tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
סֶיְאוּן היא עיר במחוז חצרמוות שבמרכז תימן.
המבנה הבולט ביותר בנוף העירוני של סיאון והסביבה הוא ארמון הסיאון של הסולטן הכת'ירי אשר נבנה בשנות העשרים של המאה העשרים.
כ-20 קילומטרים מערבית מסיאון נמצאת העיירה העתיקה שיבאם.
בעיר קיימות אחוזות עשירות שנבנו במאה ה-19 וה-20. נמל התעופה של סיאון נמצא בצפון העיר.
סיאבונגה יוג'ין נומווטה הוא כדורגלן עבר דרום אפריקאי ששיחק בעמדת החלוץ
נומווטה שיחק במהלך הקריירה בדרום אפריקה, איטליה, שוודיה ודנמרק, וכן ערך 82 הופעות במדי נבחרת דרום אפריקה בהן כבש 16 שערים.
הוא ממוקם שלישי בטבלת מלך ההופעות במדי הנבחרת בכל הזמנים, וייצג אותה בין היתר בשני טורנירי מונדיאל.
נומווטה החל את דרכו בקבוצת הנוער של קליירמונט בליזארדס.
לקראת עונת , כשהקבוצה חדלה לפעול, עבר נומווטה לשחק באפריקן וונדררס מה-PSL.
נומווטה השתלב בהרכב הפותח של הקבוצה כבר בעונתו הראשונה, ואף היה מכובשי השערים המובילים בליגה באותה עונה עם 11 שערים, אך הוא לא הצליח לסייע לקבוצה להישאר בליגה והיא נשרה בסיום העונה לליגת המשנה.
לקראת עונת עבר נומווטה לאחד המועדונים הבכירים במדינה, קייזר צ'יפס.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו ב-8 באוגוסט 1998 מול בלומפונטיין סלטיק, וכבש את השער היחיד של קבוצתו בהפסד 2-1. במהלך כיבוש השער נפצע נומווטה, ונאלץ להיעדר במשך מספר חודשים, כך שבעונתו הראשונה הוא שיחק רק בכמחצית ממשחקי הליגה, וכבש שבעה שערים.
קייזר צ'יפס סיימה את העונה כסגנית האלופה, כשרק פער של חמישה שערים מפריד בינה לבין ממלודי סאנדאונס במקום הראשון.
העונה השנייה שלו בקבוצה הייתה מוצלחת הרבה יותר עבורו.
הוא כבש 22 שערים ב-34 הופעות במדי הקבוצה, כשתפס את עמדת החלוץ המרכזי והמוציא לפועל העיקרי של המועדון.
הוא אף סייע לקבוצתו לזכות באותה עונה בגביע הדרום אפריקאי לאחר ניצחון 1-0 על ממלודי סאנדאונס בגמר.
בעונתו השלישית והאחרונה במועדון שוב היה דומיננטי בהתקפת הקבוצה וכבש בסך הכול 18 שערים, אך שוב החמיץ את ההזדמנות לזכות עם הקבוצה באליפות, כשהיא סיימה כסגנית עם נקודה פחות מהאלופה אורלנדו פירטס.
קצב כיבוש השערים המהיר של נומווטה, יחד עם הפריצה במדי נבחרת דרום אפריקה, הובילו את נומווטה לקראת עונת לסרייה א', כשחתם בקבוצת אודינזה של המאמן רוי הודג'סון.
נומווטה התקשה להשתלב בקבוצה, ובעונה הראשונה רשם 14 הופעות ליגה בלבד, מתוכן שש בלבד כשחקן הרכב, ולא מצא את הרשת במהלך כל העונה.
הקבוצה התקשתה במהלך העונה וסיימה במקום ה-14 בלבד, ועונה אחר כך הגיע לוצ'יאנו ספאלטי לתפקיד המאמן.
הסגל של ספאלטי התחזק בעמדת החלוץ והקבוצה הציגה חוד שכלל בין היתר את וינצ'נצו יאקווינטה, קארסטן יאנקר, רוברטו מוצי ודויד פיזארו, ובין אלו לא הצליח נומווטה למצוא את מקומו וסיים את העונה ללא הופעות כלל בליגה.
בעונת , לאחר תקופה ארוכה, חזר נומווטה לשחק במדי אודינזה בליגה, אם כי זכה לחמש הופעות בלבד, כולן מהספסל.
בחלון ההעברות בחודש ינואר 2004 עבר נומווטה בהשאלה לסלרניטנה מהסרייה ב', שם חזר לשחק באופן סדיר.
הוא סיים את העונה עם 17 הופעות במדי הקבוצה, בהן כבש פעמיים.
לקראת עונת עבר בהשאלה מאודינזה לאמפולי.
הקבוצה סיימה במקום הראשון בסרייה ב' והעפילה לליגה הבכירה, אך נומווטה לא הצליח להשתלב.
הוא רשם עשר הופעות ליגה במדיה של אמפולי, בהן לא הצליח לכבוש.
בפתיחת עונת הושאל נומווטה ליורגודן השוודית.
הוא הצטרף במהלכה של עונת 2005 בליגת העל השוודית, וערך חמש הופעות ליגה בהן כבש שער בודד.
בכך, היה שותף לזכייתה של יורגודן באליפות שוודיה.
כשבוע לאחר תום העונה השלימה הקבוצה זכייה בדאבל, כשגברה בגמר הגביע השוודי 2-0 על אוטבידברג.
נומווטה עלה כמחליף במהלך המחצית השנייה של משחק הגמר.
בינואר 2006, במסגרת חלון ההעברות, עזב נומווטה סופית את אודינזה וחזר לדרום אפריקה, שם חתם במדי אורלנדו פירטס.
הוא שיחק בקבוצה במשך כחצי עונה, בה רשם 14 הופעות וכבש ארבעה שערים בדרך לסגנות, בפער שלוש נקודות מקבוצת ממלודי סאנדאונס שזכתה בתואר.
לקראת עונת עבר נומווטה לאולבורג בולדספילקלאב מליגת העל הדנית.
הוא השתלב היטב בהרכב הקבוצה, ושיתף פעולה בהתקפה עם מי שהיה למלך השערים של הליגה באותה עונה, ראדה פריצה.
אולבורג סיימה במקום השלישי בטבלה, ונומווטה שותף כמעט בכל משחקי הליגה של הקבוצה וכבש ארבעה שערים.
עונה אחר כך הציגה הקבוצה חוליית התקפה מרשימה בראשותם של מלך השערים יפ קורת', פריצה ונומווטה, שסיימה עם שישים שערי ליגה - יותר מכל קבוצה אחרת באותה עונה.
אולבורג זכתה באליפות בפער תשע נקודות מהמקום השני.
עונת הייתה פחות מוצלחת עבור המועדון ועבור נומווטה.
לאחר שבתחילת העונה התמנה ברוס ריוק לתפקיד המאמן במקומו של המאמן המצליח אריק האמרן, לא הצליחה אולבורג לשחזר את יכולתה.
גם ריוק עצמו הוחלף כעבור זמן קצר, ואולבורג סיימה את העונה במקום השביעי בלבד.
נומווטה שותף רק במחצית ממשחקי הליגה של הקבוצה, ולא כבש כלל.
אולבורג שיחקה באותה עונה בשלב הבתים של ליגת האלופות ובשלבי הנוקאאוט של גביע אופ"א, שם הודחה בשמינית הגמר, וגם במשחקים אלו לא הצליח נומווטה למצוא את הרשת.
הוא כבש בדו-קרב בעיטות עונשין בשמינית גמר גביע אופ"א מול מנצ'סטר סיטי, בסיומו הודחה הקבוצה מהמפעל.
לקראת עונת , בתום שלוש עונות בדנמרק, עזב נומווטה את אירופה בפעם האחרונה וחזר לדרום אפריקה.
הוא חתם בקבוצת מורוקה סוואלווס, והשתלב היטב בקבוצה, שהפכה לקבוצה בה שיחק יותר מכל קבוצה אחרת.
עונת הייתה המוצלחת ביותר שלו בקבוצה, אישית וקבוצתית.
מורוקה הציגה את ההתקפה החזקה בליגה ורשמה את מספר ההפסדים הנמוך ביותר בליגה באותה עונה, עם ארבעה בלבד.
עם זאת, היא לא הצליחה לזכות בתואר האליפות וסיימה כסגנית בלבד, שתי נקודות פחות מאורלנדו פירטס.
נומווטה, שנבחר לשחקן העונה בדרום אפריקה, כבש עשרים שערי ליגה באותה עונה וסיים כמלך השערים של הליגה בפער ניכר של שבעה שערים מהמקום השני.
מורוקה ונומווטה לא הצליחו לשמר את ההצלחה לאורך זמן.
עונה אחר כך סיימה הקבוצה תשיעית בלבד, ובתום שתי עונות נוספות ירדה לליגת המשנה מהמקום שלפני האחרון.
נומווטה עצמו כבש בשלוש העונות האלה 18 שערים במצטבר ב-75 הופעות.
נומווטה פתח עם הקבוצה את עונת בליגת המשנה, אך כעבור חצי עונה חתם באמאזולו, גם היא מליגת המשנה הדרום אפריקאית.
נומווטה הוא משחקניה הבולטים בכל הזמנים של נבחרת דרום אפריקה.
הוא ערך את הבכורה שלו ב-6 במאי 1999, בהפסד 2-0 ל במשחק ידידות.
את שערו הראשון במדיה כבש כחצי שנה אחר כך, בהופעתו השלישית במדי הנבחרת.
היה זה שער הניצחון שקבע 1-0 לדרום אפריקה מול .
מאמן הנבחרת טרוט מולוטו זימן את נומווטה לטורניר המשמעותי הראשון שלו, גביע אפריקה לאומות 2000. הוא שיתף פעולה בחוד עם שון ברטלט, שסיים כמלך השערים של הטורניר.
בשלב רבע הגמר כבש נומווטה בדקה ה-42 את השער היחיד בהתמודדות מול , שהעלה את נבחרתו לחצי הגמר.
בשלב זה נוצחה הנבחרת 2-0 על ידי .
במשחק על המקום השלישי, כבש נומווטה את שער היתרון הזמני של קבוצתו מול וקבע 2-1, אך התוניסאים השוו והמשחק הוכרע בדו-קרב בעיטות עונשין.
נומווטה החמיץ את הבעיטה הראשונה של נבחרתו, אך בסיום היא התגברה וניצחה 4-3 בדרך למקום השלישי.
לאחר הטורניר התמנה קרלוס קיירוש לתפקיד המאמן, ותחתיו זכה נומווטה למקום של קבע בחוד הנבחרת.
