tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
קבוצת הלסביות הפמיניסטיות אז לקחו את המונח שהיה אמור לתארן באופן שלילי, ועשו לו ריקליימינג (מהלך פוליטי דרכו קבוצה לוקחת מילה שנועדה לבזות ומאמצת אותה ממקום של העצמה, כדוגמת המילה "קוויר"), ובכך הפכו אותו לחלק מהייצוג העצמי - החיובי - שלהן, במקום להיכנע לדימוי השלילי.
ריטה מיי בראון הציעה לקבוצת העלאת-התודעה שלה של לסביות פמיניסטיות רדיקליות פמיניסטיות לארגן פעולה בתגובה להערותיה של בראונמילר, והעלאה לבמה הציבורית של דבריה של פרידן.
הקבוצה החליטה לפעול במסגרת הקונגרס השני לאיחוד נשים בניו יורק ב-1 במאי 1970, לאחר שווידאו שאין בתכניה של הכנס אף לסביר או נושא הקשור ללסביות.
הן תכננו פעולת "זאפ" - סוג של מחאה שאימצו פעילים להט"בים בשנות ה-70, במסגרתה נערכת פעולה רעשנית שמטרתה לגרום לדמות ציבורית מבוכה או הפרעה במרחב - למושב הפתיחה של הקונגרס.
בזאפ היה מתוכנן להשתמש בהומור בלתי-אלים כדי להתעמת ולהעלות את המודעות של לסביות ולגבי סוגיות לסביות כחלק בלתי נפרד מהתנועה הפמיניסטית.
הן הכינו מניפסט בעל עשרה סעיפים, שכותרתו "The Woman-Identified Woman", בו טענו שדווקא נשים לסביות מייצגות את משמעות הליבה של פמיניזם, כמי שכופרות בציפיות חברתיות פטריארכליות על ידי אהבת נשים.
הן הכינו חולצות סגולות עם הכיתוב "איום הלוונדר".
אחת המארגנות, קרלה ג'יי, תיארה את מה שקרה בזאפ:
לאחר הפעולה הראשונה, ה"לוונדריות" חילקו את העלונים שהדפיסו במכונת שכפול, ועלו על הבמה, שם הסבירו כמה הן כועסות על הדרתן של לסביות מהכנס.
מספר חברות הוועד המתכנן ניסו לקחת בחזרה את הבמה, ולהחזיר את התוכנית המקורית, אבל ויתרו מול הנחישות של הלוונדריות, שנתמכו על ידי הקהל באמצעות מחיאות כפיים וקריאות בוז לסירוגין.
הקבוצה והקהל אז, באופן ספונטני, הפכו את האירוע לסוג של "מיקרופון פתוח", בו חברות "איום הלוונדר" וכן חברות קהל ניגשו ודיברו על לסביות בתנועה הפמיניסטית, ומספר ממשתתפות הזאפ הוזמנו לערוך סדנאות ביום המחרת על זכויות לסביות והומופוביה.
לאחר מכן, נשים לסביות וסטרייטיות מהקונגרס השתתפו יחד באירוע ריקודים לנשים בלבד, פעולה שהייתה משמשת תכופות להתארגנות פוליטית וחברתית על ידי החזית לשחרור להט"ב.
הזאפ של "איום הלוונדר" ופרסום המניפסט "The Woman-Identified Woman", היוו נקודת מפנה בתנועת הגל השני של הפמיניזם, והיו לאירוע המכונן של הפמיניזם הלסבי.
לאחר פעולת הזאפ, רבות מהמארגנות המשיכו להיפגש, והחליטו להקים ארגון להמשיך דרכו את האקטיביזם שלהן, לו קראו "Radicalesbians" (לסביותרדיקליות).
בכנס הארצי הבא של NOW, בספטמבר 1971, הנציגות אימצו החלטה להכיר בלסביות וזכויות לסבית כנושאים לגיטימיים של הפמיניזם".
ב-1999, סוזן בראונמילר תיארה את ההשפעה של המקרה בכך ש"לסביות כבר לא היו מוכנות לשתוק בתנועת הנשים".
קרלה ג'יי תיארה את השתלשלות העניינים בספר זכרונותיה בתור "האירוע החשוב ביותר שאורגן על ידי לסביות שרצו שהתנועה לשחרור נשים תכיר בנוכחותנו ובצרכינו", ואמרה שזה "שינה לחלוטין את היחס של לסביות לפמיניזם למשך שנים".
היא כתבה, "הרגשנו שהזאפ היה הפעולה הראשונה מיני רבות שיבואו, וששחרור לסבי הוא לפתע באופן בלתי ניתן לבלימה, בעלייה".
איון של אלקטרון ופוזיטרון מתרחש כאשר אלקטרון () מתנגש באנטי-חלקיק שלו, הפוזיטרון ().
האינטראקציה ביניהם גורמת לאיון של שני החלקיקים ויצירה של שני פוטונים (קרינת גמא).
באנרגיות גבוהות יותר עשויים להיווצר חלקיקים נוספים
איון של אלקטרון ופוזיטרון הוא מקרה פרטי של תהליך האיון המתרחש בכל מפגש בין חומר ואנטי-חומר.
בתהליך האיון נשמרים מספר חוקי שימור, ביניהם:
חוק שימור המטען החשמלי – המטען הכולל לפני ואחרי ההתנגשות שווה לאפס
האנרגיה של הפוטונים נובעת ממסת האלקטרון והפוזיטרון וכן מהאנרגיה הקינטית שהייתה להם.
על פי משוואת איינשטיין E=mc², ולכן האנרגיה שנובעת מהמסה היא בדיוק
ערך שהוא בדרך כלל גדול בהרבה מהאנרגיה הקינטית ההתחלתית, ועל כן הוא קירוב טוב לאנרגיה הכוללת של הפוטונים.
ככל שהאנרגיה בתהליך גדולה יותר, כך גם המסה האפשרית של החלקיקים שייווצרו גדולה יותר.
על כן, כאשר תהליך האיון של אלקטרון ופוזיטרון נעשה באנרגיות נמוכות ייווצרו פוטונים ואילו במקרים בהם האיון התרחש באנרגיות גבוהות, יכולים להיווצר גם חלקיקים נוספים בעלי מסה כמו בוזוני W ו-Z.
כאשר תהליך ההתנגשות של אלקטרון-פוזיטרון נעשה באנרגיות נמוכות, האפשרות הסבירה ביותר היא שייווצרו פוטונים של קרני גמא.
שימור התנע הקווי והאנרגיה שבמערכת אינו מאפשר יצירה של פוטון יחיד ועל כן ייווצרו לפחות שני פוטונים.
עם זאת, כלל זה אינו בהכרח תקף במקרה של אלקטרון הקשור בחוזקה לאטום.
במקרה הנפוץ ביותר ייווצרו שני פוטונים, שלכל אחד מהם אנרגיית המנוחה של אלקטרון (והפוזיטרון; 0.511MeV).
כאשר נתבונן בהתנגשות זאת במערכת ייחוס בה התנע הקווי הכולל מתאפס לפני האיון, כלומר מערכת בה מרכז המסה נמצא במנוחה, קרני הגמא שיתקבלו יהיו מכוונות לכיוונים מנוגדים (כלומר, הזווית ביניהם תהיה זווית שטוחה, בת 180 מעלות).
יצירתם של שלושה פוטונים נפוצה גם כן, כיוון שבמצבים מסוימים של תנע זוויתי, הדבר הכרחי על מנת לשמר את המטען הכולל.
כמו כן, אפשרי ליצור מספר גדול יותר של קרני גמא, אך כיוון שהתהליך מורכב יותר, ההסתברות לכך קטנה עם כל פוטון נוסף.
כאשר תהליך ההתנגשות מתרחש באנרגיות גבוהות, כלומר לאלקטרון, לפוזיטרון או לשניהם יש אנרגיה קינטית הניתנת להערכה, עשויים להיווצר חלקיקים כבדים יותר מאשר פוטונים, מאחר שיש מספיק אנרגיה קינטית במהירויות היחסיות על מנת לספק את מסת המנוחה של חלקיקים אלה.
לחלופין, ניתן ליצור פוטונים אשר יופיעו עם אנרגיות גבוהות יותר.
באנרגיות הקרובות למסת החלקיקים הנושאים של הכוח החלש (הבוזונים W ו Z) או גבוהות ממנה, ניתן להשוות את חוזק הכוח החלש ואת הכוח האלקטרומגנטי.
כתוצאה מכך, נעשה קל יותר ליצור חלקיקים כמו ניטרינו, אשר מגיבים באופן חלש בלבד אחד עם השני.
זוגות החלקיקים הכבדים שביותר שנוצרו עד עכשיו על ידי איון אלקטרון ופוזיטרון במאיץ חלקיקים הם הזוגות ו-.
החלקיק הבודד הגבוה ביותר הוא הבוזון Z.
לאור זאת יש הרוצים ליצור מאיץ חלקיקים שיפעל באנרגיות גבוהות בהרבה, כך שאנרגיית ההתנגשות תהיה בסדר הגודל של בוזון ההיגס.
בוזון היגס הוא חלקיק יסודי במודל הסטנדרטי של פיזיקת החלקיקים.
בוזון ההיגס ושדה ההיגס שהוא יוצר מספקים השערה הניתנת לאישוש למקור המסה בחלקיקי היסוד.
בעבר נערכו ניסויים ליצירת הבוזונים במאיץ ה-LEP שבמרכז המחקר CERN, אך כשהבינו שאין אפשרות למצוא בעזרתו את בוזון ההיגס כיוון שהאנרגיות בו פעול נמוכות מדי, המתקן עבר הסבה ל-LHC .
תהליך האיון של אלקטרון ופוזיטרון הוא הבסיס לסריקה רפואית הנקראת טומוגרפיית פליטת פוזיטרונים .
בסריקה זו, מוכנס לגוף הנבדק חומר רדיואקטיבי הפולט פוזיטרונים (בדעיכת בטא).
החומר מוכנס לגוף על גבי מולקולה פעילה ביולוגית כך שהחומר יגיע לרקמות.
כאשר הפוזיטרונים הנפלטים מהחומר מתאיינים עם האלקטרונים שברקמות, נפלטים פוטונים שגלאי הסריקה יכול לזהות.
על ידי כך ניתן לשחזר את מקום ההתנגשות ולבנות תמונות תלת-ממדיות של ריכוז החומר הרדיואקטיבי בתוך הגוף.
