tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בפרשת ורגוס נקבע כי מרכיב הפרת האמון קיים גם בהקמת חברה חדשה ללא תקופת צינון ובתחרות בתחומי העיסוק של המעבידה הקודמת ובהתקשרות עם לקוחותיה (גם אם רשימת הלקוחות אינה סודית).
כלומר, הקרבה בזמן מחדדת את חוסר הנאמנות למעביד.
על אף ההגנה מפני גזל סוד מחסרי, הוכחת טענות ההגנה הללו יעלו לכדי סייג ולא יחשבו כגזל אם יוכחו אחד מהבאים:
כשאר מוצדק משיקולים ציבורים רחבים
כאשר אדם רוכש את הסוד בתום לב ובתמורה
אין חוטא יוצא נשכר - עילה זו קשורה במוסר, כמו כן מתקשרת היא לדיני עשיית עושר ולא במשפט.
סייג זה צפוי להיות מעוגן בחלק הכללי של הקודיפיקציה בהצעת חוק דיני ממונות.
מידע אשר דרוש לשם מניעת פגיעה בבריאות הציבור.
הגנה על האינטרס הציבורי למשפט הוגן.
הגנה על שוק ניירות הערך.
הגנה על זכות הציבור לדעת - פעילות אמצעי התקשורת.
זכות הציבור לדעת - הזכות למידע על-פי חוק חופש המידע.
הוספת יתרון לציבור, לעומת מניעת פגיעה בו.
המצאות עובדים – לעיתים, לרוב כאשר הוכח שנעשה ללא ניצול ישיר של הסוד המסחרי המקורי.
החוק קובע כי הידע והניסיון שרכש עובד במקום עבודתו נהפכים לחלק מכישורי העובד והוא רשאי לעשות בהם כרצונו.
אלא שההבחנה בין סוד מסחרי למיומנויות העובד אינה קלה.
פסק דין צ'ק פוינט עסק בחלקו גם בסוגיית ההבחנה בין סוד מסחרי למיומנויות העובד.
השאלה האם ידע וניסיון שרכש עובד במסגרת עבודתו, אשר הפכו לחלק מכישוריו, יסווגו כסוד מסחרי, תקבע בהתאם לנסיבות המקרה.
דוגמה להבחנה היא מקרה של חניך הלומד נגרות, היכול לפתוח נגרייה מתחרה, אולם אין הוא רשאי להעתיק מודל שהמציא מאמנו.
היקף ההגנה על סודות מסחריים
עוולת גזל סוד מסחרי מגינה על זכותם של בעלי הסוד למנוע מאחרים לעשות שימוש בלתי מורשה בסוד המסחרי.
עם זאת, בית המשפט מאזן בין עוצמת ההגנה על הסוד המסחרי לבין זכויות מתחרות רלוונטיות אחרות.
מגמה זו תפסה תאוצה בעקבות המהפכה החוקתית החל מראשית שנות התשעים ובה פסק הדין המוביל פס"ד צ'ק פוינט.
ההתנגשות בין ההגנה על סודות מסחריים וההגנה על חופש העיסוק
הזכות החוקתית העיקרית שבה מתנגש לרוב הסוד המסחרי היא חופש העיסוק.
דוגמה הממחישה זאת היא תופעת החתמת עובדים על חוזים שבהם נכלל סעיף המגביל אותם מלעסוק בתחום הקשור לסוד המסחרי לאחר סיום עבודתם מחשש כי יעשו בו שימוש.
ככל שהנטייה היא להכיר בסוד מסחרי כזכות קניינית, כך גדל היקף ההגנה על הסוד אשר נהיה יותר מוחלט ופחות יחסי.
פסק דין מייצג גישה זו הוא פסק דין פולר.
עם זאת, גישה זו אינה מקובלת לחלוטין ולרוב בתי המשפט כן נוטים לאזן בין עוצמת היקף ההגנה ביחס לזכות לגיטימית אחרת.
חופש העיסוק גם הוא אינו זכות מוחלטת.
בפרשת חטיפי העמק נקבע כי חופש העיסוק אינו חוסה על עבודה כאשר היא כרוכה בפגיעה ברכושם של אחרים.
בפרשת צ'ק פוינט נקבעו לראשונה על ידי בית הדין הארצי לעבודה כללים לעניין תוקף סעיף הגבלת עיסוק עובד, כשההגבלה באה להגן על סודותיו המסחריים של המעביד.
נקבע כי לתניה המגבילה את חופש העיסוק בחוזה עבודה אישי, אין לתת כשלעצמה משקל רב.
יש לבחון את סבירות התניה והאם היא מגינה על האינטרסים ההדדיים של שני הצדדים.
בנוסף נפסק כי "בית הדין לא ייתן צו מניעה המגביל את חופש עיסוקו של העובד אלא אם כן עבודתו של העובד אצל המעסיק החדש, מאיימת על עצם קיומו של המעסיק הקודם." מכאן, כי על המעסיק הקודם להוכיח, כי השימוש שיעשה ב"סוד המסחרי" שלו יפגע בעסק שבבעלותו.
לשם הוכחת הסוד המסחרי בהקשר החוקתי, נקבע בפסק דין סער, שהוא ההלכה הנוהגת, כי הגבלת עיסוקו של עובד תיאכף אם המעביד יראה כי יש לו אינטרס לגיטימי לאכיפתה.
"אינטרס לגיטימי" שכזה יכול ויימצא בהוכחת סוד מסחרי שהוא קניינו של המעביד.
מעסיקים לא יוכלו להכניס סעיפי הגבלת תחרות לחוזה רק לשם ההגנה על עצמם מפני התחרות העסקית.
עוצמת ההגנה על התניה בחוזה היא ביחס ישר לעוצמת הסוד המסחרי לפי ניתוח יסודותיו.
בפסק דין זה נקבע כי החוזה בטל בשל היותו סותר את מושג השסתום "תקנת הציבור", המשקף את "האני מאמין" של תפיסת המשפט, ערכים ודרך התנהגות ראויה.
בעת התנגשות בין עוולת גזל הסוד המסחרי עם תקנת הציבור ישקלו ארבעה שיקולים עיקריים ובהם: היעדים הציבוריים לפגיעה, אופן ועוצמת הפגיעה בזכות, אופן ההתנהגות של הנתבע והמניעים להתנהגות הנתבע.
ההלכה בפס"ד סער היא כי תניה המגבילה את חופש העיסוק של עובד תקפה רק אם המעביד מעוניין להגן על "אינטרס לגיטימי" שלו.
בפסק הדין נקבע כי "אינטרס לגיטימי" הוא "אינטרס קנייני" או "מעין קנייני", כלומר האינטרס של מעביד להגן על קניינו או רכושו.
הפסיקה קבעה שהגנה על סודות מסחריים תיחשב אינטרס לגיטימי, ונפסק כי יש להתחשב ביחסי האמון שבין עובד למעביד, ובחובת תום הלב וההגינות שבין עובד למעביד.
לשם בחינת "אינטרס לגיטימי", יבחנו היסודות הבאים:
קיומם של סודות מסחריים של המעסיק הקודם: הגנה על סודות מסחריים יכולה להיעשות גם במסגרת הוראות חוק עוולות מסחריות ולכן לא חייב להיות סעיף מפורש בחוזה העבודה.
קיומה של הכשרה מיוחדת: אם המעסיק השקיע משאבים מיוחדים בהכשרת העובד ובעקבות זאת העובד אף התחייב לעבוד אצלו תקופה מינימלית כלשהי, יהיה צודק להגביל עיסוקו של עובד.
עם זאת, אם העובד רכש את ידיעותיו במהלך העבודה הרגילה או על חשבון זמנו הפנוי לא ניתן להגביל את העובד מלעשות שימוש בידיעות אילו.
תמורה מיוחדת: יש לבחון האם העובד קיבל תמורה מיוחדת עבור התחייבות מצדו שלא להתחרות בעתיד במעסיק הנוכחי, לאחר סיום יחסי העבודה.
חובת תום הלב וחובת האמון: יש לתת משקל לתום הלב של העובד ושל המעסיק החדש.
חובת האמון שחב העובד למעבידו מטילה על העובד נורמות התנהגות חמורות יותר מאשר קיום החוזה בתום לב.
ככל שדרגתו של העובד בכירה יותר, כך חובות האמון אותם הוא חב למעבידו גבוהות יותר.
ממד נוסף אשר התווסף כשיקול באיזון החוקתי בין חופש העיסוק לבין עקרון חופש החוזים בהקשר הסוד המסחרי הוא היתרון שיש למעביד ביחסי הכוחות בינו לבין העובד, כפי שהם באים לידי ביטוי בעת כריתת החוזה, קביעה זו עוגנה בפס"ד יבין פלסט.
הזכות לחופש המידע: בפרשת צ'ק פוינט נקבע כי בבוא ביהמ"ש לפרש את המונח "סוד מסחרי", יש ליתן את הדעת לטובת הציבור, לזכותו לחופש המידע ולשאלה האם ישנה משמעות לכך, שה"סוד" יוודע לכלל.
ביהמ"ש קבע כי לעיתים גובר שיקול זה על ההגנה שיש ליתן ל"סוד המסחרי" של המעסיק.
סעיף 11 לחוק העוולות המסחריות קובע כי במקרה של הפרה של גזל סוד מסחרי שהיא עוולה בנזיקין, תחול עליה פקודת הנזיקין [נוסח חדש].
החוק גם קובע פיצויים ללא הוכחת נזק עד גובה של 100,000 שקלים.
בית המשפט מפעיל שיקול דעת על מנת להתאים את הסעד להיקף ההגנה היחסית על הסוד המסחרי וגם על השלכות והיקף הגזל על הנפגע ממנו.
בתוך אלו, ישים בית המשפט דגש על רמת נגישות המידע לציבור כאשר זו מקטינה את היקף ההגנה ובהתאם את גודל הסעד שיוענק לנפגע.
על אף שחוק עוולות מסחריות תשנ"ט-1999 קובע סעד נזיקי על גזל הסוד המסחרי, ישנה אפשרות להסתמך על תחומי משפט נוספים כדי להיפרע, כגון: דיני חוזים, דיני קניין, דיני נזיקין, דיני עשיית עושר ולא במשפט ועוד.
אין מניעה לתבוע במספר עוולות מקבילות, עם זאת אין אפשרות לכפל תרופות והתעשרות הנפגע על חשבון המפר.
משום שמספר ענפים חוסים על הגנת הסוד המסחרי, נפגע יכול ליהנות מקשת סעדים ובהם: מתן צו להסרת גזל הסוד, צו ביניים אחר, פיצויים ותשלום תמלוגים.
