tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בעקבות חילוקי דעות סביב פירוש סעיפי "התכנית השלבית" והתנאים לפיהם ישתלב אש"ף בתהליך המדיני, הודיעו בסוף ספטמבר 1974 ארבעת הארגונים, "החזית העממית", "חזית השחרור הערבית", "החזית העממית לשחרור פלסטין - המפקדה הכללית" ו"חזית המאבק העממי", על השעיית חברותם בוועד הפועל של אש"ף ועל הקמת "חזית הסירוב".
באוקטובר 1974 קיבלה הליגה הערבית בוועידת רבאט החלטה שהכירה באש"ף כמייצג הבלעדי של העם הפלסטיני.
כתוצאה מההכרה הזאת על ידי הליגה הערבית הוקמו יחידות של צבא שחרור פלסטין בכל צבאות ערב.
אש"ף היה אחראי במידה לא מעטה לפרוץ מלחמת האזרחים בלבנון ב־1975 ופעולותיו במהלכה ובמיוחד טבח דאמור תרמו רבות להתמשכותה של מלחמה זו וזאת למרות ניסיון שנעשה ב־1976 לקבוע כללים לפעילותו בלבנון.
העימותים האלימים בשנות ה-70 דחפו מאות אלפי כפריים שיעים צפונה ואת הפלסטינים לרכוש קרקעות, מה שחיזק את שליטת הפלסטינים באזור.
יאסר ערפאת הצהיר מספר פעמים כי אש"ף יצא מלבנון רק לפלסטין, ובכך בעצם שיעבד את המשבר בלבנון לבעיה הפלסטינית.
ב־1977 הציע סאדאת את תוכנית האוטונומיה כחלק מהסכם השלום בין ישראל למצרים.
אש"ף דחה את ההצעה בטענה כי מדובר בתעלול ישראלי שנועד לתת תמורה לסאדאת.
הארגון השתתף ב"ועידת מדינות הסירוב" (הערביות) שהתכנסה בטריפולי ב-2–5 בדצמבר 1977. החלטת הסיכום שלה גינתה את סאדאת, שללה את החלטות 242 ו-338 של מועצת הביטחון של האו"ם וחזרה על הנוסחה שאומצה בוועידת ח'רטום ב-1967: "לא שלום, לא הכרה, לא משא ומתן".
חמיד אבו סיתה חתם על ההחלטה בשם אש"ף.
במושב ה-14 של המועצה הלאומית, שהתכנס בינואר 1979 בדמשק, קרא אש"ף "לסכל את הסכמי קמפ דייוויד ותוצאותיהם".
למרות זאת, שיחות האוטונומיה התנהלו בלעדי אש"ף עד 1980 והופסקו רשמית רק עם פרוץ מלחמת לבנון ב-1982.
יוזמת סאדאת אילצה את אש"ף לעבור לתמיכה בתהליך ז'נבה וגרמה להתנגשות בינם לבין מצרים שהתבטאה ברצח יוסוף סיבאי (עורך העיתון הרשמי של מצרים).
התנגשות זו הובילה בין השאר להתדרדרות במצבם של הפליטים הפלסטינים במצרים.
אש"ף ניצל את שליטתו בדרום לבנון כדי לירות קטיושות לעבר יישובי הגליל ולהוציא לפועל פיגועי טרור דרך הגבול הצפוני, ביניהם טבח מעלות והפיגוע במלון סבוי.
ב־1978, לאחר הפיגוע בכביש החוף, פתחה ישראל במבצע ליטני, שבעקבותיו נסוג אש"ף אל מעבר לנהר הליטני, ונוצרה רצועה רציפה לאורך קו הגבול (מובלעת חדד), שבה שלט צבא דרום לבנון בתמיכה ישראלית.
עם זאת, אש"ף נשאר באזור הר דב, משם המשיך לבצע ירי קטיושות ולשלוח חוליות טרור לישראל.
מבצע שלום הגליל והמעבר לתוניס 1981–1986
במהלך השנים שלאחר מבצע ליטני נעשו מאמצים דיפלומטיים רבים להרגיע את גזרת לבנון, בינתיים בלט המאמץ של פיליפ חביב, שליחו של רונלד רייגן שהצליח להשיג בקיץ 1981 הפסקת אש שהחזיקה מעמד כשנה בין ישראל ואש"ף.
הפסקת האש הופרה על ידי ישראל בעקבות ניסיון ההתנקשות בשגריר ישראל בבריטניה, שלמה ארגוב באמצע 1982 (על ידי ארגונו של אבו נידאל שכלל לא היה חלק מאש"ף) וגרמה לפרוץ "מלחמת שלום הגליל".
בזמן מלחמת לבנון הראשונה, היה הכוח הצבאי של אש"ף בדרום לבנון צבא סדיר למחצה, בשלב מעבר מלוחמת גרילה למתכונת של צבא סדיר, שאמור להיות צבאה של המדינה הפלסטינית העתידית.
במהלך המבצע גירשה ישראל את אש"ף מביירות ודרום לבנון ומטה הארגון עבר לתוניסיה, שם הסדירה לו ארצות הברית מקלט טרם הפינוי, בעזרת רעייתו של נשיא המדינה חביב בורגיבה.
עם זאת, חלק מאנשי אש"ף נשארו בצפון לבנון (באזור טריפולי) עד שב־1983 החליטה סוריה לנסות להשתלט על אש"ף ולהדיח את יאסר ערפאת.
הניסיון נכשל אומנם אבל גרם לפילוג בפת"ח ולגירושו הסופי של אש"ף מלבנון ב־1985.
בתוניס הקים ערפאת את מטה אש"ף במלון פאר.
אש"ף ניהל מתוניסיה חזית דיפלומטית בינלאומית כנגד ישראל, שאף תקפה את מפקדתו ב־1985 בעקבות גל של פיגועי טרור, שהבולט ביניהן הוא הרצח באקילה לאורו.
ב־11 בפברואר באותה שנה, חתמו אש"ף וירדן על הסכם קונפדרציה בין פלסטין וירדן, כבסיס למשא ומתן לשלום בחסות ועידה בינלאומית.
אולם לאחר שחוסיין הופתע לגלות שאש"ף מסרב לקבל את החלטה 242 של מועצת הביטחון של האו"ם, הודיע בנאום שנשא ב-19 בפברואר 1986 כי הוא משעה את השיחות המדיניות עם אש"ף.
בעקבות לחץ הימין נחקק בישראל ב־1985 חוק האוסר מפגשים עם אש"ף, אשר ספג גינוי מצד מפלגות השמאל, וכן מצד משפטנים אחדים.
החוק לא חל על עיתונאים במסגרת עבודתם, כך שראיונות עם אישים באש"ף הוסיפו להתפרסם מפעם לפעם בתקשורת הישראלית.
חוק זה היה אחד הגורמים לפירוק ממשלת האחדות הלאומית ב־1990 בשל מפגשים של עזר ויצמן עם אנשי אש"ף.
אייבי נתן ואורי אבנרי, שניהם פעילים בתנועות שמאל, הפרו את החוק פעמים אחדות.
על אייבי נתן גזר בית המשפט חצי שנת מאסר בכל פעם שהפר את החוק.
החוק בוטל זמן קצר לפני חתימת הסכם אוסלו א' בשנת 1993, בשעה שהמגעים בין ישראל לאש"ף היו עדיין חשאיים.
ביטול החוק נבע הן מהבעיות החוקתיות שעורר, והן מרצונה של הממשלה להיכנס למגעים דיפלומטיים עם הארגון.
האינתיפאדה הראשונה והכרזת העצמאות 1987–1990
ב-29 בנובמבר 1987 נפתח מחדש משרד אש"ף בקהיר באופן רשמי, לאחר שנסגר בעקבות התקפות אש"ף על סאדאת עקב נסיעתו לירושלים.
אף על פי שאש"ף לא יזם את האינתיפאדה הראשונה ב-1987, הרי יכולתו לשלוט בה במידה רבה חיזקה את מעמדו העולמי ובקרב הפלסטינים.
מצד שני, נאלץ אש"ף להתמודד עם שתי בעיות מרכזיות: הופעת גורם פלסטיני ראשון משמעותי מחוצה לו (החמאס) ועליית כוחם של ערביי השטחים.
ב־15 בנובמבר 1988, כשנה לאחר פרוץ האינתיפאדה ולאחר הודעת חוסיין ב-31 ביולי 1988 על ניתוק הזיקה של ירדן עם הגדה המערבית, הודיע אש"ף (בפעם הראשונה) על הקמת מדינה פלסטינית, על בסיס החלטת החלוקה מ-1947. בכך הכיר אש"ף לראשונה ובאופן רשמי בזכות קיומן של שתי מדינות על אדמת ארץ ישראל המנדטורית.
לאחר לחץ אמריקאי, הצהיר ערפאת ב-14 בדצמבר 1988 על הכרה בזכות מדינת ישראל להתקיים ועל דחייה מוחלטת של "כל סוג של טרור".
בעקבות הצהרה זו, הודיע מזכיר המדינה האמריקאי ג'ורג' שולץ על פתיחת דיאלוג רשמי עם אש"ף, אך הדגיש כי אין בכך "הכרה" מצד ארצות הברית במדינה פלסטינית עצמאית.
ב-16 בדצמבר החלו שיחות רשמיות בין חברי הוועד הפועל של אש"ף לבין שגריר ארצות הברית בתוניס.
דיאלוג זה הושעה על ידי הממשל האמריקאי ביוני 1990, בעקבות סירוב אש"ף לגנות ניסיון לפיגוע ימי שביצע ארגונו של אבו עבאס בחופי ישראל.
הוא חודש רשמית ב-12 בספטמבר 1993 בעקבות חתימת הסכם העקרונות בין אש"ף וישראל.
אש"ף הצליח להשתלט על האינתיפאדה במידה רבה, ואבו ג'יהאד הפך בפועל למי שעומד מאחוריה, דבר שהביא את ישראל להחליט על חיסולו.
כמו כן, במהלך האינתיפאדה הוציא אש"ף מאות פלסטינים להורג בטענה של שיתוף פעולה עם ישראל.
ועידת מדריד, הסכמי אוסלו והאינתיפאדה השנייה 1990–2000
מעמדו הבינלאומי של אש"ף הידרדר משמעותית בעקבות תמיכתו בסדאם חוסיין במהלך מלחמת המפרץ.
יאסר ערפאת הוכרז כאישיות בלתי רצויה ברוב מדינות העולם, עשרות אלפי עובדים פלסטינים גורשו ממדינות המפרץ ואף היה איום לגרש את אש"ף מתוניסיה.
