tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
ביופסיה של השד שמזהה מסת שד יכולה לאבחן סתימת שד.
אם קיימת מסת שד, נדרשות ביופסיית מחט ליבה והדמיה אבחנתית לצורך הערכה נוספת של הסיבות הבסיסיות, כולל דלקת בשד, צינורות חלב חסומים, סרטן וגידולי שד שפירים הנקראים אדנומה מיניקת.
על ידי בדיקת הפה של התינוק, ניתן לאבחן סיבות כמו קשירת לשון, קנדידה ותנועת לשון לא תקינה.
סולם דיכאון לאחר לידה של אדינבורג
כאב בפטמות עלול להוביל לבעיות פסיכולוגיות אצל נשים.
סולם הדיכאון לאחר לידה (או לאחר לידה) של אדינבורג הוא קבוצה של עשר שאלות המשמשות בדרך כלל להערכת דיכאון לאחר לידה.
בדרך כלל, רמות הכאב בפטמות יפחתו לאחר שבעה עד עשרה ימים לאחר הלידה.
עבור כאב הפטמות התמידי, משכך כאבים יכול להילקח על ידי אמהות כדי להקל על אי הנוחות, בעוד שניתן ליישם טיפול כללי בו זמנית, בעיקר תיקון מיקום, התערבות תרמית וניקוז חלב אם למניעת צריבה.
מבחינה קלינית, מיקום נכון והיצמדות של תינוקות לפטמה יכולים לפתור כאב מתמשך בפטמה הנגרם כתוצאה מזרימת חלב לא יעילה וקשירת לשון, למנוע טראומה ופיסורה בפטמה, למנוע דלקת בשד ולאפשר ריפוי יעיל של פצעים.
מאידך, המשך ניקוז חלב אם יעיל ותכוף, במיוחד ניקוז ייצור החלב הראשון לאחר הלידה הנקרא קולוסטרום, יכול למנוע התפתחות של דלקת בשד והפרעות.
פרקטיקות נפוצות כוללות ביטוי ידני, שאיבה והורדת לחץ של העטרה.
ניתן להשתמש בכלים כמו משאבות חלב וחומרי סיכה יעילים כדי להשיג את המטרה של ניקוז מוצלח ולמנוע חסימה של צינורות החלב.
בנוסף, מיתון עודף היצע והזרימה המהירה של חלב אם יכולים לשפר ביעילות תחושות כואבות.
אם הכאב כה חמור עד שלא ניתן לבצע את הניקוז, ניתן ליטול משככי כאבים כגון איבופרופן כדי למזער את כאבי הפטמות להנקה מוצלחת.
ישנם שני סוגים של התערבות תרמית נפוצה לכאבי פטמות, האחד הוא דחיסה חמה ואילו אחר הוא דחיסה קרה.
מריחת דחיסה קרה יכולה לפתור את הפקעת השד.
חבילת ג'ל קרה למשל, יכולה להפחית מעט את כאבי הפטמות הנגרמים על ידי סתימת שד אף על פי שההשפעה טרם הוכחה.
אם כאבי הפטמה אינם נפתרים ביעילות לאחר טיפול כללי, ניתן להפנות טיפול מתאים לסיבות הבסיסיות.
עם זאת, למעט ההנהלה הכללית שהוזכרה קודם לכן, כל הפרקטיקות הטיפוליות הנפוצות בטיפול בכאבי פטמות במהלך הנקה לא הוכחו כיעילות עדיין.
ניתן לחלק תרופות לטיפול בכאבי פטמות במהלך הנקה לשתי קטגוריות על סמך דרכי הניהול: מריחה מקומית ותרופות דרך הפה.
הטבלה שלהלן מסכמת את התרופה הנפוצה שניתן ליטול על ידי מטופלים.
+שולחן 1. תרופה לכאבי פטמות בזמן הנקה דרכי ניהול טופס שֵׁם אפקטים יישום אקטואלי משחות הידרוג'ל מאיץ צמיחה מחודשת של רקמות על ידי ייצור סביבה קרירה ולחה בפצע הפיסורה בשד לנולין (עם או בלי קונכיות חזה) מרגיע עור יבש ומגרד באזור העטרה
מגביר את קצב הצמיחה המחודשת של האפיתל
מפחית את זמן החשיפה לכימיקלים הקשורים לכאב
מוביל לדלקת בעור משחת פטמות לכל מטרה (APNO) שילוב של חומרים אנטי פטרייתיים ואנטיבקטריאליים
מפחית תפיסות אימהיות של כאב בפטמות חומרים אנטי פטרייתיים
לְמָשָׁל Guaiac/Guaiazulene יכול למנוע ביעילות פיסורה בשד מטפל בזיהום שמרים על ידי קנדידה אַנְטִיבִּיוֹטִיקָה
לְמָשָׁל מופירוצין וקנאקומב עוזר לתקן טראומה גלויה בפטמה סטרואידים מקומיים
לְמָשָׁל מומטזון מטפל באקזמה בפטמות עשבי תיבול
לְמָשָׁל Calendula officinalis (ציפורני חתול), זיזיפוס שיזף (שיזף), אלוורה, Mentha spicata ו-Portulaca oleracea מראה תכונות משככות כאבים, אנטי דלקתיות ומרפאות עד לסדקים
מונע פלישת חיידקים ופטריות תרופות דרך הפה גלולות חומרים אנטיבקטריאליים
לְמָשָׁל Dicloxacillin, cephalexin, פניצילינים, macrolides מטפל בפיסורה בפטמה ומפחית את הסיכון לדלקת בשד לאחר מכן ניפדיפין מטפל בתופעת Raynaud (vasospasm)
ישנם שלושה סוגים של טיפולים לא רפואיים, כלומר מיגון על ידי מגנים חיצוניים, טיפול באור ודיקור.
פלישת חיידקים יכולה להיחסם בהצלחה על ידי מגנים חיצוניים של הפטמה כגון מגן פטמה, סרט פוליאתילן וכובע כסף, במיוחד כאשר הפטמה פגומה מטראומה.
סקירת Cochrane משנת 2016 מצאה שמספר התערבויות היו יעילות במידה מסוימת, כגון חבילות חמות/קרה, Gua-Sha (טיפול בגרד), עלי כרוב ואנזימים פרוטאוליטיים, אך אף אחת מהראיות לא תמכה ביישום נרחב.
ניתן לבצע טיפול כירורגי זעיר פולשני הנקרא שאיפה מונחית אולטרסאונד סדרתית לטיפול בדלקת בשד במסגרת חוץ, להשגת החלמה קוסמטית טובה לאחר הניתוח.
כך, ניתן לשפר את יעילות ההנקה.
עם זאת, ייתכן שזה לא יקל באופן מיידי על כאבי פטמות מכיוון שתינוקות כנראה פיתחו תנועות לשון לא שכיחות.
הנקה מוקדמת ויעילה יכולה למזער את הסבירות להפרעות, קשיי בריח, טראומה בפטמות וזיהומים.
כאבי פטמות בזמן הנקה עלולים להשפיע לרעה על חיי המשפחה של אמהות.
בממוצע, אמהות ותינוקות צריכים להגיע לכ-36 ביקורים אצל ספקי שירותי בריאות בשל כאבי פטמות בשנה הראשונה, מה שמוביל להוצאה עצומה של משק הבית.
חוץ מזה, החוויה הכואבת עלולה להשפיע על הקשר בין הורים לילדים שכן אמהות עלולות לפתח דיכאון, מתח והפרעות במצב הרוח במהלך ההנקה.
כאב אמיתי הוא סרט דרמה קומית אמריקאי משנת 2024, אותו כתב וביים ג'סי אייזנברג, שגם היה שותף בהפקה.
אייזנברג גם מככב בסרט לצידם של קירן קאלקין, ויל שארפ, ג'ניפר גריי, ליזה סדובי, קורט אגיאוואן ודניאל אורסקס.
אמה סטון שותפה גם היא בהפקה דרך חברת ההפקות שלה, Fruit Tree .
הסרט הוקרן לראשונה בפסטיבל סאנדנס ב-20 בינואר 2024, שם זכה בפרס וולדו סולט לתסריט.
הוא עלה לאקרנים בארצות הברית ב-1 בנובמבר 2024.
דייוויד ובנג'י קפלן הם שני בני דודים יהודים אמריקאיים שיוצאים למסע לפולין עקב בקשתה של סבתם המנוחה, במטרה להתחבר למורשתם.
דייוויד נשוי ואב לילד ובעל גישה פרגמטית לחיים, בעוד בנג'י הוא רווק וטיפוס רגשני ואקסצנטרי.
השניים מצטרפים לטיול מאורגן בעקבות ההיסטוריה היהודית של פולין, אותו מוביל מדריך טיולים בריטי בשם ג'יימס.
הפערים בין השניים צצים במהלך המסע וגורמים להתנגשויות.
בנג'י מדרבן את דייוויד לעשן מריחואנה, לנסוע ברכבת מבלי לשלם או להצטלם בצורה חופשית.
במהלך המסע בנג'י מביע תסכול מכך שדייוויד הפך לחסר ספונטניות, תשוקה ורגש, בעוד דייוויד מוטרד מההתפרצויות חסרות השליטה של בנג'י, ומהצורה חסרת התכלית בה הוא מתנהל בחייו.
חברי הקבוצה מתחברים בקלות לבנג'י אך גם מוצאים את עצמם נבוכים כאשר הוא מתפרץ.
במהלך ביקור בבית הקברות היהודי הישן בלובלין בנג'י מבקר את הצורה העובדתית וחסרת הרגש בה ג'יימס מדריך, תוך התעלמות מחוסר הנוחות שהביקורת גורמת לדייוויד ולג'יימס.
בארוחת ערב קבוצתית במסעדה בנג'י ודייוויד מספרים על סבתם, כשבנג'י מתאר אותה כדמות האהובה עליו ומשמעותית מאוד בחייו.
בנג'י מאבד את אורך רוחו במהלך הארוחה וחוזר לאמירות בוטות שמעוררות אי נוחות בקרב חברי הקבוצה.
כשהוא הולך לשירותים דייוויד מתאר את תערובת הרגשות המורכבת שהוא חש כלפיו, אהבה, כעס, הערצה וקנאה.
הוא חושף שבנג'י ניסה להתאבד מוקדם יותר באותה השנה.
ביום האחרון לסיור הקבוצה מבקרת במחנה מיידנק.
בתחילת הסיור ג'יימס מודיע שלא ירבה בדברים וייתן למקום עצמו לעורר את החוויה.
