tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
אוכלוסיות צפוניות מתחילות להחליף את הנוצות שלהן מאוחר יותר מאלה הדרומיות, מה שמשקף את ההתחלה המאוחרת של עונת הקינון שלהן.
ציפורים במושבה וולשית החלו חילוף בתחילת אוגוסט, בעוד האוכלוסיות בצפון ספרד והאיים הבלאריים החלו בתחילת יולי ובאמצע יוני, בהתאמה.
פרטים מקננים מבצעים חילוף מאוחר יותר מאשר אלו שלא מקננים.
פקעות ריח האף הגדולות של היסעורון מעניקות לו חוש ריח חד (בניגוד לרוב העופות), וליסעורונים יש ארומה ייחודית שיכולה לסייע לחוקרים לאתר מושבות קינון.
יסעורונים בודדים מזהים את ריח גופם ויכולים להשתמש בו כדי לאתר את הקינים שלהם בחושך.
מעופם חלש למראה ודומה לזה של עטלף, עם רפרופים בשילוב גלישות קצרות.
בעת אכילה, היסעורונים הקטנים תלויים באוויר בכנפיים מורמות ומתופפים על פני הים עם רגליהם, אך בניגוד ליסעורון וילסון, אינן נראים כאילו הם צועדים על המים.
פרטים מתיישבים לעיתים על הים.
כמו יסעורים אחרים, היסעורון הקטן אינו יכול ללכת כראוי ביבשה, אלא מדשדש על השרשכף שלו; ברגע שיש מספיק מקום, היסעורון מנפנף בכנפיו כדי לתמוך בעצמו על בהונותיו.
ניתן להבחין בין היסעורון הקטן למינים קרובים מהמערב הפלארקטי על ידי הפס הלבן על כנפיו ותעופתו המתנופפת הייחודית.
בהשוואה ליסעורון האטלנטי, ליסעורון מדיירה, וליסעורון מונטיירו (H.
monteiroi) שתואר לאחרונה, הוא גם קטן יותר, כהה יותר וקצר כנפיים, ויש לו זנב מרובע.
ליסעורון וילסון חסר הפס בתת-כנף, ויש לו רגליים ארוכות כשכפות הרגליים בולטות מעבר לזנב בתעופה.
במעוף הראווה שלו, משמיע היסעורון קריאה המורכבת משמונה חזרות או יותר של צלילי "טר-צ'יק" מהירים המסתיימים בטריל (חילופי תווים מהירים).
קריאות הסטקטו המפטפטות האלו משתנות מאוד בגובה הצליל, העוצמה, והאורך.
שני הזוויגים מבצעים את הקריאות, המשמשות לחיזור, לזיהוי ובמעוף הכלולות.
המאפיינים הווקאליים משתנים גאוגרפית, כולל בין האוכלוסיות האטלנטיות והים-תיכוניות, ופרטים מזהים קריאות של פרטים אחרים מאזורי הקינון שלהם.
הקריאות של תת-המין הים תיכוני ייחודיות.
יש לו שני תווים ראשונים המתמזגים זה בזה, והאלמנט הסופי מוכפל לפעמים.
היסעורון שקט לרוב בים, אבל לפעמים משמיע את הקריאה המפטפטת שלו.
השירה מגרגרת בסגנון "אררר-ר-ר-ר-ר..." מסתיימת ב-"צ'יקה" חד ומבוצעת במחילות הקינון על ידי הזכר בלבד; האורניתולוג הבריטי צ'ארלס אולדהם תיאר אותה שהיא נשמעת "כמו פיה חולה".
קולות אחרים כוללים "וויק-וויק-וויק" מהיר, המבוצע לעיתים במעוף, וקולות אזעקה הדומים לקריאת הפטפוט.
האפרוחים משמיעים קריאת "פי-פי-פי" שורקת כשהם מואכלים, וגרסה מהירה יותר של קול זה משמשת בוגרים וצעירים כדי לאותת על מצוקה.
יסעורונים מקננים באזור המערב הפלארקטי רק באיים מול חופי האוקיינוס האטלנטי והים התיכון של אירופה.
מושבות הקינון הגדולות ביותר של התת-מין H.
melitensis ממוקמות באיים פילפלה שבמלטה, בסיציליה ובאיים הבלאריים, עם אתרים קטנים יותר במקומות אחרים בים התיכון.
תת-מין זה מקנן גם בצפון אפריקה; בוודאות בתוניסיה, כנראה באלג'יריה ואולי גם במרוקו.
בשל הרגליו הליליים ובעיות הגישה לכמה מהאיים הקטנים שבהם הוא מקנן, התפוצה ידועה באופן חלקי בלבד.
מושבה התגלתה רק בשנת 2009, בלמפדוזה.
היסעורון תועד כנווד במספר מדינות אירופיות עד מזרחה לאוקראינה, באזור הגינאות שבמערב אפריקה, בטורקיה, ישראל, לבנון, וארצות הברית.
אף-על-פי שלא דווח על תצפיות בצפון אמריקה במשך יותר מ-30 שנה מאז הראשונה ב-1970, הפכו התצפיות במין זה לקבועות בכל שנה פחות או יותר במספרים קטנים מאז 2003.
היסעורון מקנן באיים חשופים ולרוב לא מיושבים, שבהם הוא מבקר רק בלילה.
אחרת הוא נצפה בעומק הים הרחק מאזור החוף, אך לא מעל מעמקי האוקיינוס.
בעונת הקינון הוא נמצא בעיקר בין אזורתרמיות 10–25°C ביולי.
באירופה, הוא נצפה רק לעיתים נדירות מהיבשה; למעט בסופות סתיו.
היסעורון נודד, מבלה את החורף בעיקר במים קרירים מול חופי דרום אפריקה ונמיביה, מדרום לקו הרוחב 38°S ומזרחה לקוואזולו-נטאל.
כמה פרטים שוהים מצפון לקו המשווה במים הסמוכים למאוריטניה ולריו דה אורו, ומעטים נשארים ליד איי הקינון, במיוחד בים התיכון.
הוא משוטט בים באופן כמעט בלעדי מחוץ לעונת הקינון, אם כי הוא מתועד כנראה באופן קבוע מהיבשה במערב אפריקה.
פרטים צעירים לא חוזרים למושבות הקינון עד שנתם השנייה או השלישית.
היסעורונים עוזבים דרומה מאיי הקינון בין ספטמבר לנובמבר לרוב, ומגיעים למערב אפריקה עד אמצע נובמבר ולדרום האוקיינוס האטלנטי עד סוף השנה.
הנדידה חזרה מתחילה באפריל, כאשר תיעודים מאוחרים מהאזורים הטרופיים ומדרום יותר מייצגים כנראה פרטים תת-בוגרים שלא יתרבו באותה שנה.
על-אף תפוצתו בים התיכון, התצפיות במין זה בישראל ספורות בלבד.
ייתכן כי הוא מצוי יותר בעומק הים, ועריכת תצפיות מלוות בפיזור צ'אם (פתיון דגים) עשויות לגלות כי הוא נפוץ יותר מכפי שנחשב.
היסעורון מגיע לבגרות מינית בגילאי 4–5 שנים, כאשר התת-מין הים תיכוני מתרבה בדרך כלל שנה מוקדם יותר מהתת-מין האטלנטי.
הקינון מתרחש במושבות ומתחיל בדרך כלל בסוף מאי או יוני.
לזוגות יש מעוף ראווה לילי חוזר בו הזכר רודף אחרי הנקבה, כשהמרדף מלווה בקריאות טיסה.
כמה פרטים תת-בוגרים עשויים להיאסף ולאכלס מחילה בו-זמנית, לפני הקינון בשנה העוקבת.
היסעורונים מקננים בדרך כלל בנקיקים בין או מתחת לסלעים, או מתחפרים באדמה.
כשהם יוצרים מנהרות משלהם, הם מפוררים את האדמה עם מקוריהם ובועטים החוצה את השאריות ברגליהם.
היסעורונים מקננים באופן פחות נפוץ בקירות, מתחת למבנים או במחילות ארנבת.
לפעמים נעשה שימוש במחילות לא מאוכלסות או תפוסות של תוכי ים אטלנטי ויסעור אטלנטי, וזוג העופות עשוי לחלוק כניסה משותפת עם אותן עופות ים, ארנבות או זוגות ממינים אחרים.
במקרים בהם דיירים אחרים נוכחים, העופות חופרים מאורה צדדית או משתמשים במנהרה קיימת עם גג נמוך, שהעופות או הארנבים הגדולים יותר לא יכולים להיכנס אליה בקלות.
אף-על-פי כן, תוכי ים ויסעורים מגיעים לפעמים לקינים ומשמידים אותם, ובוגרים עלולים להיהרג על-ידי שכניהם הגדולים יותר.
צינורות קינון מפלסטיק מעשה ידי אדם מתאכלסים בקלות ועשויים לספק הגנה טובה יותר מפני טורפים.
היסעורונים בדרך כלל מזדווגים לכל החיים ומשתמשים באותו חור מדי שנה.
גודל מנהרת הקן נע בין 10–300 ס"מ באורך ו-5–8 ס"מ ברוחב, עם כניסה מעט יותר צרה.
חלל הקן בדרך כלל אינו מרופד, אם כי זוגות עשויים להביא מעט דשא, שרכים, או אצות.
למרות שבדרך-כלל היסעורונים אינם טריטוריאליים בעת הקינון, הזוג יגן על חלל הקן עצמו לאחר הטלת הביצים.
התטולה מכילה ביצה בודדת, בדרך כלל בצבע לבן צחור, לפעמים עם כמה כתמים חומים-אדמדמים שנעלמים במהרה.
גודל הביצה בממוצע הוא 21 על 28 מ"מ, והיא שוקלת 6.8 גרם, מתוכם 6% מהקליפה.
אם ביצה אובדת מספיק מוקדם במהלך מחזור הקינון, ביצה נוספת תוטל במקרים נדירים; דבר חריג עבור יסעוראים.
הדגירה על הביצים מתבצעת על ידי שני ההורים במשך 38–50ימים, כאשר התקופות הארוכות יותר נובעות בשל מצבים בהם הביצים התקררו עקב היעדרות של ההורים.
בוגר אחד דוגר על הביצה בדרך-כלל במשך שלושה ימים בכל פעם בעוד בן-זוגו ניזון בים.
הגוזלים בוקעים מכוסים בפלומה בצבע אפור-כסף, והם מוזנים על ידי שני ההורים עם תכולת הקיבה השמנונית הממוחזרת שלהם.
