tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
אלה קרויים הטרוטרופים (הטרו – שונה), והם אינם מסוגלים לנצל אנרגיה וחומרים ממקורות אביוטיים.
לכן הטרוטרופים צורכים ("אוכלים") אורגניזמים אוטוטרופים, או אורגניזמים הטרוטרופים אחרים.
בגופם של הנאכלים מצויים תרכובות אורגניות "מן המוכן", שיכולות לשמש את ההטרוטרוף לצורך תפקודו.
האורגניזמים במערכת האקולוגית נחלקים למספר רמות הזנה (או רמות טרופיות).
האנרגיה והחומר עוברים ממקור האנרגיה (ברוב המכריע של המערכות – השמש) אל רמות ההזנה השונות כשכל רמת הזנה ניזונה על פי רוב מקודמתה.
תהליך זה קרוי שרשרת מזון או מארג מזון
רמת ההזנה הראשונה היא יצרנים ראשוניים.
לרמת הזנה זו משתייכים האוטוטרופים.
היצרנים קולטים אנרגיה וחומר ממקורות אביוטיים.
ההטרוטרופים ("צרכנים"), ניזונים מחומר אורגני למחייתם.
הצרכנים דורשים אנרגיה וחומר ממקורות ביוטיים למחייתם, והם משיגים אותה על ידי צריכת אורגניזמים אחרים.
צמחונים צרכנים ראשוניים (מכונים לעיתים יצרנים שניוניים) הם בעלי חיים הניזונים למחייתם ישירות מהאוטוטרופים (צמחים על פי רוב).
צרכנים שניוניים (או יצרנים שלישוניים) ניזונים מבעלי חיים אחרים (צרכנים ראשוניים או שניוניים)
צרכנים שלישוניים או טורפי על ניזונים (גם) מצרכנים שניוניים.
אוכלי רקב ניזונים מחומר אורגני מת.
מפרקים הם מיקרואורגניזמים אשר ניזונים מחומר אורגני מת, אך בניגוד לאוכלי הרקב הם מפרקים אותו מחוץ לגופם (תוך שהם מעשירים את סביבתם בחומרים שהיו כלואים בו).
ישנם אורגניזמים המשתייכים לכמה מהקטגוריות לעיל, אלו קרויים אוכלי כל.
בהתאם להחוק השני של התרמודינמיקה, אנרגיה שנכנסת למערכות האקולוגית בעיקר דרך קרינת השמש נפלטת החוצה מהיצורים החיים בצורה של חום.
האנרגיה עצמה נשמרת, אבל האנרגיה החופשית - אנרגיה שמסוגלת לבצע עבודה (אקסרגיה) - הולכת לאיבוד ומותמרת לחום.
תהליך זה של מעבר אנרגיה בין רמות ההזנה השונות כרוך באיבוד אקסרגיה.
האנרגיה אובדת כחום אל הסביבה בכל אחד מהמעברים, כ"תוצר לוואי" של התהליכים המשמשים כל רמת הזנה.
חום הוא צורת אנרגיה שלא ניתן לנצלה, ולכן אנרגיה המתגלגלת לחום נחשבת מבחינת המערכת האקולוגית כאובדת.
כתוצאה מכך, כמות האנרגיה החופשית הזמינה לאורגניזם פוחתת ככל שזה משתייך לרמת הזנה גבוהה יותר.
בנוסף, עקב "בריחת" האנרגיה השוטפת מתוכה, המערכת האקולוגית חייבת להכניס כל העת אנרגיה חדשה לתוכה, כדי שתמשיך להתקיים.
לכן כל חברי המערכת האקולוגית תלויים למעשה באור השמש ובתפקודם התקין של היצרנים באצירת האנרגיה.
בניגוד לאנרגיה אשר אובדת כחום, החומרים המשמשים לבניית גופם של האורגניזמים נותרים שמישים.
לכן חומרים עוברים דרך מערכות אקולוגיות במחזורי חומרים, כדוגמת מחזור המים, מחזור הזרחן, מחזור הפחמן ועוד.
החומרים נצרכים ממקורות אביוטיים על ידי היצרנים, ואלה נצרכים על ידי הצרכנים.
שלא כמו בזרימת האנרגיה במערכת, החומרים יכולים להיות מנוצלים שוב על ידי היצרנים.
זאת כיוון שבפליטות (כמו צואה ושתם) ולאחר מותם, החומרים שהיו באורגניזמים עוברים תהליכי פירוק למרכיביהם האנאורגניים, שיכולים לשמש את היצרנים.
תהליכי פירוק אלה נעשים על ידי המפרקים.
לכן, מערכות אקולוגיות עשירות במפרקים יאופיינו במחזורי חומרים יעילים ביותר.
העולם כולו יכול להחשב למערכת אקולוגית אחת הקרויה ביוספירה.
הביוספירה היא מעין רמת ארגון חמישית של האקולוגיה, והיא מוגדרת ככלל המקומות בהם מתקיימים חיים על פני כדור הארץ (המעטה החי של כדור הארץ).
הביוספירה איננה אחידה, והיא כוללת סביבות שונות ואזורים בעלי הרכבי מינים שונים.
בצורה גסה אך מדויקת ניתן לומר שהמגוון הביולוגי נמצא בשיאו בקרבת קו המשווה, והולך ופוחת ככל שמתרחקים מקו המשווה ומתקרבים אל הקוטב הצפוני והדרומי.
הסיבה לכך נעוצה בהיותו של העולם בעל צורה כדורית, כך שקרינת השמש (אור וחום) לא מתחלקת בצורה שווה על פני העולם כולו.
למעשה מגיעה הקרינה הרבה ביותר אל אזור קו המשווה.
משתי סיבות עניין זה גורם להתחלקות המגוון הביולוגי כפי שתואר: ראשית, המערכת האקולוגית תלויה באנרגיה מן השמש הנקלטת על ידי צמחים ולכן ככל שרמות הקרינה גבוהות יותר כך המערכת תהיה עשירה יותר.
שנית, ההתחלקות האסימטרית של הקרינה גורמת לחימום האוויר בצורה אסימטרית, מה שיוצר דפוסי אקלים אופייניים בחלקים שונים של כדור הארץ, המובילים ליצירת חברות ביולוגיות המתאימות לאקלימים אלו בכל אחד מחלקי כדור הארץ.
מסיבות אלו, מחלקים אקולוגים את הביוספירה לאזורי משנה, כשכל אחד מאופיין באקלים ייחודי ובעקבות כך בהרכב ומגוון מינים שונה.
דוגמאות לביומות הן מדבר, יער גשם טרופי, סוואנה, טונדרה וכדומה.
הגורם אשר מייחד ביומה אחת מחברותיה הוא חברת שיא אופיינית.
חברת שיא היא חברה ביולוגית המתקיימת לאורך זמן ללא שינוי ניכר במגוון הביולוגי שלה או בבית הגידול בה היא מצויה, והיא מהווה את השלב הסופי של התפתחות החברה.
אף על פי שקיימת מחלוקת לגבי התייחסות לחברות שיא, ברור בביומות שונות תתקיימנה חברות שיא שונות.
כך, חברת השיא בביומת המדבר, שונה לחלוטין מחברת השיא ביער גשם.
בגלל דפוס המגוון הביולוגי, קווי רוחב שונים מתאפיינים בביומות שונות.
קו המשווה למשל (קו רוחב 0°) מתאפיין ביערות גשם טרופיים וסוואנות טרופיות, בעוד שחוג הקוטב מתאפיין בטונדרות קפואות.
אקולוגיה שמיעתית של בית גידול (באנגלית Soundscape ecology תחום באקולוגיה החוקר את הצלילים המאפיינים בתי גידול.
על ידי הקלטת בתי גידול שלמים, ולא דווקא הקלטה של מין בודד, ניתן לחקור ולהבין את ההשפעות של גורמים שונים (אנושיות, סביבתיות) על בית הגידול.
ה-Soundscape ecology מתאפיינת בשלושה מקורות קוליים :
geophony - הצלילים אותם יוצרת התכסית ומאפיינים גאוגרפיים אחרים של האזור (למשל, נהרות, הרי געש)
biophony - הצלילים המופקים מהפאונה של האזור
anthrophoy - הצלילים המופקים כתוצאה מפעילות אנושית.
דף זה הוא מונחון במדע האקולוגיה.
רשימת המונחים ערוכה בסדר אלפביתי ומקשרת חלק מן המונחים לערכים מורחבים אודות הנושא הנדון.
מרכיב אביוטי (Abiotic component): כימיקל דומם וחלקים פיזיים של הסביבה המשפיעים על אורגניזמים חיים ועל הפונקציונליות של מערכות אקולוגיות.
אוטוטרוף (autotroph): אורגניזם שאינו צורך תרכובות אורגניות מהסביבה על-מנת להתקיים.
אוכלוסייה (population): אוסף פרטים בני אותו מין הנמצאים באותו מרחב פיזי-גאוגרפי ושקיים ביניהם פוטנציאל רבייה ויחסי גומלין כמו תחרות והדדיות.
כאשר תת-האוכלוסיות מבודדות ואינן מקיימות יחסי גומלין, הן הופכות לאוכלוסיות נפרדות.
האוכלוסייה מהווה יחידה מרכזית במחקר האקולוגי, ואילו תהליכים ברמת האורגניזם הבודד נחקרים בעיקר על-מנת להבין את השפעתם על תהליכים ברמת האוכלוסייה.
אוכלוסיית על (Metapopulation): אוסף תת-אוכלוסיות.
אוטאקולוגיה, אוטואקולוגיה (autecology, autoecology): חקר יחסי הגומלין בין פרטים ממין מסוים, ובינם לבין סביבתם.
כולל בתוכו את התחומים: אקולוגיה פיזיולוגית, אקולוגיה התנהגותית ואקולוגיה של אוכלוסיות.
אטמוספירת כדור הארץ (Atmosphere of Earth): שכבת גז המקיפה את כוכב הלכת שלנו.
אקולוגיה התנהגותית (Behavioral ecology): תחום מחקר חדש יחסית במדעי החיים, החוקר את ההשפעה האדפטיבית של האקולוגיה, הסביבה ולחצי הברירה על התנהגות בעלי החיים והסתגלותם לבתי הגידול שלהם לאורך הדורות.
