tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בנוסף ללימודים בודהיסטיים קרמאפה למד רפואה מלאמה בארה.
ב-1318 הוא חיבר פרשנות המסכמת את האסטרולוגיה כולה.
קרמאפה כרב-אמן מדיטציה הוזמן למקומות רבים ללמד ולהעביר הסמכות.
בשנת 1332 רנגג'ונג דורג'ה הגיע לסין לארמון טאי-יא טו בהזמנתו של טוג טימור, קיסר סין.
שם הוא התארח אצל משפחת המלוכה, ולאחר כמה חודשים השתתף בטקס ההכתרה של טוגון טימור.
בנסיעתו חזרה לטיבט רנגג'ונג דורג'ה ייסד מספר מרכזי מדיטציה ומנזרים בודהיסטיים.
בשהותו בטיבט קרמאפה נתן לימודים, וגישר בין שבטים עוינים שהיו בסכסוך.
בשנת 1336, בהזמנה של טוגון טימור, נסע הקרמאפה בפעם נוספת לסין.
במהלך ביקורו נוסד מנזר קאג'יו חדש באזור.
פטירתו של רנגג'ונג דורג'ה מתוארכת לשנת 1339.
רנגג'ונג דורג'ה היה רב-אמן מדיטציה, מחבר, מלומד, מרפא, עושה שלום ומנהיג.
יחד עם תרגול בודהיסטי הוא הוביל מספר פרויקטים שבהם בניית מרכיזי ריטריטים, מנזרים או גשר מעל נהר סוג צ'ו.
הפרשנויות והחישובים האסטרולוגיים שלו משומשים עד היום במערכת לוח שנה צורפו.
בקרב התלמידים הבולטים ביותר של הקרמאפה ה-3 היו יאגדה פנדיטה, לונגצ'ן ראבג'מפה, קדרופ דרגפה סנג'ה (שמאר רינפוצ'ה הראשון), דרגפה סנג'ה, יונגטון דורג'ה פאל וטוגון טימור.
היצירות הבולטות ביותר של רנגג'ונג דורג'ה כוללות את "המשמעות הפנימית העמוקה" – סיכום של כל הטנרטות הבודהיסטיות, "משאלות החותם הכביר" (מהמודרה) ו"מסה על טבע הבודהה".
בעבודותיו הציג רמה גבוהה של הבנה אינטלקטואלית כחלק מהתרגול, והדגיש את החשיבות של תרגול מדיטציה.
הוא היה מחזיק של כל קוי-המשכיות עיקריים של טיבט, הפיץ פילוסופיה שנטונג ואיחד לימודים של החותם הכביר והשלמות הכבירה (מהה אטי), מה שהפך אותו למייסד קו-המשכיות חדש קארמה נינגטהיג.
לחיבורים של הקרמאפה ה-3 התייחסו מספר מאסטרים בודהיסטיים, בהם קונגתרול לודרו טאיה הראשון ב"אוצר ההוראות החיוניות" שלו ולאמה אולה נידהל שהציג את המהמודרה שלו כהנחיות הליבה למתרגלים של בודהיזם דרך היהלום.
בזמן חייו של רנגג'ונג דורג'ה, אחרי שהוא נתן את הכתר האדום לקדרופ דרגפה סנג'ה, התחילה שושלת של שמארפות.
רנדול לי גיבסון היה עורך דין ופוליטיקאי אמריקאי, שנבחר כחבר בבית הנבחרים וכסנאטור מטעם לואיזיאנה.
במהלך מלחמת האזרחים האמריקנית שירת כקצין בדרגת בריגדיר גנרל בצבא הקונפדרציה.
לאחר מכן כיהן כמשגיח במוסד הסמית'סוניאן וכנשיא מועצת המנהלים של אוניברסיטת טוליין.
גיבסון נולד ב־10 בספטמבר 1832 באחוזת "ספרינג היל" ליד ורסיילס שבקנטקי, למשפחתו של טוביאס גיבסון, בעל מטעים ועבדים.
גם אמו באה ממשפחת בעלי עבדים מלקסינגטון, קנטקי.
סבא רבא שלו, גדעון גיבסון הבן (1731–?), נולד ככל הנראה בפרובינציית קרוליינה הדרומית.
אביו של אותו גדעון – גדעון גיבסון – היה אדם חופשי ממוצא אפריקאי, שנישא לאישה לבנה, החזיק קרקע ואף מספר עבדים במושבת וירג'יניה ובפרובינציית קרוליינה הצפונית.
בשנות ה-30 של המאה ה-18 עבר עם מתיישבים אחרים לקרוליינה הדרומית.
השלטונות חששו שיחולל מרד עבדים, אך לאחר פגישה אישית עמו הכריז עליו מושל המושבה כאדם חופשי לכל דבר ואף העניק לו קרקע.
בילדותו עברה משפחת גיבסון ללואיזיאנה, שם התחנך בבתי ספר מקומיים.
בהמשך למד בצפון, ובשנת 1853 השלים את לימודיו באוניברסיטת ייל.
לאחר מכן חזר ללואיזיאנה והשלים לימודי משפטים בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת לואיזיאנה (לימים אוניברסיטת טוליין).
זמן קצר לאחר פרישת לואיזיאנה מן האיחוד, שימש גיבסון כעוזרו של מושל המדינה תומאס אוברטון מור.
ב־8 במאי 1861 התגייס כקפטן בארטילריה של לואיזיאנה.
באוגוסט אותה שנה קודם לדרגת קולונל ומונה למפקד רגימנט הרגלים ה־13 של לואיזיאנה.
גיבסון לחם בקרב שילה ובמערכות נוספות, השתתף במערכה בקנטקי (1862) ובקרב צ'יקמוגה.
בינואר 1864 הועלה לדרגת בריגדיר גנרל (מיוחד), והשתתף במערכת אטלנטה ובמערכה בצפון טנסי.
בהמשך מונה להגנת מוביל, אלבמה, ועודד את חייליו להחזיק במבצר הספרדי הנצור עד הרגע האחרון – ולאחר מכן הצליחו להימלט בלילה (8 באפריל 1865).
הוא נשבה ב־8 במאי 1865 באלבמה ושוחרר שבוע לאחר מכן.
הוא קיבל חנינה רשמית בספטמבר 1866.
בשנת 1874 נבחר מטעם המפלגה הדמוקרטית לבית הנבחרים של ארצות הברית, וכיהן ברציפות עד 1883. הוא יזם את הקמת ועדת בית הנבחרים לענייני הסכרים על נהר המיסיסיפי, במטרה להשיג סיוע פדרלי לבנייתם ולתיקונם, מתוך טענה שחשיבות הנהר והחקלאות סביבו היא אינטרס לאומי.
בשנת 1882 נבחר על ידי בית המחוקקים של לואיזיאנה כחבר הסנאט של ארצות הברית, וכיהן מ־1883 ועד מותו ב־1892.
במהלך כהונתו, יריבים פוליטיים ערערו על "לובן" מוצאו.
על פי ספרו של ההיסטוריון דניאל שארפסטיין (The Invisible Line, 2011), משפחתו מצד אביו הייתה צאצאית לעבדים משוחררים מווירג'יניה הקולוניאלית.
אף על פי כן, העובדה שאבותיו היו בעלי קרקעות נחשבה מספקת בעיני בני דורו כדי לראות בו "לבן".
שארפסטיין מציין כי הדרומיים הלבנים "היו חייבים להגן על גיבסון – אם אדם במעמדו לא היה יכול להיות בטוח במוצאו, איש לא היה בטוח".
גיבסון נפטר בעת כהונתו כסנאטור, בהיותו בהוט ספרינגס שבארקנסו, ב־15 בדצמבר 1892. גופתו הובאה ללקסינגטון, קנטקי, ונקברה בבית העלמין המקומי.
הוא היה חבר במועדון "בוסטון" של ניו אורלינס.
על שמו נקרא Gibson Hall בקמפוס אוניברסיטת טוליין, והוא היה דמות מרכזית בשיקום האוניברסיטה לאחר המלחמה והפיכתה למוסד פרטי.
כמו כן, היישוב טייגרויל במחוז טרבון שינה את שמו ל"גיבסון" לכבודו.
רנאטו סאם-נה נאגה (בפורטוגזית: Renato Sam-Na Nhaga; נולד ב-27 במרץ 2007 בביסאו שבגינאה ביסאו) הוא כדורגלן מגינאה ביסאו המשחק בעמדת הקשר בקבוצת גלאטסראיי מליגת העל הטורקית ובנבחרת גינאה ביסאו.
נאגה נולד בביסאו שבגינאה ביסאו, ובשנת 2023 הצטרף למחלקת הנוער של קאזה פיה א.ק.
ב-31 ביולי 2024 חתם על חוזה מקצועני ראשון לשנתיים במועדון.
ב-29 באפריל 2025 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, בהפסד 3-1 לאשטוריל במסגרת המחזור ה-31 בליגת העל הפורטוגלית לעונת 2024/2025, ובגיל 18 שנים, חודש אחד ויומיים הפך לשחקן הצעיר ביותר שמשחק עבור קאזה פיה א.ק.
ב-2 ביולי האריך את חוזהו במועדון עד לשנת 2028. ב-9 בנובמבר הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בתיקו 2-2 נגד בנפיקה ליסבון במסגרת המחזור ה-11 בליגה לעונת 2025/2026. בסך הכל ערך 21 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע שני שערים.
ב-5 בפברואר 2026 חתם על חוזה לארבע שנים וחצי בגלאטסראיי מליגת העל הטורקית.
בחודש יוני 2025 זומן נאגה לראשונה לסגל נבחרת גינאה ביסאו, לקראת משחקי ידידות נגד נבחרות בורונדי וגבון.
ב-6 ביוני ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת, בהפסד 1-0 לנבחרת בורונדי.
רנדל קית' (רנדי) אורטון הוא מתאבק ושחקן אמריקאי, דור שלישי למתאבקים מקצועיים, המופיע בארגון ה-WWE, בתוכנית סמאקדאון.
אורטון הוא אלוף העולם במשקל כבד הצעיר ביותר בהיסטוריה של ה-WWE.
זוכה קרב ה"רויאל ראמבל" פעמיים.
בנוסף, לאחר שזכה באליפות ארצות הברית, הוא הפך לאחד המתאבקים הבודדים שזכו בכל האליפויות הפעילות האפשריות ב-WWE.
אורטון נולד ב־1 באפריל 1980 בנוקסוויל, טנסי.
הוא דור שלישי למתאבקים מקצועיים ומתחרה בליגת ה־WWE.
