tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בתזמורת סימפונית שבה ארבע קרנות, הכתיבה לקרנות בדרך כלל מתחלקת לקרן 1 וקרן 3 המנגנות את הצלילים הגבוהים, וקרן 2 וקרן 4 המנגנות את הצלילים הנמוכים.
בעבר הייתה לכל סולם קרן והיו כותבים לה בצלילים העיליים בלבד על הסולם, כלומר אם היצירה הייתה כתובה בסולם דו מז'ור, אזי הייתה קרן בדו, ואם היצירה הייתה כתובה בסול מינור, אז הייתה קרן בסי במול (הסולם המז'ורי המקביל), ולכן צלילי הקרן היו מוגבלים בעבר.
בתזמורות כיום נפוצה הקרן הכפולה, אשר בנויה מקרן בפה בשילוב עם קרן בסי במול.
בסביבות שנת 1100 לספירה החלו לייצר קרנות ממתכת, המכונות כיום קרנות טבעיות.
לקרנות אלו אין שסתומים, ואת הצלילים שהן מפיקות ניתן לשנות על ידי מתיחה והרפיה של השפתיים, שינוי לחץ האוויר, ועל ידי מיקום היד בתנוחות שונות בתוך הפעמון של הקרן.
הנגינה בקרן הטבעית, שהיא בעקרון צינור אוויר בעל אורך קבוע, מתבצעת על ידי ניווט בין שלביה השונים של סדרת הצלילים הטבעיים (אוברטונים).
מאחר שאורכו של כל צינור הוא קבוע, לכל קרן טבעית יש צליל בסיס יחיד שגובה כל־אחד מצלילי הסדרה האחרים מתייחס אליו ביחס קבוע.
לא ניתן לנגן בקרן טבעית את כל הצלילים הכרומטיים, המהווים את אבני הבניין של המוזיקה המערבית.
הנגינה בקרן הטבעית הייתה קשה מאוד משום שדרשה מהנגן מיומנות רבה, הן בשימוש בשפתיים והן ביד ימין, איתה "סתַם" ו"פתח" את פתח הפעמון כדי להפיק את הצלילים הכרומטיים שאינם משלבי הסדרה הטבעית.
בגלל קשיים אלו שופרה הקרן באופנים שונים, ובעיקר נוספו לה שסתומים.
על מנת לנגן בסולמות שונים, היה נגן הקרן מחזיק ברשותו צינורות באורכים שונים, שכל אחד מהם שינה במעט את גובה הצלילים שהפיקה הקרן ובכך התאים אותה לסולם המבוקש.
לדוגמה, ליצירות שנכתבו בסולם מי מז'ור נכתבו התווים לקרן במי.
לפני תחילת הנגינה היה הנגן מרכיב על הקרן את הצינור המסומן לו כמתאים לסולם מי.
מכיוון שהקרן הייתה מכוונת בדיוק לסולם היצירה, ממילא לא היה צורך בסימני היתק בתחילת התווים שיורו על סולם היצירה.
נוהג זה השתרש עד היום, כך שאף על פי שכבר ניתן לנגן בקרן כל סולם בקלות באמצעות השסתומים, סימני ההיתק מסומנים על יד התווים בלבד ואין סימני היתק לסולם של היצירה בכללה.
עד המאה ה-20, התווים לקרן במפתח פה נכתבו נמוכים באוקטבה ממה שהם היו מנוגנים.
כלומר, נגן הקרן היה מנגן את התו אוקטבה גבוה יותר מהכתוב.
בשל מוגבלות הקרנות הטבעיות, פותחה קרן השסתומים בסביבות שנת 1815 על ידי הגרמני היינריך שטולצל.
בקרן זו ניתן להאריך את אורך הצינור ולהנמיך את הצליל על ידי לחיצה פשוטה על לחצן, במקום להרכיב צינורות נוספים בכל פעם כפי שנעשה עד אז.
כעת, נגינת סולמות כרומטיים הפכה אפשרית, וחופש הכתיבה של המלחין גדל.
בתחילה, קרנות השסתומים לא היו פופולריות במיוחד מכיוון שהצליל שלהן היה שונה מן הצליל של הקרן הטבעית והנגנים שכבר היו רגילים לנגן בקרן הטבעית לא התרגלו לשינוי, אך עם הזמן קרנות אלה השתכללו ותוך כמה עשרות שנים מהמצאתה של קרן השסתומים הנגנים החלו להעריך את השיפורים הטכניים שהיא הציעה.
מכיוון שבקרן השסתומים הרגילה ניתן לבצע מנעד כללי מצומצם, שילבו אדמונד גומפרט ופריץ קרוספה קרנות שסתומים בשני סולמות, קרן בפָה וקרן בסי במול לקראת סוף המאה ה־19. השילוב איפשר לנגן צלילים במנעד רחב יותר מאשר בכל אחת מן הקרנות לחוד.
ההחלפה בין הקרנות נעשית על ידי לחיצה על לחצן נוסף (באגודל).
לחיצה על הלחצן מעבירה את האוויר מצינורות הקרן בפָה לצינורות הקרן בסי במול.
צינורות הקרן בסי במול קצרים מצינורות הקרן בפה וכך גדל מנעדו של הכלי.
לקראת שנות ה־60 של המאה ה־20, פותחה הקרן המשולשת, על ידי ריצ'רד מריוות'ר.
הקרן המשולשת היא בעלת חמישה לחצנים; אחד בקמיצה, אחד באמה, אחד באצבע, ושניים באגודל.
הקרן המשולשת משלבת את האלמנטים של הקרן הכפולה ושל קרן הפָה הגבוה (פה אלט).
בעזרת קרן ה־F אלט ניתן לנגן צלילים גבוהים יותר מאשר בעזרת קרן ה־F או קרן ה־♭B.
בניגוד לאחיותיה ממשפחת כלי הנשיפה, קרן היער נפוצה כמעט רק במוזיקה קלאסית.
בשנים האחרונות, החלו לנגן בקרן גם במוזיקת ג'אז כיחידים ובביג בנד.
בהרכבים, קרן היער נמצאת בשתי החמישיות הנפוצות - חמישיית כלי עץ, וחמישיית כלי מתכת.
קרן מור-נוי (נולדה ב-18 במרץ 1964) היא שחקנית, פרזנטורית וקומיקאית ישראלית, זוכת שני פרסי התיאטרון הישראלי, פרס מסך הזהב ופרס האקדמיה הישראלית לטלוויזיה.
נולדה בשם קרן מורנו בבת ים, לעוזי, איש צבא קבע, ולזהבה, עובדת סוציאלית וקצינת מבחן למבוגרים.
בילדותה, הוריה עברתו את שם משפחתם למור.
היא גדלה בבת ים ולאחר מכן בבסיס רמת דוד והתחנכה ברמת השרון והיא בוגרת תיכון רוטברג רמת השרון.
במקביל לשירותה הצבאי, למדה משחק בסטודיו למשחק ניסן נתיב.
מור פרצה לראשונה לתודעה הציבורית בשנת 1987, כשגילמה את מגי ויינברג בסרטו של ינקול גולדווסר "אבא גנוב" לצד יהודה בארקן.
ב-1989 גילמה את פאניה בסרטו של עמוס גיתאי "ברלין ירושלים".
ב-1990 גילמה את שמרית בסרטו זוכה פרס אופיר של שבי גביזון "שורו" לצד משה איבגי.
ב-1992 שיחקה ב"מרק עוף" של סיון ארבל לצד חגית דסברג.
בסרט "כבלים" לצד אריק איינשטיין ומוני מושונוב, ובסרטו של יעוד לבנון "קופסה שחורה".
פריצתה הגדולה בתחום הקומי-סאטירי, הייתה במשחקה ב"העולם הערב" וב"זהו זה!", והגיעה לשיאה בשנת 1993 כשנבחרה, לצד שי אביבי, דב נבון, רמי הויברגר ומנשה נוי, להשתתף בסדרת המערכונים "החמישייה הקאמרית".
מור השתתפה לצד חבריה לתוכנית, בסרט "כלבים לא נובחים בירוק" בשנת 1996.
ב-1997 שיחקה בסרטו של מנשה נוי "פתיחה 1812" לצד עמי סמולרצ'יק וב"ביפ" לצד דפנה רכטר.
ב-1998 שיחקה בסרטו של עמוס גיתאי "יום יום" לצד חנה מרון ודלית קהן.
ב-1999 הופיעה בסרט הטלוויזיה של מנשה נוי "בטרנד".
בשנת 2000 החלה לשחק בסדרת הטלוויזיה הדרמטית "הבורגנים" לצד חבריה לחמישייה הקאמרית.
במהלך השתתפותה בסדרה, שיחקה מור ב"בכורה" לצד דן תורן ובפרויקט הבינלאומי של סרטים המתארים את פיגועי 11 בספטמבר לצד מנשה נוי בבימויו של עמוס גיתאי.
ב-2003 שיחקה מור בסרטו של עמוס גיתאי "עלילה" לצד יעל אבקסיס וחנה לסלאו.
ב-2004 בסרטו של יוסף פיצ'חדזה "שנת אפס" לצד שרה אדלר ודני גבע.
באותה שנה החלה להשתתף בסדרת המערכונים "קצרים" לצד מוני מושונוב, ריקי בליך, שמוליק לוי ויובל סגל.
ב-2005 השתתפה בסרטה של ג'ולי שלז "מוכרחים להיות שמח" לצד טל פרידמן וסיגלית פוקס.
ב-2006 שיחקה לצד רונית אלקבץ ומנשה נוי ב"פרשת השבוע".
בשנת 2008 שיחקה מור בסרטם של שלומי ורונית אלקבץ, "שבעה".
באותה השנה שיחקה בסדרה "פאפאדיזי" לצד מנשה נוי ומוני מושונוב ב-yes.
בשנת 2011 שיחקה בסדרה "השנים הכי יפות" בערוץ 2. בשנה זו הגישה את הסדרה התיעודית "צו האופנה" ששודרה בערוץ 1.
בשנת 2012–2016 שודרה הסדרה הקומית "יום האם" בערוץ 2, בכיכובה של מור בתפקיד הראשי.
בנובמבר 2014 החלה להשתתף בתוכנית הבידור "הכל הולך" של "רשת" בערוץ 2. באותה השנה, השתתפה בקליפ השיר "Everybody Needs a Man" של עופר ניסים ומאיה סימנטוב.
במאי 2018 עלתה לאוויר בערוץ כאן 11 סדרה בכיכובה "הפסיכולוגית", שהייתה גרסה ישראלית לסדרת האינטרנט של ליסה קודרו, "Web Therapy" .