הסעד המרכזי הוא הגנה בעין, כלומר מתן צו לסילוק גזל הסוד המסחרי תוך שימוש באמצעים כגון חיוב הפסקת ייצור המוצר אשר עושה שימוש שלא כדין בסוד המסחרי וכמו כן סילוק מידע זה מידי הנוטל.
כדי לממש זאת, בית המשפט יוכל להורות על צו למינוי כונס נכסים לפי סעיפים 16–17 לחוק עוולות מסחריות.
סעיפים אלו מאפשרים לביהמ"ש למנות ולהסמיך כונס נכסים להיכנס לחצרים המוחזקים על ידי הנתבע או על ידי אדם אחר שאינו הנתבע (צד שלישי), לשם חיפוש ותפיסת נכסים אשר הופקו תוך ביצוע העוולה או שימשו לביצועה.
מינוי כונס נכסים יכול שיהיה לשם תפיסת ראיות אשר קיים חשש סביר להעלמתן.
החוק מאפשר חיפוש במחשב, חומר מחשב או פלט, כפי שהם מוגדרים בחוק המחשבים.
כונס נכסים מוסמך להשתמש בכוח במידה סבירה לשם ביצוע הצו בעת החיפוש ותפיסת הראיות, אם התלווה אליו שוטר.
יתרה מזאת, בית המשפט רשאי להורות למשטרת ישראל לסייע לכונס הנכסים בביצוע תפקידו על פי הצו.
הכניסה, החיפוש והתפיסה ייעשו על ידי כונס הנכסים בנוכחות שני עדים.
לבסוף, יגיש כונס הנכסים לבית המשפט דין וחשבון על החיפוש והתפיסה, בתוך שבוע מיום הביצוע.
הליך זה מתבצע על ידי צו בית משפט הנקרא "צו אנטון פילר" המכונה גם "הנשק הגרעיני של המשפט".
צו זה מאפשר להיכנס לרשות הפרט על מנת לאסוף ראיות, וזאת כאמור, כדי שהנתבע לא ישמיד ראיות.
על ידי צו אנטון פילר ניתן לראות אילו מסמכים סודיים יש לנתבע.
בפסיקה נדרש נטל ראיה גבוה להפעלת צו אנטון פילר בגלל פולשנות הסעד.
יש להראות מה הנזק לנתבע מול כמה נחוץ לתביעה, להראות נזק חמור לתובע ללא הצו, וחשש ממשי שהנתבע ישמיד ראיות קודם מתן צו.
יש להוכיח כי הצו ישיג את מטרתו, וכמו כן, להוכיח ברמת ודאות גבוהה כי אכן עשוי להיות מוחזק בידי התובע החומר המבוקש.
בית המשפט עשוי להימנע מלתת צו במקרה של "מאזן הנוחות" הנוטה לטובת התובע, כלומר מצב שבו הסוד המסחרי ראוי להגנה מועטה יחסית, אך הנתבע יתקשה למצוא עבודה חלופית או ייגרם לו נזק חמור אחר בשל מתן הצו.
תרופה נוספת יכולה להיות צו מניעה זמני.
ביהמ"ש בודק את הסתברות הצלחת התביעה, התובע צריך להראות שיש לו "זכות לכאורה", להראות שטיעוניו משמעותיים.
ביהמ"ש יבחן אפשרות גרימת נזק בלתי הפיך לתובע על ידי אי הוצאת הצו, ניקיון כפיו של התובע, וכמו כן שמאזן הנוחות נוטה לטובתו - אם צו לא יינתן, הנזק שיגרם לתובע גבוה מהנזק שיגרם לנתבע אם הצו כן יינתן).
כמו כן, ביהמ"ש בוחן האם בהוצאת הצו תהיה פגיעה בצד ג' או בציבור.
בית המשפט יכול לפרש תניות בחוזה שעניינן שמירה על סוד מסחרי של אחר בהתאם להיקף ההגנה על הסוד המסחרי.
לרוב יטה בית המשפט לצמצם תניות אשר רחבות ופוגעות בחופש העיסוק והתחרות ובכך למנוע סעדים חוזיים.
הזכות לסודיות מסחרית נושאת תכונות קרובות לאלה של הקניין הרוחני.
ישנן נקודות השקה בין תכונות דיני סודות מסחריים לבין דיני קניין רוחני הכוללים בין היתר את דיני הפטנטים, דיני זכויות יוצרים ודיני המוניטין.
סודות מסחריים הם סוג של קניין רוחני בלתי רשום, קרי שלא ניתן או לא משתלם למחזיק הסוד לרשמו מראש אצל רשמי הקניין הרוחני כגון רשם הפטנטים.
הגנת הסוד המסחרי משמשת לעיתים קרובות כחלופה להגנת הפטנט.
הדוגמה המפורסמת ביותר היא של חברת קוקה-קולה.
הנוסחה לייצור המשקה היא סוד מסחרי.
היתרון הגדול בהגנת הסוד המסחרי הוא שהיא איננה מוגבלת בזמן.
כמו כן, ההגנה איננה דורשת השקעת משאבים כספיים משמעותיים, בדומה לרישום פטנט.
הזכות לסודיות מסחרית מגינה על המידע עצמו, כלומר על עצם הרעיון, ואילו זכות היוצרים מגינה רק על ביטוי של רעיון.
עם זאת, קיימים תחומים בהם שני הדינים עשויים לחול גם יחד.
מדובר במצבים בהם המידע הוא חלק בלתי נפרד מהביטוי.
מצבים אלו בולטים בתחום ההגנה על תוכנת מחשב.
הזכות לסודיות מסחרית חשובה כמשלימה לזכויות יוצרים היא במונעה ממתחרה אשר נטל הסוד המסחרי לבצע שינויים ובכך לחמוק מאחריות כלפי בעל הסוד המסחרי.
ההבדל המהותי בין דיני סודות מסחריים לבין דיני זכויות יוצרים ודיני הפטנטים הוא שהעתקה באמצעות הנדוס לאחור מהווה מעשה אסור לפי האחרונים, אולם לפי דיני סודות מסחריים היא לרוב מותרת ומנויה בס' 6(ג) כחריג לגזל סוד מסחרי.
בנוסף, קיים דמיון בין הזכות לסודיות מסחרית והזכות למוניטין.
בשני במקרים מדובר בזכויות אשר מצויות בשלב התפתחותי ראשוני מבחינת מצבם בפסיקה.
שתי הזכויות הן בגדר רכוש עסקי, ולשתיהן לא קיים רישום.
בשונה מהגנת הפטנט הנוקשה מאוד בפרק הזמן ובהיקף ההגנה, ההגנה על סוד מסחרי היא יחסית לערכו התחרותי של הסוד, כלומר ייתכן פטנט בעל ערך שוק נמוך שיזכה להגנה רחבה אך לא ייתכן סוד בעל חשיבות תחרותיות נמוכה בשוק.
סודות מסחריים היו קיימים משחר ההיסטוריה.
כבר בתלמוד דנו חכמים במקרים של גנבת סודות מסחריים באמצעות קריאה באיגרות.
רבי אברהם דוד מבוטשאטש מתבטא בחריפות על שימוש בסודות מסחריים שבעליהם גילה לאחר תוך מתן אימון בו.
המקרה הנדון עסק בשותף, ששותפו מסר לו פרטים על סחורה מסוימת, לצורך השותפות, והשותף הלך וקנה את הסחורה לעצמו.
רבי אברהם דוד אמר על כך, ש'אין בגידה גדולה מזו'.
הזכות לסוד מסחרי הופיעה לראשונה באנגליה במאה ה-16, ופותחה מתוך דיני היושר.
ההגנה נקלטה דרך המשפט המקובל ששימש מסורת משפטית בארצות הברית, ועשתה את דרכה באמצעות שורת פסקי דין של בתי משפט בערכאות גבוהות של מספר מדינות במזרח ארצות הברית.
המשפט הראשון שדן בהגנה על סוד מסחרי היה במסצ'וסטס ב-1868. המשפט האמריקאי עיגן את ההגנה על הסוד המסחרי בחקיקה כשהעביר את חוק הסודות המסחריים המאוחד Uniform Trade Secret Act, 1934 שאומץ במרביתו על ידי בתי המשפט הפדרליים.
ההיבט המודרני הנוגע לדרישת מתן יתרון תחרותי החל להתפתח בעידן המהפכה התעשייתית עם עליית הקפיטליזם המודרני.
ידע של תהליכי יצור והפקת ומוצרים החל קונה לעצמו מקום מרכזי, בד בבד החלה מגמה של ניידות עובדים עם צמיחת מעמד הפרולטריון, תהליכי עיור מואצים והתקדמות המהפכה הירוקה.
חשיבות סודות מסחריים גדלה עם עליית הכלכלה החדשה אשר מבוססת על ידע ושירותים.
דוגמה לכך היא כי 70 אחוז מכלכלת ארצות הברית נהנית מהגנה של סודות מסחריים וכי בשנת 1996 הפכה העבירה להיות עבירה פדרלית ובמקרים מסוימים לעבירה פלילית.
בשנת 1994 נחתמה אמנת T.R.I.P.S העוסקת בקניין רוחני אשר קובעת הגנה על הסוד המסחרי ומאפשרת תביעת סעדים.
המשפט המקובל נקלט בארץ ישראל דרך סימן 46 לדבר המלך במועצה על ארץ ישראל ובכך נקלט גם מושג הסוד המסחרי.
ההגנה על סודות מסחריים בישראל הוכרה תחילה דרך עוולת הגזל ועוולת גרם הפרת חוזה אשר נמצאות בפקודת הנזיקין.
הזכות לסודיות מסחרית עוגנה בחוק העוולות המסחריות תשנ"ט-1999 אשר מהווה קליטה של הסכם T.R.I.P.S למשפט הישראלי.
היקף ההגנה - יש הטוענים כי ההגנה על האינטרס המסחרי אינה מספקת בארץ ובעולם, לדוגמה השוק האמריקאי אשר 70 אחוזים ממנו מוגנים בסוד מסחרי וגזלו לעיתים גורר סנקציה פלילית.
קשה מאוד להוכיח גזל סוד מסחרי במקרה של יישום שונה של רעיון דומה, דוגמת בניית אלגוריתם של תוכנה מוגנת בסוד מסחרי בשפת תכנות שונה מהמקור בו פותחה התוכנה.
הגבלה של חופש העיסוק והתחרות - כדי לאפשר יעילות בשוק, יש לאפשר זרימת מידע וידע.
