tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
ה-SR-71 הצטיין בחתך מכ"ם קטן יחסית שיחד עם המהירות הגבוהה וגובה הטיסה הרב הקשו על זיהוי ונעילה על המטוס על ידי סוללות קרקעיות.
הסוללות היו מזהות את המטוס מאוחר יחסית ואחר שזיהו אותו היה בידיהם הרבה פחות זמן לנעילה ושיגור טיל על המטוס.
בנוסף למטוס היו אמצעי לוחמה אלקטרונית מתקדמים שיכלו לזהות מצבים מסוימים.
ה-SA-2 לדוגמה, היה יכול לדמות מצב מכ"ם בשיגור שיכל להתגלות על ידי רוב המטוסים וליצור הטעייה של שיגור שהיה מכריח את האויב להתגונן, אבל ה-SR-71 היה יכול לזהות את התשובה של טיל לסוללה, זה אפשר יכולת ווידוא שאכן בוצע שיגור ושלא בוצעה הדמיה שתגרום לסטייה של המטוס מהמסלול.
ובזיהוי שיגור אמיתי היה ביכולת מערכות הל"א לשבש ולשבור נעילה של הטיל למטרה.
הכנות למשימה החלו כ-24 שעות לפני שעת ההמראה בהתכנסות הצוותים (הראשי והנייד) ובחינת המשימה והמסלול שכלל בחינת אזור המטרה, איומים, אזורי תדלוק ושדות חלופיים למקרה של מצב חירום.
לאחר מכן פרשו אנשי הצוות הראשי לשינה של 8 שעות.
לאחר השינה הגיעו אנשי שני הצוותים "לארוחת בוקר" בעלת שיעור חלבונים גבוה, לרוב סטייק וביצים ומשם הצוותים פנו לתדריך אחרון.
בתדריך הזה נוכחו אנשי הצוותים וכן נציגים של הגפים הטכני ומודיעין, בתדריך זה וידאו שכל הגורמים מכירים את המשימה ומרכיביה, מכיוון שלאחר מכן אין תקשורת רדיו מכל סוג.
לאחר התדריך היו אנשי הצוות הראשי מגיעים למחלקת תמיכה פיזיולוגית, בה עברו בדיקה רפואית והולבשו בחליפות הלחץ, בעוד הצוות הנייד הגיע למטוס ומכין אותו לטיסה.
לאחר לבישת חליפות הלחץ הגיע הצוות הראשי למטוס והחל בתהליך ההנעה, ההסעה וכן בהכנות להמראה.
אנשי הצוות הנייד קידמו את המטוס על גבי רכב ווידאו שאין שום גוף זר באזור בשביל למנוע נזק לגלגלי המטוס.
על הקרקע, מתודלק ה-SR-71 בדרך כלל לחצי הכמות המרבית וזאת בשביל להקטין את השחיקה של הצמיגים.
לכן לאחר המראה ניגש המטוס לתדלוק אווירי ראשון בו הוא מתדלק את מרב הדלק האפשרי ומתחיל לנסוק ולהאיץ לחלק החם של הטיסה (גובה רב ומהירות גבוהה).
בתלות במרחק אזור המטרה, יכול המטוס לבצע עוד מספר רב של תדלוקים אוויריים שדורשים מספר הנמכות ונסיקות זו אחר זו, לפני הכניסה ליעף הצילום ולאחריו.
כאמור המשימות המבצעיות של בתוכנית Senior Crown התבצעו בדממת אלחוט מוחלטת פרט לתשדורות מוצפנות ברשת Giant Talk.
לכל משימה מוגדרים נתוני חדירה שהם גובה ומהירות מטרה מינימליים לטובת התגוננות מאמצעי הגנה אווירית.
לרוב המשימות כללו מספר יעפי צילום באזור המטרה אחד או אזורי מטרה שונים בכל יעף.
מיד לאחר נחיתה, הסעה להנגאר וכיבוי המנועים פירקו אנשי גף המודיעין את הסרטים והנתונים מכל מגוון מכשירי הביון של המטוס ואלה נשלחו לפיענוח ראשוני באתר, ותוצריו נשלחו לשאר זרועות הביטחון לשימוש ולפיענוח נוסף.
אנשי הצוות של המטוס דיווחו על ליקויים טכניים וניגשו לתחקיר משימה.
מטוס ה-SR-71 נשא שני אנשי צוות: טייס ונווט - מפעיל מערכות ביון (Reconnaissance Systems Officer -RSO) שהוכשרו בתוכנית מיוחדת.
הגעה לתוכנית Senior Crown הייתה בהתנדבות בלבד, שלאחריה תיק איש צוות האוויר נבחן על ידי אנשי כנף המודיעין ה-9. בשלב זה הושם דגש מיוחד לניסיון בתדלוק אווירי שכן בכל משימה של ה-SR-71 יש מספר תדלוקים אוויריים המפוזרים לאורך כל הגיחה.
הטייסים שהתקבלו לתוכנית היו לרוב טייסי הפצצה וקרב של חיל האוויר.
לאחר מכן איש הצוות (טייס או נווט) הגיע לשבוע של ראיונות עם המפקדים, עם אנשי הטייסת האחרים וכן עם פסיכולוגים שיחד העריכו את איש הצוות להתאמה לתפקיד.
לאחר קבלה לתוכנית נבחרו טייס ונווט לצוות קבוע אשר טס יחד למשך מרבית הקריירה שלהם בתוכנית, זאת מאחר שהתפעול של המטוס דרש תיאום מלא בין הטייס לנווט וזה דורש היכרות, שיתוף פעולה וביטחון אחד בשני.
מייד עם הצבתם בבסיס בייל החל הצוות בהסמכה למטוס T-38 ומיד לאחריה החלה תוכנית ההכשרה במאמן טיסה של ה-SR-71. שני אנשי הצוות נדרשו לצבור 150 שעות במאמן עד לטיסה הראשונה שלהם.
לאורך תוכנית ההכשרה סכנת ההדחה עדיין הייתה קיימת אם אנשי הצוות כושלים.
לאחר ההכשרה במאמן הטייסים בתוכנית, החלו הטייסים לטוס על גרסת האימון של ה-SR-71 (דגם B) עם טייס מנוסה, בעוד הנווטים המשיכו להכשרה נוספת במאמן.
לאחר 5 גיחות במטוס האימון הטייס הטרי טס לראשונה ב-SR-71A עם נווט מנוסה, והנווט הטרי בשלב זה טס לראשונה עם טייס מנוסה.
לאחר הטיסה הזאת שני אנשי הצוות טסו גיחה ראשונה יחדיו והם נחשבו ככשירים להטיס את המטוס.
עם זאת, לטובת טיסה מבצעית צוותי ה-SR-71 נדרשים למינימום של 100 שעות טיסה במטוס, ועל כן עם השלמת ההסמכה למטוס מתחילה תקופה של צבירת שעות בטיסות במתארים שונים.
הטייסים המבצעיים טסו מעט גיחות אימון בשל מחירי הטיסה הגבוהים של ה-SR-71 ולכן הטייסים שמרו על כישוריהם במטוסי ה-T-38 של הכנף.
כאמור שני אנשי הצוות היו זוג קבוע ולרוב (במיוחד בפעילות מבצעית) טסו יחדיו.
לכן פציעה או מחלה של אחד מאנשי הצוות משמעותה קרקוע של איש הצוות השני.
בשביל להסדיר את סבבי הטיסה ב-Det 1 ו-Det 4 יושם סולם הטיסה שכלל שלושה צוותים.
הצוות הראשון בסולם היה לצוות הראשי (Primary) ותורו היה לטוס במקרה של הזנקה.
הצוות המשני כונה הצוות הנייד (Mobile) שתפקידו היה לגבות את הצוות הראשון במקרה והם לא מסוגלים לצאת למשימה, כמו כן הוא דאג לסידורים שונים והשתתף בהכנת המטוס הראשי לפני טיסה, במקרה והצוות הראשי יצא למשימה, הצוות הנייד הפך לצוות הראשי.
הצוות השלישי היו אלה שטסו את הטיסה האחרונה ועתה היו במנוחה עד שהצוות הראשי יטוס ואז הם עוברים לצוות הנייד.
משפחת הציפור השחורה שהחלה עם ה-A-12 וכללה את ה-YF-12, M-21/D-21 ו-SR-71 היא פורצת דרך כמעט בכל תחום בתעופה, החל מהחומרים שהמטוס נבנה ממנו וכלה בטכנולוגיות שפותחו לשימוש של המטוס.
המטוס היה חלוץ בשימוש בטיטניום ועם השימוש בו הוזל מחירו ונעשה בו שימוש במטוסים רבים נוספים.
שיטות העיבוד לסגסוגות פח למנועים והמנוע עצמו שינו את תעשיית מנועי הסילון שעתה יכלו לכלול סגסוגות מתקדמות במכלולים שלפני כן היו כוללים סגסוגות פשוטות ופחות עמידות.
משפחת הציפור השחורה הייתה אחראית גם על פיתוח תחום של מודיעין אלקטרוני ולוחמה אלקטרונית בארצות הברית.
יחידות חדשות קמו בתוך ה-CIA ומאוחר יותר ב-SAC בשביל לתמוך ביכולות האיסוף והלוחמה האלקטרונית של הציפור השחורה.
תוצרים של ההקלטות של המטוס אפשרו פיתוח טכניקות ומכשירי שיבוש למגוון מכשירי מכ"ם אוויריים ובעיקר קרקעיים שאפשרו לספק הגנה למטוסים מערביים למשך תקופה ארוכה.
מטוס ה-SR-71 אסף כמויות נכבדות של מודיעין במהלך השירות שלו, בהם מודיעין על פריסת כוחות, מודיעין אלקטרוני ומודיעין להערכת נזקי הפצצה.
בנוסף על כל המשמעויות הטקטיות במודיעין שנאסף, המטוס שימש לאיסוף מודיעין אסטרטגי שתוצריו הקנו כלים נכבדים למחליטי ההחלטות הן בהכנות למלחמה והן לפעילות דיפלומטית.
במהלך מלחמת יום כיפור התוצרים של הגיחות בשמי המזרח התיכון שימשו את הנרי קיסינג'ר בתהליך המשא ומתן על הפסקת האש.
כאשר היו בידיו הוכחות שכוחות משני הצדדים (הישראלים והמצרים) לא נמצאו בקווי הפסקת האש שהוגדרו, היה ביכולתו לדרוש מהם נסיגה ולמנוע שבירת הפסקת האש.
