tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
על פי סוכנות הידיעות פארס האיראנית, נכון ל-2013 יש לזרוע 65,000 לוחמים.
באוקטובר 2023, ניקולס בלנפורד, מומחה לחזבאללה, העריך שבזרוע הצבאית משתתפים כ-60,000 לוחמים.
בנוסף, בלנפורד שיער כי מאגר הטילים והרקטות עלה מ-14,000 בשנת 2006 ל-150,000 בשנת 2023. לעיתים קרובות חזבאללה מתואר כעוצמתי יותר מבחינה צבאית מאשר צבא לבנון.
איש הצבא הישראלי גוי צור כינה את חזבאללה "קבוצת הגרילה הגדולה בעולם".
ביוני 2024, יונתן שנצר ודוד דאוד, 2 כתבים מארגון הקרן להגנה על דמוקרטיות (FDD) , שיערו כי לחזבאללה ארסנל של 200,000 רקטות וטילים, צי של כטב"מים וכ-1,500 כלי נשק מונחים.
בעקבות מלחמת חרבות ברזל עם ישראל פחת מספר הרקטות והטילים ברמה ניכרת לפי הערכות לפחות מ-20% מגודלו לפני המלחמה, כמו כן נהרגו ונפצעו רבים מלוחמי ומפקדי חזבאללה.
מועצת הג'יהאד אחראית על קביעת המדיניות הצבאית והפעלת הכוח המבצעי של יחידות חזבאללה השונות.
בעבר פיקד על חזית הדרום היית'ם עלי טבטבאי.
יחידת נַסר – היחידה אחראית על אזור הגזרה המזרחית של דרום לבנון מקו הליטני ועד הגבול עם ישראל.
יחידת עזיז – היחידה אחראית על אזור הגזרה המערבית של דרום לבנון מקו הליטני ועד הגבול עם ישראל.
היחידה הימית (יחידה 7900) – נקראת גם "יחידת טילי חוף-ים".
אמונה על הפעלת טילי יאחונט, וצוותי קומנדו ימי.
התיק הימי (יחידה 1200) – פעלה תחת מעטה חשאיות וכיסוי אזרחי, תוך שימוש במכון ימי אזרחי בלבנון להכשרת פעיליה.
המידע, שעלה מחקירת עמאד אמהז, מצביע על כך שהיחידה פועלת במימון וניהול ישיר של כוח קודס האיראני, כחלק ממאמץ אסטרטגי לבנות זרוע ימית התקפית לחזבאללה.
מפקד על היחידה עלי עבד אל-חסן נור א-דין.
עקב כיבוש אזורי פעילות היחידה ב-7 בדצמבר כחלק ממבצע הרתעת התוקפנות היחידה פורקה.
בעבר פיקד על היחידה ח'ליל יוסף חרב.
המועצה המבצעת משמשת כזרוע האזרחית של הארגון.
המועצה אחראית על הפעלת ארגון הבריאות האסלאמי, אגודות הספורט, מוסדות חינוך, צדקה ורווחה, ובהם הקמת בתי ספר ומדרשות, תפעול בתי חולים, ושירותים סוציאליים שונים.
מוסד השהיד – אחראי על תמיכה במשפחות שהידים
מוסד הפצועים – אחראי על תמיכה בפצועי הארגון, שנכון ל-2019 מספרם מוערך בכ-9,000
ג'יהאד הבנייה – עוסק במיזמי שיקום ובנייה, ובסיוע נרחב לחקלאים.
מרכז את הפעילות האזרחית, הרפואית של חזבאללה.
תחומי האחריות של ארגון תחומה במתן שירותים רפואיים מסובסדים, הפעלת בתי חולים ומרפאות בריכוזי האוכלוסייה השיעית בלבנון.
מפעילה את ארגוני הספורט של חזבאללה, משמשת כתנועת חינוך ספורטיבית לבני נוער שיעיים המכינה את הנוער לפעילות והשתלבות בזרוע הצבאית של הארגון.
בין פעילויות הספורט ניתן למנות: אמנויות לחימה, ריצה, וגלישה בחבל.
תנועת הצופים של חזבאללה, משמשת כתנועת הנוער של הארגון.
התנועה פועלת להטמעת האידאולוגיה של חזבאללה.
לאחר גיל 16 חניכים רבים מצטרפים היישר לפעילות הצבאית של חזבאללה.
מפקדי היחידות מאתרים את החניכים הבולטים, "מסמנים" אותם ומגייסים אותם ליחידות הצבאיות השונות של חזבאללה.
שםתפקידנעים קאסםהמזכיר הכללי של חזבאללהמוחמד חיידר (אבו עלי חיידר)רמטכ"ל בפועל של חזבאללה וראש מערך המבצעיםופיק ספאלשעבר ראש מנגנון הביטחון המרכזי ומפקד היחידה לקישור ותיאום של חזבאללה.
התפטר מתפקידו בפברואר 2026.חוסיין אל-עבדאללהמפקד היחידה לקישור ותיאום של חזבאללה, החליף את ופיק ספא שהתפטר.טלאל חמיהקצין המודיעין הראשי של חזבאללה ואחראי על פיגועי החוץ של הארגון;
בכירים בארגון שנהרגו, מתו או הודחו
סובחי א-טופיילי – מזכ"ל חזבאללה הראשון.
הוחלף מתפקידו ב-1991 והודח מהארגון ב-1998.
עבאס מוסאווי – מזכ"ל חזבאללה השני בשנים 1991–1992. נהרג בסיכול ממוקד במבצע שעת לילה על ידי ישראל.
עימאד מורנייה – ראש הזרוע הצבאית של חזבאללה.
היה אחראי לתכנון וביצוע פעולות טרור רבות בלבנון וברחבי העולם וכתוצאה מכך הפך לאחד הטרוריסטים המבוקשים בעולם, ועמד בין היתר בראש רשימת הטרוריסטים המבוקשים ביותר על ידי ה-FBI.
נהרג ב-12 בפברואר 2008 פיצוץ מכונית בדמשק בהתנקשות שבוצעה במשותף בידי ה-CIA והמוסד.
חסאן א-לקיס – ראש יחידת התקשורת בחזבאללה והאחראי על הרכש הצבאי בארגון.
נהרג בהתנקשות ב-4 בדצמבר 2013.
ג'יהאד מורנייה – מפקד גזרת הגולן בחזבאללה ובנו של עימאד מורנייה.
נהרג בסיכול ממוקד במהלך מלחמת האזרחים בסוריה ב-18 בינואר 2015 בפעולה שמיוחסת לישראל.
מוחמד עיסא – מחזיק תיק סוריה ועיראק בחזבאללה.
סמיר קונטאר – השתתף בפיגוע בנהריה ב־22 באפריל 1979, ב-2015 הוכרז על ידי ארצות הברית כ"טרוריסט בינלאומי".
ב-19 בדצמבר 2015 נהרג בפיצוץ בג'רמאנה, סוריה, במהלך מלחמת האזרחים שהתחוללה במדינה.
מוסטפא בדר א-דין – אחראי על מנגנון החוץ של הארגון.
היה אחד האנשים המרכזיים בארגון.
פעל יחד עם עימאד מורנייה במבצעי טרור רבים, בהם חטיפת אישים מערביים ופעולות טרור במפרץ הפרסי.
ב-12 במאי 2016 נהרג בפיצוץ בקרבת נמל התעופה הבינלאומי של דמשק.
עלי עטווה – בכיר חזבאללה שהיה מעורב בחטיפת טיסה 847 של TWA, מת מסרטן ב-8 באוקטובר 2021.
ויסאם א-טוויל – מפקד בכיר בכוח רדואן.
נהרג בח'רבת סלם, לבנון, בסיכול ממוקד במהלך הלחימה בחזית הצפונית במלחמת חרבות ברזל ב-8 בינואר 2024.
עלי עבד אל-חסן נעים – סגן ראש מערך הטילים, חוסל באל-באזוריה, לבנון, ב-29 במרץ 2024.
טאלב סאמי עבדאללה – מפקד יחידת "נַסר", בליל 11 ביוני 2024 נהרג בסיכול ממוקד בידי חיל האוויר הישראלי.
אבו נעמה נאסר – מפקד יחידת "עזיז".
נהרג בסיכול ממוקד במהלך החזית הצפונית במלחמת חרבות ברזל, ב-3 ביולי 2024.
פואד שוכר – רמטכ"ל חזבאללה, ב־30 ביולי 2024 חוסל בתקיפה ישראלית בביירות.
אבראהים עקיל – מפקד מערך המבצעים, נהרג בסיכול ממוקד של צה"ל במבצע חיצי הצפון, בעת שנועד עם מפקדי כוח רדואן במרתף בביירות, ב-20 בספטמבר 2024.
אבו חסן סמיר (אחמד והבי) – ראש יחידת ההדרכה בחזבאללה, חוסל יחד עם אבראהים עקיל בביירות, ב-20 בספטמבר 2024.
אבראהים קובייסי – ראש מערך הטילים.
חוסל בסיכול ממוקד של חיל האוויר הישראלי במהלך מבצע חיצי הצפון ברובע הדאחייה של ביירות ב-24 בספטמבר 2024.
עבאס אבראהים שרף א-דין – סגן ראש מערך הטילים לאחר עלי עבד אל-חסן נעים, חוסל יחד עם אבראהים קובייסי ב-24 בספטמבר 2024.
מוחמד חוסיין סרור – ראש המערך האווירי.
חוסל בסיכול ממוקד ברובע הדאחייה בביירות ב-26 בספטמבר 2024 במסגרת מבצע חיצי הצפון.
חסן נסראללה – מזכ"ל הארגון, חוסל במבצע סדר חדש, ב-27 בספטמבר 2024.
עלי כרכי – מפקד החזית הדרומית, חוסל במבצע סדר חדש, ב-27 בספטמבר 2024.
נביל קאוק – ראש יחידת הביטחון המונע, חוסל ב-28 בספטמבר בסיכול ממוקד של חיל האוויר הישראלי במסגרת מבצע חיצי הצפון.
מוחמד ג'עפר קסיר – מפקד יחידת 4400, גם היה המפקד הבכיר ביותר של חזבאללה בסוריה, חוסל בביירות ב-1 באוקטובר 2024.
מוחמד ראשיד סכאפי – ראש מערך הקשר, חוסל בבירות ב-3 באוקטובר 2024.
האשם ספי א-דין – המחליף של נסראללה בתור מזכ"ל חזבאללה, חוסל בדאחייה ב-4 באוקטובר 2024.
חוסיין עלי הזימה – ראש מערך המודיעין, חוסל יחד עם האשם ספי א-דין בדאחייה ב-4 באוקטובר 2024.
