tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
מואב ורדי – מגיש "חדשות שישי"
מאיה ראכלין – מגישת "כאן בשש", מגישה מחליפה במהדורות
שרון דוידוביץ' – מגיש "חדשות הלילה"
עקיבא נוביק – פרשן, מגיש מחליף ב"שבע עם אילה חסון"
גיא זהר – מגיש "מהצד השני עם גיא זהר"
מיכל רשף – כתבת תחום החוץ, מגישת "העולם היום" עם יואב זהבי
יואב זהבי – כתב תחום החוץ ומגיש "העולם היום" עם מיכל רשף
קלמן ליבסקינד – מגיש תוכנית הבוקר "קלמן-ליברמן" בכאן רשת ב'
אסף ליברמן – מגיש תוכנית הבוקר "קלמן-ליברמן" בכאן רשת ב'
אורי לוי – מגיש "שרון ואורי" ותוכנית הרדיו "כאן בסביבה"
שרון וכסלר – חזאית ומגישת "שרון ואורי", תוכנית הרדיו "כאן בסביבה" ומגישה מחליפה ב"חדשות הלילה"
ליאת רגב – מגישת תוכניות הרדיו "בחצי היום השישי" ו"מעבירים לראשון" בכאן רשת ב'
יאיר ויינרב – מגיש "צבע הכסף" בכאן רשת ב' ומגיש מחליף ב"חדשות הלילה"
יערה שפירא – כתבת בכנסת ומגישה מחליפה ב"הבוקר הזה" ו"בחצי היום"
סולימאן מסוודה – מגיש זמן אמת, מגיש מחליף וכתב בדסק פוליטי מדיני
ליאל קייזר – ראש התחום הכלכלי ומגישה מחליפה ב"שבע עם אילה חסון"
שאול אמסטרדמסקי – ראש הדסק הכלכלי ומגיש מחליף ב"שבע עם אילה חסון"
אליאור לוי – ראש תחום הפלסטינים ומגיש מחליף ב"שבע עם אילה חסון"
יפעת גליק – כתבת תחקירים ומגזין, מגישת "גליק ותמר בשישי"
תמר אלמוג - ראש תחום המשפט, מגישת "גליק ותמר בשישי"
יונתן אוחיון – מגיש "כאן בשלוש"
קרן רפאלי-לנץ – מגישה מחליפה ב"כאן בשלוש" ומבזקנית
קרן אוזן – מגישה מחליפה ב"כאן בשש" ו"שבע עם אילה חסון"
פוליטי-מדיני – מיכאל שמש, יערה שפירא, דקלה אהרן שפרן, גילי כהן, סולימאן מסוודה, יואב קרקובסקי, זאב קם
צבא וביטחון – כרמלה מנשה, רועי שרון, איתי בלומנטל
ערבים – רועי קייס, אליאור לוי, ערן זינגר, אנסטסיה סטוקנוב
כלכלה – ליאל קייזר, שאול אמסטרדמסקי
תחום החוץ – מואב ורדי, ערן סיקורל, מיכל רשף, יואב זהבי
משטרה, משפט ופלילים – תמר אלמוג, שלי טפיירו, רועי ינובסקי, ורד פלמן, אורלי אלקלעי, הדס גרינברג
בריאות – קטי דור, נוב ראובני
תרבות – דורית אסרף-מזרחי, אלון פרוכטר ועמית הררי
ספורט – יואב בורוביץ', ליאן וילדאו
חברה ורווחה – נופר משה-פרדו, יעל צ'כנובר
תחבורה ותיירות – נועם גולדברג
דתות ומסורת – יאיר אטינגר
כתבים אזוריים – רובי המרשלג (צפון), חן ביאר (חיפה והגליל), איציק זוארץ (דרום), אסף פוזיילוב (דרום), הדס גרינברג (השרון), אנה פינס (תל אביב והמרכז), ורד פלמן (ירושלים), חיים גולדיטש (ירושלים)
כתבי תחקירים ומגזין – אורן אהרוני, אוריה אלקיים, שירלי ברקוביץ', יפעת גליק, איטה גליקסברג, אמיר גרא, דנה הרמן, עופר חלפון, שלי טפיירו, מאי לורנס ביסמוט, ריאד עלי, יפעת עמיאל, אלון שרביט
חזאים ומזג האוויר – שרון וכסלר
כתבים בעולם – דב גיל-הר (אירופה), נתן גוטמן (ארצות הברית)
הפקות הטלוויזיה של כאן חדשות משודרות בערוץ כאן 11. לחטיבת החדשות רצועת בוקר בין השעות 06:30 ל-12:00 הכוללת מבזקים בכל שעה עגולה, שידורי רדיו מצולם מאולפן כאן רשת ב' ותשדירים בהפקת מחלקת הדיגיטל החדשותית.
בין השעות 15:00 ל-21:30 משודרת רצועת הערב של החדשות בכאן 11, ובלילה ישנה רצועה נוספת של חדשות הכוללת את חדשות הלילה בימי חול, ומבזקים קצרים בסופי שבוע.
ביום חול במלחמת חרבות ברזל לפי סדר שידורן
הבוקר הזה בשעה 06:00 – שידור חי של יומן הבוקר מכאן ב' בהגשת אריה גולן (משודרת מאפריל 1972 ברדיו ומאי 2017 בטלוויזיה).
קלמן ליברמן בשעה 08:00 – שידור חי של תוכנית הרדיו של כאן ב' בהגשת קלמן ליבסקינד ואסף ליברמן (משודרת ממאי 2017).
מצליח ונוביק בשעה 08:00 – שידור חי של תוכנית הרדיו של כאן ב' בהגשת רינה מצליח ועקיבא נוביק (משודרת מ-2015, עברה מגלי צה"ל).
סדר יום בשעה 10:00 – שידור חי מאולפני כאן ב' של תוכנית האקטואליה היומית בהגשת קרן נויבך (משודרת מספטמבר 2008 ברדיו ומאי 2017 בטלוויזיה) ימים ראשון עד רביעי.
קובן את אסנהיים בשעה 10:00 – תוכנית אקטואליה שבועית בהגשת רוני קובן ועמרי אסנהיים.
מהצד השני עם גיא זהר בשעה 14:15 – טור יומי הבוחן את הפער בין המציאות לבין התקשורת (משודרת מינואר 2019).
כאן בשלוש בשעה 15:00 – מהדורת החדשות הראשונה של היום.
הכתבות, הדיווחים, הראיונות והסיפורים הכי חשובים בהגשת יונתן אוחיון (משודרת ממאי 2025).
העולם היום בשעה 16:15 – מגזין חדשות חוץ יומי בהגשת יואב זהבי ומיכל רשף (משודרת מדצמבר 2017).
בנימיני וגואטה בשעה 16:55 – שידור חי של תוכנית הרדיו של כאן ב' בהגשת רן בנימיני ויגאל גואטה (משודרת מיולי 2024 ברדיו ומאי 2025 בטלוויזיה).
חן ליברמן וישי שנרב בשעה 16:55 – שידור חי של תוכנית הרדיו של כאן ב' בהגשת חן ליברמן וישי שנרב (משודרת ממאי 2025).
כאן בשש בשעה 17:55 – תוכנית אקטואליה יומית בהגשת מאיה ראכלין.
שבע עם איילה חסון בשעה 18:55 - כל ענייני היום הבוערים, האנשים שבמרכז החדשות ומיטב הפרשנים, מימין ומשמאל בהגשת ליאל קייזר, אליאור לוי ושאול אמסטרדמסקי.איילה חסון מגישה את התוכנית בימי רביעי וחמישי (משודרת ממרץ 2023).
חדשות הערב בשעה 19:55 – המהדורה המרכזית של כאן חדשות לסיכום אירועי היום, בהגשת טלי מורנו וטל ברמן לסירוגין (משודרת ממאי 2017).
חדשות הלילה – מהדורת חדשות אשר מסכמת את חדשות היום, המשודרת בימי חול בשעות 22:30–23:00, בהגשת שרון דוידוביץ' (משודרת ממאי 2017).
ביום שישי במלחמת חרבות ברזל לפי סדר שידורן
הבוקר הזה בשעה 06:30 – שידור חי של יומן הבוקר מכאן ב' בהגשת רן בנימיני (משודרת מאפריל 1972 ברדיו ומאי 2017 בטלוויזיה).
מוריה והפרופסור בשעה 08:00 – תוכנית אקטואליה באווירה אישית בכאן רשת ב' בהגשת מוריה קור ויובל אלבשן (משודרת מאפריל 2017).
קפה שישי בשעה 09:00 – תוכנית אקטואליה המסכמת את השבוע בכאן רשת ב' בהגשת קרן אוזן ויגאל עדיקא (משודרת מאפריל 2024 ברדיו וספטמבר 2024 בטלוויזיה).
גליק ותמר בשישי בשעה 17:00 – מגזין אקטואליה שבועי.
הראיונות, הדיווחים והסיפורים הכי חשובים ומעניינים של השבוע בהגשת יפעת גליק ותמר אלמוג.
חדשות שישי (בעבר נקראה "השבוע") בשעה 19:55 – מהדורת סיכום חדשות השבוע בהגשת מואב ורדי (משודרת מפברואר 2019).
ביום שבת במלחמת חרבות ברזל לפי סדר שידורן
שרון ואורי (בעבר "שישי בחמש") בשעה 17:00 – מגזין אקטואליה שבועי בהנחיית אורי לוי ושרון וכסלר.
התוכנית כוללת עדכוני חדשות, ראיונות לסיכום השבוע ומבט לאירועי השבוע הבא בנושאי פוליטיקה, ביטחון וחברה (משודרת מאז 2007, במקור בערוץ הראשון).
שבע עם איילה חסון בשעה 18:55 – משדר מיוחד בעקבות מלחמת חרבות ברזל בהגשת איילה חסון.
חדשות השבת בשעה 19:55 – סיכום חדשות השבת בהגשת איילה חסון (משודרת ממאי 2017).
הבוקר הזה עם אריה גולן – ראשון-שישי 08:00-06:00 (בימי חמישי בהגשת אילאיל שחר ובימי שישי בהגשת רן בנימיני)
קלמן ליברמן עם קלמן ליבסקינד ואסף ליברמן – ראשון-רביעי 10:00-08:00
בחצי היום עם אסתי פרז – ראשון-שישי 14:00-12:00 (בימי חמישי בהגשת ליאת רגב ודקלה אהרן-שפרן לסירוגין, בימי שישי בהגשת ליאת רגב)
השעה הבין-לאומית עם ערן סיקורל – ראשון-רביעי 16:00-15:00
צבע הכסף עם יאיר ויינרב, רונן פולק – ראשון-רביעי 17:00-16:00
בנימיני וגואטה עם רן בנימיני ויגאל גואטה – ראשון-רביעי 19:00-17:00
תרבותניקים עם דורית אסרף-מזרחי, אלון פרוכטר וורד יפתחי-גרין – ראשון-רביעי 23:00-22:00
רינה ועקיבא עם עקיבא נוביק ורינה מצליח – חמישי 10:00-08:00
קובן את אסנהיים עם רוני קובן ועמרי אסנהיים – חמישי 12:00-10:00
מוריה והפרופסור עם מוריה קור ויובל אלבשן – שישי 09:00-08:00
מבזקי חדשות – בכל שעה עגולה.
