tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בדגמים הראשונים, צבאות הדרואידים נשלטו באמצעות תחנת חלל ששידרה אליהם את הפקודות, וכאשר היא הושמדה הם שותקו ונוטרלו.
בגרסאות מאוחרות יותר הותקנה מערכת שליטה עצמאית, אך הם עדיין הוכיחו את עצמם כנחותים מול צבאות של יצורים תבוניים, בעיקר מול צבא המשובטים.
דרואידקה: רובוטים דמויי עקרב המצוידים בשדה מגן ומקלעי לייזר.
נחשבים למסוכנים במיוחד, שכן הם בעלי כוח אש מהיר ויעיל.
אסטרו-דרואיד: זהו דרואיד דמוי חבית שתפקידו העיקרי הוא לתפעל את המערכות של ספינת חלל או חללית קרב לפי הוראותיו הקוליות של הטייס.
בנוסף, תפקידם הוא גם לתקן תקלות בחללית שנגרמות כתוצאה מתאונות או מפגיעות של חלליות אויב.
הרובוט R2-D2 הוא במקור אסטרו-דרואיד שעבד על סיפון הספינה המלכותית של פאדמה אמידאלה מלכת נאבו וזכה לציון לשבח לאחר שהציל את הספינה וכל יושביה בקרב.
דרואיד כללי טקס: דרואיד דמוי אדם, בדרך כלל בצבע זהב או כסף.
מטרתו היא לתרגם את השפות המדוברות בגלקסיה, בעת שיחה בין דוברי שפות שונות.
C-3PO הוא דרואיד כללי טקס מפורסם בסרטי מלחמת הכוכבים.
בדרך כלל, לכל דרואיד כללי טקס יש "יחידת סמך".
מטרתה היא לעזור לדרואיד כללי הטקס לעבוד ולתפקד, וביחד הם פועלים כצוות על ספינות חלל.
כמעט תמיד יחידת הסמך תהיה "אסטרו-דרואיד".
באזדרואידים: דרואידים קטנים דמויי עכביש שנזרקים על ספינות אויב ומפרקים אותן.
לוחמי מגנה: דרואידים גדולים וחזקים המחזיקים מוט חשמלי.
חרב אור: נשקם המסורתי של הג'דיי והסית', זוהי חרב שלהבה עשוי מאנרגיית אור חזקה ויכול לחתוך דרך כל חומר, ואף להדוף אלומות לייזר.
דארקסייבר: חרב אור מיוחדת שנוצרה על ידי טאר ויזלה, המנדלוריאני היחיד שהצטרף למסדר הג'דיי.
לחרב יש להב שטוח ומחודד בקצה.
היא יותר דומה לחרב רגילה.
בלאסטר: שם כולל לאקדחים ורובים היורים אלומות אנרגיה מרוכזות, הנראות כמו קרן לייזר.
למרות היותה של האלומה מבוססת אנרגיית לייזר, מהירותה בפועל קטנה מאוד ממהירות האור.
לבלאסטרים יש מחסנית שמספקת אנרגיה ליצירת אלומות האנרגיה.
קשת אנרגיה: זהו רובה קשת היורה קליעים עם רש"ק היוצר פיצוץ לייזר חזק יחסית.
צ'ובאקה הווקי משתמש בנשק זה.
טילי פרוטונים (Proton Torpedo): זהו טיל קטלני וארוך-טווח, החזק בהרבה מעוצמת תותחי הלייזר המותקנים על חללית קרב סטנדרטית.
תותח יונים: זהו תותח חזק היורה יונים שיוצרים פעימה אלקטרומגנטית (EMP) הגורם לשיתוק מערכות אלקטרוניות.
ב"מלחמת הכוכבים - פרק 5: האימפריה מכה שנית", מצליחים המורדים לשתק משחתת כוכבים באמצעות תותח יונים ובכך מאפשרים לפריגטות שלהם להימלט מהות'.
תותח טורבו-לייזר: זהו תותח לייזר משופר, המנצל טכניקות מדעיות והתקדמות טכנולוגיות על מנת להפיק קרן לייזר שעוצמתה חזקה במספר סדרי גודל מהלייזר הרגיל.
תותחי טורבו-לייזר מהווים למעשה את הארטילריה הכבדה של נשקי האנרגיה ודורשים אספקת אנרגיה רבה.
חללית קרב X-Wing T-65: חללית הקרב המפורסמת ביותר של ברית המורדים.
הספינה חמושה בארבעה תותחי לייזר ו-2–3 טילי פרוטונים.
ספינה זו היא בעלת שרידות גבוהה יחסית לחללית יירוט קטנה.
ה-X-wing מבוסס על דגם קודם - Z95 "צייד ראשים", וכמו קודמו חסרונו העיקרי הוא שתותחיו ממוקמים רחוק מהטייס, מה שמקשה על פגיעה.
חללית קרב Y-Wing: חללית קרב ומפציץ, במקור של הרפובליקה הגלקטית.
חללית זו משמשת להפצצה ונושאת שני אנשי צוות.
הספינה חמושה בשני תותחי לייזר, שני תותחי יוניים ושני טילי פרוטון.
יש לה זוג מנועי יונים והיא יכולה לנוע בעל-חלל.
אף על פי שחללית זו נחשבת מיושנת, בקרב המורדים עדיין היא נמצאת בשימוש.
שמה ניתן לה כיוון שבמבט מעליה, היא יוצרת מבנה דמוי Y.
חללית קרב B-wing: מפציץ כבד.
לחללית כוח אש רב, אך היא איטית מאוד ולכן השימוש בה מועט.
למרות זאת, היא שימשה את המורדים בקרב נגד כוכב המוות השני.
שמה ניתן לה בגלל המבנה דמוי האות B שהיא יוצרת כשהיא במצב פתיחה.
סיירת מון-קלאמרי: סיירת קרב (Battlecruiser) שמכילה בדרך כלל להק או יותר של חלליות-קרב, וצריחי הגנה רבים, קטנה ממשחתת כוכבים אימפריאלית.
שימשה את ברית המורדים להתקפות על האימפריה ולליווי.
אורכה 150 מטרים והיא יכולה לשאת כ-600 נוסעים, צוות של 195 איש.
החללית גם חמושה בשני תותחי טורבו-לייזר.
פריגטת נבולון-B: בין השאר, המורדים התאימו חללית מדגם זה כבית חולים נייד בין-כוכבי.
קורבטה קורליאנית CR-90: ספינת הפיקוד הנפוצה ביותר בקרב המורדים.
המילניום פלקון: במקור ספינת מטען קורליאנית מדגם YT-1300, שככל הנראה שודרגה בצורה מסיבית.
זו ספינת החלל של האן סולו, הנחשבת למהירה בגלקסיה.
ספינת תובלה קלה שמיועדת להברחת נוסעים ומטען קטן.
היא כוללת שדה מגן (Deflector Shield) וכן תותחי לייזר להגנה עצמית.
משחתת כוכבים: ספינת קרב גדולה, בעלת עיצוב משולשי.
לרוב הכוונה היא למשחתות הכוכבים האימפריאליות הסטנדרטיות (ISD).
משחתות הכוכבים האימפריאליות מהוות את עמוד השדרה ועיקר כוחו של הצי הקיסרי של האימפריה הגלקטית.
הן למעשה משמשות כבסיס חללי נייד.
אורכה של משחתת הוא 1.6 קילומטר והיא חמושה ב-12 תותחי טורבו-לייזר, ארבעה תותחי יונים, טילים מסוגים שונים וכן נושאת עליה 72 חלליות קרב מסדרת TIE וכן חטיבת כוחות קרקע של 9,700 לוחמים.
מספר אנשי הצוות שלה (לא כולל לגיון הקרקע) מונה כ-37,000 איש.
משחתת הכוכבים הראשית Executor: זוהי ספינת הדגל של הצי הקיסרי.
היא תוכננה בידי דארת' ויידר ומשמשת כספינת הדגל שלו וכבסיס נייד עבורו.
לפי הקומיקס הקאנוני בתכנונה היו מעורבים המדענים של סיילו, ואלה הכניסו בה שיפורים - אך גם "דלת אחורית" שאפשרה להם להשתלט עליה, עד שחוסלו בידי ויידר.
היא נושאת חימוש רב, בדמות תותחי טורבו-לייזר ואנרגיה מסוגים וגדלים שונים, טילים למיניהן, מספר רב של טייסות TIE ושני לגיונות של כוחות קרקע להם היא מהווה בסיס ונקודת מעגן.
בסרט השישי היא מתנגשת בכוכב המוות ויוצרת פיצוץ עז.
כוכב המוות: זוהי תחנת חלל ענקית המשמשת כבסיס לצי של חלליות קרב קטנות ומספקת שירותים חיוניים רבים לצי הקיסרי.
התחנה כוללת מערכות נשק, כולל תותחי לייזר להגנה עצמית, אך מערכת הנשק המפורסמת והקטלנית מכולן היא תותח אנרגיה קטלני המסוגל להשמיד כוכבים שלמים.
האימפריה בנתה שני כוכבי מוות, ושניהם הושמדו על ידי המורדים.
מעבורת למבדה: זוהי המעבורת בה השתמשו פלפטין ודארת' ויידר כשנחתו על כוכב המוות.
המעבורת היא לא יותר מאשר מעבורת פשוטה, והיא נחטפה בידי המורדים שהשתמשו בה כדי להנחית פלוגה בפיקודו של האן סולו על אנדור.
חלליות הקרב הטקטיות הסטנדרטיות של האימפריה הגלקטית.
הן מונעות על ידי זוג מנועי יונים, המקבלים את האנרגיה הדרושה להפעלתם מקרניים קוסמיות הנאספות על ידי לוחות סולאריים גדולים המהווים את כנפי החללית.
לרוב החלליות בסדרה זו שרידות נמוכה, אך הן זולות לייצור המוני, מהירות ובעלות יכולת תמרון מעולה.
החימוש משתנה כאשר הקרבית הבסיסית חמושה בצמד תותחי לייזר מהירי ירי, ללא טילים כלשהם.
קרבית ה-TIE מהווה את עמוד השדרה של צי הקרב האימפריאלי, היא החללית הנפוצה ביותר בגלקסיה והסמל המוכר ביותר לכוחה של האימפריה.
בהמשך פותחו גרסאות משופרות של קרביות ה-TIE, כאשר בחלקן נוספו מגיני אנרגיה על מנת להגדיל את שרידות הכלי.
