tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
המתקפה הראשונה ש-ETA קיבל עליה אחריות היא הריגתו של איש המשמר האזרחי הספרדי, חוסה פרדינס ארקאי ב-7 ביוני 1968. באותה שנה רצחו ETA בסן סבסטיאן את קצין המשטרה מליטון מנסנס, הידוע לשמצה בכך שביצע עינויים במתנגדי המשטר.
בשנת 1970 נשפטו אחדים מחברי ETA ונידונו למוות, אך בעקבות הלחץ הבינלאומי בוטל העונש.
הפעולה המפורסמת ביותר של ETA בתקופת הדיקטטורה של פרנקו התרחשה בדצמבר 1973 כשרצחו במדריד את ראש ממשלת ספרד לואיס קאררו בלאנקו.
המחבלים פוצצו כמות גדולה של חומר נפץ במנהרה שחפרו מתחת לכביש, בעת שעברה מעליה מכוניתו של קררו בלנקו.
המכונית עפה לגובה של כ-20 מטר ונחתה בחצר הפנימית של בניין הקומות הסמוך למקום הפיצוץ.
ETA הצדיק את הרצח כתגובה להוצאות להורג של כמה מחברי הארגון.
רבים מהפוליטיקאים הספרדיים הגולים הביעו שביעות רצון מהפעולה.
ב-13 בספטמבר 1974 ביצע ETA את הפיגוע ההמוני הראשון, בו מכונית תופת התפוצצה ליד בית קפה ברחוב קוראו במדריד.
12 בני אדם נהרגו ו-80 נפצעו.
טענת הארגון הייתה שלבית הקפה נהגו לבוא אנשי ביטחון ספרדיים, אך טענה זו אינה מתיישבת עם העובדה שכל ההרוגים והפצועים היו אזרחים.
הפיגוע עורר מחלוקת קשה בין חברי הארגון שהביאה לפרישתו הסופית של "זרם הפועלים", אשר הקים את "המפלגה המהפכנית של הפועלים הבסקים".
בעקבות הפיגוע ירדה באופן משמעותי היוקרה הבינלאומית של הארגון, שנרכשה לאחר חיסולו של לואיס קאררו בלאנקו.
גם בקרב חברי הארגון הנותרים המשיכה המחלוקת והארגון התחלק ל"ETA צבאי" (ETAm) ו"ETA פוליטי-צבאי" (ETApm).
ל-ETA הפוליטי-צבאי היה הרוב בארגון.
בשנת 1975, הודות לפעילותו של הסוכן הכפול מיקל לחרסה, נעצרו יותר מ-150 פעילי הארגון, כולל שני מנהיגים בכירים.
ב-27 בספטמבר של אותה שנה הוצאו להורג 3 מפעילי ETA ושני פעילים של ארגון אחר המזוהה עם השמאל הקיצוני.
אלה היו גזרי דין המוות האחרונים שפרנקו חתם עליהם והם עוררו מחאות במספר ערי בירה אירופאיות.
בתקופת המעבר לדמוקרטיה, אחרי מותו של פרנקו, תמך ETApm בהקמת מפלגה פוליטית (Euskal Iraultzarako Alderdia - מפלגת המהפכה הבסקית), אשר תתמודד בבחירות הכלליות ב-1977. כמו כן נענה ETApm להצעת הממשלה הספרדית לשחרור כל הפעילים של ETA (כולל מחבלים שהורשעו ברצח) בתמורה להפסקה מוחלטת של כל פעילות אלימה.
בקונגרס השביעי הוחלט על הפסקת האלימות, אך ה-ETAm (שלימים חזר לשם ETA) התנגד להחלטה זו, בטענה שלא חל שינוי משמעותי במדיניות הספרדית ושהמטרות של הארגון לא הושגו, ועל כן יש להמשיך במאבק החמוש.
בין המתנגדים היו מנהיגי ETA ידועים כגון אאוחניו אצ'בסטה (אנצ'וֹן) ופרנסיסקו מוחיקה גָּרְמֶנדיה (פָּקיטו).
ב-23 ביולי 1976 נחטף בידי ETAm אדוארדו מורנו בֶּרְגַרֶצֶ'ה (פֶרטוּר), מנהיג ETApm.
גופתו לא נמצאה עד עצם היום הזה.
פעולות הטרור אכן המשיכו ואף החריפו.
לשם השוואה: בין השנים 1968 ו-1977 נרצחו על ידי אט"א 82 בני אדם; ואילו בין השנים 1978 ו-1980 הארגון רצח 134 אנשים, רובם אנשי המשטרה והצבא, אך גם אזרחים רבים.
כך, למשל, נרצחו ב-29 ביולי 1979 חמישה אזרחים בסדרת פיגועים במדריד ושני אנשי המשמר האזרחי הספרדי בגיפּוּסקוֹאה (מחוז בחבל הבסקים).
ב-1978 נוסדה מפלגת הרי בטסונה (Herri Batasuna) שלימים נחשבה לזרוע הפוליטית של ETA.
כאמור, קץ הדיקטטורה לא הפך את ETA לארגון מתון יותר, אלא להפך.
שנות ה-80 היו לעקובות מדם ובמהלכן נרצחו על ידי ETA כ-400 בני אדם.
הארגון לא בחל בפיגועים המוניים כנגד אנשי ביטחון ואזרחים חפים מפשע.
ב-25 באפריל 1986 נהרגו במדריד 5 אנשי המשמר האזרחי בפיצוץ מכונית תופת.
ב-14 ביולי של אותה שנה התפוצצה במדריד מכונית תופת ליד אוטובוס שבו נסעו טירונים של המשמר האזרחי, 12 מהם נהרגו ו-50 נפצעו.
ב-10 בספטמבר של אותה שנה נורתה למוות לעיניי בנה הקטן בפרובינציית גיפוסקואה (ארץ הבסקים) מריה דולורס גונסלס קטראין (ז'וז'ס), חברת ETA שפרשה מן הארגון בשל התנגדותה לפיגועים ההמוניים.
ב-19 ביוני 1987 בוצע הפיגוע הרצחני ביותר בתולדות ETA.
מכונית תופת התפוצצה בחניון של סופרמרקט בברצלונה, 21 בני אדם נהרגו ו-45 נפצעו, כמחצית מהם נשארו נכים.
כל ההרוגים והפצועים בפיגוע היו אזרחים (כולל אישה בהריון).
ETA טען כי התריע על מכונית התופת, אך המשטרה לא התייחסה לאיום.
בדצמבר של אותה שנה פוצץ הארגון באמצעות מכונית ממולכדת (בלי להתריע) בניין מגורים בסרגוסה שבו התגוררו אנשי המשמר האזרחי עם משפחותיהם.
הפיצוץ אירע בלילה ונהרגו בו 12 בני אדם, מחציתם קטינים (5 ילדות בגיל הרך ונער בן 17; אחיו עומד כיום בראש עמותה שמסייעת לנפגעי טרור).
בעקבות הטרור הרצחני פקעה סבלנותה של ממשלת צרפת שלא הסגירה את אנשי ETA בתקופת הדיקטטורה ותחילת תקופת הדמוקרטיה, והחלה להסגיר פעילי ETA לרשות ספרד.
בין השנים 1983 ו-1987 פעל בספרד הארגון GAL שמטרתו הייתה להילחם ב-ETA.
ה-GAL רצחו 23 בני אדם (חלקם נחטפו ועונו), רובם היו אנשי ETA, אך היו גם אזרחים תמימים שלא היו קשורים כלל לארגון.
תקופת פעילותם נקראה "המלחמה המלוכלכת".
לימים (1997) נעצרו חברי GAL, נשפטו ונשלחו למאסר, ביניהם פוליטיקאים בכירים, כולל שר הפנים.
בשנת 1986 נוסד ארגון אזרחי א-פוליטי בשם "המחווה לשלום" (Gesto por la paz).
הארגון קיים הפגנות מחאה שקטות ברחבי ספרד בכל פעם שהיו הרוגים, בין אם היו קורבנות של ETA או של GAL.
ב-12 בינואר 1988 חתמו על הסכם אחוריה-אנאה (Ajuria-Enea) כל המפלגות הבסקיות, למעט הרי בטסונה (הזרוע הפוליטית של ETA, הוצאה מחוץ לחוק ב-2002).
מטרת ההסכם הייתה לשתף פעולה על מנת לסיים את הפעילות האלימה של ETA.
ב-28 בינואר של אותה שנה הכריז ETA על הפסקת אש למשך 60 יום, הפסקה שהוארכה מספר פעמים.
כמו כן התקיים ניסיון למשא ומתן באלג'יר בין ETA שהיה מיוצג על ידי אאוחניו אצ'בסטה (אנצ'ון) לבין ממשלת ספרד (באותה תקופה המפלגה הסוציאליסטית של הפועלים הייתה בשלטון).
המשא ומתן נכשל ובחודש מאי של 1988 הסתיימה הפסקת האש.
כדי למנוע התארגנות של אסירי ETA בבתי הכלא בארץ הבסקים החליטה הממשלה לפזר את האסירים בבתי הכלא ברחבי ספרד.
הדבר עורר מחאה גדולה, בעיקר בקרב החוגים הלאומניים.
החזרת האסירים לארץ הבסקים היא אחת המטרות של ETA.
ב-18 בנובמבר 1990 התפוצצה מכונית תופת ליד ניידת משטרה שהייתה בדרכה לאבטח משחק כדורגל.
ב-1991 ETA פוצץ שוב מכונית תופת בתוך בית מגורים של אנשי המשמר האזרחי בעיר ויק בקטלוניה וגרם למותם של 9 אנשים, כולל ילדים.
ב-1992 נעצרו בצרפת כל ראשי ETA, כולל פרנסיסקו מוחיקה גרמנדיה (פקיטו) שהיה אז ראש הארגון.
באותה שנה התפרצה בארץ הבסקים תופעה הידועה בשם kale borroka, כלומר "לוחמה ברחוב".
היו אלה צעירים רדיקלים תומכי ETA, שעיקר פעילותם הייתה הפגנות אלימות שכללו השלכת בקבוקי תבערה ופגיעה ברכוש (כגון שריפת אוטובוסים).
ETA התנער באופן רשמי מפעולות אלה.
ב-1995 הציב ETA דרישות לממשלה הספרדית, שכללו את הזכות להגדרה עצמית של הבסקים, תמורת הפסקה מוחלטת של כל פעילות חבלנית.
באותה שנה ניסה ETA להתנקש בחייו של מנהיג האופוזיציה הימנית חוסה מריה אסנאר, שלימים הפך לראש ממשלת ספרד.
אסנאר יצא ללא פגע מפיצוץ של מטען חבלה ליד מכוניתו, שכן המכונית הייתה משוריינת.