אקלים (Climate): אוסף של מאפיינים מטאורולוגיים, ובעיקר טמפרטורות ומשקעים, ועננות הקובעים את סיווגו של אזור גאוגרפי מסוים מבחינת מזג האוויר השורר בו לאורך השנה.
ארגון ביולוגי (Biological organisation): תפיסה היררכית של מבנים ביולוגיים מורכבים בשיטה רדוקציוניסטית.
ההיררכיה משתרעת מאטומים עד לביוספרות.
אתולוגיה: מדע העוסק בחקר התנהגותם של בעלי חיים בסביבתם הטבעית, ובתגובתם לסביבה.
(Site) שטח קטן שבו, מבחינת האורגניזם, יש תנאים פיזיים אחידים במידה רבה; או שטח קטן שבו הגורמים שמשפיעים על האורגניזם אחידים במידה מרובה והפרטים החיים בו נמצאים באינטראקציה ישירה האחד עם השני ומחלקים ביניהם את אותו מאגר של משאבים.
וגם - תחום החיים של פרט בוגר אחד.
ביוגאוגרפיה (Biogeography): תחום מדעי שעוסק בלימוד הפיזור הגאוגרפי של מינים ביולוגיים במרחב ולאורך הזמן.
ביומה (Biome): חברה אקולוגית המשתרעת על פני שטח רחב, מוגדר מבחינה גאוגרפית ואקלימית, ומקיפה בדרך כלל כמה מערכות אקולוגיות.
ביומסה (Biomass): המסה הכוללת של כל החומר האורגני הלא מאובן באזור ובזמן מסוים.
ביוספירה (Biosphere): סך כל המערכות אקולוגיות בכדור הארץ.
הטרוטרוף (heterotroph): אורגניזם אשר חייב לצרוך תרכובות אורגניות מסביבתו על-מנת להתקיים.
הטרוטרוף ראשוני (primary heterotroph): הטרוטרוף הצורך באופן ישיר אוטוטרופים, היינו צמחוני.
הטרוטרוף שניוני (secondary heterotroph): הטרוטרוף הצורך הטרוטרופים אחרים, היינו טורף.
הסוואה (Camouflage): שיטה לגרום לדבר מה להיטמע בשטח מבחינה ויזואלית ולעיתים גם מבחינה אקוסטית או תרמית (בהתאם לתנאי השטח ולצורך בהסוואה).
התחממות עולמית (Climate change): העלייה בטמפרטורה הממוצעת של פני השטח של כדור הארץ.
תהליך זה החל בהדרגה עם התפתחות המהפכה התעשייתית, והוא מתרחש בקצב חסר תקדים במהלך מאה השנים האחרונות.
התכלות (Biodegradation): התפרקות כימית של חומר בידי חיידקים או יצורים חד תאיים אחרים.
המושג מקושר לרוב לתחום האקולוגיה, טיפול בפסולת, ביו רפואה, ואיכות הסביבה.
חברה (Community): אוסף האוכלוסיות של מינים שונים הנמצאים באותו מרחב פיזי-גאוגרפי ושקיים ביניהן פוטנציאל ליחסי גומלין כגון תחרות, טריפה, הדדיות, טפילות וכו'.
מחקר של חברות אקולוגיות מתבצע בשילוב של גישה רדוקציוניסטית (ניתוח מפורש של מספר קטן של אוכלוסיות ויחסי הגומלין ביניהן) וגישה הוליסטית (ניתוח התופעות הכוללות בחברה מרובת אוכלוסיות מבלי להתייחס במפורש לתהליכים בתוך האוכלוסיות).
חיידקים (Bacteria): יצורים חד-תאיים המהווים את אחת משלוש העל-ממלכות הטקסונומיות בביולוגיה.
טייגה (Taiga): ביומה האופיינית ביערות המחטים שלה, באסיה ובצפון אמריקה.
כושר נשיאה (Carrying capacity): מדד המציין את מספר הפרטים של מין מסוים היכולים להתקיים לאורך זמן בסביבה בעלת משאבים מסוימים.
(על-פי-רוב, קצב התמותה שווה בתנאים אלו לקצב הילודה).
כמוהטרוטרוף (chemoheterotroph): הטרוטרוף המפיק אנרגיה מפירוק תרכובות אורגניות.
מגה-פאונה כריזמטית (Charismatic megafauna): מונח למיני בעלי חיים גדולים, הבולטים בסביבתם, מעוררים עניין וגוררים חיבה או התנגדות לפגיעה בהם יותר מאשר בעלי חיים אחרים, פשוטים יותר.
מגוון ביולוגי (Biodiversity): מונח המתאר את כלל המערכות האקולוגיות בכדור הארץ, על שפע המינים שבהם ויחסי הגומלין ביניהם מהווה את "מערכת ההפעלה" של הפלנטה.
מחזור ביוגאוכימי (Biogeochemical cycle): מצב שבו חומר כימי נע דרך תאים ביוטיים (ביוספרה) ואביוטיים (ליתוספירה, אטמוספירה, והידרוספרה) של כדור הארץ.
מחזור הפחמן (Carbon cycle): מחזור שבו שלובים זה בזה היסודות פחמן, חמצן ומימן במחזורי החומרים בטבע.
מין פולש (Invasive species): מין אשר הופץ בעקבות פעילות האדם לאזור שמחוץ לתחום תפוצתו הטבעית, והצליח לייסד במקום זה אוכלוסייה המתרבה ללא התערבות נוספת בידי האדם, ואף מצליחה להתפשט.
מערכת אקולוגית (Ecosystem): מערכת של תנאים ביוטיים וא-ביוטיים שמקיימים ביניהם יחסי גומלין.
נדידת בעלי חיים: נדידת בעלי חיים היא תנועה של אוכלוסיות בעלי חיים על פני מרחקים גדולים מבית גידול אחד למשנהו.
סינאקולוגיה (synecology): חקר יחסי הגומלין בתוך חברות, וביניהן לבין סביבתן.
עומד (Stand): כל הפרטים בני מין מסוים הנמצאים באותו אתר, כך שהם מחלקים ביניהם מאגר משאבים משותף ומקיימים בהסתברות גבוהה יחסי רבייה ביניהם (כלומר שהם קרובים גנטית זה לזה).
עומָדים רבים מרכיבים את האוכלוסייה של המין.
על פי רוב משתמשים במושג עומד כדי לתאר יחידות משנה של חברת הצמחים, או את כלל הפרטים בני מין מסוים שנמצאים ביחידת משנה של חברת הצמחים.
פוטוהטרוטרוף (photoheterotroph): הטרוטרוף המפיק אנרגיה בנצלו את אור השמש.
היצורים הפוטוהטרוטרופים היחידים הם החידקים הארגמניים.
צמחי מים: קבוצה לא-טקסונומית של צמחים הגדלים במים או סמוך למים.
קומנסליזם (Commensalism): סוג של סימביוזה (צַוותאוּת) בין שני יצורים חיים (אורגניזמים) ובה יצור אחד מפיק תועלת מן השיתוף עם השני, מבלי להשפיע עליו או להזיק לו.
קליימקס (Climax): מצב בו כלל האורגניזמים בבית גידול מסוים נמצא בשיווי משקל, כך שכל אורגניזם שמת מוחלף באורגניזם דומה.
קריוספירה (Cryosphere): מונח קיבוצי לכל חלקי פני כדור הארץ המכוסים במים במצב מוצק.
זה כולל קרחונים ימיים, אגמים קפואים, נהרות קפואים, קרחונים יבשתיים, משטחי קרח (כמו באנטארקטיקה), כיפות קרח, אדמה קפואה ומשטחי שלג.
רְצוּעַת מִנְשָׁק או אקוטון (ecotone): אזור הגבול והמעבר בין שתי חברות אקולוגיות או בין שני בתי גידול.
שיתוף פעולה (Cooperation): מצב בו ישויות שונות מפיקות תועלת זו מפעולתה של זו ותלויות זו בפעולתה של זו.
שִׁפְעָה (abundance): הייצוג היחסי של מין מסוים בחברה.
מדד המתאר את מספר הפרטים היחסי של המין ולעיתים גם את הביומסה היחסית.
לעיתים משתמשים במונח גם לתיאור של כמות מוחלטת.
תפוצה (Range): מרחב המחיה הגאוגרפי או האקולוגי של טקסון מסוים.
אֵקוֹל נוֹרְמַל סוּפֶּרְיֱיר- PSL (מצרפתית: École normale supérieure; בעברית: בית הספר התִקנִי להשכלה גבוהה) הוא אוניברסיטה בפריז הנמנית עם אוניברסיטאות גרנד אקול ואחד המוסדות המרכיבים את אוניברסיטת פריז למדעים ואמנויות (מצרפתית: Paris Sciences et Lettres University, מקוצר לרוב ל- PSL).
הקמפוס העיקרי שלו שוכן ברובע הלטיני שבפריז (מכונה גם נורמל סופ', ENS, או אוּלְם על שם הרחוב בו הוא שוכן).
בית הספר נוסד בהוראת ועדת ההוראה הציבורית לאחר המהפכה הצרפתית, ב-30 באוקטובר 1794. בית הספר פתח את שעריו בינואר 1795, אך בשל המצב הכלכלי והפוליטי הקשה באותה תקופה, נסגר כעבור זמן קצר.
לאחר יותר מעשור, ב-17 במרץ 1808 נוסד מחדש על ידי נפוליאון בונפרטה.
ב-9 במרץ 1826 נוסד "École préparatoire", המכינה לאקול נורמל סופרייר, ששכנה במתחם של בית הספר "לואי הגדול" (Lycée Louis-le-Grand).
כיום מורכב בית הספר מאיחוד שנעשה ב-1985 של האקול נורמל סופרייר שברחוב אולם ואקול נורמל סופרייר לצעירות (École normale supérieure de jeunes filles) מרחוב סבר (Sevres, הוקם בשנת 1880).
"אקול נורמל סופרייר" יועד במקורו להיות מוסד ציבורי להכשרת מורים, בו "מכל קצות הרפובליקה יגיעו אזרחים בעלי ידע מדעי קודם, כדי ללמוד מהמורים הטובים ביותר מכל התחומים את אמנות הלימוד".
אך לבסוף הפך בית הספר למוסד יוקרתי ביותר להכשרת חוקרים, פרופסורים ועובדי מדינה בכירים.
המוסד מתמקד בהוראה דרך מחקר, תוך מתן גמישות בקביעת תוכנית הלימודים.
