tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
לאקוב גדל במשפחה יהודית בניו בדפורד, מסצ'וסטס.
משפחת לאקוב עברה לאנהיים, קליפורניה וג'ו החליף את נאמנותו לקבוצת הכדורסל לוס אנג'לס לייקרס.
לאקוב קיבל תואר ראשון במדעי ביולוגיה מאוניברסיטת קליפורניה באירוויין,
בשנת 1978, קיבל תואר שני בבריאות הציבור (אפידמיולוגיה) מאוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס (UCLA) ותואר MBA מבית הספר למנהל עסקים בסטנפורד.
לאקוב שותף בקלינר פרקינס, חברת השקעות הון סיכון, מאז 1987. השקעותיו התרכזו סביב חברות העוסקות במדעי החיים, טכנולוגיה רפואית, אינטרנט ואנרגיה.
הוא היה משקיע עיקרי בליגת הכדורסל האמריקאית, ליגת מקצוענית בכדורסל נשים שבסופו של דבר נסגרה מכישלון להתחרות בהצלחה מול יריבתה, איגוד הכדורסל הלאומי לנשים (WNBA).
בינואר 2006 הוא הפך לבעלים חלקי של הבוסטון סלטיקס, שם הפך למשקיע משותף עם אירווינג גרוסבק, יזם ופרופסור בבית הספר למנהל עסקים בסטנפורד.
ב-15 ביולי 2010, לאקוב וקבוצת המשקיעים שבראשה עמד הסכימו לרכוש את גולדן סטייט ווריורס המשחקת ב - NBA מכריס קוהאן תמורת 450 מיליון דולר, מה שדרש ממנו למכור את חלק המיעוט שלו בסלטיקס.
לאקוב ופיטר גובר הם הבעלים הראשיים של גולדן סטייט, אבל לאקוב אחראי על התפעול השוטף.
לפני תחילתה של עונת ה - NBA ב־2014-15, לאקוב פיטר את המאמן מארק ג'קסון שזה עתה הוביל את הווריורס לפלייאוף.
לאקוב הסביר את ההחלטה בכנס של עמיתים בעלי הון סיכון: "חלק מזה היה שהוא לא הצליח להסתדר עם אף אחד אחר בארגון.
ותראה, הוא עשה עבודה נהדרת - ואני תמיד אחמיא לו בהרבה כבוד אבל לא יכולים להיות 200 אנשים אחרים בארגון שלא כמוך."
לאקוב יצר מחלוקת מסוימת בכך שכינה את קבוצתו "שנות אור" לפני כל השאר ב-NBA במהלך עונת ה-16–2015 ב־NBA.
במהלך כהונתו עם הווריורס, הקבוצה השיגה את שיאי ה-NBA לעונה הסדירה הטובה ביותר עם 73–9 והכי הרבה ניצחונות בעונה (עונה רגילה ופוסט-עונה ביחד) עם 88 ב-2015.
נכון לשנת 2022, הונו של ג'ו לאקוב הוא 1.5 מיליארד דולר, לפי פורבס.
לאקוב גרוש מאשתו הראשונה, לורי (לבית קראוס), איתה יש לו שני בנים ושתי בנות.
כיום הוא נשוי לניקול קורן.
ג'וזף מייקל סקאלי הוא כדורגלן אמריקאי המשחק בעמדת המגן הימני בקבוצת בורוסיה מנשנגלדבך מהבונדסליגה ובנבחרת ארצות הברית.
סקאלי גדל במחלקת הנוער של ניו יורק סיטי.
ב-21 במרץ 2018, בגיל 15, חתם על חוזה מקצועני ראשון במועדון.
ב-6 ביוני ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 4-0 לניו יורק רד בולס במסגרת הסיבוב הרביעי של גביע ארצות הברית הפתוח.
ב-2 בספטמבר 2020 ערך את הופעת הבכורה שלו ב-MLS, בניצחון 2-0 על ניו אינגלנד רבולושן.
ב-13 בנובמבר 2019 פורסם כי סקאלי יצטרף לבורוסיה מנשנגלדבך מהבונדסליגה לאחר תום עונת ב-MLS.
בחצי השני של עונת הוא שיחק בקבוצת המילואים של המועדון.
ב-9 באוגוסט 2021 ערך סקאלי את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה של בורוסיה מנשנגלדבך, בניצחון 1-0 על קייזרסלאוטרן במסגרת הסיבוב הראשון של הגביע הגרמני לעונת .
ב-13 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו בבונדסליגה, בתיקו 1-1 נגד באיירן מינכן במסגרת המחזור הראשון לעונת 2021/2022. ב-2 באוקטובר הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בניצחון 3-1 על וולפסבורג במסגרת המחזור השביעי בליגה.
בסך הכל ערך 30 הופעות ליגה והבקיע שער אחד בעונתו הראשונה בקבוצה הראשונה של המועדון.
ב-1 ביוני 2022 ערך סקאלי את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ארצות הברית, בניצחון 3-0 על נבחרת מרוקו במשחק ידידות.
ג'וזף סמפולינסקי הוא פוליטיקאי אמריקאי, שכיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס ה-23 של מדינת ניו יורק.
סמפולינסקי, חבר המפלגה הרפובליקנית, נבחר לקונגרס בבחירות מיוחדות שנערכו באוגוסט 2022, ופרש מהקונגרס בינואר 2023.
סמפולינסקי נולד באלמירה שבניו יורק, והשלים את לימודיו התיכוניים בתיכון "קורנינג-פיינטד פוסט וסט" (Corning-Painted Post West) השוכן בעיירה פיינטד פוסט.
לסמפולינסקי תואר ראשון מאוניברסיטת ג'ורג'טאון ותואר שני בפילוסופיה מאוניברסיטת ייל.
בשנים 2010–2015 עבד סמפולינסקי בלשכתו של חבר הקונגרס טום ריד כמנהל מחוזי.
בנוסף היה יושב ראש סניף המפלגה הרפובליקנית במחוז סטובן.
בעקבות זאת, הוועדה הרפובליקנית של מדינת ניו יורק בחרה בסמפולינסקי כמועמדה בבחירות המיוחדות.
בבחירות המיוחדות ניצח סמפולינסקי את מקס דלה פיה, מועמד המפלגה הדמוקרטית הן בבחירות המיוחדות והן בבחירות הכלליות, בהפרש בן 53%–47%.
כבר בעת יום הבחירות המיוחדות הצהיר סמפולינסקי כי אין בכוונתו להתמודד לתקופת כהונה מלאה בבחירתו הכלליות בנובמבר.
ב-13 בספטמבר 2022 סמפולינסקי הושבע לתפקידו כחבר בית הנבחרים האמריקאי, וכהונתו תמה עם התפזרות הקונגרס ה-117 ב-3 בינואר 2023.
ג'וזף מייקל לומברדו הוא פוליטיקאי אמריקאי ואיש אכיפת החוק לשעבר, המכהן כמושל נבדה ה-31 מאז שנבחר לתפקידו בבחירות 2022.
לומברדו, חבר המפלגה הרפובליקנית, כיהן במשך 34 שנים כשריף של מחוז קלארק בו שוכנות הערים לאס וגאס והנדרסון.
לומברדו, בנו של יוצא חיל האוויר של ארצות הברית, נולד בסאפורו שביפן.
הוא חי ביפן למעלה מעשור לפני שעבר ללאס וגאס ב-1976. בשנת 1980 השלים את לימודיו התיכוניים בתיכון רנצ'ו.
לומברדו למד באוניברסיטת נבדה בלאס וגאס, שם השלים לימודי תואר ראשון בהנדסה אזרחית ותואר שני במדעי ניהול משברים.
במהלך 2006 היה לבוגר המחזור ה-227 של אקדמיית ה-FBI הלאומית.
בתום לימודיו התיכוניים התגייס לצבא ארצות הברית, שם שירת במשמר הלאומי של נבדה ובשירות המילואים של הצבא האמריקאי, וב-1986 השתחרר מהצבא.
בשנת 1988 הצטרף לומברדו למשטרת המטרופולין של לאס וגאס כשוטר.
במרוצת השנים התקדם בסולם הדרגות: ב-1996 הגיע לדרגת סמל, ב-2001 ללוטננט וב-2006 קודם לדרגת קפטן.
בשנת 2011 התמנה לעוזר שריף.
בתפקיד זה היה אחראי על קבוצת שירות אכיפת החוק במשרד שריף מחוז קלארק, שכללה את היחידות האחראיות על שירותי לוגיסטיקה, טכנולוגיית מידע, מערכות רדיו ותקנים מקצועיים.
בשנים 2007–2014 היה לומברדו חבר במועצת המנהלים של משטרת המטרופולין של לאס וגאס.
הוא פרש מהמשטרה לאחר 26 שנות שירות ועזב את מועצת המנהלים של המשטרה ב-2014 לאחר שנבחר לשריף.
ב-4 בדצמבר 2013 הכריז לומברדו על מועמדותו לתפקיד שריף מחוז קלארק.
הוא ניצח בבחירות המקדימות של המפלגה הרפובליקנית והביס בדוחק את המועמד הדמוקרטי קפטן בדימוס לארי ברנס, ביום בחירות 2014. לומברדו נכנס לתפקידו ב-5 בינואר 2015. כשריף, לומברדו היה מפקד משטרת המטרופולין של לאס וגאס, סוכנות אכיפת החוק המשולבת של עיריית לאס וגאס ומחוז קלארק וסוכנות אכיפת החוק הגדולה ביותר בנבדה.
בראשית כהונתו החל בביזור פעולות הבילוש של משטרת המטרופולין של לאס וגאס, והעביר את האחריות על הבילוש מיחידות המתמקדות בפשעים מוגדרים לשמונה מפקדות שונות לפי מיקומן הגאוגרפי.
כשריף פיקח לומברדו על חקירת הטבח בסטריפ של לאס וגאס, אירוע הירי ההמוני הקטלני ביותר בהיסטוריה של ארצות הברית.
ב-28 ביוני 2021 הכריז לובמרדו על מועמדותו לתפקיד מושל נבדה בבחירות 2022. הוא זכה במועמדות המפלגה הרפובליקנית ב-14 ביוני 2022 עם 38.3% מהקולות, והביס 11 מועמדים אחרים בהם הסנאטור לשעבר דין הלר.
בבחירות הכלליות התמודד מול המושל המכהן, סטיב סיסולאק.
המירוץ בין השניים היה צמוד ביותר, ורק כעבור ימים אחדים הוכרז לומברדו כמנצח בבחירות כאשר קיבל 48.81% מהקולות מול 47.3% שקיבל יריבו סיסולאק.
