tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
נורמן הוא אחד משלושה אצנים בהיסטוריה (וייד ואן ניקרק מדרום אפריקה ופרד קרלי מארצות הברית) שירדו מ-10 שניות בריצת 100 מטר (9.86 שניות), מ-20 שניות בריצת 200 מטר (19.70 שניות) ומ-44 שניות בריצת 400 מטר (43.45 שניות).
נורמן נולד בסן דייגו שבקליפורניה.
אמו נויביו היא ילידת יפן שבתקופת התיכון הייתה שיאנית יפן לבנות גילה בריצת 100 מטר.
היא עברה ללמוד בלוס אנג'לס ואלי קולג' שבקליפורניה שם הכירה בנבחרת האתלטיקה את מייקל נורמן האב.
בתקופת לימודיו תיכון נבחר לאתלט השנה בתיכונים בארצות הברית לעונת 2014/2015 ולעונת 2015/2016. ביולי 2016 השתתף במבחנים האמריקאים לקראת אולימפיאדת ריו דה ז'ניירו, יחד עם נואה ליילס הפתיע כשהיו שני תלמידי התיכון שהעפילו לגמר ריצת 200 מטר, בריצת הגמר סיים חמישי בשיא אישי של 20.14 שניות.
בהמשך החודש זכה במדליית זהב בריצת 200 מטר ובמדליית זהב בריצת שליחים 4x100 מטר באליפות העולם באתלטיקה מתחת לגיל 20 שהתקיימה בבידגושץ' שבפולין.
ב-2017 החל ללמוד ולהתחרות במסגרת אוניברסיטת דרום קליפורניה, באליפות המכללות באתלטיקה באותה שנה סיים רביעי בריצת 400 מטר.
במרץ זכה במדליית זהב בריצת 400 מטר באליפות המכללות באולם בשיא עולם חדש של 44.52 שניות, שיפור לשיא העולם בן ה-13 שנים של קירון קלמנט מארצות הברית (44.57 שניות).
ביוני זכה במדליית זהב באליפות המכללות בריצת 400 מטר בשיא אישי ושיא מכללות חדש של 43.61 שניות ובמדליית זהב בריצת שליחים 4X400 מטר.
על הישגיו במכללות זכה בגביע באוורמן.
בהמשך החודש סיים במקום הראשון בתחרות ליגת היהלום בפריז בריצת 200 מטר, בשיא אישי חדש של 19.84 שניות.
חודש לאחר, מכן בליגת היהלום בלוזאן, סיים במקום השני בריצת 200 מטר בתוצאה של 19.88 שניות.
בתחרות שנערכה בטורנס, קליפורניה ב-20 באפריל 2019 קבע נורמן בריצת 400 מטר שיא אישי חדש של 43.45 שניות, תוצאה המדרגת אותו רביעי בכל הזמנים, ביחד עם ג'רמי וורינר.
חודש לאחר מכן, בתחרות מסבב האתר העולמי שנערכה בטוקיו, ניצח בריצת 200 מטר בתוצאה של 19.84 שניות, השווה לשיאו האישי.
באליפות העולם שנערכה בדוחה באוקטובר הוא סיים במקום 22 בריצת 400 מטר בתוצאה חלשה עבורו של 45.94 שניות.
בשלב המוקדמות הוא קבע תוצאה של 45.00 שניות ועלה מהמקום השני.
בתחרות שנערכה בטקסס ב-20 ביולי זכה נורמן בריצת 100 מטר בשיא אישי חדש ובתוצאת השנה בעולם של 9.86 שניות, מקום 18 בכל הזמנים ובכך הפך לאדם השני בהיסטוריה, אחרי וייד ואן ניקרק מדרום אפריקה, שירד מ-10 שניות בריצת 100 מטר, מ-20 שניות בריצת 200 מטר ומ-44 שניות בריצת 400 מטר.
באולימפיאדת טוקיו (2020) זכה נורמן במדליית זהב בריצת שליחים 4x400 מטר ביחד עם מייקל צ'רי, ברייס דדמון וראיי בנג'מין בתוצאה של 2:55.70 דקות, לפני הולנד (2:57.18 דקות) ובוטסואנה (2:57.27 דקות).
נוסף לכך, הוא סיים במקום חמישי בריצת 400 מטר בתוצאה של 44.31 שניות.
באליפות העולם שנערכה ביוג'ין, אורגון ביולי 2022 זכה בשתי מדליות זהב, בריצת 400 מטר בתוצאה של 44.29 שניות, לפני קיראני ג'יימס מגרנדה (44.48 שניות) ומתיו הדסון-סמית' מהממלכה המאוחדת (44.66 שניות) ובריצת שליחים 4x400 מטר בתוצאה של 2:56.17 דקות לפני ג'מייקה (2:58.58 דקות) ובלגיה (2:58.72 דקות).
מייקל "מייק" מלון הוא מאמן כדורסל אמריקאי.
בנו של מאמן העבר ברנדן מלון , אשר אימן בליגת ה-NBA (לרוב כעוזר מאמן) בין העונות –.
ב-2023 זכה עם קבוצת דנוור נאגטס באליפות ה-NBA.
מלון נולד ברובע קווינס שבניו יורק, ולמד בבתי ספר תיכוניים בניו ג'רזי ובמסצ'וסטס.
בין השנים 1989–1993 למד באוניברסיטת לויולה במרילנד, ושיחק בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה מעמדת הרכז.
בשנת 1994 החל לשמש כעוזר מאמן בקבוצת הכדורסל של אוניברסיטת אוקלנד, ושנה לאחר מכן עבר למלא תפקיד דומה בפרובידנס קולג'.
בעונתו השנייה בקבוצה, 1996/1997, העפילה פרובידנס לשלב רבע הגמר ("Elite Eight") של טורניר אליפות המכללות בפעם הרביעית בתולדותיה, ולראשונה מאז עונת 1986/1987. בין השנים 1999–2001 היה עוזר מאמן במנהטן קולג'.
לקראת עונת הצטרף לצוות האימון הרחב של קבוצת ניו יורק ניקס, כעוזר לפיתוח שחקנים וחבר במחלקת הסקאוטינג.
בשנת 2003 קודם לתפקיד עוזר מאמן הקבוצה, ובשתי עונותיו בתפקיד עבד תחת המאמנים הראשיים דון צ'ייני, הרב ויליאמס ולני וילקינס, ולצד אביו ברנדן מלון אשר היה אף הוא חבר בצוות האימון.
בעונת עבר לקליבלנד קאבלירס, בה היה עוזרו של המאמן מייק בראון ב-5 העונות הבאות.
לאורך תקופה זו רשמו הקאבלירס מאזן ניצחונות מצטבר 272–138 (66.3%) ואף העפילו לגמר ה-NBA בעונת .
בסיום עונת פוטר בראון מאימון הקבוצה, ואיתו עזב גם מלון.
בעונה העוקבת שימש מלון כעוזרו של מונטי ויליאמס בשארלוט הורנטס, עמה הודח בסיבוב הפלייאוף הראשון.
בעונות ו- עבד תחת מארק ג'קסון בגולדן סטייט ווריורס, אשר הובלה על ידי שחקניה הצעירים סטפן קרי וקליי תומפסון לשיפור של 24 ניצחונות בין שתי העונות, ולהעפלה לשלב השני בפלייאוף.
לקראת עונת מונה מלון למאמנה הראשי של קבוצת סקרמנטו קינגס, כמחליפו של קית' סמארט.
השחקנים הצעירים דמרקוס קאזינס ואייזיאה תומאס הציגו יכולת מצוינת בסקרמנטו, אשר צירפה במהלך העונה גם את רודי גיי, אולם הקינגס לא הציגו שיפור כקבוצה וסיימו את העונה במקום ה-13 במערב.
בעונת עזב תומאס את הקבוצה, ולאחר שפתחה את העונה עם מאזן 11–13 פיטרה סקרמנטו את מלון מתפקידו.
ב-15 ביוני 2015 מונה למאמנה הראשי של דנוור נאגטס, כמחליפו של המאמן הזמני מלווין האנט.
בכל אחת משלוש עונותיו הראשונות בדנוור שיפרה הקבוצה את מאזנה, אך באף אחת מהן לא הצליחה להעפיל לשלב הפלייאוף.
מייקל פרנסיס מקורמאק הוא פוליטיקאי אוסטרלי המכהן כנציג מחוז הבחירה ריברינה בבית הנבחרים האוסטרלי מאז 2010 מטעם המפלגה הלאומית של אוסטרליה.
מפברואר 2018 ועד יוני 2021 כיהן מקורמאק כמנהיג המפלגה הלאומית וכסגן ראש ממשלת אוסטרליה.
מקורמאק נולד בעיר וואגה וואגה שבניו סאות' ויילס כאחד מחמשת ילדיהם של לאנס (נפטר ב-2008), חקלאי בעל ורעייתו איילין מרגרט מקורמאק (לבית מרגוזה; 1938-2018).
סבו מצד אמו, ג'ורג' פיטר מרגוזה, נולד ב-1896 באקרטה שבאכאיה, יוון; שלושת הסבים האחרים שלו נולדו בניו סאות' ויילס.
למקורמאק ארבעה אחים: דניס, רובין, ג'וליאן ומארק.
הוא גדל במשקים המשפחתיים הסמוכים בעיירות מראר וברוסדייל.
אחרי שסיים את לימודיו התיכוניים, מקורמאק נהיה לצוער ב"עיתון "דיילי אדוורטייזר" ("The Daily Advertiser"), העיתון היומיומי והמקומי של ואגה ואגה.
הוא מונה לעורך העיתון ב-1991, בגיל 27, ובכך נהפך ל"עורך העיתון הצעיר ביותר באוסטרליה".
מקורמאק פוטר מ"דיילי אדוורטייזר" בפברואר 2002. בתגובה, יותר מ-20 עיתונאים, צלמים ועובדי עריכה אחרים עזבו את מערכת העיתון כמחאה על פיטוריו בתוך יממה אחת.
מקורמאק תבע את קבוצת "ריברינה מדיה" על פיטורים לא הוגנים, ובשנת 2003 יישבו מקורמאק ואנשי הקבוצה את הסכסוך מחוץ לכותלי בית המשפט עבור סכום שלא פורסם.
לאחר מכן התחיל להתמקצע בתחום המדיה והפרסום התקשורתי כעצמאי.
מק'ורמק גם כיהן כמנהל מועדון מרוצי הסוסים של מורומביג'י בשנים 1994–2003, ואף שימש כהיסטוריון הרשמי של המועדון.
