tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
החל מ-21 ביוני 2015 הוחלף שמו של "היכל הספורט רוממה" ונקרא "היכל רענן כץ" על שמו של איש העסקים, בתמורה ל-700 אלף שקלים שהועברו לעיריית חיפה, כמכרז על שם ההיכל שהוציא ראש העיר יונה יהב.
לאחר מספר שנים שההיכל נקרא על שמו החליט רענן כץ כי אינו מעוניין בהמשך ההסכם,ובכך שמו הוסר באופן רשמי.
בשנת 2023 החליטה עיריית חיפה להחזיר את שם האולם לשמו המקורי "היכל הספורט רוממה".
שטח החנייה ליד האולם מצומצם לאחר שהוקטן גם במסגרת הרחבת המבנה, ולאוהדים מוצע להגיע בתחבורה הציבורית ובמקרה הצורך אף לחנות את רכבם בחניון ציבורי ובחניות בקרבת ההיכל, ולהגיע לאולם בהסעה ציבורית כחלק מתפיסה סביבתנית לצמצום תנועת הרכבים הפרטיים בלב העיר.
היכל המשפט בתל אביב, השוכן ברחוב ויצמן 1, הוא המבנה המשמש את בית המשפט המחוזי בתל אביב ואת בית משפט השלום הגדול והחשוב במחוז תל אביב.
המבנה שוכן בין רחוב ויצמן ממזרח לכיכר מוזיאון תל אביב ממערב; ובין שדרות שאול המלך מדרום לרחוב ברקוביץ' מצפון.
מעבר לרחוב ברקוביץ' ניצב מגדל המוזיאון והיכל המשפט מחובר אליו באמצעות גשר להולכי רגל.
הבניין תוכנן על ידי האדריכלים זאב רכטר, משה זרחי ויעקב רכטר בשנים 1959–1960. בנייתו הסתיימה בשנת 1966. עד לאותו מועד שכן בית משפט השלום בתל אביב ברחוב יהודה הלוי 14. סגנונו של היכל המשפט ברוטליסטי והוא משלב משטחי בטון חשופים, גם במעטפת החיצונית וגם בחללו הפנימי של הבניין.
בקירות הבטון החשופים בתוך הבניין משולבים תבליטים של דוגמאות גאומטריות ושל פסוקים הקשורים בדין ובמשפט.
היכל המשפט בנוי משני מבנים נפרדים הניצבים על קומת מסד משותפת שלה שני שערים הניצבים זה מול זה.
שער שלישי נמצא בקומת המרתף ופונה אל צדו הצפוני של הבניין.
מרכזה של קומת המסד נמצא בין שני המבנים הנפרדים ומשתרעת בו מבואה גבוהה ורחבת ידיים.
במבנה הצפוני שניצב על קומת המסד שש קומות והוא משמש את בית המשפט המחוזי.
עד שנת 2008 לא פעל במחוז מרכז בית משפט מחוזי, ובית המשפט המחוזי בתל אביב שירת את שני המחוזות.
בשנת 2008 הוקם בית המשפט המחוזי מרכז בפתח תקווה, שעבר לימים ללוד.
המבנה הדרומי רבוע ובו ארבע קומות.
מבנה זה משמש את בית משפט השלום ובמרכזו חצר פנימית גדולה.
בית משפט השלום לנוער ובית משפט השלום לתעבורה שכנו ברחוב שוקן בדרום העיר והועברו לבת ים, בית המשפט לענייני משפחה נמצא ברמת גן ובשנים האחרונות הועבר חלק מהאגף האזרחי של בית המשפט לבית אסיה הסמוך.
בשל מצוקת המקום בהיכל המשפט והפיכתו של הבניין המיושן במידה רבה לבלתי מתאים לייעודו החלה המדינה בשנת 2011 בבנייתו של מבנה חדש שממנו יפעלו בתי המשפט המחוזי והשלום בתל אביב ברחוב ברקוביץ'.
היכל המשפט החדש נחנך בסוף 2014. יש בו 22 קומות מעל הקרקע ושש קומות תת-קרקעיות.
בבניין יש 52 אולמות דיונים ו–78 לשכות שופטים.
בקומות התחתונות פועל בית משפט השלום.
ההוצאה לפועל, שבעבר פעלה גם היא בהיכל המשפט בתל אביב ברחוב ויצמן עברה בשנת 2017 לרחוב המסגר בתל אביב.
היכל המשפט הקודם עובר שיפוץ מקיף וישמש את הנהלת בתי המשפט.
ההשקעה במבנה בית המשפט מסתכמת ב-575 מיליון ש"ח, שכוללים את עלות הבנייה והתחזוקה של הבניין לתקופה של 20 שנה.
שיטת המימון של ההקמה היא PFI - פרויקט זכייני שבו המדינה היא שנושאת בהחזר ההשקעה - את המגדל בנתה חברת סולל בונה והמדינה תשכור אותו ל-20 שנה.
בתום התקופה הנכס יועבר לידי המדינה.
המדינה נתנה לחברה מענק הקמה 175 מיליון ש"ח, ובמשך 20 שנה תעביר לחברה תשלומים שנתיים של 20 מיליון ש"ח הכוללים את השלמת עלות הבנייה ותחזוקה שוטפת.
היכל הספורט מטרו ווסט רעננה, שנחנך בשנת 1994, הוא אולם ספורט השייך לבית הספר מטרו ווסט שצמוד לו.
בעבר שימש כאולמה הביתי של קבוצת בני השרון.
בעבר שימש האולם גם את נבחרת ישראל בכדוריד, שהפסיקה להשתמש בו מסוף עונת 2007/08, ועברה להיכל בית מכבי בראשון לציון.
האולם משמש גם את נבחרת כדורעף הנשים של ישראל.
ב-2013 ו-2017 שימש ההיכל למשחקי טניס השולחן של המכביה התשע-עשרה והמכביה העשרים.
האולם הוא ביתו גם של איגוד הג'ודו בישראל בכל התחרויות הפנים ארציות מילדים עד בוגרים.
היכל הספורט בית מכבי הוא היכל הספורט העירוני של העיר ראשון לציון, שנפתח בשנת 2008. ההיכל נמצא ברחוב גולדה מאיר, בסמוך לתחנה המרכזית החדשה של ראשון לציון.
ההיכל נבנה בשנת 2008 במטרה ליצור "בית" לקבוצות מכבי ראשון לציון בכדוריד ובכדורסל ומכאן שמו – בית מכבי.
האולם נחנך ב-5 באוקטובר 2008 כשקבוצת הכדורסל מכבי ראשון לציון הפסידה במשחק אימון לאחת הקבוצות הבכירות באירופה, אולימפיאקוס פיראוס.
האולם משמש לאירועים רבים נוספים, הן של האגודה והן של העירייה.
כמו כן, אירח האולם את משחקי רבע הגמר, חצי הגמר והגמר של גביע המדינה בכדורסל נשים לעונת 2009. המתחם מכיל חדרי כושר, חדרי הלבשה ומלתחות ואת משרדי ההנהלה של הקבוצות.
ב-2011 נחשפה תוכנית להקים לצידו של האולם, היכל ספורט חדש עם כ-5,000 מקומות ישיבה והפיכת האולם הקיים לאולם משני של היכל הספורט.
האולם החדש נועד לעלות כ-150 מיליון שקל.
בהמשך הוחלט על ידי עיריית ראשון לציון לקדם הקמת היכל ספורט שכזה במיקום שונה בעיר הקרוב לאצטדיון הכדורגל העירוני.
לקראת עונת 2012/13 החליט הוועד המנהל של קבוצת הכדורסל של הפועל תל אביב להעביר את משחקיה לבית מכבי באופן זמני עד שנבנה להפועל תל אביב היכל קבוצת שלמה בתל אביב.
לאחר עונת 2012/13 הפועל תל אביב הפסיקה את התקשרותה עם האולם, וחזרה לשחק באולם הדר יוסף.
האולם אירח את גמרי גביע ווינר בכדורסל ב-2013 ו-2018 ואירח חלק ממשחקי טורניר גביע וינר גם ב-2014.
מאז שנפתח ב-2008 שימש האולם גם לאירוח משחקי נבחרת ישראל בכדוריד ואף אירח משחקים של נבחרת ישראל בכדורסל נשים עד לחנוכת היכל קבוצת שלמה במתחם הדרייב אין בתל אביב בשנת 2014.
היכל הספורט העירוני אשקלון הוא אולם ספורט רב תכליתי המשמש למשחקי הבית של קבוצת א.ס.
אליצור אשקלון בכדורסל, הפועל אשקלון בהתעמלות אומנותית וקבוצת הסיוף.
בעבר קבוצת הנשים של הפועל אשקלון בכדוריד נשים אירחה משחקים באולם.
האולם מכיל 3000 מקומות ישיבה קבועים והוא השישי בגודלו בישראל.
כתובתו רח' בן-גוריון 37 באשקלון, ליד אצטדיון סלה.
בכל ימות השבוע ישנה פעילות מגוונת בהיכל.
החל מריקודי עם וכלה בחוגים שונים.
בכל שנה בחופשת חג החנוכה, מארח ההיכל את מופע הפסטיגל.
מאז הקמתו מארח את תחרויות הגביע העולמי לנוער בסיוף.
בשנת 2006 הופסקו תחרויות הנוער וההיכח תחרויות בוגרים.
מאז 2010 הוכרו תחרויות הדקר גברים על ידי איגוד הסיוף העולמי והן נקראות גביע עולמי סטלייט "משחקי הפועל הבינלאומיים בסיוף".
החל משנת 2003, בעקבות מותו של שחקן הקבוצה דארט בויד בתאונת דרכים, מנסים אוהדי אליצור אשקלון להוביל מהלך לקרוא להיכל על שמו של השחקן.
בין השנים 2015–2017 אירחה קבוצת הכדורסל מכבי קריית גת את משחקי הבית שלה בהיכל לאחר שאולם הבית שלה נפסל לאירוח משחקים בליגת העל בכדורסל.
היכל הספורט העירוני נשר הוא אולם ספורט הנמצא באשכול הפיס בשכונת רמות יצחק בעיר נשר.
האולם הצמוד לחטיבת ביניים בקריית החינוך על שם רבין ברחוב השיטה.
האולם משמש גם למשחקי הבית של קבוצת הפועל נשר בכדורסל, וכן שימש את קבוצת מכבי חיפה במשך שנתיים, בעקבות שדרוג היכל הספורט רוממה.