בסוף הטיול ג'יימס מספר לבנג'י כי הוא האדם הראשון שנתן לו משוב מועיל, ומתאר כמה הושפע מדבריו.
חברי הקבוצה נפרדים מדייוויד ובנג'י שעוזבים כדי לבקר בבית סבתם, ומביעים התרשמות מיוחדת מבנג'י.
בלילה השניים מעשנים מריחואנה בגג של אחד הבניינים, שם בנג'י מטיח בפני דייוויד את העובדה שהפסיק להיפגש איתו.
בסופו של דבר דייוויד מודה שניסיון ההתאבדות של בנג'י והאפשרות לאבד אותו גרמו לו להירתע.
למחרת השניים מגיעים לבית סבתם, שם בנג'י מספר לדייוויד על תקרית מהעבר בה הסבתא סטרה לו לאחר שהגיע לארוחת ערב איתה באיחור וכשהוא מסומם.
הוא מתאר את האירוע כדבר הטוב שקרה בחייו, וכהבעת אהבה שריגשה אותו.
כאשר השניים חוזרים לניו יורק דייוויד מזמין את בנג'י לביתו לארוחה אך הוא מסרב להצעה כמו גם להצעה שיסיע אותו אל הרכבת.
דייוויד סוטר לבנג'י כשהוא משוכנע שישחזר בכך את מחוות האהבה של הסבתא.
בנג'י המום וזועם אך השניים ממהרים להתפייס.
דייוויד חוזר הביתה ונפגש עם אשתו ובנו, בעוד בנג'י נשאר בשדה התעופה ומתבונן באנשים שסביבו.
ג'סי אייזנברג - דייוויד קפלן
קירן קאלקין - בנג'י קפלן
באוגוסט 2022 פורסם שאייזנברג יביים את הסרט על פי תסריט שכתב וגם יככב בו לצידו של קאלקין, וכן שאת הסרט תפיק חברת ההפקה Fruit Tree.
הסרט הוא הפרויקט השני של אייזנברג כבמאי ותסריטאי.
אייזנברג הסביר שההשראה לכתיבת התסריט לסרט התבססה על כך שתמיד התעניין בפולין כיוון שמשפחתו הגיעה מפולין.
דודה-רבא אליה היה קרוב מאוד וגדלה בפולין כילדה הייתה מספרת לו על מערכת היחסים הנפלאה שהייתה להם עם הפולנים, והדבר עורר את התענינותו כיון שנגד את הדברים ששמע כשגדל אודות יחסי הפולנים והיהודים.
אחותו של אייזנברג היא זו שהציעה ללהק את קאלקין, אותו הכירה מתפקידו בסדרה יורשים.
"אחותי קראה 20 עמודים מהתסריט ואמרה שיש רק אדם אחד בעולם שיכול לשחק את התפקיד הזה, אמרתי 'מי?' והיא אמרה 'קירן קאלקין'...
בדקתי ומיד הבנתי שהוא פשוט מושלם לתפקיד הזה".
קאלקין מצידו סיפר שהסתייג תחילה מהשתתפות בסרט בשל הצורך לצלם בפולין, אבל התרשם מאוד מהתסריט ומהסרט הראשון שאייזנברג ביים, ולכן החליט לקבל את התפקיד.
צילומי הסרט העיקריים החלו במאי 2023 בפולין.
ג'סי אייזנברג תיאר את תהליך הצילומים וסיפר שלמרות שהוא העדיף שהשחקנים יצמדו לתסריט קירן נהג גם לאלתר על הסט.
למרות שבתחילה הדבר הפריע לו, בסופו של דבר בתהליך העריכה חלקים מהאלתורים של קאלקין הרגישו טבעיים וטובים יותר והם בחרו להשאיר אותם בסרט.
הסרט כלל סצנה המתרחשת במחנה מיידנק, ובמהלך הצילומים התברר כי מנהלי המקום מסרבים ככלל שיתבצעו צילומים במקום מתוך כבוד לאתר.
ההפקה ניהלה דיאלוג עם מנהלי האתר והבהירה שאין ניסיון להפוך אותו לסט שמדמה את המחנה בשנות השואה, אלא להציג תיירים שמסיירים במקום בשנת 2022. התסריט עבר שיפוץ יחד עם המנהלים כדי ליצור את הניסוח המדויק והמתאים היסטורית.
בסרט בני הדודים מבקרים בבית הילדות של סבתם, הבית שצולם הוא למעשה בית משפחתו האמיתי של אייזנברג.
הסרט הוקרן בבכורה עולמית בפסטיבל סאנדנס ב-20 בינואר 2024, מיד אחר כך רכשה חברת Searchlight Pictures את זכויות ההפצה של הסרט בכל העולם תמורת 10 מיליון דולר במכירה פומבית.
הסרט הוקרן בבכורה אירופית בפסטיבל הסרטים של ציריך באוקטובר 2024, ובהמשך אותו החודש בפסטיבל לונדון.
במקור הסרט תוכנן לצאת בארצות הברית ב-18 באוקטובר 2024, אך בהמשך נדחה תאריך יציאתו בשבועיים ל-1 בנובמבר 2024.
באתר Rotten Tomatoes הסרט קיבל 96 אחוזי טריות המבוססים על 207 ביקורות, עם דירוג ממוצע של 8.2/10. באתר Metacritic עומד הסרט על ציון ממוצע משוקלל של 85 המבוסס על 49 מבקרים, נתון המצביע על 'הערכה אוניברסלית'.
הביקורת בניו יורק פוסט סיכמה: "סרט גדול ומרשים שהוא גם אינטימי ומעודן בו זמנית".
באתר pajiba תואר הסרט: "מחקר נוקב של טראומה בין דורית בתוך הקהילה היהודית, המתייחס לאופן שבו הטראומה הזו מתעוררת מחדש וכיצד אנשים מתמודדים איתה", ואילו באנטרטיינמנט ויקלי נכתב: "סרט שואה שהוא גם מצחיק וגם מציאותי באופן מחריד".
למרות ששני השחקנים הראשיים זכו לשבחי הביקורת, המבקרים ציינו במיוחד את ביצועיו של קאלקין.
כך בביקורת באתר The Playlist בה נטען: "בעוד אייזנברג מצוין על המסך..
זה קאלקין שגונב את הסרט, בצדק".
בדדליין הכתירו את משחקו של קאלקין "ההופעה הטובה בקריירה", וביקורת באתר TheWrap קבעה: "ההופעה של קאלקין כל כך מרהיבה שהיא גורמת לנו להרגיש כאילו הכרנו את בנג'י מאז ומתמיד".
"כאב ודמעות" הוא אלבום ראפ והיפ הופ, המהווה מחווה לסוגת המזרחית-דיכאון, של הראפר הישראלי פלד.
האלבום כולל רצועה המורכבת מ-7 שירים, ואורכו 22 דקות ו-48 שניות.
זהו אלבום האולפן השישי של הראפר, והוא הוקלט על ידי חברת התקליטים Mobile1 Music בהפקתם של מיכאל כהן ואורי שוחט.
פלד יצר את האלבום כמחווה לסוגה המוזיקלית מזרחית דיכאונית שנפוצה בישראל בסוף שנות התשעים ובתחילת שנות האלפיים, והיה חלק מפסקול הילדות של פלד וחבריו כשגדלו במושב מנחמיה.
האלבום הוקלט במהלך 2024, ברקע מלחמת חרבות ברזל, וכאשר החיבור בין המזרחית הדיכאונית לבין ההיפ הופ נכנס אל לב המיינסטרים הישראלי באווירת המלחמה.
כאשר הזמר עומר אדם הוציא את האלבום "חמישה לילות", וספציפית את השיר "אקדח" מתוכו, פלד שקל לגנוז את האלבום, מאחר שהרגיש כי הוא עלול "לאבד את המומנטום".
מתוך האלבום יצא ב-19 בנובמבר 2024 כסינגל מוביל השיר "בליבי כואב", אליו הצטרף בפברואר 2025 השיר "אנטרטיקה" כסינגל שיווקי.
האלבום המלא יצא ב-15 בינואר 2025, לביקורות מעורבות.
האלבום, שהופק על ידי מיכאל כהן ואורי שוחט, כולל שבע רצועות באורך כולל של 22 דקות ו-48 שניות.
לאורך השירים ישנן דגימות, הרמזים, אזכורים ומחוות רבות לזמרים ושירים אחרים של מזרחית דיכאונית, כמו גם כמה התייחסויות עצמיות של פלד.
ולמשל, אבי ביטר: שירו "שחטה" נדגם בשיר "שאכטה", ושירו "מלא עוד כוס חבר" נזכר בשיר "אנטרטיקה".
השיר "הכל בגללך" הוא גרסת כיסוי, לשירם המקורי של מיכאל סמולין ומיכאל אזולאי מ-2010. באותו השיר, פלד הוסיף בית מקורי משלו, אשר כולל גם דיס על הראפר הצל וחברת התקליטים משפחת תאקט.
בנוסף, באלבום משתתף ההרכב כלא 6, אשר התפרק ב-2011 אך התאחד במיוחד עבור האלבום של פלד.
ב-26 במרץ 2025, כחודשיים לאחר יציאת "כאב ודמעות", פלד הוציא מעין המשכון לאלבום, "כאב ודמעות 2" - הממשיך את המחווה למזרחית הדיכאונית, אך הפעם מכיוון רוק ומטאל.
המונח כאב נוציפלסטי מתאר כאב הנובע משינוי בתהליכי הנוסיצפציה ללא עדות ברורה לנזק רקמתי או עצבי.
כאב נוציפלסטי נבדל מכאב נוסיצפטיבי (הנובע מנזק לרקמות) ומכאב נוירופתי (הנובע מפגיעה עצבית).
מנגנונים נוציפלסטיים כוללים רגישות מרכזית: מצב של רגישות-יתר בחוט השדרה ובמוח, שבו מוגבר קלט חושי רגיל, וגירויים שאינם כואבים נתפסים ככאב (אלודיניה).
דיסרגולציה מרכזית זו נפוצה במצבים כגון פיברומיאלגיה, כאבי ראש מסוג מתח, וכאב כרוני לא ספציפי בגב התחתון.
נכון לשנת 2024 קיימים מחקרים מועטים יחסית בנושא של גורמי סיכון עבור כאב נוציפלסטי.
אף על פי כן, מחקרים בתחום ה־COPC והפיברומיאלגיה נותנים תובנות מסוימות באשר לגורמי סיכון אפשריים, כמפורט להלן:
גורמים פסיכולוגיים – כאב נוציפלסטי נקשר עם תופעות כמו דיכאון, חרדה וחשיבה קטסטרופלית.