חטיבת החדשות מפעילה את תחנת הרדיו כאן רשת ב', שמשדרת את מהדורת החדשות של קול ישראל בתחנות הרדיו של כאן קול ישראל
כאן חדשות פעילה במספר פלטפורמות אינטרנטיות בהן מועברים תוכני החדשות לקהל שצורך אותן ברשתות החברתיות.
כחלק מתפיסת הדיגיטל של התאגיד – כל מהדורות החטיבה מפורסמות בערוץ היוטיוב, וכתבות מגזין מפורסמות בערוצי הדיגיטל השונים של החטיבה.
מלבד שידור תכנים שמיועדים גם לערוץ כאן 11 ותחנת כאן רשת ב', לכאן חדשות יש סטודיו חדשות דיגיטליות המייצר תכנים חדשותיים ייחודיים לרשתות החברתיות, בהם:
הסכתים – הסכת האקטואליה "עוד יום", ההסכת הכלכלי "המנגנון" והסכת המסורת והספרות היהודית "בזמן הזה".
הסברונים – סרטוני וידאו בהגשת כתבי החדשות המסבירים אירועים אקטואליים לקהל רחב, בעיקר לצעירים.
היום לפני – סדרת סרטונים הפעילה מ-2019 המציגה קטעי ארכיון מאירועים מרכזיים בהיסטוריה הישראלית.
הפלטפורמות הדיגיטליות של כאן חדשות:
אתר ויישומון: כאן חדשות מפעילה אזור חדשות תחת אתר כאן, בו ידיעות חדשותיות, כתבות וידאו, תוכניות רדיו והסכתים.
ליישומון מעל מיליון הורדות ב"Google Play"
טוויטר/X: חשבון שלו יותר מרבע מילון עוקבים ובו מדווחות ידיעות חדשותיות וקטעי וידאו.
יוטיוב: ערוץ אליו מנויים יותר מחצי מיליון משתמשים ובו כלל הכתבות והתוכניות של כאן חדשות.
לערוץ מעל מיליארד צפיות והוא ערוץ היוטיוב החדשותי הגדול בישראל.
פייסבוק: דף עם כ-900 אלף עוקבים, המפרסם כותרות מרכזיות, כן סרטוני וידאו ייחודיים לפייסבוק וכתבות נבחרות מתוכניות החטיבה.
ב-2020 רשם הדף 36 מיליון צפיות בסרטונים בו מדי חודש.
אינסטגרם: חשבון עם יותר מ-195 אלף עוקבים שמשדר קטעי וידאו חדשותיים וכתבות נבחרות מתוכניות החטיבה, בדגש על תוכן הפונה לצעירים.
טיקטוק: חשבון עם למעלה מרבע מיליון עוקבים הכולל בעיקר "הסברונים" – קטעי וידאו בהם כתבי החטיבה מספרים על אירועי היום בצורה קצרה ובלתי רשמית, כאן חדשות היה לכלי התקשורת הראשון בישראל שהפעיל חשבון רשמי ברשת החברתית.
וואטסאפ: ערוץ עם מעל ל-200 אלף עוקבים ובו עדכונים חדשותיים, קטעים מהחדשות, ושאלונים אינטראקטיביים.
כאן חדשות הם הראשנים עם ערוץ שכזה ברשת החברתית, הערוץ הוקם מספר ימים לפני ה-7 באוקטובר 2023 וצבר עוקבים במהירות.
ת'רדס: חשבון עם כ-20 אלף עוקבים, אך פעילותו מועטת.
מ-17 במרץ 2020, בעקבות התפשטות נגיף הקורונה, החל התאגיד לשדר חדשות בערוץ יוטיוב עם תרגום לשפת הסימנים הישראלית במסך מלא.
דבר המצוי רק במהדורת סיכום של ימי הבחירות.
כאן דיגיטל הוא שמה של חטיבת הדיגיטל של תאגיד השידור הישראלי "כאן", ומהווה אחת מפלטפורמות השידור של התאגיד יחד עם חטיבת הטלוויזיה, חטיבת הרדיו, חטיבת החדשות והחטיבה הערבית.
החטיבה מפרסמת את התוכן שלה דרך הרשתות החברתיות המקוונות, אתר ויישומון כאן לטלפונים חכמים ולטלוויזיות חכמות.
"כאן דיגיטל" פועלת לפי הטרנדים העכשוויים, ומספקת תוכן המותאם ומונגש בהתאם לסגנון המקובל במדיום החברתי, לדוגמה בהפקת סדרות רשת, סרטונים אינפורמטיביים וצוות המגישים של "כאן דיגיטל" שמפיקים ומגישים את התכנים.
בין היוצרים הקבועים של סרטוני הרשת נמצאים: איתי אשר אליה גרינפלד, אהוד עזריאל מאיר, אורית נבון, שחר גבע, ענת קורול-גורדון, נחום אבניאל ועוד.
סמנכ"ל החטיבה הוא תומר ברנד.
במהלך הקמת התאגיד לא היו לו אפיקי שידור רגילים, מפני שהשידור בערוצי הרדיו והטלוויזיה עדיין בוצע על ידי רשות השידור.
התאגיד הוקם בתקופה שבה נפוצה צריכת תוכן בכלל וחדשות בפרט באמצעות רשתות חברתיות מקוונות מקוונות ובראשן פייסבוק.
הוא החל להעלות תוכן דיגיטלי באמצע 2016, כשנה לפני העלייה לאוויר של ערוצי הטלוויזיה והרדיו.
בהקמתו, התאגיד נקט בעקרון של "דיגיטל וסושיאל תחילה" והפך לגוף התקשורת הראשון בישראל המשקיע משאבים בייצור תוכן מקורי איכותי לרשת.
עם פתיחת שידורי הטלוויזיה והרדיו, המשיך התאגיד להשתמש ברשתות החברתיות ובערוצים הדיגיטליים כערוצי הפצה מרכזיים של התוכן המשודר.
משמעותה בפועל של תפיסת ה"דיגיטל תחילה" היא שהתוכן עולה לערוצים הדיגיטליים לפני או במהלך השידור בטלוויזיה ומגיע לקהלים צעירים, הממעטים לצרוך טלוויזיה, ובעבר לא נמנו עם צרכני השידור הציבורי.
בנוסף לאתר ואפליקציית "כאן", רוב התוכן המשודר מופץ גם ברשתות החברתיות וביוטיוב.
התאגיד מפיק תכנים ייחודיים ומותאמים לערוצי הדיגיטל כך שהוא אינו רק פלטפורמה נוספת לשידור תוכני טלוויזיה, אלא מדיום תקשורתי נוסף.
מספר תחנות רדיו דיגיטליות המשדרות 24/7, הניתנות להאזנה באתר הראשי וזמינות באפליקציה לאנדרואיד.
בלוג התאגיד ליווה את תהליך ההקמה וההרצה וסיפק הצצות לנקודות ציון של הערוץ.
עם סיום תקופת ההרצה נעצרה פעילות הבלוג.
חטיבת הפודקאסטים של התאגיד מותגה מחדש בפברואר 2020 בשם "כאן הסכתים".
וכיום היא אחת משתי רשתות הפודקאסטים הגדולות בישראל (יחד עם רשת עושים היסטוריה), והיא מפיעלה את הפודקאסטים הפופולרים: שיר אחד, חיות כיס, סיפור ביום, משפט חוזר, צור ויעקובי ועוד.
האתר מהווה בסיס לפעילות הדיגיטלית של "כאן" ומכיל כתבות תוכן, חדשות ותחקירים, קטעי וידאו, תוכניות מלאות משידורי ערוץ כאן 11, תחנות רדיו דיגיטלי וצרכי מנהלה (דרושים, מכרזים, חופש המידע ועוד).
"כאן" מפעילים 3 אתרי אינטרנט: אתר כאן, אתר מכאן ואתר כאן חינוכית.
אפליקציית מובייל – תאגיד השידור מפעיל אפליקציה אחת תואמת iOS ואנדרואיד בשם "כאן" ובה גישה לכל התוכן שמפיק התאגיד.
עד 20 ביוני 2019 תוכני התאגיד היו מפוצלים על פני שתי אפליקציות שהושקו ב-2018:
"כאן" הכוללת חדשות, סדרות רשת, תוכני טלוויזיה ושידור חי
"כאן OD" הכוללת ערוצי רדיו רגילים, רדיו אינטרנטי, תוכניות רדיו והסכתים.
יישומון לטלוויזיות חכמות – ב-2020 השיק התאגיד אפליקציה לטלוויזיות חכמות במגוון פלטפורמות, שמטרתה גישה לתכני ה-VOD של התאגיד, תוכני הטלוויזיה, הרדיו והסכתים.
כמו כן, גישה לצפייה בשידור החי של ערוצים ותחנות רדיו.
היישומון זמין עבור אנדרואיד דרך Google Play, Apple TV דרך App Store, סמסונג, LG, הייסנס וטושיבה.
ב-16 בנובמבר 2022 הושק יישומון חדש שמחליף את היישומון הקיים תחת המיתוג "כאן BOX".
היישומון פותח בשיתוף חברת 24i ההולנדית ובעל ממשק של שירותי הזרמה.
יישומון לרכב – יישומון עבור Android Auto.
התאגיד מפעיל עשרות חשבונות פייסבוק, אינסטגרם, טוויטר ועוד, המנגישים את תוכני התאגיד וכוללים סרטוני מקור של חטיבת הדיגיטל, חדשות בזמן אמת ותכני אקטואליה, פרקים מלאים של תוכניות טלוויזיה וקטעים מתוכן, הקלטות של הופעות חיות באולפני הרדיו, תוכני ארכיון רשות השידור .
עם הקמת כאן חינוכית, גם ערוצי הרשתות החברתיות של הטלוויזיה החינוכית עברו לניהול התאגיד.
סמנכ"ל חטיבת הדיגיטל של תאגיד השידור הוא תומר ברנד, שהחליף בתפקיד את אלעד טנא.
