tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
אזורתאריך יציאהפורמטחברת תקליטיםמקורעולם3 בספטמבר 2021הזרמת מוזיקה • הורדה דיגיטליתריפבליק • OVO
Watermark (בעברית: סִימַן מַיִם) הוא אלבום האולפן השני של הזמרת, הפזמונאית והמוזיקאית האירית אניה, שיצא לאור ב-19 בספטמבר 1988, בהוצאת חברת התקליטים האחים וורנר בממלכה המאוחדת וחברת התקליטים גפן רקורדס בארצות הברית.
לאחר יציאת אלבומה הקודם Enya (1987), היא חתמה על חוזה הקלטות עם האחים וורנר לאחר פגישה מקרית עם היו"ר רוב דיקינס , שהפך לחובב גדול של המוזיקה שלה.
החוזה שלה אפשר לה חופש אמנותי ויצירתי ניכר, עם התערבות מועטה מטעם חברת התקליטים וללא התחייבויות להקלטות של אלבומים.
אניה הקליטה את Watermark תוך עשרה חודשים עם המנהל, המפיק והמעבד ניקי ראיין ואשתו, הפזמונאית רומא ראיין.
הוא הוקלט בהתחלה באירלנד כאלבום דמו לפני שההקלטות המחודשות התקיימו בלונדון; את ההחלטה קיבלו בעקבות כמיהה לבצע מיקסינג ומאסטרינג מחודשים.
Watermark כולל מוזיקה בסגנונות שונים, וכולל שימוש בקלידים, כלי הקשה ואלמנטים של מוזיקה קלטית ומוזיקת העידן החדש, עם אווירה אמביינטית.
עם זאת, אניה האמינה שהמוזיקה שלה לא שייכת לסוגה האחרונה שצוינה.
Watermark זכה לביקורות חיוביות רבות מטעם המבקרים ולהצלחה מסחרית בלתי-צפויה, שהובילה לפריצתה של אניה ברחבי העולם.
הוא הגיע למקום החמישי במצעד האלבומים הבריטי, למקום ה-25 במצעד הבילבורד 200 ולמקום הראשון בניו זילנד ובשווייץ.
הוא קיבל את תואר הפלטינה המרובעת על ידי איגוד תעשיית ההקלטות הבריטי (BPI) ואיגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי (RIAA) עבור מכירות של 1.2 מיליון וארבעה מיליון עותקים ברחבי הממלכה המאוחדת וארצות הברית, בהתאמה.
כדי לקדם את אותו, יצאה אניה לסיבוב הופעות עולמי שכלל ראיונות והופעות חיות.
מהאלבום הופצו ארבעה סינגלים, כולל הלהיט הבינלאומי, "Orinoco Flow", ששהה שלושה שבועות במקום הראשון בממלכה המאוחדת.
Watermark הופץ מחדש ב-1989, 1991 ו-2009; שתי ההפצות הראשונות כוללות את "" כרצועת בונוס; האחרונה הייתה מהדורה יפנית עם גרסה שנייה בשם "Morning Glory".
במרץ 1987, אניה בת ה-26 הוציאה את אלבום הסולו הבכורה שלה, Enya, בהוצאת BBC רקורדס בממלכה המאוחדת ואטלנטיק רקורדס בארצות הברית.
הוא הופק במקור כפסקול לסדרה התיעודית של BBC2, The Celts , עם אניה ושותפיה להקלטה מזה חמש שנים, המנהל, המעבד והמפיק ניקי ראיין ואשתו, הפזמונאית רומא ראיין.
הוא זכה להצלחה מסחרית מתונה, והגיע בשיאו למקום ה-69 בממלכה המאוחדת.
זמן קצר לאחר יציאתו הפך רוב דיקינס, יו"ר וורנר מיוזיק UK, לחובב נלהב של האלבום, וניגן אותו "כל ערב לפני שהלך לישון".
מספר שבועות לאחר מכן, הוא פגש את אניה והזוג ראיין בפגישה מקרית בטקס פרסי איגוד המוזיקה האירית השנתי בדבלין, שם נודע לדיקנס כי אניה שוקלת לחתום על חוזה הקלטות בחברת תקליטים מתחרה, מה שגרם לו להחתים אותה על חוזה הקלטות עם וורנר מיוזיק.
לאחר תקופה של משא ומתן, דיקינס החתים את אניה, והגשים את משאלתה לחופש אמנותי מלא ללא התערבות מההנהלה או מועדים לסיום אלבומים.
דיקינס אמר מאוחר יותר, "לפעמים אתה מחתים מוזיקאי כדי להרוויח כסף, ולפעמים אתה מחתים כדי ליצור מוזיקה.
במקרה הנוכחי, ברור שזו הייתה הסיטואציה השנייה...
רק רציתי להיות מעורב במוזיקה הזו".
בעקבות כך, עזבה אניה את אטלנטיק לגפן רקורדס, חברת בת של וורנר מיוזיק.
כאשר התקבלה ההחלטה להוציא אלבום חדש, הקליטה אניה את Watermark מיוני 1987 עד אפריל 1988. הוא הוקלט בהתחלה כאלבום דמו באולפן אייגל, וכלל 16 רצועות.
ההקלטות התקיימו במרתף ביתם של בני הזוג ראיין, שהיה ממוקם באותה העת בארטיין, פרוור צפוני בדבלין.
ניקי השתמש בטייפ מדגם Fostex E16 עם רמקולים מדגם KEF ו-Yamaha NS-10M לניטור, שני דגמי Alesis MIDIverb II ו-ATC Q1 להדהוד , ו-SDE-1000 Digital Delay להשהיה .
הוא עשה מאמץ ביודעין לא לשלב בין הקולות מכיוון שהוא רצה לגרום למוזיקה להישמע "משביעה רצון" בסוף תהליך ההקלטה.
אניה כתבה והקליטה את האלבום ללא שימוש בטראק קליק כדי לשמור על תחושה טבעית יותר של המוזיקה.
אניה ניגנה במגוון קלידים וסינתיסייזרים, כולל מקלדת המאסטר ימאהה KX88, ימאהה TX802, Oberheim Matrix-6R, Akai S900, Roland D-50, Juno-60 ו-PPG Wave.
מקלדת ה-Juno-60 הייתה כלי הנגינה האהוב ביותר עליה בעת הקלטת האלבום.
לפני הקלטתו, היא התכוונה להחליף חלק מכלי הנגינה בהם נעשה שימוש, אך הדבר נדחה על הסף.
לאחר שסיימו להקליט את גרסת הדמו של האלבום, ביקש דיקינס להקליט אותו מחדש בצורה דיגיטלית באולפן מקצועי יותר, מכיוון שהציוד באולפן אייגל יצר רעשי רקע שפגעו באיכות השמע של השירים.
ניקי גילה שגם איכות השירה של אניה נפגמה, מה שהותיר להם את האפשרות היחידה להקליט את כל השירים מחדש.
ההקלטה התקיימה באולפני אורינוקו בברמונדסי, לונדון ונמשכה חודשיים עם רוס קולום שהיה אחראי על הפקת המשנה, הנדסת הקול והמיקסינג.
הקלטותיהם של "Storms in Africa" ו-"Orinoco Flow" הושלמו באמצעות שימוש בשתי מכונות ההקלטה של מיצובישי 32-טראק.
הרחק מהסביבה ה"אינטימית והאישית" של האולפן הביתי שלהם, לאניה היה קשה יותר לעבוד בלונדון מכיוון שהעיר העמוסה גרמה להסחות דעת רבות.
ניקי אמר שהאולפן עוצב "בצורה מטורפת לחלוטין", והוסיף שהוא ואניה מצאו אותו כאטרקטיבי יותר להקלטות.
בשלבי ההקלטה האחרונים, מעדה אניה על מדרגה, מה שגרם לשני חתכים בברך שלה.
עם זאת, היא המשיכה לעבוד על האלבום ונטלה משככי כאבים.
קולום השלים את רוב המיקסים של האלבום באולפני ווסקס סאונד; ג'ים בארטון היה אחראי על המיקסינג ב-"Orinoco Flow".
Watermark ביסס היטב את הסאונד של אניה וכלל שירה "רב-שכבתית", שירים מוכווני מקלדת והשפעות של מוזיקה קלטית.
אניה הרגישה צורך לבטא את השכבות של שירתה כדי להוסיף "אלמנט אנושי" למוזיקה שלה, שכן רק שימוש בקלידים ודגימה דיגיטלית נשמעה לה "קצת ליניארית וישרה".
לאחר ניסוי עם הקונספט ב-Enya, השירה התבססה יותר ב-Watermark, עם יותר מ-200 רצועות קוליות שהוקלטו בקפידה עבור קטעים מסוימים.
באחד המקרים, כ-90 רצועות הוקלטו במהלך תקופה של מספר ימים, אבל השניים הרגישו שהם לא נשמעים כמו שצריך, אז הם מחקו אותם והתחילו מחדש.
הדבר אירע במהלך ההקלטה של "Miss Clare Remembers", בו נעשה שימוש בפסנתר; במהלך ההקלטה, הם התנסו ברעיון של הוספת שירה אך החליטו שלא להשאיר אותה.
Watermark מורכב מאחת עשרה רצועות; שמונה מהן נכתבו על ידי אניה ורומא.
שלוש הנותרות הן קטעי כלי שהולחנו על ידי אניה בלבד.
באלבום, אניה שרה באירית, שפת האם שלה ובאנגלית ולטינית.
היא הביטה לאחור על האלבום בשנת 2000: "במבט לאחור...
המילים הן עוסקות באובדן ובהרהור של גלות – לאו דווקא מהארץ, אלא של אלה שהלב אוהב.
יש בהרהור הזה חיפוש, געגוע וכמיהה לדעת את התשובות לשאלות האופפות את התודעה.
זו הסמליות של מסע גדול".
Watermark נפתח ברצועה בעלת שם זהה לזה של האלבום, מסורת שאניה אימצה גם בשלושת אלבומיה הבאים.
שמו נגזר משיר שכתבה רומא בזמן ההקלטה, מה שנתן לה השראה לקרוא לרצועה בהתאם.
עם זאת, הרצועה נשמרה כקטע כלי והשיר נותר ללא שימוש.
הוא הודפס לראשונה בהערות האלבום של מארז התקליטורים של אניה משנת 2002, Only Time: The Collection.
