tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
אתנאל, הסגפן הקפדני מכולם, נכנס ומתוודה בפני הנזיר הבכיר, פלמון, כי לאחרונה הפריעו לו חזיונות של הטאירה וכוהנת ונוס בשם תאיס, אותה ראה לפני שנים רבות בעיר הולדתו אלכסנדריה.
בהאמינו שהחזיונות הללו הם אות מאלוהים, הוא מחליט, בניגוד לעצתו של פלמון, לחזור לאלכסנדריה, להמיר את תאיס לנצרות ולשכנע אותה להיכנס למנזר.
סצנה 2, בביתו של ניסיאס באלכסנדריה
אתנאל מגיע לאלכסנדריה ומבקר את חברו הוותיק ניסיאס, ניסיאס מקבל אותו בזרועות פתוחות ומתגלה כמאהב הנוכחי של תאיס.
לשמע תוכניתו של אתנאל, הוא צוחק ומזהיר אותו שנקמה של ונוס יכולה להיות נוראית.
מספר לו כי היא רוששה אותו.
אף על פי כן, הוא רוכש בגדים לחברו לקראת סעודה באותו ערב בו תופיע תאיס.
העבדים שלו, קרוביל ומירטל, מלבישים את אתנאל ולועגים לתמימותו.
תאיס מגיעה ושרה דואט אהבה מריר-מתוק עם ניסיאס: זה הלילה האחרון שלהם ביחד.
לאחר מכן היא שואלת אותו על אתנאל, ששומע אותה ואומר לה שהוא בא ללמד אותה "בוז לבשר ואהבת הכאב".
היא לא מתפתה להצעה הזו, היא מנסה לפתותו בשיר מפתה.
הוא עוזב, מבטיח בכעס לחזור מאוחר יותר, בזמן שהיא מתגרה בו במילות פרידה: "תעז לבוא, אתה שמתריס נגד ונוס!" ומתחילה להתפשט כשהמסך יורד.
סצנה 1, בביתה של תאיס
מותשת לאחר המשתה, תאיס מתבוננת במראה ומהורהרת על כך שיום אחד, הזקנה תהרוס את יופיה.
אתנאל נכנס ברגע הפגיע הזה, והיא מתפללת שיסתיר ממנו את יופיה.
היא זורה קטורת על מזבחה של ונוס, בחדרה.
הוא אומר לה שהוא אוהב אותה אהבה רוחנית ולא גשמית, ושאהבתו תימשך לנצח, במקום לילה יחיד.
מסוקרנת היא מבקשת ממנו שילמד אותה את דרכי האהבה הזו.
הוא כמעט נכנע לקסמה הפיזי, אבל מצליח להסביר לה שאם תשנה דרכיה, היא תזכה לחיי נצח.
היא כמעט נכנעת ללהט דבריו המשכנעים.
היא שומעת אתקולו של ניסיאס והיא מהססת.
חוזרת על תפיסת עולמה הניהיליסטית ומרחיקה אותו.
הוא יוצא ונשאר על סף דלתה.
עם זאת, לאחר מדיטציה ארוכה היא משנה את דעתה.
כאן מופיע לראשונה הקטע המוזיקלי המפורסם "מדיטציה", המפריד בין התמונות הראשונה והשנייה.
סצנה 2, לפני בית תאיס
תאיס מצטרפת לאתנאל ללכת אחריו למדבר.
הוא מצווה עליה לשרוף את ביתה ורכושה כדי להרוס את כל עקבות עברה המרושע.
היא מסכימה, אבל שואלת אם היא יכולה לשמור פסלון של ארוס, אל האהבה, כשהיא מסבירה לאתנאל שהיא חטאה לאהבה ולא חטאה בה.
כשהוא שומע שניסיאס נתנה לה את זה, אתנאל דורש ממנה להשמיד אותו.
ניסיאס מופיעה עם קבוצה של חוגגים, שרואים את אתנאל לוקח את תאיס משם, ושורף את הבית.
כועסים, הם מתחילים לסקול אותו באבנים.
למרות שניסיאס נדהם מההחלטה של תאיס לעזוב, הוא מכבד אותה וזורק חופנים של כסף כדי להסיח את דעת הקהל.
תאיס ואתנאל הולכים ברגל במדבר.
הם מגיעים מותשים למנזר בו אמורה תאיס לשהות.
הוא מפקיד אותה לטיפולה של אלבין, אם המנזר.
אתנאאל מבין שהוא ביצע את משימתו - ושהוא לעולם לא יראה אותה שוב.
סצנה 2, מנזר קנובי, של אתנאל
הנזירים הקנוביטים מביעים דאגה מהתנהגותו הבלתי חברתית והקודרת של אתנאל מאז שובו מאלכסנדריה.
הוא אינו מוצא מנוח לנפשו.
אתנאל נכנס ומתוודה בפני פלמון שהוא מוטרד בחלומות אירוטיים על תאיס.
פלמון נוזף בו על כך שניסה להמיר אותה מלכתחילה.
אתנאל נופל לשינה טרופה ויש לו חזון אירוטי של תאיס.
הוא מנסה לתפוס אותה, אבל היא מתחמקת ממנו בצחוק.
ואז, חזון שני אומר לו שתאיס גוססת.
אתנאל, רדוף במחשבות על תאיס, מגיע למנזר ומוצא אותה על ערש דווי.
הוא אומר לה שכל מה שלימד אותה זה שקר, ש"שום דבר אינו נכון מלבד החיים ואהבת בני האדם", ושהוא אוהב אותה.
ללא מודעות לאושר, היא מתארת את השמים הנפתחים ואת המלאכים המקבלים אותה בברכה.
היא מתה, ואתנאל מתמוטט בייאוש.
בהצלת נשמתה של תאיס, אבד את נשמתו שלו.
"C'est toi, mon père" (ת'איס, אתנאל) - מערכה 3
תאיס הועלתה כאופרת הבכורה של האופרה הישראלית ב-15 באפריל 1948 בבית הבימה, בלברית עברית של הלל אביחנן.
בתפקיד הראשי שרה אדיס דה-פיליס, מנהלת האופרה.
על ההצגה ניצח מרדכי גולינקין.
1959 - אנדרה אספוזיטו, רוברט מסארד, ז'אן מוליין - תזמורת ומקהלה של הרדיו הלאומי הצרפתי, אלברט וולף (Chant du Monde)
1974 – אנה מופו, גבריאל בקווייר, חוסה קאררס – מקהלת האופרה של אמברוזיאן, תזמורת הפילהרמונית החדשה, יוליוס רודל (חותם אדום של RCA)
1976 - בוורלי סילס, שריל מילנס, ניקולאי גדה - מקהלת ג'ון אלדיס, תזמורת הפילהרמונית החדשה, לורין מאזל (EMI)
2004 - אווה מיי, מישל פרטוזי, וויליאם ג'וינר - תזמורת ותיאטרו לה פניצ'ה די ונציה (Dynamic Srl איטליה, 2004)
2009 - ברברה פריטולי, לאדו אטנלי, סטפנו פודה (מנהל במה), תזמורת ומקהלה של תיאטרו רג'יו (טורינו) (ארטהאוס), ג'יאננדריה נוסדה - DVD
2010 - רנה פלמינג, תומאס המפסון, ג'ון קוקס (במאי), תזמורת מטרופוליטן אופרה, פזמון ובלט, ז'סוס לופז קובוס - DVD
2020 - ארין וול, ג'ושוע הופקינס, אנדרו סטייפלס, מקהלת טורונטו מנדלסון, התזמורת הסימפונית של טורונטו אנדרו דייוויס - 2 תקליטורי Chandos Records Cat:CHSA5258(2)
כל אלה הן הקלטות הגרסה המתוקנת והסופית משנת 1898. אין הקלטות של הגרסה המקורית משנת 1894. עם זאת, ישנן שתי הקלטות של מוזיקת הבלט המקורית La tentation, אם כי ההקלטות, באופן מבלבל, אינן מפרטות זאת.
1997 - האקדמיה של סנט מרטין בשדות, סר נוויל מרינר (קפריצ'יו)
2013 - התזמורת הסימפונית של ברצלונה, פטריק גאלואה (נאקסוס)
תאיר קיזל הוא ראש עיריית מע'אר.
דוקטור ומרצה ללשון עברית, מורה ומחנך.
נולד וגדל במע'אר, האמצעי במשפחה של 11 אחים ואחיות.
אביו, ד"ר סעיד קיזל, שימש מנהל בית הספר מקיף א בעיר.
בילדותו אובחן קיזל כמחונן ולמד בבית ספר למחוננים בשלומי.
בתיכון למד בבית הספר מקיף א במע'אר.
לאחר התיכון התגייס לצה"ל לחטיבת הצנחנים, אך השתחרר לאחר שנה.
לאחר מכן למד במשך שנתיים בקורס מורחב להכשרת עתודה ניהולית בשיתוף אוניברסיטת חיפה ומכון אבני ראשה, וסיים בהצטיינות.
בשנת 2004 החל לשמש מורה לספרות, לשון עברית ותנ"ך בבית ספר מקיף ב' מע'אר עד לשנת 2014. בשנים 2005–2013 שימש מחנך ורכז פדגוגי בבית הספר התיכון הדרוזי למדעים ולמנהיגות ירכא.
לאחר מכן הרצה ב, והיה ראש החוג ללשון וספרות עברית במכללה האקדמית הערבית לחינוך בישראל - חיפה.
בין היתר שימש כמרצה להכשרת מנהלים, סגני מנהלים ובעלי תפקידים.
פרויקטור חינוכי ליישום מיזמים חינוכיים, פיתוח מקצועי והטמעת תוכניות עבודה במספר רשויות.
בשנים 2014–2018 שימש מנהל פרויקטים ופיתוח מקצועי במכללת אלקטריק להוראה ולחינוך.
כתב את סדרת ספרי הלימוד "מעגלים בעברית להוראת העברית לכיתות ז-ט.
בשנת 2014 זכה בפרס מורה המדינה המצטיין ויצג את המדינה ואת הסוכנות היהודית במשלחת לארצות הברית.
קיזל נכלל ברשימת 40 הצעירים המבטיחים במדינה בקטגוריית החינוך של המגזין "פורבס ישראל" לשנת 2015.
בבחירות לרשויות המקומיות ב-2018 הקים יחד עם קבוצת צעירים בעיר את תנועת "מדינתי" והתמודד לראשות העיר מול חמישה מועמדים.
זכה ל-23.97% מהקולות ולא עלה לסיבוב שני.
בין השנים 2018–2023 שימש כחבר מועצת עיריית מע'אר.
בבחירות לרשויות המקומיות ב-2024 התמודד לראשות העירייה מול ראש העירייה המכהן פריד גאנם, וזיאד דגש וניצח עם 41.00% מהקולות.
