tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
כרטיסי המשחק כוללים כרטיסים עם שמות ערים (זהים לאלה שעל הלוח), כרטיסי אירוע שניתן לשחק בכל עת (למעט אירועים בהרחבות) ועוזרים בנקיטת פעולות מועילות וכרטיסי מגפה.
כרטיסי זיהום מורכבים מכרטיס אחד לכל עיר על הלוח וצבע המחלה שחלה בעיר זו.
בתחילת המשחק, קלפי זיהום נמשכים באופן אקראי כדי לאכלס את הלוח בזיהומים, מ-1 עד 3 קוביות למספר ערים.
השחקנים מתחילים באטלנטה, היכן שנמצאים המרכזים לבקרת מחלות ומניעתן.
בתורו, שחקן יכול לבצע עד 4 פעולות, המורכבות מכל שילוב של 8 הפעולות האפשריות (שחלקן דורשות קלפים).
לאחר ביצוע פעולותיו, השחקן לוקח אליו שני קלפי משחק, ומצמצם את ידיו לשבעה קלפים במידת הצורך.
אם אחד מהקלפים ששלף הוא כרטיס מגפה, השחקן לוקח כרטיס מתחתית ערימת קלפי הזיהום ומניח שלוש קוביות על אותה עיר.
לאחר מכן הוא מכניס את הקלף לערמת קלפי הזיהום המשומשים, מערב את הערימה הזו ומניח אותה על גבי ערימת קלפי הזיהום כך שהקלפים פונים כלפי מטה.
בנוסף, עליו לשנות את מיקומו של סמן הזיהום (הקובע את מספר קלפי הזיהום הנשלפים בסוף כל תור).
אחרי ששני קלפי המשחק נמשכים, על השחקן למשוך מספר כרטיסי זיהום (בהתאם לרמה שמראה סמן הזיהום), וקוביה אחת מהצבע המצוין מונחת על כל עיר שנרשמה בקלף הזיהום.
אם כבר יש לעיר שלוש קוביות ויש להוסיף קובייה חדשה, מתרחשת התפרצות, וכל עיר המחוברת לעיר זו זוכה לקוביה אחת בצבע זה.
המשחק נגמר אם השחקנים מנצחים (על ידי גילוי ארבע התרופות) או שהם מפסידים כתוצאה מכך שאחד המקרים הבאים מתקיים: התרחשו 8 התפרצויות, כל קוביות המחלה בצבע מסוים הונחו, או שערימת קלפי המשחק נגמרה לפני שהספיקו לגלות את ארבע התרופות.
מהדורה שנייה של Pandemic יצאה בשנת 2013, עם יצירות אמנות חדשות ושתי דמויות חדשות.
בחלק מההדפסים של המהדורה השנייה אירעה שגיאה בשורה חסרה בין לאגוס לסאו פאולו.
מהדורה שנייה של הרחבת On the Brink יצאה גם היא בשנת 2013.
ביולי 2018 הוכרז כי מהדורת מיוחדת תשוחרר בהמשך.
על פי ההכרזה, מהדורה זו תכלול מיניאטורות מפורטות המייצגות את התפקידים האישיים, כרטיסי תפקיד מעודכנים, לוח גדול יותר וקוביות מחלות מעץ.
כל הרכיבים יכללו בקופסת מתכת המיוצרת לייצוג ערכת עזרה ראשונה מראשית המאה העשרים.
המהדורה הזו תהווה גרסה מחודשת של המשחק המקורי, אך תכלול מקום נוסף בתוך הקופסה לאחסון הרחבות.
פנדמיק זכה בפרס המקורי לשנת 2008 כ"משחק הלוח הטוב ביותר"
מגזין GAMES - המשחק המשפחתי החדש והטוב ביותר 2009
פנוואנג (בבווארית: Pennewang) היא עיירה במחוז ולס שבמדינת אוסטריה עילית באוסטריה.
השטח המוניציפלי כולל את 27 היישובים הבאים (מספר התושבים המופיע בסוגריים נכון ל-1 בינואר 2022):
נכון ל-2021, ראש העיירה הוא Franz Waldenberger ממפלגת העם האוסטרית (ÖVP).
במועצת העיירה ישנם 13 מושבים והמפלגה שזוכה ברוב המושבים היא זו שנציגה יהיה ראש העיר.
פנו אלטיו (בפינית: Panu Aaltio; נולד ב-29 בינואר 1982, נורמיירבי, פינלנד) הוא מלחין פיני המתמחה במוזיקה לסרטים.
אלטיו נולד ב-1982 בעיירה נורמיירבי.
לאחר סיום לימודי בית הספר הוא למד מוזיקה באקדמיית סיבליוס בהלסינקי ובהמשך למד בתוכנית "מוזיקה וסרטי קולנוע וטלוויזיה" באוניברסיטת דרום קליפורניה.
בהמשך הוא עבד בתחום התמחותו בלוס אנג'לס.
עם חזרתו לפינלנד אלטיו החל לעסוק בכתיבת מוזיקה לסרטים, סדרות טלוויזיה ומשחקי וידאו.
אלטיו כתב מוזיקה לטרילוגיה של סרטי טבע.
על עבודה זו הוא קיבל פרס בינלאומי של איגוד מבקרי מוזיקה לקולנוע.
בנוסף לכך, הסרט השני בסדרה Tale of a Lake קיבל "פרס יוּסי" של הקולנוע הפיני עבור המוזיקה.
בשנת 2008 הוא לראשונה כתב מוזיקה לסרט באורך מלא, ועל עבודה זו הוא היה מועמד לקבלת "פרס יוסי".
בשנת 2015 הוא סיים עבודה על בלט Moomin and the Comet שהועלה על במת תיאטרון האופרה בהלסינקי.
פנו דרך לנאדי היא סדרת טלוויזיה בריטית-אמריקאית לילדים בהנפשה ממוחשבת, מסוגת קומדיה, המבוססת על סדרת הספרים "נדי" מאת איניד בלייטון.
הסדרה נוצרה על ידי מלורי לואיס, בוימה על ידי ביירון ווהנס, הופקה על ידי Chorion ו-SD Entertainment והונפשה על ידי Wang Film Productions.
הסדרה, אשר כוללת שתי עונות ו-100 פרקים, שודרה במקור בבריטניה בערוץ Channel 5 ובארצות הברית בערוץ PBS Kids.
תקופת השידור המקורית של הסדרה היא החל מ-2 בספטמבר 2002 עד 3 באוקטובר 2003. בישראל הסדרה שודרה בדיבוב לעברית בשנת 2003 בערוץ הופ!.
כמו כן, הופקו בהשראת הסדרה שלושה ספיישלים שהופצו לאחר שידורה.
זוהי הסדרה השלישית שמבוססת על סדרת הספרים שמופצת בארץ, לאחר הסדרות "נאדי" ו"נאדי בארץ הצעצועים".
לאחר סדרה זו הופצו בארץ הסדרות "מדברים אנגלית עם נאדי ששודר בשנת 2008" "ונאדי בארץ הצעצועים ששודר בשנת 2013".
הסדרה עוקבת אחר נאדי, אשר בכל פרק עובר הרפתקה חדשה עם חבריו הטובים הגנום אוזניון, השוטר מר פלוד וטסי הדובה.
הדיבוב העברי בוים על ידי אורלי קטן, והופק על ידי קרן עוז.
יואב בר-לב - גובו / מר ג'מבו
דור צויגנבום - סליי / מר פלוד
שמחה ברבירו - מר מתנדנד / מר ספארקס
הילה בסון - לולה הבובה
חן ליאוני - טדי הדובון
תמי צוברי - טסי הדובה
ענת ניב - מרתה הקופה / חתולה ורודה
אורלי קטן - גברת סקיטל
את שיר הפתיחה בעברית ביצעו דניאל מגון ורוני נדלר.
Fender Jazzmaster היא גיטרה חשמלית שתוכננה כדגם היקר יותר של פנדר סטראטוקסטר.
אם כי הגיטרה זכתה להצלחה פחותה באופן יחסי.
במהלך השנים, פנדר יצרה מגוון דגמים מיוחדים של הג'אזמאסטר, כולל דגמים חתומים לפי אמנים כמו ג'יי מאסיס מלהקת דינוזאור ג'וניור, שהדגם שלו כולל גימור Purple Sparkle וגשר Adjust-o-matic, אשר מהווה שינוי נפוץ בקרב נגני ג'אזמאסטר.
דגם חתום נוסף הוא של אלביס קוסטלו, שיצא בשנת 2008, וכולל זרוע טרמולו מיוחדת וגימור בצבע אגוז.
בנוסף, בשנת 2012 הוצגו דגמי חתימה של חברי להקת סוניק יות' (Sonic Youth), ת'רסטון מור ולי רנאלדו .
דגמים אלו שימרו את רוחה של הלהקה שכללה שינוי והתאמה של הגיטרות, כאשר הדגם של רנאלדו כלל שני פיקאפים רחבים בסגנון הסבנטיז של טלקסטר דלוקס.
עוד דגם מעניין הוא Blacktop Jazzmaster, שמיוצר במקסיקו כחלק מסדרת Blacktop של פנדר.
גיטרה זו מציעה אפשרות גישה מודרנית עם טונים חזקים יותר, וכוללת פיקאפ humbucker במיקום הגשר במקום פיקאפ soapbar שני.
עוד אמן מפורסם המשתמש בג'אזמאסטר וטלקסטר של פנדר הוא ג'ים רוט, גיטריסט להקת סליפנוט.
הפנדר מוסטנג היא גיטרה חשמלית בעלת גוף מוצק המיוצרת על ידי תאגיד כלי הנגינה של פנדר.
היא הוצגה לראשונה ב-1964 כבסיס לעיצוב גדול יותר מחדש של דגמי הסטודנטים של פנדר, ה־Musicmaster ו־Duo-Sonic .
הפנדר מוסטנג הופק עד 1982 והוצא מחדש ב-1990.
בשנות ה-90, המוסטנג הגיע למעמד פולחן בעיקר כתוצאה מהשימוש בו על ידי מספר להקות רוק אלטרנטיביות, במיוחד להקות גראנג', בעיקר בגילומו של סולן נירוונה קורט קוביין.
המוסטנג כולל שני פיקאפים בודדים (Single Coil Pickups) תצורת החלפת פיקאפים יוצאת דופן ומערכת ויברטו ייחודית.
הגיטרה הייתה זמינה במקור בשני אורכי קנה מידה קצרים: ו .