החטיבה מורכבת משני אגפים עיקריים:
אגף תוכן – אחראי על יצירת תוכן מקורי וייעודי לרשתות החברתיות השונות ועל יצירת תוכן עוטף לחטיבות הטלוויזיה והרדיו.
אגף מוצרים – אחראי על בניית הפלטפורמות הדיגיטל ותפעולן.
סדרות הרשת של החטיבה מפורסמות בערוץ היוטיוב "כאן דיגיטל" ובפלטמורמות דיגיטליות נוספות.
אנדרגראונד מאה שערים - סדרה בת 6 פרקים המספרת על ארבעת חברי להקת הראפ החיפאית "בלאדי ואדי", 12 שנים לאחר שחזרו בתשובה מנסים להשתלב בשכונת מאה שערים ובמקביל לבצע קאמבק ללהקה.
"אליה מסביר דברים בעזרת צעצועים" – סדרת רשת בה אליה גרינפלד מסביר תשובות לשאלות שונות בעזרת צעצועים.
"אל הפחד" - סדרת רשת בה תומר לוין, יוצא במסע של חקירה עצמית דרך ספורט אקסטרים במטרה להבין איזה תפקיד משחק פוסט הטראומה בחיים שלו?
"עובר על החוק" – סדרת רשת בה עקיבא נוביק מסקר חוקים ותקנות שונים בישראל.
"כאן סקרנים" – סדרת רשת העוקבת אחר נושאים שונים.
"כאן מקשיבים" – סדרת רשת-דוקומנטרית בה אורית נבון משוחחת שיחות אינטימיות עם אנשים שונים.
"תעלומות" – סדרת רשת העוקבת אחר ענת קורול-גורדון שיוצאת בעקבות תעלומות.
"עושים ירוק" - סדרת רשת של תומר לוין העוקבת אחר יזמי סביבה המנסים לעשות את העולם למקום טוב יותר.
"על הגוף" – סדרת רשת העוקבת אחר דניאל מורס שפוגש אנשים שונים.
"ילדי פלא" – סדרה העוקבת אחר ילדי פלא ישראליים.
"כאן לרגע" – סדרת רשת העוקבת אחר אנשים שונים.
"לאבד את הדרום" – סדרת רשת העוקבת אחר עודד הרוש, תושב דימונה, שיוצא למסע בדרום בו הוא נפגש עם תושבים מהמגזר הבדואי, חקלאים ואקטיביסטים מהמגזר היהודי שהחליטו לא לשתוק יותר ומצטרף אליהם למחאות.
"הספינרים" – סדרה העוקבת אחר לאה לב, אליה גרינפלד ואהוד עזריאל מאיר.
לוחמים היא סדרת רשת תיעודית, פרי יצירתו ובימויו של תומר לוין, המלווה בזמן אמת את שירותם הצבאי של ארבעה לוחמים בחטיבת גבעתי.
"כאן לא מאמינים" – סדרת רשת העוקב אחר אנשים ישראליים בעלי יכולות מיוחדות.
"מה קרה עם זה בסוף?" – סדרה העוקבת אחר סופם של טרנדים שונים.
"דוקותיים" – סדרת רשת דוקומנטרית השמה במרכזה ישראלים שסיפורם לרוב לא נשמע בתקשורת.
"כאן חיים" – סדרת רשת בהגשתה של לוסי איוב, הסוקרת את שימור חיי הטבע בישראל.
"הכל סביבה" – סדרת רשת בה לוסי איוב מסבירה על בעיות סביבתיות בעולם.
"מיוצר בישראל" – סדרת רשת בה ויקטוריה דולינסקי מסבירה על תהליך הייצור של מוצרים המיוצרים בישראל.
"הדיקטטורים" – סדרת רשת בה טמיר אהרוני מסביר על החיים וכהונה של דיקטטורים במהלך ההיסטוריה.
"משפחת פנסטה" – סדרת רשת קומית-מופשת העוקבת אחרי התחרות בין בני משפחת פנסטה על ירושת הסב, נח.
"מדינת ירושלים" – מיני-סדרת רשת בת שלושה פרקים אשר מתארת את היחסים בין קהילות שונות בירושלים.
"היה היה פה ים" – מיני-סדרת רשת בת שלושה פרקים שצולמה ב-360 מעלות ומתארת את יחסי הגומלין בין האדם לים המלח.
"המהפכה הגאה שלי" – סדרת רשת שנוצרה לרגל עלייתה של הסדרה "המהפכה הגאה" בכאן 11, ובה אורנה בנאי, אסי עזר, עברי לידר, דנה אינטרנשיונל ונדב אבוקסיס חולקים את המהפכה הפרטית שלהם עם גל אוחובסקי.
"ערכים מוויקיפדיה מומחזים על ידי גרביים" – סדרת רשת בה מוצגים ערכים מוויקיפדיה העברית באמצעות בובות גרב, בצורה הומוריסטית.
"חוות החופש" – סדרת רשת העוסקת בסיפורי חיים של מתנדבים בחוות החופש המטפלים בבעלי חיים שניצלו מתעשיית המזון.
"בר סמכא" – סדרת רשת בה תמיר בר מתייעץ עם מומחים לגבי נושאים שנויים במחלוקת.
"יום סידורים עם תמיר" – סדרת רשת בה תמיר בר יוצא ליום סידורים כשכל פרק מתמקד בידוען אחר.
"מטיילים בישראל" – סדרת רשת בה האחים פרל יוצאים לטיולים ברחבי הארץ.
"חברו הטוב של..." – סדרת רשת בה מופיעים בכל פרק אנשים המגדלים חיות מחמד לא שגרתיות כמו עורב ועטלף.
"סוף הדרך" – סדרת רשת מונפשת סאטירית פוסט-אפוקליפטית
"עלייתו ונפילתו של שם טוב האבי" – סרט קצר סאטירי בכיכובו של תמיר בר, ששודר ב-30 ביוני 2020.
"כאן הכסף" – בשנת 2015 פיתח התאגיד משחק דיגיטלי המנגיש לאזרחים את תקציב המדינה בצורה יצירתית וחווייתית, ומטרתו להעלות את המודעות לעניינים תקציב וכספים אצל תושבי המדינה.
"סקר הסקרים" – עלה בשנת 2019 לקראת הבחירות, הציג שקלול של כלל הסקרים שפורסמו מדי יום.
בנוסף, הציע גם משחק להרכבת כנסת, בו בוחרים את מספר המנדטים לכל מפלגה.
כאפיסא (בפרסית/דארי/פשטו: کاپیسا) הוא אחד מתוך 34 מחוזות אפגניסטן.
המחוז ממוקם דרומית-מזרחית למרכז המדינה בתוך רכס הרי הינדו-כוש.
בירת המחוז היא העיר מחמוד-י ראקי.
שטחו של המחוז 1,842 קילומטרים רבועים, משמע שזהו המחוז הקטן ביותר באפגניסטן.
אוכלוסיית המחוז מונה 441,000 איש נכון לרישום משנת 2015. המחוז ממוקם מצפון לבירת המדינה קאבול.
כאפיסא הוא בין המחוזות המרכזיים של אפגניסטן.
הוא מוקף במחוזות פנג'שיר מצפון לו, פרוואן ממערב לו, קאבול ולגמן מדרום לו, ואילו לגמאן ממוקמת גם ממזרח לו.
מחמוד ראקי היא בירת המחוז, הממוקמת 65 קילומטרים מצפון לקאבול.
גובהו הממוצע של המחוז 1,500 מטר מעל פני הים.
ענבים ורימונים הם פירות המיוצרים בשפע במחוז ודרכה הם מיוצאים למדינות אחרות.
המחוז זוכה לגשם שנתי הנמדד בין 300 ל-400 מיליליטר בממוצע בעוד שהטמפרטורה בקיץ בעה בין 25 ל-45 מעלות צלזיוס.
לתושבי כאפיסא שטח מישורי קטן המתאים לחקלאות מכיוון שההרים מתפרשים על רוב המחוז.
מהגידולים שכן מתפתחים במחוז יש חיטה, שעועית ותירס.
פירות כמו רימונים, ענבים, אגוזים משמשים כעצם האחורית של כלכלת המחוז.
אוכלוסיית המחוז מחולקת מבחינה אתנית בעיקר בין הקבוצות הגדולות של טג'יקים, פשטונים ונוריסטנים.
מעל 1,100 פרויקטים של סיוע מחוזי מתוכננים באזור עם מעל 17 מיליון דולר אמריקני בעלויות מתוכננות.
במחוז ישנם 99 מוסדות חינוך (בהם אוניברסיטה אחת) ו-32 אחוז מכלל האוכלוסייה יודעים אוריינות.
ישנם 2 בתי חולים מחוזיים ו-35 קופות חולים.
שלוש נפות במחוז כאפיסא הם שדה קרב בין כוחות הממשלה האפגנית למורדים וארגוני טרור, הגדול שבהם הוא הטליבאן.
ארבע הנפות האחרות נמצאות בשליטה מלאה של הממשלה האפגנית.
81 תקריות הקשורות למורדים דווחו בתקופת ינואר 2018 – פברואר 2019 (ממוצע של 1.4 תקריות בשבוע).
דוגמאות לתקריות כוללות מספר פעולות שבוצעו על ידי כוחות ממשלה, בתמיכת ארצות הברית, בעיקר בנפות טאגאב וניג'ראב בשנת 2018 ובתחילת 2019, מה שהביא להשבת כמה כפרים משליטת הטליבאן בינואר 2019.
תועדו 139 נפגעים אזרחיים (39 הרוגים ו-100 פצועים) בשנת 2018, המייצגים 29 קורבנות אזרחיים לכל 100,000 תושבים.
מדובר בעלייה של 38% בהשוואה לשנת 2017. הסיבות המובילות לנפגעים אזרחיים היו התנגשויות צבאיות בשטחים מיושבים ואחריהם התקפות אוויריות והטלת מטעני חבלה.
בתקופה שבין 1 בינואר 2018 – 28 בפברואר 2019 נעקרו 890 אנשים ממחוז כאפיסא, רובם הועברו למקומות אחרים בתוך המחוז או למחוזות שכנים.
מחוזות אפגניסטן מחולקות ליחידות שלטוניות בשם "נפות", להלן הנפות של מחוז כאפיסא ואוכלוסייתן.
כאן דרום הוא מקומון שיוצא לאור באזור מישור החוף הדרומי, בשתי מהדורות: "כאן דרום אשדוד", "כאן דרום אשקלון".
"כאן דרום" נוסד בסוף 1983 על ידי רשת שוקן, והעורכת הראשונה כרמלה לכיש.
לכיש ייסדה קודם מקומון באשדוד בשם "עיר ותכלת", שנסגר.
