tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בעונת 1994/1995 העפילה ארקנסו בשנית למשחק גמר אליפות המכללות, אך הפסידה מול אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס ("UCLA") בתוצאה 78–89. ויליאמסון עצמו נבחר בפעם השנייה ברציפות לשחקן העונה של המחוז הדרום-מזרחי ("SEC") ולחמישייה השנייה של העונה בליגת המכללות (Second-team All-American).
בדראפט ה-NBA 1995 נלקח ויליאמסון בבחירה ה-13, על ידי סקרמנטו קינגס.
בעונתו השלישית בסקרמנטו, , תפס מקום קבוע בחמישיית הקבוצה, ורשם שיאי קריירה של 17.7 נקודות, 5.6 ריבאונדים ו-2.9 אסיסטים למשחק.
בהצבעה לפרס השחקן המשתפר של העונה סיים ויליאמסון במקום השני, אחרי הזוכה אלן הנדרסון.
בקיץ 2000, לאחר 5 עונות בסקרמנטו, הועבר בטרייד לטורונטו ראפטורס בתמורה לדאג כריסטי.
לאחר 42 משחקים משחקים בטורונטו הועבר בטרייד נוסף לדטרויט פיסטונס, במדיה שיחק ב-3 וחצי העונות הבאות.
בעונת זכה בתואר השחקן השישי של העונה, לאחר שקלע 13.6 נקודות בממוצע למשחק כמחליפם מהספסל של ג'רי סטקהאוס וקליפורד רובינסון.
בעונת זכה עם הפיסטונס באליפות ה-NBA, כאחד המחליפים הבכירים של הקבוצה.
באוגוסט 2004 נשלח ויליאמסון בטרייד לפילדלפיה 76' בתמורה לדריק קולמן, וכחצי שנה לאחר מכן הועבר בחזרה לסקרמנטו קינגס, כחלק מטרייד אשר שלח את כריס ובר לפילדלפיה.
בסיום עונת פרש ויליאמסון ממשחק, בגיל 33.
מיד עם פרישתו ממשחק החל לשמש כעוזר מאמן בקבוצת הכדורסל של "המכללה הבפטיסטית של ארקנסו", ובעונת 2009/2010 קודם לתפקיד המאמן הראשי של הקבוצה.
בין השנים 2010–2013 שימש כמאמן הראשי של קבוצת אוניברסיטת מרכז ארקנסו אשר בעיר קונוויי.
בעונת הצטרף לצוות האימון של מייק מלון בסקרמנטו קינגס, ובשתי העונות הבאות נשאר בתפקיד עוזר מאמן בקבוצה תחת טיירון קורבין (עמו שיתף פעולה כשחקן) וג'ורג' קארל.
ב-3 עונותיו עם הקינגס רשמה הקבוצה מאזן מצטבר של 90 ניצחונות ו-156 הפסדים (36.6%).
לקראת עונת מונה לעוזרו של מאמן אורלנדו מג'יק, פרנק ווגל, אשר בעצמו אימן את ויליאמסון כעוזר מאמן בפילדלפיה 76'.
לאחר שתי עונות, במהלכן ניצחה הקבוצה 54 משחקים בלבד (32.9%), פוטרו ווגל וויליאמסון מתפקידם.
בעונת הצטרף לצוות האימון של איגור קוקושקוב בפיניקס סאנס, אך לאחר עונה אחת פוטר קוקושקוב, יחד עם כל צוות האימון של הקבוצה.
קורל ספרינגס היא עיר בפלורידה שבארצות הברית.
העיר ממוקמת כ-32 קילומטרים צפון-מערבית לפורט לודרדייל.
נכון לשנת 2019, אוכלוסיית העיר משוערת בכ-134,000 תושבים.
כמה מבין תושביה הידועים של קורל ספרינגס הם אדם קול, רוברט לווינסון ולייני סלווין.
ראש העיר וסגנו נבחרים אחת לשנתיים ושער הנציגים נבחרים אחת לארבע שנים.
לאף אחד מן הנציגים אסור להשתייך לאף מפלגה.
מבחינה כלכלית, אחוז האבטלה (נכון ל-2020) עומד על כ-5%.
קורל ספרינגס היא עיר מתוכננת אשר הוקמה בשנת 1963 וצמחה באופן משמעותי בעשורים שלאחר מכן.
האזור עליו הוקמה העיר הורכב בעיקר מביצות אשר נוקזו באופן מבוקר לאזורים אחרים בפלורידה במהלך שנות ה-50. הקמת העיר הייתה חלק מתנופת הנדל"ן שפלורידה חוותה בשנים שלאחר מלחמת העולם השנייה.
הבחירות הראשונות לעירייה נערכו בשנת 1967. בשלושים השנים שלאחר מכן הוקמו כ-19 בתי ספר ומרכזים מסחריים רבים.
בשנות ה-90 נפתחו התיאטרון והמוזיאון המקומיים.
קורמורן אפריקאי או קורמורן לבן-חזה (שם מדעי: Phalacrocorax lucidus) הוא מין של עוף ימי ממשפחת הקורמורניים החי לאורך אפריקה שמדרום לסהרה כשלעיתים הוא נודד צפונה יותר.
מין זה נצפה חולף בישראל לעיתים רחוקות.
במקור נחשב לתת-מין של קורמורן גדול, אך הופרד.
הוא הוגדר לראשונה ב-1823 בידי החוקר הגרמני מרטין ליכטנשטיין .
הקורמורן מגיע לאורך 80 עד 100 סנטימטרים והוא בעל נוצות כהות עם חזה וצוואר בהירים כשמו השני, כנפיים חומות כהות ומקור אפור דק בעל שק צהוב תחתיו.
העיניים שלו ירוקות והרגליים שחורות.
כמו רוב הקורמורנים הוא מעופף איטי יחסית אך שחיין וצוללן מומחה המשתמש ברגליים והזנב כדי לחתור מתחת למים.
הוא מצוי בטבע בחופי ימים, אגמים ונהרות מאיי כף ורדה וגינאה ביסאו ומאנגולה עד מוזמביק כשמדרים עד כף התקווה הטובה.
אוכלוסיות מסוימות נפוצות בימת צ'אד בניגריה, סביב חופי ים סוף בסודאן ודרומה לאורך מזרח אפריקה.
הוא צוללן הניזון בעיקר מדגים ויצורי מים דומים במים מתוקים ומים מלוחים והוא מתרבה לעיתים במושבות עם קורמורנים אחרים או נחשונים.
מין נפוץ מאוד ואינו בסכנת הכחדה.
קורלטור אופטי היא מערכת אופטית, המנצלת את תכונות אופטיקת פורייה על מנת ליצור תמונה המכילה את פעולת הקרוס-קורלציה (מתאם צולב) בין שני אותות כניסה.
הקורלציה היא מדד לדמיון בין פונקציות, לפיכך הקורלטור האופטי משמש להשוואת אותות וזיהוי תבניות בתחומים נרחבים כגון זיהוי מטרות, אבטחת כרטיסי אשראי, זיהוי טביעות אצבע, בדיקות רפואיות וכו'.
על פי קירוב פרנל להתפשטות גל במרחב החופשי, ניתן להציג את התמרת פורייה המרחבית של אות כניסה אופטי במישור הפורייה של המערכת האופטית, מישור זה מתקבל במוקד עדשה מרכזת או בהתפשטות שדה רחוק (על פי קירוב פראנהופר).
במישור פורייה מתקבל הספקטרום המרחבי של תמונת הכניסה המכיל מידע לגבי התדרים המרחביים המרכיבים את התמונה, תכונה זו מאפשרת לבצע מניפולציה ישירות על גבי ספקטרום התמונה ומשמשת ככלי מרכזי לעיבוד אופטי של נתונים.
קורלטור אופטי מנצל תכונה זו על ידי מעבר למישור פורייה, כך שניתן לתרגם את פעולת הקורלציה לפעולה פשוטה יותר של מכפלת ספקטרום התמונה במסנן אופטי.
בעיבוד אותות קורלציה היא מידת הדמיון בין שני אותות כפונקציה של ההזזה של אחת ביחס לשנייה.
הקורלציה שימושית לזיהוי תבניות וחיפוש תכונה ידועה בתוך אות נרחב.
עוצמת הקורלציה בכל נקודה פרופורציונלית למידת הדמיון בין האותות עבור הזזת אחת הפונקציות לנקודה זו.
באופן פורמלי הקורלציה בין פונקציות ו־ נתונה על ידי:
לעיתים קורלטור אופטי מכיל גם קונבולוציה בין האותות הרצויים, זאת מתוך הדמיון בין שתי הפעולות:
הקרוס-קורלציה מתקבלת מהפעלת האופרטור על שתי פונקציות נפרדות, בעוד שאוטו-קורלציה מתייחסת לקורלציה של פונקציה עם עצמה.
הקורלטור האופטי הוצג לראשונה בשנת 1964 על ידי וַנדר לוכט (Vander Lugt) והתאפשר מתוך התפתחויות בתקופה זו בתחום אופטיקת פורייה.
על פי שיטה זו ניתן להציג את התמרת פורייה המרחבית של אות כניסה אופטי בהתפשטות שדה רחוק או במישור המוקד של עדשה מרכזת.
התמרה זו מאפשרת לבצע פעולות על הספקטרום המרחבי של האות, ויישומה בקורלטור אופטי נובעת מהקשר בין פעולת הקורלציה במישור המרחב לפעולת המכפלה במישור פורייה:
כאשר היא התמרת פורייה, ומתקיים:
האופרטור הוא הצמוד המרוכב של .
נניח כי קיים אות כניסה עבורו רוצים לקבל את תמונת הקורלציה עם מסנן ייחוס המכיל תבנית מסוימת.
ניתן לקבל את הספקטרום המרחבי במישור פורייה של המערכת והכפלתו בצמוד המרוכב של ספקטרום תבנית הייחוס , כעת התמרת פורייה ההפוכה של מישור זה תביא לקורלציה הרצויה.
בפועל, לא ניתן לבצע התמרת פורייה הפוכה במערכת אופטית ולכן מתבצעת התמרת פורייה נוספת, השקולה לפעולה הרצויה עד כדי היפוך צירים.
קורלטור זה מבוסס על מערכת המורכבת מ-4 מרחקי f השקולים לאורך המוקד של 2 העדשות במערכת.
תצורה זו מנצלת את תכונות האור הקוהרנטי והיא הפשוטה ביותר לניתוח.
