tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בריטניה מצאה את עצמה שוב בעיראק לאחר פלישה בשנת 2003. הכוחות הבריטיים התבססו בעיקר בעיר בצרה הדרומית, אך לאחר שמסרו את בצרה לכוחות העיראקיים בשנת 2007, הן עיראק והן בריטניה הדגישו את הצורך בפיתוח קשרים כלכליים בין המדינות.
זה אושר על ידי שר החוץ הבריטי, דייוויד מיליבנד, בביקורו בעיראק לרגל העברת מושכות הביטחון בבצרה לכוחות העיראקיים, ואמר:
בהצהרה שפרסמה ממשלת עיראק צוטט אל-מליקי שהדגיש את הכנות של ממשלתו ליצור קשרים טובים יותר עם בריטניה ולפתוח אופקים של שיתוף פעולה משותף בכל התחומים, ואמר כי השלב הקרוב יהיה עד להקמת פרויקטים מרובים לשחזור בצרה.
וכל המחוזות האחרים שקראו לממשלת בריטניה לתרום באופן פעיל בפרויקטים אלה ולסייע לתמוך בהתפתחות הכלכלה העיראקית.
ב-22 במאי 2011 עזכו כל הכוחות הבריטיים את עיראק והוצבו בכווית לאחר שממשלת עיראק דחתה את בקשתם להישאר בעיראק ולהאריך את משימתם.
פיתוח הפוטנציאל הכלכלי של עיראק
לאור הקשרים ההיסטוריים והתרבותיים המשמעותיים שקיימים בין בריטניה לעיראק, והמוניטין המוצק של בריטניה לפרקטיקות עסקיות איכותיות ונקיות, ממוקמות חברות בריטיות במיוחד למצות את ההזדמנויות להשקעות בעיראק.
בשנת 2011 הסתכם היצוא הבריטי לעיראק ב-782 מיליון ליש"ט.
אבל עדיין יש אתגרים משמעותיים בעסקים בעיראק.
שחיתות, ביורוקרטיה, חוסר שקיפות ועשרות שנים של הזנחת תשתיות מפתח, כל אלה תורמים לכך שעיראק תמשיך לקבל ציון גרוע על הקלות העולמית בביצוע הדירוג העסקי.
ובעוד ממשלות בריטניה ועיראק עובדות יחד כדי להתמודד עם המחסומים העיקריים לסחר, נותרה עיראק שוק מאתגר בו ניתן לעסוק, במיוחד עבור יצואנים חסרי ניסיון.
גם נושא האבטחה נותר שיקול מרכזי בחברות המעוניינות לפעול בעיראק.
ברוב חלקי הארץ, על מבקרי העסקים לשקול את השימוש באבטחה פרטית בעת תכנון ביקור.
עידוד ממשלת עיראק והממשלה האזורית של כורדיסטן להעביר וליישם חקיקה חדשה בנושא פחמימנים וחלוקת הכנסות.
תרומה לפיתוח עיראקי של חזון אסטרטגי למגזר האנרגיה.
עידוד ממשלת עיראק למלא תפקיד אחראי במערכת OPEC ובמוסדות אנרגיה בינלאומיים אחרים.
עבודה עם האיחוד האירופי על שותפות אסטרטגית עם עיראק, כולל עידוד יצוא הגז לאיחוד האירופי.
תמיכה בחברות בריטיות לזכות בחוזים בעלי ערך גבוה בעיראק.
שיפור פעולות הוויזה הבריטית בעיראק.
עידוד ותמיכה בממשלת עיראק לפתור את הבעיות האוסרות עסקים ולעודד השקעות פנימיות.
תמיכה בצמיחה מוגברת של המגזר הפרטי בעיראק, מה שמוביל ליצירת מקומות עבודה.
בניית שותפויות בין מכללות ואוניברסיטאות עיראקיות בבריטניה לתמיכה בלמידה משופרת ופיתוח מיומנויות מקצועיות, אקדמיות ומקצועיות.
שיפור מתן השכלה והכשרה במגזר הממלכתי.
עידוד מלגות במימון עיראק לבריטניה.
מחפשים מגבלות מופחתות על בנקים הזכאים להנפיק מכתבי אשראי.
עידוד שוק הפתוח לבנקים זרים ותמיכה במאמצים של בנקים בריטים להיכנס ולצמוח.
תמיכה בפיתוח בנקאות קמעונאית למתן הלוואות קטנות לעסקים פרטיים ולקהל.
יחסי הממלכה המאוחדת – סין, המכונים גם יחסי בריטניה–סין, מתייחס ליחסים הבין-לאומיים בין סין (עם ממשלותיה השונות בהיסטוריה) ובריטניה.
בריטניה וסין היו בצדדים מנוגדים של המלחמה הקרה.
שתי המדינות חברות קבועות במועצת הביטחון של האו"ם.
רבן בר צומה מסין ביקר בצרפת ונפגש עם אדוארד הראשון, מלך אנגליה בגסקוניה.
אוניות אנגליות הפליגו למקאו בשנות ה-20 של המאה ה-17, שנמסרה על ידי סין לפורטוגל.
חברת הלבנט, ספינת סוחרים אנגלית, טבעה בסמוך למקאו והפורטוגלים שיגרו סנקרים (תותחים) מהספינות ומכרו את אלה לסין בסביבות שנת 1620, שם הם הועתקו כהונגייפו.
27 ביוני 1637: ארבע אוניות חמושות בכבדות תחת פיקודו של סרן ג'ון וודל, הגיעו למקאו בניסיון לפתוח בסחר בין אנגליה לסין.
הם לא גובו על ידי חברת הודו המזרחית, אלא על ידי קבוצה פרטית בהנהגת סר וויליאם קורטן, כולל הון אישי של צ'ארלס הראשון, מלך אנגליה של 10,000 ליש"ט.
הם היו נתונים להתנגדות של השלטונות הפורטוגזים במקאו (כפי שנדרש מההסכמים שלהם עם סין) והרעישו במהירות עמדות שלטון של שושלת מינג.
מאוחר יותר, בקיץ, הם תפסו בקלות את אחד ממבצרי בוגה, ובילו כמה שבועות במאבק והברחות ברמה נמוכה.
לאחר שנאלצו לבקש עזרה פורטוגזית בשחרורם של שלושה בני ערובה, הם עזבו את נהר הפנינה ב-27 בדצמבר, אך לא ברור אם חזרו הביתה.
1685 מייקל שן פו-טונג מבקר בבריטניה ופוגש את ג'יימס השני.
1793 ג'ורג' מקרטני, ארל הראשון מקרטני הוביל את משלחת מקרטני לבייג'ינג
1816 ויליאם פיט אמהרסט, ארל הראשון מאמהרסט הוביל את משלחת אמהרסט לסין.
כ-1820–1830 - סוחרים בריטים הופכים את האי לינטין בשפך נהר הפרל למרכז של סחר באופיום.
1841 - לוזה צ'ונפי, שנועד לסיים את המלחמה ולהעביר את האי הונג קונג לבריטים, נחתם, אך מעולם לא אושרר.
29 באוגוסט 1842 - חוזה נאנקינג מסיים את המלחמה.
זה כולל את מסירת האי הונג קונג לבריטים, ופתיחת חמישה נמלי אמנה לסחר בינלאומי
אוקטובר 1843 - אמנת הבוג משלימה את חוזה נאנקינג על ידי הענקת זכויות אקס-טריטוריאליות לנושאים בריטים בסין, ונתינת מעמד עקרון המדינה המועדפת לבריטניה.
יוני 1858 - חוזה טיינג'ין נחתם על ידי הלורד אלגין.
אוקטובר 1860 - הפגזת הארמון הקיץ העתיק והשמדתו על ידי הכוחות הבריטים והצרפתים המנצחים.
אוקטובר 1860 - ועידת פקין מסיימת את המלחמה.
חצי האי קאולון נמסר לבריטניה.
26 במרץ 1861 - בהתאם לאמנות, נפתחת צירות בריטית בבייג'ינג (פקין).
בשנים שלאחר מכן נפתחים קונסוליות ברחבי האימפריה, כולל האנקו (ווהאן), טאקאו (קאושונג), טמסוי (ליד טאיפיי), שנחאי ושיאמן.
1877 - צירות סינית נפתחה בלונדון.
1877-1881 - בריטניה מייעצת במהלך משבר אילי.
1886 - לאחר שבריטניה השתלטה על בורמה, הם שמרו על העברת המחווה לסין, תוך שהם מעמידים את עצמם במעמד נמוך יותר מאשר ביחסיהם הקודמים.
הוסכם בוועידת בורמה בשנת 1886, כי סין תכיר בכיבוש בריטניה בבורמה עילית ואילו בריטניה המשיכה בתשלום הבורמזים של מחווה כל עשר שנים לבייג'ינג.
1888 - מלחמה בסיקים בין הבריטים והטיבטים.
על ידי אמנת כלכותה (1890), סין מכירה בבעלי-המידה הבריטית מעל צפון סיקים.
17 במרץ 1890, האמנה בין בריטניה לסין בנושא "סיקים וטיבט", קובעת את הגבול בין סיקים לטיבט.
1896 - סון יאט-סן נעצר בצירות הסינית בלונדון.
בלחץ הציבור הבריטי, משרד החוץ מבטיח את שחרורו.
9 ביוני 1898 - אמנה להארכת שטח הונג קונג (ועידת פקין השנייה): שטחים חדשים מוחכרים לבריטניה למשך 99 שנים, והם מאוגדים כהונג קונג.
1898 - הבריטים משיגים חוזה חכירות בנמל וייאי, שאנדונג, שיימשך כל עוד הרוסים חוכרים את פורט ארתור.
(ההתייחסות לרוסים הוחלפה באחת ליפנים אחרי 1905).
1906 - האמנה האנגלו-סינית על טיבט, שלונדון מפרשת כמגבילה את סין לציון ריבונותה על האזור.
1909 - ממשלת יפן טוענת לקונסוליות זרות בטאיוואן; הקונסוליות הבריטיות בתמסי וטקואה נסגרות בשנה שלאחר מכן.
בריטניה והרפובליקה של סין (1912 - הווה)
1916 - חיל העבודה הסיני מגייס פועלים סיניים לסייע לבריטים במלחמת העולם הראשונה.
14 באוגוסט 1917 - סין מצטרפת לבריטניה כחלק ממדינות ההסכמה במהלך מלחמת העולם הראשונה.