פנדלטון מרה היה פוליטיקאי אמריקאי מטקסס, איש המפלגה הדמוקרטית, שכיהן כחבר בית הנבחרים של טקסס בשנים 1857–1859, וכמושל טקסס העשירי בשנים 1863–1865, השנתיים האחרונות להתרחשותה של מלחמת האזרחים האמריקאית.
מועד ומקום לידתו של פנדלטון מרה משתנים ממקור למקור.
חלק מהמקורות מציינים את תאריך לידתו ב-1824, בעוד שאחרים מציינים אותו ב-1826. על פי הרשום במפקדי האוכלוסין של 1850 ושל 1860, היה מרה יליד אלבמה.
לעיתים רשום מקום הולדתו בקרוליינה הדרומית, אך מקורות מאוחרים יותר מציינים שהוא נולד במחוז ביב שבאלבמה, והיה ילד מחוץ לנישואים של פגי מרה, בתם של צ'ארלס ואברילה ג'ונס מרה.
הוא גדל וחונך בבית יתומים בפטיסטי, וב-1848 סיים את לימודיו באוניברסיטת בראון.
לאחר מכן הוא למד משפטים והתקבל ללשכת עורכי הדין.
הוא עבר לטקסס ופתח משרד עורכי דין בעיר מרשל.
ב-1850 נשא מרה לאישה את סו אלן טיילור, בתו של בעל מטעים בולט מטקסס.
ב-1855 התמודד מרה בבחירות לבית הנבחרים של טקסס ונוצח.
ב-1857 הוא ניצח ונבחר, והיה גם חבר בוועד המנהל של המפלגה הדמוקרטית בטקסס.
ב-1861 הוא דחה הצעה להתמודד על מושב בקונגרס של הקונפדרציה בשל מצב בריאותו, ככל הנראה שחפת, אך מצב בריאותו השתפר כך שהוא התגייס לרגימנט הרגלים ה-14 של טקסס, יחידה של צבא הקונפדרציה שעליה פיקד המושל לשעבר אדוארד קלארק.
עד מהרה פרש מרה מהשירות, ובבחירות של 1863 נבחר כמושל טקסס וכיהן בתפקיד עד נפילת הקונפדרציה.
כמושל שכיהן במהלך מלחמת האזרחים האמריקאית, תמך מרה באופן נמרץ במטרותיה של הקונפדרציה, זאת על אף שהוא הסתבך במחלוקת בנוגע לגיוס אנשי המיליציה של טקסס לצבא הקונפדרציה.
ועדיין, גם לאחר כניעתו של רוברט אדוארד לי ב-1865, הוא עודד את בני טקסס להמשיך ולהילחם.
כאשר נודע למרה שכוחות צבא האיחוד היו בדרכם לטקסס, הוא נמלט למקסיקו יחד עם מנהיגים אחרים של הקונפדרציה.
סגן המושל פלטשר סטוקדייל הושבע כמושל בפועל במקומו, וכיהן בתפקיד חמישה ימים עד שביוני 1865 התמנה המושל הזמני הצבאי אנדרו ג'קסון המילטון.
המסע למקסיקו גבה מחיר מבריאותו של מרה, והוא נפטר במונטריי שבמקסיקו ב-4 באוגוסט 1865, ושם הוא גם נטמן.
בבית הקברות של מדינת טקסס הוקמה לזכרו מצבה.
פנדל היה דו-שבועון ספורט ישראלי שהופיע בשנים 1971–1981 בהוצאת "רמדור" ועסק בעיקר בכדורגל.
עורכיו היו אורי שלגי ואבינועם פורת.
הגיליון הראשון יצא לאור בדצמבר 1971, וכלל ידיעות וכתבות בתחומי ספורט מגוונים.
העיסוק המרכזי היה בכדורגל – הן בכדורגל הישראלי על כוכביו הרבים, והן בליגות האנגליות והעולמיות.
לצד זאת, סוקרו גם ענפים אחרים כגון כדורסל, טניס, אתלטיקה, שחייה ואחרים.
בראשית דרכו, כלל העיתון מדור קבוע שהוקדש ל"צעיר כוכבי מכבי תל אביב בכדורסל", מיקי ברקוביץ', ומספר עמודי קומיקס אנגליים מתורגמים.
הגיליונות הציגו כתבות ותמונות של כוכבי ספורט זרים, כדוגמת קווין קיגן, יוהאן קרויף, פלה, בובי מור, ג'ורג' בסט, בובי צ'רלטון ואחרים.
לעיתים קרובות, עמוד השער האחורי הציג צילומים של קבוצות כדורגל אנגליות.
כתב העת, אשר החל דרכו כמגזין לנוער, התרחב בהדרגה וכיוון לקהל יעד בוגר יותר.
חוברת 192 משנת 1979 כללה אלבום לאיסוף תמונות של 100 כוכבי כדורגל ישראלים.
האי פנדר (בשפת סאניץ': ) הוא שם כולל לשני איים מ הנמצאים בים סאליש, שבקולומביה הבריטית, בקנדה.
איי פנדר, המורכבים מאי פנדר הצפוני ואי פנדר הדרומי, משתרעים על פני שטח כולל של כ-34 קילומטרים רבועים.
באיים אלו מתגוררים כ-2,773 תושבי קבע, וכן אוכלוסייה עונתית גדולה.
כמו רוב שאר איי המפרץ הדרומיים, באיי פנדר אקלים תת-ים תיכוני והם כוללים אדמות חקלאיות פתוחות, גבעות מיוערות, מספר אגמים והרים קטנים, וכן מפרצונים וחופים רבים.
האי פנדר היה אי אחד בעל מצר יבשה (איסטמוס), עד חפירת תעלה צרה ועמוקה בשנת 1903, שאפשרה תנועה קלה יותר של סירות ומעבורות בין האיים.
בשנת 1955 חוברו איי פנדר הצפוני ופנדר הדרומי באמצעות גשר חד-נתיבי.
איי פנדר הם חלק מ הכוללת 16 איים, 30 איונים ואת הים שסביבם.
האי פנדר היה מיושב כבר לפני 14,000 שנה.
בזמן הגעת האירופים הראשונים, האי פנדר היה מיושב על ידי שבטי סאליש של החוף דוברי שפת סאליש של המיצרים הצפוניים.
שם האי בשפתם משמעו ייבוש ברוח, המתייחס לפרקטיקה של ייבוש דגי הסלמון על ידי תלייתם באוויר הפתוח.
ישנה שמורה בהיי פוינט באי פנדר הדרומי, בה מתגוררים בני שבטי טסאווט וטסיקום.
תיארוך פחמן של ממצאים ליד מפרץ הכרישים מזהה אתר של כפר ילידי שהיה מיושב פחות או יותר ברציפות במשך חמשת אלפים שנה.
אתר הנופש פואטס קוב נבנה על אתר של כפר ילידי עתיק.
ההסדר של ממשלת המחוז בשנת 2007 עם שבט טוואסן כלל זכויות ציד ודיג באי פנדר וסביבו - הסדר אליו התנגדה ברית הסנקוטן, בטענה שזכויות אלו הן שלהם במסגרת אמנת דאגלס משנת 1852.
משלחת ספרדית בראשות פרנסיסקו דה אליזה ביקרה בפנדר בשנת 1791 וקראה לאי "יסלה דה סן אוסביו".
בשנת 1903, עתרו תושבי האי פנדר לממשלה בבקשה להעמיק את מצר היבשה שבין אי פנדר הצפוני לאי פנדר הדרומי.
רוב האוכלוסייה והשירותים מצויים באי הצפוני, כאשר הריכוז הגבוה ביותר מתרחש סביב אגם מג'יק.
בשנת 2021 התגוררו באי פנדר הצפוני 2,467 תושבי קבע, גידול של 63% מאוכלוסיתו בשנת 1991, וצפיפות האוכלוסייה הממוצעת הגיעה ל-47.3 איש לקילומטר רבוע.
באי הדרומי, לעומת זאת, התגוררו נכון לאותה שנה רק 306 תושבים, בצפיפות של 33.6 איש לקילומטר רבוע.
הגיל החציוני של תושבי פנדר הצפוני הוא 61.1 שנה, נכון ל-2021. רק 0.4% מתושבי פנדר הצפוני ב-2021 הזדהו כבני עמים ילידיים.
החל בערך מאמצע שנות העשרה של המאה העשרים ואחת, מתמודדים תושבי האי הצפוני עם מחסור בדיור זמין ובר-השגה.
הצעדים שננקטו, של אישורים לחלוקה ליחידות דיור משניות ולהשכרה לטווח קצר לא נמצאו מספקים ותכנית ייעודית הושקה בשנת 2024, תוך שיתוף התושבים.
האי פנדר הוא יעד פופולרי לדיג, שייט, צלילה וצורות אחרות של בילוי בחיק הטבע.
יש בו 37 חופים, 57 מסלולי הליכה ופארקים רבים.
באי יש מגרש גולף בן 9 גומות.
מספר תושבים התארגנו בשנת 1937 כדי לרכוש חלקה בשטח מג'ורג' גרימר, בנו של אחד מחלוצי חלוץ פנדר וושינגטון גרימר.
המשקיעים תכננו ופיתחו את מגרש הגולף, שפועל מאז למעט הפסקה קצרה במהלך מלחמת העולם השנייה.
ישנו גם מסלול דיסק גולף בן 27 גומות בשם Golf Island Disc Park, הנמצא קרוב לאגם מג'יק.
הוא נוסד בשנת 1980 וכיום מתוחזק על ידי מתנדבים ווועדת הפארק של איי פנדר.
המסלול מארח טורנירי דיסק גולף, כולל פנדר איילנד אינוויטשינל.
באי פנדר נמצא גם מטע הזיתים הראשון של קנדה, הנקרא חוות ווטרליה.
במקור ניטעו 100 עצים על ידי הבעלים אנדרו באט במטרה לייצר את שמן הזית הראשון "תוצרת קנדה".
בדצמבר 2023 הנכס הוצע למכירה עם מעל 80 עצים הרשומים כעצים ששרדו מאז.
שמורת הפארק הלאומי איי המפרץ מאפשרת שייט, קיאקים, טיולים רגליים, קמפינג וצפייה בחיות בר, וכן מסלולי הליכה כולל תצפית פנורמית עם נוף של איי סן חואן.
ברואסלנד, אי קטן עם עצי ארבוטוס ונופים של ים סאליש, יכולים המבקרים לסייר בבית חווה היסטורי משנת 1908 ששוחזר על ידי חברי אגודת המוזיאונים של איי פנדר.
ניתן להגיע למפרץ אוטר שבאי פנדר באמצעות שירות מעבורות סדיר של חברת BC Ferries משוורץ ביי (ליד ויקטוריה), טסוואסן (ליד ונקובר) ואיי מפרץ דרומיים אחרים.
