tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
13.40 לא התחיל לא התחיל לא התחיל לא התחיל לא התחיל לא התחיל לא התחיל
תחרויות יידוי הפטיש באולימפיאדת פריז (2024) התקיימו באצטדיון סטאד דה פראנס, פריז, צרפת.
מקצה המוקדמות התקיים ב-2 באוגוסט.
תחרות הגמר התקיימה יומיים לאחר מכן.
אית'ן קצברג מקנדה, שזכה בתואר אלוף העולם בשנה הקודמת בבודפשט, זכה במדליית הזהב בתוצאה של 84.12 מטר.
בכך הקדים ב-4.25 מטרים את בנצה האלאס, ההונגרי, שזכה במדליית הכסף.
מיכאילו קוחאן זכה במדליית הארד.
מקצה הדירוג התקיים בשעות הבוקר ב-2 באוגוסט 2024. 32 אתלטים חולקו לשתי קבוצות מרחק נדרש להעפלה לגמר: 77.00 מטר (Q) או 12 האתלטים בעלי התוצאות הטובות ביותר (q).
אתלטיקו מורליה (בספרדית: Club Atlético Morelia) הוא מועדון כדורגל ממקסיקו.
המועדון שיחק בעבר בליגת העל המקסיקנית וכיום משחק בליגת המשנה המקסיקנית.
המועדון הוקם בעיר מורליה בשנת 1947. בשנת 1950 שונה שמו ל-Club Deportivo Morelia.
הוא היה בין הקבוצות ששיחקו בעונה הראשונה של הליגה השנייה המקסיקנית.
לקראת עונת 1957/1958 הוא העפיל לליגת העל המקסיקנית ושיחק בה עד 1968.
בעקבות עונה מוצלחת היא העפילה בפעם השנייה לליגה הבכירה לקראת עונת 1981/1982.
בשנת 1996 נרכשה הקבוצה על ידי חברת TV Azteca, ובשנת 1999 החלה לשחק תחת שם Club Monarcas Morelia.
בשנת 2000, לאחר כ־70 שנים מאז ייסודה, זכתה הקבוצה באליפות ליגת העל המקסיקנית.
כ-100 אלף מתושבי העיר השתתפו בחגיגות הזכייה.
בשנת 2013 זכתה הקבוצה לראשונה בתחרות הגביע המקסיקני.
בסיום עונת 2014/2015 ירדה הקבוצה לליגת המשנה.
במאי 2020 דווח כי הקבוצה תעבור לעיר מסטלאן ותמשיך לפעול תחת השם "מסטלאן".
בעלי הקבוצה ביקשו 400 מיליון פסו מקסיקני מרשויות מיצ'ואקאן כדי להשאיר את המועדון בעיר בה נוסד.
המהלך עורר ביקורת בתקשורת ובקרב האוהדים.
ביוני 2020 הודיעה הנהלת הליגה כי קבוצת "זקטפק" תעבור לעיר מורליה.
למחרת סוכם שהקבוצה תקבל מחדש את השם Club Atlético Morelia, כפי שהיה עד לשנת 1999. בעלי הקבוצה רכשו את הזכויות לשם ולסמל המקוריים של המועדון.
בשנת 2022 זכתה הקבוצה באליפות הליגה.
בעונת 2025/2026 היא משחקת בליגה הבכירה.
אתלסטאן היה בנו של המלך אדוארד הזקן, וירש אותו ב-2 באוגוסט 924. מעמדו החוקי לא ברור, בשל העובדה שאמו נודעה בתחילה כבתו של רועה צאן, שבה אדוארד התאהב, אך מאוחר יותר נטען שהייתה בת אצולה.
אתלסטאן היה מלכה הראשון של אנגליה כולה.
הוא נחל ניצחונות רבים על יריביו, בהם הוויקינגים, ושלט אף על חלקים מויילס וקורנוול.
ב-927 כבש את יורק מידי הדנים.
ניצחונו הגדול ביותר היה בקרב ברונאבר, כשהדף את פלישתם של מלכי סקוטלנד, סטרת'קלייד ודבלין, ב-937. בעקבות זאת זכה בהכרתם של המלכים הזוטרים יותר בבריטניה.
אתלסטאן עסק גם בדת ובתרבות, והיה אספן של יצירות אמנות ושרידים בעלי משמעות דתית.
לעיתים העביר חלקים מהאוסף שלו לכנסיות ולבישופים כדי לזכות בתמיכתם.
בנוסף, כרת אתלסטאן בריתות רבות באמצעות נישואין פוליטיים, והשיא את אחיותיו למלכים שונים, אך הוא עצמו לא נישא.
הוקון הטוב, מלך נורווגיה, גדל בילדותו בחצרו של אתלסטאן כחניכו.
אתלסטאן נפטר בגלוסטר ב-27 באוקטובר 939, בעת שהיה בשיא כוחו, וירש אותו אחיו-למחצה, אדמונד הראשון.
מסוף ימי השליטה הרומית ועד המאה התשיעית התגבשו באנגליה ארבע ממלכות אנגלו-סקסוניות: וֶסֵקְס, מֶרְסְיָה, נורת'מבריה ומזרח אנגליה.
במאה השמינית, מרסיה התעצמה ונהפכה לממלכה האנגלית החזקה ביותר בדרום אנגליה, אך בשנים הראשונות של המאה התשיעית וסקס התעצמה תחת המלך אֶגְבֶּרְט, סבו של סבו של אתלסטאן.
במהלך המאה התשיעית, אנגליה סבלה ממתקפות הולכות ומתגברות של פושטים ויקינגים, ששיאן בפלישה הגדולה של הצבא הוויקינגי הגדול ב-865. במהלך עשר השנים הבאות הוויקינגים השתלטו על שלוש מתוך ארבע ממלכות אנגליה, מלבד וסקס, וכך עד 878 היא נותרה הממלכה האנגלו-סקסונית הריבונית האחרונה.
וסקס המשיכה להיאבק בדנים בתקופת שלטונו של אלפרד הגדול, סבו של אתלסטאן, כששיא המאבק בניצחון הגדול בקרב אדינגטון.
לאחר קרב זה אלפרד וגוט'רום, מנהיג הדנים, סיכמו על סיפוח חציה המערבי של מרסיה לוסקס, בעוד חציה המזרחי סופח למזרח אנגליה שנותרה בשליטת הוויקינגים.
המאבק הדני-אנגלי חודש במהלך העשור האחרון של המאה התשיעית כשאלפרד נעזר בבנו אדוארד, אביו של אתלסטאן.
בסופו של עשור זה, ב-899, אדוארד ירש את ממלכת אביו.
כעשר שנים לאחר מכן, ב-909, אדוארד יצא בראש צבא משולב של וסקס ומרסיה לכיבוש מחדש של נורת'מבריה מידי הדנים, שתקפו בעצמם את מרסיה, והמאבק על ההגמוניה האנגלית בין השבטים האנגלו-סקסונים לבין השבטים הדנים נמשך.
לאחר מותו של אתלרד השני ב-911, אלמנתו (ואחותו של אדוארד) אתלפלדה ירשה את כתר מרסיה, וכך שני בניו של אלפרד שלטו למעשה בכל דרום אנגליה של ימינו.
במהלך העשור שלאחר מכן, אדוארד ואתלפלדה כבשו את חלקה המזרחי של מרסיה שנותרה בידי הוויקינגים מאז קרב אדינגטון וכן את מזרח אנגליה.
ב-918 ירשה אלפווין את כתר מרסיה מאמה, אך במהרה השתלט על הכתר דודה אדוארד, ואיחד באופן סופי את שתי הממלכות תחת כתר אחד.
כשנפטר לבסוף אדוארד ב-924, ממלכתו שלטה בכל דרום ודרום-מרכז אנגליה מתעלת למאנש (התעלה האנגלית) ועד נהר האמבר (כלומר קו ליברפול-מנצ'סטר-לידס של ימינו).
הוויקינגים המשיכו לשלוט ביורק הנורדית בדרום נורת'מבריה.
צפונית לאזור השליטה הדני מלך קונסטנטין השני מבית אלפין, מלך סקוטלנד.
במערב המשיכה להתקיים ממלכת ויילס הנפרדת, וכן ממלכת דבלין הדנית מעברו השני של הים האירי.
מעריכים כי אתלסטאן נולד בסביבות שנת 894 מאחר שלפי דברי ויליאם ממלמסבורי, אחד מההיסטוריונים החשובים ביותר באנגליה מאז בֶּדָה וֶנֶרַבִּילִיס (והחשוב ביותר במאה ה-12), הוא היה כבן 30 בעת עלייתו לשלטון ב-2 באוגוסט 924. אתלסטאן היה בנו הבכור והיחיד של המלך אדוארד ואשתו הראשונה אקווין, שמעמדה לא ברור עד היום.
בכתבים שנכתבו לאחר הכיבוש הנורמני של אנגליה נטען לעיתים כי הייתה בת אצולה, ולעיתים שהייתה ממעמד נחות יותר, אך אין כל אזכור שלה בכתבים מוקדמים יותר, והמחלוקת אודות יחוסה המעמדי עדיין קיימת בין ההיסטוריונים בני ימינו.
כך או כך, כשאדוארד נישא בשנית ב-899 (כשאתלסטאן היה כבן 5 שנים בלבד), ייתכן שבעקבות מותה של אקווין, מעמדו של אתלסטאן כיורש העצר של אביו התערער, ואימו החורגת קידמה לתפקיד את שני בניה שלה מאדוארד.
ב-920 אדוארד התחתן בשלישית, ונולדו לו שני בנים נוספים, אדמונד ואדרד, שמלכו אחרי אתלסטאן.
כמו כן, היו לאתלסטאן ככל הנראה אחיות רבות מאביו ונשותיו.
אתלסטאן קושר פעמים רבות לממלכת מרסיה.
בצעירותו התחנך בגלות אצל דודתו אתלפלדה ובעלה אתלרד השני במרסיה, וככל הנראה לקח חלק פעיל בקרבות האנגלו-סקסונים עם הדנים בצבא מרסיה, ושם גם רכש את חינוכו הצבאי.
לפי הנאמר בכתב מאוחר יותר (1304) אתלסטאן העניק מגילת זכויות יתר למנזר הקדוש אוסוולד בגלוסטר שבמרסיה, שהוקם על ידי דודתו ובעלה והיה גם מקום קבורתם של השניים, וזאת בשל "הברית למחויבותו לאתלרד, מלך מרסיה, לו נשבע אמונים".
כמו כן, ייתכן שאתלסטאן בן ה-24 היה נציגו של אביו במרסיה, לאחר שאדוארד השתלט על הכתר ב-918.
הר אתלסטאן ברכס דאגלס שבחוף המזרחי של האי אלכסנדר, שבאנטארקטיקה נקרא על שמו של אתלסטאן מבית וסקס; וזאת בדומה לשמות הרים סמוכים רבים הנקראים על שמות מלכי אנגליה.