כמו כן, לפי דברי כוחות הביטחון הספרדים, נמנע ניסיון התנקשות של ETA בחואן קרלוס הראשון, מלך ספרד.
ב-10 ביולי 1997 חטפו אנשי ETA פוליטיקאי צעיר מהמפלגה השמרנית בשם מיגל אנחל בלנקו, ואיימו לרצוח אותו אם הממשלה הספרדית לא תענה לדרישותיהם.
שישה מיליון בני אדם יצאו להפגנות, הן בארץ הבסקים והן בשאר חלקי ספרד, בדרישה לשחרר את החטוף.
כעבור יומיים רצחו המחבלים את הצעיר, והדבר גרם לזעזוע עמוק בחברה הספרדית.
ברחבי המדינה התקיימו הפגנות המוניות נגד ETA.
ב-18 בספטמבר 1998 הכריז הארגון על הפסקת אש חד צדדית, אך הפוליטיקאים בספרד התייחסו להצהרה בסקפטיות וטענו שמטרת ההפוגה היא שיקום הארגון.
אף על פי כן, התקיימו מגעים בין נציגי הממשלה הספרדית של אסנאר לבין ETA.
המגעים נכשלו, וב-דצמבר 1999 הסתיימה הפסקת האש כאשר נעצרו שני טנדרים של הארגון, עם כ-1000 קילוגרם חומר נפץ בכל אחד מהם, בדרכם למדריד.
ב-21 בינואר 2000 חזר הארגון לפעילות הטרור שלו, כשמכונית תופת התפוצצה במדריד ונהרג קצין צבא ספרדי בשם פדרו אנטוניו בלנקו גרסיה.
במהלך אותה שנה רצח הארגון 23 אנשים.
ב-6 בנובמבר 2001 נפצעו 65 אנשים בפיצוץ מכונית תופת במדריד.
ב-4 באוגוסט 2002 התפוצץ מטען חבלה סמוך לבניין מגורים של אנשי המשמר האזרחי.
כתוצאה מכך נהרגו שני אזרחים, אחת מהם ילדה בת 4. בכל פעולות ETA נהרגו כ-30 ילדים.
באותה שנה הוצאה מחוץ לחוק מפלגת הרי בטסונה, שהוגדרה כזרוע הפוליטית של ETA.
ב-30 במאי 2003 נהרגו שני שוטרים בעיירה סנגווסה (נברה) בפיצוץ של מטען חבלה מתחת למכונית שבה ישבו.
עד 30 בדצמבר 2006 נחשב הפיגוע לרצח האחרון שביצע הארגון, ולאחר ההכרזה על הפסקת אש סופית רבים חשבו שזהו אכן הרצח האחרון.
בינואר 2004 הכריז ETA על הפסקת אש בקטלוניה וזאת בשל העובדה שמפלגה בדלנית נטלה חלק בשלטון המקומי.
ב-3 במרץ 2004 נתפסו שני טנדרים נוספים שעשו את דרכם למדריד עם מאות קילוגרמים של חומר נפץ.
ב-11 במרץ 2004, 3 ימים לפני הבחירות הכלליות, הזדעזעה מדריד מסדרת פיגועים ברכבות נוסעים, 191 בני אדם נהרגו וכ-1400 נפצעו.
בהתחלה חשבו ש-ETA עומד מאחורי הפיגועים וממשלת אסנאר אף ניסתה לגרום לאזרחי ספרד להאמין שאכן המחבלים הבסקים הם האחראים, וזאת בגלל שפיגועים של אל-קאעידה היו עלולים להוביל להפסד בבחירות של המפלגה השולטת וזאת בגלל מעורבותה במלחמה בעיראק.
יומיים לאחר הפיגועים בוצעו מעצרים של מוסלמים קיצונים.
שלושה ימים לאחר הפיגועים התקיימו הבחירות, והמפלגה השמרנית אכן הפסידה.
ב-4 באוקטובר 2004 עצרה משטרת צרפת את המנהיגים הבכירים של ETA.
כמו כן נתגלה מחסן אמצעי לחימה של הארגון.
מאז לא בוצעו פעולות טרור משמעותיות בשל חולשתו של הארגון, וחלק ממנהיגיו הכלואים אף קראו לחדול מכל פעילות אלימה.
בסוף 2005 הציעה הממשלה הסוציאליסטית של ספרד משא ומתן עם ETA, במטרה להביא לסיום סופי של הסכסוך.
האופוזיציה הימנית והארגון המייצג את קורבנות הטרור בספרד יצאו בהתנגדות חריפה נגד היוזמה.
ההכרזה על סוף הפעילות האלימה
לבסוף, לאחר 44 שנות אלימות וטרור, הודיע ב-22 במרץ 2006 אט"א על הפסקת אש סופית לטובת תהליך מדיני, באומרה כי "בסוף התהליך, האזרחים הבסקים יוכלו להישמע ויהיה להם הכוח להחליט על עתידם".
בספרד עצמה, דעת הקהל הייתה חלוקה בנוגע להצהרת הארגון ואופן ההתייחסות הראוי אליה.
ממשלת ספרד נותרה זהירה, ולא שישה על אפשרות המשא ומתן.
ראש ממשלת ספרד חוסה לואיס רודריגס ספאטרו אמר כי הוא מלא תקווה לגבי הפסקת אש תמידית, אולם הוא הדגיש ואמר כי לאחר שנים רבות כל כך של סכסוך וטרור תהליך השלום יהיה ארוך, מייגע וקשה.
מנגד, מנהיג האופוזיציה בספרד, מריאנו ראחוי קרא לא לשאת ולתת עם הארגון ואמר כי זהו ניסיון של ה-ETA להשגת מטרותיו הפוליטיות.
קולות אחרים אמרו כי ההכרזה על הפסקת אש לבדה אינה מספיקה, וכדי להוכיח את רצינות כוונותיו על הארגון להודיע על התפרקות מוחלטת מנשקו, דבר שלא נעשה.
באיחוד האירופי ובמדינות אירופה בכלל נשמעו דעות חיוביות על ההחלטה והובעה תקווה שזהו צעד לקראת סופו של הסכסוך האלים.
ב-22 במאי 2006 הכריז ספטרו בכנס של מפלגתו בארץ הבסקים שיתחיל במשא ומתן עם אט"א "בחודש הקרוב", אך נושא העצמאות לארץ הבסקים לא יעלה לדיון ("לא נשלם מחיר פוליטי").
מפלגת האופוזיציה פארטידו פופולאר (המפלגה העממית) הכריזה בתגובה שלא תתמוך בממשלה.
לבסוף, ב-29 ביוני, הודיע ראש ממשלת ספרד חוסה לואיס רודריגס ספאטרו כי ממשלתו תפתח בשיחות שלום עם ה-ETA, אך הוסיף ואמר כי לא יסכים לשלם מחיר כבד תמורת השלום, וכן שקיום המגעים תלוי בהימנעות המחתרת ממעשי טרור נוספים.
למרות הכרזה על הפסקת האש, לא הביע הארגון נכונות להתפרק מנשקו, ואף ביצע שוד של נשק בצרפת וניסויים עם חומרי נפץ.
מצד שני, ממשלת ספרד לא הביעה נכונות להענות לדרישת הארגון בנוגע להעברת האסירים הבסקיים לבתי כלא בארץ הבסקים.
אחד מהאסירים שאמור היה להשתחרר לאחר שריצה את עונשו, הועמד לדין על איומים שפרסם בעיתון בסקי ונידון למאסר ממושך, ורבים ראו בזה התנכלות.
באוקטובר 2006 פרסם אט"א הודעה שבה הוא מאשים את ממשלות צרפת וספרד בכך ש"ההתקפות על ארץ הבסקים נמשכות" ואיים לסיים את הפסקת האש, אך לא הכריז על כך באופן רשמי.
האיום התממש ב-30 בדצמבר 2006 כאשר מכונית תופת גדולה התפוצצה בנמל תעופה במדריד וגרמה ל-2 הרוגים, כ-20 פצועים באורח קל ונזק חמור לטרמינל ולמאות כלי רכב.
המחבלים התריעו על מכונית התופת באמצעות שיחת טלפון לשירותי החירום הבסקיים.
הייתה זו הפעם הראשונה ש-ETA ביצע פיגוע אחרי הכרזה על הפסקת אש וללא הכרזה על סיומה.
היה זה גם הפיגוע הקטלני הראשון אחרי התקופה הארוכה ביותר אי פעם שבמהלכה לא היו הרוגים.
בתגובה לפיגוע הקטלני הודיע חוסה לואיס רודריגס ספאטרו שתהליך השלום קרס והטיל את האחריות על ETA.
עם זאת, הוא הדגיש שהוא נחוש בדעתו להגיע לשלום ולסיום הטרור בספרד.
ב-5 ביוני 2007 ETA פרסם הצהרה על סיום הפסקת האש והאשים בכך את הממשלה הספרדית ואת ראש ממשלת ספרד בפרט.
לטענתו של הארגון, ספאטרו לא הביע נכונות להגיע להסדר והמשיך עם המדיניות התוקפנית ה"פאשיסטית".
כמו כן האשים ETA את מפלגת השמאל הרפובליקנית "השמאל המאוחד" (Izquierda Unida), שהיא המפלגה השלישית בגודלה בספרד, בכך שהיא "התפתתה" לתמוך בספאטרו ובגדה בעקרונות שלה.
בתגובה הטילה הממשלה את מלוא האחריות על ETA והזכירה שהפסקת האש הסתיימה עוד בדצמבר 2006, עם הפיגוע הרצחני במדריד, ועל כן ההצהרה החדשה של ETA אינה אלא לעג.
מאז ההצהרה על סיום הפסקת האש נרצחו בידי ETA עוד מספר בני אדם, 2 מהם (אנשי הגוארדיה סיביל) נרצחו בשטח צרפת ב-2007. הייתה זו הפעם הראשונה מאז 1976 שהארגון ביצע מעשה רצח בצרפת, שכן מדינה זו נחשבה למקום מקלט עבור הטרוריסטים והם בדרך כלל נמנעו מלבצע בה פעולות אלימות.
בשנת 2010 הארגון נחל מספר מפלות.
בתחילת ינואר 2010 נלכדו בשתי פעולות שונות ארבעה פעילים של הארגון, שהיו מבוקשים בידי ממשלת ספרד.
בסוף פברואר 2010 נלכד איבון גוחסקוצ'אה, המפקד הצבאי של הארגון, ביחד עם שני בכירים נוספים בכפר קטן בצפון צרפת בשיתוף פעולה עם ממשלת צרפת.
גוחסקוצ'אה היה מבוקש על ארגון ניסיון התנקשות בחיי מלך ספרד חואן קרלוס, בעת שביקר ב-1997 במוזיאון גוגנהיים שבבילבאו.
