tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
תשלום דמי החבר מקנה לחבר את הזכויות השונות שנותן הארגון לחבריו, ובפרט זכות בחירה למוסדות הארגון, כאשר זהו ארגון שמתקיימות בו בחירות למוסדותיו.
גובה דמי החבר נקבע על ידי הנהלת הארגון, בדרכים אחדות:
סכום קבוע, בגובה אחיד לכל החברים, לעיתים תוך הבחנה בין קבוצות שונות של חברים, למשל דמי חבר מופחתים לאזרח ותיק.
דוגמה: דמי החבר בלשכת עורכי הדין בישראל הם בסכום אחיד, עם סכום מופחת לחברים בעלי ותק של עד שלוש שנים ולחברים שגילם מעל 67 שנים.
סכום התלוי בהכנסתו של החבר.
דוגמה: דמי החבר החודשיים בהסתדרות העובדים הכללית החדשה הם בשיעור 0.9% משכרו החודשי של החבר (בגבולות תקרה).
סכום משתנה התלוי בקריטריון אחר.
דוגמה: ועד בית החבר באגודה לתרבות הדיור משלם דמי חבר לפי מספר הדירות הנכללות בוועד בית זה.
הסכמים קיבוציים שונים מזכים עובד החבר באגודה מקצועית בהחזר של דמי החבר שלו בה.
דמי חבר בארגון מקצועי וחלק מדמי החבר בארגון עובדים נחשבים להוצאה מוכרת לעניין מס הכנסה.
הכנסתו של ארגון מקצועי מדמי חבר פטורה ממס הכנסה.
חוק העונשין קובע: "המשלם דמי חבר או תורם להתאגדות אסורה, או לחשבונה, והמשדל לאחת מאלה, דינם – מאסר ששה חדשים".
חברות בארגון היא בדרך כלל וולונטרית, כך שתשלום דמי החבר מותנה בהחלטה של אדם (או ארגון) להצטרף כחבר בארגון הגובה דמי חבר.
בתחום יחסי העבודה בישראל נקבעו שני חריגים, של תשלום כפוי הבא במקום דמי חבר:
עובד שאינו חבר בארגון עובדים אך חל עליו הסכם קיבוצי או צו הרחבה מתאים, מחויב לשלם דמי טיפול מקצועי-ארגוני לארגון העובדים החתום על ההסכם הקיבוצי או צו ההרחבה.
תשלום זה נמוך מדמי החבר שמשלמים החברים בארגון העובדים, והוא מקנה למשלמיו חלק מהזכויות שניתנות לחברים.
תקנות הגנת השכר (מקסימום דמי טיפול מקצועי-ארגוני), התשמ"ח-1988, מגבילות את גובהו של תשלום זה.
מעסיק שחל עליו צו הרחבה נדרש לשלם דמי טיפול ארגוני-מקצועי לארגון המעבידים החתום על ההסכם הקיבוצי שלו הוצא צו הרחבה.
גובה תשלום זה הוא חצי אחוז מהשכר השנתי שמשלם המעסיק.
שני חריגים נוספים של תשלום כפוי:
חוק משפחות חיילים שנספו במערכה (תגמולים ושיקום) קובע שקצין תגמולים רשאי לנכות מן התגמול שמשולם לפי חוק זה דמי חבר לארגון יציג של זכאים על פי חוק זה.
חוק התגמולים לנפגעי פעולות איבה מורה לנכות מהתגמול החודשי המשולם לפי חוק זה דמי חבר לארגון יציג של זכאים על פי חוק זה.
אדריאנה גרטרוידה "דמי" וולרינג היא רוכבת מרוצי אופניים הולנדית, שרוכבת עבור קבוצת FDJ - SUEZ הצרפתית.
היא ניצחה מרוצים רבים וחשובים.
בתחום המרוצים החד-יומיים היא ניצחה פעמיים בליאז'-בסטון-ליאז' לנשים, פעמיים בסטראדה ביאנקה לנשים, לה פלש ואלון לנשים, אמסטל גולד לנשים ולה קורס של הטור דה פראנס.
בתחום מרוצי הקטעים ניצחונותיה הבולטים הם פעמיים בטור בורגוס לנשים, שלוש פעמים בטור הבסקים לנשים, הטור דה פראנס לנשים ופעמיים בוואלטה אספניה לנשים.
נולדה בפינאקר, כפר קטן בדרום הולנד.
וולרינג התמודדה במרוץ הראשון שלה בשנת 2011. בשנת 2018 היא החלה לרכב עבור הקבוצה ההולנדית (רשומה ללא קטגוריה) SwaboLadies.nl, וזכתה להישגים נאים במרוץ בטור דה ל'ארדש ובטור אופסלה.
בשנת 2019 היא עברה לרכב עבור הקבוצה הקונטיננטלית, Parkhotel Valkenburg.
היא סיימה במקום השלישי בלייז'-בסטון-לייז', וניצחה במרוץ המקדים של מרוץ השלבים של פסטיבל לוקסמבורג - מרוץ גרנד פרי אלסי ג'ייקובס.
ההצלחה הגדולה ביותר שלה ב-2019 הייתה ניצחון במרוץ החד-יומי, ג'ירו דל'אמיליה, ובמקום הראשון במרוץ החד-יומי נוסף, וולטה לימבורג.
ב-2020 היא סיימה במקום השלישי הכללי במרוץ שבוע רוכבי האופניים של ולנסיה.
בעונת 2021 היא הצטרפה לקבוצת SD Worx, וניצחה במרוץ הראשון שלה במרוץ לייז'–בסטון–לייז'.
ביוני אותה השנה היא ניצחה במרוץ החד-יומי ,לה קורס - טור דה פראנס.
בתחילת יולי היא זכתה במקום השלישי בדירוג הכללי בג'ירו רוסה.
בסוף יולי 2021 היא ייצגה את הולנד באולימפיאדת טוקיו, שם סיימה במקום ה-25 במרוץ נשים, תוך שהיא מסייעת לחברתה לנבחרת הולנד, אנמיק ואן פלוטן, לזכות במדליית הכסף.
בתחילת אוקטובר באותה שנה היא ניצחה בדירוג הכללי של מרוץ הקטעים טור בריטניה לנשים וניצחה גם בקטע של מרוץ נגד השעון במרוץ.
בעונת 2022 ניצחה וולרינג בתחרות WorldTour נוספת, כשניצחה בדירוג הכללי במהדורה הראשונה של טור איצוליה (טור חבל הבסקים לנשים), תוך שהיא מנצחת בשלושת הקטעים של המרוץ וגם מנצחת בקטגוריית הנקודות.
היא סיימה את הטור דה פראנס לנשים במקום השני בדירוג הכללי (אחרי המנצחת, אנמיק ואן פלוטן), וניצחה בדירוג ההרים.
באותה השנה היא סבלה מזעזוע מוח במהלך הטור של סקנדינביה, שגרם לה להחמיץ את אליפות אירופה באופני כביש.
בנוסף היא החמיצה את אליפות העולם באופני כביש, לאחר שנמצאה חיובית לקורונה.
בשנת 2023, היא ניצחה בכל שלושת מרוצי הקלאסיקות של הארדנים - מרוץ אמסטל גולד, לה פלש ואלון ולייז'–בסטון–לייז', והייתה השנייה אחרי אנה ואן דר ברחן שניצחה בכל שלושת המרוצים ברצף.
בתחילת מאי, ניצחה וולרינג שני קטעים במרוץ לה וואלטה פמינינה (גרסת וואלטה אספניה לנשים), סיימה במקום השני בדירוג הכללי, 9 שניות אחרי אנמיק ואן פלוטן.
ביוני היא ניצחה במרוץ הכביש באליפות הולנד, הנחשבת למדינה החזקה ביותר בעולם באופני כביש לנשים.
היא ניצחה בדירוג הכללי בטור דה פראנס לנשים באותה שנה.
בראיון לאחר ניצחונה היא הודתה למאמנת שלה אנה ואן דר ברחן.
עוד ב־2023 היא ניצחה במרוצים החד-יומיים, דווארס דור פלנדרן ובסטראדה ביאנקה לנשים.
במרוץ הכביש באליפות העולם, שהתקיימה בגלאזגו, היא סיימה במקום השני, אחרי המנצחת הבלגית, לוטה קופקי.
בסוף אוקטובר 2024 הודיעו הקבוצה הצרפתית FDJ–Suez ווולרינג, כי חתמה בקבוצה לשתי עונות: 2026-2025.
וולרינג מתגוררת בשווייץ מתחילת 2023.
תוצאות דירוג כללי במרוצי קטעים
דמטריוס שיפ ג'וניור הוא שחקן קולנוע אמריקאי.
הוא ידוע בעיקר בשל גילום הראפר והשחקן טופאק שאקור בסרט הביוגרפי אודות חייו משנת 2017, "טופאק: כל העיניים עליי" וכמנהיג כנופיית קרנשאו טיירון מור בסדרת הטלוויזיה "All American" .
שיפ לוהק לתפקיד של טופאק עוד בשנת 2011 לאחר שחבר המליץ לו לנסות את מזלו באודישן לאור הדמיון הרב בינו לבין כוכב ההיפ-הופ.
הצילומים לסרט החלו בדצמבר 2015, כשהסרט משתחרר ביוני 2017. אביו של שיפ הפיק את השיר של טופאק "Toss It Up" והכיר את אחד המפיקים המיועד לסרט, אל.טי האטון, שעזר לו לקבל את התפקיד.
לשיפ שלושה ילדים משתי אמהות; לפני קריירת המשחק שלו עבד בשירות לקוחות פרונטלי ברשת הקמעונאית טארגט וכטכנאי שטח ב-Dish Network.
שנהשם באנגליתדמותשם בעברית2017All Eyez On Me טופאק שאקורטופאק: כל העיניים עליי2020Cut Throat City מירקל rowspan="4" Same Differenceמארק2022Asking For It קוזו2023Imaniבנטלי
דמיאן אנתוני דאף הוא כדורגלן עבר אירי שיחק בעמדת הקשר.
לדאף מאה הופעות במדי נבחרת אירלנד וכיום מאמן את קבוצת שלבורן מליגת העל האירית.
דאף הצטרף לצ'לסי מבלקברן תמורת 17 מיליון לירות שטרלינג.
בשנת 2006 חתם דאף בניוקאסל.
במחזור האחרון של העונה, כשנזדקקה לתוצאת תיקו על-מנת להבטיח את השארותה בליגה, הפסידה ניוקאסל 1-0 לאסטון וילה משער עצמי שכבש דאף.
