tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
מ'באקו ושבט הג'בארי מגיעים כדי לתגבר את כוחותיו של טצ'אלה.
אוקויה מתעמתת עם וו'קאבי והוא בוחר לבטל את המתקפה.
טצ'אלה וקילמונגר נלחמים אחד בשני במכרות הוויברניום, וטצ'אלה מנטרל את חליפתו של קילמונגר ודוקר אותו.
קילמונגר מסרב לקבל ריפוי ובוחר למות אדם חופשי מאשר להיכלא.
טצ'אלה מקים מרכז סיוע מטעם ואקאנדה בבניין הנטוש בו התגורר נג'ובו, תחת פיקוחן של שורי ונאקיה.
בסצנה הראשונה של כתוביות הסיום, טצ'אלה מופיע בפני האומות המאוחדות כדי לחשוף לעולם את טבעה האמיתי של ואקאנדה.
בסצנה שאחרי הכתוביות, שורי עוזרת לבאקי בארנס בהחלמתו משטיפת המוח שעבר.
צ'דוויק בוזמן - טצ'אלה/הפנתר השחור
מלך האומה האפריקנית הבדיונית ואקאנדה, המקבל כוחות על-אנושיים בעקבות עיכולו של עשב דמוי לב הגדל באדמת ואקאנדה.
אחרי מאורעות "קפטן אמריקה: מלחמת האזרחים" ומותו של אביו טצ'אקה, הדמות מרגישה נינוחה יותר כעת כשהיא בסביבה בה גדלה.
בוזמן, אשר סיווג את דמותו של טצ'אלה כאנטי-גיבור, ציין כי "הוא מודע מאוד לאחריות הגדולה המונחת על כתפיו, לחשיבות תפקידו ולמעמדו".
חליפתו של הפנתר השחור אשר מתפתחת סביב גופו מקבלת השראה מעיצוב דומה של החליפה בהרצת הקומיקס משנת 2016 של טא-נהאסי קואטס ובריאן סטלפריז.
צ'דוויק חתם על חוזה להופעתה של הדמות בחמישה סרטי מארוול.
ג'ורדן - נג'אדקה/אריק "קילמונגר" סטיבנס
בנו של נג'ובו וקצין ביחידת אריות הים המבקש להפיל את שלטונו של טצ'אלה.
המפיק נייט מור מציין שלקילמונגר יש דעה משלו כיצד ואקאנדה התנהלה וכיצד היא אמורה להתנהל.
ג'ורדן, אשר רצה לשחק תפקיד של נבל מזה זמן מה, קשר את מערכת היחסים בין טצ'אלה לקילמונגר כמו זו בין פרופסור אקסבייר למגנטו.
הוא הוסיף וציין שקילמונגר הוא אסטרטגי ומחושב מאוד, סבלני ביותר ומאומן היטב.
הסימונים השבטיים הבולטים שעל גופו של קילמונגר דומים לקעקועים המצולקים של שבטי המורסי והסורמים ומורכבים מ-90 תבניות סיליקון בודדות שדרשו מלאכת איפור של כשעתיים וחצי.
סגנון הראסטות של שיערו היו שינוי מודרני יותר לשיער הארוך שהיה מאופיין לו בקומיקס.
זוהי עבודתו השלישית של ג'ורדן עם הבמאי ראיין קוגלר לאחר "תחנת פרוטוויל" ו"קריד".
אהובתו לשעבר של טצ'אלה ומרגלת סמויה עבור ואקאנדה אשר נשלחת למשימות ברחבי העולם.
דמותה שונה מזו שבקומיקס, שם היא חברת הדורה מילאג'ה לשעבר המשמשת כנבלת-על בעלת כוחות שעובדת עבור קילמונגר.
בתחילת הסרט, נאקיה משחררת לחופשי נשים משועבדות בניגריה, ולשם כך נדרשה ניונגו ללמוד את שפת ההאוסה ועברה אימוני ג'ודו, ג'ו ג'יטסו, סילאט ואמנויות לחימה פיליפיניות.
מנהיגת הדורה מילאג'ה - יחידת נשים לוחמות המגנות על ואקאנדה ומשמשות כשומרות ראשו של המלך.
אזרחית ואקאנדה הגאה במורשת שלה.
הבמאי ראיין קוגלר - שלא צפה בסדרה "המתים המהלכים" בה גורירה מככבת - ליהק אותה בעקבות משחקה בסרט הניגרי "אמו של ג'ורג'" משנת 2013. גורירה ציינה כי כישורי הקרב אותם למדה לצורך תפקידה כמישון ב"מתים המהלכים" עזרו למיומנויותיה של אוקויה, אך מדובר בעליית מדרגה.
גורירה מתארת את הדורה מילאג'ה כשירות חשאי האוסף גם מידע ואינו רק כוח צבאי.
בנוגע למראה הקשוח של הדמות, היא מציינת כי "היא יכולה להיות רצינית אך גם יש לה חוש הומור בלתי צפוי.
יש לה לב, אך הוא שייך למדינתה ולאנשיה".
אחותו בת ה-16 של טצ'אלה ונסיכת ואקאנדה, שמתכננת טכנולוגיה חדשה בוואקאנדה.
רייט מתארת את דמותה כנפש חדשנית בעלת מוח רב המצאות, שרוצה לקחת את ואקאנדה למקום חדש ושיש לה חוש אופנה מפותח.
רייט גם חושבת שדמותה של שורי יכולה לשמש מודל לחיקוי לנערות כהות עור.
המפיק נייט מור תיאר את דמותה כחכמה יותר מאשר טוני סטארק.
מרטין פרימן - אוורט ק.
טייס קרב לשעבר בחיל האוויר האמריקני וסוכן CIA ואיש הקשר לשעבר לכוח משימה במלחמה בטרור.
לדבריו של פרימן, לרוס יש הסכם שלום מעורער עם טצ'אלה והוא עובר מסע רוחני בזמן שהותו ואקאנדה.
שלא כמו דמותו בקומיקס, שהייתה אתנחתא קומית, פרימן ויוצרי הסרט ביקשו להפוך את דמותו של רוס לסוכן מהימן בנושאי דיפלומטיה וקרבות.
דניאל קלויה - וו'קאבי, איש סודו, יועצו וחברו של טצ'אלה המשמש כראש האבטחה לשבט הגבול המגן על ואקאנדה מפני גורמים חיצוניים.
מנהיג שבט ההרים של ואקאנדה, הג'בארי, אשר מוחה נגד הפיכתו של טצ'אלה למלך.
דיוק מתאר את הג'בארי כאנשים ש"מאמינים שכדי להמשיך קדימה עליך להראות דבקות במטרה ולחלוק כבוד לעבר, ולכן יש להם תודעה מוסרית גבוהה".
אלמנטים לדמותו הקולנועית של מ'באקו נלקחו מהרצת הקומיקס של הכותב כריסטופר פריסט משנים 1998–2003. מ'באקו לא נודע בעיבוד הקולנועי בזהותו כאדם-קוף, מאחר שחברת מארוול ראתה בהלבשתו של אדם שחור בתלבושת קוף השלכות גזעניות שלא לצורך.
אלמנט זה שוכתב בתסריט בכך שהשבט אותו מנהיג מ'באקו סוגד לאלוהי הגורילות, ומ'באקו לובש פרוות על זרועותיו ורגליו ושריון גוף המרמזים על האלטר אגו שלו בקומיקס.
המפיק נייט מור מוסיף ומציין שדמותו של מ'באקו היא בעייתית מהרבה סיבות, אך הרעיון מאחורי הדמות היה מרתק.
כדי להבדיל את הג'בארי יותר מהשבטים האחרים, דיוק דיבר בשפת האיגבו הניגרית בניגוד לשפה המקובלת ואקאנדה.
אמו של טצ'אלה והמלכה האם של ואקאנדה.
בוזמן ציין שראמונדה היא "אחת מהיועצים שטצ'אלה מבקש להתייעץ עמם לגבי מה אביו היה רוצה או עושה.
ייתכן והיא אינה צודקת לפעמים, אך בהחלט יש לה תובנות".
לצורך התפקיד, באסט חבשה פיאה לבנת שיער באורך המותניים, השזורה מ-120 קצוות שיער המגוללות יחדיו לכדי ראסטות.
מדינאי בכיר וזקן ואקאנדה, שומרו של העשב דמוי לב.
הבמאי ראיין תיאר את דמותו כדמות רוחנית ומאמינה, אשר דרכו מצטיירת ואקאנדה כפי שהיא מתוארת בקומיקס.
הוא מוסיף ומציין שזורי מספק את הקשר לטצ'אקה שנחוץ לבנו טצ'אלה, והוא גרסת הפנתר השחור לדמותו של אובי ואן קנובי ממלחמת הכוכבים.
אנדי סירקיס - יוליסס קלו
סוחר נשק ומבריח בשוק השחור דרום אפריקאי, אשר משתף פעולה עם קילמונגר.
הוא משתמש בציוד כרייה ווקאנדי מתקדם בתור תותח זרוע.
בוזמן תיאר את הדמות כאיום על ואקאנדה, כאחד הבודדים אשר הצליחו להיכנס לתוך המדינה הנסתרת, וכאחד שיש לו אפשרות גישה לחומר הויברניום.
סירקיס הוסיף, כי מלבד רצונו של קלו בוויברניום, לדמות יש נקמה אישית נגד טצ'אקה והוא מעוניין לחשוף את מה שלדעתו נחשב לצביעות בוואקאנדה.
ג'ון קאני ופלורנס קסומבה שבים לגלם את דמויותיהם של טצ'אקה, אביו של טצ'אלה, ושל איו, חברת הדורה מילאג'ה, מהסרט "קפטן אמריקה: מלחמת האזרחים", כשבנו של קאני אטאנדווה מגלם את טצ'אקה הצעיר.
סטרלינג קיי בראון מגלם את דמותו של נג'ובו, אחיו של טצ'אקה ואביו של קילמונגר אשר נשלח לאמריקה למשימת "כלב מלחמה", איסאק דה בנקולה, קוני צ'יום, דורותי סטיל ודני ספאני מגלמים את זקני שבטי הנהרות, המכרות, הסוחרים והגבול, בהתאמה.
סבסטיאן סטן מופיע בהופעת קמע ללא קרדיט בסצנה שאחרי הכתוביות כבאקי בארנס.
הקומיקאי טרוור נואה מדובב את גריוט, בינה מלאכותית שפותחה בידי שורי.
יוצר הקומיקס סטן לי מופיע בקצרה בסצנה המתרחשת בקזינו דרום-קוריאני.
ביוני 1992, השחקן וסלי סנייפס הודיע על כוונתו לעשות עיבוד קולנועי לקומיקס "הפנתר השחור".