ב-5 בספטמבר 2010 הכריז הארגון על הפסקת אש נוספת.
ב-20 באוקטובר 2011, בעקבות ועידה שהתכנסה בסן סבסטיאן בהשתתפות מזכ"ל האו"ם לשעבר קופי אנאן ומנהיג השין פיין ג'רי אדמס, הודיע הארגון שהוא "החליט חד-משמעית להפסיק את פעילותו החמושה".
ב-9 בנובמבר 2016 נעצר בצרפת מיקל אירסטורזה, אחד מראשי הארגון.
מבצע משטרתי צרפתי ב-16 בדצמבר 2016 הביא למעצרם הזמני של 5 אזרחים מארץ הבסקית הצפונית שגילו לשלטונות מצבור של כלי נשק, תחמושת וחומר נפץ.
בלילה 6-7 באפריל 2017 הודיע אט"א על פירוקו המוחלט מנשק.
ב- 8 באפריל 2017 על סמך רשימה של 8 מקומות מסתור שסופקה על ידי הארגון לשלטונות, נתפס הארסנל שלו (3.5 טון כלי נשק וחומר נפץ) על ידי רשויות החוק הצרפתיות.
מקומות המסתור שנחשפו נמצאו בדרום-מערב צרפת, שהיווה זה מכבר הבסיס העורפי של הארגון.
בפברואר-מרץ 2018 בעקבות דיון פנימי, קראה הנהגת אט"א לחבריו להצביע על פיזור הארגון.
ההכרזה על הפסקת קיומו נערכה בטקס שהתקיים ב-2 במאי 2018 ביישוב קמבו-לה-בן בארץ הבסקים הצרפתית, בנוכחות אורחים, ביניהם ג'רי אדמס וברטי אהרן מצפון אירלנד, ג'ונתן פאוול מבריטניה, קואהטמוק קארדנס ממקסיקו, מישל קאנדסי מצרפת, נציגים של מפלגת "פודמוס" מארץ הבסקים ונציג של המפלגה הלאומנית הבסקית.
למחרת - ב-3 במאי הצביעו 93% מחבריו החופשיים של הארגון בעד פיזורו הרשמי.
סמל אט"א היה גרזן מלופף בנחש, והמוטו של הארגון הוא bietan jarrai שפירושו "להמשיך עם שניהם", כלומר להמשיך במאבק מזוין ופוליטי בו זמנית.
כמו כן הלאומנים הבאסקים משתמשים בצלב קרס עגול, אך אין לו קשר לנאציזם.
לעיתים תכופות קישרו בין אט"א לבין מה שנקרא "תנועת השחרור הלאומי הבסקי", שכוללת ארגונים בדלניים שונים, כגון המפלגות הפוליטיות Batasuna, Herri Batasuna ו-Euskal Herritarrok (שלושתן הוצאו מחוץ לחוק בספרד), תנועת הנוער Segi, ארגון העובדים LAB ואחרים.
כל אלה ידועים בשם ezker abertzalea, כלום "השמאל הלאומני (הבסקי)".
הארגון ממומן בעיקר ב"מס המהפכה" (impuesto revolucionario בספרדית) שנאלצים לשלם אנשי עסקים בארץ הבסקים תחת איומים ברצח או בפגיעה ברכוש.
איום זה מתממש לעיתים תכופות על ידי הטמנת מטעני חבלה והצתות.
כמו כן, אנשי אט"א נוהגים לשדוד מחסני חומר נפץ.
אט"א מתארגן בגדודים (comandos) שכל אחד מהם פועל באזור גאוגרפי משלו (לדוגמה: Comando Madrid).
יש להם רשת של מקומות מחבוא ("בתים בטוחים") ומקומות שבהם מוחבאים חומרי נפץ ונשק שנקראים "zulos" (חורים).
חברי הארגון מתחלקים ל"חוקיים", שלא סומנו על ידי המשטרה כחברי אט"א; "משוחררים", שמתחבאים בצרפת ו"שרופים", כאלה ששוחררו אחרי שריצו את עונשם.
אט"א רצח יותר משמונה מאות בני אדם.
לואיס קאררו בלאנקו, ראש ממשלת ספרד בתקופת הדיקטטורה של פרנקו (1973)
אנשי צבא וכוחות הביטחון, (המשמר האזרחי והמשטרה)
חברי פרלמנט, חברי מועצות עירוניות וחברי שתי המפלגות הגדולות בספרד (המפלגה העממית והמפלגה הסוציאליסטית)
אנשי עסקים (חלקם נרצחו אחרי שנחטפו ולא שולם עבורם כופר)
אנשי מקצוע שעבדו עבור המוסדות הממשלתיים
בתקופת הדיקטטורה של פרנקו רצח אט"א 44 בני אדם, ובתקופת הדמוקרטיה 781 בני אדם.
בוויקיפדיה בספרדית ניתן לראות את רשימת ההרוגים בין 1968 ל-1975 (שנת מותו של פרנקו) ואת רשימת ההרוגים בין 1976 ל-2008.
הרוגי אט"א לפי קהילות אוטונומיות:
אט"א זכה לתמיכה רחבה בתקופת משטרו של פרנסיסקו פרנקו, תקופה שבה נרצח ראש הממשלה לואיס קאררו בלאנקו.
בתקופת הדמוקרטיה ירד מספר התומכים באופן ניכר (גם חלק גדול מחברי הארגון נטש אותו), במיוחד אחרי חטיפתו ורציחתו של הפוליטיקאי הצעיר מיגל אנחל בלנקו, שעוררו תגובה זועמת והפגנות ענק ברחבי ספרד.
לפי הסקרים שערכה האוניברסיטה של ארץ הבסקים, יותר מ-64% מהבסקים התנערו לגמרי מאט"א, 11% תמכו רק במטרותיו של הארגון ופחות מ-2% תומכים בשיטותיו האלימות.
בשנת 2007 נערכה הפגנה של 2 מיליון אנשים נגד המדיניות הפייסנית של ממשלת ספרד כלפי הארגון.
אחת מתשע היא עמותה ישראלית הפועלת להעלאת המודעות הציבורית לסרטן השד ולקידום בריאות השד בישראל.
העמותה נוסדה בשנת 1994 על ידי נורית טולנאי וקבוצת נשים שחלו בסרטן השד ונתקלו בקשיים רבים בהתמודדות עם מחלתן, בהיעדר תמיכה ומידע מספיקים.
הן הקימו רשת תמיכה של נשים וגורמי מקצוע, המאפשרת לחולות סרטן השד שלא לחוש עוד בושה ומבוכה לנוכח המחלה ומציעה להן סיוע משפטי, נפשי ורפואי.
נכון ל-2019 עומדת בראש הוועד המנהל של העמותה עו"ד אירית פנט והמנכ"לית היא סיגל רצין.
בעמותה פעילים אנשי ונשות מקצוע ומומחים במגוון תחומים, בהם: עובדים סוציאליים, עובדים קהילתיים, פסיכולוגים המתמחים בפסיכואונקולוגיה, עורכי דין, רופאים ועוד.
לצד אנשי המקצוע, מעניקה העמותה תמיכה לחולות ולקרוביהן באמצעות מתנדבות, שהחלימו מסרטן השד ועברו הכשרה מיוחדת.
"אחת מתשע" מעניקה שירותי תמיכה, מידע ומיצוי זכויות לנשים חולות ולקרוביהן, ומובילה מדיניות מתקדמת ושוויונית ביחס למחלה.
העמותה רואה חשיבות עליונה במאבק להכנסת תרופות לטיפול בסרטן השד לסל הבריאות.
העמותה מפתחת מודלים מקצועיים חדשניים על בסיס ידע מצטבר וניסיון רב-שנים בתמיכה ובטיפול מקצועי בנשים חולות סרטן השד וקרוביהן, בהגנה על זכויות החולה ובפעילות ציבורית.
תמיכה בחולות על ידי מתנדבות - התמיכה ניתנת במסגרת "קו חם" טלפוני וכן במסגרת תוכנית "לצידך", שבה נשים שהחלימו מלוות נשים המתמודדות עם סרטן השד ותומכות בהן במפגשים אישיים.
מתנדבות העמותה שהחלימו מהמחלה עברו קורס הכשרה מקיף לתפקידן והן מקבלות הדרכה וליווי שוטפים.
תמיכה בחולות על ידי אנשי מקצוע - תמיכה רגשית הניתנת במגוון של אמצעים ודרכי טיפול: קבוצות תמיכה דיגיטליות, מפגשים פרטניים, זוגיים ומשפחתיים עם פסיכולוגיות ועובדות סוציאליות וטיפול נפשי פרטני באמצעות האינטרנט.
מוצע גם מערך תמיכה לבני זוג של חולות, הכולל את כל אמצעי הטיפול שהוזכרו.
התמיכה ניתנת גם בשפה הרוסית.
שמירה והגנה על זכויות החולה - מתן ייעוץ וסיוע משפטי באמצעות עורך דין לחולות ולקרוביהן ללא תשלום.
הסיוע ניתן בנושאים של מימוש הזכויות הרלוונטיות להתמודדות עם המחלה מול המערכת הממסדית (השירותים במסגרת "חוק ביטוח בריאות ממלכתי", סל הבריאות של מבוטחי/ות קופות החולים, זכויות במוסד לביטוח לאומי ומס ההכנסה, זכויות במקום העבודה ועוד).
מרכז מידע ואתר אינטרנט - האתר מספק מידע מקיף ומעודכן על הטיפול וההתמודדות עם סרטן השד, ומהווה מקום מפגש לקהילה של נשים חולות סרטן שד ובני משפחותיהן.
כמו כן, מציע האתר מידע לציבור הרחב בנושא אבחון מוקדם של המחלה.
האתר מכיל מידע בנושאים כגון היבטים רפואיים, עדכוני חדשות מהארץ ומהעולם, הפניות לארגוני סיוע ושירותים, מידע על זכויות, קישורים לאתרים בנושא, ומידע על פעילויות העמותה.
סדנאות לקידום בריאות השד - מערך סדנאות ייחודי הפועל במקומות עבודה, במועדונים חברתיים ובארגונים וולונטריים.
מטרת הסדנאות לשנות את דפוסי ההתנהגות של נשים ביחס לרפואה מונעת, ולהעלות את המודעות לבריאות השד.
הסברה והעלאת מודעות - פעילות הסברתית להעלאת המודעות הציבורית לגילוי מוקדם של סרטן השד, למשמעויות ההתמודדות עם המחלה ולפעילויות העמותה.
ההסברה באמצעות קמפיינים ציבוריים, הרצאות, הפצת חומרי הסברה, פעולות תקשורתיות ויחסי ציבור.