ואחר כך עבדה ברשת המקומונים "רחוב ראשי", שהחלה לפעול בתחילת 1983. רשת "רחוב ראשי" הוקמה ביוזמת קבוצה של עיתונאים ואנשי עסקים, ועם הקמתה הפיקה 15 מקומונים בכל רחבי המדינה.
עמוס שוקן יצר קשר עם כרמלה לכיש, שערכה את "רחוב ראשי" באזור אשדוד והדרום, והציע לה לערוך שבועון אזורי באשדוד והסביבה עבור רשת שוקן, שבאותה עת כבר הייתה בעלת המקומנים כל העיר בירושלים, העיר בתל אביב וכלבו בחיפה.
לכיש הגתה את שם העיתון וגייסה את העיתונאי הראשון, חיים שושן, כתב הספורט.
בתחילת דרכו הוגדר אזור הכיסוי של העיתון כאשדוד, אשקלון, קריית מלאכי, קריית גת, לכיש והסביבה.
אחר כך פוצל לשני מהדורות לאזור אשקלון ולאזור אשדוד.
בספטמבר 2000 הגיש מאמן הפועל אשקלון, מנשה עלוואה, תביעת דיבה בסך מיליון שקל נגד העיתון, לאחר שפרסם ידיעה לפיה עלוואה נחקר במשטרה בחשד ששילם לשחקנים כדי שיחבלו בקבוצה.
התביעה הסתיימה בתשלום פיצויים בסך 75 אלף שקל בגין לשון הרע.
בשנת 2007, במסגרת תוכנית ההתייעלות ומיתוג מחדש של רשת שוקן, שונו שם העיתון ל"העיר - כאן דרום".
לאחר זמן קצר המיתוג מחדש בוטל והעיתון חזר לשם "כאן דרום".
ב-29 בינואר 2021 הודפס הגיליון האחרון של "כאן דרום" ומאז הוא ממשיך לפעול בשני אתרי אינטרנט בלבד.
החל מחודש פברואר 2021 עבר "כאן דרום" לבעלות חברת "כאן דרום מקומונים בע"מ", שבבעלות העיתונאי והעורך של מהדורת אשקלון של "כאן דרום", דוד לוי.
עם הכתבים והעורכים בעיתון במהלך השנים נמנו: יואב צור, ברק סרי, יהושע בריינר ו"הלורד אריסטו דה סילבר", אסטרולוג ומגיד-עתידות שכתב טור בו הוא ייעץ לקוראים בבעיות אישיות.
כיום עורך את המקומון איש התקשורת דוד לוי.
כאן חיים היא סדרת רשת של כאן תאגיד השידור בבימויה של מתן דרורי, ובהגשתם של לוסי איוב ואלון יששכר.
הסדרה סוקרת אחר שימור חיי הטבע בישראל, לדוגמה: היכחדותן של הלוטרות בישראל וחשיבותם של המסדרונות האקולוגיים.
כמו כן, הסדרה הוכנה בשיתוף פעולה עם החברה להגנת הטבע.
למה כבר לא רואים צבים בטבע?: פרק זה עוקב אחר צבים בארץ ישראל והחי בבתה העשבונית, ומדוע היא נתפסת בציבור ובמוסדות התכנון כשטח חסר ערך ומקבלת יחס אדיש ומזלזל.
למה מסדרונות אקולוגיים חשובים לצבאים בישראל?: פרק זה עוקב אחר הצבאים בארץ ישראל ואחר המסדרונות האקולוגיים.
הפרק מסביר מדוע עד לפני שני עשורים הסתובבו פה עשרת אלפים צבאים והיום נותרו רק אלפים בודדים, ומדוע מספר כה רב של שמורות הטבע שהוקמו בשבילם ובשביל חיות אחרות לא מצליחות להגן עליהם מהכחדה.
הוא מתאר את הפתרון הנחוץ - "המסדרון האקולוגי".
לאן נעלמו הלוטרות ואיך עוזרים להן לעשות קאמבק?: פרק זה עוקב אחר היכחדותן של הלוטרות מארץ ישראל.
הפרק מתאר כי בעבר היו פה המוני לוטרות, עם מסדרונות אקולוגיים שהפגישו בין הלוטרות של נהר הירדן ללוטרות מהים וסטטוס של "חיה מוגנת", ומדוע זה לא עזר.
בנוסף, הפרק מתאר את הפתרון לבעיה.
אם דג הלוקוס ייכחד - הלך עלינו: פרק עוקב אחר מצב שימורם של דגי הלוקוס בים התיכון בישראל.
כּאפִר במסורת האיסלאמית הוא אדם שאינו מאמין באלוהים לפי האסלאם, או שולל את סמכותו, או דוחה את עקרונות האסלאם.
המונח מתורגם לעיתים קרובות כ"כופר", "פגאני", "דוחה", "מכחיש", "לא מאמין", "לא מוסלמי".
המונח משמש בדרכים שונות בקוראן, כשהמשמעות הבסיסית ביותר היא "כפירה" (כלפי אלוהים).
כפירה פירושה חוסר אמונה, "להיות חסר תודה", "להיות חסר אמונה".
ההפך שלה הוא "אימאן", אמונה.
האסלאם רואה בתופעות מסוימות בתוכו ככפירה, ההבדלים העמוקים והסכסוכים עקובי הדם בין הסונה והשיעה גרמו לכמה זרמי אסלאם סוניים קיצוניים, דוגמת הוהאביה והסלפיה, לראות בשיעה סוג של כפירה.
יהודים ונוצרים נדרשו לשלם לג'יזיה בזמן שאנשי עובדי אלילים נדרשו לקבל את האסלאם או למות.
המילה כּאפִר נחשבת מעליבה; לכן חלק מהמוסלמים ממליצים להשתמש במילה "לא מוסלמי".
המילה "כופר" (كافر) היא צורה פועלת של הפועל הערבי "كَفَرَ" (kafara) שמקורה בשורש הערבי כ-פ-ר (K-F-R).
לפני תקופת האסלאם, המילה שימשה לתיאור חקלאים הטומנים זרעים באדמה.
גם באחת מהופעותיה בקוראן משמעות המילה היא חקלאי.
מכיוון שחלק מתהליך הזריעה כולל כיסוי הזרעים באדמה, המילה "כופר" קיבלה גם משמעות של אדם שמכסה או מסתיר.
במישור הרעיוני, המילה מרמזת על אדם שמכסה או מסתיר את האמת.
משוררים ערבים נהגו לכנות את חשיכת הלילה "כופר", אולי כשארית משימוש דתי או מיתולוגי ערבי פרה-איסלאמי.
הקוראן מדגיש מאוד את ההבדל בין מאמינים ללא-מאמינים.
המילה "כופר" (יחיד) ו"כופרים" (רבים) מופיעות רבות לאורך הטקסט.
"כופר" לבדה מופיעה 134 פעמים, ומילים נרדפות לה מופיעות מאות פעמים נוספות.
מקור המילה "כופר" הוא בפועל שמשמעותו "לכסות".
משמעות זו משפיעה על השימוש שלה בקוראן.
התעלמות או חוסר הכרה במסר של אללה.
דחייה או כפיות טובה על ברכותיו של אללה.
בעוד "חוסר אמונה" היא פרשנות נפוצה ל"כופר", משמעויות אלו נשארות רלוונטיות גם בקוראן.
המונח כולל כל דבר שנחשב על ידי אללה כלא מקובל או פוגע.
מעניין לציין שעל פי הקוראן, לא בהכרח שלילת קיומו של אללה הופכת מישהו ל"כופר".
אבליס (דמות השטן המוזכרת בקוראן) נקרא "כופר" לא בגלל ששלל את אללה, אלא בגלל התנגדותו לציווי של אללה.
ישנם חילוקי דעות בין חוקרים לגבי המשמעות העיקרית של "כופר" בקוראן.
יש הטוענים שהיא מייצגת כפיות טובה, סירוב מכוון להכיר בברכותיו של אללה ובמסרים שגילה.
נראה שהתפיסה של הקוראן לגבי "כופר" משתנה ככל שהטקסט מתקדם.
בתחילה, המונח התייחס ללא-מאמינים שהתנגדו לנביא מוחמד.
מוסלמים צוווּ להתאזר בסבלנות כלפיהם.
עם זאת, פסוקים מאוחרים יותר תומכים בהפרדה ואפילו במלחמה נגד אותם "כופרים".
חאלד אבו אל-פדל טוען שסורה 2, פסוק 62 בקוראן דווקא תומכת ברב-דתיות.
פסוק זה מזכיר מאמינים, יהודים, נוצרים וצבאים שיקבלו שכר על מעשיהם הטובים.
זה מרמז לכך שלא כל הלא-מוסלמים נחשבים "כופרים" בקוראן.
כאן הסכתים היא חטיבת הפודקאסטים של תאגיד השידור ורשת הפודקאסטים המובילה בישראל.
עוד לפני עליית התאגיד לאוויר, במהלך שנת 2016, הקים מנהל התוכן של חטיבת הרדיו לי-אור אברבך את חטיבת הפודקאסטים העצמית שמותגה בשם "כאן OD" כמשחק של מילים אודיו ועוד..
במקביל לחטיבת הפודקאסטים של כאן, התפתחו פודקאסטים גם בערוצים בחטיבות שנות כמו "כאן חינוכית" ו"כאן תרבות", עד שבפברואר 2020 הועברו כל ההסכתים של החטיבות השונות אל חטיבת הפודקאסטים – שמותגה מחדש בשם "כאן הסכתים".
עורכה הראשון של "כאן הסכתים" היה רום אטיק.
בתחילת 2021 נבחר ניר גורלי להיות העורך הראשי של החטיבה.
באותה שנה צמח מאוד תחום הפודקאסטים בישראל וכאן הסכתים צמחה משמעותית אף היא ובעקבות כך נמתחה ביקורת על הצדקת קיומה של הרשת כמתחרה בשוק.
לרשת יש כ-150 פודקאסטים, חלקם מבוססים על תוכניות של התאגיד וחלקם עומדים בפני עצמם.
רוב הפודקאסטים בנויים כסדרת פרקים קצרה סביב נושא מסוים.
לחלק הקטן אשר מקבל מספר גדול של האזנות ממשיכים להתפרסם פרקים נוספים בעונה נוספת.
שיר אחד – פודקאסט דוקומנטרי העוסק בסיפורם של שירים ישראלים ומוגש לסירוגין על ידי 6 מנחים: אייל שינדלר, ניר גורלי, תומר מולוידזון, מאיה קוסובר, רום אטיק ונועם פיינהולץ.
