tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
כיום, "מלך האריות" עדיין נחשב לסרט האנימציה המסורתית (אנימציה שאינה ממוחשבת) המצליח ביותר בכל הזמנים.
הסרט קיבל מועמדויות רבות לפרסים רבים.
בין היתר, הוא זכה בפרס אוסקר לתכליל הטוב ביותר, פרס גלובוס הזהב לסרט הקומי או המוזיקלי הטוב ביותר, ופרס אנני לסרט האנימציה הטוב ביותר.
השיר "אהבה יש באוויר" (במקור: Can You Feel the Love Tonight; התוכלי להרגיש את האהבה הלילה) זכה בפרס האוסקר לשיר המקורי הטוב ביותר, פרס גלובוס הזהב לשיר המקורי הטוב ביותר, פרס שידור המוזיקה המאוחד ופרס גראמי לביצוע הווקאלי הטוב ביותר.
"מלך האריות 2", שיצא ישירות לווידאו, מכר 3.5 מיליון עותקים בשלושת הימים הראשונים לצאתו.
סך הכל הוא מכר כ-13 מיליון עותקים, במהלך ההפצה הראשונית בשלהי שנות ה-90. שני סרטי ההמשך זכו בפרס אנני לסרט האנימציה הטוב ביותר בהפקת בידור ביתי והסרט השלישי זכה בחמישה פרסי DVD Exclusive Awards.
המחזמר המבוסס על סדרת הסרטים זכה בשישה פרסי טוני, כולל פרס המחזמר הטוב ביותר.
סרט תאריך יציאה הכנסות ארצות הברית הכנסות חוץ הכנסות עולמיות מלך האריות 15 ביוני 1994 $328,541,776 $455,300,000 $783,841,776 מלך האריות 2: מלכות סימבה 27 באוקטובר 1998 ישירות לווידאו ישירות לווידאו ישירות לווידאו מלך האריות 3: האקונה מאטאטה 10 בפברואר 2004 ישירות לווידאו ישירות לווידאו ישירות לווידאו
"מלך" הוא אלבום האולפן הרביעי של הזמרת מירי מסיקה.
האלבום יצא לאור ב-19 בינואר 2012, על ידי חברות התקליטים עננה והתו השמיני.
מן האלבום יצאו הסינגלים "מלך", "ואולי", "אני לא שם", "יריות באוויר" ו"אישה חרסינה".
מלך - סינגל הבכורה שיצא ב-13 ביוני 2011. השיר הגיע למקום ה-2 במצעדים השבועיים של רשת ג' וגלגלצ.
במצעדים השנתיים הגיע למקום ה-9 ברשת ג' ולמקום ה-13 בגלגלצ.
ואולי - הסינגל השני שיצא ב-7 בספטמבר 2011. השיר הגיע למקום ה-2 במצעדים השבועיים של רשת ג' וגלגלצ.
במצעדים השנתיים הגיע למקום ה-30 ברשת ג' ולמקום ה-36 בגלגלצ.
אני לא שם - הסינגל השלישי שיצא ב-29 בנובמבר 2011. השיר הגיע למקום ה-21 במצעד השבועי של רשת ג'.
יריות באוויר - הסינגל הרביעי שיצא ב-15 בינואר 2012. השיר הגיע למקום ה-5 במצעד השבועי של רשת ג'.
אישה חרסינה - הסינגל החמישי והאחרון שיצא ב-20 במרץ 2012 יחד עם קליפ.
השיר הגיע במצעדים השבועיים למקום ה-7 בגלגלצ למקום ה-12 ברשת ג' ולמקום ה-1 ברדיו אמצע הדרך.
במצעדים השנתיים הגיע למקום ה-22 בגלגלצ ולמקום ה-10 ברשת ג'.
מלך האריות: הפסקול המקורי הוא פסקול הסרט "מלך האריות" מ-1994 של אולפני ההנפשה של וולט דיסני.
הפסקול זה, הוא פסקול סרט האנימציה הנמכר ביותר בכל הזמנים.
האלבום כולל שירים מתוך הסרט שהולחנו על ידי אלטון ג'ון למילותיו של טים רייס, ולחנים נוספים מאת הנס צימר.
אלטון ג'ון, בנוסף להלחנה, מבצע כמה שירים באלבום.
מבצעים נוספים הם כרמן טווילי, ג'ייסון ויבר, רואן אטקינסון, וופי גולדברג, ג'רמי איירונס, צ'יץ' מרין, ג'ים קאמינגס, נייתן ליין, ארני סבלה וסאלי דוורסקי.
האלבום יצא לאור ב-31 במאי 1994 בתקליטור ובקלטת שמע.
הפסקול הוקלט בארצות הברית, בריטניה ודרום אפריקה.
הסרט זכה בפרס אוסקר לפסקול המקורי הטוב ביותר ובפרס גלובוס הזהב לפסקול הטוב ביותר, והשיר "Can You Feel the Love Tonight" מתוכו זכה בפרס אוסקר לשיר המקורי הטוב ביותר ובפרס גלובוס הזהב לשיר הטוב ביותר.
לחן: אלטון ג'ון, מילים: טים רייס
ביצוע: כרמן טווילי; קטעי קול אפריקאיים: לבו אם ומקהלה דרום אפריקאית
ביצוע: ג'ייסון ויבר עם רואן אטקינסון ולורה ויליאמס
ביצוע: ג'רמי איירונס עם וופי גולדברג, צ'יץ' מרין וג'ים קאמינגס
עיבוד והפקה: מארק מנסינה וג'יי ריפקין
ביצוע: נייתן ליין וארני סבלה עם ג'ייסון ויבר וג'וזף ויליאמס
ביצוע: ג'וזף ויליאמס וסאלי דוורסקי עם נייתן ליין, ארני סבלה וקריסטל אדוארדס
קטע אינסטרומנטלי - לחן, עיבוד והפקה: הנס צימר
קטע אינסטרומנטלי - לחן: הנס צימר
עיבוד והפקה: הנס צימר וג'יי ריפקין
לחן: אלטון ג'ון, מילים: שפרירה זכאי
ביצוע: רותי הולצמן; קטעי קול אפריקאיים: לבו אם ומקהלה דרום אפריקאית
ביצוע: דורון בן-עמי עם אוהד שחר, רונה דניאלי ומקהלה
ביצוע: אלי גורנשטיין עם שרי צוריאל, אבי פניני ומקהלה
ביצוע: תומר שרון ועמי מנדלמן עם דורון בן-עמי ואלון אופיר
ביצוע: אלון אופיר ושרית וינוגרד עם תומר שרון, עמי מנדלמן ורותי הולצמן
תרגום, עיבוד ובימוי קולות: שפרירה זכאי;
הפקת הדיבוב העברי: סרטי רז בע"מ;
הוקלט באולפני קולינור על ידי דלית טל
ב-30 בספטמבר 2003 הוציאה דיסני מהדורה מיוחדת של הפסקול הכוללת שתי רצועות חדשות:
"The Morning Report" – בביצוע של ג'יימס ארל ג'ונס, ג'ף בנט ואוון סאוסדו
בנוסף, באותו יום יצא לאור תקליט ויניל של הפסקול המקורי, במהדורה מוגבלת של 4,000 עותקים.
האלבום – מצעד בילבורד (צפון אמריקה)
הפסקול הופץ במעל ל-10 מיליון עותקים בארצות הברית והגיע לפלטינה 10x בשנת 1995, ובכך הפך לפסקול הנמכר ביותר אי פעם של סרט מונפש.
בשנת 1999, כאשר נוסד המעמד "אלבום יהלום", קיבל האלבום מעמד זה.
בשנת 2010 נכתב בחנות המוזיקה המקוונת Rhapsody, כי זהו אחד הפסקולים הטובים בכל הזמנים מתוצרת דיסני ופיקסאר.
פרס זוכה הפסקול הטוב ביותר הנס צימר השיר המקורי הטוב ביותר ("Can You Feel the Love Tonight") אלטון ג'וןטים רייס מועמדים: השיר המקורי הטוב ביותר ("Circle of Life") אלטון ג'ון טים רייס השיר המקורי הטוב ביותר ("Hakuna Matata") אלטון ג'ון טים רייס
פרס זוכה הפסקול הטוב ביותר הנס צימר השיר הטוב ביותר ("Can You Feel the Love Tonight") אלטון ג'ון טים רייס מועמדים: השיר הטוב ביותר ("Circle of Life") אלטון ג'ון טים רייס
מלך האריות הוא סרט הרפתקאות מוזיקלי אמריקאי בהנפשה קלאסית של וולט דיסני משנת 1994. הסרט בוים על ידי רוג'ר אלרס ורוב מינקוף ונוצר במהלך עידן הסרטים המכונה "הרנסאנס של דיסני".
פסקול הסרט הולחן על ידי אלטון ג'ון למילותיו של טים רייס.
הסרט מספר את סיפורו של סימבה, גור אריות שעתיד לרשת את המלוכה מאביו מופאסה.
עלילת הסרט הושפעה בין היתר מהסיפורים התנ"כיים על אודות יוסף ומשה ומהמחזה "המלט" פרי עטו של שייקספיר.
"מלך האריות" הכניס 769 מיליון דולר בתקופת הקרנתו ב-1994, ובכך דורג כסרט המכניס ביותר של שנת 1994. לאחר ההפצה המחודשות שלו ל-IMAX וההפצה בתלת-ממד, הוא סיים עם הכנסות של 987,483,777 דולר והוא מדורג כסרט העלילתי ה-42 בהכנסות בהיסטוריה.
הסרט זכה בפרסים רבים כשבהם שני פרסי אוסקר על הישגים בתחום המוזיקה וגם בפרס גלובוס הזהב לסרט מוזיקלי או קומי.
בארץ התקווה שבאפריקה שולט אריה אציל בשם מופסה על בעלי החיים כמלך החיות.
למופסה וזוגתו סאראבי נולד בן, סימבה, שעתיד לרשת את הממלכה אחרי שמופסה ימות וכל החיות מגיעות להשתחוות לו בעודו נישא בידי הקוף הזקן רפיקי.
מי שלא מגיע להשתחוות בטקס של סימבה הוא דודו הקנאי והערמומי סקאר, החומד את השלטון בממלכה וכורת ברית חשאית עם להקת צבועים (שגורשה אל מעבר לגבול) על מנת להפיל את מופסה.
מופסה מציג לסימבה את הממלכה אך מתרה בו שלא ייכנס לשטח האפל המסוכן.
סקאר מספר לסימבה הסקרן והפזיז, לכאורה בטעות, כי האזור האפל הוא למעשה בית קברות לפילים ובכך מעורר את סקרנותו של סימבה ללכת אליו.
