tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בחלון ההעברות של ינואר 1996 הצטרף פורצ'ן לאתלטיקו מדריד של המאמן רדומיר אנטיץ'.
אתלטיקו פתחה את העונה היטב בליגה הבכירה, ופורצ'ן הספיק לערוך במדיה שלוש הופעות ליגה ושלוש הופעות בגביע, כולן כמחליף, ובכך להיות שותף לזכייתה של הקבוצה בדאבל של אותה העונה.
בעונת הועבר פורצ'ן לסגל קבוצת המילואים של אתלטיקו בליגת המשנה, אתלטיקו מדריד ב'.
הוא השתלב היטב בקבוצת המילואים, עם שלושים הופעות ליגה ושני שערים ראשונים בקריירת הבוגרים.
בזכות יכולתו בליגת המשנה, זכה פורצ'ן לשתי הופעות כמחליף בקבוצה הראשונה בליגה הבכירה, לקראת סיום העונה.
עונה אחר כך שוב שיחק פורצ'ן בקבוצת המילואים, אך שדרג את מעמדו ויכולתו, והיה לשחקן הרכב חשוב בקבוצה.
עם זאת, בניגוד לעונה החולפת הוא לא זכה להזדמנויות בקבוצה הראשונה.
עם פתיחתה של עונת , נותר פורצ'ן בסגל קבוצת המילואים, ופתח את העונה באופן חריג עם שני כרטיסים אדומים בשתי הופעות הליגה הראשונות שלו (מחזור ראשון ושלישי), ואת העונה כולה סיים עם ארבעה כרטיסים אדומים.
עם זאת, לעומת הקבוצה הראשונה שנכשלה תחת אריגו סאקי, קבוצת המילואים רשמה הצלחה בליגת המשנה, וסיימה את העונה במקום השני, שהיה מוביל אותה לליגה הבכירה אלמלא הייתה קבוצת בת.
כאשר מאמן קבוצת המילואים נקרא להחליף באופן זמני את סאקי בקבוצה הבכירה, הוא העניק לפורצ'ן שתי הופעות נוספות במדי אתלטיקו, שהיו האחרונות שלו במועדון.
בסך הכול שיחק פורצ'ן שלוש עונות וחצי במדי אתלטיקו, ורשם שבע הופעות ליגה במדי הקבוצה הראשונה, ו-81 הופעות במדי קבוצת המילואים, בה גם כבש שבעה שערי ליגה.
הופעותיו של פורצ'ן במדי קבוצת המילואים עוררה עניין בקרב אלופת אירופה הטרייה, מנצ'סטר יונייטד.
ב-1 באוגוסט 1999 הוחתם פורצ'ן בקבוצה של אלכס פרגוסון תמורת סכום של כמיליון וחצי ליש"ט.
פורצ'ן ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה ב-30 באוגוסט, במחזור השישי של העונה בפרמייר ליג, כשהחליף את פול סקולס עשרים דקות לסיום בניצחון הביתי 5-1 על ניוקאסל יונייטד.
פורצ'ן מיעט לקבל דקות משחק בליגה, והופעת הליגה השנייה שלו הגיעה רק ארבעה חודשים אחר כך, ב-26 בדצמבר, במחזור ה-19 של העונה.
פורצ'ן פתח בהרכב קבוצתו בניצחון 4-0 על ברדפורד סיטי, ואף כבש את שער הבכורה שלו באותו המשחק.
פורצ'ן סיים את עונת הבכורה שלו עם זכייה באליפות אנגליה, לאחר שכבש פעמיים בשש הופעות בלבד, ועם זכייה בגביע הביניבשתי, במהלכו נכלל בסגל אך לא שותף בניצחון 1-0 על פלמיירס.
פורצ'ן יועד בתחילה לשמש כמחליף לראיין גיגס בקישור ההתקפי השמאלי, אך הוכיח את עצמו במספר עמדות שונות במגרש.
פרגוסון העריך בעיקר את יכולות ההגנה של פורצ'ן, ועיקר תפקודו במנצ'סטר היה בעמדות המגן השמאלי ובמרכז הקישור.
עם זאת, בשבע העונות בהן שיחק במנצ'סטר, התקשה פורצ'ן להפוך לשחקן הרכב קבוע.
היוצאת מן הכלל היא עונת , בה רשם 23 הופעות פרמייר ליג.
בתקופתו במנצ'סטר זכתה הקבוצה בשלוש אליפויות (, ו-), אך בכולן שותף פורצ'ן במספר חד-ספרתי של משחקים, שלא מקנים לו את מדליית המנצחים של הפרמייר ליג.
בזכייה השלישית היה פורצ'ן קרוב עם תשע הופעות ליגה, ולפנים משורת הדין זכה לקבל מדליה יחד עם חבריו לקבוצה.
לאחר שרשם 76 הופעות ליגה בלבד בקבוצה בשבע עונות, שוחרר פורצ'ן מהמועדון בסיום עונת .
לקראת עונת , נותר פורצ'ן בפרמייר ליג כשחתם בבולטון וונדררס של המאמן סם אלרדייס (באותה עונה שיחקו בקבוצה הישראלים טל בן-חיים ועידן טל).
פורצ'ן פתח את העונה היטב, ועלה בהרכב בשלושה מתוך ארבעת מחזורי הפתיחה.
לאחר מכן איבד את מקומו בהרכב, ומיעט לשחק במדי הקבוצה.
הופעת הליגה השישית והאחרונה של פורצ'ן בקבוצה הייתה בחודש נובמבר 2006, כשפתח בהרכב בניצחונה הביתי של בולטון על ארסנל.
באותו משחק סבל פורצ'ן מפציעה שהשביתה אותו לתקופה ארוכה, ומאז אותו המשחק שותף רק פעם אחת נוספת במדי בולטון, במסגרת הגביע האנגלי.
בסיום עונה אחת במדי בולטון שוחרר פורצ'ן מהקבוצה.
הוא נבחן בבלקברן רוברס ובסנדרלנד, שתיהן מהפרמייר ליג, אך לא הוחתם באף אחת מהן והעביר את כל עונת ללא קבוצה.
לאחר שפתח גם את עונת ללא מועדון, ולאחר שנבחן ללא הצלחה בשפילד יונייטד, מצא פורצ'ן קבוצה לאחר כשנה וחצי בהן היה שחקן חופשי.
ב-23 באוקטובר 2008 חתם פורצ'ן בברשה מהסרייה ב' האיטלקית, בחוזה לעונה אחת.
גם ההתחלה החדשה לא האירה פנים לפורצ'ן.
הוא ערך הופעת ליגה אחת בלבד במדי ברשה, בהפסד 1-0 לפיאצ'נצה כשבועיים לאחר חתימתו, ושוחרר מהקבוצה בחלון ההעברות של ינואר.
ב-2 בפברואר 2009, לאחר שחרורו מברשה, חתם פורצ'ן בהעברה חופשית בטוביזה מליגת העל הבלגית.
פורצ'ן הספיק לערוך תשע הופעות ליגה במדי הקבוצה, אך לא הצליח לסייע לה להישאר בליגה הבכירה.
הקבוצה נשרה בסיום העונה לליגת המשנה, ופורצ'ן שוחרר מהמועדון לאחר חצי עונה בלבד.
ב-4 באוגוסט 2009, לקראת עונת , חתם פורצ'ן בדונקסטר רוברס מהפוטבול ליג צ'מפיונשיפ בחוזה לטווח קצר.
הוא הספיק לערוך שש הופעות ליגה ולכבוש פעם אחת, אך לא זכה להצעה להארכת החוזה ושוחרר מהמועדון ב-4 בפברואר 2010. משלא חודש חוזהו, פרש פורצ'ן ממשחק פעיל בגיל 33.
פורצ'ן ערך את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת דרום אפריקה ב-14 בספטמבר 1996, בניצחון הביתי 1-0 על .
כשבוע אחר כך ערך את הופעתו השנייה, שלאחריה לא זכה להופיע במדי הנבחרת למשך כשנה וחצי.
לקראת טורניר גביע אפריקה לאומות 1998 זומן פורצ'ן לנבחרת על ידי המאמן הזמני ג'ומו סונו, על אף חוסר הניסיון הבינלאומי והעובדה שלא לבש את מדי הנבחרת זמן ממושך.
הוא לא שותף בשני משחקיה הראשונים של הנבחרת בשלב הבתים, אך עלה כמחליף במשחק השלישי והאחרון בשלב זה, וכן לאורך כל שלבי הנוקאאוט.
גם בחצי הגמר מול וגם בגמר מול עלה פורצ'ן בשלבים מוקדמים של המחצית השנייה, והיה שותף למקום השני של דרום אפריקה באותו הטורניר.
מספר חודשים אחר כך זימן פיליפ טרוסייה את פורצ'ן לסגל הנבחרת למונדיאל 1998 בצרפת.
בטורניר זה תפס פורצ'ן מקום של קבע הרכב הנבחרת, ופתח בכל שלוש הופעותיה של דרום אפריקה בטורניר, שהסתיימו בהדחה בשלב הבתים.
לאחר שנטל חלק פעיל בטורנירי גביע אפריקה לאומות 2000 וגביע אפריקה לאומות 2002, זומן פורצ'ן על ידי קרלוס קיירוש לסגל הנבחרת בטורניר המשמעותי האחרון שלו, מונדיאל 2002. קיירוש התפטר טרם תחילת הטורניר והוחלף בג'ומו סונו, שהעניק לפורצ'ן מקום בהרכב בכל משחקיה של דרום אפריקה בטורניר.
במשחק הפתיחה של דרום אפריקה בטורניר, היא נקלעה לפיגור 2-0 מול .
דקה אחת בתוך תוספת הזמן של ההתמודדות, לאחר שחזרה עם שער מצמק, זכתה דרום אפריקה בפנדל, אותו שלח פורצ'ן לחיבורי השער וקבע שוויון 2-2. היה זה שערו הראשון במדי דרום אפריקה, בהופעתו ה-42 במדיה.
במשחק השני בטורניר, בישל פורצ'ן את שער הניצחון לסיאבונגה נומווטה בהגבהת כדור חופשי מדויק מאגף שמאל, כבר בדקה הרביעית.
במשחק השלישי מול , היה מעורב פורצ'ן בשני שעריה של נבחרתו בהפסד 3-2, שסיים את דרכה בטורניר.
על אף טורניר אישי מוצלח של פורצ'ן, דרום אפריקה כשלה לעבור את שלב הבתים.
מאז הטורניר ערך פורצ'ן עוד ארבע הופעות בלבד במדי הנבחרת.