סהיל חוסיין חוסייני – ראש מערך המטה.
הוא נהרג בידי חיל האוויר הישראלי בסיכול ממוקד במסגרת מבצע חיצי הצפון ב-7 באוקטובר 2024.
מוסטפא אחמד שחאדי – סגן מפקד כוח רדואן, חוסל בנבטיה ב-30 באוקטובר 2024.
סלים עיאש – בכיר ביחידה 121, יחידת החיסולים, הורשע על ידי בית דין בין-לאומי מיוחד ברצח ראש ממשלת לבנון, רפיק אל-חרירי, בשנת 2005. חוסל בתקיפת צה"ל בעיירה אל-קוסייר בסוריה, סמוך לגבול הלבנוני ב-10 בנובמבר 2024.
עלי מוסא דקדוק – מפקד "תיק הגולן", חוסל בדמשק, סוריה ב-10 בנובמבר 2024.
מוחמד עפיף – דובר ואחראי מערך התעמולה, חוסל בסיכול ממוקד ב-17 בנובמבר 2024 בביירות, לבנון במסגרת מבצע חיצי הצפון.
מוחמד עלי חמאדי – מפקד גזרת מערב הבקאע, אחד מחוטפי טיסה 847 של TWA ונכלל ברשימת המחבלים המבוקשים ביותר של ה-FBI.
חוסיין אל-ח'ליל (אבו עלי ג'וואד) – שומר ראשו וחתנו של חסן נסראללה, זכה לכינוי "מגן האדון".
נהרג בסיכול ממוקד של חיל האוויר באיראן ב-21 ביוני 2025 במהלך מבצע עם כלביא.
היית'ם עלי טבטבאי – מפקד הזרוע הצבאית של חזבאללה.
בעבר היה מפקד מערך המבצעים, כוח רדואן ויחידה 3800. נהרג בסיכול ממוקד של חיל האוויר ברובע הדאחייה שבביירות, ב-23 בנובמבר 2025.
היקף ההכנסות של חזבאללה נאמד בשנת 2013 בכ-800 מיליון עד מיליארד דולר לשנה, אך בעקבות החרפת העיצומים נגד איראן נקלע הארגון החל משנת 2019 למשבר כלכלי ותקציבו קוצץ בעשרות אחוזים.
איראן – מקור המימון העיקרי (70% עד 90%) באמצעות גופים ממשלתיים: משמרות המהפכה ומשרד החוץ, וקרנות צדקה חצי-ממשלתיות.
יש האומדים את היקף הכספים שהועברו מאיראן לחזבאללה בשנים 1982–2012 בכשלושים מיליארד דולר.
פעילות פלילית בלבנון וברחבי העולם, המבוצעת על ידי פעילי חזבאללה, בעיקר בתחום הסחר בסמים וזיוף כספים.
גיוס כספים בלבנון וברחבי העולם באמצעות קרנות צדקה וקהילות שיעיות.
היקף התרומות נאמד במיליונים בודדים.
המוקדים העיקריים הם בחוף השנהב וב"משולש הגבולות" באמריקה הלטינית, המשמשים גם כנקודת מעבר לכוח-אדם ולאספקה וכן לאימון.
הלבנת הון באמצעות בנקים ועמותות, בהן בולטת אל-קרד אל-חסן (מוסד פיננסי).
חזבאללה אחסן מאות מיליוני דולרים בבונקרים ומרתפים מתחת לבניינים ברובע הדאחייה בביירות.
פעילות עסקית לגיטימית, כגון עסקי נדל"ן, סחר בנפט, ובעלות על עסקים קטנים.
תקצוב מממשלת לבנון, באמצעות "סיעת הנאמנות להתנגדות" – נציגת חזבאללה בפרלמנט הלבנוני, למימון פרויקטים בקרב ריכוזי האוכלוסייה השיעית השייכים לארגון.
ארגון חזבאללה משתמש בין היתר בחברות לבנוניות לשם הלבנת פעולותיו ברחבי העולם.
בין החברות העיקריות חברת "בַּיְת אל-מַאל" וחברת "יוסר".
ב-7 בספטמבר 2006 הקפיא משרד האוצר האמריקני את נכסיהן בארצות הברית והטיל חרם כלכלי על חברות אלו.
בנובמבר 2014 פרסם המגזין פורבס-ישראל מחקר מקיף שעל פיו מייצר ארגון חזבאללה כחצי מיליארד דולר בממוצע מדי שנה מפעילותו הכלכלית ומדורג במקום הרביעי מבין ארגוני הטרור בעולם מבחינת הכנסות שנתיות.
הפעילות הקרימינלית של הארגון הכוללת בין השאר הלבנות הון, זיוף שטרות וניירות ערך, סחר בנשק, גניבת מכוניות, הברחות ובעיקר ייצור וסחר סמים, מזרימה לחזבאללה עוד מאות מיליוני דולרים מדי שנה.
בדצמבר 2017 עדכן פורבס-ישראל את רשימת ארגוני הטרור העשירים בעולם.
מהתחקיר המעודכן עולה כי נכון לסוף שנת 2017 ארגון חזבאללה הוא ארגון הטרור העשיר ביותר, עם היקף הכנסות שנתי של כ-1.1 מיליארד דולר.
על פי התחקיר המקיף איראן מימנה קרוב ל-75% ממקורות ההכנסה של חזבאללה (שעמדו אז על כ-800 מיליון דולר בשנה).
עוד מאות מיליוני דולרים נוספים זורמים לקופת הארגון מפעילות פלילית – בעיקר סחר בסמים.
בדומה להתנהלות מפלגות לבנוניות אחרות בעבר, חלק מאנשי חזבאללה עוסקים בענפי פשיעה שונים, המכניסים להם כסף קל.
עם זאת, חלק ממקורות המימון של חזבאללה כארגון מגיע מסחר בסמים.
לבנון ידועה כמדינת סמים, וחזבאללה, לטענת גורמי ביון מערביים, שולט בתחום זה: אנשיו המגיעים מקרב חמולות שיעיות עוסקים בגידול, יבוא חומרי גלם, ייצור והפצת סמים.
עשרות מעבדות קיימות בפרט באזור העיירה בעלבכ, הנחשבת לבירת הסמים של לבנון.
על פי הטענות האמריקניות והישראליות, באזור הבקאע מגדלים סמים בשטח של כ-50 אלף דונם, שמפיקים בין 250 ל-300 טון.
על פי הערכות של גורמי שלטון ישראליים, מדי שנה מוברחים דרך הגבול הלבנוני כעשרה טון של חשיש לישראל, תחת עיניהם הפקוחות של אנשי חזבאללה.
סמים מוברחים מלבנון לישראל גם דרך גבולה עם ירדן.
לטענת חוקרים ישראליים כדוגמת ד"ר בועז גנור, לחזבאללה יש עניין אסטרטגי להציף את מדינת ישראל בסמים.
בנוסף התפרסמו ידיעות רבות על רשתות סחר בסמים שהפעיל הארגון בדרום אמריקה.
תחום פשיעה נוסף הוא זיוף כספים והפצתם (במיוחד דולרים), באמצעות ידע איראני.
העיירה בריתאל שבשליטת חזבאללה נחשבת למרכז הזיוף הלבנוני, ובה כ-15 בתי דפוס המתמחים בזיופים.
בתחום זה ניכרת זיקה ברורה בין איראן לחזבאללה.
בתחילת שנות ה-90 הועברו מאיראן מכונות משוכללות לזיוף כסף לחזבאללה, שהפיקו זיופים באיכות גבוהה ביותר (Super Dollar).
בעקבות לחץ אמריקני על סוריה, הוצאו מכונות אלו במחצית שנות התשעים.
עם זאת, המשיכה הדפסתם של זיופים איכותיים פחות.
הארגון ממנף את היכולות הטכניות של הזיוף לתחום המבצעי, לצורך זיוף תיעוד הכולל בין היתר זיוף דרכונים.
חזבאללה הוכרז כארגון טרור על ידי אוסטריה, אוסטרליה, אסטוניה, ארגנטינה, ארצות הברית, בחריין, גואטמלה, גרמניה, הונדורס, הולנד הממלכה המאוחדת, ישראל, ליטא, ניו זילנד, סלובניה, סרביה, פרגוואי, צ'כיה, קולומביה, קוסובו, קנדה, שווייץ, ומדינות המפרץ.
ב-2016 הוכרז חזבאללה כארגון טרור על ידי הליגה הערבית.
ב-2024 הליגה הערבית חזרה בה.
הזרוע הצבאית של חזבאללה הוכרה כארגון טרור על ידי האיחוד האירופי וצרפת.
משרד החוץ של ארצות הברית מציין שחזבאללה אחראי למותם של יותר מ-300 אזרחים אמריקאים, יותר מ-200 מהם נחתים אמריקנים בלבנון.
נגד עימאד מורנייה, שבין השאר, תכנן את הפיגועים ב-1983 נגד הנחתים, הוצא צו מעצר בין-לאומי עם פרס של חמישה מיליון דולר למי שיביא מידע עליו.
גורמים רשמיים בקנדה ובהם השר לביטחון הציבור, סטוקוול דיי, אף השוו בין חזבאללה לבין גרמניה הנאצית.
בתחילה, ארגון הביון הארגנטינאי הגדירו כ"ארגון בעל מאפיינים של ארגון טרור" בעקבות הפיגועים בבואנוס איירס בארגנטינה, והתובע הכללי של המדינה הוציא צו מעצר בין-לאומי נגד אחד מבכיריו.
ב-17 ביולי 2019 הכריזה ארגנטינה על חזבאללה כארגון טרור לאחר אישור תקנה שכל ארגון שביצע פעולת טרור על אדמתה יוכרז כארגון טרור.
לעומתם המדינות רוסיה, סוריה, קובה, קוריאה הצפונית, אלג'יריה, עיראק ואיראן אינן מחשיבות את חזבאללה כארגון טרור.
ב-4 בינואר 2005 החליט בית משפט בדיסלדורף שבגרמניה לאשר את גירושו של פעיל חזבאללה מהמדינה.
בית המשפט קבע כי הארגון מוביל את המאבק בישראל "תוך זלזול ברוטלי בחיי אדם".
התקשורת המערבית בדרך כלל מתארת את חזבאללה כ"קבוצה מיליטנטית" הקשורה ל"טרוריזם".
מקורות אחרים, בעיקר במדינות ערביות במזרח התיכון, אינם רואים בחזבאללה ארגון טרור.
חזבאללה הכחיש קשר לפעולות טרור מסוימות, בהן פיגועי 11 בספטמבר ורציחת ניק ברג, אך תמך בחמאס באופן פעיל.