בבחירות הפדרליות שנערכו ב-2004 ו-2007, ניהל מקורמאק את מסע הבחירות של קיי האל, חברת הפרלמנט האוסטרלי כנציגת מחוז הבחירה ריברינה מטעם המפלגה הלאומית של אוסטרליה.
האל הודיעה על פרישתה מהפוליטיקה באפריל 2010, ומקורמאק זכה לאחר מכן בבחירות המקדימות לייצוג ריברינה מטעם המפלגה הלאומית לפרלמנט.
המפלגה הליברלית של אוסטרליה העמידו מועמד לייצוג מחוז ריברינה בפרלמנט בפעם הראשונה מאז 1998, אך הם בכל זאת לא הצליחו לנצח בבחירות על המחוז ומקורמאק נבחר לנציג המחוז בבית הנבחרים.
לאחר שקואליציית הליברלים-לאומים זכתה בבחירות הפדרליות ב-2013, התמנה מקורמאק למזכיר פרלמנטרי עבור שר הפיננסיה מתיאס קורמן.
לאחר מכן מונה לעוזרו המינסטיריאלי של וורן טרוס, סגן ראש הממשלה ושר התשית והפיתוח האזורי.
בפברואר 2016 מונה לסגן שרת ההגנה מאריס פיין.
בחודש יולי 2016, לאחר הבחירות הפרלמנטריות שנערכו באותה השנה, מונה מקורמאק לתפקיד השר לענייני עסקים קטנים.
בתפקידו זה הוא היה אחראי על הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה של אוסטרליה (ABS), שערכה את מפקד האוכלוסין הלאומי של שנת 2016 ואת סקר הדואר בדבר נישואים חד-מיניים באוסטרליה.
על אף שמקורמאק מתנגד לנישואים חד-מיניים, הצביע בעד תיקון לחוק הנישואין, לאחר שהבטיח לבוחריו להצביע בהתאם לתוצאת סקר הדואר.
כאשר וורן טרוס פרש כמהנהגת המפלגה הלאומית בפברואר 2016, נתן מקורמאק פומבי להתלבטויותיו האם להתמודד במקומו להנהגה.
בסופו של דבר הוא בחר שלא להתמודד להנהגה, וברנבי ג'ויס נבחר במקום טרוס.
לאחר התפטרותו של ג'ויס בפברואר 2018, הודיע מקורמאק כי יתמודד על המנהיגות.
משנבחר למנהיג המפלגה הלאומית מונה לסגן ראש ממשלת אוסטרליה בממשלתו של מלקולם טרנבול, והוא ממשיך לכהן בתפקיד זה גם תחת ממשלתו של סקוט מוריסון.
ביוני 2021 הודח מקורמאק מתפקידו כמנהיג המפלגה הלאומית וסגן ראש הממשלה בבחירות פנימיות שהתקיימו בתוך מפלגתו, בהן שב לתפקידו ברנבי ג'ויס.
נשוי לקתרין שואו מאז 1986, לשניים שלושה ילדים, ג'ורג'ינה, אלכסנדר וניקולס.
מייקל ג'ון מקין הוא מוזיקאי, שחקן, מדבב וקומיקאי אמריקאי.
נודע בעיקר במשחקו כסולן הלהקה בסרט "ספיינל טאפ" וכעורך הדין צ'ארלס מקגיל, אחיו של גיבור הסדרה ג'ימי מקגיל (סול גודמן), בסדרת הטלוויזיה "סמוך על סול".
מקין נולד בניו יורק לרות', ספרנית, וגילברט, ממייסדי חברת התקליטים "דקה".
הוא גדל בעיירה סי קליף שבמחוז נסאו על האי לונג איילנד שבמדינת ניו יורק.
ב-1967 היה חבר בלהקת הבארוק פופ "The Left Banke" .
מקיין וראסל הביאו לעולם שני ילדים והתגרשו ב-1993.
ב-1999 נישא לזמרת-היוצרת והשחקנית אנט אוטול.
ב-2004 זכה השיר "A Mighty Wind" שכתב יחד עם יוג'ין לוי וכריסטופר גסט בפרס גראמי בקטגוריית "השיר הטוב ביותר שנכתב עבור מדיה חזותית" .
בשנת 2025 מקין כיכב בהפקה של המחזה גלנגרי גלן רוס בברודוויי החל ממרץ 2025. ההפקה מתוכננת להסתיים ב-14 ביוני 2025.
שנהפרויקטתפקידפרקים1992–1994דינוזאורים12 פרקים1996–1998גורי הג'ונגלססיל20 פרקיםפינקי והמוח4 פרקים1997–1998101 דלמטים: הסדרהג'ספר באדון27 פרקים2001–2002נוני התמנוןמאסטרו בינגו
לואי5 פרקים2002–2005הארווי בירדמן, עורך דיןאוולין ספיירו4 פרקים2005תמונות חסרות תקווהמל וקס9 פרקים
מייקל ג'יימס מת'יוס הוא רוכב אופני כביש אוסטרלי ב-Team Jayco–AlUla.
מת'יוס הוא מנצח קטגוריית הנקודות בטור דה פראנס לשנת 2017, ומנצח גרנד פרי קוויבק לשנת 2018 ו-2019 וגרנד פרי מונטריאול לשנת 2018. מת'יוס הוא אלוף העולם עד גיל 23 בשנת 2010.
ב-2009, מת'יוס ניצח בסבב היבשתי של אוקיאניה; גם במרוץ נגד השעון וגם במרוץ הכביש.
באוקטובר 2010, באליפות העולם באופני כביש שנערכה במולדתו, הוא ניצח במרוץ הכביש לרוכבים עד גיל 23, לאחר שניצח בספרינט רב-משתתפים, שכלל רוכבים כמו ג'ון דגנקולב, ארנו דמאר וסוני קולברלי.
מת'יוס הפך למקצוען בעונת 2011, כאשר הצטרף לקבוצת ראבו באנק (כיום נקראת "ויסמה יומבו").
הוא ניצח את הקטע השלישי בטור דאון אנדר, וסיים במקום הרביעי הכללי.
הוא ניצח את הקטע הראשון בוואלטה מורסיה, וניצח את המרוץ החד יומי בגרמניה, "רונד אום קלן", לאחר שהקדים את מרסל קיטל ואת ג'אקומו ניצולו.
מת'יוס ניצח את המרוץ החד יומי "קלאסיקה די אלמריה", לאחר שהקדים את בורוט בוזיץ' ואת רוג'ר קלוגה.
הוא סיים עשירי בחץ ברבנט, וניצח את הקטע השלישי וגם את קטגוריית המאיצים בטור של יוטה.
לאחר שנתיים בראבו באנק, הצטרף מת'יוס לקבוצת אוריקה גרין-אדג' (כיום נקראת מיצ'לטון סקוט).
הוא סיים שני באליפות אוסטרליה במרוץ כביש, ושלישי בנגד השעון.
מת'יוס ניצח שוב את קטגוריית המאיצים בטור של יוטה, ואף ניצח את הקטע השני והרביעי במרוץ.
הוא התחרה לראשונה בגרנד טור, כאשר נבחר לסגל קבוצתו לוואלטה אספנייה, וניצח במרוץ את הקטע החמישי לאחר שהקדים את מקסימיליאנו ריצ'זה, ואת הקטע ה-21 לאחר שהקדים את טיילר פאראר.
מת'יוס ניצח את וואלטה לה ריוחה (מרוץ חד יומי), ולאחר מכן גם את הקטע השלישי בוואלטה אל פאייס ואסקו (הטור של חבל הבסקים).
הוא סיים שני בחץ ברבנט, ובמקום ה-12 באמסטל גולד רייס.
בג'ירו ד'איטליה, קבוצתו ניצחה את הקטע הראשון שהיה נגד השעון הקבוצתי, ובקטע השני עבר להוביל את המרוץ.
הוא איבד את ההובלה במרוץ בקטע ה-8, ולא זינק לקטע ה-11 ובשל כך פרש מהמרוץ.
מת'יוס ניצח את הקטע הראשון ואת קטגוריית המאיצים בטור של סלובניה, ואת הקטע השלישי בוואלטה אספניה.
מת'יוס פתח את העונה עם ניצחון בקטגוריית המאיצים ובקטע השלישי בפריז–ניס.
הוא סיים שלישי במילאנו – סן רמו, לאחר שהוקדם על ידי ג'ון דגנקולב ואלכסנדר קריסטוף.
הוא ניצח את הקטע הראשון בוואלטה אל פאייס ואסקו, סיים שני בחץ ברבנט ושלישי במרוץ אמסטל גולד.
בג'ירו ד'איטליה, הוא ניצח ביחד עם קבוצתו את קטע נגד השעון הקבוצתי, ובקטע השני תפס את ההובלה הכללית במרוץ על חשבונו של חברו לקבוצה, סימון גרנס.
הוא ניצח את הקטע השלישי במרוץ, אך איבד אותה למחרת בקטע הרביעי לאחר שסיים בפער של 20 דקות מדוידה פורמולו המנצח.
הוא פרש מהמרוץ לפני הקטע ה-14, וניצח את הקטע הרביעי בטור דה סוויס.
הוא התחרה לראשונה בטור דה פראנס, ותוצאתו הטובה ביותר במרוץ הייתה כאשר הגיע למקום השמיני בקטע ה-15, בסופו של דבר, סיים במקום ה-152 הכללי.
הוא ניצח את הקטע השני ואת קטגוריית המאיצים בטור של אלברטה, סיים שני בגרנד פרי קוויבק, וזכה במדליית כסף באליפות העולם, לאחר שסיים כ-3 שניות אחרי פטר סאגאן המנצח.
מת'יוס פתח את העונה עם ניצחון בקטע הפרולוג ובקטע השני בפריז–ניס, בנוסף לכך, ניצח גם את קטגוריית המאיצים עם 53 נקודות.
הוא ניצח את וואלטה לה ריוחה, ואת הקטע החמישי בטור דה פראנס לאחר שהקדים את פטר סאגאן ואת אדוואלד בואסון האגן.
הוא זכה במדליית ארד ביחד עם קבוצתו, באליפות העולם בנגד השעון קבוצתי.
הוא סיים שמיני בגנט–וייפלחם, וניצח את הקטע הראשון בוואלטה אל פאייס ואסקו.
הוא סיים רביעי בלייז'–בסטון–לייז', וניצח את הקטע השלישי בטור דה סוויס.
בטור דה פראנס הוא ניצח את הקטע ה-14 לאחר שהקדים את גרג ואן אוורמאט, ואת אדוואלד בואסון האגן.
ואת הקטע ה-16, לאחר שהקדים את בואסון האגן ואת ג'ון דגנקולב.
הוא ניצח את קטגוריית המאיצים עם 370 נקודות.