המחקר ב-ENS הוא בטווח רחב מאוד של דיסציפלינות, מדעיות וספרותיות, בהן ההוראה מחולקת לשלוש-עשרה מחלקות (ביולוגיה, כימיה, פיזיקה, גאוגרפיה, היסטוריה, תקשורת, מדעים קוגניטיביים, מדעים בעת-העתיקה, מדעי החברה, פילוסופיה, מתמטיקה, ספרות ושפות, אקולוגיה).
ישנם בצרפת כיום עוד שני "אקול נורמל סופרייר", בקשאן (אקול נורמל סופרייר דה קשאן) ובליון (אקול נורמל סופרייר דה ליון), אך זה שברחוב אוּלם בפריז נחשב לראשון וליוקרתי בהם.
האקול נורמל סופרייר נחשב לאחד היוקרתיים והסלקטיביים ביותר מבין "בתי הספר הגדולים" (grandes écoles) של צרפת, לצד בתי ספר כגון האקול פוליטקניק (École Polytechnique).
עם בוגרי בית הספר נמנים הבולטים באנשי המדע והרוח בצרפת, בהם כמה זוכי פרס נובל, כמו גם אחדים מהפוליטיקאים הבולטים.
מבין בוגרי האקול נורמל סופרייר התפרסמו רבים:
הסוציולוגים: פייר בורדייה, אמיל דורקהיים, מוריס האלבווקס (Maurice Halbwachs); ההיסטוריונים: מרק בלוך, ז'אק לה גוף, עמנואל לה רואה לדורי, לוסיאן פבר, ז'אק סוסטל (אתנולוג ופוליטיקאי צרפתי); הפסיכולוג תאודול ריבו; הפסיכואנליטיקאי ז'אק אלן מילר (Miller); הכלכלן ז'ראר דברה, זוכה פרס נובל לכלכלה (1983).
הסופרים, המחזאים והמשוררים: שארל פגי, ז'אן ז'ירודו, אריק-עמנואל שמיט, ז'וליין גרק (Julien Gracq), ברנאר-אנרי לוי, פול ניזן (Nizan), אמה סזר (Aimé Césaire), רומן רולן, זוכה פרס נובל לספרות (1915); הפילולוג ז'ורז' דומזיל; הגאוגרף פול וידאל דה לה בלאש (Paul Vidal de la Blache).
הפוליטיקאים: ז'אן ז'ורס, אלן ז'ופה, לורן פביוס, לאון בלום (ראש ממשלת צרפת לשעבר), אדואר הריו (Édouard Herriot), ז'ורז' פומפידו (נשיא צרפת לשעבר), פול פנלבה (מתמטיקאי וראש ממשלת צרפת לשעבר).
מבין מורי המוסד, שרובם היו גם בוגריו, התפרסמו: לואי אלתוסר, אלן באדיו, אמיל בורל, סמואל בקט, פול צלאן, נומה דני פוסטל דה קולנז' (Numa Denis Fustel de Coulanges), ז'אק דרידה, ז'אק לאקאן וז'אן פייר סר.
אקולקט (הלחם של המילה היוונית oikos, בית, ו"דיאלקט") הוא וריאנט שפה האופייני למשק בית מסוים.
לרוב, מתפתח אקולקט מתוך אידיולקט, שפה הייחודית לפרט מסוים, של אחד החברים במשפחה ומתפשט לפרטים אחרים במשק הבית.
האקולקט כולל בדרך כלל מילים וביטויים ייחודיים, או הענקת משמעות ייחודית לביטויים, באופן שאינו שגור בקהילה או במשפחות אחרות.
אקונומטריקה היא תורת מדידה כמותית המשתמשת בכלים סטטיסטיים לבחינת יחסים בין משתנים כלכליים, בחינת מגמות ומתן תחזיות כלכליות.
האקונומטריסטים מנסים למצוא אומדים בעלי מאפיינים סטטיסטיים רצויים, כולל חוסר הטיה, יעילות ועקביות.
אקונומטריקה יישומית משתמשת באקונומטריה תאורטית ובנתונים ממשיים להערכת תאוריות כלכליות, פיתוח מודלים אקונומטריים, ניתוח ההיסטוריה הכלכלית וחיזוי.
אקונומטריקה היא הענף האמפירי של מדע הכלכלה.
תפקידה לבדוק את נכונותן של תאוריות כלכליות ולספק אומדנים מספריים לפרמטרים תאורטיים.
על מנת שמודל כלכלי יהיה ניתן למדידה אקונומטרית צריכים להתקיים מספר תנאים:
המודל צריך להיות מנוסח בצורה של משוואה או משוואות המתארות את הקשר החזוי לפי המודל בין משתנים כלכליים.
המשתנים האמורים צריכים להיות מדידים באופן אובייקטיבי באופן ישיר או לפחות על ידי קירוב.
בידי החוקר צריך להיות מקבץ גדול מספיק של תצפיות על כל המשתנים הכלולים במודל או של קירוביהם.
בהתקיים התנאים האלה ניתן, על ידי ניתוח רגרסיה (בדרך כלל רגרסיה ליניארית), לאמוד את המשוואות המייצגות את המודל ולומר האם הנתונים מאששים את המודל או מפריכים אותו, ולמצוא את הערכים המספריים של הפרמטרים במודל.
כלכלן ישראלי סבור כי בישראל קיים קשר הפוך ליניארי בין אבטלה לאינפלציה.
במילים אחרות הוא משער כי קיימת עקומת פיליפס ישרה היורדת משמאל לימין.
הוא מנסח את המשוואה הבאה כדי לבצע רגרסיה ליניארית:
כאשר הוא שיעור האינפלציה ו-שיעור האבטלה.
המקדמים ו- הם השיפוע והחותך של העקומה המשוערת בהתאמה ו- הוא ה"טעות", גורם מקרי בעל התפלגות נורמלית עם תוחלת 0, כפי שנדרש במודל של רגרסיה ליניארית.
החוקר פונה למקור מוסמך כגון הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה ומשיג סדרה של נתוני אינפלציה ואבטלה בישראל לאורך מספר רב של שנים.
את הנתונים הוא מזין לתוכנה סטטיסטית וזו מספקת לו את תוצאת האמידה הכוללת בין השאר:
אומדנים מספריים a,b לערכיהם של הפרמטרים התאורטיים .
מובהקות סטטיסטית ורווח בר סמך עבור האומדנים .
מקדם הסבר בין 0 ל-1 המתאר את המידה שבו המשתנה המסביר, במקרה זה שיעור האבטלה מצליח להסביר את השונות במשתנה התלוי, שיעור האינפלציה.
בחינת התוצאות מאפשרת לחוקר להעריך את התאמת השערתו למציאות.
אם המקדם אינו שונה באופן מובהק מאפס, המסקנה היא כי אין קשר בין שני המשתנים.
לעומת זאת, אם המקדמים שונים במובהק מאפס אך ערכו של מקדם ההסבר נמוך המסקנה תהיה כי יש קשר בין המשתנים אך הוא אינו מתבטא במודל באופן מלא.
ייתכן שקיים עוד משתנה המשפיע על האינפלציה מלבד האבטלה כגון שער הריבית במשק או האינפלציה בתקופה קודמת המייצרת ציפיות אינפלציוניות.
אפשרות נוספת היא שהאינפלציה אכן תלויה אך ורק באבטלה אך הקשר אינו ליניארי כפי ששיער החוקר.
במידה והמודל מתגלה כבעל מובהקות ומקדם הסבר גבוהים החוקר משתכנע שהשערתו נכונה.
כעת הוא יכול לעשות במידע זה שימוש מעשי ולחזות את שיעור עליית המחירים בשנה הבאה בהנחה שמדיניות הממשלה תקטין את האבטלה בכמות נתונה.
מודלים סטטיסטיים לאמידת השפעה של משתנים והתערבויות על משתני תוצאה (אמידת קשרים סיבתיים בין משתנים).
בנקים מרכזיים כגון בנק ישראל משתמשים במודל מקרוכלכלי מרכזי אחד של המשק, אומדים אותו ומשתמשים במשוואה המתקבלת כדי לחזות את המחוונים הכלכליים החשובים כגון צמיחה ואינפלציה.
התחזיות משמשות אותם בבואם להחליט האם להעלות או להוריד את הריבית במשק.
גופים בינלאומיים כגון קרן המטבע הבינלאומית והבנק העולמי אומדים מודלים הכוללים מספר רב של ארצות על מנת לחזות את ההשפעות של החלטותיהם - למשל, את גודל הסיוע הכספי שתעניק הקרן למדינה במצוקה.
אומדים של הנטייה השולית לצרוך במשק והמכפיל הקיינסיאני הנגזר מהם מאפשרים לממשלה לחזות את השינוי בתוצר כתוצאה משינויים בתקציב המדינה ולקבוע את המדיניות הפיסקלית בהתאם.
גופים פיננסיים נעזרים באקונומטריקה כדי לנסות לחזות שערים עתידיים של מניות או מדדים ולהשקיע בהתאם.
רשימת הזוכים בפרס נובל לכלכלה להם הוענק הפרס על תרומתם לתחום האקונומטריקה:
רגנר פריש ויאן טינברגן ב-1969
ג'יימס הקמן ודניאל מקפאדן ב-2000
רוברט אנגל וקלייב גריינג'ר ב-2003
האֶקוֹל פּוֹלִיטֶקְנִיק המכונה גם X, הוא היוקרתי ביותר מבין הגראנד אקול הצרפתיים להנדסה.
במקור הוא הוקם ברובע הלטיני במרכז פריז, אבל ב-1976 הועבר בית הספר לפרבר פאלזו, המרוחק.
סיסמת בית הספר היא "Pour la Patrie, les Sciences et la Gloire", "למען המולדת, המדעים והתהילה".
באופן מסורתי, בוגרי בית הספר הצטרפו לגופים ממלכתיים בכירים, אבל כיום רבים מהם ממשיכים ללימודים מתקדמים (תואר שני או שלישי) באוניברסיטאות צרפתיות או עולמיות.
"אקול פוליטקניק" הוא מוסד להשכלה גבוהה הפועל תחת פיקוח משרד ההגנה הצרפתי.
אף על פי שהמוסד אינו מכללה צבאית, עומד בראשו גנרל ואנשי צבא עובדים בו בתחום המנהלי, הניהולי ובאימוני ספורט.