בעקבות מצב זה נאלץ אש"ף להסכים לכינוס ועידת מדריד ללא השתתפותו.
בוועידת מדריד שנערכה בשנת 1991 הכירה ישראל בנציגים פלסטינים (במסגרת משלחת משותפת עם ירדן) אך לא באש"ף עצמו (עם זאת, לאש"ף הייתה השפעה עקיפה נכבדה על המשלחת הפלסטינית).
בשנת 1992 החל משא ומתן חשאי בין רון פונדק וד"ר יאיר הירשפלד לנציגי אש"ף.
המשא ומתן עלה בהדרגתיות ליוסי ביילין (שהיה אז סגן שר החוץ) ובסופו של דבר גם לשר החוץ שמעון פרס ולראש הממשלה יצחק רבין.
ב־9 בספטמבר החליפו יצחק רבין ויאסר ערפאת מכתבים שבהם הכיר יו"ר אש"ף במדינת ישראל, והגדיר את סעיפי האמנה הפלסטינית השוללים את קיומה כ"בלתי-תקפים ובלתי ישימים".
במכתב תשובה קצר, הכיר יצחק רבין בשם מדינת ישראל באש"ף "כנציג העם הפלסטיני".
במכתב נוסף שנשלח על ידי ערפאת לשר החוץ הנורווגי קרא ערפאת לעם הפלסטיני לחדול מן האלימות.
הצהרת העקרונות בתחילת הסכמי אוסלו, שנחתמה בראשי תיבות בחשאי ב־20 באוגוסט, נחתמה בטקס פומבי בוושינגטון ב־13 בספטמבר 1993. בעקבות הסכם זה והסכמים עוקבים, הוקמה הרשות הפלסטינית.
אש"ף אייש את רוב המשרות בהנהגת הרשות הפלסטינית (החל מ־1994) תוך שהוא דוחק את תושבי השטחים שפעלו באינתיפאדה הראשונה לשוליים.
חלק גדול מההנהגה הפלסטינית המקומית התנגד להסכמי אוסלו.
ב־1996, זכה הפתח, הארגון הגדול באש"ף, לרוב במועצה המחוקקת הפלסטינית ויאסר ערפאת הפך ליו"ר הרשות הפלסטינית (ערבית: رئيس "ראיס", תואר שמשמעותו "ראש" או "נשיא").
עם הקמת הרשות הפלסטינית היא הפכה למוקד הפוליטי הפלסטיני, והיוותה את הזירה העיקרית לריבונות הפלסטינית המתהווה.
עם זאת, בניגוד לאש"ף, אין ברשות הפלסטינית ייצוג לתפוצה הפלסטינית במדינות ערב.
חלק מהארגונים המרכיבים את אש"ף התנגדו בחריפות להסכמי אוסלו ולמדיניות הרשות הפלסטינית.
הסכמי אוסלו גרמו למעשה לפילוג באש"ף בין הפתח וארגונים קטנים התומכים בו לבין ארגוני האופוזיציה.
מצב זה הביא למעשה לשיתוקה המוחלט של המועצה הלאומית הפלסטינית (התכנסה רק פעם אחת מאז הסכמי אוסלו ב־1996) ולהפחתה משמעותית בפעילותו של הוועד הפועל של אש"ף.
בשנת 1996, על רקע משבר אמון בין ישראל לפלסטינים, משבר שעמד במוקד מערכות הבחירות בישראל וארצות הברית, נעשה ניסיון לבטל רשמית את הסעיפים הקוראים להשמדת ישראל באמנה הלאומית הפלסטינית כפי שהתחייב אש"ף בהסכמי אוסלו (כלומר, להותיר בה רק את הסעיפים העוסקים בהגדרת העם הפלסטיני ומטרותיו הפוליטיות).
ישראל אפשרה לכל חברי המועצה הלאומית הפלסטינית להיכנס לשטחים, דבר שנמנע עד אז, כיוון שחלקם הוגדרו על ידי ישראל כ"מבוקשים".
על אף לחץ כבד מצד ישראל וארצות הברית – הניסיון כשל.
אף על פי שההחלטה הוצגה כביטול הסעיפים האמורים, למעשה ניתן להתייחס אליה רק כהצהרת כוונות לבחון אותם מחדש.
לאחר לחץ כבד של ישראל וארצות הברית, בוטלו לבסוף הסעיפים הקוראים להשמדת ישראל במהלך ביקור קלינטון בעזה בדצמבר 1998, בהצבעה של המועצה המחוקקת, אך יש החולקים על תקפותה של ההצבעה.
במהלך השנים בין הסכמי אוסלו לבין פרוץ האינתיפאדה השנייה בשנת 2000, נדחק אש"ף לשוליים הבינלאומיים תוך שהרשות הפלסטינית תופסת במידה רבה את מקומו.
הזהות שנוצרה בין שני הגופים מכך שראש אש"ף עמד בראש הרשות ושצמרת הרשות הורכבה מצמרת הפת"ח הקלה על המעבר.
לאחר שאש"ף פתח באינתיפאדה השנייה בספטמבר 2000, החלה התאוששות מסוימת אצלו בעקבות הגברת שיתוף הפעולה בין המתנגדים להסכמי אוסלו לאלו שתמכו בהם.
עם זאת נחלש במידה מעטה מעמדו הבינלאומי של אש"ף כחלק מהיחלשות התמיכה בארגוני טרור כתוצאה מפיגועי 11 בספטמבר (וזאת על אף שאל-קאעידה נמנית עם מתנגדיו).
עם מותו של יאסר ערפאת ב־11 בנובמבר 2004 נבחר מחמוד עבאס (אבו מאזן) ליו"ר הוועד הפועל של אש"ף.
בעקבות חילופים אלו חלה התאוששות נוספת במוסדות הארגוניים של אש"ף.
מצד שני, חלה ירידה בכוחו של אש"ף למול הארגונים האיסלאמיים (בעיקר החמאס) במאבק על השליטה ברחוב הפלסטיני.
בבחירות שהתקיימו בשנת 2006 גבר החמאס על הפת"ח והשיג רוב בפרלמנט, כשהנשיאות נשארת בשליטת אש"ף.
טיפוח של הייחוד הלאומי הפלסטיני.
מעורבות בכל הסדר מדיני הנוגע לפלסטינים.
שמירה על אחדות השורה הפלסטינית כלקח מהנכבה.
שמירה על עצמאות החלטה פלסטינית, בלי שגורמים זרים יכתיבו את מהלכיהם.
ניצול הזדמנויות מדיניות לטובת העם הפלסטיני.
קיום זכות השיבה (מונח זה מתייחס אצל דוברים שונים לשני מהלכים שונים.
זכות השיבה הפרטית היא הזכות לכאורה של פליטי 48' לחזור לבתיהם שבתוך ישראל; זכות השיבה הלאומית היא זכותם לכאורה של הפליטים הפלסטינים בתפוצות לחזור לשטחי המדינה הפלסטינית כשזו תוקם.
עקב הזהות המינוחית יכול כל פרשן או פעיל להעניק לסעיף זה את המשמעות המתאימה לו.)
בעבר נמנה גם ביטול הלגיטימציה של ישראל כיעד של הארגון, אך בוטל, עם ההכרה בישראל בשנת 1993.
אש"ף דוגל בפתרון שתי המדינות, ושואף להקים מדינה פלסטינית ריבונית וחילונית לצד מדינת ישראל.
יוצאת דופן היא החזית העממית לשחרור פלסטין, החברה באש"ף, ודוגלת ב"מדינה אחת לשני עמים", אותה יחלקו פלסטינים ויהודים.
אש"ף מורכב ממספר ארגונים שונים שמייצגים את רוב הארגונים הלאומיים (אך לא האיסלאמיים) הפלסטיניים.
המסמך העיקרי שלאורו אש"ף פועל, מעין "חוקה" של אש"ף, היא האמנה הפלסטינית .
פורמלית, השליטה היא בידי המועצה הלאומית הפלסטינית שמונה כ־300 חברים ובידי הוועד הפועל של אש"ף המונה 15 חברים.
מעשית מאז הסכמי אוסלו גופים אלו, ובמיוחד המועצה, כמעט ואינם פועלים, והחלטות רבות שהתקבלו בעבר (למשל ההחלטה על הכללת ירדן כחלק מפלסטין) לא בוטלו אף על פי שלמעשה ההנהגה מתעלמת מהן.
בנוסף, קיימת גם "המועצה המרכזית הפלסטינית" (Palestine Central Council-PCC), המשמשת כגוף-ביניים בין המועצה הלאומית והוועד הפועל.
המועצה המרכזית מורכבת מחברי הוועד הפועל, חברי לשכת המועצה הלאומית, נציגי הסתדרויות העובדים העממיות, ראשי הוועדות הקבועות, נציגי תנועות וארגונים, ונציגים של המועצה המחוקקת הפלסטינית.
מבחינה מנהלית, אש"ף מחולק למחלקות, שבראש כל אחת עומד חבר הוועד הפועל.
המחלקות הן: המחלקה המדינית (בראשות פארוק קדומי, יו"ר פת"ח), היא המחלקה הגדולה ביותר; מחלקת השבים (.Returnees Dept), האחראית על ענייני הפליטים; המחלקה לתרבות ומידע; מחלקת הארגונים העממיים (הסתדרויות העובדים); והמחלקה לענייני משא ומתן.
ב-24 באפריל 2025 החליטה המועצה המרכזית הפלסטינית על הקמת תפקיד סגן ליו"ר אש"ף.
בהחלטה נקבע כי הסגן ימונה מבין חברי הוועד הפועל של אש"ף.
למחרת מינה אבו מאזן את חוסיין א-שייח' לסגנו וממלא מקומו.
חוסיין א-שייח' הוא מזכ"ל הוועד הפועל של אש"ף, ראש הרשות הכללית לעניינים אזרחיים וחבר הוועד המרכזי של פת"ח.
בכך גדלו סיכוייו של א-שייח להיות היו"ר הבא של הרשות הפלסטינית.
(PLF), בראשות מוחמד זיידאן (אבו עבאס), שנהרג בעיראק ב־2003
("חלוצי מלחמת השחרור העממית"), בראשות עיסאם אל-קאדי
האיחוד הדמוקרטי (FIDA), בראשות סלאח רפעת
הגוף הראשון שהכיר באש"ף היה הליגה הערבית שבחסותה הוא הוקם.
ב־1975 הכירה בו צרפת והרשתה לו להקים שגרירות בפריז.
