tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
פולר נולדה במסצ'וסטס שבארצות הברית, בתם של איילין וויליאם פולר, שעבדו כמורים.
אחיה הוא השחקן גרג פולר .
לאחר סיום לימודיה בקולג', היא עברה לשיקגו והחלה ללמוד משחק בתיאטרון אלתור, לצד חברתה טינה פיי.
אחד מחבריה ללימודי התיאטרון היה מאט בסר, חבר ב-"Upright Citizens Brigade".
פולר הצטרפה לקבוצה לצד מאט וולש, ושניהם לצד מאט בסר ואיאן רוברטס, הופיעו ברחבי שיקגו במופעי אלתורים ומערכונים, ועברו לניו יורק ב-1996. זמן קצר לאחר שעברו לניו יורק, הקבוצה קיבלה פינת מערכונים בתוכנית "לייט נייט עם קונאן אובריין".
ב-1998 העלתה הקבוצה סדרת תוכניות מערכונים בנות חצי שעה בקומדי סנטרל.
במהלך העונה השנייה של התוכנית, הקבוצה פתחה תיאטרון אלתור ומרכז הדרכה ברחוב 22 בניו יורק, במקום שהיה בעבר מועדון חשפנות.
התיאטרון, שנקא בשם "UCB", העלה מופעים שבעה לילות בשבוע, ובנוסף נערכו בו סדנאות של אלתור, מערכונים וכתיבה.
בשנת 1998 השתתפה בסרט הקומי "מחר בלילה", שביים כתב והפיק לואי סי.
בקיץ 2000 ביטל קומדי סנטרל את התוכנית של Upright Citizens Brigade בתום העונה השלישית, אך התיאטרון המשיך לפעול.
הרביעייה המשיכה לעבוד יחד בפרויקטים רבים, והופיעה לעיתים קרובות יחד במופעי אלתור, בתיאטראותיהם שבלוס אנג'לס ובניו יורק.
פולר הצטרפה לצוות השחקנים של סאטרדיי נייט לייב בעונה ה-27 של התוכנית.
הפרק הראשון שהשתתפה בו היה הראשון ששודר לאחר פיגועי 11 בספטמבר.
הנחתה אותו ריס וית'רספון, הזמרת האורחת הייתה אלישה קיז וראש עיריית ניו יורק, רודולף ג'וליאני, היה אורח מיוחד.
פולר הפכה לחברת צוות במשרה מלאה כבר בעונה הראשונה שבה הופיעה.
בתחילת העונה ה-30 של התוכנית, היא הגישה את הפינה "עדכון סוף השבוע" לצד טינה פיי, במקום ג'ימי פאלון שעזב את התוכנית זמן קצר קודם לכן.
כשפיי עזבה את התוכנית בעונתה ה-31 כדי להקדיש זמן לפיתוח קומדיית המצבים שהיא יצרה, "רוק 30", סת' מאיירס החליף אותה והנחה את הפינה לצד פולר.
ב-13 בספטמבר 2008, בתוכנית פתיחת העונה ה-34, הופיעו פיי ופולר בתור שרה פיילין והילרי קלינטון בהתאמה.
ב-16 בספטמבר 2008, יצאה הודעה רשמית לתקשורת שפולר תעזוב את התוכנית באוקטובר מכיוון שהיא עומדת ללדת.
ביום שבו ילדה, בסוף הפינה "עדכון סוף השבוע", חבר הצוות קינן תומפסון ומאיה רודולף, שהשתתפה בתור אורחת, הקדישו לפולר את השיר Can't Take My Eyes Off You.
לאחר ההריון, פולר חזרה לתוכנית ב-6 בדצמבר 2008. שבוע לאחר מכן, ב-13 בדצמבר, היא הודיעה שזו ההופעה האחרונה שלה בתוכנית והודתה למשפחתה, חבריה ומעריציה.
ב-18 באפריל 2009 שודרה תוכנית לקט בשם "הקטעים הטובים ביותר של איימי פולר", עם מבחר מהופעותיה של פולר ב"סאטרדיי נייט לייב".
פולר השתתפה בתוכנית סיום העונה ב-16 במאי 2009. היא חזרה להגיש את "עדכוני השבוע" לצד מאיירס בסתיו 2009, והופיעה בפרק מיוחד של יום האם ב-8 במאי 2010, שאותו הנחתה בטי וייט.
ב-25 בספטמבר 2010, פולר הנחתה את פרק פתיחת העונה ה-36 של התוכנית לצד קייטי פרי.
היא הופיעה פעם נוספת בתוכנית, ב-1 בנובמבר 2010, הפרק המיוחד "הנשים של סאטרדיי נייט לייב".
ב-19 בדצמבר 2015, הנחתה פולר את פרק יציאת פגרת חג המולד של העונה ה-41 של התוכנית, בפעם השנייה, הפעם בהנחיה משותפת עם שותפתה טינה פיי ועם הופעה מוזיקלית של ברוס ספרינגסטין.
ב-11 באוקטובר 2025 תשוב פולר להנחות את התוכנית, ולצדה יופיע האמן רול מודל כאורח מוזיקלי.
ביולי 2008 הודיע מגזין "וראייטי" שפולר נמצאת במשא ומתן מתקדם לגבי הופעתה בסדרת טלוויזיה מאת גרג דניאלס ומייקל שור, אשר תשודר ברשת NBC בימי חמישי לפני "המשרד" החל מינואר 2009. ב-21 ביולי 2008, יצאה הודעה רשמית על הסדרה, מחלקת גנים ונוף.
בהודעה נאמר שבניגוד להערכות הסדרה לא תהיה ספין אוף של "המשרד".
פולר הצטרפה לצוות שחקנים שכולל את עזיז אנסרי, ראשידה ג'ונס, כריס פראט, אוברי פלזה, פול שניידר, ניק אופרמן, אדם סקוט ורוב לאו.
פולר משחקת את לזלי קנופ, סגנית מנהלת של מחלקת הגנים, בעיר בדיונית באינדיאנה.
הביקורת על העונה הראשונה הייתה שלילית בעיקרה, אך העונות השנייה והשלישית קיבלו ביקורת חיובית.
NBC הזמינה עונה רביעית לסדרה.
בשל התפקיד, פולר הופיעה בירחון האדבוקט.
בנוסף למשחק בסדרה, פולר כתבה שני פרקים.
על תפקידה בסדרה זכתה ב-2013 בפרס גלובוס הזהב, בקטגוריית השחקנית הטובה ביותר בסדרה קומית.
פולר הופיעה בסרטים "קיץ אמריקני חם ורטוב", "ילדות רעות", "הג'יגולו מת מצחוק", "מפרט הגורל", "מחליקים אותה", "קנאה", "שרק השלישי", "מר.
היא מפיקה סדרה דיגיטלית, "Smart Girls at the Party", עם שתי חברותיה, מרדית' ווקר ואיימי מיילס.
הסדרה מתרכזת בראיונות עם נשים צעירות ש"משנות את העולם בכך שהן עצמן".
התוכנית עלתה ב-17 בנובמבר 2008.
היא הופיעה בפינה בתוכנית "לייט נייט עם קונאן אובריין", ובשני פרקים של הסדרה "סטודנט חופשי".
היא שיחקה בסרט "עלילות סאות'לנד" שיצא לאקרנים ב-21 במאי 2006 בפסטיבל קאן.
ב-2008 היא הופיעה ב"הורטון שומע מישהו", "המלט 2", "בייבי מאמא" ו"חופשת אביב מטורפת".
היא גם הייתה שותפה ליצירת הסדרה המצוירת "בי הגדולה מכולם!" שמשודרת בניקלודיאון.
הסדרה מציגה את חייה של הילדה בסי היגנבוטום, שאותה מדבבת פולר.
בשנת 2013 שיחקה בקומדיה "ילדים בוגרים של גירושין" לצד ג'סיקה אלבה.
בשנת 2017 שיחקה לצד ויל פרל בסרט הקומי "הבית תמיד זוכה".
בשנת 2021 יצא בשירות הזרמת המדיה של נטפליקס סרטה הראשון כבמאית "מוקסי", דרמה-קומית בהשתתפותם של פטריק שוורצנגר וג'וזפין לנגפורד.
ב-2024 גילמה את הדמות של 'שמחה' (באנגלית-joy) בסרט "הקול בראש 2" ובסדרת טלוויזיה שמבוססת על הזיכיון בשם "סטודיו לחלומות".
ב-29 באוגוסט 2003 נישאה פולר לשחקן ויל ארנט, כוכב הסדרה "משפחה בהפרעה".
התארחה בסדרה בתור אשתו חסרת השם של הדמות של ארנט.
השניים שיחקו ביחד בסרט "מחליקים אותה" בתור אח ואחות שמתחרים כצמד בתחרויות החלקה על הקרח.
הם הופיעו ביחד גם בהורטון שומע מישהו, "On Broadway" ,"Spring Breakdown" ומפלצות נגד חייזרים.
ארנט היה גם שחקן אורח ב"מחלקת גנים ונוף".
ב-25 באוקטובר 2008, פולר ילדה את בנם הראשון, ארצ'יבלד ויליאם אמרסון "ארצ'י" ארנט.
ב-6 באוגוסט 2010, היא ילדה את בנם השני, אייבל ג'יימס ארנט.
בספטמבר 2012 הודיעו השניים כי החליטו לסיים את נישואיהם.
שנה סרט/תוכנית/סדרה תפקידהערות1996-2000Late Night with Conan O'Brienסטייסי (אחותו הקטנה של אנדי)/השתתפה בכמה מערכונים1998-2000Upright Citizens Brigadeקולבי/דמויות שונות1999הג'יגולו מת מצחוקרות'2001–2025סאטרדיי נייט לייבדמויות שונות2001קיץ אמריקני חם ורטובסוזי2001-2002סטודנט חופשיהילרי2004קיצור דרך אל האושרמולי גילקרסטילדות רעותגברת ג'ורג'קנאהנטלי ונדפארק2004-2005משפחה בהפרעהאשתו של גוב2005בובספוג מכנסמרובעגרמהמשפחת סימפסוןג'נדהSesame Streetעצמה2006עלילות סאות'לנדורוניקה מאנג/דריםמפרט הגורלמלצריתאיש השנהעצמה2007האקס המיתולוגיקרול לייןמחליקים אותהפיירצ'יילד ואן וולדנברגבברודווייפארהשרק השלישישלגיהמר.
