tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
הנושאיות הן הפרקליטות לעניינים מבצעיים, תחום עריקים ונפקדים, ותחום תעבורה.
חוליות התביעה הצבאית אמונות, כאמור, על אכיפת הדין בצה"ל ובאזור יהודה ושומרון על ידי הגשת כתבי אישום וניהול משפטים כנגד נאשמים בביצוע עבירות; ליווי משפטי של חקירות; בחינת חומר החקירה ומתן הוראה על נקיטת הליכים משמעתיים או אחרים במסגרת חוות דעת הפרקליטים.
התובע הצבאי הראשי (התצ"ר) הוא מפקדה של התביעה הצבאית, והמנחה המקצועי של גופי התביעה, כמו גם גורמי החקירה בתחום המשפט הפלילי-צבאי.
בהתאם למסקנות דו"ח ועדת צ'חנובר שאומץ על ידי ממשלת ישראל, ממונה התצ"ר על ידי שר הביטחון, בהמלצת ועדה בראשות הפצ"ר.
בין תפקידיו, מוסמך התצ"ר להורות על הגשת ערעור על פסקי דין הניתנים בבית הדין הצבאי המחוזי, ובמקרים המשפטיים המתאימים, אף על הגשת בקשת רשות ערעור לבית המשפט העליון על פסקי דין הניתנים בבית הדין הצבאי לערעורים.
כמו כן, מסייע התצ"ר לפרקליטות המדינה בטיפול בעתירות לבית המשפט הגבוה לצדק, ובנושאים מגוונים הקשורים לפעילות התביעה הצבאית.
התצ"ר הוא יועצם של הפרקליט הצבאי הראשי וסגנו, בהחלטותיהם בתחום הפלילי.
כן מנחה הוא באורח שוטף את המשטרה הצבאית החוקרת ואת יועצו המשפטי של חיל המודיעין, בנושאים פליליים וביטחוניים.
כמו כן, מייצג התצ"ר את הפרקליטות הצבאית בפרט, ואת הצבא בכלל, בפני גורמים אזרחיים בדיונים הקשורים לאכיפת החוק בצה"ל.
בין בוגרי התביעה הצבאית נמנה שופט בית המשפט העליון לשעבר, אורי שהם, פרופ' מרדכי (מוטה) קרמניצר מהאוניברסיטה העברית, פרופ' אורן בר-גיל מאוניברסיטת הרווארד, ד"ר אורלי אורן-קולבינגר מאוניברסיטת אורגון, וד"ר עדי לייבוביץ' מהאוניברסיטה העברית.
כיום התובע הצבאי הראשי הוא אל"ם אלי לברטוב.
הסנגוריה הצבאית, שבראשה הסנגור הצבאי הראשי, מעניקה שירות משפטי לחיילים ולקצינים שבעניינם נפתחה חקירה פלילית או נתקבלה החלטה על העמדה לדין, במקרים אלה:
ייצוג נאשמים בפני בתי הדין המחוזיים, בית הדין הצבאי המיוחד, בית הדין הצבאי לערעורים ובית המשפט העליון, הן במהלך משפטם והן במסגרת דיוני מעצר.
שיעור הייצוג על ידי סניגורים צבאיים בבתי הדין הצבאיים המחוזיים עומד על למעלה מתשעים אחוזים.
כמו כן, מופיעה הסנגוריה בדיונים בבית המשפט העליון בשבתו כבג"ץ, בעניינם של חיילים המיוצגים על ידי הסנגוריה הצבאית, בין היתר כעותר ציבורי.
הגשת בקשות לביטול כתבי אישום לפצ"ר ולסגנו, וייצוג בהליכי שימוע טרם הגשת כתב אישום.
ייעוץ לחיילים ולקצינים בקשר לחקירת מצ"ח, ועדת חקירה ותחקיר צבאי.
ייעוץ לחיילים ולקצינים העומדים לדין בפני בתי הדין הצבאיים לתעבורה, בהם אין ייצוג לנאשם כדבר שבשגרה, על פי , וכן ייצוגם בפני בית הדין הצבאי לערעורים בהליכי ערעור.
ייצוג חיילים, המרצים עונש מאסר במתקן כליאה צבאי או בשירות בתי הסוהר, בפני הוועדה לעיון בעונש, ובפני הוועדה העוסקת בהעברת כלואים לכלא אזרחי ("ועדה 210").
ייעוץ וייצוג לחיילים בוועדות פרט ובהליכים אחרים הנובעים מן ההליך המשפטי (הדחה, השעיה, התרת התחייבויות, ועדות סמים וכדומה).
סיוע לחיילים העומדים בפני הליכים משמעתיים במקרים המתאימים (קרי, מקרים שבהם להליך יש השלכה על המשך שירותם בשירות קבע, כדוגמת דין משמעתי בגין עבירות של הטרדה מינית).
ייזום ושותפות בעבודת מטה בנושאים הקשורים לזכויות החייל, הן בהליכי החקיקה השונים והן בעתירות עקרוניות לבג"ץ.
על מנת להמחיש לנאשמים כי הסניגור הצבאי אינו מייצג את הצבא, נוהגים הסניגורים הצבאיים, על אף היותם קצינים בצבא, להופיע לדיונים בפני בית הדין הצבאי כשהם לבושים במדי משפט, הלבוש שחובה על עורכי דין ללבוש כאשר הם מופיעים בבתי משפט אזרחיים, קרי חולצה לבנה, עניבה שחורה ומעליהם גלימה שחורה.
בין בוגרי הסנגוריה הצבאית נמנות שופטות בית המשפט העליון לשעבר דליה דורנר וטובה שטרסברג כהן, והיועץ המשפטי לממשלה, ד"ר אביחי מנדלבליט.
היועץ המשפטי לאזור יהודה והשומרון
במסגרת עיסוקיהם, מעניקים קציני היחידה ייעוץ משפטי לכלל הגורמים הפועלים בגזרת פיקוד מרכז בהפעלת סמכויותיהם על פי דיני אזור יהודה והשומרון או בנושאים הקשורים באזור, ובנוסף מופיעים ומייצגים את מפקד כוחות צה"ל באזור בערכאות משפטיות שהוקמו בו, דוגמת ועדות העררים.
קציני היחידה מעניקים ליווי משפטי לכל הגורמים הפועלים באזור ובהם פיקוד המרכז, האוגדות והחטיבות המרחביות, מנהלת "דרך אחרת" (העוסקת בהקמת גדר הביטחון), המנהל האזרחי ומשרדי התיאום והקישור האזוריים (המת"קים), ובתחומים מסוימים גם למשטרת ישראל, לכוחות משמר הגבול, לשירות הביטחון הכללי וכן למשרדי ממשלה ורשויות נוספות.
ביחידת היועץ המשפטי לאזור יהודה והשומרון פועלים שני ענפים, ענף טרור ואזרחי וענף ביטחון:
תחת ענף ביטחון שלושה מדורים:
מדור אוכלוסין – עוסק בנושאי מרשם, כניסה לישראל, יציאה לחו"ל, תעסוקה בהתיישבות הישראלית, מרחב התפר, מגבלות תנועה, צווי הגבלה ועוד
מדור מבצעים – עוסק בנושאי גדר הביטחון, מרכבי ביטחון, הקמת מתקנים ביטחוניים, הריסות בתי מחבלים ועוד
מדור חירום ואסטרטגי - העוסק בהיבטים הנוגעים לכללי הפתיחה באש והיבטים של הדין הבין לאומי הנוגעים לאזור
תחת ענף טרור ואזרחי ארבעה מדורים:
מדור טרור – העוסק בנושאים כגון הפעלת סמכויות ביטחוניות, פעילות משפטית מול גורמי הטרור, החזקת גופות מחבלים ועוד
מדור תשתיות, כלכלה וסגל – עוסק במגוון נושאי תשתיות, מכרזים ונושאים משפטיים הנוגעים לכח האדם בפיקוד המרכז והמינהל האזרחי
מדור פנים ומקרקעין – עוסק בנושאי מקרקעין ובנושאי תכנון באזור איו"ש
מדור אכיפה, חקיקה ומוניציפלי – עוסק באכיפה כנגד בניה בלתי חוקית באזור וכן בחקיקה ובהיבטים מוניציפליים באזור
היועצים המשפטיים לאזור יהודה והשומרון
בית הספר למשפט צבאי פועל בשיתוף פעולה עם גורמים צבאיים ואחרים, מתוך יוזמה וחתירה משותפת להטמעת המשפט הצבאי ועקרונות שלטון החוק בקרב המפקדים והחיילים.
בית הספר מקיים מחקר, הדרכה, הכשרה והסמכה, השתלמויות וימי עיון לאנשי הפרקליטות הצבאית ולמפקדים וחיילים בכל דרגי וחילות צה"ל.
בנוסף, בבית הספר נערכות גרסאותיו העברית והאנגלית של כתב העת האקדמי של הפרקליטות הצבאית, משפט וצבא.
כמו כן, כחלק ממשימותיו, בית הספר למשפט צבאי מסייע לפצ"ר ולסגנו בפיקוח על הדין המשמעתי ובטיפול בבקשות חנינה והקלה בעונש ומפעיל מערכים שונים לסיוע ולהכנה לשעת חירום.
בבית הספר פועלים מספר מגמות ומדורים, העוסקים כל אחד בתחום מומחיות אחר:
תא הפיקוח על הדין המשמעתי במדור הדין המשמעתי מרכז את הטיפול בתיקים שעניינם בדיקת חוקיותם של הליכים משמעתיים הנערכים בכלל צה"ל ומסייע לפצ"ר ולסגנו בהפעלת סמכויותיהם לפי חוק השיפוט הצבאי לביטול או לשינוי פסקי דין משמעתיים, בהם נפלו פגמים.
מרכז את הטיפול בבקשות החנינה המופנות לנשיא המדינה, חוות דעת משפטיות לרמטכ"ל כרשות מאשרת גזרי דין לרבות טיפול בבקשות הקלה בעונש לרמטכ"ל וכיוצא בזה.
כמו כן עוסק המדור במתן ייעוץ משפטי לוועדה למחיקת רישום פלילי של חייל טרום גיוסו, בהקלה בעונש ובמרשם הפלילי, בטיפול בשחרור אסירים במסגרת עסקאות לשחרור אסירים ובטיפול בעתירות לבג"ץ הקשורות לחנינות ולשחרורים.
בין משרתי בית הספר בעבר נמנה ד"ר זיו בורר מאוניברסיטת בר-אילן ופרופ' רונן פרי מאוניברסיטת חיפה.