בגביע אפריקה לאומות 2002 כבש נומווטה שער אחד בשלב הבתים, אך לא הצליח לסייע לנבחרתו ברבע הגמר שם נוצחה 2-0 על ידי והודחה.
השער של נומווטה היה היחיד במשחק, ודרום אפריקה ניצחה בסיום 1-0. נומווטה פתח בהרכב גם בהפסד 3-2 ל, שחרץ את גורלה של דרום אפריקה בטורניר וגרם להדחתה בשלב הבתים.
נומווטה, שזומן על ידי המאמן הזמני אפריל פומו לטורניר גביע אפריקה לאומות 2004, פתח היטב את הטורניר כשכבש את הצמד הראשון שלו במדי הנבחרת, בניצחון 2-0 על במשחק הפתיחה.
תבוסה ל ושוויון בלבד מול גרמו להדחתה המוקדמת של הנבחרת מהטורניר.
שנה אחר כך השתתפה הנבחרת כאורחת בטורניר גביע הזהב 2005. היא צלחה את שלב הבתים, אך הודחה על ידי ברבע הגמר בדו-קרב פנדלים.
נומווטה כבש שער אחד במהלך הטורניר.
המאמן טד דומיטרו זימן את נומווטה לגביע אפריקה לאומות 2006, המהדורה הרביעית בה השתתף, והכי פחות מוצלחת מבחינת הנבחרת.
דרום אפריקה סיימה את שלב הבתים עם שלושה הפסדים וללא שער זכות, והודחה מהמשך המשחקים.
נומווטה הוסיף להיות חלק פעיל בנבחרת עד לשלהי שנת 2007, אז איבד את מקומו לחלוטין תחת המאמן ג'ואל סנטנה.
באפריל 2010, שנתיים וחצי לאחר הופעתו האחרונה בנבחרת, זומן נומווטה על ידי קרלוס אלברטו פריירה לסדרת משחקי ידידות לקראת מונדיאל 2010 אותו אירחה דרום אפריקה.
הוא היה שותף בשישה משחקים בתוך כחודש, וזומן על ידי פריירה לסגל הסופי של הנבחרת למונדיאל הביתי.
דרום אפריקה כשלה להעפיל משלב הבתים, ונומווטה זכה להופעה אחת בטורניר, כשעלה מהספסל במהלך המחצית השנייה בניצחון 2-1 על .
לאחר המשחק האחרון במונדיאל, שוב נותר נומווטה מחוץ לסגל הנבחרת לשנתיים.
ביוני 2012 חזר לסגל הנבחרת וערך שלוש הופעות אחרונות, השתיים הראשונות במסגרת מוקדמות מונדיאל 2014, והאחרונה שלו במדי דרום אפריקה הייתה ב-16 ביוני, בניצחון 3-0 על במשחק ידידות.
בסך הכול, ב-13 שנות קריירה בינלאומית רשם נומווטה 82 הופעות במדי הנבחרת, וכבש 16 שערים.
סי היימן ולהקה מקומית הוא אלבום הבכורה של הזמרת סי היימן, שיצא בספטמבר 1987.
בשנת 1987 הקליטה היימן את האלבום הראשון שלה בהפקה מוזיקלית של משה לוי, עיבודים של לוי עם להקה מקומית ובהפקה אמנותית של סי היימן עצמה.
הטקסטים שבאלבום שילבו בין נושאים חברתיים, פוליטיים ונשיים, וכולם נכתבו והולחנו בידיה (מלבד "לא עובדת בשביל אף אחד", שהוא מעין שיר מחאה פמיניסטי, שכתב אותו דווקא גבר, רן עפרון).
משה לוי בתור מעבד מוזיקלי "הרגיע" את היימן, מיתן את שירתה הצעקנית מבלי להמעיט את כוחה כזמרת ויוצרת מקורית.
השילוב בינה לבין להקה מקומית יצר צליל רוק חזק, מינימליסטי ופשוט, שילוב של שנות ה-60 עם "גל חדש" של שנות ה-80.
בנוסף לשירה ניגנה היימן בפסנתר (ב-"רק מתוך שינה"), יחד איתה ניגן באקורדיון, אביה, נחום היימן.
שני השירים הבולטים באלבום היו: "לא עובדת בשביל אף אחד" שהגיע למקום ה-23 בשנת תשמ"ח (1988) ו"גיבור גדול", שהתברג במקום ה-14 באותה שנה.
סי היימן כתבה את השיר "גיבור גדול" בעקבות מבזק חדשות ששמעה בגלי צה"ל על הקושי בלוחמה בתנאי גשם ויתר השיר הושפע מאהבה נכזבת שחוותה היימן לטייס.
עיבודים: משה לוי ולהקה מקומית.
הוא סיפק להם מחסה ותעודות לידה מוסלמיות מזויפות, ובכך הצליח להגן עליהם מרדיפות הגרמנים.
פעולות אלו זיכו אותו בצלב הגדול של לגיון הכבוד.
ב-3 באפריל 2005 הוגשה ליד ושם בקשה להכרה בבן גבריט כחסיד אומות העולם.
למרות זאת הוא לא הוכר כחסיד אומות העולם.
לפי יד ושם, הסיבה לכך היא שלא אותרו ניצולים אשר בן גבריט הציל או תיעוד ארכיוני לכך.
בשנת 2011 הופץ הסרט הצרפתי "האנשים החופשיים" , המגולל את סיפורו של בן גבריט.
סיאט 124 ספורט (בספרדית: SEAT 124 Sport) היא מכונית ספורט בתצורת קופה, 2 דלתות, אשר יוצרה על ידי יצרנית כלי הרכב הספרדית סיאט (סיאט ב- ספרדית: SEAT- Sociedad Española de Automóviles de Turismo) בין השנים 1970–1975.
סך הכול יוצרו 23,611 יחידות.
דגם "סיאט 124 ספורט" הוצג לראשונה בתערוכת המכוניות בברצלונה בשנת 1970.
דגם ה"סיאט 124 ספורט" התבסס על דגם "פיאט 124 ספורט" אשר יוצר על ידי קונצרן הרכב פיאט (Fabbrica Italiana Automobili Torino) האיטלקי בין השנים 1967–1975. הדגם נבנה ברישיון פיאט.
סיאט 1430 (בספרדית: SEAT 1430) היא מכונית משפחתית אשר יוצרה על ידי יצרנית כלי הרכב הספרדית סיאט בין השנים 1969–1975.
דגם "סיאט 1430" הוצג לראשונה בסלון המכוניות בברצלונה בשנת 1968. יצורו הסדיר של הדגם התחיל בשנת 1969.
דגם ה"סיאט 1430" התבסס על דגם "פיאט 124 ספצייאל" ודגם פיאט 125 של הקונצרן האיטלקי פיאט, ונבנה ברישיון פיאט.
סיאט 1500 (בספרדית: SEAT 1500) היא מכונית משפחתית גדולה, אשר יוצרה על ידי יצרנית כלי הרכב הספרדית סיאט בין השנים 1963–1973.
דגם ה"סיאט 1500" יוצר על בסיס "פיאט 1500L" שיוצר על ידי קונצרן פיאט האיטלקי בין השנים 1961-1968, ברישיון פיאט.
סיאט ארוסה (ב-ספרדית: SEAT Arosa) - היא מכונית עירונית קטנה, 3 דלתות האצ'בק אשר יוצרה על ידי יצרנית הרכב הספרדית סיאט, בין השנים 1997–2004,
דגם ה-"סיאט ארוסה" כמעט זהה לדגם "פולקסווגן לופו", אשר יוצר על ידי חברת פולקסווגן בין השנים 1998-2005 ב-גרמניה.
דגם ה-"סיאט ארוסה" הוצגה לראשונה בתערוכת המכוניות ב-ז'נבה בשנת 1997.
סיאט 850 (בספרדית: SEAT 850) היא מכונית סופרמיני, אשר הרכיבה יצרנית כלי הרכב הספרדית סיאט, בין השנים 1966–1974.
הדגם התבסס על דגם הפיאט 850 אשר יוצר על ידי קונצרן פיאט האיטלקי.
סיאט 850 ספורט ספיידר (קבריולה)
4 דלתות (גרסת "D Especial")
דגמי "סיאט 1200 ספורט" ו-"סיאט 1430 ספורט" הוצגו לראשונה בדצמבר 1975. המכירות החלו בפברואר 1976.
מקדם הגרר של הדגם: 0.37
גוף הרכב "סיאט 1200 ספורט" זהה לגוף הרכב "סיאט 1430 ספורט".
סיאט 1400 (בספרדית: SEAT 1400) היא מכונית משפחתית, אשר יוצרה על ידי יצרנית כלי הרכב הספרדית סיאט בין השנים 1953–1963.
דגם "סיאט 1400" התבסס על דגם "פיאט 1400" אשר יוצר על ידי קונצרן פיאט האיטלקי.
דגם "סיאט 1400 "סדרה C" התבסס על דגם "פיאט 1800", ויוצר ברישיון פיאט.
דגמי "SEAT 1400 C" עוצבו מחדש על ידי "Pininfarina".
סך הכול יוצרו 99,043 יחידות.
סיאט אינקה (בספרדית: SEAT Inca) היא מכונית מסחרית אשר יוצרה על ידי יצרנית כלי הרכב הספרדית סיאט (סיאט ב- ספרדית: SEAT- Sociedad Española de Automóviles de Turismo) בין השנים 1995–2004.
דגם ה-"סיאט אינקה" התבסס על דגם ה-סיאט איביזה (דור 2), (SEAT Ibiza Mark 2).
דגם ה"סיאט אינקה" הוצג לראשונה בתערוכת המכוניות בברצלונה בשנת 1995.
בשנת 2003 יוצרו 7,983 יחידות מדגם "סיאט אינקה" ו-2,150 יחידות מדגם "סיאט אינקה קומבי".
בשנת 1997 זכתה ה"סיאט אינקה" בפורטוגל בתואר "מכונית השנה המסחרית".
תאוצת דגם "סיאט אינקה" 1,896 סמ"ק מנוע דיזל, הזרקת דלק ישירה (direct injection diesel engine), בין 0-100 קמ"ש היא 20.1 שניות.
SEAT Inca (מסחרית עם חלונות צד, 1 חלון צד בתא הנהג, ו-2 חלונות צד בתא המטען)
SEAT Inca Kombi (מסחרית ללא חלונות צד, מלבד חלון צד 1 בתא הנהג)
סיאט 600 היא (בספרדית: SEAT 600) היא מכונית סופרמיני, אשר ייצרה יצרנית כלי הרכב הספרדית סיאט, בין השנים 1957–1973.
