tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
הפצת Testing, זוהי הפצה "אוטומטית", חבילות הנמצאות ב־Unstable למשך זמן מוגדר ונחשבות לנקיות מבאגים עוברות להפצה זו.
אחת לכמה זמן מוכרזת "הקפאה" בהפצה זו, ולאחר תהליך מוקפד של ניפוי באגים ובקרת איכות היא מחליפה את הפצת ה־Stable.
הפצת Oldstable, הגרסה היציבה הקודמת.
נתמכת במשך כשנה לאחר יציאת הגרסה היציבה החדשה, על מנת לאפשר מעבר פשוט יותר.
הפצת Experimental – זהו מקור חבילות שלא כולל הפצה מלאה.
הוא מכיל חבילות חדשות יותר מ־Unstable אשר מסיבה כלשהי אי־אפשר להכניסן מיד, אך הן מעניינות קהל בודקים מספיק גדול.
כל שמות הקוד של ההפצות נלקחו משמות הדמויות מסרטי "צעצוע של סיפור" של חברת פיקסאר, כגון "באז", "וודי", "רקס" ו"סלינק", וההפצה הלא יציבה מכונה "סיד", על שם דמותו של הילד השכן הורס הצעצועים.
מסורת זו החלה מכיוון שברוס פרנס היה מעורב בשלבי הפיתוח הראשוניים של דביאן בעת עבודתו בפיקסאר.
חבילות התוכנה בהפצה זו מתעדכנות באופן סדיר ובתדירות גבוהה.
לכל חבילה יש מתחזק, אשר אחראי על הכנת חבילות deb מקוד המקור באתרי הפיתוח של התוכנות השונות.
באחריות המפתח לוודא את תקינות קוד המקור, לדווח על בעיות למאגר באגים מרכזי, לתעד המידע בחבילה עבור מערכת ניהול החבילות, לוודא פתרון של תלויות בין החבילה ותוכנות אחרות ועוד.
הבדלים מהותיים נוספים בין דביאן להפצות אחרות הם: כמות החבילות הגדולה, מנגנון מתוחכם להתקנת חבילות בשם apt (שכבר אומץ על ידי הפצות אחרות), ותמיכה במספר גדול של חומרות (בנוסף ל־PC).
בעבר נחשבה דביאן לבעלת התקנה קשה יחסית להפצות אחרות.
זאת מכיוון שהמפתחים של דביאן דוגלים בהענקת גמישות רבה מאוד למשתמש, וכתוצאה המשתמש צריך היה לענות על שאלות רבות.
כתוצאה מהגמישות הרבה, הפצה זו מקובלת מאוד בקרב משתמשים מנוסים.
כיום ההתקנה של דביאן ידידותית מאוד גם למשתמשים מתחילים, והיא אף מתורגמת לעברית ושפות אחרות כגון אמהרית, רוסית וערבית, הודות לעבודתם של מתנדבים מרחבי העולם.
בעבר משתמשים שרצו לנסות את דביאן ללא התקנה יכלו להשתמש ב־Knoppix, גרסת Live-CD של דביאן אשר אפשרה גם התקנה של המערכת.
על פי אתר ההפצה, דרישות החומרה עבור הגרסה Debian Bullseye:
+ סוג התקנה נפח RAM מינימלי נפח RAM מומלץ מהירות שעון מעבד מינימלית (עבור IA-32) מקום פנוי בדיסק הקשיחללא סביבת שולחן עבודה256 MB512 MB2 GBעם סביבת שולחן עבודה1 GB2 GB1 GHz10 GB
2.2 potato (מר ראש תפוד) 15 באוגוסט 2000 כ־3900לא תמיכה בארכיטקטורות PowerPC ו־ARM.
Link-time optimization מופעל כברירת מחדל.13.0trixie (טריקסי)TBAבפיתוח14.0forky (מזלגוני)TBAבפיתוח
בעיקרון דביאן לא כוללת תוכנה לא חופשית, הן מסיבות אידאולוגיות והן מסיבות של פשטות תחזוקה.
בפועל נוצר לעיתים הצורך להשתמש בכמה תוכנות לא חופשיות.
מאגר החבילות הראשי, שנקרא main, כולל רק תוכנה חופשית שלא תלויה לצורך בנייתה או תפעולה בתוכנה לא חופשית כלשהי.
בנוסף ל־main, קיימים המאגרים non-free ו־contrib.
ב־non-free יש חבילות לא חופשיות שונות.
ב־contrib יש חבילות שכשלעצמן חופשיות, אולם תלויות בתוכנה לא חופשית אחרת (תוכנה מ־non-free או הורדה של תוכן ממקום אחר באינטרנט).
הארכיטקטורות הנתמכות בגרסה היציבה הנוכחית הן:
i386 – מעוצב לעבודה על מעבדי PC בתצורת X86-32BIT.
amd64 – מעוצב לעבודה על מעבדי PC בתצורת X86-64BIT.
sparc – מיועד לתחנות העבודה של סאן מיקרוסיסטמס.
כיום נתמכים רק מעבדי Ultrasparc ולא מעבדי Sparc הישנים יותר.
arm, armel – מיועד למחשבים עם מעבדי ARM.
armel היא גרסה שמשתמשת בממשק החדש (EABI) של מעבדי ARM.
mips, mipsel – מיועד למחשבים עם מעבדי MIPS.
mips הוא הארכיטקטורה הישנה יותר ומיועדת למערכת big endian ואילו mipsel החדשה מיועדת למערכות little endian.
s390 – מיועד למערכות מסוג S/390 (31 ביטים) של IBM, הרצות בדרך כלל כמכונות וירטואליות במערכות z/VM.
s390x – מיועד למערכות Z/Architecture (6 (64 ביטים) של IBM, הרצות בדרך כלל כמכונות וירטואליות.
PowerPC – מעבדים המצויים בחלק ממחשבי המקינטוש ובשרתי POWER של IBM
alpha – מחשבי Alpha של דיגיטל (כיום: בבעלות HP).
hppa – מיועדת למעבדי PA-RISC הישנים של HP.
ia64 – לארכיטקטורת איטניום של אינטל.
היום בשימוש בעיקר על ידי HP.
m64k – מיועדת למעבדי 680xx של מוטורולה.
על המעבדים הללו היו מבוססים מחשבי מקינטוש ואמיגה ישנים, אולם כיום עיקר השימוש בהם הוא במערכות משובצות.
כמעט כל הגרסאות מבוססות על הגרעין של לינוקס.
דביאן משמרת בשמה הרשמי את ההפרדה בין הגרעין למערכת ההפעלה: Debian GNU/LINUX.
קיימות הפצות דביאן עבור גרעיני מערכת חופשיים אחרים , אם כי אף אחת מהפצות אלו עדיין לא הגיעה למעמד "רשמי" כלומר לא זכתה להפצה ברמת Stable.
בכל שלושת ההפצות הנ"ל ההבדל נעוץ בגרעין בלבד.
כל יתר רכבי המערכת, כולל libc, משותפים לדביאן.
ישנם ארבעה ישראלים בעלי מעמד "מפתח דביאן" רשמי בפרויקט דביאן.
אנשים אלה עוסקים בין השאר גם בתמיכה בעברית בהפצה.
כשם רשמי לתמיכה בעברית נבחר "דביאן עברי".
ניתן לראות את רשימת החבילות הקשורות בעמוד החבילות.
דביבון או רָקוּן (שם מדעי: Procyon) הוא סוג של יונק שמקורו באמריקה.
מין הדביבון הידוע ביותר באמריקה הצפונית ובאירופה הוא הדביבון המצוי.
הדביבון נקרא גם "הדוב הרוחץ" משום שבטרם אכילתו דבר מה מחפש הדביבון נהר, נחל או מקור מים אחר כדי לשטוף את מזונו מספר פעמים.
הדביבונים הם אוכלי כל פעילי לילה.
מזונם מגוון, וכולל גרגרים, חרקים, ביצים, סרטנים ובעלי חיים קטנים.
אורכם של הדביבונים נע בין 50–100 ס"מ (כולל הזנב).
הדביבונים הזכרים בדרך כלל יותר גדולים מהנקבות.
לדביבונים חוש מישוש מאוד מפותח, וחלק גדול ממוחם מוקדש לפענוח אותות שמגיעים מכפות ידיהם.
הדבר משמש לאיתור מזון בנחלים, כשהם ממששים את קרקעית הנחל, כאשר ראשם מחוץ למים.
תוחלת החיים של דביבונים בשבי יכולה להגיע ל-20 שנים ואילו בטבע נדיר לראות דביבון מעל גיל 12.
במספר מדינות בארצות הברית ניתן לגדל דביבונים כחיות מחמד באופן חוקי.
דביבונים צדים את מזונם בלילה, וטרפם משתנה בין העונות, באביב רוב מזונם ארנבונים, עופות קטנים ובונים צעירים.
מזונם בקיץ הוא ברובו צמחי, וחלק קטן ממנו הוא סרטנים וצפרדעים.
בסתיו מקדישים הדביבונים כמעט את כל זמנם למציאת מזון שכן הם חייבים להכין מאגרים לחורף.
בלוטים, אגוזים ופירות יבשים אחרים, כמו גם חרקים נצרכים בסתיו בכמויות גדולות.
בחורף, בעת שהם בלתי פעילים יחסית, אוכלים הדביבונים ממה שמזדמן להם כגון פגר אייל.
אם הם קרובים לכפר או חווה הם עשויים להפוך את הפחים ולחטט בתוכנם.
בחופי ימים הם מלקטים צדפות שונות, את החיה גופא הם מוציאים מתוך הקונכייה במיומנות מדהימה.
הדביבון שימש מקור מזון לחלוצים הראשונים שבאו לאמריקה מאירופה.
מאז המאה ה-20 הדביבון הסתגל היטב לחיים עירוניים והוא מהווה מטרד לבני אדם.
דביבונים מרבים לפלוש לפחי אשפה ויכולים להיות תוקפניים ונשכניים ואף לטרוף חיות מחמד כמו חתולי בית.
הדביבון הוא אחד מבעלי החיים הגדולים שהצליחו להסתגל היטב להתפתחות האדם.
באמריקה, אזורי הפרברים וחלק מהערים הגדולות מאכלסים מספר רב של פרטים.
אוכלוסיית הדביבונים משגשגת על מזון שהושג מפחי אשפה וממזון של חיות מחמד.
דביבון מצוי או רָקוּן רַחֲצָן או דביבון רוחץ (שם מדעי: Procyon lotor) הוא מין בסוג דביבון, שמצוי באמריקה.
