tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
אדם המקיים את ה"בֶּסָה" הוא אדם העומד בדברתו, אדם שבידיו יוכל בן אנוש להפקיד את חייו ואת חיי בני משפחתו.
העזרה שהושיטו האלבנים ליהודים ולאחרים שנמצאו במצוקה היא ביטוי של כבוד לאומי.
האלבנים יצאו מגדרם להציל יהודים ואף התחרו ביניהם על הזכות להציל.
כל זאת עשו מתוך אהבה, חמלה ורצון לעזור לנזקקים אפילו אם הם בני דת אחרת.
תערוכה העוסקת בקהילות שהצילו יהודים בתקופת השואה.
התערוכה מתחקה אחרי סיפוריהן הייחודיים של חמש קהילות שונות שכל אחת מהן בחרה במעשה הצלה קולקטיבי, בו היו שותפים כל חברי הקהילה.
תערוכה זו מביאה לשיח שאלות מוסריות הנוגעות למניעיי קהילות להפגין חמלה ולהושיט יד לזולת, לסכן את חייהן ולהציל יהודים כקהילה.
בהדרכה יש ניסיון להתחקות אחר הערכים המהווים את התשתית המוסרית של חברה כזו ואיך בונים קהילה שלמה שכל חבריה הם חסידי אומות העולם.
בתום הסיור בתערוכה אנו מזמינים את המבקרים לשיח על החברה הישראלית ועל תפקידנו כאזרחים ליצירת חברה צודקת וטובה יותר.
אבא קובנר - משורר, סופר ואומן: חבר המחתרת היהודית בגטו וילנה, פרטיזן ולוחם, מנהיג כריזמטי, חבר קיבוץ ואיש תנועת השומר הצעיר, הראשון שהבין שהיטלר זומם להשמיד את העם היהודי וקרא למרד בגטו וילנה, היה ממייסדי מכון מורשת - בית עדות ע"ש מרדכי אנילביץ', והוגה בית התפוצות.
בבית אבא קובנר מוצגים חדר עבודתו וסלון דירתם הקיבוצית שלו ושל רעייתו ויטקה קמפנר קובנר.
התערוכה מציגה את תולדות חייו של אבא קובנר באמצעות ציורים, קטעי קריאה וסרטונים.
בנוסף, התערוכה מציגה את פועלו של קובנר כמשורר ואיש רוח מעורר השראה.
התערוכה מציגה גם את סיפורה של רעייתו, ויטקה קמפנר-קובנר, שהייתה גם היא לוחמת ופרטיזנית בגטו וילנה ויערות רודניקי.
"כמו כל אחד אחר?" - פעילות חדשה בעקבות חיי היום-יום תחת המשטר הנאצי 1939-1933
בשנת 2021 נפתח במכון מורשת מרחב פעילות חינוכית בשם "כמו כל אחד אחר?".
הפעילות חוקרת את פניה של התקופה מנקודות מבט שונות, ומתמקדת בזו של האדם הגרמני בן-הזמן: מה פגש ברחוב, בבית הקולנוע, במקום העבודה?
כיצד פנה אליו המשטר, ומה היה יחסו לאותם מוסדות שלטוניים?
לאילו סכנות היה חשוף, וכיצד בחר להתמודד איתן?
האם ניסה להתנגד, או אולי העדיף לשתף פעולה ולהרוויח מהמצב החדש?
הפעילות עוסקת גם באוכלוסיות שהודרו מהחברה הגרמנית, במערכת החינוך הנאצית, בתפיסת המנהיגות הנאצית, בטרור שהפעילה המדינה הנאצית כלפי אזרחיה ובגיוס ההמוני של החברה הגרמנית להגשמת החזון הנאצי.
כל זאת על רקע התמודדותם של יהודי גרמניה עם המציאות החדשה שבה הם נדחקו מכל תחומי החיים הציבוריים.
הפעילות מביאה לשיח דיון על החיים במשטר טוטליטרי, ועל היחס של חברה למיעוטים שבה, על מערכת היחסים בין הציבור למנהיג שלו ועל יכולתו של הפרט להתנגד, להישמע לצו מצפונו וללכת נגד הזרם.
"ישראל קוראת קורצ'אק" הוא פרויקט קריאה בסיפוריו הקצרים של יאנוש קורצ'אק שהוקם בתקופת הקורונה.
מכון מורשת היה שותף לפרויקט שהובילו המכון החינוכי הישראלי ע"ש יאנוש קורצ'אק והמכון הפולני בתל אביב שמטרתו להביא בפני הציבור בישראל את סיפוריו הקצרים של קורצ'אק בפורמט של סרטונים קצרים.
פרויקט זה נועד לרענן ערכים כמו כבוד לזולת, אחריות, הגינות, יושר, סובלנות, אמפתיה, יחסי קהילה ועוד, ערכים אותם ביטא יאנוש קורצ'אק בכתביו והם חשובים ורלוונטיים כל כך גם אצלנו, כאן ועכשיו.
מכון מורשת פיתח חומרי הדרכה המאפשרים לעשות בסרטונים שימוש ככלי חינוכי במערכת החינוך ומחוצה לה.
יאנוש קורצ'אק, הלא הוא ד"ר הנריק-הירש גולדשמיט, היה ידוע כמחנך ופדגוג מעורר השראה.
קורצ'אק ניהל בית יתומים יהודי בורשה של לפני מלחמת העולם השנייה.
עם פרוץ המלחמה וסגירת גטו ורשה, קורצ'אק עבר ביחד עם הילדים ובית היתומים לתוך שטח הגטו ובקיץ 1942 נשלח למחנה ההשמדה טרבלינקה עם כל יתומי הבית.
לצד זה, קורצ'אק כתב ללא לאות.
כתביו הרבים, הכוללים סיפורים קצרים וארוכים, מאמרים, טקסטים פדגוגיים, כתבות עיתונאיות, הומרסקות, פיליטונים ומחזות, היו אחד הכלים בהם השתמש להעברת מסריו ולביטוי תפיסת עולמו החברתית והחינוכית, שהיא כה רלוונטית גם בימינו.
ארכיון מורשת נוסד בשנת 1962 בגבעת חביבה, אך היסוד להקמתו של הארכיון היה מצוי כבר בתקופת מלחמת העולם השנייה - במסמכים, מכתבים ודינים-וחשבונות, שהעבירו חברי השומר הצעיר והנהגתם באירופה בזמן המלחמה.
מאז שנת 1962, ארכיון מורשת אוסף ומשמר מסמכים מקוריים, תעודות, תצלומים וחפצים שונים מתקופת השואה ומלחמת העולם השנייה.
בארכיון נמצא מאגר של עדויות אישיות וקולקטיביות, כתובות ומוקלטות, שנאספו מיד לאחר השחרור ובמשך שנות השואה והמלחמה.
בין המסמכים הקיימים בארכיון מורשת מצויות תעודות מקוריות של הארגון היהודי הלוחם בגטו וילנה, המחתרת החלוצית בהונגריה, חומר דוקומנטרי ייחודי על חלקם של היהודים במרד הסלובקי, יומנים אישיים שנכתבו בשנות המלחמה ויצירות אמנות שהוכנו בתקופת השואה ובמחנות המעצר בקפריסין.
כמו כן, ניתן למצוא חומר רב העוסק בפעולות עזרה והצלה לפליטים היהודים בארצות שונות, מסמכים על ארגון "הבריחה", אוסף תעודות מקוריות מגטו לודז' ואוספים אישיים רבים שהעבירו אישים שונים מישראל ומהעולם לארכיון.
חטיבת העדויות כוללת פריטי עדות וזיכרונות שנכתבו בידי ניצולי שואה או על ידי מראיינים, וכן ראיונות מוקלטים בשמע ובווידאו.
חטיבת האוספים האישיים כוללת כמאה אוספים, חלקם ארכיונים פרטיים וחלקם עיזבונות אישיים, שהופקדו בארכיון מורשת ומכילים חומר תיעודי מגוון: מכתבים, תצלומים, כתבי-יד ויצירות אמנות.
חטיבת התעודות כוללת מסמכים רשמיים של רשויות, תעודות אישיות, תעודות מזויפות, התכתבויות פרטיות ובין-מוסדיות, יומנים אישיים ויומני תנועה המתעדים אירועים שונים בתקופת השואה.
חטיבת כתבי-היד כוללת יומנים אישיים שנכתבו על ידי ניצולי שואה, מאמרים, מחקרים, עבודות תזה ודוקטורט, עבודות סמינריוניות ועבודות גמר.
חטיבת החפצים כוללת פריטים מקוריים שונים שהיו בבעלות יהודים ולא-יהודים בתקופת השואה כגון תשמישי קדושה, כלים שונים, סמלים ועיטורים, חלקי לבוש ועוד.
חטיבת התצלומים כוללת תצלומים המתעדים את העולם היהודי לפני השואה, במהלך השואה ולאחריה.
חטיבת העיתונות כוללת קטעי עיתונות ועיתונים יהודיים ואחרים שיצאו לאור בתקופת השואה ומלחמת העולם השנייה בגרמניה ובארצות הכבושות, וכן עיתונים מהתקופה שלאחר המלחמה, בהם מאמרים על השואה ועל "שארית הפליטה".
חטיבת האומנות והספרות כוללת ציורים מקוריים, רפרודוקציות, שירים וחפצי אומנות מגוונים שנוצרו בגטאות ובמחנות העקורים.
חטיבת הווידאו מכילה סרטים תיעודיים ועלילתיים, תוכניות טלוויזיה וראיונות מצולמים על נושאים כגון השואה, מלחמת העולם השנייה ואנטישמיות.
חטיבת האודיו (שמע) מכילה קטעי שמע על נושאים כגון השואה, מלחמת העולם השנייה ואנטישמיות.
אוסף ספרי הקהילות הוא אוסף מאות ספרי קהילות (ספרי "יזכור"), שחרבו בתקופת השואה.
הוצאת הספרים של מורשת נוסדה בשנת 1963 והוציאה עד היום מאות ספרים ופרסומים בנושא השואה: ספרי מחקר, תיעוד, זיכרונות אישיים, ספרי קהילות וספרים המותאמים לילדים ולבני נוער.
הוצאת מורשת היא הוותיקה ביותר בתחומה בישראל והפכה למקור נאמן ומוסמך לידע ולמחקר היסטורי בנושא השואה, האנטישמיות ויהדות אירופה.
הספרים היוצאים מבין כתליה נועדו ללימוד לקחי השואה ולהנחלת מורשת המרד והתקומה.