רוב קציני וחיילי הפרקליטות הצבאית לובשים מדים של חילות היבשה וכומתה בצבע זית, עם סמל ייחודי לפרקליטות הצבאית, במרכזו מאזניים תלויים על חרב.
עד פברואר 2015 הכיתוב על סמל הכובע היה "חיל כללי", החל מחודש מרץ 2015 הוחלף סמל הכובע לסמל זהה שעליו הכיתוב "הפרקליטות הצבאית".
הסיכה אושרה על ידי ראש אכ"א בנובמבר 2013. הסיכה תשמש את כלל הקצינים המשפטנים המשרתים בפרקליטות הצבאית, אך לא תחולק לחיילים ולקצינים המוצבים בפרקליטות ואינם שייכים למערך המשפטי.
תג היחידה עוצב על ידי אהרן גנ'רי, ונבחר על ידי הפצ"ר דאז, דב שפי.
הרמטכ"ל אישר את השימוש בו כתג יחידה בשנת 1981. חלק מקציני יעח"ק עונדים את הכומתה של החיל לו הם מייעצים.
קציני וחיילי הסניגוריה הצבאית עונדים תג יחידה הדומה אך לא זהה לתג הפרקליטות.
תג זה עוצב על רקע תג הפרקליטות, כאשר בחלקו התחתון עוצב איור של יד לוחצת יד, כדי לסמל את הסיוע שמושיט הסניגור לנאשם.
עם זאת, בימי העבודה הרגילים, הסנגורים הצבאיים (מלבד הסנגור הצבאי הראשי) לובשים מדי-משפט על-פי תקנות לשכת עורכי-הדין, וזאת כדי להמחיש, כי הסנגורים הצבאיים מייצגים, מעל לכל, את לקוחותיהם, ולא את הצבא.
התובעים הצבאיים לובשים כל העת מדים.
פרקליט צבאי המופיע בבית המשפט העליון בשם הצבא, לובש מדים צבאיים ומעליהם גלימה שחורה כדוגמת הגלימה שלובשים עורכי הדין.
האלוף הגאה הגלוי הראשון בתולדות צה"לאלוףיפעת תומר-ירושלמי 2021–2025האישה השנייה בתולדות צה"ל בדרגת אלוףאלוף
איתי אופיר2025–מכהןלשעבר היועץ המשפטי למערכת הביטחון
"הפרקליט" הוא כתב עת משפטי היוצא לאור על ידי לשכת עורכי הדין בישראל משנת 1943, והוא כתב העת המשפטי הוותיק ביותר בישראל.
מאז שנת 2005 נערך "הפרקליט" על ידי סטודנטים למשפטים בפקולטה למשפטים ע"ש חיים שטריקס של המסלול האקדמי המכללה למינהל, בהדרכתו של עורך איש סגל בכיר של המכללה.
בהתאם להחלטת ועידת הסתדרות עורכי הדין היהודיים בארץ ישראל בשנת התש"ג-1943, הוטל על נשיא הוועד המרכזי באותה תקופה, עוה"ד ד"ר מרדכי עליאש, וסגנו משה דוכן, לפעול להוצאת ביטאון משפטי של ההסתדרות.
באותה שנה יצא לאור בעיר תל אביב, הגיליון הראשון של "הפרקליט" מבית הסתדרות עורכי הדין.
עורכו הראשון של כתב העת היה פלטיאל דיקשטיין ולאחר סיום תפקידו בא במקומו כעורך הביטאון אהרון פולונסקי, שמאמריו פזורים בגליונות הפרקליט הראשונים תחת שם העט "אפולו".
בדברי הפתיחה לרגל הוצאתו לאור של הגיליון הראשון, כתב עו"ד עליאש:
בשנים שקדמו לקום המדינה, ובשנים הראשונות להיווסדה, שימש כתב-העת כר פורה של שיג ושיח אקדמי אודות עתידה של מערכת המשפט הישראלית ושופר לדעות וללבטים שפשו אותה עת בקרב קהילת המשפטנים הצעירה של מדינת ישראל.
נכתב בו אודות אימוץ שיטת המשפט החדשה, השימוש במשפט העברי, משמעות הכרזת המדינה, חשיבות הפורמליזם וכדומה.
בין הכותבים היו גדולי המשפט והמחקר האקדמאי באותה תקופה, השופטים חיים הרמן כהן ומשה זילברג, האקדמאים פרופ' גד טדסקי ופרופ' בנימין אקצין.
בשנים הראשונות לקום המדינה היה "הפרקליט" הביטאון המשפטי היחידי ששירת את עורכי הדין והשופטים במדינת ישראל, וזאת בטרם נוסדו הביטאונים של הפקולטות השונות למשפטים.
בשנת 1961, עם הפיכת לשכת עורכי הדין לאיגוד סטטוטורי, לאחר חקיקת חוק לשכת עורכי הדין, הפך "הפרקליט" לביטאונה המשפטי המקצועי המרכזי של לשכת עורכי הדין בישראל.
באותן שנים הצטרפה הפקולטה למשפטים של האוניברסיטה העברית בירושלים למערכת "הפרקליט".
נכון ל-2010, יוצא "הפרקליט" בתדירות של שני גליונות בשנה, וכותבים בו אנשי אקדמיה, שופטים ועורכי דין.
במשך שנים ערך את כתב העת פרופ' מיגל דויטש.
משנת 2006 ואילך שימשו כעורכים פרופ' יורם רבין וד"ר יניב ואקי, מבית-הספר למשפטים של המסלול האקדמי, המכללה למנהל.
הפרקליט נערך בשיתוף עם תלמידי בית-ספר זה.
גיליונותיו האחרונים של "הפרקליט" מוצגים במלואם באתר האינטרנט שלו.
בין 2016 ל-2022 לא יצאו לאור חוברות חדשות, אך חוברת 'הפרקליט' נה החלה להתפרסם באתר האינטרנט של לשכת עורכי הדין בשנת 2022, בה צפויה החוברת השלמה לצאת לאור.
עורכי הגיליון החדש הם ד"ר יניב ואקי וד"ר אלון רודס.
"הפרפר חוצה את הכביש" (בפינית: Perhonen ylittää tien) הוא שמו של קובץ שירים, הכולל במקורו את כל יצירתה השירית של הסופרת והמשוררת הפינית אווה קילפי, אחת החשובות ביוצרות הפיניות בנות ימינו.
קובץ זה ראה אור בהלסינקי בשנת 2000, והשירים הכלולים בו התפרסמו במקור בשישה ספרי שירה שונים:
זמר אהבה ושירים אחרים (1972).
התרגום העברי של הקובץ ראה אור בשנת 2007, בתרגומו של רמי סערי, שאף הוסיף לו מבוא והערות..
האנתולוגיה העברית התפרסמה כחלק ממפעל שמטרתו להגביר את המודעות לספרות פינלנד בישראל.
שירי "הפרפר חוצה את הכביש" ממוקדים ביחסי אנוש, ביחסים בין האדם לעולם החי והצומח ובגעגועים לחבל קרליה שהמשוררת נעקרה ממנו בילדותה עקב מלחמת העולם השנייה.
עיסוק היוצרת ביחסי אנוש מציג לקוראים כלים להתמודדות עם מצוקת הבדידות ועם האבל, שכן היתמות והפרדה מקרובים ומאהובים היא אחד הנושאים החוזרים ונשנים ביצירתה.
חסד האהבה, שהמשוררת שבה ומזכירה ברבים משיריה, נתפש כאמצעי יאה למעורבות חברתית ופוליטית ולהתנגדות לאדישות ולכוחניות ביחסים בין בני-האדם.
שירתה של קילפי מעוררת גם למודעות בנוגע לבעיות הסביבה, וארגונים רבים שפעילותם קשורה לאקולוגיה עשו שימוש בשיריה.
לדוגמה השיר "המתווך צולח", המבטא את יחסה לטבע ולקשר בין חלק מבני-האדם לבינו:
רוב שיריה של קילפי הם חסרי כותרת (חסרי שם) ולכן הם מזוהים על-ידי המלים הראשונות שלהם.
קילפי מבטאת ביצירתה חמלה רבה כלפי כל יצורי הטבע - בעלי החייים והצמחים - ובמיוחד כלפי אלה הנשחטים ונאכלים על-ידי האדם.
להלן קטע מהשיר "באחד הימים":
הפרקליטים היא סדרת דרמה אמריקאית העוסקת בחייהם המקצועיים והפרטיים של עורכי דין בעיר בוסטון שבמסצ'וסטס, ארצות הברית.
הסדרה שודרה בין השנים 1997–2004 ונוצרה על ידי התסריטאי והמפיק דייוויד אי קלי.
לסדרה 122 מועמדויות לפרסים שונים, מתוכן 40 זכיות, בין היתר בפרס אמי ובגלובוס הזהב.
בישראל הסדרה שודרה במסגרת שידורי הזכיינית "טלעד" בערוץ 2, החל מ-1998.
רוברט (בובי) דונל (מגולם על ידי דילן מקדרמוט) - עורך דין יצירתי, בעל משרד עורכי הדין "דונל ושות'" (לימים: דונל, יאנג, דול ופראט).
בפרק הפתיחה מצוין כי הוא בעל המשרד כעשר שנים, אותו הקים בעזרתה של מנהלת המשרד רבקה וושינגטון.
דונל הוא ככל הנראה בן יחיד, שכן לכל אורך הסדרה לא מוזכרים אחים או אחיות, וזאת למרות העיסוק בתא המשפחתי של משפחת דונל: אמו נפטרה מסרטן כשהיה ילד והוא זה שנתבקש על ידי אביו, סטפן דונל והרופא לנתק אותה ממכשיר ההנשמה.
אביו הוא שרת במשרד עורכי דין גדול מאוד.
עובדה זו השפיעה על דונל רבות ומנעה ממנו להתקדם מאחר שלא רצה, לטענתו, להיות כמו "לובשי הצווארון הלבן".
לדונל מספר מערכות יחסים רומנטיות בסדרה, ביניהן מערכת יחסים רומנטית עם עוזרת התובע המחוזי, הלן גמבל ושותפתו למשרד, לינדזי דול, איתה הוא מתחתן ומביא ילד לעולם, עד שזו מגלה כי הוא בוגד בה ומתגרשת ממנו.
יוג'ין יאנג (מגולם על ידי סטיב האריס) - עורך דין מבריק וחד לשון, הנהנה להוכיח את יכולותיו לחקירה נגדית ולזיכויים כנגד כל הסיכויים.
מתואר כי יאנג החליט להיות עורך דין מאחר שאחיו הורשע בעבירה שלא ביצע ומת בכלא.