הדביבון המצוי הוא מין הראקון הנפוץ ביותר בצפון אמריקה.
מקום המחיה המועדף עבור הדביבון המצוי הוא יערות בקרבת המים, אך הוא חי גם באדמות מעובדות, אזורי ערים ופרברים.
בעבר דביבון גוואדלופ, נחשב מין בפני עצמו, אבל מחקרים עדכניים מראים שהוא בעצם תת-מין של הדביבון המצוי.
על אף שידועים מקרים של דביבונים מצויים שחיו בשבי יותר מ-20 שנים, בדרך כלל הם חיים 1.8–3.1 שנים.
פרט יכול לשקול בין 5 ל-26 ק"ג.
בפניו סביב עיניו יש צבעים שחורים.
הוא בעל זנב עבה עם טבעות כהות ובהירות לסירוגין (5–7 טבעות שחורות).
צבע פרוותו של הדביבון המצוי הוא תערובת של אפור, חום ושחור.
במקרים נדירים הדביבון המצוי יכול להיות לבקן.
ההזדווגות בדרך כלל מתרחשת בינואר או בפברואר (משך ההריון בין 60–70 יום), והנקבה ממליטה 4–7 גורים באפריל או במאי (משתנה בהתאם לאקלים).
דביבונים מתגוררים בדרך כלל בעצים חלולים, מאורות קרקע או במערות.
הזכר אינו משתתף בגידול הגורים.
לקראת סוף הקיץ הגורים נגמלים מיניקה ומתחילים להאכיל את עצמם.
הדביבון המצוי פעיל בדרך כלל בלילה.
תזונתו מורכבת מכ-40% חסרי חוליות, 33% צמחים (למשל גרגרים) ו-27% בעלי חוליות.
פירוש המילה lotor בשמו הלטיני היא "רוחץ".
בתקופות של חורף קשה הוא עשוי לישון במשך תקופות ממושכות, אך לא לישון שנת חורף.
הדביבונים יכולים לחלות בכלבת, ולהדביק בני אדם על ידי נשיכות.
בשנת 2021, מתוך 3,663 בעלי חיים שדווחו כחולים בכלבת בארצות הברית, כ-28% היו דביבונים.
דביבונים סובלים מפטוגנים נוספים, כגון נגיף הפארוו הכלבי, כלבלבת, וסוגים של תולעים נימיות (Baylisascaris procyonis).
דביבון זנב-טבעת או בסיריסקוס (שם מדעי: Bassariscus astutus) הוא מין טורף ממשפחת הראקוניים החי באמריקה הצפונית.
צבעו של דביבון הזנב-טבעת הוא חום בהיר עד חום, כאשר חלקו התחתון לבן.
זנבו השחור מכוסה בפסים לבנים, והוא ארוך יותר מיתר גופו.
עיניו גדולות ושחורות, והן מוקפות בטבעת של פרווה בהירה.
גובה הכתפיים הוא כ-16 ס"מ לערך.
בפיהם ארבעים שיניים, כאשר הניבים מפותחים למדי.
מפרק הקרסול של דביבון זנב-הטבעת גמיש, וביכולתו להסתובב בזווית של למעלה מ-180 מעלות.
יכולת זו מסייעת לדביבון בטיפוס מהיר.
זנבו מסייע לו בשמירה על שיווי משקל בהליכה במקומות צרים.
דביבון זנב-הטבעת נפוץ בקליפורניה, באורגון, באריזונה, בניו מקסיקו, בטקסס, ביוטה ובחלקים מצפון מקסיקו.
הוא חי בבתי גידול סלעיים ומיוערים.
ניתן למצוא דביבוני זנב-טבעת עד לגבהים של 2,900 מטרים, אולם הם נפוצים יותר בגבהים שבין פני הים לבין 1,400 מטר מעל פניו.
דביבון זנב-הטבעת הוא בעל חיים לילי, יחידאי וביישן.
הוא אוכל-כול, וניזון בעיקר מפירות, מגרגרים, מחרקים, מלטאות, ממכרסמים קטנים ומציפורים.
דביבונים אלו משמיעים מגוון קולות, ביניהם נקישות ותקתוקים.
הדביבון חי בשטח של כ-1.36 קילומטרים רבועים, נתון שעשוי להשתנות בהתאם לזמינות המזון (שטח המחיה של הזכרים לרוב גדול יותר).
כמו כן, שני פרטים מאותו הזוויג לא יהיו בעלי תחומי מחייה חופפים.
עונת הרבייה מתחילה בפברואר ומסתיימת במאי.
משך ההריון נע בין 50 ל-54 ימים, במהלכם הזכר ישיג מזון עבור הנקבה.
במאי - יוני הנקבה תמליט בין גור אחד לארבעה (בממוצע - שלושה) בכל המלטה.
הדביבונים הנולדים יפקחו את עיניהם בגיל חודש.
לאחר עשרה שבועות ייגמלו מיניקה, ולאחר ארבעה חודשים יצודו את מזונם בעצמם.
הם יגיעו לבגרות מינית בגיל עשרה חודשים.
הנקבה בוחרת את מקום המאורה שבה תגדל את צאצאיה, לרוב בקיע קטן, ערימת סלעים או חלל עץ.
בהיוולדם, הדביבונים נמצאים במשקל של 25 גרמים בלבד.
חסרי אונים, הם זקוקים לעזרת אמם.
את החלק המרכזי בגידול הצאצאים לוקחת האם, שמאכילה אותם ודואגת להם.
יחד עם זאת, לעיתים נצפו אבות של דביבונים צעירים משחקים עם צאצאיהם הבוגרים, כך שייתכן שגם להם יש חלק כלשהו בדאגה ובטיפול ההורי.
תוחלת חייהם של דביבוני זנב-הטבעת בבר היא שבע שנים.
נקבה שחיה בשבייה הגיעה לגיל של 16 שנים.
דביבוני היער הירוק היא סדרת טלוויזיה מונפשת קנדית בת 60 פרקים, שהופקה לטלוויזיה בין השנים 1985 ל-1992. הסדרה שודרה בערוץ הראשון ב-1990 וגם בערוץ הילדים.
לקראת סוף שנות התשעים הוא שודר בערוץ 2 זכיינית רשת, כששם שודרה גם העונה הראשונה של הסדרה.
בשנת 2012 הסדרה דובבה מחדש ושודרה בערוץ ג'וניור.
שיר הפתיחה העברי של הסדרה נכתב על ידי זיו סידי, שרון מלמד ולימור חביב, הולחן על ידי זיו סידי ואבנר חודורוב ובוצע על ידי שיר גוטליב.
הסדרה עקבה אחר עלילותיהם של און הדביבון וחבריו ביער הירוק, אשר נאלצים להגן היער ולסכל את מזימותיו של איש העסקים מר מלכישוע ושלושת עוזריו החזירונים.
און דביבון (Bert Raccoon) - און הוא דביבון שמח, אנרגטי ובר מזל.
בעל ביטחון עצמי מופרז ביכולות של עצמו.
ביטחון היתר הזה לפעמים מכניס אותו למצבים בעיתיים.
הוא מתנהג בצורה ילדותית יותר מחבריו, ומביא עימו אנרגיה צעירה.
לעיתים הוא גם יכול להיות נמהר מאוד; בדרך כלל און הוא חסר סבלנות בביצוע תוכניות או בהסדרת הצדק ביער הירוק.
למרות חסרונותיו, און נאמן מאוד לחבריו, וחברו הטוב ביותר הוא בן חדק החידקון.
טלי וראלף דביבון (Ralph and Melissa Raccoon) - זוג דביבונים.
ראלף וטלי הם זוג נשוי צעיר, מהדמויות הנבונות והבוגרות יותר בסדרה.
הם גדלו יחד, והם ידידים מהילדות של און דביבון.
הם עובדים בעיתון המקומי בו ראלף הוא העורך וטלי היא הצלמת.
מר מלכישוע (מכונה גם אב חדק החידקון) (Cyril Sneer) - אוכל נמלים ואיש עסקים אכזרי שלא יתן לאף אחד לעמוד בדרכו להרוויח כסף.
כל תוכניותיו מטורפדות לבסוף על ידי הדביבונים, ומפעם לפעם אפילו על ידי בנו אף חדק חידקון.
מגדל את בנו לבד מאז מות רעייתו.
בן חדק החידקון (Cedric Sneer) - בן חדק חידקון הוא הניגוד המושלם לאביו מר מלכישוע, הוא חנון, ביישן וחלש אופי.
שלושת החזירונים (Lloyd, Boyd, and Floyd) - עוזריו של מר חדק החידקון.
הופיעו לראשונה בעולם המגביל כשאליו שייפר הגיע לשם במטוס.
תוך ביצוע משימותיו הם מקווים להערכה או לשכר.
בפרק שבו עשו למר חידקון "חיים שכאלה",כשבפורמט עצמו כל אורח שואל את האורח שאלה, שאלו החזירונים את מעסיקם לגבי קבלת משכורתם, והוא ענה שאף פעם.
שייפר (Schaefer) - כלב רועים.
הכלב שייך לשומר היערות, משמש ביער כברמן.
שימש כדמות הראשית בעונה הראשונה של הסדרה.
שחורי (Broo) - כלב רועים אשר שייך גם לאון דביבון בחלק מהפרקים ובחלק אחר, גם לשומר היערות ושני ילדיו.
הופיע לראשונה ככלבה של סופי בעולם המקביל שאליו הגיע שייפר באמצעות מטוס.
סופי (Sophia Tutu) - חברתו של בן חדק חידקון.
הופיעה לראשונה בעולם המקביל שאליו הגיע שייפר עם מטוס.
הדובים (The Bears) - העובדים של מר חידקון.
Knox) - תנין שמשמש כחברו/יריבו של מר חידקון.
באחד הפרקים צוין שמר חדק חידקון והוא חברים מילדות.
גברת ביידן-ביידן (Lady Baden-Baden) - תרנגולת המשמשת כרעייתו של מיסטר נוקס וכיועצת המיסטית שלו.
חדק חידקון ומיסטר נוקס התחרו על ליבה, ולבסוף היא בחרה במיסטר נוקס בתור בעלה.
בני דביבון (Bently Racoon) - אחיינם של מלי וראלף.
משמש כחברם של און דביבון ומר חידקון.
דבורה (דבי) בסרגליק (19 בנובמבר 1955 – 10 במרץ 2005) הייתה שחקנית, מחזאית ומדבבת ישראלית.