הבוגרים בדרך כלל לא נשארים עם האפרוח אחרי השבוע הראשון, ומבקרים רק כדי להביא אוכל.
אחרי 50ימים בערך, האפרוחים מוזנים באופן פחות קבוע, לעיתים עם פערים של מספר ימים, וההורים עשויים להפסיק לבקר לחלוטין זמן קצר לפני שהגוזל עוזב את הקן.
הגוזלים פורחים בערך 56–86ימים לאחר הבקיעה, ולא מקבלים תמיכה הורית לאחר עזיבת מחילת הקן.
יסעוראים בעלי תטולות קטנות יותר ומשכי דגירה ופריחה ארוכים ומשתנים הרבה יותר מאשר לציפורי שיר עם ביצים בגודל דומה, ומזכירים סיסיים במאפייני התפתחות אלה.
ליסעוראים ולסיסיים יש בדרך-כלל אתרי קינון בטוחים יותר, אך מקורות המזון שלהם אינם אמינים, בעוד שציפורי שיר פגיעות יותר בקן, אך בדרך-כלל בעלות מקורות מזון שופעים יותר.
במקרה הספציפי של היסעורון, טמפרטורת הגוף שלו אולי נמוכה ב-3מעלות צלזיוס יותר מאצל ציפורים קטנות אחרות, דבר שעשוי לתרום גם הוא לדגירה הממושכת.
שיעור התמותה השנתית של היסעורון הבוגר הוא 12–13 אחוזים, ותוחלת החיים הטיפוסית היא 11שנים.
שיאי אריכות ימים שנקבעו מטיבוע ציפורים כוללים פרט בן 31שנים, 11 חודשים ו-9 ימים, ואחד נוסף בן יותר מ-33שנים.
היסעורון הקטן עף לרוב עד גובה של כ-10 מטרים מעל פני המים, ובדרך כלל ניזון על ידי איסוף פריטים מהים כשהם מתופפים ברגליהם על פני השטח של הים.
פרטים נצפו צוללים אחר מזון לעומק של לא יותר מחצי מטר; ונטען, באמצעות מדידות עקיפות, כי תת-המין הים תיכוני מגיע לעומקים של עד 5 מטרים.
היסעורון עשוי לשוטט למרחק של עד 200 ק"מ במהלך יומיים או שלושה בחיפוש אחר מזון.
על אף שהיסעורון ניזון בדרך כלל במהלך היום, בעונת הקינון העופות יאכלו לרוב בלילה קרוב לחוף.
הטרף הטיפוסי מורכב מאורגניזמים המלוקטים מפני השטח כמו דגים קטנים, דיונונים, סרטנים ומדוזות.
היסעורון יאכל גם פסולת ומזון שמן, המאותרים לעיתים קרובות לפי ריח, ויעקוב אחר ספינות.
באוקיינוס האטלנטי, יותר ממחצית פריטי המזון הם זואופלנקטון והדגים הנלכדים כוללים מליחים קטנים וסלתניות; פגרי לווייתנים מנוצלים כמקור מזון היכן שמתאפשר.
במהלך העיכול, הפלנקטון הופך במהירות לנוזל כתום שמנוני המקבל את צבעו בשל קרוטנואידים.
לפריטי מזון גדולים יותר לוקח יותר זמן להתעכל.
השמן, העשיר בוויטמין A, מיוצר על ידי בלוטה גדולה בקיבה.
תזונת התת-מין הים תיכוני מורכבת בעיקר מדגים, במיוחד צלופחוליים.
יסעורונים מלקטים גם חסילוני אופוסום מהים הקרוב למושבת הקינון.
חוות של טונה כחולת-סנפיר מנוצלות באי המלטזי פילפלה; יסעורונים מהמושבה המקומית הגדולה ניזונים מהמזון הניתן לטונה החקלאית, תערובת של דגים, דיונונים וסרטנים שמייצרת כתם שמן לא מבוטל.
היסעורונים אוכלים מספר קטן של חרקים הנתפס ליד מושבות הקינון, וחומר צמחי, כולל זרעי פרחים וחומעה, נמצא בתוכן קיבה שלהם.
מחקר על יסעורון אטלנטי, שצורך פריטי מזון דומים, הראה כי היסעורונים גזרו חתיכות מעלי צמחים בזמן מעופם, אך לא ניתן היה לאשר שזה היה במטרה ללכוד חרקים.
בלוטות האף מסירות עודפי מלח ממי הים הנצרכים על ידי היסעורון כתמיסה מרוכזת המופרשת דרך הנחיריים.
ניתן למשוך יסעורונים לסירות עם "צ'אם", תערובת מצחינה המכילה בדרך כלל ראשי דגים, עצמות ושיירים, בתוספת שמן דגים ופופקורן המסייע בציפה.
ים ריק לכאורה יתמלא במהרה במאות עופות הנמשכים לריח.
המשיכה לריח הדגים מוגברת לפעמים על ידי הוספת דימתיל סולפיד (DMS), כימיקל המיוצר באופן טבעי גם על ידי כמה אורגניזמים פלנקטוניים, אם כי יש ספקות לגבי הבטיחות של חומר מסרטן אפשרי זה.
בוגרים וצעירים פגיעים לטריפה במושבות הקינון, כשההגנה היחידה שלהם היא לירוק שמן.
יסעורונים אינם יכולים לקנן באיים אליהם חדרו חולדות, וחתולי פרא הורגים לעיתים קרובות את העופות האלו בפולה שבאיי שטלנד.
החורפן האמריקאי, מין לא טבעי באירופה, בעל יכולת שחייה טובה, ויכול לחדור לאיים עד 2 ק"מ מהיבשת.
טורפים טבעיים של יסעורונים ועופות ים אחרים כוללים חמסנים ושחפים גדולים.
השחף צהוב-הרגל מהווה בעיה מיוחדת בים התיכון, ומוערך כי חמסנים גדולים הורגים 7,500 יסעורונים בשנה בסנט קילדה, מספר שאינו בר-קיימא לאוכלוסייה.
כמה שחפים ימיים באיי האוקיינוס האטלנטי מתמחים בטריפת אפרוחי עופות ים בלילה, ובזים נודדים צדים פרטים בוגרים בים.
טורפים מקומיים כוללים בז חופים באיי קולומברטס ואת התנשמת הלבנה באיים הבלאריים; כמה תנשמות מסוגלות לחסל מושבה.
גם כוס החורבות טורף בוגרים וצעירים באזורים בהם הוא מצוי.
קרדיות נוצות משני מינים לפחות נמצאו על יסעורונים, כאשר Halipeurus pelagicus קיימת בצפיפות גבוהה בהרבה מזו של Philoceanus robertsi.
מין הפרעוש Xenopsylla gratiosa ואקרית העוף האדומה מופיעים גם הם בדרך כלל, וגם קרציות במספרים נמוכים יותר.
טפילים מוצצי דם אלו מאטים את קצב הגדילה של הגוזלים ועלולים להשפיע על קצב ההישרדות שלהם.
נראה כי יסעורונים נקיים ברובם מטפילי דם, גם כשהם נמצאים בקרבת מינים נשאים כמו שחף צהוב-רגל.
הוצע כי למיני עופות ים בעלי תקופות דגירה ארוכות וחיים ארוכים יש מערכת חיסונית מפותחת המונעת טפילות דם רצינית.
אומדן האוכלוסייה כולל בין 11,000 ל-16,000 זוגות מתרבים של תת-המין הים תיכוני.
קשה מאוד לקבוע במדויק את אוכלוסיות היסעורונים.
השיטה העיקרית בה נעשה שימוש היא האזנה לתגובות לקריאות מוקלטות המושמעות בכניסות למחילה, אך צילומי אינפרא אדום עשויים להיות גם הם אופציה.
למרות שאוכלוסיית המין הזה נראית כעת בירידה, הירידה אינה מהירה או חדה מספיק כדי להעלות את מצב השימור לסף פגיעות.
בהתחשב במספרי האוכלוסייה הגבוהים שלו, יסעורון זה מסווג על ידי האיגוד הבינלאומי לשימור הטבע ברמת "ללא חשש".
ייתכן שהירידה הנתפסת נובעת מטריפה מוגברת של שחפים, חמסנים ויונקים שחדרו לאיים.
הדברת חולדות מגינה על מושבות עופות ים ועשויה לאפשר אכלוס מחדש של איים שנוקו ממכרסמים.
טריפת יסעורונים המקננים במערות באיים הבלאריים על ידי שחפים צהובי-רגל מוגבלת למעט שחפים בודדים המתמחים בטרף זה; משמעות הדבר היא שניתן לשלוט בבעיות על ידי חילוץ סלקטיבי ואספקת קופסאות קינון מפלסטיק.
מכיוון שהוא ניזון בתעופה, היסעורון מושפע פחות מזיהום נפט מאשר עופות ים אחרים, וייתכן שהוא יוכל להשתמש בחוש הריח הטוב שלו כדי להימנע מכתמי נפט, אם כי לשפך גדול ליד מושבת קינון עלולה להיות השלכות חמורות.
החיבור שלו לסערות הפך את היסעורון לעוף מבשר רעות ליורדי ים; האמינו כי הוא מנבא או אף גורם למזג אוויר גרוע.
הסבר פרוזאי יותר להופעתם במזג אוויר סוער הוא שכמו רוב עופות האוקיינוסים, הם מסתמכים על הרוחות שיתמכו בהם במעופם ופשוט יושבים על פני הים כשהן נרגעות.
לעיתים האמינו שהיסעורונים הם נשמותיהם של מלחים שנספו, והריגת יסעורון נחשבה כמביאה מזל רע.
המוניטין של היסעורון הוביל לכינויו מכשפה (באנגלית), אם כי השם העממי הנפוץ ביותר היה "התרנגולת של אמא קארי "; שם המשמש בנוסף לכלל מיני היסעורונים בבריטניה ובצפון אמריקה משנת 1767 לפחות.
מאמינים כי מדובר בהשחתה לשונית של מאטר קארה (אמא יקרה, מארי הבתולה), התייחסות לאמא קארי העל-טבעית, או שינוי מוקדם באמונות תפלות של תרנגולת של אמא מרי כדי להפחית את עוצמתו של השם הדתי.
הדמות של אמא קארי מופיעה מספר פעמים בספרות; בשיר של סיסלי פוקס סמית' "אמא קארי", היא קוראת למלחים זקנים לחזור לים, אך בשירו של ג'ון מייספילד באותו השם היא נתפסת כמטביעת ספינות.
