tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
תנועה זו חוללה מהפכה בכך שדחתה מעליה דחייה גמורה של מסורת הנטורליזם בציור ובפיסול.
הקוביזם החל בשנת 1906 בעבודתם של שני ציירים: הצרפתי ז'ורז' בראק והספרדי פבלו פיקאסו, שחיו באותה עת ברובע מונמארטר בפריז.
הם נפגשו ב-1907 והמשיכו לעבוד בקשר הדוק עד לפריצתה של מלחמת העולם הראשונה ב-1914. הקוביזם פרח עד שנות העשרים של המאה ה-20, ואמניו המשיכו להשתמש במוטיבים קוביסטיים גם בהמשך.
מקור השם "קוביזם" הוא במילותיו של מבקר האומנות הצרפתי לואי ווסל.
כאשר ראה בשנת 1908 את יצירותיו של בראק אשר הוצגו בתערוכה בפריז, ווסל אמר כי היצירות המכילות צורות גאומטריות מופשטות בנויות מ"קוביות".
המושג זכה לתפוצה רחבה, אך שני יוצריו של סגנון זה נמנעו מלהשתמש בו.
הציור הקוביסטי הראשון היה, כנראה, "העלמות מאביניון" של פיקאסו.
זה קוביזם אנליטי, האמן לוקח אובייקט ועושה לו אנליזה צורנית, בהשפעה מהפסיכולוגיה המתפתחת באותה תקופה, וחיפושים אחר עומק חדש בכל תחומי האמנות.
ציורים נוספים מאותה תקופה הממחישים את הקוביזם ביצירתו של פיקאסו הם: "אישה עם מניפה", "איש עם מקטרת".
שלב מאוחר יותר בעבודתו מציג סוג אחר של קוביזם – קוביזם סינתטי.
סגנון בו הדימוי המצויר "מורכב מחדש" מצורות גאומטריות.
בעקבות הקוביזם, התפתחו האורפיזם, האמנות המופשטת, והפוריזם.
כתגובה אליו התפתחו הפוטוריזם, הסופרמטיזם, דאדא, הקונסטרוקטיביזם, הוורטיציזם, דה סטייל, וארט דקו.
הפיסול האיברי השפיע על הקוביזם בכך שבהשפעתו, הקוביזם התנתק מהדמות המסורתית והחל מעצב באופן חופשי דמויות אדם.
לבראק ופיקאסו הצטרפו ג'ן מצינגר, אלבר גלייזס, רובר דלונה, הנרי לה פוקונייה, אלבר גלייזס, חואן גריס ופרנאן לז'ה.
הם הציגו בתערוכה הבין-לאומית שהתקיימה ב-Galerie Dalmau וכן בסלון הסתיו, שהתקיים ב"גרן פלה" (Grand Palais).
תערוכות אלו עוררו סערה פוליטית, בעקבות מימונן בכספי ציבור.
רעיונות קוביסטים רחבים משל הזרם המרכזי בקוביזם הובעו ביצירותיהם של אמני "Salle 41" ו-"Salon des independants", אשר ביניהם נמנו פרנסיס פיקבייה, האחים ג'ק ויון, מרסל דושאן.
הקוביזם מופיע בצורות שונות ונוהגים לפרק את התפתחותו לארבעה שלבים, בסדר הבא:
השלב הראשון – הקוביזם הפיסולי או הקוביזם האפריקני
שלב הקוביזם הפיסולי הוא השלב הראשון של הקוביזם והוא התרחש בין השנים 1907–1909. לציורי הקוביזם הפיסולי יש אופי סכמתי ונוקשה, המנותק מהמסורת המערבית המכתיבה מה יפה ומה נכון.
הדמויות בנויות מצורות גאומטריות זוויתיות, שנפחן מודגש בעזרת משחקים של אור וצל.
האובייקטים והדמויות המתוארים שומרים על נפחיות המזכירה פסלים ומסכות מחוף השנהב וממושבות אחרות במערב אפריקה אשר שימשו מקור השראה לציור בתקופה זו.
בגלל הנפחיות המזכירה פסלים ובגלל מקורם נקרא השלב הזה "קוביזם פיסולי" או "קוביזם אפריקני".
אצל פיקאסו הסגנון הופיע במה שמכונה התקופה האפריקאית של פיקאסו.
דוגמאות לקוביזם אפריקני יכולות להיות למשל: "שלוש נשים" מאת פיקאסו, שם הוא מבדיל בין הדמויות לרקע, והופך משהו מפתה כמו זונות, נערות ליווי, למשהו מעורר חלחלה, וולגרי ולא מובן.
דוגמה נפוצה יותר ל"קוביזם הפיסולי" או ל"קדם קוביזם" הוא "העלמות מאביניון" (1907).
ציור זה המתאר דמויות מבית זונות, לועג למעשה להשגבת הערום הנשי באמנות הקלאסית.
בדומה לציור הפוביסטי, קיימת בו אבדן הפרספקטיבה, והדמויות לכאורה מזדקרות מחוץ ליצירה, וכאילו אפשר לבחון אותן בתלת מימד.
כמו כן, הצבע אינו טבעי והאור אינו עקיף.
אבל שלא כמו בציור הפוביסטי, הציור דוחה כל הנאה חושנית.
השלב השני – הקוביזם האנליטי
"הקוביזם האנליטי" פרח בין השנים 1909–1910, והוא השלב השני של התפתחות הקוביזם.
הוא נקרא כך מכיוון שהוא מעביר את הצורות והעצמים תהליך מפותח של ניתוח (אנליזה).
קוביזם זה שונה מהקודם בהתמוגגות הצורות זו בזו, באופן שכל צורה נפתחת ומתמזגת עם רעותה ועם הריק שבחלל האופף אותה.
בקוביזם זה עברו הדמויות ואבריהן תהליך טכני של ניתוח ופירוק לקצעים, ואז הרכבתם של הקצעים מחדש.
יש נטייה למונוכרומיות, עדיין קיימים נפחיות ומוצקות, ועדיין יש הבדל בין הרקע לדמות, דבר הנוצר בעזרת שימוש בגוונים שונים שמפרידים בין האובייקטים.
מגמת הפירוק ניתחה את האובייקט וגרמה לאיבוד הדרגתי של הנפחיות.
שלב זה בקוביזם היה תוצאה של הפריה הדדית בין פיקאסו לבראק, ועורר ביקורת קשה מצד חוגי האמנות.
דוגמה בולטת של שלב זה הוא "בתים בלסטק" מאת בראק.
זהו ציור קודר המתאר בתים על רקע נוף הררי.
ההרים והבתים מעוצבים כמעין גושים קמאיים, איתנים ותלת־ממדיים.
הם נראים כמשובצים בחידת הרכבה של צורות בעלות בליטות וזיזים.
דוגמה נוספת היא דיוקנו של "דניאל הנרי קגולר".
דמות זו היא ערטילאית כרוח רפאים.
קיימים בה רק סימני הכר של הדמות, כגון הידיים, כפתור ושרשרת שעון, הנמצאים בציור כדי לרמוז לדמות.
למעשה מרכיבי הצורה פורקו לגורמיהם והורכבו מחדש במערך שונה –שלא על מנת לסכם את עיקר מהותו באורח מקיף וכולל, אלא על מנת ליצור אותו בשנית כתמונה.
התמונה היא האובייקט ולא הדמות או העצם שבה הם הנושא.
השלב השלישי – הקוביזם הסימולטני
"הקוביזם הסימולטני" או "ההרמטי", 1911–1912, היה השלב השלישי בהתפתחות הקוביזם.
שלא כמו הקוביזם האנליטי נחשב לאמנות ריאליסטית מכיוון שנשמרה זיקה קלושה אומנם לדמות המוצא –בשלב זה אף הרמזים לדמות נעלמים.
קיימת השטחה מוחלטת של הציור שנוצרה על ידי השתלטות הקצעים על כל השטח, דבר שגרם להיעלמות האובייקט מהעין.
יש ניסיון לתאר בו בזמן את האובייקטים מכל הכיוונים.
הציורים מונוכרומיים, האובייקטים מפורקים לקצעים, הקומפוזיציות סגורות והרמטיות.
הקוביזם נקרא הרמטי בגלל הקומפוזיציות הסגורות וההרמטיות, והוא נקרא קוביזם סימולטני מכיוון שהוא מנסה לתאר את האובייקטים מכמה זוויות ראייה סימולטנית.
השלב הרביעי והאחרון – הקוביזם הסינתטי
"הקוביזם הסינתטי", בין השנים 1912–1914, השלב הרביעי והאחרון של הקוביזם, אופיין בשילוב בין פריטים מציאותיים לבין הקומפוזיציה האנליטית או ההרמטית.
בתחילה שולבו בציור אותיות או ספרות, ולאחר מכן גם אובייקטים ממשיים שהודבקו כקולאז' (כגון: גזרי עיתונים או פיסות של נייר טפטים צבעוני).
בציורים ישנם קצעים, זוויתיות, ושימוש באחת משתי הקומפוזיציות, האנליטית או הסימולטנית (ההרמטית).
הקוביזם הסינתטי (משולב) נקרא כך בגלל השילוב בין פריטי המציאות לקומפוזיציה האנליטית או ההרמטית.
למשל ב"טבע דומם עם מושב קלוע של כיסא" (1911) מודבקת שעוונית שעליה הודפס בייצור חרושתי דגם מושב קלוע של כיסא.
קולאז' לעגני זה קורא תגר נגד הציור המערבי הממוסד ומגלם את הקוביזם הסינתטי.
גֶרְנִיקָה (Guernica) היא אחת מיצירות האמנות הקוביסטיות המפורסמות ביותר של פבלו פיקאסו.
היא צוירה בשנת 1937, כתגובה להפצצת העיירה הבסקית גרניקה ב-26 באפריל 1937, בזמן מלחמת האזרחים בספרד, על ידי הנאצים.
פיקאסו היה גם פסל וב-1909 הוא פיסל "ראש של אישה" בברונזה, שהוא פסל שבו ניכרת האנליזה הקוביסטית.
בעקבותיו פעל אלכסנדר ארכיפנקו, שפיסל "אישה מתהלכת".
בעקבותיהם פעלו רמון דושן ויון (אשר עיצב את "הבית הקוביסטי"), ז'אק ליפשיץ, הנרי לורנס ואוסיפ זאדקין.
הקוביזם השפיע רבות על האדריכלות המודרנית.
בשדה האדריכלות ניכרת השפעת הקוביזם בנושא הפירוק וההרכבה מחדש של שלושת הממדים, והיעלמות אשליות הפרספקטיבה.
