tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
הוא רואה בזה התעללות בסוס שיועד למרוצים ובמקום להשתתף בהופעה הוא מסתלק איתו.
מנהל הקונצרן, האנט סירס (ג'ון סקסון), מנהל מבצע בקנה מידה גדול כדי לתפוס את סאני שגנב את הסוס היקר ויגרום להפסדים עצומים לקונצרן.
האלי מצליחה לגלות את מקומו של סאני בעזרת ידידו וונדל (וילי נלסון).
היא מגיעה אליו ובשלב בראשון הוא דוחה אותה ואפילו סוטר לה אך אחר כך מתרצה ומסכים לעמוד לפני המצלמה ולשדר על ההתעללות בסוס שגרמה לו לברוח אתו.
הדברים משודרים והאהדה בציבור לסאני גואה.
נערך נגדו מבצע חיפושים ענק בהשתתפות מכוניות ואופנועי משטרה ומסוקים.
בשלב מסוים הוא מתגלה ומתחיל מרדף מותח כשמכוניות ואופנועי משטרה דולקים אחרי סאני וסוסו הדוהר ולבסוף הוא מצליח להשתחרר מהם.
האלי נפגשת איתו שוב וחוואי שאוהד איתו (וילפורד ברימלי) מבריח אותם ואת הסוס במשאית גדולה וסגורה, דרך מחסומי משטרה.
סאני ממשיך בדרך כשהוא צועד והיא רכובה.
מתפתח ביניהם רומן אהבה קצר.
הוא מודיע לה שבכוונתו לשחרר את הסוס בנקודה מסוימת והיא מודיעה זאת לעמיתיה בטלוויזיה והם שולחים לשם צוות.
אנשי הקונצרן מגיעים אתם ומחכים לסאני והסוס.
דווקא בגלל הפרשה הזאת עלו רווחי הקונצרן.
סאני חזה זאת ומשחרר את הסוס במקום אחר היכן שמסתובבים שם סוסים פראיים כדי שיצטרף אליהם.
הסוס דוהר בשמחה ומצטרף לבני מינו.
האלי נפרדת מסאני ומשדרת את הסיפור בטלוויזיה, ההאשמות עליה ועל סאני בוטלו וסאני ממשיך לבדו בדרכים.
שם השחקן/ית שם הדמות הערותרוברט רדפורדסאני סטילרוכב רודיאוג'יין פונדההאלי מרטיןעיתונאיוילי נלסוןוונדלידיד של סאניולרי פריןשרלוטהגרושתו של סאניג'ון סקסוןהאנט סירסמנהל קונצרן דגני בוקרוילפורד ברימליחקלאי
הפשוטע היא דמות רשת אינטרנטית פארודית הומוריסטית ישראלית, שהופיעה לראשונה ברשת החברתית Facebook, ב-21 בינואר 2017, ומדמה בוגרת-צעירה ילידת דור ה-Y טיפוסית.
הדמות כותבת ומביעה דעה על אירועי היום-יום שלה ואירועים אקטואליים שונים באמצעות טקסטים וממים הכוללים אזכורים לתרבות הפופ בשנות צעירותה (העשור הראשון של המאה ה-21) ובתקופה הנוכחית.
תמונת הפרופיל המשויכת לדמות היא תמונה של השחקנית לואיסנה לופילטו, בתור דמותה מיה קולוצ'י מתוך דרמת הנעורים "המורדים", שהייתה פופולרית בישראל בשנים 2002–2003.
לדמות עוקבים רבים בשכבת הגיל שלה, על בסיס החיבור לחומר המקור ולהזדהות עם המצבים המתוארים בערוצי המדיה שלה.
בעקבות ההשפעה הציבורית, נוצרו מספר שיתופי פעולה של מותג הדמות, בין היתר בשיתוף גלי צה"ל ו-MTV ישראל.
נכון ל-25 באוקטובר 2023, לעמוד הפייסבוק היו יותר מ-332 אלף עוקבים.
עמוד האינסטגרם של הפשוטע הוקם ב-22 במרץ 2019, ונכון ל-16 באפריל 2025 היו לו כ-680 אלף עוקבים.
ב-11 במאי 2025 נפתח גם עמוד טיקטוק של הפשוטע.
בינואר 2025 פורסם שסדרת טלוויזיה על בסיס הדמות תשודר בערוץ כאן 11.
על פי מייסד העמוד בר אלמליח דונצוב, הפשוטע היא "רווקה נצחית בת 22, שיוצאת כל יום עם מישהו אחר.
היא בזבזנית, לא אחראית, עצלנית, מאחרת כל הזמן", ובמקור מקריית גת.
בנוסף לכך, ציין שמקור השם "הפשוטע" הוא כינוי שקיבל מחבר קרוב, ושמדובר ב"סלנג להומו שלא מבין בקהילה".
הפרסומים הראשונים של הדמות נשאו מסרים של פמיניזם והעצמה נשית, וכללו קליפים עם תרגום מדומה של שירים בספרדית.
כיום, הפשוטע בולטת בעיקר בזיקתה הרבה לעשור בו גדלה (העשור הראשון של המאה ה-21) ולתוכן השונה בתרבות הפופ בשנים אלו, לרבות במוזיקה ובטלוויזיה.
במגוון פרסומיה, נוהגת לפזר הדמות אזכורים כלפי התוכן האהוב עליה.
בפרסומים שונים הוזכר כי הדמות היא סטודנטית, וכי היא מעריצה אמנים שונים במוזיקה הישראלית, לרבות נועה קירל, מרגי, נטע ברזילי, אלה לי, רן דנקר, טונה ועוד.
בנוסף, היא מעריצה בנוסטלגיה רבה את סדרות הטלוויזיה הארגנטינאיות ששודרו בערוץ הילדים החל מסוף שנות ה-90, לרבות "המורדים".
בפרסומיה נוהגת הדמות להציג אירועים מחייה הטיפוסיים ומעוררי ההזדהות בשילוב תמונות ואזכורים לתוכן עליו גדלו בני גילה, לרבות סדרות זרות (כגון המורדים, כמעט מלאכים וקטנטנות), סדרות ישראליות לילדים ונוער (כגון הפיג'מות, השיר שלנו והשמיניה), הפסטיגל וסדרות רכש מדובבות (כגון ארתור, בובספוג ובראץ).
בנוסף לתוכן הנוסטלגי, השתלבו בתדמיתה ובשפתה של הדמות תכנים המתאימים לאופייה ולגילה מהעידן הנוכחי כגון הסדרות קופה ראשית, הכוכב הבא, זאת וזאתי, הישרדות, והאח הגדול
מדי פעם, מפרסמת הדמות פסקאות דעה ארוכות מהרגיל המתייחסות לאירועים אקטואליים המתרחשים בישראל או בתרבות הפופ העולמית, הכוללים אף הם אזכורים בסגנון הכתיבה המוכר.
הדמות המוצגת בדף מכונה בישירות על פי שם העט "הפשוטע", ולא מיוחסים לה שם פיקטיבי או חזות פיזית של שחקנית בתחפושת.
באופן ויזואלי הדמות מיוצגת על ידי תמונה של השחקנית לואיסנה לופילטו.
ב-18 במאי 2019, ערב תחרות הזמר של האירוויזיון לשנת 2019 אשר התקיימה בישראל, עלה פוסט בעמודי המדיה החברתית של הפשוטע, ובו נכתב:
לאחר פרסום הפוסט, הוא הופץ בקבוצת הפייסבוק "הקסם התימני", ורבים מהמשתתפים בה נפגעו מהפוסט.
הדעות בקבוצה זו נעו בין פגיעה על רקע גזעני בעקבות קריאה חסרת הקשר, או על רקע דתי בתפיסת ההשוואה בין העדה התימנית לבין הקהילה הגאה כפוגענית.
כתוצאה מכך, קראו חברי הקבוצה אחד לשני לדווח בהמונים על העמוד, מה שהוביל את פייסבוק באופן אוטומטי להסיר אותו.
בנוסף, ציין מייסד העמוד שקיבל איומים והודעות נאצה על פוסט זה.
בעקבות הסרת העמוד וללא כל יכולת ערעור זמינה, נאלץ בר, מייסד העמוד, לחשוף את זהותו בקיר הפרטי שלו בתור המפעיל שמאחוריו, בפוסט שהפך ויראלי, ואף הוביל לראיונות בחדשות 12 ובתוכנית "הצינור".
משתמשים רבים אף קראו לחבריהם לשלוח דיווחים לפייסבוק להחזיר את הדף.
מספר ימים לאחר מכן, ב-23 במאי 2019, הודיעו פייסבוק ישראל שיחזירו את העמוד לפעילות.
בתגובתם הרשמית מסרו כי העמוד "הוסר בעקבות טעות טכנית.
מספר שעות לאחר מכן, העמוד הוחזר לפעולה והועלתה בו תמונת פרופיל חדשה יחד עם טקסט המודה לכל העוזרים להחזיר את העמוד לפעולה, בשילוב הבהרה כי לא הייתה בפוסט המקורי כוונת פגיעה, עם הפנייה "בני ובנות העדה התימנית, אני חולה עליכם".
טקס פרסי הפשוטע בגלי צה"ל
ב-25 בדצמבר 2018 פורסם בעמוד הפייסבוק של הפשוטע טופס סקר לקראת השנה האזרחית החדשה, המזמין את עוקבי העמוד להצביע עבור המועמדים המועדפים עליהם במגוון קטגוריות ברוח העמוד, במצעד שכונה "טקס פרסי עמודי המימז ההומואיים לשנת 2018".
תוצאות הסקר פורסמו ב-2 בינואר 2019.
כשנתיים לאחר מכן, ב-15 בדצמבר 2020, נפתחה הצבעה נוספת לטקס פרסים לקראת סוף השנה האזרחית, שכונה "טקס נבחרי הפשוטע 2020".
בעוד שהכוונה המקורית הייתה לפרסם את תוצאות הסקר בעמוד הדמות, לאחר פרסום הסקר קיבל מפעיל העמוד פנייה מגלי צה"ל להפיק טקס מוקלט בשיתוף פעולה.
כתוצאה מכך, הופק טקס פרסי הפשוטע בגלי צה"לֹ.
בטקס התארחו כמנחות משנה השחקניות אושרית סרוסי וענת מגן-שבו בתור הדמויות מילעל (מהסדרה זאת וזאתי) ואילנית (מהסדרה אחד העם 1) בהתאמה.
בנוסף, התארחו בטקס הזמרת אלה לי להב שזכתה בפרס שיר השנה של זמרת ישראלית ("זוט עני"), הזמרת עדי ביטי שזכתה בפרס העין של השנה (אזכור ל"זאת וזאתי") וביצעה בביצוע חי אקוסטי את שירה "חשה", השחקנית והזמרת אליאנה תדהר שביצעה את השיר "" מתוך המורדים והזמרת נועה קירל שזכתה ב-3 פרסים.