האחרונה שבהן הייתה ב-26 במרץ 2005, במסגרת מוקדמות מונדיאל 2006, בניצחון הביתי 2-1 על .
באותו משחק כבש פורצ'ן את שערו השני במדי הנבחרת.
בסך הכול ערך פורצ'ן 48 הופעות במדי דרום אפריקה, בהן כבש פעמיים.
לקראת טורניר מונדיאל 2010 שנערך בדרום אפריקה, ייצג פורצ'ן את קבוצת "טנדר", הפועלת כנגד אלימות במשפחה, בקמפיין שפעל לאורך הטורניר ומטרתו הייתה למנוע גברים מלהשתמש בכדורגל כתירוץ לאלימות נגד נשים.
עונהקבוצהליגהבליגההופעותשעריםמיורקההליגה הספרדית השנייה80אתלטיקו מדרידליגת העל הספרדית3020אתלטיקו מדריד ב'הליגה הספרדית השנייה302311204אתלטיקו מדרידליגת העל הספרדית20מנצ'סטר יונייטדפרמייר ליג62721419023017000בולטון וונדררספרמייר ליג60ברשהסרייה ב'10טוביזהליגת העל הבלגית90דונקסטר רוברספוטבול ליג צ'מפיונשיפ61סך הכל בקריירה19413
קווין קרטר היה צלם דרום אפריקאי זוכה פרס פוליצר.
קרטר נולד בשכונה של מעמד הביניים הלבן ביוהנסבורג.
לאחר סיום לימודיו התיכוניים עבד בבית מרקחת, ולאחר מכן התגייס לחיל האוויר הדרום-אפריקאי ושירת בו ארבע שנים.
במהלך שירותו ערק מהצבא וניסה לעבוד כתקליטן בתחנת רדיו, אך בסופו של דבר חזר לשירות.
לאחר שהיה עד ראייה לפיגוע ברחוב צ'רץ' בפרטוריה ב-1983 החליט קרטר להיות צלם עיתונות.
הוא החל בצילום אירועי ספורט בסופי שבוע, וב-1984 החל לעבוד בעיתון הסטאר.
הוא היה הראשון שתיעד נקלייסינג - הוצאה להורג של אדם בידי המון באמצעות כריכת צמיג מלא בדלק סביב חזהו וזרועותיו והצתתו.
ב-1993 נסע לסודאן, וצילם את תצלום "הנשר והילדה הקטנה".
בתצלום נראה ילד הסובל מרעב קשה זוחל לעבר מרכז לחלוקת מזון, כשלידו נחת נשר אפור-כיפה.
התמונה התפרסמה בניו יורק טיימס ב-26 במרץ 1993, וזכתה לתהודה רבה ברחבי העולם.
ב-1994 זיכתה התמונה את קרטר בפרס פוליצר.
ב-1994 צילם תמונה נוספת שזכתה לתהודה, של הוצאתם להורג של שלושה חברי AWB במהלך העימות בבופוטאצוואנה שהתרחש ערב הבחירות הדמוקרטיות הראשונות בדרום אפריקה בהן ניתנה זכות בחירה גם לשחורים.
ב-27 ביולי אותה שנה התאבד קרטר באמצעות חיבור צינור ממערכת הפליטה לתוך מכוניתו.
במכתב ההתאבדות שהותיר כתב הסביר שסבל מדיכאון קשה הן עקב מצוקה כלכלית אליה נקלע והן עקב זכרונות המראות הקשים אליהם נחשף ושאינם מרפים ממנו, של אלימות, הריגות, גופות וילדים גוועים ברעב או פצועים.
קֶווין אלפונסו רוּבּין (נולד ב-17 ביוני 1993) הוא שחקן, מנחה, אושיית רשת ויוטיובר ישראלי.
רובין נולד בהרצליה ולאחר מכן עבר עם משפחתו לכפר סבא.
בילדותו עסק בגלישת גלים, בגלישה על סקייטבורד ובריקודי ברייקדאנס.
הוא התקשה בלימודים ואובחן עם הפרעת קשב וריכוז.
את שירותו בצה"ל עשה ביחידת דובר צה"ל.
עם שחרורו מהצבא, החל ללמוד משחק בבית ספר למשחק "טכניקה".
בתקופה זו עבד כמדריך גלישה, ותוך כדי כך שיחק בתפקידי אורח בסדרות הנוער "שוברי גלים", "שותפים" בסרט "ירח בבית 12" וכן במספר פרסומות.
בהמשך החליט לעזוב את העבודות ולהתמקד בסרטונים ברשת האינטרנט.
בתחילת שנת 2017 החל לפרסם באינסטגרם סרטוני פרודיה על סיטואציות מחיי היום-יום, אשר הפכו לוויראליים.
באוגוסט 2017 הוציא את השיר "לה פיו בלה" עם עידן טלמור.
עד סוף השנה צבר עמוד האינסטגרם של רובין כ-200 אלף עוקבים.
סרטון האינסטגרם שלו "אתגר החד קרן" נבחר בפסטיבל פלייקון, פסטיבל כוכבי הרשת, לסרטון האינסטגרם של שנת 2017. כמו כן זכה רובין בפרס כוכב הרשת של השנה לשנת 2017 של אתר Buzzerim.
בספטמבר 2017 יצר יחד עם כוכב הרשת רז ספני את סדרת הרשת "קווין ורז - חיים בחארטא", אשר שודרה בערוץ היוטיוב שלהם.
במסגרת הסדרה התגוררו שישה כוכבי רשת בווילה בקיסריה אשר כונתה "הקולוסיאום" (כשבעבר היו בפנטהאוז בנתניה ובווילה באבן יהודה), ובכל יום הם היו מצלמים משם ולוגים.
בכל יום עלה פרק באורך של 7 דקות שמציג אתגרים ואטרקציות לבני נוער.
סדרת הרשת ממומנת על ידי חברות המשלמות עבור הצגת מוצריהן בסרטונים.
הסדרה צברה הצלחה, כאשר סך הצפיות לפרק הוא כ-200 אלף צפיות.
תוכנית הטלוויזיה הצינור הכתירה את הסדרה, במקום הראשון בדירוג "כוכבי הרשת לשנת תשע"ח".
ביוני 2018 השתתף רובין בסדרת האינסטגרם "אינסטה-בייב".
ביולי 2018 פרסם רובין את השיר "הכל חרטא" יחד עם ספני והראפר פלד, אשר צבר, נכון לפברואר 2022, כ־4.7 מיליון צפיות.
באוגוסט 2018 דירג אתר פרוגי את רובין וספני במקום ה-45 מתוך 70 כוכבי הנוער של ישראל.
בספטמבר 2018 הוציא רובין יחד עם ספני את השיר "לא הולכים לישון" אשר צבר נכון למרץ 2020, כ-2.4 מיליון צפיות.
בהמשך, פרסם שירים נוספים שלו שהקליט יחד עם שימי תבורי, אנג'ל ברנס, עדן מאירי, רותם כהן ספיר סבן, אלה לי להב ושחר טבוך.
באוגוסט 2018 זכה רובין בפסטיבל פלייקון בפרסים "אינסטגרמר השנה" באופן אישי ובפרסים "יוטיובר השנה" ו"וולוגר השנה" עם סדרת הרשת "חיים בחארטא".
כמו כן, היה מועמד לפרס "פריצת השנה לשנת 2018" של האתר "פרוגי".
בינואר 2019 הוציא יחד עם כל חברי "חיים בחארטא" את הוולוג האחרון של החבורה, לאחר שנה של פעילות שוטפת.
ב-2021 השתתף בעונה השנייה של התוכנית "הזמר במסכה" בתור הצ'ילי, והודח שישי מהתחרות.
ב-2022 השתתף ביחד עם אמו קרן בתוכנית "MKR המטבח המנצח".
ב-1 באוגוסט 2023 הוציא את הסינגל "לקום" יחד עם הזמרת אלה לי.
ב-25 באוקטובר הוציא את השיר "אמא אמרה" בעקבות מלחמת חרבות ברזל.
השיר הגיע למקום ה-59 במצעד "היטליסט" של מאקו.
ב-2024 הנחה את התכנית "אח לילה" ברשת 13 לצדה של שי לי שינדלר ולאחר מכן לבדו.
ב-18 באוגוסט 2024 הוציא את הסינגל "לוולה".
הוא גילם את נמרוד בסרט "פול גז" של הבמאי קובי מחט, שיצא לאקרנים באוקטובר 2019.
באותה שנה התארח רובין בעונה השנייה של סדרת הטלוויזיה "התחנה", ובתוכנית הנוער "תעשו לי Sub" שעלתה בערוץ הילדים.
יחד עם עודד פז ואליאנה תדהר, הנחה את "נינג'ה ישראל ילדים" ששודרה בערוץ הילדים.
בשנת 2019 כתב יחד עם יובל סגל ולי בירן את הסדרה "אחשלירוח" בה גם גילם את הדמות גיא.
בשנת 2020 שיחק בתפקיד מרכזי בסדרת הטלוויזיה "משפחה בהנפקה".
בנובמבר 2020 השתתף בסדרת הטלוויזיה "זיגי".
על תפקידו בסדרה היה מועמד לפרס בתחרות פרסי הטלוויזיה לילדים ולנוער.
ביולי 2021 החל להנחות את העונה השמינית של תוכנית המציאות "הבנים והבנות".
באוגוסט 2021 יצא לאקרנים הסרט "פול ספיד", בו חזר לגלם את דמותו של נמרוד שאותו גילם בסרט הקודם, "פול גז".
ב-2023 השתתף בסדרת הטלוויזיה "פול ספיד", ספין אוף של הסרטים "פול גז" ו"פול ספיד".
רובין נשוי לדניאלה קריסטיה, שותפתו לסדרת הרשת "חיים בחארטא", ולהם בן.
רובין הוא אחיה הגדול של השחקנית וכוכבת הרשת קים בן שמעון.
