tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
לאחר מכן ניתן להגיש את היישומים ל- App Store Connect (לשעבר iTunes Connect), אתר אחר של אפל לאישור צוות הבדיקה הפנימי.
אפליקציות macOS הן חריגה בולטת לכך, מכיוון שניתן להפיץ אותן באופן דומה דרך Mac App Store של אפל או באופן עצמאי באינטרנט.
בתחילת יולי 2023, אפל סיימה את בניית מרכז המפתחים שלה בקופרטינו, קליפורניה.
במהלך אירועים מיוחדים, מפתחים יכולים לבקר במרכז למפגשים אחד על אחד עם עובדי אפל, הדגמות של תוכנות עתידיות ועוד.
היו כמה דליפות של תוכנות אפל סודיות דרך תוכנת הטרום-שחרור, והבולטת ביותר היא Mac OS X 10.4 Tiger, שבעקבותיה אפל תבעה שלושה גברים שלכאורה השיגו עותקים מקדימים של הבילדים (builds) הטרום-שחרוריים של Mac OS X 10.4 מהאתר והדליפו אותה לביטורנט.
עם זאת, כדי להילחם בבעיה זו התקינה אפל מערכת התראה בבילדים של התצוגה המקדימה, המתריעה אם הועלתה התצוגה המקדימה על ידי בודק למערכת ביטורנט.
ב-18 ביולי 2013 פורץ ניסה לגשת למידע אישי רגיש על שרתי המפתחים של אפל.
המידע היה מוצפן, אך אפל לא יכולה להבטיח שאי אפשר היה לגשת למידע כלשהו על מפתחים.
אתר המפתחים הורד ל"תחזוקה" באותו יום חמישי, ונאמר כי הוא עובר תחזוקה עד יום ראשון, אז פרסמה אפל הודעה באתר בה הודיעה למשתמשים על ניסיון הפריצה.
הם הצהירו כי הם יבנו מחדש את השרתים שלהם ואת מערכת המפתחים כדי למנוע זאת בעתיד.
Aporia (אַפּוׂרִיָה) הוא אלבום של המוזיקאי האמריקאי סופיאן סטיבנס ואביו החורג, לוואל ברהמס.
הוא יצא לאור על ידי חברת התקליטים Asthmatic Kitty ב-24 במרץ 2020 עם תצוגה מקדימה חיה שהתקיימה ביוטיוב ב-23 במרץ 2020.
האלבום נכתב בהשראת מוזיקת העידן החדש, כאשר סטיבנס ציין את אניה ובורדס אוב קנדה כהשפעות עיקריות, כמו גם את פסקולי הסרטים בלייד ראנר, Under the Skin ו-Hereditary.
סטיבנס הסביר כי האלבום מסמן את פרישתו של אביו החורג ושותפו העסקי לוואל ברהמס, איתו ייסד את הלייבל Asthmatic Kitty, באומרו כי הוא "מספר סיפור גדול יותר של סדרנות ומנטוריות.
הוא היה שם מגיל חמש.
[...] תקליט זה הוא סינתזה של כל ההיסטוריה ההיא."
האלבום אמור היה לצאת לאור ב-27 במרץ 2020, אך הצמד הזיז את ההעלאה ל-24 במרץ עקב החשש הגובר מפני סגירת חנויות התקליטים בשל מגפת הקורונה.
סטיבנס וברהמס עבדו על האלבום במהלך ביקורו של ברהמס בבית סטיבנס בניו יורק.
סטיבנס הצהיר כי האלבום נוצר בעיקר כתוצאה מג'אם סשן: "אתה יודע איך זה עם ג'אמינג, תשעים אחוזים ממנו זה נורא בהחלט, אבל אם אתה בר מזל מספיק, עשרה אחוזים זה קסם.
פשוט המשכתי לשלוף את הרגעים הקסומים הקטנים האלה." הוא וברהמס לקחו את החלקים הטובים ביותר בג'אם סשן שלהם ועיבדו אותם לשירים.
לוואל ברהמס - לחן, מוזיקה.
סופיאן סטיבנס - לחן, מוזיקה, מיקסינג, הפקה.
AppleScript (אַפֶּלְ-סְקְרִיפְּט) היא שפת תכנות תסריטית, אשר פותחה על ידי חברת אפל ושוחררה לראשונה בשנת 1993. AppleScript מסייעת באוטומציה של אפליקציות ובייחוד בתקשורת ביניהן באמצעות אירועים (Events) במערכת ההפעלה MacOS (החל מגרסה 7), ומצורפת באופן אוטומטי למערכת ההפעלה כחלק מחבילה של כלים לאוטומציה.
השם "AppleScript" עשוי להתייחס גם לסקריפט אשר נכתב בשפה ולסביבת Open Scripting Architecture במערכת ההפעלה MacOS (בקיצור: OSA) עליה השפה מבוססת.
לשפה טיפוסיות דינמית וחלשה, והתחביר שלה דומה לכתיבת משפטים באנגלית.
לפיכך נוטים לשייך אותה לפרדיגמת התכנות Natural Language Programming (כתיבת קוד אשר מזכיר שפה טבעית של בני אדם) .
AppleScript היא שפת סקריפטים אשר פותחה על ידי אפל על מנת לבצע תקשורת בין אפליקציות (Inter Process Communication, IPC ) באמצעות Apple Events – מכניזם תקשורת בין תהליכים אשר מטפל באירועים.
Apple Events תוכנן על מנת להחליף מידע ולשלוט באפליקציות אחרות על מנת להפוך משימות החוזרות על עצמן לאוטומטיות.
ל-AppleScript יש יכולות עיבוד משלה, מעבר לשליחה וקבלה של אירועים בין אפליקציות.
AppleScript מכילה מספר אלמנטים של תכנות פרוצדורלי (חלוקה של התוכנית לתתי תוכנית), תכנות מונחה עצמים, ו-Natural Language Programming (כתיבת קוד אשר מזכיר שפה טבעית של בני אדם) ), אך היא אינה משויכת אליהן באופן מלא.
מפתחי התוכנה באפל שמו לב כי ניתן לתכנן שפת תכנות תסריטית דומה ל-HyperTalk, אשר תומכת יותר בתכנות מונחה עצמים.
אפל החלה בפיתוח של שפה זו (לימים AppleScript).
AppleScript שוחחרה לראשונה באוקטובר, 1993 כחלק מגרסה System 7.1.1 של מערכת ההפעלה MacOS מבית אפל.
QuarkXPress (בגרסה 3.2) הייתה מהתוכנות הראשונות אשר תמכו ב-AppleScript.
לאחר אי ודאות מסוימת לעתידה של AppleScript במחשבי הדורות הבאים של אפל, שחרור גרסה MacOS X ב-2002, שאליו נלווה ממשק תכנות היישומים Cocoa הגדיל את היעילות ואת הגמישות של AppleScript.
על מנת לסמן הערה של שורה אחת ב-AppleScript, יש לכתוב את ההערה לאחר שני מקפים (--), כפי שמודגם בשורה הראשונה בדוגמה לעיל.
בנוסף, בגרסת Mac OS X Leopard של מערכת ההפעלה MacOS ניתן לכתוב את ההערה לאחר סולמית (#), בדומה לשפת התכנות פייתון.--This is a one line comment
הערות של מספר שורות יכתבו בין התווים הפותחים *) לתווים הסוגרים *(.(* This is a
ב-AppleScript ניתן לכתוב את תוכנית בסיסית זו במספר דרכים, מפני שניתן להציב את הטקסט על מספר ממשקים שונים, כגון דיאלוגים (Dialogs) – בהם מחכים בדרך כלל לקלט של המשתמש, התראות (Alerts), שמטרתן להודיע למשתמש דבר מסוים, ורשימה של אופציות (Lists Of Choices).
AppleScript תוכננה על מנת להיות שפת תכנות תסריטית בעלת תחביר דמוי שפה טבעית, להציע למשתמשים מכניזם אשר שולט בפעולותיהן של אפליקציות וכן לגשת ולשנות מידע ומסמכים.
AppleScript משתמשת ב-Apple Events – מכניזם שבאמצעותו תהליכים חולקים מידע ביניהם (Interprocess Communication) אשר זמין החל מגרסה System 7 של מערכת ההפעלה MacOS של אפל.
Apple Event מאפשרים לסקריפט לעבוד בו זמנית עם מספר אפליקציות ולהעביר מידע ביניהן ללא התערבות אנושית.
לדוגמה, סקריפט ב-AppleScript שמטרתו ליצור גלריה באתר יבצע את השלבים הבאים:
פתיחת תמונה באפליקצית עריכת תמונות – באמצעות שליחה של Apple Event מסוג Open File אליה.
יש להורות לתוכנת עריכת התמונות לבצע מניפולציות על התמונה, כגון הוספת גבולות, חיתוך, וכיוצא בזאת.
יש להורות לתוכנת עריכת התמונות לשמור את התמונה שנערכה כקובץ בתיקייה מסוימת, באמצעות שליחה של Apple Event מסוג Save and\or Close Event.
יש לשלוח באמצעות Apple Event את הכתובת של הקובץ המכיל את התמונה לעורך טקסט או עורך web מסוים.
יש להורות לתוכנת העורך לשלב בתוך קובץ HTML (קובץ האתר) לינק לתמונה.
יש לחזור על התהליך על תיקיות או תמונות רבות (למשל מאות, או אלפי תמונות).
העלאת קובץ ה-HTML המכיל את התמונות באמצעות Apple Events.
הרצת סקריפט אשר מבצע תהליכים אלו יכולה לחסוך מאות או אלפי תהליכים שהמתכנת היה נדרש לבצע ידנית.
ישנם סקריפטים מסובכים וגדולים בהם רק ריצה אחת נדרשת ואילו סקריפטים אחרים משומשים פעמים רבות.
עורכי סקריפטים מספקים סביבת פיתוח מאוחדת עבור סקריפטים ב-AppleScript, ומספקים כלים רבים להדרה, ריצה, ניפוי שגיאות, סיווג טקסט באמצעות צבעים שונים (Syntax Highlighting, ) וכו'.
Apple M1 היא מערכת על שבב (SoC) מבוססת ARM, שפותחה על ידי חברת אפל כיחידת עיבוד מרכזית (CPU) ויחידת עיבוד גרפי (GPU) עבור מחשבי מקינטוש שלה וטאבלטי אייפד פרו.