הגנת הסוד המסחרי לא משתלמת כלכלית - לא משתלם להגן על האינטרס הנזיקי והקנייני בסוד מסחרי,
מניעת יצירות המבוססות על סודות מסחריים קיימים – צדה האחר של הגנה על זכות לסוד מסחרי עלולה לעכב התפתחות טכנולוגית.
קושי להגדיר סוד מסחרי - ישנו קושי משפטי להגיע להגדרה אחת מקובלת, הקושי זה ועמימות ההגדרה כיום עשויים ליצור מדיניות לא אחידה אשר עשויה להוביל להגנת יתר או העדרה על הסוד המסחרי.
חקיקה לא מלאה - כדי שסוד מסחרי יהיה מוגן דרושה הגנה מהיבטים משפטיים נוספים מאשר ההיבט הנזיקי כגון דיני עשיית עושר, דיני החוזים, דיני השליחות והאמון וכו': לעילות השונות השלכות זו על רעותה.
פסק דין עשיר הוא פסק דין פורץ דרך: הכיר בתחולת דיני עשיית עושר ולא במשפט על גנבת קניין רוחני.
פגיעה בצדק חלוקתי - למדינות מתפתחות מעצם מהותן יש פחות סודות מסחריים, ההגנה הלאומית והבינלאומית מעכבות ואף מונעות התפתחות כלכלותיהן הנחשלות.
ההגנה על סודיות מסחרית צמחה מדיני היושר לכן במשפט האנגלי מושם דגש על הפרת חובת תום-הלב והפרת אמון בין צדדים.
הדרישה לנקיטת אמצעי הגנה על מנת למנוע את גילוי המידע הסודי נמוכה יותר.
במשפט האנגלי מספיק שהידע לא יהיה נגיש לציבור כדי שיהיה אסור לקחת אותו.
הרציונל העומד מאחורי הדרישה הנמוכה לאמצעי הגנה על סוד מסחרי הוא שסוד מסחרי אינו שונה מקניין מוחשי במובן זה שגם מי שלא נועל את ביתו אסור לגנוב ממנו.
לעומת זאת, בישראל ובארצות הברית צריך לנקוט אמצעים סבירים.
בניגוד לגישה האנגלית, במשפט האמריקאי מרכז הכובד של ניתוח העוולה מצוי בהוכחת היתרון המסחרי שמקנה הסוד לבעליו.
משהוכר יתרון זה, מוענק לסוד המסחרי הגנה בצורה של מתן זכות קניינית לבעל הסוד המסחרי, דבר אשר מעניק הגנה חזקה שאינה יחסית.
בחוק האמריקאי כתוב במפורש שצריך שיהיה ערך כלכלי לכך שהידע שמור כסוד.
הדרישה שלא יהיה ניתן לגלות את הסוד בנקל אינה קיימת בכל מדינות ארצות הברית.
בקליפורניה, המדינה הגדולה בארצות הברית בתחום הקניין הרוחני, אין דרישה כזו כדי לקבל הגנת סוד מסחרי.
פס"ד אמריקן פייפר דן בסודיות רשימת לקוחות, כאשר המידע היה זמין לכולם, הוא דווקא ניתן לגילוי בנקל – ולמרות זאת, בשל המאמץ באיסוף – נפסק שזהו סוד מסחרי.
השיטה האמריקאית מכירה בתחולת הסוד המסחרי גם על פי העיקרון של "ידע ובקיאות" (know-how) שבבסיסו עומדת ההנחה כי מרכיב הידע של החברות הוא כיצד לייצר מוצר טכני מורכב, אם תהליך היצור מורכב מאוד.
חוק ה-Uniform Trade Secrets Act אף הגדיר מהם האמצעים הכשרים להשגת סוד מסחרי:
גילוי בדרך של הנדסה חוזרת, במעשים כשרים (בלי גנבה וכו').
מבט על המוצר כשהיה מוצג לכל הציבור.
גילוי הידע מן הספרות המקצועית.
הרבה אקדמאים שעובדים בהיי-טק כותבים על סודות מסחריים לפני עזיבתם, כדי שהסוד לא יהיה שייך למעביד והם יוכלו לעשות בו שימוש.
חוק-יסוד: חופש העיסוק, סעיף 4
פס"ד חטיפי העמק, עמוד 15
ע"א 2600/90 עלית חברה ישראלית לתעשיות שוקולד וסוכריות בע"מ נ' סרנגה, פ"ד מט (5) 769
מיגל דויטש, עוולות מסחריות וסודות מסחר (תשס"ב).
גד טדסקי "סודות עסקיים" הפרקליט לה 5.
כסף הקדשים לשולחן ערוך, חושן משפט, סימן קפג, סעיף ד
גזלמה (בטורקית: Gözleme) הוא מאפה טורקי ממולא, האופייני לאזור אנטוליה.
להכנת גזלמה מגלגלים ביד עלה בצק דק סביב מילוי ואופים מיד על סאג' (Saç, משטח פח לוהט המונח מעל אש).
מילויים אופייניים לגזלמה הם תרד (Ispanaklı Gözleme), גבינת פטה (Peynirli Gözleme), בשר טחון (Kıymalı Gözleme), חצילים צלויים (Közlenmiş Patlıcanlı Gözleme), ביצה, תפוחי אדמה ופטריות בשילובים שונים ביניהם.
מקור השם במילה הטורקית göz שמשמעותה "כיס", כאזכור לכיס הבצק שבו שמים את המילויים השונים.
באימפריה העות'מאנית, יהודים נהגו להימנע מחמאה מזוקקת, ולכן אופים טורקים שהכינו את הגזלמה עבור לקוחות יהודיים העדיפו להשתמש בשמן שומשום במקום.
בתחילת הסדרה בבילון 5, מוצגים חמישה גזעים עיקריים: בני האדם, המינברים, הנארנים, הסנטאורים והוורלונים.
"הצללים" ובני בריתם הם גזע זדוני המופיע מאוחר יותר.
יתר הגזעים הפחות חזקים מרכיבים את "ליגת העולמות הבלתי מאוחדים".
בין בני האדם למינברים מתגלה קשר ככל שהסדרה מתפתחת; בין הנארנים לסנטאורים מתנהלת מלחמה טריטוריאלית רבת שנים, המסתיימת בעבדות ובכיבוש; והוורלונים והצללים הם שני גזעים עתיקים המהווים שני צדדים בעלי אידאולוגיה מנוגדת, כאשר כל צד מנסה למשוך את הגזעים הצעירים לכיוונו ולתועלתו הפרטית.
מופיעים למשך כל עונות הסדרה, ובסדרות ההמשך (כולל הסרטים).
למשך הסדרה, בני האדם מאופיינים על ידי הסתגלותם הרבה, ברצון שלהם ליצור התיישבויות עם גזעים אחרים, וכן עקשנותם בפני מכשולים הניצבים בפניהם, אפילו כשכל הסיכויים נגדם.
בני האדם נחשבים לגזע הצעיר ביותר בגלקסיה, אך כרגע לחזק ביותר.
צוות התחנה העיקרי מורכב מבני אדם: ג'ון שרידן, סוזן איבנובה, מייקל גריבלדי, סטיבן פרנקלין, ג'פרי סינקלייר, אליזבת' לוקלי, מרקוס קול וזאק אלן כמו גם הטלפתים אלפרד בסטר, ליטה אלכסנדר, טליה וינטרס וביירון.
ביולוגיה - בשונה מבני אדם רגילים של ימינו, יכולות טלפתיות החלו להופיע בבני האדם בסביבות 2115 (כפי שתואר בטרילוגיית חיל הטלפתים) וקיימות אחת לאלף בני אדם.
תוצר זה נגרם בעקבות הפרעה גנטית מעשה ידי הוורלונים.
אחד לעשרת אלפים בני אדם מפתח בנוסף יכולות טלקינטיים.
לפני קורות מלחמת הטלפתים, כל אלה נדרשו על ידי החוק להיות חברים ב'חיל הטלפתים'.
קיים קשר בין נשמות בני האדם למינברים המתגלה בתחילת הסדרה, וזה מסביר מדוע המינברים נכנעו במלחמת ארץ-מינברים (הסרט "בבילון 5: בהתחלה").
כוכב הלכת וצורת ממשל - עולם ביתם של בני האדם הוא כדור הארץ, כאשר ממשלת הארץ היא 'ברית הארץ', ששולטת גם על מושבות החלל של בני האדם, ביניהן מאדים, אוריון 7 ופרוקסימה 3. ראש הממשל הוא הנשיא, והרשות המחוקקת היא סנאט הארץ.
דת - לבני האדם יש מכלול אמונות ואין הם הולכים בדרך אחת.
לצד ערכי נצרות קתולית, אמונתו של ישו ויהדות מקובלים, ניתן למצוא בסדרה הקבלות לאתאיזם, פנתאיזם, ואף לאוניברסליזם אוניטרי ולאומניזם.
המינברים הם גזע גדול בעל השפעה רבה.
הם מתקדמים יותר מבחינה טכנולוגית מבני האדם ובעלי יכולת טיסת חלל מזה כבר אלף שנים.
שגרירת המינברים בתחנה היא דלן מיר, ועוזרה האישי הוא לניר.
דמויות נוספות המוצגות בין היתר בסדרה הן דוקאט, ראש 'המועצה האפורה', ראת'ן מהכת הדתית, ונ'רון מכת הלוחמים.
ביולוגיה - חזות המינברים היא כשל בני אדם, אך במקום שיער הם בעלי גידול קרני הצומח מאחורי ראשם, שמהווה המשך לגולגולתם, וגודל לאיטו עם השנים.
לנקבות הגידול צומח בצורה ישרה וחלקה שמתחדדת לנקודה אחת, בעוד שלזכרים הוא לרוב מתחדד בכמה נקודות.
תוחלת חייהם יכולה להגיע ל-150 שנים.
הם מעדיפים אוכל חם ומתובל בגלל חוש ריח חלש, ואינם שותים משקה אלכוהולי כיוון שהדבר משפיע על מערכת העצבים שלהם, מה שיכול להביא להתפרצויות פסיכוטיות ורצחניות.
הם עמידים יותר לפציעות ובעלי סיבולת גדולה יותר מבני האדם.
כמו בני האדם, אחוז קטן מהמינברים הם בעלי יכולות טלפתיות.
למינברים, טלפתיה היא מתנת היקום, לכן הטלפתים המינברים רוחשים כבוד רב בחברה המינברית.
עולם הבית - מינבר, עולם הבית של המינברים, ממוקם במרחק 25 שנות אור מכדור הארץ, כאשר בדומה לארץ, יש לו אטמוספירת חמצן/חנקן.