2018: "לא הולכים לישון" (עם רז ספני ויאלו)
2024: "לוולה" (לכבוד מפגש מעריצים)
שנהפרויקטתפקיד2014שוברי גליםדבש הצעיר2019תעשה לי סאבעצמופול גזנמרוד גולןנינג'ה ישראל ילדיםמנחההתחנה 2עצמו, אורח2020משפחה בהנפקהדוד כהןזיגיסיוון פניני2021הבנים והבנותמנחהפול ספידנמרוד גולןהזמר במסכהצ'ילישמשון גיבורשמשון2022MKR המטבח המנצחעצמו2023–הווהפול ספידנמרוד גולן
שנהפרויקטתפקיד2019Play פסטיגלעצמו2020MY פסטיגלעצמו2021Sky High פסטיגלרכז מגמת המשאלות2024SING פסטיגלבני2025Imagine פסטיגלעצמו
שנהפרסקטגוריהפרויקטתוצאה2021פרסי הטלוויזיה לילדים ולנוערהשחקן הטוב ביותר בסדרת דרמהזיגי2022פרסי נבחרי השנה של פרוגישחקן ראשי בסדרת נוערגולדה ומאיר, זיגייוטיובר/ית השנהקווין רוביןטקס נבחרי ישראל בידור
קווין ג'ון קריימר הוא פוליטיקאי אמריקאי המכהן בסנאט של ארצות הברית מטעם דקוטה הצפונית מאז 2019. מאז 2013, כיהן קריימר כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס הכללי של דקוטה הצפונית.
בעבר, היה קריימר יושב ראש המפלגה הרפובליקנית בדקוטה הצפונית בשנים 1991–1993, ונציב שירות המדינה של דקוטה הצפונית בשנים 2003–2012. משהביס בבחירות לסנאט את הסנאטורית המכהנת היידי הייטקאמפ, נשבע קריימר לסנאט ב-3 בינואר 2019, עם התכנסות הקונגרס ה-116 של ארצות הברית.
קריימר נולד בעיר רוליט שבדקוטה הצפונית, הראשון מבין חמשת ילדיהם של קלריס וריצ'רד קריימר.
לאחר שסיים את לימודיו התיכוניים בתיכון קינדרד, היה ב-1983 לבוגר אוניברסיטה ממכללת קונקורדיה שבמורהד, מינסוטה.
הוא מוסמך בניהול מאוניברסיטת מרי שבביסמרק, בירת דקוטה הצפונית.
לאחר תום לימודיו האקדמיים, התמודד קריימר, ללא הועיל, למשרד נציב המיסים של דקוטה הצפונית ב-1984. ב-1986, ניהל את מסע הבחירות מחדש של חבר הסנאט של ארצות הברית מדקוטה הצפונית, מארק אנדרוז.
בבחירות הכלליות, אנדרו נחל תבוסה לקנט קונארד, חבר הליגה הדמוקרטית-לא מפלגתית של דקוטה הצפונית.
אחרי תבוסתו של אנדרוז, המשיך קריימר לעבוד עבור המפלגה הרפובליקנית של דקוטה הצפונית.
ב-1991 החל לכהן כיושב ראש המפלגה הרפובליקנית של דקוטה הצפונית.
הוא סיים את כהונתו בתפקיד זה ב-1993, ובגיל 30 היה לאדם הצעיר ביותר לכהן כיושב ראש מפלגה ברמה הארצית.
ב-1993 מינה אד שייפר, מושל דקוטה הצפונית את קריימר למנהל התיירות הארצי.
הוא שירת בתפקיד זה עד שהתמנה למנהל הפיתוח הכלכלי ב-1997. ב-1996, מנהיג הרוב בבית הנבחרים של ארצות הברית, דיק ארמי מטקסס (יליד דקוטה הצפונית), שכנע את קריימר להתמודד מול חבר הקונגרס הדמוקרטי הארל פומרוי בבחירות לבית הנבחרים של ארצות הברית מטעם דקוטה הצפונית.
וב-1998 התמודדו השניים זה מול זה וגם הפעם פומרוי ניצח בבחירות הכלליות.
ב-2012, חבר בית הנבחרים של ארצות הברית מדקוטה הצפונית, ריק ברק, החליט שלא להתמודד מחדש לתפקידו.
קריימר החליט להתמודד לתפקיד זה בפעם הרביעית וניצח את מועמדת המפלגה הדמוקרטית פאם גולסון.
בבית הנבחרים היה חבר בוועדת האנרגיה והמסחר ובוועדות המשנה שלה לענייני תקשורת וטכנולוגיה; סביבה וכלכלה; ובוועדת המשנה לפיקוח וחקירות.
הוא תמך בצו נשיאותי 13769 של הנשיא דונלד טראמפ, מתנגד להפלות מלאכותיות וטען שפיקוח ובקרה על כלי נשק לא מנעו את פיגוע הירי במועדון הלהט"ב באורלנדו.
ב-11 בינואר 2018 הודיע כי בכוונתו להתמודד מטעם המפלגה הרפובליקנית על מושבה בסנאט של הסנאטורית הדמוקרטית היידי הייטקאמפ.
הייטקאמפ זכתה לפופולריות בדקוטה הצפונית, אם כי מפלגתה לא.
זו מדינה בה הנשיא דונלד טראמפ ניצח בה בקלות בבחירות לנשיאות ב-2016, והחלטתה של הייטקאמפ להתנגד למינויו של ברט קוואנו לבית המשפט העליון של ארצות הברית חרצה את גורלה, אם כי גם לפני כן היא פיגרה בסקרים אחר קריימר בהפרש דו-ספרתי.
גורמים אלו תרמו כולם לניצחונו של קריימר על הייטקאמפ ולבחירתו לסנאט.
קווין קלר הוא דמות בדיונית שנוצרה על ידי הכותב והאמן דן פרנט, והופיעה לראשונה בחוברת Veronica #202 שפורסמה בספטמבר 2010. קווין הוא ההומוסקסואל המוצהר הראשון בתולדותיה של "ארצ'י קומיקס".
בסיפור הראשון בו קווין מופיע, ?Isn't It Bromantic, ורוניקה מביעה רצון לצאת עם קווין, אך קווין דוחה אותה.
בהמשך, קווין מסביר לג'אגהד שהוא לא רצה לצאת עם ורוניקה מכיוון שהוא הומוסקסואל.
לאחר מכן, קווין מתיידד עם ורוניקה והשניים הופכים לחברים טובים.
מנכ"ל-שותף של "ארצ'י קומיקס", ג'ון גולדווטר, הסביר כי הכללת דמות הומוסקסואלית מוצהרת היא דרך לפתוח את העולם של ריברדייל ולבצע סטיגמטיזציה להומוסקסואליות."עיר הולדתו של ארצ'י, ריברדייל, תמיד הייתה עולם בטוח לכולם, זה פשוט היה הגיוני לכתוב דמות הומוסקסואלית מוצהרת בספרי הקומיקס של ארצ'י".
הכותב של כותרי Veronica, דן הורן, הסכים ואמר: "זה מראה שריברדייל נמצאת במאה ה-21."
דמותו של קווין שבה ב-Veronica #205 וקיבלה סדרת מיני בעלת ארבע חוברות, Kevin Keller, שהחלה לרוץ החל מיוני 2011. הסדרה החדשה התמקדה בחייו של קווין לפני שהגיע לריברדייל, כולל מאבקיו בחטיבת הביניים.
הסדרה גם חשפה שקווין נולד למשפחה בעלת רקע צבאי והציגה את דמותה של ונדי ויליאם, ידידה לשעבר של קווין.
ביולי 2011 "ארצ'י קומיקס" הודיעה שדמותו של קווין תככב בסדרת סולו מתמשכת, שתיקרא גם היא Kevin Keller.
הסדרה החדשה רצה לראשונה בפברואר 2012, והסתיימה בנובמבר 2014 לאחר 15 חוברות.
הסדרה החלה לרוץ לראשונה ביוני 2016.
קווין מופיע בחוברת השנייה של אחרי המוות עם ארצ'י.
במהלך העלילה, קווין מוצג כקשת מיומן שקיבל הכשרה צבאית מאביו שמת לפני תחילת העלילה.
קווין הופיע לראשונה כמבוגר בחוברת מס 16 (ינואר 2012) של החיים עם ארצ'י: חיי הנישואין, שעסק בנישואיו לקליי ווקר.
מאוחר יותר, אחרי שווקר נורה בניסיון שוד, קלר רץ ומנצח בבחירות לסנאט של ארצות הברית על מצע של הבטחת חקיקת חוק לבקרת נשק מחמירה יותר; הסדרה מסתיימת עם מותו של ארצ'י אנדרוז, שהציל את הסנטור החדש קלר שנבחר, מניסיון התנקשות.
בדרמת הנעורים "ריברדייל", המשודרת ברשת The CW, דמותו של קווין מגולמת על ידי קייסי קוט.
בעונתה הראשונה של הסדרה, קווין מוצג כדמות משנית; אך החל מעונתה השנייה הוא מופיע כדמות ראשית.
בסדרה (כמו בקומיקס), קווין הוא תלמיד בתיכון ריברדייל וחברה הטוב ביותר של בטי קופר.
עם זאת, בהמשך הוא נהיה גם לחברה הטוב ביותר של ורוניקה לודג', לצדה של בטי.
במהלך הסדרה, קווין גם נאבק בנושא המיניות שלו, שכן הוא מרגיש מוגבל וחסר אפשרויות בניגוד לחבריו, מה שגרם לו לעיתים קרובות לפעול בפזיזות.
במהלך העונה הראשונה, קווין יוצא עם סרפנט צעיר בשם חואקין, ולאורך הסדרה גם מנהל קשר מזדמן עם מוס מייסון, אך חואקין עוזב את ריברדייל ונאלץ להיפרד ממנו, ואילו מוס אינו מוכן לצאת מהארון כמו קווין, מה שמאלץ אותו לנקוט באמצעים אחרים על מנת לספק את עצמו.
קווין הוא נער נאמן לחבריו, יוצא דופן וכריזמטי שמכיר היטב את הסצנה החברתית בריברדייל.
בהיותו הומוסקסואל מוצהר, קווין מדבר בחופשיות על בחורים אחרים בפומבי ומראה עניין ונטייה אופנתית.
לקווין ישנה גם נטייה להצהיר הצהרות בוטות מאוד על אנשים ואירועים בסדרה.
עם זאת, בהמשך, קווין מודה בפני בטי שהוא נאבק במיניות שלו, מה שמוביל אותו להתנהגותו הפזיזה לעיתים.
הופעתו הראשונה של קווין קלר ב-Veronica #202 הוכיחה את עצמה ככה פופולרית, עד שכל החוברות אזלו מהחנויות, מה שגרם ל"ארצ'י קומיקס" להנפיק את החוברת מחדש בפעם הראשונה בתולדותיה.
הנשיא של הליגה ההומו-לסבית נגד השמצה, ג'ארט באריוס, שיבח את יצירת דמותו של קווין.
קווינטון אהרון הוא שחקן אמריקאי.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בסרט "קדימה, תריץ אחורה" בבימויה של מישל גונדרי.