דגם ה"סיאט 600" התבסס על דגם פיאט 600 אשר ייצר קונצרן הרכב האיטלקי פיאט בין השנים 1955-1969, ונבנה ברישיון פיאט.
כל הדגמים: תצורה של 2 דלתות
5 דלתות (הדלת הקדמית נפתחת הפוך לכיוון התנועה ("דלתות התאבדות")
דגם ה"פיאט 800" היה קרוי: "4-door saloon"
סיאט 133 (בספרדית: SEAT 133) היא מכונית סופרמיני, אשר ייצרה יצרנית כלי הרכב הספרדית סיאט, בין השנים 1974–1981.
דגם ה"סיאט 600" התבסס על דגם "פיאט 126" אשר ייצר קונצרן הרכב האיטלקי פיאט באיטליה בין השנים 1972–1980, ונבנה ברישיון פיאט.
ב-פולין יוצר דגם זהה, בשנים 1973–2000 על ידי פיאט פולסקי, (FSM) (בשם המסחרי: Zastava 126 וכן: פולסקי פיאט 126p).
במקביל ליצור "סיאט 33" בספרד יוצר בארגנטינה בין השנים 1977-1982, דגם זהה אשר היה קרוי "Fiat 133B".
בספרד ובארגנטינה יוצרו 190,984 יחידות.
סיאד סליהוביץ' (בבוסנית: Sejad Salihović; נולד ב-8 באוקטובר 1984 בזבורניק שביוגוסלביה, כיום בבוסניה והרצגובינה) הוא כדורגלן עבר בוסני ששיחק בעמדת הקשר.
סליהוביץ' שיחק במשך רוב הקריירה שלו בהופנהיים, וערך 47 הופעות במדי נבחרת בוסניה.
סליהוביץ' נולד ביוגוסלביה והיגר עם משפחתו לגרמניה בילדות.
בגיל 11 החל לשחק במועדון מינרבה ברלין, ואחר כך בהרטה צהלנדורף, ובהרטה ברלין, שם החל לשחק בגיל 16. בשנת 2003 החל סליהוביץ' לשחק בקבוצת המילואים של הרטה ברלין.
בספטמבר 2004 ערך את הבכורה בקבוצה הבכירה של הרטה ברלין, בהפסד 1–2 להמבורג במסגרת הבונדסליגה.
סליהוביץ' המשיך להצטיין בקבוצת המילואים, אך לא מצא את מקומו בקבוצה הבכירה, וערך בה חמש הופעות ליגה בלבד בעונת 2004/05, וכלל לא ערך הופעות בבונדסליגה בעונת 2005/06. עובדה זו הביאה לעזיבתו בקיץ 2006, כאשר חתם בהופנהיים, ששיחקה אז בליגה האזורית הדרומית, שהייתה אז השלישית בהיררכיית הליגות בגרמניה.
בעונת הבכורה של סליהוביץ' בהופנהיים, 2006/07, הוא הבקיע עשרה שערי ליגה וסייע לקבוצה לעלות אל הבונדסליגה השנייה.
בעונתו השנייה בקבוצה, 2007/08, סליהוביץ' הבקיע שישה שערים וסייע לקבוצה להעפיל לראשונה בתולדותיה אל הבונדסליגה, ורשם עמה עליית ליגה שנייה ברציפות, כשהוא אף נבחר ככדורגלן השנה בבונדסליגה השנייה מטעם מגזין הספורט הגרמני קיקר.
את עונת 2008/09 החלו סליהוביץ' והופנהיים היטב, כאשר סליהוביץ' שיתף פעולה בהתקפת הקבוצה עם בן ארצו ודאד איבישביץ' ועם דמבה בה וקרלוס אדוארדו, והקבוצה סיימה את מחצית העונה כאלופת החורף עם 35 נקודות ליגה, עם הפרש שערים עדיף על הסגנית באיירן מינכן.
במחצית השנייה של העונה נחלשה הקבוצה, שסיימה את העונה רק במקום השביעי, לאחר שרשמה רצף של 12 משחקים ללא ניצחון.
סליהוביץ' סיים עונה זו עם שמונה שערים.
בעונות הבאות, סליהוביץ' סייע להופנהיים לתקוע יתד בבונדסליגה ולסיים במרכז הטבלה, והבקיע בכל עונה מספר שערים.
בעונת 2012/13 נקלעו סליהוביץ' והופנהיים למאבקי תחתית, וסיימו את העונה במקום ה-16 המוביל למבחני הישרדות בבונדסליגה, וזאת לאחר שסליהוביץ' הבקיע צמד פנדלים בניצחון 1–2 על בורוסיה דורטמונד במחזור האחרון של העונה, ומנע מהופנהיים לרדת ישירות אל הבונדסליגה השנייה.
סליהוביץ' והופנהיים שרדו את המבחנים ונשארו בבונדסליגה, לאחר צמד ניצחונות על קייזרסלאוטרן.
בעונת 2013/14 סליהוביץ' הבקיע 11 שערי ליגה, והיה חלק מחוליית התקפה שהייתה השלישית בטיבה בבונדסליגה והבקיעה 72 שערי ליגה, יחד עם רוברטו פירמינו, אנתוני מודסט וקווין פולאנד.
עונת 2014/15 הייתה האחרונה של סליהוביץ' בהופנהיים.
בעונה זו הוא הבקיע שני שערים ב-13 הופעות, ובמהלכה עבר לשחק בליגת העל הסינית.
סליהוביץ' עזב את הופנהיים לאחר שערך במדיה 171 הופעות בבונדסליגה והוא ממוקם במקום השלישי בטבלת שיאני ההופעות של הופנהיים בבונדסליגה בכל הזמנים, לאחר אנדראס בק וסבסטיאן רודי.
סליהוביץ' שיחק בקבוצת בייג'ינג רנה בליגת העל הסינית החל מתחילת 2015. בעונת 2015 סליהוביץ' ירד ליגה עם בייג'ינג רנה, ולא הצליח להעפיל בחזרה בעונת 2016, ובפברואר 2017 חתם בסנט גאלן מליגת העל השווייצרית עד לסיום העונה.
סליהוביץ' ערך 13 הופעות במדי סנט גאלן, וסיים עם הקבוצה במקום השביעי בעונת 2016/17, אך עזב את הקבוצה בקיץ 2017 לאחר שלא חודש חוזהו.
לאחר שעזב את סנט גאלן, חתם סליהוביץ' כשחקן חופשי בהמבורג מהבונדסליגה בקיץ 2017 על חוזה לשנה.
את הופעת הבכורה ערך סליהוביץ בהפסד של המבורג 0–2 להנובר 96 במסגרת הבונדסליגה.
את שערו הראשון במדי המבורג הבקיע סליהוביץ' בהפסד 2–3 למיינץ 05. סליהוביץ' ערך בסך הכל עשר הופעות ליגה במדי המבורג והיה חלק מהירידה הראשונה בהיסטוריה של המבורג אל הבונדסליגה השנייה.
עם תום עונת 2017/18, שוחרר סליהוביץ' מהקבוצה.
ב-4 באפריל 2019 הודיע על פרישה מכדורגל.
סליהוביץ' היה חלק מנבחרת בוסניה הצעירה.
באוקטובר 2006 הבקיע סליהוביץ' צמד בהפסד 2–3 לנבחרת צ'כיה הצעירה במסגרת מוקדמות אליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 - 2007, כששני השערים היו מטווח של מעל 25 מטרים.
באוקטובר 2007 ערך סליהוביץ' את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בוסניה הבכירה, בהפסד 2–3 לנבחרת יוון במוקדמות יורו 2008. את שערו הראשון בנבחרת הבכירה הבקיע סליהוביץ' ביוני 2009 במשחק ידידות מול נבחרת עומאן.
במשחקי הנבחרת תופקד סליהוביץ' לעיתים קרובות כמגן שמאלי ולא כקשר, עקב מצוקת שחקנים בתפקיד זה.
במהלך מוקדמות מונדיאל 2010 הושעה סליהוביץ' לארבעה משחקים בינלאומיים בגין התנהגות בלתי ספורטיבית במשחק מול נבחרת פורטוגל.
במוקדמות מונדיאל 2014 סליהוביץ' הצטיין וסייע לבוסניה להעפיל לראשונה בתולדותיה לטורניר גדול, כאשר נבחרתו סיימה את המוקדמות במקום הראשון עם שמונה ניצחונות, תיקו אחד והפסד אחד.
במונדיאל 2014 עצמו, כשלו סליהוביץ' ונבחרת בוסניה, כשהודחו כבר בשלב הבתים, לאחר שהשיגו ניצחון בודד על נבחרת איראן, ונחלו הפסדים לנבחרות ארגנטינה וניגריה.
סליהוביץ' לא שיחק מול ארגנטינה, ונכנס כמחליף מול ניגריה ואיראן.
במוקדמות יורו 2016 ומוקדמות מונדיאל 2018 סליהוביץ' השתתף עם בוסניה, אך לא הצליח להעפיל לטורנירים אלה.
סיאה צ'אל (בפרסית: سیاه چال, "הבור השחור") הוא צינוק בו היה כלוא מירזא חסין עלי נורי, לימים בהאא אללה, מייסד הדת הבהאית, למשך 4 חודשים, אוגוסט-דצמבר 1848 ובו חווה את ההתגלות האלוהית הראשונה שלו.
בשנת 1868 נהרס הצינוק ונבנה מעליו תיאטרון לאומי מלכותי בשם Tekyeh Dowlat, تکیه دولت, ששימש גם כבית אופרה, על ידי השאה נאצר א-דין שאה קאג'אר.
משנת 1954 ועד המהפכה האיראנית ב-1979 הוכרז המקום כנכס בהאי, לאחר מכן נהרס וכיום משמש המקום כבנק.
תנועת הבאבים בראשות הבאב, מירזא עלי מחמד, צמחה בפרס מתוך הזרם השיעי האסלאמי בראשית המאה ה-19, אולם אינה מוגדרת כזרם בתוכו.
מירזא עלי ראה בעצמו "באב", שער, בין העולם לבין אמאם הדור, האמאם הנסתר.
בהמשך התחיל לראות עצמו כמהדי, התגלות נבואית אלוהית, גילוי גשמי של רוח העולם והאמת המושלמת.
הדת הבאבית כמו גם הדת הבהאית, הביאה לעולם ספר חדש שאינו מבטל את הקוראן או את הספרים האחרים, אלא מחדש אותם.
הבשורה אותה בישר הבאב הייתה גם כן חדשה שכן במרכזה עמד האדם ולא האל.
בין קריאותיו, קרא לשוויון מלא לנשים כחלק משוויון מלא בין כל האנושות, ללא הבדל דת ומעמד.