זוכי הפרסים השונים שלחו נאומי זכייה קצרים שהוקלטו מראש ושולבו בטקס.
איחוד השנה בזום שיר השנה של זמר ישראלי זוכה: "הפיג'מות - איחוד בבידוד"
איחוד השיר שלנו זוכה: "רסיסים" (רביב כנר) מגיש/ת החדשות של השנה שיר השנה של זמרת ישראלית זוכה: הילה קורח זוכה: "זוט עני" (אלה לי להב) עוכרת השנה חיסון השנה זוכה: דואה ליפה זוכה: "נסיכת פופ" בביצוע רוני דואני סופרסטאר ונועה קירל ב-My פסטיגל
מודרנה מערכת הבחירות של השנה העין של השנה זוכה: מערכת הבחירות הרביעית בשנתיים (טרם הכרזתה הרשמית) זוכה: העין של עדי ביטי (אזכור לזאת וזאתי)
העין של אליאנה תדהר ותובל שפיר על הילדים של 2020 (אזכור ל-i פסטיגל 2011)
העין של קארין ומור על גל (אזכור לעונה ה-11 של האח הגדול ישראל) תוכנית המציאות של השנה זמרת השנה זוכה: "המירוץ למיליון"
הישרדות זוכה: נועה קירל שיר השנה של זמרת השנה שיתוף הפעולה של השנה זוכה: "מיליון דולר" (נועה קירל) זוכה: "אמבולנס" (נועה קירל ויהונתן מרגי) השורד/ת האהוב/ה השיר הכי טוב בעלייתו ונפילתו של שם טוב האבי זוכה: ירדן ג'רבי זוכה: "האזרח הקטן"
"עם אחד" עובד שפע יששכר של השנה פרס מפעל חיים זוכה: ראמזי עבד ראמזי (אמיר שורוש) זוכים: רוני דואני וגיורא חמיצר
טקס פרסי הפשוטע בגלי צה"ל 2.0, המתייחס למועמדים לשנת 2021 / תשפ"א, צולם באוגוסט 2021 בבאולינג סיטי בראשון לציון בדומה לטקס הקודם ועלה לשידור בעמוד הפייסבוק של הפשוטע ובגלי צה"ל ב-8 בספטמבר 2021, צאת ראש השנה תשפ"ב.
ההצבעה לקטגוריות הטקס נפתחה ב-4 באוגוסט 2021.
ב-17 באוגוסט 2021 הועלו פעילויות ברשתות החברתיות המציעות לצופי הטקס הזדמנות להשתתף בתור קהל בצילומי קליפ של עיבוד חדש של אחד משירי הפיג'מות בביצוע ההרכב "עודד פז והקסדות", שיוצג בהקרנת בכורה בטקס.
הפעילויות השונות עלו בעמוד האינסטגרם של "עודד פז והקסדות", עמוד האינסטגרם של גלי צה"ל, וקבוצת הפייסבוק "זה כמו בפרק הזה ב-"הפיג'מות"".
ב-2 בספטמבר 2021, במהלך מהדורת החדשות שש עם עודד בן עמי בחדשות 12, הופתע כתב הפלילים של המערכת ברהנו טגניה בהודעה שזכה בפרס כתב השנה בטקס, בזכות מקצועיותו במבצע שומר החומות.
ב-4 בספטמבר 2021 פורסמו תמונות מצילומי הטקס, החושפות את הידוענים שיתארחו בו, ובהם רן דנקר, נועה קירל, נועה קולר ואמיר שורוש (מהסדרה קופה ראשית), אסף זמיר ומאיה ורטהיימר, עודד פז ואילן רוזנפלד (הפיג'מות), עדן אלנה ורוני דואני.
ב-6 בספטמבר 2021, ערב ראש השנה תשפ"ב, פורסם בעמודי הפשוטע וגלי צה"ל עיבוד מוזיקלי של הסינגל "אפס מאמץ" של נטע ברזילי והצמד סטטיק ובן-אל, מבוצע על ידי הזמר רן דנקר, שהוקלט כחלק מהטקס.
טקס פרסי הפשוטע בגלי צה"ל 3.0, המתייחס למועמדים לשנת 2022, עתיד לעלות לשידור בפייסבוק של הפשוטע ובגלי צה"ל ב-28 בדצמבר 2022. ההצבעה לקטגוריות נפתחה ב-7 בנובמבר 2022. הטקס צולם ב-1 בדצמבר 2022 בקניון עזריאלי בתל אביב.
ב-29 בנובמבר 2022 נחשפה רשימת האומנים שיתארחו בטקס: יניב סוויסה ודניאל סטיופין (מהסדרה "קופה ראשית"), נועה קירל, רן דנקר, נונו, אודיה, אנה זק, אגם בוחבוט, שחר סאול, נורוז, הפיג'מות (עודד פז, אילן רוזנפלד ודנה פרידר), טונה והאחיות כרקוקלי.
בטקס צפויים להתראיין גם הזוג טליה עובדיה ושחף רז.
במהלך משדר חדשות ברשת 13 הופתע המגיש והכתב עומר ירדני בשידור כאשר הודיעו לו שזכה בתואר מגיש החדשות של השנה.
ב-22 בדצמבר 2022 עלה לעמוד האינסטגרם והפייסבוק של הפשוטע ביצוע מתוך הטקס של הזמר רן דנקר לשיר "פגישה לאין קץ" של חוה אלברשטיין.
את השיר דנקר ביצע לראשונה בסדרה "השיר שלנו".
ב-26 בדצמבר 2022 פורסם ביצוע מתוך הטקס של הזמרת אודיה לשיר "רואה לך בעיניים" של אתי אנקרי.
ב-27 בדצמבר 2022, יום לפני שידור הטקס עלה לעמוד של הפשוטע ביצוע מתוך הטקס של הזמרת נועה קירל לשיר "בסיבוב" של טונה וצליל דנין.
בשנה זו הטקס נערך במתכונת מצומצמת בעקבות מלחמת חרבות ברזל וכחלק מהפודקאסט "תרגעו" ביחד עם שיר הדס מאיר והזוכים בו הוכרזו במהלך התוכנית.
הפשוטע גם מקיימת מסיבות והן נערכות במועדון בי סייד בתל אביב.
התקיימו 17 מסיבות (נכון לאפריל 2025) אותן מנחים בר אלמליח (הפשוטע) ושיר הדס מאיר.
את המוזיקה במסיבות מנגנת שדרנית גלגלצ דנה יצחק והיא מורכבת משירי שנות ה-2000, שירי פסטיגל ולהיטים חדשים.
המסיבה הראשונה התקיימה ב-4 במרץ 2022 ולאור ההצלחה התקיימו נוספות.
במסיבות הופיעו אמנים ישראלים מובילים.
בנוסף הופיעו גם קומיקאים שונים: תמיר בר, גיתית פישר, אושרית סרוסי וערוץ הכיבוד, התארחו כוכבי הסדרות "קופה ראשית", "הפיג'מות" ו"השמינייה" כמו כן השתתף במסיבה כתב חדשות 13 עומר ירדני.
בשנת 2024 הצטרף לתחנת הרדיו גלגלצ והחל להגיש לצד שיר הדס מאיר את התוכנית "עשורים" במהדורת ייעוץ למאזינים בה יכלו להתייעץ עם מגישי התוכנית על כל מיני דברים, התוכנית שודרה למשך שנה בלבד ואחר כך עם עזיבתה של הדס מאיר את התחנה באפריל 2025 ירדה התוכנית.
במאי 2025 עברו השניים לתחנה אקו 99FM והחלו להגיש מצעד שירים שבועי המשודר בימי חמישי מדי שבוע, במסגרת המצעד מצביעים המאזינים לשירים הישראלים והלועזים שהכי אהבו בשבוע החולף וכך מרכיבים את תוצאות המצעד שאליו נכנסים חמשת השירים שקיבלו הכי הרבה הצבעות בכל שבוע.
בנוסף לדירוג מדברים השניים על אירועים בולטים שקרו בשבוע החולף, נזכרים בלהיטים גדולים שיצאו בעבר ומארחים אמנים ישראלים ידועים.
בין האמנים שהתארחו: נס וסטילה, נועם קלינשטיין, פרידה עוזיאל, אדר גולד ואוהד שרגאי, שירי מימון, אנה זק, נועה קירל, שחר טבוך, אליאנה תדהר ולי בירן, ליעד מאיר, מאיה בוסקילה, עידו מלכה, רן דנקר וטל מוסרי.
אחרי שעלו עם המצעד ערכו בחודש ספטמבר באותה שנה את המצעד השנתי שמסכם את השנה העברית במוזיקה בו אירחו אמנים רבים שזכו בפרסים השונים.
באוגוסט 2022 עלה "הפודקאסט של הפשוטע" בשיתוף Factory 54 בהנחיית בר אלמליח (הפשוטע) ושיר הדס מאיר.
הפודקאסט מכיל 8 פרקים בהם אירחו המנחים אורחים שונים לשיחה על הנושאים בהם עוסקים האורחים.
המתארחים בפודקאסט: גיתית פישר, מולי שגב, ערן סויסה, עודד פז, אילן רוזנפלד, ג'ורדי (ירדן פלג), רון ביטון, נועה קולר, טליה ברטפלד, אדיר מזרחי, מאיה ורטהיימר ונונו.
הפשוטע והדס מאיר מגישים פודקאסט נוסף בשם "תרגעו" גם בו הם מארחים ידוענים שונים לשיחה.
בינואר 2025 פורסם שעמוד האינסטגרם צפוי להפוך לסדרת טלוויזיה שתשודר בערוץ כאן 11, את הסדרה כתב הפשוטע לצד אושרית סרוסי וחן רוטמן שגם משחקים בה.
הסדרה נכתבה במשך 3 שנים ובספטמבר באותה שנה פורסם קאסט השחקנים המלא שישתתף בה.
בנוסף לסרוסי ורוטמן צפויים לשחק בסדרה גם כרמל נצר, ניב שטרית, שון סופטי, איתי תורג'מן, מתן פרץ, עומר דרור, מאיה שטרן, אורי ורד, קייסי זפטה, גלית גיאת, צביקה הדר, תקווה עזיז, דורין מנדל, נופר סרוסי, אורי לייזרוביץ', עומרי אנגל, שיר הדס מאיר ועידן בורוליה.
ב-6 ביוני 2022 יצא שיר הגאווה "בשורות טובות" של הזמרת אגם בוחבוט בו מתארח הפשוטע.