אתלפלדה (באנגלית עתיקה: Æthelflæd, 869–918) הייתה שליטת מרסיה מ-911 ועד מותה.
אתלפלדה הייתה בתו הבכירה של אלפרד הגדול, מלך אנגליה.
היא נישאה ב-886 לאתלרד, רוזן מרסיה, ונולדה להם בת בשם אלפווין.
ב-911, לאחר מות בעלה, זכתה אתלפלדה בתואר "גבירת המרסיאנים".
תואר זה לא היה ריק מתוכן; אתלפלדה נודעה כמצביאה ואסטרטגית מוכשרת.
במשך חמש שנים שלטה אתלפלדה בסטאפורד, ותחת שלטונה התבסס האופי האנגלי של סטפורדשייר.
בשנותיה האחרונות שלטה במרסיה יחד עם בתה אלפווין.
אתלפלדה מתה ב-918, ונקברה בגלוסטר.
ירש אותה אחיה אדוארד הזקן, מלך אנגליה.
אתלרד הראשון (באנגלית עתיקה: Æthelred of Wessex; 845 – 23 באפריל 871) היה מלך קנט ווסקס משנת 865 ועד מותו.
אתלרד היה בנו הרביעי של אתלוולף, מלך וסקס, מאשתו הראשונה אוסבורגה.
אתלרד עלה לשלטון לאחר שאחיו, המלך אתלברט, מת ללא צאצאים.
בשנתו הראשונה של אתלרד כמלך, הגיע הצבא הוויקינגי הגדול לחופי אנגליה, ובתוך חמש שנים השתלטו על שתי ממלכות חשובות: נורת'מבריה ומזרח אנגליה.
ב-868 פנה לאתלרד גיסו, בורגרד, מלך מרסיה, וביקש את עזרתו כנגד הפלישה.
אתלרד ואחיו אלפרד (שהפך לימים למלך אלפרד הגדול) יצאו בראש צבאם לנוטינגהאם, אך קרב מכריע לא התחולל במקום, ובורגרד שילם לוויקינגים כדי שיעזבו.
ב-874 הביסו הוויקינגים את בורגרד ואילצו אותו לצאת לגלות.
ב-870 פנו הוויקינגים לעבר ממלכת וסקס, ובקרב רדינג, ב-4 בינואר 871, ספג אתלרד מפלה מוחצת מידיהם.
בקרב אשדון, שנערך שבוע ימים לאחר מכן, הייתה דווקא ידו של אתלרד על העליונה, אך הוא הובס שוב בקרב בסינג ולאחר מכן בקרב מרטון.
ב-23 באפריל (או ב-15 באפריל) מת אתלרד, ככל הנראה כתוצאה מפציעה שספג במהלך הקרב.
לאחר מותו נקבר אתלרד בכנסיית וימבורן שבדורסט.
אחיו הצעיר אלפרד, שנודע לימים בשם אלפרד הגדול, ירש אחריו את הכתר ואת נטל המלחמה בוויקינגים, מכיוון שבניו של אתלרד היו צעירים מדי.
אתלרד זכה למעמד של קדוש מקומי לאחר מותו, על אף שלא עבר קאנוניזציה בידי הכנסייה.
אתלרד היה נשוי לוולפרידה, ממנה נולדו לו שני בנים, אתלוולד ואתלהלם.
אתלוולד מרד בדודנו אדוארד הזקן עם עלייתו לשלטון, ונאבק עמו על הכתר, אך נהרג באחד הקרבות.
אתלהלם, לעומת זאת, הכיר בשלטונו של דודנו, וכיהן בתקופת שלטונו כשליט מחוז וילטשייר.
משערים כי המלך הרולד גודווינסון נמנה עם צאצאיו.
הר אתלרד ברכס דאגלס שבצפון-מזרח האי אלכסנדר, שבאנטארקטיקה נקרא על שמו של אתלרד מלך וסקס; וזאת בדומה לשמות הרים סמוכים רבים הנקראים על שמות מלכי אנגליה.
אתלרד השני, המכונה "עצת בּוֹשֶת" היה מלך אנגליה בשנים 979–1013 ומשנת 1014 ועד מותו.
בין שתי תקופות שלטונו מלך באנגליה סוון, מלך דנמרק.
אתלרד היה בנו של אדגר, מלך אנגליה, מאשתו השנייה אלפרידה, ועלה לשלטון לאחר שאחיו-למחצה, אדוארד המרטיר, נרצח בידי אנשי אמו של אתלרד, שחפצה להושיב את בנה על כס המלכות.
לאחר מספר עשורים של שקט ושלום נאלץ אתלרד להילחם בפולשים הוויקינגים, ששבו להטריד את אנגליה.
בשנת 991 הוא נלחם נגד אולאף טריגווסון, מלך נורווגיה, שהביא עמו את הצבא הפולש הגדול ביותר שפלש לאנגליה במאה השנים שקדמו לו.
אתלרד אמנם הפסיד מול צבאו של אולאף, אך הצליח להגיע עמו להסכם שנטה לטובתו, משום שאולאף נאלץ לשוב ולהגן על נורווגיה.
גם לאחר פלישה זו התרחשו פלישות ויקינגיות נוספות לאנגליה, אשר חלק נכבד מהן הדף אתלרד לא בכוח הזרוע כי אם בתשלומי כסף, שנקראו "דנגלד".
ייתכן שחולשתו זו כנגד הפולשים הוויקינגים היא אשר הקנתה לו את תדמיתו הרעה בספרי ההיסטוריה, המציירים אותו כאדם חלש אשר מוטט את אנגליה.
בשנת 1013 פלש לאנגליה סוון מלך דנמרק.
אתלרד מתואר לרוב כאיש חלש אשר דרדר את ממלכת אנגליה לשפל חסר תקדים ולדעיכה נמרצת עד למהלומת המחץ שהנחיתו עליהם הדנים בשנים מאוחרות יותר.
הוא נחשב כרועצה של אנגליה, אך תיאור זה אינו מדויק.
הוא ערך רפורמות שיפור נרחבות במערכת המנהלית האנגלית והכניס את מוסד השריפות (Sheriff); כמו כן, על פי כמות המתכות היקרות במטבעות מתקופתו ניתן לראות כי תקופת שלטונו הייתה תקופה של פריחה כלכלית.
משמעות כינויו- Unræd, איננה "בלתי נכון" כפי שהועבר לאנגלית מודרנית כ-Unready, כי אם "(זה המקבל) עצה רעה".
זהו אולי משחק מילים מכוון על שמו אתלרד, שמשמעותו "בעל תושייה" (כלומר, המקבל עצה טובה).
הכינוי נולד מאוחר יותר ותועד לראשונה במאה ה-13, מאתיים שנה לאחר מותו.
השירה הסקאלדית הסקאנדינבית שנכתבה על מנת להלל גיבורים ויקינגיים, מציגה את אלתרד באור חיובי.
בתחילת האלף השני לספירה ביקר בחצרו המשורר האיסלנדי והקריא שיר הלל שתיאר אותו כשליט הזוכה לשבח והלל מכולם.
אם כי סאגות איסלנדיות אינן נחשבות למקור אמין לאירועים היסטוריים.
המלך אתלרד השני מוזכר בספרו של קן פולט, "הערב והבוקר", וכן בסדרה "ויקינגים: ולהאלה" המשודרת בשירות ההזרמה נטפליקס.
קורפורסיון דפורטיבה קלוב אתלטיקו נסיונל (בספרדית: Corporación Deportiva Club Atlético Nacional) היא קבוצת כדורגל קולומביאנית מהעיר מדיין.
הקבוצה מארחת את משחקי הבית שלה באצטדיון אטנאסיו חירארדוט, המשמש אצטדיון בית גם עבור דפורטיבו אינדפנדיינטה מדיין.
שחקני הקבוצה לובשים חולצות פסים בירוק ובלבן.
הקבוצה מחזיקה בשיא אליפויות ליגת העל הקולומביאנית עם 16 תוארי אליפות.
ב-1989 זכתה הקבוצה בגביע ליברטדורס לאחר ניצחון על אולימפיה במשחק הגמר.
ב-2016 הוכתרה בפעם השנייה כאלופת היבשת אחרי ניצחון על אינדפנדיינטה דל ואייה מאקוודור, כאשר בתווך סיימה כסגנית בטורניר של 1995 אחרי הפסד בגמר לגרמיו.
ב-2016 דורגה הקבוצה במקום הראשון בעולם לפי הדירוג של הפדרציה הבינלאומית להיסטוריה וסטטיסטיקה של הכדורגל (IFFHS) והייתה לקבוצה הלא אירופאית הראשונה שנמצאת במקום זה.
ב-2017 הפכה לקבוצה הקולומביאנית הראשונה שזוכה בגביע רקופה סודאמריקנה, אחרי ניצחון על שאפקואנסה מברזיל.
שתי הקבוצות נפגשו לאחר שנסיונל החזיקה בתואר אלופת הליברטדורס ושאפקואנסה בתואר אלופת הקופה סודאמריקנה, לאור משחק גמר הסודאמריקנה שלא התקיים ביניהן בעקבות אסון המטוס.
לאורך השנים שיחקו בקבוצה כדורגלנים קולומביאנים ידועים כגון פאוסטינו אספרייה, רנה היגיטה, ויקטור אריסטיסאבאל, אנדרס אסקובר, איוואן קורדובה, לאונל אלברס, אלכסיס גרסיה, אלביירו אוסוריאגה, אקיבלדו מוסקרה, מאוריסיו סרנה, חואן פבלו אנחל, דויד אוספינה וחואן קאמילו סונייגה.
תחילת דרכו של המועדון והזכייה הראשונה
הקבוצה הוקמה ב-1947 על ידי לואיס אלברטו וילחאס לופרה, חורחה אוסוריו, אלברטו איסטמן, חילברטו מולינה, ראול ספאטה לוטרו, חורחה גומז חאראמייו, ארטורו טורס פוסאדה וחוליו אורטיז.
תחילה הוקמה בשם אתלטיקו מוניסיפל והצטרפה לליגה שהוקמה ב-1948. הליגה מנתה עשר קבוצות שרישומן הותנה בתשלום של כ-1,000 פסו קולומביאני.
הקבוצה רשמה את ניצחונה הראשון אי פעם במשחק הראשון על קבוצת אוניברסידד דה קולומביה.
ב-1951 שונה שמה של הקבוצה לאתלטיקו נסיונל עד היום.
הסיבה לשינוי השם הייתה העובדה שפילוסופיית המועדון דגלה בעידוד שחקנים מכל רחבי המדינה ולא רק ממחוז אנטיוקיה, מה גם שהמועדון דגל בהחתמת שחקנים קולומביאנים בלבד ורק ב-1953 החתים את השחקן הזר הראשון, הארגנטינאי אטיליו מיוטי.