המערכת פותחה בהשראת שבב Apple A14 Bionic שלהם.
M1 הוא המעבד הראשון שתוכנן על ידי אפל עבור מחשבי מקינטוש, והשבב הראשון למחשב אישי שנבנה בטכנולוגיית 5 ננומטר.
אפל טוענת כי יש לה את ליבת המעבד המהירה ביותר בעולם "בסיליקון בעל הספק נמוך" ואת ביצועי המעבד הטובים בעולם פר וואט.
בנוסף ל-MacOS ול-iPadOS של אפל, החל מיוני 2021 קיימת תמיכה בשבב בליבת לינוקס.
באוקטובר 2025 השיקה אפל את שבב ה-M5, מעבד שנבנה בטכנולוגיית 3 ננומטר מהדור השלישי, המשלב 10 ליבות עיבוד, 10 ליבות גרפיות ומנוע עצבי (Neural Engine) משופר עם מאיץ בינה מלאכותית, המציע שיפור של עד פי 4 בעיבוד AI בהשוואה לדור הקודם (M4), ומאפשר הרצת מודלים גנרטיביים באופן מקומי על המכשיר.
השבב מדגיש את המיקוד של אפל ביכולות בינה מלאכותית מקומיות (On-device AI), לצד שיפורים בביצועים קלאסיים הכוללים מעבד מהיר ב-15% וגרפיקה טובה ב-45% בהשוואה לשבב ה-M4.
ל-M1 ארבע ליבות 'Firestorm' בעלות ביצועים גבוהים וארבע ליבות 'Icestorm' חסכוניות באנרגיה, ומספקות תצורה היברידית הדומה למעבדי ARM DynamIQ ולמעבדי Lakefield ו-Alder Lake של אינטל.
שילוב זה מאפשר אופטימיזציות לשימוש בחשמל שלא אפשריות במכשירים הקודמים של אפל עם מעבד תוצרת אינטל.
אפל טוענת כי הליבות החסכוניות באנרגיה משתמשות בעשירית מהחשמל של הליבות עם הביצועים הגבוהים.
לליבות בעלות ביצועים גבוהים 192KB של מטמון הוראות L1 ו-128KB של מטמון נתונים L1 וחולקים 12MB של מטמון L2; לליבות החסכוניות באנרגיה 128KB מטמון הוראות L1, ו-64KB מטמון נתונים L1 וחולקים 4MB של מטמון L2.
ה-M1 משלב יחידת עיבוד גרפי (GPU) בעלת שמונה ליבות (שבע בחלק מהדגמים הבסיסיים).
כל ליבת GPU מכילה 128 יחידות לוגיקה אריתמטית (ALU).
בסך הכל, ה-M1 GPU מכיל עד 128 יחידות ביצוע או 1024 ALU, שעל פי טענת אפל יכולים לבצע כמעט 25,000 תהליכונים בו זמנית ובעלי ביצועים נקודת צף מרבית (FP32) של 2.6 TFLOPs.
ה-M1 משתמש בזיכרון 4266 MT / s LPDDR4X SDRAM בתצורת זיכרון אחידה המשותפת לכל רכיבי המעבד.
שבבי המערכת על שבב וה-RAM מותקנים יחדיו בתכנון מערכת בחבילה.
המחשבים הראשונים שיצאו עם השבב באו בגרסאות 8GB ו-16GB זיכרון RAM.
ה-M1 מכיל גם חומרת רשת עצבית ייעודית במנוע עצבי בעל 16 ליבות, המסוגל לבצע 11 טריליון פעולות בשנייה.
רכיבים אחרים כוללים מעבד אותות תמונה (ISP), בקר אחסון NVMe, בקרי Thunderbolt 4 ומובלעת מאובטחת.
ה-M1 התקבל בברכה עם ביקורות חיוביות מאוד ורשם מדדי ביצועים ויעילות מובילים בתעשייה במדידות פופולריות (GeekBench 5, Cinebench R23).
ה-MacBook Air (M1, 2020) ו-MacBook Pro (M1, 2020) נחשבים למחשבי ה-MacBook המהירים ביותר שייצרה אפל אי פעם כאשר ה-MacBook Pro (M1, 2020) מוביל את תחום חיי הסוללה, תוך שהוא גורם לירידה חדה במחירי יד שנייה של מחשבי מקבוק עם שבב של אינטל.
מוצרים הכוללים את Apple M1
MacBook Air (דור 3, 2020) - לדגם הבסיס יש GPU בעל 7 ליבות
AppArmor (הלחם של: Application Armor) הוא מודול ליבה של לינוקס למטרות אבטחה, המאפשר למנהל המערכת להגביל את יכולות התוכניות עם פרופילים לפי תוכנית.
פרופילים יכולים לאפשר יכולות כמו גישה לרשת, גישה ל-raw socket והרשאה לקרוא, לכתוב או להפעיל קבצים בנתיבים מסוימים.
AppArmor משלים את מודל בקרת הגישה המסורתית של יוניקס (DAC) על ידי מודל בקרת גישה מנדטורית (MAC).
הוא נכלל בחלקו בליבת הלינוקס המרכזית מאז גרסת 2.6.36 ופיתוחו נתמך על ידי קנוניקל מאז 2009.
בנוסף ליצירת פרופילים ידנית, AppArmor כולל מצב למידה, שבו הפרות פרופיל נרשמות, אך אינן נמנעות.
לאחר מכן ניתן להשתמש ביומן זה ליצירת פרופיל AppArmor, בהתבסס על התנהגותה האופיינית של התוכנית.
AppArmor מוצע בחלקו כחלופה ל-SELinux, שמבקרים מחשיבים אותו כקשה יחסית למיישמי IT להקים ולתחזק.
בניגוד ל-SELinux, שמבוסס על החלת תוויות על קבצים, AppArmor עובד עם נתיבי קבצים.
תומכי AppArmor טוענים כי זה פחות מורכב וקל יותר למשתמש הממוצע ללמוד מאשר SELinux.
הם גם טוענים כי AppArmor דורש פחות שינויים כדי לעבוד עם מערכות קיימות.
לדוגמה, SELinux דורשת מערכת קבצים התומכת ב"תוויות אבטחה" (security labels), ולכן אינה יכולה לספק בקרת גישה לקבצים המותקנים באמצעות NFS.
מאידך, אפליקציית AppArmor היא אגנוסטית למערכות קבצים.
AppLovin היא חברה אמריקאית העוסקת בתחום הטכנולוגי של התקשורת סלולרית.
היא פועלת ממטה בפאלו אלטו בה הוקמה בשנת 2012. החברה מאפשרת למפתחי משחקים שונים לנצל את הטכנולוגיה שלה לפיתוח, ניתוח ופרסום משחקי מחשב לסמרטפונים ומכשירים ניידים נוספים.
החברה הוקמה ב-2012 על ידי מספר יזמים.
בשנת 2014 היא הצליחה לגייס 40 מיליון דולר והחלה לפעול באופן מסחרי.
בין לקוחותיה הראשונים היה "ספוטיפיי".
באותה שנה נרכשה חברה גרמנית Moboqo.
בספטמבר 2016 סוכם עקרונית שהחברה תירכש על ידי חברה סינית Orient Hontai Capital תמורת מיליארד וחצי דולר.
בסופו של דבר הסיכום לא מומש.
ביולי 2018 החברה הקימה Lion Studios שפועלת מול מפתחי משחקי וידאו לסמרטפונים ומקדמת את תוצרתם.
בשנת 2019 נרכשה חברה SafeDK שמפתחת אפליקציות.
בפברואר 2020 נרכשו עוד מספר חברות מפתחות לרבות Geewa הצ'כית שפיתחה את המשחק Smashing four.
בשנת 2020 האתר Pocket Gamer דירג את החברה בין 50 מפתחה משחקי סמרטפונים הגדולים והציב אותם במקום ה-20.
באפריל 2021 חברת AppLovin הפכה לחברה ציבורית לפי שווי שוק של 24 מיליארד דולר.
במאי 2025 מכרה החברה את חלק מפעילות הגיימינג שלה תמורת כ-800 מיליון דולר לטריפלדוט.
בספטמבר נכנסה החברה למדד S&P 500.
Appium הוא כלי קוד פתוח שנועד לבדיקות אוטומציה לאפליקציות Android וIOS.
התוכנה פותחה על ידי דן קולר ב-2011 תחת השם IOSauto ונכתבה בשפת התכנות C#.
באוגוסט 2012, פורסם הקוד של התוכנה תחת כללי הקוד הפתוח ברישיון Apache2.
בינואר 2013, Sause labs הסכימה לממן את Appium והניעה את שכתוב הקוד שלה תוך שימוש ב-Node.js.
בשנת 2014, Appium זכתה בפרס bossie של InfoWorld על התוכנה הטובה ביותר לשולחן העבודה ולנייד בקוד פתוח.
Appium גם נבחרה בפרס התוכנה החדשה של השנה על ידי Black duck software.
באוקטובר 2016, Appium הצטרפה לקרן JS.
Appetite for Democracy 3D הוא סרט הופעה תלת־ממדי ואלבום הווידאו העשירי של להקת הרוק הכבד האמריקאית Guns N' Roses שיצא לאור ב-1 ביוני 2014. סרט זה בוים על ידי קרי אסמוסן והופק על ידי ברי סאמרס.
הופעה זו הוקלטה שנתיים לפני כן, ב-21 בנובמבר 2012 בג'וינט בהארד רוק קזינו בלאס וגאס במסגרת סיבוב ההופעות Appeite for Democracy (בו ציינה הלהקה 25 שנים ליציאתו של אלבומה הראשון Appetite For Destruction ו-4 שנים ליציאתו של אלבומה האחרון Chinese Democracy).
סרט זה היה הסרט הראשון שהלהקה הוציאה לאור מאז Welcome to the Videos משנת 1998, וסרט ההופעה הראשון שהלהקה הוציאה לאור מאז Use Your Illusion I & II: World Tour - 1992 in Tokyo משנת 1992.
כרזת הסרט עוצבה בהשראת עטיפת האלבום הראשונה של Appetite For Destruction (בה מצוירת מפלצת עם חרבות במקום שיניים שתוקפת רובוט האונס אישה) שהוחרמה (בעיקר) על ידי תנועות דתיות למיניהן.