חמאס נחשב על ידי מדינות רבות לארגון טרוריסטי, ועל כן תמיכה בו היא הפרה של החלטת מועצת הביטחון 1373, לפי אותן מדינות.
ב-2005 החלו מדינות שונות באירופה לאסור את שידור ערוץ אל-מנאר של חזבאללה באירופה, בשל ההסתה האנטישמית שהוא משדר.
כמו כן, בחודש מרץ 2005 הכריז האיחוד האירופי שחזבאללה הוא ארגון טרור, אך ההחלטה הייתה הצהרתית בלבד ולא חייבה נקיטת פעולות נגד חזבאללה או כספיו באירופה.
בעקבות מלחמת לבנון השנייה טענה ישראל כי חל כרסום במעמדו של חזבאללה בעולם הערבי, שכן נשמעו קולות בכירים בסעודיה ובמצרים שטענו כי חזבאללה הוא למעשה ארגון טרור ולא תנועת התנגדות לגיטימית.
מטיפים סונים קראו לו בעיוות שמו "המפלגה האלילה", וטענו שהוא איננו משרת את האל אלא את רצון איראן להשתלט על העולם הערבי.
עם זאת, רבים בעולם הערבי ראו בחזבאללה כארגון היחיד שהצליח לשרוד התקפה רצינית של ישראל.
עליית קרנו של הארגון בלבנון הובילה למשבר ממשלתי, שבמסגרתו פרשו השרים השיעיים (ותומכי מישל עאון) מהממשלה, לאחר שדרישתם לקבלת שליש מכיסאות השרים לא נענתה.
ברבע הראשון של שנת 2009, בעקבות תפיסת רשת ריגול וטרור של חזבאללה במצרים, שמנתה 49 חברים ואיימה להפיל את המשטר במצרים, הוחמרו היחסים בין מצרים לבין חזבאללה ואיראן, ומצרים החלה לפעול להפסקת שידורי אל-מנאר בלוויין שלה.
ב-2011 הוציא בית הדין הבין-לאומי לצדק (ICJ) צווי מעצר נגד ארבעה טרוריסטים של חזבאללה, בהם המפקד הבכיר מוסטפא בדר א-דין, גיסו ויורשו של עימאד מורנייה, באשמת תכנון וביצוע רצח ראש ממשלת לבנון רפיק אל-חרירי.
באוגוסט 2012 הכריזה ארצות הברית על הטלת סנקציות כלכליות והקפאת נכסי ארגון חזבאללה.
הדבר נעשה בשל תמיכתו של הארגון הלבנוני במשטרו של נשיא סוריה בשאר אל-אסד, וסיועו לדיכוי העם הסורי במהלך מלחמת האזרחים שהתחוללה במדינה.
ב-22 ביולי 2013, כשנה לאחר הפיגוע בבורגס ובעקבות מעורבות חזבאללה במלחמת האזרחים בסוריה הסכימו מדינות האיחוד האירופי להכיר בזרוע הצבאית של ארגון חזבאללה ארגון טרור, והוסיפו את הזרוע הצבאית לרשימת ארגוני הטרור.
כתוצאה מכך על הארגון מופעלות סנקציות כגון הקפאת נכסים שמחזיק הארגון בתחומי 28 המדינות החברות באיחוד האירופי.
הארגון באמצעות ערוץ התקשורת שלו אל-מנאר הגיב באומרו כי "ישראל הכפיפה את האיחוד האירופי לרצונה לאחר מאמצים כבירים".
ישראל, מצידה, מחתה על הניסיון להפריד בין הזרוע הצבאית לבין הזרוע הפוליטית של הארגון (מחנה 8 במרץ), אך האיחוד האירופי לא רצה לפגוע בקשרים המדיניים עם לבנון, שמפלגה זאת הייתה חלק מממשלתה.
פעולות טרור ופעולות צבאיות בולטות
חזבאללה ביצע מגוון פעולות טרור בלבנון, בישראל ובעולם, הבולטות בהן:
אסון צור הראשון ב-11 בנובמבר 1982, בפיגוע קרס בניין הממשל הצבאי הישראלי בצור שגרם ל-91 הרוגים, מתוכם 34 שוטרי משמר הגבול, 33 חיילי צה"ל, תשעה אנשי שב"כ ו-15 עצירים לבנוניים.
שני פיגועי התאבדות בשגרירות האמריקנית בביירות: ב־18 באפריל 1983: (63 הרוגים), ובספטמבר 1984 (20 הרוגים).
פיגוע התאבדות כפול באמצעות משאיות תופת ב־23 באוקטובר 1983: במטה הנחתים האמריקאיים בביירות, שהביא למותם של 241 איש, ובמחנה כוחות הצנחנים הצרפתיים בביירות, שהביא למותם של 58 איש.
אסון צור השני ב־4 בנובמבר 1983: פיגוע התאבדות באמצעות מכונית תופת במפקדת צה"ל בצור, שגרם ל-60 הרוגים, מתוכם 28 ישראלים.
חטיפת טיסה 847 של TWA ב־14 ביוני 1985 והחזקת עשרות נוסעים כבני ערובה במשך שבועיים.
אחד הנוסעים, שזוהה כקצין מהצי האמריקאי, נרצח על ידי המחבלים.
פיגוע התאבדות נגד שיירה של צה"ל סמוך לשער פטמה שליד מטולה ב־19 באוקטובר 1988. 8 חיילי צה"ל נהרגו.
פיגוע בשגרירות ישראל בבואנוס איירס, בירת ארגנטינה ב־17 במרץ 1992, שהביא למותם של 29 איש, מתוכם 4 ישראלים.
פיגוע תופת בבניין מרכז הקהילה היהודית בבואנוס איירס, בירת ארגנטינה ב־18 ביולי 1994, שהביא למותם של 86 איש.
ירי רקטות גראד ו"קטיושות" על יישובי הצפון, בייחוד על קריית שמונה ועל נהריה.
לאורך שנות התשעים של המאה העשרים קיים חזבאללה לחימה בכוחות צה"ל בדרום לבנון (בעיקר על ידי הנחת מטעני חבלה וירי ארטילרי), תוך הימנעות מקרבות ישירים מול כוחות ישראליים.
לאחר שבישראל הגיעו למסקנה כי הישארות בדרום לבנון מסכנת לשווא את ביטחון חיילי צה"ל, וכי ניתן לפקח על הנעשה בלבנון ולהגן על גבולה הצפוני של ישראל גם ללא הימצאות פיזית בתוכה, הוחלט להחזיר את צה"ל לגבול הבין-לאומי ב־24 במאי 2000.
חטיפת 3 חיילי צה"ל בהר דב ב־7 באוקטובר 2000.
פיגוע ירי סמוך לקיבוץ מצובה ב־12 במרץ 2002 בו נרצחו 6 ישראלים.
חזבאללה מכחיש קשר לפיגוע, וישנן טענות שהוא נעשה על ידי אנשי הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני .
מימון והכוונת פיגועי טרור משטחי יהודה, שומרון ועזה.
רצח רפיק אל-חרירי, ראש ממשלת לבנון לשעבר, ב־14 בפברואר 2005, באמצעות מכונית תופת, אף על פי שארגון טרור סורי לקח את האחריות על הפיגוע.
חטיפת שני חיילי צה"ל והריגת שמונה סמוך לזרעית ב־12 ביולי 2006. פעולה זו הביאה לפרוץ מלחמת לבנון השנייה.
מלחמת לבנון השנייה – לחימה מול צה"ל בלבנון, כולל ירי רקטי תלול מסלול על אוכלוסייה אזרחית בצפון מדינת ישראל.
ירי רקטות ארטילריות מסיבי על יישובי צפון ישראל במהלך מלחמת לבנון השנייה (יולי–אוגוסט 2006), שהביא למותם של 44 אזרחים ולכ-2,000 פצועים.
לחימה במלחמת האזרחים בסוריה לצד כוחותיו של בשאר אל-אסד.
בלחימה זו נהרגו כ-1,700 מלוחמי חזבאללה.
הפיגוע באוטובוס בנמל התעופה בורגס ב־18 ביולי 2012: פיגוע התאבדות בבולגריה בו נרצחו 7 אזרחים, בהם 5 ישראלים, שנעשה בשיתוף פעולה של חזבאללה עם משמרות המהפכה האסלאמית של איראן.
מספר שבועות לפני הפיגוע נעצר פעיל חזבאללה בקפריסין כאשר ניסה להכין תשתית לפיגוע נגד יעדים ישראליים באי.
לטענת סעודיה, הארגון היה אחראי על שיגור טיל בורכאן 2 מתימן לעבר ריאד.
הטיל יורט על ידי פטריוט.
הארגון השתתף במלחמת חרבות ברזל ולחם מול צה"ל.
כתוצאה מתקיפות וירי רקטות וטילים על ידי חזבאללה לעבר ישראל נהרגו חיילים ו- אזרחים.
חָזָ"ל (ראשי תיבות: חכמינו זכרונם לברכה) או רז"ל (ראשי תיבות: רבותינו זיכרונם לברכה) היו המנהיגים הרוחניים וההלכתיים של עם ישראל לאחר חתימת המקרא, מימי אנשי כנסת הגדולה, ובעיקר מתקופת בית שני במאה ה-3 לפנה"ס עד לחתימת התלמוד הבבלי בתחילת המאה ה-6 לספירה.
ספרות חז"ל הניחה את היסודות לכל הספרות התורנית של היהדות, והיא מהווה תשתית לכרונולוגיה וההיסטוריה בתולדות עם ישראל, במיוחד בדורות הרבים שבהם לא הייתה לעם ישראל הנהגה מדינית אחרת.
חז"ל נחלקים לקבוצות אחדות, על-פי תקופתם והיצירה העיקרית בתקופה זו:
תקופת הזוגות נפתחה עם שני החכמים שמעון הצדיק ואנטיגונוס איש סוכו, והמשיכה עם חמישה זוגות של חכמים מימי בית שני, אחד שימש כנשיא הסנהדרין והאחר כאב בית דין.
הידועים שבהם הם הלל ושמאי.
הם חיו בארץ ישראל עד שנת 220 לספירה, ובנוסף למשנה נשמרו דבריהם בברייתות המפוזרות ברחבי התלמוד הבבלי והתלמוד הירושלמי, בתוספתא ובמדרשי ההלכה.
עם התנאים הבולטים נמנים רבן יוחנן בן זכאי, רבי אליעזר הגדול, רבי יהושע, רבן גמליאל, רבי טרפון, רבי עקיבה, רבי יוסי הגלילי, רבי יוסי, רבי יהודה, רבי מאיר, רבי שמעון ורבי יהודה הנשיא - עורך המשנה.