בעונה השמינית והאחרונה לסדרה, ממונה יאנג לשופט.
אלינור פראט (מגולמת על ידי קמרין מנהיים) - עורכת דין יהודייה המתמודדת עם ביטחון עצמי נמוך בשל היותה כבדת משקל.
פראט מתגלה בעיקר בשל הקושי שלה לשפוט אנשים ועל ידי כך להיות מעורבת ביחסים כאלה או אחרים עם אנשים מפוקפקים (כדוגמת ג'ורג' ווגלמן - ראו "דמויות נוספות").
יהדותה של פראט באה לידי ביטוי במשפטו של דוקטור דונלד בראון, אדם אשר רצח בירי את בן זוגה של בתו, אותה רצח בחניקה (אך זוכה בשל אי שפיות זמנית), בכך שפראט סירבה לייצגו בטענה שקו ההגנה שלו, שהיה "הצדקה מוסרית", העליב אותה כיהודיה.
עוד באה יהדותה לידי ביטוי בכך שהצליחה להציל אדם חף מפשע ממוות על ידי כך שמצאה ראיות ד.נ.א בשמלתה של הנרצחת במשפטו, יהודייה שנקברה יחד עם בגדיה, עליהם היו ראיות הד.נ.א.
התמודדותה עם בעיות המשקל באו לידי ביטוי בכך שחששה מפגישה עם ג'ורג' ווגלמן במשך חודש ושמרה על הכרותה איתו באופן טלפוני מחשש שיראה אותה, וכן בכך שייצגה אישה כבדת משקל שנעלבה על ידי ליצן בלונה פארק.
עניין נוסף שבא לידי ביטוי בסדרה על ידי דמותה של פראט הוא היותה אם חד הורית מבחירה.
לינדסי דול (מגולמת על ידי קלי ויליאמס) - עורכת דין צעירה שבתחילת דרכה בחברה ניהלה רומן קצר עם בובי דונל, עליו שמרו בסוד עד שדונל התחיל לצאת עם חברתה הטובה, התובעת הלן גמבל.
דול היא זו שדורשת בשם האחרים שותפות בחברה וגם משיגה אותה.
מתואר בסדרה כי היא זו שמביאה את התיקים הטובים ביותר לחברה ומכניסה אליה הכי הרבה כסף, דבר הגורם למתיחות זמנית בינה ובין אלינור פראט.
לימים, דול ודונל חוזרים להיות זוג והם אף מתחתנים ומביאים לעולם ילד אותו יולדת דול במהלך דיון בבית המשפט.
דול מואשמת ברצח לורנס אומלי, לקוח החברה ואף מורשעת ברצח מדרגה ראשונה במשפטה זה ונשלחת למאסר עולם ללא אפשרות חנינה, אולם היא משוחררת לאחר מכן בשל כך שהתביעה הסתירה ראיה מזכה מההגנה.
דול היא בוגרת הרווארד ומוצאת עצמה לא אחת מייצגת לקוחות נגד מי שהיה הפרופסור שלה, בין היתר בתחילת הסדרה במשפט בו ייצגה לקוח נגד תעשיית הטבק, משפט אותו היא חותמת בהסדר טיעון בו משולמים ללקוח 1.7 מיליון דולר.
דול מתוארת כמצטיינת במיוחד בכל הנושא לחוקה ולתיקוניה.
ג'יימס ברלוטי (מגולם על ידי מייקל בדלוצ'ו) - עורך דין חד ומצליח, אך בעל תדמית נמוכה מאוד, אשר לטענתו תרם לה רבות בשל פרסומת שעשה כעורך דין ובה כינה עצמו "ג'ימי הזוטר" (Gimmy the grunt).
ברלוטי היה עורך דין כושל בעבר והסב מקצוע לפקיד בנק.
בעקבות הלוואה שהעמיד לרשות דונל לצורך החזר חובות, הלוואה שהעמיד ללא אישור, פוטר מהבנק והצטרף למשרדו של בובי.
ברלוטי מצא עצמו מתייאש מכך שאינו מצליח לנצח במשפט, וכאשר סוף סוף הצליח לזכות, פסל השופט את הניצחון והעניק לנתבעים במשפט פסק דין של זכאות (מדובר במשפט בו ייצג ברלוטי 13 אנשים חולי סרטן נגד תחנות הכוח של מדינת מסצ'וסטס).
במשך תקופה מנהל רומן עם השופטת רוברטה קיטלסון .
ברלוטי, בדומה לדונל, הוא קתולי.
בנוסף לכך, הוא מתואר כאדם שקל להעליב או לפגוע בו.
במהלך הסדרה מסתבך ברלוטי באשמת שידול לזנות כאשר הוא נותן 60 דולר ללקוחה שלו ברכבו, והמשטרה טועה לחשוב ששילם לה בעבור שירותי מין.
הפרק "זכויות האזרח", המתאר בעיקר מקרה בו מייצג ברלוטי את אמו, המגלה לו שהיא לסבית, בדרישה בפני בית המשפט להתיר לה ולבת זוגה להתחתן, היה מועמד לפרס מטעם הקהילה הגאה למדיה הפועלת נגד השמצה.
רבקה וושינגטון (מגולמת על ידי ליסה גיי המילטון) - עורכת דין שאפתנית ומשקיענית.
וושינגטון החלה דרכה כמנהלת המשרד של דונל, אולם בחשאי, היא לומדת בבית ספר למשפטים ועוברת את בחינות הלשכה.
וושינגטון משתייכת לדת עדי יהוה.
עובדה זו באה לידי ביטוי לאחר שהיא נפצעת אנושות ממטען חבלה ואמה מדגישה בפני הרופא כי אסור לתת לה דם, דבר המגיע על ידי דונל לבית המשפט, שם נקבע כי נושא הדם הוא עקרוני ומפאת חופש הדת, לא תקבל שום טיפול הקשור בעירויי דם.
לעומת זאת, מתואר כי וושינגטון עברה הפלה בגיל 15, דבר שגם הוא מנוגד עקרונית לאמונתם של עדי יהוה.
הלן גמבל (מגולמת על ידי לארה פלין בויל) - המשנה לתובע המחוזי בבוסטון.
גמבל נחשבת לאחת התובעות הטובות ביותר ולרוב מנצחת בתיקיה.
היא מנהלת רומן קצר עם בובי דונל, שמסתיים לאחר שדונל מחליט לייצג אדם הנאשם ברצח מאחר שזה משלם לדונל ריטיינר של מיליון דולר.
בדומה לדונל, ניתקה גמבל את סבתה ממכשיר ההנשמה.
מכנה משותף זה בא לידי ביטוי במשפט בו תובעת גמבל רופא אשר המית מטופלת שלו.
זואי הילר (מגולמת על ידי לינדה האנט) - שופטת בכירה נמוכת קומה הידועה ביותר בשל היצמדותה ללשון החוק, גם כאשר הקונפליקט הוא כבד.
למרות המחלוקות בין השופטת הילר ובין בובי דונל, בין השניים יש כבוד ויחסי ידידות.
רוברטה קיטלסון (מגולמת על ידי הולנד טיילור) - שופטת הידועה בעיקר בשל היותה מתירנית.
במהלך הסדרה נרקם קשר רומנטי בינה ובין ג'יימס ברלוטי.
קיטלסון מתוודה בפני דונל בכך שהיו לה חלומות אירוטיים כלפיו וזמן קצר לאחר מכן היא שוכרת את שירותיו על מנת שייגן עליה מפני תביעת הטרדה מינית שהגיש פקיד עבר שלה.
ריצ'רד ביי (מגולם על ידי ג'ייסון קרביץ) - עוזר לתובע המחוזי.
ביי נחשב לתובע קנטרני שאף מעיד על עצמו ככזה ש-"אוהב לתבוע כל אחד".
הוא אינו אהוד על ידי עורכי הדין האחרים, אשר נהנים מלהקניט אותו בשל היותו נמוך.
בשלב מסוים נרצח ביי על ידי עבריין שתבע בגין רצח.
לוסי האצ'ר (מגולמת על ידי מרלה סוקולוף) - מנהלת משרד חדה וסרקסטית.
היא נשכרת לתפקיד זה על מנת להחליף את רבקה וושינגטון שמקבלת תפקיד של עורכת דין בחברה.
ג'ואי האריק (מגולם על ידי ג'ון לרוקט) - גבר יהודי הומוסקסואל אמיד ונרקיסיסט אשר רוצח את שני בני זוגו באמצעות דקירת סכין מטבח בחזם.
בראשונה, הוא רוצח את בן זוגו וחבר מועצת העיר פיטר פיינמן, אך אינו מודה בטרם משיג לעצמו חסינות מלאה.
בשנייה, הוא רוצח את בן זוגו השני, מרטי אדלמן, אך במשפט זה מוכרז כלא אשם.
לאחר מכן, בעצת הפסיכיאטר שלו, לומד האריק משפטים ועובר את בחינות הלשכה.
הוא מביא בפני בובי דונל בקשה לעזרה בייצוג אדם המואשם ברצח.
הנאשם מורשע, אך לקראת סוף משפטו מתברר כי הרוצח הוא שוב האריק בעצמו.
ג'ורג' ווגלמן (מגולם על ידי מייקל מונקס) - רופא בודד בעל מראה חיצוני לא טוב, אשר נפגש עם אלינור פראט לבליינד דייט לאחר שהכירו באמצעות מודעת הכרויות.
לאחר שנפגשת איתו, מחליטה פראט להתעלם ממנו ולהימנע מלהיפגש איתו שוב.
ווגלמן נפגע כל כך עד כי הוא רוצח אישה ארעית שפגש בבר, ולאחר מכן הוא דוקר את לינדסי בגבה ואף מנסה לרצוח את אלינור עצמה, אך שניות ספורות לפני שהוא מצליח, הוא נורה למוות בגבו על ידי הלן גמבל, שותפתה לדירה של אלינור באותה העת.
ויליאם הינקס (מגולם על ידי מייקל אמרסון) - רוצח סדרתי אשר רצח 9 נשים, אך זוכה במשפט בטענה כי הוא מתיימר להציג עצמו כרוצח, אף על פי שאיננו.
לבסוף מתגלה כי הוא אכן הרוצח.
לאחר משפט הרצח, הוא רוצח גם את הפסיכיאטרית שלו ומאיים רבות על לינדסי דול.
הינקס נרצח על ידי לקוח עבר של בובי דונל, שנשלח על ידו להפחיד את הינקס.
בעקבות זאת, עומד דונל למשפט על קשירת קשר לביצוע עבירה ועבירה שגרמה לרצח (felony murder rule), כלומר עבירה שהביאה לרצח אדם גם אם העובר לא התכוון לרצוח או לא רצח בעצמו.