4 במאי 1919 - תנועת הארבעה במאי נגד האימפריאליזם מתחילה בתגובה לכישלונה של ממשלת בייאנג להבטיח חלק משלל הניצחון ממדינות ההסכמה המובילות, לאחר שבריטניה העדיפה את הברית שלה עם יפן בבעיית שאנדונג.
מנקודה זו הנהגת ROC מתרחקת ממדינות המערב ומתקרבת אל ברית המועצות.
נובמבר 1921-פברואר 1922. בומהלך הוועידה הימית בוושינגטון נמשכו היריבות על סין.
ארצות הברית, יפן ובריטניה תמכו במפקדים סיניים שונים.
ארצות הברית ובריטניה היו עוינות לממשלת המהפכה הלאומנית בגואנגג'ואו (קנטון) ותמכו במרד של צ'ן ג'יונגמינג.
התגובות הסיניות הובילו למסע המשלחת הצפונית (1926-27).
30 במאי 1925 - שוטרי משטרת העיר שנחאי בהנהגת בריטניה הורגים תשעה אנשים בניסיון להגן על תחנת משטרה מפני מפגינים סינים, מה שמעורר את הקמפיין האנטי-בריטי המכונה תנועת 30 במאי.
19 בפברואר 1927 - בעקבות מהומות ברחובות הנקוב (ווהאן) נחתם הסכם חן-אמלי למתן מסירת אזור הזיכיון הבריטי לרשויות הסיניות.
17 במאי 1935 - לאחר עשרות שנים של תלונות סיניות על דרגתן הנמוכה של דיפלומטים מערביים, משודרגת המשלחת הבריטית בבייג'ינג לשגרירות.
1936-37 - שגרירות בריטניה עוברת לנאנג'ינג (נאנקינג), לאחר ההעברה לשם של הבירה הסינית.
1937-41 - דעת הקהל הבריטית תומכת בסין במלחמתה ביפן, אך בריטניה מתמקדת בהגנה על סינגפור והאימפריה ויכולה לעזור אך מעט.
היא אכן מספקת הכשרה בהודו לדיוויזיות חי"ר סינית, ובסיסי אוויר בהודו המשמשים את האמריקנים להעברת אספקה ומטוסי מלחמה לסין.
1941-45 - הסינים והבריטים נלחמים זה לצד זה נגד יפן במלחמת העולם השנייה.
הבריטים מכשירים חיילים סיניים בהודו ומשתמשים בהם במערכה בבורמה.
6 בינואר 1950 - ממשלת בריטניה מסירה את ההכרה מהרפובליקה של סין.
לאחר מכן נשלחת שגרירות לנאנג'ינג.
קונסולית טמסוי מוחזקת פתוחה במסווה של קשר עם ממשלת טאיוואן.
13 במרץ 1972 - קונסוליית טמסוי נסגרה.
פברואר 1976 - הוקמה ועדת הסחר האנגלו-טאיוואנית לקידום הסחר בין בריטניה לטאיוואן.
30 ביוני 1980 - פורט סן דומינגו נתפסת על ידי רשויות הרפובליקה של סין במקום דמי החכירות שלא שולמו.
1989 - ועדת הסחר האנגלו-טאיוואנית מתחילה בהנפקת ויזות בריטיות בטאיפיי.
1993 - משרד הסחר והתרבות הבריטי נפתח בטאיפיי.
בין בריטניה לרפובליקה העממית של סין (1949 - הווה)
בריטניה והממשלה הסינית הלאומנית האנטי-קומוניסטית היו בעלות ברית במהלך מלחמת העולם השנייה.
בריטניה ביקשה יציבות בסין לאחר המלחמה כדי להגן על יותר מ-300 מיליון ליש"ט בהשקעות שלה, הרבה יותר מאשר מארצות הברית.
היא הסכימה בהסכם מוסקבה מ-1945 שלא להתערב בענייני סין אלא רק הזדהתה עם הלאומנים, שעד 1947 ניצחו במלחמת האזרחים הסינית נגד המפלגה הקומוניסטית של סין.
אולם באוגוסט 1948 ניצחונות הקומוניסטים גרמו לממשלת בריטניה להתחיל להתכונן להשתלטות קומוניסטית על המדינה.
היא שמרה על קונסוליות פתוחות באזורים שבשליטת הקומוניסטים ודחתה את בקשות הלאומנים כי אזרחים בריטים יסייעו בהגנת שנגחאי.
בדצמבר הגיעה למסקנה כי למרות שהרכוש הבריטי בסין ככל הנראה יולאם, סוחרים בריטים ירוויחו בטווח הרחוק מסין קומוניסטית יציבה ומתועשת.
20 באפריל 1949 - צבא השחרור העממי תוקף את HMS אמטיסט (F116) ששטה לשגרירות בריטניה בננג'ינג בתקרית נהר היאנגצה.
הקומוניסטים הסינים אינם מכירים באמנות הקודמות, ומוחים על זכות הספינה להפליג על היאנגצה.
6 בינואר 1950 - בריטניה מכירה ב כממשלת סין.
עם זאת, הרפובליקה העממית של סין דורשת ויתורים על המושב הסיני באו"ם ועל הנכסים הזרים של הרפובליקה של סין.
c.1950 - חברות בריטיות המבקשות סחר עם PRC מהוות את קבוצת ה-48 (כיום המועצה העסקית של סין ובריטניה).
1950 - כוחות חבר העמים הבריטי בקוריאה הגנו בהצלחה על גבעה 282 כנגד כוחות סינים וצפון קוריאה בקרב פקדון, חלק ממלחמת קוריאה.
1950 - צבא המתנדבים העממי הסיני מביס את כוחות האו"ם, כולל הבריטים ב, חלק ממלחמת קוריאה.
1951 - כוחות סיניים מתנגשים עם כוחות האו"ם כולל הבריטים בנהר אימג'ין.
1951 - כוחות סיניים התוקפים את כוחות חבר העמים הבריטי נעצרים בקרב על קיפונג.
1951 - כוחות חבר העמים הבריטי תפסו בהצלחה את גבעה 317 מהכוחות הסיניים בקרב על מריאנג סן.
1953 - הכוחות הבריטים מגנים בהצלחה על יונג דונג כנגד כוחות סיניים בקרב על הוו.
1954 - ועדת הסחר סין-בריטית הוקמה כגוף סחר רשמי למחצה (לאחר מכן התמזגה עם קבוצת ה-48).
1954 - משלחת של מפלגת הלייבור הבריטית, כולל קלמנט אטלי, מבקרת בסין בהזמנת שר החוץ, ג'ואו אנלאי.
17 ביוני 1954 - לאחר שיחות בוועידת ז'נבה, ועדת הצבא הבין-לאומית מסכימה להציב מיופה כוח בלונדון.
אותן שיחות גרמו להסכם לפתיחת משרד בריטי בשנגחאי, והענקת אשרות יציאה למספר אנשי עסקים בריטים שהוגבלו ביבשת מאז שנת 1951.
1961 - בריטניה מתחילה להצביע בעצרת הכללית על חברות PRC באו"ם, לאחר שעניין זה נמנע מלעלות להצבעות מאז 1950.
יוני 1967 - המשמרות האדומים פורצים לצירות הבריטית בבייג'ינג ותוקפים שלושה דיפלומטים ומזכירה.
רשויות ה-PRC מסרבות לגנות את הפעולה.
פקידים בריטים בשנחאי הותקפו באירוע נפרד, כאשר רשויות PRC ניסו לסגור את המשרד שם.
יוני – אוגוסט 1967 - מהומות בהונג קונג 1967. מפקד האזור הצבאי בגואנגג'ואו, הואנג יונגשנג, מציע בחשאי לפלוש להונג קונג, אך ג'ו אנלאי מטיל וטו.
יולי 1967 - מהומות הונג קונג 1967 - כוחות צבא השחרור הסיני יורים על משטרת הונג קונג הבריטית והרגו 5 מהם.
23 באוגוסט 1967 - ההמון של המשמר האדום תוקף את המשלחת הבריטית בבייג'ינג ופוצע באורח קל את אנשי הצוות, בתגובה למעצרים הבריטיים של סוכנים קומוניסטים בהונג קונג.
כתב רויטרס, אנתוני גריי, נכלא אף הוא על ידי רשויות ה-PRC.
29 באוגוסט 1967 - דיפלומטים סינים חמושים תוקפים את המשטרה הבריטית השומרת על הצירות הסינית בלונדון.
13 במרץ 1972 - PRC מעניקה הכרה מלאה לממשלת בריטניה ומאפשרת חילופי שגרירים.
בריטניה מביעה את עמדת PRC כלפי טאיוואן מבלי לקבל אותה.
1982 - במהלך משא ומתן עם מרגרט תאצ'ר על חזרתה של הונג קונג, אומר לה דנג שיאופינג כי סין יכולה פשוט לפלוש להונג קונג.
מאוחר יותר (2007) נחשף כי תוכניות כאלה אכן היו קיימות.
1984 - הצהרה משותפת סינית-בריטית.
12–18 באוקטובר 1986 - המלכה אליזבת השנייה ביקרה ביקור ממלכתי בסין, והייתה המונרך הבריטי הראשון שביקר בסין.
30 ביוני - 1 ביולי 1997 - העברת ריבונות על הונג קונג מבריטניה לסין.
1997 - סין ובריטניה עורכות שותפות אסטרטגית.
24 באוגוסט 2008 - דגל אולימפי מועבר מראש עיריית בייג'ינג, גואו ג'ינונג, לראש עיריית לונדון בוריס ג'ונסון, לקראת אולימפיאדת הקיץ 2012 בלונדון.
29 באוקטובר 2008 - בריטניה מכירה בטיבט כחלק אינטגרלי של ה-PRC.
בעבר היא הכירה רק בריבונות סין באזור זה.
26 ביוני 2010 - נשיא סין, הו ג'ינטאו, מזמין את ראש ממשלת בריטניה דייוויד קמרון לשיחות בבייג'ינג.
5 ביולי 2010 - שתי המדינות מתחייבות לשיתוף פעולה צבאי הדוק יותר.
25 בנובמבר 2010 - בכירים בצבא נפגשים בבייג'ינג כדי לדון בשיתוף פעולה צבאי.
26 ביוני 2011 - ראש ממשלת סין ון ג'יאבו מבקר בלונדון במטרה לתכנן את הסחר בין המדינות ששוויו מיליארדי פאונד.
אוקטובר 2013 - קנצלר בריטניה ג'ורג' אוסבורן מבקר בסין כדי לבחון קשרים מסחריים חדשים.
לדבריו, בנאום במהלך ביקורו, בבריטניה ובסין יש הרבה דברים במשותף.