סיפור ביום – בכל יום עולה פרק חדש של הפודקאסט, ובו קריינים ושחקנים מקריאים סיפור קצר אחר, שאורכו הוא בין 5 דקות לרבע שעה.
שירת נשים – הפודקאסט נותן במה ליוצרות דתיות שרוצות להשמיע את קולן (מפני שההלכה קובעת שאסור לשמוע שירת נשים).
הנני – בכל פרק מארחת ד"ר רות קלדרון אשת או איש תרבות לשיחה על יהדות כתרבות.
ההסכת הוא שיתוף פעולה בין כאן הסכתים ועלמא.
צור ויעקבי – פודקאסט קומדיה בהנחיית מתן צור ויאיר יעקבי.
משפט חוזר – עו"ד אורון שוורץ סוקר משפטים חשובים בהיסטוריה של מדינת ישראל.
חיות כיס – פודקאסט שעוסק בכלכלה דרך סיפורים ובמילים פשוטות.
מכורים – בכל פרק משוחחים המגישים עם מכור או מכורה, על הפנים הרבות של ההתמכרות לסמים וההחלמה ממנה.
שער למונדיאל – אורי לוי סוקר את הקשרים התרבותיים, החברתיים והפוליטיים של הכדורגל.
עוד יום – פודקאסט האקטואליה של כאן.
ההסכת שאין לומר את שמו – בפודקאסט שיר ראובן ודור סער - מן סוקרים את סדרת הספרים הארי פוטר.
בכל פרק נסקרים מספר פרקים מהספר.
גורי כיס – גרסה מותאמת לילדים ובני נוער של חיות כיס.
שקשוקה – הסופרת גליה עוז משוחחת עם ילדים על סדרת הספרים שהפכה לסדרת טלוויזיה בכאן חינוכית.
היסטוריה לילדים – בפודקאסט יובל מלחי סוקר אישים ומאורעות היסטוריים בצורה מונגשת לילדים.
זינוק לאתמול – אוסף קטעים מהארכיון של כאן, קול ישראל ורשות השידור.
הקרקס המטאפיזי – פודקאסט שעוסק ביחס בין המימד הפיזי למטאפיזי בעיקר דרך עיסוק בשירה.
מינהר הזמן – פודקאסט בו ערן מינהר סוקר אישים ומאורעות היסטוריים מוזרים ויחודיים.
המעבדה – פודקאסט שמארח חוקרים ומשוחח איתם על תחומי המחקר שלהם.
הקצביה – פודקאסט שהוא מעין "ספין אוף" של קופה ראשית.
הפודקאסט הופק בשנת 2021. מנחי הפודקאסט הם ניסים ואנטולי, דמויות הקצבים בסדרה, הלומדים תוך כדי תנועה כיצד לערוך ולהגיש פודקאסט.
אולפן 88 – תוכנית האירוח השבועית של כאן 88.
בגרות או למות - הפודקאסט הזה מחליף את הפודקאסט האולפן שלי בנץ.
בכאן הסכתים פועלים מספר מגישים ביניהם: מאיה קוסובר, רום אטיק, מתן צור, יאיר יעקבי, שאול אמסטרדמסקי, צליל אברהם, ג'רמי פוגל ואחרים.
"כאן לעולם" הוא שיר שנוצר באמצעות בינה מלאכותית שלמדה את קולות הזמרים הישראלים עפרה חזה וזהר ארגוב.
השיר יצא לאור ב-13 באפריל 2023, כחלק משיתוף פעולה של תאגיד השידור הישראלי עם חברת המוזיקה Session 42 וחברת הסטארט-אפ AIODE, לכבוד יום העצמאות ה-75 של מדינת ישראל.
את השיר כתבו והלחינו רון ביטון, רועי מכלוף ומפיק השיר טל פורר.
השיר עורר מחלוקת רבה בשל שימוש בבינה מלאכותית ובקולותיהם של הזמרים, מה שהוביל לדיון ציבורי על היבטים מוסריים בנושא.
השיר נכתב על ידי היוצרים רון ביטון, רועי מכלוף וטל פורר, שגם הפיק מוזיקלית את השיר, נוצר באמצעות בינה מלאכותית אשר דגמה את קולותיהם של חזה וארגוב מתוך הקלטות של שני הזמרים מתוך ארכיון תאגיד השידור הישראלי והקלטות בבעלות האחים ראובני, הכוללות ראיונות, הופעות ושירים.
ההקלטות עברו בידוד לקול הזמרים בלבד, ללא מוזיקה ורעשי רקע, תוך למידת קולותיהם על ידי הבינה המלאכותית.
נוסף על כך, מערכת הבינה המלאכותית למדה כיצד נשמע השיר עצמו, ולשם כך גויסו זמרים שונים על מנת לבצע אותו ולדמות את סגנונם של חזה וארגוב.
על אף שמשפחות הזמרים המנוחים אישרו את הפקת הדואט, עובדת היותו תוצר של בינה מלאכותית עוררה מחלוקת.
יש שתהו האם השימוש בקולם של הזמרים, שעקב מותם לא ניתן לקבל אישור מהם עצמם, מהווה חילול כבודם.
מנהלה האישי של חזה, בצלאל אלוני, מתח ביקורת על ההפקה, ואמר: "השיר לא דומה לגוון הקול האלוהי שלה, בא לי לבכות בשבילה" והוסיף כי "עפרה סירבה בתוקף רב לשתף פעולה עם זוהר ארגוב.
המוזיקה שעשינו והשירים שנכתבו עבורה לא היו מוזיקה מזרחית.
מי חשב לעשות את החיבור הזה?
לדעתי, היא לא הייתה מאשרת אם הייתה בחיים".
אבי שושן מ-ynet מתח ביקורת על השיר, הוא הגדיר אותו "שפל חדש של ניצול ציני" לאף גורם אין הזכות להחליט לאחר מותו של אדם שניתן לפעול בשמו, ואף שהטכנולוגיה מאפשרת להשתמש בקולם, אין הצדקה מוסרית להשתמש בזכרם לשם כך.
בן שלו מהארץ טען שהדואט "לא מתעלה מעבר לרף הגימיק" וכי "התוצאה הכושלת לא מצדיקה השהיה של שאלות מוסריות על הסכמה של אמנים שכבר חלפו מן העולם".
כאן 7.10.360 הוא מוזיאון וירטואלי אינטראקטיבי שנועד להנצחה ולהמחשת מאורעות טבח 7 באוקטובר 2023, שהושק במאי 2024 על ידי תאגיד השידור הישראלי לקראת יום הזיכרון לחללי מערכות ישראל.
בעקבות מעשי הטבח, יזם תאגיד השידור הישראלי את הקמת מוזיאון 7.10.360 לתיעוד והנצחת מאורעות 7 באוקטובר.
לקראת יום הזיכרון לחללי מערכות ישראל, במאי 2024, השיק תאגיד השידור הישראלי את מוזיאון 7.10.360, שהוא מוזיאון וירטואלי אינטראקטיבי, של "כאן דיגיטל" בשיתוף עם חברת ההייטק AppsFlyer, וראשון מסוגו בישראל.
המוזיאון מאפשר לסייר ביישובי עוטף עזה באופן וירטואלי מכל מקום בארץ ובעולם.
המבקרים מתחברים לאפליקציה, ודרכה יכולים לחזות בתיעודים ממאורעות מתקפת הפתע והשלכותיה ב-7 באוקטובר 2023. המבקרים יכולים גם לשמוע ממקור ראשון את עדויות התושבים ואנשי כוחות הביטחון.
במוזיאון נעשה שימוש באלפי שעות של חומרי גלם שנאספו בארכיוני התאגיד מאז פרוץ המלחמה, הכוללים: כתבות, סרטים, ראיונות והסכתים.
לצידם שולבו קטעי וידאו שלא פורסמו עד אז, צילומי אבטחה, הקלטות והתכתבויות, שנאספו בתחקיר שערך צוות התאגיד בשיתוף פעולה עם הקהילות והיישובים בדרום.
לאורך החודשים שלאחר השקת המוזיאון צפויים להתווסף למוזיאון קטעי ארכיון ונתונים, שישמשו בסיס למחקר עתידי וללימוד על הטבח.
הניהול הטכני של המוזיאון נעשה על ידי חברת "דיסקין", שפיתחה את המוזיאון הווירטואלי של מחנה ההשמדה אושוויץ-בירקנאו.
כאן ולתמיד הוא סרט דרמה אמריקאי שבוים על ידי רוברט זמקיס ונכתב על ידי אריק רות' וזמקיס, על בסיס רומן גרפי באותו שם מאת ריצ'רד מקגווייר.
בסרט מככבים טום הנקס, רובין רייט, פול בטאני, קלי ריילי ומישל דוקרי.
הפקת הסרט מהווה שיתוף פעולה בין הנקס לרייט ובין זמקיס לרוט לראשונה מזה שלושים שנה לאחר עליית הסרט "פורסט גאמפ" לאקרנים בשנת 1994.
בדומה למקור, הסרט מסופר בצורה לא ליניארית: הסיפור הוא של האירועים המתרחשים במקום אחד והתושבים המאכלסים אותו, החל מהעבר הרחוק ועד למאה ה-21. במהלך הסרט, המסך מחולק לעיתים קרובות לחלוניות מרובות ובכך המציג אירועים מתקופות זמן שונות בו זמנית.
הסרט עלה לאקרנים ב-1 בנובמבר 2024, בהפצתה של "TriStar Pictures", חברת-בת של "סרטי סוני".
הסרט מציג בנרטיב לא ליניארי.
להלן סיכום כרונולוגי של העלילה.
בהתחלה דינוזאורים משוטטים באזור הזה המכוסה ביער טרופי עד שהוא מוחלף בעידן הקרח ובסיומו הארץ שבה להיות ירוקה.
הרבה יותר מאוחר, האזור הופך ביתם של אנשי לנאפי, ילידים אמריקנים, והעלילה עוקבת אחר גבר ואישה, התאהבותם, הקמת משפחתם וסיפור זה מסתיים בהלוויית של האישה שהזדקנה ונפטרה.
כעבור תקופה ארוכה נוספת האזור הוא חלק מאחוזתו של , המושל הקולוניאלי האחרון של ניו ג'רזי מ-1763 עד 1776, בנו של בנג'מין פרנקלין.
בסביבות תחילת המאה ה-20 נבנה הבית שהופך למרכז רוב עלילתו של הסרט.
הדיירים הראשונים שלו הם ג'ון הארטר ואשתו פאולין.
מר הארטר אובססיבי לתעופה ומאוחר יותר ימות מהשפעת הספרדית.
תושבי הבית מאוחרים יותר כוללים את הזוג אנשי הבוהמה: הממציא ליאו ובת זוגו דוגמנית הפין-אפ סטלה ביקמן, שחיים שם בשנות ה-40 של המאה ה-20, לפני המלחמה ובמהלכה.