הם פעלו בתקופה שמתום חתימת המשנה ועד לסיום כתיבת התלמוד (משנת 220 עד שנת 500).
האמוראים פעלו בשני מרכזים: בארץ ישראל (בטבריה ובציפורי), ובבבל.
בנוסף לתלמודים (בבלי וירושלמי) נשמרו דבריהם במדרשי אגדה, שהמרכזיים שבהם הם מדרש רבה ומדרש תנחומא.
הסבוראים היו חכמי ישיבות בבל מסוף תקופת האמוראים (סוף המאה ה-5) ועד לתחילת תקופת הגאונים (סוף המאה ה-6 או אמצע המאה ה-7).
הסבוראים ערכו את התלמוד ופעלו להטמעת תכניו בקרב עם ישראל.
עד סוף תקופת התנאים, בזמן שהייתה סנהדרין, היה כוח לחז"ל לגזור גזירות ולתקן תקנות חדשות שלא נכתבו בתורה ולא נמסרו מסיני, בכל עניין שראו בו צורך.
דוגמאות למצוות ואיסורים מחז"ל: קריאת מגילת אסתר בפורים, איסור טלטול מוקצה בשבת, חובת נטילת ידיים לפני אכילת לחם, חובת תפילה שלוש פעמים ביום ועוד רבות.
לשון חז"ל או עברית משנאית (נקראת גם לשון חכמים) הוא ניב של השפה העברית שהגיע לשיא תפוצתו בקרב יהודים שחיו בין המאה הראשונה למאה החמישית לספירה.
לשון חז"ל נחלקת לשני רבדים עיקריים: "לשון חכמים א'", שבה נכתבו המשנה והתוספתא, ו"לשון חכמים ב'", שבה נכתבו חלקים מן התלמוד הבבלי והירושלמי ומדרשי ההלכה והאגדה.
ההבדל בין העברית של התנ"ך, המכונה "לשון המקרא", לבין לשון חז"ל ניכר מיד לעין, ושימש נושא למחקר של הבלשנים לאורך הדורות.
ההבדל הזה היה ידוע גם לדוברי הלשון עצמם, שאמרו "לשון תורה לעצמה, לשון חכמים לעצמה".
בדרך כלל תוחמים את לשון חז"ל בין תום תקופת הזוגות וחורבן בית שני (כלומר, בסביבות 50–70 לספירה) לבין חתימת התלמוד הבבלי (בערך 485 לספירה).
לפני לשון חז"ל דיברו בלשון המקרא, ובדרך כלל בוחנים את לשון חז"ל לפי הדמיון והשוני בינה ללשון המקרא.
בתקופה שבין חתימת המקרא למאה הראשונה לספירה אפשר להתייחס לשכבת לשון נוספת, שבה נכתבו מגילות מדבר יהודה וספר בן סירא.
בתוך לשון חז"ל מבחינים בשלוש תקופות משנה:
בתוך המשנה אפשר לזהות בבירור משניות שהן קדומות מצד תוכנן ולשונן.
מתארכים את המשניות האלה לזמן שבו בית המקדש השני היה קיים, כלומר, לפני שנת 70 לספירה.
רוב המשניות האלה עוסקות בהלכות הנוגעות לבית המקדש (למשל: מסכת תמיד ומסכת מידות).
לשון התנאים (לשון חכמים א')
זו הלשון שבה נכתבו המשנה, התוספתא ומדרשי ההלכה.
כאמור, בתקופה זו לשון חז"ל עדיין הייתה מדוברת בפי העם.
מניחים שהדיבור פסק במהלך המאה השנייה לספירה.
לשון האמוראים (לשון חכמים ב')
העברית שמופיעה בתלמודים (הבבלי והירושלמי).
בתקופה זו העברית כבר לא הייתה מדוברת, והשפה הכתובה מעורבת בארמית.
מחלקים את לשון האמוראים לשני חלקים: לשון אמוראי ארץ ישראל (שמופיעה בתלמוד הירושלמי ובחלק מהמדרשים) ולשון אמוראי בבל (שמופיעה בתלמוד הבבלי).
חָזוֹן הוא מושב דתי לאומי השייך למועצה אזורית מרום הגליל.
השוכן על מורדותיו הצפון-מערביים של הר חזון בגליל התחתון, בגובה של כ-440 מטרים מעל פני הים.
המושב הוקם במסגרת "מבצע סו"ס" (סוף-סוף), תוכנית ליישום מדיניות יהוד הגליל, שהחלה ב-1963 על ידי מחלקת ההתיישבות של הסוכנות היהודית.
מתכנני התוכנית אתרו 70 אלף דונם הראויים לעיבוד חקלאי בגליל, לאחר תהליך הכשרת קרקע אינטנסיבי ורבע מיליון דונם המתאמים לשמש כשטחי מרעה, וגיבשו תוכנית לפיה יוקמו, במספר שלבים, 37 יישובים חקלאיים, בני 70 יחידות כל אחד, ושבעה מרכזים אזוריים.
תחילה יועדה "חזון" להיות מרכזי אזורי לארבעה מושבים נוספים שיוקמו סביב הר חזון.
אחר כך הוחלט שבאחת הנקודות (שלוחה בין הר לבנים להר חזון) לא יוקם מושב אלא בסיס הדרכה של צה"ל - מחו"ה אלון, שהוקם ב-1966. בפברואר 1964⁩ השלימה הקרן הקיימת פריצת דרך להר־חזון, והחלה בהכשרת 1,000 דונם של אדמת טרשים סלעית בהר לחקלאות.
המטרה הייתה שהמתיישבים במושב יקבלו משק פעיל וכלכלי מיד עם הקמתו.
הקמת המושב אושרה ביוני 1965, והוא יועד לגרעין של בני מושבים של תנועת הפועל המזרחי.
הוא אוכלס לבסוף ביולי 1969. בדצמבר 1968 (עוד לפני שאוכלס) צורף המושב לשטח המועצה האזורית מרום הגליל, כיישוב ה-20 שלה.
בשנים הראשונות לאחר הקמתו סבל המושב מקשיים כלכליים, שההכנסה מחקלאות הייתה נמוכה מהצפוי.
בנוסף פרץ סכסוך עם הסוכנות לאחר שהמחלקה להתיישבות החליטה לחלק את אדמות המטעים באזור לשני מושבים נוספים, חוסן ופקיעין כדי לסייע לו הועברו לחזקתו 6,200 דונם משטח אש 9 לצורכי מרעה, וביוני 1971 השלימה חברת מקורות קידוח מים לעומק של 350 מטרים, לצורך אספקת מים נוספת ליישוב.
בשנת 1976 הפסיקה הסוכנות היהודית את הסיוע למושב לאחר שמכר חלק מיבוליו לקבלנים ערבים בשיטת ה"דמן" (מכירת היבול על העצים).
רובם מתפרנסים מחקלאות (ענף הלול לביצים לדוגמה), מקצועות חופשיים ואירוח כפרי.
חזה קעור (pectus excavatum; מוכר גם כחזה סנדלרים או בית חזה שקוע) הוא עיוות מולד של עצם החזה (סטרנום) אשר שוקעת פנימה ויוצרת מראה של שקע בחזה.
לרוב מדובר בעיוות קוסמטי בלבד שאינו מפריע כלל לתפקוד הגוף, אך לעיתים העיוות פוגע בתפקודים קרדיולוגיים ונשימתיים, ועשוי לגרום לכאבי גב וחזה.
הסובלים מחזה סנדלרים, בעיקר צעירים, עלולים לחוות השפעות פסיכולוגיות שליליות בחייהם ולהימנע מפעילויות בהן עליהם לחשוף את פלג גופם העליון.
העיוות מובחן לרוב בתקופת הגדילה המהירה (גיל ההתבגרות), שבה הוא מתפתח במהירות והעצם שוקעת כלפי פנים.
בישראל מתמחה מרכז שניידר לרפואת ילדים בטיפול בעיוות זה.
העיוות מופיע באדם אחד מתוך 400 אנשים, וכשלושה רבעים מהלוקים בו הם גברים.
על אף שהסיבה לעיוות אינה ידועה, הוא מופיע ב-40% מבני משפחת הלוקים בעיוות.
נוכחותו של העיוות גבוהה בעיקר בקרב אנשים הלוקים גם בתסמונת מרפן (Marfan syndrome).
מצויים כמה סוגי ניתוחים לשיפור העיוות (שינוי בעצמות) או שיפור המראה שלו (בלי שינוי בעצמות), לדוגמה:
חיתוך באמצע החזה, שבירת העצמות, וסידורן מחדש.
שני חתכים מתחת לבית השחי והחדרת מוט ברזל קעור דרכם.
הכנסת שקית עם חומר כלשהו בתוכה לאזור השקע בניתוח, המביאה להיעלמותו.
תיקונים לעיוות הנערכים בגיל צעיר פשוטים יותר לביצוע מכיוון שהעצמות רכות יותר ולכן נענות יותר להליכים.
חזה אוויר (באנגלית Pneumothorax, בתעתיק לעברית: פנאומותורקס) הוא מצב רפואי בו נכלא אוויר בין קרום האדר המחבר את הריאות לסרעפת ולשרירים הבין-צלעיים, ובכך נמנע מהריאות להתרחב ולהתכווץ - להכניס אוויר ולהוציאו, בגלל היעלמות הריק הקיים במצב תקין.
ישנם מספר סוגים של חזה אוויר הנעים בין מצב קל שמצריך טיפול שמרני ושימוש בחמצן ועד צורך מיידי בניתוח:
חזה אוויר ראשוני מתרחש במקרה של טראומה: חדירה של סכין או תאונה.
כתוצאה מהטראומה חודר אוויר לחלל האדר ויכול להיווצר חזה אוויר בלחץ.
חזה אוויר עצמוני הוא מצב שבו יש דליפה של אוויר לחלל האדר מתוך הריאה עצמה.
למשל, חולים שיש להם ניפוח יתר של הריאה, אשר גורם לפיצוץ של רקמת ריאה.
חזה אוויר משני עלול להיווצר בחולים באסתמה, מחלות של הסמפונות כגון ברונכיטיס, מחלה ריאתית חסימתית כגון נפחת ושחפת.
ישנם מקרים בהם בולות (בועות) אוויר הנמצאות בדרך כלל בפסגת הריאה, מתפוצצות ומשחררות אוויר אל חלל האדר.
גם ביופסיית ריאה גורמת לחזה אוויר, שאינו בעל חשיבות קלינית (קטן יחסית ונעשה לצורך לקיחת ביופסיה במקרה של נגעים פריפריים).