הוא אפשר להניח מרכיבים שונים האחד על גבי השני, על ידי שימוש בצורות גאומטריות פשוטות ובבניית חלקם באופן שקוף.
רעיון פישוט הצורות אומץ ביצירותיהם של פטר ברנס ולטר גרופיוס.
בין האדריכלים הבולטים ניתן למנות את לה קורבוזיה, אשר עיצב את הבניין בשנדיגר.
השפעת הקוביזם ניכרת אף בספרות: גרטרוד שטיין משתמשת בחזרתיות ובמשפטים החוזרים על עצמם, למשל ברומן "היווצרות האמריקאים" (1906–1908).
ב"בבוא מותי" לוויליאם פוקנר (1930) קיימים מרכיבים קוביסטיים.
המשוררים המקושרים עם הקוביזם הם גיום אפולינר, בלז סנדררס, ז'אן קוקטו, מקס ז'אקוב, אנדרה סלמון ופייר רברדי.
קובייה הונגרית (בהונגרית: Rubik-kocka) היא פאזל מכני בצורת קובייה אשר הומצא בשנת 1974 על ידי הפסל והפרופסור לאדריכלות ההונגרי ארנה רוביק (Ernő Rubik).
הקובייה ההונגרית היא קוביית פלסטיק שכל אחת משש הפאות שלה מחולקת לתשעה ריבועים שווים, היכולים לנוע ולהחליף מקומות אלו עם אלו.
צדי הקובייה מכוסים לרוב בשישה צבעים שונים, אחד לכל צד של הקובייה.
כאשר הפאזל פתור, כל פאה של הקובייה מורכבת מצבע אחד בלבד.
שיא העולם של פתירת הקובייה הוא 3.08 שניות.
את השיא השיג Yiheng Wang בשנת 2025.
הקובייה ההונגרית, אשר שווקה לציבור הרחב לראשונה בשם קוביית הקסם, יצאה מחדש במאי 1980 בשם קוביית רוביק, על שם ממציאה ההונגרי.
היא ידועה בשם זה ברוב שפות העולם, אם כי בעברית היא נקראת על שם מדינת המוצא.
היא נחשבת לצעצוע הנמכר ביותר בהיסטוריה, עם מספר מכירות של כ-300 מיליון קוביות.
המשחק צבר פופולריות רבה, וישנן גם גרסאות שבהן כל פאה מחולקת ל-2×2, 4×4, 5×5, 6×6, 7×7, 8x8 ריבועים בכל פאה ואף יותר.
בנוסף קיימים דגמים בצורות גאומטריות שונות, כמו megaminx, pyraminx, סקיוב ועוד.
קוביית הקסם הומצאה ב-1974 על ידי ארנה רוביק, פסל ודוקטור לארכיטקטורה מהונגריה בעל עניין בגאומטריה ובמחקר של צורות תלת-ממדיות.
ארנו רשם את הקובייה כפטנט HU170062 ב-1975, אם כי לא רשם אותה כפטנט בינלאומי.
פס הייצור הראשון של הקובייה נחנך ב-1977 והתוצרים שלו שוחררו לחנויות צעצועים ברחבי בודפשט.
מעמדה של הקובייה עלה לאיטו ברחבי הונגריה כשפרסומה עבר מפה לאוזן.
בין היתר, אקדמאים מערביים הביעו בה עניין.
בספטמבר 1979, נחתם הסכם הפצה בינלאומי של הקובייה עם חברת Ideal Toys.
הבכורה הבינלאומית של הקובייה התרחשה בירידי הצעצועים בלונדון, בניו יורק, בנירנברג ובפריז בשנות השמונים המוקדמות.
התקדמותה של הקובייה למדפי הצעצועים של מדינות המערב עוכבה על מנת שיוכלו ליצור את הקובייה מחדש כך שתתאים לתקני הבטיחות והאריזה של העולם המערבי.
בסופו של התהליך התקבלה קובייה קלה יותר, וחברת Ideal Toys החליטה לשנות את שמה.
בין השמות שהוצעו היו 'The Gordian Knot' ו'זהב האינקה', אבל לבסוף החליטה החברה לשנות את שם המוצר ל'קובייה של רוביק' (Rubik's Cube), והמשלוח הראשון יובא מהונגריה במאי 1980.
עקב הפופולריות של הקובייה, חברות שונות החלו לייצרה ללא אישור.
ב-1984 הפסידה Ideal Toys בתביעת זכויות יוצרים ללארי ניקולאס על פטנט מספר US3655201. טרוטושי אישיגי רשם את פטנט מספר JP55‒8192 כשהפטנט של רוביק עוד היה בתהליכים.
אישיגי לרוב ידוע בזכות המצאה פרטית.
כיום יש צורות שונות וגדלים שונים לקובייה המקורית, בין אם צורת כדור או בצורת תיבה, הן מסתובבות מהפינות והן עם גלגלי שיניים.
ישנם מהנדסים אשר מעצבים את הקוביות וממציאים פאזלים משלהם, אותם אפשר לקנות אך ורק על ידי הדפסה תלת־ממדית.
מעל ל-100 מיליון קוביות נמכרו בשנים 1980-1982. הקובייה נבחרה לצעצוע של השנה על ידי ארגון יבואני הצעצועים של בריטניה בשנים 1980–1981. פאזלים דומים הופצו אחרי הקובייה ההונגרית, ובהם הפירמינקס - פאזל שבו מחליף טטרהדרון את מבנה הקובייה.
בשנת 1981 פרסם תלמיד בית-ספר בן 12 מאנגליה בשם פטריק בוסרט את הפתרון שלו בספר בשם'You Can Do the Cube'.
בשיא הפופולריות של הקובייה נמכרו בנפרד יריעות של מדבקות לעזרתם של אנשים חסרי סבלנות או מתוסכלים כדי שיוכלו להחזיר את הקובייה שלהם לצורתה המקורית.
בשנים 1983–1984 הופקו 12 פרקים של סדרה בשם "רוביק, הקובייה המדהימה" על ידי חברת האנימציה האנה-ברברה.
היא שודרה בבוקר יום שבת כחלק מ"שעת פאק-מן/רוביק הקובייה המדהימה" ברשת American Broadcasting Company.
לא פעם עלה הרעיון שהמשיכה הבינלאומית והצלחות היצוא של הקובייה הפכו לאחד מהתורמים המרכזיים להשתקמות והליברליזציה של הכלכלה ההונגרית בין 1981–1985, אשר בסופו של דבר גרמו למעבר מקומוניזם לקפיטליזם, אם כי יש אסכולות של סוציולוגים אשר מתנגדים להשערה הזאת.
אורך הצלע של קובייה סטנדרטית הוא 5.6 סנטימטרים.
הפאזל מורכב מ-26 קוביות קטנות היוצרות את שטח הפנים שלו.
עם זאת, הקובייה המרכזית של כל צד היא למעשה אריח המורכב מריבוע אחד.
כל האריחים המרכזיים הללו מחוברים למנגנון הליבה.
מנגנון הליבה והאריחים המרכזיים מספקים שלדה שעליה אפשר להרכיב את שאר החתיכות ואז לסובב אותן.
לפיכך ישנן 21 חתיכות: מנגנון הליבה, המורכב משלושה צירים חותכים אשר מחזיקים את שש החתיכות המרכזיות, אבל מאפשרים להן להסתובב, ו-20 חתיכות פלסטיק קטנות יותר אשר יחד עם הליבה יוצרות קובייה.
אפשר לפרק את רוב הקוביות בלי הרבה מאמץ, בדרך כלל על ידי סיבוב אחד הצדדים ל-45 מעלות ומשיכה של אריח קצה למעלה וקדימה עד שהוא יוצא מהמקום (טעות נפוצה היא לחשוב שיש למשוך את אריח הפינה).
ישנם תריסר אריחי קצה בעלי שני צבעים שונים, ושמונה אריחי פינה בעלי שלושה צבעים.
לכל חתיכה שילוב צבעים ייחודי לה, אבל לא כל קומבינציה אפשרית באה לידי מימוש, שכן אין שום אריחים משותפים לשני צבעים הנמצאים בצדדים מנוגדים.
המיקום היחסי של האריחים בינם לבין עצמם יכול להשתנות על ידי סיבוב שליש הקובייה ב-90, 180 או 270 מעלות; אך המיקום של הצבעים בינם לבין עצמם בקובייה פתורה אינו בר שינוי מכיוון שהוא מוגדר מראש על ידי המיקום של האריחים המרכזיים, אשר אינם בני שינוע.
הצבעים על הרוב המוחלט של הקוביות מסודרים מסיבות של נוחות ומניעת בלבול כך ששני צבעים מנוגדים יהיו צמודים זה לזה.
ברוב הקוביות שלושת הזוגות הם צהוב מול לבן, כתום מול אדום וירוק מול כחול.
יש 12 פעולות חוקיות, ומכיוון שמספר המצבים גדול מ-, ישנם מצבים של הקובייה שלסידורם נדרשות לפחות 19 פעולות.
למעשה ניתן להוכיח שישנם מצבים הדורשים 20 פעולות, ושכל מצב אפשר לסדר בלא יותר מ-20 פעולות.
לפיכך ישנם 12 סטים אפשריים של קוביות, כל אחד נפרד מכל האחרים.
היות שלקובייה ההונגרית המקורית והרשמית אין שום סימון על האריחים המרכזיים, העובדה שהם יכולים להסתובב באופן חופשי מוסתרת.
ניתן לסמן בטוש את האריחים המרכזיים של הקובייה כדי לדעת את האוריינטציה המקורית שלהם.
לכמה מסוגי הקוביות ששווקו סימונים על כל האריחים, ביניהן קוביית הלו שו ("He Shu").
אפשר לערבב קובייה ולסדר אותה חזרה כך שהאריחים המרכזיים עדיין מעורבבים.
הוספת הסימונים על הקובייה מגבירה לכאורה את האתגר שבפתירת הקובייה, מפני שהיא מגדילה את כמות הצירופים האפשריים.
כאשר הקובייה מסודרת פרט לאוריינטציות של האריחים המרכזיים, תמיד יהיה מספר זוגי של אריחים אשר צריכים רבע סיבוב.
לפיכך ישנן 46/2 = 2048 קונפיגורציות אפשריות לאריחי המרכז בקובייה שבלעדיהן הייתה מסודרת, מה שמכפיל את מספר הצירופים האפשריים פי 2048.
פתרונות כלליים רבים לקובייה ההונגרית, התגלו באופן עצמאי.
הפתרון הפופולרי ביותר פותח על ידי דייוויד סינגמסטר ופורסם בספר "Notes on Rubik's Magic Cube" בשנת 1980. על פי פתרון זה יש לפתור ראשית את הפאה העליונה, אחריה את השכבה האמצעית ולבסוף את הפאה התחתונה.
פתרונות כלליים אחרים כוללים שיטות המבוססות על פתירת הפינות בתחילה או שילוב של מספר שיטות.
בשלב מאוחר יותר פותחו פתרונות בזק על מנת לפתור את הקובייה מהר ככל האפשר.
פתרון הבזק הנפוץ ביותר פותח על ידי ג'סיקה פרידריך.
זוהי שיטה יעילה מאוד לפתירת הקובייה שכבה אחר שכבה.
השיטה דורשת אלגוריתמים רבים, במיוחד בשביל האוריינטציה (57 אלגוריתמים) והסידור של השכבה העליונה (21 אלגוריתמים).
ישנו גם פתרון מאת לארס פטרוס, המבוסס על בניית פינה אחת ופיתוחה אך ללא השלמת אף פאה עד מספר סיבובים מועט לפני הפתרון.
פתרון בנוי בדרך כלל מרצף של מהלכים.
מהלך הוא סדרה של סיבובי פאות המשיג מטרה מסוימת.
לדוגמה, מהלך אחד יכול להחליף את המיקום של שלושה אריחי פינה ולהשאיר את שאר האריחים במקומם.
המהלכים הללו מבוצעים בסדר הנכון לפתירת הקובייה.
פתרונות מלאים נמצאים בכל ספר אשר נמצא בביבליוגרפיה, ורובם פותרים כל קובייה תוך פחות מחמש דקות.
כמו בשח-מט, ישנו קידוד סטנדרטי לפתרונות אשר נכתבו לקובייה ההונגרית בגודל 3×3×3. קידוד מהלכי קובייה הוא יחסי ואין בו התייחסות לצבע הפאה.
: הצד של הקובייה אליו קורא הפתרון מסתכל בשלב זה.
: הצד ההופכי לצד הקדמי.
: הפאה שמעל הצד הקדמי.
: הפאה ההופכית לפאה העליונה.
: הצד שמשמאלה הישיר של הפאה הקדמית.
: הצד שמימינה הישיר של הפאה הקדמית.
: סובב את הקובייה רבע סיבוב בכיוון השעון.
: סובב את הקובייה רבע סיבוב נגד כיוון השעון.
: סובב את הקובייה חצי סיבוב (פעמיים).
זהו מהלך ידוע ושימושי ביותר, אשר מחליף בין אריח הקצה התחתון לאריח הקצה הימני של הפאה מבלי לשנות את הסדר של אף אריח בפאה העליונה או בשכבה האמצעית.
לקוביות גדולות יותר בדרך כלל יש קידוד שונה, אשר נועד להבדיל בין השכבות האמצעיות השונות.
באופן כללי, אותיות גדולות מסמלות שכבות חיצוניות, ואותיות קטנות מסמלות שכבות פנימיות (הידועות גם כ"פרוסות").
חבורת התמורות הנוצרת על ידי הפעולות המותרות היא תת-חבורה מאינדקס 12 של המכפלה הישרה , כאשר היא חבורת הפעולות על הפינות, ו- היא חבורת הפעולות על אמצעי המקצועות (הסימון מתאר מכפלה חצי ישרה).
מספר המהלכים המינימלי הנדרש לפתרון הקובייה
בשנת 2007 השתמשו דניאל קונקל וג'ין קופרמן במחשב על כדי להראות שניתן לפתור את כל הקוביות בלא יותר מ-26 מהלכים.
במקום לנסות לפתור כל אחת ממיליארדי הווריאציות באופן מפורש, המחשב תוכנת להביא את הקובייה לאחד מ-15,752 מצבים, שכל אחד מהם יכול להיפתר תוך כמה מהלכים נוספים.
כולם הוכחו כפתירים ב-29 מהלכים, כאשר רובם ניתנים לפתרון ב-26. אלה שלא ניתן היה לפתור בתחילה ב-26 מהלכים נפתרו לאחר מכן במפורש, והראו שגם אותם ניתן לפתור ב-26 מהלכים.
תומאס רוקיקי דיווח בהוכחה חישובית משנת 2008 שניתן לפתור את כל הקוביות הבלתי פתורות ב-25 מהלכים או פחות.
מספר זה ירד מאוחר יותר ל-23 מהלכים.
באוגוסט 2008 הכריז רוקיקי שיש לו הוכחה ל-22 מהלכים.
לבסוף, בשנת 2010, תומאס רוקיקי, הרברט קוצ'ימבה, מורלי דוידסון וג'ון דטרידג' הוכיחו באופן סופי, בעזרת מחשב, שניתן לפתור את כל מצבי הקובייה בלא יותר מ-20 מהלכים.
תחרויות ספידקיובינג רבות נערכו בשביל לקבוע מי יכול לפתור את הקובייה בזמן הקצר ביותר.
אליפות העולם הראשונה התקיימה בבודפשט בחמישה במאי 1982, ונכבשה על ידי מין תאי, סטודנט וייטנאמי מלוס אנג'לס, קליפורניה, שפתר את הקובייה תוך 22.95 שניות.
רבים הקליטו זמנים קצרים יותר, אך שיאים אלו לא התקבלו בשל חוסר התאמה לסטנדרטים מוסכמים מראש להתחרות ומדידה.
לפיכך רק שיאים המבוצעים במהלך אירועים רשמיים של ארגון הקובייה העולמי מקבלים הכרה.
בשנת 2004 הכריז ארגון הקובייה העולמי על סטנדרטים חדשים למדידה, המבוססים על מכשיר מדידה מיוחד בשם שעון עצר סטאקמט.
שיא העולם בממוצע הרשמי מבוסס על ממוצע של שלוש קוביות מתוך חמש (רשמית זה נקרא ao5).
התוצאה נקבעת על ידי חישוב ממוצע הזמנים של שלושה ניסיונות מתוך חמישה ללא זמני הקצה (המהיר והאטי ביותר).
כל השיאים מאושרים על ידי ארגון הקובייה הבינלאומי (WCA, World Cube Association), הארגון הרשמי הדואג לאחידות האירועים וריכוז השיאים.
יינג וואן קבע שיא עולם בממוצע של 4.48 שניות.
בפתירה בודדת ב-8 בפברואר 2026 נקבע שיא עולם חדש העומד על 2.766 שניות, שהושג על ידי Teodor Zajder מפולין
במרץ 2018 נקבעה תוצאת שיא לרובוטים, כאשר רובוט שנבנה על ידי ג'ארד די קרלו ובן כץ פתר את הקובייה ב-0.38 שניות.
בשנת 2003 זכה הישראלי דרור פומברג באליפות העולם בפתרון הקובייה בעיניים עצומות.
בתאריך 16 באפריל עד ה-17 באפריל 2014 נערכה התחרות השלישית.
התחרות כללה איוונטים שונים כגון: (פירמינקס) 3x3x3, , , פתירה בעיניים עצומות ועוד.
את השיא הישראלי הנוכחי ב-3X3X3 בפתרון בודד קבע בן בר-און בתחרות ב-2023 - עם תוצאה של 4.52 שניות.
בנוסף, קבע בר-און את השיא הישראלי הנוכחי בממוצע עם תוצאה של 5.88 שניות באליפות ישראל נכון לספטמבר 2024. בנוסף בר-און מחזיק ב-12 שיאים ישראלים נוספים.
את השיא הישראלי הנוכחי ב-3X3X3 בעיניים עצומות בפתרון בודד קבע בן בר-און בתחרות בקפריסין ב-2025 עם תוצאה של 15.26 שניות.
במרץ 2012 הכריז המושל ההונגרי פורג'ס בלאס רשמית על התוכניות של הקמת מוזיאון הקובייה ההונגרית שיציג את 1100 השנים האחרונות של ההופעה האינטלקטואלית ההונגרית.
בעקבות ההודעה, ראש ממשלת הונגריה ויקטור אורבן חתם על מזכר שיתוף הפעולה.
על פי התוכניות בניית המוזיאון בצורת קוביית רוביק הייתה צריכה תתחיל ביום השנה ה-40 להמצאתה בשנת 2014 שהוא גם יום הולדתו ה-70 של הממציא רוביק.
המוזיאון היה אמור להיפתח לקהל בשנת 2017 ליד גשר הדנובה בבודפשט.
נכון לעכשיו כרגע עדיין לא הוקם.
סרטון הלוגו הראשון של חברת הכבלים "ערוצי זהב" (כיום "הוט") הוצג הלוגו על פאה של קובייה הונגרית.
השיר שזכה בפסטיגל הראשון בשנת 1981 נקרא "איגן מיגן קובייה" בביצועו של עזרא דגן ונכתב על ידי לאה לופנפלד והולחן על ידי רוני וייס, עסק בקובייה הונגרית.
באחד הפרקים של "שמש" הרופא של ששי בענייני חקר המוח (דודיק סמדר) נותן לששי קובייה הונגרית כדי שיפתור אותה וששי במקום זאת מדבר בהונגרית לקובייה.
הספיד קיוברים - בנטפליקס יצא סרט על התמודדות של אלוף העולם בקוביה הונגרית לשעבר עם האוטיזם שלו.
קובייה (או הֶקְסַאהֶדְרוֹן רגולרי) היא פאון משוכלל בעל שש פאות ריבועיות הניצבות כל אחת לכל שכנותיה.
לקובייה יש שמונה קודקודים ו־12 מקצועות שווים באורכם.
הקובייה מופיעה באופן טבעי במערכת צירים קרטזית, משום שהיא כדור היחידה של נורמת-אינסוף על המרחב האוקלידי התלת-ממדי.
קובייה היא מקרה פרטי של מקבילון, תיבה ומעוינון.
חבורת הסימטריות של הקובייה פועלת טרנזיטיבית על הקודקודים, על המקצועות ועל הפאות; פעולתה של חבורת הסימטריות על ארבעת אלכסוני הקובייה מממשת איזומורפיזם בינה לבין החבורה הסימטרית .
בפעולה על קבוצת האיחוד של הקודקודים, המקצועות והפאות, לכל איבר לא טריוויאלי בחבורת הסימטריות יש בדיוק שתי נקודות שבת בקבוצה, שהן שני איברי הקבוצה (קודקודים, מקצועות או פאות) דרכם עובר ציר הסיבוב.
החבורה איזומורפית לחבורת הסימטריות של התמניון ולזו של ה, אותו ניתן לקבל מהקובייה על ידי קטימת מקצועותיה וקודקודיה.