סריקות PET משמשות במקרים רבים (בכ-90% מהסריקות) לדמת את ריכוז הגלוקוז ברקמות הגוף, מידע המאפשר לזהות גידולים וגרורות סרטניות, ולאבחן מחלות מוח.
ניתן להשתמש באיון פוזיטרונים ואלקטרונים גם כדי לחקור חומרים מוצקים, בשיטה הנקראת ספקטרוסקופיית איון פוזיטרונים , בעיקר לשם מדידת המבנה הפנימי שלהם.
בתנאים מסוימים קיים תהליך הפוך לאיון, ובו פוטונים הופכים לזוג אלקטרון ופוזיטרון, בתהליך הנקרא יצירת זוג.
בתהליך זה, חלק מאנרגיית הפוטונים הופכת למסת החלקיקים.
על מנת שתהליך זה יתרחש, על אנרגיית הפוטונים להיות גבוהה מסכום מסות המנוחה של האלקטרון והפוזיטרון, ועל הפוטון להימצא בקרבת גרעין אטומי.
איומי טאנימוטו (ביפנית: 谷本歩実; באנגלית: Ayumi Tanimoto; נולדה ב-4 באוגוסט 1981) היא ג'ודוקא עבר יפנית אשר התחרתה בקטגוריית המשקל עד 63 ק"ג, האלופה האולימפית מאתונה 2004 ובייג'ינג 2008.
טאנימוטו התחרתה פעמיים במשחקים האולימפיים בשנים 2004 ו-2008. באתונה 2004 היא זכתה במדליית הזהב.
בקרב הראשון היא ניצחה באיפון את סעידה דחארי התוניסאית ובשלבי שמינית ורבע הגמר ניצחה שוב באיפון יריבות מאקוודור וקנדה כאשר הצליחה להפיל אותן בעזרת תרגילי אוצ'י-מטה.
בחצי הגמר היא התמודדה מול דניאלה קרוקובר הארגנטינאית-ישראלית ולאחר שעלתה ליתרון של יוקו, כדקה וחצי בתוך הקרב, הצליחה טאנימוטו להוריד לריתוק את קרוקובר, שנפגעה במהלך התרגיל במרפק, ונאלצה להיכנע.
בגמר טאנימוטו ניצחה את קלאודיה הייל האוסטרית כאשר 54 שניות מפתיחת הקרב הצליחה להטיל את האוסטרית על גבה וקיבלה ניקוד ווזארי, משם המשיכה לריתוק שזיכה אותה באיפון וניצחון.
בבייג'ינג 2008 טאנימוטו זכתה שוב במדליית הזהב לאחר שניצחה את כל ארבעת קרבותיה באיפון.
בקרב הראשון, בשלב שמינית הגמר, ניצחה טאנימוטו את איסיס בארטו מוונצואלה בעזרת תרגיל בשם יוקו-שיהו-גטאמה.
ברבע הגמר היא ניצחה את קונג ג'ה-יאנג הדרום-קוריאנית ובחצי הגמר היא ניצחה את דריאוליס גונזאלס הקובנית שוב לאחר תרגיל יוקו-שיהו-גטאמה.
בגמר טאנימוטו התמודדה מול לוסי דקוס הצרפתייה ודקה ו-26 שניות מהפתיחה, ניצחה טאנימוטו בעזרת תרגיל אוצ'י-מטה.
טאנימוטו מחזיקה בשלוש מדליות מאליפויות העולם, מדליית כסף (2005) ושתי מדליות ארד (2001 ו-2007).
במשחקי אסיה היא זכתה במדליית זהב (2002) ומדליית ארד (2006) ובאליפויות אסיה היא זכתה בשתי מדליות זהב (2001 ו-2004).
במהלך הקריירה אואנו זכתה במדליות רבות בתחרויות מהסבב העולמי וביניהן מדליות מטורנירי טוקיו ופריז היוקרתיים.
בספטמבר 2010 טאנימוטו פרשה מג'ודו תחרותי.
לאחר פרישתה החלה לאמן והייתה מאמנת נבחרת הנשים של יפן באולימפיאדת ריו 2016. בנוסף, טאנימוטו היא חברה במועצת ההנהלה של הוועדה המארגנת של אולימפיאדת טוקיו 2020.
איון דרגומיס היה דיפלומט וסופר יווני.
איון דרגומיס נולד למשפחת סטפנוס דרגומיס, שר החוץ של יוון.
הוא למד משפטים באוניברסיטת אתונה ובשנת 1899 החל את הקריירה במשרד החוץ.
הוא שירת במספר נציגויות יווניות בפלובדיב, בורגס, אלכסנדריה וקונסטנטינופול.
בשנת 1905 בהיותו באלכסנדריה הוא התאהב בפנלופי דלתא.
לאחר זמן מה הם נפרדו אך המשיכו בהתכתבות עד לשנת 1912.
איון דרגומיס היה מעורב במאבק יווני לשחרור מקדוניה שאז הייתה תחת שלטון של האימפריה העות'מאנית.
בשנת 1909, בעקבות חילוקי השלטון אביו מונה לראש ממשלת יוון.
בעקבות מלחמת הבלקן הראשונה איון דרגומיס נסעה לסלוניקי כנציג של נסיך קונסטנין.
בשנים 1907–1915 הוא כתב סדרה ב-3 כרכים על המאבק של מקדוניה לשחרור משליטה טורקית.
בשנת 1914 איון דרגומיס מונה לשגריר יוון באימפריה רוסית.
בשנת 1915 הוא עזב את משרד החוץ ונבחר לפרלמנט היווני.
הוא התנגד למדיניות של אלפתריוס וניזלוס ובשנת 1917 נאלץ לעזוב את המדינה.
הוא חזר ליוון בשנת 1919.
ב-30 ביולי 1920 בפריז היה ניסיון התנקשות בונצלוס.
למחרת מספר מתנגדי משטרו לרבות איון דרגומיס נעצרו באתונה והוצאו להורג.
ב-שנות ה-30 של המאה ה-20 פנלופי דלתא קיבלה ידיה את הארכיון של איון דרגומיס פעלה לפרסומו.
איוסה פרס גוטיירס (בספרדית: Ayoze Pérez Gutiérrez; נולד ב-29 ביולי 1993) הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדות הקשר ההתקפי והחלוץ בקבוצת ויאריאל מהלה ליגה ובנבחרת ספרד.
פרס נולד בעיר סנטה קרוז דה טנריפה, בירת האי הספרדי טנריפה.
הוא שיחק בתור נער באקדמיה של הקבוצה המקומית, טנריפה.
פרס התחיל לשחק בגיל 18 בקבוצת המילואים של טנריפה בליגה הרביעית בספרד, בעונת 2012/2013 הוא החל לשחק במקביל גם בקבוצה הבוגרת של המועדון, בליגה השנייה בספרד.
בעונת 2013/2014 פרס כבש 16 שערי ליגה במדי טנריפה ונכלל בנבחרת העונה של ליגת המשנה בספרד.
ב-6 ביוני 2014 פרז חתם בניוקאסל יונייטד מהפרמייר ליג תמורת 3 מיליון אירו.
פרס כבש את שערו הראשון בקבוצה בניצחון 1–2 על טוטנהאם הוטספר במסגרת הפרמייר ליג, פרס גם כבש שני שערים בשני המשחקים לאחר מכן.
פרס סיים את העונה עם שבעה שערי פרמייר ליג כאשר ניוקאסל בעונה לא טובה מבחינתה הצליחה לשרוד בליגה במחזורי הסיום.
בעונת 2015/2016 פרס כבש שישה שערים אבל ניוקאסל ירדה לצ'מפיונשיפ בסיום העונה.
תחת המאמן הספרדי, רפא בניטז, ניוקאסל זכתה באליפות הצ'מפיונשיפ וחזרה לפרמייר ליג אחרי שנה, פרס כבש שבעה שערים באותה עונה.
עונת 2018/2019 הייתה עונת השיא של פרס שכבש 12 שערי פרמייר ליג.
ב-4 ביולי 2019 פרס חתם בלסטר סיטי על חוזה לארבע שנים, לסטר סיטי שילמה 30 מיליון ליש"ט לניוקאסל יונייטד.
ב-25 באוקטובר 2019 פרס כבש לראשונה במדי לסטר סיטי, באותו משחק הוא כבש שלושה שערים כאשר לסטר סיטי ניצחה 9–0 את סאותהמפטון ניצחון זה היווה ניצחון החוץ הגבוה ביותר בהיסטוריה של הפרמייר ליג.
ב-31 בינואר 2023 חזר לאחר שמונה וחצי שנים לספרד והושאל לריאל בטיס עד לסוף עונת 2022/2023 וסיים את שארית העונה עם 3 שערים ב-19 הופעות בליגה אליהן הוסיף שער בשתי הופעות בליגה האירופית.
ב-6 ביולי 2023 חתם באופן קבוע בריאל בטיס לארבע שנים.
ואת העונה המלאה הראשונה שלו בבטיס הוא סיים עם 11 שערים ב-38 הופעות בכל המסגרות מתוכם 9 שערים בליגה.
ב-13 באוגוסט 2024 חתם פרס לארבע שנים בויאריאל לארבע שנים.
במאי 2024 זומן פרס על ידי המאמן לואיס דה לה פואנטה לסגל המורחב של נבחרת ספרד לקראת משחקי יורו 2024. ב-5 ביוני 2024 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 5–0 על אנדורה במשחק הכנה ליורו ואף כבש את שער הבכורה שלו בנבחרת במשחק זה.
שחקן החודש בליגה הספרדית השנייה בכדורגל: מרץ 2014, אפריל 2014
פריצת השנה בליגה הספרדית השנייה בכדורגל: 2013/14
הקשר ההתקפי המצטיין בליגה הספרדית השנייה בכדורגל: 2013/14
נבחרת העונה בליגה הספרדית השנייה בכדורגל: 2013/14
המשחק כולו מתחולל באווירת פנטזיה.
נכון ל-20 במאי 2009, באיון היו כ-3.5 מיליון שחקנים מאסיה.
השדרוג הראשון שיצא לאיון שוחרר גם באמריקה הצפונית וגם באירופה ב-7 בספטמבר 2010 בשם "איון: התקיפה על בלוריאה" .
ב-29 בפברואר 2012 הוחלט כי חברת Gameforge תוציא לאור את המשחק באירופה.
המשחק באמריקה הצפונית הושק רשמית כמשחק חינמי ללא הגבלות ב-11 באפריל 2012. השדרוג השני שקיבל איון שוחרר באמריקה הצפונית ב-26 ביוני 2013 בשם "איון: הבוגדנות האפלה" .
