tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
"חלומותיהם החדשים" מספר את סיפורם של אלמה ובר, עורכת ספרים שכתבה רומן מצליח אחד ומתקשה בכתיבת רומן שני, וגדעון שורק, איש "המוסד" בדימוס הנעזר באלמה ובר בהכנותיו לכתיבת הרומן הראשון שלו.
"גם אהבתם גם שנאתם - ביאליק, ברנר, עגנון מערכות-יחסים" - ספר עיון העוסק, כפי שמלמדת כותרת המשנה שלו, בשלושה מגדולי הספרות העברית.
"מזיכרונותיה של תולעת ספרים" - שלל רשימות בעקבות סופרים וספרים.
באר הסביר את מרכזיותו של תחום זה בכתיבתו: "אני אוסף חומרים מהעולמות שאני מכיר.
אני לא רואה את עצמי הולך וכותב רומן על תיאטרון, כי אני לא מבין את המכניזם, את התנועה שלו ואת עולם היצרים האמיתי שם.
עבדתי ב'עם עובד' משנת 66' ולסירוגין עד 99'.
הייתי מגיה, עורך זוטר, עורך בכיר – עשיתי את כל התפקידים.
הייתי מ'ראשֵי ומחשובֵי', וראיתי את הסופרים במלוא אנושיותם המביכה."
המספר ברומן הוא מספר עֵד - ידיעתו את העלילה מתקדמת יחד עם ידיעת הקורא.
אף שמספר מלווה את העלילה לכל אורכה והוא משתתף פעיל בה, הקורא יודע עליו מעט מאוד, ואף שמו אינו ידוע.
תלמה אדמון מתארת שהמספר הוא "במאי סרטי תעודה שאיננו יודעים עליו דבר.
הוא אומנם מדבר לעיתים בלשון נמלצת, אך מלבד זאת אין לו צורה ותואר, אין לו גיל ואין לו שם.
ידוע רק שיצר סרט תיעודי על הסופר, ולאחר מותו הוא שוקק אלי סרט סנסציוני על אודותיו." עמדה על כך גם רבקה שאול בן-צבי בתארה: "למְספר אין שם או פרטים משפחתיים והוא דמות חיוורת במתכוון, אדם בעל אגו מצומק למדי שסיפור חייו נסתר מאיתנו.
המספר, שמתואר כאיש חביב ואמפתי אך נטול ממד עומק, נועד להיות מכָל וצינור לסיפורים השונים וגם להתרשמויותיו הוא."
שמו של גיבור הסיפור, הסופר אלישע מילגרוים, הוא רמז כפול לדמותו של אלישע בן אבויה, שבדומה לו אף אלישע מילגרוים "שנה ופירש".
בנוסף לשם הפרטי הזהה, שם המשפחה מילגרוים הוא ביידיש רימון, רמז למה שנאמר על יחסו של התנא רבי מאיר למורו אלישע בן אבויה: "רבי מאיר רימון מצא, תוכו אכל, קליפתו זרק".
חוקרת הספרות ניצה בן-דב מרחיבה בעניין הזיקה שבין אלישע מילגרוים לאלישע בן אבויה, ומציינת שאף הערפל סביב שאלת חזרתם בתשובה לפני המוות מאפיינת את שני האישים.
יתרה מזו, באר עצמו מבהיר בסיפורו, במילים שהוא שם בפי רֶבּ מאיר, שכיסוי קברו השני של אלישע מילגרוים בטלית מקורו במסופר על רבי מאיר שכיסה בטליתו את קברו של אלישע בן אבויה.
השפה של רבות מהדמויות ברומן היא שפה גבוהה, מתובלת בציטוטים מהמקורות תוך הפגנת בקיאות רבה.
מבקר הספרות אריק גלסנר עמד על כך:
חלק ניכר מההנאה כאן הוא השימוש של באר בשפת המקורות.
החגיגיות של העברית של באר, הגמישות בְּלישת שפת המקורות, ההומור בשיבוצי שפת המקורות, הם אלו שהופכים את "בחזרה מעמק רפאים" לא רק לבידור טוב, אלא לבידור אינטלקטואלי.
הדמויות של באר, כמעט כולן, שולטות בשפת המקורות ועושות בה כבשלהן.
"בקיאות בלשון המקרא ויכולת שליפה מהירה מתוכה מכאן יחד עם שליטה בעגה המתחדשת לבקרים מכאן", כותב באר, עושות את העברית שבפיה של שדמה "ללשון ייחודית ומלאת קסם".
ואכן, חלק מההתמוגגות משפתו של באר נובע מהגלישות המודעות האלה מעברית שורשית, משפת המקורות ההדורה, לסלנג בן זמננו, שיוצרות אפקט קומי מיוחד במינו.
העיתונאית גילי איזיקוביץ תיארה אף היא את שפתו של הרומן: "היא שעטנז בלתי אפשרי בין המקראי, הגבוה עד פסגות, ובין היומיומי, הנמוך ממפלס רחוב".
גפי אמיר מתחה ביקורת על השפה שהעניק באר לגיבורי ספרו:
הדמויות ב"בחזרה מעמק רפאים" דוברות כולן באותו קול ובאותה שפה שמחברת חז"ל, גמרא, עברית מיוזעת וסלנג ישראלי.
חזי, כתב הרדיו, מתאר אפיזודה שבה ניסו לשחד אותו: "בעבור כיסים מלאים בדולרים שהם ירקרקים כמו כיס המרא דאתרא".
שדמה, מגישת התוכנית לספרות, מרכלת על עסקן ספרותי ש"מחזיק את עצמו מוישה גרויס אף על פי שהמכון המצ'וקמק שלו לא מגיע אפילו לקרסוליהם של 'מכון הקשרים' או 'מרכז קיפ'".
העסקן הספרותי מרכל בשיחה אחרת: "ועכשיו, אאוט אוף דה בלו, מגיח צפיר העזים הזה מדירו וממכלאתו ומפנה אצבע מאשימה, או ליתר דיוק פושט טלפיו כחזיר.
דווקא באר — חרף השכלתו, בקיאותו וידענותו או אולי בגללן — שילב בספרו שכבות של סלנג וחז"ל בתפירה מגושמת ובהתלהבות מוגזמת, שמכבידה על הטקסט.
בהינתן שהרטוריקה המאולצת אופיינית לכל הדמויות, הטקסט גדוש ניסוחים דוגמת "משהו מריח לי פה פישי", "הבעל־תוקע הזה", "שיקסעס ארוכות הרגליים", "איזה באסה", "בלעם שבא לקלל ויצא מברך, מה טובו אוהליך" ו"למה ירמזון מליך".
לא סביר שדמויות שונות ידברו בעגה כה ייחודית ומוזרה.
עוד פחות סביר שישראלים וישראליות, רובם בני זמננו, יקשטו שיחות יום־יומיות בצפירי עזים, שיקסעס, בלעם ו"אולי יתוסף לי עוד 'טימברלנד' לקולקשן".
הרומן המפורסם ביותר של מילגרוים, "נעטרי הקוצים", ששמו נלקח ממשפט הסיום של יצירתו של ברנר, "מכאן ומכאן", מתואר ברומן שלפנינו כ"רומן היסטורי נפתל שנכרכים בו זה בזה, בתערובת יחידה במינה של אמת ובדיה, חייהם של המספר הושע תור ושל שני מומרים ...".
גם "בחזרה מעמק רפאים" הוא רומן שמעורבים בו אמת ובדיה - אף שזהו רומן בדיוני, מוזכרים בו אישים אמיתיים רבים (מהם שנפטרו ומהם שחיים במועד התרחשותו), ובהם הסופר מיכה יוסף ברדיצ'בסקי, חוקר הספרות אבנר הולצמן, ההיסטוריון אריה מורגנשטרן ורבים אחרים.
יש המוזכרים ברמז שלא קשה לפענחו (כאשר מסופר על "אחד מכתבי 'הארץ', זה שסוגיות ממין זה הן לחם חוקו, זה שדיווח כל השנים על המאבק שהתנהל בין מזכירתו של מכס ברוד ובתה ובין הספרייה הלאומית על הבעלות על כתבי היד של קפקא", ברור שהכוונה היא לעופר אדרת).
מתי חלפי הוא דמות בדיונית, של חוקר ספרות החוקר את יצירתם של ברנר ומילגרוים, אך שהייתו של ברנר בלונדון והסיוע שקיבל מהמומר פאול פיליפ לברטוב הם חלק מהביוגרפיה של ברנר.
אתגרים מסוג זה מצפים לקורא לכל אורך הרומן.
ביחס לדמויות הבדיוניות שבספר (נעמי זלקינסון, אלישע מילגרוים, מתי חלפי, ישעיהו הומינר ואחרים) עולה שאלה אחרת: האם הן לחלוטין פרי רוחו של הסופר, או שהן מייצגות אישים של ממש בשדה הספרות העברית?
הבלוגרית איריס גנור התייחסה לשאלה זו:
אילו רק הייתי חלק מעולם הספרות המקומי, כי אז יכולתי לדעת מיהן הדמויות שעמדו לנגד עיניו של באר, כאשר כתב את ספרו זה, והייתה לי איזו הנאה נוספת, אולי.
ומשאיני חלק אינטגרלי, ואיני יודעת מיהן הדמויות בחיים עצמם, קראתי את הספר הזה כצופה מן החוץ (רוב הזמן), ותוך החלטה מוּדעת שלא לנסות (אפילו) לנחש למי התכוון הסופר (ואולי לא התכוון כלל).
ובדרך התוודעתי לירושלים של מטה, שאיני מכירה, ולחיים בה, ולמתים.
באר עצמו ענה לשאלה זו באומרו שספרו אינו רומן מפתח.
בראיון נוסף אמר באר: "אמנם לקחתי מאנשים קונקרטיים ומעולם קונקרטי, אבל העולם הוא מאגר אינסופי של אנקדוטות.
חשוב לי להפוך את זה ללא קונקרטי.
זה הופך לדשן, להר הזבל שמצמיח פרחים."
העורך בני ציפר התייחס אף הוא לסוגיה זו:
ניסיתי לשבור את הראש ולחשוב איזה סופר אמיתי התכוון חיים באר להגחיך תחת המסיכה של גיבורו אלישע מילגרוים ושל יצירת המופת שלו כביכול, "נעטרי קוצים".
כל קורא מוזמן להציע את ההשערה שלו.
בחורים רעים לתמיד הוא סרט פעולה קומי אמריקאי משנת 2020, בבימוי עאדיל אל ערבי ובילאל פלאח.
הסרט הוא סרט המשך לסרט בחורים רעים 2, שבעצמו מהווה המשך לסרט משנת 1995, "בחורים רעים".