בפברואר 2018 עלתה לאוויר בערוץ כאן 11 הסדרה "קופה ראשית", בה מגלמת מור את דמותה של הקופאית כוכבה שביט.
הסדרה הייתה מועמדת לזכייה בפרס אמי הבין-לאומי בקטגוריית "סדרת הקומדיה הטובה ביותר" של שנת 2019 אך לא זכתה.
מור חזרה לתפקידה בסדרה למשך 5 עונות בה, עד שנת 2025, ומתוכננת להשתתף בתפקיד ראשי בסרט "קופה ראשית: הסרט", שצפוי לעלות לאקרנים בשנת 2026.
בשנת 2025 השתתפה בעונה השלישית של הסדרה "שבאבניקים" בתור חנה, אמם של לייזר ודבורה בראון.
מור שיחקה בהצגות תיאטרון: בתיאטרון חיפה שיחקה ב"סינדרום ירושלים" (1988), "נישואי פיגארו" (1988) ו"מרד המתים" (1989); השתתפה בטרטיף" (1989) בהבימה; שיחקה ב"טיטאניה" וב"חלום ליל קיץ" בתיאטרון צוותא; ב"הזוג המוזר" (1991), ב"בוז לירח" (1990) וב"שחור היה הלילה" בתיאטרון בית ליסין וכן שחקה ב"מירנדולינה" וב"אחים לנשק" (1991) בתיאטרון באר שבע.
בדצמבר 2015 החלה להשתתף בהצגה של מייק ברטלט "רילוקיישן" לצד יובל שרף.
בשנת 2019 שיחקה בשנת במחזה "מיזרי".
בשנת 2022 גילמה את יוקסטה ב"אדיפוס" בתיאטרון הקאמרי.
בשנים 2005–2021 הובילה מור את הקמפיינים של חברת כרטיסי האשראי הישראלית לאומי קארד, תחילה לצד השחקן יובל סגל ולאחר מכן גם לצד הקומיקאי שחר חסון.
משנת 2022 מובילה את הקמפיין של מור בית השקעות.
משנת 2025 מובילה את הקמפיין של קופת חולים לאומית.
מור נשואה לשחקן ולקומיקאי מנשה נוי, אותו הכירה בתחילת צילומי "החמישייה הקאמרית", והשניים נשאו כשלושה חודשים לאחר היכרותם.
בעת המחאה החברתית בישראל ב-2011 הביעה מור תמיכה במוחים, ועמדה לצד בעלה השחקן מנשה נוי ושאר חברי "החמישייה הקאמרית", בחזית של אמנים שגילו הזדהות פומבית ופעילה עם רוח המחאה.
כלבים לא נובחים בירוק – 1996
מוכרחים להיות שמח – 2005
המועדון לספרות יפה של הגברת ינקלובה – 2018
מי שמע על חווה ונאווה – 2022
חומוס FULL טריילר – 2022
פרס התיאטרון הישראלי על משחק נשי (1995)
פרס תא המבקרים בפסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה (1996)
פרס מסך הזהב על משחק דרמטי נשי ב"החמישייה הקאמרית" (2002)
פרס מיוחד על משחקה ב"חברות הכי טובות" (2002)
פרס התיאטרון על משחק נשי מצטיין ב"אישה, בעל, בית" (2004)
פרס רוזנבלום לאמנויות הבמה בקטגוריה אמנים ויוצרים מצטיינים (2016)
קרן מוזילה היא מוסד ללא כוונת רווח שמטרתו לתמוך בפרויקט הקוד הפתוח מוזילה.
הקרן מפעילה את התשתיות הנדרשות לפיתוח הפרויקט, מכתיבה את מדיניות הפיקוח עליו ומגנה על מיני קניין רוחני הקשור בו לרבות סימניו המסחריים.
משרדי הקרן נמצאים בעיר מאונטיין וויו שבעמק הסיליקון, קליפורניה.
בשנת 1998 החליטה חברת "נטסקייפ", שפיתחה את הדפדפן הנפוץ הראשון Netscape Navigator, לשחרר את קוד המקור של הדפדפן.
על ידי הפיכת הקוד לחופשי לציבור המתכנתים, קיוו בנטסקייפ לפתח במהירות גרסאות חדשות, שיתחרו באינטרנט אקספלורר של מיקרוסופט.
הפרויקט קיבל את השם מוזילה, ועסק בפיתוח חבילת היישומים בשם "Mozilla Application Suite".
ב-1999, רכשה חברת "AOL" רכשה את "נטסקייפ", אך האקספלורר תפס כבר נתח של קרוב ל-60% מהשוק, לעומת נטסקייפ עם כ-40%.
ב-2002 האקספלורר זכה כבר לנתח של כ-90% מהשוק.
באפריל 2002 הכריזה הקבוצה שניהלה את מוזילה על השקת דפדפן קוד פתוח במטרה להתחרות במיקרוסופט (שקיבל בהמשך את השם "פיירפוקס").
אולם שנה אחר כך AOL החליטה להפסיק לתמוך בפרויקט.
קרן מוזילה הושקה ב-15 ביולי 2003, כדי להבטיח שהפרויקט יוכל לשרוד ללא תמיכת חברת AOL.
עם זאת AOL סייעה ביצירה הראשונית של קרן מוזילה, העברת חומרה וקניין רוחני לארגון, העסיקה צוות של שלושה אנשים בשלושת החודשים הראשונים לקיומה כדי לסייע במעבר, ותרמה 2 מיליון דולר לקרן במשך שנתיים.
במקביל השיקה AOL גרסה חדשה של הדפדפן שלה "נטסקייפ 7" שהיה לו קוד משותף עם "מוזילה 1.0", ב-2007 הושקה גרסה נוספת של נטסקייפ אך AOL ביטלה את הפרויקט לאחר זמן קצר.
בינואר 2004 השיקה מוזילה גרסה חדשה של הדפדפן שלה, עם תמיכה בעברית, אך בשלב זה נתח השוק שלו היה מיזערי.
בנובמבר 2004 הושק דפדפן האינטרנט "פיירפוקס", המבוסס על הדפדפן של חבילת היישומים "Mozilla Application Suite".
פיירפוקס הפך למוקד המאמצים של מפתחי מוזילה (יחד עם לקוח הדואר האלקטרוני "Thunderbird"), והוא החליף את חבילת היישומים ה־"Mozilla Application Suite" כמוצר המרכזי של הקרן במרץ 2005. באותה עת גם נחתם הסכם עם חברת גוגל, לפיו מנוע החיפוש שלה הוגדר כברירת מחדל בדפדפן "פיירפוקס" תמורת אחוז מהכנסות הפרסום שלה.
בשנה הראשונה להסכם הגיעו ההכנסות ל-52.9 מיליון דולר.
ב-3 באוגוסט 2005 הודיעה קרן מוזילה על הקמת תאגיד מוזילה , המתואר כ"חברה בת חייבת במס המשרתת את מטרותיה לתועלת הציבור ללא מטרות רווח של חברת האם שלה, קרן מוזילה, ושתהיה אחראית לפיתוח מוצרים, שיווק והפצה של מוצרי מוזילה".
תאגיד מוזילה מטפל גם בקשרים עם עסקים, שרבים מהם מייצרים הכנסה.
בניגוד לקרן מוזילה, תאגיד מוזילה הוא ישות משלמת מס, מה שמעניק לה חופש גדול יותר בפעילויות העסקיות שהיא יכולה לבצע.
בשנת 2010 הגיעה נתח השוק של דפדפן הפיירפוקס של מוזילה ברחבי העולם לשיא של כ-30%.
בשנת 2011 הסתיים החוזה עם גוגל והיה חשש שהקרן תאלץ להיסגר.
במקביל נחתם הסכם עם מנוע בינג של מיקרוסופט
בשנת 2012 השיקה הקרן את Firefox OS פרויקט לפיתוח מערכת הפעלה מבוססת קוד פתוח אשר פותחה לטלפונים חכמים, טלוויזיות חכמות וטאבלטים, במטרה להתחרות הדואופול של אפל וגוגל בתחום, ולאפשר שיווק מכשירי טלפון חכם במחיר זול יחסית.
בנוסף השיקה חנות אפליקציות למכשירי אנדרואיד.
אך הפרויקט נסגר לאחר כשלוש שנים.
בשנת 2014 הודיעה הקרן על הסכם עם חברת יאהו, לפיו Yahoo Search יהיה מנוע החיפוש של פיירפוקס בארצות הברית.
אלא שההסכם הסתיים הרבה לפני תום החוזה, בדצמבר 2017, ומוזילה הטמיעה שוב את מנוע החיפוש של גוגל כברירת המחדל בדפדפן פיירפוקס.
זאת בטענה שיאהו לא עמדה בסטנדרטים של איכות החיפוש שהובטחו לה בזמן חתימת ההסכם.
נתח השוק של פיירפוקס ירד באותה עת לכ-13% ואילו זה של גוגל כרום היה כמעט 59%.
בשנת 2020 חתמה הקרן על הסכם חדש עם גוגל למשך שלוש שנים לפיו תקבל 450 מיליון דולר בשנה.
בישראל פועלת קהילה של מפתחים התומכים בפיתוח מוצרי מוזילה, בעיקר בתרגום הממשק לעברית.
כך לדוגמה תוכנת דואר האלקטרוני מוזילה ת'נדרבירד הייתה זמינה בעברית עם השקתה בדצמבר 2004.
ביוני 2011 יו"ר קרן מוזילה ביקרה בישראל והשתתפה בוועידת הנשיא בירושלים.
קרן אור לייבוביץ' (נולדה ב-25 ביוני 1973) היא שחיינית ישראלית ואלופה פאראלימפית בעלת שבע מדליות, בהן ארבע מדליות זהב.
לייבוביץ' נולדה וגדלה בהוד השרון.
במהלך שירותה הצבאי נפצעה לייבוביץ' לאחר שנשאה על גבה ילקוט עמוס עם כובד שהשאיר אותה משותקת חלקית בשתי רגליה (דרגת נכות S7), ואיבדה עקב כך את יכולת ההליכה.
על אף הפציעה החליטה להמשיך ולעסוק בספורט, כפי שעשתה מגיל צעיר, ולהתמקד בתחום אחד - שחייה.
לייבוביץ' הגיעה במהלך הקריירה שלה להישגים רבים, וזכתה במספר אליפויות אירופה ובאליפויות עולם בשחייה למרחקים קצרים (50 ו-100 מטר) בסגנונות חופשי וגב.
בנוסף זכתה לייבוביץ' בשבע מדליות פאראלימפיות במשחקים הפאראלימפיים בסידני 2000 ובאתונה 2004.