בשבוע הראשון לשחרורו של הסרט (בפורמט ה-DVD) נמכרו כ-4,800 עותקים ובשבועיים הראשונים לשחרורו נמכרו כ-6,400 עותקים.
הסרט הגיע למקום הראשון בבילבורד במצעד הסרטים המוזיקליים בפורמט DVD.
בנוסף, הסרט זכה בקטגוריית שימוש בפיצ'רים תלת־ממדיים מוזיקליים בטקס פרסי האגודה הבינלאומית לתלת־ממד והדמיה מתקדמת לשנת 2015.
בשנת 2012 הכריז גיטריסט להקת Guns N' Roses ריצ'רד פורטוס על סיבוב הופעות חגיגי בשם Appetite for Democracy בסניף של הארד רוק קפה בלאס וגאס לציון 25 שנים ליציאתו של אלבום הבכורה של הלהקה ו-4 שנים ליציאתו של אלבומה האחרון של הלהקה.
הופעתה העשירית של הלהקה במסגרת סיבוב ההופעות הוקלטה והופצה שנתיים אחר כך על ידי הלהקה.
הרשימה הנ"ל מתייחסת למהדורות ה־Blu-ray וה-DVD בלבד.
במקור, הלהקה ביצעה בהופעה גרסת כיסוי לשיר "Don't Let It Bring You Down" של ניל יאנג, אך זה הושמט מהסרט בכל הפורמטים בהם יצא לאור.
טומי סטינסון - בס, קולות רקע ושירה מובילה ב-"Motivation"
די ג'יי אשבה - גיטרה מובילה וגיטרת קצב
רון במבלפוט ט'אל - גיטרה מובילה, גיטרת קצב, גיטרה אקוסטית ב-"Used to Love Her" ו-"Patience", קולות רקע ושירה מובילה ב-"Objectify"
ריצ'רד פורטוס - גיטרת קצב, גיטרה מובילה, גיטרה אקוסטית ב-"Patience", גיטרת סלייד ב-"Rocket Queen" וקולות רקע
כריס פיטמן - קלידים, סינתיסייזר, קולות רקע וטמבורין ב-"Welcome to the Jungle" ו-"The Seeker"
פרנק פרר - תופים וטמבורין ב-"Don't Cry"
קסנדרה סופר סטילי - רקדנית
אשלי פארק - רקדנית על עמוד
אשלי מייס - רקדנית על עמוד
"Apples and Oranges" (בעברית: "תפוחים ותפוזים") הוא הסינגל השלישי של להקת הרוק הבריטית פינק פלויד, האחרון שנכתב על ידי סיד בארט ויצא לאור בשנת 1967. הבי-סייד היה "Paint Box" שנכתב על ידי ריצ'רד רייט.
השיר עוסק בנערה שהמספר פוגש בסופרמרקט.
השיר הוקלט זמן קצר לפני סיבוב ההופעות של הלהקה בארצות הברית, ב-26 וב-27 באוקטובר.
פינק פלויד, יחד עם בארט, חיקו את השיר בהופעותיהם הטלוויזיוניות הראשונות בארצות הברית ב-The Pat Boone Show וב-American Bandstand.
בארט שמר על שפתיים סגורות במהלך ההופעה הראשונה, אך חיקה במיומנות בהופעה האחרונה, שקטעים ממנה שרדו.
לאחר שבארט הוחלף על ידי דייוויד גילמור, הקליטה הלהקה סרט תדמית בבלגיה בשוק פירות עם ליפ סינק של רוג'ר ווטרס, שכן בשלב זה עזב בארט את הלהקה.
זה היה הסינגל הראשון של הלהקה שלא הצליח לפרוץ למצעד הבריטי, והלייבל האמריקאי שלהם טאוור רקורדס הוציא סינגל בארצות הברית בלבד: "Flaming" עם "The Gnome".
ווטרס האשים את נורמן סמית' בביצועי המכירות של הסינגל: "'Apples and Oranges' נהרס על ידי ההפקה.
כאשר הסינגל לא הצליח להגיע למצעדים, תשובתו של בארט הייתה ש"לא אכפת לו".
שני הצדדים של הסינגל היו מופקים בסטריאו, אבל הסינגל יצא במונו, שהיה מאוד בוצי וכנראה תרם לחוסר ההצלחה שלו.
מיקס הסטריאו של "Paint Box" הופיע לראשונה באוסף Relics, ושני השירים הופיעו בסטריאו Masters of Rock.
ארבעת הסינגלים המוקדמים האחרים בבריטניה יצאו במקור במונו.
"Arnold Layne", "See Emily Play", "It Would Be So Nice" ו-"Point Me at the Sky" קיימים רק בסטריאו מונו או מזויף, בעוד "Julia Dream" היה רמיקס לסטריאו בשלב מאוחר יותר, כדי להיכלל ב-Relics.
"זה שיר שמח, ויש בו נגיעה של חג המולד.
זה על בחורה שראיתי פשוט מסתובבת בעיר, בריצ'מונד." - סיד בארט
NME היללו אותו כ"סינגל הפסיכדלי ביותר שפינק פלויד המציאו", עם זאת, "היה די קשה להשיג אותו".
סיד בארט - גיטרה חשמלית, שירה
ריצ'רד רייט - אורגן האמונד, פסנתר, פסנתר חשמלי, קולות רקע, פלסטו שירה מובילה (גשר)
רוג'ר ווטרס - גיטרה בס, קולות רקע
ניק מייסון - תופים, טמבורין
Appetite for Democracy (מאנגלית: תיאבון לדמוקרטיה) היה סיבוב ההופעות השביעי של להקת הרוק הכבד גאנז נ' רוזס, אשר נערך לכבוד ציון 25 שנים להוצאתו לאור של אלבום הבכורה של הלהקה, Appetite for Destruction ו-4 שנים להוצאתו לאור של אלבומה האחרון, Chinese Democracy.
רשימת השירים המוצגת תקפה להופעת הלהקה בג'וינט, לאס וגאס, ארצות הברית ב-6 ביוני 2014 ואינה מייצגת בהכרח הופעות אחרות מתוך סיבוב ההופעות.
סולו גיטרה של ריצ'רד פורטס
סולו פסנתר של דיזי ריד
אקסל רוז - זמרה, פסנתר, תוף מרים
דיזי ריד - קלידים, פסנתר, קונגה, רעשן, קולות רקע
טומי סטינסון - בס, קולות רקע, זמרה
די ג'יי אשבה - גיטרה מובילה, גיטרת קצב, קולות רקע, תוף סנייר
רון "במבלפוט" ט'אל - גיטרה מובילה, גיטרת קצב, קולות רקע, זמרה
ריצ'רד פורטס - גיטרת קצב, גיטרה מובילה, קולות רקע
כריס פיטמן - קלידים, סאב-בס, סינתיסייזר, דוגם, תוף מרים, קולות רקע
פרנק פרר - תופים, כלי הקשה
איזי סטראדלין - גיטרת קצב, קולות רקע, זמרה (בהופעות 11–12)
דאף מק'אגן - גיטרת בס, קולות רקע, זמרה (בהופעות 47–52)
"Apple" (בעברית: "תַפּוּחַ") הוא שיר של הזמרת האנגלייה צ'ארלי XCX.
הוא הופק על ידי איי.
ג'י קוק, נכתב על ידי צ'ארלי XCX ויצא ב-7 ביוני 2024 מתוך אלבום האולפן השישי שלה Brat בהוצאת חברת התקליטים אטלנטיק רקורדס.
הרצועה הודגשה כבולטת והפכה לוויראלית בטיקטוק זמן קצר לאחר מכן, וגררה טרנד ריקודים נלווה.
השיר נשלח לרדיו האיטלקי דרך האחים וורנר ב-2 באוגוסט 2024, כסינגל השלישי מתוך האלבום.
"Apple" פורסם לראשונה ב-8 בספטמבר 2023 לאחר שצ'ארלי XCX העלתה תמונה של המחברת שלה, המציגה את המילים לרצועה בשם "The Apple".
הרצועה הוזכרה שוב בתצוגה מקדימה ב-2 באפריל 2024 בהקלטה קצרה שנשלחה למעריציה, שאישרה כי "Apple" יהיה חלק מאלבומה Brat שתוארך לצאת בשנת 2024. השיר מתייחס למערכת היחסים של XCX עם הוריה ולטראומה בין-דורית.
"Apple" משמש כמטפורה המסמלת הן את הקשר המשפחתי והן את אופי הטראומה.
הוא מתואר כשיר אלקטרופופ וסינת'-פופ עם סינת'ים מהירים, ביטים ושירה דומיננטית של הזמרת.
מייגן גארווי מפיצ'פורק טענה שמדובר בשיר בעל אופי "סקרני".
ג'יו סנטיאגו מ-Resident Advisor העיר כי לרצועה "לא תהיה בעיה להפוך רחבות ריקודים לסאונות מיוזעות".
אנתוני פנטנו תיאר את "Apple" בתור "רצועת סינת'-פופ בעלת קצב מהיר".
פרסתאריךקטגוריהתוצאהמקורפרס הווידאו קליפים של MTV11 בספטמבר 2024הקליפ הטרנדי הטוב ביותרפרס גראמי26 בינואר 2025ביצוע סולו הפופ הטוב ביותרפרס בחירת הילדים של ניקלודיאון21 ביוני 2025שיר ויראלי אהוב
אזורתאריך יציאהפורמטחברת תקליטיםמקוראיטליה2 באוגוסט 2024רדיו איירפלייהאחים וורנר
Aqua הוא לוויין מחקר רב-לאומי המופעל על ידי נאס"א ונע במסלול סביב כדור הארץ.
שמו של הלוויין, הוא המילה הלטינית למים וזאת מאחר שאת רוב המידע הוא אוסף מעל האוקיינוסים.
Aqua נושא שישה מכשירי מדידה שסופקו ומופעלים על ידי סוכנויות שונות:
AMSR-E - מד קרינה לגלים אלקטרומגנטיים, נועד למדידת טמפרטורות במקומות שונים, תכונות עננים, מהירות הרוח על פני הקרקע, שטף קרינת גוף שחור,
MODIS - מצלמה כללית למדידת אורכי גל (ספקטרו-רדיומטר) בודקת גם תרסיסים ותרחיפים באוויר.
עננים, תכסית הקרקע ושינויים בה (כולל צמחייה), התפרצויות געשיות ודליקות.