הם מיועדים לחוקרים, לסטודנטים, לתלמידים ולקהל הרחב.
במשך שנות פעילותה הפכה הוצאת הספרים של מורשת לבעלת מוניטין בתחום תיעוד השואה וחקרה.
מאות הכותרים שראו אור במשך השנים מקיפים נושאים רבים, ביניהם: עדויות אישיות, ביוגרפיות, ספרות יפה, כרוניקות ומונוגרפיות.
כתב העת "ילקוט מורשת לחקר השואה והאנטישמיות"
כתב העת "ילקוט מורשת לחקר השואה והאנטישמיות" עוסק בתיעוד ובהיסטוריוגרפיה של השואה.
הוא ראה אור לראשונה בדצמבר 1963 והוא הוותיק ביותר בתחומו בעולם.
הוא מופיע באופן קבוע פעמיים בשנה ונהנה מיוקרה מדעית בינלאומית ככתב-עת אקדמי מוביל בחקר השואה.
הוא מכיל מחקר חדשני, אקדמי, מדעי ומקצועי וכותבים בו מטובי ההיסטוריונים והחוקרים.
עד שנת 2021 ראו אור 101 ילקוטים, החל מילקוט מס' 90 שפורסם בדצמבר 2011 הילקוט רואה אור בשותפות עם הקתדרה לחקר האנטישמיות והגזענות על שם אלפרד פ.
משנת 2011 מתפרסם הילקוט פעמיים בשנה, בעברית ובאנגלית וכולל מחקרים, מאמרי עיון והגות, פרסומי מסמכים ועדויות בנושא השואה והאנטישמיות וביקורות ספרים.
מדריכים למסייר בערים שונות בפולין
תחת הוצאת מורשת התפרסמה סדרה ייחודית של מדריכים למסייר בערים שונות בפולין.
המדריכים כוללים הצעות למסלולי סיור, מפות, תרשימים ותצלומים.
מחברי המדריכים הם חוקרי השואה הוותיקים והמוערכים בתיה דביר ואלכס דנציג.
עד כה ראו אור המדריכים הבאים:
מוּרשׁ (ברומנית: Mureş; בהונגרית: מארושׁ Maros) הוא נהר הנובע מהרי הקרפטים המזרחיים, ברומניה, זורם לאורך 803 קילומטרים, מהם 761 קילומטרים ברומניה ו-42 קילומטרים בהונגריה.
מקורו של המורש נמצא בגובה 850 מטר מעל פני הים, במעיין ההשמאשו מארה (ה"השמאש הגדול") Hăşmaşu Mare, בהר הרגיטה Harghita ונשפך לתוך נהר טיסה, ליד העיר סגד.
בדרכו קולט מורש את מי הנחלים הבאים:
מורשת השפל הגדול מתייחסת לשורה של תהליכים מדיניים, פוליטיים, חברתיים, תרבותיים וכלכליים עליהם השפיע השפל הגדול.
רבים מתהלכים אלו החלו עוד במאה ה-19 או במלחמת העולם הראשונה והגיעו לידי מיצוי במלחמת העולם השנייה ובשנים שאחריה.
מלחמת העולם הראשונה סימנה משבר עמוק בשליטת האליטות הישנות והמשטרים הישנים באירופה כשבמדינות שונות אף הופיעו משטרים פשיסטיים וקומוניסטים.
עם או בלי התואר "סוציאליזם" עלו משטרים בעלי גוון סוציאליסטי-לייבוריסטי מובהק בשורה ארוכה של מדינות באירופה וגם בארצות הברית.
משטרים אלו ייצגו או התיימרו לייצג את הפועלים, העניים, המדוכאים וגזולי הזכויות.
עם זאת, תופעה זו לא הייתה חידוש שנבע מהשפל הגדול.
ה"מתקדמים" בשורות האינטלקטואלים קיוו כי מלחמת העולם תחולל מהפך במצב זה, ותשים אותם על כס השלטון, אולם תקוותם נכזבה זמנית.
בכל הגזרות, השינוי החל בהדרגה.
בתחום המוניטרי, מרגע הקמת הבנק הפדרלי בשנת 1913, ניכר כי ייעדו לשמש כלי להדפסת כסף עבור הממשל.
הריבון לא נדרש מעתה לפרלמנט כדי לממן מדיניות, מלחמות או שוחד - הייתה לו שליטה מלאה במטבעה המלכותית.
היבט נוסף של גידול זה ב"עוצמה התקציבית" של הממשלים הייתה מידת הפיקוח והבקרה המזעריים שהוקדשו לבחינת תוצאות הפעולה התקציבית הזו, והפער העצום שבין האופן שבו הצטיירה הפעולה בעיני אזרחי המדינה לבין המציאות בפועל.
הפרויקטים היזומים וה"מנהלים" לעבודות ציבוריות בארצות הברית נכשלו מנקודת מבט כלכלית וככל הנראה החריפו והעמיקו את השפל הכלכלי.
הובר הכיר בכך לקראת סוף כהונתו, כמוהו הניו-דילריסטים, אנשי הסנט והקונגרס ורוב ההיסטוריונים והכלכלנים שעסקו בנושא מאז.
מ"רשות עמק טנסי" עד ל"אוטובהן" בגרמניה הנאצית, בזבוז הכספים הקולוסאלי הזה נראה לרבים כפעולה נכונה, בהתאם לתחושה האינטואיטיבית שבמצב של משבר טוב לעשות משהו, גם אם אינו מועיל, מלשבת בטל בצד, למרות שאי-עשייה הייתה ככל הנראה הפעולה הנכונה.
עם זאת, כאשר ניתנה לממשל, בשיא המשבר, יד חופשית לפעול כנגד רעות חולות אלו, חשפו פעולותו את ערוות מניעיה האמיתיים של הפעולה האנטי-טראסטית.
הגישה הבולטת ביותר, בה החזיקו ה"פרוגרסיבים", הבתר-קיינסיאנים והבתר-מוניטריסטים הייתה שהמפתח העיקרי לשגשוג הוא הצריכה המצרפית.
כדי ש"מכונה כלכלית" כזו תפעל כהלכה, היה צורך כמובן ב"דלק" או ברֵזון ד'אטר (Raison d'être, סיבת קיום בצרפתית): דבר או פעולה כלשהי שתבטיח קיום שגשוג נצחי.
חוויית הצריכה, לעומת זאת, הייתה משותפת לכל, ברורה ונהירה: שיש שפל כלכלי, החנויות ריקות ונסגרות.
בתפישה זו היה כמובן עיוות, משום שבמודל היצע וביקוש הקלאסי הצרכן הוא משתנה נובע.
בין שגשוג לצריכה היה אכן מתאם—בעת שגשוג, החנויות היו מלאות—אבל המתאם לא הצביע על סיבתיות.
ההנחה כי בין הצריכה לשגשוג יש קשר סיבתי (כלומר, שהצריכה גורמת לשגשוג) היה שווה ערך להנחה שאפשר ליצור משהו מלא כלום, שיש יש מאין.
מוּרְשִילִי או מוּרְשִילִיש הראשון היה מלך החתים בתקופת הממלכה החתית הקדומה בין השנים 1620–1590 לפנה"ס (לפי הכרונולוגיה התיכונה).
הוא היה נכדו של חתושילי הראשון וקיבל עליו את כס המלכות החתי מפני שבניו של לברנה השני התמרדו נגדו.
הוא עלה לשלטון כנער ועל כן מונה העוצר המלכותי פִּימְפִּירַה, כחונכו עד שיתבגר.
פימפירה אף ערך רשימות למורשילי הראשון בהן הוא מהלל את הצלחותיו של המלך הצעיר בהרחבת גבולות הממלכה עד הים.
מצוין שמורשילי הראשון כבש את חלב שבסוריה, בירת ממלכת ימחד, ומשם התקדם ישירות לעבר ממלכת בבל שאותה החריב והביא בכך לסיום שלטון שושלת חמורבי (עמורפא) ולקיצה של ממלכת בבל הקדומה.
הוא בזז את האל הבבלי מרדוך ששכן במקדש אסגילה בעיר.
מסמך בבלי מהתקופה מאמת את האירוע הנ"ל:
האירוע מתוארך לשנת 1595 לפנה"ס.
בדרכו חזרה למולדתו הותקף מורשילי הראשון על ידי החורים ונאלץ להגן על השלל והביזה שלקח מבבל.
אולם זמן קצר לאחר שובו לחתושה נרצח מורשילי הראשון על ידי גיסו חנתילי הראשון שירש את מקומו.
מוּרְשִילִי או מוּרְשִילִיש השני היה מגדולי מלכי החתים, ומלך בין השנים 1321–1295 לפנה"ס.
הוא היה בנו הצעיר של שופילוליומה הראשון ואחיו של ארנוונדה השני.
חלק ניכר מהחוקרים מאמינים שטרם הכתרתו למלך שמו היה גַל-מִשֵדִי, שם שפירושו "מפקד שומרי הראש", דבר המעיד ככל הנראה על עיסוקו בתקופת שלטון אחיו.
השם הופיע בכתובת חרטומים לווית עשויה הירוגליפים אכדיים ושומריים.
עם עלייתו לשלטון לאחר מות אחיו שינה מורשילי השני את שמו.
שנות שלטונו הראשונות לוו במרידות חוזרות ונשנות של שבט הכַשְכַה מרמת אנטוליה וממלכת אַרְזַוַה במערב אנטוליה.
מרידות אלה פרצו ככל הנראה עקב מותו הפתאומי של ארנוונדה השני ועלייתו של מורשילי לשלטון, אשר נתפס כחסר ניסיון.
הבוז והלעג אותם הפגינו השבטים תועדו היטב על ידי מורשילי השני:
בעוד שמורשילי השני היה חסר ניסיון כאשר הוכתר למלך הוא לא היה צעיר בשנים, לו היה צעיר, היה ככל הנראה ממנה לו יועץ או אפוטרופוס.
לתדהמת השבטים המורדים התגלה מורשילי השני כמנהיג צבאי ופוליטיקאי דגול, אשר לא נפל בהרבה מאביו.
מן התיעוד ההיסטורי אשר נשתמר מימי מלכותו ניתן להבין שבשנתיים הראשונות היה עסוק בדיכוי המרד של שבט הכשכש.
מיד עם תום המערכה פנה לעבר ממלכת אַרְזַוַוה.
