tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
הגרסה המקורית של השיר כוללת בתוכה את זמרת ה-R&B העכשווי סיארה והיא הופצה כגרסה הראשית בכמעט כל רחבי העולם.
בגרמניה, הולנד, שווייץ, אוסטריה, פולין ובאזורים אחרים במרכז אירופה, הופצה גרסה אחרת של השיר ללא סיארה, בה משתתפת הזמרת-יוצרת שרה קונור.
בנוסף לשתי הגרסאות ההן, הוקלטה גרסה נוספת שהופצה בצרפת בלבד בשם "" ובה מתאחרת הזמרת הצרפתייה טיסם.
איגלסיאס ביצע לראשונה את השיר בתוכנית הטלוויזיה הצרפתייה "Star Academy" ביחד עם אחד המתמודדים; גוטייה.
ההופעה זכתה להצלחה רבה ולתגובות מטעם הקהל ומבקרי המוזיקה, כאחד.
בעקבות אותה ההופעה, הגיע השיר למקום השלישי במצעד השירים של צרפת ובהמשך עלה למקום השני.
איגלסיאס וסיארה ביצעו את השיר יחדיו במהלך המחצית של פרו בול, שהתקיים בשנת 2009 בהוואי.
זאת, על מנת לעזור בקידום של השיר.
לאחר מכן, נאלצה סיארה להפסיק לעזור בקידום השיר היות שהיו לה התחייבויות לאולפן ההקלטות שלה ובמקומה הזמרת האוסטרלית גבריאלה צ'ילמי עזרה בקידום האירופאי שלו.
איגלסיאס וצ'ילמי ביצעו את השיר במהלך תוכנית הטלוויזיה ההולנדית "Life & Cooking" ובמהלך תוכניות טלוויזיה נוספות כדוגמת "The Paul O'Grady Show" ו-"The Alan Titchmarsh Show".
את השיר ביצעו במהלך טקס פרסי מטאור שהתקיים באירלנד.
איגלסיאס ביצע את השיר ביחד עם שרה קונור במהלך תוכנית הטלוויזיה הגרמנייה "Nur die Liebe zählt".
ההופעה נועדה לעזור לקדם את השיר במדינה.
סיארה ביצעה את השיר לבדה בלונדון, במהלך ההופעות האירופאיות שקיימה במסגרת סיבוב ההופעות "The Circus Starring Britney Spears" של הזמרת-יוצרת האמריקאית בריטני ספירס.
בשנת 2009, ביצעו איגלסיאס וסיארה את השיר במהלך FM Summertime Ball השנתי שהתקיים בלונדון.
ב-Digital Spy נאמר כי "Takin' Back My Love" מציג את איגלסיאס וסיארה כשהם באמצע ריב ועל סף פרידה האחד מהשנייה.
עוד נאמר שם כי "הוא [איגלסיאס] מיילל בתשוקה אופיינית בכל הנוגע לפרידה.
למרות זאת, סיארה לא נראית כאילו זה אכפת לה, היות שהיא אומרת לו שהיא עצמה אהבה אותו".
כמו כן, תואר השיר כשיר "עם פעימת יורופופ ופזמון דרמטי, שמצליח להידמות לאגרוף שמעניק חוויה רגשית כזו אחרת למי שמאזין לשיר".
מגזין הבילבורד הפנה כלפי השיר ביקורת חיובית וטען כי: "בזכות קהל המעריצים הענק והעולמי של השניים, דואט הדאנס של אנריקה איגלסיאס וסיארה "Takin' Back My Love", כבר הפך ללהיט באירופה, צרפת וגרמניה.
רד וואן, הידוע בעיקר בזכות כך שעבד עם קאט דלונה על הלהיט "Whine Up" וליידי גאגא, מוסיף רבות להפקה של השיר.
כוכבת הפופ שרה קונור הקליטה גרסה עם איגלסיאס שהייתה פופולרית באירופה, אבל זו עם סיארה נשמעת טוב יותר, היות שהקולות שלהם יחד נשמעים חושניים וקלילים.
הקול של איגלסיאס בשילוב הנשיפות והאנחות של סיארה גורמים לשיר להיות קצבי ואפשר לראות את זה מתבטא בהצלחה שלו במצעד שירי הדאנס קלאב".
הווידאו קליפ של השיר צולם בלוס אנג'לס ב-13 בינואר 2009 ובוים על ידי במאי הווידאו קליפים הנורווגי ריי קיי, שידוע בזכות בימוי הקליפ של "Us Against the World" של הזמרת כריסטינה מילאן.
הקליפ הופץ בפברואר 2009. כל הקליפ צולם על גבי מסך כחול על מנת ליצור אווירה קודרת, אפלה ומונוטונית שתייצג את הרגשות הסוערים שהשיר מדבר עליהם.
הקליפ מתחיל בכך שניתן לראות את איגלסיאס וסיארה מתווכחים ובין רגע הוויכוח הופך למעין קטטה בה דוחפים השניים אח את השני אל מחוץ לבית.
מיד לאחר מכן, מתחיל איגלסיאס לשיר את הבית שלו.
בסמוך לכך, ניתן לראות את סיארה נצמדת לקיר ואת איגלסיאס כשהוא מתחיל לזרוק חפצים לכל עבר.
הקטע הבא מתמקד בסיארה, שמתהלכת באחד האחרים כשהיא כועסת, ככל הנראה על איגלסיאס.
בזמן שהיא שרה את הבית שלה, היא מרימה ז'קט עליו כתוב "From C, with Love" ("מסיארה, באהבה") ומשליכה אותו לבריכה.
מיד לאחר מכן, השניים מתחילים להשמיד כל חלקה בבית; איגלסיאס זורק כלי זכוכית וכוסות מהמקרר על הרצפה, בעוד שסיארה שורפת ספרי שירים ושופכת צבע על המכונית שלו.
לאחר מכן, השניים נפגשים בקצרה בחדר האוכל של הבית, שם ברור שעדיין יש להם רגשות האחד כלפי השנייה.
הם מתנשקים, מבצעים צעדי ריקוד מיניים וממשיכים להשליך חפצים.
בסוף הקליפ, השניים מוצגים כשכל הבית מסביבם הרוס, המנורות נכבות ונדלקות ועשן אופף את המקום.
איגלסיאס תופס אז את סיארה והוא מסתיים כשניתן לראותם מתנשקים ומחייכים, כאילו דבר לא קרה.
וידאו קליפ לגרסה בה מתאחרת שרה קונור הופץ במרץ 2009 והוא מכיל בתוכו קטעים מהקליפ עם סיארה וקטעים חדשים בהם מופיעה קונור.
הקליפ עם קונור מציג את אותו הסיפור (כולל בתוכו גם את סיארה) אך במקום הסצנות בהן סיארה נצמדת לקיר, מוצגת קונור כשהיא בסלון הבית ושרה את הבתים שלה.
הקליפ עם קונור פורש בצורה כזו שקונור היא כביכול הרגשות של סיארה, היות שאיגלסיאס מתוודה בפניה על המעשים שעשה והיא בתגובה מגיבה בזעם ובעצבים.
"Takin 'Back My Love" הפך ללהיט בינלאומי תוך שהגיע למקום השלישי במצעד הסינגלים הצרפתי ב-17 בינואר 2009, עם 3,137 עותקים שנמכרו.
בהמשך, הצליח להגיע למקום השני אך לא הצליח לכבוש את פסגת המצעד.
השיר הגיע למקום ה-14 במצעד אירופה הוט 100 ולאחר מכן הצליח להגיע למקום השלישי, שם נשאר במשך כמה שבועות.
בישראל, הפך השיר ללהיט כאשר כבש את פסגת המצעד של מדיה פורסט.
במצעד סוף השנה של שנת 2009, דורג השיר במקום ה-23, תוך שהפך לאחד מהשירים המצליחים ביותר של איגלסיאס וסיארה במדינה.
בממלכה המאוחדת השיר התברג לראשונה במקום ה-88. בשיאו הגיע למקום ה-12. באירלנד השיר הצליח להגיע למקום השביעי.
השיר קיבל את מעמד הזהב ברוסיה, על 100,000 עותקים שנמכרו.
ב-27 בדצמבר 2009, איגוד תעשיית ההקלטות הבריטי העניק לשיר את תואר הכסף, על מכירות של למעלה מ-200,000 עותקים במדינה.
כבר באותו היום, העניק איגוד תעשיית ההקלטות הדני את תואר הזהב לשיר, על מכירות של למעלה מ-7,5000 עותקים במדינה, דבר אשר הופך אותו לאחד מהשירים הנמכרים ביותר של השניים במדינה.
במצעדים השנתיים זכה השיר להצלחה רבה, כאשר דורג במקום החמישי בצרפת, במקום ה-13 באירופה, במקום ה-15 ברוסיה, ובמקום ה-17 בהונגריה.
מקוםתאריםמכירותבריטניה (BPI)כסף200,000דנמרק (IFPI Denmark)זהב7,500רוסיה (NFPF)זהב100,000
Take Me Home (בעברית: קח אותי הביתה) הוא אלבום האולפן ה-15 של זמרת הפופ האמריקנית, שר.
האלבום יצא לאור ב-25 באפריל 1979, על ידי חברת התקליטים קזבלנקה רקורדס שעסקה בעיקר במוזיקת דיסקו.
זהו אלבומה הראשון של שר אשר יוצא על ידי חברת תקליטים זו.
האלבום הצליח באופן יחסי לארבעת האלבומים הקודמים של שר, שהיוו רצף של כישלונות מסחריים ולא צלחו בביקורות או במצעדים.
את הצלחתו של האלבום ניתן ליחס לסינגל המוביל שלו, הנושא את אותו השם שהפך ללהיט דיסקו, וכך גם לעטיפתו הפרובוקטיבית שמשכה תשומת לב רבה.
עם צאתו נכנס אל המקום ה-25 במצעד הבילבורד 200.
"Take Me Home" - יצא לאור ב-ינואר 1979, כסינגל הראשון והפותח מתוך האלבום.
עם יציאתו נכנס השיר אל המקום ה-8 במצעד בילבורד הוט 100, וה-11 במצעד הסינגלים הקנדי.
"Wasn't It Good" - יצא לאור ב-1979, כסינגל השני מתוך האלבום.
עם יציאתו נכנס השיר אל המקום ה-49 במצעד בילבורד הוט 100.
