tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
הוא מגיע למקום ומתברר שזו בחורה צעירה ונאה בשם כריסטין איסטון (סמנתה אגר).
בתחילה היא מסרבת להשכיר חדר לגבר אך לבסוף מתרצה לאחר שהוא משלם לה לשבוע מראש ומסכים לתנאי מגורים לפי הוראותיה.
רטלנד מתיידד עם בחור צעיר ונאה בשם סטיב דייוויס (ג'ים האטון), סטודנט לארכיטקטורה, הנמצא בטוקיו כחבר המשלחת האמריקאית לאולימפיאדה במקצוע הליכה תחרותית.
גם סטיב מתקשה למצוא דיור ורטלנד מציע לו שותפות בחדר.
כשכריסטין מגלה זאת היא רוצה לזרוק את שניהם אבל לבסוף מתרצה בגלל מחסור בכסף.
היא מעדיפה גבר יציב ושקול כמו יוליוס שיש לו בית באנגליה ומצבו הכלכלי יציב, על פני סטיב היה והמושך אבל ללא בסיס יציב.
דווקא רטלנד עושה הכל כדי לשכנע את כריסטין להעדיף את סטיב.
כשהארבעה יוצאים לטיול הוא מצליח להרחיק את יוליוס ולתת לכריסטין ולסטיב זמן לשוחח ביחידות.
העלילה מסתבכת לאחר שסטיב נלקח לחקירה במשטרת טוקיו באשמת ריגול לאחר שדווח שהוא מחזיק ברשם קול ורושם תרשימי בתים.
רטלנד ויוליוס מוזעקים לשחרר אותו והחוקר (ג'ורג' טאקיי) משתכנע.
במשטרה מגלה יוליוס שסטיב גר בדירתה של כריסטין ומפחד שהדבר יתגלה וזה יפגע בעתידו המקצועי.
הוא מבקש מרטלנד שישכנע את ג'ים שיסכים להתחתן איתה ואחר כך להתגרש.
רטלנד מצטרף לתחרות ההליכה התחרותית, הולך עם סטיב ומשכנע אותו לחתום על הסכמתו לנישואים.
סטיב מנצח בתחרות ונלקח מיד לבית העירייה לנישואים מהירים עם כריסטין.
רטלנד עוזב בדרכו לנמל התעופה, מסתכל למעלה ורואה את שני הצעירים מתחבקים.
היא סדרת הנפשה אמריקאית-קנדית, המבוססת על ספר בעל אותו שם מאת אמילי מולוק.
הסדרה עוקבת אחר אליס, ילדה צעירה, וחברה יוניקרון האנרגטי, אשר בכל פרק לומדים על ההבדלים ביניהם ועל החברות שלהם.
אליס - ילדה בת 8
יוניקרון - יוניקרון עליז ואנרגטי
פיקסי - ילדה יהודייה, עליזה ושמחה שאוהבת נצנצים ורודים
הוגו - אחיה התינוק של אליס
בימוי הדיבוב העברי נעשה על ידי אפרת קרצמן, והופק על ידי עדי וולוצקי.
שם הדמותמדבב/ת באנגליתמדבב/ת בעבריתיוניקורןכריס דיאמנטופולוסעמית רייסאליסרבקה חוסייןאלונה אלכסנדרפיקסיג'וזט הלפרטמייה קדושאוליוארון סרנגהגיא רייפמןאבאכריס דיאמנטופולוסגלעד קלטראמאג'ניפר היילעדי ארדהוגוספיר דרמון
עונהמספר פרקיםתקופת שידור מקורית תקופת שידור בישראל שידור ראשוןשידור אחרוןשידור ראשוןשידור אחרון1267 בספטמבר 20188 ביוני 201915 באוקטובר 201924 ביולי 2020
ליתוסטרוטיה (שם מדעי: Lithostrotia) היא קבוצה של דינוזאורים זאורופודים מקבוצת הטיטאנוזאורים, הכוללת את מרבית הטיטאנוזאורים למעט הסוגים הפרימיטיביים ביותר כמו הטיטאנוזאורוס.
הם חיו ברחבי העולם במשך הקרטיקון מלפני 120 עד 66 מיליון שנה עד הכחדת הקרטיקון הגדולה.
הקבוצה תוארה לראשונה ב-2004 בידי החוקר Upchurch ומשמעות שמם הוא: "משובצי אבנים", זאת עקב ממצאים של כמה דינוזאורים כמו הסלטזאורוס שהיו בעלי שריון אוסטאודרם על גבו ששימש להגנה.
עם זאת לחלקם היה עור עבה פשוט יותר, דומה לעור של פיל או קרנף.
הליתוסטרוטים היו דינוזאורים גדולים מאוד והם מכילים את הארגנטינוזאורוס ושאר האנטארקטוזאוריים הענקיים (אם כי המשפחה לא נחשבת לטקסון תקף).
מרבית מיני הקבוצה הגיעו לגדלים מרשימים מאוד והם היו המגה-פאונה העיקרית של הקרטיקון, אשר ניזונו ביערות מעצים מחטניים, ציקסיים וצמחים דומים - דבר הידוע מקופרוליטים שנמצאו.
עם זאת חלקם כמו המגיארוזאורוס היו קטנים בהרבה מקרוביהם ולא עלו על 1 טון.
רבים מהם היו בעלי מאפיינים של ממנצ'יזאוריים, בעיקר במבנה הזנב והחוליות.
סוג ללא מקור ארגירוזאורוס (Argyrosaurus)
לך עם האמת שלך הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר הישראלי עדן מאירי.
השיר יצא לאור ב-20 במאי 2019, על ידי חברת התקליטים NMC, כסינגל ראשון מתוך אלבום "לך עם האמת שלך וכסינגל הבכורה של מאירי.
השיר נכתב על ידי מורן דוד, חנן בן ארי ויהונתן בן סימון, הולחן על ידי דוד והופק על ידי טל פורר.
אחת מכותבי השיר, מורן דוד, חשפה בריאיון לאתר פרוגי כי השיר נכתב במקור עבור הזמר ישי לוי.
הווידאו קליפ הנלווה שצולם עבור השיר, בוים על ידי רן פינקלשטיין והועלה לערוץ היוטיוב של מאירי ב-20 במאי 2019. בקליפ ניתן לראות את מאירי במקומות שונים, בהם מגרש משחקים ומלפני מסך שחור.
בן שלו מהארץ סקר את השיר בחיוב, תוך שטען כי השיר הצלחתו של השיר בתחנות הרדיו וסגנונו מזכירים את שירו של הזמר עדן חסון, "שמישהו יעצור אותי" משנת 2017, וטען כי "מתקפת העדנים במוזיקה הישראלית נמשכת, וטוב שכך".
יוסי חרסונסקי סקר את השיר אף הוא, תוך שהעניק לו ציון של שלושה כוכבי זהב וחצי מתוך חמישה.
השיר היה ללהיט והושמע פעמים רבות בתחנות הרדיו בישראל.
במצעד השבועי של מדיה פורסט, הופיע השיר לראשונה במקום השביעי, תוך שהושמע כ-82 פעמים בתחנות הרדיו.
כעבור שבוע, הצליח השיר להגיע למקום הראשון, תוך שזכה ל-126 השמעות, ושהה שם כשבועיים.
השיר שהה במצעד סך של כ-12 שבועות.
במצעד השנתי של מדיה פורסט לשנת 2019, הגיע השיר למקום ה-18, תוך שהושמע בתחנות הרדיו כ-1,344 פעמים באותה השנה.
במצעד הרשמי של גלגלצ, הופיע השיר לראשונה במקום השישי, הגיע בשיאו למקום ה-2, ושהה במצעד סך של כ-11 שבועות.
במצעד השנתי של גלגלצ, הגיע השיר למקום ה-30.
נכון לאוגוסט 2023 מונה הצפיות של הווידאו קליפ הנלווה לשיר באתר יוטיוב עומד על כ-14.2 מיליון צפיות.
כמו כן, מונה ההשמעות של השיר ברשת הזרמת המדיה ספוטיפיי עומד על כ-1.3 מיליון השמעות.
לֵך היא סיסמה ויראלית שנוצרה במאי 2019 וצברה פופולריות כחלק מהמחאה נגד בנימין נתניהו.
את הסיסמה הגה הסופר ואיש הפרסום רוני דונביץ', והיא בגופן שעיצב גדעון שגיא בשנת 1977, המשמש גם בלוגו מפלגת הליכוד.
דונביץ', קופירייטר במקצועו וסופר של ספרות פופולרית, שימש בתקופת המחאה נגד נתניהו האחראי על המיתוג של ארגון המחאה "אין מצב".
דונביץ' הסביר בריאיון באתר "הארץ" שעל אף הבחירה באות ל' שמשמשת בלוגו הליכוד, "זה לא 'לכו' ולא נגד הליכוד.
תחילה שקל את הסיסמה "באמא שלך לֵך", אך שינה אותה לגרסה מינימליסטית יותר.
היו שטענו שההשראה לסיסמה מקורה בסיסמה הערבית אִרחַל (إرحل), שכיכבה בהפגנות המהפכה במצרים ומשמעותה דומה, טענה שדונביץ' הכחיש.
לפני ששימשה במחאה נגד נתניהו, שימשה הסיסמה "לך" בהפגנות המחאה מול ביתו של היועץ המשפטי לממשלה, אביחי מנדלבליט.
כסיסמה נגד נתניהו, התקבלה זו על ידי זרמים שונים בתנועת המחאה, וצברה תאוצה על שלטי מחאה, כמסגרת לתמונה בפרופיל בפייסבוק, על סטיקרים ועל פריטי לבוש שונים בהם נעשה שימוש במחאה.
היא נכתבה גם במקומות שונים במרחב הציבורי, למשל בשדרות רוטשילד, בדרך השלום ובנהלל.
במועד הקראת פרשת "לך לך" פורסם סרטון בו מופיעים מאות פעילי מחאה ביישובים שונים ברחבי הארץ מצולמים מהאוויר כשהם יוצרים את המילה "לך".
את הלוגו של הליכוד ממנו נלקחה האות ל' עיצב המעצב הגרפי גדעון שגיא בשנת 1977. בלוגו המקורי האות ל' צוירה כדגל מתנפנף, ובשנות ה-80 שינה הפרסומאי ראובן אדלר את הלוגו ומילא את האות בצבע, והביא את הלוגו לגרסתו הנוכחית.
ב-2 ביוני 2021, בתום המנדט שקיבל יאיר לפיד להרכבת הממשלה, ועם הודעתו לנשיא המדינה ראובן ריבלין שעלה בידו להרכיב ממשלה, פרסם דונביץ' פוסטר המשך לזה של הסיסמה המקורית, ובו המילה "הלך".