בוגרת החוג לתיאטרון באוניברסיטת תל אביב והוראת תיאטרון במכללת לוינסקי לחינוך.
שיחקה בתיאטרון הרפרטוארי, המסחרי, תיאטרוני ילדים ובפסטיבל עכו.
כתבה, ביימה, עיצבה והדריכה שחקנים במחזות זמר.
עסקה בהוראת תיאטרון במכללת לוינסקי לחינוך, בבתי ספר ובמסגרות חינוך למבוגרים.
דבי בסרגליק הופיעה בעיקר בתפקידי משנה בתיאטרון ובטלוויזיה והתמחתה בדיבוב סדרות וסרטי הנפשה ופרסומות.
בין ההצגות בהן השתתפה, ניתן למנות את "סאלח שבתי" ו"חלון בלהות" (תיאטרון "הבימה"); "קול קטן" (תיאטרון בית ליסין); "מולייר במצרים" (בימת קדם); "האוזן הפרטית" ו"העין הציבורית".
מחזות הזמר "גבירתי הנאווה", "צלילי המוסיקה" ו"תום סוייר והאקלברי פין"; "המכשפה" (התיאטרון לילדים ולנוער); "עליזה בארץ הפלאות" (על פי סדרת הטלוויזיה, התיאטרון המוזיקלי).
כתבה וביימה את ההצגות: "כניסה אחורית" ו"ירושלים של סבא".
בין הסרטים ותוכניות הטלוויזיה בהם השתתפה: זנב של עפיפון" (יהודית), "שמיכה חשמלית ושמה משה" (ברטה), "חסר קצת סוכר", "באזז", "מר באום (חיה), "פרא", "טיפת מזל" (הגננת דבי) ובתוכניות "זהו זה!", "כלבוטק", "רמת אביב גימל" (רגינה), "הפוך", "קפה פריז" (חיה איטה), "קריאת כיוון", "סיטון" ובסרט הדוקומנטרי "דביל'ה".
במסגרת הסדרה "בסוד העניינים" (סדרת-ההמשך ל"בלי סודות"), השתתפה במערכוני "המשרד המוזר" לצידה של רובי פורת שובל.
דיבבה בלמעלה משמונים סדרות וסרטי הנפשה, ביניהם: "פרופסור קשת", "קספר וחברים", "היי!
הייתה המדבבת הראשונה של ארתור ריד, הדמות הראשית בסדרה "ארתור", עד פטירתה.
ב-10 במרץ 2005 נפטרה בסרגליק ממחלת הסרטן והיא בת 49. נטמנה בבית העלמין ירקון.
דבי ונולי היה צמד קומי ישראלי המורכב מהסטנדאפיסטיות דבי קליידר ונולי עומר.
לאורך שנות פעילותן העלו השתיים שלושה מופעי בידור ברחבי ישראל להם כתבו את הטקסטים בעצמן: "כזה כאילו", "למה מי למה מה" ו"דבי ונולי 3".
בתחילת שנות התשעים הגישו את פינת הסטנד-אפ "מקום בעמידה", במסגרת התוכנית "זהו זה!" בטלוויזיה החינוכית.
לאחר שדבי עזבה את ישראל לתקופה של חמש שנים, הצמד התפרק באופן רשמי ב-1997.
דבי וסרמן שולץ היא פוליטיקאית יהודייה-אמריקאית, חברת בית הנבחרים של ארצות הברית משנת 2005. היא מייצגת את המחוז ה-25 של פלורידה מטעם המפלגה הדמוקרטית, שכיהנה כיו"ר הוועדה הדמוקרטית הלאומית (DNC) ממאי 2011 ועד יולי 2016.
וסרמן נולדה בקווינס שבניו יורק וגדלה בלונג איילנד.
וסרמן שולץ בוגרת תואר ראשון ושני במדע המדינה מאוניברסיטת פלורידה.
באוניברסיטת פלורידה, הייתה וסרמן שולץ פעילה באגודת הסטודנטים וכיהנה כמייסדת ונשיאת סנאט הסטודנטים ונשיאת ממשל הסטודנטים לאזור ראוולינגס.
מאוחר יותר, היא נתנה קרדיט לניסיון הפוליטי שלה כסטודנטית על פיתוח "האהבה לפוליטיקה והתהליך הפוליטי".
לאחר מכן וסרמן שולץ הפכה למרכזת תוכניות ומורה בפלורידה קולג'.
ב-1988, עוד בהיותה סטודנטית בגיינסביל, היכן שהייתה האוניברסיטה שלה מחוץ למקום מגוריה, היא הפכה לעוזרת של היהודי פיטר דויטש בתחילת הקריירה שלו כמחוקק ברמה מדינתית.
בסופו של דבר היא הפכה לראש הצוות שלו והמשיכה לסייע לו כשהוא היה בבית המחוקקים של פלורידה.
היא נחשבת כקרובה לקו האידאולוגי של דויטש.
וסרמן שולץ היא פוליטיקאית בעד הפלות, במה שמכונה פוליטיקאי פרו-בחירה, המגדיר את זכותה של האישה לבחירה על גופה ועוברה, בעד פיקוח על נשיאת נשק ובעד זכויות ההומוסקסואלים.
ב-1992, ויתר דויטש על המושב שלו בבית המחוקקים של פלורידה כדי לרוץ ובסופו של דבר גם לנצח למושב ברמה הארצית, של בית הנבחרים של ארצות הברית, עבור המושב של המחוז ה-20 של פלורידה.
וסרמן שולץ נזכרה מאוחר יותר כיצד היא קיבלה טלפון מדויטש, "זה היה באמת מדהים.
הוא התקשר לבית שלי יום אחד באמצע דיון חקיקתי ואמר שאת יכולה לרוץ במרוץ שלי, הבית שלך הוא המחוז שלי".
אף על פי שגרה במחוז רק מזה שלוש שנים, וסרמן שולץ זכתה ב-53% מהקולות במרוץ של שישה ראשים בפריימריס הדמוקרטים באותה שנה והצליחה לחמוק מסיבוב שני.
היא נצחה בבחירות הכלליות וירשה את דויטש במושב בית המחוקקים של פלורידה.
בגיל 26, היא הפכה לאישה המחוקקת הצעירה ביותר בתולדות בית המחוקקים של פלורידה.
היא כיהנה שם שמונה שנים ונאלצה לעזוב עקב מגבלות חוקיות על מספר הכהונות.
עם ניסיון בבית המחוקקים של פלורידה, היא רצה לסנאט של פלורידה בשנת 2000 ושוב נצחה.
בזמן כהונתה בסנאט של פלורידה היא נחשבה כאחת מהנציגות הליברליות ביותר בבית מחוקקים זה.
וסרמן שולץ חברה במועצה הלאומית של היהודים הדמוקרטים, אשר שמה לה למטרה להפריד בין דת ומדינה, יחסי ארצות הברית–ישראל איתנים וזכויות פוריות, כמו גם בארגון הבינלאומי להורות מתוכננת ובארגון ההסתדרות הציונית הדסה.
היא הצביעה בעד הערכות מחדש של הכוחות האמריקנים מחוץ לעיראק בתוך 90 יום ונגד ההכרזה על עיראק כחלק מן המלחמה העולמית בטרור ללא תאריך יציאה.
עוד ב-2004, דויטש ויתר על המושב הארצי שלו בקונגרס ורץ בכישלון למושב הסנאט של ארצות הברית של דמוקרט נוסף, בוב גרהם.
הוא תמך בווסרמן שולץ כיורשת שלו בבית הנבחרים הארצי.
אף אחד לא התמודד מולה בפריימריס של הדמוקרטים.
בבחירות הכלליות, המתחרה הרפובליקנית שלה הייתה מרגרט הוסטטר, סוכנת נדל"ן ושמרנית גלויה, כאשר המחוז ה-20 של פלורידה הוא מחוז כבד של הדמוקרטים והוסטטר ניצבה כנגד סיכויים כמעט בלתי אפשריים בבחירות הכלליות.
היא נודעה לשמצה על התקפותיה על וסרמן שולץ.
אתר הקמפיין של הוסטטר התקיף בבאנר את וסרמן שולץ על מחאתה כנגד תמונה של הדגל האמריקאי עם צלב נוצרי עליו שהוצג בבניין ממשלתי.
הוסטטר כתבה, "בחרו במרגרט הוסטטר ב-2 בנובמבר ושילחו מסר ברור שאמריקנים מכבדים ותומכים...
בתפקיד היסודי שהיה לנצרות בייסוד האומה הגדולה שלנו.
הזכויות שלנו באות מאלוהים, לא מהמדינה".
הוסטטר גם רמזה שווסרמן שולץ לא צריכה להיבחר כיוון שלא יהיה לה מספיק זמן להקדיש לקונגרס מפני שלושת ילדיה הצעירים.
וסרמן שולץ עמדה בציפיות וניצחה בגדול, כשהיא זוכה ל-70.2% מהקולות לעומת 29.8% ליריבתה.
כשוסרמן שולץ הושבעה לתפקיד ב-4 בינואר 2005, היא התעקשה להשתמש בתנ"ך.
כיוון שליו"ר בית הנבחרים, דניס הסטרד, היה רק את הברית החדשה, עותק של התנ"ך הושאל לצוות של הסטרד מחבר הקונגרס היהודי גארי אקרמן למטרה זו.
אירוע זה הובא כתקדים שנתיים מאוחר יותר במהלך השבעתו המתוקשרת של חבר הקונגרס המוסלמי הראשון, קית' אליסון, במושב הקונגרס ה-110, כתמיכה בזכותו להשבע בספר של הדת שלו, הקוראן.
וסרמן שולץ מונתה לוועדת המינויים והמדיניות הדמוקרטית בבית הנבחרים עוד בכהונתה הראשונה.
הוועדה אחראית על שיבוץ המינויים הדמוקרטים בוועדות השונות בבית הנבחרים, מקור לעוצמה פוליטית כמו גם ייעוץ במדיניות המפלגה הדמוקרטית.
במהלך בחירות אמצע הקדנציה של שנת 2006, היא גייסה למעלה משבעה עשר מיליון דולר בתרומות לקמפיין עבור המועמדים הדמוקרטים, גיוס הכספים הגבוה ביותר השלישי עבור מועמדי המפלגה רק אחרי יושבת ראש בית הנבחרים ננסי פלוסי והיהודי רם עמנואל.
היא נבחרה לאחר מכן, כסגנית ראשונה למצליף הסיעה ומונתה לוועדת ההקצאות רבת ההשפעה, הנחשבת ככזו בשל תחום האחריות שלה בנושא תקציבים מסוימים לממשל.
