tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
ישנה מחלוקת אם קרע עורק החוליות שכיח יותר אצל גברים או אצל נשים, מצטבר של כל המחקרים מראה כי מדובר בשכיחות מעט גבוהה יותר בגברים (56% לעומת 44%).
גברים הם בממוצע בני 37–44 באבחון, ונשים 34–44. בעוד דיסקציה של עורקי הצוואר והחוליות מהווה רק 2% ממקרי השבץ (שנגרמים בדרך כלל על ידי לחץ דם גבוה וגורמי סיכון אחרים, ונוטים להתרחש אצל קשישים), הם גורמים ל-10-25% ממקרי השבץ בקרב צעירים ובינוניים.
מפרצת מפרצת של עורק החוליה מהוות 4% מכלל מפרצת המוח, ומכאן שהן גורם נדיר יחסית אך חשוב לדימום תת-עכבישי.
דיסקציה ספונטנית של עורק חוליות תוארה בשנות ה-70. לפני כן, היו דיווחי מקרה בודדים על דיסקציה של הצוואר.
בשנת 1971, סי מילר פישר, נוירולוג קנדי ורופא שבץ העובד בבית החולים הכללי של מסצ'וסטס, ציין לראשונה את חריגת "סימן המיתר" בעורקי הצוואר באנגיוגרמות מוחיות של חולי שבץ, ולאחר מכן גילה שאותה חריגה יכולה להתרחש בעורק החוליות.
הוא דיווח על הגילוי במאמר בשנת 1978.
שחקן הקריקט האוסטרלי פיליפ יוז מת ב-27 בנובמבר 2014 לאחר שפיתח קרע בעורק החוליה כתוצאה מפגיעת כדור קריקט בצד הצוואר במהלך משחק שפילד שילד ב-25 בנובמבר 2014. הכדור פגע ביוז בבסיס הגולגולת ממש מאחורי אוזנו השמאלית, מה שגרם לקרע של עורק החוליות שהסתבך על ידי דימום תת-עכבישי .
בפסיכומטריקה, ניתוח פריטים מתייחס לשיטות סטטיסטיות המשמשות לצורך בחירת פריטים שיכללו במבחן או בסקר.
ניתוח זה מקורו לכל המאוחר ב-1936. התהליך והשיטות הסטטיסטיות המעורבות משתנה בהתאם למודל הפסיכומטרי שבשימוש.
כך לדוגמה, בתורת המבחנים הקלאסית ובתורת התגובה לפריט נעשה שימוש בכלים שונים.
עם זאת בכל המקרים, מטרת ניתוח הפריטים היא לייצר רשימה קצרה יחסית של פריטים (כלומר שאלות שיש לכלול בסקר או בשאלון) היוצרות מבחן או סקר מקיף מהימן ותקף של המבנים הפסיכולוגיים או תחומי הדעת הנבדקים.
כדי לבצע את הניתוח, נדרש מאגר גדול של פריטים מועמדים, אשר כולם מראים מידה מסוימת של תוקף פנים, הניתן למדגם גדול של משתתפים המייצגים את אוכלוסיית היעד הצפויה להשתתף במבחן או הסקר.
באופן אידיאלי, צריכים להיות לפחות פי עשרה פריטים מועמדים מהאורך הסופי הרצוי של המבחן, ופי כמה יותר משתתפים במדגם מאשר פריטים במאגר.
חוקרים מיישמים מגוון כלים סטטיסטיים על התגובות כדי לסנן פריטים שלא עומדים בסף הנדרש מבחינת מהימנות ותוקף.
לדוגמה, לפי תורת המבחנים הקלאסית, החוקר משמיט פריטים אם הם:
מציגים שונות נמוכה מידי בתוך המדגם
נמצאים במתאם חזק עם פריט אחד או יותר הנמצאים כבר בתוך במאגר.
מציגים מתאם חלש עם מכלול הפריטים הנותרים, המתבטא בעלייה של מדד אלפא של קרונבך אם הפריט יוסר מהמבחן
מבחינה מעשית, ניתוח פריטים הוא תהליך איטרטיבי, ואינו יכול להיות אוטומטי לחלוטין.
נדרש שיקול דעת של פסיכומטרי מיומן בכדי לקבוע האם קבוצת הפריטים המתהווה יוצרת מבחן מספק העונה על המטרה שלשמה הוא נועד.
בהתאם לא תמיד ניתן לעמוד באופן שלם בשלושת הקריטריונים לעיל, ויש לאזן ביניהם בהחלטה אם לכלול פריט או לא.
ניתוח ליצירת חזה גברי (באנגלית מוכר גם בשם Male chest reconstruction – "שחזור חזה גברי") הוא הליך כירורגי הנועד להפוך את החזה לגברי על ידי הסרת רקמת השד או שינוי הפטמות והעטרות.
ניתן לעבור ניתוח ליצירת חזה גברי במקרים של גינקומסטיה (התפתחות חריגה של בלוטות החלב אצל זכרים הגורמת לגדילת החזה) ודיספוריה מגדרית.
כחלק מהמעבר המגדרי גברים טרנסים יכולים לבחור בניתוח זה, המוכר בהקשר זה גם כ"ניתוח עליון" (top surgery), משום שהוא נועד להתאים את פלג הגוף העליון.
הסרת רקמת השד בניתוח חזה גברי היא סוג של כריתת שד (מסטקטומיה) הנקראת "כריתת שד תת-עורית" (subcutaneous mastectomy).
סוג זה של כריתת שד מסיר רקמות מתוך השד (רקמה תת-עורית), וכן עודפי עור.
לאחר מכן, המנתח משרטט קווי מתאר של החזה בצורה גברית, ומשנה את הגודל והמיקום של העטרות והפטמות לפי הצורך.
המועמדים לניתוח מעוניינים בחזה שטוח בעל מראה גברי.
בין המועמדים האפשריים נמנים גברים סיסג'נדרים עם גינקומסטיה; גברים טרנסג'נדרים שעוברים שינויים רפואיים וסובלים מדיספוריה ביחס לחזה; וא-בינארים עם שדיים, אשר בדומה לגברים טרנסג'נדרים יכולים לחוות דיספוריה בגלל החזה.
גינקומסטיה היא עיוות שד מצוי שיכול להופיע אצל גברים, ועשוי לדרוש התערבות כירורגית.
הגורמים לגינקומסטיה משתנים אך הם עשויים לכלול בין היתר תופעות לוואי של תרופות או גנטיקה.
אנשים שזוהו בלידתם כנקבה ועוברים שינוי מגדרי לזכר, גבר או א-בינארי צפויים לחוות דיספוריה מגדרית הנגרמת בשל מראה החזה שלהם, ובהתאם גם אופוריה מגדרית בעקבות הניתוח.
לדוגמה, השחקן הקנדי אליוט פייג' עבר את הניתוח בשנת 2021; הוא סיפר כי "זה שינה לחלוטין את חיי...
[זה] לא רק משנה-חיים אלא מציל חיים."
אחת השיטות לניתוח היא יצירת חתך רוחבי מתחת לשד והשתלת עטרות פטמה חופשיות.
אם העור רופף יותר מדי, האלטרנטיבות הן להאריך את החתך לרוחב (בשיטת 'אוזן כלב') או לבצע חיתוך אנכי בקו האמצע (צורת 'T' הפוכה).
העטרה נחתכת לקוטר מוסכם-מראש ולאחר מכן הפטמה מחולקת בחיתוך בצורת פאי ומורכבת מחדש.
ייתכן אובדן תחושה כלשהו בעקבות שיבוש עצבי.
אחת השיטות הנפוצות ביותר לניתוח היא יצירת חתך כפול, מעל ומתחת למסת השד, הסרת רקמת השומן ורקמת הבלוטה, וסגירת העור.
שיטה זו משאירה צלקות מתחת לשרירי החזה, הנמתחות מבתי השחי ועד לאמצע החזה.
חתך כפול מלווה בדרך כלל בהשתלת פטמות חופשיות על מנת ליצור פטמות במראה גברי.
העטרה והפטמה מוסרים מרקמת השד, מתבצע חיתוך לאורך ההיקף ולאחריו מוסרת שכבת הבשר העליונה משאר הרקמה.
לאחר השטחת החזה, הפטמות מושתלות במיקום הזכרי המתאים.
לרוב גודל העטרה מוקטן, כמו גם גודל הפטמות עצמן, כאשר בדרך כלל העטרה הנקבית גדולה יותר בהיקפה והפטמות מתבלטות יותר.
השתלת פטמות מקושרת בדרך כלל לניתוח חזה בסגנון חתך כפול, אך ניתן להשתמש בה בכל שיטת ניתוח אחרת במידת הצורך.
השתלת פטמות מביאה איתה אפשרות של דחייה.
במקרים כאלה, הפטמה מקועקעת בחזרה באופן קוסמטי, או שעשויים להתבצע הליכים כירורגיים נוספים.
בדרך כלל, תחושה מסוימת תחזור לפטמות המושתלות עם הזמן.
עם זאת, ההליך מנתק את העצבים הנכנסים לפטמות ולעטרות, וקיימת סבירות ניכרת לאובדן תחושה.
על מנת להסיר את רקמת הבלוטה ורקמת השומן המרכיבות את מסת השד, וכן את העור הנוסף שמכסה את המסה, ישנן שלוש גישות בסיסיות.
עבור שדיים קטנים, כגון מידה A או מידה B נמוכה, ניתן לבצע חתך סביב-עטרתי, כלומר חתך מעגלי מסביב לעטרה, בשילוב עם חתך מעגלי פנימי כדי להסיר חלק מעודפי העטרה.
משיכת העור למרכז תגרום להתכווצויות מסוימות, אך לרוב הדבר מתרכך עם הזמן.
ההליך יגרום ללחץ משמעותי בקו הצלקת, וכדי למנוע התפשטות של הצלקת יש צורך בתפר קיבוע תמידי.
השארת שכבת הדרמיס החיצונית (עור גולמי) מתחת לעטרה שבשוליים מסייעת להישרדותה.
חתך חור המנעול מרחיב את החתך הסביב-עטרתי עוד יותר על ידי סגירה אנכית מתחתיו, שכתוצאה ממנה העור הבלתי-רצוי נמשך מצד לצד והעודפים מוסרים.
חתך עוגן המתווסף לכך הוא חתך רוחבי, בדרך כלל בקפל מתחת לשד, שמטרתו להסיר עוד יותר עור עודף, כאשר עור רפוי אינו רצוי.