אך הניצחון של מת'יוס במרוץ נחשב לפחות מוערך, בשל היעדרותו מהתחרות של פטר סאגאן שהודח מהמרוץ, ופרישתו של מרסל קיטל מהמרוץ בקטע ה-17 (שעד פרישתו הוביל בקטגוריה).
הוא סיים שלישי בגרנד פרי קוויבק וזכה במדליית הארד באליפות העולם, כשמקדימים אותו פטר סאגאן (זהב) ואלכסנדר קריסטוף (כסף).
מת'יוס סיים חמישי בלה פלש ואלון, וניצח את קטע הפרולוג בטור דה רומאנדי.
הוא סיים שני באשבורן–פרנקפורט, וניצח את הקטע השביעי בבינקבנק טור.
בחודש ספטמבר, ניצח מת'יוס את צמד המרוצים הקנדיים, גראנד פרי קוויבק, ואת גרנד פרי מונטריאול.
הוא זכה במדליית כסף עם קבוצתו בנגד השעון הקבוצתי.
מת'יוס ניצח את הקטע השני והשישי בוולטה אה קטלוניה, וגם את קטגוריית המאיצים במרוץ.
הוא סיים שישי ברונדה ון פלנדרן, ושמיני בלה פלש ואלון.
בטור דה פראנס, הוא סיים במקום השני בקטע השלישי, חמישי בקטגוריית המאיצים ובמקום ה-67 הכללי.
הוא ניצח שוב את גרנד פרי קוויבק, לאחר שהקדים את פטר סאגאן ואת גרג ואן אוורמאט.
לאחר תום פגרת הקורונה חזר מת'יוס להתחרות במונומנט הראשון של העונה, מילאנו – סן רמו, ולמרות שנפצע בפוג'יו די סנרמו, העלייה הסופית של המרוץ, הצליח לנצח את הספרינט מהפלוטון ולסיים שלישי, 2 שניות אחרי ווט ואן ארט המנצח וז'וליאן אלאפיליפ.
לאחר מכן המשיך לניצחון בקלאסיקת ברטאן, לאחר שניצח מספרינט מתוך דבוקה של שבעה רוכבים, מקדים את לוקה מזגץ ופלוריאן סנשל.
מייקל מרקוס מורגן , הידוע בשם מייקל מרקוס, הוא שחקן אנגלי.
הוא מוכר בעיקר מהופעתו בתפקיד הנרי טיודור בסדרת הטלוויזיה "מלכה לבנה" משנת 2013. עוד שיחק בתפקידי משנה בסרטי הקולנוע "הרופא" (2013) ו"התאוריה של הכול" (2014).
ב-2011 הופיע מרקוס בשני פרקים בעונה השלישית של הסדרה "עברייני על", בתפקיד פיטר קורא נלהב של חוברות קומיקס, ויכולת לצייר את העתיד.
ב-2013 שיחק בדרמה ההיסטורית "מלכה לבנה" של ערוץ BBC One, עיבוד לרומנים בסדרת "מלחמת הדודנים" מאת פיליפה גרגורי.
מרקוס גילם את דמותו של הנרי טיודור, הטוען לכתר מבית לנקסטר שמאוחר יותר החל את שושלת בית טיודור.
באפריל 2014 פורסם שמרקוס יופיע בתפקיד הראשי בדמות ולנטין בהפקה של הלהקה השייקספירית המלכותית של המחזה "שני אדונים מוורונה".
ב-2019 השתתף בסדרת הטלוויזיה "מלחמת העולמות" על פי הרומן באותו שם מאת ה.
שנה שם שם באנגלית תפקיד 2013 האישה הנעלמת The Invisible Woman צ'ארלי דיקנס 2013 הרופא The Physician מירדין 2014 התאוריה של הכול The Theory of Everything אליס 2016 שעתם היפה Their Finest אלכס, הבמאי
שנה שם שם באנגלית תפקיד הערות 2014 שני אדונים מוורונה The Two Gentlemen of Verona ולנטין הלהקה השייקספירית המלכותית
מייקל איאן מנסיין הוא כדורגלן עבר אנגלי-סיישלי ששיחק בעמדת הבלם.
מנסיין גדל במחלקת הנוער של צ'לסי.
הוא הושאל מהמועדון לקווינס פארק ריינג'רס מהפוטבול ליג צ'מפיונשיפ, ולוולברהמפטון וונדררס עמה שיחק בפרמייר ליג ובפוטבול ליג צ'מפיונשיפ.
בהמשך שיחק בקבוצות המבורג, נוטינגהאם פורסט וניו אינגלנד רבולושן.
ב-9 בפברואר 2021 חתם מנסיין בבורטון אלביון מהפוטבול ליג הראשונה.
בסיום עונת 2022/2023 הודיע על פרישה ממשחק.
ב-5 ביולי 2022 ערך מנסיין את הופעת הבכורה שלו בנבחרת סיישל, בהפסד 1-0 לנבחרת בוטסואנה במסגרת גביע מדינות אפריקה הדרומית 2022.
מייקל ג'ון נואלס הוא פרשן פוליטי, שחקן, סופר ומנחה מדיה שמרן אמריקאי.
נואלס נולד בבדפורד הילס, ניו יורק, וסיים את לימודיו ב-Fox Lane High school.
נואלס הוא צאצא של מהגרים איטלקים סיציליאנים ואירים, מוצאו כולל גם ארבעה חברים אנגלים במסע המייפלאואר: ד"ר סמואל פולר, סטיבן הופקינס, פרנסיס איטון וג'ון בילינגטון.
נואלס החל ללמוד משחק בבית הספר למשחק שהקימה סטלה אדלר.
הוא סיים תואר .B.A בהיסטוריה ובאיטלקית מאוניברסיטת ייל, שם הפיק בשנת 2012 את העיבוד דובר האנגלית הראשון למחזה "אנדריה" של ניקולו מקיאוולי.
הוא גדל על ידי משפחתו כקתולי, אך נשר במהלך התבגרותו; בייל הוא עבר המרה מחודשת לכנסייה, אשר התעוררה תחילה על ידי טיעונים אונטולוגיים.
לפני שסיים את לימודיו באוניברסיטת ייל, נואלס השתתף בשתי סדרות רשת, "Never Do Business with Friends" ו-"Survive".
עם סיום הלימודים, נואלס התאמן עם ווין הנדמן בבית ספר למשחק שלו בעיר ניו יורק והופיע בסדרות רשת, סרטים ותוכניות טלוויזיה שונות.
לאחר שעבר ללוס אנג'לס, הוא שיחק בפיילוט הטלוויזיה של "I'm Back" ובסרטי הטלוויזיה "Life Coach" ו-"Blend In".
הוא גם כיכב בתור אלחנדרו בסרט הקומדיה "Hóllyweird".
בשנת 2016, נואלס הוזמן להצטרף ל-The Daily Wire, החל כאורח קבוע וכתב תרבות לפודקאסט "המופע של אנדרו קלאוון".
הוא עבד עם בנו של אנדרו קלאוון, ספנסר, על הפקות תיאטרון בזמן שהם היו בוגרי תואר ראשון בייל.
בשנת 2018, נואלס חזר על התנגדותו לנישואים חד מיניים והתנגד לניסיונות של חלק מהתנועה השמרנית להכיר באיחודים כאלו.
באפריל 2019, נואלס נשא נאום באוניברסיטת מיזורי-קנזס סיטי שכותרתו היא "גברים אינם נשים" בנושא זהות מגדרית במהלך סבב הנאומים שלו באוניברסיטאות הלאומיות מטעמם של YAF.
סטודנטים מפגינים הפריעו לנאומו, בכך שקראו לו "טרנספובי".
אחד המפגינים תקף אותו וריסס עליו תערובת לא ידועה, מאוחר יותר נקבע שמדובר בשמן לבנדר ונוזלי בית אחרים אשר אינם רעילים.
המפגין הואשם בתקיפה והפרות אחרות.
נשיא האוניברסיטה שיבח את המפגינים וגינה את נואלס, בטענה ש"דעותיו המוצהרות של נואלס אינן תואמות את המחויבות שלנו לגיוון ולהכלה ולמטרתנו לספק סביבה מסבירת פנים לכל האנשים".
בנוסף הוא גם הודה שהאופן בו התייחסו לנואלס "חצה גבול".
מחוקקים רבים במיזורי לא היו מרוצים מתגובתו של נשיא האוניברסיטה ואף איימו לקצץ את תקציב המקום.
בספטמבר 2019, נואלס כינה את פעילת האקלים גרטה טונברי "ילדה שוודית חולת נפש" בתוכנית "The Story" של פוקס ניוז.
אורח נוסף בפאנל ופעיל המפלגה הדמוקרטית כריסטופר האן ענה: "אתה אדם בוגר ואתה תוקף ילדה.
אני תוקף את השמאל על ניצול ילדה חולת נפש".
האן ענה לו: "תירגע, ילדון רזה; זה ביידים שלי".
נואלס מיד הוסיף: "היא חולת נפש.
הרשת התנצלה על הצהרתו של נואלס ואמרה שההערה שלו "הייתה מבישה - אנו מתנצלים בפני גרטה טונברי ומפני הצופים שלנו".
נואלס לא התנצל ופוקס הצהירה כי "אין להם תוכניות" לארח אותו שוב בעתיד, עם זאת הערוץ קיבל אותו בברכה זמן קצר לאחר מכן לקטע עם המנחה טאקר קרלסון.
מאוחר יותר אמר נואלס: "ברור שאין שום דבר מביש בלחיות עם אוטיזם או כל מצב פסיכיאטרי אחר.
מה שמביש הוא ניצול ילדים למטרות פוליטיות".
בינואר 2020, בזמן שהליך ההדחה הראשון של הנשיא דונלד טראמפ היה בעיצומו, נואלס והסנאטור האמריקני טד קרוז השיקו את הפודקאסט "פסק הדין עם טד קרוז".
ב-27 בינואר, קרוז הודיע בטוויטר שהפודקאסט הבטיח את המקום הראשון במצעד הפודקאסטים לאותו שבוע.
לאחר שמשפט ההדחה הסתיים עם זיכויו של טראמפ, קרוז ונואלס החלו לראיין פוליטיקאים בוושינגטון כמו הסנאטורים האמריקנים ג'ון באראסו, מייק לי וטים סקוט, בכירי ממשל טראמפ, כולל התובע הכללי של ארצות הברית דאז ויליאם בר, מזכירת החינוך בטסי דבוס, וראש סגל הבית הלבן, מארק מדוז.
בנוסף הם גם ראיינו את השחקנים ג'ון ווייט ואיזאיה וושינגטון.