בעקבות תפוצת הסיסמה, החלו ברשת לעלות פוסטים בתגובה על ידי אנשי ימין עם הסיסמה "לכו אתם".
בנו של ראש הממשלה, אבנר נתניהו, הגיב לסיסמה זו וכתב בפוסט בפייסבוק: "ביום האחרון אני רואה בפיד שלי המון 'לך' שחור שמוצמדים לתמונת הפרופיל...
המילה הזאת 'לך', לא תורמת בכלל לתחושת האחדות.
מבטאת זלזול בכללי המשחק הדמוקרטיים.
למחות ולא להסכים זה בסדר גמור והכרחי בדמוקרטיה, אבל יש דרך להחליף שלטון בדמוקרטיה וקוראים לה קלפי".
מעצב הלוגו של הליכוד, גדעון שגיא, הגיב לשימוש שנעשה בעיצובו בסיסמה זו, ואמר כי "אני מזדהה עם המילה 'לֵך' וזה בסדר.
אם זו התרומה שלי, אשמח שזה יעזור.
בדרך כלל כמעצב אני לא שמח שמשתמשים בעיצוב שלי שהפך לאייקון, לכל מיני דברים אחרים.
לאורך השנים ראיתי כל מיני שימושים שלא אהבתי.
אבל כשראיתי את המהלך הזה, אמרתי, 'וואלה, סוף־סוף השתמשו בלמ"ד בצורה נכונה, בלי עיוותים'".
"לך לישון" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית אנה זק.
את הסינגל הוציאו לאור ב-2 בינואר 2022 חברת התקליטים די-מיוזיק, כסינגל שלא מתוך האלבום.
זה היה השיר הראשון של זק שנכנס לפלייליסט של גלגלצ, והוא אף הגיע למקום הראשון במצעד השבועי של התחנה.
הסינגל נכתב על ידי רון ביטון, איתי שמעוני וג'ורדי, שגם הפיק אותו.
הווידאו קליפ של "לך לישון" פורסם בערוץ היוטיוב הרשמי של זק ביום צאת הסינגל.
הוא בוים על ידי איתמר לידר שירי.
בקליפ, זק מתעמלת בחדר כושר קטן.
בכמה סצנות היא אוכלת המבורגר.
כחודש לאחר צאת הסינגל הוציא הזמר מושיקו מור גרסת כיסוי לסינגל.
דור מאיר מועלם מאתר "Mako" טען כי קולות הרקע הגבריים שהתלוו לקולה של זק לא הסתנכרנו בצורה טובה.
הוא הוסיף כי צלילי הקלידים בשיר דומים לצלילים בשיר "Fade to Grey".
אזורתאריך יציאהפורמטחברות תקליטיםמקורעולם2 בינואר 2022הזרמת מוזיקה • הורדה דיגיטליתאורי אמיתי הפקות
ליתיום הידרוקסיד היא תרכובת אי אורגנית שנוסחתה LiOH.
ליתיום הידרוקסיד הוא בסיס חזק המסיס במים ובמידת מה גם באתנול, החומר הוא מוצק לבן היגרוסקופי.
חומר הגלם להפקת הליתיום הוא ספודומן.
ליתיום הידרוקסיד מופק בתעשייה מליתיום פחמתי Li2CO3 בתגובת מֵטָתֵזה עם סידן הידרוקסידי
בתגובה זו מתקבל תוצר ממויים שניתן לייבש בחימום ל־180°C בריק.
דרך אחרת היא תגובה של נתרן הידרוקסידי עם ליתיום גופרתי
השימוש העיקרי בליתיום הידרוקסידי הוא בייצור חומר הקתודה ליתיום קובלט אוקסיד (Lithium cobalt oxide) לסוללות יוני ליתיום.
שימוש נוסף הוא כחומר סופח פחמן דו-חמצני בכלי טיס, צוללות וחלליות.
החומר סופח את הפחמן הדו-חמצני ומונע הצטברותו באוויר
"לכאורה" הוא המיני-אלבום הרביעי של הזמר הישראלי עומר אדם והראשון של הצמד הישראלי סטטיק ובן-אל תבורי.
את האלבום הוציאה לאור ב-6 במרץ 2022 חברת התקליטים די-מיוזיק.
כלולים בו שלושה שירים, "לכאורה", "אהבתי לך" ו"אל תדליק אותי סתם".
אורכו עומד על 8 דקות ועשרים ושמונה שניות והוא נכתב בשפה העברית.
אזורתאריך יציאהפורמטחברת תקליטיםמקורעולם6 במרץ 2022הורדה דיגיטלית • סטרימינגNMC
"לך תתרגל איתה" הוא שיר שכתבה, הלחינה וביצעה הזמרת־יוצרת הישראלית אתי אנקרי.
הוא יצא לאור בנובמבר 1990 כסינגל החמישי מתוך אלבום הבכורה שלה, "רואה לך בעיניים", והפך לאחד מלהיטיה הגדולים ביותר.
השיר התחיל כבדיחה של אנקרי על דורון ליניק, לימים בעלה, שבאותה התקופה עדיין לא היה בלעדי לה.
היא התבדחה על הנושא במהלך הקלטת האלבום, באחת החזרות שבין שיר לשיר, כשלקחה גיטרה ושרה "לך תתרגל איתה".
אף על פי שהיא ראתה בכך בדיחה, המפיק המוזיקלי של האלבום, אלון אולארצ'יק, ראה במאורע פוטנציאל רציני לשיר מוצלח: , סיפרה אנקרי.
היא כתבה את השיר, אך עדיין ראתה בו בדיחה ולא רצתה להכניסו לאלבום.
השניים התווכחו ארוכות, אולארצ'יק התעקש ולבסוף אנקרי התרצתה.
הפתיחה של השיר ("דן דין נא טרקדו נא נא...") היא בהשראת המוזיקה ההודית, שבה לכל סוג של הקשה על הטאבלה יש הברה (אף כי אנקרי סיפרה שלא הקפידה על דיוק).
טוויסט הסיום צובע באור הומוריסטי את השיר, שנתפס עד כה כשיר פמיניסטי תוקפני, ומחזיר אותו לתפיסתו המקורית בעיני היוצרת כבדיחה.
ירון ברוידא ממגזין "קולומבוס" תיאר את הסוגה של השיר כחלק מביקורתו על השיר (שבה התייחס גם לשימוש שעשתה אנקרי בכישוריה ובהכשרתה כשחקנית, כישורים שהתבטאו גם בווידאו קליפ של השיר): .
השיר הוצג ב"פינה לשיפוטכם" כמועמד למצעד הפזמונים השבועי של רשת ג' ב־18 בדצמבר 1990. הוא זכה להצלחה וצעד תשעה שבועות, עד 4 ביוני 1991 – אז יצא מהמצעד.
בשיאו הגיע למקום השני, ב־2 באפריל 1991. במצעד השנתי של התחנה (תשנ"א) הגיע השיר למקום ה־13.
ב־1992 ביצעו הזמרת שרון חזיז והשחקנית שרון אורנשטיין גרסת כיסוי לשיר במסגרת הסדרה "עניין של זמן" בפרק "אחת מהחבר'ה".
ליתיום ניטריד (Lithium Nitrid} הוא תרכובת של ליתיום וחנקן שנוסחתה Li3N.
החומר הוא מוצק שצבעו אדמדם והוא הניטריד היציב היחיד של מתכת אלקלית.
ליתיום ניטריד נוצר מתגובת ליתיום עם חנקן גזי:
החומר מגיב בפראות עם מים ומשתחררת אמוניה:
המבנה הגבישי שכבתי: לוחות בהרכב -Li2N בהם כל חנקן קשור ל 6 אטומי ליתיום וביניהן שכבות המכילות יוני ליתיום +Li.
לליתיום ניטריד מוליכות יונית, ההולכה הסגולית .
סימום במימן מעלה את המוליכות וסימום במתכת מקטין אותה.
לך איתה הוא שיר בביצוע הזמרת הישראלית אילנה רובינא, שהתפרסם ב־1971. קובי רכט כתב את השיר, וקובי אשרת הלחין אותו בשיתוף עם רכט.
השיר נכלל באלבומה של רובינא "שני הצדדים", שהתפרסם ב־1972. האלבום זכה להצלחה רבה, בעיקר הודות ללהיט "לך איתה", שהיה לאחד משיריה המוכרים ביותר של רובינא.
ב־1987 חידשה להקת "נוער שוליים" את השיר.
גרסתם לשיר הצליחה והתפרסמה ומושמעת עד היום לצד הביצוע המקורי.
בשיר מתוארת תחושה קשה של זוגיות על סף פירוק, לאחר שאחד משני הצדדים, הגבר בסיפור, החליט לפרק אותה.
הוא ממשיך הלאה ומוצא אהבה חדשה.
דווקא האשה הנבגדת היא זו שמסייעת לו, דוחקת בו ללכת איתה.
מצב יחסיהם כה קשה שהיא רוצה רק לסיים אותם ולהקל על שניהם.
השיר טעון ברגש ועוסק ב"שחרור" נפשי.
"לך איתה" ערך את הופעת הבכורה שלו במצעד הפזמונים השבועי של הגל הקל ב־11 בינואר 1971. השיר זכה להצלחה גדולה והגיע בשיאו למקום הראשון, למשך שבועיים, החל מ־22 בפברואר 1971. בסך הכל צעד השיר במשך 11 שבועות עד 29 במרץ 1971, אז יצא מהמצעד.
השיר הגיע למקום הראשון גם במצעד הפזמונים העברי השבועי של גלי צה"ל למשך שלושה מצעדים רצופים.
במצעד הפזמונים העברי השנתי לשנת תשל"א של הגל הקל השיר דורג במקום השמיני, ובמצעד השנתי של גלי צה"ל הוא דורג במקום השלישי.
ביצעו את השיר קובי רכט, אריק סיני, אסף אמדורסקי, שירלי לילו, דודי לוי, אדם, אביבה אבידן, נינט טייב בסדרה "השיר שלנו", "עוזי נבון ומכרים", דוד ד'אור ולירז צ'רכי, מיכל אמדורסקי ואמיר פרישר גוטמן ובטי כהן ואלינור אהרון בסדרה "לא כולל שירות".
גרסת הכיסוי המפורסמת ביותר היא של להקת "נוער שוליים", שכללה את החידוש לשיר באלבום הבכורה שלה שהתפרסם ב־1988. הגרסה זכתה להצלחה ומושמעת עד היום.
