tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בדומה לאביו, החזיק ברעיונות מודרניים, ורווחת האימפריה ונתיניה נגעו לו.
הוא היה הסולטאן הראשון שקיבל קהל והאזין לנתיניו באופן אישי וללא מתווכים, והוא אף סייר ברחבי האימפריה במספר הזדמנויות כדי להתרשם באופן אישי ממצבה.
בהכירו בכך שהממסד הדתי והצבאי הישן שוב לא התאים לצרכיה של האימפריה בעולם המודרני, שהתהווה החל בראשית המאה ה-19, הוא ביקש להמשיך ברפורמות שבהן החל אביו ולאמץ תהליכים אירופיים קיימים.
אנשי הממשל שלו, דוגמת אלי פאשה (Mehmed Emin Âli Paşa) ומיטהט פאשה (Mithat Paşa), תמכו בצעדיו, אך הוא גם נאלץ להיאבק באופוזיציה שמרנית, שהתנגדה לרפורמות ואף זממה להתנקש בחייו מספר פעמים.
בית המלוכה אימץ סטנדרטים אירופיים גם בלבושו, והטורבן נאסר והוחלף בתרבוש.
הסולטאן הורה גם על בנייתו של ארמון דולמאבהצ'ה החדש ב-1856, אשר לא היה בנוי עוד סביב חצרות פנימיות, אלא לפי תוכנית מתאר אירופית יותר.
בשנות שלטונו הראשונות נאלץ אבדילמג'יט הראשון להתמודד עם פלישת המצרים בהנהגת אבראהים פאשא, אשר הגיעו לסביבות איסטנבול, בעוד שהצי העות'מאני, שהיה בדרכו לאלכסנדריה, ערק לצד המצרי.
הכוח הפולש נעצר רק בשל התערבות בין-לאומית, וב-1841 הושבו לאימפריה נכסיה בסוריה, לבנון ובארץ ישראל.
השקט היחסי ביחסי החוץ, שנמשך למעלה מעשור, הופר על ידי מלחמת קרים בין השנים 1854–1856. הגורם למלחמה היה פלישת רוסיה לנסיכות מולדובה ולוולאכיה, לאחר ויכוח בין רוסיה לבין האימפריה העות'מאנית באשר למשמורת על מספר ערים קדושות בארץ ישראל ולביטחונם של הנוצרים האורתודוקסים.
הרוסים הטביעו חלק מהצי העות'מאני בסינופ ב-30 בנובמבר 1853, ואל העות'מאנים הצטרפו בריטניה וצרפת, ומאוחר יותר גם סרדיניה.
משא ומתן לסיום המלחמה החל לאחר כיבוש העיר סבסטופול והכתרתו של אלכסנדר השני לצאר.
המלחמה הסתיימה ב-30 במרץ 1856 עם חתימת חוזה השלום בפריז, בעיקר בשל עייפות שני הצדדים וההכרה ההדדית בחוסר היכולת להשיג הכרעה במלחמה.
כמו אביו, גם אבדילמג'יט הראשון מת משחפת ב-25 ביוני 1861. אחיו, אבדילאזיז, ירש אותו, אולם לאחריו שלטו באימפריה בניו של אבדילמג'יט הראשון, מורט החמישי, עבדול חמיד השני, מהמט החמישי ומהמט השישי זה אחר זה.
אַבְּהִיסִיט וֵגָ'גִ'יוָה (בתאית: อภิสิทธิ์ เวชชาชีวะ; נולד ב-3 באוגוסט 1964) הוא פוליטיקאי תאילנדי, ראש הממשלה ה-27 של תאילנד, מ-15 בדצמבר 2008 עד 6 באוגוסט 2011, ויושב ראש המפלגה הדמוקרטית.
וג'ג'יווה נולד בניוקאסל על נהר הטיין באנגליה למשפחת רופאים תאילנדית.
את השכלתו רכש במוסדות החינוך היוקרתיים איטון קולג' ואוניברסיטת אוקספורד.
לאחר ההפיכה הצבאית בתאילנד, בשנת 1991, הוא התמודד בהצלחה על משרת חבר בית הנבחרים במחוז הבחירה של בנגקוק מטעם המפלגה הדמוקרטית.
בשנת 2001 ניסה, ללא הצלחה, להיבחר לראשות המפלגה הדמוקרטית.
הוא נבחר לתפקיד זה רק לאחר מפלתה של המפלגה בבחירות בשנת 2005.
וג'ג'יווה עומד בראש המפלגה הדמוקרטית בתאילנד מאז פברואר 2005, ושימש ראש האופוזיציה בבית הנבחרים התאילנדי עד למועד היבחרו לתפקיד ראש הממשלה.
בעת המשבר הפוליטי בתאילנד בשנים 2005–2006 קרא וג'ג'יווה למלך תאילנד למצוא מחליף לראש הממשלה תאקסין צ'ינוואט.
ב-15 בדצמבר 2008 נבחר לראשות ממשלת תאילנד, ויומיים לאחר מכן המינוי קיבל את תמיכתו של מלך תאילנד.
בתפקיד זה כיהן עד 6 באוגוסט 2011, אז הוחלף בידי יינגלאק צ'ינוואט.
אַבָּה היא העיר הגדולה ביותר במדינת אביה שבדרום-מזרח ניגריה.
העיר שוכנת לגדות נהר אבה כ-460 ק"מ מדרום-מזרח ללאגוס.
לפי חישוב המבוסס על תחזית רשמית לתאריך 21 במרץ 2022 מתגוררים בעיר כ-1.16 מיליון תושבים.
זוהי עיר מסחרית בעלת מוניטין של תעשיות קטנות.
בתחילה היה האזור מיושב על ידי שבט נגווה (Ngwa), הקשור לבני האיגבו, עם של ילידים שחומי עור, שרובם שוכנים בדרום-מזרח ניגריה.
המקום שעליו נבנתה העיר הועבר לשליטת הממלכה הבריטית על ידי קהילת אזיוקו-אבה (Eziukwu-Aba), והפך למרכז המנהלי של הממשלה הקולוניאלית הבריטית.
ב-1901 הקימה בריטניה מוצב צבאי בעיר, וב-1915 נבנתה מסילת רכבת שחיברה אותה לעיר פורט הארקור, בירת מדינת ריבר-סטייט שבניגריה.
ברכבת העבירו מוצרי חקלאות כגון שמן דקלים.
ב-1929 פרצה בעיר התקוממות של נשים שכונתה "מהומות נשות אבה" ("The Aba Women Riot") במחאה על המיסים הקולוניאליים.
ב-1967 הקימו בני האיגבו הנוצרים מדינה עצמאית בדרום-מזרח ניגריה בשם ביאפרה, שאבה נכללה בתחומה.
אבה אף שימשה לזמן מה בירת ביאפרה, לאחר נפילתה של הבירה המקורית, אנוגו, לידי כוחות ניגריה, ועד שנכבשה בעצמה בספטמבר 1968. ב-1970 הסתיימה המלחמה בתבוסתה של ביאפרה ושילובה מחדש בניגריה.
באזורים סביב העיר חיים כארבעה מיליון אנשים, רובם עובדי אדמה קשי יום שנזנחו על ידי ממשלתם.
באזור בארות נפט רבות המשתרעות עד לעיר פורט הרקורט, מרחק של כ-30 קילומטר.
צינור באורך 30 קילומטר, מוביל לעיר גז טבעי ממאגר "Imo River" ומספק לעיר אנרגיה לתפעול תחנות הכוח המקומיות.
תושבי אבה סבלו רבות מאי צדק חברתי ומדחיקה לשוליים על ידי הממשלה.
אוקפאבי אסיקה (Ukpabi Asika), שהיה מושל בובה של מזרח ניגריה, התעלם מן העיר, ומושלים שבאו אחריו שיפרו אך במעט את מצבה של העיר מבחינה מדינית-חברתית.
בשנות ה-80 חל שיפור במצב כאשר שופרו התשתיות בעיר והוקמו בתי ספר וכבישים.
העיר מחולקת לשני אזורי שלטון מקומי, המכונים "אבה צפון" ו"אבה דרום".
המרכז של אזור "אבה צפון" נמצא ב-Eziukwu-Aba, והמרכז של "אבה דרום" נמצא ב-Aba Town Hall.
אבה היא עיר מסחרית בעלת מוניטין של תעשיות קטנות וכמה שווקים גדולים, בהם שוק אריאריה (Ariaria market) המפורסם.
בעיר, המאוכלסת בצפיפות, מספר רב של אמנים ובעלי מלאכה.
המקומיים מכנים את עירם כ"טאיוואן של אפריקה".
התעשיות הקטנות, שאינן נתמכות על ידי הממשלה מייצרות בעיקר נעליים, ביגוד, נייר, מוצרי ריהוט, חומרי בניין, משקאות ומוצרי מתכת.
הפעילות המיסיונרית הבריטית, שנוהלה על ידי האגודה המיסיונרית הנוצרית (Church Missionary Society; בקיצור CMS), הביאה איתה את הזרם האוונגליסטי לדרום ניגריה וגם לעיר אבה.
הכנסייה הראשונה הוקמה בעיר ב-1920 ונקראת St.
הכנסייה מפעילה בתי ספר ברחבי העיר.
יש בעיר גם נוכחות של הכנסייה הקתולית.
Joseph Cathedral הייתה כנסייה שנחשבה במשך זמן רב ככנסייה הגדולה בעיר.
הכנסייה הקתולית מפעילה בתי ספר ברחבי העיר.
מקדש אבה ניגריה (Aba Nigeria Temple) הוא המקדש היחידי בניגריה הנמצא בחסות כנסיית המורמונים.
באבה יש קהילת מוסלמים, והמסגד הגדול ביותר בעיר הוא מסגד Hospital Road.
בעיר למעלה מ-90 בתי ספר יסודיים, רובם פועלים בשתי משמרות.
כמו כן פועלות בה מספר אוניברסיטאות:
העיר מחוברת לרשת הרכבות הניגרית ומשמשת גשר תחבורתי לערים השכנות.
היא גם מקושרת היטב ברשת כבישים לערים פורט הארקורט, איקוט אקפנה (Ikot Ekpene), אוורי (Owerri) ואומואהיה (Umuahia).
קבוצת אניימבה אינטרנשיונל (Enyimba International F.C) היא קבוצת הכדורגל המרכזית של העיר.
הקבוצה מכונה "הפילים של העם" ("The Peoples Elephant"), והיא האהודה ביותר בעיר.