ה-SR-71 היה מעורב באיסוף מודיעין על כמעט כל זירה בה היו מעורבים כוחות אמריקאיים החל מ-1968 ועד סוף 1989, מעקב אחר ציי הצוללות הגרעיניות הסובייטיות באזור אירופה והמזרח הרחוק ומעקב אחר צפון קוריאה.
למרות הסודיות של תוכנית Senior Crown המטוס שימש לאיסוף גלוי ולא חסוי.
אף על פי שהיה שילוב מבנה וחומרים בעלי תכונות חמקניות במבנה המטוס, הוא היה לא חמקן ומערכות המכ"ם של האויב יכלו לעקוב אחריו ופרופיל הטיסה הייחודי שלו (גובה רב ומהירות גבוהה) הסגיר אותו בכל טיסה.
בשל זאת המטוס שימש ככלי דיפלומטי להעברת מסר של עניין אמריקאי בנעשה באזור שהמטוס היה חולף על פניו, לעיתים היעף תוכנן ליצור בום על-קולי להעברת המסר למנהיגים שהאמריקאים צופים בהם.
בשל המסתורין והעמימות מאחורי הפיתוח והתפעול של מטוסי ביון מתוחכמים ישנו חוסר במידע רשמי ואמין לגבי מטוסים שיועדו להחליף את ה-SR-71. מספר תוכניות לכאורה פותחו להחלפת מטוס הביון המזדקן בכללם תוכנית ה-קוורץ וה-אורורה, האחרונה ביניהן הופרכה זה מכבר.
מה שקרה בפועל שתוכניות פיתוח למטוסים שאמורים היו למלא את הנישה של איסוף מודיעין באזור מאוים לא התממשה לפחות עד לכניסתו לשירות של ה-נורת'ורפ גראמן RQ-170 בשלהי שנות ה-2000 ועד תחילת שנות ה-2010.
על פי המגזין AVIATION WEEK ישנו תהליך פיתוח למטוס המכונה נורת'ורפ גראמן RQ-180 ומטרתו היא איסוף מודיעין באזורים מוכי טילים.
בשנת 2014 חברת לוקהיד מרטין חשפה הצעה ליורש של הציפור השחורה - מטוס ביון בלתי מאויש היפר-קולי המכונה SR-72 המתוכנן לטוס במהירות מאך 6.
ההישג של חברת לוקהיד שייצרה את המטוס ללא עזרה של ציוד ממוחשב אלא עם סרגלים, עפרונות וידע מעבר לכל המשמעויות הטכנולוגיות והאסטרטגיות הקשורות בייצור, ביכולות ובשירות של המטוס, מהווה סמל ליכולת הטכנולוגית של ארצות הברית, ושל המערב ככלל.
ה-SR-71 הוא מטוס הסילון מאויש המגביה טוס והמהיר בהיסטוריה.
השיאים שנקבעו במהלך שירותו לא נשברו מעולם ועומדים על כנם.
המטוס הופיע במגוון סדרות תעודה על תעופה וכן במספר סרטים עלילתיים:
בסרט D.A.R.Y.L משנת 1985, הדמות הראשית משתמשת במטוסי SR-71 בשביל לביים את מותה.
בסרט Final Approach משנת 1991, מופע המטוס בזכרונות של הדמות הראשית שלוקה באמנזיה, וככל הנראה שימש כטייס במטוס סודי מתקדם.
המטוס שימש השראה למטוס שמשמש את האקס-מן בסדרת הקומיקס ובסרטים ואף בסרט דדפול.
המטוס, שנקרא אף הוא "הציפור השחורה", מעוצב בדומה ל-SR-71 אך מצויד בטכנולוגיות שהיו אז מדע בדיוני כגון היכולת להמריא ולנחות אנכית ומצב חמקנות.
בסרט ספייס קאובויס מופיע בסצנה המטוס (מספר זנב 61-7975) בקצרה.
בסרט אני האגדה משנת 2007 מופיע מטוס ה-A-12 (מספר זנב 06925) יחד עם מטוסים אחרים בסצנה על גבי המוזיאון על נושאת המטוסים אינטרפיד שבניו-יורק.
בסרט וונדר וומן 1984 משנת 2020, מופיע בקצרה בסצנה מטוס מספר זנב 61-7962 שבמציאות משמש כמיצג במוזיאון הצבאי בדאקספורד אנגליה.
ברובוטריקים 2: הנקמה, הסרט השני בסדרת סרטי הרובוטריקים, מופיע רובוט-משנה-צורה בשם ג'ט-פייר שמשנה צורתו למטוס הציפור השחורה, שנמצא במוזיאון האוויר והחלל הלאומי, מספר זנב 61-7972.
במשחק הווידאו Call of Duty: Black Ops קיימת משימה שבה מטוס SR-71 נותן הנחיה מרחוק ובזמן אמת לכוח משימה בברית המועצות, יכולת שלא הייתה קיימת במטוס במציאות.
בסדרת האנימה הלסינג (הלסינג אולטימט) הדמות הראשית אלוקרארד מטיס ולאחר מכן צולל עם מטוס ציפור שחורה על נושאת מטוסים.
בסדרת האנימה ניצ'יג'ו המטוס מופיע בפרק 26.
בכמה סצנות בסרט "קפטן מארוול" המתרחשות בהאנגר של צבא ארצות הברית, רואים ברקע את הציפור השחורה.
הארי לוקווד וסט היה שחקן אנגלי.
וסט היה אביו של השחקן טימותי וסט וסבו של השחקן סמואל וסט.
וסט נולד בבירקנהד שבמחוז צ'שייר באנגליה בשנת 1905. הוא בנם של מילדרד (שם נעורים הרטלי) והנרי קופ וסט.
מצד אמו הוא בן-דוד מדרגה רביעית של השחקנית מרגרט לוקווד .
הופעת הבכורה של וסט בתיאטרון הייתה ב-1926 בתפקיד לוטננט אלן במחזה "Alf's Button" שהועלה בתיאטרון היפודרום במרגייט שבמחוז קנט.
ב-1931 הופיע לראשונה בלונדון בתפקיד הנרי ביבאן במחזה "The Barretts of Wimpole Street" בתיאטרון המלכה .
בטלוויזיה הופיע וסט בסדרה לילדים "Just William" (מ-1962), בסדרת הדרמה "Dr.
Finlay's Casebook" (מ-1964) בסדרה "No Hiding Place" (מ-1965), בסדרת הטלוויזיה "האסיר" (1968), בסדרה הקומית "Doctor at Large" (מ-1971), בסיטקום "Please Sir" (מ-1972), בדרמה התקופתית "על אדונים ומשרתים" (1972), במיני-סדרה "משפחת פאליסר" (1974), בסדרה ההיסטורית "אני, קלאודיוס", בעיבוד לרומן "Porterhouse Blue" (מ-1987) ובסדרה "Specials" ששודרה אחרי מותו.
וסט נשא לאישה את השחקנית אוליב קרלטון-קראו (נפטרה ב-1985) ולבני הזוג היו שני ילדים, בנם השחקן טימותי וסט, CBE ובתם פטרישה.
וסט נפטר ממחלת הסרטן ב-28 במרץ 1989 בברייטון.
לוקהיד P-80 שוטינג־סטאר הוא מטוס קרב סילוני תת־קולי מהדור הראשון שיוצר על ידי לוקהיד והיה למטוס הסילון המבצעי הראשון של ארצות הברית.
פיתוח המטוס החל בשנת 1943 וראשוני המטוסים נמסרו לידי צבא ארצות הברית תוך 143 ימים וסומן P-80. למרות תקופת הפיתוח הקצרה המטוס לא ראה שירות מבצעי במהלך מלחמת העולם השנייה.
לאחר המלחמה כאשר חיל האוויר האמריקאי נהיה עצמאי, המטוס סומן כ-F-80, והיה למטוס טורבו סילון הראשון בשירותו.
הניסיון שהחיל צבר עם המטוס הזה עזר לו להיכנס ל"עידן הסילון".
המטוס ראה שירות נרחב במהלך מלחמת קוריאה והוא התעלה בביצועיו על מרבית מטוסי הקרב של האויב.
עם זאת, עם הופעת מטוס המיג־15 בזירה המטוס לא היה יכול להמשיך ולתפקד בתפקידי יירוט וליווי ולכן שימש בעיקר כמטוס תקיפה.
על בסיס המטוס הזה פותח ה־F-94 סטארפייר ששימש כמטוס יירוט לכל מזג אוויר.
כמו כן ממטוס זה פותח ה־T-33 שוטינג סטאר שהיה למטוס אימון מוצלח במיוחד שנשאר בשירות חיל האוויר האמריקאי עד אמצע שנות ה־80.
לוקהיד P-3 אוריון הוא מטוס המשמש למשימות ריגול, סיור ימי, לוחמה נגד צוללות ולוחמה נגד אוניות.
המטוס מתוצרת חברת לוקהיד קורפוריישן האמריקאית ויוצר ברישיון גם על ידי חברת תעשיות כבדות קווסאקי היפנית.
המטוס משמש את צי ארצות הברית (דגם P-3C אוריון), את נאס"א ואת המחלקה לביטחון המולדת של ארצות הברית.
המטוס נמכר גם לחילות אוויר וציים של מדינות רבות.
את המטוס עתיד להחליף הבואינג P-8 פוסידון שנכנס לשירות בצי ב-2012.
ב-1957 פרסם הצי מפרט מבוקש למטוס סיור ימי שיחליף את המטוסים הקיימים ויענה על צורכי הצי לסיור ימי ארוך טווח.
ארבעה יצרני מטוסים נענו לקול הקורא ולוקהיד זכתה בהצעה שהתבססה על מטוס הנוסעים הלוקהיד L-188 אלקטרה.
ב-1959 נרשמה טיסת הבכורה שלו כמטוס צבאי ובאוגוסט 1962 נכנס המטוס לשירות מבצעי בטייסת VP-8 של הצי.
מדגם P-3A יוצרו 157 יחידות, והמטוס שימש לצורכי מעקב במהלך משבר הטילים בקובה.
ייצור דגם P-3B החל ב-1965 וכלל מנוע משופר.
לראשונה נמכר המטוס גם לצבאות זרים כשעסקה ראשונה הייתה עם חיל האוויר המלכותי של ניו זילנד.
כמו כן נמכר המטוס גם לחיל האוויר המלכותי האוסטרלי ולחיל האוויר המלכותי הנורווגי.
דגם P-3C המשמש עד היום את צי ארצות הברית נכנס לשירות באוגוסט 1969. הדגם כלל מערכת חדשה ללוחמה נגד צוללות, מערכת לטיסה בלילה ובמזג אוויר סגרירי והותקנו בו מערכות סונאר, ניווט ומחשוב מתקדמות.
