tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
קווינלן מודה בפני מנזיס שהוא הפליל אנשים, אך מוסיף שכל אחד מאלה היה אשם ממילא.
קווינלן ומנזיס מגיעים לגשר, וורגס מסתתר מתחתיו.
קווינלן שומע את הד קולו בוקע ממכשיר ההקלטה.
קווינלן קורא לוורגס לחשוף עצמו, וכאשר ורגס עושה זאת, קווינלן יורה במנזיס באקדחו של ורגס.
קווינלן פונה לירות בוורגס, אך מנזיס, הפצוע פצעי מוות, יורה בקווינלן בשארית כוחותיו.
אל שוורץ מגיע לזירת האירועים, מקבל מוורגס את ההקלטה ושומע את הודאתו של קווינלן.
קווינלן הפצוע עומד בשארית כוחותיו ונופל לנהר.
שוורץ מציין באוזני טניה שסנצ'ס, החשוד בהטמנת הפצצה, הודה במעשה, כך שהפללתו הייתה מיותרת.
מיגל מגיע אל סוזי המחכה לו במכונית ואומר לה: "הכל נגמר סוזי.
שני סיפורים עוסקים בדרך שבה קיבל ולס את תפקיד במאי הסרט.
צ'רלטון הסטון סיפר שוולס גויס תחילה רק כשחקן בסרט, לא כבמאי ולא כתסריטאי.
אולפני יוניברסל ניסו לגייס את הסטון לתפקיד הראשי, והוא ביקש לדעת את זהות הבמאי קודם להסכמתו.
לאחר שנודע לו שוולס נכלל בצוות השחקנים הביע הסטון עניין רב בהשתתפות בסרט אם ולס יהיה הבמאי.
סיפור אחר אומר שוולס עבד באותה עת עם המפיק אלברט זוגסמית, על סרט בשם "אדם בצל", ורצה לביים סרט בעבורו.
זוגסמית נתן לוולס צרור תסריטים, ומהם בחר ולס את הגרוע ביותר, כדי להוכיח שהוא מסוגל ליצור סרט גדול גם מתוך תסריט גרוע.
בשלב זה, התסריט נקרא "תג של רשע", בעקבות ספר בשם זה מאת ויט מסטרסון, שעליו התבסס התסריט.
ולס שכתב את התסריט ומסר אותו להפקה.
לאחר עשור באירופה, במהלכו השלים רק שני סרטים, ולס השתוקק לביים שוב בהוליווד, ולכן הסתפק בתשלום עבור משחקו בסרט בלבד.
שחקנים נודעים אחדים מופיעים בסרט בתפקידים זעירים.
דניס ויבר משחק את פקיד הלילה התמהוני במוטל שבו מתאכסנת סוזי.
ויבר הופיע באותה עת בסדרת טלוויזיה בשם Gunsmoke, וחלקו בסרט צולם במהלך הפסקה בת שלושה ימים בצילומי הסדרה.
ז'ה ז'ה גאבור, המופיעה לרגע בתפקיד מנהלת מועדון חשפנות, הייתה ידידתו של המפיק.
ג'וזף קלייה, ידיד ותיק של ולס, מגלם את פיט מנזיס.
רבים מהשחקנים עבדו בשכר נמוך, רק כדי להשתתף בסרט בבימויו של ולס.
השתתפותה של מרלן דיטריך הפתיעה את המפיקים, והם העלו את שכרה, כך שיוכלו לפרסם את השתתפותה.
ידידו של ולס, ג'וזף קוטן, מגלם, ללא קרדיט, קצין משטרה.
ג'נט לי תיארה את תהליך יצירת הסרט:
ערכנו חזרות במשך שבועיים קודם לתחילת הצילומים, צעד שהיה בלתי רגיל.
שכתבנו את מרבית הדיאלוג, כולנו, ואף זה היה בלתי רגיל, ומר ולס תמיד רצה משוב מאתנו.
זה היה מאמץ קולקטיבי, והיה כזה פרץ של שיתוף פעולה, של יצירתיות, של אנרגיה.
ניתן היה לחוש במתח גואה בעת החזרות.
הרגשת שאתה ממציא משהו כאשר אתה מתקדם.
מר ולס רצה לתפוס כל רגע.
הוא לא רצה רגע תפל אחד.
הוא גרם לך להרגיש שאתה מעורב באירוע נפלא שהתרחש לנגד עיניך.
ולס עמד בלוח הזמנים של ההפקה, מסר לאולפני יוניברסל גרסה ראשונית של הסרט, טרם עריכה סופית (rough cut), והיה משוכנע שהקריירה ההוליוודית שלו חזרה למסלולה.
אולם הסרט נערך מחדש (ובחלקו צולם מחדש) על ידי האולפנים.
תהליך העריכה היה ארוך ושנוי במחלוקת, והסרט שהופץ בסופו של דבר לא היה זה שאליו פיללו ולס או אולפני יוניברסל.
הסרט הופץ כסרט השני במסגרת "שני סרטים בכרטיס אחד", שהראשון בהם היה סרט בכיכובה של הדי לאמאר ובבימויו של הארי קלר, שנשכר לביים את הסצנות שצולמו מחדש בסרט "מגע של רשע".
סרטו של ולס זכה לפרסום מצומצם, חרף הכוכבים שהשתתפו בו.
בארצות הברית הוא היווה אכזבה מבחינה קופתית ומבחינת תגובת הביקורת, והצליח יותר באירופה - הוא נבחר לסרט הטוב ביותר ביריד הסרטים העולמי בבריסל (במסגרת "אקספו 58"), שבו שפטו ז'אן-לוק גודאר ופרנסואה טריפו.
לאחר יצירת סרט זה חזר ולס לאירופה, ולא ביים יותר בהוליווד.
גרסה משוחזרת, בת 112 דקות, בשנת 1998 (תיאור העלילה המופיע לעיל הוא על פי גרסה זו).
גרסה ראשונית של הסרט, טרם עריכה סופית (rough cut), נמסרה על ידי ולס לאולפני יוניברסל.
גרסה זו אינה קיימת יותר.
גרסה זו נערכה על ידי צוות יוניברסל, ובשלהי 1957 החליט האולפן לצלם מחדש סצנות אחדות.
ולס טען שצעד זה נעשה בלא ידיעתו, ואילו האולפן טען שוולס לא נענה לבקשות לחזור ולעבוד על הסרט.
בשלב זה הארי קלר נכנס לתמונה, ביים סצנות חדשות אחדות והחליף סצנות אחרות שביים ולס.
ולס ראה את הגרסה הסופית, וכתב מזכר בן 58 עמודים ובו פירוט התיקונים הנדרשים בסרט.
רבים מהתיקונים שהציע לא מומשו, והסרט הופץ להקרנה.
באמצע שנות ה-70 התגלה באולפני יוניברסל עותק של הסרט באורך 108 דקות.
מתוך מודעות לעניין הרב שמעוררת יצירתו של ולס, האולפן הפיץ גרסה זו להקרנה בשנת 1976, ולאחר מכן הפיק קלטת וידאו שלה, שכונתה "שלמה, בלתי מקוצרת ומשוחזרת".
למעשה, גרסה זו כלל לא הייתה שחזור, אלא גרסה שנוצרה לאחר המזכר של ולס אך קודם ליצירת הגרסה שהופצה בשנת 1958. בגרסה זו נכללו סצנות אחדות של ולס שהושמטו מגרסת 1958, אך נכללו בה גם סצנות רבות יותר של קלר.
בשנת 1998 הסרט הופץ מחדש בגרסה ערוכה מחדש, שהתבססה על המזכר של ולס, ונערכה על ידי וולטר מרץ', שהשתמש בכל חומר הגלם שעמד לרשותו.
גרסה זו הופצה גם ב-DVD, שכלל גם את המזכר של ולס.
אולפני יוניברסל תכננו הקרנת בכורה של גרסה זו בפסטיבל קאן, בנוכחותם של ג'נט לי, וולטר מרץ' וריק שמידלין (המפיק של גרסה זו), אך ההקרנה בוטלה ברגע האחרון, לאחר שביאטריס ולס, בתו של אורסון ולס, איימה בנקיטת צעדים משפטיים.
בשנת 1993 נבחר הסרט על ידי ספריית הקונגרס לשימור בארכיון הסרטים הלאומי.
בשנת 2001 שובץ הסרט במקום ה-64 ברשימה של מכון הסרטים האמריקאי שנקראה "100 שנים, 100 ריגושים".
הסרט זכה לאזכורים בסרטי קולנוע ובתוכניות טלוויזיה בהם, בין השאר:
סצנת הפתיחה שוכפלה בסרטו המוזיקלי של בריאן דה פלמה "פנטום גן עדן" משנת 1974.
הסרט מוזכר (בלי לנקוב בשמו) באופן הומוריסטי בסרטו של טים ברטון "אד ווד".
בסצנה המתרחשת לקראת סיום הסרט, אד ווד (ג'וני דפ) מתלונן באוזני אורסון ולס על מפיקים הדורשים ליהוק שגוי בסרטיהם.
"אתה מספר לי?" מגיב ולס, "אני אמור לביים מותחן בשביל אולפני יוניברסל, והם רוצים שצ'רלטון הסטון יגלם בו מקסיקני".
סצנת הפתיחה של הסרט נדונה בין מגיבורי סרטו של רוברט אלטמן, "השחקן", העובדים באולפן קולנוע הוליוודי.
בסרטו של מרטין מקדונה משנת 2008, "ברוז'", סצנות הפתיחה של "מגע של רשע" נראות ברקע, בסצנה שבה הארי ווטרס (רייף פיינס) מנחה את קן (ברנדן גליסון) לרצוח את ריי (קולין פארל).
בסדרת הטלוויזיה "האוס", במשרדו של ד"ר ג'יימס וילסון תלויה כרזה של הסרט "מגע של רשע".
מגניפיקט ברה מז'ור הוא הלחנה של יוהאן סבסטיאן באך לטקסט של המזמור מגניפיקט, והיא ממוספרת 243 ברשימת יצירות באך.
תחילה יצר באך גרסה בסולם מי במול מז'ור (שממוספרת 243a) לכבוד חג המולד 1723. ב-1733 עיבד את היצירה לרה מז'ור לכבוד חג הביקור.
הטקסט הלטיני הוא מזמור שאמרה מרים, אם ישו לאחר שהתבשרה שהיא נושאת את ישו ברחמה.
היצירה מבוצעת על ידי חמישה סולנים: שני סופרן, אלט, טנור ובס, מקהלה בת חמישה קולות, שלוש חצוצרות, חליל, שני אבובים, שני אבוב ד'אמורה, שני כינורות, ויולה, טימפני ובאסו קונטינואו.