ניהול מאבקים ציבוריים - ניהול מאבקים לשינוי מדיניות בתחום בריאות השד (לדוגמה הקדמת גיל הממוגרפיה, הגדלת הנגישות של נשים לאמצעי דימות) וכן בתחום הטיפול בחולות סרטן השד (הכללת תרופות וטכנולוגיות בסל הבריאות הממלכתי).
עורך הדין אשר חלד קיים פעילות משפטית של תרומה לקהילה "פרו בונו", מאז שנת 2010, ואימץ בפעילות זאת את עמותת "אחת מתשע".
מאז העניקו הוא ומשרדו עזרה משפטית לנשים שחלו בסרטן ונתקלו ביחס לא הולם במקומות עבודתן, אחרי שחלו ובקשר להיותן חולות.
בשנת 2011 קיבל המשרד את "תעודת נאמן זכויות החולה", בגין התנדבות וסיוע לחולות סרטן השד ולעמותת "אחת מתשע".
אֲחַשְׁדַּרְפָּן (מפרסית עתיקה: 𐎧𐏁𐏂𐎱𐎠𐎺𐎠 בתעתיק: khshathapavan – בתרגום לעברית "מגן הפרובינציה") או סאטראפ (מיוונית: σατράπης).
הוא התואר של מושלי הפרובינציות בפרס ומדי בתקופת הממלכה האחמנית, תחת שלטונם של אלכסנדר הגדול ומלכות בית סלאוקוס ובהמשך בתקופת האימפריה הסאסאנית.
מקור המילה כנראה באיראנית עתיקה: חְ'שַתְ'רַ-פַ (xšaθra-pā/ă*).
בפרסית עתיקה קיימת הצורה ḫšaçapāvan, ובפהלווי štrp.
משמעות המונח "מגן הממלכה (או: השושלת)"; הלחם של "ח'שת'רא" שמשמעה "כוח" ו"פאווא" שמשמעה "מגן".
בתנ"ך מופיע התואר "אחשדרפן" לתאר בעל תפקיד זה.
ביוונית עתיקה המילה תועתקה ל-σατράπης "סאטרפס", מונח שעבר ללטינית כ-satraps ובשלב מאוחר יותר לאנגלית satrap.
בפרסית מודרנית המילה עברה גלגול לשוני והפכה לשהרבאן (شهربان).
משמעות המילה השתנתה אף היא והפכה ל"שומר העיר".
בספרות המודרנית משמשת המילה תואר למושל בעל השפעה רבה.
התפתחות היסטורית של תפקיד האחשדרפן
האזכור הראשון של התפקיד הוא משנות שלטונו של דריווש הראשון שחילק את האימפריה הפרסית ל-20 סטרפיות.
תפקיד האחשדרפן הוא תפקיד של מושל השולט מכוח סמכות המלוכה, בפועל הוא נהנה מאוטונומיה רחבה ודבר זה הביא לעצמאות יתר של נושאיה ומרידות כנגד השלטון המרכזי בתקופת שלטונם של מלכים חלשים.
האחשדרפן עמד בראש השלטון המקומי בסטרפיה, היה אחראי על גביית המיסים, המשפט המקומי וכן על פיתוחה הכלכלי של הסטרפיה למען רווחת התושבים.
בסטרפיות גדולות הפחות היו כפופים לאחשדרפן.
האחשדרפן מונה מבני משפחת המלוכה או משורות האצולה הגבוהה, המלך מינה לצידו סופר ומפקד צבא שהיו כפופים ישירות למלך, דבר זה נעשה כניסיון להצר את צעדיו של האחשדרפן וליצור איזון בין שלושת הגורמים שיחלישו את נטיית המחוזות המקומיים לפעולה באופן עצמאי.
החלוקה לסטרפיות נשארה על כנה גם לאחר כיבוש הממלכה הפרסית בידי אלכסנדר הגדול וכינון ממלכת בית סלאוקוס.
אחשדרפנים מוזכרים בתנ"ך במגילת אסתר:
מפסוק זה ניתן ללמוד שמעמד האחשדרפנים היה רם ממעמד הפחות ששלטו במדינות השונות.
וכן בפרק ט' פסוק 3 במגילת אסתר.
האחשדרפנים מוזכרים גם בספר דניאל ובספר עזרא.
בסדרת ספרי נרניה הסטרפ הוא השליט של המדינה הדרומית לנרניה – קלורמן.
בסדרת ספרי הלווייתן מבבל האחשדרפנים הם רופאים-כוהנים המנהלים את האימפריה של בבל.
אחת שיודעת היא סדרת נעורים אמריקאית המבוססת על סדרת ספרים בעלת אותו שם מאת ססילי וון זיאגסר.
הסדרה נוצרה על ידי ג'וש שוורץ וסטפני סאבאג', ושודרה לראשונה ברשת The CW ב-19 בספטמבר 2007. הסדרה כוללת שש עונות.
הסדרה מסופרת על ידי בלוגרית המכונה "אחת שיודעת" בשנת 2021 יצאה סדרת המשך המתרחשת באותו עולם דמיוני אך עם דמויות ראשיות חדשות.
הסדרה סובבת סביב חייהם של קבוצת צעירים עשירים באפר איסט סייד, ניו יורק.
הסדרה מתחילה עם שובה של סרינה ואן דר וודסן (בלייק לייבלי) משהות מסתורית בפנימייה בקורנוול, קונטיקט.
חברתה הטובה של סרינה היא בלייר וולדורף (לייטון מיסטר), אך גם שוררת ביניהן יריבות עמוקה.
הסדרה עוקבת גם אחרי צ'אק באס (אד וסטוויק), נייט ארצ'יבלד (צ'ייס קרופורד), דן האמפרי (פן בדג'לי), ונסה אברמס (ג'סיקה זור), וג'ני האמפרי (טיילור מומסן).
עלילת הסדרה נפתחת בדיווח רכילותי של אחת שיודעת.
סרינה ואן דר וודסן, אחת הבנות המקובלות בתיכון קונסטנס בילארד באפר איסט סייד, חוזרת במפתיע לניו יורק לאחר שעזבה את העיר במסתוריות לפני כשנה.
סרינה מספרת לכולם ששהתה בפנימייה בקונטיקט על מנת לנסות לשנות את ההתנהגות שלה, שאופיינה בבילוי במסיבות, צריכת סמים וצריכת אלכוהול.
לאחר חזרתה היא מגלה שחברתה הטובה, בלייר וולדורף, נוטרת לה טינה על שעזבה ללא הודעה מוקדמת ועל שלא שמרה איתה על קשר.
בנוסף בלייר מגלה שסרינה שכבה עם נייט ארצ'יבלד, בן הזוג שלה, מה שגורם לה לחשוב שזאת הסיבה לעזיבתה לפנימייה.
לבסוף שתיהן משלימות וחוזרות להיות חברות.
סרינה מתיידדת עם דן האמפרי, נער עני שגר בברוקלין הלומד בסיינט ג'וד, בית הספר לבנים המקביל לקונסטנס בילארד, והם הופכים לזוג למרות הפערים במעמד החברתי שלהם.
בלייר לא רוצה להיפרד מנייט, למרות הבגידה, אך נייט מתכנן להיפרד מבלייר בכל מקרה.
אביו של נקלע לקשיים כלכליים וכדי לצאת מהם הוא צריך לחתום על עסקה עם אלינור וולדורף, אימה של בלייר.
אביו מודאג מכך שהעסקה לא תצא לפועל אם נייט ייפרד מבלייר ולכן מבקש ממנו להמשיך לצאת איתה.
נייט לא מסוגל להמשיך עם מערכת היחסים והוא ובלייר נפרדים.
בלייר הולכת לצ'אק, חברו הטוב של נייט, ושוכבת איתו.
אביו של נייט מואשם בפלילים ונכנס לכלא על זיוף מסמכים.
ג'ורג'ינה ספארקס, שהייתה חברתה של סרינה לפני ששעזבה לפנימייה, לא מרוצה מהשינוי שעברה סרינה ומנסה להחזיר אותה אל מי שהייתה פעם.
לאחר שסרינה מסרבת לחידוש הקשר עימה, ג'ורג'ינה מתחילה לפעול נגדה ומנסה להפריד בינה לבין דן.
תוכניתה לא מצליחה, ובעזרת בלייר, ג'ורג'ינה נשלחת אל מחנה לעבריינים צעירים.
בסוף העונה אימה של סרינה, לילי, מתחתנת עם בארט באס, אביו של צ'אק.
צ'אק ובלייר קובעים לנסוע יחד לפריז, אך צ'אק לא מסוגל להתחייב לבלייר ומבריז לה בשדה התעופה.
בסוף העונה סרינה ודן נפרדים.
בתחילת העונה השנייה, כל הדמויות הראשיות מבלות את חודשי הקיץ בהאמפטונס .
סרינה מתגעגעת אל דן והוא אליה, אז הם חוזרים לתקופה קצרה אך לאחר מכן מחליטים להיפרד, כי הם לא מצליחים להשאיר את חילוקי הדעות ביניהם בצד.
בלייר חוזרת מפריז אל צ'אק המתגעגע, אך הוא מתאכזב לגלות כי לבלייר יש חבר חדש, לורד בשם מרקוס (פטריק הויזינגר).
נייט מנהל רומן עם אישה נשואה בשם קתרין (המתברר שהיא דוכסית ואימו החורגת של מרקוס).
צ'אק מנסה להחזיר את בלייר אליו, אבל היא לא מסכימה, כאשר בלייר תופסת את מרקוס בוגד בה עם אימו החורגת הם נפרדים וצ'אק חושב שזו ההזדמנות שלו לחזור אל בלייר, אך היא לא מסוגלת לחזור אליו.
במהלך עונה זו, כל הדמויות נמצאות בשנת הלימודים האחרונה שלהם בתיכון, והן מנסות להתקבל לאוניברסיטאות שונות באמריקה.
בלייר מנסה להגשים את חלומה הגדול, להתקבל אל אוניברסיטת ייל, אך היא לא מתקבלת.
סרינה מנסה גם היא להתקבל אל ייל ומצליחה בקלות, בעקבות הפרסום שהיא מושכת אל האוניברסיטה, אך סרינה מחליטה לוותר על ייל.
בעצתה של המורה שלה, גברת קאר, סרינה מנסה להתקבל לאוניברסיטת בראון במקום.
דן מנסה להתקבל לאוניברסיטת ייל גם כן, ואילו נייט מנסה להתקבל לאוניברסיטת קולומביה.
בלייר מנסה לפגוע בגברת קאר, מאחר שהיא מאיימת על סיכויה הקלושים להיכנס אל ייל, ומפרסמת באמצעות "אחת שיודעת" שלדן ולגברת קאר יש רומן.
באמצע העונה, אביו של צ'אק נהרג בתאונת דרכים.