חבורת הסימטריות של השלד של הקובייה, שהוא הגרף המורכב מן הקודקודים והצלעות בלבד, היא מסדר 48; לסימטריות הקודמות נוסף גם שיקוף, שלא נכלל בחבורת הסימטריות של הקוביה.
קובייה אפשר לאפיין באמצעות פרמטר אחד בלבד, למשל אורך אחד המקצועות: כל הקוביות שיש להן מקצועות שווים באורכם, חופפות זו לזו.
באותה מידה ניתן לאפיין קובייה באמצעות שטח אחת הפאות שלה, שטח הפנים שלה או הנפח שלה.
שטח כל פאה הוא .
אם קובייה כזו תמוקם במערכת צירים קרטזית באופן שמרכזה בראשית הצירים, ומקצועותיה מקבילים לצירים, אזי קדקודיה ימצאו בקואורדינטות: .
אם , הקובייה נקראת קוביית יחידה.
הצורה הדואלית של הקובייה, כלומר הפאון שיתקבל מחיבור בין מרכזי כל הפיאות, היא תמניון.
לקובייה יש אחת עשרה פריסות, המשמרות את צורת הפאות הריבועיות שלה.
במילים אחרות, קיימות אחת עשרה דרכים להשטיח קובייה חלולה על ידי חיתוך שבעה ממקצועותיה.
קובייה היא הפאון האפלטוני היחיד (אך לא הפאון היחיד) שניתן לרצף בעזרתו את המרחב.
כלומר: על ידי הצמדת קוביות רבות זו לזו מכל הכיוונים, כך שריבועיהן חופפים אלה לאלה, ניתן למלא את המרחב בקוביות בלי להשאיר חלל ריק ביניהן.
תכונה זו חלה על הקובייה בלבד מבין הפאונים האפלטוניים משום שזהו הפאון היחיד מביניהם שהזווית הדו-מישורית שלו היא מחלק של 360°.
באמצעות קוביות אינפיניטסימליות מחשבים נפחים של גופים תלת-ממדיים כלשהם (כולל כדורים, גלילים, פאונים וגופי סיבוב למיניהם).
קוביית משחק: קובייה בעלת 6 פאות המשמשת במשחקים כאלמנט לקביעת החלטות אקראיות והכנסת ממד של מזל ואקראיות למשחק.
במשחקי תפקידים שולחניים יש שימוש ב"קוביות" משחק בעלות יותר מ-6 צדדים.
אין הן קוביות בצורתן הגאומטרית, אך השם השתרש לשימוש גם בהתייחסות אליהן.
קוביית פלסטיק שכל אחת משש הפאות שלה מחולקת לתשעה ריבועים שווים, היכולים לנוע ולהחליף מקומות אלו עם אלו.
צדי הקובייה מכוסים לרוב במדבקות בשישה צבעים שונים, אחד לכל צד של הקובייה.
כאשר הפאזל פתור, כל צד של הקובייה מורכב מצבע אחד בלבד.
גבישי סוכר מסתדרים בצורת קובייה.
קוביית קרח - גוש קרח קובייתי המקרר משקאות
יעקב (קובי) רכט (נולד ב-20 בספטמבר 1947) הוא מוזיקאי ושחקן ישראלי.
קובי רכט נולד בשנת 1947, גדל בשכונת צהלה בתל אביב.
בגיל תשע החל בקריירת משחק בתיאטרוני ילדים (תילון - תליל) ובגיל שלוש עשרה בתיאטרון הלאומי "הבימה" (במחזה יוליוס קיסר).
בשנים 1961–1965 הופיע בהצגות שונות בתאטרוני נוער.
בגיל שש עשרה הקים את להקת הקצב (מהראשונות בארץ) - "קובי רכט וכוכבי הלכת", שזכתה להצלחה גדולה במועדונים של אותה תקופה.
רכט סיים את לימודיו התיכוניים בגימנסיה גאולה.
את שירותו הצבאי עשה בלהקת פיקוד המרכז, בה הופיע כסולן והתפרסם בשיר גבעת התחמושת.
בשיר נשמע קולו של רכט מצטט מתוך התיאורים המונולוגיים של לוחמים שהשתתפו בקרב.
בלהקה הכיר את אשתו לעתיד איריס יוטבת.
ב-1968 מיד לאחר השירות הצבאי הוציא לאור את תקליטו הראשון "שירי סשה ארגוב", יחד עם הזמרת עדנה גורן, חלק מהשירים כתב ארגוב במיוחד לאלבום.
מתוכו זכו להצלחה השירים: "אהובתי שלי לבנת צוואר", "זמר מפוחית" ו"לילה בדרום".
את שיתוף הפעולה עם גורן חידש רכט ב-2005, והשניים הופיעו במופע משירי התקליט עד שנת 2020. אחר כך הקליט את שיריו הראשונים "זכרונות", "אולי נתאהב" ו"סוף דבר", ונחשב באותה עת לאריק איינשטיין "החדש", בגלל הקולות הדומים שלהם.
ב-1969 השתתף בקברט הסאטירי "קטשופ" של חנוך לוין.
באותה שנה גם הוציא לאור תקליטון עם השיר "ליידי מקבת" שהלחין מישה סגל למילים של דודו ברק (התקליטון כלל עוד שלושה שירים: "אהובתי שלי", "אולי במקרה" ו"אולי נתאהב").
בתחילת 1970 השתתף במחזמר "קרחת", מחזמר ברוח "שיער", שכתב יהונתן גפן והלחינו מישה סגל ואלונה טוראל.
שם פגש בקובי אשרת והשניים הקימו את הצמד "קוביות" והוציאו לאור תקליטונים עם השירים "למה עכשיו" שהיה ללהיט ברדיו, "מי את אליזבט" ו"לילה טוב".
בנוסף כתבו את השיר "לך איתה" שהיה ללהיט של אילנה רובינא ושירים נוספים לאלבום של רובינא "שני הצדדים".
בסוף השנה, חברו השניים אל חנן יובל והיו לשלישיית "שובבי ציון".
השלישייה הוציאה אלבום אחד ב-1971.
בסוף שנת 1972 נסע לאמסטרדם עם אשתו איריס יוטבת, ואחר כך הצטרף גם קובי אשרת, הם הקימו את ההרכב המוזיקלי "וירגו" והקליטו מספר שירים שזכו להצלחה.
אך אשרת חזר לישראל לאחר פחות משנה.
בשנת 1973, במהלך מלחמת יום הכיפורים, שימש רכט כמנהל המוזיקלי של צוות הווי חיל השריון, שגובש מחדש בעת המלחמה תחת השם "שלישיית שבר ענן".
הוא אף כתב והלחין, יחד עם איריס יוטבת, את כל שירי ההרכב.
שירי הצוות יצאו על גבי תקליט משותף עם צוות הווי סדנאי השריון וצוות הווי סיני.
השיר שהתפרסם במיוחד מאותה תוכנית היה "אלבום משפחתי", שאותו כתב והלחין רכט.
ב-1974 רכט כתב והלחין חמישה שירים (חלקם יחד עם איריס יוטבת) לאלבום השני של ששי קשת.
ב-1975 עבר רכט לפריז וחתם על חוזה הקלטות בחברת התקליטים "Barclay Records", של המפיק הצרפתי אדי ברקלי.
אחר כך עבר לחברת "CBS Records" והקליט מספר תקליטי דיסקו תחת השם ג'ים מסדה.
ב-1977, בעודם בפריז, כתבו רכט ויוטבת מחזמר עתידני.
לאחר שחזרו לארץ ב-1978 פנו למנחם גולן לעניין אותו בהפקת המחזמר.
גולן התלהב מהמחזמר והחליט לעבד אותו לסרט קולנוע, הוא תורגם לאנגלית, צולם בברלין, ויצא לאקרנים בשנת 1980, תחת השם "התפוח".
ב-1978 השתתף בסרטו של אבי נשר "הלהקה" והקליט את השיר "כמו שזה בא" שזכה להצלחה.
בקיץ 1981 הוציא לרדיו את השירים "התקפת לב בגן עדן" ו"רגאי הודי", גרסאות בעברית לשירים מתוך הסרט "התפוח".
בסוף אותה שנה השתתף בפסטיגל הראשון בו ביצע שיר שכתב והלחין, "תום", יחד עם מזי כהן, רחלי חיים ודורי בן זאב.
ב-1983 הוציא אלבום סולו ראשון בשם "מסתובבת שמועה", ממנו הצליח במיוחד השיר "רגאיי הבטלן", שהגיע למקום ה-13 במצעד הפזמונים השנתי תשמ"ג של רשת ג'.
עוד כלל האלבום את "הכל נמס".
באותה שנה גם שימש כמפיק מוזיקלי של חברת תקליטי NMC ובין השאר עיבד את השיר "ברווזים, ברווזים" של הזמר עובד שהפך ללהיט גדול, ושימש כמפיק מוזיקלי בהקלטת האלבום "שבר טראנס גולגולתי" של להקת "היחידה לטיפול נמרץ" (בה היו חברים: דורון אייל, שלמה משיח והדר גולדמן).
ב-1984 הוציא לאור שני שירים כתקליטי שדרים "סלואו איטי" ו"קלי קלות".
באותה שנה הלחין ועיבד את "באפלה" לאלבומה של נורית גלרון "נגיעה אחת רכה".
בנוסף התאחדה שלישיית "שובבי ציון" למספר הופעות ב"מועדון החמאם".
ב-1986 עבר רכט ללוס אנג'לס שם עבד כמלחין ומפיק מוזיקלי, בין השאר גם לפסקולי סרטים.
במקביל הגיח רכט לישראל מספר פעמים להקלטות של פרויקטים מקומיים.
ב-1992 חזר לישראל, הקים עם יושי שדה את להקת "ההוא", והשניים הקליטו והוציאו אלבום חדש - "נגד הלב".
לאחר יציאת האלבום ב-1993 פירקו את הצמד.
ב-1995 הוציא את האלבום "קובי רכט" בהפקת משה לוי.
ייחודו של אלבום זה היה שהוא יצא במקור בפורמט CD-ROM: כלומר, הדיסק יועד להתנגן אך ורק במחשב, וכלל קליפים, תפריטים ושאר תוספות, שאינן נהוגות באלבומי מוזיקה מסורתיים.
ב-1999 שיחק בסרטו של ערן ריקליס "צומת וולקן", על להקת רוק מאזור הקריות בשנות ה-70, רכט גם השתתף בהלחנת פסקול הסרט שזכה בפרס אופיר למוזיקה המקורית הטובה ביותר.
ב-2003 הוציא את האלבום "הרגע הנכון", בהפקת פיטר רוט וטל שגב, שבשיר הנושא שלו התארח רמי פורטיס.
ב-2005 שיחק בעונה השנייה של הסדרה "מעורב ירושלמי".
ב-2008 תבע רכט 12 מיליון דולר מאולפני MGM בגין הפרת זכויות יוצרים, על הפצת ה-DVD של הסרט "התפוח" ללא רשותו.
הסרט שלא זכה להצלחה מסחרית במקור הפך עם השנים לסרט פולחן.
ב-2013 שב לשתף פעולה עם קובי אשרת, כאשר השניים הוציאו את האלבום "דברים השתנו", שהורכב מגרסאות כיסוי של שירים לועזיים, בתרגומו של רכט.
בשנת 2014 הוציא את הסינגל "האהבה כואבת", שכתב ב-1996 וייעד במקור לאריק איינשטיין.
בשנים 2015–2016 התאחדה שלישיית שובבי ציון לסיבוב הופעות, וכן הוציאה את הסינגל "ועמוק הים" (מילים: נתן יונתן; לחן: רכט ואשרת).
בשנת 2018 שיחק בתפקיד אורח בגרסה הטלוויזיונית של הסדרה "משיח" בתור זיזי עוזיאל.
ב-2018 שיחק בסדרת הטלוויזיה "משיח".
ב-2019 יצא רכט במופע חדש ממיטב להיטיו.
למופע קדם הסינגל "אין זכר לאתמול", שעובד והופק מוזיקלית על ידי חן מצגר-אדר.
הקאמבק נגדע באיבו, כשרכט חווה בעיות בריאותיות ופיננסיות והפסיק את פעילותו האמנותית - בין היתר אורגן לכבודו ערב הצדעה שנועד להיטיב את מצבו.
בשנים 1970–1981 היה נשוי לאיריס יוטבת, ולהם בן בשם תום, ד"ר לבלשנות באוניברסיטת ברקלי וסקסופוניסט.
רכט היה נשוי החל מאמצע שנות השמונים ועד לתחילת שנות האלפיים להילה רז - פזמונאית ומוזיקאית שהרבתה לשתף עמו פעולה, בין היתר בשירו הידוע "רגאיי הבטלן".
שנה שם תפקיד1967הוא הלך בשדות1978הלהקהליכט1999צומת וולקןאיזי ליפשיץ
"שירי סשה ארגוב" עם עדנה גורן, 1968, בהוצאה מחודשת 2003
קובי רכט וקובי אושרת "למה עכשיו", 1970
"דברים השתנו", עם קובי אשרת, 2013
"לא ביום ולא בלילה" (צוותא ת"א)
קובי פרץ (נולד ב-28 באוקטובר 1975) הוא זמר ישראלי.
פרץ נולד וגדל בשכונת כפר שלם בתל אביב, בן זקונים להורים יוצאי מרוקו.
אביו היה הזמר פטי ארמו פרץ.
בשנת 1992 הוציא את אלבומו הראשון, "טעות של החיים", שהתאפיין בלחנים טורקיים וכלל את השירים "אהבת נעורים", "המוות הלבן", "יבשו דמעותיי", "סוד האושר" וחידוש לשיר "נדרתי נדר" של משה כהן.
את עיבודי האלבום יצרו רובי בן שמעון ומומין ססלר.
שלוש שנים לאחר מכן, עם סיום שירותו הצבאי, יצא אלבומו השני "את כמו אש".
שיר הנושא, שנכתב ללחן יווני הפך ללהיט, לצד שירים בולטים נוספים כמו "אל תלכי ותבגדי", "ילדונת" ו"הכרתי נערות".
גם אלבום זה עובד על ידי מומין ססלר.
באותה תקופה חבר לזמר מושיק עפיה לביצוע השיר "כואב אחי", שהופיע באלבום הבכורה של עפיה, "גשם טפטף".
ב-1997 יצא אלבום האוסף "בורא עולם", אשר כולל תזמורת טורקית שלמה.
האלבום כלל את השירים "בגדה באהבה", "חביבי" (גרסת כיסוי עברית לשירו של עמר דיאב) ו"אין לי עוד אביב בלעדייך".
מומין ססלר עיבד את שירי האלבום.
ב-1999 יצא אלבום האוסף "חץ האהבה" שכלל חידוש לשיר "את כמו אש" בגרסת דאנס שזכתה להצלחה רבה, חידוש לשיר "מנואל" של הזמרת גליקריה, וכן דואט שני עם מושיק עפיה בשם "כואב לי חבר".
ב-2001 הוציא פרץ את אלבומו השלישי "חי איך שבא לי" ובו "אם את רווקה" – דואט עם הזמרת הדרוזית אסאלה.
ב-2003 הוציא פרץ את אלבומו הרביעי "בלבלי אותו".
האלבום כלל את השירים "רק בישראל", "מה קורה", "יום הולדת", ושיר הנושא שזכה להצלחה והשמעות רבות ברדיו והפך את פרץ למוכר בציבור הרחב.
באותה שנה השתתף בתוכנית של אלי יצפאן עם השיר "נערת חלל", גרסת כיסוי לשיר "Cosmic Girl" של ג'מירוקוואי.
ב-2004 יצא אלבומו החמישי "משוגע עלייך" שזכה לאלבום זהב על מכירת 25 אלף עותקים.
ב-2006 יצא אלבומו השישי, "כל מה שיש בי", בו השירים מלודיים ושקטים יותר משני קודמיו.
בתוך פחות מחמישה חודשים הגיע האלבום למעמד פלטינה על מכירת 40 אלף עותקים ובהמשך הגיע ל-50 אלף עותקים.
ב-2008 הוציא את אלבומו השביעי "כמה אהבה", שמכר בתוך כשלושה חודשים 30 אלף עותקים והמשיך ומכר 50 אלף עותקים עליהם קיבל מעמד אלבום פלטינה.
שיר הנושא "כמה אהבה" והשיר "אני לא בן של מלך" זכו להצלחה ולהשמעות רבות ברדיו.
ב-26 באוקטובר 2009 הוכרז הדואט "יחד" של קובי פרץ ואישתאר כשיר הטוב ביותר בתחרות "Big Apple Music Awards".
בדצמבר 2010 הוציא את הסינגל "אני מוכן לך" שבהמשך נכלל באלבום "כתוב בשמיים".
ב-8 במרץ 2012 הוציא את האלבום "כתוב בשמיים", הכולל את השירים "בלילות", "ישראל" והטריו עם סאבלימינאל ואבי מסיקה "באה לי טוב".
בשנת 2014 הוציא את האלבום "סה לה וי" ממנו הוזמנו מראש 20 אלף עותקים והמשיך ועלה למעמד פלטינה כפולה עבור מכירות בגובה 60 אלף עותקים.
ב-26 במאי הוציא את הסינגל "פרחים וכינורות".
ב-1 בספטמבר הוציא את הסינגל "תודה עלייך" וב-9 בספטמבר הוציא את הסינגל "סחתיין" עם אביתר אדיר.
ב-13 באוקטובר הוציא את הסינגל "שיר האמונה" יחד עם הרב שלום ארוש.
ב-24 בנובמבר, פרץ והזמרת מור שיתפו פעולה לראשונה בשיר "זיכרון מתוק".
ב-2010 השתתף בעונה השישית של "רוקדים עם כוכבים".
ב-2012 הוקרנה בערוץ הוט בידור ישראלי סדרת הדוקו-ריאליטי "הסוכנים" בהשתתפותו.
בסוף 2009 הוגשה תביעה בסך 100,000 ש"ח כנגד הזמר בטענה שכינה את קהל הרוקדים בבר מצווה בעפולה בה הופיע, בכינוי גנאי בקרב יוצאי מרוקו "שלוּחים" שמשמעותו פרימיטיביים.
לטענתו כינה אותם בכינוי "שלוּפים" והגיש תביעה נגדית על פגיעה בשמו הטוב.
ב-2019 שכר את עו"ד עמית חדד לנהל מאבק משפטי כנגד אמרגנו לשעבר מאיר נחמני, ממנו תבע 2.5 מיליון ש"ח בגין הלוואה שהעמיד לו ולא הוחזרה.
במאי 2023 ניצח בבוררות ונחמני נדרש להחזיר לפרץ 2.2 מ' ש"ח.
בחודש מרץ 2010 נעצר פרץ על ידי רשות המיסים בחשד שהעלים הכנסות בסך מיליוני שקלים.
גם אמרגנו נעצר בגין חשדות על דיווח כוזב, השמטת הכנסות, וסיוע להעלמת מס.
במהלך ההליכים המשפטיים הפרקליטות הציעה לפרץ הסדרי טיעון מקלים שכללו קנס בלבד ללא מאסר וללא עבודות שירות אך פרץ דחה את כולן בניגוד להמלצת עורכי דינו.
הוא זוכה מעבירת איומים ומחמש עבירות של מסירת תרשומות כוזבות.
במאי 2016 הוא נידון לשנתיים מאסר בפועל ולקנס של 175,000 ש"ח.
פרץ ערער על הרשעתו ועל חומרת העונש בבית המשפט המחוזי, וב-28 ביוני 2017 דחה בית המשפט את ערעורו על ההרשעה, אך הפחית את עונשו לתקופה של שנה וחצי מאסר.
באוקטובר 2017 דחה נשיא המדינה ראובן ריבלין את בקשתו של פרץ לחנינה, וב-15 באוקטובר 2017 החל לרצות את עונשו בבית סוהר מעשיהו.
במאי 2018, אישר ריבלין הקלה בעונשו של פרץ, כדי שיעמוד בפני ועדת השחרורים ובתנאי שישולם הקנס האמור.
ב-15 ביולי 2018 שוחרר ממאסרו לאחר שעונשו קוצר על ידי ועדת השחרורים.
ב-22 באוגוסט 2018 הוציא פרץ שיר ראשון מאז שוחרר מהכלא, "תודה לך מאמי", המוקדש לבת זוגו ענבל.
ב-7 ביולי 2008 נשא לאישה את ענבל פלדבאום ולהם ארבעה ילדים.
לאחר שחרורו מהכלא וחזרתו בתשובה, הביע פרץ עמדות פוליטיות המזוהות עם הימין הקיצוני והכהניזם.
במהלך מלחמת חרבות ברזל עמד פרץ במרכזן של מספר סערות ציבוריות.
במרץ 2024, הוצא מבסיס צבאי לאחר שנכנס ללא אישור, לדבריו כדי להופיע ולחלק תפילין לחיילים.
במהלך האירוע נתקל בקצין שהתנגד לשיר "נשרוף לכם את הכפר", בתגובה, תקף אותו פרץ, כינה אותו "קפלניסט" ואמר לקצין שהמדים היחידים שהוא ראוי ללבוש הם של חמאס.
בנוסף, את "כיכר החטופים" כינה "כיכר החארטה" והתנגד למחאות להשבת החטופים במלחמת חרבות ברזל.
קובי שטמברג (נולד ב-19 באוגוסט 1971) הוא שחקן ישראלי.
בוגר בית הספר למשחק יורם לוינשטיין 1998.
בין השנים 1990- 1994 בזמן שירותו הצבאי הקים את להקת "רוגעלך", מאוחר יותר שמה שונה ל"אף אחד לא בא משם".
שטמברג שימש כסולן הלהקה שהופיעה במועדון רוקסן.
בשנת 1997 השתתף ב"פסטיבל אוליב 97" שהתקיים במונטנגרו.
שטמברג השתתף בהצגות: "סיפורי אהבה", "עורלה", "גריז" ו"הים של באר שבע" במועדון צוותא.
בתיאטרון הבימה השתתף בהצגות: ,מעגל הקיר הקווקזי".
בתיאטרון תמונע בהצגה "קשר דם" ובתיאטרון דיסלדורף השתתף בהצגה you are also very attractive when you are dead
כמו כן שיחק במחזמר "כמו בסרט" ובהצגה המסחרית "אשתי לא מבינה אותי".
בטלוויזיה שיחק בסדרות והשתתף בתוכניות כגון: "שבתות וחגים", "לחיי האהבה", "כל העולם במה", "ילדי הים האדום", "חברים בכל מיני צבעים", "007", "20 פלוס", "נשרים", "זינזאנה", "אמא ו'", "צימרים", "אהבה מעבר לפינה", "פיק אפ", "מסכים", "אולי הפעם", "האי", "הקלמרים", "הכל דבש", "עבודה ערבית", "רק להיום", "השוטר הטוב", ועוד.
וכן השתתף בסרטים "תגובה מאוחרת", "אלי אדמתי" ו"המשגיחים".
קובי פרג' (נולד ב-31 באוגוסט 1980, י"ט באלול ה'תש"ם) הוא שחקן, קומיקאי, כוכב ילדים, במאי דוקומנטרי, מגיש רדיו, מדבב ומפיק ישראלי.
כשחקן, תפקידיו הידועים הם בסדרות "הפיג'מות", "תאג"ד" ו"סברי מרנן".
פרג' נולד בפתח תקווה לדליה ולעזרא פרג'.
משפחתו עלתה מבגדאד שבעיראק בשנת 1951 למעברת עמישב בפתח תקווה.
אביו הקים יחד עם אחיו את חנות הצילום "פוטו פרג'", תחילה בפתח תקווה ולימים מוקד עבודתה עבר לתל אביב.
החנות, בה עבדו כל בני המשפחה, הפכה תוך מספר שנים לסיפור הצלחה ארצי ולשם נרדף לצילום בישראל.
בנעוריו עבד בחנויות ומעבדות הצילום של אביו ואחיו, עזרא ובן פרג'.
בשנת 1999 התגייס לתיאטרון צה"ל והחל בקריירת משחק.
במהלך שירותו בתיאטרון צה"ל, הכיר את אילן רוזנפלד ועודד פז.
מיד לאחר שחרורם יצרו, שיחקו וכתבו לצד במאי הסדרה רובי דואניאס את קומדיית הקאלט "הפיג'מות", סדרה בת תשע עונות ששודרה בשנים 2003–2015 בערוץ הילדים.
פרג' ועמיתיו כיכבו בסדרות ספין-אוף שיצרו לסדרה, "קפה קר-סול" ו"הפיג'מות במופע של דובל'ה".
השלושה יצרו גם את תוכנית המערכונים "העיר שלנו" ששודרה בערוץ 2, ושיחקו בסדרת הטלוויזיה "האחים דה גמה" בערוץ לוגי.
בשנים 2008–2010 שיחק בתוכניות הבידור בפריים טיים של רשת וערוץ 10, "נבחרת ישראל בטלוויזיה" ו-"שבוע סוף!".
בשנים 2016–2018 גילם את דמותו של אלברט בסדרת הילדים "ילדי בית העץ" (כאן 11).
בשנים 2017–2025 גילם את דמותו של אהרון כץ בסדרה הקומית "סברי מרנן" (קשת, ערוץ 12).
כמו כן החל מ-2018 הוא מקריין את הסדרה "להציל את חיות הבר" בכאן חינוכית, שהפכה לאחר מכן ל"להציל את חיות הבית".
לאורך השנים יצר תוכניות נוספות ולקח חלק בעשרות תפקידי אורח בסדרות שונות.
מבין תפקידיו הבולטים הנוספים בסדרות טלוויזיה: "תאג"ד", "האחיות המוצלחות שלי", "היא לא תדע", "השיר שלנו", "השמיניה", "צרבת", "העיר שלנו", "קפה קר-סול", "הפיג'מות במופע של דובל'ה", "האחים דה-גמה", "פגע וברח", "שב"ס", "החברים של נאור", "אלישע", "מותק בול באמצע", "מצולמים" ו"שלומי 6".
בין תפקידיו בקולנוע - סרטו של אבי נשר, "פעם הייתי", "מפריח היונים" של ניסים דיין, "הכל שבור ורוקד" של נוני גפן ו"קריוקי" של משה רוזנטל.
בשנים 2014–2018 שיחק בתיאטרון הקאמרי, בהצגות: "חולה אהבה בשיכון ג'" ו"ציד המכשפות".
בשנת 2019 החל לשחק בתיאטרון בית ליסין, בהצגות: "לילה אחד, מרקוביץ" בבימויו של עירד רובינשטיין ו"סינית אני מדברת אליך" בבימויה של ציפי פינס.
פרג' שיחק גם בהצגה "טריאז'" בבימויו של אילן רונן בין השנים 2023–2024.
בשנת 2025 גילם את דמותו של חזי בסדרת הילדים "שכונת חיים" (חידוש לסדרה "הילדים משכונת חיים") בכאן חינוכית.
בשנת 2016 החל את דרכו כבמאי קולנוע תיעודי עם סרט הביכורים שלו "פוטו פרג'".
הסרט מגולל את סיפור משפחתו שעלתה מעיראק והקימה את חנות הצילום המיתולוגית.
הסרט היה מועמד לפרס אופיר לסרט התיעודי הטוב ביותר לשנת 2016 וזכה בפרס הצילום בפורום היוצרים הדוקומנטריים.
הסרט הוקרן בפסטיבל ירושלים ובפסטיבלים רבים בעולם, והופץ מסחרית בבתי הקולנוע בארץ.
בשנת 2017 הקים יחד עם מוריס בן מיור את "סטודיו בן-מיור & פרג'" לסרטים תיעודיים.
יחד עם הבמאי והעורך שאולי מלמד החלו השלושה ביצירת סרטים תיעודיים עבור גופי שידור שונים.
בשנת 2018 יצא סרטם הראשון לטלוויזיה "אלבום פרטי".
בשנת 2019 יצא סרטם "להאיר את יוסי" אודות יוסי בנאי.
הסרט היה מועמד לפרס אופיר בקטגוריית הסרט התיעודי.
"להאיר את יוסי" זכה בפרס העריכה ובפרס המוזיקה המקורית בפורום היוצרים הדוקומטריים.
באותה שנה אף היה היה לסרט הישראלי הנצפה ביותר בסינמטק תל אביב.
בשנת 2021 יצא סרטו הרביעי, "המלכה שושנה" אודות חייה של הזמרת שושנה דמארי.
בשנת 2024 יצאה סדרה בת שלושה פרקים, "שאגת ש"ס", שיצרו בן מיור ופרג' אודות קורותיה של מפלגת ש"ס.
בשנת 2025 ביים יחד עם מוריס בן מיור ועומר שילוח את הסרט הדוקומנטרי-ביוגרפי ישראלי, העוקב אחר סיפור חייו של השחקן והאקטיביסט יוסף שילוח.
פרג' החל לשדר ברדיו בגלי צה"ל את תוכנית "ציפורי לילה".
כיום נמנה עם מגישי גלי צה"ל הקבועים, מעל לעשור הוא מגיש יחד עם אחיו בן פרג' תוכנית דו-שבועית בימי חמישי ושבת.
בנוסף, מגיש תוכניות גם ברדיו מהות החיים - בפרט את התכנית "פגישה לאין קץ" לצד ירון ברובינסקי.
פרג' מתגורר בתל אביב עם בת זוגו, נועה גלונסקה, ושני ילדיהם.
פוטו פרג' (2016) – yes דוקו (פסטיבל ירושלים, התחרות הישראלית 2016)
להאיר את יוסי (2019) – HOT8 (פסטיבל ירושלים, התחרות הישראלית 2019)
סרט בסנטר (2023) – HOT8 (פסטיבל דוקאביב, התחרות הישראלית 2023)
בעל החלומות (2025) – HOT8 (פסטיבל ירושלים)
הערב עם יהורם גאון (2025) – יס דוקו ו־HOT8 (פסטיבל דוקוטקסט 2025)
2004 השיר שלנו (תפקיד אורח)
2008 היא לא תדע – במאי: עדי סופר (ישראל)
2009 הפיג'מות במופע של דובל'ה (Hot)
2011 נבחרת ישראל בטלוויזיה (ערוץ 10)
2011 החברים של נאור (תפקיד אורח)
2012 בית ספר למוסיקה - עולים כיתה (ערוץ הילדים)
2025 שכונת חיים (כאן חינוכית)
2013–2014 תעלת בלאומילך (התיאטרון הקאמרי) בימוי: אלי ביז'אווי וגורי אלפי
2015–2017 חולה אהבה בשיכון ג' (התיאטרון הקאמרי) בימוי: עדנה מזי"א
2018–2019 ציד המכשפות (התיאטרון הקאמרי) בימוי: גלעד קמחי
2020–2021 לילה אחד מרקוביץ (תיאטרון בית ליסין) בימוי: עירד רובינשטיין
2021–2022 סינית אני מדברת אליך (תיאטרון בית ליסין) בימוי: ציפי פינס
2023 טריאז' (תיאטרון בית ליסין) בימוי: אילן רונן
2010 פעם הייתי – במאי: אבי נשר (ישראל)
2013 מפריח היונים – במאי: ניסים דיין (ישראל)
2017 הכל שבור ורוקד – במאי: נוני גפן (ישראל)
2018 מבצע שלאגר – במאי: האראלד זיכריץ (ישראל, אוסטריה)
2021 עוד סיפור אחד – במאי: גורי אלפי (ישראל)
2022 קריוקי – במאי: משה רוזנטל (ישראל)
2018–היום להציל את חיות הבר – קריינות (כאן חינוכית)
2023-היום להציל את חיות הבית - קריינות (כאן חינוכית)
2007 ההיסטוריה המטורפת של העולם
2011 איך עושים את זה
2011 צעצוע של סיפור בקיצור: פעמיים באז בבקשה
יעקב (קובי) ריכטר (נולד ב-24 בדצמבר 1945) הוא איש עסקים, תעשיין, יזם ופוליטיקאי ישראלי ויו"ר תנועת "דרכנו" לשעבר.
ריכטר הוא טייס קרב לשעבר בחיל האוויר הישראלי, אלוף הפלות שלזכותו נזקפות 11.5 הפלות של מטוסים ומסוקי אויב.
ביוני 2021 העריך העיתון הכלכלי "TheMarker" את הונו בכ-2 מיליארד דולר, ברשימת 500 עשירי ישראל שפרסם.
ריכטר גדל בקיבוץ רמת יוחנן, האמצעי מבין שלושה ילדיהם של קלמן, יליד אוקראינה שהיה מסגר ומירה, ילידת אוסטריה שהייתה רפתנית.
כנער הצטיין בשחייה ועד לגיוסו היה חבר בנבחרת ישראל.
באליפות ישראל בשחייה למרחקים ארוכים שנערכה בבריכת בבת גלים בחיפה בתחילת אוקטובר 1963 זכה ריכטר במדליית ארד במשחה ל-1,500 מטר חופשי בתוצאה של 21:28.8 דקות, אחרי חבריו לקבוצה משה גרטל (19:59.0 דקות) ודני רבס (20:07.0 דקות).
באמצע שנות השישים, במהלך מחקרו לספר "ילדי החלום" ראיין הפסיכולוג הנודע ברונו בטלהיים בני נוער בקיבוץ רמת יוחנן.
ריכטר היה אחד המרואיינים ובתשובה לשאלה "מה תרצה לעשות כשתהיה גדול?" ענה "ארצה להיות טייס ומדען".
התשובה הייתה הוכחה מבחינת בטלהיים לכך שילדי החממה הקיבוצית הם ילדים שתפישת המציאות שלהם לקויה.
התגייס לצה"ל ב-1964 ושירת במשך 22 שנים כטייס קרב בחיל האוויר הישראלי.
את קורס הטיס מס' 50 סיים ביולי 1966 והוצב כטייס אוראגן בטייסת 107. במלחמת ששת הימים השתתף בתקיפת שדה התעופה באל עריש במבצע מוקד.
במלחמת ההתשה ובמלחמת יום הכיפורים שירת כטייס מיראז' 3 בטייסת 117. בתקופת שירותו בטייסת השתתף בקרבות אוויר רבים ובהם קרב אוויר נגד טייסים סובייטיים והפיל 11.5 מטוסים ומסוקים.
בשנים 1977 עד 1979 פיקד ריכטר על טייסת 117, בתפקיד זה פעל למיסוד חקר ביצועים בבחינת התנהגות מטוסי אויב.
במהלך השירות הצבאי סיים תואר ראשון בהצטיינות בביולוגיה ובביוכימיה באוניברסיטת הנגב וב-1976 סיים לימודי דוקטורט באוניברסיטת תל אביב, בתחום חקר המוח והתמחה בבניית מודלים מתימטיים של מערכת הראייה.
ב-1979 יצא ללימודי פוסט דוקטורט ב-MIT ועסק בבינה מלאכותית וחקר המוח.
לאחר שובו לישראל מונה לראש מחלקת אמצעי לחימה של חיל האוויר והיה ממתנגדי פרויקט הלביא, בפברואר 1986 השתחרר מצה"ל בדרגת אלוף-משנה.
לאחר שחרורו מונה למנהל הפיתוח של חברת "אורבוט", חברה שייסד יחד עם אחיו יוחאי ושותפים נוספים עוד ב-1983. החברה שעסקה בייצור מערכות בדיקה של רכיבים אלקטרונים, רשמה הפסדים גבוהים וב-1992 התמזגה עם מתחרתה העיקרית אופטרוטק לחברה אחת בשם אורבוטק.
לאחר המיזוג סיים ריכטר את תפקידו בחברה והוא היה בין מקימי "מרתון", קרן הון סיכון שהייתה בין הראשונות שהוקמו בישראל.
ריכטר היה מנכ"ל "מרתון" עד 1995. ארבע חברות בהן השקיעה "מרתון" הונפקו בבורסה: "פרוטליקס", "אופטיבייס", "אראל תקשורת" ובי.או.אס.
הקרן נמכרה אחר כך לאיש העסקים יצחק תשובה.
ב-1992 הקים עם רעייתו יהודית את חברת המכשור הרפואי "מדינול", יחד עם גרגורי פנחסיק, עולה חדש מאוקראינה, שהציג בפניו פטנט לייצור תומכן (סטנט) – קפיץ מתכת המושתל בכלי דם לתמיכה בהם.
מדינול פיתחה וייצרה תומכנים לשימוש קרדיולוגים, תחת המותג "ניר" על שם ניר פורז, חברו של יורם, בנם של יהודית וקובי ריכטר.
ב-1993 הקימו בני הזוג ריכטר את חברת "מדקון", שפיתחה תוכנה לניהול מידע רפואי בתחום הקרדיולוגיה.
התוכנה של מדקון כללה יכולות לניהול תמונה, מידע ותהליכי עבודה במחלקה הקרדיולוגית.
במהלך השנים היה מעורב ריכטר במיזמים רבים נוספים, בין השאר השקיע בחברת האינטרנט QXL (שהייתה מתחרה של חברת eBay), ובחברות הזנק אחרות.
ב-2006 הקימו בני הזוג ריכטר את חברת מיקרוטק שמפתחת מכשיר לשחרור מבוקר של תרופות באמצעות אנרגיית אולטרסאונד וב-2007 את וולב מדיקל העוסקת בפיתוח שסתומים המושתלים בהליך זעיר פולשני, שתיהן בבעלותם המלאה.
ריכטר היה גם בעל המניות הפרטי הגדול בחברת אורבוטק.
במרץ 2018 נמכרה אורבוטק לחברת לחברת KLA האמריקאית, וריכטר קיבל תמורת חלקו כ-180 מיליון דולר.
ב-2017 השקיע ריכטר בחברת "נוסטרומו אנרגיה" שפיתחה פתרון לאגירת אנרגיה והוא חבר בדירקטוריון שלה.
ריכטר הוא אחד המממנים המובילים של נבחרת ישראל בכדורעף נשים (פרויקט זלינגר).
ביוני 2019 נמנה עם מייסדי ישראל דמוקרטית, מפלגתו של אהוד ברק לקראת הבחירות לכנסת ה-22. ברשימה המאוחדת של המחנה הדמוקרטי הוצב במקום 22. במרץ 2020 נמנה עם מבקרי החלטתה של מפלגת "חוסן לישראל" להצטרף לממשלה בראשות בנימין נתניהו.
בבחירות לכנסת ה-24, הביע ריכטר תמיכה ברשימה המשותפת.
את אשתו יהודית, שמנהלת את חברת מדינול, הכיר בזמן ששירתה כקצינת ח"ן בבסיס רמת דוד שבו שירת אף הוא.
לזוג שלושה ילדים והם מתגוררים בארסוף.
אחיו הבכור יוחאי שירת גם הוא כטייס קרב בחיל האוויר ולאחר מכן כשותפו לעסקים של ריכטר.
קובייה קטומה או הקסהדרון קטום היא פאון ארכימדי שפאותיו הן שישה מתומנים משוכללים ושמונה משולשים.
לקובייה קטומה יש 24 קודקודים ו-36 מקצועות.
את הקובייה הקטומה אפשר לבנות מקובייה שאורך מקצועה , על ידי קיטום שמונה פירמידות משולשות ישרות, שאורך המקצוע של כל אחת מהן הוא , מן הקודקודים שלה.
שטח הפנים והנפח של תמניון קטום שאורך המקצוע שלו הוא הם:
ביקום הבדיוני של זיכיון "מסע בין כוכבים", קוביאשי מארו הוא תרגיל אימונים של צי הכוכבים אשר נועד לבחון את אופיים של הצוערים במסלול הפיקוד באקדמיה של צי הכוכבים.
מבחן "קוביאשי מארו" נראה לראשונה בסצנת הפתיחה של סרט הקולנוע "מסע בין כוכבים 2: זעמו של חאן" (1982) ומופיע גם בסרט "סטארטרק" (2009).
בסרט "מסע בין כוכבים 6: הארץ הלא נודעת" (1991) ד"ר מק'קוי מתייחס אל המבחן בשמו, על מנת לתאר "תרחיש ללא מוצא", שהוא וקפטן קירק ניצבים בפניו.
בשמה של הבדיקה נעשה שימוש לעיתים קרובות בקרב מעריצי "מסע בין כוכבים", או אלה שמכירים את הסדרה, כדי לתאר "תרחיש ללא מוצא", או פתרון שדורש הגדרה מחדש של הבעיה.
הצלתה של ספינת החלל האזרחית קוביאשי מארו היא המטרה העיקרית בסימולציית הקרב עם הקלינגונים.
הספינה הניזוקה נמצאת בתוך האזור הנייטרלי שבשטח הקלינגונים, וכל ספינת צי הכוכבים אשר תיכנס לאזור זה – תפר את הסכם השלום בין הפדרציה לבין האימפריה הקלינגונית.
צוותו של צוער המתקרב אל האזור צריך להחליט האם לחלץ את אנשי צוות הקוביאשי מארו – תוך סיכון ספינתם וחייהם – או האם לנטוש את הקוביאשי מארו לאבדונה הוודאי.
תוכנית האימונים שבסרט "מסע בין כוכבים 2: זעמו של חאן" מציגה את הקוביאשי מארו כספינת משא מדגם III, המונעת עם דלק נייטרוני, תחת פיקודו של קוז'ירו וואנס, עם צוות של 81 איש ועוד 300 נוסעים.