זכייתו של לומברדו הייתה הניצחון היחיד של הרפובליקנים בבחירות לתפקידי המושל ב-2022, והפעם הראשונה מאז הפסדו של מושל אילינוי פאט קווין בה מושל דמוקרטי הפסיד בבחירות לכהונה שנייה.
לומברדו הושבע לתפקידו ב-2 בינואר 2023.
במהלך הקמפיין לומברדו הביע התנגדות להפלות, אך במאי 2023 חתם על חוק המונע העמדה לדין של מבצעי הפלות במדינה ומאפשר למרפאות המציעות שירותים אלה, להמשיך לפעול במדינה.
ב-2015 לומברדו נישא בשנית לדונה, מתווכת נכסים.
הוא אב לבת מנישואיו הראשונים.
ג'ו מורל הוא כדורגלן ולשי-אנגלי המשחק בעמדת הקשר בפורטסמות'.
מורל התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של בריסטול סיטי.
ב-8 באוקטובר 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בהפסד 1–2 לוויקומב וונדררס.
באוגוסט הושאל לסוטון יונייטד לחודש אחד.
ב-13 באוגוסט 2016 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 1–3 נגד לינקולן סיטי.
ב-24 בפברואר 2017 הושאל למרגייט לחודש.
ב-30 באוגוסט 2017 לצ'לטנהאם טאון עד לינואר .
במשחק הליגה נגד מאנסיפלד טאון בניצחון 0–3 הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה.
ב-27 ביוני 2019, מורל הושאל ללינקולן סיטי עד למאי ואף נבחר לכדורגלן העונה של הקבוצה.
ב-15 באוקטובר 2020 שוחרר ללוטון טאון במדיה שיחק עונה אחת.
ב-9 באוגוסט 2021 חתם לשלוש שנים בפורטסמות' מהפוטבול ליג הראשונה.
מורל נולד באיפסוויץ' שבאנגליה, אך החליט לייצג את ויילס בא נולדה אימו.
מורל שיחק בכל הנבחרות הצעירות של המדינה.
ב-9 בספטמבר ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ויילס במשחק ידידות נגד .
נכלל בסגל הנבחרת לקראת יורו 2020 ומונדיאל 2022.
ג'וזף רונלד סרפיני הוא שחקן אמריקאי.
מגלם את דמותו של סב מתיו-סמית' בדרמה הקומית-מוזיקלית "היי סקול מיוזיקל: המחזמר: הסדרה" מבית דיסני+.
סרפיני נולד בפרבר בת'ל פארק הממוקם בעיר פיטסבורג שבפנסילבניה.
הוא הופיע שנים רבות באקדמיית פיטסבורג לתיאטרון מוזיקלי, שם השתתף בסיבובי הופעות של קבוצת השירה שלהם "Mini Stars", וזכה במלגה ע"ש ג'ין קלי.
ב-2016 הוא סיים את לימודיו התיכוניים בבית הספר התיכון בת'ל פארק.
בשנת 2020 סיים את לימודיו באוניברסיטת מישיגן.
בתקופתו בתיאטרון Pittsburgh Civic Light Opera , סרפיני הופיע במספר הפקות, בהן "A Musical Christmas Carol", "פיטר פן: או, הילד שלא גדל", "אוליבר!", "עלובי החיים", "צלילי המוסיקה", "אל תוך היער" ו-"Anything Goes" .
כיום הוא מלמד שם כיתות אמן.
נוסף לפעילותו בתיאטרון בפיטסבורג, הופיע על הבמה גם במחזה "The Music Man" באולם הקונצרטים של מרכז קנדי שבוושינגטון די.סי., ובמחזה "The Burnt Part Boys" בתיאטרון Bald Theatre Company.
הוא זכה בפרס תיאטרון מהרמה השנייה בשבוע YoungArts הלאומי במיאמי.
סרפיני הופיע בסדרת הטלוויזיה לילדים "" .
בשנת 2019, הוא החל להשתתף ב"היי סקול מיוזיקל: המחזמר: הסדרה" מבית דיסני+, בתפקיד סב מתיו-סמית'.
בדצמבר באותה שנה נודע כי ימשיך בסדרה גם בעונתה השנייה.
בנוסף, סרפיני הופיע בתפקיד אורח בסדרה בעונתה השלישית.
הסדרה שודרה במשך 4 עונות, והסתיימה באוגוסט 2023. ב-23 בספטמבר 2022, סרפיני ואנדרו בארת' פלדמן הוציאו יחד את "In My Head", דואט שנכתב על ידי דניאל מרצלוף וג'ייקוב ריאן סמית', העוסק ברומן המתהווה בין שני גברים צעירים.
בשנת 2020, סרפיני סיפר כי הוא "ביסקסואל, אם אני צריך לתת לזה שם".
מסוף שנת 2019, סרפיני נמצא במערכת יחסים עם חברו ל"היי סקול מיוזיקל: המחזמר: הסדרה", השחקן פרנקי רודריגז, אשר גם מגלם בתוכנית את מושא האהבה של דמותו, קרלוס.
שנהשם ההצגהתפקידפרטים2005–2009A Musical Christmas Carolטייני טיםתיאטרון ביהאם2008פיטר פן, או: הילד שלא יגדלמייקל דרלינגמרכז בנדום 2009עלובי החייםגברושמרכז בנדוםThe Music Man וינת'רופמרכז ג'ון פ.
קנדי לאמנויות הבמה2010אוליבר!אוליבר טוויסטמרכז בנדום2011צלילי המוזיקהקורט פון טראפמרכז בנדום2012"The Burnt Part Boys"תיאטרון גריי בוקס2013אל תוך היערג'ֵקתיאטרון ניו הייזלט 2014Anything Goes בילי קרוקרתיאטרון ניו הייזלט
שנהסדרהתפקיד הערות 2010 אקסל 2019–2023 היי סקול מיוזיקל: המחזמר: הסדרה סב מתיו-סמית' תפקיד משנה (עונה 1) תפקיד ראשי (עונה 2) תפקיד אורח (עונות 3–4)
ג'וזף מאזולה הוא מאמן כדורסל אמריקאי המשמש כמאמן הראשי של בוסטון סלטיקס מליגת ה-NBA.
מאזולה למד בבית הספר התיכון בישוף הנדריקן ברוד איילנד, ונבחר לחמישיית העונה במדינה.
הוא זכה בשלוש אליפויות רוד איילנד בבישוף הנדריקן, ובשנתו האחרונה קלע את סל הניצחון בגמר.
כ באוניברסיטת וירג'יניה המערבית עזר מאזולה למאונטיינירס לזכות בטורניר ההזמנה הלאומי 2007 תחת המאמן ג'ון ביליין.
בטורניר אליפות המכללות בכדורסל 2008 רשם מאזולה 13 נקודות, 11 ריבאונדים ו-8 אסיסטים בניצחון בסיבוב השני על אוניברסיטת דיוק, אך לא שיחק בעונת 2008/09 בשל פציעה בכתף.
לא היה בטוח שמאזולה יחזור לשחק שוב, אבל הוא התאמן במשך שעתיים ביום ועבר ניתוח מסוכן.
באפריל 2009 הוא נעצר בעקבות קטטה בבר במורגנטאון, וירג'יניה המערבית, והושעה על ידי המאמן בוב האגינס.
בעונת המשחק השלישית שלו נבחר מאזולה לקפטן ועזר לקבוצתו להעפיל לפיינל פור טורניר המכללות ב-2010 לאחר שקלע 17 נקודות במהפך ברבע הגמר על אוניברסיטת קנטקי.
בשנתו האחרונה הוא העמיד ממוצעים של 7.7 נקודות ו-3.8 ריבאונדים למשחק.
בקריירת כדורסל המכללות שלו קלע מאזולה 700 נקודות ומסר 340 אסיסטים.
זמן קצר לאחר שסיים את לימודיו בקולג' הוצעה למאזולה משרת אימון באוניברסיטת נובה סאות'איסטרן, אך הוא דחה אותה כדי לחפש הזדמנויות מקצועיות מעבר לים.
לאחר שלא קיבל הצעות מקבוצות באירופה, בספטמבר 2011 הוא הצטרף לאוניברסיטת גלנוויל סטייט כעוזר מאמן.
ב-2013 הוא מונה לעוזרו של ג'רוד קלהון בפיירמונט סטייט.
בעונת 2016/17 שימש מאזולה עוזר מאמן במיין רד קלאוס מליגת הפיתוח של ה-NBA.
הוא מונה למאמן הראשי של פיירמונט סטייט במרץ 2017. בעונתו השנייה הוביל מאזולה את הקבוצה למאזן 22–9 והופעה בטורניר חטיבה II של ה-NCAA ב-2019, שם הפסידה בסיבוב הראשון 63–60 למרסיהארסט בהארכה.
ביוני 2019 מונה מאזולה לעוזר מאמן בבוסטון סלטיקס מה-NBA.
ב-16 בפברואר מונה מאזולה רשמית למאמן הראשי וחוזהו הוארך.
בעונת הוביל מאזולה את בוסטון למאזן הטוב בליגה, 64–18, ולזכייה 18 באליפות ה-NBA לאחר ניצחון בגמר 4–1 על דאלאס מאבריקס.
בכך הפך מאזולה בגיל 35 למאמן הצעיר ביותר מאז ביל ראסל ב- שזוכה באליפות.
מאזולה נולד בג'ונסטון, רוד איילנד.
אביו, דן, שיחק כדורסל מכללות באוניברסיטת בראיינט ובקבוצות בצ'ילה.
הוא נפטר מסרטן באפריל 2020. אחיו הצעיר, ג'סטין, שיחק באוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון ובאוניברסיטת ורמונט.
לאחר מתקפת הפתע של חמאס ב-7 באוקטובר 2023 הביע מאזולה תמיכה בישראל ואמר כי "העולם צריך להכיר בסבל של היהודים" וש"צריכות להיות הרבה מחשבות ותפילות עם האנשים בישראל".
ג'וזף פטריק מרפי הוא שחקן הוקי קרח קנדי מקצועני לשעבר שנבחר ראשון בדראפט ה-NHL ב-1986. מרפי זכה בגביע קאלדר ובאליפויות NCAA לפני שהגיע ל-NHL.
מרפי התקשה להוכיח לליגה שאכן היה ראוי להיבחר ראשון על ידי דטרויט רד וינגס והועבר בעסקה לאדמונטון אוילרס ב-1989. ביצועיו החלו להשתפר משמעותית בפלייאוף 1990 והוא עזר לאדמונטון לזכות בגביע סטנלי החמישי בשבע עונות.
ההצלחה הזו נמשכה במהלך תקופתו באדמונטון.