הוא נשוי לנסרין ואב לשלושה.
(2022) חדירת העברית לערבית המדוברת כמשתקף בשיח ברשתות החברתיות.
(בשיפוט בכתב העת אוריינות לשפה).
המילים הדקדוקיות בלשון אברהם אבן-עזרא כדרך לאפיון יסודות השערוב.
דרכו של אברהם אבן עזרא ביצירת צירופי פעלים עם מילים דקדוקיות בהשפעת הערבית.
ניגוד, הגבלה והסתייגות בלשונו של ר' אברהם אבן עזרא כמחבר עצמאי כפרשן וכמתרגם בצל השפעת הערבית.
השתקפות המונח "מילים דקדוקיות" בחיבורי אברהם אבן עזרא ".
איחוד וגיוון בתרגומי המקרא הקדם סעדיאנים לערבית יהודית.
זרות בליבוש עברי- על המקור הערבי בסלנג העברי.
מילון עברית- ערבי לתרגומי המקרא הערביים-היהודיים הקדומים.
בתוך י' טובי (עורך), מטוב יוסף-ספר היובל לכבוד פרופ' יוסף טובי.
תאלין אבו חנא היא דוגמנית ושחקנית ערבייה-ישראלית, אקטיביסטית לזכויות הנשים הטרנסיות.
נולדה כזכר בשם חנא למשפחה ערבית-נוצרית-אורתודוקסית מנצרת, כאחות קטנה מתוך שלוש.
קרויה על-שם סבה, איש החינוך הנודע, מייסד הצופים הנוצרי-ישראלי בנצרת, חנא אבו חנא.
בנעוריה, לאחר שהבינה שהיא בחורה טרנסג'נדרית, משפחתה לא קיבלה אותה ושלחה אותה לטיפולים פסיכולוגיים על מנת שתשנה את התנהגותה.
בעקבות כך, אבו חנא נאלצה לעזוב את בית משפחתה לאחר שאביה ניתק עימה קשר ועברה להתגורר בתל אביב-יפו.
בשנת 2016 זכתה בתחרות מיס טרנס ישראל, שהתקיימה בפעם הראשונה בהיסטוריה במדינת ישראל.
התחרות זכתה להד תקשורתי בינלאומי ובכך היוותה התחרות אבן דרך חשובה בהכרה לזכויות נשים טרנסיות בישראל, התחרות נערכה בחסות עיריית תל אביב-יפו והמרכז הגאה גן מאיר.
לאחר מכן זכתה אבו חנא בתואר "מלכה שנייה" בתחרות מיס טרנס סטאר אינטרנשיונל שבברצלונה, ספרד.
הפרס בתחרות הבין לאומית היה מימון כספי מלא לניתוח להתאמה מגדרית בתאילנד, אותו עברה אבו חנא בחודש אוקטובר 2016.
באותה השנה היא התפרסמה בציבור הרחב לאחר שהתמודדה בעונה השמינית של "האח הגדול", והודחה לאחר כמעט כחודשיים כדיירת.
ב-2019 השתתפה בדוקו-ריאליטי "גולסטאריות", וכן בפרק מיוחד של תוכנית המציאות "נינג'ה ישראל VIP".
בשנת 2018 הפכה לאישה הטרנסית הראשונה שהתמודדה גם על תואר מלכת היופי של ישראל, וזכתה בתואר סגנית שלישית למלכת היופי הישראלית.
לאורך השנים דגמנה למעצבים כגון דני מזרחי, אלון ליבנה, פנינה טורנה, דרור קונטנטו, שירן אבוחצירא ולחברות מותגי-העל דיזיגוואל, מילוקה ואדידס.
לצד קריירת הדוגמנות, אבו חנא גם אקטיביסטית למען קידום נשים טרנסיות בחברה הישראלית בכלל, ובמגזר הערבי בפרט.
בשנת 2017 הגישה לנשיא המדינה ראובן ריבלין את דו"ח עמותת עלם.
בסניף החיפאי של עמותת על"ם אבו חנא מעבירה סדנאות מנטורינג וקואצ'ינג לנערות טרנסיות ערביות בין היתר, העידה ב-2017 בוועדת המשנה למאבק בזנות בכנסת על השיעורים הגבוהים של נשים טרנסיות שבמעגל הזנות.
אבו חנא החלה לשחק בשנת 2017 בהצגה "לזאת יקרא אישה" בתיאטרון הבימה, שמבוססת על סיפורה של אפרת טילמה.
ב-2021 גילמה אישה טרנסית ערבייה בעונה השנייה של סדרת הדרמה "מלכות" מבית הוט.
בשנת 2022 שיחקה בתפקיד בסרט המעוטר "קריוקי".
בשנת 2023 שיחקה בקומדיה השחורה "ללכת שבי" בבימוי איתי גלוסקא ואורי שרון.
בשנת 2024 כיכבה בסרט הדוקומנטרי "היפהפייה של עזה" של הבמאית הצרפתייה יולנד זאוברמן.
סרט תיעודי זה הביא את אבו חנא להשתתף בפסטיבל הקולנוע בקאן שבצרפת, וכמו כן הפך אותה לאישה הטרנסית הישראלית הראשונה שצעדה על השטיח האדום בפסטיבל קאן.
תאלמוס רסולאלה היה שחקן אמריקאי.
נולד בשם ג'ק קראודר (Jack Crowder) במיאמי, פלורידה.
הוא הופיע בסרטים רבים והופיע בהופעות אורח בתוכניות טלוויזיה.
בין תפקידיו המוכרים – סידני לורד ג'ונס ב-"Cool Breeze", ד"ר גורדון תומאס ב-"Blacula" ורוברט דניאלס ב-"Willi Dynamite"; הוא גם היה עוזר הבמאי בסרט "The Slams" מ-1973.
על במת ברודוויי, תחת שמו המקורי ג'ק קראודר, הופיע בתור קורנליוס האקל במחזמר "הלו, דולי!".
ראסוללה נישאה לשירלין מוזינגו ב-6 בנובמבר 1984. הוא מת ב-9 באוקטובר 1991 מהתקף לב באלבקרקי, ניו מקסיקו.
הוא הותיר אחריו את אשתו שירלין וארבעת ילדיהם.
הוא היה נשוי בעבר למרתה רוברטס, לה התחתן ב-1960, נולדו להם שלושה ילדים משותפים; הם התגרשו ב-1977.
תפקידו הקולנועי האחרון היה כגנרל אפיר בסרט הקומדיה אמא ואבא מצילים את העולם.
הוא מת זמן קצר לאחר שסיים את הסצנות שלו, והסרט, שיצא שנה לאחר מותו, מוקדש לזכרו.
מותו של ראסוללה היה יומיים לפני זה של השחקן רד פוקס, שמת מהתקף לב ואיתו כיכב אורח ב-Sanford &amp; Son .
בפרק הוא ביקש כספים למניעת התקפי לב ולמודעות.
תאקסין צ'ינוואט (בתאית: ทักษิณ ชินวัตร; נולד ב-26 ביולי 1949 בעיר צ'יאנג מאי שבצפון תאילנד), ראש ממשלת תאילנד לשעבר.
הוא היה ראש ממשלת תאילנד החל משנת 2001, אחרי שזכה בבחירות לפרלמנט התאילנדי 2005, עד לספטמבר 2006 אז הודח בהפיכה צבאית שנערכה במדינה.
הוא האדם העשיר ביותר בתאילנד לאחר המלך ואחד האנשים העשירים במזרח אסיה.
כבעלים של תאגיד Shin הוא מנהל ומחזיק בחברות שונות בתחום התקשורת והטלקומוניקציה.
שלא כמו רבים מהפוליטיקאים וראשי המדינה בתאילנד, צ'ינוואט החל את הקריירה שלו במשטרה ולא בצבא.
בשנת 1973 סיים את לימודיו בבית הספר לשוטרים.
בשנת 1994 הצטרף לממשלה בתור שר חוץ, ובשנת 1998 ייסד את מפלגתו "תאי ראק תאי" ("תאים אוהבים תאים").
צ'ינוואט הואשם לא מעט פעמים בשחיתות וניגוד עניינים בגלל היותו איש עסקים ומיליארדר בנוסף לראש ממשלה.
ב-19 בספטמבר 2006 הודח בהפיכה צבאית, בעודו שוהה במטה האו"ם בניו יורק.
ב-2007 רכש את קבוצת הכדורגל מנצ'סטר סיטי אותה מכר שנה לאחר מכן.
צ'ינוואט הוא אחיה של יינגלאק צ'ינוואט, שכיהנה כראשת ממשלת תאילנד בשנים 2011–2014 ואביה של פאטנונגטאן צ'ינוואט, שמכהנת כראשת ממשלת תאילנד מאז אוגוסט 2024.
תאמר יוליסס סליי הוא כדורסלן עבר אמריקאי ששיחק כקלע.
סליי התחיל את הקריירה שלו כשחקן בעמדת הגארד באוניברסיטת מרשל בארצות הברית, לאחר מכן נרשם לדראפט ה-NBA ונבחר במקום ה-54 בסיבוב השני של הדראפט על ידי ניו ג'רזי נטס בשנת 2002.
סליי שיחק בעונת הבכורה שלו, עונת 2002/03, 36 משחקים בהם הציג ממוצעים של 2.6 נקודות 0.9 ריבאונדים ו-0.4 אסיסטים למשחק בממוצע.
לאחר מכן בעונתו השנייה במדי ה"נטס" הציג סליי ממוצעים של 2.4 נקודת למשחק 1.1 ריבאונדים ו-0.6 אסיסטים למשחק בממוצע במשך 22 המשחקים שבהם שותף.
בעונת 2004/05 עבר סליי לקבוצת שארלוט בובקאטס, לאחר דראפט ההרחבה, שבה שותף ב-8 משחקים והציג יכולת טובה יחסית לשנתיים שבהן שיחק בניו ג'רזי, וסיים את העונה עם ממוצעים של 3.5 נקודות למשחק, 1.8 ריבאונדים ו-0.4 אסיסטים.
לאחר העונה שבה שיחק בשארלוט עבר סליי לשחק באירופה וחתם בהפועל ירושלים.
אף על פי שבמשך כל שנותיו ב-NBA תפקד סליי בעמדת קלע (הגארד עמדה 2), בירושלים הוא נאלץ לשחק סמול פורוורד (עמדה 3) .
לאחר סוף העונה סליי הוחתם על חוזה לעונה נוספת.
אך בסוף חודש דצמבר 2006 הוחלט לשחררו מן הקבוצה.
ב-4 בינואר 2007 חתם בקבוצת הבייקרספילד ג'אם מליגת הפיתוח של ה-NBA, אך בהמשך השנה עבר לשחק בקבוצת קאפו ד'אורלנדו מסרייה א'.