ישנם גם שירותי מטוסי ים ומוניות מים קבועים.
באיים יש מערכת של "עצירות רכב" לטרמפים, האלטרנטיבה הרשמית של האי פנדר לטיולים רגליים.
באי פנדר יש גם מנחת מסוקים הממוקם ליד קניון הקניות הראשי, מרכז דריפטווד.
מסוקים נבחרים יכולים גם לנחות באולם כיבוי אש מספר 1. נמל בדוול הוא נמל כניסה רשמי עבור מלחים מארצות הברית; פורט בראונינג ומפרץ אוטר מציעים גם מקומות עגינה.
פנה (ביוונית עתיקה: Φήνη) במיתולוגיה היוונית הייתה המלכה של אטיקה ואשתו של פריפאס.
היא ובעלה נהפכו לנשרים על ידי זאוס.
על פי המיתוס, פנה הייתה המלכה של אטיקה ואשתו של פריפאס.
כאשר זאוס הפך את פריפאס לנשר, פנה התחננה בפני זאוס שיהפוך גם אותה לנשר, כדי שהיא תוכל להיות בת לוויה לבעלה פריפאס.
זאוס הסכים, והוא הפך גם אותה לנשר.
על פי גרסה אחת, פנה הפכה לבת לוויה של פריפאס, שהוא הנשר הרשמי של זאוס.
על פי גרסה אחרת, פריפאס ופנה הפכו להיות בני לוויה של אאטוס, שהוא הנשר הרשמי של זאוס.
פנואל בישופ היה פוליטיקאי אמריקאי, אשר כיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מסצ'וסטס.
בישופ נולד ב-3 בספטמבר 1739 בעיר ריהובות' שבפרובינציית מפרץ מסצ'וסטס, למד בבתי הספר הציבוריים, עסק בניהול פונדק, וכיהן כחבר הסנאט של מסצ'וסטס בשנים 1787–1791.
הוא היה מועמד לקונגרס בשנת 1788 ובשנת 1790. לאחר מכן כיהן בבית הנבחרים של מסצ'וסטס בשנים 1792, 1793, 1797 ו‑1798. בישופ נבחר מטעם המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית לקונגרסים השישי עד התשיעי, וכיהן בבית הנבחרים של ארצות הברית מה־4 במרץ 1799 ועד ה־3 במרץ 1807.
הוא היה אחד משישה נציגים דמוקרטים־רפובליקנים שהצביעו נגד התיקון ה-12 לחוקת ארצות הברית.
פנואל בישופ נפטר ב-6 בינואר 1812 בריהובות' שבמסצ'וסטס, ונקבר בבית העלמין הישן שברומפורד, רוד איילנד.
פנולוגיה (Phenology) הוא המדע העוסק בחקר התופעות המחזוריות בטבע.
התחום כולל את מעגל החיים של היצורים כמו עונת הרבייה, נדידה, ועוד; וכן עולם הצומח, הנביטה, הלבלוב והפריחה ועוד; תוך התייחסות לגורמים בסביבתם החיצונית.
בבוטניקה, הפנולוגיה היא סך כל התכונות של הצמח שקשורות למחזור החיים שלו ביחס לעונות השנה, דוגמת מועדי הפריחה וההבשלה, השרת עלים וכו', וכן התכונות הפלסטיות (הגמישות, המשתנות) של הצמח.
פֵנוֹמֵנוֹלוֹגְיָה (מיוונית: הלחם של המילים φαινόμενον (פֶנוֹמֶנוֹן) "תופעה", ו-λόγος "לוגוס") היא פילוסופיה תיאורית של הניסיון שמטרתה היא תיאור התהליך שבו חוויה מסוימת מגיעה להכרתנו באופן ישיר, ללא צורך להיעזר בתאוריות, דעות קדומות, מסקנות או השערות מתחומים אחרים, כמו מתחומי מדעי הטבע.
הדברים שהתנסותנו היומיומית מביאה לידי הכרתנו מכונים פנומנה (phenomena, תופעות).
מכאן המונח פנומנולוגיה - חקר תהליך הגעת הפנומנה להכרתנו.
אבי גישה זו הוא הפילוסוף אדמונד הוסרל.
הפנומנולוגיה הוא זרם או שיטה בפילוסופיה של סוף המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20; מאוחר יותר, המונח "פנומנולוגיה" החל לשמש בפי כלל הזרמים בפילוסופיה לציון מה שלמעשה מהווה מושא המחקר של הפנומנולוגיה כשיטה - החוויה הסובייקטיבית עצמה.
כאמור, כיום המונח "פנומנולוגיה" משמש גם לציון החוויה הסובייקטיבית עצמה, או בניסוח המקובל יותר: "ה-'איך זה מרגיש' של החוויה" ("The 'what it is likeness' of experience").
ערך זה יתמקד בפנומנולוגיה כשיטה.
יש המגדירים את הפנומנולוגיה כתורת ההופעות של מושאי החושים.
אחד המרכיבים הבסיסיים של הפנומנולוגיה הוא "ההתכוונותיות" (intentionality) - הכרתנו כסובייקטים תמיד מכוונת לעבר אובייקט מסוים.
בדוגמה: "אדם רואה סוס" קיים ה"אדם" שהוא הסובייקט שבו מתרחש התהליך, "רואה" הוא התהליך, אותו חוקרת הפנומנולוגיה, שבו מגיעה התנסות חושית (ראייה) להכרת האדם (הסובייקט), ואילו ה"סוס" - הוא האובייקט אליו הכרתו של האדם מכוונת כעת.
מכאן נובע של"דברים" (אובייקטים) אין קיום מחוץ להכרתנו ולמודעותנו והתהליכים החלים על האובייקטים, חלים למעשה ברוחנו, ללא קשר לתכונותיהם של האובייקטים "כשלעצמם".
עמנואל קנט הבדיל בין חקר האובייקטים והאירועים כפי שהם משתקפים ברוחנו בעקבות התנסויותינו (phenomena) לבין האובייקטים והאירועים כפי שהם מחוצה לנו, "כשלעצמם" (noumena).
הגל (Hegel) ראה בפנומנולוגיה את המדע החוקר את הנפש (mind).
לדבריו, החושים מביאים את האובייקט להכרתנו והופכים אותו לתודעה חושית.
תודעה חושית זו הופכת ברוחנו לתודעה מדעית (או אמנותית, או דתית וכדומה).
תודעה מדעית זו הופכת בהמשך הדרך ל"דעת המוחלטת", כלומר להכרה פילוסופית אמיתית ושלמה.
אדמונד הוסרל הוא הפילוסוף שהפך את הפנומנולוגיה למדע פילוסופי תיאורי (descriptive) בסיסי בחיבוריו - "הפילוסופיה של האריתמטיקה" (1891) ו"מחקרים לוגיים" (1900).
הוא רצה לתאר כיצד העולם מורכב ונחווה (experienced) דרך הכרתנו ללא קשר לתאוריות ולדעות קדומות.
התאוריות והדעות הקדומות (לדעתו) היו הפסיכולוגיזם, הטוען שההכרה המדעית תלויה במבנה הנפשי של החוקר, וההיסטוריציזם, הטוען שההכרה תלויה בהתפתחות מהלך ההיסטוריה האנושית.
לפי הוסרל הפנומנולוגיה היא קיומית (existential phenomenology) בכך שהיא מתארת את מודעותנו הטבעית לעולם שאנו קיימים בו (lifeworld, lebenswelt).
במילים אחרות, הפנומנולוגיה מתארת את הקיום האנושי (human existence).
הוסרל דן בתודעה בשני היבטים - ההיבט האפיסטמולוגי וההיבט הפסיכולוגי.
במישור האפיסטמולוגי הוא רצה ליצור שיטה פילוסופית חפה ממשגי השיטות הפילוסופיות הקודמות.
לפיו, דרך תודעתו הפרטית של החוקר אנו יכולים להגיע לתודעה אנושית כללית המציגה את העולם ואת המציאות היומיומית בצורת עיבוד שיטתי.
עיבוד שיטתי זה מבוצע בעזרת טכניקה אותה כינה "רדוקציה פנומנולוגית".
טכניקה זו אומרת שכאשר מושא מסוים מתגלה לתודעתנו, אנו מתעלמים ממושאים אחרים המגיעים לתודעה בעקבות אותו מושא ספציפי ו"שמים אותם בסוגריים".
תודעתנו מתרכזת ומתכוונת למושא הספציפי בלבד.
כאן אנו רואים שוב את החשיבות של מושג ה"התכוונותיות".
במילים אחרות, טוען הוסרל שתודעה אינה אפשרית ללא קיום של מושא אליו היא מתכוונת.
בעזרת טכניקה זו ניתן, לדברי הוסרל, להגיע לתודעה כללית לגבי העולם ומכלול מושגיו אליהם תודעת החוקר מכוונת.
הוא מכנה תודעה כללית זו כ"תודעה טרנסצדנטלית" ואת מכלול מושגיה בשם COGITATA.
מכאן שהפנומנולוגיה עוסקת בשני מישורים.
המישור הראשון נקרא NOESIS והוא מתאר את התודעה עצמה כלומר את ארגון הנתונים החושיים ויצירתן של הקטגוריות המדעיות בתוך אותה תודעה של החוקר.
המישור השני מכונה NOEMATA, הוא המישור בו נחקר עולם המושאים עצמו על ידי ארגונו למבנים בסיסיים ולשדות-תופעות.
הוא חילק שדות תופעות או אזורים בסיסיים אלו לשלושה סוגים:
האזור האונטולוגי-פורמלי שבו קיימות האמיתות הלוגיות והמתמטיות
אזור המהות הפסיכית, הנפשית, של המושאים
אזור המהות הפיזית של המושאים.
הוסרל עצמו לא היה מרוצה מחלוקה זו וחשב שיש עוד אזורים ותת-אזורים.
בשלב זה שאף הוסרל לשיטה פילוסופית מדעית טהורה הרחוקה מכל מטפיזיקה (על כן, יש שכינו אותה "פוזיטיביזם טרנסצדנטלי").
בשלבים יותר מאוחרים של חייו חל שינוי בשאיפה זו.
בחיבורים שונים, בייחוד ב"הגיונות קרטזיאניים" (1931) מופיע גורם שלישי נוסף לתודעה ולעולם על מכלול מושאיו.
הגורם הזה הוא ה"אני הטרנסצדנטלי" שהוא גורם מתווך בין התודעה והמושאים.