ב-20 בינואר 2020, האתר של PragerU פרסם את הפרק הראשון של "The Book Club", סדרת סרטונים בהנחיית נואלס שבה הוא סוקר ודן יחד עם אורח בספר נבחר.
ב-13 בנובמבר 2020, נואלס היה אמור להיות המנחה האורח בתוכנית הרדיו של ראש לימבו, "המופע של ראש לימבו".
לאחר הזדמנות זו, The Daily Wire, בשיתוף עם רשת הרדיו Westwood One, הכריזה שנואלס ינחה את תוכנית הרדיו היומית שלו בתחנת הרדיו WHLD.
בשנת 2017, נואלס הוציא ספר ריק בשם "סיבות להצביע למפלגה הדמוקרטית".
הספר, שהכיל 266 עמודים ריקים וביבליוגרפיה נרחבת, הפך לספר הנמכר ביותר באמזון.
זמן קצר לאחר שנואלס בירך את הנשיא טראמפ בתוכנית Fox & Friends, טראמפ כינה את ספרו של נואלס "ספר נהדר להנאת הקריאה שלכם".
באותה השנה, נואלס החל את תפקידו כמנחה הפודקאסט השלישי של The Daily Wire, "המופע של מייקל נואלס".
ספרו השני של נואלס, "Speechless: Controlling Words, Controlling Minds", הפך לרב מכר מספר 1 עבור ספר עיון בכריכה קשה על פי Publishers Weekly, ולרב מכר מספר שני עבור ספר עיון באתר Audible.
נואלס כתב את המבוא למהדורת יום השנה ה-70 לספר "God and Man at Yale" מאת ויליאם פרנק באקלי.
הוא התחתן עם אליסה בשנת 2018 ולהם שני בנים.
בשנת 2025 קיבל נואלס תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת אווה מריה.
סיבות להצביע למפלגה הדמוקרטית משנת 2017 תחת הוצאת Threshold Editions,
מייקל פרנסיס מידלטון (נולד ב-23 ביוני 1949) הוא איש עסקים בריטי, אביהם של קתרין, נסיכת ויילס, פיליפה מתיוס וג'יימס מידלטון.
מידלטון נולד בלידס, והתחנך באוניברסיטת סארי.
הוא הצטרף לבריטיש איירווייז ועבד כשגר טיסות.
ב-1980 הוא התחתן עם קרול גולדסמית', שהקימה את Party Pieces, חברה לאספקת הזמנות עבור מסיבות בדואר.
מידלטון הצטרף לאשתו בחברה ב-1989. שלושת הנכדים הראשונים שלהם, הנסיך ג'ורג', הנסיכה שרלוט והנסיך לואי, הם שני, שלישית ורביעי בסדר הירושה לכתר הבריטי, בהתאמה.
משפחת מידלטון מתגוררת באחוזת באקלברי, בברקשייר.
מייקל פרנסיס מידלטון נולד בלידס ב-23 ביוני 1949 למשפחה עשירה.
הוא בילה את שנותיו הראשונות במורטאון, לידס.
ההיסטוריון המלכותי רוברט לייסי מתאר את משפחת מידלטון כבעלת קרבה אריסטוקרטית, כאשר פלורנס קיטסון, הברונית איירדייל (1868–1942) היא קרובת משפחתה הרחוקה של מידלטון.
משפחת מידלטון, כולל סבו של מייקל ריצ'רד נואל מידלטון ואשתו אוליב, אירחו את בני משפחת המלוכה הבריטית בלידס משנות ה-20.
אמו של מידלטון הייתה ולרי מידלטון (לבית גלאסבורו, 1924–2006), ששימשה כאחות VAD ומפצחת קודים במהלך מלחמת העולם השנייה.
אביו, קפטן פיטר מידלטון (1920–2010), היה טייס ששירת כטייס קרב של RAF במהלך מלחמת העולם השנייה.
הוא טס לצד הנסיך פיליפ כטייס משנה במסע טיסה בן חודשיים בדרום אמריקה ב-1962. סרט החדשות British Pathé מציג את מידלטון לצד הנסיך במהלך הסיור.
בנו של ריצ'רד, אדם מידלטון, הוא סנדק לנכדתו של מייקל, הנסיכה שרלוט.
אחותו של אדם, לוסי מידלטון - עורכת דין, שכמו אחיה למדה בבית הספר בדילס - היא סנדקית לנכדו של מייקל, הנסיך לואי.
כמו אביו וסבו, מידלטון התחנך בקליפטון קולג', בית ספר ציבורי בבריסטול.
בקליפטון, כל שלושת הדורות של הגברים לבית מידלטון התחנכו בבית בראון.
הארכיון בקליפטון מתעד שמידלטון היה מנחה, התואר של ראש קולג'.
מידלטון ייצג את קליפטון ברוגבי ב-1V וגם צבר את צבעי הטניס שלו.
לאחר מכן עבד עבור בריטיש איירווייס כשגר טיסות.
מידלטון פגש את אשתו לעתיד קרול כשעבדו עבור בריטיש איירווייס (BA) כצוות קרקע.
עד 1979, הוא הועלה לדרגת שדר מטוסים, אחד מהכובעים האדומים של בריטיש איירווייס, בנמל התעופה לונדון הית'רו.
הם נישאו ב-21 ביוני 1980 בכנסיית סנט ג'יימס בדורני, בקינגהמשייר, ומאוחר יותר קנו בית ויקטוריאני בברדפילד סאות'אנד ליד רידינג, ברקשייר.
למשפחת מידלטון יש שלושה ילדים, שתי בנות ובן.
לאחר לידתם של קתרין אליזבת (ילידת 1982) ופיליפה שרלוט (ילידת 1983), עברה המשפחה לעמאן, ירדן, שם עבד מייקל כמנהל לתואר ראשון מ-1984 עד 1986. ילדם הצעיר, ג'יימס ויליאם, נולד בשנת 1987.
קרול מידלטון הקימה את Party Pieces, חברה המייצרת תיקי מסיבה ב-1987. החברה הסתעפה לאספקה וקישוטים למסיבות בהזמנה בדואר ועד שנת 1995 נוהל על ידי מייקל וקרול מידלטון ועבר לגור בבנייני חווה ב-Ashampstead Common.
בשלב זה רכשו בני הזוג מידלטון את Oak Acre, בית אחוזה בסגנון טיודור בבאקלברי, ברקשייר.
בשנת 2002 רכשו בני הזוג מידלטון דירה בצ'לסי, בה גרו ילדיהם.
קרול ומייקל מידלטון הם גם הבעלים של סוס מרוץ.
עד 2012, עברו בני הזוג מידלטון לאחוזת באקלברי, אחוזה ג'ורג'יאנית עם אחוזה של 18 דונם בה בילה נכדם הנסיך ג'ורג' את השבועות הראשונים שלו.
העסקים של בני הזוג מידלטון הצליחו, ויחד עם כספי נאמנות שירש מייקל מסבתו האצולה, אוליב כריסטיאנה מידלטון (לבית לופטון), אפשרו למשפחה להמשיך את המסורת המשפחתית של מידלטון של שליחת ילדיהם לפנימייה בבתי ספר עצמאיים.
כל שלושת הילדים נשלחו לבית הספר סנט אנדרו, פנגבורן ושתי הבנות נשלחו לבית ספר דאון האוס, פנימייה לבנות בקולד אש, ולמרלבורו קולג', בווילטשייר.
העיתונות הבריטית יצרה את המונח Upper Middleton Class כדי לתאר את העמדה החברתית של המשפחה; דיווחים אחרים מתייחסים למשפחה כ"מוטבעת [...] עם מעט קדמונים בעלי דם כחול".
העושר שלהם גרם לכך שמשפחת מידלטונים דווחה כמולטי-מיליונרים.
סבתו של מייקל מידלטון, אוליב מידלטון, צולמה בהדינגלי, בשנת 1927, בתהלוכת המכובדים בעקבות הנסיכה מרי שהייתה פטרונית של ועדת גיוס הכספים של בית החולים לידס שאולי היה חבר בה.
בעלה של אוליב, ריצ'רד נואל מידלטון, היה שותף להקמת התזמורת הסימפונית של יורקשייר, שהנסיכה ובנה ג'ורג' היו פטרוניה.
ריצ'רד נואל מידלטון ובן דודו ראלף מידלטון, נכדו של סר הנרי ברני, הברון התשיעי, היו עורכי דין במשרד עורכי הדין לידס, מסרס מידלטון ובניו, שהוקם על ידי אביהם הקדמון, ויליאם מידלטון ב-1834. סבא רבא של מייקל מידלטון, הפוליטיקאי פרנסיס מרטינו לופטון, היה בנו של בעל הקרקע של יורקשייר פרנסיס וו.
לופטון, Esq., שנישואיו למחנכת פרנסס לופטון (לבית גרינהאו) ב-1 ביולי 1847, רשומים ב-The Patrician – המוסף של ג'ון בורק ל-Burke's Peerage.
אביה היה המנתח תומאס מייקל גרינהאו שאשתו, אליזבת, הייתה בת למשפחת מרטינו.
דיוקנאות רבים של אחיה של אליזבת, הסוציולוגית הרייט מרטינו וג'יימס מרטינו, ידידה של המלכה ויקטוריה, קיימים בגלריה הלאומית לפורטרטים של לונדון.
משפחתו של מייקל מידלטון מקושרת, דרך בת דודתו ילידת לידס, ליידי בולוק (לבית ברברה לופטון), לוויליאם פטי-פיץ-מוריס, המרקיז הראשון מלנסדאון, ראש ממשלת בריטניה הגדולה בין השנים 1782–1783. דרך אביו הקדמון הישיר, דיים אן פיירפקס (לבית גאסקוין), מייקל מידלטון יש כמה אבות שהם צאצאים של המלך אדוארד השלישי.
הכומר תומאס דייוויס, כותב הפזמונים של כנסיית אנגליה הוא סבא רבא של מייקל מידלטון.
מייקל מימוני (נולד ב-1 במאי 1984) הוא רופא עיניים ישראלי, מנהל יחידת קרנית במחלקת עיניים בבית החולים רמב"ם, ופרופסור חבר קליני בפקולטה לרפואה בטכניון.
נולד בסינסינטי, אוהיו, ועלה עם משפחתו לישראל בשנת 1997.
בוגר הפקולטה לרפואה באוניברסיטת תל אביב, בהצטיינות, משנת 2013. במסגרת ההתמחות השתתף בתוכנית המחקר "עתידים", במסגרתה זכה בפרס מתמחה מצטיין כלל ארצי מטעם איגוד רופאי העיניים הישראלי עבור הישגיו הכירורגיים, הקליניים והמחקריים.