דגם פשוט יותר P-3F נמכר לחיל האוויר האיראני.
ב-1977 נחתם הסכם עם ממשלת יפן לאספקת מטוסים, במסגרת ההסכם סופקו בתחילה חלקים של המטוסים והורכבו במפעלי תעשיות כבדות קווסאקי.
לאחר מכן עבר הייצור של כל המטוסים המיועדים לכוחות ההגנה של יפן לייצור ביפן.
חיל האוויר המלכותי של ניו זילנד מ-1966
חיל האוויר של טאיוואן - מ-1967
חיל האוויר המלכותי האוסטרלי מ-1968
חיל האוויר המלכותי הנורווגי - מ-1969
חיל האוויר האיראני - מ-1974
מנהל האוקיינוסים והאטמוספירה הלאומי מ-1975
חיל האוויר המלכותי הקנדי - מ-1980
כוחות ההגנה הימיים של יפן - מ-1981
המחלקה לביטחון המולדת של ארצות הברית - 1984
חיל האוויר של פורטוגל - מ-1988
הצי המלכותי התאילנדי - מ-1995
הצי הדרום קוריאיני - מ-1995
חיל האוויר היווני והצי היווני 1996–2009
דויטשה מרינה - מ-2006 (נרכשו מהצי ההולנדי)
חיל האוויר הברזילאי - מ-2011
מועדון ההוקי קרח לנוער לוקו ירוסלבל הוא מועדון הוקי קרח מהעיר ירוסלבל, המשחק בליגת ההוקי לנוער.
המועדון מהווה לקבוצת הנוער של קבוצת לוקומוטיב ירוסלבל.
הוקם בשנת 2009 ומארח את משחקי הבית ב"ארנה 2000" בירוסלבל.
לוקהיד מרטין SR-72 הוא קונספט של מטוס היפר-קולי בלתי מאויש המיועד למשימות ביון ותקיפה.
חברת לוקהיד מרטין פיתחה את הקונספט והציעה אותו באופן פרטי במטרה להחליף את מטוס הלוקהיד SR-71 בלקבירד.
לאחר פרישת ה-SR-71 בשנת 1998 נוצר פער ביכולת איסוף מודיעין המגשר בין לוויני ביון, מטוסים מאוישים, ומטוסים בלתי מאוישים לאיסוף ותקיפה.
עם התפתחות אמצעים נגד לוויינים, אמצעים נגד מטוסים, ואמצעים מתוחכמים יותר לזיהוי כלי טיס חמקנים, כלי טיס מהירים במיוחד מסוגלים לעקוף את כל האמצעים הללו, להיכנס לאזור מאוים ולאסוף מודיעין לפני שאמצעי הנגד של האויב יוכלו ליירטו.
פיתוח כלי טיס מהיר במיוחד מהווה סטייה משמעותית מהנטייה הנוכחית להסתמכות על חמקנות רדיו במטוסי קרב מהדור החמישי ומטוסי בלתי מאוישים.
דיווחים לגבי פיתוח של ה-SR-72 החלו בשנת 2007, כאשר מקורות שונים ציינו שלוקהיד מרטין מפתחת מטוס בשביל חיל האוויר האמריקאי המסוגל לטוס במהירות של מאך 6. עצם העבודה של סדנת הבואשים נחשפה לראשונה במגזין Aviation Week & Space Technology ב-1 בנובמבר 2013.
בשביל להשיג את המהירות הגבוהה, לוקהיד החלה בשותפות עם חברת אארוג'ט רוקטדיין החל משנת 2006 לפיתוח המנוע.
קונספט המנוע הושאל מתוכנית ה-HTV-3X שבוטלה בשנת 2008. המנוע מתוכנן לשלב בין פעולת מנוע סילון רגיל המשתמש בטורבינה, ומנוע על-מגח סילוני.
שני המנועים ישתמשו באותו כונס אשר ינתב את האוויר לתעלות שונות בהתאם לתנאי הטיסה - מה שמכונה מעגל משולב מבוסס טורבינה (TBCC).
טכנולוגיות ייצור חדשניות כגון הדפסה תלת-ממדית יאפשרו ייצור של רכיבים מורכבים כגון מערכת הקירור שתשולב בתוך המנוע עצמו.
בשל החום הרב במהירויות של מאך 5 ומעלה, המסוגל להמיס מתכות המרכיבות את גוף המטוס, המהנדסים מתכננים להשתמש בחומרים מרוכבים מתקדמים כגון חומרים המשלבים פחמן, קרמיקה ומתכות לייצור רכיבים קריטיים.
חומרים דומים שימשו למבנה של מעבורת החלל וטילים בין יבשתיים.
במאי 2015 נחשף כי ה-SR-72 מתוכנן כפלטפורמת ביון ותקיפה, אבל לא דווח על מטענים, חימושים ויכולות ספציפיות.
סיבה אפשרית לכך שאין, נכון לעכשיו, מכשור, חיישנים ואוויוניקה המסוגלים לבצע את העבודה הנדרשת לביצוע המשימות במהירות של מאך 6, ואלה דורשים פיתוח.
בנובמבר 2013 נחשף כי ההרכבה של מטוס מאויש אופציונלית (בעל יכולת להטסה ידנית ואוטונומית יחדיו) יחל בשנת 2018. המטוס הניסיוני הזה יוכל לטוס דקות בודדות במהירות של מאך 6, אבל ישמש כפלטפורמת ניסוי.
המטוס הנ"ל יהיה קטן יותר מהדגם הסדרתי - בגודל של מטוס F-22 לערך.
הדגם הסדרתי מתוכנן להיות בגודל של מטוס SR-71 - באורך של 30 מטר, וגם בעל טווח דומה.
בדצמבר 2014 נחשף כי לוקהיד זכתה במכרז של נאס"א לבדיקת היתכנות פיתוח מערכת ההנעה ל-SR-72 עם טכנולוגיות קיימות.
החוזה על סך 892,292 דולר שואף לבחון אפשרות שילוב של מנועי טורבו-סילון וטורבו מניפה קיימים עם מנוע מגח סילון בעל שני אופני פעולה ויכולת להצתה במספר מאך נמוך (DMRJ).
אם תוצאות המחקר יהיו חיוביות, נאס"א מתכוונת לממן מטוס ניסוי לבחינת מערכת זאת.
במרץ 2016, מנכ"ל לוקהיד מרטין, מרלין היוסון הכריזה כי החברה נמצאת על סף פריצת דרך טכנולוגית שתאפשר למטוס ה-SR-72 להגיע למהירות של מאך 6. וכי יהיה ניתן לייצר מטוס הדגמה מוקטן במחיר של פחות ממיליארד דולר.
בנובמבר 2018 לוקהיד מרטין הצהירו כי אב טיפוס של המטוס מתוכנן להמריא בשנת 2025. בשנת 2017 הצהירו שתהליך הפיתוח של הדגם הסדרתי יחל בשנת 2020 וכי המטוס יוכל לשגר טילים היפר-קוליים.
ב-27 בספטמבר 2024 יצאה הצהרה מפי חיל האוויר של ארצות הברית שהמטוס מוכן לטיסה.
לוקהיד הדסון הוא מטוס הפצצה קל ומטוס סיור אמריקאי, דו מנועי, שנבנה ויוצר על ידי לוקהיד קורפוריישן משנת 1938 עד 1943. המטוס יוּצר תחילה למען חיל האוויר המלכותי הבריטי (RAF), זמן קצר לפני פרוץ מלחמת העולם השנייה, והופעל לאחר מכן בעיקר על ידי ה-RAF.
ההדסון היה הסבה צבאית של מטוס הנוסעים לוקהיד דגם 14 סופר אלקטרה, והיה חוזה בניית כלי הטיס המשמעותי הראשון של חברת התעופה לוקהיד.
ההזמנה הראשונה שהתקבלה מה-RAF ל-200 מטוסי הדסון, עברה בהרבה כל הזמנה קודמת שקיבלה החברה.
ההדסון שימש לאורך כל המלחמה, בעיקר בפיקוד החופים של חיל האוויר המלכותי, אך גם בתפקידי תובלה והדרכה וכן בהעברת סוכנים לצרפת הכבושה.
המטוס היה גם בשימוש נרחב בטייסות לוחמה נגד צוללות של חיל האוויר המלכותי הקנדי ובשימוש חיל האוויר המלכותי האוסטרלי.
לוקוטונג'יילורוס (שם מדעי: Lokotunjailurus; מילולית: "חתול" בשפת הטורקנה והסיומת "ailurus" שפירושה: "חתול" ביוונית עתיקה) הוא סוג של טורף נכחד מתת-משפחת השנחרבים ממשפחת החתוליים אשר חי בקניה ובצ'אד במהלך תקופת המיוקן.
הוא תואר בשנת 2003 בידי החוקר לארס ורדלין שגילה את עצמותיו באגם לותגאן בקניה.
ממצא זה השתייך למין Lokotunjailurus emageritus, אשר היה בעל טפרים בולטות מכפותיו.
מין נוסף התגלה בהמשך בצ'אד באתר "Toros Menalla Formation" שבמדבר ג'וראב , כששני הממצאים חלו לפני 7 מיליון שנה מזמננו.
טורף זה הגיע לגובה של לביאה בגובה 90 ס"מ ומשקל של 150 ק"ג בקירוב, אך הוא היה קל יחסית אליה עקב מבנה הרגליים הארוכות והגוף הגמיש יותר שלו, אשר עזר לו לרוץ מהר בהרבה.
המאפיין הבולט שלו היה הטפרים הנשלפות הארוכות שצמחו בקדמת הכפה והיו ארוכים בהרבה מטופרי אריה.
טפרים אלה עזרו לו להתמודד עם טרף ביעילות גבוהה יותר משל כל חתול.
עם זאת הטפרים של הכפות האמצעיות היו קטנות יותר מאשר אלה של נמר.
צורת השיניים שלו דמתה לזו של ההומותריום הגדול והמאוחר יותר והוא מוצב באותו שבט (Homotherini).
חתול זה, אשר התקיים באזורי הסוואנה וגדות יערות שהיו קרירים במקצת מאשר כיום, הכילו מינים רבים של יונקים ושאר חיות, בין השאר זוחלים, דגים, סוסיים שונים, אנטילופות, הפיל הקדום סטגוטטרבלודון, ג'ירפיים, חזיריים, פרימטים לרבות קוף האדם הקדום סהלאנתרופוס צ'אדנסיס וחיות נוספות.
הללו סיפקו מזון לחתול הגדול וכילכלו טורפים כמו צבועיים, כלביים קדומים וגם עוד 2 סוגים של שנחרבים: המגנתריאון והאמפימכיירודוס הענק.