סימבה משכנע את חברתו הגורה נלה ללכת איתו ל"בית הקברות לפילים" והשניים יוצאים לדרכם יחד עם זאזו הטוקוס, מזכירו של מופסה, שאינו מודע למטרתם.
השניים מתחמקים מזאזו בעזרת קבוצת חיות וכך חומקים ומגיעים ל"בית קברות של פילים" שם הם מותקפים על ידי שלושה צבועים: שנְזִי, בָּנְזַאי ואד.
מופסה מגיע בדיוק בזמן ומציל את השניים.
יותר מאוחר, באותו הלילה, מופסה מסביר לסימבה על האחריות של המלך.
באותו הלילה מארגן סקאר את שלושת הצבועים יחד עם להקת הצבועים, להתכונן להרג של מופסה ושל סימבה, ובכך להשתלט על הממלכה.
זמן מה אחר כך, סקאר לוקח את סימבה לתוך ערוץ ומורה לצבועים להבהיל להקת גנואים אל הערוץ על מנת שירמסו אותו למוות.
מופסה מצליח להגיע אל הערוץ בזמן, מציל את סימבה, ומטפס על קירות האבנים של הערוץ במטרה לברוח ולא להירמס בעצמו.
במעלה המדרון ממתין לו סקאר.
מופסה מבקש את עזרתו של סקאר על מנת להינצל אך סקאר אוחז בידיו של מופאסה, נועץ בהן את ציפורניו, לוחש באוזנו "יחי המלך החדש" ומנתק אותן מהצוק, כך מפיל את מופסה למותו.
לאחר שהערוץ מתרוקן מהגנואים מגלה סימבה את גופת אביו ופורץ בבכי, סקאר מגיע למקום, מטעה את סימבה לחשוב כי הוא האחראי למות אביו, ומייעץ לו לברוח ולא לחזור לממלכה.
לאחר שסימבה בורח, מצווה סקאר על הצבועים לרדוף אחריו ולהרגו, אך הוא נמלט מעבר לשדה קוצים ונעלם במדבר.
לאחר שסימבה בורח הוא מתמוטט במדבר מתשישות ומאותר על ידי נשרים שמגורשים בידי טימון ופומבה, סוריקטה וחזיר יבלות, אשר מביאים אותו אל נווה המדבר שלהם ומצילים אותו.
כשהוא מתעורר הוא הופך לחברם והם מלמדים אותו את תפיסת החיים הנהנתנית שלהם המכונה "האקונה מטטה" - "בלי דאגות" וכך סימבה גדל אצלם ולומד להשתחרר ממחויבות ולהיות אוכל חרקים כמותם.
(לפי הסרט מופאסה שהה שם 6 שנים.)
לאחר היעלמותו של סימבה מכריז סקאר בצוק התקווה כי מופסה וסימבה נהרגו, ובכך הוא ממנה את עצמו למלך החדש של צוק התקווה, ונותן לצבועים זכויות בממלכתו כפי שהבטיח להם מראש.
עם זאת, במהלך תקופת מלוכתו מתרחשת בצורת חמורה בארץ התקווה, וזאת הפכה לשממה מוחלטת וחסרת כל צמחייה, כל אוכלי-הצמחים עזבו אותה, ולהקת האריות של צוק התקווה איבדה את מקור מזונה, כמו גם להקת הצבועים.
במהלך אחד מטיוליו עם טימון ופומבה כאשר הוא כבר גדל, מציל סימבה את טימון ופומבה מלביאה רעבה המתגלה כחברת הילדות שלו, נלה.
סימבה יוצא לסיבוב יחד עם נלה המספרת לו כי סקאר השתלט על הממלכה, כרת ברית עם הצבועים והמיט אסון על ארץ התקווה.
סימבה, שעודנו מרגיש רגשות אשמה על מות אביו, מסרב לחזור.
הקוף רפיקי, מוצא את סימבה, אומר לו כי "מופסה עדיין חי" ולוקח אותו לאגם מרוחק.
כאשר סימבה מביט באגם הוא רואה במקום את השתקפותו של מופסה אביו, ורפיקי מסביר לו כי מופסה חי בתוכו.
מיד לאחר מכן מבחין סימבה בענן סערה אשר משתנה לצורת פניו של מופסה המדבר אליו ואומר לו כי הוא שכח מי הוא וכי הוא חייב להדיח את סקאר מהשלטון ולתפוס את מקומו כמלך.
סימבה חוזר לצוק התקווה יחד עם נלה, טימון ופומבה ומתכנן להילחם עם סקאר.
הצבועים ששומרים מתפתים להתקרב לטימון ופומבה ומחמיצים את סימבה שחומק פנימה.
כאשר מתפנה דרכו של סימבה הוא עולה לצוק התקווה ומתעמת עם סקאר, רגע לאחר שהוא מכה את אמו, סאראבי.
במהלך העימות על הכתר מתגרה סקאר בסימבה, מזכיר לו שהוא האחראי למות אביו ודוחק אותו אל שפת הצוק.
סימבה מועד ומחליק אחורה ונתלה משפת הצוק בשתי כפותיו, בזמן שברק מבעיר את הקרקע תחתיו.
סקאר תופס בכפותיו, בכוונה להפיל אותו כפי שעשה לאביו, ולוחש לסימבה שהוא הרג את מופסה.
המום וזועם מהתגלית, מצליח סימבה לזנק חזרה למעלה ומצמיד את סקאר על הרצפה תוך כדי שהוא מאלץ אותו לחשוף את האמת לאחרים.
קרב מתחיל בין הצבועים והלביאות בו משתתפים גם טימון, פומבה ורפיקי, כשבשיאו סימבה מצליח לבודד את סקאר על החלק העליון של צוק התקווה.
סקאר מתחנן לרחמים מסימבה ומטיל את האשמה בצבועים.
סקאר אינו שם לב לצבועים הזועמים ששומעים לדברי השקר והאשמתו כלפיהם, דבר שיתנקם בו בקרוב.
סימבה אינו מאמין לסקאר אך חס על חייו ומצווה עליו לברוח ולא לחזור לעולם.
לאחר שסימבה משחרר את סקאר הוא תוקף אותו בהיסח דעת, ולאחר קרב קשה בין השניים, סקאר מנסה לזנק על סימבה, אך סימבה מפיל את סקאר מעבר לצוק.
סקאר שורד את הנפילה אך הצבועים אשר אותם כינה ידידיו וחברים, הזועמים על סקאר בשל האשמתו אותם כאויבים מקיפים אותו בחיוכים זדוניים, הורגים אותו, ואוכלים אותו על כך ששיקר להם וכינה אותם בוגדים וכי הם תכננו להרוג את מופאסה.
לאחר תום המאבק בין סימבה לסקאר מתחיל לרדת גשם המכבה את האש ומסיים את הבצורת.
סימבה מתאחד עם משפחתו ורפיקי מסמן לו כי הגיע הזמן להכריז על מלכותו, וסימבה עולה לצוק התקווה ושואג בקול רם.
לאחר שסימבה תופס את השלטון, ארץ התקווה משתקמת, הצמחים בה צומחים מחדש והחיות שבות אליה.
לסימבה ונלה נולדת גורה קטנה אשר נישאת בידי רפיקי מעל קהל של חיות מריעות על צוק התקווה בדומה לסצנה בפתיחת הסרט - וכך בעצם משלים "גלגל החיים" סיבוב נוסף.
שם תפקיד מדבבים באנגלית מדבבים בעברית סימבה אריה צעיר ההופך למלך צוק התקווה.
הבן של מופסה וסאראבי.גיבור הסרט אשר מצליח להביס את סקאר, להיות המלך החוקי של צוק התקווה ולרשת את מקום אביו מופסה.
ג'ונתן טיילור תומאס (צעיר), ג'ייסון וויבר (צעיר, שירה)מתיו ברודריק (בוגר)
ג'וזף וויליאמס (בוגר, שירה) דורון בן-עמי (צעיר)אלון אופיר (בוגר) נלה לביאה, חברת ילדות של סימבה אשר לימים הופכת לזוגתו ולמלכת צוק התקווה.
ניקטה סלמה (צעירה), לורה ויליאמס (שירה, צעירה)מוירה קלי (בוגרת), סאלי דוורסקי (שירה, בוגרת) רונה דניאלי (צעירה)שרית וינו-אלעד (בוגרת) מופאסה אביו של סימבה, בעלה של סאראבי ומלך צוק התקווה עד מותו.
ג'רמי איירונס אלי גורנשטיין רפיקי קוף חכם וזקן הדומה למנדריל (אלא שהוא בעל זנב ארוך) המשמש כשמאן של צוק התקווה.
רוברט גיום שלמה בר-שביט זאזו טוקוס אדום-מקור חכם אך נלעג ומנהל משק הבית של המלוכה (מכונה: "המזכיר האישי של המלך").
רואן אטקינסון אוהד שחר טימון סוריקטה סרקסטי ושנון החובר עם ידידו פומבה לסימבה.
נייתן ליין תומר שרון פומבה חזיר יבלות טיפש ותמים החובר עם ידידו טימון לסימבה.
ארני סאבלה עמי מנדלמן שנזי צבועה מרושעת המשרתת את סקאר.
הדומיננטית והחכמה מבין שלושת הצבועים.
וופי גולדברג שרי צוריאל בנזאי צבוע אגרסיבי ותוקפני העוזר לסקאר ונע יחד עם שנזי ואד.
צ'יץ' מארין אבי פניני אד צבוע טיפש הנוטה להתפקע מצחוק משטויות.
בניגוד לשאר הצבועים אינו מדבר.
ג'ים קאמינגס (צחוק ללא דיבור) ללא דיבוב עברי סרפינה אמה של נלה וחברה בשבט האריות של צוק התקווה.
הרעיון לסרט נוצר בסוף 1988 במהלך שיחה משותפת של ג'פרי קצנברג, רוי א.
דיסני ופיטר שניידר על מטוס לאירופה על מנת לקדם את הסרט "אוליבר וחבורתו".
במהלך השיחה עלה רעיון לסיפור אשר מתרחש באפריקה וקצנברג מיד קפץ על הרעיון.
הרעיון פותח על ידי צ'רלי פינק, סגן נשיא אולפני ההנפשה של וולט דיסני לעניינים יצירתיים.
קצנברג הוסיף עיסוק בסוגיות של התבגרות ומוות, כמו גם רעיונות נוספים שמקורם בניסיון חייו ובדרך החתחתים שלו בפוליטיקה.
בנובמבר 1988 כתב תומאס מ.
דיש טיוטת תסריט בשם "מלך קלהרי", ולאחר מכן בילתה לינדה וולברטון שנה בכתיבת טיוטות נוספות - תחילה בשם "מלך החיות", ולאחר מכן בשם "מלך של הג'ונגל".
