tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
באפריל 2015, הודיעה בלו אוריג'ין שהיא השלימה את הבדיקות עבור מנועי BE-3 של הניו שפרד וכי בכוונתה להתחיל טיסות ניסוי של הניו שפרד בהמשך אותה השנה.
טיסת הניסוי הראשונה של משגר הניו שפרד, מספר סידורי NS1, נערכה ב-29 באפריל 2015. במהלך טיסה זו הקפסולה הגיעה לגובה של 93.5 קילומטרים.
בעוד שטיסת הניסוי עצמה הוגדרה כמוצלחת, והקפסולה נחתה בשלום בעזרת מצנחים כפי התכנון, המשגר החדשני ניסה לבצע נחיתה ראשונה מסוגה של משגר אך התרסק בחזרתו.
התרסקותו נבעה מלחץ הידראולי במערכת השליטה של המשגר במהלך ההמראה.
לאחר אובדן המשגר הראשון, נבנה משגר ניו שפרד שני תחת המספר הסידורי NS2. טיסתו הראשונה, והשנייה בסך הכל של הניו שפרד, נערכה ב-23 בנובמבר 2015 והגיעה לגובה של 100.5 קילומטרים.
טיסה זו הסתיימה בהצלחה לאחר שהקפסולה והמשגר נחתו בשלום.
נחיתתו של המשגר הייתה למעשה הפעם הראשונה בהיסטוריה שמשגר כלשהו ביצע נחיתה אנכית מבוקרת לאחר ששיגר מטען לחלל.
כחודשיים לאחר מכן, ב-22 בינואר 2016, שיגרה בלו אוריג'ין בפעם השנייה את אותו המשגר.
הקפסולה הגיעה לגובה של 101.7 קילומטרים ולאחר נחיתה מוצלחת של המשגר, צנחה הקפסולה בשלום אל האדמה.
הישג זה הדגים את יכולתו של הניו שפרד כמשגר רב-שימושי.
משגר זה, שמספרו הסידורי הוא NS2, טס שלוש פעמים נוספות לפני שהוצא משירות.
בטיסתו החמישית והאחרונה, בוצעה בדיקת ביטול בעת שיגור (In-Flight Abort System).
מטרת הבדיקה הייתה לבחון את מערכת המילוט של הקפסולה בעת תקלה במשגר תוך כדי טיסה.
לפני השיגור, הקפסולה תוכננה לנחות בעזרת מצנחים אך ההערכה לגבי המשגר הייתה שלא יצליח לנחות בשלום עקב הלחץ המופעל עליו תוך כדי הפעלת מערכת המילוט.
למרות זאת, יחד עם חזרתה בשלום של הקפסולה, גם המשגר הצליח לבצע נחיתה מוצלחת לאחר שהצליח לשרוד את הלחץ הדינמי.
לאחר שהמשגר השני הוצא משירות, נבנה משגר ניו שפרד שלישי תחת המספר הסידורי NS3. משגר זה שודרג ותוכנן להיות רב-שימושי אף יותר מקודמו.
כמו כן הוא גם כלל הגנה תרמית משופרת וקפסולת נוסעים מחודשת.
טיסת הבכורה של NS3 נערכה ב-12 בדצמבר 2017. טיסה זו הייתה הפעם הראשונה שרשות התעופה הפדרלית אישרה לבלו אוריג'ין לשאת מטען מסחרי על הניו שפרד עבור תשלום ובכך להתחיל לייצר רווחים מרכב השיגור.
על סיפון הקפסולה היו 12 ניסויים שונים, כמו גם בובת מבחן ריסוק של בלו אוריג'ין.
משגר זה טס שש פעמים נוספות ועבר שדרוגים נוספים.
המשגר הרביעי שנכנס לשירות במסגרת תוכנית טיסות הניסוי הוא NS4 אשר נבנה בשנת 2018. משגר זה מכונה גם RSS First Step והוא הראשון שיישא תיירים לחלל.
טיסת הבכורה הלא-מאוישת שלו נערכה ב-14 בינואר 2021. טיסת הניסוי המאוישת הראשונה שוגרה ב-20 ביולי 2021 ונשאה ארבעה אנשים, בהם מייסד בלו אוריג'ין ג'ף בזוס ואחיו, וואלי פאנק ותייר נוסף.
ניו שפרד הוא משגר רב-שימושי המיועד לטיסות חלל תת-מסלוליות.
הוא מורכב משני חלקים עיקריים: משגר וקפסולת חלל המיועדת לשאת נוסעים.
ניו שפרד הוא אוטונומי לחלוטין ונשלט על ידי מחשבים על סיפון רכב השיגור, ללא צורך בטייס אנושי או מרכז בקרה על הקרקע.
המשגר של ניו שפרד מורכב משלב יחיד בגובה של 18 מטרים.
תפקידו הוא לשגר את הקפסולה לגובה של כחמישים קילומטרים מעל פני הקרקע, להיפרד מהקפסולה מעט לאחר מכן בגובה של כשבעים קילומטרים ולבצע נחיתה אנכית ממונעת על משטח נחיתה.
בבסיסו של המשגר מנוע BE-3 יחיד המונע על ידי דלק ממימן נוזלי וחמצן נוזלי ומספק כוח דחף של 490 קילו־ניוטון.
קפסולת החלל המאוישת של ניו שפרד היא קפסולה מדוחסת אוויר אשר תפקידה להיפרד מהמשגר לאחר הליך השיגור ולנחות בעזרת שלושה מצנחים כעבור מספר דקות של שהיה בתנאי חוסר כבידה.
הקפסולה מצוידת במערכת מילוט המסוגלת להאיץ את הקפסולה הרחק מהמשגר במקרה של תקלה בכל שלב בהליך השיגור.
הנפח הפנימי של הקפסולה הוא 15 מטרים מעוקבים והיא יכולה לשאת שישה אנשים.
משך הטיסה על סיפון הניו שפרד מרגע השיגור ועד לנחיתת הקפסולה הוא כעשר דקות.
בעת השיגור, ניו שפרד מפעיל את מנועו הרקטי BE-3 למשך 110 שניות ומגיע לגובה של כ-50 קילומטרים.
מעט לאחר כיבוי המנוע, הנוסעים מתחילים להרגיש בחוסר כבידה בעוד המשגר ממשיך מעלה בטיסה לא ממונעת בעזרת מומנטום בלבד.
בגובה של כ-70 קילומטרים, נפרד המשגר מהקפסולה ועושה את דרכו לעבר נחיתה ממונעת על משטח נחיתה מיועד.
הקפסולה ממשיכה מעלה עד לגובה של מעט מעל 100 קילומטרים וחוצה את קו קרמן הנחשב לתחילתו של החלל החיצון.
לאחר שהחללית מגיעה לגובה השיא, היא צונחת בחזרה מטה כאשר שלושת מצנחיה נפתחים בגובה של פחות מקילומטר ורגע לפני הנחיתה מופעלת רקטת האטה בפעימה קטנה אשר מרככת את הנגיעה בקרקע.
טיסה תאריך שיגור (UTC)משגר (מספר סידורי) אפוגיאה (ק"מ) אנשי צוות הערות תוצאהNS-16 20 ביולי 2021 NS-4.3 ♺ RSS First Step ♺ 107.05 4 טיסה מאוישת ראשונה; צוות של ארבעה אנשים וביניהם מייסד בלו אוריג'ין ג'ף בזוס ואחיו מארק בזוס, וואלי פאנק ואוליבר דימן.
הצלחהNS-1813 באוקטובר 2021NS-4.4 ♺ RSS First Step ♺107.0414טיסה מאוישת שנייה; צוות של ארבעה אנשים, כריס בוסהויז'ן, גלן דה וריס, אודרי פאוורס והשחקן ויליאם שאטנר שהיה לאדם המבוגר ביותר שטס לחלל (בגיל 90).
הצלחהNS-1911 בדצמבר 2021NS-4.5 ♺ RSS First Step ♺1076טיסה מאוישת שלישית; צוות של שישה אנשים, לאנה בס, קמרון בס, אוון דיק, לורה שפרד צ'רצ'לי, מייקל סטראהן ודילן טיילור.
ניוד בקליק הוא שירות חינמי ודיגיטלי שמאפשר ללקוח להעביר את פעילותו הפיננסית מבנק אחד לאחר ללא הגעה לסניף, כאשר כל תהליך ההעברה מטופל בין הבנקים.
מטרה להקל על לקוחות לעבור בין בנקים.
בספטמבר 2021 הוחלה רפורמת הניוד בין בנקים, לפי תיקון חוק הבנקאות.
היא מחייבת את הבנקים לאפשר מעבר חשבונות בנק באופן מקוון, מאובטח וללא עלות, בתוך שבעה ימי עסקים.
במידה והחשבון עומד בתנאי הניוד, מועברת הפעילות הפיננסית של הלקוח לבנק החדש ונסגר חשבון העו"ש הישן.
עם סיום התהליך מופעל מנגנון ניתוב ("עקוב אחרי") למשך שנתיים.
מנגנון זה מעביר אוטומטית פעולות לחשבון החדש, באמצעות הבנקים ודרך מס"ב.
ניו ריבר הוא הנהר העתיק ביותר בצפון אמריקה ואחד העתיקים ביותר בעולם.
יש הטענים שהוא שני בעתיקותו רק לנילוס, שנחשב לעתיק ביותר בעולם.
עם זאת, עובדת עתיקותו המופלגת נתונה עדיין בוויכוח.
יש שמעריכים את גילו בטווח של 10 מיליון עד 360 מיליון שנה.
הוא זורם דרך מדינות צפון קרולינה, וירג'יניה ומערב וירג'יניה, לפני שהוא מצטרף לנהר גאלי ויוצר יחד את נהר קָאנַאוַוה בעיירה גאלי ברידג' , מערב וירג'יניה.
אורכו כ־544 קילומטרים אך יש שמונים את ארכו בכ-512 קילומטרים בלבד.
אגן הניקוז שלו הוא חלק מאגן הניקוז של נהר אוהיו.
הנהר זרם באזור עוד קודם לאורוגן שהביא להתרוממות הרי האפלצים, וזו הסיבה העיקרית לכך שהנהר חוצה את שרשרת הרי האפלצים, מכיוון שקצב התחתרותו בסלע גבר על קצב התרוממות רכס האפלצ'ים.
האפשרויות כוללות את: היותו נהר חדש שלא היה על מפת פריי-ג'פרסון של וירג'יניה ; שם אנדיאני שפירושו "מים חדשים"; או שם משפחה של מתיישב מוקדם.