AMSU-A - מד קרינה לגלי מיקרו המיועדים לאמוד את הטמפרטורה והלחות באטמוספירה העליונה ובסטרטוספירה.
AIRS - מכשיר משלים ל-AMSU המודד את הטמפרטורה בעזרת גלי תת-אדום
HSB - למדידת הלחות באטמוספירה, שימוש בגלי VHF מאפשר מדידות גם כאשר יש עננים רבים.
CERES - למדידת התחממות כדור הארץ, מודד את כמות קרינת השמש האפקטיבית הנפלטת מפני כדור הארץ, האנרגיה הכללית הנקלטת ומחשב את ההפרש.
Aquí no hay quien viva (בספרדית: "אף אחד לא יכול לחיות כאן", בתרגום חופשי: "המקום הזה נורא"; מבוטא: "אַקִי נוֹ אַיְ קִייֶן וִיוַה") היא סדרת טלוויזיה קומית ספרדית ששודרה בשנים 2003–2006. עלילת הסדרה עוסקת בקורותיהם של שכנים בבניין דירות בדיוני הממוקם במרכז מדריד.
הסדרה הייתה אחת הסדרות המצליחות ביותר בהיסטוריה של הטלוויזיה הספרדית, והסדרה הנצפית ביותר בספרד בעשור בו שודרה.
כן זכתה הסדרה לשבחי המבקרים וזכתה בעשרות פרסים, בהם פרסים יוקרתיים כמו פרס Ondas, פרסי האקדמיה הספרדית לטלוויזיה, פרסי ה-TP de Oro ועוד.
בשל הצלחתה הרבה, הסדרה שודרה במדינות רבות, וכן הופקו ומופקות גרסאות של הסדרה בצרפת, ארגנטינה, ארצות הברית, יוון, קולומביה, פורטוגל, צ'ילה ומקסיקו.
שידור הסדרה החל בשנת 2003, לאחר שערוץ אנטנה 3 שכר את שירותיו של המפיק חוסה לואיס מורנו, על מנת להפיק קומדיית מצבים עבור רצועת השידור המאוחרת ביותר של שעות צפיית השיא.
אחייניו של מורנו (אלברטו ולאורה קביירו) היו אחראים לרעיונות ולכתיבת התסריטים.
בשנת 2006 רכש אחד הערוצים המתחרים, טלסינקו, 15% מחברת ההפקה Miramón Mendí שהפיקה את הסדרה, ובעקבות כך לא חודש החוזה בין חברת ההפקה לערוץ בו שודרה הסדרה, אנטנה 3, מה שהביא לסיומה של הסדרה.
במקביל, החלה חברת ההפקה להפיק עבור ערוץ טלסינקו סדרה חדשה המבוססת על אותו הרעיון, בשם "La que se avecina".
בסדרה החדשה משתתפים מרבית השחקנים, התסריטאים וצוות ההפקה של "Aquí no hay quien viva", אך קו-העלילה והדמויות שלה שונים.
בסדרה השתלבו, בנוסף לשחקנים מ-"Aquí no hay quien viva", גם שחקנים נוספים, בהם הן שחקנים בתחילת דרכם והן שחקנים מוכרים (כגון אנטוניה סן חואן).
שידורי הסדרה החלו בשנת 2007 וב-2024 שודרה העונה ה-15. באפריל 2025 החלו צילומי העונה ה-16 של הסדרה.
עלילת הסדרה מתרחשת בבניין דירות וגיבורי הסדרה הם דיירי הדירות השונות.
בשל כך, ישנם ריבוי וגיוון גדולים של דמויות, שעפ"י המבקרים תרם רבות להצלחת הסדרה.
אמיליו דלגאדו (Emilio Delgado) (פרננדו טחרו) – שוער הבניין.
מריאנו דלגאדו (Mariano Delgado) – אביו המבוגר של אמיליו, מתגורר איתו בחדר השוער.
מגדיר את עצמו כמטרוסקסואל והוגה.
ויסנטה בניטו (Vicenta Benito) – פנסיונרית, רווקה ובתולה.
נוהגת לתאר את עצמה כמי שעדיין מחכה לאהבת חייה.
קשורה מאוד לכלבהּ ולנטין (Valentín).
מריה לואיסה (מריסה) בניטו (Marisa Benito) (מריבי בילבאו) – אחותה של ויסנטה, פנסיונרית אף היא.
מתגוררת עם אחותה בדירה מאז שבעלה מנולו עזב אותה.
נוהגת לעשן, לשחק בינגו ולשתות (בעיקר צ'ינצ'ון, משקה אלכוהולי מבוסס אניס).
קונספסיון "קונצ'ה" דה לה פוונטה גרסיה (Concepción "Concha" de la Fuente García) – פנסיונרית.
בעונה הראשונה מתגוררת עם בנה ונכדיה, והחל מהעונה השנייה מתגוררת עם ויסנטה ומריסה.
שלוש הפנסיונריות ויסנטה, מריסה וקונצ'ה מרבות לעסוק ברכילות, פעילותן זו זכתה בין השכנים בבניין לכינוי "רדיו פטיו" (Radio Patio).
השלוש מכונות על ידי השכנים גם Las Supernenas (שמן הספרדי של בנות הפאוור פאף) וכן Las chicas de oro (שמן הספרדי של בנות הזהב).
ארמנדו קורטס דה לה פוונטה (Armando Cortés de la Fuente) – בנה של קונצ'ה, מתגורר איתה ועם ילדיו בבניין במשך העונה הראשונה.
עובד בבנק, גרוש, מקיים יחסי מין מזדמנים עם נשים רבות.
מאוריסיו (מאורי) אידיאלגו (Mauricio Hidalgo) (לואיס מרלו) – עיתונאי, הומוסקסואל בשנות ה-30 לחייו.
פרננדו נווארו (Fernando Navarro) – עורך דין, הומוסקסואל בשנות ה-30 לחייו.
בעונה הראשונה מסרב לצאת מהארון.
ביאטריס (באה) ויארחו (Beatriz "Bea" Villarrejo) – שותפתו לדירה של מאורי בזמן שפרננדו היה בחו"ל.
הביאה עם מאורי ילד (אסקייל) באמצעות הפריה מלאכותית.
בהמשך הסדרה עוברת לגור עם בלן כשותפה לדירה.
אנה (אינגה) (Ana "Inga") – בת-זוגה של באה.
עובדת כדיילת ולאחר מכן כדוגמנית.
עבודתה כדוגמנית מעוררת בעיות בזוגיות עם באה.
חואן קווסטה (Juan Cuesta) – יו"ר ועד הבית של הבניין (בספרדית: Presidente de la comunidad, "נשיא הקהילה").
מתגורר עם אשתו פלומה וילדיו, עד שמתחיל רומן עם השכנה איסבל.
איסבל עוברת לגור איתו לאחר שאשתו פלומה נופלת מהחלון במהלך ריב עם איסבל, ונכנסת לקומה.
פלומה קווסטה (Paloma Cuesta) (לולס לאון) – אשתו של חואן בשתי העונות הראשונות של הסדרה, בהמשך נכנסת לקומה.
חוסה-מיגל "חוֹסמי" קווסטה (José-Miguel "Josemi" Cuesta) – בנם של חואן ופלומה, ילד מחונן.
נטליה קווסטה (Natalia Cuesta) – בתם המתבגרת של חואן ופלומה.
מרבה לריב עם הוריה על נושאים הקשורים לבחורים איתם היא יוצאת וללבוש שלה.
נייבס קווסטה (Nieves Cuesta) – אחותו של חואן קווסטה.
מגיעה לגור איתו לאחר שאשתו נכנסת לקומה, על-מנת לעזור לו, ונשארת למרות שאיש אינו מעוניין בכך.
מנסה לחבל במערכת היחסים של חואן עם השכנה איסבל.
אנדרס גרה (Andrés Guerra) – איש עסקים מושחת, נשוי לאיסבל עד שזו עוזבת אותו לטובת חואן.
עבר פשיטות רגל רבות ועיקולים רבים, בין השאר בשל מנהגו לרמות את רשויות המס.
איסבל רואיס גרסיה (Isabel Ruiz García) – אשתו של אנדרס שבמהלך הסדרה עוזבת אותו לטובת חואן.
מכורה לצמחי מרפא ובמיוחד לוולריאן, מתעניינת ביוגה ובמיסטיקה, אחות במקצועה.
אלכס ופאבלו גרה רואיס (Álex y Pablo Guerra Ruiz) – בניהם של אנדרס ואיסבל.
לוסיה אלברס (Lucía Álvarez) (מריה אדאנס) – עוברת להתגורר בבניין עם בן-זוגה רוברטו, אך מחליפה בינו לבין קרלוס מספר פעמים במהלך הסדרה.
קרלוס דה-ארו קבנייס (Carlos de Haro Cabanillas) – בן-זוגה של לוסיה.
בני הזוג נפרדים וחוזרים זה לזה מספר פעמים במהלך הסדרה.
רוברטו אלונסו קסטיו (Roberto Alonso Castillo) – בן-זוגה של לוסיה.
רפאל אלברס (Rafael Álvarez) – אביה של לוסיה.
יאגו (Yago) – מהגר מקובה.
בן זוגה של לוסיה בעונה הרביעית.
הזוגיות שלו עם לוסיה עוברת משבר כאשר הוא מגלה שאביה של לוסיה הוא איש עסקים עשיר וקפיטליסט, שחברת הבנייה שבבעלותו הורסת יערות.
בלן לופז באסקס (Belén López Vázquez) (מלנה אלטריו) – מתגוררת בשכירות בדירה בבעלותה של קונצ'ה בבניין.
בשנות ה-30 לחייה, רווקה, מתקשה לנהל מערכות יחסים יציבות ומחליפה עבודות רבות במהלך הסדרה.
מנהלת מערכת יחסים מורכבת עם שוער הבניין, אמיליו.
אליסיה סאנס אורטגה (Alicia Sanz Ortega) – שותפתה לדירה של בלן במשך שלוש העונות הראשונות.
מגדירה עצמה כשחקנית, למרות שקריירת המשחק שלה מסתכמת במספר מועט של פרסומות בהן השתתפה.
מריה-חסוס באסקס פוונטס (María-Jesús Vázquez Fuentes) – אמהּ של בלן המתגוררת איתה בעונות המאוחרות של הסדרה.
פאקו מחנות הווידאו (Paco, él del videoclub) – המוכר בחנות הווידאו שבבניין, מאוחר יותר רוכש את העסק.