בעבר, הטיפול בשחפת כלל ביצוע תמט של הריאה על ידי חזה אוויר, כדי לחסל את חיידקי השחפת אשר זקוקים לחמצן.
חזה אוויר בלחץ (Tension Pneumothorax) הוא מצב הגורם להפעלת לחץ הולך וגדל על הריאות ואף על הלב על ידי האוויר ההולך ומצטבר בין קרומי האדר.
יש דחיקה של המיצר לצד הנגדי, מניעת התרחבות תקינה של הלב ומתיחה מסוכנת של כלי הדם.
חזה אוויר בלחץ עלול לגרום לקוצר נשימה, להלם קרדיוגני ובמצב קיצון אף למוות.
חזה אוויר אידיופתי: קבוצה שכיחה יחסית של מצבי "חזה אוויר", אשר מאופיינת בגברים צעירים אשר מגיעים עם מקרים חוזרים של חזה אוויר ספונטני, שבחלק מהמקרים נגרם עקב התפוצצות של בועות תת-פלאורליות.
ברבים מהמקרים מבצעים כריתה של הסגמנט שנוטה להיקרע, ובמיקרוסקופ ניתן לראות עדות לדימומים עצמם.
חזה דם הוא מצב בו מצטבר דם בין שני קרומי הפלאורה, מצב זה קורה לעיתים רחוקות מאוד באופן ספונטני, ולרוב כתוצאה מפגיעת טראומה.
פנאומומדיאסטינום הצטברות אוויר בחלל המדיאסטינום כתוצאה מטראומה או סיבות אחרות.
חזה מרפרף (Flail chest) התנתקות מקטע מדופן בית החזה.
חזה אוויר עלול להיגרם באורח ספונטני מלחץ תמידי המופעל על הקרומים, ליקוי ברקמת הריאה (מחלות רקמת החיבור או תסמונת מרפן) או התפוצצות בולות אוויר בפסגת הריאה אשר גורמות לדליפת אוויר פנימה.
חזה אוויר ספונטני שכיח יותר בקרב גברים צעירים, רזים וגבוהים.
במקרים שאינם ספונטניים, חזה אוויר נוצר כתוצאה מפגיעה חיצונית הגורמת לפיצוץ הריאה או לחירור של קרום האדר, למשל כתוצאה מטראומה קהה הגורמת לפיצוץ של הריאה ולקרעים ברקמת הריאה או כתוצאה מטראומה חודרת כדוגמת דקירות או ירי.
חזה אוויר בלחץ הוא אחד מהגורמים המרכזיים למוות כתוצאה מירי.
אבחון של חזה אוויר נעשה בעזרת צילום רנטגן של בית החזה.
בצילום רנטגן של חזה אוויר יהיה ניתן לראות את קו הריאה במידה ויש אוויר הלכוד בינה לבין קרום האדר.
במקרים בהם נפח חזה האוויר לא גדול ולא נראה קו ריאה ברור, היעדרם של כלי דם בפסגת הריאה יעידו על נפח ריאה מוקטן.
אבחון מקדים של חזה אוויר נעשה על ידי בדיקת מדדים והאזנה לכניסת אוויר של הריאות בעזרת סטטוסקופ.
ריווי חמצן בדם הנמוך מ-95%, בשילוב כניסת אוויר לא תקינה ותסמינים חיצוניים נוספים הם הסימנים העיקריים אחריהם יחפשו על מנת לבדוק אפשרות למקרה של חזה אוויר.
שלל הסימנים העלולים להצביע על חזה אוויר הם לחץ נפשי הנראה על הפגוע, קולות יניקת אוויר בחזה (הנשמעים בבדיקה עם סטטוסקופ), קוצר נשימה, נשימה מהירה (טכיפניאה), דופק מהיר (טכיקרדיה), כאבי גב וצוואר, כיחלון פריפרי, "נשימה פרדוקסלית" וסטייה קנה הנשימה.
פגיעת חזה אוויר ניתנת לטיפול מיידי על ידי החדרת נקז לניקוז האוויר, בבית החולים או כבר בשטח אם אובחנה במהירות, בעזרת טרוקר.
בנוכחות אירועים חוזרים של חזה-אוויר, ניתן לבצע ניתוח הנקרא פלאורודזיס בו מפרידים את קרומי האדר ומדביקים אותם חזרה.
אם ישנן בועות אוויר, מסירים אותן כדי להפחית את הסיכון לאירועים חוזרים ונשנים של חזה אוויר.
לחץ האוויר גורם לתמט הריאה ולזיהום משני של רקמת הריאה (suppuration) כתוצאה מחוסר האוורור.
יכולה להיות התפשטות מוגלתית של התהליך הזיהומי לתוך רקמת הריאה ולחלל האדר, ואז ייווצר pyopneumothorax: חלל האדר מכיל תערובת של אוויר ומוגלה.
גורם המוות בחזה אוויר בלחץ הוא הלחץ הנוצר באזור בית החזה, הגורם לתזוזתו של הלב ולכיפוף של הווריד הנבוב העליון, ובכך לפגיעה בחזרה הוורידית אל הלב ולשוק אובסטרקטיבי (חסימתי).
חזבאללה (בטורקית: Hizbullah מערבית: حزب الله - "אנשי האל" או "מפלגת האל") הוא ארגון טרור אסלאמיסטי-סוני שהוקם בשנת 1990, בתגובה להצהרות מפלגת הפועלים של כורדיסטן (PKK) נגד מוסלמים בדרום מזרח טורקיה.
הארגון מכונה גם "חזבאללה הטורקי" או "חזבאללה הכורדי".
ארגון הטרור האסלאמי השיעי חזבאללה שפועל בלבנון הכחיש קיום קשרים רשמיים עם ארגון חזבאללה הטורקי.
טנסו צ'ילר, שכיהנה כראש ממשלת טורקיה ויושבת ראש מפלגת הדרך הנכונה, תמכה בעבר בחזבאללה הטורקי ואף סיפקה לארגון נשק ב־1994.
חזבאללה הטורקי הפך לאיום ישיר על ה-PKK, מפלגת הפועלים של כורדיסטן, ונלחם נגדה החל משנת 1990. זמן מה לאחר מכן, החל הארגון במאבק מזוין ובפעולות טרור גם נגד הממשלה הטורקית ונגד כל מטרה אחרת שהוגדרה על ידו כ"אנטי אסלאמית", לרבות אזרחים שנחשבו לכופרים באסלאם (כורדים או טורקים).
בסדרה של מבצעים שנמשכה כשנה, החל מינואר 2000, עיכבה משטרת טורקיה 2,000 בני אדם ועצרה כמה מאות הקשורים לפעילות הארגון, בחשד לביצוע עבירות פליליות.
כתגובה לכך, רצחו פעילי הארגון כ-70 אנשי עסקים כורדיים-טורקיים ועיתונאים.
מבדיקת גופות הנרצחים התברר, כי טרם רציחתם הם עונו באכזריות על ידי חברי הארגון.
בעקבות מותו של חוסיין וליאואולו, מנהיג חזבאללה הטורקי שנהרג ב־17 בינואר 2000 על ידי המשטרה באיקוז, איסטנבול - נחלש הארגון ולא ידוע על מבצע בהיקף גדול שבוצע על ידו מאז שנת 2002. חזבאללה הטורקי הוגדר רשמית כארגון טרור על ידי ממשלת טורקיה.
אנשי הארגון עצמו וגורמים אסלאמיים אחרים נוהגים לכנותו אלמוקַאװַמַה .
בינואר 2011 שחרר בית המשפט העליון בטורקיה 18 פעילי טרור של הארגון, בהם ראש הזרוע הצבאית האג'י אינאן (Hacı İnan), אשר הורשעו ב-2009 ברצח 188 בני אדם ובניסיון להקים אמירות אסלאמית בדרום מזרח טורקיה (חלק מאזור כורדיסטן).
פעילים אלה, שהליכי ערעורם על גזר דינם עדיין לא נסתיימו, שוחררו על פי חוק חדש שקובע כי חשודים או מורשעים בעבירה פלילית שהליך הרשעתם אינו חלוט - לא יוחזקו במשמורת על ידי המדינה מעל 10 שנים.
בהלכה היהודית, חזה ושוק הם חלקים של קורבן שלמים המונפים בעזרה וניתנים במתנה לכהן.
החזה והשוק הם מכ"ד מתנות כהונה שניתנות לכהנים מאת בני ישראל.
החזה הוא הבשר שנמצא מתחת לצלעות (כאשר הבהמה עומדת על רגליה), מהכרס ועד הצוואר.
השוק היא ברגל הימנית האחורית.
רגלי הבהמה מורכבות משלוש עצמות (בניגוד לרגל האדם, שמורכבת מעצם הירך עד הברך ועצם השוק מהברך ועד הקרסול), ונחלקו תנאים איזו מהן נכללת בשוק הניתנת לכהנים: הדעה הסתמית במשנה היא שמדובר על הבשר שבשתי העצמות העליונות (ולהבנת הרמב"ם בפירושו למשנה שם, הכוונה היא לשתי העצמות התחתונות).
דעת רבי יהודה שרק בשרה של עצם אחת ניתן לכהן ונחלקו המפרשים האם כוונתו לעצם האמצעית (רש"י) או התחתונה (תוספות).
בשונה מקורבנות כמו קורבן חטאת וקורבן אשם שנאכלים על ידי כהנים זכרים בלבד ורק בעזרה - חזה ושוק נאכלים לכהנים זכרים ונקבות: "לך נתתים לבניך ולבנותיך" (לפי ההלכה גם אשת הכהן ועבדו) ונאכלים בכל העיר ירושלים, שנאמר "וְאֵת חֲזֵה הַתְּנוּפָה וְאֵת שׁוֹק הַתְּרוּמָה תֹּאכְלוּ בְּמָקוֹם טָהוֹר".
התורה מבחינה בין "מקום קדוש" שהוא העזרה, לבין "מקום טהור" שהוא כל מחנה ישראל במשכן, שהמקביל לו בזמן בית המקדש הוא כל ירושלים.
הסיבה העיקרית להבדל זה היא שהחזה והשוק הם תרומה מ"זבחי שלמי בני ישראל" - כלומר מהחלק של בעל הקורבן שאינו כהן, ואילו בשר קדשי קדשים ניתן לכהן "מאישי ה'" - כלומר מהחלק שהופרש לה' ובהם אכילת הכהן היא כדי להשלים את הקורבן ולכפר על המקריב.
חותרניים (שם מדעי: Corixidae) היא משפחה של פשפשי מים אשר מאכלסים ברכות ונחלים בעלי זרימה איטית.