התפקיד הראשי הראשון שלו היה כשגילם את שחקן הפוטבול האמריקאי מייקל אוה'ר בסרט הקולנוע "הזדמנות שנייה" משנת 2009.
ארון נולד בברונקס, ניו יורק, אך עבר לאוגוסטה, ג'ורג'יה לאחר בית הספר היסודי.
ארון ערך את הופעת הבכורה שלו בסרט הקולנוע "קדימה, תריץ אחורה" של מישל גונדרי, בכיכובם של מוס דף וג'ק בלאק.
הוא שיחק יחד בסרט קצר בשם "מר ברוקלין" עם אל תומפסון, בבימויו של ג'ייסון סוקולוף.
ארון הופיע בשני פרקים של סדרת הטלוויזיה "חוק וסדר" (עונה 17, פרק "בלינג" כשומר ראש ובפרק "נפילה" כסדרן).
תפקידו הראשי הראשון היה כשגילם את שחקן הפוטבול מייקל אוה'ר, לצד סנדרה בולוק וטים מקגרו בסרט "הזדמנות שנייה", שהוקרן לראשונה ב-20 בנובמבר 2009. בבימויו של ג'ון לי הנקוק, הסרט מבוסס על ספרו של מייקל לואיס "The Blind Side Evolution of a Game" משנת 2006, המציג את סיפורו האמיתי של אוה'ר.
ארון נבחן לתפקיד לאחר שאמו ראתה מודעה על האודישנים ברשת.
הוא היה אחד מהמועמדים הסופיים, והוא הוטס ללוס אנג'לס לאודישן הסופי.
לא בטוח אם הוא הצליח, הוא הושיט יד לכיסו בדרך לדלת ושלף כרטיס ואמר לבמאי ג'ון לי הנקוק שהוא יודע שזו תהיה הזדמנות גדולה עבורו לקבל את התפקיד, אבל שהוא ישמח לקבל עבודה כמאבטח אם לא יתקבל.
ב־24 במרץ 2010, ארון כיכב עם ג'יל סקוט בפרק של "חוק וסדר: מדור מיוחד".
ב-4 באפריל 2011 התארח ארון בפרק גמר העונה של סדרת הטלוויזיה "החוק של הארייט", סדרה בה מככבת קתי בייטס ששיחקה לצידו בסרט "הזדמנות שנייה".
בשנת 2015 הצטלם ארון לסרט הקצר "Busy Day" באלבקרקי, ניו מקסיקו.
בשנת 2018 שיחק במותחן "Worthless" לצדה של טארה ריד.
בשנת 2023, ארון הוציא את הסינגל הראשון שלו "Lead with Love"
+שנהסדרהתפקידהערות2007חוק וסדרסדרן / מאבטח2 פרקים2010חוק וסדר: מדור מיוחדדמיאן וודספרק: "Disabled"2011מגרש ביתיטומי2 פרקיםהחוק של הארייט (אנ')בריאן ג'ונספרק: "Last Dance"גדולה מהחייםג'ייקוב קמפבלפרק: "Bride-a-Palooza"2018–2020Gods of Medicineויק וילסוןסדרת רשת; 7 פרקים2020Unsubscribeסאמיפרק: "Pilot"Locked in Loveדמיאן סילברפרק: "Chapter 1"
קווינטוס אורליוס סימכוס היה מדינאי, נואם ואיש ספר רומאי.
הוא נודע גם בשם אוסביוס (Eusebius).
בתקופתו, הנצרות הייתה אחת מהדתות הרשמיות ברומא, וסימכוס היה בין הפגאנים שנותרו בתקופה בה רוב האצולה של רומא המירה את דתה וקיבלה את הנצרות, קצת לפני שהנצרות הפכה לדת היחידה ברומא לפי הצו של תאודוסיוס הראשון ב-27 בפברואר 380, שלא הניע את סימכוס להמיר את דתו לנצרות.
הקריירה הפוליטית שלו בתור מושל ופרוקונסול, יחד עם פעילותו בסנאט, הייתה פעילה, ארוכה, ובסך הכל מוצלחת.
פעילותו כנואם הייתה פוליטית, והמחישה בצורה טובה את חשיבות תפקידו במתווך בין הסנאט הרומאי והחצר האימפריאלית.
אף על פי שהיה בין הפגאנים שנותרו בתקופה שבה רוב האצולה הייתה נוצרית, הפגאניות שלו שיחקה תפקיד קטן בעיצוב הקריירה שלו, ולעיתים נתמך ותמך בנוצרים מכל מעמד.
סימכוס מת בשיא יוקרתו, ולאחר שהשלים את מחויבותו האחרונה בתור יושב ראש הסנאט (princeps senatus).
קווינטוס אורליוס סימכוס נולד בשנת 340 לספירה למשפחת סימכוס, משפחת אצולה רומית, והיה בנו של האריסטוקרט הבולט לוקיוס אורליוס אוויאנוס סימכוס (Lucius Aurelius Avianus Symmachus).
ידוע כי משפחת סימכוס הייתה אחת מהמשפחות החשובות ביותר בעיר רומא בין המאות הרביעית עד השישית לספירה.
מתוך המחקר של שם משפחתם עולה כי שורשיה של משפחת סימכוס של המאה הרביעית באחת המשפחות הרבות שהתעשרו באפריקה במהלך המאות השנייה עד השלישית, וכנראה אבותיהם הגיעו מאיטליה לאזור אפריקה בתקופת הרפובליקה והשתקעו בה.
נראה כי סימכוס היה הבן הבכור מבין אחיו, שכולם החזיקו במינוי ציבורי גבוה.
אחיו אוויאנוס ולנטינוס (Avianus Valentinus) היה בתפקיד קונסול (Consularis) של מחוז קמפניה בין השנים 75–364. אם הזיהוי שלו בתור ולנטינוס שקיבל את הכרונוגרף של 354 (codex- calendar of 354) הוא נכון, הוא היה גם נוצרי, אך לא ברור אם השם ניתן לו בלידה או שהוא שינה את שמו לאחר שהתנצר.
אחיו השני אוויאנוס וינדיקיאנוס (Avianus Vindicianus) גם הוא החזיק בתפקיד בחצי השני של המאה הרביעית, אבל נראה שמת לפני שנת 380. אחיו השלישי קלסינוס טיטיאנוס (Celsinus Titianus), נזכר בכמה ממכתביו והיה הוויקאר (Vicar) של אפריקה בשנת 380, השנה בה הוא גם מת.
ניתן להניח כי עקב מעמדו סימכוס קיבל את החינוך הטוב ביותר האפשרי, וסביר להניח כי סימכוס למד על פי תוכנית הלימודים הסטנדרטית לבני האליטה, עם דגש חזק על מחברים קלאסיים, ובכתביו הוא נטה להפנות למחברים הקאנוניים כגון קיקרו, ורגיליוס ועוד.
סימכוס התחתן עם רוסטיקיאנה (Rusticiana), בתו של ממיוס ויטראסיוס אורפיטוס (Memmius Vitrasius Orfitus), שזכה להשפעה בחצרו של קונסטנטינוס השני וכיהן פעמיים בתור מושל העיר רומא בין השנים 55–353 ובין 59–357 לספירה.
סימכוס קרא לבנו היחיד קווינטוס פאביוס ממיוס סימכוס (Quintus Fabius Memmius Symmachus), על שם סבו מצד אימו פאביוס טיטיאנוס (Fabius Titianus), ועל שם חמו.
נכדו נשא את כל שמותיו, ונינו נקרא אורליוס ממיוס סימכוס (Aurelius Memmius Symmachus).
סימכוס השיא את שני ילדיו למשפחה די משנית בסטנדרטים הרומאים, של ניקומאכוס פלאביאנוס (Nicomachus Flavianus).
בנו התחתן עם נכדתו בשנת 401, ובתו התחתנה עם בנו, שגם נקרא ניקומאכוס פלאביאנוס, בשנת 388. אין מידע ברור על שמה ותאריך הלידה של בתו של סימכוס, אבל ידוע כי הייתה אשתו השנייה של ניקומאכוס פלאביאנוס.
אם שנת החתונה היא נכונה והיא הייתה בין הגילאים 12–14, היא כנראה נולדה בין 76–375 לספירה.
המכתב האחרון של סימכוס ששרד הוא משנת 402, השנה בה יצא לשליחותו האחרונה למילאנו מטעם הסנאט.
חלש מעייפות המסע וקשיי מזג האוויר, סביר כי הוא מת זמן קצר לאחר שובו הביתה.
זכרו הונצח על ידי בנו ממיוס בפסל שעמד באולם המשכן המשפחתי בגבעת קאיליוס (Caelian hill).
הכתובת בבסיס הפסל משבחת אותו בתור "הטוב שבאבות" (patri optimo) ובתור "הרהוט שבנואמים" (oratori disertissimo).
בתאריך מסוים לפני שנת 365, סימכוס החל בקריירה סנאטורית אזרחית והחזיק בתפקידים הנחוצים של קוואיסטור (Quaestor) ופראיטור (Praetor).
עד המאה הרביעית המאוחרת מדובר בתפקידים בעלי אופי מכובד יותר מאשר מעשי, שהאחריות העיקרית שלהם הייתה בארגון ותרומות למימון המשחקים הציבוריים והבידור ברומא.
התפקיד של קוואיסטור גם נתן למחזיק בו את הזכות לשבת בסנאט של רומא לכל חייו, ולכן היה תפקיד מפתח למי שרצה בקריירה ציבורית.
לסימכוס הייתה קריירה דומה לזו של אביו: מושל מחוזות לוקאניה- ברוטיום (Lucania- Bruttium) בגיל 25 (שנת 365); פרוקונסול של אפריקה בגיל 33 (שנת 373); ולבסוף מושל העיר רומא בגיל 44 (שנת 384).
למרות זאת, כל הכהונות שלו בתפקידים האלו מסתכמות בפחות משלוש שנים לאורך חייו הבוגרים.
בנוסף לתפקידים האלו סימכוס מונה לקונסול בשנת 391, אמנם תפקיד נטול כוח, אבל בעל יוקרה רבה בעיקר בשל נדירותו.
שנת 368 הייתה נקודת מפנה בחייו של סימכוס, כאשר מונה לשגריר הסנאט ברומא המתווך בינו לבין החצר האימפריאלית, בתקופת שלטונו של ולנטיניאנוס הראשון (Valentinianus I).
בתקופה הזו הוא ביסס את המוניטין שלו כנואם, וגם לראשונה פעל כמתווך בין הסנאט לבין חצר השליט, תפקיד בו יפעל ברמות שונות של הצלחה לאורך הקריירה שלו.