בועז כהן תיאר את החידוש של הלהקה לשיר במילים "ביצוע נפלא".
איתמר זהר מ"הארץ" כתב שגרסת הלהקה הוסיפה לשיר "דרמה, שהייתה קיימת במילים אבל לא במוזיקה, וגם נקודת מבט גברית שלא הייתה כמובן לפני כן".
זהר הוסיף ש"בתחנות הרדיו חזרו להשמיע ביתר שאת את הגרסה של אילנה רובינא לשיר 'לך איתה', אחרי שהגרסה המחודשת של 'נוער שוליים' שודרה בהן ללא הפסקה.
עם זאת נדמה כי מאז הגרסה המקורית תמיד נשארה קצת לבד, מאחור, וכמוה גם הגרסה שהקליט רכט בעצמו לשיר שהלחין".
ליתיום פוספיד היא תרכובת אי-אורגנית המורכבת מליתיום וזרחן, שהנוסחה הכימית שלה היא Li3P.
ניתן לחמם זרחן לבן וליתיום בנוכחות גז ארגון:
כמו כן, ניתן לבצע תגובה של מונוליתיום פוספיד וליתיום:
ליתיום פוספיד יוצר גבישים חומים-אדומים הקסאגונליים, קבוצה מרחבית P63/mmc, ופרמטרי תא: a = 0.4264 ננומטר, c = 0.7579 ננומטר, Z = 2.
התרכובת יכולה להגיב עם מים כדי לשחרר פוספין:
התרכובת מוצעת לשימוש כאלקטרוליט פוטנציאלי עבור התקני מצב מוצק.
לך תזכור הוא הסכת מבית כאן הסכתים שיצרו ניר גורלי ועקיבא נוביק.
ההסכת עוסק בזיכרון השואה ובהשפעתו על החברה הישראלית.
ההסכת הוזרם לראשונה בשנת 2022 לקראת יום הזיכרון לשואה ולגבורה עם חמישה פרקים שהוזרמו מסוף אפריל עד תחילת מאי 2022. בשנתיים שלאחר מכן הוזרמו מספר פרקים לקראת יום הזיכרון לשואה ולגבורה.
נכון ל-2023, לתשעת הפרקים הראשונים של ההסכת היו יותר מ־200 אלף האזנות.
ביוני 2024 זכה ההסכת בפרס דליה סיגן.
האם אנחנו יורשים את הטראומות של ההורים שלנו, איזו שואה יכירו בני הדור הרביעי, ואיך קורה שבישראל 2023 צעירים מפתחים תסביכים שקשורים בשואה גם אם אינם צאצאים לניצולים?
34 דקות 18 באפריל 2023 בלשי אומות העולם התחקירים הבלשיים במחלקת חסידי אומות עולם ביד ושם חושפים את המאמצים שעושה ישראל למצוא נקודות אור בסיפורי השואה.
אבל איך מתמודדים עם הלחצים המדיניים, התיקים הגנוזים והתמעטות העדויות?
37 דקות 17 באפריל 2023 להכחיש את אנה איך הפכה אנה פרנק לאושיית רשת ולאייקון פמיניסטי מהגדולים בהיסטוריה.
היומן הכי נמכר בכל הזמנים ממשיך לעצב את זכר השואה, להטריף מכחישי שואה מכל העולם ולהוליד חיקויים שונים.
32 דקות 16 באפריל 2023 לוחמי הזיכרון מה עושים ציידי הנאצים האחרונים ב-2023?
מי מחליפים את לוחמי הזיכרון בארץ ובעולם, כשזירת המאבק עוברת לאינטרנט?
פרק על הדרך שבה משכתבות מדינות באירופה את חלקן בשואה, והאנשים שעומדים מנגד.
26 דקות 26 בינואר 2023 הממזרים אחרי המלחמה יצאו קבוצות של יהודים במסע נקמה בנאצים ממש כמו בסרט "ממזרים חסרי כבוד".
אבל את התכנית שלהם אפילו טרנטינו לא היה מסוגל להמציא.
37 דקות 9 במאי 2022 בדיחה עם שפם למה אנחנו מספרים כל כך הרבה בדיחות שואה, מתי התחלנו ולמי מותר?
עקיבא נוביק חוזר להיסטוריה של ההומור השחור, מהגטאות עצמם דרך בדיחות הניצולים ועד היום.
20 דקות 2 במאי 2022 הפרזנטור של הרוע עקיבא נוביק חוזר לאחד הפרקים האפלים ביותר בשואה - הרפואה הנאצית, על פשעיה והישגיה, ושואל: למה מכל הרופאים הנאצים אנחנו זוכרים דווקא את מנגלה?
31 דקות 27 באפריל 2022 משחק של ידידות מתי התחלנו לחבב את הגרמנים ואפילו קצת לסלוח להם?
עקיבא נוביק על משחק הכדורגל ההיסטורי שסימל רגע משמעותי במערכת יחסים מורכבת.
27 דקות 26 באפריל 2022 משפטי היהודים הפרק עוסק במשפטים של פושעי מלחמה נאצים שנערכו בגרמניה לאחר השואה, ומה הם אומרים על החברה הגרמנית מאז ועד היום.
+שנהפרסקטגוריהתוצאהמקור2024פרס דליה סיגןיצירתיות יוצאת דופן ברדיו
לך ה' הצדקה היא קינה לתשעה באב שחיבר רבי אלעזר הקליר.
הקינה מבטאת "צידוק הדין" של המקונן, המודה על הצדק בדינו של ה' ועל חסדיו עם עם ישראל לאורך הדורות, למרות העבירות שעשו כלפיו.
ההשוואה מעוררת לבושה משום שהיא מציגה כפיות טובה.
מבנה הפיוט בנוי על תחילת הפסוק ב: , כשכל בית בנוי משתי שורות, האחת פותחת ב"לך ה' הצדקה", ומתארת טובה שעשה הבורא עם ישראל, והצמודה לה מציגה עבירה של ישראל.
הקינה מסתיימת בפסוק "הטה אלקי אזנך ושמע", בבקשה לקבלת התפילות, ובפרט התפילה לגאולה.
הקינה נאמרת ביום תשעה באב לפי מנהג אשכנז המזרחי, וברצף זה הקינה הבאה פותחת בפסוק בו מסתיימת קינה זו.
החלקים המתחלפים (חלקי השורה שאינם חלק הפסוק בדניאל) בנויים באקרוסטיכון אלפביתי.
ליתולוגיה (מיוונית עתיקה: הלחם בסיסים של λίθος (ליתוס - סלע) ו-λογία (לוגיה - תורה)) היא תיאור של המאפיינים הפיזיים של סלע, הנראה במחשוף, בדגימת יד או דגימת ליבה , או בהגדלה במיקרוסקופ.
מאפיינים פיזיים כוללים צבע, מרקם, גודל גרגירים והרכב מינרולוגי.
ליתולוגיה יכולה להתייחס לתיאור מפורט של מאפיינים אלה, או לסיכום של האופי הפיזי הגס של סלע.
דוגמאות לליתולוגיות במובן השני כוללות אבן חול, צפחה, בזלת או אבן גיר.
ליתולוגיה היא הבסיס לחלוקת רצפי סלע ליחידות ליטוסטרטיגרפיות בודדות למטרות מיפוי וקורלציה בין אזורים.
ביישומים מסוימים, כגון חקירות אתרים, ליתולוגיה מתוארת באמצעות טרמינולוגיה סטנדרטית כמו בתקן הגיאוטכני האירופי יורוקוד 7 .
מתן השם לליתולוגיה מבוסס על סוג הסלע.
שלושת סוגי הסלעים העיקריים הם סלע מגמטיים, סלע משקע וסלע מותמר (מטמורפי).
סלע מגמטי נוצר ישירות ממאגמה, שהיא תערובת של סלע מותך, גזים מומסים וגבישים מוצקים.
סלע משקע נוצר מחלקיקים מינרליים או אורגניים המצטברים על פני כדור הארץ והופכים לסלעיים.
סלע מטמורפי נוצר על ידי התגבשות מחדש של סלע מוצק קיים בתנאים של חום או לחץ גבוהים.
סלעים מגמתיים מחולקים עוד לשלוש קטגוריות רחבות.
סלע מגמתי המורכב משברי סלע שבורים שנוצרו ישירות על ידי תהליכים געשיים מסווג כסלע פירוקלסטי.
סלעים פירוקלסטיים מסווגים עוד לפי גודל השברים הממוצע (קלסט) והאם השברים הם בעיקר גבישי מינרלים בודדים, חלקיקי זכוכית געשית או שברי סלע.
סיווגים נוספים, כגון לפי הרכב כימי, עשויים להיות מיושמים גם כן.
סלעים מגמטיים בעלי גרגירי מינרלים גלויים (סלעים פאנריטיים) מסווגים כסלע חודרני (אינטרוזיבי), בעוד שאלו הזכוכיתיים או בעלי גרגירים עדינים מאוד (אפניטיים) מסווגים כסלע אקסטרוזיבי.
סלעים מגמטיים חודרניים מסווגים בדרך כלל באמצעות דיאגרמת QAPF, המבוסס על התכולה היחסית של קוורץ, פלדספר אלקלי, פלגיוקלז ופלדשפתואיד.
קיימים סיווגים מיוחדים לסלע מגמטי בעל הרכבים יוצאי דופן, כגון סלע אולטרה-מאפי או קרבונטיט.
במידת האפשר, סלעים מגמטיים אקסטרוסיביים מסווגים גם לפי תכולת מינרלים באמצעות סיווג QAPF אקסטרוסיבי, אך כאשר קביעת הרכב המינרלים אינה מעשית, ניתן לסווג אותם כימית באמצעות מיון TAS.
זה מבוסס על התכולה הכוללת של סיליקה ותחמוצות מתכת אלקליות וקריטריונים כימיים אחרים.
סלעי משקע מסווגים עוד יותר לפי הנתון האם הם סיליקלסטיים או קרבונטיים.
לאחר מכן, סלעי משקע סיליקלסטיים מחולקים לתת-קטגוריות על סמך פיזור גודל הגרגרים שלהם והפרופורציות היחסיות של קוורץ, פלדספאר ושברי סלע.
סלעי קרבונט מסווגים לפי סכמות הסיווג של דנהאם או פולק לפי מרכיבי סלע הקרבונט.
מתן שמות לסלעים מותמרים יכול להתבסס על פרוטולית , הרכב מינרלים, מרקם או פציאס מותמר .