בנוסף שברה מספר פעמים את שיאי העולם בשחייה, בין היתר: שיא עולם במשחה 50 מטר גב בספטמבר 2003, ושיא עולם במשחה 200 מטר גב ביוני 2004.
בנוסף לעיסוקה בשחייה פעלה רבות להעלאת המודעות הציבורית לספורט הנכים ולמתן תמיכות לספורטאים בעלי מוגבלויות.
בזכות פעולות אלו ובזכות זכיותיה הרבות בתחרויות השונות זכתה להכרה לאומית, וזכתה בפרס מרכז מורשת מנחם בגין ובכבוד להשיא משואה בטקס יום העצמאות בשנת 2004. כמו כן, זכתה בפרס "אנשי השנה" בספורט של ערוץ הספורט.
בשנת 2022 זכתה בתואר דוקטור לשם כבוד ממכון ויצמן למדע.
לייבוביץ' היא אם חד-הורית לשני זוגות תאומים.
קרן כספית היא קרן נאמנות המשקיעה באפיקים סולידיים לטווח קצר.
הקרנות הכספיות הן בעלות רמת הסיכון הנמוכה ביותר מבין כל קרנות הנאמנות.
בישראל הוקמו קרנות כספיות בתחילת 2008, בעקבות תיקון חקיקה אשר אפשר זאת.
נכון לינואר 2024, קיימות 47 קרנות כספיות, והן מנהלות נכסים בסכום כולל של 107 מיליארד שקל.
על פי הגדרת החוק, קרן כספית משקיעה באפיקים הבאים:
פיקדונות בנקאיים (פק"ם) לתקופה של עד 30 יום
ניירות ערך מסחריים שקליים לא סחירים בדירוג A-1 ומעלה לטווח של עד 30 יום.
אם הנייר נושא ריבית משתנה, הטווח המותר הוא עד 90 יום.
איגרות חוב (אג"ח) שקליות סחירות בדירוג AA ומעלה לטווח של עד שנה
אג"ח שקליות סחירות בדירוג AA ומעלה בריבית משתנה
אג"ח שקליות סחירות בדירוג AA ומעלה הניתנות לפדיון מוקדם כל 6 חודשים או פחות
משך החיים הממוצע של כלל נכסי הקרן הוא עד 90 יום.
הקרן יכולה להחזיק עד 25% מנכסיה באפיקים לא סחירים (ניירות מסחריים ופיקדונות).
מנהלי הקרנות הכספיות מציגים אותן כתחליף לפיקדונות הבנקאיים, בזכות אופיין הסולידי.
אולם קיימים מספר הבדלים בין פיקדון לבין קרן כספית.
הקרנות הכספיות מעניקות למשקיעים בהן תשואה גבוהה יותר מאשר הפיקדונות הבנקאיים.
סיבה אחת לכך היא שהקרנות הכספיות מפקידות בפיקדונות בנקאיים סכומים גבוהים מאוד, ולכן הבנקים נוטים לתת להן ריבית גבוהה משל הצרכן הממוצע.
לרוב הפיקדונות שיוצעו הן בריבית הקרובה לזו של ריבית בנק ישראל, אשר לעיתים מכונה "ריבית ג'מבו".
הקרנות אף עורכות מכרזים בין הבנקים על גובה הריבית שהן מקבלות, ובכך הן מגדילות את תשואותיהן.
סיבה נוספת לתשואה הגבוהה של הקרנות הכספיות יחסית לפיקדונות היא שהן יכולות להשקיע גם בניירות ערך מסחריים, הנותנים ריבית גבוהה יותר מאשר ריבית בנק ישראל, במרווח הנע בטווח של 0.18%-0.75% כתלות במידת הסיכון שמייחס שוק ההון למנפיק.
הבדל נוסף בין קרן כספית לפיקדון הוא רמות הסיכון השונות שלהם.
הפיקדונות הבנקאיים הם חסרי סיכון, והמפקידים יודעים בוודאות כי בתום תקופת הפיקדון הם יקבלו את כספם בחזרה.
אף כי בישראל לא הונהג ביטוח פיקדונות באופן רשמי, מקובל כי המדינה מפצה את המפקידים במקרה של פשיטת רגל של בנק.
לעומת זאת, הקרנות הכספיות יכולות להחזיק ניירות ערך מסחריים בעלי סיכון אשראי, ובמקרה שמנפיק הנייר יפשוט רגל ייגרם הפסד למשקיעים בקרן.
מקרה כזה קרה לאחרונה בזמן המשבר הכלכלי בשנת 2008 בקרן הכספית האמריקאית "Reserve Prime Fund", אשר השקיעה בניירות מסחריים של בנק ההשקעות ליהמן ברדרס, שפשט רגל.
עם זאת, קיימות קרנות כספיות אשר על פי מדיניותן אינן משקיעות בניירות מסחריים ובאג"ח קונצרניות, ועל כן אינן חשופות לסיכוני אשראי.
הבדל נוסף הוא גמישות זמן הפדיון.
בפיקדון בנקאי על המפקיד לקבוע מראש את משך הזמן שבו כספו יהיה סגור.
בדרך כלל, ככל שמועד הפיקדון רחוק יותר, הריבית על הפיקדון גבוהה יותר.
לעומת זאת, קרן כספית ניתנת לפדיון בכל יום בו מתקיים מסחר בבורסה לניירות ערך, אין צורך להתחייב מראש, והתשואה אינה תלויה כלל במשך ההשקעה.
בכך מאפשרת הקרן למשקיע גמישות רבה יותר.
ההבדל העיקרי בין קרן כספית לקרן שקלית קצרה הוא המח"ם (משך חיים ממוצע).
בקרן שקלית קצרה המח"ם הכולל הוא עד שנה, כלומר ארוך יותר מאשר בקרן כספית.
כתוצאה מכך קרן שקלית קצרה רגישה לשינויי ריבית יותר מאשר קרן כספית, ולכן היא יותר תנודתית.
באמצעות קרן שקלית קצרה ניתן להפיק רווח הון במצב של ירידת ריבית במשק, בעוד שקרן כספית כמעט ולא תושפע מירידת הריבית.
עם זאת, דמי הניהול הגבוהים יותר של הקרן השקלית הקצרה יקזזו חלק מרווח ההון.
קיימים מספר הבדלי מיסוי בין קרן כספית פטורה לבין מק"ם ופיקדון:
שיעורי המס: משקיע (יחיד) בקרן כספית פטורה, כבכל קרן נאמנות פטורה, חייב במס רווח הון בשיעור של 25% על הרווח הריאלי, כלומר מן הרווח מקוזזת האינפלציה.
לעומת זאת בפיקדונות ובאג"ח שקליות מוטל מס בשיעור של 15% על הרווח הנומינלי, כלומר, ללא קיזוז האינפלציה.
לכן בתקופה של אינפלציה גבוהה יש יתרון להשקעה בקרן כספית פטורה, ולעומת זאת בתקופה של אינפלציה נמוכה או שלילית היתרון הוא דווקא למק"ם ולפיקדונות.
קיזוז הפסדים: ניתן לקזז הפסד הון ממכירת ניירות ערך כנגד רווח הון מקרן כספית פטורה, כמו גם ממק"ם, אבל לא ניתן לקזז אותו כנגד ריבית מפיקדון, מכיוון שפיקדון אינו נייר ערך.
דחיית מס: בפיקדון מנוכה מס במקור בכל מועד חידוש, ובמק"ם - בתאריך הפדיון.
בשני המקרים מדובר בתאריכים קבועים מראש.
לעומת זאת, בקרן פטורה המשקיע משלם מס רק כאשר הוא מחליט לפדות את יחידותיו.
כלומר, הקרן מאפשרת צבירת רווחים ללא ניכוי מס במשך תקופה בלתי מוגבלת.
זאת בתנאי שמדובר בקרן צבירה, כלומר שעל פי מדיניותה אינה מחלקת דיבידנד.
קרן כספית חייבת דומה מבחינת מיסוי לפיקדון ולא לקרן פטורה - הקרן משלמת מס בשיעור של 15% על הרווח הנומינלי מהשקעותיה, לא ניתן לקזז הפסדים, ואין דחיית מס.
הקרנות הכספיות גובות דמי ניהול הנעים בין 0.07% ל-0.25%, (נכון לפברואר 2024).
בעבר חלק מהקרנות לא גבו דמי ניהול,.
קיימות גם קרנות כספיות במטבע חוץ - דולר אמריקני או אירו.
כל נכסי הקרן נקובים או צמודים לאותו מטבע.
מדיניות ההשקעה מבחינת דירוג, סחירות, טווח ומח"ם היא כמו בקרן כספית שקלית.
הרווח הריאלי לצורכי מיסוי מחושב יחסית לשער היציג של המטבע.
הקרנות הכספיות בארצות הברית נקראות Money fund או Money market fund.
קרנות אלה שומרות על מחיר יחידה קבוע של דולר אחד.
הן מחלקות את רווחיהן כדיבידנד בסוף כל חודש, או כאשר המשקיע פודה את יחידותיו.
הן מנפיקות פנקסי צ'קים וכרטיסי כספומט למשקיעיהן, ובכך מהוות תחרות לחשבונות העו"ש בבנקים Checking, ולפיקדונות המכונים CD בחשבונות ה-Saving.
קרן מלָגות היא מוסד המעניק מלגות בתחומים שונים, לפי קריטריונים של מייסדי הקרן, לרוב מוענקות מלגות עבור לימודים לסטודנטים, ועל הצטיינויות באומנויות שונות.
מבחינים בין קרן מתכלה - קרן שההון העצמי שלה מחולק למקבלי המלגות, לבין קרן צמיתה - קרן שההון העצמי מושקע, ורק מהפירות של הקרן מחולקים המלגות.
קרן מרגלית (נולדה ב-5 בספטמבר 1971) היא במאית ותסריטאית טלוויזיה ישראלית.
היא בתם של העיתונאי דן מרגלית ואליאורה לוצ'י מרגלית.
אחותה של שירה מרגלית, לשעבר המשנה למנכ"ל זכיינית ערוץ 2 "רשת".
היא בוגרת בית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה, שם ביימה את "ילד על הכיפאק" כפרויקט גמר.
בשנת 2002 ביימה את סרט הדרמה לטלוויזיה "כל מה שיש לי", ששודר בזכיינית ערוץ 2 טלעד, במסגרת פרויקט "מראות אשה", וזכה בפרס התסריט הטוב ביותר בפסטיבל פיפא-ביאריץ בצרפת.
