tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בית המלאכה של היצרן מוקם בכפר "Owego" במדינת ניו יורק.
מכונית פתוחה לחלוטין ללא חלונות.
בשנת 1914 מחיר היחידה עמד על 385 דולר (בארצות הברית).
Cyclecar הייתה סוג של מכונית קטנה, וזולה שיוצרה באירופה ובארצות הברית בין 1910 לתחילת שנות ה-20 של המאה ה-20. מטרתה של ה-"Cyclecar" הייתה למלא פער בשוק בין האופנוע לבין המכונית.
או דאי (Áo dài) היא תלבושת וייטנאמית מסורתית, והנפוצה ביותר מכל התלבושות המסורתיות.
היא מורכבת מטוניקה ארוכה הנלבשת על זוג מכנסיים, שחציה התחתון מפוצל לשני דשים ישרים, מלפנים ומאחור.
ניתן לתפור אותה מבדים רבים ושונים אך הפופולריים ביותר הם משי, שיפון או קטיפה.
או דאי מיוצר בשני סוגים: סוג לגברים בסגנון משוחרר, עבה ובאורך הברכיים, וסוג לנשים בסגנון צמוד, דק ומגיע עד הקרסול.
ניתן ללבוש את האו דאי בשילוב נון לה (Nón lá) או חאן קספ (Khăn xếp).
תלבושת זו נלבשת בתחילת השנה, בחגים מסורתיים, בפסטיבלים, בחתונות או במופעי אמנות ותצוגות אופנה.
למרות שזו תלבושת לגברים ולנשים כאחד, האו דאי נלבש לרוב על ידי נשים.
גברים לובשים או דאי רק באירועים מסוימים שהוזכרו לעיל, אך נשים יכולות ללבוש אותו בכל מקום ובכל זמן.
או דאי נלבש לעיתים קרובות על ידי תלמידות תיכון, מורות ועובדות בחלק ממקומות העבודה.
נשות מנהיגים ופוליטיקאיות לובשות תמיד את התלבושת הזו כשהן מופיעות בטלוויזיה או במהלך ביקורים רשמיים.
תחרויות יופי מקומיות לנשים עם או דאי נקראות "מיס או דאי".
או נו למד משפטים באוניברסיטה של רנגון ובשנת 1936 סולק על ידי השלטונות הבריטיים מן האוניברסיטה, בשל פעילותו בתנועה הלאומית בבורמה.
שימש כמורה בבית ספר ולאחר מכן נתמנה למנהיג התנועה הלאומית בבורמה.
בהיותו בודהיסט מסור הפך גם למנהיג רוחני.
בשנת 1942, כאשר בורמה עמדה בפני סכנת פלישה יפנית, נאסר או נו על ידי הבריטים, ושוחרר מכלאו על ידי היפנים לאחר שכבשו את בורמה.
או נו שירת כשר החוץ בממשלת הבובות שהקימו היפנים בבורמה, אך בה בעת ארגן פעולות גרילה נגד היפנים.
לאחר תום מלחמת העולם השנייה עמד או נו בראש התנועה הלאומית בבורמה.
בשנת 1948, לאחר שבורמה זכתה לעצמאותה, הפך לראש הממשלה הראשון שלה וכיהן בתפקיד זה עד 1956. בתקופת כהונתו זו גילה יחס אוהד למדינת ישראל וכונן עמה יחסים דיפלומטיים.
יחסים אלו היו רבי חשיבות, משום שרוב מדינות אסיה לא הכירו במדינת ישראל ולא קיימו עמה יחסים דיפלומטיים.
בשנת 1957 שב או נו לכהן כראש ממשלת בורמה.
בשנת 1958 הודח על ידי הגנרל או נה וין, אך בשנת 1960 שב לתפקיד ראש הממשלה.
בתקופת כהונתו זו, בשנת 1961 קיים ראש הממשלה דוד בן-גוריון ביקור גומלין בבורמה, שכלל שהייה בת מספר ימים במנזר בודהיסטי.
אולם לאחר שנפגש עם בן-גוריון, טס לקהיר והצטרף לנשיא מצרים, גמאל עבד אל נאצר, בהצהרה משותפת עוינת לישראל.
בשנת 1962 שוב הודח או נו מתפקיד ראש הממשלה על ידי הגנרל נה וין, והפעם באופן סופי.
הגנרל נה וין, שתפס אז את השלטון בבורמה, שם את או נו במאסר בית והוא שוחרר רק בשנת 1966.
בשנת 1969 גלה או נו לתאילנד ובה הנהיג ממשלה גולה.
בשנת 1980 שב לבורמה והמשיך בפעילותו נגד שלטונו של הגנרל נה וין, ששם אותו שוב במאסר בית עד לשנת 1992.
ב-29 במאי 1955 הגיע או נו לביקור ממלכתי בישראל בלוויית רעייתו.
היה זה ביקור ראשון מסוגו במדינת ישראל הצעירה.
או נו לא נכנע ללחץ מדינות ערב שניסו להניאו מהביקור, ואף ביטל בשל כך ביקור בקהיר.
לאור זאת ולאור יחסו החם כלפי ישראל, בפרט בעקבות אווירת הבדידות המדינית ששררה בישראל לאחר החלטות ועידת באנדונג, התקבל או נו בישראל בהתלהבות.
בנמל התעופה לוד התקבל האורח על ידי ראש הממשלה משה שרת, והשרים לוי אשכול, ויוסף ספיר, יושב ראש הכנסת יוסף שפרינצק והרמטכ"ל משה דיין.
נערכו לו קבלות פנים בירושלים אצל ראש הממשלה משה שרת ונשיא המדינה יצחק בן-צבי והוענקה לו אזרחות כבוד של תל אביב.
השיירה שבה נסע במכונית פתוחה, כשהוא לבוש בלבוש מסורתי ובמצנפת, התקבלה בהתלהבות על ידי המונים בכל מקום שבו חלפה, והביקור הפך לאירוע תקשורתי גדול.
או נו נפגש עם שר הביטחון דוד בן-גוריון בצריפו בשדה בוקר ועיקר שיחתם הייתה על דת הבודהיזם, שבן-גוריון גילה בה עניין רב.
בדברי הפרידה שלו בשדה התעופה לוד בעוזבו את הארץ אמר אונו: .
לאחר ביקורו בישראל החליטה ממשלת ישראל למכור לבורמה את כל מטוסי הבוכנה מסוג ספיטפייר של חיל האוויר, שעבר באותה עת למטוסי סילון מסוג מטאור (למעט ספיטפייר אחד שהושאר למזכרת).
מאהא תראי סיתו אוּ תַ'אנְט (בבורמזית: ဦးသန့်; 22 בינואר 1909 – 25 בנובמבר 1974) היה דיפלומט בורמזי, אשר שימש כמזכיר הכללי הנבחר השלישי של ארגון האומות המאוחדות בין השנים 1961–1971. תפקודו של תאנט בימים שקדמו למלחמת ששת הימים מקנה לו תפקיד חשוב בהיסטוריה של המזרח התיכון ושל מדינת ישראל.
"אוּ" הוא תואר כבוד בורמזי המקביל באופן גס למילה "אדוני".
תאנט היה שמו היחיד, כנהוג בבורמה.
בבורמה היה ידוע כפאנטאנאו או תאנט, על שם עיר הולדתו פאנטנאו.
מאהא תראי סיתו הוא תואר אבירות שהוענק לו על ידי ממשלת בורמה.
תאנט נולד בפאנטנאו, בורמה, והתחנך בבית הספר התיכון בעירו ובאוניברסיטת יאנגון, ברנגון, בה למד היסטוריה.
הוא היה הבכור מארבעת בניו של סוחר עשיר בעל קרקעות.
אביו, או פו הניט, סייע להקים את העיתון "סאן" ברנגון, וכן היה בין מייסדי אגודת המחקר הבורמזית.
האב מת בהיותו של תאנט בן 14 שנים, וסכסוכים בגין ירושתו הביאו את תאנט למשבר כלכלי.
לאחר סיום האוניברסיטה שב לעיר מולדתו, ולימד בבית הספר התיכון.
תאנט היה למנהל בית הספר בגיל 25. בתקופה זו התיידד עם ראש ממשלתה של בורמה לעתיד, או נו, שהיה בן העיר השכנה מאובין, ושימש בתפקיד המפקח על בתי הספר באזור.
תאנט כתב בקביעות בעיתונים תחת שם העט תילאווא, ותרגם מספר ספרים.
כאשר התמנה או נו לראש ממשלתה של בורמה העצמאית, ביקש מתאנט להצטרף אליו ברנגון, ומינה אותו לאחראי על רשות השידור הבורמזית, בשנת 1948. בשנה שלאחר מכן התמנה למנהל משרד המידע הבורמזי.
בין 1951 ל-1957 שימש תאנט כמזכירו האישי של או נו, כתב את נאומיו, ארגן את מסעותיו מחוץ לבורמה (ביניהם מסע מפורסם למדינת ישראל בשנת 1955) ואת פגישותיו עם מנהיגים זרים.
הוא אף לקח חלק במספר ועידות, והיה מזכירה של ועידת באנדונג בשנת 1955, הוועידה האפריקנית-אסיאתית הראשונה, שהתכנסה בעיר באנדונג שבאינדונזיה, ובה החלה תנועת המדינות הבלתי-מזדהות.
ועידה זו החליטה כי מדינות אפריקה ואסיה יתייצבו לצד הערבים בסכסוך הערבי-ישראלי, וקראה להחזרת מדינת ישראל לגבולות החלוקה.
החלטה זו מותנה בקולותיהן של הודו ובורמה שדרשו הוספת פסקה הקובעת כי החלטות אלו יבוצעו בדרכי שלום בלבד.
במהלך שנים אלו היה יועצו הקרוב ביותר ואיש סודו של או נו.
בין 1957 ל-1961 היה נציגה הקבוע של בורמה לארגון האומות המאוחדות, והיה מעורב בדיונים שנגעו לעצמאותה של אלג'יריה.
בשנת 1960 העניקה לו הממשלה את התואר מאהא תראי סיתו, "מפקד מסדר האבירים".
תאנט החל את תפקידו כמזכיר הכללי של האומות המאוחדות בנסיבות טראגיות, לאחר מותו של המזכיר דאג המרשלד בהתרסקות מטוס.
ב-3 בנובמבר 1961 מונה תאנט לתפקיד המזכיר הכללי בפועל פה אחד על ידי האספה הכללית של האו"ם, ובהמלצת מועצת הביטחון.