סנייפס רצה להדגיש את הממלכתיות של אפריקה, והרגיש שהיא הוצגה מעט מאוד בקולנוע ההוליוודי.
לדבריו, "הפנתר השחור דיבר אליי משום שהוא היה אצילי, והוא האנתיטזה לסטריאוטיפים המוצגים בדמויות אפריקניות, בהיסטוריה האפריקנית ובממלכות הגדולות של אפריקה".
באוגוסט הוא החל לעבוד על הסרט ותכנן להתחיל את הפקתו לאחר "איש ההרס", עם כוונה להפיק גם סרטי המשך.
בינואר 1994, סנייפס החל במשא ומתן עם סרטי קולומביה בדבר הפקת הסרט בכיכובו, וכותב הקומיקס סטן לי הצטרף לתהליך במרץ.
עד לינואר 1996 נעשו ניסיונות לקדם את הסרט עם תסריטאים ובמאים כדוגמת מריו ואן פיבלס וג'ון סינגלטון, אך לי לא היה מרוצה מהתסריט שנכתב לסרט.
לדבריו של סנייפס, נוצר בלבול בקרב אלה שלא מכירים את הקומיקס וחשבו שמדובר בסרט אודות תנועת הפנתרים השחורים.
באמצע שנות ה-90 ועד לתחילת שנות האלפיים נעשו ניסיונות נוספים להפיק סרט על הפנתר השחור, אולם בשל מחויבותו של סנייפס לסרטים המבוססים על דמות הקומיקס בלייד הרעיון לגיבור-על נוסף של מארוול נגנז.
בספטמבר 2005, מנכ"ל מארוול אבי ארד הכריז כי סרט על הפנתר השחור הוא אחד מתוך עשרה סרטים שאותם אולפני מארוול מתכננים לפתח תחת הפצתם של אולפני סרטי פרמאונט.
בפברואר 2007, נשיא אולפני מארוול קווין פייגי אישר שהסרט בשלבי פיתוח מוקדמים.
במרץ 2009 נשכרו תסריטאים כדי לעבד כמה מהזיכיונות הפחות מוכרים של מארוול קומיקס, ביניהם הפנתר השחור.
בינואר 2011 נשכר יוצר הסרטים התיעודיים מארק ביילי לכתוב תסריט.
היו כוונות להציג את המדינה האפריקנית הבדיונית ואקאנדה כבר בשלבי פיתוחו של הסרט איירון מן 2 משנת 2010, אולם נדרש זמן כדי לגבש את הרעיון.
באוקטובר 2014, פייגי הכריז כי סרט על הפנתר השחור ייצא לקראת סוף שנת 2017 וצ'דוויק בוזמן לוהק לתפקיד.
השחקן נועד לגלם את הדמות תחילה בסרט "קפטן אמריקה: מלחמת האזרחים" בטרם יככב בסרט משלו.
פייגי ציין כי צוות ההפקה מחפש בין היתר אחר יוצרי קולנוע בני מיעוטים, וכי הוא נפגש עם כותב חוברות הפנתר השחור רג'ינלד הודלין.
בינואר 2015 בוזמן ציין כי הסרט נמצא בשלבי פיתוח רעיונות והוא עובר על חוברות הקומיקס ועל סיפורי הפנתר השחור.
כחודש לאחר מכן נקבע מחדש תאריך צאתו של הסרט לאמצע 2018 ופייגי ציין כי הוא נפגש עם במאים אחרי צאתו לאקרנים של "הנוקמים: עידן אולטרון" וכי עבודת הליהוק לסרט ממשיכה.
במאי 2015 הוצע תפקיד הבימוי לאווה דוברני, אך היא סירבה לכך בשל חילוקי דעות בנוגע לתסריט.
באוקטובר 2015 נערכו שיחות עם הבמאים פ.
גארי גריי וראיין קוגלר לביים את הסרט.
מאז, גריי נבחר לביים את "מהיר ועצבני 8" ואילו קוגלר נבחר לשמש כבמאי רק לאחר הצלחת סרטו "קריד".
פייגי תיאר את הסרט כהרפתקת פעולה גאופוליטית המתמקדת במשפחה ובמאבקו המלכותי של טצ'אלה בוואקאנדה וכן במשמעות של מעמד המלך.
לדבריו, הסרט מהווה קשר חשוב לעלילת "הנוקמים: מלחמת האינסוף" ומדובר בסרט מארוול הראשון שיככב בו צוות שחקנים אפריקנים-אמריקאים.
"מה שטוב בפנתר השחור זה שהוא גיבור-על שיכחיש שהוא כזה.
הוא רואה את עצמו כפוליטיקאי, כמנהיג של מדינתו.
רק במקרה מדובר במדינה מבוססת לוחמה שמנהיגיה חייבים להיות לוחמים, מה שאומר שלפעמים הוא חייב לצאת לקרב." - ראיין קוגלר
בינואר 2016 אושר כי קוגלר ישמש כבמאי הסרט, והוא הסביר שקרא את חוברות הקומיקס בצעירותו כך שהסרט הוא אישי מאוד עבורו כמו שאר הסרטים האחרונים שביים.
עם הצטרפותו לפרויקט, קוגלר התעקש לצרף את עזרתם של אחרים אשר עבדו איתו על סרטיו הקודמים, בעיקר כדי להבדיל את הסרט מסרטים אחרים ביקום הקולנועי של מארוול.
בין אנשים אלה נכללים צלמת הקולנוע רייצ'ל מוריסון, מעצבת ההפקה האנה ביקלר והמלחין לודוויג גורנסון.
באפריל 2016, פייגי ציין שקוגלר עובד במשותף עם התסריטאי ג'ו רוברט קול על תסריט, ושהצילומים יחלו בתחילת השנה הבא.
פייגי גם ציין שהסרט "מלחמת האזרחים" הניח את הבסיס למוסריותו של טצ'אלה ולמצע הגאופוליטי שיהיה עליו להתמודד עמו כשהוא חוזר לוואקאנדה.
"מלחמת האזרחים" גם הציג את השפה הווקאנדית, המבוססת על שפת השוסה.
בוזמן למד את השפה מג'ון קאני, המגלם את דמותו של אביו טצ'אקה.
בחודשים אלה נערכו שיחות עם לופיטה ניונגו ומייקל בי.
ג'ורדן עבד במשותף עם קוגלר בסרטיו הקודמים "קריד" ו"תחנת פרוטוויל".
המפיק נייט מור ציין כי הצילומים ייערכו באטלנטה, עם אפשרות לצילומים באפריקה.
בכנס החובבים קומיק-קון, סן דייגו 2016 אושר כי ניונגו תשתתף בסרט בתפקיד נאקיה, בזמן שתפקידו של ג'ורדן נחשף כאריק קילמונגר.
צוות ההפקה לקח השראה מהרצת הקומיקס הנוכחית של טא-נהאסי קואטס לפנתר השחור, שכוללת דיאלוגים פואטיים ועבודת אמנות מאת בריאן סטלפריז.
הרצות קומיקס נוספות אשר הסבו השראה היו של ג'ק קירבי משנים 1977–1978, כריסטופר פריסט משנים 1998–2003 ורג'ינלד הודלין משנים 2005–2008. הדמויות שנבחרו בסוף להופיע בסרט נבחרו בהתבסס על ההיסטוריה הפרסומית של הדמות לאורך השנים, תלוי באופיו של הסיפור.
האחים סטיבן ודונלד גלובר הוסיפו שינויים מינוריים בתסריט הראשוני לסרט, ביניהם מערכת היחסים בין טצ'אלה לאחותו שורי.
התסריטאי ג'ו רוברט קול תיאר את הסרט כהזדמנות היסטורית להציג גיבור-על שחור בתקופה שבה אפריקנים-אמריקנים מקבלים את זהויותיהם בו בעת שהם נאלצים להתמודד עם השמצות וחוסר אנושיות.
הוא הוסיף וציין כי היה חשוב לבסס את התמות בסרט בתרבויות השונות של אפריקה, ושצוות ההפקה יעבוד במשותף עם מומחים באזורי אפריקה בהם ואקאנדה אמורה להתקיים.
בהרחבתו על כך, קול ציין כי לכל המדינות באפריקה יש היסטוריות, מיתולוגיות ותרבויות שונות, וצוות ההפקה ניסה לחדד כמה מההשפעות ההיסטוריות והתרבותיות תוך ביצוע אקסטרפולציה לטכנולוגיה שלנו, לבסס את הסרט במציאות ואז להמשיך משם.
קוגלר השווה את נדירותו של חומר הויברניום שקיים רק בוואקאנדה מחצב הקולטן אשר נמצא אך ורק בקונגו.
הוא רצה שוואקאנדה תרגיש כמו ארץ מאשר עיר המחולקת לשבטים רבים, כשלכל שבט יש תרבות שונה, ופיתח תוכנית פרויקט אשר פירטה כל שבט בוואקאנדה ומקורותיו, מה שעזר לצוות המעצבים.
טיפול מיוחד ניתן לעיצובים העתידניים כדי שלא ייראו חייזריים מדי, וביניהם נכללו עיצובי קומיקס של ג'ק קירבי.
המעצבת האנה ביקלר רצתה לכבד את הקומיקס בעיצובים שלה, ולמלא את החסר במחקר המתמקד באפריקה שמדרום לסהרה ושאיבת השראה ממדינות כמו אוגנדה, רואנדה, בורונדי, הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו ואתיופיה, כמו גם מעיצוביה של זהא חדיד.
המפיק נייט מור תיאר את הגישה הזו כמכתב אהבה לאפריקה.
ביקלר חקרה ארכיטקטורה של שבטים קיימים, ואז ניסתה להפוך אותם למתקדמים מבחינה טכנולוגית בדרך טבעית מאשר דרך קולוניאלית על ידי האדם הלבן.
היא ציינה כי השילוב בין הישן לחדש היה לתמה חשובה לכל אורכו של הסרט, כמו גם למוטיבים מעגליים כדי להדגיש העברה של אנרגיה.
כמה מהאזורים הישנים יותר שנחקרו בסרט היו מפלי הלוחמים, עיר המתים והיכלי המלכים, שניצבו לצד סגנון האפרו-פאנק המודרני יותר של העיר המוזהבת, בירת ואקאנדה.
רונדבלים שולבו אל תוך גורדי השחקים של ואקאנדה, בהשראתם של הרי קניון נהר בלייד בדרום אפריקה.
ביקלר יצרה חותמות וארכיטקטורות שונות לכל אחד מהשבטים הווקאנדים, כשאלה של שבט הגבול נוצרו בהשראת הלסוטו, של שבט המסחר בהשראת כתובים ניגרים, וחותם של השבט המוזהב בהשראת השמש הנראית באופן תדיר באפריקה.
