tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
קשרים תרבותיים וכלכליים בין הודו לווייטנאם מתוארכים למאה השנייה.
לממלכת צ'אמפה הייתה השפעה מסוימת על המוזיקה הווייטנאמית.
בעידן העכשווי, היחסים בין הודו לווייטנאם נשלטו על ידי כמה תחומים של אינטרסים פוליטיים משותפים.
הודו גינתה בתוקף את התערבות ארצות הברית במהלך מלחמת וייטנאם והייתה גם אחת המדינות הלא קומוניסטיות מעטות שסייעו לווייטנאם במהלך מלחמת קמבודיה–וייטנאם.
בשנת 1992 כוננו הודו ווייטנאם קשרים כלכליים רחבים הכוללים חיפושי נפט, חקלאות וייצור.
היחסים בין שתי המדינות, ובמיוחד קשרי הביטחון, נהנו רבות ממדיניות המבט למזרח של הודו.
שיתוף פעולה צבאי דו-צדדי כולל מכירת ציוד צבאי, שיתוף מודיעין, תרגילים ימיים משותפים ואימונים במלחמה נגד ומלחמה בג'ונגל.
הודו גם פורסת באופן קבוע את ספינות המלחמה שלה לביקורי רצון טוב בים הווייטנאמי.
הודו תמכה בעצמאות וייטנאם מצרפת, התנגדה למעורבות אמריקאית במלחמת וייטנאם ותמכה באיחוד וייטנאם.
במהלך מלחמת וייטנאם, הודו תמכה בצפון וייטנאם, אם כי לא בביצוע פעולות איבה צבאיות נגד הדרום.
ניתן להבדיל זאת עם המדיניות של ארצות הברית, שתמכה בתוקף בדרום וייטנאם ועסקה בסכסוך צבאי עם הצפון, אם כי מבלי להכריז הכרזת מלחמה רשמית.
הודו וצפון וייטנאם כוננו יחסים דיפלומטיים רשמיים בשנת 1972 ומאז קיימו יחסי ידידות, במיוחד בעקבות היחסים העוינים של וייטנאם עם הרפובליקה העממית של סין, שעימה היו להודו סכסוכים דיפלומטיים.
בשנת 2007 הוכרזה הצהרה משותפת חדשה במהלך ביקורו הממלכתי של ראש ממשלת וייטנאם נגווין טון דנג.
הסחר הדו-צדדי גדל במהירות מאז הליברליזציה של כלכלות וייטנאם והודו.
הודו היא היצואנית ה-13 בגודלה לווייטנאם, עם היצוא שגדל בהתמדה מ-11.5 מיליון דולר בשנים 1985–1986 ל-395.68 מיליון דולר עד 2003. הייצוא של וייטנאם להודו עלה ל-180 מיליון דולר, כולל מוצרים חקלאיים, עבודות יד, טקסטיל, אלקטרוניקה וסחורות אחרות.
בהמשך לקצב הצמיחה המהיר, הסחר הדו-צדדי צמח לשני מיליארד דולר עד שנת 2008, שנתיים לפני היעד הרשמי.
הודו ווייטנאם הרחיבו גם את שיתוף הפעולה בתחום טכנולוגיות המידע, חינוך ושיתוף פעולה של תוכניות החלל הלאומיות בהתאמה.
נקבעו קישורי אוויר ישירים ותקנות ויזה רפות כדי לחזק את התיירות.
הרפובליקה העממית של סין התלוננה על שיתוף הפעולה ההודי לחיפושי נפט במימי וייטנאם, במיוחד לאור מעמדם הפוליטי השנוי במחלוקת של איי ספראטלי, ושל רשתות איים סמוכות אחרות, שהודו מכירה כיום כחלק מווייטנאם.
בינואר 2000 קרא שר ההגנה ההודי, ג'ורג' פרננדס, לקיים מערכת יחסים פוליטית מחודשת עם וייטנאם, ותיאר את וייטנאם כידידה ובעלת בריתה המהימנה ביותר של הודו.
הוא הציע כי הודו תפתח נוכחות ימית בים סין הדרומי באמצעות גישה לבסיס הימי והאווי של מפרץ קאם ראן וכי על הודו לספק הכשרה וכלי נשק מתקדמים לווייטנאם.
הודו ווייטנאם הן חברות בשיתוף הפעולה מקונג-גאנגה, שנוצר כדי לפתח קשרים הדוקים בין הודו למדינות דרום-מזרח אסיה.
וייטנאם תמכה בהצעתה של הודו להיות חברה קבועה במועצת הביטחון של האו"ם ולהצטרף לשיתוף הפעולה הכלכלי באסיה ופסיפיק (APEC).
בהצהרה המשותפת מ-2003, הודו ווייטנאם התכוונו ליצור "קשת של יתרון ושגשוג" בדרום-מזרח אסיה; לשם כך, וייטנאם תמכה בהגדלת חשיבות היחסים בין הודו לאיגוד מדינות דרום-מזרח אסיה (ASEAN) ובניהול המשא ומתן שלה להסכם סחר חופשי הודו–ASEAN.
הודו ווייטנאם בנו גם שותפויות אסטרטגיות, כולל שיתוף פעולה נרחב בפיתוח אנרגיה גרעינית, שיפור הביטחון האזורי ומלחמה בטרור, פשיעה בין-לאומית וסחר בסמים.
וייטנאם קיבלה בברכה גם ספינות של חיל הים ההודי בתחומה, שיגבירו את היחסים הצבאיים בין הודו לווייטנאם.
וייטנאם בירכה גם על תמיכת הודו בפתרון שלום של הסכסוכים הטריטוריאליים בים סין הדרומי.
שר החוץ ההודי סלמאן קורשיד כינה את וייטנאם כאחד מעמודי התווך של מדיניות "מבט למזרח" של הודו.
בשנת 2018, הודו ווייטנאם ערכו את התרגיל הימי הדו-צדדי הראשון שלהן במים הווייטנאמיים.
הודו מספקת תמיכה באימונים לצוללות מסדרת קילו של וייטנאם.
הודו גם הציעה להכשיר טייסים וייטנאמים להטיס מטוסי סוחוי.
הודו מספקת מסגרת אשראי של 100 מיליון דולר לווייטנאם, המאפשרת לווייטנאם לקנות ציוד הגנה מהודו.
במהלך ביקורו בווייטנאם, ב-2 בספטמבר 2016, הודיע ראש ממשלת הודו נרנדרה מודי על קו אשראי חדש בגובה 500 מיליון דולר עבור רכש ציוד הגנה.
הודו מוכרת לווייטנאם ארבע ספינות סיור גדולות שיאפשרו לווייטנאם לסייר במימיה, ווייטנאם מעוניינת לרכוש גם טילי שיוט לטווח קצר של BrahMos.
הודו מקימה את מרכז המעקב וההדמיה הלוויינית על ידי הארגון ההודי לחקר החלל בדרום וייטנאם לצורך איסוף מודיעין כדי לפקוח עין על סין.
לאחרונה אנשי הצבא ההודי העניקו אימונים לאנשי הצבא הווייטנאמים לעבודה בכוחות שמירת השלום של האומות המאוחדות.
הודו מחזיקה בווייטנאם שגרירות בהאנוי וקונסוליה כללית בהו צ'י מין סיטי.
וייטנאם מחזיקה בהודו שגרירות בניו דלהי וקונסוליה במומבאי.
יחסי הודו–טאיוואן הם יחסי החוץ בין הודו לטאיוואן.
בשל היריבות האסטרטגית, החשדנות והיחסים המתוחים בין הרפובליקה העממית של סין להודו מאז מלחמת 1962, הודו ניסתה לאט לפתח שיתוף פעולה מסחרי ואסטרטגי טוב יותר עם טאיוואן, תוך שהיא שוללת את האפשרות לכונן יחסים דיפלומטיים.
טאיוואן ראתה גם את מעמדה הגאופוליטי הגואה של הודו כמאזן נגד פוטנציאלי לדומיננטיות של סין באזור.
כחלק ממדיניות החוץ שלה "מבט למזרח", הודו ביקשה לטפח קשרים נרחבים עם טאיוואן בסחר וכן לעבוד יחד בנושאי נשק להשמדה המונית, סביבה ולחימה בטרור.
שני הצדדים כיוונו לפתח קשרים כדי לנטרל את היריבות הסינית עם שתי המדינות.
משרד איגוד הודו-טייפה (ITA) הוקם בטייפה מאז 1995 במטרה לקדם יחסי גומלין לא ממשלתיים בין הודו לטאיוואן, וכדי להקל על חילופי עסקים, תיירות, תרבות ואנשים.
התאחדות הודו-טייפה הוסמכה גם לספק את כל שירותי הקונסולריה והדרכונים.
בשנת 2002 הפכה הודו למדינה ה-28 שחתמה על הסכם הגנת ההשקעות עם טאיוואן ובשנת 2006 הקימו שתי המדינות את מועצת שיתוף הפעולה של טאיוואן-הודו.
יתר על כן, טאיוואן מקדמת את הסחר עם הודו כאמצעי לצמצום היקף התלות הכלכלית שלה בסין.
בשנת 2007, מה-ג'ינג-ג'ו, מנהיג הקואומינטנג, המפלגה הפוליטית הגדולה ביותר בטאיוואן התומכת באיחוד מחדש, ומועמד מרכזי בבחירות לנשיאות 2008 ערך ביקור לא רשמי בהודו.
באפריל 2021 שלחה טאיוואן להודו 150 מכונות הנשמה, בסיוע למאבק במגפת הקורונה בהודו.
שתי הממשלות פתחו במאמצים להרחיב משמעותית את הסחר וההשקעות הדו-צדדיים, במיוחד בתחומי טכנולוגיית המידע (IT), אנרגיה, טלקומוניקציה ואלקטרוניקה.
המסחר של הודו עם טאיוואן בשנת 2008 הסתכם בסך של 5.34 מיליארד דולר, גידול של 9.5% בהשוואה לשנת 2007. בשנת 2007 צמח הסחר הבילטרלי בין שני הצדדים ב-80% והגיע ל-4.8 מיליארד דולר.
בשנת 2008, היצוא ההודי לטאיוואן צנח בשיעור של -7.8%, והגיע ל-2.33 מיליארד דולר לעומת 2.53 מיליארד דולר בשנת 2007.
היצוא הטאיוואני להודו בשנת 2008 צמח בשיעור של 28.41% והגיע ל-3 מיליארד דולר.