התואר הראשון של המועדון הגיע בשנת 1954. המאמן היה פרננדו פטרנוסטר.
נסיונל סיימה עונה מרשימה עם הפסד בודד אחד ועם הארגנטינאי קרלוס גמבינה כמלך השערים עם 21.
למרות התואר, המשך שנות ה-50 לא היטיבו עם הקבוצה ממדיין שסבלה גם מקריסה כלכלית, מה שאילץ אותה להתאחד עם היריבה העירונית, אינדפנדיינטה מדיין.
הקבוצה המאוחדת המשיכה להיקרא אתלטיקו נסיונל אבל החזיקה מעמד בדיוק שנה אחת.
האליפות השנייה הגיעה רק ב-1973, 19 שנים אחרי האליפות הראשונה, אבל היא גם הייתה הספתח לאחת התקופות היפות של נסיונל.
ב-22 ביולי 1976 אישרו במועדון על הגעתו של אחד המאמנים המעוטרים בארגנטינה, אוסוולדו סובלדיה, המאמן שלקח מספר אליפויות עם אסטודיאנטס.
כבר בעונתו הראשונה עם הקבוצה, הצליח סובלדיה להוליך אותה לאליפות השלישית בתולדותיה, כאשר היא מנצחת בחוץ במשחק הקובע את אונסה קלדס 0-2.
ב-1979 הגיע למועדון אחד מהזרים הטובים בהיסטוריה של הכדורגל הקולומביאני, הפרואני ססאר קואטו.
קרלוס ולדרמה אף ציין בראיון מסוים שהיה שואב המון השראה ומסתכל על קואטו משחק.
ב-1981 השיג סובלדיה את האליפות השנייה שלו והרביעית בסך הכל של נסיונל.
הקבוצה העפילה לבית הגמר של הטורניר יחד עם ג'וניור, אמריקה קאלי ודפורטס טולימה.
במשחק האחרון התמודדה נסיונל מול אמריקה.
שער של איברגואן נתן לנסיונל את היתרון ופנדל שנשרק לטובתה לקראת הסיום, גרם לשחקני אמריקה לעזוב את המגרש לפני השריקה האחרונה ולתת את האות לחגיגות האליפות של נסיונל.
הפרואני קואטו סיים ככובש המצטיין עם 17 שערים.
אבל כל התקופה המוצלחת של המועדון תחת המאמן הארגנטינאי הגיעה לסיומה באופן טרגי, כאשר סובלדיה מצא את מותו ב-17 בינואר 1982 בעקבות התקף לב שחווה בעת שסגר על הימור של מרוץ סוסים, אהבתו השנייה.
תקופת הקריאולו והקשר לקרטל הסמים הגדול בעולם
במהלך שנות ה-80 וה-90, הקשר בין מועדונים הפאר בקולומביה עם קרטלי הסמים היה חזק ואף גלוי.
במקרה של נסיונל, היא קושרה לקרטל מדיין שהיה בגדול בעולם בראשותו של הברון פבלו אסקובר.
הוא היה מטורף על כדורגל והיה מעין רובין הוד כאשר השקיע הון תועפות בבניית מגרשים בשכונות העוני של העיר וכן עזר מאוד לקבוצתו האהודה, אתלטיקו נסיונל.
בהיעדר תמיכה מההתאחדות, הקבוצות מצאו את הפתרון אצל קרטלי הסמים.
לא פעם נצפו שחקני נסיונל ודמויות מוכרות כמו רנה היגיטה ולאונל אלברס, מבקרים את אסקובר בתא המעצר שלו.
אחד התנאים של אסקובר לתמיכה בקבוצה היה לשחק עם שחקנים מקומיים בלבד.
תחילה דובר על שחקנים שנולדו במחוז אנטיוקיה בלבד, אחר כך שחקנים שנולדו בקולומביה.
נסיונל סיגלה לעצמה פילוסופיה לשחק ללא זרים בכלל בתקופה שנקראה "פורוס קריאולוס" (בספרדית Puros Criollos) שהמשמעות: ילידי המקום.
תקופה זו נמשכה 16 שנים, מ-1987 ועד 2003. זו גם הייתה אחת התקופות היפות ביותר של נסיונל מבחינה ספורטיבית.
ב-1987 הוחתם המאמן פרנסיסקו מטוראנה בקבוצה והוא לקח עמו את חברו הטוב, הרנן דאריו גומס.
השניים עבדו במקביל בנסיונל ובנבחרת הלאומית.
ב-1988 הגיעה הקבוצה לגמר והפסידה למיונאריוס אבל הבטיחה את מקומה בגביע הליברטדורס בשנה שלאחר מכן.
נסיונל הוגרלה בבית המוקדם עם מיונאריוס, אמלק ודפורטיבו קיטו.
הפתיחה הייתה גרועה עם שלוש תוצאות תיקו והפסד.
נסיונל הייתה צריכה לנצח את שני המשחקים האחרונים מול היריבות מאקוודור והיא אכן עשתה זאת עם 1–2 על קיטו ו-1–3 על אמלק.
מיונאריוס סיימה ראשונה ונסיונל שנייה, כדי להעפיל לשמינית הגמר.
בשמינית פגשה את ראסינג קלוב מארגנטינה וניצחה אותה בסיכום הכללי 2–3. היריבה הבאה ברבע הגמר הייתה מיונאריוס במפגש טעון מאוד שהצית את היריבות המרה בין מחנות האוהדים והמועדונים עד היום.
לאחר ניצחון 0–1 במדיין, התאפיין הגומלין בבוגוטה במשחק פראי על גבול האלים, משחק שהסתיים בתיקו 1-1 והעלה את נסיונל לשלב חצי הגמר.
עד היום טוענים במיונאריוס כי השופט קיפח אותם מאחר שפחד מפבלו אסקובר.
בחצי הגמר פגשה נסיונל את דאנוביו מאורוגוואי.
לאחר 0-0 במשחק הראשון במונטווידאו, נסיונל הראתה עליונות ברורה בגומלין במדיין והביסה את דאנוביו 0–6 כשאלביירו אוסוריאגה כובש ארבעה שערים.
כדי להפוך לקבוצה הקולומביאנית הראשונה שזוכה בתואר, היה על נסיונל לגבור בגמר על קלוב אולימפיה מפרגוואי.
במשחק הראשון שלטה אולימפיה וניצחה 0–2. בעקבות דרישת ה-CONMEBOL לשחק את הגמר באצטדיון המכיל מינימום 50,000 מקומות, נאלצה נסיונל לארח את הגומלין באצטדיון בבוגוטה.
לאחר מחצית ראשונה מאופסת, כבשו מיניו (שער עצמי) ואוסוריאגה לזכות נסיונל וקבעו 2-2 בסיכום שני המשחקים.
כדי להכריע את זהות האלופה, ניצבו הקבוצות בפני בעיטות הכרעה ולאחר 18 ניסיונות, היו אלו שחקני נסיונל שחגגו תואר היסטורי כשניצחו 4–5 עם ארבע עצירות של רנה היגיטה והפנדל המכריע של לאונל אלברס.
בעקבות זכייתה, פגשה נסיונל ב-17 בדצמבר 1989 את מילאן האיטלקית במשחק על הגביע הביניבשתי המסורתי שנערך בטוקיו, בירת יפן.
לאחר 0-0 בתום 90 הדקות, שיחקו הקבוצות עוד 30 דקות של הארכה ודקה לפני שהמשחק יוכרע בבעיטות הכרעה, כבש אלבריגו אבני את שער הניצחון למילנזים בבעיטה חופשית.
ב-1990 שוב נפגשו נסיונל וקלוב אולימפיה, הפעם בחצי גמר הליברטדורס ובניגוד לגמר אשתקד, שחקני אולימפיה היו אלו שחגגו בסיום.
באותה שנה נסיונל הספיקה להפסיד לבוקה ג'וניורס במשחק הרקופה אבל זכתה בגביע בינ"ל נוסף כאשר ניצחה בגמר גביע אינטראמריקנה את פומאס ממקסיקו 1-6 בסיכום המשחקים.
נסיונל הוסיפה לעצמה עוד שתי אליפויות קולומביה בשנים 1991 ו-1994. בשנים אלו הקבוצה מוציאה עוד שחקנים שהיוו את הבסיס לנבחרת הלאומית כמו פאוסטינו אספרייה, ויקטור אריסטיסאבאל, מאוריסיו סרנה, חואן פבלו אנחל והרמן גביריה.
הקבוצה מצליחה להגיע בפעם השנייה בתולדותיה לגמר גביע הליברטדורס של שנת 1995 כאשר בחצי הגמר היא עוברת את קבוצת הפאר מארגנטינה, ריבר פלייט.
לאחר ניצחון באצטדיון אטנאסיו חירארדוט 0-1 משער מדהים של השוער היגיטה בבעיטה חופשית, הפסידה נסיונל בגומלין בתוצאה זהה כשהיגיטה שוב מצטיין ומונע הפסד גבוה יותר.
בבעיטות ההכרעה שוב הצטיין השוער כאשר כבש מצד אחד והדף מן העבר השני כדי להעלות את קבוצתו לגמר הטורניר מול קבוצת גרמיו הברזילאית.
לאחר שהפסידה במשחק הראשון בברזיל 1-3, לא הצליחה נסיונל לבצע מהפך במדיין וסיימה בתיקו 1-1, מה שנתן את הגביע לגרמיו.
בשנת 1996 רכשה קבוצת ארדילה לוייה את הקבוצה.
בראש הקבוצה עומד המיליארדר קרלוס ארדילה לוייה, שבבעלותו בין היתר גם הערוץ הממלכתי RCN וכן חברת המשקאות הגדולה פוסטובון, שהיא גם נותנת החסות של הקבוצה.
נסיונל הפכה לקבוצה הקולומביאנית הראשונה שנרכשת בידי בעלים פרטי.
ב-1997 זכתה הקבוצה בגביע אינטראמריקנה שני שלה לאחר שהחליפה את מחזיקת הגביע, גרמיו, שהחליטה לפרוש.
נסיונל פגשה את דפורטיבו סאפריסה מקוסטה ריקה וניצחה אותה בסיכום 2-3.
עד סוף המאה ה-20 הוסיפה נסיונל עוד שלושה תארים.
ב-1998 זכתה בגביע מרקונורטה אחרי ניצחון בסיכום הכללי 1–4 על דפורטיבו קאלי.
שנה לאחר מכן זכתה באליפות קולומביה השביעית בתולדותיה, תחת אימונו של שחקן העבר, לואיס פרננדו סוארס, אחרי שגברה בגמר השנתי על אמריקה קאלי בבעיטות הכרעה.
