישן, ומגיע עם הקבוצה למשחקי חוץ ברחבי הארץ.
ב-27 ביולי 2025 הודיע הארגון על הפסקת התמיכה לאחר הקמת הפועל העמק, אך ב-29 באוגוסט הגיע להסכם עם הנהלת המועדון שיחזור לתמוך בו ובתמורה ישונה שם הקבוצה ל"הפועל העמק גלבוע גליל עפולה" כעבור עונה.
בשנת 2018 הוקמה קבוצת בת שנקראת הפועל גלבוע/מעיינות ברוש כחלק מחזון המועצה, במטרה מוצהרת לשמש בית למצטייני קבוצות הנוער (גלבוע/מעיינות) וכקבוצת הבת של הפועל גלבוע גליל מליגת העל.
כיעד הוצב בפני הקבוצה עליה לליגה הארצית (הליגה השלישית בישראל), כאשר במסגרת זו יוכלו שחקני הקבוצה לשחק גם בליגה הבכירה, תחת תקנת "הכרטיס הכפול" המאפשר לשחקנים עד גיל 22, להשתייך לקבוצה מליגת העל ובמקביל לשחק בליגה הארצית.
בסיום עונתה הראשונה (2018/2019), הקבוצה, בראשותו של המאמן ליאור קרת, עמדה במשימתה לאחר שגברה על קריית טבעון בתוצאה 66:87, זכתה באליפות ליגה א' צפון, והעפילה לליגה הארצית.
בעונת 2022/2023 העפילה הקבוצה לגמר הפלייאוף של המחוז הצפוני של הליגה הארצית, אך לבסוף הפסידה למ.ס.
הקבוצה מתאמנת ומשחקת באולם עין חרוד.
לעיתים משחקיה הביתיים מתקיימים באולם בגן נר.
הפועל גבת/יגור הייתה קבוצת כדורסל ישראלית.
זכתה בשנת 1976 בגביע המדינה בכדורסל.
קבוצת הפועל יגור הוקמה בשנות ה-50 ושיחקה בליגה הבכירה לראשונה בעונת 1962/1963 אך ירדה בעונתה הראשונה חזרה לליגת המשנה.
גם ההעפלה השנייה שלה לליגה הראשונה, בעונת 1967/1968, הסתיימה בירידה חזרה לליגת המשנה אחרי עונה אחת בלבד.
קבוצת הפועל גבת הוקמה ב-1953 ועלתה לליגה הבכירה לראשונה בעונת 1965/1966. הקבוצה סיימה את עונתה הראשונה בליגה העליונה במקום הרביעי.
גבת הצליחה לשרוד בליגה עוד 2 עונות כשסיימה במקומות ה-8 וה-11, כאשר בעונת 1967/1968 משחקת הקבוצה במקביל לקבוצת הפועל יגור באותה ליגה והצליחה להישאר בליגה בניגוד ליגור שירדה לליגת המשנה.
בעונתה הרביעית בליגה הלאומית, 1968/1969, סיימה במקום ה-12 וירדה לליגת המשנה בסיומה.
בשנת 1969, החליטו שני הקיבוצים גבת ויגור לאחד את קבוצותיהם לקבוצה אחת שתייצג אותם בליגה הבכירה, שנקראה הפועל גבת/יגור.
הקבוצה המאוחדת החלה את דרכה בליגה הארצית בעונת 1970/1971, והצליחה לסיים במקום המוביל לליגה הבכירה.
עונת 1971/1972 הייתה עונתה הראשונה של הקבוצה המאוחדת בליגה הבכירה והיא סיימה במקום השני בליגה כסגנית האלופה של מכבי תל אביב.
בהמשך שנות השבעים ביססה הקבוצה את מעמדה כקבוצת צמרת כשסיימה פעמיים במקום השלישי, כאשר בתווך הגיעה הקבוצה למעמד גמר גביע המדינה בעונת 1974/1975, אך נוצחה בידי מכבי תל אביב, 74-89 ונותרה הסגנית.
בעונת 1975/1976 סיימה פעם נוספת במקום השני בליגה.
במסגרת גביע המדינה באותה העונה, 1975/1976, הדהימה הפועל גבת/יגור, והדיחה את מכבי תל אביב ברבע גמר גביע המדינה בכדורסל ולאחר מכן גם העפילה לגמר הגביע בפעם השנייה ברציפות ואף זכתה אחרי ניצחון על הפועל תל אביב 76-90 ביד אליהו.
גבת הייתה הקבוצה הראשונה מחוץ לעיר תל אביב שזוכה בתואר כלשהו (אליפות או גביע).
עונת 1977/1978 הייתה השנה הראשונה בה החלו להשתמש בשיטת הכרעה לאחר הליגה הסדירה, והוחלט לקיים פלייאוף של שש הקבוצות שיסיימו ראשונות בתום הליגה הסדירה.