עיר הגורילות, ביתו של שבט הג'בארי, נקבע בתחילה ביער טרופי אך קוגלר הציע שהשבט יכול להיות גם במרומי ההרים המושלגים.
ביקלר ביססה את צורת הכתב של השפה הווקאנדית על שפה ניגרית עתיקה.
היא גם עבדה על טכנולוגיית ויברניום והתייעצה עם מומחים לכרייה ומטלורגיה.
טכנולוגיה זו כוללת את מכרות הוויברניום, בו הויברניום מוצג כסלעים כחולים זוהרים לפני שהם מופקים לכדי פלדת אל-חלד.
הסרט גם מעבד מהקומיקס את טכנולוגיית חרוזי הקימויו ומכיל טכנולוגיה מבוססת חול.
ביקלר רצתה שכל האלמנטים העתידניים של הסרט יהיו עקביים עם תחזיות לטכנולוגיה אפשרית של העולם האמיתי.
כלי תחבורה השתמשו בריחוף מגנטי, ביניהם רכבת משא לחומר הויברניום; המפציץ המלכותי של המלך, שנראה כמו מסכה הפוכה; ומרחפת הדרקון, בהשראת טווס קונגו.
מעצבת התלבושות רות קרטר התייחסה בעיצוביה לשבטי המסאי, הימבה, טוארג, קוסה, זולו, סורמים, דינקה, דוגון, סוטו וטורקנה.
היא גם בדקה עבודות תואמות של מעצבים כדוגמת איסי מיאקי היפני, איב סן-לורן הצרפתי ודונה קארן האמריקאית.
ויני מדיקיזלה-מנדלה סיפקה את ההשראה לתלבושות אותן עיצבה קרטר לאנג'לה באסט, בזמן שתלבושות הדורה מילאג'ה השתמשו בצבע האדום כדי לשקף תרבויות אפריקניות שונות וכללו בגדי טאבארד עם חרוזים וקמיעות שנועדו לסמל הגנה, נפש בריאה, מזל טוב ולעיתים גם בעלות, כאשר הבגד הועבר מאם לבתה.
קרטר רצתה להימנע מהמראה של נשים בבגדי ים ובחרה בשריון גוף פרקטי לבנות הדורה מילאג'ה.
בנוסף, היא לקחה בחשבון את עבודת הפעלולנות, שיאפשר ללובשות אותם חופש פעולה.
התלבושות שנוצרו לטצ'אלה שילבו בין מעמדו כמלך לבין ראש הכוח הצבאי, בין היתר שימוש באריג קנטה השכיח לבני האקאן יחד עם מגפיים צבאיות.
רטר השתמשה גם בצבעים ודפוסים ייחודיים לכל שבט, בין היתר ירוק וצדפות לשבט הנהרות, כחול ועץ לשבט הגבול, ושחור עם סגול מלכותי לפנתר השחור והארמון המלכותי.
שלושה מתוך חמישה אנשים בוואקאנדה הולכים יחפים, דבר שגם השפיע על תהליך עיצוב התלבושות.
בזמן שדמויות מוואקאנדה נמצאות בארצות אחרות, לבושם הוא נורמלי למדי אך הוא עקבי עם עיצוביהם הווקאנדים.
קרטר יצרה 700 תלבושות לסרט ועבדה לצד מאיירים, מעצבים, מכיני תבניות, צבעי אריגים, מכיני תכשיטים וכיוצא בזה.
שלב הצילומים החל ב-21 בינואר 2017 באטלנטה, ג'ורג'יה תחת שם העבודה "מולדת".
מעט לאחר תחילת הצילומים, בנו של קאני אטאנדווה הודיע כי יופיע בסרט יחד עם אביו.
תמונות מסט הצילומים חשפו שמרטין פרימן שב לגלם את דמותו של הסוכן אוורט ק.
בהמשך אושר רשמית ליהוקם של פרימן, רייט וקאני ושאנדי סירקיס ישוב לגלם את דמותו של יוליסס קלו מ"הנוקמים: עידן אולטרון".
אטאנדווה מגלם גרסה צעירה יותר של אביו, כשעל סט הצילומים הוא שימש כיועץ תרבותי יחד עם מאמנת הדיאלקט בת' מגווייר, שהבטיחה שתישמר המשכיות בין השחקנים שהשתמשו בניב ווקאנדי.
ג'ורדן הצטרף לצוות השחקנים מאוחר יותר, והוא הרגיש שהדבר הועיל לדמותו, שנפרדת מכל השאר ונמצאת עמם בקונפליקט.
במהלך סיקור תקשורתי בסט הצילומים נחשף כי ייחקר לעומק תפקידו של הדורה מילאג'ה, אשר לא יעבד את תפקיד האירוסין הטקסי המיוחס לו בקומיקס.
המפיק נייט מור השווה את הפוליטיקה וההומור שבסרט לאלה המוצגים ב"קפטן אמריקה: חייל החורף", באומרו שהפוליטיקה תהיה נוכחת אך לא בסגנון של הטפה ושההומור יהיה בסגנון "שומרי הגלקסיה" ו"אנטמן".
הוא הוסיף וציין שהסרט אינו מסתמך על קווי העלילה שבשאר סרטי מארוול, וכי דמותו של באקי בארנס/חייל החורף לא תצא מהקפאה קריוגנית במהלך הסרט, לאחר שהוקפא בידי מדענים ווקאנדים בסוף "מלחמת האזרחים".
אולם, מאורעות הסרט ישפיעו במידה ניכרת על עתיד סרטי מארוול.
מאחר ש"הפנתר השחור" ו"הנוקמים: מלחמת האינסוף" צולמו בו זמנית באטלנטה, שני צוותי ההפקה עבדו יחדיו כדי להבטיח את ייצוגה ההולם של ואקאנדה, שמשחקת תפקיד חשוב ב"מלחמת האינסוף".
מרבית הסטים המעוצבים של ביקלר נבנו על במות סאונד באטלנטה, ביניהם מועצת השבטים, מרחב העיצוב של שורי והיכל המלכים.
סט הצילומים של מועצת השבטים נבנה עם רצפת זכוכית ממנה נראית חורבה עתיקה.
הסט החיצוני של מפלי הלוחמים קיבל השראה מערוץ אוריבי שבדרום קוואזולו-נטאל.
גודלו של סט הצילומים היה כ-11 מטרים, וכלל בריכה בעומק מטר ושמונים סנטימטרים וצוקים בגודל תשעה מטרים אשר הורחבו לכ-30 מטרים באמצעות אפקטים ממוחשבים.
מסגרת הצוקים פוסלה באופן ידני מקצף פוליסטירן תעשייתי, כשמערכת מנהרות נבנתה לתוכה ואיפשרה לניצבים לטפס לאזורים השונים של הצוקים.
לאחר מכן, המסגרת צופתה בכ-710 מטרים של קצף מפוסל בדמות סלעים המצויים בערוץ אוריבי.
נעשה שימוש בשש משאבות ענק כדי למלא את הבריכה בבסיסו של הסט וליצור מפל מים מעבר לדופן הבסיס.
בסיס הבריכה רופד בצורה סלעית כדי לאפשר לפעלולנים להתהלך בבטחה מבלי ליפול מהקצה.
נדרשו כארבעה חודשים לבנות את סט הצילומים של מפלי הלוחמים, שנמשכו כשבועיים.
צילומים נוספים נערכו בקוריאה הדרומית, והעיר פוסן נבחרה לשמש כרקע בסצנת מרדף המכוניות, בהשתתפות כ-150 מכוניות ו-700 עוברי אורח.
אתרי הצילום כללו את שוק הדגים ג'אגאלצ'י, חוף וונגאלי, העיר הימית במחוז היונדיאה וגשר היהלום.
צוות ההפקה שכר מאות סטודנטים לצילום מאוניברסיטאות מקומיות כעוזרי הפקה במהלך הצילומים בעיר.
משך הצילומים בקוריאה הדרומית נמשכו כעשרה ימים.
אתרי צילום נוספים כללו את רכס רוונזורי והפארק הלאומי הבלתי חדיר ביווינדי באוגנדה.
צילומי הסרט הסתיימו ב-19 באפריל 2017.
ביוני 2017, המפיק נייט מור תיאר את הסרט כהכלאה בין "הסנדק" לבין סרטי ג'יימס בונד, באומרו שמדובר בדרמה משפחתית אופראית וגדולה המתמקדת בריגול תעשייתי.
קוגלר הוסיף כי הסרט הושפע מהסרטים של שנות ה-70 כמו יצירותיו של פרנסיס פורד קופולה וספרות הפשע.
להשראה נוספת, קוגלר צפה בסרטו של ז'אק אודיאר "נביא" משנת 2009, המגולל את סיפורו של פושע זוטר העולה בהיררכיית הפשע בזמן מאסרו.
נשיא אולפני מארוול קווין פייגי ציין שהסרט עשיר ברעיונות תרבותיים הרלוונטיים לימינו.
בינואר 2018, קוגלר רמז על קיומה של סצנה לאחר כתוביות הסיום.
שתי סצנות לאחר הכתוביות מופיעות בסרט, כשבשנייה מופיע סבסטיאן סטן בהופעת קמע כבאקי בארנס.
האפקטים המיוחדים בסרט נעשו על ידי חברת "אינדסטריאל לייט אנד מג'יק" וחברות נוספות כדוגמת "וירטואוז", "סטריאו די", "סקאנליין וי.אפ.
אקס", "דאבל נגאטיב", "לומה פיקצ'רס" ו"מת'וד סטודיוס" בין היתר.
חברת "לומה פיקצ'רס" עבדה על מרדף המכוניות בפוסן ויצרה באופן דיגיטלי את מכוניות הלקסוס המופיעות בסצנה.
נוצרו מספר דגמים דיגיטליים של הרכב, כך שצוות ההפקה יכול היה להשתמש ברכבים האמיתיים לצורך הפעלולים, ואז להכניס בהם שינויים דיגיטליים.
חברת לומה יצרה גם את פרץ האנרגיה מתותח הזרוע של קלו, בעוד חברת סקאנליין וי.אפ.
אקס עבדה על הסרה דיגיטלית של ידו של סירקיס ועל השוד במוזיאון הלונדוני.
באפריל 2017 נשכר לודוויג גורנסון להלחין את פסקול הסרט.
לשם כך, גורנסון נסע לסנגל ולדרום אפריקה כדי להקליט מוזיקאים מקומיים וליצור בסיס לפסקול.
המוזיקאי קנדריק לאמאר הפיק את המוזיקה בהשראת הסרט, והאלבום יצא ב-9 בפברואר 2018, בעוד פסקול הסרט של גורנסון יצא ב-16 בפברואר 2018.