ידועים כ-500 מינים ב-33 סוגים שונים הנפוצים בכל העולם, בישראל כ-20 מינים.
מבחינה חיצונית הם מזכירים לעיתים את השטגביים אך בניגוד אליהם שוחים קרוב לקרקע כשגבם פונה מעלה.
לחותרניים יש באופן כללי גוף שטוח באורך של עד 13 מילימטרים, יש להם 4 רגלים אחוריות ארוכות ושתים קדמיות קצרות.
הרגלים האחוריות מכוסות בשערות והן מעוצבות בצורת משוטים, מכאן בא השם חותרניים.
בקצה שתי הרגלים האמצעיות קבועות ציפורנים שבעזרתן הם נאחזים בקרקע, ובעזרת הרגלים הקדמיות אשר מעוצבות ככפית הם מחפשים חלקיקי רקב צמחי ואצות על הקרקעית אשר מהווים את מזונם העיקרי של רוב סוגי החותרניים, אולם חלק ממיני החותרניים הם טורפים וניזונים גם מזחלי יתושים.
כדי לנשום, עולים החותרניים לפני המים, שם הם קולטים בועת אוויר לתוך חלל הנמצא מתחת לכנפיהם.
בזמן החיזור משפשף הזכר את רגליו הקדמיות ומשמיע קולות צרצור חזקים.
אחד ממיני החותרנית ידוע כאחד החרקים הרעשנים ביותר בטבע, למרות גודלו, נמדד משמיע קולות בעוצמה של 99.2 דציבלים ששקולים בערך לרעש שמייצרת רכבת תחתית.
את הביצים מדביקות הנקבות לצמחים, מקלות או סלעים השקועים תחת המים.
במקסיקו אחדים מהמינים משמשים כמזון לבני אדם ולחיות מחמד.
חזאל היה מלך ארם דמשק.
תחת שלטונו, הפכה ארם דמשק לאימפריה ששלטה על חלקים גדולים של סוריה וארץ ישראל.
אחריו מלך בנו בן-הדד השלישי.
חזאל הוא חלק מרשימה בת 53 דמויות מקראיות, שאושרו במחקר מבחינה ארכאולוגית כדמויות היסטוריות.
חזאל נולד כנראה באזור העיר דמשק.
משמעות שמו בארמית היא "ראה את האל" חֲזָה-אֵל, חֲזָה מלשון לחזות (על משקל דומה ל"רפאל", "אריאל", "ישראל" וכו').
חזאל מלך כ-37 שנה (842–805 לפנה"ס), ובתקופת שלטונו הוביל את הארמים לקרבות נגד יהורם מלך ישראל ונגד אחזיה מלך יהודה.
לאחר ניצחונו בקרב רמות גלעד, הדף שתי התקפות מצד האשורים, ותפס שטחים ישראליים ממזרח לירדן, את העיר הפלישתית גת וביקש לכבוש גם את ירושלים.
חוקרים רבים מייחסים את כתובת תל דן לחזאל שהקימה לאחר ניצחונותיו את מלכי ישראל ויהודה.
חפירות ארכאולוגיות בתל צפית חשפו עדויות משמעותיות למצור ולכיבוש של חזאל.
ייתכן שניתן לייחס עדויות בתל זית מהמאה התשיעית לפני הספירה למסע הכיבושים של חזאל.
לוחות ברונזה מעוטרים, אשר זוהו מכתובותיהם כשייכים לחזאל, נמצאו בשני אתרים יווניים: בהראיון בסאמוס ובמקדש לאפולו בארטריה באי אביה.
הכתובת על אחת הלוחיות היא: "זינתנהד (ד/ר)למראנחזאלמנעמקבשנתע (ד/ר)המראננהר" (המתפרש כ"אשר נתן הדר לאדוננו חזאל מעמק בשן; כיסוי מצח לאדוננו הנעלה" או "אשר נתן הדד לאדוננו חזאל מן עֻמקִ בשנה ש (בה) עבר אדוננו את הנהר" - הנהר יכול להיות האורונטס, או הפרת).
אפשר כי, כאשר תגלת פלאסר השלישי כבש את דמשק בשנת 733/2 לפנה"ס, הוא לקח את הלוחות שלל ואלו התגלגלו מאוחר יותר לידיים יווניות.
אפשרות אחרת היא, כי הלוחות הגיעו ליוון באמצעות סוחרים.
באתר הארכאולוגי ארסלאן טאש (ממלכת חדתה הארמית) נמצאה לוחית שנהב עליה היה חקוק שמו של חזאל מלך ארם דמשק, המורכבת משני חלקים: "...
כאמור, כתובת תל דן מיוחסת לעיתים גם היא לחזאל.
חזאל מוזכר בשמו לראשונה ב: .
אליהו צווה להמליך את חזאל כעונש על חטאי בית אחאב בעבודה זרה, אולם אליהו לא ביצע משימה זו, והותיר אותה ליורשו אלישע.
שנים לאחר מכן, חלה בן הדד מלך ארם, הקרוי גם הדדעזר, ושלח את חזאל, שהיה עדיין פקיד מלכותי, עם מתנות לאלישע הנביא.
אלישע ביקש את חזאל לספר להדדעזר כי יחלים ממחלתו, אך ימות בדרכים אחרות.
נוסף לכך, ניבא אלישע לחזאל שימלוך על ארם, ותיאר בבכי את הפורענות הצפויה לישראל ממלכותו: .
בשובו של חזאל לדמשק חנק את בן הדד על מיטת חוליו ותפס את השלטון.
הלחץ הארמי על ממלכת ישראל החל כבר בימי יורם בן אחאב, שלחם בחזאל על רמות גלעד יחד עם אחזיה מלך יהודה ונפצע בקרב.
בימי יהוא גבר הלחץ הארמי וחזאל כבש שטחים נרחבים בעבר הירדן והגלעד.
בימי יהואחז מלך ישראל הגיע הלחץ הארמי לשיאו: .
לאחר מות חזאל הצליח יואש מלך ישראל להביס את ארם עם תמיכה נבואית מצד אלישע.
חזאל פלש גם לממלכת יהודה והתכוון לצור על ירושלים, ומלכה יהואש נאלץ לשחדו בכספים שהוציא מאוצרות המקדש והארמון: .
חזה חשוף אצל גברים הוא היעדר חולצה או לבוש עליון אחר, מהמותן ומעלה.
בשפת הדיבור בעברית מודרנית נהוג לעיתים לומר את המושג האנגלי "שירטלס" (Shirtless), או "להיות בלי חולצה".
בחברות המתועשות, מקובל לראות גברים חשופי חזה באופן ניכר יותר מאשר נשים חשופות חזה (טופלס).
זאת מאחר שחשיפת שריר החזה הגדול אצל גברים אינו נחשב טאבו כחשיפת חזה נשי.
למרות זאת, בשני המקרים מדובר באזורים הנחשבים לעיתים קרובות כמושכים מינית ושתי הצורות נחשבות לסוג של עירום חלקי, ואף להתערטלות.
גברים שוהים לעיתים קרובות בלי חולצה בסביבה של ים, בריכה, פארק וככלל באווירה של חופשה ופנאי, וכן בבית, במיוחד סביב עונת הקיץ.
שהיה בלי חולצה נחשבת לנוחה ונעימה יותר בשעת עבודה ופעילות פיזית, שיזוף, בסביבה רטובה או כשחם.
במדינות אירופאיות כגרמניה וצרפת, גם נשים שוהות לעיתים קרובות בחזה חשוף בסביבה של חופשה ופנאי, בדגש על שיזוף, ים וכו'.
ביוון העתיקה הייתה חשיפת הגוף מקובלת.
בתחרויות הספורט היווניות התחרו המתמודדים בעירום מלא.
ברומא העתיקה, שירשה חלק מהתרבות היוונית העתיקה, היה יחס שונה לעירום, ועירום פומבי נחשב לא ראוי, מלבד במקומות מסוימים כמו בתי מרחץ, ועבור המתחרים באירועי תרבות כדוגמת תחרויות גלדיאטורים.
עם התפשטות הנצרות במאה הרביעית, נעלמה בהדרגה האדרת הגוף, פסקו אירועים כדוגמת תחרויות הגלדיאטורים, והרומאים הנוצרים החלו לראות בעירום, ואף בעירום חלקי, חטא.
ככלל, יחס הנצרות לחזה גברי חשוף היה דו ערכי.
מצד אחד, לא זו בלבד שדמות ישו על הצלב נחוותה כחשופת חזה, ואין-סְפוֹר ציורים ופסלים מנציחים אותה כך, אלא יש הגורסים כי באמנות הנוצרית המתארת את ישו, קיימת מידה רבה של ארוטיות.
ומצד שני, התייחסו גורמים שונים בנצרות, בתקופות שונות, אף לחזה גברי חשוף כאל עירום חלקי שאינו מכובד.
עם זאת, בתרבות המערבית, לאורך ההיסטוריה תמיד הייתה עבודה של גברים בחזה חשוף מקובלת, בזמן העבודה, אצל פועלים פשוטים בתחומי החקלאות, המכרות, וכן במקרים אחרים בהם הצורך בקירור הגוף עלה על הצורך בהגנה מפני חשיפה לשמש.
דווקא בתקופה הוויקטוריאנית הוחמרה הגישה, וחזה גברי חשוף בציבור הפך לדבר מגונה אפילו בחופי רחצה.
בתקופה זו נעשה שימוש בקרונות רחצה כדי להסתיר את הגוף העירום.
בעשור הראשון של המאה ה-20 נחשבה עדיין חשיפת פטמות הגבר כלא ראויה בחלק מחופי הרחצה הציבוריים, ובמשחקים האולימפיים הראשונים לבשו השחיינים ביגוד מלא במהלך תחרויות השחייה.
בעשור השני והשלישי של המאה העשרים, אמנם המשיכה ההקפדה על כיסוי החזה הגברי בחופי הרחצה, אך בהדרגה הפכה התופעה למקובלת יותר.
תקנות קוד הייז המחמירות, שאומצו רשמית בהוליווד ב-1930, לא התייחסו כלל להופעה בחזה גברי חשוף, ובשנות הארבעים והחמישים כבר מקובל היה לראות גברים חשופי חזה הן בחופי הרחצה ובמקומות בילוי שונים והן בסרטי הקולנוע.
מאמצע המאה ה-20 ועד היום הפך החזה החשוף בתרבות המערבית לתופעה מקובלת.
בימים חמים ניתן לראות ברחובות ואפילו בחנויות ובמרכולים גברים בחזה חשוף.