זו הייתה האליפות השלישית בה זוכה נסיונל על חשבונה של אמריקה, מה שהגביר עוד יותר את היריבות בין המועדונים ואת המפגשים ביניהם כקלאסיקו של קולומביה.
בשנת [2000] זכתה שוב פעם בגביע המרקונורטה והפכה לשיאנית המפעל, כאשר גברה בגמר על מיונאריוס 1–2 בסיכום הכללי.
שליטה מקומית במילניום החדש (2000–2014)
לאחר שנה לא מוצלחת הן בליגה המקומית והן בטורניר היבשתי, נסיונל הוזמנה להשתתף בטורניר חדש שהקימה הקונפדרציה הדרום אמריקאית, גביע סודאמריקנה, שהחליף את גביע מרקונורטה וגביע מרקוסור.
היא עברה בדרך את אמריקה קאלי, סנטיאגו וונדררס ונסיונל מאורוגוואי, כדי להעפיל למשחק הגמר מול סן לורנסו.
לצערה היא קרסה במשחק הראשון ודווקא בבית מול האוהדים, כשהפסידה 0–4 ובעצם איבדה סיכוי לזכות.
הגומלין השתיים בתיקו 0-0 והקבוצה מארגנטינה חגגה זכייה ראשונה במפעל החדש.
גם בליגה המקומית היא הגיעה לגמר, אבל הפעם אמריקה קאלי הייתה זו שחגגה על חשבונה.
המעבר למתכונת הליגה החדשה של שני טורנירים בשנה עשה רק טוב לקבוצה.
היא החליטה גם לשנות את פילוסופיית המועדון בכל הקשור להחתמת שחקנים קולומביאנים בלבד ולאחר 17 שנים החתימה זרים ראשונים: הקשרים חורחה רוחאס מוונצואלה והוגו מוראלס מארגנטינה.
במהלך שנת 2004 עלתה הקבוצה לגמר בשני הטורנירים, אבל הפסידה לאינדפנדיינטה מדיין וג'וניור בהתאמה.
הגמר מול ג'וניור היה דרמטי בצורה בלתי רגילה.
נסיונל הפסידה במשחק הראשון בברנקייה 0-3 ולא הרבה נתנו לה סיכוי בגומלין.
אבל בעזרת 45,000 אוהדיה שמילאו את אצטדיון אטנאסיו חירארדוט למרות התוצאה במשחק הראשון, נסיונל שלטה ללא עוררין לאורך כל המשחק, עד שכבר הוליכה בתוצאה 1–5, מה שהיה מקנה לה את האליפות.
לצערה, ג'וניור הצליחה לכבוש שער מצמק בדקה ה-88 והישוותה את התוצאה בסיכום ל-5-5. האליפות שוב הוכרעה בפנדלים וג'וניור הייתה זו שניצחה בסופו של דבר אחרי גמר הירואי.
ב-2005 מונה למאמן הקבוצה אחיו הבכור של אנדרס אסקובר, סנטיאגו.
לקבוצה חזר החלוץ ויקטור אריסטיסאבאל ששיתף פעולה בהתקפה עם הכישרון הצעיר, אדיקסון פראה.
יחד עם רוחאס ומוראלס, עם הקפטן הוותיק, מאוריסיו סרנה והמגן חואן קאמילו סונייגה בצעדיו הראשונים בבוגרים, נסיונל הייתה הקבוצה הטובה ביותר בסמסטר הראשון וגם בפלייאוף סיימה ראשונה את הבית שלה.
במשחק הגמר היא פגשה את אינדפנדיינטה סנטה פה.
אחרי 0-0 באצטדיון אל קמפין, נסיונל זכתה באליפות השמינית שלה אחרי ניצחון 0–2 בגומלין במדיין.
ב-2007 מתמנה למאמן הקבוצה אוסקר הקטור קינטבני הארגנטינאי, שחודש לפני כן הפתיע את קולומביה כשלקח אליפות עם דפורטיבו פאסטו הקטנה.
הקבוצה מחתימה גם שחקנים כמו חיירו פטיניו, אלקין מורייו, אלדו לאאו רמירס ואיוואן הורטדו, שחוברים לדויד אוספינה, חואן קאמילו סונייגה, כרמלו ולנסיה, ויקטור אריסטיסאבאל וסרחיו גלבן ריי.
נסיונל רושמת שנה היסטורית והופכת לקבוצה הראשונה שזוכה בשתי אליפויות בעונה אחת מאז שעברו לשיטת הליגה הקצרה.
ניצחון על לה אקידד בגמר האפרטורה וניצחון על אתלטיקו וילה בגמר הפינליססיון, נתנו לנסיונל את אליפויות מספר 9 ו-10.
לאחר שהקבוצה רשמה תואר נוסף ב-2011 ושוב תחת המאמן אסקובר, המטרה הייתה גביע הליברטדורס.
מאחר שכשל בטורניר עצמו, פוטר אסקובר וחואן קרלוס אוסוריו מונה במקומו במאי 2012. לאוהדים היה קשה להסתגל לשיטות החדשות של אוסוריו והקבוצה הייתה רחוקה מלהרשים.
האוהדים דרשו את פיטוריו אבל ההנהלה נתנה לו גיבוי שהתחזק עם הזכייה בגביע הקולומביאני.
הקבוצה העפילה לשלב הבפלייאוף בטורניר האפרטורה 2013, אבל שוב יכולת חלשה העמידה אותה בסיכוי קלוש להעפיל לגמר, מחזור אחד לסיום.
הקבוצה הייתה חייבת לנצח את איטגווי כדי להעפיל והתוצאה הייתה 1-1 בדקה ה-88, כאשר נפסק כדור חופשי לנסיונל.
חואן דויד ולנסיה היה הבועט הקבוע והוא זה שגם כבש את שער הניצחון.
נסיונל העפילה לגמר מול סנטה פה ולאחר 0-0 במדיין, ניצחה 0–2 בבוגוטה וזכתה באליפות ה-12 שלה.
מה שלא היה ידוע אז, זה שאותו שער של ולנסיה פתח את הדרך לשושלת מאוד מוצלחת של נסיונל תחת אוסוריו.
הקבוצה השלימה דאבל או טרבל ב-2013, כאשר זכתה גם באליפות טורניר הפינליססיון וגם שוב בגביע הקולומביאני.
כלומר ב-2013 זכתה נסיונל בכל התארים המקומיים והודחה בשלב חצי הגמר של גביע סודאמריקנה בידי סאו פאולו.
ב-2014 הפך אוסוריו למאמן המעוטר ביותר בתולדות נסיונל, כאשר הוליך את הקבוצה לאליפות שלישית ברציפות, לראשונה מאז החלו הטורנירים הקצרים, וכן גם לגמר גביע סודאמריקנה מול ריבר פלייט.
לאחר 1-1 בקולומביה, הייתה זו ריבר שחגגה עם ניצחון 0–2 בגומלין בארגנטינה.
גביע הליברטדורס חוזר אחרי 27 שנים
בינואר 2015 הקבוצה נאלצה להפרד מהמאמן אוסוריו, שקיבל הצעה להצטרף לסאו פאולו.
מי שנכנס לנעליו הגדולות היה ריינלדו רואדה, שהרזומה שלו כולל בעיקר הצלחה ברמת הנבחרות.
רואדה ועוזרו, ברנרדו רדין, המשיכו להתבסס על הבסיס שהשאיר אוסוריו בנסיונל למעט שינויים קטנים כמו הגעתו של ג'ימי צ'ארה ושילובו של הילד בן ה-19, מרלוס מורנו, שהתגלה כהצלחה גדולה.
נסיונל הגיעה לגמר הפלייאוף מול ג'וניור, הפסידה בחוץ 1–2 וניצחה בבית 0–1 משער של מרלוס מורנו ולבסוף זכתה בתואר לאחר דו-קרב בעיטות הכרעה.
זו הייתה האליפות ה-15 של הקבוצה, שבאופן רשמי הפכה לשיאנית הזכיות בקולומביה לפני מיונאריוס.
המטרה הבאה הייתה גביע הליברטדורס ולשם כך החזירו את ויקטור איברבו מאירופה במקומו של ג'פרסון דוקה שעזב למקסיקו ואת אנדרס איברגואן שהגיע במקום ג'ימי צ'ארה שעזב אף הוא.
נסיונל שובצה מספר 4 עם הורקאן מארגנטינה, פניארול מאורוגוואי וספורטינג קריסטל מפרו.
נסיונל שברה כמה שיאים בטורניר ואחד מהם היה שהיא הפכה לקבוצה הראשונה אי פעם שלא סופגת שער חובה בשלב הבתים.
היא השיגה 16 נקודות מתוך 18 אפשריות, כאשר רק תיקו 0-0 ביתי מול הוראקן במשחק האחרון מונע ממנה לסיים במאזן מושלם.
נסיונל כבשה 12 שערים וכאמור לא ספגה כלל.
בשמינית הגמר פגשה נסיונל שוב את הוראקן ולאחר תיקו מאופס בחוץ, ניצחה נסיונל במדיין 2-4 והעפילה לרבע הגמר.
בשלב זה פגשה נסיונל יריבה ארגנטינאית נוספת, רוסאריו סנטראל.
לאחר שלא נכנע במשך שמונה משחקים שלמים, נכנע לראשונה השוער פרנקו ארמני, שספג גול כבר בדקה החמישית.
למרות השער, ארמני הצטיין לאורך כל המשחק והיה הגורם העיקרי לכך שהקבוצה הפסידה לבסוף רק על חודו של גול והשאירה לעצמה סיכוי לגומלין.
אותו משחק גומלין במדיין היה מאוד דרמטי, כאשר כבר בפתיחה כבשה רוסאריו שער מפנדל והגדילה את היתרון הכולל ל-0–2. אוהדי נסיונל, שראו את החלום הגביע מתרחק, התעודדו כאשר מקנלי טורס צימק את התוצאה לקראת המחצית.
עוד שער מהיר של אלחנדרו גרה ונסיונל העמיד את נסיונל מרחק שער אחד מעלייה.
ואז, ממש בהתקפה האחרונה של המשחק, הצליח אורלנדו בריו לדחוק את הכדור האחרון מתוך הרחבה וקבע ניצחון 1–3, שנתן לנסיונל את הכרטיס לחצי הגמר.
בפגרה שבין רבע הגמר לחצי הגמר בעקבות טורניר הקופה אמריקה 2016 שהתקיים, איבדה נסיונל את ויקטור איברבו שתקופת השאלתו הסתיימה, אבל החתימה את מלך שערי הליגה הקולומביאנית, מיגל בורחה מקורטולואה.
בדיעבד, זו הייתה אחת ההחתמות הטובות אי פעם של המועדון.
ארבעה שערים שכבר בורחה בצמד המשחקים מול סאו פאולו נתנו לנסיונל ניצחון כולל של 1–4 בסיכום ואת הכרטיס לגמר מול אינדפנדיינטה דל ואייה.