וודקוקמגי הופמן2008המלט 2קריקט פלדשטייןהורטון שומע מישהוסאלי או'מאליבייבי מאמאאנדי אוסטרובסקי2008-היוםבי הגדולה מכולם!בסי היגנבוטום2009חופשת אביב מטורפתגיילמפלצות נגד חייזריםהמחשבאלווין והצ'יפמאנקס 2אלינור2009–2015מחלקת גנים ונוףלזלי נופ2010מגה-מוחלינדה פריקלס2011כיפה אדומה סוגרת חשבוןגרטל אלווין והצ'יפמאנקס 3 אלינור2013ילדים בוגרים של גירושיןסונדרה2014באים ביחדמולי2015הקול בראששמחה (רגש)אחיותמאורה אליסמאריי כריסמסליזסרט של נטפליקס2017הבית תמיד זוכהקייט ג'והנסן2020-הווהדנקנווילדאנקן / אנניסדרת טלוויזיה
דיבוב; גם יוצרת2021מוקסיליזהגם במאית ומפיקה2022–2023Baking Itמנחה
מועמדת פרס אמי האמנותי למנחה תוכנית המציאות או התחרות הטוב ביותר (2024)2023First Time Female Directorגם מפיקה2024הקול בראש 2שמחה (רגש)דיבוב
מועמדת פרס בחירת הילדים של ניקלודיאון למדבבת אהובה מסרטסטודיו לחלומותשמחה (רגש)דיבוב; 4 פרקים
איימי צ'ואה היא פרופסור למשפטים ומופקדת הקתדרה על שם ג'ון דאף בבית הספר למשפטים באוניברסיטת ייל.
היא הצטרפה לסגל של ייל ב-2001 אחרי שלימדה בבית הספר למשפטים באוניברסיטת דיוק.
לפני שהחלה בקריירה האקדמית הייתה שותפה במשרד "קלירי גוטליב סטין והמילטון" ועסקה בדיני תאגידים.
היא מתמחה במחקר על עולם העסקים הבינלאומי, קונפליקטים אתניים, גלובליזציה והמשפט.
היא ידועה בציבור הרחב בזכות ספרה "המנון הקרב של אמא נמרה".
הוריה הם פיליפינים ממוצא סיני שהיגרו לארצות הברית.
אביה, לאון צ'ואה, היה מהנדס אלקטרוניקה ופרופסור למדעי המחשב באוניברסיטת קליפורניה בברקלי, והוא ידוע כאביהם של תאוריית המעגלים החשמליים הלא-ליניארית, של רשת עצבית סלולרית וכמגלה הממריסטור.
היא חונכה כקתולית וגדלה בווסט לאפאייט, אינדיאנה.
בהיותה בת שמונה, עברה עם משפחתה לברקלי, קליפורניה, צ'ואה למדה בבית הספר התיכון 'אל צריטו' (El Cerrito) וסיימה תואר ראשון בכלכלה בהצטיינות יתרה מאוניברסיטת הרווארד ב-1984.
בהצטיינות מבית הספר למשפטים באוניברסיטת הרווארד ב-1987, שם שימשה כעורכת כתב העת Harvard Law Review.
צ'ואה כתבה ארבעה ספרים: שני ספרי מחקר ביחסים בינלאומיים, ספר זכרונות, וספרה האחרון העוסק בתרבות אתנית והקורלציה עם הצלחה סוציו-אקונומית.
ספרה הראשון, World on Fire: How Exporting Free Market Democracy Breeds Ethnic Hatred and Global Instability (2003), חוקר את הקונפליקט האתני בחברות רבות שנגרמו בשל כלכלתן הלא-שוויונית וההשפעה הפוליטית של "מיעוטים דומיננטיים בשוק" ואת התרעומת שהדבר גורם לרוב המצליח פחות כתוצאה מכך.
הספר World on Fire, שהיה רב-מכר של הניו יורק טיימס ונבחר בידי הגארדיאן כאחד מ"הספרים הפוליטיים הטובים ביותר של 2003", בוחן כיצד הגלובליזציה והדמוקרטיזציה מאז שנת 1989 השפיעו על היחסים בין המיעוטים הדומיננטיים בשוק לבין הציבור הרחב.
ספרה השני, Day of Empire: How Hyperpowers Rise to Global Dominance – and Why They Fall (2007), בוחן שבע אימפריות גדולות ומציג את העמדה שלפיה הצלחתן נעוצה בסובלנותן כלפי מיעוטים.
ספרה השלישי, "המנון הקרב של אמא נמרה", ראה אור באנגלית בינואר 2011 (ותורגם לעברית), הוא ספר זכרונות קומי שעורר ויכוח עולמי סוער לגבי סגנון ההורות אותו הציגה.
הוא מגולל את ספורה של אמא המשתמשת בטכניקות הורות קשוחות.
צ'ואה טוענת שהורים מערבים מנסים לכבד ולטפח את האינדיבידואליות של ילדיהם, בעוד הורים סינים מאמינים שיש לצייד את הילד במיומנויות, הרגלי עבודה חזקים וביטחון עצמי שיכינו אותם טוב יותר לקראת העתיד.
ספרה האחרון, החבילה המשולשת (), טוען למציאת הסבר לגניוס היהודי לצד גניוסים נוספים.
צ'ואה מתגוררת בניו הייבן, קונטיקט ונשואה לג'ד רובנפלד, פרופסור בבית הספר למשפטים באוניברסיטת ייל ולהם שתי בנות.
צ'ואה, שבעלה יהודי, הצהירה שבנותיה יכולות לדבר סינית ושהן "חונכו כיהודים".
היא הבכורה מבין ארבע אחיות: מישל, קתרין וסינתיה.
קתרין היא רופאה ופרופסור לרפואה בבית הספר לרפואה באוניברסיטת סטנפורד.
סינתיה, הלוקה בתסמונת דאון, זכתה בשתי מדליות זהב בשחייה בספיישל אולימפיקס.
איימן אגבאריה (נולד ב-1968) הוא משורר, מחזאי ומרצה פלסטיני.
חבר סגל במכון מנדל למנהיגות ומרצה באוניברסיטת חיפה.
מנהיג חינוכי וחברתי בחברה הערבית בישראל וחבר בוועדות חינוך ובמועצה הפדגוגית העליונה הערבית.
פרסם שירים מחזות קצרים ומאמרים רבים בענייני חינוך ערבי.
למד בבית הספר התיכון האורתודוקסי הערבי בחיפה.
כבר מצעירותו עסק בכתיבת שירה, מחזות ומאמרים בערבית.
הוא סיים שני תוארי מוסמך בפיתוח בינלאומי ושינוי חברתי ובקרמינולוגיה באוניברסיטת קלארק בארצות הברית ובאוניברסיטה העברית בירושלים.
קיבל תואר דוקטור כפול, בלימודי מדיניות חינוך בינלאומי והשוואתי באוניברסיטת המדינה של פנסילבניה.
אגבאריה שימש בתפקידים בכירים בחברה למתנ"סים, בשתיל - הקרן החדשה לישראל ובמכללה האקדמית בית ברל, בה עמד במשך חמש שנים בראש התוכנית לחינוך בלתי פורמלי לסטודנטים ערבים.
הוא שימש יועץ בכיר לוועדת המעקב לענייני חינוך ערבי וחבר בוועדת המקצוע ללימודי האזרחות של משרד החינוך, ממנה התפטר ב-2010 בעקבות חילוקי דעות עם יו"ר הוועדה.
אגבאריה כיהן כחבר מייסד שותף בארגון דראסאת.
מתמחה בחינוך בקרב מיעוטים אתניים ודתיים וחוקר סוגיות של מדיניות ופדגוגיה בחינוך לאזרחות, חינוך אסלאמי, והכשרת מורים.
בבקשה אל תאספו אותי ראה אור בערבית בשנת 1997. שיריו הרבים תורגמו לאנגלית, לגרמנית, לצרפתית, לאלבנית, לספרדית ולעברית.
תל אביב, הוצאת הקיבוץ המאוחד תש"ף 2019.
כמה ממחזותיו הועלו על בימות התיאטרון.
"האוטובוס" אותו ביים פואד עווד בפסטיבל עכו לתיאטרון אחר, בתקופת ניהול הפסטיבל בידי עתי ציטרון, בשנת 2002. "הלבן שבעין", בתיאטרון אל-מידאן בחיפה בשנת 2005, וכן המחזה "שמש אל תלכי" בתיאטרון הפרינג' אשר בנצרת.
איימי בת' שומר היא שחקנית, קומיקאית, סטנדאפיסטית, תסריטאית ומפיקת טלוויזיה אמריקאית יהודייה.
זוכת פרס אמי על הסדרה שלה "איימי שומר" ("Inside Amy Schumer").
שומר נולדה וגדלה בעיר ניו יורק שבמדינת ניו יורק, ארצות הברית.
אביה, גורדון שומר, הוא בעלים של חברת ריהוט, וכן ממשפחה יהודית ממוצא אשכנזי.
אמה, סנדרה (לבית ג'ונס), מגיעה מרקע נוצרי-פרוטסטנטי, אם כי היא התגיירה.
שומר היא דודנית של הסנאטור האמריקני מטעם המפלגה הדמוקרטית, צ'אק שומר.
לאחר מכן עברה לנסאו שבאי לונג איילנד שם גם הלכה ל-Hebrew school ששכן בבית הכנסת הרפורמי שבעיירת רוקוויל סנטר שבו הייתה חברה אמה בוועד.
בשנת 1999 סיימה את לימודיה בתיכון סאות' סייד, ובשנת 2003 סיימה תואר בתיאטרון מאוניברסיטת טוזון שבמרילנד.
לאחר מכן שבה לניו יורק ולמדה שנתיים בבית ספר לאמנויות הבמה William Esper Studio, ובמקביל עבדה כמלצרית וכברמנית.
הופיעה בקומדיה השחורה של אוף-ברודוויי, "Keeping Abrest" שם שיחקה אישה צעירה המאובחנת בסרטן השד.
ביוני 2004 החלה להופיע כסטנדאפיסטית.
באפריל 2011 יצא אלבום הסטנד-אפ הראשון שלה, "Cutting", ובאותה שנה היא השתתפה בספיישל הטלווזיוני "על הגריל" ("The Roast of") של צ'ארלי שין בערוץ קומדי סנטרל האמריקני, והתארחה בפרק בסדרה הקומית של לארי דייוויד "תרגיע".
ב-2012 היא הופיעה ב"גריל" של רוזאן בר, בספיישל שלה בערוץ קומדי סנטרל, בסרט "בדיקת מחיר" לצד פארקר פוזי, ובסרט הדרמה הקומי "דרושה חברה לסוף העולם" בכיכובם של סטיב קארל וקירה נייטלי.
