tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
20 במרץ 2003 – המלחמה העולמית בטרור: מתחילה מלחמת עיראק בפלישת קואליציה בין-לאומית בראשות ארצות הברית ובריטניה לעיראק על מנת להפיל את משטרו של סדאם חוסיין.
15 באוקטובר 2003 – יאנג ליוואי הפך לטייקונאוט הסיני הראשון על גבי השנז'ו 5.
2 במרץ 2004 – הגשושית רוזטה שוגרה למסעה בן עשר השנים אל השביט צ'וריומוב-גרסימנקו
1 במאי 2004 – האיחוד האירופי מתרחב בעשר מדינות נוספות: אסטוניה, הונגריה, לטביה, ליטא, מלטה, סלובניה, סלובקיה, פולין, צ'כיה וקפריסין.
13 באוגוסט 2004 – נפתחה אולימפיאדת אתונה.
26 בדצמבר 2004 – רעידת אדמה רבת עוצמה גורמת לגלי צונאמי בחופי האוקיינוס ההודי, כ-280,000 איש נהרגים.
16 בפברואר 2005 – פרוטוקול קיוטו נכנס לתוקף.
7 ביולי 2005 – מתקפת פיגועי טרור על לונדון אשר בוצעו על ידי ארגון אל-קאעידה.
15 באוגוסט 2005 – ישראל מתחילה בביצוע תוכנית ההתנתקות.
תוכנית ההתנתקות הוא השם שניתן לפינוי יישובי גוש קטיף ומספר התנחלויות בצפון השומרון, ונסיגת צה"ל מרצועת עזה.
25 בינואר 2006 – החמאס זוכה ברוב גדול בבחירות למועצה המחוקקת הפלסטינית.
5 ביוני 2006 – סרביה מכריזה על עצמאותה לאחר פירוק האיחוד המדיני של סרביה ומונטנגרו.
12 ביולי 2006 – מלחמת לבנון השנייה: ישראל פולשת ללבנון בעקבות חטיפת חיילים בידי חזבאללה.
30 בדצמבר 2006 – סדאם חוסיין מוצא להורג בתלייה לאחר שנשפט על פשעים נגד האנושות.
30 בינואר 2007 – מיקרוסופט משחררת את מערכת ההפעלה Windows Vista למשתמשים ביתיים.
29 ביוני 2007 – התחלת המכירות של האייפון הראשון של חברת אפל.
6 בספטמבר 2007 – תקיפת הכור הגרעיני בסוריה: כור גרעיני בסוריה הושמד על ידי חיל האוויר הישראלי.
17 בפברואר 2008 – האשים טאצ'י מכריז על עצמאותה של קוסובו שהייתה עד אותה תקופה טריטוריה אוטונומית של סרביה.
8 באוגוסט 2008 – נפתחה אולימפיאדת בייג'ינג.
27 בדצמבר 2008 – מבצע עופרת יצוקה: ישראל פולשת לרצועת עזה במטרה לפגוע בחמאס, בעקבות ירי רקטות כבד על יישובי עוטף עזה.
20 בינואר 2009 – ברק אובמה הושבע לנשיאה ה-44 של ארצות הברית, והפך לנשיא האפרו-אמריקאי הראשון בהיסטוריה של ארצות הברית.
21 ביוני 2009 – מורחבת האוטונומיה של האי גרינלנד מדנמרק.
12 בינואר 2010 – רעידת אדמה בפורט-או-פרנס, האיטי בסולם מגניטודה לפי מומנט 7.0, כ-250,000 הרוגים.
12 בפברואר 2010 – פתיחת משחקי החורף האולימפיים בוונקובר, קנדה.
31 במאי 2010 – לוחמי שייטת 13 משתלטים על המשט שניסה לפרוץ את הסגר על רצועת עזה
18 בדצמבר 2010 – גל המחאות בארצות ערב מתחיל בתוניסיה כדי להפיל את המשטר הדיקטטורי בארצות ערב.
10 במרץ 2011 – רעידת אדמה בסנדאי שבעקבותיה גל צונאמי והתפשטות הקרינה מהכור בפוקושימה שביפן כ-16 אלף הרוגים.
2 במאי 2011 – מבצע חנית נפטון: אוסאמה בן לאדן מנהיג ארגון הטרור אל-קאעידה ומתכנן פיגועי 11 בספטמבר נהרג על ידי יחידת אריות הים האמריקנית.
9 ביולי 2011 – דרום סודאן מכריזה על עצמאותה.
27 ביולי 2012 – פתיחת אולימפיאדת לונדון
14 בנובמבר 2012 – ההתנקשות באחמד ג'עברי ותחילת מבצע עמוד ענן.
12 בדצמבר 2012 – החששות לגבי סוף העולם, עקב סיום לוח השנה של המאיה – הוכחו כלא נכונים.
28 בפברואר 2013 – מתפטר האפיפיור בנדיקטוס השישה עשר ו-13 ימים לאחר מכן התמנה האפיפיור פרנציסקוס
29 ביוני 2014 – ארגון דאעש מכריז על הקמת "ח'ליפות עולמית המדינה האסלאמית".
8 ביולי 2014 – מבצע צוק איתן: ישראל מפציצה ברצועת עזה עקב ירי כבד של החמאס לעבר ישראל, ובהמשך נכנסת קרקעית לרצועת עזה במטרה להרוס את מנהרות טרור אותם בנה חמאס אל תוך שטחי ישראל והתרחש קרב שג'אעייה.
25 באפריל 2015 – רעידת אדמה בנפאל בעוצמת 7.9 בסולם מגניטודה לפי מומנט.
היא הרגה 8,000 פצעה עשרות אלפים וגרמה נזק של 3.5 מיליארד דולר.
14 ביולי 2015 – הגשושית ניו הורייזונס מצלמת לראשונה את פלוטו מקרוב, וחושפת מידע אודותיו.
29 בספטמבר 2015 – מתגלים מים זורמים במאדים.
13 בנובמבר 2015 – החלה מתקפת טרור משולבת בשישה מוקדים שונים בבירת צרפת, מובילים למעל 100 הרוגים.
26 במרץ 2016 – מתקפת טרור בשני מוקדים בבריסל, שני פיגועים בנמל התעופה של בריסל ולאחר מכן פיגוע בתחנת המטרו.
נהרגו 32 אנשים ומעל 300 נפצעו.
23 ביוני 2016 – נערך משאל העם על חברות הממלכה המאוחדת באיחוד האירופי (2016) שהוביל לברקזיט.
14 ביולי 2016 – פיגוע הדריסה בניס – מחבל מוסלמי צרפתי ממוצא תוניסאי דהר עם משאית לכיוון החוגגים את יום הבסטיליה בעיר ניס שבצרפת ולאחר מכן התחיל לירות באזרחים ברובה אוטומטי.
20 בינואר 2017 – דונלד טראמפ הושבע לנשיאה ה-45 של ארצות הברית.
1 באוקטובר 2017 – משאל העם על עצמאות קטלוניה (חבל ארץ בספרד) הסתיים בתוצאות של 90% תמיכה לטובת הפיכת החבל לרפובליקה עצמאית.
9 בפברואר 2018 – פתיחת אולימפיאדת פיונגצ'אנג (משחקי החורף האולימפיים).
8 במאי 2018 – נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ, הודיע על פרישת ארצות הברית מהסכם הגרעין עם איראן.
12 ביוני 2018 – פסגת ארצות הברית – קוריאה הצפונית בסינגפור, מפגש תקדימי בין נשיא ארצות הברית לבין מנהיג קוריאה הצפונית, שהתחייב לפירוק מלא של חצי האי הקוריאני מנשק גרעיני.
27 באוקטובר 2018 – פיגוע הירי בבית הכנסת בפיטסבורג: אנטישמי פתח בירי בתוך בית כנסת בפיטסבורג, פנסילבניה במהלך ברית מילה, 11 מתפללים נרצחו.
15 באפריל 2019 – קתדרלת נוטרדאם שבפריז נשרפה, גג הקתדרלה ואחד הצריחים בה נהרסו כליל.
אוגוסט 2019 – יערות הגשם באמזונאס עולים באש.
דצמבר 2019 – מגפת הקורונה.
27 בפברואר 2020 – מקרה ראשון של וירוס קורונה בישראל
25 במאי 2020 – ג'ורג' פלויד נרצח במהלך מעצר אלים בידי שוטר במיניאפוליס, מינסוטה.
השוטר הורשע ברצח כעבור כשנה.
28 ביוני 2020 – אובחנו כעשרה מיליון נדבקים בנגיף הקורונה ברחבי העולם
4 באוגוסט 2020 – הפיצוץ בנמל ביירות.
כ-207 איש נהרגו באסון, למעלה מ־6,000 נפצעו, רבים נעדרו ונגרם נזק לבירה.
לבנון הייתה בעיצומם משבר פוליטי, קריסה כלכלית ומחאות בעצימות משתנה.
13 באוגוסט 2020 – הכרזה על הסכם איחוד האמירויות-ישראל
15 בספטמבר 2020 – ישראל חתמה על הסכמי נורמליזציה עם איחוד האמירויות הערביות ובחריין בבית הלבן.
בהמשך נחתמו הסכמים עם סודאן ומרוקו
3 בנובמבר 2020 נערכו הבחירות לנשיאות ארצות הברית ה-59 במספר ובהן ניצח ג'ו ביידן לאחר שקיבל 306 אלקטורים שהבטיחו את בחירתו לנשיא ה-46 של ארצות הברית
סוף 2020 – החל מתן חיסון המוני נגד נגיף הקורונה לאוכלוסיית העולם.
6 בינואר 2021 – ההסתערות על הקפיטול
26 בינואר 2021 – עבר העולם את רף 100 המיליון הנדבקים בנגיף הקורונה.
19 באפריל 2021 – אינג'ניואיטי טס בשמי מאדים, זו הייתה הטיסה הראשונה של כלי טיס על פני כוכב לכת אחר.
10 במאי 2021 – החל מבצע שומר החומות ברצועת עזה.
במקביל היו המהומות בישראל (2021).
23 ביולי 2021 – פתיחת אולימפיאדת טוקיו שנדחתה בשנה עקב מגפת הקורונה.
15 באוגוסט 2021 – קאבול נכבשה בהשתלטות הטליבאן על אפגניסטן והשלטון באפגניסטן התפורר.
זאת במקביל לנסיגת כוחות ארצות הברית מאפגניסטן (2021).
24 בפברואר 2022 – הפלישה הרוסית לאוקראינה.