הסטודנטים, גברים ונשים כאחד, הם קציני מילואים באופן פורמלי ועוברים תקופה של אימונים צבאיים לפני תחילת לימודי ההנדסה גופא.
עם זאת, ההיבט הצבאי של חיי בית הספר התעמעם עם השנים.
בתחילת שנות ה-80 של המאה ה-20 הפסיקו התלמידים ללבוש מדים במהלך הלימודים הסדירים.
מספר הסטודנטים שבחרו להצטרף לצבא עם תום תקופת הלימודים ירד וצומצמה תקופת האימון הצבאי טרם הלימודים.
באירועים חשובים, כמו הצעדה הצבאית בשאנז אליזה ביום הבסטיליה, תלמידי בית הספר לובשים את המדים שעוצבו במאה ה-19.
École centrale des travaux publics הוקם ב-1794 על ידי האספה הלאומית בתקופת המהפכה הצרפתית.
שנה לאחר מכן, הוא נקרא מחדש "אקול פוליטקניק".
ב-1805 מעביר הקיסר נפוליון בונפרטה את בית הספר למקום מושבו של קולז' דה נוואר שניסגר ברובע הלטיני במרכז פריז וקובע את המוטו של האקדמיה הצבאית כ- "למען המולדת, המדע והתהילה".
ב-1814, סטודנטים היו מעורבים בקרבות להגנת פריז מפני הצבא הפרוסי.
ב-1830 השתתפו חמישים מתלמידי בית הספר במהפכת יולי 1830. גם במהלך מלחמת העולם הראשונה גויסו תלמידי בית הספר (וכ-200 מהם נהרגו בקרבות) ובניין בית הספר עצמו הוסב לבית חולים.
בית הספר הושפע גם ממלחמת העולם השנייה.
יותר מ-400 מתלמידי בית הספר נהרגו במהלך המלחמה (במסגרת צבא צרפת החופשית, תנועת ההתנגדות הצרפתית, ובמחנות הריכוז של הנאצים).
עם זאת, היו בין תלמידי בית הספר שבחרו לשתף פעולה עם הגרמנים.
ב-1970 אוזרח ה"אקול", אם כי נותר תחת חסות משרד ההגנה.
ב-1972 נרשמו הנשים הראשונות כסטודנטיות ל"אקול".
ארבע שנים מאוחר יותר עבר בית הספר לפאלזו (בערך 25 ק"מ מפריז).
ב-1994 השתתף פרנסואה מיטראן בחגיגות ה-200 לבית הספר.
בשנת 2000 קיים בית הספר רפורמה מקיפה בתוכנית הלימודים – המרחיבה אותה לארבע שנים ומשנה חלק ממנה.
בשנת 2018 הצטרפה לברית אוניברסיטאות יורו-טק שהיא שותפות אסטרטגית של שש אוניברסיטאות אירופאיות מובילות בתחום המדע והטכנולוגיה.
ב"אקול פוליטקניק" ניתן ללמוד הנדסה לתואר ראשון ולתארים מתקדמים.
בנוסף, קיים בבית הספר מספר רב של מעבדות העוסקות בתחומי מחקר שונים (פיזיקה, מתמטיקה, מדעי המחשב, כלכלה, כימיה, וכו'), הפועלות ברובן תוך שיתוף פעולה עם מוסדות מחקר לאומיים.
בנוסף לסגל החוקר במעבדות אלו, הן מעסיקות חוקרים ופרופסורים ממוסדות אחרים, ויוצרות סביבת לימודים מגוונת ברמה גבוהה.
הלימודים בפוליטקניק שונים מתוכנית הלימודים הרגילה באוניברסיטאות או מכללות.
בנוסף, התוכנית נוגעת בתחומים שבהם בדרך כלל נמנעים מלעסוק במהלך לימודי תואר ראשון, ובתחומים מעבר להתמחות של הסטודנט.
ההתפשטות לתחומים רבים (לעומת בחירה בהתמקדות בתחום אחד לעומק) הייתה שנויה במחלוקת במהלך השנים, אך היא נותרה אחד ממאפייני ה"אקול".
התלמידים נדרשים, לצד לימודי ההנדסה, ללמוד גם קורסים במדעי הרוח ובספורט.
על מנת להתקבל ל"אקול פוליטקניק", צריך לעבור בחינת קבלה סלקטיבית במיוחד, ולעבור שנתיים של "לימודים מכינים" ("כיתה מכינה" - classe préparatoire) על תיכוניים.
תהליך הקבלה כולל שבוע של בחינות בכתב במהלך האביב, ובחינות בעל פה במהלך הקיץ.
כ-400 סטודנטים צרפתיים מתקבלים כל שנה, לצד סטודנטים זרים אשר למדו אף הם שנתיים ב"כיתה המכינה".
סטודנטים זרים יכולים גם להתקבל לאחר שהם כבר למדו לימודים לתואר בוגר.
בכל שנה מתקבלים בערך 100 סטודנטים זרים, אשר רובם באים מברזיל, צ'ילה, אקוודור, סין, וייטנאם, איראן, רומניה ורוסיה.
אורכה של תוכנית הלימודים המקורית היה שלוש שנים: שנה של שירות צבאי, שנה של "לימודים כלליים" ושנה של לימודי התמחות.
במסגרת רפורמה (בשם X2000), הורחבה התוכנית לארבע שנים.
תוכנית הלימודים מתחילה עם 8 חודשים בהם הסטודנטים הצרפתים עוברים טירונות ולאחר מכן משלימים שירות צבאי או לאומי.
בעבר, תקופת השירות הצבאי ארכה 12 חודשים והייתה חובה לכל הסטודנטים הצרפתים; ביטול גיוס החובה בצרפת הפך דרישה זו לאנכרוניסטית והשירות נקרא כעת "תקופה של עיצוב אנושי וצבאי".
הסטודנטים הצרפתים מבלים חודש ביחד במרכז ללוחמת הרים בעיירה ברסלונט (בדרום צרפת).
בסוף החודש, הם מוצבים בשירות לאומי או בצבא היבשה, בצי, בחיל האוויר או בז'נדרמריה.
סטודנטים שמוצבים בשירות צבאי יעברו עוד חודשיים של אימונים צבאיים בבי"ס גבוה לקצונה.
לאחר מכן הם מוצבים במבחר יחידות למשך חמישה חודשים.
סטודנטים זרים ממדינות פרנקופוניות (וכן נתינים זרים אשר גדלו בצרפת) מוצבים בשירות לאומי.
זה האחרון יכול להיות למשל בהוראה בבתי ספר באזורים "קשים".
בשלב השני מתחילים הלימודים הכלליים.
באופן מסורתי, היה מדובר בשנה מאוד נוקשה, שבה הסטודנטים היו חייבים לקחת את כל הקורסים, ולהקיף את כל הדיסציפלינות.
אחרי רפורמת X2000, הלימודים הכלליים מתחילים אחרי השירות הצבאי או האזרחי המקוצר וניתנת בחירה במידה מסוימת.
מבחר הדיסציפלינות משתרע על פני רוב תחומי המדעים (מתמטיקה, מתמטיקה שימושית, מכניקה, מדעי המחשב, ביולוגיה, פיזיקה, כימיה, כלכלה) ומספר תחומים ממדעי הרוח (שפות זרות, לימודים כלליים במדעי הרוח).
הסטודנטים צריכים גם לבחור תחום ספורט שאותו יתרגלו שש שעות בכל שבוע.
בשנה השלישית, הסטודנטים חייבים לבחור שני מקצועות עיקריים בהם הם יתמחו, וצריכים לעשות בהם מחקר והתמחות ("סטאז").
בשנה הרביעית הלימודים נוטים לכיוון המקצועי.
אלה שלא מצטרפים לכוחות המהנדסים הממשלתיים מצטרפים לתוכנית ללימודי תואר מאסטר או דוקטורט, או ל"בית ספר מיוחד" (école d'application) למקצוע שאותו למדו.
הסיבה לכך היא שהלימודים הכלליים בפוליטקניק מתמקדים יותר בפיתוח חשיבה מאשר בהכנה לקריירה כמהנדס.
לפיכך, הסטודנטים נזקקים לרקע טכני נוסף.
הציונים בסיום שלב הלימודים הכלליים משמשים לדירוג התלמידים.
באופן מסורתי, הייתה לדירוג זה חשיבות רבה ותנאי הלימודים נועדו ליצור אווירה שווה לכל הסטודנטים.
הסטודנטים הצרפתיים מדורגים כחלק מתוכנית גיוס כוח האדם של הממשל: מספר משרות פתוחות כל שנה לבוגרי הפוליטקניק.
בשלב מסוים, הסטודנטים מספקים דירוג של המחלקות/משרות המועדפות על ידם, והם משובצים אל הגבוהה ביותר על פי דירוגם.
מאז רפורמת X2000, חשיבות הדירוג ירדה.
הלימודים לסטודנטים צרפתיים הם בחינם, כל עוד הם משלימים את לימודיהם, והם מקבלים גם שכר כקציני מילואים.
חלק מן השכר נתרם לקרן למען הסטודנטים הזרים בבית הספר, שרובם מקבלים מלגות לימודים.
קיימת ציפייה מהבוגרים להשלים 10 שנות עבודה במגזר הציבורי לאחר סיום הלימודים, כדי "לשלם" על שכר הלימוד, ואלה המצטרפים לחברות פרטיות בדרך כלל משלמים את שכר הלימוד בחזרה באמצעות החברה אליה גויסו.
לאקול פוליטקניק מספר תוכניות לתואר מאסטר, הפתוחות לציבור הרחב, לא רק לבוגרי בית הספר.
לבית הספר גם תוכנית לתואר דוקטורט, לסטודנטים עם תואר מאסטר (או תואר מקביל).
הדוקטורנטים עובדים במעבדות בבית הספר, או עם מוסדות חיצוניים שלא מעניקים דוקטורט.
בין בוגריו המפורסמים של בית הספר: אנדרה סיטרואן, אלפרד דרייפוס, ז'ורז' סורל, ז'וזף ליוביל, בנואה מנדלברוט, אנרי בקרל, אוגוסט קונט, אנרי פואנקרה, אוגוסטן לואי קושי, אנדרה מרי אמפר, ז'וזף לואי גה-ליסאק, ז'אן-בטיסט ביו, אליזבת בורן, בראנר ארנו, שמואל דרמון
בין המרצים הבולטים כיום בבית הספר הפילוסוף אלן פינקלקראוט.