היא מופיעה כפיה בסרט "ילדי המים" של צ'ארלס קינגסלי ומתוארת באחד האיורים של ג'סי וילקוקס סמית לספר.
השיוך של היסעורון למזג אוויר סוער הוביל לשימוש בו כמטאפורה לדעות מהפכניות, האפיתט "stormy petrel" (יסעורון באנגלית) מייושם על-ידי מחברים שונים בהקשר של דמויות שונות; כמו הטריבון הרומאי פובליוס קלודיוס פולכר, שר פרסביטריאני בקרוליינות המוקדמות, מושל אפגניסטן, או פוליטיקאי בארקנסו.
שיר משנת 1901 מאת הסופר הרוסי מקסים גורקי נקרא באנגלית "השיר של היסעורון", אם כי זה אולי תרגום לא מדויק לחלוטין של הכותרת הרוסית "Песня о Буревестнике", כי "Буревестник" (השם של היסעורון ברוסית) מתורגם למונח הכללי באנגלית "עוף סערה".
השיר נקרא "המנון הקרב של המהפכה", וזיכה את גורקי בכינוי "יסעורון המהפכה".
קבוצות אנרכיסטיות מהפכניות שונות אימצו את שם היסעורון, בין אם כמזהה קבוצה, כמו במלחמת האזרחים בספרד, או עבור פרסומיהן.
The Stormy Petrel (Burevestnik) היה הכותרת של כתב העת של הפדרציה הקומוניסטית האנרכיסטית ברוסיה בסביבות הזמן של מהפכת 1905, והוא עדיין חותם של הקבוצה הלונדונית של הפדרציה האנרכיסטית .
לכבוד גורקי ופועלו, השם בורבסטניק הוענק למגוון מוסדות, מקומות ומוצרים בברית המועצות.
יעד 3 של פיתוח בר קיימא (SDG 3 או יעד גלובאלי 3) עוסק בבריאות ונקרא הבטחת חיים בריאים וקידום רווחה לכל האנשים בכל הגילים.
זהו אחד מ־17 היעדים לפיתוח בר קיימא שנקבעו על ידי האומות המאוחדות, בשנת 2015. מטרות המשנה של SD 3 מתמקדות בהיבטים שונים של חיים בריאים ואורח חיים בריא, וההתקדמות בתחום נמדדת באמצעות 21 מדדים.
היעד שואף להשיג כיסוי בריאות אוניברסלי וגישה שוויונית לשירותי בריאות לכל נשים וגברים.
הוא מבקש להביא לסיום מקרי המוות הניתנים למניעה ילדים מתחת לגיל חמש, וכן להביא לסיום מגפות.
ל-SDG 3 יש 13 מטרות ו־28 מדדים למדידת ההתקדמות.
תשע המטרות הראשונות הן מטרות תוצאה:
הפחתת שיעור תמותת אימהות לשיעור של מ-70 מקרי מוות ביחס ל-100,000 לידות.
סיום כל מקרי המוות הניתנים למניעה מתחת לגיל חמש.
הפחתת תמותה ממחלות לא־מדבקות וקידום בריאות הנפש
מניעה וטיפול בשימוש לרעה בחומרים
הפחתת פגיעות ומקרי מוות מתאונות דרכים
הבטחת גישה אוניברסלית לטיפול מיני ורבייתי, תכנון משפחה וחינוך
הפחתת מחלות ומקרי מוות מחשיפה לכימיקלים מסוכנים וזיהום
ארבע מטרות נוספות עוסקות באמצעי יישום:
יישום אמנת המסגרת של ארגון הבריאות העולמי בנושא בקרת טבק
תמיכה במחקר, פיתוח ובגישה אוניברסלית לחיסונים ותרופות במחיר בר־השגה
הגדלת מימון הבריאות ותמיכה בכוח האדם הרפואי במדינות מתפתחות
שיפור מערכות ההתראה המוקדמת לסיכונים בריאותיים גלובליים
בריאות טובה היא תנאי יסוד לפיתוח בר־קיימא וליישום אג'נדה 2030. היעד מתייחס לאי-שוויון כלכלי וחברתי, לעיור מואץ, למשבר האקלים, ולעומס המתמשך של HIV ומחלות זיהומיות נוספות — לצד אתגרים חדשים כמו מחלות לא־מדבקות.
בשנים האחרונות חלה התקדמות בהארכת תוחלת החיים ובהפחתת חלק מהגורמים המרכזיים לתמותת ילדים ונשים.
למרות זאת, מספר הילדים שמתים לפני גיל חמש עדיין גבוה מאוד: 5.6 מיליון ילדים בשנת 2016.
במדעי המחשב, יעילות אלגוריתמית מתייחסת לכמות צריכת משאבי מערכת של אלגוריתם, ובפרט משאבי זמן וזיכרון, אך גם משאבי אנרגיה או רוחב פס יכולים להיכלל בבחינת יעילות של אלגוריתם.
ניתן להתייחס ליעילות אלגוריתמית כמקרה פרטי של יעילות הנדסית.
להגדלת היעילות יש לצמצם את השימוש במשאבים.
עם זאת, המשאבים השונים אינם ניתנים להשוואה בצורה חד משמעית, ולכן לא תמיד ניתן לקבוע באופן חד משמעי שאלגוריתם יעיל ממשנהו, למשל, פעמים רבות אלגוריתם אחד צורך יותר זמן ופחות זיכרון ממשנהו וצריך לבחון בכל מקרה לגופו איזה משאב יותר חשוב.
כבר בשנת 1843 כתבה עדה לאבלייס, הידועה כמתכנתת הראשונה (כתבה תוכנית למחשב מכני תאורטי שהמציא צ'ארלס בבג'):
המחשבים האלקטרוניים הראשונים היו מוגבלים מאוד בזיכרון ובמהירות הפעולות, והיה ברור שיש לתכנן אלגוריתמים חסכוניים על מנת שניתן יהיה להריצם על מחשבים אלו.
במקרים מסוימים הבחינו שיש מאזן תמורות (trade-off) בין צריכת זמן ומקום של אלגוריתם, והאתגר היה למצוא אלגוריתם המבצע את החישוב הדרוש במינימום זמן במסגרת הזיכרון המוגבל של המחשב.
מאזן תמורות בין משאבים קיים בפתרונות של בעיות רבות, גם כאשר היקף המשאבים הזמינים הוא גדול, ולכן במקרים רבים לא ניתן לקבוע בצורה חד-משמעית איזה אלגוריתם יעיל יותר.
המחשבים בימינו מהירים בהרבה וכמות הזיכרון בהם גדולה בסדרי גודל רבים (מחשבי על מודרניים יכולים לגשת למרחבי זיכרון הנמדדים בטרה-בית, לעומת מרחב של קילובתים במחשבים הראשונים) אך עדיין יעילות מהווה שיקול מרכזי בהנדסת תוכנה.
אלגוריתם נחשב יעיל אם צריכת המשאבים שלו קטנה מסף מסוים.
בדרך כלל הסף נקבע על פי האפשרות להריץ את האלגוריתם על המחשבים אליהם מיועדת התוכנה.
מדדים לבחינת יעילות: מהירות חישובים, מהירות שידור נתונים, מהירות תגובה.
זיכרון: זיכרון הדרוש לריצת התוכנית, ניצול זמני של שטח הדיסק או שטח הדיסק הדרוש לאורך זמן, רוחב הפס בשידור נתונים.
כסף: צריכת אנרגיה, שכר מתכנתים, TCO- עלות בעלות כוללת.
הדרך הבסיסית לבחון יעילות היא על ידי הערכת סיבוכיות חישובית של האלגוריתם.
לשם המחשה נשתמש בחישובי סיבוכיות זמן, כי היעילות נמדדת בראש ובראשונה לפי משאב הזמן.
בתורת החישוביות, סיבוכיות זמן של אלגוריתם היא הערכה, באמצעות חסמים, על מספר הפעולות שמבצע האלגוריתם במהלך פעולתו, כפונקציה של מורכבות הקלט.
היות שמספר הפעולות שמבצע אלגוריתם משתנה על פי רוב בהתאם לגודל הקלט שלו, מוגדרת מורכבות הקלט על פי רוב כגודל הקלט.
אין בוחנים את זמן הריצה ביחידות זמן (שניות, דקות וכו'), שכן משך הזמן לביצוע פעולות משתנה מסביבת ריצה אחת לשנייה.
כמות ה"עבודה" הניתנת לביצוע בצעד בודד עשויה להיות שונה בין מודלים חישוביים שונים - ובין מחשבים שונים.
לכן, בחישובי סיבוכיות נוטים להתעלם מקבועים, ולומר, למשל, כי הן אלגוריתם שדורש 10n צעדים על קלטים ממורכבות n, והן אלגוריתם שדורש 100n צעדים על קלטים כאלו הם שניהם אלגוריתמים בעלי זמן ריצה ליניארי.
בניגוד לחישוב סיבוכיות, כאשר עוסקים בבדיקת יעילות האלגוריתם, חשוב המימוש המעשי של התוכנית, ויש משמעות למכונות אליהן מיועדת התוכנית.
יש חשיבות לקבועים ולזמן הנדרש בפועל עבור קלטים סבירים בתוכנה.
חישובי סיבוכיות מתרכזים בסדרי גודל של צריכת משאבים.
הסימון הרווח לציון סדר גודל של סיבוכיות אלגוריתם:
זמן ריצה פרופורציונלי, עד כדי קבוע, לפונקציה .
הפונקציות העיקריות המשמשות לציון סדרי גודל הן: לוגריתם, פונקציה ליניארית, פולינום ופונקציה מעריכית.
בחישובי סיבוכיות מקובל שכל עוד סיבוכיות האלגוריתם פולינומית, האלגוריתם יעיל.
בבדיקת יעילות לא די בכך שהאלגוריתם מסיבוכיות פולינומית, אלא יש לוודא שהאלגוריתם אכן יעיל וניתן להרצה על המכונות הרלוונטיות ושאין חלופות יעילות יותר.
על פי רוב, אלגוריתמים בעלי זמן ריצה מעריכי אינם נחשבים ליעילים, וזאת משום שהפונקציה המעריכית גדלה מהר מאוד ביחס לקלט.
יעה אופני (נקרא גם מעמיס קדמי או מעמיס אופני) הוא ציוד מכני הנדסי המשמש בעיקר לעבודות עפר ולבנייה.
שימושים נוספים של הכלי הם בתחום חקלאות בעלי חיים ובתחום אתרי אשפה.