הגרסה המקורית של הסרט הייתה שונה מאוד מהגרסה הסופית - העלילה התרכזה במאבק בין האריות לבבונים כאשר סקאר הנהיג את הבבונים בעוד רפיקי היה בכלל ברדלס; טימון ופומבה היו חבריו של סימבה עוד מראשית חייו; סימבה לא ברח מצוק התקווה אלא רק הפך לעצלן, מרושל ונורא בשל המניפולציות של סקאר.
ב-1990 הצטרף המפיק תומאס שומאכר אשר סיים אז את עבודתו על הסרט "ברנרד וביאנקה במבצע אוסטרליה" אל העבודה על "מלך האריות" בטענה כי "אריות הם מגניבים".
שומאכר גם השווה את התסריט לסדרת הטלוויזיה "מלך הג'ונגל" של נשיונל ג'יאוגרפיק.
ג'ורג' סקריבנר, אשר ביים את "אוליבר וחבורתו" היה הבמאי הראשון של הסרט.
מאוחר יותר הצטרף למלאכת הבימוי רוג'ר אלרס שהיה אחראי על הסיפור הראשי של "היפה והחיה" באוקטובר 1991, אשר הביא עמו לעבודת הסרט את ברנדה צ'פמן, שהפכה לאחראית על הסיפור.
לאחר מכן, כמה מחברי הצוות המובילים בהכללת אלרס, סקריבנר, האן, צ'פמן, ומעצב ההפקה כריס סנדרס, נסעו לטיול ברחבי הפארק הלאומי שער הגיהנום בקניה על מנת ללמוד ולקבל את ההערכה של הסביבה לסרט.
לאחר שישה חודשים של עבודות פיתוח הסיפור, החליט סקריבנר לעזוב את הפרויקט לאחר עימות עם אלרס ומהמפיקים על החלטתם להפוך את הסרט למחזמר במקום כוונתו של סקריבנר, שהייתה ליצור סרט תיעודי הממוקד בהיבטים טבעיים.
לאחר פרישתו של סקריבנר נבחר רוב מינקוף להחליפו.
דון האן הצטרף לסרט כמפיק לאחר ששומאכר מונה לסגן נשיא פיתוח האנימציה בדיסני.
שם הסרט שונה מ"מלך הג'ונגל" ל"מלך האריות" והגדרת מיקום התרחשות הסרט השתנתה מג'ונגל לסוואנה.
"מלך האריות" הפך לסרט האנימציה המקורי הראשון של דיסני, שאינו מבוסס על עבודה אחרת קיימת.
יוצרי הסרט הצהירו לא פעם כי הסרט מבוסס על הסיפורים התנ"כיים אודות יוסף ומשה והמחזה "המלט" של שייקספיר.
במהלך קיץ 1992 הצטרפו לצוות התסריטאים איירין מסצ'י וג'ונתן רוברטס.
הפזמונאי טים רייס עבד בשיתוף פעולה הדוק עם צוות התסריטאים, שהמטרה היא ששיריו יהיו צריכים להשתלב ברצף הסיפורי.
הסרט מוקדש לזכרו של פרנק ולס, נשיא ומנהל התפעול של דיסני שנפטר מהתרסקות מסוק מספר חודשים לפני הוצאת הסרט.
ג'יימס ארל ג'ונס לוהק כדוגמה לדיבוב דמותו של מופסה, מכיוון שבמאי הסרט מצאו כי קולו חזק ודומה לשאגת אריה אמיתית.
ג'ונס ציין כי במהלך שנות ההפקה "[מופסה] הפך ליותר ויותר לאבא מטומטם במקום מלך גדול".
נייתן ליין נבחן במקור לדיבוב דמותו של זאזו וארני סאבלה לאחד מן הצבועים.
לאחר פגישות נפרדות של כל אחד מהם באולפן הקלטות הדיבוב צחקו הבמאים על ביצועיהם והחליטו ללהקם כטימון ופומבה.
ג'רמי איירונס סירב בהתחלה לדבב את דמותו של סקאר, לאחר שהגיע להיבחן בכל זאת לדיבוב הדמות התרשם אנדריאס דג'א שהיה אחראי על הדמות והציע לאיירונס לדבב בכל זאת את הדמות וזה הסכים.
הסרט דובב לשמונה שפות במקביל, ביניהן: אנגלית, עברית, פורטוגזית, ספרדית, קוריאנית, מנדרינית, יפנית וזולו.
באותה תקופה, הסרט נחשב לסרט בעל מספר הדיבובים במקביל הכי גבוה.
נוסף על כך, הסרט היה הסרט הראשון שדובב לשפת הזולו.
הפיתוח של "מלך האריות" החל במקביל לסרט "פוקהונטס".
רוב האנימטורים החליטו לעבוד על "פוקהונטס" מתוך אמונה כי הוא יהיה היוקרתי והמוצלח מבין שני הסרטים.
גם לאמני הסיפור לא הייתה אמונה רבה בפרויקט.
לאחר זמן מה הודיעה ברנדה צ'פמן כי היא מסרבת לקבל את העבודה כיוון, שלדעתה הסיפור לא היה טוב מאוד.
התסריטאי רני מאטינסון אמר לחברו האנימטור ג'ו ראנפט על הסרט כי "אני לא יודע מי הולך לצפות בזה".
מרבית האנימטורים עשו את עבודתם הגדולה הראשונה כאשר פיקחו על דמות בסרט.
כיוון שלסרט היה מספר לא קטן של דמויות אשר היו מורכבות נבחר כל אנימטור לפקח על דמות אחרת: מארק הן ורובן א.
בסופו של דבר עבדו על הסרט יותר מ-600 אמנים, אנימטורים וטכנאים במהלך הפקתו.
בעקבות רעידת האדמה שהתרחשה ב-17 בינואר 1994 נדרשו האנימטורים לסיים את הגימורים האחרונים לסרט בכוחות עצמם בביתם.
בדומה לסרט "במבי" מ-1942, למדו האנימטורים על חיות בר ועל הסוואנה ודנו יחד עם מומחים במבנה גופם ובהתנהגותם על מנת לתת תחושה כמה שיותר מציאותית של החיות.
ג'ים פאולר, מומחה לחיות בר, נהג לבקר בכמה וכמה הזדמנויות באולפני ההנפשה של דיסני והביא עמו מבחר של אריות ודן עם האנימטורים בהתנהגותם.
לדוגמה קרקעות צוק התקווה הונפשו על פי דגם סוואנה, שהיה קיים בפארק הלאומי של קניה.
באותו הפארק למדו האנימטורים עוד קצת על חיות בר כאשר הביטו בהן ממרחק בעזרת עדשת טלפוטו.
בסרט נעשה שימוש גם בהנפשה ממוחשבת.
השימוש הבולט ביותר בהנפשה ממוחשבת בסרט הוא ברצף "מנוסת הגנואים" שבו בורחים סימבה ומופסה מעדר גנואים העלול לרמוס אותם.
דמויות הגנואים נעשו בהנפשה ממוחשבת ושולבו עם ההנפשה הקלאסית.
השימוש בהנפשה ממוחשבת, נתן יתרון, כאשר הוא אפשר לתת לכל גנו נתיב אקראי, על מנת לדמות את התנועה האמיתית והבלתי צפויה של גנואים.
הפזמונאי טים רייס, שעבד עם המלחין אלן מנקן על פסקול הסרט "אלאדין", הוזמן לכתוב את השירים לסרט, ומכיוון שמנקן לא היה זמין להלחין את השירים קיבלו דיסני את הצעתו של רייס לתת לאלטון ג'ון להלחינם.
ג'ון הביע עניין בהלחנה ואמר כי "ילדים רוצים שירי אולטרה פופ ואז מבוגרים יכולים ללכת ולראות הסרטים האלה ולקבל באותה מידה הנאה מהם" והזכיר את ההשפעה האפשרית של "ספר הג'ונגל" שבו הוא חש כי "המוזיקה הייתה כל כך מצחיקה ופנתה גם לילדים וגם למבוגרים".
שאר השירים ומוזיקת הרקע הכללית נכתבו והולחנו על ידי הנס צימר שנבחר בשל עבודותיו על הסרטים "כוחו של אחד" ו"עולם בנפרד".
פסקול הסרט המקורי הופץ על ידי חברת וולט דיסני ב-13 ביולי 1994, הוא הפך לאלבום הרביעי הנמכר ביותר ולפסקול הנמכר ביותר באותה שנה על פי מגזין בילבורד.
פסקול הסרט הוא היחיד מז'אנר האנימציה שאושר על ידי איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי כאלבום יהלום.
בנובמבר 1993 הוציאה בואונה ויסיטה הפקות, חברת הפצת הסרט, את הטריילר של "מלך האריות" והקרינה אותו לפני הסרט "שלושת המוסקטרים".
לפני הפצת הסרט עשו דיסני אחד עשר הקרנות מבחן.
הסרט לווה בקמפיין שיווק ברשתות ברגר קינג, מאטל, קודאק, נסטלה ו-Payless ShoeSource.
במהלך 1994 הרוויחו דיסני כמיליארד דולרים על מוצרי מרצ'נדייז המבוססים על הסרט.
זהו הסרט העלילתי ה-25 ברווחיותו בהיסטוריה והסרט הרווחי ביותר של שנת 1994.
"מלך האריות" יצא בהפצה מוגבלת ב-15 ביוני 1994 והוקרן רק בשני בתי קולנוע, אל קפיטן שבלוס אנג'לס ורדיו סיטי מיוזיק הול שבניו יורק.
בסוף השבוע הראשון להקרנותיו הכניס הסרט $1,586,753 ודורג עשירי בקופות.
בסיום הקרנותיו בצפון אמריקה באביב 1995 הגיע הסרט לסכום הכנסות שעמד על כ-313 מיליון דולר ודורג כסרט השני בהכנסות בשנת 1994 בצפון אמריקה מאחורי פורסט גאמפ עם הכנסות של כ-330 מיליון דולר.
מחוץ לצפון אמריקה הכניס הסרט כ-456 מיליון דולר ובכך הגיע לסכום הכנסות כולל של כ-769 מיליון דולר ודורג כסרט המכניס ביותר של שנת 1994.
הסרט זכה גם להצלחה רבה בארץ בהרצתו המקורית, כאשר כמות הצופים בו לשנת 1994 מוערכת בכ-600 אלף איש, על פי מספר הכרטיסים שנמכרו
גרסת IMAX ופורמט מסך רחב
ב-25 בדצמבר 2002 הוציאו דיסני לבתי הקולנוע בארצות הברית גרסה מחודשת של הסרט ב-IMAX ובפורמט מסך רחב.