את העונה הסדירה סיימה גבת/יגור במקום החמישי בלבד, אך לפלייאוף הגיעה הקבוצה בכושר משחק טוב והצליחה לסיים כסגנית האלופה למכבי תל אביב, בפעם השלישית בהיסטוריה שלה.
כוכביה הבולטים של הקבוצה בשנות השבעים היו: בועז ינאי, איתמר מרזל, אור גורן, שמריהו זסלבסקי, עירא הררי, גבי טייכנר, והקפטן בארי שיפמן.
קבוצה זאת התבססה על שחקנים ישראלים בלבד, והמאמן היה רני כהנא הצעיר.
בסיום עונת 1978/1979 סיימה במקום הרביעי בליגה אחרי שהפסידה במשחק על המקום השלישי בפלייאוף של הליגה הלאומית.
בסיום עונה זו פרש קיבוץ גבת מהאיחוד עם יגור והקבוצה התפצלה לשתי הקבוצות המקוריות: הפועל יגור העמק והפועל גבת.
הפועל גבת המשיכה לשחק בליגה הראשונה בשנות השמונים תחת שמות שונים כמו: הפועל גבת/עמק יזרעאל והפועל איתן גבת ולא זכתה להישגים משמעותיים.
לקראת סוף שנות השמונים ותחילת שנות התשעים התנדנדה הקבוצה בין הליגה הבכירה לליגת המשנה ולא הצליחה לתקוע יתד בליגה הראשונה.
בשנת ירדה הקבוצה מן הליגה הראשונה ולאחר מכן התפרקה סופית.
הפועל הרצליה היא קבוצת כדורגל ישראלית מהעיר הרצליה, אשר משחקת בליגה א', הליגה השלישית בישראל.
הקבוצה החלה את דרכה בראשית שנות השלושים כהתארגנות של פועלי חברת "השדה" לקידוח בארות, שמרכזה היה בהרצליה.
בראש הקבוצה עמד נחום כהן, שהיה אף אחד ממנהלי "השדה".
הקבוצה נרשמה בהתאחדות לכדורגל ב-1934 ובאותה שנה שיחקה לראשונה בליגה ב' שהייתה הליגה השנייה, והאחרונה בסדר הליגות.
כבר בעונתה הראשונה הצליחה הפועל הרצליה להעפיל לליגה הבכירה, זאת על אף שהפסידה בצמד משחקי המבחן נגד מכבי נס ציונה 5-4 (4-0 להרצליה בביתה ו-0–5 לנס ציונה בביתה) אחרי שההתאחדות פסלה את המשחק בנס ציונה.
הקבוצה שיחקה בליגה הבכירה החל מעונת 1938, ובמרבית שנות הארבעים, בהם לא הצליחה להגיע להישגים.
בעונת 1939 רשמה הקבוצה את ניצחונה הגדול בעת ההיא 1–3 על מכבי תל אביב, הקבוצה הבכירה בארץ באותן השנים, במגרש בהרצליה.
שנה לאחר מכן הגיעה הפועל הרצליה לחצי גמר הגביע בו הפסידה להפועל חיפה משער בהארכה.
ב-1945 ירדה הקבוצה חזרה לליגה ב' ומאז לא שבה עוד לליגה הבכירה, כשבמרבית השנים שחלפו מאז נדה הקבוצה בין הליגות הנמוכות.
לאחר קום המדינה שיחקה בליגה המיוחדת של 1949/1950 וסיימה בחלק העליון של בית השרון מה שהכניס אותה לבית הדרום בליגה ב' של העונה לאחר מכן.
בעונת 1953/1954 ירדה הקבוצה לליגה ג' לאחר שסיימה במקום ה-13 מתוך 14. שם נשארה עד עונת 1959/1960 אז הצליחה לחזור לליגה א' (ליגת המשנה) אך ירדה מיד חזרה לליגה השלישית לאחר שסיימה במקום האחרון.
ב-1964 תחת המאמן מקס ווזניאק הצליחה הקבוצה לחזור לליגת המשנה שם בילתה כקבוצת מרכז טבלה ומטה המנסה להעפיל לליגה הבכירה ללא הצלחה.
באותן השנים שיחקו מכבי והפועל הרצליה במשך תקופה ארוכה ביחד בליגת המשנה ולאחר מכן אף בליגה השלישית (לאחר האיחוד של בית הצפון ובית הדרום ב-1976).
בזמנים אלו הכדורגל המקומי היה עיסוק פנאי מרכזי בעיר, ואוהדים רבים היו פוקדים את המגרש הישן ברחוב הס בעיר.
האווירה בין האוהדים באותה תקופה הייתה לוהטת ולוותה לא פעם בתיגרות אלימות.
בעונת 1960/1961 רשמה הקבוצה את הישגה הגדול ביותר של כאשר העפילה לשלב חצי גמר גביע המדינה בו הודחה על ידי הפועל פתח תקווה לאחר הפסד בתוצאה 4-0.