7 באוקטובר 2023 – טבח שבעה באוקטובר.
בעקבותיו החלה מלחמת חרבות ברזל.
26 ביולי 2024 – פתיחת אולימפיאדת פריז.
דימיטרי מדבדב – נשיא הפדרציה הרוסית (2008–2012)
טוני בלייר – ראש ממשלת בריטניה ושליח הקוורטט למזרח התיכון (1997–2007)
דייוויד קמרון – ראש ממשלת בריטניה (2010–2016)
פדריקה מוגריני – הנציגה העליונה לענייני חוץ וביטחון של האיחוד האירופי
עלי ח'אמנאי – שליטה העליון של הרפובליקה האסלאמית של איראן (1989–)
מוחמד בן סלמאן – יורש העצר ושר ההגנה הסעודי
הילרי קלינטון – מזכירת המדינה של ארצות הברית (2009 ל-2013) ומועמדת המפלגה הדמוקרטית לנשיאות ב-2016
רג'פ טייפ ארדואן – נשיא טורקיה וראש ממשלתה לשעבר (2014–)
קים ג'ונג און – שליט צפון קוריאה (2011–)
וולודימיר זלנסקי – נשיא אוקראינה (2019–)
סילביו ברלוסקוני – ראש ממשלת איטליה.
טיילור סוויפט – זמרת יוצרת אמריקאית
בריטני ספירס – זמרת אמריקאית
ג'יימס קמרון – במאי ומפיק סרטי קולנוע
כריסטופר נולן – במאי ותסריטאי
דייוויד גטה – אחד ה-DJ המצליחים בעולם
ג'יי קיי רולינג – סופרת, מחברת ספרי הארי פוטר
קייטי פרי – זמרת ואמנית אמריקאית
סוזן קולינס – סופרת, מחברת ספרי משחקי הרעב
סטרומאה – זמר פופ בלגי ממוצא ולוני
ג'סטין ביבר – זמר קנדי
מורגן פרימן – שחקן ובמאי קולנוע אמריקאי ממוצא אפרו אמריקאי
ג'ורג' קלוני – שחקן קולנוע אמריקני
בראד פיט – שחקן קולנוע אמריקני
לאונרדו דה קפריו – שחקן קולנוע אמריקני
טום קרוז – שחקן קולנוע אמריקני
ראסל קרואו – שחקן קולנוע אוסטרלי
מרגו רובי – שחקנית קולנוע אוסטרלית
אמה ווטסון – שחקנית קולנוע בריטית
אנג'לינה ג'ולי – שחקנית קולנוע ובמאית סרטים אמריקנית
מייקל פלפס – שיאן העולם בשחיה ובעל המספר הגדול של מדליות בכל הזמנים
ליונל מסי – כדורגלן ארגנטנאי, מגדולי הכדורגלנים בכל הזמנים
כריסטיאנו רונאלדו – כדורגלן פורטוגלי, מגדולי הכדורגלנים בכל הזמנים
קובי בראיינט – שחקן כדורסל, מגדולי הכדורסלנים בכל הזמנים
רוג'ר פדרר – טניסאי שווייצרי, שיאן כל הזמנים במספר הזכיות בטורניר וימבלדון
רפאל נדאל – טניסאי ספרדי, שיאן כל הזמנים במספר הזכיות בטורניר הרולאן גארוס
נובאק ג'וקוביץ' – טניסאי סרבי, המחזיק במספר הזכיות הרב ביותר בטורנירי גראנד סלאם
טייגר וודס – שחקן גולף אמריקאי, שבזכות הישגיו הוא מדורג בין שחקני הגולף המצליחים ביותר בהיסטוריה.
יוסיין בולט – האצן המהיר ביותר אי פעם מחזיקי שיאי עולם ב־100 מטר ו־200 מטר ריצה
לברון ג'יימס – מגדולי הכדורסלנים בכל הזמנים
סטף קרי – מגדולי הכדורסלנים בכל הזמנים
זלאטן איברהימוביץ' – כדורגלן שוודי, מהשחקנים המצליחים והמפורסמים בעולם
אשטון איטון – אתלט, שיאן העולם בקרב 10 ובקרב 7
סרינה ויליאמס – טניסאית אמריקנית בעלת 20 תוארי גראנד סלאם
ארמנד דופלנטיס – אתלט אמריקאי-שוודי שיאן העולם בקפיצה במוט
ילנה איסינבייבה – אתלטית רוסייה שיאנית העולם בקפיצה במוט
טדי רינר – ג'ודוקא צרפתי, ארבע פעמים האלוף האולימפי, ו-11 פעמים אלוף עולם, יותר מכל ג'ודוקא אחר בהיסטוריה
סימון ביילס – מתעמלת אמריקאית, בעלת המספר הגדול ביותר של מדליות בכל הזמנים
קייטי לדקי – שחיינית אמריקאית, המעוטרת ביותר בהיסטוריה האולימפית והספורטאית השלישית המעוטרת בהיסטוריה האולימפית
לואיס המילטון – נהג מרוצי מכוניות בריטי, זכה בשבע אליפויות נהגים בפורמולה 1
פלויד מייוות'ר – מתאגרף אמריקאי, אלוף עולם על ידי חמישה ארגוני אגרוף מקצוענים.
מרטה – כדורגלנית ברזילאית, אחת הכדורגלניות הגדולות בכל הזמנים
טום בריידי – שחקן פוטבול אמריקאי ששיחק בעמדת הקוורטרבק, זכה בשבעה תארים
טאמיקה קאצ'ינגס – שחקנית כדורסל, מגדולי הכדורסלניות בכל הזמנים
אוסאמה בן לאדן – מנהיג ארגון הטרור אל-קאעידה
חסן נסראללה – מנהיג ארגון טרור חזבאללה
אבו בכר אל-בגדאדי – מנהיג ארגון הטרור המדינה האסלאמית
יחיא סינוואר – מנהיג ארגון הטרור חמאס אחראי לטבח שבעה באוקטובר
אילון מאסק – יזם ומהנדס קנדי-אמריקאי יליד דרום אפריקה
מיצ'יו קאקו – פיזיקאי אמריקאי ממוצא יפני
סטיבן הוקינג – אסטרו פיזיקאי
מייקל בראון – אסטרונום יהודי-אמריקאי
מאטה רימאץ – יזם וממציא קרואטי
הרב אברהם אלקנה כהנא שפירא (1914–2007) – ראש ישיבת מרכז הרב, פוסק, הרב הראשי לישראל בשנים ה'תשמ"ג–ה'תשנ"ג (1983–1993), דיין ואב בית דין בבית הדין הרבני בירושלים ובבית הדין הגדול.
כיהן בתפקיד הראשון לציון והרב הראשי לישראל בשנים ה'תשמ"ג–ה'תשנ"ג (1983–1993).
הרב יוסף שלום אלישיב (1910–2012) – למדן אוטודידקט ופוסק הלכה נודע.
הרב עובדיה יוסף (1920–2013) – פוסק ומחבר חרדי-ספרדי, כיהן בתפקיד הראשון לציון והרב הראשי לישראל בשנים 1973–1983 והיה מנהיגה הרוחני ונשיא מועצת חכמי התורה של מפלגת ש"ס מאז הקמתה.
הרב אהרן יהודה ליב שטינמן (1914–2017) – רב חרדיליטאי ישראלי, ממנהיגיו הבולטים של הציבור החרדי במפנה המאה ה-21.
הרב יעקב צבי [שם לועזי: ג'ונתן הנרי] זקס (1948–2020), הוגה דתי בריטי, כיהן כרב הראשי של הקהילות העבריות המאוחדות בחבר העמים הבריטי בין 1991 ל-2013.
הרב חיים דרוקמן (1932–2022) – מחנך ומנהיג ציבור ציוני דתי, ראש ישיבת אור עציון ונשיא מוסדותיה, רב היישוב מרכז שפירא, יושב ראש מרכז ישיבות ואולפנות בני עקיבא וחבר ההנהלה הארצית של תנועת בני עקיבא.
הרב צבי ישראל טאו (נולד ב-1938), מהבולטים והמשפיעים בזרם ה"ממלכתי" בציבור התורני לאומי ונשיא ישיבת הר המור.
הרב יעקב אריאל (נולד ב-1937) – מחשובי הפוסקים והרבנים בציונות הדתית.
בין השנים 1990–2017 שימש כרב העיר רמת גן ואב בית הדין לדיני ממונות בה.
חתן פרס ישראל בספרות תורנית לשנת ה'תש"ף (2020).
הדפסה תלת-ממדית עם חומר ביולוגי
2099 – תפתח קפסולת זמן אשר הוטמנה ב-1999 במוזיאון ארץ ישראל בתל אביב-יפו.
2100 – כוכב הצפון יגיע לשיא הקרבה הזוויתית לצפון המדויק.
המאה ה-17 היא התקופה שהחלה בשנת 1601 והסתיימה בשנת 1700.
בתקופה זו עלה כוחה של ממלכת אנגליה וארצות השפלה המאוחדות (מה שהיום מכונה הולנד) וירד כוחן של ספרד ופורטוגל.
לאורך המאה המשיכה מגמת הקולוניאליזם האירופי מהמאה ה-16, כאשר באמריקה הצפונית התרחבו שטחי השליטה הספרדית ונוסדו מספר מושבות בריטיות וצרפתיות; באמריקה הדרומית נוסדה קולוניה פורטוגזית משמעותית והושגו אחיזות מצד הצרפתים וההולנדים; בחופי אפריקה העמיקו הפורטוגזים את השליטה האירופית; בארכיפלג המלאי העמיקו את אחיזתן האימפריות של הספרדים, הפורטוגזים וההולנדים.
במקביל השתלטה האימפריה הרוסית בהדרגה על צפון אסיה והפכה לאחת מהאימפריות הגדולות בעולם.
מבחינת הכלכלה העולמית – במאה זו המשיכה תפיסת המרקנטליזם את שגשוגה, ועלה וצבר השפעה מודל חברות הצ'ארטר , בו פעלו חברות מסחריות כמונופולים של סחר או קולוניזציה מטעם ממשלות, וצברו כוח פוליטי, צבאי וכלכלי שהשפיע עמוקות על הכלכלה והפוליטיקה העולמית.
עם זאת, המאה התאפיינה בהכללה בתפוקה כלכלית נמוכה ורעב, בין היתר בגלל עידן הקרח הקטן, שבמחצית השנייה של המאה הגיע לשיאו.