במערכת זו התמרת הפורייה של אות הכניסה נוצרת במוקד העדשה הראשונה.
במישור זה מציבים שקופית מסנן כך שהספקטרום המרחבי של תמונת הכניסה מוכפל בפונקציית המסנן.
כעת מישור זה עובר התמרת פורייה נוספת על ידי העדשה השנייה כך שבמוקד שלה, שהוא מישור המוצא, מתקבלת הקונבולוציה בין אות הכניסה למסנן.
עבור אות ייחוס מסוים, מוצב במסנן הצמוד המרוכב של התמרת הפורייה שלו , כך שבמישור המוצא מתקבלת הקורלציה בין אות הייחוס לתמונת הכניסה.
כאשר בפועל מתבצעת התמרת פורייה נוספת במקום התמרת פורייה הפוכה, והקורלציה הסופית תתקבל עם היפוך צירים.
על אף שתצורה זו נראית פשוטה מבחינת ניתוח המערכת, קיימת דרישה לשלב מקדים של ייצור מסנן המתאים לאות הייחוס הרצוי.
מסנן זה בדרך כלל יכיל סינון של אמפליטודה ופאזה במקביל, והכנתו יכולה להיות מסובכת.
משיקולי ייצור, לרוב מסננים מוגבלים לסינון רק של אמפליטודה או פאזה בנפרד.
קורלטור זה מכיל את התמונה ואות הייחוס בשקופית הכניסה, כך שבניגוד לתצורת 4f אין צורך במסנן מותאם לאות הייחוס.
הקורלטור פועל בשני שלבים: בשלב הראשון, במישור הכניסה מוצב אות הכניסה ואות הייחוס הרצוי המוזזים במרחק מסוים באופן סימטרי מהציר האופטי.
מאירים את המערכת בגל מישורי העובר דרך שקופית הכניסה, ובמישור מוקד העדשה השנייה מתקבלת התפלגות שדה המתכונתית להתמרת פורייה של שקופית הכניסה.
העוצמה המתקבלת במוצא מוקלטת על גבי לוח צילום.
השדה המתקבל במישור פורייה במוקד העדשה הוא:
והעוצמה המוקלטת על גבי מישור המוצא היא:
בשלב השני, לוח הצילום מהשלב הקודם מוצב במישור הכניסה של המערכת, והוא משמש כשקופית שעבירות השדה שלה מתכונתית לעוצמה אליה הוא נחשף בשלב הראשון.
השקופית מוארת באופן דומה על ידי גל מישורי, העדשה מבצעת התמרת פורייה כך שבמישור המוצא הסופי מתקבלת התמרת הפורייה של השקופית שהוקלטה:
מתוך ביטוי זה המתקבל במישור המוצא, האיבר השלישי והרביעי הם הקורלציה בין האותות המקוריים ו- ממורכזים בנקודות ו־.
קורליין הוא ספר פנטזיה אפלה לילדים מאת הסופר הבריטי ניל גיימן.
הספר יצא לאור בשנת 2002, ויצא לאור בתרגומו העברי ב-2003. גיימן החל לכתוב את הספר בשנת 1990. שמו של הספר, ושמה של הדמות הראשית, הגיעו מתקלדה בשם "קרוליין".
קורליין ג'ונס עוברת עם הוריה לבית דירות ישן.
בדירות האחרות בבניין מתגוררות העלמות ספינק ופורסיבל, צמד שחקניות זקנות, ומר בובו, שטוען שהוא מאמן קרקס עכברים.
דירה נוספת, לצידה של דירתה של משפחת ג'ונס, אינה מאוכלסת, ודלת סתרים קטנה שמחברת ביניהן מתגלה כחסומה בלבנים.
למרות אזהרות שקיבלה משכניה, קורליין מחליטה לעבור דרך הדלת, כשהיא נשארת לבדה בביתה.
היא מגלה שמחסום הלבנים נעלם, ובמקומו היא מוצאת מסדרון ארוך שמוביל לדירה זהה לשלה.
בדירה האחרת מתגוררים "האמא האחרת" ו"האב האחר", שלהם כפתורים במקום עיניים.
קורליין מוצאת את "העולם האחר" מעניין יותר מעולמה שלה - האמא האחרת מבשלת אוכל שערב לחכה, שני ההורים האחרים מעניקים לה יותר תשומת לב, קופסת הצעצועים שלה מלאה בצעצועים מונפשים שיכולים לעוף, העלמות ספינק ופורסיבל האחרות מבצעות מופע מתמשך בביתן ומר בובו האחר מעלה הופעות של קרקס העכברים שלו.
היא מגלה שאפילו חתול הרחוב השחור שמסתובב ליד הבניין בעולם האמיתי יכול לדבר.
החתול מציג את עצמו כאותו חתול שחור מהעולם האמיתי, שמסוגל לעבור דרך החורים בין שני העולמות.
אף על פי שהחתול מתנהג בגסות רוח במשך רוב השיחה, הוא משבח את קורליין על שהביאה "הגנה", ואז נעלם.
לאחר שקורליין חוזרת לדירה האחרת, האמא האחרת מציעה לה הזדמנות להישאר בעולם האחר לנצח, אבל כדי שתוכל לעשות זאת, עליה לאפשר לאמא האחרת לתפור כפתורים על עיניה.
קורליין מזועזעת מכך וחוזרת לביתה דרך דלת הסתרים.
כשהיא חוזרת לדירתה, היא מגלה ששני הוריה האמיתיים נעדרים.
הם לא חוזרים גם למחרת, והחתול השחור מעיר אותה ולוקח אותה למראה במסדרון, שדרכה היא יכולה לראות את הוריה הכלואים.
הם כותבים "עזרו לנו" על המראה, וקורליין מסיקה מכך שהאמא האחרת חטפה אותם.
היא מתקשרת בהתחלה אל המשטרה, והשוטרים לא מאמינים לה.
למרות פחדיה, קורליין חוזרת אל העולם האחר להתעמת עם האמא האחרת ולחלץ את הוריה.
בגן, החתול השחור מציע לקורליין לאתגר את האמא האחרת, כיוון שלדבריו, דברים כמוה אוהבים משחקים ואתגרים.
האמא האחרת מנסה לשכנע את קורליין להישאר, אבל היא מסרבת וננעלת כעונש בתוך חלל קטן מאחורי מראה.
בחלל הארון הקטן, היא מוצאת שלוש רוחות רפאים של ילדים.
כל אחד מהם אפשר בעבר לאמא האחרת, לה הם קוראים ה"בלדאם", לתפור את הכפתורים על עיניהם.
הם מספרים לקורליין איך האמא האחרת השתעממה מהם בסופו של דבר, נטשה והשאירה אותם למות, אבל הם נשארו לכודים שם מפני שהיא שמרה לעצמה את הנשמות שלהם.
אם הנשמות שלהם ישוחררו מידיה של האמא האחרת, הרוחות יוכלו להמשיך הלאה.
הילדים מפצירים בקורליין לברוח ולהמלט מהגורל שלהם.
אחרי שהאמא האחרת משחררת את קורליין מהמראה, קורליין מציעה לה משחק: אם קורליין תוכל למצוא את נשמותיהם של הילדים ואת הוריה, היא, הוריה והילדים יוכלו להשתחרר לחופשי.
אם היא תכשל, היא תישאר בעולם האחר ותתן לבלדאם לתפור כפתורים על עיניה.
קורליין מחפשת ברחבי העולם האחר את נשמותיהם של הילדים, ומתגברת בפיקחות על המכשולים שהאמא האחרת מציבה בפניה.
היא מגיעה למסקנה שהוריה כלואים בכדור שלג שעל אדן האח.
הילדים מזהירים אותה שגם אם קורליין תנצח, האמא האחרת לא תתן לה ללכת, אז קורליין מערימה על עליה בכך שהיא מכריזה שהיא יודעת איפה הוריה מוסתרים - במעבר שבין העולמות.
כשהאמא האחרת פותחת את הדלת, קורליין זורקת את החתול על האמא האחרת, תופסת את כדור השלג ובורחת לעולם האמיתי עם המפתח, והחתול מצטרף אליה.
בזמן שהיא בורחת, קורליין סוגרת את הדלת בכוח על ידה של האמא האחרת.
בחזרה בעולם האמיתי, קורליין נרדמת על כיסא.
הוריה האמיתיים, שלא זוכרים דבר מהאירועים, מעירים אותה.
באותו הלילה, קורליין חולמת שהיא פוגשת את שלושת הילדים לפיקניק.
הילדים לבושים בתלבושות מתקופות שונות ונראה שלאחד מהם יש כנפיים.
הם מזהירים אותה שמלאכתה עוד לא הושלמה: האמא האחרת תנסה לזכות בה בחזרה ולהשיג את המפתח לדלת שבין העולמות.
קורליין הולכת לבאר הישנה שביער כדי להפטר מהמפתח.
היא מעמידה פנים שהיא עורכת פיקניק, ומכסה את פתח הבאר בשמיכת הפיקניק.
ידה הכרותה של האמא האחרת מנסה לתפוס את המפתח, אבל עולה על השמיכה ונופלת לתוך הבאר.
קורליין חוזרת לביתה, מברכת לשלום את שכניה (שסוף סוף מבטאים את שמה בצורתו הנכונה), ומתכוננת לבית הספר שלמחרת.
הספר עובד לסרט קורליין ודלת הקסמים שיצא בשנת 2009. "קורליין ודלת הקסמים" הופק על ידי חברת לייקה באמצעות טכניקת סטופ מושן.
בטקס פרסי אוסקר ה-82, הסרט הועמד לפרס בקטגוריית הסרט המונפש הטוב ביותר.
הקטע "Coralisa" בפרק Treehouse of Horror מספר 28 של הסדרה משפחת סימפסון נוצר בהשראת "קורליין", וניל גיימן מדבב בפרק את דמותו של סנובול החתול.
בשנת 2008 יצא לאור רומן גרפי המבוסס על הספר, שנכתב על ידי פיליפ קרייג ראסל.
הספר זכה בפרסי הוגו ונבולה לנובלה הטובה ביותר בשנת 2003, ובפרס ברם סטוקר ליצירה הטובה ביותר לקוראים צעירים.
העיתון הגרדיאן דירג את "קורליין" במקום ה-82 ברשימת הספרים הטובים ביותר של המאה ה-21.
קורמורן אדום-רגל (שם מדעי: Phalacrocorax gaimardi) הוא מין של עוף ימי ממשפחת הקורמורניים החי באמריקה הדרומית שלחופי האוקיינוס השקט.