יוני 2014 - ראש ממשלת סין לי קקיאנג ואשתו צ'נג הונג מבקרים בבריטניה ונפגשים עם המלכה אליזבת השנייה וראש ממשלת בריטניה דייוויד קמרון.
2015 - בריטניה הופכת לאחת המייסדות של בנק ההשקעות התשתיות האסיאתיות המובילות בסין (AIIB)
20–23 באוקטובר 2015 - נשיא סין שי ג'ינפינג והגברת הראשונה פנג לי-יואן עורכים ביקור ממלכתי בבריטניה, וביקרו בלונדון ובמנצ'סטר, וכן נפגשו עם המלכה אליזבת השנייה ועם דייוויד קמרון.
עסקאות סחר בשווי של יותר מ-30 מיליארד ליש"ט נחתמים במהלך ביקור המדינה הזה.
יולי 2016 - סין ובריטניה פותחות בפרויקט שיתוף פעולה של 1.3 מיליון ליש"ט למחקר טכנולוגי חקלאי בר-קיימא, המציין את התוספת האחרונה לשיתופי פעולה בחקלאות בין המדינות.
מרץ 2017 - לרגל יום השנה ה-45 לכינון יחסים דיפלומטיים, סין פלוס, יחד עם אוניברסיטת רנמין, מזמינה מומחים וחוקרים מסין ובריטניה לדון בעתיד היחסים הדו-צדדיים.
פברואר 2018 - ראש ממשלת בריטניה תרזה מיי מבקרת בסין במשימת סחר בת שלושה ימים ונפגשת עם נשיא סין שי ג'ינפינג, בהמשך לכינוי "עידן הזהב" של יחסי סין-בריטניה.
יולי 2019 - שגרירי האו"ם מ-22 מדינות, כולל בריטניה, חתמו על מכתב משותף ל-UNHRC המגנה את התעללות הסינים באויגורים, כמו גם את התייחסותה לקבוצות מיעוט אחרות, וקראו לממשלת סין לסגור את מחנות החינוך מחדש של שינג'יאנג.
יולי 2019 - ראש ממשלת בריטניה בוריס ג'ונסון אמר כי ממשלתו תהיה "פרו-סין" מאוד.
ג'ונסון הביע תמיכה במאמץ ההשקעה בתשתית הנשיא שי ג'ינפינג בחגורה אחת, דרך אחת, והבטיח לשמור על בריטניה כ"הכלכלה הפתוחה ביותר באירופה" להשקעות סיניות.
שלוש חברות התעופה הסיניות הגדולות, אייר צ'יינה, צ'יינה איסטרן איירליינס וצ'יינה סאות'רן איירליינס, טסות בין בריטניה לסין, בעיקר בין לונדון הית'רו ושלושת מרכזי האוויר הגדולים בבייג'ינג, שנחאי וגואנגג'ואו.
צ'יינה סאות'רן איירליינס טסה גם בין הית'רו ווהאן.
בין חברות התעופה האחרות בסין; האינאן איירליינס טסה בין מנצ'סטר לבייג'ינג, בייג'ינג קפיטל איירליינס טסה מהית'רו לצ'ינגדאו ואילו טיאנג'ין איירליינס מציעה טיסות בין טיאנג'ין, צ'ונגצ'ינג ושיאן ללונדון-גטוויק.
נושאת הדגל של הונג קונג קת'אי פסיפיק טסה גם היא בין הונג קונג להית'רו, גטוויק ומנצ'סטר.
נושאת הדגל הבריטית בריטיש איירווייז טסה לשלושה יעדים בסין בלבד; בייג'ינג, שנחאי והונג קונג ובעבר צ'נגדו.
המתחרה וירג'ין אטלנטיק טסה בין הית'רו לשנחאי והונג קונג.
בריטיש איירווייז ציינה כי היא מעוניינת לחכור את Comac C919 החדשה של סין בצי המטוסים שלה של בואינג ואיירבוס.
בינואר 2017 השיקו חברת הרכבות הממלכתית של סין ו-DB Cargo את קו הרכבת Yiwu-London, המחבר בין העיר יי-וו ורובע לונדון בורקינג, ויצרו את קו המטענים הארוך ביותר בעולם.
ה-MTR של הונג קונג מנהל את שירות הרכבות TfL בלונדון ובעל אחזקה של 30% ברכבת דרום מערב.
בשנת 2017 זכתה יצרנית הרכבות CRRC בחוזה לבניית 71 קרונות עבור הרכבת התחתית של לונדון.
זו הפעם הראשונה שיצרן סיני זוכה בחוזה רכבת.
שתי המדינות הן מעצמות תרבות עיקריות.
למרות שבריטניה מבוססת יותר בהקשר זה מסין, זו האחרונה היא מעצמת-על תרבותית מתפתחת.
חלק גדול מהיעדר הקשרים התרבותיים בין שתי המדינות נובע מהבדלי שפה ומגבלות מקומיות.
יוצא מן הכלל חזק בהונג קונג, בגלל קשריו הקודמים של האזור עם בריטניה כמושבת כתר.
המהדורה האירופאית של סין דיילי שפורסמה באופן שבועי זמינה בכמה כתבי עת בבריטניה, ולעיתים מתפרסמת גרסת התמצית הנקראת China Watch בדיילי טלגרף.
NewsChina החודשית, המהדורה בצפון אמריקה של סין Newsweek (中国 新闻 周刊) זמינה בכמה סניפים של WHSmith.
בשל הצנזורה המקומית, עיתונים ומגזינים בריטים אינם זמינים באופן נרחב בסין, אולם כלכלן והפייננשל טיימס זמינים בהונג קונג.
"ידי סין" הבריטים כמו קארי גרייסי, איזבל הילטון ומרטין ז'אק כותבים מדי פעם קטעי דעה בעיתונים ובמגזינים פוליטיים רבים על סין, ומנסים לעיתים קרובות להסביר על הממלכה התיכונה.
כמו העיתונות, לסין יש היקף מוגבל בזירת השידור.
ברדיו, הרדיו הבינלאומי של סין משדר באנגלית על גבי גלים קצרים שאינם תופסים באופן נרחב וגם באינטרנט.
השירות העולמי של ה-BBC זמין גם בסין באמצעות גלים קצרים, אם כי לעיתים קרובות הוא משובש.
בהונג קונג, שירות ה-BBC העולמי מועבר למשך שמונה שעות לילה ברדיו RTHK 4 ששודר ב-FM מקומי.
בטלוויזיה, סין משדרת את שני ערוצי החדשות העיקריים בשפה האנגלית CGTN ו-CNC World.
CGTN זמין כערוץ סטרימינג ב-Freeview, בעוד ששניהם זמינים בערוצי טלוויזיה בלוויין Sky ו-IPTV.
טלוויזיה CNE TV דובר מנדרינית זמינה גם בטלוויזיה בלוויין סקיי.
ערוצי טלוויזיה אחרים הכוללים טלוויזיה במעגל סגור 4, טלוויזיה במעגל סגור 13, CGTN תיעודי ו-TVB אירופה זמינים כערוצי IPTV באמצעות תיבות set-top.
טלוויזיה בריטית אינה זמינה כלל בסין, מכיוון שאסור להעביר ערוצי טלוויזיה זרים ורשתות בסין.
מצד שני, יש עניין בתוכניות טלוויזיה בריטיות כמו שרלוק ובפורמטים טלוויזיוניים בריטיים כמו Britain's Got Talent.
בריטניה מחזיקה בסין שגרירות בבייג'ינג ו-4 קונסוליות בצ'ונגצ'ינג, גואנגג'ואו, שנחאי וווהאן.
מאידך, סין מחזיקה בבריטניה שגרירות בלונדון ו-3 קונסוליות בבלפסט, אדינבורו ומנצ'סטר.
מערכת היחסים בין הרפובליקה של קוריאה לממלכה המאוחדת של בריטניה וצפון אירלנד נמשכת מהמאה ה-19 ועד ימינו.
הרפובליקה של קוריאה אמנם מתייחסת ל-18 בינואר 1949 כמועד הקמת היחסים הרשמיים עם הממלכה המאוחדת, אך הקשרים הדיפלומטיים החלו בשנת 1883. ההשתתפות הצבאית הבריטית במלחמת קוריאה בשנות החמישים הייתה משמעותית, אך היחסים בין המדינות באותה העת תוארו כ"נוקבים", עם מעט מידע יחסית זה על זה.
קשרי מסחר וסחר צמחו במהירות במהלך שנות השבעים.
על פי סקר השירות העולמי של ה-BBC משנת 2014, 74% מדרום קוריאה רואים את השפעתה של בריטניה באופן חיובי, כאשר 14% רואים את בריטניה בשלילה.
מצד שני, הדעה על השפעת דרום קוריאה חלוקה בבריטניה, כאשר 45% מהבריטים רואים את השפעתה של דרום קוריאה באופן חיובי, ו-45% צופים בהם באופן שלילי.
כמעט 100,000 חיילים בריטים נלחמו במלחמת קוריאה.
מעורבותם המפורסמת ביותר הייתה קרב נהר האמג'ין, עימות עם חיילים סינים.
600 חיילי הצבא הבריטי הדפו כוח של 30,000 חיילים סיניים שחצו את נהר האמג'ין בקוריאה.
בסוף הקרב נפלו 10,000 חיילים סיניים.
ההפסדים הבריטים עמדו על 59 בלבד והקרב הזה נחשב לנקודת מפנה במלחמה כאשר הוא עצר את התקדמות הסינים.
אנדרטת הקרב בעמק גלוסטר היא אנדרטה לזכר חיילים בריטים שנהרגו בסולמה-רי, דרום קוריאה.
1,078 חיילים בריטים מתו בלחימה במלחמת קוריאה.
בבריטניה התגוררו כ-17,000 דרום קוריאנים בשנת 2011.
בנובמבר 2016 ערך חיל האוויר של הרפובליקה של קוריאה תרגיל תמרון קרב אווירי מקומי עם חיל האוויר המלכותי הבריטי וחיל האוויר של ארצות הברית.
זה היה התרגיל הראשון כזה עם מדינה זרה שאינה ארצות הברית.
יחסי הממלכה המאוחדת–צ'ילה הם יחסי החוץ בין בריטניה וצ'ילה.
שתי המדינות מקיימות קשרים תרבותיים חזקים, והתרבות הצ'יליאנית הושפעה מאוד מתרבות הממלכה המאוחדת לאחר קבלת העצמאות.