הוא השתתף גם בכתיבת ויצירת השיר "קופידון" של בוחבוט.
ב-28 בנובמבר 2022 יצא השיר "הגיל דופק בדלת" של האחיות כרקוקלי בו הפשוטע לקח חלק בשיר.
ב-25 ביוני 2023 הוציא את השיר "לחגוג ומגוג" יחד עם שחר סאול ואלה לי.
בשנת 2024 יצא השיר "לא להתאבסס" של הזמרת אנה זק בו לקח חלק בכתיבת השיר.
בשנת 2025 כתב את השיר "להזיז ת'גוף" של עדי חבשוש במיוחד לפסטיגל באותה שנה בו לקח חלק בצוות הקריאייטיב של המופע.
לאורך השנים, דמותה של הפשוטע השפיעה על תרבות הפופ הישראלית, ונחשבת למובילת דעה עבור ילידי דור ה-Y.
בנובמבר 2019, בוצע שיתוף פעולה בין מותג הדמות וערוץ הטלוויזיה MTV ישראל ליצירת רצועת השמעה בשם "100% הפשוטע" המשודרת בערוץ באופן חד-שבועי, הכוללת קליפים לשירים שנבחרו על ידי מפעיל העמוד ברוח הדמות.
מספר פוליטיקאים הגיבו על פוסטים של הפשוטע בזמנים שונים על מנת לפנות לקהל היעד של העמוד במהלך מערכת בחירות, או לחלופין כתגובה על ממים בהם נכללו תמונות שלהם.
עם הפוליטיקאים שהגיבו נמנים מרב מיכאלי, אביגדור ליברמן ונשיא מדינת ישראל ראובן ריבלין.
ראש מפלגת יש עתיד יאיר לפיד הקריא תגובה של הפשוטע בפוסט קידום שהעלה לעמוד הפייסבוק שלו שבוע לפני הבחירות לכנסת העשרים וארבע.
בעקבות קהילת העוקבים הגדולה של הדמות, הוקמה ב-24 באפריל 2021 קבוצת פייסבוק רשמית דרך דף הדמות, הנקראת "הפשוטעות".
בקבוצה זו, מוזמנים העוקבים להעלות תוכן מקורי משלהם ברוח הדמות, כאשר פרסומים מוצלחים מן הקבוצה משותפים מדי פעם אל דפי הרשתות החברתיות של הפשוטע.
נכון לנובמבר 2022, הקבוצה מונה כ-200 אלף חברים.
בספטמבר 2021 השתתפו מפעיל העמוד בר ושותפתו להנחיית טקס פרסי הפשוטע, שיר הדס מאיר, בשעשועון "אל תפילו את המיליון" ברשת 13. הפרומואים לתוכנית והמנחה אברי גלעד הדגישו את מותג ודמות הפשוטע.
בינואר 2022, פוסט של הפשוטע עובד לבדיחה שהופיעה בתוכנית הסאטירה ארץ נהדרת, ובקרדיטים נמסרה תודה מיוחדת ל"בר הפשוטע".
ב-6 ביוני 2022, שוחרר הסינגל בשורות טובות בביצוע הזמרת אגם בוחבוט, אשר נכתב בשיתוף בר הפשוטע, ושמה של הפשוטע מופיע על עטיפת הסינגל.
הוא אף מופיע בהופעת אורח בסופו של הקליפ, ובפסקול השיר עצמו שולב בר שמוסר "אני יודעת שאתם אוהבים אותי.
הפרשת פטמה היא נוזל מהפטמה עם או בלי לחיצה על השד.
ההפרשה יכולה להיות הפרשת חלב, מוגלה, דם או נוזל, שקוף, ירוק או צהבהב.
המרקם יכול להיות סמיך, נוזלי, דביק או מימי.
הפרשות פטמה תקינות – במקרים כמו הפרשת חלב אם לאחר הלידה או אישה בשנות הפוריות (אך רק בהפעלת לחץ על השד).
הפרשות פטמה לא תקינות – אצל גברים, כשההפרשה דמית (מכילה דם) או הפרשה משד אחד בלבד.
כמו כן גוש, נפיחות, אדמומיות או שינויים בעור באזור השד גם הם מעידים על הפרשות פטמה לא תקינות.
הפרשה לא תקינה יכולה להיגרם מ: פפילומה, מסטיטיס (דלקת שדיים), סרטן השד, תרופות מסוימות שגורמים להעלאת הפרולקטין (פרולקטין גבוה), סתימת צינור השד.
נהוג להעריך הפרשות חלב אצל נשים שאינן הרות או מניקות אחרת מהפשרות פטמה אחרות.
לעיתים קרובות ניתן לקבוע את הסיבה להפרשה על סמך סימפטומים ובדיקות בלבד.
ניתן גם לבצע בדיקות דם על מנת לשלול היפרתירואידיזם (תת פעילות של בלוטת התריס) או פרולקטין גבוה.
בדיקות אחרות עשויות לכלול ממוגרפיה, אולטרה סאונד שד, ביופסיה שד, ביופסיה עור.
ניתן לטפל בסתימת צינור השד הבעייתי באמצעות הסרה כירורגית של הצינורות המעורבים.
במקרה שההפרשות נוצרות עקב זיהום ניתן לטפל על ידי אנטיביוטיקה, או על ידי חתך וניקוז.
הפרשת פיטמה היא אחת משלוש התלונות השכיחות בקרב נשים, לאחר כאבים בחזה וגוש באזור השדיים.
כ-3% ממקרי סרטן השד קשורים בהפרשות.
הפרשת פטמה יכולה לנבוע מצינור או מספר צינורות של 15–20 צינורות שכל שד מכיל, ניתן לחלק את הגורמים לנורמלי (פיזיולוגי), ולא נורמלי (פתולוגי).
נוזל חלב פטמות הוא תקין במהלך השבועות האחרונים של ההיריון, לאחר הלידה, ובמהלך ההנקה.
לעיתים חלק מהתינוקות גם עלולים להפריש חלב מהפטמה, תופעה שנמשכת מספר שבועות.
גירוי השדיים באמצעות עיסוי, משאבת חלב או לאחר ממוגרפיה עלול לגרום להפרשות פטמה.
ההפרשות עלולות להיות צהובות, ירוקות או להכיל חלב.
התופעה שכיחה אצל נשים בגיל הפוריות.
הפרשות באופן ספונטני שאינן קשורות להריון או הנקה נחשבות ללא תקינות, אך לרוב הגורם לכך הוא לא רציני.
לעומת זאת הפרשות פטמה אצל גברים אינן תקינות.
הפרשה מהפטמות היא בסבירות גבוהה יותר להיות חריגה, כלומר פתולוגית, אם ההפרשה צלולה, דמית או משד אחד בלבד.
כמו כן במקרים שבהם יש אדמומיות, נפיחות, גוש בשד או שינויים באזור.
צינור חלב חסום או מורחב עלול לגרום להפרשה מהפטמות.
פפילומה היא הנגע הלא סרטני השכיח ביותר אצל נשים בגילאי 30–50. ניתן לחלק את הפפילומה לפפילומה מרכזית ופפילומה היקפית, הפרשות מהפטמות שכיחות יותר בפפילומה מרכזית.
עד מחצית מהנשים עם פפילומה עלולות להפריש הפרשות דמיות, אך ההפרשה יכולה להיות גם בצבע צהבהב.
ההפרשות בדרך כלל קטנות מכדי להרגיש אך ולעיתים רחוקות יכולות להעיד סרטן השד.
אצל 15%–20% מהנשים עם הפרשות פטמה נגרמו כתוצאה מסתימת צינור.
התופעה נפוצה אצל נשים בגיל המעבר, ייתכן ויש קשר לכאב ולנסיגת הפטמה.
לעיתים עשוי להופיע גם גוש.
קרצינומה בצינורית השד מופיע בדרך כלל עם ממצאים חריגים בממוגרפיה.
בסבירות נמוכה יותר קרצינומה בצינורית השד עלולה להופיע כגוש, כאב או בהפרשות מהפטמה אצל נשים.
לעומת זאת אצל גברים הפרשת הפטמה היא התופעה השכיחה ביותר.
זיהום בשד, דלקת בשד, או מורסה עלולות לגרום להפרשה מהפטמה.
אקזמה בפטמה עלולה לגרום להפרשה תוך התקשות הפטמה.
הפרשות מהפטמה עשויות לנבוע מסרטן השד במיוחד במקרים בהם יש גוש נלווה באזור החזה.
הפרשה דמית עלולה להופיע במחלת פאג'ט.
העלאת פרולקטין יכולה לגרום להפרשת חלב מהפטמה.
הגורמים להעלאת הפרולקטין יכולים להיות גורמים אנדוקריניים כמו בלוטת יותרת המוח, בלוטת התריס ותרופות כמו:
טיפול תרופתי ליתר לחץ דם: מתילדופה, ורפמיל, רזפין.
הורמונים: אסטרוגן, גלולה למניעת היריון.
ישנם גם עשבים שעלולים לגרום להפרשות מהפטמה, לדוגמה: אניס ושומר.
ההערכה של הפרשת פטמה חלבית אצל נשים שאינן בהריון ושאינן מניקות שונה מההערכה של הפרשות פטמה חריגות אחרות.
לעיתים ניתן לברר את הסיבה להפרשה ללא ביצוע בדיקות.
במקרים בהם נדרש לבצע בדיקות דם הבדיקות כוללות בדרך כלל בדיקות בלוטת התריס ופרולקטין על מנת לשלול תת-פעילות של בלוטת התריס ויתר פרולקטין בדם.
בדיקות נוספות שניתן לבצע כוללות ממוגרפיה, אולטרה סאונד השד, CT ראש על מנת לשלול גידול בבלוטת יותרת המוח, וביופסיה של השד, רנטגן של צינורות השד או ביופאסית עור.
העדר תאים סרטניים בדגימות של הפרשת הפטמה לא שולל סרטן ולכן לא מבצעים ציטולוגיה של הפרשת הפטמה.
עם זאת ההנחיות לגבי הבדיקות משתנות, וסביר יותר לבצע בדיקות אם ההפרשה דמית, משד אחד או שנבדקת מעל גיל 50. אם תוצאות הבדיקה מעידות על תאים ממאירים יש סבירות גבוה לסרטן.
בתחילה יש לבצע הערכה לסרטן.
הטיפול יהיה לפי הגורם להפרשת הפטמה.
ויכול לכלול החלפת תרופה, הסרת גוש, מריחת קרם לטיפול או מתן תרופות לטיפול בגורם להפרשה.
ניתן לטפל בסגירה של צינורות באמצעות הסרה כירורגית של הצינורות המעורבים.
סיבות זיהומיות עשויות לדרוש אנטיביוטיקה או חתך וניקוז.
