tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
השדרוגים הסתיימו ביוני 2021, ובסיום העבודות נוצר שטח טרמינלים נוסף של 15,400 מ"ר.
סה"כ שטח טרמינלים בנמל מסתכם בכ-70,000 מ"ר.
מסלול קצר, המשמש למטוסים קלים, באורך 601 מטרים, בכיוון 17/35. מסלול מרכזי באורך 2,442 מטרים בכיוון 18/36, המשמש את כל מטוסי הנוסעים.
עקב קרבתו היתרה לשכונותיה של מילאנו, הוגבל מספר הנחיתות וההמראות בנמל בתעופה מילאנו-לינאטה ל-22 בשעה.
מאותה הסיבה, מותרות המראות ונחיתות רק ליעדים במדינות האיחוד האירופי, וליעדים פנים איטלקיים.
בנמל התעופה 5 שרוולים עם 24 שערים ולכן, חלק מהנוסעים מוסעים באוטובוסים ייעודיים אל המטוסים, ומהם לטרמינל.
בנמל התעופה מבנה טרמינל יחיד, בן שלוש קומות.
קומה אחת מיועדת לנוסעים נכנסים מנחיתות, קומה אחרת לנוסעים יוצאים ולחנויות, וקומה נוספת למשרדים ולנותני שירות.
בנמל התעופה ניתן למצוא את כל השירותים המקובלים בנמלי תעופה בין-לאומיים, לרבות שירותי בנקאות וכספומטים, שירות לאימהות ולתינוקות, חנויות פטורות ממכס, אזורי עישון, אזורי תפילה, עזרה ראשונה, טעינת טלפונים ניידים, WIFI, ספא, ושירותים מקובלים נוספים.
מספר הנוסעים שעברו בשנת 2023 בנמל התעופה מילאנו-לינאטה, עמד על למעלה מ-9.4 מיליון, נתון המדרג את הנמל במקום שמיני בין נמלי התעופה באיטליה.
חברות התעופה העיקריות הטסות אל ומלינאטה הן: אליטליה, בריטיש איירווייז, מרידיאנה, אייר לינגוס, איזיג'ט, אייר פרנס, SAS ו-אייר ברלין.
נמל התעופה מילאנו-לינאטה מקושר נכון לאוקטובר 2024 ל-34 יעדים, בטיסות נכנסות ויוצאות.
חמישה עשר יעדים פנים איטלקיים, ועוד 19 יעדים, אל ומ-10 מדינות אירופאיות.
אלה מדינות וערי היעד של נמל התעופה:
+מדינהמספר היעדים15רומא, קטניה, פלרמו, אלגרו, בארי, ברינדיזי, קליארי, האי אלבה, למציה טרמה, נאפולי, אולביה, פסקארה, טריאסטה, רג'יו די קלבריה, אנקונה4לונדון (4)3מדריד, ברצלונה, איביזה3פריז (2), מרסיי3ברלין, פרנקפורט, מינכן1סטוקהולם1בוקרשט1מלטה1בריסל1אמסטרדם1דבליןסה"כ34
נמל התעופה האירופי המצטיין לשנת 2023
לינאטה זכתה בתואר נמל התעופה הטוב ביותר באירופה לשנת 2023, מטעם ארגון Airports Council International-ACI, בקטגוריה של נמלי תעופה המטפלים בחמישה עד עשרה מיליוני נוסעים.
תאונת המטוסים החמורה בתולדות הנמל, המוגדרת גם כגרועה ביותר בתולדות איטליה הקרויה "האסון בנמל התעופה לינאטה" אירעה בלינאטה, בתאריך 8 באוקטובר 2001. באסון היו מעורבים שני מטוסים.
מטוס אחד היה מטוס נוסעים מסחרי מסוג מקדונל דאגלס (McDonnell Douglas MD-87), בשירות חברת התעופה הסקנדינאבית SAS - Scandinavian Airlines.
המטוס היה, מתוכנן להמריא מנמל התעופה מילאנו-לינאטה לקופנהגן בדנמרק.
על סיפון המטוס היו 110 אנשים, מהם 104 נוסעים ו-6 אנשי צוות.
המטוס האחר היה מטוס סילון פרטי מתוצרת ססנה (Cessna Citation 525A CJ2), ועל סיפונו שני טייסים ושני נוסעים, שגם הוא תוכנן להמריא מלינאטה, לנמל לה בורז'ה בפריז.
ביום התאונה שרר בלינאטה ערפל כבד, שהגביל את הראות למרחק שהיה פחות מ-200 מטרים.
מטוס הססנה קיבל בקשר הנחיות כיצד ולאן לנסוע, אך הטייסים איבדו את הדרך עקב תנאי הערפל.
באותה עת, הנמל לא היה מצויד במכ"ם קרקע שיכל להתריע על הסטייה מנתיב הנסיעה.
הססנה נכנסה להצטלבות עם מסלול ההמראה הראשי, שבו בדיוק באותו הזמן מטוס הנוסעים החל להינתק מהקרקע במהירות של למעלה מ-280 קילומטר לשעה.
מטוס הנוסעים פגע בססנה, איבד מיד את אחד ממנועיו, אך הצליח להמריא לגובה של כ-40 מטרים, לפני שהתרסק לתוך מבנה של הנגר ששימש לאחסון כבודת נוסעים בנמל.
כל 110 הנוסעים ואנשי הצוות במטוס הנוסעים, וכל ארבעת נוסעי והטייסי על הססנה איבדו את חייהם בתאונה.
בסך הכל נהרגו בתאונה 114 נוסעים ואנשי צוות, כל מי שהיה על סיפון שני המטוסים.
לאחר חקירת התאונה, ארבעה בקרי אוויר וחברי הנהלת נמל התעופה נשפטו ונדונו לעונשי מאסר בפועל.
ב-1 ביוני 2003, מטוס מנהלים מדגם לירג'ט 45 Learjet בהפעלת חברת יורוג'ט איטליה (Eurojet Italia), ועל סיפונו שני טייסים.
המטוס המריא לכיוון ג'נובה ונתקל בלהקת יונים.
כתוצאה מההיתקלות התרסק המטוס מיד לאחר המראתו, ושני הטייסים איבדו את חייהם.