בשנת 2007 מרגלית הצטרפה אל צוות תסריטאי העונה השנייה של הסדרה "בטיפול" וכתבה את פרקי יום רביעי.
ב-2008 זכתה עם שישה כותבים נוספים בפרס האקדמיה לטלוויזיה על כתיבת הסדרה.
בסוף 2010 עלתה לשידור בערוץ 2 הסדרה "פלפלים צהובים" שמרגלית יצרה וכתבה בהשראה בנה שאובחן על הספקטרום האוטיסטי.
מרגלית גם ביימה את הסדרה, לצד אמנון קוטלר.
באפריל 2011, הוקרנו שני פרקים של הסדרה באו"ם, לציון יום המודעות לאוטיזםבאפריל 2012 נרכשו הזכויות לסדרה להפקה בארצות הברית.
בנובמבר 2014 רשות השידור הבריטית BBC רכשה את הזכויות לסדרה, והפיקה גרסה באנגלית של העונה הראשונה.
באוגוסט 2016 רכשה את הזכויות לעונה השנייה.
בנוסף הופקה גרסה שלה ביוון והיא נמכרה לשידור בשירות אמזון פריים וידאו.
בפברואר 2018 עלתה לשידור בקשת 12 הסדרה "להעיר את הדב" שמרגלית יצרה וכתבה, וזכתה לשבחי הביקורת.
מרגלית גם ביימה את הסדרה.
הסדרה הוקרנה במסגרת פסטיבל הסרטים הבין-לאומי בברלין.
ב-5 במרץ 2024 עלתה לשידור בכאן 11 הסדרה ההיסטורית "הצבי" שמרגלית יצרה וביימה.
מרגלית נשואה לסופר יורם עבר הדני, ולהם שלושה ילדים.
פרסשנהקטגוריהעבורתוצאהמקורפרס האקדמיה הישראלית לטלוויזיה2024בימוי בסדרת דרמההצביתסריט בסדרת דרמה
קרן מרציאנו (נולדה ב-10 ביוני 1978) היא עיתונאית ואשת רדיו וטלוויזיה ישראלית.
מרציאנו משמשת העורכת הכלכלית של חברת החדשות ומגישה את תוכנית האקטואליה הכלכלית היומית "תוכנית חיסכון" בערוץ 12. מעת לעת היא מגישה גם את "המהדורה המרכזית", חדשות סוף השבוע וכן את אולפן שישי בערוץ.
מרציאנו נולדה וגדלה בלוד בבית מסורתי.
אמה עסקה בנדל"ן, ואביה עסק במוצרי קירור.
לאחר שסיימה את לימודיה בבית הספר התיכון האזורי "רמלה-לוד", עברה משפחתה לתל אביב.
בעלת תואר ראשון במשפטים ותואר שני במנהל עסקים מאוניברסיטת תל אביב.
מרציאנו החלה את דרכה העיתונאית כששירתה בגלי צה"ל, שם שימשה כתבת לענייני תחבורה, תעופה ותיירות, חינוך ותקשורת, ולבסוף כתבת כלכלה.
מיד לאחר שחרורה מהצבא התקבלה לחברת החדשות של ערוץ 2, שם החלה לשמש ככתבת לענייני כלכלה וצרכנות.
משנת 2007 מגישה את תוכנית הכלכלה של חברת החדשות, "תוכנית חיסכון".
באותה שנה גם החליפה זמנית ב"העולם הבוקר" של "רשת", ערוץ 2, את עינב גלילי שיצאה לחופשת לידה.
מרציאנו הגישה מנובמבר 2013 עד פברואר 2014 פעמיים בשבוע את המהדורה המרכזית, כמחליפה של המגישה יונית לוי שיצאה לחופשת לידה.
מאז מוסיפה מרציאנו להגיש לעיתים את המהדורה המרכזית ואת חדשות סוף השבוע ואת "אולפן שישי".
מ-2019 עד 2022 הגישה בימי חמישי בגלי צה"ל את תוכנית הבוקר לצד אודי סגל.
משמשת גם כפרשנית ב"אולפן שישי" של חברת החדשות, ומשתתפת בפאנלים במהדורה המרכזית.
מרציאנו זכתה בפרס העיתונות על איכות ומצוינות בשידורי חדשות (2022).
בנוסף זכתה באות האבירות לשנת 2022 בתחום התקשורת של התנועה לאיכות השלטון.
מנימוקי הפרס: "על כך שלא היססה והציגה בצורה חדה ואמיצה את הסכנות וההשלכות הכלכליות שהמשק והכלכלה הישראלית יתמודדו איתן במקרה שהמהפכה המשפטית תיושם".
אחיה הצעיר הוא העיתונאי מאיר מרציאנו, כתב הבריאות של חדשות 13 לשעבר.
למען ביטחון ישראל (לב"י) הקרן להתעצמות צה"ל, המוכרת בשם המקוצר קרן לב"י, הייתה עמותה אזרחית שפעלה משנת 1980 עד שנת 2017 ומטרתה הייתה איסוף תרומות למען חיילי צה"ל ולפיתוח אמצעי לחימה בישראל.
יו"ר הקרן מונה על ידי ראש ממשלת ישראל ושר הביטחון, ופעל בהתנדבות.
פעילי הקרן היו אזרחים מתנדבים וצוות קטן של חיילים וקצינים.
בשנת 2016 הוחלט לאחד את הקרן עם האגודה למען החייל, ולקרוא לגוף החדש "יחד למען החייל".
קרן לב"י הוקמה בשנת 1980 אך נרשמה בפועל כעמותה רק ביולי 1982. בשלוש השנים הראשונות הצליחה הקרן לגייס כ-45 מיליון דולר, אולם עם השנים הכנסות הקרן ירדו ובדו"ח מבקר המדינה על משרד הביטחון משנת 1989 אף הועלתה השאלה האם יש לה זכות קיום.
בשנת 2003 הוציא צה"ל פקודת מטכ"ל שהורתה לנתב את כל התרומות ליחידות צה"ל דרך הקרן על מנת להסדיר את קבלת התרומות ליחידות השונות.
לב"י הפעילה מיזם "בגרות לוחמים" במסגרתו למדו לוחמים ותומכי לחימה להשלמת בגרויות.
על פי דיווחי לב"י בכל מחזור עברו כ-94% מהחיילים את בחינות הבגרות בהצלחה, כאשר 85% מתוכם בממוצע גבוה מ-85. קרן לב"י מימנה את המיזם עד לשנת 2011 בסך של למעלה מ-14 מיליון ש"ח.
במסגרת מיזם "עדים במדים" תמכה לב"י בחינוך להנחלת זיכרון השואה לחיילי צה"ל.
במסגרת המיזם יצאו לפולין בכל שנה כ-24 משלחות חיילים, בהן השתתפו כ-3,700 אנשי קבע ואנשי מילואים.
במיזם "חוות השומר", שהוא חלק ממערך המקא"מ (מערך קידום אוכלוסיות מיוחדות), אשר היה ידוע בעבר בשם "נערי רפול", מטופלים צעירים שנפלטו ממערכת החינוך, כדי להעניק להם הזדמנות נוספת להתגייס לצה"ל ולהשתלב בחברה הישראלית.
במיזם מטופלים חיילים חסרי כישורי חיים בסיסיים, נטייה להתנהגות תוקפנית, רקע סוציו אקונומי נמוך, קשיי הסתגלות, רקע פלילי והשכלה נמוכה.
במיזם "אנחנו בלב" סייעה לב"י לחיילים בודדים, עולים חדשים בישראל בתמיכה בקורסי עברית אותם מקיים חיל החינוך בצה"ל.
לב"י גם תמכה בקורס "אמיר", המיועד לבני הקהילה האתיופית בלבד, כדי להקל על השתלבותם של בני העדה במקצועות צבאיים ובתפקידים איכותיים ומגוונים בצה"ל.
במסגרת מיזם "בריאות מכל הלב" סייעה קרן לב"י לרכישת אמבולנסים וניידות טיפול נמרץ לצה"ל.
הקרן גם סייעה ברכישת מרפאות שיניים ניידות המותקנות על גבי משאיות ומגיעות למקומות בהם אין מרפאות שיניים קבועות.
קרן לב"י סייעה להקים מרפאות פיזיותרפיה ביחידות מובחרות.
הקרן גם תרמה מערכות ובובות סימולציה המאפשרות ללוחמים ולצוות הרפואי לדמות מצבים של טיפול ובכך לשפר את הכשירות של הצוותים.
עד לשנת 2011 העבירה לב"י לתחום הרפואה בצה"ל כספי תרומות בסך כ-39 מיליון ש"ח.
קרן ישראל לנפגעי חוט שדרה היא עמותה ללא כוונות רווח, הפועלת לעידוד ולמימון מחקר ופיתוח כדי לקדם את הריפוי, הטיפול והשיקום של נפגעי חוט השדרה בישראל.
פגיעות בחוט השדרה גורמות נכות קשה ואובדן תפקודי לנפגע.
חומרת הפגיעה משתנה לפי מיקום הפגיעה בחוט השדרה, עוצמת הנזק ומידת הפיכותו.
מידת הריפוי וההחלמה תלויה ביכולת ההתחדשות של תאי העצב, וביצירה מחודשת של החיבורים בין תאי העצב ושלוחותיהם לבין העצבים ההיקפיים.
נכון לשנת 2010, יכולת ההתחדשות מוגבלת ביותר וטרם נמצאה דרך יעילה לשחזור התאים שנפגעו.
עם זאת, מתבצעים מחקרים בתחום זה בעולם ובישראל.
ישראל נחשבת למובילה מבחינת היכולות והמומחים לנושא, אך המחקר בה דל בשל היעדר תקציב עבור עלויות המחקר הגבוהות בתחום.
ב-27 בנובמבר 2001 פגע ירי מחבלים ברכב בו נסעה חנה ברט עם שניים מילדיה.
חנה, שהגנה בגופה על ילדיה, נפגעה בחוט השדרה ורותקה לכסא גלגלים.
תוך כדי ההתמודדות היומיומית עם הנכות, התוודעו חנה ברט, בני משפחתה וידידיה למצבם חסר התקווה של נפגעי חוט שדרה - תוצאה של היעדר משאבים למחקר שיקדם את סיכויי ההחלמה והשיקום.
יחד הקימו את קרן ישראל לנפגעי חוט שדרה, כדי לגייס משאבים למחקר ולפיתוח בתחום ולהעניק לנפגעים אפשרויות שיקום, טיפול וריפוי.
קרן ישראל לנפגעי חוט שדרה פועלת לעידוד המחקר בתחום השיקום, הטיפול והריפוי של נפגעי חוט שדרה.