"" - יצא לאור ב-1979, כסינגל השלישי מתוך האלבום.
עם יציאתו נכנס השיר אל המקום ה-87 במצעד שירי הקאנטרי הלוהטים.
Take Me Out הוא מחזה משנת 2002 מאת המחזאי האמריקאי ריצ'רד גרינברג אשר הועלה לראשונה על ידי "דונמר ווארהאוס" שבקובנט גרדן, לונדון, בשיתוף עם "התיאטרון הציבורי".
הצגת הבכורה של המחזה באוף ברודוויי התקיימה ב-5 בספטמבר 2002, בתיאטרון הציבורי ג'וזף פפה, והצגת הבכורה בברודוויי התקיימה ב-27 בפברואר 2003, בתיאטרון וולטר קר, שם הוצג המחזה 355 פעמים.
בשנת 2003 המחזה זכה בפרס טוני למחזה הטוב ביותר.
חלק גדול מעלילת ההצגה מתרחש בחדר הלבשה של קבוצת בייסבול מקצועית, בו צוות השחקנים משוחח על נושאים רבים, בהם הומופוביה, גזענות, מעמד וגבריות בספורט.
הדמות הראשית של המחזה, דארן למינג, היא של שחקן בייסבול רב-גזעי פופולרי ומצליח שנמצא בשיא הקריירה שלו כשהוא מחליט לצאת מהארון.
חבריו לקבוצה מגיבים בצורות שונות - חלקם תומכים ומקבלים, וחלקם לא.
הדרמה נמשכת לאורך כל עונת הבייסבול, עד לסופה הטרגי.
על אף שגלן בורק יצא מהארון בפני חבריו לקבוצה ובעליה בשנות השבעים ובילי בין יצא מהארון בשנת 1999 אחרי שכבר פרש מליגת MLB אחרי 8 עונות, בזמן כתיבת המחזה "Take Me Out" מעולם לא היה אף שחקן בייסבול מקצועי פעיל שיצא מהארון.
מחזה זה הוא תיאור דרמטי של איך יכול אירוע שכזה להתרחש.
המחזאי ריצ'רד גרינברג סיפר כי אחת הסיבות שמשכו אותו לכתוב מחזה על בייסבול הייתה עונת 1998, במהלכה לניו יורק יאנקיז היה שיא של 114 ניצחונות בעונה, שהחלו במשחק מושלם של דייוויד וולס.
רבים מאמינים כי ההשראה לדמותו של למינג היא שחקן הבייסבול האמריקאי לשעבר של נשיונל ליג, דרק ג'יטר מהיאנקיז, וכי ההשראה לדמותו של המגיש (pitcher) הגזען שיין מונגיט היא ג'ון רוקר מהאטלנטה ברייבס.
בבריטניה, המחזה Take Me Out הוצג ב-Donmar Warehouse שבלונדון ה-20 ביוני ל-3 באוגוסט 2002.
בארצות הברית, לאחר שהוצג ב-The Public Theater שבאוף ברודוויי, המחזה Take Me Out עלה לראשונה בברודוויי ב-Walter Kerr Theatre, החל מה-27 בפברואר 2003 ועד ל-4 בינואר 2004. הפקה מחודשת של המחזה צפויה להעלות ב-Hayes Theater שברודוויי במהלך 2020, עם הצגות הרצה החל מה-2 באפריל והצגת בכורה רשמית ב-23 באפריל.
הדמות הפקת וסט אנד המקורית(2002) הפקת ברודוויי המקורית(2003–2004) הפקת ברודוויי המחודשת(2020) דארן למינגדניאל סונג'אטהג'סי ויליאמס מייסון מארזקדניס או'הרג'סי טיילר פרגוסון קיפי סאנדרסטורםניל הוףפטריק ג'יי אדמס / ביל האק שיין מאנגיטפרד ולרברנדון ג'יי.
דירדן דייווי באטלקווין קרול טודי קוביץ'דומיניק פומוסהדייוויד אייגנברג רודריגז / שוטרג'ין גבריאל מרטינז / שוטררוברט מ.
חימנס סקיפר / ויליאם ר.
דנציגרג'ו ליסי ג'ייסון שנייהקול סודות' טקאשי קאוובטהטקאשי קאוובטה
Take Me As I Am הוא שיר של הזמר הגאורגי תורניקה קיפיאני.
השיר היה אמור לייצג את גאורגיה בתחרות האירוויזיון 2020 ב-30 בינואר 2020. בחשיפת השיר, תואר כי הוא משלב בין סגנון הרוק הקלאסי לדאבסטפ עם מוטיבים אלקטרוניים, אך ב-18 במרץ 2020 בעקבות התפרצות נגיף הקורונה בעולם, הוחלט לבטל את אירוויזיון 2020.
Take Yourself Home (בעברית: קח את עצמך הביתה) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר-יוצר האוסטרלי טרוי סיון.
השיר יצא לאור ב-1 באפריל 2020, על ידי חברות התקליטים EMI אוסטרליה וקפיטול רקורדס, כסינגל הראשון מתוך המיני-אלבום, In a Dream.
השיר נכתב על ידי טרוי סיון, אוסקר יירס, לילנד וטיילה פרקס והופק על ידי אוסקר יירס גם כן.
בנוסף לכך, נשלח השיר לרדיו השירים העכשוויים שבאוסטרליה.
השיר הוא שיר בסגנון הסינת'פופ, אשר משלב בתוכו גם את סגנון האלקטרופופ.
קליפ המילים הרשמי של השיר הועלה לערוץ היוטיוב של טרוי סיון ב-1 באפריל 2020. קליפ המילים צבר למעלה משני מיליון צפיות.
מדינהתאריך יציאהפורמטחברת תקליטיםמקורעולם1 באפריל 2020הזרמת מוזיקה • הורדה דיגיטליתEMI אוסטרליה • קפיטול
Taken for Granted (בעברית: נלקחת כמובן מאליו) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האוסטרלית סיה, מתוך אלבום האולפן השני שלה, Healing Is Difficult.
השיר יצא לאור ב-19 במאי 2000, כסינגל הראשון והפותח מתוך האלבום על ידי חברת התקליטים לונג לוסט ברדר.
השיר הגיע למקום הראשון במצעד שירי ה-R&B.
השיר נכתב על ידי סיה והופק על ידי נייג'ל קורסבי, שהיה שותף לכתיבת השיר "Blow It All Away", שנכלל באלבום Healing Is Difficult, גם כן.
גרסת ה-12" של הסינגל, שהופצה על גבי תקליטור כללה בתוכה את גרסת הרדיו שלו ושתי גרסאות נוספות.
בשונה משאר העולם, השיר יצא כסינגל בבריטניה ב-22 במאי 2000.
הצלחתו של השיר התבטאה בעיקר במצעדים של חברת המצעדים הרשמית.
במצעד הסינגלים הבריטי הצליח השיר להגיע למקום העשירי, תוך שבמצעד שירי האינדי הצליח להגיע למקום השלישי.
במצעד שירי ה-R&B של המדינה, הצליח לכבוש את פסגת המצעד והיה לאחד מהשירים המצליחים ביותר בו באותה השנה.
בשנת 2002, שנתיים מצאתו המקורית דורג השיר במקום ה-100 במצעד המוזיקה האוסטרלי.
"Take Care of You" (בעברית: לטפל בך) הוא סינגל שהקליטה הזמרת-יוצרת הבריטית אלה הנדרסון.
השיר יצא לאור ב-12 ביוני 2020, כסינגל שלא מתוך אלבום, על ידי חברת התקליטים אסיילום רקורדס.
הנדרסון סיפרה על השיר, "כשכתבתי את השיר, לא יכולתי לתאר במילים את הרגשות שלי, אבל לצד שניים מהכותבים האהובים עלי בעולם, ג'וליה וג'סטין, הם עזרו לי להפוך את מחשבותיי לשיר.
השיר הזה מיועד לכל מי שאני אוהבת, כמו גם העובדה שהוא מעין מסר של טיפול עצמי; מעין תזכורת אישית לדאוג לעצמי, נפשית ופיזית".
הווידאו קליפ פורסם בערוץ היוטיוב של הנדרסון ב-12 ביוני 2020, בסמוך לצאת הסינגל עצמו.
מדינהתאריך יציאהפורמטחברת תקליטיםמקורעולם12 ביוני 2020הזרמת מוזיקה • הורדה דיגיטליתאסיילום
Take the World by Storm (בעברית: לוקח את העולם בסערה) הוא שיר של הלהקה הדנית לוקאס גרהאם, מתוך אלבום האולפן השני שלהם, Lukas Graham.
השיר יצא לאור כהורדה דיגיטלית ב-16 בספטמבר 2016 על ידי חברת התקליטים קופנהגן רקורדס, והוא הסינגל החמישי באלבום בסקנדינביה.
מדינהתאריך יציאהפורמטחברת תקליטיםמקורדנמרק16 בספטמבר 2016הורדה דיגיטליתקופנהגן רקורדס • וורנר רקורדספינלנדנורווגיהשוודיה
Take You Dancing הוא סינגל של הזמר האמריקאי ג'ייסון דירולו.
השיר יצא לאור כסינגל ב-22 ביולי 2020, על ידי חברת התקליטים אטלנטיק רקורדס, חברת אחות של הלייבל הקודם של דירולו, וורנר רקורדס.
השיר נכתב על ידי טימו ברונילה, ג'ייסון דירולו, עמנואל "עמן" קריאקו, שרה סולובאי ושון צ'ארלס.
דירולו אמר על השיר כי "בזמנים אלה, כולנו זקוקים לשיר שיעלה אותנו.
אני מקווה ש-Take You Dancing יכול להיות אור בימים הקשים האלו".
אזורתאריך יציאהפורמטחברת תקליטיםמקורעולם22 ביולי 2020הורדה דיגיטלית • הזרמת מוזיקהאטלנטיק רקורדסארצות הברית20 באוקטובר 2020רדיו להיטים עכשוויים30 בנובמבר 2020רדיו שירים עכשוויים למבוגרים
Take Time הוא מיני-אלבום הבכורה של הזמר-יוצר האמריקאי גיביון.
האלבום יצא לאור ב-27 במרץ 2020, על ידי חברות התקליטים אפיק רקורדס ונוט סו פאסט.