תקופה זו היא נקודת מפנה במהפכה המדעית, עם תחילת פיתוח מנגנונים שיאפשרו הגעה למסקנות על מסד נתונים וניסויים, ולא על בסיס מסורות.
בסוף המאה פרסם אייזיק ניוטון את חוקי התנועה של ניוטון שסיפקו מערכת חוקים אחידה לפיזיקה המודרנית.
במאה זו עלה החשיבות של הסחר הגלובלי העולמי, כאשר במרכזו המעצמות האירופאיות שניסו במהלך המאה לפתח מנגנונים ולייצר נכסים שיסייעו להן להפחית את הסיכון שהיה באותה העת למסעות סחר חוצי אוקיינוסים.
רקע זה הוביל למספר מלחמות על הדומיננטיות בסחר העולמי הימי.
בסך הכל, בתקופה זו עלה כוחה של ממלכת אנגליה וארצות השפלה המאוחדות (מה שהיום מכונה הולנד) וירד כוחן של ספרד ופורטוגל.
נקודת ציון במאבק על שינוי כובד המשקל בין המעצמות החלה כאשר צ'ארלס הראשון עלה למלכות אנגליה בשנת 1625. צ'ארלס פעל רבות להגברת הדומיננטיות הימית של אנגליה ובניסיון לייעל את הצי האנגלי.
במסגרת פעולות אלו, כבר בשנותיו הראשונות נכנס הן למלחמה מול ספרד (שהייתה כבר קודם יריבה של אנגליה במלחמת שלושים השנים) והן למלחמה מול צרפת.
עם זאת, בשלב זה המערכה האנגלית לא השיגה את התוצאות המצופות, אולם מאבקי המשך לאורך המאה חיזקו במידת מה את האימפריה הקולוניאלית של האנגלים.
במהלך המחצית הראשונה של המאה הפכה ארצות השפלה המאוחדות לכוח המסחרי החזק באירופה, בין היתר על רקע המאבק שהחלו בסוף המאה שעברה, מול הספרדים ובעיקר מול הפורטוגזים, על נתיבי הסחר העולמיים.
איחוד ארצות השפלה התנהל בצורה ייחודית של ביזור כוח – כל פרובינציה התנהלה באופן חופשי למדי משלטון מרכזי חזק, ובתוך כל פרובינציה התנהלו הערים הגדולות באופן עצמאי יחסית.
סביבה כלכלית זו סיפקה לפרובינציות המאוחדות כלכלה גמישה וחדשנית לתקופתה.
אולם לצד זאת, הדומיננטיות של ארצות השפלה המאוחדות הובילה לחיכוך מתמיד עם מעצמות נוספות והייתה הרקע לסדרה של מלחמות בין ההולנדים והאנגלים במהלך המאה.
במהלך מלחמות אלו, הפעילו האנגלים מספר מנגנונים במטרה להגביר את הדומיננטיות שלהם ולהחליש את זו של ארצות השפלה המאוחדות, בהן חוקי הסחר הימי בשנות ה־60 של המאה.
עד סוף המאה הצליחו האנגלים לייצר לעצמם יתרון כלכלי שבא לידי ביטוי בין היתר באיחודן של מושבותיהם באמריקה הצפונית סביב כיבוש ניו יורק מההולנדים.
מהלכים אלו, לצד יתרונות מבניים כמו גודל אוכלוסייה ושטח, הביאו לכך שבמחצית השנייה של המאה עקפו צרפת ואנגליה את ארצות השפלה המאוחדות בהובלת הסחר הבין־לאומי.
המאה ממשיכה את תקופת "עידן הקרח הקטן" מין המאה הקודמת – וישנה ירידה יחסית בטמפרטורה העולמית.
על פי ההערכות של שכלול ממוצע של כל חצי הכדור הצפוני, הייתה לאורך המאה כולה ירידה בהשוואה למאות הקודמות, כאשר ישנם עליות וירידות במידת האינטנסיביות של התופעה.
עם זאת, באזורים מסוימים, ביניהם אנגליה – בה תועד המאורע היטב – ספגו ירידה עזה במיוחד של הטמפרטורה.
אנגליה נכנסה לתקופת השיא של "עידן הקרח הקטן" החל משנת 1645, כאשר בנקודת השיא אנגליה הייתה למעלה מחצי מעלה פחות מהממוצע של חצי הכדור הצפוני (תרחיש קיצוני מאוד בכל המילניום השני), והפער לעומת ראשית המאה ה־21 מוערך בכ־2 מעלות.
עם זאת, במקומות אחרים השינויים האקלימים השפיעו באופן שונה.
במזרח סין לא הורגשה התקררות כלל.
באפריקה ובמרכז ודרום אסיה היו בצורות מתמשכות.
אמריקה הצפונית חוותה גם תקופה קרה יותר, אך גם יובש יחסי של גשמים.
במחצית הראשונה של המאה, החלו להגיע לאמריקה הצפונית מתיישבים אירופאים, ומתיישבים מאנגליה, צרפת, הולנד, שוודיה וספרד הקימו מושבות ביבשת.
הסיבות להגעת האירופאים היו מגוונות, אולם במקרים רבים היו קשורות למשברים באירופה, דוגמת רעב המוני, מלחמות אזרחים, מאבקי דת וכדומה.
האירופאים ניהלו עם העמים הילידים קשרי מסחר מחד, אולם מאידך גם מאבקים מתמשכים סביב שליטה בטריטוריות ובמסחר, וסביב הבדלי תרבות.
במקרים רבים נאבקים חלק מהעמים הילידים לצד האירופאים חלק מהמאבקים הפנימיים בין העמים הילידים או בין האירופאים עצמם.
במחצית השנייה של המאה השיגו האנגלים והצרפתים את עיקר הדומיננטיות בצד האטלנטי של אמריקה הצפונית (זאת לצד הספרדים ששלטו על שטחים גדולים בדרום היבשת כבר מסוף המאה שעברה) ועד סוף המאה ביססו השתיים את הטריטוריות צרפת החדשה, אמריקה הבריטית וכן טריטוריית חברת מפרץ הדסון.
באמריקה הדרומית אזורי החוף היו בשליטת פורטוגל (החוף המזרחי) וספרד (החוף המערבי), אם כי בעשורים הראשונים של המאה הייתה פורטוגל בשליטת הכתר הספרדי ומעשית שלטה בשני צידי החוף.
בשנים האחרונות של המאה גילו הפורטוגזים הקולוניאליים מצבורי זהב משמעותיים בברזיל, ואלו השפיעו על הכלכלה של הכובשים והנכבשים גם יחד.
1606: ראשית המושבות הבריטיות באמריקה הצפונית – עם הקמת מושבת בווירג'יניה.
1608: ראשית התיישבות הקבע הצרפתית בקנדה – תחילת ההתיישבות הצרפתית בקוויבק.
1620: הגעת "מייפלאור" – בספינה הגיעו מאנגליה 102 מתיישבים, לקרבת האזור בו נמצאת בו פלימות', מסצ'וסטס המודרנית.
מנהיגי המשלחת ניסחו את הסכם מייפלאואר, מסמך קצר שהיה המסגרת הממשלתית הראשונה שנכתבה וחוקקה בשטח שלימים יהפוך לארצות הברית.
מסע זה הוא הבסיס למסורת "חג ההודיה".
1622: טבח ג'יימסטאון – בהתיישבות האנגלית ג'יימסטאון באמריקה הצפונית נרצחו כ-347 אנשים בסדרה של התקפות פתע של שבט הפּאוֹהָאטן (Powhatan).
טבח ג'יימסטאון הצדיק בעיני האנגלים התקפות נגדיות על המקומיים והחרמת שטחים, והחל מעשית את מלחמות האינדיאנים.
1636: מלחמת הפקווט – מאבק בין שבט הפקווט לבין המתיישבים האנגלים ובעלי בריתם, שבטים הילידים־אמריקאים שנשלטו קודם לכן על ידי הפקווט.
1701-1640: מלחמת הבונים – לאחר התפתחות סחר פרוות הבונים בין שבטי האירוקוי לאירופאים, האירוקוי לחמו בשבטים סמוכים ובמתיישבים צרפתים במטרה להגדיל את שטחם.
לאחר שמתיישבים הולנדים ציידו אותם בנשק חם הצליחו האירוקוי לגרש משטחם כמה תרבויות מקומיות.
1676-1675: מלחמת המלך פיליפ – על רקע מתיחות מתמשכת בנוגע לסחר, התאחדה קואליציה של שבטים אמריקאים ילידים תחת הנהגת ווַאמפָּנוֹאֶג ויצאו למלחמה מול המתיישבים הפוריטנים האנגלים ובני בריתם המוהיקנים .
בתחילת המאה הפכו ההולנדים לגורם הבולט סחר העבדים הטרנס-אטלנטי, אולם במהלך המאה מתערערת ההגמוניה שלהם, כאשר האימפריות הצרפתית והבריטית משתלטות על מחצית מנתח השוק ולוקחות לשם כך כמות רבה של תושבים, בעיקר משטח במערב אפריקה שנמצא בין אזור סנגל ונהר ניז'ר.
אם במאות הקודמות סחר העבדים היה בהיקף קטן יחסית, במאה זו הביקוש לעבדים עלה בחדות במקביל לפיתוח מטעי הסוכר באיים הקריביים ומטעי הטבק באזור צ'ספיק באמריקה הצפונית.
על פי חלק מההערכות בתקופה זו הוצאו מאפריקה מדי שנה כ־10,000 איש, או מעט למעלה מכך, למטרות סחר עבדים.
במהלך המאה ביססו ההולנדים קולוניה בנקודת עצירה חשובה מסביב לאפריקה – כף התקווה הטובה.
באמצע המאה הקימו ההולנדים את מושבת הכף ההולנדית ובעשורים האחרונים של המאה התמודדו ההולנדים עם שלוש מלחמות גרילה מול הקויסאנים, שכמעט ומביאים לסופה של המושבה בשנת 1659.
האימפריה הפורטוגלית הרחיבה לאורך המאה את שליטתה בחופי אפריקה.
פשיטות מתמשכות של נוודים–שודדים על ממלכת מוטאפה , ממלכה ידידותית לפורטוגזים במזרח אפריקה, גרמה להם לבקש עזרה מהפורטוגזים, והם מעמיקים בהדרגה את השפעתם על כל אזור נהר הזמבזי.
עם זאת, הניסיונות של הפורטוגזים להעמיק את השפעתם מעט צפונה יותר, באזור נהר הרובומה , נבלמים בסוף המאה.