לאחר שסיים את בית הספר התיכון, אורטון אומן על ידי אביו, בוב אורטון ה"קאובוי", והתחרה לראשונה בשנת 2000 בליגה המקומית של סנט לואיס ה־MMWA-SICW .
מאוחר יותר הוא חתם על חוזה התפתחות עם ה־WWE והחל להתאמן בליגת הפיתוח שלהם Ohio Valley Wrestling.
באפריל 2002 הוא הצטרף לסגל של ה-WWE.
אורטון עשה את בכורתו ב-WWE ב-25 באפריל 2002, בתור מתאבק "טוב" בתוכנית SmackDown.
בספטמבר אורטון עבר לתוכנית "RAW" של החברה אך נפצע בכתפו אחרי כמה שבועות.
הפציעה נתנה לו הזדמנות להראות את הכריזמה שלו, כשהוא הופיע בפינה שנקראה RNN (פארודיה על CNN) : פינה שבה אורטון התערב בקטעים אחרים בתוכנית ודיווח על תהליך ההחלמה שלו.
אחרי שהחלים מהפציעה בינואר, אורטון חזר ל-Raw וצוות בקבוצת המתאבקים "אבולוציה", שכללה את טריפל H, ריק פלייר ודייב בטיסטה.
אורטון חזר אל ספסל הפציעות בפברואר, אך שב במאי כדי לעזור לטריפל H כנגד דמותו של המתאבק קווין נאש.
אורטון בילה את מרבית זמנו בלעזור לטריפל H לשמור על תואר העולם שלו מול דמויות כמו נאש, קיין וגולדברג.
הוא אף קיבל קרב על תואר העולם בקרב "תא ההדחות" באוגוסט שכלל 6 מתאבקים אחרים, אך הודח במהירות.
לקראת ספטמבר, דמותו של אורטון שונתה לדמות של "מחסל האגדות" - צעיר שחצן שלא מכבד אגדות היאבקות.
עם עזרה ממורו וחברו לקבוצה, ריק פלייר, אורטון ניצח את דמותו של המתאבק מיק פולי בקרב שפורסם בתור קרב "אגדה מול מחסל אגדות".
דמותו של אורטון צברה פופולריות גדולה באותו הזמן.
בדצמבר 2003 אורטון זכה באליפות הבין יבשתית (התואר השני בחשיבותו ב-Raw).
הפופולריות של דמותו הפכה אותה למרכזית בפיתולי העלילה ועל כן החזיק בתואר זה כשבעה חודשים.
במהלך חודשים אלו, הוא התחיל יריבות ידועה מול המתאבק מיק פולי, במהלכה תקף את פולי בכל הזדמנות.
פולי ואורטון נפגשו לקרב ללא חוקים שבו האליפות של אורטון הייתה על הכף, אך אורטון ניצח בקרב זה.
ביולי, אורטון הפסיד את התואר שלו לאדג'.
בשנת 2004 אורטון רכב היטב על גלי הפופולריות הגואה של דמותו.
התסריט זימן לו ניצחון בקרב ענק נגד 20 מתאבקים אחרים ובכך הקנה לו קרב על אליפות העולם מול האלוף, כריס בנואה.
אורטון ניצח בקרב על אליפות העולם ובכך הפך למתאבק הצעיר ביותר שזכה בתואר זה.
זכיתו בתואר תרמה לפיתולי העלילה האופייניים למופעי ה-WWE בכך שחברו לקבוצה, טריפל H, בגד באורטון והוציאו מ"אבולוציה".
בספטמבר, אחרי 4 שבועות של החזקה בתואר, אורטון הפסיד את חגורת האליפות לטריפל H.
דמותו של אורטון הפכה ל"טובה", והוא התחיל לרדוף את "אבולוציה" וניסה להשפיל אותה כל תוכנית.
אחרי שניצח בקרב שנתן לו אפשרות לנהל את התוכנית ליום אחד, אורטון קבע לטריפל H קרב מול אדג' וכריס בנואה על תואר אליפות העולם, קרב בו טריפל H הפסיד והתואר פונה בגלל מחלוקת על זהות המנצח.
אורטון קיבל עוד הזדמנויות להיאבק על התואר בינואר 2005, אך הפסיד לטריפל H בכל הזדמנות.
דמותו של אורטון המשיכה בקווי העלילה הרגילים שלה עד למרץ 2005. לקראת האירוע רסלמניה 21, אורטון איתגר את דמותו של המתאבק הוותיק "הקברן" (אנדרטייקר), הידוע בכך שמעולם לא הפסיד ברסלמניה.
דמותו של אורטון הפכה שוב לדמות "רעה", אך הוא הפסיד לקברן ברסלמניה, ואף ספג פציעה בכפתו במהלך הקרב.
ביוני, אורטון הועבר לתוכנית סמאקדאון במסגרת הדראפט השנתי של ה-WWE.
את הבכורה שלו בסמאקדאון אורטון עשה באמצעות תקיפת "הקברן", ובכך חידש את היריבות מולו.
אורטון נלחם שוב מול הקברן בסאמרסלאם, בקרב בו אורטון ניצח לאחר שאביו, בוב אורטון, התערב לטובתו.
באירוע ללא רחמים, אורטון ואביו נלחמו מול הקברן בקרב ארון קבורה, שבו צריך היה לדחוף את היריב לתוך ארון קבורה כדי לנצח.
אורטון ואביו ניצחו, ולאחר הקרב אורטון שרף את ארון הקבורה.
כעבור חודש, באירוע סדרת ההישרדות, אורטון היה השורד האחרון בקרב צוותים בין מתאבקי Raw לבין מתאבקי סמאקדאון.
דמותו של "הקברן" חזרה לאחר הקרב כדי לאיים על אורטון.
כעבור חודש, באירוע "ארמגדון", אורטון נלחם מול "הקברן" בקרב "גיהנום בכלוב", שבו "הקברן" אמר שיפרוש אם יפסיד.
במהלך השבועות שלפני הקרב, אורטון השיג את ה"כד" של ה"קברן", חפץ שנאמר שיכול לשלוט בו.
למרות זאת, אורטון הפסיד ל"קברן" ובכך הסתיימה היריבות ביניהם.
אל קרב ה"רויאל ראמבל" בשנת 2006 אורטון נכנס אחרון (מספר 30), ונשאר אחרון בזירה לפני שהודח בידי ריי מיסטריו.
הניצחון הקנה למיסטריו קרב על אליפות העולם במשקל כבד ברסלמניה 22. אורטון איתגר את מיסטריו להניח את הקרב על הכף בקרב מולו.
אורטון ניצח את מיסטריו במרמה וקיבל את הקרב ברסלמניה.
מנכ"ל "סמאקדאון", תיאודור לונג, החליט שאלוף העולם, קורט אנגל, יגן על תארו ברסלמניה מול אורטון ומול מיסטריו.
בקרב עצמו, מיסטריו ניצח לאחר שהצמיד את אורטון.
לאחר מכן, אורטון הושעה מה-WWE למשך חודשיים, מכיוון שעישן סמים, לדבריו.
כדי להסביר את היעדרותו, קורט אנגל "פצע" את אורטון בעקבו לאחר ביצוע מהלך "נעילת הקרסול".
אורטון חזר ביוני ועבר ל-Raw, שם התחיל יריבות עם האלק הוגאן.
בסאמרסלאם, הוגאן ניצח את אורטון בקרב "אגדה מול מחסל אגדות".
לאחר ש-DX (שון מייקלס וטריפל H) עלו לאדג' באליפות ה-WWE כמה פעמים, אדג' קרא לאורטון ליצור איתו ברית נגד DX.
אורטון הסכים, והשניים יצרו צוות שנקרא Rated RKO (מדורג RKO - שילוב בין "RATED R", כינוי החיבה של אדג', וראשי התיבות של שמו של אורטון).
השניים היו הראשונים לנצח את DX מאז חזרתם, ונהיו אלופי הזוגות.
באירוע בינואר, שני הצוותים נפגשו על אליפות הזוגות, אך טריפל H נפצע באופן לא מתוסרט במהלך הקרב.
הצוות המשיך את היריבות שלו נגד שון מייקלס.
מייקלס הצטרף לג'ון סינה כדי לנצח את הצוות על אליפות הזוגות.
ההפסדים שלהם לסינה ומייקלס גרמו למתיחות בין אורטון ואדג'.
שניהם התחילו להילחם על אליפות ה-WWE ואף נלחמו זה מול זה (יחד עם מייקלס) מול סינה על התואר, כך שאף אחד מהם לא ניצח.
אורטון חזר במהירות לקריירת יחידים, ובמהלכה חידש את גימיק "מחסל האגדות".
הוא פצע את שון מייקלס, וגם תקף ונלחם מול מתאבקים כמו רוב ואן דאם, ריק פלייר, הסמל סלוטר ודאסטי רודס.
ב-23 ביולי, הוכרז שאורטון יקבל קרב על אליפות ה-WWE בסאמרסלאם מול ג'ון סינה.
סינה ניצח את אורטון בסאמרסלאם, אך אורטון דרש קרב חוזר חודש אחר כך, וקיבל את הקרב לאחר שתקף את אביו של סינה.
הפעם, סינה נפסל לאחר שלא הפסיק לתקוף את אורטון, ולאחר הקרב, אביו של סינה תקף את אורטון.
לאחר מכן, הוכרז שאורטון וסינה יפגשו בקרב "האחרון שעומד" (צריך לנצח את יריבך בנוק אאוט) באירוע ללא רחמים על התואר.
סינה נפצע פחות משבוע לפני הקרב.
סינה הופשט מהתואר, שהוענק לאורטון בתחילת האירוע.
כמה דקות לאחר שנהיה אלוף, טריפל H איתגר את אורטון לקרב על התואר בו אורטון הפסיד.
בהמשך הלילה, אורטון ניצח את טריפל H בקרב "מי שעומד אחרון" ובכך נהיה פעמיים אלוף בלילה אחד.
לאחר האירוע, אורטון הגן על תוארו מול שון מייקלס, שדמותו חזרה יום לאחר ניצחונו של אורטון.
הם נלחמו באירוע "סייבר סאנדיי", אך אורטון נפסל בקרב הזה.
בקרב חוזר, הוסף תנאי לפיו אורטון יפסיד את התואר אם יפסל או יספר בחוץ, אך תנאי נוסף קבע שמייקלס לא יכול להשתמש במהלך ה"סופרקיק", המהלך הייחודי שלו, בקרב הזה.
אורטון ניצח את מייקלס ובכך סיים את היריבות איתו.