חַיְמֶה אַבְּדָלָה בּוּקָרָאם אוֹרְטִיס (בספרדית: Jaime Abdalá Bucaram Ortiz; נולד ב-20 בפברואר 1952) הוא פוליטיקאי אקוודורי שכיהן כנשיא אקוודור במשך שישה חודשים בין 1996 ל-1997, בטרם הודח בידי הקונגרס בעילה של אי-כשירות נפשית.
בוקראם נולד בגואיאקיל למשפחה ממוצא לבנוני, שרבים מבניה היו מעורבים בפוליטיקה.
דודו, אסאד בוקראם, היה ממייסדי מפלגת ה-CFP (Concentración de Fuerzas Populares; "ריכוז כוחות העם"), בן דודו, אוורואס בוקראם, כיהן כנשיא הקונגרס הלאומי, וגיסו, חיימה רולדוס, היה בעצמו נשיא אקוודור, בשנים 1979–1981.
הוא התחרה בריצת 110 מטר משוכות באולימפיאדת מינכן, ואף צעד בראש המשלחת האקוודורית בטקס הפתיחה של המשחקים.
בהמשך למד משפטים באוניברסיטת גואיאקיל.
הקריירה הציבורית של בוקראם החלה ב-1979, כשמונה למפקד המשטרה בגואיאקיל, והוא בן פחות מ-28. בתפקידו זה עסק רבות באכיפת מוסר.
בין היתר, הצעיד עצורים בעבירות זנות והומוסקסואליות לאורך 25 בלוקים בעיר, תוך שעוברי האורח מטיחים בהם עלבונות.
ב-1985 נבחר בוקראם לראש עיריית גואיאקיל מטעם המפלגה הרולדוסיסטית האקוודורית, שהיה בין מייסדיה ונקראה על שם חיימה רולדוס.
בתקופה הקצרה שבה כיהן כראש העיר, היה מעורב ממשלו בפרשיות שוחד וגנבה, ובלחץ הצבא התפטר מתפקידו.
הוא נמלט ממשפט ומצא מקלט מדיני בפנמה.
בקרב העם האקוודורי נתפס בוקראם כמי שנרדף על ידי האליטות, ובעודו בגלות הפופולריות שלו גברה.
ב-1987 הוענקה לבוקראם חנינה, והוא שב לארצו והתמודד בבחירות לנשיאות ב-1988. הוא הצליח להעפיל לסיבוב השני, אך הפסיד למועמד המפלגה הסוציאל-דמוקרטית, רודריגו בורחה.
אחותו, אלסה בוקראם, נבחרה באותה שנה לראשת עיריית גואיאקיל.
לאחר הבחירות חודשו ההליכים הפליליים נגדו.
הוא שוב נמלט מהמדינה, עד שב-1992 החליט הקונגרס לשוב ולחון אותו.
הוא התמודד בשנית בבחירות שנערכו באותה שנה, אך הפעם כלל לא עבר לסיבוב השני, ולתפקיד נבחר סיקסטו דוראן באיין ממפלגת האיחוד הרפובליקני.
עם זאת, הוא המשיך למלא תפקיד מפתח בפוליטיקה האקוודורית, באמצעות חברי הקונגרס מטעם מפלגתו, ותוך שיתוף פעולה הולך וגובר עם המפלגה הסוציאל-נוצרית (Partido Social Cristiano, PSC), והיושב ראש שלה, נשיא אקוודור לשעבר, לאון פברס-קורדרו.
שיתוף הפעולה נפסק לקראת הבחירות של 1996, שבהן ראו שתי המפלגות הזדמנות לכבוש את השלטון.
בבחירות שנערכו ב-1996 ניצח בוקראם בסיבוב השני את מועמד ה-PSC, חיימה נבוט, בפער של 8%.
קמפיין הבחירות שלו התמקד באזורים הכפריים, שתושביהם זכרו לרעה את תקופת שלטונה של ה-PSC בעבר, והוא ניצח בהם בהפרש ניכר.
לעומת זאת, בערים הגדולות, קיטו וגואיאקיל, הייתה ידו של נבוט על העליונה.
כסגניתו של בוקראם נבחרה רוסליה ארטאגה, שכיהנה כשרת החינוך בממשלתו של דוראן-באיין, והביעה לא פעם ביקורת על מדיניותו השמרנית.
ב-10 באוגוסט 1996 הושבע בוקראם כנשיא.
הוא הנהיג מדיניות כלכלית נאו-ליברלית וקידם יוזמות של הפרטה.
בתוך כך, נהג ממשלו בפזרנות רבה, והוא אופיין בשחיתות שקוממה נגדו את הציבור הרחב.
בין היתר, נהג לערוך קונצרטים פרטיים ומסיבות פאר בארמון הנשיאות, ואף תכנן לשלם לדייגו ארמנדו מרדונה מיליון דולר כדי שישחק משחק אחד במועדון הכדורגל ברצלונה ספורטינג קלוב, שבוקראם שימש נשיאו.
ב-5 בפברואר 1997 נערכו בערי המדינה הפגנות ענק נגד ממשלו.
הקונגרס אף הוא לא היה שבע רצון מהתנהלותו של בוקראם, ולמחרת החליט להדיחו מכהונתו בעילה של אי-כשירות נפשית.
ההחלטה יצרה משבר חוקתי, שכן היא התקבלה ברוב רגיל, ולא ברוב מיוחס של שני שלישים, וללא חוות דעת רפואית, כנדרש על פי החוקה.
ארטאגה מילאה את מקומו במשך חמישה ימים, בטרם הוחלפה בנשיא הקונגרס, פביאן אלרקון.
עם הדחתו שב בוקראם לפנמה סיטי.
ב-2005 הורה נשיא בית המשפט העליון של אקוודור, גיירמו קסטרו, על ביטול אישומי השחיתות נגד בוקראם, וזה שב לאקוודור.
החלטתו של קסטרו, שהיה ממקורביו של בוקראם, עוררה מחאה ציבורית, והנשיא, לוסיו גוטיירס, שמעמדו הציבורי היה ירוד גם כך, החליט על חילופי גברי בהרכב בית המשפט העליון.
ההרכב החדש החליט על חידוש ההליכים נגד בוקראם, והלה שב לפנמה.
בשעות הבוקר המוקדמות של 12 באוגוסט 2020, נעצר בביתו בעיר גואיאקיל בחשד למעורבות ברצח הישראלי שי דהן בכלא "פניניטסריה דל ליטורל" שבגואיאקיל, לאחר שהיה מעורב בעסקה של ערכות לבדיקת קורונה מזויפות לממשלת אקוודור.
אַבְּדִילְקֵרִים נָאדִיר פָּאשָׁא (בטורקית: Abdülkerim Nadir Paşa; 1807, צ'ירפאן, האימפריה העות'מאנית - 1883, רודוס, האימפריה העות'מאנית) היה מרשל בצבא העות'מאני, מפקד אוגדה ומושל פלך רומליה בעת המלחמה העות'מאנית-רוסית של 1877–1878.
נאדיר פאשא נולד בעיירה צ'ירפאן שבבולגריה.
ב-1836 סיים את לימודיו באקדמיה הצבאית באיסטנבול ונשלח ללימודי המשך בווינה, אותם סיים ב-1841. הוא פיקד על הכוחות העות'מאניים במזרח אנטוליה בעת מלחמת קרים וניהל מספר קרבות מול הכוחות הרוסיים שהוצבו בעיר גיומרי שבארמניה.
בהמשך, מונה למפקד מצודת קארס, אך שוחרר מתפקידו בינואר 1854.
לאחר מלחמת קרים מונה למושל סלוניקי, וב-1862 השתתף במלחמה עם מונטנגרו.
הסולטאן מוראט החמישי מינה אותו לשר המלחמה, אך המינוי בוטל עם עלייתו של אבדילהמיט השני לשלטון ב-1 בספטמבר 1876. בהמשך, הוטל עליו לחזור לשירות צבאי, והוא נשלח לפקד על הכוחות בסרביה, בהצליחו להשליט סדר במקום.
בשל הצלחתו בסרביה מונה למפקד אוגדה בגזרת הדנובה ולמושל פלך רומליה.
במסגרת תפקידו הצליח לדכא את מרד אפריל הבולגרי.
נאדיר פאשא המשיך למלא תפקיד זה גם במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית של 1877–1878. ב-18 ביולי 1877 הודח אבדילקרים נאדיר פאשא בשל כישלונותיו בקרבות.
הוא הועמד למשפט צבאי והוגלה לאי רודוס, שם הלך לעולמו ב-1885.
אַבְּדִילְקֵרִים פָּאשָׁא (בטורקית: Abdülkerim Paşa; 1872, סלוניקי, האימפריה העות'מאנית - 16 בינואר 1923, איסטנבול, טורקיה) היה גנרל טורקי בצבא האימפריה העות'מאנית, אשר פיקד על הגיס ה-11 במהלך המערכה בקווקז ועל הגיס ה-20 בחזית המקדונית במלחמת העולם הראשונה.
אבדילקרים פאשא לחם במהלך המלחמה האיטלקית-עות'מאנית, ובהמשך במלחמת הבלקן הראשונה והשנייה.
בפרוץ מלחמת העולם הראשונה פיקד על הגיס ה-11 העות'מאני.
ביולי 1915, בסמוך לעיר מלזגירט, לחם הגיס ה-11 בפיקודו של אבדילקרים פאשא ביחידות מתוך הארמייה הקווקזית של צבא האימפריה הרוסית תחת פיקודו של ניקולאי יודניץ'.
קרב מנזיקרט הסתיים ללא הכרעה ברורה, תוך מניין נפגעים רב לשני הצדדים.
במהלך מתקפת ארזורום נחלו הכוחות העות'מאניים בפיקודו תבוסה קשה ואבדילקרים פאשא הועבר מתפקידו.
בהמשך, מספטמבר 1916 ועד 30 ביוני 1917, פיקד על הגיס ה-20 של הצבא העות'מאני, אשר הועבר לחזית המקדונית ולא נטל חלק משמעותי בקרבות.
ב-1922 סיים אבדילקרים פאשא את שירותו הצבאי, כשהוא בדרגת פֶרִיק, ובינואר 1923 הלך לעולמו באיסטנבול.
אבה־אל הָרִאשׁוֹן (, מופיע במחקר גם בשמות אַבָּא-אֵל ואַבָּאֵל; מלך בין השנים 1720-1750 לפנה"ס לערך, על פי הכרונולוגיה התיכונה) היה המלך הרביעי בשושלת ממלכת ימחד, שמרכזה היה בעיר חלב.