את הגרסה הראשונה ליצירה (במי במול מז'ור) כתב באך ב-1723, כשהיה מנהל המוזיקה בלייפציג, לכבוד תפילת ערבית של חג המולד 1723. לטקסט של מזמור מגניפיקט הוא הוסיף ארבעה קטעים שעניינם חג המולד והם שולבו ביצירה.
ב-1733 עיבד את היצירה לסולם רה מז'ור והשמיט ממנה את קטעי חג המולד.
היצירה בוצעה לראשונה באותה שנה, בכנסיית תומאס הקדוש בלייפציג, בחג הביקור שחל אז ב-2 ביולי.
מגע של מלאכים היא סדרת דרמה אמריקאית ששודרה במשך תשע עונות בין 1994–2003. הסדרה עוקבת אחרי מלאכים שנשלחים לעזור לבני אדם בעיתות משבר.
הסדרה נוצרה על ידי ג'ון מאסוס והופקה על ידי מרתה ווילאמס.
הסדרה שודרה בסי בי אס, ולאחר מכן עברה סינדיקציה לרשתות נוספות.
בישראל שודרה הסדרה בערוץ 2 במשך מספר עונות.
הסדרה עוקבת אחרי מוניקה, מלאכית שנשלחת על ידי אלוהים לעולם בני האדם כדי לעזור להם.
מוניקה מוגדרת כעובדת שטח (case worker).
היא נשלחת לאדם שזקוק לה, משתלבת בחייו בצורה כל שהיא, ולומדת להכיר אותו.
במהלך כל פרק הקשיים צפים, ואז ברגעי השבירה מוניקה מתגלה כמלאך ומספרת לאדם שאלוהים אוהב אותו.
למוניקה יש מפקחת, טס, שעוזרת לה במשימותיה, ומלמדת אותה כיצד לעזור לאנשים.
במהלך העונה שנייה מצטרף לצוות אנדרו שהוא מלאך מוות.
הוא מופיע לרוב ברגעים בהם האדם עומד למות ומנחם אותו.
שלושתם ביחד עוזרים לאנשים לעבור משברים שונים.
לפעמים מצטרפים אליהם מלאכים אחרים כדי לעזור, לפעמים יש גם הופעות של השטן, או של שליחים שלו.
בפרקים אלה נוצרת תחרות, בין השטן לבין מוניקה וחבריה.
במהלך תשע העונות הסדרה נגעה בהמון נושאים כמו מוות, מחלה, בעיות במשפחה.
חלק מהפרקים עוסקים בנושאים שנויים במחלקות כגון הפלות, או מחקר בתאי גזע.
בעונות שמינית ותשיעית מצטרפת לקבוצה גלוריה, שהיא מלאכית חדשה, שאלוהים יצר.
הסדרה מסתיימת עם קידומה של מוניקה לתפקיד מפקחת, והפרידה של הצוות אחד מהשני.
הדגש בסדרה הוא על שתי אמיתות, החשיבות של האמת, ואהבתו האין סופית של האל.
אלו הבשורות שמוניקה מעניקה לאנשים שהיא עוזרת להם.
ג'ון דאי- אנדרו (עונה שנייה והלאה)
ואלרי ברטינלי- גלוריה (עונות שמינית ותשיעית)
צ'ראלס רוקט- אדם (מלאך המוות בעונה ראשונה)
בסדרה הופיעו מספר שחקנים אורחים מוכרים, כגון מנדי פטינקין, דייוויד אוגדן סטיירס וג'ון שניידר שהופיעו בתפקיד השטן, סינתיה ניקסון, מריון רוס, מאיה אנג'לו, קירק דאגלס, מליסה ג'ואן הארט, ביל קוסבי רוברט ריצ'רד, פייפר לורי וזאכרי קווינטו כל אחד הופיע בפרק כמשימה של מוניקה.
סלין דיון, ומוחמד עלי גילמו את עצמם, אן סינק הופיעו כנגני רחוב, ובפרק מיוחד נגד גזענות, הופיעה כעצמה רוזה פארקס.
היא נחשבה לסדרה על הרייטינג הגבוה ביותר של רשת CBS.
הסדרה והשחקניות בה היו מועמדות 11 פעמדים לפרס אמי לסדרת דרמה.
למרות מועמדויות רבות הסדרה מעולם לא זכתה.
הביקורות של הסדרה היו ברובם חיוביות.
מגע הוא ספר מדע בדיוני משנת 1985 מאת הסופר והאסטרונום קארל סייגן.
הוא עוסק במגע ראשוני בין האנושות לבין צורת חיים חייזרית ומתקדמת יותר מבחינה טכנולוגית.
הספר דורג במקום השביעי ברשימת רבי המכר בארצות הברית לשנת 1985. הספר תוכנן בתחילה כתסריט בשנת 1979. כשפיתוח הסרט התעכב, סייגן החליט להמיר את התסריט לספר.
בסופו של דבר הספר זכה לעיבוד קולנועי בשנת 1997, בסרט קונטקט בכיכובם של ג'ודי פוסטר ומת'יו מקונוהיי.
אשתו של סאגאן, אן דרויאן, שפיתחה עמו את הרעיון והשתתפה בכתיבת הגרסה הראשונית של הסיפור, אמרה: "החלום של קארל ושלי היה לכתוב משהו שיהיה ייצוג בדיוני של איך מגע ראשוני באמת ייראה, שיעביר משהו מהתפארת האמיתית של היקום".
דוקטור אלינור "אלי" ארוויי היא רדיו-אסטרונומית המנהלת את "פרויקט ארגוס", מערך גדול של רדיו-טלסקופים המוקדש לחיפוש אחר חיים תבוניים מחוץ לכדור הארץ.
יום אחד הפרויקט מגלה שדר של מספרים ראשוניים המגיע מכיוון הכוכב וגה.
התעמקות במסר מגלה מה שנראה כמו הוראות לבניית מכונה מסתורית ומורכבת, אולם המדענים מתקשים לתרגם את ההוראות ומסיקים שהם כנראה מחמיצים איזשהו מפתח פענוח.
הסיפור עוסק בניסיונות הפענוח של המסר, בהשפעה שלו על האנושות בכדור הארץ ובהתנגשות בין הגישה המדעית והעניינית לזו הדתית, המיוצגת על ידי מנהיג דתי בשם פאלמר ג'וס.
מגנס צ'ייס והאלים של אוסגרד היא סדרת פנטזיה מאת הסופר האמריקאי ריק ריירדן.
עלילת הספר מבוססת על המיתולוגיה הנורדית.
בניסיון להחזיר את להב הקיץ, שלא עבר גם כן לולהאלה, מגנס בורח מולהאלה ביחד עם הארת' שמתגלה כאלף ששמו הארת'סטון ובליץ מתגלה כגמד ששמו בליצן, ויוצא למידגרד, שם הוא פוגש את סאם שוב, וביחד איתה מוצא את הלהב אצל ראן, אלת הים.
אחרי שבספר הקודם אל הרעם ת'ור איבד את הפטיש שלו מיולניר.
מגנס וחבריו השיגו את נשק הגיבוי של ת'ור שהוא מטה מתוצרת ענקים.
אבל זה לא מספיק כדי לעצור את הענקים שעומדים לפלוש לכדור הארץ.
בתחילת הספר מגנס נפגש עם אוטיס, אחד התיישים שרתומים למרכבתו של ת'ור.
אוטיס אומר למגנס שנמסר לו מידע שמיולניר נמצא במערה בפרובינסטאון.
באמצע שיחתם מופיע לוחם בשריון וקסדת זאב והורג את אוטיס, מגנס רודף אחרי הלוחם שנמלט אבל לפני שנעלם הוא מזהיר את מגנס שזאת מלכודת ושלא ילכו למערה.
אחרי שהלוחם נעלם מגנס חוזר לוולהלה ומגלה שחברתו הוולקיריה סאמירה אל-עבאס גייסה איינהרי חדש, אלכס פיירו.
כמו סאמירה גם אלכס הוא בן של לוקי.
כשמגנס פוגש אותה הוא מגלה שהאיינהרי החדש הוא ג'נדרפלואיד.
בזמן שהלוחמים מתאמנים בלחימה אלכס (בדמות בת) מראה את הנשק שלה, תיל-חותך חימר קטלני.
באמצע הקרב לוקי יוצר קשר עם מגנס ומזמין אותו לחתונה כפויה של סאם עם ענק בשם ת'רום.
בעוד מגנס מנסה להבין על מה לוקי מדבר חבריו לקומה של מגנס נאבקים בדרקון.
כשלוקי מגלה שאלכס שם הוא מנסה לגרום למגנס להתפוצץ ולהרוג את אלכס, כדי למנוע את זה אלכס כורתת למגנס את הראש והוא מת באופן זמני.
בזמן שהוא מת הוא חולם על שני ענקים, ת'רום ות'רונג'ה ורואה אותם מדברים.
מהשיחה מגנס מבין שת'רום גנב את מיולניר.
בערב לאחר שמגנס חוזר לחיים האיינהריאר רואים בהיכל המשתאות את מעשה הגבורה של אלכס בתצוגת ולקיריות, כל האיינהריאר והברונים מתרשמים מאוד ממעשה הגבורה שלה ומקבלים אותה כאיינהרי.
לאחר ארוחת הערב סאם מספרת למגנס שלוקי מנסה לחתן אותה בכוח.
למחרת מגנס, הארת'סטון, בליצן וסאם הולכים למערה בפרובינסטאון.
הם מגלים שקבורים במקום לוחמים שמגנים על החרב סקופנונג.
כשהם נלחמים בלוחמים ולוקחים את החרב לוקי ורנדולף נכנסים לשם ודורשים את החרב.
סאם מתנפלת על לוקי אבל מתברר שהוא יכול להשתלט על הגוף שלה והוא גורם לה להתעלף.
רנדולף דוקר את בליץ בחרב סקופנונג ולוקי אומר למגנס שהדך היחידה לרפא את בליץ היא להשיג את האבן סקופנונג, אבן המשחזת של החרב.
לאחר שירפאו בה את בליץ הם צריכים להביא את החרב והאבן כתמורת הכלה לחתונה של סאם כדי שת'רום ייתן להם את הפטיש של ת'ור.
כשהם יוצאים מהמערה מגנס מאבן את בליץ כדי לעצור את שטף הדם.
כדי להשיג את האבן סקופנונג הם צריכים ללכת לאלפהיים ולבקש את האבן מאביו של הארת'.
כשמגנס והארת' מגיעים לאלפהיים ונפגשים עם אביו המרושע של הארת' הוא אומר להם שיוכלו לקבל את האבן רק אם הארת' ישלם תשלום כופר על מות אחיו הקטן.