היא מכהנת כרגע כיושבת ראש ועדת המשנה לרשות המחוקקת, אשר פלוסי ויתרה עליה אחרי שהתמוססה בידי הנהגת הרפובליקנים ב-2005. זמן קצר אחרי שרכשה את מעמדה בוועדת ההקצאות, וסרמן שולץ, בשל המגבלות המוטלות על חברי הוועדה מלשבת בוועדות אחרות, קיבלה אישור מיוחד לשבת בוועדה נוספת והיא כרגע חברה גם בוועדת המשפטים.
בבחירות שנערכו בשנת 2022 היא התמודדה באזור בחירה חדש מס' 25 ונבחרה.
במקומה באזור מס' 23 נבחר ג'ארד מוסקוביץ'
וסרמן שולץ מגדירה עצמה כתומכת נלהבת של ישראל.
היא חברה במועצה הלאומית של היהודים הדמוקרטים, אשר שמה לה למטרה לחזק את יחסי ארצות הברית–ישראל כמו גם בארגון ההסתדרות הציונית הדסה.
בינואר 2020 הייתה חלק ממשלחת של הקונגרס האמריקאי בראשות יושבת ראש בית הנבחרים ננסי פלוסי לאתרים יהודיים בפולין ולפורום השואה העולמי החמישי שהתקיים בירושלים.
ב-2020 הקים הקונגרס כח משימה בין פרלמנטרי למלחמה באנטישמיות מקוונת, בראשו, נכון לספטמבר 2022, עמדו דבי וסרמן שולץ ואנתוני האוספאד'ר, חבר פרלמנט קנדי.
וסרמן שולץ היא חברת בית הנבחרים היהודייה הראשונה מפלורידה.
היא והסנאטור היהודי ארלן ספקטר עמדו מאחורי הצעת החוק שהכריזה על חודש מאי כחודש בשנה של "מורשת יהודי אמריקה" או כפי שהם נוהגים להגדיר זאת בעצמם "חודש מורשת היהודי האמריקאי".
קיום החג השנתי נוצר כדי להכיר ב"הישגים של היהודים האמריקאים והתפקיד החשוב שחברי הקהילה היהודית שיחקו בהתפתחות התרבות האמריקנית".
רעיון קיום החג התבסס על חודש ההיסטוריה השחורה, חודש המורשת ההיספאנית וחודש ההיסטוריה של האישה.
וסרמן שולץ תיארה לעצמה "לימוד בכיתות, טקסים ציבוריים והודעות בשידור".
וסרמן שולץ גם אמרה, "יש דור [שלם] של ילדים שגדל עם זיכרון שהולך ונחלש על מה שאירע במהלך מלחמת העולם השנייה או אפילו ההבנה של כל מי שהוא יהודי או התרבות והמסורת שלהם; דרך החינוך באה גם הסובלנות".
הצעת החוק עברה פה אחד בשני בתי הקונגרס ונחתמה על ידי הנשיא בוש.
וסרמן שולץ אמרה בטקס החתימה של הנשיא בוש, "זה אירוע היסטורי.
לדורות הבאים תהיה ההזדמנות לחיות ללא אנטישמיות דרך הבנה ומודעות גדולה יותר על התפקיד המשמעותי שהיהודים האמריקאים שיחקו בהיסטוריה של ארצות הברית.
חודש המורשת היהודי האמריקאי היא מציאות בגלל האנשים שנאספו כאן בחדר".
וסרמן שולץ אף זכתה בתואר "אשת השנה" של ארגון נשי אמי"ת לשנת 1994.
וסרמן מתגוררת בעיר ווסטון שבפלורידה הסמוכה לפורט לודרדייל.
היא אמא לשלושה ונשואה לסטיב שולץ.
היא חברת הקונגרס האישה היהודייה הראשונה שנבחרה מטעם פלורידה.
דבורה (דבי) נעמי הס אל-יניב (נולדה ב-1963) היא מלכת היופי של ישראל לשנת 1982 ופסיכולוגית קלינית.
דבי הס נולדה בבוסטון, מסצ'וסטס שבארצות הברית לאב פיזיקאי ואם מורה לאנגלית.
בגיל 5 עלתה עם הוריה ואחותה לישראל, והשתלבה כרקדנית בלהקות ג'אז בירושלים, עיר מגוריה.
בשנת 1981 סיימה את לימודיה התיכוניים בבית הספר התיכון שליד האוניברסיטה העברית בירושלים.
בגיל 19, ובזמן שירותה בצה"ל (שם הייתה חברה בצוות הווי צבאי) ניגשה הס לתחרות מלכת היופי וזכתה במקום הראשון.
היא ייצגה את ישראל בתחרות מיס תבל 1982.
בסיום שנת כהונתה כמלכת היופי הופיעה במספר סרטי סטודנטים ובסרט "אהבה ראשונה" לצד גילה אלמגור, יפתח קצור וחנן גולדבלט.
בשנת 1985 החלה ללמוד באוניברסיטה העברית פסיכולוגיה וסיימה תואר שני ב-1995. הס לימדה פסיכולוגיה התפתחותית בגבעת רם, עבדה כפסיכולוגית קלינית של מתבגרים ואף ריכזה את פרויקט "נוער עונה לנוער".
הס הייתה נשואה בעבר והתגרשה ובהמשך נישאה בשנית.
כיום היא פסיכולוגית קלינית ומרצה לפסיכולוגיה קלינית והתפתחותית.
דברה "דבי" אליזבת' מאייר היא שחיינית עבר אמריקאית שזכתה בשלוש מדליות זהב באולימפיאדת מקסיקו ב-1968 ב-200, 400 ו-800 מטר בסגנון חופשי.
הישגה זה הפך אותה לשחיינית הראשונה שזכתה בשלוש מדליות זהב אישיות באולימפיאדה אחת.
מאייר פרשה משחייה תחרותית בגיל צעיר עקב פציעה.
נולדה באנאפוליס שבמרילנד וסבלה בילדותה ממחלת האסתמה.
היא החלה להתאמן בשחייה ובגיל 13 עברה עם משפחתה לקליפורניה.
היא התאמנה במועדון השחייה של סנטה קלרה תחת הדרכתו של המאמן הראשי ג'ורג' היינס שבה שחו מספר אלופים אולימפיים כמו דיק רות', קלאודיה קולב, דון שולנדר, דונה דה וארונה, מארק ספיץ וקארן מו.
תוך שנתיים היא הפכה לאחת מהשחייניות הבכירות בעולם.
ב-1967 זכתה בשתי מדליות זהב במשחים ל-400 ו-800 מטר חופשי במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו בוויניפג.
היא שברה את שיאי העולם בשלושת המשחים בהם נטלה חלק במבחנים האמריקאים לקראת אולימפיאדת מקסיקו.
באולימפיאדה עצמה סבלה מקלקול קיבה דבר שפגע בהישגיה.
בשבע השנים שקדמו לאולימפיאדת 1968 עברה באימוניה מרחק של 48,000 קילומטרים והציבה סטנדרטים חדשים באימוני שחייה של נשים.
ב-1972 פרשה משחייה תחרותית לאחר שסבלה מאמתחת מודלקת (בורסיטיס) חוזרת בכתף.
בין יולי 1967 ואוגוסט 1970 שברה מאייר 15 שיאי עולם בארבעה משחים.
200 מטר חופשי – שברה באוגוסט 1968, במבחנים האולימפיים של ארצות הברית, את שיאה של חברתה לנבחרת, לינדה גוסטבסון (שנקבע במקצה מוקדם באותה תחרות) ב-1.2 שניות והעמידה אותו על 2.06.7 דקות.
שיא זה נשבר ב-1971 על ידי האוסטרלית שיין גולד.
400 מטר חופשי – שברה ביולי 1967, במשחקי פאן אמריקה שנערכו בוויניפג, את שיאה של האמריקאית פמלה קרוז ב-3.8 שניות והעמידה אותו על 4.32.6 דקות.
עד אוגוסט 1970 שיפרה את השיא העולמי ארבע פעמים נוספות.
שיאה האחרון, שעמד על 4.24.3 דקות, נשבר על ידי האוסטרלית קארן מוראס ב-1971.
800 מטר חופשי – שברה ביולי 1967, בתחרות בסנטה קלרה, את שיאה של האמריקאית שרון פינרן ב-1.1 שניות והעמידה אותו על 9.35.8 דקות.
עד אוגוסט 1968 שיפרה את השיא העולמי עוד ארבע פעמים נוספות.
שיאה האחרון, שעמד על 9.10.4 דקות, נשבר על ידי האוסטרלית קארן מוראס ב-1970.
1,500 מטר חופשי - שברה ביולי 1967, בתחרות בסנטה קלרה, את שיאה של האמריקאית פטרישיה קארטו ב-1.8 שניות והעמידה אותו על 18.11.1 דקות.
עד אוגוסט 1969 שיפרה את השיא העולמי עוד שלוש פעמים נוספות.
שיאה האחרון, שעמד על 17.19.9 דקות, נשבר ב-1971 על ידי האוסטרלית שיין גולד.
1967 - ספורטאי השנה של סוכנות הידיעות הסובייטית טאס.
1968 - פרס ג'יימס א' סאליבן לספורטאי החובב המצטיין בארצות הברית.
1969 - ספורטאי השנה של סוכנות הידיעות האמריקאית Associated Press.
1977 - היכל התהילה הבינלאומי של השחייה.
1986 - היכל התהילה האולימפי של ארצות הברית.
2004 - היכל התהילה הלאומי של בתי הספר התיכוניים בארצות הברית.
היא נישאה לביל ובר ומ-1993 מנהלת בית ספר לשחייה בקרמייקל שבקליפורניה.
כמו כן, היא מאמנת את קבוצת השחייה שבעיר מגוריה, טרקי שבקליפורניה.
דביבון סרטנים (שם מדעי: Procyon carnivorus) הוא מין דביבון המצוי באזורים המיוערים והביצתיים של אמריקה המרכזית ואמריקה הדרומית.
הוא דומה לקרובו הצפוני, הדביבון המצוי, בכך שיש לו זנב טבעות ואת "מסכת השודד" של פרווה מסביב לעיניים.
פרוותו קצרה יותר משל בן-דודו, והוא גדול ממנו במקצת.
הוא ניזון מסרטנים, לובסטרים, ומרכיכות אחרות, אך הוא אוכל-כול והדיאטה שלו כוללת בין היתר גם דו-חיים קטנים, ביצי צבים, ופירות.