הוא מיועד לשדיים גדולים בהרבה או בעלי שטח פנים גדול יותר, כפי שניתן לראות בנשים עם ניוון שד שלאחר הלידה.
לפעמים הגפיים הצדדיות עשויות להיות ארוכות למדי, והביטוי שהרופאים משתמשים בו הוא "לרדוף אחרי אוזן של כלב" לכיוון בית השחי.
'אוזן כלב' היא קפל לא נעים של עור בפינת החתך, אשר מתאסף בדרך כלל בזווית גדולה מ-30 מעלות.
שימוש בחתך מעוקל יכול להפחית את הסיכוי להתפתחות של אוזני כלב, מכיוון שהוא מצריך פחות התאספות של עור, אך חלק מהמטופלים לא אוהבים את המראה של הצלקת המעוקלת, מכיוון שהיא עשויה להידמות למראה השדיים.
לא נדיר שהמנתח ישנה את קווי החתך לאחר שלושה חודשים או יותר כאשר מופיעים כמה אזורי שרידים בעייתיים מהניתוח.
מחקר משנת 2023 על 139 מטופלים שעברו כריתת שדיים מאשררת-מגדר מצא שיעורים נמוכים מאוד של חרטה ושיעורים גבוהים מאוד של סיפוק מהתוצאות.
ניתוח סנטימנט לעיתים נקרא גם כריית דעות או בינה מלאכותית רגשית, הוא השימוש בעיבוד שפה טבעית, כריית טקסט, בלשנות חישובית וביומטריה כדי לזהות, לחלץ, לכמת ולחקור מצבים רגשיים ומידע סובייקטיבי בשיטתיות.
ניתוח סנטימנט מיושם באופן נרחב על ביקורות ותגובות לסקרים, רשתות מקוונת וחברתית, ועוד.
התחום משתמש במודלי שפה עמוקה כדי לנתח גם תחומי נתונים מורכבים יותר, כגון טקסטים חדשותיים שנכתבים לרוב בשפה בה הדובר נמנע מהבעת דעה או רגש בצורה מפורשת.
ניתוח סנטימנט הוכח כטכניקה בעלת ערך רב עבור מערכות המלצה (מערכות מספקות המלצות למשתמשים על פריטים שעשויים לעניין אותם).
הדוגמאות הבאות ממחישות את מטרת ניתוח הסנטימנט ואת האתגרים הכרוכים בביצועו.
החרמון הוא ההר היפה ביותר בישראל.
סירות דיג משנות ה-80 בצבע פסטל הן מכוערות.
אני לא אוהב אופנועים גדולים ומיושנים.
אני לא יכול שלא לאהוב את המוצר הזה (שלילה כפולה)
כשארצה לשמוע את דעתך אני אפנה אלייך (סרקזם)
אני אוהב את הנייד שלי אבל לא הייתי ממליץ עליו לקולגות שלי (סנטימנט חיובי מותנה)
אחת המשימות המרכזיות בניתוח סנטימנט היא סיווג הקוטביות של טקסט נתון.
כלומר, זיהוי האם הטקסט הוא חיובי, שלילי או נייטרלי.
סיווג סנטימנט מתקדם יותר יזהה מצבים רגשיים נוספים, כמו הנאה, כעס, גועל, עצב, פחד והפתעה.
משימה נפוצה נוספת היא סיווג טקסט נתון, בדרך כלל משפט, לאחד מהשניים: אובייקטיבי או סובייקטיבי.
משימה זו עלולה להיות מאתגרת, מאחר שהסובייקטיביות של מילים וביטויים היא לעיתים תלוית הקשר, ומסמך אובייקטיבי עשוי להכיל משפטים סובייקטיביים (למשל, מאמר חדשותי המצטט דעות של אנשים).
בו פאנג, חוקרת מרכזית בענף ניתוח הסנטימנט, הראתה כי הסרת משפטים אובייקטיביים ממסמך בטרם סיווג הקוטביות שלו עזרה לשפר את הביצועים.
המונח 'אובייקטיבי' מתייחס לאירוע הנושא מידע עובדתי.
למשל, המשפט 'כדי להיבחר לנשיא ארצות הברית, מועמד חייב להיות בן שלושים וחמש לפחות'.
המונח 'סובייקטיבי' מתאר אירוע באמצעות דעות אישיות ושיפוטיות, למשל המשפט 'אנחנו האמריקאים צריכים לבחור נשיא שהוא בוגר ומסוגל לקבל החלטות נבונות'.
משימה זו מתייחסת לזיהוי דעות או רגשות המובעים ביחס לתכונות או היבטים מסוימים של ישות כלשהי, למשל מסך של טלפון סלולרי, שירות של מסעדה או איכות צילום של מצלמה.
מאפיינים שונים של אותה ישות יכולים ליצור תגובות רגשיות שונות, למשל למלון יכול להיות מיקום נוח, אבל אוכל בינוני.
בעיה זו כוללת מספר בעיות משנה, למשל, זיהוי ישויות רלוונטיות, חילוץ התכונות/ההיבטים של אותן ישויות, וקביעה אם דעה המובעת על כל תכונה/היבט היא חיובית, שלילית או נייטרלית.
זיהוי עוצמת הרגשות המובעים בטקסט נתון.
עוצמה זו היא לעיתים בעלת חשיבות מכרעת בהבנת התחושה המדויקת הנובעת מהטקסט (למשל, 'טוב' לעומת 'מדהים').
הגישות הקיימות לניתוח סנטימנט מתחלקות לשלוש קטגוריות עיקריות: טכניקות מבוססות ידע, שיטות סטטיסטיות וגישות היברידיות.
טכניקות מבוססות ידע מסווגות טקסט לפי קטגוריות השפעה בהתבסס על נוכחותן של מילות השפעה חד משמעיות כמו שמח, עצוב, מפחד או משועמם.
שיטות סטטיסטיות כוללות אלמנטים מתחום למידת המכונה, כמו LSA (ניתוח סמנטי סמוי - צורה של עיבוד שפה טבעית המבוססת על הרעיון שמילים המשמשות בהקשרים דומים נוטים להיות בעלי משמעויות דומות), מכונת וקטורים תומכים, "Bag-of-words", למידה עמוקה ועוד.
השיטות לוקחות בחשבון, מעבר למילים עצמן, את ההקשר בו הן נאמרות או נכתבות, את סביבתן, ואת משמעותן.
גישות היברידיות משתמשות הן בשיטות למידת מכונה והן באלמנטים מענף ייצוג ידע כגון אונטולוגיות ורשתות סמנטיות, על מנת לזהות סמנטיקה המתבטאת בצורה עדינה.
זאת, למשל, באמצעות ניתוח מושגים שאינם מעבירים מידע רלוונטי במפורש, אך מקושרים באופן מרומז למושגים אחרים שעושים זאת.
ניתוח משמר שד הוא פרוצדורה כירורגית שמטרתה להסיר גידול סרטני מהשד תוך הימנעות מכריתת שד (מסטקטומיה).
קיימות מספר צורות של הניתוח בהן לומפקטומיה (או טילקטומיה), כריתה מקומית רחבה, כריתה סגמנטלית וקוודרנטקטומיה.
ניתוח משמר שד הפך עם השנים לאופציה טיפולית מקובלת עבור מטופלות מסוימות כחלק מהטיפול בסרטן השד, שכן הוא מאפשר הסרה של הגידול הסרטני תוך שמירה על מראה אסתטי סביר של השד.
הצלחת הניתוח תלויה במספר גורמים, בהם מיקום הגידול, גודלו ביחס לשד, שלב המחלה והעדפות המטופלת.
התחום של ניתוחים אונקופלסטיים, המשלבים עקרונות של כירורגיה אונקולוגית עם טכניקות פלסטיות, מתפתח בשנים האחרונות ומהווה גישה חדשנית בשימור השד לאחר הסרת גידול.
בשלבים הראשוניים של סרטן השד, ניתוח משמר שד (Breast-Conserving Surgery) יחד עם טיפול בקרינה ולעיתים גם כימותרפיה, עשוי להיות מתאים כאשר נמצאים אחד או שני קשרי לימפה סנטינליים נגועים אך לא באופן נרחב.
במקרים אלה, בדיקת קשרי הלימפה הסנטינליים מספיקה, ואין צורך בכריתה מלאה של קשרי לימפה.
הניתוח מתאים גם במקרים של סרטן חודרני או קרצינומה תוך־צינורית (DCIS) שאושרו בביופסיה.
המנתח שואף לכרות את הגידול עם שוליים נקיים תוך שמירה על תוצאה קוסמטית מספקת.
כאשר מדובר בגידול שאינו נמיש, יש צורך באיתור מוקדם באמצעות אמצעים כמו חוט מתכת, זרעים רדיואקטיביים, מחזירי אות רדיו או זרעים מגנטיים.
קבלת החלטות משותפת בין הרופא למטופלת היא מרכיב חשוב בטיפול, כאשר רבות מהמטופלות משתתפות באופן פעיל בבחירת סוג הניתוח.
קיימים מספר עקרונות חשובים שיש להביא בחשבון:
שיעורי ההישרדות זהים בניתוח משמר שד ובמסטקטומיה, כאשר המטופלת נבחרת כראוי.
כריתת שד אינה מבטלת את הסיכון לחזרת המחלה.
ייתכן שיהיה צורך בטיפול בקרינה גם לאחר ניתוח משמר.
הצורך בכימותרפיה נקבע בנפרד מסוג הניתוח.
ניתוח רשתות חברתיות הוא גישה מדעית לחקר קשרים חברתיים, מרמת הפרט ועד מבנים חברתיים.
בבסיסו של הניתוח הרשתי עומדת ההנחה שכדי להבין תופעה חברתית, לא מספיק לבחון את מאפייני האנשים היחידים הקשורים לתופעה, אלא יש לבחון את קשרי-הגומלין ביניהם במבנה החברתי.
את הקשרים ניתן להציג בתרשים הנקרא 'סוציוגרם' בו הפרטים, השחקנים או הגורמים (נקרא גם: צמתים, ע"ע תורת הגרפים) מוצגים כנקודות, והקשרים (נקרא גם: קשתות) מוצגים כקווים.
גישה זו משתמשת במושגים הלקוחים מתורת הגרפים המתמטית וממדע הרשתות.
מתוך ניתוח הקשרים בין הגורמים השונים ברשת, ניתן ללמוד על מרכזיותו של כל אחד מהם, על היררכיה בקבוצה, על הצפיפות של הקבוצה ועוד.