קריאתו לתיקון הייתה דתית כמו גם סוציאלית וחינוכית.
את תכלית תורתו קיבץ בספר בשם באין, שנחשב קדוש, בו גם הקפיד לכתוב על הנביא שעתיד להתגלות אחריו.
כתבים אלו, הקנו בחלוף השנים לבאב את התואר "מבשר הדת הבהאית", כינוי שהוענק לו על ידי הבהאים, מאחר שמייסד הדת, בהאא אללה נתפס כמהדי עליו דיבר הבאב.
הבאבים שהתקדמו ונפוצו בפרובינציות שמדרום לים הכספי, חוו לעיתים תכופות התנגשויות וגילויי אלימות מצד האוכלוסייה השיעית, התנגדות שהלכה והתגברה.
במסגרת אחת ההתנגשויות הרגו הבאבים כמה ממתנגדיהם, והתבצרו במסגד שיח' טברסי באוקטובר 1848. במבצר הם הצליחו לתכנן מערכות שונות ובתוך כך להבריח חלק מהחיילים הפרסים שרדפו אותם.
למרות כוח ההישרדות והנחישות להביס את מתנגדיהם, חלק גדול ממנהיגיהם נהרגו.
תקופת ההתבצרות סימנה את הבאבים כגורם אלים שחותר תחת השלטון, דבר שהוביל לתעמולת הסתה ורדיפה עיקשת אחריהם, תוך הוצאה להורג של חשובי הקהילה וחברי קבוצת "אותיות הח"י".
ביולי 1850 הוחלט על הוצאתו להורג של הבאב, בידי 750 חיילים ארמנים.
הבאב יחד עם מספר תלמידים שביקשו למות עמו עמד בפני כיתת יורים, מוכן לפקודה, אלא שבאורח פלא הצליח לנוס ממטח הירי לעברם.
מיד לאחר מכן הוא נתפס בתא בו היה כלוא קודם לכן, והוצא להורג.
אירועים מטלטלים אלו העמידו את הקהילה הבאבית בפני משבר אמיתי שכן הבאב לא מינה בצורה פורמלית יורש שימשיך את תורתו.
התדיינות שנערכה מאוחר יותר בקרב הקהילה קבעה את היורש המתאים לתפקיד, מירזא יחיא, אחיו של מירזא חסין עלי נורי, חבר הדת הבאבית ובן למשפחת אצולה.
מירזא יחיא השתייך לקבוצה באבית מילטנטית שהדגישה את החשיבות של מלחמת מצווה, כפי שהיה נהוג במסורת השיעית.
ראש התנועה, מלא שיח' עלי תרשיזי, הידוע בכינויו עט'ים, קיבל דרשה מן הבאב בה קבע כי הבאב, הוא הקאאם, מוטיב הקשור בשיעה למלחמת מצווה, מה ששימש מבחינתם של כמה מחברי הקבוצה, הצדקה לפעולה חסרת רסן.
באופן זה חתרה התנועה יחד עם 3 באבים קיצוניים למאבק עיקש שיביא לסילוק השאה, מאבק שהסתיים בניסיון התנקשות בו באוגוסט 1852. השאה, שנכנס לבהלה, החל לרדוף את הבאבים עד חורמה והחרים את רכושם.
מאות נאסרו ורבים הוצאו להורג.
באותן רדיפות נמלט מירזא יחיא והגיע לעיראק, בעוד אחיו, חסין עלי נורי, מסר עצמו לשלטונות על אף כי טען שלא הייתה לו כל נגיעה בדבר.
(כפי שבא לידי ביטוי בכתביו של בהאא אללה).
עלי נורי הובל לטהראן בשלשלאות ונכלא בשבי בסיאה צ'אל, הבור השחור, אפיזודה שנחשבת לאבן דרך ומסמלת את נקודת הפתיחה של הדת הבהאית.
בהאא אללה יחד עם 30 באבים נוספים נכלאו בטהראן, שם היה מושב המלך, בבור השחור שהיה ידוע לשמצה.
הבור מתואר על פי בהאא אללה, כצינוק תת-קרקעי חשוך וצר, ששימש כמקווה מים.
בכתביו מספר כי הם נעו במסדרון ארוך ואפל, ממנו ירדו שלוש קומות במדרגות תלולות.
הצינוק היה אפוף חשיכה, ונכלאו בו עוד כ-150 אסירים, גנבים, מתנקשים ושודדי דרכים.
המקום היה מצחין וקודר, ללא מוצא.
האסירים שהו בתנאים קשים וחלקם אף היו מחוסרי בגדים או מצעים לשכב עליהם.
מסביב לצווארו של בהאא אללה הייתה מהודקת שרשרת כבדה שמשקלה הגיע מעל ל-50 ק"ג.
סימני השלשלאות מסביב לגופו הותירו צלקות לכל חייו.
שני אגודליו היו קשורים זה לזה מאחורי גבו, דבר שהכביד עליו אף יותר מהמעמסה על צווארו
בכל יום היו השומרים יורדים לבור, תופסים אסיר אחד או יותר ומוצאים אותו להורג בסצנות אכזריות - מפציצים אותם מתוך פיות של תותחים, עורפים את ראשם עם גרזן, סוקלים אותם עם חרבות, ובדרכים מזוויעות נוספות.
בעוד השומרים המלכותיים לא הביעו מידה של אמפתיה, המוציאים להורג הפגינו חביבות כלפי הבאבים.
בהאא אללה מספר כי אחד מהם אף הציע לו תה ואשכול ענבים.
על מנת לשמור על שפיות היה בהאא אללה מחלק את האסירים לשתי קבוצות ואלה היו שרים פזמוני הלל ושבח לאל.
עוד הוא מוסיף כי בעת ששהו במקום, היו חושבים על מצבם של הבאבים ומעשיהם, ותהו כיצד יכלו קבוצת הבאבים בהנהגת מלא שיח' עלי תרשיזי לעשות מעשה נועז כמו ניסיון ההתנקשות בשאה וזאת בהתחשב באצילותם ובינתם הגדולה.
שהותו של בהאא אללה בבור השחור הערימה קשיים גם על בני משפחתו.
בנו, עבאס אפנדי, ולימים עבד אלבהאא, הורשה לבקר לפרקים בבית הכלא.
הוא מתאר את מראה אביו כבול בשלשלאות כמראה קורע לב שליווה אותו לשארית חייו.
כמו כן ביתו בטהראן ושאר בני משפחתו הפכו למטרה להתנכלות ההמון.
בהיותו בכלא חווה חסין עלי נורי התגלות אלוהית.
הוא מספר כי בעת שהיה שקוע בסבלו, שמע קול מופלא ומתוק מתנגן מעל ראשו.
לפי עדותו הייתה זו התגלמות בתולת גן העדן, חוריה, אשר גילתה לו את סוד מהותו.
"כשהפניתי את פני ראיתי עלמה - התגלמות זכר שם האלוהים – מרחפת באוויר מולי...
בהצביעה אל ראשי, היא נשאה את דברה לכל שוכני שמים ויושבים ארץ לאמור: 'באלוהים!
זה הוא אהובם הגדול ביותר של כל העולמות ואתם אינכם מכירים!
זה הוא יופיו של האלוהים בקרבכם, וכוח שררתו ביניכם אילו רק יכולתם להבין.
זה הוא הוד האלוהים ואוצרו, הוא הסיבה של האלוהים והוא פארו והדרו לכל מי שמצוי במלכויות ההתגלות והבריאה אילו הייתם מבחינים'".
(מתוך חיבורו של בהאא אללה "פרשת ההיכל").
הוא מספר כי נשמתה של חוריה הביאה עמה שמחה, לחייה הבהירות ופניה זרחו עם ברק של אלוהים.
ההתגלות האלוהית למעשה שכנעה אותו שהוא הניצוץ האלוהי בעצמו, "טהור", ושמה אותו בשורה אחת עם גדולי הנביאים שחוו הארה אלוהית בחייהם - בודהה, משה, ישו ומוחמד, בזכות כך הפך מעוד אדם מאמין, לנושא הבשורה האלוהית.
בתולת גן העדן נהייתה מזוהה כסמל בהאי והצטיירה כהתגלות רוח הקודש, בכך מינף הסיפור את הצלחת הדת במערב.
משפחתו של בהאא אלהה הייתה בקשרים טובים עם המשלחת הדיפלומטית הרוסית, שכן אביו עבד בשירותיה, וזו הפעילה לחץ כבד על השאה להביא לשחרורו של בהאא אללה, זאת על אחת כמה וכמה שלא נמצאו כל ראיות נגדו.
בעקבות כך שוחרר בהאא אללה מהחור השחור בצו ממשלתי לאחר 4 חודשים, בתנאי שיגורש לגלות.
רכושו ונכסיו הוחרמו ממנו מיידית.
הנציבות הרוסית הציעה לו חסות ומקלט בשטחי שלטונה אלא שבהאא אללה סירב להצעה ולבסוף גורש לבגדאד, שהייתה תחת השליטה של האימפריה העות'מאנית, בה שהה 10 שנים.
סיאט ארונה (בספרדית: SEAT Arona) הוא קרוסאובר קומפקטי, המשלב תכונות של SUV, מתוצרת יצרנית הרכב הספרדית סיאט, חברת בת של קונצרן הרכב הגרמני פולקסווגן אשר מיוצר משנת 2017 ועד היום.
"סיאט ארונה" הוצגה לראשונה ב-26 ביוני 2017 בברצלונה.
"סיאט ארונה" משתמשת בפלטפורמת "MQB A0" החדשה המשמשת את הסיאט איביזה, עמה היא חולקת עיצוב וגם מכלולים.
סיאט טנגו (בספרדית: SEAT Tango) היא מכונית קונספט בתצורת רודסטר שהוצגה בשנת 2001 על ידי יצרנית הרכב הספרדית סיאט.
"סיאט טנגו" הוצגה לראשונה בתערוכת הרכב הבין-לאומית בפרנקפורט ("International Motor Show Germany" ) בשנת 2001.
ג'אלה מוחמד סיאד בארה היה נשיא סומליה מאוקטובר 1969, כאשר עלה לשלטון בהפיכה ללא דם, ועד להדחתו בינואר 1991.
בארה, שהיה מפקד צבא סומליה , התמנה לנשיא לאחר שהפיל את השלטון הקודם, רפובליקת סומליה , בהפיכה צבאית ב-1969 , כשבוע לאחר רצח הנשיא עבד א-רשיד עלי שַרְמַארְכִּי .