מין זה שייך לסוג קורמורן אך מספר חוקרים רואים בו בן לסוג היחידי - Poikilocarbo, הקרוב למין קורמורן מנומר ואחרים הכלילו אותו בסוג קורמורן גמדי.
אורך גופו של הקורמורן הוא 71–76 ס"מ, מוטת כנפיו מגיעה ל-91 ס"מ בממוצע ומשקלו 1.3-1.5 ק"ג.
שני המינים דומים ללא דו-צורתיות זוויגית.
לקורמורן זה גוונים אפורים בגופו כשהכנפיים בעלות מעטה לבן משורטט וקצוות שחורים וכן זנב שחור.
הכפות אדומות והמקור צהוב ודק בעל בליטה אדומה.
הצוואר אפור-כהה עם כתם לבן מצידו.
הפרטים הצעירים בעלי גוונים אפורים בהירים יותר וללא עיטורים אדומים.
מין זה שוכן בחופי אמריקה הדרומית הפסיפית שלחופי צ'ילה, האי צ'ילואה ופרו, אף שהוא מגיע לחופי האוקיינוס האטלנטי בסנטה קרוס בארגנטינה וכן בארץ האש.
לעיתים נדירות הוא נמצא גם באיים דרומיים יותר.
המין מצוי בלהקות גדולות ובניגוד לרוב הקורמורנים אינו טריטוריאלי.
הוא חי לאורך צוקים וחופים ובכמה מצרים ואיים וניזון בצלילות בים מדגים שונים ומסרטנים המתחבאים בין הסלעים.
מצב השימור של הקורמורן אינו בסכנה כיום אך עלול להתקרב לסיכון בעתיד.
קורמורן אדום-פנים (שם מדעי: Phalacrocorax urile) הוא מין של עוף ימי ממשפחת הקורמורניים החי במזרח אסיה שבין מזרח הוקאידו שביפן, קוריאה הצפונית, האיים הקוריליים, דרום חצי האי קמצ'טקה, קשת האיים האלאוטיים ועד מפרץ אלסקה וחצי האי אלסקה במערב.
מין זה הוא קרובו של קורמורן פלאגי שלעיתים מאוחדים יחד עם קורמורן ברנט לסוג האפשרי Urile, בו נכלל גם המין הנכחד קורמורן ממושקף.
לקורמורן אדום-פנים בעל מוטת כנפיים של 25 ל-29 ס"מ, כשכנפי הנקבות מעט קצרות יותר.
משקלו של פרט בוגר הוא 1.5 עד 2.3 ק"ג, כשהנקבות שוקלות מעט פחות מהזכרים.
למין גרון כחול כהה, גוף שחור ובעל פנים אדומות עם מקור מעוקל קצר צהוב.
הוא בעל מספר ציצות מעל ראשו המשמשות לחיזור ועוזרים להבדיל בינו לבין הקורמורן הפלאגי.
הוא חי לאורך החופים הצפוניים של האוקיינוס השקט עד לאזורי קרח ומחפש במים דגים קטנים הקרובים לקרקעית הים, בעיקר מיני קוטוסיים.
הוא עצמו עלול להיטרף בידי לוטרות, עיטמים ושאר עופות דורסים כשהצעירים והביצים נטרפים בידי שחפיים, חמסניים ועורביים.
קורמורן ברנט (שם מדעי: Phalacrocorax penicillatus) הוא מין של קורמורן המצוי באמריקה הצפונית לחופיו המערביים של האוקיינוס השקט בין אלסקה למפרץ קליפורניה, כשמספר אוכלוסיות נודדות.
הוא שייך לסוג קורמורן וקרוב למינים קורמורן פלאגי וקורמורן אדום-פנים וכן למין הנכחד קורמורן ממושקף.
קורמורן זה מגיע לאורך 84 עד 89 ס"מ, בעל מוטת כנפיים של 124 ס"מ במשקל ממוצע של 2,400 גרם.
שני הזוויגים דומים במראם אך הצעירים יותר בהירים מהבוגרים.
צבע הקורמורן שחור והוא בעל עורף ירוק, כנפיים קצרות המתאימות לצלילה יותר ממעוף ובעל מקור ארוך בצבע צהוב תחתיו שק כחול.
הקורמורן ניזון הן ביחידות והן בקבוצה והוא צולל בים, לעיתים עד לעומק 36 מטר בחיפוש אחרי דגים וסרטנים או חסילונים מסתתרים.
לעיתים הקורמורנים מסתמכים על הטרף השופע ביותר בסביבה, כך בקליפורניה הקורמורן ניזון בעיקר מדגי ורדון בעוד בקולומביה הבריטית הטרף העיקרי הוא מליח פסיפי.
הקורמורנים מקננים בקבוצות גדולות על צוקים, מפרצים, לגונות ובגדות נהרות לאורך מערב אמריקה הצפונית.
זוג הורים מקנן על הקרקע ובונה קן עשוי ענפים על סלעים, בו הנקבה מטילה עד 4 ביצים.
קורמורן ג'אווה (שם מדעי: Microcarbo niger) הוא מין של קורמורן החי באסיה הטרופית של תת-היבשת ההודית ודרום-מזרח אסיה עד לאי ג'אווה שבאינדונזיה.
מין זה מגיע לאורך 50 ס"מ והוא קטן יותר מהמין קורמורן הודי, החי לצידו.
צבע נוצותיו שחורות-מבריקות עם מספר כתמים לבנים לאורכו והוא בעל כפות שחורות עם קרומי שחייה.
הצוואר חום כהה עם ראש שחור בעל עיניים ירוקות ומקור אפור בעל קרס בקצהו ושק מתחתיו.
שני הזוויגים דומים במראם וגודלם, אף שמשקל הזכרים גדול יותר.
הקורמורן נמצא בדרום-אסיה בהודו (למעט סביב הרי ההימלאיה חוץ מבלדאק), סרי לנקה, בנגלדש, פקיסטן ונפאל ובדרום-מזרח אסיה במיאנמר, תאילנד, לאוס, קמבודיה, מלזיה וחלק מאינדונזיה כמו בג'אווה.
הוא נמצא לרוב לאורך אגמים ונהרות רדודים או ביצות טרופיות ולעיתים יימצא בכמה איים או בשפכי נהר ליד החוף.
קורמורן זה לרוב חי בבדידות או בקבוצות קטנות ונוטה לצוד בגפו.
הוא מחפש במים דגים שונים, ראשנים וחסרי חוליות שונים כמו חרקים וחלזונות.
את הטרף הוא בולע לרוב מתחת למים אם הוא נכנס בשק של מקורו, מאחר שבפני המים עופות מים אחרים כמו חסידן צבוע, שחפיים, אנפות ושאר קורמורנים עלולים לגנוב לו את טרפו.
המין מקנן על עצים לרבות דקלים והנקבות מטילות 2 עד 6 ביצים, עליהם שומרים שני ההורים.
קורמורן ג'ורג'יה הדרומית (שם מדעי: Leucocarbo georgianus) הוא מין של קורמורן מהסוג קורמורן כחול-עין החי באי ג'ורג'יה הדרומית שבדרום האוקיינוס האטלנטי וכן מצוי גם באיי סנדוויץ' הדרומיים ואיי אורקני הדרומיים.
בעבר נחשב לתת-מין של קורמורן קיסרי אך הופרד למין עצמאי ב-1905 בידי החוקר השוודי עיינר לנברג .
שם המין המדעי ניתן על שם איי ג'ורג'יה בהם חי.
הקורמורן מגיע לאורך 75 ס"מ ולמשקל 1.8 עד 3.5 ק"ג ללא הבדל גדול בין הזוויגים.
הוא בעל כסות נוצות שחור-לבן כשל פינגווין עם רגליים ורודות, מקור ארוך ואפור על בליטה צהובה בתחילתו, כיפה שחורה גדולה לראשו ועיניים כחולות.
מין זה מתרבה במושבות גדולות לאורך דרום ג'ורג'יה וניזון בים מדגים כמו אנשובי, חלזונות, חסילונים ודיונונים שהוא תופס מקרקעית הים בצלילה עם רגליו וכנפיו.
הזוגות מתרבים על מושבות לחופי ג'ורג'יה הדרומית במונוגמיה וזוג מטיל 2 עד 3 ביצים בעונת רבייה, אך אלה והאפרוחים עלולים להיטרף בידי חמסניים וכיאוניסיים.
קורמורן באונטי (שם מדעי: Leucocarbo ranfurlyi) הוא מין של קורמורן מהסוג קורמורן כחול-עין האנדמי לאיי באונטי שבדרום האוקיינוס השקט, כ-640 ק"מ מדרום-מזרח לניו זילנד.
לרוב הקורמורן חי בים הפתוח שם הוא צולל אחרי טרף ימי כמו דגים.
הקורמורן מגיע לאורך 71 ס"מ ולמשקל 2.3 עד 2.9 ק"ג בממוצע והוא בעל כסות שחורה-לבנה כשל פינגווין כשהגב בעל גוון שחור-כחול מתכתי וישנם כתמים לבנים על הכנפיים.
הראש שחור עם עיניים כחולות, עור פנים כחול סביב העין והלחי, מקור אפור בעל קצה מעוקל וציצת ראש זקורה.
הרגליים ורודות בעלות קרומי שחייה.
בדומה לרוב הקורמורנים אין הבדלים גדולים בין הזכרים והנקבות, אף שהזכרים מעט כבדים יותר.
תקופת הרבייה של הקורמורן היא בין אוקטובר לנובמבר כשהם מקננים יחדיו על החופים במושבות גדולות של זוגות השומרים על קיניהם, בו הנקבה מטילה 2 עד 3 ביצים.
הקורמורן נחשב למין פגיע לפי הרשימה האדומה של IUCN עקב בידודם וגודל האוכלוסייה הקטנה היכולה להיפגע ביותר משינויים סטוכסטים ומהשפעות אנושיות כמו חיסול הדגה.
עם זאת באיים אין כמעט אנשים ואין מינים פולשים טורפים והחל מ-1998 הוכרו איי באונטי כאתר מורשת עולמית, כך שהאוכלוסייה יציבה יחסית.
קורמורן אוטגו המכונה גם קורמורן הברונזה (שם מדעי: Leucocarbo chalconotus) הוא מין של קורמורן החי באי האי סטיוארט שבניו זילנד, בדרום האוקיינוס השקט ומצוי בסכנת הכחדה.