הסרט "הפנתר השחור" ערך את הקרנת הבכורה שלו בדולבי תיאטר בלוס אנג'לס ב-29 בינואר 2018. הכניסה לאולם ההקרנות כללה שטיח סגול שנאגף על ידי נשים הלבושות בשריון הדורה מילאג'ה, עם תאורת מנורות עתידנית.
הבמאי ראיין קוגלר, צוות השחקנים ושאר האורחים לבשו לבוש אפריקני כדי לכבד את השורשים האפריקנים של הסרט לבקשתם של אולפני מארוול ללבוש לבוש מלכותי.
לפני ההקרנה עצמה, קוגלר קיבל מחווה של מחיאות כפיים מהקהל לפני שהכריז על צוות השחקנים.
הסרט יצא לאקרנים בממלכה המאוחדת, הונג קונג וטאיוואן ב-13 בפברואר 2018, בקוריאה הדרומית ביום למחרת, בישראל ב-15 בפברואר ובארצות הברית ב-16 בפברואר.
הסרט הוא הראשון ביקום הקולנועי של מארוול שעבר המרת תמונה ל-ScreenX, פורמט תמונה היקפית של 270 מעלות אשר הוקרן ב-101 תיאטראות בשמונה ארצות.
הסרט היה החמישי בלבד אי פעם שהכניס בסוף השבוע הראשון להקרנתו יותר מ-200 מיליון דולרים בארצות הברית וקנדה.
בסך הכל, בסוף השבוע הראשון הניב הכנסות עולמיות של כ-370 מיליון דולרים, ודורג במקום ה-15 ברשימת ההכנסות לסוף השבוע הראשון.
נכון ל-25 במאי 2018, הסרט "הפנתר השחור" הניב הכנסות של למעלה מ-698 מיליון דולרים בארצות הברית וקנדה ומעל ל-646 מיליון דולרים ברחבי העולם, בסך כולל של למעלה מ-1,345 מיליון דולרים.
בכך הפך לסרט ה-16 של חברת וולט דיסני שעבר את רף ההכנסות של מיליארד דולר, והסרט החמישי של היקום הקולנועי של מארוול שעבר את רף ההכנסות של מיליארד דולרים אחרי "הנוקמים", "הנוקמים: עידן אולטרון", "איירון מן 3" ו-"קפטן אמריקה: מלחמת האזרחים".
הסרט קיבל מדרוג חיובי של 97% באתר הביקורות Rotten Tomatoes, בהתבסס על 365 ביקורות (353 מהן "טריות" ו-12 "רקובות") בציון של 8.2 מתוך 10. האתר מציין כי הסרט "מעלה את רף סרטי גיבורי-העל לגבהים חדשים בשעה שמספר את אחד הסיפורים המרתקים ביותר ביקום הקולנועי ומציג כמה מהדמויות המציאותיות ביותר.
הסרט ניצח בדירוג סרטי גיבורי-על כדוגמת "האביר האפל" ו"איירון מן", שהחזיקו שניהם מדרוג חיובי של 94%.
אתר הביקורות Metacritic העניק לסרט ממוצע משוקלל של 88 מתוך 100 בהתבסס על 55 ביקורות.
אתר הסקרים CinemaScore נתן לסרט ציון A פלוס על-פי סקאלת דירוג מ-A פלוס ל-F - הסרט השני באתר לקבל את הדירוג הנ"ל אחרי "הנוקמים".
האתר RelishMix ציין כי ההאשטאגים לטוויטר שברו שיא ביום הקרנתו של הסרט, עם מעל ל-550 אלף פוסטים.
בתחילת ינואר 2018, תושב ניו יורק בשם פרדריק ג'וזף החל בקמפיין באתר GoFundMe מתוך תקווה לגייס כספים ולעזור לילדים שחורים בהארלם לראות את הסרט 'הפנתר השחור'.
ג'וזף קרא לסרט הזדמנות נדירה לתלמידים צעירים, ובמיוחד כהיי עור, לראות דמות קומיקס שחורה קמה לחיים בסרט קולנועי גדול.
הוא הוסיף וציין כי ייצוגיות שכזו היא חיונית ביותר לצעירים, בעיקר אלה שאינם מוערכים מספיק או אשר נשפטים בגלל לאומיותם או צבע עורם.
הקמפיין לגיוס הכספים זכה להצלחה וחרג בהרבה מהסכום שהוקצה לו, ובהתחשב בפופולריות שצבר ג'וזף קרא לאחרים להקים קמפיינים משלהם בקהילות שלהם כדי לתת הזדמנות לילדים נוספים לראות את הסרט, בשם "אתגר הפנתר השחור".
הדבר הוביל להקמתם של מעל ל-400 קמפיינים דומים ברחבי העולם, בתמיכתם ותרומתם של סלבריטאים ביניהם אוקטביה ספנסר, אשר התכוונה לרכוש את כל הכרטיסים לבית קולנוע במיסיסיפי על מנת שמיעוטי יכולת יוכלו לצפות בסרט.
הקמפיין הפך לקמפיין הויראלי הגדול ביותר בהיסטוריה לאירוע בידורי וגייס למעלה מ-400 אלף דולרים.
מנהל התוכנית למדעים ובידור של האקדמיה הלאומית למדעים, ריצ'רד לוברד, הרגיש שהסרט יגביר את ההתעניינות במדעים, בטכנולוגיה ובאפריקה בנערים אפרו-אמריקאים, כפי שלדבריו סרטי משחקי הרעב ו"אמיצה" הציתו את התעניינותן של נערות בקשתות.
היא הוסיפה שדמויות הנשים החזקות, ובמיוחד שורי, יהיו השראה לנערות צעירות.
גיל רוברטסון, נשיא ארגון מבקרי הקולנוע האפרו-אמריקנים, אומר כי הסרט הוא חשוב במידה רבה מאוד וכי הוא מהווה הזדמנות שפותחת שערים לפרויקטים ביצירתם של אנשים כהיי עור.
ג'מיל סמית' ממגזין טיים ציין שהסרט מדבר על המשמעות של להיות אנשים כהיי עור באמריקה, באפריקה וברחבי העולם, והוא מוכיח להוליווד שלנרטיבים אפרו-אמריקאים יש את הכוח להפיק הכנסות מכל קהלי היעד.
הוא מתייחס לתנועת האקטיביזם חיי שחורים חשובים באומרו כי עשיית סרטים על חיי השחורים היא הדרך להראות שהם חשובים.
הוא מוסיף ומציין כי "באמצעו של רגע תרבותי רגרסיבי ופוליטי המונע בחלקו בידי התנועה הלבנה, עצם קיומו של 'הפנתר השחור' מרגיש כמו תנועת מחתרת.
התמות שבו קוראות תיגר על דעות קדומות חוקתיות, הדמויות שבו חותרות באופן בלתי מתפשר במדכאיהן והנרטיב שבו כולל נקודות מבט פריזמטיות על חיי שחורים והמסורת שלהם".
ההיסטוריון ניית'ן קונולי מרגיש ש"'הפנתר השחור' פורץ דרך בייצוגה של התרבות השחורה והוא אנלוגיה בדיונית למאבקים בעולם האמיתי.
בנוסף, הסרט חב את קיומו לאלפי שנות אקטיביזם חברתי ופוליטי המתרחש במקומות אמיתיים ובעזרת כוחם בן התמותה (אך עדיין כוח-על) של אנשים אמיתיים.
הסרט מתחבר אל היסטוריה בת 500 שנים של אנשים צאצאי אפריקה המבקשים אוטונומיה חופשית, ארצית ולאומית".
לדעתו של קונולי, הסרט הוא גרסה עכשווית ומודרנית לסרט בכיכובם של סידני פואטייה, רובי די ולואיס גוסט ג'וניור "צימוק בשמש".
לאחר מותו של השחקן צ'דוויק בוזמן, תחילת ההפקה לסרט ההמשך שהייתה אמורה להתחיל בחודש מרץ 2021, נדחתה ליולי 2021. שלב הצילומים צפוי להתחיל ביולי 2021 באטלנטה ולהמשך עד חצי שנה.
לטישה רייט, לופיטה ניונגו, וינסטון דיוק ואנג'לה באסט צפויים לחזור על דמותם בסרט ההמשך.
המפיקה בפועל של הסרט, ויקטוריה אלונזו, הודיעה כי סרט ההמשך לא צפוי לכלול כפיל דיגיטלי של בוזמן או לכלול טכנולוגיית Computer-generated Imagery על מנת לדמות את דמותו של השחקן המנוח.
סרט ההמשך נקרא הפנתר השחור: ואקאנדה לנצח ויצא לאקרנים בשנת 2022. ראיין קוגלר חזר כבמאי והתסריטאי של סרט ההמשך.
פסטיבל הקיץ האולימפי האירופי לנוער 2017 נערך בעיר גיוֹר שבהונגריה, בין 23 ביולי ל-30 ביולי 2017. כ-50 מדינות השתתפו בפסטיבל, הכולל תחרויות בעשרה ענפי ספורט: אופניים, אתלטיקה, ג'ודו, התעמלות, טניס, כדוריד, כדורסל, כדורעף, קאנו/קיאק, שחייה.
הקמע של המשחקים היה תרנגול בשם הוגו.
הבחירה בדמות של תרנגול כקמע מבוססת על אגדה מקומית הקשורה לתרנגול הברזל.
- לאה פולונסקי זכתה במדליית כסף במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בשיא ישראלי חדש לנערות גיל 18-16 בתוצאה של 2:16.19 דקות.
- רביעיית השליחים (דוד גרצ'יק, רון פולונסקי, גל כהן גרומי ומיכאל סמירנוב) במשחה ל-4X100 מטר מעורב זכתה במדליית כסף בתוצאה של 3:46.60 דקות.
- רביעיית השליחים (דוד גרצ'יק, לאה פולונסקי, גל כהן גרומי ואנסטסיה גורבנקו) במשחה ל-4X100 מטר מעורב משולב (2 שחייניות ו-2 שחיינים) זכתה במדליית כסף בתוצאה של 3:59.99 דקות.