מתן שמות המבוסס על מרקם ופרוטולית פליט (למשל, סלע משקע דק-גרגיר שעבר מטמורפוזה, כלומר אבן בוץ או סלע קרבונטי, פצלים) יכול לשמש להגדרת צפחה ופיליט .
שמות המבוססים על מרקם הם שיסט וגנייס.
מרקמים אלה, מצפחה ועד גניס, מגדירים היקף הולך וגדל של מטמורפיזם.
פאציאסים מותמרים מוגדרים על ידי שדות הלחץ-טמפרטורה שבהם נוצרים מינרלים מסוימים.
קיימים שמות נוספים של סלעים מותמרים, כגון צפחות ירוקות או קוורציט.
בסלעים מגמטיים ומטמורפיים, גודל הגרעין הוא מדד לגודל הגבישים בסלע.
בסלע מגמטי, מדד זה משמש לקביעת הקצב שבו החומר התקרר: גבישים גדולים מצביעים בדרך כלל על סלע מגמטי פולשני שהתקרר לאט, בעוד שגבישים קטנים מצביעים על כך שהסלע היה אקסטרוסיבי והתקרר מהר.
מטמורפיזם של סלע המורכב בעיקר ממינרל יחיד, כגון קוורציט או שיש, עשוי להגדיל את גודל הגרעין (צמיחת גרגירים ), בעוד שמטמורפיזם של סלע גזור עשוי להקטין את גודל הגרעין (התגבשות מחדש סינ-תטקטונית).
בסלעי משקע קלסטיים, גודל הגרגירים הוא קוטר הגרגירים או הקלסטים המרכיבים את הסלע.
אלה משמשים לקביעת מערכת מתן שמות לסלעים (למשל, קונגלומרט, אבן חול או אבן בוץ).
במקרה של אבני חול וקונגלומרטים, המכסים טווח רחב של גודלי גרגירים, מתווספת מילה המתארת את טווח גודל הגרגירים לשם הסלע.
דוגמאות לכך הן "קונגלומרט חלוקי נחל" ו"ארניט קוורץ עדין".
בסלעים שבהם גרגירי המינרלים גדולים מספיק כדי לזהות אותם באמצעות עדשת יד, המינרלוגיה הנראית לעין כלולה כחלק מהתיאור.
במקרה של רצפים שעשויים לכלול קרבונטים, סלעים מצומצמים בקלציט, או כאלה עם עורקים אפשריים של קלציט, מקובל לבדוק נוכחות של קלציט (או צורות אחרות של סידן פחמתי) באמצעות חומצה הידרוכלורית (HCl) מדוללת ולחפש תסיסה.
ההרכב המינרלוגי של סלע הוא אחת הדרכים העיקריות לסיווג שלו.
סלעים מגמתיים מסווגים לפי תכולת המינרלים שלהם בכל עת שזה מעשי, באמצעות סיווג QAPF או סיווגים מיוחדים של אולטרה-מאפים או קרבונטיט.
באופן דומה, פאציאסים מטמורפיים, המראים את המידה שבה סלע נחשף לחום ולחץ, חשובים בסיווג סלעים מטמורפיים, שנקבעים על ידי התבוננות בפאזות המינרליות הקיימות בדגימה.
צבעו של סלע או מרכיביו הוא מאפיין ייחודי של סלעים מסוימים והוא תמיד נרשם, לפעמים מול תרשימי צבע סטנדרטיים, כמו אלה שמפיקה ועדת תרשימי צבעי הסלע של האגודה הגאולוגית של אמריקה , המבוססים על מערכת הצבעים של מדד מונסל.
מארג הסלע מתאר את התצורה המרחבית והגאומטרית של כל היסודות המרכיבים אותו.
בסלעי משקע, המארג העיקרי הנראה לעין הוא בדרך כלל מצע, וקנה המידה ומידת ההתפתחות של המצע נרשמים בדרך כלל כחלק מהתיאור.
סלעים מטמורפיים (מלבד אלה שנוצרו על ידי מטמורפיזם במגע), מאופיינים במארג מישורי וליניארי מפותח היטב.
סלעים מגמתיים עשויים להיות בעלי מארגים כתוצאה מזרימה או שקיעה של פאזות מינרליות מסוימות במהלך התגבשות, ויוצרים סלעי הצטברות.
מרקם הסלע מתאר את הקשר בין הגרגירים או הקלסטים הבודדים המרכיבים את הסלע.
מרקמים משקעיים כוללים את מידת המיון, הדירוג, הצורה והעיגוליות של הקלסטים.
מרקמים מטמורפיים כוללים את אלה המתייחסים לתזמון הצמיחה של מינרלים מטמורפיים גדולים יחסית, לשלב של דפורמציה - לפני דפורמציה פוּרְפִירוֹקלסטית - לאחר דפורמציה פורפירובלסטית.
מרקמים מגמטיים כוללים תכונות כגון צורת גרגירים, המשתנה מגבישים בעלי צורות גביש אידיאליות (אאוהדרליים) לגבישים לא סדירים (אנהדרליים) , והבחנה האם הסלע מציג גודלי גבישים לא אחידים במיוחד (פורפירים), או האם גרגירים מיושרים (המתואר כמרקם טרכיטי).
סלעים מכילים לעיתים קרובות מבנים בקנה מידה קטן (קטנים יותר מקנה המידה של מחשוף בודד).
בסלעי משקע זה עשוי לכלול סימני "סוליה" , סימני גלונים, סדקי בוץ ושיכוב צולב.
אלה "נרשמים" מכיוון שהם בדרך כלל אופייניים לסביבת השקעה מסוימת, ויכולים לספק מידע על כיווני זרימה פליאו עתיקים.
בסלעים מטמורפיים הקשורים לרמות העמוקות יותר של אזורי שבר, מבנים בקנה מידה קטן כגון "בודינים" אסימטריים ומיקרו-קמטים משמשים לקביעת תצורת התזוזה על פני האזור.
בסלעים מגמתיים, מבנים בקנה מידה קטן נצפים בעיקר בלבה כגון זרימות בזלתיות pahoehoe ולבת כריות המראות התפרצות בתוך גוף מים או מתחת לקרח.
לכידות קבוצתית היא סך כל הכוחות הפועלים על החברים בקבוצה ומשכנעים אותם להישאר בה.
כל קבוצה מושתתת על מספר נורמות המאפיינות אותה ומייחדות אותה.
פרט החורג מנורמות הקבוצה יסולק או שיופעלו עליו סנקציות כדי לחזור לתלם.
יש שני סוגי כוחות המשפיעים על חברי הקבוצה:
כוח שלילי: נתון הגורם לחבר קבוצה לרצות להינתק ממנה.
כוח חיובי: נתון המחבר את חבר הקבוצה לקבוצה עצמה.
רמת הלכידות החברתית של קבוצה, נמדדת ביכולת של חבריה להישאר נאמנים לערכיה.
ככל שהרצון של חבריה (כוח חיובי) להישאר בקבוצה גדול מהרצון של חברים בה (כוח שלילי) לעזבה, הלכידות החברתית בקבוצה גוברת.
דוגמאות לכוחות חיוביים - היוצרים לכידות בקבוצה:
איום משותף על חברי הקבוצה
הרגשת שותפות בין חברי הקבוצה
קיימת סכנה בלכידות קבוצתית קיצונית, המכניעה את הפרט ומונעת ממנו ביטוי אישי והתפתחות עצמית.
ניתן למדוד את מידת הלכידות של קבוצה חברתית, במטרה לעמוד על מצבה ודרכי פעולתה המשותפים.
דרך אפשרית למדידה היא סוציומטריה.
בדרך זו עוקבים אחר המצבים החברתיים בין חברי הקבוצה ומידת הדדיות הקשרים הנוצרים בין חבריה.
הפיוט "לְכָה דוֹדִי" הוא חלק מתפילות קבלת שבת הנאמרות סמוך לכניסת השבת, לפני תפילת ערבית.
הפיוט חובר על ידי הפייטן המקובל הרב שלמה הלוי אלקבץ ונחשב לחלק החדש ביותר בסידור התפילה שמקובל על כל העדות, (מלבד מודה אני).
לפיוט חוברו לחנים רבים, לפיוט כולו או לבתים מסוימים ממנו.
הפיוט הודפס לראשונה בסידור בנוסח הספרדים בוונציה בשנת ה'שמ"ד (1584).
היו מן החוקרים שטענו שהפיוט קדום יותר ונכתב בסביבות שנת ה'ש"ח, מכיוון שהוא דומה לשירים לפיוטים אחרים שנכתבו באותה תקופה במבנה, בפזמון החוזר, בהרבה לשונות בבתי השיר, ובשיבוץ שלהם בתוך קבלת שבת.
פיוטים קדומים אלו כוללים פיוט של רבי משה בן מכיר בספרו סדר היום ופיוט של ר' מרדכי דאטו שהיה תלמיד של הרב שלמה אלקבץ הלוי.
ראובן קימלמן, משה חלמיש ויצחק יוסף כהן טוענים שהשיר של הרב מן הסתם קדם לשיר של התלמיד, ולכן יש להקדים את כתיבת הפיוט לכה דודי של אלקבץ לסביבת שנת ה'ש"ח.
אחרים, כמו אברהם ברלינר, יהודה רצהבי, מירון ביאליק לרנר ויהודה ליבס טוענים שהפיוטים הדומים קדמו ל"לכה דודי" של אלקבץ.
קימלמן מייחס למירון ביאליק לרנר את האפשרות ש"לכה דודי" של אלקבץ הוא "עיבוד של שיר קיים או מעין מהדורה בתרא".
הפיוט הוא חלק מטקס קבלת שבת, שהותקן על ידי מקובלי צפת במאה ה-16 והתקבל בכל קהילות ישראל.
טקס זה כולל סדרה של פיוטים ופרקי תהלים הנאמרים לפני תפילת ערבית לשבת.
קבלת שבת עצמה מבוססת על מנהג קדום המוזכר בתלמוד הבבלי:
ובתרגום לעברית: "רבי חנינא היה מתעטף ועומד בערב שבת והיה אומר: 'בואו ונצא לקראת שבת המלכה', ורבי ינאי היה לובש את בגדי השבת ואומר 'בואי כלה בואי כלה'".
נוסח הפיוט "לכה דודי" מתייחס ישירות לציטוט זה.
הנושאים בהם עוסק הפיוט הם קדושת השבת, בניין ירושלים, וקבלת פני הכלה.
הפיוט של הרב אבן מכיר עסק גם כן בנושאים אלו (מלבד בניין ירושלים) וכן עוסק הרבה ביציאת מצרים וארץ ישראל.
הבית הראשון, הוא הפזמון, קורא לקבלת פני הכלה על ידי דודהּ.