ב-7 בפברואר 1985 מטוס מסוג בומברדייר צ'לנג'ר CL-600 Challenger הגיע לנחיתה בלינאטה.
למרות שנשמעה בתא הטייס אזהרת גובה, המטוס נחת על קרקע ללא אספלט, כ-45 מטרים לפני תחילת המסלול.
איש מבין 12 נוסעי המטוס לא נהרג, אך המטוס נהרס ונמחק מרשימת המטוסים הפעילים.
ב-13אוקטובר 2014, פגע טרקטור של נמל התעופה במטוס מנהלים ססנה (Cessna 525A CitationJet CJ2), שנסע על המסלול.
בתאונה זו לא היו נפגעים, אך המטוס הוכרז כלא כשיר ונמחק מרשימת המטוסים הפעילים.
אלה הדרכים להגיע לנמל התעופה מילאנו-לינאטה:
רכבת תחתית - קו המטרו מגיע מתחנת סן בבילה (San Babila מרכז מילאנו), עד לנמל התעופה לינאטה.
תחנת סן בבילה מרוחקת תחנת אחת בלבד בקו המטרו מתחנת הדואומו של מילאנו, שהוא הלב התיירותי של העיר.
רכבת - תחנת הרכבת הקרובה ביותר לנמל התעופה נמצאת במרחק של למעלה מקילומטר ועל כן, מתחייב אליו וממנו שימוש באמצעי תחבורה נוסף.
אוטובוס - קו אוטובוס מספר 73 נסע בעבר בתדירות גבוהה אל ומפיאצה סן בבילה (Piazza San Babila) במרכז מילאנו.
הקו בוטל לאחר הפעלת תחנת מטרו לקו M4 בנמל התעופה.
קווי אוטובוס אחרים נוסעים מנמל התעופה מלפנסה ליעדים נוספים, לערים שבסביבה, ולתחנת הרכבת המרכזית.
קיימים גם שירותי שאטל במיניבוסים.
מונית - כיוון שנמל התעופה מרוחק רק 7–8 ק"מ מלב מילאנו, ניתן להשתמש גם במוניות במחיר סביר, להגעה ויציאה מהנמל.
נמל התעופה מַ֫אלָגָה (בספרדית: Aeropuerto de Málaga-Costa del Sol) הוא נמל תעופה בין-לאומי השוכן בסמוך לעיר מאלגה שבספרד.
מאלגה הוא נמל התעופה הרביעי בין נמלי התעופה בספרד במספר הנוסעים העוברים דרכו, אחרי נמלי התעופה של מדריד, ברצלונה ופלמה דה מאיורקה.
סימנו הבין-לאומי של נמל התעופה בארגון יאט"א הוא AGP, והוא מסומן LEMG בארגון ICAO.
החברה המפעילה את הנמל היא Aena, המפעילה בספרד נמלי תעופה רבים.
בספרדית יש שני חלקים לשמו של נמל התעופה.
החלק הראשון הוא "מאלגה", כשם העיר הראשית הסמוכה, אותה משרת הנמל.
באשר למקור השם, הסברה היא שהמקור הראשוני מגיע ממילה פיניקית מַלָק, שפירושו שליט, או מלך.
נמצאו שרידי מקדש של האלה עשתרת (Astarte) שנחשבה למלכת השמים, ומכאן ההקשר למלכות.
מאוחר יותר בימיי רומא העתיקה העיר נקראה מַלָקָה (Malaka), שבמהלך השנים השתבש והפך למאלגה.
אחרים מרחיקים לכת וקושרים את השם לשיבוש של "מלכה" בעברית.
החלק השני של השם בספרדית הוא "קוסטה דל סול" (Costa del Sol).
חלק זה מצביע על האזור הגאוגרפי בו נמצא נמל התעופה.
פירוש המונח "קוֹסְטָה דֶל סוֹל" הוא "חוף השמש".
השם ניתן כפי הנראה, עקב הקרבה המיידית של הנמל לאזור החוף הנקרא קוסטה דל סול.
בעבר כונה נמל התעופה בשמות שונים, אל רומפדיזו (El Rompedizo), שמשמעותו המפסק, ועל-שם (García Morato), שהיה טייס במלחמת האזרחים הספרדית ולזכותו נזקפו הפלות מטוסים רבות.
שם הנמל שונה לנמל התעופה מאלגה בשנת 1965, ומציין המקום קוסטה דל סול נוסף ב-2011.
נמל התעופה נמצא בחלק הדרום מזרחי של ספרד, באזור אנדלוסיה.
הנמל ממקום מדרום למאלגה, בקרבה של כ-9 ק"מ ללב העיר, ובמרחק של כ-7 ק"מ צפונית לטורמולינוס.
המרחק לאתרים מרכזיים באזור: לגיברלטר כ-130 ק"מ, לקורדובה 171 ק"מ, לסביליה 213, ולגרנדה 132ק"מ.
הנמל בקרבה מיידית של כ-2 ק"מ בלבד לים התיכון, לחוף קוסטה דל סול.
הגובה מעל פני הים הוא 16 מטרים.
נהר (Rio Guadalhorce) זורם בסמוך לגדר הצפונית של נמל התעופה.
למשטר הרוחות ולעננות חשיבות גדולה בהקשר לתפעול נמלי תעופה.
מהירות הרוח השנתית הממוצעת בנמל עומדת על 14.2 ק"מ לשעה.
החודשים בהם מהירות הרוח גבוהה יחסית הם מנובמבר עד סוף אפריל, וראשית מאי, בעונה זו הרוח נושבת במהירות של מעל ל-15 ק"מ לשעה בממוצע.
במשך כתשעה חודשים נושבת באזור רוח מזרחית.
ביתר החודשים, מסוף מרץ ועד סוף יוני הרוחות מערביות.
העננות רבה יותר בחודשי החורף.
בממוצע השדה מכוסה עננים בפחות משליש מהזמן.
החודשים במהלכם השמים בהירים יותר הם יולי ואוגוסט.
חודשים אלו הם גם החמים בשנה, וממוצע הטמפרטורות בהם מגיעות ל-30 מעלות צלזיוס בימים, ו-21 מעלות בלילות.