בעל שאיפות להיות במאי קולנוע, ולעיתים מציג את עצמו כאילו הוא כבר במאי.
חוסה מריה (José María) – אסיר לשעבר, מכור לסמים, שמתחבר עם אמיליו בכלא.
לאחר השחרור מגיע לבניין ומתחבר עם דמויות נוספות.
במהלך חמש עונותיה של הסדרה התארחו בה שחקנים רבים, ביניהם שחקנים מוכרים רבים וכן כאלה שהתפרסמו לאחר-מכן.
בין הבולטים שבהם ניתן למנות את סנטיאגו סגורה, דניאל דיחס, חואן פויגקורבה, מירן איברגורן, לינה מורגן ועוד.
במהלך שלוש שנות שידורה זכתה הסדרה בעשרות פרסים ומועמדויות לפרסים.
פרס Ondas לסדרה הטובה ביותר (2003).
חמישה פרסי האקדמיה הספרדית לטלוויזיה, ו-8 מועמדויות לפרס.
שני פרסי Fotogramas de Plata ו-3 מועמדויות לפרס.
ארבעה פרסי TP de Oro ו-5 מועמדויות לפרס.
תשעה פרסי איגוד השחקנים הספרדי ו-6 מועמדויות לפרס.
פרס מיקרופון הזהב של איגוד הטלוויזיה והרדיו הספרדי.
בנוסף, קיבלה הסדרה שלוש פעמים את פרס Gayo, המוענק לסדרות ולסרטים להט"ביים.
בשנת 2016, עשר שנים אחרי שהסתיימו שידורי הסדרה, ערך ערוץ Antena 3 internacional (הערוץ הבינלאומי של רשת אנטנה 3, המשדר במדינות דוברות ספרדית רבות) תחרות בין הסדרות ששודרו ברשת לאורך השנים.
התחרות נקראה "תוכנית חייך" (El programa de tu vida), והיא נערכה באמצעות הצבעה של הקהל הרחב.
Aquí no hay quien viva זכתה והוכרזה כתוכנית הטובה ביותר של הערוץ בכל הזמנים, בפער גדול משאר המתחרים.
גרסאות של הסדרה במדינות אחרות
ערוץ M6 הצרפתי שידר גרסה מקומית של הסדרה, בשם "Faites Comme Chez Vous!" .
ערוץ Telefe רכש את הזכויות על הסדרה על-מנת להפיק גרסה מקומית, תחת אותו השם.
שידורי הגרסה המקומית החלו בינואר 2008 וזכו לאחוזי צפייה גבוהים.
בשל בעיות ניהול בחברה המשיכו שידורי הסדרה רק עד אוגוסט של אותה השנה, למרות הצלחתה.
ביוון הופקה גרסה מקומית תחת השם "Η Πολυκατοικία" .
שידורי הסדרה החלו באוקטובר 2008.
הגרסה הצ'ילאנית הופקה עבור ערוץ Chilevisión, ושידורה החל בדצמבר 2009.
חברת Europroducciones הפיקה את הגרסה הפורטוגזית של הסדרה עבור ערוץ SIC, תחת השם "Aqui Não Há Quem Viva" (תרגום פורטוגזי בעל משמעות זהה לשם הספרדי).
הסדרה שודרה בין השנים 2006 — 2008 והיא כללה שתי עונות (52 פרקים).
הסדרה זכתה לאחוזי צפייה גבוהים (כ-30% בממוצע).
הסדרה הייתה מועמדת באותה השנה למספר פרסים נוספים של המגזין (עבור הופעותיהם של השחקנים: ניקולאו בריינר בתפקיד ז'ואו קושטה, מקבילו של חואן קווסטה; ריטה ריביירו בתפקיד לורדש קושטה, מקבילתה של נייבס קווסטה; מריה ז'ואו אבראו בתפקיד דולסה קושטה, מקבילתה של פלומה קווסטה).
במקסיקו הופקה גרסה מקומית של הסדרה, תחת השם "Vecinos" (בספרדית: "שכנים").
ערוץ RCN הקולומביאני רכש את הזכויות על-מנת להפיק גרסה מקומית תחת אותו השם.
השדרה סודרה בין אוגוסט 2008 לפברואר 2009. במהלך השידורים שונתה שעת השידור של הסדרה, כיוון שמספר חברי קונגרס טענו ששידור הסדרה לא מתאים לשעות בהן גם ילדים צופים.
הגרסה הקולומביאנית שודרה גם בוונצואלה.
חברת Mediaset רכשה את הזכויות על-מנת להפיק גרסה איטלקית לסדרה, תחת השם "Qui non si può vivere" (באיטלקית: "אי אפשר לחיות כאן").
הפקת הסדרה נתקלה בבעיות, כיוון שעל-פי החוק האיטלקי הדמויות לא יכולות להופיע כאשר הן מעשנות או שותות משקאות אלכוהוליים, מה שיוצר בעיה עם הדמות של מריסה.
חברת ABC הכריזה שבכוונתה להפיק גרסה אמריקאית לסדרה, תחת השם "I hate this place" .
קרייג דויל יהיה אחראי על כתיבת התסריט, בן סילברמן (ממפיקי בטי, המשרד, "לרדת בגדול" האמריקאית, שושלת טיודור) וסופיה ורגרה יביימו.
צילומי הסדרה היו צפויים להתחיל בראשית 2011, אך לא התקבלו מאז ידיעות חדשות על הפרויקט.
שידור הסדרה המקורית במדינות אחרות
הגרסה המקורית של הסדרה שודרה/משודרת במספר מדינות, בין השאר:
: הסדרה שודרה תחת השם Naapureina Madridissa (בפינית: "שכנים במדריד") בערוץ YLE TV1. שידור הסדרה החל במאי 2010.
: הסדרה המקורית שודרה בשנת 2005 בערוץ Chilevisión, לפני הפקת הגרסה המקומית.
: הסדרה שודרה תחת השם "Моје драге комшије" (בסרבית: "שכניי האהובים"), בערוץ B92. שידור הסדרה החל בסתיו 2009.
: הסדרה שודרה תחת השם "Щурите съседи" (בבולגרית: "השכנים המטורפים"), בערוץ bTV.
שידור הסדרה החל ביוני 2010.
: הסדרה שודרה בערוץ NTV, תחת השם "Moje drage komšije" (בבוסנית: "שכניי האהובים").
בנוסף, הסדרה משודרת בערוץ אנטנה 3 העולמי, המשודר ברחבי באמריקה הלטינית.
"Aquarius/Let the Sunshine In" (נקרא לעיתים "The Age of Aquarius" או "Let the Sunshine In") הוא מחרוזת של שני שירים שנכתבו למחזמר "שיער" והופקו על ידי ג'יימס ראדו, ג'רום ראגני (מילים), וגאלט מקדרמט (לחן).
השיר יצא לאור כסינגל על ידי להקת The 5th Dimension, ונבחר במקום הראשון למשך שישה שבועות בבילבורד הוט 100 בארצות הברית של מצעד הסינגלים ב-1969. בכך הפך השיר למחרוזת הראשונה אשר טיפסה לצמרת המצעדים האמריקאים.
השיר זכה באלבום זהב על ידי RIAA, וכן נבחר על ידי מצעד ה"בילבורד" לשירים הטובים ביותר בכל הזמנים במקום ה-57.
שיר זה היה אחד מהשירים הפופולרים ביותר בשנת 1969, וזכה לתפוצה עולמית.
בארצות הברית הגיע השיר למקום הראשון גם בבילבורד הוט 100 (למשך שישה שבועות) וגם בבילבורד במצעד "Adult Contemporary".
השיר אף הגיע לפסגת מצעד המכירות בקנדה.
התקליט זכה בטקס פרסי גראמי לשנת 1970 בפרס גראמי לתקליט השנה וגם בפרס גראמי עבור הופעת הפופ הטובה ביותר על ידי צמד או להקה, לאחר שיצא לאור באלבום The Age of Aquarius על ידי המימד החמישי.
בנוסף יצא לאור השיר כתקליט סינגל.
מילות השיר התבססו על האמונה האסטרולוגית על כך שהעולם הולך להיכנס בקרוב ל"עידן הדלי" – עידן של אהבה, אור, אמונה, ואנושיות, וזאת בניגוד לעידן הנוכחי, "עידן מזל דגים", שהוא עידן של מלחמות דת, מסעות צלב, ימי ביניים וחושך.
שינוי זה מניחים שיתרחש בסוף המאה ה-20, אולם אסטרולוגים רבים חלוקים בדיעה לגבי התאריך המדויק.
השיר דורג במקום ה-33 בשנת 2004 במצעד של מכון הסרטים האמריקאי 100 שנים...
ארגוןרשימהמיקוםמקורבילבורד500 שירי הפופ של כל הזמנים435
דונה סאמר, באותה תקופה "דונה גיינס" השתתפה בגרסה הגרמנית של השיר בשנת 1968.
סילה בלאק הקליטה גרסה משלה לשיר באלבומה בשנת 1968 "Sher-oo!", אשר דורג בין עשרת הגדולים במצעד האלבומים הבריטי של אותה שנה.
אנגלברט המפרדינק הקליט גרסה לשיר בשנת 1969 לאלבומו "אנגלברט המפרדינק".
אנדי ויליאמס הקליט את השיר לאלבומו "Best of...".
הסופרימס הקליטו את גרסתם לשיר בשנת 1969 לאלבומם Let the Sunshine In.
האמת הבלתי מעורערת הקליטו גרסה משלהם לשיר אשר נקראה "Aquarius" בשנת 1971.
מבין גרסאות הכיסוי לשיר יצא לשיר גם גרסה עברית בשם "תנו לשמש יד" אשר תורגמה על ידי אהוד מנור ובוצעה בגרסה העברית של המחזמר על ידי צביקה פיק.
בשנת 2005 הופיע השיר בסצנה בסרט "בתול בן ארבעים".
aptitude הוא ממשק משתמש למערכת ניהול החבילות APT עבור הפצת הלינוקס דביאן.
הוא מראה רשימת חבילות תוכנה ומאפשר לבחור להסיר ולהתקין אותן.
יחודו הוא במערכת החיפוש שלו המותאמת לתבניות חיפוש גמישות.
aptitude מבוסס על ספריית מסוף המחשב ncurses, המשלבת אלמנטים השייכים במקור לממשק משתמש גרפי.