פעם הוא נקרא נהר ווד על שם קולונל אברהם ווד , חוקר אנגלי מווירג'יניה, שחקר את הנהר באמצע המאה ה-17.
סוחרי פרוות הגיעו לאזור כבר במאה ה-17 והיו האירופאים הראשונים לשוטט ביערות ולהפליג בנהר.
במהלך המאה ה-18 החלה התיישבות אירופאית מצומצמת באזור ובשנת 1755 תקפו האינדיאנים של שבט שוֹנִי מאחז אנגלי קטן וחטפו 5 אנשים, בהם מרי דרייפר אינגלס .
אינגלס נמלטה משוביה באוהיו והצליחה לחזור לביתה בווירג'יניה תוך כדי חציית נחלים ונהרות, ולמרות שלא ידעה לשחות.
פסלים ומונומנטים רבים, בתי ספר ועוד הוקדשו לאינגלס, והספר Follow the River מבוסס על מסעהּ.
המאה ה-19 חוללה שינוי באזור הניו ריבר.
העיירה פייטוויל ,השוכנת בסמוך למקום בו נמצא היום גשר קניון ניו ריבר, הייתה לזירת קרבות ארבע פעמים במהלך מלחמת האזרחים, והיא הוחזקה על ידי הצפון והדרום בזמנים שונים.
וירג'יניה המערבית הפכה למדינה ב-20 של האיחוד ביוני 1861 בראשית מלחמת האזרחים, היחידה שהצטרפה לאיחוד תוך כדי המלחמה.
זמן קצר לאחר תום מלחמת האזרחים, הפך הפחם למפרנס הבלתי מעורער של ערוץ הנהר, והוא שלט בו עד המחצית השנייה של המאה העשרים, תוך שמשאיר אחריו עיירות כורים נטושות, שכיום הם שריד לתקופת הזוהר של ענף הכרייה בוירג'יניה המערבית.
מקורות הנהר מהלכו ומשמעויותיו לשימור החי והצומח
מקורות הנהר הם שני נהרות בהרי בלו רידג', ששמותיהם דומים ונבדלים זה מזה בכך, שהאחד מכונה צפוני והשני דרומי: האחד הוא "צפון פורק ניו ריבר" , והשני "דרום פורק ניו ריבר" .
שניהם נפגשים ליד העיירה בּוּן שבצפון קרולינה ויוצרים את נהר ניו ריבר.
אורך הנהר הצפוני הוא כ-70 קילומטר ויוצא ממחוז וואטוגה , ואורך הנהר הדרומי הוא כ-115 קילומטרים ויוצא ממחוז אש , שניהם בצפון קרולינה.
הנהר זורם בדרך כלל לכיוון צפון מזרח, דרך עמק ניו ריבר של עמק האפלצ'ים הגדול במערב צפון קרוליינה ווירג'יניה .
לאחר מכן הוא חוצה דרך מחוז הרכסים והעמקים , חותך בין הר ווקר להר סינקינג קריק , ולאחר מכן בין הר איסט ריבר להר פיטרס .
לאחר מכן הוא פונה ועוקב אחר מסלול צפון-מערבי יותר למערב וירג'יניה, שם הוא חותך את רמת האפלצ'ים בקניון ניו ריבר.
הוא פוגש שם את נהר גאלי, ושניהם יוצרים את נהר קָאנַאוַוה בדרום מרכז מערב וירג'יניה.
לאחר מכן נהר קָאנַאוַוה זורם לנהר אוהיו בפוינט פלזנט, מערב וירג'יניה.
חלק גדול מהמסלול של הנהר רצוף בצוקים תלולים ומחשופי סלע, במיוחד בערוץ שלו שבמערב וירג'יניה.
משמעויות מהלכו לשימור החי והצומח
מפערי המים שנוצרים מחציית הנהר את רכס האפלצ'ים (מפערים בני מאות מיליוני שנים), מאפשרים קיומו של מסדרון ביוגאוגרפי, המאפשר למינים רבים של צמחים ובעלי חיים להתפשט בין השפלה של החוף המזרחי האמריקאי לאלו של המערב התיכון.
סוגים יוצאי דופן של צמחים צומחים על צוקי הקניון או על מדפי השפה העליונה שלו שנמצאים ברוב המקומות בגובה של כ-330 מטרים מעל קרקעית הנהר.
מכיוון שהניו ריבר עתיק כל כך, בתי הגידול וחיות הבר שלו הצליחו להשיג סוג של יציבות.
מיליוני שנים של מעבר זמין אפשרו למינים רבים של צמחים ובעלי חיים לנוע פנימה, ולהתמיד באזור.
מכיוון שהנהר חותך את רכסי האפלצים, אנו מוצאים מינים שהם בדרך כלל במישור החוף האטלנטי ובפידמונט כגון עשבי מליקה , החיים עם מיני הרים צפוניים.
מכיוון שהזמן העדיף את ערוץ הניו ריבר, מינים ייחודיים מסוימים הצליחו "לחצוב" כאן גומחה אקולוגית משלהם.
כמה מינים של דגים התפתחו שהם אנדמיים לנהר זה .
קניון הניו ריבר שוכן בליבת הגוש הגדול ביותר שנותר של יער לא מקוטע יחסית, באמצע קו הרוחב העולמי.
קטע הערוץ של ניו ריבר תומך במכלול הצמחים המגוון ביותר מכל ערוץ נהר במרכז ובדרום האפלצ'ים.
זה נובע, בין השאר, מהקצוות של גראדיינט הלחות הקיים בין שפת המצוק לנהר.
חלק זה של דרום מערב וירג'יניה, נופל בתוך אזור היער המזופיטי המעורב .
סוגי היער המוכרים כוללים אלון-היקורי , אלון מעורב, אלון-מייפל, אלון-אורן צהוב ואחרים, הנוטים לצבעוניות עזה בתקופת הסתיו.
מגוון רחב של בעלי חיים חיים בסביבות הניו ריבר, בערוץ וביערות שמסביב.
היות שהנהר שימש זמן רב כמסדרון נדידה גם עבור בעלי חיים, הרי שבעלי חיים הנפוצים מאד הרבה יותר דרומה, עשויים להגיע להיקף הצפוני של תפוצתם באזור ניו ריבר ג'ורג' ולהפך; בעלי חיים המזוהים יותר עם היערות הצפוניים, עשויים להגיע להיקף הדרומי של תפוצתם באזור זה.
בנוסף להיות הניו ריבר מפגש של בעלי חיים מדרום ומצפון, בעלי חיים אחרים נמצאים רק באזור ניו ריבר.
מינים אלה, הנקראים אנדמיים, בודדו מאוכלוסיות דומות על ידי השטח התלול והמחוספס של קניון ניו ריבר ו/או המפלים הסוערים של הנהר.
בעלי חיים אלה התפתחו כדי להיות מותאמים לנסיבות הייחודיות של ניו ריבר ג'ורג'.
ידוע על כ-65 מינים של יונקים באזור קניון ניו ריבר כגון: בונה, חורפן, מושק ולוטרת נהר.
שילוב של יער מתמשך, מכרות נטושים, ונהרות ונחלים, מספק בית גידול למגוון מגוּון של דו-חיים כמו סלמנדרת ענק אמריקנית.
ישנם כמעט 40 מינים של זוחלים כמו: לטאת הגדר המזרחית , חומטיים, נחש מוקסין הנחושת, נחש חולדה שחורה , צב קוטר נהרות , צב מצחין מצוי וצבים נשכניים.
כמו כן חסרי חוליות רבים, כולל: תולעים, סרטנאים, וצורות לא בוגרות של חרקים מימיים כגון שפיריות ובריומאים.
הנהר ואזור הערוץ מספקים בית גידול קריטי לציפורים כמו: עיטם לבן-ראש, שָלָךְ, אנפות כחולות גדולות, שלדגים, ברווזים רבים ועופות מים נודדים כמו צוללנאים, קורמורנים, מרגונים עם ברדס וציפורים נודדות אחרות, כולל ציפור סרולין וורבלר , שנמצאת בסכנת הכחדה.
באגן הניו ריבר יש שבעה מינים אנדמיים של דגים, שהם: דרטר אפלאצ'יה , ביגמאות' צ'וב , קנדי דארטר סקולפין כחול אבן, קָאנַאוַוה דארטר , קאנאווה מינואו , וניו ריבר שינר .
בשולי פרק זה יאמר, שמהלך הנהר ומפערי המים שיצר במהלך ההיסטוריה הגאולוגית, משמשים כיום גם כמעבר למסילות הברזל והכבישים המהירים, באזור, וחלקים מסוימים של הנהר נסכרו כדי לייצור אנרגיה הידרואלקטרית.
הנהר החדש הוא אחד מהנהרות הפחות מתועשים במדינת צפון קרוליינה.
נתיב הנהר ממוצאו, מאוכלס במדינה זו משני צדיו בעיירות קטנות יחסית, וזורם כמעט ללא נגיעה דרך קילומטרים רבים של שטחים גבוהים.
כך שמעלה הנהר הוא אחד הנקיים במזרח ארצות הברית.
הממשלה הפדרלית הכריזה בשנת 1976 על 26 מיילים של נהר סאות' פורק ניו ריבר כנהר נופי לאומי על ידי הממשלה הפדרלית, ובשנה שלאחר מכן מדינת צפון קרוליינה הקימה את הפארק הלאומי ניו ריבר במאמץ להגן על היופי הטבעי של הנהר ומשאביו.
ה-ניו ריבר הוכרז נהר מורשת אמריקאית בשנת 1998. קבוצות שימור, כולל הוועד הלאומי ל"נהר החדש", ממשיכות לפעול להגנה על הנהר מפני מיזמי פיתוח שעלולים להזיק ולשפר את הסביבה של יותר מ-765 קילומטרים רבועים של אגן הניקוז שלו בתחום מדינת צפון קרולינה.
חלק גדול מהמסלול של הנהר במוֹרָדוֹ, עובר דרך מערב וירג'יניה ומוגדר מאז דצמבר 2020 כפארק הלאומי קניון ניו ריבר.
כאן הנהר סובל מהזיהומים המאפיינים את שפכי מכרות הפחם של המדינות הללו, וזיהומים נוספים אחרים.
הכרזת אזור הקניון של הניו ריבר כפארק לאומי, וההכרזה על הנהר כנהר מורשת אמריקאית, הביאו לפעולות ניקוי המאפשרות פעילויות נופש כמו ראפטינג במים הלבנים של מערב וירג'יניה.