אורטון המשיך להגן על התואר שלו, והוא הגן עליו מול מתאבקים כמו כריס ג'ריקו וג'ף הארדי.
לאחר מכן, אורטון המשיך את יריבותו מול ג'ון סינה, שחזר וזכה בקרב הרויאל ראמבל בשנת 2008. סינה החליט לפגוש את אורטון בקרב על התואר בפברואר, ואורטון נפסל בקרב זה.
ברסלמניה, אורטון הגן על התואר שלו מול טריפל H וג'ון סינה.
באירוע באקלאש של שנת 2008, נערך קרב מרובע על אליפות ה-WWE בין אורטון למתאבקים ג'ון סינה, ג'ון "בראדשו" לייפילד וטריפל H, ואורטון הפסיד בקרב לטריפל H.
לאחר שלא ניצח את טריפל H באירוע "יום הדין", אורטון נלחם מולו בקרב "מי שעומד אחרון" על התואר ב"לילה חד פעמי".
אורטון הפסיד בקרב ושבר את עצם הבריח.
ביולי 2008, לפני מופע הסאמרסלאם המסורתי שם היה אמור לחזור, נפצע רנדי בשנית בתאונת אופנוע, וחייו ניצלו בזכות הקסדה אותה לבש.
אורטון נפגע בכתף שמאל, בה נפגע כבר בעבר, ונקבע שייעדר מפעילות למשך 4 חודשים נוספים.
למרות זאת, בספטמבר, אורטון חזר לתוכנית RAW!, והביע את אי שביעות רצונו מכל אלוף בתוכנית.
אלופי הזוגות, קודי רודס וטד דיביאסי, נפגעו מכך וניסו לקבל את כבודו של אורטון.
באירוע "בלתי נסלח", אורטון, רודס, דיביאסי, ומתאבק חדש בשם מאנו (כולם בנים של מתאבקי עבר) תקפו את אלוף העולם, CM פאנק, וגרמו לו להפסיד את התואר.
אורטון חזר לזירה בנובמבר, והפסיד לפאנק בפסילה כשטד דיביאסי התערב.
בתגובה, אורטון בעט לדיביאסי בראש.
בדצמבר, אורטון הציע שהוא, רודס ומאנו יצרו ברית.
כעבור שבוע, הם ניצחו את באטיסטה ואת טריפל H, וקראו לעצמם ה"לגאסי" (Legacy).
לאחר מכן, אורטון פיטר את מאנו מהלגאסי וצירף את דיביאסי במקומו.
אורטון זכה בקרב הרויאל ראמבל לשנת 2009, לאחר שהדיח את טריפל H.
אורטון בחר לאתגר את טריפל H על תואר ה-WWE, והפסיד לו ברסלמניה 30. באירוע באקלאש 2009 זכה אורטון פעם נוספת באליפות ה-WWE לאחר ניצחון על טריפל H ושותפיו (באטיסטה ושיין מקמהן) בעזרתם של חברי הלגאסי.
במופע "חוקי אקסטרים" הוא הפסיד את התואר לבאטיסטה, אך למחרת היום אורטון והלגאסי שברו לו את היד, ובכך הכריחו אותו לוותר על התואר.
אורטון זכה בתואר שוב בקרב שכלל את סינה, טריפל H וביג שואו.
אורטון הפסיד את התואר לסינה בקרב "אני פורש" באירוע "נקודת שבירה" וזכה בתואר שוב באירוע "גיהנום בכלוב".
באירוע "זכויות התרברבות" אורטון הפסיד את התואר לסינה בקרב "איש הברזל" שנמשך שעה.
בינואר 2010 אורטון ניצח בקרב משולש כדי להרוויח את הזכות לאתגר את שיימוס על תואר ה-WWE ברויאל ראמבל.
אורטון נפסל בקרב כשרודס התערב.
אחרי הקרב, אורטון תקף את רודס ואת דיביאסי.
ב-15 בפברואר, אורטון שוב נפסל לאחר שהלגאסי התערבו.
דיביאסי ואורטון שניהם נלחמו בקרב "תא ההדחות" על התואר בפברואר, ושם דיביאסי הדיח את אורטון לאחר שהכה אותו עם צינור מתכת שרודס העביר לו.
למחרת היום, נערך קרב בין ה"לגאסי" לבין קופי קינגסטון, אוון בורן ויושי טאסטו.
בקרב אורטון בגד ברודס ודיביאסי לאחר שתקף את שניהם.
ברסלמניה אורטון ניצח את רודס ואת דיביאסי בקרב משולש והפך ל-"טוב" בפעם הראשונה מזה חמש שנים.
לאחר פירוק הלגאסי, אורטון נלחם מול ג'ק סוואגר על אליפות העולם במשקל כבד באירוע "חוקי אקסטרים" אך לא ניצח אותו.
אורטון ניסה לקבל עוד קרב על תואר ה-WWE, אך אדג' תקף אותו ומנע זאת ממנו.
הוא פגש את אדג' באירוע "מעבר למגבלות" אך פרק את כתפו במהלך הקרב, שהסתיים בספירת חוץ כפולה.
באירוע "קרב מרובע" ביוני, אורטון נלחם מול סינה, אדג' ושיימוס על תואר ה-WWE והפסיד.
באירוע "סאמרסלאם" הוא שוב נלחם מול שיימוס על התואר, אך שיימוס נפסל בקרב זה.
ב-19 בספטמבר, באירוע "לילה של אלופים" זכה אורטון שוב בחגורת ה-WWE, אחרי שניצח חמישה מתאבקים נוספים: האלוף שיימוס, ג'ון סינה, כריס ג'ריקו, וייד בארט ואדג' בקרב משושה, וכך זכה בתואר בפעם השישית.
לאחר שהגן על התואר מול ווייד בארט, הוא הפסיד את התואר בנובמבר למיז.
באירוע "רויאל ראמבל 2011" הפסיד אורטון למיז בגלל התערבות לא חוקית מצד CM פאנק שתקף אותו בגלל ההתקפה של אורטון על פאנק ב-2008.
לאחר הקרב רנדי נכנס לקרב הרויאל ראמבל של ה-40 איש ונכנס מספר 39, וכך גם נשאר עד שהודח בגלל אלברטו דל ריו.
לאחר הרויאל ראמבל רנדי החליט לנקום בסי אם פאנק על ידי פציעת חברי "הנקסוס" - קבוצתו של פאנק.
לאחר שפצע את כל חברי הקבוצה של פאנק, אורטון ניצח את פאנק ברסלמניה ובאירוע לאחר מכן.
באפריל אורטון הועבר לסמאקדאון ובמאי הוא ניצח את כריסטיאן וזכה בפעם השנייה באליפות העולם.
בארבעת האירועים הבאים, נלחם אורטון מול כריסטיאן.
לאחר שניצח אותו פעמיים, אורטון נלחם מול כריסטיאן בחודש יולי בקרב שבו אם ייפסל יאבד את התואר.
לאחר שכריסטיאן ירק בפניו, אורטון התעצבן ונפסל, וכך הפסיד את תארו.
הוא זכה בתואר שוב כעבור חודש בקרב ללא חוקים באירוע סאמרסלאם, וסיים את היריבות מול כריסטיאן, כשניצח אותו בקרב כלוב בסמאקדאון.
כעבור חודש אורטון הפסיד את תוארו למתאבק מארק הנרי.
לאחר שנכשל בניסיון לזכות בתואר שוב, אורטון התחיל יריבות עם שותפו לשעבר, קודי רודס, וניצח אותו בכמה קרבות.
הוא התחיל יריבות עם וייד בארט שסבבה סביב כמה קרבות, ובמהלכה "פצע" בארט את אורטון.
אורטון חזר כעבור ארבעה שבועות וניצח את בארט.
אורטון נלחם מול המתאבק קיין, שניצח אותו ברסלמניה אך הפסיד לו כעבור חודש.
אורטון ניסה לאתגר את שיימוס על תואר העולם בקרב מרובע, שכלל גם את אלברטו דל ריו ואת כריס ג'ריקו, אך נכשל.
ב-30 במאי, הושעה אורטון לחודשיים על שימוש בלתי חוקי בסמים.
עם חזרתו נלחם אורטון מול דולף זיגלר בסדרה של כמה קרבות, שבסופה ניצח.
בנוסף נלחם מול המתאבק אלברטו דל ריו, וניצח גם אותו.
רסלמניה 29, יריבות עם שלישיית "המגן" וצוות עם שיימוס
בדצמבר, התחיל אורטון יריבות עם שלישיית "המגן" שתקפו אותו.
באירוע תא ההדחות התמודד אורטון בקרב לאליפות העולם במשקל כבד (הטוען מספר אחד לאליפות) מול כריס ג'ריקו, מארק הנרי, קיין, דניאל בריאן וג'ק סוואגר.
אורטון נשאר ביחד עם ג'ק סוואגר בזירה אך סוואגר ניצח אותו בספירת 3. ב-Raw של ה-11 במרץ, רנדי אורטון ושיימוס ניצחו את צמד ה"רודס סקולרס" (קודי רודס ודמיאן סנדאו) לאחר ששיימוס ביצע את התרגיל סיום שלו.
ב-18 במרץ, בתוכנית Raw, רנדי אורטון הצטוות עם שיימוס כדי להילחם נגד ג'ינדר מהאל, דרו מקינטייר והית' סלייטר (שלישיית "3MB").
שיימוס ואורטון ניצחו אותם לאחר ששיימוס ביצע את תרגיל הסיום שלו, הברוג קיק, על מהאל וגם על מקינטייר ולאחר מכן רנדי אורטון ביצע את תרגיל הסיום שלו, RKO, על סלייטר.
אחרי שהסתיים הקרב, שלישיית "המגן" נכנסו לאולם כדי לתקוף את אורטון ושיימוס אך ביג שואו הגיע לאולם ו"המגן" פחדו לתקוף אותם.
בתוכנית סמאקדאון של ה-29 במרץ, רנדי אורטון, שיימוס וביג שואו ניצחו את צמד ה"רודס סקולרס" ואנטוניו סזארו.
אחרי הקרב, נעימת הכניסה של שלישיית "המגן" נשמעה ו"המגן" נכנסו לאולם ורצו לתקוף את אורטון, שיימוס וביג שואו אבל שלושתם תקפו את "המגן" והעיפו אותם מחוץ לאולם ובכך נקבע קרב של רנדי אורטון, שיימוס וביג שואו נגד שלישיית F"המגן" לאירוע רסלמניה 29.
צוות עם שיימוס ויריבות עם ביג שואו
ברסלמניה 29, אורטון, שיימוס וביג שואו נלחמו נגד שלישיית המגן והפסידו להם.