ליאו ממציא את כורסת הטלוויזיה שתמותג ככורסת ובני הזוג עוברים לקליפורניה.
משפחת יאנג - בהתחלה הזוג אל ורוז - קונה את הבית ב-1945, לאחר סיום מלחמת העולם השנייה.
הצעירים מגדלים שלושה ילדים בבית; ריצ'רד (בגילומו של טום הנקס), אליזבת וג'ימי.
לאחר שריצ'רד בן 18 מכניס את חברתו מרגרט (בגילומה של רובין רייט) להריון, הם מתחתנים ומגדלים את בתם ונסה בבית, ובסופו של דבר הבית נמסר להם על ידי אל, אביו.
בתחילת שנות ה-2000, ריצ'רד ומרגרט מתגרשים, וריצ'רד מוכר את הבית.
תושבים מאוחרים יותר של הבית הם דבון והלן האריס ובנם ג'סטין.
הלן הרוסה כשסוכנת הבית שלהם, רקל, מתה מקורונה ואז דבון והלן מוכרים את הבית.
כאדם קשיש, ריצ'רד מביא בשנת 2024 לבית הריק את מרגרט - כעת חולת דמנציה.
הוא מזכיר לה את האירוע בו ונסה, בילדותה, איבדה סרט משיערה בבית הספר, דבר שמצליח לעורר את זיכרונותיה מהחיים המשותפים שלהם בבית.
הסרט משתמש בטכנולוגיה מתקדמת של , המאפשרת להציג את השחקנים בגילאים שונים לאורך כל הסרט.
הסרט נוגע בנושאים אוניברסליים כמו אהבה, זקנה, שינוי והמשך החיים.
הסרט מדגיש כי מערכות יחסים משתנות ומתפתחות עם הזמן.
הוא מציג כיצד ריצ'רד ומרגרט משתנים כבני אדם, וכיצד יחסיהם שלהם מתפתחת יחד איתם.
טום הנקס – ריצ'רד יאנג
פול בטאני – אל יאנג, אביו של ריצ'רד.
קלי ריילי – רוז יאנג, אשתו של אל ואמו של ריצ'רד.
מישל דוקרי – גברת הארטר
גווילם לי – ג'ון הארטר, בעלה של גברת הארטר.
אופליה לוביבונד – סטלה ביקמן, דוגמנית פין-אפ.
דייוויד פין – ליאו, ממציא.
לזלי זמקיס – אליזבת פרנקלין
לורן מקווין – אליזבת, בצעירותה.
בו גדסדון – אליזבת, בגיל הנעורים.
ג'ונתן אריס – ארל היגינס
הארי מרקוס – ג'ימי, בצעירותו.
ג'ואל אולט – אמריקאי יליד
דני מקאלום – אמריקאית ילידית
ניקי אמוקה-בירד – הלן האריס
אניה מרקו האריס – ראקל
דקסטר סול אנסל - ילד קטן בשמלה
פיתוחו של עיבוד קולנועי לרומן הגרפי "כאן" מאת ריצ'רד מקגווייר הוכרז לראשונה בפברואר 2022, ובמעמד ההכרזה נמסר כי על הפקת הסרט יופקדו החברות "Playtone" ו-"ImageMovers", על כתיבת התסריט יופקד התסריטאי אריק רות'; על הבימוי, רוברט זמקיס, וכי בתפקיד הראשי עתיד לככב טום הנקס.
עד לתחילת פסטיבל הקולנוע בקאן שהתקיים במאי 2022, נמסר על ליהוקה של רובין רייט, על הצטרפותן של "מירמקס" בתור מקור המימון העיקרי של הפקת הסרט והמפיצה הבינלאומית, ושל "סרטי סוני" כמפיצת הסרט בארצות הברית.
בספטמבר 2022, נמסר על ליהוקם של פול בטאני וקלי ריילי לצוות השחקנים, ולאחר מכן, על ליהוקה של לזלי זמקיס בפברואר 2023, ושל מישל דוקרי וגווילם לי באפריל 2023.
צילומי הסרט, שהתעתדו להתחיל בספטמבר 2022, החלו לבסוף בינואר 2023 באולפני פיינווד שבלונדון.
במהלך צילומי הסרט נעשה שימוש בטכנולוגיית אינטליגנציה מלאכותית גנרטיבית חדשה בשם "Metaphysic Live" כדי להחליף את פניהם של השחקנים ולהצעיר אותם בזמן אמת תוך כדי הצילומים במקום להשתמש בשיטות עיבוד נוספות בתהליך הפוסט פרודקשן.
במקור, התעתד הסרט לעלות לאקרנים בבכורה עולמית בלוס אנג'לס ובניו יורק ב-15 בנובמבר 2024, בהפצת "TriStar Pictures", חברת-בת של "סרטי סוני", ולאחר מכן לעלות לאקרנים בבתי קולנוע נבחרים ברחבי ארצות הברית ב-22 בנובמבר 2024 לפני שיופצו מסחרית ב-27 בנובמבר.
עם זאת, ב-21 ביוני 2024, הודיעה "סרטי סוני" כי הסרט יופץ ישירות לכל בתי הקולנוע ב-15 בנובמבר 2024.
כּארתלי () הוא החבל המאוכלס ביותר בגאורגיה, והוא פרובינציה היסטורית במזרחה של גאורגיה.
העיר הראשית של החבל, טביליסי, היא מרכזה התרבותי, הפוליטי והכלכלי של גאורגיה ובירת הרפובליקה.
ערים נוספות: גורי, רוסתווי (ערים תעשייתיות) ומצחתה (הבירה ההיסטורית של איבריה, לפני ייסוד טביליסי במאה ה-5 והמרכז הדתי של גאורגיה עד המאה ה-20).
גבולותיו של כארתלי הם כדלקמן: מצפון הרי הקווקז הגדול, ממזרח חבל קאחתי, מדרום ארמניה וטורקיה, מדרום-מערב חבל סאמצחה-ג'אוואחתי, וממערב חבל אימרתי.
מבחינה מסורתית כארתלי הוא החבל הגאורגי שבו מרוכזים, בזכות אקלימו, גידולי החיטה והגפנים.
מן המאה ה-4 לפנה"ס עד המאה ה-5 לספירה התקיימה בשטחה ממלכת איבריה.
היא קיבלה את הנצרות ב-337. עקב התרופפות המאפיינים השבטיים במשטר החברתי שלה בראשית ימי הביניים התפתח בה פיאודליזם אגרסיבי.
הדבר התבטא בטיעוני בעלות תקיפים של הפקידים על האיכרים מצד אחד ובחוסר נאמנותם כלפי המלכות, שהאצילה עליהם סמכויות וחילקה להם אדמות, מצד שני.
התוצאה הייתה כיבוש פרסי, שלא נתקל בהתנגדות מגובשת.
במאה ה-7 הכובשים הפרסים התחלפו בערבים.
במהלך תקופת מעבר זו התקיים באזור כארתלי שלטון של נסיכים שמונו על ידי הביזנטים ועל ידי הפרסים.
כשראשון הנסיכים היה גואראם הראשון (588-590).
בראשית המאה ה-11 מרבית שטחו של כארתלי עבר לשליטת הממלכה הגאורגית שזו עתה הוקמה, אך טביליסי לא הצליחה להשתחרר מהם ואילו ב-1068 נכבשה על ידי טורקים-סלג'וקים.
רק בשנת 1122 העיר שוחררה והפכה לבירת הממלכה הגאורגית המאוחדת.
עם התפרקות הממלכה המאוחדת במאה ה-15 כארתלי הייתה לממלכה עצמאית, שסבלה רבות מתוקפנותה של האימפריה הפרסית (אז המעצמה החמישית בחשיבותה בעולם) בראשית המאה ה-18 המלך וחטנג השישי ניסה לחזק את המלוכה ולשקם את התרבות.
הוא יסד ב-1709 את בית-הדפוס הגאורגי הראשון בטביליסי.
משום שמאמציו לא כללו רפורמה חברתית מלבד ניסיון לקדם יחס אנושי לצמיתים, הוא לא תרם תרומה ארוכת-טווח.
ב-1762 הפלישות הפרסיות אילצו את כארתלי להתאחד עם הממלכה הגאורגית השכנה קאחתי, אך זה לא הרתיע את האויב הדרומי.
ב-1795 טביליסי שלא זכתה להיות אף בירת כארתלי-קאחתי, נחרבה כמעט כליל על ידי הצבא הפרסי.
ב-1801 ממלכת כארתלי-קאחתי המוחלשת סופחה לאימפריה הרוסית.
תחת השלטון הרוסי טביליסי גדלה והפכה למרכז השליטה האימפריאלי על כל דרום קווקז.
ב-1918, בתקופת הרפובליקה הדמוקרטית של גאורגיה האינטליגנציה הגאורגית ניצלה את הריבונות כדי לייסד אוניברסיטה בטביליסי.
בשנים 1922–1936 טביליסי הייתה בירת הרפובליקה הסוציאל פדרטיווית הסובייטית של עבר הקווקז.
בשנים 1936–1991, כחלק מהרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית של גאורגיה, כארתלי עברה עיור מואץ, בטביליסי מספר התושבים עלה על מיליון וב-1966 נחנכה בה רכבת תחתית.
עם העצמאות ב-1991 כארתלי החלה לסבול מקריסת הכלכלה הגאורגית.
מבחינה אדמיניסטרטיבית כארתלי מחולקת (מלבד הבירה טביליסי) לשלושה "מחַרֶה" (מחוזות): כארתלי תחתית (בירתו רוסתווי), מצחתה מתיאנתי (מצחתה) וכארתלי הפנימית (גורי).
כמו כן נכללת במחוז היסטורי זה גם העיר במעמד מחוז, טביליסי.
מחוז כארתלי הפנימית כולל בתוכו את אזור סאמאצ'אבלו, המאוכלס ברובו על ידי אוסטים, שהתיישבו בו במאות ה-16-18. תחת השלטון הסובייטי, האזור נהנה ממעמד של חבל אוטונומי במסגרת הרפובליקה הסוציאליסטית של גאורגיה.
אחרי העצמאות הגאורגית ב-1991, האזור, שידוע בשמו דרום-אוסטיה, "שדרג" בעקבות מלחמת אזרחים בראשית שנות ה-90 את מעמדו למדינה דה פקטו, שבדלניה נתמכים על ידי רוסיה.
"כאשר הייתי נער קטן" הוא ספר גרמני מאת אריך קסטנר שראה אור בשנת 1957.