כדי להשיג מספיק זהב הם שודדים מצבור זהב של גמד ויחד איתו טבעת מקוללת.
שניהם נמלטים למידגרד ושם הם פוגשים את אלכס וסאם ויחד הם הולכים לפגוש את היימדאל.
הם שואלים אותו מי הלוחם בקסדת הזאב והוא עונה שזה אוטגרד לוקי - ענק מכשף.
החבורה מגיעה ליטונהיים ושם אוטגרד-לוקי מסביר להם שלוקי רוצה להשתמש בחרב ובאבן סקופנונג כדי להשתחרר, לאחר שהוא אומר להם את זה שאר הענקים במקום רודפים אחריהם והחבורה נמלטת לארמון של ת'ור וסיף, שם הם מתחילים לבנות תוכנית.
הם מתכננים שאלכס תתחפש לסאמירה ותעמיד פנים שהיא הכלה, כשת'רום ישלוף את הפטיש לברכת החתונה צוות של אלים ואיינהריאר יכנסו, יהרגו את הענקים וייקחו את הפטיש והחרב.
כשהם מגיעים למערה של החתונה הם מגלים שת'רום שולף את הפטיש במערה של לוקי והתוכנית משתבשת, הם מצליחים לקחת את מיילניר אבל רנדולף משחרר את לוקי בעזרת החרב סקופנונג.
כשהם חוזרים לוולהלה מנהל המלון מודיע לסאמירה שהמשימה הבאה שלה בתור מבצעת המשימות המיוחדות של אודין תהיה לתפוס את אבא שלה וללכוד אותו מחדש.
בסוף הספר מגנס נפגש עם אנבת' והיא אומרת לו שהגיע הזמן שהוא יפגוש את החבר שלה, פרסי ג'קסון.
הספר השלישי והאחרון בסדרת מגנס צ'ייס והאלים של אוסגרד.
בספר מגנס צ'ייס וחבריו נאלצים לעצור את לוקי, אל התעתועים והשקרים, בעודו מכין את נגלפאר, ספינה העשויה ציפורני המתים (המכונה גם ספינת המתים).
חצי נולד גונדרסון נאלץ לחזור לעיר הולדתו פלום ולעיר פטירתו יורק.
טי.ג'יי פוגש את אביו טיר.
מלורי קיין מוצאת את אימה (שמתגלה כפריג).
הארת' מתמודד פעם אחרונה עם אביו (שנהפך לדרקון בגלל טבעת), כשמגנס וחבריו נקלעים לסופת שלג וקופאים מקור.
אלכס פיירו מנשקת את מגנס פעמיים.
לבסוף, מגנס נלחם נגד לוקי בתחרות עלבונות.
בתחילה לוקי הוביל כי מגנס לא הצליח להעליב אותו אך בסוף, בוחר להחמיא ולשבח את כל חבריו ואת כל מי שחשוב לו, ולאט לאט לוקי הוקטן, עד שהיה בגודל מתאים להיכנס לתוך קליפת אגוז, ושם מגנס כלא את לוקי.
אחרי שהכל נגמר מגנס ואלכס פיירו משתמשים באחוזה של הדוד רנדולף של מגנס ופותחים בית מחסה לנוער חסר בית שפתוח לכולם.
איינהריאר (ביחיד איינהריי) - חייל לאחר המוות הגר במלון ולהלה.
עם הכניסה למלון כל איינהריי מקבל/ת כוחות פיזיים מיוחדים.
החרב סקופנונג - חרב קסומה שחושלה בנשמות ברסרקרים.
לחרב יש אבן משחזת תואמת, שיכולה לסגור כל פצע שנגרם על ידי החרב.
תכונותיה של החרב: אסור לשלוף את החרב בנוכחות אישה או באור יום; מי שעובר על חוק זה מקולל.
אי אפשר להחזיר את החרב לנדנה בלי שטעמה דם, וחוץ מבעזרת האבן התואמת את החרב, אי אפשר לרפא את הפצע שהיא גורמת.
להב הקיץ- החרב של מגנס, הייתה בעבר של פריי, אל הקיץ.
קנינג - שם כנוי בנורדית
נגח"ה - ראשי תיבות של: נבחרת גמדי חיל ההנדסה.
ביפרסט - הגשר המוביל מעולם בני האדם לאוסגרד.
שומרו הוא האל הייימדאל, אם עלית על הגשר ללא אישור מהיימדאל תישרף.
נידהג - מפלצת שאוכלת את שורשי העץ יאגדרסיל, רב תמיד עם העיט בצמרת העץ.
רטטוסק - הסנאי המפלצתי שעל יאגדרסייל, בלתי מנוצח, הארת' וסאם התחבאו ממנו על ידי חיג'אב ההיעלמות שלה.
מלון ולהלה - מלון בעל אלפי סוויטות נוחות המעוצבות לפי אופי בעליהן.
מנהל המלון הוא הלגי; אנשי המעלה אלו הברונים; החיילים הם "איינהריאר".
איינהריי שמת בשטחי המלון חוזר לאחר שעות ספורות לחיות.
מטרת המלון היא להכשיר חיילים לקראת הריינרק, לכן כל יום מתקיימים במלון קרבות ומשחקים לחיים-או-למוות.
יום חמישי הוא יום מיוחד בוולהלה; במקום קרבות רגילים נלחמים עם דרקונים, וארוחת הערב היא ארוחת נושא.
הארוחה הקבועה של האיינהריאר והוולקיריות היא סרימניר - חיית המשתאות.
כל חלק בגופו של הסרימניר הוא בטעם שונה.
באמצע היכל המשתאות של ולהלה צומח עץ ענק שעליו חיות קסומות.
אוגדרסיל - עץ היקום, שמוביל ל-9 העולמות.
האחוזה הגדולה ביותר באוסגרד וביתם של סיף ות'ור.
מידגארד - עולם בני האדם.
אוסגארד - עולם האזיר, האלים הנורדים של המלחמה, הקרב והכבוד.
מוספלהיים - עולם האש וענקי האש.
ניפלהיים - עולם הקרח וענקי הקרח.
הלהיים - עולם המתים חסרי הכבוד.
ואנהיים - עולם הואניר, האלים הנורדיים של הטבע, היופי והקיץ.
נער בן שש עשרה שמת וקם לתחייה בתור איינהריאר.
אימו נרצחה על ידי זאבים שנתיים לפני עלילת הספר הראשון.
חרב מואנשת והלהב החד ביותר בתשעת העולמות.
יכול להפוך לתליון של רונת פהו (רונת פריי).
מאוהב בחרב סקופנונג ובחרב הקסומה של פרסי ג'קסון אנקלוסמוס.
סאמירה (סאם) אל-עבאס - בת לוקי, מוסלמית בעלת יכולת שינוי צורה.
הפכה לוולקיריה לאחר שהצילה את בית ספרה מענק קרח.
הביאה את איקס חצי הטרול לוולהלה ובעקבות כך גורשה, אבל בסוף הספר הראשון חזרה להיות ולקיריה בהוראת אודין.
בנוסף הביאה את אלכס פיירו לוולהלה בספר השני.
בגלל חירשותו הוריו שונאים אותו.
על מנת להגשים את חלומו, הוא שתה מהבאר של מימיר ושירת אותו.
בליצן - סווארטאלף, בן פרייה.
חולם להקים חנות בגדים ועל מנת להגשים את החלום שותה מהבאר של מימיר ומתחיל לשרת אותו.
לא טוב במיוחד ביצירת חפצים קסומים אך טוב מאוד בהכנת בגדים.
אלכס פיירו - איינהריי מקומה 19. טרנסג'נדר/ית ג'נדרפלואידי/ת (נולד/ה כזכר אך רוב הזמן מזדהה כבת).
מת/ה כשהציל/ה זקן חסר בית מזאבים.
נלחמ/ת באמצעות חותך חימר קסום, מתנה מלוקי.
ובספר השלישי התנשק/ה עם מגנס ואף רומז/ת שהם זוג.
לובש/ת לרוב בגדים בצבעי ורוד וירוק.
אמיר פדלאן - הארוס של סאם, ובמהלך הספר השני מגלה מה עבודתה האמיתית לאחר שהיה סיכויי כי לא תוכל להתחתן איתו בעקבות העסקה שעשה לוקי.
בבעלות משפחתו חנות פלאפל, והיה נחמד למגנס במהלך התקופה בה היה חסר בית בכך שנתן לו אוכל.
ג'יי." - איינהריי מקומה 19. בן טיר.
מת במהלך מתקפה על מזרח אנגליה תחת הנהגתו של איבר חסר-העצמות כחלק מן הצבא הוויקינגי הגדול, כאשר חטף עשרים חיצים בחזה בניסיון להגן על הברון שלו.
מלורי קין - איינהאריי מקומה 19. מתה כאשר ניסתה לבטל את פעולתה של מכונית תופת שהיא עצמה הרכיבה בשנת 1972, דוברת גיילית, יש לה מבטא אירי קל.
אמה היא פריג כפי שהתגלה בספר השלישי.
איקס - חצי טרול איינהאריי מקומה 19. מת בשיקגו כאשר שחרר כלבים ממלחמות כלבים.
נבחר על ידי סאם, מתגלה בסופו של הספר הראשון כאודין.
גונילה - מפקדת הוולקיריות זה חמש מאות שנה.
מתעבת את סאם בגלל היותה בת לוקי, נהרגה בקרב מול סורט וענקי האש בספר הראשון.
הלגי - מנהל מלון ולהלה.
בחייו היה האויב המושבע של הונדינג בעקבות סכסוכי משפחות.
הונדינג - משרת את מנהל המלון.
בחייו היה האויב המושבע של הלגי, בעקבות סכסוכי משפחות.
אביהם של הל, יורמנגנד ופנריר, ואימו של סלייפניר, סוסו של אודין.
אביה של סאם ואימה של אלכס.
לאחר פשע שביצע כנגד האזיר, נכבל במערה סודית ונקשר במעיים של בניו שחושלו בברזל, ומעליו הציבו האזיר נחש המטפטף על פניו של לוקי ארס.
התפתלויותיו של לוקי כשהארס ניתז על פניו הן הסיבה לרעידות האדמה בעולם.
לאחר- בסוף הספר השני של מגנס צ'ייס (פטיש הרעם) דודו של מגנס משחרר אותו מכבליו.
האנטגוניסט הראשי בלהב הקיץ ואנטגוניסט משני בספרים האחרים.
אוטגארד-לוקי - מלך ענקי הרים.
תיעתע בת'ור ולוקי לחשוב שדברים מסוימים אינם מה שהם, מופיע בספר הראשון בסיפור דומה לענק תיאזי.
ת'רום, בן ת'רום, בן ת'רום - ענק אדמה.
לוקי מנסה לחתן איתו בכוח את סאמירה אל-עבאס.