לאחר הקרב ביג שואו תקף בפתאומיות את אורטון ושיימוס עם אגרוף הנוקאאוט שלו.
ב-15 באפריל, בתוכנית Raw, רנדי אורטון ושיימוס נלחמו את ביג שואו וניצחו אותו.
אחרי הקרב שיימוס התראיין ומארק הנרי תקף אותו ובכך נקבע קרב לתוכנית סמאקדאון, רנדי אורטון ושיימוס נגד ביג שואו ומארק הנרי.
בסמאקדאון, ה-19 באפריל, הנרי וביג שואו הביסו את אורטון ושיימוס.
ב-Raw, ב-6 באפריל, אורטון ניצח את דמיאן סנדאו ואחרי הקרב ביג שואו התפרץ לזירה וביצע על אורטון את תרגיל הסיום שלו, אגרוף נוקאאוט.
באירוע "חוקי אקסטרים" אורטון ניצח את ביג שואו לאחר ביצוע תרגיל הסיום של אורטון, בעיטת הפאנט.
ב-31 במאי, אורטון נלחם מול אלוף ארצות הברית, דין אמברוז, על אליפות ארצות הברית, אורטון ניצח כתוצאה מפסילה ולפיכך האליפות לא תועבר אליו.
ב-14 ביוני היו צוות רנדי אורטון, קיין ודניאל בריאן והם ניצחו את שלישיית המגן (דין אמברוז, סת' רולינס ורומן ריינס) וזה היה ההפסד הראשון של המגן.
באירוע פייבאק, רנדי אורטון ודניאל בריאן הפסידו לרומן ריינס וסת' רולינס (חלק משלישיית "המגן") ולא זכו באליפות הזוגות של ה-WWE.
בתוכנית Raw שהתקיימה ב-17 ביוני, אורטון נלחם מול דניאל בריאן בקרב ללא חוקים וניצח אותו כתוצאה מכך שבריאן איבד את הכרתו.
בקרב נוסף נגד בריאן בסמאקדאון, הפסיד על ידי פסילה ולאחר שבריאן לא הסכים לקבל ניצחון בפסילה, שבוע לאחר מכן הם נלחמו בקרב חוזר ואורטון ניצח.
מר כסף בבנק וזכייה באליפות ה-WWE
באירוע "כסף בבנק", אורטון זכה במזוודת הכסף בבנק של Raw, המעניקה לו קרב על אליפות ה-WWE מתי שהוא ירצה, בכך שניצח את CM פאנק, שיימוס, דניאל בריאן, כריסטיאן ורוב ואן דאם לאחר שקיין יצא מה"משחק", מכיוון שסבל פציעה בגלל משפחת ויאט ב-Raw כשבוע לפני כן.
ב-Raw שאחרי כן, העניינים בינו לבין ג'ון סינה התחממו והוא אמר שהוא יהיה מוכן לפדות עליו את המזוודה בכל רגע שיזדמן לו.
ב-5 באוגוסט בתוכנית Raw, אורטון ניסה לפדות את מזוודת הכסף בבנק שלו אך "המגן" הפריעו לפדיה ואורטון התחרט והמזוודה נשארה בידיו.
ב-18 באוגוסט, באירוע סאמרסלאם 2013, אורטון פדה את מזוודת הכסף בבנק שלו על דניאל בריאן לאחר שבריאן זכה באליפות ה-WWE והותקף על ידי טריפל H ואורטון זכה באליפות ה-WWE בפעם השביעית בקריירה שלו.
לאחר שאורטון פדה את מזוודת ה"כסף בבנק" שלו על דניאל בריאן, טריפל H תקף אותו.
לאחר מכן אורטון ניסה שוב לפדות את מזוודתו והצליח והפך לאלוף ה-WWE.
לפיכך הוא הפך שוב לדמות "רעה" והצטרף אל קבוצת ה"סמכות" עם סטפני מקמהן וטריפל H.
בריאן דרש קרב חוזר על האליפות.
בריאן ניצח את וייד בארט ובכך נקבע קרב בין בריאן לאורטון על אליפות ה-WWE באירוע ליל האלופים.
בקרב בין אורטון לבריאן בליל האלופים, הפסיד אורטון והאליפות נלקחה ממנו.
בקרב החוזר שהיה אורטון ניצח את בריאן לאחר ששון מייקלס ביצע עליו את מהלך הסיום שלו.
בסדרת ההישרדות, אורטון נלחם נגד ביג שואו וניצח אותו.
באירוע סדרת ההישרדות, ג'ון סינה אתגר את אורטון לקרב אלוף נגד אלוף באירוע TLC: שולחנות, סולמות וכיסאות, שעל הפרק אליפות ה-WWE של אורטון ואליפות העולם במשקל כבד של סינה.
באירוע זה, ניצח אורטון את סינה בקרב וזכה באליפות העולם במשקל כבד וכתוצאה מכך אליפות ה-WWE ואליפות העולם במשקל כבד אוחדו ואורטון הוכתר כאלוף הבלתי מעורער של ה-WWE.
המשך היריבות נגד ג'ון סינה ויריבות נגד בטיסטה
בתוכנית Raw, רנדי אורטון נלחם נגד קופי קינגסטון והפסיד.
אחרי הקרב, אורטון תקף את אביו של סינה שישב בקהל.
חודש לאחר מכן, באירוע הרויאל ראמבל 2014, אורטון ניצח את סינה בקרב חוזר כתוצאה מהתפרצות של משפחת וויאט לקרב.
בפרק של Raw, טריפל H הודיע על כך שברסלמניה הוא ילחם נגד דניאל בריאן והמנצח בקרב יתמודד מול בטיסטה ורנדי אורטון בקרב משולש על אליפות ה-WWE העולמית במשקל כבד.
בריאן ניצח את טריפל H, ואז ניצח את בטיסטה ואת אורטון כדי לזכות בתואר.
לאחר ששלישיית "המגן" מנעה מאורטון, בטיסטה וטריפל H לתקוף את בריאן, השלישייה איחדו את "אבולוציה" פעם נוספת.
השלישייה הפסידה לשלישיית "המגן" בשני אירועים רצופים.
לאחר שסת' רולינס בגד בחבריו ל"מגן", המשיך אורטון את היריבות עם חבר "המגן", רומן ריינס.
בסאמרסלאם ריינס ניצח את אורטון.
המשך היריבות עם רומן ריינס
לאחר שתקף את רומן ריינס עם כיסא ב-Raw ב-2 ביוני, רנדי המשיך ביריבות עם רומן ונקלע לתוך ריבים איתו בכמה מפרקי Raw בדרך לאירוע "כסף בבנק" 2014 ולבאטלגראונד.
רנדי אתגר את ריינס לקרב בסאמרסלאם בו רומן ניצח.
שבועיים לאחר מכן ב-8 בספטמבר, רנדי אורטון ורומן ריינס ערכו קרב חוזר, בעוד שסת' רולינס וקיין תקפו את רומן והקרב הסתיים מתוצאה של פסילה.
רומן ריינס תקף את חברו לשעבר סת' ואת קיין ונשאר עם רנדי בזירה בתוך כלוב פלדה.
רומן תקף את אורטון ולאחר מכן סת' וקיין נכנסו לזירה, סת' ביצע את תרגיל הסיום שלו על ריינס והפרק נגמר.
באותו פרק נודע כי אורטון ילחם נגד כריס ג'ריקו באירוע לילה של אלופים.
באירוע זה, שנערך ב-21 בספטמבר 2014, רנדי אורטון ניצח את כריס ג'ריקו.
לאחר ליל האלופים 2014, בעקבות האירועים שקרו, ג'ון סינה ודין אמברוז פתחו את Raw שלאחר האירוע.
ההנהלה הגיעה לשם ודין אמברוז וג'ון סינה רצו אליהם ותקפו את סת' רולינס, אורטון וקיין.
באותו לילה התרחשו 2 קרבות: סינה נגד אורטון ואמברוז נגד קיין.
ג'ון ניצח מפסילה לאחר שסת' תקף אותו ולאחר מכן, סת' ניסה לבצע את ה-Curb Stomp על ג'ון אלה שאמברוז התחבא באזור הזירה ותקף יחד עם סינה את ההנהלה.
שבוע לאחר מכן ב-29 בספטמבר, אורטון וקיין התייצבו נגד ג'ון סינה ודין לקרב זוגות.
לאחר שסת' הגיע ותקף את דין אמברוז, אורטון ביצע על אמברוז RKO וקיין ביצע עליו צ'וקסלאם.
לאחר מכן רולינס ביצע Curb Stomp על אמברוז ואותו דבר נעשה לסינה.
בסמאקדאון ב-3 באוקטובר סינה ואמברוז פגשו את אורטון וקיין בקרב חוזר שבו סינה השאיר לבד את אמברוז בזירה עם אורטון וקיין לאחר שסת' הסיח את דעתו וסינה רץ אחריו, אורטון וקיין התעללו בדין אמברוז.
2015 ויריבות עם סת' רולינס
ב-3 בנובמבר 2014, עזב רנדי אורטון את ההנהלה לאחר שרב עם סת' רולינס.
ההנהלה תקפה אותו וכחלק מהעלילה, הוא "נפצע" ויצא מכלל פעילות.
במקור, רנדי אורטון השתתף בסרט חדש מבית היוצר של WWE Studios.
ב-22 בפברואר 2015, חזר רנדי אורטון באירוע פאסטליין ותקף את ההנהלה לאחר שהביסו את דולף זיגלר, רייבאק ואריק רואן.
לילה לאחר מכן, רנדי אורטון חזר להנהלה כדי לעזור לרולינס בניגוד לרצונו, ושוב תקף את רולינס ועזב את ההנהלה לאחר שבועיים.
לאחר כל התקיפות, אתגר אורטון את רולינס לקרב ברסלמניה 31, בו אורטון ניצח.
באותו הלילה פדה רולינס את מזוודת הכסף בבנק שלו וזכה באליפות ה-WWE העולמית במשקל כבד.
ב-30 במרץ 2015, אורטון אמר כי לא קיבל את הקרב החוזר שלו על האליפות מאז שהפסיד אותה ברסלמניה 30. קיין ארגן קרב בין רומן ריינס, רייבאק ורנדי אורטון והמנצח זכה להיות מי שיהיה נגד רולינס על האליפות באירוע "חוקי אקסטרים".
ב-26 באפריל 2015, הפסיד אורטון לרולינס לאחר שרולינס ביצע "RKO" על אורטון וברח מהכלוב, באירוע חוקי אקסטרים.