במצעד ה-Heatseekers של הבילבורד, דורג השיר במקום הראשון למשך שלושה שבועות, כשנכנס למצעד ב-16 בינואר 2021. מאוחר יותר, הגיע בשיאו למקום ה-35 במצעד הבילבורד 200. האלבום זכה במועמדות לקטגוריית "אלבום ה-R&B הטוב ביותר" בטקס פרסי גראמי ה-63.
רובין מוואט מ-Okayplayer אמר כי האלבום "בולט במוזיקת ה-R&B המכוונת אוטומטית, שהפכה נוחה לאמנים רבים להפגיז".
נרישה פנרוז מ-Elle תיארה את המיני-אלבום כ"מאסטרפיס" ואמרה כי "World We Created" הוא "השיר שאני לא יכולה להפסיק לשיר".
Take Me to Your Heaven (בעברית: קח אותי לגן עדן שלך) הוא השיר אשר זכה באירוויזיון 1999. את השיר ביצעה שארלוט פרלי אשר ייצגה את שוודיה.
השיר יצא לאור כסינגל ב-21 ביוני 1999, בהפקתו של מיקאל וונדט.
במצעד הסינגלים הגיע לשיאו במקום השני בשוודיה, למקום ה-5 בבלגיה, למקום 10 בנורווגיה, למקום 20 בבריטניה ולבמקום ה-23 בהולנד.
ב-24 באפריל 1999 יצא השיר בגרסה השוודית והיה במקום הראשון במצעד המקומי במשך 8 שבועות רצופים, עד 4 בספטמבר 1999.
השיר הוא שיר אופטימי על אהבה, כאשר הזמרת מבקשת ממאהבה לקחת אותה לגן עדן על ידי אהבתה.
הקליפ הוסרט בחורף כששארלוט הולכת בשלג.
שארלוט ביצעה את השיר באירוויזיון 1999 שהתקיים בבנייני האומה בישראל, השיר זכה בתחרות לאחר שקיבל 163 נקודות.
Take Care הוא אלבום האולפן השני של הראפר הקנדי דרייק.
האלבום יצא לאור ב-15 בנובמבר 2011, על ידי חברות התקליטים יאנג מאני אנטרטיינמנט, קאש מאני רקורדס וריפבליק רקורדס.
לפני Take Care, דרייק הוציא את אלבום הבכורה שלו, Thank Me Later, שזכה להצלחה וביקורות חיוביות, אך דרייק הרגיש מפוזר בנוגע לתוכן המוזיקלי של האלבום.
דרייק והמפיק המוזיקלי 40 החלו לעבוד על האלבום ב-2010, לאחר צאת אלבום הבכורה של דרייק.
שירתו של דרייק באלבום כוללת עיטור רגשי, שירת אלטו, קצב גרוני, זרימה מלודית ודגש גדול יותר על שירה מאשר באלבום הבכורה של דרייק.
האלבום אף זכה לשבחים מצד המבקרים, שציינו לשבח את ההפקה הרחבה והנושאים הרגשיים באלבום.
בפרט, האלבום הוכתר כאלבום הטוב ביותר של השנה ברשימות שפרסמו מגזין טיים.
האלבום נבחר על ידי מגזינים ואתרים רבים לאחד האלבומים הטובים ביותר לשנת 2011, ובהמשך לאחד האלבומים הטובים ביותר בעשור השני של המאה ה-21. האלבום זכה בפרס גראמי לאלבום הראפ הטוב ביותר בשנת 2013. ב-2020, דורג האלבום במקום ה-95 ברשימת 500 האלבומים הגדולים בכל הזמנים.
האלבום נכלל במספר רשימות שפרסמו גופי תקשורת שונים לסיכום האלבומים הטובים ביותר לשנת 2011, וסיכום האלבומים של העשור השני של המאה ה-21. כתב העת The A.V.
Club דירג את האלבום במקום ה-38 ברשימת "50 האלבומים האהובים ביותר של שנות ה-2010. בילבורד דירג את האלבום במקום ה-16 ברשימת "100 האלבומים הטובים ביותר של שנות ה-2010".
בשנת 2019, מגזין הגרדיאן דירג את האלבום במקום ה-78 ברשימת "100 האלבומים הטובים ביותר של המאה ה-21".
מגזין פיצ'פורק דירג את האלבום ברשימת "200 האלבומים הטובים ביותר של שנות ה-2010" במקום ה-13. בשנת 2019, מגזין הרולינג סטון ערך את רשימת "100 האלבומים הטובים ביותר של שנות ה-2010" ודירג את האלבום במקום השישי.
בשנת 2022 האלבום דורג במקום ה-11 ברשימת 200 אלבומי ההיפ-הופ הטובים ביותר בכל הזמנים של המגזין.
מגזין Spin כלל את האלבום במקום ה-63 ברשימת "300 האלבומים הטובים ביותר ב-30 שנים האחרונות (1985–2014), שנערך בשנת 2019. ביולי 2024 מגזין בילבורד דירוג את האלבום במקום ה-31 ברשימת "100 אלבומי הראפ הגדולים בכל הזמנים: רשימת צוות".
אף על פי שדלף ברשת תשעה ימים לפני צאתו, האלבום הגיע היישר אל המקום הראשון במצעד הבילבורד 200 ומכר 631,000 עותקים בשבוע הראשון לצאתו.
האלבום זכה בתואר הפלטינה כשש פעמים על ידי איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי.
ארבעה מהסינגלים מתוך האלבום הגיעו לטופ 20 במצעד הבילבורד הוט 100: "Headlines", "Make Me Proud", "The Motto" ו-"Take Care".
Take My Breath הוא סינגל של הזמר הקנדי דה ויקנד, שיצא לאור ב-6 באוגוסט 2021, כסינגל המוביל מתוך אלבום האולפן החמישי שלו, Dawn FM.
הוא פורסם בהוצאת חברות התקליטים XO וריפבליק רקורדס.
דה ויקנד חשף לראשונה שהוא עובד על אלבום חדש בספטמבר 2020, באמצעות ראיון לרולינג סטון, בו הצהיר כי "אולי יהיה לי אלבום מוכן יותר עד שהסגר הזה ייגמר".
מאוחר יותר, במהלך פרסי המוזיקה של בילבורד 2021 במאי, סיים את נאום הזכייה שלו: "אני רק רוצה להגיד שה-After Hours נגמרו והשחר מגיע".
טספיי המשיך להזכיר את הפרויקט העתידי בשם "The Dawn" ברשתות החברתיות במהלך יוני ויולי.
ב-2 באוגוסט 2021, פורסם קטע מתוך השיר, עם סרטון בשם "The Dawn Is Coming" ולצידו ראיון ל-GQ לקידום הסינגל.
תאריך צאת הסינגל אושר באמצעות פרסום סרטון תדמית של אולימפיאדת טוקיו (2020) מאוחר יותר באותו היום.
ב-9 באוגוסט 2021 הוציא דה ויקנד גרסה מוארכת של השיר, יחד עם רצועת אינסטרומנטל.
הקולות וההפקה בשיר זכו לשבחים מג'ו לינץ' מבילבורד, שהשווה את השמימוש בסינתיסייזר בשיר לריף הסינת' ששימש בשיר "I Feel Love" של דונה סאמר מ-1977. בן בומונט-תומאס מהגרדיאן העניק לשיר דירוג של חמישה כוכבים, ואמר כי הוא "יצירת מופת מיידית של דיסקו-פופ".
לווידאו קליפ של השיר פורסם טיזר לראשונה ברשתות החברתיות של דה ויקנד באמצעות תמונות מהקליפ במהלך השבוע שקדם לצאת הסינגל.
במקור, הקליפ היה אמור להתנגן לפני הצגות ה-IMAX של הסרט "יחידת המתאבדים", אך לפי הדיווחים, בוטלה הצגתו עקב חששות בנוגע לחולי אפילפסיה, בהתאם ל"תאורה העצומה העזה" המוצגת בקליפ.
הקליפ יצא לאור ב-6 באוגוסט 2021, יחד עם הסינגל.
"Takeaway" (בעברית: "לְסַלֵק" או "לְהַפחִית") הוא שיר של צמד המפיקים האמריקאי הצ'יינסמוקרס ומוזיקאי ה-EDM האמריקאי אילניום, שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הקנדית לנון סטלה, מתוך אלבומו של הצמד, World War Joy.
השיר יצא לאור ב-24 ביולי 2019, על ידי חברות התקליטים דיסרפטור רקורדס וקולומביה רקורדס, כסינגל החמישי מתוך האלבום.
השיר הגיע למקום השלישי במצעד הסינגלים הניו זילנדי.
השיר נכתב על ידי אנדרו טגארט, אלכסנדר פאל, ניקולס מילר, פרידולין וולשר, סורנה פקיאר, סמואל ג'ון גריי, ג'ונאס בקר, טימופיי קרודו וכריסטוף "שוקו" באוס והופק על ידי הצ'יינסמוקרס, אילניום, פרידו, ארין מקארליג'ורדן סטילוול.
איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי (RIAA) העניק לשיר את תואר הפלטינה, על מכירות של למעלה ממיליון עותקים.
בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-455 מיליון השמעות.
הווידאו קליפ הרשמי של השיר פורסם ב-24 ביולי 2019 בערוץ היוטיוב הרשמי של הצ'יינסמוקרס.
הוא בוים על ידי במאי הווידאו קליפים ג'רמיה דייוויס.
הקליפ צולם בניו יורק בווסל; פסל ואטרקציה שנבנה כחלק ממפרויקט הפיתוח של חצר הדסון בשכונת האדסון יארד באי מנהטן, ניו יורק, במדינת ניו יורק שבארצות הברית.
נכון ליולי 2021, מונה הצפיות של הקליפ עומד על למעלה מ-120 מיליון צפיות.
מקוםתאריםמכירות אוסטרליה (ARIA) פלטינה 70,000 ארצות הברית (RIAA) פלטינה 1,000,000 בלגיה (BEA) זהב 20,000 מקסיקו (AMPROFON) זהב 30,000 קנדה (Music Canada) פלטינה 80,000 שווייץ (IFPI Switzerland) זהב 10,000 מכירות + הזרמת מדיה בלבד
מדינהתאריך יציאהפורמטחברת תקליטיםמקורעולם24 ביולי 2019הזרמת מוזיקה • הורדה דיגיטליתקולומביהארצות הברית24 בספטמבר 2019רדיו להיטים עכשוויים
"Take Me Home" (בעברית: "קח אותי הביתה") הוא סינגל של להקת המוזיקה האלקטרונית האמריקאית, קאש קאש, בשיתוף פעולה עם הזמרת-יוצרת האמריקאית, ביבי רקסה.