עם זאת עדיין קיימים אלמנטים מזוהמים ומזהמים במימי הנהר, למרות ששירות הפארקים הלאומי מנטר את איכות המים בכארבעים אתרים.
הניו ריבר נסכר על ידי סכר בלוסטון, ויוצר את אגם בלוסטון במחוז סאמרס , מערב וירג'יניה.
יובל נהר הבלוסטון מצטרף לניו ריבר באגם בלוסטון.
נהר גרינברייר מצטרף לניו ריבר ממש מתחת לסכר, שממשיך את דרכו צפונה לתוך קניון ניו ריבר.
סמוך לקצה הקניון, זורם הנהר ליד העיירה פייטוויל , מערב וירג'יניה.
כמה מיילים צפונית-מערבית לפאייטוויל, חלק גדול מהזרימה של ניו ריבר מופנה דרך מנהרת "קן הנץ" באורך 4.8 קילומטר, לשימוש בייצור חשמל.
המים חוזרים שוב לנהר ממש במעלה הזרם של גשר גאלי , שם הניו ריבר מתמזג עם נהר גאלי ויוצר את נהר קָאנַאוַוה.
הקָאנַאוַוה הוא יובל של נהר אוהיו, שבתורו הוא יובל של נהר המיסיסיפי.
כבישים מהירים מעטים חוצים את הערוץ, כשהגשר הדרמטי ביותר הוא גשר קניון ניו ריבר שהכביש הבין מדינתי מס' 19 עובר עליו .
מדובר בגשר קשתות פלדה, המשתרע על פני 518 מטרים, כאשר הכביש נמצא בגובה ממוצע של 267 מטרים מעל הקניון.
מבנה זה הוא גשר החד-קשת הארוך ביותר בארצות הברית, והוא גם גשר כלי הרכב השלושים וארבעה בגובהו בעולם והרביעי בגובהו ביבשת אמריקה.
לעת בנייתו, גשר קניון ניו ריבר היה גשר הקשתות הארוך בעולם, תואר בו החזיק עד 2003 כשגשר ליגואנג' בסין נבנה.
כמה מאות מטרים מצפון מזרח לגשר קניון ניו ריבר, במורד הזרם, עומד הגשר הוותיק יותר ושמו Fayette Station Bridge.
הגשר נבנה בשנת 1889 כדי להחליף מעבורת שחיברה בין שתי קהילות כריית פחם מתפתחות שנוסדו ב-1873 לאורך מסילת הרכבת של צ'ספיק ואוהיו .
בעת סגירתו, נשא הגשר את כביש WV 82. שחזור הגשר התרחש בין השנים 98–1997, ונוספו לו שני שבילים להולכי רגל.
גשר ניו ריבר גורג' כאטרקציה תיירותית
המסלול נבנה במקור כדי להקל על הבדיקות בגשר, אך הוא פתוח לסיורי "הליכת גשר" מודרכים, נגישים לנכים; מבקרים משתמשים בציוד בטיחות כמוצג בתמונה משמאל (מעל התמונה הפנורמית).
פעם בשנה, בשבת השלישית בכל אוקטובר, מציינים על הגשר את "יום הגשר" , שמנציח את השלמת גשר ניו ריבר ג'ורג' ב-1977. ביום זה, כל ארבעת הנתיבים של הגשר סגורים לכלי רכב, ונפתחים להולכי רגל.
כמו כן באותו יום מאפשרים קיום קפיצות בסיס מהגשר .
פעילויות תיירותיות נוספות לאורך הנהר וקניונו
אחת מהפעילויות התיירותיות הפופולריות בנהר היא פעילות רפטינג במים לבנים.
מדובר בעונת הקיץ במסלולים מדרגה II עד IV בסולם הבינלאומי לסיווג קושי נהר, ובאביב לעת הפשרת השלגים בדרגות IV ו־V.
המצוקים באזור הגשר, מורכבים מאבן חול קשה מאוד, וגובהם נע בין 9 ל-36 מטרים.
הסלע מאופיין בשפע של סדקים, צנירים, ובליטות, עובדה שהופכת את הנהר למוקד משיכה למטפסי הרים.
יש שם למעלה מ-1400 מסלולים לטיפוס הרים ספורטיבי.
רוב המסלולים הם מדרגה 5.9 ומעלה בסולם YDS-USA לדרגות הקושי האמריקאיות לטיפוס הרים.
בנוסף קיימים שבילים המתאימים לטיולים רגליים ולרכיבה על אופני הרים, ומגוון של טיולים מודרכים.
כל אלה מופעלים על ידי יזמים פרטיים המורשים מטעם שירות הפרקים הלאומיים.
בקצה הצפוני של הגשר מפעיל שירות הפארקים מרכז מבקרים; יש בו תצפיות נוף לנהר, וגרם מדרגות היורד חלק מהדרך לתוך הערוץ.
הניו ריבר זורם בדרך כלל מדרום לצפון, וחוצה את הרכסים שכיוונם מדרום-מערב לצפון-מזרח, ואת המרקם הגאולוגי של הרי האפלצ'ים, וזורם ישירות דרך מישור האפלצ'ים .
זאת בניגוד למסלול של רוב הנהרות הגדולים במרכז האפלצ'ים, שהם מדרום מזרח למישור האפלצ'ים, עוקפים את רכסי ההרים ומתנקזים מזרחה אל האוקיינוס האטלנטי.
זהו אחד הנהרות הגדולים הבודדים ביבשת ארצות הברית שזורמים צפונה.
הניו ריבר היה כנראה במסלולו הנוכחי לפחות החל מלפני 65 מיליון שנה.
בעבר הגאולוגי, הניו ריבר היה נהר ארוך בהרבה ונקרא נהר טֶיְיס .
הוא זרם דרך מרכז אוהיו, אינדיאנה ואילינוי של ימינו, לפני שהתרוקן לנהר המיסיסיפי.
ההתקדמות האחרונה של הקרחון היבשתי בפלייסטוקן, קברה את רוב הנהר הזה.
באותה תקופה, מימיו של הניו ריבר הופנו לנהרות קָאנַאוַוה ואוהיו של ימינו, שנוצרו על ידי נסיגת הקרחונים.
הסלעים שקבורים מתחת למחשופי הנהר הם הסלעים שנמצאים בבסיס רמת האפלצ'ים ואשר מורכבים מבסיס של סלע פרה-קמברי, שמעליו סלע משקע מהתקופה הפליאוזואית.
על גבי בסיס זה, שכבה עבה, של כ-6 קילומטרים, של תערובת של סלעי קמבריון, אורדוביק וסילור תיכוני.
סלעים אלה מורכבים מפצלים, אלוביום שהתמצק ואבן חול, שחלקם נחשפים על ידי התחתרות הנהר דרך הרכסים.
מעל שכבה זו נמצא אגן האידוי הסילורי העליון, או אגן של סלעי משקע שנוצרו כימית.
חגורת הקימוט של רמת האפלצים מורכבת משכבות פליאוזואיות אשר נלחצו על פני סלעי האידוי הצעירים יותר.
ניואס היא קבוצת איים בממלכת טונגה, קבוצת האיים הצפונית ביותר בממלכה.
היא מורכבת משלושה איים (ניואפואו, ו) ששטחם יחדיו 71.69 קמ"ר ואוכלוסייתם מונה 1,150 נפשות.
הכפר הגדול ביותר הוא ניחיפו על ניואטופוטאפו.
פיו טאפאהי היא הנקודה הגבוהה ביותר עם גובה של 560 מ'.
האיים שוכנים בקווי רוחב 15° דרום ו-175° עד 173° קו אורך מערבי, כ-600 ק"מ צפונית לבירת טונגה, נוקואלופה, 300 - 375 ק"מ צפונית-מערבית לואוואו, ו-320 - 470 ק"מ דרומית או דרום-מערבית לסמואה.
ניואפואו מופרד גאוגרפית מהאיים האחרים, השוכנים 200 ק"מ מערבה.
לאיים יש אקלים טרופי, עם טמפרטורה ממוצעת של 27 מעלות צלזיוס (81 מעלות פרנהייט) וכמות משקעים שנתית ממוצעת של 2,453 מ"מ (100 אינץ') (ניואפואו) או 2,374 מ"מ (90 אינץ') (ניואטופוטאפו).
האיים הם פסגות הרי געש תת-מימיים, המתנשאים מהים.
ניואטופוטאפו וטאפאהי הם חלק משרשרת הרי הגעש טופואה, ואינם פעילים.
ניואפואו שוכן במרכז והתפרץ באופן קבוע מ-1814. ישנם הרי געש נוספים בחלק זה של שרשרת הטופואה שאינם מגיעים לגובה פני הים, אלא יוצרים הרים עם בין 1200 ל-1500 מטר מים מעל הפסגות שלהם.
זה כולל את קבוצת מאטה, ואת הקלדרה הגדולה .
עדויות ארכאולוגיות מראות שהניואים התיישבו על ידי .
מאוחר יותר זה היה חלק מהאימפריות וטואי טונגה.
הניואס גולתה לראשונה על ידי האירופאים בשנת 1616 על ידי וילם סכאוטן ויאקוב לה מייר במהלך ההקפה שלהם.
האיים הם חלק מממלכת טונגה.
האנשים שלהם מיוצגים ב דרך אזור הבחירה , בעוד שהאצילים שלהם מיוצגים דרך .
ניואית היא שפה פולינזית, השייכת לתת-הקבוצה המלאיו-פולינזית של השפות האוסטרונזיות.
היא קשורה באופן הדוק ביותר לטונגאית ומעט יותר רחוקה משפות פולינזיות אחרות כמו מאורית, סמואית והוואית.
ביחד, הטונגאית והניואית מהווים את תת-הקבוצה הטונגאית של השפות הפולינזיות.
הניואית דוברה על ידי 1,600 אנשים באי ניואה (97.4% מהתושבים) ב-1991, וכן על ידי דוברים באיי קוק, ניו זילנד וטונגה, בסך הכל כ-8,000 דוברים.
לכן יש יותר דוברי ניואית מחוץ לאי עצמו מאשר באי.
רוב תושבי ניואה יודעים בנוסף אנגלית.
בתחילת שנות ה-90, 70% מדוברי הניואית חיו בניו זילנד.
ניו פופ הוא תת-ז'אנר מוזיקלי בריטי של מוזיקת פופ ופוסט-פאנק בעל הגדרה רופפת, המורכב מאמנים שאפתניים שפעלו דרך גישת עשה זאת בעצמך וזכו להצלחה מסחרית בתחילת שנות ה-1980.