החודש הקר בשנה הוא ינואר, במהלכו הטמפרטורה הממוצעת בימים עומדת על 16 מעלות, ובלילות על 8. הממוצע הרב שנתי של כמות הגשם היא 385.5 מ"מ לשנה.
ראשיתו של הנמל בתאריך 19 במרץ 1919, כאשר חלוץ התעופה הצרפתי פייר ז'ורז' לטקוארה (Pierre-Georges Latécoère) הגיע בטיסה ונחת בנקום בו מוקם מאוחר יותר נמל התעופה מאלגה.
הוא חיפש אתרים בספרד לנחיתות ביניים, לצורך הקמת קווי דואר אוויר וקווי תעופה מסחריים, מטולוז בצרפת לצפון אפריקה וובשלב שני לדרומה של אפריקה.
לאחר מספר טיסות מבחן, החל נמל התעופה לתפקד באופן סדיר בספטמבר 1919. בשנת 1937 חל מפנה, ונמל התעופה הפך לבסיס אווירי צבאי.
ב-1946 הנמל חזר לתיפוקדו האזרחי.
במהלך השנים נוספו לנמל טרמינלים חדשים, וב – 1995 בוצע שיפוץ ושדרוג.
הגידול המתמיד בתנועת הנוסעים הכתיב פתיחת טרמינל חדש שנקרא על שם הצייר פבלו פיקאסו (Pablo Ruiz Picasso).
בשנים 1995 עד 1997 נוספו מבנים ואזורי חניה למכוניות.
מגדל פיקוח חדש ומודרני נחנך ב-2002. המשך הגידול בהיקף תנועת הנוסעים הביא להפעלת טרמינל נוסף וגדול ב-2011, בשם T3 (טרמינל 3).
מסלולים: לנמל התעופה מאלגה שני מסלולים סלולים עם אספלט, שניהם ברוחב 45 מטרים.
טרמינלים: קיימים שלושה טרמינלים לנוסעים.
בנוסף, הוקם מסוף נפרד למטענים.
טרמינל 1 (T1) – הוא הטרמינל הישן, שהיה בשימוש נרחב בשנות ה-60 וה-70 של המאה העשרים.
לאחר הפעלתם של שני הטרמינלים החדשים יותר, משמש T1 כטרמינל גיבוי לשעת הצורך.
טרמינל 2 (T2) – מוכר בשמו "טרמינל פיקאסו".
נחנך בשנת 2002, וממנו יוצאים פרוזדורום B ו-C, שמהם מסתעפים "שרוולים" למטוסים.
טרמינל3 (T3) – הטרמיל החדש והגדול ביותר, הבנוי כולו מזכוכית ומתכת.
הטרמינל נחנך חגיגית על ידי מלך ומלכת ספרד בשנת 2010. ב-T3 מופעלות 86 עמדות צ'ק אין ובנוסף, 15 מכשירי צ'ק אין אוטומטיים.
פרוזדור שרוולים D מסתעף מטרמינל זה, אך גם הפרוזדורים של טרמינל T2 מחוברים אליו.
באזור הנוסעים הנכנסים קיימים 11 מסועי מזוודות.
בקומות נוספות פועלות מכונות אוטומטיות למיון והעברת כבודה.
נוסעים ומטענים: בשנת 2023 עברו בנמל התעופה מאלגה 22,344,343 נוסעים.
הגידול בנספר הנוסעים עקבי, למעט ירידה חדה בשנים 2020 ו-2021, בתקופת מגפת הקורונה.
בשנת 2023 היו בנמל התעופה 161,684 תנועות מטוסים (המראות ונחיתות).
שירותים: ניתנים בנמל התעופה כל השירותים המקובלים, לרבות חנויות פטורות ממכס, המרות מטבע, שירות וסיוע לנכים ומוגבלי תנועה, לאימהות ולתינוקות, השכרת רכב, הסעדה, מלון, תחבורה וחנייה, שירות הטענת טלפונים, wifi, ויתר סוגי השירותים הנהוגים בנמלי תעופה בין-לאומיים גדולים ומודרניים.
החברה הפעילה ביותר בנמל היא ריינאייר-Ryanair.
בקיץ 2024 היו קשרי טיסה ישירה עם 142 יעדי פנים וחוץ.
אלה היעדים שנמל התעופה מאלגה קוסטה דל סול היה אתם בקשרי טיסה ישירה בקיץ 2024, בטיסות יוצאות ונכנסות.