עד תחילת שנות ה-70 הקבוצה המובילה בעיר הייתה הפועל הרצליה.
התפנית ביחסי הכוחות לטובת היריבה העירונית מכבי הרצליה החלה עם עלייתו של ניסים כהן ממחלקת הנוער של מכבי בגיל 16 והצטרפותו לקבוצת הבוגרים.
בתחילת שנות ה-80 של המאה ה-20 שיחקה הקבוצה בליגה הארצית, שהייתה אז הליגה השנייה בחשיבותה.
משחק העלייה של הקבוצה לליגה זו היה משחק המבחן הראשון בזמנו לעליה לליגה הארצית.
המשחק התקיים ב-19 במאי 1979 באצטדיון העירוני בפתח תקווה נגד מכבי קריית גת שסיימה במקום השני בליגה א' דרום, והסתיים בתוצאה 1–3 לטובת הפועל הרצליה משערים של צבי גרנות, יורם פירסט ושמעון שוחט.
עם בחירתו של אלי לנדאו (ממחנה הפוליטי של הימין) לראשות העיר הרצליה פרס את חסותו על קבוצת מכבי הרצליה, ולטענת האוהדים האדומים הקבוצה סבלה מהתעלמות מוחלטת עקב השתייכות המועדון למחנה הפוליטי מהשמאל (מפלגת העבודה).
על כן חלה התדרדרות בתפקוד הקבוצה שצנחה עד לליגה ב' שם שיחקה משנת 1983 עד 2000 כקבוצה המנסה להעפיל לליגות העליונות ללא הצלחה.
עם מעבר הקבוצה לבעלים הנוכחיים, משפחת חיו חמו, חזרה הקבוצה בשנת 2000 לליגה א' לאחר 18 שנים של היעדרות.
בשנת 2003 העפילה לליגה הארצית, שם שיחקה במשך ארבע שנים עד שירדה בחזרה לליגה א' בשנת 2007.
בעונת 2009/2010 העפילה שוב לליגה הלאומית, אך נשרה ממנה לאחר שתי עונות בלבד.
באוגוסט 2010 נפגשה קבוצת הפועל הרצליה למשחק דרבי מול מכבי הרצליה, לאחר 23 שנים שהקבוצות לא התמודדו במשחק רשמי.
הפועל הפסידה 0 - 1 וניצחה בגומלין באותה תוצאה.
בדצמבר 2022 התקיים דרבי נוסף במסגרת בליגה א' דרום, שהסתיים בתיקו 0-0.
בעונת 2012/2013, תחת הדרכתו של המאמן צחי טיאר, סיימה הקבוצה את הליגה הסדירה במקום החמישי והפסידה בגמר הפלייאוף המחוזי להפועל מגדל העמק.
כעבור שנתיים, תחת הדרכתו של תומר אסולין, העפילה הקבוצה פעם נוספת לפלייאוף דרך המקום הרביעי, אולם הודחה על ידי הפועל בית שאן.
גם בעונה שלאחר מכן, תחת הדרכתו של תומר קשטן, סיימה במקום הרביעי והודחה בפלייאוף על ידי עירוני טבריה.
בעונת 2022/23 עברה לשחק במחוז דרום של ליגה א'.
בהובלת המאמן ארז בנודיס סיימה הקבוצה במקום הרביעי כשספגה רק 24 שערים, אך כשלה בפליאוף העלייה לליגה הלאומית.
בעונה זו זכתה בגביע האזורים לאחר שהכניעה 0–1 את הפועל בני זלפה בגמר.
בעונת 2024/25 זכתה בשנית בגביע האזורים לאחר מהפך בדקה ה-90 מול הפועל מרמורק, אך נחלה אכזבה קשה ולא העפילה לליגה הלאומית לאחר ששוב כשלה בפליאוף.
את הקבוצה הדריך עידן דוד.
הפועל הצעיר היה עיתון ארץ ישראלי, שנוסד על ידי מפלגת הפועל הצעיר בשנת 1907 ונסגר ב-1970.
עורכו הראשון של העיתון (עד שנת 1922) היה יוסף אהרונוביץ' ולאחר מכן יצחק לופבן.
לאחר פטירתו בשנת 1948 ערך אותו ישראל כהן, עד צאתו לגמלאות בשנת 1970. על-אף שיצא במסגרת מפלגתית, היה העיתון "רך" מבחינה אידאולוגית ולא דוגמטי וכופה את האידאולוגיה על התכנים.
עגנון הזכיר את העיתון מספר פעמים בספרו "תמול שלשום".
הופעתו של "הפועל הצעיר" הופסקה באוקטובר 1915 וחודשה רק בסוף 1918, אחרי סיום מלחמת העולם ה-I.
בידיעה בעיתון "חדשות מהארץ" ("הארץ") דצמבר 1918 נכתב: "הנני בא רק להכריז בפני קוראי "החדשות מהארץ" על הופעתו מחדש של אחד האורגנים הכי חשובים שיצאו לאור עד עתה בארץ וכל חובבי הספרות והחיים החדשים יקבלו הודעה זו בברכה ובשמחה."