השדרוג האחרון ביותר למשחק הושק באמריקה הצפונית ב-27 במאי 2020 בשם "איון: צללים על בלוריאה" .
מיומנויות (Skills) הם יכולות התקיפה של הדמות.
לדמויות שונות עשויות להיות מיומנויות שונות.
את רוב המיומנויות רוכשת הדמות תוך כדי משחק.
ככל שעולים רמות, כך מיומנויות הדמות משתפרות ומתחזקות.
שחקן נגד שחקן ושחקן נגד הסביבה (PvPvE)
רוב קרבות שחקן נגד שחקן ושחקן נגד הסביבה מתרחשים ב-Abyss וב-Balaurea - אזורים ייעודיים לכך.
באזורים אלו ישנם מבצרים (Fortress) אשר יכולים להיכבש על ידי לגיונות (Legions) - קבוצה של כמה משתמשים המשחקים לרוב ביחד.
הכיבוש על אותם מבצרים כולל קרבות של שחקנים עם שחקנים מהגזע הנגדי, ושחקנים נגד הסביבה (נגד בוטים - רובוטים ממוחשבים.
בנוסף לכך, ישנם קרבות Sieges - קרבות על מבצרים גדולים יותר, שבהם משתתף מספר גדול יותר של שחקנים, במקסימום של 200 מכל גזע, ולקרבות אלה ניתן להגיע עם נשק מיוחד הנקרא "Siege Weapon".
באיון, לא ניתן להילחם שחקן מגזע מסוים בשחקן מאותו הגזע, למעט קרבות דו-קרב.
השתתפות בקרבות שחקן נגד שחקן (PvP) מזכה בנקודות אביס (Abyss Points) או בנקודות כבוד (Glory Points).
נקודות אלו עוזרות לשחקנים לעלות בדירוג (Ranks) במערכת דרגות האביס (Abyss Rank system), ואף ניתן להשתמש בנקודות אלו לרכישת פרסים שונים.
שחקנים המדורגים גבוה במערכת דרגות האביס יכולים לקבל את התואר "Guardian General" - תואר שיזכה אותם בנתונים (Stats) שיחזקו את דמותם.
את נקודות האביס ניתן להשיג כבר בתחילת המשחק על ידי מכירה של אבנים מיוחדות לבוט הנקרא LugBug.
בנוסף, ניתן להשיג נקודות אלו ב-Herelym Mine - מקום במשחק בו מתנהלים קרבות שחקן נגד הסביבה, אליו שחקן אחד בלבד רשאי להיכנס בכל פעם.
את נקודות הכבוד ניתן להשיג אך ורק על ידי פעילות של שחקן נגד שחקן, לדוגמה - השלמת משימות הכרוכות בקרבות עם הגזע השני.
כמו כן, ניתן לאבד את נקודות האביס אם הדמות מובסת על ידי שחקן מהגזע השני.
כמו בכל משחק תפקידים המוני ברשת, קלאסים (Classes) הם "תפקידים", ועל השחקן לבחור אותם כבר בהתחלה לפי הדרך שבה הוא רוצה לשחק.
באיון ישנם שישה סוגים של קלאסים בסיסיים שניתן לבחור אותם כשיוצרים את הדמות, וכל קלאס בסיס מתחלק לשני קלאסים עיקריים, שבאחד מהם בעצם משחקים.
את הקלאס העיקרי ניתן לבחור כשמגיעים לרמה 10 ואז מקבלים משימה צהובה שבה ה-NPC, או הבוט, מבקש מכם לבחור את הקלאס העיקרי שלכם.
כיום יש שישה קלאסים בסיסיים המחולקים לשנים-עשר קלאסים עיקריים.
Gladiator / גלדיאטור – תפקידו העיקרי הוא להילחם באויב מטווח קרוב.
המתקפות שלו חזקות מאוד, יש לו גישה להרבה סוגי כלי נשק והרבה מיומנויות של תקיפה סביבתית, הידוע גם כ-AoE.
Templar / טמפלר – תפקידו לקבל את הפגיעה העיקרית, "ללכת בראש" אל האויב.
יש לו הרבה מיומנויות הגנה, אך המתקפות שלו לא חזקות במיוחד.
לסייר יש הרבה מיומנויות של זריזות, הסוואה, מתקפות פתע ושיתוק האויב.
Assassin / מתנקש – מאסטר בהסוואה ובמתקפות פתע.
המתקפות שלו חזקות, ויש לו הרבה מיומנויות של שיתוק האויב.
Ranger / ריינג'ר – מעולה לתקיפה מטווח רחוק.
המתקפות של הקוסמים הן לטווח רחוק ויכול להיות חזקות מאוד, אבל הקוסמים נפגעים מאוד בקלות, לכן הם צריכים תמיד לשמור מרחק מהאויב ולנתב את דרכם בזהירות ובחכמה.
Sorcerer / מכשף – קלאס שיתוק האויב העיקרי במשחק.
יש לו את המיומנויות הכי חזקות במשחק לתקיפה.
Spiritmaster / מאסטר הרוחות – יש לו הרבה מיומנויות שנותנות רעל לאויב (Debuff).
בנוסף, הוא יכול לזמן ארבעה סוגי יצורים שונים שיעזרו לו בקרב.
קבוצה לא תחזיק מעמד זמן רב בלי ריפוי (Healing) או לפחות הרבה דברים שיחזקו אותה, וזה בדיוק תפקידם של אנשי הדת.
Cleric / כומר – קלאס הריפוי (Healing) העיקרי במשחק.
יש לו הרבה כישופי ריפוי גם על מטרה אחת וגם על כמה מטרות יחד.
כמו כן, הוא מסוגל להסיר כמעט כל רעל מעל עצמו ומעל חברי הקבוצה שלו.
Chanter / המזמר ברננה – גם לצ'אנטר יש אי אלו כוחות ריפוי, אך זה לא התפקיד העיקרי שלו, לכן לא מומלץ לקחת צ'אנטר כתחליף לקלריק.
הצ'אנטר תוקף בדרכים מיוחדות, ותפקידו העיקרי הוא לספק תמיכה לחברי הקבוצה.
כשמדובר בלחימה, הטכנאים מסתמכים אך ורק על טכנולוגיה.
Gunslinger / אקדחן – מצויד ברובים ובתותחים, בעל יכולות תקיפה מעולות ויש לו כמה סקילים של שיתוק האויב.
Aethertech – ביכולתו לזמן רובוטים מכנים ענקיים המכונים "מבצרים" (Bastions), בהם הוא משתמש ככלי הנשק העיקריים שלו.
הדבר האופייני לו ביותר הוא יכולת ההישרדות המיוחדת שלו לזמן רב.
זהו קלאס מאוד מיוחד, מאחר שמשלב בתוכו גם יכולות תקיפה טובות, גם קצת יכולות ריפוי וגם קצת יכולות תמיכה.
Songweaver / אורג השירים – מצויד בכלים מוזיקליים, שהם כלי הנשק שלו.
מנגן מנגינות שמסוגלות לפגוע ולהשבית את האויב, או לחלופין לרפא את בני בריתו.
Vandal / ונדליסט – יצא בפאץ' 7.0. המתקפות של הונדליסט מאוד חזקות; יש לו את אחת ממיומנויות התקיפה הסביבתית (AoE) הכי חזקות במשחק, ועוד הרבה מיומנויות לפגיעה בכמה מטרות יחד.
ניתן לכנס קבוצות של 6 שחקנים ואף יותר שילחמו יחד בקרבות ויחלקו את פרסי הניצחון.
ישנם אזורים מסוימים במשחק שמיועדים לכניסה של קבוצות בלבד.
קבוצות ניתן לכנס כ-2 עד 6 שחקנים.
ארבע קבוצות כאלה המשחקות יחד נקראות ברית (Alliance).
יצירה, או באנגלית "Crafting", הוא תהליך במשחק שבו השחקן יוצר חפצים מיוחדים, בגדים, כלי נשק ועוד.
לכל תהליך יצירה חובה לאסוף את החומרים המתאימים לו.
לאחר שאסף את כל החומרים, על השחקן לערבב את כולם יחד לחפץ שהוא בוחר.
יש דברים שכדי ליצור אותם נדרשת רמת יצירה גבוהה, וכדי לרכוש אותה, על השחקן להתאמן ולשפר את כישורי היצירה שלו.
כמו כן, ישנם דברים רבים שלא ניתן ליצור.
באיון, תעופה היא כלי חיוני בכל מיני קרבות, משימות ותהליכי יצירה.
ניתן לעוף רק באזורים מסוימים, הנקראים אזורי תעופה (Flight Zones).
כברירת מחדל, תעופה מוגבלת ל-60 שניות, אך ניתן להגדיל זמן זה על ידי לבישה של ציוד מיוחד, כנפיים, כותרות (Titles) ועזרים נוספים במשחק.
כמו כן, בעת תעופה, יש אפשרות לשחקנים להשתמש בשיקויי תעופה, המגבירים את הזמן הנותר להם לעוף.
כמו כן, במשחק ניתן גם לרחף בכל אזור, אך ריחוף אינו חופשי כמו תעופה רגילה.
באיון ישנם כמה סוגי משימות: משימות אתגר, המסומנות בצהוב, משימות רגילות, המסומנות בכחול, משימות שניתן לבצע אותם מספר פעמים, המסומנות בתכלת, משימות Windstream המסומנות בכתום ומשימות מלחמה, המסומנות גם כן בתכלת.
משימות אתגר אלה משימות שמתרכזות בסיפור, משימות רגילות, או משימות כחולות, אלה משימות שאמורות לעזור לשחקן לעלות רמות יותר בקלות, משימות המסומנות בתכלת אלה משימות שעושים אותם בדרך כלל כדי להשיג חפצים ומטבעות, ומשימות Windstream, המסומנות בכתום, אלה משימות הנותנות הדרכה לשחקן חדש ומראות לו כיצד להתקדם במשחק.
את רוב המשימות ניתן לשתף עם שחקנים אחרים או לנטוש אותן, אך משימות אתגר לא ניתן לנטוש או לשתף.
אטריה (Ateria) תמיד הייתה מקום מסתורי ומלא בסודות, אפילו עבור תושביה הקדומים ביותר.
אך דבר אחד תמיד היה ברור – איון, ישות שמימית חזקה מאוד, היא זאת שבראה את אטריה.
ישות אלוהית חסרת גיל ששלטה בכל רחבי הקוסמוס.