למעשה, "אני" זה הוא המייסד והבונה את העולם המגיע לתודעתנו באמצעותו.
ה"אני" הזה הוא טרנסצדנטלי היות שהוא נמצא בתוך העולם כחלק ממנו אך באותו הזמן גם מייסד ובונה את אותו עולם עצמו.
גישה זו כונתה "מיתוס בריאה מחודש" ואתאיסטי, והיא השפיעה על הגישה האקזיסטנציאליסטית של היידגר וסארטר.
בשנותיו האחרונות עסק הוסרל ברעיונות החברה הבינסובייקטיבית ו"עולם החיים" (lebenswelt).
הוא סבר שהמשברים הפוקדים את אירופה הם תוצאה של התנכרות האדם לעולם בו הוא קיים ופנייתו לעולם מדעי בלתי אישי וחסר ערכים ורוחניות.
שיטתו הפנומנולוגית עשויה לקרב שוב את בני אירופה לרוח של קרבה רוחנית בין בני האדם, ליחס אחר למדע שלא יודרך על ידי שיקולים טכניים-מעשיים אלא על ידי הרצון לשרת את האדם.
האנושות תתגבר, על ידי כך, על יאושה הנובע מחוסר אמונה ביעודה.
היידגר הגדיר את הפנומנולוגיה כאונטולוגיה המסבירה מה גורם לאובייקט להיות הוא עצמו.
אין זה הסבר פיזי (הגדרת "סוס" מבחינה אנטומית וזואולוגית), אלא הסבר טבעו ומובנו הפנימיים של המושג.
בתהליך אנליטי-פנומנולוגי זה האדם חייב להתנתק מתאוריות ומדעות קדומות כדי שיוכל להתייחס לפנומנום "כפי שהוא".
כלומר, עליו להגיע לתמציתו ולטבעו הפנימי של האובייקט, לדבר ההופך את האובייקט למה שהוא, ושבלעדיו הוא יהיה דבר אחר.
יש להבדיל בין פנומנולוגיה לבין אתנוגרפיה שהיא התייחסות להתנסויות היומיומיות לאור תרבותנו, השכלתנו והשכל הישר (common sense).
אקזיסטנציאליסטים כמו סארטר ומרלו-פונטי כינו עצמם בתקופות שונות כפנומנולוגים ואף הרחיבו את הפנומנולוגיה שתכלול גם הוגים כמו קירקגור, ניטשה, מרקס ופרויד.
מאוחר יותר השפיעה הפנומנולוגיה בתחומים שונים כמו - הפסיכיאטריה הפנומנולוגית של רונאלד לאינג, היסטוריה של המדע של אלכסנדר קוירה, סוציולוגיה של אלפרד שיץ או האנתרופולוגיה המבנית של קלוד לוי-שטראוס.
הנאמר עד כאן עוסק בזרוע התיאורית של הפנומנולוגיה.
הזרוע התיאורית נותנת לאובייקט להופיע בהכרתנו ולדבר בעד עצמו ("אני רואה סוס" כלומר, יש כרגע בהכרתי מושג של סוס כפי שהוא בתמציתו היסודית והפנימית, לא בהכרח בצורתו האנטומית).
אך דבר זה יהיה חסר מובן אם לא "אתרגם" לעצמי ולאחרים את המושג שבהכרתי.
הזרוע המתרגמת הזו היא הזרוע ההרמנויטית (hermeneutic - פרשני) של הפנומנולוגיה.
ההרמנויטיקה היא התאוריה של האינטרפרטציה של המושגים שבהכרתנו.
בלעדיה הניסיון שלנו יהיה חסר מובן.
האינטרפרטציה (התרגום) פרושה המעבר ממושג מופשט בהכרתנו, למושג מובע בשפת דיבור (מעבר מהמושג התמציתי "סוס" למילה "סוס" המובנת לכול).
החיבור שבין הפסיכולוגיה לפילוסופיה הוליד בשנות ה-60 את הזרם הפנומנולוגי בפסיכולוגיה.
אדמונד הוסרל הוא אבי הגישה הפנומנולוגית, שהיא אחת מהגישות במחקר האיכותני.
גישה זו מחפשת אחר מהות (essence) של תופעה/מושג.
ב"פסיכולוגיה הפנומנולוגית" ראה הוסרל כעיסוק בתיאור מבני תודעה שונים כמו זיכרון, תחושה, דמיון, יצירה אמנותית, הערכה אסתטית, הערכה מוסרית ואמוציות.
כדי לתאר מבני תודעה אלו, הציע הוסרל לבצע אינטרוספקציה לתוך תודעת החוקר עצמו.
בעזרת האינטרוספקציה נדע כיצד תודעת החוקר תופסת את מהות התופעה.
עליו לתפוס מהות זו מתוך התבוננות חוזרת שוב ושוב במושא, בווריאציות שלו ושל תופעות שונות מאותו סוג.
הכלים שעומדים לרשות התודעה הן התחושה והדמיון ואין צורך בכלים אחרים כגון הפשטה ואינדוקציה.
כך נוצרת "תודעה מהותית" של הסגולות ההכרחיות של אותה תופעה.
לשיטה פסיכולוגית ניסויית זו, השואפת להביא את ריכוז תשומת הלב במהותי ולהתעלמות מן המקרי והפרטי, הוא קרא בשם "רדוקציה אידטית" (מהמילה היוונית eidos - מהות).
המהויות ששיטה זו מנסה להגיע אליהן מושגות בצורת התבוננות פנימית (כמוסבר מעלה) ללא כל קשר לניסיון מדעי ותוך בידוד התודעה מכל הגורמים המשפיעים על החלק הפיזי של האורגניזם.
רק אחרי השגת המהויות, ארגונן במבנים, השוואת המבנים ביניהם וחקר הקשרים בין המבנים השונים (למשל הקשר בין הזיכרון לתחושה) יוכל החוקר להגיע לשלב החקירה המדעית של הפסיכולוגיה הניסויית.
בשנות ה-60 גובשה הגישה הפנומנולוגית בכתביהם של מספר תאורטיקנים, שביקרו את הגישות הדטרמניסטיות של אותם ימים - במיוחד, גישתו של זיגמונד פרויד.
ההבדל המהותי הוא ויתור על ההנחה שניתן להגיע לפתרון בעיות ההווה מתוך התבוננות במקורות הבעיה בעבר.
לחלופין - להכיר את האופן שבו באות לידי ביטוי התופעות והאופן שבו ניתן להכירן בהווה - במה שמכנה פריץ פרלס "כאן ועכשיו".
אחת הדילמות המרכזיות בפנומנולוגיה, היא האם ניתן להישאר "חוקר טהור" בתחום הנפש או - כמו שביטאה עמדה שניצניה מופיעים כתוצאה מתורת הקוואנטים - כי עצם התצפית כבר משנה את התוצאות.
כאן נכנס הפער שבין הגישה של הוסרל והיידגר - האם ניתן להגיע למהות הטהורה, או שעצם ההשתתפות של האדם הצופה, יוצרת מהות דינמית - ועל כן, במקום לנסות לטהר את המציאות מה"הפרעה" של מרכיבי התצפית, יש להכיר בסובייקטיביות של המהות.
בפיזיקה, הגישה הפנומנולוגית שואפת להסביר תופעות נצפות, ללא הקפדה על בניית תורה שלמה ואלגנטית מבחינה מתמטית.
בכך היא שונה מהגישה שרווחה בפיזיקה במרבית המאה ה-20 אשר שאפה לבנות את חוקי הטבע מתוך עקרונות יסוד מתמטיים כגון סימטריה.
דוגמה בולטת היא תחום הפנומנולוגיה בפיזיקת חלקיקים, אשר נבדל מפיזיקה תאורטית קלאסית גם בירחונים בהם מתפרסמים המאמרים.
פנום פן (בקמרית: ភ្នំពេញ, אלפבית פונטי בין לאומי: [pʰnʊm ˈpɨɲ]) היא בירת קמבודיה והגדולה שבעריה.
נוסדה במאה ה-14 במפגש נהרות, וידעה מאז היסטוריה רבת תהפוכות.
העיר, שבתחילת המאה ה-20 נודעה כ"פנינה של אסיה", רוקנה כמעט כליל מתושביה בתקופת שלטון הקמר רוז' במחצית השנייה של שנות השבעים.
העיר מהווה את מרכזה הכלכלי והתרבותי של קמבודיה ואוכלוסייתה מונה כ-2.2 מיליון תושבים לפי מפקד האוכלוסין האחרון משנת 2019.
העיר נמצאת בדרום קמבודיה לגדות הנהר טונלה סאפ, בסמוך למפגש הנהרות עם המקונג, ועם הנהר באסאכּ.
מקור שמה של העיר מקדש "פנום דון פן" (Wat Phnom Daun Penh) או "מקדש הגבעה של פן".
על פי אגדה רווחת, נבנה המקדש על ידי גברת עשירה בשם פֶּן, וכך נוסדה העיר.
בעבר נקראה העיר "קרונג צ'אקטומוק" - "העיר בעלת ארבע הפנים" - וזאת בשל הצטלבות שלושת הנהרות היוצרים צורת "X".
העיר הפכה בירת קמבודיה כאשר פונהאה יאט, מלכה של האימפריה הקמרית נמלט מאנגקור טום כאשר זו נכבשה על ידי סיאם בשנת 1431.
בשנת 1866 קבע המלך נורודום הראשון שפנום פן תהיה בירת המדינה ומושב הממשלה, וארמון המלוכה נבנה בעיר.
חלק גדול מההתפתחות העירונית התרחש בתקופת החסות והשלטון הקולוניאלי הצרפתי (1863-1953) ששיפר את התשתיות ודרכי התחבורה.
בשנות ה-20 של המאה ה-20 נודעה פנום פן כ"פנינת אסיה", והמשיכה להתפתח ולגדול.
בשנות החמישים, עם קבלת העצמאות, החלה תנופת בנייה ביוזמת המלך נורודום סיהאנוק, בה נבנו מספר גדול של מיזמים, בהם התיאטרון הלאומי, האוניברסיטה המלכותית הקמרית, מרכז הספורט הלאומי ועוד.
במקביל גדלה העיר ונוספו פרברים חדשים.
במהלך מלחמת וייטנאם, צפון-מזרח קמבודיה נהפך לזירת לחימה כאשר כוחות מצבא צפון וייטנאם עשו בה שימוש, והאזור הופצץ קשות על ידי ארצות הברית.
פנום פן הוצפה בהמוני פליטים שנמלטו מהלחימה, וב-1975 מנתה האוכלוסייה מעל ל-2 מיליון תושבים, בחלקם הגדול פליטים.