ב-21 ביולי 2008 חתם בקבוצת אבלינו גם היא מהליגה האיטלקית הבכירה, איתה שיחק גם במסגרת היורוליג מול מכבי תל אביב.
ביולי 2009 חתם בקבוצת פיסטויה.
בחודש אוגוסט 2010 חתם סליי עם קבוצה שלישית מאיטליה, אומאנה ונציה.
באוגוסט 2012 הצטרף לסוטור מונטגרנרו, באוגוסט 2013, הוא חתם על עסקה לשנה אחת עם ברשה לאונסה ובסיום העונה פרש ממשחק פעיל.
תְּאֵנָה (שם מדעי: Ficus carica; פיקוס התאנה), היא שיח ממשפחת התותיים.
השיח מגיע לגובה של בין 3–10 מטרים.
פרי התאנה הוא אחד משבעת המינים בהם השתבחה ארץ ישראל.
שיח התאנה גדל בר ליד מעיינות, לאורך בקעת הירדן ובקעת ים המלח.
בספרות המקצועית מקובל להניח שהתאנה בויתה לפני כ-6,500 שנים במזרח הקרוב אך ייתכן כי השיח בוית קודם לכן, כבר בתחילת התקופה הנאוליתית לפני יותר מ-11,000 שנים.
למסקנה זאת הגיעו לפי תאנים עקרות שנמצאו בחפירת האתר גלגל הסמוך לקיבוץ גלגל.
לפיכך, התאנה היא הגידול התרבותי הקדום ביותר הידוע, כאשר ממצא ביות הדגנים המוקדם ביותר באזור מאוחר בכאלף שנים.
אורך חיי המדף של פרי התאנה קצר ולכן הוא אינו שכיח בשווקים, בניגוד לפרי המיובש, שבימי קדם היה מרכיב מרכזי בתזונה באזור תפוצתו.
בעוד פרי התאנה מזין, עץ התאנה, ענפיה ועליה מכילים בין היתר פסוראלן ומגע בהם או במוהל המופרש מהם ("חלב תאנים") יכול לגרום לתגובה דלקתית.
לכך מוסיף חספוס החלק העליון של העלים.
כמו כן בתרבות המסורתית המקומית שימשו ענפי התאנה וגזעה כחומר בעירה רצוי לקטורת.
בשל אופן הצטברות הסוכר לפרי הבשל, תאנים אינן ניתנות להבחלה מוצלחת ויש לארות (שם הפועל בעברית שמשמעו קטיף תאנים) רק פרי בשל, עובדה המקשה גם היא על הסחר בפרי טרי.
פרי התאנה הנאכל אינו אלא פרי מדומה, למעשה מדובר בתפרחת (אסופת פרחים) של התאנה, במבנה סגור דמוי כדור או כד חלול שהדפנות הפנימיות פורחות בצפיפות ונקרא "פגה".
בתפרחת התות הפרחים פונים החוצה והזרעים מפוזרים על פניה ואילו בתאנה הפרחים פונים פנימה.
פי הפגה סגור על ידי קשקשים רעופים המבודדים את חלל התפרחת מהעולם החיצון.
גודל התפרחת כ-3-5 ס"מ, והיא בעלת קליפה בצבע ירוק-בהיר או סגלגל, במבנה בשרני וחלול כשהפנים ירוק או אדום כהה.
צורת פריחה זו של תפרחת או פגה אופיינית לכלל מיני הפיקוס.
סוגים אחרים במשפחת התותיים עשויים להציג פגות גם כן (למשל ה-Dorstenia, דומים, אך המשטח עליהם הם פורחים אינו מקומר).
התאנים מבשילות בדרך כלל, בשניים או שלושה גלים.
כל גל נמשך מספר שבועות בהתאם לתכונות הזן ותנאי האקלים.
בגל ההבשלה הראשון – מבשילות ה"בכורות" (בין אפריל ליולי).
הבכורות יותר מימיות ומתפתחות על ענפים מהשנה שעברה.
גל הבשלה שני - ה"קיץ" (מכאן בא השם לעונת השנה) – בו מבשיל היבול העיקרי (בין יולי לספטמבר) שהתפתח בעיקר על ענפים שצמחו באביב האחרון.
פגות ה"קיץ" יותר מתוקות וטובות לדבלים.
גל שלישי - פגות "אפילות" - סתווי – היבול דליל (ועשוי להופיע מספטמבר עד דצמבר).
הגל מותנה בדרך כלל בהפריה של הצרעה והוא מופיע על ענפים שגדלו בעונת הקיץ.
האבקת הפרחים נעשית על ידי צרעות זעירות באורך 2–3 מ"מ בשם "צרעת פיקוס התאנה" היא הבלסטופגה (Blastophaga psenes).
עץ התאנה הוא דו-ביתי, כלומר ישנם עצים בעלי פרחים נקביים וכן עצים בעלי פרחים זכריים.
יש התאמה מושלמת בין הסמביוט א: תאנה, וסמביוט ב: הצרעה המאביקה ביחסי סימביוזה בה שני הצדדים תלויים ונהנים זה מזה.
הן התאנה והן הצרעה אינן יכולות להשלים את מחזור חייהן ללא פעולות הצד השני.
(א) בעץ הזכר (המכונה קפריפיקוס) הפגות מכילות קרוב לפתח הפגה הרבה פרחי זכר ובעומק הפגה - במרכזה, מעט פרחים נקביים קטנים, קצרים ובעלי עמוד עלי נבוב.
פרחים נקביים אלה לא פוריים (הם ספוגיים, תפלים ונושרים מן העצים).
הצרעות לא מסוגלות להטיל דרך הדופן כי יש בה את חלב התאנה שהוא חומר דוחה חרקים.
הצרעות חודרות לפגה דרך הפתח ולרוב כנפיהן נפגעות ונושרות.
הצרעות מתרבות בתוך הפגה הזכרית זו עם זו.
נקבת הצרעה מטילה את הביצים (ביצה בכל עמוד עלי) והצרעות הצעירות מתפתחות בתוך שחלות פרחי הנקבה (העליניים) שבעומק הפגה.
במקביל להתפתחות זאת מבשילה הפגה במהלך החורף והצמח יוצר עפץ סביב זחל הצרעה.
בתום החורף, עם הבשלת הפרי, בוקעות הצרעות מהביצים והזכרים מזדווגים עם הנקבות.
הזכרים מחוסרי הכנפיים, אינם יוצאים מהפגה ומתים בתוכה.
הנקבות בעלות הכנפיים יוצאות דרך פי הפגה, דרך הקשקשים.
בדרכן מהפגה החוצה, גופן מתאבק באבקה של פרחי הזכר שמרוכזים ליד הפתח שבראש הפגה.
עץ זה הוא, אם כן, תורם האבקה ולכן מכונה "עץ זכר" או "תאנת השדה".
הפירות שהפכו לעפצים אינם ראויים למאכל אדם.
כאמור, גם פירות שלא הפכו לעפצים אינם טעימים לאדם, אך משמשים את העיזים.
(ב) נקבת הצרעה המאובקת עפה ומחפשת פגות אחרות להטיל את ביציה, פגות של עץ זכר, אך הפגות הנקביות מפיצות את אותו ריח והצרעות מבקרות גם בהן במהלך חיפוש העץ הזיכרי.
הצרעה נכנסת לפגה צעירה על עץ נקבי, שעליו יתפתחו הפירות ולכן הוא מכונה "עץ נקבה" או "תאנת הגן" (תאנים תרבותיות, כולן נקבות, שבוררו במשך הדורות וכיום בישראל הן לא זקוקות להאבקה כדי להצמיח ולהבשיל פרי, ראו בהמשך).
בעץ זה הפרחים הנקביים מוכנים להפריה אך בהם עמודי העלי ארוכים ולא נבובים ולכן הצרעה לא יכולה להטיל בה את הביצים בשל עמודי העלי הארוכים, וממשיכה לעצים נוספים.
תוך כדי ביקוריה בפגות הנקביות, האבקנים נושרים מגופה ונמרחים על צלקות העלי וכך מופרים הפרחים, ופגות אלו יבשילו לפרי תאנה ובו זרעים.
התאנה הנקבית מושכת את הצרעות אליה על ידי ריח זהה לתאנת הזכר ובעצם מטעה אותן.
פגות נקביות שלא הופרו, נשארות קטנות ונושרות.
בעלי מטעי התאנים מביאים למטע שרובו נקבות גם פגות מעצי זכר בשלב המתאים בו הן משחררות את הצרעות נושאות האבקה.
מנגנון האבקה זה קיים בכל הצמחים בסוג זה, כמו למשל בפיקוס השקמה ועוד.
לכל מין של פיקוס יש סוג צרעות שונה.
באשר להפריית התאנה, ניתן לחלק את התאנים לשתי קבוצות:
קבוצת התאנים הזקוקות להפריית צרעה.
לכן אצלן פגה צעירה שלא הופרתה תנשור בוסר מהעץ.
הקבוצה ידועה בשם "קבוצת סמירנה" בטורקיה וקבוצת "קלימירנה" בקליפורניה.
הפירות הבשלים בעלי גוון סגול כהה, מופיעים בשני גלים.
במידה ואין האבקה, ינשרו הפגות בעודן קטנות ולא יבשילו.
כדי להגדיל את סיכויי ההאבקה נוהגים לתלות על עצי הנקבה מחרוזות של פירות זכריים, בשלב המתאים של שחרור הצרעות.
כך קל יותר לצרעות המשתחררות למצוא את הפגות הנקביות בשלב השני.
קבוצת התאנים שאינן זקוקות להפריית צרעה (פרתנוקרפיות).
הפירות של עץ הנקבה, בצורות וגוונים שונים, מתפתחים גם ללא הפריית צרעות.
אם התקיימה בהם הפריה הפירות יהיו מתוקים וגדולים יותר.
הזנים הבולטים בקבוצה זו התפתחו מסחרית באמריקה ונקראים "תאנה ברזילאית" או "תאנה קליפורנית".
בה הבכורות ולעיתים גם הקיץ עשויים להבשיל גם ללא הפריה (קפריקציה).
אך היבול בהמשך ובעיקר הסתווי, מותנה בקפריקציה.
בישראל, מרבית התאנים הן פרתנוקרפיות והפרי הבשל עסיסי גם ללא האבקה וללא זרעים חיים.
משום כך אין הכרח לגדל עצי זכר במטעי תאנה אלה.
כאשר גדלים בסביבה עצי זכר, לדוגמה בגליל העליון, ומתבצעת האבקה תקינה, הפרי נושא זרעים, אז ציפת הפרי סגולה וטעמו חמצמץ.
בין הזנים המקומיים מצטיינת ה"תאנה הארגמנית", עם צמח כהה – משורטט בגוון ארגמני.