דגמים משופרים אלה היו יקרים ומורכבים יותר לייצור - ולכן לא החליפו לחלוטין את קרביות ה-TIE הבסיסיות, שהמשיכו להיות עמוד השדרה העיקרי של חלליות הקרב הטקטיות של האימפריה.
משחתת הכוכבים Finalizer: משחתת כוכבים משופרת מדגם "Resurgent", ספינת הדגל של קיילו רן.
משחתת כבדה מנדטור 4: ספינת פיקוד גדולה וכבדה המשמשת כארטילריה ניידת: היא מפציצה כוכבי לכת וספינות חלל גדולות.
מגה משחתת הכוכבים: ספינת חלל ענקית בתצורת "כנף מעופפת", בה ישב המנהיג העליון סנוק.
הספינה נפגעה קשות בסוף הסרט "מלחמת הכוכבים - פרק 8: אחרוני הג'דיי".
קרבית TIE של קיילו רן: דגם משופר של חלליות קרב מסדרת TIE בעל כנפיים מחודדות הפונות קדימה, בשימוש קיילו רן.
משחתת הסית': משחתת כוכבים משופרת מדגם "Xyston".
נבנתה בסתר באקסגול על ידי דארת' סידיוס, וחמושה בתותח-על שמסוגל להשמיד כוכבי לכת.
טנק מצור משוריין (AAT): זהו כלי רכב כבד אשר שימש בידי פדרציית הסחר בזמן הפלישה לנאבו, שריונו של הטנק הוא בעובי מטר אחד, מה שמאפשר לחדור דרך קירות בלי להיפגע.
הטנק יכול להכיל שני נוסעים.
נושאת גייסות רב-תכליתית (MTT, Multi-Troop Transport): טנק כבד ומשוריין, אשר שימש את פדרציית הסחר בפלישה לנאבו ובהמשך את הבדלנים במלחמת המשובטים.
הלכן זה משמש בעיקר להובלת דרואידי קרב מסדרה B1 ודרואידקות, כשהלכן אחד מסוגל להוביל 112 דרואידי קרב או 20 דרואידקות.
עם זאת, ל-MTT יש זוג תותחי בלאסטר 17 KV, והצוות מורכב מארבעה אנשי צוות: טייס, טייס משנה (המשמש גם כתותחן ומהנדס), מפעיל ובקר.
הלכן סיור (AT-ST): זהו רכב המונע באמצעות זוג רגליים רובוטיות המתנשא לגובה של עשרה מטרים.
על הרגליים ישנו צריח משוריין החמוש בזוג תותחי לייזר בינוניים, משגר רימוני הלם ותותח לייזר כבד.
זהו רכב סיור קל בשימוש האימפריה ושרידותו נמוכה למדי.
הלכן משוריין (AT-AT): זהו רכב כבד המונע באמצעות ארבע רגליים רובוטיות המתנשא לגובה של כ-30 מטרים.
רכב זה חמוש ומשוריין בכבדות, ונוסף לחימוש של זוג תותחי לייזר כבדים ושני מקלעי לייזר קלים, הוא יכול לשאת גם כ-40 חיילים.
תפקידיו העיקריים הם תובלה משוריינת וסיוע באש כבדה לכוחות הקרקע.
טכנאי קול או טכנאי סאונד (מכונה לרוב סאונדמן) הוא בעל מקצוע שעוסק בהיבטים הטכנולוגיים של אמצעי ההקלטה וההשמעה.
תפקידו של טכנאי הקול באולפן הוא בחירת מיקרופונים, עיצוב הצליל בעזרת מכשירים שונים, ערבול הצלילים מערוצים שונים ותפעול מכשירי ההקלטה.
בהפקה עם הקלטה רב ערוצית הערבול, העריכה ועיצוב הצליל הסופי נעשה לאחר ההקלטה.
במקרים רבים משתלב תפקידו של הטכנאי באולפן בהפקה המוזיקלית וההחלטות המתקבלות על ידיו הן אומנותיות ולא רק טכניות, כדוגמת אלן פרסונס, אשר הפיק את האלבום "The Dark Side of the Moon", או נייג'ל גודריץ', אשר הפיק את האלבום "OK Computer".
במקרים אחרים, טכנאים אחראים לתפעול של מערכות הגברה, הקלטות חוץ לטלוויזיה, תעשיית הקולנוע ושידורי רדיו וטלוויזיה.
יש טכנאי קול ששותפים לפיתוח של מכשירים שונים, וניתן למצוא טכנאי קול בצוותי-הפיתוח של חברות טכנולוגיה שונות בתחום המוזיקה, השידור והטלפוניה.
הכלים החשובים ביותר לטכנאי הם אוזניות או רמקולים אמינים במיוחד (מוניטורים) שאותם הטכנאי מכיר היטב, זאת לשם קבלת "תמונה אמיתית" של הצליל.
עזרים אלו בנוסף לאוזניו של הטכנאי הם מעין מערכת ייחוס אקוסטית אישית העוזרת לו לקבל החלטות נכונות ולהבין את המתרחש בהפקה.
ישנם מקרים בהם הטכנאי משתמש באותה מערכת הגברה של הקהל או של המאזינים וכאן הוא משמש כמאזין או כנציג הקהל עם אמצעים ואפשרות להשפיע על איכות הצליל וצורתו הסופית.
טכנולוגיה מסייעת היא תחום ידע, העוסק בשימושים של אמצעי עזר אשר נועדו לשיפור התפקוד ושיפור איכות החיים של אנשים עם מוגבלות.
מכשור טכנולוגיה מסייעת מוגדר על פי רוב כמכשור המסייע לאנשים עם מוגבלויות ושעצם השימוש בו מפחית את התלות של האדם בסביבתו.
הידע הנלווה למכשור זה קשור בדרך ייצורו, אספקתו, אסטרטגיות שימוש בו, התאמתו למשתמש, הדרכת השימוש בו, מדידת התועלת שהוא מביא, דרכי המימון שלו וכיוצא בזה.
התאמת טכנולוגיה מסייעת נעשית על ידי בעלי מקצוע פרא-רפואי כגון ריפוי בעיסוק המתמחים בטכנולוגיה מסייעת.
לתחום הטכנולוגיה המסייעת יש חפיפה חלקית עם תחומים רבים.
הבולטים בתחומים אלה הם: נגישות,שיקום, עיצוב תעשייתי, הנדסה ביו-רפואית והנדסת אנוש.
בעבר תחום הטכנולוגיה המסייעת (Assistive-Technology) כונה "טכנולוגיה התאמתית" (Adaptive-Technology) או "טכנולוגיה מפצה".
מערכת מיקוד מבט העוקבת אחר תנועות האישונים ובכך מאפשר למשתמשים קואדפלגים (משותקי ארבע גפיים) או למשתמשים עם לקות מוטורית קשה, להפעיל מחשב.
החוק האמריקני Technology-Related Assistance for Individuals with Disabilities Act of 1988 מגדיר "מכשור טכנולוגיה מסייעת" בתור "כל אביזר, פריט ציוד או מערך מוצרים, שמוכן לשימוש מיד עם קנייתו, שמוכן לשימוש אחר התאמה או שעוצב במיוחד ומטרתו היא שיפור התפקוד והיכולת של אדם עם מוגבלות".
לחוקים האמריקניים הקשורים לטכנולוגיה מסייעת יש השפעה חוצת גבולות ולכן יש חשיבות להגדרותיהם גם אם הן פחות מקובלות.
ההגדרה המקובלת לתחום "טכנולוגיה מסייעת", הכוללת גם אסטרטגיות שימוש בציוד הטכנולוגי ולא רק את הציוד הטכנולוגי עצמו.
נכון לשנת 2011, טרם התגבש קטלוג מוסכם של עזרי ותחומי הטכנולוגיה המסייעת.
חלוקה לפי תחומי ההתמחות של הספק
דרך חלוקה אחת של הטכנולוגיות המסייעות היא לפי תחומי העיסוק של הספקים שלהן.
לחלוקה זו יש הרבה מן המשותף עם סוג הלקות של המשתמש בטכנולוגיה.
החוק האמריקאי ( 1990 ,Americans with Disabilities Act) השתמש בשיטת חלוקה זו וסיווג (אך לא הגביל) את הטכנולוגיה המסייעת ל-11 קטגוריות:
עזרים מכניים ליומיום – עזרים לאכילה, רחצה, בישול, לבוש, שירותים ותחזוקת הבית .
עזרים אלקטרוניים ליומיום – בקרה סביבתית (למשל שלט רחוק שמאפשר סגירה ופתיחה של דלתות וחלונות הבית).
תקשורת תומכת וחליפית (תת"ח) – התקנים לשיפור התקשורת של אנשים המוגבלים בדיבור או שאינם יכולים לדבר.
אביזרים ללקויי שמע – התקני שמע (אינפרה אדום, FM), עזרי שמיעה, מערכות אזעקה עם אותות נראים, שעונים מעוררים רוטטים, טלטייפ.
עזרי נגישות למחשב – כל תוכנה וחומרה שמשנה או מחליפה את הקלט או הפלט של המחשב כך שיתאימו לאדם בעל לקות.
דוגמאות: מדפסת ברייל, צג ברייל, תוכנה להקראה קולית של פלט הצג, משוב קולי לפעולות המקלדת והעכבר, עזרי הקלדה פיזיים (מקל ראש, מקל פה) ומקלדות חליפיות.
יש להבדיל בין עזרי נגישות למחשב (תפקידם הוא להנגיש את המחשב עצמו) לבין עזרי נגישות שהם מחשבים בעצמם (כגון מחשב שמפיק צלילי דיבור עבור אילם, מחשב שמעבד תמונת דף של ספר כדי להקל את הקריאה על כבד ראייה וכיוצא בזה).
תותבות (פרותזות) שהן תחליף לגף חסרה ומיישרים (אורטזות) שהן התקנים המורכבים על גף, צוואר או גב כדי לשפר את יכולת התנועה או היציבות.
עזרי ניידות - מערכת ההינע של כיסאות הגלגלים (להבדיל ממערכת ההושבה שלהם), קביים ומקלות הליכה.
מערכות הושבה ומנחים - מערכות לייצוב הגוף ותמיכה בו לשם הושבה בכיסא גלגלים או בכיסא ארגונומי ולשם השכבה במיטה במקרה שהנכות מקשה גם על שכיבה נכונה.
מערכות הושבה עוזרות למי שמתקשה לשבת בתנוחה בריאה או מתקשה לשבת בכלל ולמי שנאלץ לשבת הרבה זמן על אותו כיסא (למשל כיסא גלגלים) ועשוי לפתח פצעי לחץ.