על אף שניתן היה לצפות מדאף, שהוריד את ניוקאסל ליגה במו רגליו, להישאר בקבוצה ולסייע לה במאבקי העלייה בליגת המשנה, העדיף דאף לנטוש את "הספינה הטובעת" ובקיץ 2009 עבר לפולהאם, שאיתה הגיע באותה עונה לגמר הליגה האירופית.
דאף נשאר במועדון עד עונת שבה מיעט לשחק, בעיקר בשל פציעה שממנה סבל, ובתום העונה נשרה הקבוצה לליגת המשנה.
דאף הספיק לשחק עונה אחת בלליגת העל האוסטרלית במדי מלבורן סיטי לפני ששב למולדתו והצטרף לשורות שמרוק רוברס.
ב-21 בדצמבר 2015 הודיע על פרישה ממשחק פעיל.
ביוני 2010 נישא דף לאליין וכעבור שנה נולד בנם הראשון.
"דמי מפתח" הוא כינוי לסכום כסף שדייר שמעוניין לשכור נכס שנהנה מהגנת חוק הגנת הדייר משלם לדייר שמעוניין לעזוב את הנכס.
ערך דמי המפתח מייצג את התועלת הכלכלית שמקנה חוק הגנת הדייר לשוכר שמעוניין לעזוב את הנכס, "הדייר המוגן" בכך שגובה דמי השכירות המרביים שהוא משלם שקול ל-10-20% מסכום השכירות החופשית של נכס דומה, ומכך שאי אפשר לפנות אותו מן הנכס כל עוד שהוא עומד בתנאי הסכם השכירות.
עוד בימי השלטון הצבאי הבריטי בשנת 1919 נחקקו חוקים שהגבילו את העלאת שכר הדירה.
בשנת 1921 חוקקה פקודה שאסרה על העלאת דמי שכירות ופינוי דיירים ללא אישור המושל.
על מנת שלא לפגוע בבניית דירות חדשות, לא חלה הפקודה על בתים שבנייתם הושלמה לאחר יוני 1920. בשנת 1924 בוטל הפיקוח על השכירות של דירות יקרות ובשנת 1925 בוטל הפיקוח לגמרי.
בשנת 1926, הוקמה ועדת חקירה לבירור תוצאות ביטול הפיקוח.
בשנת 1933 חוקקה מועצת עיריית תל אביב חוק דירות המגביל את שכר הדירה, אולם שלטונות המנדט הבריטי השתהו באישור החוק.
החוק אושר באפריל 1934. בעקבות ההגבלות על שכר הדירה התפתחה פרקטיקה שבה שוכרים יוצאים דרשו "דמי מפתח" משוכרים פוטנציאליים.
בפברואר 1935, הוארך תוקף החוק לשנה נוספת והוחל גם על חנויות.
בירושלים הוחל החוק רק על חלק מהאזורים המסחריים.
בעיתון דבר נטען שבפועל כמעט ולא יושם החוק, מפני שהדיירים נאלצו להסכים לכל התנאים של הדיירים היוצאים ברצותם קורת גג.
בפברואר 1938 החליטה עירית תל אביב לחדש את החוק רק לגבי חנויות ועסקים, בתקווה לעודד בניית דירות חדשות.
בתחילת 1939 החליטה עירית תל אביב לחדש את תחולת החוק על דירות.
באוקטובר 1940 הושב הפיקוח על שכר הדירה בעקבות עליית המחירים שנבעה ממלחמת העולם השנייה, כאשר מצד אחד אסרו שלטונות המנדט הבריטי על בנייה בגלל הצורך בחומרי הגלם למאמץ המלחמתי, ומצד שני, הייתה דרישה לדירות רבות בשל הגעת פליטים רבים.
בעקבות זאת התרחבה מאוד הפרקטיקה של גביית דמי מפתח.
כמו כן, התרבו המקרים של התאנות לשוכרים כדי לגרום להם לעזוב.
לפי נתוני משרד הבינוי והשיכון היו בישראל בשנת 1993 23,000 דירות מגורים ועוד כ-15,000 עסקים בשכר דירה מוגן.
מעריכים שב-2014 נותרו כ-15,000 נכסים כאלו, מחציתן דירות מגורים.
דיירי הנכסים הללו הם דיירים מוגנים ואי אפשר לפנותם אלא במקרים מסוימים שנקבעו בחוק.
עם זאת, על פי אתר השמאי לוי יצחק נותרו בישראל ב-2015 למעלה מ-35,000 דירות המושכרות בשכירות מוגנת בעיקר בתל אביב, ירושלים, וחיפה.
חלק מדיירי דירות אלה הם אותם דיירים שחתמו על החוזים בשנות ה-60 וה70 של המאה ה-20, או יורשיהם.
מדי שנה מתבצעות 200 עד 250 עסקאות חדשות בדמי מפתח.
דוגמה לאבסורד הכלכלי שיצר חוק הגנת הדייר מובאת למשל בעדותה של אילנה כהן שכותבת בעיתון 'מעריב' בשנת 1991 תחת הכותרת "דמי מפתח ושכר דירה מגוחך": "כאשר המדינה לא מסוגלת לספק דיור לזוגות צעירים ולעולים חדשים במחירים סבירים, ישנן עדיין דירות בדמי מפתח ששכר הדירה בהן מגוחך.
דודתי בת ה־78 היא בעלת דירה מסוג זה.
יש בה 2 חדרים מרווחים (למעלה מ־60 מ"ר) וגרים בה זוג דיירים ללא ילדים, בעלי אמצעים (נסיעות לחו"ל וכו') במחיר של 17 ש'ח לחודש + 5 ש'ח לוועד הבית.
אמנם הזוג שילם לפני יותר מ-13 שנה דמי מפתח, אך סכום ההשקעה הזה הוחזר להם מזמן כתוצאה משכר הדירה המגוחך.
ואולם, מה שמגוחך עוד יותר הוא שדודתי נחשבת לאשה אמידה 'בעלת דירה נוספת'.
ידוע לי על דיירים בדמי מפתח נוספים המחזיקים נוסף לכך דירות בבעלותם, שאותן הם משכירים, ובעצמם ממשיכים לגור בדמ'פ, עקב המחיר הזול של השכירות".
דמי מפתח הם תוצאה של עיוות כלכלי שיצר חוק הגנת הדייר והם מייצגים את הערך הכלכלי של דמי השכירות הנמוכים שמשולמים לבעל הנכס.
כבר בשנות ה-40 של המאה הקודמת ייצגו דמי המפתח שוק שחור של סחר בהגנת החוק בין שוכרים.
חוקים ראשונים בנושא אסרו על בעלי נכסים לגבות דמי מפתח אך אפשרו לשוכרים למכור את זכותם לשוכרים אחרים.
המצב המשפטי בתחום זה נותר לא פתור מבחינה משפטית לאורך שנות ה-50 וה-60 עד שלבסוף הוסדר בחקיקה.
חקיקה זאת מוזגה אל תוך חוק הגנת הדייר בשנת 1973.
כדי לצמצם את העיוות הכלכלי נקבע, בין השאר, שכאשר דייר נכנס משלם דמי מפתח לדייר יוצא נחלק הסכום הזה בינו לבין בעל הנכס באופן שבעל הנכס מקבל כשליש מדמי המפתח ושני שלישים משולמים לדייר היוצא.
בכל העברת זכויות כזאת יש לבעל הבית זכות סירוב ראשונה, והוא יכול לרכוש את זכות ההגנה (של הנכס שבבעלותו) מן הדייר היוצא באותו סכום שעליו הוסכם עם הדייר שמעוניין להיכנס במקומו.
העיוות נידון להתדיינויות רבות בבתי משפט, ואף למספר דיונים בכנסת, עד לחקיקתו הסופית ב-1972 של חוק הגנת הדייר.
בהתאם לתכלית של צמצום היקף הדיור המוגן, קיימת "מגמה הנוהגת בפסיקה להעדיף מתן פרשנות מצמצמת להוראות חוק הגנת הדייר בשל פגיעתו הקשה בזכות הקניין של בעל הבית ועל רקע השינויים המהותיים שחלו במציאות הישראלית בתחום זה".
דמי מפתח לעומת דמי שכירות מוגנים
הערך הכלכלי של "דמי מפתח" נובע בעיקר מכך שדמי השכירות של נכסים שחוסים תחת הגנת החוק נמוכים באופן משמעותי מערך דמי השכירות בשוק החופשי, וכן מן העובדה שאי אפשר לפנות דייר מוגן שעומד בתנאי ההסכם אלא לפי עילות שקבועות בחוק הגנת הדייר.
דמיאן "ג'וניור גונג" מארלי הוא אמן רגאיי זוכה פרס גראמי והבן השני הצעיר ביותר של זמר הרגאיי הידוע בוב מארלי, בנו היחיד של מארלי מסינדי ברייקספיר, שהייתה מיס עולם לשנת 1976. כינויו "ג'וניור גונג", שאוב מהכינוי של אביו, "טאף גונג".
דמיאן מופיע מגיל 13. בשונה מאחיו, הוא שר בסגנון "די.ג'יי", המושג הג'מייקני לראפ.
נכון לשנת 2006, הוא הוציא 3 אלבומים.
Marley מ-1996, השני Halfway tree מ-2001, והשלישי Welcome to jamrock מספטמבר 2005. האלבום Halfway tree הוא הזוכה בקטגוריית אלבום רגאיי בטקס גראמי 2002. Welcome to Jamrock זכה בשני פרסי גראמי ב-2006. דמיאן מופיע לעיתים קרובות עם אחיו ג'וליאן וסטפן, שניהם חברים בGhetto Youths Crew.
בקיץ 2004 הופיע דמיאן בפסטיבל רוטס, רוק רגאיי על שם בוב מארלי, עם אחיו זיגי מארלי, גוליאן, סטפן וקי-מני, אשר כל אחד מהם מחזיק קריירת מוזיקה משלהם.
ב-2004 דמיאן הקליט שיר עם הרכב ההיפ הופ Cypress Hill, שנקרא Ganja Bus.
לדמיאן יש הרבה הקלטות, בהן האלבום הראשון במצעד הרגאיי של בילבורד ארצות הברית עם Welcome to jamrock והשיר הראשון במצעד שירי הרגאיי של אנגליה עם שיר באותו שם.
בטקס גראמי של 2006 הוא זכה בפרס אלבום הרגאיי הטוב ביותר עם Welcome to jamrock.
כמו אביו לפניו וכל אחיו, דמיאן הוא ראסטפארי ואמונתיו באהבה אחת וחירות לכולם משתקפות בשיריו.