זאת באמצעות מימון מחקרים וגיוס כספים למחקר בתחום.
בשיתוף רופאים, מדענים ונציגי הנפגעים, פונה הקרן לחוקרים ולמוסדות בריאות ברחבי הארץ ומעניקה מימון וליווי למחקרים חיוניים נבחרים.
קרן ישראל מקדמת מחקרים בתחום הפגיעות בחוט השדרה, ומעניקה מלגות למחקרים נבחרים העוסקים באבחון הפגיעות, במניעת סיבוכים ובפיתוח אביזרים, טכניקות ושיטות טיפול, ריפוי ושיקום חדישות.
בהתייעצות עם חוקרים ומומחים ידועי שם בתחומם ותוך קשר מתמיד עם ציבור הנפגעים בישראל, מאתרת הקרן את הנושאים החיוניים, המועילים ובעלי החשיבות הרבה ביותר הדורשים מחקר.
אחת למספר חודשים מפרסמת הקרן קול קורא לקבלת הצעות מחקר בנושאים שנקבעו, באמצעות פניה לרופאים, לחוקרים, למהנדסים ביו-רפואיים ולמחלקות למחקר רפואי באוניברסיטאות ובבתי הספר לרפואה.
ההצעות העומדות באופן המיטבי בדרישות הקרן זוכות למימון ולליווי, באופן מדורג ובמקביל להתקדמות המחקר.
כך מובטחת תמיכה במחקרים המאפשרים יישום מעשי ואפקטיבי העונה לצרכיהם של הנפגעים.
בנוסף פועלת הקרן לארגון ימי עיון מקצועיים וכנסים רפואיים, ומנהלת מעקב אחר התפתחות הידע והמידע בתחום, כדי לקדם את המודעות לנושא ולהגיש לנפגעים מידע ועידוד.
לצורך השגת מטרותיה, פועלת הקרן לגיוס כספים וסיוע בארץ ובעולם באמצעות פניה לרשויות, לארגונים ולתורמים.
עד כה סייעה הקרן למחקר ולפיתוח מגוון אמצעי טיפול ושיקום המשרתים מאות נפגעי חוט שדרה בבתים, בבתי חולים ובמוסדות שיקום.
כל חברי הנהלת הקרן פועלים בהתנדבות מלאה:
אברהם רוטשטיין - יו"ר הנהלת הקרן, יועץ אסטרטגי לחברות
ישראל גולדברג - מנהל הקרן, פרסומאי
ד"ר צבי ציצוביץ - מנהל מדעי, המטולוג בכיר, סגן-אלוף בדימוס, לשעבר מפקד מרפאת מומחים בחיל הרפואה
פרופ' משה בר יוסף - מראשי החוקרים במכון וולקני בבית דגן
פרופ' יפתח בן אשר - חוקר בכיר באוניברסיטת באר שבע
ד"ר נחשון קנולר - נוירולוג בכיר, מנהל המחלקה הנוירו-כירורגית בבית החולים תל השומר
ד"ר דוד הללה - יועץ מחקר, חוקר ומרצה
מיכה קניג - חבר הנהלה, החשב הראשי של חברת אגרקסקו-כרמל
אליעזר ברט – חבר הנהלה, תעשיין
עו"ד אריאל הר שושנים - יועץ משפטי, משפטן בכיר
פעילותה של הקרן, ובכללה בראש ובראשונה הענקת המלגות הכספיות למחקרים המקדמים את הטיפול, השיקום והריפוי של נפגעי חוט שדרה, נסמכת על תרומות בלבד.
הקרן פונה לתורמים מוסדיים ופרטיים ומבקשת את תרומתו של הציבור הרחב, כדי לאפשר את המשך התמיכה במחקר ובפיתוח למען נפגעי חוט השדרה בישראל.
אברהם הוא מוסד אמנות ללא כוונת רווח.
המטה הכללי של המרכז ממוקם בפריז, צרפת, ומשרד ראשי בתל אביב.
המרכז נוסד על ידי צאצאיו של מנסור תמיר אברהם לאחר מותו, בשנת 1999. מטרתו המוצהרת של המרכז היא לקדם את הערכת הציבור לאמנות המודרניזם, האימפרסיוניזם והאמנות המודרנית של רוסיה ואירופה באמצעות איסוף יצירות שניתן לשאול אותן "למטרה האחת והיחידה של הצגתן ולמידתן באמצעות מוסדות ציבור".
נשיא הקרן המכהן הוא אמיר גרוס כבירי.
עיקר האוסף מתמקד באמנות המודרניזם של אירופה ורוסיה של שלהי המאה ה-19 והמאה ה-20. בין עבודות האוסף ניתן למצוא יצירות של אמנים כגון אביגדור אריכא, סלבדור דאלי, נטליה גונצ'רובה, בוריס גריגורייב, מנשה קדישמן, מיכאיל לריונוב, לזר ליסיצקי, קזימיר מלביץ', ז'ואן מירו, אנרי רוסו, דייוויד שטרנברג וולדימיר טטלין.
ברשות המרכז אוסף פסלים מלא של אדגר דגה, שאותו השאילה למוסדות כגון הגלריה הלאומית לאמנות בסופיה, בולגריה, ומוזיאון תל אביב בישראל.
אברהם, תרמה פרסום היסטורי לספריית יד ושם: אלבום אדולף היטלר, עם זכויות יוצרים משנת 1936 מאת Cigaretten-Bilderdienst.
במאי 2012, המרכז השאיל למוזאון ההרמיטאג' בסנט פטרסבורג, רוסיה, מספר ברונזות של האמן אדגר דגה לתערוכה וסימפוזיון בינלאומי בנושא פסלי ברונזה.
בין האמנים בתערוכה נמנו סלבדור דאלי, אדגר דגה, אלכסנדר ארכיפנקו, קונסטנטין ברנקוזי, פייר אגוסאה רנואר, אגוסטה רודין, הונורה דומייר ואמנים נוספים.
הקרן השיקה מחלקה להפקת כתבי אומנות, העוסקת בהיסטוריה של האומנות וכן מחקרים בנושא בשם אם.
באוגוסט 2012. במהלך 2013-2012, הקרן פרסמה ספר שעסק בנושא מכירת האומנות הרוסית על ידי הסובייטים (1938-1917), לרבות עבודות אומנות שנלקחו מאוספים של מוזיאון הארמיטאז', כמו גם נושאים אחרים, ושנקרא 'מכירת האוצרות של רוסיה'.
נכון לתחילת 2013, עם התמיכה ושיתוף הפעולה של ועדת ליסיצקי ומוזיאון Van Abbe באיינדהובן, הקרן עורכת ומנהלת את פרסום קטלוג יצירות האומנות "התקופה היהודית" של אל ליסיציקי, שיהיה הכרך הראשון מבין ארבעה שיפורסמו על פועלו של האומן.
ב-2013, כחלק מתערוכת "העיר הלבנה" במוזיאון ההרמיטאג' בסנט פטרסבורג, הקרן הפיקה פרסום בשם "העיר הלבנה – אדריכלות הבאוהאוס בתל אביב", שמציג את המסורת האדריכלית של הבאוהאוס בתל אביב.
באותה שנה הקרן הפיקה וערכה את הספר בשם "ליסיצקי – קבקוב, אוטופיה ומציאות במוזיאון הארמיטאז' ".
בדצמבר 2013, הקרן השאילה את אוסף הפסלים של אדגר דגה למוזאון ההרמיטאג' לתקופה של שנתיים, כאשר ב 20 בדצמבר 2013 נפתחה תערוכה של אוסף זה במוזאון בשם "אדגר דגה-דמויות בתנועה".
הארגון נוסד בשנת 2004 על ידי משפחתו של מנסור תמיר אברהם.
אברהם נולד ב־27 באפריל 1912, בעדן שבתימן, שהייתה אז תחת שלטון בריטי.
הוא היה לסמכות משפטית כמומחה לשלטון החוק האפריקני והאסייתי, וזכה במדליית ג'ורג' מאת הרשויות הבריטיות, שהעניקו לו אותה על עבודתו.
אברהם היה גם אספן קפדן, והתמקד בעיקר ביצירות אמנות מרוסיה וממערב אירופה.
בשנת 2004 הקימו ילדיו ונכדיו את קרן מ.ת.
אברהם כמוסד ללא כוונות רווח להכלת האוספים שלו.
הנשיא המכהן כיום הוא אמיר גרוס כבירי.
המרכז נמצא בז'נבה, שווייץ, והמטה הכללי בפריז, צרפת.
הייעוד המוצהר של הקרן הוא לקדם את הערכת הציבור לאמנות המודרניזם, האימפרסיוניזם והאמנות המודרנית של רוסיה ואירופה באמצעות איסוף יצירות שניתן לשאול אותן "למטרה האחת והיחידה של הצגתן ולמידתן באמצעות מוסדות ציבור".
המרכז מפעיל תוכנית השאלה של היצירות שמאפשר את הצגתן בתערוכות פומביות במוסדות מוסמכים, לרבות מוזיאונים, שבדרך כלל ידם אינה משגת לממן תערוכות מסוג זה.
ייעודו החינוכי הוא לאמץ "תערוכות שיעודדו הערכה והבנה לאמנות, להיסטוריה שלה, להקשרה ולמשמעות שלה".
התערוכות אותן מממן המרכז מלוות בתוכניות חינוכיות לילדים ובני נוער שנערכות על ידי אמנים, מחנכים ואנשי מקצוע אחרים.
כמו כן, תומכת הקרן באמנים צעירים ובסטודנטים ללימודי יהדות.
הזרמים האופייניים לתקופה זו כלולים האימפרסיוניזם, פוסט-אימפרסיוניזם, קונסטרוקטיביזם, קוביזם, קובו-פוטוריזם, נאו-פרימיטיביזם, ריוניזם ופוטוריזם.
להלן רשימה חלקית של האמנים שיצירותיהם מרכיבות את האוסף:
קרן להתחדשות בחינוך לנוער, המוכרת גם בראשי תיבות שמה באנגלית, YRF, היא עמותה הפועלת לחיזוק החינוך בפריפריה הגאוגרפית והסוציאלית בישראל, כשמטרתה לגשר על פערים בהישגים האקדמיים ולתת הזדמנות שווה לילדים לפתח את כישוריהם והישגיהם בלימודים.
העמותה יוזמת ומפעילה תוכניות בתחום החינוך, ובהן: פיתוח מקצועי למורים והעצמתם, תגבור לימודי, הקמת מרכזי למידה.