באפריל 2013 עלתה ברשת Comedy Central האמריקאית, הסדרה "איימי שומר" ("Inside Amy Schumer") בה שיחקה בתפקיד המרכזי.
הסדרה זכתה בפרס אמי ובפרס פיבודי.
היא התארחה בשני פרקים בסדרת הדרמה הקומית של לינה דנהאם "בנות".
בשנת 2015 הנחתה את טקס פרסי הקולנוע של MTV.
מאוחר יותר באותה שנה יצא לאקרנים הסרט "אסון מהלך" (בו כיכבה שומר בתפקידה הקולנועי הראשי הראשון) לצד ביל היידר וכן כתבה את התסריט.
את הסרט ביים ג'אד אפאטו.
בשנת 2016 ראה אור ספר פרי עטה של שומר "נערה עם קעקוע גב תחתון" ("The Girl with the Lower Back Tattoo").
בשנת 2017 שיחקה בתפקיד ראשי בסרט הקומי "באמאשל'ך", לצידה של גולדי הון שגילמה את אמה של דמותה של שומר.
באותה שנה שיחקה בסרט הדרמה "כשגיבורים חוזרים".
באותה שנה ביצעה את הופעת הבכורה שלה במחזה של ברודוויי "Meteor Shower" שכתב סטיב מרטין.
שומר הייתה מועמדת לפרס טוני לשחקנית הטובה ביותר במחזה לשנת 2018, אך לא-זכתה.
בשנת 2018 כיכבה בסרט הקומדיה "מרגישה פצצה", אותו גם הפיקה.
בשנת 2020 עלתה תוכנית בישול שנקראת "Amy Schumer Learns to Cook" ברשת Food Network האמריקאית, שצולמה כולה בביתם המשותף של שומר ובעלה השף.
בשנת 2022 השתתפה בתפקיד עצמה בעונה השנייה של הסדרה הקומית "רק רוצחים בבניין".
באוקטובר 2023, שומר, יחד עם עוד מאות שחקנים, קומיקאים ומנהלי בידור מהוליווד חתמו על מכתב פתוח לנשיא ביידן.
הם קראו לשחרור החטופים המוחזקים על ידי ארגון הטרור חמאס בעקבות טבח שבעה באוקטובר.
המכתב מגנה את האלימות של חמאס.
בינואר 2026 יצאה להגנת הקומיקאי הישראלי גיא הוכמן, שהתבקש להתנער ממעשיה של מדינת ישראל ברצועת עזה בכדי שיוכל להופיע בארצות הברית..
ב-3 בפברואר 2018 נישאה לשף כריס פישר במאליבו שבקליפורניה.
היא חשפה באחד ממופעי הסטנד-אפ שלה כי בן-זוגה אובחן עם תסמונת אספרגר.
בפברואר 2024 הסבירה שפניה תפוחות כתוצאה מתסמונת קושינג.
שנהסרטתפקידהערות2012Sleepwalk with Meאיימיללא קרדיטPrice Checkליילהדרושה חברה לסוף העולםלייסי2015אסון מהלךאיימי טאונסנדגם תסריטאית2017באמאשל'ךאמילי מידלטוןכשגיבורים חוזריםאמנדה דוסטר2018מרגישה פצצהרנה בנטגם מפיקה2021The Humansאיימי2023טרולים 3: הקול טובולווטדיבוב2024הקרב על הפופ-טארטמארג'ורי מריוות'ר פוסט 2025סוג של בהיריוןלייני
+שנהסדרהתפקידהערות2009Cupidהת'רפרק: "The Tommy Brown Affair"רוק 30סטייליסטיתפרק: "Mamma Mia"2011תרגיעחברה בקבוצה #2פרק: "Mister Softee"2012Delocatedטרישתפקיד משני; (עונה 3); 8 פרקיםלואידיאנהדיבוב; פרק: "Barney/Never"Amy Schumer: Mostly Sex Stuffעצמהמופע סטנד-אפ2013Women Who Killמופע סטנד-אפ; לצד ניקי גלייזר ורייצ'ל פיינשטיין2014-2013בנותאנג'י2 פרקים2016-2013איימי שומרעצמה / דמויות שונותתפקיד ראשי; (4 עונות); 39 פרקים
איימי ג'ין קלובשר היא פוליטיקאית אמריקאית חברת המפלגה הדמוקרטית, המכהנת כסנאטורית מטעם מדינת מינסוטה מאז 2007.
קלובשר, בתם של רוז לבית הויברגר וג'יימס ג'ון "ג'ים" קלובשר , נולדה בפלימות' שבמינסוטה, פרבר של העיר מינאפוליס.
אימה הייתה מורה ואביה הוא עיתונאי וסופר.
היא ממוצא סלובני מצד אביה וממוצא שווייצרי מצד אימה.
היא סיימה תואר ראשון במדע המדינה באוניברסיטת ייל בשנת 1982. באוניברסיטה הייתה חברה בארגון הקולג' הדמוקרטי, המאגד סטודנטים חברי המפלגה הדמוקרטית ברחבי ארצות הברית.
ב-1985 סיימה תואר J.D במשפטים באוניברסיטת שיקגו.
במהלך לימודיה הייתה עורכת בכתב העת היוקרתי "Chicago Law Review".
קלובשר עבדה כתובעת והייתה שותפה בפירמות עורכי הדין Dorsey & Whitney ו-Gray Plant Mooty.
ב-1998 נבחרה כתובעת הכללית של מחוז הנפין, המחוז המאוכלס ביותר במינסוטה, וב-2000 נבחרה לכהונה נוספת.
בשנת 2001 העניק לה כתב העת המקומי "Minnesota Lawyer" את התואר "עורכת הדין של השנה".
היא שירתה כנשיאת איגוד המשפטנים של מחוזות מינסוטה מנובמבר 2002 ועד לנובמבר 2003.
בשנת 2005 הכריז הסנאטור הדמוקרטי המכהן, מארק דייטון, כי בכוונתו להתמודד על תפקיד מושל מינסוטה ולא על כהונה שנייה בסנאט.
כבר אז נחשבה קלובשר כמועמדת המועדפת מטעם מפלגת העבודה החקלאית של מינסוטה (הכינוי המקומי למפלגה הדמוקרטית).
היא גברה על יריביה הדמוקרטים בפריימריז, ולבסוף הביסה ברוב גדול את יריבה הרפובליקני, מארק קנדי.
היא לא זכתה ברוב הקולות רק בשמונה מ-87 המחוזות של מינסוטה.
ב-3 בינואר 2007 החלה את כהונתה בסנאט.
בנובמבר 2012 התמודדה לכהונה שנייה בסנאט, ושוב הביסה ברוב גדול את יריבה הרפובליקני, חבר בית הנבחרים המדינתי.
גם בבחירות לכהונה שלישית, בנובמבר 2018, זכתה ברוב גדול.
בפברואר 2019 פרסם הניו יורק טיימס כי קלובשר מתעללת באופן סדרתי בכפופים לה, וכופה עליהם לבצע מטלות שונות שאינן במסגרת תפקידם.
בסנאט חברה קלובשר בוועדת המשפט, מכהנת כיושבת ראש בשיתוף בוועדה הכלכלית, וכחברה בוועדת המסחר, המדע והתחבורה ובוועדת החקלאות, התזונה והיערנות, וכן בוועדה לחוקים וממשל.
בשנת 2019 הכריזה קלובשר על התמודדותה בבחירות המקדימות לנשיאות ארצות הברית במפלגה הדמוקרטית 2020 לקראת הבחירות הכלליות לנשיאות בשנת 2020. בפברואר 2020 הצליחה להפתיע רבים, כאשר הגיעה למקום השלישי בפריימריז בניו המפשייר, ובכך הפכה למועמדת יותר בולטת, ואולם בהמשך פרשה והביעה תמיכה בג'ו ביידן.
היא כיהנה כיו"ר הוועדה המשותפת של הקונגרס לקראת טקס ההשבעה ה-60 לנשיאות גרמניה בינואר 2025.
קלובשר נשואה לג'ון בסלר, פרופסור למשפטים באוניברסיטת בולטימור, ואם לילדה.
איימי מרקהאם היא דוגמנית אמריקאית ואושיה טלוויזיונית.
מרקהאם היא ביתו של איש צבא אמריקאי ואמא קוריאנית.
היא נולדה בסיאול, קוריאה הדרומית.
את ילדותה בילתה ב-Babenhausen, גרמניה.
את רוב זמנה בילתה בקילין, טקסס, אשר היא רואה בה את עיר מולדתה.
מרקהם החל לדגמן לראשונה בשנת 2010, בזירת ייבוא הרכבים היפניים.
היא דגמנה עבור מספר חברות, מגזינים, באירועים, כמו גם בתחרות דריפטים מקומית, ב"מגזין אוטו וקול" ועוד.
מגזין המיינסטרים הראשון שלה היה Rukus בארצות הברית.
בעקבות הפרסום שלה, היא הופיעה במספר פרסומים בינלאומיים, כולל "ווג", "מקסים", FHM, GQ, "אסקווייר" וג'נטלמן.
ב-2013, היא הייתה דוגמנית FHM המבוקשת ביותר.
ב-2011, מרקהאם הפכה למנחה ב-Bite Me TV.
היא המשיכה בסדרה בנות הפרומו בטלמונדו.
היא גם הופיעה בטלוויזיה בAnything That Rolls, סדרה בנושא מכוניות בערוץ 39 ביוסטון, טקסס.
איימי רוקו הוא שם במה של קומיקאית, ראפרית ודוגמנית סעודית אשר מסתירה את זהותה בפומבי באמצעות ניקאב, רעלה המכסה את כל הפנים מלבד העיניים.
רוקו נולדה ב-1992 בג'דה וגדלה ריאד שבערב הסעודית.
היא למדה מדעי הרפואה ועבדה בבית חולים.
היא סיימה את עבודתה לאחר שההכנסות שלה מסרטון באינסטגרם היו גבוהות יותר משכר חודשי בבית החולים.
רוקו התפרסמה לאחר שהחלה ליצור קליפים שמעבירים ביקורת בצורה הומוריסטית על חיי היום-יום של נשים בערב הסעודית.
הקליפים שלה מופצים ברשתות החברתיות השונות כגון: אינסטגרם, Vine ועוד.
את דרכה כקומיקאית החלה כאשר החלה להפיץ סרטונים לחבריה.
לאחר מכן פרסמה בערוץ Vine משום שמעט דוברי ערבית השתמשו בו, אולם היא גילתה במהרה שהחשיפה שלה רחבה יותר משדמיינה.
סרטונים שפרסמה הציגו בעיות שונות מהעולם הערבי שלא מקובל לדבר עליהם בפומבי בערב הסעודית, לרבות פוליטיקה ודת.