לאחר תיקו 1-1 באקוודור, היה זה שוב בורחה שכבש את השער היחיד בגומלין במדיין ונתן לנסיונל ניצחון של 1–2 בסיכום הכלי וזכייה שנייה בהיסטוריה של המועדון בגביע ליברטדורס.
נסיונל גם הפכה לקבוצה שהשיגה הכי הרבה נקודות במפעל, 33, נקודה יותר מבוקה ג'וניורס.
ההתמקדות של נסיונל בגביע הליברטדורס ובגביע סודאמריקנה הצריך ממנה את חלוקת הסגל לשניים: שחקני ההרכב הראשון שיתמודדו במפעלים הביניבשתיים ושחקנים הקו השני שישחקו בליגה בהרכבים מעורבים.
כך יצא שנסיונל, שהייתה בעצם הטובה בקולומביה, נאלצה לזנוח את הליגה המקומית אם כי בסמסטר השני של 2016 הצליח ההרכב השני של המועדון לסיים במקום הראשון את הליגה עד לשלב הפלייאוף וכן לזכות שוב בקופה קולומביה.
בינתיים בגביע הסודאמריקנה נסיונל שוב הצליחה להגיע לגמר המפעל אחרי שעברה בחצי הגמר את סרו פורטניו מפרגוואי בזכות שער חוץ.
בגמר הייתה עתידה לפגוש את הפתעת המפעל, שאפקואנסה והייתה פייבוריטית להיות הקבוצה הראשונה שתזכה בגביע ליברטדורס ובגביע סודאמריקנה באותה השנה.
המשחק הראשון נקבע להיות במדיין וב-28 בנובמבר 2016 עשתה שאפקואנסה את דרכה לקולומביה, אך בסמוך למדיין התרסק המטוס שעליו היו חברי הקבוצה.
מבין 76 הנוסעים, רק 5 ניצלו.
המשחקים בוטלו ונסיונל כאות סולידריות ביקשה מה-CONMEBOL להעניק את הגביע לשאפקואנסה, מה שאכן קרה בפועל.
בתמורה לכך, קיבלה נסיונל אות כבוד מהקונפדרציה הדרום אמריקאי ואף הוכרזה כקבוצת הפייר פליי של 2016 על ידי פיפ"א.
הזכייה בליברטדורס הבטיחה לנסיונל השתתפות בגביע העולם למועדונים ולשם כך נאצלה לוותר לחלוטין על הליגה המקומית.
אף על פי שסיימה ראשונה ועלתה לחצי הגמר, פגשה את אינדפנדיינטה סנטה פה.
לאחר ניצחון 1–2, נסיונל נאלצה לשחק את הגומלין עם שחקני הנוער של המועדון, שכן כל הסגל של הקבוצה הבוגרת טס ליפן לשחק בגביע העולם.
הרבה ביקורת הייתה בקולומביה על הדימיור שלא דחו את המשחק, שהסתיים בתוצאה 0–4 לסנטה פה, שבסוף גם זכתה באליפות.
נסיונל עצמה קיוותה להעפיל לגמר גביע העולם מול ריאל מדריד, אבל נעצרה בחצי הגמר על ידי האלופה היפנית, קשימה אנטלרס והובסה 0–3. במשחק על המקום השלישי ניצחה בדו-קרב בעיטות הכרעה את קלוב אמריקה ממקסיקו.
אם היה נראה שאחרי שנת 2016 תגיע ירידה טבעית, הרי שנסיונל שברה עוד כמה שיאים בטורניר האפרטורה של 2017. הקבוצה צירפה את אחד משחקני החיזוק המשמעותיים, החלוץ דיירו מורנו ויצאה להגין על תוארה כאלופת היבשת.
בטורניר היבשתי הכל הלך הפוך ונסיונל סיימה אחרונה והפכה לקבוצה הרביעית בהיסטוריה שלא מצליחה לעבור את שלב הבתים שנה לאחר זכייה, אבל בליגה המקומית הכל עבד מצוין.
הקבוצה שיחקה עם כל מיני מערכים שונים של שחקנים אבל פשוט הייתה גדולה על הליגה.
שברה שיא נקודות לטורניר קצר (49) עם הפסד אחד בלבד ב-20 משחקים, כאשר הפסידה 3–4 בדרבי לאינדפנדיינטה מדיין וכן שברה את שיא הנקודות בכללי עם 62. הקבוצה הגיעה עד למשחק הגמר, שם פגשה את דפורטיבו קאלי.
לאחר הפסד 0–2 בקאלי, במשחק שהיה צריך להיגמר בתוצאה גבוהה יותר.
בגומלין במדיין, לנסיונל הייתה את כל הכוונה למחוק את הפיגור והיא אכן כבשה צמד תוך רבע שעה.
לאחר גול מצמק של ג'פרסון דוקה והחזרת היתרון הגלובלי לקאלי, נסיונל כבשה עוד שלושה שערים, מחקה את הפיגור מהמשחק הראשון וזכתה באליפות ה-16 בתולדותיה.
ב-2018 החתימה הקבוצה את המאמן הארגנטינאי הצעיר, חורחה אלמירון ובנתה קבוצה כמעט חדשה לאחר שרוב כוכבי הזכייה של גביע הליברטדורס עזבו למועדונים אחרים.
נסיונל לא כל כך הרשימה בצורת משחקה, אבל הצליחה להשיג את התוצאות הדרושות.
היא שמרה על מאזן מושלם בביתה בליגה ועוד מבלי לספוג שער חובה.
את הליגה הסדירה סיימה במקום הראשון אבל בפלייאוף זה הלך קשה יותר.
ניצחון על דפורטיבו קאלי 1-2 בסיכום שני המשחקים וניצחון בפנדלים על אתלטיקו וילה אחרי תיקום מאופס ב-180 דקות, הביאו את הקבוצה למרחק של שני משחקים מעוד אליפות.
היריבה בגמר הייתה דפורטס טולימה.
נסיונל הצליחה לנצח בחוץ 0–1 ובגומלין התוצאה הייתה 1-1, שתי דקות לסיום.
אז ביצע המגן הוותיק, חואן קאמילו סונייגה עבירה מיותרת על סבסטיאן וייה וראה את הכרטיס האדום.
בתוספת הזמן כבשה טולימה את שער הניצחון במשחק, שהישווה את התוצאה ל-2-2 בסיכום ושלח את המשחק לדו-קרב פנדלים.
למרות דחיפת הקהל, נסיונל לא הצליחה להתאושש מהגול המאוחר שספגה והפסידה גם בפנדלים.
הסמסטר השני התחיל בצורה גרועה הרבה יותר, כשנסיונל הודחה בשמינית גמר הליברטדורס על ידי אתלטיקו טוקומאן, כישלון גדול ללא ספק.
בליגה נכשלה הקבוצה גם כן, כאשר במרבית הסמסטר אימן הרנן דריו הררה, שהחליף את אלמירון שפוטר.
בסופו של דבר לא בצליחה נסיונל להעפיל לפלייאוף לראשונה מאז שנת 2012, אחרי תיקו 2-2 בחוץ מול איטגווי לאונס.
ולמרות זאת, דווקא בגביע הצליחה נסיונל בצורה טובה יותר.
המועדון הצטרף לסבב המשחקים בשמינית הגמר, שם ניצחון את פטריוטס 0-2 בסיכום.
ברבע הגמר פגשה את ג'וניור ושער של דניאל בוקנגרה נתן להם את הכרטיס לחצי הגמר.
מול לאונס בחצי, נסיונל הפגינה את העליונות שלה והצליחה לנצח בסיכום 1–4 כדי להעפיל לגמר מול אונסה קלדס.
במשחק הראשון באצטדיון פלוגרנדה הצליחה נסיונל להוציא תיקו 2-2, מה שהעביר את ההכרעה אל אצטדיון אטנאסיו חירארדוט למשחק הגומלין.
במצב של 1-1 וכאשר המשחק נכנס לדקה ה-90, הצליח בוקנגרה לכבוש בבעיטה חופשית את השער שהעניק לנסיונל את הגביע הרביעי בתולדותיה.
זכייה בתואר לאחר שלוש שנים
לאחר עשור שהיה ברובו עשיר בתארים למועדון, נכנסה הקבוצה לתקופה שהיא לא רגילה ולא הצליחה לזכות בשום תואר מאז הגביע ב-2018. לקראת סוף שנת 2021 הוסיף המועדון גביע חמישי בהיסטוריה, שביסס אותו כמועדון עם מרב הזכיות הכוללות לקבוצה קולומביאנית - 30 תארים.
נסיונל החלה את דרכה בגביע בשמינית הגמר כשהוגרלה מול פטריוטאס בויאקה וניצחה אותה 1-5 בסיכום שני המשחקים.
ברבע הגמר פגשה נסיונל את אינדפנדיינטה סנטה פה.
הפסד 1-2 באצטדיון אל קמפין וניצחון 0-1 בבית שלחו את המשחק לדו-קרב פנדלים שבו ניצחה נסיונל 1-3. בחצי הגמר התמודדה הקבוצה מול דפורטיבו קאלי.
במשחק הראשון בחוץ פיגרה כבר 0-2, אבל הצליחה לחזור ולהשוות ל-2-2. במשחק הגומלין ניצחה נסיונל 0-1 והעפילה למשחק הגמר מול דפורטיבו פריירה המפתיעה.
דווקא בגמר הכל הוכרע כבר במפגש הראשון באצטדיון אטנאסיו חירארדוט, כאשר נסיונל לא התקשתה להביס את יריבתה 0-5. הגומלין בפריירה היה בעצם לפרוטוקול ולמרות שנסיונל הפסידה 0-1, היא ניצחה 1-5 בסיכום וחגגה זכייה בגביע.
הוספת גביע הרקופה לארון הגביעים
ב-10 במאי 2017 הוסיפה הקבוצה תואר בינלאומי נוסף וה-27 במספר התארים הכללי, לאחר שזכתה בגביע רקופה סודאמריקנה אחרי ניצחון על שאפקואנסה והפכה לקבוצה הקולומביאנית הראשונה שזוכה בתואר זה.
במשחק הראשון הפסידה נסיונל בברזיל 1-2, אבל כעבור חודש בגומלין שנערך באצטדיון אטנאסיו חירארדוט, הביסה את שאפקואנסה 1–4 וניצחה בסיכום שני המשחקים 3-5.
סמל המועדון עבר מספר שינויים מאז הקמתו ועד היום.
תחילה היה זה מחומש שכולל בתוכו את הצבעים ירוק-לבן, צבעי הדגל של מחוז אנטיוקיה, עם השנים נכנס גם הכיתוב.