עם האיחוד בין מפלגת אחדות העבודה ומפלגת הפועל הצעיר בשנת 1930 והקמת המפלגה המאוחדת מפא"י, הפך העיתון, שיצא במתכונת שבועית, להיות הביטאון הרשמי של מפא"י ביישוב ובשנות המדינה הראשונות.
למרות היותו עיתון רשמי של המפלגה הובעו בו, בעידודו של עורכו לופבן, דעות אופוזיציוניות לקו המרכזי של המפלגה.
בעיתון התפרסמו מאמרים מאת אנשי ברית שלום וכותבים אחרים שניגחו את הקו המרכזי האקטיביסטי של מפא"י ואת ראשיה.
בבואו לסכם 40 שנות הופעת "הפועל הצעיר" כתב לופבן, עורכו:
בקיץ 1970 מונה לעיתון מפרק, לאחר שצבר הפסדים כבדים.
נעשו ניסיונות למכור אותו ללא הצלחה והוא נסגר.
הפועל גבעתיים היא קבוצת כדורסל ישראלית המשחקת בליגה ב' מחוז תל אביב ובשנות ה-90 שיחקה בליגה הלאומית בישראל כקבוצה עצמאית.
המועדון הוקם על ידי מיכה שמבן בשנת 1986, תחילה כמחלקת נוער ובהמשך בקבוצת בוגרים שהתבססה על שחקני הבית שגדלו באגודה.
רגע השיא של הקבוצה היה בעונת 1992/1993. שנה קודם לכן העפיל המועדון לראשונה בתולדותיו ללאומית א' בכדורסל ובעונתו הראשונה בליגת העל הצליחה הקבוצה להעפיל לגמר גביע המדינה בכדורסל שם נוצחה בידי הפועל תל אביב 65-71.
שנה לאחר מכן נשארה הקבוצה בליגה לאומית א' לאחר שניצחה במחזור הסיום את מכבי חיפה.
בעונת 1994/5 נשרה הקבוצה לליגה השנייה אחרי 3 שנים בלאומית א', באותה העונה שברה גבעתיים את שיא הנקודות לקבוצה במשחק ליגה לאחר
שקלעה כ-166 נקודות בניצחון 166-78 על בית"ר רמת גן במחזור ה12 באותה העונה.
בשנת 1999 התפרקה הקבוצה, ונמחקה מהאיגוד עקב בעיות ניהול וחוסר תקציב.
שנתיים מאוחר יותר בשנת 2001 הוקמה הקבוצה מחדש והחלה לשחק בליגה א'.
בשנת 2002 העפילה הקבוצה לליגה הארצית ובשנת 2005 שבה הפועל גבעתיים לליגה הלאומית אחרי 6 שנות היעדרות.
בסיום עונת 2006 -2007 נשרה הפועל גבעתיים לליגה הארצית אחרי שנתיים בהן שיחקה בליגה הלאומית.
בסיום עונת 2008-2009 ירדה הקבוצה מהליגה הארצית אל ליגה א'.
בסיום עונת 2012-2013 העפילה הפועל גבעתיים לליגה הארצית אחרי היעדרות של 4 שנים.
לאגודה מחלקת נוער בעלת 14 קבוצות ילדים ונוער ו-9 בתי ספר לכדורסל.
הפועל גליל עליון היא קבוצת כדורסל ישראלית מהמועצה אזורית הגליל העליון, בשיתוף העיר קריית שמונה, המתמודדת בליגת העל.
הקבוצה נוסדה בשנת 1972 (כהפועל כפר גלעדי) וקיבלה את השם המזוהה איתה ב-1978. גליל עליון היא הקבוצה השלישית בהיסטוריה שזכתה באליפות המדינה בכדורסל (לאחר מכבי תל אביב והפועל תל אביב).
לאורך ההיסטוריה זכתה הקבוצה באליפות אחת (1993) ובשני גביעי מדינה (1988, 1992).
לאחר שהבעלים חיים אוחיון העביר את רישיון ליגת העל של הקבוצה הבוגרת להפועל גלבוע גליל בתום עונת 2007/08, המועדון "הפועל גליל עליון", ששמר על מחלקת הנוער המקורית, הקים מחדש את קבוצת הבוגרים ב-2009 ומאז היא נמצאת בבעלות אוהדיה בשיתוף המועצה האזורית גליל עליון.
הקבוצה מארחת את משחקיה באולם פיס כפר בלום, המכיל 1,400 מקומות ישיבה.
הקבוצה העפילה לראשונה לליגה הבכירה בסיום עונת 1978/79.
ב-2008 הבעלים, חיים אוחיון, החליט להעביר את רישיון ליגת העל של הקבוצה הבוגרת לגלבוע והקבוצה שיחקה בליגות הנמוכות מספר שנים, עד אשר זכתה באליפות הליגה הלאומית לעונת 2020/21 והעפילה לליגת העל.