עם זאת האזור היה מספיק גדול כדי לתמוך באוכלוסייה יציבה של שלושה סוגים שונים של שנחרבים וטורפים נוספים.
לוקווזאורוס (שם מדעי: Lukousaurus) הוא סוג של זוחל קדום שחי במשך היורה התחתון שלפני 196.5 עד 189.5 מיליון שנה.
מאובניו התגלו בתצורת לופנג שביונאן, סין, והוא הוגדר ב-1940 בידי החוקר הסיני יאנג ג'ונגג'יין.
משמעות שמו הוא: "הלטאה של גשר לוגו ", הידוע גם כ"גשר מרקו פולו" מדרום לבייג'ינג, אתר תקרית גשר מרקו פולו שהחלה את מלחמת סין–יפן השנייה.
הסוג הכיל מין בודד - Lukousaurus yini.
סוג זוחל זה ידוע מגולגולת קשיחה עם שיניים מחודדות שהשתייכו לטורף.
ככל הנראה היה זה דינוזאור תרופוד שאולי השתייך לקבוצת הצרטוזאוריה.
חוקרים אחרים רואים בו זוחל דמוי-תנין מהקבוצה פסאודוסוכיה, אשר חי על היבשה.
עם זאת ממבנה הלסת הוא לבטח היה שייך לקבוצה הגדולה ארכוזאורומורפה.
על פי הגולגולת היה זה זוחל קטן יחסית באורך של 2 מטרים, גובה 80 סנטימטרים בכתפיים ומשקל של 30 קילוגרם בקירוב.
מבנה שיניו מרמזות שהיה טורף בעל עוצמת נשיכה חזקה.
לוקוט (בהונגרית: Lókút) הוא כפר במחוז וספרם שבמרכז הונגריה.
כמו יישובים רבים באירופה גם בלוקוט מספר התושבים נמצא בירידה.
הכפר הוא אחד היישובים הגבוהים ביותר בטרנסדנוביה ולכן האקלים שלו קריר יותר ורטוב יותר משאר יישובי מחוז וספרם.
בחורף יורד בכפר יותר שלג משאר יישובי האזור וגם נשאר הרבה יותר זמן על האדמה.
בשנת 1984 אוחד הכפר עם העיר זירץ ובשנת 1993 קיבל בחזרה את עצמאותו ככפר נפרד.
בלוקוט חיו יהודים בתקופות זמן שונות.
לוקהיד CL-1201 הייתה תוכנית ראשונית של לוקהיד בסוף שנות השישים למטוס נשיאה והובלה עצום ממדים עם הנעה גרעינית, שיתפקד כנושא מטוסים.
פרויקט התכנון CL-1201 למטוס המונע בגרעין בגודל עצום, עם מוטת כנפיים של 341 מטרים.
לו היה נבנה, היה לו את טווח הגדול יותר גם מכל מטוס מודרני של ימינו.
הכנף תוכננה בצורת סהר, בדומה למפציץ הבריטי V-Bomber של האדלי פייג' ויקטור, אך בניגוד לעיצוב הבריטי הוא היה חסר זנב.
ההנעה תוכננה להשתמש בחום שייווצר על ידי כור גרעיני ויועבר לארבעה מנועי סילון שם הוא יחמם את האוויר העובר כדי לספק דחף.
כלי השיט יוכל להישאר באוויר לפרקי זמן ארוכים.
בגובה נמוך המטוסים היו שורפים דלק תעופה קונבנציונלי.
על מנת להמריא, היו נדרשים 182 מנועי הרמה אנכיים נוספים.
מפרטי העיצוב של CL-1201-1 היו:
תפוקת הכור הגרעיני: 1830 מגה-ואט
קיבולת מטוסי קרב (גרסה AAC): 22
לוקווד ושות' היא סדרת מסתורין-מתח בריטית לנוער, שנכתבה ובוימה על ידי ג'ו קורניש עבור שירות "נטפליקס" ומבוססת על סדרת הספרים באותו השם מאת ג'ונתן סטראוד.
עונתה הראשונה של הסדרה כוללת שמונה פרקים, ועלתה לשידור ב-27 בינואר 2023.
עלילת הסדרה מתרחשת בלונדון, במציאות בה ציידי הרפאים המתבגרים המוכשרים ביותר נאלצים להילחם מדי לילה בקרבות מסוכנים מול רוחות קטלניות, שהחלו לפקוד את העולם 50 שנה לפני תחילת הסדרה בעקבות גורם לא ידוע.
בין שלל סוכנויות התאגידיות, נמצאת סוכנות סטארט-אפ קטנה אחת לבדה: "לוקווד ושות'", המופעלת על ידי שני נערים מתבגרים ונערה בעל יכולות מנטליות, שלהם אין מניעים כלכליים או השגחת מבוגרים, שעליהם מוטל לפענח תעלומה שעתידה לשנות את עולמם.
רובי סטוקס – לוסי קרלייל
קמרון צ'פמן – אנתוני לוקווד
עלי חדג'י-חשמתי – ג'ורג' קארים
לוק טרדוויי – להב הזהב
מורבן כריסטי – פנלופי פיטס
ג'ק בנדיירה – קוויל קיפס
בן קרומפטון – ג'וליוס וינקמן
היילי קונדו – פלו בונז
ריאנה דוריס – קאט גודווין
פאדי הולנד – בובי ורנון
ב-19 במאי 2020, הוכרז כי חברת ההפקה "Complete Fiction" שוקדת על פיתוח עיבוד טלוויזיוני המבוססת על סדרת הספרים "לוקווד ושות'" מאת ג'ונתן סטראוד, בשיתוף פעולה עם "נטפליקס".
עוד נמסר כי על בימוי הסדרה יהיה אמון ג'ו קורניש.
בדצמבר 2020, נמסר כי "נטפליקס" הזמינה רשמית עונה ראשונה בת שמונה פרקים.
עוד נודע כי קורניש ישמש כתסריטאי ובמאי ראשי, וכי על הפקת הסדרה בפועל יהיו אמונים נירה פארק, רייצ'ל פריור וקורניש.
עוד נמסר כי ויליאם מקגרגור ייקח חלק בבימוי מספר פרקים.
על כתיבת הסדרה אמונים התסריטאים אד הימה, קארה סמית' וג'וי וילקינסון.
במרץ 2022, נמסר על ליהוקם של רובי סטוקס, קמרון צ'פמן ועלי חדג'י-חשמיטי, לצדם של איבנו ג'רמיה, לוק טרדוויי ומורבן כריסטי.
כמו כן, נמסר על ליהוקם של ג'ק בנדיירה, בן קרומפטון, היילי קונדו, ריאנה דוריס ופדי הולנד.
צילומי הסדרה החלו ב-5 ביולי 2021 בלונדון.
בסוף אוקטובר 2021, נודע כי חלק מהצילומים התרחשו בבית הקברות קנסל גרין.
צילומי העונה הראשונה הסתיימו ב-15 במרץ 2022.
לוקהיד מרטין X-59 קווסט הוא מטוס ניסוי על-קולי המפותח על ידי סדנת הבואשים של לוקהיד מרטין למען נאס"א ומיועד לשמש כפלטפורמת ניסויי טיסה ומדגים טכנולוגי לעיצוב כלי טיס לטיסה על-קולית שקטה עם בום על-קולי חלש.
עיצוב ראשוני של המטוס החל בשנת 2016. טיסת הבכורה הייתה אמורה להתקיים ב-2021, אבל עקב דחיות המטוס מתוכנן להימסר לידי נאס"א לטיסות ניסוי במהלך שנת 2024.
המטוס נועד לבחון את תכונות העיצוב לטובת מטוסי נוסעים על-קוליים.
באוקטובר 2025 המריא המטוס לטיסת ניסוי ראשונה.
Lockheed LC-130 הוא גרסה של חיל האוויר האמריקאי ל-C-130 הרקולס שמותאמת לשימוש באזור הארקטי ובאנטארקטיקה.
עשרה מטוסים מסוג זה נמצאים בשירות בכנף הטיסה האווירית ה-109 של המשמר הלאומי האווירי של ניו יורק.
הLC-130 החל את דרכו בשנת 1956 כדגם אב-טיפוס שפותח על ידי ניסיון הוספת מגלשיים לדגם C-130A.
שנה לאחר מכן בעקבות הניסויי 12 דגמים נוספים של C-130A קיבלו התאמה של מגלשיים והידראוליקה תחת הכינוי החדש C-130D.
בשנת 1959 יוצרו עבור צי ארצות הברית ארבעת מטוסי ההרקולס הראשונים בעלי מגלשיים כחלק מהמטוס תחת הסימון UV-1L.
בהמשך התכנית הסימון שונה ל־C-130BL.
הסימון שונה שוב ל־LC-130F כאשר המטוס נכנס לתקן של כלל משרד ההגנה האמריקאי בשנת 1962.
ארבעת המטוסים האלו נקנו בידי הצי האמריקאי כדי לעזור למאמצי המשלחת לאנטארקטיקה של הצי אמריקאי.
הצי רכש מטוס נוסף מדגם LC-130R בשנת 1968.
הלקוח השני למטוס היה הקרן הלאומית למדע.
המחלקה בנושא הקוטב של הקרן הייתה אחראית על ניהול תוכנית אנטארקטיקה בתחילת שנות ה-70.המטוסים שנמכרו לה כונו LC-130R, וסופקו בשני גלים: הגל הראשון של בשנת 1974 והגל השני בשנת 1976.
המשימה העיקרית של LC-130 היא תמיכה בקהילה המדעית באנטארקטיקה על ידי הובלת מטענים וצוותים מתחנת מקמרדו לתחנות שטח ומחנות, בהם תחנת אמונדסן-סקוט בקוטב הדרומי.
טייסת הפיתוח האנטארקטית השישית של הצי האמריקאי (שנקראה לראשונה VX-6, ומשנת 1969 נקראה VXE-6 ) הפעילה במקור את מטוס ה-LC-130.
בתחילה VXE-6 שכנה בבסיס הצי בקוונסט פוינט, רוד איילנד.
ומאוחר יותר בבסיס הצי פוינט מוגו, קליפורניה.
בשנת 1999, כאשר תמיכת הצי האמריקאי בתוכנית אנטארקטיקה הופסקה, הפעלת המטוס הועברה לכנף הטיסה האווירית ה-109 של המשמר הלאומי האווירי של ניו יורק.
במהלך השימוש במטוס באנטארקטיקה היו שתי התרסקויות.