שינויים בעיצוב הסביבה הבנויה – רמפה, מעלית, מפתחים וכיוצא בזה, המפחיתים מחסומים פיזיים לאנשים המשתמשים בכיסא גלגלים.
שינויים בתאורה ובאקוסטיקה לסיוע ללקויי ראייה ושמיעה .
התאמות ברכב והסעה - אביזרים לנהיגה ולנסיעה ברכב פרטי וציבורי למרות נכות.
עזרי ללקויי ראייה – מכשור לצילום והגדלה של דפי ספרים בעזרת מחשב או טלוויזיה במעגל סגור (טמ"ס), טכנולוגיות ברייל, מוט לחישת המדרכה (מקל עיוורים), שעון עם פלט קולי.
ברשימה שבחוק זה חסר אזכור, למשל, לסוגי הטכנולוגיה המסייעת הבאים:
טכנולוגיה מסייעת לשילוב לימודי - אביזרים שמאפשרים לתלמיד עם לקות להשתלב בכיתה של תלמידים חסרי לקות.
אביזרים אלה אינם משרתים אנשים עם לקויות שאינם לומדים (לדוגמה מכשור להקלטת הרצאות).
טכנולוגיה מסייעת לקשישים - ענף שיש לו השקה עם ענפי טכנולוגיה מסייעת אחרים אבל הוא בהחלט נחקר בזכות עצמו ויש אנשי מקצוע שממוקדים דווקא בו.
לטכנולוגיה מסייעת מושתלת כמו חלקי ברך מפלטינה וכמו קוצב לב.
חלוקה לפי תחומי החיים בהם מסייעת הטכנולוגיה
פריטי טכנולוגיה מסייעת מעוצבים כדי לאפשר לאנשים בעלי מוגבלות נגישות והשתתפות בתחומי החיים השונים.
בהקשר זה נהוג לחלק את תחומי החיים לארבעה: עבודה, לימודים, טיפול עצמי (Self-care) ופנאי.
ניתן לחלק את פריטי הטכנולוגיה המסייעת גם על פי תחומי החיים שבהם הם מסייעים.
מזלג מיוחד לאנשים עם לקות קשה בגפיים העליונות הוא פריט שעוזר בטיפול עצמי.
לעומתו מכשיר שעוזר לאנשים אלה להפוך דף בספר הוא פריט המסייע הן בכל ארבעת תחומי החיים (טיפול עצמי, למידה, עבודה ובילוי בשעות הפנאי).
זאת משום שקריאה נעשית למטרות מגוונות.
לחלוקה זו יש חשיבות במציאת גורם המסייע במימון הטכנולוגיה המסייעת.
תוכניות סיוע להשכלה יעזרו במימון פריטים המסייעים בהשכלה.
תוכניות סעד יעזרו במימון פריטי השכלה, עבודה וטיפול עצמי.
חלוקה לפי רמת התחכום של היצרן
ניתן לחלק פריטי טכנולוגיה מסייעת גם לפי רמת הידע הנדרשת לייצורם.
ייצור פריטי היי-טק דורש יותר ידע מאשר ייצור פריטי לו-טק (טכנולוגיה נמוכה).
המושגים "היי-טק" ו"טכנולוגיה נמוכה" הם מושגים יחסיים.
מקל הליכה הוא פריט טכנולוגיה מסייעת שאינו דורש ידע רב כדי לייצרו.
הוא שימש את האדם המוגבל משחר ההיסטוריה.
כיסא גלגלים ממונע הוא פריט היי-טק לעומת מקל הליכה, אולם כיסאות גלגלים ממונעים שיוצרו לפני כעשרים שנה עשויים להיחשב לטכנולוגיה נמוכה ביחס לחלק מכיסאות הגלגלים הממונעים המיוצרים היום.
פריט היי-טק אינו בהכרח מוצלח יותר מפריט טכנולוגיה מסייעת נמוכה.
אין היגיון בשימוש בכיסא גלגלים ממונע על ידי אדם שיכול להסתפק במקל הליכה.
פריט היי-טק גם אינו בהכרח יקר יותר מפריט טכנולוגיה מסייעת נמוכה.
תוכנת הקראה (תוכנה במקריאה בקול רם את פלט המחשב עבור אנשים עם לקות ראייה או דיסלקסיה) עשויה להיות תוכנת חינם ולכן להיות זולה יותר ממקל הליכה.
חלוקה לפי רמת התחכום הדרושה מהספק
ככל שהליך ההתאמה של פריטי הטכנולוגיה המסייעת לקונה מסובך יותר, כך נדרשת מספק הטכנולוגיה המסייעת רמת תחכום רבה יותר.
באופן גס, ניתן לחלק את פריטי הטכנולוגיה המסייעת לשלושה סוגים על פי רמת התחכום הנדרשת מהספק: פריטים המוכנים לשימוש עם קנייתם, פריטים שהספק צריך להתאים (לשנות מעט או לכוונן) באופן אישי לכל קונה ופריטים שיש לעצב ולייצר במיוחד עבור קונה אחד.
כעיקרון, ספקי הטכנולוגיה המסייעת מעדיפים לספק פריטים שיש להתאימם אל הקונה מעט ככל האפשר.
האחת היא שפריטים בייצור המוני זולים בהרבה מפריטים ששונו באופן ייחודי או שיוצרו בכמות קטנה.
השנייה היא שככל שפריט הוא פחות ייחודי, כך יש יותר ניסיון עבודה איתו וקל יותר לפתור תקלות הקשורות בו.
פריטים מוכנים לשימוש לעומת פריטים הדורשים התאמה אישית
ישנם פריטים שהספק נדרש להדריך את המשתמש באופן השימוש בהם ולהתאימם אל המשתמש.
פריטים אחרים הספק יכול למכור בלי לספק למשתמש התאמה והדרכה.
כשהספק לא צריך להתאים ולהדריך הוא יכול להתמצא פחות בסחורה שלו ולשכור עובדים פחות מיומנים.
כיסאות גלגלים, למשל, יכולים להיות בשתי קבוצות פריטים אלה.
מי שמוכר כיסאות גלגלים לאנשים שצריכים להשתמש בכיסאות אלה כל יום ולמשך כל היום, חייב להתאים כל כיסא למידותיו של המשתמש (רוחב ורכות המושב, מיקום הרגליות וכו'), לסביבת מגוריו ועבודתו (רוחב הכיסא, סוג הצמיגים וכו'), ללקותו (כיסא ידני או ממונע, מערכת ההיגוי של מערכת ההנעה, מידת התמיכה בגב וכו').
הוא חייב גם לתת הדרכה בתפעול מערכת ההיגוי, באחזקה וכיוצא בזה.
ספק כזה צריך להזמין כל חלק של כיסא הגלגלים בנפרד אחרי שהוא מאבחן את המשתמש ולהרכיב את הכיסא בבית המלאכה שלו.
ספק כזה לא צריך לאבחן שום משתמש ולא צריך להרכיב את הכיסאות.
דוגמה אחרת לפריט שיש להתאימו היא מקלדת לאנשים לקויי ראייה.
על הספק להתאים את חזות המקלדת ליכולת הראיה של המשתמש.
ישנם, למשל, אנשים עם לקות ראייה שצריכים מקלדת בגודל סטנדרטי, בצבע שחור, עם תוויות לבנות גדולות או צהובות גדולות.
אחרים צריכים שכלל המקלדת תהיה בתחום ראייתם ויש לתת להם מקלדת קטנה.
ספק של מקלדות כאלה צריך ידע באופטומטריה.
פריטים שיש לעצבם במיוחד בהתאמה למשתמש מסוים
ישנם משתמשים שאי אפשר להתאים להם שום פריט טכנולוגיה מסייעת הקיים בשוק ויש לעצב ולייצר עבורם פריטים המתאימים להם באופן אישי.
מקרים אלה נדירים יחסית ועם הצטברות הניסיון בתחום הטכנולוגיה המסייעת, הם הולכים ומתמעטים.
מזרנים וריפודים לכיסאות גלגלים עבור אנשים עם עקמת קשה היו מיוצרים ומעוצבים בעבר באופן אישי עבור כל קונה.
הספקים השונים היו צריכים לחשוב באופן יצירתי כדי לייצר פריטים אלה.
כיום ישנן ערכות שונות שמאפשרות לספק לייצר בנוהל קבוע פריטים אלה בבית המלאכה שלו.
ערכות אלה הופכות, למעשה, פריטי טכנולוגיה מסייעת אלה מפריטים שיש לעצבם מחדש לכל קונה לפריטים שיש רק להתאימם לקונה.
אחת הערכות האלה מכילה את כל החומרים הדרושים לריאקציה כימית היוצרת ספוג שניתן לצקת בתבנית כאשר מושיבים או משכיבים בה את הקונה.
באופן זה מייצרים מזרן ספוג קשיח בצורת גבו של הקונה.
ערכה אחרת מאפשרת להושיב או להשכיב את הקונה על שק שבו פתיתי קלקר ולשאוב את האוויר מהשק עד שהפתיתים נצמדים זה לזה בחוזקה.
כך מתקבל מזרן בעל צורת גבו של הקונה ובעל מידת הקשיחות הרצויה.
פריטים שעשוים לדרוש עיצוב אישי ויצירתיות בעשור הראשון של המאה ה-21 הם פריטים להנגשת מקלדות מחשב עבור אנשים עם לקות תנועה גפיים העליונות בשל שיתוק מוחין.
תפקוד הידיים של בעלי הפרעות בהנעת הידיים בשל שיתוק מוחין שונה מאוד מאדם לאדם ופתרונות שמועילים לחלק מאנשים אלה אינם מועילים לאחרים.
בחלק מהמקרים כוונון רגישות המקלדת ללחיצות קצרות בעזרת לוח הבקרה של המחשב פותר את הבעיה.
במקרים אחרים יש להיעזר במגן מקלדת מחורר מפלסטיק קשיח.
יש מקרים בהם ניתן להשתמש במערכת שמאפשרת חיבור תמליל בלא מקלדת (למשל מערכת זיהוי קולי) אולם יש אנשים שאף אחד מפתרונות אלה אינו מתאים להם.
חלוקה לפי רמת התחכום הדרושה מהמשתמש
ניתן לחלק פריטי טכנולוגיה מסייעת גם לכלים (Tools) ולאביזרים (Appliances).
העוסקים בטכנולוגיה מסייעת מכנים בשם "כלים" את הפריטים שהמשתמש צריך ללמוד כיצד להפעיל ביעילות ואילו בשם "אביזרים" הם מכנים את הפריטים שהמשתמש אינו צריך ללמוד להפעיל.