אניה וניקי הקדישו את הרצועה לבונז האו, מפיק אמריקאי וחברו של ניקי שהיה ההשראה מאחורי המילה היחידה שאניה שרה ברצועה: "Howe".
במהלך פגישה עם אניה, דיאנה, הנסיכה מוויילס חשפה כי "Watermark" היה לאחד מהשירים האהובים עליה ביותר.
"Cursum Perficio", הרצועה השנייה ב-Watermark, נוצרה לאחר שאניה ובני הזוג ראיין צפו בסרט תיעודי אודות השחקנית והדוגמנית האמריקאית מרילין מונרו, שכתבה את אותו הביטוי על אריחי מפתן דלת הכניסה לבית שלה.
המשמעות של זה היא "המסע שלך מסתיים כאן" ("Your journey ends here") בלטינית, ורומא השלימה קבוצה של מילים לטיניות המבוססות על הביטוי.
אניה רצתה שהשירה שלה תהיה "נועזת ומקדימה" כמו זו של קטע המבוצע על ידי מקהלה, והבינה בשלב מוקדם שתרגום המילים שלה לאנגלית או אירית לא ישלים את המוזיקה, ולכן נעשה שימוש בלטינית.
"On Your Shore" מתייחס לחוף מג'רגאלון בעיר הולדתה של אניה, גווידור, מחוז דניגול, שם נמצא בית קברות שבו קבורים סבה וסבתה.
הקשר הרגשי והאישי שלה לתקופת הילדות שלה נתן לה השראה לכתוב אותו.
היא הסבירה, "כשהאנשים הראשונים גרו בגווידור, היה מעין מקלט לדייגים [...] בהמשך לכך, הכל נמחק כלא היה.
השיר נכתב כקטע כלי בהתחלה, אך אניה וניקי מצאו שהמילים מתאימות יותר לרצועה.
"ניסויים קוליים" רבים נוסו בעת הקלטתו, אך אף אחד מהם לא התאים למוזיקה, ולכן הוקלט להקליט אותו, תוך שימוש בסינתיסייזר אחד בלבד.
סולו הקלרינט נכלל במקור בגרסת הדמו שלו, אך ניקי הציע שקלרינט הוא הכלי המתאים ביותר שמתאים לשירה שבה השתמשה כששרה אותו.
מקורו של "Storms in Africa" הוא במנגינה שאניה ניגנה ב-Juno-60 לאחר שניקי ביצע מראש צליל באמצעות פונקציית הארפג'ו שלו וביקש ממנה לפתח איתו משהו.
הוא חזר לאולפן מספר שעות לאחר מכן ומצא כי אניה המציאה את רצף האקורדים של השיר, מה שנתן לו השראה להציע את שמו של השיר.
מכאן ואילך, עזר "להנחות את כיוונו" ואת מהלכו.
שם השיר נבחר לאחר סיום הקלטתו.
שתי גרסאות הוקלטו עם מילים באירית ובאנגלית; רומא נזכרה שהגרסה האירית הפכה לאהובה עליה, תוך שאניה וניקי הסכימו על כך, מה שהוביל להוספתה לאלבום.
הגרסה האנגלית, ששמה, "", הפכה לצד ב' של "Storms in Africa" ב-1989 ולרצועת בונוס בכמה הוצאות מאוחרות יותר של Watermark שהופצו ב-1989 ו-1991.
בכתבה על "Exile" שפורסמה בשנת 2002, רומא האמינה שהנושא של השיר הוא בדידות שנגמרת כתוצאה מפרידה של אדם שמישהו אהב בעבר, תוך הבעת "תקווה ונחישות" שהוא ישוב בחזרה.
השיר הוקלט במקור עם שירה ללא מילים, אך דיקינס חשב שהוא יעבוד טוב יותר עם מילים, במיוחד כאלה שנכתבו על ידי וילפרד אוון.
רומא הכירה כמה מיצירותיו של אוון, וכתבה לקט של מילים בהשראת הסגנון שלהן.
אניה וניקי רצו לשלב את השאקוהאצ'י, חליל יפני, בשיר אך הם לא מצאו נגן שהתאים לכך.
במקום זאת, כפי שניקי הסבירה, הם שכרו "בחור צועני שניגן בחליל".
הגרסה הקולית הופצה כצד ב' לסינגל "Book of Days" של אניה משנת 1992, ששמו היה "As Baile".
אותו השיר נכתב והוקלט עבור אלבום האולפן השלישי שלה, Shepherd Moons (1992).
"Miss Clare Remembers" הוא גרסה מחודשת של שיר בעל שם זהה שאניה הקליטה במקור ב-1983; הפרויקט הראשון שלה כאמנית סולו.
הוא הופץ כחלק מ-Touch Travel (1984), קלטת אודיו שכללה מוזיקה של אמנים שונים.
כשהרצועה הוקלטה מחדש עבור Watermark, אניה וניקי השתעשעו באמצעות הוספת שירה וכלי נגינה אחרים, אך הסכימו שזה נשמע טוב כקטע פסנתר.
שמו מתייחס לספר בעל שם זהה של הסופרת האנגלייה מיס ריד , שתיאוריה והתעסקותה בחיי הקאנטרי והכפר, והאנשים שחיו שם, הלהיבו את אניה.
רומא חשבה שהיצירה "משחזרת את הנאיביות והתמימות אותו העידן ומהווה מקום מרוחק מהמערבולת והלחץ של החברה המתוחכמת העכשווית".
"Orinoco Flow" הייתה הרצועה האחרונה שנכתבה לאלבום, אך אניה ציינה שהיה קשה לעבוד עליה, כיוון שהקלטותיה כללו כמה הפסקות שהקשו על התהליך.
מאוחר יותר, היא ציינה את היעדר הזמן להשלמת האלבום, כפי שהובטח בחוזה שלה עם וורנר מיוזיק, מה שאפשר לה להקליט את השיר על פני תקופה ארוכה, עד ש"הצלחנו בסוף להאזין לו ולהגיד שזה טוב".
מקורו בריף שפותח לאחר שניקי הציע ליצור מנגינה בחמש אוקטבות; הם השאירו את העיבוד כפי שהיה, עד שהבינו שהאלבום צריך עוד רצועה אחת.
לבסוף, התפתח השיר סביב אותו הריף הראשוני.
גרסה קודמת של השיר לא הכילה את העיבוד החלופי שלה, תוך שהיא כללה את השורה "".
ההקדמה של הפיציקטו, שהושוותה לסינגל של אנדי ויליאמס מ-1963 "Can't Get Used to Losing You", הייתה מקור ההשראה של רומא לכתיבת מילות השיר, לאחר ששמעה את ההקדמה כשהסתכלה מחלון האולפן וראתה את ילדיה מקפצים.
We can sigh, say goodbye, Ross and his dependencies", כשהאחרון הוא התייחסות לאזור אנטארקטיקה הידוע בתור שטח חסות רוס.
"" היא רצועה שרומא תיארה כ"שיר של רוח שנושבת".
הוא מבוסס על סיפור רפאים ששמעה רומא על אישה שחלמה חלומות חוזרים על בית באמריקה, ואז נתקלה בו בטעות שנים לאחר מכן באנגליה.
עם כניסתה לבית, תושביו נבהלים מהאישה כשהם מסבירים שהיא רדפה את הבית בכל פעם שחלמה עליו.
ניקי חשב שמנגינה שהלחינה אניה מתאימה לסיפור, מה שהוביל לכך שרומא כתבה מילים בהשראתה.
"River" הוא קטע כלי שאת שמו בחר ניקי לאחר שהמנגינה שלו העלתה במוחו דמות בצורת נהר.
הוא ידע שלאניה הייתה ההחלטה הסופית לגבי שמות השירים, אך היא אהבה את ההצעה שלו והסכימה לכך.
הרצועה הוקלטה תוך עשר דקות כשאניה ביצעה אותה ישירות לקלטת.
ניקי דיבר על סגנון ההלחנה של אניה לשיר ופירט את הרקע שלו.
לאחר מכן, נעשה שימוש במקלדת PPG Wave במטרה להפיק ולקבל צלילים נוספים שהתווספו לגרסה הסופית של השיר.
"The Longships" מתייחס לאוניות המלחמה הגדולות ששימשו את הוויקינגים, שפלשו לאירלנד בשנת 795 לספירה והתיישבו בדבלין עד שנת 841 לספירה.
"Na Laetha Geal M'óige", שתורגם מאירית כ"הימים הבהירים של נעורי" ("The Brighter Days of My Youth"), ועוסק בהזכרות בימים בתקופת ילדותה של אניה, תוך שהיא צירפה הקדשה מיוחדת לסבה וסבתה בשפה האירית.
עטיפתו של Watermark אויר בהשראת עיצוב שצייר המעצב הגרפי לורנס דאנמור .
תמונתה של אניה צולמה על ידי דייוויד היסקוק עם צילום נוסף של ראסל יאמי; הצבעים כמו גם הצורות המופיעות בה, תוארו כ"שכבות על גבי שכבות של דימויים".
דיקינס הבין שעיצוב העטיפה של האלבום היה היבט חשוב במסע השיווק שלה כדי להבטיח את הצלחת האלבום מכיוון שהוא "לא מסוג המוזיקה שנכנס בקלות ל-Radio 1 [...] זה חייב להיות מסוג העטיפות שאתה מתאהב בו [...] ואני חושב שכך זה עובד – כמו כן, האפקט בחלונות נהדר".
אניה הייתה "מאוד מרוצה" מהעטיפה, תוך שהיא כינתה אותה "מאוד קלאסית" ו"מותאמת למוזיקה המאפיינת אותה", ולא הציגה אותה כ"ילדה בסצנה" ("girl on the scene") בהשוואה לאמניות סולו אחרות שפעלו באותה התקופה, כדוגמת מדונה וקיילי מינוג.
העטיפה הייתה להשראת הווידאו קליפ של "Orinoco Flow".
דיקינס החליט שלא להוסיף תרגומים או תווים של השירים בהערות האלבום; החלטה בה אניה תמכה גם כן.
כדי ליצור עניין באלבום, ארגנה חברת התקליטים אירוע פרטית להשקת האלבום בגלריית סרפנטיין בהייד פארק ובמלון ווסטברי בלונדון, שבוע לפני יציאתו.
Watermark יצא לאור ב-19 בספטמבר 1988 בממלכה המאוחדת; יצא לאור בארצות הברית ב-10 בינואר 1989, בהוצאת גפן רקורדס.