1661: התיישבות בריטית באפריקה – ההתיישבות הקבועה הראשונה של האימפריה הבריטית באפריקה, באי בנהר גמביה.
האימפריה הרוסית של ראשית המאה הייתה אימפריה די גדולה בתפר בין מזרח אירופה לצפון אסיה.
במהלך המאה השתלטה האימפריה בהדרגה על עוד ועוד חלקים בצפון אסיה, ועד סוף המאה הפכה לאחת מהאימפריות הגדולות בעולם.
1613-1608: כיבוש מוסקבה – הצבא הפולני–ליטאי השתלט על העיר.
1613: תקופת שושלת רומנוב – עליית השושלת לשלטון האימפריה סיימה תקופה של כאוס יחסי והכניסה את רוסיה להתאוששות הדרגתית.
1639: הגעת רוסיה לאוקיינוס השקט – חלוצים רוסים מקימים מושבה רוסית בגבול האוקיינוס השקט ומותחים מזרחה את תחום השפעתה של האימפריה.
כעשור לאחר מכן מוקמת באזור עיר רוסית ועד סוף המאה מהדקת בהדרגה רוסיה של שליטתה בצפון מזרח אסיה.
במאה זו הסחר הגלובלי על פני מרחקים ארוכים נמצא במגמת עליה, כאשר מעצמות אירופאיות החלו לייבא יותר סחורות ממקומות מרוחקים.
מרבית הסחורות שנדדו על פני מרחקים גדולים בתקופה זו היו תבלינים וגידולים אחרים שהיה קשה לגדל באירופה, מכיוון שאלו יכלו להימחר בסכומים גבוהים מספיק שיצדיקו את הסיכון שבסחר הגלובלי המתפתח.
המעצמות האירופאיות ניסו במהלך המאה לפתח מנגנונים שיסייעו להן להפחית את הסיכון.
תעריפי השילוח של הסחורה הימית בין המזרח רחוק לאירופה ירדו במהלך המאה באופן משמעותי ותרמו להתפתחות הסחר הימי הגלובלי.
אם המחירים בתחילת המאה היו כ־30-32 ליש"ט לטון, כחצי מאה לאחר מכן המחירים ירדו בכ־50-23%.
הערכות של כלכלנים תולות את אחת הסיבות לכך בהתייצבות של מרידות מקומיות במזרח אסיה שהתמתמנו סביב 1640, אם כי גורמים נוספים השפיעו על שינויי המחיר, ביניהם התחזקותן של חברות המונופול האירופאיות.
ההתייצבות הביטחונית פישטה את ההתאגנות שספינות סוחר הייתה צריכה לעשות כדי לסחור בביטחה יחסית, והקטינה הוצאות ביטחון.
הזינוק בסחר הגלובלי, שזינק במיוחד בשלושת העשורים הראשונים של המאה, תרם לא רק לכלכלתן של האימפריות האירופאיות, אלא גם לצמיחתם של אזורי סחר חשובים במזרח הרחוק, דוגמת יפן, והסחר שיזמו האירופאים הגביר את הסחר המקומי בין ערי נמל בארכיפלג האינדונזי לבין היבשת והגביר את היצע הסחורות באזור.
עם זאת, לקראת אמצע המאה חברת הודו המזרחית ההולנדית הצליחה לייצר באזור זה מונופול שגרם לכך שהרווחים על הסחר הגיעו ברובם המשמעותי להולנדים עצמם ולא לסוחרים מקומיים.
החל מאמצע המאה נקלע הסחר הגלובלי למשבר שהשליך על המעצמות האירופאיות, כולל חברת הודו המזרחית ההולנדית הדומיננטית, והשליך במיוחד על כלכלות המזרח הרחוק.
לקראת סוף המאה גם עלו במידת מה תעריפי השילוח שייקרו את הסחר בשנית, אולם כמות הסחורות לקראת סוף המאה הלכה ועלתה, ככל הנראה בעקבות עליה הן בביקוש לסחורות באירופה והן בהיצע הסחורות במזרח הרחוק.
מאה זו, ובעיקר המחצית השנייה שלה, הייתה תקופת השיא של המרקנטליזם, תפיסה כלכלית המעודדת אומות לחזק את כלכלתן על חשבון כלכלות אחרות.
הוגי התקופה שקידמו תפיסה זו, כמו ז'אן-בטיסט קולבר ותומאס מון , הגדירו את משאבי הטבע כאמצעי חיוני לשגשוגה של אומה, כך שאם אין לאומה משאבים אלו, עליה להשיגם במסחר שישאיר את המדינה במאזן חיובי של ייצוא מול ייבוא.
תפיסה זו עודדה פיתוח ייצור בקולוניות, כאשר כל התוצרת מוחזקת על ידי מונופול בשליטת המעצמה.
תחת כלכלה מרקנטליסטית שאפו אומות לדכא את רצונותיהם של התושבים כלפי מותרות שיגבירו ייבוא ויפרו את המאזן.
חברות הצ'ארטר הן מודל כלכלי בו פועלות חברות מסחריות כמונופולים של סחר או קולוניזציה מטעם ממשלות.
המודל שהחל בסוף המאה שעברה צבר תאוצה במהלך המאה, בה הוקמו כמה מחברות הצ'ארטר המשמעותיות ביותר, כמו חברת הודו המזרחית הבריטית, שהתאפיינה בהון אדיר וכוח צבאי משמעותי, והייתה חלק מהגורמים שהגבירו את הדומיננטיות של האימפריה הבריטית ברחבי העולם.
1600 – ייסוד חברת הודו המזרחית הבריטית – לימים החברה הגדולה בעולם שפעלה במודל חברות הצ'ארטר , שפעלו כמונופולים של סחר או קולוניזציה מטעם ממשלות.
השפעתה הפוליטית וכוחה הכלכלי של החברה השפיעו רבות על התפתחותה של האימפריה הבריטית לאורך המאה.
1602 – ייסוד חברת הודו המזרחית ההולנדית – לימים חברת המסחר והספנות הגדולה ביותר טרם המאה ה־18. החברה יצאה למסע התרחבות קולוניאלי שהתבסס על החזקת מניות ולא על שליטה מלכותית.
ספינות סוחר הולנדיות שטו ברחבי העולם, מובילות את "עידן הזהב של הרפובליקה ההולנדית".
התרחבות כלכלת סין – סין, שעל פי חלק מההערכות הייתה הכלכלה הגדולה בעולם עוד לפני תחילת המאה, חוותה בסוף המאה שגשוג כלכלי תחת שושלת צ'ינג, תוך ניצול יעיל יותר של משאבי טבע כמו תה, טבק וסוכר.
גילדות – במהלך המאה תופעת הגילדות הולכת וצוברת תאוצה בצפון מרכז אירופה, וקיימת במידה מסוימת במקומות נוספים באירופה.
מחסור בזהב וכסף באירופה – לאחר שבמאה שעברה הצטרפות של מלאי גדול חדש של כסף לשוק האירופי וגרם לאינפלציה ושחיקה בערך המטבע, במאה זו התאפיינה אירופה, בהכללה, במחסור כרוני בכסף וזהב שהקשה על ממלכות לספק את צורכי התושבים.
משבר דגנים באימפריה הספרדית – תקרת מחירים שנקבעה בספרד, הקשתה על שוק הדגנים המקומי להתמודד עם תקופה של פגיעה בגידול.
השיתוק בשוק גרם לנטישת אזורי כפר ולמחסור, ועל פי חלק מההערכות זו אחת הסיבות לירידת עוצמתה של האימפריה הספרדית, שהייתה בין הדומיננטיות ביותר בעולם במאה הקודמת.
שינוי בתפיסות נוצריות לגבי כלכלה –
הזרם הקלוויניסטי החל לראות בהצלחה מסחרית ערובה להשגחה אלוהית, מה שעודד, חברתית ותרבותית, הצלחה כלכלית.
באירופה הפכה לנפוצה יותר גישה שמחליפה את החובה הנוצרית לסייע לעניים, בגישה לפיה צדקה לעניים מעודדת את בטלנותם ומובילה אותם לדרך רעה.
עם זאת, החלה מגמה מסוימת של חסד באמצעות מתן סיוע לחסרי־כל באמצעות העסקתם בעבודות מסוימות.
נושא זה אף הוסדר בחוק לקראת סוף המאה בדנמרק-נורווגיה ובברנדנבורג-פרוסיה.
מאה זו באירופה התאפיינה במאבק מתמשך בין בית הבסבורג לבית בורבון.
בסיס הכוח של ההבסבורגים היה בממלכת הבסבורג, האימפריה הרומית הקדושה וספרד, ובסיס הכוח של בורבון היה בצרפת, אליה הצטרפו, לפחות בחלק מהמקרים, מנהיגים פרוטסטנטים מצפון אירופה דוגמת אנגליה ומדינות סקנדינביה.
המאבק המשיך מגמות מהמאות הקודמות שנגעו למאזן הכוחות באירופה, אבל הפך מורכב ונפיץ עוד יותר בעקבות הרפורמציה הפרוטסטנטית והפיצול בתוך הנצרות.
לאורך המאה הציתו המתיחות בין בתי המלוכה מלחמות שונות.
ההקצנה של חלק מהמנהיגים והתפיסה בתאוריית "דומינו" לפיה הפסד במלחמה אחת עלול לגרור הפסדים במלחמות העתידיות, הקצינו כל מלחמה והאריכו אותה.
הפיצול הדתי עורר מלחמות אזרחים ארוכות בתוך אירופה.
כל מלחמה הסתיימה בהסדר מסוג אחר.
בצרפת הוחלט לתת זכויות דת למיעוט הפרוטסטנטי, ואמצעים להגן על זכויותיהם (אם כי לאורך המאה לא תמיד ניתנו הזכויות במלואן).
בהולנד המדינה פוצלה לשני מחנות.
באימפריה הרומית הקדושה הוחלט (במאה הקודמת) שתושבי כל נסיכות יצטרכו לקבל על עצמם את הדת השלטת של הנסיכות, בהתאם להחלט הנסיך/דוכס השולט בה.
הסידור החדש באימפריה הרומית הקדושה הגיע במהירות לנקודת רתיחה בכל פעם שמוות של נסיך/דוכס גרם להחלפת הדת השלטת.
למשל, מות דוכס קתולי בשנת 1609 והחלפתו בדוכס פרוטסטנטי אמור היה לגרום מעשית גירוש הקתולים מהנסיכות.