חקר רשתות חברתיות נועד גם להבין תופעות שאינן נראות לעין ברמת היחיד ורק ניתוח רשתי של התופעה חושף אותה.
למשל, מהו המרחק הממוצע, המינימלי או המקסימלי בין חברי רשת (באורכי קשת), מהו מבנה הרשת, לדוגמה רשת כוכב, רשת תאית, רשת שהתפלגות קשריה היא מסוג "זנב ארוך" למול רשת ממוצעית המתפלגת נורמלית ועד לרשת המתפלגת פואסונית וכו'.
ניתוח הרשת החברתית מאפשר ניתוח סטטי בודד , כדוגמת תצלום בזק, אך גם ניתוח דינמי של השתנות הרשת.
אחד מיתרונות השימוש בניתוח רשתות חברתיות הוא בכך שהשיטה מאפשרת ביצוע מחקר על הרשת ומרכיביה, ללא הנחה מוקדמת לגבי אופי ומהות החברים בקבוצה, על ידי שימוש במדדי הרשת כגורם מכווין לשאילת השאלות.
למרות השוני הרב בין סוגי הקשרים החברתיים, מדע הרשתות מאפשר לזהות תופעות שפועלות בצורה זהה בכל רשת חברתית ובכל רשת "עולם אמיתי" באשר היא, כלומר, בכל רשת הקיימת בטבע.
מקובל לסווג ניתוח של רשת חברתית כתחום חקר השייך לסוציולוגיה ומדעי הניהול הנשען על מדדים סוציומטיים, לבין תחום האנליזה המתמטית של רשת חברתית המשתייכת לחקר במתמטיקה, הנדסת תוכנה ומדעי הנתונים, הנשען על כלים מתמטיים וסטטיסטיים, החל מתורת הגרפים למידול בסיסי של רשת ועד ל-ERGM המשמש למידול אקספוננציאלי של רשת.
שורשיו התאורטיים של חקר הרשתות החברתיות מונחים בעבודתם של סוציולוגים ראשונים, כגון גאורג זימל ואמיל דורקהיים, שהתייחסו בעבודותיהם לחשיבות שבעיון בדפוסי יחסים שמחברים בין גורמים חברתיים.
מדעני חברה החלו להשתמש במושג "רשתות חברתיות" בתחילת המאה ה-20. הם התייחסו לכל מערכת יחסים מסובכת בין חברי מערכות חברתיות בכל קנה מידה שהוא, מהרמה הבין-אישית ועד לרמה הבין-לאומית.
בשנות השלושים של המאה ה-20, יעקב מורנו והלן ג'נינגס הנהיגו לראשונה שיטות ניתוח רשתי בסיסיות.
מורנו היה בין הראשונים שהשתמש בסוציוגרם למיפוי קשרי חברות בין תלמידים בבתי ספר יסודיים בארצות הברית.
בשנת 1954 החל ג'ון ארונדל ברנס לעשות שימוש במושג דרך קבע כשם לדפוסי קשרים, כאשר הוא כולל בתוכו רעיונות שעד אז היו שכיחים הן בקרב הציבור והן בתחום מדעי החברה: קבוצות דוגמת שבט או משפחה, וקטגוריות חברתיות, כמו מגדר ושיוך אתני.
מלומדים וביניהם רונלד ברט, קתלין קארלי, מארק גרנובטר, דייוויד קראקהרדט, אדוארדCרפופורט, בארי ולמן, דאגלס ר לבן, הריסון לבן התרחב השימוש השיטתי רשת חברתית ניתוח.
גם במחקר של ספרות, ניתוח רשת הוחל על ידי Anheier, Gerhards ורומו, Wouter דה Nooy, ו-Burgert Senekal.
כמו כן Freeman היה הראשון שהגדיר, במאמרו המרכזי משנת 1977, את מדד צפיפות הרשת כיחס בין מס' הקשרים בפועל חלקי מס' הקשרים הפוטנציאלי האפשרי.
כניסת אתרי הרשתות החברתיות כדוגמת פייסבוק איפשרו לבצע ניתוח רשתות חברתיות על נתוני עתק (Big Data) של מיליוני צמתים וקשרים ברשת.
התפתחות זו איפשרה הרחבה של תאוריות סוציולוגיות, פסיכולוגיות, סטטיסטיות והתנהגותיות לתחום העולם הדיגיטלי.
דוגמאות למחקרים מפורסמים בתחום חקר הרשתות החברתיות
הניסוי של סטנלי מילגרם על שש דרגות של הפרדה.
"עוצמתם של קשרים חלשים" של הסוציולוג האמריקאי מארק גרנובטר.
מחקרו של ויין זכארי על קשרים במועדון קראטה בשנות השבעים של המאה ה-20 שבמהלכו התפצל המועדון לשתי חבורות.
זכארי עשה שימוש באלגוריתם זרימה מקסימלית - חתך מינימלי מתורת הגרפים כדי להדגים שניתן היה לחזות את הפיצול.
את המדדים ניתן לסווג למדדים ברמת הצמת/ים, מדדים ברמת הקשת/ות, מדדים ברמת הקבוצה/קהילה ומדדים ברמת הרשת כולה.
מרכזיות : מכמתת את חשיבותו והשפעתו (במובנים שונים) של צומת מסוים או של קבוצה מסוימת בתוך רשת.
המדדים הנפוצים לצומת בהם נעשה שימוש בניתוח רשתות חברתיות.:
דרגה או Degree - מספר הקשרים הנכנסים לצומת מתוך צמתים אחרים ברשת
דרגה נכנסת (בגרף מכוון) - מספר הקשרים הנכנסים לצומת מתוך צמתים אחרים ברשת
דרגה יוצאת (בגרף מכוון) - מספר הקשרים היוצאים מהצומת ומחברים אותו לצמתים אחרים ברשת
דרגה ממושקלת (בגרף ממושקל) – סכום הקשרים של הדרגה היוצאת והנכנסת.
Betweenness Centrality - מודד עד כמה צומת מסוים מקשר בין צמתים אחרים, שאילולא הוא היה מחבר אותן, צמתים אלו לא היו מקושרים זה עם זה.
נמדד על ידי חישוב סך כל המסלולים הקצרים העוברים דרך הצומת ברשת.
בהקשר חברתי מדד זה יכונה "גשריות": גשר : אדם אשר קשריו החלשים ממלאים חור מבני , ומספקים את הקשר היחידי בין שני פרטים או גושים.
מושג זה כולל גם את המסלול הקצר ביותר כאשר המסלולים הארוכים מדי אינם יעילים כתוצאה מחשש לעיוות המסר או כשל במסירתו.
Closeness Centrality - מודד עד כמה צומת קרוב בממוצע לכל שאר הצמתים ברשת.,
מדד וקטור עצמי (Eigenvector Centrality) - מודד עד כמה הצומת מקושר לצמתים אחרים בעלי דרגה גבוהה.
כיוון הקשר קיימים קשרים חד כיווניים, שקיומם מצביע על קשר בין שחקן א' ל-ב' אך אינו מצביע בהכרח על קיום קשר בין ב' לא', ולעומתם קשרים דו כיווניים, המצביעים על הדדיות בין שני הצמתים.
האם קשר הוא בעל כיוון, תלוי במציאות אותה ממדל הקשר.
כמו כן לעיתים במציאות צומת יוכל ליצור קשר עם עצמו (Self loop) ולעיתים המציאות מחייבת שצומת אינו יכול ליצור קשר עם עצמו (לדוגמה דירוג במבחן סוציומטרי).
סימן הקשר יש רשתות בהן בין השחקנים השונים מתקיימים יחסים חיובים ו/ או יחסים שלילים באותה העת.
במצבים אלו חשוב לעשות הבחנה לגבי סימן הקשר האם הוא חיובי או שלילי (Friend או Foe).
רשתות אלו נקראות רשתות מסומנות (Signed Graphs) ונעשה בהן שימוש להצגת מערכות יחסים שליליות וחיוביות באמצעות בחינת האיזון של המערכת.
ברשתות מסומנות, סימן חיובי מייצג קשר חיובי (ידידות, ברית, אהבה) ואילו סימן שלילי מייצג יחס שלילי (שנאה, יריבות, כעס).
ניתן להשתמש בגרף מסומן כזה כדי לחזות מראש את התפתחות הרשת בעתיד.
לפי תאוריית האיזון , מערכת מאוזנת מוגדרת כמעגל (מערכת שבה ניתן להגיע מכל צומת לעצמו בלי לחזור על קשתות) שבו מכפלת כלל הסימנים חיובית, ומערכת בלתי מאוזנת היא מעגל בו אותה מכפלה היא שלילית.
לפי תאוריית האיזון, מערכת בלתי מאוזנת היא בעלת סבירות גבוהה יותר לשינוי דעתם של חלק מהחברים בה על חברים אחרים.
לדוגמה, אם A ו-B מקיימים בניהם קשר חיובי ו-B ו-C גם הם מקיימים יחס חיובי, אבל C ו-A מקיימים יחס שלילי, קיים סבירות גבוהה שהמערכת תהפוך לבלתי יציבה, לדוגמה אם רק בין A ל-B ישנו יחס חיובי ואילו ל-A ול-B יחס שלילי ל-C.
אם כן, ניתן להשתמש ברעיון של מערכות יציבות ובלתי-יציבות ככלי לניבוי עתידה של רשת.
חוזק הקשר נהוג להבחין בין קשרים חזקים ברשת לבין קשרים חלשים.
קשרים חזקים משקפים מציאות בה בין שני צמתים מתקיימים יחסים קרובים או אינטנסיביים.
קשרים חלשים הם קשרים בין שני צמתים המשקפים מציאות בה קשר בין שני אנשים הוא לא אינטנסיבי או במהותו אינו חזק.
בהקשר של מחקרים חברתיים, קשר חזק נקשר להומופיליה קרבה וטרנזיטיביות.
קשר חלש נקשר עם גשרים.
את עוצמת הקשר מבטאים על ידי מתן ציון מספרי לקשר.
עוצמת הקשר ברשת יכולה להיות מנורמלת (בין 0 ל-1) או יכולה להופיע כעוצמה לא מנורמלת (המספר הממשי לדוגמה: כמות השיחות בין 2 אנשים בטלפון).
מולטיפלקסיות: מספר האופנים שבהם מתקיים קשר.
למשל, לזוג אנשים שקיימת ביניהם חברות ובנוסף לכך הם גם חולקים מקום עבודה משותף יש מולטיפלקסיות של 2. הוצעה תלות בין חוזק הקשר לבין מולטיפלקסיות שלו.