ב- 30 בנובמבר 1962 מונה תאנט על ידי האספה הכללית לתקופת כהונה, שאמורה הייתה להסתיים ב-3 בנובמבר 1966. בתקופת כהונתו הראשונה זכה לשבחים בשל תפקודו שסייע לסיים את משבר הטילים בקובה, ואת מלחמת האזרחים ברפובליקה הדמוקרטית של קונגו.
או תאנט קיבל מינוי לכהונה נוספת ב-2 בדצמבר 1966, לאחר שקיבל המלצה פה אחד מכל חברות מועצת הביטחון.
הוא המשיך בתפקידו עד ל-31 בדצמבר 1971, ואז פרש.
במהלך תקופה זו הוא פיקח על כניסת האו"ם לעשרות מדינות חדשות באסיה ובאפריקה, והיה מתנגד חריף למשטר האפרטהייד בדרום אפריקה.
הוא אף ייסד רבות מסוכנויות הפיתוח והסוכנויות הסביבתיות של האו"ם.
במהלך כהונתו השנייה היה תאנט מעורב באירועים כגון מלחמת ששת הימים, האביב של פראג והפלישה הסובייטית לצ'כוסלובקיה, וכל המלחמה בין הודו ובין פקיסטן אשר הביאה לייסודה של מדינת בנגלדש בשנת 1971.
תאנט נהנה מיחסים קרובים עם ממשל ארצות הברית, אך אלו החמיצו בשל מתיחת ביקורת מצידו של תאנט על משטרו של לינדון ג'ונסון בשל מלחמת וייטנאם.
מאמצי התיווך של תאנט בין וושינגטון והאנוי נכשלו.
תפקודו בימים שקדמו למלחמת ששת הימים
תאנט ספג ביקורת בשל תפקודו במהלך המשבר שקדם למלחמת ששת הימים.
ב-15 במאי 1967 החל גמאל עבד אל נאצר להזרים כוחות צבא לתוך חצי האי סיני.
מאז שנת 1957, עת נסוגו כוחות צה"ל אשר כבשו את סיני במהלך מבצע קדש היה כוח או"ם מוצב בחצי האי, במסגרת הסדרים שנועדו להבטיח את שלומה של ישראל.
כ-3,400 חיילי או"ם היו פרוסים לאורך הגבול ובמצרי טיראן.
כוח זה שימש כחיץ בין כוחות מצרים וכוחות ישראל, וסייע בהבטחת חופש השיט במצרי טיראן.
ב-16 במאי 1967 נמסר למפקד כוח החירום של האומות המאוחדות בסיני, גנרל הודי בשם ריקיה, מכתב מטעם רמטכ"ל הצבא המצרי, בו הוא נדרש לפנות את כוחותיו מרצועת הקרקע בה החזיקו בסיני (אם כי לא נדרש סילוקו של הכוח אשר חלש על מצרי טיראן).
מפקד הכוחות לא יכול היה לפעול על דעת עצמו, והעלה את העניין להחלטתו של או תאנט.
תאנט, אשר נודע כפורמליסט, החליט כי הדרישה היא בלתי חוקית, וכי על מצרים להחליט בין שמירת המצב הקיים, ובין פינוי כלל כוחות האו"ם מסיני.
תאנט זימן את שגריר מצרים לאו"ם, מוחמד אל קוני, ומסר לו את עמדתו, כי על מצרים לבחור האם תישאר הפריסה הנוכחית של כוחות האו"ם בסיני, או שתאנט יורה נסיגה לכלל הכוחות.
ב-18 במאי העביר נאצר לתאנט איגרת בה נדרש תאנט להורות על יציאת כל כוחות האו"ם מסיני ומרצועת עזה.
לאחר התייעצות עם שגרירי המדינות שחייליהן השתתפו בכוח הרב לאומי בסיני, החליט או תאנט להסיג את כוחות האו"ם מסיני.
החלטה זו נבעה מעמדת הודו ויוגוסלביה, שיחד עם מצרים הנהיגו את המדינות הבלתי-מזדהות, הגוש הפוליטי אליו היה שייך תאנט, כי יש לכבד את דרישתה של מצרים.
עמדה זו כמעט והעמידה את תאנט בפני עובדה מוגמרת, והגבילה מאוד את יכולת התמרון שלו.
יציאת כוחות האו"ם מסיני לוותה בהשתלטות מצרית על העמדות שהחזיקו כוחות אלו, ובסגירתם של מצרי טיראן, דבר שהיווה סכנה קיומית למדינת ישראל, והיווה את העילה המיידית ליציאה למלחמת ששת הימים.
במאמץ אחרון למנוע את המלחמה, טס או תאנט לקהיר לאחר סגירת המצרים, ואף נפגש עם נאצר, אך לשווא.
הנשיא המצרי הציע שורה של פתרונות, אך אף אחד מהם לא כלל את החזרת חופש השיט במצרים ואת השבת כוח האו"ם לעמדותיו.
ניסיונות תיווך של נשיא צרפת, שארל דה גול וכן של ארצות הברית ובריטניה נכשלו אף הם.
ב-5 ביוני 1967 פרצה מלחמת ששת הימים.
תאנט מת מסרטן הריאה בניו יורק בשנת 1974. בתקופה זו נשלטה בורמה על ידי כת צבאית אשר סירבה לכבד את זכרו, וזאת בשל קשריו עם ממשלתו הדמוקרטית של או נו.
עמדה זו הובילה בבורמה להפגנות רחוב, אשר דוכאו באלימות.
תאנט קבור לרגלי פגודת שוודגון ביאנגון.
האי בלמונט בניו יורק, המצוי ליד מטה האומות המאוחדות, נקרא באופן בלתי רשמי "אי או תאנט" והוקדש לזכרו ולמורשתו של המזכיר המנוח.
על שמו מחולק פרס או תאנט לשלום.
נכדו, תאנט מינט או, הוא היסטוריון וחבר בכיר במחלקה לעניינים פוליטיים של האומות המאוחדות.
האי או תאנט או האי בלמונט (Belmont Island) הוא אי מלאכותי קטן (30 על 60 מטרים) על איסט ריבר שבעיר ניו יורק.
האי מהווה חלק מרובע מנהטן והוא נמצא דרומית לאי רוזוולט ממול מטה האומות המאוחדות ברחוב 42 שבאי מנהטן.
האי הוא שמורת טבע ואתר קינון לעופות נודדים (באי מצויה מושבה של קורמורנים).
האי נוצר כתוצר לוואי של הקמת מנהרה מתחת לאיסט ריבר המחברת בין האי מנהטן לאזור באי קווינס שנקרא קומפני טאון - אזור שהיה בבעלות יצרן הפסנתרים ויליאם סטיינווי.
המנהרה הוקמה ביוזמתו, והאי נבנה על מנת לאפשר חפירה ממרכז הנהר לשתי גדותיו.
סטיינווי לא השלים את בניית המנהרה, וזו הושלמה על ידי אוגוסט בלמונט הבן.
המנהרה משמשת כיום כחלק מקו 7 של הרכבת התחתית של ניו יורק, והאי נקרא רשמית על שמו.
האי לא היה בשימוש עד שנת 1977, אז אומץ על ידי עובדי האו"ם, אשר חכרו את האי וקראו לו על שם המזכיר הכללי של האומות המאוחדות או תאנט (אף שהשם אינו רשמי, האי מוכר בשם זה).
בשנת 2000 הוצע להקים במקום אובליסק ותחתיו קפסולת זמן, אולם הפרויקט לא יצא לפועל.
אואוליט (תעתיק מקובל ל-Oolite) או אואולית (תעתיק של השם המקורי Oolithe) הוא סלע משקע הבנוי מאואואידים, כדוריות קטנות הבנויות משכבות שנוצרו סביב מרכז משותף (בדומה לפנינה).
מקור המילה מיוונית: "אואון" (ביצה) + ליתוס (אבן).
האואואידים בנויים בדרך כלל מפחמת הסידן (קלציט או ארגוניט), אך הם יכולים להיות בנויים גם מפוספט, צור, דולומיט או מינרלי ברזל, כולל המטיט.
אואואידים של דולומיט או צור הם כנראה תוצר של החלפת המינרלים המקוריים באבן הגיר תוך שימור המרקם.
המטיט אואוליטי מצוי גם ב"רד מאונטין" ("הר אדום") בקרבת בירמינגהאם יחד עם אבן גיר אואוליטית.
אבן גיר אואוליטית נוצרה בבריטניה בתקופת היורה וממנה בנויים "הרי הקוטסוולדס", "האי פורטלנד" (שבתעלת למאנש) וחלק מהפארק הלאומי "ערבות צפון יורקשייר" (North Yorkshire Moors).
סוג מיוחד, "אבן באת'", נותן לבניינים בעיר באת', אתר מורשת עולמית, את מראם הייחודי.
סוג זה של אבן גיר מצוי גם באינדיאנה שבארצות הברית.
העיירה "אואוליטיק" (Oolitic) שבאינדיאנה נוסדה לשם הסחר בסוג אבן גיר זו ונושאת את שמה.
מחצבות בבדפורד, אואוליטיק ובלומינגטון באינדיאנה תרמו חומרים למבנים שהם בין הנודעים ביותר בארצות הברית כדוגמת בניין האמפייר סטייט והפנטגון.
"אנדרטת החיילים והמלחים" המצויה במרכז אינדיאנפוליס בנויה כמעט כולה מאבן גיר אואוליטית אפורה.
הסרט תרגילים בהתבגרות ("Breaking Away") מתמקד בבנים של עובדי מחצבה בבלומינגטון, אינדיאנה בה מצויה גם האוניברסיטה של אינדיאנה שכמעט כל בנייניה נבנו מאבן גיר אואוליטית מקומית.
בישראל מצויים אואוליטים של מינרלי ברזל, בצורת תחמוצות כדוגמת הגתיט וסיליקטים כדוגמת השמוזיט באזור הגליל ממנרה ועד הר תבור.
דוגמה בולטת לאואוליטים בארץ היא שכבה בעובי של שני מטרים ובאורך שישה וחצי קילומטרים של אואוליטים של גתיט והמטיט שנוצרו בתקופת הקרטיקון התחתון בשכבות אבן הגיר והחוואר שבחלקו התחתון של צוק מנרה.
תצורה זו של מרבצים אואוליטים מכונה "מיִנֶט" (Minette) על שם המרבצים בלורן שבצרפת.
אוֹאַהוּ , אי במדינת הוואי, השלישי בגודלו בשרשרת האיים של מדינת הוואי.