באמצעות פעילויותיה השונות, מאפשרת העמותה לילדים מרקע סוציו-אקונומי נמוך לממש את הפוטנציאל שביכולותיהם, ולהגביר את סיכוייהם להשתלב בחברה הישראלית כתורמים ולא כנתרמים.
העמותה מתבססת על תרומות מקרנות, חברות עסקיות ויחידים בארצות הברית ובישראל, וכן על תקציב משלים מרשות מקומית שבה היא פועלת.
ל-YRF ועד מנהל בארצות הברית וועד מנהל נוסף הפועל בישראל, המורכב מדמויות מובילות במגזר העסקי, ומעורב בפעילות באמצעות מפגשים ודיווחים שוטפים.
כיום מכהנים עו"ד אמנון שורק ממשרד המבוגר עברון ושות כיו"ר העמותה וגלית טולדנו-האריס כמנכ"לית העמותה.
העמותה נוסדה בניו יורק ב-1989 בשם YRF) Youth Renewal Fund) מתוך כוונה להעניק הזדמנויות לניידות חברתית באמצעות חינוך.
ב-1997 הוקמה בישראל עמותת קרן להתחדשות בחינוך לנוער.
(ע"ר מספר 58028-577-3) שני הארגונים פועלים יחד בסנכרון מלא.
ועדה אקזקוטיבית משותפת היא הגוף המפקח והמלווה את פעילות העמותה בישראל ומחוצה לה.
חברי העמותה מבינים את החשיבות של צמצום הפערים במאבק בעוני וביצירת חברה מלוכדת ובריאה.
ב- 1992 נחנך הפרויקט הראשון בבית הספר "לוי אשכול" בטירת כרמל, הפועל עד היום ובוגריו הרבים נמצאים באוניברסיטאות ובתפקידים בסקטור הציבורי והפרטי.
העמותה אף מוכרת תחת השם "YRF - הזדמנות שווה לכל ילד".
בשנת 2014 התמזגה הקרן להתחדשות בחינוך לנוער עם דרכא, עמותה רשומה המפעילה רשת בתי ספר על יסודיים, כשותפה אסטרטגית.
בעקבות המיזוג, עמותת YRF בארצות הברית פועלת כיום תחת השם YRF-Darca.
העמותה פועלת בשלושה כיוונים מקבילים, התורמים במשולב להשגת מטרותיה:
טיפוח כישורי הוראה - העמותה 'להתחדשות בחינוך - YRF' מאמינה כי המורים הם הגורם בעל ההשפעה הגבוהה ביותר על הישגי התלמידים וכי שיפור דרכי ההוראה יביא לשיפור הלמידה.
השינוי אצל התלמיד יבוא מאיכות המפגש מורה-תלמיד במהלך השיעור ומחוץ לכיתה.
העמותה פיתחה תוכנית ייחודית המתמקדת בתפיסת המורה כשליח וכמנהיג חברתי להעצמת תלמידיו.
מטרת התוכנית היא פיתוח מקצועי ואישי של מורים, וזאת בדרך של העצמה.
במסגרת התוכנית פותחו מספר מסלולי עבודה עם המורים, בהם: הדרכה להוראה מותאמת - באמצעות כלים לתכנון השיעור בהתאמה ספציפית לתלמידים, שיקוף שיעור מובנה – שהוא כלי לצפייה בשיעור ולמידה מקצועית בעקבותיו, ושיחה אישית – הבנייה ייחודית של שיחה אישית בין מורה לתלמיד.
העמותה מאמינה שגישה זו של יחוס האחריות למורה, ההתייחסות אליו בדרך של העצמה אישית ושל שיתוף, מחלחלת כתהליך מקביל גם מהמורה אל התלמיד.
חינוך משלים - העמותה מעניקה חינוך משלים על ידי פרויקט התגבור הלימודי בשעות אחה"צ אשר מתקיים בסיום יום הלימודים שלוש פעמים בשבוע.
במסגרתו לומדים התלמידים 4-6 שעות שבועיות בשלושת מקצועות היסוד: אנגלית, מתמטיקה ועברית.
הלמידה מתבצעת בקבוצות קטנות בנות 10-12 תלמידים, בהתאם לרמה הלימודית.
סביב התלמיד נבנית מערכת תמיכה, הכוללת שיחות אישיות מובנות בתוכנית בין מורה לתלמיד, קשר רציף של המורה עם הורי התלמיד ומוריו מלימודי הבוקר, הערכת הפעילות על ידי התלמיד, אותה הוא כותב ביומנו האישי בסוף כל שיעור, ועוד.
בפרויקט מתקיימות לאורך כל השנה פעילויות ייחודיות, "שוברות שיגרה", על מנת ליצור עבור הילדים אווירה נעימה ומהנה.
מרכזי למידה עצמאיים לאנגלית - העמותה מפעילה מרכזים ללימוד אנגלית שהם עצמאיים ומשרתים בתי ספר רבים ביישוב בו הם פועלים (טירת כרמל, רמלה), וכן מרכזים בית-ספריים ביישובים אחרים.
במרכזים עובדים מורים של המרכז, המתאימים את חומרי הלימוד לתוכנית הלימודים של התלמידים המבקרים בהם.
התלמידים מבקרים במרכז ככיתה ובליווי המורה שלהם לאנגלית, לפחות פעם בשבוע, כשיעור אנגלית.
הם מתחלקים לקבוצות קטנות ועוסקים בפעילויות מגוונות ויצירתיות כמו: צפייה בסרטונים, יצירה, דרמה, מוזיקה, עבודה אינטראקטיבית במחשב, ספורט, משחקים ועוד, והכל - באנגלית.
כמו כן פתוחים המרכזים לפעילות אחרי שעות הלימודים, לחוגים, עזרה בשעורי בית או בהכנה למבחנים וכו'.
מטרת המרכזים היא שיפור הישגי התלמידים באנגלית.
המרכזים משתפים פעולה עם הצוות המקצועי של העמותה, עם הרשות המקומית, עם הפיקוח, עם משרד החינוך, ועם מנהלי ומורי בתי הספר.
העמותה פועלת בשיתוף פעולה עם בתי ספר יסודיים ותיכוניים ובשותפות עם הרשויות המקומיות, המגזר העסקי והמגזר השלישי.
בשנת הלימודים 2011-2012 הפעילה העמותה 27 פרויקטים ב-44 בתי ספר ביישובים: אשדוד, רמלה, לוד, אשקלון, תל אביב, נתניה, טירת כרמל, עפולה ועמק החולה.
בשנת תשע"ב זכו כ-6,000 תלמידים בכיתות א'-י"ב לפעילות בפרויקטים השונים.
עשרות אלפי תלמידים נוספים למדו אצל מורים שזכו להעשרה וחיזוק כישורי ההוראה שלהם במסגרת ההדרכה של YRF.
מאז הקמתה בשנת 1989 נהנו מפעילויות העמותה כ-100,000 תלמידים.
בשנת הלימודים תשע"ב הפעילה העמותה 27 פרויקטים ב-44 בתי ספר ברחבי הארץ, והעניקה הזדמנות ללמעלה מ-13,000 תלמידים שלמדו מ-234 מורים.
סה"כ השקיעה העמותה בשנת הלימודים תשע"ב 8.6 מיליון ₪.
העמותה תורמת לשיפור בתחושת המסוגלות של התלמידים ובעקבותיה - שיפור בהישגים הלימודיים שלהם.
בעקבות סקר שנתי המתבצע על ידי גורם חיצוני מוסמך הציגה העמותה את הממצאים וההישגים של התלמידים והמורים אשר לקחו חלק בפרויקטים השונים:
קרוב ל-80% מבוגרי י"ב זכאים לתעודת בגרות, לעומת כ-50% בממוצע הארצי.
כ- 60% מבוגרי י"ב ממשיכים ללמידה אקדמית באוניברסיטאות ובמכללות, לעומת 17% בלבד בממוצע הארצי.
כ- 85% מהמורים ב-YRF מרוצים מבחירתם במקצוע ההוראה.
החברה הישראלית נהנית מפירות ההשקעה של YRF, אשר במהלך שנות פעילותה נחשפו אליה כ-100,000 תלמידים.
עשרות בוגרים של העמותה נהנו לאורך השנים ממלגת לימודים באוניברסיטאות ובמכללות, ועובדים היום במקצוע שרכשו כאזרחים תורמים לחברה.
בנובמבר 2011 קבלה העמותה "תו מידות לאפקטיביות – בהצטיינות" מארגון "מידות".
העמותה מקבלת תרומות גם באמצעות מיזם "עיגול לטובה".
קרן מתושלח היא קרן מחקר אמריקאית, ללא כוונת רווח, שנוסדה בשנת 2000 על ידי דוקטור אוברי דה גריי והיזם דייוויד גובל, במטרה לעודד מחקר מדעי שיביא להארכת תוחלת החיים של האדם.
הרעיון של "קרן מתושלח" על מטרותיה וחלק משיטות הפעולה כפי שאומצו על ידי מייסדי הקרן הופיע לראשונה בספרו של רוברט היינליין בני מתושלח (1958).
דוקטור אוברי דה גריי (נולד ב-1963) הוא סופר וחוקר הזדקנות בריטי ואילו דייוויד גובל (נולד ב-1952) הוא סופר ויזם אמריקאי מצליח.
השניים נפגשו לראשונה אונליין, ב-2000, השנה בה קיבל אוברי דה גריי את הדוקטורט שלו מאוניברסיטת קיימברידג', ויחדיו הם ייסדו את קרן מתושלח.
שלוש שנים אחר כך ייסדה הקרן את "פרס מתושלח" - Mprize, שהוא הפרס הכספי העיקרי שמחלקת היום הקרן, לחוקרים בשני תחומים שונים - אריכות ימים (Longevity), והצערה או חידוש נעורים (Rejuvenation).
מקום מושבה של קרן מתושלח הוא בעיירה ספרינגפילד, שבוירג'יניה, סמוך לוושינגטון הבירה.
מנכ"ל הקרן הוא דייוויד גובל, שנותר מבין שני המייסדים, ולצידו פועלת הנהלה מייעצת וכן מועצה מדעית.
אחד משני יושבי הראש של המועצה המדעית הוא פרופסור אנדריי ברטקה מאוניברסיטת דרום אילינוי, שהצליח ב-2003 לגדל במעבדתו את העכבר שהאריך ימים יותר מכל עכבר אחר בעולם, עד היום.
ב-2009 קיבל ברטקה מהסוכנות הפדרלית האמריקאית NIH - המכונים הלאומיים לבריאות מענק של 8.6 מיליון דולר לחקר השפעות הורמון הגדילה על ההזדקנות ואריכות הימים.