בשנת 2008 רשמה הודו גירעון מסחרי של 669 מיליון דולר עם טאיוואן לעומת עודף סחר של 159 מיליון דולר בשנת 2007. הייצוא ההודי העיקרי לטאיוואן כולל פסולת נפט, דגנים, כותנה, כימיקלים אורגניים, נחושת, אלומיניום ומזון.
בשנת 2019, היקף הסחר בין הודו לטאיוואן עמד על 7 מיליארד דולר, וצמח בשיעור של 20% בשנה.
הייצוא העיקרי של טאיוואן להודו כולל מעגלים משולבים, מכונות ומוצרים אלקטרוניים אחרים.
הודו מעוניינת גם למשוך השקעות טאיוואניות במיוחד בענפי היי-טק.
יותר מ-80 חברות וגופים טאיוואניים נוכחים כיום בהודו.
הסחר הדו-צדדי חווה צמיחה משמעותית בשנים האחרונות.
יחסי הודו–המלדיביים הם היחסים הבילטרליים בין הודו למלדיביים.
הודו והמלדיביים הן שכנות שחולקות גבול ימי.
היחסים היו ידידותיים והדוקים בשיתוף פעולה אסטרטגי, כלכלי וצבאי.
הודו ממשיכה לתרום לשמירה על הביטחון במדינת האי.
האיים המלדיביים ממוקמים דרומית לאיי לקשאדוויפ של הודו באוקיינוס ההודי.
שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים לאחר עצמאות המלדיביים מהשלטון הבריטי ב-1966. הודו הייתה אחת המדינות הראשונות שהכירו בעצמאות המלדיביים.
מאז, הודו והמלדיביים פיתחו קשרים אסטרטגיים, צבאיים, כלכליים ותרבותיים הדוקים.
הודו תמכה במדיניות של המלדיביים להרחיק בעיות ומאבקים אזוריים מעצמה, והאחרונה ראתה בידידות עם הודו מקור לסיוע כמו גם מאזן נגד לסרי לנקה, שנמצאת בסמיכות למדינת האי ולמסחר הגדול ביותר בה.
בדצמבר 1976 חתמו הודו והמלדיביים על הסכם גבול ימי כדי להסכים על גבולות ימיים.
ההסכם מציב את מיניקוי במפורש בצד ההודי של הגבול.
ב-1981 חתמו הודו והמלדיביים על הסכם סחר מקיף.
שתי המדינות הן חברות מייסדות של האגודה של דרום אסיה לשיתוף פעולה אזורי (SAARC), האיחוד הכלכלי של דרום אסיה וחתומות על הסכם הסחר החופשי של דרום אסיה.
מנהיגים הודים ומלדיביים קיימו קשרים והתייעצויות ברמה גבוהה בנושאים אזוריים.
מאז הצלחת מבצע קקטוס, התרחבו באופן משמעותי היחסים בין הודו למלדיביים.
הודו סיפקה סיוע כלכלי נרחב והשתתפה בתוכניות דו-צדדיות לפיתוח תשתיות, בריאות, טלקומוניקציה ומשאבי עבודה.
היא הקימה את בית החולים לזכר אינדירה גנדי במאלה, בירת המלדיביים, הרחיבה את הטלקומוניקציה ואת קישורי התעופה והגדילה את המלגות לסטודנטים מלדיביים.
בעוד שהיצוא של הודו למלדיביים במהלך 2006 היה בשווי 384 קרור ₹, היבוא הסתכם בשווי פחות מ-6 קרור ₹.
הבנק הלאומי של הודו תרם יותר מ-500 מיליון דולר כדי לסייע להתרחבות הכלכלית של האיים המלדיביים.
הודו והמלדיביים הכריזו על תוכניות לפעול במשותף להרחבת הדיג ועיבוד הטונה.
באפריל 2006 הצי ההודי העניק כלי תקיפה מהיר בדרגת Trinkat באורך 46 מ' למשמר החופים של כוחות ההגנה הלאומיים של המלדיביים.
הודו החלה בתהליך להכנסת מדינת האי לרשת האבטחה של הודו.
המהלך הגיע לאחר שהאומה האסלאמית המתונה פנתה לניו דלהי מוקדם יותר ב-2009, בשל חשש שאחד מאתרי הנופש באי שלה עלול להשתלט על ידי טרוריסטים לאור היעדר נכסים צבאיים ויכולות מעקב.
הודו חתמה גם על הסכם הכולל את הדברים הבאים:
הודו תבסס באופן קבוע שני מסוקים במדינה כדי לשפר את יכולות המעקב שלה ואת היכולת להגיב במהירות לאיומים.
במלדיביים יש מכ"מי חופים רק בשניים מתוך 26 האטולים שלהם.
הודו תסייע בהקמת מכ"מים בכל ה-26 אטולים לכיסוי חלק של כלי שיט וכלי טיס מתקרבים.
שרשרת מכ"ם החופים במלדיביים תהיה מרושתת עם מערכת מכ"ם החופים ההודית.
הודו כבר ביצעה פרויקט להתקנת מכ"מים לאורך כל קו החוף שלה.
שרשראות המכ"ם של שתי המדינות יהיו קשורות זו לזו וחדר בקרה מרכזי בפיקוד החופים של הודו יקבל תמונת מכ"ם חלקה.
משמר החופים ההודי (ICG) יבצע גיחות דורנייה סדירות מעל מדינת האיים כדי לחפש תנועות או כלי שיט חשודים.
הפיקוד הימי הדרומי יתעלם מהכללת האיים המלדיביים ברשת האבטחה ההודית.
צוותים צבאיים מהמלדיביים יבקרו במפקדת תלת השירותים של אנדמן ניקובר (ANC) כדי לראות כיצד הודו מנהלת את האבטחה והמעקב אחר שרשרת האיים הקריטיים.
Ekuverin, תרגיל צבאי שנתי משותף מתקיים מדי שנה מאז 2009 בין הודו והמלדיביים.
התרגיל נועד לשפר את יכולת הפעולה ההדדית בין הצבא ההודי לכוח ההגנה הלאומי של האיים המלדיביים על מנת לבצע ביעילות פעולות נגד טרור בסביבות עירוניות או עירוניות למחצה.
משבר מי השתייה של מאלה 2014
בעקבות משבר מי השתייה במאלה ב-4 בדצמבר 2014, בעקבות קריסת מפעל הטיפול במים היחיד באי, האיים המלדיביים דחקו בהודו לעזרה מיידית.
הודו באה לחלץ על ידי שליחת מטוסי תובלה כבדים שלה כמו C-17 Globemaster III, Il-76 שהעבירו מים בבקבוקים.
חיל הים גם שלח לה ספינות כמו INS סוקניה, INS Deepak ואחרים שיכולים לייצר מים מתוקים באמצעות מפעלי ההתפלה המשולבים שלהם.
מאמצי הסיוע ההומניטריים מצד הצד ההודי זכו להערכה רבה במאלה בכל חלקי האנשים, אפילו סגן הנשיא של המלדיביים הודה לשגריר ההודי על הפעולה המהירה.
2011–2015 המשבר הפוליטי של המלדיביים
הנשיא הראשון של המלדיביים שנבחר באופן דמוקרטי מ-2008 עד 2012, מוחמד נשיד, נעצר ב-22 בפברואר 2015 באשמת טרור.
הודו וארצות הברית הביעו דאגה מהמעצר והטיפול בנשיד.
ראש ממשלת הודו, נרנדרה מודי היה אמור לבקר גם באיים המלדיביים בשבוע השני של מרץ כחלק רביעי של ביקור אומה אצל השכנים באוקיינוס ההודי.
אבל מאוחר יותר הוא השמיט את האיים המלדיביים מהסיור שלו.
במהלך מגפת הקורונה של 2020, הודו הושיטה עזרה לאיים המלדיביים בצורה של תמיכה פיננסית, חומרית ולוגיסטית.
באפריל 2020, הודו סיפקה תמיכה בהחלפת מטבעות בסך 150 מיליון דולר כדי לעזור לאיים המלדיביים לצמצם את ההשפעה הפיננסית של COVID-19. כמו כן, באפריל, לבקשת ממשלת המלדיביים, העביר חיל האוויר ההודי 6.2 טונות של תרופות חיוניות וחומרים מתכלים לבתי חולים למלדיביים, כחלק מ"מבצע סנג'יבאני".
מבצע זה נקרא מבצע Sanjeevani.
בדצמבר 2023 נבחר מוחמד מואיסו לנשיא המלדיביים.
מואיזו ניהל קמפיין המבוסס על הסיסמה "הודו החוצה", שהתמקד בהרחקת עשרות החיילים ההודיים המוצבים במדינה כדי להפעיל מסוקי חירום וכלי טיס של המעצמה - את הכלים הללו תיאר כאיום על הביטחון הלאומי והריבונות של המדינה.
במה שרבים ראו כסימן מובהק לסדרי העדיפויות שלו, לאחר כניסתו לשלטון, הביקור הנשיאותי הראשון של מואיזו היה בסין, שם חתמו שתי המדינות על כ-15 עסקאות, ומאז הוא מחזיק בתוקף בהתחייבותו לסלק את כל החיילים ההודיים מהמדינה.
המתיחות עלתה עוד יותר בינואר לאחר שראש ממשלת הודו, נרנדרה מודי, ביקר בלאקשדוויפ, ארכיפלג הודי הממוקם 80 מייל צפונית לאיים המלדיביים במטרה לקדם תיירות.
הביקור נתפס על ידי חלק מאזרחי וממשלת האיים המלדיביים כניסיון למשוך מטיילים מארצם, שכלכלתה תלויה במידה רבה תיירות.
במרץ 2024 הכריז מואיזו על סילוק כל החיילים ההודים מהאיים המלדיביים מאחר שהם סמל לבריונות של ההודים.
ההתקררות ביחסי המדינות נובע ממאבקי המעצמות האזוריות על בעלות ברית במיקומים אסטרטגיים ברחבי האוקיינוס ההודי ואסיה.
תפיסת החברה האזרחית של הודו
המלדיביים רואים בדרך כלל בהודים ובהודו כידידים ושכנים מהימנים בתחום הכלכלי, החברתי והפוליטי.
שתי המדינות חלקו קשרים היסטוריים ותרבותיים.
יחסי הודו–טג'יקיסטן הם יחסי החוץ בין הרפובליקה של הודו לרפובליקה של טג'יקיסטן.
היחסים בין המדינות התפתחו במידה ניכרת הודות לשיתוף הפעולה של שתי המדינות בנושאים ביטחוניים ואסטרטגיים.
הודו הקימה את בסיס חיל האוויר פארחור , הבסיס הצבאי הראשון שלה מחוץ לגבולות המדינה בטג'יקיסטן וחיל האוויר הטג'יקי שותף בהפעלת הבסיס.