מוטיב הכלה והדוד מקורו בשיר השירים והוא מתפרש בדרך כלל בספרות כיחס שבין עם ישראל ואלוהים.
בפיוט זה רומז המוטיב גם לקבלת השבת (הכלה) על ידי עם ישראל (הדוד).
גם הביטוי 'לכה דודי' לקוח מפסוק בשיר השירים: .
הבתים השני והשלישי עוסקים בקדושת השבת, תוך התייחסות לבריאת העולם ולמעמד הר סיני.
הבתים הבאים, מהרביעי ועד התשיעי עוסקים בתקומתה של ירושלים, תוך אזכורים מילוליים מנבואות הנחמה של ישעיהו.
הבית האחרון הוא הקריאה לכלה להיעתר לקריאותיו של הדוד מהבית הראשון.
גם כאן השימוש במוטיב הוא דו משמעי.
לפיוט "לכה דודי" של הרב אלקבץ עשרה בתים (לפיוט המקורי שבעה) כאשר הראשון שבהם משמש גם כפזמון חוזר.
שמו של המחבר, שלמה הלוי, רשום כאקרוסטיכון בראשי הבתים שני עד תשיעי.
שלושת הטורים הראשונים שבכל בית חורזים בחרוז אחד המתחלף בכל בית, ואילו הטור הרביעי מסתיים בחרוז אחיד לאורך הפיוט כולו.
חרוז זה מתאים לפזמון החוזר - "לָה".
בפיוט מופיעים צימודים רבים הלקוחים מפסוקים מהמקרא ומדברי חז"ל.
יש וצימודים אלו לא מופיעים בצורתם המקורית, אלא שונו על מנת לשמור על האקרוסטיכון והחריזה.
דוגמה בולטת לכך ניתן למצוא בתחילת הבית השני: "שמור וזכור בדיבור אחד".
הפייטן שינה את סדר המילים מבפיוט של הרב אבן מכיר על מנת שהבית יתחיל באות ש' וישמור על ראשי התיבות של שמו.
לכה דודי הוא אמנם המרכיב המאוחר ביותר בתפילה שהתקבל בכל קהילות ישראל, אך בין הקהילות השונות קיימים כמה חילופי מנהגים באשר לאמירת הפיוט.
מלבד מספר הבדלי נוסח קלים, נחלק המנהג בשאלת העמידה בזמן אמירת הפיוט.
יש הנוהגים לקוד לימין ולשמאל באמירת המילים "בואי כלה".
מכיוון שבאירופה מתפללים לכיוון מזרח, ובאמירת "בואי בשלום" מפנים את הגב למזרח ופונים לצד מערב, השתרבב בארץ מנהג לפנות לאחור בעת אמירת "בואי בשלום", ללא קשר לצד מערב.
נהוג שאבלים בתוך השבעה אינם יוצאים לתפילות מחוץ לבית האבלים.
אולם בשבת אין נוהגים דיני אבלות והאבלים מגיעים לבית הכנסת.
נהוג שהאבלים נשארים מחוץ לבית הכנסת עד לאחר "בואי בשלום", בו בעצם מקבלים את השבת, ומכיוון שהגיעה השבת האבלים מצטרפים לתפילה עם הציבור.
יש שקישרו מנהג זה עם המנהג לפנות לאחור באמירת "בואי בשלום".
בחלק מהקהילות הגבאי מכריז בקול על קבלת פני האבלים בטרם כניסתם.
והקהל מקבל את פניהם עם המקום ינחם אתכם כנהוג.
בקהילות אשכנז המערבי, נכנסים אחרי מזמור "ה' מלך גאות לבש".
לפיוט לכה דודי לפחות מאות לחנים שונים.
לחנים לא מעטים חוברו לבתים מסוימים בלבד כמו "והיו למשיסה..
במקצת מקהילות אשכנז נהוג לשנות את המנגינה ב"לא תבושי ולא תיכלמי" כדי להדגיש המעבר מהקושי והכאב של הבתים הקודמים לו לאלו שממנו והלאה, המבטאים שמחה יתירה על בואה של השבת.
ברבות מהקהילות האחרות אין נוהגים כך, אלא כל הפיוט מושר במנגינה אחת.
בקרב קהילות יהודי גאורגיה מקובלים שבעה לחנים שונים לשבתות ולמועדים.
שהיו מושרים בקרב קהילותיהם השונות.
ברבים מבתי הכנסת הספרדיים בירושלים, בייחוד בוותיקים שבהם, וכן אצל יהודי ארם צובא נהוג לומר רק את הבתים באקרוסטיכון "שלמה" (שמור וזכור, לקראת שבת, מקדש מלך, התעוררי) והבית האחרון - "בואי בשלום".
ברוב קהילות נוסח ספרד, כאשר ערב שבת חל ביום טוב נהוג לומר את הבתים "שמור וזכור", "לקראת שבת", "ימין ושמאל" ו"בואי בשלום" ולדלג על היתר.
ברוב קהילות נוסח אשכנז אין אומרים את הפיוט בכלל כשחל ביום טוב, בחלק מקהילות אשכנז המערבי אומרים כרגיל, ויש אומרים את כל הפיוט חוץ מבית "התנערי".
בקהילות לא אורתודוקסיות רבות, אומרים רק את הבתים הראשון, השני החמישי והאחרון (שמור וזכור, לקראת שבת, התעוררי ובואי בשלום).
הבתים האחרים, שעוסקים בעקרונות האמונה היהודית שאינה מקובלת בקהילות אלה, מושמטים.
לָכִיש הוא מושב בחבל לכיש השייך למועצה אזורית לכיש.
חלק גדול מפרנסת חברי המושב באה מגידול ושיווק ענבי מאכל, אותם ניתן למצוא בשפע בשדות המושב, שהוא אחד מבין שלושת המקומות בעלי מספר הכרמים הגדול בארץ, יחד עם זכרון יעקב ובנימינה.
לכיש הוא יישוב היסטורי עתיק.
ממצאים ארכאולוגיים מצביעים על יישוב כבר מהתקופה הנאוליתית (7500 עד 4000 לפנה"ס), בתקופת הברונזה (3150 לפנה"ס ועד 1200 לפנה"ס) לכיש היא עיר חסות מצרית והיא מוזכרת לראשונה "במכתבי אל עמרנה" שבמצרים העתיקה (המאה ה-14 לפנה"ס).
בתקופת מלכות יהודה לכיש היא עיר מבצר אחת הערים המבוצרות ביותר ביהודה.
לכיש זכתה לפרסום העולמי בזכות תבליט ענק שנחשף בטרקלין האירוח בארמון המלך סנחריב שבנינווה.
מעדויות היסטוריות וארכאולוגיות עולה כי אבותיהם הקדומים של מתיישבי לכיש עסקו בגידול ענבים לפרנסתם.
במובן זה, אפשר לומר שתושבי לכיש של היום ממשיכים את דרכם.
עד למלחמת העצמאות, ההתיישבות העברית באזור זה, החופף את חבל לכיש כיום, הייתה מעטה: נגבה במערב וגת, גלאון, קדמה וכפר מנחם מצפון מערב.
המושב הוקם תחילה כהיאחזות נח"ל בשנת 1955, על אדמות , הכפר הערבי אל-קוביבה, שנכבש במלחמת העצמאות על ידי גדוד 89 של חטיבה 8, ורק מאוחר יותר הפך למושב.
הגרעין המייסד של המושב היה של בני מושבים וקיבוצים באזור ספר ויישובו היה בסדר הקדימויות הראשוני באתגר ההתיישבות הציוני של אותם ימים.
בלכיש 66 משקים חקלאיים, כולם פעילים, ובנוסף עוד כ-70 משפחות של בנים ממשיכים או תושבים, המתגוררים ברובם בשכונת הבנים ובחלקם הגדול עובדים במשק ההורים.
האגודה מספקת שירותי ארגון ושיווק ללא מימון או התערבות בפעילות הכלכלית של החבר.
הענף המשותף היחיד הוא גידולי בעל (פלחה) שפרושים על שטח של יותר מ-13,000 דונם של חיטה, חימצה, אבטיח, חמניות וכו'.
כמו כן מופעל עדר בקר (פרטי) על שטחי המרעה שבאזור.
בנוסף מרכזת האגודה את נושא המים, ניהול המשאבים (קרקעות), הדרכה, שיווק וארגון כללי.
בסך הכל נטועים בלכיש כ-5,000 דונם מטעים, ברובם המכריע כרמים.
בנוסף, נטועים בשטח המושב כ-800 דונם פרחי שדה, בעיקר "פרח שעווה" לייצוא וכן חלקות נוספות של חממות, בתי רשת וכדומה.
במשק מספר לולים, רפת חלב, משק דבש, משק בקר ועוד ענפים חקלאיים שונים.
בלכיש פועלת אגודה קהילתית שאחראית על פיתוח וארגון חיי הקהילה ובכלל זה: חינוך, תרבות, תשתיות ופיתוח ועוד.
במושב פועלת תנועת הנוער התנועה החדשה.
בנוסף, במושב ישנו מועדון המיועד לותיקי המושב בשם "ותיכאן".
לכידת וידאו (Video capture) הוא תחום שבו דוגמים וידאו זורם אנלוגי או דיגיטלי, והופכים אותו לקובץ או מזרימים אותו ברשת מחשבים.
ישנה אפשרות לעשות זאת באמצעות תוכנה (למשל CamStudio) או באמצעות חומרה כמו כרטיס לכידת וידאו.
כיום תחום זה משמש רבות את שידורי הווידאו בלוויין ובכבלים.
ישנם כרטיסי לכידת וידאו מקצועיים ויקרים שמשמשים תאגידים גדולים בתחום הבידורי, וישנם כרטיסי לכידת וידאו ביתיים ופשוטים לצורך המרת סרטים לפורמט דיגיטלי.
לעיתים ישנם כרטיסים משולבים שמשלבים תצוגה עם לכידת וידאו.
לכידת אלקטרונים (הנקראת לפעמים התפרקות בטא הפוכה) היא סוג של התפרקות של איזוטופים שמתרחשת כאשר יש יותר מדי פרוטונים בגרעין האטום ומעט מדי אנרגיה לפליטת פוזיטרון; התפרקות זו אינה אפשרית באיזוטופים רדיואקטיביים שיכולים להתפרק באמצעות פליטת פוזיטרון.
אם הפרש האנרגיה בין אטום האב לאטום הבת הוא פחות מ-1.022MeV, לא תיתכן פליטת פוזיטרון ולכידת אלקטרון היא מצב ההתפרקות היחיד שאפשרי.