הספר, המיועד לילדים אך לא להם בלבד, עוסק בעיקר בילדותו של קסטנר בדרזדן, מלבד שלושת פרקיו הראשונים המספרים על אבותיו, מקצועותיהם לאורך השנים, כיצד נפגשו הוריו וכיוצא באלה.
על אף אופיו האוטוביוגרפי קשה לסווג את הספר כאוטוביוגרפיה לשמה, שכן הוא עוסק בתקופה אחת בלבד מתוך חייו של קסטנר, וזהו חלק ממטרת הספר.
בהקדמה לספר מביע קסטנר את תקוותו שהילדים בימינו יתעניינו כיצד חי נער קטן לפני מחצית המאה (נכון לזמן יציאתו לאור של הספר), והוא מתעתד לספר מעט מילדותו; לא הרבה, כיוון שאז יהיה הספר עבה וכבד, מסוג הספרים שהוא עצמו אינו אוהב.
לספר אין עלילה מובנית של ממש, והוא עשוי פרקים-פרקים המספרים על הצדדים השונים בילדותו של קסטנר.
אחדים מאותם פרקים עוסקים במשפחתו המורחבת, בהיסטוריה המשפחתית ובהוריו.
אחרים נוגעים ללימודיו של קסטנר, למוריו ולבית הספר בו למד.
חלק נכבד מן הספר מוקדש לאמו של הסופר, מהדמויות החזקות והמשפיעות ביותר בחייו.
הספר מסתיים ב-1 באוגוסט 1914, עת מכריזה גרמניה מלחמה על רוסיה.
ובמילותיו שלו: "מלחמת העולם החלה, ותמו ימי ילדותי".
אריך קסטנר, כאשר הייתי נער קטן, מגרמנית: שושנה אוילר, עריכה: יעקב עדיני, איורים: הורסט למקה , תל אביב: יזרעאל, תשכ"ו 1965.
כארמידס הוא דיאלוג של אפלטון, הדן בטבעה ובתועלתה של המתינות.
סוקרטס מדבר בדיאלוג זה עם כארמידס, דודו של אפלטון, ועם בן דודו של כארמידס, קריטיאס.
באתונה כארמידס וקריטיאס היו ידועים כמי שלקחו חלק בשלטון של שלושים הטיראנים.
כארמידס, צעיר אתונאי נאה, אשר על שמו הדיאלוג, מדבר עם סוקרטס, וטוען בתחילה כי להיות מתון ומרוסן פירושו לעשות הכול בשלווה.
טענה זו מופרכת על ידי סוקרטס, לאחר שכארמידס מודה שהמתינות היא טובה תמיד ואין בה שום רע, וכיוון שזריזות במקרים מסוימים עדיפה על שלווה ואיטיות, אין זה יכול להיות שמתינות פירושה שלווה.
אז כארמידס מעלה את האפשרות שמתינות פירושה ענווה.
סוקרטס מפריך טענה זו גם כן, כאשר הוא מצטט את הומרוס (משורר יווני) מיצירתו ה"אודיסיאה" ואומר: "ענווה אינה טובה לאדם עני", ומכיוון שמתינות היא טובה תמיד, לא יכול להיות שפירושה ענווה.
בנקודה זו כארמידס מעלה את הטענה כי מתינות פירושה "לעשות את עניינינו אנו", אשר גם אותה מפריך סוקרטס בצטטו את הדוגמה, שאומן יכול להיות מתון ומרוסן על אף שהוא עושה עבודה בעבור אחרים.
בהמשך הדיון מעלה כארמידס הצעות נוספות ל"מהי מתינות", אשר גם אותן שולל סוקרטס.
בשלב מסוים מגיע כארמידס למצב שבו אין לו שום רעיון להגדרה של מושג זה.
בשלב זה הוחלט כי כארמידס ישוב אל סוקרטס כדי להמשיך ללמוד ממנו ולקבל את התשובה לשאלה - "מהי מתינות".
כארס מלינדוס (ביוונית עתיקה: Χάρης ὁ Λίνδιος) היה פסל יווני מהעיר לינדוס שבאי רודוס, תלמידו של ליסיפוס.
כארס בנה עבור תושבי רודוס את הקולוסוס מרודוס, פסל ברונזה ענק של אל השמש הליוס שנחשב לאחד משבעת פלאי תבל של העולם העתיק.
כּארתלי הפנימית (בגאורגית: შიდა ქართლი, בתעתיק: שידָה כּארתְלי) היא מחוז בגאורגיה.
חלקים מנפת ג'ווה ומהנפות הצמודות אליה מדרום, נפת גורי ונפת כארלי, בשטח כולל של 1,393 קמ"ר, נשלטים למעשה על ידי האדמיניסטרציה האוטונומית הנקראת דרום אוסטיה, ולא על ידי ממשלת גאורגיה, וזאת משנת 1992.
ערים: 4 (גורי, קאספי, כארלי, חאשורי) וצחינוואלי שנמצאת בדרום אוסטיה
כּארֶלי (בגאורגית: ქარელი) היא עיר בגאורגיה במחוז כארתלי הפנימית, והמרכז אדמיניסטרטיבי של נפת כארלי.
העיר שוכנת, על שפת נהר הקורה.
כארלי הוכרזה כעיר בשנת 1981. אוכלוסיית העיר מונה 6,800 איש.
כארתלי תחתית (בגאורגית: ქვემო ქართლი, מילולית: כּווֶמוֹ כּארתלי) הוא מחוז בדרום-מזרח גאורגיה ומחוז היסטורי בתקופת ממלכת איבריה.
מאוחר יותר הייתה חלק מהמחוז ההיסטורי במזרח גאורגיה, כארתלי.
בתחומה נכללים המחוזות ההיסטוריים: תריאלתי וגאצ'יאני.
ערים: 7 (רוסתווי, בולניסי, גרדבני, דמניסי, תתרי צקארו, מרנאולי, צאלקה)
עיירות: 8 (דידי לילו, קוג'ורי, כאזרתי, מנגליסי, תמריסי, שאומיאני, בדיאני, תריאלתי)
2004 - זוּראב מֶליכּישווילי (בפעם השנייה)
2008 - דוד (דווית) קירקיטאדזֶה
בולניסיס סיוני - בתרגום חופשי "כנסיית ציון של בולניסי" (המאה החמישית)
אתר דמניסי - כפר ומצודה חרבים מימי הביניים שבו נתגלה הממצא הראשון של הומו גאורגיקוס (1983).
מרנאולי, יחד עם בולניסי ודמניסי, נמצאת באזור המאוכלס ברוב אזרי מוסלמי.
האזור הוא אזור אסטרטגי על גבול ארמניה ואזרבייג'ן, בצומת ציר תחבורה חשוב מהים הכספי וציר צינור הנפט באקו-טביליסי-ג'ייהאן.
אזור זה, אשר במשך שנים רבות היה חלק מהאימפריה הספווית האיראני, היה תחת השפעה ישירה של האסלאם השיעי.
הרחבת השטח הספווית באזור הקווקז, תחת שאה עבאס במאה ה -17, הוביל להתפשטות השיעה באזור.
שליטת השלטון המרכזי, תחת האימפריה הספווית, הייתה קפדנית ובעלי הדרגות השונים היו קשורים בקשר הדוק עם הממשלה.
משנת 1928 ואילך, עם השתלטות האימפריה הרוסית על הקווקז וקביעת הגבול על נהר האראקס, הביא את האסלאם השיעי באזרבייג'ן ובגאורגיה לניתוק מהמרכזים התאולוגיים החשובים באיראן ועיראק.
ניתוק שהתגבר עם מסך הברזל הסובייטי שבא לאחר מכן וקטע בפועל כל קשר עם איראן.
העלייה לרגל לערים כרבלא, משהד, נג'ף וקום, היו בלתי אפשריות.
הכרזת העצמאות של אזרבייג'ן וגאורגיה בשנת 1991 מצאה את האסלאם מוחלש.
מדיניות האתאזם הסובייטית והניתוק מהמרכזים התאולוגיים הביאו למחסור בהדרכה תאולוגית, חולשה אידאולוגית של הארגונים האיסלאמיים ועוד.
עם התפוררות העידן הסובייט בקווקז, נחתו, שליחי הדת האיראניים, בגאורגיה ובקווקז בכלל ותוך זמן קצר החלו להיפתח מדרסות ומסגדים.
חודשה העלייה לרגל לערים הקדושות בעיראק (עד לפלישת האמריקאים) ולאיראן.
בעוד שבתקופה הסובייטית נשלחו הצעירים מהקווקז ללמוד בבוכרה המוסלמית החלו משלב זה ללמוד גם באוניברסיטאות בעולם הערבי, באיראן ובטורקיה.
מאות צעירים באזרבייג'ן וגאורגיה לקחו יוזמה והחלו ללמוד תאולוגיה במשהד ובקום ומיעוטם בטהראן וקזווין (قزوین) (מחוז קזווין).
החיית הקישורים של הקהילות המוסלמיות בגאורגיה ובקווקז חיברה מחדש את האזור לקהילה השיעית העולמית.
כאשאן (בפרסית: کاشان, בעברית נקראת גם קשאן) היא עיר בפרובינציית אספהאן באיראן.
העיר נמצאת כ-260 ק"מ דרומית לבירה טהראן וכ-220 ק"מ צפונית לעיר אספהאן.
מקור המילה הפרסית "כאשי", שפירושה "אריחים", בשמה של העיר.
כאשאן היא נווה המדבר הראשון לאורך הדרך הנמתחת בין קום לכרמאן, בקצה המדבריות המרכזיים של איראן.
העיר נהנית מהניגוד בין מרחבים עצומים וצחיחים לבין ריאות ירוקות ומטופחות.
ממצאים ארכאולוגיים שהתגלו בסביבות העיר, חלקם בני יותר מ-7000 שנה, מעידים על כך שהאזור היה אחד מהמרכזים העיקריים של תרבות אנושית בתקופה הפרה-היסטורית.
מממצאים אלה מסיקים החוקרים כי כאשאן התקיימה כמקום יישוב עוד בימי עילם.
חלק מהממצאים שהתגלו נמצאים כיום במוזיאון הלובר בפריז, במוזיאון המטרופוליטן לאמנות בניו יורק ובמוזיאון הלאומי של איראן בטהראן.
על פי חלק מהאמונות הנוצריות, שלושת האמגושים שהגיעו לבית לחם על מנת לברך את ישו לאחר לידתו - הגיעו מכאשאן.
הסולטאן הסלג'וקי מלכשאה הראשון הורה כבר במאה ה-11 על בניית מצודה במרכז העיר כאשאן.
חומות המצודה ניצבות עד היום במרכז העיר.