מחלוקת על חוזה הובילה לעסקה נוספת ולהעברתו לשיקגו בלאקהוקס ב-1993.
בשנותיו המאוחרות שיחק מרפי בסנט לואיס בלוז, סן חוזה שארקס, בוסטון ברואינס ווושינגטון קפיטלס.
ג'ו מרפי הפך לשחקן המכללות הראשון מה-NCAA שנבחר ראשון בדראפט ה-NHL ב-1986 על ידי דטרויט רד וינגס.
מרפי היה חלוץ מרכזי בולט באוניברסיטת המדינה של מישיגן, אבל כשסטיב אייזרמן ואדם אוטס פתחו בקו הראשון והשני בדטרויט, מרפי לא מצא את מקומו עם הרד וינגס.
הוא בילה את עיקר עונת הטירונות המקצוענית שלו ב-AHL עם קבוצה המשתייכת לדטרויט, אדירונדק רד וינגס.
בעונה שלאחר מכן העביר את עונתו בין ה-AHL ל-NHL ושיחק חמישים משחקים עם דטרויט לאחר שמוקם באגף הימני.
הוא השיג רק עשרה שערים ו-19 נקודות וסיים את עונת 1988/89 בליגת המשנה, שם מצא את עצמו וכבש 31 שערים ו-66 נקודות ב-47 משחקים בלבד.
באותו אביב, שיחק מרפי בתפקיד מפתח עבור אדירונדק רד וינגס, דבר שעזר לו לזכות בגביע קאלדר ב-AHL ובכך להשלים את העונה המקצוענית שלו.
בעונה הבאה, 1989/90, כבש מרפי שלושה שערים בתשעת המשחקים הראשונים של העונה עבור הרד וינגס.
לאחר מכן נשלח לאדמונטון אוילרס כחלק מעסקה שוברת קופות של שישה שחקנים: ג'ימי קרסון וקווין מקללנד הועברו לרד וינגס ואילו מרפי, אדם גרייבס, פטר קלימה וג'ף שארפלס הועברו לאדמונטון.
עם האוילרס, מרפי הצטרף לסגל צעיר ועולה, אבל נראה היה שהתפתחותו נעצרה כאשר צבר רק שבעה שערים ו-25 נקודות בלבד ב-62 משחקים.
עם זאת, באותו אביב בפלייאוף, הוא חזר אל עצמו.
המאמן ג'ון מאקלר שם את מרפי עם אדם גרייבס ומרטין ג'לינאס על קו שזכה לכינוי "קו הילדים" (מרפי וגרייבס היו בני 21 ואילו ג'לינאס היה רק בן 19) שם נהנה מהצלחה גדולה, בכך שצבר 14 נקודות ב-22 משחקי פלייאוף והוסיף ניקוד משני.
הוא הבקיע עבור האוילרס בדרכם לניצחון בגביע סטנלי נגד בוסטון ברואינס.
"הם הרכיבו את השורה שלנו במשחק השלישי בפלייאוף וכל מה שאני זוכר זה שרק אמרנו 'בואו נצא לשם ונעבוד קשה', אמר ג'לינאס על קבוצת הגביע של 1990. "למרפי הייתה מיומנות רבה וגרייב היה השחקן.
שלושתנו ביחד יצרנו אנרגיה די טובה, השגנו כמה שערים בזמן, אבל יותר חשוב כשהיינו על הקרח פשוט גרמנו לדברים לקרות".
מרפי בנה על ההצלחה הזו כאשר שנה לאחר מכן כבש 27 שערים ו-62 נקודות, ואז השתפר שוב בשנה שלאחר מכן עם סכומים טובים בקריירה, 35 שערים ו-82 נקודות.
באביב הוביל מרפי את האוילרס שהפתיעה כל הדרך עד לגמר החטיבה, שם הפסידה לשיקגו, אבל הקבוצה של מרפי שהובילה ב-24 נקודות ב-16 משחקי פלייאוף בלבד ראתה אותו מסיים רביעי בניקוד בפלייאוף, למרות שקבוצתו לא הגיעה לגמר.
הסכומים ההתקפיים הפורצים הגיעו בזמן הנכון עבור מרפי שחוזהו הסתיים בתום העונה.
מרפי ומנכ"ל האוילרס גלן סאתר, ניסו לסדר חוזה חדש במהלך הקיץ ללא הצלחה ובסופו של דבר הפסיקו עם הפשרות בספטמבר, לפני מחנה האימונים כאשר שני הצדדים מסכמים על 300,000 דולר בנפרד.
מרפי נותר מחוץ לליגה, ובעונת 1992/93 שיחק עברו דטרויט פלקונס, קבוצה מליגת ההוקי הקולוניאלית והמתין לעסקת החלפה שתחל רק בפברואר.
מרפי הועבר לשיקגו בלאקהוקס וקיבל חוזה חדש לשלוש שנים עם שנת אופציה, והצטרף למועדון ל-19 המשחקים האחרונים של העונה, כשהוא צובר 7 שערים ו-17 נקודות.
בעונתו המלאה הראשונה בשיקגו, עונת 1993/94, כבש מרפי 31 שערים ו-70 נקודות.
הייתה זו עונתו הטובה ביותר עם הבלאקהוקס.
שנה לאחר מכן הוביל את ההוקס בשערים עם 23 וצבר 41 נקודות ב-40 משחקים בעונה מקוצרת.
ב-1995/96 כבש 24 שערים, רק שער אחד יותר מהעונה הקודמת למרות ששיחק 30 משחקים נוספים וצבר 51 נקודות ב-70 משחקים, הרבה מעבר לקצב הנקודות שלו בעונה הקודמת.
אולי יותר מדאיגה הייתה העובדה שהוא היה אחד משני חלוצים בקבוצה בלבד - השני היה הבחור הקשוח ג'ים קאמינס - שסיים את השנה עם דירוג שלילי פלוס/מינוס.
כשחלוצי האגף טוני אמונטה ואריק דאז העפילו עליו כחלוצי כנף עיקריים, שיקגו לא חידשה את חוזהו כשפג תוקפו באותו אביב.
סנט לואיס בלוז וסן חוזה שארקס
ב-3 ביולי 1996, חתם מרפי על עסקה של 10 מיליון דולר ל-3 שנים עם סנט לואיס בלוז, אך לאחר שכבש 20 שערים ו-45 נקודות הוא לא עמד בציפיות הגבוהות שהגיעו עם חוזהו החדש.
בעונה הבאה צבר רק ארבעה שערים ו-13 נקודות ב-29 משחקים לפני שהבלוז העבירו אותו בעסקה לסן חוזה שארקס תמורת המגן טוד גיל.
בגלל חוזהו הגדול, הבלוז גם היו צריכים להעביר את הכסף במזומן לסן חוזה בעסקה כדי לבצעה.
עם השארקס, מרפי הרוויח ריבאונדים וצבר 9 נקודות בעשרה משחקים.
בהמשך הוביל את הקבוצה עם 25 שערים בשנה שלאחר מכן וסיים שני בקבוצה עם 48 נקודות.
למרות הצלחתו, הוא עזב את הקבוצה כשחקן חופשי בתום העונה ולא הצליח למצוא קבוצה שתכניס אותו לשורותיה.
תקופת ההפסקה הגיעה והלכה ומרפי לא מצא עבודה, עד שהצליח בסופו של דבר להגיע לעסקת ניסיון עם ניו יורק ריינג'רס בנובמבר 1999. מנכ"ל הריינג'רס ניל סמית', היה המנכ"ל של אדירונדק כשמרפי שיחק במועדון, כיוון שכך לשניים הייתה קצת היסטוריה.
אולם הניסיון היה קצר מאוד, שכן מרפי חתם על חוזה עם בוסטון ברואינס פחות משבוע לאחר שהחל את הניסיון שלו עם הריינג'רס.
הריינג'רס, שלא הוצעה להם הזדמנות להשוות את ההצעה, הרגישו מקופחים ומרפי העלה האשמות מוזרות על כך שהמקלות שלו נוסרו חלקית לשניים ואחד המחליקיים שלו "נזרק לנהר" על ידי סמית'.
המצב בבוסטון לא היה מזהיר בהרבה עבור מרפי.
הוא החזיק מעמד רק 26 משחקים עם הברואינס לפני שהקבוצה השעתה אותו ללא הגבלת זמן בגלל "צרחות וניבולי פה על המאמן פט ברנס." מרפי רכש מעט חברים בחדר ההלבשה של הברואינס ונאמר עליו שהטיל ספק במוסר העבודה של חבריו לקבוצה והיה ידוע כמי שמזלזל הן בחבריו לקבוצה והן בצוות האימון.
"זה נמשך זמן מה", אמר ברנס בזמן ההשעיה.
"גם לי וגם לשחקנים נשבר ממנו." הברואינס, שלא הצליחו למצוא קבוצה שמוכנה לעשות עסקת חילופין עבור מרפי, הציבו את שחקן האגף על ויתור במקום שבו נתבע על ידי וושינגטון קפיטלס.
עם וושינגטון, מרפי היה מוגבל מאוד לאפשרויות.
אנשי הקבוצה ביררו עליו בשיחה עם מאמנים לשעבר וחבריו לקבוצה של מרפי לפני שהגישו את התביעה והמנכ"ל ג'ורג' מקפי אמר שאם מרפי יגרום לבעיות כלשהן עם הקבוצה, הוא יישלח מיד.
מרפי שיחק 43 משחקים עם וושינגטון בשנתיים הבאות לפני שסיים את הקריירה ברמה נמוכה במיוחד.
נוסף על כל הצרות, לאחר תחילת עונת 2000/01 בה צבר שער בודד ושש נקודות ב-14 משחקים, היה מעורב בעימות בניו יורק.
אחרי ארוחת ערב עם הקבוצה וטיול למועדון לילה, מרפי ניסה לשכנע אישה להצטרף אליו בלימוזינה.
היא סירבה והתפתחה קטטה שהובילה לכך שבן לווייתה של האישה הכה את מרפי בראשו באמצעות בקבוק.
למחרת הקצו הקפיטלס את מרפי לקבוצת המשנה שלהם ב-AHL.
מרפי סירב לדווח על התקרית והושעה על ידי הקבוצה ולא שיחק שוב הוקי מקצועי.
מרפי ניסה - ולא הצליח - להגיש בקשה לפיצויים לעובדים מכיוון שהתקרית אירעה בזמן שנסע לעבודה.
משרד שירותי התעסוקה קבע שבעוד שמרפי היה בניו יורק מטעמי עבודה והארוחה הייתה אירוע קבוצתי, לבר שאליו נסע מרפי לאחר הארוחה לא היה שום קשר להעסקתו.