דון האן אמר על ההפצה המחודשת כי "לא כל הדור החדש של הילדים ראו את זה, במיוחד על המסך הגדול", בסוף השבוע הראשון של הקרנות גרסה זו בארצות הברית הכניס הסרט $1,825,849 מ-66 בתי קולנוע, בסיום ההקרנות ב-30 במאי 2003 הגיעו ההכנסות ל-$15,686,215.
ב-16 בספטמבר 2011 הוציאו דיסני מהדורת תלת־ממד מיוחדת של הסרט בהפצה מוגבלת לארצות הברית.
ביום הראשון להקרנותיו הכניס הסרט $8,919,921 ודורג ראשון בקופות, הסרט סיים את אותו סוף השבוע עם $30,151,614; ההכנסות הגבוהות שהניבה גרסת התלת־ממד בסוף השבוע הראשון הובילו לדירוג הסרט במקום השביעי בפתיחות הטובות ביותר בחודש ספטמבר.
גם בסוף השבוע השני להקרנותיו הכניס הסרט הכנסות נאות כאשר ירד ב-27% מהכנסות סוף השבוע הקודם שלו בלבד והכניס $21,929,332, ההכנסות הפתיעו רבים אשר חשבו כי הסרט ירד ב-50% לפחות.
לאור הצלחת גרסת התלת־ממד, ואף על פי שדיסני הודיעו כי הגרסה תצא במהדורה מוגבלת לשבועיים בלבד, האריכו את הקרנות הגרסה והחלו להפיצה גם מחוץ לארצות הברית.
"מלך האריות" זכה לביקורות חיוביות רבות.
אתר Rotten Tomatoes נתן לסרט ציון של 90 מתוך 100 בהתבסס על 110 ביקורות (99 מתוכן "טריות" ו-11 מתוכן "רקובות").
אתר Metacritic נתן לסרט ציון של 83 מתוך 100 בהתבסס על 14 ביקורות (12 מתוכן חיוביות ו-2 מתוכן מעורבות).
מבקר הקולנוע רוג'ר איברט נתן לסרט שלושה כוכבים וחצי מתוך ארבעה ואמר על הסרט כי "האנימציה צוירה בצורה נפלאה".
בתוכנית הטלוויזיה המשותפת של רוג'ר איברט וג'ין סיסקל, "Siskel & Ebert", זכה הסרט לשבחים, סיסקל העיר כי הסרט לא טוב כמו סרטי דיסני הקודמים לו כגון "היפה והחיה" ואמר כי זהו "סרט טוב, לא מדהים".
האל הינסון מעיתון הוושינגטון פוסט כתב על הסרט כי הוא "הישג מרשים, כמעט מרתיע" והרגיש שהסרט היה "מרהיב באופן שכמעט הפך לדבר שבשגרת האנימציות באורך מלא של דיסני" אם כי בסוף הביקורת היה פחות נלהב וכתב כי "שייקספירי בטון ואפי בהיקפו, זה נראה לי מתאים יותר למבוגרים מאשר לילדים.
אם לומר את האמת, גם למבוגרים זה ממש מוזר".
אוון גלידרמן מהמגזין אנטרטיינמנט ויקלי שיבח את הסרט וכתב כי "לא רק קריקטורה נהדרת, גם סרט רגשי וחריף".
פיטר טרוורס מהרולינג סטון שיבח את הסרט וכתב כי הרגיש שזה היה "תערובת עצומה ומשעשעת של מוזיקה, כיף ורגש מנקר עיניים...".
השיר "אהבה יש באוויר" זכה גם בפרס גראמי, להופעה הקולית הטובה ביותר.
"מלך האריות" זכה גם בשני פרסי אנני, הסרט הטוב ביותר והדיבוב הטוב ביותר (עבור ג'רמי איירונס).
"מלך האריות" זכה גם בפרס בטקס Kids' Choice Awards של ניקלודיאון לסרט האהוב ביותר.
ב-2008 דורג הסרט על ידי מגזין אמפייר כסרט ה-319 הטוב ביותר בכל הזמנים, ביוני 2011 דורג הסרט על ידי הטיים מגזין כסרט האנימציה ה-19 הטוב ביותר בכל הזמנים וביוני 2008 דירג מכון הסרטים האמריקאי את "מלך האריות" כסרט האנימציה הרביעי הטוב ביותר בכל הזמנים.
ב-2004 דירג מכון הסרטים האמריקאי את השיר "האקונה מטטה" ברשימת "מאה שנים...
מאה שירים" כשיר ה-99 הטוב ביותר בכל הזמנים מסרט קולנוע.
אלמנטים מסוימים בסרט היו בעלי דמיון לאלמנטים מסוימים אחרים בסדרת אנימה יפנית משנות ה-60, "קימבה האריה הלבן", אשר בהם סצנות הסרט היו כמעט זהות לסדרת האנימה בהרכבם ובזווית המצלמה.
לעומת זאת, דיסני טענו כי כל דמיון בין סדרת האנימה לסרט הוא מקרי.
יושיהירו שימיזו, היוצר המקורי של סדרת האנימה, סתר את השמועות כי דיסני שלמו לו בתמורה לשתיקה והוסיף כי "אנחנו חברה קטנה, חלשה.
זה לא יהיה שווה את זה בכל מקרה...
עורכי הדין של דיסני הם בין העשרים הטובים בעולם!".
עוד נטען שהסרט מכיל מסרים גזעניים, שכן הנבלים בו (סקאר, הצבועים) מוצגים באופן גורף ככהים יותר מהדמויות החיוביות, במנותק מחזותן הטבעית של חיות אלו במציאות.
לאחר הצלחת הסרט החליטו דיסני להפיק מחזמר אשר יבוסס עליו, המחזמר הוצג לראשונה במיניאפוליס, מינסוטה, ארצות הברית ביולי 1997 ולאחר שקיבל ביקורות נלהבות הוא הוצג באוקטובר 1997 גם בברודוויי.
המחזמר בוים על ידי ג'ולי טיימור ועובד מוזיקלית על ידי מארק מנסינה, מרבית השירים במחזמר נוצרו במיוחד בשבילו על ידי טים רייס ואלטון ג'ון אם כי שני שירים מהסרט הוכנסו בכל זאת למחזמר.
המחזמר הפך במהרה למחזמר המצליח ביותר מסחרית בהיסטוריה של ברודוויי, בנוסף לכך זכה המחזמר גם לשבחים רבים כאשר זכה בשישה פרסי טוני ב-1998. ב-2006 עברו הצגות המחזמר לתיאטרון מינסקוף שבניו יורק, שם הוא מוצג עד היום.
המחזמר הוא הרביעי באורך שנות הריצה שלו על הבמות בארצות הברית.
בשנת 2007 עלה המחזמר בהפקה של בימת הנוער ברחובות בבימויו של ז'אק זרביב וניהולו המוזיקלי של משה יוסף.
סימבה - דניאל מורשת (סימבה הקטן), עידו חומסקי (הגדול)
נלה - דניאל שפירא (נלה הקטנה), אריאל שמיר (הגדולה)
בעקבות הצלחת הסרט הוציאו דיסני ב-1998 סרט המשך ישירות ל-VHS בשם "מלך האריות 2: מלכות סימבה", הסרט עקב אחר בתו של סימבה, קיארה, אשר מתאהבת ביורשו של סקאר, קובו.
ב-2004 הוציאו דיסני פריקוול בשם "מלך האריות ½1: הקונה מאטאטה" ישירות ל-DVD, הסרט מראה כיצד נפגשו טימון ופומבה ומציג את השפעות הרפתקאותיהם על אירועי הסרט המקורי.
ביוני 2014 הוכרז כי ב-22 בנובמבר 2015 ישודר בערוץ דיסני ג'וניור סרט טלוויזיה בשם "משמר האריות: שובה של השאגה" אשר יקדים לסדרת טלוויזיה בשם "משמר האריות" אשר תעלה לאותו הערוץ בתחילת 2016, הסדרה תעסוק בקיון, בנו של סימבה, אשר נבחר להנהיג את משמר אריות הממלכה.
גרסת לייב אקשן ל"מלך האריות", שביים ג'ון פאברו, יצאה לאקרנים ב-19 ביולי 2019.
מלך האריות הוא מחזמר המבוסס על סרט האנימציה של חברת וולט דיסני משנת 1994 באותו השם, עם מוזיקה מאת אלטון ג'ון למילים של טים רייס, יחד עם מוזיקה שהולחנה על ידי הנס צימר וליבו מ., כמנצח מקהלת ליווי קולות.
במחזמר, אותו ביימה ג'ולי טיימור, משחקים שחקנים המחופשים לבעלי חיים שונים, וכן שחקנים המפעילים בובות ענקיות וחלולות.
באולם זה המחזמר עדיין מוצג, עם למעלה מ-6,700 הופעות.
מופע זה מחזיק במקום השלישי במספר ההופעות הרבות ביותר בהיסטוריה של ברודוויי בכל הזמנים (אחרי "פנטום האופרה" ו-"שיקגו").
ב־2014, המחזמר גרף יותר מ־6 מיליארד דולר והיה לרווחי ביותר בתולדות Box Office הן להפקות במה הן לסרטים, תוך ששבר את השיא הקודם שהחזיק המחזמר "פנטום האופרה".
המחזמר הוצג לראשונה בוסט אנד, לונדון ב-19 באוקטובר 1997, ב-Lyceum Theatre, שם הוא ממשיך להיות מוצג גם כיום.
צוות השחקנים של ההפקה הלונדונית הוזמנו להופיע במופע ה"רויאל וראייטי" שהתקיים ב-London Palladium ב-11 בדצמבר 2008, בנוכחות בכירי משפחת המלוכה הבריטית.
"מלך" הוא הסינגל הראשון מאלבום האולפן הרביעי של הזמרת מירי מסיקה, הנקרא באותו שם.
השיר יצא ב-13 ביוני 2011, נכתב והולחן על ידי מרב סימן טוב והופק על ידי אורי זך.
השיר יצא כסינגל עוד לפני שהאלבום כולו הוקלט.
לדברי מסיקה: "זו פעם ראשונה שאני מוציאה שיר לפני שהכל מוכן.
בדרך כלל אני מחכה עד סוף המיקסים.
אבל השיר הזה היה מוכן מזמן ובער בי להוציא אותו.
אני לא הולכת לפי החוקים הרגילים, אני לא מחכה, כשבא לי להגיד משהו אני אומרת.
הרי החומרים קיימים, האיסוף כבר נעשה, הכל בסדר".
השיר הגיע למקום השני במצעדים השבועיים של רשת ג' וגלגלצ.
בנוסף, הוא הגיע למקום התשיעי במצעד השנתי של רשת ג' ולמקום ה-13 במצעד השנתי של גלגלצ.