לאחר ההכרזה על מדינה פלסטינית ב־15 בנובמבר 1988 הכירו מדינות רבות במדינה זו, ואש"ף מחזיק כיום שגרירויות בתחומיהם.
בעקבות הסכם אוסלו א', הכירו אש"ף וישראל הדדית, אף על פי שהעימות האלים עם הפלסטינים בשנות האלפיים טשטש את היחסים האלו.
החל מה־22 בנובמבר 1974 מחזיק אש"ף בנציגות באו"ם והחל מה־12 בינואר 1976 הוא רשאי להשתתף בדיוני מועצת הביטחון, זכות שניתנת לרוב רק לחברי האו"ם.
מאז הקמת הרשות הפלסטינית, נוטים בעולם ובישראל להתייחס אליה כמייצגת של העם הפלסטיני.
הרשות הפלסטינית היא דמוקרטית יחסית, ומייצגת במישרין את הציבור הפלסטיני בשטחים.
זאת בניגוד לאש"ף שייצג את הארגונים הפלסטיניים.
הזהות הרבה בין אש"ף לרשות (במיוחד עד סוף 2005), הקלה על העברת הכוח הזו.
עם זאת, הרשות הפלסטינית נבחרת רק על ידי תושבי השטחים, בעוד שאש"ף אמור לייצג את כל הפלסטינים, כולל אלה שיושבים בתפוצה.
הארד בופ הוא תת-סגנון בג'אז שהתפתח מהבי-בופ.
הוא מושפע מרית'ם אנד בלוז, בלוז (בעיקר בשימוש בסקסופון ובפסנתר), וממוזיקת גוספל.
בהארד-בופ קיים שימוש רב יותר בקונטרבס מאשר בבי-בופ, בין היתר בשל שימוש רב שעשו בו חלק מהמוזיקאים הבולטים בסוגה, כמו צ'ארלס מינגוס וריי בראון; אך גם בשל הניסיון ליצור סגנון נגיש יותר לקהל שאינו מכיר או מחבב בי-בופ.
לדברי היסטוריון המוזיקה דייוויד ה.
רוזנטל, סגנון זה משקף דור של מוזיקאים אפרו-אמריקאים שגדלו בתקופה שבה בי-בופ ורית'ם אנד בלוז היו הסגנונות הנפוצים במוזיקה, ומוזיקאים כמו טאד דמרון עבדו בשניהם.
השימוש במונח החל באמצע שנות ה-50 של המאה ה-20.
בין המוזיקאים הבולטים בסגנון זה:
הארדיקאנוט (בדנית: Knud III Hardeknud, מילולית: "קאנוט החזק"; 1018 או 1019 – 8 ביוני 1042) היה מלך דנמרק משנת 1035 ומלך אנגליה משנת 1040 ועד מותו.
הארדיקאנוט היה בנם של המלך קאנוט הגדול ואמה מנורמנדיה.
לאחר מות אביו, ירש הארדיקאנוט את הכתר הדני בתור קאנוט השלישי, אך הסתכסך עם מגנוס הראשון מלך נורווגיה, שמנע ממנו להפליג לאנגליה כדי להבטיח את שלטונו שם.
כתוצאה מכך, הוסכם כי אחיו הממזר של הארדיקאנוט, הרולד "קל-הרגליים", ימשול באנגליה כעוצר בשמו.
הרולד לקח את הכתר האנגלי לעצמו ב-1037, בטענה כי "הארדיקאנוט שהה זמן רב מדי בדנמרק".
לאחר שכרת ב-1039 ברית עם מגנוס, לפיה אם אחד מהם ימות ללא צאצאים יירש האחר את מקומו, תכנן הארדיקאנוט לפלוש לאנגליה כדי להדיח את הרולד, והגיע לפלאנדריה, שם שהתה אמו הגולה.
אך הרולד מת בטרם הספיק הארדיקאנוט לפלוש לאנגליה, במרץ 1040. הארדיקאנוט נחת בסנדוויץ' ביוני, "שבעה ימים לפני אמצע הקיץ", ועמו 62 ספינות מלחמה.
מאחר שלא הספיק להילחם בהרולד כשעוד היה בחיים, הוא הוציא את גופתו מקברה והשליכה לביצה.
הארדיקאנוט היה מלך אכזר ובלתי אהוד.
הוא גבה מעמו מיסים גבוהים, ובשל כך פרץ כנגדו ב-1041 מרד, שכשל לבסוף.
הוא קרא לאחיו-למחצה אדוארד (בנם של אמה מנורמנדיה והמלך אתלרד השני), שהיה בגלות בנורמנדיה, לשוב לאנגליה ולשלוט עמו, ולרשת אותו לאחר מותו, מאחר שלו עצמו לא היו צאצאים.
ב-8 ביוני 1042 כשהתארח הארדיקאנוט בחתונתו של נושא דגלו לשעבר והרים כוסית לבריאותם של החתן והכלה, נפל ומת ככל הנראה משבץ, ונקבר בווינצ'סטר.
אחיו אדוארד ירש אותו לאחר מכן, והשיב את בית וסקס לשלטון.
הארגון לשיתוף פעולה ולפיתוח כלכלי הוא ארגון בינלאומי של המדינות המפותחות המקבלות את עקרונות הדמוקרטיה הליברלית והשוק החופשי.
מקורותיו בארגון לשיתוף פעולה אירופאי (Organisation for European Economic Co-operation – OEEC), שהוקם כארגון כלכלי מקביל לנאט"ו, וזאת כדי לעזור ליישם את תוכנית מרשל לבנייה מחדש של אירופה לאחר מלחמת העולם השנייה.
לאחר מכן קיבל הארגון לשורותיו מדינות מחוץ לאירופה, ובשנת 1961 נקבע שמו הנוכחי.
מנהלת הארגון יושבת בשאטו דה לה מואט (Château de la Muette) שבפריז, בירת צרפת.
בארגון חברות 38 מדינות אשר מייצרות למעלה מ-60% מהתוצר העולמי.
מדינות אלו חולקות ערכים משותפים של דמוקרטיה וכלכלת שוק חופשי ומשתפות פעולה אל מול האתגרים הכלכליים, החברתיים והסביבתיים בעולם הגלובאלי.
ה-OECD הוא פלטפורמה לדיון במדיניות, השוואת ביצועים, איתור פתרונות לקשיים וגיבוש קודים, עקרונות מנחים וסטנדרטים משותפים לביצוע מדיניות כלכלית וחברתית ברמה הלאומית.
במסגרת הארגון כל מדינה חברה יכולה לתרום באופן משמעותי לקביעת מדיניות הארגון וניסוח קווי פעולה משותפים.
נכון לאמצע 2020 חברות בארגון 38 מדינות.
מתוכן, קולומביה, קוסטה ריקה ומקסיקו מוגדרות כבעלות הכנסה בינונית (מסומנות ב-*) על ידי הבנק העולמי; שאר המדינות מוגדרות כבעלות הכנסה גבוהה.
16 המדינות הבאות הקימו את הארגון ב-1948:
22 המדינות הבאות הצטרפו לארגון לאחר הקמתו (המדינות מסודרות לפי סדר הצטרפותן, כאשר שנת ההצטרפות מופיעה בסוגריים):
(1955) (בשנת 1990 עם איחוד גרמניה נכללים בגרמניה גם שטחי גרמניה המזרחית)
ישראל הייתה לחברה מלאה בארגון ב-7 בספטמבר 2010. גם קודם להצטרפותה, במרבית התקשרויותיה עם מדינות אחרות באמנות למניעת כפל מס היא אימצה את אמנת המודל של ה-OECD.
בשנת 2006 שינה בנק ישראל את שיטת החישוב של התמ"ג הישראלי כך שיתאים לשיטות החישוב של הארגון כדי לאפשר את הצטרפות ישראל אליו.
קודם הצטרפותה, ישראל בדרך כלל השוותה את עצמה לסטטיסטיקה שהארגון מפרסם, ולרוב היא קיבלה ציונים נמוכים בהשוואה לרוב המדינות בארגון.
ב-16 במאי 2007 פתח ה-OECD בשיחות עם ישראל אודות הצטרפותה העתידית לארגון כחברה מלאה.
בנוסף לישראל, פתח הארגון בשיחות הצטרפות גם עם רוסיה, אסטוניה, סלובניה וצ'ילה.
במאי 2009 הצטרפה ישראל לאמנה למניעת השוחד של מדינות ה-OECD בחיקוק עבירה של שוחד גם מחוץ לישראל, על יצואן או חברה המציעים שוחד לעובד ציבור זר.
החוק ישים במיוחד כלפי מדינות עולם שלישי, שם נהוג לקדם עסקות באמצעות שוחד.
באוגוסט 2009 הגיעה לישראל משלחת מטעם הארגון והגישה המלצות שונות, אחת העיקריות שבהן נוגעת להפחתת המעורבות הממשלתית בחקלאות הישראלית.
המלצה נוספת של הארגון היא פיצול תפקיד היועץ המשפטי לממשלה והתובע הכללי.
עמדת הארגון היא שמילוי שני התפקידים בידי אדם אחד, מפריע לטיפול משפטי אובייקטיבי, ומערב בין אינטרסים פוליטיים לכלכליים.
ב-19 בינואר 2010 פרסם הארגון דו"ח הקובע שאם מדינת ישראל תצטרף לשורותיו, היא תהיה המדינה בעלת שיעורי העוני הגדולים ביותר בארגון.
בנוסף, הוא גם קבע שמדינת ישראל מפולגת מבחינה חברתית ובעלת פערים כלכליים רבים בין שכבות האוכלוסייה.
עם זאת, העוני הנמדד בדו"ח הזה הוא עוני יחסי ולא עוני אבסולוטי, ולכן קובע רף שונה להחשבתם של אזרחים לעניים בכל מדינה ומדינה.
למשל, מבחינת תמ"ג לנפש, ישראל ממוקמת בטבלאות הארגון כמדינה ממוצעת ביחס לשאר החברות בארגון, נכון לשנת 2021, עם 23 חברות בארגון שמקדימות אותה, ו-16 חברות בארגון שמפגרות אחריה.
במיקום דומה נמצאת ישראל גם ב"מדד החיים הטובים" של הארגון, עם 22 חברות בארגון שמקדימות אותה, ו-15 מדינות בארגון שמפגרות אחריה, נכון לשנת 2020. לפי אתר הארגון, מצבה היחסי מסוכם כך: "ישראל מציגה ביצועים טובים במספר ממדים של רווחה לעומת מדינות אחרות, לפי 'מדד החיים הטובים'.