אלבומו הרביעי, בשיתוף עם הראפר נאז בשם Distant Relatives יצא ב-18 ביוני 2010.
בשנת 2011 הקים יחד עם מיק ג'אגר, ג'וס סטון, דייב סטיוארט והמפיק ההודי א.ר.
רחמן סופרגרופ בשם SuperHeavy שהסגנון העיקרי שלה הוא רגאיי
בשנת 2012 הוציא אלבום עם הד'יגיי skrillex שנקרא Make It Bun Dem, האלבום כלל את השיר הרשמי ושישה רמיקסים.
האלבום הוא בז'אנר הדאבסטפ אלקטרו שלא מאפיין את דמיאן.
ב-24 ביוני 2015 הופיע בישראל, באמפיפארק בראשון לציון.
לדמיאן 2 ילדים, אחד מהם הוא אלייג'ה מארלי מאשתו לשעבר קריסטל צ'ייטראם, הוא גם זמר והופיע עם אביו ומשפחתו המורחבת מספר פעמים.
Distant Relatives מ-2010 (בשיתוף עם הראפר נאז)
דמיאן ווטקין לואיס הוא שחקן קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון אנגלי, אשר ידוע בעיקר בזכות גילום מייג'ור ריצ'רד וינטרס במיני-סדרה מבית HBO "אחים לנשק" (2001) שזיכתה אותו במועמדות לפרס גלובוס הזהב.
הוא גם גילם את סמל הנחתים ניקולס ברודי בסדרה "הומלנד" (2011–2013) מבית שואוטיים, שזיכתה אותו בפרס אמי ובפרס גלובוס הזהב.
על הופעתו בתור הנרי השמיני, מלך אנגליה במיני-סדרה "וולף הול" (2015) ברשת BBC Two, הוא קיבל מועמדות שלישית לפרס אמי ובמועמדות רביעית לפרס גלובוס הזהב.
הוא גילם את בובי אקסלרוד בחמש העונות הראשונות של סדרת הדרמה "מיליארדים" (2016–2021) מבית שואוטיים.
לואיס נולד בסיינט ג'ונ'ס ווד, לונדון, אנגליה, למשפחה מרקע נוצרי בעיקרה ויהודי ספרדי ואשכנזי בחלקו.
מוצא משפחת אביו מוויילס, ומצד אמו האנגלייה הוא נינו של הלורד ברטרנד דוסון שהיה הרופא של משפחת המלוכה, וגם נינו של הברון אלפרד ירואו שהיה ממוצא יהודי-ספרדי.
לואיס הוא בוגר של בית הספר התיכון היוקרתי איטון.
בשנת 1993 סיים את לימודיו בבית ספר גילדהול למוזיקה ודרמה.
לאחר סיום לימודיו השתתף בהצגות של ה"רויאל שייקספיר קומפני".
בין השאר שיחק בתיאטרון במחזה "איולף הקטן" מאת איבסן.
הוא שיחק בתפקיד פוסטומוס במחזה השייקספירי סימבליין, וכן כיכב ב"עמודי החברה" – מחזה נוסף של איבסן.
לואיס גילם את דמותו של לארטס בהמלט (בהפקת סם מנדס) לצידו של רייף פיינס.
סטיבן ספילברג ראה את ההצגה ואחריה ליהק את לואיס לתפקיד ריצ'רד וינטרס במיני סדרה הטלוויזיונית "אחים לנשק", המתרחשת במלחמת העולם השנייה.
על תפקידו במיני-סדרה, היה לואיס מועמד לפרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר במיני-סדרה או בסרט טלוויזיה.
בהמשך הופיע לואיס בסדרת הטלוויזיה של ITV "ההגדה לבית פורסייט" בתפקיד סומס פורסייט.
כן הוא גילם את דמותו של ג'פרי ארצ'ר בתוכנית טלוויזיה סאטירית "ג'פרי ארצ'ר: האמת".
ב-2003 שיחק ב"לוכד החלומות" (עיבוד לספר של סטיבן קינג) לצידו של מורגן פרימן.
ב-2005 כיכב בתפקיד הראשי בעיבוד מודרני לקומדיה השייקספירית "מהומה רבה על לא דבר", בהפקת ה-BBC.
ב-2006 הופיע לואיס בדרמה הטלוויזיונית "חברים ותנינים" של ה-BBC שכתב וביים סטיבן פוליאקוף.
לואיס היה הכוכב הראשי בסדרת הטלוויזיה "חף מפשע" ששודרה ב-NBC החל מסתיו 2007. בסדרה זו שיחק שוטר שהופלל ברצח וישב בכלא 12 שנים עד שהתבררה חפותו.
החל מ-2011 הוא משחק בתפקיד הראשי בסדרת הדרמה המצליחה "הומלנד" כשהוא מגלם את דמותו של ניקולס ברודי.
תפקיד זה זיכה אותו ב-2011 בפרס אמי לשחקן הטוב ביותר בסדרת דרמה; ב-2012 זכה בפרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר בסדרת דרמה.
ב-2015 גילם לואיס את דמותו של הנרי השמיני בסדרת הדרמה התקופתית "וולף הול" על פי סדרת הרומנים של הילרי מנטל; עבור תפקידו הוא היה מועמד לפרס אמי ולפרס גלובוס הזהב לשחקן המשנה הטוב ביותר בסדרת טלוויזיה.
באותה שנה שיחק בחידוש של וסט אנד למחזה "אמריקן באפלו" פרי עטו של דייוויד מאמט.
ב-2022 גילם את ניקולס אליוט בסדרת הטלוויזיה מרגל בין חברים אודות קים פילבי ועל פי ספר באותו שם מאת בן מקינטאייר.
בשנת 2024 הוא סיים צילומים בסרט "משפחת רדלי".
בנובמבר 2024, פורסם כי לואיס מהצטרף לקאסט של הקומדיה הבריטית התקופתית "Fackham Hall".
לואיס מגלם את לורד דבנפורט.
לואיס סבל תקופה בעבר מדיכאון בעקבות תאונת אופנוע שחווה בצפון לונדון ב-1998.
לאחר שיצא בעבר עם העיתונאית קייטי ראזאל, עם השחקנית האנגלייה סופיה מיילס ועם השחקנית האמריקאית קריסטין דייוויס, לואיס נישא לשחקנית הלן מקרורי ב-4 ביולי 2007. יש להם בת, מאנון (נולדה ב-2006) ובן, גוליבר (נולד ב-2007).
מקרורי נפטרה מסרטן ב-16 באפריל 2021, בגיל 52.
לואיס מונה לקצין מסדר האימפריה הבריטית (OBE) באות יום ההולדת 2014 עבור תרומתו לתעשיית הדרמה, ולמפקד מסדר האימפריה הבריטית (CBE) באות יום ההולדת 2022 עבור תרומתו לתעשיית הדרמה ולארגוני צדקה.
שנה סדרה תפקיד הערות 1993Micky Love קלייבסרט טלוויזיה של ITV 1995 פוארו לאונרד בייטסון פרק: "Hickory Dickory Dock" 1996A Touch of Frost אדם וסטון פרק: "Deep Waters" 1999Warriors לוט.
תפקיד אורח (עונה 4); 38 פרקים2013הכומר מדיבליכומר אנגליקניפרק: "Comic Relief Special 2013 – Women Bishops" 2015 וולף הול הנרי השמיני, מלך אנגליהתפקיד ראשי; 6 פרקים
מועמד פרס אמי לבידור בפריים טיים לשחקן משנה במיני-סדרה או בסרט טלוויזיה (אנ') (2015)To Appomattoxויליאם שרמןמיני-סדרה2016–2021 מיליארדים רוברט "בובי" אקסלרודתפקיד ראשי (עונות 1–5); 60 פרקים2022 מרגל בין חברים ניקולס אליוט (אנ')תפקיד ראשי; גם כמפיק בפועל
מועמד פרס סטלייט לשחקן הטוב ביותר במיני סדרה, סדרה מוגבלת או סרט טלוויזיה (2024)2024Wolf Hall: The Mirror and the Lightהנרי השמיני, מלך אנגליהתפקיד ראשי; 6 פרקים
מועמד פרס באפט"א לטלוויזיה לשחקן המשנה הטוב ביותר
+שנהמחזהתפקידהערות1994בית ספר לנשיםהוראסתיאטרון אלמיידה, לונדון1995המלטלארטסתיאטרון בלסקו, ברודוויי1998מהומה רבה על לא דברדון ג'וןמרכז האמנויות ברביקן, לונדון2003–2004Five Gold Ringsדניאלתיאטרון אלמיידה, לונדון2009שונא הבריותאלצסטתיאטרון הרולד פינטר, וסט אנד2015אמריקן באפלוטיצ'תיאטרון וינדהאם, וסט אנד2017העז, או מי זאת סילביה?מרטין גרייתיאטרון היימרקט, וסט אנד
דמיאן רייס הוא זמר פולק אירי, שהתפרסם בעקבות אלבומיו O ו-9.
רייס נולד בעיר דבלין, אירלנד, לג'ורג' ומורין רייס.
במקור היה רייס חלק מלהקת הרוק ג'וניפר (Juniper), אשר הוציאה את הסינגלים "The World Is Dead" ו-"Weatherman".
בשנת 1999, ערב הקלטת אלבומם המלא הראשון בחברת ההקלטות פוליגראם (Polygram), התפכח רייס מאשליית החברה הממוסחרת, ועזב את הלהקה.
לאחר עזיבתו של רייס, שינו חברי הלהקה את שמה ל-Bell X1.
רייס עבר להתגורר באיטליה הכפרית, שם ניגן בגיטרה אקוסטית, כתב שירים והופיע בהופעות רחוב ברחבי אירופה, עד שהקים להקה והצליח להשיג הופעות בבתי קפה באזור דבלין.
בעזרת בן דודו, דייוויד ארנולד, הקליט רייס את אלבומו הראשון, O, אשר זכה בפרס ה-Shortlist בשנת 2003.
חברי להקתו של רייס הם הצ'לנית ויוויאן לונג, המתופף טום אוסנדר והבסיסט שיין פיצסימונס.
רייס החליט לאחרונה שמערכת היחסים המקצועית שלו עם ליסה האניגן, אשר מופיעה בקולות רקע לשיריו ולעיתים בגיטרה וגיטרה בס הגיעה לסופה.
כתוצאה מכך, האנינגן לא מופיעה בהופעותיו האחרונות והעתידות לבוא של רייס.
האניגן עובדת כיום על מוזיקה משלה, ואין לה ולרייס תוכניות לשיתוף פעולה בעתיד הקרוב.