לורנס אומאלי (מגולם על ידי כריסטופר שייר) - רוצח סדרתי וקניבל הסובל מסכיזופרניה פרנואידית וחושב שהוא חניבעל לקטר (הדמות הראשית הסרט שתיקת הכבשים).
לאחר שזה מזוכה ממשפטו, הוא מבטיח ללינדסי כי ייקח אותה איתו לגן עדן על ידי כך שיאכל אותה.
בעקבות זאת, מוציאה נגדו לינדסי צו הרחקה, אך למרות זאת הוא מופיע בביתה.
בתקרית זו היא יורה בו למוות ומורשעת בעבירת רצח מדרגה ראשונה, עליה העונש הוא מאסר עולם ללא אפשרות חנינה.
מאוחר יותר מזוכה לינדסי מאחר שהתביעה הסתירה ראיות מזכות מההגנה, לפיהן אומאלי זז לכיוונה של לינדסי בעת שירתה בו.
העלילה בתוכנית היא סדרתית ומפולגת כאחת.
מצד אחד, ישנו קשר בין פרק לפרק, כגון תכנים רומנטיים בין הדמויות וכן קידומם או שינוי מקום עבודתם, אך מאידך רוב הפרקים עוסקים במשפטים פליליים ואזרחיים שאין קשר ישיר בין האחד למשנהו.
לרוב, עסקה הסדרה בקונפליקטים קיימים או במשפטי עבר שהתרחשו במציאות.
פרקים ומשפטים המתייחסים לאירועים מציאותיים
הומוסקסואליות - בפרק "זכויות האזרח", שהיה מועמד לפרסי התקשורת של הליגה ההומו-לסבית נגד השמצה, מתואר מקרה בו אמו של ג'יימס ברלוטי מתוודה בפניו כי היא לסבית ומבקשת ממנו לייצג אותה ואת בת זוגה בתביעה לבית המשפט להכיר בהן כזוג נשוי.
עדי יהוה - בפרקים "היום שאחרי" ו-"התעוררות", מובא קונפליקט בו רבקה וושינגטון, עורכת דין במשרד, נפצעת אנושות בעקבות מטען חבלה שהשאיר ללינדסי ויליאם הינקס.
בעקבות כך, היא מאבדת כשלושה ליטרים של דם, אולם מהיותה עדת יהוה, מתנגדת אמה נחרצות לכל עירוי דם.
בפרקים אלה מובאים קונפליקטים נוספים כגון קיום יחסי מין מחוץ לנישואין, הפלה, הטפת דת ותמיכה בחד מיניים אשר עומדים במבחן חופש פולחן הדת.
זכויות בעלי חיים - בפרק "שרשרת המזון" מובא סיפורה של טינה, שימפנזה המסוגלת לתקשר עם בני אדם באמצעות שפת הסימנים, אשר מיועדת להגיע למכון ניסויים שם ככל הנראה תוצא להורג.
אלינור נרתמת להצלת השימפנזה אף על פי שלזו אין כלל ועיקר זכויות מחמת היותה בעל חיים ולא בן אדם.
הומלסים - בפרק "עצים ביער" מובא סיפורו של הומלס שנהרג בתאונת "פגע וברח".
המשפט מתאר כיצד איש אמיד פגע עם רכבו בהומלס ונמלט מהמקום.
בנאום הסיכום של התביעה, העלתה התובעת את השאלה האם חיי כל אדם מקודשים, או שעליך להיות מישהו שמכירים בשביל לשמור על חייך.
הנהג הדורס זוכה במשפט וההפסד הזה של התובעת, הלן גמבל, מתואר כראשון שגרם לה לסיים את יום העבודה על מנת לעכל את התוצאות.
היחס לכבדי משקל - בפרק "שחמט", על אף היותו מתרכז במשפטו של ג'ואי האריק, מסופר על משפט נוסף בו ליצן מטעם לונה פארק מתנכל לאישה כבדת משקל.
הפרק מתאר את ההשפלה שעוברים כבדי משקל על ידי אנשים ואת הצורך ללמוד ולהכיל אנשים שונים מאנשים אחרים על סמך מראה חיצוני.
הסדרה הייתה מועמדת ל-122 פרסים וזכתה ב-40 מתוכם.
הסדרה אוחזת בשיא פרסי האמי להופעות אורח - תשעה פרסים.
רשימת הפרסים להם הייתה מועמדת הסדרה
יצוין כי ברשימה מתוארים 72 מועמדויות בלבד ולא 122, זאת מאחר שמדובר במועמדויות באופן כולל ולא בכל שנה שבה הייתה התוכנית מועמדת לפרס.
הפרקציה (הסיעה) הדמוקרטית הייתה סיעה אופוזיציונית של אינטלקטואלים צעירים בהסתדרות הציונית שפעלה בין השנים 1901–1904. הסיעה נקראה כך כתגובה לסירובו של הרצל לאפשר עיסוק בנושאים תרבותיים, עמדה שנתפסה על ידי מייסדי הסיעה כשוללת את הדמוקרטיה, ומכאן כינויים.
הסיעה הופיעה לראשונה בקונגרס הציוני החמישי, בדצמבר 1901, לאחר התפטרותו של יעקב ברנשטיין-כהן מראשות לשכת הדואר של התנועה הציונית הרוסית.
חברי הסיעה, שבהם היו גם חיים ויצמן, מרטין בובר, ליאו מוצקין, ברתולד פייבל, דייוויס טריטש, ואפרים משה ליליין, ביקשו להתייחס גם לאלמנטים תרבותיים-רוחניים כהשלמה לדרכו של הרצל, שהתבסס כמעט לחלוטין על מגעים מדיניים.
הפרקציה הייתה מושפעת מתפיסותיו הרעיוניות של אחד העם, שפיקפק בסיכויי התנועה הציונית לתת מענה למליוני יהודים ('צרת היהודים') ושלכן הסיק כי כל מה שניתן לעשות בארץ ישראל הוא 'מרכז רוחני' שישפיע מאורו על תפוצות הגולה.
זו גם הסיבה שאחד העם לא רק שלא הצטרף להסתדרות הציונית אלא מתח ביקורת חריפה וארסית על הרצל וחזונו, בטענה שאת "אלטנוילנד אפשר לייסד גם בניגריה".
בניגוד לעמדת אחד העם, סברו לפחות חלק מתלמידיו, חיים ויצמן הוא הבולט ביניהם, שאין סתירה בין המאמץ המדיני של הרצל לבין תביעותיו הרוחניות של אחד העם, וכי על התנועה הציונית לעסוק בענייני תרבות ורוח, כך שהעם היהודי ישחרר עצמו גם על ידי פיתוח תודעה לאומית דרך מדע, חינוך, תרבות ואמנות.
הפרקציה דרשה הדגשה והבלטה של היסודות הלאומיים-רוחניים בציונות, לא להיכנע לדעות קדומות דתיות ולשמור על הדמוקרטיה הפנימית בהרכב הקונגרסים ובמוסדות הציוניים.
הפרקציה הובילה את המאבק למען גיבוש תרבות לאומית יהודית ציונית, וחבריה היו הראשונים שהעלו לסדר היום את שאלת האמנות היהודית ואת מקומהּ בתהליך התחייה הלאומית.
ביוזמת הפרקציה נכללה לראשונה האמנות החזותית במסגרת הדיון על התרבות בקונגרס הציוני החמישי.
כחלק מהיוזמה, ערכו בובר וליליין באחד מאולמות הקונגרס את תערוכת האמנים היהודים הראשונה ובהם א.מ.
ליליין, יהודה אפשטיין, יוזף ישראלס, אלפרד נוסיג, לסר אורי והרמן שטרוק, אשר נועדו להדגיש את המוטיבים הלאומיים-יהודים שביצירותיהם.
בקונגרס זה נשא בובר את ההרצאה המרכזית על האמנות היהודית; לטענתו, טיפוח האמנות היהודית חשוב לא פחות מפעולות מדיניות, מפני שבכוח האמנות לחנך ולעצב את התודעה הלאומית, את היהודי החדש שבכוחו יהיה לבנות את מולדתו.
בהרצאתו סיפק בובר סקירה היסטורית קצרה, תיאר את המצב הנוכחי, הציג אידאולוגיה מנומקת ואף שורת הצעות מעשיות לטיפוח החינוך האסתטי של העם היהודי – בין היתר, עריכת תערוכות על טהרת האמנות היהודית והקמת הוצאות ספרים שיוציאו לאור אמנות יהודית.
באותו נאום הכריז בובר על ייסוד הוצאת הספרים של הפרקציה הדמוקרטית, Jüdischer Verlag (שאותהּ הקים בשיתוף עם ברתולד פייבל ואפרים משה ליליין), אשר תקדיש חלק ניכר ממשאביה להפצת האמנות היהודית, וביקש את תמיכתהּ הכלכלית של ההסתדרות הציונית בהּ.
הפרעת קצב מסוג DAD's היא הפרעת קצב טכיקרדית נדירה, מטיפוס triggered activity, שמקורה בתנודות (אוסצילציות) ממברנליות, הנגרמת בעיקר בהשראת תרופות.
בהפרעות מטיפוס AfterDepolarizations, מתרחש עירור מוקדם של פוטנציאל פעולה בתאי שריר הלב, טרם הגעתו של האות התקין.
הפרעה מסוג DAD's מתרחשת במהלך השלב ה-4 של מחזור הדפולריזציה החשמלית בתאי שריר הלב, המכונה פוטנציאל המנוחה (ומכאן שמה), זאת בניגוד ל-EAD's (ראשי תיבות של Early AfterDepolarizations), שהיא הפרעת קצב המתרחשת בשלב ה-2 (שלב הפלאטו) או ה-3 (שלב הרפולריזציה) של מחזור הכיווץ.
הגורם השכיח להופעת DAD's, הוא בעיקר הרעלת דיגוקסין - תרופה הגורמת להעלאת ריכוז הסידן בתאים, מה שמביא להגברת יכולת הכיווץ של שריר הלב, ובמצבים פתולוגיים עלול לגרום להתפרצות של פוטנציאל פעולה מוקדם בשלב 4, הגורר פרצי פוטנציאלי פעולה נוספים ומביא לטכיקרדיה ואף לפרפור חדרים.
הפרעת תנועה היא חוסר היכולת לבצע תנועה תקינה או הופעת תנועות בלתי רצוניות.
חלק מהפרעות התנועה חמור מספיק כדי להיות מוגדר כלקות.