השיר נמצא במיני-אלבומם השלישי של הלהקה, Overtime, ובאלבום האולפן הרביעי שלהם, Blood, Sweat & 3 Years.
השיר יצא לראשונה ב-25 ביולי 2013. נכון לספטמבר 2021, הסינגל הושמע למעלה מ-147 מיליון פעמים בספוטיפיי.
הווידאו קליפ, בבימוי של די ג'יי ברוונר, יצא ב-18 בדצמבר 2013. נכון לספטמבר 2021, הווידאו קליפ נצפה למעלה מ-28 מיליון פעמים.
השיר הושמע בחצי הגמר של פלייאוף גביע סטנלי ב-2014 שהתקיימה בין מונטריאול קנדיאנס לניו יורק ריינג'רס.
השיר הושמע בסרט האנימציה מ-2016, מוצאים את דורי.
מדינהתאריםמכירותאוסטרליה (ARIA)פלטינה70,000קנדה (Music Canada)זהב40,000הממלכה המאוחדת (BPI)כסף200,000ארצות הברית (RIAA)פלטינה1,000,000
"Take Me or Leave Me" הוא שיר מתוך המחזמר רנט, שנכתב על ידי המלחין האמריקאי ג'ונתן לארסון.
בהפקה המקורית בברודוויי ב-1996, השיר בוצע על ידי אידינה מנזל ופרדי וולקר .
בעיבוד הקולנועי של הסרט, Take Me or Leave Me מבוצע על ידי אידינה מנזל וטרייסי תומאס .
רמיקסים לשיר יצאו ב-11 באפריל 2006.
נכון לספטמבר 2021, גרסה זו הושמעה למעלה מ-36 מיליון פעמים בספוטיפיי.
מנזל ביצעה את השיר במספר סיבובי הופעות שביצעה, כדואט עם חבר מהקהל שנבחר באופן אקראי.
היא גם ביצעה את השיר בסיומו של הלברית If/Then ב-2014.
לשיר יצאו מספר גרסאות כיסוי:
דארן כריס ואהרון טבייט הוציאו גרסת כיסוי לקידום הפסטיבל המוזיקלי Elsie Fest .
ב-2016, אניקה לארסן וקיילה סטל ביצעו את השיר במופע From Broadway with Love: A Benefit Concert for Orlando, לתמיכה בקורבנות הירי במועדון הלהט"ב באורלנדו.
גרסת כיסוי נוספת יצאה בסדרת הטלוויזיה Glee, על ידי הדמויות רייצ'ל ברי (ליאה מישל) ומרצדס ג'ונס (אמבר ריילי) בפרק "Comeback".
קווין פאלון, מהאטלנטיק, שיבח את גרסת הכיסוי.
גרסת הכיסוי הגיעה, בשיאה, למקום ה-60 בקנדה ולמקום ה-51 בבילבורד הוט 100.
Take Me Back to London (בעברית: קח אותי בחזרה ללונדון) הוא שיר של הזמר-יוצר האנגלי אד שירן, בהשתתפות הראפר הבריטי סטורמזי.
השיר יצא כסינגל השמיני והאחרון מתוך אלבום האולפן הרביעי של שירן, No.6 Collaborations Project.
השיר נכתב על ידי שירן, יחד עם שלבאק, מקס מרטין, פרד אגיין וסטורמזי, ווהופק על ידי סקרילקס, קני ביטס ופרד.
לאחר שפורסמה גרסת הרמיקס שלו, הגיע השיר למקום הראשון במצעד הסינגלים הבריטי.
שירן וסטורמזי כבר שיתפו פעולה בעבר, כאשר הופיעו יחד בטקס פרסי המוזיקה הבריטית 2017. "Take Me Back to London" הוא שיר גריים , תת-ז'אנר מסוגת המוזיקה האלקטרונית שהתפתח בבריטניה.
רייסה ברונר ממגזין טיים כתבה כי הביט ב"Take Me Back to London" מקבל את "הטאצ' המלודי של שירן, כשסטורמזי שר מההתחלה כדי להגביר את האנרגיה בעזרת החותם החיוני שלו".
ג'ון קרמניקה מהניו יורק טיימס כתב שסטורמזי "עושה עבודה ראויה להערצה של לשיר ראפ באכזריות אך בנימוס כדי לא לעקוף את האמן המוביל".
"Take Me Back to London" נחשב בעיני מבקרים רבים לאחד השירים הטובים ביותר בשנת 2019.
+רשימות סוף שנה של "Take Me Back to London"פרסוםרשימהדירוגמקורNPRשיתופי הפעולה הגדולים ביותר לשנת 201914
השיר זכה להצלחה בבריטניה, כאשר נכנס לראשונה למצעד הסינגלים הבריטי במקום השלישי, ובהמשך טיפס עד למקום הראשון, והפך לסינגל השלישי מ-No.6 Collaborations Project שהגיע לפסגת המצעד.
זה היה השיר השמיני של שירן, והשני של סטורמזי שהגיע לראש המצעד הבריטי.
מדינהתאריך יציאהפורמטחברת תקליטיםמקור הממלכה המאוחדת9 באוגוסט 2019רדיו להיטים עכשווייםאסיילום • אטלנטיק
Take Me Back to London (Sir Spyro Remix), בהשתתפות סטורמזי, האמן האנגלי ג'ייקיי, והראפר האנגלי אייץ' פורסם כסינגל ב-23 באוגוסט 2019.
הווידאו קליפ הרשמי של הרמיקס צולם במנצ'סטר, ברמינגהאם ולונדון על ידי הבמאי KC לוק.
הוא נפתח בצילומים של שירן וסטורמזי כאשר הם נוסעים האזור הכפרי ברולס רויס קולינן, כשהם לובשות חליפות תואמות ונמדדים לחליפות בהתאמה אישית.
בהמשך מצטרפים אליהם ג'ייקיי ואייץ' כאשר הם רוכבים על אופנועים, ועושים פעילויות שונות המזוהות עם בריטים, כגון שתיית תה ומשקאות חריפים בריטיים, וחגיגה בפאב בשעות הלילה.
אזור תאריך פורמט גרסה חברת תקליטים מקור עולם 23 באוגוסט 2019 הורדה דיגיטלית • הזרמת מוזיקה מקורי + סיר סייפרו רמיקסאסיילום • אטלנטיקהממלכה המאוחדת 13 בספטמבר 2019 רדיו להיטים עכשוויים סיר סייפרו רמיקס
Take Ü There הוא סינגל של צמד המפיקים המוזיקליים סקרילקס ודיפלו (Jack Ü), שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת ורב-נגנית הקנדית קייזה.
השיר יצא לאור ב-4 באוקטובר 2014 כסינגל הראשון מאלבום הבכורה של הצמד Skrillex and Diplo Present Jack Ü .
השיר הושמע לראשונה בהופעה ב-9 באוגוסט 2014, והופץ על ידי חברת Mad Decent ב-4 באוקטובר.
הווידאו קליפ הנלווה לשיר יצא ב-25 בנובמבר 2014, הוא בוים על ידי קייל דה-פינה, דילון מור ודניאל סטרייט.
הקליפ מציג את קטעים מההופעות של הצמד Jack Ü בשילוב עם קטעי אנימציה.
נכון לאוגוסט 2022, הקליפ צבר כ-100 מיליון צפיות ביוטיוב.
בפברואר 2015 יצאה גרסת הרמיקס לסינגל, בהפקת Jack Ü בשיתוף עם הראפרית והמפיקה המוזיקלית מיסי אליוט.
נכון לאוגוסט 2022 הרמיקס צבר כ-6 מיליון צפיות ביוטיוב.
איסי סמפסון מהגרדיאן הכניסה אותו לאתר של הגדריאן בתור הסינגל הטוב ביותר לאותו השבוע, היא אמרה על הסינגל: .
הוא המשיך להימכר, עם למעלה מ-1.6 מיליון עותקים דיגיטליים שנמכרו בארצות הברית.
השיר נחשב לסמל של מדינת וירג'יניה המערבית, מדינה הררית במזרח ארצות הברית.
במרץ 2014 השיר הוכרז לאחד מארבעת ההמנונים הרשמיים של המדינה.
בשנת 1998, ההקלטה משנת 1971 של ג'ון דנבר נכנסה להיכל התהילה של הגראמי.
ב-2023 השיר נבחר על ידי ספריית הקונגרס כהקלטה שיש להכניס לרישום הלאומי להקלטות.
השיר זכה לגרסאות כיסוי רבות, ביניהן חנן יובל הוציא לשיר גרסת כיסוי בעברית.
גרסה עברית נוספת, עם תרגום תואם יותר למקור, הוא של אורי קרין, שָׁם השיר בעברית הוא על עמק בית שאן (לימים עמק המעיינות).
"כמעט גן עדן - מערב וירג'יניה
רכס בלו רידג', ונהר שוננדואה.
החיים שם עתיקים, עתיקים מהעצים,
צעירים מההרים, נושבים כמו הרוח".
רכס הבלו רידג', ונהר שוננדואה, שהם חלק בלתי נפרד מהנוף במערב וירג'יניה, הפכו עם פרסום השיר לידועים בכל העולם.
תיאור החיים העתיקים בשיר, מכוון לסלעים שנחשפו ב, שחלקם מתוארכים לגיל מיליארד שנה, והם בין העתיקים ביותר בווירג'יניה ובארצות הברית.
בהמשך השיר מתוארת המדינה כך:
גברת המכרות, שאין בה מים כחולים ".
הביטוי גברת המכרות (miner's lady) מכוון למכרות הפחם שהיו בעבר עיקר כלכלתה של מערב וירג'יניה, ואף היום הם פעילים.
בהתאמה, נהר שננדואה הזורם לאורך המדינה, ידוע במימיו שאינם כחולים אלא עכורים (אפורים או שחורים) מסיבות רבות.
מערב וירג'יניה היא מדינה הררית, כמעט ללא אדמה פורייה לעיבוד.