השיר הופיע ברוב ההופעות של מסיקה מאז יציאתו ונחשב לאחד השירים המוכרים ביותר שלה.
מלך האריות הוא סרט הנפשה פוטוריאליסטי, מוזיקלי ודרמה קומית אמריקאי, בבימוי ג'ון פאברו, בהפקת Walt Disney Pictures ובכתיבת ג'ף נת'נסטון.
הסרט מהווה רימייק לסרט האנימציה "מלך האריות" של דיסני (1994).
הסרט מדובב בידי השחקנים: דונלד גלובר, ביונסה, ג'יימס ארל ג'ונס (שדיבב את מופסה גם בסרט מ-1994), צ'ואיטל אג'יופור, בילי אייכנר, סת' רוגן וג'ון אוליבר.
הסרט יצא לאקרנים ב-19 ביולי 2019, לציון 25 שנים להקרנתו של הסרט המקורי והפך לשובר קופות עם הכנסות של מעל 1.65 מיליארד דולר, גבוהות יותר מהסרט המקורי.
הסרט מדורג במקום התשיעי ברשימת הסרטים המכניסים ביותר בכל הזמנים, והוא סרט האנימציה המכניס ביותר בכל הזמנים.
בספטמבר 2020 הוחלט על יצירת סרט המשך לסרט בבימויו של בארי ג'נקינס, באירוע D23 2022, הוכרז כי עתיד לצאת פריקוול בשם "מופאסה: מלך האריות", אשר יצא בדצמבר 2024.
העלילה דומה לסרט המקורי ומגוללת את סיפור התבגרותו של גור האריה סימבה בסוואנה האפריקאית:
סימבה הצעיר נולד בצוק התקווה למלך מופסה ולמלכה סאראבי ונערך טקס, בו הגיעו חיות רבות לכבד את מלכם לעתיד.
מי שאינו מגיע לטקס הוא סקאר, אחיו של מופסה, אשר חיכה לרשת את מקומו ואיבד את האפשרות עם לידתו של סימבה.
הוא מתמרן את סימבה הצעיר לבקר עם חברתו, נלה בבית קברות של פילים המצוי באזור הצללים שמעבר לגבולות הממלכה.
כשסימבה ונלה מגיעים לאחר שנמלטו ממזכיר המלך, הטוקוס זאזו, הם נתקלים במארב של צבועים, אך מופסה מציל אותם ברגע האחרון.
הוא כועס על בנו אך מתפייס איתו ומגלה לו שאבותיהם, מלכי העבר של ארץ התקווה, צופים בהם בשמיים.
סקאר מתאכזב מהבריחה של הגורים ומתכנן עם הצבועים תוכנית לחסל את מופסה.
הוא מביא את סימבה לערוץ תלול ומורה לו להישאר שם.
בינתיים, הצבועים מבהילים להקה גדולה של גנואים לתוך הערוץ, במטרה שירמסו את סימבה למוות.
בינתיים, סקאר מוצא את מופסה ומודיע לו שסימבה נמצא בערוץ.
מופסה מגיע לשם ומצליח להציל את בנו, אך נאלץ לטפס על קירות האבנים של הערוץ.
במעלה המדרון מחכה לו סקאר.
מופסה מתחנן לעזרה, אך סקאר נועץ את ציפורניו בידיו של מופסה, אומר לו "יחי המלך החדש" ומכה אותו, מה שגורם למופסה לאבד את אחיזתו וליפול אל מותו.
סימבה יורד ומגלה את אביו המת.
סקאר מגיע ואומר לו שעליו להסתלק ולעולם לא לחזור, כי הוא אשם במותו של אביו.
מיד לאחר שסימבה בורח, סקאר שולח את הצבועים להרוג אותו, אך הוא מצליח לשרוד.
סקאר מתיימר שסימבה מת וממליך את עצמו על צוק התקווה, כשהצבועים מצטרפים אליו.
לפני שנשרים סועדים מגופו, מגיעים טימון ופומבה (סוריקטה וחזיר יבלות), מצילים אותו ומנסים לשפר את מצב רוחו.
יחדיו הם חיים ביער שופע ומלמדים את סימבה לחיות לפי האידיאל "האקונה מטטה" ("אין דאגות").
סימבה גדל ביער, שוכח מממלכתו והופך לאריה בוגר.
בינתיים, נלה בורחת משלטון סקאר בצוק התקווה, שהופך לאזור שומם ממזון.
היא מחפשת עזרה, מגיעה ליער ונתקלת בסימבה וחבריו.
היא אומרת לו שהוא המלך החוקי ושעליו לחזור, אך סימבה מכחיש זאת ומסרב לחזור.
ראפיקי המנדריל מגיע ומראה לסימבה את רוחו של אביו ולאחר שמדבר איתה, הוא מחליט לשוב ולתבוע את כס המלכות.
סימבה, נלה, טימון ופומבה מגיעים למאבק בסקאר.
כשנפגש עם סקאר, סקאר מודיע ללביאות שסימבה הרג את מופסה ודוחק אותו לעבר קצה הצוק.
סקאר לוחש לסימבה באוזן שהוא רצח את מופסה.
הידיעה מחזירה את סימבה לצוק ומתחולל קרב בין הלביאות לצבועים.
סקאר מנסה לברוח אך סימבה רודף אחריו.
השניים מטפסים לעבר הקצה העליון של צוק התקווה.
סקאר מתחנן לרחמים מסימבה ואומר לו שהצבועים גרמו להרוג את מופסה.
סימבה לא מאמין לו אך חס על חייו, ומורה לסקאר לברוח ולא לחזור לעולם (כמו שסקאר אמר לסימבה לאחר מות מופסה), סקאר מסרב ותוקף את סימבה, שמיד משיב מלחמה.
סימבה צועק על סקאר שאין לו סיכוי לנצח, אך סקאר לא מוכן לוותר.
לאחר קרב קצר, סימבה מצליח להפיל את סקאר מהצוק.
סקאר שורד את הנפילה אך הצבועים, ששמעו את מה שאמר, טורפים אותו בחיים.
עכשיו כשסקאר איננו, סימבה מכתיר את עצמו למלך של צוק התקווה, נלה הופכת למלכה שלו, הצבועים מגורשים והרעב נגמר.
ארץ התקווה חוזרת למצבה הקודם, ולנלה נולדת גורה, אותה נושא ראפיקי.
מדבב/ת באנגליתמדבב/ת בעבריתדמותחיהדונלד גלוברלירון לבסימבהאריהג'יי.די.
מקרייאדם ריפטיןסימבה הצעירגור אריותביונסה נואלסעדי כהןנלהלביאהשהאדי רייט ג'וזףליה שקדנלה הצעירהגורת אריותג'יימס ארל ג'ונסאריה צ'רנרמופסהאריהצ'ואיטל אג'יופורשמעון סמיטסקאראריהבילי אייכנרדני לשמןטימוןסוריקטהסת' רוגןרובי מוסקוביץפומבהחזיר יבלות מצויג'ון אוליבריפתח אופירזאזוטוקוס אדום-מקורג'ון קאנידב רייזררפיקימנדרילאלפרה וודארדהילה זיתוןסראבילביאהאריק אנדרהאמנון וולףאזיזיצבוע נקודפלורנסה קאסומבהשירי גדנישנזיצבועה נקודהקיגן-מייקל קייעידו מוסריקאמריצבוע נקודפני ג'ונסון ג'רלדאודליה מורה-מטלוןסראפינהלביאה
מרבית חלקי העלילה דומים ביותר לסרט מ-1994 אך ישנם כמה הבדלים קטנים:
כאשר מופסה מתעמת עם סקאר, האחרון אומר שלא היה חולם לאתגר את אחיו "שוב".
מה שאומר שכבר היה קרב בניהם, וככל הנראה מופסה הוא זה שיצר לסקאר את הצלקת שלו.
סימבה ונלה נמלטים מזאזו באמצעות הסחה מצד חיות הסוואנה ולהקת אורגיים המבלבלים אותו.
בסרט המקורי, "מגדל של חיות" מתמוטט עליו ומעכב אותו לזמן קצר יותר.
במרדף אחרי סימבה ונלה, משתתפת להקה גדולה של הצבועים, ולא רק השלישייה המקורית.
בנוסף, הצבועים אינם חוששים מאוד ממופסה ולא בורחים כשהוא מציל את בנו, אם כי שנזי מסבירה לסקאר כי גם כולם יחדיו לא יוכלו להביס את מופסה בטענה שהוא חזק מדי מכדי שיוכלו לאתגר אותו לקרב.
סקאר אינו משוטט באזור הצללים של הצבועים, והוא מגיע לראשונה כדי לשתף איתם פעולה בהפלת מופסה.
בסרט המקורי, הוא מנהיג אותם ומבקר בקביעות בבית הקברות שלהם.
בניגוד למקור, הצבועים לא מוצגים כטיפשים, אלא כאכזריים ואינטליגנטיים.
במקום לזרוק את מופסה אל מותו, סקאר מכה את אחיו בפניו, מה שגורם למופסה לאבד את אחיזתו וליפול אל מותו.
הצבועים לא יודעים שסימבה נמלט מהם, אלא בטוחים שהוא נהרג בנפילה.
בניגוד לסרט המקורי, טימון ופומבה לא חיים לבד ביער אלא חוברים אליהם בעלי חיים רבים כמו: שנבוב, גלגו, פניניית חושן, חדף פיל, שועל אוזנן, צביונים וצבאי תומסון.
הם מגיעים לצוק התקווה בסיום הסרט, כשנוסף להם גור חזיר יבלות.
סקאר לא חובט בזאזו במורד הערוץ אלא מורה לו לשוב לצוק התקווה.
לאחר שסקאר עולה לשלטון, הוא לא אוסר את זאזו בכלא עצמות, אלא מגרש אותו ומאיים עליו בטריפה, אם ידבר עם הלביאות.
נוספה סצנה בה סקאר והצבועים הורגים את אחרוני העדרים וגורמים לרעב.
בנוסף, סקאר מחליט שהצבועים יאכלו לפני הלביאות בעקבות סירובה של סראבי להיות המלכה שלו.
היחסים בין סקאר לסאראבי הפכו לאישיים יותר.
בעוד בסרט המקורי סקאר מכה בה לאחר שהזכירה את מופסה, בסרט זה הוא רוצה להזדווג איתה ועם שאר הנקבות.
כשסימבה מגיע, סקאר בדיוק כועס על סירובה של סאראבי והשניים נלחמים עד שסימבה מתגלה ועוצר את הקרב.
בריחתה של נלה משלטונו של סקאר לא נראתה בסרט המקורי.
בסרט המקורי נלה מפתיעה את פומבה שעוקב אחרי חיפושית ביער.