דביבון הסרטנים הוא יחידאי (סוליטרי) ופעיל בלילה.
הוא כמעט תמיד מצוי ליד נחלים, אגמים ונהרות.
הצאצאים נולדים בין יולי לאוגוסט ובכל המלטה נולדים שלושה.
דביבון גוואדלופ (שם מדעי: Procyon lotor minor) הוא תת-מין של דביבון מצוי, האנדמי לשני איים - באס-טר וגרנד טר בגוואדלופ באנטילים הקטנים.
דביבון גוואדלופ נחשב למין נפרד בעבר, אך שני מחקרים, אחד שנערך ב-1999 והשני ב-2003 הניבו את התוצאה שדביבון גוואדלופ הוא תת-מין של הדביבון המצוי (Procyon lotor).
מחקר התכונות המורפולוגיות והגנטיות שנעשה ב-2003 על ידי כריסטופר מ.
וילסון קבע שתת-מין זה הובא לאיים לפני כמה מאות שנים.
השערה זו נתמכת על ידי כך שדביבון גוואדלופ נראה מקורב לדביבון איי בהאמה (Procyon lotor maynardi), שהוא אנדמי לאי ניו פרובידנס באיי בהאמה ארכיפלג במרחק של 2,000 ק"מ.
לכן, דביבון גוואדלופ ודביבון איי בהאמה שייכים לאותו הזן במהדורה השלישית של יונקי העולם ושמו המדעי הקודם Procyon minor רשום כשם מדעי נרדף לדביבון איי בהאמה.
בהשוואה לדביבון בגודל ממוצע, דביבון גוואדלופ הוא דביבון קטן, שהופך אותו לדוגמה של גמדות איים.
גולגולתו עדינה, פרוותו היא אפורה כהה, עם קצת גוון חום-צהוב באזור הצוואר והכתפיים.
ב-1996 סווג דביבון גוואדלופ כמין בסכנת הכחדה על ידי ארגון השימור העולמי כיוון שהאוכלוסייה של מין זה שמספרה פחות מ-2,500 פרטים ממשיכה להתדלדל.
בהתחשב בטווח תפוצתו, סביר להניח שלעולם יהיה בסכנת הכחדה, בדיוק כמו ארבעת דביבוני האיים האחרים (דביבון טרס מריאס, דביבון קוסומל, דביבון איי בהאמה, ודביבון ברבדוס שנכחד ב-1964).
מין זה סובל מהרס בתי גידול, המנגרובים, ויערות הגשם.
יתר על כן, הוא עדיין ניצוד על ידי תושבי האיים ומשמש עבורם למזון, וכן מאוים על ידי חדירתם של דביבוני סרטנים לאיים.
דביבון גוואדלופ נבחר כמין הסמלי של הפארק הלאומי גוואדלופ, אבל יעמוד בפני הכחדה ללא מאמצי שימור נוספים.
מצד שני, הלגן ווילסון מחזיק בדעה שדביבון גוואדלופ הוא בעצמו מין פולש שנחשב איום למערכת האקולוגית המבודדת.
דברה אן (דבי) הארי (Deborah Ann "Debbie" Harry; נולדה ב-1 ביולי 1945) היא זמרת-יוצרת ושחקנית אמריקאית, הידועה בעיקר כסולנית להקת הגל החדש בלונדי.
דבי הארי היא בתם של קת'רין וריצ'רד הארי, בעלי חנות מתנות בהוות'ורן, ניו ג'רזי, שאימצו אותה כשהייתה בת שלושה חודשים.
לדבריה, השם בו נרשמה בתעודת הלידה היה אנג'לה טרימבל.
הארי סיימה את בית הספר התיכון בהוות'ורן בשנת 1963, ולאחר מכן השלימה לימודי תעודה ב-Centenary College שבניו ג'רזי בשנת 1965. בסוף שנות השישים עברה להתגורר בניו יורק, ועבדה למשך שנה כמזכירה במשרד המקומי של תחנת הרדיו של ה-BBC.
לאחר מכן הייתה מלצרית במועדון Max's Kansas City, עבדה בדאנקן דונאטס, והייתה רקדנית ושפנפנת פלייבוי.
הארי החלה את קריירת המוזיקה שלה בלהקת הפולק רוק The Wind in the Willows.
בתחילת שנות השבעים הצטרפה לשלישיית The Stilettos, שם פגשה את כריס סטיין, לימים בן זוגה לחיים והגיטריסט של להקת בלונדי.
הארי וסטיין הקימו את בלונדי באמצע שנות השבעים, ובלונדי החלה להופיע תדיר במועדונים Max's Kansas City ו-CBGB בניו יורק.
בשנת 1976 יצא אלבום הבכורה של בלונדי שבעקבותיו החלה ההצלחה המסחרית, תחילה באוסטרליה ובאירופה ורק לאחר מכן גם בארצות הברית.
הארי וסטיין קיימו מערכת יחסים זוגית ממושכת ללא נישואין וללא ילדים.
באמצע שנות השמונים לקחה הארי פסק זמן ממושך בן כמה שנים כדי לסעוד את מיטת חוליו של סטיין.
השניים נפרדו בסוף שנות התשעים אך המשיכו לעבוד ביחד.
באפריל 2014 סיפרה הארי בראיון שהיו לה מערכות יחסים עם נשים רבות והצהירה כי היא ביסקסואלית.
בשנת 1980 כיכבה במותחן הפשע מסוגת נאו נואר "עיר אפלה" לצדה של פט בנאטר.
בשנת 1983 הייתה הארי אמורה לככב לצד אנדי קאופמן במחזה Teaneck Tanzi: The Venus Flytrap על במות ברודוויי.
אולם למרות שהמחזה (בכיכובם של שחקנים אנגלים) הצליח מאוד על במות לונדון, הצגתו בניו יורק הופסקה לאחר הופעה אחת בלבד.
מאוחר יותר באותה שנה כיכבה הארי בסרטו של דייוויד קרוננברג וידאודרום.
בשנת 1987 כיכבה בסרט Forever Lulu לצד אלק בולדווין.
בשנת 1988 השתתפה בסרטו של ג'ון ווטרס היירספריי.
בשנת 1997 כיכבה בסרט הקומדיה "אני, אמא והמאפיה היהודית" בתור אימו היהודייה והשתלטנית של הדמות הראשית, אותו גילם נורמן רידוס.
הארי השתתפה בעוד כמה סרטים, בעיקר בתפקידי משנה.
בשנת 2001 השתתפה בסרט העצמאי "פלופר".
הופיעה בתפקידי אורח בתוכניות הטלוויזיה החבובות, מד טי.וי, סברינה, סאטרדיי נייט לייב וסוכן סמוי.
הארי השתתפה בעשרה אלבומי אולפן, שלושה אלבומי הופעות חיות ושלושה-עשר אלבומי אוסף של בלונדי (רשימה בערך על הלהקה).
כמו כן הוציאה הארי כמה אלבומי סולו כמפורט להלן.
דבורה (דבי) לין פרידמן (Deborah Lynn "Debbie" Friedman; 23 בפברואר 1951 – 9 בינואר 2011) הייתה מלחינה, זמרת ופייטנית יהודייה-אמריקאית.
נולדה באטיקה שבניו יורק לפרדה וגבריאל פרידמן, ובגיל חמש עברה עם משפחתה למינסוטה.
הוריה היו שייכים לקהילות רפורמיות וקונסרבטיביות.
בנעוריה למדה לנגן בגיטרה, ואחר התיכון התנדבה לתקופה של חצי שנה בקיבוץ בישראל.
היא החלה לכתוב רבים משיריה כשכיהנה כמדריכת שירה במחנה קיץ של התנועה הרפורמית Olin-Sang- Ruby Union Institute בשנות השבעים.
אחת מיצירותיה הידועות ביותר היא גרסה ל"מי שברך".
נעשה על אודותיה סרט דוקומנטרי בשם "A Journey of Spirit".
לחנה לברכות ההבדלה נפוץ בקהילות יהודיות רבות כחלקה השנה של 'הבדלה בנוסח קרליבך'.
בשנת 2007, החלה ללמוד רבנות וחזנות בפקולטה למוזיקה (אשר נקראה לאחר מותה על שמה של פרידמן) בהיברו יוניון קולג'.
בשנת 2007 החלה ללמד בבית הספר למוזיקה של היברו יוניון קולג' בניו יורק.
נפטרה בגיל 59 מסיבוכים של דלקת ריאות.
פרידמן הייתה לסבית אבל חששה שהכרה במיניותה בפומבי תפגע בה ולכן לא הרבתה לדבר על כך בפומבי.
דבר נטייתה המינית נחשף לראשונה בהספד שפורסם ב-New York Times.
מארי פרנסיס "דבי" ריינולדס הייתה שחקנית וזמרת אמריקאית.
ריינולדס הייתה מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר לשנת 1964, על הופעתה בתפקיד מרגרט בראון בסרט "מולי בראון הבלתי נלאית".
בתה הייתה השחקנית קארי פישר, שגילמה את דמותה של ליאה אורגנה בסדרת הסרטים האייקונית מלחמת הכוכבים.
ריינולדס נולדה באל פאסו, טקסס שבארצות הברית למשפחה נוצרית אדוקה ממוצא סקוטי-אירי ואנגלי.
מקסין וריימונד פרנסיס ריינולדס, וגדלה בעיר ברבנק שבמחוז לוס אנג'לס.
ריינולדס נולדה בזמן השפל הגדול, וגדלה בביתם של סבהּ וסבתהּ מאחר שאביה היה מחוסר עבודה.
כילדה הייתה פעילה בתנועת הצופים וכנערה זכתה בתחרות מלכת היופי של ברבנק.
שינתה את שמה הפרטי לדבי לאחר שחתמה על חוזה מקצועני עם חברת "האחים וורנר".
ריינולדס פרצה בשנת 1950 בסרט "שלוש מילים בודדות" עם הופעה שזיכתה אותה במועמדות לפריצת השנה של פרס גלובוס הזהב.
באותה שנה שיחקה גם בסרט המוזיקלי "שבועיים של אהבה" לצידה של ג'יין פאוול.
הפכה לכוכבת קולנוע בשנת 1952 לאחר שכיכבה באחד המיוזיקלים הגדולים בכל הזמנים "שיר אשיר בגשם" בתפקיד השחקנית הצעירה קת'י סלדן, בה מתאהב כוכב הראינוע דון לוקווד (ג'ין קלי).