ההתרסקות הראשונה התרחשה בשנת 1971 במסלול קרח במרחק 1,380 ק"מ מתחנת מקמרדו כתוצאה משני בקבוקי JATO שנפלטו בצורה לא תקינה ופגעו במדחף המטוס.
ההתרסקות השנייה התרחשה כאשר מטוס שני נהרס, בעת אספקת חלקי חילוף למטוס הראשון, כתוצאה מהמקרה נהרגו שני אנשים ותשעה פצועים.
המטוס חולץ מהשלג, עבר תיקונים זמניים ולאחר מכן הוטס לתחנת מקמרדו בשנת 1987 בעלות של 10 מיליון דולר ומשם לניו זילנד.
המטוס הוחזר לשירות ובילה עוד מספר עונות בעבודות באנטארקטיקה.
נכון לשנת 2025, כל מטוסי ה-LC-130 מופעלים על ידי המשמר הלאומי האווירי של ניו יורק וממוקמים במתקן המשמר הלאומי האווירי בשדה התעופה של מחוז שנקטדי.
LC-130 מדגם D מוצג בכניסה הראשית לבסיס המשמר הלאומי האווירי סטראטון, הממוקם בשדה התעופה של מחוז שנקטדי בניו יורק.
במוזיאון האוויר והחלל פימה מוצג מטוס C-130D מצויד במגלשיים ששימש את הכנף האווירית הטקטית ה-109, אחד משנים עשר המטוסים המקוריים שנבנו לפני החלפת צי המטוסים לדגם H.
לוֹקי (במקור: Loki, Loke, Loge וישנן גם גרסאות אחרות של שמו) הוא אל במיתולוגיה הנורדית.
דמותו היא של נוכל תכסיסן וערמומי העובר על חוקי הטבע ועל כללי ההתנהגות המקובלים.
את חייו מבלה לוקי עם האלים ותעלוליו מסבכים אותם פעמים רבות.
עם זאת, הוא מצליח להטות את הכף ולהביא תועלת לבני האדם ולאלים, להם הוא מספק את מיטב הנשקים, אולם לבסוף פונה נגדם.
עד היום, דמותו המורכבת והאמביוולנטית של לוקי אינה ברורה די הצורך, ודיונים עליה נפוצים במחקר.
מקור שמו הוא ככל הנראה מהפועל הנורדי העתיק Luka, שפירושו "לסגור" או "לחתום", בדומה לפועל Lock באנגלית.
זאת מפני שמעשיו יחתמו את ההיסטוריה המיתולוגית ויביאו את עולם האלים לסופו.
כך, קשורה דמותו של לוקי בקשר בל יינתק לראגנארוק, יום הדין במיתולוגיה הנורדית.
בקרב אחרית הימים נלחם לוקי לצד הענקים נגד האלים, עד שמת בקרב מול האל היימדאל.
לוקי מופיע בחלק ניכר מהסיפורים של המיתולוגיה הנורדית.
הוא תופס מקום מרכזי בסיפורי האדה הפואטית והאדה הפרוזאית, ובנוסף הוא מופיע בספרו של סַקְסוֹ גְרַמַטיקוּס "גֵסְטַה דַנוֹרוּם" (ההיסטוריה של הדנים) ובפואמות אחרות.
האדה הפרוזאית והאדה הפואטית, שמכילות את מרבית הסיפורים, אינן מסודרות לפי סדר כרונולוגי מבחינה סיפורית.
כדי להקל על הבנת חלקו של לוקי במיתולוגיה, סודרו הסיפורים הרלוונטיים בסדר שונה מהמקור.
לוקי היה בנם של שני ענקים, פַרְבַּאוּטי (בתרגום מילולי "המכה האכזרי", שם ציורי למוות) ולַאוּפֵיי (בתרגום מילולי "אי של עלים", שם ציורי לעץ).
הענקים בַיֵיְלֵסְט והֵלְבּינְדי היו אחיו.
המקורות לא מתייחסים להוריו או לאחיו כלל, חוץ ממקרים שבהם שמם נדרש על מנת לתאר את לוקי.
הוא יכול להיקרא לדוגמה "בנה של לאופיי" או "אחיו של ביילסט".
האלה סיגוּן, אשתו של לוקי, ילדה לו שני בנים – נַארְוִי ו-וַאלי – ונשארה נאמנה לו על אף גורלו המר.
צאצאים אלו משחקים תפקיד רק בהענשת לוקי.
ממאהבתו, הענקית אַנְגְרְבוֹדָה (בתרגום חופשי – "מבשרת הפגע"), נולדו ללוקי שלושה צאצאים מפלצתיים – הזאב פנריר, הנחש יורמונגנד והאלה הל.
נבואות ידועות לאלים ניבאו כי צאצאים אלה יגרמו לחורבן בזמן הראגנארוק.
הזאב פנריר עתיד להרוג את אודין ואילו הנחש יורמנגנד עתיד להרוג את האל תור.
אף על פי כן, לא הסכימו האלים לחלל את משכנם ולהרוג אותם.
לאחר מאמצים רבים, בהם איבד האל טיר את ידו, נכבל הזאב פנריר וחרב הוכנסה אל פיו .
הנחש יורמונגמד הוטל לתוך הים המקיף את מידגארד, עולם בני האדם.
גודלו נעשה כה עצום עד כי הוא נאלץ לנשוך את זנבו.
האלה הל, חציה דמות אישה וחציה גופה רקובה, הושלכה לשלוט על עולם המתים.
ללוקי היה צאצא נוסף – סייח בשם סִלֵייפְניר, שלוקי ילד בעצמו: במהלך המלחמה בין אלי הוואניר ואלי האייסיר נהרסו חומות אסגארד.
זר הציע לאלים לבנות חומות חזקות, אולם הוא דרש שכר גבוה מאוד לעבודתו.
האלים הסכימו להצעתו, בתנאי שיסיים את מלאכתו תוך חצי שנה ולא ייעזר באף אדם.
בתגובה, שאל הזר אם יוכל להשתמש בסוסו סְוַדילְפַארי.
האלים ערכו דיון שבמהלכו יעץ להם לוקי להסכים, ועצתו אכן התקבלה.
העבודה התקדמה בקצב מסחרר ושלושה ימים לפני סוף המועד נראה היה שתסתיים בזמן.
האלים החליטו כי מאחר שהסתמכו על עצתו הרעה של לוקי, שבגינה הם יאלצו לשלם סכום גבוה, מוטלת עליו החובה להכשיל את הבנאי ואיימו עליו באלימות ומוות אם ייכשל.
לוקי הפך את עצמו לסוסה, פיתה את סְוַדילְפַארי ונעלם איתו עד סוף התקופה.
בלי סוסו, לא הצליח הזר להשלים את מלאכתו, החל לזעום על האלים ולבסוף תור הרג אותו במכה אחת.
לאחר שפיתה בדמות סוסה את הסוס סְוַדילְפַארי, ילד לוקי סייח אפור בעל שמונה רגליים, וכך נולד סִלֵייפְניר.
הסייח הפך לסוס המהיר בעולם והוא ניתן לאודין, אבי האלים.
בסיכומו של דבר, הודות לתושייתו של לוקי נבנו החומות המגנות על אסגארד, האלים לא נאלצו לעמוד בהתחייבותם לשלם לבנאי מחיר כבד על עבודתו והסוס סלייפניר נותר לשרת את אודין.
למרות כל אלה, לוקי לא מוצג כדמות חיובית, עצתו נחשבת לעצה רעה, האלים מאיימים עליו ובנוסף פעולותיו לתיקון המצב מוצגות באור מביש.
סיפור זה יכול להוות דוגמה לאופן הצגתו של לוקי בסיפורים שבהם הוא מופיע.
שיערה של סיף ונשקם של האלים
אחד ממעשי הקונדס אותם ביצע לוקי, היה לחתוך את שיערה של האלה סיף בזמן שישנה.
ת'ור, בעלה גדול הממדים של סיף, איים לפגוע בלוקי אם לא יגרום לגמדים ליצור שיער חדש עבור סיף.
לוקי פנה לצמד בניו של הגמד איִוַלְדי, ואלה יצרו עבורו מספר פריטים – שיער עשוי מזהב אשר יתחבר לקרקפת וייתנהג כמו שיער רגיל עבור סיף, הספינה הקסומה סְקידְבְלַדְניר אשר גדולה מכל אבל יכולה להתקפל למטפחת קטנה, והחנית הקסומה גוּנְגְניר.
בנוסף, התערב לוקי עם הגמד בְרוֹק ואחיו סינְדְרי כי לא יצליחו ליצור חפצים שווי ערך.
לוקי הבטיח לגמדים את ראשו במקרה ויפסיד בהתערבות.
בשעה שעבדו הגמדים, לוקי הפך את עצמו ליתוש וניסה להפריע למלאכה.
שני החפצים הראשונים אותם יצרו האחים, חזיר בר עשוי זהב אשר אפשר לרתום למרכבה ואינו מתעייף לעולם, וטבעת הזהב דְרַאוּפְניר אשר כל שמונה לילות יצאו ממנה כמה טבעות הזהות לה, יצאו כמתוכנן על אף הפרעותיו של לוקי.
אולם בפעם השלישית, עקץ לוקי את עפעפו של ברוק.
הדם הרב הפריע למלאכה, ועל כן נוצר הפטיש מְיוֹלְניר עם ידית קצרה.
כאשר היו כל החפצים מוכנים, הם הובאו בפני האלים כדי שישפטו את טיבם.
לוקי נתן את השיער הזהוב לסיף, את הספינה לאל פרייר ואת החנית גוּנְגְניר לאודין.
בנוסף, תיאר לוקי את מעלותיהם של החפצים.
השיער יצמח כאילו היה שיערה האמיתי של סיף, דבר לא יעצור את מעופה של החנית מרגע שהוטלה, הספינה תזכה תמיד לרוח במפרשיה ותהיה ניתנת לקיפול כמו מפית.
ברוק נתן את הטבעת דראופניר לאודין ואמר כי בכל לילה יופיעו לידה שמונה טבעות זהות.
את החזיר הזהוב נתן ברוק לאל פרייר ואמר כי הוא מסוגל לנוע ביבשה, באוויר ועל פני המים מהר יותר מכל סוס, ובנוסף הוא זוהר בעוצמה המספיקה להאיר כל מקום, חשוך ככל שיהיה.
את הפטיש מְיוֹלְניר העניק ברוק לת'ור – על אף הפגם בידית יוכל תור להכות עמו בכל עוצמתו והפטיש לא ישבר.
האלים החליטו כי הפטיש מיולניר הוא הגנתם הטובה ביותר כנגד ענקי הכפור, ולכן היה הטוב מבין כל החפצים שהובאו בפניהם.