ועדיין, על נופיה שאינם מושלמים ועל קשיי החיים בה, המדינה מתוארת בשיר באופן נוסטלגי ומעורר געגועים ותחושת שייכות.
הנוסטלגיה שבשיר, המובנת לדוברי אנגלית, מובהרת במפורש בתרגום השיר לעברית על ידי אבי כהן:
"לא הייתי בך אף פעם,
לא ארצי את, לא נוף ילדותי,
אך עולים בי, כמו מתוך חלום,
ארגוןרשימהמיקוםמקורבילבורד500 שירי הפופ של כל הזמנים358
"Take the 'A' Train" ("קח את רכבת A") הוא סטנדרט ג'אז מאת בילי סטרייהורן שהיה מנגינת ההיכר (signature tune) של תזמורת דיוק אלינגטון.
סטרייהורן יצר את הקומפוזיציה "Take the "A" Train" כמנגינת החתימה של תזמורת ה"ביג בנד" של דיוק אלינגטון לאחר פסיקה משנת 1940 של האגודה האמריקאית למלחינים, מחברים ומוציאים לאור.
כאשר האגודה למלחינים העלתה את דמי הרישוי שלה שהיו תנאי לשימוש בנעימות בשידורים, חברים רבים באגודה, כולל אלינגטון עצמו, לא יכלו עוד לנגן את היצירות שלהם לשם השמעה ברדיו, מכיוון שבאותה תקופה רוב המוזיקה ברדיו הושמעה בשידור חי.
אלינגטון פנה לבילי סטרייהורן ולבן מרסר אלינגטון, שהיו רשומים ב-BMI (ראשי תיבות של Broadcast Music, Inc.), הארגון המתחרה באגודה האמריקאית למלחינים, וביקש מהם "לכתוב ספר נעימות חדש לגמרי עבור התזמורת", נזכר מרסר.
"'A' Train'" היה אחד מלחנים רבים שכתב סטרייהורן.
לחן זה נבחר להחליף את "Sepia Panorama" כשיר החתימה או הנושא של התזמורת.
מרסר נזכר שהוא מצא את הקומפוזיציה בפח האשפה לאחר שסטרייהורן זרק טיוטה שלו, כי היא נשמעה דומה מדי לקטע מאת פלטשר הנדרסון.
הקטע הוקלט לראשונה ב-15 בינואר 1941 כקטע סטנדרטי לשידורי רדיו.
ההקלטה המסחרית הראשונה (והמפורסמת ביותר) נעשתה ב-15 בפברואר 1941. הכותרת מתייחסת לקו הרכבת התחתית החדש דאז, A, שעובר בעיר ניו יורק, ונסע באותה תקופה ממזרח ברוקלין, בקו פולטון סטריט שנפתח ב-1936, עד להארלם ולצפון מנהטן, באמצעות קו השדרה השמינית במנהטן שנחנך בשנת 1932.
"Take the "A" Train" הולחן ב-1939, לאחר שאלינגטון הציע לסטרייהורן עבודה בלהקתו ונתן לו כסף לנסוע מפיטסבורג לניו יורק.
אלינגטון כתב לסטרייהורן הנחיות לשם הגעה לביתו ברכבת התחתית, הנחיות שהחלו במילים "Take the "A" Train".
סטרייהורן העריץ את העיבודים של פלטשר הנדרסון.
"חשבתי על הסגנון שלו, על הדרך שבה הוא כתב לחצוצרות, טרומבונים וסקסופונים, וחשבתי שאנסה משהו כזה", סיפר סטרייהורן בסרטו של סטנלי דאנס, The World Of Duke Ellington.
סטרייהורן אמר שהוא כתב מילים עבור Take the "A" Train, אך המילים הראשונות שהוקלטו, הולחנו על ידי – או למען – ההרכב Delta Rhythm Boys.
המילים ששימשו את להקת אלינגטון נוספו על ידי ג'ויה שריל, שהייתה בת 20 באותה תקופה (1944).
היא כתבה את המילים בביתה בדטרויט, בזמן שהשיר התנגן ברדיו.
אביה, אקטיביסט חברתי ידוע בעיר, קבע פגישה עם אלינגטון.
בזכות האלגנטיות והשירה של ג'ויה והעיצוב הייחודי שיצרה בשיר, שכר אותה אלינגטון כזמרת ואימץ את המילים שלה.
הסולן שבדרך כלל ביצע את השיר עם להקת אלינגטון היה החצוצרן ריי נאנס, אשר שיפר את המילים עם מקהלות רבות של שירת סקאט.
נאנס אחראי גם על סולו החצוצרה בהקלטה הראשונה, שהתאים כל כך לשיר עד שלעיתים קרובות שוכפל תו אחר תו על ידי מבצעים אחרים.
Take the "A" Train בוצע על ידי אלינגטון ותזמורתו בסרט מ-1943 בשם Reveille with Beverly עם הזמרת בטי רוש.
התזמורת מצולמת בהופעה בקרון נוסעים של רכבת, לא בקרון רכבת תחתית.
Take the "A" Train מבוסס באופן רופף על האקורדים של "Exactly Like You" ומשלב את התנופה של להקת אלינגטון בשנות ה-40 עם התחכום של אלינגטון והאליטה היוצרת השחורה שאכלסה את שוגר היל בהארלם לאחר הרנסאנס של הארלם.
המנגינה היא בצורת AABA, במפתח C, כאשר כל קטע הוא צמד שירים, קופלטים (Couplet) .
הגרסה של להקת אלינגטון מתחילה ב-C ועולה למפתח E ♭ אחרי הפזמון השני.
אלה פיצג'רלד שרה והקליטה את Take the "A" Train פעמים רבות מ-1957 ואילך; קיימת גרסה של הופעה חיה עם פיצג'רלד ב-1961, שלה מהדורה של ורב רקורדס בשם "אלה בהוליווד".
Midwestern Rockers, להקת שיקגו הוסיפו את הגרסה שלהם ב-1995 בדיסק של חזרה לשורשים בשם Night &amp; Day Big Band.
ג'ו סטפורד הקליט פרשנות לא תואמת בכוונה ל-Take the "A" Train תחת השם הבדוי דרלין אדוארדס.
המנגינה, בגרסה שנלקחה מאלבומם של דיוק אלינגטון ותזמורתו Hollywood משנת 1941, נכללה בפסקול של משחק הווידאו Grand Theft Auto IV משנת 2008, ושודרה בתחנת הרדיו הפיקטיבית ששידרה מוזיקת ג'אז במשחק זה, "JNR 108.5 (Jazz Nation Radio)".
השיר היה שיר הנושא של "שעת הג'אז של קול אמריקה", תוכנית שהושמעה ברחבי העולם ברדיו בגלים קצרים במשך שנים רבות.
בשנת 1999, הרדיו הציבורי הלאומי כלל את השיר הזה ב-"NPR 100", רשימה שבה ביקשו העורכים המוזיקליים של NPR לאסוף את מאה היצירות המוזיקליות האמריקאיות החשובות ביותר של המאה ה-20.
דיוק אלינגטון – הוליווד, (1941)
בוב ווילס והפלייבויס שלו מטקסס – תעתיקי טיפאני (1947)
קליפורד בראון עם מקס רואץ' – Study in Brown (1955)
בילי סטרייהורן – הצד השלו של בילי סטרייהורן
צ'ארלס מינגוס – Pre-Bird, 1961
דייב גרוזין – הומאז' לדיוק (1993)
"Take Two" (בעברית: "חלק שני") הוא שיר של להקת הבנים הדרום קוריאנית BTS שיצא כסינגל ב-9 ביוני 2023 דרך ביג היט מיוזיק, כחלק מהחגיגות לציון יום השנה העשירי להקמת הלהקה.
השיר נכתב במשותף על ידי החברים RM וג'יי-הופ, והופק על ידי שוגה.
השיר הוכרז ב-31 במאי 2023. BTS ציינו שהשיר מראה את הערכתם כלפי ARMY, הפאנדום שלהם, כמו גם "הרצון שלהם להיות תמיד ביחד" איתם.
שם השיר נועד לשקף את "הקבוצה הנכנסת לפרק השני שלה".
השיר כולל שירה של כל שבעת חברי הלהקה, למרות שג'ין וג'יי-הופ שירתו שניהם את שירות החובה הצבאי שלהם בזמן יציאת השיר.
לשיר לא פורסם קליפ, אבל ב-13 ביוני, BTS פרסמו סרטון בו הם מבצעים את השיר לרגל יום השנה העשירי לקבוצה.
"Take Two" הופיע לראשונה במקום הראשון בבילבורד 200 עם 60.2 מיליון הזרמות ו-64,000 מכירות ברחבי העולם מאז יציאתו מ-9 ביוני ועד 15 ביוני.
השיר הגיע הישר למקום הראשון בבילבורד גלובל ללא ארצות הברית עם 54.3 מיליון הזרמות ו-48,000 הורדות מחוץ לארצות הברית.
בכך BTS עשו היסטוריה בהיותם האמן הראשון עם כניסה מידית של שיר חדש הישר למקום הראשון בבילבורד גלובל מדי שנה מאז תחילת המצעד ב-2020. בנוסף, הגיע השיר למקום ה-14 ב של דרום קוריאה, וכן במקום ה-6 בבילבורד יפן הוט 100.
באוקטובר 2023, "Take Two" היה מועמד ל ו בטקס פרסי MAMA.
בדצמבר, הוא היה מועמד בקטגוריית סטרימינג גלובלי בטקס .
+פרסי תוכניות מוזיקהתוכניתתאריךאם קאונטדאון22 ביוני 202329 ביוני 20236 ביולי 2023
"Take It or Leave It" (בעברית: "קַח אוֹ הַנַּח") הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הטורקייה אליינה טילקי.
הוא יצא לאור ב-15 באפריל 2022, בהוצאת חברת התקליטים האחים וורנר אינטרנשיונל כסינגל שלא מתוך אלבום.
זהו שירה השלישי של טילקי בשפה האנגלית והוא הופץ במטרה להמשיך לבסס את מעמדה הבין-לאומי.
השיר נכתב על ידי אליינה טילקי, מאלי-קואה הוד וגיל לואיס שהלחין והפיק אותו גם כן.
את "Take It or Leave It" הוציאה טילקי שנה לאחר יציאת שיתוף הפעולה "Real Love" עם הדי ג'יי האמריקאי דילון פרנסיס משנת 2021. בשיר עוסקת טילקי ברגשות שלה וזאת, בנוסף לכך שהיא מנסה להבין האם כדאי לה "לחיות או למות".