מרפי ערער על ההחלטה והפסיד.
ב-2013, הפך מרפי למאמן ולמנכ"ל הראשון של אליסטון קויוטיס בליגת ה־GMHL בעונת הפתיחה שלהם, 2013/14. עם זאת, לקח מרפי חופשה מהקבוצה באמצע הפלייאוף עקב האשמה לא ידועה שהביאה להוצאת צו הסגת גבול נגדו על ידי בית המשפט בעיר ניו טקמסת', אונטריו.
ב-5 במרץ 2014, מרפי הצהיר רשמית על התפטרותו.
בשנת 2017, מרפי התגורר בקוסטה ריקה.
הוא חי ברחובות ובסופו של דבר גורש בחזרה לקנדה.
ב-6 ביולי 2018, ביקר מרפי באולפנים של Q104 / KenoraOnline ו-DrydenNow כדי לדבר על המאבקים שלו עם תסמינים שלאחר זעזוע מוח, כמו כן על השתתפותו בתביעה הייצוגית עם ה-NHL.
הוא הודה שלמרות שהרוויח יותר מ-15 מיליון דולר במהלך הקריירה ב-NHL, הוא היה למעשה חסר בית וחסר כל בקנורה.
מרפי הרחיב יותר על מצבו ב-"Finding Murph", תוכנית של SportsCentre ששודרה באוגוסט 2018. יוצרי הקטע, ג'וש שיאמן, ריק ווסטהד, סטיוארט רוברטס, דבון ברנס ומייקל בנאני, קיבלו מועמדות לפרס המסך הקנדי על סרט הספורט הטוב ביותר בטקס פרסי המסך הקנדי ה-7.
באוקטובר 2018, הדטרויט פרי פרס דיווח כי מרפי עדיין חסר בית בקנורה.
הדו"ח קבע כי מצבו נגרם מזעזועי מוח מרובים שגרמו לסימפטומים של כאבי ראש תכופים, שינויים פרועים במצב הרוח ושינויים באישיות, כולל הפיכתו לאנפורסר וצריכת סמים ואלכוהול.
באותו חודש, תוכנית הטלוויזיה CTV News W5 הפיקה קטע שעקב אחרי שני כתבים מרשת האחות The Sports Network, שהסתכלו על מרפי בזמן שהודה שהוא גר במקלטים ואוהלים ברחבי אונטריו, שם חלק גדול מהרווחים שלו מה-NHL נתרם בעבר עבור פרויקטים שונים.
במרץ 2019, השלים מרפי טיפול באמצעות תוכנית ה־live-in של שירותי בריאות הנפש למבוגרים (AMHS) במרכז האזורי למדעי הבריאות של ת'אנדר ביי.
באוגוסט 2019, USA Today דיווח שמרפי שוב נמצא כחסר בית בקנורה ו"מסרב לעזרה".
בקיץ 2020, התגורר מרפי ברחובות רג'יינה.
אליפות ה-NCAA ב-1985/86 (מדינת מישיגן)
גביע קאלדר ב-AHL ב-1988/89 עם אדירונדק רד וינגס
גביע סטנלי ב-NHL עם אדמונטון אוילרס ב-1990
כתב מודגש מתייחס לנתון שיא במהלך הטורניר.
שנה נבחרת טורניר תוצאה מש ש א נק דע 1986קנדה אליפות העולם לנוער 7 4 10 14 2
ג'וזף תומאס מורטון ג'וניור הוא שחקן טלוויזיה וקולנוע אמריקאי.
מורטון נולד בהארלם, ניו יורק, בנם של אוולין, מזכירה, ושל ג'וזף תומאס מורטון האב, קצין מודיעין של צבא ארצות הברית.
בגלל שירותו הצבאי של אביו, הוא בילה חלקים מילדותו במערב גרמניה ובאוקינאווה, יפן, אביו השלים חלק משירותו הצבאי במדינות אלו כעובד בשירות החשאי.
כשמורטון היה בן 10, אביו מת.
מורטון גדל כקתולי ולמד זמן מה בבית ספר צבאי קתולי.
הוא היה נער מזבח ושקל להיות כומר.
מורטון סיים את לימודיו בתיכון אנדרו ג'קסון וסיים את לימודיו עם תואר במשחק באוניברסיטת הופסטרה.
בין 1985 ל-2006 היה נשוי למפיקה נורה צ'בושיאן, הוא אב לשתי בנות ובן וסבא לנכד.
מורטון ערך את הופעת הבכורה שלו בברודוויי במחזמר "שיער".
ב-1974 הוא היה מועמד לפרס טוני על המחזה "צימוק" .
ב-2002 הופיע על במת לונדון בהצגה.
בשנת 2016, גילם את האקטיביסט והקומיקאי דיק גרגורי בהצגה "Turn Me Loose" בתיאטרון ווסטסייד במנהטן' ,תפקיד עליו זכה בפרס מעגל מבקרי הדרמה בלוס אנג'לס.
מורטון הופיע בתוכניות טלוויזיה שונות החל מ-1970. בין השאר שיחק ב-"מ.א.ש" ב-1976 בתפקיד חוזר ב"עולם אחר" ב-1992 וב"רצח מאדום לשחור" ב-1994.
בין השנים 2000 ל-2005, הוא שיחק בסדרה "חוק וסדר" בתפקיד הסנגור לאון צ'ילס במספר פרקים.
בין 2001 ל-2002 שיחק את דוקטור סטיבן המילטון בשתי העונות הראשונות של "סמולוויל".
בין 2005 ל-2006 שיחק בתפקיד חוזר בסדרה "הפנטגון".
בין 2006 ל-2012 שיחק בתפקיד הראשי את הנרי דיקון בסדרה "אאוריקה".
ב-2009 שיחק בסדרה "אחים ואחיות".
בין 2009 ל-2011 שיחק בתפקיד חוזר בסדרה "האישה הטובה".
בין השנים 2013 ל-2018 מורטון התפרסם בתפקיד אלי פופ, אביה של אוליביה פופ (קרי וושינגטון) בסדרת הדרמה "סקנדל", תפקיד עבורו הוא קיבל את פרס אמי עבור שחקן אורח מצטיין בסדרת דרמה.
בשנת 2000 שיחק את מלקולם אקס בסרט הטלוויזיה "עלי: גיבור אמריקני".
מורטון גילם את ד"ר סילס סטון, אביו של ויקטור סטון/סייבורג, בתפקיד קמיע בסרט "באטמן נגד סופרמן: שחר הצדק" מ-2016, חלק מהיקום הקולנועי של DC.
הוא שיחזר את הדמות בסרט "ליגת הצדק" (2017) ובאופן נרחב יותר בגרסת הבמאי.
שנה תוכנית תפקיד 2021 מארוול'ס Wastelanders: Hawkeye מנהל זירה
שנה משחק תפקיד 2003 צייד רוחות פרופסור ריצ'מונד 2004 Grand Theft Auto: San Andreas פרסומת ברדיו
צ'ארלס ג'וזף סקרבורו הוא מנחה טלוויזיה אמריקאי, עורך דין, פרשן פוליטי ופוליטיקאי לשעבר.
מנחה שותף של התוכנית "Morning Joe" ב־MSNBC עם אשתו השלישית מיקה בז'ז'ינסקי ועם וילי גייסט .
בעבר הינחה את התוכנית "Scarborough Country" באותה רשת.
סקרבורו, חבר לשעבר במפלגה הרפובליקנית, היה חבר בבית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המחוז הראשון של פלורידה בין השנים 1995 ל-2001. ב-2002 מונה ל"מועצה של הנשיא לכוח העבודה של המאה ה-21" והיה עמית אורח במכון הרווארד לפוליטיקה בבית הספר לממשל באוניברסיטת הרווארד.
נבחר ב-2011 בטיים 100 כאחד האנשים המשפיעים ביותר בעולם.
סקרבורו נולד באטלנטה, ג'ורג'יה, ארצות הברית בשנת 1963, בנם של מרי ג'ואנה (לבית קלארק) וג'ורג' פרנסיס סקרבורו, איש עסקים.
ב-1969 עברה משפחתו למרידיאן, מיסיסיפי, ב-1973 לאלמירה, ניו יורק, וב-1978 לפנסקולה, פלורידה.
סקרבורו למד בבית הספר התיכון הקתולי פנסקולה.
הוא בוגר תואר ראשון בהיסטוריה מאוניברסיטת אלבמה ב-1985 ודוקטורט במשפטים מהקולג' למשפטים של אוניברסיטת פלורידה ב-1990. במהלך תקופה זו כתב מוזיקה והפיק דיסקים עם להקתו, דיקסון מילס, אימן כדורגל ולימד בתיכון.
במהלך שנתו הראשונה בלימודי משפטים, כתב סקרבורו מחזמר "הבשורה על פי אסתר" על מטיפים אוונגליסטים בטלוויזיה.
המחזמר הוצג לראשונה באוניברסיטת אלבמה וזכה לביקורות חיוביות.
מאוחר יותר הוצג המחזמר בפסטיבל שייקספיר של אלבמה.
סקרבורו התקבל ללשכת עורכי הדין בפלורידה בשנת 1991 ועסק בעריכת דין בפנסקולה, פלורידה.
התיק המתוקשר ביותר בו עסק סקרבורו היה ייצוג זמני של מייקל פ.
גריפין , שרצח את ד"ר דייוויד גאן ב-1993 כיוון שעסק בהפלות.
אביו של גריפין היה חבר של חמו וחמותו של סקרבורו, והוא הסכים לייצג את גריפין עד שימצא ייצוג הולם.
סקרבורו ערך מספר הופעות בבית המשפט בזמן שייצג את גריפין ולאחר מכן הפסיק את הטיפול בתיק.
מאוחר יותר אמר (תרגום חופשי): "לא היה שום סיכוי שאני אשתתף במשפט אזרחי, שלא לדבר על משפט עם עונש מוות", בהתייחסו לכך שהתובעים דרשו שגזר הדין נגד גריפין יהיה עונש מוות.
עם זאת, סקרבורו סייע לגריפין בבחירת ייעוץ אחר מבין רבים שהציעו את שירותיהם, ועזר להגן על המשפחה מפני החשיפה התקשורתית פרו בונו.
ב-1993 סייע להגשת עצומות והוביל מרד מס שביטל העלאה של שישים וחמישה אחוזים של הארנונה של פנסקולה.
בשנת 1994 נבחר סקרבורו לבית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס הראשון של פלורידה , והפך לרפובליקני הראשון שייצג את צפון מערב פלורידה מאז תקופת השיקום שאחרי מלחמת האזרחים האמריקנית.
המושב התפנה לאחר שהדמוקרטי ארל האטו פרש אחרי 8 קדנציות.