הקורמורן משויך לסוג קורמורן כחול-עין אף שמספר חוקרים מחליטים לשייכו לצד קורמורן פובו (שבעבר נחשב לתת-מין שלו) וקורמורן צ'טהאם לסוג נפרד.
זהו קורמורן באורך 70 ס"מ ומשקל של 1,797 עד 3,875 גרם, גדול יותר מקורמורן פובו.
הוא בעל נוצות שחורות-לבנות כשל פינגווין אף שחלק מהפרטים בעלי פנוטיפ כהה בנוצותיהם והם שחורים לגמרי.
למרות ההבדלים הם מזדווגים יחדיו ונחשבים לבני אותו מין.
קורמורן זה מתרבה באי סטיוארט שבניו זילנד כשרוב הזמן הוא שוחה בים הפתוח וצוללים לעיתים לעומק 30 מטרים בחיפושם אחרי דגים וחסילונים נפוצים.
הקורמורנים מתרבים במושבות על החופים בין מאי לספטמבר כשהקנים עשויים מחומר אורגני, בוץ ומגואנו.
בקן הנקבה מטילה 2 עד 3 ביצים.
בעבר הקורמורנים היו נפוצים לאורך כל מזרח האי הדרומי צפונה עד למרלבורו אך הדעת האדם צימצמה את האוכלוסייה, עקב ציד והפצה של מינים פולשים טורפים כמו חתולים וכלבים או חולדות.
כיום הם נפוצים באוטגו, הקטלינים והאי סטיוארט כשהאוכלוסייה נאמדת ב-2,500 פרטים בוגרים.
הטווח המצומצם וההבדלים הגנטיים מקרבים אותם לסיכון והם דורשים מאמצי שימור להישרדותם.
קורמורן אוקלנד או קורמורן קולנסו (שם מדעי: Phalacrocorax colensoi) הוא מין של קורמורן מהסוג קורמורן כחול-עין החי רק באיי אוקלנד שבניו זילנד בדרום האוקיינוס השקט.
תפוצת הקורמורן המבודדת והאוכלוסייה הקטנה שלו (בערך 2,000 פרטים בוגרים בלבד) גורמת לו להיות בסכנת הכחדה בטבע ולפי הרשימה האדומה של IUCN הוא נחשב למין "פגיע".
המין נקרא ב-1888 בידי החוקר וולטר בולר על שמו של חוקר הטבע וויליאם קולנסו .
הקורמורן בדומה לשאר בני סוגו בעל נוצות שחורות-לבנות כשל פינגווין והוא מגיע לאורך ממוצע של 63 ס"מ ומוטת כנפיים של 110 ס"מ.
בניגוד לשאר בני סוגו לקורמורן זה עיניים סגול או חומות כהות וזהו גם צבע המקור המעוקל בקצהו.
הראש שחור ללא עיטורי פנים, למעט טבעת סגולה סביב העין ופס צהוב בצידי המקור.
הצוואר שחור אך תחתית המקור והסנטר לבנים.
הרגליים ורודות עם קרומי שחייה.
הקורמורן הוא מעופף חלש אך מיטיב לשחות ולצלול.
הוא מצוי לרוב בימים שסביב איי אוקלנד ונח על החוף.
הקורמורנים מתקהלים יחדיו במושבות על צוקים וחופים מבודדים.
הקן מורכב מצמחייה כמו אצות וזלזלים לצד בוץ וגואנו והנקבה מטילה 3 ביצים בקו הבוקעות כעבור 30 יום.
למרות שאריות ים או חמסניים עלולים לתקוף אותם אין להם טורפים כמעט, אפילו לא ממינים מיובאים ואיי אוקלנד גם מוגנים מציד.
עם זאת האוכלוסייה הקטנה עשויה להיפגע ממספר אתגרים וכן מזיהום רעש מהערים שבה, אשר יגרמו למושבות לנטוש את ביציהם.
קורמה הוא מאכל הודי שמבוסס על עוף ויוגורט ונפוץ במדינות תת-היבשת ההודית.
המאכל מורכב מעוף, בשר וירקות, שאותם מבשלים בחום גבוה ולאחר מכן מוסיפים בצל, כוסברה וכמון שאותם מבשלים יחד עם גהי ויוגורט.
נהוג לאכול קורמה בארוחת צהריים ולהגיש אותה כשהיא חמה.
לקורמה גרסאות שונות ומלבד הגרסה הרגילה קיימות גם גרסאות מבוססות עם אורז, בשר טלה ועוד.
קורמה פילאו – בגרסה זו מטגנים את הבשר ומוסיף לו אורז.
גולאי קורמה – בגרסה זו מבשלים את הבשר או העוף עם חלב קוקוס במקום יוגורט.
נרבטן קורמה – גרסה צמחונית המבוססת ירקות, אגוזים וגבינת פניר.
עיד קורמה – גרסה הנפוצה בתקופת חג הקורבן המוסלמי, עיד אל אדחא.
קורל חזן (נולדה ב-17 בינואר 1999) היא כדורגלנית ישראלית המשחקת בעמדת החלוץ במועדון הספרדי טנריפה.
זאת התחנה השנייה של חזן באירופה, אחרי ספליט איתה זכתה באליפות קרואטיה ושיחקה במדיה בליגת האלופות.
חזן משחקת כרגע בקבוצה השנייה של המועדון מהליגה השלישית בספרד ובנוסף היא משתייכת לנבחרת הנשים של ישראל.
חזן החלה את הקריירה בבנות קיסריה.
לאחר מכן שיחקה גם במכבי חדרה, באקדמיית הנוער, בהפועל הפועל רעננה, ברמת השרון ובמכבי עמק חפר.
חזן משתייכת לנבחרת ישראל, והופיעה בנבחרת במהלך מחזור המוקדמות של גביע העולם לנשים של פיפ"א 2023 .
קורמורן ממושקף (שם מדעי: Phalacrocorax perspicillatus) הוא מין עוף ימי שנכחד.
הקומורן הממושקף חי בקצה המערבי של האיים האלאוטיים שבים ברינג והיה כמעט משולל יכולת תעופה.
הוא היה מין הקורמורן הגדול ביותר בהיסטוריה, עם גובה של כמטר ומשקל שהגיע עד ל-6.5 ק"ג.
מין זה זוהה ב־1741 על ידי חוקר הטבע גאורג שטלר, בשעת מסעו עם ויטוס ברינג לגילוי ולחקר אלסקה.
שטלר גילה את העופות לאחר שספינתו נטרפה על אי קטן, שנקרא מאוחר יותר בשם אי ברינג, על שם ברינג וצוותו שמצאו את מותם בשל החורף הקשה שפקד את האיים.
שטלר תיאר את הקורמורן הממושקף כעוף בגודל של אווז גדול.
בשלהי החורף, כשהרעב והתשישות הכניעוהם, החלו שטלר וחבריו לטבוח בעופות האיטיים והמגושמים.
שטלר כתב ביומנו: "הם שקלו 6–7 ק"ג, כך שעוף אחד הספיק לשלושה אנשים מורעבים".
שטלר היה חוקר הטבע היחידי שראה את המין בעודו בחיים.
אחרים למדו מספריו ומשרידים שהובאו למוזאונים בשנים 1830–1850. אוכלוסיית העופות התמעטה במהירות בעקבות כניסת ציידי לווייתנים וסוחרי פרוות אל אזורי מחייתם.
בשנת 1850, כמאה שנים לאחר שהתגלה, הוכחד סופית הקורמורן הממושקף.
בימינו, רק מקצת השרידים שאסף שטלר ושני שלדים שלמים הם העדות היחידה למין.
יחד עם פרת הים שטלר זהו מין אנדמי נוסף שהוכחד על ידי האדם מאזור ים ברינג.
קורמורן ימי (שם מדעי: Phalacrocorax aristotelis) הוא מין עוף ימי ממשפחת הקורמורניים הנפוץ בעיקר סביב חופי אירופה, דרום אסיה וצפון אפריקה אך הגדיל את תפוצתו לאזורים נוספים.
כמו מרבית הקורמורנים הוא נפוץ סביב חופים וצוקים, בהם הוא מקנן וניזון בים.
הקורמורן הימי ניזון מדגים אותם הוא צד על ידי צלילה אל תוך המים.
בתי הגידול המועדפים עליו הם: נהרות, אגמים, חופי ים וביצות בפנים היבשת.
הקורמורן הימי מקנן בחופים סלעיים וזן נדיר מקנן בחופי ים חוליים או ביצתיים.
בעונת הקינון מתבלטת ציצית ברורה על ראשיהם.
רוב נוצותיו שחורות, פרט לכתמים צהובים בבסיס המקור וסביב העין.
רוב נוצותיהם של הצעירים חומות וצווארם לבנבן.
צווארו ארוך, גדול ומאונקל ויצא ממנו שק קטן המשמש לאחסון הדגים.
ברגליו יש קרום שחיה ובשל היותן קצרות ועבות, הן מקשות עליו את ההליכה ביבשה ומאלצות אותו לזקוף את גופו.
קורמורניים (שם מדעי: Phalacrocoracidae) היא משפחת עופות מים מסדרת הסולתאים ובעבר השתייכו לשקנאים.
הצעות אחדות למיון המשפחה הועלו, בהן מובחנים מאחד עד שלושה סוגים.
הקורמורנים מעדיפים חופים על פני אוקיינוסים, וחלקם אף התיישב במקווי מים יבשתיים.
הם נמצאים בכל העולם, למעט באיים במרכז האוקיינוס השקט.
המאפיין המבדיל את הקורמורניים מהשקנאים הוא קרום שחייה בין אצבעות הרגלים.
נוצותיהם של מרבית הקורמורנים כהות, ובייחוד של אלה החיים בחצי הכדור הצפוני.
עם זאת, מספר מינים מחצי הכדור הדרומי הם בעלי נוצות לבנות ושחורות, ומינים מעטים הם בעלי נוצות צבעוניות.
למינים רבים יש אזורים צבעוניים על עור הפנים, שצבעם לרוב כחול בהיר, כתום, אדום או צהוב, ובאופן טיפוסי אלה הופכים לבהירים יותר בתקופת הרבייה.
מקורם של הקורמורנים ארוך ומעוקם בחדות בסופו.
כל הקורמורנים הם אוכלי דגים, צלופחים ואפילו נחשי מים.
את טרפם הם משיגים על ידי צלילה.
לעיתים מבצעים קפיצה מקושתת, כנראה כדי לקבל תנופה בצלילה.
מתחת למים הם מתקדמים באמצעות "חתירה" ברגליהם.