היושב ראש השני של המועצה המדעית של הקרן הוא פרופסור קרייג קוני, מאוניברסיטת ארקנסו, המתמחה באפיגנטיקה.
על פי דיווחי הקרן לשנת 2012 היקף התרומות הכלליות שקיבלה (בפועל ובהתחייבויות לתרום) עומד על מעל 4.2 מיליון דולר ובנוסף לכך קיבלה בפועל ובהתחייבויות לתרום סך של כ-3.6 מיליון דולר לצורך פרס מתושלח באופן ספציפי.
קרן מור מישורי (נולדה בשם קרן מור, נולדה ב-12 בדצמבר 1984) היא שחקנית וזמרת ישראלית.
נולדה בשם קרן מור וגדלה בבת ים.
מאז גיל שלוש, התגוררה עם אמה, עד שעברה להתגורר בתל אביב.
מגיל צעיר למדה ריקוד והופיעה ברחבי הארץ במסגרת הלהקה, למדה בתיכון "שזר" בבת ים במגמת תיאטרון ועשתה בגרות בתיאטרון.
בצה"ל שירתה תחילה כרכזת פניות הציבור בקצין העיר מנהלה תל אביב.
אחר-כך עברה לצריפין והשתלבה כזמרת בצוות הווי שלישות, ובסוף השירות, עברה לבא"ח צנחנים.
מור מישורי היא בוגרת בית צבי.
בשנה הראשונה ללימודיה השתתפה במחזמר "גריז", בבימויו של גלעד קמחי.
בשנה השלישית ללימודיה שיחקה ושרה בהפקות "שורת המקהלה", "פיפן", "הקומקום והמטאטא" וב"הוא הלך בשדות".
שיחקה גם במחזמר "קאטס", בו המשיכה לשחק כבוגרת בתיאטרון הספרייה, במהלך הלימודים זכתה במלגות: מוריס לוי (אטי שטח), מיכאל אוהד.
כשסיימה את לימודיה, התקבלה להפקת תזמורת "היום בו נקבר מרטין בובר", תסכית רדיו מאת יהודה עמיחי בבימויו של יובל זמיר ובשיתוף המרכז לאופרה פרינג' ותזמורת המהפכה (איתם גם שרה בהמשך במופע "מילים בתערוכה"), ההצגה השתתפה בפסטיבל האביב.
מור מישורי המשיכה למופע "איש מצחיק היה", שהוצג בקפה תיאטרון הקאמרי וברחבי הארץ.
זהו מופע של בדיחות ושירים יהודיים שערכו שלושת השחקנים: אבי עדוי, קרן מור-מישורי וגיא ברכה בבימויו של עופר שפריר.
כ-3 שנים לאחר סיום לימודיה, שיחקה במחזמר "קומפני" מאת סטיבן זונדהיים, שהועלה בתיאטרון באר שבע.
היא גילמה את דמותה של מרתה, אחת המאהבות של בובי (צק ברקמן).
היא זכתה על תפקידה בשבחים רבים מהביקורת.
מייד לאחר מכן הצטרפה לקבוצת הצעירים של תיאטרון בית ליסין בראשותו של גלעד קמחי, שגם ביים את מחזות הקבוצה ועשה את הכוריאוגרפיה.
בקבוצה היו חברים גם הילה זיתון, רויטל זלצמן, נדב נייטס, ידידיה ויטל, יניב לוי וחייקה מלכה.
בקבוצה שיחקה בהצגות: "מנדרגולה", פרי עטו של יעקב שבתאי, שזכתה בשני פרסי תיאטרון.
היא גילמה את דמותה של דונה ליזה, האלמנה המיוסרת והחרמנית.
"הקוסם מארץ עוץ" (בשיתוף עם תיאטרון המדיטק) בתפקידים המכשפה הרעה והמכשפה הטובה.
"אחים בדם", "משאלה אחת ימינה", על פי ספרו של אשכול נבו בעיבודה של דפנה אנגל, גילמה את דמותה של מריה ההולנדית, זוגתו של אופיר (ידידיה ויטל), ובהצגה "פינוקיו" (בשיתוף התיאטרון הארצי לנוער) בתפקיד ג'ימיני קריקט.
ב-2014 החליפה את השחקנית יעל לבנטל באחד התפקידים הראשיים לצד מיה דגן ושרית וינו אלעד, בהצגה "חברות הכי טובות" מאת ענת גוב בבימויו של קמחי.
ב-2015 שיחקה ב"אלה גרוסמן" מאת דפנה אנגל בבימויה של ציפי פינס, תחילה בתפקיד שירה שוורץ ובהמשך עברה לתפקיד של אוסי.
ב-2016 הצטרפה להצגה "המוגבלים" בתפקיד הבמאית של בימת החלומות, הצגה שרצה עד היום.
ב-2017 נכנסה ל"הסודות" (על פי הסרט מאת אבי נשר והדר גלרון, גלרון עיבדה את הסרט למחזה) בבימויו של כפיר אזולאי, בתפקיד שיינה, בסרט גילמה אותה טלי אורן.
במקביל שיחקה בהצגה "גלי" בתיאטרון אורנה פורת, על-פי שיריו של אהוד מנור בבימויו של עופר שפריר ובעיבודיו של אמיר לקנר.
ב-2023 שיחקה במקביל בארבע הצגות בבית ליסין: "אפס ביחסי אנוש", "ברוכים הבאים לגיהנום", "לילה ברומא" ובקרוב ב"סטמפניו".
מור מישורי עברה סדנת מחזמר בבימויו של מייקל מאייר.
עברה סדנת שפת גוף בהנחייתו של ד"ר קובי אסף.
עברה קורס משחק מול מצלמה עם רוני ניניו, מרקו כרמל, רני סער, שחר ברלוביץ' ושלומי אלקבץ.
בוגרת משחק מול מצלמה אצל רותי דייכס (2012-2011).
ולוקחת חלק מהאקטור סטודיו של אמנון מסקין ועודד קוטלר (2012-2010).
מבוסס על "ספרו של פוסום הזקן על חתולים שימושיים" מאת ת"ס אליוט עוז מורג
"מותק של יום הולדת", בבימויו של אמיר פיי גוטמן
"ארוחת ערב" - סרט עצמאי קצר בבימוים של גיא ברדך ואון ניר
קרן מיראז' ישראל היא קרן פילנתרופית משפחתית שהוקמה על ידי דייוויד ולורה מיראז'
קרן מיראז' נוסדה לראשונה בשנת 1998 על ידי משפחת מיראז', ונקראה בשם קרן אסתר המלכה.
מאוחר יותר שונה שמה לקרן מיראז' ישראל.
הקרן שייכת למיליונר יהודי אמריקאי, יליד איראן, דייוויד מיראז'.
מאז 1998 ובהשראת חזונו של דוד בן-גוריון, קרן מיראז' עוסקת במגוון תחומים חברתיים וכלכליים, בחיזוק החלוציות, יזמות פורצת הדרך והאחדות של עם ישראל, באמצעות תוכניות לפיתוח הנגב, העלייה והחוסן הלאומי במטרה לחזק את החברה הישראלית על כל גווניה.
מראשית פעילותה זיהתה הקרן כי הנגב הוא מחולל הצמיחה החשוב של מדינת ישראל ובמסגרת זו במהלך השנים הובילה יוזמות רבות לפיתוחו.
בין היוזמות - הקמת המרכז הרפואי מיראז' בדימונה, מרכז בריאות ושיקום בשדרות, קידום התעסוקה והיזמות בנגב ותמיכה בעשרות פסטיבלים ואירועי תרבות רבי משתתפים ותמיכה ברשויות המקומיות בנגב.
כיום, הקרן מתמקדת בהובלת מודלים לחיזוק מנועי הצמיחה בנגב להפיכת הנגב למוקד חדשנות ותיירות בינלאומיים באמצעות 3 תוכניות מרכזיות:
DeserTech מקדמת פיתוח, אדפטציה ומסחור של טכנולוגיות המאפשרות לחיות חיים ברי קיימא באקלים צחיח, ופועלת להפיכת באר שבע ואזור הנגב לקלאסטר כלכלי עולמי, המוקדש לפתרונות פורצי דרך וחדשניים בסביבה צחיחה.
DeserTech פועלת להנעת צמיחה כלכלית כוללת, למשיכת השקעות וליצירת אלפי מקומות עבודה איכותיים.
מטרת התכנית היא להפוך את הנגב ליעד בינלאומי מוביל של תיירות חקלאית ויין.
התכנית פועלת לפיתוח האקוסיסטם של תיירות חקלאית בנגב ושיפור איכות המוצרים התיירותיים-חקלאיים, בדגש על יין וקולינריה.
בשנת 2020 הקימה הקרן את מועדון יקבי הנגב הכולל כ-50 יקבים וכרמים שמוכיחים לעולם שניתן לייצר יין איכותי בתנאים הקשים של המדבר.
התכנית מספקת ליווי אישי עסקי והכשרות מקצועיות לחקלאים, יוצרת שגרת פסטיבלים חקלאיים במרחב, חותרת להפחתת בירוקרטיה וחסמים סטטוטוריים, ומקדמת את מיצוב הנגב כאזור תיירות חקלאית ויין.
מרכז החדשנות החדש של באר שבע, מתמקד בקידום יזמות, סטארט-אפים ותעשיות עתירות ידע, במטרה למצב את באר שבע כמרכז מרכזי לנתונים רפואיים, רובוטיקה אוטונומית והגנת סייבר.
סינרג'י 7 מספקת מעבדות מתקדמות, מאוישות באנשי מקצוע מהשורה הראשונה, חללי עבודה ייעודיים וחבילות תמריצים, בעזרתם אנו מציעים ליזמים גישה למנטורים, השקעות, מענקים ותוכניות הכשרה, ובתמיכת מוסדות מובילים, אנו מניעים את צמיחת מטרופולין הדרום ואזור הנגב כולו.
תוכניות לאומיות לחיזוק הלכידות והחוסן של החברה הישראלית
הקרן פועלת ברמה ארצית לחיזוק מגוון אוכלוסיות בחברה הישראלית ביניהן: אזרחים ותיקים, חיילים בודדים עולים, משרתי מילואים והעורף המשפחתי ובני נוער.
הקרן פיתחה מודלים ייחודיים לפיתוח ובניית קהילה וחיזוק הלכידות ומייצרת מעגלי השפעה אשר נוגעים בחייהם של אלפי ישראלים על ידי מספר תוכניות מרכזיות:
נשים מובילות קהילה וחיזוק קהילת יוצאי איראן בישראל
צעדיה הראשונים של הקרן החלו בחיזוק הקהילה האיראנית ויצירת רשת תמיכה לקהילת יוצאי איראן במטרה להאיץ ולהקל על השתלבותם בישראל.