מחזיק בפטיש הרעם במהלך הספר השני.
סבו של ת'רום, הנקרא כמוהו, רומה על ידי ת'ור כשגנב גם הוא את הפטיש ודרש חתונה.
ת'ור התחפש לכלה, גנב את הפטיש בחזרה, והרג את כל הענקים שנכחו בחתונה חוץ משניים— ת'רום (הנכד) ואחותו ת'רונגה.
ת'רונגה- ענקית, אחותו של תרום מקנאת בו על היותו מלך הענקים, בספר השני (מגנס צ'ייס ופטיש הרעם) ת'רונגה מתה תוך ניסיון גנבת מיילניר, הפטיש של ת'ור.
אגיר- אדון הגלים, בעלה של ראן, אחי אדוני האש והאוויר.
אירח את מגנס צ'ייס בתחילת הספר השלישי וקיבל ממנו הבטחה לתמד קסום.
בוגי- ענק אדמה שחי בפלום, נורווגיה.
מחזיק במערה שמורה כמות מתמד קוואסיר ביחד עם אחייניתו, גונלד.
יש לו תשעה צמיתים (עבדים) אשר שומרים על המערה.
מלורי קין הרגה אותם באמצעות האבן המשחזת של בלוורק (שמו הבדוי של אודין).
סוטונג- ענק אדמה שחי בפלום, נורווגיה.
מחזיק בכמות מסוימת של תמד קוואסיר במערה שמורה עם בתו, גונלד.
רונגניר- ענק אדמה שחי ביורק, אנגליה.
יודע היכן מצוי טיפותיו האחרונות של תמד קוואסיר.
נלחם בטי ג'יי ובלוחם החומר שיצרה אלכס פיירו.
רב החובל של ספינת המתים, נגפלאר.
הייתה נשואה לניירד אך התגרשה ממנו.
שמה את הנחש מעל ראשו של לוקי.
אוהבת מאוד לאסוף דברים מקרקעית הים.
סיגון - אשתו של לוקי, נושאת קערה על מנת לאסוף את הארס כדי שלא יפגע בפניו של לוקי (אלי האזיר הטילו כישוף על הקערה כך שהיא לעולם לא תוכל לאסוף את כל ארס הנחש).
היא שותקת מאז שילדיה נרצחו על האזיר ובעלה נכבל.
אודין - ראש אלי האזיר.
אל המלחמה והגיבורים המתים בכבוד בקרב.
התחבא בוולהאלה בתור איקס חצי-הטרול
ת'ור - אל הרעם והסערות.
קוטל הענקים האישי של אוסגרד.
מימיר - לא ברור של מה הוא אל.
בעקבות תוכנית חילופי שבויים לאחר מלחמת האזיר-וואניר, נערף לו הראש והוא קם לתחייה באמצעות המים מהם שותה היגדראסיל.
הפך לישות חכמה במיוחד וליועץ לאודין.
סיף - אשתו של ת'ור.
לאחר שלוקי קצץ את שערה, הגמדים חישלו לה שער מזהב.
העץ המקודש לה הוא חוזרר.
היימדאל - השומר של ביפרסט, גשר הקשת בענן אל אוסגרד.
בעל קרן/פאבלט יום הדין יאלר.
חובב סלפי (הוא המציא את חרב הסלפי).
יכול לראות הכל עד כשני קילומטרים מעבר לסלע ולשמוע הכל (כולל תירס צומח במרחק 800 ק"מ).
הנעל שלו מורכבת מכל הנעליים שנזרקו אי פעם.
נרצח על ידי לוקי שזרק עליו חץ מדבקון.
טיר - אל אזיר, על האומץ והגבורה בקרב.
הקריב את ידו כדי שיצלחו לכבול את הזאב פנריר
פריי - אל הקיץ והאיזון.
הבעלים הראשונים של להב הקיץ.
פרייה - אחותו התאומה של פריי ואלת האהבה והפיריון.
אמא של בליצן ורוב הסווארטאלפים הם צאצאיה.
ניירד - אל הים והספינות הוואניר.
אביו של פריי וסבו של מגנס.
עזר למגנס ולחבריו לברוח מהיכלו של אגיר לאחר שבנותיו תקפו אותם.
הוא מייצג את ההפך מאלת הים הענקית ראן.
הבן של איטרי המפורסם, יוצר גלייפניר, החבל הכובל את פנריר, מיילניר, נשקו הידוע ביותר של ת'ור, שיער הזהב של סיף, הספינה הקסומה סקידבלדניר, גונגניר, חניתו של אודין, חזיר בר מזהב ואת טבעת הזהב דראופניר.
אייטרי ג'וניור מוכשר מאוד ביצירה, כמו אביו.
הוא יצר את החבל הקסום אנדסקוטי.
נכשל בדרך נס בתחרות נגד בליצן.
נאבי: בעל של בר בנידווליר ושופט ראשי בתחרות בין בליצן לאייטרי ג'וניור.
אלדרמן - אלף ואביו של הארת'.
בן למשפחה עשירה כל כך שאפילו בקרב האלפים העשירים הוא חשוב כל כך.
קיבל את טבעת הזהב של אנדוורי כחוב הורגילד של הארת' על מותו של אנדריון, אחיו של הארת'סטון.
הטבעת גרמה לו להשתגע ולנסות להרוג את האורחים שלו.
אנדוורי - גמד משנה צורה שחי באלפהיים והעשיר ביותר שם בזכות הטבעת הקסומה שלו.
הזהב שלו נגנב מספר פעמים, בין השאר בידי לוקי והארתסטון עם מגנס.
פיאלר וגאלר - צמד גמדים רוצחים וגנבים מהמעלה הראשונה.
בספר הראשון לקחו את מגנס צ'ייס וחבריו בספינה לאי לונגווי שם כבול הזאב פנריר.הרגו את האל קוואסיר והכינו מדמו שיקוי.
הרגו את הוריו של הענק סוטונג.
לא טוב במיוחד ביצירת חפצים קסומים.
אנבת' צ'ייס - בת דודו של מגנס וביתה של אתנה אלת החוכמה היוונית.
מופיעה גם בסדרות האחרות של ריירדן על המיתולוגיה היוונית והמיתולוגיה הרומית: "פרסי ג'קסון והאולימפיים" ו"גיבורי האולימפוס".
פרדריק צ'ייס - דודו של מגנס, אביה של אנבת'.
בספרים של פרסי ג'קסון מובא שהתאהב באלה היוונית אתנה.
רנדולף צ'ייס - דודו של מגנס.
שיעבד את עצמו לאל לוקי כדי לזכות בחזרה במשפחתו שמתה באשמתו.
קפץ מצוק בסוף הספר השני לאחר ששחרר את לוקי.
פרסי ג'קסון - בן זוגה של אנבת', בנו של אל הים היווני פוסידון.
מופיע גם בסדרות האחרות של ריירדן על המיתולוגיה היוונית והמיתולוגיה הרומית: "פרסי ג'קסון והאולימפיים" ו"גיבורי האולימפוס".
בתחילת הספר השלישי מאמן את מגנס לקראת ההתמודדות העתידית שלו על ספינת המתים.
מגסתנס היה אתנוגרף וחוקר יווני בתקופה ההלניסטית, מחבר ה"אינדיקה".
הוא נולד באסיה הקטנה (כיום טורקיה) והפך לשגרירם של סלאוקוס הראשון והממלכה הסלאוקית, אולי אצל צ'נדרגופטה מאוריה בפטליפוטרה , הודו.
זמן שגרירותו אינו ידוע, חוקרים מעריכים שהייתה לפני שנת 298 לפנה"ס, שנת מותו של צ'נדרגופטה.
אריאנוס מסביר שמגסתנס התגורר באראכוסיה , עם האחשדרפן סיבירטיוס , ממנה הוא ביקר בהודו.
אריאנוס כתב באנבסיס: "מגסתנס התגורר עם סיבירטיוס, האחשדרפן של אראכוסיה, ומדבר לעיתים קרובות על ביקורו את סנדרקוטוס (Sandracottus, צ'נדרגופטה מאוריה), מלך ההודים".
מגסתנס שהה בהודו בין השנים 288-302 לפנה"ס.
יש בידינו מידע מוחלט יותר בנוגע לחלקים של הודו שבהם מגסתנס ביקר.
הוא נכנס לתת היבשת דרך מחוז פנטאפוטמיה (כיום אזור פונג'אב), וסיפק תיאור מלא של הנהרות שנמצאים שם (כנראה חמשת פלגי המים של האינדוס היוצרים את אזור פונג'אב), והמשיך משם בדרך המלך לפטליפוטרה.
ישנם דיווחים שמגסתנס ביקר במתורה , בביהאר, אולם נראה שלא ביקר בחלקים אחרים של הודו.
מגסתנס תיאר את הודו בספרו "אינדיקה" .
הספר המקורי אבד, אבל חלקים ממנו שרדו בחיבורים יוונים ולטינים מאוחרים יותר.
החיבורים המוקדמים ביותר מאלה הם חיבוריהם של דיודורוס סיקולוס, סטראבון ("גאוגרפיקה"), פליניוס הצעיר ואריאנוס ("אינדיקה").
בתחילת האינדיקה שלו, מגסתנס מתייחס להודים הזקנים יותר, היודעים על הגעתם הפרה-היסטורית של דיוניסוס והרקולס להודו, שהיה סיפור פופולרי מאוד בקרב היוונים בתקופה האלכסנדרית.
חשובות במיוחד הן הערותיו על דתות ההודים.
הוא מזכיר את חסידיהם של הרקולס ודיוניסוס אך לא מזכיר בודהיסטים, מה שתומך בתאוריה שהדת הבודהיסטית לא הייתה ידועה מאוד לפני שלטון אשוקה.
האינדיקה שלו שימש מקור חשוב לסופרים רבים מאוחרים יותר, כמו סטראבון ואריאנוס.
הוא מתאר מקומות כמו ההימלאיה והאי סרי לנקה.
הוא מתאר גם מערכת קאסטות שונה מזו הקיימת היום.
מבין הסופרים המאוחרים שהמתייחסים לאינדיקה בחיבוריהם, אריאנוס מדבר בהערכה רבה על מגסתנס, בזמן שסטראבון ופליניוס הצעיר מתייחסים אליו בפחות כבוד.
האינדיקה של מגסתנס, כמו האינדיקה של קטסיאס, הוא בין התיאורים המערביים הידועים המוקדמים ביותר של הודו ומגסתנס נחשב אחד המייסדים של לימודי תולדות הודו במערב.
הוא גם השגריר הזר הראשון הנזכר בהיסטוריה של הודו.