גם מאפיינים אישיותיים כגון פרפקציוניזם קשורים בנטייה להתפתחות כאב נוציפלסטי.
פציעות ומחלות נלוות – חשיפה לכאב מתמשך מגבירה את ההסתברות להתפתחות כאב נוציפלסטי.
טראומה נפשית וגורמי לחץ – טראומות כגון מלחמה או שירות צבאי, תאונת דרכים, אירוע טרור וזיהום חמור עשויות לתרום להתפתחות כאב נוציפלסטי.
גנטיקה - חלק ממקרי כאב נוציפלסטי כגון תסמונת המעי הרגיז ופיברומיאלגיה, מראים קשר תורשתי דומה למחלות כרוניות אחרות.
מגדר – נמצא כי התופעה שכיחה יותר פי 1.5-2 אצל נשים מאשר אצל גברים אחרי גיל ההתבגרות.
גיל – באופן כללי לא נמצא קשר ישיר בין גיל לכאב, אך ניתן לראות התגברות במצבים של כאב נוציפלסטי מקומי החל מגיל ההתבגרות ועד גילאי אמצע החיים.
יחד עם זאת, קשה להפריד בין תסמיני כאב נוציפלסטי ובין כאב הנובע מניוון עצבי והמקושר לגילאים מבוגרים יותר.
מאפייני שנים ראשונות – גורמי לחץ מהשנים הראשונות, כגון לחץ אימהי במהלך תקופת ההיריון, משקל לידה נמוך ואשפוז במחלקת טיפול נמרץ ילדים, נמצאו כקשורים לרגישות יתר לכאב, וכגורמים לסיכון מוגבר ל-COPC בשלבים מאוחרים יותר בחיים.
מצב סוציו-דמוגרפי – כאב נוציפלסטי נפוץ יותר בקרב אנשים ממעמד סוציו-אקונומי נמוך, מובטלים ובעלי השכלה נמוכה.
הקשר בין הכאב למצב הסוציו-דמוגרפי עשוי להיות דו-כיווני.
חוסר בפעילות גופנית הוא אחד מהגורמים המזוהים ביותר עם הסיכון לסבול מכאב נוציפלסטי.
השמנת יתר חולנית – נמצאה כקשורה לשכיחות גבוהה יותר של מחלות כגון פיברומיאלגיה.
הפרעות שינה מזוהות כגורם עקבי וחשוב עבור כאב נוציפלסטי.
מחקרים מצאו שחוסר בשינה יכול לעורר סימפטומים של פיברומיאלגיה אצל אנשים בריאים, ובמיוחד אצל נשים.
בנוסף, נמצא כי שינה ירודה וחוסר בפעילות גופנית מצויים בקורלציה עם התפתחות תסמינים נוציפלסטים.
מחקרים אפידמיולוגים מראים כי חוסר בשינה הוא גורם מהותי בהתפתחות תופעות של כאב נוציפלסטי.
בסך הכל, כאב נוציפלסטי מושפע משילוב של גורמים ביולוגיים, פסיכולוגיים וסביבתיים.
אף על פי כן, רוב האנשים אשר ייחשפו לגורמים שפורטו מעלה לא יפתחו כאב נוציפלסטי, והמנגנונים המדויקים שמקדמים או מונעים את התפתחות הכאב הזה עדיין אינם ברורים.
נכון לשנת 2024 לא קיימים כלי אבחון מהימנים לכאב נוציפסלטי, ולכן האבחנה ניתנת לרוב בעזרת מיפוי תסמינים פיזיים ונפשיים.
תהליך האבחון כרוך באיסוף מידע קליני בנושאים הבאים:
תסמינים פיזיים - התסמינים הפיזיים כוללים לעיתים קרובות כאב בעוצמה שאינה פרופורציונלית לפתולוגיה קיימת.
הכאב נוטה להיות רציף ולהתפרס בגוף בצורה רחבה ומופשטת.
הוא מופיע בדרך כלל באזורים העליונים של הגפיים.
הכאב מתואר כעמוק, וכמשתנה במיקומו ובעוצמתו לאורך זמן.
לעיתים הכאב מחמיר או נרגע ללא סיבה ברורה.
מיקום הכאב, עוצמתו וחומרתו עשויים להשתנות באופן משמעותי בין אדם לאדם.
תסמינים נפשיים - תסמינים נפוצים המאפיינים כאב נוציפלסטי, והיכולים לסייע באבחנה, כוללים עייפות כרונית, מצב רוח דיכאוני, בעיות בריכוז ובזיכרון ורגישות יתר לגירויים (ויזואליים, שמיעתיים וטקטליים).
גורמים נוספים שיכולים להצביע על קיומו של כאב נוציפלסטי הם הימצאות של מחלות נלוות ורגישויות קיצוניות אשר נתפסות לעיתים כאלרגיות, כמו גם היסטוריה של חוסר תגובה להליכים שנועדו להקל על הכאב.
היסטוריה אישית או משפחתית של כאב כרוני שאינו מוגבל לאזור אנטומי כלשהו עשויה להוות רמז על האפשרות של כאב נוציפלסטי, מכיוון שלרוב, מקרי ה-COPC הם תורשתיים.
בנוסף לאיסוף מידע קליני, בעת האבחון נעשה שימוש בשאלונים שנועדו לסנן ולהעריך את המאפיינים של כאב נוציפלסטי.
שאלונים שמעריכים את סוג הכאב יכולים לב\סייע בהבחנה בין מאפיינים של כאב נוירופטי לבין מאפיינים של כאב נוציפלסטי, לסייע בזיהוי מאפיינים נפוצים של כאב נוציפלסטי ולמדוד את חומרת הכאב.
שאלונים מתחום בריאות הנפש עשויים גם לסייע בזיהוי תסמינים שלא קשורים ישירות לכאב, כגון דיכאון, חרדה והפרעות בשינה.
אפשרויות הטיפול המרכזיות המומלצות כשלב הראשון לטיפול בכאב נוציפלסטי הן אפשרויות שאינן תרופתיות:
חינוך - מהווה את הבסיס לבניית תוכנית טיפול, על ידי הכרה בכך שכאב כרוני הוא אינטראקציה בין גורמים ביולוגיים, פיזיולוגיים וסביבתיים.
חינוך יכול לכלול גם הצעות לאורח חיים בריא יותר, אסטרטגיות להגברת הפעילות הגופנית, לשינה טובה יותר וניהול לחץ.
טיפול בהבעה ומודעות רגשית (EAET) - מסייע למטופלים להכיר ולעבד את רגשותיהם הקשורים לחוויות טראומטיות ולקונפליקטים, אשר מהווים גורם סיכון לכאב נוציפלסטי.
טיפול קוגניטיבי-התנהגותי (CBT) - מסייע לשנות את אופן החשיבה וההתנהגות לגבי חוויות הכאב, ועוזר בהפחתת הנטייה לחשיבה קטסטרופלית.
עיבוד מחודש של כאב (PRT) - מתמקד באימון של המוח לפרש מחדש את אותות הכאב.
נכון ל-2024, מחקרים אחרונים הראו תוצאות מבטיחות בהפחתת עוצמת הכאב הנוציפלסטי.
PDSR:Personal Danger Signals Processing - התערבות המבוססת על מדעי המוח ובפרט על מנגנוני הכאב הכרוני, ושפותחה על ידי יוליה זטולובסקי ופרופ' פבל גולדשטיין.
התערבות זו מציעה דרך להחלמה בעזרת אימון המוח להחלמה מכאב כרוני.
מרכיביה המרכזיים של ההתערבות כוללים חומר פסיכו-חינוכי להעמקת ההבנה של המשתתפים בנוגע למנגנוני כאב כרוני, טכניקות אימון להגביר מוטיבציה ואפקטיביות עצמית, תרגולים מבוססי מיינדפולנס לטיפוח חוסן רגשי ונפשי, ותרגילים סומטוסנסוריים לשיפור מודעות בין-גופית והתאמת תפיסת הכאב.
טיפולים אלטרנטיביים, כגון מיינדפולנס, יוגה, טאי צ'י, דיקור סיני וכו' יכולים להועיל בטיפול בכאב גם כן, אך קיים צורך בקידום מחקרים מהימנים נוספים לבחינת היקף יעילותם.
ישנן מספר גישות של גרייה עצבית שהראו תועלת מסוימת בטיפול.
בכל הגישות הטיפוליות, אחד הגורמים החשובים ביותר בטיפול הוא הקשר בין המטפל למטופל, הבנוי על תקשורת יעילה ואמון.
קשר זה חיוני עבור המטופל, ונותן לו כלים בפיתוח אסטרטגיות לשיפור איכות החיים.
הכרה בתסמינים המדווחים ומתן אבחנה ספציפית, הסבר על תהליך הכאב ומנגנוני הכאב והצבת ציפיות ריאלית על ידי המטפל יכולים לעודד את המטופל לקחת חלק אקטיבי בטיפול.
מעורבות זו משמעותית מאוד בהקלה על סבלו של המטופל ובדרכו להחלמה אפשרית.
קיימות אפשרויות תרופתיות לטיפול בכאב נוציפלסטי אך מהמידע הקיים כיום עולה כי היעילות שלהן אינה גבוהה ביחס להתערבויות אחרות, בשל השפעות שוליות ותופעות לוואי.
ככלל, תרופות "מסורתיות" כמו משככי כאבים אינן יעילות לטיפול בכאב מסוג זה, וישנה המלצה להימנע משימוש באופיואידים.
יחד עם זאת, מספר תרופות נמצאו יעילות יחסית, ובהן ציקלובנזפרין במינון נמוך לפני השינה, או תרופות המעכבות ספיגה חוזרת של סרוטונין-נוראדרנלין.
יתן לשקול שימוש בתרופות אלו כחלק מגישה רב-תחומית לטיפול.
כָּאבּוּל היא מועצה מקומית במחוז הצפון בישראל.
היא הוכרזה כמועצה מקומית בשנת 1976. היישוב שוכן ב, צפונית לעיר שפרעם ומזרחית לכביש 70. כלל תושבי כאבול הם ערבים-מוסלמים.
מקורו של שם היישוב בשם העברי הקדום כָּבוּל.
יישוב בשם זה נזכר כבר בתנ"ך, והאזור כולו מכונה בתנ"ך "ארץ כבול", וניתן ההסבר שמקור השם הוא באדמתו הגרועה.
היישוב נזכר רבות במקורות היהודיים, ובתקופת בית שני, המשנה והתלמוד ישבו בו חכמי הלכה רבים וכן בני משמרת הכהנים שכניה.