ניסיונות למצוא פתרונות למצב לא עלו יפה, ומשברים דיפלומטיים ופרעות גרמו להקמת ברית הגנה של נסיכויות פרוטסטניות שמטרתה הייתה לספק הגנה זו לזו.
ברית זו קיבלה גיבוי צבאי גם מצרפת ואנגליה, אולם התחזקותה של הברית הובילה לברית קתולית נגדית של הנסיכויות הקתוליות באימפריה בגיבוי ספרד והאפיפיורות.
באחת ממחלוקות הירושה, סביב השליטה בבוהמיה, פלשו הספרדים לנסיכות כדי לתמוך בנציגיהם, מה שהפעיל את מנגנון הבריתות ההדדיות והכניס את מעצמות אירופה למלחמת שלושים השנים (1618–1648).
התפתחות המלחמה גררה לתוכה גם את הרפובליקה ההולנדית, לצידן של האנגלים והצרפתים (ואל כל אלו הצטרפו גם את שוודיה ודנמרק), ונגד ספרד, והציתה את ההמשך של מלחמת שמונים השנים שהגיע לכדי הפסקת אש בתחילת המאה, והשתלבה במספר מלחמות אזוריות נוספות.
המלחמות החוזרות במרכז אירופה הביאה להפחתת האוכלוסייה באזורים מסוימים לפחות ממחצית לעומת תחילת המלחמה.
בשנת 1648 נחתם שלום וסטפאליה שהביא לסיומן של כל המלחמות גם יחד.
ההסכם ביטל את הסיכום מהמאה שעברה לגבי החלוקה הקתולית–פרוטסטנטית באימפריה הרומית הקדושה והחליף אותו בסידור שמצריך הסכמות רחבות יותר חוצי מחנות.
בנוסף, הושגו הסכמות נוספות ביניהן העבירה האימפריה הרומית הקדושה שטחים ופיצויים לשוודיה וצרפת, במטרה – בעיקר של בית בורבון בצרפת – לרסן את עוצמת ההבסבורגים.
שלום וסטפאליה נחשב למשך יותר ממאה שנים כעוגן הדיפלומטי שמייצב את מאזן הכוחות האירופי.
עם זאת, ההסכם לא מנע חיכוכים נוספים, והמלחמות בין צרפת וספרד למעשה לא נפסקו (למען לטובת תמיכה בספרדים במלחמתם מול העות'מאנים בשנת 1663), וכן חודשו מלחמות אחרות דוגמת מאבקם של השוודים באיחוד הפולני-ליטאי ובני בריתם שחודש בשנת 1655 במלחמה הצפונית הקטנה.
עיקר הישגו של שלום וסטפאליה שהצליח לסיים תקופה באירופה בה מלחמות הדת בין הקתולים לפרוטסטנים היו לב ליבו של הסכסוכים המדממים, אולם ההסכם לא פתר מלחמות משיקולים אחרים.
כך, בעידן החדש הזה באירופה, הסכסוך בין בית הבסבורג לבורבון שוב הפך חשוב יותר ועיצב את הבריתות, ולא החלוקה הדתית, וממלכות עם דתות שונות לעיתים שיתפו פעולה נגד יריבה שדתה משותפת לאחת מהן.
מאה זו המשיכה את המגמה של המאה הקודמת של עליית חשיבותן וצמיחתן של הערים הגדולות באירופה, עם דגש על ערי הנמל הגדולות.
עליית חשיבות הסחר האטלנטי הגיעה במאה זו לנקודת מפנה, כאשר ערי הנמל במערב אירופה זוכות ליתרון ברור מול ערי הנמל בים התיכון או בים הבלטי.
אם בראשית המאה, היו ערי "ברית הנזה" הצפוניות או רפובליקת ונציה בין מוקדי הסחר החשובים של אירופה, הרי במהלך המאה התמודדו עם דעיכה כלכלית, ואמסטרדם שהייתה בסוף המאה הקודמת אחד ממוקדי המסחר לצידן, שמרה על הדומיננטיות שלה, אם כי בהדרגה איבדה את מקומה לפריז ולונדון בהתאמה.
צמיחת הערים הייתה חסרת תקדים בהיסטוריה האירופית.
לצורך ההשוואה, פריז של אמצע המאה ה־14 הייתה שיאנית האוכלוסייה של ימי הביניים עם כ־220,000 תושבים, ופריז בשיאה במאה זו הגיעה לסביבות 440,000 תושבים.
עם זאת, תמריצים פוליטיים וכלכליים שגרמו לחקלאות לא יעילה, גרמו לקושי לספק מזון לאוכלוסייה הצומחת.
בעיה זו הוחמרה בגלל השפעות של עידן הקרח הקטן, שגרם לבצורות ולגורמים שהגבירו תחלואה.
לצד המשברים הרבים שקפדו את אוכלוסיית אירופה במאה זו (למשל, אובדן רבע מאוכלוסיית גרמניה במלחמת שלושים השנים), תוחלת החיים הממוצעת מוערכת בסביבות ה־25 שנים, אם כי סביר להניח שבערים הגדולות תוחלת החיים אף ירדה לסביבות ה־20 שנים.
במגמות אלו משפחה הייתה צריכה להביא בממוצע יותר מ־6 ילדים כדי לשמר את אותה כמות אוכלוסייה.
עליית האוכלוסייה הייתה משמעותית במיוחד בבריטניה, שם החקלאות, הייצור והמסחר נהנו מתנאים של חדשנות, וכן ברוסיה שהתפשטה לכיוונים בהם האוכלוסייה הייתה דלילה.
התחזקות הפרלמנט וזכויות האדם באנגליה
באנגליה של אמצע המאה התחזקה בהדרגה התפיסה שלעם האנגלי יש זכות להדיח ולהעניש מלך עריץ, תוך הישענות על הוגי דעות דוגמת ג'ורג' ביוקנן , וכן על פרשנויות של הוגים נוצרים והוגים מרומא הקלאסית.
תפיסות אלו עמדו בלב פעולתם של אנשי פרלמנט פוריטנים ותומכיהם, שקראו להדיח באשמת "בגידה" את המלך, צ'ארלס הראשון.
התחשות זו החלה את מלחמת האזרחים האנגלית (1651-1652) בין תומכי הפרלמנט לתומכי המלוכה.
במהלכה מתים כ־10% מאוכלוסיית אנגליה, ובסופה ניצחון תומכי הפרלמנט והוצאתו להורג של צ'ארלס הראשון.
תומכי הפרלמנט ייסדו מחדש את אנגליה כרפובליקה ללא מלך בשם "חבר העמים של אנגליה".
הרפובליקה שרדה כעשור וחצי עד לשובם של המלכים האנגלים לכס.
אולם הפיכה נוספת הדיחה את המלך המכהן בידי תומכי הפרלמנט.
הפעם הייתה זו המהפכה המהוללת (1689).
הפעם הפרלמנט הגיש בפני המלך החדש מסמך זכויות שהגדיר את התנאים לפיהם המלך יכול לשלוט על נתיניו ואת מגבלות הכוח שלו.
לצד הגבלת כוחו של המלך, הפרלמנט העביר חוקים להגברת זכויות האזרח במדינה, דוגמת חוק הזכויות וחוק הסובלנות .
שינויים אלו הושפעו מרעיונות הומניסטיים של הוגים שונים, דוגמת תומאס הוקר – שפירט גישה ראשונית של האמנה החברתית, לפיה בני אדם זכאים לזכויות אדם מעצם היותם – וג'ון לוק, שכתב בשנת 1689 את ספר ההגות הפוליטית "שתי מסכתות על ממשל מדיני".
תור הזהב של הולנד – הרפובליקה ההולנדית שנודעה בשם ארצות השפלה המאוחדות, לאחר שקיבלה עצמאות מספרד בשנת 1648, הפכה לכוח המוביל בכלכלה ובפוליטיקה של אירופה, ויצאו ממנה חוקרים ואמנים שהשפיעו על מדינות רבות.
במאה זו חוותה הולנד גם משברים, כמו שיגעון הצבעונים שהוביל לפשיטות רגל בשנת 1637.
פרעות ביהודי מזרח אירופה – באמצע המאה התרחשה סדרה מתמשכת של אירועי פרעות במזרח אירופה, בין היתר על רקע מתיחות בין רוסיה לפולין–ליטא.
1649-1648: גזירות ת"ח ות"ט – פרעות קשות במיוחד ביהדות אוקראינה ובקהילות מסוימות של פולין–ליטא.
אחד מאירועי הפרעות הגדולים בתולדות העם היהודי.
1655: פוגרום בקהילות יהודיות בפולין–ליטא מצד הקוזאקים והרוסים במהלך מלחמת רוסיה–פולין.
1660: פוגרום הרסני נוסף בקהילות יהודיות בפולין–ליטא.
חלק מהקהילות היהודיות נמחקו ואחרות הצליחו לשמור מהונן ולבנות עצמן מחדש.
שמירת ההון הגבירה את חשיבותם הכלכלית של הקהילות היהודיות לאחר המלחמה.
אנרכיזם – בשנת 1649 ג'רארד וינסטנלי וקבוצת אנשים מנסים להקים בבריטניה מושבה חלוצית בעלי מאפיינים אנרכיסטיים.
חוזה ליסבון (1668) – פורטוגל קיבלה הכרה לעצמאותה מספרד, בתום מלחמת השבת הכתר הפורטוגזי.
מצור עות'מאני על וינה – במסגרת מלחמת האימפריה העות'מאנית-הליגה הקדושה (1683–1699), בפעם השנייה מאז היווסדה, צרים העות'מאנים על וינה.
המלחמה מתחוללת בין האימפריה העות'מאנית וחאנות קרים לבין האימפריה הרומית הקדושה, רוסיה הצארית, האיחוד הפולני-ליטאי והרפובליקה של ונציה.
אירופה כאזור נפרד ומוגדר – במאה זו החלו מנהיגים ואנשי רוח אירופאים להתייחס לאירופה באופן יותר זהותי ומושגים כמו "האינטרסים של אירופה" קיבלו יותר משקל.
הראיה באירופה כאזור מוגדר ומובחן התבססה גם על כך שבשלב זה מדינות אירופה חלקו ביניהן מספר מאפיינים משותפים, דוגמת התבססות על המשפט הרומי, השימוש בלטינית כשפה דיפלומטית, דומיננטיות הדת הנוצרית על זרמיה השונים, ומערכות נוספות של מנהגים וקודים.