בעונת 1966/1967 היה הניסיון הראשון להקים את הקבוצה, כאשר גרשון פרינץ (ששיחק באותם ימים בהפועל גבעת חיים בליגה הלאומית) הקים את קבוצת הפועל שדה נחמיה בליגה ג' (הליגה התחתונה), אך היא נכשלה בניסיון ההעפלה לליגה ב' במשחק המכריע מול הפועל כפר גלעדי.
בעונת 1967/1968 המשיכה הקבוצה בניסיונותיה להעפיל לליגה ב', כאשר לאחר מלחמת ששת הימים הצטרפו אל הקבוצה שחקנים מקיבוץ מרום גולן שרק הוקם.
במהלך אותה עונה העפילה הקבוצה לגמר גביע הקיבוצים, כאשר בדרך היא מנצחת את הפועל אשדות/אפיקים שעלתה באותה עונה לליגה הלאומית.
בסיום העונה נעשה ניסיון לאחד את הקבוצה עם קבוצת הכדורסל של קיבוץ דפנה, אך ניסיונות אלה לא צלחו והקבוצה פורקה.
ב-1972 נעשה ניסיון נוסף לבדוק האם ניתן להקים קבוצה מאוחדת ליישובי הגליל, כאשר קבוצת הארלם גלובטרוטרס האמריקאית התארחה באולם הפתוח באיילת השחר ומשכה כ-3,000 צופים.
בסיום המשחק הוחלט כי יש להקים קבוצה חדשה שתמשוך אליה את שחקני הכדורסל המובילים באזור ותנסה להעפיל לליגה הלאומית (הליגה הבכירה).
בעונת 1972/1973 מונה פרינץ למאמן/שחקן הקבוצה הראשונה על בסיס הפועל כפר גלעדי מליגה ב', אך בשל חוקי איגוד הכדורסל באותן שנים לא התאפשר לשנות את שמה של הקבוצה מבלי שתרד לליגה ג'.
הקבוצה הורכבה בעיקר משחקני כפר גלעדי, אך היא נכשלה בניסיון להעפיל לליגה א', לאחר שהפסידה להפועל עין דור במשחק המכריע בשתי הארכות.
בעונה לאחר מכן איגוד הכדורסל הקפיא את העליות והירידות בין הליגות השונות בשל מלחמת יום הכיפורים.
במלחמה נהרג שחקן הקבוצה אביהוא גלעדי.
בעונת 1974/1975 הקבוצה התאחדה עם הפועל קריית שמונה ושינתה את שמה ל"הפועל כפר גלעדי-קריית שמונה", כאשר בסיום אותה עונה עולתה הקבוצה לליגה א'.
במקביל מתחילה התפרקות של קבוצות הכדורסל בקיבוצים (שבשיאן מנו 6 קבוצות בליגה הבכירה) ושחקנים רבים, בראשם שחקן נבחרת ישראל גיורא דורי מקבוצת גבת יגור, מחליטים לחזק את הקבוצה.
בתוך כך, במגרש בכפר גלעדי מוקמות טריבונות נוספות שמגדילות את הקיבולת באולם ל-900 צופים.
עם זאת, הקבוצה נכשלה בניסיון להעפיל לליגה הארצית.
בעונת 1976/1977 התקבל שחקן מכבי תל אביב מיכה שוורץ לקיבוץ חולתה והקבוצה התאחדה עם הפועל חולתה ושינתה את שמה ל"הפועל כפר גלעדי-חולתה".
בתחילה המשחקים שוחקו בשני הקיבוצים בחלוקה שווה, אך בשל העובדה כי המגרש בחולתה אינו מקורה הועברו כלל המשחקים לכפר גלעדי.
בסיום אותה עונה העפילה הקבוצה לליגה הארצית.
בסיום עונת 1977/1978 הוקם חוג האוהדים של הקבוצה על ידי שישו גבאי ויובל סביר.
בעונת 1978/1979 שינתה הקבוצה לראשונה את שמה ל"הפועל גליל עליון" והיא הורכבה משחקני יישובי הגליל כולו.
לקבוצה הצטרפו הסנטר בוב פדרהסט ושחקן הנוער ארז חזן מקיבוץ שמיר.
בסיום אותה עונה גברה גליל עליון על הפועל נהריה ומכבי טבריה והעפילה לראשונה לליגה הלאומית.
לתפקיד יו"ר הקבוצה מונה צליל גורלי.
הפיכה לאחת הקבוצות המובילות בישראל
בעונת 1979/1980 הוקם יציע נוסף באולם ציפורי בכפר גלעדי שהעלתה את קיבולת האולם ל-1200 צופים.
לקבוצה הצטרפו אריק מנקין ממכבי תל אביב, לאחר שפדה את כרטיס השחקן שלו ב-40,000 דולר והרכז הזר קרל ווינפרי לאחר שעבד קודם כנהג מונית והתגלה במקרה על ידי שחקן הקבוצה בוב פדהרסט.