אחד הדברים המעניינים את ההיסטוריונים ואת האסטרונומים בימינו הוא ליקוי חמה אשר לפי המסמכים ההיסטוריים התרחש בשנה העשירית למלכותו של מורשילי השני, בדיוק כאשר עמד לפתוח במסע מלחמה נוסף כנגד שבט הכשכש.
ליקוי חמה זה נחשב על ידי חוקרי המזרח התיכון הקדום כאחת התופעות החשובות ביותר, מפני שהוא עוזר בתיארוכה של אותה התקופה, ולפי מחקרים שנעשו בימינו ניתן להצביע על שני תאריכים אפשריים לליקוי זה.
אך בסוגיה זאת נחלקים דעות החוקרים.
בעוד שחלקם מאמינים שהליקוי התרחש ב-13 באפריל 1308 לפנה"ס טוענים אחרים לתאריך 24 ביוני 1312 לפנה"ס.
מכאן נובע השוני בין תיארוך שנות המלוכה של מלכי החתים.
מוּרְשִילִי או מוּרְשִילִיש השלישי, הידוע גם בשמו הקודם אוּרְחִי-תֵשוּבּ, היה בנו הבכור של מוותלי השני שאותו ירש בשנת 1272 לפנה"ס.
לפי חוקר החתים טרוור ברייס הוא מלך רק חמש שנים אך ככל הנראה תקופת שלטונו ארכה לא פחות משבע שנים.
זאת אנחנו יודעים כיום מרשימותיו של חתושילי השלישי יורשו, אשר ערך את הרשימות הללו כהצדקה לתפיסת השלטון.
מיד עם עלייתו לשלטון העביר חזרה מורשילי את הבירה לחתושה (שחדלה לשמש כבירה בתקופת אביו).
אולם פרק זמן קצר אחר כך פלשו האשורים כנראה בהנהגת מלכם אדד ניררי לתחומי ממלכת החתים וכבשו את אזור ממלכת מיתני לשעבר, בכך בעצם פגעו בלגיטימיות של מורשילי השלישי לשלוט על הממלכה החתית.
בשנה השביעית לשלטונו השתלט מורשילי השלישי על מספר ערים שהיו תחת שלטונו של דודו חתושילי השלישי (שככל הנראה הציב איום על המשך שלטונו של מורשילי) ובהן העיר נֵרִיךּ (צפונית לחתושה) וחַכפִּישַה .
העיר חכפישה שימשה למורשילי כעין בירה ארעית על האזור בעוד שהעיר נריךּ עוד שמרה אמונים לחתושילי השלישי שהיה בזמנו כהנה הראשי.
לידי החוקרים הגיע מסמך חשוב מאוד מאותה התקופה ובו פניה של חתושילי השלישי אל אחיינו:
חתושילי השלישי הצליח ליצור כוח גדול ומשמעותי המורכב בעיקר מתושבי הערים נריךּ וחכפישה אך גם רבים משורות הצבא אשר זכרוהו לטובה מאז ניצחונו על מצרים בקרב קדש ב-1274 לפנה"ס.
בעזרת אותו הצבא הוא הצליח בקלות רבה להביס את אחיינו ותפס את השלטון.
בהיותו מלך, מינה את אחיו של מורשילי השלישי, כוּרוּנְתַה למושל העיר תַרְחוּנְתַשַּה (העיר טרם נחשפה) כדי לזכות בנאמנותו.
בינתיים מורשילי השלישי הספיק להימלט לממלכת מצרים אך כשחתושיליש השלישי דרש מרעמסס השני להסגיר את אחיינו חזרה לידיו סירב פרעה להיענות לדרישת המלך באומרו שלא ידוע לו שום דבר בקשר למקום הימצאו של העורק.
מצרים וממלכת החתים היו כבר שנים רבות במצב של עוינות מתמדת כשרוחות המלחמה מהדהדות, אך ככל הידוע לנו היום העדיפו המלכים משני הצדדים לשמור על איפוק בקשר למאורע.
איפוק זה סלל בסוף את הדרך לחתימת הסכם שלום.
מאז עריקתו למצרים אבדו עקבותיו של מורשילי השלישי ושמו לא הוזכר שוב.
מורשת גת היא עיר מקראית המוזכרת מפורשות רק פעם אחת בתנ"ך, בספר מיכה.
מורשת גת מוזכרת בנבואה השירית של מיכה, פרק א':
ישנם הטוענים שמורשת גת הייתה עירו של הנביא מיכה הַמֹּרַשְׁתִּי.
אולם אחרים סבורים שמיכה נקרא "מֹרשתי" משום שהוא ממרשה הסמוכה.
ישנם הטוענים ש"מורשת גת" כלל איננה עיר, אלא שהיא ביטוי סמלי.
ישנם המזהים את מורשת גת בתל גודד.
צבי אילן ביקש לזהות את תל גודד עם "גדוד" ובהתאם הציע לזהות את מורשת גת בתל בורנה.
פרופ' יגאל לוין הציע לזהות את מורשת גת בתל חרסים.
זכריה קלאי העלה בהיסוס את הסברה שמורשת גת נמצאת בתל עיטון.
עודד ליפשיץ מזהה את מורשת גת עם עזקה.
מורשת של אפר: היסטוריה של סוכנות הביון האמריקאית הוא ספר מאת עיתונאי הניו יורק טיימס טים ויינר, המתעד את ההיסטוריה של סוכנות הביון המרכזית בארצות הברית למן הקמתה מיד אחרי מלחמת העולם השנייה ועד תחילת המאה ה-21.
הספר מתבסס על מעל 50,000 מסמכים, רובם מארכיון הארגון ומאות ראיונות עם ותיקי הסוכנות, כולל עשרה ראשי סוכנות לשעבר.
טענתו העיקרית של הספר היא ש"המדינה החזקה ביותר בתולדות הציוויליזציה המערבית לא הצליחה להקים שירות ריגול ממדרגה ראשונה".
הוול סטריט ג'ורנל כינה את הספר "הספר הטוב ביותר שנכתב אי-פעם על עולם הריגול".
הספר תורגם לעברית בידי דפנה לוי וראה אור בסדרת "רוח הזמן" של הוצאת רסלינג.
מורשת תרבותית היא מכלול של דברים, מוחשיים ובלתי מוחשיים, נייחים או ניידים, הנלווים אל בני חברה כלשהי ומועברים בה מדור לדור.
במורשת התרבותית הבלתי מוחשית נכללים תיעוד היסטורי, פולקלור, מנהגים, כללים וערכים, ובמורשת התרבותית המוחשית נכללים אתרים, מבנים וחפצים היסטוריים.
כדי לקבוע שדבר כלשהו המשתייך לתרבות מסוימת הוא חלק ממורשתה התרבותית, בוחנים האם יש לו משמעות תרבותית, ומשהוגדר כבעל משמעות כזאת, פונים לעסוק באופן שימורו.
לפי , המשמעות התרבותית היא ערך אסתטי, היסטורי, מדעי, חברתי או רוחני של דורות העבר, לדורות ההווה ולדורות העתיד.
כשמדובר בנכס תרבות מוחשי נייח (אתר עתיקות, מבנה היסטורי וכדומה), משמעות תרבותית מגולמת במקום עצמו, במבנה שלו, בסביבתו, בשימוש שנעשה בו, בהקשרים, במשמעויות, בעדויות ובקשרים שלו למקומות ולחפצים.
ייתכן שמקום או נכס מסוים יגלם בתוכו מגוון של ערכים בעבור פרטים או קבוצות שונות.
משמעות הערכים על פי אמנת בורה
אף כי ישנן מילות תואר רבות להגדרת החשיבות והמשמעות התרבותית, המושגים "אסתטי", "היסטורי", "מדעי" ו-"חברתי" מכילים את הערכים האחרים.
מושגים אלו אינם מבטלים זה את זה, לדוגמה, לסגנון ארכיטקטוני יש היבטים היסטוריים ואסתטיים כאחד.
החלוקה לקטגוריות של ארבעת הערכים האלו היא אחת הגישות להבנת מושג המשמעות והחשיבות התרבותית.
עם זאת, ייתכן שיגובשו קטגוריות מדויקות יותר ככל שהבנת מקום מסוים תלך ותעמיק.
הערך האסתטי מתבטא באיכויות החווייתיות והחושיות של האתר ונמדד בקריטריונים של צורה, צבע וטקסטורה, דוגמת יצירת אמנות או אדריכלות.
הערך החברתי נוגע ליכולתו של האתר לגבש זהות קבוצתית וקשרים חברתיים אחרים הנבנים דרך הקשר אליו, דוגמת אתרים בעלי ערך לאומי, דתי ורגשי.
הערך המדעי מתבסס על האתר כמקור מידע למחקר, דוגמת האתרים הארכאולוגיים.
הערך ההיסטורי כולל את ההיסטוריה של האסתטיקה, המדע והחברה, ולפיכך במידה רבה הוא קיים בבסיס כל המונחים האחרים.
למקום יכול להיות ערך היסטורי משום שהשפיע על דמות היסטורית, אירוע, שלב או פעילות - או שהושפע מהם.
ייתכן שיש לו גם ערך היסטורי כאתר שקרה בו אירוע משמעותי וחשוב.
הקריטריונים לאמוד את הערך ההיסטורי נמדדים במידת ההשפעה של האתר על סביבתו כתוצאה מדמות היסטורית, אירוע או פעילות אחרת הקשורים בו.
זו עולה ככל שרבות העדויות באתרן (in situ) הקשורות למאפיינים אלו.
ואולם, אירועים או הקשרים מסוימים עשויים להיות משמעותיים וחשובים כל כך שמשמעות וחשיבות המקום נשמרות בלי קשר לאופן שבו טופל ושומר.
הערך ההיסטורי מגלם גם את הפוטנציאל החינוכי של האתר.
אחסון מורשת תרבותית והנגשתה לציבור
מוסדות תרבות שונים מסייעים בשימור מורשת תרבותית.
פעילותם נוגעת הן לפן הפיזי, דהיינו אחסון והגנה, והן לפן החברתי של הנגשת הפריטים והמידע לציבור הרחב.
באנגלית מכונים מוסדות כאלה בקצרה ("גלאם"), ראשי תיבות של Galleries, Libraries, Archives and Museums, כלומר גלריות, ספריות, ארכיונים ומוזיאונים.
מורש באסקט (ברומנית: Baschet Club Mureș) הייתה קבוצת כדורסל רומנית מהעיר טרגו מורש.