הדבר משפיע בצורה קשה על צ'אק, שאינו מצליח להתמודד עם האובדן ועם העובדה שלאלמנתו של בארט ואימה של סרינה, לילי, יש כבר מאהב אחר, אביו של דן, רופוס.
מצבו הנואש גורם לבלייר לשתף אותו ברגשותיה כלפיו אך הוא טוען שהוא לא מעוניין בה.
כשצ'אק מתעשת הוא מנסה להתנצל בפני בלייר הפגועה, אך היא חוזרת בה ואומרת שהיא לא מעוניינת בקשר אמיתי איתו.
צ'אק מגלה שללילי נולד בן מרופוס עשרים שנה קודם לכן, והיא התאמצה להסתיר אותו מרופוס ומהחברה בכלל, כי אם זה היה מתגלה זה היה יכול לפגוע בה ובמשפחתה.
אחרי שהסוד של לילי נחשף באמצעות "אחת שיודעת", לילי ורופוס מנסים למצוא את בנם שנשלח לאימוץ, אך משפחתו המאמצת משקרת להם ואומרת שהוא נפטר.
ג'ני עובדת כעוזרת אצל אלינור וולדורף, אך כשהיא שמה לב שיש לה כישרון רב בעיצוב, ושאלינור לא נותנת לה קרדיט על העיצובים שלה, היא מחליטה לפרוש, וחוברת לדוגמנית בשם אגנס, מה שגורם לריב גדול בינה לבין משפחתה.
ונסה מנסה להפציר בנייט שיסלח לסבו, ויליאם, שהכניס את אביו לכלא.
נייט מחליט להקשיב בקולה ולסלוח לו.
בזמן שנייט משקם את היחסים עם סבו, יחסיו עם ונסה דועכים מה שגורם לפרידתם.
בסופו של דבר נייט חוזר אל בלייר, מה שגורם לונסה לרוץ אל זרועותיו של צ'אק.
היא מנסה לשכנע את צ'אק להגיד לה שהוא אוהב אותה, אך הוא לא עושה זאת.
בעונה זו אלינור וולדורף מתחתנת בשנית, עם יהודי בשם סיירוס רוס, וכל סיפור עברה של לילי עוד לפני פגישתה עם רופוס מתגלה.
החבורה מנסה לחשוף את "אחת שיודעת", דבר שמביא לתסבוכות ולגילוי כל הסודות שהיו עד עכשיו, ובסופו של דבר משימתם לחשיפתה נכשלת.
ונסה ונייט חוזרים, בלייר מכתירה את ג'ני כמלכה החדשה, ג'ורג'ינה מבקשת להיות השותפה לחדר של בלייר באוניברסיטת ניו יורק ללא ידיעתה, צ'אק מתוודה על אהבתו לבלייר ובסופו של דבר חוזר אליה.
בתחילת העונה השלישית כל החבורה מתכוננת לקראת התחלת לימודיהם באוניברסיטה.
סרינה חוזרת מחו"ל לאחר קיץ שלם שבו חיפשה את אביה, ומחליטה לא ללכת ללמוד בבראון.
בלייר מגלה שג'ורג'ינה היא שותפתה לחדר.
נייט יוצא עם ברי בקלי שהיא בת למשפחה אויבת למשפחת ארצ'יבלד, לאחר מכן הוא מגלה שהיא הייתה איתו רק כדי לפגוע במשפחתה.
ג'ני הופכת למלכה החדשה של בית הספר "קונסטנס".
ונסה יוצאת עם סקוט שלאחר מכן מספר לה שהוא בעצם בנם של רופוס ולילי.
תלמידה חדשה באוניברסיטה היא אוליביה בורק, כוכבת הוליוודית והשותפה החדשה של ונסה לחדר.
סרינה מתחילה לעבוד אצל קייסי, הסוכנת של אוליביה.
לאחר יריבות מתמשכת בינה לבין בלייר מחליטה ג'ורג'ינה לפרוש מהאוניברסיטה.
משפחתה של ברי שולחים את קרטר למעין "גלות" בטקסס.
ביום חתונתם רופוס ולילי מגלים שסקוט הוא בעצם בנם האמיתי, ולאחר האיחוד הוא מחליט לחזור חזרה לביתו.
צ'אק נעזר בסרינה על מנת לקדם את פתיחת מלונו החדש.
סרינה נאלצת לנהל מערכת יחסים פיקטיבית עם פטריק, אחד מלקוחותיה של קייסי.
דן מקיים יחסי מין עם ונסה ואוליביה.
בן דודו של נייט, טריפ (אהרון טביט), נבחר להיות חבר בקונגרס.
ג'ני מתארגנת לקראת נשף הכניסה לחברה.
ג'ני בבקשתו של צ'אק מבלה עם דמיאן, בנו של השגריר ומגלה שהוא סוחר סמים.
אימה של בלייר עוברת להתגורר בצרפת.
דורוטה, העוזרת של בלייר, מגלה כי היא בהריון מוואניה, השומר במלון ובהמשך השניים מתחתנים כי הוריה של דורוטה לא היו רואים בעין יפה את העובדה שלדורוטה יהיה ילד מחוץ לנישואין.
סרינה מנהלת רומן עם טריפ ובורחת איתו, אך לאחר שהיא מבינה שהוא לא מתכוון לותר על תדמיתו הציבורית הם נפרדים והיא מתחילה לצאת עם נייט.
רופוס מגלה שלילי שיקרה לו ושהיא הייתה אצל אביה של סרינה בקיץ.
ג'ני עוזרת לדמיאן לבצע עסקת סמים.
צ'אק רואה אישה ליד הקבר של אביו שלאחר מכן מתגלה כאימו.
רופוס אוסר על ג'ני להיפגש עם דמיאן אך היא לא מקשיבה.
צ'אק נקלע לסקנדל ונאלץ להעביר את המלון על שם אימו, שלאחר מכן מעבירה את המלון לדודו ג'ק בו היא מאוהבת.
צ'אק מחזיר לעצמו את המלון בכך שהוא נותן לג'ק לקיים יחסי מין עם בלייר, דבר שגרם לבלייר לעזוב את צ'אק.
ג'ני מתאהבת בנייט ומנסה להפריד בינו לבין סרינה.
רופוס מגלה שלילי הייתה אצל ויליאם, בעלה לשעבר ואביה של סרינה במשך הקיץ והוא טיפל בה כשחלתה בסרטן.
ג'ני מגלה שלילי כבר לא חולה ושהכדורים שויליאם נותן לה גורמים לה להיות חולה.
לאחר שסרינה מזהירה את אביה הוא מצליח לברוח לפני שהמשטרה תתפוס אותו ועוזב.
לאחר מכן מתברר שמי שנסע ביחד עם סרינה בעקבות אביה היה דן.
כאשר ג'ני מגלה את סרינה בחדרו של דן, היא מצלמת אותם ושולחת לבלוג של אחת שיודעת את התמונה.
דורוטה יולדת את ביתה אנסטסיה.
לאחר הפרשה עם וויל, רופוס מדבר עם ג'ני ואומר לה שהוא מתכוון לשלוח אותה לאמא שלה להאדסון החל מהקיץ ועד שתסיים את לימודיה בתיכון.
ג'ני בתחילה מסרבת, אך לאחר פרשת התמונה ולאחר הסתבכות נוספת עם בלייר, היא מחליטה לעזוב את מנהטן ולעבור לגור עם אמא שלה.
בלייר וסרינה מחליטות לנסוע לפריז.
לאחר שסרינה מספרת לדן על נסיעתה לפריז, הוא מחליט לנסוע בעקבותיה, אך ג'ורג'ינה מכריזה בפניו שהיא בהריון ממנו.
נייט, השבור מהפרידה מסרינה, מבלה עם חבורת בנות לא מזוהות ואילו צ'אק, שכולו הרוס, נראה בסצנה האחרונה של העונה שיכור בעוד שחבורת שודדים יורים בו וגונבים ממנו את טבעת האירוסין שקנה במיוחד עבור בלייר.
בתחילת העונה בלייר וסרינה מבלות בפריז.
אווה, נערה אירופאית שהייתה זונה בעברה מטפלת בצ'אק לאחר פציעתו ולוקחת אותו מפראג לפריז.
בניו יורק, נייט מכיר נערה חדשה אשר עתידה ללמוד באוניברסיטה שלו, ג'ולייט שארפ.
לקראת סוף הטיול של בלייר וסרינה בפריז, בלייר רואה את צ'אק במקרה ומאשימה אותו בכך שהוא עוקב אחריה, רק כדי ללמוד מאוחר יותר מסרינה על פציעתו הקשה.
ג'ורג'ינה ספארקס מבקרת את דן האמפרי וטוענת כי היא בהריון עם ילד ממנו, אך ג'ורג'ינה שיקרה ובנה הוא בנו של מאבטח רוסי ולא של דן.
כאשר בלייר וסרינה חוזרות, ג'ולייט מנסה לתפוס את מקומן ולהרע להן, ובייחוד לסרינה.
היא ואחיה האסיר, בן דונובן (דייוויד קול), מתכננים מסע נקמה בסרינה כי היא כביכול חתמה על הצהרה שדונובן אנס אותה בפנימייה.
ההצהרה מתגלית כשקרית, ומתגלה שלילי, אימה של סרינה היא זו שחתמה עליו.
לאחר ששקרה של ג'ולייט מתגלה, היא מסולקת מהעיר על ידי בלייר וחבריה, סרינה נשבית בקסמו של בן והופכת לבת זוגו.
אחותה של לילי, ובתה, צ'ארלי, מגיעות לביקור.
בלייר נפגשת עם לואי (נסיך צרפת) שהגיע לבקר אותה במיוחד, ומציע לה נישואין.
צ'אק משתכר, כאשר בלייר באה לבקר אותו הוא מנסה להרביץ לה, אך היא עוצרת אותו.
בפרק האחרון, בלייר וצ'אק מנהלים יחסי מין, ולאחר מכן בלייר מספרת לצ'אק שהוא בעצם אהבת חייה האמיתית, ולא הנסיך לואי.
אך צ'אק אומר לבלייר לא לעזוב את הנסיך לואי.
רגע לפני שהיא עוזבת לברצלונה, ונסה מחליטה להוציא לאור את הספר שדן כתב, אך דן לא מסכים לה לפרסם את הספר.
צ'ארלי חוזרת לביתה ומתגלה כאייבי, שחקנית שנשכרה על ידי אחותה של לילי על מנת להפיל את משפחת ואן-דר וודסן.
דורוטה מנקה את ביתה של בלייר, ונראית בדיקת הריון חיובית בפח הזבל.
בתחילת העונה החמישית בלייר מתכננת את חתונתה עם הנסיך לואי בזמן שצ'אק מנסה לשכוח ממנה.
סרינה לעומת זאת עובדת בלוס אנג'לס ומתאחדת מחדש עם אייבי, המנסה לברוח מהחבר שלה, מקס.