הוא ירש את אביו עמורפיא הראשון.
עמורפיא הראשון השאיר לאבה־אל הראשון ממלכה משגשגת.
תקופת מלוכתו הייתה שקטה באופן יחסי.
ימחד שמרה על יחסי מסחר תקינים עם בבל ואבה־אל שמר על מערכת יחסים טובה עם שמשו-אילונה, בנו ויורשו של עמורפיא (חמורבי) מלך בבל.
בתקופת שלטונו מרד בו זיתרדו מושל אירידו, עיר ששכנה בין חרן וכרכמיש, שהמריד ערי מדינה נוספות במסופוטמיה העליונה.
ירים-לים, אחיו של אבה־אל, היה המושל של האזור שהעיר אירידו, הייתה העיר הראשית בה.
בעקבות כך נהרסה אירידו, וירים-לים פוצה על ידי קבלת המלוכה על אללח', ונוצר ענף נפרד של שושלת בית ימחד.
המידע על הסיבות להקמתה של שושלת המלוכה באללח' נמצא על גבי לוח שהתגלה בחפירות הארכאולוגיות בעיר.
המלוכה שניתנה לירים-לים הייתה תחת הריבונות של ימחד, והיא הותנתה בכך שירים-לים ויורשיו לא יבגדו בימחד.
אבה־אל הראשון נשבע שהוא לא יפקיע את המלוכה באללח' מידי אחיו, ואם יעשה זאת הוא יהיה מקולל.
בתמורה, גם אחיו ירים-לים נשבע שבועת נאמנות לאחיו, תוך שהוא מציין שאם הוא או מישהו מיורשיו יחתור תחת ימחד, או יגלה את סודותיו של אבה־אל הראשון למלך אחר, השלטון על אללח' יופקע מידיהם.
חלק מהקללה כולל נוסח למפר הברית: .
המשמעות של ברכיו הוא אברי מינו, והכוונה היא אולי שאישתר תהפוך את מפר הברית לאישה ממש, כלומר סריס.
בתקופת שלטונו התחזקה השפעת התרבות החורית בימחד, ולפנתאון האלים של הממלכה נכנסו מספר אלים חוריים.
בטקסט שנמצא באללח' מציין המלך אבה־אל הראשון שקיבל תמיכה מהאלה החורית חֶבַּת, תוך שהיא מופיעה כבת זוג של האל הדד,
אבה־אל הראשון כונה בכתובות "המלך הגדול", כינוי המצביע על מעמדה של ימחד בתקופתו.
הוא מת בשנת 1720 לפנה"ס, וירש אותו בנו ירים-לים השני.
אֶבֶּה סַאנְד (בדנית: Ebbe Sand, נולד ב-19 ביולי 1972 באולבורג שבדנמרק) הוא כדורגלן עבר דני ששיחק בברונדבי, שאלקה 04 ונבחרת דנמרק בעמדת החלוץ.
סאנד שיחק כילד וכנער במועדון האדסונד, ובגיל 20 חתם בברונדבי.
הוא שיחק בברונדבי במשך שבע עונות, בהן הבקיע 85 שערי ליגה ב-188 הופעות.
הוא זכה עם ברונדבי בשלוש אליפויות ברצף.
בעונת זכה עם ברונדבי באליפות בפער של נקודה אחת מהסגנית, ארהוס.
בעונה זו הבקיע 12 שערים.
בעונת זכתה ברונדבי באליפות בפער משכנע הרבה יותר, של 14 נקודות מהסגנית ויילה.
בעונת זכתה ברונדבי בפעם השלישית ברציפות, בפער של 11 נקודות מהסגנית סילקבורג.
סאנד הבקיע בעונה זו 28 שערים, והוכתר כמלך השערים של ליגת העל הדנית.
הצלחה זו הביאה לזימונו לראשונה לסגל נבחרת דנמרק, והוא השתתף במונדיאל 1998, ואף נבחר לכדורגלן השנה בדנמרק.
עונת הייתה האחרונה של סאנד בברונדבי.
הקבוצה איבדה את האליפות לאלבורג, אך סאנד המשיך ביכולתו הטובה והבקיע 19 שערים.
בתום עונה זו חתם בשאלקה 04.
בקיץ 1999 חתם סאנד בשאלקה 04 תמורת 10 מיליון מארק גרמני.
באותם ימים נחשבה המכירה ליקרה ביותר של מועדון כדורגל דני כלשהו.
עונתו הראשונה של סאנד בשאלקה הייתה מוצלחת מבחינה אישית, כאשר הבקיע 14 שערים, אך קבוצתו סיימה במקום ה-13 בבונדסליגה.
עונת הייתה מוצלחת הרבה יותר עבור שאלקה ועבור סאנד.
שאלקה אמנם איבדה את האליפות בתוספת הזמן של המחזור האחרון לבאיירן מינכן, במחזור סיום דרמטי במיוחד, אך סיימה במקום השני והבטיחה מקום בליגת האלופות.
סאנד כבש בעונה זו 22 שערים, והוכתר כמלך השערים של הבונדסליגה, בצוותא עם סרגיי ברברז מהמבורג.
סאנד זכה עם שאלקה באותה עונה בגביע הגרמני, לאחר ניצחון 2-0 בגמר על אוניון ברלין, בו שיחק 90 דקות, וזכה בסיום אותה עונה בתואר כדורגלן השנה בדנמרק בפעם השנייה בקריירה שלו.
בעונת הבקיע 11 שערים בבונדסליגה וסיים עם שאלקה במקום החמישי.
באותה עונה שאלקה הודחה מליגת האלופות כבר בשלב הבתים כשסיימה במקום האחרון, אך זכתה בגביע הגרמני בפעם השנייה ברציפות, לאחר ניצחון 4-2 בגמר על באייר לברקוזן, כשסאנד מבקיע את השער הרביעי.
סאנד שיחק בשאלקה ארבע עונות נוספות, אך לא הבקיע במספרים דו ספרתיים באף אחת מהן.
בעונת , שהייתה האחרונה של סאנד בקריירה, הוא שימש קפטן הקבוצה, במקומו של השוער פרנק רוסט.
בתום עונה זו פרש ממשחק פעיל, לאחר שבע עונות בשאלקה, שבהן הבקיע 73 שערי ליגה ב-214 הופעות.
סאנד שיחק עם נבחרת דנמרק בארבעה טורנירים גדולים.
את שערו הראשון בנבחרת דנמרק הבקיע בשמינית גמר מונדיאל 1998 מול נבחרת ניגריה.
סאנד עלה מהספסל במשחק זה, והבקיע את השער השלישי לטובת הדנים בניצחון 4-1, 16 שניות בלבד לאחר שעלה מהספסל.
שער זה נחשב לשער המהיר ביותר שהובקע במונדיאלים על ידי שחקן שעלה מהספסל.
נבחרת דנמרק הודחה במונדיאל זה ברבע הגמר מול נבחרת ברזיל.
סאנד השתתף עם דנמרק גם ביורו 2000, אותו דנמרק סיימה ללא נקודה וללא שער זכות, ובמונדיאל 2002, בו הודחה דנמרק בשמינית הגמר מול נבחרת אנגליה.
הטורניר הגדול האחרון בו סאנד השתתף היה יורו 2004, בו הודחה דנמרק ברבע הגמר מול נבחרת צ'כיה.
סאנד הבקיע במדים הלאומיים 22 שערים ב-66 הופעות.
לאחר פרישתו מילא סאנד תפקידי אימון וניהול שונים בסילקבורג ובנבחרת דנמרק.
נכון לפברואר 2016, סאנד משמש יועץ ספורטיבי בשאלקה 04.
מלך השערים של ליגת העל הדנית: 1998
מלך השערים של הבונדסליגה: 2001
נולד באדן בצפון מערב צרפת.
אביו היה משפטן ויועץ של המלך.
בגיל 14 התייתם מאמו ונשלח להתחנך בבית הספר הישועי באדן.
כשנה לאחר מכן התגייס לצבא.
לאחר מכן שב לספסלי את הקולז' הישועי פריז וב-1716 כנראה התגייס מחדש.
בגיל 21, בהיותו כבר קצין בצבא המלך, עזב להולנד.
לאחר שנה חזר והצטרף למסדר הבנדיקטינים.
בגיל 29 התמנה לכומר וקצר הצלחה כמטיף.
משערים שהשינויים התכופים בחייו קרו משום פרשיות אהבים נכזבות ומקרי ביש אחרים הדומים לביוגרפיה של גיבורו, האביר דה-גרייה, בספר מנון לסקו.
בגיל 28 יצאו לאור ספריו הראשונים – שני כרכים של "זכרונותיו והרפתקאותיו של נזיר שפרש מן החברה" – וזכו להצלחה מידית.
באותה שנה הסתכסך עם ראש המנזר, שהוציא נגדו צו מעצר, ועל כן ברח להולנד.
באותו הזמן גם הצטרף לזרם הפרוטסטנטי.
בלונדון הוא רכש ידע רחב של ההיסטוריה והספרות האנגלית.
לימים תרגם לצרפתית כתבים אנגליים וגם ייסד כתב העת "הבעד והנגד" (le pour et le contre), שהציג את הספרות האנגלית בפני קהל הקוראים הצרפתי.
את לונדון עזב בשל הרפתקת אהבים כלשהי, ומשם עבר חזרה להולנד.
יחסיו עם יצאנית בשם לנקי שבזבזה את רכושו, מזכירים את הדמות המרכזית ברומן המפורסם שלו, מנון לסקו.
ב-1731 סיים את שבעת הכרכים של הרפתקאות האביר, שמנון לסקו הוא חלקו האחרון.
שנתיים אחר כך הוא שב ללונדון, שם ישב בכלא על עבירות מרמה וזיוף.
לאחר שלוש שנים שב לצרפת ולמסדר הבנדיקטינים שאותו עזב.
מצבו הכלכלי היה מעורער, כנראה בשל המשך קשריו עם לנקי.
את לנקי נטש רק ב-1741 עם בריחה נוספת מצרפת ומגורים בבריסל ופרנקפורט.
בהמשך חייו התיישב בבית קטן בצרפת ועסק בעבודות תרגום וליקוט.
באותה התקופה התקרב יותר לדת, והדבר ניכר בעבודותיו המאוחרות.
בשובו מארוחת צהריים עם חבריו הבנדיקטינים, מת פרבו משבץ מוחי, והוא נקבר בחלקה ליד מנזרם.
פרבו חיבר מספר יצירות בשפה הצרפתית.