מזרן ישיבה מיוחד לכיסא גלגלים הוא "אביזר טכנולוגיה מסייעת" ואילו מערכת ההיגוי של כיסא הגלגלים הממונע עשויה להיות "כלי טכנולוגיה מסייעת" .
בעשורים האחרונים של המאה העשרים חוקקו במדינות רבות חוקים לסיוע ושוויון הזדמנויות לאנשים עם לקויות.
במדינת ישראל חוקק חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות.
לא בכל מדינה בה חוקקו חוקים כאלה הוזכר בחוק המושג "טכנולוגיה מסייעת".
אולם, חוקי שוויון לאנשים עם לקויות עשויים לעודד שימוש בטכנולוגיה מסייעת גם בלי לנקוב בשמה.
41705) המחייב נמלי תעופה ומטוסים להיות נגישים לאנשים עם מגבלות, אינו מזכיר את המושג "טכנולוגיה מסייעת", אך מעודד עיצוב ורכישה של פריטי טכנולוגיה מסייעת.
מעבר לזאת, חוקים המעודדים פיתוח טכנולוגיה מסייעת ושימוש בה התבררו כבעלי השפעה חוצת גבולות.
מטרת החוק היא לספק סיוע פיננסי למדינה על מנת לעזור ולפתח תוכניות לטכנולוגית סיוע Assistive Technology לאנשים עם מוגבלות.
החוק הפדרלי האמריקאי משנת 1988 מגדיר טכנולוגית סיוע היא "כל פריט, פריט ציוד, או מערכת מוצרים, המאפשרת התאמה אישית, המשמשת להגדלה, שימור או שיפור היכולות הפונקציונליות של אנשים עם מוגבלויות" (PL 108-364 the Assistive Technology Act,1998).
תקנות החוק עודכנו בשנת 2004. הנוסח החדש הגדיר כל ציוד או מוצר אשר נרכש באופן מסחרי על המדף, הותאם אישית ומשמש לשיפור תפקודי של אוכלוסיית נכויות התפתחותיות.
טכנולוגיות מסייעות עדיין לא הוגדרו במסגרת חוק בארץ באופן ישיר.
עד כה קיימת התייחסות לנגישות לאנשים עם מגובלות ובמסגרת זו גם טכנולוגיות מסייעות, במסגרת חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות (1988).
על פי החוק "…יש לתת מענה הולם לצרכיו (של המוגבל) באופן שיאפשר לו לחיות את חייו בעצמאות מרבית, בפרטיות ובכבוד, תוך מיצוי מלוא יכולתו".
לפי הפרק, כל מקום ציבורי וכל שירות ציבורי חייבים להיות נגישים לאנשים עם כל סוגי המוגבלויות.
החוק מדגיש כי הנגישות כוללת, בין היתר, "אמצעים המותאמים לאנשים עם לקויות ראייה או לקויות למידה, לרבות כיתוב בברייל, בתבליט או בהגדלה", "אמצעים המותאמים לאנשים עם לקויות שמיעה, לרבות כיתוב, שילוט, תמלול...", "מידע בשפה המובנת לאדם עם מוגבלות שכלית", ועוד (סעיף 19א לחוק).
כמו כן נקבעת חובתם של מפעילי השירותים וספקי השירותים להסדיר את התאמתם של אמצעי התקשורת האלקטרוניים לאנשים עם מוגבלות, כל עוד אין בכך נטל כבד מדי.
הקריטריונים לבחינת השאלה אם מדובר בנטל כבד מדי כוללים את סוג השירות, היקף הפעילות, טיב ההתאמה ועלותה (מתוך האתר של "נגישות ישראל).
כדי למצוא את המוצר הטכנולוגיה מיטבי, על ספק הטכנולוגיה המסייעת לקחת בחשבון גורמים מחמישה תחומים:
הטכנולוגיה עצמה (למשל: מחיר המוצר, זמינותו, ידיעות שהצטברו עליו)
מקבל השירות (למשל: לקותו, כישוריו, טעמו האסתטי)
הפעילות בה מסייעת הטכנולוגיה (למשל: עבודה, קריאה בכל סיטואציה שהיא, ניידות)
הסביבה בה יעבדו פריטי הטכנולוגיה (למשל: מזג אוויר, סוג קרקע, מקום רועש מקום חסר פרטיות)
אפיוני נותן השירות עצמו (למשל: משאבי זמן, יכולת הדרכה, מגבלות אתיות של הגוף מטעמו הוא עובד)
התחשבות לא מספקת בצרכים ובהעדפות של הצרכן עשויה להביא לנטישת הטכנולוגיה.
על כן על המשאיל לפעול על פי עיקרון הלקוח במרכז.
נטישת טכנולוגיה מסייעת יכולה להתרחש גם בגלל אי התחשבות ביכולות של הצרכן ובמגבלות סביבת העבודה שלו.
אולם, בניגוד לטכנולוגיה קנויה, פריט טכנולוגיה המושאל מתוך מלאי ונמצא לא נוח לשימוש, קל להחליף בפריט טכנולוגיה אחר מאותו המלאי.
מאפיין ראשון של ספק טכנולוגיה מסייעת הוא הגוף שהוא עובד מטעמו:
משרד ממשלתי (ביטוח לאומי, מחלקת השיקום של משרד הביטחון)
מאפיין זה קובע את המגבלות האתיות והמשאביות של הספק.
השאלה מתוך מלאי מול הזמנה מיוחדת
יש דרכים שונות לספק טכנולוגיה מסייעת.
הפשוטה ביניהן היא השאלה מתוך מלאי.
על פי שיטה זו, אדם שצריך פריט טכנולוגיה מסייעת ניגש לספק טכנולוגיה מסייעת, מסביר לו את צרכיו, את יכולותיו התפקודיות, את העדפותיו האישיות ואת סביבת העבודה בה הטכנולוגיה צריכה לעבוד והספק משאיל לו את הפריט המתאים ביותר מתוך המלאי העומד לרשותו באותו זמן.
יתרונותיה של שיטה זו הם הפשטות, המהירות והיכולת של הספק להכיר לעומק את מספר המוצרים המוגבל שברשותו.
חסרונה של השיטה הוא בהתאמה אישית לא מוצלחת בשל חוסר יכולת להחזיק מראש מלאי של המוני מוצרים שונים.
שיטת אספקה זו מתאימה לטכנולוגיה מסייעת פשוטה שלא צריכה התאמה אישית רבה ולטכנולוגיה מסייעת הדרושה בדחיפות כמו טכנולוגיה לשילוב אדם עם לקות בכיתת לימוד (סטודנט אינו יכול להפסיד חודש של הרצאות עד למציאת טכנולוגיה אופטימלית) וטכנולוגיה מסייעת לאדם שתפקודו מתדרדר במהירות.
השיטה הזו מונהגת בעמותת "יד שרה", בחטיבה לסטודנט העיוור ובמחלקת הסיוע לסטודנטים לקויי למידה של האוניברסיטה העברית בירושלים ובעמותות של חולי מחלות ניוון שרירים מהירות התדרדרות.
דרך אחרת לספק טכנולוגיה מסייעת היא קנייה מיצרן בעזרת ספק.
גם על פי שיטה זו אדם שצריך פריט טכנולוגיה מסייעת ניגש לספק טכנולוגיה מסייעת, מסביר לו את צרכיו ואת העדפותיו האישיות.
סביבת העבודה בה הטכנולוגיה צריכה לפעול לפעמים מוסברת על ידי הצרכן ולפעמים נבדקת על ידי הספק.
היכולת התפקודית של הצרכן נבדקת על ידי הספק.
בנוסף הספק בודק את היכולת הממונית של הצרכן ועוזר לו למצוא מקורות מימון עבור הטכנולוגיה המסייעת.
אחרי בירור כל הפרטים, הספק מאתר מידע על מוצר המתאים לצרכן באופן מיטבי, מזמין אותו מיצרן טכנולוגיה מסייעת, עושה לו התאמות אחרונות אחרי קבלתו מהיצרן, מספק אותו לצרכן, מתדרך אותו לגבי ההפעלה במקרה הצורך וגובה את התשלום.
הספק עשוי גם לשמור על קשר עם הצרכן כדי לייעל את השימוש בציוד.
קניית משקפיים היא תהליך דומה לשיטת אספקה זו.
היצרן במקרה זה הוא מלטש ומצפה העדשות.
בדיקת אפשרויות התשלום היא בדיקת כיסוי על ידי הביטוח הרפואי.
סביבת העבודה בה המשקפיים צריכים לשרת את הצרכן יכולה להכתיב את חוזק המסגרת ואת הצורך בציפוי כהה.
בדיקת היכולת התפקודית היא בדיקת ראייה.
ספק בודד מול צוות ספקים
שימוש בצוות ספקים לרוב יעשה בשיטת ההזמנה המיוחדת ולא בהשאלה ממלאי כי כינוס צוות ספקים הוא ממילא איטי.
שיטה זו מתאימה למקרים מסובכים בהם לאדם יש לקות חמורה, לקויות משולבות או תלות גדולה בסובביו שיש לקחת בחשבון גם את צורכיהם ולא רק את צרכיו.
מקרה כזה יכול להיות קניית כיסא גלגלים ממונע וציוד תקשורת חליפית שנישא באמצעות הכיסא עבור ילד עם שיתוק מוחין.
במקרה כזה יש לברר את הצרכים ואת ההעדפות האישיות של הילד, של ההורים, של הסייעת האישית של הילד בבית הספר ואולי של אנשים נוספים.
היכולת התפקודית של הילד תיבדק על ידי מרפא בעיסוק וקלינאי תקשורת, הן לצורך התאמת הכיסא והן לצורך התאמת מכשור התקשורת.
כמו כן תיבדק הסביבה שבה כיסא הגלגלים ינוע על פי רוב.
צוות הספקים עשוי, לדוגמה, למדוד את רוחב הדלתות בבית הילד ובבית ספרו כדי לוודא שלא ינופק לו כיסא רחב שלא עובר באחת הדלתות האלה.
צוות הספקים יכלול מהנדס של תנועת כיסאות גלגלים ומהנדס נוסף של מערכת ההושבה על הכיסא.
הספקים יזמינו מכשור תקשורת, פריט לנשיאת מכשור התקשורת על הכיסא, חלקים של מערכת ההושבה ומערכת תנועה של כיסא ממונע.