לדוגמה, רובידיום-83 יתפרק לקריפטון-83 על ידי לכידת אלקטרון בלבד (הפרש האנרגיה הוא 0.9MeV בקירוב).
במקרה זה, אחד מהאלקטרונים שבאורביטל, בדרך כלל מקליפת האלקטרונים K או L (לכידת-K או לכידת-L), נלכד על ידי פרוטון שנמצא בגרעין.
התוצאה של תהליך זה היא יצירת נייטרון ונויטרינו.
כיוון שהפרוטון משתנה לנייטרון, מספר הנייטרונים גדל ב-1, מספר הפרוטונים קטן ב-1, ומספר המסה האטומית לא משתנה.
על ידי שינוי מספר הפרוטונים, לכידת האלקטרון משנה את הנוקליד ליסוד חדש.
האטום עובר למצב מעורר כאשר בקליפה הפנימית חסר אלקטרון.
במצבו המעורר, האטום יפלוט פוטון X אחד או יותר ולעיתים אלקטרון אוז'ה.
אלקטרון מהקליפה החיצונית נופל לתוך הקליפה הפנימית ומשחרר אנרגיה בצורת פוטון X.
לכידת אלקטרונים תתרחש בדרך כלל בנוקלידים גדולים.
המשוואה הכללית של התהליך היא:
איזוטופים רדיואקטיביים המתפרקים אך ורק על ידי לכידת אלקטרון יכולים, תאורטית, לאבד את יכולתם לעבור פירוק רדיואקטיבי אם הם מיוננים לחלוטין ("עירומים").
היפותזה מקובלת היא שיסודות אלה, אם הם נוצרים בתהליך-r בהתפוצצות סופרנובה, נפלטים מיוננים לחלוטין ולפיכך לא יכולים לעבור התפרקות רדיואקטיבית עד שיפגשו אלקטרונים בחלל החיצון.
אנומליות בתפוצת היסודות עשויה להיות מוסברת בחלקה על ידי תופעה זו.
קשרים כימיים עשויים גם כן להשפיע על שיעור לכידת האלקטרונים, אולם באופן נמוך מאד (בדרך כלל פחות מ-1%), כאשר הדבר תלוי במידת הקרבה של האלקטרונים לגרעיני האטומים.
לכידת חיות היא פעילות ומקצוע אשר משמש לצורכי ציד - אך גם לצורכי השגת מזון, ויסות אוכלוסין, מחקר והדברה - תוך שימוש במלכודות.
לכידת בעלי חיים מתבצעת לעיתים על ידי בעלי חיים אחרים או אפילו על ידי צמחים: צמח הדיונאה מציב "מלכודות" לחרקים הנמשכים אליו, על מנת לטרוף אותם.
בקרב שיטות הלכידה השונות לצורך ניהול מזיקים, יש שיטות שנחשבות להומאניות באופן יחסי לעומתן שיטות שנחשבות לאכזריות יתר על המידה.
החוק באיחוד האירופי, וברבות ממדינות ארצות-הברית, אוסר על שימוש במלכודות אכזריות כמו מלכודות רגל (Foothold Traps), ובמקומן קורא לשימוש במלכודות גוף (Body-Grip Traps), אשר הורגות את החיה באופן מידי ועל כן נחשבות להומאניות יותר.
יחד עם זאת, כלל המלכודות, בין אם הן רק לוכדות ובין אם הן הורגות, מחייבות בדיקה כל 24 שעות לפחות, ותקנות הומאניות ממליצות לבדוק בתדירות גבוהה אף יותר ובמידת הצורך להשתמש במכשירי ניטור למלכודות המתריעים כאשר המלכודת מופעלת.
בשל הסבל הרב שנגרם לבעלי חיים כתוצאה משימוש לקוי בשיטת לכידה, וכן הסיכון לחיות מחמד, חיות בר ובני אדם, ישנן תוכניות הסמכה ייעודיות שמכשירות אנשי מקצוע לניהול מזיקים בצורה הומאניות ובטוחה.
ארגונים להגנה על בעלי חיים טוענים כי מתן רישיונות ללכידת חיות בר פוגע בהן, גם אם הוא ניתן במשורה.
בנוסף, טוענים המתנגדים למדיניות של לכידת בעלי חיים, כי הרוכשים חיות בר (קופים, תוכים וכו') כחיות מחמד, תומכים בתעשייה של לכידת חיות אלו במדינות העולם השלישי ובפגיעה קשה באקולוגיה.
במדינת ישראל ניתנים לעיתים אישורים לאנשים פרטיים לכידת חיות בר (למשל, ללוכדי נחשים וחולדות), אך אלה מפוקחים בשל החשש לפגיעה בחיות בר.
לכידה ללא רישוי מיוחד היא עבירה על החוק.
מעבר לכך, קיימת בחלק מן הרשויות המקומיות מדיניות של לכידת בעלי חיים לשם ויסות אוכלוסין, במסגרתה נלכדים חתולי רחוב ומעוקרים.
רשות הטבע והגנים וגופי מחקר אחרים נוהגים ללכוד בעלי חיים על מנת לקדם את המחקר על אורחות חייהם.
לבעל החיים שנלכד מוצמד משדר או אמצעי מעקב אחר ועם לכידתו, הוא מועבר, בעת הצורך, לטיפול וטרינרי.
"לכוד בארון" הוא הפרק ה-12 בעונה התשיעית של סדרת הטלוויזיה המונפשת האמריקאית סאות' פארק.
הפרק שודר במקור בקומדי סנטרל ב-16 בנובמבר 2005. עלילת הפרק סובבת סביב הדמות סטן מארש המצטרף לסיינטולוגיה בניסיון למצוא דבר "מהנה ובחינם".
לאחר שמתגלה כי יש לו "רמת תטאן" גבוהה במיוחד הוא מתקבל על ידי מאמיני הדת כגלגול של מייסד הכנסייה ל.
"לכוד בארון" היה מועמד לפרס אמי ביולי 2006 בקטגוריית הסדרה המונפשת הטובה ביותר.
הוא נכלל ברשימת "10 פרקי סאות' פארק ששינו את העולם", אוזכר בסרט "The Bridge" המבקר את הסיינטולוגיה, וזכה לתשומת לב תקשורתית גדולה בעקבות עזיבתו של המדבב אייזיק הייז את הסדרה על רקע שידורו של הפרק.
סטן מארש מוצא עצמו משועמם וללא כסף והוא מחפש דבר מה לעשות.
הוא פוגש סיינטולוגים ברחוב, והם מציעים לו לבצע מבדק יכולת אוקספורד.
לאחר מענה על שאלון ארוך נאמר לסטן כי הוא שרוי בדיכאון קליני ולכן הוא מועמד מושלם להצטרפות לסיינטולוגיה; הם מציעים לעזור לו, בתשלום, שאותו הוא מכסה מן הכסף שחסך לקניית אופניים.
לאחר התשלום סטן נלקח לחדר אודיטינג, ומתנדב קורא את רמות התטאן שלו בעזרת אי-מיטר.
התוצאות, המצביעות על רמה גבוהה, מובהלות למטה הכנסייה הסיינטולוגית בלוס אנג'לס.
שם, נשיא הכנסייה קובע כי, בגלל הקריאה הגבוהה, סטן הוא גלגולו של מייסד הסיינטולוגיה, ל.
מאוחר יותר בערב, קבוצה גדולה של סיינטולוגים, בכללם השחקן ג'ון טרבולטה, מתאספים מחוץ לביתו של סטן כדי לחגוג את הביאה השנייה של האברד.
נשיא הכנסייה מגיע לאתר, ומדבר עם רנדי ושרון מארש, הוריו של סטן; הם מביעים התנגדות להשתייכות בנם לתנועה, אך הנשיא מסביר להם כי "אינם מבקשים ממנו להצטרף אליהם, אלא להנהיג אותם".
רנדי שולח את סטן לחדרו, ובו הוא מוצא את בן-דמותו של טום קרוז (חבר ידוע בכנסייה הסיינטולוגית) המחכה לו.
קרוז, המתייחס לסטן כאל גלגולו של האברד, שואל אותו האם הוא נהנה מיכולת המשחק שלו.
כשסטן משיב בשלילה, קרוז נועל עצמו בארון בחדרו של סטן, באומרו כי הוא "כישלון בעיני הנביא".
נשיא הכנסייה מספר לסטן על ההיסטוריה הקוסמית, כפי שהסיינטולוגים רואים אותה (התיאור מלווה בכתובית "בזה באמת הסיינטולוגים מאמינים"), ומצווה על סטן להמשיך ולכתוב מהמקום בו האברד הפסיק.
סטן מתחיל בכתיבתו, אבל כשהוא כותב שלכנסייה יהיה "אסור לגבות כסף תמורת עזרה", הנשיא מגלה לו כי הכנסייה כולה היא תרמית למטרת רווח כספי.
כאשר הנשיא מציג את סטן למאמינים מחוץ לבית, הוא מגלה להם כי אינו גלגול של האברד, וכי ה"סיינטולוגיה היא סתם תרמית גלובלית ענקית".
אלו מתמלאים זעם ומאיימים כי יתבעו את סטן.
טום קרוז יוצא מהארון ומצטרף לאיומים בתביעה, וסטן מזמין אותם לתבוע אותו.
שם הפרק נובע מאמירה חוזרת ונשנית במהלך הפרק לפיה טום קרוז לא מוכן לצאת מהארון.
אמירה המתייחסת לשמועות בעולם האמיתי לגבי מיניותו של קרוז.
אמירה זאת מנוסחת מחדש בפרק 200 של הסדרה המצטט אירועים מרכזיים מהפרקים שלפניו, בו קרוז עובד במפעל פאדג' והילדים שואלים אותו למה הוא אורז פאדג', ביטוי שבאנגלית מציין קיום יחסים הומוסקסואלים.
הסדרה התייחסה אל הסיינטולוגיה בפארודיה בעבר בטקס פרסי הקולנוע של MTV.
בסרטון "The Gauntlet" שהוצג בטקס נראים "ג'ון טרבולטה וכנסיית הסיינטולוגיה" כמגיעים בחללית כדי להביס את ראסל קרואו (כגלדיאטור) בניסיון לגייס את הילדים בסדרה לכנסייה.
טרבולטה וחבריו מוצגים כפי שטרבולטה נראה בסרט הקרב על כדור הארץ המבוסס על ספר בשם זה מאת ל.
יוצרי הסדרה לעגו לסיינטולוגיה בפרק מוקדם יותר של סאות' פארק בשם "Super Best Friends" בו הקוסם דייוויד בליין יוצר כת משלו בשם "בליינטולוגיה".