מגסתנס גם מעיר על קיומן של השקפות פילוסופיות קדם-סוקרטיות בקרב קאסטת הברהמן והיהודים.
מגסתנס, כמו הפילוסוף נומניוס מאפאמיה, פשוט השווה בין הרעיונות של התרבויות העתיקות.
יוסף בן מתתיהו מזכיר את מגסתנס פעמיים בחיבוריו, כאחד הסופרים היוונים המוקדמים שסיפרו על נבוכדנצר מלך בבל, בספר הרביעי באינדיקה.
מגע עור לעור לאחר לידה או שיטת הקנגורו הוא התערבות לטיפול בתינוקות שנולדו בלידה מוקדמת או או במשקל לידה נמוך (LBW).
השיטה הוצגה לראשונה על ידי ריי ומרטינז בשנת 1983, בבוגוטה, קולומביה, שם היא פותחה כחלופה לטיפול באינקובטור היות שלא היו מספיק מכשירים עבור תינוקות שנולדו כפגים והתגברו על הבעיות הראשוניות והיו צריכים רק לאכול ולגדול.
עשרות שנים של מחקר ופיתוח, בעיקר במדינות מתפתחות, שיפרו את העבודה הראשונית והראו שהשיטה מפחיתה את תמותת התינוקות ואת הסיכון לזיהום מבית החולים, מגבירה את העלייה במשקל של תינוקות ואת שיעורי ההנקה, מגנה על ההתפתחות הנוירומוטורית והמוחית של תינוקות, ומשפרת את הקשר בין האם ליילוד.
הטכניקה וההתערבות הם הטיפול המבוסס ראיות לתינוקות LBW שמומלץ על ידי ארגון הבריאות העולמי (WHO) מאז 2003.
ביונקים, הסביבה האימהית (או מקום הטיפול) נחוצה לוויסות של כל הצרכים הפיזיולוגיים (הומיאוסטזיס), והיעדרות אימהית מובילה לחוסר ויסות והסתגלות למצוקה.
אצל פרימטים בפרט, מגע עור לעור מוקדם הוא חלק מההתנהגות הרבייה האוניברסלית.
ברפואה הקלינית המודרנית, הטיפול בפגים נעשה לרוב בהפרדה ביחידה לטיפול נמרץ ביילוד, אך החל משנות האלפיים הטיפול בפגיות מכוון לעידוד המעורבות ההורית ככל הניתן.
במגע עור לעור לאחר הלידה, התינוק לובש רק חיתול קטן וכובע ומונח בתנוחת עובר עם מקסימום מגע על החזה של אחד ההורים.
התינוק קשור עם רצועת בד העוטפת את פלג גופו העירום של המבוגר, מספקת לתינוק תמיכה ומיקום נאותים, ללא נקודות לחץ, והגנה מפני משבי אוויר (ויסות חום).
אם קר, ההורה עשוי ללבוש חולצה או חלוק בית חולים עם פתח מלפנים ושמיכה מעל הבד שעוטף את התינוק.
במקור תינוקות שהיו מתאימים להתערבות כללו תינוקות במשקל לידה נמוך של פחות מ-2 קילו, שנושמים ואוכלים באופן עצמאי.
מצבים הדורשים ניטור לב-ריאה, ניטור החמצן בדם, תוספת חמצן או CPAP, עירוי תוך ורידי או חיבור למוניטור אינם מונעים את ההתערבות.
למעשה, תינוקות שמטופלים במגע עור לעור נוטים להיות פחות מועדים לדום נשימתי.
לאחר הסקירות הראשוניות של ראיות מדעיות שהחלו להתפרסם באמצע שנות ה-90 גדל מספר המחקרים שנערכו הן במדינות המפותחות והן במדינות מתפתחות באופן אקספוננציאלי.
סקירות שיטתיות של מאות מאמרים מדעיים תיעדו את ההשפעה של ההתערבות על התמותה, התחלואה וסיכוי ההישרדות של תינוקות במשקל לידה נמוך.
ניסוי אקראי מבוקר שפורסם בשנת 2016 דיווח כי תינוקות ששקלו בלידה בין 1.5 ל-2.5 קילו התייצבו מבחינה פיזיולוגית מהר יותר באמצעות מגע עור לעור החל מהלידה בהשוואה לתינוקות דומים באינקובטורים.
בשנת 2016 פורסמה סקירת קוקרן של 21 מחקרים הכוללים 3,042 תינוקות במשקל לידה נמוך (פחות מ-1.5 קילו).
הסקירה העלתה שלתינוקות שקיבלו טיפול במגע מעור לעור היה סיכון מופחת למוות, לזיהום בבית החולים ולהיפותרמיה; הטיפול גם קשור לעלייה מוגברת במשקל, גדילה באורך ושיעורי הנקה.
מסקנות הסקירה היו כי "טיפול במגע מעור לעור הוא חלופה יעילה ובטוחה לטיפול קונבנציונלי ביילודים עבור תינוקות במשקל לידה נמוך, בעיקר במדינות מוגבלות במשאבים".
מִגְנָן הוא מונח צה"לי מודרני למתחם מוקף חומות וסוללות חול, עפר או אדמה, שנועד להגן על רכב קרבי משוריין וחיילים בעת שהם שוהים בתחומו.
המגנן מספק מתחם המוגן יחסית מירי נשק קל, רקטות נ"ט ותותחים קלים ובמידה מסוימת גם מטילי נ"ט ורסיסי ארטילריה.
את המגנן ניתן להקים באופן קל ומהיר יחסית, באמצעות דחפורים העורמים סוללות עפר שמהוות חומת מפגע המקיפה את הכוחות.
בזכות כך, המגנן נפוץ כביצור מהיר וזמני בשטח אויב, המשמש כמרכז רענון, תחזוקה, לוגיסטיקה ותאג"ד בחזית.
מגנתריאון (שם מדעי: Megantereon) הוא סוג נכחד של חתול מקבוצת השנחרבים שחי ברחבי אפריקה, אירואסיה ואמריקה הצפונית.
המאובנים הקדומים ביותר שלו הגיעו לגיל 5 מיליון שנה וכנראה שהוא נכחד במיליון האחרון.
היצור דמה לסמילודון הענקי אך היה קטן יותר וייתכן שהיה מאבותיו שהיגרו מאסיה.
הוא דמה במראהו ליגואר והגיע לאורך 72 ס"מ ולמשקל 90–150 ק"ג.
הדגימות הגדולות ביותר הגיעו מצרפת ומהודו בגובה של 72 ס"מ בכתפיים ומשקל של 150 ק"ג.
היו לו ניבי חרב ענקיים איתם יכל להרוג את טרפו.
היו לו כתפיים רחבות אך זנבו היה קטן.
היצור היה יכול לזנק לגובה ולהפיל טרף עם חבטה מכפותיו העצומות אך לא היה מהיר.
לא נמצאו עורות של היצור אך כנראה שהוא היה מכוסה פסים או חברבורות בדומה ליגואר המודרני.
הוא היה טורף על של תקופתו וטרף מכפילי פרסה, סוסיים קדומים וגורי קרנפים ובעלי חדק שונים.
הוא לא נעץ את שיניו בטרף מאחר שהשיניים היו עדינות ועלולות להישבר כך אלא הפיל את הטרף לארץ ונעץ בו שיניים כדי לחסום את קנה הנשימה או לפצוע אותה אנושות.
לא ברור אם הוא צד לבדו או בלהקה.
"מגפה" הוא מותחן אימה אמריקאי, אשר בוים על ידי הנרי ג'וסט ואריאל שולמן.
תסריטו נכתב על ידי כריסטופר ב.
בין שחקניו הראשיים של הסרט ניתן למנות את סופיה בלאק-ד'אליה, משין גאן קלי ומייקל קלי.
הסרט יצא לאקרנים ב-29 ביולי 2016, על ידי בלאמהאוס הפקות, בוסטד שארק פרודקשנס ו-IM גלובל.
עלילת הסרט מתמקדת בסטייסי דרקפורד (ליאו טיפטון) ואמה דרקפורד (סופיה בלאק-ד'אליה), שתי תלמידות תיכון אשר עברו לאזור פרברי בקליפורניה.
אמה נאבקת על מנת להשיג חברים חדשים, בעוד סטייסי כבר התיידדה עם אנשים רבים, בהם סיג'יי (משין גאן קלי).
רגע השיא של הסרט מגיע כאשר מגפה קטלנית תוקפת את העולם.
אחת משתי האחיות נדבקת במחלה ואחותה מתעדת את כל מה שקורה מסביב תוך שהיא מנסה לטפל בה.
סופיה בלאק-ד'אליה - אמה דרקפורד
ליאו טיפטון (אנלי טיפטון) - סטייסי דרקפורד
טראוויס טאופ - אוון קליין
משין גאן קלי - סיג'יי
מייקל קלי - מייקל דרקפורד
ג'ון קות'רן ג'וניור - מר טומי
לינזי גריי - גרייסי לאמאי
ג'ודיאן אלדר - גברת טומי
פיליפ ליבס - גנגלי קיד
בריאן האווי - טארה דאנלי
ב-29 באפריל 2014, נודע כי ליאו טיפטון נבחרה להיות השחקנית הראשית בסרט, ועוד נודע כי שני הבמאים של הסרט יהיו הנרי ג'וסט ואריאל שולמן.
לבסוף, יצא הסרט לאקרנים ב-29 ביולי 2016. בישראל יצא הסרט לאקרנים ב-21 ביוני 2018.
באוגוסט 2016, נודע כי הסרט גרף סכום של קרוב ל-600 אלף דולר, בכמעט חודשיים.
מגנליום היא סגסוגת אלומיניום העשויה מאלומיניום (Al) וממעט מגנזיום (Mg).
סגסוגות בעלות כמויות מגנזיום נמוכות, כמו מגנליום, נוטות להיות עמידות יותר בפני קורוזיה.
צפיפות החומר בסגסוגות אלה נמוכה יותר מזו של האלומיניום.
קל יותר להשתמש בסגסוגות מסוג זה מאשר באלומיניום ולבצע בהן ריתוך.
עם זאת, ככל ששיעור המגנזיום בסגסוגת עולה, היא הופכת שבירה יותר מאשר אלומיניום, ופגיעה יותר לתהליכי קורוזיה מאשר אלומיניום.
אף שמגנליום יקרה יותר מאלומיניום, הכוח הרב, הצפיפות הנמוכה והעבידות הגבוהה של סגסוגות בעלות כמות נמוכה של מגנזיום, מאפשרות שימוש במגנליום בייצור כלי טיס ומכוניות.
מגנפאוליה (שם מדעי: Magnapaulia) הוא סוג של דינוזאור ממשפחת ההדרוזאוריים אשר חי באמריקה הצפונית בתור הקרטיקון לפני 73 מיליון שנה.