צבאות הקבע – באירופה התפתחו בהדרגה צבאות הקבע המקצועיים, בהם שולבו אצילים בתפקידי קצונה, ואת שאר התפקידים איישו בעלי מעמדות נמוכים לצד שכירי חרב.
במאה זו מרבית שטחי המזרח התיכון, במיוחד סביב הים התיכון, היו בשליטת האימפריה העות'מאנית, וזו אותגרה ממזרח בנוכחותה של ממלכת פרס של השושלת הספווית.
על רקע הדומיננטיות של העות'מאנים, במחצית הראשונה של המאה התחזקו שיתופי הפעולה של הפרסים עם הרוסים, ששלטו בצפון הקווקז.
הפרסים והרוסים ביצעו מספר ניסיונות לקיים ביניהם ברית צבאית של ממש, אך אלו לא הבשילו.
בשנת 1639 הסכם זוהאב סיים כ-150 שנה של מאבקים בין האימפריה העות'מאנית לממלכת פרס.
ההסכם והפסקת התמיכה של הפרסים במאמץ האנטי־עות'מאני קירב את רוסיה למעצמות אירופאיות אחרות שחששו מפני עוצמתם של העות'מאנים.
נתיב הסחר הימי בין אפריקה למזרח הרחוק – עבר במזרח התיכון עם מאחזים פורטוגזים באזור.
בשנת 1622 שיתוף פעולה בריטי–פרסי הוביל לסילוקם של הפורטוגזים ממאחזם בהורמוז.
עד סוף המאה לא ביססו האירופאים מאחזים משמעותיים באזור זה, ונתיב הסחר דילג ממזרח אפריקה לתת היבשת ההודית.
שודדי ים ברברים – תקופה זו היא שיאה של כוחם של הפיראטים הברברים שחלשו על הים התיכון.
בראשית המאה התבססה מרוקו כמרכזה של הפעילות הפיראטית.
עצמאות תימן – לאחר שהעות'מאנים כבשו את כל החוף המערבי של חצי האי ערב עוד לפני תחילת המאה, בשנות ה־30 של המאה הצליחו כוחות מאזור תימן להניס משטחם את העות'מאנים ולקיים באזור שלטון עצמאי.
בתחילת המאה האימפריות הדומיננטיות ביותר באזור היו סין של שושלת מינג (שהייתה המאוכלסת בעולם) והאימפריה המוגולית, וסביבן ממלכות ענק נוספות כמו ממלכות קאשגאר וטיבט, וכן שטחם הגדול של המונגולים מצפון.
בשנת 1644 הגיע שושלת מינג לשפל בגלל מגוון סיבות ביניהן גדילת אוכלוסייה, שחיתויות ופילוג פנימי.
מנהיגים של מרד פנימי כבשו את בייג'ינג וגרמו למפקד הצבא של מינג לבקש סיוע מהשבטים המנצ'ורים של מונגוליה, ואלו פשטו על סין מצפון, השתלטו עליה והקימו בה את שושלת צ'ין, שכעת שלטה גם על שטחה של סין וגם על שטחה של מונגוליה גם יחד.
כיבושים ותמורות של האימפריה המוגולית
במחצית השנייה המאה, התרחבה משמעותית האימפריה המוגולית, שהשתלטה על רוב תת היבשת ההודית.
האימפריה המוגולית חוותה לאורך המאה תנועת מטוטלת שנעה בין ניסיון לאחד בין זרמים הינדואיסטים ואסלאמים ליצירת אחידות ברחבי האימפריה, עקב השפעתו של אכבר הגדול ששלט בראשית המאה, לבין שינוי מגמה לקראת סוף המאה בימיו של אורנגזב שראה בזרמים הסינקריטיסטים כפירה.
בימיו של אורנגזב היו הכיבושים המשמעותיים במאה זו, ובראשם ההשתלטות על סולטנות בוג'פור בשנת 1686 ועל סולטנות גולקונדה בשנת 1687.
אולם האגרסיביות של המוגולים, לצד העדיפות האסלאמית שהנהיג אורנגזב והפלתה בני דתות אחרות, קנתה להם יריבים.
כך, כאשר הצ'יף שיוואג'י הוכתר למלך המראטהים וביסס את ממלכתו מדרום למוגולים, הפך למנהיגם של הינדואיסטים רבים שהצטרפו אליו, והמארטהים אף כבשו מחדש חלק מהאזורים המוגוליים, שהתאפיינו בשנים אלו במרידות משמעותיות, בין היתר מבני הדת הסיקית.
בתחילת המאה היו פזורות לאורך חופי המזרח הרחוק קולוניות, בעיקר של פורטוגל – שהחזיקה בנמלים מבוצרים רבים על נתיב הסחר דרך אפריקה ועד אינדונזיה – וספרד (בראשית המאה היו מאוחדות שתי האימפריות תחת אותו כתר, אולם הן נפרדו לקראת אמצע המאה).
בתחילת המאה הוקמו חברת הודו המזרחית ההולנדית, שניסו להשתלט על הקולוניות הפורטוגזיות, וחברת הודו המזרחית הבריטית, שהקימו מאחזים חלוציים באינדונזיה ותת היבשת ההודית.
לקראת אמצע המאה התחזקה השפעתם של ההולנדים, שלאורך שנות ה־50 וה־60 כבשו מהפורטוגזים חלק מהקולוניות שלהם באזור אינדונזיה וסרי לנקה והפכו לאחד הגורמים הדומיננטיים במזרח הרחוק.
השפעתם של הבריטים גברה לקראת סוף המאה.
אל חופי הודו הצטרפה בהמשך גם דריסת רגל של צרפת עם חברת הודו המזרחית הצרפתית, ובתקופות מסוימות ניסתה גם דנמרק לבסס את מאחזיה באזור.
התרבותן של הקולוניות האירופאיות לוותה גם בניסיונות להשפעה תרבותית גוברת.
למשל, בשנת 1622 האפיפיור גרגוריוס החמישה עשר מייסד את הקונגרגציה הקדושה למען הפצת האמונה כדי למסד את הפצת הנצרות במזרח הרחוק.
גם בלי כוונה מודעת, גררו מושבות אלו השפעות תרבותיות ישירות ועקיפות במזרח אסיה.
תקופת אדו ביפן – ביפן החלה בתחילת המאה תקופת אדו, שנמשכה עד שנת 1868. בתקופה זו עברה יפן מהפכה חברתית שכללה שינוי מבנה השליטה הפאודלי שהגביר את כוחו של השוגון, ושינויים שמנעו ניידות חברתית.
לצד זאת, בשני העשורים האחרונים של המאה התאפיינה יפן בשגשוג כלכלי יחסי.
מאפיין נוסף של תקופה זו היה מדיניות בדלנית מאוד שנקראה סאקוקו שלפיה אף אדם זר לא הורשה להיכנס ליפן ואף יפני לא הורשה לצאת ממנה.
כחלק מתקופה זו, נכנסה לתוקף מדיניות של גירוש כולל ורדיפה של נוצרים ביפן.
התפשטות סיאם – טקסין הגדול, המלך הסיאמי, מאחד סביבו כוחות רבים ומשנה את מאזן הכוחות בדרום מזרח אסיה: לאורך שנות ה־70 של המאה מרחיקים הסיאמים את קו הגבול המתוח מול בורמה ומשתלטים על שטחן של מספר ממלכות סמוכות.
אימפריות מרכז אסיה – לאורך המאה, בין סין להודו, במקום ממלכת טיבט הוותיקה, עלתה לשלטון חאנות Khoshut .
מצפון לה, לקראת סוף המאה נפלה אימפריית קאשגאר תחת החאנות הדזונגרית .
הדזונגרים, בראשות המנהיג האגרסיבי גאלדאן חאן , יצאו למסע כיבושים במרכז אסיה בשנים 1684-1681, והפכו לאחת האימפריות הגדולות באזור.
פשיטות סחר עבדים – בחלקה המזרחי של אפריקה הדרומית פעלו שבטים נודדים אגרסיביים שביצעו במקומיים פשיטות למטרות סחר עבדים.
בני היאו שהגיעו לאזור בעקבות סחר שנהב השתלטו על טריטוריה תחת הנהגה צבאית חזקה והפעילו פשיטות עבדים מאורגנות.
השמדת נדונגו – בסביבות שנת 1622 מושלים קולוניאליים של האימפריה הפורטוגזית חוברים לקבוצות שודדים במרכז–מערב אפריקה ומביאים לסופה של ממלכת נדונגו , במתכונתה עד אז.
מלחמת האזרחים של קונגו – בשנת 1665 הביסה פורטוגל את ממלכת קונגו, ופרצה מלחמת אזרחים שהאיצה את היחלשותם של המלכים המקומיים.
במלחמה זו נמכרו רבים מהלוחמים המפסידים לעבדות.
שינויים גדולים במדע ובפילוסופיה, מקובצים בדיעבד בשם המהפכה המדעית.
שינויים אלו החליפו את ההשקפה הפילוסופית היוונית שהייתה מקובלת מזה כ־2,000 שנים, בתפיסות חלופיות שהיו ראשיתו של המדע המודרני, ובגיבוש שיטות ניסוי מדידות לחקר שאלות – ניסויים שניתן לחזור עליהם ולאמת את תוצאותיהם – שיטות שהתגבשו בהדרגה לשיטה המדעית.
בעוד הגישה הפילוסופית השלטת עד אז הייתה ממוקדמת ב"למה" דברים קורים, השיטה המדעית התמקדה ב"איך".
ראשית המהפכה המדעית במחצית השנייה של המאה ה־16 בתחום האסטרונומיה בתהליך שמכונה המהפכה הקופרניקאית, ובו האסטרונום טיכו ברהה אסף כמות רבה של נתונים ותצפיות, במטרה להכריע על מבנה מערכת השמש באופן יוצא דופן לשעתו – על מסד נתונים ולא על בסיס מסורות ופילוסופיות.
תהליך זה נחתם בעשור הראשון של המאה ה־17 כאשר יוהנס קפלר וגלילאו גליליי פרסמו סיכום לנתונים אלו שהכריעו נגד המסורות הוותיקות.
קפלר ניסח כללים בתחום האסטרונומיה המכונים "חוקי קפלר".
בהמשך המאה הפילוסוף רנה דקארט היה איש מפתח בניסיון להתחיל ולהגדיר תופעות פיזיקליות במושגים של חומר ותנועה.