מועדון הכדורסל של טרגו מורש הוקם בשנת 1997, ובעונת הכדורסל לשנת 2005/06 החל לשחק בליגה הבכירה ברומניה.
המועדון ידוע כבעל תקציב נמוך יחסית משאר מועדוני הצמרת, ובשל כך משקיע המועדון במחלקות הנוער כדי לקדם שחקני בית ולצמצם עלויות.
בעונת הכדורסל לשנת 2010/11, הגיעה הקבוצה עד לחצי גמר הגביע הרומני, כמו כן השתתפה הקבוצה בליגה הבלקנית, אך לא צלחה את שלב הבתים.
בעונת הכדורסל לשנת 2012/13 הגיעה הקבוצה עד לסדרת הגמר על אליפות רומניה בכדורסל, אך הפסידה לקבוצת אססופט פלוישט 4-2.
בעונת הכדורסל לשנת 2013/14 השתתפה הקבוצה ביורוצ'לנג' אך לא צלחה את שלב הבתים.
שטחם הכולל של שלושת הפארקים הוא 25,951,240 דונם.
אתר המורשת העולמית חוצה את קו המשווה מכיוון צפון לדרום במקביל לרכס בוקיט באריסאן במערב סומטרה.
אורכו של הרכס הוא 1,650 קילומטרים, ומזרחית אליו נמצא עמק ביקוע (rift valley) שכמעט ומחלק את הפארקים.
בוקיט באריסאן והעמק נוצרו כתוצאה מהתנגשות בין הלוח האוסטרלי ובין הלוח האירואסייתי.
החלק המזרחי של סומטרה היה מחובר בעבר לאסיה, אך נפרד ממנה במהלך נדידת היבשות.
הפארק הלאומי גונונג לאוסר משתרע לרוחב 100 קילומטרים ולאורך 150 קילומטרים, והטופוגרפיה שלו היא בעיקר הררית.
הפארק מכסה כמעט 100% משטחם של וסט אלאס, וסט באריסאן, ואיסט באריסאן, והגראבן של עמק אלאס כמעט ומחלק אותו.
חלקו הצפוני של הפארק תלול מאו ומגיע בשיאו עד ל-1,500 מטרים, ובחלקו הדרומי נמצאת רצועה באורך 25 קילומטרים שמקבילה לחוף הים, ומגיעה עד לגובה של 600 מטרים.
בפארק יש 11 פסגות שגובהן מעל ל-2,700 מטרים, הגבוהה ביותר היא פסגת גונונג לאוסר - 3,466 מטרים.
במרכז הרכס נמצא הפארק הלאומי קרינצ'י סבלאט, שרוחבו 45 קילומטרים, אורכו 350 קילומטרים, והוא מתנשא לגובה ממוצע של 2,000 מטרים.
החלק הצפוני של הפארק נמוך יותר בהשוואה לחלקו הדרומי, והוא מתנשא לגובה של 800 עד 1,500 מטרים.
גם קרינצ'י סבלאט מאופיין בטופוגרפיה הררית, והנקודה הגבוהה ביותר בו היא פסגת הר הגעש קרינצ'י, הנמצאת בגובה 3,805 מטרים מעל גובה פני הים ועליה צומח יער גשם.
שטחו של הפארק הלאומי בוקיט באריסאן הוא פחות ממחצית שטחו של הפארק הלאומי גונונג לאוסר.
שני השלישים הצפוניים של הפארק הם בעלי טופוגרפיה הררית, והנקודה הגבוהה ביותר בהם היא פסגת הר פולונג (1,964 מטרים).
השליש הדרומי של הפארק מישורי יותר, ומתוכו 90 קילומטרים הם חצי אי.
הפארק גובל בים לאורך מחצית מאורכו הכולל, וממוקמים בו אגמים, מעיינות חמים, ומקורות נהרות רבים.
רכס בוקיט באריסאן מורכב מסלעי משקע כגון אבן גיר, אבן חול, ברקציה, קוורציט, וצפחה, שהתרוממו לפני כ-70 מיליון שנים.
עמק הביקוע הגדול שנמצא מזרחית לאתר נוצר במהלך תקופת היווצרות העתקים לפני כ-3 מיליון שנים.
סוגי קרקע רבים באקלים של הפארק נוצרו כתוצאה מהפעילות הגעשית שהתרחשה בו.
הקרקע בגונונג לאוסר היא בעיקר פודזול, ליתוזול ולאתוזול בצבע אדום-צהוב.
הקרקע בקרינצ'י סבלאט היא בעיקר פודזול, והפוריות שלה נמוכה.
הקרקע האנדוזולית בקרבת פסגת הרי הגעש יותר פורייה, וכך גם הקרקע הלאתוזולית בשפלת הפארק.
הקרקע בבוקיט באריסאן סלאטאן היא בעיקר פודזול לא פורה.
מזג האוויר בהרים דומה לאורך רוב ימות השנה ומאופיין בטמפרטורה ולחות גבוהות, בכמות משקעים גבוהה לאורך תשעת חודשי עונת הגשמים.
כמות הגשמים השנתית ממוצעת בגונונג לאוסר היא 3,000 מילימטרים בצפון ו-4,657 מילימטרים בדרום, טווח הטמפרטורה הוא 21 עד 28 מעלות צלזיוס, והלחות תמיד מעל ל-60%.
כמות הגשמים השנתית הממוצעת בקרינצ'י סבלאט היא 2,290 מילימטרים, טווח הטמפרטורה הוא 16 עד 28 מעלות צלזיוס והלחות היא בין 77% ל-90%.
במונסון שמתרחש בין נובמבר למאי יורדים כ-3,000 עד 4,000 מילימטרים של גשם בחלק המערבי של הפארק הלאומי בוקיט באריסאן סלאטאן, ובחלקו המזרחי 2,500 עד 3,000 מילימטרים.
טווח הטמפרטורה בפארק הוא בין 20 ל-28 מעלות צלזיוס.
אינדונזיה היא בית גידול עבור כעשירית מהצמחים במערכת בעלי הפרחים.
האי סומטרה, בו שוכן אתר המורשת העולמית, נמצא באזור האקולוגי השפלה והיערות ההרריים של איי סומטרה, ויערות הגשם הגדלים על האי הם בין הגדולים ביותר מסוגם בדרום-מזרח אסיה.
באי נצפו למעלה מ-10,000 מינים של צמחים במגוון בתי גידול, ובפארקים עצמם גדלים למעלה ממחצית מספר המינים שבאי כולו.
כל הפארקים ידועים כבתי גידול של הצמחים רפלסיה גדולה ולוף ענק, שהראשון מביניהם הוא הצמח בעל הפרחים הגדול ביותר בעולם.
באי יש תת-ספציאציה בשל המחסומים הגאוגרפיים הטבעיים הקיימים בו, והיא גרמה להבדלים רבים בין בתי הגידול השונים באי.
צמחיית האי נתונה לאיומים אקולוגיים שפגעו בה בעשרות השנים האחרונות.
דוגמה לכך היא יער השפלה הטרופי, ששטחו קטן מ-250 מיליון דונם ל-50 מיליון דונם, והיער ההררי שנמצא בסכנה בשל בירוא יערות וניצול הקרקע לחקלאות.
הפארק הלאומי גונונג לאוסר, השוכן בצפון סומטרה, הוא יער בראשיתי המאופיין בעיקר בצמחייה טרופית.
עד לגובה 300 מטרים ועל פני 5% משטח הפארק הצמחייה היא יער חוף ויערות שפלה.
החל מגובה זה ועד גובה של 1,300 מטרים ועל פני 29% משטח הפארק הצמחייה היא יער מרגלות גבעה.
החל מגובה זה ועד גובה 1,500 מטרים ועל פני 30% משטח הפארק הצמחייה היא יער אלוניים ועריים תת-הררי.
בין 1,500 ל-2,500 מטרים ועל פני 35% משטח הפארק הצמחייה היא יער הררי, שחלקו התחתון מאופיין בצמחיית דקליים, טחבי עלים וראטאן, ובחלקו התחתון גדלים צמחים שזקוקים לסביבת גידול חומצית.
באחוז הנותר של שטח הפארק, שגובהו 2,400 עד 3,400 מטרים, הצמחייה היא יער תת-אלפיני.
בפארק תועדו כ-4,000 מינים של צמחים.
הרים מהווים כ-70% משטחו של הפארק הלאומי קרינצ'י סבלאט, ויש בו שמונה אזורי צמחייה שנקבעים על פי הגובה מעל פני הים.
קרינצ'י סבלאט מאופיין גם הוא בסוגים ובמינים רבים של צמחים, בהם 300 מינים של סחלביים.
גם בפארק זה תועדו כ-4,000 מינים של צמחים.
הרים מהווים כ-55% משטחו של הפארק הלאומי בוקיט באריסאן, אך בניגוד להרים בפארקים האחרים שבאתר המורשת אלו מתנשאים עד לגובה של 2,000 מטרים בקירוב.
יער החוף משתרע רק על פני אחוז אחד משטחו של הפארק.
היער ההררי גדל בגובה של 1,500 עד 2,000 מטרים, המהווים כ-3% משטחו של הפארק.
בוקיט באריסאן מגוון פחות בהשוואה לשני הפארקים האחרים, ועד כה תועדו בו 514 מיני צמחים.
הקבוצה הגדולה ביותר מבין אלה היא הסחלביים, המונה 126 מינים.
ההרים בסומטרה הם מקלט חשוב עבור מגוון רב של בעלי חיים.
מבין כלל המינים הגדלים בפארק 22 הם ייחודיים לשטחו ואינם גדלים בשום מקום אחר באינדונזיה.
סוגי הצמחייה ובתי הגידול הרבים בפארקים, התלויים בגובה ובמיקומם על פני שושנת הרוחות, גורמים לספציאציה מוגברת וליצירת פאונת יונקים מגוונת.
בפארקים יש גם 200 מינים של זוחלים, 30 מינים של דגים, וחסרי חוליות.
שלושת הפארקים הם עדות למחסום בין הביוטה של אסיה לבין זו של סומטרה בשל מאפייניהם הגאוגרפיים, וסביבות הגידול של בעלי החיים השונים הן עדות להתפרצות הטוף מהר טובה לפני 75,000 שנים.
דוגמה לכך היא הטפיר האסייתי, שלמעט מקרים בודדים לא נמצא בכלל דרומית לאגם טובה.