זנים פרתונקרפיים נוספים: סבעי (מנומר בפסים כהים), חורטמני (גדול ופחוס), חרובי (שחור), ביאדי (צהוב, קטן) ועסלי (תאנים קטנות ובשלות, צהובות עם חריצים חומים).
הפצת הזרעים של התאנה נעשית באמצעות בעלי חיים אוכלי פירות.
לפי הספרות הבוטנית, התאנה היא צמח אלרגני.
התאנה רגישה במיוחד למזיק בשם יקרונית התאנה.
המזיק, חיפושית, שמקורה ממזרח אפריקה מטילה את ביציה על גזעי וענפי תאנים בוגרות והזחלים שבוקעים מהביצים מכרסמים בעץ ויוצרים מחילות גדולות בגזעו.
על פי רוב מביא המזיק למות העץ.
לעץ התאנה קיים פשפש ייחודי בשם Homotoma ficus המופיע על קליפת הגזע.
כאשר פשפש התאנה נודד, טורפיו עוברים לעצי המטע וניזונים מהפשפשים הייחודיים להם.
השתתפות דומה בהדברה ביולוגית מספק גם כליל החורש.
נטיעת תאנים בכרמי זיתים תורמת בהגנה על הזית מפני פשפשים טפיליים.
ארייה - קטיף תאנים וכן קיץ
דְּבֵלָה - גוש תאנים מיובשות הדבוקות זו לזו (בדרך כלל במעין מעגל), וברבים "דְּבֵלִים" ואף "דְּבֵלוֹת"
צמל - תאנה בשלה, צימוק תאנה
בכורה - פרי שהקדים להבשיל
פגה - פרח התאנה או פרי בוסרי
התאנה היא מין העץ הראשון המוזכר בתורה.
העץ מוזכר בסיפור אדם וחוה, שתפרו לעצמם חגורות מעלי העץ.
כמו כן, אחת הדעות בתלמוד היא שפרי עץ הדעת היה תאנה.
נוסף על כך, ישנם מקורות יהודיים רבים המזכירים שם זה:
פירות וירקות כשלעצמם כשרים לאכילה, בכפוף להלכות השייכות להם.
אמנם בחלק מהפירות והירקות קיימת שכיחות גבוהה להימצאות חרקים, האסורים באכילה לפי ההלכה, ועל כן יש לבודקם או לנקותם היטב בטרם האכילה.
גם בתאנה, כביתר פירות הפיקוס, קיימת שכיחות רבה להימצאות חרקים שונים: בפירות המבשילים על העצים הנקביים שכיחוֹת צרעות בוגרות, ובפירות שעל העצים הזכריים ניתן למצוא את כל גלגולי הצרעה.
הרב יהודה הלוי עמיחי, ראש מכון התורה והארץ, הסביר את היתר אכילת התאנים, למרות הצרעות שחדרו לתוכן, וכתב:
אמנם היות שבדיקת התאנים מחרקים כרוכה בטרחה ניכרת ודורשת תשומת לב ומיומנות רבה, יש הנמנעים לחלוטין מאכילת תאנים.
הרב משה ויא, מומחה לענייני מזיקים במזון, טוען שאחוזים גבוהים מהן מתולעות ולא ניתן להבחין בהן מחמת צפיפות הפרי והשכבות שבתוכו.
אמנם בספרו "בדיקת המזון כהלכה", הוא מדריך כיצד לטפל בתאנה, וכיצד לבדוק אם התאנה מתולעת או שלא התפתחו בה תולעים על ידי השרייתה במים.
תארים מתקדמים או תארים גבוהים הם תארים אקדמיים המוענקים לבוגרי תואר ראשון המסיימים לימודי המשך מתקדמים, למשל תוארי מוסמך (M.A, M.S, L.L.M, M.F.A, M.B.A, M.D, D.M.D, D.V.M), דוקטור (J.S.D, LL.D ,Ph.D) או בתר-דוקטור.
לעיתים קרובות הזכאות לתואר מתקדם מותנית בהשלמת עבודת מחקר חדשנית בתחום הלימודים ובמקרים אלו הסטודנטים הלומדים לתואר מכונים תלמידי מחקר או סגל אקדמי זוטר.
מרבית המחקר האקדמי בעולם מבוסס על עבודות מחקר אלו.
במקרים אחרים התארים המתקדמים מבטאים את העובדה כי הסטודנט רכש הכשרה מקצועית מקיפה, דוגמת תואר דוקטור לרפואה (MD) או תואר מוסמך במנהל עסקים (MBA) והם אינם כוללים השלמה של עבודה מחקרית.
מערכת ההשכלה הגבוהה מאורגנת באופן שונה במדינות שונות ולפיכך גם מערכת התארים המתקדמים שונה.
במדינות המושפעות מן המסורת האקדמית הגרמנית, למשל, לא הייתה קיימת באופן מסורתי הבחנה בין תואר ראשון לתואר "מאסטר", ושניהם לוכדו יחד תחת תואר אחד - ה"דיפלום" או ה"מגיסטר".
מטרת הסכם בולוניה היא בין היתר לשנות מצב זה ולאחד את שלבי הלימודים הגבוהים בכל רחבי האיחוד האירופי.
תאמרת עמנואל (בגעז: ታምራት አማኑኤል, תעתיק: תאמרת אמנואל; 1888 לערך - ט"ו בטבת תשכ"ד, 31 בדצמבר 1963) היה איש ציבור ישראלי יהודי-אתיופי, פרופסור, רב ומשכיל.
אחד מהאישים הבולטים ביותר שצמחו מקרב קהילת ביתא ישראל בעת החדשה מכונה לעיתים "מבשר התחייה".
אחד האישים החשובים ביותר שתרמו לתחיית ביתא ישראל.
עמנואל נולד ב-1888 בכפר אזזו הסמוך לעיר גונדר, לאביו דווית ולאמו טרונש.
כפר הולדתו של עמנואל התנצר לפני הולדתו ועל כן השתייך לפלאשמורה, וכך גם אביו; אמו מתוארת לחלופין כ"אצילה קופטית" או כפלאשמורה.
עמנואל עצמו למד בבית הספר של המיסיון האוונגליסטי השוודי באריתריאה האיטלקית באותם זמנים.
בגיל 16 פגש עמנואל את ד"ר יעקב פייטלוביץ' ועמנואל הצטרף אליו ושניהם נסעו לפריז בירת צרפת.
בשנת 1915 ניתנה לעמנואל תעודת המשכיל, ובכך הפך למשכיל, רב, שוחט ופרופסור.
עמנואל לימד באותה מכללה כ-16 שנים וב-1920 כאשר היה בגיל 32 הוא נסע יחד עם פייטלוביץ' לאתיופיה.
לאחר כשנה וחצי באתיופיה עזבו תאמרת ופייטלוביץ' את אתיופיה לארץ ישראל וחיו בה בין אוגוסט 1921 - אפריל 1923 עד ששבו לאתיופיה.
כאשר חזרו לאתיופיה פייטלוביץ' הקים בית ספר יהודי להכשרת מורים ותלמידו תאמרת מונה למנהל בית הספר ששימש גם כמרכז קהילתי לכלל יהודי אדיס אבבה גם אלו שאינם נמנים עם הקהילה הגיעו למקום זה.
בשנים שלאחר מכן לתאמרת הוצעו משרות רבות בייחוד ממדינות אירופאיות כאוסטריה וצרפת שביקשו שישמש כשגריר, אך תאמרת סירב והמשיך בפועלו.
אחד מיזמותיו היו תרגום המצחף קדוס משפת הגעז, שחדלה לשמש כלשון דיבור, לשפה האמהרית הנפוצה.
תאמרת נהפך למנהיג בקהילת יהודי אדיס אבבה שהחלה לגדול בגלל ההגירה היהודית מהכפרים בצפון אתיופיה אליה.
ב-8 בינואר 1924 התכנסו מנהיגי ביתא ישראל והקימו באופן רשמי את הקהילה היהודית באדיס אבבה וב-15 בינואר אותה השנה המנהיגים חתמו על מסמך מכונן שהקים את הקהילה באופן רשמי, עשר שנים לאחר מכן העדות היהודיות השונות בעיר שלא היו מקרב ביתא ישראל הצטרפו אל הקהילה המקומית.
תאמרת ראה את עצמו לא רק כיהודי-אתיופי, אלא כאתיופי נאמן למולדתו.
בשנותיו באיטליה ראה בחלחלה את עליית הפשיזם.
תאמרת היה גם נשיא "המועצה להשכלת העם" באתיופיה והיווה את המרכיב המשמעותי בהכנת המילון האמהרי הראשון.
הקיסר התכוון להעניק לו את התואר "ליקה מאמרן" (זקן החכמים), אך תאמרת סירב לקבל את התואר.
תאמרת הוא שהצליח לשכנע את הקיסר, היילה סלאסי, לקבל פליטים יהודים שנמלטו מגרמניה הנאצית שכבר לא הייתה בטוחה ליהודים.
במהלך הכיבוש האיטלקי, תאמרת נשאר באתיופיה ופעל להכיר בביתא ישראל כחלק מיהדות איטליה.
בשנת 1936 התלווה לקרלו אלברטו ויטרבו, שליח מאיטליה שהחל לבדוק את כפרי היהודים, תוכנית שבוטלה בעקבות ניסיון ההתנקשות בחיי מושל מזרח אפריקה האיטלקית רודולפו גרציאני.
התגובה של האיטלקים הייתה קשה וכללה טבח באזרחים רבים, כולל מאסר של משכילים אתיופים.
בעקבות זאת ברח תאמרת למצרים בשנת 1937 ששם קיבל מעמד של תושב שנה לאחר מכן והפך ליושב ראש של ארגון פליטי אתיופיה.
כמו כן הוא לימד פליטים יהודים מגרמניה יהדות.
בשנת 1941 הצטרף תאמרת לקיסר היילה סלאסי כחלק מכוח גדעון במלחמת השחרור האתיופית.
לאחר מכן תאמרת היה מדינאי אתיופי ששימש כחבר בוועדות רבות וכן חבר של הקיסר עצמו ושל יורש העצר.
בסוף שנות הארבעים מונה תאמרת לנספח התרבות של שגרירות אתיופיה בצרפת והמשיך בעשייתו למען ביתא ישראל, כמו גם בכתיבת ספרים וחיבורים רבים על קהילתו ועל אתיופיה עצמה.
בט"ו בטבת תשכ"ד (31 בדצמבר 1963) נפטר תאמרת עמנואל בתל אביב ונקבר בהר המנוחות.
תַאנוֹס הוא דמות בדיונית של נבל-על חייזרי המופיעה בחוברות הקומיקס ביקום מארוול קומיקס, ומשמש בעיקר כאויבן של קבוצות האוונג'רס ושומרי הגלקסיה.