שםמקצועמוקדמותחצי גמרגמרתוצאהמקוםתוצאהמקוםתוצאהמקוםניצן לוי ריצת 100 מטר 12.64 שניות 23 לא העפילהריצת 200 מטר 25.73 שניות 15 25.55 שניות 14 לא העפילה
שםמקצועמוקדמותגמרתוצאהמקוםתוצאהמקוםאנג'ליקה מיטין קפיצה לרוחק 4.50 מטר 19 לא העפילהקפיצה משולשת 11.15 מטר 18 לא העפילהורוניקה צ'יינוב קפיצה לגובה 1.30 מטר 19 לא העפילה
שםמקצועגמרהערותתוצאהמקוםאדיסו גואדה ריצת 3000 מטר 8:39.08 דקות 4 יהונתן כרמין ריצת 1500 מטר 4:15.23 דקות 13 אנדשאו לאקו ריצת 2000 מטר מכשולים 6:19.19 דקות 6 שיא אישי
שםמקצועמוקדמותגמרתוצאהמקוםתוצאהמקוםאורי ארנון קפיצה לרוחק 7.00 מטר 6 6.84 מטר 4קפיצה משולשת 13.62 מטר 13 לא העפילעמל חסנוב קפיצה במוט 4.00 מטר 13 לא העפיל
שם מקצוע סיבוב 1 סיבוב 2 סיבוב 3 רבע גמר חצי גמר גמר מקוםלורין טיליפמן יחידות פיה לובריקהפסד (6-0, 6-3)לא העפילהשביט קמחי מינה הודציקהפסד (4-6, 6-1, 6-0)לא העפילהלורין טיליפמןשביט קמחי זוגותלא התקיים בריץ'/קוטקו ניצחון (4-6, 6-4, 9-11) אמרי/מנה הפסד (4-0, 3-5, 10-8)לא העפילו
שם מקצוע סיבוב 1 סיבוב 2 סיבוב 3 רבע גמר חצי גמר גמר מקוםאלכסנדר גפוננקו יחידים לוברו סוביטשהפסד (6-4, (7-4)7-6)לא העפילשון קמישב מוסטפאייב איובניצחון (1-6, פרישה) לורנצו רוטוליהפסד (6-2, 6-1)לא העפילאלכסנדר גפוננקושון קמישב זוגותלא התקיים ג'ורג'ביק/וידוביץ'ניצחון (4-6, 5-7) פאיטה/ואלצזהפסד (5-3, 4-1)לא העפילו
שםמקצועמוקדמותמקציםחצי גמרגמרתוצאהמקוםתוצאהמקוםתוצאהמקוםגוני אלפרט קיאק יחיד 200 מטר נערות 50.665 שניותלא העפילהקיאק יחיד 500 מטר נערות 2:16.573 דקותלא העפילהשלו דריי קיאק יחיד 200 מטר נערים 42.394 שניותלא העפילקיאק יחיד 500 מטר נערים 1:56.953 דקותלא העפיל
משולב (2 נערות + 2 נערים)
שםמקצועמוקדמותגמרתוצאהמקוםתוצאהמקוםשליחיםמיכאל סמירנובגל כהן גרומילאה פולונסקיאנסטסיה גורבנקו4X100 מטר חופשי 3:40.50 דקות52.19 שניות52.10 שניות58.90 שניות57.31 שניות 4 3:38.86 דקות51.99 שניות52.37 שניות57.35 שניות57.15 שניות 5שליחיםדוד גרצ'יקלאה פולונסקיגל כהן גרומיאנסטסיה גורבנקו4X100 מטר מעורב 4:02.53 דקות57.53 שניות1:12.99 דקות55.19 שניות56.82 שניות 3 3:59.99 דקות57.69 שניות1:10.98 דקות54.53 שניות56.79 שניות
הפסגה הבין-קוריאנית הוא שמה של סדרת פגישות בין מנהיגי קוריאה הצפונית וקוריאה הדרומית.
החשיבות של המפגשים הללו טמון במצב בפועל לפיו אין כל תקשורת ויחסים רשמיים בין שתי המדינות, מה שהופך עריכת דיון מדיני וכלכלי בין המדינות לנושא בעייתי.
סדר היום של המפגשים הללו כולל נושאים כגון הכרזה על סיום מלחמת 1953 (כרגע שתי המדינות במצב של הפסקת אש בתוקף), הסדרת הפריסה המסיבית של הכוחות באזור המפורז (כשני מיליון חיילים בסך הכול), עניין פיתוח כלי נשק גרעיניים על ידי קוריאה הצפונית וסוגיות של זכויות אדם.
מאז מלחמת קוריאה נציגי שתי המדינות נפגשו לראשונה בשנת 2000. קים דה-ג'ונג, נשיא קוריאה הדרומית הגיע לפיונגיאנג.
הוא פגש את המנהיג העליון של קוריאה הצפונית קים ג'ונג-איל בנמל התעופה הבין-לאומי סונאן.
הפסגה החלה ב-13 ביוני והסתיימה ב-15 ביוני ובמסגרתה נחתמה הצהרה משותפת למען איחוד עתידי בין שתי הקוריאות ואיחוד משפחות מוגבל.
הפסגה הייתה הפגישה הראשונה בין נציגי קוריאה הצפונית וקוריאה הדרומית מאז מלחמת קוריאה.
בתום השיחות הוכרזה הכרזה משותפת ב-15 ביוני.
ב-25 בדצמבר 2000 דווח כי הפסגה הייתה אחת הידיעות החדשותיות החשובות של השנה.
המגעים בין הצדדים נמשכו בניסיון לנרמל את היחסים עם יפן וארצות הברית וכללו מפגש בין שרי ממשלה משני הצדדים והעמקת קשרים כלכליים בין המדינות עד מרץ 2007.
בהמשך נודע כי ממשלת קוריאה הדרומית שילמה 500 מיליון דולר לממשלת קוריאה הצפונית כדי להשתתף בפסגה, דבר שהביא לשערורייה רבה במדינה ולהגשת כתבי אישום נגד בכירים ואנשי עסקים דרום קוריאניים.
באוגוסט 2000, לאחר 50 שנות פרידה, נפגשו משפחות וקרובי משפחה מהדרום והצפון והתאחדו.
הסכם שמונה הנקודות היה למעשה ההצהרה המשותפת שהוכרזה ב-15 ביוני 2000 ואלה היו עיקרי ההצהרה:
קוריאה הדרומית וקוריאה הצפונית יוציאו לפועל את ההצהרה משותפת מ-15 ביוני.
קוריאה הדרומית וקוריאה הצפונית יפעלו למען כבוד הדדי ואמון כדי להתגבר על ההבדלים באידאולוגיה ובמערכת [בין הצדדים].
קוריאה הדרומית וקוריאה הצפונית ייוועדו [כדי] להקל על המתחים, לקיים שיחות [בין] שרי ההגנה בנובמבר בפיונגיאנג כדי לדון בדרכים לתמוך בשיתוף פעולה בין-קוריאני ובין-לאומי [על מנת] להקל על המתחים.
שני הצדדים מסכימים כי יש צורך לסיים את שביתת הנשק הנוכחית ולקיים שלום קבע.
שני הצדדים יקימו אזור שלום מיוחד סביב הג'ו שבקוריאה הצפונית ובאזורים הסמוכים.
קוריאה הדרומית וקוריאה הצפונית יפתחו שיתוף פעולה בתחומי ההיסטוריה, השפה, החינוך, הטכנולוגיה, התרבות, הספורט והתחום החברתי.
קוריאה הדרומית וקוריאה הצפונית ידחפו באופן פעיל לשיתוף פעולה ולהרחבה של איחוד המשפחות המופרדות.
קוריאה הדרומית וקוריאה הצפונית יחזקו את שיתוף הפעולה למען האינטרס הלאומי, ברמה הבין-לאומית ולרווחת תושבי קוריאה בחו"ל.
ביוני 2007 אומצה הצהרה נוספת שכללה הכרה בהצהרה משנת 2000 והסכמה לקידום מפגש פסגה משולש (שתי הקוריאות עם ארצות הברית) או מרובע (שתי הקוריאות עם סין וארצות הברית) על מנת לפתור את נושא הגרעין וקידום פרויקטים לשיתוף פעולה כלכלי.
בפסגה השתתפו נשיא הדרום רו מו-היון ומנהיג הצפון קים ג'ונג-איל.
הפסגה נערכה ב-2 באוקטובר והסתיימה ב-4 באוקטובר.
באותו מעמד, השניים חתמו על ההצהרה לפיתוח היחסים הבין-קוריאנים, שלום ושגשוג (בקוריאנית: 남북관계 발전과 평화번영을 위한 선언).
הפסגה נערכה בפיונגיאנג, בדומה לפסגה הקודמת והתקיימה לאור הלחץ הכלכלי והפוליטי שבו קוריאה הצפונית הייתה נתונה ואפשרה לספק למדינה נפט ומוצרי מזון כדי למנוע את קריסת המדינה.
ב-8 באוגוסט 2007 המדינות הכריזו כי הפסגה בין מנהיגי המדינות תתקיים ב-28 באוגוסט ותושלם ב-30 באוגוסט.
ברם, ב-18 באוגוסט קוריאה הצפונית ביקשה לדחות את הפסגה עקב שיטפונות גדולים שפרצו באותה עת במדינה.
ב-2 באוקטובר נשיא קוריאה הדרומית רו מו-היון חצה את אזור הביטחון המשותף בדרך לפיונגיאנג על מנת לפגוש את מנהיג קוריאה הצפונית קים ג'ונג-איל.
בפגישה נערכו סדרת מפגשים ודיונים בין המנהיגים.
שני הצדדים אישרו מחדש את הסכם שמונה הנקודות שהתקבל בפסגה הקודמת והוסכם שוב כי השלום חייב לשרור על חצי האי הקוריאני, לרבות שגשוג ואיחוד קוריאה.
ב-4 באוקטובר 2007 השניים חתמו על הצהרת שלום, כשהמסמך קורא למגעים בין-לאומיים על מנת להחליף את הסכם שביתת הנשק בין המדינות שסיים את מלחמת קוריאה בחוזה שלום קבוע.
בפגישה שני המנהיגים העניקו זה לזה מתנות: קים ג'ונג'-איל העניק לרו מו-היון ארבע טונות של פטריות מטסוטקה ששוויים 2.6 מיליון דולר.
רו העניק למקבילו הצפון קוריאני סט של תה ואוסף של סדרות דרמה טלוויזיוניות וסרטים מתוצרת קוריאה הדרומית, לרבות סרטים בכיכובה של אליזבת טיילור המועדפת על קים.
הפסגה שנערכה ב-27 באפריל 2018 נערכה בעיירה פנמונג'ום שבקוריאה הדרומית, לא הרחק משטח אזור הביטחון המשותף שבאזור המפורז הקוריאני ובו השתתפו מנהיג הצפון קים ג'ונג-און ונשיא הדרום מון ג'יאה-אין.
זוהי הפעם הראשונה מאז מלחמת קוריאה בה מנהיג של קוריאה הצפונית דורך בשטחה של קוריאה הדרומית.
במפגש זה נחתמה הצהרה משותפת שבמסגרתה הוסכם כי קוריאה הצפונית תתפרק מנשקה הגרעיני ולא תערוך ניסויים נוספים בטילים גרעיניים או בליסטיים וכי הסכסוך הקוריאני שהחל ב-1948 הגיע לסיומו, דה יורה.