ב-17 באפריל 1975, יום ראש השנה הקמבודי, נכבשה העיר על ידי הקמר רוז'.
קמבודים רבים, בעיקר משכילים, בני השכבות העשירות ותומכי המשטר הישן, נאסרו והוצאו להורג.
השגרירים והאזרחים הזרים גורשו מהמדינה, ומרבית האוכלוסייה פונתה בכפייה תוך ימים ספורים אל מחוץ לעיר.
המפונים הועברו לכפרים כחלק מניסיון ליצור חברה המושתתת על חקלאים (פינויים בכפייה התרחשו גם בערים באתאמבאנג, קמפונג צ'אם, סיאם ריאפ וקמפונג טום).
לאחר שהקמר רוז' גורשו מהעיר בשנת 1979 על ידי כוחות וייטנאם, החלה העיר להיבנות מחדש באמצעות סיוע כספי מצרפת, מאוסטרליה ומיפן.
כמו כן נתנו הבנק העולמי והבנק האסייתי לפיתוח הלוואות לצורך בניית העיר.
פנום פן של היום משופעת בסגנונות בנייה מגוונים מתקופות שונות: מבנים בסגנון קמרי מסורתי, בניינים קולוניאליים, מבנים עכשוויים ובניינים רבי קומות.
המבנה העתיק ביותר בעיר הוא ואט פנום.
המקדש, הקיים מאז 1372, אז לפני האמונה נוסדה העיר, ניצב על גבעה מלאכותית קטנה והוא המבנה הדתי הגבוה ביותר בעיר.
הוא כולל תוספות למבנה המקורי שנבנו לאורך מאות השנים שחלפו, והוא המוקד של חגיגות ראש השנה הקמבודית באפריל ושל חג הפצ'ום בן, יום האבות הקדמונים, הנחוג בסתיו.
בסוף המאה התשע עשרה, בתקופת השלטון הצרפתי, נבנה המוזיאון הלאומי, מבנה בסגנון קמרי קלסי ובו ניתן לראות אוסף עתיקות גדול מרחבי הממלכה.
מבנה מרכזי נוסף הוא אנדרטת העצמאות, שנבנתה בשנות החמישים - אך בסגנון קמרי עתיק.
מתקופת השלטון הצרפתי נותרו וילות ומלונות פאר קולוניאליים, שדרות רחבות, וכן שוק פסאר טום-טמיי, שוק מקורה השוכן תחת כיפה גדולה, ומושך תיירים ותושבים רבים.
מבנים חשובים אחרים בעיר נבנו על ידי אדריכלים קמבודים בני המאה ה-20, בסגנון המשלב מבני באוהאוס ומבנים פוסט-מודרניים עם אלמנטים קמרים מסורתיים ברוח אנגקור.
בעיר שוכן המטה הראשי של הבנק המרכזי של קמבודיה.
האתר המפורסם ביותר הוא המתחם המפואר של הארמון המלכותי, (ששמו בקמרית: ព្រះបរមរាជាវាំងនៃរាជាណាចក្រកម្ពុជា פריה ברון ריצ'ה ויק ניי פריה ריצ'ה נייאיק קמפוצ'יה) הכולל את ארמון המלך והמבנים הסובבים, ואת פגודת הכסף.
המתחם משמש גם כמבנה מגורים למלך.
המתחם משתרע על שטח רחב על גדות נהר המקונג.
מתחם הארמון כולל גנים רבים, ארמון קבלת פנים, בו מקבל המלך את אורחיו וכן כתבי האמנה של שגרירים.
מתחם הארמון כולל גם את מבני הקבורה של בני משפחת המלוכה.
קברים אלה הם בצורת פגודות.
המתחם נבנה ב-1866 ומאז הוא מאוכלס על ידי משפחת המלוכה, למעט שנות שלטון הקמר רוז'.
בתקופה זו עבר המלך נורודום סיהאנוק לגור בסין וחזר לגור במתחם לאחר מיגור הקמר רוז' על ידי וייטנאם.
סיהאנוק ויתר על המלוכה בשנת 2004 וחזר להתגורר בסין.
כיום מתגורר במתחם הארמון המלך נורודום סיהאמוני, בנו של סיהאנוק.
המתחם נבנה לאחר שהמלך נורודום אשר מלך בין השנים 1834-1904 העביר את בירת קמבודיה לפנום פן מאודונג הנמצאת 40 ק"מ צפונית לה.
לפני כן שכן ארמון המלך באנגקור (מהמאה ה-9 ועד המאה ה-15).
המתחם נבנה בהדרגה מעל מבצר עתיק ששמו היה "בָּאנְטי קֵב".
חזית המתחם היא לכיוון מזרח, על גדתו המערבית של נהר המקונג.
כאשר מגיעים לפנום פן מווייטנאם בסירה דרך הנהר אפשר לראותו מרחוק.
הארמון מוקם במקום בו הנהר מתעקל.
הוא בולט על רקע יתר המבנים שליד הנהר.
המתחם מחולק לשלושה מתחמי משנה: באזור הצפוני נמצאים פגודת הכסף וארמון קמרין, במתחם המרכזי נמצא ארמון קבלת הפנים.
המבנים במתחם נבנו בהדרגה, חלקם פורקו ונבנו מחדש, וחלקם הם מהמאה ה-14. אחד המבנים במתחם הוא מבנה בסגנון צרפתי אשר ניתן במתנה למלך קמבודיה על ידי נפוליאון השלישי.
העיר פנום פן היא אחד ממחוזות קמבודיה.
פנולים (Phenols) הוא שמה של קבוצת תרכובות אורגניות המבוססות על פנול (תרכובת אורגנית ארומטית).
כל הפנולים מכילים טבעת בנזן ארומטית שאליה קשורה קבוצת הידרוקסיל (OH).
נוסחתו של פנול, החומר הבסיסי, היא C6H5OH; לשאר הפנולים מבנה זהה, כשלטבעת הבנזן קשורים קבוצות פונקציונליות ואטומים שונים.
לפנולים כמה תכונות דומות לאלו של הכהלים, המכילים אף הם קבוצת הידרוקסיל.
פנולים חומציים יותר מכוהלים, שכן אטום המימן בפנולים קשור בצורה חלשה יותר לאטום החמצן מאשר בכוהלים (כך שהוא נוטה להשתחרר מהתרכובת; חומר המשחרר יוני מימן מוגדר כחומצה).
טבעת הבנזן הסמוכה גורמת להחלשת הקשר.
תרכובות רבות, חלקן טבעיות וחלקן מלאכותיות, הן פנולים: חומצה סליצילית (הורמון צמחי חשוב), התרופות אספירין ופרצטמול (אספירין - חומצה אצטיל סליצילית - היא נגזרת מלאכותית של החומצה הסליצילית הטבעית), חומצת האמינו טירוזין, THC - החומר הפעיל בצמח הקנאביס, המוליכים העצביים דופאמין, סרוטונין, אדרנלין ונוראדרנלין, האינדיקטור פנולפתלאין ועוד.
פנזין (באנגלית Fanzine, הלחם בין Fan ו-Zine, קיצור של מגזין) הוא כתב עת לא-מקצועי העוסק בתחום ספציפי.
פנזינים אינם ממומנים על ידי גופים ציבוריים או מסחריים, והמוציאים לאור, העורכים והכותבים בדרך כלל אינם מקבלים כסף על טרחתם.
המחיר של הפנזין הוא בדרך כלל זעום, ומשמש לכיסוי ההוצאות בלבד.
פנזינים רבים הודפסו בסטנסילים או במכונת צילום.
בשלב מסוים הבינו הקוראים שהם יכולים לעקוף את מערכת כתב-העת ולהדפיס ולפרסם את גרסאותיהם באופן עצמאי.
את המושג "פנזין" טבע Russ Chauvenet, שהיה ממקימיה של קהילת Science Fiction Fandom, בשנת 1940. "The Comet" (השביט), שראה אור לראשונה בשנת 1930 בשיקגו, נחשב הראשון שיצא לאור והיה מבוסס על מכתבים ששלחו קוראי המגזין "Amazing Stories" (סיפורים מופלאים).
בישראל צמיחת הפנזינים קשורה בתרבות האנרכו-פאנק, שהתקיימה מסוף שנות השבעים.
הפנזינים החשובים שראו אור למשך תקופה משמעותית בישראל והופצו בחנויות תקליטים היו "אבק" (פנזין מוזיקה תל אביבי, 1992–1993), "הכל שקרים" (1991–1993), "סטיות של פינגווינים" (כפר סבא, 1991–1998) ו"נקרופיליה לנוער" (להבות הבשן וקיבוצי הסביבה, 1991-1994).
בשנות התשעים הופצו בישראל פנזינים רבים, רובם קצרי-חיים, באזור רחוב שינקין בתל אביב, בדוכנים באירועים כגון פסטיבלים ברחבי הארץ ובחנויות תקליטים.
חלק ניכר מהם ראו אור בהוצאת צירופימקרים התל אביבית, ובירושלים יצא בתחילת שנות האלפיים פנזין מסיבות ביטחוניות.
הפנזינים גוועו במקביל לעליית האינטרנט והאפשרות להתבטא דרך אתרי אינטרנט ובלוגים אישיים, באופן זול יותר, נוח יותר ועם קהל יעד גדול יותר.
פנחס (פבלו) ארליך (ביידיש: פינחס ערליך; בספרדית: Pablo (Pinchas) Erlich; תרע"ז 1917, טומשוב-לובלסקי, פולין – ט' בניסן תשס"א, 2 באפריל 2001, רחובות) היה מחנך ומחבר ספרי לימוד, סופר ועורך יידיש בארגנטינה.
פנחס ארליך נולד בשנת 1917 בטומשוב-לובלסקי שבפולין.
למד בעיר הולדתו, וסיים בה את בית הספר התיכון.
החל לכתוב בעברית וביידיש כבר בהיותו פעיל בתנועת נוער חלוצית ציונית.
אחר כך יצא לעיר לבוב (לֶמבֶּרג), ובה השלים את לימודי ההוראה שלו, בקורסים הפדגוגיים של רשת החינוך העברית "תרבות".
כמורה לימד בכמה ערים בפולין, במוסדות חינוך יהודיים.
בסוף שנת תרצ"ה (1935), בהיותו צעיר כבן שמונה עשרה, היגר ארליך עם אמו ושלושה אחים צעירים לארגנטינה והשתקע בבואנוס איירס, שם ישב אביו מזה מספר שנים.
השלים בה את לימודי הפסיכולוגיה באוניברסיטה, וחזר ללמד בבתי ספר יהודיים.