רייס הקליט מחדש את השיר "Crosseyed Bear" של להקתו הקודמת, ג'וניפר, לאלבום הצדקה War Child.
במהלך השנים 2004 ו-2005, הקליט רייס את אלבומו השני, 9, אשר יצא לאור באירלנד ב-3 בנובמבר 2006, ובאירופה ושאר העולם ב-6 בנובמבר 2006.
בעקבות התפתחותן של מצלמות דיגיטליות ומצלמות בטלפונים הסלולריים בשנים האחרונות, עצר רייס באמצע אחד משיריו בזמן הופעה, וביקש מן הקהל פשוט לצפות בהופעה, במקום להיות עסוקים בלהקליט אותה.
בשנת 2007, רייס הופיע בפסטיבל גלסטונברי עם הרכב אקוסטי.
ב-7 ביולי 2007, הופיע רייס יחד עם דייוויד גריי בשלוחה הבריטית של פסטיבל לייב ארת' העולמי, באצטדיון ומבלי בלונדון.
רייס ליווה את גריי בשירו "Babylon", לאחר מכן שר את שירו "The Blower's Daughter" בליווי גריי, ולבסוף שניהם סיימו את הופעתם יחדיו בביצוע גרסת כיסוי לשיר "Que Sera, Sera (Whatever Will Be, Will Be)".
רייס גם הופיע בפסטיבל המוזיקה של אוסטין באוסטין, טקסס ב-15 בספטמבר 2007.
רייס עזר בקמפיין החופש ובקמפיין האמריקאי למען בורמה למען שחרור מנהיגת התנועה הדמוקרטית הבורמזית אונג סן סו צ'י.
רייס וליסה האניגן הקליטו שיר למען הקמפיין בשם "Unplayed Piano".
דמיאן למונט וילקינס הוא כדורסלן עבר אמריקאי אשר שיחק באופן פעיל בין השנים 2004–2018, בעמדות הסמול פורוורד והקלע.
ב-10 עונותיו בליגת ה-NBA העמיד ממוצעים כוללים של 6.2 נקודות, 2.3 ריבאונדים ו-1.4 אסיסטים למשחק.
בנו של כדורסלן העבר ג'רלד וילקינס, ואחיינו של דומיניק וילקינס.
וילקינס נולד בעיר וושינגטון שבקרוליינה הצפונית, וגדל באורלנדו, פלורידה.
בין השנים 1999–2001 למד באוניברסיטת המדינה של קרוליינה הצפונית, ובין השנים 2002–2004 למד באוניברסיטת ג'ורג'יה.
ב-4 עונותיו בליגת המכללות קלע 10.9 נקודות בממוצע למשחק.
לאחר שלא נבחר על ידי אף קבוצה בדראפט ה-NBA 2004, חתם על וילקינס על חוזה בסיאטל סופרסוניקס.
ביולי 2009, לאחר 5 עונות עם סיאטל/אוקלהומה סיטי, הועבר עם צ'אקי אטקינס בטרייד למינסוטה טימברוולבס, בתמורה לאית'ן תומאס ושתי בחירות דראפט עתידיות.
לקראת עונת חתם על חוזה באטלנטה הוקס.
בפלייאוף של אותה עונה העפילה אטלנטה לחצי גמר האזור המזרחי, בטרם הפסידה מול שיקגו בולס (2–4).
בעונת שיחק עבור דטרויט פיסטונס, ובעונה העוקבת שיחק בפילדלפיה 76'.
בין השנים 2013–2017 שיחק לתקופות קצרות עבור קבוצות מליגת העל הסינית, מליגת הפיתוח של ה-NBA, מוונצואלה ומפוארטו ריקו.
בעונת שיחק ב-19 משחקים במדי אינדיאנה פייסרס, בטרם שוחרר ממנה בינואר 2018. עד לסיום אותה עונה שיחק עבור גרינסבורו סווארם מליגת הפיתוח של ה-NBA.
ב-2015 היה חבר סגל נבחרת ארצות הברית בכדורסל, אשר זכתה במדליית הארד במשחקים הפאן-אמריקאיים.
דמי פינוי הוא תשלום עבור הנכונות לפנות שטח מושכר.
בנוסף, שגור מושג זה בתחומי הנדל"ן והמסחר, ומתייחס לתשלום נפרד אותו מוכן לשלם שוכר של נכס לדייר המפנה למענו את המושכר.
בדרך כלל מדובר בנכסים הממוקמים במקומות בעלי מוניטין – בעיקר למסחר, כמו למשל: קניונים או מרכזים מסחריים הומי אדם, אך לעיתים גם השכרה של דירת מגורים תכלול דמי פינוי מוסכמים, במקומות בהם יש ביקוש מוגבר לדירות.
דמי הפינוי הם עסקה נפרדת מעסקת השכירות, ובדרך כלל בעל הנכס אינו מעורב בה.
בעוד השכירות עצמה נרקמת בין בעל הנכס לבין השוכר, את דמי הפינוי משלם שוכר הנכס לדייר הקודם לו תמורת הסכמתו לפנות את הנכס.
זהו תשלום חד-פעמי אשר מהווה מעין "פיצוי" לשוכר המפנה או תשלום עבור מוניטין שצבר הנכס בזכותו.
לעיתים כולל התשלום גם את השקעתו של השוכר המפנה.
השקעה זו יכולה להיות בתשתית (מערכות תאורה, מדפי מכירה, גלריה, מיזוג אוויר, וכיוצא בזה), או בדמי פינוי ששילם הוא עצמו בעת כניסתו לנכס.
דוגמה: כאשר חברת גוגל ישראל ביקשה להרחיב את משרדיה במגדל אלקטרה היא שילמה לדייר אחר במגדל, משרד הפרסום אדלר חומסקי & ורשבסקי, דמי פינוי בסך 40 מיליון ש"ח.
דמיאן אריאל אסקודרו (בספרדית: Damián Ariel Escudero; נולד ב-20 באפריל 1987 ברוסאריו, ארגנטינה) הוא כדורגלן עבר ארגנטינאי.
גם אביו של השחקן, אוסבלדו אסקודרו, היה שחקן כדורגל וכונה גם הוא פיצ'י.
אסקודרו התבלט כששיחק בוולס סארספילד ארגנטינה.
אסקודרו, המשחק בעמדה התקפית, נכלל בסגל ארגנטינה הצעירה והיה שותף לזכייתה במונדיאל הנוער בשנת 1997.
אסקודרו הופיע לראשונה במדי הקבוצה הבוגרת ב-4 במרץ 2008 ושיחק מאז ב-84 משחקי ליגה בהם כבש 18 שערים.
אסקודרו, יחד עם חברו לקבוצה דאז מאורו זראטה, היו בליבו של מחלוקת בין ולס להתאחדות הכדורגל הארגנטינאית בשל זימונם של השניים למשחקי אליפות אמריקה הדרומית בכדורגל עד גיל 20.
יכולתו הגבוהה הביאה את ויאריאל לשלם עבור כרטיסו 8 מיליון אירו.
עם זאת, בשל מכסת הזרים המתירה רישום של 3 שחקנים מחוץ לאיחוד אירופי, הושאל אסקודרו לריאל ואיאדוליד.
ביוני 2010 חתם בקבוצה בוקה ג'וניורס הארגנטינאית, ב-2011 הושאל לגרמיו הפורטוגזית, לאחר שנה הושאל לאתלטיקו מיניירו וב-2013 ליטוריה.
ב-2014 חתם באופן קבוע בויטוריה.
ב-2 בינואר 2015 קבוצת פואבלה המקסיקנית הודיעה שאסקודרו ישחק בשורותיה החל משלב הבתים של גביע הליברטדורס 2016.
דמיאן סטיבן הירסט הוא אמן ופסל אנגלי, זוכה פרס טרנר לשנת 1995, מן האמנים הבולטים בקבוצת אמנים בריטים צעירים (YBAs).
דמיאן סטיבן הירסט נולד בבריסטול, אנגליה בשנת 1965 וגדל בעיר לידס שבמערב יורקשייר.
בהיותו בן 12 עזב אביו, שהיה מכונאי רכב, את המשפחה.
בנעוריו נעצר הירסט פעמיים באשמת גנבה מחנויות.
לאחר שהצטיין בלימודי אמנות בבית הספר נרשם לבית הספר לאמנות ועיצוב בעיר לידס, אולם הצליח להתקבל רק בניסיונו השני.
גם אל לימודי האמנות בקולג' גולדסמית' (Goldsmiths, University of London), שם למד בין השנים 1986–1989 התקבל בניסיון שני.
בגולדסמית' הושפע הירסט מן האמנות המושגית.
בייחוד ציין הירסט את השפעתו של האמן מייקל קרייג-מרטין (Michael Craig-Martin) שלימד בבית הספר.
בזמן לימודיו עבד הירסט בחדר מתים, עובדה שתהפוך למכריעה בהמשך יצירתו.
בשנת 1988 ארגן הירסט תערוכה בשם "Freeze", בה הציגו סטודנטים מגולדסמית' את עבודותיהם.
התערוכה התקיימה בחלל ב"דוקלנדס", השייך לרשות הנמל.
הירסט הציג בתערוכה יצירה המורכבת ממצבור של קופסאות קרטון המעוטרות בצבע תעשייתי.
בתערוכה פגש הירסט לראשונה את צ'ארלס סאצ'י (Charles Saatchi), מי שיהפוך לפטרון המרכזי של עבודותיו בעתיד.
את עבודתו המשמעותית הראשונה - המייצב "אלף שנים" (A Thousand Years, 1990), הציג הירסט בתערוכה שארגן בבניין מפעל נטוש.
העבודה נבנתה ככלוב זכוכית גדול ובו מערכת ביולוגית שלמה בה מתפתחות רימות לזבובים וניזונות מראש פרה כרות.
בשנה שלאחר מכן כבר הציג הירסט את תערוכת היחיד הראשונה שלו בחנות לא מאוכלסת ברחוב וודסטוק בלונדון.
בתערוכה, שנקראה "בתוך ומחוץ לאהבה" ("In and Out of Love"), הציג הירסט מאות פרפרים טרופיים חיים, שחלקם הוצמדו לבדי ציור.
תערוכות נוספות הוצגו במכון לאמנות בת זמננו (Institute of Contemporary Arts) בעיר ובגלריה פריזאית.
את העבודה פורצת הדרך "חוסר היתכנותו הגשמית של המוות במוחו של אדם חי" (1992) יצר הירסט במימונו של סאצ'י.
העבודה הכילה אקווריום זכוכית גדול ובו כריש טיגריסי (Tiger shark) המשומר בפורמלין.