ישראל עולה על הממוצע, בבריאות, בקשרים חברתיים, ובשביעות רצון מהחיים.
היא מתפקדת נמוך יותר באיכות הסביבה", בעוד שבשאר הממדים היא נמצאת סביב הממוצע.
מזכ"ל הארגון, אנחל גורייה, שביקר בישראל בינואר 2010, דיבר על שלוש בעיות שעיכבו את הצטרפות ישראל לארגון: אופן המימוש של האמנה למניעת שוחד, התייחסות ישראל לקניין רוחני והכללת מזרח ירושלים ורמת הגולן בסטטיסטיקה של ישראל.
הוא צפה כי ישראל תצורף לארגון עד מאי 2010.
בנושא הקניין הרוחני, הארגון דורש מישראל להאריך את זמן תוקף הפטנט עבור תרופות, כך שיידרש זמן רב יותר עד שיתאפשר לייצר מקבילה גנרית.
סגן שר הבריאות דאז, יעקב ליצמן, התנגד לשינוי החוק, מכיוון שזה "יפגע בבריאות תושבי מדינת ישראל ויפחית את הנגישות לתרופות זולות ובטוחות".
ליצמן אף טען שהחוק בישראל כיום אינו שונה מהחוק במרבית המדינות החברות בארגון.
בתחילת מאי 2010 הפעילה הרשות הפלסטינית מאמצים דיפלומטיים כדי למנוע את הצטרפות ישראל לארגון, אך ללא הצלחה.
ב-10 במאי 2010 הצביעו שגרירי כל המדינות החברות בארגון בעד הזמנת ישראל להצטרף לארגון.
שר האוצר, יובל שטייניץ, הגיב ואמר, כי זה הארגון היוקרתי ביותר אליו התקבלה ישראל מאז קבלתה לאו"ם.
ב-29 ביוני 2010 נחתם בשגרירות ישראל בצרפת הסכם ההצטרפות של ישראל לארגון.
ב-23 באוגוסט 2011 אמר החשב הכללי לשעבר ירון זליכה, על בוש הבן – אשר בשעת הצטרפות ישראל לארגון היה נשיא אמריקני בדימוס – ואשר למעשה סיים לכהן בתור נשיא כשנתיים לפני מועד הצטרפותה, כי הוא אמר למדינות-הארגון בתקופת כהונתו כי "עד שישראל לא מתקבלת אף מדינה לא תתקבל".
בפועל, בזמן כהונתו לא התקבלה אף מדינה לארגון.
ישראל התקבלה אליו רק בתקופת כהונת הנשיא האמריקני הבא, ברק אובמה, לאחר שבמהלכה כבר התקבלו לארגון צ'ילה וסלובניה, ולפני שהתקבלה אסטוניה, חודשים ספורים אחרי הצטרפות ישראל.
מאז הצטרפות ישראל לארגון צורפו עוד חמש מדינות, נכון לתחילת שנת 2023.
הארגון לשיתוף פעולה אסלאמי הוא ארגון בין-לאומי שהוקם בשנת 1969 ברבאט שבמרוקו כדי לקדם שיתוף פעולה בין מדינות העולם המוסלמי.
כיום הוא מונה 58 מדינות חברות-מלאות, ובהן 22 המדינות השייכות לליגה הערבית.
מטה הארגון שוכן בעיר ג'דה שבערב הסעודית.
מטרות הארגון לשיתוף פעולה אסלאמי כוללות על-פי פרסומי האמנה מטעמה, בין היתר:
קידום סולידריות ושיתוף פעולה בין חברות הארגון, כולל בהבטחת השתתפותן הפעילה בקבלת החלטות דיפלומטיות, פוליטיות, כלכליות וחברתיות ברמה העולמית.
תמיכה בפלסטינים לממש את זכויותיהם ובהן הזכות להגדרה עצמית והקמת ישות ריבונית (מדינת פלסטין) עם העיר ירושלים (אל-קודס) כבירתה, תוך שמירה על אופייה המוסלמי ועל המקומות הקדושים שבה.
הגנה על זהותה האמיתית של האסלאם בכלל, ומאבק בביזוי הדת האסלאמית בפרט (כגון השחתת הקוראן) ועידוד דיאלוג הן בין פלגי דתות שונים והן בין בני עמים זרים.
קידום זכויות האדם, כולל ערכי המשפחה המוסלמיים.
ביטוי לקידום מטרות אלה ניתנן בהחלטות באו"ם ותיקונים להחלטות שהובלו על-ידי הארגון ועסקו, בין היתר, בנושאים הבאים:
זכויות הפליטים הפלסטינים (החלטות רבות)
זכויות האדם בגולן הסורי הכבוש (כך במקור)
מצב זכויות האדם של הרוהינג'ה המוסלמיים ובני מיעוטים אחרים במיאנמר (בורמה לשעבר)
מאבק בשנאה על רקע פלגים שונים בדתות, המהווה הסתה לאפליה, עוינות חברתית ואף לאלימות ולמלחמות
התנגדות גורפת לזכויות להט"ב (סעיף זה לא חל על אלבניה)
ועד ראשי המדינות – הוא הסמכות העליונה בכל נושא המתעורר, ותפקידו, בין היתר, לקבוע את מדיניות הארגון.
הוא מתכנס אחת לשלוש שנים.
ועד שרי החוץ – מתכנס אחת לשנה כדי לבדוק האם המטרות וההחלטות שנתקבלו בוועידת ראשי המנהיגים אכן הושגו וכן להמשיך בפעילות השוטפת תוך שימוש באמצעים נוספים.
המזכירות הכללית – הוועד המנהל של הארגון, עוסק בחלק המנהלתי של הארגון וכן בתיאום בין שני הגופים כדי להביא ליישום מקסימלי של ההחלטות שהתקבלו בוועידות הקודמות.
באוגוסט 1993 עזבה את הארגון.
מדינות שניסיונותיהן להצטרפות נדחו עד כה
הארגז הוא מפעל רב-תחומי בישראל העוסק בייצור כלי תחבורה ציבורית - אוטובוסים, מערכות אחסון ומערכות קירור תעשייתיות, מבנים ניידים וריהוט.
הארגז נוסד ב-18 באוגוסט 1932 כקואופרטיב עובדים לייצור ארגזים לפירות הדר.
הוא הוקם בסיוע חברת "יכין" שהייתה הלקוחה הראשונה של הארגז.
בית החרושת הראשון של קואופרטיב הארגז נוסד ב-1 במאי 1933 בתל אביב, רחוב סלומון - פינת הגר"א.
לאחר כשלושה חודשים של פיתוח והקמת בית החרושת הוכנסו למפעל מכונות חדישות והחלו בעבודה סדירה.
במהלך שנת 1933 חיפשו מייסדי המפעל תעסוקה נוספת ויצרו קשר עם חברת "המומחה" שעבודתה העיקרית הייתה פיתוח וייצור מרכבים מעץ לאוטובוסים.
ב-15 בספטמבר 1933 החלה הקמת מפעל נוסף ל"הארגז" בנווה שאנן בתל אביב.
בעת הגשמים העזים בנובמבר 1938 חדרו מים למפעל בנוה שאנן והפועלים עמלו במשך שעות רבות להציל את חומרי הגלם.
בשנות ה-40 ייצרה החברה גם רהיטי מתכת משרדיים.
במהלך שנת 1936 חבר המפעל לארגון "ההגנה" משום שהיה על קו החזית.
במפעל ייצרו משוריינים ועמדות מגן שסייעו לשמירה בלילות.
כמו כן שימש מחסן העצים העצום של המפעל כמחסן סודי לנשק הארגון (סליק).
במהלך מלחמת העולם השנייה התרחב המפעל וקלט עובדים שכירים רבים.
בעקבות זאת הוחלט בשנת 1945 להסב את הארגז לחברה שמחציתה בבעלות חברת העובדים של ההסתדרות וחציה בבעלות עובדי הקואופרטיב.
דגם ליילנד טייגר (כונה: סוחוי) מודל 1949, נבנה בבית החרושת "הארגז" בעבור קואופרטיב שחר ושובץ לעבודה בסניף נהרייה.
בשנת 1949 בעלי חברת "הארגז" החליטו לקחת על עצמם לייצר ג'ריקנים, קסדות ומגוון ציוד לוגיסטי למען צה"ל שהוקם אך לפני זמן קצר.
בעקבות ההצלחה החליטו מנהלי "הארגז" ליזום פרויקטים נוספים כגון שיתוף פעולה עם חברת "אמפא", הסוכנת הבלעדית לייבוא מקררי "פילקו" מארצות הברית.
שיתוף פעולה זה הביא להקמת חברת "אמקור" בית חרושת של מקררים חשמליים בשכונת ביצרון.
שבסמוך לו הוקם גם מפעל חדש ל"הארגז".
בשנות ה-90, במפעל הארגז-צריפין, בוצעו פרויקטי שיפוץ לקרונות משומשים שנקנו מחברת הרכבות הלאומית של צרפת עבור רכבת ישראל, הקרון הראשון של הפרויקט נמסר לרכבת ישראל ב-1994. כמו כן, שימשה חברת הארגז כקבלן משנה עבור חברת רכבות אלסטום שבנתה וסיפקה קרונות חדשים (המכונים מו-דו ספרדים) לרכבת ישראל.
לצורך ביצוע הפרויקטים האלה נבנתה שלוחת מסילות למפעל שהתפצלה משלוחה לבסיס צריפין.
בשנת 1996, החליטה חברת העובדים של ההסתדרות למכור את החברה במכרז, שבו זכתה קבוצת משקיעים מארצות הברית, אך המכירה לא יצאה לפועל.
בשנת 1998, התדרדר מצבה הכספי של החברה והוחל ביישום תוכנית הבראה שכללה חיסול פעילויות מפסידות, ומכירת חלק משטחי נדל"ן שבידי החברה.
כמו כן יושם הסדר הנושים ועורך דין פנחס רובין מונה כנאמן.
בינואר 2000 נרכשה החברה מידי ההסתדרות על ידי אנשי העסקים יצחק תשובה ושלום חגי המכהן כיו"ר הקבוצה.
בעקבות שינוי הבעלות עברה קבוצת הארגז תהליך התייעלות כולל, ונכנסה לתחומי פעילות חדשים.
ב-2004 רכשה החברה את מפעל טכנופח שבאזור התעשייה ברקן.
המפעל נוסד ב-1980 ועוסק בייצור מארזים לתחום התקשורת, ארונות, שולחנות בקרה וארגזי אחסנה לציוד.