בין המרצים הבולטים בעבר, המתמטיקאי ז'אק אדמר.
אקולוגיה חברתית היא זרם מחשבתי קרוב לאנרכיזם העוסק ביחסים בין אוכלוסיות של בני האדם ובין הסביבה שלהן.
אקולוגיה חברתית היא, לדברי פרשנייה:
"ביקורת קוהרנטית ועמוקה על המגמות החברתיות הפוליטיות האנטי-אקולוגיות הנוכחיות" כמו גם "גישה משקמת, אקולוגית, קהילתנית ומוסרית לחברה".
אקולוגים חברתיים מאמינים כי מתרחש משבר אקולוגי ושהוא תוצר של הקפיטליזם.
הם מאמינים כי לא רק מספר האנשים, אלא גם הדרך בה אנשים מתייחסים זה לזה היא מהגורמים למשברים הכלכליים, החברתיים והאקולוגיים המתרחשים לטענתם.
צריכת יתר, התמקדות בייצור ותרבות הצריכה הם לפיכך תסמינים, שנובעים מנושא עמוק יותר בעל הקשרים אתיים בתוך החברות.
אקולוגיה חברתית היא אחד מזרמי המחשבה המשפיעים ביותר בחשיבה הסביבתית ובהגות האקו-אנרכיסטית בתוך האנרכיזם.
היא מקושרת לרעיונות וליצירות של מארי בוקצ'ין, שכתב על נושאים אלה החל משנות ה-1950 ועד מותו, ואשר החל משנות 1960 שילב נושאים אלה יחד עם אנרכיזם חברתי מהפכני.
יצירותיו כוללות את "אנרכיזם לאחר מחסור", "לעבר חברה אקולוגית" ו"האקולוגיה של החופש".
אקולוגיה חברתית טוענת כי שורשי המשבר הסביבתי נמצאים ביחסי השליטה בין אנשים.
השליטה על הטבע נתפסת כתוצאה של שליטה בתוך החברה, אבל דבר זה הגיע לדרגת משבר רק בתוך הקפיטליזם.
"הרעיון שהאדם חייב לשלוט בטבע נובע ישירות מהשליטה של האדם באדם...
אבל רק לאחר שקשרי הקהילה...
התמוססו לכדי קשרי שוק קרה הדבר שהפלנטה עצמה צומצמה למשאבים לשם ניצול.
נטייה זו בת מאות השנים התפתחה למלוא חומרתה בקפיטליזם המודרני.
בשל טבעה התחרותי, החברה הבורגנית לא רק מציבה אנשים זה כנגד זה, אלא גם את המסה של האנושות כנגד העולם הטבעי.
בדיוק כשם שאנשים הופכים לסחורות, כך גם כל היבט אחר של הטבע הופך לסחורה, משאב שנועד לייצור ולשיווק על פי גחמה".
"הגזל של רוח האדם על ידי השוק מקביל לשוד של כדור הארץ על ידי ההון".
אוניברסיטת קליפורניה באירוויין מעניקה תואר ראשון באקולוגיה חברתית.
אקולוגיה עמוקה היא פיתוח חדש יחסית של הפילוסופיה האקולוגית (אקוסופיה) המחשיבה את האנושות כחלק אינטגרלי מסביבתה.
האקולוגיה העמוקה נותנת משקל יתר לחשיבות של מינים שאינם אנושיים, מערכות אקולוגיות ותהליכים טבעיים מאשר הממסד הסביבתי המקובל והתנועות הירוקות.
האקולוגיה העמוקה הובילה ליצירת מערכת חדשה של אתיקה סביבתית.
עקרון הליבה של האקולוגיה העמוקה פותח על ידי הפילוסוף הנורווגי ארן נאס בדוקטרינת "שוויוניות הביוספרה" שלו, הטוענת כי לכל המינים זכות שווה לחיות ולשגשג.
השימוש בשם התואר "עמוקה" מראה על הסתייגות מסביבתנות תועלתנית ובא להורות כי בניגוד לקיטלוג המקובל של אקולוגיה כדיסיפלינה מצומצמת של מדעי החיים, האקולוגיה העמוקה מתעסקת בעקרונות הפילוסופיים העמוקים הנוגעים לשאלת מיקומו של האדם באקוספירה.
הביטוי 'אקולוגיה עמוקה' הוטבע לראשונה על ידי הפילוסוף הנורווגי ארן נאס בשנת 1973 שגם עזר בפיתוח היסודות התאורטיים בבסיס המונח.
נאס דחה את הרעיון כי יצורים ניתנים לדירוג על פי חשיבותם היחסית.
לדוגמה, התשובות לשאלות כמו האם לבעל החיים יש נשמה נצחית, האם הוא משתמש בהיגיון או האם יש לו תודעה, היוו את ההצדקה לדירוג בני האדם מעל בעלי חיים אחרים.
נאס קובע כי "הזכות לכל צורות החיים לחיות היא זכות אוניברסלית שאינה ניתנת לכימות".
העיקרון המטפיזי העומד בבסיס הרעיונות מובא לידי ביטוי בבהירות בטענתו של ורוויק פוקס כי "בני האדם ושאר מיני בעלי החיים הם כולם ביטויים של מציאות חיה אחת".
בהתאם לכך, האקלוגיה העמוקה תתמוך בטענה המובאת בספרו של אלדו לאופולד כי בני האדם הם "אזרחים פשוטים בקהילה הביוטית".
כמו כן, היא תתמוך בכלל האצבע לבחינת מוסריות אקולגית שטבע לאופולד: "דבר הוא נכון כאשר הוא נוטה לשמר את הקיום, היציבות והיופי של הקהילה הביוטית.
הוא לא נכון כאשר הוא נוטה אחרת".
אקולוגיה עמוקה נותנת את הבסיס הפילוסופי לפעילות סביבתית מעשית המנסה להתנגד למה שנתפס כהרס עצמי של האנושות.
אקולוגיה עמוקה וסביבתנות משתמשים בטענה כי מדע האקולוגיה מוכיח שמערכות אקולוגיות יכולות לספוג רק כמות מוגבלת של שינויים על ידי בני אדם או גורמים חיצוניים אחרים.
כמו כן, שתיהן טוענות כי פעולות הסיווילזציה המודרנית מסכנות את הקיום התקין של המערכת האקולוגית הגלובלית.
אקולוגים מתארים את השינוי והיציבות של מערכת אקולגית בצורות שונות כגון, הומאוסטזיס, שיווי משקל דינמי ועוד.
ללא תלות בשאלה איזה מודל הוא המדויק ביותר, סביבתנים טוענים כי פעילות כלכלית מסיבית של בני האדם דחפה את המערכת האקולגית הרחק ממצבה "הטבעי" על ידי צמצום המגוון הביולוגי, שינוי אקלים והשפעות אחרות.
כלומר, הסיווליזציה שלנו גורמת להכחדה המונית.
אקולוגים עמוקים מקווים לגרום לשינוי פוליטי וחברתי בעזרת הפילוסופיה שלה.
נאס ופוקס אינם מתיימרים להשתמש בלוגיקה או באינדוקציה מדעית כדי להגיע למסקנות הפילוסופיות שלהם היישר ממדע האקולוגיה, אולם הם טוענים כי כל מי שמתבונן במסקנות האקולוגיה המדעית וחקר הדינמיקה של מערכות לא יכול שלא להרגיש, ולו במרומז, את הטענות המטאפיזיות העומדות בבסיס האקולוגיה העמוקה.
בספרם משנת 1985, "אקולוגיה עמוקה", מתארים דבל וססונס את המקורות של האקולוגיה העמוקה.
הם מונים את מדע האקולוגיה עצמו, ומחשיבים את חידושו העיקרי כגילוי מחדש בהקשר מודרני של הטענה ש-"הכל מקושר לכל דבר אחר".
הם מציינים כי חלק מהאקולוגים וההיסטוריונים של הטבע אף פיתחו בעצמם תודעה אקולוגית עמוקה, חלקם בהקשר פוליטי וחלקם גם בהקשר רוחני, היוצאת ממגבלות זווית הראייה האנושית והתפיסה האנתרופוצנטרית המקובלת.
בין המדענים הם מציינים במיוחד את רייצ'ל קרסון, אלדו לאופולד, ג'ון ליווינגסטון, פול רץ ארליך וברי קומונר, יחד עם פרנק פרייז'ר דרלינג, צ'ארלס סוט'רלנד אלטון, איוג'ין אודום ופול סירס.
מקור נוסף של האקולוגיה העמוקה שדבל וססונס מזכירים הוא "הפיזיקה החדשה".
הם מתארים אותה כניפוץ של הגישה הקלאסית מבית מדרשם של דקארט וניוטון הרואה את היקום כמכונה הניתנת להבנה בעזרת הסברים ליניאריים של סיבה ותוצאה.
הם מציינים במיוחד את ספרו של פריטיוף קאפרה "הטאו של הפיזיקה" המדגים כיצד הפיזיקה החדשה מובילה לתובנות מטאפיזיות בדבר הקשרים ההדדיים בין כל רכיבי הטבע.
הגרסה המדעית של השערת גאיה גם כאן השפיעה על התפתחות האקולוגיה העמוקה.
בספרם נותנים דבל וססונס קרדיט גם למשורר והמבקר החברתי האמריקני גארי סינדר - אדם הקשור בין השאר ללימודי בודהיזם, תרבות אינדאנית, חיי שטח ותנועות חברתיות אלטרנטיביות - כמקור מרכזי של תובנות בהתפתחות רעיונותיהם.
הרעיון הרוחני המרכזי של האקולוגיה העמוקה הוא בדבר היותה של האנושות חלק מהעולם ולא ישות נפרדת ממנו.
כדי שהיחיד יוכל לקבל אינטואיציה ונקודת מבט אקוסנטרית שכזו עליו לעבור תהליך של הכרה עצמית מחודשת ("חזרה לארץ").
רעיון זה מבוסס על התובנה כי ככל שהעצמי יהיה מסוגל להרחיב את מעגל ההזדהות שלו עם אחרים (אנשים, בעלי חיים, מערכות אקולוגיות) הוא ימצא את עצמו חופשי ומשוחרר יותר.
ורוויק פוקס מגייס את הפסיכולוגיה הבין-אישית כדי לתמוך ברעיון זה.