במהלך ההתמחות זכה גם בפרסים ומלגות מטעם האיגוד האירופאי לקטרקט וניתוחי רפרקציה (ESCRS), ומטעם האיגוד הבין-לאומי לניתוחי רפרקציה (ISRS).
בהמשך ביצע מימוני תת-התמחות כירורגית בבית החולים טורונטו ווסטרן (Toronto Western Hospital), השייך לאוניברסיטת טורונטו, בתחום קרנית, ניתוחי קטרקט, עין יבשה והסרת משקפיים בלייזר.
בסיום תקופת תת-ההתמחות זכה מימוני בפרס הכירורג המצטיין של המחזור.
משנת 2022 מנהל מימוני את יחידת הקרנית בבית החולים רמב"ם.
באותה שנה נבחר לכהן גם כיו"ר חוג הקרנית באיגוד רופאי העיניים הישראלי.
מימוני הוא מרצה ופרופסור חבר בפקולטה לרפואה בטכניון.
נכון לשנת 2023 פרסם מעל 240 מחקרים מקוריים בספרות המקצועית ובכתבי עת העוסקים במחלות עיניים וברפואת עיניים.
הוא מרצה בכנסים בינלאומיים של רפואת עיניים, וכן עורך וסוקר עבור עיתונים מדעיים בתחומים של השתלות קרנית, ניתוחי קטרקט, עין יבשה והסרת משקפיים בלייזר.
בשנת 2023 נבחר לאחד המומחים המובילים בתחומו לפי רשימת 100 הרופאים המובילים של Dun's 100.
מייקל מנדו הוא שחקן קנדי.
מנדו ידוע בעיקר בתפקידיו כנאצ'ו מסדרת הטלוויזיה סמוך על סול, כוואס מונטנגרו ממשחק הווידאו Far Cry 3, וכמאק גארגן מהסרט ספיידרמן: השיבה הביתה.
מנדו נולד בקוובק סיטי שבמחוז קוובק בקנדה לאם מגינאה ולאב פרופסור לכימיה מגרמניה.
משפחתו נהגה לנדוד ממקום למקום, ולדבריו, עד אמצע שנות ה-20 לחייו הוא ומשפחתו נדדו בין 35 בתים, 10 ערים, 5 מדינות ו-4 יבשות.
מרבית ילדותו עברה עליו באקרה שבגאנה, באביג'ן שבחוף השנהב ובביירות שבלבנון, בטרם חזרה משפחתו לקנדה.
בנעוריו, עסק מנדו בספורט תחרותי ושיחק פוטבול, הוקי קרח וכדורגל, אך פציעת ברך ממנה סבל בשנות ה-20 לחייו מנעה ממנו לפתח קריירה ספורטיבית.
לאחר מכן, ניסה ללמוד מספר מסלולים באקדמיה, לרבות מסלול ביחסים בינלאומיים באוניברסיטת מונטריאול, בטרם גילה את עולם אמנויות הבמה כשהתקבל למסלול בן 3 שנים בשם "Dome Theatre Program" של קולג' דוסון שבמונטריאול.
למרות שלא היה לו שום ניסיון קודם במשחק, שימש מנדו כשחקן הראשי בכל חמשת ההפקות של התוכנית.
שפת האם שלו היא צרפתית, ובנוסף הוא דובר גם אנגלית, ספרדית וערבית.
לאחר שהופיע בתפקיד הראשי בשתי הפקות תיאטרון זוכות פרסים במונטריאול, הקים מנדו אולפן הפקות סרטים בשם Red Barlo Productions.
סרטו הראשון, Conditional Affection - אותו הפיק, כתב וגם כיכב בתפקיד הראשי - יצא ב-2010, והופיע במספר פסטיבלי סרטים בקנדה שמתרכזים בקולנוע עצמאי.
בין הופעותיו הראשונות בטלוויזיה נמנו תפקיד אורח בסדרת הפשע הקנדית The Bridge, תפקיד אורח במיני-סדרת הדרמה הרפואית Bloodletting & Miraculous Cures, בסדרת הפשע הקנדית The Border בתפקיד חבר בכנופיית MS-13, וכחברה הטוב ביותר של גיבורת הסדרה Lost Girl.
ב-2012 נבחר מנדו לגלם את דמותו של ואס מונטנגרו, דמות האנטגוניסט המרכזית במשחק הווידאו Far Cry 3, שמשמש כמנהיג כנופיית פיראטים אכזרית.
המודל התלת-ממדי של ואס במשחק עוצב אף הוא על פי תווי פניו ומבנה גופו של מנדו.
בנוסף לכך, השתתף מנדו גם בסדרת הרשת The Far Cry Experience שנוצרה למטרת קידום המשחק, ובדומה לתפקידו במשחק, גם כאן מנדו מגלם את דמותו של ואס כאשר הוא לוכד בשבי את העיתונאי כריסטופר מינץ-פלאס (בתפקיד עצמו) ומענה אותו למוות.
על תפקידו במשחק, היה מועמד מנדו לפרס "השחקן הטוב ביותר" מטעם פרסי D.I.C.E.
מנדו חזר לגלם את דמותו של ואס גם במשחק Far Cry 6.
ב-2013 גילם מנדו את דמותו של סוחר הסמים ויק בעונה הראשונה של סדרת המדע הבדיוני אורפן בלאק.
על תפקיד זה היה מועמד מנדו לפרס במסגרת טקס פרסי הסרטים הקנדי .
מנדו חזר לגלם את התפקיד גם בעונתה השנייה של הסדרה.
ב-2014 הצטרף מנדו לצוות השחקנים של סדרת הפשע סמוך על סול, בתפקיד סוחר הסמים איגנסיו "נאצ'ו" וארגה.
כמו כן, ב-2023 היה מנדו אמור לגלם תפקיד בסדרת הפשע האמריקנית Sinking Spring, אך פוטר מצוות השחקנים לאחר עימות פיזי שאירע בינו לבין שחקן אחר.
שימש גם כתסריטאי, במאי ומפיקTerritoriesג'אליל עאדל חאליד2011Abyss of the Mindג'וני H2012The Good Lieאורוויל2013The ColonyקופראליסיוםריקוMake Your Moveרפאל2016Wake Upג'וני Hסרט קצר.
שימש גם כתסריטאי, במאי ומפיק2017ספיידרמן: השיבה הביתהמאק גארגן2018ההונאה הגדולהמארק וגה2024King Ivoryרמון גארזהTBA72 Hours
שנהשם המשחקתפקידהערות2010Shaun White Skateboardingפרנצ'יסקו קריסטובל2012Far Cry 3ואס מונטנגרובנוסף לכך, גם מודל הדמות ולכידת תנועה2021Far Cry 6
מייקל מקלהטון הוא שחקן ותסריטאי אירי.
הוא ידוע בעיקר מתפקידו בסדרה "משחקי הכס" בתור לורד רוז בולטון.
הוא נולד בדבלין, אירלנד ב-1963 ושם למד ב"Terenure College", בית ספר הידוע בלימודי הדרמה שלו.
לאחר מכן בילה שמונה שנים בלונדון, שם סיים את לימודיו באקדמיה המלכותית לאמנות דרמטית ב-1987. בתחילת שנות התשעים חזר לאירלנד, שם החל את קריירת המשחק שלו בעיקר בתיאטרון ובטלוויזיה.
תפקידו הראשון היה בסרט הקצר "The Loser" מ-1990. ב-1999 הופיע גם בטלוויזיה בסדרה The Ambassador.
לאורך השנים הופיע במספר תפקידים שהידוע מביניהם הוא בתור לורד רוז בולטון בסדרה משחקי הכס של רשת HBO, תפקיד אותו שיחק בין עונה שנייה לשישית.
בנוסף שיחק בסרט האימה מ-2015 "The Hallow" בתור קולם דונלי ובסרט אשתו של שומר גן החיות בתור ירזיק.
כמו כן הופיע בתפקידי אורח בסדרות צ'רנוביל וגאון.
אשתו של שומר גן החיות מ-2017
קינג ארתור: אגדת החרב מ-2017
מייקל ניוברי היה כדורגלן אנגלי-צפון אירי ששיחק בעמדת הבלם.
ניוברי נולד וגדל בניוקאסל על הטיין שבאנגליה.
הוא הצטרף בגיל 11 למחלקת הנוער של ניוקאסל יונייטד, לאחר ששיחק במחלקת הנוער של קבוצת רד האוס פארם FC.
בשנת 2018 חתם ניוברי בקבוצת ויקינגור אולפסוויק, ובתקופתו במועדון ערך 60 הופעות ליגה.
ב-29 בינואר 2021 חתם בלינפילד מליגת העל הצפון אירית.
הוא ערך 55 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע שלושה שערים.
ב-1 ביולי 2024 חתם בקליפטונוויק מליגת העל הצפון אירית, ועד למותו ערך 19 הופעות ליגה במדי המועדון.
ניוברי שיחק בנבחרות הצעירות של צפון אירלנד.
ב-30 בדצמבר 2024, ביום הולדתו ה-27, מת ניוברי בפתאומיות.
מייקל קארים מלרקי הוא שחקן ומוזיקאי בריטי-אמריקאי.
הוא ידוע בעיקר בזכות תפקידו של אנזו סנט ג'ון בסדרת הטלוויזיה יומני הערפד.
מלרקי נולד בביירות, לבנון, לג'ים מלרקי, אירי- אמריקאי ולנדיה בושרוי שמוצאה איטלקי ופלסטיני.
סבו היה המשורר הפלסטיני המפורסם, סוהיל בושרוי, שהיה האזרח הערבי הראשון שמונה לתפקיד היו"ר לחוג לאנגלית באוניברסיטה האמריקאית של ביירות, תפקיד שאותו מילא בין השנים 1968 ל-1986. הוא הבכור מבין שלושה אחים וגדל בילו ספרינגס, אוהיו.
בשנת 2006 נסע מלרקי לאנגליה כדי ללמוד באקדמיה למוזיקה ולאמנויות הדרמה של לונדון.
בתחילת דרכו של מלרקי על הבמה הלונדונית הוא הופיע בהפקות תיאטרון שונות, בהם תפקידים ראשיים ב־Spring Storm מאת טנסי ויליאמס ו"מעבר לאופק" מאת יוג'ין או'ניל בתיאטרון הלאומי המלכותי, עיבוד לגטסבי הגדול בתפקיד ג'יי גטסבי.
מלרקי הופיע גם במספר פרויקטים של קולנוע וטלוויזיה, כולל תפקידים חוזרים בסדרות, מר סלואן לפני שזכה בתפקיד לורנצו "אנזו" סנט ג'ון בעונה החמישית של סדרת הטלוויזיה יומני הערפד.