את ניצחונה הראשון בליגה הבכירה רושמה גליל עליון כבר במשחקה השני כאשר גברה 82-97 על בית"ר תל אביב.
את העונה הראשונה היא סיימה במקום השביעי כשלזכותה 8 ניצחונות.
בעונת 1980/1981 גליל עליון מתבססת בליגה הלאומית ומסיימת במקום הרביעי עם 15 ניצחונות והקדימה קבוצות מובילות כמו הפועל תל אביב, הפועל חולון והפועל ומכבי חיפה.
בשנים הבאות הופך אולם ציפורי למבצר והקבוצה מסיימת ברוב העונות בחלק העליון של הטבלה.
בעונת 1982/1983 הצטרף אל גליל עליון השחקן שהפך למזוהה ביותר עם הקבוצה המתאזרח בראד ליף.
בתום אותה עונה ניסתה מכבי תל אביב להחתים את ווינפרי, אך בשל התנגדות של יתר הקבוצות החברות באיגוד ההעברה לא יצאה אל הפועל, ונחקק "חוק ווינפרי", שאסר על זרים ששיחקו בישראל לעבור ישירות לקבוצה אחרת בארץ, ועליהם לעבור תקופת צינון של שנתיים במדינה אחרת (חוק זה המשיך עד עונת 1990/91).
בעונת 1987/1988, בהנהגתו של המאמן מולי קצורין, זכתה גליל עליון בתואר ראשון לאחר שגברה על אליצור נתניה בגמר גביע המדינה 77-79. את הקבוצה הובילו ליף, נדב הנפלד והשחקן הזר ווין פרימן, שהתגלה כששיחק כדורסל רחוב בארצות הברית.
בסיום אותה עונה נפתח האולם החדש בקיבוץ בכפר בלום, שמונה 2,200 מקומות ישיבה והפך למזוהה עם הקבוצה.
קצורין והגליל העליון שחזרו את ההישג בעונת 1991/1992 כאשר גברו על מכבי ראשון לציון של מיקי ברקוביץ' 76-84. את אותה קבוצה הובילו השחקנים הזרים אנדרו קנדי ומייק גיבסון והישראלים ליף ודורון שפר.
בעונת 1992/1993 עצרה גליל עליון רצף של 23 אליפויות רצופות של מכבי תל אביב כאשר ניצחה אותה בחצי גמר הפלייאוף בחמישה משחקים.
גליל גם זכתה בסופו של דבר באליפות אחרי ניצחון בסדרת הגמר בהנהגתו של פיני גרשון, על הפועל תל אביב בארבעה משחקים ללא יתרון ביתיות.
עונה זו כונתה בשם "עונת הדובדבנים" וזו הייתה האליפות הראשונה בהיסטוריה של הקבוצה, והאליפות הראשונה שבה לא זוכה קבוצה מתל אביב..
כמו כן הקבוצה הגיעה לחצי גמר גביע ספורטה שם הודחה בידי אפס פילזן.
בעונת 1994/1995 הגיעה פעם נוספת לסדרת גמר הפלייאוף בהנהגתם של עודד קטש ואנדרו קנדי, אך כשלה מול מכבי תל אביב והפסידה לה 3-0 בסדרת הטוב מחמישה משחקים.
כאשר גליל כמעט והפתיעה את מכבי במשחק השני אך לבסוף הפסידה 78-73.
בעונת 1997/1998 הגיעה לגמר גביע המדינה, אך הפסידה למכבי תל אביב 83-70, כיכבו בה אז אנדרו קנדי וגור שלף.
באותה עונה כיכבו בה למונט ג'ונס, ליאור ארדיטי, איוון קארסיץ', יואב ספר ועידו קוז'יקרו שעשה את עונת הפריצה שלו.
בעונת 2000/2001 הציגה הקבוצה כדורסל מהנה בניצוחם של הרכז המצוין למונט ג'ונס, יואב ספר שהיה מלך הסלים הישראלי באותה עונה, הקלעי הליטאי המצוין רימאס קאוקינאס והסנטר דמטריוס אלכסנדר.
היא סיימה את הליגה הסדירה במקום השני, אבל בחצי הגמר היא הופתעה על ידי הפועל ירושלים 3-1 בסדרת הטוב מחמש אף על פי שיתרון הביתיות היה של הגליל.
בעונת 2002/2003 היא סיימה את הליגה הסדירה במקום השני אך בסדרת חצי גמר הפלייאוף הופתעה הפעם על ידי עירוני נהריה אף על פי שיתרון הביתיות היה של הגליל.
באותה עונה כיכבו בה למונט ג'ונס, עידו קוז'יקרו, ברק פלג ורג'י באסט.
בסיום אותה עונה נקלעה הקבוצה לבעיית כלכליות והיה ניסיון לאחד אותה עם הפועל צפת.