בין האמנים המזוהים עם הז'אנר ניתן למנות את The Human League, אורנג' ג'יוס ו-ABC .
בתחילה, אמנים יצרו יצירות ניו פופ באופן לא מסחרי וניסיוניים.
בנוסף לכך, מוזיקאי ניו פופ בדרך כלל היו בריטים אנדרוגינים, שרקדו עם שירם, שהיה בהם דגש של סינתיסייזרים ומכונות תופים.
אמנים אלו מיזגו בין יצירות מוטאון והז'אנרים רוקבילי, סקא ורגאיי עם מקבצים אפריקאיים כדי ליצור "אבקה צולבת פורייה וסגנונית".
העיתונאי הבריטי סיימון ריינולדס ציין כי מוזיקה זו "כרוכה בניסיון מודע לגשר על ההפרדה בין פופ מתקדם לפופ המוני/מצעדי - חלוקה שקיימת מאז 1967, והיא גם, בגדול, בין בנים לבנות, בין מעמד הביניים למעמד הפועלים".
ז'אנר זה שימש באופן רופף כדי לתאר אמני סינת'-פופ כמו The Human League, אמני נשמה-דיסקו כמו ABC , אמני גל חדש כמו אלביס קוסטלו והפריטנדרס, אמני ג'אנגל פופ כמו אורנג' ג'יוס , וכוכבי MTV אמריקאים כמו מייקל ג'קסון.
המשורר האמריקאי סטפן הולדן כתב עבור הניו יורק טיימס כי הז'אנר עוסק יותר באמניה מאשר בסאונד שלהם.
נערות וגברים מתבגרים שהתעייפו מהרוק המסורתי המונע על גיטרה "פאלית", אימצו את ניו פופ.
כמו כן, ז'אנר זה החזיר לבמה את תקליט 7 אינץ' ותקליט 12 אינץ', וכן את פורמט הרדיו רוק מכוון אלבומים .
ניואל סנדרס היה איש עסקים מהעיר צ'טנוגה שבמדינת טנסי, שמונה לייצג לזמן קצר בסנאט של ארצות הברית במשך שנה בין אפריל 1912 לאפריל 1913.
סנדרס נולד ב-12 ביולי 1850 במחוז אוון, אינדיאנה, והיה בנם של מרים (קופי) וג'ון סנדרס.
הוא למד באוניברסיטת בלומינגטון אינדיאנה, שם סיים את לימודיו ב-1873 ולאחר מכן הפעיל חנות ספרים עד 1877. במהלך אותה שנה, הוא עבר לצ'טנוגה, טנסי והחל לעסוק בייצור כלים חקלאיים.
הוא כיהן במועצת החינוך בין השנים 1881 – 1882 ובמועצת השיפוט המקומית בשנים 1882 – 1886. הוא גם כיהן במועצת המנהלים של רכבת נאשוויל, צ'טנוגה וסנט לואיס.
כשהסנאטור האמריקאי הדמוקרטי רוברט לאב טיילור מת במהלך תפקידו, מושל טנסי בן וו.
הופר, רפובליקני, מינה את סנדרס לתפקיד הפנוי.
סנדרס הושבע באפריל 1911 וכיהן עד פברואר 1913 כאשר האספה הכללית של טנסי בחרה את המחנך ויליאם ר.
וב, דמוקרט, למושב הסנאט, כפי שהוגדר בחוקת ארצות הברית עד לאישור התיקון ה-17 מאוחר יותר באותו עשור.
במהלך כהונתו הקצרה, סנדרס כיהן בכל זאת כיו"ר ועדת הסנאט לבנקים לאומיים.
סנדרס היה הרפובליקני האחרון שכיהן כסנאטור אמריקאי מטנסי עד לבחירתו של הווארד ה.
בייקר הבן יותר מחמישה עשורים לאחר מכן.
בנוסף, הוא היה הסנאטור הרפובליקני האחרון ממדינת קונפדרציה לשעבר לפני בחירתו של ג'ון טאוור מטקסס ב-1961 (פער של 48 שנים).
לאחר כהונתו בסנאט, חזר סנדרס לעסקי הייצור שלו עד פרישתו ב-1927. ב-1922 הוא התמודד בבחירות ישירות לסנאט של ארצות הברית, וקיבל 32 אחוזים מהקולות נגד הסנאטור המכהן הדמוקרטי קנת' מקלר.
סנדרס מת ב-26 בינואר 1939 בביתו בלוקאוט מאונטיין, טנסי, ונקבר בבית הקברות פורסט הילס של צ'טנוגה.
ניו פלימות' (במאורית: Ngāmotu; באנגלית: New Plymouth) היא העיר הגדולה בחבל טראנאקי בחוף המערבי של האי הצפוני של ניו זילנד.
היא נקראת על שם העיר האנגלית פלימות', בדבון, משם היגרו המתיישבים האנגלים הראשונים לאזור.
מחוז ניו פלימות', הכולל את העיר ניו פלימות' וכמה עיירות קטנות יותר, הוא המחוז העשירי בגודלו (מתוך 67) בניו זילנד, ואוכלוסייתו מונה 90,300 תושבים - כשני שלישים מכלל אוכלוסיית חבל טראנאקי ו %1.7 מאוכלוסיית ניו זילנד כולה.
העיר עצמה היא מרכז כלכלי אזור כולל חקלאות חלב, חיפוש וייצור נפט, גז טבעי ופטרוכימיה.
זהו גם המרכז הפיננסי של האזור, כביתו של בנק TSB הגדול מבין הבנקים הלא ממשלתיים שנותרו בבעלות ניו זילנד.
בין המאפיינים הבולטים של העיר ניתן למנות את הגן הבוטני פארק פוקקורה, מרכז לן ליי וגלריית האמנות שזכו לשבחי המבקרים, מסלול הליכה באורך 13 קילומטרים לאורך החוף של ים טסמן, סלע פאריטוטו ונופים של הר טארנאקי.
העיר נבחרה בשנת 2010 על ידי הממשלה כאחת משתי "קהילות מודל" להליכה ורכיבה על אופניים וקיבלה השקעה משמעותית על מנת לפתח מסלולי הליכה ורכיבה.
בשנת 2021 העיר זכתה בתואר העיר הראויה ביותר למגורים (עבור אוכלוסייה שבין 75,000 ל-150,000) מטעם הפרסים הבינלאומיים לקהילות ראויות למגורים.
בשנת 2023, ניו פלימות' זכתה בתואר העיר הקטנה והיפה ביותר בניו זילנד על ידי ארגון Keep New Zealand Beautiful.
האזור בו נוסדה ניו פלימות' היה במשך מאות שנים ביתם של כמה שבטי איווי מאורים.
משנת 1823 לערך, החלו המאורים ליצור קשר עם ציידי לווייתנים אירופאים וכן עם סוחרים שהגיעו בסקונר כדי לקנות פשתן.
בשנת 1828 הקים ריצ'רד "דיקי" בארט (1807–1847) עמדת מסחר בנגמוטו לאחר שהגיע על ספינת המסחר אדוונצ'ר.
בארט סחר עם המאורים המקומיים וסייע במשא ומתן על רכישת אדמות מהם מטעם החברה הניו זילנדית.
המתיישבים נבחרו על ידי חברת פלימות', שהוקמה על מנת למשוך מהגרים ממערב אנגליה תוך כדי שהיא השתלטה על אדמות שנרכשו בתחילה על ידי החברה הניו זילנדית.
ראשוני המתיישבים של העיר הגיעו על גבי הספינה "ויליאם בריאן", אשר עגנה מול החוף ב-31 במרץ 1841.
זמן קצר לאחר מכן סדרה של סכסוכים ומלחמות על בעלות והתיישבות על אדמות התפתחה בין המאורים למתיישבים וניו פלימות' הפכה לעיר חיל מצב מבוצרת בשנים 1860–1861, כאשר יותר מ-3500 חיילים, כמו גם מתנדבים מקומיים ומיליציות, לחמו נגד המאורים במלחמת טראנאקי הראשונה.
שביל החוף הוא שביל בן 13 ק"מ היוצר טיילת רחבת ידיים על שפת הים המשתרעת כמעט לכל אורכה של העיר, מבלוק בל במזרח ועד פורט טראנאקי במערב.
השביל כולל את גשר טה רווה רווה האייקוני והוא אידיאלי להליכה, ריצה, רכיבה על אופניים או פשוט להנות מהנוף של החוף המערבי.
השביל זכה בפרסים רבים, כולל פרס Cycle Friendly בשנת 2008 עבור מתקן האופניים הטוב ביותר בניו זילנד.
ביאטריס טינסלי (1941–1981), אסטרונומית וקוסמולוגית
ניו רייב הוא תת-ז'אנר מוזיקלי של מוזיקה אלקטרונית, שצמח בסצנת הדאנס הבריטית ב-2005–2008. הז'אנר מאופיין במוזיקת אינדי מהירה בהשפעת אלקטרוניקה, ששאבה השפעות מסצנת המדצ'סטר ורייב.
הז'אנר השפיע על התפתחותן של בלוגהאוס ובלוג רוק .
בין האמנים המזוהים עם הז'אנר ניתן למנות את Klaxons , NYPC , , Late of the Pier ושיטדיסקו .
הז'אנר מאופיין כפיוז'ן של אלקטרוניקה עם אינדי רוק ודאנס-פאנק.
העיתון הבריטי הגרדיאן תיאר את הז'אנר כ-"תגובת דיסקו עשה זאת בעצמך לאינדי רוק של להקות כמו בלוק פארטי".
האסתטיקה של ז'אנר זה דומה לרייב, ומתמקד בעיקר באפקטים חזותיים פסיכדליים, מקלות זוהר ונורות ניאון.
כמו כן, אמני הז'אנר לרוב מתלבשים בבגדים בהירים במיוחד.
ניו רייב מוגדר יותר על ידי התדמית והאסתטיקה של המופעים, מאשר על ידי המוזיקה.
העיתונאית מרגרט וופלר מלוס אנג'לס טיימס אמרה כי: "הדאנס-פאנק המינימלסטי של LCD Soundsystem, הקלאסיציזם האנלוגי של Simian Mobile Disco , האלקטרו-ת'ראש הקנאי של ג'אסטיס, המיזוג הבין-לאומי של , הפאנק הסוער של !!!
(Chk Chk Chk) והדיסקו-סלייז האמונתי של Cansei de Ser Sexy" תרמו לסצנת הניו רייב, שהביאה לצמיחה מחדש בפופולריות של מוזיקאי רוק אינדי, ולמהפכה ביקורתית ואינלקטואלית במוזיקת הדאנס.