הדמות הופיעה לראשונה בחוברת Iron Man #55 מפברואר 1973, והיא נוצרה בידי הכותב והמאייר ג'ים סטארלין.
הדמות נוצרה בתור הארד של הקומיקס והופיעה בהמשכיות מארוול למשך יותר משלושה עשורים.
שמה של הדמות שואבת השראה מתנטוס, התגלמות המוות במיתולוגיה היוונית.
תאנוס, בנם של א'לארס וסוי-סאן מגזע הנצחיים העל-אנושי, נולד בהתיישבות של הנצחיים על הירח טיטאן.
משחר ילדותו התעניין תאנוס בניהיליזם ובמוות, ולבסוף התאהב בהתגלמות המוות, גבירת המוות.
דמותו של תאנוס כיכבה ב"סאגת האינסוף" - קשתות סיפור פרי כתיבתו של סטארלין, ביניהן "מסעו של תאנוס", "כפפת האינסוף", "מלחמת האינסוף", "מסע הצלב האינסופי" ו"תהומות האינסוף".
בשנים האחרונות, דמותו השתתפה באירועי "השמדה", "הציווי של תאנוס", "אינסופיות" ו"מלחמות האינסוף".
דמותו של תאנוס מדורגת במקום ה-47 ברשימת מאה נבלי-העל הגדולים של כל הזמנים, לפי אתר IGN, ובמקום ה-22 ברשימת מאה הנבלים הגדולים בכל הזמנים לפי מגזין Wizard.
תאנוס מופיע בהופעת קמע בסרט הלייב אקשן "הנוקמים", בסצנה שאחרי הכתוביות, בגילום השחקן דאמיון פואטייה.
בסרטים "שומרי הגלקסיה", "הנוקמים: עידן אולטרון", "הנוקמים: מלחמת האינסוף" ו"הנוקמים: סוף המשחק" גילם אותו השחקן ג'וש ברולין, באמצעות דיבוב ולכידת תנועה.
בהמשך, ברולין שב לדובב את הדמות בסדרה "מה אם...?".
תאנוס נולד וגדל בטיטאן, ובנם של א'לארס וסוי-סאן מגזע הנצחיים אך נשא גנום של גזע חייזרי אחר ובלידתו אמו ניסתה להורגו.
בילדותו תאנוס היה פציפיסט, ושיחק רק עם אחיו ארוס ומספר חיות מחמד.
בגיל ההתבגרות, תאנוס הוקסם מנושאי ניהיליזם והמוות, ובסופו של דבר סגד והתאהב בישות המוות.
כמבוגר, תאנוס ניסה לבנות חיים חדשים על ידי הקמת משפחה.
כאשר זכה לביקור מהתגלמות המוות, הוא רצח עבורה את משפחתו.
על מנת להרשים את התגלמות המוות, תאנוס מרכיב צבא חייזרי ומתחיל במתקפה על טיטאן, אשר הורגת מיליונים מבני גזעו.
בחיפוש אחר כוח אוניברסלי בצורת הקובייה הקוסמית, תאנוס נוסע לכדור הארץ.
הוא גורם למות משפחת דגלאס, אך מתגלה כי רק האם נהרגה; אביו של תאנוס לקח את הת'ר לטיטאן, וסבו של תאנוס החיה את ארתור דגלאס בגוף חדש וכך למעשה יצר את דראקס המשמיד.
תאנוס איתר את הקובייה ומשך את תשומת לבה של התגלמות המוות.
תאנוס השתמש בקובייה כדי לכלוא את סבו, והתגרה בגיבור גזע הקרי מאר-וול.
בעזרת האוונג'רס והאינלקט העילאי של הקרי, מאר-וול הביס את תאנוס על ידי השמדת הקובייה.
תאנוס מגיע לעזרתו של אדם וורלוק נגד המאגוס וכוחותיו, ובמהלך ברית זו מתכנן תאנוס תוכנית להתאחד עם התגלמות המוות.
הוא סופג בסתר את כוחות יהלום הנשמה של וורלוק, וביחד עם שאר יהלומי האינסוף יוצר נשק המסוגל להשמיד כוכב לכת.
וורלוק זימן את האוונג'רס ומאר-וול על מנת לעצור את תאנוס, אשר הורג את וורלוק ולוכד את הגיבורים, אשר שוחררו מאוחר יותר על ידי ספיידרמן והדבר.
רוחו של וורלוק הופכת את תאנוס לאבן, ומאוחר יותר נשמתו של תאנוס נראית מלווה את מאר-וול לממלכת המוות.
תאנוס קם לתחייה, ואסף את יהלומי האינסוף.
הוא הרכיב באמצעות היהלומים את כפפת האינסוף, מה שהפך אותו לאומניפוטנטי.
בזכות כך הוא הורג מחצית מהיצורים החיים ביקום, כדי להוכיח את אהבתו להתגלמות המוות.
מעשה זה ואחרים בוטלו על ידי אדם וורלוק, שגילה כי תאנוס תמיד הרשה לאחרים להביסו, בידיעה שהוא לא ראוי לכוח אומניפוטנטי.
תאנוס הצטרף למשמרת האינסוף של וורלוק, שם עזר לו להביס את התגלמויות הטוב והרע של וורלוק.
כמו כן, הוא הביא את תור לאודין, כדי שירפאו מהשיגעון בו לקה, המאפשר לו להביס כל יריב.
תאנוס גייס גרסה רעה של קבוצת דפנדרס, ולקח אנדרואיד המכיל ידע מספרייה קוסמית.
באמצעות אנדרואיד זה הוא נאבק בטיראנט, יצירה כושלת של טורף הכוכבים גלקטוס, ונלכד בממד חלופי.
הוא נעזר באחיו של קא-זאר, פרניבל פלאנדר ובענק הירוק כדי להיחלץ מהממד, אך נכשל.
הוא בסופו של דבר נמלט, נאבק בתור ושיתף פעולה עם מנגוג על מנת להשיג קמעות רבי עצמה אשר יאפשרו לו להשמיד את כל היצורים החיים ביקום.
באחד ממאבקיו נגד תור, תאנוס החריב את כוכב הלכת ריגל-3 אם כי לא השמידו.
תאנוס נעזר בתור ובג'ניס-וול נגד אל מוות נוסף, המתכנן לחזר אחר התגלמות המוות ולהשמידה.
תוכנית נוספת של תאנוס נכשלת, וזאת בהתערבות של מנטיס ובנה.
הוא סייע להתגלמות המוות בהשמדת רוט, ישות שנוצרה כאשר האנרגיה של תאנוס, כאשר מת, עברה להתגלמות המוות.
תאנוס ערך מחקר על גנטיקה, וניסה ליצור שיבוטים של גיבורי ונבלי-על.
הוא נטש את הפרויקט, אך חמישה שיבוטים שרדו - של איירון מן, צ'ארלס אקסבייר, גלקטוס, דוקטור סטריינג' וגלדיאטור.
שיבוט של תאנוס נתקל בתור ובקא-זאר.
תאנוס האמיתי - בעזרת אדם וורלוק, ספיידרמן, גאמורה, דוקטור סטריינג', פיפ הטרול, מונדרגון ופוטון - הרג את השיבוטים.
כאשר הפרעה העתיק אחנתון מנסה להשתמש בכוח הקוסמי "לבו של היקום" על מנת להשתלט על כדור הארץ בהווה, הוא הורג תוך כדי את רוב גיבורי כדור הארץ.
תאנוס משתמש במסע בזמן על מנת להביסו, ומשתמש בלבו של היקום על מנת לתקן את הנעשה.
תאנוס השתנה, והודיע לאדם וורלוק כי כעת הוא אינו חפץ בכיבוש.
תאנוס מחליט לכפר על חורבן ריגל-3, ועוזר למושבת ריגלים בפינוי כוכב הלכת שלהם מפני גלקטוס.
תאנוס מגלה כי גלקטוס ניזון מאנרגיית יהלומי האינסוף על מנת להיפטר מרעבו האינסופי, אך שחרר יצור הקרוי "הרעב" הטורף יקומים שלמים.
תאנוס מסייע לגלקטוס ללוכדו, ומחליט לבקר במתקן הכליאה הגלקטי קילן.
בדרכו לקילן הוא נתקל בהתגלמות המוות, הטוענת כי הוא מחזר ראוי אך חייב להציע לה משהו אחר מלבד מוות.
בקילן תאנוס נפגש עם גלדיאטור האמיתי מגזע הש'יאר ועם סטאר לורד, כמו גם בביונדר הכלוא, סובל מאמנזיה ובצורת נקבה אנושית.
לאחר שנאבק בביונדר, תאנוס מנחה את שומרי קילן לשמור על הביונדר ולמנוע מהישות להיוולד מחדש.
תאנוס עוזב את הכלא בחברת האסירה סקריט ומביס את "הנופל", מבשרו הראשון של גלקטוס, ומציב אותו תחת שליטתו.
השמדה, הציווי של תאנוס, האוונג'רס
במהלך מלחמת ההשמדה, תאנוס איחד כוחות עם מנהיג גל ההשמדה, אניהילוס.
כאשר גל ההשמדה הורס את קילן, תאנוס שלח את הנופל לבדוק את מצבו של הביונדר.
לפני שהנופל דיווח לתאנוס, הוא נתקל בטנברוס ובאגיס - שניים מאויביו העתיקים של גלקטוס, אותם כלא בקילן כאשר "היקום היה צעיר".
תאנוס משכנע את טנברוס ואגיס להצטרף לגל ההשמדה על מנת לנקום בגלקטוס, ולאחר מכן הם הביסו את גלקטוס ואת הגולש הכסוף.
אניהילוס כולא את גלקטוס, וכאשר תאנוס מגלה כי אניהילוס מתכנן להשתמש בכוחו של גלקטוס על מנת להרוג את כל היצורים ביקום, הוא מחליט לשחרר את גלקטוס.
הוא רואה את התגלמות המוות, ושניות לאחר מכן נהרג על ידי דראקס המשמיד.
במהלך הקרב נגד אניהילוס, נובה רואה את רוחו של תאנוס עומדת לצד המוות.
תאנוס קם לתחייה, והשתולל בזעם עד שנעצר על ידי שומרי הגלקסיה.
תאנוס מחליט לסייע לשומרים נגד פלישת יקום הסרטן, ונוסע לשם.
הוא זימן את המוות ליקום הסרטן וגרם למותם של לורד מאר-וול ואחרים, וביקש שתיקח אותו איתה.
כאשר מוות סירבה, תאנוס הכועס נשבע לגרום לכל היקום לסבול.
למשמע דברים אלו, סטאר לורד ונובה הקריבו את חייהם על מנת להשאיר את תאנוס ביקום הסרטן המתמוטט.
