tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
דה וינצ'י יצר סקיצות מפורטות מאוד ומדויקות אנטומית של חרקים, בין היתר של חיפושיות, שפיריות ופרפרים.
הוא עקב אחר מחזור החיים המלא של פרפרים ותיעד אותו, כולל ארבעת שלבי הגלגול: ביצה, זחל, גולם ובוגר.
הוא התעניין במיוחד בתעופת חרקים, חקר את המבנה ואת התנועה של כנפי חרקים, ושילב את הידע שצבר מתצפיות במחקרו שעסק במכניקת טיסה.
התצפיות המפורטות שערך הובילו אותו להבנה עמוקה של אנטומיית החרקים, שבאה לידי ביטוי גם בדיוק המדעי ביצירות האמנות שיצר, ובבניית מודלים מכניים שנועדו לחקות תעופת חרקים.
האיכות והדיוק של האיורים של דה וינצ'י משפיעים על הסטנדרטים של איור מדעי כפי שהם באים לידי ביטוי גם בתקופה המודרנית.
כמו כן, מחקריו על תעופת חרקים השפיעו גם על מחקרים מודרניים בתחומי הביומימטיקה והאווירונאוטיקה, והוא הציב את היסודות להבנת האווירודינמיקה והביומכניקה.
מאז שהייתה לאדם האפשרות הטכנולוגית להגיע לחלל, התבצעו ניסויים שכללו הטסת חרקים לחלל על מנת לאפשר להבין טוב יותר את השפעת התנאים השוררים מחוץ לכדור הארץ על בעלי חיים.
במרוץ לחלל, היו זבובי הפירות לאורגניזם החי הראשון שהוטס לחלל, ב-9 ביולי 1946. לאחר שהייה של 11 ימים בחלל, חזרו זבובי הפירות לכדור הארץ בבטחה.
מטרת הטיסה הייתה לבדוק את ההשפעה של קרינה ואת השפעות חוסר הכבידה על אורגניזמים, כדי לאפשר הבנה טובה יותר של השפעה עתידית על המין האנושי לקראת הטיסה הראשונה של אדם לחלל.
הניסויים הללו בזבובי פירות החלו בעשור השני של המאה ה-20, והתבססו על כך שאדם וזבובי פירות חולקים גנים רבים.
בשיא המלחמה הקרה והמרוץ לחלל, נשלחו זבובים למשימות לחלל בתדירות גבוהה, מה שאפשר למדענים לחקור את אופי החיים ואת הרבייה בחלל.
זבובי פירות שימשו מדענים וחוקרים הן מברית המועצות והן מארצות הברית.
הזבובים אפשרו לקדם את ההבנה של ההשפעות של חוסר כבידה על מערכת הלב וכלי הדם, על מערכת החיסון ועל מוטציות בגנים של אסטרונאוטים.
בשנת 1966 ו-1967 שיגרה ארצות הברית את ה-Biosatellite שעל סיפונה היו זבובי פירות, צרעות טפיליות, חיפושיות קמח , ביצי צפרדעים ומינים שונים של חיידקים, אמבות, צמחים ופטריות.
ב-14 בספטמבר 1968 שיגרה ברית המועצות את זונד 5 שעל סיפונה היו בעלי החיים הראשונים שיצאו אל מחוץ למסלול שמקיף את כדור הארץ - שני צבים, זבובי יין , חיפושיות קמח ודגימות ביולוגיות אחרות.
החיות חזרו לכדור הארץ ושרדו.
בשנת 1992 התבצע ניסוי ישראלי על התנהגות הצרעה המזרחית בחלל ועל יכולתה לבנות קן באפס כבידה, במסגרת תוכנית STS-47. ב-2007 הפך התיקן לבעל החיים הראשון שהרה בחלל.
במרוצת השנים שוגרו לחלל גם תולעי משי, נמלים, מקלונים, צרצרים, עשים, חלזונות, דבורת-עץ, תולעים נימיות ופרפרים מהסוגים נימפית החורשף ודנאית מלכותית, במסגרת ניסויים.
בשנת 2019, במסגרת תוכנית צ'אנג-אה 4 הסינית, נחתו על הירח בעלי החיים הראשונים שאינם בני אדם, וביניהם היו החרקים תולעי משי וזבובי פירות.
אינטראקציות בין האדם לחרקים הובילו להתקדמות מדעית וטכנולוגית.
החרקים מהווים השראה לחידושים ברובוטיקה, בהנדסת חומרים ובטכנולוגיות חישה והדמיה.
לאינטראקציות בין אדם לחרקים ישנה השפעה משמעותית על מחקר מדעי ועל חדשנות טכנולוגית.
בתחום המיקרו-רובוטיקה, חוקרים מאוניברסיטת Ritsumeikan ביפן פיתחו אצבע רובוטית שמאפשרת מגע ישיר עם חרקים.
הטכנולוגיה מאפשרת מדידה של הכוחות שחרקים מפעילים, ועשויה לאפשר אינטראקציות בקנה מידה מיקרוסקופי בין האדם לבין הסביבה.
חרקים חברתיים כמו נמלים ודבורים היוו השראה לפיתוח תחום הרובוטיקה הנחילית, שבו מאגדים כמות גדולה של רובוטים קטנים לביצוע עבודה משותפת בצורה יעילה.
התחום מייושם במשימות חיפוש והצלה, בניטור סביבתי ובאוטומציה של אחסון.
בתחומי החישה וההדמיה, העיניים המורכבות של חרקים היוו השראה לפיתוח של מצלמות קומפקטיות בעלות זווית מפתח רחבה ומכשירי הדמיה עם תפיסת עומק טובה ושדה ראייה רחב.
חרקים מהווים השראה גם לפיתוחים טכנולוגיים תוך שימוש בביומימטיקה.
חיפושיות שחיות במדבר נמיב היוו השראה לפיתוח שיטות חדשניות לאיסוף מים מהאוויר, לטיפול במחסור במים באזורים צחיחים.
בנוסף, תכונות ההדבקה של רגלי חרקים הובילו לפיתוח של דבק מסוגים שונים ושל טכנולוגיות טיפוס שמיושמות אצל רובוטים מטפסים, תוך התבססות על עקרונות הפעולה הטבעיים של היצמדות רגלי החרקים למשטחים.
חרקים נוספים המשמשים השראה לפיתוחים טכנולוגיים הם חגבים מסוג Leafhopper , המפרישים חלקיקים הנקראים ברוכוזומים אשר סופגים אור נראה וקרינה אולטרה סגולה.
מחקר של מנגנון הפעילות עשוי לשמש כבסיס לפיתוח מכשירי הסוואה וטכנולוגיות יעילות יותר להפקת אנרגיה סולארית.
מחקרים מציעים אפשרות של שימוש באינטליגנצייה של חרקים ליצירת גישות חלופיות לתכנון אינטליגנציה של רובוטים אוטונומיים.
חוקרים בתחום מדגישים את החשיבות של הבנת האינטראקצייה בין האדם לחרקים, תוך הכרה במורכבות ובחוסר העקביות באופן שבו חרקים נתפסים על ידי האדם.
הזחלים של העש Bombyx mori המכונים באופן עממי טוואי המשי ניזונים מעלי עץ התות.
בהמשך הגלגול המלא הגולם מכוסה בחוט רציף של חלבון המשי, הפיברואין העטוף בחלבון דביק בשם סריצין .
תפקיד הסריצין להצמיד ולהדביק את חוטי המשי הדקים אלה לאלה.
בתהליך המסורתי של ייצור חוטי המשי, מפרידים את החלבון הדביק שמכסה את החוטם על ידי השרייה במים חמים.
המים החמים מפרידים את החוטים מהפקעת.
לאחר ההפרדה, מגלגלים את חוטי המשי על סלילים שישמשו לאריגה.
תהליך יצירת המשי התפתח בסין מהתקופה הנאוליתית המכונה תקופת יאנגשאו , בערך 5,000 שנה לפני הספירה.
המשי שימש לא רק לבגוד ושטיחים אלא גם ליצירת דפים לכתיבה וציור, ועל פי חפירות ארכאולוגיות גם לטקסי קבורה כאמצעי לכיסוי גופת המת.
ייצור המשי התפשט מסין ליפן, ומשם לממלכה הביזנטית והגיעה להודו עד שנת 140 לספירה.
המסחר במשי בין סין למדינות המערב החל בימי קדם.
משי התגלה בחפירות ארכאולוגיות של מצרים העתיקה, במומיה מצרית משנת 1,070 לפני הספירה, ומאוחר יותר ליוון ורומא העתיקה.
דרך המשי המובילה מערבה מסין נפתחה במאה השנייה לספירה, ועזרה להניע את הסחר במשי ובסחורות אחרות.
התפשטות ייצור המשי נעשתה באמצעות העברת ביצי העש.
מסעי הצלב הובילו את הידע של ייצור המשי לאיטליה, שם התפתח והפך לגורם כלכלי משמעותי באותה התקופה.
לוחמה אנטומולוגית היא סוג של לוחמה ביולוגית המשתמשת בחרקים כדי להזיק לקווי אספקה על ידי פגיעה ביבולים, או כדי לפגוע ישירות בלוחמי אויב ובאוכלוסיות אזרחיות.
ניתן לחלק את השימוש בחרקים בלוחמה לסוגים שונים, כאשר סוג אחד כולל הדבקת חרקים בפתוגן ופיזורם באזור המיועד, סוג נוסף כולל שימוש בחרקים להתקפה נגד גידולים חקלאים, והסוג האחרון כולל שימוש בחרקים לא נגועים כמו דבורים כדי לתקוף את האויב באופן ישיר.
השימוש באורגניזמים במלחמות החל כבר לפני אלפי שנים, בהרעלת בארות אויב באמצעות זריקת גופות נגועות במחלה פנימה.
על פי השערות, השימוש העתיק ביותר בלוחמה אנטומולוגית היה ככל הנראה שימוש בקנים של דבורים שהושלכו למערות כדי לאלץ את האויב לצאת החוצה.
במאה ה-14, צבא הטטרים כבש את העיר כפא באמצעות הכנסת גופות נגועות למרכז העיר, והרוסים השתמשו בטכניקה דומה נגד השוודים במאה ה-18. עם זאת, לוחמה אנטומולוגית היא מושג צבאי חדש יחסית.