הומופיליה: המידה שבה פרטים ייצרו קשרים עם הזולת אם הוא דומה להם, לעומת מצב שבו הוא שונה מהם.
דמיון מוגדר כשוויון מגדר, גיל, עיסוק, סביבה חינוכית, מעמד, ערכים או כל מאפיין בולט אחר.
סגירת משולשים (Triadic Closure): מדד של השלמות של שלישיות המקיימות ביניהם יחסים.
ההנחה של פרט שקיימת בקבוצה בה הוא חבר מעגליות רשתית (כלומר, שחבריו מיודדים) נקראת טרנזיטיביות, והיא תוצר של הצורך של הפרט או המצב בסגירת-מעגל קוגניטיבית.
קרבה : נטייה של פרטים ליותר קשרים עם פרטים אחרים שקרובים אליהם גאוגרפית.
מדדי רשת (המתייחסים למבנה הרשת בכללותה)
צפיפות : היחס בין כמות הקשרים הישירים ברשת לבין המספר המרבי של קשרים אפשריים כאלה.
לדוגמה, אם ישנם 21 משתתפים, המספר הגבוה ביותר של קשרים פוטנציאליים למשתתף הוא 20. הצפיפות הגבוהה ביותר היא 100% (במקרה דנן 20/20); צפיפות של 5% משמעותה שקיים רק קשר אחד מתוך כלל הקשרים האפשריים (1/20).
מרחק: המספר המזערי ביותר של קשרים שנצרכים על מנת לחבר בין כל שני פרטים ברשת.
כפי שהרעיון הופץ על ידי סטנלי מילגרם בניסוי העולם קטן ובמושג של שש דרגות של הפרדה.
חורים מבניים: חוסר בקשרים בין שני חלקים של רשת.
זיהוי וניצול של חור כזה עשוי להעניק ליזם יתרון תחרותי.
המושג הזה פותח על ידי רונלד בורט ולפעמים הוא מוצג כתפישה אלטרנטיבית של הון חברתי.
מדדים נאיביים כגון: מספר הצמתים, מספר הקשרים, מספר הקשרים ההדדיים, מספר הקשרים העצמיים (צומת מקושר לעצמו)
מודולריות - מדד הבודק עד כמה הרשת ניתנת להגדרה על ידי קהילות.
ניתן לעשות שימוש במדד הממוצע של הצמתים ברשת (למשל Betweenness ממוצע או Closeness ממוצע על פני כל הרשת וכדומה).
שימוש בניתוח רשתות חברתיות מאפשר לזהות 'מעגלים חברתיים' על בסיס הקשרים של הצמתים המייצגים את הפרטים בקבוצה ולזהות את מידת הליכוד שלה גוש מלוכד.
קבוצה המגיעה ללכידות מקסימלית מוגדרת כ'קליקות' , כלומר, לכל פרט יש קשר ישיר לכל פרט אחר בקבוצה.
לכידות המידה שבה פרטים מקושרים ישירות אחד למשנהו על ידי קשרים ליכודיים.
לכידות קבוצתית מתייחסת למספר המינימלי של צמתים שבהיעדרם תתפרק הקבוצה.
Reciprocity (הדדיות) - עד כמה הקשרים בין חברי הקהילה הם הדדיים,
Density (צפיפות) - עד כמה מנוצל פוטנציאל הקשרים של כל חברי הקהילה לדבר עם כולם.
ניתן לעשות שימוש במדד הממוצע של הצמתים בקהילה (למשל Betweenness ממוצע או Closeness ממוצע על פני כל הקהילה וכדומה).
ייצוג ויזואלי של רשתות חברתיות הוא חשוב מפני שהוא מסייע להבין אינטואיטיבית את הנתונים שנאספו על אודות הרשת, וכן להנגישם בצורה נוחה למתבונן.
מספר רב של שיטות וטכניקות להצגה ויזואלית של מידע שהושגה באמצעות ניתוח רשת הוצג לאורך השנים.
תוכנות מחשב ניתוחיות מציעות כלים לוויזואליזציה כזו.
הרשתות נחקרות על ידי פריסתן בדרכים שונות, ועל ידי הוספת ערכי צבע, גודל ותכונות מתקדמות אחרות לצמתים השונים.
ייצוג ויזואלי של רשתות הוא אמנם כלי רב-עצמה ושימושי למי שמעוניין להציג מידע מורכב וסבוך, אבל יש לשים לב לכך שהצגת רשתות באמצעות ייצוג חזותי בלבד עלולה להוביל לחוסר דיוק או לפספוס של תכונות רשתיות שהיו נתפסות באמצעות ניתוח כמותי.
תוכנות הוויזואליזציה המובילות הן NodeXL, Gephi, UciNet וכו'.
יישומים של ניתוח רשתות חברתיות
חקר הרשתות החברתיות מנוצל ומצוי בטווח רחב של יישומים מעשיים, ודיסציפלינות.
חלק מאותם יישומים כולל צירוף וכריית מידע, בניית מודלים להפצת רשתות, בניית מודלים של רשתות, ניתוח תכונות והתנהגויות של משתמשים, תמיכת משאבים בתחזוקת הקהילה, ניתוח של אינטראקציה מבוססת מיקום, שיתוף וסינון חברתיים, פיתוח מערכות המלצה וחיזוי קישורים ורזולוציית ישות.
במגזר הפרטי, עסקים משתמשי בחקר רשתות חברתיות כדי לתמוך בפעילויות כגון ניתוח ואינטראקציה על הלקוח, ניתוח פיתוח מערכות מידע, שיווק וצרכי בינה עסקית.
דוגמאות לשימושים במגזר הציבורי הן: פיתוח אסטרטגיות למחוברות מנהיגים, ניתוח של מחוברות ושל חשיפה למדיה של פרטים וקבוצות, ופתרון בעיות קהילתי.
דוגמאות נוספות לשימוש בניתוח רשתות חברתיות: הפצת ממים, רשתות הכרויות, תרשימי שיתוף-פעולה (collaboration graphs), קרבה, העברת מחלות, התפשטות מחלות דרך מערכות יחסים מיניות.
לתחום יישומים בתחומים כגון: אנתרופולוגים, ביולוגים, דמוגרפים, חוקרי תקשורת, כלכלנים, גאוגרפים, היסטוריונים, מידענים, מדעי המדינה, פסיכולוגיה חברתית, מדעי ההתפתחות, בלשנים חברתיים, מדעי המחשב, זואולוגיה
ויישומים בהתמודדות עם הלבנת הון וטרור.
קיימים שימושים לחקר רשתות חברתיות גם בתחומי המודיעין, סיכול ריגול, אכיפת חוק וביטחון פנים.
שימוש בטכניקה זו מאפשרת לחוקרים לזהות קבוצות חשאיות או סמויות, כגון רשת ריגול, משפחת פשע מאורגן או כנופיית רחוב.
הסוכנות לביטחון לאומי בארצות הברית (NSA) משתמשת בתוכניות מעקב המוניות חשאיות במחשבים על מנת למצוא את המידע הדרוש לניתוח כזה על תאי טרור ועל קבוצות נוספות שנחשבות בעלות חשיבות לביטחון הלאומי.
הסוכנות מגיע לעומק שלושה צמתים במהלך ניתוח זה.
לאחר שהמיפוי הראשוני של הרשת מבוצע, נעשית אנליזה שמטרתה לקבוע את מבנה הרשת ולקבוע, למשל, מי הם המנהיגים.
דבר זה מאפשר לצבא או לכוחות ביטחון פנים לכוון סיכולים ממוקדים שמטרתם לחסל או לשבות חברים בעלות ערך גבוה בתפקיד הנהגתי כשיטה להפריע לפעילות השוטפת של הארגון.
הסוכנות התחילה לבצע גם ניתוח רשתות חברתיות על הקלטות של שיחות טלפוניות, המכונה מטא-דאטה, זמן מועט לאחר אירועי ספטמבר 11.
תת-תחום של ניתוח רשתות חברתיות בנושא התנהגות ארגונית נקרא ניתוח רשתות ארגוניות (או: ONA - Organizational Network Analysis).
חקר מערכת הסחר הבינלאומית, כאשר הניתוח ישתמש במדינות כצמתים ברשת ובהיקפי סחר כקשרים.
ניתוח כזה יכול להראות על גושים של מדינות ועל היררכיה בין הגושים ובתוכם.
חקר רשתות של האקרים והבנת דפוסי ההתנהגות ואת הקשרים הנסתרים בין פרטים ומדינות בתחום זה.
חקר קבוצת תמיכה - הצמתים יהיו החברים בקבוצה והקשרים יהיו בהתאם לתשובתם לשאלה 'ממי את/ה מקבל/ת ולמי את/ה מעניק/ה תמיכה בקבוצה'.
רשת כזו יכולה לשמש לניתוח דפוסים של מתן תמיכה ויעילות של קבוצות תמיכה.
שאלות רשת בשונה מחקר גרפים, מוכוונות אל המציאות ממנה נובעת הרשת.
שאלת רשת טובה עוזרת להבין טוב יותר את המציאות אותה היא ממדלת.
ניתן לחלק את שאלות הרשת לשלוש רמות: הבנת הצמתים ברשת (מיקרו), הבנת הקהילות ברשת (מזו) והבנת הרשת כולה (מאקרו).
ברמת הצומת - לבד ממציאת הצמתים בולטים על פי הגדות מדדי הצמתים שונים, שאלת רשת היא שאלה אשר קושרת בין "תכונות" אובייקט כפי שהיא מתקיימות במציאות לבין התכונות הרשתיות של אותו אובייקט כאשר הוא ממודל כצומת ברשת שאנו מקימים.
כאשר חוקרים קשרי חברות בחברה עסקית וממדלים את הקשרים הנירקמים בפינת הקפה במקום העבודה, שאלה רשתית ברמת הצומת תהיה "האם רוב העובדים אשר מתחילים את השיחות בפינת הקפה הם גברים או נשים" (העובדים יהיו הצמתים ברשת והקשרים בין הצמתים הם השיחות)?
מבחינה רשתית מנסים למצוא שונות מובהקת בדרגה היוצאת של הנשים מול הגברים בחברה - בכל הנוגע לשיחות בפינת הקפה.
השאלה אינה רק בונה את הרשת אלא שואלת עליה שאלה הלקוחה מתוך המציאות, שאלה המעניינת את החוקרים.