יחד עם שני המנהיגים נכחו בפסגה גם בכירים נוספים משני הצדדים, לרבות:
קים יונג-נאם, יושב ראש אספת העם העליונה וראש המדינה הטקסי.
קים יו-ג'ונג, אחותו של קים ג'ונג-און.
קים יונג-צ'ול, סגן יושב ראש מפלגת הפועלים של קוריאה.
צ'וי הווי, סגן נוסף של יושב ראש מפלגת הפועלים.
רי סו-יונג, סגן נוסף של יושב ראש מפלגת הפועלים.
רי סון-גוון, יושב ראש הוועדה לאיחוד שקט של המדינה.
רי מיונג-סו, ראש המטה הכללי של צבא העם הקוריאני.
פאק יונג-סיק, שר הכוחות המזוינים העממיים.
צ'ונג אוי-יונג, מנהל המשרד לביטחון לאומי.
סו הון, מנהל שירות הביון הלאומי.
אים ג'ונג-סיוק, המזכיר הנשיאותי, יושב ראש הוועדה להכנת הפסגה הבין-קוריאנית.
סונג יונג-מו, שר ההגנה הלאומית.
ג'יאונג קיונג-דו, יושב ראש המטות המשולבים.
שני המנהיגים ערכו מסיבת עיתונאים משותפת והצהירו מספר הצהרות יוצאות דופן.
הם הסכימו להוביל לפירוז מנשק גרעיני של חצי האי הקוריאני, השניים הסכימו לקיים פגישה מאוחרת יותר שתביא להחלפת הסכם שביתת הנשק הקוריאני בחוזה שלום שיסיים רשמית את מלחמת קוריאה לאחר 65 שנים ולהוביל לאיחוד משפחות.
השניים חתמו על הסכם שנודע בשם הצהרת פנמונג'ום לשלום, שגשוג ואיחוד חצי האי הקוריאני ונחתם בעיירת הגבול הדרום קוריאנית פנמונג'ום.
מסיבת העיתונאים שודרה בשידור חי, אך לא שודרה בקוריאה הצפונית בשל מדיניות הקיימת בקוריאה הצפונית, שבה לא משודרים בשידורים חיים אירועים שבהם נוכח המנהיג העליון.
הוסכם בנוסף כי נשיא קוריאה הדרומית יפגוש את מנהיג קוריאה הצפונית בפיונגיאנג מאוחר יותר באותה שנה.
פגישה שנערכה לבסוף בספטמבר 2018 בפיונגיאנג.
ב-13 באוגוסט הבית הכחול הודיע כי נשיא דרום קוריאה מון ג'יאה-אין ישהה בפיונגיאנג ויפגוש את מנהיג הצפון.
הפסגה ביניהם התקיימה ב-18 בספטמבר ונערכה עד ל-20 בספטמבר.
במהלך הפסגה המנהיגים חתמו על הצהרת פיונגיאנג המשותפת של ספטמבר 2018, ההצהרה קוראת להסרת מוקשים מאזור הביטחון המשולב משני צדי הגבול הקוריאני.
כמו כן, צפון קוריאה הסכימה לפרז מתקן גרעיני בנוכחות מומחים בין-לאומיים.
קים ג'ונג-און אף ציין שבכוונתו לבקר בסיאול, בירת דרום קוריאה.
לעיני קהל של 150 אלף איש נאם נשיא דרום קוריאה מון ג'יאה-אין באצטדיון האחד במאי וקרא לאיחוד תרבותי ואיחוד קוריאה.
מון זכה לקימת כבוד מהקהל והייתה זו הפעם הראשונה בהיסטוריה שמנהיג דרום קוריאני נאם בפומבי בצפון קוריאה.
סוכנויות הידיעות בדרום קוריאה הודיעו כי קים ג'ונג-און ישתתף בפסגה בסיאול, בדצמבר 2018. אם הפסגה תתקיים, תהיה זו הפעם הראשונה בהיסטוריה שמנהיג צפון קוריאה מבקר בדרום קוריאה.
במהלך פסגה בת יום אחד שנערכה ב נפגשו מנהיג קוריאה הצפונית קים ג'ונג-און, נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ ונשיא קוריאה הדרומית מון ג'אי-אין, לאחר פסגת G20 שנערכה באוסקה, יפן.
טראמפ חצה לזמן קצר את הגבול לקוריאה הצפונית ובכך היה למנהיג האמריקאי הראשון לדרוך על אדמה צפון קוריאנית וזו הייתה הפעם השנייה מאז מלחמת קוריאה 1953 שמנהיג צפון קוריאני נכנס לשטח קוריאה הדרומית, לאחר הפסגה הבין-קוריאנית משנת 2018. לטראמפ התלוו איוונקה טראמפ ובעלה ג'ארד קושנר.
המנהיגים חתמו על הסכמים נוספים לחיזוק הקשרים בין המדינות.
הפסטיבל הבין-לאומי לסרטי נשים שחורות נוצר בשנת 2001 על ידי אדריאן מ.
אנדרסון, כתבת, עיתונאית ופעילה חברתית, ייסדה את הפסטיבל כארגון ללא מטרות רווח למטרות.
הפסטיבל התקיים עד שנת 2016, ובשנת 2017, שינה את שמו ומטרתו, והפך לחברת המדיה וההפצה Black Laurel Films, אשר עדיין מקיימת אירוע פסטיבל עם הקרנות ופרסים, אך גם תתחיל להפיץ סרטים ולפתח את השוק עבור סוג הסרטים שהפסטיבל אוצר.
הפסטיבל הראשון התרחש בין ה-8 בנובמבר עד 24 בנובמבר 2002, בסן פרנסיסקו.
יחד עם אנדרסון, ארגנה את הפסטיבל רובין בייטס, אשת עסקים ומדיה מקומית.
ג'ורג' לוקאס תרם לבכורה הפסטיבל.
הסרטים הפותחים של הפסטיבל הראשון היו סרט קצר ברזילאי בשם Gurufim Na Mangueira (הלוויה בבית הספר לסמבה) משנת 2002, שבוים על ידי דנדרה, וסרט תיעודי באורך מלא, Nobody Knows My Name (אף אחד לא יודע את שמי) (1999) של היוצרת רייצ'ל ריימיסט, על נשים שאוהבות היפ הופ.
הפסטיבל מציג מדיה של או על נשים שחורות מרחבי העולם, כשהן מיוצגות בתפקידים בלתי-סטראוטיפיים ושאינם פורנוגרפיים.
בלאק לורל נלחמת בסטראוטיפים שליליים של נשים שחורות בקולנוע, בטלוויזיה ובתשורת.
על פי הצהרת המטרות שלה, בלאק לורל "משתמשת בנרטיב הסינמטי כדי לנרמל את נוכחותן של נשים של צבע כשותפות שוויוניות בסיפור סיפורים חזותיים יצירתיים."
פסטיבל IBWFF הקרין למעלה מ-400 סרטים מחמש יבשות, כולל סרטים מהמדינות הבאות: ארצות הברית, ברזיל, קנדה, צרפת, דרום אפריקה, בריטניה, בורקינה פאסו, הרפובליקה הדומיניקנית, אתיופיה, נמיביה, ניגריה, פוארטו ריקו, טנזניה, טרינידד וטובגו, תוניסיה, וזימבבואה.
ב-IBWFF התקבלו סרטים מהז'אנרים הבאים: סרטים קצרים, סרטי תעודה, סרטים עלילתיים, אנימציה, סרטים ניסיוניים.
עם השינוי לבלאק לורל, עדיין מתקבלות הצעות לכל סוגי הסרטים, אך פרסים ניתנים רק לסרטים עלילתיים באורך מלא, סרטים עלילתיים קצרים, וסדרות רשת.
בלאק לורל שמה לעצמה מטרה להפוך לפסטיבל זכאות-אוסקר.
בין הסרטים באורך מלא שהוקרנו בפסטיבל:
הפסטיבל האמריקאי לסרטים שחורים הוא פסטיבל קולנוע עצמאי המתמקד בעיקר בקולנוע שחור – עבודות מאת יוצרים ומקצוענים שחורים בתעשיית הקולנוע.
הפסטיבל נערך במיאמי ביץ' שבפלורידה.
הפסטיבל הראשון, שבמקור נקרא פסטיבל הסרטים השחור אקפולקו, או ABFF, עד שהשם שונה ב-2002, התקיים בחודש יוני 1997. מטרת מייסדיה, ג'ף פריידיי, וורינגטון הדלין וביירון אי לואיס, הייתה ליצור מקום שבו חברי "הוליווד השחורה" יכולים להיפגש, להתחבר, לשתף פעולה, ולחגוג קולנוע שחור.
בראיון אמר פריידיי שאחד המניעים העיקריים לפסטיבל היה ש"כל המיעוטים מודרים מתוך המסיבה הפרטית לה קוראים הוליווד.
מכניסים אותנו אחד אחד, והמידע לא מגיע להמונים, או שלא מקבלים גישה לתהליך קבלת החלטות, או שאנחנו לא בעמדה לתת אור ירוק לפרויקט.
התוכנית שלנו היא להמשיך במה שהתחלנו, וזה הפצת יותר מידע, ייצור רשת הזדמנויות רחבה יותר, ולקידום המשימה שלנו לספק למיעוטים ואנשים של צבע סיכוי הוגן לפריצה לתוך המערכת ההוליוודית."
לואיס, מנכ"ל קבוצת UniWorld, ופריידי, שהיה בזמנו ראש מחלקת הקולנוע של הקבוצה, נפגשו עם הדלין, נשיא קרן הקולנוענים השחורים, כדי לדבר על קריאותו של ג'סי ג'קסון להחרים את טקסי האוסקר בשל היעדר מועמדים שחורים באותה השנה.
שנה זו לא הייתה היחידה: לפרסי האוסקר, מבחינה היסטורית, היה מוניטין כמדירי קולנוענים שחורים; עד 1980, רק שני אפרו-אמריקאים זכו בפרסי אוסקר למשחק.
המייסדים של ABFF החליטו, עם זאת, שבמקום להשקיע זמן ואנרגיה בתמיכה בחרם, הם יקיימו אירוע משלהם כדי לקדם קולנוע שחור ולחגוג את הישגיו, וכך נולד הפסטיבל.
פסטיבל הקולנוע השחור אקפולקו: 1997-2001
בשנים הראשונות, הפסטיבל נערך באקפולקו, מקסיקו.
בפסטיבל הראשון השתתפו כ-600 אורחים.
במהלך חמישה ימים, הוקרנו תשעה סרטים עצמאיים והוענקו שבעה פרסים, בהכרה ב"הישג אמנותי" (גבר ואישה), "השחקן הטוב ביותר", "השחקנית הטובה ביותר", "הבמאי הטוב ביותר", "סרט השנה" ו"הפסקול של השנה".