ב-Raw שלאחר מכן, אורטון דרש קרב נוסף.
לאחר הצבעה באפליקציית ה-WWE, נבחרה התוצאה של קרב משולש בין רולינס, ריינס ואורטון.
ב-4 במאי 2015, ניצח דין אמברוז את האלוף סת' רולינס וזכה בקרב על האליפות.
קיין הודיע שבאירוע פייבאק, הקרב המשולש יהיה קרב מרובע על האליפות בין סת' רולינס, רומן ריינס, רנדי אורטון ודין אמברוז.
באירוע זה, רנדי אורטון לא זכה באליפות לאחר שרולינס הצמיד את אמברוז לספירת שלוש.
לאחר שלא הצליח לזכות במזוודת ה"מאני אין דה באנק" פתח אורטון ביריבות עם שיימוס שנמשכה עד ספטמבר ובה אורטון ניצח, לאחר מכן אורטון ניפצע וחזר לפעילות בזירה רק ביולי 2016 כאשר הוא נבחר בדראפט השנתי לתוכנית "סמקדאון לייב" בראשות שיין מקמהון ודניאל בריאן.
אורטון הוכרז כיריב של ברוק לסנר באירוע "סאמרסלאם", ב"סאמרסלאם" אורטון הפסיד ללסנר ובתחילת ספטמבר פתח ביריבות עם בריי וויאט.
באירוע "נו מרסי" שנערך ב-9 באוקטובר הפסיד אורטון לוויאט לאחר התערבות של לוק הארפר.
באחת התוכניות שאחרי האירוע רנדי אורטון שוב הפך לדמות "רעה", כאשר עזר לבריי וויאט לנצח את קיין בקרב ללא חוקים ובכך הצטרף למשפחת וויאט.
ברסלמניה 33 אורטון ניצח את בריי וויאט וזכה באליפות ה-WWE בפעם ה-13.
באירוע האקסקלוסיבי של סמאקדאון לייב, באקלאש, שנערך ב-21 במאי הפסיד אורטון את האליפות לג'ינדר מהאל, וכשל להשיג את האליפות בחזרה באירוע כסף בבנק, שנערך ב-18 ביוני.
באירוע באטלגראונד נערך קרב חוזר נוסף על האליפות בין השניים, רק שהקרב הפעם היה קרב כלא פונג'אבי, שגם אותו אורטון הפסיד לאחר הפרעה של קאלי הגדול.
באירוע פאסטליין, שנערך ב-11 במרץ 2018 (האירוע האחרון של סמאקדאון לפני רסלמניה 34 ואחריה), זכה אורטון באליפות ארצות הברית, הראשונה בקריירה שלו, לאחר שניצח את בובי רוד, ובכך הפך לאלוף גראנד סלאם (שזוכה בכל האליפויות הפעילות והאפשריות כיום ב-WWE).
ב־25 באוקטובר 2020 רנדי אורטון ניצח את המתאבק דרו מקינטייר באירוע גהנום בכלוב (hell in a cell) וזכה באליפות הwwe בפעם ה-14 בקריירה שלו.
רנדי אורטון עתיד להתחרות מול המתאבק רומן ריינס האלוף הנוכחי בתוכנית הדגל סמאקדאון (SmackDown) באירוע סדרת הישרדות (survivor series) ב-22 בנובמבר 2020.
בתאריך ה-17.11.2020 רנדי אורטון הפסיד את החגורה האליפות לדרו מקינטייר והפסיד את ההזדמנות לקרב מול רומן ריינס בסדרת הישרדות.
ברסלמניה 37 רנדי אורטון התאבק מול הפינד בריי וויט (The Fiend) וניצח אותו לאחר שביצע את תרגיל הסיום שלו RKO.
הוא חזר לאחר מכן באירוע סמארלם וניצח ביחד עם רידל את אומס ואי ג'י סטיילס .
באירוע היהלום שבכתר (2021) אורטון ורדיל ניצחו את אומס וסטיילס בשנית.
באירוע סדרת ההישרדות (2021) רנדי אורטון ורדיל ניצחו את האוסס בקרב אלופים על אלופים, ב-רויאל ראמבל (2022) רנדי אורטון נכנס מספר 29 הדיח את ביג אי ו-אוטיס (מתאבק) אבל הודח על ידי ברוק לסנר.
באירוע רסלמניה באקלאש (2022) רנדי אורטון רדיל ודרו מקנטייר הפסידו לרומן ריינס, ג'יי אוסו וגימי אוסו בקרב שלוש על שלוש.
בשנת 2011 השתתף בסרט "זה מה שאני" בכיכובו של אד האריס.
בשנת 2019 הופיע כשחקן בסרטו של סת' גרין , בתור מרטין.
בשנת 2021 תרם את קולו לסרט האנימציה "Blazing Samurai" שביים רוב מינקוף.
אורטון נשוי לשעבר לסמנת'ה ואב לבת.
אורטון היה חייל מארינס וריצה 38 יום בכלא הצבאי במחנה פנדלטון בקליפורניה על התנהגות שאינה נאותה.
באוגוסט 2008 עבר אורטון ניתוח בעצם הבריח לאחר שהיה מעורב בתאונת אופנוע.
בשנת 2015 התחתן אורטון עם קים מארי קסלר, נשואה לשעבר ואם לשלושה בנים ועוד ארבע בנות.
אליפות ההארדקור של OVW (פעמיים)
אליפות ה-WWE / אליפות ה-WWE העולמית במשקל כבד (10 פעמים)
אליפות העולם משקל כבד (4 פעמים)
אליפות הזוגות העולמית (פעם אחת) - ביחד עם אדג'
אליפות הזוגות של Raw (פעמיים) - ביחד עם רידל
אליפות הזוגות של סמאקדאון (פעם אחת) - עם בריי וויאט במשפחת וויאט, אך בגלל "חוק פריברד" גם לוק הרפר היה אלוף
אלוף העולם במשקל כבד הצעיר ביותר
האדם השבע עשרה במספר שזכה בשלושת התארים הגדולים של הארגון
המתאבק המשתפר של השנה (2004)
המתאבק הפופולרי של השנה (2010)
PWI דירג אותו במקום הראשון מתוך 500 המתאבקים הטובים ביותר לשנת 2008
המתאבק המוערך יתר על המידה (2013)
רנדזינה (מפולנית: rzędzić שפירושו "לדבר") היא סוג של קרקע חרסיתית שנוצרת מסלעי גיר רכים, כמו קירטון וחוואר.
קרקעות אלו נחשבות כרדודות, אך עדיין עמוקות מעט יותר מטרה רוסה וכאשר הן מתפתחות על מדרונות מתונים.
אדמה זו היא בעלת ניקוז טוב ועשירה בגיר ובחומר אורגני כדוגמת הומוס.
החומר האורגני מתרכז בשכבת הקרקע אופק A.
באופן ממוצע ברנדיזיה 22% צורן דו-חמצני, 10% אלומינה ותחמוצת ברזל, 65% סידן פחמתי, 1% אשלגן חד-חמצני ו-2% חומר אורגני.
נוח לגדל עליהן גידולים חקלאיים.
קרקע מסוג זה מעולה לגידול גפנים ועצי זית ושאר עצי פרי, וכן טבק.
צמחייה צפופה תורמת להתהוות הרנדזינות.
רנדזינה חומה נמצאת בדרך-כלל ביערות ואילו אפורה תימצא בדרך-כלל בהרים.
רנדל סטיוארט "רנדי" ניומן הוא זמר, מלחין, פזמונאי, מפיק מוזיקלי ופסנתרן יהודי-אמריקאי, זוכה פרס האוסקר כמלחין של פסקול.
ידוע בשיריו בעלי הצביון הקליל, החריף והעוקצני לעיתים, ובפסקולים שהלחין לסרטי קולנוע רבים בהוליווד.
ניומן ידוע בכישרונו לכתיבת מילים מתוך פרספקטיבה של "דמות" הרחוקה מאוד מחייו שלו עצמו, לעיתים קרובות תוך שימוש בעמדה של מספר לא מהימן.
לדוגמה, השיר Sail Away נכתב כפרסומת של סוחר עבדים המעוניין לשכנע עבדים לעבוד איתו; המספר בשיר "מדע המדינה" הוא לאומן אמריקאי המתלונן על כפיות טובה כלפי אמריקה ומציע פתרון אכזרי ואירוני - "Let's drop the big one", כלומר - להטיל את פצצת האטום.
אחד מלהיטיו הגדולים "Short People", נכתב מנקודת מבטו של משוגע ששונא אנשים נמוכים.
מאז שנות ה-80 ניומן בעיקר כותב מוזיקה לסרטים.
בין הפסקולים שהלחין נמנים "צעצוע של סיפור", "פגוש את ההורים" ו"סיביסקיט".
ניומן הלחין שישה פסקולים עבור חברת פיקסאר, לשלושת סרטי "צעצוע של סיפור", ולסרטים "באג לייף", "מפלצות בע"מ" ו"מכוניות".
ניומן זכה, בין השאר, בשני פרסי אוסקר, שלושה פרסי אמי, וארבעה פרסי גראמי.
בשנת 2002 נוסף שמו של ניומן להיכל התהילה של המשוררים האמריקאיים (Songwriters Hall of Fame).
באפריל 2013 נכנס להיכל התהילה של הרוק אנד רול.
ניומן נולד בלוס אנג'לס למשפחה יהודית-אמריקאית רבת כישרונות מוזיקליים.
אמו, אדל "דיקסי" (לבית פוקס), הייתה מזכירה, ואביו, ג'ורג' ארווינג ניומן היה רופא פנימאי, שעסק גם בכתיבת שירים.
דודיו, אלפרד, ליונל ואמיל היו מלחיני מוזיקה לסרטים.
גם בני דודיו תומאס ודייוויד ואחיינו ג'ואי הם יוצרי מוזיקה לסרטים וכותבי שירים.
בינקותו עברה משפחתו לניו-אורלינס שבלואיזיאנה, שם התגוררה משפחת אמו.
ניומן חי בניו אורלינס עד גיל 11, ואז חזרה משפחתו ללוס אנג'לס.
לאחר שסיים את לימודיו התיכוניים בלוס אנג'לס למד ניומן באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס (UCLA).
ניומן סיפר שבילדותו חווה אנטישמיות בארצות הברית, ואחד המקרים הראשונים שזכורים לו הוא כשהוזמן על ידי נערה לנשף ריקודים בקאנטרי קלאב בלוס אנג'לס, ואביה ביטל את ההזמנה של ניומן, והסביר לו שבתו לא הייתה צריכה להזמינו כיוון שיהודים לא מורשים להיכנס לקאנטרי קלאב בכלל.