הקטבים הצפוני והדרומי שלו גדולים יותר, ומזג האוויר קריר יותר.
המבנים האופייניים למינבר הם קריסטליים ומשתרעים למרחבים עצומים, כאשר ערים שלמות נחצבו היישר מקריסטל.
חברה וצורת ממשל - החברה המינברית חלוקה לשלושה פלגים, בצורת כתות: כת העובדים, כת הלוחמים והכת הדתית.
לכל כת מינברית יש מנהיג המיוחס כ'זקן החכמים', שמפקח אחר ענייניה הפנימיים של אותה כת.
שלוש הכתות לא בהכרח מבצעות תפקידים הייחודיים לכל אחת, אך הכת הראשית שתמיד החזיקה בכוח השליט בכל הנוגע לכוח הצבאי הייתה כת הלוחמים.
השפה המינברית אף היא מחולקת לשלוש: בהירה (כת העובדים), אפלה (כת הלוחמים), ואפורה (הכת הדתית).
ה"אנלא'שוק" הוא ארגון חיל הסיירים של גזע המינברים, המסייר את מרחבי הגלקסיה העצומים ומתפקד כשומרים כנגד התקפות ארעיות של הגזעים השונים.
צי ספינותיהם הוא צי "הכוכב הלבן", הבנוי מטכנולוגיה מינברית, אף על פי שחברי הארגון משתייכים למספר גזעים ללא הבדלי גזע.
פדרציית המינברים היא ממשל עולמות המינברים ומושבותיהם, אשר ממוקמת במינבר.
המועצה המחוקקת של פדרציית המינברי, 'המועצה האפורה', מקיימת את דיוניה על ספינת חלל הידועה בשם 'ידו של ויילן'.
המועצה האפורה בנויה מתשעה חברים, שלושה מכל שלוש הכתות (לוחמים, דת, עובדים), שתפקידם לייצג במועצה את נקודת המבט של הפלג אליו הם שייכים וענייניו.
דת - המינברים הם עם בעל אמונה דתית חזקה במיוחד ופעולות רבות מלוות בטקסים דתיים ומושפעות מנבואות בנות אלפי שנים.
המינברים מאמינים בגלגול נשמות, וכי לאחר שמת, נשמת המינברי מצטרפת לכל יתר נשמות המינברים התועות.
בכך הן מתאחדות לכדי אחת, ונולדות מחדש בדור הבא של המינברים.
מסיבה זו הם אינם מחבבים את 'ציידי הנשמות' מכיוון שאלה אוספים את הנשמות לשימושם הפרטי ואינם משחררים אותם לחופשי, כולאים אותם במעין כדורי בדולח.
הנארנים הם אחד הגזעים החזקים והקשוחים מבין הגזעים הצעירים, ומסוגלים להסתדר בקרב מגע אפילו עם המינברים.
אולם נחיתותם הטכנולוגית משאר הגזעים כמינברים, סנטאורים ובני האדם היא זו שמנעה מהם להשתלט עליהם.
גזע בעל השפעה פוליטית מועטה.
שגריר הנארנים בתחנה הוא ג'קאר, ועוזרתו האישית היא נאטות'.
דמות נוספת המוצגת בין היתר בסדרה היא זו של ט'אלון.
ביולוגיה - הנארנים הם עם גבוה ובעל מבנה גוף מוצק.
קרחים עם גוון עור צהוב-כתום מנומר בכתמים חומים/ירוקים.
אף על פי שהם בעל חזות לטאה, הם למעשה כיסאיים.
הנארנים היו בעבר חקלאים ברובם אבל הכיבוש הסנטאורי הפך אותם לגזע שמתבסס בעיקרו על כוח צבאי.
עולם הבית וצורת ממשל - עולם הבית של הנארנים הוא נארן, כוכב חקלאי בעל אקלים מדברי קיצוני.
בשל תנאי החום הכבדים והשמש הקופחת, תושבי הכוכב מתגוררים במבנים אטומים בעלי חרכים צרים בלבד וממעטים לצאת לפני השטח.
המשטר הנארני הוא אימפריה צעירה ההולכת וגדלה במהירות לאחר עצמאותם מידי השלטון הסנטאורי בתחילת המאה ה-23. אפיוני המשטר בתקופה המובילה למלחמת הצללים היו דיפלומטיה מתוחכמת, גישה מעשית לסחר בנשק, והשקעה בבנית הכוח הצבאי שלהם.
לפני נפילתו, לב משטר נארן היה 'הקא'רי', הגוף המחוקק, שנודע כמחולק לשלוש דרגות, הידועות כמעגלים.
שגריר נארן בבבילון 5, ג'קאר, היה חבר במעגל השלישי של הקא'רי.
בתחילת הסדרה, ממשלת נארן תוארה כחסרת מצפון ואגרסיבית שהחלה בהתקפת פתע על מאחז סנטאורי, מה שהוביל לפעולת נגד סנטאורית ובסופו של דבר, לחיסולו האולטימטיבי של משטר נארן, לכיבוש מידי הסנטאורים ולעבדות.
בתקופה בה מתרחשת העלילה, נארן מנסה להתנער מהיסטוריית הכיבוש, ולחזור להיות גזע גאה כפי שהיו בעבר.
על רקע זה ניתן לראות כי הרבה מהדמויות הנארניות מחשיבות מאוד את עניין הכבוד בין אנשים, ולכן הם לעיתים נוטים להיפגע בקלות, להתנהג בצורה גאוותנית או להיות עקשנים מאוד.
על רקע זה הם מרגישים מחויבות עזה להצטרף לשורות הגנתה של תחנת בבילון 5, בייחוד לאחר ששגריר נארן לשעבר, ג'קאר, ביקש מקלט מדיני מרדיפת הסנטאורים.
דת - העם הנארני הוא דתי אדוק ושמרן מאוד.
לחלקם מספר דתות ולחלקם אפילו לא אחת.
אך כאשר הם הולכים אחר אמונה מסוימת, הם לוקחים אותה ברצינות תהומית.
"הספר של ג'קואן" הוא כה קדוש מכובד, שעותקים חדשים שלו חייבים להיכתב ידנית וזהים בצורתם למקור, ופולחנים צריכים להתקיים בדיוק כפי שנכתבו.
באגדותיהם, כמו ליתר הגזעים, קיימות ישויות מכונפות של אור, בדומה למלאכים.
במהלך 2259, מספר דיווחים דווחו על צורה עכבישית מרחפת בחלל.
ג'קאר התייחס לכתבי הקודש של ג'קואן בדבר אויב גדול שקם לגדולה לפני אלפי שנים:
גזע חייזרי דמוי אנוש, הראשון שיצר קשרי מסחר עם בני האדם והעניק לו את טכנולוגיית שערי הקפיצה.
לגזע זה ישנה זיקה עזה למסחר ודיפלומטיה.
הסנטאורים הם בעלי אימפריה כלכלית ובעבר דיכאו את גזע הנארנים באמצעות כיבוש ועבדות.
שגריר הסנטאורים בתחנה הוא לונדו מולארי ועוזרו האישי הוא ויר קוטו.
דמויות נוספות המוצגות בין היתר בסדרה הן ליידי מורלה, לורד ריפא, הקיסר טורהאן, הקיסר קתרג'יה והעוצר וריני.
ביולוגיה - הגזע מתאפיין בנתונים חיצוניים הדומים לאלו של בני האדם, אם כי מבחינה פנימית המערכות הביולוגיות של שני הגזעים שונות לחלוטין.
הגברים מגדלים את שיערם ברעמה דקה וזקופה היוצאת מאחורי ראשם בצורה טווסית, המקנה להם אפיון 'קיסרי'-משהו.
ניתן למצוא הקבלה למעמדם לפי צורת שיער ראשם.
הנשים מגדלות שיערן בצמה הגדלה מעורפן.
מלבד הרעמה והצמה - שני המינים ללא שיער ראש.
לבושם ומנהגיהם משקפים את תרבותם האימפריאליסטית, עם לבוש המזכיר סגנון המאה ה-18.
עולם הבית וצורת ממשל - עולם ביתם הוא סנטאורי פריים, כס המלכות של ממשלת 'הרפובליקה הסנטאורית', ארגון אוטוקרטי.
הרפובליקה הסנטאורית נשלטת בידי משפחת מלוכה בראשות קיסר, או במקרה של תקופות מעבר בין שלטון, עוצר.
הכוח האמיתי שוכן ב'סנטאורום', אסופת מנהיגים מבתי האצולה העיקריים, שהוקם לאחר מלחמת קסון.
ביניהם יש מאבקי כוחות תמידיים, בגידות ולעיתים הפיכות שלטון.
דת - לרוב הסנטאורים, בעיקר לנשים, יכולת תפיסה על חושית בדומה לטלפתים, אך רחבה יותר, הכוללת יכולות ניבוי.
לקיסר טורהאן היו ארבע נשים שליוו אותו.
כאשר היה בנסיעות, שתיים ליוו אותו ושתיים נשארו בחצר המלכות, קשר שנועד ליידע את עולם הבית במקרה צרה.
לאלמנתו של טורהאן, ליידי מורלה, ניחנו יכולות ניבואיות רחבות ביותר, ופעלה כאילו מדברת בשמה ובשם בעלה המנוח.
הוורלונים הם אחד הגזעים 'הראשונים', קבוצה ראשונה של גזעים קדומים שקיבלו חיים תבונתיים.
מקום מושבם הוא באזור לא חקור בגלקסיה שנקרא 'וורלון' אשר מוגן בעזרת טכנולוגיה מתקדמת בהרבה מאשר כל שאר הטכנולוגיות של שאר הגזעים בסדרה.
שגריר הוורלונים בתחנה הוא קוש, כאשר בהמשך מופיע גם אולקש.
פיזיולוגיה - כאשר בנוכחות אחרים, הוורלונים לובשים חליפות מגן גדולות המכסות לחלוטין את גופם.
הסיבה לכך, לטענתם, היא שהחליפה מספקת את התנאים בהם יוכלו לחיות בסביבה זרה להם.
האמת היא, שהם יכולים לתפקד בסביבת חמצן/חנקן, והחליפה היא כדי להסתיר את זהותם האמיתית – חזות אנרגיה ואור, בצורה המזכירה מעט מלאכים.
הוורלונים הם אלמותיים, יכולים לעוף ולעבור דרך אובייקטים.
לעומת זאת, הם יכולים להשפיע בגופם על עצמים.
הם מתקשרים בינם לבין עצמם באופן טלפתי, או משתמשים בצורת תקשורת הבנויה לתוך חליפותיהם.
בעלי טלפתיה וטלקינזיס חזקים ביותר, ומסוגלים להטיח אדם או לחנוק אותו.