בתור בנו הבכור של אביו, ונכדו של סבו מצד אימו, ובתור המחזיק בשם המשפחה, היה מצופה מקווינטוס אורליוס סימכוס להשתוות להישגים של קודמיו, ולהתחרות על תפקידים שיגבירו את היוקרה והעושר של המשפחה.
הפעולה הפוליטית שעיצבה בצורה המשמעותית ביותר את תפיסת סימכוס במחקר כפגאני אדוק הייתה בהקשר של החזרת מזבח הניצחון (Altar of Victory) בסנאט.
המזבח עמד לצד פסל הניצחון מאז זמנו של אוגוסטוס בבית הסנאט החדש, כדי להנציח את ניצחונו על אנטוניוס וקלאופטרה.
העברת הצו של תאודוסיוס בשנת 380 הביאה לסוף הסובלנות הדתית שהייתה קיימת מאז מותו של הקיסר יוליאנוס, והוציאה מחוץ לחוק את הדתות שאינן הדת הנוצרית.
בשנת 382 גרטיאנוס לקח את הצו צעד אחד קדימה ונקט בעמדה אגרסיבית יותר כלפי הדתות המסורתיות של רומא, והורה על הסרת מזבח הניצחון מבית הסנאט הרומי, כמו גם החרמת הנכסים וההכנסות של הבתולות הווסטליות וכהונות נוספות; אלו מימנו את הטקסים ועזרו בתחזוקת המקדשים.
בשנה הזו סימכוס נסע לחצר מילאנו בראש משלחת סנאטורית שפנתה לקיסר בבקשה להחזיר את מזבח הניצחון ואת הכספים והנכסים שהוחרמו.
עם זאת, גרטיאנוס לא היה מוכן לשמוע את פניית המשלחת, ובסופו של דבר סימכוס נאלץ לחזור עם משלחתו חזרה לרומא לאחר שנכשל במשימה.
מזבח הניצחון נותר בעיה עבור האליטה הרומית במהלך סוף המאה הרביעית, והמיקוד של הסנאט היה בעיקר בניסיונות לשמר תמיכה מדינית בדתות הציבוריות המסורתיות.
סיפור מזבח הניצחון התרחש בתקופה בה הפגאניות הייתה כבר בשלבי דעיכה מתקדמים והנצרות עלתה בתור הדת המרכזית.
מזבח הניצחון לא היווה רק סמל פגאני מול הנצרות, אלא היה גם סמל חשוב עבור הסנאט, שהציג את החוזק והחשיבות של הסנאט.
כלל הקריירה של סימכוס די מטושטשת לעומת הסיפור של מזבח הניצחון, שבגללו ובגלל הפרופגנדה של הבישוף של מילאנו אמברוסיוס (Ambrose), שהיה אחד מהמתנגדים המרכזיים להחזרת מזבח הניצחון לבית הסנאט, סימכוס נתפס בתור הדובר הבולט של הסנאטורים הפגאנים שסופם להיכחד.
באביב של שנת 384, סימכוס מונה למושל העיר רומא, המינוי הגבוה ביותר שאליו יכול היה להגיע סנאטור.
משוער כי המינוי של סימכוס, שהיה במהלך שלטונו של ולנטיניאנוס השני לאחר מותו של גרטיאנוס, נועד כדי להשיג את תמיכת האליטה הרומאית בקיסר החדש.
מקומו לא היה מובטח בשל החיכוכים בין אימו, הקיסרית ג'סטינה (Justina), והבישוף אמברוסיוס, ולכן עלתה ההשערה כי המינוי של סימכוס הייתה במטרה לחזק את מעמדו של ולנטיניאנוס השני כשליט החדש.
כך שלמרות החיכוך עם החצר האימפריאלית בנושא מזבח הניצחון, סימכוס מונה לתפקיד חשוב ומרכזי ביותר.
כהונתו בתפקיד החלה בתנאים הטובים ביותר: בתור המושל החדש הוא היה יכול לסמוך על תמיכת החצר של המושל הפראיטוריאני, שהיה חברו הטוב ווטיאוס אגוריוס פראיטקסטטוס (Vettius Agorius Praetextatus).
עם זאת, כהונתו באופן כללי הייתה קשה.
חוסר שיתופי פעולה והתקפות מצד יריביו, וכישלונו בהשבת מזבח הניצחון, כמו גם מותו של חברו גרמו לסימכוס לוותר על תפקידו פחות משנה לאחר שהתחיל.
בשל גילו, הקריירה פוליטית, וייחוסו המשפחתי, סימכוס היה מועמד מושלם למושל העיר רומא.
אמנם עבור 11 שנים בין המינוי שלו לפרוקונסול של אפריקה ועד מינויו בתור מושל העיר, אך לא מדובר בדבר יוצא דופן בקריירה אריסטוקרטית באימפריה הרומית המאוחרת.
בזמנו של סימכוס התפקיד המרכזי של מושל העיר עדיין היה משפטי.
המושל לא היה רק ראש האדמיניסטרציה, אלא הוא גם בעל סמכות שיפוטית בנושאים אזרחיים ובנושאים פליליים.
במיוחד באזור העיר רומא, מושל העיר היה השופט היחיד במצבים ונושאים בהם היו מעורבים אישים ברמה גבוהה, כמו סנאטורים למשל.
לעומת זאת, האחריות האדמיניסטרטיבית של מושל העיר הייתה מוגבלת יותר מסמכות השיפוט שלו, בעיקר משום שהאזור הגאוגרפי תחת ניהול המושל היה קטן יותר מזה של סמכותו השיפוטית ורק כללה את רומא ונמליה (אוסטיה ופורטוס).
אחת מהזכויות האדמיניסטרטיביות החשובות ביותר של המושל הייתה הפיקוח על כלל הגילדות של העיר.
ללא עזרת הגילדות הרבות שלה, רומא לא יכלה לתפקד, ולכן לא מפתיע כי בזמן כהונתו סימכוס נתן תשומת לב גבוהה לבעיות הגילדות ותיפקד כמתווך בינן לבין השליט.
המינויים של סימכוס וחברו על ידי ולנטיניאנוס השני פורשו בתור סימן של תחיית המפלגה הפגאנית, ושל המתח שהיה בינם לבין אשתו של ולנטיניאנוס הראשון, הקיסרית ג'סטינה והבישוף אמברוסיוס.
עם זאת, הבחירה בסימכוס וחברו נראית מבוססת פחות על הנאמנות הדתית שלהם ויותר על שיקוליהם והטבע הפוליטי שלהם.
נראה כי סימכוס קיבל על עצמו את התפקיד עם מעט ציפייה לפעילות פורה ובעלת השפעה לאחר תקופה ארוכה של עשר שנים מחוץ לזירה הפוליטית.
עם זאת, בסוף השנה הוא היה מוכן ורצה לוותר על תפקידו, והביע את רגשותיו בבירור בכתבי "Relationes" כי למותו של חברו היה חלק בקבלת ההחלטה שלו.
בתקופה מיד לאחר הוויתור המפתיע על תפקידו כמושל, סימכוס שמר על פרופיל נמוך.
הבריאות המעורערת של אשתו גרמה לו ולמשפחתו לעזוב את העיר רומא ולעבור לאחד מנכסיהם קרוב לים.
בדומה למשפחות אחרות במעמדן, למשפחת סימכוס היו מספר וילות באזור החוף.
עם זאת, סימכוס לא היה מבודד לחלוטין והוא קיבל מידע על החדשות האחרונות וההתפתחויות בעיר מחברו ניקומאכוס פלאביאנוס.
סימכוס היה נחוש לסיים את בידודו על ידי תפיסת כל הזדמנות שהגיעה אליו לפתח ולשפר את יחסיו עם החצר האימפריאלית.
עד סוף שנת 386 סימכוס היה מוכן לחזור לחצר ולהשתתף בחגיגות לכבוד תואר הקונסול השלישי של ולנטיניאנוס השני.
שנה לאחר החגיגה עבור ולנטיניאנוס השני, סימכוס חזר שוב לחצר בינואר 388. אבל המצב הפוליטי השתנה מאוד בשנה שעברה מאז ביקורו האחרון, והיה שליט חדש.
מגנוס מקסימוס (Magnus Maximus) ניצל את חולשתו של ולנטיניאנוס, ופלש יחסית בקלות דרך מעברי האלפים לתוך איטליה ותפס את השלטון בכוח הזרוע.
אירועים אלה השפיעו קשות על הקריירה של סימכוס, ולראשונה קשריו בחצר פגעו בו יותר מאשר עזרו לו.
בתקופת השלטון של מקסימוס סימכוס הביע שבח לשליט, דבר שגרם לו לצרות רבות לאחר שתאודוסיוס (Theodosius) עלה לשלטון, בתור אחיינו של ולנטיניאנוס הראשון, והחלה תקופת השיקום.
סימכוס היה מודאג ובצדק- בתקופה שלאחר תבוסת מקסימוס הוא הפך למנודה חברתית והיה יותר חשוף ופגיע להתקפות מצד עמיתיו בחצר.
השנה שעברה ממותו של מקסימוס (28 באוגוסט 388) עד ביקורו של תאודוסיוס ברומא (ינואר- ספטמבר, 389), הייתה שנה קשה עבור סימכוס.
הקשיים החלו זמן קצר לאחר תבוסת מקסימוס, כאשר אחד מנכסיו באוסטיה נכבש על ידי הצבא.
המצב הזה הביא אותו להבנה כי הוא חייב להסתגל למצב החדש, וללא עיכוב החל לנסות ולשפר את יחסיו בחצר של תאודוסיוס.
למרות ניסיונותיו הדיפלומטיים, יחד עם התנצלות רשמית על השבח עבור מקסימוס, סימכוס עבר תקופה קשה בשנה שעברה לאחר תבוסת מקסימוס.
עם זאת, הודות לעבודה הסבלנית של חבריו בחצר, המצב השתפר עם מינויו לקונסול בשנת 391. במינוי זה לא היה כוח אמיתי, אבל הוא היה בעל יוקרה רבה, וניתן להניח כי סימכוס שמח על כך שהשווה את הקריירה שלו לזו של אביו, שמת בתור קונסול.
התפקיד הזה הביא את סימכוס לשיא הקריירה שלו.
בעשור האחרון של חייו סימכוס היה שקוע בפוליטיקה, ענייני משפחה, ובתחזוק החברויות החיוניות עבור השפעה בעולם הרומי המאוחר.
מרכז הפעילויות הפוליטיות של סימכוס נותרו בעיר רומא, והשפעתו הייתה חזקה במיוחד בתחומי האימפריה המערבית.