האולם הוקם בשנת 1998, במימון מפעל הפיס ומשרד החינוך, משטח פרקט רב תכליתי ולוח תוצאות אלקטרוני.
האולם מכיל 1115 מקומות ישיבה קבועים ביציע ראשי, כאשר ניתן להוסיף 256 מושבים ניידים נוספים בשני צידי האולם.
היציע הראשי מכיל מקומות מסוגים שונים כאשר המקומות הקרובים ביותר למגרש מהווים יציע כבוד וקיימת הפרדה בין המושבים העליונים לתחתונים.
האולם משמש גם למופעים שעיריית נשר מארגנת במחיר מסובסד לתושבי נשר מתקציבי מפעל הפיס.
בשנת 2022 הפרקט באולם חודש ומחשש לפגוע בפרקט החליטה העירייה להוציא את הסלים הניידים כך שלא מתאפשר משחקי כדורסל מקצועיים באולם.
כיום לא ניתן לשחק באולם לאורכו יותר ומי שלוקח חלק בפעילות באולם, זה אך ורק חוגי ילדים בעיר.
קומפלקס הספורט האוניברסלי של צסק"א על שם אלכסנדר גומלסקי היה מבנה ספורט רב-תכליתי במוסקבה, בירת רוסיה, שנבנה בשנת 1979.
ההיכל נבנה כדי לארח את משחקי הכדורסל של אולימפיאדת מוסקבה (1980) בשנת 1979 והחל לשמש כאולם הבית של מועדון הכדורסל המוערך צסק"א מוסקבה וקבוצת הקטרגל צסק"א מוסקבה.
הלכה למעשה, הוא נבנה כאולם ספורט רב תכליתי המכיל משטחי טניס, מגרשי כדוריד, קטרגל, כדורסל, בריכות שחייה ושימש בית לאליפויות עולמיות ויבשתיות בשחייה ובתחומים שונים, כאשר התחרויות נערכות במוסקבה.
לאחר מותו של אלכסנדר גומלסקי באוגוסט 2005, ההיכל החל לשאת את שמו של מאמן הכדורסל המוערך של צסק"א ובאוקטובר 2006 רשמית החל לשאת את השם "קומפלקס הספורט האוניברסלי של צסק"א על שם אלכסנדר גומלסקי".
בינואר 2021 הודיע משרד ההגנה של רוסיה על כוונתו להרוס לגמרי את ההיכל לצורך בניית קומפלקס ספורט חדש מאפס.
היכל התהילה היא תוכנית מציאות מוזיקלית של ערוץ 24 שעלתה לשידור ב-22 במאי 2011, כחלק מפרויקט שידורים מיוחד בשם "עושים כבוד לנוסטלגיה" שמהווה מחווה לזמר העברי.
חברת באזילה (Buzzilla), הבודקת את "התהודה" של תוכניות הטלוויזיה כפי שהן באות לידי ביטוי באינטרנט, מיקמה את "היכל התהילה" עם עלייתה לשידור במקום השלישי, מתחת ל"כוכב נולד" ו-"Glee".
בתוכנית השתתפו 12 זמרים וזמרות המייצגים ז'אנרים שונים ומגוונים של המוזיקה הישראלית, אשר לכל אחד המטען המוזיקלי האישי שלו וסגנונו הייחודי: אבי ביטר, אבי טולדנו, אביבה אבידן, אדם, איגי וקסמן, אילנה אביטל, אלונה דניאל, אריק סיני, בני אלבז, דפנה ארמוני, רוחמה רז ומייקל הרפז.
מנחי התוכנית היו עינת ארליך וזוהר ישראל.
התוכנית תיעדה את התמודדותם של המשתתפים עם משימות מוזיקליות שקיבלו, במטרה "לכבוש מחדש" את מקומם בשוק המוזיקה הישראלי.
הם ביצעו שירים הנחשבים לנכסי צאן ברזל בתרבות המקומית.
התוכנית כללה מבט אל חדר החזרות של הזמרים, הופעות יומיות של אורחים מוזיקליים שהגיעו להיכל, ומופע מרכזי שהתקיים מדי ערב בשעות 18:00–20:00 בליווי להקה, שהיוותה תחרות מוזיקלית בשידור חי, במהלכו התחרו הזמרים בביצועים חיים של שירים ישראליים מכל התקופות.
הזמרים ביצעו גרסאות כיסוי ללהיטים עבריים, יצרו שירים חדשים, וביצעו שירים מקוריים.
בתוכנית התארחו מדי יום זמרים צעירים וותיקים.
מדי בוקר קיבלו הזמרים את השירים לקראת התחרות בערב ותועדו במהלך החזרות עם המנהל המוזיקלי תמיר קליסקי, ממייסדי להקת "אתניX".
הזמרים הופיעו וקיבלו ציונים מהזמרים האחרים בתוכנית, וכך נקבעה רשימת המועמדים להדחה.
בעקבות מריבות בין הזמרים שונה לאחר מספר שבועות התקנון וחלוקת הציונים הפכה לאנונימית.
בהמשך, הציונים הוענקו על ידי צוות שופטים שצורף לתוכנית, ובהם קובי אשרת, יוני רועה, אלדד שרים, מירית שם אור ושי להב.
אחת לשבוע לפי הצבעת צופי הערוץ, הודח אחד מהזמרים מהתוכנית, כאשר הזמר שנשאר אחרון בהיכל, בני אלבז, הוכרז כמנצח בתחרות.
"היכל התהילה" עוצב בהשראות מוזיקליות עם "קיר תהילה" שהורכב מרגעי השיא בקריירה של הזמרים, תמונות עבר נוסטלגיות, פרסים וגביעים מתחרויות שונות, קטעי עיתונות ואלבומי זהב.
הוא הכיל חדר חזרות מקצועי, אולפן שידור מיוחד ובמת הופעות גדולה בחוץ אשר ממנה מועבר מדי יום המשדר המרכזי.
אבי ביטר – הודח בשל הפרת כללי האתיקה ותקנון התוכנית.
אבי טולדנו (יומיים לאחר הדחתו העפיל ישירות לגמר דרך תוכנית "גלגל הצלה" בהשתתפות כל המודחים)
לתוכנית הגמר ששודרה ב-17 ביולי 2011, הגיעו:
אבי טולדנו – מקום רביעי
רוחמה רז – מקום שלישי
מייקל הרפז – מקום שני
בני אלבז – הזוכה בגמר
היכל המשפט חיפה הוא מקום משכנם של בתי המשפט של חיפה.
ההיכל שוכן בקריית הממשלה שברחוב פלי"ם בעיר התחתית בחיפה, בגבול שכונת ואדי סאליב.
הוא משכן את בית המשפט המחוזי, בית משפט השלום, בית המשפט למשפחה ובית הדין לעבודה, ששכנו לפני כן באתרים נפרדים בעיר.
שטח ההיכל, הבנוי מבטון, אלומיניום וזכוכית, הוא 90 אלף מטרים מרובעים (כמחציתם שטחי חנייה) וככזה הוא היכל המשפט הגדול בישראל.
הוא מכיל בסך הכול 73 אולמות משפט ו-100 לשכות שופטים, וכן שטחי מזכירויות ושטחי עזר.
צורתו הכללית של ההיכל היא כשל אונייה, כאזכור להיות חיפה עיר נמל.
הוא כולל שני אגפים עיקריים: האגף השיפוטי, שהוא האגף הדרומי, והאגף המנהלי מצפון.
בין שני האגפים מצויה מבואה, המשתרעת לכל אורך הבניין ולמלוא גובהו.
חלל המבואה נחצה על ידי מספר גשרי מתכת המקשרים בין שני אגפי ההיכל.
ההיכל תוכנן על ידי האדריכלים ברכה ומיכאל חיוטין, שתוכניתם להיכל נבחרה בשנת 1994. בתי המשפט החלו לפעול בו בסתיו 2003. עלות הקמת ההיכל הגיעה ל-400 מיליון שקלים, למרות שהתקציב היה קצת מעל 500 מיליון.
בשנת 2006 זכו שני האדריכלים בפרס רכטר לאדריכלות על תוכניתם להקמת ההיכל.
על ההיכל נמתחה ביקורת, שלפיה תכנונו הוא גרנדיוזי, במיוחד על רקע בתי שכונת ואדי סאליב הצמודה אליו, ושתנאי הנגישות בו לבעלי מוגבלויות הם לקויים.
היכל הספורט לב המושבה הוא אולם הספורט של בית הספר המקיף ע"ש אליעזר בן יהודה בשכונת "לב המושבה" בנס ציונה.
האולם נבנה בעלות של כ-12 מיליון ש"ח ונפתח ב-2009. האולם מכיל 800 מקומות ישיבה ביציע אחד והוא ממוזג וכולל תשתית לשידורי משחקים בטלוויזיה.
באולם הותקנו 2 שערים למשחקי כדוריד ו-6 סלים תלויים (2 למשחקי כדורסל על כל המגרש ו-4 לאימונים על חצי מגרש).
האולם נבנה בתחילה עבור קבוצת הכדוריד א.כ.
נס ציונה, אך בסופו של דבר עבר לשמש כאולם הבית של קבוצת הכדורסל עירוני נס ציונה.
קבוצת הכדוריד העירונית שיחקה באולם הספורט "צימרמן" בעיר (נפתח ב-1987) שהכיל 500 מקומות עד שנהרס בדצמבר 2013. רק אז עברה לשחק בהיכל "לב המושבה" למשך כשלוש שנים עד שבאוקטובר 2016 עברה ל"היכל צימרמן החדש", שנבנה בעלות של 17 מיליון שקלים ומכיל כ-420 מקומות.
לרגל העפלת הקבוצה לליגת העל בכדורסל, (בעונת 2014/2013), הדורשת תנאים משופרים מהיכלי הספורט, עבר האולם הרחבה ל-1,200 מקומות באמצעות שימוש ביציעים ניידים שהורכבו למשחקי כדורסל וניתן לפרקם לצורך משחקי כדוריד.
כמו כן הותקנו בו 2 סלים חדשים על עמודים שניתנים לניוד במקום הסלים התלויים שהיו בו ונבנו חדרי הלבשה חדשים.
לקראת עונת 2022/23 עבר האולם שיפוץ נוסף בו הוחלפו משטח הפרקט והתאורה באולם, וכן שופץ חדר האירוח באולם עבור אורחי ה-VIP במשחקי עירוני נס ציונה.
היכל הספורט גן נחום הוא אולם ספורט רב-תכליתי הנמצא בקריית החינוך "גן נחום" בראשון לציון.