האלבום זכה להצלחה במצעדים, ונכנס למצעד האלבומים הבריטי במקום ה-46 בשבוע שאירע ב-15 באוקטובר 1988 לפני שהגיע בשיאו למקום החמישי במצעד.
האלבום שהה בהתחלה 54 שבועות במצעד, וחזר בכל שנה מ-1989 עד 1995 במשך 99 שבועות בסך הכול.
בארצות הברית, הוא הופיע לראשונה במצעד הבילבורד 200 במקום ה-100, בשבוע שאירע ב-4 בפברואר 1989. האלבום זכה להצלחה רבה והגיע בשיאו למקום ה-25 במצעד, בשבוע שאירע ב-22 באפריל 1989. הוא שהה במצעד במשך 39 שבועות בסך הכול.
במצעד אלבומי העידן החדש, הגיע האלבום בשיאו למקום השני, תוך שהצליח לשהות במצעד במשך 286 שבועות.
במקומות אחרים, הגיע האלבום למקום הראשון בניו זילנד ובשווייץ.
עד ינואר 1989, Watermark נמכר ביותר מ-20,000 עותקים באירלנד ו-300,000 עותקים בממלכה המאוחדת.
חמש שנים מאוחר יותר, האלבום קיבל את תואר הפלטינה המרובעת על ידי איגוד תעשיית ההקלטות הבריטי (BPI) על מכירות של 1.2 מיליון עותקים.
בארצות הברית, Watermark נמכר בלמעלה מ-500,000 עותקים בארבעת החודשים הראשונים ליציאתו.
לאחר שבע שנים, קיבל האלבום את תואר הפלטינה המרובעת על ידי איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי (RIAA) על מכירות של ארבעה מיליון עותקים.
הוא נמכר במיליון עותקים במדינה בין מרץ 1995 למרץ 1996. בנובמבר 2008, דיווחו בבילבורד שהאלבום נמכר בכ-3,877,571 עותקים בארצות הברית על פי נתונים שנאספו על ידי נילסן סאונדסקאן מאז 1991. בשאר רחבי העולם נמכר האלבום בכ-8 מיליון עותקים, מה שהפך אותו לאחד מאלבומיה הנמכרים ביותר של אניה באותה העת.
אניה הוציאה ארבעה סינגלים מ-Watermark בין השנים 1988 ו-1991. "Orinoco Flow" היה הסינגל המוביל, שיצא באוקטובר 1988 ודורג במקום ה-29 במצעד הסינגלים הבריטי.
הוא עלה למקום החמישי בשבוע השני ליציאתו, לפני שהגיע למקום הראשון בשבוע השלישי, ונשאר בראש המצעד במשך שלושה שבועות רצופים.
הוא קיבל את תואר הכסף על ידי איגוד תעשיית ההקלטות הבריטי (BPI) על מכירות של למעלה מ-250,000 עותקים שנמכרו בחודש הראשון ליציאתו.
דיקינס הבחין שחלק מהציבור התבלבל בקשר לשמו של השיר וביקש מעובדי החנויות להוסיף לו את השם "Sail Away"; הוא הורה לשנות את שמן של ההוצאות האחרות ל-"".
השיר הפך ללהיט בארצות הברית לאחר שצבר השמעות רבות בתחנות הרדיו השונות כגון: רדיו רוק מתקדם ורדיו העידן החדש.
"" הופץ גם כן ב-1988, והגיע בשיאו למקום השלישי באירלנד ולמקום ה-20 בממלכה המאוחדת.
"Storms in Africa" שהופץ לאחר מכן, הגיע למקום ה-12 באירלנד ולמקום ה-41 בממלכה המאוחדת.
בשנת 1991, לאחר השימוש ב-"Exile" בפסקול של "גרין קארד" (1990) ו"סיפורי אל.
איי." (1991), הוא הופץ כסינגל הרביעי מתוך האלבום.
וידאו קליפ נלווה צולם לכל סינגל בבימויו של מייקל ג'וגהגן; הם נכללו באוסף הווידאו Moonshadows, שהופץ בפורמט VHS ולייזרדיסק על ידי וורנר מיוזיק ויז'ן וגם וורנר רפרייז וידאו בשנת 1991.
אניה יצאה לסיבוב הופעות עולמי שנמשך מספטמבר 1988 עד מאי 1989 וכלל ראיונות והופעות בעיתונות, רדיו וטלוויזיה וביצועי ליפ סינק של שירים מ-Watermark.
בין הופעותיה בוצע השיר "Orinoco Flow" בתוכנית המוזיקה הבריטית Top of the Pops ב-19 באוקטובר 1988, ו-"Storms in Africa" בטקס פרסי המוזיקה העולמית שהתקיים בשנת 1989 במונטה קרלו, מונקו.
במהלך טקס פרסי גראמי ה-32 שאירע בשנת 1990, "Orinoco Flow" היה מועמד לפרס בקטגוריות "ביצוע העידן החדש הטוב ביותר" ו"הווידאו קליפ הטוב ביותר".
Watermark זכה לביקורות חיוביות מטעם המבקרים.
בביקורת מאפריל 1988, ליאם פיי מ-Hot Press, כתב שהאלבום הוא "מעין מראות, צלילים וחוויות של חיים שלמים אותם מדמה אקווריום שמיעתי צלול".
הוא שיבח את צורת השירה דמוית התזמורת של אניה ב-"Cursum Perficio", את הנגינה ב-"Storms in Africa", "The Longships" ו-"Exile", ואת הסוגה המאפיינת את "Orinoco Flow", שכפי שהוא חזה, "צריך לצאת כסינגל שיכול להפוך ללהיט".
פיי היה מודע לכך שמילים בסוגות מוזיקליות כאלה יכולות להיות נקודת התורפה, אך קבע שהמילים של רומא הן "אינטגרליות וכתובות בצורה אידיאלית שמאפשרות לקולה של אניה לצוף בין הבתים וההפסקות".
פיי חש ש-"Na Laetha Geal M'óige", "On Your Shore" ו-"" נשמעים "דמויי מזמור יתר על המידה", וחיוורים בהשוואה לשאר האלבום ולצורת העבודה של בני הזוג ראיין; הוא ציין ש"בכל האזנה לשירים הללו, ניתן לשמוע גוון אחר של ההפקה שלהם".
ג'ו בראון שיבח את Watermark בכתבה שפורסמה בוושינגטון פוסט, וכינה אותו "אוסף מקסים של פופ-מיסטי" שנמצא "אי שם מחוץ למיינסטרים הפופ".
הוא תיאר את "Orinoco Flow" כשיר "רומנטי" ו"שופע" ושיבח את ההפקה ב-"" ו-"Miss Clare Remembers", המעוררים "אווירה של קתדרלה, עם מקהלות שמבצעות קולות מהדהדים ברקע".
ביל הנדרסון מ-Orlando Sentinel, העניק לאלבום ארבעה כוכבי זהב מתוך חמישה בסך הכול וכתב: "עדין.
שם התואר הזה מתאר את המנגינות והלחנים של אניה", ש"האמנות שלה מבטאת אותה – קלה כמו לחישה, אך חזקה כמו צרחה".
הוא השווה את הסגנון שלה לזה של הזמרת האנגלייה קלייר המיל אך ציין שהיא "הרבה יותר טובה", ושיבח את שיריה האישיים כמו "On Your Shore"; הוא טען שמדובר בשירים שמזמינים את המאזין להיזכר בעברם ותיאר זאת כ"מסע מתוק-מר".
בעוד שהרצועות האינסטרומנטליות בעיניו הן "רעיונות מוזיקליים פשוטים ונעימים", הוא טען שהן נבלעו על ידי הרצועות הקוליות של אניה, שכן "השירה שלה כל כך חזקה שזה ברור עד כאב כשהיא לא".
הוא ראה ב-"Na Laetha Geal M'oige" כ"אחת המנגינות היפות ביותר שהוקלטו על ידי מישהו באותה העת" וטען שהיא מבוצעת בצורה משכנעת כל כך, עד שהמילים האיריות בה אינן משפיעות על המוזיקה של השיר עצמו.
הגיליון של מגזין Top שפורסם בנובמבר 1988, שהופץ על ידי טאוור רקורדס, כלל ביקורת של סיימון יאנג שחשב שאניה הפיקה "אלבום ניו-אייג'י משובח ושליו, שעובד בצורה הטובה ביותר כאשר הקול שלה, שניתן לה מ'השמיים', מותאם לסוגות האלקטרוניות העדינות המאפיינות חלק ממנו".
ג'ונתן טקיף, מ-Philadelphia Daily News, התחיל את הביקורת שלו עם: "כשהעולם הישן הזה מתחיל לעייף אותך, פשוט תשכב על...
ותיסחף למצב מבורך", שממנו אניה מביאה "שילוב של בלדות ישנות וטכנולוגיה מודרנית לרמה אחרת, עם חליטה קסומה ומסתורית שאפשר לכנותה "ניו-אייג' אירית" או "אווירה קלטית" שכזו".
טקיף בחר ב-"Orinoco Flow" כשיר הבולט באלבום, וציין את "River" לאחר מכן.
בביקורת שפורסמה בבוסטון גלוב, סטיב מורס כינה את האלבום כ"סדרה של נופי חלומות שופעים, המשלבים את היופי הקולי של השירה המסורתית האירית של אניה, עם גוני סינתיסייזר מרובים", והשווה אותו ליצירות של אמנים מקומיים ואמני ניו-אייג' כדוגמת, ז'אן מישל ז'אר, ואנגליס ובריאן אינו.
הוא ציין שהצליל שלו "יפה" והוסיף שניתן לשים לב לשימוש במים כמוטיב מרכזי ב-Watermark.
מורס סיכם: "זהו אלבום עם אווירה – מעין מוזיקת מצב רוח אמיתית לנשמה".
הלנה מולקרנס מרולינג סטון כינתה את האלבום כ"קטע מצב רוח עשיר" ותיארה אותו כ"פסיפס מוזיקלי מפואר".
שיר הנושא בו, "משיט את המאזין בעדינות לתוך תנועת גאות ושפל שמחלחלת להמשך שלו".
הוא כולל קולות רבים שתוארו על ידה כ"מיוחדים" ו"בולטים".
מולקרנס טענה שהמילים של רומא "לא מקושטות אך משכנעות", ושהנגיעות הרב-לשוניות שלה "מעשירות" את חווית ההאזנה מבלי להפוך לדומיננטיות מדי.