ניומן כתב את שירו הראשון כבר בגיל 17. השיר הראשון שביצע ב-1961 נקרא Golden Gridiron Boy והוא יצא לרדיו כשהיה בן 18. השיר נכשל, וניומן בחר להתרכז בכתיבה והפקה.
בין מבצעי שיריו בשנים אלה ניתן למצוא, בין השאר, את ג'ין פיטני, ג'רי בטלר ואירמה תומאס.
שירים שכתב זכו להצלחה מיוחדת בבריטניה, וכמה מהם הגיעו למצעדי הפזמונים שם.
באמצע שנות ה-60 היה ניומן חבר לתקופה קצרה בלהקה שנקראה "הטיקיס" ("The Tikis").
לאחר זמן קצר שינתה את שמה הלהקה ל"הרפרס ביזאר", שהתפרסמו בשל שירם מ-1967 - Feelin' Groovy.
(אלן פרייס הפך לאחד המבצעים העיקריים לשיריו של ניומן; לאחר שעזב את להקת החיות והקים להקה משלו ביצע פרייס, חוץ מהשיר האמור, עוד שבעה שירים של רנדי ניומן באלבומו הראשון, מתוך 14 שירים).
אלבום הבכורה שלו מ-1968, רנדי ניומן, היה הצלחה בקרב המבקרים, אך לא זכה להצלחה מסחרית.
קולו של ניומן וסגנונו הווקאלי לא תאמו בהכרח את המנגינה והמילים של השירים, אך כוחו ככותב כבר בלט.
השיר העצוב Davy the Fat Boy והשיר המרגש Cowboy בלטו במיוחד בין שירי האלבום.
אמנים רבים, כולל אלן פרייס, ג'ודי קולינס, האחים אברלי, דאסטי ספרינגפילד, פאט בון ופגי לי ביצעו גרסאות כיסוי לשיריו.
ב-1970 הקליט הארי נילסון אלבום בשם נילסן שר ניומן, שכולו נכתב והולחן על ידי ניומן.
אלבום זה הצליח, וסלל את הדרך לאלבומו הבא של ניומן, 12 שירים.
באלבומו החדש נטש ניומן את סגנונו המוזיקלי הקודם, וכלל הפעם נגינה בפסנתר, גיטרה חשמלית ואלמנטים נוספים שנתנו תחושה שונה ומרעננת יותר מהקודם.
12 שירים היה גם הוא הצלחה אצל המבקרים – מבקר הרולינג סטון, רוברט כריסטגאו, הגדיר אותו כאלבום השישי ברמתו בשנות ה-70, אך כקודמו זכה להצלחה מסחרית מעטה.
גם באלבום זה הפכו כמה שירים ללהיטים, ביניהם Mama Told Me Not to Come.
בשנה שלאחר מכן, האלבום Randy Newman live ייצב את מעמדו כזמר וכותב והוא נכנס פעם ראשונה אל רשימת 200 רבי המכר של המגזין בילבורד - במקום ה-191.
האלבום Sail Away שיצא ב-1972 הגיע למקום 162 ברשימת הנמכרים של בילבורד, כשהשיר Sail Away הופך לחלק מהרפרטואר של ריי צ'ארלס ולינדה רונסטאדט.
You Can Leave Your Hat On, שנכתב מנקודת המבט של פטישיסט מיני, קיבל גרסאות כיסוי של ג'ו קוקר, טום ג'ונס ואחרים.
השיר Lonely at the Top (בודד בפסגה) המתאר את חייו הבודדים של כוכב פופ מצליח, נכתב במקור עבור פרנק סינטרה, שדחה אותו מכיוון שחשב שהקהל לא יבין את האירוניה שבו.
ניומן הציע את השיר לאומנים נוספים ולבסוף החליט לבצעו בעצמו.
האלבום גם כלל את השיר Burn On, שיר שנכתב על הלילה בו נהר קויאהוגה המזוהם בקליבלנד בער.
ב-1989 היה השיר שיר הפתיחה לסרט Major League.
שניים מהשירים באלבום- Political Science ו-God's Song היו צורבים וארסיים ולא דומים לשום דבר שניומן כתב לפני כן.
הראשון לועג ומתקיף את השחצנות האמריקאית ומכריז שמאחר שארצות הברית שנואה כל-כך בכל העולם, היא יכולה לזרוק על העולם פצצת אטום ("Drop the big one") ולשרוף את כל האומות האחרות (חוץ מאוסטרליה).
בשיר השני, שבוצע גם על ידי אטה ג'יימס, ניומן לועג ומתקיף גם את הדת כשהוא לובש את קולו של אלוהים (בתרגומו של יהונתן גפן):
ב-1974 הוציא ניומן את הדיסק Good Old Boys.
הדיסק כלל שירים על מדינות הדרום בארצות הברית, וביקורת על הגזענות בדרום, כמו כן על צרות האופקים של האנשים שגרים בצפון, שמתייגים את כל הדרומיים כגזעניים.
האלבום הזה גם הוא היה הצלחה מסחרית גדולה עבור ניומן.
הוא הגיע למקום ה-36 ברשימת הנמכרים של בילבורד ושהה שם 21 שבועות.
האלבום פושעים קטנים (Little Criminals) מ-1977 הכיל את הלהיט אנשים קטנים (Short People), שגם הוא היה נושא למחלוקת, מאחר שלעגו האירוני של ניומן שתיאר את צרות האופקים והבוז שיש לאנשים כלפי נמוכים, נלקח ברצינות ולא במובן הסאטירי אליו ניומן התכוון.
גם האלבום וגם השיר נחשבים לנמכרים ביותר בקריירה של ניומן.
ב-1978 נעשה ניסיון לאסור את השמעת השיר במדינת מרילנד שבארצות הברית, אבל הוא נכשל.
השיר נולד מחדש (Born Again) מ-1979 כלל פרשנות שחזתה את העתיד להתרחש בעידן החדש של הכלכלה שצפוי להנהיג הנשיא רונלד רייגן.
האלבום שבו השיר היה כלול לא הצליח כמו קודמו, אבל גם כלל כמה מהשירים היפים ביותר והפחות מוערכים של ניומן - השיר Ghosts, השיר הכואב Apology, שנכתב מפיו של איש זקן, והשיר Girls In My Life Part One - רשימה מפוקפקת של התרברבויות של גבר צעיר ותמים.
אלבומו מ-1983 צרות בגן עדן (Trouble in Paradise) כלל את הלהיט אני אוהב את לוס אנג'לס - I Love LA, שיר שקיבל פירוש כך שהוא גם מהלל וגם מבקר את לוס אנג'לס.
דו המשמעות של השיר נולדה מתגובותיו של ניומן על השיר.
בראיון בשנת 2001 הסביר, "יש בורות בלוס אנג'לס שאני גאה בה.
המכונית הפתוחה והג'ינג'י, העיר, החוף...
לי זה נשמע "ממש" טוב".
בשנים הבאות התמקד ניומן בעבודה על מוזיקה לסרטים, ולצד זאת חייו האישיים עלו על שרטון.
אשתו שחייתה איתו כמעט עשרים שנה עזבה אותו, וגילו אצלו את וירוס אפשטיין-בר שמחליש את הגוף.
הוא הוציא שני אלבומים מאז, ככותב וכזמר - ארץ של חלומות (Land of Dreams) מ-1988 ואהבה רעה מ-1999. הראשון כלל שירים אוטוביוגרפיים ראשונים של ניומן - Dixie Flyer ו-Four Eyes, והשני כלל את השיר אני מתגעגע אלייך (I Miss You) - מחווה מרגשת לאשתו.
הוא הקליט את עצמו מבצע כמה משיריו הישנים מחדש, והפעם בליווי נגינה על פסנתר, וממשיך להופיע.
לאחר הוריקן קתרינה ב-2005, שירו של ניומן לואיזיאנה 1927, על הטיפול הלקוי של הממשלה בשיטפון שהיה אז בדרום, הפך ספונטנית להמנון ושודר עשרות ומאות פעמים ברדיו ובטלוויזיה, גם בגרסתו של ניומן מ-1974 וגם בביצוע של ארון נוויל (Aaron Neville) לשיר.
במהלך מסע הופעות באירופה בקיץ 2006, חשף ניומן שלושה שירים חדשים: בורות בשדירת הזיכרון (Potholes in Memory Lane) - שיר בלוז על איבוד הזיכרון יחד עם ההזדקנות, מתגעגע אלייך (Missing You) - בלדה רומנטית, והשיר כמה מילים להגנת ארצנו (A Few Words In Defence Of Our Country) שעורר מחלוקת פוליטית.
השיר הוצא בגרסת MP3 בפברואר 2007, והוא מציג את המנהיגים של ארצות הברית כטובים לעומת מנהיגים של אימפריות אחרות, אבל מבקר את המלחמה בטרור ובית המשפט העליון של ארצות הברית, ויוצא מנקודת הנחה ש"האימפריה הזאת תיפול כמו כל השאר" ("this empire is ending like all the rest").
עוד כמה שירים שניומן הוציא מאז הם Easy street ,Fat and Angry, ועוד שיר על המאה ה-20.
ניומן החל לעבוד כמלחין לסרטים בשנת 1971, כאשר החל לעבוד על סאטירה מאת נורמן ליר שנקראה תרנגול הודו קר (Cold Turkey).
הוא חזר לעסוק בכך בשנת 1981, כאשר הלחין לסרט Ragtime, עליו היה מועמד לשני פרסי אוסקר.
ב-1986, כתב ניומן יחד עם סטיב מרטין ולורן מייקלס את המוזיקה לסרט Three Amigos, וסיפק את קולו גם באחד מהשירים.
ניומן הלחין את המוזיקה של ארבעת הסרטים הראשונים של דיסני ופיקסאר: צעצוע של סיפור ("You've Got a Friend in Me"), באג לייף, צעצוע של סיפור 2, ומפלצות בע"מ.
בפסקולים אלו ניומן יצר סגנון ייחודי משלו, כך שניתן להאזין ללחניו ולזהות שהוא חיבר אותם.
ניומן גם חיבר את המוזיקה לסרטים ג'יימס והאפרסק הענק, מכוניות, צעצוע של סיפור 3, בית ספר למפלצות וצעצוע של סיפור 4.
בין הסרטים הנוספים שניומן יצר עבורם את הפסקול ניתן למצוא בין השאר את אבלון, התעוררות, פגוש את ההורים, סרט ההמשך פגוש את הפוקרס, ועוד.