מפתיחתו ב-1986 ועד לבנייתו של היכל הספורט בית מכבי ב-2008 היה זה היכל הספורט המרכזי בעיר.
ההיכל היה האולם הביתי של קבוצת מכבי ראשון לציון בכדורסל, שנכנסה אליו מיום הקמתו (1986–2008); של מכבי ראשון לציון בכדוריד, שעברה אליו לאחר הריסת בית מכבי הישן בגן העיר (1995–2008); ושל הפועל ראשון לציון בכדוריד (1987–2000).
קבוצות מכבי עברו לבית מכבי החדש, והפועל ראשון בכדוריד עברה להיכל מרדכי רוזנשטיין.
נכון ל-2014, ההיכל הוא אולמה הביתי של קבוצת הנשים של הפועל ראשון לציון בכדורסל.
בנוסף, מתאמנות בו קבוצות נוער של אגודות שונות, והוא ממשיך לשמש כאולם הספורט של קריית החינוך.
לצד אירועי הספורט ומופעי תרבות, נערכים במקום חוגים שונים כגון מחול ואמנויות לחימה.
מחיצות הזזה שמותקנות בתקרת האולם מאפשרות את חלוקתו לשלושה אזורים, כך שניתן לקיים פעילויות שונות ושיעורי ספורט במקביל.
ההיכל נבנה בסיוע מפעל הפיס, המועצה להסדר ההימורים בספורט והעיר מינסטר שבגרמניה, אחת מעריה התאומות של ראשון לציון.
מבנה ההיכל מלבני, וקירותיו בטון חשוף.
שטחו 2,700 מ"ר, מידות המשטח הן 45X24 מ', וניתן לשחק עליו כדורעף, כדוריד, כדורגל אולמות או כדורסל.
היציע ממוקם בצידו הצפוני של המבנה, הוא מורכב מיציע עליון ובו 1,000 מושבים קבועים ויציע תחתון נשלף עם 500 מושבים, שאותו ניתן לסגור ולפנות שטח נוסף מהפרקט באירועים שונים.
כניסת קהל להיכל מתבצעת מהמפלס העליון.
במפלס התחתון של ההיכל מלתחות, שני חדרי שופט/מורה, חדר כושר, מחסן ציוד, אולם ג'ודו, שני חדרי חוגים ומשרדי הנהלה.
היכל הקרח בולשוי הוא אולם ספורט בן 12 אלף מקומות, השוכן בעיר סוצ'י שברוסיה.
האולם נבנה בשנת 2012 כחלק מההכנות לאולימפיאדת החורף 2014 שנערכה בעיר, בה הוא אירח משחקים מטורניר ההוקי קרח ומשמש כהיכל הבית של קבוצת ההוקי קרח המקומית.
בנייתו עלתה כ-300 מיליון דולר והוא משמש הן כאולם ספורט והן כאולם להופעות מוזיקה וכנסים.
להיכל נועדת חשיבות רבה לדברי ימי העיר, והוא יעד עלייה לרגל למאמינים הבאים להעריץ את איקונין המדונה והילד השמור במקום והמיוחס לפי המסורת ללוקאס כותב הבשורה.
עוד ידוע ההיכל בשל פורטיקו באורך של 3,796 מטרים העולה אליו לאורך 664 מדרגות משער העיר, והוא הפורטיקו הארוך בעיר ובעולם כולו.
מקורה של האגדה סביב הגעת איקונין המדונה והילד לבולוניה בכרוניקה מאת גרציולו אקריזי (Graziolo Accarisi), משפטן בולונזי מהמאה ה-15. לפי מקור זה נזיר-צליין יווני קיבל את האיקונין המיוחס ללוקאס כותב הבשורה באיה סופיה שבקונסטנטינופול על-מנת שיביא אותו ל"מונטה דלה גווארדיה", היינו "הר המשמר".
הנזיר הגיע לרומא שם למד על-כך שההר שוכן ליד בולוניה.
בבולוניה הוא התקבל בברכה על ידי רשויות העיר, והאיקונין נישא בתהלוכה במעלה ההר.
עם השנים נוספו פרטים לאגדה, כגון שהאיקונין הגיע לעיר בשנת 1160 וששמו של הנזיר היה אוטימיו (Eutimio) או טאוקלה קמניה (Teocle Kmnya).
באתר שכנה קפלה או כנסייה קטנה כבר לפני כאלף שנים.
לפי מסמך מ-1192 הנחשב לאותנטי המבנה השני באתר נוסד ביוזמת אנג'ליקה בונפנטיני (Angelica Bonfantini) מבולוניה, שהחליטה להיות לנזירה ולהקים כנסייה במונטה דלה גווארדיה, שם הייתה לה חלקת אדמה.
היא תרמה את האדמה שבבעלותה ובתמורה ביקשה סיוע בבניית הכנסייה.
היא הצליחה לגייס את עזרתו של האפיפיור סלסטינוס השלישי, אשר במסמך מיום 24 באוגוסט 1193 הורה לבישוף של בולוניה להניח את אבן הפינה לכנסייה החדשה שתיבנה על מונטה דלה גווארדיה.
המבנה שופץ ב-1481 בכספי תרומות והוא כלל חדר מלבני עם תקרת קמרונות צולבים וקפלה שבה נשמר האיקונין.
בין השנים 1603–1623 הורחבה הקפלה הראשית, ומגדל הפעמונים נבנה מחדש בין השנים 1609–1616. החל ב-1696 הכנסייה הורחבה ונוספו לה ארבע קפלות צדדיות וקפלה מרכזית חדשה.
העבודות נוהלו על-ידי האדריכל קרלו פרנצ'סקו דוטי שהתמנה ב-1708, והסתיימו ב-1713. בשנת 1723 הוחלט להקים באתר מבנה חדש לחלוטין והעבודה הופקדה בידי אותו דוטי.
המבנה החדש הוקם מסביב למבנה הקיים וזה נהרס עם השלמת העבודות ב-1743. עיצוב הפנים הושלם ב-1748 וב-25 במרץ 1765, לאחר 42 שנות עבודה, נחנך ההיכל החדש.
הכיפה, החזית והגלריות הצדדיות החיצוניות הושלמו על ידי בנו של דוטי בשנת 1774, בהתבסס על רישומים שהשאיר אביו.
ההיכל זכה למעמד של מונומנט לאומי ב-1874, והוכרז כבזיליקה מינורית על-ידי האפיפיור פיוס העשירי בשנת 1907.
ההיכל נבנה בסגנון הבארוק, ומעליו כיפה אליפטית גדולה שמעליה כיפה עגולה נוספת הנושאת מנורה בגובה של 42 מטרים.
החזית מורכבת מחלק מרכזי בצורת פרונאוס עם עמודים יוניים הנושאים גמלון שמתחתיו פתח בצורת קשת גדולה.
משני הצדדים נבנו פורטיצ'י התוחמים את החצר הקדמית משני צדדיה, ואשר מסתיימים באדיקולות מחומשות.
גוף המנזר הישן ומגדל הפעמונים משולבים בצידו הדרומי של הבניין.
פנים המבנה בצורת אליפסה משולבת עם צלב יווני שנוצר על-ידי שתי קפלות הצד העיקריות והספינה הבודדת.
האפסיס מוגבה ובו שמור האיקונין של המדונה והילד.
עמודים בסגנון קורינתי תומכים את גג המבנה והכיפה העליונה מורכבת מעל קשתות זווית.
על-פי התכנון המקורי של דוטי הכיפה הייתה אמורה להישאר ללא ציורי קיר כדי להעניק תחושה של חלל גדול, אך בשנת 1918 הוזמן הצייר והפסל בן פירנצה ג'וזפה קסיולי לצייר את פנים הכיפה.
העבודה החלה בשנת 1922 והושלמה עשר שנים לאחר מכן.
הנושא מייצג קומפוזיציה אלגורית שבמרכזה האפיפיור בנדיקטוס הארבעה עשר שבימיו הושלמה בניית ההיכל, ומשמאלו נראה לוקאס המבשר לבוש בלבוש מזרחי ואוחז באיקונין המיוחס לו.
האיקונין בסגנון מזרחי קלאסי מסוג אודייטריה (Οδηγήτρια) , היינו תיאור של המדונה והילד כשהמדונה מצביעה על הילד בידה הימנית, לאמור זוהי הדרך לישועת המין האנושי.
הוא עשוי מטמפרה ועלי כסף על בד פשתן המחובר ללוח מעץ צפצפה, שאליו נוספו שני פאנלים של עץ בוקיצה וערמון בקצוות.
הבתולה לובשת גלימה בצבע אינדיגו, שמתחתיה ניתן לראות בגד תחתון אדום.
תווי פניה מוארכים ואצבעותיה מחודדות.
הילד, שראשו קטן ביחס לגופו, מסמן בזרועו הימנית תנועת ברכה בעוד ידו השמאלית קמוצה לאגרוף.
טוניקת הילד בצבע אדום זהה לזה של בגד הבתולה התחתון.
ברקע ניתן לראות שורות של עלי קיסוס קטנים המשולבים בפנינים קטנות.
שני פסים צדדיים בעובי של כ-4 ס"מ מעוטרים במוטיבים פרחוניים מקיפים את הלוח, בעוד שחלקו העליון נראה חתוך.
הציור מתוארך לסוף המאה ה-12 או לתחילת המאה ה-13 וככל הנראה צויר במערב בסגנון ביזאנטי.
מאז 1625 הציור מכוסה בלוח כסף מעשה ידיו של אומן מבריסל שמשאיר רק את פני הדמויות גלויות, ובשנת 1857 הוא עוטר בעטרה מוזהבת שהעניק לה האפיפיור פיוס התשיעי.
הדרך המטפסת על הגבעה משער סרגוצה של העיר העתיקה (Porta Saragozza) רוצפה באבן בשנת 1589 ובה 664 מדרגות.
עם השנים החל נוהג של עולי רגל לתלות לאורך המעלה תמונות של רזי מחרוזת התפילה, והדבר הביא בשנת 1639 להקמתן של 15 קפלות לאורך הדרך.
כדי להגן על עולי הרגל מגשם הוחלט בשנת 1655 על הקמת הפורטיקו, אולם הפרויקט נזנח בהיעדר משאבים.
עבודות הבנייה חודשו ב-1673 על-ידי קבוצת אנשים פרטיים שגייסו את הכספים הדרושים לפרויקט, והפורטיקו הושלם ב-1721. המבנה שופץ בשנים 1791, 1819, 1955 ו-2019, ובשנת 2021 הוכרז הפורטיקו כאתר מורשת עולמית מטעם אונסק"ו, כחלק מההכרזה על אדריכלות הפורטיקו של בולוניה.