בתחילה נכתב בתוך המחומש "מועדון אתלטיקו נסיונל", אבל ככה שעברו השנים הכיתוב השתנה לראשי התיבות של המועדון בלבד, האותיות A ו-N, על גבי משולש ירוק ומשולש לבן.
בקולומביה נחשבת נסיונל למועדון הגדול ביותר והיא זו שעד כה זכתה במספר האליפויות הרב ביותר וכן במספר התארים הכולל הגדול ביותר, כאשר הרחק מאחור נמצאות מיונאריוס ואמריקה קאלי.
מפגש של נסיונל עם קבוצות אלו זוכה לכינוי "הקלאסיקו קולומביאנו", המשחק הגדול ביותר בקולומביה בין הקבוצות המעוטרות ביותר ועם הקהל הרב ביותר.
לנסיונל יש גם יריבות עירונית עם הקבוצה השנייה של העיר מדיין, אינדפנדיינטה מדיין.
משחק הדרבי ביניהן קרוי גם "אל קלאסיקו פאיסה" (בספרדית El Clásico Paisa).
פאיסה קרוי כל אחד שמגיע מאזור צפון מערב קולומביה וכולל את המחוזות: אנטיוקיה, ריסרלדה, קלדס וקינדיו.
הקבוצה משחקת את משחקיה הביתיים באצטדיון אטנאסיו חירארדוט וחולקת אותו עם יריבתה העירונית, אינדפנדיינטה מדיין.
הוא נחנך בטורניר ידידות שהתקיים בין נסיונל, דפורטיבו קאלי, אליאנסה לימה ופלמנגו.
גביע העולם למועדוניםמקום שלישי: (1)''' 2016
אתלרד נשא בפועל את התואר "לורד מרסיה" או "אלדורמן" (Ealdorman), אך בפועל מלך במרסיה, וזאת בשל היותו ואסאל של מלך ממלכת וסקס.
בשנת 886 העניק לו אלפרד הגדול, מלך וסקס את השליטה בעיר לונדון לאחר שאתלרד נשא לאישה את אתלפלדה, בתו של אלפרד הגדול.
במהלך שלטונו נלחם אתלרד קרבות רבים כנגד ויילס.
בשנות חייו האחרונות העביר סמכויות רבות לאשתו, ולאחר מותו של אתלרד בקרב טטנהול בשנת 911, ירשה אשתו את כס המלוכה ושלטה אחריו.
אתלריק או את'לריק היה מלך ממלכת ברניקיה בין השנים 568 ועד פטירתו.
אתלריק היה בנו של אידה ואחיהם של גלאפה ואדה אשר מלכו לפניו.
פרטים מועטים ידועים אודות שלטונו של אתלריק.
ידוע כי היה אביו של אתלפירת' אשר לימים מלך בממלכה, ואיחד אותה עם ממלכת דיירה לממלכת אחת בשם ממלכת נורת'מבריה.
לאחר מותו עלה לשלטון תאודוריק, אחיו.
אתלסטאן היה מלך ממלכת סאסקס בראשית המאה השמינית.
ככל הנראה אתלסטאן מלך לצד נות'הלם, וייתכן ששניהם היו חברי מועצת זקנים (כל אחד היה אלדרמן), אשר שלטו יחדיו בממלכה.
פרטים מועטים ידועים אודות מלכותו של אתלסטאן.
ידוע כי הוא חתום כעד על צו מלכותי שהוציא נות'הלם בשנת 714 (ככל הנראה מדובר בטעות ומדובר בצו משנת 717).
על צו זה מכונה אתלסטאן בכינוי "המלך אתלסטאן" (Athelstan rex).
בצו זה מוזכר שמה של המלכה אדלדרוית' (Edeldrið regina), וייתכן שמדובר ברעייתו של אתלסטאן.
היסטוריונים סבורים כי אתלסטדאן ואדלדרוית' היו הוריו של אתלברט, לימים מלך סאסקס.
מועדון אתלטיקו מיניירו (בפורטוגזית: Clube Atlético Mineiro) הוא מועדון ספורט וקבוצת כדורגל מהעיר בלו הוריזונטה שבמדינת מינאס ז'ראיס, ברזיל.
היא אחת משתי קבוצות הכדורגל הגדולות במינאס ז'ראיס (השנייה היא קרוזיירו).
בשנת 1937 קבוצה השתתפה בתחרות ארצית שבהתאם להחלטת קונפדרציית הכדורגל הברזילאית משנת 2023 קיבלה מעמד של אליפות ברזיל.
בהתאם לכך היא זכתה במעמדשל אלופת ברזיל בכדורגל הראשונה.
בשנת 1971, הייתה אתלטיקו מיניירו לאלופה הראשונה של ליגת העל הברזילאית.
לזכותה גם 41 זכיות באליפות מינאס ז'ראיס, שהן שיא ברזילאי בזכיות באליפות מחוזית.
ב-2013 אתלטיקו מיניירו זכתה בגביע הליברטדורס, לאחר שגברה באצטדיונה 3:4 על אולימפיה מפראגוואי בבעיטות הכרעה מ-11 מטר (2:2 במצטבר משני המשחקים).
עבור הברזילאים זוהי זכייה ראשונה בתואר היוקרתי בדרום אמריקה.
ליגה ב' הברזילאית (סדרה ב' של האליפות הברזילאית)
מועדון אתלטיקו פָּרָנָאאֵנסֶה (בפורטוגזית: Clube Atlético Paranaense) הוא מועדון כדורגל מהעיר קוריטיבה שבמדינת פרנה, ברזיל.
קבוצת הכדורגל הבכירה של המועדון היא אחת משתי קבוצות הכדורגל הגדולות במדינת פרנה, לצד קוריטיבה.
לאחר שנים מוצלחות בשנות ה-30 ושנות ה-40, היו לקבוצה שלושה עשורים פחות טובים עד לשנות ה-80.
שנות ה-2000 הביאו מספר הישגים לאתלטיקו פרנאאנסה.
בשנת 2001 הייתה אלופת ליגת העל הברזילאית.
הקבוצה הגיע שלוש פעמים לגביע ליברטדורס, והגיעה למקום השני בשנת 2005.
בשנת 2011, אחרי 15 שנה בליגת העל, סיימה במקום ה-17 וירדה לליגת המשנה למשך שנה.
בשנת 2018 זכתה לראשונה בגביע סודאמריקנה לאחר שגברה על ג'וניור ברנקייה מקולומביה בפנדלים לאחר צמד משחקי גמר.
אליפות פרנה בכדורגל - מקום ראשון 24 פעמים.
גביע ליברטדורס - מקום שני ב-גביע ליברטדורס 2005 ו־2021
אתלטיקו דה קולקטה (בבנגלית: অ্যাটলেটিকো দি কলকাতা) הוא מועדון כדורגל הודי מקולקטה ששיחק בליגת ה-ISL ההודית.
אתלטיקו קולקטה הייתה האלופה הראשונה בהיסטוריה של הליגה.
בחודש מרץ הכריזו התאחדות הכדורגל ההודית וחברת IMG כי הן מתכוונות לקבל הצעות לבעלות על מועדונים מ-8 ערים מתוך 9 שיתחרו ב-ISL.
ב-13 באפריל 2014 נודע כי סוראב גנגולי, הרשאברדאן נאוטיה, סנג'יב גואנקה, אוסטב פארקש וקבוצת הכדורגל הספרדית אתלטיקו מדריד זכו בהצעה לבעלות על הזיכיון של קולקטה.
הזיכיון נרכש תמורת 18 מיליון רופי הודי, והוא הזיכיון היקר ביותר בליגה.
ב-7 במאי 2014 נוסד המועדון באופן רשמי.
ב-16 בינואר 2020, קבוצת מוהון באגאן מליגת העל ההודית, רכשה 80% מאתלטיקו קולקטה.
ב-1 ביוני 2020 המועדונים התאחדו למועדון אחד שנקרא החל מעונת 2020/2021 "ATK מוהון באגאן".
אליפות הסופר ליג ההודית: 3
אתלטיקו קלוב דה פורטוגל () הוא מועדון כדורגל פורטוגלי מהעיר ליסבון, המשחק בליגה הפורטוגלית השלישית.
המועדון הוקם ב-18 בספטמבר 1942 ומעולם לא זכה בתואר.
אצטדיון הבית: של הקבוצה הוא אצטדיון תפאדינה (Tapadinha), האצטדיון נקרא גם על ידי הפורטוגזים Alcantarenses – על שם שכונת אלקנטרה בליסבון.
אתלטיקו קלאב דה פורטוגל נוסדה בשנות ה-40 לאחר ששני קבוצות ממערב ליסבון, קרקוולינהוס ויוניאו, החליטו להתמזג כדי ליצור קבוצה גדולה וחזקה יותר.
בעשור הראשון לקיומה של הקבוצה היא רשמה את ההישגים המשמעותיים ביותר, עם שתי הופעות בגמר הגביע הפורטוגלי, ב-1946 וב-1949, והפסד בשתיהן.
שתי פעמים בהן הייתה מקום 3 בליגה הראשונה ב-1943 וב-1949.
בשנת 1945, המועדון פתח את מגרש הספורט המשופץ שלו, ויתר על השם קמפו דה טפאדיניה והפך לאסטדיו דה תפאדיניה.
בעונת 1966/1967 שיחקה הקבוצה למשך עונת אחת בליגה הבכירה וירדה לליגה השנייה.
בעונת 1967/1968 בליגה השנייה סיימה במקום הראשון בעונה הסדירה, ניצחה בפלייאוף, ושבה לליגה הבכירה למשך עונה אחת שבסיומה ירדה בחזרה לליגה השנייה.
בעונת 1970/1971 סיימה במקום הראשון ועלתה לליגה הבכירה למשך 2 עונות.
בעונת 1973/1974 בליגה השנייה סיימה במקום הראשון ועלתה חזרה.
בעונת 1976/1977 בליגה הבכירה סיימה במקום האחרון וירדה לליגה השנייה.
בעונת 1979/1980 ירדה לליגה השלישית למשך מספר עונת עם עלייה בודדת לליגה השנייה.
עם סיום עונת 2005/2006 בליגה הרביעית עלתה הקבוצה לליגה השלישית.
בעונת 2010/2011 בליגה השלישית, סיימה הקבוצה במקום 1 בליגה הסדירה ושנייה בפלייאוף (מתוך שלושה) ובכך עלתה לליגה השנייה.
בעונת 2013/2014 בליגה השנייה, סיימה במקום האחרון, אך ניצלה בעקבות הרחבת מספר הקבוצות בליגה.
בעונת 2015/2016 בליגה השנייה, סיימה במקום 22 וירדה לליגה השלישית.
בעונת 2016/2017 בליגה השלישית, סיימה בעונה הסדירה במקום האחרון, בפלייאוף הירידה סיימה במקום ה-6 מתוך 8, ועברה למשחק ירידה בה הפסידה 1-0 וירדה ליגה.