בנוסף לממשק ncurses, קיים ב-aptitude ממשק שורת פקודה מקיף, הכולל כלים הדומים לאלו הקיימים במשפחת כלי APT (כדוגמת apt-get ,apt-cache, apt-listchanges, וכו'), וממלאים את כל הפונקציות הקיימות ב-APT.
בגרסאות מאוחרות של aptitude נוסף ממשק משתמש גרפי מבוסס gtk+.
April (בעברית: אפריל) היא יצירה מוזיקלית של להקת דיפ פרפל, מתוך האלבום Deep Purple.
השיר April מתחלק לשלושה חלקים השונים זה מזה מבחינה סגנונית ובשמיעה ראשונה קשה לזהות את הקשר ביניהם אך למעשה הם כולם בנויים על אותם קשרים מלודיים.
החלקים הם "החלק הפסיכדלי", "החלק הקלאסי" ו"החלק הכבד".
חלק זה של היצירה הוא למעשה קטע כלי (אינסטרומנטלי) ללא מילים.
קטע זה משלב את מוזיקת הרוק הפסיכדלי עם המוזיקה הקלאסית.
הוא מתאפיין בנגינת כינורות וכלי נשיפה אחרים לצד נגינת הגיטרה של ריצ'י בלקמור ונגינת האורגן של ג'ון לורד.
הקטע מתחיל בנגינת עוגב בדומה למוזיקה כנסייתית, סממן שחוזר כמה פעמים באלבום.
לאחר מכן ישנה מנגינה אקוסטית שמנגן בלקמור לצד סולו גיטרה שנמצאת על מצב דיסטורשן נמוך.
לאחר מכן מתחלף סולו הגיטרה בסולו אורגן האמונד שמנגן לורד (שהיה הכותב העיקרי ביצירה).
ברקע של קטע זה מנגנת תזמורת ייחודית שהובאה במיוחד להקלטות היצירה הזו.
קטע זה הוא הקטע הארוך ביותר מבין השלושה, והוא 'תופס' כמעט ארבע וחצי דקות מהיצירה.
בחלק זה הלהקה מפסיקה לנגן ורק כלי נשיפה וקשת מנגנים.
הקטע מתחלק לסולואי אבוב, כינור, צ'לו ועוד כלים רבים, לצד הרמוניות מורכבות שבסיס כולן עומד מבנה הקטע הפסיכדלי.
הקטע הזה נכתב יחד על ידי כל חברי הלהקה, אם כי הם לא מנגנים בו.
התזמורת המנגנת את קטע זה הובאה במיוחד עבור הקלטת היצירה באולפני "De Lane Lea Studios".
ההקלטה של חלק זה לקחה יותר משבוע, אך לבסוף נוצרה הקלטה מוגמרת של מעט יותר מארבע דקות (כאורכו של שיר ממוצע באותה תקופה).
הקטע הוא המורכב ביותר מבחינה מלודית והרמונית, שכן הוא מכיל כלים רבים ה"משלימים" זה את תפקידו של זה.
החלק האחרון שמסיים את היצירה ובשמיעה ראשונה ניתן לחשוב כי הוא שונה לגמרי משאר היצירה מכיוון שקטע זה אינו אינסטרומנטלי בלבד, אלא כולל שירה המבוצעת על ידי רוד אוונס.
קטע זה מבחינת סגנון מוזיקלי הוא רוק כבד, ודומה לסגנונה הרגיל של הלהקה.
הוא מדבר על פרידה כוזבת מאהבתו, המדומה לחודש אפריל בשנה, שמסמן את החלק שבין החורף לקיץ.
ארמז ברור למשפט הפותח את שירו הנודע של המשורר ת"ס אליוט, ארץ הישימון.
זהו החלק הקצר ביותר ביצירה.
המוזיקה שלו היא למעשה אותה המוזיקה בדיוק של החלק הראשון, "החלק הפסיכדלי", אלא שהיא מנוגנת בצורה יותר כבדה.
התיפוף של איאן פייס, שלא מופיע באף קטע אחר ביצירה, הוא דומיננטי מאוד בחלק זה.
על אף שבחי המבקרים שקראו ליצירה כ"אחת מהיצירות הגדולות במאה העשרים" והיא נחשבת על ידי רבים לאחת היצירות הטובות ביותר שכתבה להקת דיפ פרפל על כל הרכביה, הקהל קיבל את השיר, ואת האלבום, בקרירות יחסית, והאלבום נחרט ככישלון יחסית לאלבומיה האחרים של הלהקה כמו "Machin Head" ו-"Deep Purple In Rock".
"Après toi" (בעברית: "אחריך") היה השיר הזוכה בתחרות האירוויזיון של שנת 1972 שאותו ביצעה בצרפתית הזמרת היוונייה ויקי לאנדרוס כנציגה של לוקסמבורג.
את השיר כתב אביה של לאנדרוס בשם העט שלו מריו פאנאס.
זו הייתה הפעם השנייה של ויקי לאנדרוס באירוויזיון.
באירוויזיון 1967 היא סיימה במקום הרביעי עם השיר "L'amour est bleu" ("האהבה בכחול"), שהיה להיט בינלאומי בביצוע האינסטרומנטלי של פול מורייה ותזמורתו.
"Après toi" היא בלדה דרמטית שבה הזמרת אומרת לאהובה מה יקרה לה כשהוא יעזוב אותה וילך למישהי אחרת; "אחריך אני אהיה כלום פרט לצל של צלך".
באירוויזיון שובץ השיר במקום ה-17 בסדר ההופעה, אחרי השיר "À la folie ou pas du tout" של סרז' וכריסטין גיזולנד מבלגיה, ולפני השיר "Als het om de liefde gaat" של סנדרה ואנדרס מהולנד.
בסיום ההצבעה קיבל השיר 128 נקודות שמיקמו אותו במקום הראשון מתוך 18 השירים.
ויקי לאנדרוס הקליטה גרסה אנגלית של השיר בשם "Come What May" שזכה לתפוצה רחבה ברחבי העולם.
בדרום אפריקה הגיע השיר למקום ראשון במצעד.
בבריטניה ובאירלנד הגיע השיר למקום השני במצעדים.
עוד הקליטה לאנדרוס את השיר באיטלקית ("Dopo Te"), גרמנית ("Dann kamst du"), ספרדית ("Y Despues"), יוונית ("Mono Esi") וביפנית ("Omoide Ni Ikiru").
בשנה שלאחר מכן, באירוויזיון 1973 זכה שוב שיר שייצג את לוקסמבורג, השיר "Tu te reconnaîtras" בביצוע אן-מארי דוד, אשר לאחר מכן בשנת 2005 ביצעה את שיר Après toi בשיר היובל באירוויזיון.
את הגרסה האנגלית "Come What May" הקליטה גם הזמרת הפיליפינית פיליטה קוראלס באלבום "Live At The Riveira With Pilita Amado Vol.
מצעדים (1972)מיקום שיאבלגיה/פלנדריה (Ultratop)3בלגיה/ולוניה1הולנד (Dutch Top 30)1צרפת (SNEP)1גרמניה (Media Control)11אירלנד (IRMA)2מלזיה3נורווגיה (VG-lista2דרום אפריקה (Springbok Radio)1שווייץ (Swiss Hitparade)1הממלכה המאוחדת (מצעד הסינגלים הבריטי)2
Aquarius (בעברית: "מזל דלי") הוא אלבום הבכורה של הזמרת-יוצרת האמריקאית טינאשה.
האלבום יצא לאור ב-3 באוקטובר 2014 על ידי חברת התקליטים תקליטי RCA.
האלבום הגיע למקום ה-17 במצעד הבילבורד 200.
האלבום הופק על ידי טינאשה עצמה ביחד עם מפיקים מוזיקליים נוספים, בדומה לצורת ההפקה במיקסטייפים שלה In Case We Die, Reverie ו-Black Water.
האלבום עצמו זכה להצלחה, תוך שנכנס למצעד אלבומי ה-R&B\היפ הופ השנתי של בילבורד.
Aqualung (בעברית: ציוד צלילה או ריאת מים) הוא אלבום האולפן הרביעי של להקת הרוק הבריטית ג'ת'רו טאל.
האלבום יצא לאור ב-19 במרץ 1971, בהוצאת חברות התקליטים קרייסליס רקורדס ואיילנד רקורדס.
שירי האלבום נכתבו על ידי חברי הלהקה, לצד איאן אנדרסון וטרי אליס, שגם הפיקו את האלבום.
Aqualung הוא האלבום המצליח ביותר של הלהקה.
הוא נכנס לצמרת מצעדי אלבומים רבים ברחבי העולם.
הוא נחשב על ידי רבים לאלבום קונספט שנושאו המרכזי הוא "הבדלה בין דת לאלוהים", חרף טענותיהם של חברי הלהקה כי לא הייתה בכוונתם ליצור אלבום קונספט.
Aqualung זכה להצלחה גם מחוץ לגבולות הממלכה המאוחדת.
מבקרי מוזיקה רבים אף טענו כי בזכותו, הפכה הלהקה לידועת-שם בקרב הקהל האמריקאי.
האלבום זכה לביקורות חיוביות, שהדגישו את שילוב הרוק וההבי מטאל עם מוזיקה דתית וקלאסית.
Aqualung משלב כלי נגינה שונים ומגוונים, החל מגיטרה ופסנתר, וכלה בצלילי חליל שמזוהים בשאר שירי הלהקה.
עם מכירות של למעלה משבעה מיליון עותקים ברחבי העולם, Aqualung הפך לאלבום הנמכר ביותר של הלהקה.
האלבום הגיע למקום הרביעי במצעד האלבומים הבריטי ולמקום השני במצעד האיטלקי.
מתוך האלבום יצאו שני סינגלים, "Hymn 43" ו"Locomotive Breath".
לאחר סיבוב הופעות בארצות הברית, פוטר נגן הבס הקודם של הלהקה גלן קורניק והוחלף בג'פרי האמונד, חבר ותיק של אנדרסון עוד מימי בית הספר.
בנוסף, הצטרף ללהקה ג'ון אוואן כפסנתרן באופן רשמי, לאחר שהיה לעזר באלבומי הלהקה הקודמים.
האלבום היה אחד מהראשונים שהוקלטו על ידי חברת התקליטים איילנד רקורדס, שהייתה אז רק בחיתוליה.