הפורטיקו עשוי מ-666 קשתות ולפי המסורת המספר אינו מקרי, שכן זהו סמלו של השטן או הנחש בספר ההתגלות.
הפורטיקו המתפתל מסמל את הנחש וסיומו בהיכל מדמה את תבוסתו.
אורכו של הפורטיקו הוא 3,796 מטרים והוא נחשב לפורטיקו הארוך בעיר ובעולם כולו.
15 הקפלות קבועות במרווחים כל 20 קשתות לערך.
לאורך הדרך תלויים לוחות זיכרון ורשומות כתובות שהותירו עולי רגל מתקופות שונות, כהכרת תודה על חסדים ותרומות.
מאז 1433 נערכת מדי שנה בסמוך לחג העלייה תהלוכה הנושאת את האיקונין לאורך הפורטיקו מההיכל לקתדרלה בעיר.
מסלול מרוץ האופניים החד-יומי, ג'ירו דל'אמיליה, הנערך מדי שנה בסתיו באזור בולוניה, מסתיים בטיפוס בכביש שלאורך הפורטיקו אל היכל המדונה של לוקאס הקדוש.
השיפוע הממוצע של המעלה הוא 10.8% ובקטע התלול ביותר הוא מגיע ל-18%.
גם הג'ירו ד'איטליה של 1956, 1984 ו-2019 עשו שימוש בקטע הכביש שעולה לגבעה, וכך גם סיומו של היום השני של טור דה פראנס 2024. מאז 1977 מתקיימת מדי שנה תחרות ריצה לילית באורך של 10.2 ק"מ שעולה אל ההיכל דרך הכביש ויורדת ממנו דרך הפורטיקו.
על-מנת להימנע מהטיפוס אל ההיכל, הוצע לראשונה ב-1882 לבנות פוניקולר במקביל לפורטיקו.
זה אכן נבנה בשנת 1888 אך נסגר בשנה שלאחר מכן.
בשנת 1928 הוקמה חברה ייעודית שהופקדה על הקמת רכבל מהעיר אל ראש הגבעה, וזה החל לפעול ב-21 באפריל 1931. אורך הקו היה 1,328 מטרים והפרש הגבהים עמד על 220 מטרים.
לקרונות הייתה קיבולת של 20 נוסעים ומהירות הרכבל הייתה בתחילה 3.6 מטר לשנייה וב-1950 היא עלתה ל-4.5 מטר לשנייה.
הרכבל נסגר בספטמבר 1944 במהלך מלחמת העולם השנייה ונפתח מחדש ב-1950. עם העלייה ברמת המינוע הפרטי החל הרכבל לדעוך והחברה המפעילה צברה חובות בשל ירידה במספר הנוסעים וביצוע שיפוצים ושדרוגים הכרחיים.
הרכבל נסגר בשנת 1976 ופורק, אך המבנים ששימשו אותו נותרו בשטח.
היכל השמות הוא מבנה ביד ושם, רשות הזיכרון לשואה ולגבורה שבירושלים, שבו מונצחים שמותיהם של מיליונים מקורבנות השואה.
מסד הנתונים של היכל השמות קיים גם במאגר המרכזי של שמות קרבנות השואה באתר האינטרנט של יד ושם.
רוב שמות הנספים מונצחים על ידי דפי עד, ויתרתם מונצחים על ידי נתונים שנאספו מרשימות שונות, בהן בין היתר רשימות של אסירי גטאות ומחנות, רשימות של יהודים שרכושם הוחרם על ידי גרמניה הנאצית ובעלות בריתה, רשימות של יהודים שגורשו בטרנספורטים, רשימות של נספים בצעדות מוות ועוד.
ב-1968 הוקם ביד ושם בירושלים "חדר שמות" ובו דפי עד מקוריים, לפי סדר אלפביתי.
ב-1977 נחנך בניין היכל השמות ביד ושם.
בשנות ה-80 צילם יד ושם במיקרופילם כמיליון דפי עד כדי לשפר את האפשרויות להנגיש את הדפים לציבור, וכדי ליצור גיבוי לדפים.
עם תחילת העלייה של שנות ה-90 מברית המועצות לשעבר הוכפל קצב הגעת דפי העד להיכל השמות והגיע לכ-3,000 בחודש.
בשנת 1990 החל איסוף שמות מרשימות גירושים של יהודים וכן מרשימות אסירי מחנות וגטאות, רשימות שערכו הנאצים ובעלות בריתם.
בשנות התשעים החל פרויקט מחשוב שמותיהם של קרבנות השואה הנמצאים בהיכל השמות.
במבצע לאיסוף שמות קרבנות השואה ב-1999 בחסות נשיא המדינה עזר ויצמן, התקבלו 380,000 דפי עד בשנה זו בלבד, ועוד 70,000 בשנת 2000. בשנת 2000 נוצר מאגר המידע הממוחשב של שמות קרבנות השואה, ובשנת 2004 נחנך מאגר המידע של שמות קורבנות השואה באתר יד ושם באינטרנט.
עם חנוכת מוזיאון יד ושם החדש לתולדות השואה ב-2005 הועבר מאגר שמות קרבנות השואה השמור בהיכל השמות למוזיאון זה.
כיום (2019) שמורים בהיכל השמות למעלה מ-4.8 מיליון שמות של קרבנות השואה.
בהיכל השמות מסלול הליכה מעגלי למבקרים.
החלל מעל ומתחת מסלול ההליכה בנוי כשני קונוסים הפוכים שבסיסיהם צמודים זה לזה, בגובה ובעומק של כעשרה מטרים.
על גבי קיר הקונוס העליון נתלו תמונות של נספים בשואה.
באמצע המסלול המעגלי נמצאת כניסה לחדר חיפוש שמות הנספים באמצעות מחשבים, ועל הקירות סביב המסלול ישנם מדפים ועליהם קלסרים בהם דפי העד המקוריים.
דפי עד אלה אינם נגישים לעיון על ידי המבקרים, אך ניתנים לצפייה במחשבי יד ושם שבחדר הסמוך, וכן במאגר שמות קרבנות השואה באתר יד ושם באינטרנט.
במאי 2020 הנפיק הדואר המלכותי הבריטי גיליונית זיכרון בת ארבעה בולים לציון 75 שנים לסיום מלחמת העולם השנייה.
אחד הבולים בגיליונית מציג את "היכל השמות".
היכל הצדק של נירנברג הוא מבנה הממוקם בנירנברג, בוואריה, גרמניה.
הוא נבנה בין השנים 1909–1916 ומשכן בתוכו: בית משפט לערעורים ("Oberlandesgericht"), בית משפט מחוזי ("Landgericht"), בית המשפט המקומי ("Amtsgericht") ואת משרד התובע הציבורי ("Staatsanwaltschaft").
במבנה נערכו משפטי נירנברג, סדרה של 13 משפטים כנגד פושעי מלחמה נאצים, עם סיום מלחמת העולם השנייה משנת 1945 ועד שנת 1949. העיר והמבנה היו בשליטתה של ארצות הברית לאחר חלוקת גרמניה בין המעצמות.
הבחירה במבנה זה התקבלה בשל שלמותו היחסית לאחר הפצצות בעלות הברית על גרמניה, המבנה היה גדול ומרווח כדי לקיים משפט בסדר גודל שכזה, וכן המתחם כלל בית כלא גדול.
לבחירה בנירנברג הייתה גם משמעות סמלית, שכן היטלר הגדיר את העיר כבירת המפלגה, בה ערכו את מפגני הראווה השנתיים של המפלגה, וכן בעיר זו נוסחו חוקי הגזע הגרמנים בשנת 1935.
המשפטים התקיימו באולם מספר 600, הממוקם בקומה השנייה של האגף המזרחי בהיכל הצדק.
האולם עדיין בשימוש, בעיקר למשפטים על אשמה ברצח.
כדי להרחיב את אולם המשפט הרסו את אחד הקירות ואיחדו את האולם עם חדר סמוך.
כיום הקיר שוחזר ואולם המשפט קטן יותר מבעבר.
בנוסף, סובבו את ספסל השופטים ב-90 מעלות כך שאינו ממוקם אל מול החלון, אלא עומד במקום בו היה דוכן העדים בעת המשפט.
משנת 2000, פתוח אולם מספר 600 לתיירים רק בסופי שבוע עקב המשפטים המתקיימים בו.
בדצמבר 2008 היה בית המשפט סגור לציבור עקב עבודות בנייה ליצירת תערוכה קבועה בקומה שמעל לאולם.
בנובמבר 2010 נפתח לציבור היכל הזיכרון למשפטי נירנברג כחלק מהמוזיאונים העירוניים של נירנברג.
היכל הספורט ע"ש רלף קליין הוא אולם ספורט משולב המשמש כאולמה הביתי של קבוצות הכדורסל של אליצור יבנה המשחקת בליגה הארצית בכדורסל.
אולם רלף קליין החליף את האולם העירוני הישן ברחוב שבזי, ששימש את אליצור יבנה כאולם בית מתחילת שנות השבעים ועד 2016. האולם מכיל 930 מקומות ישיבה ומותאם למשחקי ליגת העל והליגה הלאומית.
האולם נבנה בשיתוף פעולה של עירית יבנה הטוטו ומשרד התרבות והספורט בחלוקת תקציב של כ-12 מיליון שקלים מתקציב העירייה וכ-10 מיליון שקלים מחולקים בין הטוטו ובין משרד התרבות והספורט.
האולם נחנך בסוף שנת 2016 והחל מעונת הכדורסל מארחת אליצור יבנה את משחקיה באולם.
היכל העם (Volkshalle), המכונה גם האולם הגדול או היכל התהילה, היה תכנון של מבנה ענק בגודלו עם כיפה, מבנה מונומנטלי שתוכנן על ידי אדולף היטלר ביחד עם האדריכל שלו, אלברט שפר, עבור פרויקט גרמאניה בברלין.
פירוש המילה Volk מגרמנית, הוא "עם" או "אומה".
המפלגה הנאצית ראתה חשיבות במילה זו.
המונח פולקיזם יכול להיות מתורגם לעברית כ"התנועה הפופוליסטית" (העם), אך מרמז גם על הנימה הגזענית המזוהה עם הנאציזם.
לפני מלחמת העולם הראשונה, השתמשו ב"פולקיזם" חשיבתי כגישה לפיתוח מדעי הרוח והאומנויות.