בשנת 1998, חברת הכבלים והתוכן HBO יסדה את פרס HBO לסרט הקצר הטוב ביותר, אשר יוענק בטקסי ABFF ליוצר בתחום סרטים קצרים.
HBO בכך הפך לשותף ותומך מרכזי של ABFF, יחד עם UniWorld וקרן הקולנוענים השחורים.
ב-1999 העניק הפסטיבל את פרס החלוציות הראשון על תרומה משמעותית לתקשורת המסך.
הפרס היה חלק בפסטיבל עד 2002.
בשנת 2000, נוסד פרס גביע לינקולן.
הפרס היה אחד משני פרסים בלבד, יחד עם פרס HBO לסרט הקצר, אשר שרדו את מעבר הפסטיבל לפלורידה ב-2002.
בנוסף להקרנות ופרסים, בשנותיו הראשונות כלל הפסטיבל גם סמינרים, מפגשים וסדנאות.
כל אלה נועדו לחזק את הנטוורקינג בין אנשי המקצוע של בקהילת הקולנוענים השחורה.
בשנת 2002 הפסטיבל עבר שינויים משמעותיים.
ג'ף פריידיי, אשר שנה קודם לכן קנה את UniWorld (ושינה את שמה ל-Film Life), לקח על עצמו את ארגון הפסטיבל, ושינה את שמו לפסטיבל האמריקאי לסרטים שחורים (עדיין מקוצר ל-ABFF).
מאז השינוי, משך הפסטיבל חוסים תאגידיים חדשים (ביניהם גריי גוס, פורד, NBC, CBS, וניקלודיאון) והגדיל באופן משמעותי את מספר המשתתפים.
הפסטיבל הראשון במתכונת החדשה נערך בסאות ביץ', שבמיאמי, פלורידה ב-26 ביוני 2002. הפסטיבל נשאר בפלורידה עד שנת 2007, אז הוא עבר ללוס אנג'לס, קליפורניה, במאמץ למשוך יותר משתתפים מפורסמים, ולייצר יותר עניין כללי בפסטיבל.
בעוד שבתחילה השינוי היה מוצלח, בסופו של דבר המעבר גרם לירידה בפועל בהשתתפות חברי קהילת הקולנוע השחורה.
הפסטיבל אז חזר לפלורידה בשנת 2010.
במהלך הפסטיבל, מתקיימים מספר רב של אירועים במקומות שונים.
בדרך בנוסף לטקס פתיחה מרכזי, עם מארחת או מארח בעלי שם, יש הקרנות, סימפוזיונים, סדנאות, ועוד.
הפסטיבל מסתיים בטקס מרכזי להענקת פרסים.
לפסטיבל יש חמש מטרות מרכזיות, אשר כוללות:
חינוך בצורה של תוכניות שיסייעו ללמד ולפתח את הכישורים של אפרו-אמריקאים בקולנוע.
ביטוי אמנותי באמצעות הקרנה של סרטים אפרו-אמריקאים.
שיתוף פעולה בין חברי קהילת הקולנוענים השחורים בתעשייה, ובכך לחזק את התעשייה כולה.
הנגשה של התעשייה לבמאים ומפיקים מתחילים.
הכרה על עבודה יוצאת דופן של קולנוענים שחורים עצמאיים.
רשימת זוכי הפרסים בטקסים באקפולקו:
הישג אמנותי: האלי ברי וביל דיוק
השחקנית הטובה ביותר: קווין לטיפה על תפקידה בסרט Set It Off
השחקן הטוב ביותר: אוסי דייוויס עבור תפקידו בסרט Get On The Bus
גארי גריי עבור Set It Off
פסקול השנה: Set It Off
פרס מפעל קריירה: דבי אלן ומורגן פרימן
הסרט הטוב ביותר: תיקו בין Soul Food ו-Eve's Bayou
הבמאי הטוב ביותר: קאסי לימונס עבור Eve's Bayou
השחקן הטוב ביותר: סמואל ל.
ג'קסון על תפקידו ב-Eve's Bayou
השחקנית הטובה ביותר: ויויקה איי פוקס, עבור תפקידה ב- Soul Food
פרס מפעל קריירה: פאם גריר וסמואל ל.
השחקנית הטובה ביותר: אנג'לה באסט עבור תפקידה בסרט How Stella Got Her Groove Back
השחקן הטוב ביותר: לרנז טייט עבור תפקידו בסרט Why Do Fools Fall In Love
התסריט הטוב ביותר: כריסטופר סקוט שרוט עבור Hav Plenty
הפסקול הטוב ביותר: Hav Plenty
פרס חלוציות: מלווין ואן פיבלס
הסרט הבינלאומי הטוב ביותר: Bellyful
יזם הקולנוע הטוב ביותר: מאסטר פי
הסרט האמריקאי הטוב ביותר: One Week
היצירה הטובה ביותר בתהליך: Seventeen Again
הסרט האמריקאי הטוב ביותר: Blue Hill Avenue
פרס הקהל לסרט הבינלאומי הטוב ביותר: Love Come Down
פרס הקהל ליצירה בתהליך: Jacked
פרס קוקה-קולה להלחנת סרט: מלקולם רקטור
פרס מפעל קריירה: ג'ון סינגלטון
פרס חלוציות: סוזן דה פאסה
פרס הכוכב העולה: סנאא לאתאן ואנתוני אנדרסון
רשימת זוכי הפסטיבל במתכונת החדשה:
פרס בלוקבאסטר לסרט העלילתי הטובה ביותר: Civil Brand
פרס מפעל קריירה: רוברט טאונסנד
השחקנית הטובה ביותר: מוניקה קלהון, עבור Pandora's Box
הכוכב העולה פרס: מקאי פייפר
פרס בלוקבאסטר לסרט העלילתי הטובה ביותר: All About You
פרס HBO לסרט קצר: Swallow
פרס AOL טיים וורנר לחדשנות: ראסל סימונס
פרס AOL טיים וורנר לכוכב העולה: גבריאל יוניון
השחקנית הטובה ביותר: ג'ניס ריצ'רדסון, עבור תפקידה בסרט Anne B.
פרס מפעל קריירה: סטיב וייט, עבור תפקידו בסרט Skin Deep
פרס AOL טיים וורנר לחדשנות: ספייק לי
פרס AOL טיים וורנר לאייקון העולה רוזריו דוסון
פרס HBO לסרט קצר: "פסק זמן"
השחקנית הטובה ביותר: סנאא לאתאן, עבור תפקידה בסרט Out of Time
השחקן הטוב ביותר: צ'ואיטל אג'יופור, עבור תפקידו בסרט Dirty Pretty Things
גארי גריי, עבור "הג'וב האיטלקי"
הסרט הטוב ביותר: On the One
פרס HBO לסרט קצר: רסיסים.
פרס הקהל לסרט הטוב ביותר: On the One
גביע יוצר הסרט העלילתי הטוב ביותר: מריו ואן פיבלס
פרס חלוציות מלווין ואן פיבלס: וורינגטון הדלין
השחקן/ית הטוב/ה ביותר: On the One
הסרט הטוב ביותר: My Brother
פרס HBO לסרט קצר: Pop Foul
פרס הקהל לסרט האמריקאי הטוב ביותר: Dirty Laundry
פרס המייסד להישג יוצא דופן בקולנוע עצמאי: כריסטופר סקוט, עבור My Brother
הסרט הטוב ביותר: South of Pico
פרס הסרט התיעודי הטוב ביותר: Back to our Roots
פרס התסריט הטוב ביותר: Mansfield 12
השחקן הטוב ביותר: הנרי סימונס
הבמאי הטוב ביותר: קרייג רוס, ג'וניור.
פרס הקהל לסרט האמריקאי הטוב ביותר: I'm Through With White Girls
השחקן/ית הטוב/ה ביותר: מל 'קסון, עבור The Abduction of Jesse Bookman
הסרט התיעודי הטוב ביותר: Slaying Goliath
הסרט העלילתי הטוב ביותר: מיסיסיפי ארור
הסרט התיעודי הטוב ביותר: קירק פרייזר, לן ביאס
השחקן/ית הטוב/ה ביותר: טסה תומפסון, מיסיסיפי ארור
פרסי Film Life Star Project: חלילה ג'וי דובוס, בשיר סילביאן
פרס HBO לסרט קצר: Stag & Doe
פרס השחקן/ית הטוב ביותר: גולדן ברוקס, עבור תפקידה בסרט The Inheritance
זוכי ABFF Star Project: אמיאצי קורינאלדי וסטיבן היל
פרס האייקון העולה: כריסט מישל
פרס מפעל קריירה: לי דניאלס
הפסוקית היא ההתייחסות הישירה ביותר הקיימת לתורת השילוש הקדוש בכל הברית החדשה, אך איננה מופיעה כלל בכתבי-היד היווניים המקוריים של הטקסט ולא בתרגומים עתיקים לשפות אחרות שאינן לטינית.
לפי הקונצנזוס המחקרי בביקורת המקרא, מקור המילים הוא בפירוש או הגהה חיצוניים, והן הוספו כטעות סופר או כזיוף מכוון, לא לפני סוף המאה הרביעית וכנראה במאה השביעית.
לאחר שארסמוס מרוטרדם גילה את העדר הפסוקית ולא הכליל אותה במהדורת הברית החדשה שלו משנת 1516, התעוררה מחלוקת עזה באירופה הנוצרית בין מקבלי אמיתותה לשולליה, שנמשכה מאות שנים.
כיום אפילו הכנסייה הקתולית בחרה להשמיט אותה ממהדורת הביבליה שלה, אם כי פרוטסטנטים קיצוניים ממשיכים לטעון בעדה.
המילים השנויות במחלוקת באיגרת הראשונה ליוחנן ה' ז'-ח' הן (מודגשות): .
במקור בשפה הלטינית הן: .
כמעט בכל כתבי-היד המצויים של הברית החדשה ביוונית, שפתו המקורית של החיבור, הפסוקית היוחננית איננה בנמצא והטקסט הוא "כי שלושה המעידים הרוח המים והדם".
יש לכך רק שני חריגים עד פרסום מהדורת ארסמוס מרוטרדם ב-1516 ו-1522. הראשון הוא כתב-יד גרגורי-אלנד מס' 629, שהועתק על ידי הנזיר ברתולומיאוס ממנזר יוחנן במדבר בשנת 1363. ברתולומיאוס העתיק את המקור היווני יחד עם תרגומו הלטיני, ובמקומות רבים בטקסט הוא שינה את היוונית כדי שתתאים לשפה האחרת.
מס' 629 אכן מכיל גרסה של הפסוקית ביוונית.
החריג השני הוא קודקס מונטפורטיאנוס (אותו כינה ארסמוס "קודקס בריטניקוס"), או גרגורי-אלנד 61, שמקורו עלום אך אין ספק שאיננו מוקדם משלהי המאה ה-15 ושתורגם מהוולגטה הלטינית.