במחקר שנעזר במדי עומק התגלה, כי הקורמורנים יכולים להגיע עד עומק של 45 מטרים מתחת לפני המים.
אחרי ציד הדגים, הקורמורנים מגיעים לחוף, ונצפים באופן קבוע פורשים את כנפיהם כלפי השמש.
מטרת ההתנהגות הזו היא כנראה ייבוש כנפיהם.
נוצותיהם חדירות למים, תכונה לא אופיינית לעופות מים.
עובדה זו מסייעת להם לצלול במהירות, שכן הנוצות אינן אוצרות בחובן בועות אוויר.
הקורמורנים הם מקננים טריטוריאליים, ובונים את קניהם בעצים, באיים קטנים וסלעיים או בצוקים.
לרוב, קיים מחזור הטלה אחד בלבד בכל שנה.
הגוזלים מואכלים בדרך של הקאת מזון מהזפק.
מקורם עמוק, מה שקושר אותם לשקנאים.
המין קורמורן גדול חורף מצוי בישראל.
מלבדו מצויים בישראל גם המינים קורמורן גמדי וקורמורן ימי.
פעם כל הקורמורנים היו שויכו לסוג Phalacrocorax, אך בעקבות בדיקות הוחלט לאחרונה להגדיר 3 סוגים שונים, כלהלן:
סוג קורמורן (Phalacrocorax) - בו 21 מינים
סוג קורמורן קטן (Microcarbo) - בו 5 מינים
סוג קורמורן כחול-עין (Leucocarbo) - בו 8-14 מינים
קורמורן גמדי (שם מדעי: Microcarbo pygmaeus) הוא מין עוף ימי המשתייך לסוג קורמורן קטן שבמשפחת הקורמורניים.
לקורמורן הגמדי תחום תפוצה לא גדול.
הוא כולל את דרום מזרח אירופה ומערב אסיה, מאיטליה מזרחה עד קזחסטן ודרומה עד עיראק וישראל.
חלק מאוכלוסיות הקורמורן הגמדי נודדות, וחלק נמנעות מלעשות כן או נודדות למרחקים קצרים יחסית.
האוכלוסיות הצפוניות נוהגות לבלות את החורף באזורים דרומיים יותר, על פי רוב בשטחי הרבייה שלהן.
לעיתים רחוקות נודדים קורמורנים אלה גם אל אזורים מסוימים במערב אירופה.
בישראל: אחרי ייבוש החולה עברו עופות אלה אל בריכות הדגים בעמק בית שאן וגרמו נזק רב לדייגי האזור.
הדייגים אסרו עליהם מלחמה, והדברים הגיעו עד לידי שריפת מושבות הקינון שלהם.
אוכלוסיית הקורמורן הגמדי התמעטה מאוד עד שהושגה פשרה.
הם מורשים לשהות באזור הכנרת, בה אינם גורמים נזק.
יש מושבות קינון סביב הכנרת, ומספרם הולך ועולה.
הקורמורן הגמדי מקנן במושבות גדולות באדמות ביצה, בגופי מים מתוקים שזרימתם איטית, בדרך כלל באגמי מים מתוקים או בדלתה של נהרות.
הקנים נבנים על עצים נמוכי קומה או בסביבות דומות.
הנקבה מטילה בין שלוש לשש ביצים.
הזכר והנקבה דוגרים על הביצים לפרק זמן הנע בין 27 ל-30 ימים.
הגוזלים מגיעים לעצמאות כ-70 יום לאחר בקיעתם.
הקורמורן הגמדי הוא עוף בינוני בגודלו.
אורכו נע בין 45 ל-55 סנטימטרים, ומוטת כנפיו נעה בין 75 ל-90 סנטימטרים.
קרום שחייה מחבר את כל ארבע אצבעות רגליו.
צבע נוצותיו נע בין ירוק מבריק לשחור.
נוצות הזנב ארוכות ומקורו קצר ועבה.
לבוגרים ציצית-שיער לבנה קטנה במעלה הצוואר, ובעונת הרבייה - גם בחלקו התחתון.
מחוץ לעונת הרבייה, לבוגרים נוצות צוואר לבנות.
לא קיימת דו צורתיות זוויגית מובהקת אצל הקורמורן הגמדי, והזכר והנקבה דומים מבחינה חיצונית.
בצד זאת, הפרטים הצעירים חומים יותר וצבעם מעט עמום יותר.
מבחינה חיצונית, המין נבדל מהקורמורן הגדול (Phalacrocorax carbo) ומהקורמורן הימי (Phalacrocorax aristotelis) בממדיו הקטנים יותר, במבנה גוף קל יותר ובזנב ארוך יותר.
תזונתו מתבססת בעיקרה על דגים.
הציד מתבצע לרוב במסגרת קבוצתית, ובין ניסיון ציד אחד למשנהו נח הקורמורן הגמדי על ענפי עצים.
על אף שאינו נתון בסכנת הכחדה מיידית ושמצב השימור שלו מוגדר כ"קרוב לסיכון" בלבד, הקורמורן הגמדי מאוים כתוצאה מזיהום מים, הזרמת שפכים, הרס בתי גידול וצייד בלתי חוקי.
שטחי הרבייה של המין נמצאים במגמת הצטמצמות, והאוכלוסייה הכשירה להתרבות באירופה מוערכת בכ-6,400 עד 7,300 זוגות בלבד - מספר נמוך בצורה משמעותית משיעור האוכלוסייה הכשירה להתרבות באזור זה בעבר.
מושבת הקינון הגדולה ביותר נמצאת בדלתא של נהר הדנובה, והיא מכילה כ-4,000 זוגות, אולם נראה כי מספר זה יקטן כתוצאה מהרס בתי גידול.
על פי "הספר האדום של החולייתנים בישראל" הקורמורן הגמדי נמצא בסיכון אזורי ועתידו בישראל בסכנה.
קורמורן גלאפגוס (שם מדעי: Phalacrocorax harrisi) הוא מין קורמורן האנדמי לאיי גלאפגוס שלחופי אקוודור באוקיינוס השקט, המהווה חלק מהפאונה האנדמית המשונה של האיים.
מין זה חסרי יכולת תעופה עקב התנוונות כנפיו והוא גם הגדול שבקורמורנים.
המין מצוי כיום בסכנת הכחדה.
קורמורן הגלאפגוס שייך לסוג קורמורן (Phalacrocorax).
מספר חוקרים משייכים אותו לסוג Nannopterum, לצד המינים קורמורן נאוטרופי וקורמורן מצויץ, כשבעבר אף נחשב למין יחיד בסוג זה.
בדומה לקורמורנים אחרים, נמצאים קרומי שחייה בין אצבעות רגליו של קורמורן גלאפגוס.
קרומי השחייה הללו, בסיוע רגליו החזקות, משמשים להנעת גופו במים כאשר הוא מחפש אחר טרף כדגים, צלופחים, דיונונים קטנים וכדומה.
קורמורן גלאפגוס הוא הגדול ביותר במשפחת הקורמורניים.
אורכו בין 89 ל-100 סנטימטרים, ומשקלו בין 2.5 ל-5 קילוגרמים.
כנפיו הצטמצמו לכשליש מגודלן של כנפיים המתאימות לעוף בגודלו (שמסוגל לעוף בעזרתן).
גם מבנה החלק בעצם החזה שמשמש לחיבור השרירים המסייעים בתעופה (באנגלית Keel), קטן מאוד ביחס לעופות בעלי יכולת תעופה.
צבע חלקיו העליונים שחור, והתחתונים - חום.
קרומי שחייה בכפות הרגליים מחברים את כל ארבע האצבעות.
הזכרים דומים לנקבות במראם, למעט העובדה שהם מעט גדולים יותר.
הפרטים הצעירים די דומים לבוגרים, פרט להבדלים קלים.
הפרטים הבוגרים משמיעים קולות נהמה.
כמו אצל יתר הקורמורנים, הנוצות שלהם אינן אטומות למים, ולכן אחרי כל צלילה במים הם מבלים זמן מה בייבוש הכנפיים לאור השמש.
נוצות התעופה והמתאר דומות לאלו של יתר הקורמורנים, ואולם יתר נוצות הגוף הן עבות יותר, רכות יותר וצפופות יותר.
בלוטה שעל גופם מפרישה כמות קטנה של שמן.
האוויר הכלוא בנוצותיהם העבות מונע מהן לשקוע.
עונת הקינון נמשכת בחודשים הקרים (יולי עד אוקטובר), כאשר היצע המזון הוא הגדול ביותר ואין סכנה שהחום יעיק על הגוזלים.
הקורמורן מקנן במושבות שמונות כתריסר זוגות.
נוהגי החיזור של מין זה מתחילים בים, כאשר הזכר והנקבה שוחים זה לצד זה כאשר צוואריהם מכופפים.
אז יציג הזכר את "מתנותיו" לנקבה, הכוללות בדרך-כלל זבל צף כמו חבלים ופקקים.
הנקבה מטילה שלוש ביצים לבנבנות, אף שעל-פי רוב רק גוזל אחד שורד.
לאחר בקיעת הביצים, שניהם יאכילו את הגוזלים וישמרו עליהם.
עם זאת, לאחר שהגוזלים יגיעו לגיל שבו הם עוזבים את הקן, והיצע המזון יהיה מספק, הנקבה תעזוב את הזכר על מנת להמשיך בטיפול ההורי.
לאחר מכן תמצא זכר חדש.
הנקבות יכולות להתרבות שלוש פעמים בשנה.
הוא תר אחר מזונו במי החוף הרדודים, ולרוב לא יתרחק למעלה מקילומטר מאתר הרבייה.
קורמורנים אלו התפתחו על איים שהיו נטולי טורפים.
בהינתן מצב זה, ובצירוף העובדה שאת מזונם השיגו בים, יכולת התעופה, שלא הייתה נחוצה להם, התנוונה עד שנעלמה.
עם זאת, מאז בוא האדם לאיים, האיים לא נותרו חפים מטורפים: האדם הביא עמו חתולים, כלבים וחזירים.
בעבר היו כלבי פרא איום משמעותי על הקורמורנים באי איסבלה, אולם לאחר שהופנם נזקם לחברת בעלי החיים בארכיפלג, הם נלקחו מהאיים.
האיומים הנוכחיים על המין כוללים את המכרסמים והחתולים שהובאו לאי פרננדינה, וכן פעילות דיג שפוגעת בקורמורנים בשני היבטים: היא מצמצמת את היצע המזון שלהם, וכן מביאה לעיתים לא רחוקות ללכידתם ברשת ומותם הבלתי נמנע.