המפורסמת בהן היא שבעת הכרכים של "זכרונותיו והרפתקאותיו של אציל שפרש מן החברה" (Mémoires et aventures d'un homme de qualité).
חלקה השביעי של יצירה זו הוא הרומן הידוע בשם מנון לסקו, שיצא במהדורות רבות, תורגם לשפות רבות, כולל שני תרגומים לעברית ותרגום ללאדינו ויידיש.
אובדן עונה הוא מונח המשמש בדיני נזיקין בדין האנגלי המתייחס לנזק בדמות שלילת יחסי מין (עונה) שהיא תוצאה של פציעות שפצע המזיק בבן זוגו של התובע.
אובדן עונה הוא נזק שהוכר במשפט המקובל האנגלי בפסק דין בייקר נגד בולטון (משנת 1808).
פסק הדין פיצה אדם בגין צערו בשל אובדן עונה בזמן שאשתו החלימה לאחר תאונת כרכרה.
עם זאת, ברגע שהיא נפטרה מפצעיה, מתבטלת הזכות לפיצוי.
פיצויים אלה מובחנים ושונים מהזכות לפיצוי בגין אובדן תוצאתי.
במרבית שיטות המשפט נזק זה נחשב חלק מנזק גוף שנגרם לניזוק, ולא לראש נזק עצמאי, ואולם מספר מערכות חוקים, כגון החוק האזרחי של מדינת מיין בארצות הברית מכיר בראש נזק זה, אשר הוכר גם בפסיקה של מדינת וושינגטון.
בתי המשפט האמריקאים שהכירו בראש נזק זה לא העניקו אותו במקרים של נישואים חד מיניים.
ראש נזק זה תוקן או בוטל בחוק בתחומי שיפוט רבים.
ולמעשה בוטל באנגליה, ויילס, צפון אירלנד, ניו סאות' ויילס, טסמניה, מערב אוסטרליה, טריטוריית הבירה האוסטרלית וניו זילנד.
חברת אבדיס זילדג'יאן , או פשוט זילדג'יאן, היא חברה אמריקאית לכלי הקשה ויצרנית המצילות הגדולה בעולם.
אבדיס זילדג'יאן, האלכימאי הארמני שחי בקונסטנטינופול הקים את החברה ב-1623, משם עברה לארצות הברית במאה ה-20. זילדיג'יאן היא יצרנית כלי הנגינה הוותיקה בעולם ונחשבת לאחת מהחברות בעלות הפעילות הרציפה הוותיקות ביותר בעולם.
זילדג'יאן גם מייצרת ומוכרת אביזרים נוספים הקשורים לתופים, כגון מקלות תופים ומנשאים משלה.
המצילתיים הראשונים של זילדג'יאן נוצרו בשנת 1618 על ידי אבדיס זילדג'יאן, חרש מתכת ואלכימאי ממוצא ארמני שחיפש דרך להפוך מתכות פשוטות לעסק רווחי; הוא יצר בעבור הסולטאן סגסוגת ייחודית המשלבת בדיל, נחושת וכסף ללוח מתכת, שהשמיע קולות מוזיקליים בלי להתנפץ.
הסולטאן מוסטפא הראשון העניק לו 80 מטבעות זהב כשכרו, והעניק לו את התואר ושם המשפחה זילדג'יאן : "זיל" משמעו מצילה, "צ'י/דג'י" משמעו יוצר ו"יאן" היא סיומת ארמנית שמשמעה "בנו של".
סוד הסגסוגת ואופן היצור הועבר מאב לבן במשפחה מאז.
המצילות של זילדג'יאן נמכרות באירופה מאז המאה ה-17 בהצלחה גדולה, והייצור נמשך באזור קוסטנטינופול.
מעורבות אראם זילדג'יאן בתנועה הלאומית הארמנית פגע בייצור המצילות, ולכן ייצור המצילות עבר לארצות הברית ב-1929 בעיר קווינסי שבמסצ'וסטס.
אבדיס זילדג'יאן, המנהל האמריקאי הראשון של החברה, יצר במהירות קשרים עם המתופפים המקצועיים של התקופה: ריי באודוק (Ray Bauduc), צ'יק ווב, ג'ו ג'ונס וג'ין קרופה.
קרופה היה בקשרים מיוחדים עם זילדג'יאן והיה חלק מהפיתוח של מצילות חדשות.
במהלך מלחמת העולם השנייה, חברת זילדג'יאן יצרה מצילות עבור הצבא האמריקאי וחיל הים.
הם קיבלו גם הקצאות של מתכות מהאדמירליות הבריטית.
ללא ההקצאות של נחושת ובדיל שהוקצו על ידי מועצת הייצור של המלחמה, המפעל היה נסגר.
בשנת 1968 החברה פתחה מפעל נוסף לייצור מצילות בניו ברנזוויק שבקנדה.
המפעל בקנדה ייצר קו מצילות בשם "זילקו מצילות" (בנוסף לקו המצילות הרגילות שיוצר ושווק באותה תקופה במפעל האמריקאי).
ב- 1975, החברה החלה לייצר במפעל הקנדי את אחד מקוויה הנמכרים ביותר ביחד עם החברה הטורקית שנקרא סדרת K.
בשנת 1980, ייצור המצילות עבר למפעל במסצ'וסטס.
ביחד עם שתי אגדות הג'אז, המתופפים טוני וויליאמס ואלווין ג'ונס, ארמנד זילדג'יאן ייצר קו חדש של מצילות.
כיום מנהלות את חברה האחיות קרייגי ודבי זילדג'יאן, בנותיו של ארמנד, הן דור 14 למשפחת זילדג'יאן שמנהל את העסק המשפחתי.
אחד מאחיו של ארמנד, רוברט זילדג'יאן, הסתכסך איתו עסקית וייסד בשנת 1981 חברה מתחרה בשם "סאביאן" בניו ברנזוויק, קנדה, שגם היא כיום אחת מיצרניות המצילות הגדולות בעולם.
"אבהות בגיל הרך" הוא מושג המתאר את השלב בחיים בו הופך גבר להורה.
אבות ואימהות עשויים להגיב באופן שונה לאותה התנהגות אצל פעוט, והפעוט עשוי להגיב להתנהגות ההורים באופן שונה בהתאם לזהות ההורה.
אולם, הוא האמין שהאב מתחיל למלא תפקיד חשוב בהתפתחות כשהילד נכנס לשלב הפאלי של ההתפתחות, שלרוב מתרחש סביב גיל 3. לפי פרויד, במהלך השלב הפאלי, ילדים מתחילים ליצור תשוקה של גילוי עריות כלפי ההורה מהמין השני ויריבות עוינת כלפי ההורה מאותו מין.
פתרון שלב ההתפתחות הזה מתרחש כשהילד, לרוב בגיל 6, מוותר על תשוקתו להורה מהמין השני ומתחיל להזדהות עם ההורה מאותו מין.
תפקידו של האב עבר תהפוכות רבות במהלך ההיסטוריה של החשיבה הפסיכואנליטית.
התסביך האדיפלי נגלה לפרויד במהלך האנליזה העצמית שלו אשר נערכה החל משנת 1897. אבותיה המייסדים של הפסיכואנליזה ראו באב דמות מרכזית בהתפתחות הפסיכולוגית.
תאוריית ההתקשרות מבוססת על ההנחה שבנפש הפעוט טבוע הצורך ליצור קשר עם הדמות המטפלת בו.
זאת בניגוד לתאוריה הפסיכואנליטית של פרויד, לפיה מה שמניע את התינוק הוא סיפוק דחפים וצרכים פיזיים, הצורך בקרבה להורה כדי לקבל הגנה הוא ראשוני על פי התאוריה, ואינו צורך משני שתפקידו לספק צרכים פיזיים.
ג'ון בולבי מושפע מתאוריית האבולוציה הדרוויניסטית, ומניח שלדחף ליצור קשר ולחפש קרבה יש ערך הישרדותי רב, ועל כן הפך לחלק אינטגראלי באישיות האנושית כבר בראשית היווצרותה.
ההתנהגויות האופייניות לתינוק - בכי, חיוך וצחוק, אינן אלא ביטוי לדחף זה.
במחקר מפורסם שערך הפסיכולוג הארי הארלו הושמו גורי קופים בכלוב ובו בובת אם מלאכותית העשויה חוטי תיל המספקת מזון ומים, וכן בובת אם מלאכותית רכה, העשויה ספוג רך, המזכירה אם אמיתית.
הארלו הראה כי הקופים אמנם מתקרבים לאם המאכילה בכל פעם שהם רעבים, אך כשהם עייפים או מפוחדים הם הולכים ישירות לאם הרכה.
בצורה כזו הוכיח הארלו כי הצורך בהגנה ובקרבה נפרד מן הצורך הפיזי במזון, ובכך נתן אישור אמפירי לדבריו של בולבי.
אף על פי שתאוריית ההתקשרות מתרכזת בדמות הראשונית, בדרך כלל באם, כיסוד לרווחת ובריאות הילד, גם האב חשוב ומשמעותי.
לרוב, במהלך התפתחות התינוק, תפקידו הראשוני של האב הוא סיוע לאם בטיפול בתינוק.
ככל שהתינוק רוכש מיומנויות נוספות, האב הופך להיות מרכזי יותר, ולעיתים קרובות הוא נהיה לנקודת הזינוק הבטוחה לפשיטות הגוברות של הילד על העולם החיצוני.
ביישום של תאוריית ההתקשרות, התינוק מחובר לאם ומחובק על ידי התמיכה של אנשים רבים המשפיעים על גדילה והתפתחות בצורה שונה בכל שלב ושלב, וביניהם האב.
גורמים מנבאים וקורלציות של יחסים אב-ילד
שני מודלים שימשו לזיהוי מנבאים פוטנציאליים מרכזיים של התקשרות אימהות ואבות עם ילדיהם: מודל ג'וזף פלק (Joseph Pleck) שהתייחס לגורמי המעורבות של האב, ומודל התהליך של ג'יי בלסקי (Jay Belsky) על הורות.
מודל פלק הציע ארבע קטגוריות של השפעה על מעורבות האב:
מוטיבציה (למשל, רצון אבות למעורבות)
מיומנויות וביטחון עצמי (למשל, יעילות עצמית של הורות)
גורמים מוסדיים (למשל, מדיניות מקום העבודה).
מודל התהליך תיאר שלוש קטגוריות של השפעה על התנהגויות הורות:
מאפייני הילד (למשל, מזג, גיל, מין)
מקורות הקשר (כגון יחסי זוגיות).