לשתי המדינות שטחים שכנים בדרום האוקיינוס האטלנטי ובאוקיינוס השקט, כאשר איי פוקלנד של בריטניה נמצאים בקרבת פרובינציית טיירה דל פואגו בצ'ילה וקאבו דה הורנוס, ואיי פיטקארן בסמוך לאי הפסחא.
בריטניה מילאה תפקיד חשוב בתולדות צ'ילה.
כבר במאה ה-16, שלטו על צ'ילה המלכה מרי הראשונה, אשר התחתנה עם פליפה השני עוד בהיותו נסיך.
מלך ספרד, קרלוס הראשון, אביו של פליפה השני, מינה אותם למלך ומלכת צ'ילה, כמו גם של אנגליה, אירלנד, נאפולי וירושלים.
מרי הפכה למלכת צ'ילה ואנגליה מנישואיה בשנת 1554 עד להכתרת בעלה כמלך ספרד בשנת 1556, כאשר צ'ילה הפכה לחלק מרכושו של המלך הספרדי.
כוחות בריטים ובני המפוצ'ה היו בעלי ברית שניסו לסלק את האחיזה הספרדית במדינה.
העמדה הצ'יליאנית מתוארת בפירוט על ידי סר לורנס פרידמן בספרו ההיסטוריה הרשמית של מבצע פוקלנד.
בריטניה מחזיקה בצ'ילה שגרירות בסנטיאגו דה צ'ילה ו-5 קונסוליות באריקה, אי הפסחא, פוארטו מונט, פונטה ארנס וולפראיסו.
מאידך, צ'ילה מחזיקה בבריטניה שגרירות בלונדון ו-3 קונסוליות בבלפסט, גלאזגו וליברפול.
יחסי הממלכה המאוחדת–סרי לנקה הם יחסי החוץ בין סרי לנקה לממלכה המאוחדת.
במהלך מלחמות נפוליאון, בריטניה הגדולה, מחשש שהשליטה הצרפתית בהולנד עשויה למסור את סרי לנקה לצרפתים, כבשה את אזורי החוף של האי (שאותם כינו ציילון) בלא מעט קושי בשנת 1796, וסיימה את תקופת ציילון ההולנדית.
בשנת 1802 אמנת אמיין מסרה רשמית את החלק ההולנדי של האי לבריטניה והיא הפכה למושבת כתר .
בשנת 1803 פלשו הבריטים לממלכת קאנדי במלחמת קנדיאן הראשונה, אך נהדפו.
בשנת 1815 נכבשה קאנדי במלחמת קנדיאן השנייה, ובסופו של דבר הסתיימה עצמאותה של סרי לנקה.
משנת 1817 הייתה סרי לנקה מושבה המזוהה עם הודו הבריטית, ועם הזמן החלו רפורמות פוליטיות משמעותיות בוועדת דונמור שהציעה את החוקה ששימשה בין השנים 1931–1947. האי הפך לממשל עצמי כדומיניון של ציילון בשנת 1948, וכרפובליקה הסוציאליסטית הדמוקרטית של סרי לנקה משנת 1972.
הנשיא מייטריפלה סיריסנה ערך ביקור רשמי בבריטניה בשנת 2015 ונפגש עם ראש הממשלה דייוויד קמרון והמלכה, ואילו ראש הממשלה רניל וויקרמאסהה ערך ביקור רשמי בשנת 2018 לפגישה עם ראש הממשלה תרזה מיי.
יחסי הממלכה המאוחדת – ערב הסעודית הם יחסי החוץ בין הממלכה המאוחדת לערב הסעודית, אשר החלו במהלך מלחמת העולם הראשונה ומתקיימים עד היום.
היחסים בין המדינות החלו בתקופת מלחמת העולם הראשונה, כאשר חתם המלך אבן סעוד על הסכם דארן בשנת 1915 עם ממשלת בריטניה.
ב-20 במאי 1927 הגיעו ממשלת בריטניה וממלכת נג'ד להסכם אחר, אמנת ג'דה.
בריטניה הייתה אחת המדינות הראשונות שהכירו בערב הסעודית בשנת 1926, והקימה משלחת דיפלומטית במדינה.
סעודיה פתחה גם היא את שגרירותה בלונדון בשנת 1930, והפכה אותה לגוף הרשמי השני של יחסי החוץ של ערב הסעודית אשר יוצגו על ידי חאפז והבה.
בינואר 1963 הסכימה סעודיה להפנות את פרשת בוראיימי לאו"ם והחזירה את היחסים הדיפלומטיים עם בריטניה.
ריאד ולונדון נאלצו לקבל פתרונות פשרה עקב המהפכה התימנית בשנת 1962 וצמיחת תנועת השחרור הלאומית בכל חצי האי ערב.
בדצמבר 1965 סיכמו ארצות הברית ובריטניה הסכם עם סעודיה, במסגרתו התחייבה בריטניה לייצא מטוסים, מכ"מים וציוד צבאי אחר לממלכה בשווי כולל של 280 מיליון דולר, ואילו ארצות הברית התחייבה לייצא טילי אוויר-אוויר בשווי של 70 מיליון דולר.
המלך פייסל ביקר בבריטניה במאי 1967, כראיה לשיפור משמעותי ביחסים בין המדינות.
קיימים יותר ממאתיים מיזמים משותפים בין חברות סעודיות ובריטיות, לפי שווי מוערך של 17.5 מיליארד דולר, וכ-30,000 אזרחים בריטים גרים ועובדים בסעודיה.
סעודיה היא גם השותפה העיקרית לסחר הבריטי ב.
בריטניה מחזיקה בסעודיה שגרירות בריאד, קונסוליה בג'דה ומשרד סחר בדמאם, ואילו סעודיה מחזיקה בבריטניה שגרירות בלונדון בלבד.
יחסי הממלכה המאוחדת–סנט לוסיה הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה וצפון אירלנד לבין סנט לוסיה.
ההיסטוריה המשותפת של הממלכה המאוחדת וסנט לוסיה מתחילה בשנת 1605, בה שישים ושבעה מתיישבים אנגלים הגיעו לאי, בעת שנשלט על ידי האימפריה הספרדית.
הם התקבלו על ידי המקומיים בשמחה, אך הותקפו על ידי שבט אחר וברחו מן האי.
רק תשעה עשר מתיישבים מתוך השישים ושבעה שרדו את ההתקפה.
בשנים שלאחר מכן, סנט לוסיה הושפעה מאוד מהסכסוכים שהתקיימו באירופה בין צרפת לממלכה המאוחדת, והאי נשלט על ידי שתיהן לסירוגין.
ב-1814 השליטה באי עברה באופן סופי לידי הממלכה המאוחדת.
סנט לוסיה קיבלה את עצמאותה מהממלכה המאוחדת בשנת 1979, אך נשארה חברה בחבר העמים הבריטי ובראשה נשאר לעמוד המונרך הבריטי.
בין סנט לוסיה לממלכה המאוחדת מתקיימים שיתופי פעולה בתחומים שונים כגון המלחמה בשינויי האקלים והפחתת הסחר בסמים בסנט לוסיה.
הממלכה המאוחדת מיוצגת בסנט לוסיה בדרג השגרירות באמצעות נציבות גבוהה שהיא מחזיקה בקסטריז, בירת המדינה.
סנט לוסיה מיוצגת בממלכה המאוחדת בדרג השגרירות באמצעות נציבות גבוהה שהיא מחזיקה בלונדון, בירת המדינה.
יחסי הממלכה המאוחדת–קובה הם היחסים הדו-צדדיים בין קובה לבריטניה.
בשנת 1964 קובה הזמינה עשרה קטרי דיזל חשמליים דומים לרכבת הבריטית Class 47 מיצרן בריטי.
קובה ובריטניה היו קרובות לעימות במהלך מלחמת פוקלנד בשנת 1982. פידל קסטרו הציע תמיכה צבאית לחונטה הצבאית הארגנטינאית, אך נדחה על ידי הממשל הצבאי הארגנטינאי, מכיוון שלא רצו להפריע לפעולות הקובניות במלחמת האזרחים באנגולה.
יחסי הממלכה המאוחדת–פרו הם היחסים הדיפלומטיים בין הרפובליקה של פרו והממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה וצפון אירלנד.
בריטניה מייצגת 0.4% מההגירה הבינלאומית של פרואנים לשנת 2013. בנוסף, הבריטים מייצגים 1.4% מהגרים בפרו בין 1994–2012.
פרו ובריטניה כוננו את קשריהם הדיפלומטיים בשנת 1823, עם מינויו של צ'ארלס תומאס רוקרופט לקונסול הכללי בפרו.
בשנות ה-30 של המאה ה-20, מחצית מייבוא פרו הגיע מבריטניה.
לאורך התקופה הרפובליקנית הייתה לפרו נוכחות אנגלית של מוסדות מסחריים מצטיינים; ביניהם חברת הרכבות הפרואנית, חברת ניווט הקיטור הפסיפי, חברת WR גרייס וחברה ואנתוני גיבס ובניו.
בריטניה ופרו מנהלות הסכם סחר באמצעות הסכם סחר חופשי בין פרו ל.
ההסכם נכנס לתוקף ב-1 במרץ 2013. ב-15 במאי 2019 חתמו פרו, יחד עם אקוודור וקולומביה, על הסכם סחר עם הממלכה המאוחדת בעיר קיטו, על בסיס זה שנחתם עם האיחוד האירופי.
בריטניה מחזיקה בפרו שגרירות בלימה ו-4 קונסוליות בארקיפה, קוסקו, איקיטוס וטרוחיו.
פרו מחזיקה בבריטניה שגרירות בלונדון בלבד.
יחסי קולומביה–הממלכה המאוחדת הם יחסי החוץ בין הרפובליקה של קולומביה והממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה וצפון אירלנד.
לקולומביה ולבריטניה היסטוריה משותפת ארוכה, שהחלה בעידן הקולוניאלי בו הייתה בריטניה מעורבת במלחמות עם ספרד, ובשנת 1741 נערך המצור על קרטחנה דה אינדיאס, שהייתה אז חלק ממלכות המשנה של גרנדה החדשה.
במהלך מלחמת העצמאות הקולומביאנית יותר מ-5,000 תושבי בריטניה לחמו כחלק מהלגיון הבריטי נגד הספרדים.
יחסים דיפלומטיים בין המדינות כוננו ב-18 באפריל 1825. לאורך ההיסטוריה התקיים סחר אינטנסיבי בין שתי המדינות, אך מאזן הסחר נטה לכיוון בריטניה.