לאחר שצבר פופולריות בקרב ציבור הצופים, שודרג תפקידו של מלרקי לתפקיד קבוע החל מהעונה השישית ועד סוף העונה השמינית.
בשנת 2017, הוא הופיע בתור "דיזל" בפרק של הסדרה ז'אן קלוד ואן ג'ונסון.
בשנה שלאחר מכן, פורסם כי מלרקי לוהק לתפקיד "סם פוסטר" בסדרת דרמת הפשע של "השבועה".
ב-2019 שיחק מלרקי את התפקיד של "סינץ' בארטון" בסרט המתח "הפרדה אלימה".
באותה שנה הוא כיכב כקפטן מייקל קווין בסדרה המבוססת על סדרת מחקרים, "פרויקט הספר הכחול" עבור ערוץ ההיסטוריה.
בספטמבר 2021 דווח שלמלרקי היה תפקיד חוזר כסגן הארווי בעונה השנייה של סדרת הטלוויזיה של דרמת הפשע של Big Sky שנה לאחר מכן הופיע בסדרות הטלוויזיה וסטוורלד וזינוק לאתמול ובעונה השלישית של חוק וסדר: פשע מאורגן ב-2023.
בפברואר 2024 צורף מלרקי לצוות השחקנים הראשי לעונה השנייה של סדרת מותחן הקונספירציה של נטפליקס "סוכן הלילה".
לאחר שסיים את התיכון, הצטרף מלרקי ללהקת הארדקור מקומית בשם Shadyside.
הוא הפך להיות הסולן כשהסולן עזב את הלהקה.
מלרקי בילה חמש שנים עם הלהקה בסיבוב הופעות והקלטות בנאשוויל ובמקביל למד גיטרה.
כאמן סולו, לאחר שהוציא שני מיני אלבומים ב-2014 וב-2015, הוא הוציא את תקליט הבכורה שלו באורך מלא, Mongrels ב-8 בספטמבר 2017 בליווי קליפים לסינגלים Uncomfortably Numb ו־Mongrels.
בשנה שלאחר מכן, הוא הוציא מיני אלבום נוסף, Captain Solitaire.
בינואר 2020 הוציא מלרקי את אלבומו השני, Graveracer.
מלרקי נשוי לשחקנית האנגליה נאדין לוינגטון מאז 2009; יש להם שני בנים, ילידי 2014 ו-2019. הם הופיעו יחד בפרק אחד של "פרויקט הספר הכחול".
מייקל אנדריאס מלינגר היה שחקן ומוזיקאי יהודי-גרמני.
ידוע בעיקר בתפקידיו בתיאטראות וסט אנד ובסרט "גולדפינגר".
הוא נשלח לפנימייה באנגליה ולאחר מכן הוסמך כמהנדס רדיו.
במהלך מלחמת העולם השנייה שידר מבורמה ומציילון.
כעבור זמן מה נלקח, יחד עם עוד יהודים רבים, למחנה מעצר במחוז סארי ומשם הועבר למחנה מעצר באוסטרליה.
משנות ה-50 של המאה ה-20 החל בקריירת מוזיקה ושר בהרכבים מוזיקליים.
במשך יותר מ-50 שנה שיחק בתיאטרון, בקולנוע, בטלוויזיה וברדיו.
הוא היה חבר ב ובברלינר אנסמבל.
הוא השתתף, בין היתר, בסרטים "קפטן הוריישיו הורנבלואר", "גולדפינגר" ו"גלדיאטור".
הוא נפטר בלונדון בגיל 74.
מייקל מזרחי הוא שחקן פוקר יהודי-אמריקאי אשר זכה בשמונה צמידי אליפות העולם בפוקר, הכוללים זכייה באירוע המרכזי וארבע פעמים באליפות שחקני הפוקר, ובנוסף פעמיים בסבב הפוקר העולמי.
נבחר להיכל התהילה של הפוקר ב-2025.
מזרחי נולד וגדל במיאמי שבפלורידה.
הוא החל לשחק בטורנירי פוקר ב-2004, וכבר בשנתו הראשונה זכה בטורניר 500 דולר בבלאג'יו שבלאס וגאס וב-21 אלף דולר ובטורניר 2,000 דולר בווין ובפרס של 273 אלף דולר.
ב-2005 זכה בטורניר בטורניר סבב הפוקר העולמי שהתקיים בלוס אנג'לס ובפרס של כ-1.8 מיליון דולר, ושנה לאחר מכן שחזר את ההישג באטלנטיק סיטי וזכה בפרס של כ-1.2 מיליון דולר.
ב-2010 זכה בצמיד אליפות העולם בפוקר הראשון שלו, כשניצח את טורניר אליפות שחקני הפוקר היוקרתי ובפרס של כ-1.5 מיליון דולר.
באותה השנה סיים במקום החמישי באירוע המרכזי.
שנה לאחר מכן ניצח בטורניר במסגרת אליפות העולם בפוקר אשר התקיימה באירופה.
ב-2012 שחזר את ההישג שלו וזכה בפעם השנייה באליפות שחקני הפוקר ובפרס של כ-1.4 מיליון דולר.
באותה השנה זכה בטבעת סבב אליפות העולם בפוקר בטורניר שהתקיים בדרום אפריקה.
ב-2018 זכה בפעם השלישית באליפות שחקני הפוקר ובפרס של כ-1.2 מיליון דולר.
שנה לאחר מכן זכה בצמיד החמישי שלו כשניצח בטורניר Seven-Card Stud Hi/Lo.
ב-2024 זכה בצמיד השישי שלו כאשר ניצח בטורניר במסגרת הסבב אשר התקיים באינטרנט.
במהלך סדרת 2025, מזרחי זכה באליפות שחקני הפוקר בפעם הרביעית ובפרס כספי של 1,331,322 דולר.
בהמשך זכה באירוע המרכזי ובפרס של 10 מיליון דולר וזכה בצמיד השמיני שלו.
במהלך טקס הענקת הצמיד הוא הוכנס להיכל התהילה של הפוקר.
נכון ליולי 2025, מזרחי זכה בסך של כ-29 מיליון דולר מטורנירי פוקר, כשמתוכם כ-21 מיליון דולר בסבב אליפות העולם וכ-5.1 מיליון דולר בסבב הפוקר העולמי.
למזרחי תאום בשם אריק אשר משחק פוקר בצורה חצי-מקצוענית, אח גדול בשם רוברט אשר זכה ב-5 צמידי אליפות העולם בפוקר, ואח קטן בשם דניאל ג'יי אשר משחק פוקר גם כן.
מזרחי דובר עברית ובעל קשר לישראל.
בין קעקועיו הרבים ישנו דגל ישראל על זרועו השמאלית.
לאחר זכייתו באליפות שחקני הפוקר ב-2025, ביקש להשמיע את התקווה בטקס הענקת הצמיד.
מייקל פאראדיי היה פיזיקאי וכימאי אנגלי, ממציא הדינמו - המנוע החשמלי הראשון אי-פעם, ובנוסף תרם רבות לתחומי האלקטרומגנטיות והאלקטרוכימיה, ניסח את חוק פאראדיי וגילה את הבנזן.
פאראדיי נחשב לאחד מהמדענים הגדולים בהיסטוריה, ויש המתייחסים אליו כאל עורך הניסויים הגדול ביותר בתולדות המחקר המדעי.
המצאת הדינמו הייתה אירוע מכונן עבור האנושות, בה הצליח האדם לראשונה "לאלף" את החשמל.
לפועלו של פאראדיי תפקיד מרכזי בהפיכת החשמל למקור אנרגיה נפוץ וחיוני.
מייקל פאראדיי נולד למשפחה ענייה בלונדון.
את השכלתו רכש באופן עצמאי.
בגיל ארבע-עשרה הפך לשוליה אצל ג'ורג' ריבו, כורך ומוכר ספרים, ובמהלך שבע שנות התמחותו קרא ספרים רבים, והחל להתעניין במדע.
הוא התרשם במיוחד מספר Conversations on Chemistry של ג'יין מארסט.
בסיועו של אחיו הבכור, רוברט, נרשם לשיעורים פרטיים במדעי הטבע אצל ג'ון טייטום, ושם רכש לא רק ידע נוסף אלא גם קשרים עם חובבי-מדע אחרים.
קשריו אלה הביאו אותו בגיל עשרים להרצאות של המדען הנודע האמפרי דייווי, חבר החברה המלכותית.
פאראדיי גילה בהן עניין רב.
הוא ניסה לפנות לג'וזף בנקס, נשיא החברה המלכותית, ולבקש עבודה כמדען, אך פנייתו לא נענתה.
פאראדיי לא ויתר, ושלח הישר להאמפרי דייווי כמה הערות שרשם בהרצאותיו.
דייווי השיב לו והזמין אותו להיפגש עמו.
בפגישתם התרשם דייווי מפאראדיי, אך יעץ לו להתמיד בעבודתו ככורך ספרים, באמרו "עריצה היא העבודה המדעית, ומבחינה כספית אין גמול רב למשרתיה".
זמן קצר לאחר הפגישה פוטר עוזרו של דייווי משום שהסתבך בתגרות.
דייווי כתב שוב לפאראדיי, והזמין אותו לעבוד כעוזרו.
פאראדיי היה כעת עוזרו של אחד מבכירי המדענים באגודה המלכותית, אך החברה האנגלית דאז הייתה חברה מעמדית, ופאראדיי לא נחשב לג'נטלמן: נאמר כי אשתו של דייווי, למשל, התייחסה אליו כאל נחות מהם.
עבודתו החשובה ביותר הייתה בנושא החשמל.
ב-1821, זמן קצר לאחר שהפיזיקאי הדני הנס כריסטיאן ארסטד גילה את תופעת האלקטרומגנטיות, ניסו דייווי וויליאם הייד וולאסטון לתכנן מנוע חשמלי, אך נכשלו.
פאראדיי, שדן בבעיה עם השניים, המשיך בניסיונותיו ובנה שני מתקנים המפיקים מה שכונה בפיו "סיבוב אלקטרומגנטי": תנועה מעגלית מתמדת הנובעת מהכוח המגנטי המעגלי סביב תיל.
תיל המונח בתוך אגן של כספית אשר בו נמצא מגנט, יסתובב סביב המגנט כאשר יוטען בחשמל מסוללה כימית.
פאראדיי פרסם את תוצאות מחקרו מבלי לציין את תרומתם של וולאסטון ודייווי.
הפולמוס שהתעורר בשל כך גרם לו לפרוש ממחקר האלקטרומגנטיות למספר שנים.