הפסקול שהוא כתב לסרט פלזנטוויל היה מועמד לפרס אוסקר.
אחת מעבודותיו המפורסמות והמזוהות ביותר עמו הייתה הלחנת הפסקול לסרט "הטוב מכולם", פסקול דרמטי ומועמד לאוסקר, שהוגדרה על ידי יותר ממבקר מחמיא אחד כמזכירה את סגנונו של המלחין קופלנד ("Coplandesque").
לניומן היה את הכבוד המפוקפק של קבלת המספר הגבוה ביותר של מועמדויות לאוסקר (חמש עשרה) ללא זכייה אחת.
רצף זה נשבר כאשר ב-2001 זכה באוסקר על השיר הטוב ביותר עבור הסרט מפלצות בע"מ.
מאידך, ניומן מחזיק בשיא-אוסקר נוסף: ב-1999 היה מועמד ל-3 פרסי אוסקר שונים על שלושה סרטים שונים.
חוץ מלכתוב מוזיקה לסרטים, ניומן כתב מוזיקה גם לסדרות טלוויזיה, כמו שיר הנושא לסדרה זוכת האמי "מונק" - It's a Jungle Out There.
חלק משיריו של ניומן תורגמו לעברית, כמו למשל השירים "שירו של אלוהים" ו"שיר של רנדי ניומן" (שנקרא במקור Dayton, Ohio) שתורגמו שניהם על ידי יהונתן גפן.
בשנות ה-90, עיבד ניומן מחדש את פאוסט של גתה לאלבום קונספט חדש ומחזה מוזיקלי - פאוסט של רנדי ניומן ("Randy Newman's Faust").
בשנת 2000 חברת הרפרטואר של החוף המזרחי הפיקה מחזה שנקרא חינוכו של רנדי ניומן (The Education of Randy Newman) מחזמר על מוזיקאי בעל דמיון רב לניומן האמיתי.
המחזמר הוצג בניו אורלינס ולוס אנג'לס, ונבנה על פי האוטוביוגרפיה זוכת פרס הפוליצר "חינוכו של הנרי אדמס" ("The Education of Henry Adams").
רנדולף קלארק הריסון הוא שחקן אמריקאי שנודע בעיקר בשל תפקידו בתור ג'סטין טיילור (אנ') בסדרת הדרמה הפופולרית "הכי גאים שיש" (2000–2005).
רנדי הריסון נולד בנשואה, ניו המפשייר ועבר לאלפרטה (אנ'), ג'ורג'יה עם משפחתו בגיל 11. הוא למד באקדמית המכינה Pace Academy שהיה בית ספר פרטי ושמרני לבני האליטה החברתית שהיה ממוקם באטלנטה, ג'ורג'יה.
שם הוא פגש בחברים קרובים ושחקנים לעתיד, ביניהם מרסי אדילמן שהיה שותף בהקמת הארגון "The Art Bureau (tAB) עמו.
אביו הוא מנהל חברת עיתונים גדולה, ואימו, אותה הוא תיאר "אמנית מתוסכלת".
אחיו הגדול הוא מנהל בנק.
הוא החל לשחק בגיל 7. בשנת 2000 סיים תואר ראשון באמנות (הוא התמחה במוזיקה לתיאטרון) באוניברסיטת סינסינטי- קונסרבטוריון למוזיקה, שם הוא כיכב בהפקות שונות כמו "שוב שלום", "קניות וזיונים" ו"הילדים של עדן".
הוא החל בלימודי המשחק ב-Pace Academy באטלנטה שם הוא ביצע את התפקיד ראשי של פיטר פן בהפקת בית הספר בשנת 1992. באותו הזמן הוא למד משחק אצל ג'ורג' מנגרט ופיתוח קול אצל ולרי קנדי.
הוא פנה להופיע בתיאטראות אחרים ברחבי ארצות הברית.
הוא שיחק בהפקות כמו "Violet" באנסמבל התיאטרון של סינסינטי, "1776" בתיאטרון "הקדוש לואיס מנסיפול" וב"סיפור הפרברים" בתיאטרון פורסטבורג.
בנוסף, הוא הפיק את "חלום ליל קיץ" של שייקספיר, "ציד המפקח האמיתי" ועוד.
הוא החל את הקריירה הטלוויזיונית שלו בתור ג'סטין טיילור, בגרסה האמריקאית לסדרה "הכי גאים שיש" ששודרה בשנים 2000–2005, שם הוא גילם נער הומוסקסואל.
דמותו בסדרה יוצאת מהארון, מנהלת מערכת יחסים בין-דורית, מתמודדת עם הומופוביה ועם תוצאותיו של פשע שנאה.
בשנת 2002 לוהק כשון לסרט טלוויזיה בשם "בנג, בנג, אתה מת" שמבוסס על פי מחזה הנושא את אותו השם.
בקיץ 2004 הוא הופיע בברודוויי כבוק במחזמר "מכושפת".
ביולי 2005 הוא חזר להופיע בתיאטרון כאלן סטריינג', הדמות הראשית במחזה "Equus" בפסטיבל ברקשייר.
הוא לוהק בפסטיבל אלבמה לתפקיד ב"חלום ליל קיץ" באביב 2006 וחזר להופיע בפסטיבל ברקשייר ביולי 2006 במחזה "Amadeus".
הוא הצטרף לקאסט של "ביבר הזכוכית" בתור "טום הצעיר" בתיאטרון גוטרי המפורסם שבמיניאפוליס.
ביולי 2007 חזר לתיאטרון ברקשייר כשהוא לוקח על עצמו את התפקיד של בילי ביביט במחזה "One Flew Over the Cuckoo's Nest", ובאוגוסט הוא החל לשחק במחזה "מקצועה של הגברת וורן" בתור פרנק גרדנר.
בשנת 2014 שיחק בקומדיה "Such Good People" בתפקיד ראשי של אלכס לצד מייקל לורנזו אוריה.
הריסון יצא עם העיתונאי של מגזין "Advertising Age", סיימון דומנקו בין השנים 2002 ל-2008; השניים הכירו כאשר דומנקו ראיין את הריסון לכתבת שער של מגזין ניו יורק.
נכון לדצמבר 2009, הריסון התגורר בוויליאמסבורג, ברוקלין, עם החתולים שלו אלה ואגי.
הריסון ידוע כפעיל למען זכויות להט"ב, ובמאי 2011 הוא הגיע לשבוע בישראל לרגל היום הבינלאומי נגד הומופוביה על מנת לקדם את הנושא.
במסגרת הגעתו ביקר במקומות שונים בישראל ונפגש בין היתר עם חברי הכנסת נינו אבסדזה וניצן הורוביץ, עם מנכ"ל הבית הפתוח ועם קבוצת נוער גאה.
הריסון הגיע על מנת לקדם את נושא הנישואים החד-מיניים ותיירות גאה לישראל.
ב-17 במאי הוא השתתף באירועי היום הבינלאומי נגד הומופוביה (הבנ"ה) שנערכו בתל אביב, ביניהם הקמת השדולה הגאה בכנסת, בראשות אבסדזה והורביץ וכן השתתף בכיתת אומן במרכז הגאה.
+שנהסרטתפקידהערות2010Julius Caesarמרקוס יוניוס ברוטוס2012Gaybyברמן2014Such Good Peopleאלכס רירדון
+שנהסדרהתפקידהערות2000–2005הכי גאים שישג'סטין טיילור (אנ')תפקיד ראשי (5 עונות); 83 פרקים2002בנג בנג אתה מת (אנ')שוןסרט טלוויזיה של שואוטיים2010Jack in a Boxטימיפרק: "The Interview"2015מר רובוטהארי2 פרקים2017New York Is Deadדמויות שונותסדרת רשת; 5 פרקים
תיאטרון אלן (אנ') (קליבלנד, אוהיו)Silence!
The Musicalד"ר פרדריק צ'ילטון (אנ')18 ביולי - 9 בספטמבר
אוף ברודוויי2013Harborקווין23 ביולי - 8 בספטמבר
אוף ברודוויי2014Atomic Musicalפול טיבטס / אדוארד טלר26 ביוני - 16 באוגוסט
אוף ברודווייאמדאוסוולפגנג אמדאוס מוצרט9 - 26 באוקטובר
תיאטרון ניו ויק (סנטה ברברה, קליפורניה)2016קברטאמסי26 בינואר 2016 - 19 בפברואר 2017
אוף ברודוויי2017יום ראשון בפארק עם ג'ורג'ג'ורג'17 ביוני - 20 באוגוסט
תיאטרון ג'אתרי (אנ') (מיניאפוליס, מינסוטה)מופע האימים של רוקיד"ר פרנק נ' פורטר13 - 29 באוקטובר
Bucks County Playhouse (פנסילבניה)2018מלאכים באמריקהפריור וולטר17 באפריל - 22 ביולי
התיאטרון הרפרטוארי (אנ') (ברקלי, קליפורניה)Christmas on the Rocksטים הקטן / צ'ארלי בראון / ראלפי27 בנובמבר - 23 בדצמבר
TheaterWorks (הרטפורד, קונטיקט)2019קברטאמסי17 ביולי - 10 באוגוסט
Ogunquit Playhouse (מיין)2021Cockג'וןתיאטרון הסטודיו (אנ') (וושינגטון די.
רנדולף פרדריק "רנדי" פאוש היה פרופסור אמריקני למדעי המחשב, שהתפרסם בזכות נאומו "ההרצאה האחרונה" שעובד לספר.
רנדולף פרדריק פאוש נולד בבולטימור שבמרילנד ב-23 באוקטובר 1960, וגדל בפרבר של עיר זו בשם קולומביה.
ב-1988 קיבל תואר דוקטור באוניברסיטת קרנגי מלון, ומונה שם לפרופסור עשר שנים לאחר מכן.
בין השאר פיתח את תכנת הקוד הפתוח "אליס" הנכתבת בשפת התכנות Java, ומאפשרת ליצור אנימציה תלת־ממדית בקלות יחסית.
באוגוסט 2007 בישרו לו רופאיו כי בגופו התגלה סרטן הלבלב, וכי נשארו לו שלושה עד שישה חודשים בלבד לחיות.
כתגובה תכנן פאוש להשתתף במנהג שהיה מקובל בקרנגי מלון, שבו פרופסורים מהרהרים על מותם ונושאים את "ההרצאה האחרונה" שלהם, זו שהיו נושאים אם זו הייתה ההזדמנות האחרונה שבה יכלו להרצות.
לאחר לבטים החליט פאוש להעביר הרצאה שכזו, כאשר הוא באמת נוטה למות.