הפרעות תנועה יכולות להיות תוצאה של פגם מולד, מחלה (תורשתית, זיהומית או אחרת), פציעת מאמץ חזרתי, תוצאה של חבלה, תאונת צלילה או תופעת לוואי של תרופה.
באופן גס ניתן לסווג הפרעות תנועה להפרעות תנועה היפוקינטיות ולהפרעות תנועה היפרקינטיות.
ניתן להוסיף ולסווג אותן להפרעת תנועה על רקע אורגני או להפרעת תנועה מושרית טיפול תרופתי (כלומר: שהיא תופעת לוואי של טיפול תרופתי).
הפרעת תנועה על רקע אורגני
הפרעת תנועה שנגרמה עקב שינוי פיזי במרכיבי מערכת העצבים.
כל מחלה ראשונית שבבסיסה הפרעת תנועה היא
דוגמאות: מחלת הנטינגטון, מחלת פרקינסון, מחולית (כוריאה), דיסטוניה.
הפרעת תנועה מושרית טיפול תרופתי
הפרעת תנועה זו היא מחלה משנית שנוצרה עקב נטילת תרופה לטיפול במחלה הראשונית.
אולם, אם התרופה לטיפול במחלה הראשונית גרמה לשינוי פיזי במרכיבי מערכת העצבים המרכזית עקב חשיפה ממושכת, תיחשב הפרעת התנועה כאורגנית ולא כמושרית טיפול תרופתי.
הפרעת תנועה מושרית טיפול תרופתי תקרא "אקוטית" אם הופיעה לראשונה בסמוך לנטילת התרופה, ו"טרדיב" אם הופיעה יותר מחצי שנה לאחר נטילת התרופה.
חלק מהאנשים שטופלו בתרופות אנטיפסיכוטיות, שחוסמות את קולטן הדופאמין במערכת העצבים המרכזית למשך תקופה ארוכה, כגון חולי סכיזופרניה, פיתחו מחלה משנית בשם טרדיב דיסקינזיה, שהיא הפרעת תנועה היפרקינטית.
בדומה לכך, גם חולי פרקינסון בשלב מתקדם, שטופלו במשך תקופה ארוכה במולקולת האם של הדופאמין (לבודופה) נמצאים בסיכון לפתח טרדיב דיסקינזיה.
בהפרעה זו, סובל החולה מתנועתיות מועטה מידי, מנוקשות ואיטיות של הגוף ומאי-מוביליות.
מחלת פרקינסון, למשל, היא הפרעת תנועה היפוקינטית על רקע אורגני.
בהפרעה זו סובל החולה מתנועתיות יתר או מתנועה לקויה.
משרד התובע הצבאי הראשי של רוסיה הוא גוף פיקוח ואכיפת חוק בכוחות המזוינים של הפדרציה הרוסית.
הפרקליט הצבאי הראשי הנוכחי הוא ולרי פטרוב, המכהן בתפקיד מאז יוני 2017.
מינויו ופיטוריו של התובע הראשי הצבאי נעשה על ידי מועצת הביטחון של הפדרציה הרוסית בהמלצת התובע הכללי של רוסיה.
התובע הכללי הצבאי הוא גם סגן התובע הכללי הרוסי.
משרד התובע הראשי הצבאי שימש כמשטרה צבאית והוא אחראי להעמדתם לדין של חיילים שסרו מדרך הישר עד 2017. בעקבות הרפורמה הצבאית (שיצאה לדרך ב-2007 והסתיימה ב-2017) שיזמו הנשיא דמיטרי מדבדב ושר ההגנה שלו, אנאטולי סרדיוקוב הועלה רעיון להקים בנפרד מהפרקליטות הצבאית, את המשטרה הצבאית הרוסית.
משרד התובע הכללי הצבאי הוקם לראשונה ברוסיה ב-1 בספטמבר 1867, על ידי הצאר אלכסנדר השני שמינה לתפקיד התובע הכללי הצבאי הרוסי הראשון את הגנרל-אדיוטאנט ולדימיר דמיטרייביץ' פילוסופוב.
משרד התובע הכללי הצבאי ביצע את תפקידו ופיקח על הצבא הרוסי עד 1917, כשאז הוקמו בתי דין שדה נפרדים שהוענקה להם סמכות לגזור את דינם של חיילים בוגדים.
ב-1957 מונה ארטיום גריגורייביץ' גורני לפרקליט הצבאי הראשי של ברית המועצות - תפקיד שמילא במשך 29 שנים רצופות, עד שנת 1986 והוא היה לדמות המשפיעה ביותר בתולדות משרד התובע הצבאי הרוסי.
ב-2006 מונה סרגיי פרידינסקי לתובע הכללי הצבאי, תפקיד שמילא במשך 11 שנים, עד אפריל 2017.
הפרפר ופעמון הצלילה הוא סרט דרמה ביוגרפי, שמבוסס על ספרו של ז'אן דומיניק בובי.
בסרט מתוארים חייו של בובי לאחר שחטף שבץ, בגיל 42, ולקה במחלה נדירה הידועה בשם "תסמונת הנעילה".
המחלה הותירה אותו צלול קוגניטיבית, אך משותק בגופו.
אף על פי שראה בשתי עיניו, החליטו הרופאים לתפור אחת מעיניו אשר לא תפקדה כראוי והייתה עלולה לגרום לזיהום, והשאירו לו עין אחת פקוחה שהייתה אמורה לשמש לו כחלון תקשורת עם העולם.
הסרט בוים על ידי ג'וליאן שנאבל, התסריט נכתב על ידי רונאלד הארווד, והכוכב הראשי היה מתייה אמלריק בתפקידו של בובי.
הסרט זכה בפרסים בפסטיבל קאן, גלובוס הזהב, באפט"א והיה מועמד לארבעה פרסי אוסקר.
השליש הראשון של הסרט מסופר מנקודת מבטה של הדמות הראשית, בובי, המכונה בפי חבריו - ז'אן-דו.
הסרט נפתח כשבובי מתעורר מתרדמת, בבית החולים בארק-סור-מר בצרפת.
לאחר ניתוח ראשוני ואופטימי של המצב על ידי הרופא, נכנס נוירולוג ומסביר שבובי לקה ב"תסמונת הנעילה", מצב נדיר שבו המטופל סובל משיתוק בגופו, אבל נשאר צלול מבחינה קוגניטיבית.
הצופים שומעים את מחשבותיו של בובי, אשר נראות לו כדיבור, אך מתגלות בהמשך הסרט כמחשבות בלבד שהן בלתי נגישות לסובבים אותו, שבהם הוא מתבונן דרך עינו האחת.
מרפאה בעיסוק וקלינאית תקשורת מנסות לעזור לבובי לתפקד במידת האפשר.
בובי אינו יכול לדבר, אבל הוא מפתח עם קלינאית התקשורת שלו דרך תקשורת מיוחדת, על ידי מצמוץ בעינו השמאלית: היא מקריאה את רשימת אותיות הא"ב, אות אחר אות, והוא ממצמץ לחיוב, כשהיא מקריאה את האות הנכונה, וכך מרכיב את המילה הנחוצה לכתיבתו.
במהלך הסרט אנו נחשפים לנקודות מבט חיצוניות על דמותו של בובי, בנוסף לחוויותיו מן העבר, וכן לפנטזיות שלו על חופים, הרים, ועל ארוחה רומנטית עם המטפלת שלו.
בהמשך מתגלה שבובי היה העורך של מגזין האופנה הצרפתי "Elle", ושקיבל הצעה לכתוב ספר האמור להתבסס על הספר "הרוזן ממונטה קריסטו", מנקודת מבט נשית.
הוא מחליט לכתוב ספר אחר, למרות מצבו, תוך כדי שימוש איטי ומעייף בשיטת התקשורת החדשה שלו.
בובי חותם על חוזה עם הוצאה לאור, ונציגת-ההוצאה מגיעה לבית החולים לצורך ההכתבה של הספר החדש.
הספר שהוא כותב, מתאר את ההרגשה שלו להיות הוא עצמו, כלוא בגופו-שלו, או במילים אחרות: כלוא בתוך "פעמון צלילה" (צרפתית: scaphandre).
על פי בובי, גופו משול לחליפת צלילה ישנה עם קסדת פליז.
לעומת זאת, האנשים סביבו רואים את נשמתו, עדיין חיה, כפרפר.
כתיבתו של בובי על מצבו וזיכרונותיו מתוארים במקביל עד רגע השבץ.
בדרך אנחנו פוגשים את אם ילדיו (שהוא לא נישא לה מעולם), את ילדיו, את פילגשו, את חבריו ואת אביו.
הוא פוגש דמויות שחוו מצבים דומים ל"מלכודת" שלו: חבר שנחטף בביירות והוחזק בבידוד ארבע שנים, ואביו בן ה-92, שהיה לכוד בדירתו, כי היה חלש מכדי לרדת ארבעה גרמי מדרגות.
לקראת סוף הסרט, בובי מסיים לכתוב את זיכרונותיו וזוכה לשמוע את התגובות לספר.
עשרה ימים אחרי הוצאת הספר, בובי מת מדלקת ריאות.
מתייה אמלריק - בתפקיד ז'אן דומיניק בובי
עמנואל סנייה - בתפקיד סלין דסמולין
אן קונסיני - בתפקיד קלוד מנדיביל
מארי ג'וזה קרוז - בתפקיד הנרייט דורן
אולץ לופז גרמנדיה - בתפקיד מארי לופז
פטריק צ'סנאיי - בתפקיד ד"ר לפאייג'
מקס פון סידוב - בתפקיד מר בובי האב
אייזיק דה באנקול - בתפקיד לורן
מרינה הנדס - בתפקיד ג'וזפין
אמה דה קאון - הקיסרית או'ני
הסרט צולם בצרפת עם צוות שחקנים דוברי צרפתית, אף על פי שהוא היה מיועד להיות מופק בארצות הברית על ידי סרטי יוניברסל והתסריט היה במקור באנגלית, בכיכובו של ג'וני דפ.
לדבריו של התסריטאי רונאלד הארווד, הבחירה בשנאבל כבמאי הייתה בעקבות המלצתו של דפ.
עם זאת, סרטי יוניברסל נסוגו מההפקה, וחברת פאטה (Pathé) לקחה את הפרויקט כעבור שנתיים.
דפ עזב את הפרויקט בשל התנגשות עם לוח הזמנים של הסרט "שודדי הקאריביים".
הסרט הופק לבסוף על ידי פאטה ו-France 3 Cinéma בשיתוף עם Banque Populaire Images 7 וחברת ההפקה האמריקנית קנדי/מרשל, ובהשתתפות Canal+ ו-Ciné Cinémas.