ניהל את רשת בתי הספר "תל אביב" שבבואנוס איירס והסביבה.
הוא הוסיף לשמו המקורי את השם פבלו, כאות להוקרתו לארץ שקלטה אותו.
למד ספרדית ושלט בה היטב.
כמפקח בכיר ברשת החינוך היהודית, יצא בשנת 1970 למקסיקו סיטי, לנהל את רשת בתי הספר היהודים שם.
לאחר מכן כיהן כמנכ"ל קרן קיימת לישראל בארגנטינה.
ארליך החל בכתיבת שירים, מאמרים ורשימות ביידיש, כבר עם הגיעו לארגנטינה.
עם השנים כתב את הפובליציסטיקה שלו גם בספרדית.
הוא היה מעורכי כתב העת היידי "יידישע דערציאונג" ('החינוך היהודי') ומעורכי הירחון העברי "דרום".
תרם רבות לעיתוני הילדים בבואנוס איירס, ביידיש, בספרדית ואפילו בעברית.
פרסם 22 ספרי לימוד ביידיש ובעברית.
שיריו של ארליך הולחנו ונפוצו בין תלמידיו הרבים.
האנתולוגיות שחיבר, ספרי הלימוד והמקראות שכתב ביידיש ובספרדית, היו מוכרים מאוד בשעתם לתלמידי רשתות החינוך היהודיות בדרום אמריקה.
בין השאר כתב על הרצל וביאליק, על מקורות יהדותו, על לימוד הכתב העברי ועוד.
פרסם ספרים רבים ביידיש ובספרדית.
בשנת 1978 עלה לישראל, והמשיך בה את פעילותו הספרותית.
בשנת תש"ס-1999 הוציא בהוצאה עצמית את הספר "דמויות", קובץ מתורגם לעברית ובו כמאה מאמרים על היוצרים הגדולים של ספרות היידיש ועל אנשי רוח שפעלו בתרבות היידית.
פנחס (פבלו) ארליך נפטר ברחובות באביב 2001. נקבר על ידי אשתו מרים בבית העלמין החדש ברחובות.
ספרי לימוד (בעיקר ספרי לימוד השפה ומקראות):
בלימעלעך: אילוסטרירטער אלף-בית; אילוסטרירט פון י' גראנאט, 2 כרכים, בואנוס איירס: ש' סגל, 1949–1951. (ספר לימוד קריאה) (2-טע אויפל': 1955)
אונדזער יידישע געשיכטע: ארבעטס-בוך, בואנוס איירס: עתיד ביי די תל אביב שולן, [תשי"-].
(חוברת עבודה בהיסטוריה של עם ישראל)
יידיש: פארן פערטן און פינפטן לערניאָר, בואנוס איירס: ש' סגל, 1958.
מיַין יידיש ביכעלע: לערנבוך פארן ערשטן לערניאָר; אילוסטרירט פון י' גראנאט, בואנוס איירס: ש' סגל, 1964.
יידישע קלאנגען: פארן 2טען קלאס; אילוסטרירט פון י' גראנאט, בואנוס איירס: ש' סגל, 1965.
יידיש: פארן דריטן לערניאָר, בואנוס איירס: ש' סגל, 1965.
יידישע קוואלן: כרעסטאָמאטיע פאר די העכערע גראדן פאָלקסשול און ערשטע קלאסן מיטלשול, בואנוס איירס: ש' סגל, 1969.
דמויות; תרגם מיידיש והוסיף מבוא: יעקב שופט, רחובות: פ.
פנולפתלאין היא תרכובת כימית שנוסחתה C20H14O4. תמיסות של פנולפתלאין משמשות פעמים רבות בטיטרציה, בשל היותן אינדיקטור pH חסר צבע בסביבה חומצית ונטרלית, המשנה את צבעו לוורוד-סגול בסביבה בסיסית.
שינוי הצבע נעשה בטווח pH של 8.2-10. אם ריכוז האינדיקטור גבוה במיוחד, הוא יכול אף להראות סגול.
בתמיסות בסיסיות מאוד, צבעו הוורוד של הפנולפתלאין ידהה ויהפוך חסר-צבע בשנית.
סוג התמיסה H3In+ H2In</center> In2− In(OH)3− מבנה pH >0 0−8.2 8.2−12.0 <12.0 סוג התמיסה חומצית ביותר חומצית עד נייטרלית בסיסית בסיסית ביותר צבע כתום חסר צבע ורוד עד פוקסיה חסר-צבע תמונה
פנולפתלאין אינו מסיס במים ולרוב מומס בכהלים למטרות ניסוי.
הפנולפתאלין הוא חומצה חלשה המאבדת יוני מימן בתמיסה.
מולקולות הפנולפתאלין הן חסרות-צבע, אולם, יון הפנולפתלאין הוא ורוד.
כאשר מוסיפים בסיס לפנולפתאלין, התגובה מולקולה ⇌ יון נוטה לצד של היון (לפי שיווי משקל הצפוי בהתאם לעקרון לה-שטלייה), היות שיוני המימן החיוביים מתפרקים ומגיבים עם הבסיס.
פנולפתלאין מסונתז מדחיסה של חומצה פתאלית עם שתי מולקולות פנול, ומכאן שמו.
תגובת הדחיסה נעשית בסביבה חומצית.
הפנולפתלאין התגלה בשנת 1871 על ידי אדולף פון באייר.
בעבר, הפנולפתלאין שימש כחומר משלשל, אך כיום הוא הוסר מהמדפים בשל חשש מהיותו גורם מסרטן.
פנולפתלאין משמש לזיהוי דם או חומרים שיש חשד כי הם מכילים דם.
דגימה יבשה נלקטת, ומטפטפים מעליה מספר טיפות אלכוהול.
לאחר מכן מוסיפים מספר טיפות של פנולפתלאין, ולבסוף מימן על-חמצני.
אם הדגימה מכילה המוגלובין, היא תהפוך ורודה.
זוהי בדיקה הפיכה לדגימה; היא אינה משנה אותה ולפיכך הדגימה יכולה לשמש בבדיקות נוספות במעבדה.
הבדיקה מתאימה לדם מכל בעל חיים.
פנולפתלאין משמש ביצור צעצועים, כגון בדיו נעלם או צבע לשיער שדוהה.
הדיו מעורבב עם נתרן הידרוקסידי, שמגיב עם פחמן דו-חמצני המצוי באוויר.
כמו כן, פנולפתלאין משמש כאינדיקטור לחומצות ובסיסים.
פנויים פנויות (פו"פ) הם גברים ונשים שאינם נשואים או שאינם נמצאים במערכת יחסים רומנטית.
בדרך כלל מתלווה למונחים פנוי או פנויה הקשר של חיפוש או המתנה פאסיבית לבן או לבת זוג.
פנויים ופנויות מהווים קבוצה נרחבת באוכלוסייה, בני גילים שונים, מצבם האישי עשוי להיות רווק, גרוש או אלמן (ומקביליהם הנשיים), ולעיתים ניתן גם לכלול בהם גם נשואים הנמצאים בהליכי פרידה או גירושים (פרודים).
אף על פי שאין תחום גילים מוגדר שניתן להכליל בקבוצה זו, אפשר להניח כי הפנוי או הפנויה עד אמצע שנות ה-20 לחייהם, לא ייכללו בהגדרת פנוי או פנויה, אם כי הדבר תלוי גם בקבוצת האוכלוסייה אליה הם משתייכים.
כך למשל, בחברה דתית, קבוצות הפו"פ מתגבשות כבר בגיל צעיר יותר.
פנויים ופנויות המחפשים דרך להתקשר עם בני זוג, עושים זאת בדרכים שונות, ובהן: משרדי שידוכים, אתרי היכרויות באינטרנט, מדורי היכרויות בעיתונים, היכרויות אישיות יזומות.
כמו כן קיימים מועדוני היכרויות המקיימים טיולים משותפים, מסיבות, וערבי מפגש חברתיים.
תופעת הפו"פ מקבלת ביטוי נרחב באמצעי התקשורת.
בין היתר במדורי ייעוץ בעיתונים, בסדרות טלוויזיה כמו סקס והעיר הגדולה או בתוכניות מציאות כמו דאבל דייט, קחי אותי שרון, הרווק.
בירושלים העתיקה הייתה תקנה משנת תק"ז (1707) כי רווק מעל גיל 20 לא יגור בתוך ירושלים, אולם תקנה זו אינה נהוגה בירושלים המודרנית, גם לא בקרב דתיים.
פֶנוֹקריסט ("גביש נראה" מיוונית פנו-נראה, קריסט-קיצור של קריסטל) הוא גביש גדול באופן יחסי ובדרך כלל בולט שממדיו גדולים בצורה ניכרת מהגודל הממוצע של הגבישים הבונים את מסת האם של סלע יסוד.
בפועל, פנוקריסטים הם גבישים הגדולים ממילימטר אחד.
מרקם של סלע יסוד הבנוי מפנוקריסטים בתוך מסת אם מכונה "מרקם פורפירי" על שם סלע היסוד פורפיר שבו קיימת תופעה זו.
מרקם כזה נוצר כשיש שני שלבים בהתקררות המגמה.
שלב איטי (מתחת לפני השטח) היוצר את הפנוקריסטים ואחר כך שלב התקררות מהיר שבו נוצרת מסת האם.
פנוקריסטים נוצרים בסוגים רבים של סלעי יסוד כמו גרניט, ריוליט, דיוריט, פלסיט, אנדזיט ובזלת.
הפנוקריסטים הם בדרך כלל גבישים אֵיאוֹהֶדרָליים, כלומר שמישוריהם מושלמים, בשל ההתגבשות המוקדמת בתוך המגמה או בשל התגבשות מחדש לאחר שהמגמה חדרה לתוך סלע קיים.
בפנוקריסטים פלגיוקלזיים מתגלה לעיתים קרובות תופעה של חלוקה לאזורים, כאשר מרכז הגביש מכיל יותר סידן והוא מוקף קליפות שבהם הולך וגדל אחוז הנתרן.
חלוקה לאזורים זו משקפת את תהליך השתנות ההרכב הכימי של המגמה ככל שתהליך הגיבוש מתקדם.
לדוגמה, בסוג הגרניט המכונה רפאקיווי (rapakivi – מפינית "סלע מתפורר") מוקפים פנוקריסטים של אורתוקלז ב"קליפות" של פלגיוקלז נתרני כדוגמת אוליגוקלז.
בשכבות דקות של סלעי מחדר או סלעי פרץ מוקפים הפנוקריסטים שנוצרו לפני ההתפרצות במסת אם הבנויה מגבישים מיקרוסקופיים עד זגוגיתיים.