בכבול המשיכה להתקיים קהילה יהודית גדולה גם במשך התקופה העות'מאנית, וכיום מצוינים ביישוב קבריהם של מספר מחכמי יהדות ספרד.
העיר נזכרת לראשונה בתנ"ך בתיאור נחלת שבט אשר בספר יהושע: .
כמו כן, נזכרת בתנ"ך "ארץ כבול" אשר לפי הסיפור המקראי העניק שלמה המלך לחירם מלך צור, לאחר שהאחרון סיפק חומרים ואומנים לשם בניית בית המקדש:
לפי דעת האברבנאל, חירם מלך צור לא קיבל את הערים הללו, אלא השיב אותן לשלמה המלך "והוא בנאם אחר כך להראות שאינם רעות כמו שנראה לחירם".
יוסף בן מתתיהו מזכיר כבול מספר פעמים (לעיתים גם בשם "כבולון") כעיר המסמנת את קצהו המערבי של היישוב היהודי בגליל בימיו (המאה ה-1).
לדבריו, "בתיה היו בנויים בדומה לבתי צור, צידון וביירות".
הוא מזכיר את כבול כ"עיר מבוצרת" בתחילתו של המרד הגדול, עם פלישת הכוחות הרומיים לעכו הסמוכה בשנת 66. לפי תיאורו, כבול נערכה לקרב נגד פלקידוס, אשר נשלח על ידי קסטיוס גאלוס לשרוף את הכפרים הקרובים לעכו, אולם מלבד קרבות זעירים, לא התרחש בה עימות כולל.
לדבריו, קסטיוס מצא אותה ריקה מאדם, שכן תושביה נמלטו להרים, אך מצא אותה מלאה ברכוש, שאותו הקצה לחייליו כשלל, ועל אף ש"התפעל מיופיה של העיר", שרף אותה.
היישוב היהודי בכבול המשיך להתקיים גם לאחר החורבן, ובמקום ישבה בתקופת המשנה והתלמוד משמרת הכהנים שְׁכַנְיָה.
היישוב נזכר רבות בכתבי חז"ל, ובין היתר יצא ממנו האמורא מהדור הראשון רבי זכאי דכבול.
במדרש ובתלמוד נזכרת המסורת הבאה על חורבן זמני של היישוב בתקופת מרד בר כוכבא:
במדרש מובא מעשה שהתרחש בעיר: .
מעשה נוסף מובא גם בתלמוד: , וכן בתוספתא: .
כמו כן נזכר בתלמוד בית הכנסת של העיר לעניין ההלכה בדבר אי תרגום מעשה ראובן ובלהה: .
לפי פרשני התלמוד, תושבי המקום לא היו בני תורה, והיה להם מנהגים של טעות.
על פי מסורת כתובה משלהי המאה ה-15, וכן על פי עדויות נוספות, ייתכן כי ר' אברהם אבן עזרא נקבר בכאבול.
ב-1515 חודש היישוב היהודי בכפר.
על פי תעודות המס, ב-1533 5 משפחות מתוך 12 היו יהודיות.
בשנים 1555–1556 מנו היהודים רוב משלמי המיסים בכפר, 15 משפחות מתוך 25. עם הרעת המצב הביטחוני והכלכלי במאה ה-17 נדלדלו היישובים בגליל ובהם גם היישוב כבול.
לפי החלטת החלוקה, כאבול היה אמור להיכלל במדינה הערבית, אולם היישוב נכנע ללא קרב לכוחות צה"ל מעט לאחר סופו של מבצע דקל, במהלך מלחמת העצמאות.
באוקטובר 1959 נחנך כביש גישה לכאבול.
לפי נתוני הלמ"ס, ממוצע הילודה ביישוב נכון לשנת 2020 הוא הנמוך ביותר במדינת ישראל, 1.56 ילדים למשפחה.
במערכת החינוך בכאבול ישנם שישה בתי ספר: ארבעה בתי ספר יסודיים ושני בתי ספר על-יסודיים.
בנוסף ישנם חמישה מסגדים ומוסדות ציבור אחרים.
על פי המסורת מצויים בתחומה של כאבול קברו של מיכה הנביא, וכן קבריהם של מספר מחכמי ספרד, ובהם רבי אברהם אבן עזרא, רבי יהודה הלוי ורבי שלמה אבן גבירול.
קבר בנאת א-נבי (بنات النبي; קבר בנות הנביא): מבנה הרוס חלקית שנמצא בבית קברות, בחלק העליון של הכפר.
כאוכב אבו אל-היג'א היא מועצה מקומית במחוז הצפון בישראל, 3 קילומטרים צפונית-מערבית לכפר מנדא.
היא הוכרזה כמועצה מקומית בשנת 1984.
בכאוכב אל-היג'א יש גן פסלים, הכולל פסל המסמל את אחוות שלוש הדתות, בו על שלושה עמודים נמצאים סמלי היהדות (מגן דוד), הנצרות (צלב) והאסלאם (סהר).
השם הרשמי של הפסל הוא "פסל שלושת הדקלים" והפסלת היא אורנה לוצקי.
כאוכב אבו אל-היג'א נוסד לאחר קרב חיטין או לאחר מסע הצלב ה-3 על ידי חיילים מצבאו של צלאח א-דין.
הכפר נקרא על שם היישוב הקדום כוכב (כאואכב), בצירוף שמו של אחד מגיבורי צבאו של צלאח א-דין, המצביא הכורדי חוסן אלבוכרי, שכינויו היה אל-היג'א.
הוא התמנה על ידי צלאח א-דין למושל המרחב בין עכו לשפרעם ונהרג בקרבות במסגרת מסע הצלב ה-3 (1189-1192).
אבו אל-היג'א נקבר בשולי הכפר.
תושביו של הכפר נמנו עם חמולת אל-היג'א, כלומר היו ממוצא כורדי.
השם אבו אל-היג'א על שמו של השייח' אבו אל היג'א שהיה מלוחמיו של צלאח א-דין וקבור במקום.
היג'א בערבית זו התקפת פתע.
הוא היה עורך פשיטות פתע ביחידות קטנות על צבא הצלבנים.
קברו נחשב כמקום קדוש ובית תפילה.
מסביב לקבר יש בית קברות של תושבי הכפר.
עם הקמת המועצה האזורית משגב בשנת 1982, סופח אליה היישוב, אך לאחר זמן קצר הוצא מהמועצה האזורית והוקמה בו מועצה מקומית.
במשך כעשור, עד שנת 2024, ראש המועצה היה זאהר סאלח.
ב-2024 זכה בבחירות המועמד נדאל חאג' מוחמד.
כאוס קוונטי הוא ענף של תורת הגלים, בפרט מכניקה קוונטית, העוסק במערכות בהן הדינמיקה של קרניים, הנקבעת מעקרון פרמה (או עקרון הפעולה המינימלית) היא דינמיקה כאוטית.
מוקד העניין בתחום הוא להבין כיצד בא הכאוס לידי ביטוי בתכונות המערכת הקוונטית, כמו למשל צפיפות המצבים, המוליכות, והמגנטיזציה.
ישנן ארבע גישות עיקריות לטיפול במערכות כאוטיות קוונטיות:
הגישה הנומרית מתבססת על חישובים בעזרת המחשב.
בעזרתה נתגלה שלעיתים קרובות לפונקציות גל במערכות כאוטיות יש מעין "צלקות" הנמשכות לאורך המסלולים המחזוריים של המערכת הקלאסית
לפי הגישה הסמיקלאסית, ניתן לקשר תכונות קוונטיות, כמו אלו שהוזכרו למעלה, למסלולים הקלאסיים של המערכת.
הנוסחה המרכזית בגישה זו היא נוסחת העקבה של גוצווילר הקושרת בין צפיפות המצבים הקוונטית והמסלולים המחזוריים הקלאסיים של הקרניים.
הגישה הדיאגרמטית דנה בסוג של מערכות כאוטיות לא מסודרות והיא מתבססת על תורת הפרעות שהיא סוג של פיתוח בעוצמת אי-הסדר במערכת.
התוצאות העיקריות של גישה זו באו בעיקר לידי ביטוי באפיון תכונות הולכה של מערכות מזוסקופיות בטמפרטורות נמוכות.
תיאור פנומנולוגי סטטיסטי של מערכות כאוטיות קוונטיות נעשה בעזרת תורת המטריצות האקראיות שפותחה על ידי דייסון, ויגנר ומטהה לצורך תיאור התכונות הספקטרליות של גרעינים כבדים המעוררים לרמות אנרגיה גבוהות (ראה פיזיקה גרעינית).
בפרט, גישה זו נותנת תיאור סטטיסטי של רמות האנרגיה של מערכות כאוטיות.
אחת הסיבות שהתחום של כאוס קוונטי משך תשומת לב רבה בשנים האחרונות, היא הקשר שבינו להשערה המפורסמת של רימן.
פונקציית זטא של רימן מוגדרת על ידי הסכום:
עבור ועל ידי המשכה אנליטית בכל יתר המרחב המרוכב.
לפונקציה זו שני סוגי אפסים: אפסים הממוקמים על הציר הממשי של בנקודות 2-, 4-, 6-, וכן הלאה, ואפסים הממוקמים במה שקרוי "הרצועה הקריטית", .
לפי השערת רימן, אפסים אלה ממוקמים כולם על הישר הקריטי: (לאפסים אלו קוראים האפסים הלא-טריוואליים).
הוכחת ההשערה של רימן היא אחד האתגרים הגדולים בתורת המספרים, ואחד הרעיונות בדרך להוכחה הוא למצוא המילטוניאן שהערכים העצמיים שלו הם בדיוק האפסים של הפונקציה.
מציאת המלטוניאן כזה תהווה הוכחה של ההשערה.
מתברר שאם אכן קיימת מערכת שרמות האנרגיה שלה הם האפסים הלא-טריוואלים של פונקציית זטא אזי היא כנראה מערכת כאוטית.
הסיבה לכך היא שההתפלגות הסטיסטית של האפסים זהה להתפלגות הסטסיסטית הנובעת מתורת המטריצות הרנדומית, והיא דומה מאוד, להתפלגות רמות האנרגיה של מערכות כאוטיות.
יתרה מזו, ניתן לרשום את פונקציית זטא לאורך הקו הקריטי בצורה זהה לנוסחת העקבה של גוצווילר.
מתוך השוואת הנוסחאות אפשר להסיק שאורכי המסלולים המחזורים של המערכת (ללא חזרות) הם בדיוק המספרים הראשוניים, ושהמרחב בעל עקמומיות שלילית קבועה.