שנאבל מספר, שהשפעתו על הסרט נובעת מחוויותיו האישיות: "אבי חלה וגסס.
הוא שכב במיטה והיה בביתי, כשקבלתי את התסריט של "הפרפר ופעמון הצלילה".
בזמן שאבי גסס, אני קראתי את תסריטו של רונאלד הארווד.
זה תרם לי מאפיינים רבים שיכולים לתת לסרט מבנה שונה לגמרי.
כצייר, כמישהו שלא רוצה לצייר ציור שנראה כמו הציור האחרון שלו, חשבתי שזו פלטה מצוינת.
אז באופן אישי ואומנותי הכל התחבר".
על פי העיתון "ניו יורק סאן", שנאבל התעקש שהסרט יצולם בצרפת, והתנגד ללחצים של חברות ההפקה שהסרט יהיה דובר אנגלית, מתוך אמונה שהשפה העשירה של הספר המקורי, מתאימה יותר.
הוא אפילו למד צרפתית בעצמו כדי לביים את הסרט.
הארווד סיפר סיפור שונה במקצת: חברת פאטה רצתה לעשות את הסרט גם באנגלית וגם בצרפתית, ולכן לוהקו לסרט שחקנים דוברי שתי השפות.
אבל "כולם ידעו בסתר ששתי גרסאות יהיו יקרות יותר מדי".
כמה אספקטים לגבי חייו האישיים של בובי הם פרי דמיונו של שנאבל ובהם יחסיו עם אם ילדיו וחברתו.
עד סוף יולי 2008, אתר ביקורות הסרטים Rotten Tomatoes דיווח, בהתבסס על 142 ביקורות, ש-94% מהמבקרים כתבו על הסרט ביקורות טובות.
אתר הביקורות Metacritic דיווח שמתוך 36 ביקורות, הציון הממוצע של הסרט היה 92 (מתוך 100).
הסרט דורג אצל 23 מבקרי סרטים ברשימת עשרת המקומות הראשונים של 'הסרט הטוב ביותר לשנת 2007', ממקום ראשון עד מקום שביעי ו-9 מבקרים מיקמו אותו במקום הראשון.
הסרט הוקרן בפסטיבל קאן 2007, ושנאבל זכה בפסטיבל בפרס ה"הבמאי הטוב ביותר".
הסרט היה מועמד לארבעה פרסי אוסקר, זכה בפרס באפט"א ובפרס לומייר.
שנאבל זכה גם בפרס הבמאי הטוב ביותר בטקס פרס גלובוס הזהב ה-65, שבו זכה הסרט גם בפרס הסרט הזר הטוב ביותר.
פרס התסריט המעובד הטוב ביותר
טקס פרס גלובוס הזהב ה-65
פרס הסרט הזר הטוב ביותר
אגודת מבקרי הסרטים של בוסטון
מבקרי הסרטים של ניו יורק ברשת
בובי כתב את הספר במשך 10 חודשים, 4 שעות כל יום.
כאמור, הוא איית את הספר אות אחר אות, כשהוא ממצמץ 200,000 מצמוצים לערך, בשיעור של 2 דקות למילה בממוצע.
הספר יצא לאור בצרפת ב-6 במרץ 1997, ונמכר ב-25,000 עותקים ביום הראשון להוצאתו, ו-150,000 בשבוע הראשון.
במהרה הספר הפך לרב-מכר ברחבי אירופה, ומספר המכירות עמד על מיליונים.
בובי זכה לשמוע את הביקורות, כמו שמתואר גם בסרט, אך מת יומיים לאחר הוצאת הספר לאור.
בעודו בחיים, צולם בובי לסרט דוקומנטרי קצר, "מעצר בית", באורך 25 דקות של הבמאי הצרפתי ז'אן ז'אק בייני.
הסרט תיעד את בובי המשותק בגופו, וכן את תהליך כתיבת הספר.
הספר היווה גם השראה ללהקה UK States בשיר "אין לי רגליים" ("I Have No Legs").
הפרעת שינה היא הפרעה רפואית הקשורה בשינה.
הפרעת שינה עלולה לפגום בתפקוד הנורמלי של האדם.
אף שנדודי שינה הם הפרעת השינה הנפוצה והידועה ביותר, ישנן כמה הפרעות שינה בולטות אחרות.
בילדים במיוחד הרטבת לילה וסהרוריות, כלומר הליכה מתוך שינה.
התופעה האחרונה פוקדת גם מבוגרים, אך בשיעור קטן.
לעיתים נדירות סהרוריות כוללת לא רק הליכה אלא גם ביצוע פעולות נוספות ולעיתים כאלה בעלות רמת מורכבות גבוהה, ומקושרת למרכיבים גנטיים אך גם למרכיבים נפשיים (למשל חרדה או לחץ נפשי כתוצאה מאירועים שונים בחיים, החל מלחצים שונים הקשורים לאורח החיים כגון עבודה או לימודים וכלה בתסמונת פוסט טראומטית).
הסבר נוסף להפרעות שינה מוצע על ידי תאוריית השינה המקומית.
לפי תאוריה זו, חלקים מסוימים של המוח יכולים להיות במצב שינה כשבו-זמנית חלקים אחרים יכולים להיות במצב ערנות, ולכן יכול, במקרים כאלה, האדם לבצע באופן בלתי נשלט ומתוך שינה מעשים מסוימים.
שינה, לפי תאוריה זו, יכולה להתרחש גם כאשר רק רוב (ולא כל) תאי העצב במוח נמצאים במצב שינה.
נרדמות (נרקולפסיה) היא הפרעה מסוכנת ביותר, הגורמת ללוקה בה התקפי שינה פתאומיים ובלתי צפויים, הנמשכים בין דקות בודדות לזמן רב.
התקף כזה יכול לפקוד אדם גם בשעת פעילויות שונות המצריכות ערנות מלאה, כמו למשל נהיגה או חציית כביש, ולפיכך הוא מציב סכנת חיים.
מצב השינה שאליו עובר הנרקולפטי הוא שנת REM, ולפיכך הוא צפוי לרפיון שרירים מוחלט.
במקרים רבים האדם הנרקולפטי סובל מעייפות כללית, גם בזמן ערנות.
הטיפול בנרקולפסיה הוא מגוון ונעשה בין היתר באמצעות תרופות ממריצות כגון ריטלין.
קטפלקסיה היא הפרעה נדירה יותר הקשורה לשינה.
בדרך כלל היא מלווה בהפרעת הנרקולפסיה.
באנשים הסובלים מהפרעה זו ישנו בשלב היציאה מהשינה מצב של שיתוק שרירים, בדיוק כמו בשנת ה-REM.
הדבר גורם לכך שגופו של האדם נשאר משותק כמה דקות לאחר ההתעוררות - האדם התעורר אולם איננו מסוגל להזיז את אבריו.
בחלק מן המקרים מלווה השיתוק בהזיות היפנוגוגיות דמויות חלום.
התרחשות של מצב קטפלפטי באדם יכולה להיות כרונית או חד פעמית ובכל מקרה אינה מזיקה ואינה מעידה על בעיות נוספות (כאמור מלבד נרקולפסיה, בחלק מהמקרים).
נדודי שינה (אינסומניה) היא איחור בהירדמות שיכול לנבוע כתוצאה מדום נשימה בשינה או כתוצאה מסיבות אחרות כגון לחצים נפשיים המונעים השראת שינה.
תופעה הפוכה היא קשיים בהתעוררות.
תופעה דומה לנדודי השינה היא תסמונת פאזת השינה הדחויה המתבטאת בשעון ביולוגי עם תזמון מאוחר מהרגיל.
ההבדל בין תסמונת זו לבין נדודי שינה היא שאנשים הסובלים מתסמונת זו נוטים לא רק להרדם בשעות מאוחרות מהמקובל בחברה אלא גם להתעורר מאוחר יותר, במחזוריות סדירה וקבועה כמו מי שלא סובל מתופעה זו, אך בשעות שונות.
להפרעה זו ישנו ביטוי גם בשינויים במחזורים יממתיים אחרים של הגוף, כגון שיא הערות, טמפרטורת הגוף ופעילות הורמונלית (בניגוד לנדודי השינה שהם קשיים בהירדמות אף על פי ששאר המחזורים מעידים על שעון ביולוגיה תקין, כזה שאין בו פאזת שינה דוחה).
הגורם לשוני במחזור היממה בשעון הביולוגי הוא גנטי ומתבטא בתגובה מאוחרת של הגוף להחשכה ולהופעה של אור.
ההפרעה לרוב מיוחסת לגיל ההתבגרות אך במקרים מסוימים נמשכת גם לבגרות.
לפיכך, הטיפול הבסיסי הנהוג בתסמונת זו הוא החשכה וחשיפה לאור (פוטותרפיה) בתזמונים מחושבים ואיחור של זמן השינה (מניעת הירדמות במהלך היום ועל ידי כך התשת הגוף לצורך הירדמות בערב שאחרי כן).
לעיתים טיפול מעין זה אינו צולח ואז נעשה שימוש גם בהורמון השינה, מלטונין, למשך מספר חודשים.
לא נעשה שימוש בכדורי שינה לצורך טיפול בהפרעה זו משום שאינם משנים את מחזורי השעון הביולוגי אלא משרים שינה שטחית בלבד ואינם מתאימים לשימוש של חודשים בעיקר בשל תופעות הלוואי שלהם.
דום נשימה בשינה אינה נחשבת להפרעת שינה בפני עצמה אלא לתסמין של בעיות גופניות אחרות ומתבטאת בהפרעה למהלך השינה התקין על ידי הפסקות נשימה בזמן שינה.
באופן תקין, הפסקות נשימה אינן מופיעות כלל או שמופיעות עד שתי הפסקות נשימה בשינה במהלך השינה, ההפסקות הן קצרות (לא יותר מכמה שניות), ללא נחירות וללא התעוררות כתוצאה מכך.
הדבר נחשב להפרעה כאשר קיימות מעל 2 הפסקות נשימה בלילה והן מלוות בתסמינים של נחירות חזקות ו/או התעוררויות מרובות בלילה כתוצאה מהן ו/או אורך בלתי רגיל שלהן.
הפסקת הנשימה יכולה להיגרם כתוצאה מחסימה חלקית של דרכי האוויר בזמן השינה או מחסימה מלאה.
ההפרעה מתבטאת במקרים אלו בנחירות חזקות במיוחד, בהפסקות שינה מרובות לצורך פעולת נשימה רצונית, שינה בישיבה (לעיתים אדם עובר לתנוחת ישיבה חלקית או מלאה מתוך שינה, מבלי להתעורר לצורך העניין.