החונטה של בארה, שנקראה "המועצה המהפכנית העליונה" , הנהיגה במדינה משטר חד-מפלגתי קומוניסטי מרקסיסטי-לניניסטי, ושינתה את שם המדינה ל"רפובליקה הדמוקרטית הסומלית" .
בעקבות ההפסד של סומליה במלחמת אוגדן, שגרמה לבסוף לניתוק הקשר עם ברית המועצות, הלכה ופחתה אהדתם של אזרחי סומליה לבארה.
לאורך השנים, ההתנגדות לשלטון בארה גדלה, עם חוסר שביעות רצון משלטונו הדיקטטורי, ועלייתה של קואליציה של ראשי שבטים בסומליה.
ב-1991 התחולל "המרד הסומלי", שהצליח להדיח את בארה מהשלטון והוביל למלחמת אזרחים.
בארה הוגלה לניגריה, ומת שם ב-1995.
ראשית חייו, ושירותו במשטרה ובצבא
בארה נולד ב-6 באוקטובר 1919 ליד שילבו – עיר באזור אוגדן באתיופיה (אז האימפריה האתיופית), המאוכלסת בעיקר בסומלים.
אביו היה מהשבט הסומלי מַרֵיחַאן , מן הקלאן רֵר דיני .
בהיותו בן 10, אביו ואחִיו נהרגו בפשיטה של בני שבט איסאק.
הוא קיבל את החינוך העיקרי שלו בעיר לוק בדרום סומליה האיטלקית ולאחר מכן עבר לבירה מוגדישו להמשך תואר שני.
ב-1935 התגייס בארה לכוחות המשטרה הקולוניאלית האיטלקית, ולשם כך הסתיר את העובדה שנולד מחוץ לסומליה, באתיופיה.
ב-1936 הוא השתתף בזירה הדרומית של כיבוש אתיופיה בידי האיטלקים כחייל זר – זאפטייה .
לאחר מכן הצטרף למשטרה הקולוניאלית בסומלילנד הבריטית ועלה לדרגת גנרל (הדרגה הגבוהה ביותר).
ב-1946 תמך בארה בוועידה הסומלית (קבוצה פוליטית של מפלגות ואגודות שבטים שהיו עוינות לליגת הנוער הסומלית ונתמכו על ידי איכרים איטלקים מקומיים).
הקבוצה הציגה עתירה בפני ועדת חקירה של "ארבע המעצמות" על מנת לאפשר את ניהולו של שטח האומות המאוחדות למשך 30 שנים לאיטליה.
עם שובו לסומליה, נשאר בארה (שהיה שוטר איטלקי) ללמוד בבית ספר למשטרה בפירנצה במשך שנתיים.
כאשר שב שוב לסומליה נשאר בצבא והפך לסגן מפקד הצבא הסומלי כשהמדינה יצאה לעצמאות בשנת 1960. בתחילת שנות השישים לאחר ששהה עם קצינים סובייטים בתרגילי אימונים משותפים, הפך לתומך של הממשלה המרקסיסטית-לנינסטית בסגנון סובייטי שהאמין בממשלה סוציאליסטית ותחושה חזקה יותר של הלאומיות הסומלית.
ב-15 באוקטובר 1969 לאור יום, נרצח הנשיא השני של סומליה עבד א-רשיד עלי שַרְמַארְכִּי .
ההתנקשות בחיי שרמארכי הובילה את הצבא, שנמנע בעבר מהתערבות פוליטית, לבצע הפיכה בהנהגת האלוף סיאד בארה, ולהפיל את ממשלת הרפובליקה הסומלית.
תוך פחות משבוע לאחר ההתנקשות, הגוף המנהלי החדש: המועצה המהפכנית העליונה, מינתה את בארה לנשיא.
תחת שלטונו, הייתה פגיעה בדמוקרטיה והמשטר הפך לטוטליטרי.
הוא עצר את חברי הממשלה לשעבר, אסר על קיום מפלגות פוליטיות, פיזר את הפרלמנט ואת בית המשפט העליון והשעה את החוקה.
בארה עלה לשלטון מתוקף היותו ראש המועצה המהפכנית העליונה אשר תפסה את השלטון לאחר ההתנקשות בנשיא שַרְמארכי בשנת 1969.
לאחר תפיסת השלטון, המפלגה החליטה לפזר את הפרלמנט ואת בית המשפט העליון, כמו כן הוחלט על ביטול החוקה.
הוחלט לשנות את שם המדינה לרפובליקה הדמוקרטית הסומלית.
המועצה המהפכנית העליונה יזמה תוכניות רבות עבור הציבור הסומלי, וקמפיין אוריינות לאומי במיוחד לאזור הכפרים, שהגביר את שיעור האוריינות באופן מוחלט במדינה.
בארה, כראש המפלגה, האמין בשמירת קשרים טובים עם העולם הערבי, ולכן הצטרפה המדינה לליגה הערבית ב-1974. כמו כן, באותה תקופה, בארה הפך ליושב ראש ארגון אחדות אפריקה.
בנוסף לעיל, המפלגה החליטה להלאים את התעשייה, ואת כל הקרקעות במדינה.
ב-1976 התפרקה המפלגה ובמקומה הוקם ה-SRSP (המפלגה הסוציאלית המהפכנית הסומלית).
המפלגה היוותה משטר טוטליטרי חד-מפלגתי.
המפלגה הייתה מבוססת מצד אחד על סוציאליזם ומצד שני על עקרונות אסלאמיים.
ב-1980 פורקה המפלגה הסוציאלית המהפכנית הסומלית והמועצה המהפכנית העליונה נבנתה מחדש במקומה.
שפה ככלי למאבק בקולוניאליזם הסומלי
אחת המטרות הראשונות והמשמעותיות של המשטר המהפכני הייתה אימוץ שיטת כתיבה לאומית סטנדרטית.
בארה תמך בשימוש הרשמי בלטינית כשפה הסומלית.
הוא החליף את הכתב הערבי ואת כתיבת הוואדאד ששימשה את התושבים במשך מאות שנים.
זמן קצר לאחר עלייתו לשלטון הציג בארה את השפה הסומלית כשפה הרשמית, ובחר את האלפבית הלטיני של סומליה, שפותח על ידי הבלש הסומלי שירי ג'אמע אחמד כאורתוגרפיה הסטנדרטית של האומה.
מכאן ואילך כל החינוך בבתי הספר הממשלתיים היה צריך להתנהל בסומלית.
בשנת 1972 הוטל על עובדי הממשלה ללמוד, לקרוא ולכתוב בסומלית תוך שישה חודשים.
הסיבה לכך הייתה כדי להקטין את השסע ההולך וגדל בין אלו שדיברו בשפות הקולוניאלית האיטלקית או האנגלית לבין אלו שלא עשו זאת, כיוון שרבים מהתפקידים הבכירים בממשלה הקודמת ניתנו לאנשים דוברי איטלקית או אנגלית.
בנוסף, ביקש בארה גם לחסל את חשיבותה של מערכת הקלאנים הסומלית (קבוצה של אנשים שקשורים בקשר משפחתי לאותו אב או איחוד של כמה משפחות בעלות אותו ראש שבט) בתוך ממשלת סומליה והחברה האזרחית.
השאלה הראשונה הבלתי נמנעת שסומלים שאלו זה את זה כשנפגשו הייתה: "מה השבט שלך?" אבל כאשר שאלה זו החלה להיתפס כמהלך נגד התהוות המדינה המודרנית הסומלית, התושבים החלו לשאול: " מה השבט שלך לשעבר?", בארה אסר על שאלה זו ועל מגוון רחב של פעילויות אחרות המסווגת כ-"שיטות".
כאשר משתפי פעולה דיווחו על קבלנים (אלה שנחשבו כמפיצי שיטת הקלאן) לממשלה הם בעצם הובילו למעצרים רבים ומאסרים של אנשי הקלאן.
ברמה הסימבולית יותר, חזר בארה מספר פעמים על המשפט: "מי אתה יודע הפך למה אתה יודע" ואמרה זו הפכה לחלק משיח רחוב פופולרי בסומליה.
בארה דגל בתפיסה של סומליה הגדולה (Soomaaliweyn) המתייחסת למרחבים ומחוזות בקרן אפריקה, שבה מתגוררים הסומלים האתניים אשר מייצגים את ההיסטוריה של סומליה.
ב-1976, בארה פיזר את מפלגת המועצה המהפכנית העליונה (SRC) והקים מפלגה לאומית אחת, המפלגה הסוציאליסטית המהפכנית הסומלית (SRSP).
סומליה הגדולה הקיפה הרבה אזורים גדולים בסומליה וגם את אוגדן באתיופיה, והמחוז הצפון מזרחי של קניה ואזורי קרן אפריקה, שם הסומלים מהווים חלק גדול מהאוכלוסייה.
על מנת לבסס את שלטונו האישי ולנסות להשיב לעצמו את אוגדן, הוא פלש לאתיופיה ביולי 1977, ופרצה מלחמת אוגדן מול אתיופיה, שהייתה תחת שלטון קומוניסטי וסוציאל-מרקסיסטי, כהשפעה מנוכחות ברית המועצות ששלטה שם.
בשל מיקום סומליה, השלטון בה היה חשוב מאוד לברית המועצות ולארצות הברית.
בארה החליט לנתק את היחסים עם ברית המועצות בעקבות פריצת הסובייטים לסומליה בסוף שנות ה-70. בעקבות זאת, החליט לבצע ברית עם ארצות הברית.
עד 1989 ארצות הברית תמכה רבות בשלטון בארה והזרימה כספים רבים לסיוע כלכלי וצבאי.
בליל 18 באוקטובר השלטון הסומלי וגרמניה המערבית נאלצו לשתף פעולה עקב חטיפת טיסה 181 של לופטהנזה יום לפני כן ב-17 באוקטובר.
המטוס אשר המריא מפלמה דה מיורקה והיה צפוי לנחות בפרנקפורט נחטף על ידי חברי החזית העממית לשחרור פלסטין אשר הנחיתו אותו במוגדישו שבסומליה.
הטרוריסטים דרשו מהממשלה הגרמנית לשחרר פעילים של סיעת הצבא האדום.
בפעולה משותפת של GSG-9 ושל חיילים סומלים התבצעה השתלטות על המטוס ושחרור מוצלח של כל בני הערובה למעט קברניט המטוס שנרצח על ידי הטרוריסטים עוד לפני ההשתלטות.
במהלך חמש השנים הראשונות הקימה ממשלת בארה מספר חוות קואופרטיביות ומפעלים לייצור המוני כגון טחנות, מתקני עיבוד קני סוכר בג'והר ואפגואי , ובית עיבוד בשר בקיסמאיו .