הודו גם סייעה בבניית בית החולים Ayni.
יחסים דיפלומטיים כוננו עם עצמאותה של טג'יקיסטן לאחר פירוק ברית המועצות ב-1991, שהייתה ידידותית עם הודו.
טג'יקיסטן תופסת עמדה חשובה מבחינה אסטרטגית במרכז אסיה, גובלת באפגניסטן, הרפובליקה העממית של סין ומופרדת ברצועה קטנה של שטח אפגני שנקרא מסדרון וואחאן מצפון פקיסטן.
גם רוסיה וגם סין ביקשו לטפח קשרים עם טג'יקיסטן, שנראתה כחשובה גם במלחמה באפגניסטן נגד הטליבאן האסלאמיסטי ואל-קאעדה.
תפקידה של הודו בלחימה בטליבאן ובאל-קאעידה והיריבות האסטרטגית שלה עם סין ופקיסטן הפכו את קשריה עם טג'יקיסטן לחשובים למדיניות האסטרטגית והביטחונית שלה.
בשנת 2011, טג'יקיסטן נקלעה למלכודת החובות של סין, ממשלת טג'יקיסטן ויתרה על 1,000 קמ"ר של שטח למפלגה הקומוניסטית של סין עבור הנחה חלקית, מאז טג'יקיסטן נקשרה עם הודו כדי להתמודד עם ההתפשטות הסינית שתוארה גם כ"בריונות" של מדינות קטנות.
נוכחות צבאית בטג'יקיסטן וברפובליקות מרכז אסיה השכנות לה נחשקה על ידי ארצות הברית, רוסיה וסין מלבד הודו.
למרות מאמציהם המשותפים, הסחר הדו-צדדי היה נמוך יחסית, בשווי של 42.33 מיליון דולר ב-2016–2017 וגדל מ-12.09 מיליון דולר ב-2005; היצוא של הודו לטג'יקיסטן הוערך ב-6.2 מיליון דולר והיבוא שלו ב-5.89 מיליון דולר.
כדי להרחיב את שיתוף הפעולה והמסחר הכלכליים, טג'יקיסטן והודו הקימו ועדה בין-ממשלתית לשיתוף פעולה סחר, כלכלי, מדעי וטכני ועודדו השקעות וסחר בהידרואלקטריות, תחבורה, כרייה, עיבוד מזון, בנייה ותיירות.
הודו גם הציעה לתקן ולחדש את תחנת הכוח ההידרואלקטרית Varzob-1. בשנת 2006 ערך נשיא טג'יקיסטן אמומאלי רחמנוב ביקור רשמי בהודו שהביא לחיזוק המאמצים להרחבת הסחר ושיתוף הפעולה בנושאי מלחמה בטרור.
הפריטים העיקריים של היצוא של הודו הם תרופות, תה, קפה, כימיקלים, טקסטיל/ביגוד/ביגוד ומכונות והיבוא העיקרי הוא אלומיניום, כותנה, פירות יבשים, ירקות וכימיקלים אורגניים.
הסחר בין המדינות אינו משמעותי במיוחד בגלל חוסר הנגישות של המדינה.
נכון לעכשיו כל הסחר בין הודו לטג'יקיסטן נעשה דרך הים מהודו לנמל בנדר עבאס באיראן ולאחר מכן בכביש דרך טורקמניסטן ואוזבקיסטן מה שמייקר להודו את התובלה וגורם להפסדים עצומים שאבדו מהתחבורה.
כמדינה פחות מפותחת, ואחת המדינות העניות בעולם, טג'יקיסטן היא אחת הנהנות הגדולות ביותר של תוכנית שיתוף הפעולה הטכני והכלכלי ההודי (ITEC).
עד היום, 381 אנשי טג'יק הוכשרו במסגרת תוכנית ITEC.
באופן דומה, 160 סטודנטים קיבלו מלגות ממשלת הודו ללימודים גבוהים.
עד כה, 35 צוערים צבאיים טג'יקיים ו-67 קצינים צעירים עברו הכשרה באקדמיה הלאומית להגנה בפונה, באקדמיה הצבאית ההודית בדהראדון ובמוסדות הכשרה אחרים.
הקבוצה הראשונה של קצינים טג'יקים שסיימו את לימודיהם ב-NDA וב-IMA חזרה לטג'יקיסטן ביוני 2007 והצטרפו לכוחות ההגנה הטג'יקיים.
הנוכחות הצבאית של הודו ופעילויותיה היו משמעותיות, החל מהתמיכה הנרחבת של הודו בברית האפגנית הצפונית האנטי-טליבאנית (ANA).
ההשערה הייתה שהשימוש בבסיס יכלול רכישת נכסי צבא ואנרגיה מהרפובליקות הסובייטיות לשעבר של מרכז אסיה, לאור ההסתמכות העיקרית של הודו על נשק סובייטי/רוסי.
הודו גם רואה את הבסיס מספק גישה למשאבי הנפט והאנרגיה של מרכז אסיה.
הודו גם הבטיחה לסייע בהגנה של טג'יקיסטן ומספקת אימונים לחיל האוויר של טג'יקיסטן.
פקיסטן התנגדה לנוכחות ההודית בפארחור, מאחר שרואה בה איום.
בסיס האוויר פארחור החל בפעילות מלאה ב-2006, ומתוכננים להיות מוצבים בו 12 מטוסי קרב ומטוסי אימון מיג-29. הודו היא המדינה הרביעית אחרי ארצות הברית, רוסיה וגרמניה שיש לה בסיס צבאי במרכז אסיה.
הודו הקימה בית חולים צבאי בדרום טג'יקיסטן.
בית החולים עם קיבולת של 50 מיטות יטפל באנשי צבא וגם באזרחים.
סרטים הינדיים הם הסרטים הזרים הפופולריים ביותר בטג'יקיסטן, וכן קיימות מחלקות אורדו גדולות מאוד באוניברסיטאות במדינה.
יחסי הודו–זימבבואה הם יחסים דו-צדדיים בין הודו וזימבבואה.
להודו ולזימבבואה יש היסטוריה ארוכה של יחסים קרובים ולבביים.
במהלך עידן ממלכת Munhumutapa (בשטחי זימבבואה המודרנית), סוחרים הודים יצרו קשרים חזקים עם זימבבואה, וסחרו בטקסטיל, מינרלים ומתכות.
בני בית המלוכה של Munhumutapa נסעו להודו כדי להרחיב את השכלתם.
במאה ה-17 למד בגואה אחד מאצילי זימבבואה, דום מיגל - נסיך, כומר ופרופסור, ויורש הכס הקיסרי של המוטאפס.
כיום ניצבת אנדרטה שלו בקפלה בגואה, מחווה לקומתו האינטלקטואלית.
נערכו חילופי ביקורים תכופים בעבר, דו-צדדיים או כדי להשתתף בפסגות כגון NAM, CHOGM ו-G-15. ראש הממשלה אטאל ביהארי ואג'פאיי והנשיא רוברט מוגאבה נפגשו פעמיים בשנת 2003 בשולי פסגת האו"ם והנשיא מוגאבה השתתף ב-IAFS-III שנערך בדלהי ב-2015.
הודו תמכה בתנועת העצמאות של זימבבואה.
ראש הממשלה אינדירה גנדי השתתפה בחגיגות יום העצמאות של המדינה ב-1980. ראשי הממשלה רג'יב גנדי, פ.ו.נרסימהה ראו ו-HD Deve Gowda ביקרו בזימבבואה ב-1986, 1991 ו-1996 כדי להשתתף בפסגת המדינות הבלתי-מזדהות, פסגת CHOGM ופסגת G-15 בהתאמה.
הנשיאים רמזוואמי ונקטרמן ושנקר דיאל שרמה ערכו ביקורים ממלכתיים במדינה ב-1991 וב-1995 בהתאמה.
הסחר הדו-צדדי בין הודו וזימבבואה הסתכם ב-222.31 מיליון דולר בשנים 2014–2015. הייצוא ההודי לזימבבואה עמד על 222.19 מיליון דולר, בעוד שהיבוא עמד על 120,000 דולר.
זימבבואה החלה, לאחרונה, לעקוב אחר 'מדיניות מבט למזרח', והודו נתפסת כעת כמסחר חשובה וגם כשותפה עסקית.
הודו וזימבבואה חתמו על הסכם נציבות משותפת בינואר 1987. ארבע ישיבות של הוועדה המשותפת נערכו עד כה – לראשונה בניו דלהי באפריל 1987; שנייה בהארארה בפברואר 1989; שלישית בניו דלהי באוקטובר 1990 והרביעית בהארארה בינואר 1996. לא התקיימה ישיבת ועדה משותפת מאז 1996, בעיקר בשל המהומה הכלכלית של זימבבואה.
התאריכים לקיום ה-JCM החמישי בדלהי עדיין מתגבשים.
מפגש נערך במשרד המסחר והתעשייה בניו דלהי בפברואר 2012, ולאחר מכן התקיימה ישיבת ועדת הסחר המשותפת השנייה בהארארה במרץ 2013. הסכם שירותי האוויר בין הודו וזימבבואה נחתם ב-19 ביוני 2014 בהארארה.
Kirloskar ו-Jain Irrigation מספקים משאבות וציוד השקיה לזימבבואה.
לחברות תרופות הודיות יש נוכחות חזקה בשוק זימבבואה ותרופות מתוצרת הודית נמצאות בדרך כלל במדינה.
באפריל 2008 השיגה Chadha Power מהודו חוזה לשיפוץ ארבע יחידות בתחנת הכוח התרמית Hwange ליד מפלי ויקטוריה.
הודו מעורבת במאמצי פיתוח משאבי אנוש ובניית יכולת בזימבבואה.
הודו מספקת מלגות ITEC ו-ICCR לאזרחי זימבבואה.
הודו נתנה סיוע של 50,000 טונות של אורז בשנת 2003 כאשר זימבבואה חוותה בצורת קשה.
כמו כן, הודו בנתה ושיפצה תחנות שאיבה ותחנות כוח בזימבבואה.
במסגרת הסכם האשראי לקונים של EXIM Bank of India בשווי 49.92 מיליון דולר, M/s.
חברת אשוק ליילנד בע"מ סיפקה באוקטובר 2015 כ-635 כלי רכב וחלפים למשרד התיירות והאירוח.
במסגרת המתקן הדומה של EXIM Bank of India, BEML Ltd, סיפקה הודו ציוד כרייה בשווי של 13.03 מיליון דולר לזימבבואה.
ציוד הכרייה הוזמן ב-19 ביוני 2015, על ידי סגנית נשיא זימבבואה, Phelekezela Mphoko.