לאורך ההיסטוריה חרקים ופרוקי רגליים שימשו צבאות להפצת מחלות, או להשמדת משאבים אחרים כמו אספקות מזון.
בעת המודרנית חרקים השפיעו בצורה דרסטית על מלחמות כמו המלחמות הנפוליאוניות ו-מלחמת האזרחים האמריקאית שבה שני שלישים מ-500,000 החיילים שנהרגו, מתו כתוצאה ממחלות המועברות על ידי חרקים כמו מלריה וקדחת צהובה.
עם זאת, על אף האשמות שהפנתה הקונפדרציה כלפי האיחוד על הפצת חרקים, לא נמצאו לכך הוכחות ומחקר מודרני הראה כי סביר יותר שהחרק הגיע באמצעים אחרים.
במלחמת העולם הראשונה, חרקים שונים הכוללים כינים, יתושים וזבובים שגשגו בשוחות, והפכו במהרה לאחד המקורות העיקריים למחלות ולמוות בקרב חיילים.
משרד המלחמה הבריטי התייעץ עם אנטומולוגים כדי לחפש פתרון להתפשטות המהירה של מחלות כמו טיפוס, מלריה וקדחת השוחות.
התפשטות החרקים הובילה לקמפיין שכלל ניסיונות הדברה, שבמסגרתו חוטאו חיילים באופן קבוע בכימיקלים שנועדו לעצור את התפשטות הכינים.
במקביל, חומרי הדברה ששימשו בעבר כקוטלי חרקים שימשו ללוחמה באויב, ועל כן היו צריכים החיילים להסתובב עם מסכות גז.
בין מלחמות העולם גדל הביקוש למקצוע האנטומולוגיה ולמחקרים העוסקים בחרקים.
בשנים הללו גדל העניין במחקריו של האנטומולוג הצרפתי ז'אן-אנרי פאבר.
במלחמת העולם השנייה השתמשו מספר מדינות בחרקים כנשק ביולוגי; גרמניה וצרפת תכננו להפיץ חיפושיות תפוחי אדמה ולהשתמש בהן נגד מקורות מזון של האויב.
יחידה 731 היפנית תכננה לייצר 5 מיליארד פרעושים נגועים במגפה בשנה, והשתמשה בפרעושים ובזבובים נגועים בכולרה כנשק ביולוגי נגד האוכלוסייה הסינית, מה שהוביל לכ-500,000 מקרי מוות.
במלחמה הקרה, הן ארצות הברית והן ברית המועצות חקרו ברצינות את הפוטנציאל של לוחמה אנטומולוגית.
בארצות הברית הוקמו בפורט דטריק מעבדות כדי לייצר 100 מיליון יתושים נגועים בקדחת צהובה בחודש, שתוכנן להפיץ באמצעות פצצות או טילים.
ניסויים נוספים באותו המתקן עסקו במחלות אחרות כמו אנתרקס, כולרה, קדחת דנגי, דיזנטריה, מלריה וטולרמיה.
כמו כן, יישמה ארצות הברית מחקר וטקטיקות של לוחמה אנטומולוגית גם במצבים שלא היו חלק ממלחמה.
ב-1990 הקציבה ארצות הברית 6.5 מיליון דולר למחקר ולגידול של זחלים שהיו אמורים להיות מופצים על שדות קוקה בפרו כחלק מהמלחמה בסמים.
על פי אמנת הנשק הביולוגי שנחתמה ב-1972, שימוש בחרקים למטרות עוינות נחשב כמנוגד לחוק הבינלאומי.
גורמי מודיעין אמריקאים חוקרים את האפשרות להנדס גנטית חרקים באמצעות טכנולוגיות כגון קריספר ליצירת יתושים מהונדסים גנטית שעשויים לשמש בלוחמה, או להנדס מגפות המחסלות יבולים.
ישנו מחקר מתמשך העוסק בשינוי גנטי של יתושים לבלימת התפשטות מחלות כמו זיקה, כך שלא ישאו עוד את הפתוגן.
עם זאת, המחקר גם מראה שניתן להשתיל מחלות או פתוגנים באמצעות שינוי גנטי דומה.
מדע האנטומולוגיה התרבותית (Cultural Entomology) עוסק בחקר השפעת האנטומולוגיה על הפולקלור, הדת, הספרות, הקולנוע והמוזיקה בתרבות האנושית.
חרקים הופיעו במיתולוגיה ברחבי העולם מימי קדם.
בין קבוצות החרקים המופיעות במיתוסים ניתן למנות את הדבורה, הפרפר, הציקדה, הזבוב, השפירית, גמל שלמה וחיפושית החרפושית.
חיפושיות החרפושית היו בעלות סמליות דתית ותרבותית במצרים העתיקה שבה האל ח'פרי היה בעל ראש של חיפושית.
חרקים נפוצים מאוד במיתולוגיה היוונית.
היוונים הקדמונים האמינו כי הזבוב הוא התגלמות האלה Myia אשר התאהבה בבן-אנוש ולכן האלה הפכה אותה לזבוב ולבן זוגה חיי נצח.
היוונים הקדמונים התייחסו לציקדות כסמלים לשירה במקהלה, וראו בהם את מקור הנגינה על כלי הנגינה העתיק קיתרה .
בהמנון ההומרי לאלה אפרודיטה, היא מספרת מחדש את האגדה כיצד אאוס, אלת השחר, ביקשה מזאוס לתת לאהובה טיתנוס לחיות לנצח כבן אלמוות.
זאוס נענה לבקשתה, אבל מכיוון שאאוס שכחה לבקש ממנו להפוך את טיתנוס לחסר גיל, הוא מעולם לא מת אבל הוא הזדקן.
בסופו של דבר, הוא הצטמק ונעשה כה זעיר עד שלפי האגדה הוא הפך לציקדה הראשונה.
הסינים הקדמונים התייחסו לציקדות כסמלים של לידה מחדש או אלמוות.
היוונים הקדמונים האמינו בקיומן של נמלים ענקיות, בגודל של כלב, הקרויות Myrmekes, בעלות כוח רב, אשר על פי הכתבים של ההיסטוריון היווני הרודוטוס מן המאה החמישים לפני הספירה, האל זאוס הפך אותן לשבט אנושי.
הם הרבו לשתף את היתוש במשלים מתוך אמונתם בכוחו של היתוש להטריד חיות גדולות.
המיתולוגיה של השבטים בצפון אמריקה עשירים במיתוסים על היכולת של היתושים להופיע מתוך האפר של ענקים שעברו מן העולם כסמל להמשכיות החיים לאחר המוות.
לדבורים משמעות גדולה בתרבות האנושית.
לאורך ההיסטוריה האדם היה צריך להתמודד עם דבורי-בר ולטפח דבורים להשגת דבש.
הדבורה נחשבה בתרבויות רבות כייצור שמימי והדבש כמתנת האלים.
אגדות בתרבות תושבי מדבר קלהרי אשר באפריקה הדרומית קושרות את הדבורה לתהליך לידתו של האדם הראשון.
בתרבות המאיה הדבורה והדבש קיבלה משמעות של אלה בשם , אשר נחשבה כישות האלוהית הבורא העולם.
גם בתרבות יוון העתיקה ובכמה תרבויות שמאניות של העולם הישן קשרו את הדבורה לישות אלוהית.
בשיר שומרי עתיק, זבוב עוזר לאלה איננה אלת המלחמה והפריון כאשר בעלה האל דומוזיד נרדף על ידי שדים בשם גאלו .
במצרים העתיקה נחשב הזבוב כבעל כוחות על.
זבובים מופיעים על חותמות בבליים עתיקים המסמלים את נרגל, אל המוות.
חרוזים בצורת זבוב העשויים מלפיס לזולי נענדו לעיתים קרובות על ידי תרבויות רבות ושונות במסופוטמיה העתיקה, יחד עם סוגים אחרים של תכשיטי זבובים.
האפוס האכדי "עלילות גילגמש" שנכתב לפני 4,000 שנה במסופוטמיה, מספר על דמות אגדתית, ומכיל רמיזות לשפיריות, המסמלות את חוסר האפשרות להישאר בחיים מול המוות.
חרקים מופיעים בפולקלור ברחבי העולם.
הם מסמלים רוחות טובות או רעות, בעלי השפעה על מזג האוויר, מורידי-גשם, ובכוחם לגרש מחלות או לגרום למחלות ומוות.
בסין, החקלאים הסדירו באופן מסורתי את נטיעת היבולים לפי התעוררות החרקים כאשר שינויים בטמפרטורה וגשמי מונסון מוציאים חרקים מתרדמת חורף.
רוב מנהגי ה"התעוררות" בסין קשורים לאכילת חטיפים כמו פנקייקים, שעועית צרובה, אגסים ותירס מטוגן, המסמלים חרקים מזיקים בשדה.
בתרבות העממית ברחבי העולם משמשים החרקים כדמויות מרכזיות באגדות, שירים וטקסים.
בין קבוצות החרקים המופיעות בפולקלור של בני עמים שונים אפשר למצוא את היתוש .
האפרו-אמריקאים מאמינים כי ה"עצמות" שלו מסוגלים ליצור גדר סביב שדה של 140 אקרים.
היתוש הוא מופיע באגדות-עם רבות ואף בשירי-עם.
בפולקלור הסקוטי מתואר חרק זעיר מאוד המכונה שעל פי המסורת חי באוזנה של כנימה.
הוא צרצר ענק המופיע באגדות של השבט האינדיאני בקליפורניה.
על פי האגדות, הצרצר נוהג לשיר שירי ערש לילדים על מנת להרדים אותם ואז גונב אותם למאורתו על מנת לאכול אותם.
בפולקלור של הילידים בדרום אפריקה קיים אל בעל צורות רבות המכונה , המסוגל להחליף את צורתו לשור, נחש, כינה וצרצר.
בפולקלור של קנדה וארצות הברית קיימת אמונה כי כמות וצבע השער שעל פני זחל העש אפשר לחזות את כמות הגשמים בעונה הקרובה.
לאחר בקיעת הביצים והפיכתך לזחלים, התושבים אומדים את כמות הפסים השחורים לעומת הפסים הכתומים שעל פני הזחלים ולפי היחס ביניהם הם משערים את כמות הגשמים שתגיע בעונה הקרובה.
פסטיבלים רבים על שם העש מכונים פסטיבלי וולביר השנתי של האגמים הגדולים של אמריקה, שבהם התושבים מתחפשים לזחל.