מאפייני הילד הם חשובים להבדלים אינדיבידואליים במעורבות הורית - במיוחד לאבות.
בנים יעדיפו את האב כדמות התקשרות יותר מאשר בנות.
ילדים עם רמות גבוהות יותר של שליטה מאומצת, שיכולים לשלוט טוב יותר ברגשותיהם ובהתנהגותם, עשויים להפוך את המעורבות ההורית יותר מתגמלת, ובכך לחזק את המוטיבציה של ההורים להמשך המעורבות.
מחקרים על שליטה מאומצת בילדים והשתלבות הורית נעדרים בספרות, אך מספר מחקרים רלוונטיים מצאו קשר פוטנציאלי בין הרגשת ילדים לקויה לבין רגולציה התנהגותית לבין איכות הורית ירודה יותר.
המחקר של אזוסא יושידה (Azusa Yoshida) מצא קשר בין סדר הלידה ומין הילד עם מעורבות ההורים.
כאשר מעורבות ההורים גדולה יותר עם הבכור מאשר עם ילדים שנולדו מאוחר יותר.
סדר הלידה במשפחה של הילד ומין הילד היו רלוונטיים גם להבנת המעורבות ההורית.
אבות היו נוטים יותר לעסוק בפעילות סוציאליזציה עם ילדים בכורים.
ההבדלים לפי מין הילד לא תמיד נמצאים, אך כאשר הם נמצאים, מין הילד קשור יותר עם האב מאשר עם מעורבות האם, ואבות הבנים מעורבים יותר מאבות הבנות מגדר ילדים וסדר לידה עשויים גם הם להיות קשורים זה בזה.
המחקר דיווח כי אבות היו מעורבים יותר בטיפול פיזי כאשר היה ילד צעיר (מתחת לגיל 5) במשפחה, אך נוכחותם של ילדים מבוגרים יותר בגיל בית הספר הפחיתה את מעורבותם של האבות.
מזגו של הפעוט יכול להשפיע על התפקיד שהאבא ממלא בגידול הילד.
מחקרים רבים הראו שאבות פחות מעורבים בקשר עם הפעוט אם יש לו מזג קשה.
מחקרים שבדקו האם רגישות הורית משפיעה על רמת הביטחון של ההתקשרות בין אב לילד הפיקו תוצאות מעורבות.
יש מחקרים שהראו קורלציה מובהקת בין רגישות הורית ובין התקשרויות בטוחות בין אב לילד.
מחקר אחד מעלה שרגישות האב בזמן שהוא משחק עם הילד חשובה מאוד להתקשרות בין האב לילד בדיוק כמו שרגישות אימהית בזמן מתן טיפול חשובה לקשר ההתקשרות בין האם לילד.
זאת ועוד, מחקר אחד מצא שניתן למתן את הנזק שהתנהגויות מפחידות של האב גורמות להתפתחות העתידית של הילד, אם לאב יש גם רמות גבוהות של רגישות הורית.
סגנון ההתקשרות של האב עצמו
רמת הביטחון בהתקשרות שהייתה לאב עם הוריו כשהוא היה ילד עשויה להשפיע על רמת הביטחון של ילדו בהתקשרות, כך שלילד יכולה להיות לבסוף אותה מידת ביטחון בהתקשרות.
אולם, הכי סביר שהשפעה זו תקרה כאשר לאב יש משמורת בלעדית על הילד.
גם רמת הביטחון בהתקשרות של האב במערכות היחסים הבוגרות שלו יכולה להשפיע באופן עקיף על ההתקשרות בין האב לילד.
זאת כיוון שלאבות שיש להם סגנון התקשרות בטוח במערכות יחסים בוגרות יש רמות נמוכות יותר של לחץ הורי, רמות נמוכות יותר של פוטנציאל להתעללות, ויותר ידע לגבי התפתחות ילדים.
רמות נמוכות של לחץ הורי נמצאו במיוחד כקשורות לרמות גבוהות של ביטחון בהתקשרות בקשר ההתקשרות בין האב לילד.
אמונות האב באשר לחשיבות מתן הטיפול ההורי
מחקר אחד מצא שהשאלה אם אמונות האב לגבי חשיבות הטיפול ההורי משפיעות על רמת הביטחון בהתקשרות הילד לאב, תלויה במזג של הילד.
לאבות שמאמינים שתפקיד המטפל ההורי הוא חשוב לרוב יהיו פעוטות בעלי התקשרות בטוחה במקרה של פעוטות רגזנים.
כותבי המחקר מציעים שהסיבה שממצא זה מוגבל רק לפעוטות רגזנים יכול להיות משום שילדים הנחשבים לבעלי מזג "קשה" עשויים להיות יותר רגישים גם להשפעות החיוביות וגם להשפעות השליליות של סביבת הגידול שלהם מאשר ילדים בעלי מזג אשר אינו נחשב לקשה.
שני גורמים חשובים בזוגיות נמצאו קשורים לרמת הביטחון בהתקשרות בין האב לילד: אינטימיות זוגית והורות משותפת ותומכת.
במקרה של אינטימיות זוגית, מחקרים הראו שרמות גבוהות יותר של אינטימיות קשורות לקשר התקשרות בטוח יותר בין האב לילד, ושאינטימיות נמוכה קשורה לאינטראקציה שלילית בין האב לילד.
בכל הנוגע להורות משותפת ותומכת, מחקר אחד מצא שהורות כזו, גם כזו שעולה מתצפיות וגם בדיווח עצמי, מנבאת התקשרות אב-ילד בטוחה יותר, אפילו כששולטים במשתנה הרגישות של האב.
במחקר זה לא נמצא קשר בין הורות משותפת ותומכת ובין ההתקשרות של האם והילד.
אולם, כשחילקו את פעוטות המחקר לפי מגדר וניתחו את הנתונים בנפרד, התוצאות היו די שונות.
כשהפעוט היה בן, תצפיות של הורות משותפת ותומכת היו קשורות לביטחון גבוה יותר בהתקשרות בין האם לפעוט, והורות כזו כפי שדווחה בדיווח עצמי הייתה קשורה לביטחון גבוה יותר בהתקשרות בין האב לפעוט.
כשהפעוטה היא ילדה, הורות משותפת ותומכת לא הייתה קשורה לא להתקשרות בין האם לפעוטה ולא להתקשרות בין האב לפעוטה.
כותבי המחקר מציעים שהסבר אפשרי אחד להבדל זה בין המינים הוא שייתכן שההורים מנסים להסתיר את המשבר הזוגי שלהם יותר מהבנות מאשר מהבנים, מה שגורם לבנים להיות יותר רגישים להבדלים בנושא האם ההורים עוסקים בהורות משותפת ותומכת או לא.
מאפיינים ייחודיים להתקשרות בין אב לילד
באופן כללי, המחקרים מצאו שבהשוואה לאימהות, אבות מילאו תפקיד יותר "של חבר למשחק" עבור ילדיהם, מאשר תפקיד של "מטפל".
מחקרים רבים מצאו שהאבות, יותר מהאימהות, מעודדים לקיחת סיכונים וחקירה אצל ילדיהם על ידי כך שהם מערבים את ילדיהם הצעירים במשחק פיזי ויוזמים משחקים שהם גם בלתי צפויים וגם מהנים.
רוב הפעוטות נוטים להעדיף מגע עם האימהות שלהם כשהם במצוקה ומחפשים נחמה, ומגע עם האבות שלהם כשהם במצב רגשי חיובי ומחפשים משחק.
זאת ועוד, מחקר על התנהגויות מפחידות העלה שילדים צעירים עשויים להפנים אינטראקציות עם האם והאב באופן שונה שמשקף את התפקידים השונים האלה.
המחקר מצא שכאשר אבות רגישים עוסקים בהתנהגויות מפחידות, הרגישות ההורית ממתנת את ההשפעות השליליות של ההתנהגויות המפחידות, אולם, כאשר אימהות עוסקות בהתנהגויות מפחידות, הרגישות האימהית לא ממתנת את ההשפעות השליליות.
יש חוקרים שמאמינים שזה קורה כי התנהגויות מפחידות מתאימות יותר לתפקיד "החבר למשחק" של האב מאשר לתפקיד האם של מתן נחמה כשהילד במצוקה.
הם מציעים שזה עשוי להזיק יותר כאשר האדם שאליו הילד אמור לגשת כשהוא במצוקה הוא זה שגורם את המצוקה.
מחקרים הראו שאבות, בהשוואה לאימהות, פחות מסוגלים לזהות רמות נמוכות של מצוקה אצל הפעוט, מה שעשוי לתרום לנטייה המוגברת של האם למלא תפקיד "טיפולי" יותר עבור הילד.
אולם, כשאבות נדרשים לפעול כמטפלים עבור ילדיהם, כמו למשל במצבים שבהם האם עובדת, מהר מאוד הם נהיים אחראיים ומסוגלים מאוד למלא את כל התפקידים שבאופן מסורתי שייכות לאם, והם אפילו מתחילים לשמש כבסיס בטוח לילדם כשהוא חוקר את הסביבה.
השפעות של סוגי ההתקשרות בין האב לילד על ההתפתחות בעתיד
התקשרות בטוחה לאב לעומת התקשרות לא בטוחה לאב
לילדים שיש להם התקשרות בטוחה עם אביהם יש נטייה לתוצאות התפתחותיות טובות יותר במגוון דרכים, כולל יכולות חברתיות טובות יותר עם בני גילם, פחות בעיות התנהגותיות, וההשפעות ההוריות על פיתוח רמה גבוהה יותר של ויסות עצמי רגשי מובהקות במיוחד.
יתרה מכך, מחקר אחד מצא שפעוטות בני 11–13 חודשים שיש להם התקשרות בטוחה עם אביהם היו יותר חברותיים עם זרים במבחן "המצב הזר".לעומת זאת, לביטחון בהתקשרות בין האם לפעוט לא הייתה השפעה על החברותיות עם זרים במחקר זה.
בנוסף, קשר התקשרות בטוח בין האב לילד יכול לעזור לפצות על השפעות בעלות פוטנציאל מזיק כתוצאה מקשר התקשרות לא בטוח בין האם לילד.
מבחינת הפסיכולוגיה התפתחותית, יש תפיסות המדברות על חשיבות האב כמודל הזדהות עבור הילד, מתוך הנחה שכך הוא לומד את תפקידי מין הגברי לעומת הנשי.
למול המציאות, מוצאות עצמן האימהות היחידניות מקיימות לעיתים את תפקידי האב והאם גם יחד.