הפארק הלאומי גונונג לאוסר הוכרז על ידי הקרן העולמית לשימור חיות הבר כ"אזור אקולוגי הראוי לשימור לצורך הגנה על המגוון הביולוגי של כדור הארץ", ובהכרזה נכללו גם המערכות האקולוגיות שמסביב לפארק.
השטחים הללו מהווים 47% מכלל שטח בתי הגידול של האורנגאוטן.
מלבד האורנגאוטן גדלים בפארק ובסביבתו 174 מינים נוספים של יונקים, מהם 21 הנתונים בסכנה כלשהי.
מבין המינים הנוספים של היונקים ניתן למנות את הדול מצוי, חתול זהוב אסייתי, טיגריס סומטרה, נמר ערפילי מצוי, סרו סומטרי, טפיר אסייתי, וקרנף סומטרה.
אין כמעט מידע על היונקים הקטנים הגדלים בפארק.
ידוע כי בפארק מקננים 380 מינים של עופות, מהם 52 מאוימים, ומתגוררים בו 57 מינים של זוחלים ודו-חיים.
92 ממיני בעלי החיים אנדמיים לפארק.
בפארק הלאומי קרינצ'י סבלאט תועדו למעלה מ-4,000 מינים, מהם 86 מינים של יונקים ומתוך אלה 8 מינים של פרימטים.
אוכלוסיית העופות מונה 370 מינים (58 נתונים לאיום אקולוגי), 6 מינים של דו-חיים ו-10 מינים של זוחלים.
דהול, טפיר אסייתי, טיגריס סומטרה, נמר ערפילי מצוי, סרו סומטרי וקרנף סומטרה, גדלים גם בפארק זה.
אוכלוסיית הטיגריס סומטרה מונה כ-80 פרטים בלבד, ואוכלוסיית קרנף סומטרה מונה 4 פרטים בלבד.
בפארק הלאומי בוקיט באריסאן סלאטאן תועדו 98 מינים של יונקים (25 נתונים תחת איום אקולוגי), 379 מינים של עופות (58 נתונים תחת איום אקולוגי), 59 מינים של זוחלים, 6 מינים של דו-חיים, ו-9 מינים של צבים, בהם צב ים גילדי וצב ים ירוק.
טיגריס סומטרה, טפיר אסייתי וקרנף סומטרה, גדלים גם בפארק זה.
אוכלוסיית קרנף סומטרה נתונה בסכנת הכחדה משטח הפארק, ועל פי הערכת IUCN נותרו בה לא יותר מ-80 פרטים נכון ל-2010.
מוּרתַז חוּרצילַווַה (בגאורגית: მურთაზ ხურცილავა, ברוסית: Муртаз Калистратович Хурцилава; נולד ב-5 בינואר 1943) הוא כדורגלן עבר גאורגי מתקופת ברית המועצות; הוא שיחק בעמדות מגן וקשר; אחרי סיום קריירת המשחק פנה לקריירת אימון.
מורתז חורצילווה נולד בשנת 1943 בכפר בנדזה שבחבל סמגרלו, כאשר גאורגיה הייתה חלק מברית המועצות; קבוצת הבוגרים הראשונה בקריירת המשחק שלו הייתה "סַלחינוֹ" מהעיירה גֵגֵצ'קוֹרי (המרכז המנהלתי של הנפה, שבה ממוקם כפר הולדתו); בשנת משחקו האחרונה בקבוצה (1960), היא עלתה לראשונה אל הליגה הבכירה המקומית של גאורגיה הסובייטית.
בשנת 1961 חורצילווה החל לשחק בקבוצת דינמו טביליסי, שהופיעה בליגת העל הסובייטית; בשנת 1962 הוא זכה עם הקבוצה במדליית ארד על מקום שלישי באליפות ברית המועצות; באותה שנה הוא זכה בתואר אמן הספורט של ברית המועצות.
ב-22 ביולי 1963 חורצילווה ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת האולימפית של ברית המועצות; היה זה בקייב, במשחק הניצחון (0:7) על הנבחרת האולימפית של פינלנד – במסגרת מוקדמות טורניר הכדורגל של אולימפיאדת טוקיו 1964; הוא הופיע בשני משחקים נוספים במוקדמות, שמהן נבחרתו לא הצליחה להעפיל לאולימפיאדה.
בשנת 1963 חורצילווה הוכר כמגן שמאלי השלישי בטיבו באותה עונת אליפות סובייטית (נכלל ברשימת 33 מצטייני העונה כסגן שני של המגן השמאלי שבין 11 המצטיינים).
בשנת 1964 חורצילווה זכה עם דינמו טביליסי באליפות ברית המועצות הראשונה של הקבוצה.
ב-3 באוקטובר 1965 חורצילווה ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ברית המועצות; היה זה באתונה, במשחק הניצחון (1:4) על יוון במסגרת מוקדמות מונדיאל 1966 (הוא שיחק בשלושה מששת משחקי הנבחרת בבית 7 האירופי במוקדמות – שלושתם בסיבוב השני).
בשנת 1965 חורצילווה הוכר כמגן שמאלי השני בטיבו באותה עונת אליפות סובייטית (כסגן ראשון של המגן השמאלי שבין 11 המצטיינים).
בשנת 1966 חורצילווה הוכר בפעם השנייה ברציפות כמגן שמאלי השני בטיבו בעונת אליפות סובייטית.
בשנים 1967–1968 חורצילווה השתתף בכל שמונת משחקיהּ של נבחרת ברית המועצות במוקדמות אליפות אירופה 1968 (כולל שני משחקי הניצחון ברבע הגמר, שקדמו לטורניר הגמר באיטליה); בנוסף, הוא הופיע בכל ארבעת משחקיהּ של הנבחרת האולימפית הסובייטית במסגרת מוקדמות טורניר הכדורגל באולימפיאדת מקסיקו 1968.
ב-30 באוגוסט 1967 חורצילווה הבקיע את שערו הראשון במדי נבחרת ברית המועצות; היה זה במוסקבה, במשחק הניצחון (0:2) על נבחרת פינלנד במוקדמות אליפות אירופה 1968.
בשנת 1967 חורצילווה זכה עם דינמו טביליסי במדליית הארד השנייה שלו על מקום שלישי בליגת העל הסובייטית; בנוסף, הוא הוכר כקשר ימני השלישי בטיבו באותה עונת אליפות סובייטית.
ב-21 במאי 1968 חורצילווה הבקיע את שערו הראשון במדי הנבחרת האולימפית הסובייטית; היה זה במשחק הניצחון (2:3) במוסקבה על הנבחרת האולימפית של צ'כוסלובקיה במסגרת השלב המכריע במוקדמות טורניר הכדורגל של אולימפיאדת מקסיקו 1968; במשחק הגומלין בצ'כוסלובקיה, שבו הופיע גם חורצילווה, הנבחרת האולימפית הסובייטית נוצחה בתוצאה 3:0 ולא הצליחה להעפיל לאולימפיאדה.
בשנת 1968 חורצילווה נכלל לראשונה ברשימת 11 המצטיינים של ליגת העל הסובייטית – הוא הוכר כקשר הימני הטוב ביותר באותה עונת אליפות.
חורצילווה השתתף בשלושה מארבעת משחקיהּ של נבחרת ברית המועצות במונדיאל 1970 במקסיקו; בשלב הבתים, הוא הופיע במשחקי הניצחון על בלגיה (1:4) ועל אל סלבדור (0:2); חורצילווה גם השתתף במשחק ההפסד (1:0 בהארכה) לאורוגוואי ברבע הגמר; באותה שנה, הוא הוכר כקשר ימני השלישי בטיבו בעונת האליפות הסובייטית.
בשנים 1970–1972 חורצילווה הופיע בחמישה משמונת המשחקים של הנבחרת הסובייטית במוקדמות אליפות אירופה 1972 (כולל שני משחקי רבע הגמר שקדמו לטורניר הגמר בבלגיה).
ב-30 באפריל 1972 חורצילווה הופיע לראשונה כקפטן נבחרת ברית המועצות; היה זה בבלגרד, במשחק רבע הגמר הראשון מול יוגוסלביה במוקדמות אליפות אירופה 1972; המשחק הסתיים בתיקו 0:0; חורצילווה השתתף (כקפטן הנבחרת) גם במשחק הגומלין במוסקבה, שבו הסובייטית ניצחו בתוצאה 0:3 ועלו לטורניר הגמר של לאליפות אירופה.
ביוני 1972 חורצילווה השתתף בשני המשחקים של הנבחרת הסובייטית בטורניר הגמר של אליפות אירופה 1972: במשחק הניצחון (0:1) על הונגריה בחצי הגמר ובמשחק ההפסד (3:0) למערב גרמניה בגמר; בשני המשחקים האלה הוא היה קפטן נבחרת ברית המועצות וזכה איתה במדליית כסף על סגנות אליפות אירופה.
בין 30 באוגוסט ל-10 בספטמבר 1972, חורצילווה השתתף בששת המשחקים האחרונים של הנבחרת האולימפית הסובייטית בטורניר הכדורגל של אולימפיאדת מינכן; בחמישה מתוכם, שבהם פתח בהרכב, הוא היה קפטן הנבחרת.
בסך הכול, חורצילווה הופיע במדי הנבחרת האולימפית הסובייטית ב-13 משחקים והבקיע שני שערים לזכותה.
בשנים 1971–1973 חורצילווה נכלל שלוש פעמים ברציפות ברשימת 11 המצטיינים של עונת האליפות הסובייטית (בשנת 1971) כמגן שמאלי מצטיין ובפעמיים הבאות כקשר ימני הטוב ביותר בליגה); בכך, הוא השלים לחמש את מספר הפעמים, שבו הוכר כשחקן המצטיין בעמדתו במגרש.
בשנים 1972 ו-1973 חורצילווה זכה עם דינמו טביליסי בשתי מדליות ארד על מקום שלישי בליגת העל הסובייטית בשתי עונות אליפות רצופות; בסך הכול, הוא זכה בחמש מדליות ארד עם הקבוצה (בנוסף לזהב האליפות בשנת 1964).
ב-5 באוגוסט 1973 חורצילווה ערך את הופעתו האחרונה במדי נבחרת ברית המועצות; היה זה במשחק ידידות מול שוודיה, שהסתיים בתיקו 0:0; בסך הכול, הוא הופיע במדי הנבחרת הסובייטית ב-69 משחקים והבקיע שישה שערים לזכותה.
במהלך עונת האליפות הסובייטית של שנת 1975, חורצילווה עזב את דינמו טביליסי ועבר לקבוצת טורפדו כותאיסי; במהלך הקריירה שלו ב"דינמו", הוא הופיע במדיהּ ב-293 משחקים והבקיע 15 שערים לזכותה.