כאשאן שימשה כאתר נופש עבור מלכי האימפריה הספווית.
בשטחה של העיר נמצאות מספר גינות מתקופה זו, הידועה בהן היא גינת פֿין (בפרסית: באע' פֿין).
גינה זו, על הבוסתנים, המעיינות הטבעיים ובריכת השחייה שבשטחה, תוכננה עבור השאה עבאס הראשון, שופצה והורחבה בתחילת המאה ה-19 בימי פתח עלי שאה קאג'אר.
ב-2012 הוכרזה גינת פֿין כאתר מורשת עולמית.
אתר נוסף מאותה תקופה הוא קבר פירוז נהאוונדי.
רעידת האדמה שפקדה את כאשאן בשנת 1778 החריבה אותה עד היסוד וגרמה לכ-8,000 הרוגים.
מאז העיר שוקמה, והיא מהווה כיום מוקד עניין תיירותי, בעיקר בשל המבנים הגדולים שבשטחה, בני המאה ה-18 והמאה ה-19, אשר מהווים דוגמה לאסתטיקה הקג'ארית.
יהודי כאשאן היו צאצאים של גולים יהודים שהגיעו לאזור בשנת 580 לפנה"ס, לאחר חורבן בית המקדש הראשון.
עם גירוש ספרד הגיעו לעיר מספר משפחות יהודיות בראשותו של ר' משה הלוי.
הם הקימו בעיר ישיבה וצאצאיהם היו ממנהיגי העיר במשך דורות.
קיימות עדויות לקיומה של קהילה יהודית בעיר לאורך השנים, כאשר לעיתים היוותה הקהילה מוקד מרכזי לרדיפות יהודים על ידי השלטונות הפרסיים, בדגש על שלטונו של שאה תהמאספ השני בתחילת המאה ה-18. היהודים בכאשאן עסקו בעיקר בעסקי הטקסטיל, שהיו מפותחים מאוד בעיר.
במאה ה-20 זכתה הקהילה היהודית בכאשאן, יחד עם הקהילה היהודית באיראן כולה, ליחס חיובי מהשלטונות, אך השמועות אודות התנועה הציונית הביאו רבים מבני הקהילה לעלות לישראל.
לאחר המהפכה האיראנית בשנת 1979, עם עליית שלטונו של האייתוללה ח'ומייני, זורז תהליך צמצום הקהילה - רבים מיהודי כאשאן היגרו לארצות הברית, וחלקם עלו בדרך-לא-דרך לישראל.
שמות המשפחה העבריים "כאשי" ו"קשאני" הם שרידים של יהדות כאשאן.
בקרב תושביה היהודים של כאשאן נודעה שפה ייחודית - כאשאנית יהודית (נקראת גם "קאשית"), ניב של פרסית יהודית.
שפה זו התבססה על עקרונות הדקדוק של השפה הפרסית, אך השתמשה באוצר מילים שונה לחלוטין, שהתבסס לעיתים על מקורות עבריים.
על פי עדותם של יוצאי כאשאן, הסיבה המרכזית לשימוש בשפה זו הייתה הרצון לנהל שיחות בין חברי הקהילה היהודית מבלי שיובנו על ידי שכניהם המוסלמים.
השפה הכאשאנית כמעט ואינה מדוברת כיום, והיא ידועה רק למעטים מזקני היהודים הכאשאנים.
חרף היותה מוקד תיירותי פוטנציאלי, התיירות בכאשאן אינה מפותחת יתר על המידה, ומבקרים בה מאות תיירים בלבד מדי שנה.
העיירות קמסאר ואביאנה הנמצאות בסביבתה של כאשאן מהוות גם הן מוקד עניין תיירותי.
חרף התיירות הדלילה, ידועה כאשאן כעיר בעלת ערך ארכיטקטוני רב, בשל המבנים הייחודיים והעתיקים בשטחה.
כאשאן זכתה בפרסום עולמי בזכות תעשיית ייצור השטיחים, המשי והטקסטיל בשטחה.
בכאשאן נמצאים כיום רוב המפעלים האיראניים לאריגה ממוכנת של שטיחים.
כמו כן, קיימת בכאשאן תעשייה פעילה של כריית שיש ונחושת.
כאשאן מקושרת באמצעות כבישים מהירים לאספהאן, לנתנז ולקום.
בכאשאן שני מוסדות השכלה גבוהה מרכזיים - האוניברסיטה של כאשאן, ואוניברסיטת כאשאן למדעי הרפואה.
על פי מפקדי האוכלוסין שנערכו בכאשאן במשך השנים, האוכלוסייה בעיר עמדה על כ-40,000 נפש בשנת 1932, 46,490 נפש בשנת 1938 ו-58,428 נפש בשנת 1966. בשנים שלאחר מכן חל גידול ניכר באוכלוסיית העיר, ובשנת 1976 היא עמדה על 84,836 נפש.
כאריות לכבשים הוא סרט דרמה אמריקאי משנת 2007 שעלילתו נסובה סביב הקשר בין מחלקה של חיילי ארצות הברית באפגניסטן, סנטור אמריקאי, כתבת, וכן פרופסור בקולג' בקליפורניה.
בסרט מככבים טום קרוז, מריל סטריפ ורוברט רדפורד.
הסרט, מקפל בתוכו ביקורת על מנהיגים לא מוכשרים אשר שולחים חיילים אמיצים אל תופת הקרב.
הסרט מבקר את מלחמות ארצות הברית במזרח התיכון (עיראק, אפגניסטן) ובמיוחד את ההנהגה האמריקאית.
הסרט מציג שלושה סיפורים שונים המתרחשים במקביל: סנאטור המשיק אסטרטגיה צבאית חדשה שאת פרטיה הוא מציג בפני עיתונאית על סף התמוטטות נפשית, שני החיילים המעורבים בפעולה שהיא חלק מאותה אסטרטגיה, וכן פרופסור בקולג' של אותם חיילים המנסה לשלהב מחדש תלמיד מבטיח לעבר עשייה ציבורית.
הסרט נכתב על ידי מתיו מייקל קארמאהן, ובוים על ידי רוברט רדפורד.
למרות צוות השחקנים המוכר, הסרט ספג ביקורת שליליות ולא הצליח בקופות .
רוברט רדפורד - פרופסור מאלי סטיבן
מריל סטריפ - רות ג'נין
טום קרוז - סנטור ג'ספר אירווינג
מייקל פניה - ארנסט רודריגז
דרק לוק - פינץ' אריאן
אנדרו גארפילד - טוד הייס
פיטר ברג - סא"ל פאלקו
כאשר המלך נמרוד (בלאדינו: Kuando el Rey Nimrod) הוא שיר עממי בלאדינו, הידוע גם בשם "אברם אבינו".
שיר המשתייך לז'אנר שירי הקופלאס של דוברי הלאדינו
מקורו הכתוב הראשון של קופלה זו בסביבות המאה ה-18 או שלהי המאה ה-17.
חלק מיהדות צפון אפריקה (המגרבים, שגורשו מספרד) לקחו את הלחן (ללא הפזמון) והעתיקו אותו לפיוט שלום עליכם עם הוספת המשפט מלאכי רחמים, לדוגמה: "שלום עליכם מלאכי השלום, מלאכי עליון מלאכי רחמים, ממלך מלכי המלכים הקב"ה", זה כנראה מרמז שהלחן הולחן בסביבות תקופת גרוש ספרד.
השיר מספר את סיפור לידתו של אברהם ומשלב בתוכו מדרשים עתיקים ומסורות.
נכתב כנראה לפני גירוש ספרד.
נמרוד רואה כוכב המבשר על הולדתו המתקרבת של אברהם, ומורה על הרג כל התינוקות, אך אמו של אברהם נמלטת אל השדות ושם יולדת את בנה.
כאשר אברהם גדל הוא מכריז על אמונתו באלוהים ומתעמת על כך עם נמרוד.
נמרוד מצווה להעלותו על המוקד, אך אברהם יוצא ממנו ללא פגע.
גרעין השיר מבוסס על העימות בין אברהם לנמרוד, המסופר בבראשית רבה, במהלכו שלל אברהם את אלוהיו של נמרוד, ועקב כך השליכו נמרוד לכבשן, אך אברהם ניצל.
חלק נוסף בשיר כנראה מבוסס על מסורת חז"ל לפיה פרעה חזה בכוכבים שמושיעם של ישראל עתיד להיוולד, ולכן ציווה להשליך ליאור את כל הבנים הזכרים אף שהיהודים הם צאצאים של אברהם, לפי השיר האיר הכוכב מעל הרובע היהודי עוד טרם הולדתו.
השיר בדרך כלל אינו מושר במלואו, וככל שיר עממי - יש לו גרסאות רבות.
הגרסה המפורסמת ביותר לשיר היא של גיא זו-ארץ, שבין היתר הופיעה גם בתוכנית הסאטירה הישראלית "קופה ראשית".
כאשר המלך נמרוד יצא לשדה
הוא הביט אל השמיים ואל הכוכבים
וראה אור קדוש מעל הרובע היהודי
אות להולדתו של אברהם אבינו
האב המבורך, האור של ישראל
האב המבורך, האור של ישראל.
קֶה אַוִיה דֶה נַסֶר אברהם אבינו.
כארמור - פתרונות משולבים לרכב בע"מ (לשעבר התכוף) היא חברה ישראלית המייצרת מכליות, מתדלקי מטוסים, רכבי כיבוי אש, רכבים משוריינים, רכבי טיהור אב"כ, רכבי פיזור הפגנות, נגררים מיוחדים וכו'.
בין לקוחותיה נמצאים צה"ל, כרמל אולפינים, תנובה ומפעלי ים המלח.
החברה שוכנת באזור התעשייה ציפורית שבנוף הגליל ובאתר נוסף באזור התעשייה הדרומי של אשדוד.
כארמור הייתה בעבר בשליטת חברת ברנד תעשיות שבשליטת קרן KCPS.
ומיוני 2019 החברה נמצאת בתהליך כינוס נכסים.
חברות בת של החברה הם:
נצר סירני – התכוף פרויקטים בע"מ – (100%) המייצרת גרורים, נתמכים וציוד חריג ומיוחד.
בין היתר בשנות ה-90 יצרה קרונות גרעינים (עגולים) על חוגונים מיובאים מספרד.
הקרונות נמצאות בשימוש רכבת ישראל.
גלובל ארמו – העוסקת במיגון
שביט התכוף – (50%) העוסקת בפיתוח וייצור מכליות ומתדלקות
איזי יוגב התכוף – (50%) העוסקת בתכנון וייצור ארגזים ייעודיים לרכב
בחברה מעוסקים כ-100 עובדים כולל צוות של מהנדסים מתחומים רבים.