העבודה הוצגה לראשונה בתערוכה שנקראה "אמנים בריטים צעירים" שאורגנה על ידי סאצ'י.
הפער בין האופי המינימליסטי של העבודה לבין הדימוי המטריד של הכריש הפך את העבודה לאחת מיצירות האמנות הידועות של תקופתה.
בשנת 2004 נמכרה העבודה לאספן האמנות האמריקאי סטיבן א.
Cohen) בסכום של שמונה מיליון דולר, סכום שהיה הסכום השני בגודלו ששולם עד אז ליצירת אמנות של אמן חי.
בשנת 2017 הציג הירסט בביאנלה של ונציה תערוכה בהשראת שרידים מספינה טבועה.
ביולי 2021 יצר 10,000 יחידות NFT המבוססות על יצירות פיזיות, ובאוקטובר 2022 לאחר שנת ניסיון, בגלריית ניופורט סטריט בלונדון, שרף אלפי יצירות אומנות פיזיות שלו שלא נבחרו לרכישה.
כך נותרו רק יצירות ה-NFT כשערכן של היצירות המקוריות שנשרפו הוערך באלפי דולרים..
מוזיאון ישראל היה המוזיאון הראשון בעולם שרכש יצירה של הירסט, ועשה זאת כשנה לפני הזכייה בפרס טרנר שהביאה לו הכרה בינלאומית.
הירסט פגש כבר בשנת 1991 את סוזן לנדאו,אוצרת האמנות העכשווית במוזיאון, בזמן שהציג תערוכה בפריס.
ולדבריו, היא הייתה הראשונה שהתייחסה לעבודתו ברצינות.
בשנת 1994 בחר המוזיאון לרכוש את היצירה היא רצתה למצוא את צורת המעוף המושלמת.
המיצב מורכב מתא זכוכית ענק המחולק לשלושה חלקים שווים בגודלם.
שניים גדושים בחפציה של אישה הזרוקים על הרצפה ומכסים אותה באי-סדר, שולחן וכיסא.
הקירות, הרצפה והחפצים שבתא מוכתמים בנתזי דם.
החלק השלישי מכיל חפץ אחד – מעיל אישה לבן, תלוי על קולב של מכבסה.
סימן החיים היחיד הוא דג זהב השוחה באקווריום.
כאות הוקרה למוזיאון הישראלי תרם האמן סדרה של יצירות שהוצאו למכירה פומבית בשנת 2006, ומטרתה גיוס תרומות למוסד.
יצירה נוספת של הירסט, מסדרת ציורי הנקודות, נמצאת באוסף מוזיאון ישראל משנת 2010, היצירה L-Leucine-15-N מאופיינת בממדים גדולים, גובה 294.6 ס"מ, רוחב 1209 ס"מ והיא אחת מכאלף יצירות שיצר האמן סביב הנושא.
יצירה של הירסט בשם דשא מכוסח – ירושלים החדשה הוצגה במוזיאון ישראל בירושלים בין השנים 2022 ל-2023. היצירה העשויה מפרפרים וצבע בגימור מבריק על בד, בקוטר: 182.9 ס"מ והושאלה למוזיאון על ידי אוסף אנג'ל לאמנות עכשווית.
היצירה היא דוגמה לשילוב פרפרים בעבודתו של האמן למעלה משלושים שנה, הקומפוזיציה שואבת השראה מהתרבות הנוצרית ומזכירה חלונות ויטראז' דמויי הרוזטה בכנסיות.
בסידור המעגלי מהדהדות גם מנדלות מאמנות מזרח אסיה.
בשנת 1997 פתח הירסט מסעדה בשם ("בית מרקחת") בשכונת נוטינג היל בלונדון.
היא עוצבה כמבנה בית מרקחת ובו ארונות תרופות, שלדים ואסלות בצורת גלולות אספירין.
המסעדה פעלה עד שנת 2003 ובשנת 2004 נמכרה תכולתה במכירה פומבית.
פרסומו הגובר של הירסט הפך אותו לאחד מן המועמדים הסופיים לפרס טרנר, אולם חבר השופטים בחר לבסוף בפסל גרביל דייבי (Grenville Davey) כזוכה.
בשנת 1995 נבחר בפעם השנייה כמועמד וכזוכה בפרס.
בשנת 2005 בחר מגזין האמנות "ArtReview" בהירסט במקום הראשון מבין 100 האנשים רבי ההשפעה בעולם האמנות.
ב-15-16 בספטמבר 2008 ערך בית המכירות סותבי'ס מכירה פומבית של 223 מעבודותיו של הירסט.
בין המוצגים שעוררו עניין רב היה הפסל "עגל הזהב" ("The Golden Calf"), שהורכב מעגל, שעל ראשו כתר זהב, משומר בפורמלין, הנתון בתוך מכל זכוכית המצופה זהב.
העבודה נמכרה לבסוף בסכום של 18.6 מיליון דולר.
ביום המכירה הראשון נמכרו עבודות בסכום של יותר מ-127 מיליון דולר
בשנת 2012 הציג מוזיאון טייט מודרן בלונדון רטרוספקטיבה של יצירותיו.
דֻמיאט היא עיר נמל על חוף הים התיכון הממוקמת בצפון הדלתה של הנילוס, בירתו של מחוז במצרים הנושא את אותו שם ובישופות של הכנסייה היוונית אורתודוקסית.
העיר דמיאט, בירת מחוז דמיאט בצפון מצרים היא עיר נמל הממוקמת בין הים התיכון לנהר הנילוס כ-200 קילומטר צפון-מזרחית לבירה קהיר.
לפי אומדן רשמי מתאריך 1 ביולי 2023 אוכלוסיית דמיאט מנתה 312,863 בני אדם.
לעיר היסטוריה ארוכה ומפוארת המתחילה במצרים העתיקה.
במקום שכנה עיר בשם תמיאט ששימשה כנמל מרכזי בדלתה.
העיר איבדה את חשיבותה בתקופה ההלניסטית עם הקמת עיר הנמל אלכסנדריה.
בתקופת הח'ליפות של בית עבאס הייתה דמיאט לאחד מהנמלים המרכזיים של מצרים ושימשה למסחר עם הודו וסין.
במאות ה-12 וה-13 הייתה העיר מרכז קרבות – כשער כניסה למצרים.
התקפה ראשונה על העיר נערכה בשנת 1169 על ידי כוח ימי משולב של ממלכת ירושלים והאימפריה הביזנטית במטרה לערער את בסיס כוחו של צלאח א-דין, אשר נהדפה על ידי מגיני הנמל.
במסע הצלב החמישי ומסע הצלב השביעי הותקפו העיר ונמלה על ידי כוחות צלבניים מתוך מחשבה כי כיבוש מצרים יבטיח את ביטחונה ושלמותה הטריטוריאלית של ממלכת ירושלים על ידי הסרת האיום המתמיד מצד השושלת האיובית.
בשנת 1217 צר צבא צלבני על העיר דמיאט ולאחר מצור ארוך וקשה כבש את המבצר והנמל בשנת 1219, אך בשנת 1221 הובס הצבא הצלבני בסמוך לעיר אל מנצורה בדרכו לעלות על קהיר.
בשנת 1249 נחת בדמיאט כוח צבאי נוצרי גדול בראשות לואי התשיעי, מלך צרפת, כאקורד הפתיחה של מסע הצלב השביעי.
הצבא המצרי שהוצב במבצר השולט על העיר והנמל הופתע ונסוג מהעיר ללא קרב של ממש, ושוב הובס הצבא הצלבני כאשר היה בדרכו לעלות על קהיר על ידי הצבא המצרי בקרב פארסכור, העיר הוחזרה לסולטאן המצרי כחלק מהסכם הכניעה.
על מנת למנוע פלישות נוצריות חוזרות הרס הסולטאן הממלוכי ביברס את המבצר והנמל ובנה אותם מחדש במרחק של מספר קילומטרים מחוף הים התיכון.
מסגד עמר אבן אל-עאץ, המסגד השני שהוקם במצרים על ידי הצבא הערבי עם כיבוש מצרים.
מסגד זה הפך פעמיים לכנסייה – במהלך כיבוש העיר במסעי הצלב ובנו של לואי התשיעי ז'אן טריסטן הוטבל בו לנצרות.
מסגד אל-בחר, מתקופת האימפריה העות'מאנית.
אל-כוברי אל-קדים, גשר מתחילת המאה ה-20.
סוק אל-חֶ֫סְבׇּה, העיר העתיקה מהתקופה העבאסית.
בעיר הוקם, בהשקעה של 1.3 מיליארד דולר אמריקני, הקומפלס תעשייתי SEGAS LNG המשמש לייצוא גז טבעי ממצרים, אשר ממוקם כ-60 קילומטר מפורט סעיד, תוכנן בשנת 2000 ובנייתו החלה ב-2001 ונסתיימה ב-2004. מטען הגז הראשון נשלח מהמפעל בינואר 2005 והוא מתוכנן לאפשר העברה של 5 מיליון טון גז נוזלי בשנה.
הקומפלקס כולל מתקן תעשייתי להפיכת הגז לנוזלי, מתקן בדיקה ומדידה, מתקני טיפול טיהור וקירור, מערכת אחסון הכוללת שני מכלי אחסון בנפח 150,000 טון גז נוזלי ומערכת עגינה ומילוי לספינות.
למפעל מוזרם גז טבעי משדות במערב הדלתה של הנילוס הנמצאים במרחק של כ-140 קילומטר מהקומפלקס.
מפעל הגז SEGAS נמצא בבעלות משותפת של חברת התשתיות הספרדית Unión Fenosa, חברת האנרגיה האיטלקית Eni וחברות מצריות להפקת גז.
נמל דמיאט שוכן כ-8.5 קילומטר מערוץ דמיאט של נהר הנילוס, ובמרחק של כ-70 קילומטר מהנמל של פורט סעיד.
מתקני הנמל משתרעים על פני שטח של 12 קילומטרים רבועים.
אל הנמל מובילה תעלת כניסה באורך של כ-11.4 קילומטר שעומקה 15 מטר ורוחבה 300 מטר.
לנמל שני שוברי גלים; מערבי, שאורכו 1640 מטר ומזרחי, שאורכו 738 מטר.
הנמל עתיד להיות מורחב משמעותית בפרויקט בהובלת חברה מכווית במטרה לקבל את מעמד הנמל העיקרי לשינוע מכולות בדלתה של הנילוס.
העיר דמיאט היא מרכז מנהלתי של הכנסייה המלכיתית וכן של הכנסייה הקופטית .