בעגה העברית נקרא היעה האופני שופל (מהמילה הגרמנית Schaufel שפירושה את חפירה) ובאנגלית הוא נקרא Loader, "מעמיס", בגלל שימושו להעמסה על משאיות.
היעה האופני הוא טרקטור גדול המצויד בכף עמוקה (נקראת "יעה" בעברית, ובאנגלית: bucket) שתפקידה לחפור עפר או חצץ ולהעבירו ממקום למקום.
היעה גם מסוגל להתרומם לגובה מספיק כדי להטעין את תוכנו על גבי משאיות.
הכף נשלטת בידי 3–4 זרועות הידראוליות, 2 זרועות מעלות את הכף למעלה ולמטה ו-1–2 זרועות שולטות בזווית שלה.
ברוב היעים האופניים הבינוניים והגדולים, מותקן המנוע בירכתי הכלי, ואילו הכף וזוג הגלגלים הקדמיים מותקנים על ציר מסתובב הנמצא בחזית בכלי.
ארכיטקטורה זו מגבירה הן את יכולת העמידה של היעה האופני בעומסים והן את יכולת התמרון של היעה האופני, ומקנה שליטה טובה יותר למפעיל (עקב ראות טובה יותר וחוסר הפרעה מגזי הפליטה).
למרות שיש גם יעים אופניים זחליים, רוב המעמיסים אופניים, כלומר: נוסעים על-גבי 4 גלגלים גדולים.
היעים האופניים גדולים למדי, גובהם יכול להגיע ל־4 מטרים ומשקלם ל־10 עד כ־30 טונות.
קיבולת הכף שלהם היא כ-3–5 מטרים מעוקבים.
לצד היעים האופניים הגדולים ישנם גם מגוון של יעים אופניים קומפקטיים, אם כי הם פחות נפוצים לעומת המחפרונים והמיני-מעמיסים המציעים התאמה יותר טובה לסביבות עבודה קטנות ומגוון רב יותר של כלי עבודה.
לעבודות עירוניות קטנות, פותחו שני כלים קומפקטיים על בסיס יעים אופניים:
מחפרון - בצד הקדמי מותקן יעה ובצד האחורי מותקן מחפר קטן.
מיני-מעמיס - יעה אופני קטן במיוחד, הידוע בישראל בכינויו "בובקאט" על שם החברה המייצרת.
במכרות ומחצבות קיימים מעמיסים אופניים ענקיים, שעובדים לצד משאיות עפר ענקיות מסוג משאית מחצבה.
היעה האופני הוא רב-שימושי בהנדסה עירונית.
מצד אחד, הוא יכול לבצע עבודות חפירה, העברת עפר וחצץ, והטענת עפר על משאיות כמו המחפרון (למעט חפירת תעלות צרות).
מצד שני, כאשר היעה האופני גדול מספיק (למשל כמו CAT-950 או VOLVO L120) הכף הגדולה שלו מאפשרת לו לשאת גם מכשירים כבדים יותר באזור אתר הבנייה ואף לבצע עבודות עפר קטנות כמו דחפור (הזזות עפר, יישור קרקע, הקמת סוללות וכדומה.
בעבודות עפר גדולות הדחפור יותר יעיל).
לצד היעים האופניים הגדולים קיימים גם יעים קטנים יותר הקטנים או שווים בגודלם למחפרון אך הללו נדירים יותר מאחר שהמחפרון שימושי יותר ומגוון יותר ומציע אותו הספק עבודה.
מחפרונים ויעים גדולים עובדים לרוב בצוותא, כאשר היעה האופני הגדול מבצע עבודות הדורשות כוח והספק ואילו המחפרון עבודות הדורשות דיוק.
בנוסף, יעים אופניים עוסקים בעבודות בהן יש להעביר ערמות של חומר ולהטעינן על משאיות.
עבודות אלה כוללות טיפול במצבורי פסולת ואשפה (Landfill), חקלאות בעלי חיים (העברת מזון, מספוא וחציר, פינוי פסולת) וכן עבודה במחצבות ומכרות (סילוק אבנים, טיפול בערימות מחצבים ועוד).
גם חיל ההנדסה הישראלי משתמש ביעה אופני כחלק מכלי הצמ"ה שלו.
היעים באים במספר דגמים, בעיקר דורות שונים של דגם קטרפילר 966 (דגם יעה אופני גדול למדי) ודגם CAT 988 הענק.
היעים של חיל ההנדסה מדוגמים בחליפת מיגון שמגינה על המפעיל והמערכות המכניות.
היעים משמשים לעבודות בניה, חפירה והקמת ביצורים.
בפרט, היעים משמשים לפירוק והקמה של מחסומי דרכים על ידי שפיכת ערימות עפר באמצע הכביש ובאמצעות הזזת בטונדות לרוחב הכביש.
בשנת 2005 החל צה"ל להשתמש ביעים גם להריסת מבנים כחלק מפעילות מבצעית ומבצעי "סיר לחץ".
הסיבה לכך היא ניידותו של היעה, הגבוהה יותר מזו של דחפור D9 משוריין וכן הרצון להימנע מפגיעה בתשתית האזרחית פלסטינית שכן ה-D9 הורס את הכבישים שעליהם הוא עובר בגלל היותו בעל מזקו"ם החורץ את הקרקע.
יעה מועדף במבצעים פשוטים כאשר המבנה קטן ופשוט, וכן כאשר לא נשקף איום מצד נשק כבד או ירי מקלעים אל עבר הכוח.
במקרים בהם מדובר במבנה גדול או יש סכנה לירי כבד ומטענים, צה"ל מעדיף להשתמש בדחפורי D9 הממוגנים בכבדות או במחפרים ממוגנים.
בהיעדר דחפורים כבדים בידי ארגוני הטרור הערביים (דוגמת חזבאללה והארגונים הפלסטיניים) היעה האופני הגדול משמש למשימות הנדסה קרבית, ביצוע פיגועים ופעולות טרור, פריצת מכשולים ובניית ביצורים.
ארגוני טרור פלסטינים השתמשו ביעים אופניים לפריצת הגדר בציר פילדלפי וניסו להשתמש בהם גם לפריצת גדר ההפרדה וגדר המערכת סביב רצועת עזה.
כמו כן מספר מחבלים פלסטיניים השתמשו ביעים אופניים כדי לבצע פיגועי דריסה.
הרבה חברות רכב וחברות צמ"ה מייצרות מעמיסים אופניים, זאת עקב הפופולריות הרבה שלהם בשוק ההנדסה האזרחי.
בתעשייה זו, מקובל שמספר הדגם מציין את גודלו ואילו האות האנגלית שאחריו מציינת את הדור.
לכל חברה יש שיטת מספור משלה, ולכן יש לבחון את מפרט הכלים על מנת להשוות ביניהם.
היצרניות הגדולות ביותר של יעים אופניים הן קטרפילר ווולוו שתופסות את נתח השוק הגדול ביותר.
גם חברות אחרות, כמו Case ו-JCB מייצרות מעמיסים, אך נתח השוק שלהם קטן לעומת וולוו וקטרפילר.
להלן המפרט הטכני והביצועים של 4 דגמי מעמיסים נפוצים: הראשון הוא 417 של JCB (שופל בינוני קטן), השני הוא 950GC של קטרפילר (שופל בינוני), השלישי הוא L120H של וולוו (שופל בינוני-גדול) והרביעי הוא L260H (גם כן) של וולוו (שופל גדול).
הנתונים מעודכנים ל-1 במרץ 2018 ומעוגלים בהמרה בין יחידות.1
המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ומתן מושג כללי על המידות והביצועים של יעים אופניים נפוצים.
הנתונים משתנים מעת לעת, עקב שינויים שמבצע היצרן בדגמים, ולכן מומלץ לפנות ליצרן או לאתר שלו לקבלת המפרט העדכני והמהימן ביותר.
על כל כלי ניתן להתקין מספר סוגים של כפות, בעלות נפחים שונים וצורות שונות.
הנתונים כאן הם טווח הנפחים בין הכף בעלת הנפח המינימלי שאפשר להתקין לבין הכף בעל הנפח המקסימלי שניתן להתקין על הכלי.
זהו העומס (משקל) האופטימלי המקסימלי של חומר שניתן לשאת ביעה בלא לפגוע בתפקוד התקין של הכלי.
גודל זה מחושב כמחצית הערך של full-turn static tipping load (זהו המשקל המועמס ביעה הדרוש לכך, שגלגליו האחוריים של הכלי יעזבו את הרצפה בגלל התכולה ביעה הקדמי).
בסרט הישראלי "גבעת חלפון אינה עונה" מגיח מר חסון (שייקה לוי) להופעה של בתו יעלי (ניצה שאול) בבסיס המילואים כשהוא נוהג ביעה אופני.
ג'ינג'י (גברי בנאי) מזהיר את סרג'יו (ישראל פוליאקוב) מפניו בציטוט שהפך לנכס צאן ברזל בתרבות הישראלית: "סרג'יו, מר חסון בצורת שופל מתקרב הנה!" בסיום הסצנה משתמש מר חסון בשופל כדי להרים באוויר את סרג'יו עם תא שירותי השדה בו הוא מתחבא.
יעילות פָּארֶטוֹ (Pareto) היא מרכיב מרכזי בתורת המשחקים, עם יישומים נרחבים בכלכלה, בהנדסה ובסוציולוגיה.
המושג קרוי על שמו של הכלכלן האיטלקי וילפרדו פארטו.
מצב יעיל פארטו בהגדרתו הוא מצב של הקצאת משאבים שמהם אי אפשר להקצות מחדש כדי להיטיב עם פרט אחד או עם העדפה אחת מבלי לשנות לרעה את מצבו של לפחות פרט אחד או העדפה אחת.
דוגמה למצב יעיל פארטו היא חלוקה מוסכמת.
אם שני אנשים מעוניינים לאכול תפוח אחד, כל חלוקה מוסכמת של התפוח ביניהם (ובכלל זה אכילת התפוח בשלמותו על ידי אחד מהם) תחשב יעילה.
מנגד, חלוקת התפוח כך שחלק ממנו נותר בצד, ואינו מחולק לאף אחד מן האנשים, הוא מצב בלתי יעיל פארטו.
זאת משום שניתן לשנות את ההקצאה על ידי מתן החלק מהתפוח שבצד לאחד מהאנשים, תוך שיפור מצבו ביחס לחברו.
דוגמה נוספת למצב בלתי יעיל פארטו עשויה להיווצר כאשר שני אנשים מקבלים כל אחד חבילה ובה תפוחים וחצילים, ונאסר עליהם לסחור בתוכן החבילה.
אם אדם אחד מעדיף תפוחים על פני חצילים, והשני מעדיף את ההפך (או אדיש בין חצילים לתפוחים), נוצר מצב בלתי יעיל פארטו.
פתיחת המסחר ביניהם תאפשר לאחד להעביר חלק מהחצילים לשני ולקבל בתמורה עוד תפוחים, ובכך לשפר את מצבו מבלי לפגוע בשני.
סחר בינלאומי הוא דוגמה מקובלת לשיפור המביא ליעילות פארטו.
דייוויד ריקארדו הראה כי אם מניחים שקיימות שתי מדינות בעלות משאבים מוגבלים ויעילות שונה בייצור של סחורות שונות, סחר בין המדינות יאפשר להן להתמקד בסחורות בהן יש להן יתרון יחסי וישפר את מצבן של שתי המדינות.
בדוגמה זו יש להשתמש בזהירות, שכן היא מראה שהמצב טרם פתיחת המסחר לא היה יעיל לפי פארטו, אך לא מוכיחה כי המצב לאחר מכן יעיל לפי פארטו.
לפי המשפט היסודי של כלכלת הרווחה (אנ'), שהוכח מתמטית בידי קנת' ארו וז'ראר דברה, שוק חופשי שמקיים מספר תנאים הידועים כ"שיווי משקל תחרותי" מגיע למצב יעיל פארטו.
פעמים רבות נעשה שימוש שגוי במונח יעילות פארטו כמקבילה למצב רצוי, חיובי או אידיאלי.
בעוד קל לטעון כי מצב שאינו יעיל פארטו, אינו אופטימלי מבחינה חברתית, קיימים מצבים שהם יעילים פארטו, אך אינם רצויים מבחינת החברה.
יעילות פארטו אינה דורשת חלוקה "הוגנת" של המשאבים.
כלכלה שבה רוב מוחלט של המשאבים מרוכז בידי מיעוט קטן יכולה להיות יעילה פארטו.
פעמים רבות המצב הקיים יעיל פארטו, למרות שניתן על ידי פגיעה קטנה במעטים, לשפר את מצבם של רבים.
לדוגמה - חלוקה של עוגה בין שלושה אנשים.
חלוקה לשלושה חלקים שווים תהיה בדרך כלל המצב בו ירצו מרבית האנשים.
אבל גם מצב בו רק אחד מקבל את כל העוגה והשניים האחרים לא זוכים לכל חלק הוא מצב יעיל על פי פארטו.
דוגמה זו ניתנת להרחבה לשורה של דוגמאות בהקצאת משאבים.
הביקורת באה לידי ביטוי קיצוני במקרים של ניצול, כדוגמת סחר באיברים, זנות, עבדות, או ניצול יחסי מרות, בהם לא פעם הפרט המנוצל אכן משפר את מצבו ביחס למצב שבו לא היו פוגעים בו מלכתחילה, אך הפעולה עדיין נתפסת ככזו שאינה ראויה מהבחינה המוסרית.
אמרטיה סן הרחיב את הבסיס המתמטי של ביקורת זו והראה שתחת הנחות מוצא סבירות, מערכות של בחירה חברתית יגיעו לתוצאה שהיא יעילה פארטו, אך מאוד לא רצויה על פי ערכי המוסר המקובלים.
מצב בו האדם הפרטי נהנה מנכסי חברו בלא רשותו אך בלי שמזיק לחברו נידון בתלמוד ונקרא "זה נהנה וזה לא חסר" ובמקרים מסוימים פוטרים את המשתמש מתשלום.
דיון זה תואם את המצב בו ממצב שאינו יעיל פארטו האדם יצר מצב יותר יעיל פארטו, לחלק מהשיטות הסיבה שאינו משלם היא כי כופין על מידת סדום - כופים על אדם לעשות חסד שאינו כרוך בהפסד.
יעחמס הראשון (לעיתים אמוסיס הראשון, וגם יע'ח מאסייה - "ירח נולד" או גם אהאמוסה) היה פרעה מצרים העתיקה ומייסד השושלת השמונה-עשרה של מצרים.
יש הטוענים שזהו הפרעה של יציאת מצרים.
עלה לשלטון בגיל עשר בערך ולפיכך ארכה תקופת שלטונו כ-25 שנים.
קיימת מחלוקת על תאריך עלייתו לשלטון.
חלק מהחוקרים הציעו את שנת 1570 לפנה"ס בערך, ואחרים הציעו תאריכים בסביבות אמצע המאה ה-16 לפנה"ס.
שלטונו אופיין במאבק בשליטי החיקסוס של הדלתא של הנילוס, ואף שיצא מנצח, איבד את אחיו ואביו.
כמו כן, עשה חיל בהחזרת הסמכות והכוח המצרי לנוביה ולכנען.
במעשיו הניח את היסודות לאימפריה המצרית בתקופת הממלכה החדשה, שהגיעה לשיאה בימים של תחותמס השלישי ורעמסס השני.
יעחמס היה בן המלך טאו השני האמיץ, ואחי המלך כא מוס, אחרון מלכי השושלת ה-17. בגיל 10 יעחמס הראשון ירש את הכתר, בעקבות מות אביו.
לאחר המשיחה למלוכה קיבל את השם נֵבּ-פֵּחטִי-רֵע (אדון הכוח הוא רע).
יורשו היה בנו, אמנחותפ הראשון.
יעחמס נשא את יעחמס-נפרתרי, אחותו, והיה אב ל:
שרידי הפירמידה שלו באבידוס נתגלו בשנת 1899, וזוהו בשנת 1902. הפירמידה ומבניה נסרקו מחדש בשנת 1993 בידי משלחת מאוניברסיטת המדינה של פנסילבניה ואוניברסיטת ייל.
בקבר בדיר אל-בחרי, בו נתגלו 40 מומיות של פרעונים מהשושלות ה-18, ה-19 וה-21, שבמקור הוטמנו בעמק המלכים, נמצאה גם המומיה שעל תכריכיה נרשם "יעחמס".
בשל העובדה שיעחמס השני מהשושלת ה-26 טרם נולד בעת הכתיבה בידי כוהנים בימי השושלת ה-21 הוסק שהכוונה היא ל"יעחמס הראשון" ושזו הועברה לשם מחשש משודדי קברים שכבר הספיקו לפגוע במומיה (שברו את החיבור בין הראש לגוף וריסקו את האף).
תחילה נאמר עליה כי היא דומה לפניו של סאקננרה-טאו אולם המומיה בעלת מאפיינים שונים משל חלק ממומיות השושלת ה-18 וגם לא נחנטה עם ידייה על החזה, הסממן למומיית מלך או מלכה, כך שכפי הנראה זוהי איננה גופתו של יעחמס.
מבדיקות קרני רנטגן שנערכו על כל המומיות המלכותיות בשנת 1980 בידי פרופסור ג'יימס האריס (מומחה לאורתודנטיה) והאגיפטולוג אדווארד וואנטה עולה כי צורת הגולגולת של המומיה שזוהתה כיעחמס הראשון שונה מזו של סקננרה-טאו שאמור להיות אביו וכמו גם מזו של המומיה שזוהתה כזו של יעחמס נפרתרי, אחותו של יעחמס.
כאמור, למרות המחלוקת האם זוהי אכן גופתו של יעחמס הראשון היא מוצגת ככזאת ברישומים הרשמיים במוזיאון קהיר (Cairo Museum catalog n° 61057) ואף הוצגה כך במוזיאון לוקסור לצד המומיה שנקנתה ממוזיאון מפלי ניאגרה שזוהתה כרעמסס הראשון ושזיהויה מוטל בספק.
זיהוי יעחמס הראשון עם פרעה של יציאת מצרים
לעיתים מזהים את יעחמס הראשון עם הפרעה של יציאת מצרים - זאת בעיקר מבין אלה שמזהים את החיקסוס עם אבותיהם של מי משבטי ישראל.
הרמזים העיקריים המצביעים על היותו הפרעה של יציאת מצרים, לפי שיטה זו, הם:
יעחמס היה הפרעה הראשון שהצליח להביס את החיקסוס, לכבוש את בירתם אווריס, ולהבריח אותם ממצרים - וידוע שבזמנו חלקם אף נמלטו ממצרים לכנען ומצאו מקלט בשרוחן, ואולי גם במקומות אחרים.
בתקופתו של יעחמס אירע אסון טבע קיצוני במצרים העתיקה שמתואר באסטלת הסערה.
האסטלה נחקרה ב-1992 ו-2009 בידי דונלד רדפורד וריצ'רד פרוינד בהתאמה, ויש הקושרים את האסון המתואר בה עם התפרצות הר הגעש סנטוריני שאירעה כנראה בסמוך או במקביל לתקופה זו;
בנו הבכור של יעחמס הראשון נפטר בגיל צעיר מסיבה לא ברורה;
הפרעה יעחמס הראשון הקים לראשונה את הצבא הסדיר של מצרים והשתמש בצורה נרחבת בכרכרות, כך שתיאורי המקרא אודות צבא מצרים יכולים להיות מתאימים לתקופתו או ממשיכיו;
הפרעה יעחמס היה ממקימי השכבה הראשונה של ערי מסכנות בצמוד לעיר הבירה של החיקסוס אווריס.
השמות "פיתום ורעמסס" המוזכרים במקרא מצביעים לכאורה על תקופת רעמסס השני - שקבע את בירתו פר-רעמסס במקום בו שכנה לפנים בירת החיקסוס, אווריס - אך ייתכן שהשמות "פיתום ורעמסס" הוכנסו לסיפור רטרואקטיבית, באופן אנכרוניסטי, בתקופות המאוחרות יותר של חיבור הטקסט המקראי.
בשלהי תקופתו התחוללה בכנען תקופת המעבר שבין תקופת הברונזה התיכונה לתקופת הברונזה המאוחרת.
תקופה זו מתאפיינת בהרס ניכר ביותר של רוב הערים והיישובים בכנען.
יישובים רבים נהרסו ולא יושבו מחדש, וגם אלה שיושבו המחדש לא שבו לגודלם המקורי.
במסגרת הגרסה המצרית-יוונית ליציאת מצרים, כפי שהיא מובאת על ידי ההיסטוריון והכהן המצרי-הלני מנתון, בני ישראל אכן מזוהים עם אותם חיקסוס שגורשו ממצרים בימי יעחמס הראשון.