באמצע שנות ה-50 הופיעה בקומדיות "המלכודת העדינה" בתור השחקנית ג'ולי ג'יליס לצידו של פרנק סינטרה, "צרור של אושר" של נורמן טאורוג בתפקיד אשת המכירות פולי פריש, שהקנה לה מועמדות לפרס גלובוס הזהב בתפקיד קומי/מוזיקלי ו"סוזן ישנה פה" בתור הנערה סוזן לנדיס.
ב-1963 השתתפה ריינולדס במערבון "כיצד נכבש המערב" בתור הרקדנית לילי פרסקוט.
ריינולדס הייתה מועמדת בשנת 1964 לפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר על הופעתה בדרמה הביוגרפית "מולי בראון הבלתי נלאית", בתור הפעילה החברתית וניצולת אוניית ה"טיטניק" מרגרט בראון.
את פרס האוסקר ואת פרס גלובוס הזהב, לו הייתה מועמדת, הפסידה ריינולדס לג'ולי אנדרוז שקטפה את הפרסים על הופעת הבכורה שלה בסרט "מרי פופינס".
ב-1966 הופיעה בתור נזירה בסרט "הנזירה המזמרת", וב-1967 בקומדיה "גירושין בנוסח אמריקה" בתור ברברה הרמן, המתגרשת מבעלה ריצ'רד (דיק ואן דייק) לאחר 17 שנות נישואים.
בשנת 1969 קיבלה ריינולדס תפקיד ראשי בסיטקום על שמה, "המופע של דבי ריינולדס" וזכתה במועמדות לפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטלוויזיה הטובה ביותר בסדרה קומית.
ב-1971 שיחקה בסרט המתח "מה קרה להלן?" לצידה של שלי וינטרס.
ב-1996 שיחקה ריינולדס בדרמה הקומית של אלברט ברוקס "אמא" והועמדה בפעם הרביעית בקריירה שלה כמועמדת לפרס גלובוס הזהב על הופעתה בתור ביאטריס, אמו של התסריטאי ג'ון הנדרסון.
ב-1997 הופיעה ריינולדס בתפקיד ברניס, אמו של המורה לאנגלית הווארד בראקט (קווין קליין) בקומדיה "בפנים ובחוץ".
ריינולדס השתתפה מ-1999 עד 2006 בעשרה פרקים בקומדיית המצבים "ויל וגרייס" בתור בובי, אמה של מעצבת הפנים גרייס אדלר (דברה מסינג), וקיבלה מועמדות לפרס אמי על הופעת האורח הטובה ביותר בשנת 2000. ב-2001 שיחקה בסרט הטלוויזיה "These Old Broads" שיצרה בתה קארי פישר, לצד שירלי מקליין, ג'ואן קולינס ואליזבת טיילור.
ב-2016 הופיעה לצד בתה בסרט התעודה "Bright Lights" על הקשר הקרוב בין השתיים, סרט שהוקרן בפסטיבל קאן.
בינואר 2015 הוענק לה פרס גילדת שחקני המסך על מפעל חיים.
ב-1957 שיחקה לצידו של לזלי נילסן בקומדיה תמי והרווק ושרה את שיר הנושא "Tammy".
השיר הגיע לראש מצעד הבילבורד, העניק לריינולדס אלבום זהב, והיה מועמד לאוסקר.
שירים נוספים של ריינולדס שהגיעו למצעד 25 השירים הגדולים בבילבורד, היו "A Very Special Love" (ב-1958) ו-"Am I That Easy to Forget" (ב-1960).
בשנת 1959 הוציאה ריינולדס את אלבומה הראשון "Debbie".
במקביל לקריירת המשחק שלה, כיכבה ריינולדס כזמרת במשך עשור בשנות ה-60, כ-3 חודשים מדי שנה, במופע קברט מצליח במלון ריביירה בלאס וגאס.
ריינולדס הייתה נשואה שלוש פעמים במשך חייה.
נישואיה הראשונים היו לזמר אדי פישר; לבני הזוג נולדו בן, טוד, ובת, השחקנית קארי פישר.
הנישואים הסתיימו בשערורייה ציבורית, כשפישר התאהב בשחקנית אליזבת טיילור ועזב לטובתה את ריינולדס.
לאחר יותר מ-40 שנה יישרו ריינולדס וטיילור את ההדורים ביניהן לאחר ארוחת ערב משותפת.
ריינולדס נקלעה לחובות כלכליים של מיליוני דולרים, לאחר נישואיה השניים ליצרן הנעליים, המיליונר הארי קארל.
בעקבות הימוריו והחלטות עסקיות שגויות הגיע קארל לפשיטת רגל, עזב את ריינולדס, והשאיר אותה ואת ילדיה עם חובות שגררו עיקולים על רכושה ועל ביתה של ריינולדס.
למעלה מ-10 שנים נדרשו לריינולדס כדי לכסות את החובות.
היא נישאה בפעם השלישית בחייה לאיש העסקים ריצ'רד המלט.
השניים היו נשואים במשך כ-12 שנה.
הם החזיקו ב"מלון דבי ריינולדס" בלאס וגאס, אך הוא לא הפיק רווחים וריינולדס נאלצה להכריז על פשיטת רגל.
ריינולדס לקתה בשבץ מוחי והלכה לעולמה ב-28 בדצמבר 2016, יום אחד בלבד לאחר פטירתה של בתה קארי פישר.
לריינולדס מספר תוארי כבוד מאוניברסיטאות שונות, וכוכב מצלמה על שמה בשדרת הכוכבים של הוליווד.
דבורה "דבי" מזר היא שחקנית אמריקאית ממוצא יהודי.
ידועה בזכות תפקידיה בסדרות "הפמליה" ו"פרקליטי אל איי" ובסרטים "טוקסידו", "רקורד חזק", "החבר'ה הטובים" ו"באטמן לנצח".
מזר נולדה בג'מייקה, קווינס, ניו יורק, בתם של ננסי והארי מזר.
אביה נולד ברפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הלטבית למשפחה יהודית.
היא לא ידעה על מוצאו של אביה עד שנות העשרים לחייה, שכן הוא חונך כקתולי.
הוריה של מזר ביטלו את נישואיהם זמן קצר לאחר שנולדה, והיא בילתה את ראשית חייה באפסטייט ניו יורק עם אמה.
בנעוריה עברה ללונג איילנד, שם התגוררה עם הסנדקים שלה.
מזר עבדה בעבודות מזדמנות שונות, בין היתר מכרה תכשיטים בבית האופנה האיטלקי פיורוצ'י (אנ') עם לינדה רמון (אנ') וג'ואי אריאס, מאוחר יותר כאסיסטנטית רופא שיניים, ובתור סלקטורית במועדון הלילה שם הכירה את חברתה מדונה.
מזר התחילה את דרכה כשחקנית בסרט הפשע הביוגרפי של מרטין סקורסזה "החבר'ה הטובים" בתור סנדי, חברתו המסוממת של המאפיונר הנרי היל (ריי ליוטה) שמספקת לו סמים.
בהמשך הופיעה במספר תפקידים קטנים בדרמה המוזיקלית-ביוגרפית של אוליבר סטון "הדלתות", בסרטה הראשון כבמאית של ג'ודי פוסטר, "איש קטן ושמו טייט", ובסרטיו של ספייק לי "קדחת הג'ונגל" ו"מלקולם אקס".
בתחילת שנות ה-90 שיחקה בקומדיות "קליעים מעל ברודוויי" של וודי אלן, "צעצועים", "אשתי רוצחת לשעבר" ו"בטהובן 2".
ב-1995 השתתפה מזר לצידה של דרו ברימור בשובר הקופות של ג'ואל שומאכר "באטמן לנצח", בתור העוזרת של דו-פרצוף (טומי לי ג'ונס); ושיחקה בתפקיד ראשי בקומדיית הנעורים "רקורד חזק".
בסוף שנות ה-90 התפרסמה מזר בקומדיה העצמאית הגאה "שום מקום", בסרט הטלוויזיה "דייוויד וליסה" לצד בריטני מרפי, ושיחקה בדרמה מועמדת שבעה פרסי האוסקר "המקור".
ב-2002 הופיעה בקומדיית האקשן "טוקסידו" בתור הסוכנת החשאית סטינה, ב-2004 במותחן הפשע "הנוסע", ב-2005 בקומדיית הפשע "בי קול" וב-2008 בקומדיה "הנשים".
בשנת 2015 שבה לגלם את דמותה של שונה, בסרט "הפמליה" המבוססת על הסדרה.
בשנת 2017 השתתפה בסרטו של וודי אלן "גלגל ענק".
ב-29 בספטמבר 2023 יצא הסרט "אומנות ההרג" (אנ') בכיכובה.
בתחילת שנות ה-90 שיחקה בסדרת הדרמה "מלחמות אזרחים" בתפקיד המזכירה המשפטית דניס לאנלו, וכשזו בוטלה חזרה על התפקיד גם בסדרת הדרמה המצליחה "פרקליטי אל איי", אליה הצטרפה בעונה השמינית.
בשנת 2004 התפרסמה מזר בעיקר בסדרה הקומית "הפמליה" ברשת HBO בתור שונה רוברטס, היחצ"נית של שחקן הקולנוע וינס צ'ייס (אדריאן גרנייה), אותה גילמה במשך שמונה עונות.
בשנת 2005 שיחקה בקומדיה "החיים עם פראן" בכיכובה של פראן דרשר ברשת The WB.
שנה לאחר מכן, ב-2006 שבה לעונה השנייה.
בשנת 2015 החלה לשחק בקומדיית מצבים "יאנגר" בתפקיד: מגי, חברתה הלסבית של לייזה (סאטון פוסטר), ושותפתה לדירה.
הסדרה שודרה ברשת TV Land ולאורך 7 עונות.
בשנת 2018 שיחקה בסדרת הטלוויזיה הספרדית "מדריד על האש", כשמזר מגלמת את השחקנית אווה גרדנר.
בשנת 1993, החלה מזר לצאת עם השחקן והקומיקאי פול רובנס למשך מספר שנים.
ב-16 במרץ 2002 היא נישאה לשף האיטלקי גבריאל קורקוס (אנ'), בטקס שניהלה אלן בורסטין.
החל משנת 2005, המשפחה מחלקת את זמנה בין ברוקלין לבית מהמאה ה-15 ליד פירנצה, איטליה, שניתן להם כמתנת חתונה על ידי הוריו של קורקוס.
בין השנים 2020–2021, בני הזוג ניהלו בית קפה בשם Tuscan Gun בשכונת וינדזור טראס (אנ') בברוקלין.