למרות שעדיין לא נמצא ההמילטוניאן המבוקש, הקשר בין מערכות כאוטיות ופונקציית זטא, הוביל למספר רב של תובנות והשערות חדשות, בפרט לגבי פונקציות L של דיריכלה.
כאזמיה היא שכונה צפונית בבירת עיראק, בגדאד, שבעבר הייתה עיר נפרדת, הנמצאת כ-5 ק"מ ממרכז העיר הגדולה.
האזור הוא מקום עלייה לרגל של השיעים, לקברם של שניים מהאימאמים שלהם, בייחוד בתקופה הקרובה לעאשוראא'.
זוהי העיר היחידה הקרויה על שמו של אחד מהאימאמים השיעים (מוסא אל-כאזם).
שכונת כאזמיה נמצאת כיום באזור בו נקברו בני שבטו של הנביא מוחמד, שבט קורייש.
הח'ליף הארון א-רשיד מבית עבאס הקצה את החלקה לצורך זה.
במקום נקבר מוסא אל-כאזם, האימאם השיעי השביעי ב-799, ולאחר מכן נקבר בה גם נכדו, האימאם השיעי התשיעי, מוחמד א-תקי ב-835. במקום קבורתם נבנה מקדש מפואר, אליו עולים השיעים בזיארה (עלייה לרגל שאינה למכה או למדינה).
במהלך ההיסטוריה הקדומה, העיר הייתה מרכז דתי שיעי, ובתקופה מסוימת הייתה המרכז הדתי הראשי עבור השיעה.
אולם לאורך הזמן, ערים אחרות דוגמת נג'ף וסאמרא לקחו את מקומה.
מיקומה של העיר, בקרבה לבגדאד (שהייתה בירת הח'ליפות לאורך זמן, ועיר שלטון מרכזית) גרמה להריסתה ובזיזתה לאורך ההיסטוריה.
אחת מהפעמים בהם העיר ומקדשיה נפגעו באופן רציני הייתה במהלך הפלישה המונגולית לבגדאד ב-1258, במהלכה נשרף המקדש של האימאמים.
האזור גם היה מרכז להתנגדות העיראקית לכיבוש הבריטי לאחר מלחמת העולם הראשונה.
במסגרת הלחימה הבין-עדתית שנגרמה מנפילת משטרו של סדאם חוסיין ב-2003 עם הפלישה האמריקנית, בוצעו מספר פיגועי טרור של מיליציות סוניות במקום.
הפיגוע המפורסם ביותר, בשל מספר הרוגיו העצום - 965 איש, התרחש ב-30 ביולי 2005 (יום השנה למותו של מוסא אל-כאזם, במהלכו עלו שיעים רבים לרגל למקום) על הגשר מעל נהר הפרת, בין שכונת כאזמיה לבין השכונה הסונית עזמיה.
שמועות שהופצו, כנראה על ידי סונים קיצוניים, המזוהים עם אל-קאעדה, טענו כי מחבל מתאבד נמצא על הגשר, מנוסת אלפי האנשים שהיו על הגשר, גרמה לקריסת הגשר, ולמחיצתם של אנשים רבים למוות.
לאחר הקמת המסגד המפואר לפני האימאמים ב-947, החלו שיעים לאורך השנים לעבור להתגורר במקום, כיום מרבית תושבי השכונה הם שיעים.
בשכונה מסגדים רבים, ובתי קברות בהם נטמנו מספר מוסלמים חשובים.
שטח השכונה אינו גדול, ועל פי מרבית הסימונים עומד על כ-13.3 דונמים.
גידורה המערבי של השכונה הוא נהר הפרת, וגבולותיה ממזרח הם שורה של מפעלים.
ב-1943 חוברה כאזמיה למערכת הרכבות של בגדאד.
כאב שיניים (לטינית: odontalgia) הוא כאב בשן או בקרבתה.
ברוב המקרים כאבי שיניים נגרמים מליקויים בריאותיים בשן או בלסת, כגון עששת, מחלות חניכיים, בייחוד דלקת חניכיים נמקית, צמיחת שן בינה, שן סדוקה או שבורה, מחלה בלסת, או שורש שן חשוף.
לאחר עקירת שן בינה עלול להתפתח מצב המכונה מכתשית יבשה (dry socket), המלווה בכאב עז (במקרים רבים הכאב מוקרן לכיוון האוזן).
מצב זה נגרם בשל הרס קריש הדם במכתשית וחשיפת עצם.
כאבי שיניים עשויים אף להיות תסמין של מחלות לב, כגון תעוקת לב או אוטם בשריר הלב, בגלל כאב מוקרן.
רמת הכאב הנגרם מכאב שיניים עשויה לנוע בין חוסר נוחות קל לבין כאב עז ובלתי נסבל.
הכאב עשוי להיות זמני או מתמשך וכרוני.
גורמים כגון לעיסה וכן חשיפה לחום או לקור עלולים להחמיר או להקל את הכאב.
בדיקת שיניים הכוללת צילומי רנטגן יכולה לסייע בגילוי המקור לכאב.
ניתן להגדיר כאבי שיניים עזים כמצב חירום בתחום רפואת השיניים.
כדי למנוע מאש כאבי שיניים, ההמלצה היא לשמור על היגיינת הפה אמצעות צחצוח שיניים עם משחה שמכילה פלואוריד, שימוש יומיומי בחוט דנטלי ושטיפת הפה עם מי פה אנטיספטיים, וכן ביקור אצל רופא השיניים לפחות פעמיים בשנה.
כאבי שיניים לא אופייניים עלולים להתרחש גם בשיניים בריאות.
כאבים אלה עמומים בדרך כלל, עוברים לעיתים משן אחת לאחרת ונמשכים תקופה של ארבעה חודשים עד מספר שנים.
כאבים מסוג זה מדווחים בשכיחות הגבוהה ביותר על ידי נשים בגיל העמידה.
הגורם לכאבים אלה עדיין לא ידוע.
ישנם גורמים רבים לכאב שיניים, ואבחון הגורם מצריך לרוב פנייה לרופא שיניים.
מטרת הטיפול אצל רופא השיניים היא בדרך כלל להקל על הכאב, ובמידת האפשר לשמר או לשחזר את תפקוד השן.
הטיפול עשוי לנוע ממתן ייעוץ פשוט, דרך הסרת עששת באמצעות מקדח דנטלי והנחת סתימה לאחר מכן, ועד טיפול שורש, עקירת שן או הטריה.
מאחר שמקרים רבים של כאב שיניים הם דלקתיים, הטיפול בהם הוא פעמים רבות טיפול אנטיביוטי.
ישנן שיטות ביתיות להקלה מיידית על כאב שיניים.
אלו כוללות שטיפת הפה במי מלח, שימוש בקומפרסים קרים, שימוש במשככי כאבים ללא מרשם ומריחת שמן ציפורן.
שיטות נוספות, חלשות יותר, כוללות שום, תיון מנטה, לעיסת עלי גיואבה, לעיסת תבלין ציפורן ומריחת חומץ תפוחים מדולל.
עם זאת, השיטות הללו רק מקלות באופן זמני על הכאב, ואינן פותרות את הבעיה.
כאב שיניים בטיסה או בצלילה
שינוי חד בלחץ האטמוספירי במהלך טיסה או צלילה לעומק עלול לגרום לכאב שיניים בתנאי שיש מחלה קיימת בשיניים, בחניכיים או בגת הלסת העליונה (סינוס).
כמעט כל מחלה בחלל הפה עלולה לגרום לכאב זה: עששת, דלקת חניכיים, סתימה שבורה, דלקת מוך השן, שן כלואה, דלקת גת הלסת העליונה (סינוסיטיס) ועוד.
בחיל האוויר הישראלי נמדדה היארעות של קרוב למקרה כאב שיניים אחד על כל 100 שעות-טיסה.
8.2% מטייסי חיל האוויר הישראלי דיווחו על מקרה אחד לפחות של כאב שיניים בטיסה במהלך הקריירה התעופתית שלהם.
שינוי חד בלחץ האטמוספירי עלול גם לגרום לשבר שיניים או לשבר סתימות.
אולם, שברים אלו יכולים להתרחש רק כאשר בשיניים ישנן סתימות לקויות ונגעי עששת נרחבים.
שייקספיר התייחס לכאב שיניים בקומדיה "מהומה רבה על לא דבר": "מעולם לא היה פילוסוף שנשא בסבלנות כאב שיניים."
המשורר הלאומי הסקוטי רוברט ברנס חיבר שיר מרורים ושמו "פניה לכאב השיניים".
ההיסטוריון רוברט דרנטון, בספרו "השיניים התותבות של ג'ורג' וושינגטון: מדריך לא שיגרתי למאה השמונה-עשרה" טוען כי אנשי המאה השמונה-עשרה - הן הנאורים והן הנבערים - היו אחרים מאוד מאיתנו.
הם היו שונים, בין היתר, כי הם סבלו בלי הרף מכאב שיניים.
כאוס (Chaos) הוא סרט דרמה דובר צרפתית דרמה, שנכתב ובוים על ידי הבמאית קולין סראו והופץ לראשונה בשנת 2001.
הסרט מתאר את חייה של צעירה שנאלצה להתמודד עם חברה עבריינית, עם סחר בנשים, ועם יחס מפלה כלפי נשים מצד החברה המוסלמית, אולם מצליחה להתמודד ולגבור על הקשיים.
סרט זה היה בין הראשונים שהעלו לדיון הציבורי בארצות המערב את הנושא הכאוב של סחר בנשים ואילוצן בכפייה לעסוק בזנות, ומציג את היחס המפלה כלפי נשים, הן בחברה המוסלמית והן בחברה המערבית.
הסרט זכה בפרס סזאר בשנת 2002' הן בפרס השחקנית הטובה והן בפרס שחקנית המשנה הטובה.
בקוסמוגוניה, המונח "כָאוס" מתייחס ל"תהום" או ה"ריק" הבראשיתי שעל פי דתות ומיתולוגיות רבות, קדם ליצירת העולם.
ה"כאוס", מונח שמקורו במיתולוגיה היוונית, הוא למעשה המקבילה לתוהו ובוהו שבספר בראשית, לתהום הראשוני במיתולוגיה הכנענית, ועוד.
המילה Χάος ביוונית עתיקה משמעותה: חלל פעור, ריקנות, או תהום פעורה.
מקור המילה מהפועל "χαίνω" שמשמעותו "לפעור", פועל שהתגלגל מהשפה הפרוטו-אינדו-אירופית הקדומה, אם השפות ההודו-אירופיות.