לאחר המלחמה עיקר הרעיון היה פירוק האליטיזם ואיחוד אנשים במחלקות מעמדיות כדי להשיג מטרה לאומית.
עם עליית היטלר לשלטון, קושר הפולקיזם עם "הגזע הארי" או ה"תאוריה הנורדית", כך שמי שאינו חלק מהעם בצורה "שורשית גזעית טהורה" הוא "מלכלך" את המולדת, שהיא אדמת גרמניה.
בדיוק כמו הבית של אוגוסטוס (קיסר רומא) על גבעת הפאלאטיום אשר היה מחובר למקדש של אפולו, כך גם היטלר תכנן לחבר את ארמונו על ידי אכסדרה מקושתת ל"אולם העם", אשר מילא את כל הצד הצפוני של הרחבה.
התרשמותו של היטלר מהפנתאון הרומי התחדשה כאשר ב-24 ביוני 1940 הוא ערך סיור בבניינים נבחרים בפריז, עם האדריכלים הגרמניים אלברט שפר, הרמן גיזלר וארנו ברקר.
הסיור כלל את הפנתאון של פריז, אשר נראה כי אכזב את היטלר.
אכזבתו נרשמה על ידי גיזלר וברקר.
הסקיצה של אולם העם, ניתנה על ידי היטלר לשפר והייתה במראה מסורתי של גמלון פורטיקו הנתמך על ידי עשרה עמודים, גוש ביניים מלבני רדוד ומאחוריו המבנה הראשי המכוסה כיפה.
גיזלר מציין כי הפורטיקו של המקדש אשר בסקיצה של היטלר, מזכיר את פנתאון של אדריאנוס ואת הסגנון של פרידריך גילי או קארל פרידריך שינקל.
עם זאת, שפר לא שיכלל את הסקיצה הרבה, למעט אולי את הטריגליף באנטבלטורה, אשר נתמכים על ידי עמודי גרניט אדומים מוזהבים, עם כותרות מצריות של עלי דקל.
שפר כבר עשה שימוש בעבר בעיצוב שכזה, באכסדרה מחוץ לחדר העבודה של היטלר, בצד הגן של הלשכה שלו (Reich Chancellery).
הבניין המפלצתי של שפר (גרמנית: Monsterbau) היה אמור להיות, הבניין החשוב והמרשים ביותר של הבירה מבחינת גודלו וסמליותו.
הדמיון בין אולם העם לפנתאון בולט הרבה יותר כאשר משווים את החזיתות.
הנישה הגדולה (50 מטר גובהה ורוחבה 28 מטר) בקצה הצפוני של אולם העם הייתה אמורה להיות מצופה בפסיפס מוזהב עם עיט בגובה של 24 מטרים, שמתחתיו נמצא דוכן הנאומים של היטלר.
משם היה אמור לנאום מול 180 אלף מאזינים, חלקם עומדים ברחבה המרכזית, ואחרים היושבים בשלושה יציעים של מושבי קונצרטים שמסביבם מאה עמודי שיש בגובה של 24 מטרים, אשר עולים מעלה ופוגשים את בסיס התקרה המלא בתאים מרובעים וקורות פלדה, עם ציפוי נחושת.
העיצוב והגודל הקיצוני של העיטור החיצוני של אולם העם, הוא יוצא דופן וחריג ולא נראו עיטורים דומים באולמות אחרים, שתוכננו על ידי הנאצים בערים אחרות בגרמניה.
בניין עם כיפה כגון אולם העם, הוא בעל דימוי של מקדש, כפי שצוין על ידי שפר, שהניח כי הבניין נועד במיוחד עבור הפולחן הציבורי של היטלר, יורשיו והרייך הגרמני.
השאיפות של היטלר כדי להגיע להגמוניה ברחבי אירופה והקמתו של הסדר החדש, כבר ניכר מתכונות אדריכליות ודקורטיביות, אך בלשכתו החדשה מתבטאים בצורה ברורה ביותר.
סמלים חיצוניים מעידים כי האולם בעל הכיפה היה אמור להיות המקום בו היטלר מופיע בפני קהל כשליט העולם.
בחלק העליון של הכיפה מואר עיט האבירים הגרמנים האוחז את הגלובוס.
סמליות זו הייתה ידועה באיקונוגרפיה הרומית האימפריאליסטית.
למשל, פסל קלאודיוס האוחז בכדור ועיט בידו הימנית.
הכיפה העצומה, שעליה נשען העיט, מייצגת כמו בפנתאון של אדריאנוס, את רוחב השמים על האימפריה הגרמנית.
הגלובוס המואר על הכיפה הודגש על ידי שני פסלים מונומנטליים של ברקר, כל אחד בגובה של 15 מטר, אשר באגפים של חזיתו הצפוני של הבניין.
בקצה המערבי פסל של אטלס התומך בשמיים, בקצה המזרחי טרה תומכת בארץ.
שניהם דמויות מיתולוגיות אשר נבחרו על ידי היטלר עצמו.
גיזלר אמר כי שפר טעה בכך שייצג את אולם העם כסמל של שליטה בעולם ().
שפר בראיון שלו בפלייבוי אמר:
אף על פי כן, ציין גיזלר כי היטלר מעולם לא הכין תוכניות לשליטה עולמית, וכי ההצעה של שפר היא שטויות.
בז'אנר המדע בדיוני מספר יוצרים השתמשו בתוכניות המבנה והתייחסו אליו כאילו הוא קיים.
ברומן של רוברט האריס מ-1992, "ארץ אבות", אשר מתרחש בהיסטוריה חלופית שבה ניצחה גרמניה הנאצית במלחמת העולם השנייה ובה נבנה אולם העם, כמה מהסצנות של הספר מתקיימות סביב המבנה.
האריס השתמש בזהירות בתוכניות של שפר, כשהבניין מתואר בגובה של 300 מטר.
כפי שמתואר בספר, לבניין היה "מזג אוויר" משלו, עם נשימה וזיעה של 150,000 נוכחים שהשתרעו בכיפה הגבוהה, אך במקום לתהות על טעות זו, התעמולה הנאצית תתפאר בה.
אולם העם הופיע ברומן היסטוריה חלופית נוסף - "הנוכחות של אויבי שלי" (Presence of Mine Enemies) של הארי טרטלדוב (Harry Turtledove).
הרומן מתאר טקס אשכבה ממלכתי של קורט ולדהיים באולם העם.
הדימוי של אולם העם מופיע במשחק הווידאו Wolfenstein: The New Order.
בשנות ה-60 החלופיות שמתוארות במשחק (כמו ב"ארץ אבות"), ניצחה גרמניה הנאצית במלחמת העולם השנייה.
בסדרת הטלוויזיה "האיש במצודה הרמה" שמתאר היסטוריה אלטרנטיבית ועולם בו האימפריה היפנית וגרמניה הנאצית ניצחו את בעלות הברית, נעשה שימוש בטכנולוגית CGI (תמונה שנוצרה על ידי מחשב) כדי לתאר את אולם העם בברלין.
סצנות מרובות בעונה השנייה מתרחשות בחלקים שונים של אולם העם.
שלא כמו רוב התיאורים האחרים של אולם העם, נראה בסדרה כי באולם שוכן המשרד של הפיהרר.
היכל המלך ארתור הוא מבנה היסטורי (נפתח ב-1933) ברחוב פור (Fore Street) בטינטאג'ל במחוז קורנוול שבדרום-מערב אנגליה בבריטניה.
הבניין נבנה בתחילת שנות ה-30 של המאה ה-20 ביוזמת פרדריק תומאס גלסקוק (Frederick Thomas Glasscock, מת ב-1934).
גלסקוק, שותף בחברה שייצרה אבקת פודינג בלונדון, התיישב בטינטאג'ל לאחר שפרש לגמלאות.
במקור הוא שימש כמטה לארגון חברתי המכונה "מסדר אחוות אבירי השולחן העגול" (Order of the Fellowship of the Knights of the Round Table).
הוא מכיל כמה יצירות אמנות הקשורות לאגדות המלך ארתור, וכיום הוא אטרקציה תיירותית פופולרית לחובבי אגדות המלך ארתור.
אולם הכניסה, המכיל חנות ספרים המוקדשת לנושא המלך ארתור.
אולם שבו תלויות תמונות שצייר ויליאם התרל (William Hatherell), ובהן סצנות מחייו של המלך ארתור.
באולם זה יש מופע אור-קולי שבו מספרים את תולדות חייו של המלך ארתור, כאשר במקביל לכל סצנה מואר הציור המתאר סצנה זו.
האולם הגדול, שבו יש שולחן עגול גדול שעליו חרותים שמותיהם של האבירים, ושני כיסאות מלכות גדולים משני צדי האולם.
האור באולם זה מגיע מ-72 חלונות גדולים ובהם ויטראז'ים המתארים סצנות מחייו של המלך ארתור.
האולם משמש מדי פעם לכנסים, חתונות וקבלות פנים.
מסדר אחוות אבירי השולחן העגול
גלסקוק הקים את מסדר אחוות אבירי השולחן העגול ב-1927 כדי לקדם אידיאלים נוצריים ומושגים ארתוריאניים של אבירות מימי הביניים.
גלסקוק היה תושב של טינטאג'ל (בבית המכונה "איירניקון" (Eirenikon) שהוא בנה) והקים את היכל המלך ארתור כהרחבה של בית טרוונה (Trevena House), ביתו של העיתונאי ג'ון דאגלס קוק (John Douglas Cook).
באתר בו שכנו בית העירייה ואולם המסחר.
מגוון של אבני בניין מקורנוול (53 סוגים שונים של אבן) שימשו בבנייה.
ההיכל משמש גם את מסדר אחוות אבירי השולחן העגול של המלך ארתור לארוחת ערב שנתית שלהם, הנערכת בשבת הראשונה של חודש יוני.
מאז 1952 הבניין משמש כהיכל בונים חופשיים והוא ביתה של הלשכה מספר 7134. ב-1962 יצרה הלשכה קבוצה של בונים ברמת "הקשת המלכותית הקדושה" ((Holy Royal Arch, והבניין משמש כמה לשכות אחרות על מנת לערוך את התכנסויותיהם.