ההיסטוריה של הדיוקסיה אינה ברורה והתיעוד שלה חלקי – רק ארבעה בישופים ידועים משנת 431 עד 879. חשיבות הדיוקסיה עלתה עם ירידת הדיוקסיה השכנה של פלוסיום (ידועה כ"סִין מָעוֹז מִצְרָיִם" בספר יחזקאל פרק ל).
מהמאה העשרים כפופה הדיאוקסיה לפטריארכיה של אלכסנדריה.
בשנת 1921 ניצח רקה באליפות השחמט הראשונה של ארגנטינה שהתקיימה בבואנוס איירס וניצח בדו-קרב על התואר את בניטו וילגאס 5-2 .
בשנת 1921/22 הגיע למקום השביעי בתחרות מונטבידיאו (האליפות הראשונה של מדינות דרום אמריקה, ניצח: רוברטו גראו ) .
בשנת 1922 חלק רקה מקום 2-3 באליפות השחמט השנייה של ארגנטינה (ניצח: בניטו וילגאס).
בשנת 1923/24 ניצח רקה באליפות השחמט השלישית של ארגנטינה וזכה גם בדו-קרב על התואר מול וילגאס.
רקה חלק מקום 2–3 בתחרות מונטבידיאו בשנת 1925 (האליפות השנייה של מדינות דרום אמריקה, ניצח: לואיס פאלאו) .
בשנת 1926 הפסיד רקה את תואר האלוף לגראו, במסגרת אליפות השחמט השישית של ארגנטינה 3–5. רקה חזר וניצח באליפות השביעית שהתקיימה בשנת 1927 בתוצאה הנדירה של 11 ניצחונות ללא תיקו או הפסד אך לא קיבל את התואר משום שסירב לשחק מול גראו.
הוא גם ניצח בתחרות נוספת שהתקיימה בבואנוס איירס באותה שנה בין חמשת המקומות הראשונים באליפות ארגנטינה בה ניצח.
רקה ייצג את ארגנטינה בשתי אולימפיאדות:
אולימפיאדת השחמט 1924 האולימפיאדה הבלתי הרשמית הראשונה, חלק רקה מקום 8–13 בבית התנחומים באליפות העולם הראשונה לחובבים שהתקיימה בפריז עם 7.5 נקודות (ניצח: קארל הרומאדקה )
אולימפיאדת השחמט 1928, האולימפיאדה השנייה שהתקיימה בהאג, בלוח הרביעי השיג תוצאה של +4 -5 =4
דמיאן הוא רומן חניכה מאת הרמן הסה, אשר ראה אור לראשונה בשנת 1919 (הפרולוג לסיפור נכתב ב-1960).
פורסם לראשונה תחת השם "אמיל סינקלייר", הדובר והדמות הראשית בסיפור ושמה של דמות שהייתה נערצת על ידי הסה.
הרומן נכתב תוך שלושה שבועות בלבד.
אמיל סינקלייר הוא נער צעיר שגדל בבית בורגני המתואר כ"שיינוולט".
"שיינוולט" הוא משחק מילים המתאר בו זמנית את עולם האור ואת עולם הדמיון.
במהלך הרומן אמיל מלווה על ידי חברו המסתורי לכיתה מקס דמיאן, הוא מורד באידיאלים השטחיים של האנושות עד שהוא מגיע להכרה בעצמיותו.
אמיל סינקלייר - הפרוטגוניסט הראשי ברומן.
סינקלייר מבולבל בנוגע לחייו ועתידו.
הוא מחפש דמות חונכת ומדריכה לאורך הרומן.
הוריו של סינקלייר - אף כי הם מהווים סמל לביטחון ומפלט עבור אמיל הוא לבסוף מורד בהם.
פרנץ קרומר - בריון שהתעללותו הפסיכולוגית מובילה את סינקלייר למפגש עם מקס דמיאן.
מקס דמיאן - חבר ילדות ומורה דרך של סינקלייר.
דמיאן מוביל להכרה עצמית אצל סינקלייר.
אלפונס בק - הנער המבוגר ביותר בפנימייה אליה נרשם סינקלייר.
בק הוא מורה משני עבור סינקלייר ומציג לו את ההנאות והסכנות הטמונות באלכוהול.
פיסטוריוס - נגן אורגן בכנסייה המקומית המשמש כמורה זמני עבור סינקלייר.
פיסטוריוס מלמד את סינקלייר כיצד להתבונן פנימה אל נבכי נפשו על מנת להשיג הנחיה רוחנית.
הגברת אווה - אימו של דמיאן.
היא הופכת לאידיאל עבור אמיל סינקלייר הן במראהּ והן באישיותה.
תמה ראשית ברומן היא שישנם כוחות מנוגדים אך למרות הניגודיות, שניהם נחוצים.
הניגודיות בסיפור איננה מוחלטת על אף הפערים המודגשים בין ההפכים.
לדוגמה: העולמות השונים השוכנים בעיר אותם מתאר דמיאן שוכנים בקרבה אחד לשני, ועל אף היותם של מקומות מסוימים מוגדרים בהחלט כ"רעים" או "טובים" האנשים המשמשים בהם שייכים לעולמות מנוגדים.
כמו כן בכמה דמויות מוצגת ניגודיות השוכנת במשותף לדוגמה, עוזרת הבית ה"שייכת לשני העולמות", וכן אצל אמיל עצמו המתאר את האמביוולנטיות השוכנת בתוכו כאשר לפעמים הרע משתלט עליו (קרומר) ולפעמים הטוב (משפחתו).
הרומן משתמש ביסודות מהגנוסיס ובעיקר של האל אברקסס וכך מראה את ההשפעה שהייתה לתאוריה של קרל גוסטב יונג.
הסה אמר שהסיפור הוא של התייחדות יונגיאנית, תהליך של היפתחות לתודעה העצמית.
לאורך חייו של סינקלייר הוא מדבר על נשים שונות כעל אידיאל.
כנער צעיר הוא ערך השוואה בין אחיותיו שמתאימות ל"עולם האור", לבין העוזרת של המשפחה אשר חיה חיים כפולים.
בימי לימודיו הוא ראה באישה יפה בשם דנטה ביאטריס אידיאל שבו השתמש כדי להיחלץ משקיעה מוסרית ורוחנית.
לבסוף כאיש צעיר הוא פוגש בגברת אווה אשר בה רואה את פסגת כל שאיפותיו.
כל הנשים הללו הם יותר סמלים מאשר דמויות בעלות אופי.
הנשים משמשות כדי לעצב את ההשקפות של הפרוטגוניסט אודות מהות האידיאל.
הסה משתמש רבות בסיפור התנ"כי על מנת להציג את הניגודיות "טוב-רע" ו"חזק-חלש".
דמיאן מציג את רעיונותיו והלכי מחשבתו בפני אמיל סביב הסיפור.
אמיל מתאר את סביבתו הטבעית ה"טובה" כהבל ואת סביבתו הרחוקה ה"רעה" כקין.
האל הגנוסטי אברקסס הוא סמל לאור הטקסט.
הוא עושה אידיאליזציה לכל הטוב ולכל הרע שבעולם.
דמיאן טוען שהאל הקתולי אינו מספיק שכן הוא חולש על כל דבר אשר שלם בעולם אבל יש גם חצי אחר לעולם.
הסמל של אברקסס מופיע ברומן כציפור הנחלצת מביצה או מגלובוס.
למרות שזו יצירה מוקדמת, הסגנון אופייני ביותר להרמן הסה.
הסה עושה דרמטיזציה מהירה של מוסר ותאולוגיה באמצעות מחשבותיו של הגיבור הראשי והאינטראקציה שלו עם מוריו לחיים.
מורשתו של הסה היא היכולת ליצור דרמה שממוקדת כולה בגילוי ישיר שעשוי היה להיות מאיים עבור קוראים בראשית המאה ה-20.
מי שרוצה להיוולד חייב להרוס עולם.
שמו של האל הוא אברקסס".
"גורל ומזג הם שתי מילים המתארות את אותו רעיון.
הדבר היה נהיר לי כעת".
דמי ניהול הם עמלה אותה גובה גוף בעבור ניהול חשבון, כגון: חשבון בנק, תיק השקעות, קופת גמל, אשראי, קרן פנסיה וביטוח מנהלים.
העמלה נגבית לעיתים באופן אחיד מכלל הלקוחות, או באופן סגמנטי מלקוחות על פי החלטת הגוף המנהל.
במדינות מסוימות החוק מגביל את גובה דמי הניהול המקסימליים באמצעות חוק.
החל משנת 2005 הקופות הפנסיוניות רשאיות לגבות שני סוגים של דמי ניהול:
דמי ניהול מהפקדות - נגבים באחוזים מסכום כל הפקדה לחיסכון
דמי ניהול מצבירה - נגבים אחת לתקופה באחוזים מכל החיסכון שנצבר בקופה
גובה דמי הניהול שגובים הגופים הפנסיוניים משתנה לפי סוג הגוף הפנסיוני.
המדינה קבעה בחקיקה ובתקנות את הסכומים המרביים המותרים.
גובה דמי הניהול המרביים בקרנות פנסיה, ביטוחי המנהלים וקופות גמל קבוע בתקנות מס הכנסה (כללים לאישור ולניהול קופות גמל), תשכ"ד-1964
דמי הניהול המרביים המותרים (נכון לשנת 2025):
אפיק החיסכון דמי ניהול מרביים מההפקדות החודשיות דמי ניהול מרביים מהסכום הצבור קרנות פנסיה מקיפות 6% 0.5% קרנות פנסיה כלליות 4% 1.05% קופת גמל 4% 1.05% ביטוח מנהלים 4% 1.05%
דמי הניהול משפיעים על החיסכון הצבור לפי הנוסחה של ריבית דריבית, ולכן יש להם השפעה גדולה על החיסכון הפנסיוני.
בטווח הארוך אפילו רבע עד שליש מהתשואה עשוי להיגבות לדמי ניהול (ולמעשה כל שקל שיוצא מהחיסכון הפנסיוני כדמי ניהול הוא שקל שיחסר בחיסכון בריבית דריבית ביציאה לפנסיה).
בהתאם לכך, גובה דמי הניהול הוא אחד הפרמטרים החשובים בהחלטה על בחירת קופת גמל.
דמי הניהול המרביים בכל קופה מוצגים באתר של רשות שוק ההון ביטוח וחיסכון.
שינויים שחלו בדמי הניהול של קופות הגמל משנת 2005
בשנת 2005 הופעלה רפורמת בכר שעיקרה הפחתת ריכוזיות ענף הבנקאות וצמצום ניגודי העניינים המובנים בו.