ברמת חקר הקהילות ברשת - לבד מזיהוי ומיפוי קהילות ומעקב אחר קשריהן הפנימיים והחיצוניים על פני זמן - שאלה רשתית שואפת לקשור בין זהות הקהילה (והחברים בקהילה) כפי שמצאו אלגוריתמים למציאת קהילות (כגון: ניומן, לוביין וליידן) לבין מכנה משותף "דמוגרפי" של חברי הקהילה שנמצאה.
ברמת חקר הרשת כולה - ניתן לחקור את השתנות הרשת ואת המדדים המרכזיים שאנו בוחרים לחקור בה (כגון Reciprocity, Density, Diameter) והשתנותם לאורך ציר הזמן.
כמו כן ניתן להשוות בין שתי רשתות אשר נגזרות ממציאות דומה ולברר באמצעות ניתוח הרשת את המציאות.
לדוגמה האם ה-Diameter של רשת הממדלת את קשרי החברות בשכבת גיל מסוימת בבית ספר משכבה סוציואקונומית גבוהה, גבוה בצורה מובהקת מה Diameter של רשת הממדלת את קשרי החברות בשכבת גיל מסוימת בבית ספר משכבה סוציואקונומית בינונית-נמוכה.
כאשר רוצים לבחור בסיס נתונים למחקר רשתי יש להקפיד על מספר כללים בסיסים, המשמשים אותנו לבחינה האם Dataset מסוים מתאים לניתוח רשתי:
בסיס הנתונים מורכב מאינטראקציות בין פריטים שונים, כאשר קיים ציון זמן (Time Stamp) לכל אינטראקציה..
איתור של לפחות שתי ישויות בבסיס הנתונים המקיימות ביניהם יחס של רבים לרבים.
איתור של תכונות (Features) של הישויות אותן רוצים למדל כ"צמתים" ברשת.
איתור של תכונות (Features) של הקשר (Link) בין הישויות.
להלן כמה קישורים נבחרים לאתרים בהם ניתן למצוא מאגרי נתונים רשתיים:
בהקשר של למידה שיתופית נתמכת טכנולוגיה, חקר רשתות חברתיות הוא כלי עזר להבנת שיתוף הפעולה בין לומדים במונחים של כמות, תדירות ואורך-זמן, ובנוסף האיכות, הנושא ואסטרטגיות הקשר.
יתר על כן, חקר רשתות חברתיות מסוגל להתמקד באספקטים מסוימים של חיבור הרשת, או על הרשת בכללותה.
הוא משתמש בהצגה גרפית, מידע כתוב ובנתונים כדי לבחון את הקשרים בתוך רשת למידה שיתופית נתמכת טכנולוגיה (CSCL).
בזמן יישום שיטות חקר רשתות חברתיות על CSCL, האינטראקציות בין המשתתפים נחשבות לרשת חברתית.
הנושא בו הניתוח מתמקד הוא הקשרים שייצרו המשתתפים, כיצד הם תקשרו ולא כיצד כל משתתף התנהג בינו לבין עצמו.
מספר מחקרים יישמו חקר רשתות חברתיות ב-למידה שיתופית נתמכת טכנולוגיה (CSCL) במגוון רחב של הקשרים.
בין התוצאות, קורלציה בין נוכחות המורה לבין צפיפות הרשת, התייחסות רצינית יותר להמלצות של משתתפים ריכוזיים יותר, חוסר שכיחות של אינטראקציות בין בני מין שונה בתוך רשת, וכן תפקיד שולי יחסית שמשחק המורה ברשת למידה א-סינכרונית.
קיימים מספר מחקרים שעשו שילוב של אמצעי מחקר נוספים עם חקר רשתות חברתיות בבחינתם את הCSCL.
ניתן להתייחס לזה כתהליך שיוביל לריבוי המהימנות של מחקרים אודות CSCL.
שיטה איכותית - עקרונות חקר המקרה האיכותי יוצרות מסגרת מוצקה לאינטגרציה של חקר רשתות חברתיות בחקר חוויית CSCL.
מידע אתנוגרפי כגון ראיונות, שאלונים לחניך והשקפה בכיתה מצד שלישי לא משתתף.
מקרי בוחן: לבחון באופן מובן בין מצבי CSCL מסוימים ולקשר בין הממצאים לבין מגמות כלליות.
ניתוח תוכן מציע מידע על אודות התוכן של ההתקשרות בין חברי הרשת.
שיטה כמותית - שיטה זו כוללת ניתוחים סטטיסטיים פשוטים המתארים התרחשויות ומאפשרים לזהות את הגישה של חברים פרטיים בקבוצה שחקר רשתות חברתיות לא הצליח לעקוב אחריהם, כדי להתחקות אחרי נטיות כלליות.
קובצי לוג אלקטרוניים מספקים מידע על השימוש שעושים הלומדים בכל שיתוף-פעולה.
Multidimensional scaling - מנהל מעקב אחרי דמיון שקיים בין משתתפים, כך שיהיה ניתן להניח מידע דומה ביחד.
איסוף הנתונים לניתוח רשתות חברתיות
קיימים מספר גישות לליקוט מידע ומיפוי רשתות בשיטות השתתפותיות, בייחוד כאשר השימוש בחקר רשתות חברתיות נעשה כדי להנחיל שינוי חברתי.
בפרדיגמה זו, המשתתפים ממפים בעצמם את הרשתות על ידי רישום קשרים ידני (באמצעות עט ונייר או מחשב).
דוגמה לשיטת עט ונייר לאיסוף מידע השתתפותי הוא, שמאפשרת גם איסוף נתונים לגבי תכונות הפרטים (השפעות ומטרות) היא שיטת Net-Map Toolbox.
יתרונותיהן של שיטות מסוג זה הן היכולת של החוקרים לאסוף מידע איכותי ולא רק כמותי, וכן לתחקר את המשתתפים לצורך הבהרה.
קיימות שתי פונקציות עיקריות למקדמי פוטנציאל רישות חברתית:
מיון וסיווג הפרטים בהתאם לפוטנציאל שלהם.
על ידי חישוב הפוטנציאל של משיבים ושיווק ישירות לבעלי מקדם גבוה, החוזק והרלוונטיות של מחקר שיווקי שמשמש לשיווק ויראלי, מוגבר.
משתנים שמשמשים לחישוב מקדם הפוטנציאל כוללים בין היתר: השתתפות בפעילויות ברשת החברתית, חברות בקבוצות, תפקידי מנהיגות, זיהוי, הוצאה לאור\עריכה\תרומה למדיה שאינה אלקטרונית, הוצאה לאור\עריכה\תרומה למדיה אלקטרונית (אתרי מרשתת, בלוגים) ותדירות הפצת מידע בקרב הרשת בעבר.
ראשי התיבות SNP) Social Networking Potential) וחלק מהאלגוריתמים הראשונים שנעשה בהם שימוש כדי לכמת את הפוטנציאל של פרט מסוים, תוארו במדריך "חקר הפרסום הולך ומשתנה".
הוא טען ש-SNP הוא הנכס החדש שכל חברה צריכה לשאוף אליו כמטרה.
המחקר בניתוח רשתות חברתיות במוסדות האקדמיים בישראל נחלק גם הוא למחקר מתמטי (הנשען על כלים מתמטיים וסטטיסטיים) ולמחקר סוציולוגי (העושה שימוש במדדים סוציומטיים), ובתפר ישנם מחקרים הנדסיים-ניהוליים בתחומים משיקים.
המחקר באנליזה מתמטית של רשתות חברתיות
החוקרים המובילים במחקר המתמטי של ניתוח הרשת החברתית הם ד"ר מיכאל מן מרצה בבית הספר למדעי המחשב באוניברסיטת רייכמן ופרופ' ברוך ברזל פרופ' במחלקה למתמטיקה באוניברסיטת בר-אילן (כתחום מחקר משני של מחקריו על דינמיקת רשתות מורכבות).
בד בבד עם התפתחותו ועליית קרנו של תחום מדע הנתונים, תחום האנליזה המתמטית של הרשתות (שעושה שימוש הן בכלים מתמטיים וסטטיסטיים, והן בכלים מתקדמים של כריית מידע) הולך וצובר תאוצה ככלי מרכזי לניתוח הרשתות החברתיות, ובמסלולי הלימוד להנדסה/מדעי הנתונים במרבית המוסדות האקדמיים למדעי הנתונים קורס רשתות חברתיות מוגדר כקורס ליבה.
המחקר בניתוח סוציולוגי של רשתות חברתיות
המחקר בניתוח הנדסי של רשתות חברתיות
ניתוח קיסרי (נקרא לעיתים גם "לידת חתך"), הוא הליך ניתוחי בו חותכים את בטנה ורחמה של אישה הרה כדי להוציא מתוכם את העובר או העוברים ואת שלייתם.
ההליך משמש חלופה ללידה נרתיקית או חלופה להפלה מלאכותית, במקרה של היריון מחוץ לרחם.
מקורו של הביטוי העברי "יוצא דופן", הוא בכינוי שניתן לניתוח זה בספרות חז"ל.
בשנת 1881 פרדיננד אדולף קהרר לראשונה ביצע את הניתוח בצורה מודרנית.
בניתוח הקיסרי הקלאסי מבוצע חיתוך אנכי במרכז הבטן, (Midline vertical) בעדו מוצא התינוק.
אלו הניתוחים שנעשו בעבר במרבית המקרים.
ניתוח קיסרי עם חתך רוחבי (פננשטיל): נפוץ יותר כיום; מבוצע חתך רוחבי בחלק התחתון של הבטן, Supra-pubic.
החיתוך התחתון קטן יותר, גורם להפחתה באיבוד הדם, קל לסוגרו והוא אינו מונע לידה נרתיקית מאוחר יותר.
החסרונות: הניתוח אורך זמן רב יותר, אין גישה טובה לבטן העליונה ויש נטייה גדולה יותר של הידבקויות, כגון של השלפוחית, ברחם ובאומנטום.
בניתוח קיסרי "צרפתי" נוצר פתח קטן יותר, כשהתינוק מחולץ בדרך כלל באמצעות מלקחיים, מה שמהווה סיכון ליילוד ואף פגיעה ביולדת.
לפיכך, העביר משרד הבריאות בינואר 2023 הוראה להפסיק דרך זו של לידה.
לפי נתוני המרכז הרפואי הדסה הסיבות העיקריות לניתוח קיסרי הן: לידה קודמת בניתוח קיסרי, לידה במַנָּח או מצג שמקשה או אינו מאפשר לידה נרתיקית, או כשהניסיון להיפוך העובר נכשל, זיהוי מצוקה עוברית במהלך הלידה, בלידה קשה או כשגודל העובר חריג.