ב-2007 רכשה החברה את מפעל "תדיטל אוטומוטיב אלקטרוניקס", המייצר בקרים אלקטרונים לרכב.
מפעל "תדיטל" הוקם ב-1997 בעומר על ידי קבוצת תדיראן.
אחר כך עבר לבעלות התעשיין גד פרופר.
בעשור השני של המאה ה-21 "הארגז" הוא אחד מספקי האוטובוסים הראשיים של חברות אגד, דן, וחברות אוטובוסים ציבוריות ופרטיות נוספות בישראל.
מפעל הארגז הוא יצרן המרכבים השני בגודלו בישראל, אחרי חברת "מרכבים" (העוסקת גם היא בייצור מרכבים לכלי רכב ותחבורה ציבורית).
אך ספקים סינים השתלטו על כ–50% משוק האוטובוסים הישראלי.
הארד רוק הוא תת-ז'אנר של מוזיקת רוק ששורשיו נמצאים בבלוז רוק, רוק פסיכדלי וגראז' רוק של אמצע שנות ה-60 של המאה ה-20. הוא מאופיין על ידי שימוש נרחב בגיטרה חשמלית עם אפקט דיסטורשן, גיטרה בס, מערכת תופים ולעיתים גם פסנתר או קלידים.
בסוף שנות ה-60 התפתח במקביל גם ז'אנר ההבי מטאל ובתקופה ההיא שני המונחים היו למעשה שמות נרדפים לאותו סגנון מוזיקלי.
עם זאת, בהמשך עם פריצת הדרך המוזיקלית של להקת בלאק סבאת', מוזיקת המטאל התרחקה מההארד רוק המוקדם, ונעשתה מוזיקה כבדה ואפלה יותר.
בשנות ה-80 התפתחו תת-ז'אנרים רבים של ז'אנר ההבי מטאל בהשפעת הארדקור פאנק בשם הכולל מטאל קיצוני, מה שיצר הבדל יותר גדול בין הז'אנרים.
עם זאת, לאורך ההיסטוריה שני הז'אנרים התקיימו זה לצד זה ולהקות רבות שויכו לשני הז'אנרים בו זמנית.
הארדנגריוקלן (בנורווגית: Hardangerjøkulen) היא כיפת הקרח השישית בגודלה בנורווגיה הנמצאת במחוזות איידפיורד (Eidfjord) ואולביק (Ulvik) במרכז נורווגיה.
פסגתה נמצאת בגובה 1,863 מטר מעל פני הים.
ההארדנגריוקלן שוכן בסמוך לתחנת הרכבת פינסה (Finse) אשר נמצאת על קו הרכבת אוסלו-ברגן.
בעונת החורף ניתן להעפיל לפסגת הקרחון באמצעות סקי.
בעונת הקיץ ניתן להצטרף לקבוצות מודרכות אשר יוצאות לטייל על הקרחון באמצעות ציוד מיוחד.
קרחון ההארדנגריוקלן שימש כאתר צילומים בסרט הקולנוע ההוליוודי "מלחמת הכוכבים - פרק 5: האימפריה מכה שנית" (1980) לצורך הצילומים של כוכב הקרח הות' בו מתרחשים חלק מקטעי הפעולה הדומיננטיים ביותר בסרט אשר נחשבים לקטעים הזכורים ביותר מסדרת סרטי מלחמת הכוכבים.
הארד-רוק קפה היא רשת בין-לאומית של בתי-קפה-מסעדה גדולים, שנערכות בהם הופעות של מוזיקאים ועל הקירות שלהם יש תצוגה של פריטי אספנות ונוסטלגיה מתחום מוזיקת הרוק.
הסניף הראשון של הרשת נוסד בלונדון בשנת 1971. נכון לדצמבר 2015 יש לרשת 191 סניפים ב-59 מדינות, כולל 157 בתי קפה, 22 מלונות ו-11 בתי קזינו.
רשת הארד-רוק מחזיקה בבעלותה גם בתי מלון וקזינו אחדים ברחבי העולם.
מיזם השעשועים הארד-רוק פארק בקליפורניה נסגר בשל המשבר הכלכלי של אמצע העשור הראשון של המאה ה-21.
בשנת 2006 נקנתה רשת הארד-רוק קפה בסכום הקרוב למיליארד דולר מרשת ראנק גרופ על ידי שבט סמינול האינדיאני, שמנהל את הרשת עד היום.
בעבר היה סניף אחד במדינת ישראל – בדיזנגוף סנטר שבתל אביב.
הסניף נפתח בשנת 1993, אך נסגר בשנת 1997, לאחר שהזכיין צבר חובות בסך של כ-5 מיליון שקלים.
בסניף זה נערכו מספר הופעות, בין היתר של מאיר אריאל ולהקת קריזמא המתועדת באלבום דלתות נפתחות מעצמן (1998) וההופעה של יזהר אשדות המתועדת באלבום הסולו השלישי שלו (1995) שהיה רב מכר.
הארדסטייל הוא סגנון מוזיקה אלקטרוני ממשפחת הניו ביט.
בעבר הסגנון נקרא הארד-האוס והוא התפתח בעיקר משילוב של שני סגנונות: הארדטראנס והארדקור.
הארדסטייל הושפע מהסגנונות: גאבר, רייב והארד האוס בריטי והקצב הממוצע שלו נע בין 145–155 פעימות בדקה (BPM).
ההארדסטייל בנוי מקיקים כבדים בעלי דיסטורשן עם הרבה שינויים במקצבים ובייסליין אחיד ומנופח.
כמו כן, סגנון זה מאופיין בצלילים אלקטרונים לא שגרתיים, ווקאלים מרגשים עם טקסטים בעלי עומק ומשמעות בדרך כלל, חלקם פילוסופיים.
מלודיות דרמטיות וסוחפות, ובעיקר בהמון אנרגיה ואדרנלין.
ההארדסטייל החל להתפתח בתחילת שנות ה-2000 כשאומני הארדקור החליטו ליצור סגנון חדש הדומה באלמנטים להארדקור ובקצב להארד-טראנס.
הסגנון התפתח בהולנד, שם, לקראת סוף שנת 1999 ותחילת שנת 2000, נערכו מסיבות ההארדסטייל הראשונות.
לאחר מכן, הפכו הפקות אלה פופולריות באיטליה, ולאחר מכן בגרמניה.
הפקה שנקראת Q-Dance החלה להפיק אירוע חודשי הנקרא קלאב-טמפו, ב-2007 הפך הסגנון לפופולרי במספר מדינות בעולם.
ב-2009 יצא לקולנוע הסרט "ברונו" בכיכובו של סשה ברון כהן שבו משולבים קטעים מסגנונות ההארד (הארדסטייל, הארדטראנס והארדקור).
כיום ההארדסטייל תופס תאוצה בכל רחבי העולם והגיע גם לישראל.
סצנת ההארדסטייל הישראלית צעירה, וניתן לחלקה לשניים: לפני 2017 ואחרי.
ההפקה הראשונה אשר הוקדשה כולה לסצנת ההארדסטייל נקראה ADD, והתרחשה בתל אביב ב-26 במרץ 2009. לאחר מכן, לא נערכו מסיבות רבות, והסצנה לא הכתה גלים בארץ.
האמנים המובילים באותן שנים בישראל היו Venum (לידור סגל), Maly (אלירן כהן) וApex mind (ויטלי וקוסטה איוונצוב).
לאחר כמה שנים של חוסר פעילות בסצנה, בשנת 2017 ההארדסטייל חזר לישראל.
3 מפיקים ישראלים, עדן היילפרין, אשר מוכר בשם הבמה Pacemakerz, רומן סנצ'וק, אשר מוכר בשם הבמה Sanchuk, והדר אשד, אשר מוכרת בשם הבמה Infected by madness, הקימו את הלייבל Life Is Hardstyle, אשר מטרתו הייתה לפתח ולקיים מסיבות הארדסטייל בישראל.
המסיבה הראשונה התרחשה ב-8 בספטמבר 2017 במועדון הבלאק טיי בתל אביב, כ-300 בליינים הגיעו להופעה של אחד מהאמנים המובילים בז'אנר בעולם audiofreq, ולצדו אמנים ישראלים.
מאז התרחשו כמה וכמה פסטיבלים גדולים אשר כללו אמנים מובילים מהז'אנר בכל העולם תחת השם Milestone, ועוד מסיבות רבות עם אמנים ישראלים בלבד תחת השם hardiology.
ההרכב הבולט ביותר כיום בישראל, הוא Crystal Lake המפיק ומנגן בין היתר הארדסטייל, וחברים בו אלכס מוירמן ופול גורבולסקי.
ההרכב מצליח מאוד בסצנה העולמית והישראלית, ולעיתים אף מופיע באחד מפסטיבלי ההארדסטייל הגדולים והחשובים ביותר בסצנה, Defqon.1 Festival.
אחד מעמודי התווך ואחד מראשוני חלוצי סצנת ההארדסטייל כולה, הוא יהודי בשם דב אלקבץ או בשם הבמה שלו - The Prophet.
דב, שחי באמסטרדם, הוא כיום בעל הלייבל Scantraxx (לייבל ההארדסטייל הגדול והמפורסם ביותר) ויש בידו השפעה רבה בסצנה.
במסגרת האירועים של Life Is Hardstyle הוא הגיע לנגן בישראל פעמיים.
ההארדסטייל כולל בתוכו תת-ז'אנרים שהתפתחו במהלך השנים:
החל משנת 2010 בערך, רצון הקהל לשמוע הארדסטייל יותר מלודי גרם להתפתחותו של תת-ז'אנר חדש בשם Euphoric Hardstyle, המאופיין במלודיות מרגשות אמני אופוריק-הארדסטייל ידועים כוללים את: Coone.
בסביבות שנת 2011, החל להתפתח תת-הז'אנר Raw Hardstyle אשר הושפע מה-Dutch Hardcore, ומאופיין במלודיות אפלות יותר, וקיק חזק.
מדי שנה, מתקיימים אירועים ופסטיבלים שנתיים (המתקיימים באותו תאריך בחודש, כל שנה),
חלקם אירועים פנימיים (Indoor) המתקיימים במקום סגור וחלקם פסטיבלים המתקיימים באוויר הפתוח - בדרך כלל בחופי ים.
רוב הפסטיבלים והאירועים הגדולים מתקיימים בהולנד, אך בשנים האחרונות התרחבו גם למדינות אחרות, כמו: אוסטרליה, צ'ילה וארצות הברית.