הפרק נכתב לאחר שעל הקומיקאי פן ג'ילט נאסר ליצור פרק של התוכנית "בולשיט!" שיהיה מבוסס על הסיינטולוגיה, מחשש לתביעה.
השתתף בכתיבה, כיועץ, העיתונאי החוקר מארק אבנר, שכתב בעבר ספר על הסיינטולוגיה והשפעתה על תרבות הוליווד.
שם הפרק לקוח משמה של היצירה "Trapped in the Closet" מאת הראפר ר.
הפרק כולל פרודיה על השיר והווידאו קליפ "Trapped in the Closet".
אייזק הייז, סיינטולוג שדיבב בסדרה את הדמות "שף", פרש מן הסדרה בעקבות "יחסה לדת", אם כי הפרישה הוסברה גם בסכסוך על תנאי העסקה ובבעיות בריאות.
יוצרי הסדרה נפטרו מן הדמות על ידי הריגתה בפרק שלאחר הפרישה.
השימוש במונח "יציאה מהארון" כאשר דמותו של טום קרוז, מילולית, נסגר בארונו של סטן מארש, מהווה פרודיה על השמועות הנוגעות לנטיתו המינית של קרוז.
לקרוז היסטוריה של פעולות משפטיות כלפי גופים שהעלו שמועות כאלה, והקרנתו של הפרק בבריטניה בוטלה מחשש לתביעה.
סצנת הסיום של הפרק כוללת פרודיה על המוניטין שיצא לכנסייה ולקרוז כמרבים בהתדיינות משפטית.
שידור חוזר של הפרק בערוץ קומדי סנטרל, שתוכנן ל-15 במרץ 2006, נדחה על ידי הערוץ.
את הדחיה לוו שמועות על איומים של קרוז להחרים את מסע קידום המכירות של סרטו משימה בלתי אפשרית 3 שעמד לצאת לאקרנים.
הפרק שודר בסופו של דבר ארבעה חודשים אחר-כך, ב-19 ביולי 2006.
הפרק זכה לשבחים, אך היו גם שהעירו כי הפרק אינו מעורר תדהמה כפי שאפשר היה לצפות מן הפרסום שלו זכה.
הפרופסור רוברט ארפ מאוניברסיטת מינסוטה השווה בין יחסה של הסדרה לסיינטולוגיה לעומת הדת המורמונית, שזכתה לפרק לעגני משלה, וקבע שמבין השתיים, הסיינטולוגיה זכתה ליחס אוהד יותר.
הסדרה זכתה בפרס פיבודי באפריל 2006, כשהיא מוגדרת על ידי השופטים כסדרה הסאטירית האמיצה והלא תקינה פוליטית ביותר בטלוויזיה, "שלא חוששת לגעת בנושאים רגישים ומוכנה לנפץ כל טאבו".
מנהל הפרס, הוראס ניוקומב, הוסיף כי "דרך הטחת עלבונות, יוצרי התוכנית מזכירים לנו את הצורך בסובלנות".
רוברט ארפ שיער כי זכייה זו הייתה בזכות הדגש שהושם בסדרה על חשיבות הביקורת והמאבק באי הסובלנות.
יוצרי הסדרה הגישו את הפרק כמייצג את הסדרה במועמדותה לפרס אמי, וזה הוכרז ב-6 ביולי 2006 כמועמד בקטגוריה של סדרת האנימציה הטובה ביותר (שפרקיה קצרים משעה אחת).
בקטע הפתיחה של טקס פרסי האמי ה-58 ששודר ב-26 באוגוסט 2006 יש התייחסות לסצנה בפרק בה קרוז נכנס לארון.
לְכִיד הַנְּחָלִים (שם מדעי: Xanthium strumarium) הוא מין של צמח חד-שנתי ממשפחת המורכבים, הנפוץ ברחבי העולם.
בשל התרבותו המהירה הוא נחשב מזיק.
לכיד הנחלים מתנשא עד לגובה 120 ס"מ.
צבע הצמח ירוק, ונחשב כעשב, אך עמיד בפני קוטלי עשבים.
גדל בעיקר בקרבת בני אדם אבל גם בבתי גידול טבעיים.
כל חלקי הצמח רעילים, כולל זרעיו, ופירותיו הקוצניים.
הצמח מתפתח כמעט בכל סוגי הקרקע לרבות קרקע דלה בחומרי תזונה.
לצמח פרחים זכריים ונקביים ולכן יכול להפרות את עצמו.
האיבוק נעשה על ידי חרקים והרוח.
פריחתו חלה בחודשים מאי עד ספטמבר.
הזרעים מכילם קוצים אשר נדבקים לפרוות בעלי חיים ומופצים באמצעותם.
בארץ ישראל גדל הצמח בחרמון, גולן ואצבע הגליל, גליל עליון וגליל מערבי, גליל תחתון, עמקים וגלבוע, כרמל, רמות מנשה והשרון, מישור החוף וגוש דן, ים המלח ומדבר יהודה, הרי ירושלים והשפלה, ירושלים, שומרון, הנגב הצפוני, מרכז הנגב והמכתשים, דרום הנגב והרי אילת.
לכיד הנחלים הוא אלרגני לפי הספרות הבוטנית.
ביוני 2023 הורעלו למוות 86 כבשים בדרום רמת הגולן כתוצאה מאכילת הצמח.
לכודיש (נקראת גם לחודיש או לחוידיש - (Lachoüdisch)) היא סוציולקט שהיה בשימוש בקרב תושבי היישוב שופפלוך, שבמדינת בוואריה שבגרמניה.
הניב התפתח מן העברית (יש לו דמיון רב ליידיש) ומשפות רוטוולש (Rotwelsch) המקומיות.
ייתכן ששמה של השפה הוא שיבוש המילים "לשון קודש", כלומר עברית.
דיברו בה הן יהודים והן תושביה הנוצרים של שופפלוך.
השפה מבטאת במידת מה את עיסוקם של דובריה, שכן מילים אחדות נוגעות לשוק הבקר.
אין בדורות האחרונים יהודים בשופפלוך.
התושבים המקומיים גאים בשפה, ומכנים אותה "שפת סתרים".
מספר המילים הידועות כיום בשפת הלכודיש – כ-400. ייתכן שבעבר, כאשר הייתה שפה חיה, היו בה מילים רבות יותר.
בשנת 1969 פרסם קארל פיליפ, המורה המקומי, שלימד בשופפלוך במשך כארבעים שנה, ספרון שהוא מחקר זוטא על שפת הלכודיש, והוא מלווה במילון קטן.
קיומה של הלכודיש נחשף לראשונה לעולם הרחב בכתבת טלוויזיה ששודרה בישראל ב-12 במרץ 1981 על ידי כתב רשות השידור באירופה צבי לי-דר.
הכתבה עוררה עניין רב בעולם ואף צוטטה בהרחבה בעמודו הראשון של הניו יורק טיימס.
כל הניסיונות שנעשו מאז בעקבות הפרסום הזה להציל את הלכודיש ולשמרה לדורות הבאים עלו בתוהו.
דוגמאות למילים בשפה שמקורן בעברית:
לכידות היא מדד בהנדסת תוכנה המייצג את חוזק הקשר הפונקציונלי בין פעולות שונות תחת אותו מודול.
מונח זה הומצא על ידי מהנדס התוכנה האמריקאי לארי קונסטנטין, כחלק משיטה שפיתח להערכת איכות של תוכנה.
מונח נוסף אשר הומצא במסגרת שיטה זו הוא מדד הצימוד (Coupling), המתייחס לרמת התלות בין המודולים השונים.
לכידות גבוהה, במקרים רבים, היא סימן לצמידות נמוכה ולהפך.
בהערכת איכותו של קוד תוכנה, יועדף קוד בעל לכידות גבוהה, המהווה סימן לתכונות חיוביות וחשובות שעל הקוד לקיים, הכוללות חוסן, אמינות, יכולת שימוש מחדש ויכולת הבנה גבוהה.
מאידך, לכידות נמוכה מרמזת על תכונות שליליות הכוללות קושי בתחזוקה, קושי בבדיקות, יכולת שימוש מחדש נמוכה ויכולת הבנה נמוכה.
ניתן לסווג קוד לאחת מרמות הסיווג הבאות (מהטובה ביותר אל הגרועה ביותר):
לכידות פונקציונלית (Functional Cohesion) - פעולות במודול תורמות כולן למשימה בודדת ומוגדרת היטב.
לכידות סדרתית (Sequential Cohesion) - פעולות במודול מקובצות תחתיו כיוון שהפלט של פעולות מסוימות הוא הקלט של פעולות אחרות.
לכידות תקשורתית (Communicational Cohesion) - פעולות במודול מקובצות תחתיו כיוון שהן פועלות על אותו המידע.
לכידות פרוצדורלית (Procedural Cohesion) - פעולות במודול מקובצות תחתיו כיוון שהן תמיד מבוצעות יחד כחלק מהליך של המערכת (לדוגמה, פעולת בקשת הרשאות ופעולת פתיחת קובץ המבוצעות בזו אחר זו).
לכידות טמפורלית (Temporal Cohesion) - כאשר הפעולות במודול מקובצות תחתיו כיוון שהן מבצעות את פעולותיהן במהלך פרק זמן מוגדר במהלך ריצת התוכנית.
לכידות לוגית (Logic Cohesion) - כאשר הפעולות במודול מקובצות תחתיו כיוון שהן מבצעות משימות דומות, גם כאשר הן שונות מטבען (לדוגמה, קיבוץ כל פעולות הקלט תחת אותו מודול).
לכידות מקרית (Coincidental Cohesion) - הפעולות במודול מקובצות תחתיו באופן שרירותי, כאשר הקשר היחיד בין הפעולות הוא בכך שקובצו יחדיו תחת אותו מודול.
לכודים הוא ספר מתח מאת רוני דונביץ', יליד 1961, תושב ת"א, שהוא יועץ אסטרטגי ושיווקי במקצועו.
"לכודים" הוא הספר השני בסדרת ספרים המתארים את עלילותיו של ראש אגף המבצעים ב"מוסד", אלכס ברטל.
פרקים מהספר התפרסמו בשעתו מדי יום בעיתון "ידיעות אחרונות", כסיפור מתח בהמשכים.
הסדרה כוללת גם את הספרים נרדף (שיצא לאור בשנת 2007) ואת עמוק מבפנים (יצא לאור בשנת 2011).
הספר הוא מותחן בדיוני המסתמך על אירועים דוגמת פיגועי 11 בספטמבר בארצות הברית ב-2001, במתווה הפיגוע טרור של חטיפת מטוס, בחטיפת מטוס סבנה ב-1972 וכן במבצע זעם האל.