לאחר ההוצאה לאור, ספרו של דן מקבל ביקורות מעורבות, התקשורת משבחת את הספר אך חבריו כועסים על מה שנכתב בספר.
בנוסף, חברת ההפקה בה סרינה עובדת מבקשת לעבד את הספר לסרט.
בלייר עושה בדיקה כדי לבדוק מי הוא אב התינוק שלה.
היא מגלה שלואי הוא האב.
בלייר מתחילה להתאהב שוב בצ'אק, הם רוצים לברוח יחד ונוסעים לשדה התעופה.
צ'אק אומר שהוא יגדל את התינוק כאילו היה זה התינוק שלו.
אך בדרך לשדה הם מותקפים על ידי צלמי פפראצי, וכתוצאה לכך, הנהג סוטה מהדרך ומתנגש בקיר.
התאונה גורמת לבלייר לאבד את התינוק שלה ופגיעותיו של צ'אק שמו אותו במצב אנוש.
בלייר מתפללת לחייו ונשבעת שאם הוא יחייה היא תעזוב אותו ותחזור אל לואי, וכך גם קורה.
בהמשך בלייר מתחתנת עם לואי ואז בורחת כשמתגלה שלואי רימה אותה ושהוא לא אוהב אותה.
היא מנסה להתגרש ממנו אך לא מצליחה.
הועלו חששות שג'ורג'ינה היא "האחת שיודעת", אך ההשערות הללו מתבדות.
נייט מפתח רומן עם מלצרית מהחתונה של בלייר ולואי הנקראת "לולה".
אותה לולה מתגלה בהמשך כצ'ארלי רודס האמיתית וכאשר סיסי, סבתה של סרינה מובלת לבית החולים בשל התדרדרות במצבה, היא מגיעה לבית החולים ופוגשת את אימה, דודתה לילי ואת סרינה.
כתוצאה מכך, מתגלה גם סודה של אייבי וסרינה מגרשת את אייבי, המחליטה ליצור קשר עם ג'ורג'ינה.
צ'אק מגלה שאביו חי ושהתחבא ממתחרה שמתכנן להרוס את תעשיית באס.
צ'אק מגייס את בלייר ואת חבריו ויוצר מזימה כדי ללכוד את אויבו של אביו (בארט) ולהסגיר אותו למשטרה.
בארט לוקח את "תעשיות באס" מצ'אק וצ'אק מנסה לנקום בוא בעזרת דודו ג'ק.
לילי ורופוס מתגרשים ולילי חוזרת לבארט.
בלייר מנהלת רומן עם דן ואז נאלצת לבחור בינו לבין צ'אק אשר נלחם עבורה כל השנה.
היא בוחרת בצ'אק אך לו כבר נמאס לרדוף אחריה והם רבים.
שבוע לאחר מכן בלייר מוצאת את צ'אק והם משלימים וסולחים אחד לשנייה.
העונה מסתיימת כשסרינה קונה סמים.
צ'אק ובלייר החליטו שלא להיות יחד עד ששניהם יגשימו את השאיפות שלהם: בלייר רוצה לשמור על מוניטין החברה של אימה, אלינור וולדורף, לאחר שהשאירה לה לנהל אותה בכוחות עצמה, וצ'אק מחפש סגירת מעגל עם אביו, וחוקר את הסיבה האמיתית לכך שזייף את מותו.
בלייר מגשימה את מטרתה, אך צ'אק לא מצליח ולבסוף מוצא את עצמו נאבק בקרב לחיים ולמוות עם אביו על גג בניין במנהטן, אשר בסופו אביו נופל מהגג וצ'אק לא עוזר לו.
העדה היחידה לתקרית זו היא בלייר.
לאחר שצ'אק ובלייר מסתלקים מהמקום, הם פותחים במנוסה מהמשטרה.
הם מסתתרים במוטל בפרוורי העיר שם פוגשים את ג'ק, ומחליטים להקשיב בעצתו ולהינשא כך שבלייר לא תוכל להעיד נגדו.
הם מתחתנים בטקס נישואין קצר עם החברים והמשפחה הקרובה.
בינתיים סרינה מטפחת מערכת יחסים עם סטיבן – אביה של מלכת בית הספר החדשה של תיכון קונסטנס.
השניים הכירו במהלך חופשת הקיץ בזמן שסרינה נחשבה לנעדרת.
בתו של סטיבן, סייג', לא מרוצה ממערכת היחסים ומנסה לגמור אותה.
בסופו של דבר סרינה מחליטה לפרק את מערכת היחסים ובפרקים האחרונים של הסדרה היא ודן חוזרים להיות יחד.
בפרק האחרון מראים את הדמויות 5 שנים מאוחר יותר – דן וסרינה מתחתנים, לבלייר וצ'אק יש ילד ושמו הנרי, ג'ק במערכת יחסים עם ג'ורג'ינה בעוד שנייט מתמודד לראשות העיר ניו יורק.
בסוף העונה דן האמפרי מתגלה כ"אחת שיודעת".
סרינה ואן דר וודסן (בלייק לייבלי) – "האיט גירל" וזו שמספקת את מרב החדשות המתפרסמות ב"אחת שיודעת".
חוזרת לניו יורק לאחר שהות של שנה בפנימייה בקונטיקט.
מנהלת במהלך שש עונות הסדרה מערכת יחסים מלווה בהרבה הפסקות עם דן האמפרי.
אך כאשר היא לא איתו, היא נמצאת בהמון קשרים שמתגלים כקשרים לא מוצלחים במיוחד.
בעונה החמישית ג'ורג'ינה נתנה לה גישה לבלוג של אחת שיודעת.
בסוף הסדרה היא מתחתנת עם דן.
בלייר וולדורף/באס (לייטון מיסטר) – "קווין בי", עשירה, סנובית, תחרותית והמלכה של החבורה מאז שסרינה עזבה את האפר איסט סייד ועברה לפנימייה.
בתחילת הסדרה היא מקיימת מערכת יחסים עם נייט ארצ'יבלד, אך הוא בגד בה עם סרינה והם נפרדים.
בהמשך הסדרה, אף על פי שהיא לא מוכנה להודות בזה, היא מתאהבת בצ'אק באס, ובמהלך העונות הם מקיימים יחסי אהבה-שנאה.
לאחר עליות ומורדות רבות ביחסיה של בלייר עם צ'אק, בסוף העונה הרביעית מתארסת בלייר לנסיך לואי ממונקו, אותו הכירה כאשר שהתה קיץ שלם עם סרינה בפריז בתחילת העונה.
בעונה החמישית מתחתנת עם הנסיך לואי, ובאותה עונה גם מתגרשת ממנו.
לאחר שבורחת מחתונתה בעזרתו של דן בלייר מתחילה לפתח רגשות לדן וכמה פרקים אחרי הם נהיים זוג אך לאחר מכן הם נפרדים.
בסוף עונה 6 בלייר וצ'אק מתחתנים.
דניאל "דן" האמפרי (פן בדג'לי) – חבר של סרינה הסדרה, למרות הפעמים הרבות שהם נפרדים וחוזרים אחד לשנייה.
גר בעליית גג בוויליאמסבורג, ברוקלין עם אביו הרוקיסט ואחותו ג'ני.
הוא ה"אאוטסיידר" בחבורה בגלל מעמדו החברתי הנמוך.
דן מאופיין כסופר: הוא מתמחה בקיץ אצל מוציא לאור וסופר בשם ג'רמיה ולוקח קורסי כתיבה באוניברסיטת ניו יורק.
בעונה החמישית הוא אף מוציא ספר המבוסס על חייו וחיי חבריו באפר איסט סייד בשם "בפנים" שזוכה להצלחה רבה.
בעונה הרביעית הוא מפתח רגשות לבלייר וולדורף והשניים נמצאים במערכת יחסים בעונה החמישית.
במהלך כל הסדרה הוא נמצא במערכת יחסים המלווה בהרבה הפסקות עם סרינה ובסוף הסדרה הוא מתחתן איתה.
בסוף העונה השישית מתגלה כ"אחת שיודעת".
נת'ניאל "נייט" ארצ'יבלד (צ'ייס קרופורד) – חבר של בלייר במהלך העונה הראשונה והשנייה, בעונה הראשונה בוגד בה עם סרינה אשר הוא מאוהב בה בסתר.
אביו הוא איש עסקים שבורח מהמדינה עקב העלמת מס.
ניהל מערכות יחסים עם בלייר וולדורף, סרינה ואן דר וודסן, ונסה אברהמס, ג'ני האמפרי, ברי בקלי, ג'ולייט שארפ, דיאנה פיין ולולה.
לנייט חיבה לנשים מבוגרות ממנו והוא מנהל עימן מערכות יחסים רבות לאורך הסדרה.
צ'ארלס "צ'אק" באס (אד ווסטוויק) – הילד הרע והעשיר של החבורה.
אביו הוא איש הון העוסק בנדל"ן, וכאשר הוא נהרג בעונה השנייה, צ'אק מקבל את כל הונו ואת הבעלות על חברת הנדל"ן שלו.
מאוהב בבלייר ומתוודה על כך בסוף העונה השנייה, מה שמחזיר אותה אליו.
יחסיו עם בלייר עוברים משברים רבים, כאשר לאחר מותו של אביו מקבל עליו צ'אק את השליטה ב"תעשיות באס".
צ'ארלס עובר מהפך משמעותי בסדרה ומתבגר.
בעונה הרביעית מצא את אימו (שהחשיב למתה) אך היא "בגדה" בו ולבסוף אמרה לו שהיא לא באמת אמו ועזבה.
בסוף עונה 6 מתחתן עם בלייר.
ג'ניפר "ג'ני" האמפרי (טיילור מומסן) – אחותו הקטנה של דן.
עוברת תהליך לרעה בסדרה והופכת מהילדה הטובה לרעה.
היא מתביישת בהיותה ענייה ואף משקרת לאביה כאשר היא מנסה להתקבל לחבורתה של בלייר.
ג'ני מוכתרת על ידי בלייר למלכה החדשה של סנט ג'וד.
לאחר כל מה שקרה בסוף עונה 3 היא עוברת לגור אצל אימה בהאדסון.
ונסה אברהמס (ג'סיקה זור) – חברת ילדות של דן.
בעונה הראשונה הייתה מאוהבת בו, אך לאחר שהבינה שהוא אוהב את סרינה, החליטה לשכוח ממנו ולפגוש את נייט.
בעונה השנייה ונסה יוצאת עם נייט, ולאחר הפרידה רצה לזרועותיו של צ'אק באס.
בעונה השלישית היא אף נמצאת במערכת יחסים עם דן ולאחר עליות ומורדות.