ישנם מיקרים שלא נדרש טיפול.
אם לא נמצאה חריגה, כריתת צינור עשויה לפתור את התסמינים הטיפול תלוי גם בשאלה אם קיימת הפרשה חד צינורית או רב צינורית והאם הסימפטומים של הפרשת הפטמה מטרידים את המטופל.
במקרים מסוימים ייתכן שלא יהיה צורך בהתערבות נוספת, ובמקרים אחרים יבוצע כריתה מלאה של הצינור.
אם המטופל מעוניין לשמר את יכולת ההנקה, וקיימת הפרשה חד צינורית בלבד יש לשקול דוקטוסקופיה\גלקטוגרפיה (הליך רפואי לצפייה ודגימה בצינורות החלב).
הפרשת פיטמה היא אחת משלוש התלונות השיכוחות בקרב נשים, לאחר כאבים בחזה וגוש באזור השדיים.
כ-10% מהנשים יכולות להבחין בהפרשות מהפטמה בהפעלת לחץ על השד.
יותר מ-50% מהנשים חווות הפרשות מהפטמה באמצעות משאבת חלב.
רוב ההפרשות החריגות מהפטמות אינן קשורות לסרטן השד אך כ-3% אכן קשורות.
הפרש הכחול הוא ציור שמן מעשה ידי האמן הרוסי וסילי קנדינסקי משנת 1903 בבוואריה.
היצירה נמצאת כיום באוסף פרטי בציריך, ושמה זהה לשמו של אלמנך ולשמה של תנועת האמנות "הפרש הכחול" שקנדינסקי ייסד בשנות ה-1910 המוקדמות יחד עם פרנץ מארק.
קנדינסקי נולד במוסקבה בשנת 1866, בנם היחיד של סוחר תה.
כאשר הוריו התגרשו, נשלח להתגורר עם דודתו, שם נחשף לראשונה לקסם הצבעים.
באוניברסיטה בחר ללמוד כלכלה ומשפטים, וסיים את מבחניו "בקלות".
זמן קצר לאחר שנישא לבת דודתו, נתקל בציור מסדרת "ערימות השחת" של קלוד מונה, דבר שהעמיד אותו בפני דילמה – האם להמשיך בקריירה אקדמית כפרופסור או לפנות לאמנות.
הוא בחר ללמוד ציור, ובשנת 1896, כשהיה בן שלושים, עבר למינכן שבגרמניה.
הציור מתאר פרש לבוש בגלימה כחולה הדוהר בשדה על גבי סוס לבן, כשמאחוריו נראית חורשה.
היצירה מהווה ציון דרך משמעותי בהתפתחותו האמנותית של קנדינסקי, שסגנונו נע בין אימפרסיוניזם לאמנות המופשטת המודרנית, שבה היה מחלוצי הדרך.
זהו אחד מציוריו האחרונים בסגנון האימפרסיוניסטי, והוא מכיל ניצנים מוקדמים של ההפשטה שתאפיין את יצירתו בהמשך.
הצבע הכחול, בפרט, נודע למשמעות רוחנית עבורו, כמו גם עבור חברו הצייר הגרמני פרנץ מארק.
מלבד חשיבותו האמנותית, היצירה נושאת משמעות נוספת, שכן שמה, "הפרש הכחול", שימש מאוחר יותר כשמה של קבוצת אמנים מתקדמים שקנדינסקי ייסד בשנת 1911. קבוצה זו פרסמה אלמנך בשם זה וארגנה תערוכות שבהן הציגה את יצירותיה.
הפררוגטיבה המלכותית היא שם כולל לסמכויות הריבוניות של המונרך הבריטית, אשר נשארו מן עידן השלטון המונרכי אבסולוטי, אך הוסדרו מחדש תחת מסגרת המונרכיה חוקתית.
אף כי סמכויות אלו מצויות פורמלית בידי המלך, הרי שבפועל הן מופעלות כיום בידי הממשלה בשמו - בראש ובראשונה על ידי ראש הממשלה ושרי הקבינט.
הפררוגטיבה נחשבת לאחת מאבני היסוד של המשפט החוקתי הבריטי, על אף שלא קיבלה ביטוי כוללני בחקיקה סטטוטורית.
חלק מהוראותיה התמסדו בזמן לחוק כתוב, ואחרות נותרו בלתי כתובות אך מקובלות כמחייבות מכוח המנהג החוקתי והפסיקה.
ניתן להבחין בארבעה סוגים עיקריים של סמכויות פררוגטיבה (זכות יתרה מלכותית), ובנוסף אליהם, שתי קטגוריות נוספות שהן סטטוטוריות אך מערבות את עצת השרים:
סמכויות פררוגטיבה המופעלות על ידי הכתר בלבד
סמכויות פררוגטיבה המופעלות על ידי המלך בלבד אלו הן סמכויות נדירות יחסית שבהן המלך פועל על פי שיקול דעתו הבלעדי, ללא צורך בעצת שרים.
דוגמה היסטורית לכך הייתה היכולת לבחור יורש (אף שזו בוטלה על ידי חוק).
כיום, דוגמאות מודרניות מובהקות לסמכויות אלו מעטות מאוד, והן בדרך כלל טקסיות או נוגעות לעניינים אישיים של הכתר.
בחירת ראש ממשלה: אף שקיימת קונבנציה חזקה מאוד לפיה המלך ממנה את מנהיג המפלגה הגדולה ביותר בבית הנבחרים, תאורטית זוהי סמכות המלך.
במצבי משבר (למשל, כשהבחירות אינן מניבות רוב ברור) יכולה לבוא לידי ביטוי סמכות זו באופן יותר משמעותי.
מינויים למסדרי אבירות מלכותיים: מינויים למסדר הבירית (Order of the Garter) או מסדר הדרדר (Order of the Thistle), למסדר המלכותי הוויקטוריאני (Royal Victorian Order) ומסדר ההצטיינות (Order of Merit), וכן לתפקידים מסוימים במשק הבית המלכותי (Royal Household positions).
מינויים אלו הם אישיים למלך ואינם דורשים עצת ממשלה.
פיזור הפרלמנט (בנסיבות חריגות): אף שמאז חוק הפרלמנט של קדנציות קבועות 2011 (Fixed-term Parliaments Act 2011), פיזור הפרלמנט היה כפוף לחוק, המלכ/ה עדיין שומר/ת על סמכות תאורטית לפזר את הפרלמנט בנסיבות חריגות ביותר, אם כי בפועל זה ייעשה תמיד בעצת ראש הממשלה.
חוק פיזור הפרלמנט 2022 (Dissolution of Parliament Act 2022) ביטל את חוק 2011 והחזיר את סמכות הפיזור לידי הכתר, אך שוב, היא תופעל כמעט תמיד בעצת ראש הממשלה.
סמכויות פררוגטיבה המופעלות על ידי הכתר בעצת שרים
סמכויות אלו שייכות לכתר, אך בפועל מופעלות על ידי המלך הפועל על פי עצת ממשלתו.
דוגמאות לכך כוללות את הסמכות להכריז מלחמה, לחתום על אמנות בינלאומיות, למנות שגרירים, להעניק חנינות מלכותיות (Royal Pardons) ולהעניק תארים ואותות כבוד.
למרות שהפעולה רשמית "של המלך", ההחלטות בפועל מתקבלות על ידי ראש הממשלה והקבינט.
מינוי שרים בממשלה הבריטית וחברי המועצה המלכותית (Privy Counsellors): אף שהמינוי נעשה רשמית על ידי המלך, הבחירה בפועל היא של ראש הממשלה.
יצירה והענקה של מדליות ואותות כבוד: למעט המסדרים המלכותיים הבלעדיים למלך עצמו (כאמור לעיל), שאר המדליות ואותות הכבוד (כגון תוארי אבירות, CBE, OBE וכו') מוענקים על ידי המלך בעצת משרד הקבינט ובהמלצת ראש הממשלה.
זכות החנינה המלכותית (Prerogative of Mercy): הסמכות לחון אסירים, להמיר עונשים או להפחיתם.
סמכות זו מופעלת על ידי המלך בעצת שר המשפטים.
מינויים ציבוריים מסוימים: מינויים לתפקידים בכירים מסוימים במגזר הציבורי, כגון מינוי שופטים בכירים, שנעשים רשמית על ידי המלך אך בפועל בעצת שרים רלוונטיים.
פררוגטיבות מלחמה: הסמכות להכריז מלחמה, לחתום על הסכמי שלום ולשלוח כוחות צבא לפעולה צבאית בחו"ל.
אף שזהו כוח הפררוגטיבה של הכתר, הוא מופעל בפועל על ידי הממשלה, וקיים ויכוח ציבורי ופוליטי סביב הצורך באישור פרלמנטרי לפעולות צבאיות.
ענייני חוץ: ניהול יחסי חוץ, כולל קביעת מדיניות חוץ, הכרה במדינות חדשות, ניהול יחסים דיפלומטיים ומינוי שגרירים.
סמכויות פררוגטיבה המופעלות על ידי שרים
סמכויות הפררוגטיבה הועברו או הוכרו ככאלה המופעלות ישירות על ידי שרים, ללא מעורבות ישירה של המלך.
דוגמאות לכך כוללות סמכויות מסוימות בתחום הביטחון הלאומי וניהול השירות הציבורי.
פעולות אלו נחשבות כפעולות של הכתר, אך הביצוע הוא באמצעות שרים.
היבטים של אמנות ויחסי חוץ: בעוד שהמלך מאשרר אמנות באופן רשמי, המשא ומתן והחתימה הראשונית על אמנות בין-לאומיות מתבצעים על ידי שרים.
הכרה מדינתית: ההחלטה להכיר במדינה או ממשלה חדשה היא סמכות פררוגטיבה המופעלת על ידי משרד החוץ.
זכות קציני המשפט (Law Officers) לנהל הליכים משפטיים בשם הכתר: התובע הכללי (Attorney General) והפרקליט הכללי (Solicitor General) מחזיקים בסמכויות פררוגטיבה מסוימות המאפשרות להם לנקוט בהליכים משפטיים או להפסיק אותם בשם הכתר.
סמכויות פררוגטיבה המופעלות על ידי הכתר במועצה (המועצה המלכותית – Privy Council)
המועצה המלכותית היא גוף ייעוצי פורמלי המורכב ברובו משרים נוכחיים ובעבר, אך גם מחברים בכירים אחרים.
סמכויות המופעלות על ידי המלך במועצה כוללות הוצאת צווים מלכותיים במועצה (Orders in Council), המשמשים לקביעת תקנות, הטלת סנקציות בינלאומיות, וטיפול בענייני מושבות מעבר לים.
למרות שהמועצה נותנת את העצה, המלך הוא זה שמכריז רשמית על הצווים.