קורמורן גלאפגוס אנדמי לאיי גלאפגוס, כנרמז משמו.
הוא נפוץ רק בשני איים בארכיפלג - פרננדינה, שם הוא נמצא בחוף המזרחי, ואיסבלה, שם הוא נמצא בחופים הצפוניים והמערביים.
אוכלוסייתו ידעה תנודות חדות: האל ניניו ב-1983 הביא להצטמצמות האוכלוסייה בכמחצית, והעמיד את מספר הפרטים על כ-400. האוכלוסייה השתקמה במהירות, וב-1999 הוערך גודלה בכ-900 פרטים.
סקר שביצעה תחנת המחקר על-שם צ'ארלס דרווין (מיסודה של הקרן על-שם צ'ארלס דרווין) בשנת 2004 העריך את גודל אוכלוסיית קורמורנים אלו בכ-1,500 פרטים.
גודל אוכלוסייה זה מציב את המין כאחד מהנדירים בעולם העופות העולמי.
האוכלוסייה הקטנה ואזור התפוצה המצומצם מגבירים את פגיעות המין לאירועים מיוחדים כמו אסונות סביבתיים, אירועים אקלימיים קיצוניים (כמו אל ניניו) והגעת מחלות או טורפים.
עם זאת, הרבייה המהירה של המין מקנה לו יכולת התאוששות טובה יחסית, כל עוד גודל האוכלוסייה נשאר מעל רף קריטי.
כל אוכלוסיות המין נמצאות בשטחיו של הפארק הלאומי גלאפגוס.
איי גלאפגוס עצמם הוכרזו כאתר מורשת עולמית ב-1979. תחנת המחקר ע"ש דרווין עוקבת תדיר אחרי התנודות בגודל האוכלוסייה.
נכון ל-2008 הוגדר מצב השימור של המין "בסכנת הכחדה" (Endangered) על ידי ארגון השימור העולמי (IUCN).
ב-2011 בעקבות, מחקר שגילה שמצב האוכלוסייה טוב יותר משחשבו, שונה מצב השימור לפגיע.
עיקר מאמצי השימור מתרכזים סביב תוכניות בקרה (אחר גודל האוכלוסייה), צמצום ההפרעות של בני האדם, ומניעת פעילות דיג באזורי האכילה של העוף.
החאן קוֹרְמֶסָיי (בבולגרית: Кормесий) היה שליט הממלכה הבולגרית הראשונה.
קיים תיעוד מועט לגבי פועלו של קורמסיי ומרבית החוקרים סבורים שכיהן כשליט שותף בשנות שלטונו האחרונות של החאן טרבל ולאחר מותו של טרבל שלט על בולגריה של הדנובה.
קיימת מחלוקת בין החוקרים לגבי משך תקופת שלטונו.
החוקרים נחלקים בין 721–738 לבין 718–724 ומקצתם אף טוענים שקורמסיי שלט רק כקיסר שותף לטרבל בין 714 ל-721.
שמו מופיע בכתבים ביזנטיים בהקשר לחוזה השלום שנחתם ב-716 בין הממלכה הבולגרית לאימפריה הביזנטית.
חלק מההיסטוריונים משייכים לקורמסיי כתובות מסוימות המצויות מסביב לתבליט הרוכב ממדרה, אך טענה זו נתונה במחלוקת.
הכתבים הביזנטיים לא מציינים עימותים בין שתי הישויות בתקופת שלטונו של קורמסיי ומניחים שחוזה השלום מ-716 נשמר לאורך תקופה זו.
בשל אי בהירות הקיימת ברשימת השליטים המוקדמים של הממלכה הבולגרית, קיימת השערת מחקר כי השמות קורמסיי וקורמיסוש מתייחסים לאותו השליט, אך השערה זו טרם הוכחה.
קורמורן קיסרי (שם מדעי: Leucocarbo atriceps) הוא אחד משני המינים במשפחת הקורמורניים החיים ביבשת אנטארקטיקה, יחד עם קורמורן אנטארקטי.
הוא חי בטבע באזור דרום אמריקה הדרומית, איים שונים ליד אנטארקטיקה והיבשת הדרומית עצמה.
הוא מעדיף חופים סלעיים שונים.
הקורמורן ממוקם על פי כמה מיונים בסוג Leucocarbo.
יש לו כמה תת-מינים שנחשבים לעיתים למינים עצמאיים, כמו קורמורן אנטארקטי:
Leucocarbo atriceps atriceps - נפוץ בחופי דרום צ'ילה וארגנטינה
Leucocarbo atriceps albiventer - נפוץ באיי פוקלנד ומגיע עד לדרום צ'ילה וארגנטינה
Leucocarbo atriceps georgianus - נפוץ באיי ג'ורג'יה הדרומית ואיי סנדוויץ' הדרומיים ובאיי דרום אורקני
אורכם של הקורמורנים 70–79 ומשקלם 1.8-3.5 ק"ג, כשהזכרים גדולים מהנקבות.
הקורמורנים חיים בזוגות שמקננים באזורי סלעים ונמצאים ליד להקות קרובות.
הם מטילים עד 5 ביצים בקן עשוי מאצות ועשב יחד עם רוק וצואה והאפרוחים בוקעים אחרי 5 שבועות ומטופלים על ידי 2 ההורים.
ואולם רבים מהם נטרפים על ידי שחפים, חמסניים וכיאוניסיים.
הם ניזונים מדגים, סרטנים וסילוניות שונים.
הם ניזונים בעיקר לאורך החוף ויכולים לצלול עד עומק 5 מ', אולם אוכלוסיות רבות יכולות לצוד רחוק מהחוף.
קורמורן כחול-עין (שם מדעי: Leucocarbo) הוא סוג עופות ימיים במשפחת הקורמורניים המכיל בין 8 ל-14 מינים.
בעבר היה שייך לסוג קורמורן (Phalacrocorax).
לקורמורן כחול העין נוצות שחורות לבנות עם עיניים כחולות ובליטה צהובה מעל המקור הכהה והמעוקל שלו.
הקורמורנים מתמחים בשחייה תת-מימית בחיפוש אחר טרף: דגים, סרטנים, דיונונים וקריל.
לאחר השחייה הם מתייבשים על הסלעי החוף.
הם מעופפים איטיים והולכים לאט מאוד.
הם מתרבים על סלעים בדרום האוקיינוסים ומצויים באיים סביב אמריקה הדרומית עד לניו זילנד.
הם המדרימים ביותר מבין הקורמורנים ומגיעים עד לאנטארקטיקה, אך מצויים בה רק באביב ובקיץ.
קורמורן ג'ורג'יה הדרומית (Leucocarbo georgianus)
קורמורן מלכותי ניו זילנדי (Leucocarbo carunculatus)
קורמורן קטן (שם מדעי: Microcarbo) הוא סוג של עופות ימיים ממשפחת הקורמורניים.
בעבר הם נכללו בסוג קורמורן.
סוג זה כולל את מיני הקורמורנים הקטנים ביותר.
הם חיים בחופי ימים ובאגמים וביצות בין אירופה לאוסטרליה.
למינים אלה נוצות כהות מעט ומקור וצוואר קטן יותר משאר הקורמורנים.
כמותם הם שחיינים מוצלחים מתחת למים ומהם משיגים את מזונם הכולל דגים ויצורים קטנים נוספים.
הם חיים בלהקות על סלעים או על עצים בקרבת המים.
בסוג זה 5 מינים ועוד אחד נכחד.
קורמורן סוקוטרה (שם מדעי: Phalacrocorax nigrogularis) הוא מין עוף ימי ממשפחת הקורמורניים.
עוף זה אנדמי למפרץ הפרסי ולאזור החופים של ערב הסעודית.
הוא קרוי על שם האי סוקוטרה בו הוא מתרבה.
אורך הקורמורן 80 ס"מ והוא בעל גוף שחור וכפות רגליים צהובות.
המקור בהיר ומעוקל בקצהו והקורמורן מצוי רוב זמנו בתוך הים, מחפש דגים ודיונונים למזון.
להקות הקורמורנים שוחים יחדיו בכמויות של 25,000 פרטים יחד בים ומקננים בכמויות עצומות של מעל 250,000 פרטים.
ואולם מצב השימור של הקורמורנים מצוי בירידה עקב הפגיעה באזורי הרבייה שלהם ועקב הזיהומים שנוצרים באזורי הדיג של המפרץ.
קורמורן קטן דוגוני (שם מדעי: Microcarbo melanoleucos) הוא מין של קורמורן מהסוג קורמורן קטן המצוי סביב איי האוקיינוס השקט ממלזיה ואינדונזיה, דרך גינאה החדשה לאוסטרליה ומדרום לניו זילנד ועד לאיים תת-אנטארקטיים.
הוא בעל נוצות לבנות עם כנפיים, זנב ועורף שחורים ומקור קטן וצהוב.
מעל המקור עד לעין רצועה שחורה עד זהובה.
הרגליים אפורות ובעלות קרומי שחייה ואיתם הקורמורן מתקדם במים.
הוא חי סביב חופים, איים ושפכי נהר באזורי מחייתו.
להקות מקננות גדולות נמצאות באי סטיוארט שבניו זילנד.
הקומורן מחפש טרף על קרקעית המים לרבות דגים שונים כמו סוליתאים וסרטנים הוא מאחסן אותם בתוך גרונו במהירות, משום ששחפים עשויים לחטוף לו את הטרף.
קורמורן גואניי (שם מדעי: Leucocarbo bougainvillii) הוא מין של עוף ימי ממשפחת הקורמורניים אשר חי בחופי האוקיינוס השקט שלחופי פרו וצפון צ'ילה.
חלק מהפרטים מגיעים עד לארגנטינה ולפטגוניה שלחופי האוקיינוס האטלנטי ועוד כמה נודדים צפונה לקולומביה, אקוודור ופנמה בעת זרמי אל ניניו.
הוא משתייך לסוג קורמורן כחול-עין.
הקורמורן הוא עוף בינוני באורך 78 ס"מ והוא בעל נוצות אפורות-לבנות עם ראש שחור, מקור צהוב-בהיר ועיניים אדומות.
הסנטר והחזה לבנים וכפות הרגליים אדומות.
הקורמורן הוא מעופף גרוע יחסית אך צולל מצוין בזכות רגליו החזקות, בנן הוא חותר מתחת למים.