בפולקלור של הקבוצה האתנית המלאים, הכוללים את אינדונזיה, ברוניי, מלזיה, האי סומטרה ודרום תאילנד, קיימת אמונה של קיומו של דיבוק בדמות צרצר הקרויה פלסיט .
לפי אמונתם, חדירה של רוח רעה לגופה של אישה גורמת לאיבוד הכרה והטיפול להוצאת הדיבוק מגוף הקורבן נעשית על ידי שמאן.
בקרב הילידים של ארנטה במרכז אוסטרליה, נמלי דבש שימשו כטוטמים אישיים של השבט.
במקרה של שבט הסאן-בושמנים של מדבר הקלהארי בדרום אפריקה, הנחשב לשבט העתיק ביותר באזור זה, גמל שלמה הוא בעל משמעות תרבותית רבה, המבטא את התכונות של יצירתיות וסבלנות המופיעות בתורה הזן בבודהיזם.
בסין, החקלאים הסדירו באופן מסורתי את נטיעת היבול שלהם לפי התעוררות החרקים מתרדמת, עונה הקרויה Jingzhe כאשר שינויים בטמפרטורה וגשמי מונסון מוציאים חרקים מתרדמת חורף.
רוב מנהגי ה"התעוררות" קשורים באכילת חטיפים כמו פנקייקים, שעועית צרובה, אגסים ותירס מטוגן, המסמלים חרקים מזיקים בשטח.
לפי האמונה בפולקלור הסיני אכילתם מזכירה לאנשים להיזהר ממחלות ומרחיקה חרקים מזיקים מהיבולים.
באזור אמזונס הברזילאי נצפו בני משפחת שפות טופי-גוארני כשהם משתמשים בנמלים מהמין Pachycondyla commutata במהלך טקסי המעבר הבגרות הנשית.
החרקים ביהדות נחשבים לטמאים לאכילה ולנגיעה פרט למספר מינים קטן: ארבה, חגב וצרצר, השייכים לקבוצת הארבה הכשר.
מבחינת ההלכה, חרקים כשרים נחשבים לפרווה כמו הדגים, ואין צורך להפרידם מבשר או חלב.
ביהדות תימן וצפון אפריקה היה קיים המנהג של אכילת ארבה עד עלייתם ארצה במאה ה-20. בתחילת המאה ה-21 הותרה על ידי הרבנות הראשית אכילת ארבה בישראל.
הגדרת החרקים הכשרים בספר ויקרא, פרק יא מבוססת על צבעים ומעורפלת להבנה, לכן הוספו פירושים להתרת החרקים לאכילה על ידי פוסקי הלכה במשך הדורות.
הרמב"ם בספרו מפרט את החרקים הכשרים: "מיני חגבים שהתירה תורה, שמונה; ואלו הן: (א) חגב; (ב) ומין חגב, והיא הדובנית; (ג) חרגול; (ד) ומין חרגול, והיא עצרוניא; (ה) ארבה; (ו) ומין ארבה, והיא ציפורת כרמים; (ז) סולעם; (ח) ומין סולעם, והיא יוחנה ירושלמית".
גם חיות הנושאות חרקים כטפילים או הניזונות מחרקים נחשבות לטמאות (ספר ויקרא, פרק י"א, פסוק כ"ט).
החרקים בתקופת התנ"ך נחשבו על ידי עמי כנען לבעלי ישות אלילית.
הישות האלילית הבולטת ביותר בעת העתיקה קראה בעל-זבוב, אל כנעני שהיה מזוהה עם השטן.
בעל זבוב מוזכר מספר רב של פעמים בתנ"ך.
בספר מלכים א', פרק ח', פסוק י"ג ובספר מלכים ב פסוק א, מסופר על אחזיה מלך יהודה, שלאחר פציעתו הקשה שולח שליחים לבעל זבוב בעקרון הפלישתית כדי לשאול אותו אם יחלים מפציעתו.
נראה שבאותה עת שררה בממלכת יהודה האמונה לא רק באל אחד, אל היהדות, אלא גם באלילים נוספים.
על חוסר אמונתו באל אחד הוא נענש בידי השם.
בתקופת התלמוד נחשבה האמונה ב"בעל זבוב" לעבודה זרה.
היתוש קיים במיתוסים של היהדות כגורמי כליה.
אגדת היתוש של טיטוס הרשע, קיסר רומא, שחי בשנים 40–81 לספירה, מספרת כי טיטוס שהיה מחריבו של בית המקדש ושל ירושלים, הומת על ידי חדירת יתוש לאוזנו.
הציור המוקדם ביותר שהופיע בו חרק נוצר ככל הנראה לפני כ-14,000 שנים, והוא מציג חריטה של צרצר על עצם של ביזון שנמצאה בדרום צרפת.
בעת העתיקה הופיעו חרקים בציורי טרומפ-לויל וממנטו מורי, לרוב כסמלים לרוע ומוות.
ציור של זבובים על תמונות היה נפוץ בתקופת הרנסאנס במאות ה-15 וה-16. הזבוב שהוסף לציור נקרא .
מנהג ההוספה לציורים נבע מסיבות שונות, בין השאר כדי לבטא את הערכת האדם אפילו ליצורים קטנים ולא רק לנושאי הפורטרטים.
אך בעיקר, כדי להפגין את כישורי הצייר לצייר בדקדקנות יצורים קטנטנים.
עם הזמן האופנה נזנחה והוחלפה על ידי אופנות אחרות.
ה"מליסוגרפיה" שאייר פרנצ'סקו סטלוטי ב-1625 הייתה האיור המדעי הראשון של חרקים שצויר באמצעות מיקרוסקופ, והוא מציג את מבנה הגוף של דבורה מזוויות שונות בצורה מוגדלת.
חרקים היו מוטיב מרכזי גם בציוריו של יאן ואן קאסל האב במאה ה-17, שצייר בצורה ריאליסטית ובדיוק רב.
עבודתו בתחום זה משקפת את תפיסת עולמו שלפיה היצירה האמנותית וההבנה של הטבע הולכות יד ביד.
הוא שם דגש רב יותר על קומפוזיציה ואסתטיקה, מבלי לוותר על תיאור מדויק של האובייקטים המצוירים.
מריה סיבילה מריאן שחיה במאה ה-17 נחשבת כאחת האנטומולוגיות הראשונות באירופה שצפתה ותיעדה את מחזור החיים של חרקים חיים.
היא אספה חרקים וחיות קטנות לצורך האיורים שלה.
בגיל 13 החלה לצייר חרקים וצמחים, ואף החלה את אוסף הזחלים שלה.
היא חקרה את הפיכתם של זחלים לפרפרים ותיארה את התהליך בציור.
מריאן שטה לסורינאם כדי לבצע שם תצפיות.
היא ציירה חרקים, בעלי חיים וצמחים מקומיים ותיעדה את השמות המקומיים של הצמחים ואת השימושים בהם.
בציורי טבע דומם מהמאה ה-17 היה שימוש נרחב בחרקים כאלמנטים סימבוליים שנועדו לתת משמעות נוספת לחפצים המוצגים בציור.
דוגמאות לכך הן השימוש בפרפרים כסמל לשבריריות החיים או השימוש בזבובים כסמל לריקבון.
שימוש כזה בא לידי ביטוי למשל בעבודותיו של וילם ואן אאלסט ו"אגס עם חרקים" (1765) של יוסטוס יונקר .
וינסנט ואן גוך נהג לצייר בזמן שהותו בטבע ולעבוד בתנאים סביבתיים שונים.
שימוש בטכנולוגיה מודרנית גילה שבציורים מסוימים של ואן גוך נטמעו חרקים בתהליך הציור, ככל הנראה כאלו שעפו ונלכדו בצבע, והגוף שלהם נשאר מוטבע בציור עד היום.
ב-2017, במהלך עבודות שימור שגרתיות במוזיאון נלסון-אטקינס לאמנות בקנזס סיטי, התגלה חגב משובץ בציור "עצי זית" של ואן גוך שצויר ב-1889. כמה שנים מאוחר יותר, בשנת 2021, זיהו חוקרים עקבות חרקים בציור אחר של מטע זיתים של ואן גוך.
העקבות נראות כקו מוגבה של צבע ונוצרו כנראה על ידי חרק שהלך על פני הבד בזמן שהצבע עדיין היה רטוב.
תגלית זו התגלתה במהלך מחקר טכני של סדרת מטעי הזיתים של ואן גוך במוזיאון ואן גוך באמסטרדם.
יחס בני האדם לחרקים בדת ובפולקלור השפיע גם על הספרות הקדומה ובהמשך גם על התרבות המודרנית.
בראייה הקדמונית החרקים נחשבו לבעלי כוחות-על ודמותו האלוהית של הזבוב מגולמת במחזות של אייסכלוס, שחי ביוון הקדומה במאה החמישית לפני הספירה.
הסופרים שייכו את התכונות האנושיות החיוביות של חריצות ושיתוף פעולה לנמלים ולדבורים, ותכונות שליליות של חמדנות ועצלנות לצרצרים ולחרגולים.
תופעה זו של השלכת תכונות אנושיות על בעלי חיים אחרים קרויה האנשה.
דוגמאות לתופעת ההאנשה הם משלי איזופוס שחי ביוון העתיקה בין השנים 620 ל-564 לפנה"ס.
המפורסם במשלים הוא משל "הצרצר והנמלה" שבא להדגים את התכונות האנושיות של עצלות מול חריצות.
גם במשלי הסופר הצרפתי זאן דה לה פונטיין שחי בין השנים 1620–1695, וכן בסיפורי סופרת הילדים הבריטית ביאטריקס פוטר מופיעות דמויות של חרקים בעלי תכונות אנושיות שמטרתן הסקת מוסר השכל על האופי האנושי.
הסופר האמריקאי ממוצא רוסי, ולדימיר נבוקוב, היה בנו של לפידופטר - אספן פרפרים מקצועי.
הוא כתב את הרומן שלו לוליטה בזמן שנסע לטיולי איסוף הפרפרים השנתיים שלו במערב ארצות הברית.
בסופו של דבר הוא הפך למומחה לפרפרים מוביל.
זה בא לידי ביטוי בנובלה שלו "המתנה" שנכתבה בין השנים 1935–1937 בברלין, בה הקדיש שני פרקים מתוך חמישה לסיפורם של אב ובנו במסע פרפרים.