צווים מלכותיים במועצה (Prerogative Orders in Council): אלו משמשים לקביעת תקנות בתחומים מסוימים, למשל, ביחס לטריטוריות מעבר לים (Overseas Territories), או לאכיפת סנקציות בינלאומיות.
צווים המאשרים חקיקה מג'רזי וגרנזי: אישור חוקים שהתקבלו באיים אלו (שטחי חסות של הכתר).
הענקה ושינוי של אמנות מלכותיות (Royal Charters): מסמכים רשמיים המעניקים מעמד חוקי לגופים מסוימים, כגון אוניברסיטאות, ערים או תאגידים.
קטגוריות נוספות (סטטוטוריות המערבות את עצת שרים)
קיימות גם סמכויות שהן אמנם סטטוטוריות (כלומר, נוצרות מכוח חוק), אך מופעלות בדומה לסמכויות פררוגטיבה במובן שהן דורשות את עצת השרים:
סמכויות ביצועיות סטטוטוריות של הכתר בעצת שרים: דוגמה בולטת לכך היא הסמכות של המלך לאשר חוקים (Royal Assent) שהתקבלו בפרלמנט, והופכת אותם לחוק המדינה.
אף שהחוק עצמו הוא פרי יצירת הפרלמנט, חתימת המלך היא שלב הכרחי והיא נעשית תמיד בעצת שרים.
סמכויות סטטוטוריות המופעלות על ידי המלך במועצה בעצת שרים: לדוגמה, הוצאת צווים סטטוטוריים במועצה (Statutory Orders in Council).
צווים אלו שונים מצווי פררוגטיבה בכך שהם נוצרים מכוח סמכות שהוענקה בחוק ספציפי, ולא מכוח הפררוגטיבה המלכותית הטבועה.
הם משמשים לעיתים קרובות ליישום הוראות חוק או לקביעת תקנות משנה.
הפררגוטיבה של הכתר כוללת שורה של סמכויות חיוניות וקריטיות הנוגעות לכוחות המזוינים, הכרזת מלחמה, וביטחון לאומי, שבפועל מופעלות על ידי ממשלת בריטניה בשם הכתר וכוללות:
הכרזת מלחמה - הכתר (באמצעות הממשלה) מוסמך להכריז על מלחמה או להפסיקה, וליזום פעולות עוינות (Hostilities) גם מבלי להכריז על מלחמה רשמית.
חתימה על הסכמי שלום - הכרזת שלום וחתימת הסכמי שביתת נשק, מתבצעת דה פקטו על ידי מזכיר המדינה לענייני חוץ וחבר העמים אך דה יורה בשם הכתר.
הפעלת הכוחות המזוינים - סמכות לפרוס כוחות בריטים בתוך הממלכה או מחוצה לה, לרבות פעולות צבאיות, ניתנת לממשלת בריטניה מכוח הפררגטיבה.
פיקוד על הכוחות המזוינים- השליטה העליונה על הכוחות המזוינים נתונה לכתר, אך מופעלת דה פקטו על ידי ראש הממשלה, ומזכיר המדינה לענייני הגנה.
קבלת ההחלטה על פעולה צבאית- ראש הממשלה מקבל דיווחים קבועים מראשי מערכת הביטחון וועדת המודיעין המשולבת, והוא המוסמך לאשר שימוש בכוח צבאי, פתיחת מבצעים או הפעלה של יכולות מיוחדות, כולל נשק גרעיני (מכתבי המוצא האחרון).
אף כי הפעלת הצבא נעשית בשם הכתר, הסמכות לכך מופעלת בפועל על ידי הממשלה – ובראשה ראש הממשלה – באמצעות מועצת ההגנה כמסגרת חוקית.
עדכון הכתר- ראש הממשלה מחויב לעדכן את המלך או המלכה על ההחלטה בנקיטת פעולה צבאית, אך אינו נזקק לאישורם.
העדכון נעשה לעיתים קרובות באירועים חריגים, למשל בפתיחת מבצע צבאי.
עדכון הפרלמנט- אין חובה חוקית לקבל את אישור הפרלמנט הבריטי לפני פריסת כוחות צבא או נקיטת פעולות צבאיות - סמכות נותרה כחלק מהפררוגטיבה.
עם זאת מאז מלחמת עיראק התגבשה מוסכמה שלפיה הממשלה מבקשת את תמיכת הפרלמנט לפני פעולות צבאיות גדולות.
סוגיית סמכות הממשלה לנקוט בפעולה צבאית ומידת הצורך באישור פרלמנטרי היא מורכבת ונתונה לוויכוח.
מבחינה טכנית, ראש הממשלה מחזיק בסמכות חוקתית להורות על פעולה צבאית, שכן זו נגזרת מסמכויות הכתר ולא הוענקה על ידי הפרלמנט.
פירוש הדבר כי אין דרישה מקודדת בחוק לאישור פרלמנטרי לפני יציאה למבצע צבאי.
עם זאת, מאז 2011, הממשלה הצהירה כי היא תכבד את הנוהג לפיו לבית הנבחרים תינתן הזדמנות לדון בפעולה צבאית, למעט במקרי חירום.
עיקרון זה נכלל גם ב"מדריך הקבינט" (Cabinet Manual).
לאורך ההיסטוריה, ובמיוחד במלחמות העולם הראשונה והשנייה, דיונים פרלמנטריים על קונפליקטים התרחשו לרוב רק לאחר שהפעולה הצבאית כבר הייתה בעיצומה.
עם השנים, התרחבה הפרקטיקה של דיון בהצעות לפני יציאה לפעולה צבאית, והדבר נחשב כיום הכרח פוליטי כדי להתחייב לכוחות צבאיים.
ראש הממשלה יכול לאשר פעולה צבאית במסגרת סמכותו של הכתר במקום הפרלמנט.
אך מבחינה פוליטית, הנושא פחות ברור.
היעדר דרישה חוקית מקודדת יצר מצב שבו אישור פרלמנטרי, כאשר הוא מתבקש, נעשה לרוב באמצעות "הצעות מהותיות" (substantive motions).
אלו הן הצבעות המביעות דעה או מקבלות החלטה, אך לא בהכרח מבקשות במפורש לאשר פעולה צבאית.
מאז מלחמת עיראק, רוב פריסות הצבא הבריטיות בוצעו בעקבות אישור הפרלמנט, אך חלקן לא.
במהלך משבר סואץ השנוי במחלוקת בשנת 1956, ראש הממשלה אנתוני אידן זכה בסדרה של קולות בבית הנבחרים, אך התמודד עם התנגדות עזה מצד מפלגת הלייבור ולחץ בינלאומי, מה שהוביל לפרישה מהירה ולהתפטרותו של אידן.
במהלך מלחמת המפרץ בשנת 1991, התקיימו שבע הצהרות ודיון אחד שהתמקד בהצעה מהותית.
תחילת הפעולות הצבאיות הוכרזה בהצהרה של ראש הממשלה דאז, ג'ון מייג'ור.
ב-1999 במהלך מבצע כוח מאוחד של נאט"ו, הפרלמנט הבריטי הביע חשש מחוסר דיון מספק על המצב בקוסובו.
למרות תחילת התקיפות של נאט"ו, הממשלה נמנעה מהצבעה מהותית שתאפשר לפרלמנט להביע עמדה רשמית.
דיונים נוספים התקיימו, אך בעיקר על הצעות לדחיית ישיבה.
ב-2001, לאחר פיגועי 11 בספטמבר שהובילו למלחמת אפגניסטן הפרלמנט הבריטי כונס מספר פעמים לדיונים בנושא, אך ללא הצבעה מהותית על פריסת הכוחות הבריטיים באפגניסטן.
הפריסות הראשוניות והמשמעותיות יותר הוכרזו באמצעות הצהרות שרים, ללא הצבעה ממשלתית.
עם זאת, ב-9 בספטמבר 2010, התקיים דיון והצבעה ביוזמת ועדת העסקים של חברי הפרלמנט מן השורה, שאישרה את המשך נוכחות הכוחות הבריטיים באפגניסטן ברוב של 310 מול 14.
ב-2003, לפני שבריטניה הצטרפה לארצות הברית בפלישה לעיראק, טוני בלייר קיים וניצח בהצבעה שאישרה פעולה בריטית.
ב-2011 במהלך התקיפה הצבאית הבין-לאומית בלוב ראש הממשלה דייוויד קמרון החליט על יציאה לפעולה צבאית ללא אישור פרלמנטרי מוקדם.
ראש הממשלה הודיע על כך ב-18 במרץ, וב-21 במרץ הוגשה הצעה מהותית לקבלת אישור רטרואקטיבי לפעולה, שהתקבלה ברוב גדול.
מקרה זה הדגיש את חוסר העקביות והבהירות בנוהג הפרלמנטרי לאישור פעולות צבאיות.
בינואר 2013 הודיעה ממשלת בריטניה כי תיפרוס נכסים צבאיים, לבקשת ממשלת צרפת, כדי לתמוך במבצע ברקאן למאלי.
פריסת כוחות אלו נחשבה על ידי הממשלה כתגובה לבקשת חירום מצד הרשויות הצרפתיות והמאליות, ובתמיכה בהחלטת מועצת הביטחון של האו"ם.
כמו כן, הודגש באופן עקבי כי כוחות בריטיים לא ייפרסו בתפקיד לחימה.
על בסיס זה, לא התקיים דיון בהובלת הממשלה ולא הצבעה פרלמנטרית בנושא פריסת הכוחות המזוינים למאלי.
ב-2013, ראש הממשלה, דייוויד קמרון, ביקש את אישור הפרלמנט להתערבות צבאית במלחמת האזרחים בסוריה, במטרה להרתיע את הנשיא אסד משימוש בנשק כימי.
הפרלמנט לא אישר את הבקשה, וקמרון כיבד את ההחלטה.
ב-2014 בריטניה נטלה חלק בפעולות צבאיות נגד דאעש בעיראק ובסוריה, ובשני המקרים הממשלה ביקשה וקיבלה אישור פרלמנטרי מוקדם, דבר ששיקף התפתחות מסוימת בנוהג הפרלמנטרי.
בספטמבר 2014, בעקבות בקשת ממשלת עיראק והאיום מדאעש, ראש הממשלה דייוויד קמרון התחייב להצבעה פרלמנטרית על תקיפות אוויריות בעיראק (תוך שמירה על הזכות לפעול במקרי חירום).
הפרלמנט אישר ברוב גדול את ההצעה לתקיפות אוויריות נגד דאעש בעיראק, תוך שלילת פריסת כוחות קרקע בריטיים והבהרה כי פעולה בסוריה תחייב הצבעה נפרדת.