אי לכך, פסקו האלים כי הגמדים זכו בהתערבות ועל לוקי לתת להם את ראשו.
לוקי ניסה להימלט, אך תור תפס אותו.
כאשר הגיע ברוק עם הסכין הזכיר לו לוקי כי ההתערבות כללה רק את ראשו ושום חלק מצווארו.
התכסיס, זהה לזה המופיע במחזה "הסוחר מוונציה" של ויליאם שייקספיר, מציל את לוקי.
אולם כדי לא לצאת מובס לחלוטין, תפר הגמד את שפתיו של לוקי.
פציעה זו זיכתה את לוקי בכינוי "שפתי צלקת".
פעם נוספת, מעשיו של לוקי מביאים רק תועלת לאלים ואולם אלה לא באים לעזרתו – האל תור אף תופס את לוקי לאחר שברוק נכשל בכך.
ה"תְרימְסְקְביתַה" (הפואמה של תרים), אחת הפואמות של האדה הפואטית, מספרת כי הענק תְרים גנב את מקבתו של תור והחביאה עמוק באדמה.
בתמורה להחזרת הנשק דרש כי האלים ימסרו לידיו את האלה פריה.
הדרישה לא הייתה מקובלת על האלים ואלה ניסו למצוא פתרון אחר.
הפעם, האל היימדאל ולא לוקי מציע את התכסיס.
האלים מחליטים להלביש את תור בבגדי כלה ואת לוקי כבת לווייתו ולשלוח אותם לארץ הענקים להחזיר את הפטיש.
תור מתנגד, מתוך חשש שהאלים יצחקו עליו, ורק לוקי מצליח לשכנע אותו.
כאשר האלים המחופשים מגיעים ליוּטוּנְהֵיים – ארץ הענקים – נערך לכבודם משתה.
תרים משתומם לנוכח גודלה, תאבונה ועיניה הבוערות של "פריה".
כאשר מעיר תרים כי מעולם לא ראה כלה עם תיאבון כזה, עונה לו לוקי:
בסופו של דבר, מובא הפטיש מיולניר ומונח על ברכי הכלה כדי לקדשה.
תור מנצל את ההזדמנות והורג את כל הענקים שהיו בהיכל.
בסיפור אחר, נאלץ לוקי להביא את תור לארץ הענקים בלי פטישו.
לוקי התעופף להנאתו בצורת נץ והתיישב על אדן החלון בטירתו של הענק גֵיירוֹד.
הענק הבחין בציפור ופקד על משרתיו לתפוס אותה.
במקום לברוח, השתעשע לוקי ממאמציהם של המשרתים לטפס על הקיר הגבוה ואולם בסוף נתקעה רגלו והוא נתפס.
גיירוד חשד שלא מדובר בציפור ודרש ממנה לגלות לו את צורתו האמיתית אולם לוקי סירב.
כדי להכריחו לדבר, נעל גיירוד את לוקי בתיבה והרעיב אותו במשך שלושה חודשים.
בסופו של דבר נאלץ לוקי לספר מי היה ולהישבע להביא את תור לארץ הענקים לא חמוש.
הסיפור נועד להלל את גבורתו של תור ולכן מתרכז בו מכאן ואילך .
לוקי התלווה אל תור גם במסעו אל טירתו של הענק הקוסם אוּטְגַרְד-לוֹקי.
הענק מציע שלושה אתגרים לאל תור ומבחן אחד ללוקי אשר מתרברב כי אין בהיכל איש שיוכל לאכול מהר ממנו.
אבוס מלא בבשר מוצב על הרצפה, לוקי נעמד בצד אחד וישות בשם לוֹגי בצד השני.
לוקי ולוגי התחילו לאכול ונפגשו באמצע האבוס.
לוקי הספיק לאכול את כל הבשר, אולם לוגי הצליח לאכול את הבשר, העצמות ואת האבוס עצמו.
בסופו של דבר הסתבר כי הענק תיעתע באלים ולוגי הוא בעצם התגלמות האש.
נשר אשר ישב על צמרת האלון פנה לאלים והסביר כי האש לא תבשל, אם לא יתנו לו האלים מספר נתחים מהבשר.
לבסוף, נאלץ לוקי להישבע לנשר, הוא הענק תְיאַצי, כי ישכנע את האלה אידוּן לצאת מחומותיה המגינות של אסגארד.
אידון מקבלת את ההצעה – והענק חוטף אותה.
סְקַאד'י, ביתו של תיאצי, מגיעה לאסגארד במטרה לנקום את מות אביה.
לאחר שנפל לוקי על ברכיה של סקאד'י, לא התאפקה הענקית והחלה לצחוק.
הלוקסנה ("ההתנצחות של לוקי"), אחת הפואמות הבוטות של האדה הפואטית, מורכבת ברובה מהעלבות אותן מטיח לוקי באלים ובנסיונותיהם הכושלים לענות לו.
מחבר הפואמה היה בקי במסורת המיתולוגית, ובין שלל ההאשמות והלגלוגים שזורים פריטי מידע רבים מסיפורים שונים.
הפואמה מספרת כי הענק אייגיר ערך משתה לכבוד האלים וכל הדמויות הראשיות במיתולוגיה השתתפו, מלבד תור אשר היה במסע במזרח.
לוקי לא מסוגל משום מה לסבול את השבחים אותם מרעיפים האלים על שני המשרתים של אייגיר, הורג אחד מהם ומגורש מהאולם.
לאחר זמן מה, התפרץ לוקי פנימה לתוך ההיכל ודרש מקום לשבת ושיכר להרוות את צמאונו.
האל בראגי ענה כי האלים יודעים מי זכאי לשבת עימם וכי ללוקי אין מקום בשולחן.
לוקי מזכיר לאודין כי קרבתם היא כשל אחים, בעקבות שבועת האמונים שנשבעו ביניהם ואודין מורה לפנות ללוקי מקום.
העובדה כי אודין ולוקי נהיו כה קרובים לא מופיעה בשום מקום אחר במקורות ומידע זה יכול להיות פרי דמיונו של מחבר הפואמה, או להיות חלק ממסורת שלא נשתמרה בכתב.
עם זאת, המצב המצוין בו נשתמרה הפואמה והידע המקיף אותו מפגין המחבר תומכים בהנחה שמדובר בשריד בודד של מסורת עתיקה.
אם כך הדבר, יכולה עובדה זו להסביר מדוע מרשים האלים ללוקי להתרועע עימם למרות מוצאו והתנהגותו.
החל מנקודה זו מתחיל דפוס קבוע שנמשך לאורך כל הפואמה.
לוקי תוקף את אחד האלים, אל אחר בא להגנתו רק כדי לזכות בעצמו בהצלפותיו הלשוניות של לוקי.
בין השאר, טוען לוקי כי האל בראגי הוא פחדן וקורא לו "מקשט הספסלים" (הכוונה לאחד שיושב יחד עם הלוחמים אך לא יוצא להילחם עמם).
את אידוּן מאשים לוקי בתאווה מוגזמת ובכך ש"כרכה זרועותיה סביב רוצח אחיה".
אודין מואשם בכך שהוא מחלק את הניצחון בצורה לא צודקת ומקבל תזכורת שעיסוקו בכשפים הוא עניין נשי.
בנוסף טוען לוקי כי פריג, אשתו של אודין, שכבה עם שני אחיו.
כאשר אלת הפריון פריה מנסה להרגיע את לוקי, עונה לה לוקי:
תשובותיהם של האלים לגלגניות, אם כי בוטות הרבה פחות.
לא אחת נקרא לוקי לא גברי, שכן הוא הוליד את הסוס סלייפניר, אחד הביטויים המעליבים ביותר בתרבות זו.
בנוסף, מזכירים האלים ללוקי את כליאתו העתידה לבוא והעינויים אשר תביא עמה.
האלים מנסים לגרש את לוקי ומאיימים עליו כדי לאלצו לעזוב, אולם לוקי לא מתרשם מאיומים אלו והאלים לא מממשים אותם.
כל זאת משתנה עם הגעתו של תור.
תור, הדמות הגברית ביותר במיתולוגיה, לא פונה ללוקי בשמו אלא קורא לו "הנשי".
בנוסף, תור מאיים כי יהרוג אותו אם לא יעזוב.
לאחר חילופי גידופים, מכריז לוקי כי יעזוב רק בעקבות איומיו של תור, זאת לאחר שהספיק להאשים מספר אלים בגילוי עריות ולהצהיר כי שכב עם שלוש אלות נשואות.
סביר להניח שהפרטים העסיסיים אודות האלים לא היו חלק מקובל מהמסורת וכי הפואמה הייתה קומית ברוחה.
דמותו של לוקי מוצגת כמפיץ שמועות, מחרחר ריב וחסר תועלת.
מותו של האל בלדר והרגנארוק
הראגנארוק, סיפור אחרית הימים של המיתולוגיה הנורדית, מתאר את הקרב הסופי בין האלים ובעלי בריתם ולבין הענקים, המתים ומגוון מפלצות.
בסיפור מסגרת זה, תופס לוקי את אחד התפקידים המרכזיים ופעולותיו מניעות את העלילה.
בנוסף, דמותו של לוקי כפי שהיא מוצגת בסיפור שונה באופן מהותי מדמותו בשאר הסיפורים.
ראשית, לוקי הוא אביהם של פנריר, יורמונגנד והל, ואלה יביאו אסון על האלים בזמן הקרב.
שנית, לפי האדה הפרוזאית, לוקי אחראי למותו של האל בלדר.
פעילותיו בסיפור זה נעשו זדוניות: הוא מצא דרך להרוג את בלדר, השתמש באחיו העיוור כדי לבצע את תוכניתו כך : אמו של בלדר, פריג, פחדה שמישהו יפגע בבלדר, ולכן ביקשה מכל האנשים והדברים בעולם שלעולם לא יפגעו בבלדר, האלים הכו אותו למטרת שעשוע והוא יצא ללא פגע.
לוקי גילה שצמח הדבקון הלבן לא נשבע לפריג, לכן לוקי הכין ממנו חץ.
לוקי כיוון את הוד, אחיו העיוור של בלדר, לבלדר, והוד ירה את החץ לכיוונו.
לוקי גם מנע את חזרתו של בלדר מעולם המתים.
לוקי ניסה להימלט מזעם האלים, התחבא במקומות שונים ושינה צורות לכל מיני בעלי חיים.
בזמן ששהה באחד ממקומות המחבוא, המציא לוקי את רשת הדיג.
בעזרת רשת זו נתפס לבסוף, לאחר ששינה את צורתו לצורת דג הסלמון.