הדבר נחוץ משום שבתנוחת הישיבה יש אלימינציה של הגורם שחוסם את דרכי הנשימה) וכן עייפות רבה מאוד במהלך היום.
במקרים קיצוניים, החסימה היא כל-כך גדולה, שנשמעות מעין נחירות גם בנשימה בזמן ערנות (בשל מעבר האוויר דרך פתח צר מידי, מהסיבות הנ"ל).
בילדים דום הנשימה בשינה יכול להיגרם מאותן סיבות שאצל מבוגרים וכן קשור, לטענת חלק מהחוקרים ואנשי המקצוע, לתופעת המוות בעריסה (סטטיסטית הוכח קשר בין תופעה זו לבין שינה על הבטן אצל תינוקות ופעוטות וכן עישון פסיבי).
כדורי שינה אינם פתרון להפרעות שינה בעיקר בגלל פגיעה בשלבי השינה החיוניים, שינה המושרה על ידי כדורי שינה היא שטחית וחלק שנת ה-REM בה קצר מדי.
כמו כן הגוף מפתח סבילות לכדורי שינה במהירות רבה.
סבילות זו מובילה ללקיחת מינוני יתר מהגלולות, דבר שסכנתו מרובה.
מלבד זאת, תרופות רבות גורמות לישנוניות במהלך היום, שינויים במצב הרוח ובעיות ריכוז.
עם זאת, בשנים האחרונות פותחו כדורי שינה מדור חדש, המאפשרים כניסה לשלבי השינה החיוניים ואינם גורמים להתמכרות או לתופעות לוואי.
השימוש בכדורים אלו מחייב מרשם רופא.
הפרפר לפרח הוא שיר ילדים של המשורר חיים נחמן ביאליק.
פורסם לראשונה בשנת תרפ"ה 1925.
השיר הולחן על ידי יואל ולבה, ועל ידי נחום נרדי.
השיר חובר כהמשך לשירו של המשורר הפרח לפרפר; כמוהו, מתאר השיר הוא יפי הטבע ויחסי הגומלין בין יצורים: פרח ופרפר.
לדבריו ולהזמנתו של הפרח, עונה הפרפר בשיר במילות נימוסין וידידות; הוא מסכים "לשתות מכוסו" את הצוף, ומודיע כי ימשיך במעופו בנוף ההר והגיא, ויחזור אליו בערב עם ברכתם.
הפרעת קשב היא תוכנית סטנד-אפ ואירוח ישראלית לילדים בהנחיית הקומיקאי שחר חסון.
התוכנית שודרה בערוץ הילדים בהפקת מעגלות החל מ-1 באוקטובר 2013 עד שנת 2016.
כל תוכנית נפתחת במונולוג פתיחה קומי.
לאחריו נערכת פינה שולחנית אותה מוביל המנחה (שחר חסון) ושני ראיונות עם אורחים.
לאורח הראשון (הסלב) ניתנת משימה קומית המתרחשת במרכז האולפן.
בסוף כל תוכנית משודרת הפינה "לאיזה גובה זה יקפוץ" בה זורק המנחה חפצים מחיי היום יום על טרמפולינה ובודק עד לאיזה גובה הם קופצים.
ברקע כתוביות הסיום מופיעים שחר והאורח בשיר קריוקי יחד עם הקהל באולפן.
העונה הראשונה של התוכנית צולמה באולפני הרצליה החל מיוני 2013 עד ל-2016. קטעיו של עודד פז צולמו במיני אולפן באולפן התוכנית.
התוכנית צולמה באולפן רב-ממדי, ובצידו הימני מוצגות הפינות השונות.
שחר חסון: המנחה והסטנדאפיסט של התוכנית.
עודד פז: מנחה מבזק החדשות על העולם.
טום קשתי: שחקן כדורגל שעובד כיום בתור מנכ"ל הטלוויזיה החדשה.
יורם יורמי: עובד בכיר במשרד החינוך.
המציא שיטה חדשה ללימוד ילדים, שיטת הראפ וההיפ-הופ.
בפרק 6 גם שירה במזרחית.
איש השפן: גיבור-על שלא מציל אנשים.
סיגלית סינוואני: המפיקה של התוכנית-עונה ראשונה.
יונית הבינונית: נוכלת ילדים עם העוזר שלה שקל.
תומר זרזיף: מיסטיקן שמסתמס עם היקום ולא מגלה שום דבר.
מורן קפלן קפלינסקי: אמא לילד בשם אמה ולילד בשם יהלי.
חוזרת על המשפטים: "הוצאתי את הטלוויזיה מהבית!", "הוצאתי את המנגל מהבית!" ו"הוצאתי את הילד מהבית ספר!".
זאביק פיפלקס: מדריך טיולים מדופלם.
חוזר על המילים: "הכל טוב" ו"אוורירי".
חוגית מתנסי: מנהלת "חוגים ונהנים", חוגים לילדים בתכנים לא מוכרים ובמחיר מופקע, מוסיפה לכל שם של חוג את המילה "נהנים".
אומרת שהיא רושמת את עודד לכל חוג.
נוהג לעשות תנועות ידיים ולהגיד "אני ג'סטין ביבר".
יעקב פליקס: במאי סרטים וסרטוני בר מצווה.
מדבר בחרוזים וחוזר על המילה "אבל".
אליאנה תדהר – פרק 1
עדי אורליצקי – פרק 1
ידידיה ויטל – פרק 2
דורון ביטון – פרק 2
שני כהן – פרק 3
ימית סול – פרק 4
גלעד ברק – פרק 4
דניאל מורשת – פרק 5
קטלין רייטר – פרק 6
ארז רבייב – פרק 6
דון לני גבאי – פרק 8
ויקטור רבייב (השד הקוקזי) – פרק 8
רוני דואני – פרק 9
אדם חדש – פרק 9
עדי הימלבלוי – פרק 10
איתי בן חיים – פרק 11
הילי ילון – פרק 12
ליאור סושרד – פרק 13
יניב פולישוק – פרק 14
אבי קורניק – פרק 15
ליעוז שם טוב – פרק 15
עומר דרור – פרק 16
רוני דלומי – פרק 17
דנה פרידר – פרק 18עונה שנייה
אורנה בנאי - פרק 19
שירן סנדל - פרק 20
בן זאב רביאן - פרק 21
אנה ארונוב - פרק 25
יניב ביטון - פרק 26
נועם לוגסי - פרק 27
ליטל שוורץ - פרק 29
עמית יגור - פרק 30
ישראל קטורזה - פרק 31
אילן רוזנפלד - פרק 32
סימון רוזנפלד - פרק 32
שלומי קוריאט - פרק 33
דוקטור מולקולה - פרק 34
יובל דיין - פרק 38
רועי בר נתן - פרק 39עונה שלישית
יהודה לוי - פרק 42
אפרת בוימולד - פרק 44
דודו אהרון - פרק 46
ג'יימס מאסלו - פרק 47
נינט טייב - פרק 48
ליאור נרקיס - פרק 50
הפרעת תנועה ריסונית ראשונית (באנגלית primary ciliary dyskinesia), היא מחלה גנטית נדירה, הגורמת לפגם בפעולה של הריסונים של תאי רקמת אפיתל המצפים את דרכי הנשימה, איברי הרבייה אצל נשים וגברים ועוד.
הריסונים הן מעין "שערות" על גבי התאים שמתנועעות באופן אקטיבי עם כיווניות מוגדרת.
כתוצאה מהמחלה, יכולת התנועה של הריסונים נפגעת והריר אינו מנוקז כמו שצריך.
הסימפטום השכיח של המחלה הוא סינוסיטיס חוזר ודלקות שונות כמו דלקת אוזניים, דלקת גרון, דלקת ריאות וכו'.
בנוסף, המחלה עשויה לגרום לבעיות בפוריות גם בקרב גברים וגם בקרב נשים.
במקרים שבהם מחלת תאי האפיתל מתפשטת לאיברים נוספים, יש מצב של סיטוס אינברסוס, סינוסיטיס כרוני וברונכיאקטזיס היא נקראת סינדרום קרטגנר.
הפרעת תנועה ריסונית ראשונית, גורמות להפרעה בתנועת הריסונים בדרכי הנשימה ובאיברים אחרים בגוף.
פגיעה במבנה או בתפקוד הריסונים יכולה לגרום לדלקות חוזרות בדרכי הנשימה ואף להפרעה בפוריות.
כל תא במערכת הנשימה מצופה במאות ריסונים זעירים (שניתן לראות אך ורק במיקרוסקופ), המהווים מרכיב חיוני במערכת ההגנה מפני זיהומים.
התוצאה העיקרית של תפקוד לקוי בפעולת הריסונים של רקמת האפיתל, היא ירידה משמעותית ואף מוחלטת בפינוי הליחה מהריאות ורגישות חוזרת לזיהומים בדרכי הנשימה כמו סינוסיטיס, ברונכיטיס, דלקת ריאות ודלקת אוזניים.
הליחה יכולה להתנקז מהחלק העליון של דרכי הנשימה אך לא מהחלק התחתון.
לכן, ימצאו דלקות חוזרות בדרכי הנשימה התחתונות.
הסיבה נעוצה בכך שבדרכי הנשימה העליונות הליחה יכולה להתנקז עם כוח הכבידה ואילו בדרכי הנשימה התחתונות הניקוז צריך להיעשות על ידי הריסונים.
לתאי רקמת האפיתל יש ריסונים קטנטנים (באנגלית cilia), אשר תפקידם להסיע את הריר מחלל האף אל הלוע, שם הוא נבלע.
כך, הריר המופרש מנוקז על מנת שלא ינזל החוצה מהאף או יסתום את החללים שבו.
כתוצאה מהמחלה הריר אינו מנוקז כמו שצריך.
הדרך היחידה של ניקוז הליחה באופן עצמאי היא על ידי השיעול.
לכן הסימפטום הנפוץ ביותר למחלה הוא חולים שמנוזלים באופן כרוני וקבוע, שיעול חוזר ונשנה, דלקות חוזרות באף ובדרכי הנשימה.
נזק מתקדם במערכת הנשימה הוא נפוץ, וכולל דלקות ריאות שמתחילות בילדות המוקדמת ובעיות בסינוסים שמחמירות בבגרות.
עם זאת, האבחנה לרוב לא מגיעה בשלב מוקדם על אף הסימפטומים והתסמינים האופייניים.
חלק מהחולים במחלה חווים ירידה בחוש הריח (למרות שחלק מדווחים שאין שינוי בחוש הריח אלא להפך - רגישות רבה יותר לריח ולטעם).