הווידאו קליפ הנלווה של "Take It or Leave It" פורסם ב-15 באפריל 2022, ביום יציאתו של השיר כסינגל.
הקונספט שלו מגולל סצנות בבית ספר; טילקי עצמה לבושה כתלמידה.
בתחילתו, יוצאים שאר התלמידים מבית הספר וטילקי מתחילה לבצע את השיר.
בהמשך לכך, היא מצטרפת לחבורת אופנוענים.
נכון לאוגוסט 2023 עומד מונה הצפיות של הקליפ על למעלה מ-12 מיליון צפיות.
אזורתאריך יציאהפורמטחברת תקליטיםמקורכלל העולם15 באפריל 2022הזרמת מוזיקה • הורדה דיגיטליתהאחים וורנר אינטרנשיונל
"Take Me Home" הוא סינגל של הזמרת-יוצרת הבריטית ג'ס גלין.
השיר יצא ב-3 בנובמבר 2015 בהוצאת חברת התקליטים אטלנטיק רקורדס.
השיר מופיע כסינגל החמישי מתוך אלבום האולפן הראשון שלה, I Cry When I Laugh.
השיר נכתב על ידי ג'ס גלין, ויין הקטור, סטיב מק וניק ג'נג, והופק על ידי סטיב מק.
השיר הופיע במהדורת 2015 של תוכנית הצדקה הבריטית, Children in Need .
נכון לספטמבר 2023, השיר הושמע למעלה מ-84 מיליון פעמים ביוטיוב, ולמעלה מ-315 מיליון פעמים בספוטיפיי.
אזורתוארמכירותקנדה (Music Canada)זהב40,000דנמרק (IFPI Danmark)זהב45,000איטליה (FIMI)3× פלטינה150,000הולנד (NVPI)זהב15,000נורווגיה (IFPI Norway)זהב20,000פולין (ZPAV)זהב25,000הממלכה המאוחדת (BPI)2× פלטינה1,200,000
אזור תאריך פורמט חברת תקליטים הממלכה המאוחדת 3 בנובמבר 2015 הורדת מוזיקה, הזרמת מוזיקה אטלנטיק רקורדס 13 בנובמבר 2015 תקליטור
"Take the Long Way Home" הוא שיר רוק משנת 1978 של להקת הרוק הבריטית סופרטרמפ.
השיר נכלל באלבום האולפן השישי של הלהקה Breakfast in America אשר יצא ב-1979.
רוג'ר הודג'סון - שירה, פסנתר, גיטרה חשמלית
ריק דייוויס - מפוחית, אורגן האמונד, סינתיסייזרים
דאגי תומסון - גיטרה בס
בנברג - תופים, תוף מרים
טייקינג בק סאנדיי היא להקת רוק שהוקמה ב-1999 באמיטיויל, לונג איילנד בניו יורק.
חבריה הנוכחיים הם אדם לאזארה, פרד מסקרינו, אדי רייס, מארק או'קונל ומאט רובאנו.
מקור השם "Taking Back Sunday" הגיע ממילותיו של שיר מאת The Waiting Process שטענו- "take back your Sundays" כדי לבלות זמן עם חבריך ומשפחתך, מאשר לבזבז את החיים בהתאם לסטנדרטים של החברה.
השיר הראשון שהוציאו היה ב-2001, "Taking Back Sunday EP", כדמו בלבד ובו השתתפו אנטוניו לונגו (שירה), ג'ון נולן (גיטרה וקולות רקע), אדי רייס, מקים הלהקה (גיטרה), ג'סי לייסי (עזב לטובת הלהקה Brand New, גיטרה בס וקולות רקע) ומארק או'קונל (תופים).
הדמו חולק בהופעותיהם אך מעולם לא זכה להצלחה בולטת.
בעקבות שינויים בהרכב (אנטוניו לונגו הוחלף על ידי אדם לאזארה; ג'סי לייסי הוחלף על ידי שון קופר), הוציאו במרץ 2002 את אלבומם "Tell All Your Friends" שהופק על ידי סאל וילאניובה, מחברת התקליטים ויקטורי (Victory Records).
האלבום זכה להצלחה בינונית בז'אנר הרוק האלטרנטיבי.
שינוי נוסף בהרכב היה עזיבת הגיטריסט והזמר ג'ון נולן וכן הבסיסט שון קופר על מנת להקים להקה חדשה - "Straylight Run".
קופר ונולן דיברו על החלטתם לעזוב את הלהקה באפריל 2003 כאשר נולן צוטט בתשובתו לשאלתו של קופר האם הוא רוצה לבצע התאבדות מקצועית, והוא השיב כן.
עזיבתם של שון וג'ון העמידה את הלהקה במצב קשה, כאשר עמדו לפתוח בצילומי וידאו קליפ לשירם "You're so Last Summer".
עם הצטרפותם של הגיטריסט פרד מסקרינו (מלהקת "Breaking Pangea") והבסיסט מאט רובאנו, הלהקה התייצבה והם השלימו את צילומי הווידאו.
שנת 2004 הייתה מוצלחת עבור טייקינג בק סאנדיי, כאשר הופיעו כחימום ללהקת בלינק-182 והובילו את הווארפד טור (Warped Tour).
בנוסף לכך, אלבומם השני, "Where You Want to Be", יצא ב-27 ביולי 2004 וזכה להצלחה למרות התפנית המוזיקלית שהציג.
מונע על ידי הסינגל "A Decade Under the Influence", האלבום הגיע למקום השלישי במצעד הבילבורד, עם מכירות של כ-163,000 עותקים.
טייקינג בק סאנדיי נחשפו אל המיינסטרים דרך הופעות בתוכניות כמו תוכנית האירוח של ג'ימי קימל והתוכנית "LoveLine" והשיר "This Photograph is a
(Proof (I Know You Know" שהיה חלק מפסקול הסרט "ספיידרמן 2".
בנוסף לכך, השיר "Your Own Disaster" היה חלק מפסקול הסרט "אלקטרה", והשיר "What's It Feel Like to Be a Ghost" היה חלק מפסקול הסרט "הרובוטריקים", אך לא הופיע בסרט עצמו.
במהלך 2005 טייקינג בק סאנדיי היו מופע החימום של להקת גרין דיי וג'ימי איט וורלד באנגליה.
ב-25 באפריל 2006 הוציאו את אלבומם השלישי, "Louder Now", הפעם בחברת התקליטים של האחים וורנר.
תגובת הלהקה הציגה את השינוי הדרמטי שעברה במהלך השנתיים מאז הוצאת אלבומם השני; לאזארה טען שהמעריצים חשו יותר אנרגיה בהופעות החיות שלהם מאשר בשירים המוקלטים, ובאלבומם השלישי עובדה זו באה לידי ביטוי.
הלהקה המשיכה להיחשף לקהל המיינסטרים בהופעה בתוכניות של ג'יי לנו, קונאן אובריין וג'ימי קימל בשנית.
באפריל 2006 לקחו חלק בפסטיבל הרוק "Give It a Name" באנגליה, והצטרפו ל-Projekt Revolution Tour (בנוסף למיי כמיקל רומנס ולינקין פארק) והופיעו במסגרת המופע העולמי "לייב ארת'" ב-7 ביולי 2007.
TanDEM-X הוא לוויין גרמני לחישה מרחוק, במסלול LEO המשתמש במכ"ם מִפְתָּח סינתטי, לשם תצפית על כדור הארץ, למגוון יישומים אזרחיים.
לוויין זה הצטרף ללוויין Terra SAR X ב-21 ביוני 2010 ויצר קונסטלציה של לווייני SAR למיפוי מדויק יותר ושיפור הרזולוציה.
מיפוי - בשניים או שלושה ממדים, עדכוני מפות קיימות
מעקב אחר שינויים בתכסית הקרקע
Talk הוא שיר של להקת הרוק האלטרנטיבי הבריטית קולדפליי.
השיר נכתב על ידי כל חברי הלהקה ושוחרר כסינגל השלישי מאלבום האולפן השלישי של קולדפליי, X&Y.
השיר בנוי על מוטיב מהשיר Computer Love של קרפטוורק משנת 1981. בארצות הברית השיר הגיע בשיאו למקום ה-86, אך זכה להצלחה נרחבת במדינות שונות בעולם, ביניהן גם בישראל.
גרסה שנייה ולא רשמית של הלהקה למילים וללחן נמצאת ביו-טיוב.
השיר זכה לביקורות חיוביות, על המילים והלחן.
לשיר נוצרו מספר רמיקסים, ביניהם של Junkie XL, שהגיע למקום ה-1 במצעד הבילבורד בקטגוריית "שירי מועדוני הריקודים הלוהטים".
השיר ורמיקס ה-Thin White Duke היו מועמדים לפרס גראמי וזכו בקטגוריית "הרמיקס הטוב ביותר" בטקס פרסי גראמי ה-49.
הקליפ לשיר בוים על ידי הבמאי והצלם אנטון קורביין.
הצילומים נערכו בנובמבר 2005, באולפני אילינג שבלונדון, אנגליה, מעט לפני שהלהקה החלה את סיבוב ההופעות שלהם, Twisted Logic Tour.
בקליפ השחור-לבן בסגנון של סרט מדע בדיוני מוקדם, שבו מופיעים חברי הלהקה המתפעלים צלחת מעופפת בעת שהם עונדים משקפי תלת מימד.
בקליפ מופיעים חברי הלהקה כאסטרונאוטים שנוחתים על כוכב זר, שם הם מפעילים רובוט רדום, שעוזר להם לעוף מהכוכב, אך לבסוף אוכל אותם.
Talking Heads ("ראשים מדברים") הייתה להקת רוק אמריקאית שפעלה מסוף שנות השבעים ועד ראשית שנות התשעים.
הלהקה, שהחלה את דרכה כחלק מתרבות הפאנק, הייתה ידועה במקוריותה ובחשיבותה בשל עירוב של סגנונות ורעיונות מוזיקליים שונים, מרוק אנד רול ועד מקצבים אפריקניים, תחת הנהגתו של הסולן דייוויד ברן, שהיה גם אחראי לכתיבת השירים.