בתור מי שנחשב כנואם הטוב ביותר של זמנו, סימכוס היה המתווך האידיאלי במשא ומתן המתמיד בין הסנאט לחצר האימפריאלית.
עמדה זו, יצרה הזדמנויות לקשר קרוב עם החצר, ולקידום טובת משפחתו והקריירות הפוליטיות של חתנו ושל יורשו.
ההזדמנות הטובה ביותר של סימכוס הגיעה בתקופת המלחמה הגילדוניאנית (Gildonic War) בשנת 398. לאחר שיקום הקריירה של חתנו פלאביאנוס הבן, ופתרון הקונפליקט עם גילדו (Gildo), סימכוס נהנה מתקופה של שקט יחסי בו השקיע את מיטב מאמציו בהכנת המשחקים (Editio Quaestoria) של בנו ממיוס בשנת 401, שסימנו את תחילת הקריירה שלו.
המשחקים האלו היוו הזדמנות לזכות בתמיכה ציבורית ובלגיטימציה לתפקיד ציבורי, ובאמצעותם חבר צעיר של האליטה הרומית החל להתקדם בסולם התפקידים הפוליטיים החשובים (cursus honorum).
בנו כבר עבר את המשחקים האלו בשנת 393, אבל נראה שסימכוס הרגיש מחויב להתעלות עליהם, בעקבות המידע על כמות המאמץ וההוצאות שלו על המשחקים של שנת 401. הפעולה הרשמית האחרונה הידועה של סימכוס הייתה במסעו כשליח הסנאט לחצר האימפריאלית במילאנו בשנת 402, וסיבת השליחות הזו אינה ידועה.
מהשליחות הזו והלאה אין ממנו עוד מכתבים, ולכן ההנחה היא כי סימכוס מת לאחר השליחות.
השלב הראשון בקריירה של סימכוס, לפני שהשיג את משרת מושל העיר רומא בשנת 384, מתועד היטב על ידי אוסף נאומיו, "Orationes" (נאומים בלטינית).
אף על פי שלא ניתן לקבוע בביטחון את התאריכים של הנאומים ששרדו, סביר כי נכתבו ובוצעו במהלך שלטונו של גרטיאנוס, לאחר שסימכוס התפרסם מעט בזכות שבחיו לכבוד השליט ובנו.
כדי להשיג תמיכה ופופולריות, סימכוס וידא כי כל חבריו בסנאט ובחצר היו מודעים לנאומיו, והיו להם עותקים מהם.
בעקבות כך, הוא החליט לפרסם אוסף של נאומים, עבור תפוצה רחבה יותר.
מאמציו נשאו פרי, ובשנת 379, רק פרוקונסול בדימוס, הוא נבחר להקריא לסנאט מכתב אימפריאלי המכריז על הניצחונות כנגד הברברים, כבוד שבדרך היה שמור למושל העיר.
אף על פי שהייתה קצרה, כהונתו בתור מושל העיר רומא מתועדת היטב באוסף "Relationes", מכתביו של סימכוס לשליט במהלך החודשים בהם היה בתפקיד, 49 במספר.
האוסף נקרא במונח הטכני "Relationes", ואחד מפירושי המילה "Relatio" מתייחס לדיווח רשמי.
באימפריה המאוחרת, המילה הפכה למונח טכני בשימוש עבור דיווח מפורט המיועד לשליט או לשופט, ולכן אוסף המכתבים של סימכוס נקרא בשם הזה.
האוסף הזה של סימכוס הוא בין המסמכים היחידים מסוגם ששרדו, והם בעלי חשיבות גדולה להבנת הרטוריקה שלו.
המכתבים הללו גם מספקים מידע רב ערך על האחריות האדמיניסטרטיבית והחוקית של מושל העיר.
בנוסף, התפרסמותו של סימכוס כנואם הטוב ביותר של זמנו מבוסס בעיקר על נאומו המפורסם בנוגע למזבח הניצחון, שנכתב בצורת מכתב המיועד לחצר האימפריאלית במילאנו.
בנוסף, המכתב השלישי (Relatio 3) באוסף, שנוגע גם הוא למזבח הניצחון, נחשב בתור ההישג הרטורי הגדול ביותר של סימכוס.
הוא נכתב בקיץ 384, תחילת כהונתו של סימכוס בתור מושל העיר רומא, ונשלח לחצר ולנטיניאנוס במילאנו, בבקשה למתינות וסובלנות:
"עבור מה מתאים יותר להגן על מוסדות אבותינו, וזכויות וייעוד מדינתנו, אם לא עבור התהילה של הזמנים האלו, שהיא גדולה יותר כאשר מבינים שכנראה לא נעשה דבר המנוגד למנהג אבותינו?
לכן אנו דורשים את שחזור התנאי של ענייני הדת שהועיל זמן כה רב למדינה...
המזבח הזה משמר את ההרמוניה של כולם, המזבח הזה פונה לאמונה הטובה של כל אחד, ושום דבר לא נותן יותר סמכות לצווים שלנו מאשר השלמות של מסדרנו המוציא צו כאילו היה תחת הסנקציה של שבועה...
לכן, אנו מבקשים שלום, עבור אלי אבותינו ומדינתנו.
כל הפולחנים צריכים להיחשב כאחד.
אנו מתבוננים על אותם כוכבים, השמיים הם משותפים, אותו עולם מקיף אותנו.
כיצד זה משנה באיזו צורה כל אחד מחפש את האמת?
אנו לא יכלים להשיג סוד אדיר שכזה על ידי דרך אחת...
כעת אנו מציעים תפילות, לא סכסוך...
החוק של אבותינו כיבד את הבתולות הווסטליות וכהני האלים במחיה מתונה ופריבילגיות צודקות...
מי ייתן והשומרים שאינם נראים של כל כת ימצאו חן בעיני הוד מעלתכם, ומי ייתן שכפי שבזמנים העתיקים סייעו לאבותיכם, יגנו עליכם ויהיו נערצים על ידינו..."
המכתב נשלח מתוך רצון של סימכוס לשמור על יוקרתו האישית, אבל גם מתוך רצון להגן על עצמאות הסנאט הרומי נגד התערבות החצר האימפריאלית.
במכתב סימכוס נותר מתון, כפי שניתן לראות בבקשה לחזור לסטטוס קוו, ובפנייה לשליט הנוצרי ולחצרו הוא נמנע מלאתגר את העליונות הנוצרית על ידי בקשה לסובלנות, ומדגיש כי בתור דובר הסנאט ואנשי רומא עתירתו אינה פוליטית.
אמברוסיוס, שהשיג עותק של המכתב, כתב פנייה נגד סימכוס, שבסופו של דבר הביאה להנצחת המוניטין של סימכוס בתור נואם מכובד, אבל גם בתור פגאני קנאי.
הנכונות של סימכוס לפעול כשליח הסנאט בנוגע למחלוקת על מזבח הניצחון, וחיבור המכתב השלישי, השיגו לו מוניטין של שומר מסורת ומנהיג פעיל מבחינה פוליטית של צד שיכול להיחשב בתור "המפלגה הפגאנית".
מכתביו האישיים של סימכוס מכסים את כל זמן הקריירה שלו.
הם מתחילים עם מכתב עבור ניקומאכוס פלאביאנוס בזמן שסימכוס היה בתפקיד מושל לוקאניה- ברוטיום ופלאביאנוס היה המושל של סיציליה (364-65 לספירה), ונגמרים עם קבוצת מכתבים שנכתבו בעקבות חזרתו של סימכוס מהשליחות האחרונה שלו לחצר האימפריאלית במילאנו (402 לספירה).
חוץ מהמכתב השלישי של Relationes, אוסף מכתביו האישיים הוא היצירה הנחקרת והידועה ביותר של סימכוס.
מכתביו האישיים נשמרו היטב- תשעה ספרים של Epistulae שרדו כמעט בשלמותם, ולהם מצטרף ספר עשירי הכולל שני מכתבים בלבד.
לא קיים סידור כרונולוגי בכל ספר, אלא המכתבים מחולקים לפי הנמענים, לפחות בשבעת הספרים הראשונים, ובספרים השמיני והתשיעי המכתבים יותר מפוזרים ולעיתים קרובות הנמען הוא אנונימי.
שבעת הספרים הראשונים גם יכולים להיות מיוחסים לתקופה ספציפית בקריירה של סימכוס.
נראה כי סימכוס החל לסדר את אוסף מכתביו כבר בימי חייו, ובנו, ממיוס, סידר ופרסם את מכתביו לאחר מותו.
סימכוס שמר גם את העותקים של המכתבים שכתב בעצמו, ולא רק את התשובות של הנמענים אליהם נשלחו המכתבים.
חלקית בשל פחד מגניבה וחוסר המהימנות של נושאי המכתבים, אבל חלקית גם כיוון שהיה מודע לערכם הספרותי.
המחשבה על פרסום מכתביו לא הייתה זרה לסימכוס, ונראה כי הצעות בנושא עלו על ידי לפחות אחד מאלו איתם התכתב.
מכתב שנכתב בשנת 395 לפרוטאדיוס (Protadius), אריסטוקרט גאלי בעל עניין רב בהיסטוריה וספרות, מצביע כי הוא גינה את העובדה שמכתביו של סימכוס "הופקדו בידי נייר מתכלה"(4.34).
מההערות האלו ניתן לראות כי פרוטאדיוס עודד את סימכוס לפרסם את מכתביו.
הספר השני בולט במיוחד באוסף המכתבים, ובבחינה של מכתבי סימכוס לפלאביאנוס (Flavianus) למשל, ניתן לראות דיוקן מעניין לא רק של הקריירה שלו, שהיא בעלת הקבלה מעניינת לזו של סימכוס, אלא גם של תחביביו ותחומי העניין שלו, ובצורה מסוימת גם של אופיו.
כך מכתביו של סימכוס תורמים להכרה עמוקה יותר של סימכוס עצמו וגם של אלו איתם התכתב.
מבחינת מטרת המכתבים, ניתן לראות בבירור שתי מטרות יסודיות- מכתבים בין חברים ושמירה על קשרים, או מכתבי המלצה על חברים, קרובי משפחה ומכרים.
חלקית בשל בעיות של חשאיות, המכתבים לא שימשו כאמצעי להעברת והחלפת מידע.
למעשה, מספר מכתבים מראים כי מידע חשוב ורגיש הועבר לשליחים עם נאמנות מוכחת שמסרו אותו בעל פה, כדי שהמכתב יישאר קצר ויראה בלתי מזיק.