בעונת 2005 סיימה גליל במקום השני בליגה הסדירה, ניצחה ברבע גמר הפלייאוף את גבעת שמואל 1-3 בסדרת הטוב מחמש, והגיעה לבית חצי הגמר שם סיימה במקום השלישי ורק הפרש סלים מנע ממנה להגיע לסדרת הגמר מול מכבי תל אביב.
אז כיכבו בה מייקל ג'ונסון, ליאור אליהו, משה מזרחי וברנדון קורץ.
בעונת 2006/07 סיימה במקום הרביעי בניצוחם של צ'סטר סימונס, עומרי כספי וקני אדלקה, והגיעה לפיינל פור.
בחצי הגמר היא כמעט והפתיעה את מכבי תל אביב אך לבסוף נוצחה במשחק צמוד.
בסיום עונת 2007/08 לאחר שניסיון איחוד עם המועצה אזורית הגלבוע נדחה על ידי הפועל גליל עליון, העביר הבעלים חיים אוחיון את רישיון ליגת העל לקבוצות הבוגרים של הפועל גלבוע ושחקני הקבוצה הבוגרת של גליל עליון הועברו לקבוצה החדשה שנקראה הפועל גלבוע גליל.
הקבוצה החדשה החלה לארח בהיכל הספורט גן נר תחת השם הפועל גלבוע גליל.
לאחר העברת הרישיון לליגת העל לבעלות המועצה אזורית הגלבוע, בעונת הוקמה מחדש קבוצת הבוגרים בשם "הפועל גליל עליון" בליגה ב' והעפילה בסיום אותה עונה לליגה א'.
לאחר שנה אחת בוצע איחוד עם קבוצת "הפועל קצרין" מהליגה הארצית ל"הפועל גליל עליון-קצרין", אך הקבוצה נשרה שוב לליגת א'.
לפני תחילת עונת 2010/11 הצטרף רז גל כמנהל הקבוצה, כשבסיומה חזרה גליל עליון לארצית.
בעונת התמודדה בצמרת מול קבוצת מכבי קריית ביאליק על הכרטיס לליגה הלאומית, אך נכשלה במחזור האחרון.
בתחילת עונת 2012/13, הוקפצה הקבוצה לליגה הלאומית במקומה של קבוצת הפועל יקנעם-מגידו שירדה לליגה א' עקב בעיות כלכליות.
באותה עונה שיחק בקבוצה הרכז מייק ג'יימס.
בקיץ 2014 התפלגה הקבוצה מהאיחוד עם קצרין, והתאחדה מחדש עם הפועל קריית שמונה מליגה ב' צפון, ושינתה את שמה ל"הפועל גליל עליון-קריית שמונה", כאשר למנכ"ל האגודה מונה ניר וסרמן.
ב-2017 חזרה הקבוצה לשם "הפועל גליל עליון" והתפצלה חזרה מקריית שמונה.
בעונת המשחקים 2018/2019 הגיעה הקבוצה להישג השיא שלה בגלגולה החדש כאשר סיימה את הליגה הסדירה במקום השלישי.
לבסוף הודחה הקבוצה בסדרת גמר הפלייאוף לאחר שהפסידה 3-1 למכבי חיפה ולא עלתה לליגת העל.
בסיום העונה נקלעה הקבוצה לחובות, ונדרשה לקמפיין מימון המונים כדי לגייס סכום של כ-140,000 ש"ח.
עונת 2019-2020 הסתיימה מוקדם (בעקבות מגפת הקורונה) והקבוצה סיימה אותה במקום השביעי.
לקראת עונת 2020/21 הצטרף זוהר לבקוביץ, שאביו גיורא היה ממקימי הקבוצה המקורית, כנשיא המועדון והפך לספונסר הראשי של הקבוצה.
בהמשך הצטרפו גם חברת "נופר אנרגיה" ואיש העסקים מאיר שמיר.
בסיום העונה הסדירה סיימה גליל עליון במקום ה-3 והעפילה לשלב רבע הגמר בו גברה 2–1 על הפועל חבל מודיעין, בסדרת חצי הגמר ניצחה הקבוצה את הפועל עפולה 3–2, כאשר כל קבוצה מנצחת את משחקי הבית שלה ומפסידה במשחקי החוץ.
בעקבות הניצחון בסדרה העפילה הקבוצה לליגת העל לאחר כ-14 שנות היעדרות.
את העונה היא סיימה כאלופת הליגה הלאומית, לאחר שגברה במשחק הגמר 70:82 על אליצור נתניה.
לאחר העפלתה לליגת העל נרשמה הקבוצה לעונת 2021/2022 של הליגה הבלקנית ושובצה בבית א'.
הקבוצה זכתה בתואר בין-לאומי ראשון לאחר שצלחה את כל השלבים וניצחה את מכבי חיפה בגמר 70-86. בהגרלת גביע ווינר 2021 הוגרלה הקבוצה בשלב הראשון נגד הפועל חיפה, אך הפסידה בשמינית הגמר והודחה בתחילת המפעל.