שוטרי מחלקת הסמים במיאמי (MPD) מייק לאורי (ויל סמית') ומרקוס ברנט (מרטין לורנס) שוב משתפים פעולה.
הפעם הם נאבקים בארמנדו ארטס, בנו של ראש קרטל סמים שנפטר בכלא, הנשלח על ידי אמו לנקום בכל מי שהיה שותף לכליאת האב ובראשם לאורי עצמו שהיה שתול בארגונו של האב.
ג'ייקוב סיפיו - ארמנדו ארטס, בסוף הסרט מתגלה כי הוא בנו של מייק.
קייט דל קסטיו - איזבל "המכשפה" ארטס, אמו של ארמנדו
פרס בחירת הקהל לכוכב הקולנוע של שנת 2020 - ויל סמית' (2020)
בחזרה ליער מאה העצים היא נובלה בריטית-אמריקאית לילדים משנת 2009, אשר נכתבה על ידי דייוויד בנדיקטוס ואוירה על ידי מרק בורג'ס.
הנובלה משמשת כהמשך רשמי לספרי "פו הדב" שכתב אלן אלכסנדר מילן ואייר ארנסט שפארד, כאשר הספר האחרון שיצא בסדרה לפניה הוא "הבית בקרן פו" משנת 1928. הנובלה מחולקת לעשרה פרקים, כאשר מופיעה בה דמות חדשה, לוטי הלוטרה.
הנובלה יצאה לאור לראשונה ב-5 באוקטובר 2009, כאשר היא יצאה בבריטניה על ידי Egmont Publishing ובארצות הברית על ידי Dutton Children's Books בשפה האנגלית.
הנובלה תורגמה לשפות נוספות ויצאה לאור בעוד מדינות, ביניהן ישראל, בה היא יצאה לאור בתרגום עברי באמצע אוקטובר 2009 בהוצאת ידיעות ספרים, כאשר תרגומה נעשה על ידי עטרה אופק ועריכתה נעשתה על ידי נטע גורביץ'.
בשנת 2016 יצא המשך נוסף לסדרת הספרים בשם "פו הדב הכי טוב בעולם".
פרק הפתיחה של הנובלה מתחיל כך:
הנובלה כוללת עשרה פרקים, כאשר בכל פרק מתוארת הרפתקה חדשה שמתרחשת ביער מאה העצים על ידי כריסטופר רובין, פו הדב, ינשוף, איה, חזרזיר, רו, קנגה, ארנב, טיגר ולוטי הלוטרה.
האחרונה היא דמות חדשה בסדרת הספרים, כאשר היא מופיעה לראשונה בפרק הרביעי.
לוטי היא לוטרה נועזת, אשר טובה בקריקט ומתעקשת על כללי התנהגות נאותים.
פרק ראשון שבו כריסטופר רובין חוזר
פרק שני שבו ינשוף פותר תשבץ, ונערכת תחרות איות
פרק שלישי שבו ארנב מארגן כמעט הכל
פרק רביעי שבו מפסיק לרדת גשם לנצח, ומשהו חמקמק יוצא מהנהר
פרק חמישי שבו פו יוצא לחפש דבש
פרק ששי שבו ינשוף נהפך לסופר, ואז מתהפך בחזרה
פרק שביעי שבו לוטי מיסדת מכללה, וכולם לומדים משהו
פרק שמיני שבו אנו לומדים להכיר את משחק הקריקט
פרק תשיעי שבו טיגר חולם על אפריקה
פרק עשירי שבו נערכת ביער חגיגת-קציר, וכריסטופר רובין מנחית הפתעה
באמצע שנות ה-90, לאחר שהשלים עיבודי אודיו לספרי "פו הדב" שכתב אלן אלכסנדר מילן ואייר ארנסט שפארד, כתב דייוויד בנדיקטוס שני סיפורים קצרים בהשראת הספרים והגיש אותם לחבר הנאמנים של קרן נכסי פו הדב.
הנאמנים השיבו שהם לא יכולים לפרסם את הסיפורים כי חברת וולט דיסני מחזיקה בזכויות על הסיפורים באמצעות זיכיון המדיה שלה "פו הדב".
אולם, עשר שנים לאחר מכן, הנאמנים פנו לבנדיקטוס שהסבירו כי זכויות לכתיבת ספרי המשך חזרו אליהם, וביקשו ממנו לבצע שינויים באחד הסיפורים הקצרים ולהגיש עוד כמה.
בסופו של דבר, הסיפורים הקצרים כונסו לנובלה בשם "בחזרה ליער מאה העצים", אשר אוירה על ידי מרק בורג'ס.
בנדיקטוס ובורג'ס עשו את המיטב על מנת שהנובלה תהיה דומה לספרים המקוריים.
בנדיקטוס אמר "מקווה שהספר החדש ישלים וישמר את הרעיון של מילן לפיו לא משנה מה - תמיד יהיו בעולם הזה ילד ודב שימשיכו לשחק".
בורג'ס שיתף שהוא ניגש "לפרויקט בחשש גדול" בטענה שפחד שהאיורים לא יהיו דומים למקור.
כמו כן, חבר הנאמנים של קרן נכסי פו הדב אמרו "מזה שנים ארוכות אנו מחכים להזדמנות נאותה שתאפשר להציע לעולם ספר המשך, שיעשה צדק עם סיפורי 'פו הדוב' המקוריים.
אנו מאמינים כי דייוויד בנדיקטוס ומרק בורג'ס הצליחו לתפוס את רוחה ואיכותה של היצירה המקורית".
הנובלה יצאה לאור לראשונה באנגלית ב-5 באוקטובר 2009, כאשר היא יצאה בבריטניה על ידי Egmont Publishing ובארצות הברית על ידי Dutton Children's Books.
בהמשך היא תורגמה לשפות נוספות ויצאה לאור במדינות נוספות, ביניהן איטליה באיטלקית בתרגום גויה ריסארי.
בישראל הנובלה יצאה לאור בתרגום עברי באמצע אוקטובר 2009 בהוצאת ידיעות ספרים, כאשר תרגומה נעשה על ידי עטרה אופק ועריכתה נעשתה על ידי נטע גורביץ'.
דב איכנולד, מנכ"ל ידיעות ספרים, מסר "זהו כבוד עצום עבורנו להוציא את ספר הילדים הנפלא הזה, שבאורח פלא משמר את הקסם, החן, התמימות והחוכמה של המקור".
החל מהפרק הרביעי של הנובלה מופיעה בה דמות חדשה, לוטי הלוטרה.
בנדיקטוס סיפר עליה שהיא מציגה ערכים של ידידות והרפתקה כמו בספרים המקוריים, ובכך היא הופכת לחברה נוספת לפו הדב וחבריו.
יהודה אטלס כתב על הנובלה באתר "הארץ" שהיא ארכנית ומשעממת; הוא מסביר "קורים דברים, אבל הם לא מעניינים במיוחד".
עוד הוא מוסיף "מתנהלות שיחות ארוכות למדי [בנובלה], שבחלקן לא משרתות את העלילה והן מעין מילוי חביב".
באתר "ynet" כתבה רינת פרימו "[הספר] יוצר ערבוביה רגשית מרתקת אצל הקוראת שקשורה בעבותות לפו הדב.
מכיוון שרובם המוחלט של הספרים משאירים אותנו אדישים לגמרי, אני מעדיפה ערבוביה רגשית על שעמום מוחלט".
בחזרה לארץ עוץ הוא סרט מוזיקלי בהנפשה ממוחשבת אמריקאי-הודי לילדים מסוגת פנטזיה והרפתקאות.
הסרט מבוסס על הספר "Dorothy of Oz" שכתב רוג'ר ס.
באום המשמש המשך לסדרת ספרי עוץ שכתב ליימן פרנק באום.
הסרט בוים על ידי וויל פין ודניאל סט.
פייר, נכתב על ידי אדם בלזם ורנדי בארנס, והופק על ידי רולנד קרול, ראיין קרול ובון רדפורד.
אורך הסרט הוא כ-88 דקות, ושפת המקור שלו היא אנגלית (הסרט דובב לשפות נוספות, ביניהן: עברית וצרפתית).
הסרט הוקרן לראשונה בפסטיבל סרטי האנימציה הבין-לאומי אנסי שהתרחש בצרפת ב-14 ביוני 2013, והופץ לאחר מכן בארצות הברית ובקנדה ב-9 במאי 2014. בישראל הסרט הוקרן לראשונה בדיבוב לעברית ב-10 ביולי 2014. הסרט נכשל מבחינה מסחרית ומבחינת הביקורות, והרוויח כ-20.1 מיליון דולר ממכירות הכרטיסים מרחבי העולם.
את שיר הנושא של הסרט "One Day" ביצעה בגרסה המקורית של הסרט ליאה מישל, ובגרסה העברית של הסרט רוני דלומי שדיבבה את דמותה של דורותי.
הסרט מספר על דורותי לאחר עלילת הסיפור "הקוסם מארץ עוץ".
כשדורותי חוזרת לקנזס, היא מגלה את ההרס שהשאיר אחריו הטורנדו אשר סוף אותה לארץ עוץ.
הבית אליו דורותי כל כך רצתה לחזור נהרס, ואנשי העיירה אורזים בשביל לעזוב.
זמן קצר לאחר שדורותי חזרה לקנזס, חבריה הטובים אשר נשארו בארץ עוץ: הדחליל, איש הפח והאריה נעלמו, ודורותי חוזרת שוב לארץ עוץ בשביל לעזור למצוא את חבריה.
במסעה של דורותי למציאת חבריה, היא מוצאת חברים חדשים לדרך, בניהם איש המרשמלו שלא יכול לחשוב בעצמו, נסיכת החרסינה המתנשאת ככיסוי על שבירותה, וסירת משוטים בעלת פיצול אישיות.
דורותי נאלצת לעזור לחבורה להתאגד יחדיו נגד ליצן חצר מרושע שחושב שכל ארץ עוץ צריכה להיות בשליטתו.
במאית הדיבוב של הסרט בעברית הייתה נינה אמיר, ומפיקי הדיבוב היו יעל אללוף, דן שצברג, אמי בכר וגילי בכר.
בנוסף דיבבו בגרסה העברית אורנה כץ, לירון ברנס, מאי יעקובסון ודניאל מגון.
ב-2 בדצמבר 2013, הודיע המפיק בפועל, גרג סנטינאו, שהסרט יהיה מוזיקלי ותהיה מוזיקה של הזמר בריאן אדמס.
הסרט הוקרן לראשונה בפסטיבל סרטי האנימציה הבין-לאומי אנסי שהתרחש בצרפת ב-14 ביוני 2013, והופץ לאחר מכן בארצות הברית ובקנדה ב-9 במאי 2014. בישראל הסרט הוקרן לראשונה בדיבוב לעברית ב-10 ביולי 2014.
הסרט הופץ על DVD ו-Blu-ray ב-26 באוגוסט 2014 על ידי "פוקס המאה ה-20".
פסקול הסרט הנקרא "Legends of Oz, Dorothy Returns: Original Motion Picture Soundtrack" הופץ ב-6 במאי 2014 על ידי קולומביה רקורדס שבבעלות סוני מיוזיק אנטרטיינמנט.
הפסקול כולל 13 שירים ואורכו כ-45 דקות.
האחראית על המוזיקה בגרסה העברית של הסרט הייתה נדיה כהן.
הסרט קיבל מאתר "Rotten Tomatoes" ציון של 16% על בסיס 55 מבקרים.
מאתר "Metacritic" הסרט קיבל ציון ממוצע של 25 המבוסס על 22 ביקורות, דבר זה נחשב בדרך כלל כביקורת שלילית.
"CinemaScore" נתן לסרט ציון A על פי סקרים שנערכו במהלך שבוע הבכורה.
הסרט הרוויח בהקרנת הבכורה שלו בארצות הברית כמיליון דולר, ו-3.7 מיליון דולר בסוף השבוע הראשון שלו.
הסרט הרוויח סה"כ ממכירות הכרטיסים כ-20.1 מיליון דולר, לעומת תקציב של 70 מיליון דולר.
בפרס פטל הזהב ה-35, קלסי גראמר זכה בפרס פטל הזהב לשחקן המשנה הגרוע ביותר.
בנוסף הסרט היה הסרט השני שזכה בפרס פטל הזהב לשיר המקורי הגרוע ביותר, הסרט הראשון שזכה היה אצבעונית בשנת 1995.
אף על פי שהסרט לא הצליח בקופות, נמסר שעובדים על שני סרטי המשך וסדרת טלוויזיה.
בחזרה לארץ עוץ הוא סרט הנפשה אמריקאי מסוגת פנטזיה והרפתקאות משנת 1972, המשמש כהמשך רשמי לסרט "הקוסם מארץ עוץ" משנת 1939. הסרט מבוסס באופן רופף על הרומן "ארץ עוץ המופלאה", המשמש כהמשך לרומן "הקוסם מארץ עוץ" שנכתב על ידי ליימן פרנק באום, למרות שהוא אינו קיבל עליו קרדיט על המסך.
הסרט בוים על ידי האל סאת'רלנד, נכתב על ידי פרד לאד, נורם פרסקוט וברנארד אוסלין, והופק על ידי חברת ההפקה "Filmation".
הסרט הופץ במדינות רבות ברחבי העולם בקלטות וידאו על ידי האחים וורנר, מלבד ארצות הברית וקנדה, שם הסרט הוקרן בבתי הקולנוע.
הסרט הופץ לראשונה בבריטניה ב-14 בדצמבר 1972, ובארצות הברית ב-5 בדצמבר 1974. בישראל הסרט הופץ לראשונה בדיבוב לעברית בשנת 1995 בקלטות וידאו.
אורך הסרט הוא כ-88 דקות.
הסרט משמש כהמשך ישיר לסרט "הקוסם מארץ עוץ" המבוסס על רומן בעל אותו שם.
לאחר שטורנדו נוסף מופיע בקנזס, דורותי חוזרת לארץ עוץ יחד עם כלבה טוטו.
בארץ עוץ דורותי פוגשת חברים חדשים, ביניהם ראש דלעת וסוס עץ.
עם חבריה החדשים, דורותי יוצאת להרפתקה שבסיומה היא תחזור הביתה ותנצח את מומבי, בת דודתה של המכשפה המרשעת מן המערב.
במאית הדיבוב של הסרט בעברית הייתה ענת ניב, ומפיק הדיבוב היה עוזי פוקס.
שם הדמותמדבב/ת באנגליתמדבב/ת בעבריתדורותי גייללייזה מינליתמי צובריטוטודון מסיקנשאר הדיבוב האנגליראש דלעתפול לינדהדודו זרסוס עץהרשל ברנרדידני בסןמומביאתל מרמןמיקי קםהאריה הפחדןמילטון ברלהעמי מנדלמןדחלילמיקי רונייהויכין פרידלנדראיש הפחדני תומאסדודיק סמדרגלינדהריס סטיבנסאתי קארילוח תמרוריםג'ק א.
לאונרדעמי מנדלמןדודה אםמרגרט המילטוןמיקי קםדוד הנריפול פוראטדודיק סמדרפועל חווהלארי סטורץ'אומבי אמבידאלאס מקקנוןמיכה מוריםהעורב של מומבימל בלאנקמיכה אוזין סליאן
הקוסם עוץ אינו מופיע בסרט, למרות שבגרסת טלוויזיה משנת 1976 שהוצגה ב-ABC הוצגו קטעי פועלה חיים של ביל קוסבי בתור הקוסם עוץ.
הפקת הסרט החלה בשנת 1962, אך נגמר לה התקציב והיא הופסקה כמעט שמונה שנים.
רק לאחר שסטודיו Filmation הרוויח מסדרות הטלוויזיה הרבות שהוא יצר, הסרט הצליח להשיג כסף והסתיימה הפקתו.
בגרסת המקור של הסרט המדבבת של דורותי הייתה לייזה מינלי, השחקנית שהייתה אמורה לשחק את דורותי בסרט המקורי.
קולות רבים נשארו מהסרט הקודם, ביניהם אתל מרמן, מילטון ברלה, מיקי רוני, פול לינדה, הרשל ברנרדי, פול פוראט, דני תומאס, מרגרט המילטון (בתור דודה אם ולא המכשפה המרשעת מן המערב שמתה בסרט הקודם) וזמרת האופרה, ריס סטיבנס, בתפקיד גלינדה.
לקראת יציאת הסרט באמריקה, חברת Filmation שיתפה פעולה עם חברת Seymour Borde, והפיצה את הסרט בתהליך הנקרא הפצת ארבעה קירות , בו שכרה החברה מקומות כדי להקרין את הסרט ושמרה על כל הכנסות הקופות.
מחוץ לארצות הברית וקנדה הפיצו את הסרט האחים וורנר.
הסרט מכיל שנים עשר שירים מקוריים שנכתבו על ידי סאמי קאהן וג'ימי ואן האוסן.
העיבודים והלחנים של הסרט נוצרו על ידי וולטר שארף.
השירים המקוריים הופצו באלבום שיצא בזמן יציאת הסרט לטלוויזיה.
בגרסה העברית כל השירים דובבו בניהולו של עוזי פוקס.
"שיר השלט" - לוח התמרורים
"שמור על מחשבה שמחה" -דורותי
"הסוס בקרוסלה" - סוס עץ
"פיל לעולם לא שוכח" - מומבי
"יש לי רק אותך" - גלינדה
"אם תהפכי למכשפה - תהיי מכשפה" - מומבי
"חזרה לארץ עוץ" - דורותי
"זה מרגיש בית" - דורותי
למרות שהסרט היה כישלון ביציאתו, הוא הצליח בהפצה הטלוויזיונית.
הזכויות של הסרט נמכרו לשידור ב-ABC בשנת 1976, כאשר חברת Filmation החליטה להרחיב ולעצב מחדש את הסרט בשביל להפוך אותו לספיישל חג מולד.
זמן הסרט הורחב ונוספו לו קטעי חיבור בלייב אקשן עם ביל קוסבי כקוסם עץ, דמות שלא נראתה בסרט המקורי.
בשלב זה, קוסבי היה בעיצומה של הצלחת סדרת הטלוויזיה "אלברט השמן וילדי קוסבי", ובנוסף כיכב בסדרת טלוויזיה שנועדה להיות ב-ABC.
DVD במהדורה מיוחדת הופץ ב-24 באוקטובר 2006. DVD זה כולל פרשנות שמע באורך מלא, ראיונות עם היוצרים לואו שאמר, האל סאת'רלנד ופרד לאד, גלריית תמונות ממאחורי הקלעים ועוד.
בחזרה לעתיד הוא מחזמר משנת 2020, המבוסס על סרט קולנוע באותו השם משנת 1985. את השירים כתבו והלחינו אלן סילבסטרי וגלן באלארד על פי מחזה שנכתב על ידי רוברט זמקיס ובוב גייל, המבוסס על התסריט המקורי שכתבו עבור הסרט.
לצד שירים מקוריים שנכתבו במיוחד עבור המחזמר, הוא כולל גם להיטים שנכללו בפסקול הסרט, בהם "The Power of Love" ו-"Johnny B.
במקור, הצגת הבכורה העולמית של המחזמר תוכננה להיערך בווסט אנד בלונדון בשנת 2015, השנה שאליה נסעו דמויות הטרילוגיה בחלק השני.
עם זאת, לאחר שהבמאי ג'יימי לויד עזב את ההפקה באוגוסט 2014, בגלל "חילוקי דעות קריאטיביים" עם זמקיס, מועד עלייתה של ההפקה נדחה לתחילת 2016. במאי 2019 פורסם כי המופע יעלה בבית האופרה של מנצ'סטר בפברואר 2020, בטרם ההפקה תעבור אל הוסט אנד.
בהפקה המקורית מככבים אולי דובסון בתפקיד מרטי מק'פליי (התפקיד שאותו גילם במקור מייקל ג'יי פוקס) וזוכה פרס הטוני רוג'ר בארט בתפקיד דוק בראון (התפקיד שאותו גילם במקור כריסטופר לויד).
באפריל 2022 זכה המחזמר בפרס אוליבייה עבור המחזמר החדש הטוב ביותר.
במהלך פאנל שאלות ותשובות בכנס דלוריאן שהתקיים בשנת 2004, אמר בוב גייל כי "נראה כי בחזרה לעתיד יכול להיות מופע מוצלח בברודוויי.
אז יום אחד, אולי זה יקרה.
זה משהו שהייתי רוצה לראות".
בפברואר 2012, נחשף לראשונה כי עיבוד תיאטרוני למחזמר של סרט הקולנוע "בחזרה לעתיד" משנת 1985 נמצא בתהליך פיתוח מזה שמונה שנים.
סדנאות לפיתוח המחזמר התקיימו בשנת 2014, ביולי בלונדון ובחודש שלאחר מכן בלוס אנג'לס, מתוך כוונה להעלות את המופע לראשונה בווסט אנד בשנת 2015, לציון 30 שנה לסרט המקורי.
הסרט היה הצלחה מסחרית בקופות, והכניס 380 מיליון דולר.
עלילת הסרט עוקבת אחרי מרטי מק'פליי (בגילומו של מייקל ג'יי פוקס), נער שנשלח בטעות בחזרה בזמן בדלוריאן משנת 1985 לשנת 1955. הוא פוגש את הוריו העתידיים כשהם תלמידי תיכון, ובטעות גורם לאמו להתאהב בו במקום באביו.
במקור, ג'יימי לויד היה אמור לביים את ההצגה, אך פרש מהפרויקט בספטמבר 2014, על רקע חילוקי דעות קריאטיביים עם בוב גייל.
פרישתו של לויד מההפקה גרמה לעיכוב בהופעת הבכורה העולמית של המחזמר עד לשנת 2016 לכל המוקדם, והחלו חיפושים אחר במאי חדש.
העיכוב בהפקה גרם לפרישה של אנשי צוות נוספים, בהם מעצב הבמה סוטרה גילמור, מעצב התאורה ג'ון קלארק, המעבד המוזיקלי אלן ויליאמס והיועץ אנדרו וויליס.
במהלך דיון על הפרויקט, אמר התסריטאי בוב גייל כי העיבוד התיאטרוני "מספר מחדש את הסיפור שלנו על הבמה בצורה חדשה לגמרי".
ב-17 במאי 2019, פורסם כי הצגת בכורה עולמית של המחזמר תעלה עם הצגות הרצה החל מה-20 בפברואר 2020, כאשר ערב הפתיחה הרשמי נקבע ל-11 במרץ 2020, כחמש שנים מאוחר יותר מהתכנון המקורי.
ההפקה תעלה תחילה בבית האופרה של מנצ'סטר שבמנצ'סטר ולאחר מכן תעבור אל הווסט אנד של לונדון.
את הפקה זו ביים ג'ון רנדו, עם כוריאוגרפיה מאת כריס ביילי, עיצוב במה ותלבושות על ידי טים האטלי, עיצוב וידאו על ידי פין רוס, עיצוב תאורה על ידי יו וונסטון, בימוי פעלולים על ידי מוריס צ'אן ואפקטים מיוחדים על ידי כריס פישר.
המלחין של סרטי הקולנוע, אלן סילווסטרי, אמור היה להחלין מוזיקה חדשה יחד עם גלן באלארד עבור המחזמר, שיכלול גם שירים מקוריים שנכתבו עבור סרט הקולנוע, בהם The Power of Love, וכן Johnny B.
את הסאונד עיצב גארת אוון, עם עיבוד מוזיקלי ועיבודים קוליים מאת ניק פינלו וניצוח תזמורות מאת איתן פופ.
לאחר מספר שבועות של הופעות, בגלל מגפת הקורונה, בית האופרה של מנצ'סטר פרסם באתר האינטרנט שלו את ההודעה הבאה: "אנו מצטערים להודיע כי החל מהערב הזה (יום שני ה-16 במרץ 2020) בית האופרה של מנצ'סטר נסגר לאור עצות רשמיות של הממשלה.
הופעות של המחזמר בחזרה לעתיד מופסקות עד להודעה חדשה".
ב-7 בספטמבר 2020 פורסם כי ההפקה מבטלת את כל ההופעות שעוד נותרו וצפויות היו לעלות במנצ'סטר, וכי ההפקה עוברת לתיאטרון אדלפי שבוסט אנד של לונדון.
הצגות הרצה צפויות להתחיל ב-14 במאי 2021, כאשר התיאטראות יפתחו מחדש, לאחר סגירתם בשל מגפת הקורונה.
ההצגה אמורה לרוץ עד ל-3 ביולי 2022 עם אותו צוות שחקנים שהופיע במנצ'סטר.
הגרדיאן דיווח כי התגובות של מעריצי הזיכיון הקולנועי למחזמר היו חיוביות, ואמרו שהוא "מחווה נפלאה לסרט" ו-"סיקוונס הסיום לבדו שווה את מחיר הכרטיס.
אנשים הולכים לדבר על זה הרבה זמן".
שם הדמות מנצ'סטר (2020) וסט אנד (2021) ברודוויי (2023)מרטי מק'פלייאולי דובסוןקייסי לייקסאמט בראוןג'ורג' מק'פליילוריין ביינס-מק'פליירוזאנה היילנדליאנה האנטסדריק נילג'לאני רמיביף טאנןאיידן קאטלרנת'ניאל הקמןג'ניפר פרקרקורטני-מיי בריגסמיקאלה סקאדהג'רלד סטריקלנד / רד תומאסמארק אוקסטובידייב מק'פליי / סליקויל הסוולדריל טופהלינדה מק'פלייאמה לוידאמבר ארדולינו
מס' שם השיר ביצוע 1 דוק, הלהקה 2 Put Your Mind To It מרטי, ג'ורג' 3 דוק 4 ביף + הביריונים 5 מרווין, הלהקה 6 Earth Angel מרווין, הלהקה 7 Johnny B.
Goode מרטי, הלהקה 8 The Power of Love מרטי, ג'ניפר, גולדי, הלהקה 9 Back in Time מרטי, דוק, הלהקה
פרסתאריךקטגוריהמועמד/יםתוצאהמקורהפקת ברודוויי – 2023פרס טוני16 ביוני 2024ההופעה הטובה ביותר של שחקן משנה במחזמררוג'ר בארטעיצוב התפאורה הטוב ביותר של מחזמרטים האטלי ופין רוס
בחזקת חף מפשע הוא מותחן פשע אמריקאי משנת 1990 בבימויו של אלן ג'יי פאקולה, עם האריסון פורד, ראול ג'וליה, בריאן דנהי, גרטה סקאקי ובוני בדליה בתפקידים הראשיים.
התסריט מבוסס על הרומן "בחזקת חף מפשע" של משנת 1987. העלילה היא על פרקליט בכיר שנאשם ברצח עמיתתו ופילגשו וחושפת את המתחים והשחיתויות במערכת המשפט שגורמים לעיוותי דין ולפסיקה שגויה.
הסרט זכה להצלחה מסחרית גדולה ולביקורות חיוביות רבות.
הסרט היה מועמד לפרס אדגר על התסריט.
רוזאט "ראסטי" סביץ' (האריסון פורד) הוא פרקליט בכיר ויד ימינו של התובע המחוזי ריימונד הוגרט (בריאן דנהי).
הוא נשוי לברברה (בוני בדליה) ואב לילד נאט (ג'סי ברדפורד).
הורגרט מטיל עליו לחקור במהירות את פרשת רצח הפרקליטה קרולין פולימוס (גרטה סקאקי).
הבחירות לתובע המחוזי עומדות בפתח והוא זקוק לפתרון הפרשה כדי להביס את מתחריו ניקו דלגארדיה (טום מרידוסיאן) ותומי מולטו (ג'ו גריפאסי) הנושפים בערפו.
ראסטי מקבל את המשימה בחוסר רצון ולא מגלה כי בינו לבין קרולין היה קשר אינטימי עמוק בעבר.
לשם החקירה הוא לוקח בלש קרוב נאמן לו - דן ליפרנזר (ג'ון ספנסר).
קרולין היא פרקליטה שאפתנית ומניפולטיבית ושואפת להתקדם דרך מיטותיהם של פרקליטים ושופטים.
הרומן שלה עם ראסטי החל כשהם עבדו על מקרה של התעללות אם בבנה הקטן (ג'וזף מאזלו) וזכו בתביעה הודות לנאום מרשים של ראסטי.
רק לאחר שראסטי מודיע לה כי אין בכוונתו לרוץ למשרת התובע המחוזי היא מנתקת את הקשר אתו כי כבר לא יוכל להועיל לה.
ברברה אשתו יודעת על הרומן שלה עם ראסטי.
קרולין קיימה יחסים גם עם הורגן וגם עם השופט ליטל לארן (פול וינפילד) שהתמנה לשפוט בפרשת הרצח.
בזירת הרצח מתגלה כוס עם טביעות אצבעותיו של ראסטי וכן דיאפרגמה עם תאי זרע מתים מקבוצת דם A כמו של ראסטי.
ראסטי נעצר כחשוד ברצח ומשוחרר בערבות גבוהה עד למשפטו.
בינתיים נערכות בחירות והוגרט מפסיד לטובת דלגארדיה ומולטו שכעת משימתם היא להרשיע את ראסטי.
ראסטי שוכר את שירותו של עו"ד "סאנדי" סטרן .
הוא מצליח לבלבל את הפתולוג ששלף את הדיאפרגמה עם תאי הזרע, כאשר הוא מגלה להפתעת כולם כי קרולין עברה קשירת חצוצרות וכי לא הייתה זקוקה לדיאפרגמה וקוטל זרע כפי שהפתולוג טוען ששלף מגופה וכי קרוב לוודאי ששלף אותה מגופה אחרת.
התביעה גם לא מצליחה להוכיח שראסטי היה בביתה ביום הרצח וגם מכשיר הרצח לא נמצא.
בינתיים מגלה ליפרנזר כי לפני חמש שנים חקרו קרולין ומולטו מקרה של הטרדה מינית והציעו לנאשם שישלם 1,500 דולר שוחד לשופט לארן ליטל שזיכה אותו.
העובדה הזאת מועברת לשופט והוא ממהר לסיים את המשפט בזיכויו של ראסטי מחוסר הוכחות.
ראסטי חוזר לביתו ומגלה שם את מכשיר הרצח טבול בדם.
ברברה מתוודה שזו היא שרצחה את קרולין כנקמה והחדירה את הדיאפרגמה לגופה (היא לא ידעה שקרולין עברה קשירת חצוצרות).
ראסטי נדהם, הוא יודע כי אין אפשרות להאשים שני אנשים באותו רצח והוא יצטרך לחיות עם העובדה הזאת למען שלמות משפחתו.
שם השחקן/יתשם הדמותהערותהאריסון פורד"ראסטי" סאביץ'פרקליטבריאן דנהיריימונד הורגןתובע מחוזיגרטה סקאקיקרולין פולימוספרקליטהפול וינפילדלארן ליטלשופטבוני בדליהברברה סאביץ'ראול ג'וליה"סאנדי" סטרןעורך דיןג'ון ספנסרדן ליפרנצרבלשבראדלי ויטפורדג'יימי קמפעורך דיןטום מרדירוסיאןניקו דלגארדיהתובע מחוזיג'ו גריפאסיטומי מולטוסגן תובע מחוזיג'סי ברדפורדנאט סאביץ'סב שימונוד"ר קומגאיפתולוג
"בחזרה לאלבום הראשון" הוא אלבום הופעה של הזמר-יוצר הישראלי אביתר בנאי.
האלבום כולל רצועה המורכבת מ-17 שירים, ואורכו 55 דקות ו-25 שניות.
זהו אלבום ההופעה השני של בנאי (והתשיעי בסך כל הדיסקוגרפיה), והוא הוקלט על ידי חברת התקליטים נענע דיסק בהפקתו של תמיר מוסקט.
האלבום הוקלט ב-7 וב-8 בספטמבר 2022 בהופעה חיה באמפי קיסריה, ויצא לאור באופן רשמי ב-4 באפריל 2023.
ב-5 באפריל 2022, אביתר בנאי הכריז כי במלואת 25 שנים לצאת אלבום הבכורה שלו, "אביתר בנאי" מ-1997, הוא ינגן את האלבום במלואו בהופעה חגיגית שתיערך במשכן לאמנויות הבמה בתל אביב-יפו ב-19 במאי.
לאחר שנמכרו כל הכרטיסים להופעה זו, בנאי הכריז על קיום אחת נוספת, ב-2 ביוני.
שני המופעים זכו להצלחה ולשבחי המבקרים.
לאחר מכן, בנאי הכריז על קיום הופעה נוספת, באמפי קיסריה ב-7 בספטמבר.
לאחר שגם להופעה זו נמכרו כל הכרטיסים, בנאי הכריז על קיום אחת נוספת, ב-8 בספטמבר.
הופעות אלו נוהלו מוזיקלית על ידי שלומי שבן והופקו על ידי תמיר מוסקט.
בנאי ביצע שינויים בחלק ממילות השירים, בין היתר ב"מתי נתנשק" וב"תיאטרון רוסי" – בראשון "גומר" השתנה ל"גומץ", ובשני "אמן" השתנה ל"שלא" – על מנת שיתאימו לשינויים האישיים שחלו בו בחלוף השנים מאז צאת האלבום.
את מילות השיר "אקדח" החליף לגמרי.
אלבום ההופעה, שהוקלט בהופעות שנערכו באמפי קיסריה ב-7–8 בספטמבר, היה זמין בשירותי הזרמת המדיה המוזיקליים "Spotify" ו-"Apple Music" כבר מסוף מרץ 2023, אך הוא שוחרר באופן רשמי רק ב-4 באפריל 2023, לקראת חג הפסח.
ב-6 באפריל, ההופעה המוקלטת שודרה בטלוויזיה בערוץ "כאן 11".
בעוד בהופעה עצמה בנאי ביצע אחרי שירי האלבום הראשון את מרב להיטיו, באלבום ההופעה עצמו ישנם הביצועים לשירים "מגדל המים" (סינגל של בנאי) ו"שוב מלבב" (שיר של אחיו מאיר), בגרסה הטלוויזיונית בוצע בסוף ההופעה השיר "מתנות" מתוך האלבום "עומד על נייר".
באחטיאר בטירז'אנולי זאינודינוב (בקזחית: Бақтияр Батыржанұлы Зайнутдинов; נולד ב-2 באפריל 1998) היא כדורגלן קזחי, המשחק בקבוצת דינמו מוסקבה ובנבחרת קזחסטן.
זיינודינוב יכול לשחק במספר עמדות, קשר, קיצוני, חלוץ ומגן שמאלי.
זיינודינוב גדל במועדון הכדורגל טארז.
ב-2017 הוא נבחר לשחקן הכדורגל הצעיר הטוב ביותר בקזחסטן.
ב-11 במרץ 2018 ערך הופעת בכורה בקבוצה הבוגרת בניצחון 0–3 על פ.צ.
ב-7 באפריל כבש שער בכורה בניצחון 1–6 על אירטיש.
ב-12 בינואר 2019 חתם בקבוצת רוסטוב מהליגה הרוסית.
ב-3 במרץ ערך הופעת בכורה בליגה הרוסית בתיקו 1-1 עם יניסיי קרסנויארסק.
הוא כבש שער בכורה ב-28 בספטמבר 2019 בניצחון 0–3 על דינמו מוסקבה.
ב-25 באוגוסט 2020 חתם על חוזה ל-5 בצסק"א מוסקבה.
ב-3 בנובמבר כבש שער ליגה ראשון בניצחון 0–2 על אורל.
זיינודינוב ערך הופעת בכורה בנבחרת הבוגרת של קזחסטן ב-23 במרץ 2018 בניצחון 2–3 על נבחרת הונגריה, משחק בו כבש גם שער בכורה במדים הלאומיים.
בחזרה מן האפר הוא סרט מתח בריטי בשחור-לבן משנת 1965 בבימויו של ג'יי.
לי תומפסון, עם אינגריד טולין, מקסימיליאן של וסמנתה אגר בתפקידים הראשיים.
התסריט מבוסס על הרומן " Le Retour des cendres" של הסופר הצרפתי הוברט מונטלייה משנת 1961. ניצולת שואה חוזרת לבעלה ולבתה החורגת הזוממים לרצחה ולרשת את הונה.
מישל (מישה) וולף (אינגריד טולין) היא ניצולת שואה יהודיה ממחנה הריכוז דכאו שעושה את דרכה לפריז ב-1945. פניה קפואים ומצולקים.
כאשר קמה מהומה בקרון כשאחד הילדים פתח את הדלת וקפץ היא נשארת ללא הבעה.
הנוסעים כועסים עליה אך מבינים אותה כשהם מבחינים במספר האסיר המקועקע על ידה.
לפני המלחמה היא הייתה רופאה רנטגנולוגית.
היא פגשה את סטניסלב (סטאן) פילגרין (מקסימיליאן של), שהתפרנס ממשחקי שחמט מהיר.
היא הייתה אלמנה עם בת חורגת מבעלה המנוח.
סטאן היה נאה וצעיר ממנה.
עם כיבוש פריז הוא הציע לה נישואין כדי להגן עליה.
זמן קצר לאחר הנישואין היא נתפסה על ידי הגסטפו (בספר נכתב שהוא הסגיר אותה).
כעת היא חוזרת בשם מאדאם רובר, נפגשת עם ידידה ד"ר שארל בובאר (הרברט לום) שמנתח אותה בפניה כדי להחזיר לה מראה סביר.
היא נפגשת "במקרה" עם סטאן שמתפלא על דמיונה לאשתו האבודה.
סטאן גר כעת עם בתה החורגת של מישל, פאביין (פאבי) (סמנתה אגר).
פאבי היא יפהפייה ואינה יכולה לזכות בירושה של מישל היות שאין הוכחה לגבי מותה.
סטאן משכנע את מישל להידמות לאשתו והיא מסכימה אך עם הזמן היא מגלה לו את האמת כי היא מישל האמיתית ועוברת לגור אתו ועם פאבי.
כעת מתכננת פאבי לרצוח את מישל.
היא מורה לסטאן לשים בכספת אקדח טעון שיופעל עם הפתיחה, ולגרום למישל לפתוח אותה כדי לגלות "מתנה" ששם לה ואחר כך יחזור, יסלק את האקדח מהכספת ויניח אותו לידה כך שזה ייראה כהתאבדות.
סטאן מקבל את הצעתה אך לפני הפעולה הוא נכנס לחדר הרחצה של פאבי הנמצאת באמבט.
היא שטופת כדורים ואלכוהול וסטאן מטביע אותה בעדינות.
סטאן עוזב את פריז כדי שיהיה לו אליבי ומתקשר למישל כדי שתפתח את הכספת.
הוא לא יודע שבאותו זמן נמצא אתה גם ד"ר שארל בובאר שמצליח ברגע האחרון לראות את האקדח ולהדוף את מישל.
סטאן שומע את היריה ומשער שמישל נהרגה.
הוא חוזר לדירה ורואה את מישל שרועה, לוקח את האקדח ומניח אותו ליד מישל, אבל אז נתפס על ידי שוטרים שהוזעקו לדירה.
שם השחקן/יתשם הדמותהערותאינגריד טוליןמישל וולףניצולת שואהמקסימיליאן שלסטניסלב פילגריןבעלה של מישלסמנתה אגרפאביאן "פאבי" וולףבתה החורגת של מישלהרברט לוםד"ר שארל בובארמנתח פלסטי
בחזרה לבּרָיידסְהֵד: חמדת ימים הוא רומן מאת אוולין וו שיצא לאור ב-1945. העלילה נסובה אודות יחסי הגיבור, צ'ארלס ריידר, עם האח והאחות סֵבָּסטִיאַן וג'וּליָה פלַייט, בני משפחת אצולה קתולית, ועוסקת בנושאים כמו האמונה הקתולית, הומוסקסואליות ושקיעת האצולה.
הספר נחשב אולי ליצירתו הגדולה ביותר של וו, הוא הפופולרי והנמכר מבין כתביו וזכה למספר עיבודים.
השנה היא 1944. צ'ארלס ריידר הוא קצין זמני בדרגת סרן, כבן ארבעים וללא משפחה.
גדודו עוזב לבסיס חדש בבית-אחוזה חרב, שהופקע לצורכי הצבא, טירת בריידסהד.
ריידר מזהה את המקום, ונאחז בשרעפי זכרונותיו.
עשרים שנה קודם לכן, ריידר היה סטודנט להיסטוריה באוניברסיטת אוקספורד.
הוא פוגש בסטודנט אחר בשם סבסטיאן פלַייט, בנו הצעיר של המרקיז ממָרצ'מֶיין, מוקסם ממנו ומתרועע עמו ועם חבורתו הפרועה, ובכלל זה אנתוני בלנש ההומוסקסואל המוחצן.
סבסטיאן מביא את צ'ארלס לאחוזת משפחתו, בריידסהד.
האם, הגבירה תרזה, היא קתולית אדוקה ממשפחה מיוחסת.
בעלה, לורד אלכס, המיר את דתו מאנגליקניות למענה, אך עזב אותה ואת הכנסייה וחי בוונציה עם פילגשו.
בהתאם לצו אמונתה, היא סירבה להתגרש ממנו.
הגבירה מרצ'מיין מחבבת את ריידר האגנוסטי, אף שהוא חושב את הנצרות לאמונה תפלה.
סבסטיאן שוקע לתוך אלכוהוליזם וכושל בלימודיו.
כשהמרקיזה מגלה שריידר נתן לו כסף לרכישת יין ושכר, היא מגרשת אותו מבריידסהד.
שנים לאחר מכן, היא גוססת וקוראת לו שוב, כדי שימצא את סבסטיאן האבוד.
ריידר מוצא את חברו במנזר במרוקו, שם הוא מתגורר עם ידיד גרמני בשם קורט וסובל ממחלה קשה.
בשוטו באניה עם אשתו ואם שני ילדיו, הוא פוגש בג'וליה, אחותו הנשואה של סבסטיאן.
ריידר וג'וליה פוצחים בקשר אהבים, שמתגלה על ידי אשתו של ריידר, ומתכננים להתגרש מבני זוגם.
כשאחיה הבכור והמוסרני של ג'וליה מתעמת עמה, היא נזכרת בדת הקתולית שהדחיקה, אף שריידר מנסה לנחמה באמרו שאין אלו אלא רגשות הבל.
אז שב לורד אלכס הזקן והגוסס לבריידסהד.
ג'וליה מתעקשת להביא כומר אל השכיב מרע, חרף מחאותיו של ריידר, המזכיר לה שאביה כפר בדת.
הכומר מבקש מהמרקיז הכמעט וחסר הכרה אות לכך שהוא מתחרט על מעשיו, בטרם יוכל למחול לו.
לתדהמתם, הלה מתווה את סימן הצלב.
צ'ארלס, לראשונה, כורע על ברכיו ומתפלל; ג'וליה מחליטה שאין היא יכולה להתגרש בניגוד למצוות הכנסייה ולחיות עמו בחטא, והוא מסכים.
הנרטיב שב אל 1944. ריידר מתפלל בבית-התפילה הזנוח של הכנסייה החרבה, וחושב כי על אף גילו, עריריותו וחוסר התכלית בחייו, ישנה תקווה.
"בחזרה לבריידסהד" שיקף רבים מהנושאים שהעסיקו את המחבר, אוולין וו, ודמותו של ריידר מקבילה לאישיותו בנקודות רבות.
הפיכתו של צ'ארלס ריידר מאגנוסטיקן לקתולי, קו העלילה העיקרי של הספר, זכתה לתשומת לב יתרה מן הכותב, שעמל כך שתהיה אמינה ותנבע מהתפתחותה הפסיכולוגית של הדמות.
וו הדגיש באוזני ידידים ומבקרי ספרות כי המוטיב העיקרי של הנובלה הוא פועלו של החסד האלוהי בעולם אלילי וחומרני, על אף מאמציהם של בני-האדם להתנער מקריאת הבורא, וכתב זאת בהרחבה בהקדמה שצורפה למהדורת 1960. הוא חשש תמיד מכך שהמסר התאולוגי יוחמץ על ידי הקוראים.
מספר מבקרים מצאו הד חזק לו"וידויים" של סט.
הדמויות השונות סובלות בשל פגמיהן המוסריים וחולשתן, הנובעים מכך שהפנו גבם לאלוהים, ואלו מביאים אותן להתמסר לתשוקותיהן (בעיקר מערכות יחסים אסורות) במקום לציית לחובתן.
תקנתן באה בכך שהן משלימות עם האל.
מוטיב אחר הוא התדרדרותם של האצולה ובעלי-הקרקעות הגדולים באנגליה סביב מלחמת העולם השנייה: ספרו של וו נמנה בין הקלאסיקות הגדולות המציגות את התמה הזאת, יחד עם "שארית היום" ועוד.
וו, שהיה שמרן ובעל נטייה אריסטוקרטית, ראה את המעמד הגבוה כמגלם מסורות נאצלות ורוח לאומית קמאית – רוח אותה ייחס גם לכנסייה הקתולית, כאחרים בני זמנו, בהיותה מייצגת דת עתיקה וטרום-מודרנית – וביכה את הסתלקותו ההדרגתית מעל הבימה.
אל האנינות והעומק האישיותי של בני משפחת פליית הנגיד וו במפורש את הטיפוסים הקפיטליסטיים-בורגניים המופיעים בספרו: בין אם רקס מוטראם האמיד, הפרקטי והרכושני שג'וליה נישאת לו בראשונה, או הקצין הצעיר הופר.
ריידר מתואר כחובב אמנות קלאסית המתעב יצירות מודרניות; סוף הספר, בו תופסים החיילים הפשוטים את האחוזה המפוארת והחרבה בלי שהם מבינים את יופיין של יצירות האמנות והאדריכלות, הוא מטאפורה חזקה לגעגוע לעבר העומד בלב הספר.
נוסטלגיה אחרת, שכמה מבקרים ראו בה את סיבת הצלחתה של "בריידסהד", היא זו שחווה ריידר אל השנים חסרות הדאגה שבילה באוקספורד, ובמשתמע אל נעוריו בכלל.
אף שפרק זה איננו תופס מקום רב בספר, וחוסר יכולתן של דמויות כמו סבסטיאן ולורד אלכס להתבגר זוכה לגינוי, המרירות על ההזדקנות בד בבד עם תיאור אידילי של הרפתקאות הנעורים הם תמה בעלת משקל ניכר.
לבסוף, נושא שזכה לתשומת לב רבה מהמבקרים הוא ייצוגיה של ההומוסקסואליות בספר.
אף כי סבסטיאן איננו מזוהה כך במוצהר, הרמזים לכך – הירתעותו מנשים, שנאה עצמית וכדומה – בולטים.
שאלת מיניותו של ריידר, ובהשלכה מכך טיב היחסים (ההומוארוטיים בעליל) בינו לסבסטיאן, נותרה פתוחה: וו לא דן בכך, וחוקרי ספרות העלו השערות מהשערות שונות.
דמותו של ריידר הוסברה חליפות כהטרוסקסואל, שסבסטיאן נמשך אליו אך הבין כי אין לאהבתם היתכנות; כמצוי בשלב של סקרנות והתנסות בתור סטודנט, שכלל פרק לא-מחייב עם חברו, שאותו הניח מאחריו ופנה ליחסים עם נשים; ואף כהומוסקסואל מודחק.
הנובלה כוללת גם דמויות חד-מיניות מוצהרות, בייחוד אנטוני בלאנש, התואם את הסטריאוטיפים השליליים שיוחסו ללהט"בים באותה התקופה.
"בחזרה לבריידסהד", שפורסם ב-28 בפברואר 1945, זכה לביקורות מעורבות בתחילה.
וו סבר במשך מספר שנים כי הנובלה היא המגנום אופוס שלו, אך בהמשך הלכה דעתו והצטננה, והוא החל להתייחס לעבודה בטונים שליליים יותר, תוך שהוא סולד מהשפה הפרחונית והנוסטלגיה המתקתקה שייחס לכתיבתו בשנים עברו.
ב-1960 הוציא לאור מהדורה מתוקנת, בה השמיט קטעים רבים, ערך אחרים והוסיף הקדמה אפולוגטית.
ב-2005 נבחר הספר על ידי כתב-העת "טיים" לאחד מ-100 החשובים בשפה האנגלית מאז 1923, וב-2009 הגדיר אותו "ניוזוויק" כאחד ממאה הטובים ביותר בספרות העולמית.
מבחינה מסחרית, הרומן היה הצלחה אדירה.
עם יציאתו לאור, מכר 750,000 עותקים בארצות-הברית לבדה והכניס לאוולין וו הון גדול.
הוצאות הספרים מעולם לא חדלו מלהדפיסו.
עוד ב-1947 הציעו אולפני מטרו גולדווין מאייר 140,000 דולר, סכום גדול מאוד אז, עבור זכויות ההסרטה, וב-1950 ניסה דייוויד או.
סלזניק להזמין את גרהם גרין לכתוב תסריט בהתבסס על הרומן.
ב-1981 הפיקה ITV מיני-סדרה בת אחד-עשר פרקים שעובדה מן הספר, בכיכובו של ג'רמי איירונס, שזכתה לנתוני צפייה גבוהים: חמישה מיליון איש צפו בה בארצות הברית מדי שבוע.
ב-2008 יצא לאקרנים הסרט "בחזרה לבריידסהד", בכיכובם של מת'יו גוד ואמה תומפסון.
נכון ל-2023, ה-BBC ו-HBO מתכננים סדרה נוספת, בכיכובם של רייף פיינס וקייט בלאנשט.
בחזרה לסיילנט היל הוא סרט אימה על טבעי עתידי שמבוים על ידי ונכתב על ידיו בשיתוף סנדרה וו-אן וויל שניידר.
בסרט מככבים ג'רמי אירווין ו.
הסרט מבוסס על משחק הווידאו "סיילנט היל 2" שנוצר על ידי Konami.
הסרט הוא הסרט השלישי ב ומשמש כאתחול לסדרה.
הסרט קיבל אישור להפקה באוקטובר 2022. צילומי הסרט החלו באפריל 2023 בגרמניה ומזרח אירופה.
ג'יימס, אדם השרוי בדיכאון בעקבות אובדן אשתו, מקבל לידיו מכתב שמוביל אותו לעיירה בשם "סיילנט היל" בה הוא ביקר בעבר עם אשתו ומקווה למצוא אותה שם.
בהגיעו, ג'יימס מגלה שהעיירה השתנתה על ידי כוח זדוני ובמהלך חיפושיו, ג'יימס נתקל במפלצות מאיימות, חלקן מוכרות לו וחלקן לא.
ג'יימס, שאט אט מתחיל לפקפק בשפיותו, מנסה להתגבר על פחדיו במטרה להציל את אהובת לבו.
ג'רמי אירווין – ג'יימס סאנדרלנד.
בינואר 2020, כריסטופר גאנס (במאי הסרט הראשון בסדרה) התראיין למגזין הצרפתי "AlloCiné" וסיפר שהוא בעיצומו של כתיבת תסריט המבוסס על משחק הווידאו "סיילנט היל" וכן על עיבוד לסדרת משחקי הווידאו "" יחד עם המפיק ויקטור חדידה.
לאחר מכן, גאנס אמר שהסרט לא מהווה המשך לשני הסרטים הקודמים בסדרה, והשווה את הסדרה לתוכנית האנתולוגית "אזור הדמדומים" בה כל פרק עוסק בסיפור אחר.
תסריט הסרט נכתב על ידי גאנס, סנדרה וו-אן וויל שניידר.
עלילת הסרט מתבססת על המשחק השני בסדרה.
בספטמבר 2022, גאנס ציין שהוא סיים את יצירת הסטוריבורד לסרט ושחלקו יתבסס על המשחק P.T - טריילר שחיק שהיה אמור להיות חלק ממשחק גדול בשם "", אך הפרויקט התבטל.
באוקטובר 2022, הפקת הסרט זכתה לאישור והסרט קיבל את השם "בחזרה לסיילנט היל".
גאנס עבד ביחד עם חברת Konami במטרה ליצור מפלצות חדשות ולעצב חלק מהמפלצות הקיימות מהסרטים הקודמים מחדש.
צילומי הסרט החלו באפריל 2023 והסתיימו ביולי של אותה השנה.
צילומי הסרט התקיימו בערים מינכן, , נירנברג ו.
ההפקה זכתה במלגה מאת בשווי מיליון יורו.
בחזקת חף מפשע היא מיני-סדרת מתח ודרמה משפטית אמריקאית שנוצרה על ידי דייוויד אי קלי, על בסיס רומן באותו השם משנת 1987 מאת סקוט טוראו.
מיני-סדרה זו היא עיבודו הטלוויזיוני הראשון של הספר, לאחר עיבודו הקולנועי שהופק בשנת 1990 בכיכובם של האריסון פורד ובריאן דנהי.
המיני-סדרה עלתה לשידור בשירות הזרמת המדיה "אפל TV פלוס" ב-12 ביוני 2024.
פרקליט בכיר, שנאשם ברצח עמיתתו ופילגשו, נקלע לתעלומה שחושפת את המתחים והשחיתויות במערכת המשפט.
ג'ייק ג'ילנהול – ראסטי סאביץ'
רות נגה – ברברה סאביץ'
ביל קאמפ – ריימונד הורגן
פגבנל – ניקו דלה גווארדיה
צ'ייס אינפיניטי – ג'יידן סאביץ'
ננה מנשה – בלשית אלנה רודריגז
רנטה ריינסווה – קרוליין פולמוס
פיטר סארסגארד – טומי מולטו
קינגסטון רומי סאות'וויק – קייל סאביץ'
אליזבת מארוול – לוריין הורגן
לילי רייב – ד"ר ליז ראש
ג'יימס הירויוקי ליאו – הרברט קומגאי
מתיו אלן – דלטון קלדוול
מארק הארליק – ליאם ריינולדס
טייט בירצ'מור – מייקל קלדוול
נומה דומזווני – השופטת ליטל
בפברואר 2022, נמסר לראשונה כי שירות הזרמת המדיה "אפל TV פלוס" הזמינה עיבוד טלוויזיוני בן שמונה פרקים לרומן "בחזקת חף מפשע" מאת סקוט טורו, שתפותח על ידי היוצר דייוויד אי קלי, שגם יפיק את העיבוד לצד דסטין תומסון, ג'יי ג'יי אברמס, בן סטפנסון ומתיו טינקר.
בדצמבר 2022, נמסר על ניהול משא ומתן מול ג'ייק ג'ילנהול על כיכוב בתפקיד הראשי והצטרפות להפקת המיני-סדרה בפועל.
בינואר 2023, אושר ליהוקו של ג'ילנהול, לצד ליהוקם של רות נגה, ביל קאמפ ואליזבת מארוול, ונמסר כי על בימוי המיני-סדרה יופקדו גרג יאיטנס ואן סוויצקי.
בפברואר ובמרץ 2023, נמסר על ליהוקם של רנטה ריינסווה, פיטר סארסגארד, או.
פגבנל, לילי רייב, ננה מנשה.
נומה דזמווני, גבי בינס וסארונס ג'יי.
צילומי המיני-סדרה החלו בפברואר 2023 בפסדינה, קליפורניה.
בכורת המיני-סדרה התקיימה בפסטיבל הסרטים טרייבקה 2024 ב-9 ביוני 2024. בשירות הזרמת המדיה "אפל TV פלוס", המיני-סדרה עלתה לשידור ב-12 ביוני 2024.
באתר הביקורות "Rotten Tomatoes" זכתה המיני-סדרה לציון 80%, עם דירוג ממוצע של 7/10, על סמך 35 ביקורות מבקרים.
בקונצנזוס המבקרים של האתר נכתב כי באתר הביקורות המשוקללות "Metacritic", קיבלה המיני-סדרה את הציון 64/100 על בסיס 30 ביקורות, דבר המצביע על "ביקורות חיוביות לרוב".
בחזרה לארץ עוץ הוא סרט פנטזיה אפלה משנת 1985, שנכתב ובוים על ידי וולטר מרץ'.
הסרט הופק על ידי סרטי וולט דיסני.
הסרט מהווה סרט המשך לא רשמי לסרט "הקוסם מארץ עוץ" של מטרו גולדווין מאייר משנת 1939, אם כי הוא אפל יותר ודומה יותר ברוחו לסדרת ספרי עוץ המקוריים מאת ליימן פרנק באום.
העלילה עצמה מתבססת על עלילת הספרים "ארץ עוץ המופלאה" (1904) ו"עוצמה מעוץ" (1907).
הסרט, אשר הופק בתקציב של 28 מיליון דולרים, הרוויח רק 11 מיליון דולרים בקופות.
הסרט היה מועמד לפרס אוסקר בקטגוריית האפקטים הטובים ביותר.
עלילת הסרט מתרחשת שישה חודשים לאחר ההרפתקה הראשונה של דורותי בארץ עוץ.
לאחר שדורותי חזרה לקנזס היא מתקשה במיוחד להסתגל לחייה בחווה המשפחתית בעקבות ההרפתקה הקסומה שהייתה לה בארץ עוץ.
בשל האובססיה המתמשכת של דורותי לארץ עוץ ומשום שהיא מתקשה לישון בלילות דודתה ודודה מודאגים מאוד לשלומה.
בעקבות כך דודתה לוקחת אותה למרפאה המתמחה בטיפול באלקטרותרפיה.
דורותי בורחת בהמשך מהמרפאה ומוצאת את עצמה בחזרה בארץ עוץ.
עם שובה דורותי נחרדת לגלות שארץ עוץ נכבשה בינתיים על ידי מלך הגמדים המרושע והמכשפה מאמבי, וכמו גם שעיר האזמרגד נהרסה, ושכל תושביה, כולל חבריה הוותיקים - הדחליל, איש הפח והאריה - הפכו לפסלי אבן.
בעקבות כך דורותי מחליטה לצאת למסע מסוכן במטרה להציל את ארץ עוץ.
אל דורותי מתלווים חבריה החדשים בילינה התרנגולת, טיק-טוק, ג'ק פאמקינהד והגאמפ.
פאירוזה באלק בתפקיד דורותי גייל
ניקול ויליאמסון בתפקיד ד"ר וורלי / מלך הגמדים
ג'ין מארש בתפקיד האחות ווילסון / המכשפה מאמבי
פייפר לורי בתפקיד הדודה אם
מאט קלארק בתפקיד הדוד הנרי
אמה רידלי בתפקיד הנסיכה עוצמה
בריאן הנסון בתפקיד ג'ק פאמקינהד
"בחיבק" (מתועתק מערבית מ-"بحبك", בעברית: "אוהבת אותך") הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית תמר ריילי.
את השיר הוציאה ב-5 בינואר 2025 לאור חברת התקליטים די-מיוזיק, כסינגל מתוך אלבום הבכורה הנושא את שמה.
"בחיבק" נכתב והולחן על ידי ריילי, אור קודאי ושאולי יצחק.
השניים האחרונים גם הפיקו אותו מוזיקלית.
השיר מבטא את המאבק הפנימי של הדוברת בין הרצון להיות לבד לבין הצורך באהבה.
היא מביעה תחושת תסכול מהכישלון למצוא גבר ש"שווה אותה" ומחפשת חיבור אמיתי, אך מתמודדת עם בדידות וגעגועים.
השיר מתאר את הדילמה שלה, את ההתמכרות לרגש ולחלומות, ואת המאבק הפנימי בין חיפושי אהבה לבין תסכול מהמציאות.
היא קוראת לאהוב שלה לבוא ולמלא את הריקנות שלה, כשהיא מציינת את הכמיהה לאהבה שתמלא אותה ותחליף את הבדידות.
"בחיבק" הושמע רבות בתחנות הרדיו השונות בישראל.
הוא הגיע בשיאו למקום הראשון ב.
בחזרה למשחק הוא סרט דרמה ספורט אמריקאי משנת 2012 בבימויו של רוברט לורנץ ותסריט מאת רנדי בראון.
הסרט מככב את קלינט איסטווד, איימי אדמס וג'סטין טימברלייק בתפקידים הראשיים.
העלילה עוקבת אחר גס לובל, צייד כישרונות ספורט מזדקן, שיוצא למסע אחרון יחד עם בתו במטרה להוכיח את כישוריו.
הסרט נכשל בקופות הופק בתקציב של 60 מיליון דולר והכניס 48.9 מיליון דולר בקופות.
הסרט 'בחזרה למשחק' מגולל את סיפורו של גס לובל, צייד כישרונות ותיק שעובד עבור קבוצת הבייסבול אטלנטה ברייבס.
גס מאבד את ראייתו אך מסרב לפרוש.
בתו המנוכרת, מיקי, עורכת דין שאפתנית, מצטרפת אליו למסע גיוס כישרונות בצפון קרוליינה.
במהלך המסע, עולים קונפליקטים משפחתיים ישנים כשהשניים מנסים לתקן את מערכת היחסים שלהם.
עוד הם מתמודדים עם מתחרה חדש של גס, פיליפ סנדרסון, שנשען על טכנולוגיה חדשה וללא ידע קלאסי.
דרך האתגרים המקצועיים והאישיים, מיקי וגס לומדים שיעורים חשובים על אהבה, משפחה והכוח האמיתי של כשרון ומיומנות.
קלינט איסטווד בתפקיד גס לובל - צייד כישרונות ספורט מזדקן
איימי אדמס בתפקיד מיקי לובל - בתו והמלווה במסע
ג'סטין טימברלייק בתפקיד ג'וני 'הלהבה' פלאנגן - צייד כישרונות צעיר
מת'יו לילארד בתפקיד פיליפ סנדרסון - מתחרה טכנולוגי לציד כישרונות
ג'ון גודמן בתפקיד פיט קליין - מנהל ואיש קשר לגס
רוברט פטריק בתפקיד וינס - מנהל בקבוצת בייסבול
סקוט איסטווד בתפקיד בילי קלארק - שחקן קבוצת בייסבול צעיר
באתר Rotten Tomatoes הסרט זכה לציון 50% בהתבסס על 177 ביקורות.
הקונצנזוס באתר: "הסרט מציע הופעה מספקת מאת קלינט איסטווד אך סובל מעלילה צפויה.".
יתר על כן, באתר Metacritic הסרט קיבל ציון 58 מתוך 100, בהתבסס על 40 ביקורות.
בנוסף, הסרט קיבל ביקורות מעורבות; איסטווד זכה לשבחים על משחקו אך התסריט תואר כקונבנציונלי מדי.
בחירות הן תהליך חברתי בו חברי ציבור מסוים מכריעים בנקודת זמן מוגדרת על חלוקת כוח חברתית בין מספר מועמדים אשר יכולים להיות אנשים בודדים או קבוצות מאורגנות.
תוצאת הבחירות היא חלוקה של תארים ותפקידים בין המועמדים על בסיס רצונות ציבור הבוחרים.
ישנן שיטות רבות לקיים בחירות.
כל שיטה כוללת חישוב מתמטי זה או אחר של התוצאות, המבטא את רצונו המשוקלל של הציבור.
יחידת החישוב עליה מתבססים היא לרוב הקול (הזכות של אדם יחיד להשתתף בבחירות).
הבחירות במדינות שונות ולמוסדות שונים נבדלות מכמה היבטים עיקריים, הכרוכים זה בזה:
בחירות אזוריות מול בחירות ארציות – בבחירות אזוריות נחלקת המדינה למספר מחוזות בחירה, שכל אחד מהם שולח את נציגיו, אחד או יותר, על פי הצבעתם של התושבים במחוז.
בבחירות ארציות, המדינה כולה מהווה מחוז בחירה יחיד.
במרבית מדינות העולם נערכות בחירות אזוריות או בחירות בשיטה מעורבת, שבה נבחרים חלק מן הנציגים בהתמודדות ארצית וחלק במחוזות בחירה.
ישראל והולנד הן הדמוקרטיות היחידות שיש בהן בחירות ארציות-יחסיות.
בחירות יחסיות מול בחירות רובניות (או רוביות) – הבחנה זו תקפה לבחירות למוסדות שיש בהם מספר נציגים, כגון פרלמנטים.
בשיטה היחסית המטרה היא שהיחס המספרי בין נציגי המפלגות יהיה דומה ככל האפשר ליחס בין מספר תומכיהן.
בשיטה הרובנית מבטאות תוצאות הבחירות את בחירתו של הרוב בלבד, בלי התחשבות בשיעורי התמיכה היחסיים של המפסידים.
בבחירות למוסד מייצג השיטה הרובנית משתלבת בשיטה האזורית, כך שבכל אזור נערכות בחירות בשיטה רובנית, ורק בחירתו של הרוב באה לידי ביטוי בקביעת הנציג.
שיטות של בחירות רובניות נבדלות ברוב הדרוש כדי להיבחר.
במערכות מסוימות מנצח המועמד שהשיג את המספר הגדול ביותר של קולות בסיבוב בחירות אחד, ובאחרות נדרש רוב מיוחס כלשהו, ונערכים מספר סיבובי בחירות להשגתו, תוך ניפוי מועמדים מסיבוב לסיבוב.
בחירות אישיות מול בחירות מפלגתיות – בבחירות מפלגתיות מצביעים הבוחרים עבור רשימה מפלגתית שנקבעה מראש, ואילו בבחירות אישיות הם מצביעים עבור מועמד מסוים באופן אישי.
לרוב, גם בבחירות אישיות יתמודדו רוב המועמדים מטעם מפלגה כלשהי.
בשיטת הבחירות האישיות נהוגות בחירות ביניים במקרה שנציג נבחר מאבד את מקומו במהלך הקדנציה, ואילו בבחירות על-פי רשימות הוא מוחלף בבא אחריו.
לכל שיטה עשויים להיות כלי בחירה רבים, הקובעים את מכלול הדקויות בתהליך.
לשיטות הבחירה השונות השפעה רבה על המערכת הפוליטית.
בפרט, בחירות יחסיות מאפשרות ייצוג טוב יותר של מכלול הדעות בציבור, אך גורמות לעיתים קרובות לאי-יציבות פוליטית, ואילו לבחירות רובניות תוצאה הפוכה – רמת היציגות המתקבלת נמוכה אך המערכת הפוליטית יציבה יותר.
בחירות, כאשר הן חופשיות, שוות והוגנות, הן סממן הכרחי של דמוקרטיה, שכן קיים בהן ביטוי למרבית הערכים הדמוקרטים.
הבחירות מממשות הלכה למעשה את עקרון "שלטון העם" שעומד בבסיס המשטר הדמוקרטי, כאשר העם בוחר לשלטון את נציגיו שפועלים מכוחו ומייצגים אותו.
מתבצעת "הגבלת השלטון", באמצעות האפשרות שיש לאזרחים לבצע חילופי שלטון.
עם זאת, לא כל משטר שמתקיים בו תהליך בחירות הוא דמוקרטיה.
הבחירות המפורסמות ביותר הן הבחירות המודרניות למוסדות המרכזיים במדינה, שהם פרלמנט, נשיא, או ראשות ממשלה (לרוב בבחירות נקבעים רק אחד או שניים ממוסדות אלו).
למעשה, הגדרת האזרחות בתקופה המודרנית נקבעת על פי זכות הבחירה.
בחירות מודרניות נחשבות בתקופה המודרנית ליסוד חיוני של כל מדינה דמוקרטית.
מבחינה טכנית, השיטה הנפוצה היא קיום יום בחירות במדינה, אחת למספר שנים קבוע (בדרך כלל בין 3 ל-5), מלבד מקרים מיוחדים.
האזרחים מחולקים לקבוצות גאוגרפיות קטנות לצורך ההצבעה וכל קבוצה מצביעה בקלפי שבאזורה.
לקלפי משמעות טכנית בלבד ולא משמעות אלקטורלית.
לבחירות בדמוקרטיות המודרניות מספר מאפיינים:
בחירות כלליות – לכלל האזרחים הבוגרים במדינה זכות לבחור ולהיבחר למוסדות הנבחרים במדינה, וציבור זה הוא רוב מוחלט במדינה.
כל אזרח רשאי להצביע על פי בחירתו מבין כל המועמדים.
כחלק מרעיון זה, ההצבעה היא חשאית.
כל אזרח רשאי, בהתאם למגבלות טכניות מסוימות, להיות מועמד לבחירות.
מועמדות זו לעיתים מוגבלת עקרונית על מנת להגן על ההסכם הדמוקרטי או על מנת לשמור על עקרונות מכוננים אחרים של המדינה (לדוגמה, בישראל ניתן לפסול מפלגה אם יש לה מצע גזעני או שהיא כופרת בישראל כמדינה יהודית ודמוקרטית).
מפלגות ומתמודדים רשאים לפעול בחופשיות כדי לשכנע את הבוחרים להצביע עבורם, במגבלות מסוימות.
בחירות שוויוניות – לכל אזרח קול אחד בלבד, השווה לכל קול אחר.
זהו המצב הנפוץ, אך לא היחיד.
בבחירות לפרלמנט הבריטי התקיימו "מחוזות האוניברסיטה" מאז ימי המלך ג'יימס הראשון, הסדר שהביא לכך שבוגרי האוניברסיטאות בבריטניה היו בעלי קול כפול.
הם בחרו בנציג האוניברסיטה לפרלמנט, ובנוסף לכך בחרו בנציג המחוז שבו גרו.
בחירות הוגנות – ספירת הקולות ויתר ההיבטים הטכניים של ההצבעה (כגון ניהול פנקס הבוחרים והפיקוח על ההצבעה) מתבצעים באופן נייטרלי; חל איסור אפקטיבי על שימוש בגופי השלטון לשם קידומה של מפלגה מסוימת.
בחירות תקופתיות (מחזוריות) – הבחירות חוזרות במרווחי זמן ידועים וסדירים הקבועים בחוק.
בדרך כלל נערכים מאמצים שיאפשרו לכל אזרח בעל זכות בחירה לממש את זכותו, גם אם הוא מרותק למיטה, משרת בצבא או בשירות המדינה מחוץ לגבולות ארצו ובחלק מהמדינות גם אם הוא נמצא בכלא.
במסגרת מאמצים אלו מקובל שיום הבחירות הוא יום שבתון במשק.
ישנן מדינות שמעניקות לעובד יום חופש בדיעבד עבור יום הבחירות בכפוף להצגת אישור מצוות הקלפי שהעובד אכן הצביע.
תמריץ שלילי מקובל במדינה מודרנית הוא הטלת קנסות על אזרחים שלא הצביעו.
תקופת זמן מסוימת לפני יום הבחירות, מתקיימת מערכת בחירות (הנקראת גם 'מרוץ').
במערכת הבחירות מתקיימת פעילות פוליטית נמרצת שמטרתה (מבחינת כל מועמד) השגת יתרון יחסי בתוצאות הבחירות, ועיקרה מאבק פרסומי (תשדירי בחירות בטלוויזיה וברדיו, שלטי חוצות, חלוקת עלוני פרסום וכדומה) רחב ואינטנסיבי על עיצוב דעת הקהל.
המונח 'מרוץ' אינו סתמי, ולרוב מקבלת מערכת הבחירות מאפיינים של התמודדות מאסיבית קצרת-טווח, בה מנוצלים רוב משאבי המתמודדים, כלכליים ופוליטיים, מלווה בהתעוררות המודעות הציבורית למתרחש בפוליטיקה של המדינה בתקופת הזמן הסמוכה לה.
מקובל להאמין כי התנהגות מוסדות השלטון בתקופת בחירות מגויסת לטובת המערכה על ידי גורמים שונים.
אמונה מקובלת אחרת היא שהמועמדים נוהגים לתאר את עצמם באופן שאינו תואם את התנהגותם לאחר הבחירות.
בשנים האחרונות אנו עדים לשימוש מוגבר באינטרנט על ידי פוליטיקאים במסע הבחירות שלהם.
הדוגמה הבולטת של שימוש כזה היא מסע הבחירות של נשיא ארה"ב ברק אובמה לנשיאות ארצות הברית בשנת 2008. אובמה ביצע שימוש נרחב ומקורי באינטרנט, בדגש על הרשתות החברתיות ואתרי העלאת התוכן החינמים על מנת להגיע אל קהל בוחרים נרחב ביותר ובעלות נמוכה.
השימוש ברשתות החברתיות נועד ליצור הזדהות של קהל הבוחרים עם מסריו של המועמד לנשיאות ארצות הברית ועל ידי כך רתימתם למערכת הבחירות.
היתרון הנוסף שמצא ברק אובמה בשימוש באינטרנט הוא העלויות הנמוכות יחסית לפרסום במדיה הקיימת (טלוויזיה, עיתונים).
לשם המחשה הסרטון הרשמי של מערכת הבחירות באתר יוטיוב נצפה במשך 14.5 מיליון שעות כאשר עלות של פרסום דומה בטלוויזיה היה עולה כ-47 מיליון דולר.
אובמה פרסם 41 סרטונים באתר YouTube במהלך מערכת הבחירות.
בנוסף פתח אובמה שם משתמש ברשת החברתית פייסבוק, הוא דאג שדף זה יהיה יתעדכן כל הזמן בפעילותיו השונות כך שהקוראים ייכנסו כל הזמן לדף זה מתוך סקרנות לעקוב אחר פעילותו.
מצע הבחירות הוא הצהרת כוונות מצד המועמדים, שבה הם מפרטים את השקפת עולמם, וכן את הדברים שברצונם לבצע אם ייבחרו לתפקיד.
במצע הבחירות יש הצעות ודרכים טובות ביותר לדעת המפלגה לניהול יעיל וטוב של הארגון או המדינה.
בחירה חופשית או רצון חופשי הם ביטויים הבאים לציין שהתנהגותו של האדם (מעשיו, החלטותיו, מחשבותיו ורגשותיו) הם פרי רצון עצמאי ובן-חורין, ואינם קבועים מראש ומוכתבים בידי הסיבתיות הדטרמיניסטית ואף לא על ידי הגורל, או כוחות על-אנושיים.