בסרט החדש, כאשר טימון ופומבה ושאר החיות שרות The Lion Sleeps Tonight, נלה מפתיעה את כולם ובתוך כל המהומה, פומבה הופך למטרה של נלה.
רוחו של מופסה כמעט ולא נראית, נראים עננים בעלי צורה משתנה, מתוכם מופסה מדבר.
אם מסתכלים ממש טוב, ניתן לראות פרצוף של אריה בעננים.
במהלך הקרב בין הצבועים ללביאות, מתרחש קרב בין שנזי לנלה הבוגרת.
בסרט המקורי נלה יוצאת מהיער לאחר סימבה ומגיעה אליו לאחר שהגיע לצוק התקווה.
בסרט החדש סימבה משיג אותה בריצה במדבר והם חוזרים יחד, לצלילי שיר חדש - "Spirit".
בסרט המקורי, סימבה מסתער על סקאר לאחר ששמע ממנו על רציחתו של מופסה.
בסרט זה, סימבה נושך את הרעמה של סקאר וכך מטפס חזרה לסלע.
במקור, מותו של סקאר נראה רק בצלליות.
בסרט זה, מותו ממש נראה לעין, שם הצבועים טורפים את סקאר בעודו בחיים.
במקור, כאשר טימון ופומבה משמשים כפיתיון להרחיק את הצבועים כי סימבה ונלה יוכלו להגיע לצוק התקווה, הם שרים שיר 'הולה'.
בסרט זה, טימון מתחיל לשיר את "Be Our Guest" ברפרנס לסרט 'היפה והחיה' (שחידוש 'לייב אקשן' שלו יצא שנתיים לפני הסרט הזה).
לאחר מכן, ב-13 באוקטובר 2016, נודע כי דיסני שכרו את ג'ף נת'נסטון לכתיבת התסריט.
בנובמבר 2016 פאברו אמר שטכנולוגיית המציאות המדומה שהוא השתמש בה ב"ספר הג'ונגל" תשומש במידה רבה יותר ב"מלך האריות".
בפברואר 2017, דונלד גלובר לוהק כסימבה, עם ג'יימס ארל ג'ונס כמופאסה, אותו דיבב גם בסרט המקורי.
מתאבקים שונים של WWE הביעו התעניינות במתן קולות בסרט.
במרץ 2017, הוכרז כי ביונסה הייתה הבחירה הראשונה של פאברו לדמותה של נלה ושהבמאי והסטודיו יהיו מוכנים לעשות כל מה שנדרש כדי להתאים ללוח הזמנים העמוס שלה.
בנובמבר אותה שנה פורסם כי הזמרת ביונסה לוהקה לתפקיד של נלה.
באפריל 2017, בילי אייכנר וסת' רוגן לוהקו לתפקידים של טימון ופומבה, בהתאמה.
ביולי 2017 ג'ון אוליבר לוהק לתפקיד של זאזו.
באוגוסט 2017 לוהקו צ'ואיטל אג'יופור, אלפרה וודארד וג'ון קאני לתפקידים של סקאר, סאראבי וראפיקי, בהתאמה.
הפקת הסרט החלה בקיץ 2017 באולפן עם מסך כחול בלוס אנג'לס, קליפורניה.
הפסקול מורכב מהפסקול של הסרט המקורי "מלך האריות" שנכתב על ידי אלטון ג'ון וטים רייס בשילוב מספר שירים חדשים.
ב-10 ביולי 2019 יצא סינגל ראשון של ביונסה הנקרא "Spirit" מתוך הפסקול הרשמי של מלך האריות, אשר יצא יום למחרת.
ב-19 ביולי 2019 יצא האלבום "The Lion King: The Gift" של ביונסה בהשראת הסרט ועם קטעים מתוכו.
הסרט הושק רשמית בבית הקולנוע ב-18 ביולי 2019. הוא הכניס מעל 1.65 מיליארד דולר.
הסרט זכה להצלחה רבה ברחבי העולם - תוך 19 ימים חצו ההכנסות בעולם את רף מיליארד הדולרים.
הסרט זכה להצלחה רבה גם בישראל, כ-250,000 כרטיסים נמכרו כבר בסוף השבוע הראשון.
והוא נעמד במקום השני לאחר הסרט "מהיר ועצבני 8" מבחינת מכירת כרטיסים בישראל.
באירוע D23 2022, הוכרז כי פריקוול בשם "מופאסה: מלך האריות" צפוי לצאת בשנת 2024.
מלך אמיתי הוא אלבומה ה-11 של הזמרת הישראלית זהבה בן.
האלבום יצא לאור ב-1 בינואר 2000, תחת חסותה של חברת התקליטים NMC.
מתוך האלבום יצאו מספר סינגלים, כשהבולטים ביותר מביניהם הם "מלך אמיתי", "להשתגע" ו-"אני שטה".
האלבום זכה להצלחה ארצית חסרת תקדים, כשנמכר בכלמעלה מ-100 אלף עותקים, מה שהופך אותו לאחד מהאלבומים הישראלים הנמכרים ביותר בכל הזמנים.
את מרבית שירי האלבום הפיק יעקב למאי.
השיר "מלך אמיתי" שזכה להצלחה רבה ויצא כשיר הנושא מתוך האלבום נכתב על ידי דוד זיגמן, שכתב גם את הלהיט "להשתגע".
מרבית שירי האלבום נכתבו והולחנו על ידי שמואל אלבז וזיגמן גם כן.
שני השירים, "מלך אמיתי" ו-"להשתגע", נכנסו אל המצעד השנתי של רשת ג', שם התברגו במקומות ה-15 וה-28.
עבודים, קלידים: יעקב למאי, גילי נרדיה
כינור: ילמז טשצישמה, פליקס מזרחי
חליל: ניצן עין הבר, אמיר שהסר
קולות: יהודה תמיר, גבריאל בטלר, ג'קי עובד
מלך בחריין הוא המונרך וראש מדינת בחריין.
המלך המכהן הוא חמד בן עיסא אאל ח'ליפה.
ב-1783 נכבשו האיים על ידי המשפחה הערבית בית ח'ליפה, ומאז היא המשפחה השולטת בבחריין.
בין השנים 1783–1971 נשא שליט בחריין את התואר "חכים" .
בשנת 1971 קיבלה בחריין עצמאות מהממלכה המאוחדת, ותוארו של השליט שונה ל"אמיר".
ב-14 בפברואר 2002 הכריז חמד בן עיסא אאל ח'ליפה על בחריין כממלכה ועל עצמו כמלכה הראשון.
המלך נהנה מסמכויות ומכוח רב, הכוללים את מינוי ראש ממשלה והקבינט, נחשב למפקד העליון של הצבא, יושב בראשות מועצת המשפט הגבוהה, ממנה את הבית העליון של הפרלמנט, ומוסמך לפזר את הבית התחתון של הפרלמנט הנבחר.
שם התחלת כהונה סוף כהונה הערות עיסא בן סלמאן אאל ח'ליפה 16 באוגוסט 1971 6 במרץ 1999 בנו של סלמאן אבן חאמד אאל ח'ליפה חמד בן עיסא אאל ח'ליפה 6 במרץ 1999 14 בפברואר 2002 בנו של עיסא בן סלמאן אאל ח'ליפה
שם התחלת כהונה סוף כהונה הערות חמד בן עיסא אאל ח'ליפה 14 בפברואר 2002 מכהן בנו של עיסא בן סלמאן אאל ח'ליפה
מלך האסיסטים של ליגת ה-NBA הוא כינוי, ותואר בלתי-רשמי, הניתן לשחקן אשר סיים את העונה הסדירה עם ממוצע האסיסטים למשחק הגבוה ביותר בליגה.
עד לעונת , הוענק התואר לשחקן אשר הוריד את סך האסיסטים הרב ביותר לאורך העונה, והחל מהעונה העוקבת הוא ניתן לשחקן בעל ממוצע האסיסטים הגבוה ביותר.
על מנת לזכות בתואר, על שחקן להופיע לפחות ב-58 משחקים מתוך 82 משחקי העונה הסדירה.
ג'ון סטוקטון, אשר זכה בתואר מלך האסיסטים תשע פעמים, מחזיק בשיא הזכיות.
מלבד סטוקטון, תשעה שחקנים זכו בתואר יותר מפעמיים: בוב קוזי (8), אוסקר רוברטסון (6), ג'ייסון קיד (5), סטיב נאש (5), כריס פול (5), קווין פורטר (4), מג'יק ג'ונסון (4), ראז'ון רונדו (3) וראסל וסטברוק (3).
בעונת קבע סטוקטון את שיא האסיסטים הממוצע בעונה (14.5), ובעונה שלאחריה קבע את שיא הליגה בסך אסיסטים בעונה (1,164).
מלך האסיסטים ב-NBA לאורך השנים
חבר בהיכל התהילה של הכדורסל ^ מציין שחקן פעיל שחקן (X) מציין את מספר הפעמים שבהם זכה בתואר
מלך איטליה הוא תואר שהיה בשימוש מספר פעמים במהלך ההיסטוריה, מסוף המאה החמישית עד 1946.
לראשונה התואר ניתן לשליט ממלכת איטליה לאחר נפילת האימפריה הרומית המערבית.
הראשון שקיבל את התואר היה אודואקר, מנהיג צבאי ברברי, בסוף המאה החמישית, ואחריו המלכים האוסטרוגותים עד אמצע המאה ה-6. עם הכיבוש הפרנקי של איטליה במאה ה-8 קיבלו הקרולינגים את התואר.
הוא נשמר על ידי קיסרי האימפריה הרומית הקדושה, לאורך ימי הביניים.
הקיסר האחרון שתבע את התואר היה קרל החמישי במאה ה-16. בתקופה זו הוכתרו בעלי התואר בכתר הברזל של לומברדיה.
ממלכת איטליה שוחזרה בין השנים 1805 ל-1814 במרכזה של צפון איטליה כממלכת איטליה הנפוליאונית.
נפוליאון בונפרטה היה מלכה היחיד.
רק לאחר איחוד איטליה בשנות ה-60 של המאה ה-19 שוחזרה ממלכת איטליה בשטח המכסה את חצי האי כולו.
משנת 1861 בית סבויה החזיק בתואר מלך איטליה עד שהמלך האחרון, אומברטו השני, הוגלה בשנת 1946 עם הפיכת איטליה לרפובליקה.
לאחר הדחת רומולוס אוגוסטולוס, הקיסר האחרון של רומא המערבית בשנת 476, מנהיג הרולים אודואקר, מונה לדוכס איטליה על ידי הקיסר הביזנטי זנון.