בבחירות הכלליות ניצח סקרבורו את המועמד הדמוקרטי, עורך הדין של פנסקולה וינס "ויני" ויבס ג'וניור, עם 61 אחוז מהקולות.
זכייתו של סקרבורו חפפה לגל רפובליקני גדול שאפשר לרפובליקנים לזכות ברוב בבית הנבחרים, לראשונה מזה 40 שנה.
ביוני 2000, במהלך הקריירה שלו בקונגרס, קיבל דירוג של 95 אחוז לכל החיים מהאיגוד השמרני האמריקאי .
הוא חתם על החוזה עם אמריקה .
סקרבורו היה חבר בוועדת השירותים המזוינים , מערכת המשפט, הרפורמה הממשלתית והחינוך.
ב-1998 מונה ליו"ר ועדת שירות המדינה.
סקרבורו היה אחד מקבוצה של כ-40 מחוקקים רפובליקנים טריים שכינו את עצמם "הפדרליסטים החדשים" על שם כתבי הפדרליסט.
סקרבורו נבחר למנהל הפוליטי של המחוקקים החדשים.
הפדרליסטים החדשים קראו לקיצוץ גורף בממשלת ארצות הברית, כולל תוכניות " להפרטה, לוקליזציה, איחוד, [או] חיסול" של משרדי המסחר, החינוך, האנרגיה והשיכון ופיתוח עירוני.
סקרבורו תמך במספר עמדות נגד הפלות בזמן תפקידו בקונגרס.
הוא הצביע בעד חוק נפגעי אלימות שטרם נולדו , שהפך לפשע פגיעה בעובר במהלך ביצוע פשעים אחרים.
סקרבורו נתן חסות להצעת חוק שתאלץ את ארצות הברית לפרוש מהאו"ם תוך תקופת מעבר של ארבע שנים ולהחליפו בארגון בינלאומי של מדינות דמוקרטיות.
הוא הצביע בעד הפיכת התאגיד לשידור ציבורי לעצמאי על ידי ביטול המימון הפדרלי.
הוא גם הצביע בעד "חוק השימור של מדיקר של 1995", אשר חתך את הצמיחה החזויה של מדיקר ב-270 מיליארד דולר במשך עשר שנים.
סקרבורו היה אחד הרפובליקנים הבודדים בבית שהצביעו נגד המאמצים של גינגריץ' לקצץ במימון מדיקאייד והרפובליקני היחיד במשלחת בפלורידה שהצביע נגד הקלות בתמלוגים לקידוחי נפט, שסקרבורו טען כ"רווחה תאגידית".
הוא הצביע נגד "חוק הגנת משרות לעסקים קטנים משנת 1996" , שהעלה את שכר המינימום ל-5.15 דולר.
לסקרבורו היה מאזן הצבעה שמרני בנושאים כלכליים, חברתיים ומדיניות חוץ, אך הוא נתפס כמתון בנושאי סביבה וזכויות אדם, כולל תמיכה בסגירת בית הספר של אמריקה והגנה על הטרוריסטית הנאשמת לורי ברנסון.
סקרבורו גם חבר למנהיגי זכויות האזרח במאמץ שנוי במחלוקת לשנות את שמו של רחוב פנסקולה ההיסטורי לרחוב על שם מרטין לותר קינג, ג'וניור.
בשנת 1996, סקרבורו נאם בארוחת המועצה של אגודת ג'ון בירץ' בוודלנד הילס, לוס אנג'לס.
סקרבורו היה אחד מ-228 חברי בית הנבחרים שהצביעו בעד הדחת ביל קלינטון בדצמבר 1998.
הקונגרס ה-104 – ועדה לרפורמה ופיקוח ממשלתיים – ועדה לביטחון לאומי (לשעבר הוועדה לשירותים מזוינים)
הקונגרס ה-105 – הוועדה לביטחון לאומי – ועדה לרפורמה ופיקוח ממשלתיים – ועדה לחינוך וכוח העבודה
הקונגרס ה-106 – ועדה לשירותים מזוינים – ועדה לרפורמה בממשלה – ועדה למערכת המשפט
הקונגרס ה-107 – ועדה לרפורמה בממשלה – ועדה למערכת המשפט
במאי 2001, חמישה חודשים לתוך כהונתו הרביעית בקונגרס, סקרבורו הצהיר על כוונתו להתפטר כדי לבלות יותר זמן עם ילדיו.
על התפטרותו אמר סקרבורו, "הבנתי שילדיי נמצאים בשלב קריטי של חייהם ואני מעדיף להישפט בסוף חיי כאבא מאשר כחבר קונגרס".
באוקטובר 2001 נערכו בחירות מיוחדות להחלפת סקרבורו.
מאז שקל סקרבורו מספר פעמים לחזור לפוליטיקה.
בשנת 2017 עזב את המפלגה הרפובליקנית כדי להפוך לעצמאי.
בשנת 1999, בעודו משרת בקונגרס, הקים סקרבורו את העיתון השבועי החינמי באזור פנסקולה "The Florida Sun".
העיתון התמזג ב-2001 וכיום ידוע בשם "Independent News".
לאחר שעזב את הקונגרס, סקרבורו עבד כעורך דין סביבתי בפלורידה.
באפריל 2003, התוכנית "Scarborough Country" עלתה לשידור לראשונה כתוכנית פריים טיים לילית ב-MSNBC.
התוכנית סיקרה פוליטיקה ותרבות פופולרית.
ב-2005 סקרבורו שידר את התוכנית מבילוקסי, מיסיסיפי מיד לאחר הוריקן קתרינה.
לאחר שלושה ימים של דיווחים על המצב, קרא סקרבורו למצב באזור חוף המפרץ "לא פחות מביזיון לאומי".
ה"טיימס-פיקיון" כתב כי חוויותיו של סקרבורו "הכניסו אותו לרשימה הקצרה של אושיות רשת וכתבים שהמשימות שביצעו במהלך קתרינה ומיד לאחריה הוכחו כמצילות חיים".
בשל הביקורת שהשמיע סקרבורו על הנשיא בוש, קבע ה"סן פרנסיסקו כרוניקל" שסיקורו את קתרינה "הפך לצפיית חובה".
ההיסטוריון הנשיאותי דאגלס ברינקלי כתב בספרו על קתרינה, "המבול הגדול", כי "ג'ו סקרבורו עסק בעיקר בהרס לאורך חוף המפרץ...
והאבחנה שלו לגבי הכשלים הייתה מדויקת מאד".
ב-8 בדצמבר 2008, סקרבורו ומיקה בז'ז'ינסקי החלו לערוך תוכנית רדיו של שעתיים בערוץ WABC (770 AM) בניו יורק.
ב-26 באפריל 2010, תוכנית הרדיו הוצאה "להפסקה", על מנת לפתח מחדש את הפורמט לתוכנית חדשה של שלוש שעות.
במאי 2007 החל לארח את התוכנית "Morning Joe", אותה מארח גם כיום.
"Morning Joe" היא תוכנית חדשות ושיחות אירוח של MSNBC המשודרת בימי חול מ-6 בבוקר עד 10 בבוקר שעון המזרח.
התוכנית כוללת את סקרבורו המספק דיווחים ארגוניים ודיון בחדשות היום, בפורמט של פאנל עם המארחים המשותפים מיקה בז'ז'ינסקי ווילי גייסט.
התוכנית כוללת דיונים מעמיקים שעוזרים להניע את השיחה הפוליטית של היום.
ה"ניו יורק טיימס" אמר שזה "לא דומה לשום דבר אחר בטלוויזיה הבוקר" וב"אמריקן ג'ורנליזם ריוויו" אמרו שהתוכנית "קבעה את סדר היום לחדשות היום".
בשנת 2007, הצטרף ראש עיריית ניו יורק מייקל בלומברג לגייסט, לבז'ז'ינסקי, לנשיא MSNBC פיל גריפין ולסקרבורו כדי לגזור את הסרט בסט החדש של Morning Joe בבניין קומקאסט.
התוכנית הפכה פופולרית בוושינגטון והופיעה על המסכים בחדר הכושר של הקונגרס ובמטוסי הממשלה.
סקרבורו סיקר את הבחירות והכנסים לנשיאות.
בעקבות היכרות רבת שנים עם סקרבורו היה דונלד טראמפ מרבה להתקשר לתוכנית במהלך הקמפיין הראשון שלו לנשיאות.
כמו כן, דווח כי הנשיא ביידן מתקשר לסקרבורו לעיתים קרובות כדי לקבל את דעתו של המארח בנושאים שונים.
Morning Joe היא התוכנית האהובה על הנשיא, והיא משפיעה על הדמויות להן מקשיב ועל התנהלות הבית הלבן.
על פי דירוג נילסן בשנת 2016, ל-"Morning Joe" היה את מספר הצופים הגבוה ביותר של MSNBC סקרבורו הוא גם אורח קבוע בתוכניות החדשות של NBC ו-MSNBC והופיע ב"Meet the Press" מספר פעמים.
בשנת 2023, "Morning Joe" הייתה תוכנית הבוקר מספר 1 בכבלים בניו יורק ובוושינגטון הבירה.
ברמה הלאומית היא מדורגת במקום השני בכל הטלוויזיה בכבלים במשבצת הזמן שלה זו השנה השביעית ברציפות.
באוגוסט 2023, Adweek דיווחה כי התוכנית הייתה תוכנית חדשות הבוקר הנצפית ביותר בכבלים.
יחסיו של טראמפ עם מגישי התוכנית morning Joe ובפרט ג'ו סקרבורו שהיו טובים בהתחלה הידרדרו למתקפות ארסיות במיוחד של טראמפ על סקרבורו ובז'זינסקי.
ב-2015 ראיין סקרבורו את טראמפ כמועמד הרפובליקני לנשיאות ועצר את הריאיון בפתאומיות, אך חידש אותו לאחר הפסקת הפרסומות.
במאמר ל"וושינגטון פוסט" באוגוסט 2016, סקרבורו טען שהמפלגה הרפובליקנית חייבת "לזרוק את דונלד טראמפ" כמועמד לנשיאות שלה.
בהתייחס לדבריו של טראמפ על הילרי קלינטון והתיקון השני, כתב סקרבורו: "נחצה קו עקוב מדם שאי אפשר להתעלם ממנו.
סוף סוף, דונלד טראמפ לא הותיר למפלגה הרפובליקנית שום אפשרויות מלבד לפעול בנחישות ולעצור את הרכבת הפוליטית הזו מלהרוס את הפסים לפני שמשהו נורא יקרה".