עולם הבית - מעט ידוע על עולם הוורלונים, מלבד שמו, וורלון.
הטריטוריה הוורלונית ידועה כאימפריה הוורלונית, והיא נמצאת בבידוד מוחלט משאר הגזעים.
כל המשלחות שנשלחו לשם לא חזרו.
טכנולוגיה - ספינות החלל הוורלוניות הן אורגניות במקורן, ומחוברות בקשר ישיר עם הוורלוני השייך להן.
כדי ליצור את ציי ספינות 'הכוכב הלבן' המינבריות, שומשה טכנולוגיה וורלונית בשילוב עם טכנולוגיה מינברית.
בנוסף, קיימים "הורגי כוכבים", ספינות ענק המסוגלות להשמיד עולמות שלמים בעזרת קרן אנרגיה רחבה ועצומה בחוזקה.
הצללים הם גזע עתיק נוסף, אחד מ'הראשונים', אשר בניגוד לוורלונים שנועדו לשמור על הגזעים הצעירים ולהדריך אותם, הם עודדו קונפליקטים ומלחמות.
מסוכני הצללים ניתן למנות את מורדן ואת אנה שרידן.
פיזיולוגיה - ישויות הצללים הן דמויי חרק בעלי קונכייה קוצנית.
הם זהים בצורתם לחרגול אלא בתוספת גוף עליון, שדרת כתפיים, ראש נייד ולפחות זוג צלעות תפסן.
תיאורם הוא בגדר מצרך נדיר, כיוון שהם נוהגים להסוות עצמם מהעין, ונראים רק בהזדמנויות רחוקות כצלליות-חיזיון בידי טלפתים חזקים.
מקורם של הצללים ביצורים עכבישאים ומעט ידוע על ההיסטוריה ההתפתחותית שלהם.
הם התחילו מלחמות עם רוב צורות החיים העתיקות, מתוך הסברה כי פחדו מהיכולות הטלפתיות של אותם גזעים.
אותן מלחמות הסתיימו בתבוסתם, אך לא בהשמדתם.
הם נסוגו לעולמם ונרדמו למשך אלפי שנים עד לרגע שבו חזרו חזקים יותר וחכמים יותר (על כן שיטתם "החזק שורד" שאותה ניסו ללמד את הגזעים הצעירים מאוחר יותר).
עולם הבית - עולם ביתם של הצללים נקרא 'זא'הדום'.
אף על פי שגורשו משם מלפני עידנים, העולם שכן הרוס, אך הם תמיד חזרו אליו כמתוך נתינת כבוד ללוריין, ראשון 'הראשונים' שקבע מקום זה כביתו.
לא ידוע על כל צורת ממשל לצללים.
טכנולוגיה - ספינת הצללים מונעת בידי ישויות תבונתיות המשמשות כיחידה לעיבוד נתונים.
הדבר מקנה לספינה יכולת שליטה ותמרון עצומה, אך פגיעות להתקפה טלפתית, אשר הצללים ניסו למנוע בידי התקנת טלפתים בספינותיהם.
הספינות בעלות כוח הרסני, כאשר נשק הקרניים שבהם יכול לחתוך לשניים ואף להשמיד פני שטח שלמים.
כמו כן, הן יכולות לירות מטח שמנטרל את יכולתו של שער הקפיצה, ובכך להוביל להריסתו.
הספינות מסוגלות להסוות עצמן בעזרת טכנולוגיית העל-חלל, ואינן מסוגלות להפגע תוך כדי.
הנשק ההרסני ביותר בתולדות הצללים הוא 'הורג הכוכבים' שלהם, או "ענן המוות", שבנוי ממספר שכבות, כאשר מעטפת עננית שחורה מגנה על מנגנון הנשק עצמו, שנראה כמו רשת המסוגלת לאגף עולם שלם ובכך לדון אותו לכליון.
שלא כמו הורג הכוכבים הוורלוני, שמשתמש בקרן אנרגיה אימתנית, הצללים משתמשים בגישה "חסכנית" יותר: ענן המוות, המאגף את כל הכוכב, יורה מטחים דמויי טילים אשר חודרים אל תוך האדמה ומשמידים את הכוכב מבפנים, הופכים את הכוכב לשממה רדיואקטיבית.
כל צורות החיים של אותו כוכב נהיים ה"דלק" המתחזק את 'ענן המוות', בכך נרמז כי ענן המוות הוא מפעל נייד המייצר טילים בעצמו בדרכו למטרתו הבאה.
עוד ידוע כי הצללים פיתחו סוגי נשק שונים, אשר ביניהם סוגים שונים של נגיפים ביו-גנטיים, אותם ה'דראק', בני בריתם, בזזו לאחר עזיבת אדוניהם (ומשחררים על כדור הארץ בסוף "בבילון 5: קריאה לנשק").
המצאה נוספת היא "שדה-האפס" – חור שחור במרחבי החלל המהווה נקודת חיבור בין שתי נקודות.
אסופת גזעים שאינם מתוך חמשת הגזעים העיקריים.
מספר עולמות עצמאיים וגזעים נחותים שנשלטו בעבר בידי הרפובליקה הסנטאורית.
נוצרה כדי להוות חזית איתנה כנגד התחדשות ההתקפות הסנטאוריות, תוך הגנתה בידי ממשל נארן.
חשיבותה של הליגה התעצמה לאחר עלייתם של הדילגארים, שפתחו במלחמות השמד כנגד כל שכניהם.
הליגה התנגדה וכמעט שהושמדה, עד שברית הארץ הסכימה לבוא לעזרתם ולניצחון על הדילגארים.
כך, ביססה עצמה הליגה כגורם אשר יכול להשפיע על אחד הגזעים החזקים האחרים.
אולם, הליגה עצמה הייתה שברירית והייתה נתונה בידי מחלוקות רבות בקרב נציגיה, ביניהם האבאי, הבראקירי, הקאסקור, הדראזים, הגיים, ההאייק, האיפשה, הלומאטי, המרקאבים, הפאק'מרה, הוורי והיולו.
הליגה התפרקה סופית ב-2262 לטובת "הברית הבין-כוכבית".
גזעי בר של צמחי תרבות הם קרובי משפחה של צמחי תרבות, הם כינוי של אבותיהם הקדמונים של גידולי תרבות (כמו חיטה, אורז, תירס ודומיהם) או מיני בר הקרובים אליהם גנטית.
לאלו חשיבות עצומה כמקור להשבחה וטיפוח- שיפור גידולים חקלאיים מוכרים ולקיום חקלאות בת קיימא.
בהתחשב בשינויים האקלימיים להם אנו עדים, וחוסר היציבות של בתי הגידול הנובעים מכך, לקרובי צמחי התרבות תיתכן חשיבות מכרעת בשימור מקורות המזון בתקופתנו.
ניקולאי ואווילוב, בוטניקאי רוסי, היה מבין הראשונים שהבין את חשיבותם של מיני הבר קרובי גידולי התרבות בשיפור תכונות של גידולים חקלאיים.
חומר גנטי של מיני בר שימש חקלאים במשך ההיסטוריה לשיפור איכות המזון ולהגדלת יבולים.
כך, עד היום, מגדלים חקלאים במקסיקו תירס בר בסמוך לשדות תירס תרבותי, כדי ליצור מכלואים בעלי תכונות ייחודיות.
גם בתוכניות השבחה בעלות אופי מלאכותי-מדעי-מודרני יותר משמשים קרובי הבר לצורך השבחה של גידולים חשובים כמו אורז, עגבנייה וצמחי קטניות.
מלבד צמחי מזון מוכרים אלו, צמחי בר קרובי צמחי תרבות יכולים לתרום לשיפור תכונות של צמחים מועילים, כמו אלה המשמשים לסיבים (כדוגמת כותנה), צמחי נוי, צמחי תבלין ורפואה, צמחי שמן ותעשייה, צמחי מרעה ועוד.
קרובי הבר של צמחי הגידול מהווים משאב חשוב מאד לשיפור הייצור החקלאי ולשמירה על מערכות אגרו-אקולוגיות .
הברירה הטבעית בטבע גורמת להצטברות קבוצה עשירה של תכונות שימושיות שניתן להחדיר לצמחי יבול על ידי תהליכי הצלבה.
עם הופעת שינויי אקלים אנתרופוגניים וחוסר יציבות רבה יותר של המערכת האקולוגית, זני CWR צפויים להיות משאב קריטי בהבטחת ביטחון תזונתי עבור המילניום החדש.
ניקולאי ואווילוב, הבוטנאי הרוסי הבין לראשונה את חשיבותם של קרובי בר יבול בתחילת המאה ה-20. חומר גנטי מזני-CWR מנוצל על ידי בני אדם במשך אלפי שנים כדי לשפר את האיכות והתפוקה של היבולים.
חקלאים השתמשו לאורך ההיסטוריה האנושית בשיטות גידול מסורתיות במשך אלפי שנים.
תירס בר גדל בשגרה לצד תירס תרבותי כדי לקדם מעבר טבעי ולשפר את היבול.
לאחרונה, מגדלי צמחים השתמשו בגנים של CWR כדי לשפר מגוון רחב של יבולים, כמו אורז , עגבנייה
שעורה (Hordeum vulgare) – ושעורת התבור
סתוויון (Sorghum bicolor) -סתוויון ו
חיטה (Triticum aestivum) - חיטה איינקורן
אספרגוס (Asparagus officinalis) - אספרגוס דאוריקוס
שעועית גרם שחורה (Vigna mungo var.
גזע ולזונג (במקור בגרמנית: Wälsungenblut) הוא נובלה מאת תומאס מאן, שעלילתה עוסקת ביחסי גילוי עריות של אח ואחות תאומים בני משפחה יהודית עשירה ומתבוללת.
פרסומה בנוסחה המקורי הביא לשערורייה ספרותית ולהאשמתו של מאן באנטישמיות.
הנובלה שואבת מוטיבים מתוך האופרה הוולקירה של ריכרד וגנר ושמה אותה ללעג.
הנובלה הייתה אמורה לראות אור כבר בשנת 1906, אך פרסומה נמנע לבסוף על ידי מאן עצמו, והיא ראתה אור בצורה מוגבלת רק בשנת 1921.
מר ארנהולד הוא איש אמיד שהתעשר בכוחות עצמו לפני שנים רבות מעסקיו בתחום הכרייה, ש"הכניס לקופתו זרם הכנסות אדיר ובלתי מובס".
בבית המידות שלו מתגוררים גם ילדיו הבוגרים קונץ ומרית וזוג התאומים בני התשע-עשרה זיגמונד וזיגלינד.