שנה לאחר מכן, בדצמבר 2015, ולאחר פיגועי טרור ועלייה בלחץ לפעולה נגד דאעש בסוריה, וכן לאחר החלטת מועצת הביטחון של האו"ם, הפרלמנט הצביע בעד הרחבת התקיפות האוויריות הבריטיות למטרות דאעש בסוריה, כאשר גם הצעה זו עברה ברוב משמעותי ושוב שללה פריסת כוחות קרקע.
ב-2018, ננקטה פעולה צבאית נגד מתקני נשק כימי סוריים ללא הצבעה בפרלמנט.
הממשלה הצדיקה זאת מטעמים הומניטריים.
ראש הממשלה דאז, תרזה מיי, מסרה הצהרה לבית הנבחרים, אך לא התקיימה הצבעה רטרואקטיבית בנושא.
ב-2024, כוחות בריטיים ואמריקאים, בתמיכת בעלות ברית, פתחו בתקיפות אוויריות נגד המורדים החות'ים בתימן, לאחר שהללו התעלמו מאזהרות חוזרות ונשנות להפסיק את תקיפותיהם על ספנות בים האדום.
מכיוון שהפרלמנט לא היה בישיבה, לא התאפשר דיון או הצבעה מוקדמת על הפעולה.
ראש הממשלה רישי סונאק טען כי התקיפות היו חוקיות, מוגבלות ומידתיות, והכרחיות לנוכח השיבוש שהחות'ים גרמו לסחר העולמי.
למרות שהפעולה הייתה מתוכננת, ראש הממשלה בחר שלא לבקש אישור פרלמנטרי מראש, אך הבטיח כי דיון בדיעבד יתקיים.
הפשוטע היא סדרה קומית ישראלית שנוצרה על ידי בר אלמליח, אושרית סרוסי, חן רוטמן ואורי גרוס ובבימויו של דן מסר, המבוססת על דמות רשת בעלת אותו שם.
הסדרה מגוללת את סיפורה של בת אל שלאחר פרידה מארוסה, עוזבת את העיר אופקים ועוברת יחד עם חברותיה לשכור דירה בתל אביב.
הסדרה צפויה להיות משודרת בכאן 11.
בת אל, המכונה בצי, מאורסת לנהוראי שאיתו היא בזוגיות עוד מהטיול השנתי של כיתה י"א.
אך באירוע החינה שלהם הוא נפרד ממנה במפתיע והיא מוצאת את עצמה רווקה לראשונה מאז התיכון.
לאחר הפרידה, היא נרשמת ללימודי תקשורת במכללת סבידור מרכז, ויחד עם שתי חברותיה הטובות הן עוזבות את אופקים ושוכרות דירה בתל אביב.
בת אל – אושרית סרוסי
פריאל – שיר הדס מאיר
ב-15 בינואר 2025 פורסם על הפקת סדרה טלוויזיה המבוססת על דמות הרשת "הפשוטע" ותופק על ידי טדי הפקות.
הסדרה נכתבה במשך 3 שנים על ידי בר אלמליח, אושרית סרוסי וחן רוטמן.
באוגוסט 2025 פורסם על ליהוקו של הסטנדאפיסט מתן פרץ לסדרה.
בהמשך פורסם על ליהוקם של צביקה הדר וגלית גיאת.
הפשטה (בלועזית: אַבְּסְטְרַקְצִיָּיה) היא פעולה מחשבתית, הכוללת הגדרה ושימוש במושג חדש, המבטא מכנה משותף של מושגים קיימים.
ההפשטה מאפשרת להתייחס לעניין מסוים, בהקשר רצוי ותוך התעלמות מתכונות הפרטים שאינן רלוונטיות להקשר.
לדוגמה המושג "אדם" הוא הפשטה של הרבה סוגים של בני אדם (נשים, גברים, נוצרים, מוסלמים וכו').
כאשר טוענים טענה המשתמשת במושג המופשט, כמו "לכל אדם מגיע חופש דיבור" מתייחסים למכנה המשותף, ומתעלמים מתכונות הפרטים שאינן מעניינות בהקשר זה.
בדוגמה שניתנה, לאדם מגיע חופש, ללא קשר למגדרו, דתו או תכונותיו האחרות.
הפשטה בעולם העיצוב והאמנות החזותית
הפשטה משמשת אמנים ומעצבים על מנת להביע מושגים רעיוניים בכלים ויזואליים.
אין הכוונה לשימוש בסמלים אלא בשימוש בצורות מופשטות, זאת אומרת צורות שלא ניתן להגדיר אותן באמצעות מושג קונקרטי.
דוגמה לכך ניתן למצוא ביצירות רבות של הציירים וסילי קנדינסקי וג'קסון פולוק.
הפשטה צורנית היא תהליך ויזואלי המבטא הפחתה של המאפיינים הצורניים של אובייקט קיים.
מעצבים ואמנים משתמשים בהפשטה צורנית על מנת לקשר אסוציאטיבית בין היצירה לבין ההשראה שלה, לעיתים על מנת להצביע על תכונות נוספות של היצירה.
באופן זה משתמש הצייר סלבדור דאלי בדימוי ויזואלי מופשט של פניו בציוריו.
הפשטה גאומטרית היא הפשטה המבוססת על צורות גאומטריות.
בתאוריות קוגניטיביות העוסקות בהתפתחות – ההפשטה היא פעולה מחשבתית המאפשרת לאדם לחשוב על האפשרי ולא רק על הממשי, ומכאן לעסוק בתפיסות עולם, עקרונות, ומושגים מופשטים.
על פי תיאורית ההתפתחות של ז'אן פיאז'ה, יכולת חשיבה זו מתאפשרת החל מגיל 12 או 13 ועד אז יכול הילד לעסוק במושגים קונקרטיים בלבד.
פיאז'ה מציין שישנן תרבויות פרימיטיביות ששלב זה אינו בא בהן לידי ביטוי, וכן שלא כל מתבגר ומבוגר זוכה להגיע לרמת חשיבה זו.
במתמטיקה, הפשטה היא תהליך שבו מוגדרים מבנים כלליים כמו מספרים או מבנים מודולריים, תוך התעלמות מפרטים קונקרטיים שאינם הכרחיים להגדרה.
היא מהווה בסיס לתאוריות מתמטיות.
במדעי המחשב, אבסטרקציה היא כלי מרכזי לניהול מורכבות, שבו מידע מופשט לרמות שונות של פירוט, לדוגמה במודולריות של קוד.
היא מאפשרת התמקדות במהות תוך התעלמות ממימוש טכני ספציפי.
באנליזה מדעית, הפשטה משמשת לזיקוק ממצאים לתאוריות או מושגים כלליים, תוך שימוש במטא-ניתוח לעיתים.
המימרה "הפשטה היא בורות בררנית" (או "הפשטה היא בורות סלקטיבית") מבליטה את האספקט של ההתעלמות מהפרטים שאינם רלוונטיים בהקשר המופשט.
יש לשים לב להבדל בין מושג ההפשטה למושג הפשטנות ומושג הפשטות.
יש להבדיל בין המושג הפשטה למושג ייצוג, באופן שסמל יוצר סימון של אובייקט.
הפשיטה על האי גרין (בצה"ל: מבצע בולמוס 6) הייתה פשיטה של כוחות שייטת 13 וסיירת מטכ"ל בלילה שבין 19 ו-20 ביולי 1969, במהלך מלחמת ההתשה, על האי גרין שבצפון מפרץ סואץ.
מפקד שייטת 13, סא"ל זאב אלמוג פיקד על הפעולה, מפקד סיירת מטכ"ל, סא"ל מנחם דיגלי פיקד על אנשי הסיירת וקצין חי"ר וצנחנים ראשי, תא"ל רפאל איתן, כמפקד הבכיר על כולם, נמצא בסירה בקרבת האי.
למצרים נגרמו 70–80 הרוגים מתוך 100 אנשים על האי.
האי גרין היה מתחם ימי מבוצר שהוקם על שן סלע בקצה הדרומי של תעלת סואץ, כ־2.5 ק"מ מפורט תאופיק בקרבת העיר סואץ.
כחלק ממאמצי הצבא הבריטי במלחמת העולם השנייה להגן על התעלה במהלך המערכה במזרח התיכון, נבנה באי גרין שובר גלים שהקיף חלקית את השונית, ועליו נבנו מספר בונקרים כדי להגן על פתחה הדרומי של התעלה מתקיפות של כוחות הציר דרך האוויר או הים.
הצבא המצרי ירש את המתחם והפך אותו ליעד מבוצר, 145 מטר אורכו ו-68 מטר רוחבו.
המתקנים המצריים על האי כללו פילבוקס שנחשד כעמדת מכ"ם, אליו הוביל גשר באורך 45 מטר.
נתוני המודיעין הצביעו על כך שבאי ממוקמים עמדת מכ"ם לבקרת אש נגד מטוסים, תותחי נ"מ בני 37 ו-85 מ"מ ו-14 מקלעים, ושהוא מאויש על ידי 80–100 חיילים מצרים, כולל יחידת קומנדו.
המבצע באי גרין נערך בחודש החמישי למלחמת ההתשה בתעלה, לאחר עשרות רבות של הרוגים בתקריות בקו, וזמן קצר לאחר פשיטה מצרית על חניון טנקים ישראלי במוצב המזח מול פורט תאופיק שבה נהרגו 8 חיילים, נפצעו תשעה ונחטף חייל אחד.
שם הקוד שנבחר היה "בולמוס 6".
קדם לו מבצע בולמוס 5 שנערך חודש לפניו והיה מבצע הפשיטה הראשון של שייטת 13 במסגרת יחידתית.
הצעות שונות לתקיפת הכוח המצרי באי עלו עם תחילת מלחמת ההתשה ובהן הנחת מוקשים או שימוש בסירת נפץ.
על המבצע נאבקו שייטת 13 וסיירת מטכ"ל אך בשל מספר הלוחמים הגדול שנדרש למבצע הוחלט ששתיהן תיקחנה בו חלק.
מערכת היחסים בין מפקדי היחידות, אלמוג ודיגלי, הייתה גרועה באותה עת, אך דיגלי קיבל את סמכותו של אלמוג כמפקד המבצע.
רפול היה מעוניין להצטרף למבצע כדי למנוע בעיות פיקוד אך הוחלט כי הוא יישאר בכוח הסירות ולא יעלה לאי.
ב-20 באפריל נערך סיור מקדים של צוללים על גבי חזירים שסקרו את הזרמים, עומקים, מבנה הקרקע באזור האי ואת השמירה עליו.
רס"ן אמנון בן-ציון מפקד יחידה 838 יצא עם שתי סירות ברטרם ובדק באור יום את הזרמים באזור.