פנוקריסטים וולקנים אלו מראים לעיתים קרובות את כיוון זרם המגמה בצורת גבישים מוארכים דמויי פסים המקבילים אחד לשני.
לעיתים קרובות נעשה שימוש בפנוקריסטים כדי לתת שם לסלע בו הם מצויים.
לדוגמה גבישי אוליבין יכולים להוות את הפנוקריסטים הראשיים של סלעים מסוימים ובעובדה זו נעשה שימוש להגדיר את תת-הסוג של הסלע לדוגמה, "בזלת פורפירית אוליבינית".
סלעים געשיים המסווגים בהתאם לסוג וכמות הפנוקריסטים שבהם מתוארים לעיתים קרובות כ"אפיריים" אם מתחת לזכוכית מגדלת ניתן לראות פנוקריסטים המהווים 1% או פחות משטח הפנים של הסלע.
סלעים געשיים בעלי מרקם פורפירי מסווגים על ידי סוג הפנוקריסטים כאשר מפרטים את המינרלים הבונים את הפנוקריסטים לפי מידת שכיחות יורדת.
לדוגמה, "בזלת פורפירית אוליבינית-פלגיוקלזית" היא סלע בזלת המכיל יותר מ-10% פנוקריסטים, כאשר רוב הפנוקריסטים הם של אוליבין בתוספת כמות מעטה יותר של פלגיוקלז.
בזלות "אפיריות" עד "פורפיריות למחצה פלגיוקלזיות-אוליביניות" מכילות אחוז אחד של פנוקריסטים דמויי מנסרה של פלגיוקלז ובין אחוז ל-5% של מיקרופנוקריסטים של אוליבין.
סיווגו של סלע כ"בזלת אפירית" או כ"בזלת פורפירית למחצה פלגיוקלזית-אוליבינית" תלוי לעיתים קרובות בשאלה האם יש מספר מספיק של גבישים שגודלם עולה על מילימטר.
באופן כללי סלעים "אפיריים" מכילים פנוקריסטים של פלגיוקלז ומיקרופנוקריסטים של אוליבין הגדולים ממילימטר אחד.
בסלעים מותמרים קיימת תופעה דומה של גבישים גדולים בתוך מסת אם והיא מכונה פורפירובלסט.
ערך זה הוא תרגום של הערך המקביל מוויקיפדיה באנגלית שהסתמך על המקורות הבאים:
פנול הוא שמה של תרכובת אורגנית ארומטית אשר נוסחתה C6H5OH.
לפנול מבנה פשוט יחסית: טבעת בנזן אליה קשורה הידרוקסיל, והיא קבוצה פונקציונלית חשובה בתרכובות אורגניות רבות.
לעיתים קרובות השם פנול מתייחס לכל תרכובת המבוססת על פנול.
בהתאם, פוליפנולים זו קבוצת תרכובות המבוססות על ריבוי פנולים.
הפנול, כקבוצה פונקציונלית, יכול להיות קשור באורינטציות שונות, המשפיעות בין השאר על מידת החומציות של המולקולה בכללותה.
אותה מיצה בצורה לא טהורה מ .
רונגה קרא לחומר בשם Karbolsäure שמשמעותו "חומצת שמן פחם", ומשם זה נגזר השם האנגלי carbolic acid שהיה בשימוש שנים רבות.
הכימאי הצרפתי הפיק פנול טהור בשנת 1841, לאחר שבשנת 1836 טבע את השם "פן" (phéne, מיוונית φαινω "אני מאיר") לקבוצת הבנזן הנפוצה בתרכובות רבות ונמצאת גם בפנול.
השם פנול ניתן על ידי הכימאי הצרפתי בשנת 1843, ואומץ מאוחר יותר כשם הכימי המקובל.
בשנים הראשונות לאחר גילויו לא הייתה הבחנה ברורה בין פנול לבין (Creosote) - תערובת של חומרים כימיים שהופקה מפחם או מעץ, ושימשה להגנת קורות-עץ של ספינות ואדני-רכבת כטיפול מונע נגד ריקבון.
הקריאוזוט מכיל גם פנול, ולעיתים נמכר פנול תחת השם קריאוזוט.
עד אמצע המאה ה-19 חשבו רופאים כי "אוויר רע" הוא הגורם המרכזי ליצירת זיהומים.
מחלקות בתי חולים אווררו, אבל מנתחים לא טרחו לשטוף ידיים כשעברו בין מנותח למנותח.
כתוצאה מכך מנותחים רבים או פצועים פיתחו דלקות בפצעים, שהובילו לעיתים קרובות לנמק או מוות.
המנתח האנגלי ג'וזף ליסטר קרא את מחקריו של לואי פסטר על חיידקים כגורמי מחלות.
פסטר הציע למנוע התרבות חיידקים על ידי שיטות כמו חימום, סינון או תמיסה כימית.
בעקבות שימוש בקריאוזוט כחומר טיפול בשפכים חשב ליסטר על שימוש בחומר הטהור (אותו הכיר כחומצה קרבולית) לשם חיטוי פצעים.
בשנות ה-60 של המאה ה-19 הוא החל לבדוק את התוצאות של ריסוס בתמיסת פנול על ציוד, חתכים כירורגיים ותחבושות.
באוגוסט 1865 ב, מרח ליסטר חתיכת מוך טבולה בתמיסת פנול על פצעו של ילד בן שבע, שספג שבר מורכב לאחר שגלגל עגלה דרס את רגלו.
לאחר מכן הוא פרסם את תוצאות מחקריו בירחון המדעי לאנסט (The Lancet) בסדרה של שישה מאמרים, בין מרץ ל-יולי 1867. ליסטר הורה למנתחים שנמצאו תחת אחריותו ללבוש כפפות נקיות, ולשטוף את הידיים לפני ואחרי ניתוחים בתמיסת פנול בריכוז של 5%.
מכשירים נשטפו גם הם באותה תמיסה, ועוזרים ריססו את התמיסה בחדרי הניתוח.
שיטותיו של ליסטר לחיטוי באמצעות פנול הובילו לירידה משמעותית בזיהום דלקתי בקרב מנותחים וזכו לפופולריות גוברת.
כיום הוא נחשב "אבי הניתוח המודרני".
לפנול השפעות רעילות על מערכת העצבים המרכזית, והוא יכול לגרום לקריסה פתאומית, ולאיבוד תודעה בבעלי חיים ובאדם.
בגרמניה הנאצית נעשה שימוש בזריקות פנול, בין היתר להרג נכים במסגרת תוכנית T4 - אותנסיה.
גם במהלך מלחמת העולם השנייה עשו הנאצים שימוש בזריקות פנול, בין היתר במחנות.
כגרם של פנול מספיק להמתה.
פנומן הוא סרט דרמה שיצא לאקרנים בשנת 1996 בכיכובו של ג'ון טרבולטה.
בריאיון לתוכנית "סטודיו למשחק" אמר טרבולטה שסרט זה הוא המועדף עליו מבין סרטיו וכשקרא את התסריט שלו אמר שהוא מוכן לשחק בסרט אפילו בחינם.
ג'ורג' מאלי (טרבולטה) הוא מכונאי הרכב החביב של העיירה המנהל את חייו על מי מנוחות.
ערב אחד לאחר שהוא יוצא מהפאב הוא רואה הבזק אור מהשמים ונופל על הרצפה.
כשהוא קם הוא מגלה להפתעתו שיכולותיו השכליות מוגברות באופן משמעותי.
כוחותיו מתגלים בהדרגה, הוא מגלה שהוא בעל יכולת טלקינטית, הוא מסוגל לקרוא ולקלוט במהירות לא אנושית, הוא אף מסוגל ללמוד שפה חדשה תוך פחות מיום.
הכוחות של מאלי מפחידים אותו אך הוא מנסה לנצל אותם לטובתו.
הוא מפתח דלק אורגני ומפתח שיטה לזיהוי רעידות אדמה מתקרבות בלי שימוש במכשירים.
בעזרת נאט, חברו חובב הרדיו, עולה ג'ורג' על שידור קוד מורס מוצפן של הצבא ומצליח לפענח את הצופן.
הוא שולח הודעה מוצפנת כמעשה קונדס אך גורם לבעיות לצבא.
הצבא מתחקר אותו אך משחרר אותו בלית ברירה.
כדי להתגבר על הפחד של האנשים ממנו מקים ג'ורג' דוכן הכולל את הספרים הרבים שהוא קרא.
כאשר אנשים מתכנסים ודוחקים אותו הוא מתעלף ומוצא את עצמו יותר מאוחר בבית חולים.
מאלי מגלה שהבזק האור שראה בתחילת השינוי שעבר עליו נבע מסרטן במוח שבמקביל לגדילתו עורר חלקים רדומים במוח וזה מה שגרם ליכולות העל-אנושיות שפיתח.
מאלי נשאר בבית חולים, ולבסוף בורח לחברתו (משום שרצו לערוך בו ניסוי) עד לפטירתו והעיירה שבה גדל משמרת את זכרו.
מחוז פנזה הוא סובייקט בפדרציה הרוסית.
המחוז נמצא בשטח המחוז הפדרלי של הוולגה.
המחוז הוקם ב-4 בפברואר 1939.
במאה ה-11 השטח נכלל בבולגריה של הוולגה.
בשנת 1237 הוא נכלל בהורדת הזהב.
בשנת 1395 כוחות טימור לנג עבדו באזור והוא לא הצליח לשתקם תקופה ארוכה.
האזור סופח לרוסיה בשנת 1552, לאחר כיבוש חאנות קאזאן על ידי הרוסים.
אזור המחוז היווה את גבולה הדרום-מזרחי של רוסיה הצארית במהלך המאה ה-17, ושימש בתקופה זו כקו הגנה מפלישות מאזורי הקווקז ואזוב.
באותה תקופה באזור הוקם קו מבצרים.
עם הזמן, לאור הרחבת רוסיה דרומה, הפך האזור לחלק פנימי של המדינה.
בשנת 1719 השטח נכלל בגוברניית קאזאן.
בשנת 1801 הוקמה גוברניית פנזה שהתקיימה עד לשנת 1928. בשנים 1891/1892 האזור סבל מרעב המוני.
בשנת 1928 האזור שולב ב"חבל וולגה התיכונה" ובשנת 1937 נכלל בשטח מחוז טמבוב.
בשנת 1939 הוקם מחוז פנזה תוך פיצול ממחוז טמבוב עם תוספת של אזורים שפוצלו ממחוז קוייבישב.