פרויקט ציבורי נוסף שיזמה הממשלה היה הפסקת חול; החל משנת 1971 ואילך הובילה הממשלה של בארה ארגון נטיעת עצי ענק בקנה מידה ארצי כדי לעצור את התקדמותם של אלפי דונמים של דיונות חול מונחות רוח שאיימו לבלוע עיירות, כבישים ואדמות חקלאיות.
בין 1974 ל-1975 התרחשה באזורים הצפוניים של סומליה בצורת גדולה המכונה "Abaartii Dabadheer" (הבצורת המתמשכת).
ברית המועצות, ששמרה אז על יחסים אסטרטגיים עם ממשלתו של בארה, העבירה במטוסים כ-90,000 אנשים מהאזורים ההרוסים של הוביו ועיינבה .
הוקמו עבורם יישובים קטנים הידועים בשם "Danwadaagaha" (התנחלויות קולקטיביות) באזורים ג'ובה התחתונה וג'ובה האמצעית .
המשפחות שהתיישבו שם עברו הכשרה לעיסוק בחקלאות ובדַיִג.
זה היה שונה מאורח החיים המסורתי שלהם של רעיית בעלי חיים.
תוכניות אחרות של יישוב מחדש הוכנסו גם כחלק מהמאמץ של בארה להקטין את הסולידריות של אנשים לשבטים שלהם על ידי פיזור הנוודים והרחקתם מאדמות שבשליטת הקלאנים.
כדי לקדם ולפתח את הכלכלה, בארה השיק מספר תוכניות פיתוח.
הוא יצר משקים חקלאיים ושיתופים בדיג והקים מפעלי עיבוד מזון.
עם זאת, החוב החיצוני של סומליה גדל יותר מאשר רווחי הייצוא, וזאת בעקבות מלחמת אוגדן של שנות 1978–1979, שבה היו הוצאות רבות לצבא.
בארה לא היה יכול לפנות לברית המועצות כדי לקבל סיוע כלכלי, אז הוא פנה למדינות הערביות מפיקות הנפט – כווית, ערב הסעודית, איחוד האמירויות הערביות וקטר – וגם לבנק העולמי.
המשבר הכלכלי אילץ את סומליה לפחת את המטבע המקומי ולעודד הפרטה.
יתר על כן, רשתות התחבורה והתקשורת שלה היו מינימליות.
עם זאת, בנוסף לבעלי חיים ותוצרת חקלאית, אשר היוו את עיקר הייצוא של סומליה, במדינה היו מספר סקטורים לא מפותחים.
בסופו של דבר הוא לא הצליח לשפר את הכלכלה של סומליה אשר התדרדרה במהרה בשנים 1989–1990, וכתוצאה מכך ירד מצרך הסחורות ברחבי המדינה.
בחודש מאי 1986, בעקבות מזג אוויר סוער, המכונית שבה נמצא בארה התנגשה בגבו של אוטובוס.
בארה נפצע קשה בעקבות פציעות ראש ושברים מרובים ואושפז בבית החולים לתקופה של חודש.
סגן הנשיא של סומליה, מוחמד עלי סמטאר , שימש כראש ממשלה במשך מספר חודשים כדי לפצות על היעדרותו של בארה.
ב-1986, בעקבות התאונה, וגילו המופלג, עלו השערות לגבי אפשרויות אחרות לשלטון מבארה – חתנו, אחמד סולימאן עבדייל (Ahmed Suleiman Abdille) אשר שימש בזמנו כשר הפנים וסגן הנשיא סמאטר.
חלק מזמנו של בארה בשלטון התאפיין בשלטון דיקטטורי מדכא כולל רדיפות, כליאה ועינויים של מתנגדים פוליטיים ומתנגדי המשטר אשר באו לידי ביטוי ביתר שאת במהלך רצח העם של בני איסאק בצפון סומליה.
תוכנית הפיתוח של האו"ם קבעה כי "למשטר של 21 שנים בראשות סיאד בארה היה אחד הרשומות הגרועות ביותר של זכויות אדם באפריקה.
בינואר 1990 פרסמה ועדת המעקב של אפריקה (סניף של ארגון: Human Rights Watch) דו"ח שכותרתו: "סומליה – ממשלה במלחמה עם אנשים משלה" הכולל 268 עמודים.
הדו"ח מדגיש את ההפרות הנרחבות של זכויות אדם בסיסיות באזורים הצפוניים של סומליה, הוא כולל עדויות על ההרג והסכסוך בצפון סומליה על ידי פליטים חדשים ממדינות שונות ברחבי העולם.
הדו"ח תיאר התעללות שיטתית בזכויות אדם נגד שבט השולט בצפון.
בדו"ח נוסף הנקרא "טרור בחסות המדינה", מתואר כי הן האוכלוסייה העירונית והן הנוודים החיים באזורים כפריים היו נתונים לרציחות, מעצרים שרירותיים, מעצרים בתנאים קשים, עינויים, אונס, ואילוצים משברים על חופש התנועה וביטוי בדפוס של הפחדה פסיכולוגית.
הדו"ח מעריך כי בשנים 1988–1989 בין 50,000–60,000 בני אדם הוצאו להורג והוכו בעודם קשורים בתנוחה מעוותת, עברו זעזועים חשמליים, אונס של אסירות ועוד.
בספטמבר 1970 הציגה הממשלה את חוק השירות הלאומי, מה שנתן ל-NSS (שירות הביטחון הלאומי של סומליה) את הכוח לעצור ולהחזיק ללא הגבלת זמן את מי שמביע התנגדות לממשלה מבלי לעמוד לדין.
בנוסף לזה, החוק נותן ל-NSS את הכוח לעצור אנשים ללא צו חשוד של השירות הלאומי.
בנוסף לזה ניתן לראות בסעיף הראשון בחוק האומר: "פעולות נגד עצמאותה, אחדותה או ביטחונה של המדינה" ויכולת לתת עונש מוות לכל מי שהורשע בסעיפים אלה.
משנת 1970 ואילך בארה התמודד עם פופולריות הולכת ומתמעטת והתנגדות מקומית מוגברת.
בתגובה, יחידת הכומתות האדומות (Duub Cas) והיחידה הצבאית הקרויה "חלוצי הניצחון" , ביצעו טרור שיטתי נגד מג'רטין , הַוִוייֶה ונגד הקלאנים של איסאק.
הכומתות האדומות באופן שיטתי ריסקו מאגרי מים כדי לשלול מים מהקלאנים ומעדריהם.
יותר מ-2,000 אנשים מהקלאנים של בני מג'רטין מתו מצמא וכ-5,000 אנשים מאיסאק נהרגו על ידי הממשלה.
חברי "חלוצי הניצחון" אנסו נשים רבות מהקלאנים ויותר מ-300,000 חברי איסאק נמלטו לאתיופיה.
בערך באמצע העשור של 1980 תנועות התנגדות נוספות שנתמכו על ידי הממשל הדתי של הקומוניסטים באתיופיה צצו ברחבי המדינה.
בארה הגיב בענישה כלפי מי שנתפסו כגורמים מקומיים שתומכים בגרילה, במיוחד באזורים הצפוניים של המדינה.
ב-1988, בראשות הגנרל מוחמד סעיד חירסי מורגן חתנו של בארה, הופצצו ערים והביאו למותם של 50,000 אנשים בצפון.
במישור הממשלתי המקומי, סיאד בארה פיזר את כל הגופים שנבחרו בעקבות ההפיכה הצבאית ודרש שכל המועמדים לבחירה יאושרו על ידי הממשלה המרכזית.
בשנת 1979 פורסמה חוקה אשר אישרה את בתי המשפט לביטחון לאומי שהוצגו על ידי בארה.
הוא מינה רק קציני צבא לבית המשפט העליון, ובכך הכפיף את הרשות השופטת לרשות המבצעת.
בעקבות זאת ובעקבות המלחמה באוגדן, הייתה עלייה של כמה תנועות אופוזיציה פנימיות מאורגנות של מתנגדים שפעלו להפיל את משטרו של בארה ולהדיח אותו מתפקידו.
על מנת להתמודד איתם, בארה נקט בצעדים מדכאים, צעדים שהיו כרוכים בהפרת זכויות אדם רבות; הממשל שלו החל לעצור פקידים ממשלתיים וצבאיים בחשד להשתתפותם עם התנועות המתנגדות, הוציא אנשים להורג והשתמש באלימות כלפי העם.
הדברים האלה הובילו בסופו של דבר לפרוץ מלחמת אזרחים בשנת 1991, דבר שהוביל להפלת משטרו של בארה והתפוררות הצבא הסומלי הלאומי.
לאחר בריחתו בינואר 1991, בארה ניסה פעמיים לכבוש מחדש את מוגדישו, אך נכשל לנוכח כוחו הצבאי של הגנרל מוחמד פארח איידיד .
במאי 1991 בארה יצא לגלות.
בהתחלה הוא החליט לעבור לקניה, אך היו לכך מתנגדים רבים מצד האופוזיציה בשל תמיכתו בממשלה הקנייתית.
בעקבות זאת, החליט לגלות לניגריה.
בארה נפטר ב-2 בינואר 1995 מהתקף לב.
סי פאן דון (בלאית: ສີ່ພັນດອນ; בתרגום לעברית: 4,000 איים) הוא ארכיפלג שנמצא בנהר מקונג במחוז צ'אמפסאק , דרום לאוס, על הגבול עם קמבודיה.
האיים העיקריים של סי פאן דון הם דון קונג (הגדול ביותר), דון סום (השני בגודלו), דון דט ודון קון.
כריתת עצים אינה חוקית על שטח הארכיפלג.
בארכיפלג סי פאן דון נמצאים:
שרידי מסילת הרכבת הראשונה בלאוס, שנבתנה על ידי האימפריה הקולוניאלית הצרפתית.
דולפיני איראוואדי שבסכנת הכחדה, שניתן לצפות בהם מהאי דון קון.
בעוד שהכלכלות המקומיות מבוססות בעיקר על חקלאות, הארכיפלג סי פאן דון מבוסס על תיירות, בעיקר בדון קונג, דון דט ודון קון.
סיאוסי סובלני (בטונגאית: Siaosi 'Sovaleni; נולד ב-28 בפברואר 1970) הוא פוליטיקאי טונגוי, אשר כיהן כראש ממשלת טונגה משנת 2021 ועד להתפטרותו בשנת 2024.
סובלני נולד ב-28 בפברואר 1970 לסגן ראש הממשלה לשעבר, לאנגי קאבליקו.