מוצרי הייצוא העיקריים של קולומביה היו עורות, בננות וקפה, עם השקעה בריטית חזקה בקולומביה.
הביקור הראשון של ראש ממשלת בריטניה בקולומביה היה בשנת 1992, כאשר ג'ון מייג'ור ביקר בה.
בריטניה מחזיקה בקולומביה שגרירות בבוגוטה ו-3 קונסוליות בסנטיאגו דה קאלי, קרטחנה ומדיין.
קולומביה מחזיקה בבריטניה שגרירות בלונדון.
יחסי הממלכה המאוחדת–נמיביה הם היחסים הדו-צדדיים בין נמיביה לבריטניה.
היחסים נחשבים לטובים והמועצה הבריטית פועלת בנמיביה.
בשנת 2013 הפך סטיב קטג'יאנג'ו לנציב העליון של נמיביה בלונדון.
המשלחת מוסמכת אף לקפריסין, יוון, אירלנד ומלטה וכן ארגונים רב-צדדיים שממוקמים בלונדון.
מאז ינואר 2018, Kate Airey הייתה הנציבה העליונה של הממלכה המאוחדת לנמיביה.
קבוצת , חברת כרייה שממוקמת בבריטניה ובאוסטרליה, מחזיקה 69% ממכרה האורניום Rössing בנמיביה.
ב-2008 ייבאה בריטניה סחורות בשווי של יותר מ-700 מיליון דולר מנמיביה, מה שהפך אותה ליבואנית הסחורה השנייה בגודלה אחרי דרום אפריקה השכנה.
יחסי הממלכה המאוחדת–ניגריה הם היחסים הדו-צדדיים שבין הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה לבין ניגריה.
במאות ה-17 וה-18 הגיעו לאזור ניגריה גם האנגלים.
בשנת 1866 השתייכה ניגריה למושבת סיירה לאון הבריטית.
בשנת 1874, עברה לשליטתה של מושבת חוף הזהב הבריטית.
בשנת 1886 הייתה ניגריה למושבת חסות בריטית נפרדת.
בזמן מלחמת העולם הראשונה ובזמן מלחמת העולם השנייה לא הייתה התעוררות פוליטית משמעותית בניגריה.
ב-7 באוקטובר 1960 הצטרפה ניגריה לאו"ם כחברה ה-99.
מאז העצמאות שמרה ניגריה על יחסים נוחים עם בריטניה.
ישנם כ-250,000 אזרחים ניגרים או בעלי אזרחות כפולה החיים בבריטניה.
יש הטוענים כי הפזורה הניגרית הכוללת בבריטניה היא הרבה יותר ממיליון.
מאידך, 20,000 אזרחים בריטים חיים בניגריה.
יחסי הממלכה המאוחדת–סומליה הם היחסים הדו-צדדיים בין סומליה לבריטניה.
היחסים בין שטחי סומליה של ימינו לבין הממלכה המאוחדת החלו במהלך המאה ה-19. בשנת 1884 הקימה בריטניה את פרוטקטורט סומלילנד הבריטית בצפון סומליה (סומלילנד) לאחר שחתמה על חוזים עוקבים עם הסולטנים הסומלים ששלטו באזור, כמו מוחמד עלי שייר מסולטנות ורסנגאלי.
בשנת 1900, כוחותיו הדרבישים של מנהיג הדת סייד מוחמד עבדאללה חסן ("מדולא מולא"), החלו בתנועת התנגדות שנמשכה עשרים שנה נגד כוחות בריטים.
מסע צבאי זה הסתיים בסופו של דבר בשנת 1920, לאחר שבריטניה הפציצה מהאוויר את בירת הדרבישים טאלה.
לאחר מלחמת העולם השנייה שמרה בריטניה על שליטה הן בסומלילנד הבריטית והן בסומליה האיטלקית כמדינת חסות.
בשנת 1945, במהלך ועידת פוטסדאם, העניק האו"ם נאמנות לאיטליה לסומלילנד האיטלקית, אך רק בפיקוח צמוד ובתנאי - שהוצעה לראשונה על ידי ליגת הנוער הסומלית (SYL) וארגונים פוליטיים סומליים אחרים, כמו חזביה דיג'יל מיריפלה סומלי (HDMS) והליגה הלאומית הסומלית (SNL) - שסומליה תשיג עצמאות תוך עשר שנים.
סומילילנד הבריטית נותרה פרוטקטורט של בריטניה עד 1960.
בריטניה כללה את התנאי שהתושבים הסומלים ישמרו על האוטונומיה שלהם, אך אתיופיה תבעה מיד ריבונות על האזור.
זה הביא להצעה לא מוצלחת של בריטניה בשנת 1956 לרכוש בחזרה את האדמות הסומליות שהיא העבירה.
ב-1 ביולי 1960, סומילילנד הבריטית לשעבר וטריטוריית הנאמנות של סומילילנד (סומילילנד האיטלקית לשעבר) התאחדו כמתוכנן להקים את הרפובליקה הסומלית (סומליה).
בין השנים 1963–1968 ניתקה ממשלת סומליה את הקשרים הדיפלומטיים עם שלטונות בריטניה בגלל נושא מחוז הגבול הצפוני.
מאוחר יותר היא כוננה מחדש את היחסים בעקבות עלייתה לשלטון של מועצת המהפכה העליונה בשנת 1969.
לאחר קריסת השלטון המרכזי בסומליה ותחילת מלחמת האזרחים בשנת 1991, שגרירות בריטניה במוגדישו נסגרה.
בתקופה שלאחר מכן שמרה ממשלת בריטניה על קשרים דיפלומטיים עם ממשלת המעבר הלאומית שהוקמה ויורשתה ממשלת המעבר הפדרלית.
היא גם קיימה יחסים דיפלומטיים עם הממשלות האזוריות הקטנות יותר של סומליה, כמו פונטלנד וסומלילנד, כדי להבטיח הכללה רחבה בתהליך השלום.
בשנת 2012 ארגנו הרשויות הבריטיות בנוסף את ועידת לונדון בנושא סומליה כדי לתאם את תמיכת הקהילה הבינלאומית בממשלת סומליה הזמנית.
לאחר הקמת הממשלה הפדרלית של סומליה באוגוסט 2012, הרשויות הבריטיות אישרו מחדש את תמיכתה של בריטניה בממשלת סומליה, בשלמותה הטריטוריאלית ובריבונותה.
ב-23 במרץ 2017 עמד שר החוץ של בריטניה בוריס ג'ונסון בראש ישיבת המועצה בנושא המצב ההומניטרי והפוליטי באומה השוכנת בקרן אפריקה לנוכח חששות הרעב הקרובים.
שבוע לפני כן ג'ונסון ביקר במוגדישו ונפגש עם נשיא סומליה מוחמד עבדולחי מוחמד על אסטרטגיה למנוע משבר.
לסומליה אין שגרירות בלונדון ואין לה נוכחות דיפלומטית רשמית בבריטניה מאז סגירת השגרירות בשנת 1994.
ב־25 באפריל 2013 בריטניה הפכה למדינה המערבית הראשונה שפתחה מחדש את שגרירותה בסומליה, כאשר מזכיר המדינה הבריטי הראשון ויליאם האג השתתף בטקס הפתיחה במוגדישו.
ב־6 ביוני 2013 מינתה ממשלת בריטניה את ניל ויגאן לשגריר בריטניה החדש בסומליה.
הוא ירש את מאט באו .
ב־16 במרץ 2015 מונתה הרייט מתיוס כממשיכה של ויגאן כשגרירה.
הוא אמור להיות מועבר למשרד שירות דיפלומטי אחר ביוני 2015.
יחסי הממלכה המאוחדת–קוסטה ריקה הם יחסי החוץ בין הממלכה המאוחדת ובריטניה.
קסטרו מדריז אפילו שלח את שגריר קוסטה ריקה פליפה מולינה לנהל משא ומתן על כניסה אפשרית של קוסטה ריקה לתוך האימפריה הבריטית בתור חסות.
מולינה התקבל על ידי ראש ממשלת בריטניה לורד פאלמרסטון.
אף על פי שממשלת בריטניה באותה תקופה נמנעה מקבלתה כפרוטקטורט, ככל הנראה כדי להימנע ממלחמה עם ארצות הברית, לונדון אכן הסכימה להפוך לבעלת ברית של קוסטה ריקה בסכסוך, והתעניינה בתעלה הבין-אוקיאנית שאותה תכננה ארצות הברית.
לבסוף, שתי המעצמות שמשו מתווכים למשא ומתן אודות הגבול.
במהלך המאה ה-19, הייצוג הבריטי לפני קוסטה ריקה הוסמך בדרך כלל במקביל לקונסול גואטמלה או פנמה, ולעיתים מונו נספחים מסחריים.
בשנת 1951 החליטה ממשלת בריטניה להקים נציגות קבועה בסן חוסה בניהולו של הנרי הנ' ליווינגסטון.
בשנת 1952 מונתה אופליה סגרדה דה רייט כנציגת קוסטה ריקה, ואף השתתפה בהלווייתו של המלך ג'ורג' השישי מטעם ממשלת קוסטה ריקה, ובשנת 1953 היה זה רוברטו ג'ימנס קוואסאדה שהשתתף בהכתרתה של המלכה אליזבת השנייה.
בשנת 1956 חוסה פיגרס פרר, נשיא קוסטה ריקה, ערך ביקור רשמי בלונדון בליווי אשתו קארן אולסן בק ורקטור אוניברסיטת קוסטה ריקה רודריגו Facio ברנס, ואף נפגש עם המלכה אליזבת השנייה, ראש הממשלה אנתוני אידן ואף ביקר בפרלמנט.
באותה שנה, בשתי המדינות שודרגו הנציגויות הדיפלומטיות שלהם לשגרירויות, ובשנת 1968 ביטלו שתי המדינות את הדרישה לוויזה.
היחסים בין המדינות המשיכו להיות לבביים, אף על פי שהם היו מתוחים מעט במהלך ממשל אוסקר אריאס סאנצ'ז בשל מאמציו להרגיע את האזור מאחר שממשלתה של מרגרט תאצ'ר הייתה בעד פעולה קשה נגד המתקוממים הסוציאליסטים.
אריאס ביקר בבריטניה במהלך כהונתו ונפגש עם תאצ'ר.
קוסטה ריקה היא אחת המדינות המכירות בריבונות ארגנטינה על איי פוקלנד.
בריטניה מחזיקה בקוסטה ריקה שגרירות בסן חוסה.
קוסטה ריקה מחזיקה בבריטניה שגרירות בלונדון.