18 יעדי טיסה בממלכה המאוחדת:
+מס.מדינת יעדנמל היעדחברה או חברות מבצעות1 ABZריינאייר-Ryanair2נמל התעופה הבין-לאומי בלפסט BFSריינאייר-Ryanair, איזיג'ט-Easyjet, ג'ט2-Jet23נמל התעופה ברמינגהאם BHXקבוצת TUI, ריינאייר-Ryanair, ג'ט2-Jet2,4נמל התעופה בורנמאות' BOHריינאייר-Ryanair5נמל התעופה בריסטול BRSריינאייר-Ryanair, איזיג'ט-Easyjet, ג'ט2-Jet2,
קבוצת TUI6נמל התעופה של קארדיף CWLVueling-וולינג איירליינס, קבוצת TUI, ריינאייר-Ryanair,7נמל התעופה דונקאסטר שפילד DSAקבוצת TUI, ויז אייר-Wizz Air8נמל התעופה מזרח המידלנדס EMAקבוצת TUI, ריינאייר-Ryanair, ג'ט2-Jet29נמל התעופה אדינבורו EDIריינאייר-Ryanair, ג'ט2-Jet210נמל התעופה אקסטר EXTריינאייר-Ryanair11נמל התעופה גלאזגו GLAריינאייר-Ryanair, איזיג'ט-Easyjet, ג'ט2-Jet2,
קבוצת TUI12נמל התעופה גלאזגו פרסטוויק PIKריינאייר-Ryanair13נמל התעופה לידס-ברדפורד LBAריינאייר-Ryanair, ג'ט2-Jet214נמל התעופה ליברפול ג'ון לנון LPLריינאייר-Ryanair, איזיג'ט-Easyjet15נמל התעופה לונדון סיטי LCYבריטיש איירווייז16נמל התעופה לונדון גטוויק LGWVueling-וולינג איירליינס, קבוצת TUI, ריינאייר-Ryanair,
בריטיש איירווייז, Vueling-וולינג איירליינס17נמל התעופה לונדון הית'רו LHRבריטיש איירווייז18נמל התעופה לונדון לוטון LTNריינאייר-Ryanair, איזיג'ט-Easyjet,
ויז אייר-Wizz Air19נמל התעופה לונדון סטנסטד STNריינאייר-Ryanair, ג'ט2-Jet220נמל התעופה מנצ'סטר MANריינאייר-Ryanair, איזיג'ט-Easyjet, ג'ט2-Jet2,
קבוצת TUI21נמל התעופה הבין-לאומי ניוקאסל NCLריינאייר-Ryanair, ג'ט2-Jet2,קבוצת TUI22נמל התעופה ניוקוואיי NQYריינאייר-Ryanair23נמל התעופה סאות'המפטון SOUבריטיש איירווייז24נמל התעופה לונדון סאות'אנד SENאיזיג'ט-Easyjet
18 יעדי טיסה פנים ספרדיים, בטיסות ישירות ממאלגה קוסטה דל סול:
אייר אירופה-Air Europa15 SCQוולינג איירליינס – Vueling, ריינאייר-Ryanair16נמל התעופה של סן סבסטיאן EASוולוטאה – Volotea17נמל התעופה טנריפה צפון TFNוולינג איירליינס – Vueling18נמל התעופה של ולנסיה VLCIberia-איבריה, ריינאייר-Ryanair
84 יעדי טיסה אירופיים, בטיסות ישירות מנמל התעופה קוסטה דל סול, בקיץ 2024:
מס.מדינת יעדנמל היעדחברה או חברות מבצעות1נמל התעופה אלבורג AALנורווגיאן איירליינס-Norwegian2נמל התעופה ארהוס AARריינאייר-Ryanair3נמל התעופה סכיפהול AMSריינאייר-Ryanair, איזיג'ט-Easyjet
KLM, וולינג איירליינס – Vueling, טראנסאוויה-Transavia4נמל התעופה אנטוורפן ANRקבוצת TUIfly5נמל התעופה הבינלאומי אתונה ATHאיזיג'ט-Easyjet, אג'יאן איירליינס-Aegean6נמל התעופה באדן באדן קרלסרוהה FKBריינאייר-Ryanair7נמל התעופה בארי-פאלזה BRIוולוטאה – Volotea8נמל התעופה בזל-מילוז-פרייבורג BSLאיזיג'ט-Easyjet9נמל התעופה הבינלאומי ניקולה טסלה BEGאייר סרביה-Air Serbia10 BGOנורווגיאן איירליינס-Norwegian11נמל התעופה הבין-לאומי ברלין ברנדנבורג BERאיזיג'ט-Easyjet, ריינאייר-Ryanair,
יורווינגס-Eurowings12נמל התעופה בילונדBLLריינאייר-Ryanair, וולינג איירליינס-Vueling,
Jet Time AS13{נמל התעופה בולוניה גוליילמו מרקוני BLQריינאייר-Ryanair14 BODריינאייר-Ryanair, וולוטאה-Volotea15נמל התעופה של ברמן BREריינאייר-Ryanair16נמל התעופה של בריסל BRUקבוצת TUI, בריסל איירליינס – Brussels Airlines, ריינאייר-
Ryanair, טראנסאוויה-Transavia, וולינג איירליינס-Vueling17נמל התעופה שרלרואה-בריסל דרום CRLריינאייר-Ryanair18נמל התעופה הבין-לאומי בוקרשט אנרי קואנדה OTPריינאייר-Ryanair, ויז אייר-Wizz Air, היסקי אירופה-
אנטר אייר-Enter Air84נמל התעופה ציריך קלוטן ZRHסוויסאייר-Swiss, וולינג איירליינס-Vueling
יעדי טיסה מחוץ לאירופה, בטיסות ישירות מנמל התעופה קוסטה דל סול, בקיץ 2024:
התאונה החמורה: התאונה החמורה ביותר בנמל התעופה מאלגה אירעה ב-13 בספטמבר 1982. המטוס המעורב היה מסוג DC-10 דאגלס (Douglas DC-10) בשירות חברת ספאנטאקס-Spantax, בטיסה BX995. על סיפון המטוס היו 391 נוסעים ו-13 אנשי צוות.
המטוס המריא בדרכו לניו יורק.
בתאריך 29 באוגוסט 2001, מטוס מסוג CASA 235 בשירות חברת בינטר קווי הים התיכון-Binter Mediterranean Airline הנמיך לנחיתה בנמל התעופה של מאלגה.
אחד המנועים הפסיק לפעול זמן קצר לפני הנחיתה.
הטייס ניסה לכבות את המנוע התקול על-מנת למנוע שריפה, אך בטעות כיבה את המנוע השני, שהיה תקין.
המטוס נחת בסמוך לכביש מהיר N340. ארבעה מתוך 47 נוסעים איבדו את חייהם בתאונה.
בתאריך 8 באוקטובר 1961, מטוס מסוג דאגלס סקיימאסטר Douglas C–54A עלה באש בעת ביצוע הליך של תדלוק.
המטוס נשרף כליל, אף לא היו נפגעים בתקרית.
בתאריך 13 בספטמבר 1977, מטוס מסוג פוקר F27 נוסעים (Fokker F-27 Friendship 200) נחת בזווית חדה מדי.
המטוס החליק לאורך כ-400 מטרים.
בתאריך 11 בספטמבר 2019 אירעה כמעט תאונה בין שני מטוסי בואינג 737–800, שני המטוסים הופעלו על-ידי חברת ריינאייר, האחד מהם היה בהליך המראה והאחר בהליך של נחיתה.
המטוסים התקרבו האחד לשני למרחק של 710 מטרים, כאשר הקרבה המותרת היא עד 3,200 מטרים – כאורך המסלול.
מוזיאון התעופה (Museo Aeronáutico de Málaga) ממוקם באחד מהבניינים הישנים ביותר של הנמל.
מוצגים בו פריטים היסטוריים הקשורים לתעופה בספרד ובאזור, בטיסה ובכל מה שקשור מסביב, דוגמת מטוסים ומכוניות כיבוי תעופתי, שהיו בשירות בעבר.