חלוציותה ותעוזתה האמנותית של הלהקה מהווים אבן דרך בתרבות הגל החדש והפוסט פאנק, וכן כאחת הלהקות שהשפעתן ניכרת עד היום במוזיקת הרוק.
בשנת 2002 צורפה הלהקה אל היכל התהילה של הרוק אנד רול.
הלהקה דורגה במקום ה-100 ברשימת "100 האמנים הגדולים בכל הזמנים" של מגזין המוזיקה "רולינג סטון".
דייוויד ברן – שירה וגיטרה
ג'רי הריסון – גיטרה וקלידים
טינה ויימות' – גיטרה בס
במהלך השנים החלה הלהקה להופיע בגיבוי של מוזיקאים נוספים בהופעותיהם.
עם זאת, ארבעת החברים המקוריים הם ההרכב הרשמי והעקבי לאורך כל שנות פעילותה.
דייוויד ברן, כריס פרנץ וטינה ויימות' היו חברים לספסל הלימודים במכללה לעיצוב ברוד איילנד.
בשנת 1974 הקימו ברן ופרנץ להקה בשם "The Artistics"; ויימות', זוגתו של פרנץ ולימים אשתו, נהגה ללוות את הלהקה.
שנה מאוחר יותר הלהקה התפרקה והשלושה עברו יחדיו לניו יורק, שם הקימו את הלהקה מחדש תחת השם Talking Heads.
ויימות', בעידודו של פרנץ (ומאחר שלא הצליחו למצוא נגן בס), הצטרפה כנגנית הבס של ההרכב.
שם הלהקה (שמשמעותו "ראשים מדברים") נלקח ממינוח של אולפני הטלוויזיה, המתייחס אל אופן צילום של אדם מכתפיו ומעלה, לרוב קריינים.
ב-1977, לאחר שנתיים של הופעות, חתמו חברי הלהקה על חוזה עם "Sire Records".
צורף אליהם ג'רי הריסון, שניגן בגיטרה ובקלידים.
הסינגל הראשון שהוציאו היה "Love → Building on Fire".
עם זאת הוא לא הופיע באלבומם הראשון, "Talking Heads: 77", שיצא באותה שנה.
מתוך אלבום זה זכה להצלחה הסינגל "Psycho Killer".
אלבומם השני, "More Songs About Buildings and Food", יצא ב-1978, ובו החל שיתוף הפעולה ארוך השנים של הלהקה עם המפיק בריאן אינו; התלהבותו של אינו מעירוב סגנונות מוזיקליים יחד, לצד תעוזתם של חברי הלהקה, יצרו שירים בסגנונות מוזיקליים מגוונים יותר, מפוסט-פאנק ועד פאנק פסיכדלי.
הלהקה הופיעה בפברואר 1979 בתוכנית הטלוויזיה "סאטרדיי נייט לייב" עם שיר מתוך האלבום, גרסת כיסוי ללהיט שכתב בעבר אל גרין, "Take Me to the River"; בזכות הופעה זו זכתה הלהקה להכרה, והשיר נכנס לראשונה לדירוג 30 הלהיטים הגדולים של הבילבורד.
שיתוף הפעולה של הלהקה עם אינו המשיך באלבומם השלישי, "Fear of Music", שיצא בשנת 1979. באלבום קיבלה הלהקה תפנית לכיוון מוזיקת הפוסט-פאנק, שאופיינה בסגנון אפל יותר, לצד תוכני האלבום, שעסקו במצב הגאו-פוליטי של סוף העשור.
באלבום זה החל ברן להתנסות בסגנון כתיבה אינטואטיבי מבעבר, כאשר רבים מתכני השירים עסקו בשאלות אקזיסטנציאליסטיות ובפראנויה, נושא שלבש צורות חדשות בשנותיה הבאות של הלהקה.
מתוך האלבום זכה להצלחה הסינגל "Life During Wartime".
בשנת 1980 חזרה הלהקה לשתף פעולה עם אינו בפעם השלישית ברציפות.
בתקופה זו החל אינו לגלות עניין בסגנונות מוזיקליים אתניים, פוליריתמיקה מערב-אפריקאית ועד סגנונות ערביים מצפון אפריקה וכן סגנונו של המוזיקאי הניגרי פלה קוטי.
השפעה זו על תהליך היצירה של הלהקה הובילה להפקה היקרה ביותר שבה התנסתה עד אז, אשר יצרה את מה שנחשב לימים לאלבום המופת שלה, "Remain in Light".
בזמנו סבל האלבום ממכירות ירודות, אך עם השנים השתקם המוניטין שלו וכיום הוא נחשב לאחד האלבומים המכוננים בעולם הרוק.
בהמשך יצאה הלהקה לסיבוב הופעות עם הרכב מורחב כדי לנגן מוזיקה מגוונת זו.
הלהקה הורחבה לאנסמבל של כעשרה מוזיקאים, בהם הנגנים ברני וורל ואדריאן ביליו, וכן זמרות ליווי שחורות.
בתקופה זו הקימו ויימות' ופרנץ הרכב מצליח משלהם, "Tom Tom Club", שניגן בסגנון הגל החדש והושפע מהיפ הופ; במקביל, הריסון הוציא אלבום סולו משלו.
גם ברן הוציא אלבום משלו ב-1981, בשיתוף עם אינו, בהשפעת המוזיקה האפריקאית לה התוודעו בעבודתם המשותפת; השניים יצרו באלבום שירים בסגנון מוזיקת עולם וארט רוק, בשפות אנגלית וערבית.
שלוש השנים שעברו מצאת אלבומם הרביעי, הוציאה הלהקה רק אלבום הופעה, "The Name of This Band Is Talking Heads", וקיימה מסע הופעות באירופה ובארצות הברית.
בתקופה זו הופסק שיתוף הפעולה עם אינו, שעבר לעבוד עם להקת U2.
הצלחה מסחרית בשיאה ופירוק הלהקה (1983–1991
ב-1983 יצא האלבום "Speaking in Tongues", שכלל את השיר "Burning Down the House", הלהיט היחיד של הלהקה שנכנס לדירוג American Top 10. הלהקה השיקה מהדורת אספנים לאלבום, ועל התקליט עצמו הודפסה עבודה של אמן הפופ ארט רוברט ראושנברג.
יציאת האלבום לוותה במסע הופעות שתועד בסרטו של הבמאי ג'ונתן דמי, "Stop Making Sense".
בעקבותיו הוציאה הלהקה אלבום הופעה באותו שם.
בתקופה זו ניכרו חילוקי דעות בלהקה, שבה ניסה ברן להשליט את סגנונו, והיא נכנסה להפסקה זמנית בפעילותה.
רק ב-1991 הודיעה הלהקה רשמית על פירוקה.
היא התאחדה לזמן קצר בהמשך אותה שנה, כשהופיעה בשיר "Sax and Violins" מתוך פסקול הסרט "Until the End of the World" של וים ונדרס.
חברי הלהקה המשיכו בקריירות נפרדות – ברן הוציא שני אלבומי סולו, הריסון הוציא אלבום אחד, ו"Tom Tom Club" הוציאו גם הם שני אלבומים.
ב-1996 התאחדו ויימות', פרנץ והריסון תחת השם "The Heads", והוציאו אלבום אחד, "No Talking, Just Head", שבו הופיעו אמנים אורחים ידועים נוספים.
ברן סירב להשתתף ואף תבע את ההרכב כאשר ניסה להשתמש תחילה בשם הלהקה המקורי.
ההרכב יצא למסע הופעות לאחר צאת האלבום, עם ג'ונט נפוליטנו מלהקת "Concrete Blonde" כסולנית.
ברן המשיך בקריירת הסולו שלו, הריסון עבר להפיק מוזיקה לאמנים אחרים, ו"Tom Tom Club" המשיכו לכתוב מוזיקה וגם להפיק לאחרים.
ב-2002 הוכנסה הלהקה להיכל התהילה של הרוק אנד רול.
בטקס שנערך לכבוד מאורע זה, התאחדו חברי הלהקה ושרו שלושה מלהיטיהם, "Life During Wartime", "Psycho Killer" ו"Burning Down the House".
במסגרת הפרויקט הנרחב של מגזין הרולינג סטון ב-2003, "500 האלבומים הגדולים בכל הזמנים" ארבעה מאלבומי הלהקה זכו להיכלל בו (בסדר עולה): Stop Making Sense", "More Songs "About" Buildings and Food", "Talking Heads 77 ו"Remain in Light".
Talk That Talk (בעברית: דבר את הדיבור הזה) הוא אלבום האולפן השישי של הזמרת ריהאנה ויצא לאור ב-18 בנובמבר 2011.
ריהאנה רצתה ב-2011 להוציא מהדורה מחודשת לאלבומה הקודם, אך החליטה לוותר על הרעיון, ובמקום זה להוציא אלבום נוסף.
האלבום הוקלט בין פברואר לנובמבר 2011, בעיקר במהלך סיבוב ההופעות הרביעי של הזמרת.
להקפת האלבום ריהאנה גייסה מספר רב של מפיקים ובניהם אלכס דה קיד, מר בנגלדש, קלווין האריס, צ'ייס & סטטוס, סירקט, דה אינטרז, ד"ר לוק, אסתר דין, גארת מקגלינר, היט-בוי, נו איי.די, פריסילה רנה, רוב סווייר, סטארגייט ודה-דרים.
מבחינה מוזיקלית, האלבום דומה בסגנונו לאלבומה הקודם של הזמרת, וסגנונו העיקרי של האלבום הוא פופ.
האלבום בין היתר משלב אלמנטים של היפ הופ, דאבסטפ, אלקטרו, האוס, R&B דאנס.
האלבום משלב גם את ז'אנר הדאנסהול בצורה עדינה.
האלבום עוסק באהבה, מין וזימה ניהיליסטית.
עם יציאתו, האלבום קיבל ביקורות חיוביות ממבקרי המוזיקה.
האלבום הופיע לראשונה בארצות הברית במקום ה-3, עם מכירות של 198 אלף עותקים.
כעבור שנה הסתיימו מכירות האלבום במדינה, עם סכום של 1.12 מיליון עותקים.
האלבום הגיע לשיא של מספר אחד באוסטריה, ניו זילנד, נורווגיה, שווייץ ובריטניה.
בבריטניה האלבום מכר בשבוע הראשון ליציאתו 163 אלף עותקים.
באפריל 2012 האלבום הגיע למעמד פלטינה משולשת בבריטניה (900 אלף עותקים).