בהרצאה, שארכה כשעה ורבע, נכחו כ-450 סטודנטים, חברי סגל וחברים אישיים של פאוש.
בהרצאה, שנקראה "להגשים באמת את חלומות הילדות שלך", סיכם פאוש את חייו והציג את השקפת עולמו.
בין השאר קרא לומר את האמת ולחיות את הרגע, הדגיש את חשיבותם של חלומות הילדות ודיבר על "השתאות ילדותית מיופיו של הקיום".
הוא אמר שההרצאה נועדה להשאיר למשפחתו זיכרון מצולם ממנו.
מטרתו העיקרית הייתה למעשה להעביר כך את מורשתו לילדיו.
לאחר שהועלתה ההרצאה ל-YouTube היא הפכה ללהיט ונצפתה על ידי מיליונים.
ההומור, האופטימיות, התעקשותו לחיות את הרגע ושמחת החיים שהפגין הפכו את פאוש לכוכב אינטרנט.
בעקבות הסרטון, ג'פרי זאסלו, עיתונאי מה-Wall Street Journal, עזר לפאוש לעבד את ההרצאה לספר, "ההרצאה האחרונה".
פאוש נפטר בביתו שבוירג'יניה ביולי 2008, חמישה חודשים מאוחר יותר מהתחזית האופטימית של רופאיו.
הוא הותיר אחריו אישה, ג'יי, ושלושה ילדים.
הוריו מוזכרים רבות בהרצאה כאנשים גדולים שהשפיעו עליו רבות.
בעקבות המחמאות שחלק להם על שנתנו לו לצייר על קירות חדרו, עשרות הורים כתבו לו שקיבלו החלטה דומה עם ילדיהם.
"ההרצאה האחרונה" תורגם ללמעלה מ-30 שפות, ביניהן תרגום לעברית בידי אוֹרי בלסם שיצא לאור בהוצאת מטר, וזכה להצלחה מסחרית גם בישראל.
הספר היה במקום הראשון ברשימת הספרים המומלצים של הניו יורק טיימס.
השבועון טיים בחר ברנדי פאוש כאחד ממאה האנשים המשפיעים ביותר בעולם ורשת הטלוויזיה ABC הכתירה אותו בתואר איש השנה לשנת 2007.
מהעצות שנתן בספרו: אמרו את האמת, התנצלו אם טעיתם, חלמו בגדול, תיהנו ותצחקו, נצלו כל רגע בחיים.
הוא קרא להעדיף אנשים על רכוש, להתנהג בענווה ולא בגאוותנות.
הוא הרבה לשבח את העזרה והסעד להם זכה מאשתו ג'יי.
רנדי וייט הוא כדורסלן עבר אמריקאי ששיחק ב-NBA ובאירופה בעמדת הפאוור פורוורד.
וייט החל את קריירת המכללות לאחר שהצטרף לקבוצת הכדורסל של אוניברסיטת לואיזיאנה טק.
עימה שיחק במשך ארבע עונות, בהן קלע 19.8 נקודות, הוריד 10.2 ריבאונדים ומסר 3 אסיסטים בממוצע למשחק.
בשנות המשחק שלו באוניברסיטה, הזכיר במשחקו את כוכב העבר של האוניברסיטה, קארל מלון.
אחרי כן, נרשם לדראפט ה-NBA שנערך בשנת 1989 ונבחר במקום ה-8 בסיבוב הראשון על ידי הדאלאס מאבריקס.
במדי המאבריקס שיחק במשך חמש עונות בהן העמיד ממוצעים של 7.4 נקודות, כ-5 ריבאונדים בכ-20 דקות משחק.
בינואר, 1994, וייט שוחרר מן הקבוצה ונדד במספר קבוצות מאירופה.
תחילה שיחק בפריסטרי אתונה מליגת העל היוונית עד לסיומה של עונת 1993/94, ולאחר מכן הצטרף למדיה של רג'יו קלאבריה האיטלקית, ושיחק עימה בעונת 1994/95. עונה לאחר מכן, נדד לספרד, כדי לשחק בחובנטוד בדאלונה.
לאחר מספר עונות ששיחק בקבוצות שהופיעו במפעלים השוליים באירופה, קיבל וייט הזדמנות לשחק בקבוצת יורוליג כשהוחתם על ידי מכבי תל אביב הישראלית.
וייט היה אחד השחקנים המובילים בקבוצה והמשיך לשחק בה עונה נוספת.
וייט שיחק בקבוצה בתקופה שבה המועדון לא הצליח להשיג הישגים משמעותיים באירופה, והגיע לשלב שמינית הגמר בלבד.
בסך הכול, במשך שתי עונות זכה בשתי אליפויות ובגביע אחד.
במדי מכבי באירופה קלע 518 נקודות.
לאחר מכן, שיחק בצסק"א מוסקבה, אך בסביבות פברואר נפצע ונעדר ממשחקי הקבוצה.
וייט, הבריא ושיחק במשך שנה וחצי באריס סלוניקי ובניר איסט היווניות ללא הצלחה רבה ולכן פרש ממשחק פעיל בסוף 1999.
כיום, וייט פעיל בליגה חובבנית ומשמש כמאמן אישי בניו יורק.
רנדולף לואיס ברהם (Randolph Lewis Braham; 20 בדצמבר 1922 – 25 בנובמבר 2018) היה היסטוריון ופוליטולוג אמריקאי יהודי-הונגרי, יליד רומניה, פרופסור אמריטוס של אוניברסיטת ניו יורק.
התפרסם במיוחד הודות למחקריו בתחום פוליטיקה ההשוואתית ותולדות השואה בהונגריה ורומניה.
ברהם נולד ב-1922 בבוקרשט שברומניה בשם אדולף אברהם (Adolf Ábrahám), כבן הזקונים של לאיוש (איציק לייב) אברהם, יליד הכפר מיקה במחוז קלוז' שברומניה, ושל אסתר, בת לבית כ"ץ, מהכפר פנטיצ'או גם מאותו אזור בטרנסילבניה.
בעת לידתו שהו הוריו בבירת רומניה, בוקרשט, ככל הנראה בעת חיפוש עבודה.
אדולף הקטן, שנודע בין מקורביו בכינוי "פיצי", חזר עם הוריו זמן קצר לאחר לידתו לביתם בעיר הטרנסילבנית דז', גם היא בקרבת קלוז'.
כמו רוב בני המיעוט היהודי בעיר דז', הוריו השתייכו לזרם אורתודוקסי המתון, ודיברו הונגרית.
ברהם למד בבית ספר יסודי יהודי ולאחר מכן בתיכון הרומני "פטרו רארש" בו היה תלמיד מצטיין.
בילדותו קיבל גם שיעורי תורה מסורתיים.
בנעוריו השתלב בחוגי החברה והתרבות של הצעירים היהודים בעיר, חלק מהם במסגרת תנועת בית"ר.
כמו כן, מיוזמת ההורים, היה חניך בשעות הפנאי בבית מלאכה לנגרות ולמד יצור רהיטים.
שליטתו במלאכה שימושית זו הייתה לו לעזר רב בעת גיוסו לגדודים הטרום-צבאיים "לבנטה" בשנים 1941–1942, כשאיפשרה לו להיות זמנית פטור מעבודות פרך.
אף על פי שאהד כל חייו את הציונות, חלם מגיל קטן להגר לארצות הברית, שבה שהה חלק ממשפחתו (דוד ושלוש דודות היגרו לשם בשנות העשרים של המאה ה-20).
החל משנת 1938 התחילו להתמודד ברהם ומשפחתו עם החוקים האנטישמיים מזמן "הדיקטטורה המלכותית" של קרול השני.
בשנת 1940 בעקבות תכתיב וינה פונה צפונה של טרנסילבניה על ידי רומניה ועבר בחזרה לשליטת הונגריה אחרי הפסקה של 22 שנה.
יהודי האזור שהכירו זמנים טובים יותר בשנות האימפריה האוסטרו-הונגרית קיוו לשיפור חייהם לעומת האווירה האנטי-יהודית ששררה תחת השלטון הרומני.
אבל בינתיים המשטר ההונגרי של מיקלוש הורטי, במיוחד בגלגוליו האחרונים, הנהיג בהדרגתיות חוקים אנטישמיים וההסתה נגד היהודים בהונגריה לא פחתה מזו שברומניה.
בנסיבות אלה לא הספיק ברהם לסיים את לימודי התיכון ובחינות הבגרות ונשלח החל מ-4 באוקטובר 1943 למחנות שרות העבודה (עבודות כפייה לגברים יהודים עבור הצבא ההונגרי) שנשלחה עם הצבא ההונגרי לחזית המזרחית באוקראינה כסיוע בפלישתה של גרמניה הנאצית לשטחי ברית המועצות.
במסגרת יחידה זו עבד בחפירות ועבודות אחרות באזור קולומיה וסטניסלבוב.
בדצמבר 1944 במהלך נסיגת הכוחות הגרמנים וההונגרים בחזרה להונגריה מפני מתקפת נגד סובייטית, ברחו ברהם עם עוד ארבעה מחבריו היהודים ומצאו מקלט ביישוב נירי בצפון-מזרח הונגריה, קרוב לגבול עם סלובקיה.
שם קיבלו קורת גג וצרכי מחייה מידי משפחה נוצרית הונגרית בשם נובאק.
בהמשך, בינואר 1945 נלקח ברהם בשבי על ידי הצבא הסובייטי ונאסר במחנה שבויים.
למזלו הוא שוחרר ולא נשלח למחנות הגולג.
לעומת מצבו הטוב יחסית, משפחתו בדז' וסביבתה נאסרה בגטאות בקיץ 1944, נושלה מכל נכסיה ונשלחה על ידי הגרמנים למחנות המוות בפולין הכבושה, על ידי הממשלה הפרו-נאצית החדשה של דמה סטויאי.
13 מתוך 15 בני המשפחה הגרעינית של ברהם, כולל הוריו, נרצחו.
לאחר המלחמה וההגירה לארצות הברית
בחזרתו לטרנסילבניה, כמעט חסר משפחה, קיבל ברהם שוב את האזרחות הרומנית וסיים את לימודי התיכון.
מצא חבר בעיר טרגו מורש איתו חצה את הונגריה כדי להגיע לאזורים הכבושים על ידי האמריקאים באוסטריה וגרמניה, משם אפשר היה להגר יותר בקלות לארצות הברית.
נקלט במחנה עקורים בשדה התעופה לשעבר אינרינג בבוואריה והתחיל לעבוד בשרותי הסיוע לפליטים במסגרת ה"אונראא" (מנהל האומות המאוחדות לסעד ושיקום) והג'וינט.