תחילתה של הנוכחות ההודית בזימבבואה חוזרת לשנת 1890 בערך, כאשר עובדי מטעים הודים באפרטהייד בדרום אפריקה חצו לדרום רודזיה דאז.
נכון להיום, מספרם של זימבבואים ממוצא הודי, שרובם יוצאי מחוז גוג'ראט, מוערך בכ-9,000. הקהילה הקימה חברות על קווים דתיים, אם כי הן חיות בהרמוניה.
קהילת PIO זו עסקה את עצמה בעיקר בסחר קמעונאי או בעסקי יצוא-יבוא, בעוד שהדורות הצעירים היגרו בעיקר מהמדינה כדי לקבל הזדמנויות טובות יותר כמקצוענים.
כמה מאות PIOs מחזיקים בדרכונים בריטיים/אוסטרליים.
לגבי הקהילה ההודית הגולה, מספרם הוא 500. חלקם בעלי היתרי עסקים/עבודה ארוכי טווח ואילו רובם אנשי מקצוע העוסקים בתוכנות מחשב, הנהלת חשבונות, בנקאות וכו'.
יחסי הודו–ונואטו הם יחסים הדו-צדדיים בין הרפובליקה של הודו לרפובליקה של ונואטו.
הנציבות העליונה ההודית בסובה שבפיג'י מוסמכת במשותף לוונואטו.
היחסים הפורמליים בין שתי המדינות החלו ב-1986, לאחר שראש הממשלה דאז וולטר ליני הצטרף לארגון המדינות הבלתי מזדהות ב-1983. הודו ונואטו הן שתיהן רפובליקות של חבר העמים הבריטי.
יחסים דיפלומטיים בין הודו לוונואטו כוננו בשנת 1986. הנציבות העליונה ההודית בקנברה שבאוסטרליה הוסמכה לוונואטו עד אוגוסט 2000, אז הועברה לנציבות ההודית העליונה בפורט מורסבי שבפפואה גינאה החדשה.
ההסמכה הועברה שוב לנציבות העליונה ההודית בסובה שבפיג'י ביוני 2014.
הפעם הראשונה שבה ראש ממשלת הודו פגש את ראש ממשלת ונואטו הייתה ב-1983 כאשר שני המנהיגים הגיעו לפגישת הפסגה של ארגון המדינות הבלתי מזדהות בניו דלהי.
היחסים הדיפלומטיים החלו רשמית בין הרפובליקה של הודו לרפובליקה של ונואטו החלו במהלך תקופת המלחמה הקרה המאוחרת ב-1986, לאחר שוונואטו הצטרפה רשמית לארגון המדינות הבלתי מזדהות.
זה הפך אותה למדינה היחידה באוקיאניה שלא הצטרפה לגוש המערבי.
ראש ממשלת הודו, נרנדרה מודי, הצטרף לפסגת פורום מדינות האיים הודו-האוקיינוס השקט בנובמבר 2014 בסובה, שם נכחה משלחת הכוללת את שר החוץ של ונואטו.
ראש הממשלה מודי הכריז על תוכניות חדשות לטובת הודו ומדינות האוקיינוס השקט, כולל ונואטו.
גידול של "מענק בסיוע" מ-125,000 דולר ל-200,000 דולר בשנה לכל אחת מ-14 מדינות האוקיינוס השקט עבור פרויקטים קהילתיים לפי בחירתם.
אשרת הגעה לאזרחים הודים הנוסעים למדינות האוקיינוס השקט בפורום.
משרד סחר בהודו לכל מדינות האוקיינוס השקט בפורום.
תוכנית מבקרים חדשה למדינות האוקיינוס השקט.
ראש הממשלה מודי גם הציע את הרעיון של 'פורום לשיתוף פעולה בין הודו לאיי האוקיינוס השקט', שנועד לשפר את הדיאלוג בין הודו למדינות האוקיינוס השקט.
הודו היא יעד הייצוא החמישי בגודלו של ונואטו, עם סחורות בשווי 5.5 מיליון דולר שיוצאו בשנים 2013–2014. זה מהווה 1.5% מכלל היצוא של ונואטו ומהווה עלייה מ־5.37 מיליון דולר בשנת 2012–2013.
ונואטו מייבאת סחורה מהודו בשווי 3.5 מיליון דולר, המהווה 1.3% מהיבוא של ונואטו.
הודו מספקת מענק שנתי בסיוע לפרויקטי פיתוח בוונואטו, כחלק מיוזמות הסיוע האזורי שלה למדינות האוקיינוס השקט.
לאחר ההרס של ציקלון פאם, הודו גם העניקה סיוע כספי בסך 250,000 דולר.
במהלך ביקורו של שר האנרגיה ההודי Piyush Goyal בוונואטו באוקטובר 2016, הודו סיפקה לוונואטו מענק של 200,000 דולר עבור נורות LED וציוד אחר חסכוני באנרגיה.
הודו גם סיפקה 190,000 דולר לברונו לינגקונה טאו כדי להתקין ציוד מידע וטכנולוגיות תקשורת ב-76 בתי ספר במדינה.
שתי המדינות חתמו גם על הסכם להקמת מרכז מצוינות בהודו-ונואטו ב-IT (CEIT).
יחסי הודו–טובאלו הם היחסים הבינלאומיים הקיימים בין הודו לטובאלו.
טובאלו היא חברה בפורום איי הפסיפיק, שהודו היא שותפה רשמית לדיאלוג.
טובאלו הייתה אחת מ-34 מדינות שנתנו שותפות להחלטת G-4 על הרפורמה של האו"ם ב-2005. טובאלו תמכה במועמדותו של הדיפלומט ההודי קמאלש שארמה בבחירות למזכיר הכללי של חבר העמים שנערכו בקמפלה, אוגנדה בנובמבר 2007.
כמה פקידים אחרים בטובאלו ביקרו גם הם במדינה.
לא נערכו ביקורים רמי דרג מהודו בטובאלו.
הודו וטובאלו היו בין 19 המדינות הראשונות שהצטרפו לברית השמש הבינלאומית, שהוצעה על ידי ראש הממשלה נרנדרה מודי, ב-15 בנובמבר 2016.
הסחר הדו-צדדי בין הודו לטובאלו הסתכם ב-700,000 דולר ב-2015–2016, ירידה מ-1.45 מיליון דולר בתקציב הקודם.
הודו ייצאה סחורה בשווי 600,000 דולר לטובאלו וייבאה 100,000 דולר בשנים 2015–2016. יצוא של ספינות, סירות ומבנים צפים מטובאלו להודו הקפיץ את היבוא ההודי מטובאלו ל-1.42 מיליון דולר.
הסחורות העיקריות שמייצאת הודו לטובאלו הן טבק, סוכר וממתקים.
קיימת קהילה הודית קטנה בטובאלו, המורכבת בעיקר מהודו-פיג'ים.
הודו תרמה 100,000 דולר לבניית מתקנים לאחסון, אספקה וניהול של מים לאחר הבצורת הקשה בטובאלו בפברואר 2012.
בפסגת ה-FIPIC הראשונה ב-19 בנובמבר 2014, ראש הממשלה מודי הכריז על צעדים רבים שהודו תנקוט כדי לשפר את היחסים עם מדינות האוקיינוס השקט, כולל איי מרשל, כגון הקלת מדיניות הוויזות, הגדלת מענק הסיוע למדינות האוקיינוס השקט.
ל-200,000 דולר כל שנה, ומספר צעדים להגברת הסחר הבילטרלי וסיוע בפיתוח מדינות האי השקט.
ניתנו כספים לרכישת אמבולנס חדש לבית החולים הנסיכה מרגרט בספטמבר 2014, ולרכישת ציוד רפואי עבורם באוקטובר 2014. הודו גם סיפקה כספים לרכישת ציוד דנטלי בבית החולים, ולרכישת ציוד משרדי עבור הכנסייה הקהילתית לופיאגאי.
אזרחי טובאלו זכאים למלגות במסגרת התוכנית ההודית לשיתוף פעולה טכני וכלכלי והמועצה ההודית ליחסי תרבות.
דיפלומטים של טובאלו השתתפו בקורס הכשרה מיוחד לדיפלומטים ממדינות איי האוקיינוס השקט שאורגן על ידי מכון שירות החוץ ונערך בנאדי, פיג'י.
הודו מיוצגת בטובאלו באמצעות הנציבות העליונה שלה בסובה, פיג'י.
טובאלו מחזיקה בהודו בקונסוליית כבוד בניו דלהי.
יחסי הודו–טונגה הם היחסים הבינלאומיים הקיימים בין הודו לטונגה.
הנציבות העליונה של הודו בסובה, פיג'י מוסמכת במקביל לטונגה.
המלך טופו הרביעי והמלכה ערכו ביקורים ממלכתיים בהודו בשנים 1971 ו-1976. הנציב העליון של הודו בפיג'י TP Sreenivasan שוחח עם המלך טופו הרביעי לאחר טקס הצגת כתב האמנה.
לפי סריניוואסן, טופו הרביעי היה מעודכן היטב בענייני העולם ושאל מספר שאלות על ההתפתחויות בהודו ובדרום אסיה.
Sreenivasan גם ציין כי למלך "היו זיכרונות טובים מאוד מביקורו בהודו והוא היה מלא שבחים לאייר אינדיה מכיוון שחברת התעופה נתנה לו שני מושבים במחיר של אחד, בכל פעם שטס איתם".
ראש הממשלה אינדירה גנדי ביקרה בטונגה בשנת 1981.
ראש ממשלת טונגה ושר החוץ ביקרו בהודו במאי 2002 וקיימו דיונים עם ראש ממשלת הודו, שר החוץ ושר החקלאות.
השליח המיוחד של שר החוץ ההודי לרפורמות באו"ם ביקר בטונגה באוגוסט 2005. INS Tabar ביקר במדינה ביולי 2006, וערך על הסיפון קבלת פנים בה השתתפו ראש הממשלה, שרי הקבינט, הקורפוס הדיפלומטי, קצינים בכירים, טונגנים מקומיים וחברי הקהילה ההודית.
ה-CO של INS Tabar ו-DA בקנברה, אוסטרליה נפגש גם עם יורש העצר.
שר המדינה לענייני חוץ הוביל משלחת הודית להשתתף בפגישת השותפים של פוסט-פורום דיאלוג בטונגה באוקטובר 2007.
זמן קצר לאחר הכתרתו, המלך ג'ורג' טופו החמישי ערך ביקור פרטי בהודו בין ה-11 ל-30 בספטמבר 2009.