באופן לא מוסבר, תאנוס חזר על מנת להשתלט על כדור הארץ.
הוא גייס לעזרתו צוות חדש של קבוצת זודיאק, והשיג את הקובייה הקוסמית.
מזימותיו סוכלו על ידי האוונג'רס והענק הירוק, כאשר מאוחר יותר קבוצת שומרי הגלקסיה הצטרפה לאוונג'רס נגד תאנוס.
תאנוס השאיר את הגיבורים בחלל הריק, והשתמש בכוח הקובייה הקוסמית כדי להרוג את זקני היקום ולהוכיח את כוחותיו.
הוא הרג את האוונג'רס ושומרי הגלקסיה, אך בפועל הם נשלחו ליקום הסרטן יחד עם זקני היקום.
איירון מן גילה כי הקובייה הקוסמית של תאנוס היא אינה הקובייה הקוסמית, אלא העתק בעל פגמים.
לאחר שהתמקחו עם האספן, שתי הקבוצות וזקני היקום חזרו ליקום מארוול וניצבו נגד תאנוס, שהובס על ידי זקני היקום ונענש.
תאנוס נראה על הירח בו נולד, טיטאן.
עם "המסדר השחור", תאנוס יצא לכיבוש הגלקסיה והריסת כוכבי לכת בדרישה לראשם של בלתי אנושיים בגילאי 16–22. כאשר האוונג'רס עזבו לחלל על מנת להילחם בבנאים, תאנוס ראה זאת כהזדמנות להשתלט על כדור הארץ.
מתגלה כי תאנוס דרש זאת על מנת לאתר את בנו, אשר מיקומו וזהותו לא היו ידועים לתאנוס פרט לעובדה שהוא בלתי אנושי.
כאשר הבלתי אנושיים הכחישו זאת ללהב-עורב, תאנוס נסע לאטילאן באופן אישי.
הוא נכנס לקרב עם חזיז שחור, שהשתמש בצעקותיו החזקות נגד תאנוס.
צעקותיו של חזיז שחור הרסו את אטילאן, אך תאנוס עמד ללא פגע.
חזיז שחור פוצץ את פצצת ענני הטריגן, והמשיך להילחם בתאנוס.
כאשר חזיז שחור סירב לחשוף את מיקום בנו של תאנוס, תאנוס הכה בו בכעס.
לאחר שקיבלה מידע שקרי מנאמור (אך בהאמינה כי המידע נכון), פרוקסימה מידנייט דיווחה לתאנוס כי יהלומי האינסוף שוכנים בוואקאנדה.
נאמור אמר זאת על מנת להתנקם בפנתר השחור, וצבאותיו של תאנוס פלשו לואקאנדה.
הוא נכנס לנקרופוליס ואקאנדה, שם מצא את פצצות האנטי-חומר של האילומינטי ואת ברבור שחור וטראקס הנאור האמיתי כאסירים.
בגרינלנד, לוע שחור מוצא את ת'אן, בנו של תאנוס.
כאשר האוונג'רס חזרו לכדור הארץ והגיעו לגרינלנד על מנת להביס את תאנוס, לוע שחור שחרר את ת'אן ונתן לו להילחם באביו.
הקרב הסתיים כאשר תאנוס נכלא בכלא ענברי עם פרוקסימה מידנייט.
הוא ומידנייט הועברו לנקרופוליס ואקאנדה.
תאנוס, מידנייט, ברבור שחור וטראקס שוחררו על ידי נאמור, והצטרפו לקאבאל שלו - וזאת לצד להב-עורב ומקסימוס.
מטרת הקאבאל היא להרוס את כדורי-הארץ של יקומים מקבילים, הנכנסים למצב "התנגשות" עם יקום מארוול המרכזי.
שמונה חודשים אל העתיד, תאנוס השתתף בהשמדתם של עשרות כדורי-ארץ מקבילים.
יחד עם להב-עורב וטראקס, הוא עינה את קאנונבול, וולפסביין וצ'ארלס אקסבייר מיקום חלופי, וזאת לאחר שהקאבאל הרג את שאר האקס-מן.
נאמור, תאנוס ושאר הקבוצה נהרגו בפיצוץ אנטי חומר.
תאנוס מופיע בהופעת קמע בסרט הלייב אקשן "הנוקמים", בסצנה לאחר הכתוביות, בגילום השחקן דאמיון פואטייה.
בסרטים "שומרי הגלקסיה" ו"הנוקמים: עידן אולטרון" גילם אותו השחקן ג'וש ברולין, באמצעות דיבוב ולכידת תנועה, והוא שב לגלמו ב"הנוקמים: מלחמת האינסוף", "הנוקמים: סוף המשחק" ובסדרה "מה אם...?".
תאנוס הוא דמות הנבל הראשי בסרט "הנוקמים: מלחמת האינסוף", במהלכו הוא אוסף את שש אבני האינסוף ומשבץ אותן בכפפתו.
תאנוס מאמין שרק אם ישמיד כמחצית מאוכלוסיית היקום, יימנע פיצוץ אוכלוסין שיביא לרעב, עוני וקריסת ציוויליזציות, כפי שקרה בירח טיטאן ממנו בא.
הוא מאמץ את גאמורה ומאמן אותה להיות מתנקשת בשירותו, יחד עם אחותה למחצה נביולה.
למרות שהוא נראה כחסר רגשות, מתברר שהוא חש חיבה כלשהי לגאמורה.
בסרטים תאנוס מתואר כחזק מאוד מבחינה פיזית (אם כי חלש בצורה משמעותית ממקבילו בקומיקס, ונעדר שאר הכוחות המתוארים בקומיקס) ובעל סיבולת המאפשרת לו לספוג התקפות רבות מבלי להיפגע באופן משמעותי.
הוא הצליח להביס בקרב פנים אל פנים כמעט את כל הנוקמים, בהם איירון מן, הענק הירוק, תור, קפטן אמריקה עם מיולניר, מכשפת השני וקפטן מארוול, בסדרת הטלוויזיה סוכני S.H.I.E.L.D נאמר שאין שווה לכוחו של תאנוס, וגם אם גרביטון והנוקמים ילחמו יחד לא יוכלו להביסו.
תאריך לידה של אדם הוא התאריך שבו נולד אותו אדם.
זהו פרט בסיסי במאפייניו של אדם, והוא מופיע במרשם האוכלוסין, בתעודת הזהות, בדרכון וכמובן בתעודת הלידה.
על מצבה נהוג לציין את תאריך הלידה ותאריך הפטירה.
בחוק נקבעות זכויות שונות בהתאם לגילו של אדם, ובהן זכות ההצבעה בבחירות, הזכות להינשא, ההיתר לעשן או לשתות משקאות חריפים, זכויות שונות בדיני העבודה, דיני המיסים ודיני ביטוח לאומי, ועוד.
את תאריך הלידה נהוג לחגוג מדי שנה, בחגיגת יום הולדת.
אנשים המאמינים באסטרולוגיה ובנומרולוגיה מייחסים משקל רב לתאריך הלידה, המשמש בתחומים אלה לחיזוי עתידו של האדם.
בהתאמה, לעיתים נוהגים להתאים מפה אסטרולוגית או נומרולוגית לפי תאריך הלידה של אדם כדי להתאים לו שם אשר יסתדר עם המאפיינים שעתידים להיות לו.
המתמטיקאי פליקס קליין נהג לספר בהנאה שכל אחד משלושת רכיבי תאריך הולדתו הוא ריבוע של מספר ראשוני (הוא נולד ב-25 באפריל 1849).
לאישה הנמצאת בהיריון יש עניין בתאריך הלידה המשוער, כדי להתכונן ללידה (חוק עבודת נשים, למשל, מקנה לאישה ההרה זכות לצאת לחופשת לידה גם במהלך "שבעה שבועות או פחות מזה, כרצון העובדת, לפני יום הלידה המשוער").
לקביעת תאריך הלידה המשוער, בהנחה שההיריון יימשך 40 שבועות, משמשים מחשבוני היריון.
לוחות שנה לציון תאריך הלידה
אנשים מציינים את תאריך הלידה בהתאם ללוח השנה המקובל עליהם.
במרשם האוכלוסין בישראל נרשם תאריך הלידה לפי הלוח הגרגוריאני והלוח העברי.
בתעודת זהות ישראלית מופיע תאריך הלידה לפי הלוח הגרגוריאני, וליהודים גם תאריך הלידה לפי הלוח העברי.
כיוון שהמעבר מהלוח היוליאני ללוח הגרגוריאני נעשה במועדים שונים בארצות שונות, תאריכי לידה של אישים ילידי רוסיה שנולדו במאה ה-19 ובתחילת המאה ה-20 נהוג לציין לפי התאריך היוליאני, שנהג באותה עת בארצם, ולפי התאריך הגרגוריאני, שנהוג כעת ברוסיה (וביתר מדינות העולם).
כיוון שבשני הלוחות שמות החודשים זהים, ציון תאריך לידה במצב זה, ללא ציון לוח השנה, יוצר אי-בהירות.
בחוקי מדינת ישראל העוסקים בגילו של אדם נקבע הגיל, כאמור בחוק הפרשנות, בהתאם לתאריך הלידה לפי הלוח הגרגוריאני.
חוק שירות ביטחון [נוסח משולב], התשמ"ו-1986, שבו נקבע "חישוב גילים ייעשה לפי הלוח העברי".
חוק הבחירות לכנסת, שלעניין זכות הבחירה לכנסת נקבע בו שאדם נחשב זכאי להצביע אם יום הולדתו ה-18, לפי התאריך העברי או הלועזי, המוקדם מביניהם, חל לא יאוחר מיום הבחירות.
לעיתים קיימת אי-בהירות באשר לתאריך הלידה המדויק של אדם.
לעיתים לא ידוע יום הלידה, לעיתים לא ידועים יום הלידה וחודש הלידה, ובמקרים קיצוניים יש ספק גם באשר לשנת הלידה.
בשנת 2010 היו רשומים בהולנד כ-77,000 אנשים שלא ידוע תאריך הלידה המלא שלהם.
בישראל היו עד שנת 2011 כ-800,000 איש שעלו לארץ ללא תעודת לידה רשמית, ותאריך לידתם נרשם עם הספרות "00.00" במקום יום וחודש הלידה.
חוק הביטוח הלאומי, המקנה זכויות שונות לפי גילו של אדם, מתייחס לבעיה זו בקובעו (סעיף 385): "לא הוכח יום לידתו של אדם, חזקה עליו, לעניין חוק זה, שנולד בחמישה עשר לחודש לידתו, ואם לא הוכח החודש - חזקה כאמור שנולד באחד באפריל של שנת לידתו."
מסיבות שונות אנשים מציגים לעיתים תאריך לידה שונה מתאריך הלידה האמיתי שלהם.