ההיכל משמש כביתם של ארבעה גופים של הבונים החופשיים:
לשכת המלך ארתור מספר 7134 שאושרה ב-13 בנובמבר 1951
לשכת סנט אנדוק (St Enodoc Lodge) מספר 9226 והוקדשה ב-30 במאי 1987
סניף הקשת המלכותית של המלך ארתור (King Arthur Royal Arch Chapter) מספר 7134 שהוקדשה ב-31 במרץ 1962
לשכת טירת טינטאג'ל של רבי הבונים (Tintagel Castle Lodge of Mark Master Masons) מספר 1899 שהוקדשה ב-23 באפריל 199.
72 חלונות הוויטראז'ים המתארים את סיפורי המלך ארתור הם עבודות של ורוניקה והול .
אלו מספרים את סיפורו של המלך ארתור ומציגים את שלטי האבירים והנשק של האבירים המעורבים.
הם נחשבים לאוסף הגדול ביותר של ויטראז'ים על המלך ארתור שנעשו במאה ה-20 ודוגמה מעולה לטיב העבודה של תנועת האמנויות והאומנויות.
בבניין יש כמה ציורים של סצנות מחייו של המלך ארתור מאת ויליאם התרל (William Hatherell).
היכל קרח הוא מתחם ספורט וקונצרטים בסנקט פטרבורג המכיל 12,300 מושבים ומשמש לאירוח קונצרטים, תחרויות ספורט ואירועים אחרים.
שימש כהיכל הבית של מועדון ההוקי קרח סק"א סנקט פטרבורג עד 2024. אחד מאולמות ההוקי הגדולים ברוסיה.
האצטדיון נבנה במשך שנתיים מ-1998 עד שנת 2000, כשהמשחק הראשון נערך באפריל 2000.
עלות הבנייה הגיעה ל-60 מיליון דולר.
ההיכל נבנה לקראת אליפות העולם בהוקי קרח שנערכה בעיר בשנת 2000. זו הסיבה שההיכל נבנה סמוך לתחנת המטרו "שדרות הבולשביקים" במקום שבעבר היה מלא ביצות ושממה.
בין האמפיתיאטרון לבין המרפסת סביב קוטר הזירה ישנם 74 תאי אח"מים שמידת הנוחות בהן משתווה לחדר במלון.
היכל הספורט יובילייני הוא מתחם ספורט לכדורסל והוקי קרח בסנקט פטרבורג, הממוקם בצד של פטרוגרד (בשדרות דוברוליובובה 18) סמוך לאצטדיון פטרובסקי ותחנת המטרו "ספורטיבנאיה".
ההיכל נבנה בשנת 1967 (בתחילה נקרא בשם היכל הספורט של האיגודים המקצועיים "יובילייני"), קיבל את שמו "יובילייני", במשמעות של יובל, לכבוד יום השנה ה-50 לשלטון הסובייטי.
כיום משמש כהיכל הבית של מועדון ההוקי קרח דינמו סנקט פטרבורג, היכל חלופי של מועדון הכדורסל "זניט" וכמגרש הבית של מועדון ההוקי לנוער של "דינמו סנקט פטרבורג", מועדון סק"א-1946 ומועדון סק"א אריות הכסף.
המבנה המרכזי הוא עגול וקוטרו 94 מטרים וגובהו 22 מטרים.
המתחם מכיל את הארנה הגדולה והארנה הקטנה (כשהארנה הקטנה משמשת כזירת אימונים להחלקה על הקרח).
המתחם נבנה על ידי המהנדס א.
עבור פרויקט זה, האדריכל זכו בפרס המדינה של ברית המועצות ב-1971. ההיכל מארחת תחרויות אתלטיקה, מופעי תיאטרון, קונצרטים ותערוכות.
במתחם פועל מגרש החלקה מקורה, הכולל אולמות החלקה על הקרח שפתוח לכלל הציבור, ומאפשר אירוח טורנירי החלקה המוניים,, כמו גם אירועי ספורט שונים וריקודים.
ב-6 באוקטובר 1991 נהרג במתחם המשורר ומלחין איגור טלקוב.
ב-1992, בפתח ההיכל הוצב שלט זיכרון לזכרו.
ב-2007 הוחלפו המושבים, נבנתה מסעדה והותקן לוח תוצאות מודרני.
ב-2008 הושלמה עבודת החלפת המושבים, למושבים רכים ונוחים וקיבולת ההיכל הוגדלה ל-7,012 צופים.
שופץ טרקלין האח"מים ומרכז העיתונות שמאפשר לערוך מסיבות עיתונאים.
במסדרונות הותקנו מסכי פלזמה, נוספה תאורה והתאפשר חיבור Wi-Fi לרשת האינטרנט במתחם.
במאי 2016, ההיכל אירח את אליפות העולם ה-80 בהוקי קרח.
היכל הקרח "קרילאטסקויה" הוא קומפלקס ספורט מודרני לאירוח תחרויות החלקה על הקרח וטורנירי הוקי קרח, הממוקם במרכז העיר מוסקבה, בנפת קרילאטסקויה במחוז האדמיניסטרטיבי המערבי.
בניית היכל הקרח החלה בשנת 2003 ובספטמבר 2004 הושלמה.
הפרויקט עוצב על פי תוכניות האדריכל מארק ליבשין, בתמיכת חברת "מוסקפסטרוי"..
בנובמבר 2004 ההיכל אירח את טורניר גביע הפדרציה בטניס ואירח גם תחרויות לאומיות ובינלאומיות בהחלקה מהירה על הקרח.
ב-22 בנובמבר 2007 נשבר אחד מעמודי הצירים המחזקים את הכבלים במערכת התמיכה של גג היכל קרח.
בשל החשש מקריסת הגג נעשה שיפוץ בהיכל שבמהלכו ההיכל היה סגור במשך כמעט שנה (עד ספטמבר 2008).
מאז סיום השיפוצים מתחם הספורט משמש לאימונים יומיים בענפי החלקה מהירה על הקרח, הוקי, החלקה אמנותית על גלגיליות ובסופי שבוע ובחגים מארח מפגשים פתוחים לציבור של החלקה המונית על הקרח.
היכל הספורט סוקולניקי הוא מתחם ספורט במוסקבה המכיל 5,530 מושבים.
עד 2016 שימש כאולם הבית עבור מועדון ההוקי קרח של ספרטק מוסקבה ושימש זמנית גם את מועדון ההוקי של לוקומוטיב מוסקבה.
ההיכל נפתח ב-14 באפריל 1956 בשטחו של מונומנט פארק התרבות והמנוחה.
במקור המקום כלל מגרש להוקי, מוקף ספסלים.
בשל כך, בעקבות הבחירה במוסקבה לאירוח אוניברסיאדת 1973 הוחלט לשפץ אותו וכתוצאה מכך נוסף גג.
ב-10 במרץ 1975, במשחק ידידות בין נבחרות נוער של הוקי קרח מברית המועצות ואונטריו, קנדה, בהיכל סוקולניקי, אירע אסון.
לפחות עשרים איש נמחצו למוות, אחרי שהאורות כבו.
כמו הרבה אסונות, שהתרחשו בדקטטורות, האירוע נאסר לפרסום בברית המועצות במשך שנים רבות.
ומכיוון שמממנת הטיסה של הנבחרת הקנדית הייתה תאגיד ייצור מסטיקים, נפוצה שמועה, לפיה הקהל במשחק מחץ למוות את ההרוגים, כשהוא שעט לקבל מסטיקים מהשחקנים הקנדים.
המסטיק היה מוצר נדיר מאוד בברית המועצות.
בשנת 1975 הוחלט כי "סוקולניקי" ישמש כאחד מזירות הספורט של המשחקים האולימפיים ב-1980. במהלך שנתיים של שיקום תחת הגג נבנה סניין בן חמש קומות שכלל אולמות כושר, חדרי הלבשה עבור ספורטאים, אזורים עבור המאמנים, מנהלה, מרכז עיתונות, ברים, מזנונים, מסעדה, חנות ספורט.
כמו כן, האולם היה מצויד בשני לוחות אלקטרונים.
במהלך המשחקים האולימפיים סוקולניקי אירח את טורניר הכדוריד.
כיום ישנם שני מגרשי טניס, היכל לאימוני החלקה עם קרח מלאכותי, מגרשים לכדוריד וקטרגל, מרכז אימון גופני עם ציוד מלא, ציוד להתעמלות מכשירים, כמו גם שני חדרי כושר ושני אולמות כוריאוגרפיה.
סוקולניקי משמש כבסיס האימונים הראשי עבור הספורטאים מאגודת "ספרטק" בעיקר בענפי הוקי קרח והחלקה אמנותית על הקרח.
היכל הספורט "זניט" הוא מתחם ספורט בעיר סנקט פטרבורג, המשמש למשחקי קטרגל וכדורגל אולמות והוא המתחם המקורה היחיד בעיר המיועד למשחקי כדורגל.
שימש בעבר כאולם הבית של מועדון הקטרגל זניט.
משמש בעיקר את בתי הספר לכדורגל ואת קבוצות הילדים של זניט סנקט פטרבורג.
המתחם ממוקם ברחוב בוטלרוב 9 ברובע קלינין בעיר.
ההיכל נבנה בשלהי 1976 על ידי האדריכלים ג.
סאבלייבה, בשיתוף פעולה עם המהנדסים א.
תחילה ההיכל תוכנן לשמש כבסיס אימונים, אבל אחרי שהושלמה הבנייה הוא שימש לאירוח משחקים רשמיים.
מאז נחנך ההיכל אירח תחרויות כדורגל, טניס, הוקי שדה, כדוריד ובדמינטון.
יש גם אזור לאירוח משחקי טניס שולחן ואולם לפיתוח גוף.
קומפלקס הספורט מצויד במלתחות ומקלחות ומרפסת עבור האוהדים.
יחד עם קומפלקס "פטרבורגסקי" המתחם אירח את משחקי גביע חבר המדינות בשנים 2008 ו-2011 .
ב-2011, בית המשפט לבוררות מצא כי מבנה מתחם הספורט "זניט" לא נמצא בשליטת העירייה אלא בבעלות פדרלית.
דבר המעלה לדברי השופטים את הסיכון לפינוי הדיירים ומכירת הבניין.
המתחם כולל מגרש כדורגל במידות סטנדרטיות עם משטח דשא סינתטי וחלל שמסוגל להכיל 3,500 צופים.
חלונות ויטראז' ענקיים מספקים תאורה מעולה של המשחק באור טבעי.
היכל הפסלים הלאומי הוא חדר בקפיטול ארצות הברית המוקדש לפסלים של אמריקאים פורצי דרך.
זהו חדר גדול בעל מבנה חצי מעגלי המורכב משתי קומות נפרדות, והוא ממוקם מדרום לרוטונדה, שם הוקם אוסף היכל הפסלים הלאומי.