עשר שנים לאחר מכן, ב-1831, החל בסדרת הניסויים הגדולה שלו, ובה גילה את ההשראה האלקטרומגנטית, בעקבות עבודתו של אנדרה מרי אמפר.
הוא גילה שאם מזיזים מגנט דרך סליל תיל, מושרה זרם חשמלי בתיל.
ניסויים אלה הראו כיצד מגנטיות יוצרת זרם חשמלי.
פאראדיי השתמש בעיקרון זה כדי לבנות את הדינמו החשמלי הראשון, אב הטיפוס של הגנרטורים המודרניים.
פאראדיי העלה את ההשערה כי הכוחות האלקטרומגנטיים נמשכים גם בחלל הריק שסביב המוליך, אך לא השלים את חקר השערתו זו.
הדימוי הניסיוני שלו על אודות "קווי זרם הנובעים מגופים טעונים", נוסח באופן מתמטי בחוק פאראדיי (שמאוחר יותר הוכלל במשוואות מקסוול, שהתפתחו להכללה המוכרת כיום כתורת השדות).
פאראדיי עסק גם בכימיה; הוא גילה חומרים כימיים כבנזן, המציא את שיטת מספרי החמצון, וחקר הפיכת גזים לנוזלים.
הוא גילה את חוקי האלקטרוליזה ועזר לטביעת המונחים אנודה, קתודה, אלקטרודה ויון.
ב-1845 גילה שתי תופעות הקשורות למגנטיות: את הדיאמגנטיות, הנגרמת מהשפעת שדה מגנטי על סוגים מסוימים של חומרים, ואת אפקט פאראדיי, שבו מישור הקיטוב של אור מקוטב ליניארית העובר דרך חומרים מסוימים, יכול להסתובב בנוכחות שדה מגנטי המקביל לכיוון התקדמות הגל.
בכך הראה כי קיים קשר בין אור לשדה מגנטי.
על גילוי זה זכה במדליית רמפורד בשנת 1846.
במחקרו על חשמל סטטי גילה כי המטען מצוי רק בצד החיצוני של מוליך טעון, ושלמטען חיצוני אין כל השפעה על עצמים המוקפים מכל עבר על ידי מוליך.
בתוצר ההגנה הזה נעשה שימוש במה שמכונה כיום כלוב פאראדיי.
על שמו נקראת יחידת-המידה הסטנדרטית לקיבול חשמלי, הפאראד.
פאראדיי העביר סדרת הרצאות מוצלחת על טיבן הכימי והפיזי של להבות במכון המלכותי הבריטי, שכותרתן הייתה "טבעו של נר".
סדרה זו היא מקורן של ההרצאות לקהל צעיר שעדיין נערכות במכון לכבוד חג המולד בכל שנה.
פאראדיי נודע בניסויים המבריקים שתכנן וביצע, אך לא הייתה לו השכלה מתמטית טובה, ורבים מעמיתיו ביקרו את תקפותם של הישגיו המחקריים בשל כך.
הוא נחשב לצנוע, תכונה שבאה לידי ביטוי כאשר סירב לקבל תואר אבירות ואת תפקיד נשיא החברה המלכותית שהוצעו לו.
הוא היה נוצרי אדוק, וחיבר כמה דרשות נלהבות.
פאראדיי נפטר בביתו שבפרוור המפטון קורט בלונדון ב-25 באוגוסט 1867.
תמונתו מופיעה על שטר בריטי של 20 ליש"ט.
פרסים ומדליות על שם מייקל פאראדיי
מדליית פאראדיי – מוענקת החל מ-1922 על ידי המוסד להנדסה וטכנולוגיה (IET).
פרס מייקל פאראדיי – מוענק על ידי החברה המלכותית החל משנת 1986.
מדליה ופרס על שם מייקל פאראדיי – מוענקים בפיזיקה ניסויית החל משנת 2008 על ידי המכון לפיזיקה (IOP).
פרס ההרצאה על שם פאראדיי – מוענק על ידי החברה המלכותית לכימיה (RSC) החל משנת 1869.
מדליית פאראדיי (אלקטרוכימיה) – מוענקת על ידי קבוצת האלקטרוכימיה של החברה המלכותית לכימיה (RSC) החל משנת 1977.
מייקל קרלייל הול הוא שחקן טלוויזיה, קולנוע ותיאטרון אמריקאי.
הוא התפרסם בזכות גילום דמותו של דייוויד פישר בסדרת הדרמה "עמוק באדמה", אך בעיקר מזוהה עם תפקידו עטור הפרסים כרוצח הסדרתי מסדרת הטלוויזיה "דקסטר", "דקסטר: דם חדש" ו"דקסטר: התחייה".
הול נולד בראלי, קרוליינה הצפונית שבארצות הברית, למשפחה מרקע נוצרי.
לג'ניס לסטיונס הול, היא יועצת לבריאות הנפש במכללת Lees-McRae, ואביו, ויליאם קרלייל הול, היה מהנדס מערכות עבור IBM.
להול הייתה אחות גדולה אחת שמתה בינקותה לפני לידתו.
אביו נפטר מסרטן הערמונית ב-1982 בגיל 39 כשהול היה בן 11.
הול סיים את לימודיו בתיכון בבית הספר רייבנסקרופט בראלי ב-1989. לאחר מכן למד במכללת ארלהאם לאמנויות בריצ'מונד, אינדיאנה, ב-1993. הול סיים את לימודי התואר השני במשחק בבית הספר טיש לאמנויות של אוניברסיטת ניו יורק ב-1996.
הול החל להופיע בהצגות באוף- ברודוויי, בהן "מקבת'" ו"הנרי החמישי".
ב-1999 קיבל לראשונה תפקיד בברודוויי, כאחת מדמויות המשנה בהפקתו המחודשת של סם מנדס למחזמר "קברט".
בשנת 2001, החל לגלם את דמותו של דייוויד פישר ב"עמוק באדמה", מנהל בית לוויות הומוסקסואל.
לאחר סיום עונתה החמישית והאחרונה של "עמוק באדמה" לוהק הול לתפקיד הראשי בסדרה "דקסטר" של הרשת המתחרה Showtime.
בסדרה גילם הול את , מומחה לזיהוי פלילי, שעובד בשירות משטרת מיאמי ורוצח פושעים שהתחמקו לדעתו מידי החוק.
הסדרה קצרה הצלחה גדולה ושודרה במשך שמונה עונות.
ב-2010, בעודו נאבק במחלת סרטן הלימפומה, זכה הול בפרס גלובוס הזהב (מתוך חמש מועמדויות) ובפרס גילדת שחקני המסך על תפקידו בסדרה.
כמו כן, זכה על תפקיד זה בפרס סאטורן והיה מועמד לחמישה פרס אמי ברציפות.
בשנת 2012 שיחק בדרמה העצמאית "הבעיה עם בליס" בדמותו של מוריס בליס.
בשנת 2013, שיחק בסרט "הרוג את יקיריך" לצידו של דניאל רדקליף.
ב-2014 החליף את אנדרו ראנלס בתפקיד הראשי במחזמר "הדוויג והשארית העצבנית" בברודוויי.
ב-2015, דיבב את דמותו של טופי בסדרת האנימציה "סטאר נגד כוחות הרשע".
בשנת 2017 שיחק בסרטו הביוגרפי של פיטר לנדסמן "האיש שהפיל את הבית הלבן", בכיכובו של ליאם ניסן, והתארח בעונה השנייה של סדרת הדרמה "הכתר".
ב-2018 שיחק בסרט "לילה בטירוף" וכיכב בסדרת המתח של נטפליקס "מוגנים" בתפקיד של המנתח ד"ר טום דילייני.
ב-2019 שיחק במותחן "בצל הירח".
ב-2021 שב לגלם את דמותו של דקסטר מורגן במיני-סדרת ההמשך "דקסטר: דם חדש".
ב-2024 יצאה סדרת הפריקוול "דקסטר: ההתחלה" בה שימש כקריין של מחשבותיו של דקסטר הצעיר, המגולם על ידי השחקן פטריק גיבסון.
ב-2025 כיכב בסדרת המשך בשם "דקסטר: התחייה".
בשנת 2002, הול התחתן עם השחקנית איימי ספנגר.
בשנת 2007, הול החל לצאת עם השחקנית ג'ניפר קרפנטר, ששיחקה את אחותו המאמצת בסדרה "דקסטר".
הם נישאו בערב השנה החדשה 2008 בקליפורניה והופיעו בפומבי לראשונה כזוג נשוי בטקס פרסי גלובוס הזהב ה-66 בינואר 2009. בדצמבר 2010, הול וקרפנטר פרסמו הצהרה שבה הודיעו שהם הגישו תביעת גירושין לאחר שהיו פרודים במשך זמן מה.
הגט ניתן בשל חילוקי דעות בלתי ניתנים לגישור והושלמו סופית בדצמבר 2011; עם זאת, השניים נשארים חברים קרובים.
בספטמבר 2012, הול החל לצאת עם מורגן מקגרגור, עורכת שותפה בכתב העת Los Angeles Review of Books, והם נישאו ב-29 בפברואר 2016.
+שנהסרטתפקידהערות2003צ'ק פתוחהסוכן קליין2004Bereftג'ונתן2009גיימרקן קאסל2011עולם מציצניג'ק מאירוביץ'2012הבעיה עם בליסמוריס בליס2013הרוג את יקיריךדייוויד קמרר2014קר ביוליריצ'רד דיין2015ליגת הצדק: אלים ומפלצותאדם-עטלף / באטמןדיבוב2016Christineג'ורג' פיטר ריאןAfter Adderallבמאי2017האיש שהפיל את הבית הלבןג'ון דין2018לילה בטירוףהבולגרי2019הדו"חתומאס איסטמןבצל הירחהבלש הולט2021John and the Holeבראדלי שייTBAThe Gettysburg Addressלאונרד סווט (אנ')דיבוב
+שנהסדרהתפקידהערות1999כשהעולם מסתובבג'ריפרק: "#1.10955"2001 - 2005עמוק באדמהדייוויד פישר (אנ')תפקיד ראשי (5 עונות); 63 פרקים
מועמד פרס אמי לשחקן הטוב ביותר בסדרת דרמה (2002)2006 - 2013דקסטרתפקיד ראשי (8 עונות); 96 פרקים
מועמד פרס אמי לשחקן הטוב ביותר בסדרת דרמה (2008 - 2012)
זוכה פרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר בסדרת דרמה (2010); והיה מועמד לפרס ארבע פעמים נוספות (09-07, 2011)2012Ruth & Ericaטוםסדרת רשת; 3 פרקים2015Justice League: Gods and Monsters Chroniclesאדם-עטלף / באטמןדיבוב; פרק: "Twisted"2015 - 2019סטאר נגד כוחות הרשעטופידיבוב; 11 פרקים2017הכתרג'ון פיצג'רלד קנדיפרק: "Dear Mrs.