להקות קורמורנים מקננות במושבות צפופות לאורך חופים סלעיים ואיים מבודדים לחופי האוקיינוס השקט, שם הם מקננים ומייצרים גואנו שופע.
הקורמורנים ניזונים באוקיינוס לצד עופות ים אחרים מעפייניים (אנשובי) ודגי אזרינופסידיים שהם צוללים אליהם.
כיום להקות ענקיות אלה ירדו מעט עקב הפגיעה בבית גידולם וצמצום אוכלוסיות האנשובים והדגים שהם ניזונים מהם.
כיום קורמורן גואניי הוא במצב קרוב לסיכון (NT) ויש חשש שייכחד אם הדגים שהוא ניזון מהם יוסיפו להתמעט.
קורמורן מנומר אוסטרלי (שם מדעי: Phalacrocorax varius) הוא מין של עוף ימי ממשפחת הקורמורניים אשר חי בחופי אוסטרליה וניו זילנד.
קורמורן זה מגיע למשקל של 2.2 ק"ג בזכרים ו-1.7 ק"ג בנקבות ולאורך 65–85 ס"מ.
מוטת הכנפיים שלו מגיעה לאורך 110–130 ס"מ.
הקורמורן בעל רגליים שחורות מכוסות בקרומי שחייה, בעל זנב וצוואר ארוך והוא בנוי לצלילה מהירה במרדף אחרי דגים מתחת למים.
צבעו שחור בפלג הגוף העליון עם בטן וחזה לבנים וכך גם הצוואר והלחיים.
העיניים ירוקות עם טבעת רחבה סביבם והמקור צהוב בהיר עד אפור ומסתיים בעיקול בקצה.
הנוצות צהובות בין העיניים למקור.
קורמורנים ממין זה חיים בלהקות גדולות, לעיתים של מאות עד אלפים, המקננות יחדיו לאורך החופים שלאוסטרליה וניו זילנד.
האוכלוסיות יציבות ולא נשקפת להם סכנה והם דגות באוקיינוס השקט ובמימי אוסטרליה בים ולעיתים גם במים מתוקים.
העופות צוללים יחדיו למים ומחפשים בהם דגים, סרטנים, קרילאים ויצורים דומים ולעיתים עוקבים אחרי דגים גדולים או כרישים המוצאים טרף.
הקורמורנים יכולים צוללים בערך ל-40 שניות וצלול לעומק של עשרה מטרים.
לאחר שניזונו היטב הם עולים ליבשה, על גזע עץ או סלע ופורשים את כנפיהם לייבושם.
הקורמורנים מקננים על צוקים, על סלעים וגם על עצים וגודל הקן המורכב מענפים, עלים ולעיתים גם מצואה 80 ס"מ בערך.
בתוך הקן הנקבה מטילה 2-5 ביצים, הבוקעות תוך 25–33 ימים.
לקורמורן זה ישנם 2 תת-מינים
קורמורן מצויץ (שם מדעי: Phalacrocorax auritus) הוא מין עוף ימי מהסוג קורמורן הנפוץ לאורך אמריקה הצפונית והחופים הסמוכים לה מהאיים האלאוטיים שבאלסקה ודרומה עד לפלורידה ומקסיקו.
כמו כן הוא מצוי בבהאמה ולעיתים נדירות מאוד יחצה את האוקיינוס האטלנטי לעבר אירופה.
קורמורן זה מגיע לאורך 70–90 ס"מ והוא בעל מוטת כנפיים של 114–123 ס"מ.
משקלו 1.2-2.5 ק"ג כאשר אין הבדלים גדולים בין הזכרים לנקבות.
הקורמורן בעל נוצות שחורות לגופו, כפות רגליים שחורות בעלות קרומי שחייה, פנים צהובות עם מקור אפור בעל קצה מעוקל ושק מתחת המקור, עיניים כחולות וציצות לבנות מצידי הראש מהם קיבל את שמו.
הקורמורן הוא שחיין זריז בתוך מימי נהרות, אגמים וחופי ימים מהאזור הארקטי במימי קרח עד לחופי פלורידה ומקסיקו הטרופיים, לעיתים בלגונות או שוניות אלמוגים.
הקורמורן רודף בעזרת רגליו החזקות והשריריות אחרי להקות דגים ולעיתים גם אחרי דו-חיים או סרטנים.
הוא עט במהירות על הטרף ומאחסן אותו בשק שתחת מקורו.
לאחר הצלילה הוא יעלה לגדה ויתייבש בשמש, לעיתים לצד מיני עופות ים אחרות כמו קרוב משפחתו - הקורמורן הגדול.
קורמורן זה מקנן בלהקות של עופות ימיים לחופי אגמים או נהרות ומכין את הקן באזור מוגבה כמו עצים, צוקים או באיים מבודדים מטורפים.
קורמורן מנומר (שם מדעי: Phalacrocorax punctatus) הוא מין של עוף ימי ממשפחת הקורמורניים האנדמי לניו זילנד.
בעבר סיווגו אותו כחלק מסוג יחידי - Stictocarbo שבוטל.
כיום הוא שייך לסוג קורמורן והוא נחשב לקרובו של המין קורמורן פיט (Phalacrocorax featherstoni) מאיי צ'טהאם.
קורמורן זה תואר בידי החוקר הגרמני יוהאן ריינהולד פורסטר ב-1786, אשר הפליג לצד ג'יימס קוק לניו זילנד וירה באחד הפרטים, אותם הוא כינה בשם "קורמורן חלילי".
אורך הקורמורן 64 עד 74 סנטימטרים בממוצע ומשקל 700 עד 1,200 גרם והוא בעל כסות נוצות שחורות על גבו, עם נוצות כנפיים וזנב חומים כהים והפנים והעיניים צהובות.
המקור ארוך יחסית וגם צהוב והסנטר ו"כיפת הראש" שחורים, כשהחלק העליון של החזה אפור.
מהלחיים ומטה עובר פס לבן לאורך הצוואר והחזה והבטן לבנים לחלוטין.
הרגליים צהובות עם קרומי שחייה.
לאורך הכנפיים והגב ישנם כתמים שחורים, מהם קיבל הקורמורן את שמו.
הקורמורן חי סביב חופי האוקיינוס השקט והוא מצוי בעיקר באי הדרומי, האי סטיוארט ופרטים בודדים נראים גם באי הצפוני.
האוכלוסייה העולמית כוללת בין 10,000 עד 50,000 פרטים, המקננים סביב צוקים וחופי סלעים לאורך ניו זילנד בלהקות של אלפי פרטים.
הקורמורן יכול לחפש מזון באוקיינוס, מעל 6 קילומטרים מהחופים והוא צולל אחרי דגים ודיונונים, אחריהם הוא רודף בעזרת רגליו הארוכות מתחת המים.
הוא יכול לצלול עד 30 שניות, כשהשיא המתועד הגיע ל-70 שניות מתחת למים.
הקורמורן גם בולע אבנים קטנות שיסייעו לטחינת טרפו.
הקורמורנים לרוב דגים לבד אך לעיתים רחוקות דגים יחדיו.
האוכלוסייה העולמית של קורמורן זה אינה מצויה בסכנה, ומצב השימור שלו הוא ללא חשש.
קורמורן קנים (שם מדעי: Microcarbo africanus) הוא מין של עוף מים ממשפחת הקורמורניים המצוי לאורך נהרות וביצות ברחבי אפריקה ובמדגסקר.
הוא שייך לסוג קורמורן קטן לצד הקורמורן הגמדי.
קורמורן זה מגיע לאורך 50 עד 55 סנטימטרים עם מוטת כנפיים של 85 סנטימטרים בממוצע.
שני הזוויגים דומים במראם ובגודלם, כשהצעירים בהירים יותר.
צבעו שחור עם פנים כתומות וקצוות הכנפיים ירוקות בהירות או אפורות.
לקורמורן זה זנב ארוך המשמש כהגה כאשר הוא צולל מתחת למים והוא בעל רגליים ארוכות וצהובות עם קרומי שחייה.
העיניים שלו אדומות והמקור שלו צהוב ודק עם קצה מעוקל ומתחתיו ישנו שק קטן בדומה למקור השקנאי המשמש לאחסון דגים.
הקורמורן הוא צייד דגים זריז הנע ביעילות מתחת למים, בעיקר סביב צמחייה מימית וחוטף בעזרת מקורו דגים קטנים כמו שפמנונאים, מורמיריים או אמנוניים והוא מעדיף דגים איטיים ושוכני קרקעית רדודה, אף שהוא יכול לצלול לעומק בעת הצורך.
לרוב הוא דג לבדו, אך נצפו פרטים ששיתפו פעולה.
הקורמורן גם ניזון מטרף יבשתי כמו צפרדעים, חרקים וזוחלים או יונקים קטנים.
הקורמורן חי לאורך שולי נהרות או ביצות וגם סוואנות לחות ואף בכמה חופים ומקנן במושבות לצד קורמורנים נוספים ואף עופות מים אחרים על גדות הנהרות והביצות בקן עשוי מצמחי מים.
הנקבה מטילה 2 עד 4 ביצים בממוצע והדגירה נמשכת 24 יום.
קורמורן הכף (שם מדעי: Phalacrocorax capensis) הוא מין של עוף ימי מהסוג קורמורן החי לחופי אפריקה הדרומית.
חלק מהחוקרים רואים בו בן לסוג קורמורן כחול-עין.
קורמורן זה מצוי מדרום נמיביה במערב, שם הוא נוהג לקנן ומצוי עד נהר קונגו בצפון ועד דרום אפריקה ומוזמביק במזרח.
לרוב הוא מצוי סביב חופים רדודים בהם הדיג טוב עם זאת הוא נמצא בסכנת הכחדה.
אורכו של הקורמורן 61 עד 64 סנטימטרים, מוטת כנפיו כ-109 סנטימטרים בממוצע ומשקלו 1,155 עד 1,306 גרם בממוצע.
הקורמורן בעל נוצות שחורות או חומות כהות ובעל מקור אפור ודק עם שק צהוב מתחתיו.
בעונת הרבייה הוא מצמיח נוצות מעט יותר ארגמניות וצהובות.
הקורמורן מעופף חלש יחסית, אך שחיין וצוללן מוצלח המשתמש בכנפיו ורגליו הארוכות בעלות קרומי השחייה כמשוטים העוזרים לו לנוע במים.
הוא אוכל בעיקר דגים כמו סרדיניים (ובעיקר סרדין דרום אמריקאי), עפייניים וצלופחוליים החיים בקבוצות גדולות.