הוא האי המאוכלס ביותר והמתוייר ביותר.
עיר הבירה של הוואי, הונולולו, שוכנת בתחומו וממוקמת לאורך החוף הדרום-מזרחי.
פירוש השם אוֹאַהוּ הוא "מקום מפגש", והוא מכונה גם "הלב של הוואי".
מגלה הארצות ג'יימס קוק שנחת באי קאואיי (הרביעי בגודלו) לראשונה, כינה את האי O-ahoo.
באוהאו קיימים חופי ים עם חול לבן ומים בצבע טורקיז, הרי געש וצמחייה ירוקה עשירה.
הפסגה הגבוהה ביותר היא הר קא'אלה (Ka`ala).
הונולולו, עיר הבירה, היא העיר הגדולה ביותר.
ובנוסף לה הערים: קיילואה (Kailua), קאנאוה (Kaneoh), וואיהוואה (Wahiawa).
צפון האי מרוחק כשעה נסיעה מוואיקיקי, וקיימת בו רצועת חוף שמושכת בחורף את טובי הגולשים בעולם לגלישה על הגלים הגבוהים.
בנוסף ניתן לטייל באזור ברחובות עיירת הגלישה ההיסטורית הלאואה (Haleʻiwa).
האי התפרסם בשל המתקפה היפנית על פרל הארבור שהביאה לכניסתה של ארצות הברית למלחמת העולם השנייה.
וכן בשל סדרת הטלוויזיה "הוואי חמש אפס".
סמלי האי: הצבע הצהוב והפרח סידה (Sida fallax).
מעל 75 אחוז מתושבי הוואי מתגוררים באוהאו המכונה גם "מחוז הונולולו".
האי אוהאו נמצא בין האיים קאואיי בצפון-מערב ומולוקאי בדרום מזרח.
הוא אחד משרשרת האיים של הוואי ושייך למחוז הונולולו.
שטחו כ-600 מיילים רבועים (1,553.9 קמ"ר), כאשר אורכו מצפון לדרום הוא 71 ק"מ ורוחבו 48 ק"מ ממזרח למערב.
אורכו של קו החוף הוא 365 ק"מ.
באי, שתי קבוצות רכסי הרים המקבילים אחד לשני כאשר מישור אוהאו מפריד ביניהם:
(2) רכס וואיאנה (Waianae), שנוצר לפני כ-3 מיליון שנים, כולל בתוכו את ההר הגבוה ביותר באי - הר קא'אלה, שגובהו 1220 מ'.
הרכס פונה לרוחות הסחר המביאות איתן לחות, ולכן הצד הזה של אוהאו הוא ירוק ושופע עם יערות גשם ומפלים.
בנוסף לשני רכסי ההרים הללו, קיימים באי הרי געש קטנים שנעלמו.
הר געש מסוג זה הוא מכתש היהלום (Diamond Head), הנמצא בקצה המזרחי של ואיקיקי והרי הגעש הקטנים Punchbowl ו-Koko Head.
האי מחולק לחמישה אזורים עיקריים: הונולולו הכולל את ואיקיקי, החוף הצפוני, מרכז אואהו, חוף ווינדוורד
דרום האי שהוא מחוז הונולולו הוא המאוכלס ביותר.
באוהאו קיימות שתי עונות: חורף וקיץ, והטמפרטורה הממוצעת בו נעה סביב 21–29 מעלות צלזיוס.
בחודשים יוני-אוקטובר, הטמפרטורה נעה בין 32-30 מעלות צלזיוס, ובחורף הטמפרטורה היא בסביבות 20–26 מעלות צלזיוס.
האקלים באי הוא מיוחד: בחוף המערבי - בדרך כלל יבש, בעוד שבחוף המזרחי - בדרך כלל לח.
זאת כתוצאה מרוחות הסחר (Trade Winds) הנושבות בו, ומגיעות ממזרח למערב וכך מקלות מאוד על הסביבה החמה והלחה באי.
האי, בדומה לאיים האחרים בהוואי סובל מפגעי מזג אוויר כמו סופות הוריקן ושיטפונות.
לדברי פרופ' סטיבן בוזינגר, פרופסור במחלקה למטאורולוגיה באוניברסיטת הוואי, ברוב המקרים, מאז החלו לתעד במאה ה-19 את סופות ההוריקן, לא ספג האי מכות חזקות מסופות ההוריקן בשל דפוס מזג האוויר השורר בו, רכסי ההרים שבו וכן מזל.
זה לא אומר שהאי לא ספג מכות חזקות, לרוב הקיפו ההוריקנים את האי ופגעו באיים אחרים (קאואיי, או באי הוואי המכונה גם "האי הגדול").
בחודש יולי 2020, תועדה אחת מסופות ההוריקן שפגעו באוהו, הוריקן דגלאס (Hurricane Douglas).
לפי החזאים שצפו את בואו של ההוריקן, נראה היה שהסופה מתקרבת ופונה ישירות לחופו הצפוני של האי, אך היא חלפה מעט צפונה, והביאה איתה גשם כבד ורוחות חזקות.
הוריקן דגלאס היה סופת ההוריקן הקרובה ביותר לאוהאו שתועדה בהיסטוריה.
שיטפונות מגיעים לאי מהאוקיינוס בעת גאות ושפל, בחודשי החורף - אוקטובר-פברואר, כאשר הגלים הגדולים מגיעים מהאוקיינוס ויוצרים הצפות, וכן מהנהרות והנחלים החוצים את ההרים וזורמים לים.
הם עשויים להציף שטחים רבים, במיוחד בתקופת הגשמים החזקים.
בחודשים נובמבר-פברואר כאשר מתחילה עונת הגלים הגדולים בחוף הצפוני מתקיימות בו תחרויות גלישה בחודשים נובמבר- דצמבר.
בתקופת הקיץ, שוככים הגלים הגבוהים, והופכים לגלים נמוכים.
הונולולו בירת הוואי, נמצאת בחוף הדרום-מזרחי של האי, ומחצית מתושביו מתגוררים בה.
הונולולו היא עיר מודרנית ותוססת הנחשבת עיר מחוז ובתוכה קיימים המרכז הכלכלי, המסחרי והשלטוני של המדינה.
יחד עם המודרניזציה ניתן לפגוש בה גם את התרבות הפולינזית.
שתי התרבויות, המודרנית והפולינזית בעיר משתלבות אחת בשנייה.בעיר ממוקם הקמפוס המרכזי של אוניברסיטת הוואי, המכונה אוניברסיטת הוואי במנואה.
היא משמשת צומת מרכזית לטיסות החוצות את האוקיינוס השקט וכן לטיסות מארצות הברית לאיים השכנים.
הונולולו כוללת בתוכה את אחת השכונות המתוירות ביותר בהוואי - ואיקיקי הנמצאת בדרום מערב העיר ומשתרעת על 4 ק"מ, עם חופי ים בעלי חול לבן ומים שקטים וצלולים, ומספר רב של בתי מלון.
בשנת 500 לספירה לערך הגיעו לאוהאו תושבי טהיטי והקימו במקום יישובי קבע.
מלך האי הוואי קאמהאמאה הראשון (Kamehameha I), שהגיע מ"האי הגדול" (Big Island) עם צי של סירות קאנו, כבש את אוהאו, ואיחד את איי הוואי.
בשנת 1845, הועברה בירת הממלכה מלהאינה (Lahaina) אשר באי מאווי, להונולולו באוהאו.
בשנת 1893, הודחה המלכה ליליאוקאלאני (Liliuokalani), ושרשרת האיים סופחה בשנת 1898 לארצות הברית.
22% משטח האי משמש את צבא ארצות הברית, ובמאה ה-20 הפך האי למרכז הצי של צבא ארצות הברית באוקיינוס השקט.
בין הבסיסים שהוקמו באי היו בסיס פרל הארבור ופורט קמהאמהה שהותקפו על ידי היפנים במלחמת העולם השנייה.
תושבי האי מתפרנסים בעיקר מתיירות, כאשר קרוב ל-5 מיליון תיירים מגיעים אליו מדי שנה.
בחודש אפריל 2023, החל בית המחוקקים של הוואי לדון באישור חקיקה בנושא "עמלת השפעת מבקרים", לתיירים המגיעים מחוץ להוואי.
עמלה זו תיגבה מכל תייר במטרה להשקיע במשאבי התרבות והטבע של האי.
בנוסף, תורמים לכלכלת האי גם המתקנים הצבאיים המפוזרים בו וכן ענף גידול האננס.
התחבורה הציבורית באי טובה, והאוטובוסים של חברת The Bus מגיעים לכל מקום באי.
בנוסף ניתן לשכור רכב או אופניים ולטייל באי.
באוהאו ניתן למצוא מגוון רחב של פעילויות ספורט וטבע: גלישה בים (האי נחשב כמרכז לגלישת הגלים בארצות הברית), גלישת רוח, בילויים על חוף הים, אפשרות לטיולים בין הנופים השונים, ואטרקציות נוספות.
באוהאו מגוון גדול של חופי ים, חלקם חופים שקטים עם חול לבן ומי טורקיז, לאגונות וריפים שבהם מגיעים צוללנים לצלול, וחופים עם גלי ענק המתנפצים אל החוף בעוצמה כאשר גולשי גלים מכל העולם מגיעים אליהם.
החופים באי הם חופים ציבוריים, מסומנים היטב וקיים שילוט ברור העוזר למצוא אותם.בחלקם אין מציל באופן קבוע, וברובם קיימים שירותים מסודרים, מקלחות וחנייה.
בסופי שבוע ובעונת התיירות קשה למצוא חנייה במיוחד בחופים הפופולריים כמו חופי ואיקיקי.
החופים בחלק הדרום מערבי של האי הם החופים השקטים ביותר.
החופים בחלקו הצפוני של האי שקטים מאוד בקיץ, אולם בחורף הם סוערים מאוד כאשר גלי ענק מגיעים אל החוף.
בחופים הדרומיים של האי, הים סוער מאוד בקיץ ויש בו זרמים חזקים וגלים קצרים הנשברים בעוצמה אל החוף.
אך קיימים מספר חופים המוגנים על ידי שוברי גלים טבעיים למשל חוף האנאומה הממוקם בדרום האי הנמצא במפרץ מוגן ומתאים לצלילה ושנירקול.
מפרץ האנאומה (Hanauma Bay) מוגדר כשמורת טבע, הואיל והוא נמצא באדמה וולקנית שיש בה מערכת אקולוגית ימית נדירה.