ההיכל בנוי בצורת אמפיתיאטרון עתיק והוא אחד הדוגמאות הראשונות לאדריכלות ניאו - קלאסית בארצות הברית.
חלק ניכר מהעמודים המעוצבים בו עשויים משיש ברקציה שנחצבו לאורך נהר הפוטומק, בתקרת האולם קבוע פנס, ורצפת החדר מועצבת באופן ייחודי ועשויה מאריחי שיש שנרכשו במיוחד עבור החדר.
בעבר נמסר כל פסל לקונגרס במסגרת טקס שהתקיים ברוטונדה של הקפיטול, שלאחריו הוא הוצג בה לתקופה של עד ששה חדשים בטרם הועבר למקומו הקבוע בבניין.
הפסל המאה של המדינות - פופאי הילידי - שהיה פסלה השני של ניו מקסיקו, צורף לאוסף ב-2005.
היכל המשפט בת ים הוא מקום משכנם של בית הדין האזורי לעבודה תל אביב, בית המשפט לתעבורה (מחוז תל אביב), בית משפט השלום בת ים ובית המשפט לעניינים מקומיים בבת ים.
בתי המשפט במתחם מספקים שירותים לכל אזור גוש דן.
המבנה שוכן ברחוב הרב ניסנבאום 7. הוא משתרע על פני 21 אלף מטרים רבועים - שלושה מפלסים תת-קרקעיים (בהם שתי קומות חניון עם כ-380 מקומות חניה) ושבע קומות לגובה.
הוא כולל כולל 65 אולמות דיון, 75 לשכות שופטים, חלל מבואה רחב אליו משקיפות כלל הקומות וקפיטריה.
תחנת העמל של הקו האדום של דנקל, סמוכה למבנה.
המבנה נבנה על ידי חברת אשטרום שזכתה במכרז לבנייתו והפעלתו למשך 25 שנים (במהלכן המדינה צפויה לשלם לה שכר דירה) שבסופן יעבור המבנה לידי המדינה.
הוא תוכנן על ידי משרד האדריכלים אמר-קוריאל (בראשות דינה אמר ואברהם קוריאל) המתמחה במבני ציבור.
הקמת המבנה עלתה כ-150 מיליון ש"ח.
המתחם פתח את שעריו באופן רשמי ב-5 בפברואר 2020. באותו חודש עבר בית הדין האזורי לעבודה ממקום מושבו הישן ברחוב שוקן בתל אביב להיכל המשפט בבת ים (עם זאת, שמו הרשמי נותר 'בית הדין האזורי לעבודה תל אביב').
היכל העיר של וינה היא זירה ומרכז כנסים הממוקמת בווינה, אוסטריה.
היכל העיר נבנה ב-1953–1958 תחת האדריכל האוסטרי רולנד ריינר .
המבנה שופץ והורחב מספר פעמים נוספות לאחר מכן, ב-1974, 1994 ו-2006. האולם הראשי של ההיכל היא הזירה המקורה הגדולה ביותר באוסטריה עם מקומות ישיבה המספקים לכ-16,152 איש.
המבנה מארח מדי שנה את תחרות הטניס בווינה וטורניר הבדמינגטון באוסטריה .
כמו כן, אירח את מופע הסוסים קוואלונה ואת מופעי הקרח Wiener Eisrevue ו-Holiday on Ice .
כמו כן, היכל העיר אירח את אירוויזיון 2015.
היכל העיר צפוי לארח את אירוויזיון 2026.
היכל התהילה של הרוק אנד רול הוא מוזיאון וארגון שנמצא בקליבלנד, אוהיו.
המוזיאון מתעד את ההיסטוריה של מוזיקת הרוק אנד רול.
בתוך המוזיאון ניתן למצוא פריטים ומידע על להקות, זמרים, נגנים, ועוד אנשים מפורסמים שהשפיעו על מוזיקת הרוק והרוק אנד רול בפרט.
היכל התהילה נוסד בשנת 1983 והכריז על נבחרים להיכל החל מ-1986. האמנים שנבחרו באותה שנה להיכל כללו את אלביס פרסלי, צ'אק ברי, ריי צ'ארלס, באדי הולי, פאטס דומינו, ג'יימס בראון, ג'רי לי לואיס, סם קוק, ג'ון האמונד, סם פיליפס, ריצ'רד הקטן, רוברט ג'ונסון ועוד.
מדי שנה מועמדים אמנים נוספים להיכנס להיכל ומתוכם נבחרים כחמישה על סמך הצבעתם של מומחי רוק.
בחירת אמן להיכל מחייבת פעילות של מעל ל-25 שנה מאז יציאת האלבום הראשון של האמן לאור.
להיכל נבחרים גם מועמדים בקטגוריות נוספות מתחומים המלווים את תעשיית המוזיקה.
מבנה היכל התהילה תוכנן על ידי האדריכל איי אם פיי ונחנך ב-2 בספטמבר 1995.
אמנים בולטים שנכנסו להיכל התהילה לפי שנים
1986 - אלביס פרסלי, צ'אק ברי, ריי צ'ארלס, באדי הולי, פאטס דומינו, ג'יימס בראון, ג'רי לי לואיס, סם קוק, ג'ון האמונד, סם פיליפס, ריצ'רד הקטן, רוברט ג'ונסון, האחים אברלי
1987 - אריתה פרנקלין, בי בי קינג, ביל היילי, בו דידלי, קארל פרקינס, אדי קוקרן, האנק ויליאמס, מרווין גיי, ריקי נלסון, רוי אורביסון, מאדי ווטרס, סמוקי רובינסון
1988 - הביטלס, The Beach Boys, בוב דילן, וודי גאת'רי, סופרימס
1989 - הרולינג סטונז, The Temptations, בסי סמית, אוטיס רדינג, סטיבי וונדר
1990 - The Who, בובי דארין, הקינקס, הפלאטרס, סיימון וגרפונקל, לואי ארמסטרונג
1991 - אייק טרנר וטינה טרנר, ג'ון לי הוקר, הבירדס, וילסון פיקט, האולין וולף
1992 - ג'ימי הנדריקס, היארדבירדס, ג'וני קאש, האחים אייזלי
1993 - קרידנס קלירווטר רבייבל, קרים, אטה ג'יימס, ואן מוריסון, סליי אנד דה פמילי סטון, הדלתות
1994 - אלטון ג'ון, בוב מארלי, ג'ון לנון, רוד סטיוארט, גרייטפול דד, הבנד, The Animals
1995 - ג'ניס ג'ופלין, ניל יאנג, לד זפלין, פרנק זאפה, להקת האחים אולמן
1996 - דייוויד בואי, גלדיס נייט והפיפס, ג'פרסון איירפליין, פינק פלויד, הוולווט אנדרגראונד, פיט סיגר
1997 - קרוסבי, סטילס ונאש, ג'וני מיטשל, באפלו ספרינגפילד, בי ג'יז, חמישיית הג'קסונים, פרלמנט-פאנקאדליק
1998 - סנטנה, האיגלס, פליטווד מק, האמהות והאבות
1999 - ברוס ספרינגסטין, פול מקרטני, בילי ג'ואל, קרטיס מייפילד, דאסטי ספרינגפילד, דל שאנון
2000 - בילי הולידיי, Earth, Wind & Fire, אריק קלפטון, ג'יימס טיילור, נט קינג קול, The Lovin' Spoonful
2001 - אירוסמית', מייקל ג'קסון, פול סיימון, סטילי דן, ריצ'י ואלנס, קווין
2002 - הראמונס, טום פטי, Talking Heads, אייזק הייז
2003 - AC/DC, אלביס קוסטלו, הקלאש, הפוליס
2004 - ג'קסון בראון, ג'ורג' האריסון, בוב סיגר, פרינס, זי זי טופ
2006 - בלאק סבאת', בלונדי, מיילס דייוויס, סקס פיסטולס, לנרד סקינרד
2008 - מדונה, לאונרד כהן, דייב קלארק פייב, The Ventures, ג'ון מלנקמפ
2010 - אבבא, ג'נסיס, ג'ימי קליף, דייוויד גפן, הסטוג'ס
2011 - אליס קופר, ניל דיימונד, טום וייטס
2012 - רד הוט צ'ילי פפרז, Guns N' Roses, דונובן, ביסטי בויז, פרדי קינג
2013 - דונה סאמר, ראש, פאבליק אנמי, הארט, אלברט קינג, רנדי ניומן
2014 - נירוונה, קט סטיבנס, פיטר גבריאל, קיס, Hall & Oates, לינדה רונסטאדט
2015 - סטיבי ריי וון ו-Double Trouble, לו ריד, ביל וית'רס, גרין דיי, ג'ואן ג'ט, פול באטרפילד ורינגו סטאר
2016 - דיפ פרפל, N.W.A, סטיב מילר, Cheap Trick, שיקגו
2018 - נינה סימון, דייר סטרייטס, בון ג'ובי, The Cars, המודי בלוז
2019 - הזומביס, רדיוהד, הקיור, סטיבי ניקס, רוקסי מיוזיק, דף לפרד, ג'נט ג'קסון
ג'י., טי רקס, הדובי בראדרז, ויטני יוסטון, ניין אינץ' ניילז, דפש מוד
2021 - פו פייטרס, הגו-גוס', ג'יי זי, קרול קינג, טוד ראנדגרן, טינה טרנר
2022 - דולי פרטון, אמינם, דוראן דוראן, יורית'מיקס, פט בנאטר, קרלי סיימון, ליונל ריצ'י, הארי בלפונטה
2023 - מיסי אליוט, קייט בוש, הספינרס, ג'ורג' מייקל, וילי נלסון, שריל קרואו, Rage Against the Machine
2024 - מרי ג'יי בלייג, שר, דייב מת'יוס בנד, פורינר, פיטר פרמפטון, קול אנד דה גאנג, אוזי אוסבורן, א טרייב קולד קווסט
2025 - בד קומפני, צ'אבי צ'קר, ג'ו קוקר, סינדי לאופר, אאוטקאסט, סאונדגארדן, הווייט סטרייפס
500 השירים שעצבו את הרוק אנד רול
רשימת "500 השירים שעצבו את הרוק אנד רול" נערכה בידי אוצר המוזיאון של היכל התהילה ג'יימס הנקה שליקט את השירים ברשימה בעזרת צוות אוצרי היכל התהילה, מבקרי רוק ומומחים למוזיקה.