גיבור הספר הוא אלכס ברטל, יליד 1961, ראש אגף מבצעים ב"מוסד", בן לניצולי השואה יוצאי פולין ויוצא יחידה מובחרת בצה"ל.
ברטל, השוהה באיטליה, בעקבות מבצע סיכול ממוקד עליו פיקד שהשתבש, מוזעק לטפל במשבר שהתחולל בעקבות מותם של כל נוסעי המחלקה הראשונה וצוות הטייסים בטיסה מרומא לתל אביב.
לברטל ישנו גם מניע אישי להביא את הפרשה לסיום מוצלח- בתו, דניאלה, היא בין נוסעי מטוס הבואינג 777. העלילה ספר נעה בין חדר החמ"ל האיטלקי לבין המטוס המצוי בגובה רום טיסה, בו מנסה דניאלה להשתלט על המטוס, אשר במהלך הטיסה השתלט עליו גורם לא ידוע.
הספר, כמו הספר הקודם בסדרה, פועל על- פי קווי עלילה שבמרכזה מרגל או לוחם בודד, אשר אף כי הוא מצטייר כפראנואיד בתחילה, מתברר שאכן מתנהל אחריו מצוד, לעיתים על- ידי עמיתיו לארגון, והוא רדוף ונמלט עד אשר הוא מוצא לעצמו עמית או חבר, שלא ברור אם ניתן לבטוח בו.
בדרך- כלל על- פי נוסחה זו מצליח הפרוטגוניסט להוכיח כי הוא חף מפשע ולהביא את הרשעים על עונשם.
בעלילה שכזו תמיד מצויה בקונפליקט זכותו של הגיבור להפעיל את כל כישוריו, אותם רכש ובהם השתמש בשירות המולדת, כנגד רודפיו וכדי לנצח את אויביו אף כי לא קיבל לכך הכשר על- ידי המדינה.
הספר כתוב בצורה תמציתית עם פסקאות קצרות ועלילה רבת תפניות ופעולה, באותו סגנון המאפיין את כתיבתו של דונביץ'.
"מבצע פינאלה" ללכידת אדולף אייכמן היה מבצע חשאי שהוצא לפועל בארגנטינה על ידי המוסד למודיעין ולתפקידים מיוחדים במאי 1960. אדולף אייכמן היה אחראי מרכזי לביצועה בפועל של תוכנית הפתרון הסופי של גרמניה הנאצית בימי השואה.
לאחר כניעת גרמניה הנאצית ותום מלחמת העולם השנייה הוא נמלט לארגנטינה, נתגלה שם, נלכד בפעולה חשאית על ידי אנשי "המוסד" והובא לישראל, בה נשפט על מעשיו.
הפעולה נחשבת לאחת המורכבות והנועזות שנעשו על ידי המוסד, לאור המרחק הרב מישראל והצורך להוציאה לפועל בחשאי וללא ידיעת שלטונות ארגנטינה.
אייכמן נלכד ב-11 במאי 1960, אך דבר לכידתו הותר לפרסום רק ב-23 במאי, עת הודיע על כך בכנסת ראש ממשלת ישראל דוד בן-גוריון.
אייכמן נאסר לאחר המלחמה בגרמניה בידי צבא ארצות הברית אך ברח ממחנה המעצר.
הוא הסתתר בגרמניה מספר שנים.
ב-1950 יצא בחשאי בסיוע אנשי דת נוצרים בספינה מאירופה לבואנוס איירס שבארגנטינה והשתקע בה.
מאוחר יותר הצטרפו אליו שם אשתו ושלושת בניו.
שם נולד לאייכמן ולאשתו בן נוסף.
ידיעה ראשונה על האפשרות שאייכמן נמצא בבואנוס איירס הגיעה למוסד ב-1953 משמעון ויזנטל, אך המכתב ששלח ויזנטל נגנז ולא פעלו בעקבותיו.
ידיעה נוספת על מקום הימצאו של אייכמן הגיעה לישראל בחודש אוקטובר 1957 מד"ר פריץ באואר, משפטן יהודי-גרמני ששימש כתובע הכללי של מדינת הסן בגרמניה.
הידיעה הועברה אל הממונה על שירותי הביטחון, איסר הראל.
הוא שיגר אל באואר את איש המוסד שלמה כהן-אברבנאל, שקיבל מבאואר מידע מפורט ומסמכים על אייכמן, אך לא את פרטי המקור שממנו הגיע המידע.
באואר איפשר למוסד לפרוץ למשרדו, ומיכאל מאור, הצלם של המוסד, נכנס למשרד וצילם את המסמכים.
מן השיחה עם באואר התברר כי הוא נואש מן האפשרות שגרמניה תבקש להסגיר את אייכמן לידיה ולשפוט אותו, וסבר כי מוטב שהמידע על מקום הימצאו יועבר לידי ישראל, הצפויה לפעול ביתר נחרצות ללכידתו של אייכמן ולשפיטתו.
בעקבות זאת שלח הראל שנית את כהן-אברבנאל אל באואר בינואר 1958. הפעם ניאות באואר לגלות את פרטי המקור שממנו הגיע אליו המידע על מקום הימצאו של אייכמן.
היה זה גרמני יהודי למחצה בשם לותר הרמן, שהיגר לארגנטינה בשנת 1938, לאחר שנרדף על ידי הנאצים ונכלא במחנה ריכוז.
מקור נוסף שהעביר את המידע לבאואר באמצעות סדרת מתווכים, ואשר שמו נחשף לראשונה בשנת 2021, הוא הגאולוג ד"ר גרהרד קלמר, שעבד עם אייכמן בחברת הבנייה "קאפרי" בארגנטינה.
הראל שלח לפגישה עם הרמן את קצין המשטרה אפרים אלרום, במסגרת נסיעה שערך באותה עת לכנס של האינטרפול בארגנטינה.
אלרום נפגש עם הרמן (שהיה עיוור) במקום מגוריו בעיר קורונל סוארז, כ-450 קילומטרים מבואנוס איירס.
התברר כי הרמן התגורר קודם לכן באוליבוס, פרבר של בואנוס איירס.
הוא נחשף לאפשרות הימצאו של אייכמן שם לאחר שצעיר בשם ניק אייכמן חיזר אחרי בתו, וכאשר קראו בעיתון בשנת 1957 אודות אייכמן ותפקידו במהלך השואה, הבין הרמן שזהו אותו האיש.
אז הוא גם בירר את כתובת המגורים של אייכמן והעביר אותה לבאואר – רחוב צ'אקאבוקו 4261 בשכונת אוליבוס.
אלרום, שפעל במסווה של גרמני שליחו של באואר, תשאל את הרמן אודות המידע שבידו, ביקש כי יוסיף לחקור בדבר, וקבע דרכי התקשרות עמו.
בחודשים הבאים העביר הרמן מידע נוסף (מבלי דעת כי הוא עומד בקשר עם אנשי המוסד), אך בדיקת המידע העלתה ספקות כבדים בנוגע לאמינות המידע שהעביר ופרשנותו לו.
על כן הוחלט באוגוסט 1958 להפסיק את המגע עם הרמן, אף שהראל הוסיף להאמין כי יש גרעין של אמת במידע שהעביר.
בדצמבר 1959 בא ד"ר באואר לביקור בישראל והביא עימו ידיעות חדשות ומפורטות אודות אייכמן, ממקור – שלא היה לותר הרמן – שאותו סירב בתוקף לחשוף.
בין השאר מסר כי אייכמן שינה את שמו לריקרדו קלמנט.
לפרט זה הייתה חשיבות רבה שכן אותו שם נכלל גם במידע שהעביר הרמן.
לפיכך החליט הראל לשלוח לבואנוס איירס חוקר בניסיון נוסף לאתר את מקום מגוריו של אייכמן.
במקביל הורה הראל לערוך חקירה סמויה בסביבתם של בני משפחות אייכמן ואשתו באוסטריה ובגרמניה אודות הקורה אותם.
יעקב גת, שערך חקירה זו, גילה כי אשת אייכמן ובניה עזבו את גרמניה ונתקל בחומה של שתיקה אודותיהם.
עובדה זו חיזקה את החשד שאייכמן ומשפחתו נמצאים בארגנטינה.
באותה עת העביר הראל דיווח ראשוני לראש הממשלה דוד בן-גוריון כי אפשר שנתגלה מקומו של אייכמן.
גם שרת החוץ גולדה מאיר הובאה בסוד העניין.
נוסף על כך נפגש הראל עם היועץ המשפטי לממשלה חיים כהן כדי לברר אם ישראל תהיה מוסמכת להעמיד לדין את אייכמן על פשעיו בקשר לשואה.
כהן חיווה את דעתו שהדבר יהיה אפשרי.
החוקר, איש השב"כ צבי אהרוני, הגיע לבואנוס איירס ב-29 בפברואר 1960. פעולתו שם התנהלה בסיועם של ארבעה אנשים, ובכללם הנספח הצבאי של ישראל בארגנטינה, יצחק אלרון, ואשתו שרה.
בין היתר אהרוני ערך חקירות סמויות באמצעות משרד חקירות מקומי.
בחקירת הכתובת ברחוב צ'אקאבוקו התברר כי כשלושה שבועות קודם לכן עבר משם ריקרדו קלמנט עם משפחתו לכתובת אחרת.
כמו כן אותר בנקל בנו של קלמנט שעבד בקרבת מקום, ובאמצעות מעקב אחריו התגלה מקום מגוריה החדש של אמו – בית בודד בלב שטח פתוח, ברחוב גריבלדי בסן פרננדו, פרבר במרחק של כ-30 קילומטרים ממרכז בואנוס איירס.
חקירה נוספת העלתה כי החלקה שעליה עומד הבית רשומה על שמה של ורה ליבל (שם נעוריה של אשת אייכמן) לבית פיכמן.
האפשרות שהיא נישאה מחדש לגרמני שאינו אייכמן הופרכה במהרה.
אהרוני ועוזריו קיימו סיורים ותצפיות סמויים רבים באזור הבית, שבמהלכם אירעה להם תאונת דרכים קלה, שלא עוררה תשומת לב.
ב-19 במרץ 1960 נצפה לראשונה בחצר הבית אדם שתיאורו הפיזי דמה לשל אייכמן, ותצפיות בימים הבאים הראו כי הוא מדיירי הבית.
לקראת סיום תקופת החקירה הצליח אחד מעוזריו של אהרוני לצלם את הדייר באמצעות מצלמה שהוסתרה בתוך תיק.