יו"ר לוק סבהה מאירה קומאר, יחד עם יושבי ראש האספות המחוקקות של נאגאלנד וראג'סטאן ביקרו בטונגה באפריל 2012 כדי להשתתף בישיבת הוועד הפועל של אמצע השנה של האספה הפרלמנטרית של חבר העמים הבריטי.
קומאר חנכה את פרויקט השמש של קולומוטה ב-19 באפריל.
טונגה חברה בפורום איי הפסיפיק, שהודו היא שותפה רשמית לדיאלוג.
ב-11 בנובמבר 2014, פרסם "The Tonga Herald" מאמר המפרט חמש סיבות מדוע הוא סבור שראש הממשלה מודי צריך לבקר בטונגה.
הנציב העליון של הודו בסובה ייצג את הודו בהכתרת המלך טופו השישי ב-4 ביולי 2015. Semisi Fakahau, שר החקלאות, המזון, היערות והדייגים, הוביל משלחת טונגנית להשתתף בפסגת הודו-פורום השנייה למדינות האוקיינוס השקט (FIPIC) שהתקיימה בג'איפור ב-21 באוגוסט 2015.
הסחר הדו-צדדי בין הודו לטונגה הסתכם ב-1.12 מיליון דולר בשנים 2015–2016, צמיחה של 83.05% לעומת התקציב הקודם.
הודו לא ביצעה יבוא מטונגה בשנים 2015–16, וכל ערך הסחר מייצג את היצוא ההודי למדינה.
הודו ייבאה מטונגה פלסטיק וחפצי פלסטיק בשווי 100,000 דולר בשנת הכספים 2014–2015. הסחורות העיקריות שמייצאת הודו לטונגה הן דגנים, קמח, עמילן או חלב, מוצרי מאפה, מוצרי פלסטיק ופלסטיק, תרופות וסוכר וממתקים.
אנואר שייח, המנהל לשעבר של מכללת פוונה לאמנויות, מדעים ומסחר, הקים את האוניברסיטה המקצועית של חבר העמים (CVU) במקאונגה, טונגה.
האוניברסיטה נחנכה ב-6 בפברואר 2016 על ידי שרת המשטרה הטונגנית Pohiva Tuionetoa ושרת הבריאות Siosaia Tiukala.
שייח טוען כי CVU היא האוניברסיטה הפרטית הראשונה במדינה.
טונגנים רבים, כולל בני משפחת המלוכה, מקבלים באופן קבוע הכשרה בקורסי הגנה וקורסים אחרים במסגרת התוכנית הודית לשיתוף פעולה טכני וכלכלי (ITEC).
הנסיך טואיפלהקה הפך לטונגאני הראשון שלמד באקדמיה הצבאית ההודית ביולי 1972. מומחים הודים רבים הועברו לטונגה כדי לסייע בתחומים שונים של התפתחות המדינה.
הודו הודיעה כי היא תעניק מענק סיוע בסך 100,000 דולר בשנה לכל אחת מ-14 מדינות האוקיינוס השקט, כולל טונגה, בפגישת השותפים של Post Forum Dialogue בשנת 2006. הסכום הוגדל ל-125,000 דולר בשנה משנת 2009. בשנת 2007, הודו סיפקה מענק של 200,000 דולר לבניית כביש גישה לכפר הונגה, ולשדרוג המזח בהונגה.
אזרחי טונגה זכאים למלגות במסגרת תוכנית ITEC.
אנשי שירות ההגנה של טונגה קיבלו הכשרה הגנה במוסדות הכשרה שונים בהודו.
בכירים בטונגה השתתפו בסדנת TERI על פיתוח בר קיימא שנערכה עבור מדינות האי השקט (PIC) בסובה במרץ 2007. דיפלומטים טונגניים השתתפו גם בקורס קצר מועד לדיפלומטים של PIC שאורגן על ידי מכון שירות החוץ בנאדי, פיג'י.
נשים טונגניות למדו בקורס חשמול סולארי במכללת Barefoot, טילוניה.
יחסי הודו–קוסטה ריקה הם היחסים הבינלאומיים הקיימים בין קוסטה ריקה להודו.
קוסטה ריקה תמכה בעמדתה של הודו בסכסוך קשמיר באו"ם ב-1993 וב-1994. היא גם הצביעה נגד הצעת ההחלטה של פקיסטן על קשמיר ב-UNCHR בז'נבה ב-1994.
הודו מינתה קונסול כבוד בסן חוסה ב-1995, וקוסטה ריקה פתחה קונסוליית כבוד בניו דלהי ב-1996. קוסטה ריקה פיטרה את קונסולי הכבוד שלה בבומביי ובכלכותה, מתוך כוונה לפתוח את השגרירות שלה בהודו ב-1990. עם זאת, התוכניות לפתיחת השגרירות עוכבו.
קוסטה ריקה הודיעה על כוונתה לפתוח שגרירות בשנת 2007. השגרירות בניו דלהי נפתחה לבסוף ב-20 באפריל 2010. שגרירות הודו בפנמה מוסמכת עבור קוסטה ריקה במשותף.
סגנית נשיאת קוסטה ריקה, אנה אלנה צ'קון, ביקרה בהודו באוקטובר 2015. מספר שרי חוץ של קוסטה ריקה, שרי סחר חוץ ונכבדים אחרים ביקרו בהודו מאז 1997. מהודו, הביקורים ברמה הגבוהה ביותר בקוסטה ריקה היו ברמת שר המדינה.
שר המדינה למסחר ותעשייה, D.
Purandareswari, ביקר בקוסטה ריקה באפריל 2013 ושר המדינה לענייני חוץ, הגנרל VK Singh (Retd), ביקר בקוסטה ריקה ביולי 2015.
שתי המדינות חתמו על מספר הסכמים דו-צדדיים, כולל מזכרות הבנות, לקיום התייעצויות קבועות של משרדי חוץ, ולשיפור שיתוף הפעולה הכלכלי והטכני.
קוסטה ריקה והודו חתמו על מזכר הבנות להקמת מרכז מצוינות בטכנולוגיית מידע (CEIT) בקוסטה ריקה ב-2009. מזכרי הבנות נחתמו בין מכוני שירות החוץ של הודו וקוסטה ריקה, לבין ה-FSI והאקדמיה הדיפלומטית של קוסטה ריקה במרץ 2015.
ההתייעצויות הראשונות של משרד החוץ בין הודו לקוסטה ריקה נערכו באוגוסט 2012.
היבוא של הודו מקוסטה ריקה היה עד לעלייה מתמדת עד 2013, אך ירד במידה ניכרת בעקבות סגירת מפעל שבבים של אינטל בסן חוסה ב-2014. הייבוא ההודי של מעגלים משולבים מקוסטה ריקה ירד ב-55% בשנת 2014.
הסחורות העיקריות שמייצאת הודו לקוסטה ריקה הן מכוניות, מוצרים פרמצבטיים, טקסטיל וביגוד, אופנועים, כימיקלים אורגניים, מכונות חשמליות ומוצרים שונים כגון מחברות, כבלים וצמיגים.
הסחורות העיקריות המיובאות על ידי הודו מקוסטה ריקה הן עץ ומוצרי עץ, מעגלים משולבים ומכלולים מיקרו, מכשירים רפואיים או כירורגיים אופטיים, ובמידה פחותה, אגוזים, קפה, תה, זכוכית וכלי זכוכית.
חברות ה-IT ההודיות Infosys, Cognizant ו-CSS Corp הקימו מרכזי משלוחים בסן חוסה ב-2013. חברות הודיות משתמשות בקוסטה ריקה כדי לשרת את השוק האמריקאי בעלות נמוכה יותר.
מנכ"ל CSS Corp TG Ramesh העריך כי שירות השוק האמריקאי מקוסטה ריקה הביא לחסכון של כ-15-20%.
מלבד הקרבה, לקוסטה ריקה יש גם את היתרון של שיתוף אזור זמן זהה לזה של ארצות הברית ל-TCS ו-Wipro יש גם פעילות בסן חוסה.
פרופסור הילדה צ'ן אפוי ביקרה בהודו עם מלגה של אונסק"ו בשנות ה-50, ולאחר מכן הציגה מחקרים על היסטוריה הודית, פילוסופיה וסנסקריט באוניברסיטת קוסטה ריקה בסן חוסה.
הילדה גם פרסמה כמה מאמרים על הודו.
הגרסה הספרדית של האוטוביוגרפיה של גנדי הושקה בקוסטה ריקה בספטמבר 2008 על ידי הנשיא אוסקר אריאס, שגם כתב את הפרולוג לספר.
את הסרט הקוסטה-ריקני משנת 2017 Enredados: La Confusión (Entangled: The confusion) ביים במאי הקולנוע הבוליוודי אשיש אר מוהאן.
הסרט הוא הסרט הראשון באמריקה הלטינית הכולל שיר וריקוד בוליווד טיפוסי שהכוריאוגרפיה שלו בוצעה על ידי כוריאוגרפים מבוליווד.
בסרט מככב גם השחקן ההודי Prabhakar Sharan שהפך להודי הראשון שמככב בסרט לטינו אמריקאי.
הודו סיפקה לקוסטה ריקה ציוד פוטו-וולטאי בשווי 1.85 מיליון רופי ב-1997 כדי להקים מעבדת מחקר לאנרגיה סולארית באוניברסיטת ארדיה במסגרת תוכנית ITEC.
הודו תרמה מרכזית טלפון למפעילת הטלקום ICE בקוסטה ריקה ב-1998, וסיפקה 25,000 דולר כדי לסייע בשיקום קורבנות השיטפונות ב-1996. הודו תרמה למשטרת סן חוסה בדצמבר 2005 18 רכבי Bajaj תלת-גלגלי, ותרמה 100,000 דולר לסיוע ושיקום בעקבות הוריקן תומאס בנובמבר 2010.
הנשים ילמדו כיצד לפתח פרויקט לבנייה, הקמה ותחזוקה של פאנלים סולאריים כדי שיוכלו להביא חשמל לקהילה שלהן פונטה בוריקה, הנקודה הדרומית ביותר של קוסטה ריקה.
אזרחי קוסטה ריקה זכאים למלגות במסגרת התוכנית ההודית לשיתוף פעולה טכני וכלכלי והמועצה ההודית ליחסי תרבות.
נכון לדצמבר 2016, ישנם כ-250 הודים בקוסטה ריקה, שרובם עוסקים בתעשיית ה-IT.
חלקם גם אנשי עסקים, העוסקים בייצוא עצים, או עובדים בארגונים לא ממשלתיים ובשליחות הצדקה.