מקורות אחרים לא קושרים את לוקי למותו של בלדר והעונש הכבד אותו הוא מקבל לא זוכה כלל להסבר.
כדי להענישו, הופכים האלים את בנו של לוקי, ואלי, לזאב ומשסים אותו בבנו השני נַארְוִי.
לוקי נכלא במערה ונכבל על ידי קרביו של נַארְוִי.
נחש ארסי הוצב מעליו ומטפטף טיפות ארס על פניו של לוקי.
אשתו סיגוּן, נשארה איתו ואספה את טיפות הארס בקערה.
אולם, כאשר התמלאה הקערה וסיגוּן רוקנה אותה, פגעו טיפות הארס בפניו של לוקי.
לוקי רועד מהכאב ויוצר את רעידות האדמה בעולם.
באירועי הרגנארוק משתחרר לוקי מכבליו ומוביל את המתים מהלהיים לשדה הקרב.
לוקי והאל היימדאל הורגים אחד את השני בקרב זה.
דמותו של לוקי מופיעה במספר מקורות נוספים.
הבלדה "סיפורו של לוקי" (Lokka táttur), שמקורה במאה ה-18 באיי פארו (אך ייתכן שהיא מבוססת על מסורות עתיקות), מספרת על העזרה אותה מושיט לוקי לאיכר במאבקו בענק הרוצה לגזול את בנו.
זאת, לאחר שהאל אודין והאל הוניר לא הצליחו לעזור.
לוקי מתואר כידיד האנושות והאיכר ואשתו מחבקים אותו בסוף הסיפור.
שמו של לוקי מופיע גם בלחש מאזור אנגליה.
הלחש מערב מסמור שלוש פרסות למיטת חולה ונקישה עליהן עם פטיש תוך כדי אמירת השורות הבאות (ללחש יש מספר גרסאות שונות מעט):
הפטיש, נשקו של תור, והשם ווֹד, צורת הגייה של אודין, יוצרים רושם כי מדובר בשאריות של מסורות אליליות אשר התערבבו עם הנצרות.
עם זאת, צורת החריזה של הפואמה מצביעה כי תקופת כתיבתה מאוחרת יחסית, העובדה כי לוקי לא הוזכר כמעט מחוץ לסקנדינביה והאפשרות כי שמו פשוט הותאם כדי להתאים לחריזה מחזקים את הטענה של מספר חוקרים כי לא מדובר בלחש עתיק.
סיפור יצירת העולם מתאר כיצד שלושה אלים – אודין, הוֹניר ולוֹדוּר – הפיחו חיים בשני עצים כדי ליצור את האדם והאישה הראשונים.
כל אחד מהאלים העניק בתורו תכונה אחרת לעצים.
האל לוֹדוּר לא מופיע בשום מקום אחר במיתולוגיה והיה אחראי למתן החום (או הדם, תלוי בתרגום) והצבע הטבעי.
בגלל התפקיד החשוב בסיפור והאנונימיות של האל, מדובר ככל הנראה בשם לא ידוע של אחד האלים המוכרים ואחת הטענות היא כי מדובר בלוקי.
אולם תפקיד זה מאוד לא אופייני ללוקי וישנם אלים אחרים המתאימים לא פחות לתפקיד
מקור נוסף לסיפורים ממיתולוגיה הוא ספרו של סַקְסוֹ גְרַמַטיקוּס ה"גֵסְטַה דַנוֹרוּם", אשר נכתב במחצית השנייה של המאה ה-12. בדומה לסנוֹרי סטוּרְלסוֹן, מחבר האדה הפרוזאית, גם סַקְסוֹ גְרַמַטיקוּס ניסה לתאר את האלים כבני אדם יוצאי דופן אשר הפכו עם הזמן לאלים במחשבתם של האנשים.
אולם גישתו של סנורי סטורלוסון כלפי האלים עדינה ומכבדת יותר.
דמותו של לוקי לא מופיעה ישירות בגֵסְטַה דַנוֹרוּם אבל מספר דמויות קשורות אליו באופן חזק.
באחד הסיפורים, אודין מגלה את עצמו ודמות בשם מיט-אודין, הידועה "בתעלולי להטוטים", מנצלת את ההזדמנות ותופסת את מקומו.
השם לא מופיע בשום מקור אחר ולוקי הוא היחיד אשר ידוע בתעלולים כלשהם.
בסופו של דבר חוזר אודין, מיט-אודין נמלט לפינלנד ושם נהרג.
בסיפור אחר, הגיבור תוֹרְקילוּס (כנראה תור) יורד לעולם התחתון כדי להתעמת מול ענק בשם אוּטְגַרְדַה-לוקי ולקחת שערה מזקנו.
אוּטְגַרְדַה-לוקי נמצא במערה, כבול בשלשלאות ומוקף בנחשים ארסיים – בדומה לאופן בו נכבל לוקי.
נראה כאילו סקסו איחד שני סיפורים שונים.
הסיפור השלישי הוא תיאור של מותו של בלדר והוא לא כולל את לוקי.
בסיפור זה, בלדר נהרג בקרב מול אחיו הוד על ליבה של אישה.
ייתכן שסַקְסוֹ גְרַמַטיקוּס הכיר מסורת בה לוקי לא אחראי למותו של בלדר, זאת בשונה ממה שמציגה האדה הפרוזאית.
דמותו של לוקי מופיעה תחת השם לוֹגה בשלושה מתוך ארבעת חלקי האופרה טבעת הניבלונג של המלחין ריכארד ואגנר.
לוקי מוצג כאל האש ושמו באופרה קשור לענק האש לוֹגי עמו התחרה לוקי בתחרות אכילה.
לוג משחק תפקיד בחלק הראשון – "זהב הריין" – ומוזכר בחלקים השני והרביעי.
היות שהסיפור כולו מבוסס על המיתולוגיה, גם תפקידו של לוגה דומה.
תחבולותיו וערמומיותו עוזרות לאלים להיחלץ ממצבם ומניעות את העלילה.
קשה להגדיר לאיזה קבוצת אלים השתייך לוקי, האלים (האייסיר), הענקים או הוואניר.
הוריו היו ענקים, אך יחסים בין אלים וענקים היו דבר מקובל.
הענקית יַרְנְסַאחַה היא מאהבתו של תור והענקית/אלה סקאד'י היא אשתו של האל נְיוֹרְד.
עם זאת, כל היחסים המעורבים בין אלים וענקים היו תמיד חד צדדיים – האלים לקחו לעצמם ענקיות כבנות זוג, ולא הרשו לאלות להתחתן עם ענקים.
בשונה מאלים אחרים שנולדו מיחסים מעורבים (כגון מאגני, בנו של תור), גם אביו של לוקי היה ענק.
מצד שני, אבי האלים אודין היה צאצאו של הענק יימיר ועדיין נחשב לאחד האייסיר.
הבעיה בהגדרת טבעו של לוקי עמוקה עוד יותר ואינה מסתכמת רק בהגדרת השתייכותו לקבוצת אלים כלשהי.
לוקי הוא היחיד המשנה את מינו וכלל לא ברור אם הוא אויב האלים או ידיד לא מוערך.
בדומה לתכסיסנים אחרים במיתולוגיות אחרות, לוקי אינו מוגבל על ידי הגבלים אשר חלים על שאר היצורים, אלים או בני תמותה.
הוא חוצה את כל הגבולות ובכך מגדיר אותם.
לא היו ללוקי סוגדים או פולחן ידועים בזמנים בהם נכתבו הסיפורים, ובשונה מאלים אחרים, שמו לא השפיע על שמות אנשים או מקומות.
עם זאת, מזכירים לעיתים המקורות הכתובים את לוקי כאחד האייסיר.
נוסף על כל זאת, לוקי נבדל גם באופי צאצאיו.
ילדיו של לוקי מהווים קבוצה מוזרה – סוס בעל שמונה רגליים, זאב, נחש, האלה הל וגם נַארְוִי ו-וַאלי האלמוניים – חלקם עומד לצד האלים וחלקם פועל נגדם.
זאת בשונה מאלים אחרים אשר הולידו צאצאים "נורמליים" יותר.
סברה נוספת המנסה להסביר את טבעו של לוקי טוענת כי הוא בעצם פן אחר של האל אודין.
לפי תיאור זה, לוקי מבצע את כל הדברים אותם האל אודין יודע כי יש לבצע ואולם לא מסוגל לבצעם בעצמו.
לדוגמה, בלי עצתו הפרגמטית של לוקי, לא היו נבנות חומות אסגארד.
דוגמה חשובה יותר היא סיפור הראגנארוק.
האל אודין, מודע לכך שאין ביכולתו למנוע את הקרב ואת תוצאותיו ההרסניות מחליט להעביר את בלדר והוֹד לעולם המתים כדי שאלה ישרדו.
מכיוון שאין ביכולתו לבצע את תוכניתו, עוזר לו בכך לוקי וגם נוטל על עצמו את העונש.
לוקי נקשר לא אחת למוטיב האש אך מדובר בקשר שנמצא בעיקרו מחוץ למקורות.
פרט לתחרות האכילה מול ענק האש לוֹגי, אין במקורות שום קשר ישיר בין לוקי לאש והאטימולוגיה המקובלת לשמו אינה קושרת אותו לאש.
עם זאת, ניתן לראות בבירור כי הכאוטיות בדמותו של לוקי, החום אשר העניק לוֹדוּר (לפי הסברה הרווחת, שם אחר ללוקי) לבני האדם הראשונים והתועלת המעורבת בסכנה ונזק המופיעים בסיפורים על לוקי – קשורים כולם לאש.
ניתן לזהות דמויות הדומות ללוקי מבחינת התנהגותו ותפקידו בחברת האלים גם במיתולוגיות אחרות, שכן דמות התעלולן מופיעה במקומות רבים.
דוגמאות ניתן למצוא בדמות זאב הערבות והעורב במיתולוגיות של שבטי האינדיאנים, אֶשוּ ואַנַנְסי מהמיתולוגיה האפריקאית, מלך הקופים מהמיתולוגיה הסינית והרמס מהמיתולוגיה היוונית.
כמו לוקי, גם דמויות אלו עוברות על חוקים רבים ומבצעות תעלולים המכניסים אלמנטים קומיים לסיפורים.
בנוסף, ניתן למצוא דמיון רב בין לוקי ופרומתאוס, אם כי כאן הדמיון הוא בתפקיד אותו הם ממלאים ולא באופי הדמות.
שניהם מיטיבים עם בני האדם, קשורים לנושא האש ונענשים בצורה אכזרית על ידי האלים.
לוקי, דמות בדיונית המבוססת על האל הנורדי, מופיעה בחוברות הקומיקס "תור" בהוצאת מארוול קומיקס.