מאובניו התגלו בבאחה קליפורניה, מקסיקו.
דינוזאור זה התגלה כבר ב-1981 אך נחשב במשך שנים למין למבאוזאורוס.
רק ב-2012 הופרד לסוג עצמאי.
משמעות שמו היא: "magnus" - "גדול" ו-"apaulia" - שמו הקודם של פרופ' פאול ג.
משמעות שם המין הוא: "רחב זנב".
המגנפאוליה דמה במראהו ללמבאוזאורוס אך היה גדול ממנו.
הוא הגיע לאורך של 15-16.5 מטר ולמשקל של מעל 23 טון, דבר ההופך אותו לאחד מגדולי הדינוזאורים בעלי המקור.
נמצאו גם פרטים קטנים יותר באורך 12.5 מטרים.
ההדרוזאור היה לוחך צמחייה בעל כרבולת גדולה דמוית-כיפה שנועדה להשמיע תרועות או לשמש כבליטה מינית.
הרגליים היו קצרות יחסית אך הזנב ארוך ורחב מאוד.
הגוף היה מכוסה בקשקשים רחבים בעובי 4 ס"מ ואולי צופה באוסטאודרם.
דינוזאור זה השתייך לתת-המשפחה Lambeosaurinae, בה הלמבאוזאורוס, הקוריתוזאורוס וההיפקרוזאורוס.
מגע של מינק הוא סרט קומדיה רומנטית אמריקאי משנת 1962 בבימויו של דלברט מאן, עם קרי גרנט, דוריס דיי וגיג יאנג בתפקידים הראשיים.
הסרט היה מועמד לפרס אוסקר על העיצוב האמנותי, התסריט המקורי והסאונד.
קרי גרנט היה מועמד לפרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר - סרט קומדיה או מוזיקלי.
פיליפ שיין (קרי גרנט) הוא איש עסקים עשיר ורווק מבוקש.
הוא נוסע ברולס-רויס שלו ביחד עם מזכירו ועוזרו, רוג'ר (גיג יאנג).
המכונית שלהם מתיזה בוץ על בגדיה של קתי טימברלייק (דוריס דיי) שנמצאת בדרכה לקבלת קצבת אבטלה.
קתי מתקבלת על ידי פקיד הלשכה, ביסלי (ג'ון אסטין) שמציע לה הצעה מגונה לפני שנותן לה את ההמחאה והיא משיבה לו באופן בוטה.
פיליפ מבחין מחלון משרדו בקתי ושולח את רוג'ר להביא אותה אליו לשם התנצלות.
היא מגיעה כועסת אבל כשהיא רואה את פיליפ היפה היא מתרככת.
מתחיל רומן ביניהם עם עליות וירידות.
פיליפ קונה לה מעיל מינק, לוקח אותה למשחק בייסבול בו היא מתווכחת עם מיקי מנטל ויוגי ברה.
הוא מציע לה להצטרף לסטיל באירופה.
קתי מתייעצת עם שותפתה לדירה, קוני (אודרי מדוס) ומחליטה לסרב.
לבסוף בעצת חברתה קוני היא מסכימה לטוס איתו לברמודה.
כאשר היא רואה במלון את המיטה הכפולה היא מקבלת פריחה בעור מהתרגשות והם נאלצים לחזור.
שוב בעצת קוני היא טסה בעצמה לברמודה ומתקשרת לפיליפ שיבוא.
עד שהוא מגיע היא מספיקה לגמור בקבוק משקה אלכוהולי ולהשתכר קלות ושוב הם נאלצים לחזור לניו יורק.
היחסים ביניהם ניתקים אבל אז משכנעים אותה קוני ורוג'ר להתקשר לביסלי השנוא עליה ולקבוע שהם ייסעו למוטל.
רוג'ר מודיע זאת לפיליפ כדי להגביר את קנאתו והמזימה מצליחה.
פיליפ רודף אחריהם במונית ולאחר כמה הסתבכויות משעשעות הוא פוגש אותה ומסלק את ביסלי.
הם מתפייסים וכעת פיליפ מקבל פריחה מהתרגשות.
לבסוף רואים אותם מטיילים בפארק עם תינוקם.
מגפה היא סדרת דרמה קנדית המתמקדת בסיפורה של מחלה שמתפשטת במונטריאול ומסתכנת בהפיכה למגפה כלל עולמית.
הסדרה שודרה במשך עונה אחת בת עשרה פרקים בינואר–פברואר 2020 בערוץ הטלוויזיה הקנדי TVA.
כאשר נגיף שתוקף את מערכת הנשימה מתחיל להתפשט בקרב אוכלוסיית מונטריאול, מומחית המחלות הזיהומיות אן-מארי לקלרק מנסה לעשות הכל כדי לעצור את התפשטות המחלה ולמנוע מגפה.
כל החולים סובלים מאותם תסמינים: כהות בעיניים, חום גבוה ושיעול קשה.
בתחילה, התושבים אדישים לגבי הנגיף, אך עד מהרה הוא מתחיל להתפשט במהירות מדהימה והתסמינים הקלים ביותר גורמים לאנשים להיבהל ולפחד.
הרופאים מבינים - עיכוב יביא לתוצאות איומות והרות אסון.
ז'ולי לברטון – אן-מארי לקלרק, מומחית למחלות זיהומיות
מגע של איכות הוא סרט קומדיה רומנטית בריטי, בבימויו של מלווין פרנק, עם גלנדה ג'קסון וג'ורג' סיגל בתפקידים הראשיים.
הסרט צולם בלונדון וב"קוסטה דל סול" בדרום ספרד.
ג'קסון לוהקה לסרט לאחר שהשתתפה בתפקידים קומיים במופע הטלוויזיה של מורקמב ווייז והרשימה את המפיק והבמאי מלווין פרנק כבעלת יכולת קומית.
סטיב בלקברן (ג'ורג' סיגל) הוא מנהל בכיר בחברת ביטוח גדולה בלונדון.
הוא אמריקאי שגר חמש שנים בלונדון, נשוי לגלוריה (הילדגרד ניל) ויש להם שני ילדים.
בעת משחק בייסבול הוא נתקל באישה שמושכת את תשומת ליבו.
מאוחר יותר הוא חולק איתה נסיעה במונית והם מתוודעים זה לזה.
היא אומרת לו ששמה ויקי אלסיו (גלנדה ג'קסון), היא גרושה עם שני ילדים ועובדת כמעצבת אפנה ותפקידה "לגנוב" דוגמאות של המתחרים.
הוא מזמין אותה לארוחה ואחר כך לחדר במלון אבל היא ממהרת לעבודתה ומציעה לו למצוא מקום לסוף שבוע שבו השמש זורחת כל הזמן.
סטיב מתחמק מאשו ומזמין שני כרטיסי טיסה למאלגה.
בשדה התעופה פוגש אותו חבר לשעבר, וולטר מנקס (פול סורבינו), וסטיב חייב לשבת לידו כל הטיסה.
במלגה שוכר פול מכונית פיאט 124 ומזמין את סטיב לנסוע איתו אך זה מתחמק ובסוף הוא נאלץ לנסוע במכונית פיאט 600 קטנה ומקרטעת למלון שלהם במרבלה, ב"קוסטה דל סול".
הם נאלצים להיסחב עם המזוודות לקומה גבוהה כדי לקבל שם חדר ממנו רואים את צוק גיברלטר.
בחדר "נתפס לו הגב" והוא זקוק לטיפול רפואי.
הם רבים כל הזמן על ההבדל בין המינים ובין האנגלים והאמריקאים.
הם משתדלים להתחמק מוולטר ואשתו אבל לבסוף וולטר מגלה זאת ומתוודה לפני סטיב שגם הוא התאהב פעם קשות ונאלץ לוותר לאחר טיפול פסיכיאטרי שעלה לו 18,000 דולר.
לאחר ויכוח גדול בין סטיב לוויקי הם מחליטים לחזור מיד ללונדון אבל הטיסה לשם מלאה.
הם חוזרים למלון ומטיחים זה בזה חפצים שונים עד שבחוסר כוחות סטיב מנסה להסיר את מכנסיו התקועים ולא מצליח, היא צוחקת והם מתעלסים ומכאן יחסיהם מתהדקים.
בלונדון שוכר סטיב דירה קטנה וזולה ברובע סוהו למפגשים חטופים עם ויקי.
כדי להימנע מגילוי, זמנו למפגשי אהבה קצוב.
פעם אחת הוא יורד עם הכלב לוויקי אך שוכח אותו אצלה וברגע האחרון מצליח לחזור אליה ולהחזיר את הכלב.
לבסוף הוא רואה שהמצב לא יכול להימשך ושולח לה מברק.
בינתיים הוא מתחרט ומבקש לבטל את המברק אבל היא קבלה אותו וכאשר הוא מגיע לדירה הוא רואה אותה מחכה ברחוב למונית אך לא רודף אחריה.
ויקי עוצרת מונית וגבר מבקש לחלוק אתה את הנסיעה.
היא שואלת אותו אם הוא נשוי וכשהוא עונה בחיוב, היא מתרחקת משם.
שם השחקן/יתשם הדמותהערותג'ורג' סיגלסטיב בלקברןסוכן ביטוחגלנדה ג'קסוןויקי אלסיומעצבת אפנההילדגרד נילגלוריה בלקברןאשתו של סטיבפול סורבינווולטר מנקסמפיק אמריקאיק.
פרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר - סרט קומדיה או מוזיקלי – ג'ורג' סיגל.
פרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר - סרט קומדיה או מוזיקלי – גלנדה ג'קסון
פרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר - גלנדה ג'קסון.
מועמדות לפרס אוסקר לשיר המקורי הטוב ביותר.
מגנר איסאקסן (בנורווגית: Magnar Isaksen; 13 באוקטובר 1910 – 8 ביוני 1979) היה כדורגלן נורווגי, ששיחק בעמדת החלוץ.
בקריירה הקבוצתית זכה בגביע הנורווגי עם Lyn בשנים 1945 ו-1946. במדים הלאומיים כבש 5 שערים ב-14 הופעות.
הופעת הבכורה שלו הייתה ב-26 ביולי 1936 בניצחון 3–4 נגד שוודיה בסטוקהולם, בה גם כבש.
איסאקסן היה שותף לזכייה במדליית ארד באולימפיאדת 1936. ברבע הגמר כבש צמד בניצחון 0–2 על גרמניה הנאצית, המשחק היחיד בו הרודן אדולף היטלר צפה מהיציע.
בנוסף לכך שיחק במונדיאל 1938 בו נורווגיה סיימה את דרכה במשחק הראשון.
מגע הזהב הוא סרט הנפשה קצר אמריקאי משנת 1935, והסרט ה-50 בסדרת הסרטים "סימפוניות טיפשיות".