במסגרת הרפורמה החל תהליך מכירתן של קופות הגמל שהיו בשליטת הבנקים לגופים פרטיים: בתי השקעות וחברות ביטוח.
מהלך זה הביא לעלייה משמעותית בדמי הניהול בקופות הגמל כפי שעולה ממחקר שערך הכלכלן אליעזר שוורץ עבור ועדת העבודה, הרווחה והבריאות של הכנסת בפברואר 2010. במחקר עלו הממצאים הבאים:
שיעור דמי הניהול ברוב קופות הגמל שנמכרו בידי הבנקים עלו באופן משמעותי בשיעור מצטבר של 58% בין השנים 2009-2005 (בממוצע משוקלל לפי היקף נכסי הקופות בסוף שנת 2009), לעומת עלייה בשיעור של כ-50% בכלל קופות הגמל בתקופה זו, ולעומת עליות מתונות יותר (ואף ירידות) בחלק מקופות הגמל העצמאיות שנבדקו;
למרות העלייה בדמי הניהול, דמי הניהול הממוצעים בקופות הגמל נמוכים באופן משמעותי מהשיעור המרבי המותר, ודמי הניהול הממוצעים בענף הם בשיעור של 45% מהשיעור המרבי המותר (בשנת 2009, 0.9% לעומת דמי ניהול מרביים בשיעור של 2%).
דמי הניהול הממוצעים בענף מוטים כלפי מטה בגלל קופות הגמל המפעליות בהן לא נגבים לרוב דמי ניהול.
שינויים בדמי הניהול של ביטוח המנהלים משנת 2004
החל משנת 2004 הופסק שיווק מוצרי פוליסות מסוג משתתף ברווחים.
בפוליסות אלו היה נהוג לגבות דמי ניהול מהחיסכון הצבור ובנוסף העמיתים השתתפו ברווחים יחד עם חברת הביטוח אשר גבתה 15% מהרווחים הריאליים של התיק.
בנוסף לדמי ניהול אלו היה מרכיב נוסף בדמי הניהול שכונה פוליסה.
הוחל בשיווק פוליסות חדשות, בהן קיימת הפרדה ברורה בין חיסכון, כיסויים ביטוחיים ודמי ניהול.
כל הפקדה חודשית לפוליסות אלה מחולקת באופן ברור בין החלק המיועד לחיסכון, החלק המיועד לרכישת כיסויים ביטוחיים ודמי הניהול הנגבים מתוך ההפקדה ומועברים לחברת הביטוח.
מבנה דמי הניהול שונה בהתאם לטבלת דמי הניהול המקסימליים ,וגורם הפוליסה בפוליסות מנהלים ועצמאים בוטל.
שינויים בדמי הניהול בביטוחי המנהלים ובקופות הגמל משנת 2013
התקנות לא חלות על קרנות ההשתלמות.
גופים העוסקים בניהול השקעות גובים דמי ניהול תמורת השירות שהם נותנים למשקיעים.
חברה מנהלת של קרנות נאמנות גובה דמי ניהול מהסכומים המושקעים בקרנות הנאמנות שהיא מנהלת.
חברה מנהלת של תעודות סל גובה דמי ניהול מהסכומים המושקעים בתעודות הסל שהיא מנהלת.
המנהלים (השותפים הכלליים - GP) של קרן הון סיכון הם לרוב בעלי ניסיון טכנולוגי ועסקי ותומכים בחברה, לא רק מבחינה כספית אלא גם מבחינה ניהולית, אסטרטגית ושיווקית.
עבור עבודתם הם מקבלים דמי ניהול שנתיים, ובנוסף אחוז מהרווחים נטו של הקרן (Carried Interest).
חברת החזקות גובה דמי ניהול מהחברות שבשליטתה.
דמי מחלה הם תשלום שניתן לעובד עבור תקופה שבה נעדר מעבודתו ולא קיבל שכר רגיל, מפאת מחלה.
בחלק ממקומות העבודה ברחבי העולם משולמים דמי המחלה לעובדים כחלק מהזכויות הניתנות להם בחוזה העבודה במסגרת המדיניות של המעביד, ובחלק משולמים דמי המחלה בהתאם לחקיקה של המדינה בנושא, כחלק מזכויות העובדים המעוגנות בחוק.
בכ-145 מדינות בעולם נהוג תשלום דמי מחלה לעובדים עבור תקופת מחלה כלשהי, כאשר ב-127 מדינות נהוג תשלום דמי מחלה עבור תקופה של שבוע או יותר, סך הכל, במשך שנת עבודה.
בישראל מוסדרת הזכות לקבלת דמי מחלה בחוק דמי מחלה.
חוק זה שונה מהותית מיתר חוקי המגן בתחום דיני העבודה.
חוקי המגן חלים על כל העובדים, וקובעים זכויות מינימליות, שלא ניתן לפגוע בהן או להתנות עליהן בחוזה אישי שבין המעביד לעובד.
חוק דמי מחלה אינו חל על מי שנושא זה מוסדר לגביו במסגרת הסכם קיבוצי או הסדר קיבוצי (אך הוא חל על מי שנושא זה מוסדר לגביו בחוזה אישי).
הזכות לקבלת דמי מחלה מוסדרת לגבי עובדים רבים במשק בהתאם להסכמים קיבוציים החלים עליהם, שלחלקם הוצאו צווי הרחבה שהרחיבו את תחולתם על כל העובדים בתחום מסוים במשק או אף בתחומים נוספים.
בהתאם לחוק, העובד זכאי ל-18 ימי מחלה בתשלום בשנה, בכפוף להמצאת אישור רפואי על מחלתו, כמפורט להלן.
זכות זו ניתנת לצבירה עד 90 ימי מחלה.
דמי שביעית הם כספים שהתקבלו ממכירת פירות שביעית - פירות שגדלו בשנת השמיטה.
לפי התורה, פירות שביעית נועדו לאכילה בלבד - אסור לשמר אותם או לסחור בהם למטרת רווח.
אם אדם ליקט פירות שביעית מן ההפקר לעצמו, ונותרו לו פירות - מותר לו למכור את העודף תמורת כסף, אולם בכסף שהתקבל יש לנהוג כבפירות שביעית עצמם, ולהשתמש בו לצורך קניית דברי-מאכל בלבד.
היבול הצומח בארץ ישראל בשנה השביעית נועד לאכילה באופן שוויוני על-ידי כל תושבי הארץ.
כדי למנוע מצב שאדם אחד לוקח הרבה פירות לעצמו, נקבע שמותר להשתמש בפירות לאכילה בלבד, ושאסור לשמור פירות שביעית ברשותו לאחר שהפירות כלו מן השדה .
אולם, לפעמים אנשים לקטו פירות מן השדה לאכילה, ונשאר להם עודף.
כדי למנוע בזבוז פירות, נקבע שמותר למכור את הפירות העודפים תמורת כסף: .
אולם היתר זה עלול להיות מנוצל לרעה לעשיית רווחים מפירות שביעית, דבר הפוגע בעקרון החלוקה השוויונית של המאכל.
לפיכך נקבע, שהכספים שהתקבלו תמורת פירות שביעית כפופים לאותם דינים כמו הפירות עצמם: יש להשתמש בהם לקניית דברי מאכל בלבד, ואסור לשמור אותם ברשותו לאחר שהפירות כלו מן השדה.
כספים אלו נקראים דמי שביעית.
וכך הסביר הריטב"א את הפסוק: .
רמז נוסף לדין זה הוא:
הפסוק אמנם נאמר על שנת היובל, אולם חכמי המדרש ראו בו רמז לשביעית: .
כשמוכרים פירות קדושים, הכסף מקבל את קדושת הפירות ואת הדינים הקשורים אליהם; למשל כשמוכרים פירות מעשר שני, הכסף נחשב כמעשר שני ויש להעלותו לירושלים ולקנות בו דברי-מאכל.
היבול הצומח בשדה בשנת היובל נקרא קודש, ומכאן שגם הוא "תופס את דמיו" באותו אופן.
שנת השביעית דומה לשנת היובל בכל ההלכות הקשורות לחקלאות, ולכן גם היבול הצומח בשביעית נקרא קודש ותופס את דמיו.
אולם יש הבדל בין יבול שביעית לבין יבול קדוש אחר - יבול שביעית נשאר בקדושתו גם לאחר המכירה: .
כך שלאחר המכירה, גם היבול שביד הקונה וגם הכסף שביד המוכר כפופים לדיני שביעית.
לעומת זאת, אם המוכר השתמש בדמי שביעית שבידו כדי לקנות אוכל, האוכל כפוף לדיני שביעית והכסף יוצא לחולין.
מותר להשתמש בדמי שביעית לקניית דברי-מאכל בלבד.
אסור להשתמש בהם לקניית עבדים, בהמות, קרקעות, בגדים, או כל דבר אחר שאינו דבר-מאכל.
ואם בכל עשה זאת, עליו לקחת סכום זהה מכספו הפרטי, ולהשתמש בו לקניית דברי-מאכל.
כשנגמרים הפירות בשדה יש "לבער" את דמיהם, כלומר, לקנות בהם דברי-מאכל ולהפקיר אותם, כך שכל אדם יוכל לקחת מהם מזון שלוש סעודות.
ויש אומרים, שזמן הביעור של דמי שביעית אינו זהה לזמן הביעור של הפירות, אלא יש לבער את כל דמי השביעית לפני ראש השנה השמינית.
אסור לתת דמי שביעית לעם הארץ - אדם שאינו מקפיד על דיני שביעית - יותר ממחירן של שלוש סעודות.
זאת, כיוון שחוששים שאם יתנו לו דמי שביעית בכמות גדולה יותר, הוא ישתמש בעודף לסחורה ולא למאכל, או ישמור אותם לזמן ארוך ולא יבער אותם כדין.
מכאן, שאסור לקנות מעם-הארץ פירות שביעית יותר ממחיר שלוש סעודות, כיוון שהכסף שנותנים לו תמורת הקניה הופך להיות דמי שביעית בידיו.
מסיבה דומה, אסור למכור לעם הארץ פירות שביעית הנשמרים לאורך זמן, יותר ממזון שלוש סעודות.
כמו כן, אסור לקנות או למכור פירות שביעית לנכרי.
האיסור לקנות פירות שביעית מעם-הארץ יוצר קושי מעשי משמעותי במצבים שבהם הביקוש לפירות מסוימים הוא גדול וההיצע קטן.
דוגמה למוצר כזה היא אתרוג בחג הסוכות.
עבור מצבים כאלה, הוצעו מספר דרכים לעקוף את האיסור.