כמו כן, במהלך שנות ה-2000 אמנים נטו לשלב ניו רייב עם דאנס-פאנק, בלוג רוק ובלוגהאוס .
ניווט ספורטיבי הוא ענף ספורט עממי ותחרותי המשלב ניווט באמצעות מפה ומצפן עם ריצת שטח.
המתחרים בענף זה מקבלים מפה, ובה מסומנות מספר תחנות ביקורת, בהן יש לעבור על פי סדר מסוים בזמן הקצר ביותר.
ענף ספורט זה פופולרי במיוחד בארצות סקנדינביה ונחשב שם כספורט לאומי.
מפות לניווט ספורטיבי משורטטות בקנה מידה נמוך יותר, ובדיוק גבוה יותר ממפות טופוגרפיות רגילות.
הניווט הספורטיבי שונה מהניווט הצבאי בכך שהוא יותר מדויק, משתמש יותר בתכסית ובדרך כלל יותר מורכב.
הניווט ספורטיבי החל בסוף המאה ה-19 בשוודיה, שם שימש במקור כאימון צבאי לניווט ביער בעזרת מפה ומצפן.
בשנת 1897 התקיימה בנורווגיה, שהייתה אז חלק מהאיחוד השוודי-נורווגי, תחרות הניווט הספורטיבי האזרחית הראשונה הפתוחה לציבור.
בשנות ה-30 של המאה ה-20, עם פיתוחם מצפנים אמינים וזולים, הפך הניווט הספורטיבי לפופולרי בשוודיה ובמדינות אחרות כמו פינלנד, שווייץ והונגריה.
לאחר מלחמת העולם השנייה התפשט הספורט ברחבי אירופה ובאזורים נוספים בעולם.
בשנת 1961 הוקמה הפדרציה הבינלאומית לניווט ספורטיבי (IOF), וכיום חברות בה עשרות פדרציות לאומיות.
בתחילת דרכו נערכו תחרויות בעיקר ביערות ובשטחים פתוחים, אך עם השנים התפתחו גם תחרויות בשטחים עירוניים, שנקראות "ניווט ספרינט" (בעברית: "מאוץ").
מפת הניווט היא הכלי המרכזי בו משתמשים המתחרים, והיא שונה ממפות רגילות בכך שהיא מספקת מידע מפורט ומדויק על תוואי השטח ומאפייניו.
מפה זו בנויה בצורה ייחודית המאפשרת לנווטים להבין את המיקום ואת השטח סביבם במהירות ובדיוק רב.
לרוב יער לבן יהיה מהיר לריצה.
ככל שהגוון כהה יותר, הצמחייה צפופה וקשה למעבר.
צהוב: מייצג שטחים פתוחים או דלילי צמחייה, כמו שדות או שטחי מרעה.
כחול: מסמן מים, כגון אגמים, נהרות, ים וביצות.
שחור: מסמל אובייקטים מעשה ידי אדם (גדרות, שבילים, מבנים) או מאפיינים טבעיים כגון סלעים.
חום: משמש לסימון תבליט השטח, כמו בורות ותלוליות, בנוסף, קווי גובה יסומנו בצבע חום ולרוב כל קו גובה יהיה שווה ערך ל5 מטר במציאות.
על מפת הניווט מסומן מסלול התחרות בצבע סגול בולט, כך שיהיה ברור לכל מתחרה, המסלול משורטט באופן הבא:
משולש: מסמן את נקודת ההתחלה של המסלול, ממנה יוצאים כל הנווטים לדרך.
עיגול: כל תחנה לאורך המסלול מסומנת על ידי עיגול וממוספרת לפי הסדר, המרכז של העיגול מציין את המיקום המדויק של התחנת בשטח.
עיגול כפול: מסמן את נקודת הסיום של המסלול, בה המתחרים מסיימים את התחרות.
בנוסף, התחנות מחוברות באמצעות קווים סגולים, אך הם אינם מחייבים את הנווטים ללכת במסלול ישר.
כל מתחרה בוחר בעצמו את הדרך המועדפת עליו, בהתאם למיומנות הניווט ולמאפייני השטח.
קנה המידה של מפת הניווט משתנה בהתאם לסוג התחרות ולגודל השטח:
ניווט עירוני או ספרינט: קנה מידה גדול יותר, לרוב 1:4,000 או 1:3,500, כדי להתאים לתאי שטח קטנים וצפופים יותר, ולתת פירוט בדיוק רב יותר.
ספורט הניווט מציע למתחרים בו חוויה שונה בכל תחרות.
התחרויות מתבצעות במגוון פורמטים, החל מניווט במסלולים שונים על אותה מפה, דרך מסלולים באזורים שונים.
ניווט רגלי הוא הפורמט הקלאסי שבו נווטים מתמודדים בשטח פתוח, לרוב ביערות או באזורים הרריים.
הדגש העיקרי הוא על טכניקת הניווט, שכן המסלולים לרוב מתוכננים להיות מאתגרים ודורשים מיומנות ניווט גבוהה בנוסף לכושר גופני גבוה.
תת-ענף זה מתקיים לרוב בשטחים עירוניים, פארקים, קמפוסים או קיבוצים, בתאי שטח קטנים יחסית.
המפות בו הן בקנה מידה קטן במיוחד (1:4,000 ולעיתים אף 1:3,000), והמקצים קצרים ומהירים במיוחד.
המסלולים דורשים חשיבה וקבלת החלטות מהירה, שכן המסלולים קצרים ותחרויות יכולות להיות מוכרעות על שניות בודדות.
ענף הכולל רכיבה על אופני הרים תוך ניווט בין תחנות, מסלולים ארוכים הדורשים סיבולת טובה ובחירות ציר טובות.
ענף נוסף שהתפתח מתוך הניווט הספורטיבי הוא רוגיין – תחרות שבה אין חשיבות לסדר הריצה בין התחרות, ומתקיימות על שטחים גדולים במיוחד ובמשך זמן ממושך, שיכול להגיע עד 24 שעות.
ענף זה הפך לעצמאי ומנוהל כיום על ידי פדרציה עולמית נפרדת.
תחרויות הניווט מחולקות לקטגוריות, כאשר לכל קטגוריה מסלול ייעודי.
בכל קטגוריה סדר התחנות קבוע, ועל כל המתחרים לעבור בכל התחנות לפי הסדר שנקבע.
החלוקה לקטגוריות מאפשרת השתתפות של נווטים בכל הגילאים – מילדים בני 8 ועד מבוגרים בני 90.
קושי המסלול נקבע לפי הקטגוריה וגיל המשתתפים.
המסלול הקל ביותר יהיה לילדים בגילאי 8–11 יהיה לרוב באורך כ-2 ק"מ בקו אווירי, עם תחנות ביקורת קרובות לשבילים.
והמסלול הקשה יותר יהיה לקטגוריית העילית, ועשוי להגיע לאורך של 15 ק"מ בקו אווירי.
התחנות ימוקמו במקומות מאתגרים, לרוב רחוקות משבילים ופריטים בולטים בשטח.
בישראל הענף מנוהל על ידי האיגוד לספורט הניווט בישראל, ותחתיו מועדוני ניווט, המחולקים על פי מיקום גאוגרפי (מצפון לדרום: גליל, יזרעאל, אס"א טכניון חיפה, טכניון-כרמל, עמק חפר, לב השרון-מנשה, השרון, הפועל אס"א תל אביב, חבל מודיעין, אס"א ירושלים, ראשון לציון והשפלה).
האיגוד מקיים כ-80 תחרויות בשנה, רובן המכריע בימי שישי ושבת, בעזרת המועדונים השונים.
התחרויות מתקיימות בעיקר לאורך "עונת הניווט" בחודשים ספטמבר עד יוני.
האיגוד מנהל שתי ליגות לניווט רגלי ואופניים.
בעונה מתקיימות כ-10 עד 12 תחרויות ליגה, בהן מקבל כל נווט ניקוד אישי לפי הישגו בתחרות, וכן תורם ניקוד למועדון הניווט אליו הוא שייך, כלומר מתקיימים שני דירוגים, אישי ומועדוני.
כמו כן ישנה ליגת בתי ספר שהאיגוד מארגן, בה משתתפים בתי ספר מכל הארץ בארבע תחרויות מחוזיות, ותחרות אחת חמישית שבה משתתפים בתי הספר שהעפילו לגמר.
האיגוד שולח נבחרות שמייצגות את ישראל באליפויות הניווט בעולם ומקיים חוגי ניווט בבתי ספר.
לאיגוד שלוש נבחרות: נבחרת נערים ונערות עד גיל 16, נבחרת נוער עד גיל 18 ונבחרת בוגרים (גיל 21 ומעלה).
במסגרת האיגוד מתקיימת גם תחרות רוגיין פעם בשנה.
איגוד הניווט בישראל חבר בהתאחדות אילת - ארגון הגג של ענפי הספורט בישראל, שאינם אולימפיים.
ניווט הוא מציאת המיקום של חפץ או אדם על פני מערכת ייחוס ידועה.
במקרים רבים, משמש המושג ניווט גם למציאת דרך בין נקודות שנבחרו.
הניווט יכול להתבצע על ללא עזרים או תוך שימוש בעזרים ייחודיים עבור ניווט.
בניווט ללא עזרים, הנווט ימצא את דרכו על פי זיהוי נקודות ידועות בשטח, כגון הר גבוה או מגדל.
כאשר אין נקודות מזוהות על פני השטח, בסביבה חד גונית, כגון ים, אזור שכוסה בשלג או חוליות, הנווט יצטרך להשתמש בעזרי ניווט.
במשימות צבאיות נדרש לעיתים ניווט בחשיכה גמורה בסביבה עוינת, המציב גם הוא קשיים מיוחדים בפני הנווט.
ניווט גם מתייחס לתחום הנדסי המשתמש בחישה ואלגוריתמים לשיערוך מיקום, מהירות ומצב זוויתי של אלמנט במרחב.
רכיבים מרכזיים בתחום הם מערכת ניווט אינרציאלית, מערכות ניווט לוויניות וניווט משולב.
בנוסף לניווט הפונקציונלי, מתקיים גם ניווט ספורטיבי.
בהשאלה משמש המושג ניווט לפעולות ועזרים המשמשים להתמצאות בסביבה מורכבת, כגון ניווט באתר אינטרנט.
בעת העתיקה היו השמש והירח עזרי הניווט העיקריים.
מטבע הדברים היו עזרי ניווט אלו בעלי דיוק מצומצם.