Kennedy"2018מוגניםד"ר טום דילייניתפקיד ראשי; 8 פרקים
גם מפיק בפועל2019דוקו עכשיו!בילי מיי "עיניים מתות" דמפסיפרק: "Any Given Saturday Afternoon"2020המובסיםטום פרנקליןתפקיד ראשי; 8 פרקים2021 - 2022דקסטר: דם חדשמיני-סדרה2024–2025דקסטר: ההתחלה"הנוסע האפל"תפקיד ראשי (קריינות); 10 פרקים2025דקסטר: התחייהדקסטרתפקיד ראשי
מייקל סטוארט בראון הוא גנטיקאי וביוכימאי יהודי-אמריקאי, זוכה פרס נובל לפיזיולוגיה ורפואה לשנת 1985, יחד עם ג'וזף גולדשטיין על תיאור מנגנון ויסות מטבוליזם הכולסטרול.
מייקל בראון סיים בשנת 1962 תואר בוגר באוניברסיטת פנסילבניה ובשנת 1966 קיבל תואר דוקטור לרפואה מבית הספר לרפואה באותו המוסד.
הוא עבר לעבוד במרכז למדעי הבריאות של אוניברסיטת טקסס יחד עם עמיתו, ג'וזף גולדשטיין.
יחד חקרו את מטבוליזם הכולסטרול בגוף האדם וגילו כי בתאי אדם קיימים קולטנים לליפופרוטאין בעל צפיפות נמוכה (LDL) הקולטים כולסטרול מתוך זרם הדם.
תרופות אלה עשויות להוריד באופן משמעותי את מספר מקרי המוות כתוצאה ממחלות הלב הכליליות ושבץ מוחי, בעתיד הקרוב.
כהערכה לתגליותיו פורצות הדרך הוענקה לבראון, בשנת 1988, יחד עם עמיתו גולדשטיין, המדליה הלאומית למדעים של ארצות הברית.
בשנות התשעים פרסמו בראון וגולדשטיין יחד עם עמיתי מחקר נוספים תיאור מורכב ביותר שבאמצעותו תאי הגוף מווסתים את רמות השומן והכולסטרול לנוכח תנאים סביבתיים משתנים.
אף ששמו של בראון מוזכר לעיתים קרובות כמועמד למשרות ניהוליות בכירות ברמה הלאומית בארצות הברית, הוא מעדיף להמשיך ולעסוק במחקר יחד עם עמיתו גולדשטיין.
יחד הם מובילים צוות מחקר ובו כ-12 דוקטורנטים ופוסט-דוקטורנטים.
בראון וגולדשטיין הם מן החוקרים המאוזכרים ביותר בספרות המקצועית בתחומם.
סר מייקל פרנסיס עטיה היה מתמטיקאי בריטי ממוצא לבנוני וסקוטי.
אחד הגאומטרנים הדגולים של המאה ה-20.
עבודתו משנת 1963 יחד עם איזידור זינגר, שבה הם הוכיחו את משפט האינדקס, סללה דרך לענפים חדשים במתמטיקה.
יחד עם פרידריך הירצברוך ביסס את המחקר בתורת K הטופולוגית, כלי חדש וחשוב בטופולוגיה אלגברית, שפותח בהשראת עבודתו של אלכסנדר גרותנדיק על הכללת משפט רימן-רוך.
מתורה זו, שלה יישומים רבים בפיזיקה מתמטית, צמחה אחר-כך גם תורת K האלגברית.
עטיה נולד ב-1929 בהמפסטד, לונדון שבאנגליה, לאביו הסופר, הפובליציסט והדיפלומט הלבנוני-בריטי הנוצרי אדוארד עטיה ולאמו, ג'ין לבנס, ממוצא סקוטי.
אחד משלושת אחיו, פטריק עטיה, הוא פרופסור למשפטים.
בילה את ילדותו בעיקר במצרים, שם למד כמו אביו ב, ובסודאן.
אחר כך למד ב"גראמר סקול" במנצ'סטר, ואחרי שירותו הצבאי המשיך את לימודיו בקולג' טריניטי שבאוניברסיטת קיימברידג'.
ב-1955 סיים שם את עבודת הדוקטורט שלו, "כמה יישומים של שיטות טופולוגיות בגאומטריה אלגברית", תחת הנחייתו של וו.ו.ד.
בין הישגיו המתמטיים הנודעים ביותר – פיתוח תורת K הטופולוגית עם פרידריך הירצברוך, הוכחת משפט נקודת השבת של עטיה-בוט עם ראול בוט, והעבודה על משפט האינדקס עם איזידור זינגר, שהביאה בהמשך לעבודות בתורת ההצגות ועל משוואת החום.
מחקריו המאוחרים יותר על שדות הכיול, ובמיוחד משוואות יאנג-מילס, הביאו לאינטראקציה פורייה בין גאומטריה ופיזיקה.
עטיה היה פרופסור באוניברסיטאות אוקספורד וקיימברידג'.
בשנות פעילותו במוסדות אלה הפיח רוח נעורים במתמטיקה הבריטית.
פעל באוניברסיטת אוקספורד החל משנת 1958, והיה לפרופסור לגאומטריה שם משנת 1963, עם הפסקות, עד שנת 1990. הוא היה בין הכוחות המובילים שעמדו מאחורי הקמת מכון ניוטון למדעי המתמטיקה בקיימברידג', בשנת 1990, והיה מנהלו הראשון.
כיהן כיושב ראש החברה המתמטית הלונדונית בשנים 1974–1976.
בשנים 1995–2005 שירת כרקטור של אוניברסיטת לסטר, ממנה קיבל תואר של חבר כבוד בשנת 2007. עטיה היה פרופסור למתמטיקה גם מעבר לאוקיינוס – בשנים 1969–1972 לימד במכון למחקר מתקדם בפרינסטון, ניו ג'רזי.
משנת 2005 הוא יושב ראש החברה המלכותית של אדינבורו.
היה חבר בחברה המלכותית הבריטית החל משנת 1962, והיה נשיאה בין השנים 1990–1995. כמו כן נבחר למאסטר של קולג' טריניטי בקיימברידג'.
מייקל עטיה היה פעיל גם בבמה הבינלאומית.
שימש כיושב ראש "ועידות פגווש למדע ולעניינים עולמיים".
היה אחראי להקמת פנל אינטר-אקדמי לסוגיות בינלאומיות, רשת כלל עולמית של אקדמיות למדעים שמטרתה לסייע בידי חברי אקדמיות לעצב מדיניות ציבורית בתחומים קרובים למדע.
הוא גם יזם את הקמת איגוד האקדמיות האירופיות, ALLEA, ושיחק תפקיד חשוב בעיצוב מסגרתה הנוכחית של החברה המתמטית האירופית.
היה פרופסור אמריטוס של אוניברסיטת אדינבורו.
עם תלמידיו הרבים נמנים סיימון דונלדסון, נייגל היצ'ין, פטר קרונהיימר, ג'ורג' לוסטיג, ג'רמי סגל, ג'ק מורבה, פרנסיס קירוואן, לייזה ג'פרי ורות לורנס-נאימרק.
בשנת 1961 זכה בפרס בריק מטעם החברה הלונדונית למתמטיקה.
בשנת 1966, בגיל 37, זכה במדליית פילדס על עבודתו בפיתוח תורת K, על הכללת משפט נקודת השבת של ליפשיץ (על שם סולומון ליפשיץ) (יחד עם ראול בוט), ועל משפט האינדקס.
בשנת 1968 זכה במדליה של החברה המלכותית הבריטית, וב-1988 זכה במדליית קופלי מטעמה.
פרס פלטרינלי של האקדמיה דיי לינצ'יי האיטלקית בשנת 1981, ופרס המלך פייסל למדע בשנת 1987.
הוענק לו תואר אבירות בשנת 1983 ובשנת 1992 התקבל כחבר במסדר ההצטיינות הבריטי.
מייקל עטיה היה אוהד כבוד של האיגוד ההומניסטי הבריטי, כמון כן היה חבר חוץ של האקדמיה הרוסית למדעים.
בשנת 2004 זכה בפרס אבל.
למייקל עטיה היה "מספר ארדש" 3, דרך שרשרת שיתופי פעולה במאמרים עם לורל סמית, פרסי דיאקוניס ואחרים.
מייקל אוסטין סרה הוא שחקן, מדבב, זמר-יוצר ומפיק קולנוע קנדי.
נודע בזכות תפקידו בסרטים "סופרבאד - חרמן על הזמן", "ג'ונו", "האקסים של החברה שלי", ובסדרה "משפחה בהפרעה".
סרה נולד בברמפטון אונטריו שבקנדה ללינדה (לבית קוקמן) ממוצא בריטי והולנדי ולואיג'י סרה ממוצא סיציליאני-איטלקי.
לסרה יש אחות בכורה, ג'ורדן, ואחות צעירה, מולי.
הוא החל להתעניין במשחק לאחר שראה שוב ושוב את הסרט "מכסחי השדים" כשהוא חלה באבעבועות רוח בגיל שלוש.
הוא למד בעל פה את כל הדיאלוגים והעריץ את השחקן ביל מארי.
הופעתו הראשונה של סרה בטלוויזיה הייתה בפרסומת של מסעדת המזון המהיר "טים הורטונס" למחנה הקיץ שלהם.
הופעתו בפרסומת הייתה ללא תשלום.
ב-2002 הופיע שיחק בסרט "וידויים של מוח מסוכן".
דיבב בסדרות האנימציה "דובי ברנשטיין" ו"מגושרת".
מ-2003 עד 2019 שיחק בתפקיד מרכזי בסדרה הקומית "משפחה בהפרעה".
ב-2005 הופיע בסרט הקצר "Darling Darling"; על השתתפותו בסרט זכה סרה בפרס שחקן השנה בפסטיבל סאן גיו אשר מתקיים בוורונה שבאיטליה.
סרה וחברו קלארק דאק מככבים בסדרה של סרטוני וידאו קצרים המועלים לאתרם.
ב-2007 חתמו השניים על חוזה עם רשת CBS וכיכבו, ביימו והפיקו סדרה משלהם, "קלארק ומייקל", שיצאה במאי 2007. באותה שנה כיכב סרה בסרטים "סופרבאד - חרמן על הזמן" ו"ג'ונו"; על השתתפותו בסרטים אלו זכה סרה בפרס איגוד מבקרי הקולנוע באוסטין בקטגוריית "תגלית השנה".