לפי הקומיקס, לוקי הוא בנו המאומץ של אודין ואחיו החורג של תור, כאשר למעשה הוא בן גזעם של ענקי הכפור מניפלהיים, אויביהם של בני ממלכת אסגארד.
כפי שתואר בסרט "ת'ור", לאחר שאודין שוקע בתרדמת ותור נמצא בגלות בכדור הארץ, לוקי הופך לשליטה של אסגארד.
דמותו של לוקי חוזרת ומופיעה בשאר סדרת סרטי "ת'ור", כמו גם בסרט "הנוקמים", ובהם הוא מגולם על ידי השחקן האנגלי טום הידלסטון.
דמותו של לוקי מופיעה במספר ספרים, כגון "מסכתו של לוקי" ו"דונרג'ק", שניהם מאת רוג'ר זילאזני, "אלים אמריקאים", "מגנס צ'ייס והאלים של אוסגרד" מאת ריק ריירדן, ניל גיימן ו"גאות הדם" מאת מלוין בריג'ס.
דמותו של לוקי מופיעה בקומיקסים של חברת מארוול ובשיריהן של מספר להקות, כגון מנוור ות'ריון.
גיבור הסרט "המסכה" (בכיכובו של ג'ים קארי) מוצא מסכה בה כלואה נשמתו של לוקי.
המסכה מעניקה ללובש אותה כוחות מיוחדים ואופי ליצני (כך גם בסדרת האנימציה באותו שם).
לוקי אף מופיע כדמות בסרט ההמשך, "המסכה חוזרת", בו הוא מגולם על ידי אלן קאמינג.
הסרטים והסדרה מבוססים על קומיקס באותו שם.
על שמו של לוקי קרויים שני הרים:
הר לוקי – הר הגעש הפעיל הגדול ביותר במערכת השמש.
הר הגעש נמצא על איו, אחד מירחיו של צדק.
הר לוקי – הר ברכס אסגארד בארץ ויקטוריה שבאנטארקטיקה
לוקי היה אחד השמות שהוצעו לפלנטה העשירית במערכת השמש.
לוקי היה שם קוד לאחד המחשבים של חברת סינקלייר.
המחשב היה אמור להיות ZX Spectrum משופר ונועד להתחרות מול חברת אמיגה בשנות ה־1980. לא ברור אם השם נלקח מהמיתולוגיה הנורדית או שנוצר כצורת הגייה ל־LOWCC, קיצור של Low-cost Colour Computer ("מחשב צבעוני נמוך מחיר").
"לוקי 7" היה הכינוי שבחר לעצמו רוג'ר צ'ארלס בל , אשר הטמין פצצות באי הנסיך אדוארד בין השנים 1988 עד 1996.
לוקי הוא שמו של אחד משני המלאכים הסוררים שהושלכו מגן עדן, בגילומו של מאט דיימון, בסרט "דוגמה" משנת 1999.
לוקי מופיע במספר סדרות טלוויזיה, כגון "סטארגייט SG-1", "על טבעי", "מייטי מקס", "הרקולס: המסעות המופלאים" ו"יו-גי-הו!".
דמות בשם לוקי היא הדמות הראשית בסדרת אנימציה יפנית בשם "The Demon Detective Loki Ragnarok".
דמותו של לוקי מופיעה בקומיקס "סנדמן" של ניל גיימן, שם אודין מזמן אותו ואת ת'ור על מנת לעזור לו לקנות את ממלכת גיהנום לאחר שלוציפר מחליט לפרוש וסוגר אותה.
לאחר מכן הוא גם רוצח את אחד מאלי הרעם היפנים וגונב את זהותו כדי לברוח ממאסרו הנצחי מתחת לאדמה וגם מכיוון ש"תמיד היה לו משהו נגד אלי רעם".
בסדרה "פאוור ריינג'רס מבצע הילוך על" לוקי ות'ור מופיעים במספר פרקים.
באחד מהם לוקי מתאהב בריינג'רית הצהובה ומציע לה להתחתן איתו תמורת הפטיש של ת'ור.
במשחק God of War משנת 2018, מתגלה כי שמו המולד של דמות המשנה אטריאוס היא "לוקי", שם שניתן לו מאימו הענקית מיוטנהיים.
באנימה וואן פיס מופיעה דמותו של לוקי כנסיך אכזר של מדינת הענקים שמטרתו להשמיד את העולם.
בגנטיקה, לוקוס (לוקוסים ברבים) הוא מיקום ספציפי וקבוע בכרומוזום שבו נמצא גֵּן מסוים או סמן גנטי.
כל כרומוזום נושא גנים רבים, כאשר כל גן תופס מיקום או לוקוס אחר.
בבני אדם, המספר הכולל של גנים המקודדים לחלבון בסט הפלואידי שלם של 23 כרומוזומים מוערך ב-19,000–20,000.
לגנים עשויים להיות גרסאות מרובות הידועות בשם אללים, וניתן לומר שאלל נמצא בלוקוס מסוים.
תאים דיפלואידים ופוליפלואידים שלכרומוזומים שלהם יש את אותו אלל בלוקוס ספציפי נקראים הומוזיגוטים ביחס לאותו לוקוס, בעוד שתאים שיש להם אללים שונים באותו הלוקוס נקראים הטרוזיגוטים.
הרשימה המסודרת של לוקוסים הידועים בגנום מסוים נקראת מפת גנים.
מיפוי גנים הוא תהליך של קביעת הלוקוס או הלוקוסים הספציפיים האחראים לייצור פנוטיפ או תכונה ביולוגית מסוימת.
מיפוי אסוציאציות, הידוע גם בשם "מיפוי של תאחיזה לא שוויונית", הוא שיטה למיפוי לוקוסים של תכונות מורכבות המנצלת את ההיסטוריה של התאחיזה הלא שוויונית כדי לקשר פנוטיפים (מאפיינים הנראים כלפי חוץ) לגנוטיפים (המרכיב הגנטי של אורגניזמים), ולחשוף אסוציאציות גנטיות.
הזרוע הקצרה של הכרומוזום נקראת זרוע p (p arm או p-arm) בעוד שהזרוע הארוכה נקראת זרוע q (q arm או q-arm).
המיקום הכרומוזומלי של גן טיפוסי, למשל, עשוי להיכתב 3p22.1, שבו:
22 = אזור 2, רצועה 2 (נקרא כשתיים שתיים ולא כעשרים ושתיים)
לפיכך הלוקוס של הדוגמה לעיל ייקרא כ-"שלוש P שתיים שתיים נקודות אחת".
הרצועות הציטוגנטיות הן אזורים בכרומוזום העשירים ב-DNA משועתק (אאוכרומטין) או ב-DNA ארוז (הטרוכרומטין) הם מופיעים בצורה שונה בצביעה (לדוגמה, אאוכרומטין נראה לבן והטרוכרומטין נראה שחור בצביעת גימזה).
הרצועות נספרות מהצנטרומר החוצה לכיוון הטלומרים.
p המיקום הוא על הזרוע הקצרה של הכרומוזום (הסבר נפוץ הוא שה-p מייצג petit, כלומר "קטן" בצרפתית).
q מציינת את הזרוע הארוכה (נבחרה כאות הבאה באלפבית אחרי p, נאמר גם ש-q מייצג queue, כלומר "זנב" בצרפתית).
22.1 המספרים שאחרי האות מייצגים את המיקום על הזרוע: אזור 2, פס 2, תת-פס 1. ניתן לראות את הרצועות תחת מיקרוסקופ כאשר הכרומוזום מוכתם בצורה מתאימה.
כל אחד מהפסים ממוספר, החל מ-1 עבור הפס הקרוב ביותר לצנטרומר.
תת-פסים ותת-תת-פסים נראים לעין ברזולוציה גבוהה יותר.
טווח של לוקוסים מצוין בצורה דומה.
לדוגמה, הלוקוס של הגן OCA1 עשוי להיכתב כ-"11q1.4-q2.1" כלומר הוא נמצא על הזרוע הארוכה של כרומוזום 11, איפשהו בטווח מתת פס 4 של אזור 1 ועד תת-פס 1 של אזור 2.
הקצוות של כרומוזום מסומנים ב-"pter" ו-"qter" ולכן "2qter" מתייחס לקצה הזרוע הארוכה של כרומוזום 2.
לוקומוטיב סופיה (בבולגרית: ПФК "Локомотив" София) היא קבוצת כדורגל בולגרית מעיר הבירה סופיה, אשר נוסדה ב-28 באוקטובר 1929 ומשחקת בליגת העל הבולגרית.
הקבוצה נוסדה בשם "ז'.ס.ק" (ЖСК) כקבוצתם של עובדי מסילות הברזל של בולגריה.
בשנת 1969 אוחדה עם סלביה סופיה, אך נפרדה ממנה שנתיים מאוחר יותר.
בעונת סיימה לוקומוטיב במקום הרביעי בליגת העל הבולגרית והעפילה למוקדמות גביע אופ"א.
לאחר שעברה את מקדוניה גורצ'ה פטרוב בסיבוב המוקדמות הראשון, הוגרלה בסיבוב המוקדמות השני להתמודד באוגוסט 2006 מול בני יהודה תל אביב מליגת העל הישראלית.
לאחר ניצחון כפול על בני יהודה (2-0, 4-0), העפילה לסיבוב הראשון בגביע אופ"א בו הפסידה לקבוצת פיינורד והודחה מהטורניר.
לוקוס: כתב העת של תחום המדע הבדיוני והפנטזיה הוא כתב עת העוסק בתחומי מדע בדיוני ופנטזיה, כולל מאמרים נרחבים בנושאים אלה, ומכסה את תחומי ספרות המדע הבדיוני וכתבי עת העוסקים בנושאים אלה.
כתב העת מגדיר עצמו כפנזין.
מתפרסם בתדירות חודשית מאז שנת 1968 ומאופיין במסגרת אדומה בוהקת.
בין התחומים הנכללים בכתב העת:
חדשות ההוצאה לאור של ספרי מדע בדיוני, פנטזיה ואימה.
ראיונות עם סופרים ותיקים ומוכרים, לצד ראיונות עם סופרים חדשים.
לעיתים מופיעים גם ראיונות עם אישים בולטים בתעשייה, כמוציאים לאור או מאיירים.
ביקורת ספרים על כ-20–25 כותרים חדשים.
רשימות הספרים הנמכרים ביותר בארצות הברית ואנגליה בחודש האחרון.
רשימת ספרים העתידים לצאת בשלושת החודשים הקרובים.
תמונות וסיפורים מכנסים עולמיים בתחום.
יוזם המגזין הוא צ'ארלס מ.