בשנים 1975–1976 חורצילווה שיחק בטורפדו כותאיסי, שהופיעה אז בליגה הראשונה של ברית המועצות (הליגה השנייה בחשיבותה אחרי ליגת העל הסובייטית); בסך הכול, הוא שיחק במדי קבוצה זו ב-47 משחקים והבקיע ארבעה שערים לזכותה.
בשנת 1976 חורצילווה אימן את לוקומוטיב סמטרדיה, שהופיעה בליגה השנייה של ברית המועצות (הליגה הסובייטית השלישית בחשיבותה – אחרי ליגת העל והליגה הראשונה); בשנת 1977 הוא אימן את דינמו זוגדידי, ששיחקה באותה ליגה.
בשנת 1982 חורצילווה אימן את גוריה לנצ'חותי, ששיחקה אז בליגה הראשונה של ברית המועצות – השנייה בחשיבותה אחרי ליגת העל הסובייטית.
בשנים 1987–1989 חורצילווה שימש כעוזר מאמן בקבוצת דינמו טביליסי, ששיחקה עדיין בליגת העל הסובייטית.
בשנים 1990–1993 חורצילווה היה בפעם השנייה (אחרי 1982) מאמנהּ של גוריה לנצ'חותי, שהפעם הופיעה בליגת העל הגאורגית; בשנת 1990 הוא זכה עם הקבוצה בגביע הגאורגי ובסגנות אליפות גאורגיה; בשנת 1991, הוא הוביל את הקבוצה לזכייה שנייה ברציפות בסגנות אליפות גאורגיה.
בעונת 1993–1994 חורצילווה אימן את קבוצת שֵווַרדֵני-1906 טביליסי מליגת העל הגאורגית; בעונת 1994–1995 הוא היה פעם נוספת (אחרי 1976) מאמן הקבוצה העירונית של סמטרדיה, שהפעם נקראה סמטרדיה (במקום לוקומוטיב סמטרדיה) ושיחקה בליגת העל הגאורגית.
בעונת 1996–1997 חורצילווה אימן בפעם השנייה (אחרי 1977) את הקבוצה העירונית של זוגדידי, שהפעם נקראה "אוֹדישי" (במקום "דינמו") ושיחקה בליגת העל הגאורגית.
בעונת 1998–1999 חורצילווה אימן את דינמו טביליסי, שהפעם שיחקה בליגת העל הגאורגית; הוא זכה איתה באליפות גאורגיה ובסופר קאפ הגאורגי; בתום העונה, במאי 1999, חורצילווה מונה למאמן הנבחרת הגאורגית עד גיל 21.
ביוני 1999 חורצילווה עזב את דינמו טביליסי והחל לאמן את לוקומוטיב טביליסי, גם היא מליגת העל הגאורגית; הוא התפטר מתפקידו בקבוצה החדשה עוד לפני פתיחתה של עונת 1999–2000; הסיבה לכך הייתה הפסדהּ הביתי של הקבוצה בשלב הראשון של גביע אופ"א לפאוק סלוניקי בתוצאה 7:0.
בשנים 1999–2001 חורצילווה אימן את הנבחרת הגאורגית עד גיל 21; בהובלתו, הנבחרת קיימה 13 משחקים ללא הפסד, אך בשנת 2001 היא הפסידה בשלושה משחקים ברציפות; בעקבות כישלון זה, חורצילווה התפטר מאימון הנבחרת הצעירה באפריל של אותה שנה.
באוגוסט 2001 חורצילווה מונה לעוזר המאמן הראשי של הנבחרת הלאומית הגאורגית; באפריל 2003, עם החלפתו של המאמן הראשי הגאורגי במאמן קרואטי, חורצילווה התפטר מתפקידו.
מורתז חורצילווה מתגורר כיום בטביליסי ופעיל בתחום הבנייה כאיש עסקים.
מדליית ארד אולימפית: אולימפיאדת מינכן 1972
הסופר קאפ הגאורגי: 1999 (כמאמן)
"שחקן הזהב" מטעם אופ"א (בתור שחקן היובל בגאורגיה): 2003
מורשה נגישות הוא אדם שתפקידו לסייע באפיון, תכנון, בקרה, ופיקוח על יישום דרישות להתאמות נגישות השירות ללקוחות עם מוגבלות על פי דרישות חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות, כך שאנשים עם מוגבלות יוכלו לצרוך שירותים אלה באופן שוויוני, עצמאי ובטיחותי.
יש להבחין בין מורשה נגישות מבנים תשתיות וסביבה (מתו"ס), האחראי לרכיבים הבנויים והתשתיתיים, לבין מורשה נגישות השירות, האחראי להתאמות בשירות, כולל אביזרים (ריהוט, שילוט, מערכות שמע) ונהלים (פטור מתור במקרים מסוימים, אפשרות להסתייע במלווה ובחיית שירות, התאמות בדרכי היבחנות).
לקבלת הסמכה כמורשה נגישות השירות יש לעמוד באחת מההגדרות הבאות:
בעל תואר אקדמי מוכר בנגישות לאנשים עם מוגבלות.
בעל תואר שני בתחום כלשהו.
בנוסף, על מורשה נגישות לעמוד בתנאים שבחוק, הכוללים, בין היתר, קורס מורשי נגישות השירות, הכשרות מקצועיות, עמידה בבחינות ורישום בפנקס מורשי נגישות השירות המנוהל על ידי משרד הכלכלה.
מורשה נגישות מנחה את ספקי השירותים ביצירת תנאים שיבטיחו את מתן השירות לאנשים עם מוגבלות באופן שוויוני, וברמת נוחות, איכות ובטיחות כפי שניתנת לכלל הציבור.
תנאים אלו נוספים על תנאי נגישות המבנה.
דוגמה: שירות הניתן במבנה הומה אדם ודורש מעבר בין מספר נותני שירות, אינו נגיש לאנשים עם מוגבלות שכלית, המתקשים להתמצא, גם אם המבנה עצמו נגיש.
מורשי נגישות השירות מנחים את החייבים בנגישות לגבי:
זיהוי והסרת חסמי נגישות הקיימים בתהליכי שירות ובאופן בו השירות ניתן בפועל, והסרתם.
התאמת עיצוב הפנים של המקומות בהם ניתן השירות – ריהוט, שילוט, אמצעי עזר וכדומה.
התאמת המידע הנמסר ללקוחות בכתב ובעל פה.
הדרכת עובדים לגבי מתן שירות נגיש לאנשים עם מוגבלות.
התאמות נוספות במקומות המיועדים לאנשים עם מוגבלות - כגון משרדי המוסד לביטוח לאומי, לשכות רווחה, מעונות יום שיקומיים ומתקני ספורט המיועדים לאנשים עם מוגבלות וכדומה.
ייעוץ למעסיקים המבקשים להתאים את מקום העבודה לעובד עם מוגבלות ולקבל לשם כך מימון מהמדינה.
מורשת תרבותית בלתי מוחשית , בראשי תיבות מאנגלית ICH, מוגדרת על ידי המדינות החברות בארגון אונסק"ו ביחס למורשת עולמית מוחשית תוך התמקדות בהיבטים הבלתי מוחשיים של התרבות.
ב-2001 ערך אונסק"ו סקר בין המדינות והארגונים הבלתי ממשלתיים על מנת להגיע להסכמה על ההגדרה והאמנה לשמירת המורשת התרבותית הבלתי מוחשית נוסחה ב-2003 לשם הגנה וקידום של המורשת התרבותית.
האמנה לשימור המורשת התרבותית הבלתי מוחשית מגדירה את המורשת התרבותית הבלתי מוחשית כמנהגים, ייצוגים, ביטויים, כמו גם את הידע ואת הכישורים (כולל מכשירים, פריטים, חפצים ומרחבים תרבותיים), שקהילות, קבוצות, ובמקרים מסוימים, אנשים פרטיים, מכירים כחלק מהמורשת התרבותית שלהם.
היא מכונה לעיתים מורשת תרבותית חיה, והיא מתבטאת בין היתר בתחומים הבאים:
מסורות והבעות בעל פה, כולל השפה ככלי של המורשת התרבותית הבלתי מוחשית;
מנהגים חברתיים, טקסים ואירועים חגיגיים;
ידע ומנהגים הנוגעים לטבע וליקום;
מורשת תרבותית כוללת בדרך כלל את המוצרים והתהליכים של תרבות הנשמרים ועוברים מדור לדור.
חלק ממורשת זו מתבטא בדמות נכסים תרבותיים, הנוצרים על ידי חפצים מוחשיים כמו בניינים או יצירות אומנות.
אבל חלקים רבים מהתרבות אינם מוחשיים, כולל שירים, מוזיקה, ריקודים, דרמה, מיומנויות, סגנונות בישול, מלאכות ופסטיבלים.
הם ביטויים של התרבות שאפשר להקליט אבל לא לגעת או לאחסן בצורה פיזית, כמו במוזיאון, אלא רק לחוות אותם באמצעות הכלי הנותן להם ביטוי.
כלים תרבותיים אלו מכונים על ידי האו"ם "אוצרות אנושיים".
על פי האמנה לשימור המורשת התרבותית הבלתי מוחשית, המורשת התרבותית הבלתי מוחשית – מורשת חיה – היא המנגנון המרכזי במגוון התרבותי ותחזוקתה היא הערובה ליצירתיות מתמשכת.
מורשת תרבותית בלתי מוחשית שונה במעט מהדיסציפלינה של היסטוריה שבעל פה, ההקלטה, השימור והפרשנות של מידע היסטורי (באופן ספציפי מסורת בעל פה), המבוססת על חוויות אישיות ודעות של הדובר.
ה-ICH מנסה לשמר את המורשת התרבותית יחד עם העם או הקהילה על ידי הגנה על התהליכים המאפשרים העברת מסורות וידע משותף לדורות הבאים בעוד שההיסטוריה שבעל פה שואפת לאסוף ולשמר מידע היסטורי המתקבל מיחידים ומקבוצות.
ככל שפיתוח בר-קיימא צובר תאוצה, ומקבל עדיפות במדיניות המורשת של אונסק"ו, מספר גדל והולך של מועמדויות הקשורות למזון מוגשות להוספה לרשימות האמנה לשמירה על המורשת התרבותית הבלתי מוחשית.