עם זאת, גם כיום עשוי חזה חשוף להיחוות כלא עונה על קוד הלבוש המתאים, ובמקומות שונים כדוגמת כניסה לתיאטרון, או משרדים של עובדי צווארון לבן, כניסה בחזה חשוף אינה מקובלת.
באפריקה שמדרום לסהרה, נחשב בעבר חזה חשוף אצל גברים, במקרים רבים, כחלק מהופעה נורמטיבית ומכובדת.
כניסת האסלאם למדינות מסוימות הפחיתה את התופעה.
כניסת המודרניות למדינות אחרות באפריקה השוותה את היחס לכך לנורמות הקיימות במערב.
בחלק ממדינות מזרח אסיה, חזה חשוף, הן אצל גברים והן אצל נשים, אינו מקובל תרבותית, וחשיפת חזה בציבור, ואפילו בחופי רחצה, נחשפת כדבר פוגעני.
בקוריאה הדרומית לדוגמה, גברים בוגרים רוחצים בים עם חולצה או בגד עליון המכסה את חזם.
בחלק ממדינות דרום-מזרח אסיה המוסלמיות, קיים איסור חמור על נשים לחשוף את גופן, ודווקא שם אין איסור דומה על גברים.
בהודו, אנשי הדת, ובעיקר המאמינים בהינדו, אינם לובשים חולצות.
הבגד המסורתי הוא סוג של גלימה התלויה על הכתף וחושפת חלק ניכר מהחזה.
במקרים מסוימים, הכניסה של גברים למקדשים הינדואיסטים מותנית בהורדת החולצה ובכניסה עם גלימה מסורתית תואמת או בחזה חשוף.
הופעה של זמרים ונגנים בחזה חשוף, היא דבר מקובל כיום בתחום המוזיקה, בעיקר בהופעה חיה.
בין הסיבות לכך - קיום ההופעה במזג אוויר חם במקום ללא ממוזג, נורמות תרבותיות וחברתיות, מוחצנות של הזמר, או ניסיון לקדם את עצמו כסמל מין אטרקטיבי.
בין הזמרים והלהקות המופיעים או שהופיעו בעבר ללא חולצות, באופן קבוע וכסמל מסחרי, ניתן למצוא את רד הוט צ'ילי פפרז, איגי פופ, פרדי מרקיורי, אביב גפן, ועוד.
הפרסום הוא אחד התחומים בהם ניכר פער משמעותי בין ייצוג הגבר לייצוג האישה.
בעוד שנשים מיוצגות בפרסומות, לעיתים קרובות באופן שוביניסטי המציג את גופן כאובייקט מיני, גם ללא קשר מיידי למוצר המופיע בפרסומת, הרי שגברים מופיעים בפרסומות באופן מובהק יותר כבעלי סמכות ובעלי מקצוע, או כאנשי משפחה חמים, ולרוב בביגוד מלא.
לרוב, גברים מופיעים בפרסומות בחזה חשוף רק בהקשר מתאים, כאשר הם מפרסמים מוצרי בושם, גילוח, או ביגוד, ולא כאמצעי פיתוי עקיף; וזאת בניגוד לשילוב נשים חשופות בפרסומות בתחומים רבים אחרים.
עם זאת, בעשרים השנה האחרונות ניכר גידול משמעותי גם בהחפצה של גברים בפרסום, וגם גברים הופכים להיות אובייקטים מיניים.
(אך עדיין היחס לנשים כאובייקט רב יותר).
ניתן לראות את תהליך השינוי ביחס לגוף הגבר, בפרסומות, באופן מקביל לשינוי המציאות הכלכלית והחברתית.
בין השינויים שעברו על החברה המערבית בעשרים השנים האחרונות, הפכה האסתטיקה למאפיין מרכזי בפרסומות.
גידול בשיעור הנשים בכוח העבודה, וקידומן, הופך אותן בהדרגה לצרכניות בעלות כוח קנייה.
ומשום כך מגויסים דוגמנים גברים, מתוך הנחה, כי יכולת השכנוע של קהל הלקוחות הנשיים יגדל כאשר בפרסומת מופיע גבר אסתטי עם שרירי בטן וחזה מוצקים.
גם הקמפיין הציבורי שאותו מנהלים ארגוני הנשים זה שנים רבות, בדרישה לאי החפצת נשים בפרסומות ובשוויון בהתייחסות, עושה את שלו.
לרוב אין מחאות ציבוריות רבּוֹת על ניצול והחפצה, במקרים של דוגמן גבר המופיע ללא חולצה בפרסומות.
חותרים למגע הייתה תוכנית בידור רדיופונית ישראלית ששודרה בגלי צה"ל.
את התוכנית יצרו והגישו הקומיקאים שרון טייכר וערן זרחוביץ'.
התוכנית שודרה בגלי צה"ל מדי יום חמישי במשך שעתיים החל מיוני 2010 (למעט פגרות) עד לינואר 2015. התוכנית היוותה המשך ל"תוכנית הערב" של המגישים ברדיו תל אביב.
לאחר סיום שידור התוכנית בגל"צ חזרו המגישים לתוכנית ברדיו תל אביב בשם טייכר וזרחוביץ'.
בכל תוכנית ביצעו השניים מספר מערכונים בהם הם גילמו את רוב הדמויות, בסיועם של מבצעים אורחים שהבולטת בהם היא השחקנית ליאת הר לב.
המערכונים בוצעו כתסכיתים וכיכבו בהם על פי רוב דמויות קבועות, מהן חיקויים ומהן דמויות פיקטיביות.
רבים מהמערכונים ומהחיקויים בתוכנית מתבססים על שדרני ותוכניות רדיו, מגלי צה"ל ומתחנות אחרות.
לעיתים הגיבו המערכונים לאירועים אקטואליים אך ככלל אופי התוכנית היה בידורי בלבד.
תוכניות סיום העונה נערכו במתכונת חיה בפני קהל.
חלק מהמערכונים ומהדמויות שנוצרו בתוכנית היוו בסיס למערכונים בתוכנית הטלוויזיה "ארץ נהדרת", בה משתתפים טייכר וזרחוביץ' ככותבים וזרחוביץ' והר לב כשחקנים.
רזי ברקאי (זרחוביץ'), מגיש את התוכנית "מה בוער" ונוהג לרדוף אחרי העיתונאי אטילה שומפלבי (טייכר).
שמעון פרנס (זרחוביץ') משמיע מוזיקה יוונית ומספר מהגיגיו.
במרבית המקרים נוהג לארח את הזמר "סולימאן הרחב" (טייכר, מעין פארודיה על סולימאן הגדול).
יורם שפטל (זרחוביץ'), מגיש את התוכנית "שפטל עצבני" ונוהג לקלל את המאזינים המתקשרים אליו.
ברהנו טגניה (זרחוביץ'), כתב הפלילים המסתיר את זהותו כבאטמן, נמצא במערכת יחסים עם הכתבת עמליה דואק (ליאת הר לב).
השדרן דובי לנץ (טייכר), מגיש את התוכנית "שירים שהשזאם לא מזהה" (פרודיה על "כל הג'אז הזה" בהגשת דני קרפל וכן על "הכל זורם" שהגיש לנץ) ומשמיע קטעי סאונד חסרי פשר כשירים ייחודיים ואזוטריים.
הפרופסור מעשיהו לייבניץ (זרחוביץ'), בן דמותו של הפרופסור ישעיהו ליבוביץ, משתתף בתוכנית "האוניברסיטה המשודרת" ודן בסוגיות מוסריות הקשורות בטכנולוגיה מודרנית.
הפינה הופיעה בקביעות בעונה ה-11 של ארץ נהדרת.
פאפא (טייכר), הוא זאב רווח מסדרת הטלוויזיה "פאפא" ונוהג לסטור לזרחוביץ'.
הרב ישראל מאיר לאו (זרחוביץ'), מופיע לקראת חגים שונים ומציע להם פרשנות יהודית מודרנית.
"פלילי-ליסט"- פארודיה על פינת הפלילים של הדס שטייף (הר לב).
יונית לוי (זרחוביץ') מגישה את המהדורה המרכזית של חדשות 2 כשהכתב משה נוסבאום (טייכר) מטריד את לוי בשאלות אישיות.
דני סביצ'ה (טייכר), פארודיה על הבדרן דני רכס.
סטנדאפיסט בלתי מוצלח המרבה לספר בדיחות על חיי הנישואים.
גיא פלג (זרחוביץ') מתמלל שיחות של מפורסמים שונים וחקירות משטרה.
ההולוגרמה של שמעון פרס (זרחוביץ') הנוהגת למתוח ביקורת על עניינים אקטואליים משולי השיח הציבורי.
הזמרת אילנה (זרחוביץ'), זמרת קאברים הנוהגת להתבטא בבוטות ולשבש שמות של אמנים מפורסמים.
מבצעת בקביעות את השיר "ריח ונטה", פרודיה על השיר "ריח מנטה" של מרגלית צנעני.
עורך הדין אלי בן יעקב (זרחוביץ'), עורך דין ונוטריון!
נמרץ המאיים לנקוט בתביעה את הפונים אליו.
בני ציצווה (זרחוביץ'), נוהג להתפרץ לאולפן ללא הזמנה ולהתבטא בגסות.
דורית ממושב עגבות (זרחוביץ'), מנסה לזכות בפרס בחידון טריוויה.
גרסה שלה הופיעה בפרסומת לבנק כאופנת כהן-ביזאר.
ומאניירות שלה בחיקוי בארץ נהדרת של מיכל דליות.
"מקבילית המוחות HD" - פרודיה על השעשועון המיתולוגי מקבילית המוחות בהשתתפות המתחרה הקבוע עודד שוסטקוביץ' - חייל וסטודנט ממגדיאל.
"אוהבים לאהוב" - תוכנית שידוכים רדיופונית עם המגיש רוביק מנשרוב (טייכר) ומשתתפים קבועים.
"כמעט שבת שלום" - תוכנית הלכה רדיופונית בה מציע המגיש ראובן (זרחוביץ') ייעוץ תורני למאזינים.
הפינה מופיעה בקביעות בעונה ה-13 של ארץ נהדרת.
נציגת שירות של גופים מתחלפים (הר לב) מתקשרת לאולפן ומטרידה את המגישים בתירוצים שונים.
עמי עמי (זרחוביץ'), נוהג להתקשר לטייכר שמתקשה לזהותו ולרוב משתמש בתיאורים מופרכים כגון "עמי שגר חמש שנים בפרהסיה".
ג'רי פנדלבאום (טייכר), מומחה בקרב ג'רי ומחבר רב המכר "כל העולם על הזן שלי".
אלינה מרואה חשבון (טייכר), יושבת בחדר עם לודה והילה, מתחביביה: פארקור.