ב-25 שנות פעילותה סייעה התכנית לאלפי עולים איראניים להפוך לחלק חיוני בכל האספקטים של החיים בישראל: התרבות, החינוך, הצבא, העסקים והפוליטיקה.
בנוסף, סייעה לצעירים איראניים בגיוס לצבא, מציאת עבודה והקמת עסקים משלהם.
עם הזמן התוכנית התפתחה והפכה להיות מסגרת העצמה ייחודית לנשים איראניות, הפרוסה ב-12 מועדוני נשים בכל רחבי הארץ.
המועדונים מופעלים על ידי צוות מתנדבות ונותנים הזדמנות למאות נשים לחולל שינוי בקהילותיהן ולעצב את עתיד הקהילה היהודית – איראנית בארץ, תוך הגדרה מחודשת של הציונות והעשרת החברה הישראלית.
תוכנית "כנפיים" לחיילים בודדים עולים
התוכנית Wings – כנפיים היא יוזמה חברתית בשותפות של הסוכנות היהודית לארץ ישראל, צה"ל, משרד הביטחון, קרן יסוד, קרן חיים סבן, משרד העלייה והקליטה, משרד הבריאות וקרן מיראז' ישראל.
תוכנית "כנפיים" פועלת משנת 2005 במטרה להעניק לצעירים בודדים עולים מכל רחבי העולם מעטפת הוליסטית להשתלבות מיטבית בחברה הישראלית.
התוכנית מלווה את הצעירים משלב ההגעה לארץ ובהכנה לשירות בצה"ל, במהלך השירות הצבאי, בהכנה לחיים האזרחיים ובפעילות חברתית מספר שנים לאחר השחרור.
התוכנית מציעה מגוון רחב של שירותים ותמיכה, הכוללים: הכוונה וייעוץ בתחום התעסוקה וניהול קריירה, סיוע נפשי, ייעוץ פיננסי ועוד.
"כנפיים" מסייעת ליותר מ-3,500 צעירים עולים בשנה, העולים מיותר מ-50 מדינות מרחבי העולם.
בנוסף, התכנית הקימה בשנת 2016 את "פורום ארגוני החיילים הבודדים", המקדם את החיילים הבודדים העולים וחסרי העורף המשפחתי.
הפורום מכיל ארגוני חברה אזרחית, משרדי ממשלה ונציגי צה"ל.
התכנית פועלת בניהול משותף של קרן מיראז' ישראל והסוכנות היהודית ולה שותפים נוספים.
התכנית הוקמה בשנת 2017 במטרה לצמצם פערים טכנולוגיים בין הדור הצעיר לגיל השלישי ולסייע בהפגת הבדידות בקרב אזרחים ותיקים.
משתתפי התכנית מקבלים כלים וידע לשימוש יעיל בטלפון החכם שברשותם בכדי לסייע להם להפוך לעצמאיים ופרודוקטיביים יותר.
הקורס מלווה בחוברות מידע שמקבל כל משתתף ובהן המלצות והסברים מדויקים המותאמים לגיל השלישי להפעלה ושימוש בסיסי של הטלפון החכם, אפליקציות שימושיות כמו בנקים, דואר, קופת חולים ועוד.
בתוכנית השתתפו אלפי מתנדבים ואזרחים ותיקים בפריסה ארצית רחבה.
פק"ל היא תוכנית משותפת של קרן מיראז' ישראל וצה"ל ומטרתה לסייע ליחידות המילואים בחיזוק הלכידות היחידתית באופן חדשני ופורץ דרך על ידי פיתוח היחידה כקהילה.
בתוכנית מלוות פלוגות מילואים נבחרות על פי מודל ייחודי וחדשני שפותח בפק"ל.
היחידות המשתתפות בתוכנית זוכות לליווי מקצועי ומקבלות מעטפת מלאה לפיתוח הקהילות ביחידותיהן.
פיתוח קהילות המשרתים מחזק את היחידות, מגביר את תחושת הלכידות, השייכות והמחויבות של החיילים ליחידותיהם ולשירות המילואים.
התוכנית מעצימה את כל מה שיפה בארץ - שליחות, ערבות ההדדית, ציונות וחברות, ומשפיעה באופן רחב על כלל החברה בישראל באמצעות רוח התנדבות ויצירת סולידריות ישראלית.
תוכנית פק"ל במילואים פועלת במערך המילואים למעלה מ-7 שנים בשיתוף אכ"א, קצין מילואים ראשי, בית הספר לפיתוח מנהיגות וקרן מיראז' ישראל.
התוכנית פועלת לחיזוק מערך המילואים באמצעות פיתוח והטמעה של כלים קהילתיים ומנהיגותיים המיועדים למפקדים, לחיילים ולעורף המשפחתי של משרתי המילואים, מתוך תפיסה הרואה את יחידת המילואים כקהילה.
קרן יחד היא יוזמה חברתית שמטרתה היא יצירת קהילת משפחות גדולה, שתיתן ערבות הדדית אחד לשני.
הקרן תיתן סיוע כספי למשפחות החברות בקהילה, במקרה של פטירת אחד ההורים.
על אף שהקרן נוסדה על ידי אנשי ציבור מהציונות הדתית, והיא מפורסמת בעיקר במגזר זה, היא מיועדת לכל אדם, גם אם הוא חרדי או חילוני.
קרן דומה קיימת בציבור החרדי בשם עֲרֵבִים.
"קרן יחד" היא יוזמה שמטרתה היא לאגד מספר רב של משפחות ביחד שיעניקו תמיכה כלכלית למשפחות החברות בה, במקרה שאחד מההורים נפטר.
הקרן הושקה בדצמבר 2013 בתמיכתם של מספר רבנים מהציונות הדתית.
הקרן פועלת כך שבמקרה שאחת מהמשפחות המנויות בקרן מתייתמת מאחד ההורים, יגויס עבור כל אחד מהיתומים שגילם קטן מ-30, סכום של 10 שקלים מכל מנוי עד לסכום של 150,000 שקלים.
בינואר 2014 יצא קמפיין פרסומי בעיקר על גבי עלוני שבת שמחולקים בבתי הכנסת שבו נראו מספר ידוענים מקומיים מהמגזר הדתי, שהצטרפו לקרן בעצמם.
במרץ 2014 עברה הקרן את ה-5,000 משפחות שמנויות בקרן והחלה בהפעלתה של הקרן.
בספטמבר 2014 הודיעה הקרן על מקרה ראשון של אסון פתאומי והפעלת הקרן לטובת היתומים.
מאז הקמת הקרן תרמו חברי הקרן כ-67 מיליון ש"ח ל-522 יתומים מ-138 משפחות.
יוזם הקמת הקרן והיושב ראש הוא הרב הלל הורוביץ, מהיישוב היהודי בחברון.
בנוסף, קיימת מועצה ציבורית שמלווה את הקרן, נשיא המועצה הוא הרב יעקב אריאל, רב העיר רמת גן, ובין חברי המועצה ניתן לראות את:
הרב אבי גיסר, פרופ' אמנון שפירא, פרופ' אשר כהן, הרב ברוך גיגי, הרב חיים גנץ, דר' יגאל בן שלום, הרב יהושע שפירא, פרופ' יפה זילברשץ, הרב יצחק לוי, השופטת בדימוס שרה פריש, הרב חיים אידלס, והרב בן ציון אלגאזי.
קרן למדא היא מלכ"ר קנדי רשום שמטרתו להעניק מלגות, פרסים, ומענקים לתמיכה בלימודי להט"ב (לסביות, הומואים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים) והעלאת מודעות לזכויות הלהט"ב, כדי לקדם שוויון וזכויות אדם.
הקרן מנוהלת על ידי דירקטוריון ארצי, ונשיאת הקרן הנוכחית היא ברברה פרימן.
פעילות הקרן התחילה מתוך מועדון לא רשמי של בעלי מקצוע להט"בים אשר חיפשו דרכים לקדם אינטרסים עסקיים וחברתיים של חברי הקהילה.
ככל שפעילותו של הארגון משכה תשומת לב מצד הרשויות ומצד ארגונים פורמליים אחרים, כך גדלה השפעתה, עד שהחליטו חברי המועדון להפוך למלכ"ר רשמי ולגייס כספים למלגות.
הם פעלו מתוך רצון לקדם שוויון וזכויות אדם בקנדה ולשפר את פני המדינה.
המלכ"ר התחיל בפעילות משותפת עם חמש אוניברסיטאות ברחבי המדינה, וכיום גדלה וכבר עובדת עם אוניברסיטאות ותיכונים ברחבי כל מחוזות קנדה, ופועלת גם בתחומי המחקר, החינוך, והספרות.
תוכנית המלגות של קרן למדא היא הראשונה מסוגה, ומעניקה כל שנה מלגות לסטודנטים בתחום לימודי הלהט"ב.
בכל אוניברסיטה בה יש מלגת למדא, ישנה ועדה הבוחנת מועמדים ופרויקטים, ומאשרת אותם על סמך מצוינות המועמד ורלוונטיות הפרויקט לקהילת הלהט"ב.
הנטייה המינית של הסטודנט שמבקש את המלגה אינה קריטריון.
ב-2007 החלה קרן למדא לעבוד יחד עם מנהיגי קהילה מקומיים לייסד מלגה גם לתלמידי תיכון.
המלגות מוענקות לסטודנטים במגוון רחב של תחומי לימוד, כולל האמנויות, ספרות, מדעי החברה, המדעים, משפטים, בתי ספר מקצועיים, ותיכונים.
המלגות מסמנות את החשיבות של לימודי להט"ב הן בתוך הקהילה הלהט"בית והן מחוצה לה.
קרן לאזרחי ישראל, המכונה גם קרן העושר, היא קרן עושר ריבונית שמטרתה לנהל את הכנסות מדינת ישראל מההיטל המוטל על רווחים המופקים ממשאבי טבע בה, בהם גז טבעי, נפט ואשלג, מתוך ראייה כלכלית ארוכת טווח ובמטרה להשיאם, כדי לאפשר את המשך קיומה של הקרן לדורות הבאים.
בהתאם ל, הקרן החלה לפעול ב-1 ביוני 2022, המועד שבו הכספים שנצברו בקרן עלו על מיליארד ש"ח.
לכאורה ניתן היה לנצל את כספי ההיטל על רווחי נפט בתקציב המדינה, כפי שמשמשים לכך יתר כספי המיסים.
הצורך בגישה אחרת, שהוביל להקמת הקרן, מוצג בדברי ההסבר להצעת החוק: