tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
נושא זה התעורר בפסק הדין בן שמעון נ' ברדה.
מדובר במטווח של גדנ"ע, כאשר הנשק במטווח מוחזק בארון בתוך קנה ובחדר סגור ומסוגר.
הסורגים היו שבורים ותוקנו בצורה ארעית.
במקרה הזה שני ילדים בני 15 נכנסים דרך הסורגים פורצים את דלק הנשק וגונבים את כלי הנשק.
לאחר מכן הם משחקים במשחק מלחמה שבמהלכו נורה אחד מהם בראשו ומת.
מוגשת תביעה אזרחית כנגד האחראי על המקום.
השאלה שהתעוררה בפסק הדין היא האם ניתן לייחס צפיות מבחינת הליך הגרימה של הנזק לבעל מחסן הנשק שהתרשל בכך שלא תיקן פרצה בגדר שדרכה פרצו הילדים.
הליך הגרימה במקרה הנידון היה מורכב וקשה לצפייה ולכן התעוררה שאלת רמת הצפיות הנדרשת.
השופט ברק קבע כי מספיקה רמת הפשטה גבוהה כדי לייחס צפיות.
כלומר, רמת הצפיות הנדרשת היא כזו שהמעוול צפה בקווים כלליים את מרכיביו השונים של הנזק גם אם אינו צפה את פרטי השתלשלות העניינים שהובילו לנזק בצורה מפורטת כדי שנגדיר כי התקיימה צפיות לעניין הקשר הסיבתי.
הרציונל העומד מאחורי קביעה זו היא כי לעולם לא תהיה האפשרות לצפות את הליך גרימת הנזק והיקפו על כל פרטיהם.
דרישה כזו תוביל לכך שלעולם לא תהיה צפיות ואז למעשה אנו נרוקן מתוכן מבחן זה.
פס"ד זה מצביע על מגמה מרחיבה של הפסיקה לעניין דרגת הצפיות הנדרשת ומכאן להרחבת תחולתו של מבחן הצפיות שכן ככל שאנו מכירים ברמת הפשטה גדולה יותר כך נרחיב את הטלת האחריות על הנתבעים בנזיקין.
אולם, לא ברור אם מגמה זו מובילה ולאן היא עתידה להתפתח.
בפסה"ד פלונית נ' המרכז הרפואי בני ציון, המאוחר לפסק הדין שמעון נ' בן ברדה, זיכה ביהמ"ש את הנתבעים בקובעו כי לא נתקיים הקשר הסיבתי המשפטי.
קביעת ביהמ"ש בפסק הדין לעניין בני ציון מדגימה כיצד נזק שנגרם כתוצאה ממעשה רשלני לא יזכה בפיצוי כיוון שהליך הגרימה והתממשות הנזק לא היו אלו שבגללו הגדירו את ההתנהגות כהתרשלות וכן הליך הגרימה לא היה צפוי.
נראה כי לפי דרישת ההפשטה העולה בפסה"ד ברדה הקובעת כי די בצפיות כללית של הליך הגרימה היה מקום להטיל אחריות גם בפסה"ד לעניין בני ציון.
אך, עדיין אין בפסק דין זה אזכור מפורש להלכת בן ברד ולנושא דרגת הצפיות הנדרשת ולכן נראה כי הלכת ברדה היא עדיין ההלכה המנחה בסוגיה זו.
ביטוי שני למגמה המרחיבה של בתי המשפט נוגע בשאלת הגורם המתערב.
התבוננות בשורה ארוכה של פסקי דין ובמאמרו של פרופ' ש.ז פלר "מהות הגורם הזר המתערב והשלכתה על הקשר הסיבתי" מלמדת כי השינוי בעמדת הפסיקה לעניין היסוד הנפשי של הגורם המתערב נוגעת ליחסי הגומלין בהשפעה שבין דיני הנזיקין לדיני העונשין.
בדין הנזיקי נקבע, כאמור, כי אשמו של גורם מתערב מהווה חריג לקשר הסיבתי.
בדיני העונשין מצוי מונח דומה והשייך לתחום דיני הייחוס של דיני העונשין.
דיני הייחוס מתייחסים לעבירות הדורשות תוצאה, כאשר הייחוס היא תוצאה הנגרמת מהתפתחות מפתיעה ולא ישירות מהתנהגות עושה העבירה.
בדיני העונשין קיימות שתי עמדות מרכזיות לגבי המבחנים הקובעים מתי התערבות מפתיעה של גורם מתערב תחשב תפטור מאחריות פלילית:
המבחן הראשון השייך לעמדת הפסיקה הוא מבחן הצפיות הסבירה הקובע כי יש לייחס אחריות לנתבע אם ההתערבות המפתיעה הייתה ניתנת לצפיות סבירה
המבחן השני המוצע לפי השייך לפרופ' פלר הוא כי יש לבחון את היסוד הנפשי של הנתבע.
כאשר הנתבע רשלן או קל דעת יחול מבחן הצפיות הסבירה ואילו כאשר ניתן לייחס לנתבע יסוד נפשי של כוונה או אדישות ניתן להטיל עליו אחריות גם אם לא התקיימה הצפיות הסבירה כלפי הליך הגרימה כפי שהתרחש בפועל.
בעוד שהגישה הראשונה דומה למגמה הרווחת בפסיקה הנזיקית בדבר הגורם המתערב, גישתו השנייה של פרופ' פלר מקצינה מגמה זו.
אם הפסיקה הנזיקית תאמץ את עמדתו של פלר, כפי שהיא אימצה את עמדת הפסיקה העונשית בעניין זה, נרוקן לגמרי את סעיף 64(ב) מתוכנו.
אם נשליך את גישת פלר על הדין הנזיקי נמצא כי כאשר ניתן לייחס למעוול כוונה או אדישות לא ישלל הקשר הסיבתי אף אם אשמתו של האחר היא הגורם המרכזי לנזק.
ולכן ייתכן כי לאור ההשפעה ההדדית שבין הדין העונשי לזה הנזיקי ולאור המגמה המרחיבה בעמדת הפסיקה בשלת הקשר הסיבתי המשפטי יהיה ביטוי נזיקי לעמדתו של פלר, המוצגת בחלקה במספר פסקי דין מהתחום הנזיקי, ובכך יהיה כדי להמשיך ולהרחיב את הטלת האחריות על המעוולים בסוגיית הגורם המתערב.
הצעת חוק דיני ממונות מנסחת מחדש את הוראת החוק העוסקת בסיבתיות המשפטית.
סעיף 336 לחוק החדש יקבע כי הקשר הסיבתי המשפטי יהיה מבוסס על מבחן הסיכון.
כלומר, כאשר תהליך הגרימה של הנזק וסוגו היו בתחום הסיכון שהעוולה הנדונה מנסה להגן מפניו אזי יתקיים קשר סיבתי משפטי בין ההתנהגות לנזק.
מבחן הסיכון התפתח מתחום דיני הפיצויים לנפגעי תאונות דרכים.
מבחן הסיכון, כפי שהוא בא לידי ביטוי בחוק החדש, יכלול מספר מבחנים בעלי אופי גמיש אשר ישקלו יחד כדי להכריע אם מבחן הסיכון אכן נתקיים.
בין המבחנים הללו נמנים גם שאלת הצפיות, האינטרס המוגן, אופי האחריות ואשמתם של הצדדים.
מבחן הסיכון המוצע למעשה יכלול את המבחנים המופיעים בפסיקה הקיימת והוא תואם את מגמת הפסיקה וסעיף החוק הנוכחי, סעיף 64 לפקודת הנזיקין, המתייחסים בגמישות לשאלת הקשר הסיבתי המשפטי.
התבוננות ביחס בין המבחנים השונים הפועלים בפסיקה מלמדים על רציות ההצעה.
מבחן הסיכון מוצג איפה כמבחן רחב המשלב בתוכו מעצם טבעו את מבחן השכל הישר ומבחן הצפיות ולכן טבעי ורצוי הדבר כי ניתן לשלבם למבחן אחיד שניתן ליישום על כלל המקרים.
החוק החדש בחר במבחן אחיד אך בעל אופי גמיש שמאפשר שיקול דעת ובחינת מרכיבים נסיבתיים עובדתים שונים.
היתרון הבולט במבחן הגמיש הוא בהיותו מאפשר זיקה בין מבחן הסיבתיות לעוולה הנידונה ובכך נותן משמעות אמיתית למבחן הסיבתיות המשפטית שעניינה הוא הזיקה בין התכונות שבגינן נוצרה העוולה הפרטיקולרית לבין הגורם העובדתי לנזק.
שלוש הן הסוגיות שמצריכות הכרעה בדין הישראלי:
שאלת היחס בין המבחנים שונים והמתח שעולה ביניהם במקרים מסוימים.
לשאלה זו נראה כי נמצא פתרון מניח את הדעת במסגרת הצעת חוק דיני ממונות.
איחוד המבחנים לתוך מבחן גמיש ורחב שכולל בתוכו את שני המבחנים האחרים נראה כמיישב בין המבחנים השונים.
אולם, גם לעניין זה ניתן להעלות שאלה עקרונית והיא נוגעת בשאלת שיקול הדעת של היושבים בדין.
המבחן הגמיש המוצע, כמו גם המצב הקיים, מכילים בתוכם מקום רחב של שיקול דעת של השופטים.
כל מהותו של הקשר הסיבתי המשפטי ככלי תיחום נתון לתמרון בעזרת חוש המומחיות של המשפטן.
סוגיית הגורם המתערב - לאור פיתוחי הפסיקה נראה כי למעשה סעיף 64 (2) לפקודת הנזיקין העוסק באשמו של אחר כחריג לקשר הסיבתי מיותר.
הפסיקה למעשה רוקנה את הסעיף מתוכן בקובעה כי שאלת הגורם המתערב נמדדת אף היא על פי מבחן הצפיות והסיכון.
לפיכך הדין הישראלי יצטרך לקבל הכרעה על מבחן זה.
האם מזיק שנאנס לבצע מעשה נזיקי מסוים פטור או חייב?
לפי המשפט העברי מזיק זה פטור כאשר האונס הוא על מעשה נזיקי מסוים.
מקורו של הפטור הוא מן הספק (מחלוקת פוסקים) או מעיקר הדין, (דעת הרב ש"ך).
אולם כאשר האונס הוא על ממון סתם, והמזיק הוא שהחליט להזיק לזולת על ידי היזק לממונו כדי להציל את עצמו, הרי הוא חייב בתשלומים.
כאמור פקודת הנזיקין לא התייחסה כלל לנושא זה, ולכן במקרה של אונס על המזיק, יחול הקשר הסיבתי משפטי והלכת הצפיות אף שלפי השכל הישר מקרה זה צריך להימנות עם שאר החריגים של סעיף 64. הדבר נידון בסעיף 7 להצעת ידין.
מבט ביקורתי – משפט ופמיניזם
הגישה הפמיניסטית למשפט בהקשר הנזיקי התייחסה בעיקרה לשאלת הפיצוי על נזקים שאינם כלכליים, קרי נזקים נפשיים.
הנזק הנפשי הוא לרוב נזק שניוני, כלומר נזק שמתלווה לנזק שנגרם כתוצאה מההתנהגות המעוולת.
הביקורת של הגישה הפמיניסטית נסבה על כך שהפסיקה הישראלית מגלה התייחסות בלתי אוהדת ומקפחת כלפי הנזקים הנפשיים ככלל והנזקים הנפשיים השניונים בפרט.
פסה"ד לעניין אלסוחה ופסה"ד ציון מצביעים על הגישה המצמצמת של נכונות בתי המשפט להכיר בפיצויים מסוג זה.
פסה"ד אלסוחה הוא הפעם ראשונה בה ביהמ"ש מכיר בזכות נפגע משני לקבל פיצוי על נזק בלתי ממוני טהור.
כאשר ביהמ"ש מציב גבולות ברורים לאותה הכרה על ידי 4 התנאים:
קרבה בזמן ובמקום - בין רגע ההתרשלות לפגיעה בניזוק המשני
בפסה"ד ציון, מדובר בבת שרואה פגיעה באימה אבל הנזק הוא לא דרמטי.
התובעת מנסה לקבל הכרה בנזק הנפשי על ידי הוכחת שלושת התנאים הראשונים, אולם ביהמ"ש לא מסכים לכך.
מבחני הקשר הסיבתי, כפי שהם מופיעים בפסיקה, בוחנים בעיקר את היכולת לצפות את הנזק.
מבחן הצפיות הוא מבחן אובייקטיבי, כלומר נבחן על פי האדם הסביר.
לפי הגישה הפמיניסטית דבר זה בעייתי כיוון שככל שאנו בוחנים את שאלת הצפיות ישנו צורך להתייחס גם לכל נתן שרלוונטי להכרעה הנזיקית.
המדד לרלוונטיות אינו מוכתב רק לפי הרציונל הנזיקי המוכר, אלא פעמים רבות הוא מושפע ממבנים חברתיים מבוססים.
דבר זה יכול להיות בעייתי כאשר ההתייחסות לשאלת הקשר הסיבתי במבחן הצפיות תיעשה על פי האדם הסביר ותתעלם מהאישה הסבירה.
לדוגמה – כאשר נאנסת אישה בביתה בגין התרשלות של בעל הבית בשמירה על מפתח הבית ייתכן ולא יספיק מבחן של כלל הצפיות של אדם סביר כלשהו.
הגישה הפמיניסטית מדגישה בהקשר הזה את הצורך לבחון את כלל הצפיות לאור הקונטקסט של החוויה הנשית של אונס והחרדה המתמדת מפניו.
קשר רידולפי (Ridolfi plot) היה ניסיון בסוף שנות ה-60 ותחילת שנות ה-70 של המאה ה-16 להפיל מכסאה את אליזבת הראשונה, מלכת אנגליה, ולהכתיר במקומה את דודניתה, מרי מלכת הסקוטים.
התערבותם הגלויה של הספרדים בענייניה הפנימיים של אנגליה נבעה משרשרת של מעשי איבה שפרצו בין אנגליה לספרד בעקבות מסעות השוד של פרנסיס דרייק.
כמו כן, הפיצול שחל בעולם הנוצרי, בעקבות צמיחתה של תנועת הרפורמציה שיזם מרטין לותר ולאור החלפת הזרם הנוצרי באנגליה מנצרות קתולית לנצרות פרוטסטנטית, עורר את התנגדותם של הספרדים הקתולים.
הקשר נחשף על ידי אנשי השירות החשאי הבריטי שבראשם עמד סר פרנסיס וולסינגהם, והמלכה אליזבת כלאה את דודניתה למשך תשע עשרה שנה, ולאחר מכן הוציאה אותה להורג באשמת השתתפות בקשר.
הקשר נקרא על שמו של בנקאי, רוברטו די רידולפי, שתיווך בין הצדדים.
קשר שטוח המוכר גם כ"קשר הרקולס", הוא קשר לחיבור בין חבלים שעוביים שווה והם אינם רטובים או לחים.
הוא אינו חזק וגם אינו בטיחותי.
הקשר פשוט, בדרך כלל הקשר הראשון הנלמד, ופתירתו קלה לאחר מתיחתו.
צורתו של הקשר שטוחה וסימטרית, כאשר שני קצוות החבל פונים לאותו צד בקשר.
מקורו של הקשר הוא עתיק, וישנן עדויות שהקשר היה מוכר למצרים, ליוונים ולרומאים.
קשר מים הוא קשר לחיבור שתי רצועות שטוחות.
קשר מים הוא היחיד שאינו מעוות את הרצועה בתוכו, ולכן לחיבור רצועות הוא חזק ביותר; מוכר רק קשר אחר לחיבור רצועות שהוא חזק יותר - קשר דייגים כפול, שאינו נוח לקשירה ברצועות.
בחבלים, שהחתך שלהם עגול, קשר מים אינו בטיחותי (עלול להחליק תחת עומס) ולכן קשר זה אינו מיועד לחיבור בין חבלים.
שימושים אפשריים שלו בטיפוס ובסנפלינג הם יצירת ריתמה מאולתרת וסגירת לולאת רצועה (סלינג).
הקשר נקשר באמצעות יצירת קשר בוהן ברצועה אחת ועקיבה אחר הלולאה ברצועה השנייה מהקצה השני.
קשר פיסו הוא קשר שארגן המדינאי והסופר הרומאי גאיוס קאלפורניוס פיסו ב-65 לספירה, במטרה לרצוח את נירון קיסר ולתפוס את מקומו באמצעות הכרזה של המשמר הפרטוריאני.
פיסו, שהיה מדינאי, נואם ופטרונם של סופרים ומשוררים ברומא, פנה לשם כך לעזרתם של כמה מאנשי הסנאט הרומי ומספר אנשים ששירתו במשרת קוואיסטור.
קשר זה נעשה בשיתוף עם פאניוס רופוס, שהיה אחד משני המפקדים של המשמר הפרטוריאני, כדי שיוביל את פיסו אל הקסטרה פרטוריה, שהיה מחנה המגורים של המשמר הפרטוריאני.
על פי ההיסטוריון טקיטוס, בין מנהיגי הקשר היו הטריבון סובריוס פלאבוס ומפקד הצבא סולפיקיוס אספר, ובין הקושרים היו כאלה שרצו להציל את המדינה מידי נירון ולהקים רפובליקה.
מיליקוס, שהיה עבד משוחרר, גילה את הקשר ודיווח עליו לאפאפרודיטוס, מזכירו של נירון, וכתוצאה מכך הקשר נכשל.
לפחות 41 אנשים נמצאו אשמים ובהם 19 סנטורים שהוצאו להורג או הצטוו להתאבד.
סנקה הצטווה להתאבד אחרי שהודה כי שוחח עם אלה שהשתתפו בקשר.
גם אחיינו המשורר מרקוס אנאוס לוקאנוס הצטווה לעשות כן.
הוא הדין באשר לסאטיריקן פטרוניוס, אם כי הוא לא השתתף בקשר.
17 איש הצטוו לצאת לגלות, ובהם הפילוסוף מוסוניוס רופוס.
בתורת הקשרים המתמטית קשר לוויין (satellite knot) הוא קשר אשר המשלים שלו מכיל טורוס לא כוויץ אשר אינו מקביל שפה (כלומר, אינו איזוטופי לאף אחד מרכיבי השפה של משלים הקשר בגבולות משלים הקשר).
הבניה המקורית של קשרי לוויין יותר אינטואיטיבית וניתן להסבירה באופן ציורי: בהינתן שזר P (הנקרא שזר תבנית או pattern link) וקשר C (הנקרא קשר עמית או companion knot) מבצעים "מתיחה" של התבנית לאורך הקשר העמית.
מכאן גם נובע השם "קשר לוויין".
בהינתן טורוס מלא W, דיסק המשוכן ב-W שיכון הולם (כלומר, ששפתו מוכלת בשפת הטורוס) ששפתו היא לולאה עיקרית של הטורוס (כלומר, לולאה שחיתוך לאורכה ישנה את הגנוס של הטרוס) נקרא מרידיאן של הטורוס.
יהי P שזר המשוכן בטורוס מלא לא קשור W (כלומר, שלולאה אורכית בו שקולה לאי-קשר) כך שלפחות רכיב אחד של השזר מהווה לולאה עיקרית ב-W.
יהי C קשר ויהי V טורוס המהווה סביבה צינורית של C.
הקשר המתקבל על ידי הומוטופיה של V ל-W נקרא קשר לוויין עם תבנית P ועמית C.
עם ההגדרה הזו קל לראות כי, תחת ההנחה ש-C ו-W אינם הקשר הטריוויאלי, משלים הקשר מכיל את הטורוס שתואר בתחילת המאמר - והוא המשלים של הקשר העמית.
כמו כן, בהינתן קשר אשר המשלים שלו מכיל טורוס כזה, ניתן לבחור את הטורוס הנ"ל בתור עמית ולבחור לתבנית את הקשר שמתקבל מהומוטופיה שלו לטורוס לא קשיר.
מכאן מתקבלת שקילות שתי ההגדרות שתוארו בהתחלת המאמר.
העמית היחיד של הקשר הטריוויאלי הוא הקשר הטריוויאלי.
מתוך הבניה נובע כי לקשר לוויין קיים טורוס עוקב-בולע (כלומר, טורוס המורכב מספירה החותכת את הקשר בדיוק בשתי נקודות ומסביבה צינורית של שאר הקשר, באנגלית swallow-follow torus).
מכאן למשל נובע שהקשר בדוגמה הקודמת אינו קשר לוויין.
פירוק של קשר לוויין לתבנית ועמית אינה יחידה, עם זאת, הורסט שוברט הוכיח כי במקרים מסוימים קיים פירוק יחיד.
בהמשך מצאו ז'אקו, שאהלן וג'והנסון תנאי הכרחי ומספיק לפריקות יחידה של קשר לוויין דרך תהליך הידוע כ-JSJ decomposition על שם יוצריו.
קשר משפחתי הייתה תוכנית יעץ בנושאי משפחה ונפש ששודרה בטלוויזיה החינוכית הישראלית בין השנים 1986–1991 ומנתה 784 פרקים.
התוכנית החלה כתוכנית לייעוץ משפחתי, כשהיועץ באולפן מקבל לפגישה אדם או משפחה עם בעיות מתחום ההורות.
לאחר שתי העונות הראשונות, הוחלט לעשות שימוש במשחק תפקידים להמחזת מקרים שהגיעו למערכת מטעמי חיסיון וצנעת הפרט כאשר השחקנים גם ממחיזים את המקרים וגם משתתפים בראיון הטיפולי.
בין השחקנים שהשתתפו בתוכנית במהלך שנותיה היו: גילת אנקורי, דבורה קידר, עודד תאומי, אריאל פורמן, יהודה פוקס, נמרוד רשף, משה טימור, עדנה פלידל, שושה גורן, בתיה ברק (טרם הפיכתה למנחה), גבי עמרני וניקי גולדשטיין.
בין מגישי התוכנית, שהיו מטפלים מקצועיים, ניתן למצוא את זיוית אברמסון, בתיה ברק, אהרלה גבאי, נעמי מור, פרידה דניאלי, ד"ר דוד גרין וחיה יוסף.
אחד המנחים, יוסי זיידר, הורשע בשנת ב-2005 בעבירות מין.
מנחה נוסף, אחי יותם, הואשם לאחר מותו בעבירות מין, בעקבות תחקיר של גלי צה"ל והעיתון ידיעות אחרונות.
את מילות הפתיח שהיה מזוהה עם התוכנית לאורך עונות שידורה כתב אהוד מנור והלחין רוני ידידיה שביצע אותו.
בשנת 1994 שודרו מספר פרקים בשם "קשר זה סוויז" המעודדים קשרים חברתיים בין ישראלים וותיקים לבין העולים החדשים מברית המועצות לשעבר.
הפרקים כללו משחקי תפקידים בהם נערים מזמינים את חבריהם העולים אל ביתם, או שהעולים מזמינים את הוותיקים.
בסדרת משחקי פיפוש, פיפוש עצמו הופיע בין היתר כמנחה של "פלונטר משפחתי".
קשר צולב הוא קשר כימי או פיזיקלי המקשר שרשראות פולימרים זו לזו.
הקשר יכול להופיע כקשר קוולנטי או כקשר יוני פולמריסטטי.
קשר צולב מקשר פולימרים סינתטיים (כמו פלסטיק) ופולימרים טבעיים (כמו חלבונים).
במונח קשר צולב משתמשים גם בכימיה פולימרית וגם במדעי הביולוגיה.
קשר פארא-חברתי מתאר מערכת יחסים חברתית חד צדדית, אותה מפתח אדם שיודע דברים רבים אודות אדם אחר, בעוד השני לא מכיר אותו כלל.
לרוב הכוונה היא לקשר שמפתחים צופים ומעריצים כלפי ידוענים או אישים המופיעים בתקשורת ובמדיה.
בחלוף הזמן, עשויים הצופים לחוש כי הם חווים אירועים ואינטראקציות עם הדמות, היא הופכת להיות צפויה עבורם, והם חשים שהם מכירים ומבינים אותה כפי שהם מכירים ידידים.
קשר פארא-חברתי (כמו-חברתי) הוא מושג בחקר הטלוויזיה ובפסיכולוגיה התקשורתית, אשר פותח ופורסם על ידי דונלד הורטון וריצ'רד וול בכתב עת לפסיכיאטריה ב-1956. הם תיארו אותו כקשר שהצופים מפתחים כלפי דמויות ואנשים בטלוויזיה.
הצופה חש כי הוא מכיר אותם, חש תחושות שמרגישים כלפי אנשים שהוא פוגש בחיי היום יום, ויכול לשפוט את מאפייני האופי שלהם מבלי להכיר אותם אישית.
יחסים פארא-חברתיים ממלאים את הצורך באינטראקציה לאנשים אשר זקוקים לכך (אך לא בשל בדידות).
בתחילה התפיסה הייתה כי הקשר נבנה כלפי דמויות בעלות מאפיינים דומים לשל אנשים אליהם מתחבר הצופה במציאות; אך בפועל, הצופים דרגו את הקשר ביניהם לבין דמות אליה פתחו יחסים פארא-חברתיים, כטובים יותר מכאלו עם מכר אך טובים פחות מאשר עם חבר, כלומר ידידות.
קשר זה עשוי להיות חלק ממעין ביטחון שהטלוויזיה נותנת לאדם כצופה ומההשתלבות שלו בחיים.
היא מכניסה לחייו הרבה אנשים שיש לו קשר כזה כלפיהם.
כך עשויה להיווצר התחושה הדמות קרובה ודומה לצופה, ויש ביניהם יחסים חברתיים.
עם ההתקדמות הטכנולוגית, למשל היכולת שיש כיום לצופים לצפות בדמויות הטלוויזיוניות והקולנועיות באינטרנט בכל רגע, עשויים היחסים להשתנות ולהיחוות כהדוקים יותר.
קשר פארא-חברתי עשוי למלא צרכים חברתיים מסוימים עבור צופים העוסקים בו לעיתים קרובות, אך עשוי להוות גם אשליה של קשר שבא על חשבון קשרים עם אנשים במציאות היומיומית.
קיימים שני ממדי הזדהות המיוחסים לקשר פארא-חברתי:
הזדהות משתוקקת (Wishful Identification) - הצופה משתוקק להידמות לדמות או להתנהג כמוה.
הזדהות בשל דמיון (Similarity Identification) - הזדהות הצופה עם נקודת המבט של הדמות ועם מאפייניה.
כדי שתתרחש הזדהות מסוג זה, צריכים להתקיים מאפיינים אותם חולקים הדמות והצופה.
צופים עשויים לאמץ התנהגות או גישה של דמות טלוויזיונית בעקבות פיתוח קשר פארא-חברתי עמה.
תחושת הזדהות עם דמות מתבצעת תוך כדי צפייה בה, ואינה נשארת זמן רב לאחר מכן, זאת בניגוד לקשירת קשר פארא-חברתי, אשר נשמר גם לאחר הצפייה.
קשר נערי המלך הוא קשר שקשרו כמה מנערי המלך לרצוח את אלכסנדר בשנת 327 לפנה"ס לקראת סוף מסע המלחמה באסיה התיכונה.
יוזם הקשר היה אחד הנערים, הרמולאוס, בנו של איליארך (מפקד פלוגה) בחיל ההטיירוי (פרשים כבדים).
על כך שהוצלף בגין הריגת חזיר בר בציד במקום לאפשר לאלכסנדר להרוג את חזיר הבר בעצמו.
המניע המידי לקשר היה רגשי הנקם שחש הרמולאוס על כך שהוצלף בנוכחות הנערים האחרים.
לצורך ביצוע הרצח קשרו מספר נערים לארוב לאלכסנדר באחד הלילות כאשר שמירת האוהל תהיה נתונה לאחריותם.
הקשר התגלה כשאחד הקושרים ניסה לשדל נער נוסף להצטרף לקשר והאחרון בגד בהם וסיפר לתלמי על הקשר.
מלבד העילה המידית לקשירת הקשר סימל הקשר את הרתיעה של האריסטוקרטיה היוונית-מוקדונית מפני אימוץ מנהגים פרסיים מצדו של אלכסנדר, ובמיוחד מנהג הפרוסקינסיס - מחוות קידה פרסית.
גורם חשוב אחר היה שילוב גורמים פרסיים ושבטיים בצבא ובמיוחד מסירת פיקוד על יחידות שלמות, בהן כאלה ששירתו בהם מוקדונים לפיקודם של גורמים אלה.
מלבד הנערים, הוצא להורג גם אחד ממבקריו החריפים של אלכסנדר - היסטוריון החצר קליסתנס.
קליסתנס לא היה מעורב באופן ישיר בקשירת הקשר, אך שמו עלה כאחד ממניחי הבסיס האידאולוגי לקשירת הקשר על ידי התקפותיו הפוליטיות על אלכסנדר ובמיוחד התקפותיו על אימוץ המנהגים הפרסיים.
נערי המלך הם בניהם של אריסטוקרטים בכירים שתפקידם היה טיפול במלך, סיוע בציד, שמירה על חייו ועוד.
ייתכן ששימשו גם כבני ערובה שהבטיחו את נאמנות הוריהם.
חרף שמם "נערי המלך" גילם לא היה צעיר במיוחד.
אריאנוס מספר שפיליפוס השני, אביו של אלכסנדר הגדול הוא זה שייסד את הגוף הזה, אך יש חוקרים מודרניים שטוענים שהמוסד היה קיים עוד לפני הרפורמה הצבאית של פיליפוס.
מספרם המדויק אינו ידוע ומעריכים שהיה 100 - 200 השירות ביחידה זו היה מכובד מאוד וסביר להניח שרבים מהאריסטוקרטים המוקדונים התחילו את שירותם הצבאי ביחידה זו.
קשר עין הוא צורה של תקשורת בלתי-מילולית שבה שני אנשים מביטים אחד בעיני השני באותו הזמן.
קשר העין יכול לשדר רגשות באופן דומה לזה של הבעת פנים.
פְלִירְט הוא סוג של חיזור עדִין המסמן עניין רומנטי או מיני באדם אחר.
ישראלים, שתרבותם מושפעת מתרבות המערב, מחשיבים קשר עין ישיר ויציב כסימן לכך שהאדם המקשיב להם מרוכז בדבריהם.
לעומתם, בתרבויות רבות אין זה נהוג להסתכל בעיניים.
למשל, אצל יוצאי אתיופיה ואצל המוסלמים קשר עין ממושך נחשב חסר נימוס.
במהלך הרמת כוסית יש היוצרים קשר עין עם כל אדם אשר משיקים את הכוס אל כוסו.
בתרבויות מסוימות אי יצירת קשר עין בעת השקת הכוסית עלולה להיחשב כגסות רוח, כחוסר אמון או כמזמנת מזל רע.
מוצב הוא מערך מוגן המורכב ממספר עמדות המשמשות ברובן לתצפית ולחימה.
עמדות אלו סמוכות זו לזו כדי שיהיה קשר עין וקול ביניהן, וזאת על מנת להקשות ניסיון חדירה למוצב.
אחת הדרכים שבהן עשויות תסמונות הקשת האוטיסטית לבוא לידי ביטוי, הוא בקשיים ביצירה ושמירה על קשר עין.
ילדים עם אוטיזם קלאסי מעדיפים חפצים על-פני פנים, והם מתקשים ללמוד להשתלב ביחסי הגומלין של מגע אנושי יום-יומי.
כבר בחודשים הראשונים לחייהם, רבים מהם לא מגיבים לסביבתם ונמנעים מקשר עין.
אוטיסטים בתפקוד גבוה עשויים להיראות לעיתים מנותקים או חולמניים, בעיקר במצבים של עומס יתר תחושתי, כגון במסיבות או במקומות צפופים.
לעיתים, הם יוצרים קשר עין חלקי בלבד עם המשוחחים עימם; הדבר עשוי להוביל לתפיסתם בעיני האחר כ"ביישנים".
קשר סבתא הוא קשר פשוט המשמש לקשירת חבל סביב חפץ.
המונח "קשר סבתא" מופיע לראשונה בכתובים באמצע המאה ה-19, ומקורו בשל שימושו הרב בשימוש יומיומי בעבודות הבית, שבוצעו על ידי נשים.
לפי סברה אחרת מדובר בתרגום שגוי של המונח granny (מתורגם לרוב כ"סבתא"), שמשמעו דווקא "granary" - "שקי דגנים", והכוונה לכך שהקשר שימש לקשירת שקי דגנים.
קשר סבתא הוא קשר פשוט.
הוא אינו יכול לשמש לקשירת משקל כבד לנשיאת חפץ, מאחר שהקשר יכול להחליק מהחפץ ולגרום לנפילת הגוף הקשור.
מאידך, בעת משיכה חזקה הקשר מתהדק וקשה לפתוח אותו.
הקשר מבוצע על ידי שימת חלקו השמאלי של החבל על חלקו הימני, והחלקת החלק השמאלי מתחת לימני ליצירת לולאה סביבו.
קשר קינדון היה ניסיון כושל שנעשה בשנת 397 לפנה"ס להפלת השלטון בספרטה.
הקשר קרוי על שם יוזמו, צעיר ממורמר בשם קינדון .
לאחר המלחמה הפלופונסית הפכה ספרטה למעצמה החזקה ביותר ביוון והחלה לגבות מיסים מערים שונות.
מצב זה שינה את אורח החיים בספרטה, עד אז הספרטנים היו רגילים בהסתפקות במועט, אולם כעת כסף רב זרם לספרטה והפך חלק מהתושבים לעשירים, בעוד אחרים איבדו את ההכנסות מאחוזותיהם וכתוצאה מכך סולקו מהסיסיטיה, מועדוני החיילים שהיוו את הבסיס החברתי של האזרחים הספרטנים.
קינדון היה צעיר ספרטני שאיבד את זכויותיו.
בשנת 397 לפנה"ס בעוד הספרטנים נלחמים בפרס זמם קינדון לרצוח את כל האזרחים הספרטנים.
יחד עם מספר רב של הלוטים הוא אסף מלאי גדול של חרבות סכינים וגרזנים ותכנן לבצע את זממו.
קסנופון מספר שכאשר המלך החדש אגסילאוס השני הקריב קרבן, אחד הכוהנים הכריז שהאלים מספרים על "מזימה נוראה ביותר".
אגסילאוס הקריב קורבן נוסף אולם הכהן הכריז שכעת הסימנים רק נוראים יותר.
אגסילאוס הקריב בפעם השלישית, כעת הכהן הודיע שהסימנים מעודדים יותר.
כעבור חמישה ימים אחד הקושרים הגיע אל האפורים וסיפר להם שקינדון שכנע אותו להצטרף לקשר.
האפורים האמינו לו אולם חששו לעצור את קינדון כיוון שלא ידעו כמה בעלי ברית יש לו החליטו להערים עליו.
קינדון היה קצין בצבא ספרטה, ונשלח מדי פעם לבצע מעצרים עבור האפורים.
הם שלחו אותו לבצע מספר מעצרים במסיניאה ונתנו לו דף עם שמות האנשים שעליו לעצור.
לרשימה הוסיפו גם את שמו של קינדון עצמו, סגנו של קינדון שהאפורים סיכמו אתו מראש את הדבר עצר את כל האנשים ברשימה, ולאחר מכן עצר גם את קינדון, שסיפר על כל שותפיו.
קשר קטילינה הוא כינוי למזימה שמטרתה הייתה תפיסת השלטון ברומא של תקופת הרפובליקה (63 לפנה"ס).
במרכז הקשר עמד הסנאטור קטילינה, אליו חברו חברי סנאט נוספים.
הקשר נחשף וסוכל על ידי קיקרו, והקושרים הוצאו להורג.
בשנות ה-60 של המאה הראשונה לפנה"ס ריחף ענן של חוסר ודאות לגבי עתיד המשטר ברומא.
פומפיוס, האיש הבולט ברומא באותה תקופה, נעדר מהעיר בשל מסע כיבושים שערך במזרח והותיר אחריו חלל פוליטי.
הסנאט הרומי נחלש משמעותית באותה תקופה כתוצאה מחוקים שהרחיבו את סמכויותיו של פומפיוס על חשבון הסנאט, והאלימות בעיר גברה.
בעקבות זאת פוליטיקאים החלו להקיף עצמם בשומרים חמושים ככלי להשגת מטרות פוליטיות, שומרים אלה ליוו אותם גם לאסיפות עם ולבתי משפט.
אווירה זו של הידרדרות בסדר הציבורי נתפשה בעיני אזרחים שירדו מנכסיהם או ממעמדם כהזדמנות לצבור כוח ולהרוויח מחדש את הונם.
חוסר יציבות זו היוותה קרקע פורייה למהפך אלים בשלטון ברומא.
לוקיוס סרגיוס קטילינה, היה פוליטיקאי רומי ממעמד הפאטריקים ששימש כנציב בפרובינקיית אפריקה בשנים 66–67 לפנה"ס.
בחזרתו מאפריקה לרומא הואשם בנטילת כספים שלא כחוק במסגרת תפקידו כנציב, ונמנעה ממנו בשל כך האפשרות לרוץ בבחירות לקונסולאט בשנים 64–65. לאחר שזוכה מאשמה שנה לאחר מכן, הציג קטילינה את מועמדותו לקונסולאט כאשר הוא נתמך על ידי אנשי אצולה, וביניהם יוליוס קיסר.
מול קטילינה התמודד מרקוס טוליוס קיקרו, שהיה רטוריקן ומשפטן וחבר הסנאט.
קיקרו טיפח קשרים עם בני מעמד הפרשים בערי איטליה, וגייס תמיכה ציבורית הודות לשירותיו המשפטיים והופעותיו בציבור.
קיקרו רץ לקונסולאט בשנת 63 והתחרה, בין היתר, בקטילינה.
בזכות תמיכתו בהענקת סמכויות לפומפיוס, זכה קיקרו לפופולריות ונבחר לקונסול יחד עם גאיוס אנטוניוס היברידה, וניסיונו של קטילינה להיבחר נכשל.
לאחר כישלונו בבחירות, ניסה קטילינה להבטיח את בחירתו בסבב הבא של שנת 62 לפנה"ס.
הוא קיבץ סביבו חבורת חמושים בניסיון להטיל פחד על שאר המתמודדים לקונסולאט, תוך שימוש באיומים.
הוא אף הבטיח "שמיטת חובות" בניסיון לגייס תמיכה מכל שכבות החברה הרומית, שחששו לאובדן נכסיהם או ששקעו בחובות.
למרות נסיונותיו להטיל אימה, גם הפעם נכשל קטילינה, ובמקומו נבחרו המועמדים מורנה וסילאנוס.
לאחר כישלונו הצורם להיבחר לקונסול, החל קטילינה לרקום מזימה בניסיון לתפוס את השלטון בכוח.
אל קטילינה הצטרפו כתריסר סנאטורים, שכתוצאה מכישלונות פוליטיים וחשש לאובדן נכסיהם חיפשו לצבור כוח.
בין הקושרים נמנו הסנאטורים סורה ופטאוס.
קטילינה ריכז את מאמציו בחבל אטרוריה שבאיטליה, אזור שהיה מוקד של חברה ממורמרת ששקעה בחובות ושרבים מיושביה איבדו את נכסיהם.
קטילינה ריכז כוחות צבא באזור זה, ותכנן לפתוח בהתקוממות ברומא ובמקומות נוספים באיטליה בתאריך ה-28 באוקטובר, שנת 63 לפנה"ס.
ידיעות על המזימה הגיעו לאוזני קיקרו, וזה בתגובה פנה לסנאט.
אף על פי שלא היו בידי קיקרו הוכחות ממשיות כדי לשכנע את הסנאט לפעול כנגד קטילינה ובני בריתו, הסכים הסנאט להעביר החלטת חירום בשל איום על שלום המדינה, בלי לנקוב בשמם של האחראיים.
קיקרו נעזר בהחלטת הסנאט כדי לגייס צבא במחוזות פיקנום וקמפניה בניסיון להגן על הרפובליקה.
בשלב זה הבינו הקושרים כי נחשפה מזימתם, והחליטו לשנות את מתווה הפעולה ופנו ליצור אנרכיה ברפובליקה.
במסגרת התוכנית החדשה תכננו הקושרים לרצוח את קיקרו, לשרוף ולבזוז את רומא, לשחרר עבדים, לגייס פשוטי עם ממורמרים, ולהעלות על רומא יחד עם הצבא שריכז קטילינה באטרוריה.
קיקרו גילה את כוונתו של קטילינה להתנקש בחייו, והצליח לחמוק מניסיון זה מבעוד מועד על ידי הצבת משמר חזק על ביתו.
יום לאחר מכן, בתאריך ה-8 באוקטובר, אסף קיקרו את הסנאט ונשא נאום התקפה עוצמתי נגד קטילינה ("הקטילינרי הראשון"):
קטילינה עצמו נכח בישיבת הסנאט, וניסה להגן על עצמו מול האשמותיו הקשות של קיקרו, אך ללא הצלחה.
חרף פעולותיו של קיקרו, חזר קטילינה אל צבאו באטרוריה והנחה את תומכיו להמשיך בהכנות לביצוע ההפיכה.
נוכח המחסור בהוכחות מרשיעות, התקשה קיקרו לנקוט צעדים ממשיים כנגד קטילינה.
היה זה רק בזכותם של שבט האלוברוגים שהגיעו לידי קיקרו הוכחות מוצקות כדי להרשיע את קטילינה.
האלוברוגים היו שבט מאזור גאליה שבניו שנקלעו לחובות כספיים.
יוזמי הקשר מצאו שהם מתאימים להצטרף למרד של קטילינה.
השליחים של שבט האלוברוגים, ששהו באותם ימים ברומא, מסרו לקיקרו מכתבים שנשלחו אליהם בדבר הצטרפותם לקשר, ובהם הוכחות לזהותם של הקושרים.
קיקרו אסף את הסנאט ויידע אותם בדבר הקשר וההוכחות, וחלק מהקושרים נתפסו ונעצרו.
חמשת ראשי הקשר הוצאו להורג באשמת היותם אויבי המדינה, וכך חוסל ניסיון ההפיכה.
קטילינה עצמו ברח צפונה אל צבאו, ובתחילת חודש ינואר נערך קרב פיסטוריה שבו חוסל קטילינה וצבאו נמחק כליל.
קשר עיר הוא סרט קולנוע ישראלי משנת 1998 עם דפנה רכטר, שרון אלכסנדר ויהונתן סגל בתפקידים הראשיים.
הסרט היה מועמד ל-12 פרסי אופיר, היה גם מועמד לפרס בפסטיבל ברלין, ובנוסף זכה בפרס הסרט הטוב ביותר בפסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה.
אווה נשואה בנישואים לא מאושרים לרובי ואם לילד, היא עובדת בחנות ונפגעת מהלנת שכר.
נישואיה מתדרדרים עמוק יותר עם שובו לארץ של עמנואל, מאהבה לשעבר של אווה וחברו לספסל הלימודים של רובי.
שחקןתפקיד דפנה רכטר אווה שרון אלכסנדר רובי יהונתן סגל עמנואל תחיה דנון גבריאלה
קשר מאייר (הנקרא גם "נוסחת מאייר") פותח על ידי יוליוס רוברט פון מאייר ומתאר קשר בין קיבול החום בלחץ קבוע וקיבול החום בנפח קבוע עבור חומרים אחידים בכלל וגז אידיאלי בפרט.
עבור גז אידיאלי, הקשר הוא:
כאשר זהו קבוע הגזים ו- הוא קיבול החום המולרי.
עבור חומרים אחידים כלליים יותר, ההפרש נראה כך,
כאשר הטמפרטורה, הנפח, מקדם ההתפשטות התרמית ו- הוא .
מקשר זה ניתן להסיק כמה מסקנות:
משום שריבוע מקדם ההתפשטות התרמית ומקדם הדחיסות הם ערכים חיוביים, מקשר מאייר נובע כי קיבול החום בלחץ קבוע הוא תמיד גדול מקיבול החום בנפח קבוע.
כאשר הטמפרטורה מתקרבת לאפס (הטמפרטורה נמדדת בקלווין, לכן אפס זהו האפס המוחלט), ההפרש בין קיבולי החום הולך לאפס.
עבור חומרים בלתי דחיסים, שני קיבולי החום הם שווים.
עבור חומרים כמעט בלתי דחיסים (נוזלים, מוצקים), ההפרש בין שני קיבולי החום הוא קטן.
נפתח את הקשר מזהויות תרמודינמיות בסיסיות.
הדיפרנציאל המלא של האנטרופיה הוא
אם נציב אותו לתוך החוק הראשון של התרמודינמיקה ונשווה לדיפרנציאל האנרגיה, נקבל כי
כעת נציב את שני הקשרים שמצאנו בדיפרנציאל האנטרופיה , ובעזרת קשרי מקסוול השלישי והרביעי נקבל שני קשרים,
נשווה ביניהם ונפתור לדיפרנציאל הטמפרטורה
נשווה בין מקדמי הדיפרנציאל ונקבל כי
ובעזרת הגדרות מקדם ההתפשטות התרמית
עבור גזים, ניתן למדוד בקלות יחסית את (הרי גז תופס את כל הנפח שהוא יכול).
בניגוד לכך, כאשר הטמפרטורה של נוזלים ומוצקים משתנה גם נפחם משתנה- ולכן קשה למדוד את בשבילם (צריכים להפעיל לחצים כדי למנוע את התפשטותם).
מסיבה זאת, בשביל נוזלים ומוצקים מחשבים קודם כל את , בעזרת הכנסת כמות אנרגיה ידועה (על ידי קלורימטר) לגוף בטמפרטורה ידועה והסתכלות על הפרשי הטמפרטורות בסוף התהליך (קיימות גם שיטות מדויקות יותר, שמשתמשים בהן בטמפרטורות נמוכות).
לאחר חישוב ניתן להשתמש בקשר מאייר כדי לחלץ את .
קשר רנט א קאר היא חברה ישראלית פרטית, המחזיקה בזיכיון תאגיד הרץ העולמי בישראל מאז שנת 1985.
בשנת 1985 הוקמה חברת "קשר א קאר" הנמצאת בבעלות קבוצת מאיר יבואנית רכבי וולוו, הונדה ויגואר ובעלת חברת הביטוח הפניקס, חברת מרכבים ועוד.
הקבוצה בבעלות ישראל קז ובני הזוג נילי ויעקב שחר.
נכון לשנת 2017 מנכ"ל חברת הרץ ישראל הוא דני שמעוני, המכהן בתפקיד משנת 1997 עם הפסקה של שנתיים (2004-2006).
הנהלת החברה ממוקמת בעזריאלי חולון.
החברה מחזיקה במאגר כלי רכב של כ-20,000 רכבי ליסינג ועוד 10,000 רכבי השכרה.
בחברת הרץ ישראל עובדים כ-500 עובדים ועוד 200 עובדים תחת המותג אוטו סנטר.
עיקר בפעילותה של הרץ הוא בתחום הליסינג והשכרה בישראל ללקוחות עסקיים והחברות הישראליות פרטנר, נורטל, מטריקס, רד בינת, סאן דיסק, כימיקלים לישראל ונס טכנולוגיות.
בנוסף משכירה החברה כלי רכב וליסינג ללקוחות פרטיים ותיירים בישראל ומחוצה לה, מפעילה שרותי מוסך בבעלותה ושרותי גרירה וחילוץ הניתנים על ידי חברת שגריר.
בישראל פועלת החברה באמצעות 22 תחנות שרות ורשת מוסכים ברחבי הארץ.
בשנת 2009 את רכשה הרץ ישראל את חברת "אוטו סנטר" שעוסקת במכירת כלי רכב, טרייד אין וליסינג פרטי.
"אוטו סנטר" משמשת את החברה למכירת רכבים שסיימו את שלוש שנות ההשכרה או הליסינג.
בנוסף מחזיקה הרץ ישראל ב-50% ממניות חברת הרכב "אופרייט ליס".
המחזיקה בצי של כאלפיים רכבים ופועלת בעשרה מרכזים ברחבי ישראל.
קשר קלאוזיוס-מוסוטי מייצג את המקדם הדיאלקטרי של חומר (פרמיטיביות יחסית) במונחי הפולריזביליות של האטומים או המולקולות המרכיבים את החומר, או של תערובת הומוגנית שלהם.
הקשר נקרא על שם הפיזיקאי האיטלקי אוטביאנו-פבריציו מוסוטי והפיזיקאי הגרמני רודולף קלאוזיוס:
הוא המקדם הדיאלקטרי של החומר; עבור חומרים בלתי מגנטיים מתקיים כאשר מקדם השבירה של החומר, בהינתן עבור חומרים אלה
היא הצפיפות המספרית של המולקולות (כמות מולקולות ליחידת נפח)
היא הפולריזביליות המולקולרית ביחידות SI
במקרה שבו החומר מורכב מתערובת של שני צורונים או יותר, האגף הימני של המשוואה יהפוך לסכום של תרומת הפולריזביליות המולקולרית של כל צורון:
במערכת היחידות cgs היחידות של קשר קלאוזיוס-מוסוטי נכתבות לרוב כך שתוצג הפולריזביליות המולקולרית הנפחית , שלה יחידות של נפח ().
מכך עלול לנבוע בלבול שכן השם המקוצר פולריזביליות מולקולרית מכוון למערכת יחידות מסוימת.
קשר קלאוזיוס-מוסוטי מניח שאך ורק דיפול מושרה משליך על הפולריזביליות, ולכן המשוואה איננה ישימה עבור חומרים עם דיפול קבוע משמעותי.
היא ישימה עבור גזים כגון חנקן, פחמן דו-חמצני, מתאן ומימן בצפיפויות ובלחצים נמוכים.
לדוגמה, קשר קלאוזיוס-מוסוטי נמצא כמדויק עבור גז חנקן בלחץ של עד 1000 אטמוספירות ובטווח טמפרטורות של בין 25 ל-125 מעלות צלזיוס.
יתר על כן, הקשר ניתן ליישום עבור חומרים עליהם מוטל שדה חשמלי בתדירויות גבוהות עד כדי כך שהדיפולים הקבועים אינם מעוררים.
הקשר בין וקטור הדיפול המקרוסקופי לבין צפיפות הדיפולים המיקרוסקופית המושרית בחומר, הוא:
עוד ידוע הקשר בין הדיפול לבין השדה החשמלי החיצוני:
כאשר הוא שדה העזר (השדה החשמלי המושרה בחומר).
השדה החשמלי הכולל בחומר ניתן לייצוג כך:
הקשר בין הדיפול לבין השדה החשמלי הכולל נתון על ידי הפולריזביליות (ניתנת לייצוג מטריצי):
לאחר אלגברה פשוטה מתקבל קשר קלאוזיוס-מוסוטי:
משוואת לורנץ-לורנץ דומה לקשר קלאוזיוס-מוסוטי מלבד העובדה שהיא קושרת בין מקדם השבירה של החומר לבין הפולריזביליות שלו.
המשוואה נקראת על שם המתמטיקאי והמדען הדני לודוויג לורנץ והפיזיקאי ההולנדי הנדריק לורנץ, שגילו אותה בנפרד בשנים 1869 ו-1878 בהתאמה.
במערכת היחידות cgs, כך נראית המשוואה:
כאשר היא הפולריזביליות הממוצעת של החומר.
משוואה זו תקפה בקירוב עבור מוצקים הומוגניים, וכן עבור נוזלים וגזים.
עבור גזים רבים בלחצים סדירים, מתקיים כך שהמשוואה לובשת את הצורה הפשוטה הבאה:
ובקיצור נמרץ (הנובע מהקירוב לעיל):
כמו כן ניתן לכתוב את מקדם השבירה במונחי השבירה המולרית של החומר, :
כאשר הוא לחץ הגז, הוא קבוע הגזים, היא הטמפרטורה (כל אלה קובעים לפי חוק הגזים האידיאליים את הצפיפות .
קשר מוחי הוא סרט מותחן פסיכולוגי משנת 1999 בבימויו של ניל ג'ורדן, בכיכובם של אנט בנינג ורוברט דאוני ג'וניור וסטיבן ריאה.
הסרט עוקב אחר קלייר קופר (בנינג), אישה שמתחילה לחוות חזיונות מטרידים על חטיפת ילדים שנעשית על ידי רוצח סדרתי.
עם הזמן, קלייר מגלה כי יש לה קשר מנטלי לרוצח (דאוני ג'וניור), והחזיונות שלה הופכים למציאותיים יותר ויותר.
היא נאלצת לצאת למאבק אישי כדי לעצור אותו ולהציל את משפחתה.
הסרט יצא לאקרנים בארצות הברית ב-15 בינואר 1999, על ידי דרימוורקס והכניס רק 17 מיליון דולר בקופות מה שהפך אותו לכישלון קופתי.
הוא קיבל ביקורות מגוונות מהמבקרים, כשכמה שיבחו את הוויזואליה שלו ואת הביצועים של בנינג, בעוד שאחרים מתחו ביקורת על חוסר הקוהרנטיות הנרטיבית שלו.
קלייר קופר היא אישה רגילה שמתחילה לחוות חזיונות מטרידים הקשורים לרצח ילדים בעיירה שבה היא מתגוררת.
כשהיא מגלה שהחזיונות קשורים לרוצח סדרתי בשם ויויאן תומפסון (רוברט דאוני ג'וניור), היא נקרעת בין החזיונות למציאות ומנסה למנוע אסון נוסף.
ככל שהסרט מתקדם, הקשר המנטלי בין קלייר לבין הרוצח מתחזק והיא מוצאת עצמה נשאבת למערבולת של טרור וניסיון להציל את חייה וחיי משפחתה.
אנט בנינג בתפקיד קלייר קופר
רוברט דאוני ג'וניור בתפקיד ויויאן תומפסון
סטיבן ריאה בתפקיד ד"ר סילברמן
איידן קווין בתפקיד פול קופר
קשר מוחי קיבל ביקורות מעורבות מצד המבקרים, כאשר חלקם שיבחו את ההופעות של השחקנים, במיוחד של בנינג ודאוני ג'וניור, אך הביעו ביקורת על העלילה המורכבת והקצב האיטי.
הסרט הצטיין ביצירת מתח פסיכולוגי אך התקשה לשמור על זרימת הסיפור.
ב-Rotten Tomatoes, הסרט קיבל ציון של 25%, וב-Metacritic, ציון של 45 מתוך 100.
"קשר מסוכן" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרות הישראלייות אגם בוחבוט ורינת בר.
את השיר הוציאה ב-26 ביוני 2025 לאור חברת התקליטים גאגא כסינגל שלא מתוך אלבום אולפן.
"קשר מסוכן" הוא הדואט ראשון בין השתיים.
השיר נכתב על ידי בוחבוט ורון ביטון, והולחן על ידי בר, גיא דאן ואור כהן, שגם הפיקו אותו מוזיקלית.
השקת הסינגל התעכבה בעקבות המצב הביטחוני ששרר במבצע עם כלביא.
עם זאת, השיר זכה לתשומת לב תקשורתית וחברתית משמעותית עם פרסומו.
הווידאו קליפ הנלווה לו צבר למעלה ממיליון צפיות ביוטיוב תוך זמן קצר, והשיר הופץ גם ברשתות החברתיות, תוך שימוש רחב בפלטפורמות כמו טיקטוק, בהן הפך לטרנד פופולרי.
מבחינה סגנונית, השיר מתאפיין בקצב מהיר ובאווירה דרמטית, המשלבת השפעות של מוזיקה ים-תיכונית עם יסודות של פופ עכשווי.
הטקסט מתאר מערכת יחסים טעונה ורוויית קונפליקטים, תוך שימת דגש על עוצמה נשית, נוכחות אישית והצבת גבולות.
השירה של בר ובוחבוט מתאפיינת בעוצמה ובשילוב בין גוונים קוליים שונים, באופן שמעצים את הנרטיב הפמיניסטי של השיר.
קשר פחמן-פחמן הוא קשר קוולנטי בין שני אטומי פחמן.
הצורה הנפוצה ביותר היא קשר יחיד: קשר המורכב משני אלקטרונים, אחד מכל אטום.
קשר פחמן-פחמן יחיד הוא קשר סיגמא ונוצר בין אורביטל מוכלא אחד מכל אחד מאטומי הפחמן.
באתאן, האורביטלים הם אורביטלים בעלי הכלאה sp3, אך קשרים יחידים הנוצרים בין אטומי פחמן עם הכלאות אחרות אכן מתרחשים (למשל sp2 ל-sp2).
למעשה, אטומי הפחמן בקשר היחיד אינם חייבים להיות מאותה הכלאה.
אטומי פחמן יכולים גם ליצור קשרים כפולים בתרכובות הנקראות אלקנים או קשרים משולשים בתרכובות הנקראות אלקינים.
קשר כפול נוצר עם אורביטל בעל הכלאה sp2 ואורביטל p שאינו מעורב בהכלאה.
קשר משולש נוצר עם אורביטל בעל הכלאה sp2 ושני אורביטלי p מכל אטום.
השימוש באורביטלי p יוצר קשר פאי.
פחמן הוא אחד היסודות הבודדים שיכולים ליצור שרשראות ארוכות של אטומים משלהם, תכונה הנקראת קטנציה.
שילוב זה עם חוזק הקשר פחמן-פחמן מוליד מספר עצום של צורות מולקולריות, שרבות מהן הן יסודות מבניים חשובים של החיים, כך שלתרכובות פחמן יש תחום מחקר משלהן: כימיה אורגנית.
הסתעפות נפוצה גם בשלדים של C-C.
אטומי פחמן במולקולה מסווגים לפי מספר שכני הפחמן שיש להם:
לפחמן ראשוני יש אטום פחמן שכן אחד.
לפחמן שניוני יש שני אטומי פחמן שכנים.
לפחמן שלישוני יש שלושה אטומי פחמן שכנים.
לפחמן רביעוני יש ארבעה אטומי פחמן שכנים.
במולקולות אורגניות מורכבות מבחינה מבנית, הכיוון התלת-ממדי של קשרי פחמן-פחמן באתרים רבעוניים הוא שמכתיב את צורת המולקולה.
יתר על כן, אתרים רבעוניים נמצאים במולקולות קטנות פעילות ביולוגית רבות, כגון קורטיזון ומורפין.
תגובות יצירת קשר פחמן-פחמן הן תגובות אורגניות בהן נוצר קשר פחמן-פחמן חדש.
הן חשובות בייצור כימיקלים רבים מעשה ידי אדם, כגון תרופות ופלסטיק.
התגובה ההפוכה, שבה קשר פחמן-פחמן נשבר, ידועה כאקטיבציית קשר פחמן-פחמן.
כמה דוגמאות לתגובות היוצרות קשרי פחמן-פחמן הן תגובה אלדולית, תגובת דילס-אלדר, תגובת גרינאר, ותגובת ויטיג.
הסינתזה המכוונת של מבנים תלת-ממדיים רצויים עבור אטומי פחמן שלישוניים נפתרה במידה רבה בסוף המאה ה-20, אך אותה יכולת לכוון סינתזת פחמן רביעוני לא החלה להופיע עד העשור הראשון של המאה ה-21.
קשרי C-C יחידים, ארוכים וחלשים
זוהו מקרים קיצוניים שונים שבהם קשר C–C מוארך.
בדימר גומברג, קשר C–C אחד ארוך למדי, 159.7 פיקומטרים.
קשר זה הוא שמתפרק בקלות ובצורה הפיכה בטמפרטורת החדר בתמיסה:
במולקולה הצפופה אף יותר, הקסאקיס(3,5-די-טרט-בוטילפניל)אתאן, אנרגיית פירוק הקשר ליצירת רדיקל טריארילמתיל מיוצב היא רק 8 קלוריות/מול.
גם כתוצאה מהצפיפות הסטרית החמורה שלו, להקסאקיס(3,5-די-טרט-בוטילפניל)אתאן יש קשר מרכזי מוארך מאוד באורך של 167 פיקומטר.
קשרי C-C כפולים, חלשים ומפותלים
המבנה של טטראקיס (דימתילאמינו)אתילן (TDAE) מעוות מאוד.
הזווית הדיהדרלית עבור שני קצוות ה-N2C היא 28º אף על פי שהמרחק C=C הנורמלי הוא 135 פיקומטר.
לטטראאיזופרופילאתילן הכמעט איזו-מבני יש גם מרחק C=C של 135 פיקומטר, אך ליבת ה-C6 שלו היא מישורית.
קשרי C–C משולשים, קצרים וחזקים
בקצה השני, קשר הפחמן-פחמן היחיד המרכזי של דיאצטילן חזק מאוד ב-160 קק"ל/מול, שכן הקשר היחיד מחבר שני אטומי פחמן בעלי הכלאת sp.
קשרים מרובים של פחמן-פחמן חזקים יותר בדרך כלל; נקבע כי הקשר הכפול של אתילן והקשר המשולש של אצטילן הם בעלי אנרגיות פירוק קשר של 174 ו-230 קק"ל/מול, בהתאמה.
קשר משולש קצר מאוד של 115 פיקומטר נצפה עבור צורוני היודוניום [HC≡C–I+Ph] [–CF3SO3], בשל קבוצת היודוניום המושכת אלקטרונים חזק.
להלן רשימת קשרים המתארת סוגי קשרים שפותחו על ידי קושרי הקשרים המקצועיים, למשל בתחום ההובלה, הימאות, הצופיות וטיפוס הצוקים.
אבטחה היא ליפוף מקומי של חבל על עצמו, בדרך-כלל בקצהו.
משמש כ"מעצור" למניעת בריחת חבל המושחל דרך חור, או למניעת התרת קשר אחר על ידי בריחת קצה החבל ליד הקשר, או למניעת היפרמות החבל עצמו בקצהו.
קשר בוהן הקשר הבסיסי ביותר
קשר סבתא ידוע במחנאות כאבטחת בוהן או אבטחת אצבע
קשר שמינית או אבטחת שמינית
חיבורים או קשרים אמיתיים הם קשרים בין שני חבלים, באותו עובי או בעובי שונה.
קשר שטוח הידוע גם כקשר הרקלס או קשר האוהבים (מיועד אך ורק לשימוש שלא תחת עומס גבוה)
עניבות הם תת-סוג של חיבורים, בהם הקצה העובד של החבל נקשר לחבל עצמו במרחק מה מהקצה, ליצירת לולאה.
קביעות - קבוצת מבנים בחבל הקיימים רק יחד עם אלמנט נוסף, חיצוני וללא אלמנט נוסף זה המבנה איננו קיים.