גליל עליון העפילה לשלב רבע גמר גביע המדינה לאחר שסיימה את הסיבוב הראשון בליגה בין 8 הקבוצות הראשונות, אך הפסידה למכבי תל אביב 88-77. את עונת 2021/2022 בליגת ווינר סל סיימה הקבוצה בשלב רבע הגמר לאחר שהפסידה להפועל חולון 3–0 בתום סדרת משחקים (הטוב מ-5).
בעונת 2022/2023 השתתפה הקבוצה במפעל היורופקאפ האירופי, בו היא שובצה לבית A, אותו היא סיימה במאזן 3-3, והודחה בשלב הבתים.
בגביע ווינר סל היא הוגרלה נגד הפועל חולון, והודחה בשלב הראשון.
הקבוצה לא העפילה לגביע המדינה לאחר שסיימה את הסיבוב הראשון בליגה מחוץ לשמינייה הראשונה.
את עונת המשחקים הסדירה בליגת ווינר-סל היא סיימה במקום ה-5, והודחה מהפלייאוף בשלב רבע הגמר לאחר הפסד להפועל חולון 3-0 בסדרת הטוב מ-5. בסיום העונה עזב הספונסר הראשי של הקבוצה, עופר ינאי (נופר אנרגיה), לאחר שרכש את הבעלות על הפועל תל אביב.
במסגרת המחזור ה-12 של עונת 2024/2025 שברה הקבוצה שיא שלילי בתולדות ליגת העל, כשסיימה את הרבע השני במשחק מול הפועל תל אביב ללא נקודות.
השיא השלילי הקודם היה שלוש נקודות ברבע (מכבי פתח תקווה בעונת 2004/2005 מול הפועל ירושלים, ומכבי אשדוד בעונת 2018/2019 מול מכבי תל אביב).
לקראת עונת 2018/19 הוסכם על שיתוף פעולה בין הפועל גליל עליון להפועל צפת מהליגה הארצית, שבו האחרונה תשמש כקבוצת הבת של המועדון, תשנה את שמה להפועל צפת-גליל ותשחק בהיכל הפיס בצפת.
בסיום עונת 2020/21 הופסק שיתוף הפעולה בין הקבוצות.
ליגה ארצית/ליגה לאומית (ליגה 2):
ראו: כדורסלני הפועל גליל עליון
קבוצות היסטוריותהקבוצה הראשונה (1972/73): נפתלי יובל, יוסי קלר, מייקל אטינסון, אבנר כרמי, זמי גליק, אברהם נורקין, שלמה ברזילי, און רבינוביץ, גיורא אורן, אביהוא גלעדי, ישי פלס, עומר טל ובועז רימון.
מאמן/ שחקן: גרשון פרינץ.הקבוצה שהעפילה לליגה הלאומית (1978/79): ארז חזן, נדב אלחלל, יורם דויטש, בוב פדרהסט, רמי ליברך, נמרוד דרורי, אודי לוי, עופר ברושי, ירדן מלכה, אמיר נויישטט, בועז רימון, אבישי פלג ועומר טל.
מאמן/ שחקן: מיכה שוורץ.הקבוצה הראשונה בליגה הלאומית (1979/80): אריק מנקין, קרל ווינפרי, אייל אופק, ארז חזן, בוב פדרהסט, רמי ליברך, נמרוד דרורי, אודי לוי, עופר ברושי, בועז רימון, ועומר טל.
מאמן/ שחקן: מיכה שוורץ.הקבוצה שזכתה בגביע הראשון (1987/88): נדב הנפלד, ווין פרימן, בראד ליף, שני כהן, יאיר בן עטר, ניר מטלון, אבי מזרחי, טרי מרטין ועופר פליישר.
מאמן: מולי קצורין.הקבוצה שזכתה בגביע השני (1991/92): יואב קדמן, שי דולינסקי, בראד ליף, אופיר כוחלי, אבנר יאור, דרור קולינס, דורון שפר, אנדרו קנדי, מייק גיבסון, ניר מטלון ואמיר בינו.
מאמן: מולי קצורין.הקבוצה שזכתה באליפות (1992/93): אבנר יאור, אמיר בינו, אמיר מוכתרי, אנדרו קנדי, ברד ליף, דורון שפר, ג'רי סיימון, דרור קולינס, מייק גיבסון, ניר מטלון, סטיב מאלוביק ושי דולינסקי.
מאמן: פיני גרשון.הקבוצה שהעפילה לליגת העל (2020/21):''' אנתוני פישר, אייזיאה אייזנדורף, די ג'יי שארפ, יהל פלג, אלון ספיר, עומר טל, לידור בן דוד, קנדל אנתוני, גבריאל צאצאשוילי, חן גיא, אדריאן יוטר, רון כהן, אוהד דקל ומרק איברהים.