המילה גם יכולה להתפרש כ"חלל פתוח".
פרקידס איש סירוס פירש את הכאוס כמעין מים, דבר חסר צורה שניתן להבדיל אותו מהמקיף אותו, ובכך לתת לו צורה של שמש..
במיתולוגיות וסיפורי עם רבים ניתן למצוא מוטיב חוזר של דמות גיבור (שיכולה להיות אנושית או אלוהית), המייצגת את הסדר, הטוב והצדק שבעולם, נאבקת כנגד דמות אחרת, לרוב מפלצתית ומרושעת בדמות נחש או דרקון, המייצגת את הרע, הכאוס והאי-סדר שבעולם (הקרויה "מפלצת כאוס").
בפי חוקרי המיתולוגיות, המוטיב הנ"ל נקרא Chaoskampf, מגרמנית: מלחמה, או מאבק בכאוס.
המונח נטבע על ידי הרמן גונקל בספרו "בריאה וכאוס".
בעוד שהמונח התייחס במקור למיתולוגיות של עממים אירופיים קדומים, עם הזמן הוא הורחב גם למיתולוגיות של עמים אחרים בעת העתיקה, דוגמת עממי המזרח הקדום (מוטיב מלחמת אל הסער בים), צפון אפריקה ואף המזרח הרחוק, שבמיתולוגיות שלהם ניתן למצוא את המוטיב הזה.
המוטיב הזה אינו זר גם לתרבויות יותר "חדשות", דוגמת התרבות הנוצרית , שהרי הן הושפעו במידה רבה מתרבויות קדומות יותר שסבבו אותן, ולעיתים היו צריכים להתאים את הסיפורים בהתאם לעקרונותיה של התרבות החדשה.
מיתוסים לדוגמה של כאוס בתרבויות שונות
ישו נגד השטן, גאורגיוס הקדוש נגד הדרקון (נצרות)
מרדוך נגד תיאמת (המיתולוגיה המסופוטמית)
בעל נגד ים (המיתולוגיה הכנענית)
רע נגד אפופיס (המיתולוגיה המצרית)
ת'ור ואחיו כנגד לוקי וצבאותיו בעת רגנארוק (המיתולוגיה הנורדית)
זאוס נגד טיפון (המיתולוגיה היוונית)
קרישנה נגד קאלייה (המיתולוגיה ההינדית)
כאוס במיתולוגיה היוונית - מקורו של כל הקיים, ממנו נוצרו האלים הראשונים וחלוקת העולם הראשונה.
הכאוס היה החומר הראשוני הזה היה (כל יכול) וחסר הצורה העשוי מערבוביה של ארבעת האלמנטים הבסיסיים של העולם: אדמה, אוויר, מים ואש.
על פי סיפור הבריאה היווני המובא בתאוגוניה מאת הסיודוס, ממנו נוצרו הישויות הראשונות:
ארוס, יצר/התגלמות האהבה והתשוקה המינית
טרטרוס, התגלמות העולם התחתון; שאול, רוח התהום
ארבוס, התגלמות חשכת העולם והצללים
אובידיוס, בספרו מטמורפוזות מתחיל (שורות 5–31) בכאוס ובהתהוות היסודות ממנו.
הכאוס אצל אובידיוס כבר אינו ריק, חלל, אלא, בדומה למסופר בספר בראשית - תוהו ובוהו.
היסודות (עפר, אוויר, מים, אש) קיימים בכאוס בערבוביה
הכאוס הוא מצב של מאבק תמידי בין ניגודים .
הכאוס בא לקיצו כאשר אל והפריד בין היסודות על פי כובדם כך שה"אתר" הקל תופס את מקומו ברקיע עם גרמי השמים, מתחתיו האוויר והאדמה
המונח "כאוס" כפי שהוגדר לעיל, מזוהה לרוב עם התֹהוּ וָבֹהוּ המקראי מספר בראשית.
על ביטוי זה נכתבו פרשנויות ומאמרים רבים.
הפירוש הדתי הוא ריקנות ושיממון.
הפרשנות המסורתית מפרשת את המונח במספר דרכים.
בבראשית רבה 1:14, רבי עקיבא מפריך דעות גנוסטיות ותפיסות כופרות אחרות, שטענו שהפסוק רומז שלא אלוהים לבדו יצר את העולם.
ב, רב אבהו ורבי יהודה בן סימון המשילו את הארץ לעבד או שפחה שחווים אפליה, ולא מבינים מדוע היא קיימת; על כך הם אומרים: "כך ישבה לה הארץ תוהא ובוהא, אמרה: העליונים והתחתונים נבראו בבת אחת; העליונים חיים והתחתונים מתים.
פרשנות יותר מודרנית, מזהה את המונח "תוהו ובוהו" דווקא עם השפעות זרות, ושהמונח מתייחס אל האלה תיאמת במיתולוגיה המסופוטמית והאלה בוהו במיתולוגיה הפיניקית..
בנוסף ל"תוהו ובוהו" הבראשיתי, "מפלצות כאוס" לא מעטות מופיעות בתנ"ך ובמקורות היהודיים, ביניהם הלווייתן מספר תהילים, "לווייתן נחש בריח" ו "לווייתן נחש עקלתון" ו"התנין הגדול אשר בים" מספר ישעיהו, בספר איוב, וכדומה.
בעוד שחיות תחת שמות דומים מופיעות בספר בראשית כיצורים שנבראו על ידי ה' וכפופים למרותו, במקורות האלו הם מתוארים כאויבים ומפלצות, אותן ה' מביס (או עתיד להביס, באחרית הימים).
במיתולוגיה הסינית הונדון ( 混沌: ; שמשמעו: 'בלבול') הוא גם "ישות חסרת פנים" וגם "הכאוס הקדמוני והמרכזי" בקוסמוגוניה הסינית, הדומה לסיפור "הביצה הקוסמית", או "ביצת העולם".
בכתובים הסיניים מופיע הונדון לראשונה בקלאסיקות הסיניות בתקופת המדינות הלוחמות.
באגדות הסיניות הקלאסיות מופיע הונדון כאחד מארבעת היצורים המרושעים ביותר עלי אדמות המאיימים על שלום העולם (四凶, Sì Xiōng.
מילולית "ארבע הסכנות"), יחד עם צ'יונג-צ'י (窮奇; Qióngqí), טאו-וו (檮杌; Táowù) וטאו-טיי (饕餮; Tāotiè); מעין מקבילה סינית לארבעת פרשי האפוקליפסה שבנצרות.
בעוד שבתורת קונפוציוס המונח כמעט ואינו נזכר, לא מעט מהיצירות הדאואיסטיות הקלאסיות מרבות להשתמש במונח.
חלק מהטקסטים הסיניים מתארים את המונח כ"גן עדן אבוד".
המונח היווני-רומי "פרימה מטריאה" (החומר הקדמוני, הבראשיתי) שהוזכר גם בכתבי כת האורפיזם מהמאה ה-6 לפנה"ס, התמזג עם הזמן יחד עם המונח "תוהו ובוהו" התנ"כי והגיע במרוצת השנים אל האלכימיה והכישוף בימי הרנסאנס.
האלכימאים באותה תקופה, ביניהם האלכימאי הנודע פרסלסוס, האמינו כי השלב הראשון ביצירתה של "אבן החכמים" מתקשר ישירות לחומר הנקרא "כאוס", שהוא לטענתם "החומר הקדמוני" שנוצר עם בריאת העולם.
מהאלכימיה, התגלגל המונח "כאוס" אל הכימיה המודרנית, כאשר הכימאי ההולנדי יאן בפטיסט ואן הלמונט טבע לראשונה את המונח "גז" בהתבסס על המונח האלכימי "כאוס".
אל-כאהינה או בערבית צפון אפריקאית מודרנית l-Kahna, ידועה גם כדיחיא או קחיה.
ידועה בערבית גם כ-الكاهنة ديهيا (אלכאהנה דיהיא) וגם בכינוי كاهنة البربر (הכאהנה של הברברים).
הייתה מנהיגה דתית וצבאית של השבט הברברי מקבוצת הג'ארווה-זנטה במאה ה-7.
כאהינה הנהיגה את השבטים הברברים במאבקם נגד הכיבוש הערבי של אזור המגרב כולו, ואזור אלג'יריה בפרט.
כאהינה נולדה ברבע הראשון של המאה ה-7 ומעריכים כי מתה בשנות ה-90 של אותה מאה.
לימים, האגדה על כאהינה שימשה כטיעון בפי הברברים באל-אנדלוס לגבי עליונותם האתנית, מול טענות הערבים.
בתקופה המודרנית שימשה אגדת כאהינה את כל הגורמים ששלטו - או חיו - במגרב: קולוניאליסטים צרפתיים, ברברים לאומיים, ערבים לאומיים, יהודים ציוניים, חוגים פמיניסטיים ולאומנים מוגרבים - כל קבוצה למטרותיה שלה.
דמותה של דהיה העניקה השראה ללוחמי המחתרת היהודית באלג'יריה, בראשה עמד ז'וזה אבולקר.
אמו, היוצרת ברת בנישו אבולקר, כתבה עליה מחזה.
הפולמוס על דתה של כאהינה
שמה המקורי של כאהינה היה ככל הנראה דִחְיַה.
הכינוי כאהינה ניתן לה על ידי יריביה המוסלמים בזכות יכולתה האגדית לחזות את העתיד.
שם אביה של כאהינה משתנה בהתאם לגרסת האגדה הספציפית: גרסה אחת טוענת כי היא בתו של טאבט; על פי גרסה אחרת, שם אביה של כאהינה היה מתיה, ראש שבט ברברי שנקרא ג'ארווה-זנטה, אשר נדד באזור הרי האטלס.
אחרים גורסים שהייתה יהודיה, או שהשבט שלה כולו התגייר.
חוקרי היסטוריה של צפון אפריקה חלוקים בדעותיהם בעניין זה.
מוחמד טלבי מצטט מפי הערבים כי כאהינה נשאה עמה איקונין, ככל הנראה של מריה, או קדוש נוצרי אחר, ואולם סביר שלא מדובר במנהג יהודי או אפילו ברברי.
רעיון הגיור של בני הג'ארווה בא מההיסטוריון אבן חלדון, שמנה שבט זה בין אלה שייתכן והתגיירו.
טלבי מציין שאבן חלדון מתייחס לתקופה שלפני הקיסרות הרומית וביזנטית וכן כי שבטים אלו התנצרו מאוחר יותר.