איון לבש צורה של מגדל אדיר, כמי שיושב בראש היווצרותה של אטריה ושל המינים הקדומים ביותר שישבו בה, המכונים דראקן (Drakan).
כמו שען, היה יוצר מרחבי זמן אדירים, וכמו אמן היה מפסל כל הר והר, עמק ויבשת באטריה.
כשרק נבראה, הייתה אטריה מקום קסום, עמיד מכל בחינה ומלא בזוהר.
החיים בה תמיד היו טהורים, נקיים ורוחניים לצד המבנה המופלא שעמד במרכז, בו ישב איון, מבנה שכונה "מגדל הנצח".
המגדל נראה כמעין מפלח את השמים ומחבר את צדה האחד של אטריה לצדה השני.
מגדל הנצח השרה את אורו על כל אטריה.
כך החיים שגשגו במשך אלפי שנים תחת הסדר שמימי זה.
עד ליום בו הדראקן, כאמור תושביה העתיקים של אטריה, החליטו שנמאס להם לתפקד כיצורים הפשוטים של כוכב הלכת הזה.
אך היה מי שהתנגד לדראקן – אלה היו בני האדם, המין היחיד שהתנגד לדראקן, והם נלחמו בגבורה על מנת לייצב את אורח חייהם כבהתחלה.
אך ככל שהמלחמה נמשכה, הדראקן היו בטוחים בעצמם יותר ויותר, גאוותם רק גדלה, הם הפנו את גבם באופן מוחלט כנגד יוצרם והמשיכו להתחכך קדימה כמירוץ אוטונומי לחלוטין.
בנוסף, הם זנחו את השם שניתן להם על ידי איון ובחרו לעצמם שם חדש – הבלאור (the Balaur).
בסופו של דבר, בשל המלחמה הארוכה והסכסוכים הרבים שנוצרו, התפצלו בני האדם לשני גזעים שונים – אליוס (Elyos) ואסמודיאנס (Asmodians).
האליוס לקחו לעצמם את החלק התחתון של אטריה, המוצף תמיד באור יום יפהפה, בעוד האסמודיאנס לקחו את החלק העליון של אטריה – חלק חשוך ואפל, בו קרן אור כמעט ולא נראית לעולם.
מאחר שהתפצלו לגמרי, האליוס והאסמודיאנס לעולם לא יוכלו לחיות בשלווה אחד עם השני, והבלאור לעולם לא יוכלו לחיות בשלווה עם בני האדם, הנקראים גם דאיבות (Daevas), שהם האליוס והאסמודיאנס.
איון הוכרז לראשונה במאי, 2006. המשחק פותח על ידי חברת NCsoft בדרום קוריאה.
המשחק פותח תוך שימוש במנוע המשחק CryEngine 1 מבית קרייטק, ששימש גם את המשחק הפופולרי Far Cry.
גרסת הבטא הסופית בקוריאנית יצאה בנובמבר, 2008. כמו כן, פותחה גם גרסה סינית למשחק, שמבחן הבטא האחרון שלה יצא ב-8 באפריל 2009. לאחר מכן הושק המשחק גם במערב, הכולל גרסה צפון-אמריקאית, גרסה אירופאית וגרסה אוסטרלית.
הפסקול הרשמי של איון: מגדל הנצח שוחרר כדיסק יחיד הכולל בתוכו 22 טראקים שנכתבו על ידי המלחין יאנג באנג-אן (Yang Bang-Ean), הידוע גם כ"ריו קוניהיקי" (Kunihiko Ryo) ביפן.
הפסקול שוחרר ביפן ובקוריאה ב-21 באוקטובר 2008. הפסקול שוחרר גם לאייטונס ב-20 באוקטובר 2009.
האלבום השני, "AION – Annales of Atreia", נוצר על ידי שני המלחינים אינרו ג'ו (Inro Joo) ו-וונקי קים (Wonki Kim).
האלבום יצא באופן רשמי ב-10 במאי 2010 בחנות ה-iTunes בעבור 9.99 דולר.
דרום קוריאה: איון יצא רשמית בדרום קוריאה ב-25 בנובמבר 2008. זוהי המדינה הראשונה בה שוחרר המשחק.
סין: המשחק יצא לסין ב-16 באפריל 2009 והופעל על ידי חברת Shanda Interactive Entertainment.
יפן: חברת NCsoft הוציאה את המשחק ליפן ב-17 ביולי 2009 על ידי NCsoft Japan.
אוסטרליה: NCsoft הפיצה את המשחק גם באוסטרליה ב-22 בספטמבר 2009. באוסטרליה שוחררו שלוש מהדורות: מהדורה סטנדרטית, מהדורת אספנות ומהדורה מוגבלת.
טאיוואן: NCsoft התחילה לעבוד על גרסת בטא פתוחה לאיון בטאיוואן ב-7 ביוני 2009 ששחוררה ב-21 ביולי 2009. גרסה 1.5 שוחררה ב-21 באוקטובר 2009, גרסה 2.0 שוחררה ב-13 באוקטובר 2010 וגרסה 2.1 שוחררה ב-24 בנובמבר 2010.
אירופה: הגרסה האירופאית הרשמית של איון יצאה על ידי NCSoft ב-25 בספטמבר 2009. באירופה, היה המשחק זמין בשתי מהדורות: מהדורה סטנדרטית ומהדורת אספנות.
צפון אמריקה: איון יצא רשמית בצפון אמריקה ב-22 בספטמבר 2009. המשחק הושק בשתי מהדורות: מהדורה סטנדרטית ומהדורת אספנות.
רוסיה: גרסת הבטא הפתוחה ברוסיה פעילה מ-8 בספטמבר 2009.
איוניק היא יצרנית מכוניות חשמליות, שבסיסה בסיאול שבקוריאה הדרומית.
היא הוקמה באוגוסט 2020 על ידי יונדאי מוטור, במטרה לייצר את המכוניות החשמליות של החברה.
מאז הקמתה הציגה איוניק מספר דגמים חדשניים שזכו להערכה ברחבי העולם בזכות הביצועים הגבוהים והעיצוב המודרני שלהם.
המותג מקדם קיימות ואחריות סביבתית על ידי שילוב חומרים ידידותיים לסביבה ויישום טכנולוגיות חדשניות לצמצום פליטות הפחמן.
החברה הוקמה על ידי יונדאי מוטור באוגוסט 2020. שמה לקוח מיונדאי איוניק, מכונית היברידית פלאג-אין, המיוצרת גם בגרסה חשמלית.
הרכבים שייוצרו על ידי איוניק ישתמשו בפלטפורמה מיוחדת לרכבים חשמליים שיוצרה על ידי יונדאי מוטור וקיה בשביל המותג, פלטפורמת יונדאי E-GMP.
השם איוניק משלב את המילים "ion" (יון) ו-"unique" (ייחודי), כדי לשקף את מחויבות המותג לפתרונות תחבורה חדשניים וחשמליים.
בפברואר 2021 הציגה את המכונית הראשונה שלה, יונדאי איוניק 5. בשנת 2022 הציגה את יונדאי איוניק 6 ואת יונדאי איוניק 7 תחשוף מאוחר יותר.
מותג איוניק משווק ויישווק את דגמיו עם מספר, הקרוסאוברים ישווקו עם מספר אי-זוגי והמכוניות המשפחתיות ישווקו עם מספר זוגי.
יונדאי איוניק 5: מכונית חשמלית במרכב קרוסאובר משווקת עם כמה יחידות הנעה חשמליות.
יונדאי איוניק 6: מכונית חשמלית במרכב סדאן.
יונדאי איוניק 7: מכונית במרכב קרוסאובר.
איור בוטני הוא אמנות המתארת את הצורה, הצבע והפרטים של מיני הצמחים.
האיורים חייבים להיות מדויקים מדעית אך לעיתים גם בעלי מרכיב אמנותי.
הם עשויים להיות מודפסים בספרים, מגזינים ומדיות אחרות או להימכר כיצירת אמנות.
יצירתם נעשתה לעיתים קרובות על ידי מאייר בוטני בהתייעצות עם מחבר מדעי, יצירה זו דורשת הבנה של מורפולוגית הצמחים וגישה לדגימות מהצומח.
איורים אופייניים הם בצבעי מים, אך עשויים להיות גם בצבעי שמן, בדיו או בעיפרון, או בשילוב של אלה.
התמונה עשויה להיות בגודל טבעי או לא, קנה המידה מוצג לעיתים קרובות, ועשוי להראות את בית הגידול של הצמח, הצד העליון וההפוך של העלים, ופרטי הפרחים, הניצן, הזרעים ומערכת השורשים.
ספרות מוקדמת על צמחי מרפא בתרבויות רבות כללה תיאור של צמחים.
התיאור נועד לסייע בזיהוי מין הצמח, בדרך כלל עם מטרה רפואית מוגדרת.
העבודה הבוטנית המאוירת המוקדמת ביותר שנותרה זהו עותק של De Materia Medica של Dioscorides, והוא נעשה בשנת 512 עבור יוליאנה אניסיה, בתו של הקיסר הרומאי אוליבריוס.
הבעיה בתיאור צמחים מאזורים שונים ומשפות שונות, לפני הכנסת הטקסונומיה הבוטנית, עלולה להיות מסוכנת להכנת תכשירים רפואיים.
האיכות הנמוכה של הדפסה של יצירות מוקדמות מציגה לעיתים קשיים גם בזיהוי המינים המתוארים.
כאשר החלו להתפרסם מערכות מינונים רפואיים, היה צורך בציור הבוטני, ובתקופה זו החל מקצוע המאייר הבוטני להופיע.
הפירוט העדין יותר של תהליכי ההדפסה, שהשתפרו מאוד במאה השמונה עשרה, אפשרו לאמנים כמו פרנץ ופרדיננד באואר לתאר את ההיבטים העדינים של הנושא.
האיורים נעשו מדויקים יותר בצבע ובפרטים המוצגים.
ההתעניינות הגוברת של בוטנאים חובבים, גננים והיסטוריוני-טבע סיפקו שוק לפרסומים בוטניים; האיורים הגדילו את הפנייה והנגישות גם לקורא הכללי.
השימוש בפרטים המחיש עוד יותר את התיאור שניתן בטקסט המצורף.
פרטים אלה אפשרו לקהל שאינו מדעי לזהות מינים שונים, ההתעניינות ההולכת וגדלה בהיסטוריה של הטבע ובגננות הייתה גורם לאיור של צמחים רבים והפצה בפרסומים רגילים.