כבישים: בסמוך לנמל התעופה עוברים כבישים מהירים.
אוטוסטרדה A7 מצפון לדרום, ואוטוסטרדה A357 בכיוון מזרח-מערב.
בנוסף, סלולים בקרבתו כבישים מהירים M21 ו־M20 ורשת צפופה של כבישים אזוריים.
רכבת: תחנת רכבת צמודה לטרמינל T3, ליד אגף הנוסעים הנכנסים.
הרכבת פועלת עד חצות הלילה בלבד.
הרכבת מקומית ומגיעה עד למרכז מלאגה בלבד, עם ארבע עצירות בדרך.
ממלאגה ניתן להמשיך הלאה ברכבות בין עירוניות מהירות של , או באמצעי תחבורה אחר.
אוטובוס: שירות אוטובוסים פועל מנמל התעופה לתחנה המרכזית של מאלגה.
אוטובוס אקספרס ישיר נוסע למרבייה.
יוצאים גם קווי אקספרס העוצרים במספר מצומצם של תחנות לסן פדרו (San Pedro), אסטפונה ולה לינאה (La Linea).
מהנמל ואליו נוסעים אוטובוסים גם אל ומערי האזור פואנחירולה ו-מיחאס.
קווים ארוכי טווח יוצאים לכוון ערים מרכזיות בספרד, במחוז אנדלוסיה, דוגמת קורדובה, גרנאדה וסביליה.
אמצעי תחבורה אחרים: בנמל התעופה פועלים שירותי מוניות והשכרת רכב.
קיימים חניוני רכב מוסדרים בתשלום.
נמל התעופה הבין-לאומי מעיתיקה הוא נמל תעופה המשרת את טריפולי, בירת לוב.
הנמל ממוקם כ-8 קילומטרים ממזרח למרכז העיר.
מאז שנת 2018, משמש מעיתיקה כנמל התעופה הבין-לאומי היחיד של טריפולי, לאחר שנמל התעופה טריפולי נסגר בעקבות נזק כבד שנגרם לו במהלך מלחמת האזרחים השנייה בלוב.
נמל התעופה מעיתיקה עבר שינויים רבים לאורך ההיסטוריה ושמותיו השתנו בהתאם.
הוא נבנה במקור בשנת 1923 כבסיס של חיל האוויר האיטלקי בשם Aeroporto militare di Mellaha.
במהלך מלחמת העולם השנייה הפך לבסיס של הלופטוואפה.
בינואר 1943 נכבש הבסיס על ידי הארמייה השמינית של בריטניה והועבר לשליטת חיל האוויר של ארצות הברית, שכינה אותו Mellaha AAF עד שנת 1945, אז שונה שמו ל-Wheelus Air Base, על שם טייס אמריקאי שנהרג באותה שנה.
השימוש האמריקאי בבסיס נמשך עד ההפיכה בלוב בשנת 1969 ותום תקופת החכירה של ארצות הברית במקום.
לאחר יציאת האמריקנים שונה שמו של הבסיס לבסיס חיל האוויר עוקבה בן נאפע, על שם המצביא המוסלמי שכבש את צפון אפריקה.
הבסיס שימש את חילות האוויר של לוב וברית המועצות.
בשנת 1986 הופצץ הבסיס על ידי ארצות הברית במהלך מבצע קניון אל דוראדו.
בשנת 1995 הוסב הבסיס לנמל תעופה אזרחי שני עבור טריפולי, ושמו שונה לשמו הנוכחי.
נמל התעופה נבנה במקור בשנת 1923 על ידי חיל האוויר האיטלקי כבסיס חיל האוויר מַלָּאחַה.
בהמשך נבנה מסלול מרוצי מכוניות סביב נמל התעופה, ואגם מלאחה החל לארח את מרוץ הגרנד פרי של טריפולי בשנת 1933.
בסיס מלאחה שימש את הלופטוואפה הגרמני במהלך המערכה בצפון אפריקה.
הגרמנים השתמשו בו עבור יחידות סיור קצרות טווח וכן עבור יחידות סיור ימי וחופי.
בבסיס פעלה גם יחידה מיוחדת לסיור מטאורולוגי.
היחידה העיקרית של הלופטוואפה שהוצבה בבסיס הייתה הטייסת השנייה של קבוצת הסיור (H) 14, או 2.(H)/14. הטייסת הייתה מצוידת בשנים-עשר מטוסי הנשל Hs 126, מטוס חד-מנועי עם צוות של שני אנשי צוות, שטווח טיסתו עמד על כ-710 קילומטרים ומהירותו המרבית הגיעה ל-360 קמ"ש.
בנוסף, הפעילה הטייסת שלושה מטוסי קישור מדגם פיזלר Fi 156 שטורך (Fieseler Fi 156 Storch), ומטוס תובלה יונקרס Ju 52, ששימש להובלת כוח אדם וציוד.
בסיס האוויר נכבש על ידי הארמייה ה-8 הבריטית בינואר 1943. חיל האוויר שלארצות הברית החל להשתמש במלאחה כבסיס באותו חודש.
הבסיס שימש את הקבוצה ה-376 של פיקוד ההפצצה הכבדה של חיל האוויר ה-12 של ארצות הברית למשימות הפצצה באמצעות מטוסי קונסולידייטד B-24 ליברייטור לעבר איטליה ודרום גרמניה.
בנוסף, שדה התעופה מלאחה שימש את פיקוד התובלה האווירית, ושימש כנקודת עצירה במסלול התחבורה האווירי מצפון אפריקה, מקהיר לדקר, למטוסי מטען, כלי טיס וצוותים בדרכם לנמל התעופה בנינה שליד בנגאזי או לנמל התעופה הבין-לאומי תוניס-קרתגו, שבתוניסיה.
ב-15 באפריל 1945 עבר בסיס חיל האוויר מאלאחה לשליטתו של פיקוד ההכשרה האווירית של חיל האוויר של ארצות הברית.
ב-17 במאי 1945 שונה שמו ל"שדה התעופה הצבאי וילוס" (Wheelus Army Air Field - AAF), לכבוד לוטננט ריצ'רד וילוס מחיל האוויר של צבא ארצות הברית, שנהרג מוקדם יותר באותה שנה בהתרסקות מטוס באיראן.