מנתון מגלה כי לעם הפולש קראו "חִקסוס", ומספר שלאחר מאות שנות שלטון של שושלות מלכי החיקסוס, התקוממו מלכי תבאי ושאר חלקי מצרים ופתחו נגדם במלחמה ארוכה, עד שהחיקסוס גורשו ממצרים, ברחו לעיר אווריס והתבצרו בה.
רק בשלב זה חושף מנתון את זהותם של בני החיקסוס שגורשו ממצרים בסיפורו:
זיהוי יעחמס הראשון כמשה רבינו הגואל המקראי
לפי הרב אורי שרקי, יעחמס הראשון הוא למעשה משה רבינו אשר נשלח על ידי האלוהים לגאול את ישראל ממצרים.
יעה (נקרא לעיתים כף אשפה), הוא כלי עזר לניקוי, ושימושו העיקרי נעשה בדרך כלל עם מטאטא.
היעה משמש ככף גדולה לאיסוף אשפה בתום הטיאטוא.
בשימוש ביתי הוא ידני, ובשימוש מוסדי מחובר אליו מקל ארוך המאפשר לבצע את פעולת הניקוי בעמידה, כדי למנוע מהמשתמש לעצור בקביעות ובמיוחד מונע את הצורך בהתכופפות המשתמש.
היעה הידני ניתן לשימוש ביחד עם מברשת קטנה, כדי לנקות במקומות קטנים ומקומיים.
במקרא היעה היה אחד מכלי המקדש, ששימש לגרוף את האפר ממזבח העולה.
בטקס בדיקת החמץ בלילה שאחרי י"ג בניסן (אור לי"ד) נוהגים רבים להשתמש ביעה מיוחד כדי לאסוף את פירורי החמץ שיימצאו.
את היעה נהוג לשרוף יחד עם החמץ למחרת בבוקר.
יעוד לבנון (נולד ב-10 באוגוסט 1952) הוא במאי קולנוע, מפיק, תסריטאי ועיתונאי ישראלי.
לבנון, יליד חיפה, הוא בעל דרכון צרפתי מצד אמו.
למד בבפנימיית כפר הילדים והנוער ויצו קנדה הדסים.
בצבא שירת בגלי צה"ל ככתב צבאי, ובמקביל, עוד טרם גיוסו, החל לביים כמה סרטים קצרים, "צחוק במלבנים לבנים" ב-1970, ו"עוד משהו" ב-1972 (עם חבריו דאז, הסופר אריה קרישק והבמאי-שחקן מיכה לבינסון).
השתלם בקולנוע באולפני יוניברסל בארצות הברית והיה עוזרם של הבמאים בריאן דה פלמה וג'ון קסאווטס.
כשחזר לארץ היה לבנון אחד מחברי קבוצת קי"ץ, ומיוזמי הקמת הקרן לעידוד סרטי קולנוע ישראליים איכותיים (היום קרן הקולנוע הישראלי).
כמו כן ערך את "קולנוע" מגזין ישראלי לקולנוע וטלוויזיה.
בשנת 1977 יצר (על פי תסריט שכתב עם אריה קרישק) את הסרט "קשר הדבש", שעסק במחתרת יהודית הרוצחת במאי שמאלני.
הסרט זכה במקום הראשון בתחרות הסרט הקצר, וייצג את ישראל בפסטיבל הסרטים של סידני.
הסרט היה אמור להיות מוקרן בטלוויזיה הישראלית, אך בעקבות מחאות של ארגוני ימין בוטלה ההקרנה.
בשנת 1989 הוקרן שוב בסינמטק תל אביב, וזכה לחשיפה בתקשורת בעקבות אירועי המחתרת היהודית, שאותם ניבא הסרט.
בשנת 1983 ביים את הסרט העלילתי "הפנימייה", המשחזר את הווי הנעורים שלו בפנימיית "הדסים".
בין השנים 1984–1986 היה שותף (יחד עם דורון ערן) בחברת ההפקה י.נ.י.ל.
במסגרתה הפיק מספר סרטים ישראליים וקופרודוקציות עם צרפת, בהם הסרט "השחר" של הבמאי ההונגרי הנודע מיקלוש יאנצ'קו, שהשתתף בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין, ובפסטיבל הסרט היהודי בפריז.
בשנת 1995 יצר לבנון את הסרט התיעודי "119 כדורים + שלושה", שעסק בימין הקיצוני בישראל.
הסרט, שצולם ברובו לפני רצח רבין אך נערך אחריו, עוקב אחר תנועות ימין קיצוני מהטבח במערת המכפלה ועד הרצח.
בסרט שולבו קטעים מ"קשר הדבש" העלילתי, והוא נחשב כיום כאחד הסרטים הבולטים על רצח רבין.
בשנת 1999 יצר את הסרט התיעודי "מוסקבה על הים התיכון", אודות קליטת עולים מרוסיה, עבור ערוץ 8.
בשנת 2003 ביים את הסרט "איים בחוף", העוסק בהשפעת הנכבה על החברה הישראלית.
הסרט הוקרן בפסטיבל הקולנוע ירושלים, והיה מועמד לפרס וולג'ין.
בנוסף ייצג את ישראל בפסטיבל הסרטים הבינלאומי של מונטריאול ב-2003. הסרט נקטל על ידי הביקורת הישראלית ובקושי הוקרן.
היה זה סרטו האחרון של לבנון כבמאי.
לבנון היה במערכת יחסים זוגית עם אירן ברוך, ונולדה להם בת.
לאחר מכן היה במערכת יחסים זוגית עם העיתונאית שוש מיימון, ונולדה להם בת.
כיום בזוגיות עם הזמרת והשדרנית כרמל בן אפרים.
"קופסה שחורה" - 1993 (על פי ספרו של עמוס עוז)
חסמבה ושודדי הסוסים - 1985
"בצילו של הלם קרב" (נקרא בתחילה "בחזרה לחיים") - 1988
שני חברים ואשה, זמורה ביתן, 1995
יָעֵז (שם מדעי: Capra hircus X Capra nubiana; שמו העברי הוא הלחם בסיסים בין המילים "יעל" ו"עז") הוא בן כלאיים, הנוצר מהכלאה בין יעל לבין עז הבית/הבר – שניהם מהסוג הזואולוגי יעל.
ההכלאה מתרחשת לעיתים בטבע, בישראל גודל עדר כזה לצורכי בשר אך הושמד עקב חשד למחלה.
במשך אלפי שנים נעשו הכלאות בין עיזים ויעלים על ידי רועים שצירפו לעדרי העיזים שלהם גורי יעלים.
בשל הכחדת יעל האלפים משווייץ נעשה ניסיון להחזיר לטבע יעזים שכן בהתחלה האיטלקים סירבו להעביר פריטים לשווייץ, רוב היעזים נכחדו בשל קור ומגפות.
גם בברית המועצות ב-1955 בהשראת טרופים ליסנקו יצרו הכלאות של עיזים עם יעל סיבירי.
הכלאות לא מכוונות נעשות בטבע באופן אקראי, יש עדויות על הכלאות של יעלי אלפים ועיזי בר באלפים הברניים ובאלפים היוליאניים, ארגונים מקומיים דואגים להסיר מעדרים אלו את ההכלאות בכדי לשמור על עדרי יעלי האלפים.
בספרד נעשה ניסוי קצר של הכלאת יעל איברי עם עיזי בר אך הצאצאים דמו מאוד לעיזים ועל כן נשחטו.
אותרו הכלאות אקראיות נוספות של יעל איברי והוסרו מהעדרים.
מקור היעז בישראל הוא בהזרעה מלאכותית, תוצר של מחקר ישראלי שהחל בשנות השבעים של המאה ה-20 על ידי היינריך מנדלסון וצוותו בגן החיות הניסיוני של אוניברסיטת תל אביב.
דן רטנר, ממייסדי קיבוץ להב לקח חמישה פריטים מגן החיות והחל לגדל עדר בקיבוץ להב, בין השנים 1972 ל-1982 המשיך רטנר להגדיל את העדר תוך שימוש בהכלאה של זני עיזים רבים במטרה ליצור שונות גנטית.
האינטרס של רטנר היה מתוך כוונה ליהנות מהשילוב של הבשר העדין בטעמו והדל בשומן של היעל לבין אפשרויות הביות הנוחות של עז הבית.
במבחני טעימות שערך רוב המשתתפים העדיפו את טעם בשר היעז על פני בשר עז ובשר כבש.
גדיי היעזים גדלו בקצב איטי יותר מגדיי העזים, הם היו רגישים יותר למחלות.
יש סבירות גבוהה שבתנאים טבעיים הייתה מתפתחת כנגדם סלקציה שלילית.
בשנת 1991 נמכר העדר, בשנת 1992 הוקפא תהליך הפיתוח של היעז וגודל העדר הועמד על 70 יעזים כדי שיהיה ניתן להמשיך בפיתוח בעתיד.
בשנת 1996 העדר הושמד מחשש למחלת הברוצלוזיס.
מאז אין עוד פרטים חיים של בעל-חיים זה.
הן יעל והן עז מותרים באכילה, הכלאה אמנם אסורה לביצוע אך התוצר מותר באכילה.
במענה לפרויקט של רטנר הרב מישאל דהאן הכשיר את היעז.
בהלכה יש הבדלים בן בהמה לחיה, שחיטת חיה מצריכה כיסוי דם וחלבה מותר, בהמה אינה צריכה כיסוי דם וחלבה אסור.
הרבנות הראשית לישראל הצריכה הסרת החלב.
לפי מרדכי כסלו יש לנהוג ביעז מנהג חיה ומנהג בהמה - אסור באכילת חלב ויש לכסות את הדם.
בגמרא הובאה דעה שהכוי הוא תוצר מהכלאה של צביה ותיש מרדכי כסלו כתב שמכיוון שהכלאה כזו אינה אפשרית להבאת צאצאים כוונת הגמרא להכלאה בין המוגדר חיה למוגדר בהמה מה שאפשרי רק ביעז.
יעד סופי הוא זיכיון מדיה המבוסס על סרט אימה אמריקאי שהופק בשנת 2000 באותו השם.
הסרט בוים על ידי ג'יימס וונג על פי תסריט מאת ג'פרי רדיק.
הסרט יצא בישראל ב-14 בדצמבר 2000. הצלחתו היחסית של הסרט הובילה לחמישה סרטי המשך.
הסרט הופק בתקציב של 23 מיליון דולר, והרוויח כ־112 מיליון דולר.
הסרט עוסק בהשפעת הגורל על חיינו ויכולתו של האדם לבצע פעולות אשר ישנו את מהלך חייו.
הסרט גורס בעיקר כי חיינו הם דטרמיניסטים, ועל אף שניתן לפעמים, כבתאונה, לשנות דבר מה - המצב יחזור לתיקונו עד מהרה.
במאי 2025 יצא לאקרנים סרט שישי בסדרה, "יעד סופי: קשר דם" שזכה להצלחה גדולה.
הסרט עוקב אחר אלכס בראונינג שאמור לצאת לסיור בית ספרי בפריז.
בעודו מחכה לעלייה למטוס הוא חווה סדרת אירועים אשר כמו רומזת כי הטיסה תסתיים במוות או שהמטוס יתרסק.
לבסוף הוא רואה חיזיון בו זמן קצר לאחר העלייה למטוס, זה מתפוצץ והוא וחבריו מתים.
כאשר החיזיון מתחיל להתגשם לנגד עיניו מקים בראונינג מהומה במטוס הממתין להמראה ומצליח לצאת ממנו, תוך כדי "גרירת" חלק מהנוסעים האחרים.
אלו בתחילה רוגזים עליו, אך עד מהרה המטוס, אשר המריא בלעדיהם, מתפוצץ.
הסרט ממשיך לעקוב אחר חבורת ניצולי הטיסה ודרך התמודדותם עם הצלתם.
חלקם מאשימים את אלכס, אחרים את עצמם ואחרים מתחילים לתהות במופלא מהם.
כאשר ניצולים אלו מתחילים למות בזה אחר זה בתאונות שונות, אלכס וחבריו מתחילים לחשוד כי יד הגורל מנסה לתקן את אשר קרה - כלומר, הם היו אמורים למות ומשניצלו - תאונות בלתי סבירות מנסות לתקן את אשר נגרם.
אלכס אף מגבש תאוריה, לפיה סדר הישיבה במטוס, אשר הייתה אמורה להיות סדר המוות של הנערים מלכתחילה - מנחה את סדר התאונות.
אלכס וחבריו מנסים להנצל מרדיפת המוות אחריהם, אך רובם מתים בתהליך.
לבסוף נותרים, מלבד אלכס, רק קלייר וקרטר.
מאחר שאלו הצליחו להימלט כמה פעמים מהמוות לפי הסדר הקבוע שגילה אלכס, הם חושבים עצמם בטוחים.
אך כאשר הם מציינים בפריז את יום השנה לתאונת המטוס, מבין אלכס כי הסדר השתנה.
מתבהר לו כי יד המוות חוזרת לרדוף את אלו שניצלו, וכמעט נספה בתאונה מוזרה נוספת, אך קרטר מציל אותו.
עם זאת, הסרט מסתיים במותו של קרטר עצמו משום שהוא היה "הבא ברשימה".
מאפיין בולט של הסרט הוא אופן התרחשות התאונות השונות הגורמות למותם של ניצולי הטיסה.
אלו נגרמים לעיתים תוך צירוף מקרים ותגובות שרשרת אשר מובילות לבסוף למקרי מוות ביזאריים למיניהם.
כך למשל, באחת הסצנות אלכס מתבצר בבקתה ומנסה לנטרל כל איום על חייו, אך מעידה לא מתוכננת גורמת הזזת חפצים בזה אחר זה, עד אשר לבסוף אלכס ניצל ברגע האחרון מלהב חכה אשר היה עלול לפגוע בו.
התאונות השונות מהוות גורם למתח בסרט ולעיתים רבות נדמה לצופים כי הנה ראינו את אשר עומד להרוג את הדמות, רק כדי לגלות שמדובר בעוד חלק בתגובת השרשרת, שסופה הקטלני מגיע מכיוון לא צפוי.
לארי מונרוי, דאסטין ברוקס, בלייק דרייר, ג'ורג' ווגנר וכריסטה מארש - נמנים בין קורבנות התרסקות טיסה 180.
טוד ווגנר - בזמן שטוד תולה את בגדיו לייבוש, הוא מחליק על מים שדלפו מתוך האסלה ומסתבך עם חוט התלייה.
הוא נופל לאמבטיה ולא מסוגל להשתחרר מהחוט אשר נכרך סביב צווארו וחונק אותו.
טרי צ'ייני - אחרי מותו של טוד, הניצולים נפגשים בבית קפה.
טרי כועסת על קרטר בגלל יחסו לאלכס, יורדת לכביש בלי להסתכל ואוטובוס דורס אותה.
בילי היצ'קוק - אחרי מותה של טרי, קרטר מגלה שהוא הבא בתור ומתחיל לנסוע בפראות בטענה שהוא שולט בגורלו.
הוא עוצר על מסילת רכבת, וכולם מצליחים לצאת מהמכונית חוץ ממנו.
אלכס מציל אותו בשנייה האחרונה, אך הרכבת מגיעה וחתיכת מתכת שנשברה מהמכונית של קרטר עפה מהמסילה ועורפת את ראשו של בילי.
ואלרי ליווטון- ואלרי מכינה קפה בביתה, שומעת רעש מוזר ובטעות שופכת את המים הרותחים מהכוס.
היא מחליטה לשתות וודקה במקום, ובגלל הפרשי הטמפרטורה הכוס נסדקת.
הוודקה נשפכת לאורך ביתה, ולבסוף לתוך המחשב שלה.
המסך מתפוצץ, ואחד החלקים חותך את צווארה.
היא מנסה לעצור את הדימום ולתפוס במגבת, אך מונחת עליה סכין שנתקעת בגופה.
היא עדיין לא מתה, ואלכס מצליח להגיע אליה, אבל כיסא נופל על הסכין ותוקע אותה עמוק יותר בגופה של גברת לוטון.
למרות הסיכוי הקטן שתינצל, שביל הוודקה שנשפכה מכוסה נדלק וביתה מתפוצץ.
קרטר הורטון- שנה לאחר שקרטר ניצל ממותו, הוא נוסע לפריז עם אלכס וקלייר ובטוח שהמוות פסח על שלושתם.
שורה של אירועים משונים קורים סביבם הגורמים לשלט ניאון ליפול על אלכס.
ברגע האחרון קרטר דוחף אותו הצידה, אך נפגע משלט נוסף ונמחץ למוות.
קליר ריברס - ברק פגע בחוטי חשמל בסמוך לביתה של קלייר, והכבל החשוף פוגע במתקן תלייה ובגיגית מים ומאיים לחשמל אותה.
היא מצליחה להימלט לתוך הבית, אך הכבל גורם לקצר בכל מכשירי החשמל וביתה נשרף.
היא נכנסת לרכב שלה, בו היא מוגנת משום שהצמיגים משמשים לה הארקה.
תוך זמן קצר האש מגיעה למכוניתה והיא עומדת להתפוצץ.
אלכס תופס בכבל החשמל ומאפשר לה לצאת מהרכב ובכך מסכן את חייו.
אלכס בראונינג - אלכס ניצל מהגורל שהמוות תכנן לו.
וכשהוא מגיע לצרפת יחד עם קלייר וקרטר, שורה של אירועים משונים גורמים לשלט ניאון ענק להתרסק עליו, אך קרטר מציל אותו ברגע האחרון.
דבון סאווה - אלכס בראונינג
אלי לרטר - קליר ריברס
קר סמית' - קרטר הורטון
קריסטן קלוק - מיס ואלרי ליווטון
שון ויליאם סקוט - בילי היצ'קוק
אמנדה דטמר - טרי צ'ייני
צ'אד דונלה - טוד ווגנר
ג'יי קוק - קימברלי קורמן
מייקל לנדס - השוטר תומאס בורק
סי קארסון - יוג'ין דיקס
ג'ונתן צ'רי - רורי פיטרס
קיגן קונור טרייסי - קאט ג'נינגס
לינדה בוינד - נורה קרפנטר
דייוויד פיקטו - אוון לואיס
ג'סטינה מקאדו - איזבלה הדסון
ג'יימס קירק - טים קרפנטר
הסרט זכה בפרס סאטורן כ"סרט האימה הטוב ביותר" וכן בפרס "השחקן הצעיר הטוב ביותר", בו זכה כוכב הסרט, דבון סאווה.
סרט ההמשך הראשון יצא בשנת 2003, בוים על ידי דייוויד ר.
אליס ונכתב על ידי ג'יי.
סרט ההמשך לא יצא לאקרנים בישראל.
עלילת הסרט השני (יעד סופי 2)
הסרט מתרחש שנה לאחר אסון טיסת 180. בזמן נסיעתם לחופשה בכביש מספר 180, קימברלי קורמן חוזה תאונת דרכים קטלנית בשל נהג משאית שיכור המוביל מטען שלא רתום כהלכה.
במטרה למנוע מהנוסעים שאחריה לנסוע על הכביש ולמות, קימברלי חוסמת את המחלף שמוביל לכביש.
כאשר התאונה אכן מתממשת, הניצולים נלקחים אל תחנת המשטרה ומתוודעים על סיפור אסון טיסת 180, אך איש מהם אינו מאמין וכל איש הולך לדרכו במטרה להמשיך בחייו.
בחלוף הזמן, הניצולים מתחילים למות בזה אחר זה בתאונות מוזרות.
בסיועה של קליר ריברס, השורדת היחידה מהסרט הראשון (גם אלכס בראונינג שרד את הסרט הראשון.
אבל הוא נהרג כמה חודשים לאחר אירועי הסרט הקודם), ובעזרתו של השוטר תומאס בורק, קימברלי מנסה למנוע מהמוות להגיע אליה ואל חבריה.
הסרט מסתיים בכך שהמנגל של משפחת גיבנס התפוצץ וגופו של ברייאן התפרק לחתיכות.
אחת מהידיים של ברייאן נופלות לתוך הצלחת של אימו.
אלכס בראונינג - שרד את הסרט הראשון אך נהרג כמה חודשים לאחר סיום הסרט.
מותו מוזכר על ידי קלייר אשר מראה תמונה של גופתו.
אלכס נהרג כשלבנה נפלה מגג בניין ומחצה את ראשו.
דנו אסטבנס, פרנקי וויטמן ושיינה מקלאנק - נמנים בין קורבנות בתאונה בכביש 180.
אוון לואיס- בהגיעו לביתו, אוון מחמם אוכל במיקרוגל אך לא שם לב שאחת מהאותיות שהיו דבוקות למקרר נפלה לתוך הצלחת.
כתוצאה מכך המיקרוגל נדלק ומתפוצץ, מה שמבהיל את אוון וגורם לו להפיל את הטבעת שלו לתוך הכיור.
אוון מנסה להגיע לטבעת אך ידו נתקעת.