מתוך האלבום יצאו 6 סינגלים רשמיים.
"We Found Love", יצא לאור כסינגל הראשון מהאלבום ב-22 בספטמבר 2011. השיר הגיע למקום הראשון בבילבורד, מה שהפך אותו לשיר ה-11 לעשות זאת, ושהה 10 שבועות רצופים במקום זה, מה ששם אותו במקום ה-6 ברשימת השירים ששהו הכי הרבה שבעות במקום זה במצעד.
השיר הצליח להגיע למקום הראשון ב-26 מדינות שונות.
"You da One" יצא לאור כסינגל השני מהאלבום, וזכה להצלחה בינונית.
"Talk That Talk", יצא לאור כסינגל השלישי מהאלבום, והרמיקס לשיר "Birthday Cake" יצא לאור כסינגל הרביעי.
"Where Have You Been" יצא לאור כסינגל החמישי מהאלבום, והגיע לעירייה העליונה ב-20 מדינות שונות.
השיר "Cockiness (Love It)", יצא כסינגל השישי והאחרון מהאלבום בשיתוף הראפר A$AP Rocky.
ב-12 בנובמבר 2011 דלף לאינטרנט האלבום במלואו.
בעקבות שחיררו המוקדם של אלבומה הקודם (Loud), ריהאנה חשפה בטוויטר כי האלבום יונפק מחדש עם שירים חדשים.
בעקבות כך כתבה: "הוא ממשיך, רק עם יותר מוזיקה חדשה להוסיף לאוסף".
בספטמבר 2011 ריהאנה הודיעה בטוויטר באופן סופי על כך שהתוכניות שלה להוציא מהדורה מחודשת בוטלו: אני חשבתי על פרסום מחדש, אבל Loud הוא אלבום משל עצמו!
בנוסף לכך אתם חברה עבדתם פאקינג קשה כך שאתם ראויים לקבל אלבום חדש".
העבודה על האלבום החלה בפברואר 2011 ונגמרה בנובמבר אותה שנה.
האלבום הוקלט באולפני הקלטה שונים.
זמרים, כותבי שירים ומפיקים רבים עבדו על האלבום ובניהם ג'יי זי, אלכס דה קיד, אסתר דין, קלווין האריס, שון קומבס, ד"ר לוק ודה-דרים תרמו לאלבום.
קוק הארל, אחד המפיקים של האלבום, דיבר על הקלטות האלבום: "בנוסף להופעות, אנחנו מקליטים אלבום חדש של ריהאנה, יש לנו סטודיו נייד שהקמנו בבתי מלון השונים שאנחנו שוהים.
הקמנו חנויות בכל מקום במלון.
לפני שיצאנו לרגל האירופית של סיבוב ההופעות של ריהאנה, התחלנו להקליט את האלבום בלוס אנג'לס.
ריהאנה אוהבת לעבוד שעות מאוחרות, אז היא הייתה מגיעה לאולפן ב-9 בערב ומסיימת לעבוד ב-6 בבוקר." במאי 2012, ריהאנה חשפה כי בעוד שהיא מקליטה את האלבום, היא סבלה מתשישות, ואמרה בין שאר:" זה היה האלבום הכי טוב אי פעם, כמו של כוכב רוק.
זה היה לוח הזמנים המטורף ביותר שהייתי אי פעם בכל החיים שלי.
בוקר אחד התעוררתי והתחלתי לבכות כל כך חזק.
סוף סוף אני פשוט נכנסתי למיטה שלי ויכולתי לישון טוב הלילה, ולא נשארתי ערה כל הלילה, אחרי שסיימתי בשעה 5 ביום שלפני..."
ריהאנה יצרה דף קמפיין בפייסבוק תחת הכותרת: "Rihanna: UNLOCKED" (ריהאנה: לא נעול).
בדף זה המעריצים מקבלים משימות להשלמה, בצורה של משחקים, על מנת "לפתוח" מידע חדש על האלבום.
עם חשיפת עטיפת האלבום של המהדורה הסטנדרטית, שני ג'יימס דין מ-MTV וסוקר עבור NME, ציין כי ריהאנה נראית "מפתה" בתמונה.
גורדון דה סמארט מ-"סאן הומורסלי", מתח ביקורת על עטיפת האלבום של המהדורה הרגילה באומרו:"זה נראה כאילו הזמרת מנסה לחפות על פצע קר עם הלשון שלה, זה קל לאסוף אותה בתקופה זו של שנה - בעיקר כשהיא כל הזמן עירומה או מנסה לפתות את החבר החדש שלה על ידי השפתיים."
האלבום הוא אלבום פופ/R&B, בשילוב עם שירי uptempo, ושירי מועדון.
השירים באלבום הם שירי פופ גסים, שירי mid-tempo ובלדות קצביות.
האלבום גם משלב אלמנטים של דאנסהול, היפ הופ, והאוס-R&B שמתאים לריקודים.
רוב השירים כוללים גם בס כבד וקולות גסים, כולל פעימות אלקטרו וסינתיסייזרים.
ג'יימס לצ'נו מדיילי הטלגרף כתב: "האלבום הוא כמו מועדון שמוכן למועד של ריהאנה".
רוברט כריסטגו קרא לאלבום "פופ הוקיסטי בלי בושה ורוב האלבום ממוקד בדאנס מקושט עם מבחר מתחשב של בלטס מגרה כראוי, נודלס, ממכן, אנחות, שיהוקים, בום, בומים, קפיצות, קפיצות מהירות, דגימות xx, וחתיכות דיבורים".
ג'ון קרמניקה מ"ניו יורק טיימס" כותב כי: "גרסתה של ריהאנה של מוזיקת ריקודים באלבום נשענת על מוזיקת המועדונים של תחילת שנות ה-90." המילים של האלבום מתארים את ריהאנה כמאהבת רומנטית וניהיליסטית.
לאלבום יש השפעות דאנסהול עדינות.
הרצועה הפותחת של האלבום "You Da One", שהופקה על ידי ד"ר לוק הוא שיר מיד-טמפו קופצני בהשפעת האיים הקרביים וכולל שילוב של דאבסטפ לקראת אמצע השיר.
"Where Have You Been",הופק על ידי ד"ר לוק ואסתר דין, עובר דרך מנגינה אקוסטית ומשלב אלמנטים של טראנס.
הסינגל הראשון של האלבום "We Found Love", הוא שיר אלקטרו-האוס ודאנס-פופ.
שיר הנושא של האלבום Talk That Talk, נעשה בשיתוף הראפר ג'יי זי, ומכיל סימפולים של השיר "I Got a Story to Tell".
השיר העשירי של האלבום "Roc Me Out", מוגדר כשיר צ'אקינג טמפו עם סינתיסייזרים כבדים.
"Watch n' Learn", השיר העשירי של האלבום כולל מנגינת היפ-הופ פלרטטנית ושובבה עם סינתיסייזרים.
השיר הסוגר של האלבום "Farewell", הוא בלדה.
השיר נכתב על ידי אסתר דין ואלכס דה קיד, והופק על ידי דה קיד עצמו.
השיר עוסק בפרידה מבן זוג, שאיתו אי אפשר יהיה להיות יותר במערכת יחסים פיזית לאורך זמן.
השיר מורכב ממנגינת פסנתר מתגלגל.
שלושת השירים פורסמו במהדורה המורחבת של האלבום.
"Red Lipstick", מתואר כשיר מעוות וכהה עם דאבסטפ.
השיר נכתב על ידי ריהאנה ודה-דרים והופק על ידי צ'ייס & סטטוס, שעבדו ביחד עם ריהאנה על אלבומה הרביעי.
"Do Ya Thang" הוא שיר אר אנד בי עכשווי ועם מסר פשוט.
הוא נכתב והופק על ידי ריהאנה ודה-דרים.
"Fool in Love" הוא בלדה רפסודית אשר משלבת גיטרות אקוסטיות חשמליות, סינתיסייזרים ותופים.
השיר קיבל השראה מהשיר "Criminal" של בריטני ספירס.
האלבום הופיע לראשונה במקום ה-3 בארצות הברית, עם מכירות של 198 אלף עותקים, קצת פחות מאלבומה הקודם, שהגיע גם הוא למקום ה-3 ומכר 207 אלף עותקים.
בשבוע השני ליציאתו מכר האלבום 68,200 אלף עותקים במדינה, כאשר ירד למקום ה-7 במצעד, מה שהביא לכך שהאלבום מכר 266,400 אלף עותקים בשבוע השני ליציאתו במדינה.
באוקטובר 2012, הסתיימו מכירות האלבום במדינה שהסתכמו ב-1,015,000 עותקים (מעמד פלטינה).
בבריטניה האלבום זכה למכירות של 300 אלף עותקים (מעמד פלטינה), לאחר 6 ימים של מכירה.
האלבום הופיע לראשונה במקום ה-1 במדינה עם מכירות של 163 אלף עותקים.
האלבום שבר שיא נוסף של ריהאנה במדינה בכך שזאת הייתה הפעם היחידה בהיסטורית המדינה שאמן נשי הצליח להכניס גם אלבום וגם שיר למקום הראשון בו זמנית (כשאר השיר We Found Love" שהה במקום ה-1).
זוהי למעשה הפעם השנייה שריהאנה שברה שיא זה, כאשר הפעם הראשונה היה עם האלבום Loud והשיר "What's My Name?".
ב-9 בדצמבר 2011 האלבום זכה למעמד פלטינה כפולה בבריטניה.
נכון ל-26 ביוני 2012 מכירות האלבום מסתכמות ב-850,000 עותקים במדינה.
האלבום הפך לאלבום ה-R&B/היפ-הופ השני הנמכר ביותר בבריטניה בשנת 2011, כשאר אלבומה הקודם היה לאלבום הראשון הנמכר ביותר.
ב-9 באוגוסט 2012 האלבום הופיע שוב במקום הראשון בתרשים עם מכירות של 9,578 עותקים.
מכירות האלבום הסתיימו במרץ 2013, והסתכמו ב-4 מיליון עותקים.
"We Found Love", הכולל שיתוף פעולה עם קלווין האריס, יצא לאור כסינגל המקדם של האלבום ב-22 בספטמבר 2011, שודר לראשונה בתחנות הרדיו בבריטניה ולאחר מכן יצא לאור בכל העולם.