מסורות רוחניות נוספות השפיעו על האקולוגיה העמוקה ביניהם, טאואיזם, בודהיזם וג'ייניזם, בעיקר בזכות הגישה הלא דואליסטית שלהם בנוגע לאבחנה בין סובייקט לאובייקט.
ביחס למסורת היהודית-נוצרית, נאס מעביר את הביקרות הבאה: "היוהרה של שלטון האדם (כפי שהיא משתקפת במקרא) נמצאת בהרגשת העליונות העומדת בבסיס המחשבה כי אנו קיימים כדי לפקח ולשלוט על הטבע בדומה לאיזשהו איש ביניים מכובד ביותר, הניצב בין הבורא לבריאתו".
ביקורת זו הורחבה במאמרו של לין וייט משנת 1967 "אודות המקורות ההיסטוריים של המשבר האקולוגי".
במאמר וייט אף מציע אלטרנטיבה לתפיסה הנוצרית המקובלת ביחס למעמד האדם בטבע, על פי הפילוסופיה של ההוגה הנוצרי פרנציסקוס מאסיזי, הטוען בזכות השוויון בין כל היצורים.
בהשראת המסורת הבודהיסטית, ג'ואנה מקיי, פעילה נגד גרעיניות בארצות הברית, גילתה כי אחד המעכבים הגדולים ביותר לעבודתם של הפעילים הוא הנוכחות של רגשות בלתי מטופלים כגון ייאוש, עצב, כעס וזעם.
ההתעלמות מרגשות אלו הובילה לאדישות וחוסר מוטיבציה אצל הפעילים.
אקולגים עמוקים מעשיים, כגון ג'ון סיד, טוענים כי אף על פי שאצל חלק מהאוכלוסייה קיימת המודעות האינטלקטואלית אודות הקשר ההדדי בין כל רכיבי הסביבה, התרבות המערבית מצליחה לשדוד מאיתנו את האינטואיציה והזדהות הרגשית עם רעיונות אלו שאולי היו לנו כילדים, בעזרת הדרה מסיבית של וחינוך בסביבה אנתרופוצנטרית.
בעקבות הספרים שנכתבו בנושא, "ייאוש ועבודת העצמה" ו-"העבודה שמחברת מחדש", מייסי ואחרים הביאו את רעיונות האקולוגיה העמוקה המעשית למדינות רבות, בעיקר ארצות הברית, אירופה (אנגליה וגרמניה בפרט), רוסיה ואוסטרליה.
תומכי האקולוגיה העמוקה מאמינים כי העולם אינו קיים כמשאב הניתן לניצול באופן חופשי על ידי בני האדם.
האתיקה הסביבתית של האקולוגיה העמוקה מחזיקה כי המערכת כולה חשובה מכל אחד מרכיבה.
הם מציעים מבנה של 8 עקרונות כדי להבהיר את עמדתם:
לקיום התקין ולשגשוג של חיים אנושיים ושאינם אנושיים עלי אדמות יש ערך כשלעצמו (ערך אינהרנטי).
ערך זה אינו קשור למידת התועלת שהם מביאים למטרות אנושיות.
העושר והמגוון של צורות החיים השונות תורמים למימוש ערכים אלו וגם מהווים ערך כשלעצמם.
לבני אדם אין זכות לצמצם עושר ומגוון זה מלבד כדי לספק צרכים אנושיים חיוניים.
השגשוג של חיים אנושיים ותרבות אנושית אינה סותרת הפחתה משמעותית של כמות אוכלוסיית בני האדם.
השגשוג של חיים שאינם אנושיים מחייב הפחתה כזו.
רמת ההתערבות האנושית הנוכחית בעולם הטבע היא מוגזמת והמצב הולך ומחמיר.
אי-לכך, מדינויות צריכות לעבור שינוי.
מדובר על מדינויות המשפיעות על יסודותיהם של מערכות כמו כלכלה, טכנולוגיה ואידאולוגיה.
מצב העניינים אחרי השינויים המבוקשים יהיה שונה מאוד ממצבו הנוכחי.
השינוי האידיאולגי הוא בעיקרו ההכרה בערך של החיים כשלעצמם (ערך אינהרנטי) במקום השאיפה התמידית לרמת חיים הולכת וגדלה.
למחזיקים בעקרונות הללו ישנה מחויבות לנסות לממש את השינויים הנדרשים.
ניתן לזהות את התפיסה האידאולוגית העומדת בבסיס "אקולוגיה עמוקה" וכן את ההתנגדות לתפיסה זו, בהגות מוקדמת.
תפיסה אקולוגית עמוקה באה לידי ביטוי במסה של ז'אן-ז'אק רוסו "על המקור והיסודות של אי-השוויון בין בני האדם", שבה תיאר את "מצב הטבע" האידיאלי ככזה שמקיים גם צדק חברתי וגם צדק סביבתי.
למסתו של רוסו ניתן לזהות שורשים במטמורפוזות של אובידיוס.
גם הגישה המנוגדת, הרואה חשיבות וערך ב"ממשלת האדם" המתלווה ב"פיתוח אנושי של הטבע", נוכחת בהגות ובשירה של המאה ה-19, למשל, בשירו של רודיארד קיפלינג "The Explorer" (מגלה הארצות).
לתפיסה זו ניתן למצוא הדים בתנ"ך, כדוגמת הציווי הראשוני לאדם בתחילת ספר בראשית: .
בפועל, פעילי אקולוגיה עמוקה תומכים בביזור, יצירת אזורים אקולוגיים, פירוק צורתה הנוכחית של התעשייה וסוף לסמכותיות המוחלטת של הממשל.
אקולוגיה עמוקה אינה בדרך כלל מוגדרת כתנועה נפרדת אלא כחלק מהתנועה הירוקה.
ניתן להגדיר את האקולגיה העמוקה כתנועת הפעילים הירוקים בעלי תודעה אקולוגית עמוקה.
הפעילים מקבלים עליהם את האבחנה בין ירוקים בהירים לכהים (מכונים גם גיאנים מלשון גאיה) וגם את ההקשר הרחב יותר הכולל מחויבות לשלום וערכים נוספים.
לאקולוגיה העמוקה השפעה רחבת היקף על התנועה הירוקה הכללית בכך שהיא מספקת מצע אתי מובחן ומסודר למפלגות ירוקות, אקולוגים פוליטיים וסביבתנים.
הפילוסופיה של האקולוגיה העמוקה תרמה לבידול התנועה האקולוגית המודרנית באבחנתה באנתרופוצנטריות של המושג סביבה עצמו ובהתנגדות לרעיון שבני האדם משמשים כשליטים-מגינים של הסביבה.
אקולוגיה התנהגותית היא תחום מחקר חדש יחסית במדעי החיים, החוקר את ההשפעה האדפטיבית של האקולוגיה, הסביבה ולחצי הברירה על התנהגות בעלי החיים והסתגלותם לבתי הגידול שלהם לאורך הדורות.
האקולוגיה ההתנהגותית החלה להתפתח מן האתולוגיה שלאחר מחקריו של ניקולאס טינברגן.
בימי הביניים באירופה, אקולייד היה טקס מעבר שבו מוענק לאדם תואר אבירות, בדרך כלל על ידי טפיחת חרב על כתפיו.
בצורתו השכיחה המועמד לתואר כורע ברך מול איש המלוכה.
אז מעניק האבירות טופח בעדינות על כתפו הימנית של המועמד עם צידה השטוח של החרב, מעביר אותה מעל ראשו וטופח על כתפו השמאלית.
לאחר שעשה זאת, נעמד האביר והמלך מעניק לו את הסמל של מסדר האבירות אליו צורף.
במהלך השנים, שונה הטקס מפעם לפעם.
קיימת אי הסכמה בין היסטוריונים, הן לגבי הטקס עצמו והן לגבי התקופה בה התקיים.
טפיחת החרב על הצוואר הייתה כפי הנראה מזכרת מתקופות קודמות, בהן נהוג היה להכות בחוזקה באגרוף חשוף בצווארו של המועמד לתואר, מעמד שמבטא את כפיפותו לאיש המלוכה ועל מנת שיטבע בזיכרונו.
במהלך הזמן הוסבה תנועה זו לטפיחה קלה של החרב בצוואר המועמד, ובהמשך בכתפיו, כפי שעדיין מקובל בטקסי הכתרה בבריטניה כיום.
הטקסים עברו גלגולים ושינויים במרוצת השנים.
טקס מעבר גרמני עתיק, של הצגת בני נוער על ידי הצבעה עליהם תוך שימוש בנשקם, הפך במאה ה-10 וה-11 לטקס בו מובהר כי אותו צעיר כבר אינו קטין אלא בוגר.
מקור אחר לטקס הוא בהבהרת המחויבות המוחלטת של המועמד כלפי המנהיג, כאשר גם לאחר קבלת מכה בעורפו או בצווארו הוא נשאר רכון ומקבל את מרות המנהיג.
בשטיח באייה משנת 1077 מתואר טקס הכתרתו כאביר של הרולד השני, מלך אנגליה על ידי ויליאם הראשון, אולם ברקמה זו לא מתואר במלואו פירוט הטקס.
להנפת החרב נלוותה אמירת טקסטים קבועים ובעלי חשיבות.
אֶקְוִולַיְיזֶר פָּרָמֵטְרִי הוא אקולייזר שמשמש בעיקר לאולפני הקלטות ולמערכות הגברה בהופעות חיות.
אקולייזר פרמטרי מאפשר לטכנאי קול לשלוט בשלושה פרמטרים בסיסים של band-pass filter, שהם: אמפליטודה, תדר ורוחב סרט.
רוב המערבלי אותות שיוצרו לאחר תחילת שנות ה-70 של המאה ה-20 הם בעלי אקולייזר פרמטרי או חצי-פרמטרי.
אקולייזר חצי פרמטרי הוא אקולייזר המאפשר לשלוט באמפליטודה ותדר אך לא יכול לשנות את רחוב הסרט.
בדגמים מסוימים ניתן לשנות את רוחב הסרט מרחב לצר ולהפך.
אקולייזר פרמטרי יכול לעזור מאוד במקרה של רסוננס מוגזם אשר גורם ל"בומים" ו"צלצולים" לא נעימים לאוזן בצליל.
בדרך כלל כלי נגינה היכולים לגרום להפרעות מהסוג הזה הם כלי מיתר (לדוגמה: גיטרה אקוסטית וקונטרבס).