מדריכי השדה, קטלוגים ומגזינים שהופקו מאותה תקופה המשיכו לכלול איורים.
פיתוח לוחות הצילום לא הפך את האיור הבוטני למיושן, למרות השיפורים בשחזור צילומים בחומרים מודפסים.
מאייר בוטני מסוגל ליצור פשרה של דיוק, תמונה אידיאליסטית מכמה דגימות והכללת הפנים וההיפוך של חלקי הצמח כגון עלים.
בנוסף, ניתן להביא פרטים על חלקים בקנה מידה מוגדל ולכלול פרטים נוספים סביב השוליים של התמונה.
ספרים ופרסומים רבים המשיכו להשתמש במאיירים, גם לאחר שהדפוס החל לשלב צילום.
עברו שנים רבות עד שהדפסה בצבע תשתווה ללוחות ציור של המאיירים.
הדיוק ומלאכת המאיירים התפתחו יחד עם הבוטנאים הנוגעים בדבר, העבודה התקבלה כחשובה לבוטנאים ולמוסדותיהם.
הפרסום המאויר, המגזין הבוטני של קרטיס (1787), הוא כתב עת בן 230 השנים, המזוהה עם האגודה הבוטנית וגני קיו, בלונדון, הוא בראש ובראשונה כתב עת בוטני משובח, שכלל את המאיירים הטובים ביותר שפרסמו בדפוס.
למרות התפתחות הצילום עדיין ממשיכים להעסיק מאיירים בוטנים.
בשנת 1972 שכר המכון הסמיתסוניאני בוושינגטון את המאיירת הבוטנית הראשונה שלו, אליס טנג'ריני.
לאחרונה התרחש רנסאנס באמנות ובאיור הבוטני.
ארגונים המוקדשים לקידום צורת אמנות זאת נמצאים בארצות הברית (האגודה האמריקאית לאמנים בוטנים), בריטניה (אגודת אמנים בוטניים), אוסטרליה (האגודה הבוטנית באוסטרליה) ודרום אפריקה (איגוד האמנים הבוטניים של דרום אפריקה), בין אחרים.
הסיבות לתחייה צורה זו של אמנות, הן רבות.
בנוסף לצורך באיור מדעי ברור, תיאורים בוטניים ממשיכים להיות אחת הצורות הפופולריות ביותר של "אמנות קיר".
יש עניין גובר בשינויים המתרחשים בעולם הטבע, ובתפקיד המרכזי של הצמחים בשמירה על מערכות אקולוגיות בריאות.
תחושת דחיפות התפתחה ברישום חיי הצמח המשתנים כיום למען הדורות הבאים.
אמנים רבים נמשכים ליצירה פיגורטיבית מסורתית יותר, ומוצאים בתיאור צמחים התאמה מושלמת עבורם.
בעבודה עם מדענים, אנשי שימור, גננים וגלריות מקומיות ברחבי העולם, המאיירים והאמנים של היום פורצים את גבולות מה שנחשב באופן מסורתי כחלק מהז'אנר.
איור אופנה הוא אמנות המביעה רעיונות של אופנה בצורה של איור, רישום וציור.
הוא משמש בעיקר את מעצבי האופנה בהפצת ובדיקת רעיונותיהם.
סקיצות אופנה ממלאות תפקיד מרכזי בעיצוב לתצוגה מקדימה ומשרתות את הדמיית העיצוב לפני תפירת בגדים אמיתיים.
איור אופנה, שנעשה בתחריטים, מתוארך למאה השש עשרה לתקופת המסעות הגדולים וגילוי שטחים חדשים בראשית העת החדשה.
היו אלה אוספי איורים של התלבושות מהשטחים שהתגלו.
לקראת סוף המאה השבע עשרה פורסמו העיתונים הראשונים של אופנה, במיוחד בצרפת בתקופת שלטונו של לואי ה-14. היו אלה "סקירות האופנה הראשונות".
פרסומים אלה התפתחו והגיעו לשיאם עד סוף המאה ה-18. פריז, הפכה לבירת האופנה, ובירת איורי האופנה.
לאחר המהפכה הצרפתית, מרכז הפרסום החשוב של האופנה עבר מפריז לגרמניה ולאחר מכן לאנגליה, מדינות שנטו להעתיק את הייצור הצרפתי.
תחילת איור האופנה המודרני, ממוקמת סביב תחילת המאה ה-19. בסוף המאה התשע עשרה יצירתיות האיור עלתה על זו של הצילום.
אבל שני ייצוגים האלה היו זה לצד זה בתחילת המאה העשרים.
איור אופנה נתפס יותר כמלאכה מאשר כצורה של אמנות ציורית.
צייר הדיוקנאות האיטלקי ג'ובאני בולדיני נחשב בעיני חבריו לאחד ממאיירי האופנה הראשונים ששמם מוכר.
כתב העת Journal des dames et des modes היה מגזין אליטיסטי שהפגיש בין ציירים, מעצבים וסופרים, והשאיר מקום גדול להמחשת אופנה.
לפני מלחמת העולם הראשונה, פריז חזרה להיות בירת האופנה, וגם מרכז אמנות איור אופנה - ציירים, משוררים, מעצבים, מלחינים, אנשי תיאטרון היו מתחככים זה בזה.
יצירתו של איריב הביאה את האיור לדרגת האמנות, והניחה את היסודות לציורים מהמאה העשרים.
האמנויות הדקורטיביות של התקופה, כמו אר נובו, קוביזם או אר דקו, השפיעו על איור האופנה שהיווה השתקפות של הזמן; ההשראה של מאיירים הגיעה בעיקר מהתיאטרון.
המגזינים האמריקאים Harper's Bazar או ווג, Femina הצרפתית או L'Officiel, מפרסמים את השמות הגדולים ביותר של המאיירים והמעצבים של אותו הזמן.
המגזינים הופכים לחיוניים בהפצת אופנה.
עיצוב אופנה הופך להיות פחות סטטי, אין לו עוד גישה אמנותית, אלא יותר תיאורית, והוא מכוון לסגנונות משנה של לבוש - חיי יומיום, אופנת עילית לקוקטיילים ועוד.
גם התנועה הסוריאליסטית נכנסה למגזיני אופנה האיור מתפתח גם לכיוון של "ריאליזם חדש" שעובר לאוריינטציה אמנותית יותר.
אבל המהפכה בצילומי אופנה תפסה בהדרגה את מקום האיור, כאשר כל תחום אימץ בהדרגה את הטכניקה המתאימה לו: הצילום למאמרי אופנה והאיור לפרסום 19. הצילום במקביל לאיור נהנה מהתפתחויות אלה.
מלחמת העולם השנייה משנה את התפתחות האיור ופרסום האופנה.
חלק מהמאיירים גויסו לצבא, אחרים היגרו מאירופה לארצות הברית.
באופן כללי הפרסום היה מצומצם בתקופת המלחמה והפצת המגזינים לא הייתה סדירה.
לאחר המלחמה הדברים השתנו: כמה מאיירים ותיקים נעלמו, והופיעו חדשים במקומם.
המגמה שהחלה לפני המלחמה - הגבלת תקציבי האיור לטובת הצילום, מצאה את ביטויה.
בשנות השישים תחום האופנה עובר מהפכה: בירת האופנה עברה מפריז ללונדון, הלבוש המוכן יחולל מהפכה בביגוד בשנים הבאות, פופ-ארט והתנועה ההיפית, ישפיעו על איור האופנה.
הצילום שולט בעולם האופנה, וצלמי האופנה הם המאסטרים הגדולים.
האיור לא מצא מקלט אפילו במגזינים לנערות מתבגרות.
אף על פי כן, נותרו כמה מגזיני אופנה, במיוחד מקצועיים, שבהם התפרסמו עבודות המעצבים בגרפיקה.
משנות השמונים נראה כי איור אופנה מצא מקום קטן בפרסומים.
החל להופיע המגזין La Mode en peinture, מגזין אופנה אוונגרדי, מאויר במלואו.
בארצות הברית הופצה גרסה החדשה של המגזין Vanity Fair.
בשנות האלפיים נראה שהאיור מחזיר לעצמו מקום בעולם האופנה.
טכניקות האיור שבשימוש מערבבות שיטות ישנות ומודרניות ואימוץ העיצוב בכלים דיגיטליים.
איומו סקו (ביפנית: 瀬古 歩夢; נולד ב-7 ביוני 2000 באוסקה שביפן) הוא כדורגלן יפני המשחק בעמדת הבלם בקבוצת לה האבר מליגת העל הצרפתית ובנבחרת יפן.
סקו גדל במחלקת הנוער של סרסו אוסקה.
הוא החל את הקריירה המקצוענית שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון במסגרת ליגת העל היפנית.
בסך הכל ערך 67 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע שני שערים.
ב-18 בינואר 2022 חתם סקו בגראסהופרס ציריך מליגת העל השווייצרית.
ב-27 בפברואר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 0–2 לסנט גאלן במסגרת המחזור ה-23 בליגה לעונת .
ב-23 ביולי 2025 חתם סקו בלה האבר מליגת העל הצרפתית.
סקו היה חלק מסגל הנבחרת האולימפית של יפן לטורניר הכדורגל באולימפיאדת טוקיו בשנת 2021, אך לא שיחק בטורניר.
ב-24 במרץ 2023 ערך סקו הופעת בכורה בנבחרת יפן בתיקו 1–1 עם אורוגוואי במסגרת משחק ידידות.
איום מבפנים (Cleanskin) הוא סרט ריגול ומתח בריטי שנכתב ובוים על ידי האדי הג'איג' ובכיכובם של שון בין, אבהין גאליה, שארלוט רמפלינג, ג'יימס פוקס, טאפנס מידלטון, שיבאני ג'אהי ומישל ראיין.
שם הסרט, "cleanskin", הוא כינוי לפעיל סמוי שלא ידוע על מטרותיו, או, כפי שהיה נפוץ יותר בבריטניה בעקבות הפיגועים בלונדון (2005), קיצוני ללא הרשעות קודמות, ולכן לא מוכר לשירותי הביטחון הלאומי.
הארי, סוחר נשק בריטי, נראה במיטה עם פרוצה בשם רנה.
שומר הראש של הארי, איוון, הוא סוכן שירות הביון החשאי של MI6. הארי ויואן נוסעים לבנק, מובילים תיק מסמכים של סמטקס.
2 הגברים נעקבים על ידי 2 מחבלים - אש ופול.
אש נטרל את איוון, הרג את הארי ולקח את תיק המסמכים.