משקל נקי של הספינה: 147,943 טונה מטרית; קיבולת מטען: 97,000 טונה מטרית; אורכה: 237 מטר; גובהה: 70 מטר; מהירות מרבית: עיוות 6. שמה של הספינה הוא יפני: "קוביאשי" פירושו "חורשה קטנה", והוא שם משפחה נפוץ; "מארו" הוא סיומת נפוצה לספינות בעלות שם יפני, שמשמעותה "מעגלי" או "לחזור".
בסרט הקולנוע "מסע בין כוכבים 2: זעמו של חאן", הסימולציה מתרחשת בהעתק של גשר פיקוד של ספינת חלל, כאשר הנבחן משמש כקפטן, יחד עם חברים אחרים בצי הכוכבים, קצינים או צוערים אחרים, בתפקידי מפתח אחרים.
בתרחיש המתרחש בשנות ה-80 של המאה ה-23, מתקבל אות מצוקה על פיו הקוביאשי מארו פגעה במוקש באזור הנייטרלי שבשטח הקלינגונים והיא מאבדת במהירות אספקת כוח, שלמות גוף הספינה ומערכות תמיכה בחיים.
ללא ספינות חלל אחרות של צי הכוכבים בקרבת מקום, הצוער עומד בפני החלטה:
לנסות להציל את צוות הקוביאשי מארו על כל נוסעיה, תוך חדירה אסורה אל האזור הנייטרלי שעלולה לעורר את הקלינגונים להגיב בפעולה עוינת או אף מלחמת חורמה כוללת; או
לנטוש את הקוביאשי מארו, להימנע ממלחמה פוטנציאלית, אך להותיר את הצוות והנוסעים למותם.
אם הצוער בוחר להציל את הקוביאשי מארו, התרחיש מתקדם במהירות.
קציני גשר הפיקוד יודיעו לצוער שהם מפירים את הסכם השלום בין הפדרציה לבין האימפריה הקלינגונית.
כאשר ספינת החלל תיכנס אל האזור הנייטרלי, קצין התקשורת מאבד את הקשר עם הספינה הניזוקה.
או אז חלליות קלינגונית תופענה, בדרכן ליירט את שתי ספינות צי הכוכבים.
ניסיונות התקשרות עימן נכשלים, שכן הם בדממת אלחוט, ותגובתם היא פתיחה באש שתוצאותיה הרסניות.
אין דרך לנצח בקרב שנוצר, במיוחד מאחר שלמחשב מותר "לרמות" כדי להבטיח את התבוסה; הסימולציה מסתיימת באובדן ספינתו של הצוער, על כל צוותה.
מטרת ההדמיה איננה להעריך את יכולות הלחימה של הצוער, כי אם לבחון את תגובתו של הצוער ל-"תרחיש ללא מוצא", המעמיד את הצוער בפני דילמות מוסר תוך סכנת מוות לו ולצוותו.
סצנת הפתיחה של סרט הקולנוע "מסע בין כוכבים 2: זעמו של חאן" היא בעצמה מבחן ה-"קוביאשי מארו", אבל זה לא מתגלה, אלא עד לסוף הסצנה, תוך הטעיית הקהל כי מדובר בתרחיש "אמיתי" של לחימה, בה מעורבת ספינת החלל אנטרפרייז.
הנבחנת היא לוטננט סאביק, המפקדת על סימולציה של ספינת החלל אנטרפרייז.
קפטן ספוק הוא בתפקידו המוכר כקצין המדע והשני בשרשרת הפיקוד, כאשר ד"ר מקוי נמצא על הגשר, כמו גם ניוטה או'הורה כקצינת התקשורת, היקארו סולו כהגאי, וכן (כפי שמתגלה מאוחר יותר) מספר צוערים הממלאים תפקידים אחרים.
המבחן מתחיל בסמוך לקצהו של האזור הנייטרלי שבשטח הקלינגונים, כאשר בספינה מתקבל אות מצוקה מהקוביאשי מארו.
הספינה נפגעה קשות בתוך האזור הנייטרלי ומערכותיה נכשלות, לרבות מערכת התמיכה בחיים.
סאביק מורה על סולו להזין מסלול טיסה על מנת ליירט את הספינה, והוא מפנה את תשומת לבה לכך שהפרת ההסכם עם הקלינגונים גלומה בכך.
זמן לא רב לאחר שהאנטרפרייז מתחילה בניסיון החילוץ, הקשר עם הספינה הניזוקה אובד ושלוש ספינות קרב קלינגוניות מופיעות כשהן במסלול יירוט.
מאחר שעוצמת מערכות הנשק שלה אינו שווה ערך לזה של הקלינגונים, ומאחר והיא מפירה את הסכם השלום, סאביק מורה לספינתה לסגת, אולם הספינות הקלינגוניות עוקפות אותה במהירות, תוקפות וגורמות נזק רב לאנטרפרייז.
סולו "מת" כאשר עמדת ההגאי מתפוצצת, ופיצוצים עוקבים "הורגים" גם את או'הורה, ד"ר מקוי וספוק.
מונטגומרי סקוט מדווח כי האנטרפרייז "מתה בחלל", וסאביק מורה על שיגור גשושית ובה יומן הספינה, המציין כי הורתה לאנשי הצוות לנטוש את הספינה.
אדמירל ג'יימס קירק, אשר עקב אחר המתרחש מתוך חדר בקרה מחוץ, עוצר את הסימולציה.
כל הקצינים "המנוחים" מתחילים לקום, וספוק (עכשיו מתגלה כמדריך הצוערים) מורה על הצוערים להתכנס בחדר התדריכים.
סאביק מוחה על כך שמדובר ב-"תרחיש ללא מוצא" שלא ניתן להגיע בו למצב של ניצחון, ועל כן הוא אינו משקף כראוי את יכולות הפיקוד שלה.
קירק מסביר כי הבדיקה נועדה לגלות כיצד הנבחן מתמודד מול "תרחיש ללא מוצא", שכן איך להתמודד עם מוות הוא חשוב כמו איך להתמודד בחיים.
מאוחר יותר בסרט, לאחר פניות חוזרות ונשנות מצד סאביק, קירק אומר שהמבחן הוא באמת "תרחיש ללא מוצא", משום שאין לו פתרון נכון; זהו מבחן אופי.
המבחן של ג'יימס ט' קירק
על פי סיפור הרקע של ג'יימס ט' קירק, הוא ניגש לבחינה שלוש פעמים במהלך לימודיו באקדמיה של צי הכוכבים.
לפני הניסיון השלישי שלו, קירק תכנת מחדש בחשאי את הסימולטור, כך שאפשר יהיה להציל את הספינה.
עובדה זו נחשפת בסופו של דבר במהלך הסרט "מסע בין כוכבים 2: זעמו של חאן", כאשר קירק, סאביק ואחרים מוצאים עצמם נטושים על כוכב שומם, קרובים למוות.
תגובתה של סאביק היא: "אז אתה אף פעם לא עמדת בפני תרחיש שכזה...
קירק משיב: "אני לא מאמין ב-'תרחיש ללא מוצא'".
אף על פי שרימה, קירק קבל ציון לשבח על "חשיבה מקורית".
מאחר שספוק לא היה צוער במסלול פיקודי באקדמיה של צי הכוכבים, הוא מעולם לא נדרש להיבחן ב-"קוביאשי מארו" במהלך לימודיו שם.
בסצנת המוות שלו, בסיומו של הסרט "מסע בין כוכבים 2: זעמו של חאן", הוא מתאר את הקרבת החיים שלו כפתרון שלו ל-"תרחיש ללא מוצא".
תקרית זו מעלה את חמתו של ספוק, המשמש כמדריך באקדמיה אשר יצר ומתחזק את הסימולציה.
במהלך דיון משמעתי, ספוק וקירק נפגשים בפעם הראשונה ומעלים טיעונים רבים מאותם הקווים שדמויותיהם השתמשו במקור, בסרט "מסע בין כוכבים 2: זעמו של חאן".
קירק טוען כי המבחן עצמו הוא רמאות, שכן לא ניתן לנצח את התוכנית, ולכן רמאות היא הפתרון היחיד.
ספוק מעלה טיעון נגדי כי מטרת המבחן איננה לנצח, אלא להתמודד עם פחד ולקבל את האפשרות של מוות, כמו שאביו של קירק עשה.
בשל התקפה על וולקן ידי הנבל של הסרט נירו, הדיון נדחה ונותר פתוח.
על פי רומן לא קאנוני המבוסס על הסרט, הפרק האחרון מגלה כי את המידע בו קירק השתמש כדי להביס את המבחן הוא השיג במהלך פגישותיו עם ילדת אוריון, שותפתה לחדר של או'הורה, אשר מדברת בשנתה.
קובי רפואה (נולד ב-3 בספטמבר 1974) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת החלוץ, וכיום מאמן.
רפואה גדל במחלקת הנוער של מכבי תל אביב, ולאחר מכן שיחק בהפועל אשדוד ובהפועל כפר סבא.
בשנת 1996 עבר רפואה לקבוצת בני יהודה תל אביב, במדיה שיחק ארבע שנים ולאחר מכן חזר למכבי תל אביב.
לאחר עונה אחת חזר לבני יהודה לתקופה קצרה, ובארבע השנים האחרונות בקריירה שיחק במכבי פתח תקווה, במדיה היה מלך השערים של ליגת העל בעונת 2001/2002 עם 18 שערים, וכן זכה עם הקבוצה בגביע הטוטו בעונת 2003/2004. בשנת 2005 פרש ממשחק פעיל.
רפואה שימש כמאמן מחלקת הנוער של מכבי פתח תקווה, ובעונת 2013/2014 מונה למאמן הקבוצה הבוגרת, יחד עם ייטב לוזון.
במחזור האחרון ניצלה הקבוצה מירידה לליגה הלאומית, ורפואה עזב את המועדון.
בקיץ 2015 מונה למאמן קבוצת הנוער של עירוני קריית שמונה, ובפברואר 2016 מונה למאמן קבוצת מכבי שעריים מליגה א'.
ב-31 במאי 2016 חזר למכבי פתח תקווה, ומונה למאמן הראשי.
ב-7 בפברואר 2017 האריך את חוזהו במועדון בשנתיים, ואת העונה סיימה הקבוצה במקום הרביעי בטבלה.
הוא החל עם הקבוצה את העונה שלאחר מכן, וב-17 בספטמבר 2017 התפטר מתפקידו.
ב-29 באוקטובר מונה למאמן הפועל תל אביב בליגה הלאומית, לאחר פיטוריו של מוטי איוניר.
בתום עונת 2017/2018 הוביל את הקבוצה לליגת העל, לאחר שסיימה במקום הראשון בטבלה, וחתם על חוזה לעונה נוספת.