כשכל הפריטים יגיעו מהיצרנים השונים הספקים יחברו אותם זה לזה בסדנה.
אחראי הסדנה עשוי להימנות גם הוא עם צוות הספקים.
צוות ספקים מתאים גם למקרים בהם מדובר באספקת ציוד יקר מאוד, שיש לוודא שלא נעשות שגיאות בבחירתו.
כינוס צוות ספקים, במקרה כזה, עשוי להיות זול יותר לקניית כיסא גלגלים ממונע לא מתאים ומשיפוץ דירה ומקום עבודה על פי מידותיו של כיסא לא מתאים זה.
ביקור אצל הספק מול ביקור בבית הלקוח ובמקום עבודתו
כמו במקרה של כינוס צוות ספקים, ביקור במקומות בהם אמור הציוד לעבוד הוא יקר יותר מאשר אספקתו במשרדו של הספק.
אולם, כאשר הציוד יקר, השקעה זו עשויה להיות כדאית.
יש גם מקרים בהם פשוט אי אפשר לספק את הציוד בלא ביקור בית או ביקור במקום העבודה.
בהרבה מקרים אי אפשר להסביר לאדם כבד ראייה כיצד לכוונן את מערכת ההפעלה של מחשבו השולחני כך שלהבא יוכל להשתמש במחשב בכוחות עצמו.
זאת משום שלפני שנערך כוונון זה, הצרכן אינו יכול להשתמש במחשב או לכווננו.
ציוד שהתקנתו מחייבת שיפוץ של המבנה - אי אפשר להתקין רמפה לכיסא גלגלים או מעלון לכיסא גלגלים בלי לבקר במקום בו ציוד זה צריך לעבוד.
ביטוח רפואי - בעיקר ציוד שיכול לחסוך לביטוח כסף בטווח הרחוק וניתן בהוראה של איש מקצוע רפואי (כגון מקלדת מונעת פציעות הקלדה)
במדינות שונות יש סיוע מימוני ממשלתי שונה אך ככלל ניתן להצביע על שלושה סוגים עיקריים של מימון ממשלתי
מימון של תוכניות חינוך - בעיקר לציוד המאפשר למידה ותקשורת בבית הספר ובאוניברסיטה
מימון של תוכניות עבודה ורווחה - בעיקר לציוד המאפשר ניידות או ציוד שקל לטעון שהוא הכרחי לשילוב בעבודה
מימון של תוכניות לשיקום נכי צבא - מקביל לתוכניות מימון מתחום העבודה והרווחה אך מתוקצב טוב יותר
מעמותות - בעיקר בציוד שהעמותה מאמינה שאנשים יתקשו להשיג לבד או שהם לא מודעים לערכו ולכן לא יתאמצו להשיגו
ארגוני ספורט נכים - ציוד ספורט נכים (כגון כיסא גלגלים מיוחד לטניס)
מימון של המעסיק של המשתמש - ציוד שחוקי שוויון הזדמנויות בעבודה מורים על רכישתו (בארצות הברית המעסיק מחויב בציוד בשווי של 10% מהתפוקה השנתית של העובד) וציוד לשילוב בעבודה של עובד עם כישורים נדירים שלמעסיק כדאי להשקיע בו (כגון עובד ותיק ומיומן שהפך לנכה בתאונה).
או מכיסו של המשתמש - בעיקר עבור פריטים זולים (כמו תוכנת הקראה לדיסלקטים) או פריטים לשימוש מובהק לצורכי פנאי (כמו כיסא גלגלים מיוחד לנסיעה בחוף הים).
לעובדים בתחום הטכנולוגיה המסייעת יש הכשרות מגוונות, הן מבחינת אורכן והן מבחינת אופיין.
דוגמה להכשרה קצרה: הכשרתו של עובד שמשאיל ציוד טכנולוגיה מסייעת מתוך מלאי מצומצם, לפלח אוכלוסייה צר.
עובד כזה יכול להצליח במלאכתו בעזרת מעט ניסיון עבודה ובעזרת אמפתיה ללקוחות.
דוגמה להכשרה ארוכה: עובד שמשתיל מכשיר שמיעה מסוג שתל שבלולי.
עובד כזה צריך הכשרה של רופא מנתח ורקע השכלתי הן ברפואת אף אוזן גרון והן במכשור שמיעה.
ישנם ענפי טכנולוגיה מסייעת שיש להם מסלול הכשרה משלהם.
באוניברסיטת Northweastern שבאילינוי יש מסלול הכשרה בן שנים אחדות לתואר ראשון בעיצוב, ייצור ואספקת תותבות ומיישרים (פרותזות ואורטזות), שאחריו יש תוספת של קורס בן ארבעה וחצי חודשים וסטאז' בתחום כתואר שני.
דוגמה מוכרת יותר לענף כזה היא ענף אספקת המשקפיים.
בארץ, משרד הבריאות אמון על הכשרה ומתן תעודה המקנה אישור להתאמת טכנלוגיה מסייעת על ידי מטפלים פארארפואיים כגון כיסאות גלגלים, עמידונים ומנופים וכו וכן התאמת מערכות תקשורת חלופית
יש אנשים שעוסקים בתחומי טכנולוגיה מסייעת לאחר רכישת של מקצוע הביו-הנדסאות.
אדם בעל הכשרה כזו עשוי לעסוק במערכות הנע של כיסאות גלגלים.
אנשים שלומדים לדוקטורט בטכנולוגיה מסייעת או שחוקרים את התחום בכל מסגרת אחרת עשויים לחקור ייצור או אספקה של טכנולוגיה מסייעת.
נושאי המחקר של ייצור הטכנולוגיה המסייעת הם רבים ומגוונים.
שניים מהבולטים בהם הם ייצור מקלדות ארגונומיות למניעת פציעות הקלדה וייצור אמצעי קלט למחשב עבור אנשים משותקים לחלוטין, המופעלים בעזרת רשמת מוח חשמלית.
חקר אספקת הטכנולוגיה המסייעת מצומצם בהרבה בנושאיו מאשר חקר ייצור הטכנולוגיה מסייעת.
אספקת טכנולוגיה מסייעת היא תחום לימוד צעיר עם מעט תאוריה והרבה ידע פרקטי.
חוקרי אספקת טכנולוגיה מסייעת עוסקים בעיקר בחקר מדידת התועלת שבציוד הטכנולוגיה מסייעת (Outcome Measurements) ספציפי ובשיפור השיטות לעריכת מחקר זה.
מחקר זה מועיל באיתור הציוד המתאים ביותר ללקוח ובהצדקת הקניה עבור הגורמים המממנים את קנייתו.
בצוות ספקים של ציוד טכנולוגיה מסייעת שאספקתו מסובכת, עשוי להיות אדם שהתנסה בחקר "מדידת התועלת".
חוקר אספקת הטכנולוגיה המסייעת, הפסטד (Hoppestad) טוען במאמרו משנת 2007 כי ייעול מדידת התועלת של ציוד הטכנולוגיה המסייעת הוא צורך דחוף עבור התפתחות הדיסיפלינה המדעית הזו.
מדד התועלת הבולט בתחום הוא "מדד קֶבֵּק לשינוי באיכות החיים בעזרת טכנולוגיה מסייעת." השימוש במדד זה אפשרי עבור מגוון רחב של פריטי טכנולוגיה מסייעת.
מדד זה דומה באופיו למדדים מתחום המדידה והערכה שבמדעי החברה.
משרד התעשייה המסחר והתעסוקה בישראל, בשיתוף עם מוסדות אקדמיים שונים, מעביר קורסים בני 200 שעות לקבלת תעודת "מורשה נגישות".
הקבלה לקורס מחייבת ידע אקדמי קודם על תחומי טכנולוגיה שונים או הסמכה באדריכלות.
האגודה הצפון אמריקנית לטכנולוגיה מסייעת והנדסה משקמת (RESNA - Rehabilitation Engineering and Assistive Technology Society of North America) נותנת תעודות "ספק טכנולוגיה מסייעת מוכר" ו"יצרן טכנולוגיה מסייעת מוכר" למי שעובר את המבחנים שלה.
למבחן יכול לגשת רק מי שצבר ניסיון בתחום ומשרת לקוחות בשכר ביותר מחצי משרה.
מי שיש לו תואר רלוונטי נדרש לפחות ותק בתחום כדי לגשת אל הבחינה.
ההכרה בספק טכנולוגיה מסייעת מושעית אם אחרי השגת התעודה הוא חדל לשרת לקוחות ביותר מחצי משרה.
ההכרה מושעית גם אם במקום לשרת לקוחות הוא עבר ללמד על טכנולוגיה מסייעת או לחקור אותה.
הצורך להכיר כספק רק במי שבעיקר משרת לפרנסתו נובע מההנחה שהטכנולוגיה מתפתחת כל כך מהר שמי שלא נאלץ לחפש ציוד חדש כל הזמן לא יכול להיות מעודכן.
בישראל יש אנשים בודדים ש-RESNA מכירה בהם כספקי טכנולוגיה מסייעת.
טכם - טכנולוגיה מתקדמת בע"מ (ובקצרה: טכם), הייתה מחברות המחשוב המובילות בישראל, והיא הגרעין של חברת המחשוב "נס טכנולוגיות".
החברה נוסדה בשנת 1969 על ידי קבוצת מדענים: פרופ' יעקב זיו, פרופ' אליעזר שלייפר ופרופ' יעקב קצנלסון מהטכניון ופרופ' דניאל שמשוני מאוניברסיטת תל אביב, ועל ידי יוסי ורדי, מאיר בורשטיין ויורם רוזנפלד.
העובדים הראשונים היו בעלי רקע בתחום הניהול ומקצתם יוצאי ממר"ם.
משרדי החברה שכנו בקריית עתידים (שם נמצאים גם משרדי ממשיכתה, "נס טכנולוגיות")
החברה פעלה בתחילה בתחום של ייעוץ ארגוני, ניתוח מערכות מידע ופיתוח תוכנה.
לימים הצטרפו לחברה דני קוניק, בוגר קורס התכנות הראשון של ממר"ם (עבר אחר כך לניהול חברת התוכנה קונתהל, שהתחרתה בטכם ולימים הצטרפה אליה לשם הקמת "נס טכנולוגיות") וכן עודד ריץ שהיה איש ההנדסה הראשון שהצטרף לחברה (מהנדס אלקטרוניקה ובקרה) והחברה נכנסה לתחום של פרויקטים צבאיים ופרויקטים משולבי חומרה ותוכנה.