חברי ג'ת'רו טאל הגיעו לאולפנים במטרה להקליט את האלבום וגילו כי להקת ההארד רוק הידועה לד זפלין, שהוקמה אך שנים אחדות קודם לכן, הקליטה במקביל את אלבומה Led Zeppelin IV באותו האולפן.
שתי הלהקות חילקו ביניהן את זמני ההקלטות, כדי שקולות הלהקה השנייה מן החדר הסמוך לא יחדרו להקלטה שלהן.
באופן כללי הלהקה לא התרשמה מהאולפנים, ומאוחר יותר כינה אנדרסון את האולפן כ"נוראי, קר ומלא בהד".
במתחם האולפן נמצאו שני חדרי הקלטה: את הקטן מביניהם שכרו חברי לד זפלין, וג'ת'רו טאל זכו להקליט בזה הגדול.
כיוון שהמנגינות שבאלבום כללו כלים שונים ומגוונים, היה צורך להביא נגנים נוספים ואף תזמורות שינגנו את הקטעים שכתב אנדרסון.
על הניצוח וניהול תפקידי התזמורת הופקדה די פאלמר, שעבדה עם הלהקה מאז אלבומם הראשון This Was משנת 1968. עבור השירים יוצאי הדופן שנכתבו לאלבום היה צורך בכלי נגינה רבים, ועל כן הלהקה הקליטה מגוון רב של כלי נשיפה, כלי קשת, כלי הקשה ואפילו מקהלת גברים (עבור השיר "My God").
Aqualung הוא האלבום האחרון של הלהקה שבו ניגן המתופף המקורי, קלייב באנקר, שפרש ממנה מאוחר יותר על מנת להקים משפחה.
שירי האלבום מייצגים סגנונות מוזיקליים רבים, החל מפולק, בלוז, מוזיקה פסיכדלית והארד רוק, וכלה במוזיקה דתית, מוזיקה קלאסית, ג'אז ופאנק.
סגנון ההבי מטאל של שירים כמו "Locomotive Breath", "Hymn 43" ו-"Aqualung" נחשב כגורם נוסף להצלחה הגדולה של האלבום והלהקה בכלל, עם התפתחות ז'אנר הרוק הכבד בתקופה זו.
בניגוד לאלבומיהם הקודמים של הלהקה, Aqualung מכיל קטעים אקוסטים רבים.
בין השירים האקוסטיים באלבום נמנים "Cheap Day Return", "Wond'ring Aloud" ו-"Slipstream", שהם שירים קצרים ואקוסטיים לחלוטין, והשיר "Mother Goose" הוא אקוסטי ברובו.
אנדרסון טוען כי ההשראה העיקרית שלו לכתיבת השירים היו רוי הרפר וברט יאנש.
האלבום מכיל מורכבויות מלודיות רבות כמו שינויי סולם, הרמוניות מרובות כלים ושינויי מקצב פתאומיים.
אופיים של חלק נכבד מהשירים משתנה במהלכם, כדוגמת שיר הנושא "Aqualung".
סגנונו וצורת הנגינה שבו משתנים החל ממוזיקת רוק כבד וכלה במוזיקה שקטה ואקוסטית, פולק, רוק וג'אז, סולו גיטרה בעל דיסטורשן וחזרה לקטע הרוק שבהתחלה.
גם השיר "My God" ניחן במנגינה משתנה לאורכו; בתחילתו נשמעת מוזיקה כמו-דתית הכוללת מקהלת גברים, אך בהמשך הופכת מנגינת השיר לרוק.
באופן כללי, ניתן לחלק את האלבום לשני נושאים מרכזיים - האחד הוא מוסדות הדת והכנסייה וההשפעה שלהן על החברה הנוצרית המודרנית, כמו גם "ההבחנה בין דת לאלוהים" - ואילו השני הוא אוכלוסיות שוליות ומדוכאות בחברה כגון חסרי בית, חולים סופניים, קשישים ועוד.
ישנם גם כמה שירים העוסקים בחששותיו של אנדרסון, כותב השירים, מפני האצת החברה לעבר מצבים כמו קפיטליזם מוחלט והתפוצצות אוכלוסין.
הרעיון הראשוני לאלבום הגיע מאשתו של אנדרסון באותה תקופה, ג'ני פרנקס, שנהגה לצלם חסרי בית על גדות נהר התמזה, כחלק מתחביב אמנותי שרכשה.
באחת הפעמים שהיא ובעלה צעדו לצד הנהר לכד את עיניהם מראהו המוזר והמיוחד של חסר בית יחיד, בעל בגדים בלויים ושיער וזקן ארוכים.
דמותו לא עזבה אותם, ויחד הם כתבו בהשראתו את השיר "Aqualung", שהיה לשיר הנושא של האלבום.
לאחר מכן כתב אנדרסון מקבץ שירים נוספים, כאשר במבט רטרוספקטיבי התברר כי הם מתחלקים לשני נושאים כלליים, שבסופו של דבר קובצו לצד א' וצד ב' של התקליט.
בעקבות החלוקה הכללית של השירים לשני צידי האלבום, נוצר הרושם כי לכל צד של התקליט יש נושא ספציפי, מבלי שאנדרסון התכוון לכך.
צד א' של התקליט מכיל שירים שעוסקים בדמויות שוליות בחברה המודרנית, בהם חסר הבית מהשיר "Aqualung", תלמידה העובדת בזנות מהשיר "Cross-Eyed Mary".
לאחריהם שני שירים אוטוביוגרפיים של אנדרסון המדברים על פגישותיו עם אביו השוכב על ערש דווי ועוד שני שירים בנושאים שונים אך עם המכנה המשותף הדומה.
צד ב' של האלבום, שכותרתו "אלוהיי" ("My God"), נתפס כבולט מבין השניים, ומכיל שלוש רצועות – "My God", "Hymn 43" ו-"Wind Up" – העוסקים בנצרות ובתפיסתה המודרנית באופן מפקפק וסולד.
לצידן הוא מכיל שני שירים נוספים בנושאים אחרים אך לא בלתי קשורים.
האחד הוא "Slipstream", שעוסק בחברה הקפיטליסטית ש'סוחטת' מהאזרחים הפשוטים את כל כספם, ואילו השני הוא "Locomotive Breath", שמתאר את הדהירה הבלתי ניתנת לעצירה אל מצב של התפוצצות אוכלוסין באמצעות מטאפורה של רכבת הדוהרת על המסילה.
האלבום, שסוקר רבות על ידי מבקרים ומאזינים, נחשב לעיתים קרובות, באופן שגוי, לאלבום קונספט שנושאו המרכזי הוא "ההבחנה בין דת לאלוהים".
אלבום קונספט הוא אלבום שרצועותיו נועדו להעביר מסר מסוים, או לחלופין נרטיב עלילתי יחיד, בו השירים מתחברים זה לזה בצורה של התחלה, אמצע וסוף.
באלבומי קונספט השירים מהווים יחדיו מסר או רעיון אחד שאינו מועבר בהכרח כאשר הם בנפרד.
על כן, באתר "AllMusic" נכתב כי "[האלבום] עוסק בהרהורים נמרצים על אמונה ודת", ובדיונים אקדמאיים שונים שעסקו באלבומי קונספט, הופיע Aqualung ברבות מהרשימות כאלבום קונספט משפיע.
אף על פי כן, חברי הלהקה הבהירו פעמים רבות כי הוא אינו אלבום קונספט כלל וכלל, ושזוהי פרשנות מוטעית של התוכן.
למרות הנושאים הקשורים וההמשכיות שיש בין שיר לשיר לכאורה, חברי הלהקה, ובפרט אנדרסון, טענו בעקביות כי האלבום אינו עוסק בנושא מאחד.
בראיון משנת 2005 שנכלל באלבום Aqualung Live מביע אנדרסון את דעתו בעניין:
מתופף הלהקה קלייב באנקר טען שכל עניין הקונספט הוא מקרה משעשע של 'טלפון שבור'.
"אתה מנגן את התקליט לזוג אמריקאים, אומר להם שיש נושא לירי המקשר באופן רופף בין כמה מהשירים, ואז הם שמים לב לדמות המוזרה על העטיפה, ופתאום מופצת שמועה שג'ת'רו טאל עשו אלבום קונספט", טען.
מלבד אלוהים, מוזכרים באלבום נושאים כמו השפעות העיור על הטבע ומבנים חברתיים כמו דת וחברה, שלימים, יתפתחו באלבומים הבאים של הלהקה לנושאים מרכזיים.
התסכול שחש אנדרסון מהיחס של הציבור לאלבום כאלבום קונספט הוביל אותו לכתיבת האלבום הבא Thick as a Brick, שהוא אלבום קונספט באופן מוחלט.
בראיון משנת 2011 נשאל אנדרסון האם בשירים שכתב עבור האלבום קיים ניסיון לשנות את דעותיהם של המאזינים ולשכנע אותם בנושאים המועברים בשיריו.
בתגובה ענה כי "בוודאי שמעולם לא ניסיתי לעורר או להכריח שינוי אצל אנשים אחרים.
כל מה שעושה אמן הוא לשקף את מה שהוא רואה ואת מה שהוא מפרש מסביבה שלו.
אני נוהג להתבונן סביב ברעיונות ומחשבות.
אני חושב שזה באמת תפקידו של המלחין, האמן, הצייר או הסופר, להציג בפני אנשים אחרים אפשרויות".
השיר "Lick Your Fingers Clean" הוקלט במקור עבור האלבום, אך לא נכלל בו לבסוף מסיבות טכניות.
לאחר מכן, בשנת 1974, עובד השיר מחדש ונכנס לאלבום War Child.
ההקלטה המקורית של השיר יצאה לאור בשנת 1988 בתקליטור מיוחד לרגל 20 שנים לג'ת'רו טאל.
בנוסף, הוא נכלל גם כרצועת בונוס במהדורות מאוחרות יותר של Aqualung, ב-1996 וב-2011.
שיר נוסף, "Wond'ring Again", הוקלט ב־21 ביוני 1970 יחד עם הגרסה המקורית של השיר "Wond'ring Aloud", והיה אמור להיכלל באלבום כחלק ב'.