כך שגם דרך ראייה זו ניתן להניח שהילד יכול ללמוד על תפקידים אלו ואלו.
מחקר אחד מצא שלהיעדרות אבהית יש מגוון השפעות שליליות על ילדים.
השפעות אלה כוללות רמות נמוכות של הישגיות בבית הספר, התנהגויות סיכון מוגברות, ורמות גבוהות יותר של תוקפנות בקרב בנים.
מחקר אחר מצא שלפעוטות זכרים שיש להם מעט אינטראקציה או אין להם אינטראקציה כלל עם אביהם, יש רמות נמוכות משמעותית של תגובתיות חברתית, פחות תגובות למעגלים השונים, ורמות נמוכות יותר של העדפה לגירויים חדשים ובלתי מוכרים, בעוד פעוטות נקבות לא הושפעו מהיעדר האב.
אולם, המחקר השני בחן משפחה חד הורית הכוללת אם בלבד בנסיבות סוציו-אקונומיות נמוכות, כך שייתכן שלא ניתן להכליל את התוצאות לאוכלוסייה הכללית.
במחקריהם של קים ג'ונס (Kim Jones)ושל ג'ודית דאן, (Judith Dunn) אשר מצאו כי ילדים אשר גדלו במשפחות ללא אב הפגינו יותר בעיות התנהגות ותפקוד כולל לקוי יותר ביחס לילדים אשר גדלו במשפחות עם אב.
כן נמצא במחקר, שנערך על ידי הלשכה האמריקאית לסטטיסטיקה, כי היעדר אב עלול לגרום לבעיות קוגניטיביות, סוציאליות ורגשיות אצל הילדים.
אבהות היא הורות ביולוגית, או סוציולוגית ממין זכר.
אב או אבא הוא מי שמזרעו נולד הצאצא או מי שגידל אותו.
את תפקיד האב יכול למלא הן אב ביולוגי, והן אב מאמץ, אב חורג או אב אומן.
המושג מתפתח ומשתנה בהיסטוריה המודרנית.
עד אמצע המאה העשרים הייתה התייחסות חברתית מגדרית שונה באופן נוקשה, לאבהות ולאמהות.
האב נחשב כסמכותי יותר ודרש כבוד, בעוד האם הייתה הגורם הנמצא בקשר טיפולי עם הילדים.
חלוקת התפקידים בין הגבר לאישה במערכת המשפחתית הייתה ברורה.
האם - תפקידה גידול הילדים וחינוכם (Homemaker), היא הנוטעת בילדים את העמדות והערכים העמוקים ביותר, ולכן היא גם נתפסה כההורה העיקרי.
תפקידו העיקרי של האב היה לפרנס את משפחתו (Breadwinner) והוא היווה הורה שולי בטיפול בילדים, בהשוואה לאם.
בשנים האחרונות עבר המושג אבהות תהליך של שינויים וקיבל משמעויות חדשות, אשר המרכזית מביניהן היא המושג "אבהות חדשה", המושפע משינויים כלכליים, חברתיים, תרבותיים וטכנולוגיים (Yosida, 2012).
בשל כך, חלו שינויים בחלוקת התפקידים המסורתית בתפיסת האבהות.
קיימים מספר גורמים משמעותיים לשינויים שחלו במושג האבהות ובשיח על אבהות: גידול במעורבות נשים בשוק העבודה, מגוון סוגי משפחות כגון משפחות חד הוריות, משפחות חד מיניות ועוד, עליה במספר הגירושין ועליה במספר המשפחות בהן יש משמורת משותפת.
בדומה לאמהות, ניתן לסווג גם אבות אנושיים בהתאם ליחסיהם הביולוגיים, החברתיים, או החוקיים עם ילדיהם.
באופן היסטורי היחס הביולוגי הוא שהגדיר אבהות.
לא תמיד הוכחת אבהות הייתה ודאית, למשל, כאשר לא ניכר דמיון פיזי בין האב לילדיו, ובדרך כלל הבעל של אם הילד נחשב כאב.
שיטה זו של הגדרת האבהות שלטה בחברה המערבית מן ימי רומא העתיקה וקיבלה ביטוי באמרה הלטינית הידועה: "קיימת תמיד ודאות באם; האב הוא מי שהנישואים מצביעים עליו." .
כך גם במשפט העברי הקובע: "רוב בעילות אחר הבעל".
התפתחות המדע המודרני איפשרה, במידת הצורך, בדיקה מדעית מדויקת לזיהוי האב באמצעות בדיקה גנטית.
כתוצאה מהתפתחות מדעית זו החקיקה בנושא קביעת אבהות עוברת שינויים מהירים ומשמעותיים במדינות רבות.
כך בארצות הברית, חוק ההורות האחיד מאפשר כפיית ביצוע בדיקה גנטית לבירור אבהות על ידי בית המשפט.
ביסוד ההורות בכלל, והאבהות בפרט, עומד הרצון לתחושת משמעות ולהמשכיות.
חוויות ההורות היא מרכיב מרכזי בתחושת הזהות של האדם.
אריק אריקסון, אבי התאוריה הפסיכו-חברתית, ראה ברצון להורות שלב אינטגרלי בהתפתחות של האישיות אשר מתרחש לאחר שהאדם הצליח לפתח קשר אינטימי משמעותי.
על פי תאוריה זו, אדם המצליח לפתח קשר זוגי יציב ומשמעותי יחוש צורך לוותר על צרכיו האגואיסטיים למען האחר ומכאן למעשה יתפתח הצורך להפוך להורה.
פתרון אדפטיבי של המשבר האופייני לשלב זה, יאפשר לאדם לחוש תחושת פוריות והמשכיות, בעוד שכישלון בו, יוביל לתחושות חסר, קיפאון וקיבעון.
בהקשר זה מציין וולס, כי הספרות רואה בבסיס האבהות משבר בחיי הגבר - עקב חששות הקשורים ללידה, לאחריות כלכלית, וליכולות הוריות ראויות.
מנגד הוא טוען, כי הספרות מציגה את האבהות כמקור להרחבת זהותם העצמית של הגברים, באמצעות חקירה עצמית, וכן התפתחות וצמיחה אישית.
מכאן, שעבור הגברים, חוויית האבהות עשויה להיות משבר או לחלופין הזדמנות להתפתחות., מורהאם-מרטין מצאה כי משתנים דמוגרפים, נסיבתיים וחברתיים אחראים על המוטיבציה לאבהות, מאחר שגברים נוטים לייחס ארבעה גורמים לרצונם להיות אבות: 1. המשכיות, מסורת וביטחון.
2. מוטיבציות לתפקיד ההורה 3. מטרות וחיזוקים להורות 4. הסטאטוס החברתי המוענק להורים.
ההגדרה המגדרית המסורתית של האבהות, במשך תקופות ארוכות בהיסטוריה האנושית, הייתה מאופיינת באב מפרנס - האחראי על ניהול המשמעת בבית - ותומך בבת זוגו, על מנת שזו, תוכל לגדל את ילדיהם המשותפים בצורה הטובה ביותר.
במקביל, האב היה אמור לחנך ולהוות מודל לגבריות רצויה.
לטענת דה טוקוויל, ברומא העתיקה ובמשפחות פטריארכליות "הבעל והאב היו בעל סמכות פוליטית ושימשו כמתווך שבין בני הבית לבין המדינה".
בתרבות המערב הייתה זהות בין פטריארכליות וסמכות.
במחצית השנייה של המאה ה-19 חלה עלייה בסמכות האב על בני ביתו כולל עליה בדרישה לציות מוחלט של ילדים לאביהם.
שינויים במאה העשרים החלו להשפיע באופן הדרגתי על תפיסת תפקידם של הגברים והנשים בחברה, ובייחוד מאז סוף שנות השבעים של המאה העשרים החל להתפתח שיח חדש על אבהות וקיים ניסיון לנסח אבהות חדשה.
על פי אורן ושות האבהות החדשה שמה דגש על מעורבות הכוללת טיפול, חינוך, יצירת סביבה הורית הנתמכת על ערכים ואב המהווה דוגמה אישית.
באבהות החדשה האב מטפל בילדיו, מגדל ומחנך אותם באופן פעיל ומבטא מגע רגשי עמוק.
ואן טוען כי האב הטוב הוא מי שמספק את צורכיהם הרגשיים והגופניים של ילדיו ומהווה דוגמה ליחסים מכבדים עם אימם., למב ואחרים הציגו שלושה מרכיבים עיקריים של אבהות מיטיבה: מחויבות, זמינות ואחריות.
התפתחות האבהות החדשה, באה בד בבד עם השינוי שחל במעמד האישה בחצי השני של המאה ה-20. בתקופת מלחמת העולם השנייה, החלו נשים בעולם המערבי להשתלב באופן משמעותי בשוק העבודה, בשלב ראשוני מתוך כורח, כאשר מיליוני גברים היו בשדה הקרב.
עם סיום המלחמה, רבים מהגברים לא שבו, או לא יכלו לפרנס כבעבר.
עם זאת, לאחר תום המלחמה, במשך מעל 20 שנה עדיין התקיימו במשפחה תפקידי מגדר נוקשים, שציפו, ככל הניתן, מגברים לעבוד ומנשים להישאר בבית, לדאוג למשק הבית ולטפל בילדים.
במחצית השנייה של המאה ה-20, עם התרבות עבודת נשים, נחקקו בעולם המערבי חוקים שונים שאיפשרו להן (ולבעליהן) להתמודד עם הקונפליקט בית-עבודה, ועם קיום עבודה לצד המשך תפקידן כאמהות וכמטפלות.
דוגמה לחקיקה מסוג זה, בישראל, היא חוק עבודת נשים (1954).
עם זאת, ככל שגברה המודעות לזכויות נשים, חל שינוי גם בהגדרת האבהות, וגדלה מעורבותם של אבות במשימות הביתיות ובגידול הילדים.
בימינו יש ציפייה שגם גברים יתחלקו בעומס של גידול ילדים, ויש להם תפקיד פעיל יותר בחיי הילדים שלהם, והאבות מצדם מתעניינים בנושא האבהות שלהם.
ביחסי אבות-בנים נמצא שרמת החיבה כלפי הילד אצל גברים שקיבלו מאביהם חיבה היו גבוהות יותר.
איכות היחסים בחתך הדורות - במחקר שבדק צמדים של אבות-בנים השיבו האבות שהם מרוצים יותר מהיחסים שיש להם עם בניהם מאשר מהיחסים שיש להם עם הוריהם.