בעונה הרביעית היא מפרסמת את ספרו של דן באנונימיות ללא רשותו ועוברת לגור בברצלונה.
רופוס האמפרי (מת'יו סטל) – אביהם של דן וג'ני.
התגרש מאשתו ואם ילדיו בעונה הראשונה.
הוא ולילי יצאו כשהיו נערים.
לאחר מות בעלה של לילי, הם חוזרים להיות ביחד, והוא מגלה שיש להם ילד משותף.
בסוף העונה החמישית רופס ולילי מתגרשים.
בעונה השישית נהיה בן זוגה של אייבי אך הוא מגלה שהכל היה מבוים ואייבי איננה מעוניינת בו והם נפרדים.
לילי ואן דר וודסן (קלי רתרפורד) – אימה של סרינה ואריק.
בסוף העונה הראשונה מתחתנת עם בארט באס, אך לאחר שהוא נהרג היא חוזרת אל אהובה מזה 20 שנה – רופוס האמפרי, כאשר היא חושפת בפניו שיש להם ילד משותף.
בעונה החמישית לילי מורשעת בעדות שווא ונכלאת למעצר בית למספר חודשים.
בסוף העונה החמישית לילי ורופוס מתגרשים.
בסוף העונה השישית היא בזוגיות עם אב ילדיה וויליאם.
ג'ורג'ינה ספארקס (מישל טרכטנברג) – ג'ורג'ינה הייתה חברתה הטובה של סרינה לפני שעזבה אל הפנימייה.
כמו כן, היא יודעת את כל הסודות האפלים של סרינה, ומאיימת עליה שאם לא תחזור לדרכיה הרעות, תספר לחבריה מהי הסיבה האמיתית שעזבה את האפר איסט סייד.
בסופו של דבר בלייר גורמת לה להיכנס למוסד לעבריינים צעירים, כאשר בסוף העונה השנייה היא חוזרת לעזור לסרינה, לאחר שזו נקלעת לצרות.
בעונה הרביעית משקרת לדן שיש לה ילד ממנו (מיילו) כדי להגן על הילד מאביו האמיתי.
בעונה החמישית אחת שיודעת נטשה את הבלוג, וג'ורג'ינה פרצה אליו וניהלה את הבלוג בעצמה עד שהעבירה אותו לידי סרינה.
בסוף העונה השישית בזוגיות עם ג'ק באס.
אריק ואן דר וודסן (קונור פאולו) – אחיה של סרינה, ובנה של לילי.
בעונה הראשונה הוא מנסה להתאבד, מה שגורם לאימו להכניס אותו למוסד ולסרינה לשוב מהפנימייה ולדאוג לו.
במהלך העונה הראשונה הוא יוצא מהארון.
ג'ני האמפרי היא חברתו הטובה ביותר.
בעונה השנייה לאריק יש חבר בשם ג'ונתן והם נפרדים וחוזרים אחד לשני מספר פעמים.
בסוף העונה הרביעית עובר לקולג'.
אייבי דיקנס (קיילי דפר) – שחקנית שנשכרה על ידי אחותה של לילי, קרול, במטרה להשיג גישה לקרן הנאמנות ולכסף של ביתה האמיתית.
אביה מת ממנת יתר של הרואין מול עיניה כאשר הייתה בת 8 ואילו סבתה מתה מסרטן.
מתחזה תחת הזהות "צ'ארלי רודס", כשבדיעבד צ'ארלי רודס האמיתית הייתה שחקנית שהסתירה את זהותה תחת השם לולה.
בעונה 5 סיסי רודס מורישה לה את כל רכושה כולל הדירה של לילי לאחר שהיא מתה.
בעונה השישית מנסה להרוס את לילי אבל הכל מתגלה כמזימה והיא נשארת לבד.
אחת אפס אפס הייתה סדרת אקשן משטרתית ישראלית ששודרה בערוץ 10 החל מ-24 באוקטובר 2011. הסדרה עוקבת אחרי החוקר המשטרתי אריק ארבל ושותפיו לעבודה.
הסדרה נחשבת לדרמה המצליחה ביותר בהיסטוריה של ערוץ 10 וגם לוותיקה ביותר.
בפרקי הסדרה מוצגים מקרי פשע נפרדים לכל פרק, שבהם מטפל החוקר הבכיר אריק ארבל.
לצד זאת, העלילה עוסקת בירי שביצע ארבל בראש ארגון פשע אסריאן בביוף, ירי שבוצע כהגנה עצמית ופצע את העבריין, בזמן שארבל התחקה אחריו.
העונה הראשונה של הסדרה צולמה בבית מועצת פועלי רמת גן לשעבר ברחוב קריניצי פינת הרצל ברמת גן.
העונה השנייה צולמה בפתח תקווה בבניין השייך לחברת נוימן תעשיות פלדה ובעבר אף הושכר למפלגת קדימה ברחוב שמואל מילס 1 ועלתה לשידור ב-2 ביוני 2014.
אריק ארבל (עמוס תמם) – חוקר בכיר במשטרת ישראל בדרגת רב פקד.
אשתו רונית תפסה אותו בוגד בה ועזבה אותו.
יש לו בן בשם תום, שמהווה ציר יציב בחייו, אך הוא כמעט ולא נוכח בחייו, מאחר שהוא שקוע בעבודה.
אלכס יודאיוב (אפרת דור) – שוטרת בתחנה, היא נצמדת לעזרא ולומדת ממנו איך לפתור מקרים לאט ובהגיון.
מוטי בן עמי (מוריס כהן) – שוטר בתחנה, בן גילו של אריק ושותף מלא להרפתקאות שלו.
מכיר את השטח והשטח מכיר אותו.
העבריינים קוראים לו "מוטי המניאק" בגלל כל הפושעים שהוא כבר הכניס לכלא.
אסריאן (אסי) בביוף (זהר שטראוס) – רב פושעים אינטליגנטי, אחריו אריק עקב באובססיביות בשנה האחרונה.
אירוע דרמטי בפרק הפותח של הסדרה הופך את מערכת היחסים בין אריק לבינו למורכבת מאוד.
בביוף הוא הנבל הראשי של הסדרה.
אנטולי אלשנסקי (ולדימיר פרידמן) – איש הסוד של בביוף שעובד איתו כבר המון שנים.
דניאל (דני) בביוף (אלי אלטוניו) – אחיו של ראש המאפיה הגדול, קשה לו להשלים עם העובדה שרק אחיו מנהל את המאפיה ולא הוא.
בעונה השנייה הוא בכלא כיוון שהוא שלח את האחים איבנוב לרצוח את יובל (בנו של זאב) ואת רונית.
עזרא סימנטוב/אלחנני (גולן אזולאי) – בלש בגיל העמידה, איטי ומחושב, מתייחס לחקירותיו בסבלנות.
גדעון ברקוביץ' (שרון אלכסנדר) – ברקוביץ' הוא מפקד היחידה, שאכפת לו בעיקר מהקידום של עצמו.
הוא אוהב לראות מעצרים של היחידה בחדשות.
מושחת, שיינברג סוחט אותו שיעביר לו מידע ויעצור את התיק תמורת קידום.
רונית ארבל (ריקי בליך) – גרושתו של אריק ואם בנו.
עובדת כרופאה ובין המשמרות שלה לשלו הם כמעט לא מתראים.
עברי (הנרי דוד) (עונה 1) – שוטר, נהרג בפרק הראשון, עמד להתחתן, חברו הטוב ביותר של אריק.
ערין אבו חרב (מאיסה עבד אלהאדי) (עונה 1) - ערבייה, העידה נגד משפחתה שרצחה את אחותה בשל כבוד המשפחה ובעקבות עדותה נרצחה גם היא, בפרק השני.
אפי (דן מור) (עונה 1) – בלש צעיר ביחידה אך מנוסה מאוד במשטרה מומחה בכלי נשק כבדים ומוצג כאלים.
יונתן בר-און (אלון פדות) (עונה 1) – בר און הוא חוקר יאחב"ל יעיל ויסודי, היחס בינו לבין אריק הוא עוין.
זאב תורג'מן (שלום שמואלוב) (עונה 1) – מאפיונר שאריק הכניס לכלא, ראש משפחת הפשע.
יובל תורג'מן (דניאל גד) (עונה 1) – הבן של זאב, נרצח בסוף העונה הראשונה על ידי האחים איוואנוב.
בני תורג'מן (הרצל טובי) (עונה 2) – אחיו של זאב ודוד של יובל.
מרינה יודאיוב (נטשה מנור) – אמא של אלכס.
רוני לסקוב (דניאל סליצר) (עונה2-3) עיתונאי חוקר, חושף שחיתויות ונלחם על חייו מאיומים של הממסד והמאפיונרים שנשלחים לחסל אותו.
ליטל בן דוד (מירב שירום) (עונות 2-3) – שוטרת ירושלמית שעוברת למחוז יונתן, מאוהבת באריק.
אביגדור ארבל (אברהם סלקטר) (עונות 2-3) – אביו של אריק, אשר חולה בסרטן.
מת בבית חולים מהתקף לב
שמואל שיינברג (גיל פרנק) (עונות 2-3) – סגן שר השיכון והבינוי, מושחת מיסודו.
שרון אבן (נתי קלוגר) (עונות 2-3) – חוקרת ממח"ש, הייתה פעם ביאחב"ל, שונאת את אריק במיוחד, סיימה קורס קצינים עם אריק.
מוקי (חיים זנאתי) (עונה 2) – שוטר מהיס"ם, חבר טוב של אריק, מת בתאונת אופנוע.
אחשוורוש והמן במשתה אסתר (בהולנדית: Ahasveros en Haman aan het feestmaal van Esther) הוא ציור שמן מעשה ידי הצייר רמברנדט ואן ריין משנת 1660. היצירה נחשבת לאחת היצירות מוכרות ביותר מתקופתו המאוחרת של רמברנדט.
ביצירה מתוארים המלך אחשוורוש והמן במהלך המשתה השני שהכינה עבורם אסתר המלכה, כמסופר במגילת אסתר:
ביצירתו מתאר רמברנדט את רגע בקשת אסתר, ואת תגובתם של אחשוורוש והמן להכרזה.
הדמויות מסודרת בקומפוזיציה בצורת פירמידה, כאשר אסתר בימין התמונה מצביעה באצבעה לעבר המן, נתמכת על ידי אחשוורוש המחזיק בימינו את שרביט הזהב, הממוקם בסמוך לה במרכז התמונה.
מבטו של המלך מעיד על כעסו, ואילו המן מבועת מההכרזה.
רמברנדט מציג את רשעותו של המן באמצעות הצגתו כאדם חשוך ואפל, בעוד שאסתר ואחשוורוש מוארים.
ההשראה ליצירה מבוססת על המחזה "אסתר" (Hester) מאת יוהנס סרווטרס (Johannes Serwouters), המבוסס על סיפור המגילה.