הוא דיווח על זרם צפוני וזרם דרומי בשעות שונות.
בנוסף, דיווח כי אינו רואה שעל האי הוצבו תותחים או מכ"ם.
בעקבות הפשיטה המצרית על חניון הטנקים הורו שר הביטחון והרמטכ"ל לשלב את חיל האוויר בתקיפות בגזרת התעלה.
ב-11 ביולי העלה זאב אלמוג שוב את תוכנית הפשיטה בפני המטכ"ל ובוצע תרגיל מודל ראשון משותף לשייטת ולסיירת.
ב-14 ביולי יצאה פקודת מבצע עם תאריך ביצוע ל-19 ביולי.
הפצצת חיל האוויר תוכננה למחרת, והשאיפה הייתה שהמכ"ם והתותחים יושמדו, אך הדבר לא היה תנאי לביצוע ההפצצה.
ב-17 ביולי התקדמה לאזור המבצע שיירת ציוד.
אחד המובילים שנשא "חזיר" עלה על מוקש.
תצפית אחרונה לפני המבצע זיהתה נקודה באזור צפון-מערב האי שבה תיתכן פרצה בגדר התיל המקיפה את האי.
את האי תקפו כוחות שייטת 13 וסיירת מטכ"ל.
כוח צה"ל, שמנה כ-70 לוחמים, הפליג מראס מיסאלה (כ-12 ק"מ דרומית-מזרחית לאי גרין), ב-12 סירות גומי, עד לנקודת פיצול כמה מאות מטרים מהיעד.
הפשיטה התבצעה בשני גלים: אנשי השייטת הגיעו ראשונים, בשחייה ובצלילה, וחיילי הסיירת נחתו בשלב שני בסירות גומי.
כוח שלישי שייט ב"חזיר" לעמדת הרתק - תמרור-אבן ימי 140 מטרים מדרום לאי, וברגע הפריצה ליעד של הגל הראשון המטיר אש כרתק והסחה על עמדות התותחים והמקלעים הכבדים שבדרום המבצר.
הלחימה באי נמשכה 39 דקות, ובמשך 38 דקות נוספות הכוח שנותר באי חילץ נפגעים, פיּנה ציוד שנָשר מהם ופוֹצץ את האגף הצפוני של המבצר בעזרת כ־80 ק"ג חומר נפץ – כל זאת ללא הפרעה מצד הכוח המצרי.
פינוי כוחות צה"ל מהיעד תוכנן להתבצע לכל אורך שלב התקיפה – תחילה פונו נפגעים ובהמשך, כל מי שסיים את תפקידו בלחימה נסוג בקבוצות של 2–4 סירות גומי, זאת על-מנת להימנע מנפגעים עקב הארטילריה המצרית הצפויה.
הפינוי מהאי בוצע כמתוכנן, אך ארך זמן ניכר, בעיקר עקב קשיים בחילוץ הנפגעים בתנאי הצפיפות והסיבוך של היעד; הסירה האחרונה, ובתוכה מפקד הפעולה, יצאה את האי 25 דקות לאחר הזמן האחרון שנקבע בתוכנית, ואז כבר החלו ליפול פגזים על שפת היעד שפגעו באחת מסירות הגומי ופצעו קל את אחד הלוחמים.
הסירה הפגועה טבעה בתחילת דרכה בים וששת אנשיה נאלצו לשחות (3.5 ק"מ) לעבר החוף שבשליטת ישראל.
הם הקימו קשר וחולצו מהמים באמצעות שני מסוקים.
בלחימה הקשה היו לצה"ל שישה הרוגים ו-11 פצועים.
לדברי עמי אילון, שהיה סגן מפקד חוליית המאחז בפשיטה, מתוך 40 הלוחמים שנלחמו בפועל על האי - רק שניים לא נפצעו או נהרגו.
על פי צה"ל, למצרים היו בקרב בין 70 ל-80 הרוגים וכל מצרי שלא נהרג, נפצע.
עמי אילון, שנפצע קשה במהלך הקרב, עוטר בעיטור הגבורה על חלקו בקרב.
כמו כן, עוטר גיל לביא בעיטור העוז; ואילן אגוזי, דב בר, גדי קרול וזלי רוט עוטרו בעיטור המופת.
התגובות והערכת הפעולה בישראל ובמצרים
באותם ימים נטען, כי לפשיטה ולהצלחתה הייתה חשיבות מכרעת, שכן היא תרמה לאמון המטכ"ל ביכולתן של יחידות הקומנדו לעמוד במשימות פשיטה וחדירה לעומק האויב, והיוותה מכה קשה למצרים שנפגעו במה שחשבו למוצב החזק ביותר שלהם.
על כך התבטא רפאל איתן, שפיקד על המבצע כולו כקצין חי"ר וצנחנים ראשי, ונמצא בסירת-גומי בקרבת האי בעת הלחימה על היעד:
ד"ר מוסטפא כבהא מצא עדויות להשפעה המוראלית שהייתה לפעולה זו על המצרים:
ב-1997 התפרסם בארצות הברית הספר "Great Raids In History", בו מתוארות פשיטות מפורסמות שהתבצעו ב-400 השנים האחרונות בארצות ובזמנים שונים.
הפשיטה על האי גרין נבחרה להיכלל, כמבצע הישראלי יחיד, בין 19 הפשיטות שתוארו בספר.
המצרים הציגו תמונה הפוכה, לפיה הצליחו למנוע את הפשיטה ולגרום לכוח הפושט אבדות קשות.
נתוני האבדות בצד המצרי כי למצרים נהרגו 16 איש, 7 מהם כתוצאה מההפגזה הארטילרית המצרית על האי, ו-14 פצועים, מהם 3 קצינים.
שר הביטחון משה דיין הגדיר את תיאור האי כ"יעד מבוצר" כ"אקטיביזם רטרו-אקטיבי".
גם הרמטכ"ל חיים בר-לב הודה שבגלל האבדות
העיתונאי אמיר אורן טען שאבדות צה"ל בפשיטה, יחד עם הפלתם של שני מטוסים במבצע בוקסר, גרמו להלם ואכזבה בציבור הישראלי.
הפשיטה של דוליטל הייתה ההפצצה הראשונה של ארצות הברית בשטחה היבשתי של יפן במהלך מלחמת העולם השנייה.
הפשיטה נערכה ב־18 באפריל 1942 באמצעות מפציצים יבשתיים שהמריאו מנושאות מטוסים.
16 מפציצים ובהם 80 מתנדבים השתתפו בפעולה.
רובם הגיעו לסין לאחר התקיפה, אך אחד המטוסים התרסק ושניים מאנשיו נהרגו.
שמונה מאנשי הצוות נפלו בשבי היפני ועונו שם.
שלושה הוצאו להורג בירייה, אחד מת בשבי והיתר שרדו.
הפשיטה גובשה ויושמה בפיקודו של סגן־אלוף ג'ימי דוליטל, טייס אזרחי מפורסם שעל שמו נקרא המבצע.
ההיתכנות שלו התאפשרה לאחר שסרן פרנסיס לואו הבחין כי מפציצים דו־מנועיים מסוגלים להמריא מנושאת מטוסים.
ניסויי טיסה אישרו כי מטוסי B-25 מיטשל מסוגלים להמריא עם כטון פצצות, להטילן ביפן ולחזור לנחיתה בסין.
על נושאת המטוסים הורנט הוטענו שישה עשר מפציצי B-25 חמושים בטון פצצות ומכלי דלק נוספים ובהם 420 גלון (1,600 ליטר) ו־50 גלון ב־10 מכלים ניידים.
כל ציוד שניתן היה לוותר עליו, כגון ציוד קשר ומקלעים, הורד מהמטוסים.
במקום צריח המקלע התחתון שהוסר, הוכנס מכל דלק מגומי בנפח 200 גלון (750 ליטר).
מערכת איכון יעד ההפצצה הוחלפה אף היא במערכת פשוטה ביותר.
במקום המקלע האחורי הותקנו שני מקלות מטאטא צבועים בשחור שנראו כמו מקלעים.
ההורנט הפליגה ליעדה ב־2 באפריל, וחברה לנושאת המטוסים אנטרפרייז בלב האוקיינוס השקט.
שתי נושאות המטוסים המשיכו יחד ליעדן בליווי של ארבעה עשר כלי שיט נוספים, 8 משחתות, 4 סיירות ו־2 מכליות.
ב־18 באפריל הבחין כוח המשימה בסירת סיור יפנית, אף על פי שהסירה טובעה באש תותחים, הוחלט לשגר את המטוסים ללא דיחוי מחשש שסירת הסיור שלחה אזהרה ברדיו.
עקב כך שוגרו המפציצים בזמן שכוח המשימה היה עדיין במרחק של 1,100 ק"מ (600 מיל ימי) מיפן, במקום במרחק הרצוי של 550–750 ק"מ.
כל המפציצים הגיעו לאיי יפן, הטילו את הפצצות על מאגרי נפט, אזורי תעשייה ומתקנים צבאיים בטוקיו, יוקוהמה ונגויה, והמשיכו משם לעבר ים סין המזרחי.
כוח הפשיטה נתקל במספר בעיות: הלילה התקרב, הדלק החל לאזול, ומזג האוויר הורע במהירות.
הצוותים הבינו שאין ביכולתם להגיע לשדות תעופה סיניים, ועמדה בפניהם הברירה לצנוח מהמטוס או לנחות נחיתת אונס.
מטוס אחד, שהיה קצר במיוחד בדלק, נחת בוולדיווסטוק, והסובייטים שמו את צוותו בהסגר – בשל הסכם הנייטרליות הסובייטי-יפני הם היו חייבים לשבות את אנשי הצוות ולהחרים את מטוסם, אם כי כשנה לאחר מכן הם שוחררו מברית המועצות באמתלת בריחה.
בהשוואה להתקפות של מפציצי B-29 על יפן שנתיים מאוחר יותר, הפשיטה הייתה הישג סמלי.
עם זאת, כשהידיעות על הפשיטה נפוצו ברבים הן גרמו לעליית המורל האמריקאי.
היו לה גם השלכות אסטרטגיות.
היפנים שתכננו לפלוש לאוסטרליה, החליטו לשנות אסטרטגיה ולהרחיב את טבעת השליטה סביב יפן באוקיינוס השקט.
הפשיטה שימשה אמתלה לאיסורוקו יממוטו ועזרה לו לשכנע את קברניטי המדיניות במשרד הצי הקיסרי היפני בדבר נחיצות כיבוש אטול מידווי שממנו המריאו, כביכול, המפציצים.
יממוטו הצליח במאמצי השכנוע שלו והצי היפני יצא לכבוש את האטול וספג תבוסה קשה מידי הצי האמריקני בקרב מידוויי.