רשימה ההפקות והאירועים הגדולים של סצנת ההארדסטייל בעולם (שמופקים בעיקר על ידי חברת Q-Dance ו-b2s):
אמני הארדסטייל מופיעים לעיתים בפסטיבלי המוזיקה האלקטרונית הגדולים בעולם, אם במסגרת במה ייחודית מטעם חברת Q-dance, ואם בבמות המרכזית של הפסטיבל.
רשימת הפסטיבלים כוללת את: (Tomrrowland.
רוברט ואן דה קורפוט (בהולנדית: Robbert van de Corput; נולד ב-7 בינואר 1988), מוכר בשם הבמה "הארדוול" (Hardwell), הוא DJ הולנדי ומפיק מוזיקלי בסגנונות אלקטרו-האוס ופרוגרסיב האוס.
רוברט ואן דה קורפוט נולד בעיר ברדה שבהולנד.
בגיל 12, לאחר שצפה בערוץ ה-MTV ההולנדי בסרט תיעודי על טייסטו ועל פרי קורסטן, החליט להיות DJ.
ב-2009 הוציא את הבוטלג "Show Me Love vs.
הארדוול הפיק להיטי מוזיקת דאנס-אלקטרונית ב-2011, ביניהם "Encoded", "Cobra" ו-"Zero 76" יחד עם טייסטו.
בנוסף, הארדוול ערך יחד עם טייסטו סיבוב הופעות.
ב-2010 הקים את חברת התקליטים "Revealed Recordings".
ב-2011 דורג הארדוול במקום ה-24 ברשימת 100 ה-DJ הטובים בעולם של המגזין הבריטי "DJ Mag", וב-2012 דורג בה במקום השישי.
כמו כן, הופיע ברשימת האמנים החדשים המומלצים לשנת 2012 של ערוץ MTV, לצד Alesso, ניקי רומרו ו-R3hab.
ב-2013 זכה בפרסי IDMA (International Dance Music Awards) בקטגוריות ה-DJ האירופאי הטוב ביותר והרמיקסר הטוב ביותר.
ב-2013 זכה הארדוול בפרס "אמן האלקטרו-האוס הטוב ביותר" לשנת 2013 בתחרות DJ Awards של האי איביזה.
ב-27 במרץ 2014 זכה הארדוול בטקס פרסי ה-IDMA בשתי קטגוריות, ה-DJ הגלובאלי הטוב ביותר ו-DJ הפרוגרסיב האוס והאלקטרו הטוב ביותר.
ב-2013 וב-2014, דורג הארדוול במקום הראשון ברשימת 100 ה-DJ הטובים בעולם של המגזין הבריטי "DJ Mag" ובשנת 2015, ירד למקום השני.
להארדוול תוכנית מיקס שבועית בשם "Hardwell On Air" הכוללת טרקים בלעדיים של חברת התקליטים שלו, עריכות שלו וטרקים של אמנים אחרים.
ב-25 בינואר 2015 הוציא הארדוול לאור את אלבומו הראשון, "United We Are", תחת חברת התקליטים שלו, Revealed.
האלבום כלל 14 שירים מסגנונות האלקטרו האוס, פרוגרסיב האוס ואף שני שירי טראנס ושיר דיפ האוס, סגנונות שלא מאפיינים את הסגנון של הארדוול, מתוכם שיתופי פעולה עם ג'ייסון דירולו, טייסטו, W&W, מיסטר פרובז, Headhunterz ואמנים נוספים.
האלבום דורג במקום ה-2 במצעד אלבומי הדאנס/אלקטרוני של בילבורד, במקום ה-85 במצעד הבילבורד 200 ובמקום 83 במצעד האלבומים הבריטי של חברת המצעדים הרשמית.
ב-4 בדצמבר יצא לאור אלבום הרמיקסים של United We Are, שכולל 14 רמיקסים לכל אחד מהשירים באלבום הרגיל ועוד רמיקס בונוס אחד.
הרמיקסים בעיקר מסגנונות האלקטרו-האוס והפרוגרסיב האוס, אך ישנם מסגנונות אחרים כגון האוס, טראנס של ארמין ואן ביורן, הארדסטייל של Frontliner, טראפ של Dirtcaps ועוד.
ב-7 בספטמבר 2018 הודיע הארדוול ברשתות החברתיות על כוונתו להפסיק להופיע, על מנת לפנות יותר זמן לעצמו ולמשפחתו.
הופעתו האחרונה התקיימה ב-18 באוקטובר 2018.
במהלך שנת 2022 חזר הארדוול להופיע והכריז על סיבוב הופעות עולמי והוצאת אלבום חדש, "Rebels Never Die", בסגנון חדש אותו הגדיר כביג רום-טכנו, אשר נבדל מסוגת הביג רום והאלקטרו האוס שאפיינו אותו בעבר.
ההופעה הראשונה הייתה בפסטיבל אולטרה שבמיאמי, וההופעה הראשונה בסיבוב ההופעות העולמי התקיימה בגן סאקר שבירושלים ב-26 במאי 2022.
הארגון למניעת הפצת נשק כימי הוא ארגון בין-ממשלתי בינלאומי המקדם ובודק את העמידה באמנת הנשק הכימי.
ב-2013 זכה הארגון בפרס נובל לשלום.
הארגון נוסד ב-1997 וממוקם בהאג שבהולנד.
בראשו עומד אחמט אוזומצ'ו מטורקיה.
בארגון חברות 193 מדינות שאשררו את חתימתן על אמנת הנשק הכימי.
הארגון בודק את העמידה של מדינות באמנת הנשק הכימי, האוסרת על השימוש בנשק כימי ודורשת את השמדתו.
האימות מורכב הן מבדיקה של ההצהרות של המדינות החברות והן מבדיקות באתרים עצמם.
נוסף על כך, הארגון אחראי על פירוק הנשק הכימי.
189 המדינות החברות בארגון מייצגות 98% מאוכלוסיית העולם וכן 98% מן התעשייה הכימית בעולם.
4 מדינות אינן חברות בארגון: מצרים, דרום סודאן, קוריאה הצפונית וישראל, שחתמה על האמנה אך לא אשררה אותה.
בשנת 2013 זכה הארגון בפרס נובל לשלום.
הזכייה הייתה על בסיס פעילותו של הארגון לפינוי נשק כימי ועריכת בדיקות תקופתיות במדינות שחתמו על האמנה.
בין השאר החל הארגון ב-2013 להיות פעיל בסוריה, במיוחד לאחר ההסכמה הדיפלומטית שהושגה עימה לפירוק הנשק הכימי שהופעל בה במהלך מלחמת האזרחים.
פעילותו של הארגון תרמה להצלת חייהם של מאות אלפי אנשים.
הארדי בינגילה , הוא כדורגלן קונגולזי המשחק בעמדת הקשר בקבוצת דיאבלס נוארס הקונגולזית.
בינגילה נולד ברפובליקה של קונגו.
הוא גדל במחלקת הנוער של ACNFF, מועדון כדורגל מקומי.
בגיל 14 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של המועדון, וב-13 בפברואר 2015 חתם באוסר מליגת המשנה הצרפתית והחל לשחק בקבוצת המילואים שלה, אוסר ב'.
ב-17 במאי 2014 ערך בינגילה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הרפובליקה של קונגו, כשנכנס כמחליף בהפסד 1-0 לנבחרת נמיביה במסגרת מוקדמות גביע אפריקה לאומות 2015. ב-14 בנובמבר 2015 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת, בניצחון 4-3 על נבחרת אתיופיה במסגרת מוקדמות מונדיאל 2018.
הארדנברך () היא עיר במחוז אוברייסל שבהולנד.
העיר קיבלה את זכויותיה בשנת 1362 מאת הבישוף של אוטרכט, יאן ואן ארקל.
שביל ההליכה פיטרפד (Pieterpad) החוצה את הולנד מצפון לדרום, עובר דרך הארדנברך.
נהר הארדי (בספרדית: Río Hardy) הוא נהר באורך 26 קילומטרים במקסיקו שבו זורמים עודפים ממי ההשקיה של עמק מקסיקלי לתוך נהר הקולורדו.
משערים כי הנהר עובר בערוץ קדום של נהר הקולורדו.
בשנת 1825 סייר במקום חוקר הארצות האנגלי ויליאם הארדי (Robert William Hale Hardy), שחקר את הדלתה של הקולורדו, הוא ציין שנתיבו של הערוץ הראשי של הקולורדו הוא במקום בו זורם כיום הנהר הארדי.
את מסעותיו סיכם בספר "מסעות בתוך מקסיקו" (Travels in the interior of Mexico).
מאוחר יותר, בשנות ה-80 של המאה ה-19, ציינו רבי חובלים אחרים שהערוץ הראשי של הקולורדו נע מזרחה, והערוץ הישן כונה הקולורדו של הארדי, מכאן מקור שם הנהר.
בזמנים קדומים יותר זרם הקולורדו מדי פעם צפונה אל שקע סלטון, תוך יצירת ימה גדולה המכונה ימת קאווייה.
בסופו של דבר התמלאה ימת קאווייה לגובה של כ-12 מטרים מעל פני הים, ובנקודה זו עלו מי הימה מעל לגדותיה סמוך להר הגעש הכבוי סרו פרייטו (Cerro Prieto) וזרמו דרומה למפרץ קליפורניה.
באותה תקופה שימש ריו הארדי כערוץ שקלט את העודפים מהימה.
אדמות לאורך ריו הארדי הן בבעלות פרטית של כארבעה או חמישה אנשים, ולמעלה מ-95 אחוז מנכסי קו החוף מושכרים על ידי אזרחים אמריקנים בעיקר מקליפורניה ואריזונה.
חברה אחרת בשם Rancho Baja Cucapah מציעה טיולי נהר של ריו הארדי, השכרת בקתות וסיורים קבוצתי בדלתת הנהר.
הנהר הארדי משמש בית גידול למגוון בעלי חיים, כולל גמבוזיה מצויה ומולי מפרש.
הביצות שיוצר ההארדי הם אתר קינון למין הלבנית Egretta thula.
הביצות ובית הגידול של העופות הם חלק משמורת ביוספרה מקסיקנית מוגנת הקרויה "שמורת ביוספרה של מפרץ קליפורניה העליון והדלתה של הנהר קולורדו" (Reserva de la Biosfera del Alto Golfo de California y Delta del Rio Colorado ).
ההארדי מנקז מים עודפים מחקלאות ועקב כך נעשה מזוהם בקוטלי מזיקים ובדשנים מעמק מקסיקלי.