יש לפחות שלוש מסעדות בבעלות הודית בקוסטה ריקה, כולל המסעדות ההודיות "טאג' מאהל" ו"נאן וקארי" בבעלותו של קפיל גולאטי שמקורו בגורגאון.
האגודה ההודית של קוסטה ריקה (CRIA), שהוקמה בשנת 2010, מעורבת בארגון תוכניות חברתיות ותרבותיות, כמו גם בפעילויות לקידום סחר.
יחסי הודו–הונדורס הם היחסים הבינלאומיים הקיימים בין הונדורס להודו.
שר ההגנה של הונדורס, אריסטידס מחיה קרנסה (Aristides Mejia Carranza), ביקר בהודו באפריל 2008 וקיים פגישות עם בכירי בנק Exim וחברות הודיות המבצעות פרויקטים בהונדורס.
סגן שר החוץ אדוארדו אנריקה גרסיה ריינה ביקר בהודו ביוני 2008 כדי להשתתף בפגישת שרי החוץ השנייה של הודו-SICA בניו דלהי.
במהלך הפגישה, הונדורס והודו חתמו על מזכר הבנות, שהסכימו לקיים התייעצויות קבועות של משרד החוץ.
הייעוץ הראשון מסוג זה התקיים בהונדורס ב-27 באפריל 2015. המזכיר המיוחד (AMS & CPV) במשרד לענייני חוץ ר' סוואמינאתן הוביל את המשלחת ההודית בהתייעצות.
במרץ 2011 הודיעה ממשלת הונדורס כי תסגור את שגרירויותיה בחמש מדינות דרום אמריקה ותשתמש במשאבים לפתיחת משרדי סחר בהודו, סינגפור, סין וקנדה.
שר החקלאות של הונדורס חרובו רגאלדו ביקר בהודו בינואר 2013, וסגן שר ההגנה קרלוס רובטו פונה השתתף בכנס אירואינדיה בבנגלורו בפברואר 2013. השר לפיתוח כלכלי, אלטן ריברה מונטס, ביקר בהודו באוקטובר 2014 כדי להשתתף בכנס ההשקעות VI India-LAC.
הסחר הדו-צדדי בין הונדורס והודו הסתכם ב-170.96 מיליון דולר בשנים 2015–2016, ירידה של 19.68% מהתקציב הקודם.
הודו ייצאה להונדורס סחורות בשווי 155.05 מיליון דולר וייבאה בשווי 15.91 מיליון דולר.
הסחורות העיקריות שמייצאת הודו להונדורס הן תמציות שיזוף וצביעה, מוצרי גומי, ברזל ופלדה, תרופות וכותנה.
הסחורות העיקריות המיובאות על ידי הודו מהונדורס הן מוצרי ברזל, פלדה ואלומיניום.
חברת מיזם משותף הודו-קנדית פתחה מפעל לסריגת חוטי משי בסן פדרו סולה ב-2006. נערכו מספר ביקורים של משלחות מסחר, עסקים, תיירות ומשלחות אחרות בין שתי המדינות.
להקת מחול בהרטנאטיאם בראשות אננדה שנקר ג'יאנט הופיעה בהונדורס בספטמבר 2004. זו הייתה ההופעה הראשונה אי פעם של להקה הודית במדינה.
יוגה פופולרית בהונדורס, ויש כמה בתי ספר ליוגה במדינה.
יום העצמאות של הודו נחגגה רשמית בהונדורס ב-14 באוגוסט 2007. בטקס השתתפו הנשיא זלאיה, שרי הממשלה, כמה בכירים נוספים והנציב העליון ההודי בהונדורס (הממוקם בגואטמלה סיטי).
נכון לדצמבר 2016, כ-12 הודים התגוררו בהונדורס, רובם נזירות במיסיונרים נוצרים.
הודו תרמה 12,000 דולר תרופות ואספקה רפואית ב-1998, ותרופות בשווי 10,000 דולר לאחר בצורת קשה שהתרחשה בהונדורס באוקטובר 2005. בחודש שלאחר מכן תרמה הודו 26 רכבי Bajaj תלת גלגליים.
ממשלת הונדורס חתמה באוגוסט 2006 על הסכם עם בנק Exim ההודי לניצול קו אשראי של 30 מיליון דולר.
הונדורס והודו חתמו על הסכם משותף בינואר 2008 להקמת מרכז IT בטגוסיגלפה בסיוע הודי.
המרכז הופעל על ידי NIIT בין השנים 2008 ל-2011, ובמהלכן הוכשרו למעלה מ-20,000 תלמידים.
בשנת 2011, NIIT העבירה את המרכז לאוניברסיטה האוטונומית הלאומית של הונדורס בטגוסיגלפה.
בשנת 2016, הודו סיפקה מענק סיוע בסך 84,000 דולר לאוניברסיטה האוטונומית הלאומית של הונדורס כדי לרכוש ציוד חדש עבור המרכז.
הודו העניקה קו אשראי של 30 מיליון דולר להונדורס ב-2006. ממשלת הונדורס ניצלה את הכספים כדי לרכוש תחבורה, תקשורת וציוד רפואי.
הודו הסכימה לספק קו אשראי של 26.5 מיליון דולר ב-2014 עבור פרויקט ההשקיה של עמק נהר ג'מסטראן.
ההסכם הפורמלי נחתם באוגוסט 2016. עבודת הפרויקט בוצעה על ידי החברה ההודית, Apollo International.
אזרחי הונדורס זכאים למלגות במסגרת התוכנית ההודית לשיתוף פעולה טכני וכלכלי.
נשים הונדורסיות אנאלפביתיות מהאזורים המרוחקים והכפריים של לוס הורנוס, לוס נרנג'וס ולה מוסקיטיה השתתפו בקורס חשמול כפרי סולארי בן שישה חודשים, בחסות ממשלת הודו, במכללת Barefoot בטילוניה, רג'סטאן ב-2014. לאחר סיום הקורס חזרו הנשים להונדורס והתקינו 207 פאנלים סולאריים בכפרים שלהן.
הפאנלים מייצרים 85 וואט כל אחד ומספקים אנרגיה סולארית ל-3,778 משקי בית, נהנים מ-22,739 אנשים ב-52 מחוזות.
הודו מיוצגת בהונדורס באמצעות שגרירותה בגואטמלה סיטי, גואטמלה, ובנוסף מחזיקה בקונסוליית כבוד בטגוסיגלפה.
הונדורס מיוצגת בהודו באמצעות שגרירותה בכווית סיטי, כווית.
יחסי הודו–טוגו הם היחסים הבינלאומיים הקיימים בין הודו לטוגו.
טוגו פתחה את שגרירותה בניו דלהי באוקטובר 2010. הנציבות העליונה של הודו באקרה, גאנה מוסמכת במקביל לטוגו.
הודו מחזיקה גם בקונסוליית כבוד בלומה.
נשיא טוגו ניאסנגבה איאדמה עשה עצירת ביניים קצרה בקולקטה, בדרכו לסין, ב-1989. הוא ערך ביקור ממלכתי רשמי בהודו בספטמבר 1994. במהלך הביקור הסכימו שתי המדינות להקים ועדה משותפת.
כמה שרים של טוגו, חברי פרלמנט ויועצים נשיאותיים בכירים ביקרו גם הם בהודו.
מהודו, הביקורים ברמה הגבוהה ביותר בטוגו היו ברמת שר המדינה.
דובר לוק סבהה, באלרם ג'קאר, ביקר בלומה ב-1985 כדי להשתתף בוועידה בין-פרלמנטרית.
האזרח ההודי צ'נדר ורמה, קונסול הכבוד לשעבר של טוגו בהודו, זכה בעיטור ה-Officre de Order de Mono, עיטור הכבוד האזרחי הגבוה ביותר של טוגו שניתן לאנשים המראים כישרון יוצא דופן, על ידי הנשיא פור ניאסנגבה ביוני 2011.
סטודנטים ואנשי מקצוע מטוגו השתתפו בקורסים לבניית יכולת במכון ההודי לסחר חוץ ובמוסדות הודיים אחרים.
מדענים מטוגו ביקרו בהודו בין יוני לדצמבר 2013 והשתתפו במחקרי מחקר במסגרת תוכנית מלגות המחקר CV Raman.
הודו היא היעד השלישי בגודלו של טוגו לייצוא.
בפרט, הודו היא יבואנית גדולה של פוספטים מטוגו.
הסחורות העיקריות שמייצאת הודו לטוגו הם דלקים מינרליים, שמנים מינרליים ומוצרי זיקוקם, דגנים וכותנה, פריטי לבוש וביגוד, מוצרי ברזל ופלדה, חוטים מעשה ידי אדם, תרופות, מכונות ומכשירים מכניים, מוצרי פלסטיק ופלסטיק, מוצרי גומי וגומי, כלי רכב וחלקי רכב ואביזרים.
הסחורות העיקריות המיובאות על ידי הודו מטוגו הן פוספטים טבעיים, גרוטאות ברזל ונחושת, מוצרי עץ ועץ, גרוטאות מתכת אחרות, זרעי שמן, אגוזי קוקוס ואגוזי ברזיל.
המועצה לקידום יצוא טקסטיל סינתטי וראיון (SRTEPC) של הודו ארגנה תערוכת טקסטיל הודית (INTEXPO 2013) בטוגו במרץ 2013. המכון ההודי לסחר חוץ (IFFT), ניו דלהי ארגן תוכנית לפיתוח מנהלים בלומה באוגוסט 2013. כ-20 אנשי עסקים מטוגו השתתפו בפסגת הודו-אפריקה ה-12 בניו דלהי במרץ 2017.
הודו סיפקה סיוע לטוגו בכך שסיפקה למדינה טרקטורים, משאבות מים, מכונות תפירה, אמבולנסים, רכבי הובלה ומכונות לטחינת תירס.
הודו סיפקה לטוגו מענק של 7 מיליון דולר בספטמבר 1994 להקמת פרויקט חקלאי.
לבקשת ממשלת טוגו, הודו סיפקה למדינה דיו בל יימחה לשימוש בבחירות ב-2002. הודו תרמה תרופות כדי לספק סיוע לקורבנות השיטפונות בטוגו בשנת 2008. הודו יישמה את פרויקט הרשת האלקטרונית הפאן אפריקאית בטוגו, שחתמה על הסכם המדינה עם TCIL ב-2008 ליישום הפרויקט.
בפסגת הפורום של הודו-אפריקה, הודו הציעה להקים מרכז התיישבות אנושי, מרכז הודו-אפריקה לאימון בשפה האנגלית, והדגמה של ייצור זרעים חקלאי בטוגו.