בקינה יהודית עתיקה מקונסטנטין שבאלג'יריה של ימינו, יש התייחסות למלכה בשם "כּהיא", דווקא בתור מי שהתאכזרה ליהודים:
המחקר העדכני ביותר בנושא הוא של מודראן, אשר תומך ומחזק את מסקנותיו של טלבי.
ההיסטוריון אבן ח'לדון תיעד אגדות שונות אודות כאהינה, חלקן התייחסו לשיערה הארוך, או להיותה גדולה במידותיה - שתי תכונות האופייניות, כפי שהאמינו אז, למכשפים.
אגדה אחרת טוענת שבצעירותה שחררה את עמה משלטונו של רודן עריץ, בכך שניאותה להתחתן איתו, או אז רצחה אותו בליל חתונתם.
ככל הנראה היו לה שלושה בנים, אולם מעבר לכך לא ידוע דבר על חייה הפרטיים.
אגדת חייה ומותה של כאהינה
כאהינה ירשה את קוסיילה, כמנהיגת השבטים הברברים המתנגדים לצבאות הכיבוש הערביים של בית אומיה.
חסן אבן אל-נומאן צעד ממצרים וכבש את העיר הביזנטית קרתגו וערים נוספות.
כאשר חיפש אויב נוסף להילחם בו, הגיעתהו השמועה אודות מלכה חזקה בצפון אפריקה ששמה כאהינה.
הוא צעד לקראתה להרי האטלס; הצבאות התעמתו בסמוך למסקיאנה בפרובינציה אום אל-בואג'י, באלג'יריה של ימינו.
כאהינה הביסה את חסן שברח והתבצר בקירנאיקה במשך ארבע או חמש שנים.
היא הבינה שהוא חזק ועתיד לחזור וללחום, לכן נקטה בטקטיקת אדמה חרוכה, שלא הפריעה לשבטי ההרים והמדבר, אך הרחיקה ממנה את תמיכתם של דרי נאות המדבר.
במקום להתיש את הצבאות הערביים החלטתה קידמה את מפלתה.
חסן שב לבסוף לאחר שנעזר במודיעין שקיבל מקצין שבוי שכאהינה אימצה כבן.
הוא הביס את כאהינה בקרב שהיה ככל הנראה בין סרטיף לטובנה.
לפני הקרב, כאהינה חזתה את התוצאה ושלחה את שני בניה הביולוגיים לצבא הערבי תחת חסותו של הבן המאומץ.
נאמר כי חסן נתן לאחד מבניה את השליטה בכוחותיו.
מקורות אחדים מספרים שכאהינה מתה מות לוחמים כאשר חרבה בידה והיא נלחמת עם אנשיה.
אחרים גורסים כי היא בלעה רעל והתאבדה על מנת לא ליפול בידי האויב.
חלק מהמקורות טוענים שהקרב התרחש ב-693, בעוד אחרים טוענים שהוא אירע ב-697. איבן חלדון טוען שבשנה זו הייתה כאהינה בת 127, מה שאומר שהיא נולדה בשנת 566 לספירה, הנחה שהיא כנראה מוגזמת.
לפי מקורות אחרים היה שמה "כאהנה", שמשמעו בערבית "כוהנת", והיא נהרגה בקרב נגד המוסלמים בטברקה שבחוף הצפוני של תוניסיה, בשנת 702 או 703 לספירה.
האמפיתיאטרון באל ג'ם בעיר אל ג'ם בתוניסיה מכונה "ארמון אלכאהנה", ולפי המסורת המקומית שם התבצרה כאהינה עם תומכיה במשך ארבע שנים.
קיימת השערה שמקורם של הבחוצים הוא בתומכים של כאהינה.
כאב ראש מקבצי הוא מחלה נוירולוגית המאופיינת בכאב ראש חזק ביותר בצד אחד של הראש, המופיע לרוב בפתאומיות.
עוצמת הכאב נחשבת לקשה מבין כל כאבי הראש ולעיתים מתייחסים לכאב הראש המקבצי ככאב הקשה ביותר הידוע לאדם.
רוב הסובלים מכאבי ראש אלו חווים "מקבץ" של התקפים מרובים במהלך תקופה מסוימת בשנה, ומכאן שמה של המחלה.
תקופות אלו יכולות לבוא בכל עת ולהמשך פרקי זמן שונים, וביניהן עשויות להתקיים תקופות הפוגה של חודשים ואף שנים ללא כאב.
המחלה נפוצה יותר בקרב גברים, ושכיחותה הכללית באוכלוסייה היא בין 56 עד 326 אנשים לכל 100,000.
כאב הראש המקבצי מתאפיין בכאב בלתי נסבל ורציף בצד אחד של הראש, המלווה בסימנים אוטונומיים כגון עין דומעת, נחיר סתום או נוזל והזעה מוגברת בצד של הכאב.
משך התקף ממוצע נע בין 15 דקות ל-3 שעות ובמקרים קיצוניים חודשים.
הכאב מתחיל בצורה חדה, ללא תסמינים המבשרים על התקף קרב אצל רוב הסובלים (בניגוד למיגרנות, בהן קיימים תסמינים מוקדמים ומבשרים לכאב).
כשליש מהסובלים מעידים על רגישות, תחושת כובד, וסימנים מקדימים אחרים לפני ההתקף.
למרות שכאב הראש המקבצי מאופיין על ידי כאב בצד אחד בלבד, ישנם מקרים נדירים בהם כאב הראש מחליף צד מהתקף להתקף ואפילו באמצע ההתקף.
לאחר ההתקף ישנה תחושת אופוריה ובעיקר תשישות ועייפות.
כאמור, כאב הראש המקבצי נחשב לכאב הראש החזק ביותר שידוע בתחום הרפואה.
נשים הסובלות מהמחלה דיווחו כי הכאבים בשעת התקף חמורים יותר מכאבי לידה.
הכאב בראש עצמו מתואר ככאב של סכין החותכת את הראש ותחושת בעירה באזור הכואב.
מוקד הכאב הוא לרוב סביב הרקה וארובת העין או העין עצמה (לרוב מאחורי העין), ולעיתים מקרין לצוואר, ללחי, למצח, לחלקה העליון של הלסת ואף לכתף.
הסובלים מתארים תחושות של דקירה מאחורי העין ו/או של לחץ בארובת העין.
תופעות נוספות הן אדמומיות חזקה בעין הנמצאת בצד הראש בו ממוקד הכאב והפרשה מוגברת של נזלת מהנחיר בצד הסובל.
הכאבים החזקים עשויים לגרום לסובלים מהם לבצע פעולות שונות על מנת להקל על כאבם, גם אם בצורה רגעית, אך אלו עשויות לפגוע בהם ואף לגרום למוות.
פעולות אלו יכולות להיות, למשל, הפעלת לחץ חזק במיוחד על אזורים שונים בראש, דפיקת הראש כנגד עצמים קשיחים, טלטול חזק של הראש ועוד.
לכן, זכו בעבר כאבי הראש המקבציים לכינוי "כאב ראש התאבדותי" (Suicide Headache).
בזמן התקף, מופיעים תסמינים נוספים הקשורים למערכת העצבים האוטונומית.
התסמינים מופיעים תמיד בצד הכואב, וכוללים דמעת של העין, אדמומיות של העין, נחיר סתום או נוזל, הזעה והסמקה.
כל אלו גורמים לסובל לחוסר מנוחה שיכולה לבוא לידי ביטוי בצעידה לאורך חדר הלוך וחזור או לבצע תנועות שונות נוספות המסיחות הדעת מהכאב.
אצל חלק מהחולים יש רגישות לאור ורעש היכולים להגביר את עוצמת הכאב.
נוסף לתופעות הנ"ל ישנה תופעה של התקשות הצוואר וכאב נלווה בשיניים האחוריות ולעיתים גם בלסת.
כאבי הראש מופיעים בהתקפים הנמשכים בין מספר דקות למספר שעות, בממוצע פעם או פעמיים ביום.
חלק מהחולים מדווחים על כאבי ראש עמומים יותר המופיעים בשאר שעות היום, או על דקירות קצרות וחזקות באזור הכואב.
ההתקפים מופיעים בדרך כלל בזמן קבוע, לעיתים גם בלילה ולכן זכו כאבי הראש המקבציים לכינוי "שעון מעורר".
חלק מהסובלים יעידו שכאבי הראש יכולים לחזור על עצמם בימים קבועים במשך שבועות ואף באותה שעה בדיוק לאורך כל תקופת המקבץ.
מה שגרם לרופאים לחשוד שגורם אפשרי למחלה הוא השעון הביולוגי של האדם.
התקופה בה מופיעים ההתקפים נקראת תקופת המקבץ.
אצל 90% מהחולים תקופת המקבץ אורכת בין ארבעה לשמונה שבועות, אחריהם מגיעה הפוגה של חודשים או שנים ללא כאב.
רוב החולים עוברים תקופת מקבץ פעם או פעמיים בשנה, בעיקר בעונות המעבר ובייחוד בסתיו.
עשרה אחוזים מהחולים סובלים מהמחלה בצורה כרונית.
בצורה זו אין הפוגות בין המקבצים לאורך תקופה ארוכה משנה.
הצורה הרגילה יכולה להפוך לכרונית, ולהפך.
כאב הראש המקבצי הוגדר ככאב ראש הנובע משינוי במצב כלי הדם העוברים בראש, מה שיוצר לחץ על העצב הטריגמינלי (המשולש) האחראי לתחושות שחש האדם בפנים (מה שיכול להסביר את התופעות של הדמעות בעין, סתימה באף וכו').
למרות שהכאב המקבצי חשוד ככאב הנובע משינוי בכלי הדם, עדיין הסיבה לשינוי בכלי הדם אינה ידועה.
ככל הנראה מדובר בשינוי מוטורי בכלי הדם (vasomotor).
לאחרונה מחקרים קישרו את היעדרותו של הטסטוסטרון בגוף לכאבי הראש המקבציים.
בין התאוריות המקובלות בתחום הרפואה הקשורות לכאבי הראש המקבציים, התאוריה של הפרעה בהיפותלמוס היא המקובלת ביותר.
סיבה זאת יכולה להסביר מדוע כאבי הראש קורים דווקא בשעה מסוימת כל יום בדיוק מפליא ובעונה ספציפית.
ההסבר הוא שאחד מתפקידיו של ההיפותלמוס הוא הפעלת השעון הביולוגי של הגוף.
ההיפותלמוס אחראי בין היתר על השעון הביולוגי, חוש הריח, תחושת העייפות, קבלת אותות הנשלחים מהלב ומהקיבה ועוד.