איכות המים בהארדי מנוטרת במקסיקלי על ידי "מרכז המחקר למזון ופיתוח" (Centro de Investigacion en Alimentacion y Desarrollo A.C.) על מנת למדוד את ההשפעה של מי הקולחין ממתקן טיהור השפכים לאס ארניטאס (Las Arenitas).
ארגונים אקולוגיים כולל פרונאטורה נורוסטה במקסיקו ומכון סונורן של ארצות הברית עובדים גם הם בשיתוף פעולה בשנים האחרונות כדי לשמור על הסביבה של ריו הרדי.
איכות המים נמדדת מדי חודש באמצעות דוחות שפורסמו, והדוחות תואמים את מדידות האיכות הלאומיות.
הארדבס הוא תת-ז'אנר מוזיקלי של מוזיקה אלקטרונית, שהומצא ברוסיה, ברוסטוב על הדון ב-שנות ה-90 המאוחרות.
הסגנון שאב השראה ממוזיקה אלקטרונית בריטית (Bouncy techno , UK hard house ) הארדסטייל והאוס.
תת-הז'אנר מתאפיין בקצב הנע בין 150 ל-170 פעימות לדקה, באס דומיננטי, צלילים אלקטרוניים, קיקים (תופי-רגל מסונטזים) טונליים כבדים, וראפ מפעם לפעם.
במדינות אירופאיות שונות קיימות סצנות הארדבס רבות ומגוונות.
במסיבות הארדבס נהוג לרקוד תוך לבישת מסכה, סימון שאקה ותנועה המדמה גלישה לקצב השיר.
מסיבות הארדבס פומביות עשויות להתקיים בפארקים, מרכזי קניות, במות, מסיבות רחוב, ובמקומות ציבוריים נוספים.
ההארדבס פרץ לתודעה העולמית בשנת 2015, כאשר הפך למם אינטרנטי שעסק בתת תרבות ה"גופניק" (מקבילה לסטראוטיפ הישראלי של ה"ערס").
"גופניק" הוא כינוי לנער ממעמד נמוך וממוצא סלאבי, הנוהג להאזין למוזיקת הארדבס, לעשן סיגריות, לשתות וודקה ובירה, לפצח גרעיני חמניות ("סמיצ'קי"), לקלל, להתלבש באימוניות (לרוב של אדידס כמחווה לכך שסיפקה לברית המועצות את התלבושות באולימפיאדת הקיץ של 1980) ולשבת ברחוב בתנוחת שפיפה עם גופניקים נוספים.
מקורה של תנוחת השפיפה (סקוואט סלאבי) היא מכך שאסירים בגולאג לא רצו לשבת על הרצפה הקרה ולכן נשענו על עקביהם (ולא על קצות האצבעות).
חלק משירי ההארדבס כוללים אזכורים לתרבות האינטרנט והגיימינג:
הביטוי "Cheeki Breeki" המוזכר בשירים של מספר יוצרי הארדבס, נלקח מסדרת המשחקים STALKER שם הוא משמש כאחת מקריאות הקרב של כנופיות ה-Bandits, שגם לבושים בסגנון דומה לגופניקים, בזמן שהם מסתערים בירי על השחקן.
אזכורים למשחקים נוספים כוללים את סדרת משחקי מטרו המבוססת על ספריו של דימיטרי גלוכובסקי ואת Counter-Strike: Global Offensive המכונה בראשי התיבות CSGO הפופולרי ברוסיה ובמדינות חבר העמים.
הארגון לפריון ובריאות המשפחה הוא מוסד ללא כוונת רווח בניגריה, הפועל למען לשיפור איכות החיים של קהילות, חלשות ופגיעות, על ידי הנגשה של בריאות איכותית וגיוס יכולות הקהילה, למען פיתוח והתפתחות החברה.
הארגון הוקם בשנת 1989 ונרשם באופן רשמי בשנת 1991.
מטרת הארגון לפריון ובריאות המשפחה ARFH היא לקדם את נושא המודעות ל-HIV, איידס ותכנון המשפחה באמצעות עבודה אינטנסיבית עם מבוגרים ועם צעירים בקהילה, מתן סיוע מגוון כמו אמצעי מניעה ועריכת מחקרים, כדי להביא לשיפור ניכר באיכות החיים בניגריה ובמקומות אחרים באפריקה.
תוכניות אלו מתמקדות בגיוס אנשים כדי ליצור שינויים התנהגותיים באמצעות שיטות טיפול מיניות ובריאותיות, על מנת להפחית תפוצת המחלות כמו AIDS ו-HIV, המועברות במגע מיני, ומחלות נפוצות אחרות, כמו מלריה ושחפת, שהן הרסניות בקרב משפחות וקהילות ברחבי העולם בכלל ובניגריה בפרט
במהלך שנות קיומו, ה-ARFH עיצב, פיתח ויישם פרויקטים חדשניים למען פריון ובריאות המשפחה, ברחבי ניגריה ובקרב המדינות השכנות.
רוב פרויקטים אלה זכו להכרה לאומית.
הפיכתה של ARFH לארגון לאומי-לא ממשלתי (NGO) וחדשני, התאפשר הודות למעורבותם של מייסדיו והצוותים שפעלו במסגרתו, והקדישו רבות מזמנם וכישוריהם למען העלאת המודעות לבריאות קהילתית, לפריון ולתכנון המשפחה.
ארגון ARFH גדל תחת הנהגתם החזקה של המייסדים - פרופ' א.
לאדיפו - הנשיא, וגב' גרייס אבון דלאנו סגנית נשיא הארגון.
כמו כן, ישנה ליבה של יועצים חדורי עשייה מאזורים שונים, ובעלי ניסיון רחב בהקמת תוכניות בריאותיות במיוחד בנושא AIDS ו-HIV, מלריה ושחפת, וכמו כן בבריאות מינית ופריון.
תחומי ההתמחות העיקריים של ARFH כוללים הדרכה, אימון אישי, מתן סיוע טכני, העצמת נשים, תוכניות להכשרת נוער, פיתוח יכולות מוסדיות, הקמת מרכזי ייעוץ ובדיקות HIV – HCT, תוכניות חדשניות ומשתנות כל פי הצורך, פיתוח חומרי הדרכה וחינוך, אספקת שירותים, בניית שותפויות, ניהול כלכלי ועריכת מחקרים.
בהוקרה על תרומת הארגון על מיזמיו לפיתוח למען החברה הניגרית, העניקה לו ועדת האו"ם לארגונים לא-ממשלתיים מעמד של 'יועץ מיוחד' למועצה הכלכלית והחברתית של האו"ם (ECOSOC) בשנת 2007. סך של 22 ארגונים לא-ממשלתיים ברחבי העולם זכו להכרה זו יחד עם ARFH, שהוא היחיד מניגריה ומבין שלושה נבחרים מאפריקה.
המעמד המיוחד של הארגון מעניק לו זכות רשמית ואפשרות הכרעה בכל עניין מנהלתי ובישיבות הפיננסיות של ECOSOC, וכמו כן, מוענקת לו הזכות להצהיר ולהפיץ הצהרות, לדבר במושביו ולהציע נושאים לסדר היום של המועצה.
הארגון של יוצאי הכוחות המזוינים הרוסים, או הארגון הצבאי הכלל רוסי הוא ארגון צבאי רוסי שנוצר ב-1 בספטמבר 1924 על ידי גולים לבנים ומפקד הצבא הרוסי, הברון פיוטר וראנגל.
בתחילה הארגון איחד ארגונים צבאיים ואיגודים צבאיים בכל מדינות הפזורה הרוסית, כיום הוא מאחד את צאצאי חברי התנועה הלבנה.
בשנת 1992 הארגון פתח נציגויות בפדרציה הרוסית (מוסקבה ופטרבורג).
בשנת 1996 הוא העביר את מרכז פעילותו לרוסיה.
בהיותו ממשיך דרכו של הצבא הקיסרי הרוסי וצבאות החזיתות הלבנות של מלחמת האזרחים ברוסיה, ירש הארגון לחלוטין את המסורות של התנועה הלבנה הרוסית, המשיכו ופיתחו את האידאולוגיה שלה.
ב-30 בדצמבר 2004 פורסמו המטרות העיקריות העדכניות:
שמירה על חברי האיגוד על רוח אבירות גבוהה, תודעה לאומית ומוסר צבאי.
מאבק בתורתו הכוזבת של הקומוניזם והבולשביזם הלאומני, כמו גם תנועות אנטי-לאומיות אחרות שמטרתן השמדת הממלכה הרוסית ההיסטורית.
שימור ופיתוח המורשת האידאולוגית של התנועה הלבנה הרוסית כפלטפורמה הרלוונטית ביותר לתחיית המדינה הרוסית וכוחותיה המזוינים.
שימור, לימוד והכללה של החוויה החיובית של הצבא הקיסרי והצי הרוסי בארגון, אימונים, לחימה וחינוך בעבודה במטרה לפתח המלצות על השימוש בחוויה זו בבניית הכוחות הצבאיים הרוסים העתידיים.
לימוד ועבודה חינוכית בתחום ההיסטוריה הצבאית הרוסית ומסורות הצבא הרוסי.
לימוד והארת נאמנות בתחום ההיסטוריה של התנועה הלבנה הרוסית ושלבי ההתנגדות האנטי-קומוניסטית של העם הרוסי.
מתן כל סיוע אפשרי לחינוך הלאומי של בני נוער ברוח האורתודוקסיה והפטריוטיות; הכרת הצעירים עם התרבות הלאומית ומיטב המסורות של הצבא הרוסי.
שמירה והעברה לדורות חדשים את זכרם של חיילים רוסים שנפלו "למען האמונה, הצאר והמולדת ", כמו גם אלה שמתו במאבק לשחרור מולדתם מהקומוניזם, שחוסלו במרתפי הבולשביקים ומתו בגלות.
מתן כל הסיוע האפשרי בתחזוקת אנדרטאות צבאיות-היסטוריות ומקומות קבורה של חיילים רוסים.
1924-1929 הנסיך ניקולאי ניקולאייביץ' הצעיר - המפקד העליון של הצבא הרוסי;
1929-1930 גנרל חיל הרגלים אלכסנדר קוטפוב;
1983-1984 לוטננט קולונל ולדימיר דיאקוב;
הארד ג'סטיס (2006) עטיפת ה-DVD של האירוע בכיכובם של ג'ף ג'ארט,סמואה ג'ו, סטינג, כריסטיאן קייג' וסקוט סטיינר מידע ארגון Total Nonstop Action Wrestling תאריך 13 באוגוסט 2006 עיר אורלנדו, פלורידה אולם אימפקט זון מספר צופים 900 סדרת אירועי שלם וצפה של TNAויקטורי רודהארד ג'סטיס(2006)נו סרנדר סדרת אירועי הארד ג'סטיס2005הארד ג'סטיס(2006)2007
הארד ג'סטיס (2006) היה אחד מאירועי השלם וצפה של ארגון ההיאבקות האמריקאי, Total Nonstop Action Wrestling.