בשנת 1943 חלק מהמחוז עבר למחוז אוליאנובסק החדש.
בשנת 1986 כתוצאה מאסון צ'רנוביל כ-10% משטח המחוז סבלו מזיהום.
הרשות המחוקקת היא "האספה המחוקקת של מחוז פנזה" שכוללת 36 חברים.
בספטמבר 2021 לתפקיד נבחר אולג מלניצ'נקו.
מבחינה אדמיניסטרטיבית החבל מחולק ל-27 ראיונים ו-3 ערים בעלי חשיבות מחוזית.
זאת לעומת כ-1.5 מיליון בשנת 1970. בערים מתגוררים כ-70% מאוכלוסיית המחוז.
בעיר הגדולה - פנזה, מתגוררים כ־500 אלף תושבים.
העיר השנייה בגודלה היא קוזנצק עם כ-80,000 תושבים.
בהתאם למפקד אוכלוסין 2021 של הפדרציה הרוסית הרוסים מהווים כ-79.5% מאוכלוסיית המחוז.
כלכלת המחוז מבוססת על מסחר ותעשייה מסוגים שונים.
דרך המחוז עוברות מסילות ברזל וכבישים בעלי חשיבות ארצית.
תחנת הרכבת בעיר פנזה הוקמה בשנת 1873.
אתר תיירות ראשי של האזור מוזיאון "טארחאני" בה נולד וגדל מיכאיל לרמונטוב.
בעיר פנזה פועל נמל תעופה לטיסות פנים.
בשנת 2023 עברו דרכו 350 אלף נוסעים.
פנורמת מסדאך (בהולנדית: Panorama Mesdag) היא ציור פנורמה שמוצג בעיר האג שבהולנד.
הפנורמה צוירה על ידי הצייר הנדריק וילם מסדאך ונקראה על שמו.
הפנורמה היא ציור ציקלורמה בגובה של 14 מטרים, עם קוטר של 40 מטרים, והיקף של 120 מטרים.
המקום שבו מוצגת הפנורמה מדמה אשליה אופטית שגורמת לצופה להרגיש שהוא עומד על דיונת חול שצופה לים, לחופים ולכפר האג בסוף המאה ה-19. בקדמת הציור, קרוב לצופה, יש שטח של קרקע מזויפת מחול שמשפרת את אלמנט האשליה, בכך שהיא מסתירה את תחתית הציור ומאפשרת תחושת עומק.
למקום יש תקרה (הנחווית כסככה), שאינה מאפשרת לראות את הקצה העליון של הציור, ובכך מוסיפה לתחושת השהייה במציאות חליפית ולא מול תמונה.
האמן הנדריק מסדאך היה צייר ימי שלמד בבית הספר האג.
ב-1880 ביקשה ממסדאך חברה בלגית לצייר את הפנורמה.
בעזרת אשתו וכמה מתלמידיו, הפנורמה הושלמה בשנת 1881. אך הפופולריות של פנורמות דעכה באותה תקופה, והחברה הבלגית פשטה רגל בשנת 1886. מסדאך היה מוכרח לרכוש את הפנורמה, ולספוג את ההפסד הכספי מכיסו.
כיום, פנורמת מסדאך היא הפנורמה העתיקה ביותר ששרדה, וממוקמת במקומה המקורי.
פנולוגיה הוא ענף במדעי המשטרה העוסק בענישה ובטיפול החברתי בעבריינים.
מקור המילה במילה הלטינית "poena" שפירושה "עונש".
עונש מוגדר כפעולה הנתפסת כבלתי נעימה וגורמת להפסקת התנהגות בלתי רצויה.
מבחינה חברתית קיימים עונש פורמלי - על פי החוק הקיים, ועונש בלתי פורמלי המוטל על ידי החברה בה חי האדם.
הפנולוגיה עוסקת בעיקר בענישה פורמלית על ידי רשויות המדינה שהוסמכו כחוק, על מי שהורשע בדין.
פנולוגיה דיגיטלית - אכיפה בעולם מקוון
האינטרנט מרחיב את חופש הביטוי.
המרחב המקוון הוא גם כר פורה לביטויים אסורים, משופע בביטויים העולים לכדי הסתה לגזענות ולאלימות, גילוי הזדהות עם ארגון טרור והסתה לטרור, לשון הרע ופרסומים מטרידים מינית.
כמו כן אנשים מפרסמים ביטויים מטרידים מינית פוגעניים כגון בריונות רשת או ביוש (שיימינג).
במשטרים דמוקרטיים (ארצות הברית ובריטניה לדוגמה) השמים דגש על חופש הביטוי וחופש העיתונות, האכיפה מחויבת לכבד את זכויות האזרח של תושבי המדינה ובה בעת מנסה למנוע פגיעה של אזרחיה על מנת ליצור סביבת רשת בטוחה.
בישראל הממונים על אכיפה בסייבר הם יחידות הסייבר הארציות של משטרת ישראל (להב 433) ומשרד המשפטים.
משטרת ישראל ומשרד המשפטים אינם מבצעים מניעה מוקדמת כלפי עבירות סייבר.
האכיפה מבוצעת לאחר שעת המעשה, כלומר לאחר שהפרסום האסור מתפרסם ברשת.
גישתם של משטרת ישראל ומשרד המשפטים מתבססת על כך כי אכיפה לאחר הופעתם של הפרסומים האסורים מפחיתה ומרתיעה עבירות סייבר עתידיות.
אכיפה תכופה יותר באמצעות תפיסת מבצעי העבירה, איסוף הראיות הרלוונטיות והעמדתם של חשודים לדין פלילי מתאפשרת הודות לבניית בסיס משפטי רחב לטיפול וסיווג עבירות סייבר.
אכיפה זו מייצרת הרתעה, המעלה מודעות בקרב הציבור לחומרת העבירות.
פנוויי פארק הוא אצטדיון בייסבול בעיר בוסטון, המשמש את קבוצת הבוסטון רד סוקס מאז פתיחתו ב-1912. פנוויי פארק הוא האצטדיון הוותיק ביותר מבין כלל מגרשי הבייסבול המשמשים את קבוצות ה-MLB, ליגת הבייסבול הבכירה בארצות הברית.
החלטה על בניית האצטדיון התקבלה ב-1910 כאשר צ'ארלס טיילור, בעלי בוסטון רד סוקס, הודיע שקצה נפשו בהמשך תשלומי השכירות למגרש הביתי ששימש את הקבוצה עד אז, ובכוונתו לבנות אצטדיון חדש.
תקופת בנייתו נמשכה שישה חודשים בלבד בעלות שהסתכמה בכ-650 אלף דולר, האצטדיון נקרא פנוויי פארק על שם אזור פנוויי בו הוקם.
ב-20 באפריל 1920 נערך באצטדיון משחק הליגה הראשון בו אירחו הרד סוקס את הניו יורק היילנדרס (לימים הניו יורק יאנקיז), לעיני קהל של כ-27,000 צופים.
האצטדיון נפגע משתי שריפות גדולות שהתחוללו בו ב-1926 וב-1934, האחרונה הכריחה ביצוע שיפוצים משמעותיים על מנת לאפשר את פתיחת העונה במגרש.
הגעתו של השחקן טד ויליאמס לקבוצה, מי שהפך לסמלה בשנים הבאות, הביאה לביצוע שינויים נוספים באצטדיון, ב-1940 ממדיו צומצמו על ידי בניית אזור אימון והמתנה למגישים ("בולפן") כך שחבטות רבות יותר של ויליאמס יהפכו להום ראן.
לאחר שובו משירות כטיס קרב בחיל הנחתים האמריקאי נבנה יציע חדש בחלקו העליון של האצטדיון והותקנה ב-1947 תאורה הקפית (הרד סוקס היו בין הקבוצות האחרונות בליגה ששיחקו באצטדיון ללא תאורה).
לפני עונות 2003 ו-2004 הוספו יציעים חדשים מעל חומת השדה השמאלי, ומתחת לחלק הימני של הגג בהתאמה.
מעבר לכך כמעט ולא נעשו שינויים באצטדיון לאורך שנות קיומו, ואפילו לוח התוצאות נותר במתכונת הישנה בה העדכון נעשה באופן ידני.
פנוויי פארק ידוע בכמה מאפיינים המייחדים אותו ממגרשי בייסבול אחרים, ממדי האצטדיון הצרים יחסית נועדו למנוע גישה לצופים שלא שילמו כרטיס, והפכו אותו למגרש חביב על חובטים.
כשנבנה, כלל המגרש סוללה בצידו השמאלי, כך ששחקן השדה השמאלי נאלץ לרוץ בעלייה על מנת לתפוס כדורים.
סימן היכר נוסף של האצטדיון היא המפלצת הירוקה (The Green Monster), כינוי לחומה גבוהה (כ-11 מטרים) ורחבה (מעל 74 מטרים) שבשדה השמאלי של האצטדיון, החומה נצבעה ב-1947 בירוק ומשם מקור כינוייה.
גובה החומה מאפשר פחות חבטות הום ראן לצד שמאל, אך מנגד פגיעת הכדור בחומה עשויה לבלבל שחקני הגנה שאינם רגילים לה ולתרום בכך לקידום רצים על הבסיסים.
ביציע הימני של האצטדיון מושב בודד בצבע אדום לעומת שאר המושבים הירוקים, שנועד לסמן את המקום המרוחק ביותר בו נחבט כדור במהלך משחק, כ-153 מטרים מעמדת החובט, הישג שנקבע על ידי טד ויליאמס ב-1946.
שני העמודים הצהובים המסמנים את גבולות תחום החבטות החוקיות נקראים על שם שחקני העבר של הרד סוקס, העמוד בשדה הימני נקרא Pesky's Pole לכבודו של ג'וני פסקי, והעמוד בשדה השמאלי, מעל המפלצת הירוקה, נקרא Fisk Foul Pole לכבודו של קרלטון פיסק.
מעבר להיותו המגרש הביתי של הבוסטון רד סוקס, שימש האצטדיון כמשכנם של מספר קבוצות אחרות לאורך השנים.
היריבה העירונית של הרד סוקס בוסטון ברייבס אירחה בפנוויי פארק את משחקי הבית שלה בוורלד סיריס של 1914, ובעונת 1915, עד שהושלמה בנייתו של אצטדיון חדש עבורה.
בפנוויי פארק שיחקו מספר קבוצות פוטבול מקצועניות, האחרונה בהם בוסטון פטריוטס שאירחה באצטדיון את משחקיה הביתיים בין השנים 1963 ו-1968. ב-1968 שימש האצטדיון גם כביתה של קבוצת הכדורגל הבוסטון ביקונס.