המטבח הים-תיכוני, המטבח המקסיקני ותרבות המזון היפנית המסורתית הם כמה מתופעה פורחת זו.
מורשת בלתי מוחשית דיגיטלית היא ייצוג של המורשת בצורה דיגיטלית והיא תת-קטגוריה של המורשת התרבותית הבלתי מוחשית.
המורשת התרבותית הבלתי מוחשית מועברת בעל פה בתוך הקהילה, אבל על אף שיש אנשים ידועים שהם בקיאים יותר במסורת, המורשת התרבותית הבלתי מוחשית היא לעיתים קרובות רחבה יותר מאשר מיומנויות או ידע של אדם אחד.
דו"ח משנת 2006 של ממשלת ניופאונדלנד ולברדור קבע כי לגבי התרבות שבעל פה באזורם, "התהליכים הכרוכים בהמשך הידע המסורתי מהווים את אחד ההיבטים המעניינים ביותר של המורשת החיה שלנו.
כל חבר בקהילה מחזיק בחלק מהידע המשותף.
ידע חיוני מועבר במהלך פעילות קהילתית, לעיתים קרובות ללא תשומת לב מודעת לתהליך".
עוד בטרם נכתבה אמנת אונסק"ו, כבר נעשו מאמצים על ידי מספר מדינות לשמור על המורשת הבלתי מוחשית שלהם.
יפן הייתה המדינה הראשונה לשמר ולקדם את תרבותה המוחשית והבלתי מוחשית באמצעות חוק, כשחוקקה ב-1950 את "החוק להגנה על נכסי התרבות".
במסגרתו נקבעו נכסים תרבותיים בלתי מוחשיים ומוכרים ה"מחזיקים" במסורות של האומנות ואומנות הבמה, הידועים באופן בלתי רשמי כ"האוצרות הלאומיים החיים של יפן".
מדינות אחרות, כולל קוריאה הדרומית, הפיליפינים, ארצות הברית, תאילנד, צרפת, רומניה, צ'כיה ופולין יצרו מאז תוכניות דומות.
בשנת 2003 אימץ אונסק"ו את האמנה לשמירה על המורשת התרבותית הבלתי מוחשית, והיא נכנסה לתוקף ב-20 באפריל 2006. האמנה ממליצה למדינות ולחוקרים לתעד את מצאי המורשת התרבותית הבלתי מוחשית בשטחן, וכן לעבוד עם הקבוצות המשמרות מורשת תרבותית בלתי מוחשית כדי להבטיח את המשך קיומה.
האמנה גם מציעה להקים קרנות שהכספים אליהם ייתרמו בהתנדבות על ידי הגופים החברים באונסק"ו ואלו יחולקו על מנת לסייע בתחזוקת המסורות המוכרות רשמית של מורשת תרבותית בלתי מוחשית.
אונסק"ו יצרה גם תוכניות אחרות של תרבות בלתי מוחשית, כגון רשימה הקרויה "הכרזה על יצירות מופת של המורשת שבעל פה והבלתי מוחשית של האנושות (Masterpieces of the Oral and Intangible Heritage of Humanity).
רשימה זו החלה בשנת 2001 עם 19 פריטים ועוד 28 נרשמו בשנת 2003 ועוד 43 בשנת 2005. בחלקה, הרשימה המקורית נתפסה כדרך לתקן את חוסר האיזון ברשימת אתרי המורשת העולמית, שכן זו כללה כמה תרבויות בחצי הכדור הדרומי שאינן מייצרות מונומנטים או ביטויים תרבותיים פיזיים אחרים.
רשימה זו הוחלפה בשנת 2008 על ידי רשימות המורשת תרבותית הבלתי מוחשית של אונסק"ו.
בעשור השני של המאה ה-21 החלו להתנהל ויכוחים על הגנה על המורשת התרבותית הבלתי מוחשית באמצעות זכויות קניין רוחני, כמו גם על הרצון לעשות זאת באמצעות מסגרת משפטית זו והסיכונים של מסחור הנגזרים מאפשרות זו.
הנושא נותר פתוח בחוגי המשפטנים.
מורתדא מנסור הוא עורך דין, חבר הפרלמנט המצרי ויושב ראש קבוצת הכדורגל א-זמאלכ.
מנסור התמודד לנשיאות מצרים במסגרת בחירות 2018 ושימש בעברו כתובע הכללי של העיר אסמאעיליה.
הוא התמודד פעמים נוספות בעבר, ב-2012 נפסלה מועמדותו וב-2014 פרש והביע תמיכה בנשיא הנבחר עבד אל-פתאח א-סיסי.
מנסור נולד בעיר גיזה ואת דרכו הציבורית החל לאחר לימודי משפטים באוניברסיטת עין שמס שבקהיר, את לימודיו סיים בהצטיינות ולאחר מכן החל להתמחות במשרד התובע הכללי באסמאעיליה, מנסור שנחשב לעורך דין דעתן ומשכיל נבחר למשרת התובע הכללי בעיר ובהמשך התמנה לשופט.
בשנת 1983 מנסור עורר סערה ציבורית במצרים לאחר שהרשיע את השחקן המצרי המפורסם עאדל אמאם בלעג לעורכי דין ולבתי המשפט במהלך סרט סאטירי וגזר עליו שנת מאסר, ההרשעה והמאסר בוטלו ומנסור נאלץ להתפטר מתפקידו כשופט, לאחר ההתפטרות הפך לעורך דין בכיר בתחום הערעורים.
מנסור החל את דרכו הפוליטית ב-1990 כאשר התמודד כנציג מחוזי בבחירות לפרלמנט המצרי אך הפסיד, לאחר מכן ניסה להתמודד מספר פעמים עד שבשנת 2000 נבחר לראשונה לפרלמנט וכיהן בו עד שנת 2005.
ב-2011 היה מהמתנגדים הבולטים להפגנות נגד נשיא מצרים חוסני מובארכ ונחשב לתומך נלהב שלו, לאחר ההפיכה היה מנסור שותף בקמת מפלגת מצרים החופשית, אך עקב נאמנות למשטר מובארכ לא הורשה לרוץ לפרלמנט.
בבחירות 2014 הצטרף מנסור למפלגה הלאומית דמוקרטית (בעבר מפלגתם של מובארכ ואנואר סאדאת) ורץ ברשותה לנשיאות מצרים, לאחר שלא הצליח לגייס מספר מספיק של תומכים הסיר את מועמדותו ותמך במועמדותו של א-סיסי.
ב-2018 הכריז כי ירוץ באופן עצמאי לנשיאות מצרים אל מול הנשיא המכהן עבד אל-פתאח א-סיסי.
ב-27 בינואר 2018, החליט לפרוש מהמירוץ לנשיאות מצרים.
מורשות היא סדרת טלוויזיה אמריקאית מסוגת דרמה על-טבעית, המשודרת ברשת "The CW".
הסדרה מהווה סדרה בת לסדרות "יומני הערפד" ו"המקוריים".
פרק הבכורה שודר לראשונה ב-25 באוקטובר 2018.
במאי 2022, הוכרז שהעונה הרביעית תהיה העונה האחרונה של הסדרה.
הסדרה מספרת את סיפורו של הדור הבא של יצורים על טבעיים בבית הספר סלבטור לילדים על טבעיים.
שם נמצאת הופ מייקלסון, בתם בת ה-17 של היילי וקלאוס; ליזי (אליזבת) וג'וזי (ג'וזט) סלצמן, הבנות התאומות של ג'וזט ואלאריק סלצמן; וצעירים אחרים - הערפד מילטון גריסלי ורפאל חם המזג שלאחרונה עורר את קללת הזאב שלו ולנדון קירבי המסתורי.
העונה מספרת על הופ מייקלסון (הבת של קלאוס מייקלסון) וחבריה לספסל הלימודים בבית הספר סלבטור, שמותקפים על ידי מפלצות מסתוריות, וצריכים לעשות כדי לשמור על הסוד שלהם.
לנדון קירבי - בן אנוש שמתגלה כיצור על טבעי לא מזוהה - מתאהב בהופ וגורם לדברים להסתבך.
אבא שלו מאליבור (מפלצת שנוצרה כדי להשמיד מפלצות) יעשה הכל כדי להשתחרר מהכלא שנתקע בו.
בזמן שהופ תקועה בתוך הבטן של מאליבור, כולם שוכחים אותה ומנסים להבין מי נעלם להם מהחיים, כשהיא חוזרת היא מגלה שג'וזי ולנדון ביחד ונפגעת ואז המפלצות התחילו לחזור והראשונה שנזכרת בהופ אנדראה מייקלסון היא לא אחרת מאשר ליזי אליזבת סולצמן.
הופ עדיין תקועה בראש של ג'וזי ולא רוצה להתעורר, משום שהיא חושבת שלנדון מת, הנקרומנסר רוצה את הקסם האפל, וקבוצת העל מחפשת דרך להחזיר את לנדון.
קלאו תלמידה חדשה מגיעה אל בית הספר ועוזרת להופ להתמודד עם המוות של לנדון אלאריק מגלה שקליאו מיוחדת יותר ממה שנראה לעין.
שחקנ/ית דמות מספר פרקים עונה ראשונהעונה שנייהעונה שלישיתדניאל רוז ראסלהופ מייקלסון44ראשימת'יו דייוויסאלאריק סלצמן44ראשיג'ני בוידליזי סלצמן39ראשיקיילי בריינטג'וזי סלצמן36ראשיאריה שאהאסמילנדון קירבי38ראשיקווינסי פוסמילטון גריסלי37ראשיכריס ליכיילב הוקינס32ראשיפייטון אלכס סמית'רפאל ווית'35ראשימשנימשני
אלאריק סלצמן (מת'יו דייוויס) - אביהן של ליזי וג'וזי ומנהל בית הספר לילדים על טבעיים, נראה לראשונה בסדרת האם יומני הערפד.
ג'וזט "ג'וזי" אוליביה סלצמן (קיילי ברייאנט) - מכשפה ותלמידה בבית הספר סאלבטור.
היא בתו של אלאריק, התאומה של ליזי, חלק מהתאומות המכושפות של קהילת ג'מיני, ונקראה על שמה של אמה הביולוגית, ג'וזט "ג'ו" לופלין, האחות התאומה של קאי פרקר הדמות הוצגה לראשונה ב"יומני הערפד".
אליזבת "ליזי" ג'נה סלצמן (ג'ני בויד) - מכשפה ותלמידה בבית הספר סאלבטור.