ביוני 2017, סקרבורו ובז'ז'ינסקי היוו יעדים לציוצים של הנשיא טראמפ, שבתגובה לסיקורם את הממשל שלו, כינו את סקרבורו כ"פסיכו ג'ו" וכינו את בז'ז'ינסקי "מיקה מטורפת עם מנת משכל נמוכה", תוך טענה שהיא "דיממה קשות ממתיחת פנים" כאשר נתקל בה בעבר במאר-א-לאגו.
הזוג הגיב במאמר ב"וושינגטון פוסט" שבו ציינו כי פקידי הבית הלבן אמרו להם שהנשיא יבטל מאמר שעמד לצאת ב"נשיונל אינקוויירר" אם הם יתנצלו בפני טראמפ על הסיקור השלילי שלו.
ציוציו של הנשיא זכו לביקורת ממחוקקים רפובליקנים רבים, כולל יושב ראש הבית פול ריאן, הסנאטורים ג'ון מקיין, סוזן קולינס, בן סאס, לינדזי גרהאם וליסה מרקאוסקי.
טראמפ גם דחף תאוריית קונספירציה הכוללת "האשמות פרועות ורמזים נטולי עובדות" בעקבות תקרית מתקופתו של סקרבורו בקונגרס.
ב-20 ביולי 2001, בזמן שסקרבורו שהה בוושינגטון, אחת מהעוזרות של סקרבורו, לורי קלוסוטיס, נמצאה מתה על רצפת משרדו בקונגרס בפורט וולטון ביץ', פלורידה.
נתיחה שלאחר המוות קבעה שאי סדירות במסתמי הלב שלא אובחנה גרמה לבת ה-28 לאבד את הכרתה יום קודם לכן, ליפול ולפגוע בראשה בקצה השולחן.
אמצעי התקשורת שעסקו בספקולציות לגבי המוות, קושרות אותו לעיתים קרובות עם התפטרותו של סקרבורו מהקונגרס, עליה הודיע במאי.
הטענה שסקרבורו היה מעורב במוות קודמה על ידי המו"ל מרקוס מוליצס ועל ידי יוצר הסרטים מייקל מור, שרשם את שם הדומיין JoeScarboroughKilledHisIntern.com.
מאז 2017, טראמפ החיה את השמועה שהופרכה וקרא לחקירה נוספת.
ה"וול סטריט ג'ורנל", ה"ניו יורק פוסט" ו"דה וושינגטון אקזמינר" גינו את דבריו של טראמפ.
"זה מדהים שיש לנו נשיא שמנסה לגרום למישהו להעמיד לדין את האדם שהוא מחשיב כמבקר הראשי שלו בתקשורת", הגיב סקרבורו ב-2020. "זה מה שפוטין עושה.
זה מה שאוטוקרטים עושים במשך מאות שנים".
במאי 2020, האלמן של קלוסוטיס כתב מכתב למנכ"ל טוויטר , ג'ק דורסי, והתחנן בפניו למחוק את הציוצים של טראמפ ואמר "הנשיא טראמפ צייץ ביום שלישי לכמעט 80 מיליון העוקבים שלו תוך שהוא רומז לשקר שהופרך שוב ושוב שאשתי נרצחה על ידי הבוס שלה, נציג ארצות הברית לשעבר ג'ו סקרבורו".
קארה סווישר המשיכה במאמר ב"ניו יורק טיימס" ב-26 במאי 2020, וקראה לטוויטר לנקות את הכתם של טראמפ.
באותו יום, טוויטר החלה לבדוק את הפוסטים של טראמפ ולהחיל אזהרות על הציוצים שלו בהם העלה טענות שגויות לגבי הצבעה בדואר.
בשנת 1986, סקרבורו התחתן עם מלאני הינטון.
לזוג נולדו שני בנים והם התגרשו ב-1999. בזמן שראיין את רוברט פ.
קנדי ג'וניור ביוני 2005, הביע סקרבורו דאגה לגבי האפשרות שאחד מבניו סבל מנזק בעקבות חיסון.
סקרבורו אמר, "לבני, יליד 1991, יש צורה קלה של אוטיזם שנקראת אספרגר.
כשעסקתי בעריכת דין וגם כשהייתי בקונגרס, ההורים היו כל הזמן באים אליי, והם היו מביאים לי קלטות וידאו של הילדים שלהם, וכולם היו בערך בגיל של הבן שלי או צעירים יותר.
באוקטובר 2001 התחתן סקרבורו עם אשתו השנייה, סוזן וורן, עוזרת לשעבר של מושל פלורידה ג'ב בוש ועובדת לשעבר בוועדת הקונגרס.
בתם נולדה באוגוסט 2003; בנם נולד במאי 2008. סקרבורו וורן התגרשו בינואר 2013.
נכון לשנת 2016 סקרבורו מתגורר בניו כנען, קונטיקט.
בבעלותו גם בית בג'ופיטר, פלורידה.
בתחילת 2017, במהלך טיול לאנטיב, צרפת, התארס סקרבורו עם מנחת הטלוויזיה שלצידו מיקה ברזז'ינסקי.
הזוג התחתן ב-24 בנובמבר 2018 בוושינגטון, די.סי, בטקס שהונחה על ידי אלייז'ה קמינגס.
באוגוסט 2019, סקרבורו ספג ביקורת לאחר שפרסם ציוצי קונספירציה על מותו של ג'פרי אפשטיין, מולטימיליונר פיננסי אמריקאי ועבריין מין מורשע.
סקרבורו צייץ בטוויטר: "בחור שהיה לו מידע שהיה הורס חיים של גברים עשירים וחזקים בסופו של דבר מת בתא הכלא שלו.
בינואר 2021, סקרבורו יצא נגד משטרת גבעת הקפיטול על כך שאפשרה את התקיפה בקפיטול של ארצות הברית על ידי תומכי דונלד טראמפ.
הוא טען שמדובר במוסר כפול שכן אילו העבריינים היו שחורים או מוסלמים, סביר להניח שהם היו מטופלים בצורה קשה יותר.
סקרבורו הוא עיתונאי הידוע בתמיכתו בישראל לאורך השנים.
מאז המתקפה על ישראל באוקטובר 2023 תקף סקרבורו בחריפות את תפקודו של ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו.
בספרו השני, "The Last Best Hope", שיצא ב-9 ביוני 2009, סקרבורו התווה תוכנית שתעזור להנחות את השמרנים בחזרה לרוב פוליטי לאחר תבוסותיהם בבחירות אמצע הקדנציה ב-2006 ובבחירות לנשיאות ב-2008.
סקרבורו נבחר ברשימת האנשים המשפיעים ביותר בעולם לשנת 2011 טיים 100.
לצד מיקה בז'ז'ינסקי, בשנת 2012 נבחר סקרבורו ברשימת "שחקני כוח המדיה המובילים" של ואניטי פייר.
בשנת 2016, סקרבורו נכנס להיכל התהילה של הכבלים עם מיקה בז'ז'ינסקי.
בשנת 2017, הרווארד העניקה לסקרבורו ולבז'ז'ינסקי מלגת ביקור במכון לפוליטיקה של בית הספר הרווארד קנדי.
סקרבורו זכה עם בז'ז'ינסקי ב-2018 בפרס התיקון הראשון של קרן הרדיו הטלוויזיה הדיגיטלית של לאונרד זיידנברג על תרומה גדולה להגנה על חירויות התיקון הראשון.
בשנת 2022, סקרבורו, בז'ז'ינסקי ווילי גייסט זכו בתואר המשפיעים ביותר של Mediaite במדיה החדשות.
ג'ו נגד הוולקנו הוא סרט קומדיה רומנטית אמריקאית משנת 1990, בבימויו של ג'ון פטריק שנלי תחת הפקתו של סטיבן ספילברג ובכיכובם של טום הנקס ומג ראיין.
הסרט מציג את סיפורו של ג'ו בנקס, פועל מפעל שמגלה שהוא חולה במחלה נדירה וחשוכת מרפא.
במקום ליפול לדיכאון, ג'ו מקבל הצעה יוצאת דופן: להקריב את חייו על ידי קפיצה לתוך הר געש פעיל באי נידח בתמורה לחיים מפנקים ומלאי הרפתקאות עד אז.
במהלך המסע שלו, ג'ו מגלה מחדש את שמחת החיים ואת המשמעות האמיתית של אושר ואהבה.
ג'ו נגד הוולקנו יצא לאקרנים בארצות הברית על ידי האחים וורנר ב-9 במרץ 1990. הוא זכה לביקורות מעורבות מהמבקרים, אם כי הוא זכה להצלחה קופתית קטנה.
מאז הוא הפך לסרט פולחן.
ג'ו בנקס (טום הנקס) הוא פועל עייף ומדוכדך העובד בעבודה מונוטונית במפעל לייצור מוצרים רפואיים.
לאחר שהוא מאובחן כחולה במחלה נדירה בשם "נוירובלסטומה במוח", ג'ו מרגיש שחייו איבדו כל משמעות.
עם זאת, חייו משתנים כאשר מיליונר מסתורי בשם סמואל גריי נולן (לויד ברידג'ס) מציע לו עסקה: לחיות את שארית ימיו ברווחה ולהיות גיבור על ידי קפיצה לתוך הר געש פעיל באי נידח שבו ילידים מאמינים שצריך להקריב קורבן אנושי כדי להרגיע את האלים שלהם.
במהלך המסע לאי, ג'ו מתאהב בשלוש נשים שונות (שכולן מגולמות על ידי מג ראיין) ולומד את ערכה של החיים והאהבה.
טום הנקס בתפקיד ג'ו בנקס - פועל מפעל מדוכדך שמחליט לחיות את שארית חייו בהרפתקה יוצאת דופן.
מג ראיין בתפקיד אנג'ליקה גריי נולן / פטרישיה גריי נולן / די-די - שלוש דמויות שונות שג'ו פוגש במהלך המסע שלו, וכולן מגולמות על ידי מג ראיין.
לויד ברידג'ס בתפקיד סמואל גריי נולן - המיליונר המציע לג'ו את העסקה להרפתקה האחרונה שלו.
רוברט סטאק בתפקיד ד"ר אלינגר - הרופא המאבחן את ג'ו במחלה נדירה.
הסרט "ג'ו נגד הוולקנו" קיבל ביקורות מעורבות בעת יציאתו לאקרנים.
הסרט קיבל ציון של 62% באתר Rotten Tomatoes, וציון של 45 מתוך 100 באתר Metacritic.
חלק מהמבקרים שיבחו את הסרט על הייחודיות, ההומור הסוריאליסטי והכימיה בין טום הנקס ומג ראיין, בעוד שאחרים מתחו ביקורת על הסיפור המוזר והלא קונבנציונלי.