האירוע נערך ב-13 באוגוסט 2006, באולם האימפקט זון שבאורלנדו, פלורידה.
האירוע היה האירוע השני בסדרת אירועי הארד ג'סטיס.
בקרב המרכזי, ג'ף ג'ארט ניצח את סטינג ושמר על אליפות העולם במשקל כבד של NWA.
עוד ברשימת הקרבות, AJ סטיילס וכריסטופר דניאלס ניצחו את The Latin American Exchange (הומיסייד והרננדז) ושמרו על אליפות הזוגות העולמית של NWA, וסנסיי ניצח את פיטי וויליאמס וג'יי לית'ל בקרב משולש ושמר על אליפות ה-X דיוויז'ן של TNA.
הארד ג'סטיס (2007) עטיפת ה-DVD של האירוע בכיכובו של קורט אנגל מידע ארגון Total Nonstop Action Wrestling תאריך 12 באוגוסט 2007 עיר אורלנדו, פלורידה אולם אימפקט זון מספר צופים 900סיסמה פרסומית ...All or Nothing סדרת אירועי שלם וצפה של TNAויקטורי רודהארד ג'סטיס(2007)נו סרנדר סדרת אירועי הארד ג'סטיס2006הארד ג'סטיס(2007)2008
הארד ג'סטיס (2007) היה אחד מאירועי השלם וצפה של ארגון ההיאבקות האמריקאי, Total Nonstop Action Wrestling.
האירוע נערך ב-12 באוגוסט 2007, באולם האימפקט זון שבאורלנדו, פלורידה.
האירוע היה האירוע השלישי בסדרת אירועי הארד ג'סטיס.
בקרב המרכזי, קורט אנגל ניצח את סמואה ג'ו בקרב אשר היה על כל חגורות האליפות של הארגון; כתוצאה מכך, הוא החזיק בו זמנית בארבע חגורות אליפות: אליפות העולם במשקל כבד של TNA, אליפות במשקל כבד של IWGP, אליפות ה-X דיוויז'ן של TNA ואליפות הזוגות העולמית של TNA.
האירוע כלל את הצגתו מחדש של המתאבק גולדאסט בתור הדמות בלאק ריין.
הארגונים ההומופילים בחוף המזרחי הוא ארגון אשר הוקם בינואר 1962 בפילדלפיה, במטרה להקל על שיתוף הפעולה בין ארגונים שונים שהיו פעילים בחוף המזרחי של ארצות הברית למען זכויות ההומופילים לבין גורמים חיצוניים.
בין הארגונים המייסדים: אגודת מאטאשין בניו יורק ובוושינגטון, בנותיה של ביליטיס בניו יורק ואגודת יאנוס בפילדלפיה.
חברי ה-ECHO נפגשו אחת לחודש, כאשר פילדלפיה נבחרה להיות העיר המארחת מפגשים אלו, בשל מיקומה המרכזי בין כל הגורמים המעורבים.
עד שנת 1969 חברי ה-ERCHO כללו את המועצה לשוויון הומוסקסואלי בניו יורק, הליגה ההומופילית לסטודנטים, ליגת הפעולה ההומופילית של פילדלפיה, המכון לאתיקה חברתית של הרטפורד וקבוצת הדיונים בוסט סייד, זאת בנוסף לחברים המקוריים ב-ECHO.
בפגישת ה-ERCHO שנערכה בנובמבר 1969 בפילדלפיה, קרייג רודוול ואחרים הגישו החלטה לקיום צעדה בניו יורק לציון "ההפגנות הספונטניות ברחוב כריסטופר", שהתרחשו ביוני.
רוב חברי ERCHO תמכו בהחלטה.
כתוצאה מצעד זה, ההפגנות הראשונות של יום השחרור של רח' כריסטופר נערכו ביוני 1970, במקביל לאירועים אחרי בשיקגו, ניו יורק, לוס אנג'לס וסן פרנסיסקו.
פעילויותיהם של ERCHO, NACHO ושל ארגונים אחרים החלו ודעכו, לאור עלייתה והתפשטותה של תנועת השחרור הגאה, על עמדותיה הפוליטיות הרדיקליות, שקמה בעקבות מהומות סטונוול.
והפגישה האחרונה של NACHO התקיימה בשנת 1970.
הארד ג'סטיס (2009) הפוסטר הרשמי של האירוע בכיכובו של מיק פולי מידע ארגון Total Nonstop Action Wrestling תאריך 16 באוגוסט 2009 עיר אורלנדו, פלורידה אולם אימפקט זון מספר צופים 1,100 סדרת אירועי שלם וצפה של TNAויקטורי רודהארד ג'סטיס(2009)נו סרנדר סדרת אירועי הארד ג'סטיס2008הארד ג'סטיס(2009)2010
הארד ג'סטיס (2009) היה אחד מאירועי השלם וצפה של ארגון ההיאבקות האמריקאי, Total Nonstop Action Wrestling .
האירוע נערך ב-16 באוגוסט 2009, באולם האימפקט זון שבאורלנדו, פלורידה.
בקרב המרכזי, קורט אנגל ניצח את מאט מורגן וסטינג בקרב משולש ושמר על אליפות העולם במשקל כבד של TNA.
רגע בולט באירוע היה הבכורה של דיאנג'לו דינרו, שהופיע לראשונה באופן רשמי מאז שחרורו מה-WWE.
האירוע כלל קרבות שנבעו מעלילות מתוסרטות מתוכניות !Impact.
הפיוד המרכזי של האירוע היה בין קורט אנגל, סטינג, מאט מורגן על אליפות העולם במשקל כבד של TNA.
במהלך פרקי התוכנית !Impact לקראת האירוע, מאט מורגן התמודד מול AJ סטיילס על מקום בקרב המרכזי של האירוע הארד ג'סטיס.
מורגן ניצח בקרב ביניהם ואף פצע את סטיילס במהלכו.
אנגל ניסה לגייס את מורגן לשורות קבוצת המיין איבנט מאפיה על מנת שידאג שחגורת האליפות תישאר בהחזקתו של אנגל בתום האירוע.
סטינג הותקף על ידי אנגל וחברי קבוצת המיין איבנט מאפיה, כשהנוכחות של האחרון הסיחה את דעתו של קווין נאש ואנגל עלתה לנאש באיבוד חגורת אליפות האגדות של TNA למיק פולי עם עזרה מצידו של בובי לאשלי.
פיוד אחר היה בין מיק פולי לקווין נאש על אליפות האגדות של TNA.
פולי זכה בתואר מידי נאש במהלך קרב זוגות עם התניות שנקבעו מראש אשר כלל את קורט אנגל ובובי לאשלי.
פולי ונאש התווכחו ביניהם בנוגע לשאלה האם היאבקות היא כל כולה מבוססת על היאבקות או על כסף, שאלה שהובילה למחלוקת ולהתלהטות היצרים בין השניים.
יריבות נוספת שהתנהלה לקראת האירוע הייתה כאשר רוב טרי גנב את מזוודת Feast or Fired של הרננדז, הנותנת למחזיק בה חוזה על אליפות העולם במשקל כבד של TNA בכל זמן שיבחר.
כתוצאה מהגניבה, הקרב ביניהם היה על ההחזקה במזוודה.
הפיוד הבולט האחרון לקראת האירוע סבב סביב אביס, ד"ר סטיבי וג'ת'רו הולידיי.
ד"ר סטיבי הציע 50,000 דולר למי שיצליח לנצח את אביס.
מי שנענה לאתגר היה הולידיי, שתקף את אביס בעזרת כיסא בזמן שהוא התראיין באחד מפרקי התוכנית !Impact.
ארנולד פריוס מהאתר 411Mania העניק לאירוע ציון של 4 מתוך 10 כוכבים, שהיה נמוך בהרבה מהציון של האירוע הקודם בסדרה, שקיבל 7.6 מתוך 10 כוכבים.
הקרב המרכזי על אליפות העולם במשקל כבד של TNA קיבל ציון של 1.5 מתוך 5 כוכבים, בעוד שהקרב על אליפות הזוגות של IWGP קיבל ציון של 2.5 מתוך 5 כוכבים.
הארדנגרבידה (בנורווגית: Hardangervidda) היא רמה הררית הנמצאת בחלק הדרומי של מרכז נורווגיה, המשתרעת לאורך המחוזות של בוסקרוד, טלמרק והורדלנד.
באזור זה נמצא אחד מהקרחונים הגדולים ביותר בנורווגיה (הארדנגריוקלן).
חלק ניכר מאזור זה מכיל שטחים מוגנים הנכללים באזור "הפארק הלאומי הארדנגרבידה".
אזור הארדנגרבידה מהווה יעד תיירות ופנאי פופולרי בנורווגיה אשר אידיאלי למגוון פעילויות חוץ.
הרמה משתרעת על פני כ-6,500 קמ"ר וממוקמת בגובה ממוצע של כ-1,100 מטרים מעל פני הים.
הנקודה הגבוהה ביותר של רמה מכונה "Sandfloegga" והיא מגיעה לגובה של 1,721 מטרים מעל פני הים.
הנוף הטיפוסי באזור הארדנגרבידה הוא חסר עצים, מכיל בריכות, אגמים, נהרות ונחלים רבים.
ישנם הבדלים מהותיים בין החלק המערבי של הארדנגרבידה אשר סלעי יותר לבין החלק המזרחי של הארדנגרבידה שהוא הרבה יותר שטוח ומכיל יותר צמחייה.
בנוסף לכך האקלים בחלק המערבי נוטה להיות יותר לח מאשר האקלים בחלק המזרחי של הארדנגרבידה.
הארדיס היא רשת מזון מהיר אמריקאית ואחת מרשתות המזון המהיר הגדולות בארצות הברית.
נכון ל-2016, הרשת מנהלת מעל 5,000 סניפים ברחבי העולם.
מייסד הרשת, ווילבר הארדי, פתח את המסעדה הראשונה שלו בגרינוויל, צפון קרולינה, ב-3 בספטמבר 1960. לאחר שנה של הצלחה, החליט ווילבר לבחון את הרחבת המסעדה שלו ופתיחת מיקום אחר, אז הוא נפגש עם ג'יימס גרדנר ולאונרד רולס לדון בכך.