עם זאת, איוון מצליח לירות באש בזרוע לפני שהוא מאבד את ההכרה.
אש תופר את חומר הנפץ (סמטקס) הגנוב לז'קט עם חגורת נפץ.
הוא נותן את הז'קט לאדל, שמפוצץ אותו במסעדה לונדונית פופולרית.
בהיותו האדם היחיד שיודע על חומרי הנפץ הגנובים, מוטל על איוון על ידי שני הממונים עליו ב-SIS, שרלוט וסקוט, למצוא ולחסל את המחבלים שיצרו את הפצצה.
המשימה שלו "לא לפי הספר" ומבודדת מהסוכנות.
הוא מקבל עוזר, סוכן טירון בשם מארק.
איוון מוצא וחוקר את רנה.
היא מספרת לאיוון ומארק שגבר שהיא נהגה להיפגש עימו, פול, שילם לה עבור מידע על הארי וכדיי לגנוב ממנו את האקדח שלו.
איוון, מארק ורנה מנסים ללכוד את פול בביתו.
פול הורג את רנה, אבל נהרג על ידי יואן.
בבית קפה, אש רואה את קייט, אהובתו לשעבר באוניברסיטה, והם מחליפים מספרים.
סדרת פלאשבקים חושפת את גיוסו של אש לארגון הטרור.
לפני שש שנים, אש וקייט יצאו בזמן שלמדו בבית ספר למשפטים.
בבית הספר, נביל, קיצוני מוסלמי, מתיידד עם אש ומבקש ממנו להצטרף לקבוצת הסטודנטים הפרו-מוסלמית שבראשה הוא עומד.
אש וחברו יוסף מצטרפים לקבוצה ונחשפים לתורתו האנטי-מערבית של נביל.
בגידה של קייט עם ניק מרחיקה את אש, מה שגורם לו להרביץ לו ולהיפרד מקייט.
אש מתמסר למטרתו של נביל, ועוזר ללכוד ולרצוח חייל לשעבר, גרג קונלן, כאשר משפחתם של יוסף וקונלן מתה בתהליך.
בינתיים, איוון ומארק נשלחים לבניין נטוש נאמר להם שהוא ביתו של המחבל.
איוון מתעמת עם האיש שהם מוצאים שם וחוקר אותו.
האיש מתחנן לרחמים, אך יואן שורף אותו למוות.
בסריקה בבניין, איוון לוקח את הז'קט של האיש.
איוון ומארק מגיעים לאזור מגורים' שם מבחינים בהם אש וגבר אחר לבוש בז'קט מגושם.
הגבר האלמוני נמלט בריצה, ואש בורח עם האופנוע שלו.
מארק רודף אחרי האלמוני ויורה בו למוות.
שארלוט מספרת למארק ואיוון שהSIS גילו על המבצע חשאי שלהם והם רודפים אחריהם.
כשאיוון ישן במלון, מארק פורץ פנימה ומנסה להרוג אותו, רק כדי להיכשל ולמות בקרב.
כמבודד, איוון מחליט לחסל את תא הטרור לפניי שייהרג.
באמצעות האוזנייה של מארק, הוא מגלה שבעלי בריתו של מארק מסייעים במתקפת הטרור הבאה.
אש מבלה עם קייט ועוזב אותה למשימת פיגוע התאבדות אחרונה.
נביל מטיל על אש להרוג את ראש צוות חשיבה הפרו-עיראקי בחתונת בתו בלונדון.
אש עושה סרטון וידאו המסביר את הסיבות המצדיקות שלו להתקפת ההתאבדות המתוכננת שלו.
הוא נוסע לחופה בחתונה אבל הוא מתעמת שם עם איוון.
שניהם נפצעים בקרב, אבל אש נמלט.
אש מתחזה למלצר ועושה את דרכו לשולחן ראש הקבלה, אך הוא נורה למוות על ידי איוון.
לאחר שנטרל את חומר הנפץ, איוון עוזב את המלון.
ביציאה, הוא מבחין בגברים בחליפות מעבירים מזוודות על עגלה ללובי המלון ואז נוסעים מהמלון.
רגעים ספורים לאחר מכן, פצצה שהוחבאה במטען הזה מתפוצצת בלובי המלון והורגת את מטרותיו של נביל.
באפילוג, איוון מוצא מפתח של כספת במעיל של האיש שהרג קודם לכן.
הוא מגלה תיקייה ומצלמת וידאו.
הוא צופה בקלטת, המזהה את האיש כחוסיין מאליק, סוכן סמוי ב-SIS.
איוון, לאחר שראה את התיקייה ואת הסרטון, מסיק ששרלוט הנדסה את מותו של מאליק, ניסיון ההתנקשות של יואן, והפלילה את סקוט בשל היותו מושחת כדי לטשטש את עקבותיה.
איוון מעמת את שרלוט עם המצית שמצא באחוזה כפרית שלה והורג אותה, והוא מפליל את מותה כהתאבדות.
נכון ל-3 בפברואר 2014, Cleanskin החזיקה ברייטינג של 53% היתר ביקורתי לפי האתר Rotten Tomatoes.
איום הסטריאוטיפ הוא תופעה בתחום הפסיכולוגיה החברתית, שלפיה אנשים חשים בסיכון להשפט על פי הקבוצה הסטריאוטיפית שהם משתייכים אליה.
לפי התיאוריה, תופעה זו תורמת לפערים בין-גזעיים ומגדריים ארוכי שנים בביצועים אקדמיים.
מאז כניסתו לספרות האקדמית, איום הסטריאוטיפ הפך לאחד הנושאים הנחקרים ביותר בתחום הפסיכולוגיה החברתית.
גורמים המגבירים את השפעת איום הסטריאוטיפ יכולים לכלול את רמת הקושי של המשימה, האמונה שהמשימה מודדת את יכולותיהם ואת הרלוונטיות של הסטריאוטיפ למשימה.
אנשים מפגינים דרגות גבוהות יותר של השפעת איום הסטריאוטיפ במשימות שבהן הם רוצים להצליח וכאשר הם מזדהים מאוד עם הקבוצה הסטריאוטיפית.
השפעות אלו מתגברות גם כאשר הם מצפים לאפליה בשל השתייכותם לקבוצה בעלת סטריאוטיפים שליליים.
חוויות חוזרות ונשנות של איום סטריאוטיפי עלולות להוביל למעגל קסמים של ירידה בביטחון העצמי, ביצועים גרועים ואובדן עניין בתחום ההישג הרלוונטי.
נטען כי איום הסטריאוטיפ מראה ירידה בביצועים של אנשים המשתייכים לקבוצות סטריאוטיפיות שליליות.
על פי התיאוריה, אם קיימים סטריאוטיפים שליליים לגבי קבוצה ספציפית, הדבר יכול לעורר בקרב חברי הקבוצה חרדה לגבי הביצועים שלהם, דבר שעלול להפריע ליכולתם לממש את מלוא הפוטנציאל שלהם.
הפרט אינו חייב להיות תואם לסטריאוטיפ כדי שהוא יופעל.
ההשערה היא שהמנגנון שדרכו חרדה (הנגרמת על ידי הפעלת הסטריאוטיפ) מפחיתה את הביצועים הוא על ידי דלדול זיכרון העבודה.
ההפך מאיום סטריאוטיפ הוא הגברת הסטריאוטיפ, כלומר כאשר אנשים מתפקדים טוב יותר ממה שהם היו עושים אחרת, בגלל חשיפה לסטריאוטיפים חיוביים לגבי הקבוצה החברתית שלהם.
גרסה של הגברת הסטריאוטיפ היא הרמת הסטריאוטיפ, כלומר אנשים משיגים ביצועים טובים יותר בגלל חשיפה לסטריאוטיפים שליליים לגבי קבוצות חברתיות אחרות.
ישנם חוקרים שהציעו שאין לפרש את איום הסטריאוטיפ כגורם לפערים בביצועים בחיים האמיתיים, והעלו את האפשרות של הטיית פרסום.
מבקרים אחרים התמקדו בתיקון מה שהם טוענים שהם תפיסות שגויות של מחקרים מוקדמים המראים השפעה גדולה.
עם זאת, מטא-אנליזות וסקירות שיטתיות הראו עדויות משמעותיות להשפעות של איום הסטריאוטיפ.
בשנת 1995, קלוד סטיל וג'ושוע ארונסון ביצעו את הניסויים הראשונים שהוכיחו כי איום הסטריאוטיפ יכול לערער את הביצועים האינטלקטואליים.
סטיל וארונסון מדדו זאת באמצעות משימת השלמת מילים.
הם ביקשו מסטודנטים אפרו-אמריקאים ואירופאים-אמריקאים להבחן בחלק המילולי הקשה של מבחני SAT.
כפי שניתן היה לצפות בהתבסס על ממוצעים ארציים, הסטודנטים האפרו-אמריקאים לא הצליחו באותה המידה במבחן.
סטיל וארונסון חילקו את התלמידים לשלוש קבוצות:
קבוצת איום הסטריאוטיפ, שבה הבדיקה תוארה כ"אבחון של יכולת אינטלקטואלית"
קבוצת איום לא סטריאוטיפי, שבה הבדיקה תוארה כ"משימה לפתרון בעיות במעבדה שהייתה ללא אבחון של יכולת"
קבוצה שלישית, בה הבדיקה תוארה שוב כלא מאבחנת יכולת, אך המשתתפים התבקשו לראות במבחן הקשה אתגר
כל שלוש הקבוצות קיבלו את אותו מבחן.
סטיל וארונסון הגיעו למסקנה ששינוי ההוראות במבחן יכול להפחית את הדאגה של סטודנטים אפרו-אמריקאים לגבי אישור סטריאוטיפ שלילי לגבי הקבוצה שלהם.
בתמיכה במסקנה זו, הם גילו שלסטודנטים אפרו-אמריקאים שהתייחסו למבחן כמדד לאינטליגנציה, היו מחשבות רבות יותר הקשורות לסטריאוטיפים שליליים של הקבוצה שלהם.
בנוסף, הם גילו כי אפרו-אמריקאים שחשבו שהמבחן מודד אינטליגנציה, נטו יותר להשלים קטעי מילים באמצעות מילים הקשורות לסטריאוטיפים שליליים רלוונטיים.
איון הפקות בע"מ היא חברת הפקות בריטית המפיקה בעיקר את סדרת סרטי ג'יימס בונד.
מטה החברה נמצא בפיקדילי שבלונדון והיא פועלת גם מאולפני פיינווד בבקינגהאמשייר, אנגליה.