ממשלת טוגו חתמה על הסכם קו אשראי (LOC) בשווי 15 מיליון דולר עם בנק Exim של הודו בנובמבר 2011 לשימוש בפרויקט חשמול כפרי.
בינואר 2012, הודו הרחיבה קו אשראי של 13.095 מיליון דולר למימון חקלאות של אורז, תירס וסורגום.
עד דצמבר 2014, הודו הרחיבה ארבעה קווי אשראי בסכום כולל של 144.35 מיליון דולר לטוגו עבור פרויקטים שונים, כולל רכישת ציוד בריאות (20.04 מיליון דולר), שדרוג קיבולת ייצור החשמל וההפצה של CCET (13 מיליון דולר), ובניית קווי תמסורת בקארה - מנגו -דפונג.
מזכיר המועצה ההודית למחקר חקלאי (ICAR) הוביל משלחת הודית לטוגו בדצמבר 2013. ICAR דנה בהקמת מרכז הפקת זרעים חקלאי בארץ.
שני מומחים הודים ביקרו בטוגו במאי 2014 כדי לספק סיוע טכני לפיתוח תעשיית הכותנה המקומית.
הודו סיפקה 100,000 דולר כדי לאפשר לטוגו לארגן את פסגת הביטחון הימי של AU בלומה באוקטובר 2016.
אזרחי טוגו זכאים למלגות במסגרת התוכנית ההודית לשיתוף פעולה טכני וכלכלי והמועצה ההודית ליחסי תרבות.
נכון לדצמבר 2016, כ־200–300 הודים התגוררו בטוגו, רובם עסקו במסחר, במפעלי הרכבה ובניהול סופרמרקטים ובתי מלון.
אף על פי שקיימת איגוד קהילתי הודי בטוגו, היא אינה פעילה במיוחד בשל גודלה הקטן של הקהילה.
סוניל ג'יימס, הקפטן ההודי של ספינת סוחר עם דגל איי מרשל MT Ocean Centurion עצר בטוגו ב־31 ביולי 2013 כדי לדווח שספינתו הותקפה על ידי פיראטים ב־16 ביולי.
עם זאת, הרשויות בטוגו עצרו את ג'יימס ושני אנשי צוות, והאשימו אותם בסיוע לכאורה לשודדי הים.
ג'יימס ומלח הודי אחר בשם ויג'יאן שוחררו ב־19 בדצמבר 2013, לאחר פגישה בין הנציב העליון ההודי באקרה והנשיא פור ניאסנגבה.
הודו ביקשה את שחרורו של ג'יימס ב"נימוקים של חמלה", שכן בנו בן ה־11 חודשים מת ב־2 בדצמבר 2013, ומשפחתו חיכתה לשובו כדי לבצע את הטקסים האחרונים.
חמישה עובדים הודים של חברת צי סוחר – אנתוני גודווין, שאג'י עבדולה קוטי, ת'ארון באבו, ניטין באבו ונווין נירוואת' גופי - נעצרו ונכלאו בטוגו ביולי 2013. הם הואשמו במעורבות במתקפה פיראטית מול חופי טוגו.
כל חמשת הגברים היו ממדינת קרלה, ונעצרו על סיפון ספינה שהפליגה ממומבאי לדרום אפריקה.
לאחר מעורבותה של שרת החוץ סושמה סוואראג', כל חמשת הגברים שוחררו על ידי הרשויות בטוגול ב־1 בפברואר 2017.
יחסי הודו–טנזניה הם היחסים הבינלאומיים בין הודו לטנזניה.
15,000 הודים ביקרו בטנזניה בשנת 2007. במאי 2011, ראש ממשלת הודו מאנמוהאן סינג קרא לשיתוף פעולה הדוק יותר עם טנזניה.
הסחר בין הודו לטנזניה הסתכם ב-31 מיליארד דולר בשנים 2009–2010 והודו היא המשקיעה השנייה בגודלה בטנזניה.
משנות ה-60 ועד שנות ה-80, לשתי המדינות היה חזון זהה של אנטי-גזענות ואנטי-קולוניאליזם.
בנובמבר 1962, הודו פתחה נציבות עליונה בדאר א-סלאם וקונסוליה כללית בזנזיבר באוקטובר 1974. בשנים האחרונות, הקשרים בין המדינות התפתחו למערכת יחסים מודרנית ופרגמטית עם מעורבות כלכלית גדולה ומגוונת.
הודו היא שותפת הסחר הגדולה ביותר של טנזניה ומקור מרכזי של מכונות ותרופות חיוניות.
רבים ממפעלי העסקים העיקריים בטנזניה הם בבעלות חברים ממוצא הודי.
ההודים מהווים את קהילת המהגרים הגדולה ביותר בטנזניה ותרומתם החיובית להתקדמות ולפיתוח של המדינה המארחת שלהם מוכרת ומוערכת היטב.
שיתוף פעולה ידידותי, טכני, כלכלי ומדעי נחתם בשנת 1966. בשנת 1975 נחתם הסכם תרבות, ובשנת 2008 נחתם מזכר הבנות בנושא תיירות בין הודו לטנזניה.
הפזורה ההודית הראשונה הגיעה לטנזניה זמן קצר לאחר מלחמת העולם הראשונה, כאשר חבר הלאומים עיצב את טנזניה כמדינת חסות בריטית.
40,000 הודים חיים בטנזניה, בעיקר בדאר א-סלאם, ארושה, דודומה, מורוגורו, מוואנזה, מביה וזנזיבר.
הודו מחזיקה בטנזניה נציבות עליונה בדאר א-סלאם.
טנזניה מחזיקה בהודו שגרירות בניו דלהי, המוסמכת גם לסרי לנקה, נפאל, בנגלדש ומיאנמר.
ראשיתם של יחסי הודו–ישראל בשנים שלאחר התמוטטות הגוש המזרחי, לאחר תקופה ארוכה של קרירות ביחסי שתי המדינות שנמשכה החל מיום הקמתן.
כיום מערכת היחסים בין המדינות נחשבת למערכת יחסים חמה במיוחד.
היחסים כוללים שיתוף פעולה צבאי ומודיעיני נרחב וסחר בעל היקף הולך וגדל.
מאז בחירתו בשנת 2014, הוביל ראש ממשלת הודו נרנדרה מודי קו שיתוף פעולה צבאי וכלכלי עם ישראל.
ב-4 ביולי 2017 התקיים ביקור ראשון של ראש ממשלה מהודו בישראל.
היחסים בין שתי המדינות נחשבים ליחסים מיוחדים.
מהקמת מדינת ישראל ועד לקריסת הגוש המזרחי
בקיץ 1947 פנו מנהיגי התנועה הציונית אל אלברט איינשטיין, כדי שישכנע את ראש ממשלת הודו, ג'ווהרלל נהרו, לתמוך בהקמת מדינה יהודית בארץ ישראל.
במכתבו רמז נהרו כי הודו תתנגד להצעה ותתמוך בעמדה הערבית.
ברקע תשובתו עמד המאבק של הודו ההינדואית במיעוט המוסלמי הגדול שבשטחה, וגם המלחמה הקרובה עם פקיסטן על חבל קשמיר שלקראתה ניסתה הודו לגייס את תמיכתן של מדינות ערביות ומוסלמיות.
את מכתבו חתם נהרו באמירה: "על אף האהדה הרבה שיש בי כלפי היהודים, יש לי אהדה גם כלפי הערבים [...] אני יודע שהיהודים עשו עבודה נהדרת בפלסטינה והעלו את רמת האוכלוסייה שם, אך שאלה אחת מטרידה אותי.
כיצד קרה, שאחרי כל ההישגים המרשימים הללו הם עדיין לא הצליחו לזכות ברצונם הטוב של הערבים?".
ב-27 בנובמבר שלח אליו חיים ויצמן מברק בניסיון אחרון לשכנעו, אולם ללא הצלחה: בהצבעה ב בכ"ט בנובמבר 1947, הצביעה הודו יחד עם המדינות המוסלמיות נגד תוכנית החלוקה.
עם הקמתה של מדינת ישראל במאי 1948 סירבה הודו להכיר במדינה, בה הכירה ב-18 בספטמבר ב-1950, אך סירבה להחליף שגרירים ולפתוח נציגויות הדדיות.
דוד בן-גוריון כתב ביומנו יום קודם לכן: "אם ההכרה תבוא הלילה - הרי זה בעיני ההכרה החשובה ביותר, אחרי זו של ארצות הברית וברית המועצות, וכמובן ידוע לא פחות חשובה מאלה.
שיתוף מתוך זהות רוחנית במידה רבה." בשנת 1951 הסכימה הודו למינוי אחד מאזרחיה היהודים של הודו לקונסול כבוד של ישראל, ושנתיים מאוחר יותר הסכימה לפתיחת קונסוליה ישראלית במומבאי.
על אף התפתחויות חיוביות אלו נותר יחסה של הודו לישראל שלילי ואף התדרדר.
יחסו העוין של ג'ווהרלל נהרו ראש ממשלת הודו הראשון ומפלגתו אל הציונות ואחר כך למדינת ישראל, בשילוב אהדתו למדינות ערב.
פער גושים: בעוד מדינת ישראל נטתה לגוש המערבי עוד מראשיתה, ומסוף שנות השישים הזדהתה במידה רבה עם ארצות הברית, הודו הייתה ממייסדות ארגון המדינות הבלתי-מזדהות ובעלת נטייה לגוש המזרחי וקשרים חמים עם ברית המועצות.
לאחר תבוסתה של הודו במלחמתה עם סין ביוני 1962, פנה נהרו באגרת רשמית לראש ממשלת ישראל דוד בן-גוריון בבקשת סיוע.
בעקבות בקשה זו העניקה ישראל להודו סיוע צבאי שכלל אמצעי לחימה ותחמושת ובהמשך נערכו גם ביקורי עבודה של אנשי צבא בכירים מישראל.
בעקבות הדלפה תקשורתית ומחאה מצרית הופסק שיתוף הפעולה, הוכחש ולא חודש עוד בתקופת שלטונו של נהרו.
מחליפו של נהרו, ראש הממשלה לאל בהדור שסטרי פנה לישראל בבקשה לסיוע צבאי בעקבות מלחמת הודו-פקיסטן השנייה בשנת 1965.ישראל נענתה לבקשתו בחיוב ושיגרה להודו סיוע צבאי, אולם גם הפעם ללא כל הכרת תודה מדינית מצידה של הודו.
אף על פי שבין המדינות לא התקיימו יחסים דיפלומטיים, במהלך מלחמת העצמאות של בנגלדש ומלחמת הודו–פקיסטן השלישית (1971) ישראל סיפקה בחשאי משלוחי נשק לצבא הודו ולארגון המחתרת מוחטי באהיני , שלחמו נגד פקיסטן.