תיירים המגיעים לעשות שנורקלינג או לבקר בשמורה, חייבים לשלם תשלום נוסף שהחל במאי 2022, במטרה להפחית את עומס המטיילים ולהגן על משאבי הטבע של האי.
מס זה ניגבה גם מתיירים המגיעים לביקור במכתש ראש היהלום (Diamond Head).
גלישה בים היא אחת מענפי הספורט המפורסמים והפופולריים באואהו.
בעונת החורף, בחודשים נובמבר-פברואר, מתנפצים אל החוף הצפוני שאורכו למעלה מ-7 ק"מ, גלים גבוהים מאוד היכולים להגיע לגובה של 30 רגל ואף יותר.
בתקופה זו נערכות תחרויות גלישת גלים כאשר מגיעים אליהן הספורטאים הטובים בעולם במקצוע זה.
בעונת הקיץ שוככים הגלים הגבוהים וניתן ללמוד לגלוש.
פארק מים שיש בו מגלשות מים, בריכות גלים וכו'.
יש בו כ-14 מתקני מים.
אטרקציה נוספת של פעילות ספורטיבית באי היא גלישת רוח (Sailboarding), בעיקר בחלקו המזרחי של האי.
גלישת הרוח משלבת בין שיט לגלישה, והיא מוגבלת לשני אזורים באוהו: חוף קאהילואה (Kailua Beach) וחוף לאניקאי (Lanikai Beach).
האי מציע עשרות אפשרויות טיול לכל רמות המיומנות: טיולים למיטיבי לכת, טיולי משפחות וטיולים לבני הגיל השלישי.
בטיולים אלו ניתן לצאת ליערות גשם מקומיים, להתפעל מהנופים השונים, לבקר בפארקים הרבים ועוד.
הגן תוכנן ונבנה על ידי חיל ההנדסה של צבא ארצות הברית במטרה לספק הגנה מפני השיטפונות במקום.
שטחו 400 דונם והוא נפתח לקהל הרחב בשנת 1982. הגן ממוקם ב-Kāneʻohe, ומכיל בתוכו צמחים מאזורים טרופיים מרחבי העולם, צמחים נדירים וצמחים בסכנת הכחדה.
אנדרטת הספינה אריזונה (USS Arizona Memorial) בהונולולו מוצבת על שרידיה של ספינת המערכה אריזונה, והוקמה לזכרם של החיילים והאזרחים האמריקאים אשר נהרגו ב-7 בדצמבר 1941, בעת התקפת היפנים על הבסיס הימי של ארצות הברית בנמל הפנינים.
האנדרטה מהווה חלק מכל המתחם לזכר גבורת החיילים במלחמת העולם השנייה באוקיינוס השקט.
מגיעים אליה בספינה המפליגה בין החוף לאנדרטה.
האנדרטה היא אחת האנדרטאות החשובות והמקודשות ביותר של ארצות הברית.
בנוסף לאנדרטה קיים במתחם מוזיאון צבאי.
במרכז לתרבות פולינזית ניתן להכיר את התרבות הפולינזית העשירה, במקום הוקמו 6 כפרים אותנטיים המייצגים את התרבויות הייחודיות של האיים: הוואי, פיג'י, אוטארו, סמואה, טהיטי וטונגה.
המרכז משתרע על 42 דונם לאורך חופו הצפוני של האי אוהאו, והוא כולל גם לגונה אשר מתקיימים בה סיורי קאנו.
כמו כן מעלים בו תערוכות שונות של אמנים מקומיים.
מוזיאון הבישוף נוסד בשנת 1889 על ידי צ'ארלס ריד בישוף (Charles Reed Bishop), לזכרה של אשתו הנסיכה ברניס פאואי בישוף (Princess Bernice Pauahi Bishop), שהייתה הצאצאית האחרונה למשפחת קאמהאמאה (Kamehameha).
במשך השנים הורחב המוזיאון והוא מכיל מספר גדול של חפצים, מסמכים ותצלומים על הוואי ותרבויות אחרות באיי האוקיינוס השקט.
במוזיאון קיים אחד האוספים הגדולים בעולם של חפצי תרבות וטבע קדומים.
בנוסף, מוצגת בו תערוכה של מזכרות ספורט בהוואי, קיימים בו מרכז הרפתקאות מדע, פלנטריום, ספרייה ומרכז מבקרים.
הפסטיבל מתקיים מזה 68 שנים, בשנת 2022 התקיים הפסטיבל בוואיקיקי בשדרות קאלאקאואה (Kalakaua Avenue).
הפסטיבל מנציח את התרבות וההיסטוריה של הוואי.
הוא מסתיים בתהלוכה ססגונית שבה מופיעים תושבי הוואי עטויים פרחים ורכובים על סוסים המציגים את האמנות המסורתית של רכיבת פא'ו (pāʻū riding).
בין הצועדים להקות שונות ומנהיגים אזרחיים המציגים את רוח האלוהה המאחדת את הקהילה של הוואי.
אואוראד או פראט בן בארגויט היה מלך הפיקטים (מלך פורטריו).
אואוראד מלך כשלוש שנים, החל מעלייתו לשלטון בשנת 839 ועד מותו.
הגרסאות השונות של "דברי ימי הפיקטים" נותנות תעתיקים שונים של שמו של אואוראד או פראט, וייתכן ששמו היה פראדאך.
בניו של אואוראד היו ברידיי שמלך אחריו, וכן קיניאוד ודרסט שמלכו לאחר מכן, ונלחמו על השליטה בממלכת הפיקטים כנגד ברידיי מק פוקל וקנת מק אלפין.
או פורטונה הוא מזמור מתוך כרמינה בוראנה, אוסף שירה בלטינית מהמאה ה-13, שנמצא במנזר בנדיקטבויירן שבבוואריה.
פורטונה היא אלת המזל במיתולוגיה הרומית.
המזמור הוא הפרק המפורסם ביותר ביצירתו של קרל אורף כרמינה בוראנה משנת 1937, והיא פותחת וסוגרת את היצירה.
או פורטונה זכתה להצלחה רבה בגרמניה הנאצית ולאחר מכן בשאר העולם, כאשר נעשה בה שימוש רב בסרטים ובתוכניות טלוויזיה בעשורים האחרונים, לעיתים קרובות כמלווה מצב דרמטי, למשל ב-The Tonight Show ובמשפחת סימפסון.
בין האמנים שביצעו או סימפלו מהיצירה נמנים אוזי אוסבורן והראפר נאז.
מילות הפזמון בלטינית ותרגומם לעברית
אואולו (בפינית: , בשוודית: ) היא העיר השישית בגודלה בפינלנד, והגדולה ביותר בצפון המדינה.
אואולו שוכנת לשפת שפכו של נהר בעל שם זהה (Oulujoki) המתרוקן אל מפרץ בוטניה, במערב חלקה הצפוני של פינלנד, כ-200 ק"מ מדרום לחוג הארקטי, ו-130 ק"מ מגבול שוודיה.
מיקומה העניק לה את שמה השוודי, שפירושו: "המצודה על נהר אואולו".
היא נוסדה ב-8 באפריל 1605 על ידי קרל הרביעי, מלך שוודיה, לאחר הסכם שלום עם רוסיה שהסיר להלכה את איום התקיפה ממזרח בדרך-הנהר.
האזור הסובב אותה היה מאוכלס כבר הרבה קודם, והנהר שימש ערוץ מסחר ותיק.
השריפה הגדולה באואולו שפרצה ב-1822 הרסה חלק נכבד מהעיר, והאדריכל קרל-לודוויג אנגל, שמזוהה עם המבנים המהודרים סביב כיכר הסנאט בהלסינקי, נקרא לתכנן את בנייתה מחדש.
רק שינויים קלים עברו מאז הושלמה הבנייה של אואולו המודרנית ועד ימינו, כשצריח הקתדרלה - גם היא בעיצובו של אנגל - הושלם ב-1844.
העיר הפופולרית היא המרכז המנהלי, החינוכי, המסחרי והתעשייתי של צפון פינלנד, ובה חיי תרבות עשירים הכוללים פסטיבלי מוזיקה ואמנות, לרבות פסטיבל וידאו שנתי בקיץ ואליפות העולם בנגינה על גיטרת אוויר; אירועי ספורט ועוד.
האוניברסיטה של אואולו נוסדה ב-1958 ובה למדו ב-2008 כ-16,600 תלמידים.
קבוצת ההוקי קרח של העיר זכתה באליפות ליגת העילית הארצית 5 פעמים בין 1981–2008.
כלכלתה של העיר מבוססת בעיקר על מגזר השירותים אולם גם על תעשייה (נייר).
המעסיקים הגדולים ביותר, לפי הסדר, הם העירייה, קריית בית החולים של צפון אוסטרובוטניה, קבוצת נוקיה והאוניברסיטה.
נמל אואולו הוא מהעמוסים בנמלי מפרץ בוטניה.
אואולו מקושרת היטב עם כל חלקי פינלנד באמצעות כבישים מהירים, רכבות, אוטובוסים ותעופה.
סמל העיר מציג את דג הסלמון, שעליו התבססה כלכלתה של העיר בעת המוקדמת.
אוּא"ז הוא מפעל רכבים באוליאנובסק ברוסיה, המייצר בעיקר רכבי שטח ומיניבוסים.
המפעל הוקם לאחר שהממשל הסובייטי החליט על העברת מפעל זיל ממוסקבה..
מומחים ממוסקבה הגיעו לאוליאנובסק ב-30 באוקטובר 1941 והחלו בהתארגנות להקמת המפעל.
המפעל שייך היום (2010) לחברת ו"סברסטאל-אוטו" (Северсталь-авто).
בתקופת מלחמת העולם השנייה המפעל היה שלוחה של זיל.
מ-1942 החל המפעל לייצר מכוניות באופן סדיר.
בשנות ה-60 של המאה ה-20, החל המפעל בייצור מודלים מתכנון עצמי.
בין השנים 1947–1950, ייצר המפעל את המשאית גא"ז MM.
ב-1974, המפעל ייצר את הרכב המיליון שלו.
מאז התפרקות ברית המועצות, שוקדת החברה על ייצור רכבי שטח ובאוגוסט 2008 יצא מהמפעל הג'יפ החדיש ביותר של החברה, רכב השטח אוא"ז פיק-אפ.
אוֹאוֹגֵנֵזָה היא תהליך יצירת תא הביצית.