סיבות אלו, במקובץ, הן הסיבות הנקובות ל-77.7 אחוז מההוראות לביצוע ניתוח קיסרי.
סיבות נפוצות פחות הן ריבוי עוברים, בקשת היולדת או לידה מוקדמת.
ניתוח קיסרי מסיבות טבעיות אלו עשוי להיות נחוץ בכ-10 עד 13 אחוז מהמקרים, אך הרבה רופאים ויולדות נוטים לבצע ניתוח קיסרי גם מסיבות נוספות: הימנעות מכאבי הלידה, רצון ללדת בתאריך נקוב, וסיבות אחרות.
שיעור היולדות בניתוח קיסרי בישראל, לפי המרכז הרפואי הדסה, עמד ב-2006 על 19.4 אחוז.
חלק ניכר מהניתוחים הקיסריים מוזמנים מראש (אלקטיביים), שכן חלק ניכר מסיכוני הלידה הנרתיקית ידועים מראש: לדוגמה, ניתוח קיסרי קודם, מצג פתולוגי, היריון מרובה עוברים, שיליית פתח, ועוד.
במקרים כאלה נקבע הניתוח סביב השבוע ה-39 להיריון.
ניתוחים קיסריים אחרים הם ניתוחי חירום, שסיבתם, בדרך כלל, לידה פעילה שנוצרו בה סיבוכים.
האינדיקציות לניתוח קיסרי (הסיבות שבעטיין יש לבחור בניתוח קיסרי) הן:
דיסטוציה - חוסר התקדמות בפתיחה, או בירידת ראש העובר.
מוניטור עוברי לא תקין - הדגמה של מצוקה עוברית במוניטור; במקרה כזה יש לנתח תוך חצי שעה ממועד ההדגמה האמור.
מצג עכוז - לא מהווה אינדיקציה מוחלטת, אך במרבית המקרים בוחרים בניתוח קיסרי לאור הסיבוכים הקיימים במצב זה.
אינדיקציות נוספות: מיומה צווארית המונעת את מעבר העובר, חוסר יכולת ללחוץ בלידה וכיוצא בזה.
ניתוח קיסרי בעבר - בעיקר אם היו מעל שני ניתוחים קיסריים, וכן כתוצאה מסיבה שהביאה לניתוח הקיסרי הקודם.
למעט ניתוחי חירום מסוימים, הניתוח הקיסרי מתבצע ברוב בתי החולים בהרדמה אזורית, אפידורלית או ספינאלית.
כעבור מספר דקות, כשההרדמה מתחילה להשפיע על פלג הגוף התחתון של היולדת, יחל רופא הנשים בביצוע החתך ובהוצאת הילוד והשליה, וייחתך חבל הטבור.
מיילדת תקבל לידיה את הרך הנולד, תתעד את זמן לידתו ותנקה אותו משכבת הוורניקס.
התינוק יעבור "בדיקת אפגר" וישהה זמן מה תחת מנורת חימום.
בחלק מהמקרים רופא ילדים יבצע בדיקות ראשוניות נוספות בחדר הניתוח.
בתי חולים שמאשרים נוכחות מלווה בזמן הניתוח, יבקשו לרוב מהמלווה לצאת מחדר הניתוחים בשלב זה.
חלקו השני והארוך יותר של הניתוח כולל את תפירת הרחם והשכבות החיצוניות עד לעור.
בסך הכול אורך ניתוח קיסרי בימינו כ-40 דקות, והוא מצריך עבודת צוות של שני גינקולוגים, מרדים, מיילדת ורופא ילדים.
בניתוח קיסרי בגישה הנקראת "עור לעור" (בניגוד לשיטה השמרנית, שלפיה קיים חוצץ בזמן הניתוח אשר לא מאפשר ליולדת לראות את הניתוח), המיילדת נוטלת את התינוק מידיו של הגניקולוג, מניחה אותו על פלג גופה העליון של האם ומשגיחה על האם והתינוק בזמן שהגניקולוג ממשיך לתפור את הרחם ואת החתך של הניתוח.
ההכנה לניתוח כוללת צום של שמונה שעות, ומתן אנטיביוטיקה חד פעמית (למשל, צפלוספורין).
במקומות רבים נטען כי מקור שמו של הניתוח הקיסרי נובע מכך שבשיטה זו יילדו את יוליוס קיסר, שליט רומא.
הסבר זה שגוי, שכן המושג "ניתוח קיסרי" קדם בכ-700 שנה להולדתו של יוליוס קיסר.
מלבד זאת, באותה תקופה אימהות שילדו בניתוח כזה היו מתות סמוך ללידה, כך שאילו נולד יוליוס קיסר בשיטה זו הייתה אימו מתה, אלא שידוע כי אימו של יוליוס קיסר חייתה עדיין כאשר היה מפקד הצבא.
מקור השם כנראה מהמילה הלטינית "קאיסיוּס" – חַתוּך/כַּרוּת.
בלטינית: Caedo, Caedere, Caesum הן מילים שפירושן לחתוך/לכרות.
מכאן שהתרגום מלטינית של "ניתוח קיסרי" הוא "ניתוח חיתוך".
בתוספות במסכת עבודה זרה (דף י', עמוד ב') מובא כי אימו של הקיסר הראשון ברומא מתה בלדתה ונבקע כרסה, ומצאוהו שם חי - וקראוהו קיסר מלשון כרות.
מכאן ואילך כונו גם כל המלכים שלאחריו בשם זה.
ניתוח קיסרי מופיע בספרות חז"ל בשם יוצא דופן, כלומר ולד שנולד דרך דופן הרחם.
"יוצא דופן, והבא אחריו - שניהם אינן בכור לא לנחלה ולא לכהן" (משנה מסכת בכורות פרק ח', משנה ב').
בעבר הרחוק, חלק ניכר מהנשים שילדו בניתוח קיסרי מתו תוך זמן קצר, בעיקר כתוצאה מזיהומים או מדמם שלאחר לידה.
עד תגליתו של איגנץ זמלווייס ב-1848 (כי נטילת ידיים בחומר מחטא בבתי יולדות מקטינה מאוד את הידבקות היולדות באלח דם) הייתה תמותת נשים שעברו ניתוח קיסרי גבוהה מאוד, גבוהה עד כדי כך שהתקיים ויכוח בנושא זכותו של מי גבוהה יותר לחיות - האם או העובר.
הנוצרים סברו שהיות והעובר עדיין לא חטא זכותו לחיים גדולה מאשר זכות האם, בעוד היהדות נקטה בדעה שחל על העובר דין רודף, ולכן העדיפו את חיי האם.
מאז, עם ההקפדה על החיטוי ירדה התמותה באופן משמעותי.
בהערכת הסיכוי לתמותה בניתוח קיסרי יש להביא בחשבון כי יולדות הנמצאות מלכתחילה בסיכון גבוה נוטות ללדת בניתוח קיסרי.
לכן יש להפריד בין תמותה לאחר ניתוח קיסרי, לבין תמותה בגלל ניתוח קיסרי, או תמותה שהניתוח הקיסרי היה גורם בשרשרת האירועים שהובילה אליה.
לפי מחקר שנערך במסצ'וסטס על פני השנים 1976-1984, ב-5.8 מתוך 100,000 ניתוחים קיסריים ניתן היה לייחס את סיבת המוות לניתוח הקיסרי עצמו, לעומת 10 מקרי תמותה לכל 100,000 לידות נרתיקיות (שגם מהן נוכו גורמי סיכון שונים כגון פראקלמפסיה), כך שהחוקרים הסיקו שאופני הלידה בטוחים במידה דומה.
במחקר שנערך בהולנד על תמותת יולדות בשנים 1999-2013 נמצאה תמותה של 21.9 ל-100,000 לאחר ניתוחים קיסריים לעומת תמותה של 3.8 ל-100,000 לאחר לידות נרתיקיות.
המחקר עסק בניתוח מקרי התמותה באותן שנים: 86 נשים שמתו לאחר ניתוח קיסרי, ו-88 נשים שמתו לאחר לידות נרתיקיות.
ב-2 מתוך 100,000 ניתוחים קיסריים, יוחס המוות ישירות לסיבוכים כתוצאה מן הניתוח הקיסרי.
ב-13 מתוך 100,000 ניתוחים, הניתוח תרם לשרשרת האירועים שהובילה למוות.
ב 81.4% ממקרי התמותה לאחר ניתוח קיסרי, היה קיים חשש לחיי היולדת טרם הניתוח.
החוקרים הסיקו כי בניכוי מקרי המוות שלא יוחסו לניתוח עצמו, סיכויי התמותה בניתוח קיסרי גבוהים פי שלושה מאשר בלידה נרתיקית, וכי באחד מכל עשרה מקרי מוות לאחר ניתוח קיסרי, סיבת המוות היא הניתוח עצמו.
במדינות בהן ההכנסה לנפש אינה גבוהה, שיעורי התמותה בניתוחים קיסריים גבוהים יותר משמעותית.
במטא-מחקר שבוצע על 196 מחקרים, שכללו נתונים מ-67 מדינות לא עשירות, ואשר פורסמו בין השנים 1990 ו-2017, נמצאו שיעורי תמותה לאחר ניתוח קיסרי של 760 ל-100,000 ניתוחים.
רבע מתמותת הנשים ההרות במדינות אלה אירע לאחר ניתוח קיסרי .
ניתוח קיסרי, כמו כל ניתוח פולשני, גורר בעקבותיו סכנות מתהליך ההרדמה, זיהומים וזמן התאוששות ארוך.
אך עם השתכללות אמצעי הרפואה סיכונים אלה פחתו עד מאוד.
סיכון אחר הוא קריעת דופן הרחם עקב לידות עוקבות.
מסיבה זו נשים שלהן היסטוריה של לידה בניתוח קיסרי מופנות לניתוח כזה גם בהריונות הבאים.
הניתוח כולל גם סיכונים ליילוד, בין היתר קשיי נשימה בשל אי ריקון הריאות מנוזלים.
תופעה זו נמנעת בלידה נרתיקית בזכות לחץ עצמות האגן של היולדת על גוף היילוד.
ב-11 באוקטובר 2018 ארגון הבריאות העולמי פרסם הנחיות חדשות הקוראות לרופאים לצמצם את מספר הניתוחים הקיסריים, והנחיה שאם אין הכרח רפואי – יש להימנע מהם.