בינתיים, הניצוצות שיוצאים מהמיקרוגל גורמים לשריפה בבית.
אוון מצליח להשתחרר ונמלט דרך מדרגות החירום, אך מחליק ונופל מתחת לסולם אשר נופל לתוך עינו הימנית.
טים קרפנטר- לאחר שביקר אצל רופא השיניים שלו, טים רואה קבוצת יונים אשר מעליהם מעבירים משטח זכוכית.
כאשר טים רץ ומפחיד את היונים, הן מבהילות את אחד הפועלים שלוחץ בטעות על כפתור אשר מפיל את משטח הזכוכית על טים וגורם למותו.
נורה קרפנטר- כאשר נורה נמצאת במעלית, היא מקבלת שיחת טלפון מתומאס.
מתוך בהלה היא מפילה אותו.
היא מתכופפת לענות ומוזהרת מ"איש עם קרסים".
לאחר מכן, נורה קמה, אך שיערה נתפס מקרס של תותב יד שנושא אדם שעמד איתה במעלית.
נורה מתחילה להיבהל ויוצאת מהמעלית, אך דלתות המעלית המקולקלת נסגרות על צווארה.
קאט ג'נינגס- קבוצת הניצולים שנותרה מעורבת בתאונה.
במהלך התאונה קאט נתקעת במושב הנהג כי גזע עץ חדר למכונית, נתקע מעל רגליה ומונע ממנה לצאת.
כאשר כמאי שנזעק למקום מנסה לנסר את בול העץ, הוא מפעיל בטעות את כרית האוויר אשר דוחפת את ראשה של קאט אל עבר ענף שננעץ מאחורי המושב וראשה של קאט משתפד.
רורי פיטרס- מכונית של צוות חדשות שבאה לסקר את התאונה, עולה על ערימת אבנים אשר שורטת את מכל הדלק, שמתחיל לדלוף.
כאשר קאט נהרגת, היא מפילה את הסיגריה שלה על האדמה וזו עפה אל עבר הבנזין, ומציתה אש.
האש מגיעה אל עבר מכונית החדשות שמתפוצצת ומעיפה גדר חוטי תיל אל עבר רורי, שמציל את בריאן גיבונס ונהרג בעצמו.
יוג'ין דיקס וקליר ריברס- לאחר התאונה, יוג'ין נפגע ומפונה לבית החולים.
בחדרו, החלונות והדלת נסגרים במפתיע, וחוט שמחבר בין בלוני הגז שנמצאים בחדר, משתחרר ומפזר גז ברחבי החדר.
מכשיר ההנשמה של יוג'ין מתחיל לנוע לאחור, והתקע של מכונת ההנשמה שמחובר לשקע מאיים לצאת.
קליר מגיעה ופותחת את דלת חדרו של יוג'ין, כשבאותו זמן התקע יוצא מהשקע, יוצר ניצוץ, וגורם פיצוץ שהורג את יוג'ין וקליר.
בריאן גיבונס- בריאן והוריו עורכים "על האש" בחצר ביתם, אך כאשר בריאן הולך אל עבר המנגל להוציא את הבשר, המנגל מתפוצץ, מה שגורם לגופו של בריאן להתפוצץ לחתיכות.
סרט ההמשך השני יצא בשנת 2006 (יעד סופי 3), בוים ונכתב על ידי ג'יימס וונג.
הסרט דורג לצפייה מעל גיל 17 ומעלה, עקב האלימות הרבה שיש בסרט.
עלילת הסרט השלישי (יעד סופי 3)
הסרט מתרחש 6 שנים לאחר אסון טיסת 180. וונדי כריסטנסן, נערה צעירה בעלת אינטואיציה מפותחת, העומדת לסיים את לימודיה בתיכון, חוגגת עם חבריה לכיתה בפארק שעשועים.
לאחר עליות אין סופיות על מתקנים שונים, החבורה מחליטה לעלות על רכבת הרים בשם "טיסת השטן".
בעודם מתכוננים לנסיעה, וונדי חוזה כי היא וכל שאר האנשים שעל הקרון איתה יהרגו בתאונת רכבת הרים מחרידה.
בעקבות החיזיון שלה, וונדי מצליחה להוציא מהקרון מספר אנשים.
כשהתאונה אכן מתרחשת, חייהם ניצלים ללא ספק, אולם גורלם היה למות, ומשום ששיטו במוות עתידם למות בסדר זהה לזה שהיו צריכים למות בו מלכתחילה, כפי שוונדי ראתה.
הדבר היחיד שמסייע לניצולים הוא תמונות שוונדי צילמה מבעוד מועד של כל אחד מהניצולים ובהם רמזים על אופן המוות של כל אחד מהם.
הסרט מסתיים כשכל הניצולים פוגשים אחד את השני ברכבת התחתית, שם בעת הנסיעה וונדי חוזה שהרכבת תעשה תאונה, וכולם ימותו מלבדה, שתישאר פצועה על המסילה.
כשהחיזיון נגמר בכך שרכבת נוספת מתקרבת לעברה, חבריה מנסים לצאת מהרכבת התחתית אך לא מצליחים והחיזיון מתגשם ככל הנראה.
תומאס בארק וקימברלי קורמן - ניצולי הסרט הקודם.
נהרגו על ידי מנסרה ניידת.
כך מסתבר שהם השניים שהצליחו לברוח מהמוות במשך תקופה ארוכה, תקופה של חמש שנים.
מותם מוזכר בכתבה בעיתון שוונדי קוראת.
מותם מעולם לא אושר כיוון שהוא מופיע רק בסוף האלטרנטיבי של הסרט השלישי, כך שייתכן שהם עדיין בחיים.
ג'ייסון וויז וקארי דרייר - נמנים בין קורבנות תאונת רכבת ההרים.
אשלי פריונד ואשלין האלפרין - אשלי ואשלין ישבו יחד ברכבת ולכן גם מתו יחד.
הן הלכו להשתזף במכון יופי אך אשלי לא שמעה להוראות המנהל והכניסה שתייה לחדר השיזוף.
אחרי שנכנסו לחדר, הן העלו את טמפרטורת החדר מעל לטמפרטורה המומלצת.
כתוצאה מכך, השתייה שהכניסו לחדר מטפטפת על תאי השיזוף ויוצרת קצר, אשר גורם לטמפרטורה בתאים לעלות לרמה מסוכנת עד שהנורות עצמן מתפוצצות.
אשלי ואשלין לא יכלו לצאת מהתאים, כי כשתלו את מעיליהן על הקולב המשקל הרב גרם לו ליפול על מדף רופף והמדף התנתק מהקיר ונתקע בין שני התאים, ובכך מנע מהן לצאת, ושתיהן נשרפו בעודן בחיים.
פרנקי צ'יקס - לאחר לוויתן של אשלי ואשלין, וונדי וקווין עוצרים להזמין אוכל בדוכן מזון מהיר כשרכבים מקיפים אותם מקדימה ומאחורה.
לפתע משאית מתחילה להתדרדר במורד הכביש אך האנשים שבמכונית מאחורה לא שמים לב אליה.
באותו זמן, משאית אחרת חונה לידם קרוב מדי ובכך אין באפשרותם לברוח.
בצעד נואש קווין מנפץ את השמשה הקדמית, ובכך הם מצליחים להימלט, אך מעוצמת פגיעת המשאית המנוע של רכבם עף אל עבר ראשו של הנהג מקדימה.
לפי התליון שעף ממנו, וונדי וקווין מזהים שזה פרנקי.
לואיס רומאו - לאחר מותו של פרנקי, וונדי וקווין הולכים להזהיר את לואיס שהוא הבא בתור למות, אך הוא לא מאמין להם.
בזמן אימון של הקבוצה, אחד מחברי הקבוצה נפגע בעינו מציפורן של פסל של דוב, וגורם לשתי חרבות ליפול על לואיס.
החרבות לא הורגות את לואיס, אך חותכות את הרצועות של המשקולות שלו, וכשלואיס מרים שוב את המשקולות הן מוחצות את ראשו.
ארין אולמר - ארין הייתה אמורה למות יחד עם איאן מכיוון שישבו יחד ברכבת, אך המוות של איאן נמנע על ידי וונדי וקווין.
בחנות לחומרי בניין, בה עובדים איאן וארין מתחילה תגובת שרשרת בה מוצרים נופלים זה על זה עד להפעלה של מלגזה המתנגשת באחד המדפים ומפילה קורות עץ מחודדות על וונדי, קווין, איאן וארין.
וונדי וקווין מצליחים להציל את איאן, אך ארין נופלת אחורה במטרה להתחמק מהקורות ונתקלת באקדח מסמרים שחברה - איאן בנה על מנת להרוג יונים.
האקדח מופעל ויורה מסמרים לתוך ראשה, ובכך הורג אותה.
פרי מאלינוסקי - וונדי ראתה באחת התמונות את הצמיד שהעניקה לה סבתה והבינה שגם אחותה ג'ולי הייתה על הרכבת.
ג'ולי כימעט נהרגה בגלל סוס בפניאקה אך קווין מציל אותה ברגע האחרון.
ג'ולי לא הספיקה לספר לוונדי מי ישב לידה ברכבת בגלל הסטרס ואחת מחברותיה של ג'ולי - פרי מאלינוסקי משתפדת מעמוד דגל.
איאן מקינלי- שבור ממותה של ארין, איאן מאשים את וונדי במותה ומאיים להרוג אותה.
שורה של זיקוקי דינור נורות לעברו ומפספסות אותו, אך פוגעות בשלט ענק שמוחץ אותו.
וונדי מזהירה את קווין ואת ג'ולי והם מנסים לעצור את הרכבת בלא ידיעה לגבי גורלם.
גורלם של השלושה נתון לוויכוח על ידי הצופים.
חלקם אומרים שהם כנראה עצרו את הנסיעה וכך הם ניצלו.
אך יותר הגיוני שהם מתו מפני שזו הזדמנות טובה בשביל המוות להרוג את שלושת הניצולים האחרונים שהם נמצאים באותו מקום באותו זמן.
לכן האפשרות השנייה יותר הגיונית.
עלילת הסרט הרביעי (יעד סופי 4)
סרט ההמשך השלישי יצא בשנת 2009 (יעד סופי 4) בגרפיקת תלת-ממד, בוים על ידי דייוויד ר.
אליס ונכתב על ידי אריק ברס.
יעד סופי 4 נקרא "היעד הסופי" מכוון שהמפיקים חשבו שהוא יהיה הסרט האחרון שיוציאו.