בסוף המאה הייתה משמעותית עבודתו של אייזיק ניוטון, שפרסם בספרו "העקרונות המתמטיים של פילוסופיית הטבע" (1687) את חוקי התנועה של ניוטון, שסיפקו מערכת חוקים אחת ששימשה כבסיס לאסטרונומיה ולפיזיקה ללא שינוי למשך כמאה שנה.
קפלר, דקארט וניוטון קידמו גם תחומים אחרים כמו חקר האופטיקה, אותו הוביל גם כריסטיאן הויגנס, והבנת התחום חוותה פריצות דרך במהלך המאה.
כחלק מראשית התהוותו של המדע המודרני, הוקמו במחצית השנייה של המאה מספר מוסדות מדעיים – דוגמת החברה המלכותית בלונדון (1660), והאקדמיה הצרפתית למדעים (1666).
מוסדות אלו ואחרים סייעו לייצר מערכת בה חוקרים יכולים לבדוק זה את תוצאותיו של זה ולוודא את נכונותם לפני הפרסום.
מערכות נורמות אלו הובילו לפרסומם של מאמרים מדעיים.
השפעת טכנולוגיות אבק השריפה על הצבאות
מאה זו הייתה נקודת מפנה בשימוש המקצועי בכלי נשק מבוססי אבק שריפה.
הודות לפועלם של מאוריץ מאורנז' וגוסטב השני, פותחו טקטיקות חדשות לניצול יעיל יותר של נשקי אבק השריפה בשדה הקרב.
מאוריץ וגוסטב פיתחו כל אחד את השימוש בגדודים קטנים יחסית אשר מאומנים בלחימה מתואמת.
שינוי זה הצריך הכשרה והתמקצעות לחיילים.
עלייתם של נשקי אבק השריפה הובילה לירידה בחשיבותם של חילות הפרשים.
שכלול הארטילריה הובילה לשינויים בתכנון הביצורים בכלל, ובפרט הביא להופעתן של עיירות ביצורים עם חילות מצב גדולים ותותחים, ואלו גרמו לכך שחלקים משמעותיים מהכוחות נייחים ולא גמישים לתמרון.
לצד הצורך להקצות חלק גדול יותר מהכוחות להגנה, המעבר ההדרגתי של החזיתות מחוץ למדינות עצמן גם "לעולם החדש" ולאזורים נוספים גרמו יחד לכך שמעצמות אירופה הגדילו משמעותית את הצבאות שלהן, ובהתאמה גם את המיסים שנזקקו להם כדי לקיים את הצבאות.
הפילוג הדתי העמוק באירופה בתקופה זו סיפק את הנכונות של הציבור הרחב לתמוך במאמצים המתגברים של המעצמות להגביר את כוחן, אולם שינויים אלו הגבירו את כוחם הפוליטי של ראשי הצבא, ואת מנגנוני ריכוז הכוח בידי גוף מרכזי חזק אחד.
1628: מחזור הדם – ויליאם הארווי פרסם את התאוריה להבנת מחזור הדם, שנחשבת כאחת התגליות הרפואיות החשובות.
1630: כינין – מיסיונרים מביאים לאירופה מאמריקה את הכינין, שמשמש כתרופה למחלת המלריה.
1668: הניסוי של רדי – הפריך את תאוריית הבריאה הספונטנית, לפיה חיים יכולים להיווצר מחומר ללא חיים.
1675: בקטריות – גילויין בידי אנטוני ואן לוונהוק, שנחשב לאבי תורת המיקרוביולוגיה.
1676: מהירות האור – נמדד בפעם הראשונה.
1679: קיטור – דני פפן המציא מכונה עם דגם עיצוב ("עיצוב פפן"), הפועלת כסיר לחץ, על פי עקרונות הקיטור ובפועל נחשבת כמנוע הקיטור הראשון.
חשבון אינפיניטסימלי – הומצא כדי לנסח את המכניקה הקלאסית.
דיסק ניוטון וטבעות ניוטון – המחישו את הרעיונות החדשניים מתחום האופטיקה.
לאורך המאה: שיפור בטכנולוגיית אבק השרפה והתותח.
תקופת זו מזוהה עם תור הזהב של הציור ההולנדי.
בנוסף, בתקופה זו הניחו פילוסופים דוגמת ברוך שפינוזה את היסודות לתפיסת מוסר פורצת דרך, שסייעה לעצב את תפיסת העולם הנטורליסטית, שבאה לידי בטוי גם באמנות ובתרבות.
התפתחויות ומגמות ממאות קודמות, לצד השפעות חיצוניות, גרמו לפריחה אמנותית מהמזרח התיכון ועד מרכז אסיה.
בתקופה זו התגברו השפעות תרבותיות ואמנותיות בין אזורי המזרח – הודו המוגולית, פרס הספווית והאימפריה העות'מאנית – לבין הממלכות האירופאיות.
ארצות האסלאם – בתקופה זו התקיימה מגמה חדשנית – שהחלה במאה ה-16 – של ציור תוך התכתבות עם סגנונות היסטוריים.
תקופה זו התאפיינה בקונפליקטים רבים בין רצונם של הציירים לחופש אומנותי לבין הגחמות המתחלפות של הפטרונים השונים.
באימפריה הספווית זרמים מרכזיים עסקו בציור מיניאטורי, ביצירות סאטיריות וביצירות שמטרתן יצירת סצנות מדויקות מחיי היומיום.
בנוסף, מאה זו בסימן עליית אמנות הבמה בארצות האסלאם.
האימפריה העות'מאנית – בתקופה זו שגשגה באימפריה העות'מאנית תעשייה אומנותית סביב ייצור עבודות מתכת ומשנהב, שטיחי אוסאק וטכניקות חדשות לייצור טקסטיל.
בנוסף, בתקופה זו מגיע לשיאו זרם של ספרות טורקית קלאסית.
הודו – לאורך המאה חוו האזורים המוסלמים של הודו פריחה תרבותית שבאה לידי ביטוי בין היתר בתקופת זוהר של שירה וכתיבה היסטורית.
התפתחותן של הקולוניות האירופאיות באפריקה חושפת אוכלוסיות שונות לנגיפים שאינם רגילים אליהם.
הפורטוגזים במערב היבשת נדבקו במגפות מקומיות, אולם בדרום אפריקה היו אלו המקומיים שנדבקו במקרים רבים באבעבועות שחורות, שפעת וחצבת שהביאו עמם האירופאים.
החל מ-1660 - התפרצות מגפת אבעבועות שחורות באמריקה הדרומית גרמה, על פי ההערכות, לתמותה של בערך 44,000 ילידים אמריקאים באותה השנה.
באזורים מסוימים השמידה המחלה כמחצית מהאוכלוסייה, ובמקרים הקיצוניים ביותר אף קרוב ל-90% מאוכלוסיות מסוימות, זאת מכיוון שבקרב האוכלוסייה הילידית שבאזור ברזיל לא הייתה חסינות לנגיף האירופי הזר, והזן שהביאו איתם האירופים הייתה אחת הווריאציות היותר קטלניות שלו.
המגפה קיבלה בקרב הילידים את הכינוי "האש הגדולה".
מיסיונרים נוצרים האשימו את הילידים שהם נפגעו מהמגפה בגלל חוסר אדיקותם.
בעשור לאחר מכן מגיעה המגפה למושבות הבריטיות באמריקה הצפונית וגורמת לנזקים רבים.
תיעוד שעקב אחר התפרצות דבר במערב אירופה בשנות ה-60, תיעד כיצד התפשטה המגפה במספר גלים שהמשיכו אל שנות ה-70 וה-80 לרחבי העולם והכתה בצפון אפריקה, טורקיה, פולין, הונגריה, אוסטריה, גרמניה ואזורים נוספים.
במקומות מסוימים גבתה המחלה שיעורי תמותה של למעלה מ-20%.
ויליאם שייקספיר, מחזאי ומשורר אנגלי (1564–1616).
ארטמיזיה ג'נטילסקי, ציירת איטלקייה (1593–1653).
ג'ובאני לורנצו ברניני, פסל, צייר ואדריכל איטלקי (1598–1680
רמברנדט, צייר, רשם, אמן הדפס ותחריט הולנדי (1606–1669)
ז'אן-בטיסט לולי, מלחין צרפתי, מלחין החצר של לואי הארבעה עשר, מלך צרפת (28 בנובמבר 1632 – 22 במרץ 1687)
ז'אן-פיליפ ראמו, מלחין ותאורטיקן, מלחין החצר של לואי החמישה עשר, מלך צרפת (25 בספטמבר 1683 – 12 בספטמבר 1764 במאה ה-18)
יוהאנס קפלר, אסטרונום ומתמטיקאי גרמני (1571–1630)
רנה דקארט, פילוסוף ומתמטיקאי צרפתי (1596–1650).
פייר דה פרמה, מתמטיקאי ומשפטן צרפתי.
אבי תורת המספרים ותורת ההסתברות (יחד עם פסקל).
בלז פסקל, תאולוג, מתמטיקאי ופיזיקאי צרפתי.
אבי תורת ההסתברות (יחד עם פרמה).
כריסטיאן הויגנס, מתמטיקאי ומדען (1629–1695).
אנטוני ואן לוונהוק, מדען הולנדי, ממציא המיקרוסקופ ואבי המיקרוביולוגיה (1632–1723)
אייזק ניוטון, פיזיקאי ומתמטיקאי אנגלי (1642–1727).
גוטפריד וילהלם לייבניץ, פילוסוף ומתמטיקאי גרמני (1646–1716).
לואי הארבעה עשר, מלך צרפת.
אהמט הראשון, סולטאן האימפריה העות'מאנית השנים 1603–1617.
אוליבר קרומוול, לורד פרוטקטור של אנגליה (1599–1658).
אורנגזב, השליט המונגולי האחרון ששלט בשנים 1658–1707
גאבור בתלן, מנהיג טרנסילבניה במהלך מלחמת שלושים השנים
בוגדן חמלניצקי, הנהיג את מרד חמלניצקי באמצע המאה כנגד האיחוד הפולני-ליטאי.
גוסטב השני אדולף, מלך שוודיה
הרב צמח צרפתי – אב בית דין והרב הראשי של תוניס, כתב חידושי תורה על הרמב"ם ונושאי כליו.
רבי יום-טוב ליפמן הלר – מחבר "תוספות יו"ט" על המשנה.
רבי משה רבקש – מחבר "מאור הגולה" על שולחן ערוך.
רבי דוד הלוי סגל – מחבר "טורי זהב" (ט"ז) על שולחן ערוך.