גם הקשרים הנקראים כפיתות מתאימים למעשה לקבוצה זו.
על פי הגדרה זו, וגם כך נהוג באנגלית, כל הקשרים המשמשים להתחבר לחבל מתוח בעזרת פרוסיק או רצועה (פרוסיק, פרוסיק צרפתי, קלמהייסט, בכמן, זנב כלב, היידן וכו') הם למעשה קביעות.
קביעת תורן משולשת או קביעת אזיקים
כפיתה - חיבור שני מוטות או יותר באמצעות חבל.
בפעילות הצופים ותנועות נוער נוספות נהוג להשתמש בסנדות בתור מוטות.
כפיתה מוצלבת: מיועדת לכפיתה שהזווית שלה שונה מ־90 מעלות (זווית ישרה).
מניחים את הסנדות אחת על השנייה ואז מתחילים עם אחת הזוויות הקהות: מעבירים את החבל סביב שתי הסנדות (באלכסון).
עושים כך עד שמכסים את כל הזווית, ואז עוברים לזווית החדה, מעבירים את החבל סביב שתי הסנדות באלכסון עד שמכסים את כל הזווית.
אחר כך עושים חניקות - מעבירים את החבל מתחת לסנדה העליונה ומעל לסנדה התחתונה, חונקים את הכפיתות ומותחים בלי לעזוב.
עושים קשר מוט על הסנדה שלא נעשה עליה קשר מוט בהתחלה.
כפיתה מרובעת: הכפיתה נועדה לחיבור בין שתי סנדות היוצרות זווית ישרה (90 מעלות).
על סנדה אחת עושים קשר מוט ואז מעבירים את החבל מעל הסנדה העליונה ומתחת לתחתונה וחוזרים על זה 4 פעמים.
לצורך החניקות מעבירים את החבל בסיבוב מתחת לסנדה העליונה ומעל לסנדה התחתונה בלי להפסיק למתוח.
אחרי 3 חניקות חזקות עושים על הסנדה השנייה קשר מוט.
(על הסנדה שלא נעשה עליה קשר מוט בהתחלה)
כפיתת מקבילית: נועדה בשביל לחבר סנדה לבזנ"ט, לחבר או להאריך סנדות.
לוקחים שתי סנדות ומצמידים אותן כך שרק חלק מהסנדה יהיה צמוד (תלוי בכמה רוצים להאריך).
עושים קשר מוט בקצה אחד (על שתי הסנדות ביחד) ומתחילים את הכפיתה: מסובבים את החבל מסביב לסנדות (שיישאר רווח) ומכניסים את קצה החבל מלמעלה ומושכים ומותחים.
עושים ככה מספר פעמים גם בקצה העליון וגם בקצה התחתון.
ובסוף עושים קשר מוט על שתי הסנדות.
כפיתת חצובה (או כפיתת שמיניות או כפיתת שמינית): נועדה לחיבור שתי סנדות או יותר באופן מקביל.
הכפיתה נוחה בזה שאפשר להזיז את רגלי הסנדה בקצה אחד לפי הצורך.
מצמידים שתי סנדות או יותר אחת ליד השנייה במקביל, (בודקים שהבסיסים שווים).
לקראת קצה הסנדות יוצרים על אחת מהן קשר מוט, לאחר מכן מעבירים את החבל מעל הסנדה שלאחריה ומתחת לסנדה שבאה לאחר מכן.
במבט מהצד תנועת החבל נראית כמו הספרה שמונה, ומכאן שמה 'כפיתת שמינית'.
חוזרים על הפעולה 4 או 5 פעמים ואז מגיעים לחניקות.
לוקחים את החבל ומלפפים חזק בין החבל שיש בין כל 2 סנדות ומותחים.
לבסוף קושרים קשר מוט על אחת הסנדות הקיצוניות.
כפיתה רצה: נועדה כדי לחבר סנדות במקביל זו לזו, ליצירת משטח ארוך של סנדות.
מציבים את הסנדות זו ליד זו, ועושים קשר מוט על הסנדה הראשונה.
כפיתה זו נבנית בדיוק כמו כפיתת החצובה- מעבירים את החבל מעל ומתחת לכל סנדה לפחות 3–4 פעמים, ולאחר מכן חונקים.
מה שהופך כפיתה זו לרצה, היא שעושים בדיוק את אותה הכפיתה בצד השני של הסנדות, ובכך מוודאים שהסנדות נשארות מחוברת אחת לשנייה.
כריכה - ליפוף חוט סביב קצה חבל כדי למנוע את פרימתו.
שזירה - חיבור חבלים על ידי פיתול; מרבית החבלים הם חבלים שזורים.
קליעה - חיבור חבלים בשתי-וערב.
קליעה חוזרת - קליעה של קצה חבל שזור חזרה על עצמו, למניעת פרימתו.
בלוק -חיבור של חבלים וסנדות ליצירת משיכה ומתיחה של חבל בעוצמה רבה, למשל כדי לחלץ רכב ששקע בחול או בבוץ.
קיצור - קשר במרכזו של חבל בודד שנועד לקצר אותו.
קשרי משקיעים הם שורת פעילויות שמבצעת חברה ציבורית, על מנת לידע את בעלי המניות שלה ומשקיעים פוטנציאליים באסטרטגיה שלה, בתוכניותיה העסקיות ובתוצאות של פעילותה.
לרוב, מטרת קשרי המשקיעים היא להציג את מרב המידע הנחוץ למשקיעים כדי להחליט אם להשקיע בניירות הערך של החברה.
פעילויות מסוימות של קשרי משקיעים מחויבות על פי תקנות שקבעו הרשות לניירות ערך והבורסות לניירות ערך.
בין השאר חייבת החברה להציג לבעלי המניות שלה דו"ח שנתי ודו"חות תקופתיים על תוצאותיה הכספיות, להודיע על כל שינוי מהותי בפעילותה או בהנהלתה, לדווח על גיוס הון, על חלוקת דיבידנד וכיוצא בזה.
חוק סרבנס-אוקסלי (בקיצור SOX) הוא חוק פדרלי של ארצות הברית שנחקק בשנת 2002, בעקבות מספר מקרים בהם חברות ציבוריות קרסו במפתיע בשל אי-סדרים או מעילות שהובילו לדיווחים כספיים מטעים.
החוק הגביר את חשיבותם של קשרי משקיעים, בחייבו בעלי תפקידים בחברות להצהיר על קיום בקרות נאותות בחברה שיבטיחו דיווח כספי מדויק וימנעו מקרים של אי-סדרים או טעויות בהצגת מצב עסקי החברה כפי שמשתקף בדוחות הכספיים.
עקרונותיו של חוק זה השפיעו על הרגולציה במדינות נוספות, ובהן ישראל.
קשרי משקיעים מהווים פרקטיקה רווחת במדינות שבהן שוק ההון מפותח.
בשווקים שבהם אלפי חברות ציבוריות מתחרות על תשומת לבו של המשקיע, יש קושי רב לחברות קטנות ולא-מוכרות להיחשף בפני משקיעים פוטנציאליים ולמשוך אליהם את המשקיעים המתאימים.
בישראל גברה השכיחות של ניהול קשרי משקיעים בחברות ציבוריות מאמצע שנות ה-1990, בעיקר לנוכח ריבוי החברות הישראליות שהחלו להיסחר בבורסות בחו"ל, ובעיקר בארצות הברית.
חברות ציבוריות רבות ממנות מנהל קשרי משקיעים (Investore Relations Officer או IRO), שבאחריותו לנהל את פעילויות ה-IR של החברה.
מנהל ה-IR שומר על קשר עם אנשי מקצוע בשוק ההון ועם משקיעים אחרים, אשר מבקשים לדעת יותר אודות החברה.
במסגרת עבודתו עוסק מנהל ה-IR בהפצת מידע אודות החברה באמצעות הודעות לעיתונות, עיצוב וניסוח מסרי החברה לשוק ההון, איתור משקיעים פוטנציאליים ויצירת קשר עמם, פגישות אישיות עם משקיעים ואנליסטים, השתתפות בכנסי משקיעים, עדכון מדור ה-IR באתר החברה, והפקת דו"ח שנתי.
מנהל ה-IR עוסק גם בניתוח רשימת בעלי המניות בחברה ובמעקב אחר שינויים בבעלות בחברה.
מנהל קשרי המשקיעים חייב להיות מודע לסוגיות שעל סדר יומה של החברה ואשר עשויות להשפיע עליה ועל התוצאות העסקיות שלה.
מנהל ה-IR נהנה מגישה ישירה ליו"ר החברה, למנכ"ל החברה ולסמנכ"ל הכספים של החברה, כדי להבטיח שהמסרים שמעבירה החברה למשקיעים ולשוק ההון כולו יהיו אחידים ועקביים.
בחברות רבות מקובל להעסיק חברה חיצונית כיועצת וכמטפלת בקשרי המשקיעים.
יתרונה של חברה חיצונית בא לידי ביטוי בהיכרות הקרובה יותר שיש לה עם פעילי שוק ההון וברמת עדכונה על השינויים בשוק, כגון מעבר אנליסטים מגוף לגוף וכן ניסיונה בהתמודדות עם מצבים שונים.
קשרי משפחה היא קומדיית מצבים אמריקאית, אשר הופקה לשידור ברשת NBC בין השנים 1982 עד 1989. בישראל, שודרה הסדרה לאורך השנים ב, ערוץ המזרח התיכון, בערוץ הילדים ברצועת "שש פלוס" ובסטאר וורלד.
הסדרה הייתה יוצאת דופן בכך שהציבה תומך קפיטליזם ושוק חופשי כגיבור הסדרה ולא כנבל.
הסדרה זכתה ב-3 פרסי אמי, ופרס גלובוס הזהב.
התוכנית עסקה בחייהם של בני משפחת קיטון, תושבי העיר קולומבוס.
ההורים בעלי השקפת עולם ליברלית הם סטיבן קיטון, מנהל תחנה מקומית של רשת הטלוויזיה הציבורית האמריקאית, ואליס קיטון, ארכיטקטית מצליחה ושלושת ילדיהם: אלכס (אשר מגולם על ידי מייקל ג'יי.
פוקס) הבן השאפתן של המשפחה בעל השקפת עולם שמרנית, מאלורי וג'ניפר.
באמצע העונה החמישית של הסדרה נולד למשפחה בן נוסף בשם אנדי.