במקרים כאלה ניתן להוריד את עוצמת התדר בו נשמעת הגיטרה על ידי אקולייזר פרמטרי ובכך לפתור את בעיית ה"בומים" וה"צלצולים".
בהופעות בהן המיקרופון נמצא קרוב לרמקול, נגרם משוב אקוסטי, ממשום שלתוך המיקרופון נכנס הרעש שיוצא מהרמקול.
אקולייזר פרמטרי נועד כדי לחתוך (בעזרת Gate) את המשוב.
אקולייזר פרמטרי יכול לחתוך ולבטל תדרים גבוהים ונמוכים (משרעת) ולהפוך אותם, או לפחות לקרב אותם משמעותית לאחידות בעוצמת התדר.
אֵקוֹל פְּרָאטִיק דֶה אוֹטְז אֵטִיד היא אוניברסיטה בצרפת, הממוקמת בתוך מבנים אוניברסיטאיים שונים, בפריז ובערים שונות ובהן בורדו, מרסיי, ליון, גרנובל, דיז'ון ואף במוּרֵאה (פולינזיה הצרפתית).
נוסדה בתאריך 31 ביולי 1868 על ידי צו של ויקטור דורואה (Duruy), השר לחינוך הציבור, והיא כיום חלק ממשרד החינוך הצרפתי.
ייעוד המוסד הוא פיתוח המחקר וההכשרה באמצעות עבודה מעשית במחקר.
האקול פראטיק מציעה רק לימודים מתקדמים מתואר שני (post-graduates) ואילך במגוון של תחומי התמחות גבוהה, אשר בדרך כלל אינם נלמדים באוניברסיטאות רגילות.
אישים הנמנים עם הבולטים שבמלומדי צרפת במדעי הרוח חקרו במוסד זה, כמו מרסל מוס, ז'ורז' דומזיל, קלוד לוי-שטראוס ופרנאן ברודל.
ב-1975, המחלקה ה-VI שנוצרה ב-1947 כמחלקה למדעי החברה (Sciences Économiques et Sociales), קיבלה אוטונומיה והפכה למוסד עצמאי להשכלה גבוהה: בית הספר ללימודים גבוהים במדעי החברה (École des Hautes Études en Sciences Sociales; בראשי תיבות: EHESS).
השיעורים ניתנים על ידי חוקרים המכונים "Directeurs d'études".
המוסד מעניק תארים למסיימים לימודיהם בו, ובהם תואר שני ושלישי.
לימודי היסטוריה ופילולוגיה (ידועה גם כ"מחלקה הרביעית")
האקול מיליטר הוא מתחם רחב-ידיים של בתי ספר להכשרה צבאית ברובע השביעי של פריז, בירת צרפת, דרום-מזרחית לשאן דה מארס ומוזיאון המלחמה של צרפת.
האקול מיליטר הוקם על ידי לואי החמישה עשר, מלך צרפת ב-1750 לפי הצעתו של הכלכלן ז'וזף פארי דוברנה (Joseph Paris Duverney) בתמיכתה של מאדאם דה פומפדור, במטרה לייסד אקדמיה צבאית לצוערים ממשפחות דלות-אמצעים.
המבנה תוכנן על ידי האדריכל אנז'-ז'אק גבריאל, והבנייה החלה ב-1752 על חוות גרנל (Grenelle).
בית הספר נפתח ב-1760. ב-1777 ערך הרוזן סן ז'רמן שינוי מבני ביעדי המוסד, ארגן אותו מחדש, ושינה את שמו ל"בית הספר לג'נטלמנים צעירים" (École des Cadets-gentilshommes).
ב-1784 הצטרף לשורות בית הספר נפוליאון בונפרטה הצעיר כדי להתחנך בו.
הוא סיים את לימודיו בבית הספר תוך שנה אחת במקום שתיים.
מכללת ההגנה המשותפת (Collège interarmées de défense) היא מוסד צרפתי ללימודי צבא גבוהים.
נושאי הלימוד מגוונים ומתמקדים בשילוב ענפי הלוחמה הצבאית, ביחסים בינלאומיים ובמינהל ותכנון.
במכללה לומדים קצינים משלושת החילות הצרפתיים (אוויר, ים, יבשה), מהז'נדרמריה, משירותי הצבא (השירות הרפואי ושירות התדלוק) ומסוכנות הרכש של אמצעי לחימה.
מועמדים ללימוד במכללה מתקבלים לאחר מבחנים מסננים.
לאחר קבלתם, הם רוכשים הכשרה מקצועית לקראת איוש משרות בגוף הצבאי שבו שירתו קודם לכן, בתפקידים משולבים, בתפקידים קישוריים, או בכל משרה אחרת שנתונה תחת מכלול העיסוק הביטחוני בצרפת ושפועלת לפי קודי הפעילות הביטחוניים הצרפתיים.
משנות החמישים של המאה העשרים יצאו קציני צה"ל להשתלמויות בשני בתי הספר במתכונת הקודמת: "בית הספר לפיקוד ומטה" (École d'état-major) ו"בית הספר הגבוה למלחמה" (École supérieure de guerre).
וביניהם אביגדור - ינוש בן גל, מנחם אבירם, אהרון דוידי, שלום עירון, מרדכי גור, דני מט, יהונתן דותן, דב שפיר, יואש צידון, דורון רובין, ארוין לביא, יוסי אבירם, אילן פז, צבי פולג שלמד במחזור 100 של המכללה, אייל זמיר ועוד.
אקולוקו היה משחק וירטואלי לגילאי 7–14 אשר סיפק פלטפורמה למשחק מרובה משתתפים ונוהל על ידי חברת וירטואל טוינס בע"מ.
לאקולוקו היו כמה גרסאות - בריטית, צרפתית ואמריקאית.
עם השנים, הקהילות הבריטיות והצרפתיות הפסיקו לפעול וב-2012 נסגרו שתי גרסות אלו.
הגרסה האמריקאית ננטשה בשנת 2013 ונסגרה גם היא.
הגרסה הישראלית הוקמה בשנת 2008 ונסגרה ב-15 בינואר 2017.
כוכב בשם הֶטְרָה, בו דמויות העולם הווירטואלי (תושבי הקבע של המשחק הזה) חיו פעם, זוהם על ידי משפחתו של סמוג.
עקב הזיהום, תושבי הטרה החליטו לבנות חללית בשם האַרָרָט במטרה למצוא כוכב חדש המאפשר קיום חיים חדש.
לאחר שיגור האררט, בבילון סמוג שלח את בנו גוליית סמוג וחבורתו לעקוב בחשאי אחר חללית האררט על ידי חללית בשם האקספלויט.
כמעט בכל מסך במשחק זה נמצא "תושב קבע".
רוב תושבי הקבע באו במשלחתו של מייסד אקולוקו, אדם גרינליף.
לתושבי הקבע יש מראה, סיפור חיים ואופי שונה.
תושבי הקבע יוצרים את העלילה במשחק ונותנים למשתמשי האתר משימות:
באקולוקו יש בסך-הכל שש דמויות אשר מטרתן היא לזהם ולהרוס את כל החי והצומח.
לאחר עזיבתם של תושבי הקבע של המשחק מהטרה, בבילון סמוג השתלט על הכוכב ושלח את בנו גוליית להשתלט על הכוכב אקולוקו.
בבילון סמוג: המנהיג האכזרי של הטרה לאחר עזיבתו של אדם, מיליארדר, עשיר בנפט, אביו של גוליית.
גוליית סמוג: בנו המרושע של בבילון, מיליארדר חכם אך מנצל זאת לרעה.
סינה מאלאגואה: מדענית שחוקרת את תחום המים ועל ידי כך היא מזהמת נהרות ואגמים באקולוקו.
מרקוס אוקטיפוס: מומחה בחקר האוקיינוסים ואקלים, העוזר של סינה.
סיימון ג'יגאמאט: מומחה למחשבים וטכנולוגיה, העוזר של סמוג.
אנטון מיקרובוליס: מדען ומיקרוביולוג שעשה ניסויים על עכבר ראש.
אקואים הוא שמם של כל המשתמשים באתר, בהם אלה שאינם חברים בשום צוות.
סיירים ירוקים הם אקואים מתקדמים יותר שעברו הכשרה מסוימת ועומדים בקריטריונים שונים והתקבלו למסלול טרום הסיירת.
ניתן לזהות את הסיירים הירוקים באמצעות ההילה הירוקה שמעליהם.
על מנת להתקבל לקבוצת הסיירת הירוקה, יש להיות חלוצים ברמה 8 בדור 3 לפחות ולהתחיל את שרשרת המשימות של הסיירת הירוקה שאצל הית'קליף.
בסיום שרשרת המשימות האלו, מקבלים האקואים הרגילים את ההילה הירוקה והופכים רשמית לסיירים ירוקים.
סיירים מוסמכים (סיירי 1) היא הדרגה הנמוכה ביותר במסלול הסיירת הרשמי, משתמשים מתקדמים שעוברים מפגש הכשרה ומקבלים גישה לפורום הסיירים המיוחד, תפקידם לסייר בין השרתים, לאכוף את חוקי האתר ולסייע למשתמשים החדשים באתר.
ניתן לזהות אותם באמצעות ההילה הצהובה-לבנה שמעליהם.
על מנת להתקבל לקבוצת הסיירת המוסמכת, יש להיות חלוצים ברמה 12 בדור 6 לפחות ולהגיש מועמדות בתפריט סימן השאלה.
אחת לתקופה נבחרים משתמשים מצטיינים מתוך קבוצת הסיירים הירוקים ומקודמים לקבוצת הסיירים המוסמכים.
סיירים בכירים (סיירי 2) היא הדרגה הבכירה ביותר של הסיירת.
מיונים לסיירת זו נערכים אחת לכמה חודשים מבין סיירי ה־1 העומדים בתנאים מסוימים, כמו ותק וחלוץ.
הסיירים הבכירים עוברים מפגש הכשרה ומקבלים גישה לפורום הסיירים המיוחד.
ניתן לזהות אותם באמצעות ההילה הכתומה שמעליהם ובועת הצ'אט האדומה שלהם.
הם יכולים לשלוח הודעות מסך כתומות במקום שבו הם נמצאים ולנטרל משתמשים ל־30 דקות בגין מעבר על חוקי העולם.