הפרויקט הגדול הראשון נעשה עם חברת יוז איירקראפט האמריקאית עבור חיל האוויר הישראלי.
חברת יוז נכנסה כשותפה בחברה.
במשך שנים רבות הייתה חברת טכם מהמובילות בתחום זה בישראל.
החברה הייתה הראשונה שקבעה סטנדרטים בתחום תעשיית תוכנה בישראל והפכה את כתיבת תוכנה מאמנות להנדסה.
החברה הייתה מהראשונות בעולם שהבינה שפיתוח תוכנה הוא הנדסה וקבעה את הביטוי Software Engineering - הנדסת תוכנה - שלימים הפך לביטוי מוכר ומוסכם בעולם.
שנים רבות הייתה החברה בבעלות חברת תדיראן בע"מ שקנתה את חלקה של חברת יוז ואת חלקם של המייסדים.
לימים הפכה טכם לחברה ציבורית שמניותה נסחרו בבורסה לניירות ערך בתל אביב.
טכם פעלה בארבעה תחומים עיקריים של טכנולוגיית המידע:
פיתוח והטמעה של מערכות מידע לניהול.
מערכות צבאיות ומערכות זמן אמת, ובהן מערכות פיקוד, בקרה ותקשורת, מערכות הגנה אווירית ומערכות לוחמה אלקטרונית.
פיתוח ושיווק של חבילות תוכנה.
שיווק של חבילות תוכנה מיובאות ותמיכה בהן.
חברה בת של החברה בשם ATI-Advanced Technology International פעלה בארצות הברית, ועסקה בשיווק של מוצרי טכם שם ובפיתוח פרויקטי תוכנה בעיקר למגזר הפיננסי.
בשנת 1988 העסיקה החברה למעלה מ-400 עובדים.
בשנת 1998 העסיקה החברה למעלה מ-710 עובדים ומכירותיה הסתכמו ב-268 מיליון שקל.
בשנת 1999, משפחת וולפסון מניו-יורק, רכשה מתדיראן את השליטה בחברה תמורת 65.5 מיליון דולר, והיא נהפכה לחלק מחברת "נס טכנולוגיות" ולמעשה לגרעין המנהל והמשפיע על החברה.
טכנאי מחשבים הוא אדם העוסק בהבטים פרקטיים של חומרת ותוכנת מחשבים, כגון: הרכבת חומרה, התקנת תוכנה, כוונון וייעול, תחזוקה שוטפת, תיקון חומרה, תיקון בעיות תוכנה (כולל שחזור מידע), אבטחת מידע, שיפור תקשורת המחשבים וייעוץ לקראת קנייה של מחשבים.
תחומי העיסוק של טכנאי המחשבים רחבים, ועוסקים בחומרה ובתוכנה: החל בתיקון או החלפת חומרה פגומה, התקנת מערכת הפעלה שלמה ותוכניות אחרות, שינוי הגדרות תוכנה וחומרה לא נכונות, טיפול בווירוסי מחשב למיניהם, ועוד.
תחום העיסוק גולש לעיתים לתחומים נוספים כגון בניית ותחזוק אתרי אינטרנט, טיפול בשרתים וברשתות, סלילת תשתית רשת בבתים ובמשרדים, טיפול ברכיבים אלקטרוניים ועוד, ולעיתים משלב תחומים של מקצועות מחשוב אחרים, כדוגמת מנהל רשת ותמיכה טכנית.
חלק נכבד מהאבחון נעשה בעזרת צפייה והאזנה למחשב בעת התרחשות התקלה.
למשל, מצב בו המחשב מאט עד לכיבוי מוחלט, מורה על צורך בבדיקת מערכת הצינון של המעבד.
טכנאים אמורים לדעת שהמעבד מעוצב כך, שבמקרה של חימום יתר, הוא יאט או ייכבה, כדי למנוע קלקול.
אולם, מעבר לפירוש תצפיות בלתי אמצעיות, בעזרת ידיעות שבהן אמור להחזיק הטכנאי, הטכנאי מחזיק גם כלי אבחון.
כלי האבחון לתקלות במחשבים מחולקים למספר קבוצות:
כלי חומרה שמובנים בכל מחשב (כגון הרמקול הקטן שעל לוח האם, שמצפצף בעת האתחול, באופן התואם קוד אבחון תקלות וכמו הפלט על המסך ממערכת הבדיקה העצמית של ה-BIOS).
כלי תוכנה שמובנים בכל מערכת הפעלה (כמו יומן האירועים וכמו מנהל החומרה).
כלים חיצוניים (חלקם רק מאבחנים וחלקם גם מציעים טיפול) כמו אנטיוירוס או כרטיס פוסט-קרד (כרטיס עם צג קטן שבהתקנתו במחשב מופיע על הצג שלו מספר המורה על סוג התקלה).
טכנאי עובד עם שני סוגי חומרה עיקריים: מחשבים נייחים (מחשבים אישיים ושרתים) ומחשבים ניידים.
טכנאים גם מתקנים לעיתים מגוון של ציוד היקפי הכולל התקני קלט - מקלדות, עכברים וסורקים, התקני פלט - מסכים, מדפסות ורמקולים, והתקני אחסון החל מדיסקים חיצוניים (דיסק קשיח מחובר למחשב על ידי מגוון חיבורים - USB, Firewire, Ethernet, SATA) עד למחשבי אחסון מידע מיוחדים המוגדרים כשרתים.
טכנאים העוסקים ברשתות מחשבים יעבדו גם עם חומרת רשת כגון ראוטרים, סוויצ'ים (מפצלי רשת), כבלי רשת, ורשתות אלחוטיות.
אחד התיקונים המבוקשים ביותר הוא שחזור מידע.
זאת משום שבניגוד לשאר הקלקולים במחשב, מידע פרטי שנמחק (למשל: מסמכים שהמשתמש יצר או תמונות שצילם), אינם ניתנים לקנייה מחדש, במקרה שבו התיקון מסתבר כיקר או מסובך מדי.
ישנן מעבדות שכל התמחותן היא בשחזור מידע, בייחוד במקרים של דיסק קשיח שנפגם חומרתית.
בשל חשיבותו של המידע האישי של המשתמש, לפני כל תיקון מסובך של החומרה או התכנה, אם הדבר אפשרי, הטכנאים מגבים את מסמכי המשתמש והגדרותיו כך שלאחר התיקון המשתמש לא יאבד שום חלק מהמידע הקריטי שלו.
כעיקרון, תיקון תקלות דורש את אבחונן.
אולם, לא תמיד הדבר אפשרי.
לכן יש מספר שיטות תיקון בלא אבחון:
שיטה יעילה, פשוטה ודלת סיכון ידועה כ- "שחזור מערכת" (System Restore).
זהו שחזור שבו מוחזרים קובצי הפעלת התכנות, כמו גם הדרייברים, למצב שבו הם היו לפני תאריך הקלקול (הטכנאי בוחר את תאריך היעד של השחזור).
דרך פשוטה אחרת, היא שחזור כל המחשב למצבו הראשוני - המצב בו היה מיד לאחר התקנת מערכת ההפעלה (System Recover).
במצב זה כל דבר ששונה במחשב כגון הגדרות או קבצים אישיים יימחקו אם לא גובו קודם למדיה חיצונית.
שחזור מערכת למצבה הראשוני יהיה מלווה בהתקנות מחדש של תוכנות והעתקה מחודשת של מסמכים.
פרמוט והתקנה מחדש של מערכת ההפעלה - לפני נקיטה בצעד קיצוני זה, יש לגבות לא רק את המידע האישי אלא גם את הדרייברים של המערכת.
במצב שבו נוקטים בשיטה זו, כאשר אין אפשרות גיבוי טובה, עשוי לדרוש ימי עבודה אחדים שיוקדשו לחיפוש הדרייברים ברשת האינטרנט ויהפוך את כל התיקון לבלתי כלכלי.
בחלק מהמקרים, בתהליך זה יאבדו רישיונות של תכנות שלא היה להם גיבוי.
כאשר ניתן לאבחן את הבעיה, הטכנאי יכול להסיר פריט תוכנה מסוים (יישום, שירות, דרייבר, עדכון תוכנה), שגרם לה, או לכווננו ולהתאימו למחשב.
טכנאות מחשבים נלמדת במוסדות להכשרה טכנית, בתוכניות לימוד שחלקן פותחו על ידי מוסדות אלה, וחלקן פותחו על ידי חברות גדולות, כגון מיקרוסופט וסיסקו, ומלוות במבחנים מטעמן.
עם זאת, מבחינה חוקית, העיסוק במקצוע אינו מחייב מעבר הכשרה או בחינות הסמכה, ופעמים רבות הכשרת העוסקים בתחום היא מכח לימוד עצמי, צבירת ניסיון מעשי וכישרון בסיסי בתחום.
טכנאי מחשבים עשוי לעבוד כשכירים במחלקת טכנולוגיית המידע בארגונים וחברות, מרכזי שירות או חנויות מחשבים.
חלק מהטכנאים עצמאיים או בעלי חברה המספקת שירותי תמיכה.
חלקם קבלני משנה המשמשים כפרילנסרים או יועצים.
מבין הטכנאים העצמאיים, חלק מהטכנאים מספקים שירות בבית הלקוח, בעוד שאחרים מספקים שירות בבית העסק שלהם, אליהם מביאים הלקוחות את מחשביהם.
אפשרויות הקידום הן בעיקר למקצועות מחשוב מתקדמים יותר, כגון מנהל רשת ומנהל תשתיות מחשוב, או לתפקידי ניהול ושיווק בחנויות ורשתות מחשבים.
טכנאי הוא אדם בעל הכשרה להפעלה, להתקנה, לכוונון ולתיקון של מכשור טכנולוגי.
עבודת הטכנאים מתייחסת להיבטים פרקטיים, פרטניים ועכשוויים של התחום שבו הם עוסקים ולמידת מקצועם אינה דורשת, על פי רוב, ידע קודם (לא דורשת, למשל, שליטה במתמטיקה).
בישראל הלימודים למקצוע זה נעשים לרוב בכיתה י"ג במכללות (ורבים אחריו ממשיכים ללימודי הנדסאי – כיתה י"ד) כלימודים על-תיכוניים, אך אינם נחשבים לתואר אקדמי.
מקצוע הטכנאות על התמחויותיו השונות אופייני לעידן טכנולוגי, בו לעיתים נדרשת הכשרה מאוד מיוחדת להפעלת מכשירים בתחום מסוים.
כך, למשל, ההתפתחות בענף המחשבים הגדילה את התלות בטכנאי מחשבים.