במהלך תקופת השימוש האמריקני בבסיס, הוא הורחב, ובתהליך נהרסו מבני מסלול המרוצים הנטושים.
הסכם שנחתם עם לוב בשנת 1954 אפשר לארצות הברית להמשיך ולהשתמש בבסיס עד שנת 1971, אך בשל שינוי בצרכים האסטרטגיים, ארצות הברית נסוגה לחלוטין מהבסיס כבר בשנת 1970, ומסרה אותו לממשלת לוב החדשה, שעלתה לשלטון בעקבות ההפיכה בלוב בשנת 1969.
לאחר עזיבת חיל האוויר של ארצות הברית בשנת 1970, שונה שם הבסיס לבסיס חיל האוויר עוקבה בן נאפע (על שמו של המצביא המוסלמי עוקבה בן נאפע).
הבסיס שימש כמתקן של חיל האוויר של העם הלובי (LPAF).
בבסיס מוקמו מפקדת חיל האוויר של העם הלובי וחלק ניכר ממוסדות ההכשרה המרכזיים שלו.
בנוסף, כלי טיס ואנשי צוות של חיל האוויר הסובייטי שהו ופעלו במקום.
מטוסי קרב מדגמי מיג-17, מיג-19 ומיג-25 מתוצרת סובייטית, וכן מפציצים מדגם טופולב Tu-22, הוצבו בבסיס חיל האוויר עוקבה בן נאפע ושימשו את חיל האוויר של העם הלובי (LPAF).
על פי הערכת מחלקת המדינה של ארצות הברית משנת 1983, כ-50% ממטוסי הקרב שהיו ברשות חיל האוויר הלובי אוחסנו ולא היו בשימוש, בהם מרבית מטוסי המיג והמפציצים מדגם Tu-22.
הפצצה של ארצות הברית ב-1986
הבסיס היה אחד היעדים המרכזיים בהפצצת ארצות הברית על לוב ב-1986 (מבצע "קניון אל דוראדו"), שנערכה בתגובה לירי טילים על מטוסים אמריקניים ולמעורבות לוב בפיגועים נגד חיילים אמריקנים באירופה.
בשעה 2 בלילה, ב-16 באפריל 1986, הותקפו בסיס חיל האוויר עוקבה בן נאפע, מבני ממשל בלוב ושלושה מחנות אימונים שלפי הטענות שימשו לאימוני טרוריסטים לוביים.
ההפצצה בוצעה על ידי מטוסי F-111 ארדברק מתוצרת ג'נרל דיינמיקס, שהמריאו מבריטניה בדרכם ללוב.
בהפצצה השתתפו שמונה-עשר מטוסי תקיפה מדגם F-111, חמישה מטוסי EF-111A רייבן מתוצרת ג'נרל דיינמיקס-גרומן מהכנף ה-66 ללוחמה אלקטרונית והטייסת ה-42 ללוחמה אלקטרונית, וכן מטוסי F-14 טומקט ו-A-6E אינטרודר של חיל הים האמריקאי, שפעלו מנושאות מטוסים.
מטוסי EF-111 השתלבו בכוח התקיפה וסיפקו הגנה אלקטרונית במהלך המבצע.
מטוס F-111F אחד כנף 48 אבד ככל הנראה בעקבות פגיעת טיל קרקע-אוויר או ירי נ"מ.
כנף 48, שביצעה את ההפצצה על הבסיס, התאמנה במשך שנים בביצוע משימות דומות, תחילה בבסיס חיל האוויר וילוס (Wheelus), שהיה בעבר בשליטת ארצות הברית, תוך שימוש במטוסי F-100 סופר סייבר, ובהמשך בבסיס האוויר סרגוסה שבספרד, שם התאמנו טייסיה במטוסי F-4D פנטום ובמטוסי F-111.
בסיס חיל האוויר עוקבה בן נאפע הוסב לשימוש אזרחי בשנת 1995 והפך לנמל התעופה מעיתיגה.
בנוסף, בשטח נמל התעופה מוקם מטה חברת התעופה בוראק אייר הלובית.
במהלך מלחמת האזרחים בלוב ב-2011, דיווחו העיתונים "Times of Malta" ו"הגרדיאן" על טענות לפיהן נמל התעופה נתפס על ידי מפגינים שהתנגדו למנהיג לוב מועמר קדאפי.
ב-13 במרץ 2011 ערק עלי עטיה, קולונל בחיל האוויר הלובי ששירת בנמל התעופה, והצטרף לכוחות האופוזיציה שהתנגדו לקדאפי.
ב-21 באוגוסט 2011 פתחו המורדים במתקפה על נמל התעופה מעיתיגה, במסגרת ניסיונם להילחם בכוחות הנאמנים למשטר קדאפי בבירה טריפולי, תוך שספגו מספר נפגעים במהלך הקרבות.
ב-25 באוקטובר 2011 פרסמה חברת Google Earth תמונות שצולמו על ידי חברת GeoEye ב-28 באוגוסט 2011, בהן נראו שטח נמל התעופה וכן מטוסי מיג-25 בעלי יכולות מתקדמות, ללא סימני נזק.
תמונות אלה סייעו לאמת דיווחים שלפיהם שדה התעופה נתפס כבר בשלבים מוקדמים על ידי מפגיני האופוזיציה.
בנוסף, נראה כי כוחות נאט"ו וחילות האוויר של ארצות הברית נמנעו מתקיפות שעלולות היו לגרום נזק לכוחות האופוזיציה.
במהלך התקיפה במערב לוב בשנים 2019–2020, היה נמל התעופה, בשליטת יחידות צבאיות נאמנות לממשלת ההסכמה הלאומית, והותקף מספר פעמים בתקיפות אוויריות על ידי הצבא הלאומי הלובי.
התקיפות בוצעו במטרה לאכוף אזור אסור לטיסה שהוכרז על ידי הצבא הלאומי הלובי (LNA) כמה ימים קודם לכן.
ב-8 באפריל 2019 הודיע דובר נמל התעופה שנמל התעופה נאלץ להיסגר בעקבות התקיפות האוויריות.