לרוב הוא צד לבדו אך במקרים מסוימים נצפה בציד משותף.
הטורפים של הקורמורן הם תן שחור גב האורב למושבות רבייה של הקורמורן וחוטף פרטים לא זהירים והביצים והצעירים נטרפים בידי שחפי קלפ, שקנאים מצויים ואף קורמורנים גדולים.
הצעירים הלומדים לשחות נטרפים גם בידי כרישים ואריות ים הממתינים להם.
קורמורן נאוטרופי (שם מדעי: Phalacrocorax brasilianum) הוא מין של עוף ימי ממשפחת הקורמורניים החי באמריקה המרכזית ואמריקה הדרומית בטווח שבין חוף המפרץ וריו גראנדה ועד לצ'ילה וכן לאורך הקריביים, כשרוב האוכלוסיות מקומיות אף שמספר אוכלוסיות נודדות.
הוא קרוב ביותר למין קורמורן מצויץ.
קורמורן זה בינוני בגודלו ומגיע לאורך 64 ס"מ בממוצע, בעל מוטת כנפיים של 100 ס"מ ולמשקל של 1.1 ל-1.5 ק"ג.
הזכרים גדולים יותר מהנקבות, אשר קטנות מהם ב-50 עד 100 גרם בקירוב.
למרות הבדלי המשקל אין הבדלים גדולים בין זכרים לנקבות.
הקורמורן בעל כסות שחורה עם פנים צהובות, מקור דק ומעוקל אפור בהיר והגרון חום-צהוב.
בעונת הרבייה הקורמורן מגדל נוצות זקורות מצידי ראשו.
מין זה מצוי הן במים מתוקים והן במים מלוחים ובחופים כשהוא מחפש במים דגים שונים, צפרדעים, ראשנים, שבלולים וחרקים.
לרוב הוא מחפש מזון במים רדודים בקרבת היבשה וכן הוא נוטה לדוג בקבוצות, אשר בתורם מונעות דרכי נסיגה מהטרף.
קורמורן פלאגי (שם מדעי: Phalacrocorax pelagicus) הוא מין של עוף ימי ממשפחת הקורמורניים החי בצפון האוקיינוס השקט בין אלסקה לסיביר ומצוי גם באוקיינוס הפתוח ומכאן שמו.
מין זה הוא קרובו של המין קורמורן אדום-פנים.
זהו קורמורן קטן שאורכו 64–89 ס"מ, בעל מוטת כנפיים של 1 מטר ומשקלו הממוצע 1,500-2,400 גרם, כשהזכרים גדולים מעט מהנקבות.
למעט הגודל אין הבדלי זוויגים גדולים.
הקורמורן בעל נוצות שחורות או כחולות-כהות והכתפיים סגולות.
הגרון ירוק והראש שחור בעל עיניים ירוקות, טבעות כתומות-אדומות סביב העיניים והמקור הצהוב והארוך.
בניגוד לקורמורן אדום-הפנים לקורמורן זה כסות נוצות לאורך הראש, מה שמשמש כהבדל ביניהם.
בעונת הרבייה הזכרים מגדלים מספר ציצות לבנות על ראשם וצווארם.
הקורמורן מקנן בקבוצות גדולות על צוקים ואזורים תלולים סביב צפון האוקיינוס השקט בין חצי האי אלסקה לבאחה קליפורניה במערב ובין האיים האלאוטיים, מצר ברינג, חצי האי הצ'וקצ'י, סחלין, חצי האי קמצ'טקה והאי קיושו שביפן.
לעיתים נדירות התגלו קורמורנים בשאר יפן, סין, קוריאה ואף פרט אחד הגיע להוואי.
עם זאת לרוב הוא מצוי באזורים ממוזגים או אף תת-ארקטיים.
בדומה לרוב הקורמורנים הוא ניזון מדגים וסרטנים שוכני קרקעית.
קורמורן יפני (שם מדעי: Phalacrocorax capillatus) הוא מין של עוף ימי ממשפחת הקורמורניים המצוי במזרח אסיה מטאיוואן וקוריאה דרך יפן, סין ועד לדרום המזרח הרחוק הרוסי.
מין זה ידוע ביפן כשאילפו אותו לדוג.
קורמורן זה מגיע לאורך ממוצע של 81–92 ס"מ, בעל מוטת כנפיים של 152 ס"מ בממוצע ומשקלו 2.3 עד 3.35 ק"ג, כשהזכרים גדולים יותר.
צבע הקורמורן שחור בעל מקור דק צהוב ועיניים ירוקות.
הקורמורן בעל תעופה מגושמת מעט אך צולל טוב מתחת למים.
פרטים רבים מתקהלים יחדיו בצוקים וחופים שונים בעונת הרבייה.
קורמורנים מאולפים משמשים לאורך יפן לדיג, דבר הידוע בתרבות במספר אזכורים כמו "דיג קורמורנים בנהר נגארה" , בו אנשי המשמר הקיסרי השתמשו כדי לצוד את הדג "Ayu" .
קורמורנים אלה דגים מתחת למים בין סלעים אך עקב טבעת על צווארם הם אינם מסוגלים לבלוע בשלמותו דג גדול (אך עדיין יכולים לאכול דגים קטנים).
קורמורן מגלני המכונה גם קורמורן סלעים (שם מדעי: Leucocarbo magellanicus) הוא מין של עוף ימי ממשפחת הקורמורניים החי בקצה הדרומי של אמריקה הדרומית בין ואלדיביה שבצ'ילה, דרך כף הורן, ארץ האש שבארגנטינה וצפונה לדרום צ'ובוט.
בחורף הקורמורנים נודדים צפונה עד לסנטיאגו דה צ'ילה במערב ולאורוגוואי במזרח.
הרבייה מבוצעת לרוב סביב איי פוקלנד.
קורמורן זה השתייך לסוג קורמורן עד 2014, אז הוחלט לשייכו לסוג קורמורן כחול-עין.
עם זאת מספר חוקרים ב-2021 מסווגים אותו כבן לסוג יחידי - Notocarbo.
קורמורן מגלני מגיע לאורך 65 עד 70 ס"מ והוא בעל נוצות שחורות-לבנות עם עיניים ופנים אדומים, מקור דק שחור, כנפיים, זנב וגב שחורים ובטן לבנה.
הרגליים ורודות ומקרוב נראות גם נוצות ירוקות-כהות עד סגולות לאורך הראש והצוואר, כשציצות מזדקרות צצות לזכרים בעונת הרבייה.
עם זאת אין כמעט הבדלים בין הזכרים והנקבות, אפילו ביחס לקורמורנים.
עם זאת הזכרים גדולים יותר ב-5 עד 10%.
הקורמורן חי לאורך סלעים וחופים באזורים הקרים והממוזגים של דרום אמריקה הדרומית בין חופי האוקיינוס האטלנטי והאוקיינוס השקט וצולל במים בקרבת החוף.
הוא ניזון מחסילונים ומלהקות דגים, כמו של הדג Patagonotothen ממשפחת הנוטוטיניים.
הקורמורן לרוב צד בגפו אך לעיתים משתתפים מספר קורמורנים ואף עופות ים אחרים יחדיו.
במושבות הרבייה המתבצעות על צוקים הנקבה מטילה 2 עד 5 ביצים, לרוב 3 ביצים.
המושבות נותנות הגנה יחסית מטורפים.
קורמורן הודי (שם מדעי: Phalacrocorax fuscicollis) הוא מין של קורמורן בינוני בגודלו החי לאורך תת-היבשת ההודית ומזרחה עד לתאילנד וקמבודיה.
לעיתים הוא מבלבל עם המין קורמורן ג'אווה (Microcarbo niger), אף שהוא גדול יותר, בעל עיניים כחולות ומקור קצר יותר בעל קצה מתעקל.
הקורמורן מגיע לאורך ממוצע של 63 ס"מ ולמשקל ממוצע של 790 גרם.
שני הזוויגים דומים ללא דו-צורתיות זוויגית.
הוא בעל נוצות שחורות עם גרון בצבע ירוק-זית, גב בצבע חום-ברונזה ורגליים שחורות.
המקור קצר וצהוב כהה בעל עיקול בולט והעיניים כחולות.
מין קורמורן זה מצוי לרוב לאורך גדות מים מתוקים כמו גדות נהר וביצות לחות ברחבי הודו וסביבותיה אף שהוא מצוי גם בשפכי נהרות ובין מנגרובים ובהם הוא צד דגים במים הרדודים.
הוא מקנן על העצים ועונת הרבייה תלויה ביותר בגשמים, כשהנקבות מטילות בין 3 ל-5 ביצים ירוקות-כחלחלות.
הקורמורנים מקננים במושבות פזורות יחד עם קורמורנים אחרים, חסידות ושאר עופות מים.
קורמורן שחור-פנים (שם מדעי: Phalacrocorax fuscescens) הוא מין של קורמורן האנדמי למימי דרום אוסטרליה.
אורכו של קורמורן זה מגיע ל-61 עד 69 ס"מ, הוא בעל מוטת כנפיים של 93 עד 107 ס"מ כששני הזוויגים דומים במראם וגודלם.
קורמורן זה בעל דמיון לקורמורן מנומר אוסטרלי עם גוני שחור-לבן כשל פינגווין, אך הוא קטן יותר, בעל עיניים ירוקות ומקור בולט יותר.
הזכרים מצמיחים נוצות לצידי אוזניהם בעונת הרבייה.
קורמורן זה מצוי לאורך חופי דרום אוסטרליה בין אוסטרליה המערבית, אוסטרליה הדרומית, ויקטוריה, טסמניה וכמה מאיי מצר בס.
האוכלוסיות של אוסטרליה המערבית נפרדות מהשאר.
בניגוד לשאר הקורמורנים האוסטרלים החיים בקרבת מים מתוקים בפנים היבשת, קורמורן זה הוא שוכן חופים וצוקים וניזון בעיקר מדגים בים הפתוח או קרוב לחוף.
זהו מין מונוגמי המקנן על צוקים גבוהים והנקבות מטילות 2–3 ביצים בעונת הרבייה.
קורמורן פיט (שם מדעי: Phalacrocorax featherstoni) הוא מין של קורמורן האנדמי לאי פיט שבאיי צ'טהאם, מדרום-מזרח לניו זילנד באוקיינוס השקט.
מין זה מצוי בסכנת הכחדה עקב אובדן בית גידולו, אף שכנראה היה נדיר תמיד וכבר ב-1905 הוכרז שנכחד, עד שהתגלה מחדש.