יחסי הממלכה המאוחדת–פרגוואי הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין פרגוואי לבין הממלכה המאוחדת.
היחסים הדיפלומטיים בין שתי המדינות כוננו ב-4 במרץ 1853, עם חתימת אמנת ידידות, סחר וניווט.
תפיסה דומיננטית בפרגוואי ומשמעותית בכל חצי הכדור הדרומי היא כי האינטרסים של האימפריה הבריטית מילאו תפקיד לא מבוטל במהלך מלחמת הברית המשולשת בין פרגוואי לברזיל, ארגנטינה ואורוגוואי.
פרגוואי מחזיקה בבריטניה שגרירות בלונדון.
בריטניה מחזיקה בפרגוואי שגרירות באסונסיון.
יחסי הממלכה המאוחדת–פנמה הם יחסי החוץ בין הממלכה המאוחדת לפנמה.
שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-9 באפריל 1908. בשנת 2020 סיכמו שתי המדינות כי למרות פרישת בריטניה מהאיחוד האירופי, יימשכו יחסי הסחר בין המדינות ואף יתרחבו
בריטניה מחזיקה בפנמה שגרירות בפנמה סיטי.
פנמה מחזיקה בבריטניה שגרירות בלונדון.
יחסי הממלכה המאוחדת–סורינאם הם יחסי החוץ בין הממלכה המאוחדת לרפובליקת סורינאם.
היחסים הדיפלומטיים בין המדינות כוננו בשנת 1975.
בריטניה מחזיקה בסורינאם קונסוליה בפרמריבו.
סורינאם מחזיקה בבריטניה קונסוליה בלונדון.
יחסי הממלכה המאוחדת–ניקרגואה הם יחסי החוץ בין הממלכה המאוחדת לרפובליקת ניקרגואה.
היחסים הדיפלומטיים בין המדינות כוננו בשנת 1849.
בריטניה מחזיקה בניקרגואה קונסוליה במנגואה.
ניקרגואה מחזיקה בבריטניה שגרירות בלונדון.
יחסי הממלכה המאוחדת–פיג'י הם היחסים בין הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה וצפון אירלנד לבין הרפובליקה של פיג'י.
במאה ה-19 החלו המתיישבים הראשונים להגיע מאירופה לפיג'י (אשר הביאו סוחרים הודים), והיא הפכה למושבה של האימפריה הבריטית בשנת 1874.
פיג'י קיבלה עצמאות בשנת 1970, ומיד לאחר העצמאות, ב־10 באוקטובר 1970, כוננו שתי המדינות יחסים דיפלומטיים והיא הצטרפה לחבר העמים הבריטי.
בשנת 1987 התחוללו במדינה שתי הפיכות צבאיות.
ההפיכה הראשונה הגיעה בגלל הדומיננטיות של הקהילה ההודית בממשלת פיג'י והשנייה שהגיעה ארבעה חודשים לאחר מכן כנגד המונרכיה הבריטית.
ישנם הרואים בשתי ההפיכות אירוע אחד שהחל ב-14 במאי והסתיים בסוף ההפיכה השנייה עם הכרזתה של פיג'י כ"הרפובליקה של פיג'י" ועשר שנים לאחר מכן כ"הרפובליקה של איי פיג'י".
שר החוץ של פיג'י טבולה הביע דאגה ב-11 ביולי 2006 מפני מהלכי ממשלת בריטניה להפחתת נוכחותה באזור האוקיינוס השקט.
"לא היינו מרוצים מכך ובהזדמנויות, הודענו להם על האיוולת שהחלטתם לצמצם את נוכחותם באוקיינוס השקט", אמר טבולה.
בריטניה כבר סגרה את הקונסוליה שלה בקיריבטי ובעקבות זאת סגרה את משימותיה בטונגה בשנת 2005 ובוונואטו בשנת 2006. בריטניה פרשה גם ממזכירות קהילת האוקיינוס השקט, ארגון אזורי בו הייתה חברה מייסדת ותורמת גדולה.
טבולה אמר כי הנסיגה הבריטית עשויה ליצור ואקום כוח שאחרים יכולים לנצל.
עידן המלחמה הקרה החדשה עשוי להגיע לאזור האוקיינוס השקט, לדבריו, עם יריבות בין סין לטאיוואן, כמו גם בין סין ליפן.
פיג'י מחזיקה בבריטניה נציבות עליונה בלונדון.
בריטניה מחזיקה בפיג'י נציבות עליונה בסובה.
יחסי הממלכה המאוחדת–סמואה הם היחסים בין הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה וצפון אירלנד לבין המדינה העצמאית של סמואה.
במהלך מלחמת האזרחים השנייה בסמואה בשנים 1898–1899 עמדה בריטניה יחד עם ארצות הברית לצד המלך טנומאפילי הראשון נגד מטאאפה יוספו שנתמך על ידי האימפריה הגרמנית.
בריטניה הכירה בסמואה בשנת 1962, לאחר עצמאותה מניו זילנד, ובספטמבר 1970 כוננו שתי המדינות יחסים דיפלומטיים.
בשנת 2019 פתחה בריטניה נציבות עליונה באפיה, כחלק מחיזוק היחסים עם האי.
בריטניה מחזיקה בסמואה נציבות עליונה באפיה.
סמואה מיוצגת בבריטניה באמצעות שגרירותה בבריסל, בלגיה.
יחסי הממלכה המאוחדת–פלאו הם היחסים בין הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה וצפון אירלנד לבין הרפובליקה של פלאו.
היחסים בין המדינות החלו בשנת 1783, כאשר ספינה של חברת הודו המזרחית הבריטית 'אנטילופה' בפיקודו של קפטן הנרי וילסון, נטרפה על שונית ליד אולונג, אי הסלע שנמצא בין קורור לפלליו, פאלאו.
בסיוע המפקד העליון של קורור איבדול, קפטן וילסון ואנשיו שהו שלושה חודשים לבנות מחדש את ספינתו.
הנסיך לי בו של פאלאו נסע מאוחר יותר עם קפטן וילסון לאנגליה, שם מת מאבעבועות שחורות שישה חודשים לאחר הגעתם.
המפגש עורר קשר מסחרי שהביא ליחסים היסטוריים מצוינים בין בריטניה לפלאו.
המגעים האירופיים גדלו ובריטניה הפכה לשותפת הסחר העיקרית של פלאו עד שספרד תבעה את החזקה באיים בשנת 1885.
ב-16 באוגוסט 1996 כוננו שתי המדינות יחסים דיפלומטיים רשמיים, בעקבות עצמאותה של פלאו מארצות הברית.
בריטניה מיוצגת בפלאו באמצעות שגרירותה במנילה, הפיליפינים.
פלאו מחזיקה בבריטניה קונסוליית כבוד בלונדון.
יחסי הממלכה המאוחדת–סיירה לאון הם יחסי החוץ בין הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה וצפון אירלנד לבין הרפובליקה של סיירה לאון.
בשנת 1808 נעשתה סיירה לאון מושבת כתר בריטית וכך נותרה עד אמצע המאה ה-20, אז החל תהליך הדה-קולוניזציה.
התהליך הגיע לשיאו עם מתן העצמאות לסיירה לאון ב-27 באפריל 1961. בין השנים 1961–1971 הייתה סיירה לאון מונרכיה תחת שלטונה של המלכה אליזבת השנייה, אולם בשנת 1971 היא הוכרזה כרפובליקה.
במאי 2000 הידרדר המצב במדינה עד כדי כך שכוחות בריטיים נאלצו לפעול במתכונת מבצע פליסר ולפנות אזרחים זרים מתחומיה.
המצב התייצב, בסופו של דבר, כשהכוחות הבריטיים מהווים זרז להפסקת אש ולסיום מלחמת האזרחים.
המלחמה הסתיימה רשמית ב-2002, אם כי גם לאחר מכן פרצו עימותים אלימים מעת לעת, והממשלה טרם השיגה שליטה מלאה וממשית בכל שטחי המדינה.
ב-17 באוקטובר 2014, ספינת הרפואה של הצי המלכותי אה"מ ארגוס הפליגה לסיירה לאון.
המטען שלה כלל מיטות אשפוז, ציוד רפואי, רכבי שטח וצוות רפואי שנשלחו לטפל באחד ממשברי הבריאות הקשים ביותר ב, מגפת האבולה החריפה שפקדה את מערב אפריקה - סיירה לאון לבדה חוותה 20 מקרי מוות ביום.
בריטניה היא התורמת הגדולה ביותר לסיירה לאון, ותורמת כ-50 מיליון ליש"ט מדי שנה, המופנה לתחומי החינוך, הבריאות ומאבק בשחיתות, ובכך סיירה לאון היא המדינה המקבלת את הסיוע הבריטי הגדול ביותר לנפש.
בריטניה מחזיקה בסיירה לאון נציבות עליונה בפריטאון.
סיירה לאון מחזיקה בבריטניה נציבות עליונה בלונדון.
יחסי הממלכה המאוחדת–סודאן הם יחסי חוץ בין סודאן לבריטניה.
רוב היחסים האחרונים בין שתי המדינות מתרכזים באזור דארפור.
בריטניה לחמה עם סודאן במהלך המלחמה המהדית משנת 1881 ועד נובמבר 1899. בין 1899 לעצמאות המדינה בשנת 1956, סודאן (שכונתה אז "סודאן האנגלו-מצרית") הייתה תחת שלטון משותף אנגלי-מצרי.
אף על פי שיום השנה החדשה 1956 סימן את עצמאותה של סודאן, הבריטים העבירו בפועל את השלטון בשנת 1954. סודאן יצאה כמעט מיד להרחיב את יחסיה עם מדינות ערב ואפריקה ולאחר מכן עם ברית המועצות, סין, מזרח אירופה ויוגוסלביה.
בריטניה המשיכה לספק סיוע ניכר, כולל סיוע צבאי.
כאשר מלחמת האזרחים בדרום גברה בעוצמתה, האשימה סודאן באופן שגרתי "מדיניות קולוניאלית מרושעת" כאחד הגורמים לכך.
היחסים עם בריטניה פחתו בחשיבותם ככל שהיחסים עם המזרח התיכון ואפריקה גברו.
סודאן ניתקה את היחסים עם בריטניה בשנת 1965 בגלל הטיפול של בריטניה בהצהרת העצמאות החד-צדדית על ידי דרום רודזיה (כיום זימבבואה).
ח'רטום חידשה את הקשר כעבור שנה, אך ניתקה אותם שוב בשנת 1967 בגלל מלחמת ששת הימים בין ישראל למדינות השכנות.