לעיתים שימשו קריקטורות בעיתונות כאמצעי חינוכי המעצב דעת קהל.
סדרת קריקטורות בשם "הצד הרחוק", של הקריקטוריסט גארי לארסון שימשה את הפרופסור שלו מייקל בורגט ככלי הוראה בשיעור האנטומולוגיה שלו.
"הצד הרחוק" ומחברו זכו להכרה על ידי הביולוג דייל ה.
קלייטון על "התרומה העצומה" של לארסון לתחום האנטומולוגיה, באמצעות הקריקטורות האלה.
הנמלה והדבורה בספרות הפופולרית משולות לחרוצות ומשתפות פעולה בחברה.
הסופרים השתמשו בדימויים אלה על מנת להיות אטרקטיביים ומובנים לילדים ופשוטי האם כאחד.
הדימויים נבעו מהתבוננות בהתנהגותם של חרקים בטבע.
יתושים וזבובים הם סמל התככנות והרוע בספרות ובשירה.
זבובי הסוס והכבשים נפוצים בספרות יוון הקדומה, כמו גם במחזות "המלך ליר" ו-"אנטוניוס וקלאופטרה" מאת ויליאם שייקספיר בן המאה השבע עשרה.
בשירת ההייקו היפנית נעשה שימוש רב במטפורה של פרפר כסמל של שמחת חיים וגלגול נשמתו של המת ואילו השפירית משמשת כסמל של ההרמוניה של הטבע.
בתרבות היפנית עונת הסתיו מזוהה עם השפירית.
הסופר הרן לפקאדיו מומחה לספרות יפנית, מנתח את הטיפול בפרפר בספרות היפנית, הן פרוזה והן שירה.
הוא מציין שלעיתים קרובות אלה מרמזים על סיפורים סיניים, כמו על האישה הצעירה שהפרפרים ראו בה פרח.
הוא תרגם עשרים ושניים שירי הייקו יפניים על פרפרים, כולל אחד מאת מאסטר ההייקו המשורר מצואו באשט, שמרמז על תחושת האושר באביב במילים אלו: "התעורר!
אני אהפוך אותך לחבר שלי, פרפר ישן".
הספרות הבדיונית משתמשת באופן תדיר בחרקים גדולים ומוזרים.
הסופר הבריטי הרברט גורג וולס תיאר צרעות ענק ברומן שלו משנת 1904 "מזון האלים ואיך זה הגיע לכדור הארץ" תוך שימוש בהורמוני הגדילה החדשים שהתגלו, כדי להעניק ייתכנות למדע הבדיוני שלו.
החרקים, בגלל מראם הייחודי, משמשים את אומנות הקולנוע במגוון רחב של דמויות מפחידות ובעלות כוחות-על, ודמויות חכמות המייצגות את המוסר, מרבות השמחה והיופי.
קולנוע האנימציה משופע בדמויות רבות של חרקים היוצרים מעניקים לחרקים שונים תכונות אנושיות ונמצאים באינטראקציה הדוקה עם אנשים, בעיקר ילדים, החל משנות ה-30 של המאה ה-20 ועד ימינו אלה.
הנפוצים ביותר בסרטי האנימציה הם הנמלה, הצרצר, התיקן, והדבורה.
בתרבות האנושית הרבה חרקים בעלי משמעות לוואי של מגע עם זוהמה, העברת מחלות, וסכנה מעקיצות, כגון, הכינה, התיקן, הצרעה והדבורה.
השימוש בדמויות של חרקים בסרטים מקורה במשמעויות השליליות האלה.
מרבית הסרטים שבהם השתמשו בחרקים ענקיים נעשו בשנות החמישים של המאה ה-20, מיד בתום מלחמת העולם השנייה, כאשר העולם נחשף לתוצאות ההרס הענקיות שהיו תוצאות ההפצצות הגדולות בזמן המלחמה ובייחוד פצצת האטום.
השימוש בחרקים ענקיים בסרטים סמלה את הפחד מיצירת מוטנטים בעלי כוחות-על בהשפעת הקרינה הרדיואקטיבית והיכולת להתגבר על יצורים אלה בעזרת הטכנולוגיה והבינה האנושית היוותה מעין קתרזיס לפחדים מפני השלכות השימוש באטום לצורכי מלחמה ומפני השימוש הנרחב בחומרי הדברה, כגון DDT.
שהופק בארצות הברית בשנת 1954 היה הסרט הראשון אשר בישר את השימוש בנמלים ענקיות שבאו להזהיר את האנושות בפני שימוש הרסני של האטום.
הצרצר משמש כדמות מרכזית בסרט המצויר "פינוקיו" המבוסס על אגדת הילדים "הרפתקאות פינוקיו" של הסופר האיטלקי קרלו קולודי משנת 1883. הסרט הופק באולפני וולט דיסני ב-1940 שהפך את הדמות המינורית של הצרצר לדמות משמעותית המייצגת את המוסר האנושי והתבונה המהולה בהומור, דמות שמדברת אל לב הילדים והמבוגרים כאחד.
חרקים שימשו במהלך ההיסטוריה כנושא לכתיבת יצירות מוזיקליות.
המלחין הצרפתי מתקופת הרנסאנס, ז'וסקן דה פרה, כתב פרוטולה בשם "אל גרילו" ("הצרצר"), שהיא אחת מיצירותיו המושרות ביותר.
בשנת 1900 כתב ניקולאי רימסקי-קורסקוב את "מעוף הדבורה" כחלק מהאופרה "סיפורו של הצאר סלטאן".
היצירה היא אחת המוכרות ביותר בקומפוזיציה הקלאסית.
בסיפור האופרה הדבורה היא נסיך שהפך לחרק כדי שיוכל לעוף ולבקר את אביו.
המחזה שעליו התבססה האופרה נכתב על ידי אלכסנדר פושקין, וכלל במקור שני נושאים נוספים שעסקו בחרקים, מעוף היתוש ומעוף הזבוב.
המלחין ההונגרי בלה בארטוק הסביר ביומנו כי ביצירה "מיומנו של זבוב" שכתב לפסנתר (Mikrokosmos Vol.
6/142) הוא ניסה לתאר את ניסיונות הבריחה הנואשים של זבוב שנתפס בקור עכביש.
מוזיקאי הג'אז דייוויד רוטנברג מנגן דואטים עם חרקים המשמיעים קולות כמו ציקדות, צרצרים וחיפושיות.
מספר להקות בחרו שם שמתקשר לחרקים, כדוגמת הצרצרים שהקים באדי הולי בתחילת דרכו, והביטלס (תורגם לעברית כ"חיפושיות הקצב") ששמה הוא משחק מילים באנגלית בין המילה חיפושיות (Beetles) לבין המילה קצב (Beat).
במאה ה-20 היו פופולריות מספר להקות שבשמן הופיעו חרקים כמו איירון באטרפליי, פאפא רוץ', בי ג'יז, ההייבס, Praying Mantis , ואדם והנמלים.
באסטרונומיה ישנן קבוצות כוכבים שנקראות על שם פרוקי רגליים, שביניהן העקרב, והזבוב.
שמה של קבוצת הזבוב נבחר על ידי פטרוס פלנסיוס בשנת 1597.
ישנם מבנים אסטרונומיים נוספים הקרויים על שם חרקים, כדוגמת "ערפילית הפרפר" , שממוקמת בקבוצת הכוכבים עקרב.
הכוכב המרכזי בערפילית התגלה בשנת 2009 והוא מוערך כאחד הכוכבים החמים בגלקסיה - כ-200,000 מעלות פרנהייט, פי 35 יותר חם מהשמש.
דבורת הדבש מילאה תפקיד מרכזי בקוסמולוגיה של בני המאיה.
במקדשי טולום שבמקסיקו התגלתה דמות טיח המכונה "אה מוקן קב" המזכירה את החרק שזוהה כדבורה המוזכר בקודקס טרו-קורטזיאנוס .
בני המאיה האמינו באלוהי חרקים שמייצגים את כוכבי הלכת במערכת השמש.
לדוגמה, כוכב הלכת נוגה היה מיוצג על ידי אל הדבורה.
הם החזיקו באמונה שהדבורים הגיעו מנוגה, וכינו אותו "השמש השנייה".
יחסי גינאה ביסאו–ישראל הם היחסים הדיפלומטיים והבילטרליים בין מדינת ישראל לרפובליקת גינאה ביסאו.
היחסים בין שתי המדינות כוננו במרץ 1994. ישראל מיוצגת בגינאה ביסאו על ידי שגריר לא-תושב היושב בסנגל.
כיום, שגריר ישראל המואמן על גינאה ביסאו הוא פול הירשזון.
יחסים בין שתי המדינות כוננו לראשונה ב-10 במרץ 1994, בעקבות חתימת הסכמי אוסלו והסכם השלום בין ישראל לירדן.
ביוני 2016 נפגש ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו עם נציגי גינאה ביסאו בוועידת ECOWAS במונרוביה, ליבריה.
בדצמבר 2016, אירחה ישראל כנס חקלאי בינלאומי בן שלושה ימים, שאורגן במשותף על ידי המרכז לשיתוף פעולה בינלאומי וה-ECOWAS, אליו הוזמנו שרי החקלאות ופקידים מ-13 מדינות אפריקאיות.
בפגישה השתתפו בכירי גינאה ביסאו.
בשנת 2017 ביקר שגריר ישראל בסנגל פול הירשזון, בגינאה ביסאו במסגרת ביקור עבודה.
הוא נפגש עם שר החוץ, שר משאבי הטבע, ראש הממשלה והנשיא ז'וזה מאריו ואש.
השגריר הירשזון הזמין את שר משאבי הטבע של גינאה ביסאו לכנס בינלאומי בנושא טכנולוגיות מים, שהתקיים בספטמבר 2017 בישראל, וכן קרא לרשויות שם לפתוח נציגות בתל אביב-יפו לחיזוק היחסים בין שתי מדינות.
בתורו, הנשיא ואש הבטיח לתמוך בישראל בהשגת מעמד של מדינה משקיפה באיחוד האפריקאי, מה שאירע לבסוף ב-2021.
לגינאה ביסאו קשרים עם הארגון לשחרור פלסטין זה מכבר.
ב-1977 ישב בגינאה ביסאו שגריר תושב מטעם הארגון.