מאוחר יותר, הפוידרטוס הגרמאני, הסקירים והרולים, כמו גם פלח גדול של הצבא הרומי, הכריזו על אודואקר כמלך איטליה.
בשנת 493, מלך האוסטרוגותים תיאודריך הגדול הרג את אודאוקר, והקים שושלת חדשה של מלכי איטליה.
השלטון האוסטרוגותי הסתיים כאשר נכבשה איטליה על ידי האימפריה הביזנטית בשנת 552.
בשנת 568 נכנסו הלומברדים לחצי האי והעזו להקים מחדש ממלכה ברברית כנגד האימפריה.
הם ביססו את סמכותם על חלק גדול מאיטליה, למעט רוונה, רומא, ונציה, נאפולי והחלקים הדרומיים ביותר של איטליה.
במאה ה-8, ניכור בין האיטלקים והביזנטים אפשרו ללומברדים לתפוס את המובלעות הרומיות שנותרו בצפון איטליה.
עם זאת, בשנת 774 הם הובסו על ידי הפרנקים תחת קרל הגדול, שהדיחו את מלכם ותפסו את התואר "מלך הלומברדים".
לאחר מותו של קרל השמן בשנת 887, איטליה נפלה לחוסר יציבות ומספר מלכים ניסו לבסס את עצמם כמלכים איטלקיים עצמאיים.
בתקופה זו, המכונה האנרכיה הפיאודלית (888–962), הוצג התואר "מלך האיטלקים" (Rex Italicorum).
לאחר התפרקות האימפריה הפרנקית סיפח אוטו הראשון את איטליה לאימפריה הרומית הקדושה והמשיך להשתמש בתואר "מלך האיטלקים" .
האחרון להשתמש בתואר זה היה היינריך השני (1004–1024).
הקיסרים הבאים השתמשו בתואר "מלך איטליה" עד קרל החמישי.
תחילה הוכתרו בפאביה, אחר כך במילאנו וקרל הוכתר בבולוניה.
בשנת 1805 הוכתר נפוליאון הראשון בכתר הברזל של לומברדיה בקתדרלת מילאנו.
בשנה שלאחר מכן ביטל קיסר האימפריה הרומית הקדושה, פרנץ השני, את תוארו הקיסרי.
מהמלכת נפוליאון הראשון (1814) ועד לאיחוד האיטלקי (1861), לא היה אף בן מלוכה איטלקי שטען לתואר.
איחוד איטליה הקים בהצלחה שושלת, בית סבויה, על פני חצי האי כולו, תחתה אוחדה ממלכת סרדיניה וממלכת שתי הסיציליות לכדי ממלכת איטליה.
לאחר מלחמת העולם השנייה המלוכה הוחלפה על ידי הרפובליקה האיטלקית, עם משאל עם חוקתי שנערך ב-2 ביוני 1946. המלוכה האיטלקית הסתיימה רשמית ב־12 ביוני באותה שנה, ואומברטו השני, מלך איטליה, עזב את המדינה.
אודואקר (476–493) ווסל של האימפריה הרומית המזרחית.
שלטון הדוכסים (אינטררגנום של עשר שנים)
לאחר 887, איטליה הידרדרה לתקופה של חוסר יציבות שלטוני, כששליטים רבים טענו במקביל לבעלות על הכתר:
וסאל של המלך הגרמני ארנולף מקרינתיה, צומצם לטריטוריית פיורילי (889–894), עד שלבסוף הודח על ידי ארנולף בשנת 896.
היריב של ברנגר, שלט ברוב איטליה אך הודח על ידי ארנולף.
לפני 894 היה "תת־מלך", בימי אביו גיא השלישי מספולטו, ואחר כך מלך על טריטוריה מצומצמת יותר, דוכסות ספולטו (894–895).
ראטולד בנו של ארנולף מקרינתיה, היה "תת־מלך" למשך חודש (896)
בשנת 896 איבדו ארנולף וראטולד את השליטה באיטליה, שחולקה בין ברנגר הראשון ולמברט מספולטו:
ברנגר הראשון תפס את חלקו של למברט מספולטו לאחר מותו בשנת 898.
הביס את ברנגר אך נמלט מאיטליה בשנת 926.
שנבחר על ידי הפרטיזנים של ברנגר בשנת 925, פרש לפרובנס אחרי 945.
בשנת 951 פלש אוטו הראשון מגרמניה לאיטליה והוכתר בכתר הברזל של לומברדיה .
בשנת 952 הפכו ברנגר ואדלברט למלכים ווסאלים שלו, עד שלבסוף הודחו על ידיו.
האימפריה הרומית הקדושה, ממלכת איטליה (962–1556)
תמונהשםחייםהכתרהחדל להיות מלךלותאר השלישי9 ביוני 1075 – 4 בדצמבר 113711254 בדצמבר 1137
רוג'רו השני השתמש בתואר "מלך סיציליה ואיטליה" לפחות עד 1135; מאוחר יותר השתמש רק בתואר "מלך סיציליה, אפוליה וקלבריה".
אף על פי שממלכתו כללה את דרום איטליה, הוא מעולם לא הפעיל את סמכותו על ממלכת איטליה הרשמית, ואף אחד מממשיכיו לא טען לתואר "מלך איטליה".
תמונהשםחייםהכתרהחדל להיות מלךרוג'רו השני22 בדצמבר 1095 – 26 בפברואר 115425 בדצמבר 113026 בפברואר 1154
תמונהשלט אצולהשםחייםהכתרהחדל להיות מלךהנרי השביעי1275- 24 באוגוסט 13136 בינואר 131124 באוגוסט 1313
תמונהשלט אצולהשםחייםהכתרהחדל להיות מלךלואי הרביעי1 באפריל 1282 – 11 באוקטובר 1347132711 באוקטובר 1347
שארל החמישי היה הקיסר האחרון שהוכתר למלך איטליה, או שהשתמש בתואר באופן רשמי.
קיסרי הבסבורג תבעו את הכתר האיטלקי עד 1801. האימפריה המשיכה לכלול שטחים איטלקיים עד לפירוקה בשנת 1806.
תמונהשלט אצולהשםחייםהכתרהחדל להיות מלךנפוליאון הראשון15 באוגוסט 1769 5 במאי 182117 במרץ 180511 באפריל 1814
תואר זה נקבע בחוקים איטלקיים שהעביר נפוליאון הראשון: "[שם], בחסד האל והחוקה, קיסר הצרפתים ומלך איטליה".
איטליה הצביעה לבטל את המלוכה שלה ב־2 ביוני 1946, לאחר מכן אומברטו השני הפך למלך ביומרה.
עם מותו בשנת 1983 הוחלף על ידי בנו ויטוריו אמנואלה, נסיך נאפולי.
עם זאת, עקב נישואיו של ויטוריו אמנואלה עם מרינה, נסיכת נאפולי ללא רשות אביו, בן דודו אמדאו, דוכס אאוסטה טוען כי טענתו של ויטוריו אמנואלה לכס המלוכה אינה תקפה וכי הוא היורש הראוי החוקי של בית סבויה.
תמונהשלט אצולהשםחייםהפך להיות טוען לכתרחדל להיות טוען לכתראומברטו השני15 בספטמבר 1904 – 18 במרץ 198312 ביוני 194618 במרץ 1983ויטוריו אמנואלה, נסיך נאפולינולד ב־12 בפברואר 193718 במרץ 1983
עד לפירוק המלוכה בשנת 1946, התארים המלאים של מלכי איטליה היו:
בכך, מלך איטליה היה המלך עם מספר התארים הגדול ביותר.
מלך אסוואטיני (בסוואזית: Ngwenyama) הוא ראש המדינה של ממלכת אסוואטיני.
פירושו של השם הוא "אריה" בסוואזית, אך במובן מכובד, בניגוד ל"ליבובי", הדרך המקובלת להתייחס לאריות ממשיים.
המלך הנוכחי הוא מסוואטי השלישי, מלך אסוואטיני.
התקציב השנתי של המלך ומשק הבית המלכותי הוא 61 מיליון דולר אמריקני.
מלך ברגר (1926 – 20 בנובמבר 2022) היה אמן שיצר בחומרים שמקורם בטבע ומשורר קומוניסטי ישראלי.
מלך ברגר נולד ב-1926 בצ'כוסלובקיה.
ב-1929 היגר יחד עם משפחתו לברזיל, שם הוריו עסקו בחקלאות בחווה שהקים הברון הירש בקואטרו אירמאוס שבריו גרנדה דו סול.
בגיל חמש-עשרה התחיל לעבוד כפועל במפעל בפורטו אלגרה, עיר המפורסמת במאבקי העובדים שלה.
מגיל שמונה-עשרה התקרב למפלגה הקומוניסטית הברזילאית, והשתתף בפעילויותיה עד לעלייתו לישראל.
ברגר הוא בוגר בית-הספר לחקלאות וגינון בברזיל.
ברגר עלה לישראל ב-1951. בשנות חייו הראשונות בארץ הוטעה על ידי מפלגת מפ"ם, שטענה בפניו שהיא המפלגה הקומוניסטית הישראלית האמיתית, ובעקבות זאת הצטרף לתנועת הקיבוץ הארצי והתגורר במשך כמה שנים בקיבוצי התנועה - מפלסים וגעש.
ב-1955, לאחר שהבין כי התנועה הקיבוצית אינה המפלגה הקומוניסטית שבה ייחל להיות חבר, פרש מקיבוץ געש, הצטרף למפלגה הקומוניסטית הישראלית ועבר לגור בקיבוץ יד חנה, שבמהלך השנתיים שקדמו לכך, למעלה ממחצית חבריו הצטרפו למפלגה הקומוניסטית והפכו לקיבוץ קומוניסטי.
מאז 1960 התגורר בבאר שבע.
בין 1960 ל-1981 עבד כגנן, תחילה במכון לחקר הנגב, שממנו פוטר בגלל פעילות פוליטית למען העובדים, ובהמשך במחלקת הגינון של עיריית באר-שבע.
ברגר היה חבר במפלגה הקומוניסטית הישראלית.
השתתף במאות הפגנות ומאבקים, למען שלום, צדק חברתי ופתרון צודק של הסכסוך הישראלי-פלסטיני.
מלך ברגר היה נשוי ואב לשתי בנות.
נפטר ב-20 בנובמבר 2022, והובא לקבורה בבית הקברות בהרצליה.
ביצירתו האמנותית הייחודית, המבוססת על בניית תמונות בחומרים טבעיים, החל לעסוק ב-1971, בעקבות מפגש עם אישה במהלך נופש בחוף כנרת, שישבה על החוף והדביקה צדפות ואבני נהר קטנות לצנצנות העשויות מזכוכית.