התחמקות מגיוס חובה, באמצעות הצגת תאריך לידה מאוחר מהתאריך האמיתי.
רצון להתגייס, הגורם להצגת תאריך לידה מוקדם מהתאריך האמיתי.
השגת הקלה בעונש, באמצעות הצגת תאריך לידה שלפיו הנאשם הוא קטין.
ש"י עגנון הציג עצמו כמי שנולד בתשעה באב ושולמית אלוני הציגה עצמה כמי שנולדה בכ"ט בנובמבר.
עמידה בתנאי סף של קבלה לעבודה: לעיתים אנשים מצעירים עצמם ולעיתים מבגרים עצמם - על פי תנאי הקבלה המפורשים או המשוערים (אם כי בישראל החוק אוסר אפליה מחמת גיל בקבלה לעבודה).
לעיתים אדם מבקש לשנות את תאריך הלידה שלו, כפי שנרשם במרשם האוכלוסין, למשל להקדים את תאריך הלידה כדי להיות זכאי לקצבת אזרח ותיק.
תהליך זה מוסדר בישראל בנוהל של רשות האוכלוסין וההגירה ובחוק קביעת גיל.
תאריך פטירה של אדם הוא התאריך שבו מת אותו אדם.
זהו פרט בסיסי במאפייניו של אדם, והוא מופיע בתעודת הפטירה ובמרשם האוכלוסין.
את תאריך הפטירה נהוג לציין מדי שנה, ביום השנה.
לוחות שנה לציון תאריך הפטירה
אנשים מציינים את תאריך הפטירה בהתאם ללוח השנה המקובל עליהם.
כמקובל ביחס לתאריכים אחרים, נהוג לציין את תאריך הפטירה לפי הלוח הגרגוריאני, ויהודים נוהגים לציינו גם (או רק) לפי הלוח העברי.
בחוק מרשם האוכלוסין נקבע: "תאריך פטירה" – יום הפטירה הן לפי הלוח העברי והן לפי הלוח הגריגוריאני.
קיומן של שתי שיטות לציון יום הפטירה ניכר ביום הזיכרון ליצחק רבין, שמועדו על פי חוק הוא י"ב בחשוון, יום הירצחו של יצחק רבין לפי הלוח העברי, אך יש המציינים את יום הירצחו של רבין לפי הלוח הגרגוריאני, ב-4 בנובמבר.
כיוון שהמעבר מהלוח היוליאני ללוח הגרגוריאני נעשה במועדים שונים בארצות שונות, תאריכי פטירה של אישים ילידי רוסיה שנפטרו במאה ה-19 ובתחילת המאה ה-20 נהוג לציין לפי התאריך היוליאני, שנהג באותה עת בארצם, ולפי התאריך הגרגוריאני, שנהוג כעת ברוסיה (וביתר מדינות העולם).
כיוון שבשני הלוחות שמות החודשים זהים, ציון תאריך פטירה במצב זה, ללא ציון לוח השנה, יוצר אי-בהירות.
בתקופה המודרנית בדרך כלל אין ספק באשר לתאריך פטירתו של אדם, אך לעיתים אדם מת בנסיבות שבהן אין ידיעה מדויקת על תאריך פטירתו.
דוגמה בולטת לכך היא רבים מהנספים בשואה, שתאריך פטירתם המדויק אינו ידוע.
לקרוביהם של נספים אלה קבעה הרבנות הראשית לישראל את יום עשרה בטבת בכל שנה כיום הקדיש הכללי, שבו יקיימו את מנהגי יום השנה (כגון אמירת "קדיש יתום") על קרוביהם.
בעקבות טביעת הצוללת דקר, שהקשר האחרון אתה התקיים ב-24 בינואר 1968, קבעה הרבנות הצבאית את יום הפטירה ליום שלישי, כ"ט בטבת תשכ"ח, 30 בינואר 1968.
תשובה יום לפני יום המיתה
התלמוד במסכת שבת מצטט את מאמרו של רבי אליעזר בן הורקנוס: , ומביא את שאלת תלמידיו ותשובתו: .
כלומר, חובתו של אדם לחזור בתשובה יום אחד לפני מותו ואי ידיעת יום המוות מאלצת את האדם לחיות כל ימי חייו בתשובה ולזכור את יום מיתתו.
מסיבה זאת קיימים כמה מנהגים הקשורים בתכריכים ותפקידם להזכיר את יום המיתה.
רש"י מפרש זאת, בעקבות דברים רבה ט ג: "ואין שלטון של שום מלך ניכר ביום מותו.
בכל מקום אתה מוצא 'והמלך דוד' וביום מותו (מלכים א ב) 'ויקרבו ימי דוד למות' – לא הוזכר מלכות כאן".
פרשן אחר בדברים רבה מפרש זאת: "אין אדם שליט לומר: המתיני לי עד שאעשה חשבונותי ועד שאצוה לביתי ואחר כך אני בא".
לפי ההלכה האבלות מתחילה רק לאחר קבורת המת.
בתקופה שבין המוות לקבורה, נמצא קרוב המשפחה במצב ביניים של אבלות חלקית בו מקיימים רק חלק קטן מדיני האבלות.
בהתאם לאיסור הלנת המת, יש לחתור שיום המיתה יהיה גם יום הקבורה, אך "אם הלינו לכבודו להכין תכריכים, או שיבואו רבים ללוותו, או לעשות ארון, או שיבואו מקוננות, או להביא ספדן, וכיוצא בו – אינו עובר עליו" (ערוך השולחן יורה דעה שנז).
בהתאם לכך מקובל לדחות את הקבורה ביום או יותר, על מנת לאפשר השתתפות ציבור בהלוויה, או לאפשר את השתתפותם של קרובים שנמצאים במקומות רחוקים.
לעיתים דוחים את הלווייתם של אישים חשובים גם בירושלים, כדוגמת הלווייתם של רבנים מפורסמים, על מנת לאפשר הלוויה מכובדת ורבת משתתפים.
בשנת 1772, הדוכס של מחוז מקלנבורג-שוורין הוציא הוראה, לפיה אסור לקבור אף אדם עד שיעברו שלושה ימים מיום מותו, מחשש שהמיתה היא רק למראית עין.
כתיבת תאריך פטירה לועזי על מצבה
לפי פוסקי ההלכה, ובהם הרב עובדיה יוסף, אין לכתוב על המצבה תאריך פטירה לפי הלוח הגרגוריאני, אלא רק את התאריך העברי.
תאפילאלת הוא אזור גאוגרפי ונווה מדבר במרוקו, בקצהו הצפון-מערבי של מדבר סהרה.
באזור עובר נהר הזיז, ולאורכו שוכנות מספר עיירות גדולות.
עם העיירות המרכזיות באזור נמנות א-רשידיה (לשעבר קצר א-סוק), שבה גרים כ-100 אלף תושבים, ריסאני, וארפוד.
בימי הביניים שכנה במרכז תאפילאלת העיר סיג'ילמסה, שהייתה מרכז מסחרי גדול של כל אזור המגרב.
האזור מפורסם עבור תעשיית התמרים הגדולה שלו, והוא מכונה עקב כך גם "עמק התמרים".
מוצאה של השושלת העלווית השולטת במרוקו הוא מתאפילאלת.
משפחת אבוחצירא מוצאה מן האזור.
נוסף על כך, שר הפנים לשעבר, אריה דרעי, מוצאו מאזור זה.
תַּאֲנַת שִׁלֹה היה יישוב מקראי ששכן בין נחלות שבט אפרים ושבט מנשה.
היישוב נזכר בספר יהושע בתיאור גבול נחלת שבט אפרים: .
אוסביוס, בחיבורו האונומסטיקון (תחילת המאה ה-4 לספירה), ציין את המקום בסמוך לעיירה עקרבה, דרומית מזרחית לשכם.
שמו של היישוב הקדום השתמר לפי הסברה בשתי חורבות במזרח רכס איתמר, בסמוך ל"ח'רבת יאנון" הסמוכה לכפר יאנון ומזוהה עם "ינוח" המקראית.
שמן של החורבות הוא "ח'רבת טאנא אל-פוקא" (חורבת תאנא העליונה) ו"ח'רבת טאנא א-תחתא" (חורבת תאנא התחתונה).
זאת, כאשר הממצא הארכאולוגי וההקשר המקראי תואם את זיהוי העיר הקדומה עם החורבה העליונה.
תאמר פאווזי נפאר הוא ראפר ערבי-ישראלי המזדהה כפלסטיני, חבר להקת "דאם" ביחד עם מחמוד ג'רירי ומייסא דאו.
נפאר נולד בלוד, ישראל, למשפחה ערבית.
הוא מגדיר את עצמו כ"פלסטיני עם אזרחות ישראלית".,
בשנת 1998 החל לכתוב ולבצע מוזיקת ראפ.
יחד עם אחיו סוהיל נפאר ועם מחמוד ג'ררי הקימו ב-1999 את להקת "דאם".
יצירות חברי הלהקה עוסקות בסכסוך הישראלי-פלסטיני.
זכויות נשים, שירי מחאה נגד הפשיעה בכלל ובלוד בפרט.
בשנת 2003 הופק הסרט התיעודי, בבימויה של ענת הלחמי, "ערוצים של זעם", אשר תיאר את הסכסוך הישראלי-פלסטיני דרך עיניהם של הראפר היהודי-ישראלי סאבלימינל ושל הראפר הפלסטיני, נפאר.
בשנת 2011 הופיע בסרטה של סוזן יוסף, "חביבי".
נפאר כתב עם אורן מוברמן את התסריט לסרט "ג'נקשן 48" של הבמאי אודי אלוני, והוא מופיע בתפקיד ראשי בו.
הוא זכה עם איתמר ציגלר בפרס אופיר על המוזיקה לסרט והיה מועמד לפרס השחקן הטוב ביותר.
נפאר נקלע לעימותים עם שרת התרבות והספורט, מירי רגב, בספטמבר 2016 ביצע עם יוסי צברי בטקס פרסי אופיר את השיר "אני לא פוליטי", שבו שולב קטע משיריו של משורר הלאום הפלסטיני, מחמוד דרוויש.
במחאה עזבה השרה רגב את האולם.
באוקטובר 2016 דרשה השרה רגב לבטל את הופעתו בפסטיבל הקהילתי בנווה יוסף בחיפה, אך ההופעה התקיימה חרף דרישתה של השרה רגב.
בנובמבר 2018 ביטלה אגודת הסטודנטים של מכללת תל-חי הופעה מתוכננת של נפאר.
באפריל 2019, לקראת הבחירות לכנסת העשרים ואחת, פרסם שיר הקורא לערביי ישראל להצביע בבחירות, בין השאר בנימוק: .