כוכב הצפון, הנראה בשמי חצי הכדור הצפוני, היה עד להמצאת המצפן נקודת עזר עיקרית להתמצאות בים בלילה.
בעולם העתיק כל מי שהתעתד להיות ספן נזקק להכירו.
גם בימינו נלמד הכוכב בשיעורי תורת הניווט הימי.
המצפן המגנטי הומצא לראשונה בסין בעת העתיקה, בסביבות שנת 206 לפנה"ס.
אולם השימוש בו היה לצרכים מיסטיים, כמו ניבוי עתידות, ולא לצורכי ניווט אשר החל בסין רק במאה ה-11.
השימוש המערבי הראשון המתועד במצפן היה במערב אירופה ובפרס בתחילת המאה ה-13.
אַצְטְרוֹלָב הוא מכשיר מכני המשמש לקביעת זוויות גרמי השמים ביחס לאופק, והיה מכלי הניווט העיקריים עד למאה ה-18, בה נתפס מקומו על ידי הסקסטנט.
אצטרולב מורכב מלוח עגול, המכויל במעלות (בדומה למד-זווית), ומזרוע מסתובבת המחוברת למרכזו.
כאשר סימון ה-0° מיושר עם האופק, וכוכב כלשהו (או כל גוף שמימי אחר, שמיקומו ידוע) "נראה" בקצה הזרוע, נמדדת הזווית (במעלות) אל הכוכב (מכאן שם המכשיר: "אסטרו" – כוכב, "לב" – לקחת).
על המעגל חרוטים קווי הקוארדינטות שמייצגים הטלה סטריאוגרפית של ספרת השמים, כפי שהם במקום ידוע כלשהו על פני כדור הארץ.
המפה מכילה מידע אודות פני השטח, נווט מומחה יכול להשתמש בה לקביעת מיקומו הנוכחי ותכנון מסלול ליעד.
במחצית הראשונה של המאה השמונה עשרה הומצא הסקסטנט – מכשיר המאפשר לדעת את מיקום האוניה ביחס לכוכבים.
במפות הופיעו קווי האורך וקווי הרוחב.
במחצית הראשונה של המאה ה-18 האנגלי ג'ון הריסון המציא כרונומטר מספיק מדויק, שאיפשר מדידה מדויקת של הזמן שאיפשרה ניווט מדויק יותר.
ניווט מונחה לוויינים מדויק ביותר הושג בשלהי המאה ה-20.
ניתן למצוא את הצפון על פי ידיעת השעה הנוכחית ומיקום השמש בשמיים.
מציירים על האדמה שעון מחוגים, כאשר הצל שמטיל עמוד, או כל חפץ אנכי, שנמצא במרכז השעון, מראה על השעה הנוכחית.
חוצה הזווית בין הצל לשעה 12 יצביע בקירוב טוב על הצפון.
יש להתייחס לשעה של שעון חורף.
למשל בשעה 3, הצל יהיה ב 45 מעלות מימין לצפון.
שושנת הרוחות שעל גבי המצפן שבו המעגל כולו מתחלק ל-360 מעלות (ניתן להשיג דיוק גדול יותר אם משתמשים בראדיאנים), שבו כל רבע קובע כיוון.
בחלוקת משנה לשמיניות, כיוון צפון-מזרח יהיה 45°.
ישנה חלוקת משנה נוספת של כיוונים לחלוקה של 1/16, ובה צפון-צפון-מזרח הוא הכיוון בין צפון לבין צפון-מזרח.
באמצעות שושנת הרוחות ניתן לחשב את היחס בין שני עצמים יחסית לצפון.
אזימות – כיוונו היחסי של עצם אחד מעצם שני, (במעלות או בראדיאניים).
כדי לחשב אזימוט משתמשים בדרך כלל במצפן.
בשימוש באזימוט מבלי לציין מהוא החפץ אליו מייחסים, הכוונה היא אזימוט ביחס לצפון.
אזימוט חוזר – כיוונה היחסי של נקודת הצפייה מהעצם הנצפה, (במעלות או בראדיאניים).
אפשר גם להתמצא באמצעות הכוכבים: ביום ניווט בעזרת השמש, שמסלולה ידוע והוא ממזרח למערב, דרך הדרום או הצפון בהתאם למיקום בכדור הארץ.
ישנה שיטה של שימוש בשעון מחוגים, כדי לדעת את הכיוון המדויק של הצפון, (שיטה זו למעשה הפוכה לשעון השמש שבו באמצעות מיקום השמש, מקבלים את השעה ביום).
בלילה ניתן להשתמש במיקומם של מערכות כוכבים שונות, כמו כוכב הצפון וקבוצת הכוכבים הקרויה חץ הצפון.
דרך מעניינת נוספת אפשרית, ושימושית מאוד כשהשמים מעוננים, לבחון לאן פונים קולטני דודי השמש בסביבה עירונית, ובהנחה שמתקיניהם מן הסתם פעלו ביעילות.
במדינות צפוניות כישראל הכיוון יהיה דרום.
נקודת ציון (נ.צ.) – נקודת ציון היא הנקודה במפה, שהקואורדינטות האופקי והאנכי חותכים אותה.
בנקודת ציון נעשה שימוש על מנת להעביר מיקום של עצם או אדם לגורם אחר.
במאה ה-21 מקובל לקבל נ.צ.
בשטח באמצעות מערכת ניווט לוויינית (לדוגמה GPS), המספקת מיקום מדויק באמצעות ביצוע חיתוך במדידת מרחק מארבעה לוויינים.
בשיטות הישנות היה מקובל לבצע חיתוך בין שתי נקודות זיהוי בולטות בשטח כאשר מחשבים את האזימוטים אליהם באמצעות מצפן, בדיוק כמו חישוב של מיקומו של קודקוד משולש שאורך הבסיס וזוויות צלעותיו נתונות ולאחר מכן מציאת הנ.צ.
במפה באמצעות ביצוע חיתוך במד קואורדינטות.
מד קואורדינטות משמש גם למדידת מרחקים במפה.
כאשר אין אזימוטים, היא באמצעות מדידת מרחק משלוש נקודות זיהוי בולטות, וביצוע חיתוך במחוגה בין שלושת המעגלים.
השטח למעשה עשוי מרשת של משולשים של נקודות טריאנגולציה.
נקודות אלו נמדדו בקירוב של סנטימטר וסומנו בשטח באופן בולט, ובצורה עמידה שלא ניתנת להריסה אקראית.
בארצות גדולות נהוג ליצור סרטים של משולשי טריאנגולציה, שמקיפים את השטח, ומאפשרים ליצור בתוכו נקודות טריאנגולציה משניות.
בשטחה של ישראל מצויות מאות אלפי נקודות בקרה כאלה, כיום עוברים למדידה באמצעות תחנות GPS קרקעיות שיחליפו במדידה את הנקודות הללו.
נקודת טריאנגולציה (נקודת טריג) היא לרוב נקודת גובה שנמדדה וסומנה בשטח.
העיקרון המנחה ביצירת נקודת טריג, הוא שמכל נקודת טריג אפשר לראות לפחות שתי נקודות טריג נוספות, כך שמודדים יכולים לקבל את מיקומם המדויק במדידת מרחקם לשלוש הנקודות.
במפה טופוגרפית נקודת טריאנגולציה מסומנת כמשולש שבתוכו נקודה, ולידו מספר ואות המציינים את מספרו הסידורי, ומספר המציין את הגובה המוחלט שלו.
משמש למדידות וגם לאימות התמצאות בשטח בניווטים.
ניווט באתר אינטרנט הוא מכלול הכלים העומדים לרשות הגולש באתר אינטרנט לשם התמצאות באתר, כך שיוכל להגיע במאמץ מזערי לכל אחד מדפי האתר המעניינים אותו.
בחירתם של כלי הניווט בעת עיצוב האתר היא חלק מהתכנון הכולל, של מבנה האתר ודרכי התנועה הרצויות בין מרכיביו.
כלי הניווט המקובל ביותר הוא סרגל ניווט – פס אנכי או אופקי, שבו יש קישורים לדפי האתר העיקריים.
באתרים הכתובים אנגלית מקובל לשים את סרגל הניווט האנכי בצד שמאל של הדף.
באיזה צד נשים אותו באתר הכתוב עברית?
אפשר לחקות את האנגלית וגם באתר עברי למקם את סרגל הניווט בצד שמאל, ואפשר להתחשב בכך שכיוון הקריאה בעברית הפוך מאשר באנגלית, וגם באתר עברי למקם את סרגל הניווט בצד שבו מתחילים לקרוא, כלומר בצד ימין.
מוצא פשוט מהתלבטות זו הוא בחירה בסרגל ניווט אופקי.
דוגמה לסרגל כזה מופיעה באתר נענע:
באתר מורכב מקובל להשתמש בסרגל ניווט כפול.
דוגמה לכך ניתן לראות באתר של עיריית רמת גן: בחלק העליון של כל דף מופיע סרגל הניווט הראשי, ובצד שמאל מופיע סרגל ניווט משני המפרט את מרכיביו של הפרק שנבחר בסרגל הניווט הראשי (בדוגמה שלפנינו: תרבות, אמנות ואירועים בעיר):
סרגל הניווט נועד לאפשר לגולש התמצאות באתר בעת שהוא גולש בו, אך הסרגל מיותר כאשר הגולש מעוניין להדפיס את הדף שבו הוא נמצא.
אתרים רבים מאפשרים יצירת גרסה להדפסה של הדף, שממנה מסולק סרגל הניווט (ורכיבים נוספים המיותרים בעת הדפסת הדף).
שני הצילומים הבאים מאתר ynet ממחישים את ההבדל.
מפת האתר מאפשרת לגולש המגיע לאתר חדש לקבל תמונה מלאה, על רגל אחת, של מבנה האתר.
באמצעות המפה ניתן להגיע בקליק אחד לכל אחד מדפי האתר, כך שהיא מהווה אמצעי ניווט נוח לגולש הנחפז.
מפת האתר אינה מחליפה את סרגל הניווט, אלא מהווה אמצעי ניווט נוסף.
הנה דוגמה למפת האתר של רכבת ישראל:
דרך פשוטה יותר להצגת מפת האתר היא באמצעות קישורים טקסטואליים פשוטים, המציגים, בצורה של רשימה, את כל הדפים הראשיים היוצאים מדף הבית, ואת כל הדפים המשניים היוצאים מכל אחד מהדפים הראשיים.
הנה קטע ממפת האתר של עיריית רמת-גן.