עם סיום עונת 2021/2022 בליגה הראשונה במחוז ליסבון (דרג 5), עלתה הקבוצה לליגה הרביעית.
בעונת 2022/2023 בליגה הרביעית, ניצחה הקבוצה בפלייאוף ועלתה לליגה השלישית.
אתם ראיתם הוא אנתולוגיה על מעמד הר סיני ומתן תורה, שליקט ש"י עגנון.
שם האנתולוגיה מבוסס על פסוק מן התורה המתאר את המעמד: .
את המדרשים שבחר הביא עגנון תוך היצמדות מְרַבִּית ללשון ולסגנון המקוריים.
האנתולוגיה כוללת ארבעה ספרים (בכרך אחד):
ספר ראשון: פרשת מתן תורה
ספר שלישי: על לוח לבך.
עוסק בלוחות הברית, מעשה הארון הכרובים הפרוכת והכפורת, מניין המצוות, ומשה רבנו
עוסק בפרשיות התורה קרי וכתיב, פיסוק טעמים, מסורת, וסיפורי התורה
עגנון החל לעבוד על הכנת האנתולוגיה בשנת תשי"ז-1957, והיא נועדה מלכתחילה כשי למו"ל ולפטרון שלו, שלמה זלמן שוקן, ליובלו ה-80 (שחל באותה שנה).
הספר ראה אור שנתיים וחצי לאחר מכן - במהדורה שכללה רק את חלקו הראשון, והתפרסמה כמה שבועות לאחר פטירתו של שוקן.
יתר שלושת חלקי האנתולוגיה נמצאו בעזבונו של עגנון, בתוך תיבה גדולה, שבה "נמצאו תיקים שהכילו עוטפנים רבים, מסודרים לפי סדר ראשי הפרקים, ובהם דפים ממקורות שונים, חלקם במכונת כתיבה, מתוקנים בכתב ידו של עגנון וחלקם טרם הועתקו".
כתב היד נערך לדפוס בידי בתו וחתנו, אמונה וחיים יהודה ירון, ובשנת תשנ"ה יצאה לאור המהדורה השלמה של האנתולוגיה.
בראש המהדורה הראשונה, המהודרת, שיצאה לאור בתשי"ט נאמר "חיבר שמואל יוסף עגנון", אך בעקבות הצעתו של אברהם יעקב ברַוֶר,
במכתב ששלח לעגנון, נאמר במהדורה הבאה "מסודרים על ידי שמואל יוסף עגנון", וכך מוצגת האנתולוגיה גם בגרסתה המלאה.
אתלקלצטיד (etelcalcetide), לשעבר ולקלצטיד (velcalcetide), הוא החומר הפעיל בתרופה פארסביב (parsabiv).
אתלקלצטיד הוא תרופה מחקת-סידן (קלצימימטית) המיועדת לטיפול בפעילות-יתר שניונית של בלוטת יותרת-התריס בחולים העוברים דיאליזה.
התרופה ניתנת לווריד בסוף כל דיאליזה.
במקור, אתלקלצטיד פותח על ידי חברת קאי פרמסוטיקלס (KAI Pharmaceuticals) מארצות הברית.
לאחר תוצאות חיוביות בניסויים קליניים שלב II, אמג'ן רכשה את KAI בתמורה ל-315 מיליון דולר.
בשנת 2011, חברת KAI הגיעה להסכם עם אונו פרמסוטיקל (Ono pharmaceuticals) היפנית לגבי ייצור של אתלקלצטיד ביפן.
שווי העסקה היה מיליארד ין יפני.
ב-25 באוגוסט 2015, אמג'ן הודיעה על הגשה של בקשה לאישור של תרופה חדשה למנהל המזון והתרופות האמריקאי (FDA), עבור אתלקלצטיד.
בנובמבר 2016 סוכנות התרופות האירופית (EMA) אישרה את התרופה.
בפברואר 2017 ה-FDA האמריקאי אישר את פארסביב לטיפול בפעילות-יתר שניונית של בלוטת יותרת-התריס.
ניסויים קליניים של שלב II מצאו כי אתלקלצטיד היה מסוגל להפחית רמות של PTH בקוהורט אחד ב-49%, לעומת עליה של 29% קבוצת האינבו.
בניסוי קליני אחר של שלב II, 89% מהחולים חוו 30% הפחתה ב-PTH ו-56% השיגו רמת PTH של 300 פק"ג/מ"ל.
ב-2017, 2 ניסויים קליניים שלב III, מצאו ששימוש באתלקלצטיד הראה הפחתת תסמינים גדולה יותר, בהשוואה עם אינבו.
אתלקלצטיד אף היה מסוגל להפחית רמות של PTH מתחת ל-300 פק"ג/מ"ל, לעיתים קרובות יותר.
ניסויים קליניים פדיאטריים של שלב I של אתלקלצטיד, מתוכננים עבור ארצות הברית ובריטניה.
אתלקלצטיד נמצא בשימוש לטיפול בפעילות-יתר שניונית של בלוטת יותרת-התריס, באנשים עם אי-ספיקת כליות כרונית (CKD), המטופלים בהמודיאליזה.
פעילות-יתר של בלוטת יותרת-התריס (Hyperparathyroidism) היא מצב של רמות גבוהות של הורמון יותרת-התריס (PTH) וניצפה לעיתים קרובות, באנשים עם CKD.
אתלקלצטיד הוא חלבון, המורכב ברובו מ-D-חומצות אמינו, במקום מ-L-חומצות אמינו הנפוצות.
הגדרה כימית: אתלקלצטיד הוא דיסולפיד של N-אצטיל-D-ציסטניל-D-אלאניל-D-ארגיניל-D-ארגיניל-D-ארגיניל-D-אלאניל-D-ארגינינאמיד עם L-ציסטאין.
אתלקלצטיד פועל על ידי קישור והפעלת קולטן חישה לסידן (CaSR) בבלוטת יותרת התריס כמפעיל אלוסטרי, מה שמביא להפחתה ולדיכוי של PTH.
אתלקלצטיד עובר אלימינציה מסדר ראשון, עם זמן מחצית חיים של 19 שעות.
לא בוצעו ניסויי אינטראקציות בבני אדם.
ניסויים במבחנה הראו היעדר זיקה של אתלקלצטיד לאנזימי ציטוכרום-P450 או לחלבוני טרנספורט נפוצים.
אי לכך, לא צפויות אינטראקציות פרמקוקינטיות רלוונטיות.
תופעות לוואי נפוצות (ביותר מ-10% של האנשים) הן בחילה, שלשול, התכווצויות שרירים והיפוקלצמיה (רמות נמוכות מידי של סידן בדם).
בניסויים קליניים, היפוקלצמיה הייתה בדרך כלל, קלה עד מתונה וללא תסמינים.
עליה במקטע QT של יותר מ-60 מילישניות אותרה ב-1.2% מהאנשים שקיבלו אתלקלצטיד.
עקב הרמות הנמוכות יותר של PTH שלם (iPTH) המושגות על ידי שימוש בתרופה זו, ייתכן כי מחלת עצמות דינמית, עלולה להופיע ברמות של מתחת ל-100 פיקוגרם\מיליליטר (פק"ג/מ"ל).
לתרופה התוויית נגד לשימוש באנשים עם רמות סידן נמוכות בדם, מתחת לנורמה.
"אתם זוכרים את השירים" הוא שיר שכתב יהונתן גפן, והלחין וביצע חנן יובל.
השיר יצא לאור בשנת 1974.
השיר פורסם על ידי יהונתן גפן במדורו "הצד הרביעי של המטבע" במוסף סוף השבוע של העיתון מעריב ב-15 בפברואר 1974. השיר נכתב על רקע מלחמת יום הכיפורים והוקדש לילדי נהלל, שבו נולד גפן, מושב עובדים אשר שבעה מבניו נפלו במלחמה.
חנן יובל נחשף אל השיר ובעודו שוהה בסיני במסגרת צוות הווי ובידור, החליט להלחינו.
במקור השיר כולל תשעה בתים (הבית העשירי זהה לבית הראשון), אך שלושה מהם אינם כלולים בגרסת חנן יובל.
תחילה, יובל ביצע את השיר בעיקר בהופעות מול חיילים, וכן בשידור מופע זמר על משחתת באילת.
לדברי יובל, בשלב ראשון השיר לא נחל הצלחה.
לקראת סוף שנת 1974 הוציא יובל את אלבומו הראשון, שנשא את שמו.
השיר הוקלט לכבוד האלבום, והופיע בגרסה נוספת גם באלבומו השלישי של יובל שיצא לאור בשנת 1977 ונשא את השם "אתם זוכרים את השירים".
יובל סיפר על השיר: "זה שיר שמדבר על נוסטלגיה, שיר שמסכם את המלחמה ובכלל את ישראל במשפט פשוט לכאורה: 'הכל היה כל כך פשוט – לשיר, לחיות ולא למות'.
אם ב-67 נולדו המון שירים של ישראליות זקופה ('אנחנו נעבור במצרי טיראן', 'נאצר מחכה לרבין'), שירים של אופוריה וגאווה, בשנת 73' לא הייתה סיבה לשמוח, הייתה התפכחות מתוך שבר עמוק וכאב"בשנת 2008 ביצע פבלו רוזנברג חידוש לשיר במסגרת פרויקט עבודה עברית.
באלבומם של יהודית ויעקב רביץ "יהוּדִית ויַעקֹב, שירים מהבית" משנת 2010 נכללת גרסת כיסוי נוספת לשיר.
אתמול בלילה בסוהו הוא סרט אימה-מתח פסיכולוגי בריטי משנת 2021, שבוים על ידי הבמאי אדגר רייט עם תסריט מאת רייט וקריסטי וילסון-קיירנס, ומבוסס על סיפור מאת רייט.
בסרט מככבים בתפקידים הראשיים תומאסין מקנזי, אניה טיילור-ג'וי, מאט סמית, דיאנה ריג, ריטה טאשינגהם וטרנס סטמפ.
בסרט מופיעים בפעם האחרונה ריג ומרגרט נולאן, שנפטרו בספטמבר ובאוקטובר 2020, בהתאמה.
בסרט, צעירה ששואפת להיות מעצבת אופנה בעלת אהדה לשנות השישים חווה חזיונות מוזרים.
הסרט יצא לאקרנים ב-29 באוקטובר 2021 בהפצת סרטי יוניברסל ו-Focus Features.
עם יציאתו, הסרט זכה לביקורות משבחות על עיצוב ההפקה, הצילום, המשחק, הבימוי והמוזיקה אולם כתיבת הסרט קיבלה ביקורת שלילית למדי.
אלואיז "אלי" טרנר אוהבת את המוזיקה והאופנה של שנות ה-60 וחולמת להיות מעצבת אופנה.