העלילה מבוססת על המיתוס היווני של המלך מידאס, אם כי תפאורת הסרט מבוססת על ימי הביניים.
המלך מידאס העשיר להפליא מייחל בקול רם שכל מה שיגע בו יהפוך לזהב.
גמד בשם גולדי מופיע לצידו ומציע לו את "מגע הזהב", מדגים את כוחותיו הקסומים על ידי הפיכת חתול המחמד של מידאס למוזהב, ולאחר מכן מוחא כפיים ונוקש אצבעותיו כדי לשנות אותו בחזרה למצבו הקודם.
גולדי מסרב להצעת המלך להחליף את כל רכושו תמורת מגע שכזה, ומזהיר אותו במקום זאת שכוח כזה יתגלה בסופו של דבר כקללה מרושעת.
מידאס לועג לכך ומנסה להציע את כל מה שבבעלותו בתמורה, אבל הוא מוזהר שוב שמגע הזהב יוכח כקללת זהב.
מידאס מלגלג על כך שוב ולאחר מכן מעניק לו גולדי את מגע הזהב.
בהתחלה שמח מידאס מהכוח החדש שלו.
הוא הופך את החתול שלו וכמה דברים בגינתו לזהב.
ואז הוא מדבר לעצמו במראתו על הפיכת כדור הארץ, ואז את היקום, למוזהבים.
אבל אז הוא מגלה שהוא לא יכול לאכול ולא לשתות יותר.
מחששו לרעב, הוא שואל את עצמו במראתו: "האם המלך העשיר בכל העולם יגווע ברעב?" השתקפותו במראה מעוותת לשלד זהב שמהנהן בתשובה לשאלתו.
מידאס המזועזע מנסה לברוח מהטירה, אך כשהוא מתקרב לשער הטירה הוא רואה את צילו הופך לדמות מוזהבת של מלאך מוות.
מידאס נמלט חזרה לחדרו, שם התחיל הסרט, מזעיק את הגמד גולדי ואומר בבכי "קח ממני את קללת הזהב הזו!
אל תיתן לי לגווע ברעב!
קח הכל, את הזהב שלי, את הממלכה שלי, תמורת המבורגר בלחמנייה!" גולדי מסכים לקחת בחזרה את מגע הזהב בתמורה לכל רכושו של מידאס, כולל הטירה שלו, הכתר שלו (תוך החלפתו בקופסת שימורים) ואפילו בגדיו (רק מלבד לבושיו התחתונים).
בתמורה מקבל מידאס את ההמבורגר שביקש (תחילה נגע בו כדי לראות אם גולדי אכן קיים את הבטחתו).
במקום להתלונן על עוניו טורף מידאס את ההמבורגר (שהגיע עם בצל) בשמחה.
הסרט היה ניסיון של וולט דיסני לביים בעצמו סרט הנפשה קצר, לראשונה מזה חמש שנים, בשל אי שביעות רצונו מהאנימטורים שלו.
כישלון הסרט נומק בכך שהיה נוקשה, קצבי ורדום, ושדמותו של מידאס יצאה חד-ממדית ולא סימפתית, ולכן לא עוררה רגשות בקרב קהל הצופים.
בעקבות זאת התנערה חברת דיסני מהסרט ואסרה להעלות אותו אי פעם בקולנוע.
בשל כך ויתר דיסני לגמרי על בימוי סרטי הנפשה והתמקד בהפקה.
הסרט הקצר הופץ ב-4 בדצמבר 2001, ב-DVD אוצרות וולט דיסני: סימפוניות טיפשיות - הקלאסיקות המוזיקליות המצוירות ההיסטוריות.
וב-DVD הסיפורים הנצחיים של וולט דיסני/כרך ב'/כרך ג' ב בשנת 2006. מאוחר יותר הסרט הקצר הופץ בדיסני+ בשנת 2021.
מגעים היה המגזין המסחרי הראשון להומואים וללסביות בישראל.
המגזין נוסד בתל אביב בשנת 1987, על ידי העיתונאי מרק אריאל, ונערך על ידי דורון שרם, שהופיע בעיתון בשם "דורון שהם".
המגזין היה כלי התקשורת הראשון הגלוי לקהילה הגאה, וקדמו לו רק דפי מידע מטעם האגודה לשמירת זכויות (לימים אגודת הלהט"ב).
למרות הגדרתו כעיתון חודשי, המגזין הופיע בתאריכים לא קבועים.
הפצתו למינויים הייתה על ידי הדואר, במעטפה חומה דיסקרטית.
כמו כן נמכרו גיליונות בקיוסקים במרכז תל אביב ובאזור התחנה המרכזית.
המגזין כלל כתבות על מצב הקהילה בישראל, חדשות מהעולם, מדור תרבות שהציג קלאסיקות של תרבות גאה, מדור מכתבים למערכת, סיפורים קצרים, טורי דעה, מדור עצות, שירה להט"בית ומדור היכרויות נרחב.
נושא שסוקר אך ורק על ידי מגעים הוא מידע על מקומות מפגש, היכרות ומין, כולל במרחב הציבורי (קרוזינג).
חלק בולט במגעים, מיום היוסדו, היו תמונות של גברים בעלות גוון ארוטי, חלקם הגדול של הצילומים נלקח מעיתונים מקבילים מרחבי העולם.
בין הכותבים לאורך השנים במגזין התבלט המשורר והסופר אילן שיינפלד, שבאחד ממאמריו לעיתון הציע פרשנות הומו-לסבית למבחר להיטי רדיו של אותה תקופה.
בין היתר נדונו במאמר שירים של יהודה פוליקר, ריקי גל, יהודית רביץ, נוער שוליים וקורין אלאל.
לצד שיינפלד כתבו במגעים המשורר צבי מרמלשטיין והפסיכולוגית זיוית אברמסון.
רפי ניב (כיום אפלר-ח'טאב), בטורו בעיתון "מגעים פוליטיים", היה הראשון בישראל שנקב בשמם של זמרים, פוליטיקאים וידוענים שרק שנים אחר כך יצאו מיוזמתם מהארון.
לאורך השנים התראיינו ידוענים רבים למגזין.
השדרן עופר נחשון הופיע על השער כשהוא מצולם בתחתונים.
הופיעו גם הדייל ופעיל זכויות האזרח יונתן דנילוביץ', שרון בן עזר (פוליאנה פרנק), סי היימן, שמעון שירזי ועופר ניסים.
שולמית אלוני, בתפקידה כשרת החינוך בשנת 1993, סירבה במשך מספר חודשים להתראיין לעיתון סביב נושא הטרדה של קטין הומוסקסואל במערכת החינוך ביפו.
העיתון נהג גם לערוך ערבי ראיונות ומפגש במועדון צוותא בתל אביב, תחת הכותרת "מגעים חיים".
במפגש שהתקיים באוגוסט 1993 התקיים ויכוח פומבי בעד ונגד הוצאה מהארון.
קהל היעד של העיתון היה ציבור ההומוסקסואלים והלסביות בישראל.
טרנסים וטרנסיות, וכן בי-סקסואלים, קיבלו מעט מאוד מקום בעיתון.
המונח "קהילת הלהט"ב" עוד לא היה בשימוש בשיח בשנות פעילות המגזין, ולמעט אזכור של מופעי דראג, התעלם העיתון כמעט לחלוטין מעולמן של הטרנסיות התל אביביות.
התקשורת הישראלית התייחסה לעיתון בתור "עיתון ההומוקסואלים".
המגזין נסגר לאחר כשמונה שנות פעילות, שבמהלכן יצאו לאור כ-90 גיליונות.
העיתון הראשון הופץ ביולי 1987, בשנתו הראשונה היה מחירו של העיתון 7 שקלים, והוא הופץ לכ-600 מינויים על ידי דואר ישראל, במעטפות חומות ללא זיהוי שם השולח.
במקביל הופץ המגזין על ידי המוציא לאור בעשרות קיוסקים בגוש דן, ומספר קטן של קיוסקים בחיפה ובירושלים.
אף אחת משלוש חברות ההפצה הגדולות, שפעלו באותה תקופה בישראל, לא הסכימה לקחת על עצמה את הפצת העיתון, ולכן היה על המוציא לאור אריאל לפנות ישירות אל בעלי חנויות וקיוסקים, ולעיתים קיבל תגובות נזעמות מבעלי העסקים.
לאחר כשנה, ולאחר שיצא גיליון מספר תשע, קבלו מינויי העיתון בינואר 1989 מכתב מהמערכת על הפסקת פעולת העיתון לצורך התארגנות כלכלית מחודשת.
העיתון לא הופיע כחצי שנה, שלאחריה חזר להופיע, אם כי בתאריכים לא קבועים, ולא חודש בחודשו.
בחלק מהתקופה הוא הופץ בחנויות ספרים פרטיות, כגון סניף פרוזה בדיזנגוף סנטר, ובחנות הספרים של תיאטרון חיפה.
בגיליון הראשון לא הופיעו בכלל מודעות, והמערכת התקשתה למכור מודעות לגיליונות ההמשך, משרדי הפרסום סירבו לשתף פעולה עם העיתון, ולא העבירו תקציבים של מותגים גדולים ומוכרים.
רוב המודעות בעיתון היו של אמצעי מניעה, טיפולים קוסמטיים וחנויות אופנה פרטיות בתל אביב.
מדור נפרד הוקדש למודעות של שירותי ליווי ועיסוי של זנות גברית.
באוגוסט 1991 פרסמה המשמרת הצעירה של מפלגת העבודה מודעה להתפקדות למפלגה.
המודעה יוצאת הדופן עוררה הדים רבים.
בשנים הבאות המגזין לא הצליח להתייצב כלכלית והוא נסגר באמצע שנות ה-90.
מגנס אקליוש הוא כדורגלן צרפתי המשחק בעמדת הקשר ההתקפי בקבוצת מונקו מליגת העל הצרפתית.
אקליוש נולד בצרפת, והוא ממוצא צרפתי-אלג'יראי.
הוא גדל במחלקות הנוער של וילמומבל, טורסי ומונקו.
בשנת 2020 החל לשחק בקבוצת המילואים של מונקו, וב-16 באוקטובר 2021 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה של המועדון, בהפסד 0–2 לאולימפיק ליון במסגרת המחזור העשירי בליגת העל הצרפתית לעונת 2021/2022.
מגע של ניאוף הוא סרט קומדיה רומנטית משנת 1991 בבימוו של ג'ין סאקס, עם ג'ולי אנדרוז ומרצ'לו מסטרויאני בתפקידים הראשיים.
התסריט מבוסס על המחזה הצרפתי "צ'ין צ'ין" של פראנסואה בילדו משנת 1959. צ'ין צ'ין משמעותו באיטליה - לחיים.