כאשר הבינה רוקו את הפוטנציאל הגדול שחבוי בהם, החלה גם להעלות אותם לרשתות החברתיות.
במרץ 2014 עלה הפוסט הראשון שלה לרשת.
בדצמבר 2016, מנה חשבון האינסטגרם שלה 1,400,000 עוקבים עם 160 פוסטים בלבד.
בחשבון הטוויטר שלה יש מעל ל-70,000 עוקבים.
נכול לספטמבר 2023, לרוקו יש 2 מיליון עוקבים.
רוקו לא נחשפת בפומבי ומסתובבת עם רעלה על פניה.
בחברה הסעודית, אשר מקיימת הפרדה נוקשה בין המינים, מעמד האישה נמוך משל הגבר.
על נשים סעודיות מוטלים איסורים רבים כגון: אסור לנשים לצאת מהבית שלא בלבוש מלא הכולל עביה ורעלה.
רוקו נחשבת כמייצגת של הקול הנשי והשמעתו דרך הרעלה המסורתית, דבר אשר אינו שגרתי, שובר את הסטראוטיפים ומאתגר את היחסים המגדריים בסעודיה.
מאז הצלחתה המסחררת, החלה רוקו לקבל איומים שונים וכן נצפו אנשים שונים אשר צילמו את ביתה.
רוקו לא מייחסת חשיבות רבה לאיומים אלו ומעדיפה להתעלם מהם.
"אני מנסה להשמיע את הקול של כל הנערות הצעירות שאין להן קול", מסבירה רוקו.
לטענתה, המטרה העיקרית שלה היא לתת לנשים בערב הסעודית את התחושה כי הן לא לבד, וכולן עוברות את אותן דברים, עם זאת, בעזרת הקומדיה היא מנסה להשפיע על החברה וליצור מהפכה במעמד האישה.
"אני מציגה את האמת, גם את האמת עצובה, באופן שהחברה רואה כבדיחה ולכן היא מקבלת את הדברים שלי" טוענת רוקו.
רוקו תומכת בשינויים חברתיים למען קידום מעמד האישה כגון חוק "איסור נהיגה", ופועלת לשינוי המצב הקיים בו אישה חלשה ללא גבר - "אנחנו יולדות ילדים מגופינו, איך זה עושה אותנו חלשות?".
בשנת 2016 נכללה ברשימת '100 הנשים המשפיעות ומעוררות ההשראה ביותר השנה' של ה-BBC.
אמליה "איימי" פרדי היא שחקנית אמריקאית, דוגמנית, גולשת סנואובורד ברמה עולמית וזוכת מדליית ארד במשחקים הפאראלימפיים בסוצ'י בשנת 2014 ומדליית כסף במשחקים הפאראלימפיים פיונגצ'אנג בשנת 2018, מייסדת עמותת Adaptive Action Sports המסייעת לנכים בספורט, מעצבת בגדים וסופרת.
פרדי נולדה וגדלה בלאס וגאס, נבדה, לאחר לימודי התיכון היא עברה לגור בהרים כדי לגלוש בסנואובורד.
כשהייתה בת 19 חלתה פרדי בדלקת קרום המוח, ובתוך פחות מ-24 שעות המחלה השפיעה על מערכת הדם שלה וגרמה לאלח דם ולכשל איברים.
הרופאים נאלצו לקטוע את שתי רגליה מתחת לברך, והיא איבדה גם את שתי הכליות והטחול.
הרופאים נתנו לפרדי רק 2% סיכוי לשרוד, אך לאחר שלושה שבועות ללא הכרה היא התעוררה, החלימה ממחלתה וקיבלה רגליים תותבות.
שנתיים לאחר מכן, היא קיבלה תרומת כליה מאביה.
שבעה חודשים אחרי שקיבלה את רגליה התותבות החלה פרדי לגלוש בסנואובורד, ובתוך מספר חודשים הגיעה למקום השלישי בתחרות סנואובורד בממות' מאונטין, קליפורניה.
לאחר מכן קיבלה פרדי מענק מקרן CAF, ארגון ללא כוונת רווח המסייע לאתלטים בעלי מוגבלויות והתמודדה במספר תחרויות גלישה בארצות הברית.
בשנת 2003 עברה פרדי לסן דייגו ושימשה כדוברת קרן CAF, ובמקביל עסקה בטיפול בעיסוי.
בפברואר 2003 שיחקה בקליפ של מדונה.
בחודש מאי 2011 נאמה פרדי בוועידת TED באורנג', קליפורניה.
בנאומה, שכותרתו "חיים מעבר לגבולות" סיפרה פרדי על תקופת מחלתה, על המשבר שחוותה בעקבות המחלה ועל חזרתה לחיים רגילים, ודיברה על היכולת של כל אדם להתגבר על מגבלותיו.
בין היתר אמרה: "במקום להסתכל על האתגרים והמגבלות שלנו כעל משהו שלילי או רע, אנחנו יכולים להתחיל להסתכל עליהם כמו ברכות, מתנות מפוארות שניתן להשתמש בהם כדי להצית את הדמיון שלנו ולעזור לנו ללכת רחוק יותר מאשר אי פעם ידענו שאנחנו יכולים ללכת."
בשנת 2014 השתתפה פרדי בתוכנית המציאות האמריקאית "רוקדים עם כוכבים" בעונה ה-18 והגיעה לגמר במקום השני.
איימי שרמן-פּלדינו היא תסריטאית, במאית ומפיקת קולנוע יהודייה-אמריקאית.
היא ידועה בעיקר בתור היוצרת של הסדרות "בנות גילמור" ו"גברת מייזל המופלאה".
שרמן-פלדינו זכתה בארבעה פרסי אמי עבור עבודתה, ביניהם סדרת הקומדיה הטובה ביותר, בימוי מצטיין לסדרה קומית, תסריט מצטיין לסדרה קומית והניהול המוזיקלי הטוב ביותר, כולם עבור "גברת מייזל המופלאה".
שרמן-פלדינו נולדה בלוס אנג'לס, קליפורניה.
אביה, דון שרמן, היה קומיקאי יהודי מהברונקס, ש"שרמן" היה שם הבמה שלו.
אמה, מייבּין יוז (Maybin Hewes), הייתה רקדנית נוצרית-בפטיסטית מגולפורט שבמיסיסיפי.
שרמן-פלדינו ציינה שהיא גדלה כיהודיה.
היא למדה בלט קלאסי החל מגיל ארבע, ובנעוריה החלה ללמוד גם סגנונות ריקוד נוספים.
היא עזבה את עולם הריקוד, לצערה של אמה, כשהיא קיבלה משרה בצוות הכותבים של הסדרה רוזאן.
שרמן-פלדינו הפכה לחברה בצוות הכותבים של רוזאן במהלך העונה השלישית של הסדרה, ב-1990. בין קווי העלילה והפרקים שהיא כתבה היה גם פרק אודות אמצעי מניעה שהיה מועמד לפרס אמי.
היא עזבה את הסדרה לאחר עונתה השישית, ב-1994, ועבדה על פרויקטים אחרים כמו הסיטקום נשואים פלוס ב-1996 והסיטקום Over The Top ב-1997. היא גם כתבה כמה תסריטים עבור הסיטקום "הארון של ורוניקה".
שרמן-פלדינו ידועה בעיקר בתור היוצרת והמפיקה של סדרת הדרמה הקומית "בנות גילמור".
הסדרה רצה בין השנים 2000 ל-2007, בתחילה ברשת The WB ולבסוף ברשת שהחליפה אותה, The CW.
סדרת המשך בת ארבעה פרקים עלתה לנטפליקס בשנת 2016. שרמן-פלדינו סיפרה שבפגישה בה היא מכרה את הסדרה, הרשת לא התלהבה מההצעות האחרות שלה לסדרות, והיא חשבה על הרעיון ל-"בנות גילמור" במקום, כמוצא אחרון.
היא הציעה "סדרה על אם ובת, אבל הן יותר כמו חברות הכי טובות", והמנהלים ברשת התלהבו מיד.
במהלך טיול לקונטיקט, היא ובעלה, דניאל פלדינו, קיבלו השראה למקם שם את הסדרה, במקום שיאפשר אווירה קהילתית של עיירה קטנה, ואת הפער לעומת החברה הואספית של הרטפורד, קונטיקט.
בהפקת הסדרה החדשה, שרמן-פלדינו ובעלה לקחו על עצמם תפקידים רבים בתור הכוחות היוצרים של הסדרה.
הם כתבו כמות גדולה מהפרקים, ותפקדו גם בתור במאים ומפיקים במשך שש מתוך שבע השנים של התוכנית.
סוף העבודה על בנות גילמור
ב-20 באפריל 2006 הוכרז ששרמן-פלדינו ובעלה דניאל פלדינו לא הצליחו להגיע להסכם עם רשת The CW לחידוש החוזה שלהם.
כתוצאה מכך, הם הפסיקו לעבוד על בנות גילמור.
בהצהרה הרשמית נכתב: "על אף מאמצינו לחזור ולהבטיח את עתידה של "בנות גילמור" בשנים הבאות, לא הצלחנו להגיע להסכם עם האולפן ועל כן נעזוב את הסדרה עם תום החוזה שלנו בסוף העונה הנוכחית.
תודותינו הכנות יוצאות אל השחקנים המדהימים, הצוות החרוץ והמעריצים הנאמנים שלנו".
הם הוחלפו בכותב והמפיק דייוויד ס.
ב-1 באוגוסט 2006, ההוליווד ריפורטר דיווח שרשת פוקס הזמינה פיילוט עבור סדרת קומדיה חדשה פרי עטה של שרמן-פלדינו.
הסדרה עסקה בשתי אחיות שמתקרבות שוב אחרי הרבה זמן בנפרד כאשר אחת מהן מסכימה לשאת ברחמה את תינוקה של השנייה.
שרמן-פלדינו כתבה, ביימה והפיקה את הפיילוט.
הסדרה, שזכתה לשם "חזרתה של איזבל ג'יימס" עלתה לשידור ב-14 במרץ 2008, בכיכובה של פארקר פוזי.
היא בוטלה ב-24 במרץ, לאחר ששודרו שלושה פרקים בלבד.
ב-11 ביוני 2012 עלתה לשידור ברשת ABC Family סדרה חדשה שיצרה שרמן-פלדינו: "באנהדס".
בסדרה כיכבה סאטון פוסטר, בתפקיד נערת שעשועים מלאס-וגאס, שלאחר חתונה אימפולסיבית עוברת לגור בעיירת חוף קטנה, ומתחילה לעבוד בתור מורה לריקוד בסטודיו של חמותה.
קלי בישופ, שגילמה את אמילי גילמור ב-"בנות גילמור", גילמה את החמות.
ב-22 ביולי 2013, חמישה חודשים לאחר תום העונה הראשונה, הוכרז כי באנהדס לא תחודש לעונה נוספת.
באוקטובר 2015 דווח כי נטפליקס חתמה על חוזה עם רשת WB להפקת המשך לסדרה "בנות גילמור".
הסדרה החדשה תורכב מארבעה פרקים, כל אחד באורך של 90 דקות.
שרמן פלדינו ובעלה, שעזבו את הסדרה המקורית בעונתה האחרונה, חזרו לכתוב, לביים ולהפיק את סדרת ההמשך.
הסדרה עלתה לשידור ב-25 בנובמבר 2016.
ב-6 ביוני 2016 דווח כי אמזון הזמינה משרמן-פלדינו פיילוט באורך שעה בשם "גברת מייזל המופלאה", אודות עקרת בית בשנות החמישים שמחליטה להפוך לאחת מקומיקאיות הסטנד-אפ הראשונות.
הסדרה עלתה לשירות פריים וידאו ב-17 במרץ 2017. כחלק מעונת הפיילוטים של הרשת, ולצופים ניתנה האפשרות להצביע האם הם מעוניינים שתוזמן סדרה שלמה על פי הפיילוט.
ב-10 באפריל 2017 הוכרז ש"גברת מייזל המופלאה" זכתה להזמנת עונה שנייה "חסרת תקדים" מאמזון.
הסדרה זכתה לשבחי המבקרים, כמו גם בפרס גלובוס הזהב לסדרה הקומית הטובה ביותר בטקס פרסי גלובוס הזהב ה-75, ובפרס פיבודי בקטגוריית הבידור בטקס פרסי הפיבודי ה-77. שרמן-פלדינו זכתה בפרס אמי עבור הכתיבה הטובה ביותר לסדרה קומית, הבימוי הטוב ביותר לסדרה קומית ובסדרה הקומית הטובה ביותר בטקס פרסי האמי ה-70.
דרמה קומית שיצרה וכתבה, "אטואל" (אנ') שעלתה בבכורה ב-24 באפריל 2025 באמזון פריים וידאו.
שרמן-פלדינו נשואה לדניאל פלדינו, שמשמש כמפיק שותף, כותב ובמאי בכל הפרויקטים שלה.
באוקטובר 2023, שרמן-פלדינו, יחד עם עוד מאות שחקנים, קומיקאים ומנהלי בידור מהוליווד חתמו על מכתב פתוח לנשיא ביידן.
איימי אביגיל נוטל היא שחקנית וזמרת אנגלייה.
נוטל ידועה מהופעתה בתפקיד קלואי אטקינסון באופרת הסבון "אמרדייל" של רשת ITV בשנים 2000 עד 2004. כמו כן גילמה את המשרתת אתל פארקס בדרמה התקופתית "אחוזת דאונטון".
היא התחנכה בבית ספר לבנות בורי (Bury Grammar School), ולמדה משחק בבית הספר טרינג פארק לאומנויות הבמה.
היא הופיעה עם התיאטרון המוזיקלי הלאומי לנוער, וגילמה את הנסיכה איסמין במחזה "Aurelius" בבית האופרה בטיין שבניוקאסל ובאדינבורו באוגוסט 1997.
נוטל הייתה השחקנית הצעירה ביותר ששיחקה בתפקיד הראשי, בדמות כריסטין, במחזמר "פנטום האופרה" (בגיל 17).
היא שרה ברויאל אלברט הול, רויאל פסטיבל הול ובאולד טראפורד.
היא זכתה בתוכנית תחרות הכישרונות "Stars in Their Eyes" כשרה ברייטמן.
אחרי שעזבה את הסדרה "אמרדייל", הופיעה נוטל במחזה "Notes from New York" בתיאטרון טרפלגר סטודיוס לצדם של ג'ון לי וג'ולי את'רטון.
ב-2005 הוציאה אלבום של מוזיקה קלאסית בשם "Best Days" בחברת התקליטים EMI Classics.
היא צילמה וידאו קליפים עם השירים "Best Days", ו-"Greater Gift", וגרסה של השיר "יריד סקרבורו".
האלבום הגיע למקום הרביעי במצעדי המוזיקה הקלאסית בממלכה המאוחדת.
ב-2006 היה האלבום מועמד לאלבום השנה בפרס המוזיקה הקלאסית הבריטית.
באותה שנה השתתפה נוטל בתוכנית המציאות "Celebrity Shark Bait", שבה השתתפו גם ריצ'רד אי.
היא הופיעה גם בתוכנית הספיישל המוזיקלית "Celebrate Oliver" של ערוץ BBC One.
בסתיו 2005 יצאה נוטל לסיבוב הופעות בממלכה המאוחדת, ושיחקה בתפקיד אלייזה דוליטל במחזמר "גבירתי הנאווה".
היא חלקה את התפקיד עם ליסה או'הר בסיור בשל התחייבויותיה בהוצאת האלבום הראשון שלה.
ההופעות החלו ב-5 באוקטובר 2005 בתיאטרון פאלאס במנצ'סטר, והסתיימו ב-12 באוגוסט 2005 במרכז המילניום של ויילס בקרדיף.
באוקטובר 2006 הופיעה נוטל בהופעת בכורה בווסט אנד בתפקיד האחות שרה בראון במחזמר "ברנשים וחתיכות" בתיאטרון פיקדילי לצדם של דון ג'ונסון ופטריק סווייזי.
בינואר 2007 הופיעה נוטל בתוכנית Friday Night is Music Night בערוץ רדיו 2 של ה-BBC, בשידור חי עם תזמורת.
במאי 2007 הצטרפה לצוות שחקני ההפקה המחודשת של המחזה "בואינג בואינג" בתיאטרון הקומדיה לצדם של פטרישה הודג', מארק ריילנס ורוג'ר אלאם.
ב-2 באוקטובר 2007 החליפה נוטל את קים מדקאלף בהפקה הלונדונית של המחזמר "קברט" שהוצג בתיאטרון ליריק.
באפריל 2008 הוארך החוזה שלה, שנועד בתחילה לשישה חודשים, לתקופה שעד סיום ההפקה ב-21 ביוני.
ב-2009 שיחקה נוטל בתפקיד מלני יוז, פקידת הקבלה החדשה של המלון, בסדרת הטלוויזיה "מלון בבילון".
ביוני וביולי 2010 שיחקה נוטל באחד התפקידים הראשיים בהפקה מחודשת של המחזמר "The Hired Man" בתיאטרון אוקטגון שבבולטון.
בהמשך אותה שנה חזרה לתיאטרון אוקטגון כדי לגלם את סטלה קוואלסקי במחזה "חשמלית ושמה תשוקה" מאת טנסי ויליאמס.
היא חלקה את התפקיד של גבירת האגם בסיבוב הופעות בבריטניה של המחזה "ספאמלוט", שהחל ב-18 באוקטובר 2010 באדינבורו פלייהאוס.
החל מספטמבר 2011 שיחקה נוטל בתפקיד המשרתת אתל בעונה השנייה של הדרמה התקופתית "אחוזת דאונטון".
בדצמבר 2011 הופיעה נוטל במחזה "Noises Off" בתיאטרון אולד ויק הלונדוני, עד מרץ 2011. ב-14 ביולי 2011 הוענק לנוטל דוקטור לשם כבוד באמנות מטעם אוניברסיטת בולטון.
ב-8 ביוני 2013 החלה נוטל לככב בדרמה של ימי ראשון בערוץ רדיו 4 של ה-BBC בשם "The Weather Girl".
ב-2019 השתתפה נוטל בפודקאסט של ערוץ היסטוריה בשם "Letters of Love in WW2".
הסדרה מבוססת על מכתבים שנכתבו בידי בני זוג שנפרדו עקב מלחמת העולם השנייה.
ב-8 בספטמבר 2012 התחתנה נוטל עם השחקן אנדרו באקן.
סילביה בסינגטון מיני-סדרה 2023 The Chemistry of Death גרייס סטרצ'ן 3 פרקים 2024 Mr Bates vs The Post Office ליסה קאסלטון מיני-סדרהTBAThe Feud סוניהסדרה עתידית של ערוץ 5 (אנ')
איימן חוסיין א-ספדי הוא פוליטיקאי, מנהל ועיתונאי ירדני המכהן כשר החוץ של ירדן החל מ-15 בינואר 2017 וכסגן ראש ממשלת ירדן החל מאוקטובר 2020.
איימן א-ספדי נולד בזרקא, ירדן ב-15 בינואר 1962 למשפחה ירדנית-דרוזית.
ספדי הוא בעל תואר ראשון בספרות אנגלית מאוניברסיטת אל-ירמוכ ובעל תואר שני בעיתונאות בינלאומית מאוניברסיטת ביילור בוייקו, טקסס.
הוא החל את הקריירה העיתונאית שלו באמצע שנות ה-80 של המאה ה-20. בתור עיתונאי נהג לכתוב, תחילה, בעיתון אל-חיאת ולאחר מכן בעיתון ה"ג'ורדן טיימס", בו הגיע עד למשרת העורך הראשי של העיתון.
בנוסף מילא מספר תפקידים בתקשורת הירדנית וביניהם מנכ"ל תאגיד הרדיו והטלוויזיה של ירדן ועורך עיתון אל-גאד.
בנוסף שימש במספר תפקידים בעבור חצר המלוכה ההאשמית וביניהם מנהל מחלקת התקשורת בחצר המלוכה ההאשמית ומזכיר התקשורת של הנסיך חסן בן טלאל.
בנוסף מילא מספר תפקידים בתקשורת האמירתית וביניהם העורך האחראי על עיתון אל-איתיחאד ומנכ"ל חברת אבו דאבי תקשורת.
בנוסף שימש בשנת 2004 כדובר משלחת הסיוע של האומות המאוחדות לעיראק.
בין השנים 2008 ל-2011 שימש ספדי בין היתר כיועץ למלך עבדאללה השני, כסגן ראש הממשלה (2010-2011), כשר המדינה בממשלתו של סמיר זיד א-ריפאעי (2009-2011) וכדובר הממשלה, עד לנפילתה בעקבות אפקט ההפגנות ואירועי האביב הערבי.
ספדי שימש כדירקטור בתאגיד הרדיו והטלוויזיה של ירדן, המועצה העליונה לתקשורת, כסגן נשיא האיגוד הערבי לשידורי טלוויזיה, כנשיא גוף התיאום בין תחנות הלוויינים הערביות ובהנהלת קרן פסטיבל ג'ראש לתרבות ולאמנות וקרן נהר הירדן.
בשנת 2015 מונה ספדי כחבר דירקטוריון ערוץ הטלוויזיה הירדני אל-ממלאקה (בתרגום לעברית: הממלכה).
החל מספטמבר 2016 שימש ספדי כחבר הסנאט הירדני עד למינויו לשר החוץ של ירדן בינואר 2017.
באוקטובר 2020 מונה א-ספדי לסגן ראש ממשלת ירדן בשנית בנוסף לתפקידו כשר החוץ בממשלתו החדשה של ראש הממשלה, בישר אל-ח'סאונה.
בתקופת כהונתו כשר החוץ חלו מספר תקריות ואירועים שהשפיעו על היחסים בין ישראל לירדן.
הבולטות שביניהם היו פרשת האזרחים הירדנים העצורים בישראל, אשר נעצרו בחשד לביצוע עבירות ביטחוניות.
בעקבות כך הורה ספדי לשגריר ירדן בתל אביב, רסאן אל-מג'אלי, לשוב לירדן להתייעצויות עקב סירובה של ישראל לשחרר את שני האזרחים הירדניים, שלשניהם גם אזרחות פלסטינית ונעצרו באותו יום.
לאחר שביתת רעב של האזרחית הירדנית היבה אל-לבדי, לחץ ברחוב הירדני ולחץ מטעם ממשלת ירדן, הודיע שר החוץ ספדי כי ישראל הסכימה לשחררם והם הושבו לירדן.
אירוע בולט נוסף היה השבת המובלעות צופר ונהריים לירדן, לאחר חכירה של כ-25 שנה בעקבות חתימת הסכם השלום בין ישראל לירדן ב-1994. בתגובה ללחץ על מלך ירדן מצד הציבור הירדני, החליט המלך על ביטול הסכם החכירה על שטחי המובלעות.
ספדי הבהיר בתשובה לשאילתה של חבר הפרלמנט הירדני איברהים אבו אל-עיז כי המובלעות הן "אדמתה של ירדן, אך יש לישראלים בעלות על אדמות בו".
בתגובה ללחץ הציבורי בישראל לקראת ביטול הסכם החכירה, הבהיר שר החוץ ספדי בריאיון לכלי תקשורת ירדני כי ארצו לא קיבלה בקשה מישראל לקיים משא ומתן לחידוש החכרת השטחים שהוחכרו במסגרת הסכם השלום.
הוסיף ואמר כי: "אם ישראל תבקש, ניכנס למשא ומתן על אופן העברת השטחים, מתוך מחויבות לאינטרסים שלנו".
במשך כל התקופה הזו שב והבהיר כי לא ינוהל משא ומתן עם ישראל על ריבונות על המובלעות, ואם יהיו התייעצויות הן יעסקו באופן שבו הנספח להסכם יבוטל וכי השיחות לא יעסקו בהארכת ההחכרה.
לאחר שהוחזרו המובלעות לשליטה ירדנית טען במסיבת עיתונאים שערך כי: "הצענו לישראל לקנות ממנה את נהריים לפני סיום תקופת החכירה, אך היא סירבה".
הוא הוסיף כי ישראל הציעה להאריך את תקופת החכירה, אבל במקרה זה, ירדן סירבה.
א-ספדי ידוע כתומך בפתרון שתי המדינות לסכסוך הישראלי-פלסטיני וכמתנגד חריף לסיפוח בקעת הירדן ושטחים ביהודה ושומרון על ידי ישראל.
בינואר 2020 לאחר פרסום תוכנית השלום של הנשיא, דונלד טראמפ ודחייתה על ידי חברות הליגה הערבית, אמר שר החוץ ספדי כי: "אנחנו מזהירים מההשלכות של כל צעד ישראלי חד צדדי שיביא לקביעת עובדות בשטח.
הקמת התנחלויות והרחבתם וסיפוח אדמות פלסטיניות, מהווים הפרה של החוק הבינלאומי.
הקהילה הבינלאומית צריכה לשלב ידיים כדי לפתוח במשא ומתן ישיר וחדש שיגיע לפתרון שתי המדינות".
בפברואר 2020 פרש את חזונו לפתרון הסכסוך הישראלי-פלסטיני בעת מסיבת עיתונאים שערך עם שר החוץ הרוסי, סרגיי לברוב במוסקבה.
לדבריו: "הקמת מדינה פלסטינית שבירתה מזרח ירושלים, שתחייה בביטחון ושלום לצד ישראל - היא הדרך היחידה לפתור את הסכסוך".
ביוני 2020 על רקע הצהרות הסיפוח מצידה של ממשלת ישראל וראש הממשלה, בנימין נתניהו, ערך ספדי ביקור ברמאללה ונפגש עם יושב ראש הרשות הפלסטינית, אבו מאזן.
בפגישה אמר ליושב הרשות כי: "הסיפוח הישראלי של אדמה פלסטינית כבושה יהרוג את השלום ומדובר בסופו של פתרון שתי המדינות.
הדבר ימנע מכל עמי האזור לחיות בביטחון, שלום ויציבות".
הוא פרס בפניו את אפשרויות הפעולה הירדניות במקרה של סיפוח.
על פי דבריו: "ירדן תחזיר את השגריר שלה בישראל אם יבוצע הסיפוח, ובנוסף תמזער בדרכים אחרות את היחסים הדיפלומטיים בין שתי המדינות, כולל בחינה מחודשת של היחסים ושל הסכם השלום שנחתם ב-1994".
בנוסף דווח כי ירדן תשקול להטיל ולקדם סנקציות בינלאומיות נגד ישראל, במידה ותוכנית הסיפוח אכן תצא לדרך.
תמיכתו בפתרון שתי המדינות באה גם לידי ביטוי בהצהרה שנתן בעקבות הסכם נרמול היחסים בין ישראל לאיחוד האמירויות באוגוסט 2020, באומרו כי: ההשפעה של ההסכם בין ישראל לאיחוד האמירויות "תלויה במה שתעשה ישראל בעתיד".
לדבריו, "אם ישראל תראה בהסכם זה כתמריץ לחזור לגבולות 1967 האזור יתקדם לעבר השלום".
איימי ריי היא זמרת-יוצרת לסבו-פמיניסטית אמריקאית.
ריי נולדה וגדלה בעיירה דיקייטר בג'ורג'יה.
בהיותה בבית הספר היא הכירה את אמילי סליארס בשנת 1981 הבנות הקליטו את השיר הראשון.
בשנת 1985 הן סיימו אוניברסיטת אמורי והקימו להקה Indigo Girls.
הלהקה הוציאה מספר אלבומים ופועלת עד היום.
בשנת 2001 הקליטה את אלבום סולו הראשון שלה.
בהקלטת האלבום השתתפה להקה הבוצ'יס והן גם השתתפו בסיבוב הופעות על בסיס האלבום.
בשנת 2005 הוציאה אלבום שני ובשנת 2006 אלבום השלישי.
בנוסף להשתתפות בלהקה ואלבומי סולו, הקימה חברת תקליטים Daemon Records שפועלת משנת 1990.
ריי פעילה בנושאים פוליטיים וזכויות להט"ב, זכויות האישה וסביבתנות.
מספר פעמים היא נסעה למקסיקו במטרה לתמוך בפעילות של הצבא הזפטיסטי לשחרור לאומי.
איימי קוני בארט היא משפטנית אמריקאית, המכהנת כשופטת בבית המשפט העליון של ארצות הברית.
לפני מינויה לשיפוט הייתה בארט פרופסור למשפטים באוניברסיטת נוטרדאם.
היא מצדדת באוריגינליזם , ומזוהה כשופטת שמרנית.
היא נולדה בשם איימי ויויאן קוני ב-28 בינואר 1972 בניו אורלינס, לואיזיאנה, הבכורה מבין שבעה ילדים במשפחה קתולית.
אביה היה עורך דין בחברת הנפט רויאל דאטש של, ואמהּ הייתה מורה לצרפתית.
סיימה תואר ראשון בספרות אנגלית במכללת קולג' רודס בממפיס, טנסי, ותואר שני במשפטים באוניברסיטת נוטרדאם, אינדיאנה.
משנת 1997 עד 1998 הייתה עוזרת משפטית של השופט לורנס סילברמן בבית המשפט הפדרלי לערעורים במחוז קולמביה, ומשנת 1998 עד 1999 הייתה עוזרת משפטית של השופט אנטונין סקאליה בבית המשפט העליון של ארצות הברית.
לאחר מכן עבדה במשרד עורכי דין פרטי.
במקביל לעבודתה לימדה משפטים בשנת 2001 במכללה למשפטים בוושינגטון, ומשנת 2002 באוניברסיטת נוטרדאם, אינדיאנה.
בארט פרסמה מאמרים רבים בכתבי עת מקצועיים בתחום המשפט החוקתי, אוריגינליזם, פרשנות סטטוטורית והיחס לתקדימים משפטיים.
בארט מונתה על ידי נשיא ארצות הברית, דונלד טראמפ לשופטת בבית המשפט הפדרלי השביעי לערעורים בשנת 2017. בסוף השימוע בסנאט אושר מינויה ברוב של 55 מול 43. בארט היא האישה הראשונה והיחידה שייצגה עד אז את מדינת אינדיאנה בבית המשפט השביעי לערעורים.
ב-26 בספטמבר 2020 הציע הנשיא טראמפ את מועמדותה לבית המשפט העליון של ארצות הברית, לאחר מותה של השופטת רות ביידר גינסבורג.
זו הפעם הראשונה והיחידה בהיסטוריה שמועמדות לבית המשפט העליון הוצגה בעת שההצבעה בבחירות לנשיאות ארצות הברית הייתה כבר בעיצומה.
השימוע על מינויה בסנאט החל ב-12 באוקטובר 2020. ב-26 באוקטובר אושר המינוי סופית בהצבעה במליאת הסנאט ברוב של 52 מול 48, ובאותו יום הושבעה בארט בבית הלבן לשופטת בבית המשפט העליון.
זהו המינוי לבית המשפט העליון הסמוך ביותר לבחירות לנשיאות בתולדות ארצות הברית.
בארט העידה על עצמה כתומכת באוריגינליזם, ומזוהה כשופטת שמרנית.
היא ציינה את השופט אנטונין סקאליה כמקור השראה.
אך לאחר רצף פסיקות בבית המשפט העליון בו חוותה דעתה כנגד דעתם של שופטים שמרנים במספר תיקים, זוהתה גם כעצמאית.
בשנת 2013 פרסמה מאמר על תקדימים משפטיים בו מנתה שבע הכרעות של בית המשפט העליון שצריכות להיחשב 'תקדימי-על', שהאפשרות לבטל אותם אינה צריכה להישקל שוב בבית המשפט העליון.
בין התקדימים שנמנו במאמר היה פסק דין בראון נגד מועצת החינוך ומנגד הוחרג ממנו במפורש פסק דין רו נגד וייד, המקנה את הזכות להפלה מלאכותית.
לפי בארט, כיוון שפסק הדין בעניין ההפלות איננו מקובל על חלקים רחבים בציבור האמריקאי, הוא איננו עומד ברף שהציבה להגדרת 'תקדימי-על', שכולל הסכמה ציבורית ופוליטית רחבה, והוא גם מאותגר משפטית, כמו בפסק הדין 'הורות מתוכננת נגד קייסי'.
בארט מתחה ביקורת על כך שבית המשפט אישר את חוק הגנת החולה וטיפול בר השגה שיזם ברק אובמה, ועל כך שהחוק מאפשר לעובדים במוסדות דת לרכוש אמצעי מניעה גם כאשר קיימת התנגדות לכך מטעם המעסיק.
בשנת 2019 קבעה כי סילוקו של סטודנט מאוניברסיטת פרדו עקב תלונה על הטרדה מינית אינו חוקי, מכיוון שרשויות האוניברסיטה לא ראיינו את המתלוננת, ולא איפשרו לו להציג ראיות להגנתו.
בארט קבעה כי אלו פגמים בתהליך הפוגעים בזכות להליך הוגן בהתאם לתיקון ה-14 לחוקת ארצות הברית.
התיקון השני לחוקת ארצות הברית
בשנת 2019 פסק בית המשפט שחוק האוסר החזקת כלי נשק על עבריינים שהורשעו בפשעים לא-אלימים אינו מנוגד לחוקה.
בארט התנגדה לפסק הדין, בדעת מיעוט, וטענה כי החוק מנוגד לתיקון השני לחוקת ארצות הברית.
בשנת 2020 פסל בית המשפט צו נשיאותי של דונלד טראמפ בו הוא מבקש להקשיח את הסטנדרטים לקבלת גרין קארד, על מנת לצמצם את ההגירה לארצות הברית.
בארט כתבה, בדעת מיעוט, שהצו של טראמפ הוא מידתי.
בשנת 2020 קיבל בית המשפט העליון עתירה של שתי קהילות חרדיות ובישופות נוצרית בברוקלין נגד החלטה שמגבילה באופן זמני התכנסויות בבתי כנסת ובכנסיות במדינת ניו יורק.
קולה של בארט היה המכריע בהחלטה, שהתקבלה ברוב של חמישה שופטים מול ארבעה.
לפני מינויה, בית המשפט העליון דחה עתירות נגד הגבלות דומות על בתי תפילה בקליפורניה ובנבאדה.
ב-2022 הייתה חלק מהרוב שהפך את פסיקת רו נגד וייד.
היא נישאה בשנת 1999 לג'סי בארט, משפטן מאינדיאנה, והם גרים בסאות' בנד.
בשנת 2017 דיווח הניו יורק טיימס כי בארט ובעלה הם חברים פעילים בקבוצה קתולית בשם "People of Praise", בעלת מאפיינים של פנטקוסטליזם ומיסטיקה.
לזוג שבעה ילדים, מתוכם שני ילדים מאומצים מהאיטי: בת שאומצה בשנת 2005, ובן שאומץ לאחר רעידת האדמה בהאיטי בשנת 2010. לבנם הביולוגי הצעיר ביותר יש תסמונת דאון.
איימי קלי היא שחקנית אנגלייה.
היא ידועה בעיקר בזכות תפקידה בסרט העלילתי "Sket" משנת 2011, עליו הייתה מועמדת לפרס הפנים החדשות בקולנוע הבריטי הטובה ביותר בפרסי פסטיבל הסרטים בלונדון.
קלי שיחקה גם בדרמה המצליחה של CBBC "וולפבלוד" בתפקיד מאדי סמית', עליה נבחרה כפרפורמרית הילדים הטובה ביותר על ידי האקדמיה הבריטית לאמנויות הקולנוע והטלוויזיה.
בגיל 16, היא נבחנה לתפקיד של מיני מק'גינס לסדרת הטלוויזיה "סקינס", אולם את התפקיד קיבלה לבסוף פרייה מייבור.
לאחר האודישן הזה, מנהלת הליהוק ג'יין ריפלי יצרה קשר עם קלי בנוגע לסרט אחר "סקט".
קלי קיבלה את התפקיד של קיילה ריצ'רדס וזה היה לסרט הבכורה שלה.
עלילת הסרט עוקבת אחר קיילה כשהיא מנסה למצוא את האיש שהרג את אחותה, ועל הדרך היא מצטרפת לחבורה המסייעת לה בחיפושיה.
בשנת 2013 היא גם הייתה מועמדת ל'שחקן/ית הטוב/ה ביותר' בטקס פרסי האקדמיה הבריטית לילדים, על תפקידה כמדי בסדרה "וולפבלוד".
עם זאת, בפרס זכה בובי לוקווד, המגלם את ריידיאן מוריס בסדרה "וולפבלוד".
מאז קלי שיחקה בפרק בסדרה "מיילדת".
קלי עזבה את הסדרה כדי להתמקד בלימודיה.
קלי למדה בבית הספר התיכון הקתולי Sacred Heart.
לאחר מכן היא הגישה בקשה ללימודי תואר ראשון בבית הספר לאמנויות הבמה "טרינג פארק", שם למדה גם דייזי רידלי.
איימי נייט (לבית שלנור, באנגלית: Aimee Challenor, נולדה ב-1 באוקטובר 1997) היא אקטיביסטית בריטית למען זכויות טרנסג'נדרים.
שימשה גם כדוברת של המפלגה הירוקה הבריטית, התמודדה בה לראשות המפלגה בקובנטרי וזכתה ל-1.3% מקולות הבוחרים.
אביה של שלנור, דייוויד, ששימש כמנהל קמפיין הבחירות שלה, הורשע בשנת 2018 באונס של ילדה בת 10 ונידון למאסר.
האב מונה לתפקיד, למרות הגשת כתב האישום החמור, ובו 22 סעיפי עבירות מין.
חקירה פנים-מפלגתית שהתנהלה בעקבות חשיפת הפרשה הובילה להשעייתה מהמפלגה.
מאוחר יותר, התפקדה שלנור למפלגה הליברל-דמוקרטית, אך הושעתה משם עקב ציוצים בעלי אופי פדופילי שפורסמו בעמוד הטוויטר של בן זוגה, נת'נייל נייט.
שלנור, שהייתה פעילה גם בארגון הצדקה "סטונוול", התפטרה מתפקידה בארגון והיגרה לארצות הברית באותה השנה.
שלנור נולדה כזכר בקובנטרי שבאנגליה בשנת 1997, ולטענתה "הבינה שהיא נקבה" בגיל 10, אך הוריה לא היו מודעים לקיומם של טרנסג'נדרים.
בילדותה אובחנה כאוטיסטית ועם הפרעת התנגדות, ועקב כך התחנכה ב"מרכז הלמידה ע"ש לואיס צ'רלטון", בית ספר עצמאי לילדים הסובלים מבעיות התנהגותיות.
שלנור ואחיה הצעירים הוצאו מבית הוריהם בשנת 2013. היא יצאה מהארון כטרנסג'נדרית בשנת 2014; אחותה הבכורה אף היא טרנסג'נדרית.
שלנור למדה לאחר מכן בקולג' הנלי שבקובנטרי, שם הייתה חברה בכירה בתא הלהט"בי של המכללה.
מאוחר יותר, למדה לתואר ראשון בפילוסופיה, פוליטיקה וכלכלה באוניברסיטה הפתוחה, ובזמן זה, עברה לגור עם אמה בביתם שבקובנטרי.
בשנת 2019 פתחה שלנור בהליכים לשינוי המגדר החוקי שלה דרך תקנת המגדר שהוציא בית הנבחרים הבריטי בשנת 2004 ().
בעקבות כך הנפיקה עבורה ממשלת בריטניה תעודת זהות חדשה בה נרשמה כנקבה.
בדצמבר באותה השנה, נישאה שלנור לבן זוגה האמריקני, נת'נייל נייט.
שלנור התפקדה למפלגה הירוקה של אנגליה וויילס בשנת 2014, שם הייתה פעילה בתא הלהטבא"קי במפלגה בין השנים 2015–2017, ואף מונתה לדוברת המפלגה בנושאי שוויון בשנת 2016. לטענת המפלגה, שלנור הייתה למעשה הטרנסג'נדרית היחידה ששימשה כדוברת עבור מפלגה פוליטית כלשהי בבריטניה.
ביולי 2017 התמודדה שלנור עבור המושב השמור למחוז "דרום קובנטרי" בבית הנבחרים הבריטי, וזכתה רק ב-1.3 אחוזים מקולות הבוחרים, שהם 604 קולות.
שלנור התמודדה גם בבחירות למועצת עיריית קובנטרי מטעם המפלגה הירוקה בפברואר ומאי 2016 וכן במאי 2018, אך לא נבחרה.
פרשת הקמפיין הפוליטי והרשעתו של אביה בפלילים
פעילותה במפלגה הושעתה עקב הרשעתו של אביה, דייוויד שלנור, בפלילים.
באוגוסט 2018 הורשע שלנור כי חטף, עינה ואנס באכזריות ילדה בת 10 במרתף ביתם, בו התגוררו גם איימי ואמה, טינה, ונידון ל-22 שנות מאסר.
במהלך ההליכים המשפטיים, שהחלו כבר בשנת 2015, בחרה שלנור באביה כמנהל הקמפיין שלה (election agent) במהלך הבחירות הכלליות בבריטניה בשנת 2017 וכן במהלך הבחירות למועצות המקומיות בשנת 2018. במהלך הקמפיין בחרה שלנור להציג את אביה בשם "באלו שלנור" בטענה כי הוא ידוע בכינוי זה בקרב מכריו.
לאחר תום המשפט וההרשעה בפלילים, שלנור טענה כי לא ידעה דבר על מעשי אביה, אך למרות זאת הסירה את מועמדותה מהבחירות לראשות המפלגה.
שלנור הושעתה מכל פעילות במפלגה בעקבות חקירת הכשלים שאפשרו לה למנות את אביה כקמפיינר שלה למרות ההליכים המשפטיים וכתב האישום שהוגש נגדו, בעל 22 סעיפי עבירות מין.
בספטמבר 2018 התפטרה שלנור מפעילות במפלגה, בטענה כי ננקטת נגדה "טרנסופוביה".
דו"ח החקירה קבע כי שלנור ביצעה "משגה שיפוטי חמור" בכך שמינתה את אביה למנהל הקמפיין שלה.
בנוסף לכך, טען הדו"ח כי המפלגה הייתה צריכה לחקור את העניין יותר לעומק מרגע שנחשפה הפרשה, וזאת אף על פי שדייוויד שלנור עצמו לא היה חבר במפלגה.
חודש לאחר מכן, באוקטובר 2018, התפקדה שלנור למפלגה הליברלית-דמוקרטית בבריטניה, שם הפכה לפעילה למען מגוון תרבותי.
פעילותה במפלגה הושעתה ביולי 2019 לאחר שהתגלתה בחשבון הטוויטר של בן זוגה סדרת ציוצים ובה התוודה נייט על פנטזיות מיניות בעלות אופי פדופילי מובהק אותן היה מעוניין להגשים, בין היתר ציוצים בהם הביע את רצונו לקיים יחסי מין עם ילדים.
שלנור טענה להגנתה כי חשבון הטוויטר של בן זוגה נפרץ.
המחאה נגד מינויה כמנהלת אתר Reddit
במרץ 2021 גולשי רדיט חשפו כי החברה המפעילה את האתר, מעוניינת לגייס את שלנור כמנהלת ראשית.
חשיפת הטענות הובילה למחאה ניכרת בקרב הגולשים.
הללו דרשו משלנור להתפטר, ומנהלי תתי-פורום רבים בחרו כצעד מחאתי להחשיך את תתי-הפורום שלהם על ידי הפיכתם לפרטיים.בנוסף, הם הביעו את מחאתם על הצנזורה שננקטת נגדם עקב מחיקת הפוסט המקורי (שפורסם בפורום r/UkPolitics) וחסימת המשתמש המפרסם.
מספר שעות לאחר פרוץ המחאה, מנהלי הפורום הראשיים הצהירו שהם אוסרים על פרסום שמה ופרטיה של שלנור.
ב-25 במרץ 2021 הודיעו נציגי הנהלת האתר על הפסקת העסקתה.
נטען מצידם כי הם לא בדקו את הרקע של שלנור לפני שבחרו למנות אותה לתפקיד.
בזמן שכיהנה כחברת התא הלהט"בי של הקולג' בו למדה בשנת 2015, ארגנה שלנור פעולות מחאה כנגד צנזור אתרי אינטרנט גאים דוגמת Birmingham Pride במסנן התוכן של רשת האינטרנט של הקולג'.
כמו כן ארגנה שלנור את מצעד הגאווה בעיר קובנטרי בשנים 2016-17. לאחר שנציג משרד התחבורה בלונדון טען בפניה בשיחת טלפון כי שלנור "לא נשמעת כמו אישה", הצליחה שלנור לגרום למשרד התחבורה לחקור את המקרה ולנקוט בצעדי מנע נגד הישנות תקריות כאלו, ושימוש בלשון נייטרלית מבחינת מגדר בהכרזותיהם לציבור.
שלנור הייתה חברה גם בארגון הצדקה הלהט"בי "סטונוול", ארגון הצדקה הגדול מסוגו בבריטניה.
היא התפטרה מתפקידה בארגון בקיץ של שנת 2019.
איימן אז'יל הוא כדורגלן גרמני המשחק בעמדת הקשר בקבוצת בורוסיה דורטמונד.
הוא נולד בדיסלדורף למשפחה בעלת שורשים ממרוקו.
אז'יל גדל במחלקת הנוער של באייר לברקוזן.
ב-31 באוגוסט 2020 הושאל למשך שתי עונות לוואלבייק מליגת העל ההולנדית.
ב-17 באוקטובר הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 0–1 על הראקלס אלמלו במסגרת הליגה לעונת 2020/2021. הוא ערך 50 הופעות ליגה במדי המועדון במשך תקופת ההשאלה.
ביולי 2023 חתם בבורוסיה דורטמונד.
איימי קאררו היא שחקנית אמריקאית, המוכרת מתפקידה בתור סופיה רודריגז בסיטקום "רעבה לאהבה" (2014–2018) ברשת Freeform, ובשל דיבוב קולה של הנסיכה אלנה בסדרה "אלנה מאוולור" (2016–2020) ובשל קולה של אדורה / שי-רה (אנ') בסדרה "שי-רה ונסיכות הכוח" (2018–2020).
קררו נולד בסנטו דומינגו, הרפובליקה הדומיניקנית לאם דומיניקנית ואב פורטוריקני אך גדלה במיאמי, פלורידה.
בשנת 2008 סיימה את לימודיה באוניברסיטת פלורידה הבין-לאומית עם תואר ראשון ביחסים בין-לאומיים.
בשנת 2009, היא הופיעה בסרט העלילתי "אלווין והצ'יפמאנקס 2".
קאררו הופיע בסדרות טלוויזיה רבות בהן "המנטליסט", "לינקולן הייטס", "מקום טוב באמצע", "גריק", ו"בייבי דאדי".
בשנת 2011, היא לוהקה לתפקיד אנג'י בסרט הלייב אקשן "Level Up".
היא שחזרה את תפקידה בסדרת הטלוויזיה שלאחר מכן באותו שם.
הסדרה ירדה מהמרקע ב-2013 לאחר שתי עונות.
בשנת 2012, קאררו שיחקה בסרט הטלוויזיה "הלגונה הכחולה: התעוררות".
באותה שנה, היא עשתה את הופעת הבכורה שלה באוף ברודוויי במחזה "What Rhymes with America".
בשנת 2014 היא שיחקה יחד בסרט האימה "חוב השטן".
באותה שנה שיחקה בתפקיד חוזר בעונה השנייה של סדרת הטלוויזיה "האמריקאים" בתור לוסיה, לוחמת חופש סנדיניסטית.
היא גם לוהקה לתפקיד בקומדיית המצבים "רעבה לאהבה" בכיכובה של אמילי אוסמנט.
בינואר 2015, הוכרז שקאררו תספק את קולה של אלנה, נסיכת האגדות הראשונה של דיסני לטינה לסדרת ערוץ דיסני, "אלנה מאוולור".
הסדרה היא ספין-אוף של סדרת דיסני ג'וניור "הנסיכה סופיה הראשונה", והיא עלתה לראשונה ב-22 ביולי 2016. באפריל 2016, פורסם כי קאררו ודמותה סופיה יככבו יחד עם אשלי טיסדייל בסדרת ספין-אוף פוטנציאלית של סדרת הטלוויזיה "רעבה לאהבה", שכותרתה "Young & Sofia".
עם זאת, הפרויקט לא עבר את שלב הפיילוט.
בשנת 2018, קאררו לוהקה כקולה של הדמות הראשית אדורה בסדרת האנימציה של נטפליקס, "שי-רה ונסיכות הכוח".
מיוני עד אוגוסט 2021, שיחקה קאררו במיני סדרה, "Exandria Unlimited", ספין-אוף של סדרת האינטרנט "Critical Role".
במרץ 2022, היא חזרה על תפקידה בספיישל של שני חלקים "Exandria Unlimited: Kymal".
קאררו לוהקה לתפקיד חוזר כדניאלה בסדרת הדרמה "עוזרת בית", בהשראת ספר הזיכרונות של סטפני לנד "Maid: Hard Work, Low Pay, and a Mother's Will to Survive", שהוקרנה לראשונה בנטפליקס ב-1 באוקטובר 2021. הדמות שלה היא ניצולת התעללות במשפחה שמתיידדת עם אלכס, דמותה של מרגרט קוואלי, במקלט לנשים.
המעריצים והמבקרים של התוכנית שיבחו את דניאל כ"דמות נחושה בחירוף נפש" ו"עוד אמא צעירה במקלט לאלימות במשפחה שממש מחזירה את אלכס על רגליה", אך ציינו שסיפורה מעולם לא הושלם והקהל נותר תוהה מה קרה לה.
בשנת 2022 שיחקה קאררו בסרט הקומדיה השחורה "התפריט" בבימויו של מארק מיילוד, בנוסף שיחקה בתפקיד קטן בסרט "Spirited" בכיכובם של ראיין ריינולדס ווויל פארל.
בנובמבר 2015, היא התארסה לשחקן טים רוק.
שנה סרט תפקיד הערות 2009אלווין והצ'יפמאנקס 2 אמילי 2014חוב השטן אמילי 2015צייד המכשפות האחרון מירנדה 2018The Portuguese Kid פטי דראגוני 2020תועים באפלהשיאההולידייטקרלי 2022פעמיים ריטהסוניטההתפריטפליסיטיSpiritedנורה2024משודרגויויאן2025Code 3ג'סיקה
Producer"2022–2024צוות פיירבאדסמריה רמירזדיבוב; 5 פרקים2023אגדת ווקס מכינהילדת אשארידיבוב; פרק: "Pass Through Fire"היועץ (אנ')פאטיתפקיד ראשי; 8 פרקים2024Candela Obscuraגרימוריהסדרת רשת; 4 פרקים2025החברים והשכנים שלךהלנה בנאווידאסתפקיד ראשי; 9 פרקים
שנהכותרתאמןתפקיד הערות2018"SOS"שרעצמהקליפ מוזיקלי לאלבום המחווה ABBA Dancing Queen של שר
איימן אל-ואפי (באיטלקית: Ayman El Wafi, בערבית: ايمن الوافي, בתעתיק מדויק: אימן אלואפי; נולד ב-11 במאי 2004 בקמאיורה שבאיטליה) הוא כדורגלן מרוקאי-איטלקי המשחק בעמדת הבלם בקבוצת לוגאנו מליגת העל השווייצרית.
אל-ואפי גדל במחלקות הנוער של ליבורנו והלאס ורונה.
ב-8 ביוני 2023 חתם אל-ואפי על חוזה לארבע שנים בלוגאנו מליגת העל השווייצרית.
ב-29 ביולי ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 1-0 על סנט גאלן במסגרת המחזור השני בליגה לעונת .
אל-ואפי היה חלק מסגל נבחרת מרוקו עד גיל 23 בטורניר גביע אפריקה לאומות עד גיל 23 בשנת 2023, וערך שלוש הופעות בטורניר, בו זכתה נבחרתו.
אל-ואפי נולד וגדל בקמאיורה שבאיטליה להורים מרוקאים.
בשנת 2012, בגיל שמונה, לאחר מותו של אביו, עבר יחד עם משפחתו לטנג'יר, ושלוש שנים לאחר מכן הם חזרו לאיטליה.
איימי פורסיית' היא שחקנית קנדית.