היחסים התחדשו שוב כעבור שנה.
סודאן טענה כי בריטניה קשורה לניסיון הפיכה כושל בשנת 1976. בסוף שנות השבעים, ארצות הברית החליפה את בריטניה כהשפעה המערבית השלטת בח'רטום, מצב שנמשך עד להפלת ממשלת סאדיק אל-מהדי בשנת 1989. בריטניה נותרה בעמדה חשובה מסיבות היסטוריות ושמרה על קשרים מסחריים חזקים.
יחד עם ארצות הברית ונורווגיה, בריטניה תמכה מאוד בתהליך השלום של IGAD שהביא לסיום הסכסוך בין חרטום ל-SPLM / A.
ראש ממשלת בריטניה, טוני בלייר, ביקר בח'רטום באוקטובר 2004, אך נקט עמדה ביקורתית יותר בנוגע למדיניות סודאן בדארפור ככל שהמשבר התארך.
מבין כל חברי האיחוד האירופי, העמדה הבריטית בדארפור הייתה הקרובה ביותר לזו של ארצות הברית.
לאחר פרוץ המלחמה בדרפור בשנת 2003, ביוני 2004, שללה מזכירת הפיתוח הבינלאומית הבריטית, הילרי בן, התערבות צבאית בינלאומית למען דארפור.
עם זאת, בחודש הבא דווח כי ראש ממשלת בריטניה טוני בלייר מבקש מגורמים לערוך תוכניות להתערבות צבאית אפשרית בסודאן.
בינואר 2006 אמר ראש הממשלה בלייר לפרלמנט הבריטי כי הקהילה הבינלאומית מכשילה את תושבי דארפור בסודאן וכי חיוני שכוח שמירת השלום של האיחוד האפריקאי בדארפור יובא לעוצמה מלאה.
בספטמבר 2006 אמר ראש הממשלה בלייר כי יציע חבילת תמריצים לסודאן כחלק מיוזמה חדשה לסיום המשבר בדארפור ולחיזוק כוחות שמירת השלום של האו"ם בשטח.
הוא גם קרא להפסיק את ההפצצות האוויריות על אזרחים, ולהתאמץ יותר לתמוך בשיחות שלום ושיקום ואמר:אבל עלינו להיות ברורים שאם מפלגה כלשהי תחסום את ההתקדמות וההרג יימשך, אני ואחרים נכפיל את מאמצינו להטיל סנקציות נוספות.
המסר לדארפור הוא שזה הזמן לשינוי.בשנת 2007, האשים נשיא סודאן עומר אל-בשיר את גורדון בראון בפגיעה מכוונת בשיחות השלום בדארפור ודרש התנצלות ציבורית לאחר איומו של ראש הממשלה בסנקציות חדשות.
בראון אמר "כמובן שאם המפלגות לא יגיעו להפסקת האש יש אפשרות להטיל סנקציות נוספות על הממשלה."
בעקבות החלטת בית הדין הפלילי הבין-לאומי (ICC) להוציא צו מעצר לנשיא סודאן, גורדון בראון ושר החוץ הבריטי דייוויד מיליבנד דחקו בממשלת סודאן לשתף פעולה עם ה-ICC.
בריטניה היא התורמת השנייה בגודלה לסודאן, ותרמה סיוע של 175 מיליון ליש"ט מאז 2003 בשנת 2004, הממשלה הבריטית התחייבה לשני מטוסים לסייע במאמץ הסיוע בדארפור.
בשנת 2004 אישרה בריטניה כי חבילת הסיוע שלה הוכפלה כמעט לכדי 34.5 מיליון ליש"ט, לעומת התחייבות האיחוד האירופי בסך 7.8 מיליון ליש"ט.
בשנת 2006 התחייבה ממשלת בריטניה 76 מיליון דולר למאמצי הסיוע בדארפור כדי לסייע למבצע הסיוע הגדול בעולם.
ארגוני סיוע בריטיים הצלב האדום הבריטי, הצילו את הילדים ואוקספם פעלו בדארפור.
במאי 2004 הודיעה אוקספאם כי היא מגדילה את צוותה בדארפור מכיוון שהיא מודאגת מאוד מהמשבר ההומניטרי.
בערך באותה תקופה, ממשלת סודאן הקלה על עובדי הסיוע לקבל אשרות לעבודה בסודאן.
בשנת 2007, תקציב התפעול של אוקספם לאזור המערבי של סודאן היה 12 מיליון דולר.
גירוש צוות הסיוע בשנת 2009
במרץ 2009 גירשה סודאן מספר סוכנויות סיוע זרות גדולות ובהן אוקספם והצילו את הילדים מדארפור בתגובה לבקשת ההסגרה של עומר אל-באשיר.
הנשיא אל-בשיר האשים את עובדי הסיוע הזרים בהיותם "מרגלים" ו"גנבים".
פני לורנס, המנהל הבינלאומי של אוקספם, אמר על האיסור "זה ישפיע על יותר מ-600,000 אנשים סודאנים שאנו מספקים להם סיוע הומניטרי וחיוני, כולל מים נקיים ותברואה על בסיס יומי."
גורדון בראון אמר בתגובה "יש לאפשר לסוכנויות ההומניטריות הפועלות בסודאן להישאר שם ולהמשיך בעבודתן."
באפריל 2009 ערערו אוקספם וגורמי סיוע אחרים על גירושם ואמרו כי "הגירוש כבר משפיע על חייהם של מאות אלפי העם הסודאני העניים ביותר והפגיעים ביותר".
אוקספם הכחישה את עבודתה ב-בית הדין הפלילי הבין-לאומי (ICC) ואמרה כי "אין לנו הסכם עם ICC, אנחנו ארגון הומניטרי ואנחנו חסרי פניות", ו"אין לנו שום קשר עם ICC ואין לנו עמדה לגבי החלטתו."
סודאן מחזיקה בבריטניה שגרירות בלונדון.
בריטניה מחזיקה בסודאן שגרירות בח'רטום.
יחסי הממלכה המאוחדת–סנגל הם יחסי החוץ בין הממלכה המאוחדת לסנגל.
שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים בשנת 1960, זמן קצר לאחר שסנגל קיבלה את עצמאותה מצרפת.
בשנת 1987 נפתחה שגרירות בריטניה בדקר, ובאותה שנה נחתם הסכם בין אוניברסיטת פורטסמות' לאוניברסיטת דקר בחסות המועצה הבריטית.
הברית הזו חודשה שוב שנתיים לאחר מכן, אך הסתיימה בשנת 1991 עם קיצוץ ממשלתי תחת ממשלת מרגרט תאצ'ר בבריטניה, שהשפיעה על מימון המועצה הבריטית.
עם זאת, זה לא שם קץ לחילופי החינוך והניסיון בעבודה בין שתי המדינות, שאז החלו בדרכים שונות עם מגוון רחב יותר של שותפים.
בריטניה מחזיקה בסנגל שגרירות בדקר.
סנגל מחזיקה בבריטניה שגרירות בלונדון.
יחסי הממלכה המאוחדת–סיישל הם יחסי החוץ בין הממלכה המאוחדת וסיישל.
בשנת 1756 תפסו הצרפתים את האיים וכינו אותם על שם שר האוצר הצרפתי, ז'אן מורו דה סשל .
הבריטים נאבקו עם הצרפתים על השליטה בסיישל בין השנים 1794 ו-1811 עד שלבסוף האיים עברו אליהם בשנת 1814. סיישל הפכה למושבה של הכתר הבריטי.
רק בשנת 1976 ניתנה עצמאות לאיים שנשארו חלק מחבר העמים הבריטי, ומיד לאחר קבלת העצמאות כוננו שתי המדינות יחסים דיפלומטיים.
סיישל מחזיקה בבריטניה נציבות עליונה בלונדון.
בריטניה מחזיקה בסיישל נציבות עליונה בוויקטוריה.
יחסי הממלכה המאוחדת–סאו טומה ופרינסיפה הם יחסי החוץ בין הממלכה המאוחדת וסאו טומה ופרינסיפה.
שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים בשנת 1975, לאחר שסאו טומה ופרינסיפה קיבלה את עצמאותה מפורטוגל.
סאו טומה ופרינסיפה אינה מיוצגת בבריטניה לא בדרג השגרירות ולא בדרג הקונסוליה.
בריטניה מיוצגת בסאו טומה ופרינסיפה באמצעות שגרירותה בלואנדה, אנגולה.
יחסי הממלכה המאוחדת–ניז'ר הם היחסים בין ניז'ר לבין הממלכה המאוחדת.
בריטניה כוננה יחסים דיפלומטיים עם ניז'ר בשנת 1960, לאחר שהאחרונה קיבלה את עצמאותה מצרפת.
באוגוסט 2018 הודיעה ראש ממשלת בריטניה, תרזה מיי, כי בריטניה תפתח שגרירות בניז'ר.
בריטניה מיוצגת בניז'ר באמצעות שגרירותה בבמקו, מאלי, ובנוסף מחזיקה נציגות דיפלומטית בניאמיי.
ניז'ר אינה מיוצגת בבריטניה לא בדרג השגרירות ולא בדרג הקונסוליה.
יחסי הממלכה המאוחדת–צ'אד הם היחסים בין הממלכה המאוחדת לבין צ'אד.
בריטניה כוננה יחסים דיפלומטיים עם צ'אד בשנת 1960, לאחר שהאחרונה קיבלה את עצמאותה מצרפת.
באוקטובר 2016 ניל ויגאן, מנהל אגף אפריקה במשרד החוץ הבריטי ביקר בנג'מנה, בירת צ'אד, שם נפגש עם נשיא צ'אד ועם שר החוץ והדגיש בפניהם את תמיכת בריטניה בצ'אד ואת ההזדמנויות להגביר את הסיוע הבריטי בביטחון, סיוע בפיתוח ותמיכה הומניטרית.
צ'אד מיוצגת בבריטניה באמצעות שגרירותה בבריסל, בלגיה.
בריטניה מיוצגת בצ'אד באמצעות שגרירותה ביאונדה, קמרון.
יחסי הממלכה המאוחדת–קומורו הם היחסים בין הממלכה המאוחדת לבין קומורו.
בריטניה כוננה יחסים דיפלומטיים עם קומורו בשנת 1975, לאחר שהאחרונה קיבלה את עצמאותה מצרפת.
בפברואר 2019 חתמו חמש מדינות אפריקה על הסכם חדש להמשכיות מסחרית עם בריטניה, שיכול לחסוך להן יותר מ-60 מיליון דולר בשנה.