תקשורת בין-דורית – במחקר שהשווה תקשורת בין אבות –הורים לבין תקשורת אבות–בנים השיבו האבות שהקדישו לבניהם יותר תשומת לב מילולית, לא-מילולית ותמיכה בהשוואה לתשומת הלב שנתנו לאבותיהם .
תשומת לב זאת נמדדה לפי אמות מידה כמו (1) אהבה; (2) זמינות; (3) דוגמה אישית; (4) מעורבות; (5) פרנסה חומרית .
נמצא כי בנים זקוקים להרגיש כלפי אבותיהם רגש של זהות והשתייכות, ובלי רגשות כאלה הם עלולים לחוש אבודים ומבודדים.
מתוך המחקר נמצא שבנים רוצים משפחה שאמא ואבא מתגוררים בה ביחד, ושהם זקוקים לאב שנוכח רגשית בחייהם, מדריך אותם ותומך בהם.
הצורך של מתבגרים הוא לקבל מאבותיהם ביטחון בהיבט התקשורתי, שיתוף בחוויות ובילוי זמן איכות איתם.
בנים מתבגרים זקוקים לקבל דוגמה אישית מהאב בחיי היומיום בדרכם לביסוס הדוגמה האישית בחיים שלהם .
אבות מתמודדים גם הם עם קונפליקט בית – עבודה.
הקונפליקט בין דרישות המשפחה לדרישות העבודה הוא מצב חיים מצוי בקרב אבות בחברה בת זמננו והם נדרשים להתמודד, הן עם התפתחותם המקצועית והן עם הטיפול במשפחה.
עם המעבר לאבהות לא משתנה מחויבותם של הגברים לקריירה שלהם.
כמו כן, אבות עובדים יותר שעות בהשוואה לגברים ללא ילדים, בעיקר לאחר הולדת הילד הראשון, אך מקטינים במעט את שעות העבודה לאחר הולדת ילדים נוספים יחד עם העלייה בעומס המטלות בעבודה חלה עליה בתפקידי האבות במשפחה.
במקרה של אבות גרושים עליהם להתמודד ביתר שאת עם קונפליקט עבודה-משפחה ביחס לגברים נשואים, קונפליקט שחלקם היו משוחררים ממנו בעת שהיו נשואים.
הגירושין מאלצים אותם להתמודד עם הקונפליקט שהוא במקורו נשי.
שינוי המבנה המשפחתי בגירושין מחייב אותם לקחת על עצמם תפקידים שהם לכאורה "אימהיים", תפקידים שהיו באחריות נשותיהם והם היו משוחררים מהם ומגביר את המתח בית –עבודה.
מעורבות גבוהה של אב בחיי ילדיו ודמות אב פעילה משפרת את יציבותו החברתית של הילד, את הישגיו הלימודיים ואף את סיכוייו לחיי נישואים יציבים.
עבור בנים מהווה דמות האב מודל הזדהות חשוב.
טיב הקשר של בנות עם אביהם בתקופת ילדותם יכול להשפיע על חיי הזוגיות שלהם בעתיד.
במחקרים נמצא כי ילדים שחוו מעורבות גבוהה יותר של אביהם בחייהם קיבלו תוצאות גבוהות יותר בהערכות התפתחות קוגניטיבית, הפגינו מיומנויות חברתיות משופרות ופחות בעיות התנהגותיות.
ילדים עם קשרים טובים לאבותיהם הם אף ילדים סקרנים יותר באשר לסובב אותם ומפתחים כישורים משופרים לפתרון בעיות.
גירושים משנים את הדינמיקה המשפחתית.
חלק מהאבות הגרושים מקבלים חזקה משותפת על הילדים עם האמא.
ישנם גברים מעטים המקבלים חזקה מלאה על הילדים.
יש גם אבות גרושים רבים שהאמהות הן שמקבלות חזקה על הילדים והאבות מתגוררים בבית אחר.
אבות אלה מתמודדים עם שינוי בתפקידם כהורים.
יציאתו של האב מחוץ למשפחה משנה את הקשר שבין האב לילדים, והיא עלולה לעורר תחושות של פיצול והתפרקות.
רבים מהאבות במעבר הגירושים מתארים מצוקה רגשית, תחושת השפלה, יאוש ושלילת זכויות.
יש אמהות הנישאות מחדש והילדים שומרים על קשר קרוב עם אביהם הביולוגי בעודם מתגוררים עם גבר מבוגר אחר, שהוא בעלה של אימם.
גברים הומוסקסואלים אשר מחליטים להפוך לאבות נדרשים לבחון את המודלים- ההוריים המתאפשרים להם, ולהחליט על המודל שבאמצעותו יממשו את אבהותם.
בישראל קיימים שלושה מודלים הוריים עיקריים עבור גברים הומוסקסואלים: אימוץ, פונדקאות והורות משותפת עם אישה.
בישראל תופעת ההורות ההומוסקסואלית צברה בשנים האחרונות תאוצה רבה, וכיום יותר גברים הומוסקסואלים ונשים לסביות מבקשים לממש את זכותם להורות.
נמצא שבישראל כאחוז אחד מכלל התאים המשפחתיים הם תאים שבהם ההורים הם בני אותו המין .על פי ההערכות של ארגון "משפחה חדשה", ישנם בישראל כ 18,000- זוגות הומוסקסואלים ולסביות; מתוכם למעלה מ-2,500 זוגות הן אימהות לסביות, וכמה מאות מתוכם הם אבות הומוסקסואלים.
למעשה, כ־25% מהזוגות הלסביות מגדלות ילדים, לעומת 7% מהזוגות ההומוסקסואלים.
הערכה זו אינה כוללת את האבות ההומוסקסואלים היחידניים .
היחסים בין האב לבנו מופיעים בכלל תחומי היהדות; בתנ"ך, בתלמוד, בהלכה, באגדה ובספרות הסוד, ובכולם הם לובשים אופנים וצורות שונות.
בתנ"ך היחסים בין האב לילדיו (ובייחוד לבנו) עומדים במוקד של סיפורים רבים.
ותופסים חלק משמעותי במיוחד של הספרים בראשית, שמואל, מלכים ומשלי.
ספר בראשית כולו כרוך סביב מורשת האבות, ומלבד כך שמספר על שלושת האבות הוא עוקב אחר תולדותיהם של האנשים מאדם הראשון ועד אפרים ומנשה בני יוסף בן אחר בן.
בספר משלי מופיעים הרבה דברי מוסר בדבר חשיבות המשפחה, שימור המורשת ומקומה של הסמכות ההורים והאושר והגאווה שמעניקים הילדים.
מלבד הסיפורים הרבים המתעסקים באופן ישיר באב ובן, התנ"ך רווי במשלים וביטויים סמליים המשתמשים במוטיב יחסי האב והבן.
חז"ל מתייחסים רבות בחשיבות הילדים לאדם ואף הגדילו ואמרו כי "כל מי שאין לו בן כאילו הוא מת, כאילו הוא הרוס", ובתמורה הגדולה שמתחוללת בחייו בעקבות לידתם, כמו שמובא במעשה מפורסם בעניין:
"מעשה באחד שעשה דייתיקי, ואמר: לא יהא בני יורש אותי עד שיֵעַשֶה שוטה!, הלך ר' יוסי בר' יהודה לשאול (לפשר) המעשה לר' יהושע בן קרחה, והציצו מבחוץ וראו אותו מרקע על ידיו ועל רגליו וגמי נתון לתוך פיו והוא נמשך אחר בנו.
כיוון שראו אותו הטמינו (החביאו) את עצמן, נכנסו אצלו שאלו אותו המעשה, התחיל משחק אמר להם: חייכם, שמעשה הזה ששאלתם עכשו הגיעני!
אמרו לו: מכאן שאדם רואה בנים כאלו הוא משתטה."
עוד אמרו חז"ל כי .
והדריכו רבות על חשיבות ההשקעה ודרך חינוך הילדים, תוך הדגשה של שמירה על גבולות מחד, יחד עם זהירות מפני פחד גדול מדי מאידך, התנהלות שסיכמו במשפט: .
חז"ל גם ציינו שיש להימנע מלתת יחס מועדף מובחן לאחד הילדים.
ביהדות יש השלכות שונות ליחסי האב וילדיו, והן משפיעות על מערכת החובות והזכויות שנוצרת בעקבות כך ביניהם, על קביעת הייחוס של הילד, ועל הזיקה המשפחתית של הילד לקרובי המשפחה של האב.
עיקרן של ההלכות הנוגעות ליחסים בין האב לילדיו מופיעות במסכת קידושין, ומקצתן, בעיקר אלו שנוגעות ביחס בין האב לבתו, מופיעות במסכת כתובות.
על פי ההלכה, האב הביולוגי הוא אביו של הילד, גם אם הילד נולד בעקבות קיום יחסים אסורים הלכתית.
ואם מדובר בזוג נשוי - ההנחה היא שבעלה של האישה הוא אביו של הילד, גם אם מסיבות שונות התעורר ספק.
במקרים של הוכחת אבהות בילד של פנויה, יש מחלוקת האם גבר שטוען שהוא האב והאם מסכימה היא הוכחה גמורה או שמשאירה את העניין בספק.
ישנן מחלוקות רבות בנוגע לתוקפן של ראיות התנהגותיות או מדעיות (כמו בדיקת סוגי דם, רקמות, DNA וכדומה), יש המקבלים אותם ויש שדוחים אותם, אם בצורה מלאה או בצורה חלקית, אם כי יש קונצנזוס שאין מקבלים אותם ביחס להוכחת ממזרות.
בדינים שונים הנוגעים לשאלת מינו של בעל החיים, ישנה מחלוקת האם חוששין לזרע האב, קרי - האם מתייחסים רק לאם הביולוגית של בעל החיים, או גם לאביו.
ההלכה מניחה כי לאב יש יחס אוהב ומיוחד לילדיו, ויש להבין את המניעים והכוונות שלו במעשיו כלפיהם מתוך הפרספקטיבה הזו.
מתוך כך נגזרות נגזרות שונות רבות, לדוגמה, אנחנו מניחים כי לכן הוא לא יפגע בהם לרעה, ואם האב בא במחתרת אין להרוג אותו, כי לא סביר שהוא יבוא להרוג.
וכי הוא יאפשר להם לאכול מהקרקע שלו - ואין באכילתם ממנה חזקה לבעלות עליה.
הייחוס של ילדי המשפחה נקבע על פי האב, כמו שכתוב: "למשפחתם לבית אבתם", מה שאומר שאם האב הוא כהן או לוי גם ילדיו יהיו כהנים או לויים בהתאמה.