קריסטין מק'קנה, מלוס אנג'לס טיימס, הפנתה כלפי האלבום ביקורת חיובית ותיארה אותו כ"פסטיש המדמה מקהלה כנסייתית ומזמורים גרגוריאניים, אך למעשה נשמעת כמו מוזיקת העידן החודש שסוערת בצורה יוצאת דופן; זה אלבום המונע מקול ולא ממילים, לחן או כל אחד מהדברים האחרים שמאפיינים מוזיקה עם רגש ורעיונות".
רוברט כריסטגאו מווילג' ווייס ביקר את האלבום ואמר שאניה מנצלת את "קלישאת נשים-הן-מלאכיות הישנות והאמינות" של המוזיקה הפופולרית.
בביקורת רטרוספקטיבית מטעם AllMusic, שנכתבה על ידי נד ראגט, נאמר שהאלבום "ביסס את אניה כמלכה הבלתי צפויה של מוזיקת העידן החדש" והוסיף שהיא "עדינה ובעלת גוון קלטי".
כל הרצועות נכתבו על ידי אניה ורומא ראיין.
אניה – שירה, כלי מקלדת, סינתיסייזרים
דייווי ספיליין – שריקה נמוכה ("Exile"), חלילי יוליאן ("Na Laetha Geal M'óige")
ניל באקלי – קלרינט ("On Your Shore")
ניקי ראיין – מחיאות כפיים ("Storms in Africa")
אניה – הפקה משנית, עיבוד, עיבוד טקסט אירי
ניקי ראיין – הפקה, סידור
רוס קולום – מיקסינג (פרט ל-"Orinoco Flow"), הפקה משנית, הנדסת הקלטה
ג'יימס "ג'ימבו" בארטון – מיקסינג ("Orinoco Flow")
פיט שווייר – מיקסינג ("")
דייוויד היסקוק – עטיפת האלבום
ראסל יאמי – צילום נוסף
מקוםתאריםמכירותאוסטרליה (ARIA)פלטינה 6×420,000ארגנטינה (CAPIF)פלטינה60,000ארצות הברית (RIAA)פלטינה 4×4,000,000בלגיה (BEA)פלטינה50,000ברזיל (Pro-Música Brasil)פלטינה 2×500,000גרמניה (BVMI)פלטינה500,000הולנד (NVPI)פלטינה100,000הממלכה המאוחדת (BPI)פלטינה 4×1,200,000יפן (RIAJ)פלטינה 3×600,000ניו זילנד (RMNZ)פלטינה15,000ספרד (PROMUSICAE)פלטינה 5×500,000צרפת (SNEP)זהב 2×200,000קוריאה הדרומית (KMCA)140,000קנדה (Music Canada)פלטינה 3×300,000שווייץ (IFPI Switzerland)פלטינה50,000סיכוםבכל העולם11,000,000
אזורתאריך יציאהפורמטחברת תקליטיםמקוראירופה19 בספטמבר 1988תקליטור • קלטת שמעהאחים וורנרארצות הברית10 בינואר 1989גפן11 בדצמבר 1991רפרייזיפןמרץ 2009תקליטורהאחים וורנר יפןכלל עולם21 באוקטובר 2016תקליטהאחים וורנר • רפרייז
Wattpad (בעברית: וואטפאד) היא פלטפורמה לקריאה וכתיבה מקוונת הנותנת למשתמשים את היכולת לקרוא ולכתוב סיפורים ולשתפם.
האתר נוסד על ידי אלן לאו ואיבן יואן, הם טוענים שהפלטפורמה שואפת ליצור קהילות חברתיות סביב סיפורים ולקרב את היחסים בין קוראים לכותבים.
הפלטפורמה מאפשרת למשתמשים לכתוב ולפרסם סיפורים, או לקרוא סיפורים שנוצרו על ידי משתמשים אחרים.
בינואר 2021, הודיעו תאגיד נאבר כי הם ירכשו את האתר Wattpad תמורת 51 מיליון דולר; העסקה הושלמה במאי 2021. נכון לנובמבר 2021, ל-Wattpad נכנסים למעלה מ-90 מיליון משתמשים בחודש.
ב-Wattpad כותבים באתר כמעט 300,000 סופרים מ-35 מדינות.
מדי שנה האתר עורך תחרות סיפורים בשם The Watty Awards.
חלק מהסיפורים באתר עברו עיבוד לסרטים או לסדרות, כגון "אחרי ש..." ו"דוכן הנשיקות".
בינואר 2019 השיקה Wattpad חטיבת הוצאה לאור בשם Wattpad Books.
האתר מוכר כפלטפורמה לספרות חובבים ("פאן פיקשן"), ספרות הנכתבת על ידי חובביה של יצירה מקורית.
השראות פופולריות לספרות חובבים באתר כוללות ספרים, סרטים, סדרות טלוויזיה, אנימה, מאנגה וידוענים.
בין היצירות ניתן למצוא גם סיפורים אינטראקטיביים, בהם הקורא מעורב במהלך העלילה.
Way Less Sad (בעברית: הרבה פחות עצוב) הוא שיר של להקת הפופ האמריקאית AJR.
השיר יצא לאור ב-17 בפברואר 2021 על ידי S-Curve Records כסינגל הרביעי מתוך אלבום האולפן הרביעי של הלהקה, OK Orchestra.
"Way Less Sad" הוא שיר פופ אופטימי העוסק בבריאות הנפש.
AJR יצרו את השיר בסלון דירתם בניו יורק.
בראיון לרדיו חדשות ABC הם הסבירו, "השנה שעברה הרגיש אפוקליפטית, והשנה סוף סוף נוכל לראות את האור בקצה המנהרה.
הדברים עדיין לא חזרו לקדמותם אבל אנחנו צריכים לחגוג את הדברים הטובים הקטנים, גם אם הם נראים טריוויאליים".
"Way Less Sad" הוא שיר פופ אופטימי העוסק בבריאות הנפש, וכולל סימפול מהשיר "My Little Town" של סיימון וגרפונקל.
הווידאו קליפ הרשמי ייצא לאור ב-17 בפברואר 2021. בקליפ, מופיעה הלהקה במספר מקומות ידועים בעיר ניו יורק, בהם מסוף TWA בנמל התעופה הבין-לאומי ג'ון פ.
קנדי והקרוסלה של ג'יין בברוקלין.
watchme247 (בתרגום חופשי: צפו בי 24/7) היה אתר אינטרנט ישראלי שהוקם בשנת 2014 והציג בשידור חי, לאורך כל שעות היממה, את הנעשה בדירות פרטיות.
לצורך איתור המשפחות שהסכימו להשתתף במיזם זה, חילקו בעלי האתר עלוני פרסומת ובו הצעה לתשלום חודשי של עד 10,000 שקלים עבור התקנת מצלמות בביתם.
המנויים קיבלו גישה לצפייה בתכנים פורנוגרפיים רבים (בשידור חי וב-VOD) אשר כללו בין השאר גילוי עריות והשתתפות קטינים בני 14 ומטה וכן תיעוד של דיירי הבית ואורחיהם בעת עשיית צרכים בשירותים.
בשנת 2017 סגרו הרשויות את פעילות האתר, שגלגל לפחות 140,000 דולר באמצעות 7,000 המנויים שנרשמו אליו.
באוקטובר 2015, בנימין ברשישת ועפר סלע, בעלי האתר, יצרו קשר עם משפחה קשת יום מאילת, אשר נתנה את הסכמתה להשתתף בפרויקט.
זאת לאחר שהוסבר לה שלא ניתן לצפות בשידורים מישראל, ושהפרויקט מלווה משפטית על ידי עורך דין שאישר את כל פרטי הפעילות.
בשלב הראשון הותקנו המצלמות במטבח, בחצר ובסלון.
כעבור שנתיים הותקנו המצלמות גם במקלחת, בשירותים, בחדר שינה של ההורים, בחדר הילדה בת ה-11, ובחדרם של שני אחיה בני ה-14, כאשר המצלמות מכוונות למיטותיהם של בני המשפחה משלל זוויות.
עבור התקנה זו קיבלה המשפחה הבטחה לקבלת תוספת לתשלום החודשי.
מפעילי האתר הפצירו בבני המשפחה, לרבות הקטינים, להסתובב עירומים בביתם, בכדי להגדיל את מספר הצופים בשידור.
בספטמבר 2017, חברת הכנסת יפעת שאשא-ביטון אשר עמדה בראש הוועדה לזכויות הילד בכנסת, פנתה לשרים גלעד ארדן וישראל כץ בבקשה שאלו יתערבו בנעשה בפלטפורמה.
כמו כן היא סיפרה כי אזרח שהיה עד למתרחש באתר פנה למשטרה ודיווח על כך, אך נענה על ידם שאין חוק האוסר על הפעלת אתר זה והם לא עשו דבר בנדון.
בדצמבר 2017, משטרת ישראל פשטה לבית המשפחה, ניתקה את המצלמות והביאה לסגירתו של האתר.
בשנת 2020 נגזרו על שני מפעילי האתר, בנימין ברשישת ועופר סלע, 26 ו-20 חודשי מאסר.
בנוסף הוטל עליהם לפצות את הקטינה שנפגעה ב-25 אלף שקל כל אחד.
לאחר ערעור הפרקליטות הוחמר עונשם בשנת 2021. על מפעיל אחד נגזר שלוש שנות מאסר ועל שותפו כשנתיים וחצי.
Waves (בעברית: גלים) הוא סינגל הבכורה של הזמר-יוצר האוסטרלי, דין לואיס.
הסינגל יצא לאור ב-30 בספטמבר 2016 על ידי חברת התקליטים איילנד רקורדס ונכלל במיני-אלבום הראשון שלו, Same Kind of Different מ-2017. הוא נכתב והולחן על ידי לואיס יחד עם ניק אטקינסון, אד הולוואי מפיקי השיר.
ב-27 בפברואר 2016 פרסם הזמר דין לואיס צילום דף חלק מתוך מחברת, בו כתובים מילים מהשיר, והסביר:
השיר הוקלט בין 25 ל-28 ביולי באולפני bear creek שבסיאטל וב-28 בספטמבר חשף לואיס את עטיפת הסינגל.
השיר יצא לאור ב-30 בספטמבר 2016, בתור הסינגל הראשון מהמיני-אלבום הראשון של לואיס, Same Kind of Different, ובמרץ 2019 הוא נכלל כסינגל החמישי מתוך אלבום האולפן הראשון שלו, A Place We Knew.