ההסכם נחתם עם קומורו, סיישל, מדגסקר, מאוריציוס וזימבבואה, ונועד לאפשר את המשך יחסי הסחר בין חמש מדינות אפריקה ובריטניה, למרות הברקזיט.
קומורו מחזיקה בבריטניה שתי קונסוליות כבוד בלונדון ובמנצ'סטר.
בריטניה מיוצגת בקומורו באמצעות שגרירותה באנטננריבו, מדגסקר, ובנוסף היא מחזיקה קונסוליה במורוני.
יחסי הממלכה המאוחדת – קטר הם היחסים הדיפלומטים, הרשמיים והמלאים שבין הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה וצפון אירלנד לבין מדינת קטר.
המדינות משתפות פעולה בנושאים רבים.
בשנת 1868 לוטננט גנרל סר לואיס פלי הגיע לבחריין כדי להגן על האינטרסים הבריטיים בחצי האי קטר והאי בחריין.
פלי הגיע לבחריין עקב פשיטות של שבטים רבים מחצי האי קטר אל בחריין והתמרדות בשלטון בית ח'ליפה, נחתם הסכם הפסקת אש כששבט בנו תמים שהפך לימים לבית ת'אני, שולט בחצי האי קטר תחת חסות בריטית.
מוחמד בן ת'אני שהיה בתקופה ההיא מנהיג שבט בנו תמים, הוא זה שחתם על ההסכם, ניצחונם של בית ת'אני במלחמה נגד בית ח'ליפה, היה הסממן הראשון לכך שקטר היא מדינה עצמאית ונפרדת מבחריין, קצת לאחר חתימת ההסכם, הממלכה המאוחדת הכירה בעצמאותה של קטר.
בהמשך, העות'מאנים כבשו את קטר והם זכו להתמרדויות רבות מצד תושבי המקום ואמיר קטר הראשון, ג'אסם בן מוחמד אאל ת'אני.
בתקופת מלוכתו של בנו מוחמד בן ג'אסם אאל ת'אני שהיה דווקא אוהד העות'מאנים, הם ויתרו על השלטון והעבירו אותו לבריטים.
יש לציין שלאחר העברת שלטון קטר לבריטים גם מוחמד בן ג'אסם אאל ת'אני, שהיה באותו הזמן האמיר, ויתר על תוארו והעבירו לאחיו, עבדאללה בן ג'אסם אאל ת'אני.
השליט החדש חתם על הסכם מנדטורי עם הבריטים, שלא כמו עם ישראל, בסופו של דבר קיימו הבטחותיהם והמנדט הבריטי נגמר כצפוי.
בתחילת השלטון הבריטי בקטר הבריטים נתנו לקטרים שלטון עצמי ואוטונומיה מורחבת מבלי לערב עצמם בענייני המדינה.
עם זאת, כאשר נמצא נפט בקטר בשנת 1930, חברת הנפט האנגלו-פרסית החלה לחפור באזור ולגזול מקטר את משאביה הטבעיים.
אותו המקרה קרה גם עם הנפט שהתגלה בשנת 1938.
היחסים הבילטראליים בין שתי המדינות כוננו עם פתיחת שגרירות בריטניה בדוחה בשנת 1949 שהייתה הראשונה שנפתחה בדוחה ובקטר בכלל אי פעם, השגריר הראשון לקטר היה סר ג'ון וולטון.
השגרירות נפתחה כדי לתחזק את היחסים בין המשטר לעם, לשם היו ניגשים אנשים שרוצים לשנות משהו במשטר או בכלכלת המדינה, לשם היו ניגשים אנשים שהיו מרגישים בטוח, או לא בטוח במדינה ומסבירים למה, המשטר היה מקבל את תמונת המצב והיה פועל כדי לשנותה.
השגריר הנוכחי של הממלכה המאוחדת בקטר הוא ניקולס הופטון.
באוקטובר בשנת 2010 אמיר קטר דאז חמד בן ח'ליפה אאל ת'אני, נסע לביקור רשמי בן שלושה ימים בממלכה המאוחדת עם אשתו שייח'ה מוזה, ובתגובה ראש ממשלת בריטניה דאז, דייוויד קמרון, ביקר בקטר בשנת 2011.
בשנת 2013, צ'ארלס, נסיך ויילס ביקר בקטר בביקור רשמי.
אמיר קטר תמים בן חמד אאל ת'אני ביקר בבריטניה בשנת 2014.
יחסי הממלכה המאוחדת – קפריסין הם היחסים בין הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה וצפון אירלנד לבין רפובליקת קפריסין.
קפריסין קיבלה עצמאות מהממלכה המאוחדת ב-1961, לאחר 83 שנים של שליטה בריטית.
היחסים בין שתי המדינות הם יחסים חמים, ובריטניה מחזיקה שטחי בסיס ריבוניים אקרוטירי ודקליה בקפריסין.
לממלכה המאוחדת נציבות עליונה בניקוסיה ולקפריסין נציבות עליונה בלונדון.
ב-19 בפברואר 1959 נחתם בלונדון הסכם שהתקבל על ידי טורקיה, יוון, בריטניה ושתי הקהילות האתניות באי, ואשר לפיו תסתיים השליטה הבריטית בקפריסין והאי יזכה בעצמאות.
ההסכם קבע כי האי לא יאוחד עם יוון ולא יחולק לשתי מדינות אתניות נפרדות, ובסעיף 3 קבע כי טורקיה, יוון ובריטניה ישמשו ערבות לשלום האי ולביטחונו, וכי ידונו יחדיו ביישומו התקין של ההסכם.
שתי המדינות חברות באיחוד האירופי ובחבר העמים.
כרגע, ישנם 400,000 יוונים קפריסאים ו-300,000 טורקים קפריסאים המתגוררים בבריטניה.
יש לפחות 50,000 בריטים החיים בקפריסין, רובם מתגוררים במחוז פאפוס.
היחסים הנוכחיים בין קפריסין ובריטניה הם יחסים חמים עם רמות גבוהות של שיתוף פעולה בנושאים שונים כמו אנרגיה, דיפלומטיה וחינוך.
ב-16 בינואר 2014 נשיא קפריסין ניקוס אנסטסיאדיס וראש הממשלה הבריטי דייוויד קמרון אישרו שוב את הקשר החזק של חברות ושותפות בין קפריסין ובריטניה, במהלך פגישה ברחוב דאונינג 10.
שטחי הבסיס הריבוניים של בריטניה, אקרוטירי ודקליה ממשיכים לחלק את קפריסין.
מספר כפרים קפריסאים נשארו מובלעים בשטחים, ובמהלך השנים האחרונות יש מספר רב של מעצרים של מפגינים אנטי-בריטים.
פעילים אלו טוענים כי בריטניה לא צריכה להמשיך להחזיק בשטח של מדינה אחרת שחברה באיחוד האירופי.
בינואר 2014, הסכם שנחתם על ידי שר החוץ הקפריסאי יואניס קסולידס ושר החוץ ויליאם הייג, בנוכחות הנשיא ניקוס אנסטסיאדיס, נוצר להסרת ההגבלות על פיתוח נכסים בתוך שטחי הבסיס הריבוניים של בריטניה.
זכותם של הבעלים לפתח את אדמותיהם משפיעה על כ-15 יחידות מנהליות מקומיות המהוות כ-78% מהשטח הכולל של הבסיסים.
ההסכם הסיר את כל ההגבלות על כשירות ופיתוח של נכסים בתוך שטחי הבסיס הבריטים, כך שכל התקנות המיושמות ברפובליקת קפריסין יהיו תקפות גם בשטחי הבסיסים, גם לגבי רכישה ופיתוח של נכסים על ידי אירופה או מדינה שלישית לאומית .
החל מיולי 2016, הנציב העליון הבריטי בקפריסין הוא מתיו קיד.
הנציב העליון הקפריסאי הנוכחי בבריטניה הוא אוריפידס אווריויאדס.
יחסי הממלכה המאוחדת – קוריאה הצפונית הם היחסים הדיפלומטיים בין הרפובליקה העממית של קוריאה לבין הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה וצפון אירלנד.
לקוריאה הצפונית ישנה שגרירות בלונדון, ולממלכה המאוחדת ישנה שגרירות בפיונגיאנג החל משנים 2001 ו-2003 בהתאמה כתוצאה מכינון יחסים דיפלומטיים בין שתי המדינות בשנת 2000.
החל מדצמבר 2015, שגריר הממלכה המאוחדת לקוריאה הצפונית הוא אלסטייר מורגן.
במהלך מלחמת קוריאה היו שתי המדינות יריבות, כאשר הממלכה המאוחדת פיקחה על כוחות חבר העמים הבריטי בקוריאה, המשרתים את האומות המאוחדות (האו"ם).
מאוחר יותר, במהלך המלחמה הקרה הממלכה המאוחדת הייתה בעלת ברית חזקה של ארצות הברית, בעוד שקוריאה הצפונית הייתה בעלת ברית של ברית המועצות.
בעקבות ההתקדמות הראשונית ביחסים בין צפון קוריאה לדרום קוריאה, צפון קוריאה והממלכה המאוחדת החלו לקיים יחסים דיפלומטיים ב-12 בדצמבר 2000, תוך פתיחת שגרירויות בלונדון ופיונגיאנג.
הממלכה המאוחדת מספקת הכשרה לשפה האנגלית ולזכויות אדם לעובדי מדינה בקוריאה הצפונית, וקוראת לממשלת קוריאה הצפונית לאפשר ביקור של חברי הוועדה המיוחדת של האו"ם לזכויות האדם.
בנוסף, היא מפקחת על פרויקטים הומניטריים בצפון קוריאה.
גרסה ערוכה של הסרט הבריטי, "שחקי אותה כמו בקהאם" שודרה בטלוויזיה של צפון קוריאה ב-26 בדצמבר 2010, יום הקופסאות.
השגריר הבריטי בדרום קוריאה, מרטין אודן, אמר כי זהו "הסרט המערבי הראשון ששודר אי פעם בטלוויזיה" בצפון קוריאה.
הממלכה המאוחדת הביעה ביקורת על תוכנית הגרעין של צפון קוריאה.
באוגוסט 2016, סגן שגריר צפון קוריאה בממלכה המאוחדת, טאהי יאנג-הו, ערק לדרום קוריאה בסיוע פקידי SIS בריטים.
היחסים בין הממלכה המאוחדת לרוסיה קיימים כבר מאות שנים, וקיים ביניהם שיתוף פעולה נרחב במגוון תחומים.