בעוד ששני האחים הבוגרים עסוקים בעבודתם ובהכשרתם המקצועית - קונץ בצבא ומרית בלימודי המשפטים - מעבירים התאומים את זמנם בעיקר זה בחברת זו בחוסר מעש ובחילופי מחשבות נשגבות ומשכילות על ההישגים האמנותיים והאחרים של בני חוגם, לעיתים קרובות בביקורת ארסית.
הם עצמם אינם יצירתיים (אמירה שמהדהדת את מאמרו של וגנר "היהדות במוזיקה").
זיגמונד פרש מלימודי תולדות האמנות משום שלא יכול לסבול את הרגלי ההגיינה של חבריו לספסל הלימודים, וזיגלינד מיועדת להינשא לפקיד הממשלה הלא-יהודי פון בקרת.
כבר בתחילת הנובלה מוזמן פון בקרת ל"ארוחת בוקר שנייה" בשעה שתים עשרה בצהריים, שבמהלכה הוא מושם ללעג ולקלס בהערותיהם העוקצניות והשנונות של התאומים.
כל אמירה שלו זוכה לתגובה קטלנית, ולמרבה הפליאה התאומים מקבלים את חוסר האונים המוחלט שלו, "כאילו סברו ...
שבני מינו אינם זקוקים להתגונן מפני הבדיחה".
בעוד הם מסבים לשולחן, מבקש זיגמונד מארוסה של אחותו היתר לצפות בפעם האחרונה ביחד בוולקירה של וגנר - כאשר מסכים לכך פון בקרת, מתברר שהכרטיסים הוזמנו זה מכבר.
את אחרי הצהריים מבלה זיגמונד בהכנות לביקור באופרה; כאשר נכנסת לחדרו זיגלינד, שסיימה את הכנותיה, הוא עסוק עדיין בהתגנדרות.
אף שהשעה כבר דוחקת, הם מפלרטטים כמנהגם זה עם זו.
הפעם הם מחמיאים האחד לשני על חלקות עורם: "'הנה אתה שוב חלק, חלק לגמרי', אמרה וליטפה את לחייו המגולחות.
'זרועותייך הקטנות נעימות כסָטֶן', אמר".
בבית האופרה מתרגשים התאומים מאוד מן העלילה, שבה תפקיד מרכזי לדמויות זיגמונד וזיגלינדה.
גזע וזלונג הוא גזע אגדי במיתולוגיה הנורדית ובשירת הניבלונגים, ודמותו המיתולוגית של זיגמונד משתייכת לגזע זה.
לאחר שהם שבים מן הביקור בבית האופרה, הם סועדים בחופזה ארוחת ערב מבלי להחליף כמעט מילים, ופורשים איש לחדרו.
לזיגמונד ברור שזיגלינד תבוא שוב לבקר בחדרו לאחל לו לילה טוב.
הוא מתרגל סצנות מתוך האופרה מול המראה, ואחר כך צונח לנמנם על פרוות הדוב שעל הרצפה.
זיגלינד שנכנסת לחדר איננה מבחינה בו בתחילה, ואחר כך סבורה שהוא חולה או פצוע.
עם זאת, היא מצטרפת אליו אל פרוות הדוב והתאומים שוב מתלטפים ומתעלסים, והתוצאה היא "סערה זריזה ולבסוף רק התייפחות".
לאחר האקט של גילוי העריות שואלת זיגלינד את אחיה מה יהא על בקרת.
בגרסה שנמסרה לדפוס נגמרת הנובלה בתשובה "'ובכן', אמר, ולרגע ניבטו סימני ההיכר של גזעו בחדות רבה על פניו, 'הוא צריך להכיר לנו תודה.
מעתה והלאה יהיה קיומו טריוויאלי פחות'".
בנוסח המקורי של הנובלה שם מאן בפיו של זיגמונד את המשפט "Beganeft haben wir ihn, den Goi" שפירושו בגרמנית מתובלת ביידיש, "רימינו אותו, את הגוי".
הנובלה הייתה אמורה לראות אור בכתב העת הספרותי נויה רונדשאו בשנת 1906, אלא שתומאס מאן משך אותה בחזרה בהתראה קצרה, משום שחשש מעימותים עם משפחת אשתו קטיה מאן, במקרה שהיצירה תובן בציבור כסיפור מפתח.
היה איפוא צורך להדפיס מחדש את גיליון ינואר של כתב העת.
בדומה לזיגמונד וזיגלינדה שבנובלה, היו קטיה מאן ואחיה קלאוס פרינגסהיים תאומים, בנים למשפחה יהודית מבוססת.
רק בשנת 1921 הופיעה הנובלה בכתובים, מאוירת על ידי תומאס תאודור היינה, בהוצאת פנטסוס.
בשנת 1958 נכללה הנובלה במהדורת סטוקהולם של כל כתבי תומאס מאן.
בשונה מן הנוסח המקורי, שינה מאן את סופה של המהדורה שראתה לבסוף אור כדי להקהות את עוקצו, והשמיט את משפט הסיום "!Beganeft haben wir ihn, den Goi".
את הפועל האידי beganeft קיבל מאן מאביה של קטיה, אלפרד פרינגסהיים, אך זה לא ידע מה כוונתו של חתנו כאשר ביקש ממנו ביטוי אידי לתיאור חתן מקורנן.
ב"זכרונות שלא נכתבו" שלה משנת 1973, כתבה על כך קטיה מאן: "אם היה לתומאס הרושם שביני לבין אחי מתקיימת מערכת יחסים אסורה, היה נפרד ממני מיד או מחריש על כך, אבל בשום אופן לא מודיע על כך לעולם בנובלה.
היה ברור כשמש שמשהו כגון זה לא יכול היה להתקיים".
דמותו של זיגמונד מאופיינת באסתטיציזם ונרקיסיזם קיצוניים.
הוא מבלה שעות ארוכות בטיפוח ובגינדור מול ארון המראות שלו, מפדר את עצמו, מתגלח פעמיים ביום, מתבשם ומחליף שוב ושוב את עניבותיו.
תיאורו הוא במובהק אנדרוגני ומשום כך הוא מוצא הד לעצמו באחותו התאומה.
מכאן שגילוי העריות ביניהם הוא מעין איחוד נרקיסיסטי עם עצמו.
סצנת גילוי העריות על פרוות הדוב סרת-הטעם משמשת גם לביקורת אירונית של מאן על האסתטיציזם של תקופתו, משום שזיגמונד מסוגל רק לחיקוי ראוותני (גם גילוי העריות בוולקירה מתרחש על פרוות דוב) ואיננו מסוגל ליצירה אמנותית יצירתית משלו.
מה שעוצר בעדו הוא עושרו: "חושיו היו מחודדים מדי מכדי שלא יוכלו להבחין כי תנאי קיומו לא היו בדיוק המתאימים ביותר לפיתוחו של כישרון יצירתי" משום ש"תנאי חייו היו עשירים כל כך, שופעים כל כך, עמוסים כל כך, עד שלא הותירו כמעט מקום לחיים עצמם".
השפע של החיים הבורגניים משתק את יכולותיו היצירתיות של זיגמונד.
כאן מתגלה הקונפליקט הטיפוסי כל כך ליצירתו של מאן בין הבורגני לאמן.
גם תומאס מאן עצמו חשש שהשפע והנוחות שהביאו לו נישואיו עם קטיה פרינגסהיים יביאו לאבדן היצירתיות שלו.
מעל לחיים חסרי הדאגות של הבורגנות הגבוהה ראה תמיד את הסכנה שבדילטנטיות.
גזל הגר הוא רכוש שנגזל מגר צדק ולאחר פטירתו אין לו יורשים להשיב להם את הגזילה.
בדרך כלל רכושו של גר כזה הוא הפקר, אבל במקרה של גזלה, קובעת התורה שהגזלן לא יזכה מן ההפקר ברכושו של הגר הנמצא בידו, אלא הרכוש הגזול ימסר למשמרת הכהונה שעבודתה נקבעת שבוע שבו מת הגר.
בכך שגזל הגר נחשב כאחת מהעשרים וארבע מתנות הכהונה.
המילה "אֲשָׁמוֹ" ו" הָאָשָׁם" בפסוקים אלה איננה קורבן אשם (המוזכר בסיפא של הפסוק: "מלבד איל הכיפורים"), אלא תשלום דמי הגזילה, ועל כך אומרת התורה שבהיעדר "גואל" (קרוב משפחה היורש) -הכסף יועבר "לַה' לַכֹּהֵן".
זאת, מלבד קורבן אשם גזלות
במדרש ההלכה 'ספרי' (במדבר פיסקא ד) מוסבר הפסוק:
מאחר שהגר שנתגייר נחשב כמי שנותקו קשרי משפחתו הקודמת, ואינם יורשים אותו, הרי שהוא האיש ש"אין לו גואל" -אם נפטר ללא ילדים שנולדו אחרי גירותו.
במדרש רבה (במדבר פרשה ח ב) למדו מכאן על חביבותם של הגרים:
הרמב"ן מסביר את הקשר הדברים במקרא: הפרקים הקודמים בספר במדבר (א-ד) עוסקים בארגון מחנה בני ישראל היוצאים ממצרים, ובמהלכו הובדל מושבם של בני ישראל מזה של הערב רב.
לפיכך באה התורה ללמד שיש להקפיד גם על גזילת רכושו של גר.
החזקוני מסביר את טעם הנתינה לכהנים: הקב"ה עצמו הוא כאביהם של הגרים, וכביכול הוא היורש את הגזלה במות הגר, ומעביר את הכסף לכהנים, משרתי בית מקדשו.
החובה להביא את הכסף לכהנים היא רק במקרה בו הגזלן התחייב גם בקורבן אשם גזלות: כאשר לאחר הגזלה הנגזל תבע את הגזלן לדין, והלה כפר בפני בית הדין בגזלה ואף נשבע לשקר על כך, ולבסוף הודה שאכן גזל ושיקר.
אלמלא כן, אלא גזל סתם - גם אם הגר היה בחיים היה די בכך שישיב לו את הגזלה, בלי תוספת חומש וקורבן, ולפיכך במותו יכול הוא לזכות מן ההפקר בגזלה שבידו, ואינו צריך להביאה לכהנים.
אין הבדל בין הגוזל גר או גיורת.
על הגזלן לוודא תחילה שאכן לגר שמת לא היו ילדים שיירשו את נכסיו.
רק במקרה שהגר היה קטן מגיל שלוש עשרה - ניתן לקבוע בוודאות שאין לו ילדים, ולהביא את הגזלה לכהנים ללא בדיקה נוספת.