היא בתו של אלאריק, תאומה של ג'וזי, חלק מהתאומות המכושפות של קהילת ג'מיני, ונקראה על שם אליזבת' פורבס, אמה המנוחה של האם הפונדקאית שלה ושל אחותה, קרוליין פורבס.
הייתה דמות ראשית בסדרת האם "יומני הערפד".
בעונה 4 הפכה לערפדית ובכך לכופרת על ידי הופ
לנדון קירבי (אריה שאהאסמי) - האח המאומץ של רפאל ומכר ותיק של הופ שיש לו עניין רומנטי בה.
בתחילה חשבו שהוא בן אדם רגיל, אך התגלה בהמשך כפיניקס, עוף חול המת וחוזר לחיים.
מילטון "אם.ג'י" גריסלי (קווינסי פוס) - ערפד הלומד בבית הספר סאלבטור, העובד כעוזר צמוד של אלאריק, וחבר של התאומות סלצמן.
רפאל ווית' (פייטון אלכס סמית') - אחיו המאומץ של לנדון שעורר את קללת איש הזאב כאשר נהג בתאונה בה נהרגה חברתו קאסי, ונשלח לבית הספר לעל טבעיים לאחר ילדות קשה של מעברים בית בתי אומנה.
בעונה 3 עמד למות אז הופ ולנדון שלחו אותו עם המשפחה שלו לעולם כלא חדש.
כיילב הוקינס (כריס לי) - ערפד הלומד בבית הספר סאלבטור וחבר של אם.ג'י.
שחקנ/ית דמות מספר פרקים עונה ראשונהעונה שנייהדמיטריוס ברידג'סדוריאן וויליאמס23משניבן לויןג'ד13משניקרן דייווידאמה טיג11משניניק פינקריאן קלארק10משניתומאס דוהרטיסבסטיאן12משנילולו אנטריקסהפנלופי פארק7 משנירזנור מלליק אלןפדרו7משניאלכסיס דניסוףרופרט וורדמוס7משניאוליביה ליאנגאליסה צ'אנג6משניאלייז'ה ב.
מורווייד6משניביאנקה קאגליךשריף מאק5משניאבוני וילסוןקים5משניקאטי גרפילדדנה ליליאן4משניסאם אשביקונור4משניאריקה אשורוניקה גריסלי4משניסלע אוסטריהסשה סטורקס3משניליאו הווארדאית'ן3משניביאנקה סנטוסמאיה3משניג'ורג'יה וויגהםג'ייד3משני ג'דדיה גודאייקררומאן סיאנה2משניאיילת זוררסיילה שילון1משניכריסטופר ב.
דאנקןטרנס גריסלי1משניזאק רוריגמאט דונובן2אורחכריס וודקאי פרקר2אורחסטיבן ר.
מקוויןג'רמי גילברט1אורחג'ודי לין או'קיףג'וזט לופלין1אורחריילי וולקלפרייה מייקלסון1אורח
דוריאן וויליאמס (דמיטריוס ברידג'ס) - הופיע לראשונה בעונה האחרונה של "יומני הערפד", ממשיך את עלילתו בסדרה בתור הספרן של בית הספר סאלבטור ועוזר צמוד של אלאריק.
ג'ד (בן לוין) - איש זאב אשר לומד בבית הספר סאלבטור, היה האלפא של הלהקה עד שהודח על ידי רפאל.
אמה טיג (קארן דייוויד) - היועצת של בית הספר סאלבטור, עזבה ליפן וחזרה בעונה השנייה לעזור לאלאריק.
ריאן קלארק (ניק פינק) - איש מסתורי העובד בחברה חשאית שמיועדת למחוק את העל טבעי מהעולם.
ובסוף עונה ראשונה מתגלה כאח של לנדון.
סבסטיאן (תומאס דוהרטי) (עונה 2) - ערפד מסתורי מהמאה ה-16 שמתיידד עם ליזי.
פנלופי פארק (לולו אנטריקסה) (עונה 1) - מכשפה הלומדת בבית הספר סאלבטור, האקסית של ג'וזי שלעיתים גורמת לדרמה בין האחיות זצלמן.
פדרו (רזנור מלליק אלן) - מכשף צעיר הלומד בבית הספר סאלבטור ומיודד עם ליזי.
רופרט וורדמוס (אלכסיס דניסוף) (עונה 2) - המנהל החדש בבית הספר סאלבטור, המחליף את אלאריק, מתגלה אחר כך כריאן, המשתמש בזהות שלו כדי להתקרב לבית ספר.
אליסה צ'אנג (אוליביה ליאנג) (עונה 2) - מכשפה הלומדת בבית הספר סאלבטור, בעלת עבר מסתורי.
מור) (עונה 2) - תלמיד הלומד בבית הספר סאלבטור.
שריף מאק (ביאנקה קאגליך) (עונה 2) - השריף החדשה במיסטיק פולס המחליפה את מאט.
קים (אבוני וילסון) (עונה 2) - אחותו של כיילב שבילתה את הקיץ איתו ועם אם.ג'י.
דנה ליליאן (קאטי גארפילד) (עונה 1) - תלמידה בתיכון מיסטיק פולס ואויבת של ליזי זצלמן.
קונור (סאם אשבי) (עונה 1) - הופיע לראשונה ב"המקוריים", תלמיד בתיכון מיסטיק פולס, בריון אשר נהג להציק ללנדון כאשר למד בבית הספר.
ורוניקה גריסלי (אריקה אש) (עונה 1) - אמו של אם.ג'י אשר מסתירה מאביו את העובדה שבנם הוא ערפד.
עובדת בארגון "טריאד" השואף למחוק את העל טבעי מן העולם.
סשה סטוטרקס (סלע אוסטריה) (עונה 1) - תלמידה בתיכון מיסטיק פולס, חברתו לשעבר של קונור.
אית'ן (ליאו הווארד) (עונה 2) - בנה של שריף מאק ואחיה של מאיה, לומד בתיכון מיסטיק פולס.
מאיה (ביאנקה סנטוס) (עונה 2) - בתה של שריף מאק ואחותו של אית'ן, לומדת בתיכון מיסטיק פולס.
ג'ייד (ג'ורג'יה וויגהם) (עונה 2) - ערפדית, תלמידה לשעבר בבית הספר סאלבטור.
אלאריק והתאומות סלצמן מצילות אותה מעולם הכלא.
רומאן סיאנה (ג'דדיה גודאייקר) (עונה 1) - הופיע לראשונה ב"המקוריים", ערפד בן 90+ אשר למד בעבר בבית הספר סאלבטור, חוזר בתפקיד אורח.
סיילה שילון (איילת זורר) (עונה 1) - אמו הביולוגית של לנדון.
דאנקן) (עונה 1) - אביו של אם.ג'י אשר לא מודע לכך שהוא ערפד וחושב שבנו מת.
מאט דנובן (זאק רוריג) - היה דמות ראשית ב"יומני הערפד", בן אנוש, השריף של מיסטיק פולס.
מלקאי "קאי" פרקר (כריס ווד) - הופיע לראשונה כנבל ב"יומני הערפד", מכשף חסר רחמים התקוע בעולם הכלא של 1994, האח התאום של ג'ו ודודם של התאומות סלצמן.
מקווין) - היה דמות ראשית ב"יומני הערפד"- אחיו של אליינה, ג'רמי הוא חבר טוב של אלאריק שנחלץ לעזרתו בעת צרה.
ג'וזט "ג'ו" לופלין (ג'ודי לין או'קיף) (עונה 1) - הופיעה לראשונה ב"יומני הערפד", הייתה ארוסתו של אלאריק ואמם הביולוגית של ג'וזי וליזי, חוזרת בתפקיד אורח.
פרייה מייקלסון (ריילי וולקל) - הופיעה לראשונה במקוריים ושיחקה שם כדמות ראשית ב"המקוריים", האחות הבכורה במשפחת מייקלסון ודודתה של הופ.
רבקה מייקלסון (קלייר הולט)- הופיע לראשונה כערפדית מקורית בסדרה "יומני הערפד" והמשיכה לסדרה "המקוריים", האחות הצעירה ביותר מבית משפחת מייקלסון, ודודה של הופ.
חוזרת בעונה הרביעית לאחר שהופ הפכה לערפדית וכיבתה את האנושיות שלה, בנוסף גילו ב"מורשות" כי היא אשתו של מרסל.
מארסל ג'רארד (צ'ארלס מייקל דייוויס) - הופיע לראשונה בסדרה ה"מקוריים" ושיחק שם כדמות ראשית, בנו המאומץ של קלאוס ואחיה של הופ ב"מורשות" הודיעו שהוא נשוי לרבקה ובכך הפך גם לדוד של הופ.
קול מייקלסון (נת'ניאל בוזוליק) - הופיע לראשונה כערפד מקורי בסדרה "יומני הערפד" והמשיך לסדרה "המקוריים", האח החמישי למשפחת מייקלסון, ודוד של הופ.
באוגוסט 2017, הוכרז כי סדרת ספין-אוף של "המקוריים" שתתמקד בדמותה של הופ מייקלסון, בתם המשותפת של בן הכלאיים קלאוס מייקלסון ואשת הזאב היילי מרשל, נמצאת בפיתוח.
ג'ולי פלק, יוצרת "המקוריים" ויוצרת-שותפה של "יומני הערפד", הייתה אמונה על כתיבת התסריט ויצירת הסדרה ופיתוחה.
בינואר 2018, התברר כי הצילומי הפיילוט עבור סדרת הספין-אוף יופקו ברבעון השני של 2018. במרץ 2018 הוכרז כי למעשה לסדרה הוזמן פיילוט, אך במקום ליצור פיילוט מסורתי, פלק הציגה ל-"The CW" את טיוטת הפיילוט שאורכו נמשך כחמש-עשרה דקות.
בנוסף, נודע כי כוכב "יומני הערפד" לשעבר, מאת'יו דייוויס יככב בתפקיד ראשי יחד עם אריה שאהאסמי, שמגלם את דמותו של לנדון, אחד מחבריה של הופ, ומופיע לראשונה בעונתה החמישית של "המקוריים", קווינסי פוס, קיילי ברייאנט וג'ני בויד.
ב-11 במאי 2018, הוכרז שסדרת הספין-אוף תיקרא "מורשות" ("Legacies", באנגלית), ושהיא שובצה לעונת השידורים של 19–2018. באותו יום דווח כי דניאל רוז ראסל, שמגלמת את דמותה של הופ בעונתה חמישית של "המקוריים", תחזור לגלם את דמותה.