לאחר הפשיטה הוכרזו הצוותים של שני מטוסים כנעדרים.
ב־15 באוגוסט נודע מהשגרירות השווייצרית בשאנגחאי ששמונה טייסים אמריקאים נשבו על ידי היפנים והוחזקו בבניין מטה המשטרה שם.
ב־19 באוקטובר שידרו היפנים שהם שפטו את שני הצוותים ודנו אותם למוות, אך עונשם של חלק מהם הומתק למאסר עולם ו־3 מהם הוצאו להורג.
מספר ימים לאחר הפשיטה נערכו הבחירות הכלליות ביפן.
בבחירות זכתה מפלגתו של ראש הממשלה, טאיסיי יוקוסאנקאי במרבית המושבים בבית הנבחרים.
אחוז ההצבעה בבחירות עמד על כ-83.1%, דבר שהתפרש כתמיכה עממית של העם היפני בהמשך המלחמה ובממשלה.
לאחר המלחמה, נחשף גורלם של הטייסים השבויים במשפט פושעי המלחמה היפנים שהתחיל בשאנגחאי בפברואר 1946. המשפט התנהל נגד ארבעה קצינים יפנים בעוון התייחסות בלתי הולמת כלפי שמונת השבויים.
שני אנשי צוות נהרגו כשמטוסם נחת נחיתת אונס מול חופי סין.
בנוסף לעינויים שהיו מנת חלקם בשבי, לקו האסירים בדיזנטריה ובמחלת הבריברי כתוצאה מהתנאים הירודים שבהם הוחזקו.
ב־28 באוגוסט 1942 נשפטו שלושה מהם על ידי קצינים יפנים, אף על פי שמעולם לא נאמר להם מה ההאשמות נגדם.
ב־14 באוקטובר נאמר להם שהם יוצאו להורג למחרת.
למחרת, בשעה 16:30 הם הובאו במשאית לבית קברות ציבורי ליד שאנגחאי, והוצאו להורג בירייה.
חמשת האחרים נותרו בכלא צבאי, בתזונת רעב ובריאותם הידרדרה במהירות.
באפריל 1943 הם הועברו לעיר נאנג'ינג, וב־1 בדצמבר 1943 מת אחד מהם.
תנאיהם של ארבעת הנותרים הוטבו קמעה, והם אף הורשו להחזיק עותק של הברית החדשה.
הם שרדו עד לשחרורם באוגוסט 1945.
ארבעת הקצינים היפנים שנשפטו על פשעי מלחמה כנגד שמונת הפושטים, נמצאו אשמים.
שלושה מהם נשפטו למאסר עם עבודות פרך במשך 5 שנים והרביעי נשפט למאסר של 9 שנים.
במשך שלושה חודשים לאחר הפשיטה ביצעו היפנים חיפוש אחר הצוותים הנותרים אשר נמלטו באזור ג'ג'יאנג.
כרבע מיליון אזרחים סיניים נרצחו על ידי היפנים בזמן המערכה באזור ג'ג'יאנג־ג'יאנגשי במרוצת החיפושים אחר אנשי הצוות האמריקאים.
ב־2015 העניק הקונגרס של ארצות הברית את מדליית הזהב של הקונגרס, העיטור האזרחי הגבוה ביותר בארצות הברית, ליחידת המתנדבים שהשתתפה בפשיטה.
בסרט משנת 1943, בכיכובו של קרי גרנט.
בסרט "שלושים שניות מעל טוקיו" משנת 1944, בכיכובו של ספנסר טרייסי בתפקיד דוליטל.
בחלקו האחרון של הסרט "פרל הארבור" משנת 2001, שבו גילם את דמותו של דוליטל השחקן אלק בולדווין.
בסרט משנת 2017, בכיכובו של אמיל הירש.
בסרט "הקרב על מידוויי" משנת 2019.
הַפֶּשֶׁט הדתי או זרם העובדים הדתי היה תת-זרם בחינוך בישראל בשנים הראשונות לקום המדינה, אשר הוקם בשנת 1949 כחלק מזרם העובדים.
זרם זה היה שייך לסיעת "העובד הדתי" בהסתדרות, והיה מקורב למפא"י.
הוא שאף לחינוך דתי ברוח תנועת הפועלים.
בין מקימי זרם זה היו ישעיהו ליבוביץ ופרופסור בנימין זאב פרנקל.
הזרם עורר את כעסה של תנועת המזרחי, אליה השתייכו מרבית בתי הספר הדתיים, והמחלוקות שליוו אותו היו מהגורמים לנפילת הכנסת השנייה.
נגד תת-הזרם נטען כי הוא מחנך בעיקר לערכי תנועת העבודה, והחינוך הדתי בו משני בלבד.
הפשט הדתי בוטל בשנת 1954 עם אישור חוק החינוך הממלכתי, ובתי הספר של תת-הזרם אוחדו לתוך החינוך הממלכתי דתי.
הפשיטה על דייפ הידועה גם כמבצע ג'ובילי הייתה מבצע נחיתה כושל של בעלות הברית במהלך מלחמת העולם השנייה, במסגרתו נעשה ניסיון לכבוש ולהחזיק למשך פרק זמן קצר, את נמל דייפ שבצפון צרפת, הכבושה בידי גרמניה הנאצית.
במהלך המבצע, שהתרחש ב-19 באוגוסט 1942, נחתו למעלה מ-6,000 חיילים, רובם קנדים, במספר נקודות בחופי דייפ, בסיוע כוחות ים ואוויר מצבאות בריטניה וארצות הברית.
מבחינה פוליטית הוא נועד לרצות את ההנהגה הסובייטית, שדרשה לפתוח "חזית שנייה" במערב אירופה, ולהציג הישג מוחשי להעלאת מורל הציבור בבריטניה ובארצות הברית.
מבחינה צבאית, הוא נועד לשמש כמקרה בוחן, ולצבור לקחים חיוניים לצורך תכנון פלישת צבאות בעלות הברית לצרפת (פלישה שהתבצעה בסופו של דבר רק כשנתיים לאחר מכן, במסגרת הפלישה לנורמנדי).
מטרה משנית של המבצע הייתה איסוף מידע מודיעיני וטכנולוגי, אם מחקירת שבויים, ואם מתפיסת מכשיר הרדאר הגרמני, שפעל בעיירה פורוויל (Pourville-sur-Mer) הסמוכה.
המבצע נחל כישלון חרוץ, ואף אחד מיעדיו לא הושג.
מתוך 6,086 החיילים שנחתו בחוף דייפ נהרגו או נשבו 3,623, כשישים אחוזים מהכוח התוקף.
חילות האוויר של בעלות הברית כשלו בהגנה על התוקפים ואיבדו 119 מטוסים, בעוד שהצי המלכותי הבריטי ספג 555 אבדות.
הניסיון שנצבר במבצע הכושל השפיע על תכנונם של מבצעי פלישה ימיים עתידיים כמבצע לפיד ומבצע אוברלורד.
מיד לאחר מבצע דינמו, שבו פונו מאות אלפי חיילי בעלות הברית מחופי דנקרק לאחר התבוסה במערכה על צרפת, בשנת 1940, נראה היה כי ניצחון במלחמה יושג רק למי שיוכל להנחית כוחות משמעותיים מהים בטריטוריה של הצד השני.
כניסתה של ברית המועצות למלחמה, בשנת 1941, והדרישה לפתיחתה של "חזית שנייה", הביאו לעניין מוגבר בבירור אפשרויות הנחיתה מן הים בחופי צרפת.
בתחילה פיקד על המטה אדמירל רוג'ר קיז ולצדו גנרל מצבא היבשה.
לאחר מכן, באוקטובר 1941, קיבל את הפיקוד לואי מאונטבאטן.
המטה עסק בעיקר במבצעי קומנדו ובחקר אינטנסיבי של חופי נחיתה אפשריים, ובצבירת ניסיון שיאפשר נחיתה בקנה מידה גדול בחופי צרפת.
בסוף 1941 הוצעה תוכנית להנחתת 12 דיוויזיות בסמוך ללה הבר, אם ידוללו הכוחות הגרמניים המחזיקים באזור בשל התעצמות הלוחמה במזרח.
מתוכנית זו נותרה הצעה לבדיקת מבחן בצורה של "מבצע פרש" (Operation Rutter), שנועד לבחון את האפשרות לתפוס נמל בחופי צרפת ולהחזיק בו לפרק זמן מסוים, תוך התנסות בטכניקות נחיתה והתמודדות עם הבעיות המבצעיות הכרוכות במהלך כזה.
לאחר סיום המערכה על צרפת הופנה חלק גדול מהמאמץ המלחמתי הבריטי לפיקוד המפציצים ולהפצצות אסטרטגיות באירופה.
במהלך 1941 חל גידול משמעותי באבדות המפציצים, שיוחס על ידי אנשי המודיעין להתקדמות טכנולוגית בתחום המכ"ם.
בריטניה וגרמניה היו במרוץ טכנולוגי לפיתוח טכניקות רדאר מתקדמות מזה כעשור, והגרמנים היו בשלב מתקדם מעט יותר בתחילת המלחמה, בשל ההשקעה המאסיבית שהשקיעו בחימוש ובפיתוח אמצעי לחימה.
אנשי המודיעין הבריטי גילו מספר מערכות רדאר שהיו בשימוש הגרמנים, כתוצאה מניתוח מסמכים, בדיקת מטוסים שהופלו על אדמת בריטניה, וחקירת שבויי מלחמה.
המערכת הראשונה שהתגלתה כונתה "רדאר פרייה", וזוהתה בצילומי אוויר שבוצעו ליד האג.
לאחר זיהוי המערכת ננקטו צעדים טכנולוגיים לחסימתה, והופנו מאמצים להפצצת המתקנים שבהם הותקנה.
בנובמבר 1941 התגלתה מערכת נוספת, שכונתה "רדאר וירצבורג", שעבדה בשיתוף פעולה עם ה"פרייה".
הפריה הייתה מערכת לטווחים ארוכים, אך לא מדויקת, וה"וירצבורג" הייתה מערכת לטווחים קצרים יותר, אך מדויקת.
בפברואר 1942 נתפסה מערכת מסוג זה במבצע בייטינג שבו השתתפו אנשי מטה המבצעים המשולבים.
הצלחת המבצע דרבנה את אנשי המבצעים המשולבים ואנשי המודיעין הטכנולוגי לנסות ולתפוס מערכות נוספות.
בעיירה פּורוויל, הסמוכה לדייפ, הייתה מערכת רדאר, שלפי המידע המודיעיני שהתקבל, כללה מערכת "פרייה - וירצבורג".
מטרה משנית של המבצע הייתה לתפוס רדאר וירצבורג נוסף.