המונח "טכנאי משמש לעיתים על מנת להגדיר מבחינה מנהלית את מקצועו של אדם, בלי קשר לטיב הכשרתו.
רמות ההכשרה של טכנאים שונים שונות ממדינה למדינה ומתחום לתחום.
בגרמניה חלק ניכר מן הטכנאים נדרשים להחזיק בתעודת דיפלום גרמנית; בברית המועצות מסלול ההכשרה של טכנאים ארך כחמש שנים.
בישראל מוסדרת פעילות הטכנאים בחוק ההנדסאים והטכנאים המוסמכים.
המכון הממשלתי להכשרה בטכנולוגיה ובמדע אמון על הפיקוח על הכשרת טכנאים והנדסאים.
טכנאים והנדסאים רשומים במרשם הנדסאים וטכנאים מוסמכים המנוהל על ידי משרד הכלכלה והתעשייה.
קיימת חטיבה בהסתדרות, "הסתדרות הטכנאים וההנדסאים".
בשנת 1965 ועדת הגג להכשרת טכנאים מוסמכים והנדסאים טבעה את המושג "טכנאי מוסמך".
בשנת 2012 חוקק חוק ההנדסאים והטכנאים המוסמכים התשע"ב 2012. החוק קובע שטכנאי מוסמך הוא מי שיש לו תעודת טכנאי מוסמך שהוכרה על ידי ועדת ההסמכה, תעודה המעידה על השלמת לימודי טכנאות מוסמכת במכללה טכנולוגית מוכרת ועמד בבחינות ממלכתיות.
ועדת ההסמכה פועלת מתוקף חוק ההנדסאים והטכנאים המוסמכים, חברים בה נציגי משרד הכלכלה והתעשייה, משרד החינוך והסתדרות ההנדסאים והטכנאים המוסמכים.
מתוקף חוק ההנדסאים והטכנאים המוסמכים-הוקמה בשנת 2013 מועצה ציבורית, מועצת ההנדסאים והטכנאים המוסמכים.
יו"ר המועצה וחברי המועצה מונו על ידי שר הכלכלה ושר החינוך.
במועצה 13 חברים, נציגי משרדי הממשלה, האיגוד המקצועי, התאגדות התעשיינים, צה"ל האקדמיה ונציגי המכללות המכשירות.
תפקידי המועצה לגבש את מדיניות ההכשרה כדי לשמר את מעמד המקצוע ולהרחיב את הסמכויות בתחומי העיסוק המגוונים.
קיימים שני מסלולים להשגת תעודת טכנאי מוסמך:
מסלול בפיקוח משרד החינוך – המינהל למדע וטכנולוגיה.
במסלול זה לומדים תלמידים בכיתה י"ג במסגרת מסלול רצף של בוגרי בתי ספר תיכוניים מקצועיים או בוגרי מגמות טכנולוגיות, במסגרת עתודה טכנולוגית.
מסלול בפיקוח משרד הכלכלה והתעשייה – האגף להכשרה מקצועית, המכון הממשלתי להכשרה בטכנולוגיה ובמדע.
במסלול זה לומדים תלמידים מבוגרים יותר, לרוב כאלו שכבר נמצאים במעגל העבודה הטכנית.
הכשרת טכנאים מוסמכים נערכת במשך כשנה בלימודי יום או כשנתיים בלימודי ערב.
מסלולי הלימוד כוללים מספר תחומי ידע ובהם:
מכונות - כולל גם מגמת משנה מכטרוניקה, ימית, תעופה ועוד
תעשייה וניהול – רכש ולוגיסטיקה, תפ"י, מערכות מידע
חוקים שונים קובעים תפקידים שרק לבעלי תעודת טכנאי מוסמך מותר לבצע:
חוק רישוי בעלי מלאכה קובע שרק בעל תעודת טכנאי מוסמך יכול לקבל רישוי.
חוק החשמל, תקנות החשמל-רישיונות מסדירות את הסמכות של טכנאי מוסמך חשמל רשום, לתכן מתקני חשמל הפועלים בזרם של ארבע מאות אמפר, שלוש פזות.
לאחר חמש שנות ניסיון יכול טכנאי לקבל רישיון של "בודק 1".
בפקודת הבטיחות בעבודה יוחד תפקיד "ממונה בטיחות בעבודה" לטכנאים מוסמכים באחד ממדורי הטכנאות המוסמכת.
תקנות משרד התחבורה קובעות שכדי להיות מורשה לניהול מוסך רכב, נדרש להיות לפחות, טכנאי מכונות מוסמך.
טכנולוגיה גרעינית היא טכנולוגיה המשלבת תגובות של גרעין אטומי.
ניתן לראות יישום של טכנולוגיה זו במגוון תחומים, מגלאי עשן לתחנות כוח גרעיניות לפצצות אטום.
קיים חשש ציבורי גדול מפני השימוש והפיתוח של טכנולוגיה זו, וכל פיתוח בתחום נבחן בעין ביקורתית.
גילוי: בשנה 1896, אנרי בקרל עסק בחקר מלחי אורניום כאשר גילה תופעה חדשה אשר נקראה עם הזמן רדיואקטיביות.
בקרל, פייר קירי ומארי קירי החלו לחקור את התופעה.
במהלך המחקר הם בודדו את היסוד רדיום, יסוד רדיואקטיבי מאוד.
הם גילו כי חומרים רדיואקטיביים מפיקים קרינה אינטנסיבית מסוגים שונים, אשר אותם הם כינו קרני אלפא, קרני בטא וקרני גמא.
חלק מהקרינה הזו יכולה לעבור דרך חומר רגיל, וכולם גורמים לנזק עם היחשפות רבה מדי – כל החוקרים נפגעו מכוויות רדיואקטיביות, אך לא התייחסו אליהם בכובד ראש.
תופעת הרדיואקטיביות נוצלה על ידי יצרני תרופות, אשר הוציאו מספר פטנטים של טיפול רפואי בעזרת רדיואקטיביות.
אך כצפוי תרופות אלה גרמו נזק רב גם בכמויות קטנות ולא הועילו למטופלים, ורבים מהמדענים שעסקו בפיתוח הנושא נפטרו ממחלת הסרטן כתוצאה מהיחשפותם.
טיפול רפואי רדיואקטיבי נעלם עם הזמן, אך שימושים אחרים נותרו – כמו שימוש ברדיום כדי לייצר מחוגים זוהרים בכלי מדידה.
עם ההתקדמות בהבנת האטום, מהות הרדיואקטיביות החלה להתבהר: ישנם יסודות לא יציבים, ויכולים להתנוון תוך פליטת אנרגיה רדיואקטיבית.
רדיואקטיביות היא תהליך איטי וקשה לשלוט בו, והוא אינו מתאים לייצור כלי נשק.
אך יש תגובות גרעיניות אחרות.
גרעין אטומי בלתי יציב יכול לחוות ביקוע גרעיני כאשר הוא מתפצל לשני גרעינים קטנים יותר ופולט אנרגיה ונייטרונים מהירים.
אם נייטרונים אלו יבואו במגע עם גרעין אטומי אחר, הם יכולים לגרום לאותו הגרעין לחוות ביקוע גרעיני.
דבר זה יכול להוביל לתגובת שרשרת גרעינית, אשר יכול לגרום לפליטת אנרגיה רבה בזמן קצר.
כאשר דבר זה התגלה זמן קצר לפני מלחמת העולם השנייה, מדינות שונות החלו לפתח תוכניות גרעיניות עם המטרה ליצור פצצה גרעינית – נשק אשר מנצל את תופעת הביקוע הגרעיני כדי ליצור פיצוץ עם אנרגיה גבוהה בהרבה מפצצות כימיות שונות.
תוכנית מנהטן, אשר נוהלה על ידי ארצות הברית בתמיכת בריטניה וקנדה, פיתחה מספר פצצות ביקוע אשר הופעלו ביפן באוגוסט 1945, והביאו לכניעת יפן.
במסגרת התוכנית נבנו הכורים הגרעיניים הראשונים, אשר היו בעיקר לשם ייצור נשק ולא לשם אנרגיה חשמלית.
טכנולוגיה של היתוך גרעיני נחקר רק ברמה התאורטית במהלך מלחמת העולם השנייה, כאשר מדענים אמריקנים לראשות אדוארד טלר חקרו את האפשרות של ניצול האנרגיות הרבות של הביקוע הגרעיני כדי לגרום להיתוך גרעיני.
לאחר שנים של מחקר, ב-1952, הפעילו את פצצת המימן הראשונה, אשר נקראה כך מכיוון שהיא ניצלה את התגובה שבין דאוטריום לטריטיום, איזוטופים של מימן.
היתוך גרעיני אנרגטי בהרבה ליחידת מסה מביקוע גרעיני, אך יצירת תגובת שרשרת של היתוך קשה הרבה יותר מאשר ביקוע.
מחקר בתחום השימוש בהיתוך גרעיני לשימושים אזרחיים (להפקת חשמל) החל גם כן בשנות ה-40. אולם, הקשיים הטכניים והתאורטיים מנעו גילוי של שימושים אזרחיים של ההיתוך, והמאמצים נמשכים ברחבי העולם עד היום.
תכנון של נשק גרעיני הוא מסובך מאוד.
ישנו קושי רב בלהבטיח שתגובת השרשרת כילתה חלק גדול מהדלק הגרעיני לפני שהנשק מתפרק.
הייצור של נשק גרעיני גם כן הוא מסובך מאוד, מכיוון שלא קיים חומר טבעי בעל יציבות נמוכה מספיק כדי ליצור תופעה זו.
איזוטופ אחד אשר קיים בטבע, אורניום 235, הוא בקיע מספיק כדי ליצור תהליך זה, אך הוא נמצא תמיד כשהוא מעורבב עם אורניום 238 היציב יותר.
לכן מתחיל תהליך מסובך וארוך של פירוד איזוטופים, אשר מטרתו היא ייצור כמות מספקת של אורניום 235. לחלופין, היסוד פלוטוניום הוא בלתי יציב מספיק כדי ליצור את תופעת הביקוע הגרעיני, אולם הוא אינו נמצא בטבע ויש לייצר אותו בכורים גרעיניים.
תוכנית מנהטן ייצרה כלי נשק המבוססים על שתי השיטות הללו.
הפצצות הגרעיניות הראשונות הופעלו על יפן באוגוסט 1945, על הערים הירושימה ונגסאקי, והובילו לכניעת היפנים.