ההתכתבויות המתמשכות עליהן סימכוס עבד היוו חלק חשוב בכוח הפוליטי שלו, ועזרו לו להתקדם בקריירה שלו ולהישאר רלוונטי, גם אחרי מכשולים וקשיים שיכלו להרוס לחלוטין את הקריירה הציבורית והפוליטית שלו.
בשנת 394 ניקומאכוס פלאביאנוס התאבד, והשנים העוקבות מההתאבדות ועד מותו (המשוער) של סימכוס עצמו בשנת 402 נראות כפעילות ביותר מבחינת ההתכתבויות של סימכוס.
הוא שמר על התכתבות קבועה עם בעלי התפקידים החשובים ביותר בממשל של האימפריה המערבית והמשיך בהצלחה את פעילותו הפוליטית עד מותו.
קווין שורט () הוא מרשל אוויר ניו זילנדי המשמש כראש כוחות ההגנה (מקביל לרמטכ"ל) של כוחות ההגנה של ניו זילנד מאז 1 ביולי 2018.
שורט נולד בפילדינג והתגייס לחיל האוויר המלכותי של ניו זילנד ב-1976. הוא עבר הכשרה כטייס וכנווט והוצב בטייסת ה-5 של חיל האוויר.
הוא צבר למעלה מ-5,000 שעות טיסה בעיקר במטוס לוקהיד P-3 אוריון.
הוא השלים את הכשרתו במכללות צבאיות בבריטניה ובארצות הברית.
הוא שרת במלחמת אפגניסטן, וב-2011 מונה לסגן מפקד חיל האוויר.
ב-31 במרץ 2014 הוא מונה לסגן ראש כוחות ההגנה (מקביל לרמטכ"ל).
ב-1 ביולי 2018 מונה לראש כוחות ההגנה.
קווינדרי וונטה ות'רספון הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדת הקלע בגולדן סטייט ווריורס.
ות'רספון נולד במיסיסיפי והחל לשחק כדורסל עבור אוניברסיטת המדינה של מיסיסיפי.
הוא נרשם לדראפט 2018 ב-NBA, אך לבסוף התחרט והתמודד בדראפט 2019, בו נבחר על ידי סן אנטוניו ספרס בבחירה ה-49, והצטרף למשחקי ליגת הקיץ של הקבוצה.
ב-8 ביולי 2019 חתם על חוזה דו כיווני עם סן אנטוניו ספרס ועם אוסטין ספרס, שלוחתה של סן אנטוניו בליגת הפיתוח של ה-NBA.
ב-8 בפברואר 2020 ערך את הופעת הבכורה שלו ב-NBA, כשעלה מהספסל בהפסד 102–122 לסקרמנטו קינגס, שיחק ארבע דקות ולא קלע.
בעונת 2019/2020 העמיד ממוצעים של 1.1 נקודות, 0.6 ריבאונדים ואסיסט ב-7.1 דקות למשחק ב-11 משחקים בהם שיחק.
בקיץ 2021 הצטרף לסגל ברוקלין נטס לליגת הקיץ.
באוקטובר 2021 חתם בגולדן סטייט ווריורס, אך יומיים לאחר מכן שוחרר מהקבוצה וחתם בסנטה קרוז ווריורס מליגת הפיתוח.
ב-23 בדצמבר חתם על חוזה לעשרה ימים בגולדן סטייט, וב-3 בינואר חתם על חוזה דו כיווני.
בעונת 2021/2022 העמיד ב-NBA ממוצעים של 2.7 נקודות, 1.3 ריבאונדים ו-0.5 אסיסטים ב-6.6 דקות למשחק ב-11 משחקים בהם שיחק, וזכה עם הקבוצה באליפות ה-NBA.
קווין קיינר הוא מלחין אמריקאי אשר נודע בשל הלחנת המנגינות של CSI: מיאמי, מלחמת הכוכבים: מלחמת המשובטים ומלחמת הכוכבים: המורדים.
קיינר הועמד מספר פעמים לקבלת פרסי אמי ואנני על עבודתו במלחמת המשובטים והמורדים, ואף זכה במספר פרסי BMI על עבודתו ב-CSI: מיאמי, נרקוס: מקסיקו, לעשות רוצח ובווקר.
קיינר גדל באסקונדידו, קליפורניה, שם החל לקבל השראה מהאזנה ללהקות כמו יס, פינק פלויד והאיגלס.
לאחר התיכון, קיינר למד באוניברסיטת קליפורניה, לוס אנג'לס כסטודנט לקדם-רפואה, אך מאוחר יותר החליט לנסות להגשים את חלומו ולעבור לעולם המוזיקה.
לאחר מכן קיינר התחיל להסתובב בעולם כמנהל מוזיקלי של קבוצת הופעות בינלאומית לפני שהשתקע בהוליווד, שם החל להלחין מנגינות לקולנוע ולטלוויזיה.
דון קמרוןDC קומיקס1990-92סופר פורס ג'יימס ג'.
סיד ומרטי קרופט קרופט אינטרטיימנט
ABC1996–97הרפתקאותיו של ג'וני קווסטפיטר לורנס האחים וורנר
Cartoon Networkהועמד לפרס אמי על בימוי והלחנת מוזיקה.1997-01ווקר לסלי גריף
פול האגיסCBSזכה ב-פרס BMI למוזיקה.1997-03סטארגייט SG-1 בראד רייט
ג'ונתן גלאסנר מטרו גולדווין מאייר
שואוטיים2000-02האיש הבלתי נראהמאט גרינברגסטו סיגל
USA Cable Entertainment2001אהרון והעיפרון הסגול קארין גרינברג
קולומביההועמד לפרס אנני על מוזיקה בסדרת אנימציה.2003סטיוארט ליטלריץ' ווילקי סרטי סוני
HBOהועמד לפרס אמי על בימוי והלחנת מוזיקה.2004–05מסע בין כוכבים: אנטרפרייז ריק ברמן
קרול מנסדלסוןCBSיחד עם ג'ף קארדוני
זכו ב-פרס BMI למוזיקה.2008מלחמת ריקוד: ברונו נגד קארי אן.BBC Worldwide BBC Worldwide
ABC2008–2014, 2020מלחמת הכוכבים: מלחמת המשובטיםדייב פילוני לוקאספילם
דיסני+הועמד לפרס אמי על בימוי והלחנת מוזיקה.
הועמד לפרס אנני על הלחנת מוזיקה לטלוויזיה.
זכה בפרס אנני על המוזיקה הכי טובה בסדרה מצוירת.2011–16גיהנום על גלגלים ג'ו גייטון
AMC2014–18מלחמת הכוכבים: המורדיםדייב פילוני לוקאספילם
דיסני XDהועמד לפרס אמי על הלחנת מוזיקה לסדרה.
הועמד לפרס אנני על הישג חשוב במוזיקה בסדרת טלוויזיה מצוירת.2014–19ג'יין הבתולהג'ני סניידר אורמן CBS
The CW2015–17רובוטריקים: רובוטים בהסוואה אדם ביקן
Cartoon Networkהולחן יחד עם קווין מנת'י.2015–18לעשות רוצח לורה ריקיארדי
מוירה דמוסנטפליקסזכה ב-פרס BMI למוזיקה.2018–19הורים יחידים אליזבת' מריווזיר
ABCהולחן יחד עם שון קיינר ודין קיינר.2018–הווהטיטאנים עקיבא גולדסמן
DC יוניברסהולחן יחד עם קלינט מנסל2018–2021נרקוס: מקסיקואריק ניומןנטפליקסהולחן יחד עם גוסטאבו סאנטולולה.
זכה ב-פרס BMI.2019–presentעיר על הגבעהצ'ארלי מקליןשואוטיים2019–הווהסיירת האבדוןג'רמי קארוור האחים וורנר
HBO Maxהולחן יחד עם קלינט מנסל.2019–22الآنسة فرح (גברת פרעה) ג'ני סניידר אורמן
אמר מדאט (גרסה ערבית) אולפני S
שהידרימייק של ג'יין הבתולה בשפה הערבית.
הולחן יחד עם אדל חאקי.2021–הווהמלחמת הכוכבים: באד באצ'בראד ראו לוקאספילם
דיסני+2021טריזג'יי אוליבהBase Entertainmentהולחן יחד עם שון קיינר ודין קיינר.2022פיסמייקרג'יימס גאןהאחים וורנרהולחן יחד עם קלינט מנסל.
שנה שם הסרט במאים / מפיקים סטודיו (ים) הערות 1993 לפרקון מארק ג'ונס תמונות טרימרק 1993 Freaked אלכס ווינטר
טום סטרן פוקס המאה ה-20 הועמד ל - פרס פנגוריה צ'יינסו על המוזיקה הטובה ביותר.
1995 עקרב שחור ג'ונתן ווינפרי
רוג'ר קורמן שעת הופעה 1997 הפסט פול מילר
מפעל הבועות 1998 Safe House אריק סטיבן סטאל שואוטיים 1999 Wing Commander כריס רוברטס פוקס המאה ה-20 2001 הצד השני של גן עדן מיטש דייוויס Excel Entertainment Group 2001 רעידות 3: חזרה לשלמות ברנט מאדוק סרטי יוניברסל 2005 מדיסון וויליאם בינדלי מטרו-גולדווין-מאייר 2008 מלחמת הכוכבים: מלחמת המשובטים דייב פילוני לוקאספילם
אולפני האחים וורנר 2017 בלתי נתפס ג'ונתן בייקר Liongate Premeiere 2017 הרוח במעטפת רופרט סנדרס סרטי פרמאונט 2018 מסע בין כוכבים: חלל עמוק 9 איירה סטיבן בהר
דייוויד זאפונה 455 סרטים הלחין יחד עם דניס מקארתי
שנה שם המשחק הערות 2010 GoldenEye 007 הלחין יחד עם דייוויד ארנולד 2012 007 אגדות
לקיינר יש שני בנים, שון ודין, הם גם מלחינים מוזיקליים, ואפילו עבדו איתו בכמה מקרים.
קווין שְׁטֶגֶר הוא כדורגלן אוסטרי המשחק בעמדת הקשר בבורוסיה מנשנגלדבך מהבונדסליגה.
הוא אחיו הצעיר של הכדורגלן פסקל שטגר.
ב-22 בינואר 2011, קווין שטגר ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה השנייה של שטוטגרט, דאז בליגה השלישית בגרמניה נגד קרל צייס יינה.
בעונת 2012/13 קודם לקבוצה הראשונה של שטוטגרט.