הוא למד בבית הספר התיכון לבנים טימארו בניו זילנד וסיים שם את לימודיו ב-1988. הוא התחנך באוניברסיטת אוקלנד שבניו זילנד, וסיים תואר ראשון במדעי המחשב ב-1992. לאחר מכן, השלים תואר שני באוניברסיטת אוקספורד, ותואר שני במנהל עסקים באוניברסיטת דרום האוקיינוס השקט בסובה, פיג'י.
הוא שימש כעובד ציבור במשרד האוצר של טונגה בשנים 1996–2010.
סובאלני נבחר לראשונה לאספה המחוקקת של טונגה בבחירות הכלליות במדינה ב-2014, ומונה לסגן ראש הממשלה ושר הסביבה והתקשורת בקבינט של הפוליטיקאי אקיליסי פוהיבה.
כשר התקשורת, הוא הציע שתי הצעות חוק המאפשרות צנזורה באינטרנט ב-2015.
בספטמבר 2017 הוא פוטר בשל "חוסר נאמנות", עקב תמיכה בהחלטתו של המלך טופו השישי לפטר את ראש הממשלה, לפזר את הפרלמנט ולהכריז על בחירות חדשות.
הוא התמודד בבחירות הכלליות במדינה ב-2017 ונבחר מחדש כחבר פרלמנט בטונגטאפו.
לאחר מכן, התמודד על ראשות הממשלה, אך הובס ב-12 קולות מול 14.
לאחר מותו של אקיליסי פוהיבה, סובלני תמך בפוהיבה טאויונאוט לראשות הממשלה.
הוא מונה לקבינט של טויאנטואה כשר החינוך וההדרכה.
במהלך המשא ומתן שלאחר הבחירות הוא עלה כאחד משני המועמדים העיקריים לתפקיד ראש הממשלה, יחד עם איסקה אקה.
ב-15 בדצמבר 2021 נבחר לראש הממשלה, לאחר שניצח את אקה עם 16 קולות יותר.
אקה הצהיר כי יערער על תוצאות הבחירות בבית המשפט.
הוא מונה רשמית לראש הממשלה ב-27 בדצמבר.
ב-2 בפברואר 2024, בעוד שסובלני שהה בניו זילנד לטיפול רפואי, המלך לכאורה ביטל את מינויו כשר הכוחות המזוינים, כמו גם את מינויה של שרת החוץ פקיטאמואלואה אוטויקאמאנו.
היועצת המשפטית לממשלה, לינדה פולאומואטואי, ייעצה לקבינט כי ההחלטה אינה חוקתית.
סובאלני התפטר מהתפקיד בדצמבר 2024.
סיאה הילדה מאפריקה (בשוודית: Sia bor på Kilimandjaro, "סיאה גרה על הקילימנג'רו") הוא ספר ילדים בסדרת "ילדי העולם".
הספר יצא לאור בשוודיה ב-1958. הוא תורגם לעברית על ידי לאה גולדברג ויצא לאור בישראל בהוצאת ספרית פועלים ב-1959.
סיאה היא ילדה אפריקאית בת שמונה ומתגוררת עם משפחתה בקילימנג'רו.
יש לה שני אחים צעירים סיקה וקיטוטו, אחות צעירה אחת לינגה ואח אחד גדול סריקו.
המשפחה שייכת לאנשי שבט הג'גה (צ'אגה).
סיאה חיה בבית מקש ויש לה טלה קטן.
היא עוזרת להוריה לקצור עשב עבור הבהמות.
כשהוריה של סיאה מחליטים ללכת לפסטיבל בכפר מושי לחגיגה של שבט הג'גה שם יוכלו לראות את המלך מריאלה, סיאה רוצה להצטרף אליהם, אבל אביה אומר לה שאסור להכניס ילדים לשם, היא צעירה מדי לחגיגה וצריכה להישאר בבית.
אמה אומרת לסיאה לטפל באחיה ואחיותיה הצעירים.
אחיה הבכור סריקו, מחליט ללכת בעקבות הוריו, אבל אומר לסיאה שרק בנים רשאים ללכת.
היא חושבת שדודתה ממולה יכולה לדאוג לאחיה ואחיותיה.
בדרך הם פוגשים פילים וג'ירפות ואוכלים בננות אצל הדוד שלהם, אז מגלה סריקו את סיאה שהולכת אחריו.
הוא אומר לה בכעס לחזור הביתה, הוא עולה על משאית ונוסע לכפר מושי.
סיאה מחכה עד שמגיעה משאית מלאה באנשים ולוקחת אותה לחגיגה.
בפסטיבל רואה סיאה רקדנים עם בגדים מסורתיים ונגנים.
היא רואה את המלך מריאלה.
סיאה שמחה ואומרת לו שהיא עשתה דרך ארוכה כדי לראות אותו.
היא גם מספרת למלך שאחיה חשב שהיא צעירה מדי בשביל ללכת לשם.
המלך קורה לאחיה על מנת לשוחח גם איתו.
בינתיים, הוריה צופים במחזה, הם מופתעים לראות את ילדיהם בחגיגה אבל הם מחליטים לסלוח להם.
לאחר סיום המשתה, סריקו וסיאה חוזרים במשאית הביתה.
סריקו אומר לסיאה שהיא אכן לא צעירה מכדי ללכת למשתה, היא גדולה כמו הקילימנג'רו.
הספר יצא לאור בשוודיה ב-1958 בהוצאת Rabén & Sjögren.
הוא תורגם לגרמנית, אנגלית, הולנדית ודנית.
בישראל יצא הספר לאור, בתרגום לאה גולדברג ב־1959. מהדורה חדשה יצאה ב-2009 ומהדורה נוספת ב-2015 בהוצאת הקיבוץ המאוחד.
הספר יצא לאור בסוואהילי ב-1997 לבקשת המלך מריאלה.
סיאה היא אריקה מלקיה, בת שבט הצ'אגה .
היא חיה על הקילימינג'רו, אז תחת שליטה בריטית, כיום בטנזניה.
שמה שונה מסיאה לאריקה על ידי אביה, על שם בעלת המלון בו עבד.
אביה רובן מטארי עבד במלון "מראנגו" בו התאכסה ריבקין-בריק בביקורה באזור, היא ביקשה ממנו לראות את ילדיו (לאביה היו ילדים מנשים שונות, מה שלא הוזכר בספר) מהם בחרה את סיאה כגיבורת הספר.
אחותה קיטוטו שמופיעה בספר היא קיטוטו מטארי, דיפלומטית טנזנית.
בילדותה אביה דחף אותה ללמוד ולהשכיל.
גם המלך תומאס מריאלה (1915–2007) , צ'יף שבט הצ'אגה, תמך בהשכלה לנשים.
אריקה מלקיה נסעה ללמוד רפואה במזרח גרמניה, היא חזרה לאפריקה והפכה לרופאה בבוטסואנה, נלחמת בנגיף ה־HIV.
בהקרנה של "איפה אלה קָרי ומה קרה לנוריקו-סאן?" מישהו מהקהל אמר לשרגל שיש לו את השם וכתובת האימייל של סיאה מהספר "סיאה הילדה מאפריקה".
כתובת המייל התבררה כשגויה, אך שרגל הצליח למצוא את סיאה.
שרגל פגשה את משפחתה של וגילתה עוד על תרבותם ועל חייהם בטנזניה של היום.
ב-5 באוגוסט 2016, יצא סרט ההמשך "אפריקה!
אריקה מלקיה ביקרה בישראל ב-2015 במסגרת מסע צלייני, אז פגשה אותה שרגל ובהמשך הגיעה בשנית ב-2016 לרגל יציאת הסרט לאקרנים.
1963 – פרס פסטיבל האביב של ניו יורק הראלד טריביון
סיאמנג (שם מדעי: Symphalangus syndactylus) הוא מין של פרימט ממשפחת הגיבונים המהווה מין יחיד בסוג Symphalangus.
הסיאמנג הוא פרימט החי על ענפי העצים וידוע בזינוקיו הזריזים לאורך יערות הגשם של סומטרה, מלזיה ותאילנד .
הסיאמנג הוא הגדול בגיבונים, כפול בגודלו משאר המינים: גובהו יכול להגיע למטר ומשקלו ל-12 ק"ג.
צבעו שחור ושיער פרוותו ארוך.
הסיאמנג יכול להגיע לגיל של כ-30 שנים בשבי.
הסיאמנג מבלה את רוב זמנו על העצים ידיו הארוכות והחזקות עוזרות לו לנוע בסבך העצים.
הסיאמנגים נחשבים כקופי אדם בעלי רמת פעילות נמוכה בגלל הערך התזונתי הנמוך של העלים שהם המרכיב העיקרי בתזונתם.
לסיאמנג שני מאפיינים המייחדים אותו משאר ההילובטידים:
גרונו האלסטי משמש כ "תיבת תהודה" אותו יכול הסיאמנג לנפח כמעט לגודל ראש אדם, וכך להגביר את קולו ולהישמע למרחקים.
לתכונה זו ערך חשוב בתקשורת בין הפרטים בקבוצה החיה במרומי יער עבות.
אצבעות כף הרגל (2–3) צמודות יחד בקרום עורי, ומכאן מקור השם syndactylus, שפירושו מאוחד.
יש הטוענים כי ניתן להבחין בין שני תת-מינים של הסיאמנג:
חוקרים אחרים מחשיבים את שתי הקבוצות כשתי אוכלוסיות שונות של אותו תת-מין.
הסיאמנג חי יחד באותו תחום מחייה עם 2 מיני גיבונים נוספים: גיבון גמיש וגיבון לבן-יד.
מאז 2015 הסיאמנג מוגדר כמין ב"סכנת הכחדה" לפי קריטריון A4cd.
אף על פי שמתקיים ציד לא-חוקי של סיאמנגים לטובת גידולם כחיות מחמד, הסיכון העיקרי למין הוא מהצטמצמות סביבת המחיה שלו במלזיה ובסומטרה בשל דילול היערות על ידי תעשיית שמן הדקלים.
מין נוסף שמצוי בסכנת הכחדה באותו אזור הוא טיגריס סומטרה, אויבו העיקרי.
סביבת המחיה של הסיאמנג הם יערות בגובה של עד 3800 מ' מעל פני הים, באי סומטרה.
הוא חי בקבוצות של עד שישה פרטים (בממוצע ארבעה).
סִיאַטְל () היא העיר הגדולה ביותר בצפון-מערב ארצות הברית.
היא שוכנת במדינת וושינגטון, בין מפרץ פיוג'יט ובין אגם וושינגטון, כ-155 קילומטר דרומית לגבול ארצות הברית – קנדה.
הפסגות המושלגות של ההרים ריינייר ובייקר (רכס קסקייד) מתנשאות במזרחה.