ב-3 בפברואר 2017 הוציא לואיס גרסה אקוסטית לשיר וב-26 ביולי 2019 גם הוציא גרסת רמיקס והעלה סרטון של הגרסה עם צילומי קטעים שלו מהופעותיו לערוץ היוטיוב שלו שם צבר למעלה ממיליון וחצי צפיות.
הווידאו-קליפ של השיר בוים על ידי מיק ג'ונס והופק על ידי מוי לאנג לינדה אונג.
בתאריך יציאת השיר הוא הועלה לערוץ היוטיוב הרשמי של לואיס שם צבר למעלה מכ-150 מיליון צפיות.
בסצנת הפתיחה נראים זוג גבר ואישה המגולמים על ידי אלי רוז גידינגס ודניאל פיס כשהם שוכבים במיטתם גב אל גב בזמן שהם נזכרים בסיפור התאהבותם.
דניאל פיס מתואר כעובד במכבסה שם הכיר את דניאל לאחר שהגיעה לכבס במקום.
לאחר מכן השניים חווים פלאשבקים של חוויותיהם יחד, בנסיעה ברכבת, בהתכתבות בטלפון, בצפייה בקולנוע, בחדר השינה, בזמן שהם משחקים הוקי אוויר, בבית הקפה ובצפייה בטלוויזיה.
לקראת הסוף מתואר כיצד הם באים לבית יחד שם מתפתח ויכוח בין השניים.
+שנהארגוןפרסביבליוגרפיה2017ARIAהקליפ הטוב ביותרAPRA אמן פורץ דרךשיר השנהשיר הפופ הטוב ביותר2018עבודת הפופ של השנההיצירה האוסטרלית המושמעת ביותר
ב-16 בפברואר 2017 הושמע השיר בפסקול עונה 1 פרק 4 של סדרת הטלוויזיה ריברדייל, ב-13 בספטמבר בפסקול עונה 7 פרק 10 של Suits וב-13 בפברואר 2017 הושמע בעונה 2 פרק 12 של ציידי הצללים.
ב-1 באפריל 2019 הושמע בפרק הסיום של עונה 1 Magnum PI וב-7 באוקטובר 2019 בפרק הבכורה של העונה השנייה של All American .
"Watergun" (בעברית: "רובה מים") הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר השווייצרי רמו פורר.
נכתב על ידי אשלי היקלן, ארגיל סינג ומיקולאי טריבולק, ויצא לאור ב-7 במרץ 2023. ייצג את שווייץ באירוויזיון 2023, שהתקיים בליברפול שב.
"Watergun" מתואר כבלדת כוח על חוסר האונים שמרגיש אדם כשהוא מתמודד מול קונפליקטים שונים בחייו.
בריאיון על שירו אמר פורר כי הדור שלו נאלץ להמשיך ולחיות עם ההשלכות של ההחלטות הלא נכונות שקיבל.
הווידאו קליפ הרשמי של השיר פורסם ב-7 במרץ 2023 בערוץ היוטיוב הרשמי של תחרות הזמר של האירוויזיון.
באותו היום יצא גם לפלטפורמות הסטרימינג השונות, דוגמת ספוטיפיי ואפל מיוזיק.
ב-25 באוגוסט 2022 פתחה רשות השידור השווייצרית (SRG SSR) את תקופת הגשת המועמדויות לייצוג המדינה באירוויזיון, שנמשכה עד 8 בספטמבר.
לא הייתה הגבלה על לאום הנציגים, אולם ניתנה עדיפות לבעלי אזרחות או אשרת תושבות זמנית שווייצרית.
השירים נופו לרשימה קצרה על ידי ועדה מקצועית.
לאחר מכן פאנל בן 100 שופטים שווייצרים (50%) ועשרים ושלושה שופטים בין-לאומיים (50%) בחרו את השיר השווייצרי לאירוויזיון.
רמו פורר הוכרז כנציג השווייצרי הנבחר ב-20 בפברואר 2023. פורר זכה בעברו בעונה השלישית של The Voice of Switzerland.
שווייץ שובצה למחצית השנייה של חצי הגמר הראשון, שהתקיים ב-9 במאי 2023.
שווייץ הופיעה שמינית, לפני ישראל ואחרי קרואטיה.
ב-9 במאי 2023 ביצע פורר את "Watergun" על בימת חצי הגמר הראשון של אירוויזיון 2023. עם הקראת התוצאות של שלב זה הוא נמנה בין האמנים שהעפילו לגמר.
שווייץ הופיעה שלישית, לפני פולין ואחרי פורטוגל.
Way Back Home הוא שיר שהוציא המוזיקאי הדרום–קוריאני Shaun, ב-27 ביוני 2018.
Shaun הוא דיג'יי, מפיק מוזיקלי וקלידן בלהקת The Koxx.
ב-27 ביוני 2018 פרסם מיני-אלבום עצמאי בשם Take ב-27 ביוני 2018, כשהשיר Way Back Home הוא השיר הראשון.
הזמר סיפר שהוא כתב את הלחן של השיר ב-2015 כחלק משיר לזמר קים ג'יי–ג'ונג, אולם נדחה בגלל שהמנגינה נשמעה דומה מדי לשיר יפני אחר.
עם זאת, Shaun עדיין אהב את השיר כך שב-2018 הוא הצליח לשחזר אותו בתוך חמש שעות.
את השיר הלחינו Shaun וג'י היי לי, והוא תואר במגזין בילבורד כ"מוזיקת דאנס האוס-טרופית".
גרסה נוספת לשיר פורסמה ב-21 בדצמבר 2018 על ידי הדיג'יי ההולנדי סם פלדט, ובו הזמר קונור מיינרד שר חלק מהמילים באנגלית.
"Way Back Home" זכה לפופולריות תחילה בקרב קהילת הדאנס הקוריאנית באמצעות הרשתות החברתיות.
בסופו של דבר, השיר והסרטונים שלו הפכו לוויראליים, והוא הגיע לראש המצעדים הדיגיטליים.
בהמשך, הוא הפך למוזיקת רקע בבתי קפה ובתוכניות טלוויזיה.
השיר הגיע ל"גראנד סלאם" ב-17 ביולי כשהשיג את המקום הראשון בשלושת שירותי המוזיקה הקוריאניים הגדולים.
עם זאת, מאחר ש-Shaun היה אמן פחות מוכר, עלייתו במצעדים עוררה האשמות בדבר מניפולציות.
ב-22 ביולי הזמר הגיב לשמועות והצהיר שהוא מקווה שהאמת תיחשף, והתנצל על הפגיעה במעריציו.
ב-18 ביולי 2018 פרסם הזמר פארק ג'ין-יונג כי בכוונתו לדרוש חקירה ממשלתית.
למחרת, חברת הלהיטים שהוציאה את השיר, DCTOM, הגישה בקשה לחקירת משטרה בנושא.
בנוסף, גם הזמר עצמו הגיש מספר תלונות נגד אנשים שהפיצו שמועות בנוגע לשיר.
חקירה שנערכה על ידי חברת הלהיטים לא מצאה ראיות למניפולציות בטבלאות הלהיטים, אלא שהוא צבר עניין בעקביות.
"Waves" (בעברית: "גלים") הוא סינגל של הזמר-יוצר ההולנדי Mr.
השיר יצא ב-26 באפריל 2013 בהוצאת חברת התקליטים לפט ליין רקורדס.
השיר מופיע במיני-אלבום הראשון שלו, Against the Stream.
השיר נכתב והופק על ידי Mr.
נכון לאוקטובר 2023, גרסה זו הושמע למעלה מ-128 מיליון פעמים בספוטיפיי.
גרסת הרמיקס של המפיק המוזיקלי הגרמני רובין שולץ יצאה ב-4 בפברואר 2014 בהוצאת חברות התקליטים לפט ליין פרודקשיונס, אולטרה רקורדס ואפיק רקורדס.
גרסה זו מופיעה באלבום האולפן הראשון של רובין שולץ, Prayer.
נכון לאוקטובר 2023, גרסה זו הושמעה למעלה מ-926 מיליון פעמים בספוטיפיי.
גרסת רמיקס נוספת של המפיק המוזיקלי הגרמני רובין שולץ, בשיתוף פעולה עם המוזיקאים האמריקאים כריס בראון ו-, יצאה ב-11 בנובמבר 2014. גרסה זו מופיעה באלבום האוסף של אולטרה רקורדס, Ultra.Dance 16. נכון לאוקטובר 2023, גרסה זו הושמע למעלה מ-37 מיליון פעמים בספוטיפיי.
אזורתוארמכירותאוסטרליה (ARIA)4× פלטינה280,000אוסטריה (IFPI Austria)זהב15,000בלגיה (BEA)פלטינה30,000קנדה (Music Canada)4× פלטינה320,000דנמרק (IFPI Danmark)זהב15,000צרפת (SNEP)56,200גרמניה (BVMI)יהלום1,000,000איטליה (FIMI)4× פלטינה200,000מקסיקו (AMPROFON)2× פלטינה120,000הולנד (NVPI)6× פלטינה120,000ניו זילנד (RMNZ)פלטינה15,000פורטוגל (AFP)זהב10,000ספרד (PROMUSICAE)פלטינה40,000שוודיה (GLF)5× פלטינה200,000שווייץ (IFPI Switzerland)פלטינה30,000הממלכה המאוחדת (BPI)4× פלטינה2,400,000ארצות הברית (RIAA)2× פלטינה2,000,000סטרימינגדנמרק (IFPI Danmark)4× פלטינה10,400,000ספרד (PROMUSICAE)פלטינה8,000,000
"Water" (בעברית: "מים") הוא שיר של הזמרת-יוצרת הדרום אפריקאית טיילה.
הוא יצא לאור ב-28 ביולי 2023 בהוצאת חברת התקליטים אפיק רקורדס.
בפברואר 2024, השיר זכה בפרס גראמי לביצוע הטוב ביותר של מוזיקה אפריקאית בטקס פרסי גראמי ה-66.
טיילה היא זמרת-יוצרת ורקדנית דרום אפריקאית עולה שזוכה להכרה בינלאומית.
היא התחילה לכתוב שירים בגיל 12 והקליטה שירים מקוריים דרך ביטים ביוטיוב.
ההשפעות המוקדמות שלה כוללות אמנים דרום אפריקאים כמו פרשליגראונד, כמו גם אמנים בינלאומיים כמו אליה, ריהאנה, וקאסי ונטורה.