לבסוף הוחלט שלא להכניס אותו, אך הוא יצא לאור שנתיים מאוחר יותר באלבום האוסף "Living in the Past" משנת 1972. בשיר ניגן על גיטרת הבס המוזיקאי גלן קורניק, שהיה הבסיסט המקורי של הלהקה ופוטר בשנת 1970. לימים אמר קורניק ש"Wond'ring Aloud" בגרסתו המקורית הוא השיר האהוב עליו מכל שירי הלהקה.
עטיפת האלבום מציגה איור מאת ברטון סילברמן.
זהו דיוקן בצבעי מים של גבר חסר בית ארוך שיער וזקן הלבוש בגדים עלובים ומרופטים.
הגבר נראה שולח ידו לכיסו כשעל פניו מבט 'ערמומי' במקצת.
הציור, כמו גם שיר הנושא של האלבום, צויר בהשראת תמונה שצילמה אשתו של אנדרסון, ג'ני פרנקס.
בתמונתה מופיע חסר בית בודד היושב על גדות נהר התמזה בלונדון.
בראיון עם אנדרסון אמר כי בדיעבד, התמונה של פרנקס הייתה טובה יותר כעטיפה לאלבום מאשר האיור הסופי, אף שאיור העטיפה כבר הפך לאייקוני ברבות השנים.
היצירה נרכשה והוזמנה על ידי יושב ראש קרייסליס רקורדס, טרי אליס, בשנת 1971. אליס פנה אל סילברמן והציע לו כ-1,500 דולר (בערך 10,500 דולר כיום) בעבור ציור עטיפה לאלבום, ללא חוזה כתוב.
אליס טען כי התמונה תשמש אך ורק עבור עטיפת האלבום, אולם לאחר שהתפרסם וזכה להצלחה גדולה מהצפוי, החלו לשווק חולצות וכוסות קפה שעטיפת האלבום מופיעה עליהם.
על כן דרש סילברמן תשלום נוסף בעבור השימוש באיור בתור מרצ'נדייזינג.
הציור המקורי של העטיפה הקדמית והאחורית נעלם.
על פי סברה אחת הוא נגנב מחדר המלון שבו ישן סילברמן בלונדון.
על פי סברה נוספת, אותה מקדם סילברמן, הציור נגנב ממשרדו של טרי אליס לאחר שהזמין אותה מסילברמן.
הציורים המקוריים ששומשו לעיצוב פנים האלבום, מצויים עדיין אצל סילברמן.
במרוצת השנים ניסה הצייר כמה וכמה פעמים לקבל תגמול הוגן לציורו, שהופיע על גבי למעלה מ-7 מיליון עותקים, ואף הצטייד בעורך דין על מנת לתבוע מקרייסליס רקורדס את הזכויות על הציור.
אולם היעדר חוזה כתוב וחוקי זכויות היוצרים המיושנים גרמו לו לוותר על התביעה.
על פי טענת בנו, הוא אף פנה באחת הפעמים לאנדרסון על מנת שיצטרף למאבק להשגת הזכויות על הציור, אך זה סירב.
האלבום יצא לאור בבריטניה לראשונה ב-19 במרץ 1971, על ידי חברות התקליטים קרייסליס רקורדס ואיילנד רקורדס.
חברות אלה היו אחראיות להפיצו באירופה, שם זכה להצלחה כבירה.
על כן, נחתם הסכם עם חברת התקליטים האמריקאית Reprise Records, שדאגה להפצת האלבום בשאר העולם.
בצורה זו, פורסמו מהדורות של האלבום בארצות הברית, אוסטרליה, קנדה ויפן.
האלבום יצא מחדש במהדורת 40 שנה ב-31 באוקטובר 2011. המהדורה הכילה סטריאו חדש בעריכתו של סטיבן וילסון, ופורסמה בשתי גרסאות: האחת, "מהדורת אספנים", המכילה את האלבום בצורת אריך-נגן (תקליט ויניל), שני תקליטורים וספר בעל כריכה קשה אודות האלבום.
השנייה, "מהדורה מיוחדת", הכילה שני תקליטורים בלבד ומהדורה מקוצרת של הספר.
וילסון סיפר לאחר פרסום המהדורה כי .
האלבום זוכה לביקורות טובות באופן גורף מצד מבקרי מוזיקה עכשוויים.
בן גרסון, כתב מגזין רולינג סטון, שיבח את "המוזיקליות שלו", וכינה אותו "רציני ואינטליגנטי", אם כי הדגיש שרצינותו "מערערת" על איכותו.
במגזין סאונדס נכתב כי "הטעם והגיוון" של האלבום הפכו אותו ליצירה "המשובחת ביותר" של הלהקה.
Aqualung נבחר למקום ה-22 ברשימת 100 האלבומים הטובים בכל הזמנים על פי סקר המבקרים לשנת 1971 של מגזין The Village Voice.
האלבום הוצב במקום 337 במצעד 500 האלבומים הגדולים בכל הזמנים של רולינג סטון.
בביקורות רטרוספקטיביות על האלבום הוא מתואר לרוב כיוצא מן הכלל ונתפס כקלאסיקה.
ברוס אדר מאתר AllMusic תיאר את האלבום כ"אמירה נועזת" ו"עמוקה ביותר".
שון מרפי מהמגזין האינטרנטי PopMatters כתב בסקירת 40 שנה לאלבום כי "[האלבום] הוא, בשיא הזהירות, אבן פינה בקאנון הרוק המתקדם שהתהווה באותה עת, אך הוא קיים לגמרי בפני עצמו".
סטיב האריס, נגן הבס של להקת ההבי-מטאל איירון מיידן שידוע כמעריץ גדול של הלהקה, כינה את Aqualung "אלבום קלאסי", ושיבח את "נגינתו הפנטסטית, השירים הפנטסטיים והאווירה".
איירון מיידן אף ביצעה גרסת כיסוי לשיר "Cross-Eyed Mary" בתור צד ב' של הסינגל "The Trooper" מ־1983. האלבום זכה לאהדה רבה על ידי יוצרי וסוקרי מוזיקה עכשיווים .
סולו הגיטרה של גיטריסט הלהקה מרטין באר בשיר "Aqualung" נכלל ברשימת "20 סולואי הגיטרות הגדולים בכל הזמנים" של מגזין גיטריסט במקום ה-20.
היו גם כאלה שראו את האלבום בעין פחות יפה.
קבוצות דתיות שונות יצאו נגד האלבום בטענה שהוא מבזה את הכנסייה הנוצרית ואת אלוהים.
רוברט כריסטגאו, כתב מגזין וילג' ווייס, מתח ביקורת רבה על האלבום בביקורת משנת 1981, ותיאר את תחומי העניין התרבותיים של אנדרסון ואת דעותיו השליליות על דת והתנהגות אנושית כמשעממים ויומרניים כאחד.
האלבום היה להצלחה מסחרית עצומה ובלתי צפויה ברחבי העולם.
הוא הגיע למקום 7 במצעד בילבורד 200 האמריקאי (שיא זמני של הלהקה, עד שהאלבום הבא, "Thick as a Brick", הגיע למקום הראשון).
הסינגל "Hymn 43" הגיע למקום 91 במצעד הבילבורד הוט 100, ומקבילו "Locomotive Breath" הגיע אף למקום 62. במרוצת השנים מכר האלבום יותר מ-7,000,000 עותקים ברחבי העולם והפך לאלבום הנמכר ביותר של הלהקה.
Aqualung הוא אחד משני האלבומים היחידים של הלהקה שהוקלט בצורת צליל קוואדרופוני (שיטה שבה מקליטים דרך ארבעה מקרופונים שכל אחד מהם קולט תדרים אחדים), יחד עם האלבום משנת 1974, "War Child".
רצועות מסוימות באלבום נכנסו למשחק הווידאו הפופולרי Rock Band בתור שלבים להורדה.
+נתוני מכירותמדינהארגוןשנהמעמד וכמות העותקיםאיגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי19893X פלטינה (מעל 3,000,000 עותקים)איגוד תעשיית ההקלטות הגרמני2008זהב (מעל 250,000 עותקים)איגוד תעשיית ההקלטות הבריטי2013זהב (מעל 100,000 עותקים)
בשנת 2021 מלאו 50 שנים לצאת האלבום.
לרגל כך, התפרסמו מגוון מאמרים וראיונות שסבבו סביב נושאיו והרעיונות המובאים בו, כמו גם חדשנותו יוצאת הדופן.
מורגן אנוס מאתר האינטרנט של גראמי פרסם מאמר ובו כתב על שיר הנושא כי "נכון לעכשיו, Aqualung של ג'ת'רו טאל שובח על ידי כולם, מרון בורגונדי ועד טוני סופרן, אך מורכבות השיר יורדת שכבות רבות מתחת לבדיחות זרוקות.
ניתן לטעון שהוא היה יכול להציל את העולם".
בעקבות האלבום פורסמו שני ספרים העוסקים בתולדות הלהקה ובפרט באלבום ובתוכנו, "Jethro Tull's Aqualung" מאת אלן פ.
בספרו של מור נכתב כי "Aqualung משנת 1971, עם תוכנו הלירי הפרובוקטיבי ותזוזות המוזיקה הרציפות שלו, הוא התקליט המצליח ביותר והלא מובן ביותר [של הלהקה]".
נכון ל-2021 נמכרו בסך הכל 7 מיליון עותקים של האלבום, והוא הושמע בשירותי הזרמת מדיה למעלה מ-80 מיליון פעמים.
את כל השירים חיבר והלחין איאן אנדרסון.
איאן אנדרסון – שירה, חליל צד, גיטרה אקוסטית
מרטין באר – גיטרה חשמלית, חלילית
ג'פרי האמונד – גיטרה בס, קול שני (בשיר "Mother Goose")
ג'ון אוואן – פסנתר, אורגן האמונד, עוגב
קלייב באנקר – תופים, כלי הקשה
גלן קורניק – גיטרה בס (בגרסאות המוקדמות של "My God" ו-"Wondring Aloud")
די פאלמר – עיבוד תזמורתי
טרי אליס – הפקה מוזיקלית
ג'ון ברנס – טכנאי קול
ברטון סילברמן – ציור העטיפה
"Aprite le finestre" (בעברית: "תפתח את החלונות") הוא שיר שבוצע על ידי הזמרת האיטלקייה, פרנקה ריימונדי.
השיר ייצג את איטליה בהופעת הבכורה שלה, באירוויזיון 1956. השיר נכתב על ידי פינו פרוטי, הולחן על ידי וירג'יליו פאנצוטי ונוצח על ידי ג'יאן סטלרי.