חברת התעופה תוניסאייר הייתה חברת התעופה הזרה הראשונה שחידשה את טיסותיה לנמל התעופה במאי 2021.
ניאמיי, תוניס13.ליביאן וינגסבנגאזי, איסטנבול, סבהא, תוניס14.מדסקיי איירווייזבנגאזי, איסטנבול, מלטה, רומא–פיומיצ'ינו, סבהא15.רויאל ג'ורדניאןעמאן–מלכת עאליה16.תוניסאיירתוניס17.תוניסאייר אקספרסספאקס18.טורקיש איירליינסאיסטנבול19.יוניברסל איירמלטה
חברת תעופהיעדיםאיג'יפטאייר קרגוקהיר, אוסטנדה/ברוז'MNG איירליינסאיסטנבול
ב-27 ביולי 1989, טיסה 803 של קוריאן אייר הייתה טיסת נוסעים בין-לאומית סדירה מסיאול, קוריאה הדרומית, לטריפולי, לוב, עם חניות ביניים בבנגקוק, תאילנד, ובג'דה, ערב הסעודית.
במטוס שהו 199 נוסעים ואנשי צוות.
בזמן ההתרסקות שרר ערפל כבד, וטווח הראות היה בין 30 עד 244 מטר.
למרות תנאי מזג האוויר, צוות הטיסה החליט להמשיך בנחיתה.
במהלך הגישה לנחיתה על מסלול 27, המטוס, מדגם מקדונל דאגלס DC-10-30, ירד מתחת לנתיב הגלישה.
בשעה 7:05 (לפי דיווחים אחרים – 7:30) פגע המטוס בשני מבנים, נשבר לשלושה חלקים ועלה באש.
אתר ההתרסקות היה בתוך מטע, כ-2.4 קילומטרים לפני תחילת מסלול 27. באסון נהרגו 75 בני אדם – 72 נוסעים ושלושה אנשי צוות – וכן ארבעה בני אדם שהיו על הקרקע.
ב-22 בדצמבר 1992, טיסה 1103 של לוביאן ערב איירליינס הייתה מטוס מדגם בואינג 727-2L5 ובו 10 אנשי צוות ו-147 נוסעים.
המטוס התנגש במטוס קרב מדגם מיקויאן-גורביץ' מיג-23UB של חיל האוויר הלובי.
כל 157 הנוסעים ואנשי הצוות שהיו על סיפון טיסה 1103 נספו, בעוד צוות מטוס הקרב נפלט מהמטוס ושרד.
האירוע נחשב לאסון התעופה הקטלני ביותר בהיסטוריה של לוב.
ב-23 בדצמבר 2016, טיסה 209 של אפריקייה איירווייז, שהמריאה מנמל התעופה סבהא לנמל התעופה הבין-לאומי מעיתיגה, נחטפה והופנתה לנחיתה בנמל התעופה הבין-לאומי מלטה.
הטיסה הופעלה באמצעות מטוס איירבוס A320-214, שמספר הרישום שלו היה 5A-ONB.
נמל התעופה לנסרוטה (בשמו המלא בספרדית נמל התעופה סזאר מנריק-לנסרוטה Aeropuerto César Manrique-Lanzarote) הוא נמל התעופה היחידי המשרת את האי לנסרוטה, המשתייך לקבוצת האיים הקנריים של ספרד.
בנמל התעופה מתקיימת פעילות של תעופה אזרחית וגם צבאית.
בשנת 2024 הוא דורג עשירי בין כל נמלי התעופה הספרדיים, בהיבטים של מספר חברות התעופה הפעילים בו, ויעדיי הטיסה אליהם הוא קשור.
הנמל מדורג שלישי בין נמלי התעופה של האיים הקנריים, בהיקף הנוסעים העוברים דרכו.
סימנו הבין-לאומי של נמל התעופה בארגון יאט"א הוא ACE, והוא מסומן באותיות GCRR בארגון ICAO.
החברה המפעילה את הנמל היא Aena, המפעילה בתחומי ספרד את רוב רובם של נמלי התעופה.
שני חלקים לשמו של נמל התעופה.
לנסרוטה הוא מציין מקום, של האי שעליו הנמל בנוי ואותו הוא משרת.
הוא שמו של אומן מוזאיקה, צייר, פסל ופסל סביבתי, שנולד באי לנסרוטה וגם נפטר ונקבר בו.
סזאר מנריק נולד ב-1919 ונפטר ב-1992. חלק מחייו חי במדריד וחלק בניו-יורק, אך כעבור שנים אחדות חזר ללנסרוטה, חי ופעל בה עד סוף ימיו, והשאיר את חותמו על האי.
על כל פועלו באי ולמענו, קראו שלטונות האי על-שמו את נמל התעופה הבין-לאומי המקומי.
בנוסף, הוקמה באי "קרן סזאר מנריק", הממוקמת במבנה המכונה "בית הוולקנו", המשמש גם כמוזיאון.
שמו של האומן הוסף בשנת 2019 לשמו של נמל התעופה, לכבוד ציון מאה שנה להולדתו.
ההיסטוריה של נמל התעופה לנסרוטה החלה ב-1936, כאשר הוקם כמתקן עזר צבאי, למטוסים שהיו בדרכם מסביליה לאיים הקנריים.
בעת מלחמת העולם השנייה חיל האוויר הספרדי אישר את המקום כנמל תעופה צבאי, במסגרת תוכנית הגנה על האיים הקנריים.
בתום מלחמת העולם השנייה, ב-1946 נפתח הנמל ארעית לתעופה אזרחית, לטיסות פנים בלבד בין האיים הקנריים, ומאוחר יותר גם לטיסות פנים ספרדיות.
ב-1965 נוסף למסלול הטיסה חיפוי אספלט, ונוספה לו תאורת לילה ארעית.
בשנות ה-70 ושנות ה-80 עבר הנמל שיפוצים נרחבים, להתאמתו למספר הנוסעים ההולך וגדל, לרבות הכנת תאורת לילה קבועה למסלול הטיסה.