למרות הביקורות המעורבות, הסרט הפך לפולחן בזכות המסר הפילוסופי שלו על החיים והחיפוש אחר משמעות.
כיום, הסרט נחשב ליצירה קלאסית ששובה את לבם של אוהבי הקולנוע המוזר והמתוחכם.
ג'וזף מנטלו הוא שחקן ובמאי אמריקאי הידוע בעבודותיו הקולנועיות והטלוויזיוניות.
הוא זכה להצלחה ראשונה בברודוויי בהפקה המקורית של המחזה בן שני החלקים של טוני קושנר "מלאכים באמריקה" (1993–1994), שעליו זכה בפרס טוני בקטגוריית "שחקן המשנה הטוב ביותר בהצגה".
מאז, הוא שיחק במספר מחזות נוספים כדוגמת "הלב הרגיל" של לארי קרמר (2011) ו"ביבר הזכוכית" של טנסי ויליאמס (2017).
מנטלו עבר לקריירה כבמאי בברודוויי, וזכה בפרס טוני בקטגוריית "הבימוי הטוב ביותר של מחזה" עבור (2003) ובפרס טוני בקטגוריית "הבימוי הטוב ביותר של מחזמר" עבור "מתנקשים" (2004).
מנטלו נולד ברוקפורד, אילינוי, לג'ודי וריצ'רד מנטלו, רואי חשבון.
אביו ממוצא איטלקי ואמו ממוצא חצי איטלקי.
מנטלו למד בבית הספר לאמנויות בקרוליינה הצפונית (UNCSA); הוא הקים את תיאטרון אדג' בניו יורק ביחד עם השחקנית האמריקאית מרי-לואיז פארקר והסופר האמריקאי פיטר הדג'ס.
מעבר לכך, הוא חבר מייסד של להקת התיאטרון "המלאכים העירומים" ("Naked Angels") ואמן שותף בלהקת תיאטרון ראונדאוט.
במהלך הקריירה שלו, ביים, הפיק והשתתף מנטלו בעשרות מחזות, סרטים וסדרות.
ג'ו סולסברי (בקרואטית: Joe Salisbury; נולד ב-20 באפריל 1992) הוא טניסאי בריטי.
ג'ו סולסברי נולד בשנת 1992 בלונדון.
הוא התחיל להתאמן בגיל 6.
בשנת 2014 סולסברי עבר לטניס מקצועי.
בתחרות הגברים בגראנד סולסברי הוא לא הגיע לשלבים המתקדמים.
בתחרויות זוגות גברים סולסברי שיחק לצד רג'יב ראם.
הם ניצחו באליפות אוסטרליה הפתוחה 2020 ו-3 פעמים באליפות ארצות הברית הפתוחה בשנים 2021-2023. בנוסף לכך הם הפסידו במשחקי הגמר של אליפות אוסטרליה הפתוחה 2021. בסוף 2024 הם נפרדו ובעונת 2025 סולסברי החל לשחק עם פרטנר אחר.
בתחרויות זוגות מעורבים בגראנד סלאם סולסברי ניצח פעמיים באליפות צרפת הפתוחה 2021 ואליפות ארצות הברית הפתוחה 2021. באותה שנה הוא היה במשחק הגמר של אליפות וימבלדון.
ג'ו סולסברי שיחק בפריז 2024 בתחרות זוגות גברים לצד אנדי מארי והם סיימו במקום החמישי.
בתחרות גמר ה-ATP סולסברי ניצח בתחרות זוגות גברים בשנת 2022 ו-2023 והפסיד ב-2021.
ג'ו סולסברי חבר בנבחרת גביע דייוויס של בריטניה.
ג'ו מינוסו הוא שחקן תיאטרון וטלוויזיה אמריקאי.
בנעוריו, מינוסו הצטרף לצוות הבמה במחזה בבית ספרו, ולבסוף, כשהבין שהוא אוהב לשחק, מינוסו נבחן לתפקיד בהפקת בית ספרו של "דרקולה" בשנה שלאחר מכן.
הוא סיים את לימודיו באוניברסיטת אדלפי עם תואר ראשון באומנויות, ואוניברסיטת צפון אילינוי עם תואר שני באומנויות.
ג'ו מינסו עבד רבות בתיאטרון לפני הופעותיו בטלוויזיה ובקולנוע.
הוא עבד בתיאטרון ויסטה בשיקגו, להקת התיאטרון הלטיני הגדולה במערב התיכון.
החל משנת 2012 מינוסו משחק בתפקיד ראשי בסדרת הטלוויזיה "שיקגו FIRE" בה הוא מגלם את ג'ו קרוז.
בשל תפקידו בסדרה, הוא גם גילם את תפקידו של קרוז בתפקידים בסדר גודל משני עד אורח בסדרות הבת של "שיקגו FIRE": "שיקגו PD" ו"שיקגו MED".
לפני "שיקגו FIRE", מינוסו התגורר בצידה הצפוני של העיר שיקגו.
במהלך הצילומים ל"שיקגו FIRE", מינוסו גר עם שותפיו לסט הסדרה צ'רלי בארנט ויורי סרדרוב.
ב-16 באוקטובר 2016, מינוסו התחתן עם המאפרת של הסדרה "שיקגו FIRE", קייטלין מרפי מיילס.
שנהפרויקטתפקיד הערות 2010 בר פולני חוזה תפקיד משני 2011 שובו של ג'ו ריץ' ברנרד תפקיד ראשי 2013 איש הפלדה שוטר מטרופולין תפקיד משני
שנהפרויקטתפקיד הערות 2009 אוקטובר הפתעה שוטר מטרופולין ילברטון אמיתי
ג'ואן לסלי מאלון (נולדה ב-5 בנובמבר 1963) היא בשמית ויזמית בריטית.
מייסדת החברות ג'ו מאלון לונדון, ג'ו לאבס וג'ו וודקה.
מאלון ייסדה את ג'ו מאלון לונדון בשנת 1990 ומכרה את החברה בשנת 1999 לחברת האם הנוכחית, אסתי לאודר.
בשנת 2011, מאלון ייסדה את חברת ג'ו לאבס.
ג'ו מאלון גדלה בבקסליהית', דרום-מזרח לונדון.
היא סבלה מדיסלקסיה קשה ועזבה את בית הספר בגיל 13 כדי לטפל באמה, שלקתה בשבץ.
היא החלה את דרכה המקצועית בתחום הטיפוח ופיתחה מוצרי עור פנים בסיסיים במטבח ביתה.
בשנת 1990 היא ייסדה את חברת הניחוחות Jo Malone London, שהתמחתה בבשמים, נרות ריחניים ומוצרי אמבט וגוף יוקרתיים.
המותג התפרסם בזכות שילובים בלתי צפויים של ניחוחות ואסתטיקה נקייה ומינימליסטית.
בשנת 1999, מאלון מכרה את המותג Jo Malone London לחברת התאגיד האמריקאית Estée Lauder Companies.
היא המשיכה לעבוד בחברה כמנהלת קריאייטיב עד שנת 2006. כחלק מהסכם המכירה, היא הייתה מנועה מלהקים חברת ניחוחות או טיפוח חדשה במשך חמש שנים.
במהלך תקופה זו, בשנת 2003, אובחנה מלון עם סרטן שד אלים.
לאחר שנה של טיפולים, היא החלימה מהמחלה.
בשנת 2011, לאחר שפג תוקפו של הסכם אי-התחרות, מלון חזרה לעולם הניחוחות והקימה חברה חדשה בשם Jo Loves.
מותג זה נתפס כהתפתחות של יצירתיותה, ואפשר לה לבטא את אהבתה לבשמים באופן חדש ואישית.
החברה מציעה ניחוחות ומוצרים שונים.
בשנת 2008, מאלון קיבלה תואר חברה במסדר האימפריה הבריטית (MBE).
בשנת 2018, היא קודמה לתואר מפקדת במסדר האימפריה הבריטית (CBE) על תרומתה לתעשיית הניחוחות והקוסמטיקה.
Jo Malone London ממשיך לפעול כמותג בינלאומי בבעלות Estée Lauder, בעוד שמותג Jo Loves הוא מיזם עצמאי של ג'ו מאלון.
ג'ו קוקר היה זמר רוק ובלוז בריטי.
קוקר נודע בשירתו העוצמתית, בקולו הצרוד והמחוספס ובתנועות הגוף העוויתיות שלו בעת הופעותיו.
קוקר נולד ב-20 במאי 1944 בעיר שפילד שבאנגליה.
הוא היה בנו הצעיר של עובד מדינה, הרולד נורמן קוקר (1907–2001), בזמן לידתו שירת אביו בחיל האוויר המלכותי.
על פי סיפורים משפחתיים שונים, קוקר קיבל את הכינוי שלו ג'ו ממשחק ילדות בשם "קאובוי ג'ו", או ממנקה חלונות מקומי בשם ג'ו.
ההשפעות המוזיקליות העיקריות של קוקר בילדות היו ריי צ'ארלס ולוני דוניגן.
הניסיון הראשון של קוקר בשירה בפני קהל היה בגיל 12, כאשר אחיו הבכור ויקטור הזמין אותו לבמה לשיר במהלך הופעה של להקת הסקיפל שלו.
בשנת 1960, יחד עם שלושה חברים, קוקר הקים את הלהקה הראשונה שלו, "הקאבלירס".
להופעה הראשונה של הקבוצה במועדון נוער, הם נדרשו לשלם את מחיר הכרטיס לפני הכניסה לאולם.
"הקאבלירס" נפרדו בסופו של דבר לאחר שנה וקוקר עזב את בית הספר כדי להיות מתלמד כמתקין גז עבור מועצת הגז של איסט מידלנדס, לימים תאגיד הגז הבריטי, ובמקביל המשיך בקריירה במוזיקה.
קוקר אינו קשור למוזיקאי יליד שפילד, ג'ארוויס קוקר, למרות שמועה בעניין זה, למרות שג'ו היה חבר של המשפחה ואפילו עשה בייביסיטר לג'רוויס כשהיה תינוק
ב-1961, תחת שם הבמה "ואנס ארנולד", קוקר החל להופיע עם להקה בשם "ואנס ארנולד והנוקמים".
השם היה שילוב של וינס אוורט, דמותו של אלביס פרסלי בסרט Jailhouse Rock (שקוקר שמע לא נכון בתור ואנס), וזמר הקאנטרי אדי ארנולד.
הקבוצה ניגנה בעיקר בפאבים של שפילד, וביצעה שירים של צ'אק ברי וריי צ'ארלס.
קוקר פיתח עניין במוזיקת בלוז באותה תקופה.