החברה הוקמה ב-6 ביולי 1961 כדי להפיק את סרטי ג'יימס בונד שיצרו המפיקים אלברט ברוקולי והארי זלצמן לאחר שזה השיג את הזכויות על ספרי ג'יימס בונד של איאן פלמינג.
זוהי חברת בת של חברת ההחזקות דנג'אק.
ב-1975, לאחר תשעה סרטי ג'יימס בונד, מכר זלצמן את חלקו בחברה לחברת יונייטד ארטיסטס, ששימשה כחברת ההפצה של הסרטים ומאז טיפלה גם בהפקתם.
לפני מותו של ברוקולי ב-1996 השתלטה בתו ברברה על החברה והפיקה את כל הסרטים מאז "גולדן איי" יחד עם אחיה החורגים.
סרטי ג'יימס בונד שהפיקה החברה
איון איי.או בע"מ היא חברת הזנק ישראלית בתחום התוכנה, העוסקת בגיבוי תשתיות ענן.
חברת איון איי.או הוקמה בינואר 2024 על-ידי שלושה יוצאי Amazon Web Services - אופיר ארליך (מנכ"ל), רון קמחי (CTO) וגונן שטיין (CRO).
ארליך נמנה קודם לכן עם מייסדי חברת ההזנק CloudEndure, שנמכרה ל-Amazon Web Services.
איון איי.או עוסקת בגיבוי תשתיות תשתיות ענן מרכז הפיתוח של החברה שוכן בתל אביב, ומרכז המכירות שלה שוכן בניו יורק.
את גיוס ההון הראשון של החברה, שבו גייסה 20 מיליון דולר, הובילה קרן Sequoia Capital.
בסבב גיוס שני, בהובלת קרן לייטספיד, גייסה החברה 30 מיליון דולר לפי שווי של 215 מיליון דולר.
בסבב גיוס שלישי, בספטמבר 2024, בהובלת קרן גרינאוקס, גייסה החברה 77 מיליון דולר לפי שווי של 750 מיליון דולר.
גיוסים אלה נערכו עוד לפני השלמת פיתוח של מוצר ראשון בחברה והתבססו על המוניטין של מייסדיה.
בנובמבר 2024 גייסה החברה 70 מיליון דולר לפי שווי של כ-1.4 מיליארד דולר, ובכך הפכה לחד-קרן.
בנובמבר 2025 גייסה החברה 300 מיליון דולר לפי שווי של 4 מיליארד דולר.
איופספור (בטורקית: Eyüpspor) היא קבוצת כדורגל טורקית מהעיר איסטנבול.
נכון לעונת 2025/2026 משחקת בליגת העל הטורקית.
איופספור, נוסדה בשנת 1919 ברובע איוּפ באיסטנבול.
בעונת 1970/1971 עלתה לליגה השלישית, בסיום עונת 1972/1973 בליגה השלישית ירדה הקבוצה לליגה החובבנים.
בסיום עונת 1981/1982 עלתה לליגה השנייה.
בסיום עונת 1982/1983 בליגה השנייה ירדה הקבוצה חזרה לליגת החובבנים.
בסיום עונת 1983/1984 עלתה הקבוצה לליגה השלישית.
בעונת 1986/1987 בליגה השלישית סיימה הקבוצה ראשונה בבית ועלתה לליגה השנייה.
בסיום עונת 1993/1994 בליגה השנייה ירדה הקבוצה לליגה השלישית.
בעונת 2001/2002 שונה מערך הליגות והליגה השלישית הפכה לדרג רביעי, בעונה זו בליגה הרביעית סיימה הקבוצה במקום השני בבית ועלתה לליגה השלישית.
בעונת 2013/2014 בליגה השלישית ירדה הקבוצה לעונה בודדת בליגה הרביעית.
לאחר 6 עונות בליגה השלישית בעונת 2020/2021, סיימה הקבוצה במקום הראשון ועלתה ישירות לליגת המשנה.
בעונת 2021/2022 ובעונה אחריה בליגת המשנה, העפילה הקבוצה לפלייאוף העלייה אך הפסידה בשניהם.
בעונת 2023/2024 סיימה הקבוצה במקום הראשון בליגת המשנה, ועלתה לליגת העל הטורקית.
בעונת 2024/2025 בליגת העל הטורקית, סיימה הקבוצה במקום השישי, נקודה אחת מהעפלה למוקדמות הקונפרנס ליג.
בנובמבר 2025 נעצר יו"ר הקבוצה מוראט אוזקאיה בחדש למעורבות בהימורים בלתי חוקיים.
יריבויותיה הבולטות ביותר של איופספור הן עם קבוצות אחרות מאיסטנבול, קסימפאשה, פתיח קארגומרוק ובייקוז 1908. יריבויות אלו נובעות מקרבה גאוגרפית, חפיפה של טריטוריות אוהדים והיסטוריה ארוכה של מפגשים תחרותיים.
איזביצה קויאווסקה (בפולנית: Izbica Kujawska) היא עיירה קטנה הנמצאת בקרבת לודז' בנפת ורטיאו אשר בפולין.
העיירה הקטנה, בה חיו יהודים החל מן המאה ה־18, הייתה בין העיירות הראשונות בהן הוקם גטו, ליהודים בתקופת השואה.
יהודי העיירה מנו לפני מלחמת העולם השנייה כ־1500 איש בלבד.
כבר עם כניסת הגרמנים הנאצים אל העיירה, הוקם בה גטו ליהודים.
חלק מן הגברים הצעירים גורשו כבר בחורף 1940-1939 אל המזרח לעבודות פרך.
רובם מתו כבר בשלב הזה של השואה.
הגטו ריכז בתוכו יהודים נוספים תושבי הסביבה.
הקרבה של העיירה אל מחנה ההשמדה הקבוע הראשון, חְלְמְנו, הביאה לכך שהיו בין המושמדים הראשונים במשאיות הגז.
הם נקברו בחלקה 77 שביער.
ב-16 בינואר 1942, כחודש לאחר הפעלת המחנה וכארבעה ימים לפני ועידת ואנזֶה, רוכזו היהודים של הגטו הקטן בכנסייה המקומית.
חלקם נספו בדרך אל הכנסייה.
למחרת גורשו היהודים מהכנסייה אל מחנה ההשמדה חלמנו ושם הומתו במשאיות גז.
הקהילה היהודית באיזביצה הושמדה כמעט לחלוטין, פרט לבודדים ששרדו.
אִיזַבּוֹ היא להקת פופ, רוק פסיכדלי, דיסקו, פאנק, מוזיקה ערבית, מוזיקה שחורה ומוזיקת עולם אשר נוסדה בשנת 1989 בפתח תקווה.
בהנהגת הגיטריסט והמפיק המוזיקלי רן שם טוב, ותמיר מוסקט, איזבו משלבים סגנון פסיכדלי משנות השישים, אלמנטים מזרח-תיכוניים ומוזיקה ערבית.
שם הלהקה לקוח משמה של דמות בסרט "ליידי נץ" בגילומה של מישל פייפר.
הלהקה התפרקה בשנת 2016, ואולם שניים מחבריה, הסולן רן שם טוב והקלידנית שירי הדר (שבהמשך נהייתה לאשתו), ממשיכים להופיע כצמד מוזיקלי בשם "שרי ורנו".
בשנת 2022 חזרה איזבו להופיע.
איזבו שייכת לגל להקות הרוק הצעירות שהפציע בראשית שנות ה-90, "הדור של מועדון רוקסן", שזכה להצלחה במשך זמן קצר וגווע.
בשלב זה החליטה הלהקה לשיר באנגלית ולנסות להצליח בחו"ל.
ב-1993 הוציאה הלהקה את השירים "Beady", "Here She Comes" ו-"Movie Maker", שזכו להשמעות מעטות בגלי צה"ל.
ב-1994 הקליטה איזבו את אלבומה הראשון "Movie Maker" (שכלל את שלושת השירים שיצאו קודם לכן), אך הוא לא יצא באופן מסחרי והופץ ב-50 עותקים שחולקו על ידי הלהקה לחבריה הקרובים, ועל כן הוא מוגדר כ"אלבומה הגנוז" של איזבו (כיום הלהקה אינה מופיעה עם החומר של אלבום זה).
חברי הלהקה, בתחילת 1995, עברו לארצות הברית ושהו בה שנים אחדות, אך לא הצליחו לפרוץ מבחינה מסחרית.
רן שם טוב ושירי הדר חזרו לישראל והקימו את הלהקה מחדש עם הבסיסט יונתן לוי והמתופף ניר מנצור, איתם החלו לעבוד על חומר חדש ולהופיע באופן קבוע.
ב-2003 יצא אלבומה הרשמי הראשון (והשני מבחינה כרונולוגית) "The Fun Makers", בחברת התקליטים לייבלה הקלטות; האלבום זכה לביקורות אוהדות.
בחודשים שלאחר צאת התקליט הוחתמו חברי הלהקה בחברת התקליטים Sony BMG, שהוציאה בבריטניה את ה-EP "The Morning Hero EP", אותו ליווה סיבוב הופעות באנגליה, סקוטלנד והולנד.
ב-2005 הופץ אלבום הבכורה של איזבו, "The Fun Makers", גם בתפוצה בינלאומית בהולנד, בלגיה ולוקסמבורג.
ב-2006 יצא בצרפת תחת חברת התקליטים רוימיוזיק/דיסקוגרף (RoyMusic/Discograph).
הלהקה יוצאת לסיבובי הופעות תכופים שם.
באמצע 2007 הלהקה הופיעה בתוכנית המוזיקה המובילה בצרפת "טרטטה" (Taratata), בה התארחו אמנים כמו רד הוט צ'ילי פפרז, אבריל לאבין ועוד.
ב-3 ביולי 2008, יצא בארץ האלבום השני של איזבו, "Super Light", גם הוא בהפקת לייבלה.
הלהקה יצאה למסע הופעות בעקבות האלבום, במסגרתו הופיעה בפסטיבלים גדולים באירופה כמו "Sziget Festival" בבודפשט ו-"TFF.Rudolstadt" ברודולשטאד, גרמניה.
מוביל הלהקה, רן שם טוב, הוא אמן נבחר של הקרן למצוינות בתרבות.
הוא גם כתב והלחין את רוב השירים בסרט "מישהו לרוץ איתו" על פי ספרו של דויד גרוסמן.
בשנת 2010 הלחין שם טוב את פסקול הסרט "זוהי סדום".