אליס קיטון - (מרדית' בקסטר)
סטיבן קיטון - (מייקל גרוס)
מאלורי קיטון - (ג'אסטין בייטמן)
ג'ניפר קיטון - (טינה יות'רז)
אנדרו "אנדי" קיטון - (בריאן בונסל)
קשריר מתאר מצבור תאים נוקשה או נפיחות קטנה נוקשה, הבולט דרך העור או שנמצא עמוק יותר מהעור.
קשרירים עשויים להיות נגע בעור או ברקמות אחרות, כגון שריר, גיד או עצם (למשל קשרירים על שם הברדן בדלקת מפרקים ניוונית), ריאות, בלוטת התריס, לשון או מיתרי הקול.
קשרירים הם לרוב שפירים אך יש שהם יפגעו בתפקוד האיברים שעליהם הם נמצאים.
קשר שמינית הוא קשר פשוט, הנועד לשמש כמעצור.
השימוש בו נפוץ במיוחד בקרב אנשי גלישת מצוקים, ימאים, ובתחומים הדורשים עבודה עם חבלים וכבלים.
קשר זה מתאפיין בצורה הדומה לספרה 8, מה שמסביר את שמו וגם מקנה לו את היתרון המשמעותי של פשטות קשירה לצד קלות בהתרתו, גם לאחר שנחשף לעומס גבוה.
הקשר מורכב מלולאה אחת שמתחברת ללולאה נוספת באופן שיוצר את דמות ה-8. כאשר מבצעים את הקשר על חבל, הוא משמש לעצירת החבל מפני שהוא נחלק מדי לעבור דרך פתח או מכשיר אחר, כמו גלגלת.
קשר זה מאפשר לקשור חבל לעצם או לחבל אחר באופן שמקל על השחרור שלו במקרה הצורך, ללא צורך בכלים נוספים.
בנוסף לשימושו הבסיסי כמעצור, הקשר שמינית משמש גם כבסיס לקשרים מורכבים יותר, כגון קשר שמינית כפול, המשמש ליצירת נקודת חיבור בטוחה בין חבלים או לקשירת חבל לעצם קבוע, וקשר הפלמי, המוסיף עוד שכבה של ביטחון ועמידות לקשר.
קשרים אלו מרחיבים את גמישות השימוש בקשר שמינית ומאפשרים למשתמש להתאים אותו למגוון רחב יותר של צרכים ותנאים.
שימוש נוסף שלו הוא למנוע מחבל העובר דרך גלגלת או דברים מסוג זה, להשתחרר ממנו.
יש להעביר את החבל דרך הגלגלת, ואז לבצע את הקשר.
קשרים הנדסיים היא תוכנית טלוויזיה תעודית בריטית שבועית המשודרת בערוץ נשיונל ג'יאוגרפיק, שהחלה את דרכה בשנת 2008, ומוגשת על ידי הבדרן האנגלי ריצ'רד האמונד.
בתוכנית, האמונד יוצא לשלל מקומות ברחבי העולם כדי לחקור ולגלות את ההיבט המדעי וההנדסי שמאחורי המצאות שונות.
האמונד בוחן ומסביר על שיטת הפעולה של מבנים מיוחדים, המצאות יוצאות דופן ומכונות שונות, באמצעות ניסויים, הדרכה והסברים שונים.
במהלך ההסברים הוא משווה את הרעיונות והעקרונות שבסיס הפלאים ההנדסיים למקרים אחרים, יומיומיים או מן העבר, המיושמים על עקרונות אלה.
באחד מן הפרקים האמונד מציץ אל מאחורי ההנדסה של מטוס האיירבאס A380 (מטוס הנוסעים הגדול בעולם), ובפרק אחר מבקר האמונד בגורד השחקים טאיפיי 101 (לשעבר גורד השחקים הגבוה בעולם), ומסביר על הייחוד שמאחורי ההנדסה של הבניין.
בין היתר, האמונד חוקר גם את הקשרים ההנדסיים של: טלסקופ החלל האבל, אסדת קידוח ועוד.
התוכנית שודרה לראשונה ב-15 במאי 2008 כחלק מרצועת השידורים המכונה: "שני הגדול" ("Big New Mondays"), ומשודרת גם בערוץ נשיונל ג'יאוגרפיק שבישראל.
קשר שמינית כפול (נקרא גם לולאת שמינית או לולאת שמונה עוקב) היא לולאה שאינה מתהדקת, שנעשה בה שימוש נרחב בטיפוס ובסנפלינג.
לולאה מוכנה (קושרים קשר שמונה על לולאה)
לולאה הנקשרת סביב מוט, רתמה או טבעת (קושרים קשר שמונה בחבל אחד, משחילים את השרך בטבעת, למשל, וממשיכים עם השרך כדי לקשור את הקשר אחרי הלולאה)
כקשר חיבור חבלים הנקרא קשר פלמי (קושרים בחבל אחד קשר שמונה, ועם השני עוקבים אחריו ליצירת קשר שמונה כפול).
לולאת שמונה מקובלת כקשר המועדף לטיפוס מסלולים ארוכים ולטיפוס הרים, מכיוון שהוא קשר בטיחותי ביותר והסיכויים שיותר מעצמו הם קלושים.
מאידך, קשר שמונה עשוי להתהדק בנפילות חוזרות ונשנות ואז קשה מעט להתירו.
מכיוון שהנפילות אינן "רצויות" בטיפוס הרים, זהו חיסרון לא משמעותי.
להשוואה, בטיפוס ספורטיבי, בו הנפילות תכופות, משתמשים בקשר הצלה.
קשרי פטרון קליינט ברומא העתיקה [מלטינית: קליינטים (clientes), פטרון (patronus)], או פטרונואז' וקליינטלה, היו מערכת חברתית נפוצה ויסודית ברומא העתיקה.
מערכת זו התבססה על קשר בין בני מעמדות שונים בחברה הרומית והיא הייתה בעלת השפעה רבה על חיי החברה, הפוליטיקה, הכלכלה ויחסי החוץ של המדינה הרומית לאורך רוב תקופות המלוכה הרומית, הרפובליקה הרומית והקיסרות הרומית.
ההיסטוריון צבי יעבץ מדגיש את חשיבותה של מערכת זו והשפעתה תוך שהוא מכנה אותה "התופעה החברתית הבסיסית ביותר" בחברה הרומית.
קשר הקליינטלה היה מבוסס על הצורך של הקליינטים בהגנה וחסות, כלכלית, משפטית וחברתית ועל הצורך של הפטרון בתמיכה פוליטית, ביוקרה ומעמד שהאצילה עליו הקליינטלה שלו.
הקליינט היה רומאי, לא בהכרח בן השכבות הנמוכות, שנזדקק לסוג של תמיכה מצד אדם עשיר או מכובד יותר.
בתמורה לעזרה זו, ה"חסד" (beneficium), היה הקליינט מחויב לפטרון, העניק לו שירותים (officium) ותמך בו, הן בחייו הפרטיים והן בחייו הפוליטיים.
חסות הפטרונים כללה, בין השאר, הגנה משפטית ואף פיזית לקליינטים שלהם.
התמורה שהם קיבלו מהקליינטים הקיפה מספר רב של תחומים בחייהם; בין השאר הקליינט הצטרף לפטרונו בעיתות מלחמה והפגין כלפיו כבוד בפומבי.
לגודל הקליינטלה הייתה חשיבות רבה לפטרונים, השפעתם הפוליטית ויוקרתם החברתית הושפעה ישירות ממספר הקליינטים שהיו להם.
ההיסטוריון תאודור מומזן מתאר את הקליינטים כחלק בלתי נפרד מהיחידה הבסיסית של החברה הרומית, בית האב.
הוא מגדיר אותם כ"בני חורין תחת חסותם של בני העדה" ומתאר אותם כחוג של אנשים חופשיים בתוך בית האב, התלוי בדעותיו של ראש הבית, אך נבדל הן מהעבדים, והן מחברי המשפחה שווי הזכויות.
קשרי פטרון-קליינט לא היו מבוססים על החוק הרומי, לפחות בחלקם הגדול ויסודם היה בחובת הנאמנות ההדדית בין שני הצדדים.
מקור סמכותם של קשרים התבסס על מסורת אבות, יחסי נאמנות (fides) ונורמות מוסריות, חברתיות ודתיות.
בשנת 450 לפנה"ס לערך קיבלו יחסים אלו מעמד חוקי מסוים בחוקת 12 הלוחות .
מאפיין בולט נוסף של קשרים אלו היה, לפחות בקרב המשפחות הרומיות הגדולות ובני חסותן, שהם עברו בירושה מדור לדור.
סוג מסוים של קשרי פטרון וקליינט, נוקשה יותר, בעל תוקף חוקי, התקיים בין עבדים משוחררים לאדוניהם לשעבר.
לפי מומזן היה הפטרון יכול לקחת את רכוש עבדו לשעבר, חלקו או כולו, להחזירו לעבדות ואף להוציאו להורג.
עם זאת, לפטרון עדיין הייתה חובה מוסרית להגן ולשמור על עבדו המשוחרר, ולרוב הוא לא הפגין כלפיו את אותו יחס נוקשה שהפגין כלפי עבדיו.
מקור הקליינטלה והפטרונואז' אינו ברור, אולם הוא היה קיים עוד מימי המלוכה הרומית ומהתקופות הקדומות ביותר של קיומה של רומא.
בחברה האטרוסקית ששלטה במרכז וצפון איטליה במאות ה-8 וה-7 לפנה"ס, היה קיים מעמד שכונה בשם "אטרא" (etera), שההיסטוריון ישראל שצמן משער שהיה מקביל למעמד הקליינטים ברומא.
במשבר החברתי-מדיני של המאה ה-3 איבד מוסד הפטרון את חשיבותו.
המושג משמש בהשאלה גם לתיאור מדינה חלשה הכפופה למדינה חזקה ממנה - מדינה קליינטית.
יחסי מקסוול או קשרי מקסוול הם סדרה של משוואות תרמודינמיות הקושרות בין גדלים תרמודינמיים שונים.
את הקשרים ניתן לגזור מתוך ההגדרות של הפוטנציאלים התרמודינמיים.
יחסי מקסוול נקראים על שמו של הפיזיקאי בן המאה ה-19, ג'יימס קלרק מקסוול.
יחסי מקסוול הם שוויונים מתמטיים בין נגזרות שניות של הפוטנציאלים התרמודינמיים.
גזירתם נובעת מעקרון מתמטי גרידא: סדר הגזירה של פונקציה אנליטית לפי שני משתנים אינו משנה את הנגזרת המעורבת.
באופן כללי, אם הוא פוטנציאל תרמודינמי, ו- ו- הם שני משתנים טבעיים שלו, אז יחס מקסוול המתאים לאותו פוטנציאל ולשני המשתנים הוא: