tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
במיתולוגיה היוונית זהו נהר הסטיקס, שעליו שומר כארון, משיט המעבורת של אל השאול האדס; במיתולוגיה ההינדואית זהו נהר הוואיטארנה; במיתולוגיה הנורדית נאלץ הגיבור הרמולד לעבור גשר הנמצא מעל נהר, כדי להגיע להל, שליטת עולם המתים; גם בדת זרטוסתרא מופיע גשר בשם צ'ינוואט, המפריד בין עולם החיים לעולם המתים.
במיתולוגיות האלה מופיעה דמות של כלב, הקשורה לעולם המתים, ובדרך כלל מוצג כשומרו.
במיתולוגיה היוונית מדובר בקרברוס, במיתולוגיה ההינדואית זהו שרווארה ובמיתולוגיות אירופיות – הלהאונד.
עקב אותו הדמיון, מיתוסים אלה של הנהר ושל דמות הכלב משוחזרים אף הם במיתולוגיה פרוטו-הודו-אירופית.
גניבת האש: במיתולוגיות הודו-אירופיות רבות משוחזר סיפור על דמות הגונבת אש.
במיתולוגיה היוונית גנב הטיטאן פרומתאוס את האש מהאלים והעניק אותו לבני האדם שזה עתה נוצרו, כדי שיוכלו להשתמש בה.
בדיעבד, מדרש השם של פרומתאוס הוא "החושב מראש", אך משמעות שמו המקורית היא "הגונב"; בקובץ המזמורים ההינדואיסטי "רִיג וֶדָה" מסופר סיפור על גניבת האש עם גיבור בשם מטרישוואן (मातरिश्वन्), ובסיפור זה נעשה שימוש בפועל "לגנוב", "פְּרָה מָאת'", בדומה לשם "פרומתאוס".
לפיכך, יש הסבורים כי יש מוצא משותף לשני הרעיונות הללו.
עקב הימצאותן של מילים נרדפות רבות לאש בשפות הודו-אירופיות שונות, מקובל להניח כי לאש היה תפקיד מרכזי בתרבות הפרוטו-הודו-אירופית, אף על פי ששמותיהם של אלילי האש בשפות אלה אינם דומים.
התפתחות המחקר בנושא משפחות השפות ובנושא שפות האם, ובמיוחד פרוטו-הודו-אירופית, דרבנה בלשנים להשוות אף בין שפות האם עצמן כדי לנסות ולמצוא ביניהן דמיון.
באמצעות הדמיון ביניהן ניתן לשחזר שפות אם קדומות יותר השייכות למאקרו-משפחה של השפות, הכוללות בעצמן כמה משפחות.
לדעת בלשנים מסוימים, שורר דמיון בין פרוטו-הודו-אירופית לבין פרוטו-דראווידית, פרוטו-אוראלית, פרוטו-אפרו-אסייתית ושפות אם נוספות.
לטענתם, מקור כל השפות האלה חד הוא, והם מכנים את השפה האם המשותפת בשם פרוטו-נוסטרטית.
יש הטוענים כי פרוטו-הודו-אירופית קשורה קשר הדוק יותר למספר שפות אם במשפחת השפות הנוסטרטיות, כגון שפות שמיות ושפות אוראליות, מאשר היא קשורה לשפות אחרות באותה מאקרו-משפחה, ולפיכך הן שייכות לאותה משפחת שפות, ולא רק לאותה מאקרו-משפחה.
התומכים בטענה זו קוראים למשפחות השפות המוצעות בשם "שפות הודו-אוראליות" ו"שפות הודו-שמיות" בהתאמה.
עם זאת, טענות אלה אינן בגדר מוסכמה.
ב"פרומתאוס", סרטו של הבמאי רידלי סקוט שיצא לאקרנים ב-2012, מוצגת דמות בשם "דייוויד" שלמדה לדבר בשפה הפרוטו-הודו-אירופית כדי לתקשר עם גזע חייזרי, "המהנדסים", שיצרו, כך בסרט, את בני האדם.
דייוויד מתאמן בשפה הפרוטו-הודו-אירופית באמצעות שינון המשל של שלייכר.
גם משחק המחשב "Far Cry Primal", שעלילתו מתרחשת 10,000 שנה לפני הספירה, משתמש בשפה מתוכננת המבוססת על השפה הפרוטו-הודו-אירופית ואמורה להיות השפה שקדמה לה.
הראשון שכתב טקסט בפרוטו-הודו-אירופית היה הבלשן אוגוסט שלייכר, שחיבר ב-1868 משל בשם "הכבשה והסוסים", שנודע גם בתור "המשל של שלייכר".
משל זה מספר על כבשה שראתה כמה סוסים ואמרה להם כי צר לה לראותם מבצעים מלאכות קשות.
הסוסים השיבו לה כי צר להם שהאדם לוקח את צמר הכבשה לעצמו.
דבריהם הביאו את הכבשה לברוח מהאדם.
מטרתו של שלייכר הייתה הדגמת שימוש בפרוטו-הודו-אירופית וכן בחינת אוצר המילים שלה, אולי בתור בדיחה.
ברבות השנים, עם התפתחות המחקר על פרוטו-הודו-אירופית, פרסמו בלשנים גרסאות מתוקנות למשל של שלייכר.
המשל אף תורגם לשפות האם שעמדו בראש ענפיה השונים של משפחת השפות ההודו-אירופית.
להאזנה באתר יוטיוב.גרסה זאת הוקלטה בפרוטו-הודו-אירופית מאוחרת, ולפיכך לא קיימים בה עיצורים לועיים, אך כן נמצאת בה התנועה a*.
בשנות ה-90 של המאה ה-20 פרסמו בלשנים סיפור קצר בפרוטו-הודו-אירופית, "המלך והאל".
סיפור זה התבסס על מזמור המופיע ב"ריג ודה", קובץ מזמורים הינדואיסטים עתיק.
בסיפור המקורי מבקש המלך הרישצ'נדרה מהאל וארונה שייתן לו בן, והאל נעתר לבקשתו.
פרוטארקטוס (שם מדעי: Protarctos) הוא מין נכחד של דוב שהתקיים במשך הפליוקן שלפני 4 עד 1.5 מיליון שנה באמריקה הצפונית.
הוא התגלה בשרידי מאובנים שהתגלו באיידהו ובאי אלסמיר שבנונאווט, בקנדה.
הסוג תואר ב-1945 בידי החוקר ההונגרי מיקלוש קרצוי והכיל מין בודד - Protarctos abstrusus.
הפרוטארקטוס היה קרוב לסוג דוב (קרוב בעיקר למין הנכחד דוב מינימוס) והגיע לגודל של דוב שחור אסייתי מודרני, אך ייתכן שהיה מעט יותר קטן.
הוא הגיע למשקל ממוצע של 90 ק"ג, לאורך של כ-1.5 מטר ולגובה של 80 ס"מ בכתפיים.
מבנה הלסתות היה בעל שיניים של אוכל כל עם טוחנות גדולות.
על מאובני הדוב התגלו סימני עששת, אשר כנראה נגרמו מתזונה מפחמימות עשירות וממזונות עתירי סוכר.
מבנה גופו של הדוב הותאם לחיים באזורים קרים, בדומה למרבית הדובים בימינו ואולי הוא נכנס לתרדמת חורף.
פרוטו-קלטית או הקלטית הקדומה היא השפה הקדומה או הפרוטו-שפה שהייתה אם לכל השפות הקלטיות המוכרות וצאצאית לשפה הפרוטו-הודו-אירופית.
אינה מתועדת בכתב ושוחזרה חלקית בעזרת שיטה השוואתית.
החוקרים סבורים שהיא דוברה בדרך כלל בין השנים 1300 לפנה"ס - 800 לפהנ"ס ולאחר מכן התחילה להתפצל לשפות שונות.
הפרוטו-קלטית קשור לעיתים קרובות לתרבות שדות כדי הקבורה ובמיוחד לתרבות האלשטאט.
לשפות הקלטיות אפיונים משותפים עם השפות האיטליות שאינם נמצאים בענפים אחרים של קבוצת השפות ההודו-אירופית., מה שרומז על אפשרות של אחדות לשונית מוקדמת איטלו-קלטית.
השפה הפרוטו-קלטית משתחזרת בעזרת השיטה ההשוואתית על יסוד השפות הקלטיות המאוחרות.
אף על פי שהקלטית היבשתית עשויה לתת כיוון בנוגע לפונולוגיה הפרוטו-קלטית ורמזים מסוימים לגבי המורפולוגיה שלה, החומר המוקלט הוא כה זעום שלא ניתן להשיג שחזור בטוח של התחביר.
קיימים כמה משפטים שלמים שהוקלטו מהשפות הגאלית היבשתית וקלטאיברית.
אולם המקורות הראשיים לשחזור הפרוטו-קלטית באים מהשפות הקלטיות של האיים עם הספרות הקדומה שנכתבה במאה השישית לספירה באירית הקדומה ובוולשית האמצעית.
אוצר המלים יכול להשתחזר לפי שיטות הבלשנות ההשוואתית.
הפרוטו-קלטית מתוארכת בדרך כלל בתקופת הברונזה המאוחרת (1200-900 לפנה"ס).
מכיוון שניתן לשחזר את המילה הפרוטו-קלטית ל"ברזל" (באופן מסורתי משוחזרת כ-isarnom "איסרנום") משערים שהפיצול לשפות קלטיות אינדיבידואליות לא התחיל לפני תקופת ברזל (המאה השמינית לפנה"ס עד המאה הראשונה לפנה"ס).
אחרת, השפות הקלטיות החדשות היו יוצרות מלים שונות משלהם, עבור ה"ברזל".
יחד עם זאת החוקרים סטפאן שומכר מאינסברוק, ופטר סכרייבר סבורים שהפרוטו-קלטית דוברה כבר במאה השלוש עשרה לפנה"ס בזמן תרבות קאנגראטה שבצפון-מערב איטליה ותרבות שדות כדי הקבורה במרכז אירופה.
הם סבורים שהתפלגות השפות הקלטיות התרחשה כבר במאה השמינית לפנה"ס.
שינויי צלילים לעומת השפה הפרוטו הודו-אירופית
מיזוג רצפים של עיצורים וילוניים ו-w לתוך עיצורים שפתיים-וילוניים
(לא יודעים בוודאות אם שינוי זה התרחש לפני או אחרי קודמו, כלומר אם ה*gʷ החדש הזה נשאר כמו שהוא או עבר שפתות כמו ה־gʷ* הקודם)
העיצורים הסותמים הקוליים המנושפים של השפה הפרוטו-הודו-אירופית מאבדים את המנושפות ומתמזגים עם הסותמים הקוליים הפשוטים הקיימים, להוציא gʷ* שעבר כבר שפתות
e לפני עיצור קולי שלאחריו בא a (אבל לא ā*) הופך ל-a*, למשל
אפנתזה של *i אחרי עיצורים נזילים הברתיים שאחריהם בא עיצור סותם
אפנתזה של *a לפני כיצורים קוליים הברתיים
היעלמות של הגרוניים הבלתי הברתיים
הידמות של p ל *kʷ כשבא אחריו מאוחר יותר במילה בא *kʷ
p...*kʷ > *kʷ...*kʷ (אותו כלל כמו בשפות האיטליות
ō > ū בהברה סופית
חוק אוסטהוף: לפני עיצור קולי שאחריו בא עיצור סותם התנועות הארוכות מתקצרות
(V:RC > VRC); גם הדיפטונגים הארוכים משתנים.
עיצור סותם לפני עיצור סותם אחר או לפני עיצור מכתשי, חוכך שורק, אטום (s) הופך ל-עיצור וילוני, חוכך, אטום (x)
העלמות העיצור הדו-שפתי, סותם, אטום (p), ירושה מהפרוטו-הודו-אירופית:
p > b לפני עיצור נזיל
p > w פ לפני עיצור מאונפף הופך ל-w
p > ɸ במיקומים מסוימים (חוץ מאחרי s*)
העיצור החוכך, דו שפתי, אטום ɸ התרכך בשפות הקלטויות ההיסטוריות, אבל שרד בצורת
עיצור סדקי, חוכך, אטום (h) בכמה שמות פרטיים עתיקים ממקור קלטי: הרקוניה, היברניה.
PIE = השפה הפרוטו הודו-אירופית
PIEPCדוגמהפרוטו הודו-אירופית PIEפרוטו קלטיתאירית עתיקהולשית *p *ɸ *ph₂tḗr *ɸatīr אבathir edrydd cf.
PIEPCדוגמהפרוטו הודו-אירופית PIEפרוטו קלטית PCאירית עתיקה shולשית h*a, *h₂e *a *h₂ep-h₃ōn *abūacc.
| M.Ir.damnaid|(הוא) קושר, (הוא) מהדקקושר
| rowspan=2|(ייתכן באותו פיזורכמו לעיל)
שוחזרו העיצורים הבאים של הפרוטו-קלטית (PC):
פרוטו-סלאבית (נקראת גם סלאבית נפוצה) היא שפת המקור המשוחזרת של כל השפות הסלאביות.
היא מייצגת שפה שדוברה בערך מהאלף השני לפני הספירה ועד המאה ה-6 לספירה והתפתחה מאוחר יותר לשפות הסלאביות שאנו מכירים כיום.
כמו ברוב שפות המקור האחרות, לא נמצאו כתבים בשפה הפרוטו סלאבית; החוקרים ששחזרו את השפה עשו זאת באמצעות מודל השוואתי על כל השפות הסלאביות המדוברות כיום ועל ידי בחינת ההבדלים ביניהן לבין שפות הודו-אירופיות אחרות.
התפתחות מהירה של השפה הפרוטו הסלאבית התרחשה במהלך התקופה הפרוטו-סלבית, במקביל להתרחבות המאסיבית של האזור דובר הסלאבית.
בידול דיאלקטי התרחש כבר בשלב מוקדם בתקופה זו, אך האחדות הלשונית הכוללת והמובנות ההדדית נמשכו במשך כמה מאות שנים, לתוך המאה ה-10 וייתכן שאף מאוחר יותר.
במהלך תקופה זו, שינויי צלילים רבים התפזרו על פני כל האזור, לעיתים קרובות באופן אחיד.
תופעה זו הופכת את הרעיון של שימור ההגדרה המסורתית של שפת פרוטו כלומר האב הקדמון המשותף האחרון שניתן לשחזור של קבוצת שפה ללא בידול דיאלקטי, לשנוי במחלוקת, מפני שהדבר יחייב להתייחס לכל השינויים הפאן-סלאביים לאחר המאה ה-6 כחלק מהיסטוריה נפרדת של שפות הבת השונות.
במקום זאת, חוקרי השפות הסלאביות מעדיפים בדרך כלל להתייחס לכל תקופת האחידות הלשונית המובחנת דיאלקטית כסלאבית רגילה.
ניתן לחלק את הזמן הפרוטו-סלאבי/סלאבית נפוצה לשלוש תקופות:
תקופה מוקדמת עם וריאציה דיאלקטית מועטה או ללא דיאלקטים כלל
תקופת ביניים של שונות דיאלקטית קלה עד מתונה
תקופה מאוחרת של שונות משמעותית
חוקרי השפות הסלאביות חלוקים באשר אילו תקופות יש לכלול בפרוטו-סלבית ואילו בסלאבית רגילה.
הפרוטו-הודו-אירופים הם קבוצה אתנו-לשונית פרהיסטורית משוערת של אירואסיה שדיברה פרוטו-הודו-אירופית (PIE), האב הקדמון המשותף המשוחזר של משפחת השפות ההודו-אירופיות.
הידע עליהם מגיע בעיקר מאותו שחזור לשוני, יחד עם עדויות מהותיות מארכאולוגיה וארכיאוגנטיקה.
הפרוטו-הודו-אירופאים חיו ככל הנראה במהלך התקופה הנאוליתית המאוחרת (6,400-3,500 לפני הספירה).
חוקרים מהזרם המרכזי ממקמים אותם בערבות הפונטי-הכספיות ברחבי אירואסיה (ערבה זו משתרעת מצפון מזרח בולגריה ודרום מזרח רומניה, דרך מולדובה, ודרום ומזרח אוקראינה, דרך צפון הקווקז של דרום רוסיה, ועד לאזור הוולגה התחתונה של מערב קזחסטן, סמוך לערבה הקזחית ממזרח, שתיהן מהווים חלק מהערבה האירו-אסייתית הגדולה יותר).
כמה ארכאולוגים מאריכים את עומק הזמן של PIE לתקופה הנאוליתית התיכונה (5500 עד 4500 לפנה"ס) או אפילו לתקופה הנאוליתית הקדומה (7500 עד 5500 לפנה"ס) ומציעים השערות מקור חלופיות.
פרוטו-פאנק הוא תת-ז'אנר מוזיקלי של גראז' רוק ופאב רוק בריטי, שהפתח בסוף שנות ה-1960 ותחילת שנות ה-1970 בארצות הברית, המוכר בזכות הפשעתו על הפאנק רוק (Punk rock).
AllMusic מגדיר את הז'אנר כ-"תנועה שלא הייתה מעולם מגובשת", אלא כ-"רגישות פרובוקטיבית מסוימת שלא התאימה לתרבות הנגד הרווחת של התקופה", שהייתה רוב הזמן בשילוב עם צליל שהיה "פרימיטיבי ומופקע, גם כשלא היה אגרסיבי, וההפקה שלו הייתה בדרך כלל לא מלוטשת באותה מידה".
הנטייה לשירי רוק אגרסיביים, גולמיים ופשטניים הייתה מגמה שהתפתחה בשנותיה המוקדמות של תנועת הרוק אנד רול.
בשילוב נטייה זו עם שימוש בכלים אינסטרומנטליים פשוטים וקומפוזיציה חובבנית, הז'אנר התפתח מהלהקות מוזיקליות מדטרויט, כמו הסטוג'ס ו-MC5, שפיתחו לעצמן צליל אנרגטי ואגרסיבי טיפוסי ייחודי.
בשנים שלאחר מכן, הז'אנר התחיל להופיע, לצד גלאם רוק ופאב רוק בריטי, במספר סצנות מוזיקליות מחתרתיות מקומיות בניו יורק, אוהיו והממלכה המאוחדת.
מבחינה לירית, יצירות הז'אנר התעסקו בנושאים של אי-שקט חברתי ופוליטי, רגשות אנטי-ממסדיים ותחושה כללית של אכזבה מהחברה.
פְּרוֹטוֹן (מיוונית: פרוטון, ראשון) הוא חלקיק הנמצא בגרעין של כל אטום.
הוא נושא יחידה יסודית אחת של מטען חשמלי חיובי ().
מסתו היא כ-1.00728 יחידות מסה אטומית מאוחדת.
מאחר ששניהם נמצאים בגרעין האטום, הפרוטון והנייטרון מכונים יחד נוקליאונים.
הפרוטון אינו חלקיק יסודי, אלא מורכב משלושה קווארקים, שני קווארקי למעלה וקווארק למטה אחד, המוחזקים יחד על ידי הכוח החזק.
הפרוטון הוא חלקיק יציב, שעד כה לא נצפתה דעיכה ספונטנית שלו לחלקיקים אחרים.
עם זאת, פרוטון יכול לדעוך לחלקיקים אחרים כאשר הוא נמצא בגרעין של אטום לא-יציב, כלומר, רדיואקטיבי.
בפרט, פרוטון יכול לעבור דעיכת בטא פלוס, במהלכה הוא הופך לנייטרון.
דעיכת בטא פלוס מתרחשת כאשר אחד הקווארקים בתוך הפרוטון הופך מקווארק למעלה לקווארק למטה, אירוע המשנה חלק מהמספרים הקואנטיים של החלקיק והופך אותו מפרוטון לנייטרון.
גרעין האיזוטופ השכיח של היסוד מימן הוא פרוטון בודד.
לכן, גם היון החיובי של מימן () הוא פרוטון בודד.
לפיכך, בכימיה, בביולוגיה ובתחומים קשורים, נהוג לכנות את יון המימן "פרוטון".
תכונותיו העיקריות של הפרוטון הן:
מטען חשמלי: קולון, כלומר, יחידה חיובית אחת של מטען יסודי
אורך חיים: פוטנציאלית אינסופי, כלומר, החלקיק יציב.
לפי חישובים תאורטיים, אם דעיכת פרוטון אפשרית, אורך החיים שלו הוא יותר מ- שנים
מלבד האיזוטופ הקל ביותר של אטום המימן שגרעינו הוא פרוטון יחיד, גרעיני האטומים של כל היסודות הכימיים מורכבים מפרוטונים ונייטרונים המוחזקים יחד על ידי הכוח הגרעיני.
מספר הפרוטונים בגרעין קובע את תכונותיו החשמליות של האטום, וכתוצאה מכך את תכונותיו הכימיות.
משום כך מספר הפרוטונים בגרעין האטום הוא הקובע לאיזה יסוד כימי משויך אותו אטום.
כאשר מספר הפרוטונים בגרעין אטום שווה למספר האלקטרונים המקיפים אותו, האטום נייטרלי מבחינה חשמלית.
גריעה או הוספה של אלקטרונים הופכת את האטום ליון, חיובי או שלילי, בהתאמה.
ג'יי ג'יי תומסון גילה כי משקלם של האלקטרונים באטום הוא זניח, הבין תומסון כי חייב להיות משקל נוסף, חיובי, באטום שהוא המשקל העיקרי באטום, מכאן התחיל תומסון להבין את הפרוטון.
הפרוטון התגלה על ידי ארנסט רתרפורד ב-1918 בניסויים בהם הופצצו אטומי חנקן בחלקיקי אלפא (שהם למעשה גרעיני הליום) והפכו לאטומי חמצן.
רתרפורד היה גם זה שטבע את שמו.
לא נצפתה עד כה דעיכה ספונטנית של פרוטון חופשי לחלקיקים אחרים.
גם אם פרוטון מסוגל לדעוך, אורך החיים שלו נחשב לגדול מאוד ומוערך על פי ניסויים ביותר מ- שנים.
הסיבה העיקרית ליציבות הפרוטון היא היותו הבאריון הקל ביותר.
לכן, אין חלקיק קל יותר אליו יכול הפרוטון לדעוך, מבלי שתתרחש שבירה של המספר הבאריוני.
אולם, שבירה כזו אינה אפשרית לפי אף מודל פיזיקלי מוכח המוכר כיום, מכיוון שהמספר הבאריוני מציית לחוק שימור חזק (exact conservation).
שבירה של המספר הבאריוני נקראת באריוגנזה (baryogenesis), או יצירת באריונים.
לפי ההבנה המדעית הנוכחית, תהליך של באריוגנזה התרחש בראשית היקום, זמן קצר מאוד לאחר תחילת המפץ הגדול, במנגנון שאינו מובן כיום ואינו מוסבר על פי המודל הסטנדרטי.
משום כך, חקר דעיכת הפרוטון קשור ישירות לחקר הבאריוגנזה והיווצרות החומר ביקום, והוא תחום מחקר בולט בפיזיקת החלקיקים.
בעזרת תוספת אנרגיה, למשל בהתנגשות עם אלקטרון, פרוטון יכול להפוך לנייטרון ונייטרינו אלקטרוני, בתגובה הבאה:
התגובה ההפוכה מתרחשת באופן ספונטני: נייטרון בודד (כזה שאינו נמצא בגרעין אטום) הוא בעל אורך חיים של כ-15 דקות, אחריהן הוא דועך לפרוטון, אלקטרון ואנטינייטרינו.
זאת, לפי תאוריות שלא זכו לביסוס ניסויי, דוגמת תאוריה מאוחדת גדולה, החוזה את תהליך הדעיכה הבא:
בתהליך היפותטי זה, נשבר המספר הבאריוני: בצד שמאל, נמצא פרוטון, שהמספר הבאריוני שלו הוא 1. לעומת זאת, בצד ימין נמצא פאיון, שהמספר הבאריוני שלו הוא 0. בנוסף, נשבר גם המספר הלפטוני: 0 בצד שמאל, לעומת מינוס 1 של הפוזיטרון בצד ימין.
ההפרש בין המספר הבאריוני למספר הלפטוני (B-L) נשמר, כלומר, מתקיים חוק שימור המכונה B-L conservation, שהוא אחד המאפיינים של התאוריה המאוחדת הגדולה.
גם גרסאות מסוימות של תורת המיתרים מנבאות אפשרות של התפרקות הפרוטון.
פרוטוזואולוגיה הוא התחום המדעי בביולוגיה העוסק בחקר תת-הממלכה פרוטוזואה, ששייכת לממלכת הפרוטיסטים.
פרוטיסטים הם יצורים איקריוטיים שאינם בעלי חיים, צמחים או פטריות.
פְּרוֹטוֹזוֹאָה (Protozoa) היא קבוצה פרפילטית של חד-תאיים איקריוטיים (בעלי גרעין תא ואברונים) השייכים לממלכה פרוטיסטה.
הפרוטוזואות הן מיקרו-אורגניזמים חד-תאיים החיים בעיקר במים או בנוזלים מימיים והן מצויות בשפע בכל העולם.
קיימים כמעט 30,000 מינים שונים של פרוטוזואות.
הפרוטוזואות נבדלות מהצמחים, בעלי החיים והפטריות בכך שהן חד תאיות ולא נכללות בממלכת החיידקים מכיוון שלעומתם הן בעלות תא איקריוטי המשוכלל מזה של החיידקים.
משמעות השם הלועזי proto (ראשון) ו-zoa (חיות) מרמז שזו הקבוצה בעלת היצורים ההטרוטרופים העתיקה ביותר שידועה, עם זאת, מקצתן קרובות יותר לצמחים ביכולתן לבצע פוטוסינתזה.
פרוטוזואות רבות הן פתוגנים, כלומר מחוללי מחלות, כגון: מלריה, טוקסופלזמוזיס, מחלת השינה ועוד.
הפרוטוזואות מועילות למיני בעלי חיים שונים, שם הן מהוות חלק מהמיקרוביוטה שבמערכת עיכול.
הפרוטוזואות מעכלות כמויות תאית גדולות ואף מביאות תועלת לאדם במפעלי טיהור שפכים שם הן מסייעות לסילוק חיידקים.
כיאה לקבוצה המייצגת את פסגת האבולוציה החד-תאית קיים מגוון רחב ושונוּת עצומה בין הפרוטוזואות הן בצורה, בגודל, ביכולות התנועה ואופי הרבייה.
קיימים סוגים שונים של פרוטוזואות בצורות שונות ובגדלים שונים – כמה מהן נעות בחופשיות, חלקן כמעט אינן נעות ואחרות חיות כטפילים בגוף בעלי-חיים.
רובן בגודל מיקרוסקופי ומקצתן גדולות די הצורך להיראות לעין האדם (כגון השוֹפרִית, המגיעה עד לאורך 2 מ"מ).
חלקן ריסניות (בעלות "שערות" זעירות) בעזרתן הן נצמדות לסלע או לאצה אבל גם מסוגלות לשחות באופן חופשי בעזרת ריסיה המרובים, לחלקן יש "פה" ו"ושט" מוגדרים שבאמצעותם הן בולעות בשלמות חיידקים ופרוטוזואות אחרות.
קיימות גם פרוטוזואות "יונקות" בעלות מעין "מחושים" שבאמצעותם הן מוצצות את תכולת התאים שהן טורפות.
האמבה – פרוטוזואה המוכרת היטב – משנה את צורתה ללא הרף.
היא נעה באמצעות דמויי גפיים שהיא משרבבת מתוך גופה.
היא שולחת דמוי-גף ומזרימה לתוכו ציטופלזמה כך שהוא הולך וגדל, עד שכל הציטופלזמה עוברת אליו והאמבה כולה נעה.
דמוי-הגף משמש אותה גם לאכילה: הוא נשלח לעבר גרגר מזון ומקיף אותו, עד שהוא נעטף בחלל מזון מוקף קרום.
לחלל נכנסים אנזימי עיכול המפרקים את המזון, תוך שהחלל הולך ומתכווץ בהדרגה.
לפרוטוזואות, בניגוד לצמחים, אין דופן תא נוקשה.
לכן ניתן לראות כי פרוטוזואות מסוימות מפתחות להן הגנה מיוחדת.
לדוגמה – הפרוטוזואה עינן וקרובותיה עטופות בשכבה דקה של לוחיות חלבון גמישות מתחת לפני השטח של הציטופלזמה.
כמה מיני קרנוניות ואמבות יוצרות לעצמן שכבת הגנה חיצונית בצורת מעטה של גרגרי חול המודבקים לדופן בחומר אורגני.
הצמנטלה משתמשת בשרידיהן של פרוטוזואות אחרות כדי להרכיב "קונכייה" המשמשת להגנה.
חלקים גדולים מקרקעית האוקיינוס מרופדים בקונכיות של יצורים אלו והופכים ברבות הימים לאבן גיר.
אף על פי שרוב הפרוטוזואות אינן יכולות לחיות מחוץ למים, לרבות מהן היכולת לעבור עונות של יובש בתוך מעטה שהן יוצרות לעצמן ובתוכו הן עוברות למצב של תרדמת.
רוב הפרוטוזואות מתרבות בדרך אל-זוויגית בחלוקה פשוטה לשני תאים או יותר.
אצל חלקן קיימת רבייה מעין-זוויגית בתהליך בו שני תאים מתמזגים לתא גדול יותר המתחלק אחר כך לכמה תאים קטנים.
הפרוטוס (Protoss), הוא גזע בדיוני עתיק של מיסטיקנים המופיע במשחק סטארקראפט.
הפרוטוס נוצרו על ידי שימוש בהנדסה גנטית בידי הזל-נאגא - גזע עתיק שנכחד מזה שנות דור.
הפרוטוס הם גזע מפותח טכנולוגית המסתמך על שימוש בכוחות מנטליים.
הפרוטוס נוצרו על ידי הזל-נאגא (Xel-Naga), גזע חייזרים תבוני עתיק שהתעסק בהנדסה גנטית וחיפש אחר צורת החיים המושלמת.
הזל-נאגא חיפשו אחר "שלמות הצורה" ומשיצרו את הפרוטוס החליטו לקרוא לגזע החדש שיצרו פרוטוס, שפירושו "הבכור", על מנת לסמל את כניסתו של הגזע למסדר הגלקסיה.
במהלך השנים הרבות שחלפו, גזע הפרוטוס נעשה לחכם ומשכיל יותר.
על פי המסורת הפרוטוס היו גזע רודף שלום ונדיב.
הם ניחנו בכושר הסתגלות מפליא לתנאי קיום ואקלים קשים.
עם השנים, גדל מספרם של הפרוטוס והם השתלטו על כוכבים רבים.
כך נוצרו שבטי פרוטוס רבים אשר לעיתים נלחמו בינם ובין עצמם.
יוצרי הפרוטוס, הזל-נאגא, החלו להשתלב בתוך חברת הפרוטוס שהם עצמם יצרו.
תשוקת הפרוטוס וסקרנותם דחפה אותם לתגליות והמצאות טכנולוגיות רבות.
כאשר המודעות העצמית של הפרוטוס גברה החלו הגזעים להתרחק אחד מהשני ברחבי בחלל.
בשל כך הגיעו הזל-נאגא למסקנה כי נכשלו במעשיהם וכי קצב התקדמותם של הפרוטוס היה מהיר מדי.
אכן, רבים מן הפרוטוס החלו לחמוק ממוריהם הזל-נאגא, ואצל השבטים החלו להתפתח שמועות על בוגדנותם של המורים.
אט אט, החלו להיעלם הקשרים הטלפתיים שבין קבוצות הפרוטוס השונות.
הזל-נאגא החליטו להתנתק לחלוטין מהפרוטוס, ומשהפרוטוס שמעו על דבר זה הם החלו בהפצצות על הספינה הראשית של הזל-נאגא.
שבטי הפרוטוס שנותרו מבולבלים נלחמו קשות בינם לבין עצמם, והמלחמה שפרצה נחשבה למלחמת האזרחים הקשה ביותר בכל תולדות הגלקסיה.
המשחק סטארקראפט נפתח בהשמדת תושבי הכוכב צ'או סארה (Chou-Sara) על ידי הפרוטוס, ותנועתם לעבר הכוכב מאר סארה (Mar-Sara) מתוך כוונה להשמיד גם אותו.
הסיבות לתוקפנות זו מתבררות במהלך המשחק.
הפרוטוס במשחק סטארקרפט מתבססים על "צבא קטן וחכם" - יחידות הפרוטוס חזקות וקטלניות אך יקרות מאוד, דבר שמשפיע על הכמות שניתן לייצר.
כתוצאה מכך, הפרוטוס זקוקים למשאבים רבים על מנת להתפתח ולבנות צבא חזק.
הפרוטוס מתפתחים על ידי שיגור המבנים מכוכב הבית שלהם.
רכבי הבנייה שלהם, הגשושים (Probe) מכינים את התשתית לשיגור כאשר הם מסמנים את מקום היעד.
עקב מגבלות אנרגטיות, יש לבנות עמודי גביש (Pylons) שמאפשרים את השיגור עד רדיוס מסוים מהעמוד ומספקים כוח למבנים שסביבם.
העמודים גם מספקים כוח עבור יחידות הפרוטוס וכמות היחידות שאפשר לבנות תלויה במספר עמודי הגביש.
מבני ההגנה של הפרוטוס הם תותחי פלזמה (Plasma Cannons) נגד כוחות אוויר, קרקע ויחידות ממוסכות.
הגנת הפרוטוס מתבססת על שריון חדש וכן מגינים המורכבים משדה-כוח מנטלי-Psi.
מבנים ויחידות פגועים אינם ניתנים לתיקון אך המגינים שלהם מתחדשים עם הזמן.
חיילים בסטארקראפט 1 והרחבתו Brood Wars
גשוש (פרוב-Probe)- אוסף משאבים, פועל רובוטי, בשונה משאר העובדים במשחק, הפרובים אינם כפופים למבנה בשעת בנייתו.
קנאי (זילוט-Zealot)- החייל הבסיסי, מצויד בלהבים חדים וקטלניים.
הזילוט הוא יחידת החי"ר הבסיסית החזקה ביותר במשחק אך חסרונותיו הם שהתקפתו טובה רק לטווח מגע והמחיר היקר הדרוש לאימון קנאי (100 קרדיטים).
פרש (דרגון-Dragoon)- יחידה ממוכנת הכוללת תותח פלזמה שטוב הן נגד יחידות קרקע והן כנגד יחידות אוויר.
הפרש מורכב מרוחו של קנאי שהושתל בגוף רובוטי דמוי עכביש.
אביר קודש עליון (היי טמפלר-High Templar)- לוחם קודש, פסיוני של הפרוטוס, מתקפותיו כוללות מכת ברקים ויצירת אשליות.
ארכון (Archon) - צלם מסתחרר ובוער של אנרגיה הנוצר על ידי הקרבה של שני טמפלרים.
הארכון מנחית מכות אנרגיה חזקות ומוגן בעיקר על ידי שדה הכוח הפסיוני, שבלעדיו הוא פגיע ביותר.
מפלס (ריבר-Reaver)- הארטילריה הכבדה של הפרוטוס, הכולל מפעל המייצר פצצות (בשם "חרפושיות") וגם משגר אותן.
המפלס דמוי הזחל יכול להרוס מושבות שלמות אך חסרונותיו הם מחירו הרב, איטיותו והיותו שימושי רק כנגד כוחות קרקע.
מפלס רגיל יכול להכיל בבטנו ל-5 פצצות, מפלס משודרג מכיל 10 פצצות.
חרפושית (סקארב-Scarab)- התחמושת של המפלס, פצצות שמיוצרת במפעל שבתוכו תמורת תשלום.
החרפושיות מנווטות לאורך הקרקע וצריכות קו ראייה נקי למדי למטרה.
הנזק שהן גורמות הוא נזק סביבתי (splash damage) ובגלל עוצמת הפיצוץ הן יכולות לחסל מספר יחידות קטנות וחלשות במכה אחת.
מעבורת (שאטל-Shuttle)- ספינת המשא של הפרוטוס.
משמשת להעברת יחידות בטווחים בינוניים וקצרים.
סייר (סקאוט-Scout)- יחידת האוויר הבסיסית של הפרוטוס.
למרות שמה מדובר בחללית קרב כבדה.
הסייר הוא ספינה חזקה יחסית ומצוינת ביירוט יחידות אוויר.
חסרונה הוא מחירה הגבוה וכוח האש החלש כנגד יחידות קרקע.
נושאת מטוסים (קריאר-Carrier)- ספינת המערכה הגדולה של הפרוטוס, יכולה לשאת עד 4 מיירטים (8 אם היא משודרגת) שתוקפים את המטרה שמורה להם מפקד הספינה או כל מטרה אפשרית אחרת אם לא ניתנת פקודה מפורשת אחרת.
מיירטים (אינטרספטורים-Interceptors)- ספינות קרב קטנות שפועלות מתוך נושאות המטוסים של הפרוטוס.
כוחן הגדול הוא בכמותן וכוח של 10 מיירטים ומעלה הוא איום רציני על כל יחידת אויב.
בורר (ארביטר-Arbitar)- ספינת חלל הממסכת את כל יחידות הפרוטוס שבסביבתה.
יכולה גם לשגר יחידות ולהקפיא יחידות אויב.
היחידות המוקפאות אינן יכולות לתקוף אך גם אי אפשר לתקוף אותן.
צופה (אובסרבר-Observer)- ספינת חלל המשמשת למטרות ריגול ואיסוף מודיעין קרבי.
היא זולה לייצור ויתרונה הגדול הוא שהיא ממוסכת.
בנוסף יחידה זו היא detector היכול לגלות יחידות ממוסכות של האויב.
ב-Brood Wars נוספו לפרוטוס מספר יחידות חדשות המבוססות על מסדר אבירי הקודש האפלים, כת סודית שהתפצלה מה"קהלה" וגורשה מאיור (Aiur), כוכב הבית של הפרוטוס.
אביר קודש אפל (דארק טמפלר-Dark Templar)- לוחמי הקודש האפלים הם יחידות קרקע ממוסכות המצוידות בלהבים חזקים במיוחד.
שני לוחמי קודש אפלים יכולים להתאחד כדי ליצור ארכון אפל.
ארכון אפל (דארק ארכון-Dark Archon)- שד אנרגיה אפל אך חלש פיזית המסוגל להשתלט מחשבתית על יחידות של האויב.
קורסיר (Corsair)- ספינת קרב בינונית שהמציאו הטמפלרים האפלים.
מלבד תותחי אנרגיה הספינה מצוידת בנשק שמנטרל באופן זמני את המבניים ההגנתיים של האויב.
חיילים בסטארקראפט 2 כנפי החירות (Wings of Liberty) והרחבתו לב נחיל (Heart of the Swarm)
בין החיילים במשחק השני ניתן למצוא גם את החיילים: פרוב (גשוש), זילוט (קנאי), היי טמפלר (אביר קודש עליון), ארכון, דארק טמפלר (אביר קודש אפל), אובסרבר (צופה) וקריאר (נושא מטוסים) מהמשחק הראשון.
קנאי (זילוט-Zealot)- במשחק השני הזילוט מציוד ביכולת הנקראת טעינה (צ'ארג'-Charge) המאפשרת לזילוט לרוץ במהירות רבה לעבר היריב ובכך להיתגבר על החיסרון שיכול לתקוף רק ממרחק מגע.
עוקב (סטוקר-Stalker)- הוא חייל רגלי הדומה לדרגון מהמשחק הראשון אך במקום להיות כבר ואיטי עם שריון חזק, הסטוקר מהיר מאוד ובעל יכולת הנקראת מצמוץ (בלינק-Blink) במאפשרת לסטוקר להישתגר מרחקים קצרים.
הסטוקר מסוגל לתקוף גם חיילים רגלים וגם חיילים אוויריים.
שומר כניסה (סנטרי-Sentry)- הסנטרי הוא חייל קטן שאין לו הרבה נקודות חיים או מגן ומציוד ברובה שיורה קרן פלזמה חלשה, אך במקום לעשות הרבה נזק לבד הוא מצויד במספר יכולות העוזרות לשאר החיילים בצבא לעשות נזק מרבי.
יכולותיו הם: שדה כח (פורס פילד-Force Field) שדה קטן החוסם מעבר של חיילים, מגן שומר (גארדיאן שילד-Guardian Shield) מגן גדול בצורת כדור שמפחית את הנזק שמגיע לחיילים חברותיים והזיה (הלוזניישן-Hallucination) יוצר הולוגרמה של אחד מהחיילים של הפרוטוס שלא יכולה לעשות נזק ובעלת פחות נקודות חיים מהחיילים המקורי.
הסנטרי מסוגל לתקוף גם חיילים רגליים וגם חיילים אוויריים.
אביר קודש עליון (היי טמפלר-High Templar)- כמו במשחק הראשון אך איבד את יכולת ההזיה (אותה קיבל הסנטרי) ובמקומה קיבל יכולת חדשה הניקראת משוב (פידבאק-Feedback) הלוקחת את כל נקודות האנרגיה של החייל עליו מופעלת היכולת ובנוסף מורידה את אנרגיה זו גם מהחיים של החייל.
אביר קודש אפל (דארק טמפלר-Dark Templar)- כמו במשחק הראשון אך במקום ששילוב של שני דארק טמפלרים יצור ארכון אפל שילוב זה יצור ארכון רגיל.
בנוסף ניתן לשלב גם דארק וגם היי טמפלר כדי ליצור ארכון.
האימורטל מסוגל לתקוף רק חיילים רגליים.
ענק (קולוסוס-colossus)- הקולוסוס (מכונה גם קולוסיי-colossi) מסוגל לירות קרני לייזר אשר שורפים חיילי אויב בשטח קטן, ניתן לשפר את המרחק של קרני הלייזר למרחק גדול ביותר.
בשל גודלו העצום של הקולוסוס הוא מסוגל לטפס מעל צוקים, אך במקביל מסוגלים לתקוף אותו גם חיילים רגלים (אשר תוקפים את רגליו) וגם חיילים אוויריים (אשר תוקפים את ראשו), כיוון שלא מסוגל לתקוף חיילים אוויריים הוא פגיע מאוד נגד התקפה אווירית.
פניקס (Phoenix)- הפניקס הוא החייל האווירי הבסיס של הפרוטוס וגם החייל האווירי המהיר ביותר במשחק, הפניקס מצויד ברובי אנרגיה קטנים העושים מעט נזק לחיילים אוויריים ביחידים אך נזק רב כאשר נלחמים בקבוצות גדולות יותר נגד חילים עם מעט שריון, ייחוד לחייל הזה הוא יכולתו לתקוף ולזוז באותו זמן.
בנוסף לפניקס ישנה יכולת הנקראת קרן גרוויטציה (גרוויטיישן בים-Gravitation Beam) המרימה חייל רגלי לאוויר ומונעת ממנו לתקוף, אך כאשר הפניקס משתמש ביכולת זו הוא אינו יכול לתקוף או לזוז.
קרן הריק (וויד ריי-Void Ray)- הוויד ריי הוא חייל אווירי איטי בעל תותח קרן לייזר חזק המסוגל לתקוף גם חיילים אוויריים וגם רגליים, הקרן נטענת עם הזמן (עד שלושה שיפורים) כל עוד הוויד ריי אינו מפסיק לתקוף, אם הוויד ריי מפסיק לתקוף אחרי זמן מסוים הטעינה תתאפס.
בהרחבה לב הנחיל איבד הוויד ריי את הטעינה של הקרן ובמקום זאת קיבל את היכולת מערך פריזמתי (פריזמתיק אלייגנמט-Prismatic Alignment) הטוען את הקרן עד למקסימום למשך עשרים שניות.
ספינת אם (מאד'רשיפ-Mothership)- ספינת האם היא חייל אווירי חזק במיוחד אך במקביל איטי מאוד ויקר מאוד ולכן ניתן לבנות רק מאד'רשיפ אחת כל פעם.
למאד'רשיפ ישנן שתי יכולות חזקות במיוחד: קריאה חזרה המונית (מס ריקול- Mass Recall) המסוגלת לשגר חיילים מכל מקום במפה למתחת למאד'רשיפ (כל עוד החיילים נכנסים לשטח השיגור), בהרחבה לב הנחיל שונתה היכולת אשר במקום לשגר חיילים אל המאד'רשיפ, המרד'רשיפ והחיילים מסביבה משתגרים אל הנקסוס הנבחר.
בנוסף ליכולת אלו, מצוידת המאד'רשיפ בשדה מיסוך (קלוקינג פילד-Cloacking Field) אשר גורם לכל החיילים והמבנים החברותיים מסביב למאד'רשיפ להתמסך (להפוך להיות בלתי נראים).
מסוגלת לתקוף חיילים אוויריים ורגליים.
בהרחבה לב הנחיל (הארט אוף ד'ה סוורם-Heart of the Swarm) התווספו שלושה חיילים חדשים לגזע הפרוטוס:
בהרחבה לא ניתן יותר לבנות מאד'רשיפ לבד, צריך לבנות מאד'רשיפ כור ולהפוך אותה למאד'רשיפ.
אורקל (Oracle)- האורקל היא חייל אווירי מהיר במיוחד (כמעט כמו הפניקס).
האורקל אינה יכולה לתקוף בעצמה אך יש לה מספר יכולות: התגלות (רביליישן-Revelation) אשר הופכת את הכל החיילים והמבנים הנראים (אשר אינם מכוסים או מחופרים) של היריב בשטח מסוים להתגלות לעיני השחקן המשתמש באורקל גם כאשר החיילים זזים הם עדיין מתגלים.
לחזות (אינויזן-Envision) מכניסה את האורקל למצב בו האורקל יכולה לראות חיילי יריב בלתי ניראים (מכוסים או מחופרים) למשך 60 שניות.
וקרן פולסר (פולסר בים-Pulsar Beam) מצב זה מאפשר לאורקל לירות קרן לייזר אשר יכולה לתקוף רק חיילים רגליים, קרן זו חזקה במיוחד נגד עובדים.
סערה (טמפסט-Tempest)- הטמפסט הוא חייל אווירי כבד וגדול המצויד בתותח כדורי אנרגיה גדולים אשר עושים נזק סביבתי אותם הוא מסוגל לירות על מטרות קרקע ואוויר ממרחק גדול במיוחד, אך מרחק זה יוצא משדה הראייה של הטמפסט לכן צריך חייל נוסף שיראה בשבילו את החיילים.
כמו כן ישנם חיילים שלא הגיעו להוצאה הסופית של המשחק:
סייר (סקאוט-Scout)- חייל מהמשחק הראשון שלא הגיעה להוצאה הסופית של המשחק, אך ניתן להילחם מולו בסיפור של המשחק.
מעתיק (רפליקנט-Replicant)- הרפליקנט הוא חייל אווירי בעל היכולת להעתיק את אחד מחיילי היריב ואת כל יכולותיו.
הרפליקנט היה אמור להתווסף להרחבה לב הנחיל אך לא הגיעה להוצאה הסופית והוחלף במאד'רשיפ כור.
משבש (דיסרפטור-Disruptor)- הדיסרפטור הוא חייל רגלי שאינו מסוגל לתקוף, אך יש לו יכולת בה הוא נכנס למצב שבו לא ניתן לתקוף אותו, המהירות שלו עולה והוא מסוגל לעבור דרך חיילים, ולאחר מספר שניות הוא יוצר פיצוץ קטן שעושה נזק רב לחיילים רגליים באזור.
הדיסרפטור הוא חלק מגרסת האלפא של ההרחבה השנייה של המשחק מורשת הריק (לגאסי אוף ד'ה וויד-Legacy of the Void) הצפויה לצאת באוקטובר 2015.
לדיסרפטור ולרפליקנט יש את אותו מודל כיוון שהרפליקנט מעולם לא הגיעה להוצאה הסופית של המשחק אז המפתחים השתמשו במודל של הרפליקנט לדיסרפטור.
נקסוס Nexus- בניין בצורת פירמידה, נמצא בכל התיישבות של הפרוטוס ומהווה את הבסיס הלוגיסטי שמייצר גשושים האוספים משאבים ומעבירים אותם אליו.
מגדל Pylon- מגולף מגבישי חידארין המקודש, מגדלים אלו מספקים אנרגיה לכל בניין ומאפשרים לו לפעול, ומגדילים את החסם על כמות היחידות שניתן לשלוט בהן בעת ובעונה אחת.
שער Gateway- מאפשר העברת גדודי קרקע מעולם הבית לשדה הקרב.
נפחיה Forge- מאפשרת את שיפור ושדרוג כלי הנשק וההגנה של הפרוטוס.
מטמיע Assimialtor- אחראי על איסוף גז הוֶוספן.
ליבה קיברנטית Cybernetics Core - מבנה פרוטוס משני אשר מאחסן את חומרי הבנייה ואת בתי האוטומטיים החיוניים לייצור הפרשים של הפרוטוס.
המצודה של אדון Citadel of Adun- מהווה מרכז לימודים ומחקרים ללוחמים מתלמדים.
מתקן רובוטיקה Robotics Facility- המתקן האחראי על יצירת מכונות מלחמה רובוטיות.
שער הכוכבים Stargate - מעביר חלליות ממסלול גבוה מעל איור לכוכבים אחרים.
משואת הצי Fleet Beacon - מאפשר לפרוטוס לבנות נושאות מטוסים ולשדרג את יכולותיהם האוויריות.
מצפה - דרוש כדי לייצר חלליות ריגול מדגם "צופה".
בית המשפט Arbiter Tribunal - דרוש כדי לייצר את ה"בורר".
סוללת מגן Shield Battery - מחדשת את מצבורי המגן של הפרוטוס כאשר הם נזקקים לה.
תותח פוטונים Photon Cannon - בניין של הגנה אוטומטית על הבסיסים של הפרוטוס, יורה כדור אנטי חומר, אשר יעיל גם כנגד יחידות אוויר וגם כנגד יחידות קרקע.
התותח מכיל detector המאפשר לגלות יחידות ממוסכות.
בכימיה, פרוטונציה היא ההוספה של הידרון (+H) לאטום, מולקולה או יון.
חומצת ברונסטד-לאורי מוגדרת כחומר כימי הגורם לפרוטונציה של חומר אחר.
פרוטונציה או דה-פרוטונציה של מולקולה או יון גורמים לשינוי המטען החשמלי שלו ותכונות אחרות, כמו נטייה ליצירת קשרי מימן.
ניתן להבחין בין בסיסים חזקים לבסיסים חלשים לפי שיעור הפרוטונציה שהם עוברים: בסיס חזק עובר פרוטונציה מלאה בתמיסה, לעומת בסיס חלש שעובר בתמיסה פרוטונציה חלקית בלבד.
פרוטון היא סדרת משגרי לוויינים כבדים שפותח בברית המועצות ושיגורים נמשכים ברוסיה.
הפרוטון משמש לשיגור לוויינים ממשלתיים רוסיים, שיגורים מסחריים ללקוחות מחוץ לרוסיה וכן לשיגור חלקים של תחנת החלל הבינלאומית.
בעבר שימש המשגר פרוטון לשיגור תחנות החלל הסובייטיות מסדרת סאליוט ואת רוב רכיבי תחנת החלל מיר.
כינויו הרשמי של המשגר ברוסיה הוא UR-500. שיגור הבכורה של הפרוטון במתכונת דו־שלבית התקיים בשנת 1965. החל מ־10 במרץ 1967 משגרים את המשגר במתכונת תלת־שלבית.
טילי פרוטון נבנים במפעלי חברת חרוניצ'ב שליד מוסקבה.
כל השיגורים של משגר זה מתבצעים מקוסמודרום בייקונור שבקזחסטן.
הפרוטון פותח על ידי משרד התכנון של ולדימיר צ'לומיי, מתחרהו העיקרי של סרגיי קורוליוב.
בראשית ימי הפרויקט, תוכנן המשגר לנשיאת ראשי נפץ גרעיניים בעוצמה אדירה של 10 מגטון TNT, לטווח של עד 13,000 קילומטר.
עקב מורכבותו הרבה של המשגר, גודלו הפיזי וההכנות הארוכות והמסובכות שלהן נזקק, אבד הרעיון להשתמש בו כטיל בליסטי בין יבשתי את היתכנותו המבצעית ונזנח.
פרוטון כחלק מהתוכנית הסובייטית להנחתת אדם על הירח
ארבעת השיגורים הראשונים כשלו מסיבות שונות, ואילו החמישי, שנשא את החללית זונד 5, שוגר בהצלחה לעבר הירח ב־15 בספטמבר 1968, ללא צוות (בחללית היו מספר בעלי חיים, כולל צבים, שחזרו בשלום).
במהלך שירותו של המשגר פרוטון ככלי לשיגור לוויינים וחלליות, חווה כישלונות שיגור רבים, במיוחד בשנות פעולתו הראשונות.
עם השנים הפך פרוטון למשגר אמין ביותר עם שיעור הצלחה של 96% (נכון ל־2009).
טיל הפרוטון מתודלק ב־UDMH (דימתיל הידרזין אסימטרי) ו (N2O4).
אלו שבוערים במגע ביניהם, ובכך נמנע הצורך במערכת הצתה.
את הדלקים ניתן לאחסן בנפרד בטמפרטורת החדר בניגוד ל (לרוב מימן וחמצן נוזליים) שרותחים לאיטם, וכך הטיל יכול לעמוד בלתי מתודלק בכן השיגור לזמן ארוך ביותר.
עם זאת, דלקים היפרגוליים הם קורוזיביים ורעילים ביותר, עד כדי כך שיש צורך בטיהור השטח בו נפלו השלבים הראשון והשני.
פעילות מסחרית של המשגר פרוטון
תאגיד חרוניצ'ב הרוסי חבר לחברת לוקהיד מרטין האמריקנית לשם הקמת מיזם שישווק את הפרוטון כמשגר לוויינים בעולם.
כיום, מחזיקה החברה הרשומה בארצות הברית, ILS, בזיכיון בלעדי לשיווק שיגורים מסחריים באמצעות המשגר פרוטון.
הגרסה הראשונה בשם "פרוטון" היה משגר דו-שלבי שפותח על בסיס טיל בליסטי.
השיגור הראשון בוצע ב-16 ביולי 1965.
תוך זמן קצר החל פיתוח גרסת "פרוטון K" שהייתה תלת שלבית ומשגר היה יכול להביא מטען למסלול לכיוון הירח.
השיגור הראשון בוצע ב-10 במרץ 1967. בתחילת שימוש במשגר היו תקלות רבות אך בסופו של דבר מתכננים התגברו על הבעיות שהיו.
בשנת 2001 החל ניצול גרסת "פרוטון M".
שיפורים כללו שימוש במערכת בקרה דיגיטלית, שיפורים סביבתיים ושימוש במאיץ חדש.
כתוצאה משיפורים אלו הוגדל היקף המטען שניתן לשגר.
החל משנת 2016 היה קידום תוכניות לייצור גרסה משופרת.
תוכניות אלו בוטלו בעקבות החלטה על קידום תכנון משגרים חדשים במסדרת "אנגרה".
פְּרוֹטוֹמָה (ביוונית Προτομή – "החלק הקדמי או העליון של דבר-מה") הוא פסל המתאר את חלקו העליון של אדם או את חלקו הקדמי של בעל חיים, ובעיקר את צווארו וראשו (לעיתים עם חלק נכבד של כתפיו וחזהו).
הפרוטומה מוצבת על אדן או כן, ועשויה מאבן או סוגים של מתכת.
הפרוטומה שימשה פעמים רבות להנצחת אישים מסוימים בעלי חשיבות, ולאו דווקא כיצירת אמנות לשמה (למשל, רבים מאישי יוון ורומא החשובים הנציחו את דמותם באמצעות פרוטומה).
פרוטוצטיים (שם מדעי: Protocetidae) היא משפחה של לווייתנים קדומים נכחדים.
ביחס לקודמיהם בשרשרת האבולוציונית של הלווייתנאים המודרניים - הם הראשונים שנמצאו מחוץ לפקיסטן ולהודו.
מאובני פרוטוצטיים נמצאו באפריקה, באירופה, באסיה ובצפון אמריקה, לרוב בימים רדודים.
הם היו מותאמים יותר מקודמיהם לחיים במים, ובכך המשיכו את מגמת אבותיהם הרמינגטונוצטיים, האמבולוצטיים והפקיצטיים.
גופם התחיל לקבל צורת פלך, ורגליהם הקדמיות והאחוריות הגדולות היו בעלות צורה מיוחדת שאפשרה להם לחיות ביבשה ובים כאחד.
נראה כי לפרוטוצטיים היה זנב הדומה לזנב הלווייתנאים המודרניים (מחולק לשתי אונות), בשונה מזנב רגיל.
הפרוֹטוֹצטיים היו קבוצה גדולה, מגוונת והטרוגנית.
הם חיו במהלך האאוקן, לפני כ-40 עד 50 מיליוני שנים.
נטען כי זוהי קבוצה פרפילטית.
פרוטופלסט (מיוונית עתיקה πρωτόπλαστο), הוא מונח ביולוגי שטבע המדען יוהנס פון היינשטיין בשנת 1880 שהתייחס לתא כולו, למעט דופן התא.
פרוטופלסטים יכולים להיווצר על ידי הסרת דופן התא מתאים שונים: תאי צמח, חיידקים, או פטריות באמצעים מכניים, כימיים או אנזימטיים.
הרחקת הדופן מהתא פוגעת בו והופכת אותו לרגיש ללחצים אוסמוטיים אוסמוטיים היפוטוניים.
הפרוטופלסט עלול להתפוצץ אם מכניסים אותו לסביבה היפוטונית (סביבה בעלת ריכוז מלחים נמוך).
דופן התא שומרת על חוזק התא על ידי כך שלא מאפשרת חדירה של מים בדיפוזיה דרך הממברנה מכיוון שהיא מפעילה לחץ על התא המתנגד ללחץ האוסמוטי.
לפרוטופלסטים ישנה חשיבות גדולה במדע משום שבאמצעותם ניתן לחקור את ממברנת התא הצמחי ואת התכונות המאפשרות לממברנה לפעול באופן סלקטיבי כנגד וירוסים ופתוגנים אחרים.
לאחר מספר ימים אם לא יפגעו הפרוטופלסים, הם יגדלו דופן תא חדשה.
תהליך הסרת הדופן נעשה באמצעות שימוש באנזימים שמפרקים את דופן התא.
דפנות התא עשויות ממגוון רב של פוליסכרידים.
יצירת פרוטופלסטים מתאפשרת על ידי פירוק דפנות תאים עם תערובת של האנזימים המתאימים לפירוק פוליסכרידים:
סוג תאאֶנזִיםתאי צמחיםצלולאז , פקטינאז , קסילנאז חיידקים גראם חיובייםליזוזים
בעקבותיו עיכול דופן התא, הפרוטופלסט הופך רגיש מאוד ללחץ אוסמוטי.
אחסון פרוטופלסט חייב להיעשות בתמיסה אוזוטונית כדי למנוע קרע של קרום התא.
ניתן להשתמש בפרוטופלסטים ללימוד ביולוגיה של הממברנה, כולל חדירת מקרומולקולות ונגיפים.
גדילה של פרוטופלאסטים לקאלוס מחייבת איזון אוסמוטי נכון צמיחה של במצע תרבית הרקמה שיש להתאים אישית לכל מין צמח.
בניגוד לפרוטופלאסטים מצמחים ואסקולריים, פרוטופלאסטים מטחבים, כגון , אינם זקוקים לפיטוהורמונים לצורך התחדשות, והם אינם יוצרים יבלת במהלך ההתחדשות.
במקום זאת, הם מתחדשים ישירות לתוך הפרוטונמה החוטית, מחקי.
פרוטוסטאזיס הוא חיבור של המילים פרוטאין (חלבון) והומאוסטאזיס.
המילה מתייחסת לקונספט לפיו יש מסלולים ביולוגים המתחרים ומתלכדים בתוך תאים ששולטים על ביוגנסיס (העיקרון לפיו מקורו של אורגניזם חי חייב להיות אורגניזם-אב הדומה לו), קיפול ותנועה של חלבונים אשר נמצאים בתוך ומחוץ לתאים.
הרעיון של תחזוקת הפרוטוסטאזיס הוא מרכזי להבנת גורמים של מחלות הקשורות לקיפולים שגויים או מוגזמים ולהתנוונות מוגזמת של החלבון.
בעיות אלה מובילות לאיבוד פונקצונליות של החלבון ולהפרעות הקשורות להצטברות.
מסיבה זו, פרוטוסטאזיס אמור לאפשר שיחזור של פרוטוסטאזיס כאשר איבוד פרוטוסטאזיס מוביל לבעיות פתולוגיות.
פרוטוסטאזיס תאי הוא המפתח להבטחת התפתחות מוצלחת, הזדקנות בריאה, התנגדות ללחצים סביבתיים והקטנת הפרעות הומאוסטאטיות על ידי גורמים פטוגנטים כמו וירוסים.
פרוטוסטאזיס בסביבות תת-תאיות עובר ניטור תמידי על ידי מסלולי איתות שמופעלים עקב לחצים.
המסלולים ייחודיים לאותם האזורים, דבר שבא בהתאמה עם יכולת הפרוטאוסטזיס לדרוש הפעלת תוכניות שיעתוק ותרגום.
בקרת שיעתוק מגבירה יכולות קיפול והתנוונות במקביל, דבר שככל הנראה קריטי לאחזקה שוטפת של ריכוזי חלבונים אשר נדרשים לתפקוד תא נורמלי.
באופן זה, שמירה על פרוטוסטאזיס מונעת חולי.
מספר מוסדות אקדמאים ומסחריים חוקרים את ההיפוטזה לפיה ניתן להתאים את רשת הפרוטוסאזיס בעזרת מולקולות קטנות, לשכך ולהרגיע מחלות איבוד-פונקציונליות (כגון סיסטיק פיברוזיס) ומחלות בהן הצטברות עודפת של חלבונים גרמה לכך שהם קיבלו פונקציונליות מזיקה שגורמת לניוון רקמות (כגון אלצהיימר).
פרוטולה (באיטלקית: frottola) היה סוג של שיר איטלקי פופולרי, חילוני, שהתבלט במיוחד בשלהי המאה ה-15 וראשית המאה ה-16. הפרוטולה הייתה המבשרת החשובה והנפוצה ביותר של המדריגל.
שיא הפעילות בהלחנת פרוטולות היה בתקופה שבין 1470 ל-1530. לאחר תקופה זו החליף המדריגל את הפרוטולה.
"פרוטולה" היא מונח גנרי, שממנו נגזרות כמה תת-קטגוריות, כפי שאפשר לצפות מצורה מוזיקלית, שהייתה בשימוש במשך כמאה שנים ובמשך יותר ממחצית הזמן הזה שמרה על מעמד איתן של פופולריות.
סביר להניח, שהצורות הפיוטיות מקורן בבאלאטה (Ballata) של המאה ה-14, אף כי המוזיקה מפתיעה בפשטותה, בהשוואה למה שהיה מקובל בסוף המאה ה-14.
מבחינה מוזיקלית, הפרוטולה נמנעת ממורכבות קונטרפונקטית ומעדיפה מרקמים הומופוניים, מקצבים ברורים וחוזרים על עצמם וטווח מלודי מצומצם.
הפרוטולה היוותה מבשרת חשובה לא רק למדריגל, אלא גם לנהלים מאוחרים בהרבה בתקופת הבארוק, כגון מונודיה, וזאת הודות לתחזית של ליווי אקורדים, מלודיה בקול העליון ותחושה מוקדמת למה שהתפתח בהמשך להרמוניה פונקציונלית.
מעט מאוד ידוע על נוהלי ביצוע.
הוצאות תקופתיות נכתבו לעיתים לריבוי קולות, עם טבלטורה ללאוטה או בלעדיה.
פה ושם קיימת פרטיטורה לכלי מקלדת ששרדה.
ייתכן שפרוטולות בוצעו כקול סולו בליווי לאוטה – ודאי שכך ביצע אותן מרקטו קארה בחצר בית גונזגה, כפי שמשתמע מן המוניטין שלו כנגן לאוטה, זמר ומלחין פרוטולות – וייתכן גם שבוצעו בשילובים אחרים של זמרים וכלי נגינה.
מלחיני הפרוטולה המפורסמים ביותר היו ברתולומאו טרומבונצ'ינו ומרקטו קארה, אף כי כמה מחיבוריו החילוניים הפופולריים של ז'וסקן (למשל "סקאראמלה" ו"אל גרילו") הם פרוטולות בסגנונם, גם אם לא בשמם.
לפרוטולה הייתה השפעה חשובה לא רק על המדריגל, אלא גם על השאנסון הצרפתי, שגם הוא נטה להיות צורה קלילה, ריקודית ופופולרית.
מלחינים צרפתים רבים בני התקופה נסעו לאיטליה, אם כדי לעבוד בחצרות אצילים או בקאפלה של האפיפיור ברומא.
בעת שהותם באיטליה התוודעו אל הפרוטולה ומיזגו משהו ממה ששמעו ביצירות החילוניות של ארצם.
פרט לטרומבונצ'ינו וקארה, שזכו לפרסום עצום, ידוע מעט מאוד על רוב המלחינים הללו; במקרים רבים, נותרו רק שמותיהם, וגם זאת רק משום שאוטביאנו פטרוצ'י, המו"ל הוונציאני החשוב, כלל את שמותיהם באוספים שהכילו את המוזיקה שחיברו.
פרוטוכרוניזם או פרוטוקרוניזם (ברומנית: protocronism, לפי המילים היווניות "πρώτος" - ראשון ו-"χρονος" - זמן, במובן של "ראשונות בזמן") הוא מגמה בלאומנות התרבותית העולמית.
המושג היה בשימוש ברומניה כדי לציין את ההשקפה המיחסת לאומה עבר אידיאלי קדום ככל האפשר וכן ראשונות וחלוציות בתחומים רבים של התרבות האנושית, במדעים, בספרות, בהגות, באמונה דתית, במוסר וכו'.
היה זה במידה רבה, על בסיס נתונים מפוקפקים ופרשנויות סובייקטיביות.
מגמה זו, הקיימת גם אצל עמים אחרים ובארצות אחרות, היא למעשה מקרה פרטי של לאומנות.
ברומניה הפרוטוכרוניזם נקשר לדיונים הרבים בחוגי התרבות הרומניים בנוגע למקומה של רומניה באירופה ולגבי תקפות הדגם האירופי המערבי לגביה.
במובן צר של המילה, הפרוטוכרוניזם הרומני התייחס במיוחד להאדרת השורשים הדאקים והקדומים אף יותר של העם הרומני.
השקפה זו נקראה בפי חסידיה גם "דאקולוגיה" וכונתה, לפעמים, על ידי מבקריה בשמות בעלי קונוטציה שלילית כמו "דאקומניה" או "תראקומניה".
המושג, על כל היבטיו, הפך למטבע לשון נפוץ בימי משטרו של ניקולאה צ'אושסקו בשנות ה-1970, בעקבות הגות מסורתית מתקופות קודמות, וביקש להזהיר בפני השלכות הכניעה לזרים, כולל לתרבות המערב.
בתחום הספרות הוא בא לשלול גישות קוסמופוליטיות כמו ה"סינכרוניזם" של מבקר הספרות אאוג'ן לובינסקו.
בתחום הפוליטי הפרוטוכרוניזם נטה להפחית בחשיבות ההשפעה הרומאית והמערבית על תרבות רומניה ולהדגיש יסודות "ילידיים" קדומים, לעיתים קרובות מוגזמים או מדומים, במחיר התעלמות מאמיתות היסטוריות.
בימי צ'אושסקו הפרוטוכרוניזם שימש כלי פוליטי בידי השלטון הטוטליטרי שאימץ גישה לאומנית (הקרויה בפי אחדים - "נציונאל-קומוניזם") על מנת לכבוש את אהדת העם המדוכא ובהתמודדות עם השאיפות הלאומיות והרוויזיוניסטיות של השכנים ההונגרים, עם המדיניות האדונית של ברית המועצות ועם אתגר הקפיטליזם ותרבות החופש המערביים.
הדאקים והמצאתם של הכתיבה והמונותאיזם
לעיתים קרובות יוחסה התופעה לתסביך נחיתות שנחשב אופייני ללאומנות הרומנית.
הפרוטוכרוניזם הרומני התמקד במיוחד בייחודיותם של הדאקים ושל תרבותם.
בתקופה של תחייה לאומית, הרעיון ששטחי רומניה שימשו פעם כמושבה חסרת השפעה של רומא, ושהייתה נתונה לחסדי הכובשים לטינים שמחקו את התרבות הדאקית המקומית, היה קשה להתקבל על דעת אקדמאים רומנים רבים.
תוך התעלמות מכך שלפי הממצאים עד ימינו, לחברה הדאקית הייתה מחוסרת כתב משלה, ניסו חסידי הפרוטוכרוניזם הרומני להוכיח שהדאקים שיחקו תפקיד חשוב בהיסטוריה האנושית, או אף שתרבותם התעלתה מעל כל שאר תרבויות העולם הקדום, לרבות רומא העתיקה, שנוסדה, לפי דעתם, על ידי מהגרים דאקים.
בעיני הפרוטוכרוניסטים הלוחיות המסתוריות מתקופת האבן החדשה שנתגלו בכפר טרטריה בטרנסילבניה שימשו כהוכחה כי בכלל הכתיבה נולדה בשטח הפרוטו-דאקי - של רומניה בת זמננו.
לפי השקפות פרוטוכרוניסטיות השפה הדאקית היא הייתה המקור האמיתי של השפה הרומנית, ולא השפה הלטינית של הכובשים הרומאים, שהייתה רק קרובה אליה.
כמו כן יש שהביעו את האמונה כי השפה הדאקית עצמה, שלמעשה הבלשנים יודעים מעט מאוד עליה, שרדה עד מאוחר בימי הביניים.
חסידי הפרוטוכרוניזם טוענים שלא רק הכתיבה אלא גם המונותאיזם הוא המצאה של הגניוס הדאקי ומקורו בפולחן של האל זמולקסיס.
על יסוד פולחן זמולקסיס היה קל יותר לדאקים לקבל את הטפותיו של אנדראס הקדוש ולהתנצר, ולאחר מכן להשפיע על הדת הנוצרית מבפנים.
אנדראס הקדוש, בפי הרומנים "אנדריי הקדוש", נחשב למייסד הדת הנוצרית אורתודוקסית הרומנית
אחד המבשרים של הפרוטוכרוניזם ברומניה נחשב המלומד והבלשן יליד בסרביה בוגדן פטריצ'ייקו חשדאו.
במילונו השאפתני הלא גמור "אטימולוגיקום מאגנום רומניא"(Etymologicum magnum Romaniae),הוא טען לא רק שמקרב הדאקים קמו רבים מקיסרי רומא, אלא שגם השליטים בנסיכויות הרומניות בימי הביניים-ולאכיה ומולדובה - היו צאצאים של קאסטה דאקית נושנה מימי המלך בורביסטה.
רעיון זה הושאל בימינו על ידי אתרי אינטרנט רבים בתומכים בהשקפות פרוטוכרוניסטיות.
בזמנו טענותיו של חשדאו עוררו מחלוקות בינו ובין חברי החוג הספרותי "ז'ונימיה".
טענות דומות לאלו של חשדאו נשמעו גם מפי הסופר והארכאולוג החובב צ'זאר בוליאק, מפי תאוחרי אנטונסקו וניקולאיה דנסושיאנו.
עורך דין ומלומד רומני אחר, ניקולאיה דנסושיאנו (Nicolae Densusianu), יליד טרנסילבניה, שאסף את כתביו בספר "דאקיה הפרה-היסטורית" (1913, Dacia preistorică), שפורסם אחרי מותו.
הוא תיאר בו באופן ספקולטיבי-דמיוני, תרבות פלאסגית קדומה במקורה במרחב הרומני, ששלטה כביכול למשך מעל אלף שנה באימפריה שהתפשטה מהאוקיינוס האטלנטי ועד הודו ושהיא עמדה ביסוד כל התרבות האנושית.
המחבר מכנה "דאקים" אישים שונים מן ההיסטוריה הוולאכית והרומנית כמו הצארים של בולגריה מבית אסאן או את הוריה, מנהיג מרד איכרים רומנים בטרנסילבניה במאה ה-19.
אחרי מלחמת העולם הראשונה ואיחוד המרחב הרומני תחת כתר רומניה, חוגים לאומניים אימצו אידאולוגיות בעלת אופי פרוטוכרוניסטי.
כפי שציין ההיסטוריון לוצ'יאן בויה, הוגים מקרב משמרות הברזל, המפלגה הימנית הקיצונית ביותר בזירה הפוליטית הרומנית, ניסו לפעמים לשלב מסרים "דאקיים" קדומים הקשורים לפולחן האל הדאקי זמולקסיס בתוך האידאולוגיה הקנאית הנוצרית שלה.
היסטוריון הדתות והסופר מירצ'ה אליאדה מצא שלפולחן של זמולקסיס קשרים מבניים עם הנצרית.
כמו כן התאוריה שלו לגבי תולדות הדאקים ראתה ב"רומניזציה" (לטיניזציה) תופעה מוגבלת בלבד, רעיון שהתקבל בברכה בקרב חסידי הפרוטוכרוניזם.
תופעת ההאדרה המופרזת והפסאודו-מדעית של תרבות הדאקים עוררה בקורת אצל היסטוריון ומבקר הספרות שרבאן צ'וקולסקו שבשנת 1941 כינה אותה בכינוי "תראקומניה" .
מירצ'ה אליאדה עצמו הסתייג בסופו של דבר מהמגמה ה"תראקומנית" והסכים עם קביעת הכינוי.
בהקשר נייטרלי ומדעי, האסכולה הארכאולוגית הרומנית בראשות וסילה פרבאן חפרה אתרים דאקים רבים שלא נודעו בעבר, ולמרות ההסתייגויות המפורשת מהגזמות ה"תראקומניה", חיזקה בתגליותיה את התלהבותם של הפרוטוכרוניסטים.
מסה תחת הכותרת "הפרוטוכרוניזם הרומני", בה דגל בראשונות הכרונולוגית הרומנית בנוגע להמצאות אירופיות חשובות.
הוא העריך כי "לקחיו של ניאגויה בסאראב אל בנו תאודוסיה" הקדימו את הספרות הבארוקית, שדימיטריה קנטמיר היה סופר רומנטי שקדם את זמנו, שהמשורר מיכאי אמינסקו בישר בהגותו את האקזיסטנציאליזם ואת מדע הסוציולוגיה.
מסקנתו של פאפו הייתה כי "הפרוטוכרוניזם הוא אחד האפיונים הדומיננטיים והמכריעים" של הספרות הרומנית "בהקשר עולמי".
מיד עם פרסום תורה זו, מדענים ואידאולוגים רבים של מפלגה הקומוניסטית השלטת התחילו להדגיש את ההישגים והתגליות "המפוארים" של הרוח הרומנית, שקדמו את זמנם בתחומים המגוונים ביותר, זאת במקביל להאדרת הצלחותיה של רומניה בזירה הפוליטית הבינלאומית ובמישורים אחרים.
כפי שציין בויה, המשטר של צ'אושסקו אימץ מיד את הרעיון, עודד והפיץ אותו תוך הדגשת הטענה לעליונות התרבות הילידית הרומנית לעומת כל השפעות זרות.
בתחום הבלטת תרומת רומניה לתרבות ומדע מתוך גישה לאומנית הצטיינו כתבי העת "פלאקרה" בעריכתו של המשורר אדריאן פאונסקו במדור "השכל הרומני בפעולה" ו"ספטמנה" (Săptămâna - השבוע) בעריכתו של הסופר אאוג'ן בארבו.
לאיכר הרומני הקדום יוחסו המצאות כמו הגלגל או המחרשה.
בקונגרס ה-11 של המפלגה הקומוניסטית הוערך מתוך נקודת מבט "מרקסיסטית" כי הדאקים הקימו בזמן הקדום "מדינה בלתי מאורגנת" קבועה.
בשנות ה-1970 שינו השלטונות את שמותיהן של שתי ערים ברומניה על ידי הוספת שמן הקדום - דרובטה-טורנו סברין וקלוז'-נפוקה.
איש העסקים הרומני הגולה באיטליה, ד"ר יוסיף קונסנטין דרגאן, שבצעירותו היה פעיל בימין הקיצוני הרומני, דגל באידאולוגיה ה"דאקולוגית", ופרסם ברוח הפרוטוכרוניזם את הספר "אנו, התראקים" ("Noi, tracii").
רופא רומני-אמריקאי בשם נפוליאון סבסקו, מחבר הספר "איננו צאצאי רומי", ושערך בעבר יחד עם דרגאן את כתב העת "אנו, התראקים", נמנה עם מארגני הקונגרסים הבינלאומיים לדאקולוגיה ונודע בטענות מופרכות כמו על כיבוש מערב אירופה על ידי הדאקים ועל הגעת הדאקים ליפן ולאמריקה.
עם המלומדים שמתחו בקורת, אמנם לא פומבית, על המגמה הפרוטוכרוניסטית נמנה גם הבלשן יורגו יורדאן (1986-1888) שהתבטא כך בחילופי דבריו עם סטודנט -
מגמות דומות בארצות אחרות ואצל קבוצות אתניות אחרות
נפוצות אצל עמים רבים השקפות פסאודו-היסטוריות ופרוטוכרוניסטיות, אחדות מהן מונעות על ידי אידאולוגיות פוליטיות ברורות.
יש בקרב הסרבים וגם בקרב קבוצות אינדיאניות באמריקה שטענו כי הם "השבטים האבודים של ישראל".
מאמיני Church of God וקבוצות בני ישראל הבריטים אחרות מאמינים כי מוצא השבטים הבריטים הקדומים הם צאצאים של עשרת שבטי ישראל האבודים וששושלות מלכי בריטניה הן נצר לדוד המלך.
אצל ההונגרים נפוצו תאוריות על מוצאם השומרי, סקיתי או אטרוסקי.
קיימת גם קשר אגדי מושרש היטב במסורת ההונגרית בין ההונים של אטילה ובין ההונגרים של ארפאד.
קיימת תאוריה לפיה ההונגרים הקדומים המציאו את הכתב.
בסלובניה נפוצה "תאוריה ונטית" שלפיה הסלובנים אינם צאצאי הסלבים שהתיישבו במאה ה-6 באלפים המזרחיים אלא צאצאיהם של הוונטים, עם ילידי קדום טרום-רומי שדיברו שפה פרוטו-סלבית.
תומכי תאוריה זו בשנות ה-1980 היו יוז'ו שאוולי, מאטיי בור ואיוואן טומאז'יץ'.
בקרב היהודים, המוסלמים או הנוצרים, ישנם מאמינים הטוענים כי כל המצאות המדע נמצאות כתובות בצורה פחות או יותר נסתרת בכתבי הקודש של הדתות שלהם.
נפוצה בקרב הערבים הפלסטינים התאוריה לפיה הם צאצאים הפלשתים, לפי היסטוריונים ערבים מסוימים האירועים המתוארים בתנ"ך שזירתם הייתה ארץ כנען או ארץ ישראל התרחשו כולם בחצי האי ערב.(תאוריית "יהודה הערבית" של ההיסטוריון הלבנוני כמאל סליבי)
זרם "הכנענים" בתרבות הישראלית ביקש לקשור את תרבותו אל הכנענים הפגאנים הקדומים ולהתנתק ממסורות היהודיות המאוחרות ומיהודי הגולה.
מפלגות ומשטרים פוליטיים עודדו את המחקר ההיסטורי בכיוונים פרוטוכרוניסטים המשרתים צרכים פוליטיים - למשל על מנת להדגיש ראשונותם או זכותם על שטח מסוים לעומת קבוצות אתניות אחרות.
למשל, באלבניה הרודן הקומוניסטי אנוור הוג'ה תמך בתאוריה של זכריה מאיאני שדגלה בקשר קרבה בין האלבנים ובין האטרוסקים והפלאסגים.
בבולגריה השלטון הקומוניסטי בימי טודור ז'יבקוב עודד את חקר השורשים התראקים של העם הבולגרי.
בתו של ז'יבקוב הקימה את המכון לתראקולוגיה במסגרת האקדמיה הבולגרית למדעים.
השאה של איראן, מוחמד רזא שאה פהלווי טיפח את הקשר למסורת האימפריה הפרסית האחמנית הטרום-איסלמית לצורך בניית זהות איראנית חילונית.
לאומנים אפרו-אמריקאים (כמו הפרופסור לאונרד ג'פריס מאוניברסיטת סיטי בניו יורק) אימצו את תרבות מצרים העתיקה כדי לטעון לעליונות הגזע השחור או האפריקאי.
אידאולוגים של הטורקים הצעירים ושל תנועות לאומניות אחרות בטורקיה ביקשו להדגיש את אחידות "הגזע הטוראני" ואת חשיבותו בתרבות האנושית.
תאוריות על עליונות "הגזע ההודו-ארי" ו"השורשים האריים" הקדומים של עמי אירופה אחדים נפוצו בשלהי המאה ה-19 והתחלתה המאה ה-20 ושרתו בגרמניה, צרפת או בריטניה כדי לשרת שאיפות קולוניאליסטיות ושל התפשטות טריטוריאלית.
הן שימשו גם לתעמולה האנטישמית והנאצית כחלק מתאוריות הגזע הנאציות.
התעמולה הקומוניסטית הסובייטית השתמשה בהישגים של המדענים הרוסים והסובייטים, תוך העלאת טענות לראשונתם בתחום התגליות וההמצאות לעומת עמים ותרבויות אחרים.
הפרוטון-סינכרוטרון (PS) הוא מאיץ חלקיקים מעגלי מסוג סינכרוטרון.
מאיץ זה הוא הוותיק ביותר במרכז המחקר CERN, והוא מהווה מרכיב מרכזי בתהליך האצת החלקיקים.
הפרוטון-סינכרוטרון מאיץ פרוטונים המועברים אליו על ידי הפרוטון-סינכרוטרון בוסטר (Proton Synchrotron Booster).
בנוסף, הפרוטון סינכרוטרון מאיץ יונים כבדים מה-LIER (טבעת היונים באנרגיה נמוכה).
במהלך ההיסטוריה שלו ראה הפרוטון-סינכרוטרון חלקיקים שונים רבים, אשר לרוב העבירם ישירות למאיצים בהם האנרגיה של החלקיקים המואצים גבוהה יותר.
בפרוטון-סינכרוטרון חלקיקים בעלי מטען חשמלי מואצים באמצעות שדות חשמליים ומגנטיים משתנים.
היקפו של הפרוטון-סינכרוטרון הוא כ-628 מטרים, והוא מאיץ חלקיקים לאנרגיה של כ-25Gev.
לפרוטון-סינכרוטרון יש 277 אלקטרומגנטים קונבנציונליים (בטמפרטורת החדר), הכוללים 100 דיפולים אשר מעקמים את אלומת החלקיקים מסביב לטבעת.