ארסמוס עצמו, ומספר חוקרים בעקבותיו, העלו את החשד שכתב-היד הוכן בחיפזון רק לאחר שפורסמה מהדורתו נטולת-הפסוקית ב-1516, על מנת לשכנע אותו במקוריותה.
כמו כן, הפסוקית איננה מופיעה בתרגום הפשיטתא לארמית, בתרגומים הקופטיים, הארמניים והסלאביים או בעדי נוסח כלשהם מחוץ ללטיניים.
יתרה מכך, עשרות אבות הכנסייה במאות השלישית, הרביעית והחמישית שנאבקו בעד הדוקטרינה של השילוש הקדוש ושעמלו למצוא בכתובים כל רמז עקיף לה, לא מזכירים את הפסוקית כלל גם כשהם מתייחסים לאיגרת יוחנן הראשונה ואף כשהם מצטטים מן הפרק בו המילים אמורות להימצא.
לעומת זאת מתועד שימוש בקטע המקורי, נטול התוספת, כמטאפורה וכביסוס לשילוש, כבר מזמנים קדומים מאוד.
ההקבלה בין "הָרוּחַ הַמַּיִם וְהַדָּם וּשְׁלָשְׁתָּם עֵדוּת אֶחָת" לבין האב, הבן ורוח הקודש קיימת אצל אבות כנסייה ותאולוגים שכתבו בלטינית, במערב, עוד מימי טרטוליאנוס (שאיננו מזכיר כלל את הפסוקית היוחננית) וחוזרת אצל רבים אחרים.
העדות הראשונה לפסוקית היא משלהי המאה הרביעית, לא בכתב-יד של הברית החדשה אלא בציטוט מתוך "ספר ההתנצחות" (Liber Apologeticum) של הבישוף פריסקיליאנוס מאווילה שבספרד, המצטט את איגרת יוחנן עם המילים "בַּשָּׁמַיִם הָאָב הַדָּבָר וְרוּחַ הַקֹּדֶשׁ".
הפסוקית איננה כלולה בקודקס פולדנסיס מ-546, אחד מעדי הנוסח החשובים ביותר של הוולגטה הלטינית; היא מתחילה להופיע בעדי נוסח של הברית החדשה עצמה למן המאה השביעית.
כתבי-היד הקדומים ביותר בהן מצויה התוספת הם "פלימפססט לאון" וקודקס פריסינגנסיס, שהועתקו בספרד באותה המאה.
בדורות שלאחר מכן, עדי הנוסח מציגים גיוון רב בקטע האמור, כשיש שינויים כמעט בכל מהדורה.
ההיסטוריון גרנטלי מק'דונלד פירש זאת כעדות למבוכה ש"הפסוקית היוחננית" עוררה בקרב המעתיקים.
היא הוסיפה להיות נדירה עד המאה התשיעית, ורק מן המאה העשירית והלאה מופיעה הפסוקית בחלק ניכר מן הנוסחים והטקסט שלה מתייצב.
בינתיים, ההצהרה "הָאָב הַדָּבָר וְרוּחַ הַקֹּדֶשׁ וּשְׁלָשְׁתָּם אֶחָד הֵמָּה" התקבלה בידי תאולוגים לטיניים רבים כביסוס עליון לאמונת השילוש, מתוקף הניסוח הברור שלה בנוגע לנושא.
האפיפיור אינוקנטיוס השלישי אף הכליל את המילים בתפילה "שרפים לעומתם" (Duo Seraphim) שחיבר, שנאמרה בכל יום ראשון, וכך החדיר את הפסוקית לתודעת הציבור הרחב.
ב-1216 היא תורגמה לראשונה ליוונית, לא בתוך נוסח של הברית החדשה אלא בפרוטוקולים של ועידת לטראנו הרביעית.
למן המאה ה-14 נכללה התוספת במרבית כתבי-היד של הוולגטה, אם כי גם במאה זו ובמאה ה-15 קיימים עדי נוסח המשמיטים את הפסוקית.
הדעיכה הניכרת בידיעת היוונית במערב למן ראשית ימי הביניים, והנתק הגאוגרפי-לשוני והדתי עם המזרח האורתודוקסי, הביאו לכך שהיעדרות הפסוקית היוחננית מכתבי-היד היווניים לא עוררה כל מבוכה שידוע עליה באירופה הקתולית.
אבל העניין המחודש בדקדוק ובשפות הקלאסיות שעורר ההומניזם של הרנסאנס שם לכך קץ.
בתחילת המאה ה-16 עמלו הן ארסמוס מרוטרדם והן דייגו לופז דה סונייגה על מהדורות רב-לשוניות של הביבליה, שנועדו להציג גם את הטקסט היווני המקורי בגרסתו הטובה ביותר וגם להפיץ תרגום חדיש ומתוקן לציבור הקוראים.
סונייגה החליט להכליל את הפסוקית בתוך הפוליגלוטה הקומפלוטנסית מתוך ביטחון באמינות הנוסח הלטיני המקובל, אך ארסמוס לא מצא אותה באף נוסח יווני שעמד לרשותו.
ב-1516 הוא הוציא לאור את מהדורת הברית החדשה הדו-לשונית שלו, ה-Novum Instrumentum omne, שכללה את המקור היווני לפי המיטב שמצא ותרגום לטיני פרי עבודתו.
הוא החליט להשמיט את "הפסוקית היוחננית" (השם עצמו נטבע רק הרבה אחרי כן; הוא נזכר לראשונה בכתובים ב-1686) ואיגרת יוחנן הראשונה בספרו הכילה אך את המילים "שְׁלֹשָׁה הַמְּעִידִים הָרוּחַ הַמַּיִם וְהַדָּם".
ההשמטה עוררה מחאה מצד מבקריו ויריביו של ארסמוס.
התאולוג האנגלי אדוארד לי אף האשים אותו באריאניות ובניסיון לחתור תחת קדושת השילוש.
הוא חזר על כך בהוצאות הבאות.
הרפורמציה הפרוטסטנטית שפרצה בינתיים העניקה דחיפות לשאלת נוסח הביבליה, והפכה אותו מעניין כמעט-אקדמי לסוגיה אקטואלית בוערת.
היחס ל"פסוקית היוחננית" פילג את הרפורמטורים.
מרטין לותר השתכנע כי התוספת היא סילוף מכוון של הכנסייה הקתולית ונמנע מלהדפיס אותה במהדורת הביבליה שלו.
אולריך צווינגלי פשוט התעלם ממנה ולא ציטט ממנה גם כשהנושא עלה.
הכנסייה הקתולית, שהחלה לארגן את הקונטרה-רפורמציה בוועידת טרנטו, גיבשה גם נוסח אחיד וסופי של כתבי הקודש.
ב-1592 יצאה מהדורה מוסמכת של הוולגטה, כשהפסוקית נכללת בה.
המחלוקת על אמינות קטע שהיה כה מרכזי לעניין השילוש העלה השראה בהוגים שקראו תיגר על עיקר אמונה זה, יותר מאלף שנים אחרי ועידת ניקיאה.
מיכאל סרווטוס הוציא ב-1531 את ספרו נגד השילוש.
עמדותיו של סרווטוס ותלמידו פאוסטוס סוקינוס, הניעו את ז'אן קלווין וממשיכיו לקבוע שאין ראיות מכריעות נגד "הפסוקית היוחננית" ולהכליל אותה במהדורות הביבליה שלהם, לכל היותר עם הערות שוליים על היעדרה מכתבי-היד היווניים.
ויליאם טינדייל בחר לשמר אותה בתרגומיו לאנגלית, ובהמשך היא הוכללה בתרגום המלך ג'יימס.
האתגר שהציבו האוניטריאנים מתנגדי השילוש לאורתודוקסיה האנגליקנית באנגליה במאות ה-17 וה-18, יחד עם העניין הציבורי הנרחב בכתבי הקודש, הפכו את הפסוקית לנושא מרכזי בסדר היום.
ב-1690 התלונן אייזק ניוטון על כך שההסתמכות על המילים שידוע לכל כי הן תוספת מאוחרת, הופכות את האנגליקניות לאמונה תפלה נלעגת.
כשאדוארד גיבון כתב ב"שקיעתה ונפילתה של הקיסרות הרומאית" כי הפסוקית היא זיוף מוטעה, הוא הותקף על ידי מבקרים שמרנים ואנשי כמורה.
בסוף המאה ה-19 הפכה העמדה לגבי התוספת לאבן בוחן בוויכוח בין מודרניסטים לשמרנים בכנסייה הקתולית, שנגע גם בשאלת ביקורת המקרא.
ב-1897 הודיעה האינקוויזיציה (האפיפיור לאו השלושה עשר הביע תמיכה אך לא גיבה את ההצהרה במלוא המגיסטריום שלו) כי קתולים אינם יכולים לדחות את האמונה באמיתות המילים השנויות במחלוקת באיגרת יוחנן.
ב-1927 מיתן הכס הקדוש את התנגדותו והוציא הבהרה בה נאמר שלא הוטל איסור על מחקר.
באמצע המאה ה-20, הגילוי של כתבי-יד קדומים שלא נודעו והזמינות של כתבי-יד בכלל להשוואה, סיימו את הוויכוח אודות אמינות הפסוקית בקהילה המדעית.
הקונצנזוס המחקרי מאז הוא שמדובר בטעות או בזיוף.
גופים פרוטסטנטים ליברלים החלו עוד קודם לעדכן את נוסחי המקרא שלהם בהתבסס על כתבי-היד האלכסנדרוניים העתיקים, ולזנוח את "הנוסח המקובל" של המאות ה-16 וה-17 שהתבסס על מקורות בנוסח ביזנטי.
הביבליות החדשות, למן מהדורת נסטלה-אלנד ביוונית משנת 1898 ודומותיה, הוציאו בין היתר את התוספת באיגרת יוחנן.
הכנסייה הקתולית הכירה בכך אף היא, וב-1979 מהדורת הוולגטה המוסמכת שלה השמיטה את "הפסוקית היוחננית." היחידים שמוסיפים להאמין במקוריותה הם נוצרים אוונגליסטים שמרנים, פחות מטעמי חשיבותה לאמונת השילוש ויותר מתוך עמידה על קדושת נוסח הביבליה שהייתה מקובלת בכנסיותיהם.
בולטת בכך במיוחד התנועה הדוגלת ב"תרגום המלך ג'יימס לבדו", שמקדשת את מהדורות הביבליה שהיו מקובלות בכנסיותיה ואת תרגומן האנגלי הקלאסי, ומתנגדת להסתמכות על ביקורת המקרא וכתבי-יד קדומים לצורך הגהת הנוסח.