כלי ניווט נוסף, הוא מפת תמונות (imagemap) – תמונה או סדרת תמונות שלחיצה על מקומות שונים בו מובילה לדפים המתאימים.
בשימוש במפת תמונה יש להתחשב בנקודות הבאות:
לחלק מהגולשים לא ברור שלפניהם אביזר ניווט, ולעיתים גם לא ברור היכן גבולות הקטעים בציור.
עם זאת מפת תמונה שהוכנה כהלכה תאפשר ניווט קל.
קישור טקסט משנה את צבעו לאחר שהגולש עבר דרכו, ובכך ניתן לגולש רמז היכן כבר ביקר.
רמז זה מועיל במיוחד בדף מרובה קישורים.
כאשר הקישור הוא תמונה או מפת תמונה, לא משתנה צבע הקישור.
יש להקפיד שהציור שמהווה מפת תמונה לא יהיה גדול וכבד מדי שטעינתו נמשכת זמן רב.
להלן דוגמה למפת תמונות – ניתן ללחוץ על תמונה של כוכב לכת ולהגיע לערך המתאים באתר.
להלן אותה תמונה ללא מפת התמונות – כאן לא ניתן ללחוץ על הכוכבים ולהגיע לערך המתאים.
במקום זאת, לחיצה על כל נקודה בתמונה תוביל למידע נוסף הרלוונטי לתמונה זו.
בדוגמה זו, השימוש במפת תמונה מלאכותי במקצת.
בשתי הדוגמאות הבאות מפת תמונה הוא כלי ניווט טבעי, כמעט מתבקש מאליו.
בדוגמה הבאה המושג "מפת תמונה" מתפרש כפשוטו: מפה של אזור מסוים, המשמשת לניווט אל דפים העוסקים באתרים המוצגים במפה זו.
תרשים ארגוני, המציג בצורה ויזואלית את מבנהו של ארגון מסוים, כך שכל יחידה ארגונית מיוצגת באמצעות במלבן שגבולותיו מדויקים וחד משמעיים, מאפשר ניווט נוח בין הדפים המתארים את יחידות הארגון - קליק על כל אחד מהמלבנים יעביר לטקסט המתאר את היחידה המתאימה.
ניוון מקולרי או ניוון רשתית (מאנגלית: Macular degeneration) הוא מחלת עיניים המתפתחת לאורך שנים, כאשר שומנים וחלבונים שונים מצטברים מתחת לרשתית עד שהם פוגעים באופן משמעותי בחדות הראייה.
נ"ר היא גורם העיוורון הראשון בשכיחותו בעולם המפותח וכן בישראל.
במהלך התקדמות המחלה נפגע תפקודם של הפוטורצפטורים ושל ה"אפיתליום של פיגמנט הרשתית" (RPE - Retinal Pigment Epithelium) בעיקר באזור מרכז הראייה הנקרא מקולה והפוביאה (Fovea centralis) בתוכה, שבה הראייה היא הכי מפוקסת .
עם התקדמות המחלה מפסיקים הפוטורצפטורים לפעול.
מופעה הנפוץ של המחלה קשור לגיל, הנקרא ניוון רשתית גילי (נר"ג, או AMD, ראשי תיבות של Age-related Macular Degeneration).
המלצת הרופאים היא לבצע בדיקה זו, גם כשלא עולה חשד למחלה, על מנת לאבחנה מוקדם ככל האפשר.
לעיתים המחלה יכולה להתפתח רק בעין אחת, ולאחר תקופה מסוימת יכולה להתפתח גם בעין השנייה.
לפיכך חשוב לעשות אבחנה לעין השנייה, גם במקרה שרק עין אחת חולה וגם על מנת לנטר את התדרדרות המחלה.
חלק מתסמיני המחלה מזכירים את המחלה בצקת מקולרית על רקע סוכרת, בהם אזורים מתים או מטושטשים באזור המקולרי, וכן בצורת הטיפול והאבחנה.
באופן כללי נהוג לחלק את המחלה ל-AMD "יבש" (non neovascular) ול-AMD "רטוב" (neovascular).
ההבדל בין שני הסוגים הוא בנוכחות כלי דם פתולוגיים הצומחים מתחת לרשתית, וכן בחומרת תסמיני המחלה.
בשלב מוקדם של ניוון רשתית קשור לגיל מופיעים משקעים צהובים או לבנים של חומר חוץ תאי (חומר היאליני) באזור המקולה המכונים דרוזן (Drusen).
המשקעים מצטברים בין האפיתל הצבעני של הרשתית (RPE) לבין הממברנה ע"ש ברוק שהיא השכבה הפנימית של הדמית.
כמות גדולה של דרוזן משמעה סיכוי גדול להתפתחות של ניוון רשתית.
הצטברות זו של דרוזן גורמת לפעילות רדיקלים חופשיים ופגיעה ברשתית, קיים אובדן של פוטורצפטורים ושל תאים תומכים בפוטורצפטורים.
התקדמות המופע היבש איטית יחסית אך אין בנמצא טיפול יעיל למחלה.
לרוב האנשים בשלב זה אין פגיעה בראיה.
במקרים חמורים של נר"ג יבש, מופיעה אטרופיה אזורית, שבה מתרחש ניוון של קולטני אור, אפיתל צבעני ודמית באזור נרחב במקולה.
אטרופיה תהיה בדרך כלל מלווה בפגיעה בראייה.
בסוג ה"רטוב", המחלה נגרמת כתוצאה מגדילה של כלי דם חדשים מתחת לפוביאה.
חלקם, כ-25%, חודרים מהדמית לתוך הרשתית ומדממים (CNV- Choroidal Neovascularization).
מצב זה גורם בתוך זמן קצר לניוון ואובדן ראייה בחלקה הגדול של הפוביאה (שנמצאת במרכז המקולה).
הסיבה לדימומים נעוצה בכך שכלי הדם החדשים הם בעלי דופן חלשה יותר.
כתוצאה מהדימום נוצרת רקמת צלקת במרכז הראייה הגורמת להופעת כתם שחור.
ברוב המקרים המחלה מתבטאת בירידה בראייה המתבטאת באיבוד יכולת קריאה, יכולת אבחון פנים, יכולת קריאת שעון וראייה תפקודית.
גיל מתקדם - בעוד שיעור התחלואה הכללי בכלל האוכלוסייה בשלבים המתקדמים של נמ"ג עומד על כ-1.5%, באוכלוסייה מעל 75 השיעור הוא מעל 7%.
תורשה - סיפור משפחתי של ניוון רשתית מעלה את הסיכון של קרוביו לפתח את המחלה.
ממצאים אלו חוזקו במחקרי תאומים.
גזע - גם משפיע על המחלה, בארצות הברית שיעור התחלואה בקרב שחורים נמוך מאוד ביחס ללבנים.
מין - נשים נמצאות בסיכון מוגבר.
עישון - מחקרים רבים הצביעו על עישון כעל גורם סיכון חד משמעי להתפתחות נמ"ג.
הסברים אפשריים להשפעת העישון על התפתחות נמ"ג הם עליה ברמות של עקה חמצונית ברקמות, עליה ברמות צבירת טסיות, ועליה ברמת פיברינוגן ובנוסף - ירידה ברמת נוגדי החמצון בדם.
גם זרימת הדם בדמית עשויה להיפגע בגלל העישון.
תזונה - השמנת יתר נקשרה עם סיכון גבוה לחלות בנמ"ג.
לעומת זאת צריכת לוטאין, זיאקסנטין, שומן מסוג אומגה-3 ודגים מפחיתות את הסיכון לחלות במחלה.
אם אין הדבר כך, יכולה עובדה זו להוות חשד ראשוני לבעיית ניוון מרכז הראיה, אם כי ייתכן שהבעיה נובעת מגורמים אחרים.
אבחון בבדיקה אצל רופא עיניים מומחה
אבחון אצל רופא עיניים יכול להתבצע בכמה אמצעים ושיטות :
הסתכלות על הרשתית באמצעות מנורת סדק או אמצעי עזר אחרים המאפשרים הסתכלות על קרקעית העין, שם יחפש אחרי משקעי דרוזן, כלי דם פתולוגיים, דימומים ובצקות.
צילום פלורוסצאין - הזרקת חומר פלואורסצנטי המאפשר לראות את כלי הדם ונוכחות דלף מאותם כלי דם פתולוגיים.
צילום אינדוציאנין ירוק (ICG) - הזרקת חומר פלואורסצנטי החודר לשכבות עמוקות יותר של הרשתית, יכול לדמות גם אזורים הנמצאים מתחת לדימום.
OCT) Optical Coherence Tomography) - צילום המראה את עובי הרשתית ובעזרתו ניתן להעריך את מידת הדימום.
הבדיקה קלה ואינה דורשת הזרקה.
בסוג היבש ניתן לטיפול באמצעות ויטמינים (B, C, E) ובנוסף אבץ, חומרים אלו פועלים כנוגדי חמצון (אנטי-אוקסידנטים) ומנטרלים את פעילות הרדיקלים החופשיים שהצטברו.
הטיפול מוריד ב-25% את התקדמות המחלה ל-5 שנים.
טיפולים נוגדי אנגיוגנזה: מאז שנת 2006, נעשה שימוש גובר בהזרקת תרופות נוגדות אנגיוגנזה (יצירת כלי דם חדשים) לעין.
תרופות אלו עוצרות את תהליך יצירת כלי הדם החדשים בשלב הרטוב של נמ"ג.
לעיתים התרופות מצליחות גם להביא לנסיגה בכלי הדם שכבר נוצרו ואף להביא לשיפור בחדות הראייה אצל חולים.
תרופות אלה הביאו לפריצת דרך בטיפול בניוון רשתית בצורה ה"רטובה" ובאחוז גבוה יש עצירת ההידרדרות בראייה ואפילו שיפור.
השימוש בתרופות גרם לירידה ניכרת בטיפול ה-PDT.
אווסטין (Avastin) - האווסטין לא מאושרת על ידי מנהל המזון והתרופות האמריקאי (ה-FDA) או על ידי משרד הבריאות בישראל למטרה זו, אולם למרות זאת נהוג להשתמש בה על ידי הזרקתה בכמויות קטנות לעין.
האווסטין הוא חומר הפועל על VEGF - Vascular Endothelial Growth Factor (הורמון גדילה האחראי על התפתחות כלי דם) ומונע את פעולתו ובכך מונע יצירת כלי דם חדשים.
אבסטין נמצא בשימוש גם בטיפול במחלות ממאירות כדוגמת סרטן המעי הגס.
לא נערך בה מחקר לטיפול בניוון מקולרי.