אמה, גם היא מעצבת, התאבדה במהלך ילדותה.
אלי רואה מדי פעם את רוח הרפאים של אמה במראות.
אלי עוברת מביתה הכפרי לווסט אנד של לונדון כדי ללמוד בקולג' האופנה של לונדון, שם היא מתקשה להשתלב עם בני גילה, במיוחד השותפה הסנובית שלה ג'וקסטה.
רק ג'ון, עוד תלמיד, מזדהה עמה.
אומללה במעונות, אלי עוברת לגור ליד רחוב גודג' בבעלותה של גב' קולינס הקשישה.
באותו לילה, לאלי יש חלום חי שבו היא מועברת אחורה בזמן לשנות ה-60. בקפה דה פריז, היא מתבוננת באישה צעירה בלונדינית בטוחה בעצמה, סנדי, השואפת להפוך לזמרת במועדון.
סנדי מתחילה מערכת יחסים עם מנהל המקום, ג'ק, אשר הוא מה"טדי בויז".
למחרת בבוקר, אלי מעצבת שמלה בהשראת סנדי ומגלה נשיכת אהבה בצווארה.
לאלי יש חלום נוסף בו סנדי עוברת בהצלחה אודישנים במועדון לילה בסוהו, שאורגנו על ידי ג'ק, לפני שהיא חוזרת לאותו מיטה שאלי שכרה.
בהשראת החזונות האלה, אלי צובעת את שיערה לבלונדיני, משנה את סגנון האופנה שלה כך שיתאים לזה של סנדי, ומקבלת עבודה בפאב.
היא נתקלת באדם כסוף-שיער, שמזהה את קווי הדמיון שלה לסנדי.
בחלומות נוספים, אלי מגלה שסנדי לא חיה את החיים להם קיוותה, וג'ק מתחיל לסרסר את סנדי לשותפים העסקיים שלו, אשר הם מתעללים בה ואונסים אותה.
בחיי הערות שלה, אלי מוטרדת מהופעות מפלצתיות שדומות לג'ק ולגברים שהתעללו בסנדי, ונמלטת ממסיבת ליל כל הקדושים שהיא משתתפת בה עם ג'ון לאחר שהרוחות דוחקות אותה לפינה.
ג'ון חוזר איתה למיטתה, שם יש לה חזון של ג'ק רוצח את סנדי.
אלי מחליטה לאתר את הגבר כסוף השיער, שלדעתה הוא ג'ק.
היא הולכת למשטרה, אבל לא מתייחסים אליה ברצינות.
אלי מנסה למצוא דיווחים בעיתונים על הרצח של סנדי בספריית האוניברסיטה אך נכשלת.
היא מוקפת ברוחות המפלצתיות וכמעט דוקרת את יוקסטה בבהלה.
מתוך אמונה שהיא חייבת לנקום בסנדי, אלי מתעמתת עם הגבר כסוף השיער.
הוא מכחיש שהרג את סנדי לפני שנפגע ונהרג על ידי מונית.
בעלת הבית של הפאב אומרת לאלי שהאיש אינו ג'ק אלא שוטר בדימוס, ששמו האמיתי הוא למעשה לינדזי.
אלי נזכרת בו מחלומותיה; הוא ניסה לעזור לסנדי להימלט מחיי הזנות שלה.
הרוסה, אלי מחליטה לעזוב את לונדון וג'ון מסיע אותה חזרה לביתה של גב' קולינס.
היא מודיעה לגב' קולינס שהיא עוזבת.
גב' קולינס מכינה לה כוס תה ומספרת לה שבלש הגיע ושאל על הרצח של סנדי.
גב' קולינס מגלה שהיא סנדי, ושהיא הרגה את ג'ק בהגנה עצמית כאשר איים עליה בסכין.
לאחר מכן היא פיתתה את הגברים שהתעללו בה לחדרה והרגה אותם, והסתירה את גופותיהם בבית.
גב' קולינס מגלה שהיא סיממה את התה של אלי ותהרוג אותה כדי למנוע ממנה לספר לאף אחד.
בקטטה, סיגריה מהמאפרה של גב' קולינס מציתה קופסת תקליטים.
ג'ון בא לעזרתה של אלי אך גב' קולינס דוקרת אותו.
אלי בורחת לחדרה, שם רוחות הקורבנות של סנדי מתחננות לאלי להרוג את גב' קולינס, אך היא מסרבת.
גב' קולינס נכנסת לחדר של אלי, שם היא רואה את הרוחות וזוכה לסטירה מרוח הרפאים של ג'ק.
כשהמשטרה בחוץ, היא מנסה לשסף את גרונה אבל נעצרת על ידי אלי, שאומרת לה שהיא מבינה למה היא הרגה את הגברים.
גב' קולינס, בתור סנדי, אומרת לאלי להציל את עצמה ואת ג'ון מהשריפה ההולכת וגוברת.
סנדי נשארת בבניין בזמן שהוא נשרף.
זמן מה לאחר מכן, אלי נהנית מהצלחה כאשר השמלות שלה מוצגות בתצוגת אופנה.
היא זוכה לברכה מאחורי הקלעים על ידי סבתה וג'ון, עכשיו החבר שלה.
אלי רואה את רוחה של אמה במראה ולאחר מכן חזיון של סנדי, אשר מנופפת לעברה ומעיפה לה נשיקה ובזה הסרט מסתיים.
תומאסין מקנזי – אלואיז, מעצבת אופנה צעירה ושאפתנית שבאופן מסתורי מצליחה לחזור אחורה בזמן ללונדון בתקופת שנות ה-60.
אניה טיילור-ג'וי – סנדי, זמרת צעירה ואלילתה של אלואיז, שפעלה במהלך שנות ה-60.
מאט סמית – ג'ק, זמר מצליח שבו אלואיז וסנדי מתאהבות.
דיאנה ריג – מיס קולינס
ריטה טאשינגהם – פגי טרנר
ג'סי מיי לי – לארה
בינואר 2019, אדגר רייט הצהיר שסרטו הבא יהיה סרט אימה-מתח פסיכולוגי שיתרחש בלונדון, ושהתסריט לסרט ייכתב על ידי התסריטאית קריסטי וילסון-קיירנס.
בפברואר 2019, דווח על ליהוקם של אניה טיילור-ג'וי, מאט סמית ותומאסין מקנזי לתפקידים הראשיים, וביוני 2019, דווח על ליהוקם של דיאנה ריג, טרנס סטמפ, ריטה טאשינגהם, מייקל אייג'או וסינוב קרלסן.
ריג נפטרה זמן קצר לאחר סיום צילומי הסרט, מה שהפך את הופעתה בסרט לתפקידה הקולנועי האחרון.
זוהי גם הופעתה האחרונה של מרגרט נולאן, המופיעה בסרט בתפקיד משנה, שנפטרה באוקטובר 2020.
צילומי הסרט החלו ב-23 במאי 2019 והסתיימו ב-30 באוגוסט 2019. על פי רייט, הסרט לקח השראה רבה מסרטי אימה בריטיים אחרים, כמו "המבט" של ניקולס רוג ו"רתיעה" של רומן פולנסקי.
דרך חשבון האינסטגרם שלו, רייט פרסם תמונות אחדות שחשפו את הפקת הסרט שבה לצילומי השלמה בין 24 ביוני 2020 ל-5 באוגוסט 2020.
הסרט עלה לאקרנים באוקטובר 2021. במקור, הסרט התעתד לעלות לאקרנים ב-25 בספטמבר 2020, אך נדחה ל-23 באפריל 2021, ואז שוב נדחה לאוקטובר 2021, בעקבות התפרצות מגפת הקורונה.
אתמול, היום ומחר (באיטלקית: Ieri, oggi, domani) הוא סרט קולנוע אנתולוגי איטלקי משנת 1963 בבימויו של ויטוריו דה סיקה, עם סופיה לורן ומרצ'לו מסטרויאני בתפקידים הראשיים.
הסרט מורכב משלושה סרטים קצרים על זוגות בשלוש ערים באיטליה: נאפולי, מילאנו ורומא.
הסרטים הם: אדלינה מנאפולי (תסריט אדוארדו דה פיליפו), אנה ממילאנו (תסריט צ'זארה זאוואטיני ובלה בילה לפי רומן של אלברטו מורביה) ומארה מרומא (לפי תסריט של צ'זארה זאוואטיני).
הסרט זכה בפרס אוסקר לסרט הבין-לאומי הטוב ביותר.
מרצ'לו מסטרויאני זכה בפרס באפט"א לשחקן הזר הטוב ביותר בתפקיד ראשי.
קרלו פונטי זכה בפס דויד די דונטלו על ההפקה.
בישראל הופץ הסרט על ידי פריז ישראל סרטים בע"מ.
אדלינה (סופיה לורן) גרה עם משפחתה בשכונת עוני בנאפולי.
היא מפרנסת את שבעת ילדיה ואת בעלה המובטל קרמין (מרצ'לו מסטרויאני) על ידי מכירה בלתי חוקית של סיגריות מוברחות.
היא נתפסת ומוטל עליה קנס כבד.
כאשר אינה משלמת את הקנס מגיע פקיד עירייה לעקל את רהיטי דירתה אבל קרמין בעזרת שכניו סילק את כל הרהיטים לפני כן והפקח מבין שעליו להעביר את העניין לבית המשפט.
עורך הדין שלה מבהיר כי אין אפשרות לאסרה עד שישה חדשים לאחר הלידה וכל פעם שמגיעים שוטרים היא שולפת את האישור הזה.
היא רוצה להתעבר שוב אבל קרמין תשוש כבר מטיפול בשבעה ילדים ומהרעש שהם עושים.
הוא בורח לאמו אבל גם שם אינו יכול לישון בגלל רעש ממפעל סמוך.
הוא אינו מסוגל לקיים יחסי אישות עם אדלינה והרופא אומר שהוא זקוק למנוחה.
אדלינה מיואשת כי היא עומדת להיכנס לבית הסוהר.
ברגע של חולשה היא מבקשת מידידם פסקוואלה (אלדו ג'יופרה) לקיים אתה יחסים והוא מסכים אך ברגע האחרון היא מתעשתת, סוטרת לו ומוכנה ללכת לכלא.
כל השכונה מלווה אותה כשהיא נכנסת עם בתה הקטנה לכלא השמור לנשים עם ילדים.
קרמין מארגן מגבית מטבעות לתשלום הקנס וכותב בקשת חנינה לנשיא איטליה.
הבקשה מאושרת ואדלינה חוזרת לשכונה כגיבורה ומתקבלת לקול תשואות התושבים.
בסוף מתאחדת המשפחה עם שבעת הילדים על המיטה הזוגית בדירה.
אנה (סופיה לורן) היא אשתו של תעשיין עשיר ממילאנו שנמצא רוב הזמן מחוץ לבית לרגל עסקיו.