שטגר ערך את הופעת הבכורה שלו עבור שטוטגרט ב-31 באוקטובר 2012 במהלך הסיבוב השני של הגביע הגרמני בניצחון ביתי 3–0 נגד סנט פאולי.
קייזרסלאוטרן בהשאלה עד יוני 2015.
ב-26 באוגוסט 2015 חתם שטגר בפאדרבורן 07.
הוא עבר לפורטונה דיסלדורף, אחת העולות החדשות לבונדסליגה ב-28 במאי 2018. הוא קיבל את המספר 22.
ב-7 באוקטובר 2020 חתם שטגר במיינץ בהעברה חופשית, על חוזה לשנתיים.
ב-10 ביוני 2022 חתם שטגר בבוכום בהעברה חופשית, גם כן על חוזה לשנתיים.
ב-4 ביוני 2024 חתם שטגר על חוזה לשלוש שנים עד ליוני 2027 בבורוסיה מנשנגלדבך בהעברה חופשית.
בגיל 17 זומן שטגר לסגל האוסטרי למונדיאל עד גיל 20 ב-2011.
קווין חוסה רודריגס קורטס (בספרדית: Kevin José Rodríguez Cortez; נולד ב-4 במרץ 2000 באיבארה שבאקוודור) הוא כדורגלן אקוודורי המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת רויאל אוניון סן-ז'ילואז ובנבחרת אקוודור.
רודריגס החל לשחק בקבוצה הבוגרת של אימבבורה מליגת העל האקוודורית החל משנת 2017, לאחר שגדל במחלקת הנוער של המועדון.
ב-1 בספטמבר 2023 חתם ברויאל אוניון סן-ז'ילואז מליגת העל הבלגית.
ב-12 בנובמבר 2022 ערך רודריגס את הופעת הבכורה שלו בנבחרת אקוודור, בתיקו 0-0 נגד נבחרת עיראק במשחק ידידות.
קווין חסוס קלסי חנס (בספרדית: Kevin Jesús Kelsy Genez; נולד ב-27 ביולי 2004 בוולנסיה שבוונצואלה) הוא כדורגלן ונצואלי המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת פורטלנד טימברס מליגת הMLS.
קלסי גדל במחלקת הנוער של מינרוס דה גואיאנה, והחל לשחק בקבוצה הבוגרת של המועדון בשנת 2021. הוא ערך 33 הופעות במסגרת ליגת העל הוונצואלית, בהן הבקיע חמישה שערים.
ב-1 בינואר 2023 חתם קלסי בבוסטון ריבר מליגת העל האורוגוואית, אולם ב-31 בינואר, לפני שערך הופעות במדי בוסטון ריבר, חתם בשחטאר דונצק מליגת העל האוקראינית.
קווין שאדה הוא כדורגלן גרמני המשחק בעמדת קשר הכנף בקבוצת ברנטפורד מהפרמייר ליג ובנבחרת גרמניה.
שאדה גדל במחלקות הנוער של באבלסברג 03, אנרגי קוטבוס ופרייבורג.
בשנת 2019 החל לשחק בקבוצת המילואים של פרייבורג.
ב-21 באוגוסט 2021 ערך שאדה את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה של המועדון, בניצחון 1–2 על בורוסיה דורטמונד במסגרת המחזור השני בבונדסליגה לעונת 2021/2022. ב-5 בדצמבר הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בניצחון 0–6 על בורוסיה מנשנגלדבך במסגרת המחזור ה-14 בליגה.
ב-4 בינואר 2023 הושאל שאדה עד לתום עונת 2022/2023 לברנטפורד מהפרמייר ליג, עם אופציית רכישה בתום העונה.
ב-7 בינואר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 0–1 לווסטהאם יונייטד במסגרת הסיבוב השלישי של גביע ה-FA.
ב-14 בינואר ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה, בניצחון 0–2 על בורנמות' במסגרת המחזור ה-20 בליגה.
ב-17 במרץ 2023 זומן שאדה לראשונה לסגל נבחרת גרמניה, לקראת משחקי הידידות נגד נבחרות נבחרת פרו ונבחרת בלגיה, וערך את הבכורה שלו במשחק נגד פרו.
קווין קרגל הוא טייס קרב ואסטרונאוט לשעבר בתוכנית מעבורות החלל של נאס"א.
קווין קרגל נולד בעיירה בניו יורק.
בשנת 1978 הוא סיים לימודי תואר ראשון בהנדסת אווירונאוטיקה באקדמיית חיל האוויר של ארצות הברית.
באותה שנה הוא סיים קורס טיס והחל לשרת כטייס בחיל האוויר של ארצות הברית.
בשנים 1980–1983 הוא היה טייס "F-111 ארדוורק" בבסיס של חיל האוויר המלכותי.
בהמשך הוא שירת בנושאת מטוסים USS Kitty Hawk (CV-63).
הוא קיבל הסמכה כטייס ניסוי והשתתף במספר פרויקטים.
בשנת 1988 קרגל סיים לימודי תואר שני במנהל ציבורי באוניברסיטת טרוי.
בסך הכול הוא עשה 5,000 שעות טיסה.
בשנת 1990 קרגל נקלט בנאס"א כמהנדס וטייס.
בשנת 1992 הוא נבחר ליחידת האסטרונאוטים של נאס"א.
במשימת STS-70 בשנת 1995 (טרנס הנריקס היה מפקד צוות) הוא היה טייס של מעבורת החלל דיסקברי.
בשנת 1996 קרגל היה טייס צוות של STS-78 במעבורת החלל קולומביה (טרנס הנריקס היה מפקד צוות).
בנובמבר 1997 קרגל טס לחלל כמפקד צוות של STS-87 על מעבורת החלל קולומביה.
צוות עסק בניסויים בתחום חוסר כבידה ושחרר למסלול לוויין מדגם SPARTAN-201. בשנת 2000 קרגל טס לחלל בפעם החמישית כמפקד צוות של STS-99 על מעבורת החלל אנדוור.
לאחר טיסה זו קרגל שירת במרכז החלל ג'ונסון עד שפרש בשנת 2003.
בשנת 2003 קרגל השתלב בחברת סאות'ווסט איירליינס כטייס.
בשנת 2018 הוא יצא לגמלאות.
קווין פטריק קיילי הוא פוליטיקאי אמריקאי, עורך דין ומחנך, המכהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מאז ינואר 2023 מטעם מחוז הקונגרס השלישי של מדינת קליפורניה, האזור בצפון קליפורניה, התחום בין סן פרנסיסקו לסקרמנטו, בו שוכנת בין היתר העיר פיירפיל.
בין 2016 ל-2022 ייצג את המחוז השישי במחוז באספה המדינתית של קליפורניה.
קיילי היה מועמד להחליף את מושל קליפורניה גווין ניוסם ב-Recall election ב-14 בספטמבר 2021.
קיילי גדל באזור סקרמנטו, שם אביו היה רופא ואמו הייתה מורה לחינוך מיוחד.
הוא למד בבתי ספר ציבוריים מקומיים, כולל בית הספר התיכון קאוויט ובית הספר התיכון גרניט ביי.
הוא סיים תואר ראשון באוניברסיטת הרווארד בשנת 2007, והשלים תזה בשם "התנועה לזכויות האזרח וההתעוררות מחדש של הדמוקרטיה הקלאסית".
עם סיום לימודיו, הוא הפך למורה בלוס אנג'לס, ולימד במשך שנתיים בבית הספר התיכון לאמנויות ידניות תוך השגת תעודת ההוראה שלו באוניברסיטת לויולה מרימאונט.
בשנת 2008, הוא הוכר כאלוף הדיבייט הלאומי בזמן שהשתתף כחבר בצוות הדיבייט של לויולה.
מאוחר יותר למד בבית הספר למשפטים באוניברסיטת ייל, ועבד בבנק הפדרלי של ניו יורק.
הוא חזר לקליפורניה כדי להצטרף למשרד עורכי הדין Irell & Manella, שם עזר בהכנת תיק גניבה של קניין רוחני עבור T-Mobile נגד חברת הטכנולוגיה הסינית וואווי שהיה הבסיס לחקירה פלילית פדרלית.
הוא היה פרופסור עזר בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת פסיפיק מק'ג'ורג'.
בשנת 2016 נבחר קיילי לאספה המדינתית של קליפורניה.
במאי 2016 הצהיר כי הוא תמך במושל אוהיו דאז, ג'ון קייסיק בבחירות לנשיאות ארצות הברית ב-2016.
לאחר שזכה בקדנציה שנייה באספת המדינה, קיילי התמודד לסנאט במחוז הראשון של קליפורניה.
לפי סוכנות הידיעות AP, קיילי הוא "שמרן שלעיתים קרובות מפלרטט עם השוליים של המפלגה הדמוקרטית".
הוא אמר ששינויי האקלים הם אמיתיים, אך התנגד לפקודות הביצוע של המושל גווין ניוסם המחייבות את כל כלי הרכב החדשים בקליפורניה להיות בעלי תקן זיהום אוויר עד 2035 ואוסרים על קידוח נפט עד 2045. קיילי הציג חקיקה האוסרת על ממשלות מקומיות ומדינות ליישם חיוב חיסונים.
לאחר שג'ו ביידן ניצח בבחירות 2020 ודונלד טראמפ סירב להודות תוך שהוא מעלה טענות על הונאה, קיילי סירב לומר אם ביידן ניצח בבחירות באופן לגיטימי.
קיילי אמר שעמדתו היא "להישאר לגמרי מחוץ לפוליטיקה הלאומית".
ב-6 ביולי 2021, קיילי הכריז על מועמדותו לתפקיד מושל קליפורניה כמחליף לגווין ניוסם ב-Recall election ב-14 בספטמבר 2021. לפי ה"ניו יורק טיימס", הוא היה אחד מ"מועמדי הרפובליקנים המתונים יותר", בעוד שהלוס אנג'לס טיימס ראה בו ובג'ון קוקס "השמרנים המסורתיים יותר" בבחירות.
ב-29 בדצמבר 2021, הודיע קיילי שהוא יתמודד לייצג את המחוז בשלישי בקליפורניה בבית הנבחרים של ארצות הברית.
הוא נבחר ברוב של 39.7 אחוז.
הוא הושבע לתפקידו בראשית ינואר 2023 עם התכנסות הקונגרס ה-118 של ארצות הברית.
קווין רייגן הוא מעצב גרפי וארט דיירקטור זוכה שלושה פרס גראמי, שזכה לעיטורי כבוד מטעם המכון האמריקאי לאמנות גרפית , "פרינט" ו"אומנויות תקשורת".