באוגוסט 2019 החליטה עיריית אום אל-פחם לבטל את הופעתו של נפאר בסינמטק העירוני, בנימוק שתכניו "לא מתיישבים עם המקובל מבחינת הדת, מוסרית, חינוכית ותרבותית בעיר".
בית המשפט המחוזי בנצרת ביטל את החלטת העירייה לבטל את ההופעה, אך נפאר אמר שלא יופיע, בנימוק שאינו מעוניין "לפגוע בסדר הציבורי ולהפוך אירוע תרבותי לאירוע מפלג שיתקיים תחת חסות המשטרה".
בפברואר 2022 הורתה השרה לשוויון חברתי מטעם סיעת יש עתיד, מירב כהן, לרשות לקידום מעמד האישה להפסיק לקשר לסרטון של נפאר ששולב בקמפיין בערבית לשוויון בין המינים.
בדצמבר 2022 פעלה משטרת ישראל להפסקת מופע שלו בכפר יאסיף, ישראל, בטענה שבשיריו יש דברי הסתה נפאר סירב לרדת מהבמה והמשיך את המופע.
פילדמרשל תָּאַנוֹם קִיטִיקַצ'וֹרְן (בתאית: ถนอม กิตติขจร; 11 באוגוסט 1911 – 16 ביוני 2004) היה דיקטטור צבאי של תאילנד בשנים 1963–1973. קיטיקצ'ורן היה מהפכן אנטי-קומוניסט אשר תמך בגוש המערבי במסגרת המלחמה הקרה.
שלטונו הצבאי נפל עקב מחאות ומרידות.
קיטיקצ'ורן נולד בשנת 1911 למשפחה תאית בעלת שורשים סינים במחוז טאק (בקירוב לגבול עם מיאנמר המודרנית), ממלכת תאילנד.
עם סיום לימודיו נכנס לאקדמיה הצבאית המלכותית בשנת 1931. לאחר הכשרתו שירת במלחמת תאילנד–צרפת ומלחמת העולם השנייה.
עם מותו של שרית בדצמבר 1963, קיטיקצ'ורן ירש אותו כראש ממשלה וממשיכו של משטר צבאי.
האיום הגדול ביותר לממשלו של קיטיקצ'ורן נבע מהסכנה ההולכת וגוברת של התקוממות קומוניסטית.
כוחות לוחמת גרילה, בראשות צוערים שהוכשרו ברפובליקה העממית של סין ובוייטנאם הצפונית, נעשו תוקפניות יותר ויותר, במיוחד בצפון-מזרח תאילנד, לאורך הגבול עם לאוס.
קיטיקצ'ורן שכר את שירותם של טייסי ארצות הברית להטיס כוחות תאילנדים במשימות נגד התקוממות והעסיק "יועצים" אמריקאים בדפוס דומה לזה שאימצה וייטנאם הדרומית בתחילת שנות השישים.
קיטיקצ'ורן תמך לאורך כל שלטונו במדיניות ארצות הברית בהודו-סין, במסגרת מלחמת וייטנאם והמאבקים שהציפו את כל האזור בגללה.
קיטיקצ'ורן שלח כוחות תאילנדים לווייטנאם ולאוס ואפשר שימוש אמריקאי בשישה בסיסי אוויר על אדמת תאילנד למשימות מעל הודו-סין.
נגד הגרילה הקומוניסטית החל בצורה הדרגתית לשוב ממשל צבאי בראשות קיטיקצ'ורן.
בשנת 1972, מחשד שהממשל הדמוקרטי ישמש בתור פרצה לגרילה הקומוניסטית להשתלט על תאילנד, קיטיקצ'ורן הביא להפיכה צבאית שבמסגרתה הפך בשנית לדיקטטור צבאי.
כאשר בשנת 1973 החלה מחאה אזרחית למען זכויות האדם בתאילנד, המוחים פגשו בכוחות המשטרה הצבאית שירתה עליהם.
לפחות 77, וככל הנראה רבים נוספים, נהרגו, ומאות נפצעו.
אך במקום להשתיק את מבקריו ומתנגדיו של קיטיקצ'ורן, האלימות שהממשלה הגיבה איתה הביאה את ראמה התשיעי, המלך הנערץ, לקחת כוח על הממשלה, לפטר ולשלוח לגלות את קיטיקצ'ורן.
עמו גורשו בנו וחתנו של אשר ביחד הרכיבו את הממשל הצבאי בפועל, תחת הכינוי "שלישיית העריצים".
קיטיקצ'ורן חזר אל תאילנד באוקטובר 1976, בתור נזיר בודהיסטי בתחילת דרכו.
רבים האמינו כי ברצונו של קיטיקצ'ורן לעלות מחדש את המשטר הצבאי ועל כן יצאו לרחובות במחאות.
אספסוף של ימניים קיצוניים, בהם גם בעלי ברית של גורמי כוחות הביטחון, הסתערו על מרכז המחאות באוניברסיטת תהמאסט כדי להשתיק את המחאות.
לפחות מאות נהרגו והאירוע הביא לעלייתה של ממשלה דיקטטורית חדשה.
קיטיקצ'ורן לא השתתף בממשל הצבאי דיקטטורי החדש, התחמק מהפוליטיקה וחי את שלושת העשורים האחרונים לחייו בשקט.
הוא נפטר בשנת 2004 בבנגקוק, בגיל 92.
תאנאוואט סואנגצ'יטאוון (בתאית: ธนวัฒน์ ซึ้งจิตถาวร; נולד ב-8 בינואר 2000 בסופאן בורי שבתאילנד) הוא כדורגלן תאילנדי המשחק בעמדת הקשר ההתקפי בקבוצת מואנגת'ונג יונייטד מליגת העל התאילנדית ובנבחרת תאילנד.
סואנגצ'יטאוון נולד בתאילנד ועבר לצרפת בגיל 13 יחד עם אמו, ועל-כן מחזיק גם באזרחות צרפתית בנוסף לאזרחותו התאילנדית.
סואנגצ'יטאוון שיחק באקדמיה של המועדון התאילנדי AS נאונקירץ' במשך שבע שנים, לפני שעבר למחלקת הנוער של נאנסי מצרפת בגיל 13. הוא ערך 16 הופעות ליגה בנאנסי II, קבוצת המילואים של המועדון, והבקיע שער אחד.
ב-19 בספטמבר 2020 הצטרף סואנגצ'יטאוון ללסטר סיטי מהפרמייר ליג בהעברה חופשית.
סואנגצ'יטאוון יצג את הנבחרות הצעירות של צרפת.
ב-29 במאי 2021 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת תאילנד, בתיקו 2-2 נגד נבחרת טג'יקיסטן במשחק ידידות.
תאסוס הוא אי יווני, אשר מבחינה גאוגרפית נמצא באזור צפון הים האגאי אך מבחינה מנהלית משתייך ליחידה האזורית קוואלה .
זהו האי היווני הגדול הצפוני ביותר, והאי היווני ה-12 בגודלו.
תאסוס הוא גם שמה של העיירה הגדולה ביותר באי הממוקמת בחלק הצפוני של האי.
האי תאסוס ידוע עוד מימי קדם בשל המרחצאות התרמיים שבו, שכן האי היה אתר נופש עוד מאותה העת ועד ימינו.
כלכלת האי מסתמכת בעיקר על עצים (האי מיוער למדי), מחצבות שיש, שמן זית, ודבש.
גם ענף התיירות הפך לענף מרכז באי החל משנות ה-60 של המאה ה-20 ואילך, אם כי לא באותה המידה כמו ביתר איי יוון.
לפי האגדה היוונית, אירופה הנסיכה הפיניקית נחטפה מארצה על־ידי זאוס, ובני המלך אביה יצאו לחפש אחריה, וכשלא מצאוה, התיישבו במקומות שונים.
בין המחפשים היה תאסוס, שהוא ואנשיו הפיניקים הקימו את היישוב באי, גילו את מחצביו הטובים ביותר ונתנו לו את שמו.
אותם פיניקים הביאו איתם לאי את פולחן מלקרת, שבהמשך מוזג עם פולחן הרקלס, מקבילו היווני.
מספר תאריכים לא סטנדרטיים שימשו בלוחות שנה.
חלקם משמשים באופן סרקסטי, חלקם למטרות מדעיות או מתמטיות, וחלקם ללוחות שנה יוצאי דופן או בדיוניים.
0 בינואר הוא שם חלופי ל-31 בדצמבר.
30 בפברואר הוא תאריך שאינו מופיע בלוח הגרגוריאני, שבו חודש פברואר מכיל רק 28 ימים, או 29 ימים בשנה מעוברת.
30 בפברואר משמש בדרך כלל כתאריך סרקסטי להתייחסות למשהו שלעולם לא יקרה או לעולם לא ייעשה.
עם זאת, תאריך זה אכן התרחש פעם אחת בלוח השנה השוודי בשנת 1712.
במקום לעבור מהלוח היוליאני ללוח הגרגוריאני על ידי השמטת מספר ימים רצופים, כפי שנעשה במדינות אחרות, האימפריה השוודית תכננה לעבור בהדרגה על ידי השמטת כל ה־ימים המעוברים מ-1700 עד 1740, כולל.
על אף שהיום המעובר הושמט בפברואר 1700, החלה המלחמה הצפונית הגדולה מאוחר יותר באותה שנה, והסיטה את תשומת לבם של השוודים מלוח השנה שלהם, כך שלא השמיטו ימים מעוברים בשתי ההזדמנויות הבאות; 1704 ו-1708 נותרו שנים מעוברות.
כדי למנוע בלבול וטעויות נוספות, הלוח היוליאני שוחזר ב-1712 על ידי הוספת יום מעובר נוסף, ובכך העניק לאותה שנה את השימוש היחיד הידוע ב-30 בפברואר בלוח שנה.
אותו יום התאים ל-29 בפברואר בלוח היוליאני ול-11 במרץ בלוח הגרגוריאני.
המעבר השוודי ללוח הגרגוריאני בוצע לבסוף ב-1753, כאשר הוסרו 11 ימים מפברואר של אותה השנה, ו-17 בפברואר הוחלף ב-1 במרץ.
לוחות שנה מלאכותיים עשויים לכלול 30 ימים בפברואר.
לדוגמה, במודל אקלים ניתן לפשט את הסטטיסטיקה על ידי שימוש ב-12 חודשים של 30 יום.
מודל המחזור הכללי של מרכז האדלי הוא דוגמה לכך.
טולקין, ההוביטים פיתחו את ספירת הפלך.
לפי נספח ד' של שר הטבעות, לוח השנה הזה סידר את השנה ב-12 חודשים של 30 ימים כל אחד.
החודש שההוביטים מכנים סולמאת מוצג בטקסט כפברואר, ולכן התאריך 30 בפברואר קיים בנרטיב.