המשלוחים יצאו מליכטנשטיין בעזרת סוחר הנשק שלמה זבלודוביץ' ונאספו בהודו על ידי אגף מחקר וניתוח.
מסמכי ארכיון חשפו תכתובות בין אינדירה גנדי לגולדה מאיר בהן נאמר ששיתוף הפעולה מצד ישראל נועד לקדם קשרים דיפלומטיים בין המדינות.
לאחר המהפך ההודי ב-1978 ביקר שר החוץ משה דיין בחשאי בהודו ונפגש עם ראש הממשלה מורארג'י דסאי, בניסיון ליצור קשרים בין המדינות, אך התמוטטות ממשלת דסאי וחזרתה של אינדירה גנדי לשלטון ב-1980 מנעו מהקשרים להתפתח.
תחילת שנות התשעים: נירמול היחסים
יסוד השינוי ביחסה של הודו לישראל מצוי בשינוי הדרמטי שהתרחש בזירה הבינלאומית בין השנים 1989–1992. בדומה לגורמים שהביאו את הודו לגלות יחס קר לישראל, גם הגורמים שהניעו אותה לשנות את יחסה הם רבים ומגוונים.
ראשית, קריסת ברית המועצות, ידידתה וספקית הנשק הגדולה של הודו, הביא אותה לנסות ולהתקרב לארצות הברית, שנותרה מעצמת העל היחידה.
ההתקרבות לארצות הברית הותנתה כמעט מאז ומעולם בחימום היחסים עם ישראל, כפי שנוכח לדעת ראש ממשלת הודו אותם ימים, פ"ו נרסימהה ראו.
ראוֹ היווה את הסיבה השנייה להתחממות היחסים: במדיניותו הליברלית ובביטולו של המשק הסוציאליסטי לכאורה ששרר בהודו בימי קודמיו קירב את הודו למערב.
שיחות השלום בין ישראל לבין אש"ף העלו את קרנה של ישראל בעיני הודו, ששאפה בלהט להשתתף בשיחות בעצמה על מנת לבצר את מעמדה הבינלאומי.
ולבסוף, מלחמת המפרץ הותירה את מדינות ערב במערומיהן והוכיחה סופית את עדיפותו של המערב על פניהן.
גם ירידת מחירי הנפט הפחיתה את תלותה של הודו בארצות ערב, ותמיכתן בפקיסטן בסכסוך קשמיר ציננה מעט את היחסים.
החלטתה של ממשלת ישראל שלא להגיב למתקפת הטילים של סאדאם חוסיין, זיכתה את ישראל באהדת התקשורת ההודית שבפעם הראשונה כיסתה בהרחבה ובאהדה את המצב בישראל.
במקביל החלה התקשורת, בעיקר בשפה האנגלית, לשאול מדוע הודו איננה מקיימת יחסים דיפלומטים נורמליים עם ישראל.
ביוני 1991 אירעה בעיר סרינגר שבקשמיר תקרית בה קבוצה של טרוריסטים מוסלמים תקפה חבורת תרמילאים ישראלים, הרגה אחד מהם, פצעה שניים אחרים וחטפה אחד נוסף.
במסגרת המאמצים לשחרור החטוף הגיע משה יגר, שהיה סמנכ"ל משרד החוץ וראש אגף אפריקה, אסיה ואוקיאניה, להודו.
במהלך שליחותו נפגש יגר עם מספר בכירים הודים ושכנע אותם בחיוב חימום הקשרים עם ישראל, ואלו העבירו את המסרים גבוה יותר אל שרי הממשלה.
בדיעבד נודע כי שרי הממשלה תמכו עקרונית בחימום היחסים אך סברו כי הזמן עוד מוקדם מדי והממשלה חלשה מדי על מנת לבצע תפנית חדה שכזו ביחסי שתי המדינות.
אף על פי כן, נראה כי מאמצי הביקור נשאו פרי ובטווח הארוך השפיעו על החלטת הודו לשנות את יחסה לישראל.
לא זאת בלבד, אלא שהתקרית בסרינגר עוררה גל אהדה לישראל ובעקבותיו השתנה יחסה של התקשורת ההודית לישראל לחיוב, ומאמרים נלהבים התומכים בשיפור היחסים בין המדינות החלו להתפרסם.
ביולי אותה שנה הפעילו ארגונים יהודים ופרו-ישראליים בארצות הברית לחץ על הודו לכונן יחסים דיפלומטים מלאים עם ישראל.
ב-21 בנובמבר נפגש איזי ליבלר, סגן נשיא הקונגרס היהודי העולמי וממנהיגי יהדות אוסטרליה עם ראש הממשלה ראו.
בפגישה, שבה נכח גם שגריר אוסטרליה בהודו, דרש ליבלר את חימום היחסים בין הודו לישראל, וכן את הצבעתה של הודו בעד החלטה 4686 של העצרת הכללית של האו"ם, המבטלת את הגדרת הציונות כגזענות.
ראו השיב כי הודו מחממת את יחסיה עם ישראל בהדרגה.
ב-22 בינואר 1992 הוזמן קונסול ישראל במומבאי, גיורא בכר, לפגישה עם מנכ"ל משרד החוץ ההודי, ג'יוטינדרה נאת' דיקשיט, בה הובהר לו, כי הודו מתכוונת לכונן בקרוב יחסים מלאים עם מדינת ישראל, הגם שטרם הוחלט האם יסתפקו בהעברת הקונסוליה לניו דלהי או יאפשרו מיד פתיחת שגרירות.
הקונסול בכר הבהיר בתגובה כי ממשלת ישראל מצפה לכינון יחסים דיפלומטים מלאים ללא כל סייג.
שבוע מאוחר יותר הודיע מנכ"ל משרד החוץ ההודי במסיבת עיתונאים מיוחדת על כינון יחסים דיפלומטים מלאים עם ישראל, מספר ימים לאחר כינון היחסים הדיפלומטים בין ישראל לסין.
דיקשיט לביקור בישראל, במהלכו נפגש עם ראש הממשלה יצחק רבין.
ב־19-17 במאי 1993 ביקר שר החוץ הישראלי, שמעון פרס בהודו, כביקור גומלין לביקורו של מנכ"ל משרד החוץ ההודי בישראל.
פרס ניצל את הביקור על מנת להיפגש עם ראש ממשלת הודו פ.
נרסימהה ראו ולחתום על מספר עסקאות והסכמים בנושאי התחבורה האווירית, התיירות, המסחר, התרבות, החקלאות וכן על הסכמים לשיתוף פעולה כלכלי ומדעי.
במהלך ביקורו כינס פרס מסיבת עיתונאים בה הצהיר על תמיכתה המלאה של ישראל בהודו בסכסוך קשמיר ועורר סערה באומרו כי "זכותה של הודו ליישב לא-מוסלמים בקשמיר על מנת לשנות את המבנה הדמוגרפי של העמק".
בנובמבר 1994 ביקרו יושב ראש הפרלמנט ההודי ושישה מחברי הפרלמנט בישראל.
בדצמבר אותה שנה ביקר בהודו שר התעשייה והמסחר הישראלי מיכה חריש.
ב־1 באוגוסט 1995 פתחה ישראל קונסוליה של כבוד בעיר כלכותה, בנוסף הקונסוליה במומבאי ועל השגרירות בדלהי.
בשנת 1996 ביקר שר האוצר אברהם בייגה שוחט בניו דלהי וחתם על שורה של הסכמים כלכליים בין המדינות.
בסוף אותה שנה ביקר בהודו נשיא ישראל דאז עזר ויצמן.
ב־2000 ביקר שמעון פרס שוב בהודו, הפעם בתפקיד השר לפיתוח הנגב והגליל.
ביוני אותה שנה ביקר בישראל שר הפנים ההודי וכחודש לאחר מכן גם שר החוץ ג'סוואנט סינג.
בספטמבר 2003 ביקר ראש הממשלה אריאל שרון בדלהי.
במהלך 2011 ביקר שר החוץ ההודי סומאנהלי מאלהיה קרישנה בישראל.
ב-20 במאי 2013 נפתחה הקונסוליה הכללית של ישראל בבנגלור.
במהלך 2015 ביקר שר החקלאות ופיתוח הכפר, יאיר שמיר בהודו ואף נפגש עם ראש ממשלת הודו נרנדרה מודי.
באוקטובר 2015 הגיע לישראל נשיא הודו, פרנב מוקהרג'י, ונשא נאום בכנסת.
4 ביולי 2017 ביקר ראש ממשלת הודו נרנדרה מודי בישראל.
זהו ביקור ראשון של ראש ממשלה הודי בישראל.
באוקטובר 2019 ביקר שר החוץ של הודו סוברהמניאם ג'אישנקר בישראל.
ישראל היא יצואנית הנשק השנייה בגודלה להודו, שהיא יבואנית הנשק הגדולה בעולם.
יצואנית הנשק הגדולה ביותר להודו היא רוסיה, וארצות הברית ניצבת במקום השלישי.
בין היתר נמכרו להודו על ידי ישראל ספינות מלחמה, תותחים, טילים, כלי טיס בלתי מאוישים וציוד אלקטרו אופטי.
בשנות האלפיים נרקמו בין המדינות מספר עסקאות נשק חשובות, כגון עסקת הפאלקון בשווי כמיליארד דולר, במהלכה מכרה ישראל להודו מטוסי ביון מסוג פלקון, לאחר שהוסרה ההתנגדות האמריקנית לעסקה.
עסקה אחרת כוללת מכירת טילים נגד טילים ימיים מסוג "ברק", מתוצרת התעשייה האווירית, בשווי 270 מיליון דולר.
הודו גם קנתה את "אורן ירוק" - המכ"ם המשמש את הטיל "חץ 2", אשר גם באשר לרכישתו מתנהלים מגעים.
מלבד זאת, אימנה ישראל חיילים הודים, בעיקר בפעילות אנטי-טרוריסטית.
למשל, כשהודו ביקשה מישראל שתעזור לה בהקמה וחידוש היחידה לחילוץ בני ערובה בשל מתקפת הטרור במומבאי ב-2008, קציני מגב וימ"מ הגיעו ועזרו ואימנו את חיילי היחידה.
באוקטובר 2014 סוכמה עסקה לפיה הודו תרכוש מישראל טילי נ"ט מסדרת "ספייק" בשווי כחצי מיליארד דולר.
בינואר 2018 הודיע משרד ההגנה ההודי על ביטול העסקה.
בפברואר 2015 הגיע לראשונה שר הביטחון של ישראל, לביקור רשמי בהודו.