"הטרהטרונים", תסכית פרודי על סדרות אנימה.
"החמישייה האמיצה", תסכית פרודיה על חסמב"ה ושאר חבורות נוער בסגנון זה.
בנוסף הושמעו בתוכנית שירים ישראליים נשכחים שמילותיהם נתפסו בדיעבד כמגוחכות, בהם השיר "טאקו" של הזמרת חני יופה, השיר "לימוזין" של הנרי ברטר ועוד.
לאורך שנת 2014, "אימצה" התוכנית את הזמר אליעד מלכי, שאף הופיע באירוע סוף השנה.
חותרניים (שם מדעי: Pelecanoididae) היא משפחת עופות ימיים קטנים מסדרת היסעוראים ובה סוג יחיד - חותרן.
החותרנים קרויים כך עקב מנהגם לצלול ולחתור עם הכנפיים מתחת למים בציד דגים וסרטנים קטנים או בעיקר לחפש פלנקטון.
הם מזכירים בצורתם ובהרגליהם מעט את האלקות מהצפון אך כולם חיים בחצי הכדור הדרומי ובאזור אנטארקטיקה.
כמה חוקרים סוברים שהם שייכים למשפחת היסעוריים.
כחלק מהתאמותיהם לצלילה מתחת למים ולא במעוף מלמעלה כמו שאר היסעוראים, כנפיהם קצרות וחזקות יותר, נחיריהם פונים כלפי מעלה ויש להם שק לאחסון דגים.
הם קשורים לחוף יותר משאר היסעוראים אבל מטילים רק ביצה אחת כל פעם, בתוך מאורה באדמה שמוגנת מטורפים.
חזון: מהות החיים על פי כתביו של ג'ירלדוס ועל פי דוקטרינות מסוימות המיוחסות לקוסטא אבן לוקא הוא ספר שיצא בהוצאה פרטית בשנת 1925 על ידי המשורר האירי, ויליאם בטלר ייטס, חתן פרס נובל לספרות לשנת 1923.
הספר מאגד בתוכו שלל נושאים שייטס עסק בהם במהלך חייו, כולל פילוסופיה, היסטוריה, אסטרולוגיה ותקשור, ומחולק לארבע יחידות.
ייטס הציג את רעיונותיו ההיסטוריים והמיסטיים באמצעות פואמות.
הבולטות ביניהן: "לדה והברבור" (Leda and the Swan) - מופיעה בתחילת הפרק השלישי, "יונה או ברבור" (Dove or Swan) או לחלופין, "מופעי הירח" ו"הגלגל" (The Wheel and The Phases of the Moon) - מופיעות בתחילת הפרק הראשון, "מה שהח'ליף למד בצורה חלקית" (What the Caliph Partly Learned).
ייטס רכש ניסיון רב בתקשור, קבלה וספיריטואליזם, במיוחד במסגרת חברותו רבת השנים ב"מסדר ההרמטי של השחר המוזהב".
ניסיון זה מהווה נדבך רב חשיבות בהבנת הרקע לכתיבת הספר.
ייטס כתב את "חזון (A Vision)", לאחר תהליך של התנסות משותפת בכתיבה אוטומטית עם אשתו ג'ורג'י הייד-ליס.
בתהליך שנמשך 3 שנים, הזוג ייטס, תקשר עם מגוון רחב של "רוחות" או "מדריכים".
אלו העבירו להם מערכת מטאפיזית בעלת היבטים היסטוריים ופילוסופיים, המוצגת באמצעות צורות גאומטריות כמו למשל: סחרחרות מפותלות (ספירלות), הנעות בתוך חרוטים שיוצגו בתור שני משולשים השלובים זה בזה.
הספר מסכם למעשה, שיתוף פעולה פורה מאוד של הזוג ייטס, ומשקף את היחס ההדדי בין דמיון יוצר, היסטוריה וספיריטואליזם.
ספר זה הושווה ומושווה ליצירות של משוררים אחרים, למשל, "אאורקה: פואמה בפרוזה" (Eureka: A Prose Poem), ספרו העיקרי האחרון, של המשורר אדגר אלן פו.
השראה מרכזית הניכרת אצל ייטס בהקשר לספר היא מהמשורר ויליאם בלייק,
אשר מודל ה-מערבולת (Vortex) לדידו של בלייק והמוצג ביצירותיו המיתיות-פואטיות, אשר בסגנונן משלבות תוכן פיוטי תנ"כי, מהווה הקבלה למודל ה-סחרחרת (Gyre) המוצגת בספרו זה של ייטס.
הפואמה "הלך מטורף", אותה ייטס חקר וניתח בתוך חיבורו בן שלושת הכרכים "עבודותיו של ויליאם בלייק: פואטיקה, סימבוליזם, וביקורת" (The Works of William Blake: Poetic, Symbolic, and Critical), מהווה עדות לכך.
ייטס אף כלל דיון על הפואמה בחלק השני של הספר, המסביר את הגאומטריה של הסחרחרת המפותלת.
ייטס מנסה לתת כאן הן המשכיות רעיונית לבלייק והן להסבירה כפואמה המתאימה לחשיבתו המעגלית על החיים, המבוססת על ניגודיות.
כמו כן, במסגרת חקר הספרות האנגלית בפרט וחקר הספרות בכלל, מושווה לא אחת שיתוף הפעולה של ייטס ושל אשתו לזה שהיה בין בלייק ואשתו, קתרין.
האיורים במהדורה הראשונה של חזון, הם מאת המאייר הבריטי-צרפתי, אדמונד דולאק.
ייטס כתב מהדורה שנייה, עם כמה שינויים, בשנת 1937.
הסחרחרת המפותלת , שצורתה היא צורת מעגל או חרוט, מופיעה רבות בשיריו של ייטס והיא פותחה כחלק מהמערכת הפילוסופית שהותוותה בספרו "חזון".
בשלב הראשון, ייטס השתמש במופעי הירח כדי לבטא את אמונתו שההיסטוריה מורכבת מעידני זמן, מאוחר יותר הסתמך על הסחרחרת (Gyre) כדוגמה שימושית יותר.
הוא בחר בדימוי של שתי סחרחרות (ספירלות) השלובות זו בזו - אשר מבחינה חזותית נראות כשתי ספירלות חרוטיות מצטלבות - כדי לסמל את אמונתו הפילוסופית כי את כל התופעות ניתן לתאר במונחים של מחזוריות מעגלית.
הנשמה (או הציוויליזציה, העידן ההיסטורי, וכך הלאה) תנוע מהנקודה הקטנה ביותר של הספירלה לנקודה הגדולה ביותר, לפני שהיא תעבור לאורך הסחרחרת הנגדית לה.
אף על פי שזהו רעיון קשה לתפיסה בצורה מופשטת, לדימוי הזה יש לוגיקה כשהוא מיושם לגבי הגאות והשפל (waxing and waning) של עידן היסטורי ספציפי.
כנ"ל לגבי התפתחות החיים האנושיים מנעורים לבגרות לגיל זקנה.
סמל הסחרחרות (ספירלות) השלובות זו בזו, חושף את אמונתו של ייטס בגורל ובדטרמיניזם היסטורי כמו גם את גישתו הרוחנית ביחס להתפתחות הנשמה, מאחר שלפי ייטס כל היצורים והאירועים חייבים להתפתח בהתאם לצורת החרוט.
תוך שהוא משתמש בדימוי זה, ייטס כלל התייחסות בשיריו לכל מחשבתו הפילוסופית לגבי ההיסטוריה והספיריטואליות.
ב-21 באוקטובר 1917, ייטס נישא לבחירת לבו ג'ורג'י הייד-ליס.
ארבעה ימים מאוחר יותר היא ניסתה טכניקת תקשור של כתיבה אוטומטית כדרך להסחת דעתו של ייטס מהדיכאון ששרה עליו.
הדברים שהיא רשמה כללו רעיונות שלגביהם היא לא ידעה דבר אבל שהיו קשורים באופן הדוק לנושאים שהעסיקו את ייטס במהלך הקריירה שלו.
כשהוא התכוון להקדיש את כל כוחו בניסיון להסביר את מה שה"מדריכים" (Instructors) העבירו להם, הם אמרו לו: "אנו באנו לתת לך מטאפורות לשירה".
עיקר היצירה הוא הרעיון של שתי תנועות של הנשמה האנושית, אחת הפונה לכיוון הגשמה עצמית מוחלטת והשנייה לכיוון ויתור עצמי מוחלט.
כל רגעי הקיום יכולים להיבחן במושגים אלו לא משנה מהם.
למשל: פעולה יחידה, חיים, סדרה של גלגולי נשמות, מחזוריות של תרבויות עולות ויורדות או היקום עצמו.
הפילוסוף היווני אמפדוקלס כינה את הדחפים הללו מלחמה ואהבה; האחד מפריד, השני מאחד.
שום דבר לא יכול להתקיים ללא האינטראקציה בין שני הכוחות הללו.
ייטס מתאר בהרחבה את התהליך באמצעות הסבר על מעבר גלגולי נשמת האדם.
גלגולים אלו נלקחים בחשבון בהתאם לשלבי הירח, כשלילה אחד של החודש הירחי מייצג גלגול אחד.
כאשר הנשמה משיגה הגשמה עצמית מוחלטת, היא נמצאת במצב של שיווי משקל מושלם המכונה "אחדות ההוויה".
כל מה שמתרחש במהלך חיי אותו הגלגול תואם לאידיאל הרצוי בשביל הנשמה, כפי שזה מתבטא בשיר "שלמה והמכשפה" : "הזדמנות להיות באחד עם אפשרות בחירה לבסוף".
זהו למעשה שלב הירח ה-15, שלב הירח המלא.
אולם, אין שום גלגול של הנשמה בשלב ירחי זה בעולם הגשמי מפני שאין שום מאבק בין שני הכוחות (המפריד והמאחד).
זהו שלב של יופי על אנושי שנתקלים בו באופן מקרי ביותר והוא נצפה רק על ידי חוזי חזיונות במקומות מיוחדים.
כפי שזה מתבטא בחזונו של מייקל רובארטס על סלע קאשל במסגרת הפואמה "החזון הכפול של מייקל רובארטס":
מחוץ לשלב ה-15 התנועה מתקדמת בכיוון מציאות אובייקטיבית.
גם בקוטב ההפוך אין שום גלגול חיים, מפני שלנשמה אין שום כוח רצון והיא לוקחת הכל מבחוץ בלי שום מאבק.
גלגול זה, הירח האפל, גם הוא גלגול שהוא מעבר לקיום הגשמי.
בין שני הקטבים הללו, כל גלגולי החיים האנושיים נעים.