במקרים חמורים של המחלה אף נדרשת השתלת ריאה.
ניתן להפחית באופן דרסטי את התסמינים של המחלה על ידי טיפול מוקדם הכולל פיזיותרפיה ופעילות גופנית.
הסברה כרגע היא שטיפול אגרסיבי במחלת הסינוסים בגיל צעיר תוכל לסייע לטווח הרחוק.
בנוסף, צעדים דרסטיים לשיפור ניקוי הליחה ימנעו זיהומים בדרכי הנשימה.
גברים הסובלים מהמחלה יסבלו מבעיות בפוריות ובמקרים קיצוניים אף עקרות.
הבעיה תהיה בהסעה של הזרע בתוך צינור הזרע, אך עדיין קיימת האפשרות של הפריה חוץ גופית.
דווחו בעבר מקרים שעל אף המחלה הזרע יכל לזוז והתאפשר הריון.
בנוסף, מחקרים מראים כי יש ירידה ניכרת בפיריון וקשיים בהתעברות גם אצל נשים הסובלות מהמחלה בשל תפקוד לקוי של ריסי רקמת האפיתל.
החלבון של הריסונים משתתף גם בהנעה של האיברים של העובר לצדדים כאשר הוא מתפתח.
יכולת זו נפגעת ולכן האיברים לא עברו למיקומים הנכונים שלהם בגוף.
מצב כזה נקרא situs inverses - האיברים ממוקמים הפוך ביחס למיקומם הרגיל בגוף.
בכ-50% מהמקרים מתקבלת בקרב החולים תמונת ראי של איברי הגוף.
כאמור, האיברים נמצאים הפוך ביחד למיקומם הרגיל בגוף.
כך נוצר מצב בו למשל הלב ימצא בצד ימין במקום בצד שמאל ואף יכול להתקיים היפוך במיקום של אברי הבטן - הכבד ימצא בצד שמאל והטחול והקיבה ימצאו בצד ימין (ההפך מהמיקום הקבוע שלהם).
בנוסף אצל מרבית החולים ניתן לראות במיקרוסקופ אלקטרוני פגמים במבנה העדין של הריסונים.
על אף שממדי המחלה האמיתיים עדיין אינם ידועים, שיעור המחלה המדווח בעולם בעולם הוא כ-1 מתוך 15-20 אלף לידות.
מומחים מעריכים, כי קרוב לוודאי שמחלה זו נפוצה בקרב האוכלוסייה יותר מהשיעורים המדווחים, אולם חולים רבים ובמיוחד אלו הסובלים מזיהומים חוזרים בדרכי הנשימה, עדיין אינם מאובחנים.
הפרעה תנועה ריסונית ראשונית זוהי מחלה גנטית הפוגעת בכושר התנועה העצמאי של הריסונים, המורכבים מבערך 250 חלבונים.
בקרב כ-90 אחוזים מהאנשים הסובלים מהמחלה, יש שינויי מבנה קיצוניים שמשפיעים על החלבונים שנמצאים בזרועות הדיאנין.
דינאין זהו חלבון שמאפשר תנועה ודבר זה פוגע ביכולת התנועה העצמית של התאים.
בכ38 אחוזים הסובלים מהמחלה, היא נגרמת על ידי מוטציות ב-2 גנים - DNAI1 ו־DNAH5.
יש מאמץ בינלאומי לזהות את הגנים שמרכיבים את זרועות הדיאנין או חלבונים הקשורים למבנים אחרים של הריסונים.
הריס הזעיר מורכב ממאות חלבונים שונים, שנוצרים על ידי גנים רבים, המאפשרים מבנה קשיח בעל גמישות ויכולת תנועה, תוך תאום עם ריסונים סמוכים.
הריסונים נמצאים גם באוזניים, במוח, ובמערכת הרבייה הנשית ובחצוצרה.
מחלה זו עוברת בירושה גנטית.
המבנים המרכיבים את הריסונים הכוללים זרועות דיאנין פנימיות ו / או חיצוניות, מנגנון מרכזי, חישורי רדיאלי, וכו' חסרים או לא מתפקדים, ולכן המבנה חסר היכולת לזוז.
בנוסף, ייתכנו ליקויים כימיים המפריעים לתפקוד הריסונים ליצירת המבנה התקין.
חוסר התפקוד של הריסונים מתחיל במהלך השלב העוברי של ההתפתחות ומשפיע משם ואילך, לכן חלק מהאיברים לא נמצאים במקומות התקינים שלהם כפי שצוין מעלה.
קשר למחלות גנטיות נדירות אחרות
ממצאים אחרונים במחקר גנטי הראו כי מספר רב של הפרעות גנטיות, גם תסמונות גנטיות וגם מחלות גנטיות, שלא זוהו בעבר בספרות הרפואית כקשורים, עשויים להיות, למעשה, קשורים מאוד בשורשים גנטיים.
לפיכך, הפרעת תנועה ראשונית ריסונית היא מחלה שפוגעת בריסונים של רקמת האפיתל.
מחלות אחרות שבהם הריסונים נפגעים כוללים את תסמונת Bardet-Biedl, כליות פוליציסטיות ומחלות כבד, תסמונת Alstrom, תסמונת מקלה גרובר וכמה צורות של ניוון רשתית.
הראשון שתיאר את הסימפטומים הקלאסיים כקשורים למחלת PCD היה א.ק זיברט בשנת 1904, ואחריו פרסם קרטגנר את הדוח הראשון שלו בנושא בשנת 1933.
הפרעת קשב היא הפרעה נוירו-התפתחותית כרונית, שלרוב באה לידי ביטוי בילדות המוקדמת, אך אינה דועכת בגיל מסוים
בעוד שבעבר נחשבה הפרעת הקשב כייחודית לתקופת הילדות, עם התפתחות המחקר בתחום התגבשה ההכרה בהימשכותה אל תוך החיים הבוגרים ואף לגילאי הזקנה.
שכיחות הפרעת הקשב מוערכת בכחמישה עד עשרה אחוזים בקרב ילדים בגילאי בית ספר.
ההפרעה אינה סטטית וקבועה – אלא מתפתחת לאורך זמן – ומקבלת ביטויים מגוונים בגילאים השונים בהתאם למכלול התכונות של האדם ולסביבה בה הוא חי.
בשל טבעה זה, לרוב באה ההפרעה לידי ביטוי ראשוני בילדות ומלווה חלק ניכר מהלוקים בה גם בגיל הבגרות.
בחלק מהמקרים חלה הפחתה בתסמינים של הפרעת הקשב במהלך ההתבגרות אך ממצאים אלה אינם משמעותיים בהשוואה לקבוצת הביקורת ואינם מעידים על היעדר פגיעה בתפקוד.
בגילי הבגרות עשויה הפרעת הקשב להציב אתגרים וקשיים בתחום ההתנהגותי, החברתי, הרגשי, האקדמי והמקצועי.
אף על פי כן, ישנן דרכים להתמודד עם הפרעת הקשב גם בגיל הבגרות.
אנשים עם הפרעת קשב יכולים לתפקד ברמה גבוהה מאוד, להגיע להישגים מרשימים ולתרום לחברה שבה הם חיים.
ההפרעה עשויה להפריע להם או להעיב על חייהם רק במצבים מסוימים ולא באחרים.
לאור זאת בפן הטיפולי ניתן לסייע לאדם עם הפרעת קשב ליצור חוויות הצלחה ולהגן עליו מפני היווצרות דימוי עצמי נמוך ובעיות תפקוד משניות, בעזרת עיסוק בתחומים שבהם הוא מוכשר.
קיימים הבדלים משמעותיים בהיבטים מרכזיים של ההפרעה בין ילדים לבין מבוגרים עם הפרעת קשב, כגון אופן ביטוי התסמינים, תהליך האבחנה, התחלואה הנלווית והמערך הטיפולי.
יכולות הפיצוי ואופן הביטוי של התסמינים
התסמינים של הפרעת הקשב אצל מבוגרים דומים לתסמיני ההפרעה בילדים אך עוצמתם עשויה לדעוך עם הזמן ולכן הביטוי שלהם בחיים הבוגרים יכול להיות מעודן יותר.
כך למשל עשויה היפראקטיביות אצל ילדים לבוא לידי ביטוי בפעילות מוטורית עודפת, כגון ריצה וטיפוס על עצים, אצל מבוגרים היא יכולה לבוא לידי ביטוי כחוסר שקט קיצוני או כפעילויות המתישות את סביבתם.
בהשוואה לילדים, לאנשים בוגרים יש דרכים רבות יותר להסתגל לתסמינים של הפרעת קשב או לפצות עליהם.
לפיכך ישנה סבירות גבוהה יותר שאדם בוגר עם הפרעת קשב יפתח מנגנוני פיצוי אשר מסייעים לו להתגבר על קשייו.
דבר זה נכון במיוחד במבוגרים שניחנו במנת משכל גבוהה, ממעמד סוציו־אקונומי גבוה, שאינם סובלים מתחלואה נלווית גבוהה ויכולים לסגל לעצמם אסטרטגיות התמודדות טובות יותר.
עם זאת, הקשיים המאפיינים את הפרעת הקשב ניכרים גם בקרב אוכלוסיות בעלות תפקוד גבוה, כמו סטודנטים שהצליחו להסתגל לתסמינים במידה שאִפשרה להם להתקבל למוסדות ההשכלה הגבוהה.
כמו כן, יכולים להיות הבדלים משמעותיים באופן ביטוי התסמינים בין תחומי החיים השונים ואנשים עם הפרעת קשב יכולים להצטיין בהיבטים מסוימים של חייהם אך עדיין להתקשות בתחומים אחרים, במיוחד בתחומים השגרתיים כמו תשלום חשבונות, תחזוקת בית או פיתוח קשרים בין־אישיים יציבים.
שליטה גבוהה יותר על ההקשר והסיטואציה
הביטוי של התסמינים של הפרעת קשב יכול להשתנות על פי הקשר, משום שאופן ומידת השפעתם על התפקוד מושפע בין היתר גם מהסביבה ומהסיטואציה שבה נמצא האדם ברגע מסוים.
למשל, סביבות מתגמלות מאוד המספקות מוטיבציה חיצונית גבוהה – אשר מאופיינות בקצב מהיר, שינויים וחידושים – יכולות לתרום לתפקוד של אנשים עם הפרעת קשב.
בהתאם, אנשים בוגרים עם הפרעת קשב מדווחים שהם חווים את התסמינים כאינטראקציה בינם לבין הסביבה שבה הם נמצאים.