ראשית תהליך האואוגנזה בשבוע החמישי של חיי העוברה, ובו נודדים תאים אל עבר השחלות המיועדות (בשלב התהוות השחלות).
בשבוע התשיעי מתפתחים זקיקים מוקדמים (premordial follicies) מסביב לאואוגוניום, התא ראשוני שממנו מתפתחת הביצית.
השליש הראשון של ההיריון מתאפיין בחלוקות מיטוטיות רבות של האואוגוניום.
בשליש השני חלה היפרטרופיה (גדילה) של התאים האואוגוניומים לאואוציטים ראשונים בעלי 2n כרומוזומים, כאשר 2n מסמל דיפלואידיות ובאדם מדובר ב-46 כרומוזומים.
ההיפרטרופיה מתרחשת בתוך הזקיקים הראשוניים.
בשליש שלישי האואוציטים הראשונים נכנסים לשלב המיוזה הראשונה ונעצרים בשלב הפרופאזה הראשונה עד לבגרות המינית בגוף הנערה המתבגרת.
בזמן הלידה כל שחלה של תינוקת מכילה מאות אלפי זקיקים.
תהליך האואוגנזה שנעצר בשלב הפרופאזה הראשונה בסוף התפתחות העובר ממשיך להתפתח בתחילת הבגרות המינית.
בשלב זה מופרש ההורמון GnRH מההיפותלמוס, שמעורר הפרשת שני הורמונים: הורמון מחלמן (LH) ו-הורמון מגרה זקיק (FSH) מההיפופיזה הקדמית.
המחזור החודשי הוא כ-28 ימים, כשהיום הראשון מסמל את תחילת דימום המחזור.
תהליך האואוגנזה ממשיך כחמישים שנה ומתרחש כל חודש.
מלבד התלות ההורמונלית, התהליך תלוי בשגשוג הזקיק השחלתי, בביוץ ובהפריה.
מרגע עירור זקיקים בשחלה, הזקיק מחדש את התפתחותו מסביב לאואוציט הראשוני.
תהליך השגשוג מתחיל ביום הרביעי למחזור החודשי ומסתיים בסוף היום ה-12. האואוציט הראשוני ממשיך את תהליך המיוזה הראשון שנפסק בשלב העוברות ומתחלק לשני תאים הפלואידים (עם מחצית הכרומוזומים).
האואוציט מתחלק לשני תאים לא שווים בגודלם.
לתא הביצית המיועד, שהוא אואוציט שניוני, הומולוגי והפלואידי, כמות ציטופלזמה גדולה יותר.
התא האחר נקרא גופיף קוטבי ראשון והוא זניח בשל כמות הציטופלסמה המועטה שברשותו.
האואוציט השניוני מתחיל בתהליך המיוזה השנייה, שבה יהפוך לתא רבייה בעל 23 כרומוזומים, במהלך או בסמוך לביוץ.
בביוץ התא פוקע מהזקיק אל מחוץ לשחלה ונע אל תוך החצוצרה.
במהלך שלב זה, השלב הלוטאלי, שארית הזקיק (הגופיף הצהוב) מאותתת לדופנות רירית הרחם לשגשג עד ליציאת הביצית מהרחם בווסת.
אחרת, בהפריה, השלב הלוטאלי יימשך עד ליצירת חלופה הורמונלית בדמות השליה.
במיוזה השנייה התא אמור לעבור תהליך הפחתה מ-23 זוגות הומולוגים (כרומוזומים) ל-23 כרומוזומים בודדים, אך התהליך נעצר שוב, הפעם בשלב המטפאזה השנייה.
בשלב זה התא הוא הפלואידי.
התהליך המיוטי השני ויצירת תא הביצית יושלמו אך ורק לאחר הפריית האואוציט השני, זאת אומרת, לאחר שתא זרע יפרה את הביצית.
גם בסוף שלב זה, האואוציט יגדיל את כמות הציטופלזמה על חשבון גופיף קוטבי.
בחלק הראשון של ההפריה, הנקרא תגובה אקרוזומלית, תא זרע לאחר הבשלה נקשר אל החלבון חלבון קושר זרע של האזור השקוף מספר 3 (Zona pellucida sperm-binding protein 3) בכתר הזוהר (corona radiata).
הקישור קושר את תא הזרע ומשחרר אנזימים הידרוליטיים מהאקרוזום.
האנזימים מפרקים את הקשרים באזור השקוף (Zona pellucida) של קרום תא הביצית.
תא הזרע הראשון שנקשר אל הקולטן ZP3 מכניס את הגרעין אל תוך הביצה.
כתגובה לכניסת הגרעין אל האואוציט באנדוציטוזה, מתרחשת התגובה הקורטיקלית שבה נוצרת חסימה איטית בפני תאי הזרע האחרים על ידי הפרשת גרנולות קורטיקליות ויצירת מעטפת הפריה קשיחה.
תאים שהגיעו באיחור לא יוכלו להיקשר ובזה תמה דרכם.
אם באותו חלקיק שנייה נגעו שני תאי זרע, נוצרת הפריה עם שלושה גרעינים שלא תצלח.
להפריה טטרפלואידית או טריפלואידית ומעלה אין משמעות אבולוציונית.
כעבור כ-5 שעות מכניסת תא הזרע האואוציט משלים מיוזה שנייה והופך לתא ביצית.
שני הגרעינים ההפלואידים מתאחדים לגרעין דיפלואידי אחד ליצירת הזיגוטה.
לאחר כ-16 שעות הזיגוטה מוכנה למיטוזה הראשונה.
תהליך המיוזה ליצירת תא ביצית
אואונואה (טונגאית: ʻOhonua) היא המרכז המנהלי של האי אוה שבטונגה.
העיירה שוכנת על החוף הדרומי של האי.
אוכלוסיית העיירה מונה 1,528 תושבים.
ליד העיירה פועל שדה התעופה ובתוכה נמצאים קתדרלה והמרכז המנהלי של המחוז.
ננה אולנד פבריקיוס (בדנית: Nanna Øland Fabricius, נולדה ב-2 במאי 1985) היא זמרת דנית הידועה בשם הבמה Oh Land.
או לנד נולדה בקופנהגן למוזיקאי ברנדט פבריקיוס ולזמרת האופרה בודליל אולנד.
בעברה הייתה רקדנית, אך לאחר פציעה בגב עזבה את התחום.
או לנד מתגוררת בברוקלין החל מינואר 2010.
אלבומה הראשונה של או לנד, "פאונה", יצא ב-10 בנובמבר 2008. אלבומה השני, "או לנד", יצא ב-14 במרץ 2011 וכלל להיטים כגון "Sun of a Gun" ו"White Nights".
"O mio babbino caro" היא אריה לסופרן מתוך האופרה הקומית "ג'אני סקיקי" מאת ג'אקומו פוצ'יני.
במהלך האריה מנסה לורטה לפייס את אביה, ג'אני סקיקי, הזועם על משפחת דונאטי ומספרת לו שהיא אוהבת את רינוצ'ו דונאטי.
כשהיא מושרת בתוך האופרה, האריה העדינה והיפה הזו מהווה הפוגה של רוך וסנטימנטליות בין החמדנות, החנופה, הזעם, הציניות, הזיוף והקדחתנות שמאפיינים את שאר העלילה, המוזיקה והדמויות באופרה.
האריה הזו מפורסמת למדי והיא מבוצעת לעיתים תכופות גם שלא במסגרת האופרה המלאה אלא בתוך רסיטלים של זמרות סופרן וקונצרטים אחרים.
אני אוהבת אותו, יפה שלי!
אני רוצה ללכת לפורטה רוסה
כן, כן, אני רוצה ללכת,
הו אלוהים, אני רוצה למות...
"או שכן או שלא" הוא סינגל שלישי מתוך האלבום תפתח חלון של הזמרת-יוצרת הישראלית ריטה, שיצא לאור באוגוסט 1999. השיר נכתב על ידי עירית לינור, הולחן על ידי רמי קלינשטיין ועובד על ידי משה לוי ולואי להב.
השיר מדבר על זוגיות במבחן.
אואור שאהין (נולד ב-29 בספטמבר 1965) הוא אונקולוג ויזם טורקי, מייסד חברת ביונטק (BioNTech), שפיתח את אחד החיסונים העיקריים נגד מחלת נגיף קורונה 2019/ תחומי המחקר העיקריים שלו הם מחקר סרטן ואימונולוגיה.
משפחתו של סאהין, במקור מטורקיה, עברה לגרמניה כשהיה בן ארבע.
הוא גדל בקלן ולמד רפואה באוניברסיטת קלן, וסיים שם דוקטורט באימונותרפיה נגד סרטן.
השנייה מהחברות הללו, ביונטק, פיתחה את אחד החיסונים העיקריים ששימשו להילחם במגפת הקורונה יחד עם חברת פייזר בשנת 2020. כתוצאה מעליית הערך של החברה, שאהין ואשתו הפכו לגרמנים הראשונים עם שורשים טורקים, ברשימת 100 האנשים העשירים ביותר בגרמניה/.
שאהין נולד באיסכנדרון, במחוז הטאי, טורקיה.
הוא עבר עם אמו לגרמניה בגיל ארבע כדי לגור עם אביו, שעבד במפעלי פורד בקלן.
מלבד כדורגל, הוא התעניין בספרי מדע פופולרי, אותם שאל מהספרייה של הכנסייה הקתולית.
בתחילה, המליץ לו המורה בבית הספר היסודי ללמוד בבית ספר מקצועי, שלא היה מאפשר לו ללמוד באוניברסיטה.
אך לאחר התערבות שכנתו, הוא עבר לגימנסיה.
הוא סיים את לימודיו בגימנסית אריך קסטנר בקלן-ניהל בשנת 1984, כילד הראשון בבית הספר עם הורים טורקים.
הוא התמקד בלימודים מתקדמים במתמטיקה וכימיה.
שאהין למד רפואה באוניברסיטת קלן בין השנים 1984–1992. הוא קיבל את הדוקטורט בהצטיינות יתרה (summa cum laude) בשנת 1992, על עבודת גמר בנושא אימונותרפיה לתאי גידול (bispecific monoclonal antibodies for the activation of cytostatic precursors on tumor cells).
בין השנים 1992–1994 למד מתמטיקה באוניברסיטה החופשית של האגן.
שאהין עבד כרופא לרפואה פנימית, המטולוגיה ואונקולוגיה בין השנים 1991–2000 בבית החולים האוניברסיטאי של קלן ולאחר מכן בבית החולים האוניברסיטאי סארלנד בהומבורג.