ישנם מחקרים הטוענים להשפעת הגנטיקה של האדם על כאבי הראש המקבציים.
עם זאת, לא נמצא גן "אשם" הגורם למחלה.
הסיכוי לקבל את המחלה בתורשה מקרובים מדרגה ראשונה הוא גבוה, לעומת תורשתיות המחלה בין קרובים מדרגות רחוקות יותר שהסיכוי הוא נמוך.
למרות החששות של התערבות הגנים בגרימה למחלה, מסתבר שהשפעת הגנים על כאבי הראש המקבציים נמוכה בהשוואה לכאבי ראש אחרים.
רוב החולים יכולים להעיד על גורמים שמעוררים את כאבי הראש בזמן המקבץ ("טריגרים").
הטריגר השכיח ביותר הוא צריכה של משקאות אלכוהולים.
מספיק לצרוך משקה עם אחוז נמוך של אלכוהול ובכמות קטנה על מנת לעורר את כאב הראש..
טריגרים חזקים נוספים הם ניטרוגליצרין (המשמש לשיכוך כאבי חזה והורדת לחץ דם), וכדורים ממשפחת PDE5 כמו ויאגרה, סיאליס ודומיהם, הרחה של בשמים שונים, חומרי ניקוי, וריחות חריפים אחרים.
נמנום בשעות הצהריים יכול לגרום לכאב בשעה שלחלק אחר חוסר שעות שינה יכול לגרום לכאב.
חלק מהסובלים מעידים על טריגרים במזון, כגון שוקולד, בננות, גבינות שמנות, חומץ ועוד.
החלק הדיאטתי של הגורמים תמיד נתון לוויכוח מכיוון שיש חולים עליהם לא משפיעים גורמים תזונתיים.
בין הסובלים מכאב ראש מקבצי ישנו שיעור גדול של מעשנים, אך גמילה מסיגריות לרוב לא משפרת את מצבם.
שכיחותה הנמוכה של התופעה ותסמיניה המזכירים את תופעת המגרנות, הנפוצות בהרבה, מקשים על תהליך האבחון.
מטופלים רבים מקבלים טיפול תרופתי המותאם למגרנות, אשר אינו מוביל לתוצאות, ובהמשך נשלחים לבדיקות ראייה, הסתכלות פסיכולוגית, עקירת שיניים, בדיקות סינוסים ועוד.
מסיבה זו רבים הסובלים מהתופעה מאובחנים רק לאחר שנים רבות.
תיאור הכאב, תכיפותו ותגובתו של המטופל עשויים לעזור לרופא לאבחן את התופעה ולהבדיל אותה ממגרנות או כאבי ראש אחרים.
לדוגמה, מאפיין בולט של כאבי הראש המקבציים הוא התנהגות היפראקטיבית הכוללת תנועות רבות, במיטה, על הכיסא או אף בהליכה מהירה בחדר, תוך כדי הפעלת לחץ על אזור הכאב ואף דפיקות על האזור, זאת בניגוד למגרנות אשר הסובלים מהם לרוב מנסים לנוח ללא תזוזה לטובת הקלה על הכאב.
מאפיין בולט נוסף הוא תכיפות ההתקפים, לרוב התקף אחד עד חמישה ביום למשך תקופה של מספר ימים עד מספר שבועות, ואחריהם הפסקה ארוכה.
מאפיין זה, אף על פי שאינו ייחודי באופן מוחלט לכאבי הראש המקבציים, עוזר בתהליך האבחון.
משככי כאבים רגילים המשמשים לטיפול בכאבי ראש ומיגרנות (כמו אספירין, איבורופן, קודאין וכו') נמצאו כלא יעילים נגד כאב מקבצי.
הטיפול בכאבים מקבציים מתחלק לטיפול קוטל (שמפסיק את הכאב כשהוא קורה) וטיפול מונע (שעוסק בצמצום משך הכאב, תקופת המקבץ ותדירות הכאבים).
כאבי הראש המקבציים מפריעים לניהול שגרה בחיי היומיום .
לכן הטיפולים הקוטלים הם בסדר העדיפויות של החולים.
בין הטיפולים הנפוצים ניתן למצוא:
בזמן התקף, חולים רבים טוענים ששאיפה של 100% חמצן יכולה לקטול את הכאב.
כדי שהחמצן יהיה יעיל צריך לשאוף אותו בלחץ של לפחות 7 ליטרים בדקה בעזרת מסיכת הנשמה (כמובן שבמקרים מסוימים ניתן לשאוף גם בלחץ של 15 ליטר לדקה או יותר אם הכאב לא עובר).
יש להשתמש במסכה ללא נשימה חוזרת (הכוללת שקית "רזרבואר").
השימוש בחמצן נעשה בין דקה ל-15 דקות.
החמצן עוזר לרוב רק בתחילתו של ההתקף ושימוש בחמצן בשיא ההתקף יכול שלא לעזור.
השימוש בחמצן יעיל רק במקרים שההתקף קורה כאשר ישנה זמינות מיידית לחמצן.
זמינות זו מוגבלת בשל משקלם של בלוני החמצן אשר לא מאפשרים נשיאה שוטפת שלהם.
בישראל, הטיפול בחמצן כלול בסל הבריאות.
ניתן לפנות לרופא נוירולוג כדי שירשום מרשם לשימוש בחמצן רפואי.
לא ניתן להשיג חמצן רפואי ללא מרשם.
שימוש בתרופות ממשפחת הטריפטנים כמו סומטריפטן (אימיטרקס) נמצאו יעילים בהקלת הכאבים והתסימנים בשעת התקף.
אך לאור הזמן הארוך יחסית עד להתחלת הפעולה של כדורים הם לא מתאימים לטיפול בכאב ראש מקבצי ולכן צורכים את הטריפטנים בצורה של זריקה עצמית, תרסיס לאף או טבלית מסיסה.
טיפולים אלו הוכחו כפחות יעילים אך עדיין עוזרים לחלק מהסובלים.
שימוש בלידוקאין וחומרים בעלי אופי הרדמתי נוספים נמצאו יעלים בהתזה לאף, ההשפעה מתרחשת כעבור דקות ספורות.
שימוש ממושך בחומרים מרדימים לא מומלץ בגלל תופעות לוואי העלולות להופיע עקב השימוש ופגיעה בתעלות האף.
טיפול נוסף הוא בעזרת נגזרות של ארגוטאמין (ergot derivatives).
פעולה הפוכה עלולה לגרום להחמרה של הכאב אך כמובן ניתן לדעת ממה סובלים רק ע"פ ניסוי וטעיה), קפאין, טאורין, שתייה מרובה של מים ואף אורגזמות.
כל אלו הן דרכי התמודדות הנמצאות בשימוש על ידי רוב הסובלים, אך כמובן לכל חולה יש את הדרכים הייחודיות לו וניתן תמיד לחפש עוד דרכים להקל על הכאב על ידי ניסיון וטעייה.
טיפולים אלו יכולים להיות חשובים ומשפיעים, בעיקר על אלו הסובלים מהמחלה בצורה כרונית.
בין הטיפולים המונעים יש שימוש בסטרואידים כמו פרדניזון הניתן במינון גבוה למשך 30 ימים, כשתחילה ניתן מינון של 40 מ"ג למשך 5 ימים, ולאחר מכן המינון יורד בהדרגה למינון של 5 מ"ג ב-4 בימים האחרונים.
קיימים גם שימושים בליתיום ומגנזיום שנמצא יעיל במיוחד במקרים מסוימים, אם כי להם תופעות לוואי רבות, וניתן לרשום אותן למטופלים הכשירים לכך מבחינה רפואית.
לאחרונה יש עניין גובר של הרפואה בסמים פסיכדליים כגון LSD, פטריות פסילוסיבין קטאמין ואחרים, שנמצאו כיעילים מאד למניעת התקפים, לפרק זמן שיכול לנוע בין שבועות אחדים לשנתיים.
סמים אלה משתייכים למשפחה ששמה טריפטמינים והם קרובים מבחינה כימית לטריפטנים.
Bromo LSD, וריאציה לא-פסיכדלית של הסם הידוע, נחשבת לפתרון מבטיח שעשוי להיכנס לשימוש בשנים הבאות.
בין הטיפולים המונעים ישנם גם כאלו שלא כוללים נטילת תרכובות שונות.
הבולט שביניהם הוא עיסוק בפעילויות המאמצות את סיבולת הלב-ריאה, במיוחד ריצה.
ביצוע ריצות של 15-20 דקות 3-4 פעמים בשבוע יכולות להוריד את מספר ההתקפים בזמן מקבץ.
הסיבה לכך היא כנראה הנשימה המרובה של אוויר בעת ריצה, שכאמור, החמצן הוא יסוד היכול לקטול את הכאב.
כמו כן, המאמץ המופעל על העצבים הגופניים ככל הנראה עוזר להנמכת התדירות של הכאבים.
ביצוע ריצות, כמו שאר הטיפולים, לא בהכרח ישפיע על כל חולה אך בכל זאת עיסוק בפעילויות הכוללות מאמצי סיבולת בריא ומומלץ.
בעוד שמיגרנות נפוצות יותר בקרב נשים, כאבי הראש המקבציים נפוצים יותר בקרב גברים, כאשר היחס הוא שעל כל 5 גברים בממוצע אישה אחת סובלת מהמחלה.
המחלה מתפרצת בעיקר בשנות ה-20-50 של הגברים, כמובן שיש מקרים יוצאי דופן שהמחלה מתפרצת בגילאים יותר מוקדמים.
לאחרונה הפער בין הגברים לנשים הסובלים מהכאבים הולך ומצטמצם.
אך לא ברור אם זה בגלל ששכיחות המחלה בקרב נשים גדלה או שהאבחון נהיה יותר מדויק.
כְּאֵב רְפָאִים (נקרא גם "כְּאֵב פַנְטוֹם") מוגדר כתחושת כאב המורגשת בחלק חסר של איבר קטוע.
הכאב מופיע כמעט בכל מקרי הקטיעה, ולעיתים מופיע באופן קבוע או לסירוגין במשך עשרות שנים.
מעבר לסבל הכרוך בכאב רפאים, הוא עלול לפגוע בתפקודו של האדם הסובל ממנו.
הכאב נגרם בעיקר עקב שינויים במערכת העצבים בעקבות הקטיעה, החל משינויים בקצות העצבים הקטועים ועד לשינויים במוח.
הטיפול הקיים בכאב רפאים כולל בעיקר תרופות משככות כאב.
קטיעות גפיים טראומטיות מתרחשות בעיקר בזמן מלחמות ועקב דריכה על מוקשים.