בשנת 1963, הם הופיעו בהופעה המשמעותית הראשונה שלהם, כאשר היו להקלת חימום של ה"רולינג סטונס" באולם בית העירייה של שפילד.
ב-1964 קוקר חתם על חוזה הקלטות עם חברת דקה רקורדס והוציא את הסינגל הראשון שלו, הקלטה של "I'll Cry Instead" של הביטלס (בה ביג ג'ים סאליבן וג'ימי פייג' מנגנים בגיטרות).
התקליט נכשל מסחרית וחוזה ההקלטות שלו עם דקה פג בסוף 1964. לאחר שקוקר הקליט את הסינגל, הוא הפסיק להשתמש בשם הבמה שלו והקים קבוצה חדשה, "להקת הבלוז של ג'ו קוקר".
יש רק הקלטה אחת ידועה של הלהקה.
ב-1966, לאחר הפסקה של שנה מהמוזיקה, קוקר יחד עם כריס סטיינטון, אותו פגש מספר שנים קודם לכן, הקימו את להקת "גריז".
היא נקראה על שם שקוקר קרא בראיון עם קלידן הג'אז ג'ימי סמית', שם סמית תיאר בחיוב מוזיקאי אחר כ"יש לו הרבה גריז".
כמו "הנוקמים", להקת "גריז" הופיעה בעיקר בפאבים בשפילד וסביבתה.
להקת גריז הגיעה לידיעתו של דני קורדל, המפיק של פרוקול הארום והמודי בלוז, וקוקר הקליט את הסינגל "Marjorine" עבור קורדל באולפן בלונדון.
לאחר מכן הוא עבר ללונדון עם כריס סטיינטון, ולהקת "גריז" פורקה, והוקמה להקת גריז "חדשה" בלונדון עם סטיינטון והקלידן טומי אייר.
האלבום יצא לחנויות בשנת 1969. עוד באותה שנה השתתף קוקר בפסטיבל וודסטוק, והתארח בתוכנית האירוח האמריקאית המצליחה של אד סאליבן המופע של אד סאליבן.
קוקר המשיך במסורת גרסאות הכיסוי לשירי הביטלס כשלהיטו הבא היה גרסת כיסוי לשירם "היא באה דרך חלון האמבטיה" (She Came in Through the Bathroom Window).
בסוף 1969 יצא קוקר למסע הופעות בארצות הברית בליווי להקה גדולה שכללה כ-30 מוזיקאים, בהם: ליאון ראסל, ריטה קולידג' ונגנים מפורסמים אחרים.
המופע שכלל 48 הופעות נקרא "Mad Dogs & Englishmen" (כלבים שוטים ואנגלים) על פי שם שיר של נואל קאוורד.
הקלטה חיה של המופע יצאה על גבי אלבום שזכה להצלחה גדולה.
בנוסף הופק סרט של המופע שיצא לאקרנים ב-1970.
אלבומיו הבאים המשיכו לזכות להצלחה מסחרית והפיקו עוד כמה להיטים.
בשנת 1970, זכתה גרסת הכיסוי המוצלחת שלו ללהיטם של ה"בוקס טופס" "המכתב" (The Letter) להיכנס לעשרת הגדולים במצעד המכירות האמריקאי.
היה זה להיטו הראשון שזכה לעשות זאת בארצות הברית.
הופעתו המפורסמת של קוקר שכללה הנפת זרועותיו באוויר, היו לסימן ההיכר שלו.
התמכרותו לסמים ואלכוהול בתחילת שנות ה-70 השפיעה לרעה על הקריירה המוזיקלית שלו וגרמו לו לא פעם לבטל הופעות מתוכננות.
ג'ו קוקר חזר לבמה בתחילת שנות ה-80. ב-1982 הוציא לאור את האלבום "פלדת שפילד" ("Sheffield Steel"), שזכה להצלחה מסחרית, ואת הלהיט שניכתב על ידי המוזיקאי ג'ק ניטשה "למעלה היכן שאנו שייכים" (Up Where We Belong), שבוצע יחד עם הזמרת האמריקאית ג'ניפר וורנס.
השיר זכה בפרס האוסקר תחת קטגורית שיר הנושא הטוב ביותר של הסרט קצין וג'נטלמן.
ב-1984 הוציא לאור את האלבום "איש מתורבת", הפקה של גרסאות כיסוי לשירי בלוז בעיבוד חדש.
ב-1986 הוציא לאור את האלבום "קוקר", שכלל את הלהיט "You Can Leave Your Hat On", שירו של רנדי נוימן שהופיע גם בפסקול הסרט "תשעה וחצי שבועות של שכרון חושים".
ביוני 1988 השתתף במופע מחווה לנלסון מנדלה באצטדיון ומבלי.
קוקר נפטר ב-22 בדצמבר 2014, מסרטן הריאה.
ג'ו קוקר הופיע מספר פעמים בישראל.
בפעם הראשונה הופיע ביולי 1983 בבנייני האומה בירושלים, בהיכל התרבות בתל אביב ובאמפי קיסריה.
במרץ 1984 חזר לישראל במסגרת אותו סיבוב להופעות נוספות.
לקראת הביקור הוציאה חברת התקליטים "הד ארצי" שלושה מאלבומיו, "עם מעט עזרה מידידי" (1969), "ג'ו קוקר!" (1970) ו"קפטיין חלל" (1982) לראשונה בהדפסה מקומית.
באוגוסט 1985 היה אמור להופיע בפסטיבל הרוק הגדול "פסטיבל הכוכבים" באצטדיון רמת גן, אך ביטל את הופעתו יחד עם מספר אמנים אחרים.
באוגוסט 1991 הופיע בפסטיבל "רוק ונשמה" שנערך בכרמיאל, ובפארק הירקון.
ההופעה האחרונה של קוקר בישראל הייתה בפסטיבל הגלבוע, באוגוסט 2008.
ג'ו קול הוא כדורגלן עבר אנגלי ששיחק בעמדת הקשר.
בוגר מחלקת הנוער המפורסמת של וסטהאם יונייטד, קול היה אחת התקוות הכי גדולות של הכדורגל האנגלי.
הוא התקדם במהירות במעלה קבוצות הנערים והנוער של ווסטהאם עד להופעתו הראשונה בקבוצה הבוגרת בגיל 17, הקריירה שלו פרחה בעיקר עם הגעת המנג'ר הארי רדנאפ.
ב-2003 עבר קול לצ'לסי כחלק מהמהפכה של רומן אברמוביץ' תמורת 7 מיליון פאונד, עם רצון לבסס עצמו בנבחרת אנגליה.
למרות זאת, לאור התחרות על מקומות בקבוצה, בהתחלה הוא התקשה לאחוז במקום בצ'לסי או בנבחרת תחת קלאודיו ראניירי.
ההגעה של המאמן החדש לצ'לסי, ז'וזה מוריניו ב-2004 הראתה שיפור ביכולותו של קול, והוא התחיל לקבל מקום גם בנבחרת האנגלית.
בקיץ 2010 שוחרר מצ'לסי אחרי שסיים את חוזהו ולבסוף חתם בליברפול ל-4 שנים בסכום של 90 אלף ליש"ט לשבוע.
באוגוסט 2011 הושאל קול לקבוצת ליל הצרפתית לעונה אחת, שבסיומה חזר לליברפול.
ב-04 בינואר 2012 חתם קול בהעברה חופשית במועדון נעוריו, ווסטהאם יונייטד, מהפרמיירליג.
ב-10 ביוני 2014 חתם בהעברה חופשית באסטון וילה לשנתיים.
באוקטובר 2015 הושאל לקובנטרי סיטי ל-35 יום.
ב-7 בינואר 2016 חתם באופן קבוע בקובנטרי סיטי עד לסוף העונה.
ב-11 במאי 2016 עבר לטמפה ביי רוודייז מה-NASL בהעברה חופשית שם שיחק עד נובמבר 2018, עת פרש ממשחק פעיל והצטרף לאקדמיית הכדורגל של צ'לסי כמאמן.
בנבחרת אנגליה קול רשם 56 הופעות, רובן בתור מחליף, ולזכותו 10 כיבושים.
הוא היה בסגל ליורו 2004, אבל לא שיחק.
במונדיאל 2006 הבקיע שער נגד שוודיה.
ג'וסף ג'ון רוזנטל היה צלם יהודי-אמריקאי.
תצלומו הידוע ביותר הוא הנפת הדגל באיוו ג'ימה, בו נראים חמישה חיילים אמריקאים המניפים את דגל ארצות הברית על פסגת הר סוריבאצ'י במהלך קרב איוו ג'ימה.
התצלום הפך לאחד מסמלי המלחמה וזיכה אותו בפרס פוליצר לשנת 1945.
ג'ו רוזנטל נולד בוושינגטון די.
הוריו היו מהגרים יהודים מרוסיה, אולם הוא המיר את דתו לקתוליות בגיל צעיר.
התעניינותו בצילום החלה כתחביב במהלך השפל הגדול, אז גר יחד עם אחיו בסן פרנסיסקו וחיפש עבודה.
הוא התקבל לעבודתו הראשונה בתחום ב-1932 כצלם בעיתון מקומי בעיר.
לאחר שניסה להתקבל לעבודה כצלם בצבא ארצות הברית ונכשל, מפאת ראייתו הלקויה, הצטרף רוזנטל לסוכנות הידיעות Associated Press.
כשפרצה מלחמת העולם השנייה החל לעקוב אחר חיל הנחתים של ארצות הברית במשימותיו באוקיינוס השקט.
ביום שישי, 23 בפברואר 1945, ארבעה ימים לאחר תחילת הקרב, שהה רוזנטל באי איוו ג'ימה וצילם את החיילים האמריקאים הנלחמים באלו היפנים.
באותו הבוקר הוא שמע שהר סורבאצ'י (הר געש כבוי בגובה 166 מטרים) נכבש, ושמתכוונים להניף עליו דגל אמריקני.
הוא החל לעשות את דרכו במעלה ההר עד ששמע שהדגל כבר הונף.
למרות זאת, החליט רוזנטל להמשיך בטיפוס על המדרון התלול וכשהגיע לפסגה הוא גילה להפתעתו שקבוצה של חיילים מתכוונת להניף שם דגל שני.
הוא מהר להתקין את מצלמתו, וצילם את התצלום שהפך עד מהרה לתצלום המייצג של מלחמת העולם השנייה בקרב הציבור האמריקני.
על אף ההצלחה המסחררת של התמונה, והדפסתה על מיליוני פוסטרים וכרזות במהלך מסע מלווה המלחמה השביעי, האשימו כתבי עת רבים את רוזנטל בבִיּוּם התמונה, אך הוא נלחם בביקורות אלו וטען שוב ושוב שההנפה הייתה ספונטנית.