לידה נרתיקית לאחר לידה קיסרית
בעבר ניתוח קיסרי אחד שלל מהאישה את האפשרות ללדת לידה נרתיקית לאחריו.
מאז שהוחל בניתוחים קיסריים בחתך תחתון, ניתן ללדת בלידה נרתיקית לאחר ניתוח קיסרי אחד.
רופאים ומיילדות בודדים מסכימים ליילד לידה נרתיקית גם לאחר שני ניתוחים קיסריים ויותר.
יתרונותיה של לידה נרתיקית לאחר ניתוח קיסרי (Vaginal Birth After Cesarian - VBAC, מבוטא וִיבַּק) שווים ליתרונות של כל לידה נרתיקית, והם כוללים את כל היתרונות שבהימנעות מניתוח בכלל, כולל זמן החלמה קצר יותר, וכן אפשרות לחוות את הלידה עצמה, ואפשרות לקבל את התינוק מיד לאחר הלידה.
עם זאת, VBAC מאופיינת ברמת סיכון גבוהה יותר מאשר לידה נרתיקית, שכן הרחם מצולק והסיכון לקריעתו גדל.
מסיבה זו אין מאפשרים ל-VBAC להימשך מעבר לזמן מסוים.
מעבר לכך, VBAC היא לידה נרתיקית לכל דבר.
הכנה ל-VBAC דומה להכנה ללידה נרתיקית.
ניתוח קיסרי בהלכה היהודית ("יוצא דופן")
המשמעויות נוגעות לשתי סוגיות עיקריות - ראשית, ישנן קטגוריות הלכתיות (כגון דינים הנוגעים לבכורה כמו בעניין פדיון הבן, תענית בכורות ועוד) הכוללות אך ורק ילודים שנולדו בלידה נרתיקית.
שנית, שאלה חשובה אחרת היא האם ניתן להתייחס לזמן ביצוע הניתוח כפי שמתייחסים לזמן הלידה דרך צוואר הרחם.
סוגיות אלו נדונו מתקופת התנאים ואילך, תחת השם "יוצא דופן".
מן העבר השני, יש הסוברים כי אין כלל חובה למול אותו דווקא ביום השמיני.
שרוול קיבה הוא ניתוח בריאטרי לטיפול בהשמנת יתר שמבוצע בדרך כלל בלפרוסקופיה.
ניתוחים נוספים להרזייה כוללים הצרת קיבה באמצעות טבעת, מעקף קיבה ומעקף תריסריון.
בניגוד לניתוח להצרת קיבה, במקרה זה מדובר בניתוח רסטריקטיבי שמקטין את הקיבה לנפח של כחמישים סמ"ק, אולם ללא שימוש בטבעת.
שרוול קיבה אינו משנה את שאר מערכת העיכול ומכאן שאין בו את חסרונות הניתוחים המשרים תת-ספיגה במעי כגון מעקף קיבה ומעקף תריסריון.
בניתוח שרוול קיבה מסיר המנתח כ-75% מנפח הקיבה ויוצר קיבה חדשה בצורת צינור המשכי לושט שמבוסס על העקומה הקטנה של הקיבה.
החולים מעידים כי כבר ביום שלאחר הניתוח מורגשת תחושה חדשה של שובע, ובנוסף מוגבל נפח קיבתם לארוחות של 50 סמ"ק, צעד שתורם לירידה ניכרת במשקל.
בניתוח שרוול קיבה נצפית ירידה של כ-60% ויותר מעודף המשקל.
ניתוח זה היווה בעבר שלב ניתוחי ראשון בחולים עם BMI מעל 50 ותחלואות נלוות קשות.
לאחר שנה תוכנן השלב השני הכולל מעקף קיבה או מעקף תריסריון.
התוצאות הטובות של הניתוח הביאו לכך שמנותחים רבים כלל לא נצרכו לשלב השני והניתוח צבר תאוצה כאחת האלטרנטיבות הטובות לטיפול בהשמנת יתר.
עם זאת, בהיותו טיפול חדשני נצבר מידע הכולל מעקב של שלוש שנים בלבד לאחר הניתוח ולפיכך יש צורך במעקב ארוך טווח כדי לבחון האם ההצלחה נשמרת למשך שנים רבות.
ניתוח שרוול קיבה מתאים לחולים הסובלים מהשמנת יתר חולנית עם ערכי BMI של 40 ומעלה או לחולים עם ערכי BMI של 35 ומעלה ומחלות נלוות (כגון יתר לחץ דם, עודף טריגלצרדים, בעיות פוריות ועוד) ואינו גורם לשינוי במבנה המעי.
אין בניתוח זה השקה של המעי וכך יורדים באופן משמעותי הסיכונים לדלף ולהיוצרות היצרות או כיב בהשקה.
הניתוח מתבצע באמצעות חתכים מזעריים בעור כך שהתוצאה הקוסמטית אינה בולטת.
כמו כן, נמנעים סיבוכים של זיהום פצע ושל הופעת בקע בצלקת הניתוחית, משום שלא מבוצע חיתוך דופן הבטן.
הכאבים מופחתים באופן משמעותי בהשוואה לניתוחים פתוחים ונצפית חזרה מהירה יחסית לאורח חיים רגיל ולמעגל העבודה.
חולים שעברו ניתוח זה מסוגלים לאכול מגוון עשיר של מאכלים לאחריו משום שנשמר הסוגר של הקיבה ומתאפשר תהליך עיכול רגיל.
המנותחים מדווחים על שיפור משמעותי באיכות החיים לאחר הניתוח וכן על ריפוי מלא או שיפור משמעותי בתחלואות הנוספות.
בקריפטוגרפיה, ניתוח תדירות הוא מעקב אחר שכיחות אותיות או שכיחות קבוצות אותיות בטקסט מוצפן.
השיטה משמשת כעזר בפענוח טקסטים המוצפנים בצפנים קלאסיים.
ניתוח תדירות עבור צפני החלפה פשוטים
בצופן החלפה פשוט, כל אות בטקסט המקור מוחלפת באות אחרת.
כל אות מסוימת בטקסט המקור תמיד תהפוך לאותה אות בטקסט המוצפן.
למשל, כל ה-e יומרו ל-X.
מכיוון ש-e היא האות הנפוצה ביותר בשפה האנגלית, טקסט מוצפן שמכיל הרבה X עשוי לרמז למנתח צפנים ש-X מייצג e.
באמצעות ניתוח תדירות ראשית מחשבים את תדירות אותיות הטקסט המוצפן ואז מקשרים ניחושים של אותיות בטקסט המקור עמם.
יותר אותיות X בטקסט המוצפן מרמזים שהאות X מתייחסת לאות e בטקסט המקור, אולם אין הדבר מובטח.
הסיבה היא ש־t וכן a הן גם כן אותיות נפוצות באנגלית כך שהאות X עשויה להיות אחת מאותיות אלו גם כן.
אין זה סביר ש־X תקושר עם z או q שהן פחות שכיחות.
מכל האמור עולה כי מנתח צפנים עשוי להזדקק למספר צירופי מיפוים בין אותיות טקסט מוצפן לבין אותיות טקסט רגיל.
שימוש מורכב יותר בסטטיסטיקה עשוי להתרחש, כאשר מתחשבים בתדירות של זוגות אותיות וכן שלשות וכך הלאה.
הדבר נעשה על מנת לספק יותר מידע למנתח הצפנים, למשל, האות Q והאות U כמעט תמיד מופיעות יחד כך ש־Q ראשונה ו־U שנייה, אף על פי ש־Q עצמה נדירה.
נניח שאיב יירטה את השדר המוצפן שלהלן.
ידוע שהשדר מוצפן באמצעות צופן החלפה פשוט:
בדוגמה זו, אותיות לועזיות גדולות ישמשו לייצוג הטקסט המוצפן.
אותיות קטנות ישמשו ליצוג הטקסט הרגיל (או אותיות שהם בגדר ניחוש לטקסט הרגיל).
הסימון X~t ישמש כדי לבטא את הניחוש שהאות המוצפנת X מייצגת את האות הרגילה t.
איב יכולה להשתמש בניתוח תדירות כדי לפענח את ההודעה על פי הקווים הרעיוניים הבאים:
ספירה של האותיות בכתב המוצפן מראה ש-I היא האות השכיחה ביותר, ש-XL הוא צירוף שתי האותיות השכיח ביותר וכן ש-XLI הוא צירוף שלוש האותיות השכיח ביותר.
e היא האות השכיחה ביותר בשפה האנגלית, th צירוף שתי האותיות השכיח ביותר וכן the צירוף שלוש האותיות השכיח ביותר בשפה.
הדבר מחזק את האפשרות ש-X~t, L~h וכן ש-I~e.
האות השנייה הכי נפוצה היא E; מאחר שהאותיות התדירות ביותר בשפה הן e ו t אך הן כבר נמצאו, איב מציעה ש-E~a (שכן a היא האות השלישית הכי תדירה בשפה).
לפי הנחות אלו מקבלים את ההודעה המפוענחת הבאה:
תוך שימוש בניחושים התחלתיים אלו, איב יכולה לאתר דפוסים שמתאימים לבחירותיה, כמו "that".
יתר על כן, דפוסים אחרים מעלים אפשרויות ניחוש נוספות: "Rtate" עשוי להיות "state" ("מדינה" בתרגום מאנגלית).
באמצעות ניחושים אלה, איב יכולה לאתר דפוסים שמאשרים את בחירותיה.
למשל, "atthattMZe" עשוי להיות "atthattime" ("באותו הזמן" בתרגום מאנגלית).
כך מקבלים M~i וכן Z~m.
בנוסף, "heVe" עשוי להיות "here" ("כאן" בתרגום מאנגלית), ומתקבלת ההחלפה V~r.
לאחר הזנת הניחושים האלה איב מקווה שיפתח לה צוהר לפענוח שארית ההודעה.
היא מקבלת כעת את ההודעה המפוענחת הבאה:
ניחושים אלה מרמזים אודות החלפות נוספות, ולבסוף מקבלים את טקסט המקור:
בדוגמה זו, ניחושיה של איב היו כולם נכונים.
ברם, אין זה המצב תמיד.
השינוי בסטטיסטיקת שכיחות האותיות עבור טקסטים שונים, עשוי לגרור ניחושים התחלתיים שגויים.
ייתכן שיהיה צורך לפעול בשיטת ה-backtracking כדי למצוא ניחושים שגויים או כדי לנתח את הסטטיסטיקה הנתונה, באופן מעמיק יותר.