מספר מדינות החלו גם כן בפיתוח נשק גרעיני, כאשר מרוץ החימוש אשר התנהל בין ארצות הברית לברית המועצות בזמן המלחמה הקרה.
נכון להיום, המדינות בעלות יכולת של נשק גרעיני הן:
חמש המדינות אשר הן חברות קבועות במועצת הביטחון של האו"ם, ויכולות להחזיק באופן חוקי בנשק גרעיני על פי הסכם אי הפצת נשק גרעיני (NPT): ארצות הברית, רוסיה, בריטניה, צרפת, סין.
שלוש מדינות אשר אינן חתומות על הסכם אי הפצת נשק גרעיני: הודו, פקיסטן וקוריאה הצפונית.
המושג "טכנה" מבטא את המושג "אמנות", כפי שנתפס בעת העתיקה, ומשמעותו: "כושר שכלול המיומנות האנושית ביצירה".
תפיסה זו של האמנות אפשרה למיומנויות רבות, להיכנס תחת הגדרת ה"טכנה" כאמנויות ובתמורה, נדרשו ה"אמנים" להוכיח ביצוע איכותי של מלאכתם בהתאם לחוקיות שכלית-מתמטית מקובלת.
את ה"טכנה" במשמעותה זו ניתן למצוא בדיונים על אמנות, של מייסדי ההגות המערבית, כגון; אפלטון על השראת המשוררים: "הם מפיקים מילים אלה, לא בזכות "טכנה" (מיומנות) כלשהי, אלא בזכות כח אלוהי".
ואריסטו שרשימת האמנים בכתביו כורכת מפורשות את הפסל עם הסנדלר, קובע כי להיות אמן טוב ומיומן פירושו לבצע את "תפקידו הייחודי" וכי "אמנות היא כושר יצירה מתוך שיקול דעת".
[הבהרה ל"סוגיית המלאכות" נמצאת ב"שמונה פרקים" לרמב"ם, בדיונו על "השכל המעשי"].
ה"טכנה" כהגדרת האמנות, לא היטיבה עם המוניטין של "עולם האמנות" דאז, וזאת, בשל הפקעת ההישג האנושי-אישי מפרמטרים בלתי-מדידים כ"השראה", "יחודיות" ו"רגשות", קבורתם כ"אלמנט שגעוני" או כ"אינטרוונציה אלוהית" והקרבתם על מזבח הטכניקה והאימונים הסזיפיים.
טכנולוגיה מסייעת היא תחום ידע בטכנולוגיה, העוסק בקבוצת מכשירים לשיפור התפקוד של אנשים עם מוגבלות ובידע הנלווה למכשירים אלה.
למידה והשתתפות בתוכניות אקדמיות היא תחום חשוב מפעולות היומיום וקיימת טכנולוגיה מסייעת ענפה לשילוב בלימודים למרות לקויות.
לקויות ניתן למיין באופן גס ללקויות חישה (בעיקר לקות ראייה ולקות שמיעה) ללקויות תנועה (לקות בניידות, בתמרון חפצים ובהפקת דיבור), ללקויות קוגניטיביות (למשל לקויות למידה, אוטיזם, פיגור שכלי, תופעות לוואי קוגניטיביות של תרופות לצריכה כרונית) וללקויות נפשיות.
את פעילויות הלמידה ניתן למיין באופן גס לפעילויות קלט (למשל הקשבה בהרצאה או קריאת ספר), לפעילויות עיבוד (למשל חזרה על החומר) ולפעילויות פלט (למשל מבחן).
תלמידים עם מצבי לקות שונים, עם כישורים שונים וסוגי תפיסה שונים ידרשו מכשור שונה עבור שלבי הלימוד בהם הם מתקשים.
טכנולוגיות סיוע בכתיבה עבור תלמידים עם דיסגרפיה
דיסגרפיה היא שם כולל להפרעות כתיבה על רקע קוגניטיבי.
לאנשים עם סוגים שונים של דיסגרפיה יתאימו טיפולים והתאמות שונות.
לחלק מאנשים אלה יהיו ההתאמות גם מתחום הטכנולוגיה המסייעת.
אולם שני אנשים עם דיסגרפיה עשויים להשתמש בטכנולוגיה מסייעת שונה לחלוטין.
ישנם תלמידים עם דיסגרפיה שיתקשו לתפקד בעת כתיבה בכתב יד.
כתב היד המשובש שלהם יגרום לשיבושי קריאה של עבודותיהם דבר המוביל לרמת תסכול, בעת הקריאה.
כתיבתם של ילדים עם דיסגרפיה על בסיס גרפו-מוטורי מתאפיינת בקושי בעיצוב אותיות מבחינה גודל וצורה, אותיות לא גמורות, בכתיבת טקסט שאינו קריא, שגיאות כתיב חריגות, וקושי רב בהעתקת הטקסט.
נמצא כי השימוש במעבד תמלילים כטכנולוגית סיוע לשם שיפור תפקודם האקדמי של תלמידים עם לקויות בכתיבה, המשולבים בכיתה הכוללת והכתיבה באמצעות מחשב מסייעת לשיפור התוצרים האקדמיים, לעיצוב הכתיבה ואף מעודדת את התלמידים לכתוב סיכומי שיעור.
מעבד התמלילים מאפשר לתלמידים גם לארגן את החומרים שלהם באופן יעיל יותר.
ניתן גם לכוונן את מעבד התמלילים כך שיתאים דווקא לסוג דיסגרפיה מסוים (כמו להפוך את השימוש בפונקציית תיקון השגיאות אוטומטי לנוח יותר) או להוסיף לו תוספים קנויים (כמו משוב קולי).
טכנולוגיות סיוע בקריאה לדיסלקטים ולבעלי לקות ריכוז
תלמידים עם לקות בקריאה יכולים להשתמש בתוכנות הקראה ברוב השפות כולל עברית.
הקראת הטקסט יכולה לכלול אותיות, מילים, משפטים, קטעים או טקסט מלא, לפי בחירת המשתמש.
התוכנה מקריאה את הטקסט באנגלית ובמקביל, ניתן לעקוב אחר קצב הקריאה באמצעות סמן העוקב אחר המילים הנקראות.
המשתמש יכול לבחור את קצב ומהירות ההקראה של הטקסט ואף את קול הדובר (בחירה בין קול של אישה, גבר או ילד).
היכולת להקשיב לטקסט ובו זמנית גם לעקוב אחר ייצוגו החזותי, משחררת את הלומד עם לקות הלמידה מפעילות קשה ומפרכת של פענוח המילה/משפט/טקסט.
תוכנת ההקראה מאפשרת לתלמיד/סטודנט לקרוא את הטקסט על המסך מולו ובמקביל לשמוע על את הטקסט לזרז את קצב הקריאה על ידי עקיפת הקשיים בפענוח או בקריאה בלתי מדויקת ועל ידי כך לשפר את ההבנה שלו, קצב הקריאה ואת שטף הקריאה.
שימוש בתוכנת ההקראה מאפשר לתלמיד או הסטודנט עצמאות בלימודיו, התוכנות הן נגישות, ידידותיות וקלות לשימוש, הדבר משחרר את התלמיד או הסטודנט מתלות באדם שיקריא טקסטים או בחינות.
המשתמש יכול לחזור להתחלה, להתקדם קדימה, להגביר את קצב הקריאה או להאט אותו.
תחום תוכנות ההקראה העבריות לוקה בחסר ביחס לתחום זה בשפות לועזיות רבות.
זאת משום שהשפה העברית נכתבת מימין לשמאל ועם מעט אותיות ניקוד ומשום שהשוק של דוברי העברית הוא שוק קטן יחסית (בעיות דומות ניתן למצוא בשוק טכנולוגיית הברייל העברית הממוחשבת).
טכנולוגיות סיוע בתחום הארגון מועילה גם לציבור חסר הלקות ולכן אינה תמיד נחשבת לטכנולוגיה מסייעת.
אולם, תלמידים בוגרים עם הפרעת קשב וקשיי התארגנות, כמו גם אנשים מהקשת האוטיסטית המפחדים מהפתעות, זקוקים לטכנולוגיה זו הרבה יותר ממה שזקוק לה הציבור הרחב.
עבור האחרונים, ידיעת סדר היום בפרטי פרטים זמן רב מראש, עשויה להיות קריטית ליצירת רוגע נפשי וריכוז יעיל.
מחשבי כף יד הם כלי ארגוני יעיל ביותר.
ניתן לסנכרן אותם עם יומנים ממוחשבים, כגון אאוטלוק או יומן של גוגל.
תוכנות וחומרות אלה תוכננו לרוב עבור הקהל הרחב, אך תלמידים עם לקויות המקשות על ההתארגנות יהיו תלויים בתוכנות אלה יותר מאנשים חסרי לקות.
תלמידים עם בעיות ארגון עשויים להגיע למבחנים בשעה לא נכונה, ללמוד לקראת מבחנים חומר לא נכון וכיוצא בזה.
בין התוכנות והחומרות ניתן למנות את Microsoft Outlook ואת ה-אייפון.
טכנולוגיה מסייעת משלבת תהליכים וכלים לתלמידי החינוך המיוחד שנותנים מענה על הביות ועל הצרכים החינוכיים שלהם..
יתרונות של מחשבים ניידים במסגרת טכנולוגיות מסייעות בחינוך מיוחד::
· המאיית במעבד תמלילים לתלמידים עם דיסלקסיה ;
· הקלדה במקלדת לתלמידים עם דיסגרפיה מוטורית מסייעת במובנות הקריאה והכתיבה ובהפחתה של טעויות כתיב;
· הכתב הברור על המסך עוזר לשיפור הקריאה השוטפת;
· המחשב מצריך מתלמידים פחות הפניה של קשב ועיבוד.
· מקל על תלמידים להפעיל את המאמץ המוטורי הדרוש לכתיבה.
· מצמצם את ההשקעה הבית ספרית בתלמידים עם אינטליגנציה תקינה.
חסרונות של טכנולוגיה מסייעת בחינוך מיוחד
· לא תמיד המאיית מזהה החלפה של הומופונים (למשל צב לעומת צו)
למשל נמצא כי מגיל 13 יש שיפור גדול בציונים .
טכנולוגיות סיוע לאנשים חרשים או כבדי שמיעה
ישנם שני סוגים של התקני טכנולוגיה מסייעת: מכשירי טכנולוגיה מתקדמת (high-tech) והתקני low-tech.
תלמידים בעלי לקויות שמיעה זקוקים לשני סוגי התקנים אלה על מנת להיעזר בהם כתלמידים בכיתה וכאזרחים בחברה.