העלילה היא על גבר ואשה שבני זוגם בגדו בהם אחד עם השנייה והם נפגשים כדי לטכס עצה להחזירם.
פמלה פיקה (ג'ולי אנדרוז) היא בריטית שגרה בפריז ונשואה לרופא המכובד והאמיד ד"ר פיקה.
בנם בובי (איאן פיצגיבון) בן ה-27 עוסק בנדל"ן.
צ'זריו גרימלדי (מרצ'לו מסטרויאני) הוא קבלן בניין איטלקי שעובד בפריז ונשוי למרגריט.
מסתבר לו ולפמלה שבני זוגם ד"ר פיקה ומרגריט מנהלים רומן.
הם נפגשים במסעדה בפריז ומטכסים עצה איך להשיב להם את בני הזוג הבוגדים כי עדיין הם אוהבים אותם.
הם שונים בהתנהגותם - פמלה היא בעלת אופי בריטי נוקשה וחסרת חוש הומור, מתנזרת משתייה ומעדיפה אורח חיים בריא וצ'זריו הוא ההפך ממנה - אוהב לשתות ולאכול "לא בריא".
הוא מנסה לחזר אחריה והיא נעתרת לו.
צ'זריו מתחיל לשתות ולהתגלגל לבית תמחוי שם פוגשת אותו פמלה שלוקחת אותו אתה לאתר ספא בביאריץ.
שם עושה לה צ'זריו "בושות" ממשיך לשתות ולהתעסק עם המטפלת מדלין עד שהם נזרקים משם על ידי הרופא האחראי, ד"ר נוארה.
הם חוזרים לפריז ומשלימים ביניהם.
בינתיים ד"ר פיקה חוזר לפמלה ומרגריט חוזרת לצ'זריו אך פמלה וצ'זריו מעדיפים להמשיך את הקשר ביניהם.
שם השחקן/יתשם הדמותהערותג'ולי אנדרוזפמלה פיקהמרצ'לו מסטרויאניצ'זריו גרימלדיאיאן פיצגיבוןבובי פיקהז'אן ז'ק דולוד"ר נוארהרופאפרנסואז מישומדליןעובדת בספא
עבירת מגע עם סוכן חוץ, הקרויה פעמים רבות מגע עם סוכן זר, מוגדרת בחוק העונשין ב, הנכלל בסימן ד': ריגול של פרק ז': ביטחון המדינה, יחסי חוץ וסודות רשמיים.
השופט אילן אינפלד מבית המשפט המחוזי בבאר שבע עמד על תכליתו של איסור מגע עם סוכן חוץ:
תכלית האיסור של המגע עם הסוכן, קשורה באופן הדוק לסיכון הגדול שבעצם קיומו של הקשר הזה.
כך, ישנם ערכים מוגנים, אשר מידת הסכנה הטמונה בהם חייבה את המחוקק לאסור אף מעשים שאינם פוגעים בערך המוגן באופן ישיר.
זאת, בין מחמת קשיי ההוכחה של עבירות חמורות יותר, המחייבות ליצור איסורים במעגל רחב, ובין מחמת מידת הסיכון שנוצרת בעצם הקרבה לפגיעה בערך המוגן.
כך, יש איסור על עצם ההחזקה של סם מסוכן בכמות מסחרית, על מנת להקדים ולמנוע סחר.
יש איסור בהחזקת נשק ותחמושת, משום שדרכם של כלי נשק, בסופו של יום, להרוג.
יש איסור בקשירת קשר לפשע, מתוך החשש כי הסכמה מפורשת להתחייב לעשות מעשה, תוליד מעשה.
כך, המשלח אש נבדל מגורם היזק "רגיל", משום פוטנציאל הסיכון החריג אשר בתבערה, סיכון לנפש, לגוף ולרכוש.
כמו אלה, איסור המגע עם סוכן חוץ, נועד להקדים ולמנוע עבירות חמורות ומסוכנות הרבה יותר, כגון ריגול, בגידה או שיתוף פעולה עם ארגוני טרור.
השופט אילן סלע מבית המשפט המחוזי בירושלים הרחיב בעניין זה:
היסוד הנפשי הוא "ביודעין", ומאחר ומדובר בעבירה שהיא התנהגותית, אין צורך להוכיח פגיעה בפועל בביטחון המדינה ודי בקיומו של פוטנציאל לפגיעה, גם לא נדרש להוכיח כוונה מצד הנאשם, ודי במודעות לרכיבי היסוד העובדתי כאמור, בכלל זה לכך שהאדם שעמו הוא מקיים מגע הוא סוכן חוץ.
על ידיעה זו ניתן ללמוד מתוך אופי המגעים.
לצד זאת, גם כאשר מתקיימים שלושת הרכיבים הנזכרים, לנאשם קיימת הגנה, אם הוכיח לבית המשפט שלא עשה ולא התכוון לעשות דבר שיש בו כדי להביא לידי פגיעה בביטחון המדינה.
בניגוד לנטל בהוכחת שלושת הרכיבים המקימים את העבירה המוטל על המאשימה, הנטל להוכחת הרכיב ההגנתי, מקום בו עמדה המאשימה בנטל המוטל לפתחה, עובר לפתחו של הנאשם.
סעיף קטן (ג) של סעיף 114 קובע שסוכן חוץ הוא גם "מי שיש יסוד סביר לחשוד בו", כלומר לא נדרשת ידיעה ודאית של נאשם שהאיש שאיתו קיים מגע הוא סוכן חוץ, אלא די בקיום "יסוד סביר לחשוד בו".
השופט סלע ציין כי "ההוכחה צריכה להיות לכך שהיה לנאשם, על בסיס המידע שברשותו, יסוד לחשד סביר לפי מבחן אובייקטיבי של סבירות כי מדובר ב'סוכן חוץ'.
קיומו של יסוד לחשד סביר לפי מבחן אובייקטיבי, הוא כזה שאמור להתעורר בעיניו של אזרח ולא בעיניו של איש שירות הביטחון.
העובדה כי איש שירות ביטחון יודע לאפיין פעילות מסוימת כפעילות הנעשית על ידי סוכן חוץ, אינה מלמדת כי אזרח מן השורה אמור לדעת לאבחן זאת."
סעיף קטן (א) של סעיף 114 קובע שלא יורשע מי שיש לו "הסבר סביר" לקשר שקיים עם סוכן חוץ.
בפסק דינו של השופט אינפלד נקבע כי "ההלכה היא שיכול ויהא לאדם הסבר סביר למגע עם סוכן זר, כאשר המגע בא למטרה חברתית סבירה ומקובלת, או כאשר מדובר בנסיבות אחרות אשר בהן רגילים בני אדם מן היישוב להיפגש.
אולם, יוצאות מכלל זה פגישות סתר ומגעים קונספירטיביים וכן כל המגעים הבאים לשם קיום מגע עם סוכן זר דווקא." השופט סלע הוסיף כי " ההסבר שעשוי לשמש צידוק לקיום מגע עם סוכן זר, נקבע לפי קנה מידה אובייקטיבי.
לאמור, קיום מגע שכזה, אשר לפי הדעה המקובלת על הציבור, אינו סביר – יהווה עבירה על החוק."
סעיף קטן (ד) של סעיף 114 מאפשר לנאשם להגן על עצמו באמצעות הוכחה "שלא עשה ולא התכוון לעשות דבר שיש בו כדי להביא לידי פגיעה בביטחון המדינה".
סעיף קטן זה "כולל מבחן אובייקטיבי – 'עשה', ומבחן סובייקטיבי – 'התכוון לעשות'".
השופט סלע ציין כי בסעיף קטן זה
ביקש המחוקק ליצור ברירת מחדל של אשם פלילי, במקרה של מפגש מעין זה, אך לאפשר לנאשם להימנע מהרשעה אם יסתור את החזקה בדבר פגיעה בביטחון המדינה.
ענישה על מגע עם סוכן חוץ נכללה לראשונה בסעיף 10 לפקודת הסודות הרשמיים משנת 1933, שעסק באדם ש"לקח דברים או נסה לקחת דברים עם סוכן נכרי".
ככל פקודות ממשלת המנדט, עם קום המדינה הפכה הפקודה לחלק מחוקי מדינת ישראל.
בשנת 1957 הוחלפה הפקודה בחוק לתיקון דיני העונשין (ביטחון המדינה), התשי"ז-1957, שסעיף 24 בו קבע:
בשנת 1967 תוקן החוק: סעיף קטן (א) בו הוחלף בנוסח "מי שקיים ביודעין מגע עם סוכן זר ואין לו הסבר סביר לכך, דינו מאסר חמש עשרה שנה".
תיקון זה ביטל את החזקה בדבר מסירת ידיעה סודית, שנקבעה בנוסח הקודם ועונשה נקבע בסעיף 23 לחוק, וקבע במקומה עבירה עצמאית.
בתיקון גם נוסף סעיף קטן (ד) הקובע: "לא יורשע אדם לפי סעיף זה אם הוכח לבית המשפט שלא עשה ולא התכוון לעשות דבר שיש בו כדי להביא לידי פגיעה כביטחון המדינה".
תיקון זה נעשה בעקבות הרשעתו של אהרן כהן, שבה העיר בית המשפט בפסיקתו על כך שהחוק הקיים אינו מבחין בין מגע עם סוכן זר לבין מסירת ידיעות לאותו סוכן, ומניח אוטומטית שמגע כזה פירושו ריגול.
בשנת 1977 שולב סעיף 24 זה בחוק העונשין, התשל"ז-1977, כסעיף 114, שבו נשמר הנוסח של סעיף 24, תוך החלפת המושג "סוכן זר" במושג "סוכן חוץ".
בתיקון משנת 1979 תוקן סעיף קטן (ג) לנוסח שונוספה בו התייחסות לארגון מחבלים.
תיקון זה בא בעקבות הערתו של בית המשפט העליון כי "נשתנו העיתים מאז חוקק החוק בתשי"ז ומאז תוקן סעיף 24 בתשכ"ז.
כיום, וזה מזמן, סכנתם של סוכני הארגונים העוינים הלא-מדינתיים גדולה כסכנתם של סוכני מדינות זרות, אם לא גדולה מזו.
צודקים השופטים המלומדים בבית המשפט המחוזי בהערתם שראויה התפתחות זו שהמחוקק יתן דעתו עליה ויעשה לתיקון הגדרת 'סוכן זר' שבסעיף 24, על מנת שלא רק סוכני מדינות יהיה במשמע."
מגפת הסדקים בשמשות של סיאטל הייתה אירוע היסטורי המהווה עבור הפסיכולוגים החברתיים דוגמה קלאסית למחשבות שווא קולקטיביות.