פריצת הדרך שלה הגיעה עם הקליפ לשיר "Getting Late" משנת 2020, שזכה לפופולריות והוביל לתהילה לאומית בדרום אפריקה.
טיילה חתמה על חוזה הקלטות עם אפיק רקורדס והוציאה להיטי דאנס כמו "To Last" ו-"Been Thinking".
היא הופיעה לראשונה בהופעה חיה בשבוע האופנה במילאנו, ולאחר מכן הופיעה ב־O2 ארנה בלונדון ובאפרו ניישן בפורטוגל.
טיילה גם שיתפה פעולה עם איירה סטאר בשיר "Girl Next Door".
היא צפויה להוציא את מיני-אלבום הבכורה שלה בסתיו 2023.
Tyla הייתה מופע החימום של סיבוב ההופעות "Under the Influence" של כריס בראון באירופה מוקדם יותר בשנת 2023.
השיר משלב ז'אנרים מוזיקליים שונים, ביניהם פופ, R&B, אפרוביטס ואמפיאנו.
אתגר הריקוד של השיר היה לטרנד פופולרי בטיקטוק והוא היה לאחד השירים הפופולריים ביותר בפלטפורמה.
אתגר הריקוד נוצר על ידי הכוריאוגרפית של טיילה, ליצ'י, שזכתה לויראליות רבה יותר על ידי פרסום סרטונים שלה רוקדת בטיקטוק.
הריקוד כולל ניעור ירכיים, בעיטות ברגליים, ושפיכת בקבוק מים על הגב למילות השיר.
לתגי ההאשטאג ו- היו מעל ל-448.6 מיליון צפיות ביחד בטיקטוק, והשיר הופיע ביותר מחצי מיליון סרטונים.
כוריאוגרפיית הריקוד של השיר נוצרה בהשראת אתגר הריקוד הדרום אפריקאי בקארדי, הכולל עבודת רגליים מורכבת, ריקודי בטן, טוורקינג ועוד.
סרטון הריקוד הפופולרי ביותר של טיילה לשיר זכה ליותר מ-70 מיליון צפיות.
טיילה זכתה לתשומת לב ושבחים מכוכבים שונים, כולל נורמני, גאנה, ג'ק הארלו, דייב וחבר להקת BTS, קים טא-היונג (V).
עם השיר, טיילה נכנסה לראשונה לעשירייה הפותחת בהממלכה המאוחדת.
רצועה זו גם הגיעה למקום הראשון במצעד האפרוביטס הרשמי של בריטניה, מה שהפך אותה לאישה הרביעית בלבד שעושה זאת מאז השקתו, בעקבות אמנים כמו טמס, ליביאנקה ואיירה סטאר.
טיילה, בת 21, היא גם המוזיקאית הדרום אפריקאית הצעירה ביותר שהופיעה במצעד בילבורד הוט 100. השיר צבר מעל ל-3.6 מיליון צפיות ביוטיוב וצבר 10.7 מיליון מאזינים חודשיים בספוטיפיי לטיילה.
פרסתאריךקטגוריהתוצאהמקורפרס גראמי4 בפברואר 2024הביצוע הטוב ביותר למוזיקה אפריקאית פרס הווידאו קליפים של MTV11 בספטמבר 2024ה-R&B הטוב ביותרהאפרוביטס הטוב ביותרפרס המוזיקה של בילבורד12 בדצמבר 2024שיר R&B מובילשיר אפרוביטס מוביל
הקליפ של השיר זכה ליותר ממיליון צפיות ביוטיוב ביום הראשון ליציאתו ב-6 באוקטובר.
טיילה פרסמה שאמן גדול יצטרף אליה ברמיקס של השיר, מאוחר יותר נחשף שאמן זה הוא טראוויס סקוט.
הרמיקס יצא לאור בחצות ב-16 בנובמבר 2023.
"Watching the Wheels" הוא סינגל של ג'ון לנון שיצא לאור לאחר מותו בשנת 1981, לאחר הירצחו.
הבי-סייד כולל את "Yes, I'm Your Angel" של יוקו אונו.
זה היה הסינגל השלישי והאחרון שיצא מהאלבום Double Fantasy של לנון ואונו, והגיע למקום ה-10 בארצות הברית בבילבורד הוט 100 ולמקום ה-7 בקאש בוקס טופ 100. השיר הגיע למקום ה-30 בבריטניה.
ב-"Watching the Wheels" פונה לנון לאלה שהתבלבלו משנות "בעל הבית" שלו, 1975-1980, שבמהלכן פרש מתעשיית המוזיקה כדי להתרכז בגידול בנו שון עם אונו.
השיר כולל דולצימר פטיש (Hammered dulcimer) המלווה את הפסנתר המוביל.
אף על פי שרוב הנגנים באלבום היו נגני סשן ידועים, את הדולצימר ניגן מתיו קנינגהם.
לנון ביקש מהמפיק ג'ק דאגלס לתת לשיר צליל "מעגלי", שדאגלס קישר עם הדולצימר, אך איגוד המוזיקאים לא רשם נגני דולצימר.
דאגלס הזמין את קנינגהם לפגישה לאחר ששמע אותו מנגן ברחובות ניו יורק עם הדולצימר.
רקורד וורלד כינה את השיר כ"הצהרה חזקה של עצמאות וביטחון עצמי שלעולם לא מזדקן".
התמונה על העטיפה צולמה על ידי פול גורש, מעריץ של לנון שגם צילם את התמונה הידועה לשמצה של לנון חותם על עותק של Double Fantasy השייך למארק דייוויד צ'פמן זמן קצר לפני שצ'פמן רצח את לנון.
ארל סליק, יו מקראקן - גיטרות
ג'ורג' סמול - פנדר רודס
מישל סימפסון, קסנדרה ווטן, שריל מייסון ג'קס, אריק טרוייר - קולות רקע
"Watercolor Eyes" (בעברית: "עיניים בצבעי מים") הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית לנה דל ריי.
הוא יצא לאור ב-21 בינואר 2022, בהוצאת חברת התקליטים פולידור רקורדס, ונכלל בפסקול של העונה השנייה של סדרת הטלוויזיה "אופוריה" – הוא פורסם כסינגל באותו התאריך.
דל ריי כתבה את השיר עם נאסרי אטווה והוא הופק על ידי דרו אריקסון.
השיר נכתב והוקלט בשנת 2021 על ידי דל ריי ונאסרי אטווה, והופק על ידי דרו אריקסון.
במקור, היה צריך להיכלל באלבום האולפן השמיני שלה, Blue Banisters.
ב-10 בינואר 2022, נחשף ששיר של דל ריי יוצג בסדרת הטלוויזיה "אופוריה" בטוויטר.
בהמשך לכך, פורסמה העטיפה הרשמית של הפסקול בו נכלל.
בסמוך לצאתו עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, שם הצליח לצבור למעלה מ-120 מיליון השמעות.
אזורתאריך יציאהפורמטחברת תקליטיםמקורכלל העולם21 ביניאר 2022הזרמת מוזיקה • הורדה דיגיטליתפולידור
WayV (בסינית 威神V; בקוריאנית 웨이션브이; ראשי תיבות של We are your Vision) היא להקת בנים סינית והתת-להקה הרביעית של להקת הבנים הדרום קוריאנית אנסיטי.
הלהקה מנוהלת על ידי סוכנות Label V, חברת בת של סוכנות SM אנטרטיינמנט.
ההרכב הנוכחי כולל את קון, טן, ווינווין, שיאוג'ון, הנדרי ויאנגיאנג.
לוקאס היה חלק מההרכב המקורי אך עזב במאי 2023. הלהקה הופיעה לראשונה ב-17 בינואר 2019, עם המיני-אלבום The Vision.
2016–2018: פעילויות והקמה לפני הופעת הבכורה
לפני שהצטרפו ל־SM אנטרטיינמנט, חלק מחברי WayV כבר היו פעילים בתעשיית הבידור.
בשנת 2011, טן השתתף כמתמודד בתוכנית הטלוויזיה התאילנדית Teen Superstar תחת השם TNT.
שיאוג'ון היה מתמודד בתחרות שירה בתוכנית ההישרדות X-Fire בנובמבר 2015.
כל שבעת חברי WayV היו במקור חלק מ-SM Rookies, קבוצת חניכים קדם-דביוט של SM אנטרטיינמנט.
ב-2014, טן יחד עם כמה מחבריו לקבוצה השתתף בתוכנית Exo 90:2014 של Mnet, שם ביצעו קאברים לשירי קיי-פופ מהניינטיז.
באפריל 2016, קון שר עם NCT U בגרסה הסינית של השיר "Without You" ואף השתתף בהופעות הקידום שלו.
ווינווין הצטרף כרקדן לשיר "The 7th Sense" של NCT U, והופיע איתם לראשונה בלייב בסין בטקס פרסי המוזיקה ה-16 של Music Feng Yun Bang באותו חודש.
ב-28 בינואר 2016, לי סו-מן, מייסד ומפיק SM אנטרטיינמנט, הודיע על תוכניות להקמת קבוצת בנים חדשה בשם NCT, שתורכב ממספר יחידות שונות שיפעלו בערים שונות ברחבי העולם.
טן הופיע לראשונה כחלק מהיחידה הראשונה, NCT U (יחידה רוטציונית), ב-9 באפריל 2016. למרות שקון שר את הגרסה הסינית לשיר "Without You" של NCT U בשנת 2016, הוא לא נחשב כחבר רשמי עד שלקח חלק בפרויקט NCT 2018 יחד עם לוקאס, שכלל את כל חברי NCT ועסק בקידום האלבום Empathy.
ווינווין ערך את הופעת הבכורה שלו כחלק מהיחידה השנייה, NCT 127 שמבוססת בסיאול, ב-10 ביולי 2016. ב-13 באוגוסט 2018, SM הודיעה על כוונתה להקים יחידה מבוססת בסין תחת השם הזמני NCT China.
הקמת WayV הוכרזה ב-31 בדצמבר דרך החשבון הרשמי של הקבוצה ב-Weibo.
שבעת החברים שנבחרו כללו ארבעה חברים קיימים מ-NCT: קון, ווינווין, טן ולוקאס יחד עם שלושה חברים חדשים שהוצגו דרך SM Rookies מוקדם יותר באותה שנה: הנדרי, שיאוג'ון ויאנגיאנג.
הקבוצה הוכרזה ככזו שתפעל תחת הלייבל הסיני החדש של SM אנטרטיינמנט, בשם Label V.
ב־17 בינואר 2019, WayV ערכו את הופעת הבכורה שלהם עם יציאת המיני-אלבום הדיגיטלי הראשון The Vision, כשסינגל הבכורה היה גרסה סינית לשיר "Regular" של NCT 127. שלושת השירים באלבום נכנסו לעשירייה הראשונה במצעד השירים הדיגיטליים של בילבורד.
הלהקה דורגה במקום הרביעי במצעד Billboard Social 50, הדירוג הגבוה ביותר להופעת בכורה מאז XXXTentacion ביוני 2018.
WayV הוציאו לאור את המיני-אלבום הראשון שלהם Take Off, עם סינגל ראשי באותו שם ב-9 במאי.
המיני-אלבום הגיע למקום השביעי במצעד האלבומים העולמי של בילבורד והגיע למקום הראשון במצעד האלבומים של iTunes ב-30 מדינות.
ב־29 באוקטובר, WayV הוציאו לאור את המיני־אלבום השני שלהם, Take Over the Moon, עם שיר הנושא "Moonwalk".
האלבום נכנס לראשונה למצעד Billboard Heatseekers Albums במקום ה־24, ולמצעד האלבומים הקוריאני Gaon במקום ה־5. ב־30 באוקטובר הופיעו לראשונה בקוריאה בתוכנית Show Champion של MBC Music.
ב־5 בנובמבר שחררו גרסה באנגלית לשיר "Love Talk", שהגיעה למקום השלישי במצעד Billboard World Digital Song Sales ולמקום השני במצעד המכירות הדיגיטליות השבועי של QQ Music.
הגרסה המחודשת של האלבום, Take Over the Moon: Sequel, יצאה ב־2020 וכללה את "Love Talk" באנגלית, לאחר מכן, הלהקה יצאה לסיבוב הופעות וקידום בסין, דרום קוריאה ותאילנד.
בשנת 2020, WayV הייתה הלהקה השנייה מ-SM אנטרטיינמנט שקיימה קונצרט מקוון לייב, כחלק מסדרת ההופעות Beyond LIVE , הסדרה הראשונה בעולם שהוקדשה לקונצרטים אונליין, ביוזמת SM ו־Naver.
הקונצרט, שנקרא WayV – Beyond the Vision, היה הראשון של הלהקה והתקיים ב־3 במאי.
הלהקה ביצעה שירים מאלבומיה הקודמים, וכן מאשאפ של "Turn Back Time" ו-"Bad Alive", שני שירים מתוך אלבום האולפן הראשון שלהם, Awaken the World, שיצא כחמישה שבועות לאחר מכן, ב־9 ביוני 2020.
עם יציאת האלבום WayV הצליחו להגיע למקום השלישי במצעד UNI של Tencent Music ובמצעד האלבומים של Gaon.
זה היה גם האלבום הראשון שלהם שנכנס למצעדים ביפן, והופיע במצעדי Billboard Japan Hot Albums ו-Oricon Weekly Albums.
לאחר מכן הוציאה הלהקה גרסה קוריאנית דיגיטלית לשיר "Turn Back Time".
בנוסף, ב-29 ביולי יצאה גרסה אנגלית לסינגל "Bad Alive" שהגיעה למקום הראשון במצעד היומי של QQ Music וקיבלה הסמכת זהב תוך מספר שעות.
השיר הגיע למקום השישי במצעד השבועי של הפלטפורמה.
WayV השתתפו בפרויקט NCT 2020 של אנסיטי, שכלל חברים מ-WayV, יחידות משנה אחרות של NCT, ושני חברים חדשים.
במסגרת הפרויקט כלל חברי NCT הוציאו אלבום משותף המחולק לשני חלקים, כאשר NCT 2020 Resonance Pt.
2 בנובמבר, מה שסימן את הקידום הרשמי הראשון של WayV כיחידת משנה של NCT וכן את ההצטרפות הרשמית של שיאוג'ון, הנדרי ויאנגיאנג ל-WayV .NCT הקליטו את השיר "Nectar" עבור האלבום, שהגיע למקום ה-12 במצעד UNI.
בנוסף, חברי הלהקה לוקאס ושיאו-ג'ון השתתפו בקידום הסינגל המוביל של האלבום "Make a Wish (Birthday Song)".
ב-10 במרץ 2021, WayV הוציאו לאור את המיני-אלבום השלישי שלהם Kick Back, עם שיר הנושא באותו שם.
האלבום היה לאלבום הראשון של WayV שהגיע למקום הראשון במצעד Gaon, וזכה בתעודת פלטינה על מכירה של מעל 250,000 עותקים בדרום קוריאה.
ב-23 ביוני, הלהקה שחררה את השיר "Everytime" כחלק מפסקול הדרמה הסינית Falling Into Your Smile.
חברי WayV השתתפו בקידום אלבום האולפן השלישי של NCT, בשם Universe, שיצא ב-14 בדצמבר 2021. יאנגיאנג ושיאוג'ון לקחו חלק בקידום שיר הנושא "Universe (Let's Play Ball)", והלהקה הקליטה את השיר "Miracle" לאלבום.
לוקאס ווינווין לא השתתפו באלבום, לוקאס בעקבות השעייתו לאחר שערוריית בגידה וגזלייטינג, ווינווין בשל פתיחת סטודיו אישי בסין.
WayV הודיעו על יציאת המיני-אלבום הרביעי שלהם, Phantom, ב-9 בדצמבר 2022. מאוחר יותר, הלהקה דחתה את יציאתו ל-28 בדצמבר בעקבות מותו של נשיא סין לשעבר, ג'יאנג זמין.
Phantom, שיצא כמעט שנתיים לאחר המיני-אלבום הקודם שלהם, מסמן את יציאת האלבום הראשון של הלהקה כשישייה.
ב-1 בנובמבר 2023 WayV הוציאו לאור את אלבום האולפן השני שלהם, On My Youth, שזיכה את הלהקה במעמד פלטינה שני לאחר Kick Back.
לאחר מכן יצאו WayV לסיבוב הופעות בשש ערים בסין במהלך החודש.
ב-3 ביוני 2024, WayV הוציאו לאור את המיני-אלבום החמישי שלהם, Give Me That, יחד עם הסינגל המוביל באותו שם.
ווינווין לא לקח חלק באלבום ובקידומו כתוצאה מבעיות בלו"ז.
שמונה ימים לאחר יציאת המיני-אלבום, זכתה הלהקה בזכייה הראשונה שלה בתוכנית המוזיקה, The Show של SBS M.
Wayv ערכו את הופעת הבכורה שלהם ביפנית עם יציאת המיני-אלבום היפני הראשון שלהם, The Highest, ב-8 באוגוסט 2024. הלהקה גם יצאה לסיבוב הופעות ראשון שלה ביפן, ששמו 2024 WayV Concert "On the Way".
ב-28 באוקטובר 2024, SM אנטרטיינמנט הודיעה ש־WayV יוציאו את המיני-אלבום השלישי שלהם לשנה זו, Frequency, ב-25 בנובמבר.
האלבום יצא יחד עם הסינגל המוביל באותו שם, גם בקוריאנית וגם במנדרינית.
וינווין לא השתתף בפרויקט שוב, עקב התנגשות בלוחות זמנים.
ביוני 2021, SM אנטרטיינמנט הקימה את יחידת המשנה הראשונה של WayV, בשם WayV-Kun & Xiaojun, שהופיעה לראשונה עם סינגל פופ-בלדה בשם "Back to You".
ב-17 באוגוסט, יחידת המשנה השנייה, WayV-Ten & Yangyang, הופיעה עם סינגל היפ-הופ בשם "Low Low".
יחידת משנה שלישית, WayV-Lucas & Hendery, הייתה אמורה להופיע עם הסינגל הדיגיטלי "Jalapeño" ב-25 באוגוסט, אך הפרויקט בוטל בעקבות שערורייה שקשורה לחייו האישיים של לוקאס.
We Die Young (תרגום מילולי לעברית: אנחנו מתים צעירים) הוא סינגל / מיני-אלבום של להקת הגראנג' אליס אין צ'יינס.
שני השירים הראשונים הופיעו באלבום Facelift.
ג'רי קאנטרל סיפר שכתב את השיר "We Die Young" לאחר שנסע באוטובוס דרך שכונת עוני, שבה ראה ילדים בני 9–10 הנושאים ביפרים וטלפונים סלולריים וסוחרים בסמים.
"We Are the Champions" (בעברית: "אנחנו האלופים") היא בלדת רוק של להקת הרוק הבריטית קווין, מתוך אלבומה השישי News of the World.
את השיר כתב סולן הלהקה פרדי מרקיורי, והוא זכה לפרסום רב ולהצלחה במצעדי המוזיקה של מדינות רבות ברחבי העולם.
השיר מושמע בתור המנון מנצחים בתחרויות ספורט שונות.
מרקיורי אמר בראיון בשנת 1978:
את השיר ניגנו חברי להקת קווין כאשר מרקיורי על הפסנתר, רוג'ר טיילור על התופים, ג'ון דיקון על גיטרת הבס ובריאן מיי על הגיטרה החשמלית.
מאחר שהקול העיקרי בשיר הוא תובעני במיוחד ודורש שירה באוקטבה גבוהה, נהג טיילור לשיר קטעים מסוימים בהופעות חיות.
בצדו השני של הסינגל נמצא השיר "We Will Rock You", שזכה אף הוא להצלחה מרובה.
תחנות רדיו אמריקאיות נהגו להשמיע את שני השירים ברצף.
לכן, חברת התקליטים האמריקאית של קווין הפיצה את שני השירים בתור שני צדי א'.
הביצוע הזכור ביותר של השיר הוא במופע לייב אייד, שם ניגנו אותו אחרי השיר We Will Rock You, וגם זכה לביצוע של לייזה מינלי בסיום המופע לזכרו של פרדי מרקיורי ב-1992.
לשיר גרסאות כיסוי רבות, כמו גם השמעות רבות בסרטים ובסדרות טלוויזיה.
בשנת 2004 הוציאה להקת הרוק הגרמנית סקורפיונז יחד עם מיכאל קלייטמן, גרסת כיסוי בשם "You Are the Champion".
גרסה מיוחדת זו הוקלטה לכבוד זכייתו של מיכאל שומאכר באליפות הפורמולה 1 השביעית שלו.
השיר הגיע למקום ה-92 במצעד הסינגלים הגרמני.
"We Are the World" הוא שיר צדקה שהוקלט על ידי להקת העל USA for Africa, למען נפגעי הבצורת באתיופיה, בשנת 1985. השיר נכתב על ידי מייקל ג'קסון וליונל ריצ'י והופק על ידי קווינסי ג'ונס ומייקל אומרטיאן.
השיר הפך ללהיט וזכה להצלחה מסחרית.
הוא נמכר בלמעלה מ-20 מיליון עותקים ברחבי העולם והוא השיר השביעי הנמכר ביותר בכל הזמנים, וכן השיר השלישי הנמכר ביותר בכל הזמנים בארצות הברית.
מאז צאתו, בזכות מכירות השיר, האירועים והמוצרים שסביבו, גויסו כ-63 מיליון דולר לסיוע לאפריקה (הסכום גבוה בהרבה בהמרה למונחים של היום).
ההשראה ליוזמה הייתה הקלטה דומה של להקת על שהורכבה מאמנים בריטים ואירים, הבאנד אייד, אשר הקליטה שנה קודם לכן את Do They Know It's Christmas?
("האם הם יודעים שזהו חג המולד?").
היוזם העיקרי היה הארי בלפונטה.
בין הזמרים המפורסמים שהקליטו את קולם לשיר ניתן למנות את סטיבי וונדר, ברוס ספרינגסטין, פול סיימון, טינה טרנר, סינדי לאופר, מייקל ג'קסון, דיאנה רוס, בוב דילן, ריי צ'ארלס, סטיב פרי, דריל הול וג'ון אוטס, ליונל ריצ'י, בילי ג'ואל וקני רוג'רס, ג'יימס אינגראם, אל ג'ארו ולינדזי בקינגהאם.
השיר זכה בשלושה פרסי גראמי בקטגוריות שיר השנה (כותבים), הקלטת השנה וביצוע הפופ הטוב ביותר להרכב שאינו להקה.
בשנת 2024 הופק סרט בשם "הלילה הגדול של הפופ" שעוסק בתהליך יצירת השיר.
בשנת 2010, למעלה מ-75 אמנים אמריקאיים השתתפו בגרסה מחודשת לשיר שנקראה "We Are The World 25 For Haiti".
הקלטת השיר תוכננה לתאריך ה-28 בינואר 2010 לציון יום השנה ה-25 להקלטת השיר המקורי, אך בעקבות רעידת האדמה בהאיטי נדחתה הקלטת השיר והוא הוקלט לבסוף ב-1 בפברואר, בערב טקס פרסי גראמי.
השיר הוצג לראשונה בטקס הפתיחה של אולימפיאדת החורף בוונקובר וההכנסות ממנו יועדו לשיקום האיטי לאחר רעידת אדמה.
בפזמון הראשון של הגרסה החדשה נכלל קטע מהווידאו קליפ המקורי בו שר מייקל ג'קסון, 25 שנה לפני כן.
באותו הזמן יצאה גרסה מחודשת לשיר בשפה הספרדית שנקראה "Somos El Mundo 25 Por Haiti".
הקלטת השיר התקיימה ב-19 בפברואר 2010, ויציאתה הרשמית הייתה ב-1 במרץ, באותה השנה.
בדומה לגרסה בשפה האנגלית, ההכנסות ממנו יועדו לשיקום האיטי לאחר רעידת אדמה שפקדה שם את המקום.
בין האמנים שהשתתפו בגרסה הלטינית ניתן למצוא את שאקירה, טליה, חואנס, גלוריה אסטפן, דדי יאנקי, טאבו, פיטבול, ניקי ג'אם, פאולינה רוביו, צ'איאן, לואיס מיגל, דייוויד ארצ'ולטה, לואיס פונסי, בלינדה, חוזה פליסיאנו, ריקי מרטין ועוד.
מנצחי השיר היו אמיליו וגלוריה אסטפן וקווינסי ג'ונס.
We Care a Lot ("אכפת לנו מאוד") הוא אלבומם הראשון של להקת פיית' נו מור.
האלבום לא היה מוכר לכשיצא לראשונה, עיקר פרסומו הגיע רק לאחר יציאתו בשנית כעשור לאחר מכן.
השיר הפותח את האלבום הפך לסינגל המוצלח ביותר שלהם, שהיווה סאטירה על ארגוני צדקה שונים כלייב אייד ובמיוחד על השיר "We Are the World".
גרסה נוספת לשיר "As the Worm Turns" הוקלטה מחדש עם מייק פאטון ושוחררה כבי-סייד בתקופת האלבום Angel Dust.
"We Care a Lot" (מילים: מוזלי; לחן: גולד/בוטום)
"The Jungle" (מילים: מוזלי; לחן: בוטום/גולד/בורדין)
"Mark Bowen" (מילים: גולד/מוזלי; לחן: גולד/בורדין)
"Why Do You Bother" (מילים: מוזלי; לחן: גולד/בורדין/בוטום)
"As the Worm Turns" (מילים: מוזלי; לחן: בוטום/גולד/מוזלי)
"Arabian Disco" (מילים: מוזלי; לחן: גולד)
"New Beginnings" (מילים ולחן: מוזלי)
We Can't Dance הוא האלבום הארבעה עשר של להקת ג'נסיס, אשר יצא לאור בנובמבר 1991. זהו האלבום האחרון שבו השתתף הזמר/מתופף, פיל קולינס.
האלבום יצא לאור כאלבום עם דיסק אחד על CD וקלטות וכאלבום כפול על תקליט ויניל.
האלבום הגיע למקום הראשון במצעד האלבומים הבריטי במשך 61 שבועות.
האלבום כולל בין היתר את הלהיטים No Son of Mine ו-I Can't Dance.
השיר Since I Lost You נכתב לזכרו של קונור, בנו של אריק קלפטון, אשר נהרג כתוצאה מנפילה מחלון דירתו.
עטיפת האלבום צוירה על ידי חברת Felicity Roma Bowers אשר ציירה את עטיפת האלבום השמיני של הלהקה, Wind & Wuthering.
הריקוד המופיע בקליפ השיר I Can't Dance ובהופעות החיות של הלהקה מתקשר אל בית הספר למשחק ואומניות שסולן הלהקה פיל קולינס למד בו, כאשר בשיעורי הריקוד מספר נערים חסרי אקורדינציה אשר ניסו לרקוד לא יכלו להזיז את רגלם מבלי להזיז את זרועותיהם באותו הזמן לאותו הכיוון.
פיל קולינס - שירה, תופים
טוני בנקס - קלידים, שירה
מייק ראת'רפורד - גיטרת בס, גיטרה, שירה
השיר ה-11 באלבום, Since I Lost You (מאז שאיבדתי אותך), הוא השיר הקצר השני באלבום.
הראשון הוא I Can't Dance אשר אורכו הוא 8 שניות פחות.
"Since I Lost You" הוא לא שיר על חברות שנגמרה.
השיר נכתב לחברו של המתופף פיל קולינס, הזמר אריק קלפטון.
ב-20 במרץ 1991 קונור, בנו בן הארבע של קלפטון, נפל אל מותו מחלון קומה 53, בבניין רב קומות בעיר ניו יורק, מתוך דירתה של חברה של אמו.
קולינס ניגן לקלפטון את השיר לפני שהשיר נכנס לאלבום.
באותו הזמן, קלפטון ניגן לקולינס את שירו המפורסם שנכתב לבנו, Tears in Heaven.
מייקל ראת'רפורד - גיטרה בס, גיטרה, שירה
We Are Young (בעברית: 'אנחנו צעירים') הוא שיר של הלהקה פאן.
השיר יצא לאור ב-20 בספטמבר 2011 כסינגל הראשון מאלבום האולפן השני של הלהקה, "Some Nights".
הקליפ לשיר צולם באולם הקונצרטים "David Sukonick" שבלוס אנג'לס.
בקליפ מופיעה הלהקה בבר בו פורצות מהומות רבות.
חלק גדול מהסצנות בקליפ משודרות בהילוך איטי.
בקליפ מופיעה רייצ'ל אנטונוף, אחותו של גיטריסט הלהקה, ג'ק אנטונוף.
השיר הגיע לפסגות מצעדים רבים, בהם אוסטרליה, קנדה, אירופה, ישראל, ארצות הברית ואנגליה, וזכה בשנת 2013 בפרס גראמי לשיר הטוב ביותר של השנה בטקס פרסי גראמי ה-55.
לאחר שפורסמה גרסת כיסוי לשיר על ידי Glee, הייתה עלייה של 1,650 אחוזים במכירות של השיר, מ-3,000 ל-49,000 עותקים.
בבריטניה מכר השיר יותר ממיליון עותקים.
בפברואר 2011 נפגש סולן הלהקה, נייט רוס, עם המפיק ג'ף באסקר בניו יורק.
באסקר הגיע לפגישה לאחר יום ארוך בו עבד עם ביונסה, והחליט להקציב לרוס 10 דקות.
השניים קבעו שתי פגישות לפני כן, אך שתיהן בוטלו.
רצונו של רוס למזג קצבי היפ הופ ואפקטים אלקטרוניים עם פופ רוק הרשימו את באסקר, שהחליט להזמין את רוס לחדרו במלון ולהשמיע לו כמה מהשירים עליהם עבד עם ביונסה.
באותו זמן שר רוס לבאסקר את פזמון השיר "We Are Young".
באסקר התלהב מהשיר וזימן את הלהקה לעבוד על השיר באולפן.
יום לאחר מכן נפגשו רוס ובאסקר באולפן הקלטות בניו יורק והקליטו גרסה הקרובה לגרסה הסופית של השיר.
הלהקה הזמינה את ג'אנל מונה, דרך באסקר, להשתתף בשיר כזמרת אורחת.
לאחר ששמעה מונה את השיר היא התלהבה ממנו והקליטה את חלקה בבריסטול שבאנגליה.
גיטריסט הלהקה, ג'ק אנטונוף, תיאר את השיר כצליל המדויק אליו שאפו חברי הלהקה להגיע במהלך הפקת האלבום Some Nights.
ארגוןרשימהמיקוםמקורבילבורד500 שירי הפופ של כל הזמנים276
אורך הקליפ הוא כ-4 דקות ובמהלכו מופיעה הלהקה בבר בו פורצות מהומות רבות.