בשנת 1999 סיים שאהין פוסט-דוקטורט בתחום הרפואה המולקולרית והאימונולוגיה.
לאחר שעבד במכון לאימונולוגיה ניסיונית של בית החולים האוניברסיטאי בציריך בשנת 2000, עבר למרכז הרפואי האוניברסיטאי מיינץ.
שם הוא עובד בתפקידים מובילים שונים בחקר סרטן ואימונולוגיה ומאז 2001 הוא פרופסור לאונקולוגיה ניסיונית.
שאהין עובד על זיהוי ואפיון מולקולות יעד חדשות (אנטיגנים) לטיפול אימונותרפי - למשל נגד גידולים סרטניים.
המטרה היא לפתח חיסון נגד סרטן המבוסס על חומצה ריבונוקליאית (RNA), חומר מסנג'ר עם מידע גנטי המפעיל תגובה מקבילה של מערכת החיסון, מה שמוביל לעיכוב ולנסיגה של גידולים.
חיסוני RNA אלה אינם גורמים לשינוי גנטי קבוע בחומר הגנטי של התאים.
עם זאת, הם, במילים פשוטות, מומסים שוב לאחר "שימוש חד פעמי" ליצירת חלבון.
בעיה אחת היא לפתח תהליך הנדסה גנטית כך שחיסונים אלה יפעילו תגובה ישירה וממוקדת של המערכת החיסונית לאחר ההזרקה.
בפיתוח שרשראות RNA מותאמות שכאלה, שאהין וצוות המחקר שלו זכו להצלחה מדהימה בשנים האחרונות.
שאהין רואה את עצמו כמהנדס חיסונים שמנסה להשתמש במנגנונים האנטי-ויראליים של הגוף כדי לטפל, למשל, בסרטן כאשר מערכת החיסון אחרת אינה מסוגלת להילחם בו.
הוא רואה את חזונו בהנחיית המערכת החיסונית "להגן עלינו מפני או להקל על מחלות מסוימות.
בשנת 2000 מונה שאהין לראש קבוצת המחקר הזוטרה של המרכז הרפואי האוניברסיטאי מיינץ, ובשנת 2003 מונה כיו"ר המרכז לחקר חיסונים לגידולים.
מאז 2006 הוא מרצה במחלקה לאונקולוגיה ניסיונית.
בשנת 2010 ייסד את המחלקה לאונקולוגיה תרגומית (Translational Oncology) במרכז הרפואי האוניברסיטאי של אוניברסיטת יוהנס גוטנברג מיינץ (TRON).
זהו מכון מחקר ביו-פרמצבטי המפתח כלי אבחון ותרופות חדשות לטיפול בסרטן ומחלות אחרות, עם צורך רפואי גבוה שלא ניתן לו מענה.
המיקוד שלה היא ברפואה פרטנית ובחיסון נגד סרטן.
מיום הקמתה ועד ספטמבר 2019 הוא היה המנהל המדעי שלה.
מאז הוא עובד כיועץ מדעי ומפקח על תלמידי דוקטורט.
על עבודתו בתחום זה הוענק לשאהין פרס.
הוא סגן מנהל המרכז האוניברסיטאי למחלות גידולים מיינץ (UCT מיינץ), שנוסד בשנת 2011. UCT מיינץ הוא עמותה של כל המוסדות האונקולוגים של המרכז הרפואי האוניברסיטאי מיינץ המתמקדים באונקולוגיה קלינית או במחקר אונקולוגי.
בשנת 2017 היא הייתה מעורבת בהקמת מכון הלמהולץ החדש HI-TRON, שהוא שיתוף פעולה בין המרכז לחקר הסרטן הגרמני (DKFZ) לבין TRON.
הוא אחד המנהלים המדעיים של מכון הלמהולץ החדש.
במהלך טקס ההקמה הצהיר שאהין כי הוא מאמין שניתן יהיה להביס את הסרטן בעתיד.
שאהין הקים את חברת Ganymed Pharmaceuticals בשנת 2001 יחד עם אשתו אוזלם טורצ'י.
חברה זו פיתחה את הנוגדן החד שבטי Zolbetuximab, אשר אמור לשמש כנגד סרטן הוושט והמעיים.
בשנת 2016 נמכרה החברה לאסטלאס פארמה בסכום של משוער של מאה מיליון דולר לפחות.
לאחר מחקרים מוצלחים בשלב II, התרופה נמצאת בשלב III החל משנת 2020. הפרויקט שהוביל לפיתוח חיסונים חדשניים נגד סרטן, היה אחד משנים עשר פרויקטים שפעלו בחסות משרד החינוך והמחקר הפדרלי הגרמני בשנת 2006 כחלק מחממת הסטארט-אפ הביו-טכנולוגית החדשה (GO-Bio).
בשנת 2008 היה שאהין ממייסדי חברת הביוטכנולוגיה ביונטק - BioNTech, שבסיסה במיינץ, גרמניה, ומאז משמש כמנכ"ל החברה.
ביונטק מתמקדת בפיתוח וייצור של אימונותרפיה פעילה, לגישה ספציפית למטופל, בטיפול בסרטן ומחלות קשות אחרות.
המוקד העיקרי של עבודתו במחקר הוא גילוי תרופות מבוססות mRNA לשימוש כטיפול חיסוני בסרטן בהתאמה אישית, כחיסונים נגד מחלות זיהומיות, וכטיפול החלפת חלבונים למחלות נדירות.
מאז אפריל 2020 פיתחה ביונטק חיסון כנגד מחלת נגיף קורונה 2019 בהובלת שאהין ואשתו אוזלם טורצ'י, שהיא גם חברה בדירקטוריון החברה.
שאהין מחזיק בכמה פטנטים שרשם בשיתוף עם ביונטק.
על רקע הוויכוח על הפצת חיסון פוטנציאלי, הצהיר שאהין כי מפתח אחד במאבק נגד COVID-19, כחלק משיתוף פעולה בינלאומי.
אין "שום דיון" אם חיסון זמין רק עבור מדינות בודדות.
יש להעמיד תמיד את היעילות והבטיחות של חיסון, כולל תופעות לוואי, בשקיפות.
הוא מחויב להבטיח שהדבר ייעשה שוב ושוב באופן אמין ומושכל לציבור הרחב.
בסתיו 2020 הוא נכנס לשותפות עם חברת התרופות פייזר האמריקאית ותכנן לקבל אישור לחיסון לפני סוף 2020. בנובמבר דיווחה החברה על יעילות של 95 אחוזים בחיסון.
בשנת 2019 הוענק לשאהין "פרס מוסטפא", פרס דו שנתי למדע וטכנולוגיה של הארגון לשיתוף פעולה אסלאמי.
במרץ 2021 הוענק לשאהין צלב מפקד האבירים של מסדר הכבוד, אחד מאותות ההצטיינות הגבוהים ביותר שמעניקה גרמניה.
באפריל 2023 הופיע, ביחד עם בת זוגו אוזלם טורצ'י ברשימה השנתית טיים 100 של מגזין טיים.
שאהין הכיר את אשתו לעתיד, אוזלם טורצ'י, במהלך עבודתו בבית החולים האוניברסיטאי בהומבורג, שם סיימה את שנת הלימודים האחרונה שלה.
הזוג התחתן בשנת 2002; יש להם בת אחת.
הם דורגו בין מאה האנשים העשירים ביותר בגרמניה.
נכון לינואר 2021 העריך פורבס את שוויו הנקי ב-4.6 מיליארד דולר.
או למפיאו דה אסקינה (בפורטוגזית: O Lampião da Esquina) היה עיתון להט"בי ברזילאי, שפעל בין אפריל 1978 ליוני 1981. העיתון כלל 37 גליונות בין תחילתו לסופו.
לאחר העברת החוק המוסדי מספר 5 בתקופת הדיקטטורה הצבאית הברזילאית, העיתונות חוותה צנזורה קשה, בכך שאסרה לפרסם כל דבר על הדיקטטורה בברזיל.
במהלך האברטורה והחזרה האיטית לדמוקרטיה שהתחיל הנשיא ארנסטו גייזל, העיתונות והקבוצות האקטיביסטיות החלו לדבר יותר בחופשיות רבה יותר.
העיתון קם כעיתון חלופי לכלי העיתונות המרכזיים באותה תקופה.
העיתון הוקם בעקבות המגזין הגאה, Gay Sunshine Journal, שהוקם על ידי וינסטון ליילנד מחוץ לאזור מפרץ סן פרנסיסקו.
כותרת העיתון הייתה על שמו של גיבור העם הברזילאי, למפיאו, מנהיג שודדים מפורסם בצפון מזרח ברזיל בשנות ה-20 וה-30 של המאה ה-20.
צוות העיתון כלל אחד עשר עורכים.
העיתון מיתג את עצמו כעיתון בעל נטיית שמאל מובהקת.
על אף שהציג מאמרים ומאפיינים רבים על תנועות רבות ושונות, העיתון כיוון בעיקר לגברים הומוסקסואלים.
סמוך לסופו של העיתון, התנהל מאבק בין שתי קבוצות עורכים.
קבוצה אחת רצתה שהעיתון יהיה שמאלני יותר, ואילו קבוצה אחרת רצתה שהעיתון יהיה נייטרלי יותר.
בנוסף, אנטוניו כריסוסטומו, אחד מעורכי העיתון, נעצר והואשם בפדופיליה לאחר שאימץ נערה באופן לא רשמי.
רבים האמינו שהוא הואשם בשל היותו הומוסקסואל מחוץ לארון.
בשל הקשר שלו לעיתון, הצוות חשש מרדיפות מצד המשטרה, והחלטו לסגור את העיתון ביוני 1981.
או שאתה שר או שלוקחים אותך מפה הוא סינגל שהוקלט על ידי הלהקה הישראלית טנגו בהשתתפות הזמר אלון אולארצ'יק.
את השיר הוציאה לאור בשנת 1985 חברת התקליטים הד ארצי, והוא לא נכלל באלבום אולפן.
השיר נכתב והולחן על ידי אולארצ'יק, מיקי שביב ואיתן גדרון, שגם הפיק אותו.
השיר הוצג כמועמד לכניסה למצעד הפזמונים השבועי של רשת ג' ב-26 במרץ 1985. בשבוע לאחר מכן דורג במקום ה-24. ב-4 ביוני עלה למקום השני – המיקום הגבוה ביותר אליו הגיע במצעד.
ב-23 ביולי, לאחר שבעה-עשר שבועות צעידה, יצא מהדירוג השבועי.