רבי משה לימא – מחבר "חלקת מחוקק" על אבן העזר.
רבי חיים בנבנישתי – מחבר ספר "כנסת הגדולה" על ארבעת הטורים.
רבי ישראל יעקב חגיז – מחבר שו"ת הלכות קטנות.
רבי שבתי כהן – מחפש הספר "שפתי כהן" (ש"ך) על שולחן ערוך.
רבי אברהם גומבינר – מחבר "מגן אברהם" על אורח חיים.
שבתי צבי – גדול משיחי השקר בהיסטוריה של עם ישראל.
המאה ה-16 היא התקופה שהחלה בשנת 1501 והסתיימה בשנת 1600. מאה זו נמצאת בשלב ראשוני של התקופה המודרנית, והעת החדשה.
מאה זו היא נקודת מפנה בעליית חשיבותן של ממלכות מערב אירופה בסחר העולמי.
עם זאת, במבט עולמי יתרונן עדיין לא היה ברור על מוקדי הכוח האחרים ברחבי העולם.
במבט־על, היו במאה זו מספר מרכזי עוצמה ברחבי העולם: סין של שושלת מינג (שהייתה המאוכלסת מכולן) במזרח הרחוק; האימפריה המוגולית והאימפריה הפרסית הספווית במרכז אסיה; האימפריה העות'מאנית ורוסיה המוסקבאית בתפר של אירואסיה; צרור ממלכות מערב אירופה.
במנותק מעט מאלו, באפריקה הייתה ממלכת מאלי ובאמריקה האצטקים והאינקה התחלפו במהלך המאה בספרדים.
במהלך המאה התרחשו שינויים משמעותיים במפה הגאופוליטית העולמית, כאשר האימפריה העות'מאנית התחזקה וכבשה שטחים רבים ב.
השתלטותם של העות'מאנים על מערב אסיה, לצד התחזקות מעצמות מוסלמיות במרכז אסיה, הובילה לכך שדרך המשי נשלטה בידי ממלכות מוסלמיות, וזה יצר חיץ בין אירופה לבין המזרח הרחוק.
חיץ זה האיץ תופעה נוספת בה האימפריה הספרדית של בית הבסבורג, שהיה בעל אחיזה בממלכות ברחבי אירופה, השתלטה על שטחים באמריקה הדרומית.
במקביל יצרה האימפריה הפורטוגזית (שלקראת סוף המאה אוחדה גם היא תחת האימפריה הספרדית) רשת נמלים שהקיפה את אפריקה והמשיכה עד למזרח הרחוק, כנתיב סחר חלופי לזה היבשתי.
התפתחויות אלו חיזקו את חשיבותה של האימפריה הספרדית והדומיננטיות שלה באירופה בפרט ובנתיבי הסחר העולמיים בכלל, ומגמה זו התחזקה כאשר הספרדים החלו לנצל את המשאבים של יבשת אמריקה, שהתגלתה בידי האירופאים בסוף המאה הקודמת.
הספרדים שגשגו במיוחד על רקע חולשתה של צרפת שהייתה שקועה בסכסוכים פנימיים במרבית המחצית השנייה של המאה, והספרדים ניסו למנף את היתרון שלהם כדי לדרוש מונופול על הסחר בכל מקום בעולם בו מונף דגל ספרדי.
התפתחויות אלו בסחר הגלובלי, לצד יריבויות מקומיות באירופה, הובילו את אנגליה לזנוח את היריבות הוותיקה שלהם מול הצרפתים ולעבור בהדרגה ליריבות מול הספרדים שהתפתחה בסוף המאה למלחמה גלויה, במסגרת מלחמת שמונים השנים.
עליית הסחר האטלנטי העלתה את חשיבותם של הנמלים עם גישה נוחה לאוקיינוס האטלנטי, דוגמת ליסבון ואנטוורפן, שאיתגרו את הדומיננטיות של ונציה, שנהנתה מדומיננטיות בדרכי הסחר של הים התיכון ועדיין הצליחה לשמור על מעמדה על אף התחרות האטלנטית, והייתה משמעותית בתיווך סחורות בין אירופה למזרח הרחוק.
בנוסף, עליית הסחר הגלובלי הביאה את אירופה (ואזורים נוספים שהשתתפו בסחר, דוגמת יפן) לתקופה של התרחבות כלכלית משמעותית, והתרחבות זו בתורה מילאה תפקיד מרכזי בתמורות רבות אחרות של תחילת העידן המודרני – חברתיות, פוליטיות ותרבותיות, רבות מהן קשורות הן לרנסאנס והן לרפורמציה, שפיצלה את הנצרות האירופית.
הגישה לסחורות חדשות והתייעלות שיטות הסחר הימיות העשירו את החיים החומריים והביאו לצמיחת האוכלוסייה של אירופה אחרי שתי מאות של קיפאון.
סוחרים, יזמים ובנקאים סחרו בהון בנפח חסר תקדים.
רוב ההיסטוריונים רואים במאה ה-16 את התגבשותו, או לפחות את תחילתו, של הקפיטליזם המערבי, אם כי גרסה מוקדמת זו של הכלכלה המודרנית עדיין התאפיינה במשברים פיננסיים תכופים.
הגעת האירופאים לאמריקה גרמה להשפעות משמעותיות נוספות.
בין היתר, השינויים שנגרמו לאוכלוסייה הילידית האמריקאית – בראשה תמותה ממגפות שהביאו איתם האירופאים – גרמו למותם של כ־90% מבני האוכלוסייה המקומית ביבשת, על פי חלק מההערכות, מתוך כ־60 מיליון איש, נותרו כ־5–6 מיליון.
במאה זו מתחילה המהפכה הקופרניקאית שמתניעה את המהפכה המדעית באירופה.
רוב מאה זו נמצאת בין שני הגלים של תקופת "עידן הקרח הקטן" ומאופיינת בהתחממות יחסית של הטמפרטורה.
עם זאת, החל מסביבות 1560 החל גל נוסף של התקררות.
בסוף המאה הקודמת החלו שתי מגמות מרכזיות, שהיו משמעותיות לאורך מאה זו: גילוי אמריקה והחקר והכיבוש שלה בידי האימפריה הספרדית, וביסוסו של נתיב סחר למזרח הרחוק שעבר דרומית לאפריקה, בראשותה של האימפריה הפורטוגזית.
כדי למנוע חיכוך מתמיד בין שתי האימפריות, קבעו השתים בסוף המאה שעברה את חוזה טורדסיאס, שחילק את "העולם החדש" בין השתיים.
ב־22 באפריל 1529 נחתם גם חוזה סרגוסה שהשלים את חוזה טורדסיאס ואיפשר לאימפריות למקד את המשאבים שלהן כל אחת באזורים מסוימים.
דרכי הסחר החדשות לאמריקה ולמזרח הרחוק העלו משמעותית את חשיבותם של נתיבי הסחר הימיים במאה זו.
בין נתיבי הסחר הימיים החדשים, עלתה גם חשיבותם של נתיבי סחר צומחים בדרום מזרח אסיה, בין נמלים חשובים של הארכיפלג המלאי, ואזורים יבשתיים לחופי ים סין הדרומי.
עליית דרכי סחר אלו היא חלק מהסיבות להתפשטות האסלאם בדרום מזרח אסיה גם במאה זו.
במקביל התפשטה גם הנצרות למזרח הרחוק, ובמיוחד ליפן והודו.
במחצית השנייה של המאה המירו את דתם לנצרות כ-300,000 יפנים.
החשיבות של השליטה בדרכי הסחר העלתה בתורה בהדרגה גם את הדומיננטיות של הלוחמה הימית, ותופעה זו גרמה להגדלת הציים.
20 בספטמבר 1519 – פרדיננד מגלן מתחיל במסע סביב העולם.
עם חמש ספינות הוא מפליג מפורטוגל לכוון איי הודו.
6 בספטמבר 1522 – הספינה "ויטוריה", אחת מספינותיו של פרדיננד מגלן, שבה לספרד ועל סיפונה 18 איש בלבד, מגלן עצמו נהרג במהלך המסע.
בכך הפכה ה"ויטוריה" לספינה הראשונה אשר הקיפה את כדור הארץ.
בהתאם לסיכום בין האימפריה הספרדית והאימפריה הפורטוגזית, במהלך המאה משתלטים הספרדים על מרכז אמריקה ומערב אמריקה הדרומית, והפורטוגזים (שמתאחדים אמנם בסוף המאה תחת הכתר הספרדי) משתלטים על אזורי החוף של ברזיל המודרנית.
ציר הזמן של גילוי וכיבוש אמריקה בידי האירופאים:
25 באפריל 1500: "גילוי" ברזיל – הארמדה של פדרו קברל, שעשתה את דרכה מליסבון להודו עוגנת מול חופי ברזיל, באזור פורטו סגורו דהיום.
זוהי ראשיתה של הקולוניזציה של ברזיל על ידי הפורטוגלים.
9 במאי 1502: מסעו האחרון של קולומובוס – הספן יצא מספרד למסעו הרביעי והאחרון לעולם החדש.
1514: הזהב של אמריקה – התחילה הפקת הזהב בקריביים, על ידי האירופאים הקולוניאליסטים.
זו נקודת ציון לראשית ניצול משאבי אמריקה לרווחת האימפריות האירופאיות, שהתעצמה לאורך המאה והמשיכה במאות שלאחר מכן.
באזורים מסוימים, כמו פרו ובוליביה המודרניות, לווה ניצול האוכלוסייה בהגירה כפויה של צעירים לאזורי מכרות, מהלך ששינה את הדינמיקה החברתית המקומית.
8 בנובמבר 1519: מפגש הספרדים עם מלך האצטקים – הרנאן קורטס נכנס לטנוצ'טיטלאן, ומלך האצטקים, מונטזומה, מקבל אותו.
1533-1532: כיבוש ממלכת האינקה – ההרפתקן הספרדי פרנסיסקו פיסארו שובה את אטוואלפה, קיסר האינקה האחרון, וטובח את 6,000 חברי פמלייתו הלא-חמושים בקרב קחאמרקה.
לאחר מכן כובשים החיילים הספרדים את ערי האינקה המרכזיות.
28 בספטמבר 1542: חקירת קליפורניה – חואן רודריגס קבריו הוא האירופי הראשון המגיע לשטח המזוהה עם קליפורניה כיום.
1564: ראשית המושבות – מתיישבים צרפתים פרוטסטנטים הקימו מושבה באזור שלימים ייקרא פלורידה.