המפגש הדליק בו את ניצוץ האמן, וגרם לו להקדיש את חייו לאמנות בחומרי הטבע, כאמצעי להעברת המסרים של איכות הסביבה וערכים כלל אנושיים נוספים.
ביצירתו המגוונת ביותר, ברגר השתמש בעשרות סוגי חומרים, כגון: חלוקי נחל, אבנים, ענפי עצים יבשים, סוגים שונים של פרחים, סוגי חול וחול צבעוני, נוצות, קליפת בצל, גרעיני וגלעיני ירקות ופירות.
בידי ברגר נוצרו מאות תמונות, שרוכזו בביתו בבאר-שבע.
עיקר הנושאים שבהם עוסקת יצירתו האמנותית הם: שלום, אהבת הטבע והסביבה, מהפכת אוקטובר, דיוקנאות של דמויות היסטוריות מהתקופה הסובייטית ותקופות אחרות, ובין היתר תמונותיהם של יורי גגארין, גאורגי דימיטרוב, אמיל תומא, אבן סינא, הרמב"ם ועוד.
ברגר קיים תערוכות וחוגים, בבתי ספר, מועדוני קשישים, ובמוסדות חינוך ותרבות.
מאז 2005 קיים פעילות קבועה בבית הספר החקלאי אשל הנשיא, שבמסגרתה מתקיימת תערוכת קבע מיצירותיו וארכיון עם המסמכים הקשורים לפעילותו האמנותית.
בשנת 2020 הוצגה "מלך ברגר: התנאי לשגשוג האנושות" - תערוכת יחיד מוזיאלית ראשונה של עבודותיו במוזיאון תל אביב לאמנות.
התערוכה, שאצרה רותי דירקטור, כללה עבודות משנות ה-70 ועד לשנות האלפיים, העשויות מחומרים טבעיים, בהם גרעינים, זרעים, זרדים, נוצות ועוד.
מלך ברגר החל בכתיבת שירים בשנת 1945, עוד בהיותו בברזיל.
כשלוש שנים לאחר הגעתו לארץ התחיל לכתוב עברית.
לאחר הפסקה בת קרוב לעשרים שנה, חזר לכתוב בשנת 1999. כתב אלפי שירים פוליטיים, חברתיים, בנושאי טבע, ונושאים בעלי ערך כלל אנושי נוספים.
מֶלֶךְ אָמוֹן מַאֲמָרְךָ היא מערכת יוצר לראש השנה, הכוללת גוף יוצר וזולת, שהתחברה בידי רבי שמעון הגדול ברבי יצחק, מגדולי הפייטנים האשכנזים.
גוף היוצר נהוג במנהגי אשכנז (ובעבר גם בנוסח צרפת וקצת קהילות רומניא) בתפילת היום השני של ראש השנה.
מערכת זו מושפעת מהמערכת הקדומה "מלך אזור גבורה", הנהוגה במחזורי אשכנז ביום א' של ראש השנה ומיוחסת לרבי אלעזר בירבי קליר.
מלבד הדפסות רבות של גוף היוצר במחזורי אשכנז, שני חלקי המערכת נדפסו במהדורה מדעית פעמיים: בידי אברהם מאיר הברמן במהדורתו לפיוטי רבי שמעון בר יצחק, ובידי דניאל גולדשמידט במהדורתו למחזור לפי מנהגי בני אשכנז לכל ענפיהם.
גוף היוצר עוסק בענייני מלכויות זכרונות ושופרות, שהם שלושה נושאים מרכזיים ביותר בראש השנה.
בשלושת הנושאים על מנת להזכיר את הדין שעורך ה' בראש השנה ולבקש מה' שידון את עם ישראל ברחמים ויושיע אותם.
היוצר בנוי בתבנית המקובלת לגופי יוצר בפיוט המזרחי, היא תבנית ה"קיקלר".
בהתאם לתבנית זו, היוצר בנוי ממחרוזות בנות שלשה טורים, ולאחר כל גוש בן שלוש מחרוזות באה מחרוזת קדוש, אף היא משולשת טורים.
בסך הכל יש בפיוט זה שבעה גושים כאלה.
רבי שמעון הגדול הקדיש את נושא היוצר שלו לעיסוק בענייני מלכויות זכרונות ושופרות, ולכן הקדים לכל גוש אחת מהמילים "מלך", "זכור" ו"שופר", לסירוגין.
קישוטים תבניתיים מן הסוג הזה אינם נפוצים ביוצרות האירופיים, אבל גם אינם נדירים במיוחד.
הטור השלישי בכל מחרוזת, הן במחרוזות גוף הפיוט הן במחרוזות הקדוש, הוא מובאה מפסוק, לרוב פסוקים העוסקים בנושא של גוש המחרוזות.
הקהילות נהגו ששליח הציבור אומר את מחרוזות הקדוש בניגון, והציבור עונה בכל פעם את הצלע השלישית, שהיא הציטוט מן המקרא.
סיום הפיוט, "בְּאוֹר ה' לְכוּ וְנֵלְכָה", מעביר לברכת "יוצר המאורות", לתחילת הפסקה "המאיר לארץ".
בנקודה זו אין אצל רבי שמעון הגדול מנהג קבוע, ויוצרות אחרים שלו מעבירים דווקא לפסוק הראשון של קדושת היוצר, "קדוש קדוש קדוש", כייעוד המקורי של היוצר.
בעוד ראשי השורות (לאחר מילות הקבע) יוצרות אקרוסטיכון אלפביתי, בטורים השניים חתם הפייטן את שמו, ומתקבלת החתימה שמעון ב (ב)ר יצחק א (חח)לחנן בני.
ייתכן שיש להתעלם מהאותיות שבסוגרים, אך ישראל דוידזון מציע שסדר המחרוזות השתבש והבי"ת הכפולה מקומה אחרי הרי"ש.
משום כך הוא מגיה גם את לשון הפיוט ל.
בשם צונץ הוא מציע כי האות חי"ת הכפולה רומזת למילה "חיים".
מחרוזות הקדוש מצטרפות לחתימה ארוכה נוספת המזכירה את המחבר ואת בנו.
הפענוח המדויק של סוף החתימה אינו ברור כל כך, ונאמרו הצעות שונות: שמעון בר יצחק אלחנן בני יחי לחיי עולם אמן סלה, או שמעון בר יצחק אלחנן בני יפול חבלי לחיי עולם אמן סלה, או שמעון בר יצחק אלחנן בני יחי לארך ימים לחיי עולם יכתב אמן סלה.
צירוף מחרוזות הקדוש לחתימה אחת ארוכה היא חריגה בפיוט האירופי.
חתימה זו, המזכירה מלבד את רבי שמעון המחבר עצמו גם את בנו אלחנן ומברכת אותו, מוזכרת פעמים רבות במסגרת אגדת "האפיפיור היהודי".
לפי אגדה נפוצה, אלחנן בנו של ר' שמעון נחטף בילדותו והיה לבסוף לאפיפיור שבשלב מסוים גילה את יהדותו וקידש שם שמים, ולכן בחר אביו לחתום בשמו.
עם זאת, פייטנים החותמים גם את שם בנם או אחיהם הם מחזה נפוץ.
בזכות ציטוטה בסיפור הנ"ל, התפרסמה במיוחד השורה "אֵ-ל חָנַן נַחֲלָתוֹ בְּנעַם לְהַשְׁפַּר", שבה רמוז השם אלחנן.
בפיוט ה"זולת" (לאחר "אין אלהים זולתך") ממשיך המחבר את הנושא שפתח בו, והזולת מוקדש אף הוא למלכויות זכרונות ושופרות.
בתקופה קדומה פסקו באשכנז מלומר פיוטי זולת בראש השנה וביום הכיפורים, ובתקופה מאוחרת יותר נאמרו בספרי המנהגים מספר טעמים לכך.
בשל כך, כבר מתקופה קדומה זולת זה של רבי שמעון נשכח והוצא מהמחזורים.
הדפסתו בידי דניאל גולדשמידט נעשתה על פי כתב יד אחד בלבד בו הופיע הזולת עדין, שאף בו הוא הופיע ללא ניקוד.
גם המבנה בזולת דומה לזה של היוצר, אך אין בו מחרוזות "קדוש".
בפיוט חמשה עשר טורים משולשים, כאשר הצלע השלישית היא ציטוט מפסוק.
בשנים עשר הטורים הראשונים הציטוטים הם מפסוקי התורה המובאים בנוסח הקבע של מלכויות זכרונות ושופרות ("תקיעתא דבי רב"), לסירוגין.
ראשי הטורים יוצרים אקרוסטיכון אלפביתי, ולאחר תום האלפבית את החתימה "שמעון בר יצחק חזק".
כנדרש מתפקידו המקורי של הזולת, להעביר לפסוק "מי כמכה באלים ה'" או סמוך לו, הזולת מסיים באזכור יציאת מצרים ("כִּימֵי צֵאתְךָ מִתְּלָאוֹת אַרְאֶנּוּ נִפְלָאוֹת").
מפאנה מליקרג'ון קהרג (בקאנדה: ಮಾಪಣ್ಣ ಮಲ್ಲಿಕಾರ್ಜುನ್ ಖರ್ಗೆ; נולד ב-21 ביולי 1942) הוא פוליטיקאי הודי המכהן כנשיא הקונגרס הלאומי ההודי מ-2022 ויו"ר האופוזיציה ברג'יה סבהה מ-2021.
מפאנה מליקרג'ון קהרג נולד ב-21 ביולי 1942 בורוואטי שבמדינת היידראבאד בהודו הבריטית (היום בקרנאטקה, הודו).
למד במכללה הממשלתית לאומנות ומדעים ב, והיה נשיא התאחדות הסטונדטים במכללה בין 1964 ל-1965. ב-1966 עבר ללמוד במכללה למשפטים בעיר, והי סגן נשיא התאחדות הסטודנטים בה.
ב-1969 נבחר לנשיא ועדת הקונגרס הלאומי ההודי בעיר.
ב-1972 נבחר לראשונה ל, ושב ונבחר במשך תשע פעמים נוספות, עד ל-2009. היה חבר בממשלות קרנאטקה שהוקמו על ידי הקונגרס בתפקידים שונים.
בבחירות ללוק סבהה ב-2009 נבחר לראשונה לפרלמנט ההודי.
שימש כשר העבודה והתעסוקה בממשלת מאנמוהאן סינג השנייה מ-2009 עד יולי 2013, כשעבר לשמש כשר הרכבות ושר הצדק החברתי וההעצמה עד לאחר הבחירות ללוק סבהה ב-2014, בהם הובסה הקונגרס.
קהרג עצמו היה אחד מ-44 מועמדי הקונגרס שהצליחו להיבחר ללוק סבהה.
קהרג הובס בבחירות ללוק סבהה ב-2019 ואיבד את מושבו.