המחזה הוצג לראשונה בשנת 1659. היצירה הושלמה בשנת 1660 ונמכרה ליאן הינלופן (Jan J.
Hinlopen) והיא מוזכרת בספר שירים שפורסם בשנת 1662 על ידי יאן ווס.
הינלופן הוריש את רכושו לשתי בנותיו, והיצירה עברה לביתו סרה הינלופן, אשר נפטרה בגיל 89 בלא ילדים.
היצירה לא מוזכרת בצוואתה (ככל הנראה מטעמי מס ירושה) ומשערים שעברה לניקולאס גילווינק (Nicolaes Geelvinck).
בשנת 1760 היצירה נמכרה במכירה פומבית כיצירה מעזבונו של גילווינק.
בשנת 1764 נרכשה היצירה על ידי יקטרינה הגדולה, ככל הנראה באמצעות היזם הגרמני יוהאן ארנסט גוצקווסקי, אשר נקלע לקשיים בעקבות מלחמת שבע השנים ונאלץ למכור את אוספיו ליקטרינה.
יקטרינה רכשה מגוצקווסקי 320 יצירות שהפכו לבסיסו של אוסף מוזיאון הארמיטאז'.
בשנת 1862 עברה היצירה למוזיאון רומינאצב במוסקבה.
מאז 1924 היצירה מוצגת במוזיאון פושקין שבמוסקבה.
אחת קדושה היא בולה אפיפיורית מאת האפיפיור בוניפקיוס השמיני על כך שהכנסייה הקתולית היא: כנסייה אחת, קדושה, קתולית ואפוסטולית, אשר מחוץ לה אין ישועה ולא כפרת עוונות.
הבולה, הנחשבת כאחת ההצהרות הקיצוניות ביותר של עליונות רוחנית אפיפיורית, פורסמה ב-18 בנובמבר 1302 כחלק מחילופי הצהרות חריפות בין בוניפקיוס השמיני והמלך פיליפ הרביעי מצרפת במהלך המאבק על מיסוי הכנסייה.
לצורך תשלום הוצאות המלחמה בין צרפת לאנגליה, הטילו מלכי אנגליה וצרפת מיסים על רכושה ואנשיה של הכנסייה.
ראשי הכנסייה בצרפת פנו לעזרת בוניפקיוס השמיני, שהטיל צו מפורש האוסר על מיסוי הכנסייה ללא הסכמתו של האפיפיור (פברואר 1296).
בתגובה, פיליפ הרביעי גירש מצרפת את נציגי האפיפיור ואסר על העברת כספי כנסייה מצרפת לידי האפיפיור.
ב-1301 פרץ ריב בין עוזריו של פיליפ הרביעי לבין נציג האפיפיור בצרפת, שהועמד למשפט באשמת בגידה במלכות ונכלא.
הבישופים, כנציגי הכנסייה, היו חסינים מפני השלטון האזרחי והיו כפופים לאפיפיור עצמו, ולכן נוצר סכסוך נוסף בין האפיפיור למלך.
בוניפקיוס דרש לשחררו מיד, והטיל בדצמבר 1301 צו האוסר על השלטון החילוני לשפוט איש כנסייה.
ב-11 בפברואר 1302 הועלתה איגרתו של האפיפיור בלהבות בפריז בנוכחותו של פיליפ הרביעי.
במרץ וביוני 1303 זימן פיליפ הרביעי את מועצתו, שהכריזה על בוניפקיוס השמיני כעריץ מושחת ודרשה את פיטוריו על ידי מועצת הכנסייה ברומא.
בתגובה פרסם האפיפיור את הבולה.
הבולה מנסחת עקרונות דוגמטיים בדבר אחדותה של הכנסייה הקתולית, שיש צורך בשייכות אליה לשם ישועת נשמות נצחית, בדבר מעמדו של האפיפיור כראש עליון של הכנסייה, ומכאן חובת הכניעה לאפיפיור כדי להשתייך לכנסייה ובכך להגיע לישועה.
האפיפיור מדגיש את המיקום הגבוה יותר של הצד הרוחני בהשוואה לסדר החילוני.
כמו כן קובעת הבולה את זכות הכנסייה (כלומר האפיפיור) למנות בישופים ולשפוט אותם, ומצטטת את תביעות האפיפיורים הקודמים לעליונות האפיפיורים על השלטון החילוני.
בוניפקיוס השמיני אשרר בבולה שהאפיפיור הוא נציג אלוהים בעולם הגשמי, ולכן בסמכותו לשפוט ולהעניש כל אדם (כולל מלכים), והדרך לגאולה היא כניעות לאפיפיור.
אחת מתוך אחת הייתה עמותה רשומה, שהחלה את דרכה כמיזם בפייסבוק על ידי גל שרגיל ושלומית הברון, ומטרתה הראשונית הייתה להעניק מקום למתן עדות לכל נפגע/ת תקיפה מינית כמו - הטרדה מינית, מעשה מגונה, גילוי עריות ואונס.
באפריל 2015 נרשם המיזם כעמותה, וביוני 2019 הודיע על סיום פעילותו.
העמותה פעלה להעלאת המודעות לאלימות מינית בישראל.
נכון לשנת 2018, צוות העמותה מנה את גל שרגיל, שלומית הברון, סיוון רוקי רימון, יעל שרר ואת מיכל סיטון.
"אחת מתוך אחת" הוקם בתחילה על מנת לרכז את הסיפורים הללו, ובהמשך פעילותו התרחבה מעבר לכותלי האינטרנט.
מטרות "אחת מתוך אחת", לפי אתר העמותה, היו ארבע:
לתת במה וקול לכל נפגעי תקיפה מינית בישראל.
להראות את המסה הקריטית של נפגעי ונפגעות תקיפה מינית בישראל.
לטענת העמותה, שמקורה המחקרי לא ברור, כל אישה הוטרדה מינית ואחת מכל שלוש נשים הותקפה מינית.
להבהיר כי קרבנות של תקיפות מיניות לעולם אינן אשמות בכך שהותקפו.
לקרוא לגברים להצטרף ולהילחם בתופעות ההטרדות והתקיפות המיניות בישראל.
בדף הפייסבוק של "אחת מתוך אחת" פורסמו למעלה מ-2,000 עדויות ויש לו למעלה מ-37,000 עוקבים.
לדברי שרגיל, ממקימות העמותה, אין מדרג של חומרה בעדויות שבאתר; יכולה להיות הערה ברחוב שאולי תיחשב להטרדה מינית קלה ועד גילוי עריות והם יפורסמו זה לצד זה.
על מנת לסייע למיזם להמשיך ולפעול, ואף להסתעף לאפיקים נוספים, יצא המיזם בחודש מאי 2014 בקמפיין מימון המונים אשר עמד ביעדיו.
העמותה נתנה במה לפרסום עדויות על הטרדה מינית, תקיפה מינית ואונס בישראל.
פרויקט הצלבת שמות מי שדווח עליהם כאנסים או כפוגעים מינית פורסם באוקטובר 2014. שמות אנשים שדווחו על ידי הפונות כתוקפים מינית נשמרו במאגר ממוחשב ומוצפן.
המטרה: במקרה שבו מהצלבת המידע יעלו דיווחים שאותו האדם תקף יותר מאישה אחת או גבר אחד, המדווחים יקבלו מידע על ההצלבה בלבד, ללא פרטים נוספים.
זאת במטרה לחזק את הסבירות שתלונה במשטרה על אותו האדם אכן תבשיל לכדי כתב אישום.
למדווחות אסור היה להיפגש או לדבר זו עם זו, כדי שהדבר לא יחשב כתיאום עדויות.
לשם העלאת מודעות, יזמה "אחת מתוך אחת" באפריל 2015 כנס במכללה האקדמית תל אביב-יפו אודות הגשת תלונה על עבירות מין בערוצים שונים: במשטרה, בנציבות שירות המדינה ובצה"ל.
שופטת בית המשפט העליון בדימוס דליה דורנר העבירה בו את ההרצאה המרכזית.
פרויקט גברים שותפים, בשיתוף עם אסל"י (ארגון סרט לבן ישראל), ארגון של גברים הפועלים למיגור תופעת האלימות נגד נשים, נועד להעלות מודעות בקרב גברים ונערים ביחס לאלימות מינית כנגד נשים והציע להם כלים לעזור ולמנוע או לעצור את התופעה.
הליכים משפטיים שקשורים בפעילויות העמותה
בשנת 2013 פרסם פרופ' אמיר חצרוני מאוניברסיטת אריאל פוסט לפיו הפרסומים בדף "אחת מתוך אחת" משקפים "כושר המצאה אמנותי" וכן השווה את הפרסומים בדף ל"ספרי מדע בדיוני ופנטזיה" ובעקבות כך הוגשה נגדו תלונה לוועדת המשמעת של האוניברסיטה .
בדיון בבית הדין לעבודה, שנערך בעקבות פיטוריו מהאוניברסיטה, ציינו באי כוח האוניברסיטה כי דבריו, שנוסחו בשפה בוטה, ביחס לנשים המפרסמות בדף "אחת מתוך אחת" היו אחת מעילות פיטוריו.
בשנת 2014 הגיש מרצה במכללה האקדמית צפת תביעת דיבה נגד מנהלת הדף "אחת מתוך אחת", גל שרגיל לאחר שפרסמה בדף שניהלה עדות לפיה הוא הטריד אותה מינית תוך כדי הרצאה בחוג למשפטים.
דבר התביעה נגדה פורסם על ידי שרגיל בדף "אחת מתוך אחת" תוך שהיא פונה לעוקבים בבקשה לסייע באיתור עורכת דין או עורך דין "אם אפשר בפרו בונו".
בית המשפט המחוזי קבע בפסק הדין כי העדות שפורסמה ב"אחת מתוך אחת" הייתה לשון הרע, שכן המפרסמת פרסמה מידע שאיננו אמת, כפי שכבר נקבע בבית הדין לעבודה, שדחה את תביעתה בגין הטרדה מינית .
עוד קבע בית המשפט המחוזי כי הנתבעת ציינה את שמו של המרצה, ועשתה זאת בכוונה לפגוע.
המפרסמת חויבה בתשלום פיצוי בסך 260,000 ש"ח ובסכום כולל של מעל ל-300,000 ש"ח.
בשנת 2015 פנתה יו"ר העמותה, גל שרגיל, בשם מתלוננות אנונימיות, להנהלת האוניברסיטה העברית בטענה כי 11 מרצים שם הטרידו מינית או אף אנסו סטודנטיות.
העמותה סירבה למסור מידע למשטרה אודות שמות המתלוננות האנונימיות או אודות פרטי המרצים המדוברים ולכן לא נערכה חקירה מעבר לבדיקה משטרתית ראשונית.