במצעד הפזמונים של שנת ה'תשמ"ה הגיע השיר למקום ה-30.
בשנת 1999 ביצעו הזמרים אבי דור, אהרון פררה ויגאל בשן גרסת כיסוי לשיר זה במסגרת התכנית "הופה היי".
בשנת 2016 ביצעו התאומים עומר ועידו שרמן גרסת כיסוי לשיר זה במסגרת התכנית "בית ספר למוסיקה".
בשנת 2003 ביצעו השחקנים אילן רוזנפלד, קובי פרג', עודד פז ואלונה טל גרסת כיסוי לשיר זה במסגרת ההצגה "הפיג'מות המחזמר".
או דה טואלט הוא בושם בעל ריח קליל.
הוא מכונה גם מים ארומטיים ויש לו אחוזי אלכוהול גבוהים.
הוא מותז בדרך כלל ישירות על העור לאחר רחצה או גילוח.
הוא מורכב באופן מסורתי מאלכוהול ושמנים אתרים שונים.
באופן מסורתי, מוצרים אלה נקראו על שם מרכיב עיקרי; חלקם הם מי גרניום, מי לבנדר, מי לילך, מי סיגליות, תמצית מירשה או 'או דה ברטפלד'.
בעקבות כך, או דה טואלט כונה לפעמים "מי שירותים" ("toilet water").
בבשמים המודרניים, לאו דה טואלט יש ניחוח פחות מרוכז מאשר לבושם (או דה פרפיום) ויותר מקולון (או דה קולון).
או דה טואלט הוא ריכוז חלש יותר של ניחוח מאשר בושם.
ריכוז המרכיבים הארומטיים הוא בדרך כלל כדלקמן (ריכוז עולה):
התזה ואפטר שייב: 1–3% תרכובות ארומטיות.
או דה קולון (EdC): בשמים מסוג הדרים עם כ-2–6% בושם מרוכז מתרכובות ארומטיות.
או דה פרפיום (EdP), פרפיום דה טואלט (PdT): 10–20% (אופייני ~15%) תרכובות ארומטיות.
לפעמים נקרא כ"או דה פרפיום" או "וינטג'".
או קלייר היא העיר השמינית בגודלה בוויסקונסין שבארצות הברית עם כ-69,421 תושבים (נכון ל-2020).
העיר ממוקמת כ- מזרחית למיניאפוליס וסיינט פול שבמינסוטה.
שטח העיר הוא כ-88.42 קילומטרים רבועים, והיא נחשבת למרכז מסחרי ועסקי אזורי.
אזור או קלייר היה מיושב במשך אלפי שנים על ידי אינדיאנים.
האירופאים הראשונים עברו באזור בסוף המאה ה-17, והחלו לסחור עם האינדיאנים המקומיים.
המתיישבים האירופאים-אמריקאים הראשונים התיישבו באזור ב-1845, והעיירה עצמה התאגדה ב-1872. תעשיית העץ תרמה לצמיחתה המוקדמת של העיר ולתיעושה.
תעשיית העצים באו קלייר דעכה בתחילת המאה ה-20, מה שגרם לגיוון הכלכלה המקומית.
או קלייר הפכה לעיר אוניברסיטאית עם פתיחתה של אוניברסיטת ויסקונסין–או קלייר ב-1916.
ההכנסה החציונית לנפש באו קלייר היא 31,510 דולר לנפש, לעומת 59,705 דולר למשק בית, ו-82,851 דולר למשפחה.
ההכנסה החציונית לגברים היא $48,978 לעומת $39,147 לנשים.
מבין התושבים שבגיל 25 ומעלה, 95.5% הם בוגרי תיכון ו-33.9% הם בעלי תואר ראשון או יותר.
או קלייר היא בעלת הצמיחה המהירה ביותר בוויסקונסין לאחר מדיסון, עם גידול של 5.4% באוכלוסייה בשנים 2010–2020.לפי מפקד האוכלוסין מ-2020 מתגוררים באו קלייר כ-69,421 תושבים.
מספר זה כולל גם 147 אסירים בוגרים ו-3,556 סטודנטים.
צפיפות האוכלוסין היא 815 נפש לקילומטר רבוע בממוצע.
ההרכב הגזעי של העיר הוא:
5.1% משני גזעים או יותר
3.3% היספנים או לטינים מכל גזע
מועצת העיר היא אינה מפלגתית ומורכבת מ-11 נציגים.
חמישה נציגים נבחרים במחוזות בחירה בשנים אי-זוגיות, ואילו חמישה נציגים נבחרים על ידי כלל התושבים בשנים זוגיות.
ראש העיר נבחר על ידי כלל התושבים בשנים אי-זוגיות.
או קלייר מיוצגת על ידי רון קינד הדמוקרטי בבית הנבחרים של ארצות הברית, ועל ידי רון ג'ונסון הרפובליקני ותמי בולדווין דמוקרטי בסנאט של ארצות הברית.
בכל מערכות הבחירות לנשיאות ארצות הברית משנת 2000 המועמדים הדמוקרטיים ניצחו ברוב של לפחות 52%.
או היון-גיו (בקוריאנית: 오현규; נולד ב-12 באפריל 2001 בנאמיאנגג'ו שבקוריאה הדרומית) הוא כדורגלן דרום קוריאני המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת גנק מליגת העל הבלגית ובנבחרת קוריאה הדרומית.
או החל את הקריירה המקצוענית שלו בקבוצות סוואן סמסונג בלו-וינגס וגימצ'און סאנגמו מליגת הכדורגל של קוריאה הדרומית.
ב-25 בינואר 2023 חתם או בסלטיק מליגת העל הסקוטית.
ב-14 ביולי 2024 חתם לארבע שנים בגנק הבלגית.
ב-11 בנובמבר 2022 ערך או את הופעת הבכורה שלו בנבחרת קוריאה הדרומית, בניצחון 1-0 על נבחרת איסלנד במשחק ידידות.
נכלל בסגל נבחרת קוריאה הדרומית לטורניר גביע אסיה 2023.
או דה וי הוא ברנדי פרי צלול וחסר צבע המיוצר באמצעות תסיסה וזיקוק כפול.
טעם הפרי במשקה הוא בדרך כלל קל מאוד.
במדינות דוברות אנגלית, או דה וי מתייחס לאלכוהול מזוקק העשוי מפירות שאינם ענבים.
מונחים דומים עשויים להיות תרגומים מקומיים או עשויים לציין את הפרי המשמש לייצורו.
אף על פי ש-או דה וי הוא מונח צרפתי, משקאות דומים מיוצרים במדינות אחרות (למשל, שנאפס גרמני, ρακί יווני, rakı טורקית, rakia בלקנית, צויקה רומנית, pálenka צ'כית וסלובקית, פאלינקה (pálinka) הונגרית וערק קוקוס סרי לנקי).
בצרפתית, לעומת זאת, או דה וי הוא מונח כללי למשקאות חריפים מזוקקים.
המונח הצרפתי הראוי לברנדי פירות הוא eau-de-vie de fruit, בעוד ש-eau-de-vie de vin פירושו אלכוהול יין (ברנדי), ועוד מספר קטגוריות של משקאות חריפים (מזוקקים מפירות, ענבים, משקע יין, בירה, דגנים, וכו') מוגדרים גם מבחינה משפטית כ-eau-de-vie באופן דומה.
להרבה או דה וי העשויים מפירות, יין, פומאס או שיפון יש כינוי מקור מוגן (PDO) באיחוד האירופי.
משקאות חריפים מסורתיים מיוצרים מפירות בשלים שמותססים, מזוקקים ומבוקבקים במהירות כדי לשמר את הטריות והארומה של פרי האב.
או דה וי בדרך כלל אינם מיושנים בחביות עץ, ולכן הם צלולים.
על אף שחוסר יישון הוא הנוהג המקובל, חלק מהמזקקים מיישנים את המוצרים שלהם לפני הביקבוק.
כאשר הוא עשוי מפומאס, הוא נקרא ברנדי פומאס או מארק.
בעוד שרוב האו דה וי מהאזורים האלפיניים של אירופה נחים רק לזמן קצר מאוד במכלי זכוכית, אחרים מתיישנים בחביות עץ לפני הביקבוק.
לפיכך, קלבדוס, אלכוהול מבוסס על תפוח מצפון מערב צרפת, מחויב על פי חוק לבלות לפחות שנתיים בחביות עץ, ורוב היצרנים מציעים לשוק גם מוצרים מיושנים בהרבה (עד 20 שנה ומעלה).
חלק מהסליבוביץ' מיושנים גם בחביות עץ, מה שמעניק להם את צבעם הזהוב או הענברי וכמה טעמים נוספים.
țuică bătrână הרומנית מיושנת בחביות עשויות עץ תות, המעניקות לו צבע חום בהיר.
באיים הקריביים, או דה וי עשוי מפירות טרופיים כמו בננה, אמברלה, גויאבה, מנגו, אננס וספודילה.
המונח יכול להתייחס גם למייפל או דה וי, העשוי מסירופ מייפל.
Acerum הוא או דה וי קנדי המיוצר בקוויבק מסירופ מייפל.
או דה וי מוגש בדרך כלל כדיז'סטיף.
גודל מנה טיפוסי הוא 30 עד 60 מיליליטר, בשל תכולת האלכוהול הגבוהה של האלכוהול ומשום ששותים אותו בדרך כלל לאחר ארוחה שבמהלכה כבר הוגש יין, או משקה אלכוהולי אחר.
או דה וי צריך להגיש קר.
מבשלת הבירה, בית הבירה, המסעדה והפאב אוּּ פְלֶקוּ שפירושו אצל פלקו (בצ'כית: Pivovar U Fleků) פועלת בפראג, צ'כיה כבר יותר מחמש מאות שנה, היחידה במרכז אירופה שבה מיוצרת בירה כמעט ברציפות במשך 500 שנה, בירה מקומית ששמה: Flekovský Tmavý Ležák 13°
התיעוד הכתוב הראשון של המבשלה מתוארך לשנת 1499, כאשר Vít Skřemenec, הבעלים של מזקקת לתת, קנה אותה ברחוב Kremencova 11 של היום.
המפעל נקנה על ידי משפחת פלֶקובסקי בשנת 1762, ומכאן שמה הנוכחי של המבשלה.
בשנת 1911 נוסדה במקום קבוצת הכדורגל הקרואטית היידוק ספליט.
לאחר ההשתלטות הקומוניסטית לאחר מלחמת העולם השנייה, הולאמה המבשלה.