סיאטל נמצאת במחוז קינג, והיא העיר המרכזית בו.
היא נמצאת כ-270 ק"מ מצפון לפורטלנד – אורגון, כ-230 ק"מ מדרום לוונקובר וכ-180 ק"מ דרומית מזרחית לוויקטוריה בירת מחוז קולומביה הבריטית שבקנדה.
נמל התעופה הבין-לאומי סיאטל-טקומה שבעיר מדורג עשירי בארצות הברית בהיקף המטענים העוברים דרכו.
נכון לשנת 2018, אוכלוסיית העיר מונה כ-744,955 איש, והיא העיר ה-18 בגודלה בארצות הברית.
ובמטרופולין כ-3.87 מיליון תושבים והיא המטרופולין ה-15 בגודלה בארצות הברית.
כינויה הרשמי הוא עיר האזמרגד (Emerald City), בשל העלווה ירוקת העד שמקיפה את העיר.
על פי חפירות ארכאולוגיות האינדיאנים יישבו את האזור לפני לפחות 4,000 שנה, וכשהגיעו המתיישבים האירופאים הם כבשו לפחות 17 כפרים באזור מפרץ אליוט.
האירופאי הראשון שביקר באזור היה ג'ורג' ונקובר במאי 1792 כחלק מהמשלחת של 1791–1795 למפות את אזור הפסיפיק נורת' וסט.
אזור סיאטל יושב לראשונה ב-14 בנובמבר 1851, על ידי ארתור א.
השם הראשון שניתן לעיר היה ניו-יורק, מאוחר יותר דוואמפס ולבסוף סיאטל, על שמו של צ'יף סיאטל, שהיה הצ'יף של שני שבטים מקומיים.
בסביבות 1860 הגיעו לסיאטל לראשונה אוכלוסייה סינית.
לאחר השלמת פרויקט הרכבת המחברת בין ימת סופיריור לטקומה ב-1883 נותרו רבים מהעובדים הסינים מובטלים.
בחורף 1885 היה מחסור במקומות עבודה באזור, ובעקבות זאת התפתח מתח בין העובדים המקומיים לאוכלוסייה הסינית בשל כוח העבודה הזול שלהם.
מתחים אלו הביאו אף להתפרצויות אלימות נגד האוכלוסייה הסינית כמו טבח ב-7 בספטמבר 1885 סמוך לאיסקווה והצתת מבנים ברובע הסיני ב-24 באוקטובר.
ב-1900 היוותה האוכלוסייה האסייתית 4.2% מתוך האוכלוסייה.
ב-1889 אירעה השריפה הגדולה של סיאטל שכילתה אזור העסקים של סיאטל.
זמן קצר לאחר השריפה צמחו במקום עסקים חדשים, כדוגמת חברת הכספים וושינגטון מיוצ'ואל .
בשנים 1893 עד 1897 חוותה ארצות הברית משבר כלכלי שנודע כהפאניקה של 1893 שפגע קשה בסיאטל.
בסוף המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20 שימשה סיאטל מרכז תחבורתי ונקודת אספקה לכורי הזהב באלסקה ויוקון.
בעקבות זאת היא נהנתה מפריחה מחודשת ובתקופה זו קמו עסקים רבים.
ב-1907 יסד ג'יימס קסיי את חברת אמריקן מסנג'ר שנודעה בהמשך כ-UPS.
חברות נוספות שהוקמו בתקופה זו היו נורדסטרום ואדי באואר.
סיאטל שכרה את שירותיה של חברת אדריכלות הנוף האחים אולמסטד לתכנון מערכת פארקים ושדרות בעיר.
בתחילת המאה ה-20 החל להתפתח בעיר תחום בניית ספינות, שזכה לשגשוג במהלך מלחמת העולם הראשונה.
לאחר סיום המלחמה פרצה בעיר השביתה הכללית הראשונה בסיאטל שנמשכה מספר ימים בפברואר 1919. סיאטל נפגעה קשה מהשפל הגדול ובני מיעוטים בעיר סבלו מגזענות ואובדן רכוש.
סמוך לעיר קמו ערי הובר של אלפי מחוסרי בית.
סיאטל הייתה אחת הערים העיקריות שנהנו מתוכניות ממשלתיות לטיפול במשבר במסגרת הניו דיל כדוגמת מינהל קידום העבודות (WPA), חיל השימור האזרחי (CCC) ומנהלה עבודות הציבוריות (PWA).
בתקופה זו הועסקו עובדים בהקמת תשתיות כדוגמת כבישים, פארקים, סכרים, מסילות רכבת וגשרים.
למרות זאת סבלה סיאטל משיעור אבטלה גבוה וצמצום בתעשיית העץ והבנייה כשבמקביל לוס אנג'לס צמחה.
במהלך מלחמת העולם השנייה ולאחריה נהנתה העיר מצמיחתה של תעשיית הרכבת המטוסים וחברת בואינג.
ב-1983 אירע ברובע הסיני בעיר טבח וה מיי שבו נרצחו 13 אנשים במועדון הימורים לא חוקי.
במהלך שנות ה-80 של המאה ה-20 החלה להתפתח בעיר תעשייה טכנולוגית.
ב-1979 עברה מיקרוסופט מאלבקרקי שבניו מקסיקו לבלוויו הסמוכה.
חברות טכנולוגיות רבות קמו בעיר או הקימו בה סניפים בהן אמזון, אף 5 נטוורקס, ריל נטוורקס, נינטנדו בארצות הברית.
כמו כן צמחו בעיר חברות ביומד כדוגמת HeartStream (נרכשה על ידי פיליפס), Heart Technologies (נרכשה על ידי בוסטון סיינטיפיק), Physio-Control (נרכשה על ידי מדטרוניק), ZymoGenetics, ICOS (נרכשה על ידי אלי לילי) ו-Immunex (נרכשה על ידי אמג'ן).
העיר זכתה לעניין לאומי בסרט מ-1993 של נדודי שינה בסיאטל.
החל משנת 2010, ולמשך חמש השנים הבאות, סיאטל צברה בממוצע עליה של 14,511 תושבים בשנה, כאשר הצמיחה נוטה מאוד לעבר מרכז העיר, כאשר האבטלה ירדה מכ־9 אחוז ל-3.6 אחוזים.
מעל 45,000 בתי אב מוציאים יותר ממחצית הכנסותיהם על דיור ולפחות 2,800 אנשים חסרי בית, ועם תנועת שעת העומס השישית הגרועה ביותר במדינה.
העיר משתרעת על שטח של 217.3 קמ"ר ובה טופוגרפיה הררית.
סיאטל היא העיר הצפונית ביותר עם לפחות 500,000 בני אדם בארצות הברית, צפונה מערים בקנדה כגון טורונטו, אוטווה, מונטריאול, ובערך באותו קו רוחב כמו זלצבורג, אוסטריה.
בשל מיקומה בטבעת האש הפסיפיק, סיאטל נמצאת באזור מועד לרעידות אדמה.
ב־28 בפברואר 2001, רעידת האדמה בעוצמה 6.8 גרמה נזק ארכיטקטוני משמעותי, בעיקר באזור כיכר החלוץ (שנבנה על אדמות ששוחזרו, וכך גם מחוז התעשייה וחלק ממרכז העיר), אך גרמה רק למוות אחד.
רעידה זו ב-1965 גרמה לשלושה מקרי מוות בסיאטל באופן ישיר ואחד נוסף מאי ספיקת לב.
אזור ההכרה של קסקדיה מהווה את האיום העיקרי לרעידות אדמה בעוצמה 9.0 ומעלה, שיכולה לפגוע קשה בעיר ולמוטט מבנים רבים.
בסיאטל יש אקלים ממוזג, המסווג כאקלים ים-תיכוני (Csb לפי שיטת קפן), אך מקורות מסוימים מציבים את העיר באזור אקלים ימי (Cfb לפי שיטת קפן).
יש בה חורפים קרירים ורטובים וקיצים קלים ויבשים יחסית, המכסים את המאפיינים של שניהם.
האקלים מאופיין לעיתים כאקלים "ים תיכוני שונה" מכיוון שהוא קריר יותר ורטוב יותר מאשר אקלים ים תיכוני "אמיתי", אך חולק את הקיץ היבש האופייני (שיש לו השפעה חזקה על צמחיית האזור).
גלי חום קיצוניים נדירים באזור סיאטל, וכך גם טמפרטורות קרות מאוד (מתחת ל-9- מעלות צלזיוס).
אזור סיאטל הוא האזור המעונן ביותר בארצות הברית, בין היתר כתוצאה מסערות ושפלות תכופות הנעות מהאוקיינוס השקט הסמוך.
עם הרבה יותר "ימי גשם" מאשר ערים אמריקאיות גדולות אחרות, סיאטל גשומה באופן תדיר.
בשנה ממוצעת, לפחות 0.25 מ"מ משקעים יורדים במשך זמן של כ־150 יום, יותר מכמעט כל הערים בארצות הברית ממזרח להרי הרוקי.
עם זאת, בשל העובדה שבסיאטל לעיתים קרובות יש טפטוף קל היורד במשך ימים רבים, סיאטל למעשה מקבלת פחות משקעים באופן משמעותי בהשוואה לערים רבות אחרות בארצות הברית כמו ניו יורק, מיאמי או יוסטון.
בסיאטל מעונן 201 ימים מכל השנה ומעונן חלקית 93 יום.
בנובמבר, בסיאטל ממוצע גשמים יותר מכל עיר גדולה אחרת בארצות הברית.
מנגד, העיר מקבלת כמה מכמויות המשקעים הנמוכות ביותר של עיר גדולה כלשהי מיוני עד ספטמבר.
סיאטל היא אחת מחמש הערים הגדולות הגשומות ביותר בארצות הברית, כפי שהיא נמדדת במספר הימים עם משקעים, והיא מקבלת כמה מכמויות השמש השנתיות הנמוכות ביותר בין הערים הגדולות ב-48 המדינות התחתונות, סופות רעמים די נדירות, כאשר העיר מדווחת על רעמים רק שבעה ימים בשנה.
לשם השוואה, בפורט מאיירס, פלורידה, מדווח על רעמים ב־93 יום בשנה, בקנזס סיטי ב-52, ובעיר ניו יורק ב-25.
סיאטל חווה את הגשמים הכבדים ביותר שלה במהלך נובמבר, דצמבר וינואר, ומקבלת בערך מחצית מהגשמים השנתיים שלה (בנפח) בתקופה זו.
גשם קל וטפטוף הם צורות המשקעים הבולטות בשארית השנה.
לדוגמה, בממוצע פחות מ־41 מ"מ של גשם יורדים ביולי ובאוגוסט.