גם ביחס לצאצאי העמונים הולכים אחר האב, וכן ביחס לצאצאי שבעת העממים.
גם בשאלות שקשורות להגדרת קרבה משפחתית, משפחת האב נחשבת למשפחתו, ולכן יורשים אותו רק קרובים ממשפחת האב, וגם במצוות גאולת עבד עברי בה על דודו של הנמכר לעבדות לקנות אותו - המצווה מוטלת על הקרובים מצד האב.
בשאלת יהדותו של הילד הולכים אחר האם, וביחס לפגמים בייחוס הולכים אחר הפגום משני הצדדים.
המשנה, במסכת קידושין, קובעת: .
מצוות הבן על האב הן מצוות שעל האב לקיים כלפי בנו, ומצוות האב על הבן הן מצוות שעל הבן והבת לקיים כלפי אביהם.
התלמוד הבבלי מפרט מהן מצוות הבן על האב: .
מלבד המצוות הללו, שחיובם הוא מן התורה, מדרבנן על האב גם להאכיל את ילדיו עד שיגדלו, לחנך את בניו כך שיקיימו את המצוות וימנעו מן האיסורים מוקדם ככל שהם יכולים ולתת את כל צורכי בתו עד וכדי שתנשא.
מצוות האב על הבן הן "כבד את אביך ואת אמך" ו"איש אמו ואביו תיראו", על הבן מוטל איסור מיוחד להכות את הוריו או לקללם.
ובאופן תאורטי, בן שמורד באביו ואמו עובר באיסור בן סורר ומורה.
האב זכאי במציאתו של בנו כל זמן שהבן אוכל משל האב משום איבה - כי הוא מפרנס את בנו.
ויכול להזיר את בנו בנזירות.
אב גוי יכול למכור את בניו ובנותיו לעבדות.
תמצית זכויותיו של האב בבתו מופיעה ב:
כלומר, כשהיא קטנה או נערה זכאי אביה של הבת:
לקבל את כסף קידושיה או את שטר קידושיה.
מציאה שמצאה הבת שייכת לאביה.
אם נדרה, זכאי אביה להפר את נדרה.
אם נתגרשה בעודה נערה, אביה מקבל את גטה.
אם קבלה בירושה נכסים מאבי אמהּ, אין אביה אוכל את פירותיהם.
כן זכאי האב למכור את בתו לאמה עברייה, אך רק אם לא נשאר לו כסף בכלל.
בקבלת האר"י המושג "אבא" מתייחס בדרך כלל לפרצוף אבא עילאה, הכינוי של פרצוף ספירת החכמה בעולם האצילות.
מקובל לומר כי הפרצוף מייצג את כוח המוליד הראשוני יחד עם פרצוף אמא שהם תרי רעין דלא מתפרשין מהם משתלשל שאר הגילוי האלוקי בעולמות עד לבת - המלכות התחתונה.
כפי שכתוב ש"אבא יסד ברתא".
הקיצור של אבא, הרי הוא אב, הוא אחד ממרכיבי השילוש הקדוש.
ישוע היהודי ומיסודות הנצרות ראה באלוהים את אביו: יוחנן ה, " ויען אותם (היהודים)....
גם אמר כי אלוהים הוא אביו".
באוונגליון של יוחנן הביטוי "אבי" מופיע עשרות פעמים בפרקים יד-יז.
אבּה או אבּא (בהונגרית: Aba) היא עיר קטנה במרכז טרנסדנוביה המרכזי, במחוז פייר, בנפת סקשפהרוואר.
אבה ממוקמת 20 ק"מ דרומית-דרום מזרחית מסקשפהרוואר, בחלקו הצפוני של מזהפלד, בעמק של נחל השארוויז.
שטח השיפוט שלו הוא 88,000 דונם.
ניתן להגיע לעיירה ברכבת מכיוון סקשפהרוואר.
ניתן להגיע אליה בכביש הראשי 63 מכיוון סקשפהרוואר ושארבוגארד.
בתחבורה ציבורית באמצעות אוטובוסי וולאנבוס (Volánbusz).
בודאקייטור ממוקם 5 ק"מ צפונית מערבית ממרכז אבה.
אבה או בֶּשֶנֶייה היה היישוב הצפוני ביותר של הפצ'נגים באזור שאר.
אין נתונים מדויקים כמה זמן היישוב נושא את השם אבה, אך אנו יודעים כי בסביבות 1298 – 1300 אחד מאנשי השופט אישטוואן היה פצ'נגי בשם אבה, ובשנת 1361 הוזכר אנדראש מאבה כאחד מאנשי המלך.
בסוף המאה ה-19, בכפר היו כבר תחנת רכבת, סניף דואר, ז'נדרמריה וכיבוי אש, ובשנת 1900 הגיעה אוכלוסייתה ל-3,500. הוא התפתח בהמשך בין שתי מלחמות העולם.
היישוב סבל רבות במהלך מלחמת העולם השנייה ויהודיה גורשו והושמדו.
ב-21 במרץ 1945 שוחררה על ידי כוחות סובייטים.
כתוצאה של לחימה ארוכה וכבדה עם הוורמכט, 165 בתי מגורים הפכו לבלתי ראויים למגורים.
לאחר המלחמה החלה אבה להתפתח שוב; בשנות ה-50 התגוררו בה כבר כ-4,300 תושבים, וב-10 ביולי 2013 העניק נשיא הרפובליקה ליישוב מעמד של עיר.
הכנסייה הקתולית בשם השילוש הקדוש באבה נבנה בשנת 1756 לכבוד השילוש הקדוש.
המיוחדות האדריכלית שלה היא שהיא מסמלת גם את השילוש הקדוש עם תוכנית הרצפה המשולשת שלה ופתרונות מפורטים (חלונות מסודרים לשלושה, ציורי קיר).
כנראה עבודתו של אדריכל פאול האצינגר מהעיר לינץ באוסטריה.
אנדרטת הגבורה של מלחמת העולם הראשונה, פסלו של בלה פרקש, נחנכה בשנת 1925.
האנדרטה למלחמת העולם השנייה נערכה בשנת 1992.
האנדרטה למרד ההונגרי של 1956, הוקמה בשנת 2006.
אחוזת זיצ'י - בולוורי, הידועה מקומית בשם Kiskastély, ובה חנות מכולת.
אחוזת ביסינגן-זיצ'י או טירה גראנד, מגורים פרטיים, אינם פתוחים לקהל.
איזידור ברנה (בראון), עיתונאי, משורר, הונגרי-יהודי, חלוץ העיתונות הצהובה בהונגריה שהפך לעורך האחראי של פשטי נפלו
אימרה טאוסיג (1894–1945) שחקן נבחרת הכדורגל הלאומית, חלוץ, קיצוני ימיני.
ג'רג' ג'ורפי : מחוז פייר.
אבהיג'יט באנרג'י הוא כלכלן הודי-אמריקאי.
זוכה פרס נובל לכלכלה לשנת 2019 יחד עם אסתר דופלו ומייקל קרמר עבור "על הניתוח האמפירי של מחירי נכסים, על גישתם הניסויית להקלת העוני הגלובלי".
באנרג'י נשוי לדופלו, והם הזוג השישי שזוכים במשותף בפרס נובל.
בהודעת ועדת פרס נובל נכת ב בין השאר שמסקנת המחקר שנערך בקניה, היא "שתוספת ימי לימוד ותוספת ספרי לימוד לא מעודדות למידה, זאת למרות שבבתי הספר בקניה יש מחסור בתשומות חיוניות רבות".
בנוגע להודו לימד המחקר של באנרג'י ודופלו דבר דומה: "מבחני שדה מהעיר ואדודרה מראים כי פחות מאחד מכל חמישה תלמידי כיתה ג' יכלו לענות נכון על שאלות במבחן מתמטיקה של כיתה א' ".
נכון ל-2020, מכהן באנרג'י כפרופסור בקרן פורד ובמכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס.
בנוסף על כך, הוא עמית בלשכה הלאומית למחקר כלכלי ובאקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים (החל משנת 2004).
בעבר לימד באוניברסיטת הרווארד ובאוניברסיטת פרינסטון.
באנרג'י נולד בשנת 1961 במומבאי שבהודו.
הוריו היו גם הם כלכלנים.
בשנת 1983 השתתף באנרג'י כסטודנט במחאות בדלהי כנגד השלטון ובשל כך נעצר למשך 10 ימים.
בשנת 1988 סיים את הדוקטורט באוניברסיטת הרווארד.
אַבְּהַא היא בירת מחוז עסיר בדרום-מערב ערב הסעודית.
העיר שוכנת על הרי עסיר הפוריים בחלקו הדרומי של מחוז עסיר בגובה 2,270 מטר מעל פני הים כ-840 ק"מ דרום-מערבית לבירה ריאד וכ-450 ק"מ דרום-מזרחית לעיר מכה, ליד הפארק הלאומי עסיר.
האקלים המתון של אבהא הפך את העיר לאטרקציה תיירותית.
על פי מפקד האוכלוסין האחרון משנת 2022 התגוררו באבהא 334,290 בני אדם.
העיר מכונה בפי המקומיים גם כ"כלת ההר" בשל מיקומה מעל הים.
בעיר ממקום אצטדיון אוניברסיטת המלך ח'אלד בו יתקיימו משחקי מונדיאל 2034.
אבה לנסטרה (בהולנדית: Abe Lenstra; 27 בנובמבר 1920 – 2 בספטמבר 1985) היה כדורגלן הולנדי, ששיחק בעמדת החלוץ.
הוא נחשב לאחד השחקנים ההולנדים הגדולים שהיו ולאגדה במועדון הירנפיין שאצטדיונה קרוי על שמו.
אבה לנסטרה נולד ב-27 בנובמבר 1920 בהירנפיין שבהולנד.
אביו, מינרט יאנס לנסטרה, היה איש מכירות ולאימו קראו ג'נקה סוירוולד.
הוא היה האמצעי מבין שלושת אחיו ולאחד מהם קראו יאן לנסטרה, שהיה גם כן כדורגלן ואף שיחק עם אבה לזמן מסוים במועדון הירנפיין.
מלבד היותו כדורגלן טוב לנסטרה היה גם מחליק קרח מוכשר והשתתף ביותר מ-50 תחרויות החלקה בצמרת צפון הולנד וזכה בין היתר באלוף אוברייסל.
בסופו של דבר בחר בכדורגל וכישרונו התגלה על ידי הנהלת הירנפיין.