בניגוד לרשימות ולמצעדים אחרים, הרשימה אינה מדרגת את 500 השירים שנכללו בה.
היכל התהילה הלאומי של הצעצועים הוא היכל תהילה אמריקאי המכיר בתרומתם של צעצועים ומשחקים אשר נותרו פופולריים לאורך שנים רבות.
ההיכל, אשר הוקם בשנת 1998, ישב בתחילה ב-A.C.
Gilbert's Discovery Village שבסיילם, אורגון, אך הועבר למוזיאון סטרונג שברוצ'סטר, ניו יורק, בשנת 2002, לאחר שביתו הקודם הפך צר מהכילו.
ל-46 צעצועים הוקם מקדש בהיכל התהילה הלאומי של הצעצועים:
קונסולת משחקי וידאו Atari 2600
אופני שלושה גלגלים Big Wheel
היכל התהילה של הקריקט האוסטרלי הוא חלק מגלריית הספורט האוסטרלית ומהמוזיאון האולימפי הנמצא במגרש הקריקט של מלבורן.
היכל תהילה זה מכיל בתוכו את שחקני הקריקט האוסטרלים הטובים ביותר בהיסטוריה.
הרעיון להיכל תהילה זה הועלה על ידי מועדון קריקט מלבורן, שרצה לכבד את שחקני הקריקט הטובים בהיסטוריה.
ב-6 בדצמבר 1996, נחנך היכל התהילה במעמד ראש ממשלת אוסטרליה, ג'ון הווארד.
עם חנוכת ההיכל הוחלט להכניס את עשרת החברים הראשונים לתוכו.
נכון לשנת 2016, בהיכל התהילה חברים 43 שחקני קריקט.
אלה הם הקריטריונים לקבלה להיכל התהילה של הקריקט האוסטרלי:
השחקן חייב להיות לא-פעיל כבר חמש שנים.
השחקן חייב השפעה על המשחק, ולא רק סטטיסטיקה טובה.
השחקן חייב היה להשפיע על השיטה בה הוא שיחק.
השחקן חייב היה להשיג לפחות אחד מהבאים: 20 משחקי טסט, מאה ריצות או 75 ויקטים (Wicket).
השחקן חייב היה לשחק לפחות במדינה אחת, למעט אוסטרליה.
ועדת בחירת החברים מכילה בתוכה את המנהל הכללי של מועדון קריקט מלבורן, ד"ר ג'ון ליל, את קפטני נבחרת אוסטרליה לשעבר, ריצ'י בנאד וביל לוורי, את ראש קריקט אוסטרליה ונציגי תקשורת.
עשרת החברים שחנכו את היכל התהילה:
היכל התהילה של הכדורסל על שם ג'יימס נייסמית' הוא ארגון ומוזיאון הממוקם בספרינגפילד שבמדינת מסצ'וסטס בארצות הברית ובו מונצחים כדורסלנים, מאמנים, שופטים ואישים אחרים שתרמו לכדורסל בארצות הברית ובעולם כולו.
היכל התהילה נוסד ב-1959 אך רק בשנת 1968 נפתח מוזיאון של ממש בבניין בקולג' ספרינגפילד, העיר בה המציא ופיתח ג'יימס נייסמית' את משחק הכדורסל.
במהלך השנים עבר המוזיאון פעמיים למיקום חדש, ב-1985 וב-2002 למיקומו הנוכחי, לאחר השקעה של 45 מיליון דולר בקומפלקס המתפרש על שטח של כ-7.5 דונם וכולל גם מרכז מסחרי, חנות מזכרות ומסעדות.
נכון לשנת 2024, זכו להיכלל בהיכל התהילה 473 חברים בסך הכול: 238 שחקנים, 123 מאמנים, 82 "תורמים לכדורסל", 17 שופטים ו-13 קבוצות.
מתוכם, חמישה חברי תהילה נכללו גם כשחקנים וגם כמאמנים (ג'ון וודן, ביל שרמן, לני וילקינס, ביל ראסל וטום היינסון), וחבר אחד (ג'ון מקלנדון) נכלל הן כמאמן והן כתורם.
להיכל התהילה זכאים להיבחר אישים מכל העולם שתרומתם לכדורסל הייתה משמעותית, הקריטריונים לבחירת כדורסלנים מחייבים שיהיו 5 שנים לאחר פרישה מלאה מכדורסל מקצועני, מאמנים או שופטים צריכים להיות 5 שנים לאחר פרישה או בעלי ותק של לפחות 25 שנה בכדורסל תיכונים, מכללות או מקצועני.
בנוסף זכאים להיבחר אישים אחרים כגון כתבים, פרשני ספורט ושדרנים בולטים, אשר לגביהם אין קריטריון כמותי מוגדר.
הבחירה מתבצעת על ידי 4 ועדות משנה מקצועיות:
למועמדים מצפון אמריקה- מורכבת מתשעה מומחים יכולה להמליץ כל שנה על עד 10 מועמדים אם יש להם לפחות שבעה תומכים.
לנשים - מורכבת משבעה מומחים, יכולה להמליץ כל שנה על שתי מועמדות, אם יש להן לפחות חמישה תומכים.
לאישים שאינם מצפון אמריקה, מורכבת משבעה מומחים, יכולה להמליץ כל שנה על שני מועמדים, אם יש להם לפחות חמישה תומכים.
לאישים ותיקים - מורכבת משבעה מומחים, יכולה להמליץ כל שנה על שני מועמדים, שהקריירה שלהם הסתיימה לפני 35 שנים או יותר ממועד המועמדות.
נדרשת תמיכה של לפחות חמישה תומכים.
לאחר המלצות ועדות המשנה, נבחנים המועמדים ב-4 "ועדות הכבוד", כל ועדת כבוד מורכבת מ-24 אנשי מקצוע, ביניהם חברי היכל התהילה, אנשי תקשורת, עסקני כדורסל ותורמים אחרים.
בכל ועדות הכבוד חברים 12 אישים קבועים משותפים והשאר מתחלפים בהתאם למומחיות הוועדה.
על מנת להיבחר להיכל התהילה נדרשת תמיכה של לפחות 18 מחברי ועדת הכבוד.
13 הקבוצות החברות בהיכל התהילה:
"הקבוצה הראשונה" – קבוצת הכדורסל הראשונה בהיסטוריה שהקים נייסמית' בספרינגפילד.
באפלו ג'רמנס – קבוצה שהוקמה ב-1895 ופעלה עד 1925. נחשבה לקבוצה האיכותית ביותר בענף הכדורסל בתחילת דרכו.
הסלטיקס המקוריים – קבוצת שחקנים מקצוענים שפעלה מ-1918 ועד 1941, במהלכן שיחקה במדיסון סקוור גארדן וערכה משחקי ראווה ברחבי ארצות הברית.
ניו יורק רנסאנס – קבוצה שהורכבה מאמריקאים-אפריקאים בלבד ופעלה מ-1923 עד 1949.
טקסס וסטרן – הקבוצה הראשונה שזכתה בטורניר אליפות המכללות בכדורסל, כשהחמישייה הפותחת שלה מורכבת כולה משחקנים אמריקאים-אפריקאים.
הארלם גלובטרוטרס – קבוצת משחקי ראווה שהוקמה ב-1962.
נבחרת ארצות הברית בכדורסל באולימפיאדת רומא (1960) – נבחרת שארבעה משחקניה, מאמנה ומנהלה נבחרו להיכל התהילה ובהם ג'רי וסט ואוסקר רוברטסון.
הנבחרת ניצחה בכל 8 משחקיה בהפרש ממוצע של 42 נקודות.
נבחרת ארצות הברית בכדורסל באולימפיאדת ברצלונה (1992) – נבחרת שכל שחקניה פרט לכריסטיאן לייטנר נבחרו ברבות הימים להיכל התהילה.
בין השאר כללה את לארי בירד, מג'יק ג'ונסון ומייקל ג'ורדן.
"All American Red Heads" – קבוצת כדורסל נשים שהוקמה בשנת 1936 והתמודדה בליגות כדורסל גברים.
נבחרת כדורסל הנשים של אוניברסיטת אימקיולאטה מפנסילבניה – זכתה בשלוש אליפויות רצופות בשנים 1972–1974.
אוניברסיטת טנסי A&I 1957–1959 – קבוצת המכללות הראשונה אשר כללה שחקנים (ומאמן) אפרו-אמריקאים, וזכתה באליפות המכללות.
אוניברסיטת ויילנד בפטיסט 1948–1982 – קבוצת הנשים של האוניברסיטה.
נבחרת ארצות הברית בכדורסל נשים באולימפיאדת מונטריאול (1976) - נבחרת שזכתה במדליית הכסף וארבע משחקניותיה נבחרו להיכל התהילה ובהן ננסי ליברמן ופט סאמיט.
שנת הצטרפות שחקנים מאמנים תורמים שופטים קבוצות 1980 אוסקר רוברטסוןג'רי וסטג'רי לוקאס אוורט שלטון לס האריסון דאלאס שירלי — 1981 טום בארלו ארד מק'קאצ'ן ג'יי.
ג'ונסויליאם גייטס — — — —
היכל התהילה של הכדורגל האנגלי ממוקם במוזיאון הכדורגל הלאומי במנצ'סטר, אנגליה.
מטרתו של היכל התהילה להבליט את הישגיהם של הכישרונות האנגלים הטובים ביותר, כמו גם של הלא-אנגלים שהפכו לדמויות חשובות ובולטות בכדורגל האנגלי.
כל שנה נכנסים להיכל חברים חדשים, בטקס שנערך בספטמבר או באוקטובר.
נשיא המוזיאון הוא סר בובי צ'רלטון, שהיה אחד מהכדורגלנים הבולטים ביותר בתולדות מנצ'סטר יונייטד.
החברים נבחרים על ידי ועדה המכילה כמה מהשמות הגדולים ביותר בכדורגל האנגלי, כולל סר אלכס פרגוסון, סר טרבור ברוקינג ו-ויני ג'ונס.
על מנת להיכנס להיכל התהילה חייב המועמד להיות בן 30 לפחות ולשחק או לאמן לפחות 5 שנים באנגליה, למעט חבר אחד, דאנקן אדוארדס, שנהרג בגיל 21 באסון האווירי במינכן, והיה רחוק רק חודשיים מלהשלים חמש שנים במנצ'סטר יונייטד.
מוזיאון הכדורגל הלאומי הוקם על מנת לשמר, לתעד ולתת פרשנות לחלק מאוספי המזכרות החשובים ביותר של התאחדות הכדורגל האנגלית.