הבאת הגזל לכהנים היא חלק מכפרתו של הגזלן, ושקולה במובנים מסוימים כהבאת קורבן:
הגזל ניתן לכהני המשמר, ואין לגזלן זכות להחליט לאיזה כהן יתן.
הדבר דומה לבשר הקורבנות שהכהנים אוכלים, שאין לבעלים זכות לקבוע מי יאכלנו, ובניגוד לתרומה וראשית הגז, למשל, שהבעלים הוא הקובע למי יתן.
האמורא רבא קבע שההשבה צריכה להעשות ביום בלבד, ולא בלילה, כשם שהבאת הקורבנות אינה אלא ביום.
מטעם זה, עליה להעשות גם בבת אחת, ולא בתשלומים נפרדים.
רבי מנחם המאירי מנמק את ההשבה ביום באופן אחר: ההשבה צריכה להעשות בפומבי, ולא בהחבא.
אם מת הגזלן בטרם הביא את הגזלה לכהנים - יורשיו פטורים מלשלם את הגזלה, כשם שאין מביאים קורבן אשם על מי שנפטר (בניגוד לגזילה רגילה, שיורשי הגזלן חייבים בהשבתה לבעליה).
גזל הגר מתחלק בין כל כהני המשמר, ואסור לכהנים לשאת ולתת זה עם זה, שהאחד יקבל מגזלת גר זה והשני מגזלת גר אחר.
זאת, בדומה לחלוקת בשר הקודשים בין הכהנים.
ויתור של הכהן על הגזלה איננו מבטל את חיובו של הגזלן, כשם שכהן אינו מוסמך לוותר על קורבן.
הבאת הגזלה לכהנים היא תנאי להבאת הקורבן, כשם שהמביא אשם גזלות בחיי הנגזל צריך להשיב את הגזלה כתנאי להבאת קורבנו.
ניתן להביא את הגזלה למשמר כהונה מסוים ולהביא את הקורבן זמן מה לאחר מכן, בשבוע שבו נמצא משמר כהונה אחר בבית המקדש, אך לא להפך.
האמורא רבא חידש שההשבה צריכה להיות בערך של שוה פרוטה עבור כל כהן וכהן מאנשי משמר הכהונה שבאותו שבוע בו הגזלן מביא את גזלתו.
אם הגזלה לא הייתה בשווי זה - עליו להשלים זאת מכיסו.
הוא למד זאת מלשון הכתוב: "האשם המושב לה' לכהן", שתהיה בגזלה השבה בעלת ערך מסוים לכל כהן.
הכהנים הזוכים בגזל הגר אינם נחשבים כיורשים שלו, אלא כמקבלי מתנה.
אחת ההגדרות מהשלכה זו היא, שכהן שקיבל עשר בהמות מגזל הגר - פטור מלהפריש מהן מעשר בהמה, כדין המקבל בהמות במתנה.
כהן שגזל בעצמו מן הגר - לא יקבל מאומה מגזל זה, אפילו אם יביא את הגזל לבית המקדש בזמן של משמרת הכהונה שלו.
קיים דיון מסועף בתלמוד באשר למקרה שהגר בחייו הסכים להשהות את השבת הגזלה ובינתיים נפטר הגר, האם כעת הגזלה נחשבת כהלוואה, והגזלן זוכה בה מן ההפקר עם פטירת הגר, או שעדיין הדבר נחשב כגזלה, וחובתו להוציאה מידו.
לפי דעת התלמוד, גזל הגר נחשב כאחת מעשר המתנות הנוהגות בגבולין.
וככך, יש תוקף לסוברים שחלק המתן לכהנים נוהג בזמן הזה; ולדעת בעל העמק שאלה, אין לעכב את המתן מן הכהנים מפני שכהני ימינו אינם מכירים את המשמרות שלהם.
אולם, דעת הטור והשולחן ערוךבהיעדר אפשרות להביא את חלק הקורבן, יש לתת את הכסף לצדקה, ולא לכהנים.
טעם הדבר, שזכיית הכהנים היא כעין קבלת חלק מבשר הקורבן, "משולחן גבוה", וכשאין מקדש וקורבנות - יחסר אף לכהנים את חלקם מן המקדש.
גזע 8472 הם גזע חייזרי בסדרת הטלוויזיה מסע בין הכוכבים: וויאג'ר.
הגזע חי בממד אחר הנקרא חלל נוזלי (Fluidic Space).
לגזע 8472 - אשר שמו הוענק לו על ידי הבורג, בעוד ההירוג'נים מכנים אותם "הנוזליים" - יש מבנה גנטי צפוף, כאשר כל תא מכיל כמות של יותר מפי מאה של חומר גנטי מאשר של תא אנושי, וזאת בשל מבנה ה-DNA הסלילי-המשולש שלהם.
עקב כך, ברמה התאית, הם חסינים לחלוטין מפני הטמעה בקולקטיב הבורג.
גזע 8472 הם טלפתיים ובמסע בין כוכבים: וויאג'ר הם מתקשרים עם קס ועם טובוק באמצעות מסרים טלפתיים.
האנטומיה של גזע 8472 ייחודית בכך שיש להם 3 גפיים, כל אחת עם חמישה מפרקים, ורגליים פרסתניות.
יש להם אישונים בצורת צלב, והם מסוגלים לתקשר, גם, באמצעות טלפתיה.
יש להם שלד של גוף גבוה ורזה, והם בעלי רקמות רכות מעט מאוד, וגפיים, הנתמכים על ידי שרירים.
המראה החיצוני שלהם מורכב בעיקר מחזה גרום ומראש גדול באופן לא פרופורציונלי, המעניק להם מראה רזה וגבוה באופן כללי.
יש להם לא פחות מחמישה מגדרים.
גזע 8472 יכולים לשרוד, גם, בסביבה רגילה.
זהו אחד מהמינים הגשמיים המתקדמים ביותר מבחינה אבולוציונית אשר נתקלו בהם ביקום "מסע בין כוכבים".
עם זאת, בעוד שמינים כמו הבורג הגיעו לפסגת הישגים טכנולוגיים באמצעות הטמעת יצירותיהם, של גזעים אחרים, בטכנולוגיה שלהם, גזע 8472, השיג דומיננטיות, בהתבסס על עליונותו הביולוגית.
הביולוגיה החזקה שלהם הופכת אותם לעמידים, כנגד הטמעה בידי הבורג.
לגזע 8472 יש כוח וסיבולת מדהימים, כפי שמודגם בפרק "Prey", כאשר חבר אחד מגזע 8472 הותקף על ידי חבורת ציידים הירוג'נים בכלי נשק כבד.
בהניחם כי הוא מת, הם לקחו אותו חזרה לספינה שלהם, רק כדי לגלות אחרת, לאחר שהחייזר תוקף את מפקד צוות ההירוג'נים ואת פקודיו.
כאשר החייזר עושה את דרכו, על פני מעטפת הגוף החיצונית של וויאג'ר, הוא קורע את מחיצות הספינה כדי לפלס לעצמו דרך גישה אל תוך הספינה.
אף שהחייזר נפצע קשה, בסוף של דבר הוא מרפא את עצמו, בשרו הפצוע מתחדש ונראה, כי הוא מסוגל לשרוד ולהתאושש, מפציעה משמעותית.
בני גזע 8472 תוקפים תוך שימוש בטפריהם ובכוחם הפיזי, ולעולם לא ישתמשו בנשק, המוחזק ביד; תחת זאת, ישתמשו במערכת החיסונית המעולה שלהם, בתפקיד התקפי.
גזע 8472 מתגוררים ב-"מרחב הנוזלי" (Fluidic Space) - שנמצא, אולי, מחוץ ליקום שלנו, אף שמוצהר כי ניתן לקבוע בוודאות רק שהוא נמצא מחוץ לגלקסיה שלנו.
המרחב הנוזלי הוא רצף מלא בנוזל אורגני.
במרחב הנוזלי אין כוכבים, כוכבי לכת או ערפיליות.
עם זאת, ב-Star Trek: Armada II, למרחב הנוזלי יש מספר ערפיליות, המכונות ערפיליות-נוזליות.
בפרק 1 בעונה ה-7 מתגלה כי ל"מרחב הנוזלי" יש גבול גם עם רביע בטא.
אחת מחלליות הבורג נמצאת באזור במשימת תצפית טקטית על ה"מרחב הנוזל".
גזע 8472 משתמש בסוג של חללית אורגנית, הידוע רק בכינוי "Bioship", המורכבת מאותו חומר אורגני כשל טייסיה ובדרך כלל נשלטת על ידי טייס יחיד.
למרות שגזע 8472 מתקשרים באמצעות טלפתיה, אין זה ברור אם ה-Bioships עצמן נשלטות באופן טלפתי, מאחר שטייס מגזע 8472 נראה כמי שמפעיל מסוף על מנת להטיס Bioship .
חללית ה-Bioship, שחקרו אנשי צוות הוויאג'ר, הכילה אוויר, המתאים לנשימה על ידי בני-אדם.
כל Bioship כוללת מערכת דם נוזלי אלטרו-דינאמי, ככל הנראה לצורך חלוקת חשמל, ליבת מחשב נוירולוגית, מערכת נשק אנרגיה רבת עצמה, ויכולת עיוות.
גוף החללית יכול לשנות את צורתו ולהידמות לספינות אחרות, וכן לתקן בעצמו נזקים.
החללית יכולה לתפקד ביעילות, הן במרחב רגיל והן במרחב נוזלי.
הנשק העיקרי של ה-Bioship חזק דיו על-מנת להרוס קוביית בורג אחת באמצעות יריות מעטות בלבד.
כמו כן, כאשר קוביית בורג נגחה ב-Bioship על מנת להרוס אותה, שתי החלליות הושמדו, למרות המסה הקטנה יחסית של ה-Bioship.
מערכת נשק משותפת, של 8–9 ספינות חלל, יכולות להרוס כוכב לכת שלם בתוך שניות.
פרקים רלוונטיים של מסע בין כוכבים: וויאג'ר, בהם מופיע גזע 8472, כוללים את:
גזע 8472 התגלה על ידי הבורג בשנת 2373, כאשר פלשו אל המרחב הנוזלי (כפי שנחשף בפרק "Scorpion, Part II"), לשם הגיעו באמצעות פתיחת קרע בחלל באמצעות צלחת הטיה.
הבורג מצאו את גזע 8472 ברביע דלתא וניסו להטמיע את הביוטכנולוגיה שלהם, שהיא מתקדמת יותר מכל דבר שראה הבורג קודם לכן.