על פי נעימת הנושא של הסרט, הקליטו מאוחר יותר חברי הלהקה את השיר "סוכר", שבו השתתף ברי סחרוף.
איזבו שיתפו פעולה עם מספר אמנים ישראלים ידועים, על הבמה ובאולפן, בהם אהובה עוזרי, הכוריאוגרף אוהד נהרין ועוד.
שיתוף הפעולה של איזבו עם להקת "שוטי הנבואה" הוביל להפקת השיר "הוא", שזכה בתואר שיר השנה בטקס פרסי ערוץ המוזיקה הישראלי.
בשנת 2012 ייצגה איזבו את ישראל באירוויזיון 2012 עם השיר "Time".
הבחירה בלהקה כנציגת ישראל הפתיעה רבים, לאור פרסומים קודמים שהעריכו כי מאיה בוסקילה צפויה להיבחר לייצג את ישראל.
ב-9 במרץ 2012 שחררה הלהקה את הקליפ הרשמי לשיר.
הלהקה הופיעה עם השיר בחצי הגמר הראשון, שהתקיים ב-22 במאי 2012, אולם לא העפילה לגמר האירוויזיון.
בשנת 2022, לאחר הפסקה של כעשור, חזרה הלהקה להופיע.
רן שם טוב - גיטרה, זמר
Movie Maker" - 1994" (יצא בהפקה עצמית ב-50 עותקים שלא הופצו באופן מסחרי)
The Fun Makers" - 2003" (לייבלה, רוימיוזיק/דיסקוגרף)
אַיוֹת (שם מדעי: Perninae) היא תת-משפחה של דורסי יום בינוניים ממשפחת הנציים.
דורסים אלה חיים באזורים טרופיים שונים באפריקה, אירופה, אסיה ואמריקה.
הם קרובי משפחתם של נשרי העולם הישן בתוכם הנשרים.
האיות ניזונות מחיות קטנות יותר כמו מכרסמים, עופות קטנים וזוחלים, אך חלקם מתמחים בחרקים וחלק ניזונים בעיקר מדבש דבורים.
יש להם מקור חד ומוארך מעט.
צבעיהם אינם מרשימים, בצבע חום או שחור ויש לחלקם ציצה קטנה מאחורי הראש.
בישראל 2 מינים מתת-משפחה זו - אית צרעים ואיה מצויצת.
בעבר נכללו בקבוצה גם המינים: נץ עטלפים, דיה מרובעת זנב, דיה שחורת חזה ועיט נחשים מדגסקרי.
איזאנמי (ביפנית: イザナミ, היא שמזמינה), אלה במיתולוגיה היפנית, אחותו ובת זוגו של איזאנגי (הוא שמזמין).
איזאנמי ואיזאנגי היו זוג האלים החמישי שהופיע (לזוגות קדמו אלים שהופיעו כבודדים).
על פי מצוות האלים שקדמו להם יצרו איזאנגי ואיזנאמי את האדמה.
השניים הזדווגו והולידו את האל הירוקו (ילד העלוקה) שהיה נכה ושולח על ידם בתיבת גומא.
מהזדווגויות נוספות של השניים נוצרו איי יפן ובנוסף רשימה ארוכה של אלים.
האל האחרון שנולד, אל האש, שרף את ערוות אמו והביא למותה.
איזאנגי שכעס על מות אחותו ובת זוגו כרת בתגובה את ראשו של אל האש.
איזאנגי (ביפנית: イザナギ, הזכר שמזמין) הוא אל יפני, אחיה ובן זוגה של איזאנמי (היא שמזמינה).
על פי מצוות האלים שקדמו להם יצרו איזאנגי ואיזאנמי את האדמה.
מהזדווגויות נוספות של השניים נוצרו איי יפן, וגם רשימה ארוכה של אלים, בהם אמטראסו, אלת השמש, האלה המרכזית של יפן.
איזאנגי שכעס על מות אחותו ובת זוגו כרת את ראשו של אל האש.
איז'בסק היא עיר ברוסיה על נהר איז', יובלו של קאמה, שהוא עצמו יובלו של הוולגה.
העיר היא בירת רפובליקת אודמורטיה.
שוכנת במרכזו של מזרח החלק האירופאי של רוסיה, סמוך להרי אורל.
אוכלוסייתה מונה מעל 600 אלף תושבים.
כלכלת העיר מבוססת בעיקר על ייצור כלי נשק, שהידוע מביניהם הוא הקלשניקוב, שהפך גם למזוהה עם העיר והרפובליקה.
העיר נוסדה בשנת 1760 על אדמותיו של איש קזן מורזה טבקלב על ידי הרוזן פיוטר שובלוב, ידידה של המלכה יקטרינה השנייה.
העיר נוסדה במטרה לשמש את בית החרושת לעיבוד ברזל, שנוסד לידה.
ליד העיר נבנה ב-1763 סכר על הנהר איז'.
ב-1774 נכבשה העיר על ידי ימליאן פוגצ'וב וכל 42 עובדי הנהלת בית החרושת הוצאו להורג.
ב-1807 פקד הצאר אלכסנדר הראשון להקים בית חרושת נוסף לכלי נשק, שהוקם באותה שנה.
מאז העיר משמשת כאחד המרכזים החשובים לייצור נשק ברוסיה.
ב-1824 הגיע הצאר למקום כדי להתרשם מבית החרושת.
בשנים 1984–1987 נקראה בשם אוסטינוב על שמו של שר ההגנה הסובייטי בשנים 1977 - 1984 דמיטרי אוסטינוב.
בעיר ממוקמים מפעלים עיקריים של קונצרן קלשניקוב.
בשטח העיר הוקם נמל תעופה אליו מגיעות טיסות פנימיות בלבד.
בעיר ישנה קבוצת כדורגל בשם זניט איז'בסק.
איזאיי דוברובן (Issay Dobrowen; 15 בפברואר 1891–1953) היה פסנתרן, מלחין ומנצח יהודי-רוסי.
שמו המקורי היה יצחק זרחוביץ' באראבייצ'יק על פי גרסה אחת וישעיהו גוטווין על פי גרסה אחרת.
הוא שינה את שמו פעמים אחדות עד שהגיע לגרסה הסופית, שבה התפרסם.
דוברובן נולד בניז'ני-נובגורוד שברוסיה ולמד מוזיקה בקונסרבטוריון של מוסקבה.
אחרי סיום לימודיו השתלם בנגינה אצל גודובסקי.
בשנים הבאות כיהן כפרופסור בקונסרבטוריון וניהל את תיאטרון בולשוי המוסקבאי.
משנת 1923 ניצח על תזמורות חשובות באירופה ובארצות הברית, ביניהן התזמורת הסימפונית של סן פרנסיסקו והתזמורת הסימפונית של גטבורג בשוודיה.
בין השאר הוזמן לנצח גם על התזמורת הפילהרמונית הישראלית.
דוברובן כתב יצירות לפסנתר, המזכירות באופיין את המוזיקה של רחמנינוב.
עוד חיבר קונצ'רטו לכינור ומוזיקה לתיאטרון.
במהלך הקריירה שלו ניגן את הסונאטה "אפאסיונאטה" של בטהובן לפני לנין, יצירה שהייתה בין החביבות על המנהיג הבולשביקי.
דוברובן היה ידיד קרוב של הסופר הרוסי מקסים גורקי ושל חוקר הארצות הנורווגי הנודע פריטיוף ננסן.
דוברובן מת באוסלו, נורווגיה, בשנת 1953, בן 62.
איזביצה (בפולנית: Izbica; ביידיש: איזשביצע) היא עיירה קטנה הנמצאת בפרובינציית לובלין שבמזרח פולין, בה שכנה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
העיירה נזכרת לראשונה בשנת 1419. בשנת 1540 קיבלה זכויות עירוניות, ואלה חודשו באמצע המאה ה-18 על ידי מלך פולין אוגוסט השלישי.
באמצע המאה ה-17 ובתחילת המאה ה-18 סבלה העיר מפלישת השוודים לפולין.
בחלוקת פולין בשנת 1772 נכללה העיירה בשטחי אוסטרו-הונגריה, ובין השנים 1815 ו- 1915 נכללה בתחום פולין הקונגרסאית.
בשנת 1863 נפגעה העיירה משריפה גדולה, והיא ניזוקה גם בעת מלחמת העולם הראשונה, בשל קרבתה לחזית.
אוכלוסיית העיירה גדלה בעיקר בשל מסילת הרכבת שעברה במחוז לובלין, שנפתחה בשנת 1917.
משפחות ראשונות של יהודים ישבו בעיירה בשלהי המאה ה-18. פיתוחה הכלכלי במאה ה-19 משך אליה יהודים נוספים.
בשנת 1839 הקים הרב מרדכי יוסף ליינר בעיירה חצר חסידית מהגדולות בפולין, שנודעה בשם חסידות איזביצה ראדזין.
בשנת 1855 נחנכו בעיירה בית כנסת ובית מדרש (נהרסו בשואה), ובסוף המאה ה-19 היוו היהודים כ- 95% מתושבי עיירה, והיא נודעה כ"בירת היהודים המחוזית".
בתחילת המאה ה-20 התארגנו החוגים הציוניים הראשונים בעיירה, ונוסד בה סניף של הבונד.
לקראת סוף מלחמת העולם הראשונה התנפלו איכרים מן הסביבה שבאו לשוק של העיירה, יחד עם תושבים מקומיים, על היהודים בעיירה, וגרמו נזקים כבדים לבית הכנסת תוך חילול ספרי תורה.
עד שהתייצב השלטון הפולני בשנת 1919 סבלו היהודים בעיירה גם ממעשי אלימות מצד חיילי הצבא הכחול.
בשנים אלה סייע ליהודי הקהילה ארגון הג'וינט.
בתקופה שבין שתי מלחמות העולם הייתה בעיירה פעילות מגוונת של מפלגות פוליטיות ותנועות נוער, ובין היתר, פעלו בה תנועות המזרחי, הציונים הכלליים, פועלי ציון והרוויזיוניסטים.
כמו כן, פעלו בה השומר הצעיר, החלוץ, בית"ר וצעירי המזרחי, ובשנת 1925 נפתח בה בית ספר מרשת תרבות.
בשנת 1921 נוסד בעיירה גם סניף של אגודת ישראל, שריכז סביבו כ- 200 ראשי משפחות, רובם מחסידי גור, ובשנת 1929 נוסד בעיירה בית ספר מרשת בית יעקב.
ב- 1920 כיהן ברבנות העיירה הרב ישראל-איסר שמחה לנדוי (נספה בשואה).