לוסנטיס (Lucentis) - החברה המייצרת את האווסטין (נוברטיס), פיתחה תרופה דומה לאווסטין, עם מולקולה קטנה יותר בשם Lucentis, אשר קיבלה ביולי 2006 אישור ("התוויה") של מנהל המזון והתרופות האמריקאי עבור טיפול ב-AMD רטוב לוסנטיס יקרה פי 20 ויותר מן האווסטין למרות שמדובר באותה מולקולה כמעט.
אייליה (Eylea) - תרופה שפותחה במיוחד לטיפול במחלות רשתית, הרשומה לשימוש בישראל (כמו גם בארצות הברית ובאירופה) לטיפול בניוון מקולרי גילי, בצקת מקולרית על רקע סוכרת ומחלות רשתית נוספות.
אייליה פועלת באמצעות חסימת חלבון VEGF – חלבון המהווה "פקטור צמיחה" ומעודד צמיחה פתולוגית של כלי הדם הלא תקינים ברשתית.
על מנת לחסום את פעילותו, אפליברספט נקשרת לחלבון משני צדדיו (כמו "שתי ידיים על הכדור") ובכך חוסמת את יכולתו של החלבון להיקשר לרצפטור שלו ביעילות גבוהה פי 140 ויותר מתכשירים הנקשרים אל החלבון רק בצד אחד שלו.
כתוצאה מכך ניתן להזריק אייליה בתדירות נמוכה יותר.
בנוסף, אפליברספט לוכד גם את מולקולת PlGF (placental growth factor) שמעורבת אף היא בפתוגנזה של המחלה.
בניוון מקולרי רשתי מטפלים באפליברספט בזריקות אחת לחודשיים (לאחר 3 מנות העמסה חודשיות).
הפחתת תדירות ההזרקות תורמת להפחתה בסיכון לתופעות לוואי כתוצאה מזריקות עיניות, והפחתת העומס על הרופאים והמטופלים.
מינהל המזון והתרופות האמריקאי (FDA) אישר ב-2011 את הטיפול באייליה לניוון מקולרי גילי.
הרשות האירופית לרישוי תרופות (EMA) אישרה ב-2012 את הטיפול באייליה לניוון מקולרי גילי.
משרד הבריאות אישר את השימוש באייליה בארבע התוויות: ניוון מקולרי גילי (wAMD), בצקת מקולרית על רקע סוכרת (DME), צמיחת כלי דם פתולוגיים ברשתית במטופלים הסובלים מקוצר ראייה חמור (myopic CNV), בצקת מקולרית בעקבות חסימה בווריד הרשתית המרכזי (CRVO) או בסעיף וריד הרשתית (BRVO).
התרופה אינה כלולה בסל הבריאות של מדינת ישראל אולם היא כלולה בסל המשלים של כל קופות החולים.
צריבה בעזרת לייזר תרמי: בעבר נהגו לצרוב את כלי הדם המדממים בלייזר, קרן הלייזר הורסת את כל שכבות הרשתית ואת כלי הדם וכאן חסרונה, על כן, טיפול זה נמצא בשימוש במקרים בהם הנגעים רחוקים מהפוביאה.
במחקרים הוברר שהטיפול הזה מזיק יותר ממועיל ומקדים את העיוורון.
לכן הופסק בראשית שנות ה-2000 הטיפול הזה בנוון מקולרי.
טיפול פוטודינמי: מאז ראשית שנות ה-2000 פותח טיפול פוטודינמי בעזרת לייזר 'קר' שבו מוחדר דרך וריד היקפי נוזל פוטודינמי לכלי הדם ברשתית.
הלייזר מכוון לכלי הדם הפתולוגיים, וגורם לעירור החומר הפוטודינמי.
העירור גורר שחרור רדיקאלים חופשים אשר פוגעים בכלי הדם בהם נמצא החומר הפוטודינמי, וכך נעצרת הדליפה מכלי דם אלו (PDT).
כירורגיה: הסרת כירורגית של ממברנה פיברווסקולרית וטרנסלוקציה של מרכז הראיה הם שני ניתוחים אשר לעיתים נדירות מבוצעים בחולי נמ"ג בשלב הרטוב של המחלה.
בטרנסלוקציה של מרכז הראיה, הרשתית מנותקת מנקודות העגינה שלה לגלגל העין, ומסובבת סביב הציר של עצב הראיה, כך שבמרכז האופטי של העין ממוקמת עתה רשתית שלא עברה ניוון.
כדרכי מניעה אפשריות למחלה, נהוג להמליץ על הימנעות מעישון, ועל צריכת אנטיאוקסידנטים כחלק מהתזונה.
ההמלצה היא בעיקר על הקרוטנואידים לוטאין וזיאקסנטין, היחידים המצויים הן במקולה והן בעדשות העין, וביכולתם לספוג חלק מעודפי האור (בעיקר הכחול).
בפיזיקה קוונטית, נִוּוּן הוא מקרה שבו למערכת קוונטית מסוימת יש מספר מצבים עצמיים שונים, שלכולם ערך שווה של אופרטור מסוים.
אותם המצבים נקראים מצבים מנוונים.
למשל, אם למערכת יש את אותה האנרגיה במצבים שונים, רמת האנרגיה היא מנוונת, ודרגת הניוון שווה למספר המצבים בעלי אותה האנרגיה.
קיום ניוון נובע ככלל מסימטריה כלשהי של המערכת הפיזיקלית.
לדוגמה, ברמות האנרגיה של מערכת בעלת סימטריה לסיבובים, יש ניוון הנובע מכך שאם נסובב את המערכת הדבר לא ישפיע על האנרגיה שלה.
עקב כך קיימים מספר מצבים בעלי אותה אנרגיה (ניתן להראות כי דרגת הניוון במקרה זה היא (לפחות) , כאשר הוא המספר הקוונטי המתאים לתנע הזוויתי).
ניווט אסטרונומי הוא שיטת ניווט המשתמשת בגרמי השמים על מנת למצוא את קווי האורך והרוחב בהם נמצאים המנווטים.
לצורך החישובים משתמשים בכלים כגון בסקסטנט, אלמנך, טבלאות ללקיחת תצפיות, טבלאות נוריס ועוד.
כוכב הצפון: כיוון שכוכב הצפון (פולאריס) נמצא בקירוב טוב מעל הקוטב הצפוני, ניתן רק על ידי מדידת גובהו מעל האופק (במעלות) למצוא את קו הרוחב בו אנו נמצאים.
על מנת להגיע לרמת דיוק גדולה יותר יש צורך בתיקון המרחק שלו מהקוטב.
שיטה זו יעילה רק בחצי הכדור הצפוני, ממנו ניתן לראות את כוכב הצפון.
בחצי הכדור הדרומי משתמשים בקבוצת הכוכבים הנקראת הצלב הדרומי, הנמצאת בקירוב מעל לקוטב הדרומי.
צהירה: כאשר גוף שמימי נמצא בצהירה (מלשון צהריים), הוא נמצא בשיא גובהו.
ניתן לאמת את זה בשתי דרכים - סקסטנט או מד אזימוט, המראה צפון או דרום בלבד.
לאחר שגילינו מהי הזווית מעל האופק בזמן צהירה (במעלות), יש להחסיר 90 ממספר זה.
את התוצאה יש להוסיף או להחסיר מן הנטייה של אותו גורם שמימי, ועל ידי כך מתקבל קו הרוחב בו אנו נמצאים.
מחשבים את הגובה של הגוף השמימי מעל האופק, ומבצעים תיקון לשגיאות הסקסטנט.
מחשבים בעזרת "אתר משוער" מהו המיקום שלנו (בעזרת האלמנך), אך משתמשים בקו אורך משלים.
מחשבים מהי הנטייה של אותו גורם שמימי (בעזרת האלמנך).
נכנסים לטבלאות ללקיחת תצפיות ומוצאים לפי קו הרוחב המשוער ולפי המיקום מה יהיה הגובה המחושב, ומה יהיה האזימוט.
מפחיתים את הגובה המחושב מהגובה שמצאנו בפועל.
אם התוצאה חיובית, יש להמשיך לכיוון האזימוט אותו חישבנו (Toward).
אם התוצאה שלילית, יש לנוע לכיוון ההפוך מן האזימוט (A way).
כעת מסמנים קו הניצב לאזימוט, בקו זה אנו נמצאים.
יש לחזור על הפעולה מספר פעמים ועל ידי הרצת תכווינים ניתן למצוא מיקום מדויק.
רובע נְיוּהָאם של העיר לונדון הוא אחד מרובעי לונדון הפנימית, במזרח העיר לונדון, צפונית לנהר התמזה.
הרובע ידוע באחוזי הפשיעה הגבוהים שבו.
רובע מרטון הוקם בשנת 1965 מכוח חוק השלטון בלונדון 1963 מאיחודם של המחוז הכפרי איסט האם והמחוז הכפרי וסט האם, שהיו חלק ממחוז אסקס, וכן אזור צפון וולוויץ' שהיה חלק מהמחוז המטרופוליני של וולווץ' במחוז לונדון.
רובע ניוהאם גובל ברובע בארקינג ודאגנהאם במזרח (בין הרבעים עובר הנהר רודינג), ברובע גריניץ' בדרום (הגבול בין הרבעים עובר במרכז התמזה), ברובע טאוור האמלטס וברובע האקני במערב (הגבול בין הרבעים הוא הנהר לי), וברובע יער וולטהאם ורדברידג' בצפון.
בשונה ממרבית מחוזות בריטניה, ראש עיריית הרובע נבחר בבחירות ישירות.
ראש העיר הנוכחי הוא רובין ויילס.
ראש עיריית הרובע עומד בראש מועצת הרובע בה 60 חברים, מהם 54 שייכים למפלגת הלייבור, 3 למפלגת "Christian Peoples' Alliance" ו-3 למפלגת "Respect – The Unity Coalition".
לפי מדגם שנערך בשנת 2001, ברובע ניוהאם אחוז התושבים הלבנים הנמוך ביותר מבין כל מחוזות אנגליה.
כמו כן, ברובע זה אחוז התושבים המוסלמים הגבוה ביותר בבריטניה (24.3%).
לאוניברסיטת מזרח לונדון שני קמפוסים ברובע ניוהאם: האחד בסטרטפורד, והשני בדוקלנדס.
כמו כן פועל ברובע פרויקט בירקבק סטרטפורד בשיתוף פעולה של קולג' בירקבק באוניברסיטת לונדון ואוניברסיטת מזרח לונדון במטרה לאפשר לימודים מתקדמים למבוגרים.