לאחר מהפכת הקטיפה של 1989, בשנת 1991 היא שוב הייתה בידי הבעלים הקודם, משפחת ברטניק (Brtník).
או פלקו מורכב משמונה אולמות המקיפים גן בירה גדול שיכול להכיל 400 איש.
המתקן יכול להכיל סך של 1,200 אורחים בו זמנית.
האולם המפורסם ביותר שלו הוא ה"אקדמיה", שנבנה במאה ה-19. זה היה מקום מפגש של דמויות בולטות ומצטיינות בתרבות הצ'כית במאה ה-19. אולמות וחדרים נוספים:
בבניין יש גם מוזיאון המוקדש לייצור בירה.
המיני-מבשלה מייצרת שלושת אלפים הקטוליטר (300,000 ליטר) של בירה חומה 13 מעלות בשנה.
(כ-4.6 אחוז כוהל בנפח) בחמש מאות השנים האחרונות, ייצור הבירה הופרע רק בגלל מלחמת שלושים השנים .
באחד מאולמות או פלקו, שיש לו כניסה נפרדת מהרחוב, יש גם קברט - באופן מסורתי, שפעל מאות שנים בהפסקות קלות.
סטטיסטיקות צריכת בירה במקום בהקטוליטר
או ז'וס או או ז'יס הוא מונח קולינרי צרפתי שמשמעותו "עם מיץ".
הכוונה היא למנות בשר שהוכנו או מוגשות יחד עם מרק קל או רוטב, העשויים מהנוזלים המופרשים מהבשר בעת בישולו.
במטבח הצרפתי, בישול au jus הוא דרך טבעית לשפר את טעם המנות, בעיקר של עוף, עגל וכבש.
במטבח האמריקאי, המונח משמש לעיתים כדי להתייחס לרוטב קל למתכוני בקר, שניתן להגיש עם האוכל או להניח בצד לטבילה (כדיפ).
כדי להכין ז'וס טבעי, הטבח עשוי להרחיק את השומן מהמיצים שנותרו לאחר הבישול ולהביא את ציר הבשר והמים שנותרו לרתיחה.
ניתן להקפיא את הז'וס למשך שישה חודשים או יותר, אך הטעם עלול להיפגע לאחר זמן זה.
במתכוני או ז'וס בארצות הברית משתמשים לרוב ברוטב סויה, רוטב ווסטרשייר, מלח, פלפל, סוכר לבן או חום, שום, סלק, גזר, בצל או מרכיבים אחרים כדי להכין משהו יותר כמו רוטב.
הז'וס האמריקאי מוכן לפעמים בנפרד, במקום להיות מיוצר באופן טבעי על ידי האוכל המתבשל.
דוגמה יכולה להיות בשר בקר שהוכן על ידי הפחתת ציר בקר לצורה מרוכזת (הידועה גם בשם Glace de Viande), כדי ללוות מנה בשרית.
המנה מוגשת בדרך כלל עם "כריך המטבל הצרפתי" (כריך חם המורכב מרוסטביף פרוס דק - או לפעמים בשרים אחרים - על "לחמנייה צרפתית" או באגט).
ניתן להכין ז'וס גם על ידי מיצוי המיץ מהבשר המקורי ושילובו עם נוזל אחר, למשל יין אדום (ובכך נוצר ז'וס יין אדום).
בארצות הברית, הביטוי au jus משמש לעיתים קרובות כשם עצם, מפני שהוא הותאם בהתייחסויות קולינריות לצורת שם העצם.
במקום לכתוב "סנדוויץ' או ז'וס", בתפריט עשוי להיכתב "סנדוויץ' עם או ז'וס".
או כל הימים עם צדפות הוא סיפור קצר מסוגת המדע הבדיוני שכתב אברם דוידסון, והתפרסם בגיליון מאי 1958 של כתב העת Galaxy Science Fiction.
הסיפור, שנחשב ליצירת מופת של ולאחד הסיפורים המוכרים ביותר של דוידסון, זכה בפרס הוגו לסיפור הקצר הטוב ביותר לשנת 1958.
הסיפור נפתח בתיאור המפגש בין אוסקר, בעלי חנות האופניים F&O, ולקוח בשם מר ווטני.
מר ווטני מציין את העובדה שהשותף של אוסקר, פֶרד, איננו.
השתלשלות האירועים מתחילה כשפֶרד אינו מוצא סיכת ביטחון בשביל חיתול של תינוק שהוריו נכנסו לחנות.
פֶרד מלין על כך שאף פעם אין מספיק סיכות ביטחון, ואוסקר מציין שתמיד ישנם יותר מידי קולבים.
פֶרד מביע עניין בחקיינות בטבע ומספר על כך לאוסקר.
אוסקר מוצא מגירה מלאה בסיכות ביטחון, אך דעתו מוסחת כשלקוחה נאה נכנסת לתקן את אופניה.
אוסקר משתמש באופניים הצרפתיות שפֶרד עבד על תחזוקתן כדי לפתות את הלקוחה, ובשובו פֶרד משמיד את האופניים - מעקם ושובר את החישורים, ומעוות את המסגרת באמצעות פטיש.
פֶרד משאיר את האופניים המושמדות מאחורי החנות, ובעקבות המקרה הוא ואוסקר לא מדברים זה עם זה במשך שבועיים.
לאחר שבועיים פֶרד חוזר לחנות וזוכה לקבלת פנים חמה מאוסקר, שמביע פליאה על האופן שבו תיקן את האופניים.
פֶרד מצהיר שלא תיקן את האופניים, וזוקף את התופעה לרגנרציה.
הוא מכנה את היצורים "חברי שקר" (Faux Amis).
כשאוסקר שואל מדוע אין אכלוס-יתר של אופניים, מסביר פֶרד שכמו בטבע, יש ליצור הזה טורפים.
אוסקר טוען שדבריו של פֶרד חסרי כל שחר, ומכריח אותו לרכוב על האופניים; פֶרד עף מהאופניים וטוען שהן הפילו אותו בכוונה.
פֶרד נכנס להיסטריה, ואוסקר לוקח אותו הביתה להירגע.
בסוף הסיפור מתואר המשך השיחה בין אוסקר למר ווטני.
אוסקר מתאר למר ווטני את היצע האופניים בחנות, וכשמר ווטני שואל על האופניים הצרפתיות, אוסקר אומר בהומור כי הוא ייעד אותו למטרות הרבעה.
לבסוף, מר ווטני רוכש מאוסקר אופניים, והם שותים יחדיו בירה ומדברים על גורלו המר של פֶרד, שנמצא מת בארון שלו כאשר קולב כרוך בעוצמה סביב צווארו.
מתאר את מוטיב מחזור החיים הביולוגי, שמתחיל מהקישור בין חיתול, שמייצג את הינקות ואת תחילת החיים, לסיכת ביטחון שהיא השלב הראשון במחזור החיים של חברי השקר.
מוטיב זה מתבטא גם בקישור בין שלב הבגרות של חברי השקר לשימוש של אוסקר באופניים למטרות חיזור.
מוטיב נוסף מתבטא בשם שנתן פֶרד ליצורים - חברי שקר.
הסיפור רומז כי אוסקר יודע על קיום היצורים, וכי הוא מנצל זאת לטובת רווח אישי; כשפֶרד מגלה על היצורים, אוסקר מפקיר אותו לגורלו, מה שהופך אותו בפועל לחבר שקר בפני עצמו.
הסיפור תורגם לעשרות שפות, ויצא לאור מחדש באסופות רבות לאורך השנים.
בעברית פורסם הסיפור באסופת "מדע בדיוני, הטוב שבטוב" בהוצאת לדורי.
הסיפור זכה בפרס הוגו לסיפור הקצר הטוב ביותר לשנת 1958.
אוֹאָזִיס היא להקת רוק שנוסדה ב-1991, בעיר מנצ'סטר באנגליה.
נואל החליט ללכת לשמוע את הלהקה של אחיו באחת מהופעתיה ולא אהב את הצורה בה היא מתנהלת והסכים להצטרף אליה בתנאי שיהיה כותב השירים והמלחין היחיד של הלהקה ושמעתה תקרא אואזיס.
לעיתים הוא גם הסולן של הלהקה.
הלהקה מכרה מעל 70 מיליון אלבומים ברחבי העולם וזכתה להצלחה אדירה בזכות סגנונה המוזיקלי הייחודי אל מול להיטיה; ונוספים.
ב-28 באוגוסט 2009 התפרקה הלהקה אחרי יותר מ-18 שנות פעילות, לאחר שנואל גלאגר הודיע על עזיבתו.
ב-27 באוגוסט 2024 הודיעה הלהקה על איחוד מחדש וסיבוב הופעות המתוכנן להתקיים בקיץ 2025.
האחים לבית משפחת גלאגר גדלו במנצ'סטר עם הוריהם תומאס ופגי גלאגר ואחיהם הגדול, פול.
ליאם, סולן הלהקה, נולד ב-21 בספטמבר 1972 ונואל נולד ב-29 במאי 1967. לאחר בעיות רבות בבית הספר, שכללו שימוש בסמים והסנפת דבק, סולקו שני האחים ממערכת החינוך הבריטית.
נואל החל להתעניין במוזיקה בגיל צעיר והושפע רבות מלהקות בריטיות של שנות השישים, כמו הביטלס, המי והרולינג סטונז.
לעומתו, אחיו הצעיר ליאם לא גילה עניין רב במוזיקה ואף זלזל במי שעסק בתחום.
כל זה השתנה אחרי ששני האחים הלכו להופעה של להקת בריט פופ נוספת מהסצנה המנצ'סטרית, להקת הסטון רוזס.
לאחר ההופעה החליט ליאם שהוא רוצה להקים להקת רוק משלו.
ליאם, ושלושה מחבריו, פול "גוויגסי" מקגוויגן, טוני מק'קרול ופול ארתורס "בונהד" הקימו את להקת "ריין" (Rain).
לאחר שהלהקה לא נחלה הצלחה הוחלט לצרף אליה את האח נואל.
עם הצטרפותו שונה שם הלהקה לאואזיס.
בשנת 1993, לאחר שראו כי הלהקה אינה מתקדמת, החליטו חברי אואזיס להתרכז בפריצה הגדולה שלהם קדימה.
נואל הפסיק להשתמש בסמים והחל להשקיע את זמנו בכתיבת שירים, חברי הלהקה התאמנו מדי ערב והופיעו בפני קהל מצומצם במועדונים קטנים ברחבי מנצ'סטר.