דביבון לופת (שם מדעי: Potos flavus), הנקרא גם קינקז'ו, הוא מין יונק בסוג פוטוס במשפחת הראקוניים, הכוללת גם את הסוגים דביבון וחוטמן.
הדביבון הלופת הוא מין יחיד בסוג Potos, השייך לתת-משפחת הדביבונים (Procyoninae).
הדביבון הלופת הוא שוכן עצים החי ביערות גשם בדרום ובמרכז אמריקה, ואינו נתון בסכנת הכחדה, אם כי בהיותו חיית לילה הוא נראה רק לעיתים רחוקות.
בשוק הציד יש ביקוש לדביבון הלופת, הן כחיית מחמד, הן בשל פרוותו והן בשל בשרו.
בשבי דביבון לופת חי כ-23 שנים.
פרוות הדביבון כוללת מעטה חיצוני זהוב (הנוטה לחום-אפרפר), המכסה על פלומה פנימית אפורה.
פניו של הדביבון קצרים, ויש לו עיניים גדולות ואזניים קטנות.
זנבו הארוך משמש לאחיזה בטיפוס על עצים.
יש לו רגליים קצרות עם חמש בהונות בכל רגל, וטפרים חדים.
אזור המחיה של הדביבון הלופת משתרע מהמזרח והדרום של הרי הסיירה מדרה במקסיקו, דרך מרכז אמריקה ובוליביה ממזרח להרי האנדים ועד ליער האטלנטי בדרום-מזרח ברזיל.
הדביבונים נמצאים בין גובה פני הים לגובה של 2500 מ'.
הדביבונים חיים בצמרות העצים של היערות הטרופיים, לרבות יערות הגשם הטרופיים ויערות עננים.
אף שהדביבון הלופת שייך לסדרת הטורפים ויש לו שיניים חדות, הוא אוכל בעיקר פירות מתוקים, ובפרט תאנים.
הרכב התזונה שלהם דומה לזה של קוף העכביש.
מחקרים הראו ש-90% מתזונת הדביבון כוללת פירות, שרובם בשלים.
כדי לאכול את אלו, הם אוחזים בפרי בין הכפות הקדמיות, ושואבים את התכולה באמצעות לשונם הצרה והארוכה, שאורכה מגיע ל-13 ס"מ.
שאר 10% של תזונת הדביבון הם עלים ופרחים.
הם אוכלים גם חרקים, בעיקר נמלים.
הרגלם של הדביבונים לשלות את תכולתם של פירות בשלים וללקק נקטר מן הפרחים, נותן להם תפקיד חשוב בהפצת זרעים.
בשבי נהנים הדביבונים מדבש, ולכן קיבלו גם את השם "דובי דבש", אך בטבע טרם נצפו דביבונים אוכלי דבש.
הדביבון הלופת קרוב לאולינגו, בן אחר למשפחת הראקוניים, גם מבחינה מורפולוגית וגם בהרגליו.
עם זאת, מחקרים גנטיים הראו שהדביבון הלופת התפלג מתת-משפחת הדביבונים בשלב מוקדם, ואינו קרוב במיוחד לאף אחד מן המינים הנכחדים של תת-משפחה זו.
הדמיון בין הדביבון הלופת לאולינגו הוא, לפיכך, דוגמה לאבולוציה מתכנסת.
הדביבון הלופת מתייחד מהאולינגו בזנבו הלופת, בחטמו הקצר, בלשונו הנמתחת ובהיעדר בלוטות ריח סמוך לפי הטבעת.
(בן המשפחה הקרוב ביותר לאולינגו הוא דווקא החוטמן).
הטורף האחר היחיד בעל זנב לופת הוא הבינטורונג מדרום-מזרח אסיה.
הדביבונים הלופתים התפתחו במרכז אמריקה ופלשו אל היבשת של דרום-אמריקה, שהייתה מבודדת קודם לכן, רק לפני כמה מיליוני שנים, כחלק מן ההחלפה האמריקאית הגדולה, כאשר היווצרות גשר פנמה אפשרה את אלו.
כמו שאר הראקוניים, תבונתו של הדביבון הלופת מתחרה בזו של הפרימטים.
זנבו מכוסה שיער קצר, בדומה לזה של קופי העולם החדש, והוא משתמש בו בזמן הטיפוס כבזרוע חמישית.
הזנב אינו משמש לאחיזת מזון.
בלוטות המפרישות חומרי ריח ממוקמות לצד הפה ועל הגחון והבטן, ומאפשרות לדביבון לסמן את הטריטוריה ואת מסלולי המעבר.
הדביבון ישן ביחידות משפחתיות, והדביבונים מסרקים ופולים חרקים זה מזה.
בעוד שהם צדים בדרך-כלל ביחידות, הם צדים לעיתים גם בקבוצות קטנות, ואף מתחברים עם פרטי אולינגו.
כחיות לילה, הדביבון הלופת פעיל בעיקר בשעות הערב ועד חצות, ושוב בשעה שלפני השחר.
במשך היום הם ישנים במסתורי העצים ובחופות העלים, ונמנעים מספיגת קרינת שמש ישירה.
הם מתרבים לאורך השנה, וממליטים גור אחד או שניים, לאחר תקופת הריון של 112–118 ימים.
דביגטראן היא תרופה שפועלת כנוגד קרישה.
את התרופה נוטלים דרך הפה.
התרופה פותחה על ידי חברת בהרינגר אינגלהיים, ומשווקת במספר מדינות תחת השם פרדקסה (Pradaxa) (ישראל, אוסטרליה, אירופה וארצות הברית), פרדקס (Pradax) בקנדה, פרזקסה (Prazaxa) ביפן).
התרופה מעכבת באופן ישיר והפיך את תרומבין (DTI- Direct Thrombin Inhibitor).
דביגטראן נחקר להתוויות רפואיות שונות ובחלקן אף הוגדר על ידי הנחיות קליניות מובילות כחלופה מועדפת לוורפרין (warfarin) בנטילה דרך הפה.
דביגטראן הראה יעילות ובטיחות גבוהות יותר מוורפרין במניעת שבץ מוחי בחולי פרפור פרוזדורים והוא אינו מצריך בדיקות דם תכופות לצורך בקרה על International normalized ratio (INR).
דביגטראן פותח על ידי חברת בהרינגר אינגלהיים ומשווק בישראל על ידי חברת התרופות בהרינגר אינגלהיים ישראל .
דביגטראן, מאושר לשימוש בישראל ב-2 מצבים רפואיים:
1. מניעת שבץ מוחי ותסחיפים סיסטמיים בחולים עם פרפור פרוזדורים (atrial fibrillation) שלא על רקע מחלה מסתמית.
2. מניעה ראשונית של תרומבואמבוליזם ורידי (VTE) אחרי ניתוח אלקטיבי של החלפת מפרק ברך או ירך.
תופעת הלוואי העיקרית של כל נוגדי הקרישה היא דימום.
עם זאת, חולים שטופלו בדביגטראן סבלו מפחות מדימומים מסכני חיים, פחות דימומים קלים או קשים (פרט לדימום במערכת העיכול) ופחות דימומים תוך-גולגולתיים בהשוואה לחולים שטופלו בוורפרין.
מסיבה זו נמצא כי לדביגטראן פרופיל בטיחותי יותר טוב משל וורפרין.
תופעת הלוואי השכיחה ביותר בקרב חולים שנטלו דביגטראן במסגרת מחקר קליני היא דיספפסיה (תופעת דמוית צרבת).
תופעה זו שלרוב היא קלה וחולפת עם הזמן נובעת כנראה מהרכב כמוסות הדביגטראן המכילות חומצה טרטרית, אשר נועדה להפחית את רמת החומציות (PH) בקיבה, לצורך ספיגה יעילה יותר של התרופה.
דביגטראן נתגלה מתוך כמה כימיקלים בעלי מבנה דומה לזה של תרכובת כימית (benzamidine) מעכבת תרומבין (thrombin) המבוססת על 4 α-NAPAP (N-alpha-(2-naphthylsulfonylglycyl) amidinophenylalanine piperidide) אשר היה ידוע כבר משנות ה-80 כמעכב רב עוצמה של חומצות אמינו, ובעיקר על תרומבין, אך גם על טרייפסין (trypsin).
דביגטראן מומלץ למניעת שבץ מוחי בחולי פרפור פרוזדורים, המינונים המומלצים בהתוויה זו הם:
מינון של 150 מ"ג פעמיים ביום, במתן פומי, נבחר כמינון הסטנדרטי המתאים למרבית החולים.
מינון של 110 מ"ג פעמיים ביום במתן פומי במקרים בהם יש צורך במינון מופחת (לדוגמה, מטופלים קשישים מעל גיל 80 שנה, מטופלים שנוטלים גם את התרופה וראפאמיל או בחולים בהם נדרשת התאמת מינון כגון חולים עם הפרעה בתפקוד הכלייתי וקשישים עם סיכון מוגבר לדימום).
מחקר הRE-LY הוא מחקר שבחן את היעילות והבטיחות של דביגטראן בהשוואה לוורפרין במניעת שבץ מוחי ותסחיף סיסטמי בחולים עם פרפור פרוזדורים שאינו על רקע מחלה מסתמית.
ממצאי מחקר ה-RE-LY הראו שדביגטראן הוא תרופה בעלת יעילות גבוהה למניעת שבץ מוחי בקרב חולים עם פרפור פרוזדורים.
במינון 150 מ"ג פעמיים ביום, הוכח כיעיל יותר מוורפרין וכנוגד הקרישה היחיד שיעיל יותר מוורפרין במניעת שבץ הנגרם מקריש, בעוד שמינון 110 מ"ג פעמיים ביום, הוכח כיעיל באותה מידהכמו וורפרין.
דביגטראן במניעה ראשונית של תרומבואמבוליזם ורידי (VTE) אחרי ניתוח אלקטיבי של החלפת מפרק ברך או ירך.
המינונים המומלצים בהתוויה זו הם:
במחקר אשר השווה בין מתן דביגטראן במינונים של 150 מ"ג ו-220 מ"ג פעם ביום למינון של 40 מ"ג של אנוקספארין פעם ביום, הוכח כי לדביגטראן יעילות גבוהה בדומה לזו של אנוקספארין במניעת פקקת, עם פרופיל בטיחותי דומה.
לדביגטראן יש זמן מחצית חיים של 12–14 שעות והוא מתחיל לפעול כ- 2–3 שעות לאחר הנטילה.
מזונות שומניים מעכבים את ספיגת הדביגטראן, אולם הזמינות הביולוגית של התרופה אינה מושפעת ממזון.
בשנת 2016 הושק בישראל אנטידוט (נוגדן) ספציפי לדביגטראן בשם אידרוסיזומב (Idarucizumabb) המשווק בישראל על ידי בהרינגר אינגלהיים בשם פרקסביינד (Praxbind).
מחקרים הראו כי האנטידוט "מנקה" את הדם מדביגטראן תוך מספר דקות ובעצם מבטל את ההשפעה של נוגד הקרישה.
כך, במקרי חירום כגון ניתוחים דחופים ניתן להפוך את השפעתו של נוגדן הקרישה תוך מספר דקות ולנתח את המטופל.
אידרוסיזומב הוא האנטידוט היחיד הקיים כרגע בשוק והוא מהווה נדבך נוסף לבטיחות של דביגטראן.
דבורה אן "דבי" גריר סטייבנו , היא פוליטיקאית אמריקאית מהמפלגה הדמוקרטית, שכיהנה כסנאטורית מטעם מדינת מישיגן משנת 2001 עד לינואר 2025.
סטייבנו נולדה בגלדווין שבמישיגן, עיירה הממוקמת בצפון המדינה.
אמה היא אנה לבית הולמרק, ואביה הוא רוברט גריר.
היא גדלה בקלייר, עיירה הנמצאת מערבית לגלדווין, ולמדה לתואר ראשון באוניברסיטת המדינה של מישיגן ב-1972 וכן לתואר שני בעבודה סוציאלית ב-1975.
בשנת 1979 נבחרה לחברה בבית הנבחרים המדינתי של מישיגן וכיהנה בו עד 1990, והייתה לאישה הראשונה אשר עמדה בראש בית מחוקקים זה.
לאחר מכן כיהנה בסנאט של מדינת מישיגן עד 1994. באותה שנה ב-1994 התמודדה בפריימריז הדמוקרטים כדי לזכות במועמדות למושל המדינה, אך הפסידה בהם ולבסוף נבחרה למועמדת לסגן המושל.
בסופו של דבר המועמד הדמוקרטי, הווארד וולפ, יחד עמה, הפסיד ליריבו הרפובליקני.
ב-1996 החליטה להתמודד לבית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המחוז ה-8 של מישיגן.
היא הביסה את יריבה הרפובליקני, חבר הקונגרס המכהן דיק קרייזלר, ונבחרה לשרת כחברה בבית הנבחרים.
היא נבחרה בשנית ב-1998. בשנת 2000 לא רצה לכהונה שלישית נוכח שאיפתה לאתגר את הסנאטור הרפובליקני המכהן ספנסר אברהם.
היא ניצחה בפריימריז הדמוקרטים ללא תחרות, וגברה על יריבה הרפובליקני בבחירות הכלליות לאחר מרוץ צמוד.
סטייבנו נבחרה בשנית לכהונה שנייה ב-2006,לכהונה שלישית ב-2012, וכן לכהונה רביעית ב-2018.
בסנאט היא כיהנה כיושבת ראש הוועדה לחקלאות בשנים 2011–2015. עם פרישתו של הסנאטור הוותיק קארל לוין בינואר 2015, הפכה סטייבנו לסנאטורית הבכירה ממדינת מישיגן.
בינואר 2023, הודיעה כי אינה מתכוונת להתמודד לכהונה נוספת בבחירות 2024 ולסיים את תפקידה עם התכנסות הקונגרס ה-119 בינואר 2025.
מנישואיה הראשונים יש לה שני ילדים, היא התגרשה לראשונה ב-1990.
ב-2003 התחתנה עם טום אטנס, מנהל בכיר בתחום הרדיו בארצות הברית, הצעיר ממנה ב-10 שנים.
היא הופיעה בהופעת קמע בסרט "באטמן נגד סופרמן: שחר הצדק", כאשר זה צולם במישיגן.
דבי עושה את דאלאס הוא סרט פורנוגרפי משנת 1978 בכיכובה של במבי וודס.
עלילת הסרט מתמקדת בקבוצת מעודדות המנסות להרוויח כסף במטרה לשלוח את דבי, הדמות הראשית, לדאלאס, טקסס, במטרה לנסות ולהתקבל ל"נערות הבוקרים של טקסס" ("Texas Cowgirls"), קבוצת מעודדות פיקטיבית המבוססת על קבוצת המעודדות האמיתית של קבוצת הדאלאס קאובויס.
השחקנית הראשית, במבי וודס, ניסתה להתקבל לקבוצה בחייה האמיתיים, אך נופתה במהלך המבחנים.
הסרט נחשב מצליח במיוחד, ומכר 50 אלף עותקים כשיצא בווידאו, מה שהפך אותו לסרט הווידאו הפורנוגרפי המצליח ביותר בתקופתו.
הוא נחשב לאחד הסרטים החשובים ביותר במה שמוגדר כ"עידן הזהב של הפורנו", ונחשב גם היום לאחד מסרטי הפורנו המוכרים והידועים ביותר.
למרות שמו של הסרט, עלילתו אינה מתרחשת בדאלאס, והדמות הראשית אינה מקיימת יחסי מין עם דמויות מדאלאס.
לסרט יצאו מספר סרטי המשך וסרטי ספין אוף, ביניהם דבי עושה את ניו אורלינס, דבי עושה את וול סטריט, דבי עושה את דאלאס פעם נוספת וסרט נוסף שאינו קשור לסדרה, אך הוליד זיכיון משלו בשם דבי עושה כלים (Debbie Duz Dishes).
בשנת 2002 הוצג לראשונה מעל במות אוף ברודוויי מחזמר המבוסס על הסרט, בשם דבי עושה את דאלאס: המחזמר (Debbie Does Dallas: The Musical) המחזמר אינו כולל סצנות מין מפורשות, אותן מחליפים שירים, ונכון לשנת 2015 הוא מוצג עדיין בארצות הברית ומחוצה לה.
את הסרט ביים והפיק דייוויד באקלי תחת שם הבמה ג'ים קלארק.
חלק מהסצנות צולמו במגרש הספורט של ברוקלין קולג' ובספרייה של מכון פראט בברוקלין, ניו יורק, ללא ידיעת ההנהלה וללא קבלת אישור.
בעבר נפוצה שמועה לא מבוססת שטענה כי חלק מהסצנות צולמו באוניברסיטת סטוני ברוק בניו יורק, כולל סצנת הספרייה.
חקירה בנושא העלתה כי הסיכויים לכך אינם סבירים, ונשיא חברת ההפקה מסר שהטענה אינה מעוגנת במציאות.
קבוצת המעודדות של הדאלאס קאובויס הגישה תביעה נגד אחד מבתי הקולנוע שהציגו את הסרט בניו יורק בדרישה שלא יציג את הסרט, בטענה להפרת זכויות יוצרים ואף ניצחה בה (The Dallas Cowboys Cheerleaders v.
בית המשפט לערעורים של ארצות הברית עבור הסבב השני אישר את החלטת בית המשפט המחוזי ותיאר את הסרט כ"סרט מיני מגעיל ומבחיל".
טענת קבוצת המעודדות המקורית הייתה כי מפיקי הסרט יצרו חיקוי של מדיהן והשתמשו בהם לפרסום הסרט.
בתיק נוסף שהתנהל בניו יורק (United States v.
דו"ח מיס של הוועדה של היועץ המשפטי של ממשלת ארצות הברית בנושא פורנוגרפיה שפורסם ב-1986 סיפק תיאורים גרפיים של סצנות הסקס בסרט וציטוטים לא מצונזרים של הדיאלוגים בו, דבר שתרם כנראה להפיכתו של הדו"ח לרב מכר.
מפיצי הסרט שכחו לכלול אזהרת זכויות יוצרים בסרט כשהופץ.
לאור זאת, בתיק שהתנהל בבית המשפט האזורי פסק השופט כי הסרט עבר באופן בלתי חוזר לרשות הציבור.
הסרט הניב מספר סרטי המשך ורימייקים.
על פי מאגר "Internet Adult Film Database" ישנם בזיכיון לא פחות מ-12 סרטים שהופקו בין השנים 1979 ל-2007. בספר Pornography and Seriality: The Culture of Producing Pleasure משנת 2013 צוטט העיתונאי דייוויד סליידן באומרו ש"לאף סרט פורנוגרפי לא נעשתה כמות רימייקים בתדירות גדולה כמו לדבי עושה את דאלאס".
להלן רשימת הסרטים בזיכיון, לפי IAFD:
בין הספינאופים ניתן למצוא את הסרטים:
בשנת 2001 הועלה בפסטיבל הבינלאומי להצגות פרינג' בניו יורק המחזמר "דבי עושה את דאלאס: המחזמר" מאת סוזן ל' שוורץ.
שנה לאחר מכן, בשנת 2002, החל המחזמר להציג אוף ברודוויי.
בניגוד לסרט עליו הוא מבוסס, המחזמר אינו מציג יחסי מין מפורשים או עירום דבר שעורר אכזבה בקרב חלק מהצופים, שכן השמועות גרסו כי המחזמר כולל סצנות מפורשות, ומפיקיו לא טרחו לְהָזֵם אותן.
המחזמר הציג ברחבי העולם, לעיתים תוך שהוא נוקט זווית "עסיסית" יותר וכוריאוגרפיה מפורשת יותר.
הסיפור, הדיאלוגים והדמויות נותרו נאמנים למדי לסרט המקורי, כשבמקום סצנות המין נוספו שירים.
חלק מהשירים נוספו לצורך יצירת אפקט קומי.
נכון ל-2015 המחזמר מוצג עדיין ברחבי העולם.
בשנת 2005 במסגרת סדרה תיעודית בשם הצד האפל של הפורנו של ערוץ 4 הבריטי הופק סרט תיעודי המתאר את תהליך ההפקה ומסע הפרסום של הסרט.
בין השאר מנסה הסרט להתחקות אחר תעלומת במבי וודס, כוכבת הסרט שנעלמה מתעשיית הפורנו קצת לאחר הפקת הסרט, על רקע חשדות לקשרים שלה עם המאפיה והסתבכויות עם ה-FBI.
הסרט כלל ראיונות עם רובין בירד, שכיכבה לצידה בסרט ועם ביל קלי, סוכן FBI בדימוס שהיה מעורב במבצע ללכידת מפיקי פורנו.
דבורה אן "דבי" גיבסון היא זמרת, שחקנית, כותבת שירים ומפיקה מוזיקלית אמריקאית.