במהלך שנת 1986 ערך יושב הראש של הוועד הפועל של הארגון, יאסר ערפאת, שלושה סבבי ביקורים מטעם אש"ף במספר ממדינות אפריקה, בתקופה בה ניתקו את יחסיהן הדיפלומטיים עם ישראל.
בסבב השני, בערך בחודש יוני, הגיע ערפאת לגינאה ביסאו.
הפלסטינים הוסיפו להקים בגינאה ביסאו גם חוות חקלאיות.
יחסי גינאה המשוונית–צרפת הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת גינאה המשוונית לבין הרפובליקה הצרפתית.
גינאה המשוונית החלה לפתח את קשריה עם צרפת בשנות השמונים המוקדמות בהנחיית הנשיא תאודורו אוביאנג נגמה מבאסוגו.
יש למדינה קשרים כלכליים חזקים עם צרפת עקב הנפט הזול יחסית בה והיותה המדינה העשירה ביותר באפריקה.
לאחר תקופה של התעצמות היחסים, היחסים הכלכליים עם צרפת האטו בשנת 2016. עם זאת, צרפת נותרה שותפה מסחרית חשובה של גינאה המשוונית וכ-40 חברות צרפתיות פועלות מהמדינה.
מספר מרשים בהתחשב בגודלה הקטן של המדינה והיותה מדינה אפריקנית באזור עני.
צרפת מפעילה פרויקטים בגינאה הצרפתית לשיפור איכות החיים בה והיא המדינה הראשונה בעולם לעשות כן בגינאה המשוונית.
צרפת מיוצגת בגינאה המשוונית בדרג השגרירות באמצעות השגרירות הרשמית שהיא מחזיקה במלאבו, בירת המדינה.
גינאה המשוונית מיוצגת בצרפת בדרג השגרירות באמצעות השגרירות הרשמית שהיא מחזיקה בפריז, בירת המדינה.
יחסי גינאה המשוונית–רוסיה הם יחסי החוץ בין רוסיה לבין גינאה המשוונית.
בשנות ה-70 ברית המועצות וגינאה המשוונית חתמו על מספר הסכמים, בעיקר כאלו הנוגעים לזכויות דיג, אשר נתן להם זכויות בלעדיות באזור, ובתמורה הסובייטים נתנו לגינאה המשוונית 4,000 טונות של סחורות, אשר כללו אפילו דגים רקובים.
בשנות ה-70 בסיס המעקב שהוקם על ידי הספרדים בתקופה הקולוניאלית על גבי הר הגעש פיקו באסילה, הוחזק על ידי שירותי המודיעין הסובייטי.
גזפרום הייתה מעורבת בשנים האחרונות בחיפושי גז בגינאה המשוונית.
בין מדינת ישראל וגינאה המשוונית מתקיימים יחסים דיפלומטיים רשמיים.
עם הכרזת עצמאות גינאה המשוונית, בשנת 1968, כוננו קשרים דיפלומטיים עם ישראל, שבניסיון להתמודד עם השפעותיו של החרם הערבי, פעלה לייסד יחסים דיפלומטיים עם מדינות אפריקה שמדרום לסהרה.
לאחר מלחמת יום הכיפורים ניתקה גינאה המשוונית את יחסיה עם ישראל בעקבות החרם על ישראל של רבות ממדינות אפריקה לאחר המלחמה.
בינואר 1994 חודשו היחסים הדיפלומטיים בין המדינות, ולישראל יש שגריר שאינו תושב, בשגרירות ישראל שביאונדה, קמרון, המופקד על היחסים עם גינאה המשוונית.
בשיתוף פעולה גרמני-ישראלי מופעל בית חולים בעיר הגדולה במדינה, באטה, ובין עובדיו ישראלים.
בחודש אוגוסט 2019 הגיש השגריר הראשון בישראל של גינאה המשוונית השגריר הוד מעלתו לוסיאנו נוקוגו נדונג אייקדה כתב אמנה לנשיא ריבלין.
השגרירות החדשה ממוקמת בהרצליה פיתוח.
ב-19 בפברואר 2021 הודיע נשיא גינאה המשוונית, תאודורו אוביאנג נגמה מבאסוגו לראש ממשלת ישראל, בנימין נתניהו, שמדינתו תעביר את שגרירותה לירושלים.
בעקבות סדרת פיצוצים בבאטה במרץ באותה שנה שגבתה קורבנות רבים, ישראל נענתה לבקשת הממשל המקומי ושלחה משלחת סיוע למקום.
המשלחת שהתה בבאטה כשבוע וכללה כ-70 איש, רובם אנשי חיל הרפואה ופיקוד העורף, שטיפלו בכ-700 חולים בשלושת בתי החולים בעיר ועזרו בטיפול בשטחים שנפגעו מהפיצוץ.
ב-11 ביולי 2021 הגיע סגן נשיא גינאה המשוונית, תאודורו נגמה אוביאנג לביקור בישראל.
יחסי גינאה המשוונית–קנדה הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת גינאה המשוונית לבין קנדה.
רפובליקת גינאה המשוונית וקנדה כוננו את יחסיהן בשנת 1968, מיד לאחר שגינאה המשוונית זכתה בעצמאותה מספרד.
מאז שאימצה גינאה המשוונית את הצרפתית כשפה שנייה במדינה בשנת 1989, הפך ארגון לה פרנקופוני לפורום העיקרי בו מתנהלים היחסים בין שתי המדינות.
קנדה תומכת בשלטון החוק בגינאה המשוונית ומנסה להחדיר תוכה ערכים דמוקרטיים יותר של זכויות האדם וחופש, שכן, זכויות האדם לא מפוקחות במדינה.
קנדה מעודדת את התפתחות תעשיית הנפט בגינאה המשוונית יחד עם הפיתוח הכלכלי של האזרחים עצמם במדינה.
שווי הסחר הכולל שבין קנדה לבין גינאה המשוונית הוערך בשנת 2018 ב-2.6 מיליון דולר אמריקאי.
בנוסף לסחר, מספקת קנדה עזרה הומניטרית לתושבי גינאה המשוונית (כ-380,000 דולר בשנים 2017–2018) וסטודנטים מהמדינה יכולים ללמוד בקנדה דרך תוכנית מיוחדת של ארגון לה פרנקופוני.
קנדה אינה מיוצגת בגינאה המשוונית בדרג השגרירות.
קנדה מיוצגת בגינאה המשוונית בדרג הקונסולרי באמצעות קונסוליה רשמית שהיא מחזיקה בבאטה.
קנדה האמינה את נציבותה הגבוהה שבאבוג'ה, בירת ניגריה, על גינאה המשוונית.
גינאה המשוונית אינה מיוצגת בקנדה, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
גינאה המשוונית האמינה את שגרירותה לארגון האומות המאוחדות בעיר ניו יורק על קנדה.
יחסי גינאה המשוונית–הרפובליקה העממית של סין הם היחסים הבילטרליים בין גינאה המשוונית לרפובליקה העממית של סין אש החלו באוקטובר 1970. במהלך שנות ה-70 שתי המדינות חתמו על הסכמי סחר וטכנולוגיה רבים אשר במסגרתם סין השקיעה רבות בפיתוחן של תשתיות תחבורתיות ורפואיות בגינאה המשוונית.
יחסי גינאה ביסאו–שווייץ הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת גינאה ביסאו לבין הקונפדרציה השווייצרית.
בין רפובליקת גינאה ביסאו לקונפדרציה השווייצרית מתקיימים יחסים דיפלומטיים שכוננו ב-1980. מגעים רשמיים בין שווייץ לגינאה ביסאו התנהלו עוד לפני כן, בין הכרת שווייץ בגינאה ביסאו ב-13 באוגוסט 1974 לבין כינון היחסים הדיפלומטיים הרשמיים בין שתי המדינות.
הסחר והעסקים המתנהלים בין אזרחי וממשלות שתי המדינות הם מתונים מאוד ואף כמעט אינם מורגשים.
הסוכנות השווייצרית לפיתוח ושיתוף פעולה (SDC) עזרה לגינאה ביסאו עד 2002 בנושא ניצול המשאבים הטבעיים שלה.
הסוכנות הציעה לגינאה ביסאו גם סיוע הומניטרי, בעיקר בעקבות מלחמת האזרחים במדינה שהתרחשה בשנת 1998.
שווייץ אינה מיוצגת בגינאה ביסאו בדרג השגרירות.
שווייץ מיוצגת בגינאה ביסאו בדרג הקונסולרי באמצעות קונסוליה רשמית שהיא מחזיקה בביסאו, בירת המדינה.
שווייץ האמינה את שגרירותה שבדקר, בירת סנגל הסמוכה, על גינאה ביסאו.
גינאה ביסאו אינה מיוצגת בשווייץ, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
יחסי גינאה המשוונית–שווייץ הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת גינאה המשוונית לבין הקונפדרציה השווייצרית.
בין רפובליקת גינאה המשוונית לבין הקונפדרציה השווייצרית מתקיימים יחסים דיפלומטיים רשמיים.
על פי משרד החוץ השווייצרי, היחסים שבין רפובליקת גינאה המשוונית לבין הקונפדרציה השווייצרית הם יחסים טובים, חמים וידידותיים.
הממשלה הקונפדרטיבית של שווייץ הכירה בעצמאותה של הקולוניה הספרדית של גינאה לשעבר ב-15 באוקטובר 1968 וכוננה עמה יחסים דיפלומטיים כבר באותו היום.
נכון ל-1 בינואר 2016 מתגוררים בגינאה המשוונית שבעה אזרחים שווייצרים, כולם עוסקים במגזר הנפט אשר שולט בכלכלת המדינה.
הסחר ההדדי בין שתי המדינות הוא מזערי ואף זניח וחברות שווייצריות אחדות בלבד פועלות בשוק של גינאה המשוונית (שמהווה שוק לא רווחי, חרף היותה של גינאה המשוונית שיאנית התמ"ג לנפש באפריקה).
גינאה המשוונית אינה מיוצגת בשווייץ, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
גינאה המשוונית האמינה את שגרירותה שבפריז, בירת צרפת הסמוכה, על שווייץ
שווייץ אינה מיוצגת בגינאה המשוונית בדרג השגרירות.
שווייץ מיוצגת בגינאה המשוונית בדרג הקונסולרי באמצעות קונסוליה רשמית שהיא מחזיקה במלאבו, בירת המדינה.
שווייץ האמינה את שגרירותה שביאונדה, בירת קמרון הסמוכה, על גינאה המשוונית.
יחסי גינאה ביסאו–צרפת הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת גינאה ביסאו לבין הרפובליקה הצרפתית.
מריה אדייטו דג'אלט נדינגנה, השרה של גינאה ביסאו לשיתוף פעולה ודיאספורה, ביקרה בצרפת במאי 2009 ונפגשה עם השר לשיתוף פעולה ולפרנקופוני, אלן ז'וינדה.
בשנת 2013 הזמינה צרפת את ראש ממשלת גינאה ביסאו לוועידת האליזה לשלום באפריקה.
מלבד זאת, היחסים הפוליטיים בין שתי המדינות הם יחסים זניחים.
היחסים הכלכליים בין שתי המדינות הם זניחים.
צרפת מיוצגת בגינאה ביסאו בדרג השגרירות באמצעות שגרירות שהיא מחזיקה בביסאו, בירת המדינה.
גינאה ביסאו מיוצגת בצרפת בדרג השגרירות באמצעות שגרירות שהיא מחזיקה בפריז, בירת המדינה.
יחסי גינאה ביסאו–צ'ילה הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת גינאה ביסאו לבין הרפובליקה של צ'ילה.
היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת גינאה ביסאו לבין הרפובליקה של צ'ילה הם יחסים דיפלומטיים שקטים - אין בין המדינות מתיחויות ומתקיימים במסגרתם שיתופי פעולה אחדים בלבד במסגרת ארגונים מולטילטרליים בהן חברות המדינות כגון האומות המאוחדות.
היחסים הדיפלומטיים שבין גינאה ביסאו לצ'ילה כוננו באופן רשמי ב-23 באוגוסט 1974.
אזרחי צ'ילה שרוצים להיכנס, לבקר ולשהות בגינאה ביסאו אינם זקוקים לאשרה מראש על מנת לעשות כן אלא לאשרה אלקטרונית (eVisa) או לאחת שינפיקו בעת ההגעה למדינה למשך תשעים ימים.
לעומת זאת, אזרחי גינאה ביסאו שרוצים להיכנס, לבקר ולשהות בצ'ילה זקוקים לאשרת כניסה על מנת לעשות כן.
צ'ילה אינה מיוצגת בגינאה ביסאו, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
גינאה ביסאו אינה מיוצגת בצ'ילה, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
יחסי גינאה ביסאו–יפן הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת גינאה ביסאו לבין יפן.
בין רפובליקת גינאה ביסאו לבין יפן מתקיימים יחסים דיפלומטיים רשמיים.
היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת גינאה ביסאו לבין יפן כוננו ב-1 באוגוסט 1974, עם הכרתה הרשמית של יפן בעצמאותה של גינאה ביסאו.
קאנטו צ'אמנה, ראש ממשלת גינאה ביסאו (2000)
גינאה ביסאו אינה מיוצגת ביפן, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
גינאה ביסאו האמינה את שגרירותה שבבייג'ינג, בירת הרפובליקה העממית של סין הסמוכה, על יפן.
יפן אינה מיוצגת בגינאה ביסאו, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
יחסי גינאה המשוונית–יפן הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת גינאה המשוונית לבין יפן.
בין רפובליקת גינאה המשוונית לבין יפן מתקיימים יחסים דיפלומטיים רשמיים.
היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת גינאה המשוונית לבין יפן כוננו ב-12 בנובמבר 1968, עם הכרתה הרשמית של יפן בעצמאותה של גינאה המשוונית.
תאודורו אוביאנג נגמה מבאסוגו, נשיא גינאה המשוונית (2006)
יפן אינה מיוצגת בגינאה המשוונית, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
יפן האמינה את שגרירותה שבליברוויל, בירת גבון הסמוכה, על גינאה המשוונית.
גינאה המשוונית אינה מיוצגת ביפן, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
גינאה המשוונית האמינה את שגרירותה שבבייג'ינג, בירת הרפובליקה העממית של סין הסמוכה, על יפן.
יחסי גינאה המשוונית–מקסיקו הם היחסים הדיפלומטיים בין הרפובליקה של גינאה המשוונית לבין המדינות המקסיקניות המאוחדות.
שתי המדינות חברות באיגוד האקדמיות לשפה הספרדית, בארגון מדינות איברו-אמריקה ובאו"ם.
גינאה המשוונית ומקסיקו חולקות היסטוריה משותפת בכך ששני העמים היו פעם מושבות של ספרד וחלק מהאימפריה הספרדית.
במהלך סחר העבדים האטלנטי, ספרד העבירה עבדים אפריקאים רבים מגינאה המשוונית למקסיקו שם הם הגיעו בעיקר לעיר הנמל וראקרוס.
ב-16 בספטמבר 1821 מקסיקו קיבלה עצמאות מספרד וב-12 באוקטובר 1968 גינאה המשוונית קיבלה את עצמאותה מספרד.
ביום עצמאותה של גינאה המשוונית, מקסיקו פתחה את אולימפיאדת הקיץ 1968 שהתקיימה במקסיקו סיטי.
ב-26 בספטמבר 1975, גינאה המשוונית ומקסיקו כוננו יחסים דיפלומטיים.
מאז כינון היחסים הדיפלומטיים, היחסים בין שתי המדינות התרחשו בעיקר בפורומים בינלאומיים כמו באו"ם.
בשנת 2005, שר החוץ של גינאה המשוונית, פסטור מיצ'ה אונדו בילה, ביקר במקסיקו.
במאי 2007 ביקר שר גינאה המשוונית למידע, תרבות ותיירות סנטיאגו נצ'מה במקסיקו, שם ערך פגישות עם פקידי ממשלת מקסיקו כדי לבחון תוכניות שיתוף פעולה בתחום ההכשרה הטכנית בתקשורת, תרבות ותיירות.
כתוצאה מהביקור הועלה מחדש המשא ומתן להסכם שיתוף פעולה חינוכי ותרבותי בין שתי המדינות.
ביולי 2011, מקסיקו השתתפה כמשקיף במהלך פסגת האיחוד האפריקני ה-17 הרגילה שנערכה בבירת גינאה המשוונית, מלאבו כאשר ראש המשלחת של שגרירות מקסיקו באדיס אבבה, אתיופיה השתתף בוועידה.
בנובמבר 2016, במהלך פסגת לה פרנקופוני שהתקיימה באנטננריבו, מדגסקר; פגישה דו-צדדית התקיימה בין משלחות מקסיקו וגינאה המשוונית בה היו מעורבים המנכ"ל המקסיקני לאירופה, השגריר פרנסיסקו דל ריו לופס והסנאטור מגינאה המשוונית אגוסטין נסה נפומו.
במאי 2017, ראש ממשלת גינאה המשוונית פרנסיסקו פסקואל אובמה אסואה השתתף בפלטפורמה גלובלית של כנס הפחתת הסיכון מאסון שנערך בקנקון, שם נפגש עם הנשיא המקסיקני אנריקה פניה נייטו.
במרץ 2019 שוחח פליט פוליטי מגינאה המשוונית עם נשיא מקסיקו אנדרס מנואל לופס אוברדור וביקש ממקסיקו להתערב נגד הדיקטטורה בגינאה המשוונית של הנשיא תאודורו אוביאנג נגמה מבאסוגו אשר שולט בה כבר 40 שנה.
ביקורים רמי דרג מגינאה המשוונית במקסיקו
שר החוץ פסטור מיצ'ה אונדו בילה (2005)
שר המידע, התרבות והתיירות סנטיאגו נצ'מה (2007)
סגן שר לענייני חוץ אלפונסו נסו מוקי (2015, 2016)
ראש הממשלה פרנסיסקו פסקואל אובמה אסואה (2017)
שתי המדינות חתמו על מזכר הבנות בנושא גידול עופות (2014) והסכם לשיתוף פעולה כללי (2014).
בשנת 2019 הסתכם המסחר בין גינאה המשוונית למקסיקו ב-69 מיליון דולר.
הייצוא העיקרי של גינאה המשוונית למקסיקו כולל: מכונות, דלקים מינרליים ותבניות חול ליציקה.
הייצוא העיקרי של מקסיקו לגינאה המשוונית כולל: מקררים, דגים קפואים ושמרים חיים מיובשים.
גינאה המשוונית מוסמכת למקסיקו משגרירותה בוושינגטון די.
מקסיקו מוסמכת לגינאה המשוונית משגרירותה באבוג'ה, ניגריה.
יחסי גינאה ביסאו–רוסיה הם יחסי החוץ הדו צדדיים בין שתי המדינות, גינאה ביסאו ורוסיה.
היחסים בין ברית המועצות לבין מפלגת PAIGC, בראשות אמילקר קברל, החלו בשנה ה-50 להקמת ברית המועצות והתעצמו בשנת 1961, כאשר הכשרה והתחמשות של המפלגה החלה.
בשנת 1965 החלה הקבוצה הראשונה של 75 מנהיגי PAIGC להתאמן בבית ספר צבאי סובייטי בפרבלנה, שם לימדו אותם מיומנויות בייצור ושימוש בחומרי נפץ ובטקטיקות גרילה.
ברית המועצות וגינאה ביסאו כוננו יחסים דיפלומטיים ב-6 באוקטובר 1973. בשנת 1973 החלו הסובייטים לספק ל-PAIGC טילי קרקע-אוויר מסוג 9K32 סטרלה-2 לשימוש במלחמתו עם הפורטוגזים.
ב-21 בפברואר 1975 נחתמו מספר הסכמים על ידי שתי המדינות, שעסקו בשיתוף פעולה כלכלי, טכני, תרבותי ומדעי, הסכם סחר והסכם שירותי אוויר.
לאחר ביקורו של אמילקר קברל במוסקבה בשנת 1961, הקימו הסובייטים רשמית קשרים עם הקבוצה המהפכנית מפלגת PAIGC.
הסובייטים העניקו נשק לגרילה של ה-PAIGC, כולל בזוקות, רקטות נגד טנקים, רובי AK-47, ובסופו של דבר (זמן קצר לאחר רצח אמילקר קברל) טילי סטרלה-2. הסובייטים סיפקו גם הכשרת גרילה ללוחמי ה-PAIGC בפרבלנה, אוקראינה, וכן הכשרה לאחיות.
ב-21 בפברואר 1975 חתמו הסובייטים וגינאה ביסאו על הסכם דו-צדדי המספק קשרים הדוקים; כחלק מההסכם, אירופלוט הטיסה סטודנטים מגינאה ביסאו לברית המועצות לצורך הכשרה והשכלה.
בין השנים 1973–1992 למדו כ-3,000 צעירים מגינאה ביסאו על מלגות בברית המועצות; 3,000 מלגות נוספות הגיעו מקובה ו-61 מגרמניה המזרחית.
חוזים תרבותיים, כלכליים וטכניים רבים אחרים נחתמו בין שתי המדינות.
קשרי ברית המועצות–גינאה ביסאו נחלשו לאחר קריסת ברית המועצות בשנת 1991. המאגר הענק של הנשק והתחמושת מתוצרת ברית המועצות נפל לידי מורדים שהובלו על ידי אנסומנה מאנה במהלך מלחמת האזרחים של גינאה ביסאו (1998–1999).
ב-31 בדצמבר 1991 הכירה גינאה ביסאו בפדרציה הרוסית כמדינה היורשת של ברית המועצות, לאחר פירוקה של זו.
אזרחים רוסים וצוות השגרירות פונו מגינאה ביסאו בשנת 1998 עקב לחימה בין כוחות הממשלה והמורדים.
באוגוסט 2001, רוסיה ויתרה על 80% מהחוב של גינאה ביסאו, אשר הסתכם בשווי 178 מיליון דולר.
ב-1 במרץ 2009 נרצח ז'ואאו ברנארדו ויאיירה, נשיא גינאה ביסאו, על ידי קבוצת חיילים מגינאה ביסאו.
רוסיה גינתה את ההתנקשות, וכשהיא מציינת את סולידריותה עם עמדות האיחוד האפריקאי, משרד החוץ הרוסי הצהיר כי הוא "נגד שינוי כוח כוחני".
גינאה ביסאו מחזיקה ברוסיה שגרירות במוסקבה.
רוסיה מחזיקה בגינאה ביסאו שגרירות בביסאו.
יחסי גינאה המשוונית–ונצואלה הם היחסים בינלאומיים בין הרפובליקה של גינאה המשוונית לבין הרפובליקה הבוליברית של ונצואלה.
בשתי המדינות השפה הרשמית היא ספרדית ויש להן פעילות כלכלית חשובה המבוססת על הפקת נפט.
שתי המדינות חולקות קשרים היסטוריים ותרבותיים מכיוון שהיו חלק מהאימפריה הספרדית.
סחר העבדים האפריקני מהמושבות הספרדיות שהקימו אחר כך את גינאה הספרדית (אלוביי, אנובון וקוריסקו, פרננדו פו (ביוקו) וריו מוני) לשטחי פרובינציית ונצואלה של האימפריה הספרדית, גרם לכך שלחלק משמעותי מהאפרו-ונצואלים יש מוצא חלקי או מלא משטחי גינאה המשוונית.
בשנת 1967, הספלאולוג האוסטרי-צ'כי הלמוט סטרקה כינה מערה שגילה במחוז קייה-נטם בגינאה המשוונית בשם "מערת קראקס" , לכבוד העיר קראקס בירת ונצואלה.
היחסים הדיפלומטיים בין גינאה המשוונית לוונצואלה נוצרו ב-7 במאי 1981 ברמת הקונסוליות והממונה על היחסים.
בשנת 2006 העלתה ממשלת ונצואלה את מפלס השגרירות במשימתה הדיפלומטית במלאבו, בירת גינאה המשוונית; ממשלת גינאה המשוונית מצדה פתחה את שגרירותה בקראקס בשנת 2010.
ונצואלה היא אחת משתי המדינות היחידות בדרום אמריקה (יחד עם ברזיל) המקיימת שגרירות בגינאה המשוונית:
גינאה המשוונית הקימה שגרירות וקונסוליה כללית בקראקס אשר קיימת מאז שנת 2010.
ונצואלה פתחה שגרירות במלאבו שקיימת מאז 2006.
יחסי גינאה המשוונית–צ'ילה הם יחסי החוץ בין גינאה המשוונית וצ'ילה.
למרות שיש קשר היסטורי בין שתי המדינות הללו, מכיוון ששתי המדינות היו חלק מהאימפריה הספרדית, לא התקיימו מגעים גדולים בין הקפיטניה חנרל של צ'ילה למושבות שהרכיבו את גינאה הספרדית (אלוביי, אנובון וקוריסקו, פרננדו פו (ביוקו) וריו מוני).
היחסים הדיפלומטיים בין שתי המדינות החלו בשנת 1971, אם כי רק בשנת 1985 נוצרה נציגות רשמית לצ'ילה במדינה דרך משלחתה בגבון.
לאחר סגירת המשלחת הזו והמשלחת בזאיר, נותרה צ'ילה ללא נציגות דיפלומטית בגינאה המשוונית.
בשנת 1982 שתי המדינות חתמו על שני הסכמי שיתוף פעולה בסיסיים, האחד בעניינים מדעיים וטכניים והשני בתחום התרבות.
הסחר בין שתי המדינות הסתכם בשנת 2016 ב-17 מיליון דולר, שהיוו גידול של 71% לעומת חמש השנים שקדמו לה.
המוצרים העיקריים שיוצאו על ידי צ'ילה לגינאה המשוונית היו ספינות, יינות והודו קפוא, ואילו גינאה המשוונית מייצאת בלעדית גז טבעי נוזלי לצ'ילה.
גינאה המשוונית מיוצגת בצ'ילה באמצעות הנציב העליון בברזיליה, ברזיל.
צ'ילה מיוצגת בגינאה המשוונית באמצעות שגרירותה באו"ם.
יחסי גינאה המשוונית–גרמניה הם יחסי החוץ בין גינאה המשוונית וגרמניה.
היחסים המדיניים בין גרמניה לגינאה המשוונית אינם חזקים במיוחד.
שגרירות גרמניה במלאבו נפתחה רק בשנת 2010.
שתי המדינות ישבו יחד כחברות לא קבועות במועצת הביטחון של האו"ם בשנת 2019. כבר בספטמבר 2018 נערכה פגישה במהלך האספה הכללית של עצרת האו"ם בניו יורק בין הנשיא אוביאנג ושר החוץ הגרמני מאס.
יחסי הסחר הדו צדדיים מתפתחים ברמה צנועה עם מגמה חיובית.
גרמניה מייצאת בעיקר משקאות, ציוד ייצור, מכונות ומכוניות, ומייבאת מוצרי נפט וכימיקלים מגינאה המשוונית.
ההוצאות הממשלתיות הגבוהות מאוד על תשתיות ובמגזר הבנייה שהתאפשרו בעקבות תנופת הנפט, פותחות הזדמנויות עסקיות עבור חברות גרמניות, אשר, עם זאת, קשורות לסיכונים ניכרים בסביבה קשה.
המיתון המתמשך בשנים האחרונות העיב על האקלים העסקי.
סיוע לפיתוח גרמני ניתן עד אמצע שנות התשעים.
מאז, גינאה המשוונית לא העפילה לתוכניות אלה בגלל הכנסותיה הגבוהות לנפש.
מדי שנה נותנת השגרירות הגרמנית חסות למספר פרויקטים מיקרו בתחומי החקלאות, המגוון הביולוגי, החינוך והבריאות.
מערכות היחסים התרבותיות מבוססות על יוזמות של יחידים או של השגרירות.
אין מכון תרבות, וכן אין שיעורי גרמנית בבתי ספר או אוניברסיטאות בגינאה המשוונית.
בשנים האחרונות ביצעה שגרירות גרמניה במלאבו פרויקטים תרבותיים ואמצעים לקידום ספורט בשיתוף פעולה עם שותפים אירופיים.
גינאה המשוונית מחזיקה בגרמניה שגרירות בברלין.
גרמניה מחזיקה בגינאה המשוונית שגרירות במלאבו.
יחסי גינאה המשוונית–הממלכה המאוחדת הם יחסי החוץ בין גינאה המשוונית והממלכה המאוחדת.
שגרירת גינאה המשוונית בבריטניה, מרי-קרוס אבונה, נפגשה ב-8 בספטמבר 2015 עם חבר הפרלמנט הבריטי מטעם המפלגה השמרנית, לורד ג'ונתן מרלנד, על מנת לחקור הזדמנויות שונות לשיתוף פעולה בסחר והשקעות בין גינאה המשוונית לבין חבר העמים הבריטי.
גינאה המשוונית מחזיקה בבריטניה שגרירות בלונדון.
בריטניה מחזיקה בגינאה המשוונית קונסוליה במלאבו.
יחסי גינאה ביסאו–הודו הם יחסי החוץ בין גינאה ביסאו להודו.
ראש ממשלת ממשלת המעבר של גינאה ביסאו, רואי דוארטה דה בארוס, הוביל משלחת שכללה את שר החוץ ושר הכלכלה להודו להשתתף בכנס הבנקים ה-9 של ה-CII EXIM בנושא שותפות פרויקטים באפריקה בהודו במרץ 2013. שר המדינה למכרות ופלדה, וישנודאו סאי, ביקר בגינאה ביסאו בספטמבר 2015 כשליחו המיוחד של ראש הממשלה.
הוא הזמין את הנשיא ז'וזה מריו ואש להשתתף בפסגת פורום הודו-אפריקה השלישית בהודו בניו דלהי.
ואז קיבל את ההזמנה ובאוקטובר 2015, הפך לראש המדינה של גינאה ביסאו הראשון שביקר בהודו.
הוא ניהל שיחות דו-צדדיות עם ראש הממשלה נרנדרה מודי ב-30 באוקטובר 2015. את ואז ליוותה משלחת שכללה את שר החוץ ארתור אנטוניו דה סילבה.
סילבה השתתף בפגישת שרי החוץ הודו–אפריקה בניו דלהי יחד עם עמיתתו ההודית סושמה סוואראג' וכמה שרי חוץ אפריקאים.
גינאה ביסאו והודו היו בין 19 המדינות הראשונות שהצטרפו לברית השמש הבינלאומית, שהציע ראש הממשלה נרנדרה מודי, ב-15 בנובמבר 2016.
הודו היא שותפת סחר חשובה של גינאה ביסאו, והייתה היעד הגדול ביותר לייצוא של גינאה ביסאו בשנים 2010 ו-2011. גינאה-ביסאו היא היצואנית הרביעית בגודלה בעולם של אגוזי קשיו, והמגזר מהווה 90% מהכנסות המדינה ומעסיק למעלה מ-80% מכוח העבודה שלה והופך אותו לחיוני לכלכלתה.
הודו היא היבואנית הגדולה ביותר של קשיו לא מעובד מגינאה ביסאו, ומייבאת למעלה מ-90% מיצוא הקשיו השנתי של המדינה.
כמעט 98% מגידול הקשיו מיוצא להודו לעיבוד.
מאז 2011 הגדילה הודו את ייצור הקשיו המקומי והפחיתה את היבוא מגינאה ביסאו.
ההחלטה של הודו לקצץ את יבוא הקשיו בשנת 2012 הביאה למשבר יצוא אגוזי קשיו בגינאה ביסאו.
המסחר הדו-צדדי בין גינאה ביסאו להודו הסתכם ב-212.64 מיליון דולר בשנים 2015–2016, ורשם צמיחה של 26.46% לעומת השנה שקדמה לה.
הודו ייצאה סחורות בשווי 14.47 מיליון דולר לגינאה ביסאו, וייבאה 198.17 מיליון דולר.
תעשיית ההגנה ההודית סיפקה סירות סיור לגינאה ביסאו.
במאי 2008, הודו הציעה לספק לגינאה-ביסאו גישה חד-צדדית של מכס מועדף על מכס (DFTP) לייצוא סחורות ושירותים.
במסגרת "פורום הדיאלוג של הודו-ברזיל-דרום אפריקה (IBSA)", ביקר מומחה הודי בתחילת 2006 בגינאה-ביסאו כדי לסייע למדינה בגידול אורז, וצוות מומחים הודי ביקר כדי לסייע בפרויקט אנרגיה סולארית.
גינאה ביסאו היא חברה מייסדת ביוזמת TEAM-9. במסגרת TEAM-9, ממשלת הודו העמידה למדינה מסגרת אשראי בשווי 25 מיליון דולר, הכוללת קו אשראי של 5 מיליון דולר למגזר עיבוד המזון והחקלאות ו-20 מיליון דולר לפרויקטים של חשמול כפרים.
מועצת קרן הנאמנות של IBSA אישרה בפברואר 2009 סכום של 830,000 דולר לבניית אנרגיה מתחדשת וקיבולת חקלאית בגינאה ביסאו.
אזרחי גינאה ביסאו זכאים למלגות במסגרת תוכנית שיתוף הפעולה הטכנית והכלכלית ההודית והמועצה ההודית ליחסי תרבות.
חמש נשים מאזורים כפריים בגינאה ביסאו השתתפו בהכשרה במכללת Barefoot באילוניה, רג'סטאן בשנת 2009. לאחר סיום הקורס הם חזרו לגינאה ביסאו והתקינו בהצלחה מתקני אנרגיה סולארית בכפריהם.
נכון לדצמבר 2016, כ-100 הודים מתגוררים בגינאה ביסאו על בסיס ארוך טווח.
כ-40–50 הודים מבקרים במדינה מדי שנה בעונת הקשיו, שוהים במדינה כמה שבועות כדי לנהל משא ומתן, לרכוש משלוחים של קשיו גולמי להודו.
הודו מיוצגת בגינאה ביסאו באמצעות שגרירותה בדקר, סנגל, ובנוסף פתחה קונסוליית כבוד בביסאו ב-28 במאי 2010.
גינאה ביסאו אינה מיוצגת בהודו לא בדרג השגרירות ולא בדרג הקונסוליה.
יחסי גינאה ביסאו–הממלכה המאוחדת הם יחסי החוץ בין גינאה ביסאו לבין הממלכה המאוחדת.
בריטניה כוננה יחסים דיפלומטיים עם גינאה ביסאו בשנת 1975, זמן קצר לאחר עצמאותה מפורטוגל.
בשנת 2012 השעה האיחוד האירופי, ובכלל זה בריטניה, חלק מהסיוע הניתן לגינאה ביסאו, בשל המהומות שאירעו במדינה.
בריטניה מיוצגת בגינאה ביסאו באמצעות שגרירותה בדקר, סנגל.
גינאה ביסאו אינה מיוצגת בבריטניה לא בדרג השגרירות ולא בדרג הקונסוליה.
יחסי גינאה המשוונית–קוריאה הצפונית הם היחסים הנוכחיים וההיסטוריים בין גינאה המשוונית לקוריאה הצפונית.
יחסים דיפלומטיים בין הרפובליקה של גינאה המשוונית ובין הרפובליקה הדמוקרטית העממית של קוריאה (הידועה כצפון קוריאה) כוננו ב-1969, שנה אחת לאחר הכרזת העצמאות של גינאה המשוונית מספרד.
מנהיגה הראשון של המדינה, פרנסיסקו מסיאס נגמה שלאחר מכן הפך לנשיא וכיהן בתפקיד זה עד הוצאתו להורג, היה מנהיג של אחד המשטרים הכי אכזריים ביבשת האפריקאית.
למרות גישתו האנטי-קומוניסטית, הוא שמר על יחסים קרובים עם ברית המועצות ועם מדינות פרו-סובייטיות אחרות, כשקוריאה הצפונית הייתה אחת מהן.
כמו המשטר בזאיר של מובוטו ססה סקו, קוריאה הצפונית תמכה במסיאס נגמה למרות ההתנגדות האידאולוגית שלו לקומוניזם.
בתחילת שנות ה-70 של המאה ה-20, גינאה המשוונית חתמה על הסכמים צבאיים, טכנולוגיים וכלכליים עם מדינות סוציאליסטיות רבות, כשאחת מהן הייתה צפון קוריאה.
חיילים מצבא העם הקוריאני גם נשלחו כיועצים לצבא גינאה המשוונית.
בהשראת מפלגת הפועלים של קוריאה, המפלגה החוקית היחידה במדינה, שונתה שמה של "המפלגה הלאומית המאוחדת" ל"מפלגת הפועלים הלאומית המאוחדת" ביולי 1971.
לאחר שפרנסיסקו מסיאס נגמה הודח משלטונו והוצא להורג על ידי האחיין שלו תאודורו אוביאנג נגמה מבאסוגו ב-1979, משפחתו ברחה לפיונגיאנג, שם שלושת ילדיו גודלו על ידי הממשלה הצפון קוריאנית.
אחת מהם, מוניק, עזבה את קוריאה הצפונית ב-1994 אחרי 15 שנה.
ב-2013 היא פרסמה את זיכרונותיה, בספר "אני מוניק, מפיונגיאנג".
למרות זאת, יחסים קרובים המשיכו להתקיים גם אחרי ההפיכה, ונשארו פעילים.
ב-2011 יאנג היונג-סופ, סגנית נשיא אספת העם העליונה, הגיעה לביקור בן ארבעה ימים בגינאה המשוונית.
ב-2013 הנשיא תאודורו אוביאנג נגמה מבאסוגו קיבל את "הפרס הבינלאומי הראשון של קים ג'ונג-איל" על ידי משלחת צפון קוריאנית.
ב-2016, קים יונג-נאם מצפון קוריאה ביקר בגינאה המשוונית וניהל שיחות חביבות עם הנשיא תאודורו אוביאנג.
ב-2018, גינאה המשוונית דיווחה שהיא ניתקה את קשריה הכלכליים עם צפון קוריאה והחזירה עובדים צפון קוריאנים למולדתם בהתאם לסנקציות של האומות המאוחדות.
למרות זאת, צפון קוריאה דיווחה על המשך יחסי הידידות.
גינאה המשוונית אינה מיוצגת בקוריאה הצפונית לא בדרג השגרירות ולא בדרג הקונסוליה.
קוריאה הצפונית מחזיקה בגינאה המשוונית שגרירות במלאבו.
יחסי גינאה ביסאו–ספרד הם היחסים הדו-צדדיים והדיפלומטיים בין גינאה ביסאו וספרד.
ספרד הכירה בגינאה ביסאו מיד לאחר עצמאותה בשנת 1974, וכוננה עימה יחסים דיפלומטיים.
לאחר פתיחת שגרירות ספרד בביסאו בשנת 2007, התחזקו הקשרים.
גינאה ביסאו מינתה שגריר תושב במדריד, שהגיש את אמנתו בפני המלך חואן קרלוס הראשון בתחילת 2012.
אחד הנושאים הבילטרליים הרלוונטיים ביותר בין המדינות הוא הגירה: במהלך ביקורו של השר מיגל מורטינוס ב-27 בינואר 2008, נחתם הסכם שיתוף פעולה חדשני בנושא הגירה.
רשויות ההגירה בשתי המדינות שיתפו פעולה בתחום החזרתם ועיכובם של מהגרים.
אף על פי שאין הרבה מהגרים שעוזבים את גינאה ביסאו עם זאת, מכיוון שסניף של סוכנות פרונטקס של האיחוד האירופי הוצב בסנגל, מהגרים עברו לארץ זו.
בשנת 2010 החלה לפעול תוכנית "סוסון הים".
תוכנית זו, הממומנת בכספים אירופיים ומבוצעת על ידי המשמר האזרחי, הורחבה ושמה פרויקט WEST-SAHEL, ובעקבותיה קצין המשמר האזרחי הספרדי השתקע בביסאו.
זו תוכנית תקשורת לוויינית, שכבר עובדת, בסנגל, מאוריטניה וכף ורדה.
לתוכנית יש תמיכה טכנית שהותקנה במדריד, והמשמר האזרחי הספרדי מעביר קורסי הכשרה לפקידים בגינאה ביסאו.
התוכנית משמשת למידע בזמן אמת על ספינות חשאיות המובילות לאיים הקנריים, בין היתר, בנוסף לסיוע בבקרת הגבולות וההגירה בגינאה ביסאו.
לשגרירות יש נספח פנים שימושי מאוד בתחום זה הדיג: פרוטוקול הדיג שנחתם עם האיחוד האירופי בינואר 2015 כבר הוזכר.
עד כה רישיונות הדיג היחידים שהונפקו לספינות ממדינות האיחוד הונפקו לספינות דיג ספרדיות.
היחסים הדו-צדדיים בין ספרד לגינאה ביסאו בתחום הכלכלי והמסחרי מצומצמים.