הבורג מבין מהר שגזע 8472 חסין מפני הטמעה, ושהטכנולוגיה העכשווית של הבורג לא יכולה להשתוות לה.
למעשה, גזע 8472 הוא אחד מכמה מינים כל כך מתקדמים שהספינות שלו מסוגלות להשמיד קובית בורג אחת תוך מספר שניות.
בתגובה לתוקפנות הבורג, פולש, גזע 8472, לרביע דלתא ומתחיל בהשמדה שיטתית של הבורג, כמו גם של מינים אחרים, חפים מפשע.
במרוצת חמשת החדשים שלאחר מכן, נהרגים עשרות מיליארדי גלמי בורג ומושמדים כמה מאות כוכבי לכת.
כאשר צוות ספינת החלל וויאג'ר מבין שאין לו ברירה, אלא לעבור דרך חלל שנמצא תחת שליטת הבורג, על מנת להמשיך בדרכם הביתה, קפטן ג'יינוויי מפתחת כלי נשק, אשר מסוגל להרוג את חייזרי גזע 8472, ולהשתמש בו כקלף מיקוח עם הבורג בתמורה למעבר בטוח דרך שטחם.
הבורג מקבלים את ההצעה, ובשיתוף עם ג'יינוויי הם מפתחים ראש קרב החמוש ב-ננו-גשושיות - שפותחו על ידי הדוקטור, הולוגרמה רפואית לשעת חירום (EMH), מן הטכנולוגיה של הבורג עצמם - המתגלה כיעיל ביותר, בהרג גזע 8472 ומאלצם לסגת בחזרה אל המרחב הנוזלי.
בתמורה לעזרתה של ג'יינוויי, מאפשר קולקטיב הבורג מעבר בטוח דרך החלל שלהם, עבור ספינת החלל וויאג'ר, למשך כל אותו זמן; אבל, עם סיום נסיגת גזע 8472, מן החלל הרגיל אל החלל הנוזלי, מסיימים הבורג, את הברית עם וויאג'ר, בניסיון להטמיעה, על כל אנשי צוותה.
אחד מחייזרי גזע 8472 נותר ברביע דלתא במהלך הנסיגה ובמשך מספר חודשים הפך לניצוד על ידי קבוצה חסרת רחמים של הירוג'נים.
מודאגים מהאיום מצד האנושות, גזע 8472 בונה 13 טרה-ספירות ברביע דלתא, ומשחזר בתוכן את מבנה האקדמיה של צי הכוכבים כקרקע להיערכות למשימת איסוף מודיעין על כדור הארץ.
התוכנית נחשפה על ידי וויאג'ר ובעקבות כך החלו שיחות שלום.
וויאג'ר משכנעת את גזע 8472 - בראשותו של חייזר, המתחזה לבות'בי - שלפדרציה אין סכסוך איתם והצדדים נפרדים באחווה.
כמו כן, הם מופיעים ב-Star Trek Online.
גזע חג המולד, גזע יול או גזע העץ של היול הוא מנהג של חג המולד להדליק באח הבית גזע עץ קשה במיוחד.
מנהג זה אופייני למדינות צפון אירופה הקרות, בהם מכונה החג בשם "יול", אך גם מקובל בארצות הברית ובבריטניה.
בתקופת האימפריה הבריטית, מתיישבים בריטיים הביאו מנהג זה גם לארצות בהם חג המולד חל בחודשי הקיץ (כגון אוסטרליה וניו זילנד).
בעבר נהוג היה לשרוף גזע עץ שלם שהוכנס אל הבית ברוב טקס לפני החג, ובכך אפשר את חימום הבית במהלך ימי החג הקרים.
ההיסטוריון הבריטי הנרי בורן סבר כי מקורו של המנהג במאה השישית או במאה השביעית, והוא מבוסס על מנהג פגאני שקדם לנצרות, וכך גם כתב רוברט צ'יימברס בספרו משנת 1864.
גזל שינה הוא איסור הלכתי מוסרי, המתייחס להפרעה לשינה של אדם אחר.
אף שהביטוי המקובל הוא "גזל שינה", כתבו באחרונים שלמעשה הדבר אינו נכלל באיסור גזל, והביאו מקורות שונים למהות וגדר האיסור.
הביטוי "גזל שינה" מוזכר לראשונה, בהקשר אחר, בספר משלי, בפסוק .
אמנם לא קיים בדברי חז"ל איסור מפורש על גזל שינה, אך אחרונים שונים, בעיקר מתנועת המוסר, טבעו את הביטוי וסמכו את האיסור על מקורות שונים.
הביטוי בהקשרו של האיסור מוזכר לראשונה בשם החפץ חיים שהיה אומר: .
כאמור, למרות הביטוי השגור "גזל שינה", כתבו האחרונים כי אין במניעת שינה של אדם, אפילו באופן ישיר, איסור גזל שעניינו כאשר הגזלן נוטל לעצמו חפץ שלקח מאחר, ואילו המונע שינה מחברו אינו מקבל לעצמו דבר.
בעקבות כך העלו האחרונים סברות וטענות שונות, בסיבת האיסור בהפרעה לשינה:
ואהבת לרעך כמוך: יש שכתבו, שכחלק מהציווי "ואהבת לרעך כמוך" נצטוונו לאהוב כל אדם מישראל, שלא לעשות לחברינו דבר ששנוא עלינו, ושלא לפגוע ולצער אדם מישראל, ולכן אסור להעיר אדם מאחר שהדבר יגרום לו לצער.
אונאה: לדעת רבי יעקב בלוי, הדבר נכלל באיסור "לֹא תוֹנוּ אִישׁ אֶת עֲמִיתוֹ" ().
על פי הגמרא בבבא מציעא שכתוב בה , מכאן נראה שקיים איסור כללי מהתורה לצער אדם בדיבור.
מזיק: בשו"ת משנה הלכות כתב שהוא מדין מזיק: , והוסיף שכן הוא גם לשון המאירי 'היזק שינה'.
בשו"ת שבט הלוי כתב רבי שמואל ואזנר, להתיר ללמד תינוקות של בית רבן תורה בביתו, ואין השכנים יכולים למחות שהדבר מפריע להם לישון, שהרי אי אפשר ללמד ילדים בלי מעט הגבהת הקול.
אולם, הלומד בבית המדרש לא יגביה קולו אם הדבר מפריע לשכנים, מאחר שאפשר ללמוד בקול גם בלי להפריע.
אך בשו"ת משנה הלכות כתב רבי מנשה קליין להתיר ללמוד גם בקול רם , וכן כתבו בשם החזון איש – שאי אפשר למחות ביד מי שלומד תורה בקול בלילה, אמנם הוסיף שראוי להתרגל ללמוד בלילה בשקט.
בפוסקים דנו, האם מותר להעיר אדם משנתו כדי שיקיים מצוות:
האחרונים הביאו את דברי השו"ע מהם משמע שמותר להעיר אדם לצורך מצוות קריאת שמע: .
בדין הדלקת נרות חנוכה, פוסק המשנה ברורה:
ברמ"א פסק כי מותר להעיר כהן שישן באוהל שיש שם מת, על מנת להצילו מטומאה האסורה לכהן.
ובש"ך כתב שנראה שרק באיסור דאורייתא חובה להעיר אותו, אבל לא באיסור דרבנן.
אדם שישן מחוץ לסוכה, לדעת הבן איש חי יש להקיצו: , אולם לדעת רבי שלמה זלמן אוירבך אין צריך להעירו, כי ישן נחשב לשוטה שפטור ממצוות סוכה.
גֶּזַע הַזְּרוֹעַ וְהָרֹאשׁ (TA: truncus brachiocephalicus), הנקרא לעיתים גם הָעוֹרֵק הָאַלְמוֹנִי (arteria innominata), הוא עורק קצר בבינה המסתעף מקשת אבי העורקים ומספק את הראש, הצוואר והזרוע הימנית.
הגזע הוא הסעיף הראשון והגדול ביותר שיוצא מקשת אבי העורקים, ומיד לאחר יציאתו הוא מסתעף לעורק התרדמני הימני ולעורק התת-בריחי הימני.
גזע הזרוע והראש קיים בצד ימין בלבד, ואילו בצד שמאל העורק התרדמני השמאלי והעורק התת-בריחי השמאלי יוצאים ישירות מקשת אבי העורקים.
בניגוד לגזע הזרוע והראש קיימים שני ורידי הזרוע והראש.
גזע הזרוע והראש יוצא מתחילתה של קשת אבי העורקים, בגובה הגבול העליון של הסחוס הצלעי השני מימין, מאחורי ידית עצם החזה ווריד הזרוע והראש הימני ובמישור קדמי לקנה הנשימה ולמוצא העורק התרדמני השמאלי.
אורכו 4–5 סנטימטרים, והוא עולה אלכסונית מעלה, אחורה וימינה אל הגבול העליון של המפרק בין עצם החזה לעצם הבריח, מימין לקנה הנשימה, שם הוא מתפצל לעורק התרדמני המשותף הימני ולעורק התת-בריחי הימני.
בתינוקות הגזע מתפצל מעל המפרק בין עצם הבריח לעצם החזה, בתוך המשולש הקדמי של הצוואר.
מלפנים גזע הזרוע והראש מופרד מידית עצם החזה על ידי שריר עצם החזה ועצם הלשון ושריר עצם החזה והתריס, שאריות התימוס, וריד הזרוע והראש השמאלי וורידי התריס התחתונים, וכן ענפי הלב העליונים של העצב התועה.
מאחורי הגזע ולשמאלו נמצא קנה הנשימה, אשר אותו הגזע חוצה במהלך אלכסוני.
מימין נמצאים וריד הזרוע והראש הימני, הווריד הנבוב העליון, עצב הסרעפת הימני והאדר, ומשמאל נמצא מוצא העורק התרדמני השמאלי.
דגם הסתעפות העורקים הטיפוסי מקשת אבי העורקים קיים ב-65% מהאוכלוסייה.
מבין הדגמים הלא הטיפוסיים, הנפוץ ביותר הוא עורק תרדמני שמאלי היוצא מגזע הזרוע והראש, אשר קיים ב-27% מהאוכלוסייה.
כמו כן, ב-2.5% מהאוכלוסייה לא נוצר כלל גזע הזרוע והראש, וארבעה עורקים יוצאים לחוד מקשת אבי העורקים, וב-1.2% נוצרים שני גזעים.
לרוב מגזע הזרוע והראש לא מסתעפים עורקים, אך ב-3%–10% מהאוכלוסייה עולה עורק בשם עורק התריס התתאי מלפני קנה הנשימה אל חלקה התחתון של בלוטת התריס שלה הוא מספק דם.