קיימת אפשרות שטקסט המקור לא יקיים את הפילוג הצפוי של תדירות האותיות, הודעות קצרות יראו יותר סטייה מן הפילוג הממוצע מאשר הודעות ארוכות.
קיימת אפשרות לייצר טקסטים מלאכותיים שעברו תהליך של השמטת אותיות מסוימות.
צורת כתיבה שבה מיישמים זאת היא הליפוגרמה.
ההסבר הראשון שניתן לניתוח תדירות ניתן על ידי המתמטיקאי הערבי, בן המאה ה-9, אל-כנדי, או בשמו המלא, אבו יוסף יעקוב בן אסחאק אל-סבאח אל-כנדי.
ייתכן שלימוד מעמיק של הקוראן הוביל לראשונה לתפישה שלשפה הערבית יש תדירות אותיות אופיינית.
השימוש בניתוח תדירות היה כה נפוץ בתקופת הרנסאנס במדינות אירופה שמנתחי צופן פיתחו מספר שיטות להתגבר על כך.
שימוש ב"הומופונים"; מספר חלופות לאותיות הנפוצות ביותר, בצפנים שאינם נחשבים צפני החלפה מונואלפביתיים
החלפה פוליאלפביתית כלומר שימוש במספר אלפביתים כמו בצופן ויז'נר
החלפה פוליגרפית כלומר זוגות או שלשות של אותיות בטקסט המקור מוחלפות כיחידה אחת; דוגמה לכך הוא צופן פלייפייר, שהומצא על ידי צ'ארלס ויטסטון באמצע המאה ה-19.
החיסרון של כל הניסיונות להביס את התקפות ניתוח התדירות היא הגדלת המורכבות של שיטות הקידוד והפענוח, שמובילה לטעויות.
הבריטים דחו את צופן פלייפייר משום שהיה מסובך מדי ללימוד עבור הנספחים.
מכונות הרוטורים של המחצית הראשונה של המאה ה-20 (למשל מכונת האניגמה), היו חסינות בפני התקפות ניתוח תדירות פשוטות.
ברם, סוגים אחרים של התקפות סייעו בפענוח הודעות מוצפנות ממכונות אלו.
ניתוח תדירות דורש רק הבנה בסיסית בסטטיסטיקה של שפת טקסט המקור וכן מעט יכולת לפתור בעיות.
אם הניתוח מבוצע ידנית דרושה סבלנות ויכולת לתחזק רשימות של אותיות.
במהלך מלחמת העולם השנייה גייסו האמריקאים והבריטים מפענחי צפנים על ידי פרסום של תשבצים בעיתונים ועריכת תחרויות לגילוי הפותר המהיר ביותר.
מספר מהצפנים ששימשו את מדינות הציר פוצחו באמצעות ניתוח תדירות (למשל, חלק מהצפנים הקונסולריים שהיו בשימוש היפנים, ראו עוד בפיצוח האניגמה).
שיטות מכניות לספירת אותיות וניתוח סטטיסטי היו בשימוש לראשונה במלחמת העולם השנייה, כנראה על ידי מודיעין האותות של הצבא האמריקאי (ה-SIS).
כיום תוכנות מחשב יכולות לבצע ניתוח תדירות מלא בשניות.
באמצעות מחשבים מודרניים, צפנים קלאסיים לא מספקים עוד כל הגנה על מידע חסוי.
ניתוח תדירות תואר בספרות על ידי אדגר אלן פו, ארתור קונאן דויל וז'ול ורן.
נכה צה"ל הוא אדם שנפצע או חלה במהלך ועקב שירותו בכוחות הביטחון.
בחלק נכבד מהמקרים, הכרה בנכות זו מאפשרת לנפגעים לקבל פיצויים כספיים מהמדינה וסיוע בשיקום.
הנכות יכולה להיות פיזית, נפשית, או משולבת.
נכון ל-31.12.20, משרד הביטחון דיווח על כ-111,000 נפגעי שירות כוחות הביטחון שהוכרו על ידי אגף השיקום.
כ-90% מהנפגעים שירתו בצה"ל והשאר ביתר כוחות הביטחון (משטרה, שב"ס, שב"כ וכדומה).
מעמדו של נכה צה"ל נקבע בחוק הנכים (תגמולים ושיקום), התשי"ט-1959 (נוסח משולב), על פיו "נכות" פירושה איבוד הכושר לפעול פעולה גופנית, נפשית או שכלית, או פחיתת כושר זה כתוצאה מחבלה, מחלה או החמרת מחלה.
יוכר כנכה רק מי שלקה בנכות בעת שירותו ועקב שירות זה.
שלושה תנאים בסיסיים להכרה בנכות:
שייכות לקבוצת האוכלוסייה הרשאית לתבוע הכרה לפי החוק.
המבקש לקה ב"נכות" כפי שהיא מוגדרת בחוק.
קיים "קשר סיבתי" בין נכותו של המבקש לבין שירותו הצבאי והנכות ארעה "תוך ועקב השירות" הצבאי.
עמידתו של אדם בשלושת התנאים העיקריים הללו היא המפתח להכרתו כנכה.
ראשית יש לבדוק אם המבקש רשאי להגיש בקשה לפי החוק.
אם כך הוא - אזי יש לבדוק את הקשר הסיבתי בין הנכות הנטענת לבין השירות.
משנמצא קשר סיבתי, קובעת ועדה רפואית את שיעור הנכות.
חוק הנכים אינו עוסק בבחינת האחריות לקרות האירוע (כמעט) אלא בהתאמת נסיבותיו להגדרות החוק.
משום כך כמעט ואין משמעות לאחריות או "אשם" לקרות הנזק (עניין שיש לו חשיבות רבה לצורך דיון בעוולות על פי פקודת הנזיקין, למשל).
כמו כן אין צורך להוכיח אחריות ישירה ובלעדית של איש צבא או המערכת הצבאית לאירוע או לנזק (זו הקלה משמעותית מבחינת הבקשה להכרה), ודי בכך שהאירוע אירע תוך ועקב השירות הצבאי.
הכרה בנכות ובקיומו של קשר סיבתי
בטרם יחשב אדם כנכה צה"ל עליו לפנות בבקשה לקצין התגמולים.
קצין התגמולים יושב באגף השיקום שבמשרד הביטחון, ביחידה לתביעות וקביעת זכאות, ותפקידו לקבוע האם המבקש יוכר כנכה צה"ל.
במקרה שבו קצין התגמולים אישר את הבקשה ממשיך המבקש הלאה במסלול להכרתו כמתואר להלן.
כמו כן, במקרה שהבקשה נוגעת להחמרת נכות קיימת, תוך ועקב השירות צבאי, קובע קצין התגמולים את שיעור החמרת נכותו של המבקש אותה יש לזקוף על חשבון שירותו הצבאי.
קצין התגמולים קובע, בעיקר, אם ישנו קשר סיבתי בין הפגיעה שאירעה למבקש ובין שירותו הצבאי ובהתאם לכך מחליט האם יש לקבל או לדחות את הבקשה.
קצין התגמולים הוא היחיד אשר רשאי להחליט בדבר הכרה בנכותו של .
ההכרה כנכה על ידי קצין התגמולים היא תנאי בסיסי לדיון בכל תביעת זכות של אדם.
גם אם אין אותו אדם מבקש תגמול אלא טובת הנאה אחרת, עליו להיות מוכר ראשית כנכה לפי החוק.
סעיף 31 לחוק הנכים קובע כי קצין התגמולים ידון ויפסוק בכל בקשה בהקדם ככל האפשר.
בתקנה 1 לתקנות הנכים (תגמולים ושיקום) (הליכים בפני קצין תגמולים), תשנ"ה-1995, נקבע שעל קצין התגמולים להחליט בבקשתו של מבקש תוך תשעה חודשים מיום שמסר לידיו את כל המסמכים לדרישתו או התייצב לבדיקות כנדרש.
לפי סעיף 31(ב) על קצין התגמולים להודיע לנכה את החלטתו מיד בדואר רשום.
תקנה 2 לתקנות הנכים (תגמולים ושיקום) (הליכים בפני קצין תגמולים), תשנ"ה-1995, על קצין התגמולים למסור החלטתו לנכה תוך 14 יום מיום ההחלטה.
אם החליט קצין התגמולים לדחות את תביעתו של מבקש כי אז עליו להודיעו על כך ולנמק את החלטתו.
כמו כן עליו לצרף להחלטתו את חוות הדעת הרפואית או את פרוטוקול הוועדה הרפואית עליהן הסתמך בהחלטתו (אלא אם כן החליט יושב ראש הוועדה הרפואית שלא לחשוף את הפרוטוקול, ואז עליו לרשום בהחלטתו את הטעמים לכך ולהתיר לעורך דין/רופא מטעם הנבדק לעיין בהם).
חובת ההנמקה של ההחלטה לדחיית בקשתו של מבקש היא חובה חוקית מפורשת שעל קצין התגמולים לעמוד בה (להבדיל מוועדה רפואית עליה אין חובה חקוקה לנמק החלטתה).
דרישה זו מקצין התגמולים מחויבת המציאות כדי למנוע חשש לשרירות לב מצדו של קצין התגמולים ועל מנת לאפשר לוועדת הערעורים להעביר תחת ביקורתה את החלטתו.
קצין התגמולים וועדות רפואיות נוהגים ליתן נימוקים קצרים ביותר.
במקרה של דחיית הבקשה מצורפת להחלטה חוות דעת רפואית המבהירה את ההחלטה.
בהחלטת קצין התגמולים תצוין זכותו של המבקש לערער על ההחלטה, המועד לערעור וכתובת הוועדה אליה עליו להפנות ערעורו.
לעיתים כרוכה שאלת ההכרה בנכותו של מבקש בשאלות רפואיות שאין קצין התגמולים יכול לענות עליהן בעצמו (שכן מדובר בגוף מנהלי/משפטי).
במקרה כזה יכול קצין התגמולים לפנות למומחה רפואי חיצוני שייעץ לו בעניין זה.
כמו כן מאפשר חוק הנכים לקצין התגמולים לפנות לוועדה רפואית אשר תחווה דעתה באשר לקשר הסיבתי בין הפגיעה לבין השירות הצבאי.
על פי החוק הוועדה היא גוף מייעץ ותפקידה מתמצה בזאת.
עם זאת, כפי שנאמר לעיל, ההחלטה היא של קצין התגמולים ושלו בלבד.
המקרה של איציק סעידיאן שאירע בשנת 2021 היה האירוע שהוביל לאישורה הסופי של רפורמה.