הבלעה: מותר לשלם את הכסף תמורת מוצר שאין בו קדושת שביעית, כאשר הפרי שיש בו קדושת שביעית ניתן בחינם.
לדוגמה, מותר לקנות מעם-הארץ לולב, ולקבל ממנו אתרוג במתנה.
הלולב אינו פרי, לכן אין בו קדושת שביעית, ולכן הכסף הניתן עבורו אינו נחשב ל"דמי שביעית" ביד עם הארץ.
ההבלעה מותרת רק כאשר הסכום הניתן עבור הלולב יכול להיחשב כמחיר סביר עבור לולב.
הלוואה: מותר ללוות את הפרי מהמוכר.
כך, בזמן הקניה לא עובר כסף מהקונה למוכר ולא נוצרים דמי שביעית.
הקונה משלם למוכר לאחר שהוא מסיים לאכול את הפרי - כאשר הפרי כבר אינו בעולם.
בשלב זה, התשלום אינו נחשב לדמי שביעית אלא להחזר חוב בלבד.
לפי הרב יעקב אריאל, גם כאשר קונים פירות שביעית בכרטיס אשראי לא נוצרים דמי שביעית, כיוון שחברת האשראי אינה קונה את הפירות אלא משלמת את חובם של הלקוחות.
חילול: אם אדם קנה פירות שביעית מעם הארץ בניגוד להלכה, עליו לחלל (= להפקיע את הקדושה ולהוציא לחולין) את דמי-השביעית שבידי עם הארץ, בכך שיאמר .
באמירה זו הוא מעביר את קדושת השביעית מהכסף שנתן לעם-הארץ לפירות אחרים באותו מחיר הנמצאים בביתו (שאינם פירות שביעית בעצמם, כגון יבול שישית או יבול חו"ל).
אולם אסור למסור דמי שביעית לעם-הארץ לכתחילה במטרה לחלל אותם אחר-כך.
דמיאן ביצ'יר נאחרה (בספרדית: Demián Bichir Nájera; נולד ב-1 באוגוסט 1963) הוא שחקן מקסיקני, אשר היה מועמד לפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר לשנת 2011 על הופעתו בסרט "חיים טובים יותר".
מוכר בזכות הופעתיו בתפקיד פידל קסטרו בסרט "צ'ה" ובתפקיד אסטבן רייס בסדרת הדרמה "העשב של השכן".
ביצ'יר נולד בעיר טוראון שבצפון מקסיקו לשחקני הקולנוע מריקרוז נז'רה ואלחנדרו ביצ'יר.
ביצ'יר הוא ממוצא לבנוני מצד אביו.
יש לו שני אחים, אחיו הגדול, אודיסאו ביצ'יר, ואחיו הקטן, ברונו ביצ'יר; אף הם שחקנים.
הוא שיחק בלהקת התיאטרון הלאומית, הופיע במחזות של שייקספיר ודוסטויבסקי, וזכה במספר פרסים מאיגוד התיאטרון המקסיקני.
בגיל 22 עבר להתגורר בניו יורק, שם הוא למד במכון לי סטרסברג לתיאטרון ולקולנוע ועבד במסעדת רוזה מקסיקנו בעיר.
לאחר שלמד אנגלית בסיסית עבר לנסות את מזלו כשחקן בלוס אנג'לס.
ביצ'יר החל את דרכו המקצועית כשחקן במקסיקו בשנת 1990 בדרמה הביוגרפית המוערכת, זוכת 11 פרסי האקדמיה המקסיקנית, "שחר אדום" אודות טבח טלטלוקו.
ב-1995 הופיע ביחד עם אחיו ברונו ביצ'יר בדרמה הספרדית המצליחה "אף אחד לא ידבר עלינו כאשר נמות".
ב-1996 שיחק בסרט הפעולה "סולו" ובטלנובלה "עניבות של אהבה", לצידה של כוכבת הטלנובלות המקסיקנית המפורסמת לוסרו.
ב-1997 שיחק בדרמת הפשע "לרקוד עם השטן", לצידם של חאווייר ברדם ורוזי פרז.
ב-1999 זכה לביקורות טובות במולדתו על תפקידו בדרמה הקומית "סקס, בושה ודמעות".
ב-2001 הופיע ביצ'יר לצידן של השחקניות הספרדיות המפורסמות פנלופה קרוז וויקטוריה אבריל בקומדיה "אל תזרוק אותי", בתפקיד המתאגרף מאני.
ב-2008 התפרסם ביצ'יר לראשונה מחוץ לגבולות מקסיקו בזכות הופעתו בתפקיד מנהיג קובה פידל קסטרו בסרטם הביוגרפי של סטיבן סודרברג ובניסיו דל טורו " צ'ה".
ביצ'יר הצליח להיכנס לתודעה העולמית גם בזכות תפקידו הראשי בעונות ארבע וחמש של סדרת הדרמה "העשב של השכן", בהן שיחק בתור ראש עיריית טיחואנה ומנהיג קרטל הסמים אסטבן קרלוס רייס.
ב-2010 שיחק בתפקיד הכומר הקתולי מיגל אידלגו קוסטייה מנהיג מלחמת העצמאות של מקסיקו בדרמה "אידלגו: הסיפור שלא סופר".
בתחילת 2012 הצליח ביצ'ר להפתיע את עולם הקולנוע כאשר גבר על לאונרדו דיקפריו ומיכאל פסבנדר במרוץ אל פרס אוסקר והועמד במקומם לפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר על תפקידו בדרמה "חיים טובים יותר" בתור הגנן המקסיקני הבלתי חוקי בתחומי ארצות הברית קרלוס גאלינדו.
בשנת 2016 שיחק בסרט הקומי "החופשה הראשונה", לצידם של זואי דויטש, אשלי ג'אד ורנדי קוטור.
בשנת 2018 שיחק בסרט האימה "הנזירה" בבימויו של קורין הארדי; הסרט החמישי ביקום הקולנועי של לזמן את הרוע.
בשנת 2022 החל לשחק בתפקיד הראשי בדמותו של מארק קיין בדרמה המתח הפסיכולוגית של רשת שואוטיים "הכנס את האדם הנכון" המבוססת על הרומן באותו שם משנת 2004.
בשנת 2001 נישא לזמרת והשחקנית המקסיקנית ליסט; ובשנת 2003 הם התגרשו.
יש לו בת אחת, גאלה, ממערכת יחסים אחרת שניהל בעבר.
בשנת 2011 החל לצאת עם סטפני שרק, שהתאבדה בטביעה בבריכת שחייה ב-12 באפריל 2019.
ביצ'יר הוא שגריר של האיגוד האמריקאי לחירויות אזרחיות למען זכויות מהגרים.
מועמד פרס אריאל לשחקן הטוב ביותר (2011)The Runwayארנסטו קורדובה 2011חיים טובים יותר (אנ')קרלוס גלינדומועמד פרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר (2011)
מועמד פרס גילדת שחקני המסך לשחקן הטוב ביותר (2011)
מועמד פרס אינדפנדנט ספיריט לשחקן הטוב ביותר (אנ') (2011)Foreverland סלבדורEl sueño de Ivánהמאמן טורס2012בלי חוקים (אנ')אלכס רייסEl Santos vs.
תפקיד אורח (עונה 6); 27 פרקים2013–2014הגשרהבלש מרקו רואיזתפקיד ראשי (2 עונות); 26 פרקים2019גרנד הוטל (אנ')סנטיאגו מנדוזהתפקיד ראשי; 13 פרקים
גם מפיק 2022Let the Right One Inמארק קייןתפקיד ראשי; 10 פרקים
דמיאן למונטה אולי לילארד הוא כדורסלן אמריקאי, המשחק בעמדת הרכז בקבוצת פורטלנד טרייל בלייזרס מליגת ה-NBA.
בנערותו למד בתיכון "אוקלנד היי" בעיר, ושיחק במדי קבוצת הכדורסל של בית הספר.
בעונת ה רשם של 20 נקודות, ארבעה וארבעה אסיסטים ובעונת ה רשם ממוצע קליעה של מעל 28 נקודות למשחק, כולל משחק שיא בו קלע 45 נקודות.
עם סיום לימודיו התיכוניים נרשם לילארד לאוניברסיטת וובר סטייט, ושיחק במדי קבוצת הכדורסל, המשחקת בחטיבת "ביג סקיי" של ליגת ה-NCAA.
כבר כ החל לילארד להיות מרכיב חשוב בקבוצה.
הוא היה לרכז הפותח של האוניברסיטה כשעלה בחמישייה ב-26 משחקים מ-31 המשחקים בהם שותף, ורשם 11.5 נקודות למשחק, שני בקבוצה רק לקלן מקוי, והיה למוסר הטוב ביותר של האוניברסיטה עם 2.9 אסיסטים למשחק.
לילארד הוביל את קבוצתו לאליפות חטיבת הביג סקיי, ובסיום העונה נבחר לפרשמן המצטיין, ולחמישיית השחקנים המצטיינים בחטיבה כולה.
בעונת ה שלו היה לילארד לשחקן המשמעותי ביותר בקבוצתו.
הוא היה לקלע המצטיין בחטיבה כולה עם 19.9 נקודות, והיה למחלק האסיסטים הטוב בקבוצה, כשעם 3.6 למשחק היה גם למוסר הרביעי בטיבו בחטיבה כולה.
במהלך העונה הוא קבע את שיא הקריירה שלו עד לאותו הזמן כשקלע 36 נקודות, כולל שש קליעות משבעה ניסיונות מקשת השלוש, במשחק מול אוניברסיטת איסטרן וושינגטון, הוביל את וובר סטייט לאליפות החטיבה שנה שנייה ברציפות, ובסיום העונה נבחר לשחקן המצטיין בחטיבת הביג סקיי.
בעונתו השלישית במכללות, עונת הספיק לילארד לשחק מספר משחקים מועט, בטרם נפצע ברגלו, והחמיץ את שארית העונה.
הוא שב לשורותיה של קבוצת הכדורסל של המכללה לקראת עונת , ונתן את אחת מהעונות הטובות ביותר של שחקן בתולדות וובר סטייט.
הוא רשם שיא קריירה אישי במכללות בכל אחד מהפרמטרים, כשקלע 24.5 נקודות, באחוזי הקליעה הטובים בקריירה מכל הטווחים, הוסיף 5.0 ריבאונדים, 4.0 אסיסטים ו-1.5 חסימות למשחק.
הוא היה הקלע הטוב ביותר בחטיבה, והשני בטיבו במכללות כולן, אחרי רג'י המילטון, ורשם את ממוצע הנקודות הגבוה ביותר לעונה בתולדות וובר סטייט.