סיירי 1.5 הוא הכינוי לסיירים בכירים ללא חלוץ, שכן הם עדיין נשארים בקבוצת הסיירים הבכירים אך עם הרשאות של סיירים מוסמכים.
מיני מנהלים (סיירי 2) דרגה שבמסגרתה מקבלים מספר סיירים בכל תקופה אפשרות למשחק מיני מנהלים, נתינת קוקואים, מנהיגות והודעות לכל השרת.
בכל שבוע עד שבועיים מתקיימת הגרלה ונבחרים 10 סיירי 2 למיני מנהלים.
אפשר לזהות אותם על ידי הכוכב הכתוב שמופיע מתחת לשמם.
מנהלים הם חברי צוות ההנהלה של האתר (אנשים בוגרים, מעל גיל 18).
הם לוקחים חלק בצד הקהילתי ומאחורי הקלעים.
ניתן לזהותם באמצעות בועת הצ'אט הכתומה-שחורה שלהם והכוכב הצהוב מתחת לדמותם.
פורום הסיירים זה פורום ששימש כפורום של הסיירים באקולוקו בלבד.
בפורום היה ניתן לדבר עם מנהלי האתר, לפתוח נושאים, להתעדכן בדברים חדשים שקוראים באתר, להשתתף בהפעלות ועוד.
לסיירים הבכירים שהיו בפורום, הייתה אפשרות לקבל בפורום תפקיד:
אחראי פורום- קבוצת אחראי הפורום היא קבוצה מובחרת של סיירים בעלי ותק וניסיון עשיר בפורום הסיירים.
אחת לתקופה מתקיימות בחירות לקבוצה.
הסיירים המצטיינים והבולטים בפורום נבחרים לתפקיד, עוברים הכשרה ולוקחים חלק בניהול הפורום - מטפלים בעבירות משמעת, אוכפים את החוקים ואחראים על ההווי בפורום.
מנהלים גלובאליים- בה חברים אחראי פורום בעלי ותק וניסיון בתפקידם כאחראי פורום - אשר קודמו להיות מנהלי הפורום - ואחראים בלעדיים הן על צד האכיפה והמשמעת והן על צד ההווי בפורום.
למנהלים גלובאליים סמכויות רבות יותר ואחריות מקיפה לנעשה בפורום הסיירים.
בספטמבר 2016 הוסיפו לפורום צוותים חדשים: צוות תוכן, צוות גרפיקה וצוות הפעלות.
לצוותים היו יכולים להתקבל כל משתמשי הפורום.
פורום הסיירים נשאר כשנה אחרי סגירת האתר, ונסגר ב-22 בפברואר 2018 עקב חוסר פעילות.
בין השנים 2015-2012, יצאו שני ספרים המבוססים על הרפתקאות חלוצי אקולוקו.
את ספרי החלוצים האלו כתב ליאור מאירי והספרים נמכרו בצומת ספרים, בסטימצקי ודרך האתר.
בכל הספרים מסופר על דמות מרכזית בשם סקייט, חלוץ שעובר הרפתקאות ופוגש דמויות רבות בדרכו.
חלוצי אקולוקו ואתגר הסנדקים (נקרא גם: חלוצי אקולוקו ומשחקי הקיץ)
בשנת 2016, כמה חודשים לפני סגירת המשחק, הודיעו בעדכון הסיירת שבפורום הסיירים שאמור לצאת ספר שלישי בשם "חלוצי אקולוקו והמסע להצלת הטיגריס הלבן".
הספר לא יצא לאור (כנראה מכיוון שחשבו שלא יהיה לו ביקוש) והוא פורסם בחלקים בעדכון השבועי בבלוג של אקולוקו.
כחלק מספרי החלוצים, יש גם אלבומי קלפים מיוחדים.
האקואים (משתמשי האתר) רוכשים חבילות קלפים בחנויות ומפעילים את הקלפים בעולם הווירטואלי עד שמשלימים את כל הקלפים באלבום וזוכים בפריטים ייחודיים.
את הקלפים האלו היה ניתן לרכוש דרך סניפי סטימצקי וצומת ספרים ובהם כתוב קוד שאותו מפעילים באתר.
כשכותבים את הקוד, מקבלים קלפים וירטואליים שאותם אפשר לשבץ באחד האלבומים, לזכות בפרסים ולהשלים משימות.
ניתן לחסום את הקלפים זאת אומרת לא לאפשר להחליף את הקלף בעתיד.
לאקולוקו יצאו לאור שלושה אלבומי קלפים:
זכויות והטבות רבות ומגוונות באתר שמורות למשתמשים חלוצים בלבד.
החלוצים הם אקואים (משתמשים) שרכשו חלוץ זמני ברשתות סטימצקי וצומת ספרים או דרך האתר.
אפשרות נוספת היא יום חלוץ שיש כל כמה זמן אבל הם אינם מורשים לכל דבר ודבר.
קיימות חבילות חלוץ תקופתיות שביניהן חלוץ תלת-חודשי, חלוץ חצי-שנתי וחלוץ שנתי.
מחירם של החלוצים התלת-חודשיים, החצי שנתיים והשנתיים משתנים בהתאם.
פואבלו אקומה (בשפת קרס: Haak'u, באנגלית ובספרדית: Acoma Pueblo) הוא פואבלו של אינדיאנים בארצות הברית, כ-100 קילומטרים מערבית לאלבקרקי בניו מקסיקו שבארצות הברית.
הפואבלו מורכב משלושה כפרים: סקיי סיטי (Sky City - "עיר השמים", אקומה העתיקה), אקומיטה (Acomita) ומקרטיס (McCartys).
תושבי פואבלו אקומה הם שבט המוכר על ידי הממשל הפדרלי של ארצות הברית (federally recognized tribe), אחת מהקבוצות האתניות המכונות אנשי הפואבלו.
השטח ההיסטורי של פואבלו אקומה השתרע על 20,000 קילומטרים רבועים.
הקהילייה הצליחה לשמור על 10% משטחה ההיסטורי, וכיום הוא מהווה את שמורת האינדיאנים אקומה.
על פי מפקד האוכלוסין של ארצות הברית משנת 2010 הזדהו 4,989 תושבים כבני אקומה.
בני האקומה שלטו באזור במשך למעלה מ-800 שנים, ולכן הם אחת הקהיליות העתיקות היושבות ברציפות במקום אחד.
המסורות של בני האקומה אומדות את התקופה שבה חיו ביישוב בלמעלה מ-2,000 שנים.
מקור המונח "אקומה" הוא מהמילה 'haak'umeh', הנגזרת מ-'haak'u' (שפות קרס: "Aa'ku", שפירושו "מעון לתקופות רבות" או "מקום הכוננות").
לעיתים הוגים את השם אקומה בצורות שונות, ומשמעות המילה משתנה כתלות בפרשנות.
כמה מזקני השבט טוענים כי משמעות השם היא "המקום שתמיד היה", בעוד שזרים טוענים שמשמעותו "אנשי הסלע הלבן".
פואבלו היא מילה בספרדית שפירושה "כפר" או "עיירה קטנה".
בשימוש הכללי מוחל מונח זה גם על האנשים וגם על הארכיטקטורה הייחודית של שבטי ילידי דרום-מערב ארצות הברית.
שפת בני האקומה מסווגת כשייכת למחלקה המערבית של קבוצת שפות קרס.
מרבית התושבים של פואבלו אקומה מדברים בימינו הן בשפת אקומה והן באנגלית.
הזקנים עשויים לדבר גם ספרדית.
החוקרים משערים כי בני הפואבלו הם צאצאים של בני האנסאזי, תרבות מגיון ועמים קדומים אחרים.
השפעות של עמים קדומים אלו ניכרות באדריכלות, בסגנון החקלאות והאמנות של האקומה.
במאה ה-13 נטשו האנסאזי את כפריהם שבקניונים בשל שינויי האקלים ומהפך חברתי.
במשך למעלה ממאתיים שנים האנשים באזור עקרו ממקום למקום.
פואבלו אקומה נוסד במאה ה-13. תאריך ייסוד מוקדם זה מציב את אקומה כאחד היישובים הקדומים ביותר המיושבים ברציפות בארצות הברית.
הפואבלו שוכן על פסגת הר שולחן ששטחה 283 דונם בגובה 111 מטרים, כ-100 קילומטרים מערבית לאלבקרקי, בניו מקסיקו.
הבידוד והמיקום של הפואבלו הגנו על הקהילייה במשך למעלה ל-1,200 שנים.
הם שאפו להימנע מעימותים אלימים עם שכניהם בני שבטי האפאצ'י והנאוואחו.
מגלי ארצות ספרדים שיצאו ממלכות המשנה של ספרד החדשה (מקסיקו של ימינו) צפונה במאה ה-16 היו האירופאים הראשונים שנפגשו עם בני האקומה, מפגשים שהוגדרו על ידי הספרדים כשלווים.
משלחת פרנסיסקו וסקס דה קורונדו תיארה את הפואבלו ב-1540 כ"אחד המקומות החזקים ביותר אותם ראינו".
בעת הביקור בפואבלו חברי המשלחת "הצטערו שעלו למקום".
הגישה היחידה לפואבלו אקומה בתקופה ההיא הייתה בגרם מדרגות כמעט אנכי שנחצב בפני הצוק.
משערים שחברי משלחת קורונדו היו האירופאים הראשונים שהגיעו לאקומה.
היחסים עם הספרדים הלכו והידרדרו.
בדצמבר 1598 הגיע שמועה לאוזני התושבים שהקונקיסטאדור חואן דה אונייטה (Juan de Oñate; 1626-1550) מתכוון ליישב את האזור.
הם ארבו לקבוצה של אנשי אונייטה ורצחו 11 מהם, כולל אחיינו של אונייטה.
הנקמה של הספרדים הייתה אכזרית, הם שרפו את רוב הכפר, הרגו יותר מ-600 איש, שבו לעבדות כ-500 אחרים, וכרתו את בהונות רגלם הימנית של גברים מעל גיל 25. בצד הצפוני של הר השולחן, נושאים עדיין שורת בתים סימנים מהאש שהתחילה מירי תותח במלחמת אקומה זו.
ניצולים מטבח אקומה בנו מחדש את הקהילייה.
אונייטה כפה על אקומה ושבטי ילידים אחרים לשלם מיסים ביבולים, כותנה או עבודת כפייה.