בשנת 1999 נחנך טרמינל דו קומתי חדש, המסוגל לטפל ביותר מ-7 מיליוני נוסעים, ובו למעלה מ-40 עמדות צ'ק אין, ומספר גשרי עליה למטוסים, ונוספו סוגי שירותים רבים, חנויות וכדומה.
בנוסף, נבנו מגדל פיקוח חדש, חניונים לכלי רכב, ומתקני תמיכה ותחזוקה מודרניים.
המוזיאון נחנך בשנת 2002, ונמצא בטרמינל הראשון ששירת את נמל התעופה.
המוצגים במוזיאון נועדו להראות את התפתחותו של נמל התעופה, בתצלומים, מטוסים ישנים, ובאמצעות מוצגים אחרים, מכשירים וכדומה.
אחד המוצגים הוא חלק מיצירה אומנותית, קיר מעוטר בציור "לנסרוטה" שהיה בטרמינל הישן, פרי יצירתו של האומן סזאר מנריק, שנמל התעופה קרוי על-שמו.
בין היתר מוביל הסיור המודרך במוזיאון למגדל הפיקוח הישן של הנמל, הפתוח למבקרים.
האי לנסרוטה הוא האי המזרחי ביותר בקבוצת האיים הקנריים באוקיינוס האטלנטי.
האי, כמו יתר האיים בקבוצה, נמצא בריבונות של ספרד.
נמל התעופה לנסרוטה בנוי בצידו הדרומי מזרחי של האי, במרחק של פחות מ-7 ק"מ מהעיר ארסיפה (Arrecife), ולעיתים הוא מזוהה עם שמה, כ"נמל התעופה ארסיפה".
הנמל מצוי בקו אווירי כ-300 ק"מ מערבית לחופי יבשת אפריקה, וכ-30 ק"מ מקצהו הצפון מזרחי של האי פוארטוונטורה (Fuerteventura).
נמל התעופה לנסרוטה בנוי על חופי האוקיינוס האטלנטי, ומסלול הטיסה מקביל בחלקו לקו החוף.
גובהו מעל פני הים הוא 14 מטר (46 רגל).
כמו כל נמל תעופה, גם תפעולו של נמל התעופה לנסרוטה רגיש לתנאי האקלים.
הקרבה לאוקיינוס משפיעה על מזג האוויר המקומי.
מהירות הרוח הממוצעת במקום גבוהה יחסית, אך בדרל כלל אינה קיצונית.
בכל חודשי השנה למעט אוקטובר, מהירות הרוח החודשית הממוצעת עולה על 20 קמ"ש, ובמונחים שנתיים עומדת המהירות הממוצעת של הרוח על 23.18 קמ"ש.
עקב הקרבה הרבה לאפריקה, ממוצע העננות במקום נמוך, והשמים לרוב נקיים מענן, והממוצע השנתי של עננות עומד על 23.42%.
החודש המעונן ביותר הוא נובמבר, עם 36 אחוזים של כיסוי עננים בממוצע.
בחודש יולי השמים נקיים כמעט לגמרי, עם ממוצע חודשי של 3% עננים בלבד.
כמות הגשם השנתית הממוצעת בנמל התעופה נמוכה, 76.3 מ"מ בשנה, ומספר ימי הגשם השנתי עומד בממוצע על 11.7 ימים בלבד.
מיקום הנמל דרומי, ולא נמצאה סטטיסטיקה אודות שלג במקום.
מסלולים: את נמל התעופה משרת מסלול טיסה אחד.
טרמינלים: לנמל התעופה שני טרמינלים לנוסעים.
טרמינל 1 הוא החדש, גדול ומודרני, ומשמש לטיסות לספרד האירופית (חצי האי האיברי), ולטיסות בין-לאומיות.
הטרמינל הישן נקרא טרמינל 2, והוא משמש לטיסות לנמלי תעופה הנמצאים באיים אחרים, בקבוצת האיים הקנריים (גראן קנריה, טנריפה, לה גומרה, לה פלמה).
נוסעים ומטענים: מספר הנוסעים בשנת 2024 עלה על 8.7 מיליון, נתון שהיווה עלייה בשיעור של 6.1% לעומת שנת 2023, ושיא של כל הזמנים, גבוה אף מהנתון של שנת 2019, שלפני פרוץ מגפת הקורונה.
מספר תנועות המטוסים עלה בשיעור 5.9%, ועמד על 69,918. כמות המטענים הייתה 508 טון (בנוסף לכבודת נוסעים), ירידה של 2.7% לעומת שנת 2023.
בנמל התעופה ניתנים לנוסעים שירותים מגוונים, ברמה המקובלת בנמלי תעופה בין-לאומיים אחרים.
כללי ומזון: שמירת חפצים, דרגנועים, מעליות, בתי קפה ומסעדות.
שירותים אישיים, עסקיים וכספיים: עמדות מידע (i), שירותי מכס ופטור ממכס, חנויות פטורות ממכס, כספומטים, שירותי בנקאות והמרת מטבע, חדר אח"מ (VIP lounge), בית מלון הבנוי בסמוך.
תחבורה: אוטובוסים ציבוריים, שאטל לעיר הקרובה אריספה וליעדים אחרים באי, מוניות, חניה רגילה וחניה לטווח ארוך, השכרת רכב.
טבלת נמלי תעופה אליהם ומהם מתבצעות מנמל התעופה לנסרוטה יותר מעשר טיסות ישירות חודשיות מתוכננות מראש:
רשימת חברות התעופה המבצעות את מרבית הטיסות אל ומנמל התעופה לנסרוטה.
בטבלה נכללו חברות הטסות לפחות לארבעה יעדים חודשיים, המתוכננים מראש.
חברות תעופה עיקריות, המבצעות טיסות אל ומנמל התעופה לנסרוטה, לארבעה יעדים לפחותמס'שם חברת התעופה והלאום המקורי שלהמספר יעדי טיסה1ריינאייר-RYANAIR- , חברת בת מ: 412איזיג'ט - EASYJET 193ג'ט2-Jet2.com 134וולוטאה-Volotea 85קבוצת TUI 66וולינג איירליינס Vueling 67בינטר קנאריאס-BINTER CANARIAS 58יורווינגס-Eurowings 59קונדור איירליינס-Condor Flugdienst 4
בנמל התעופה היו תקריות, אך בשטח הנמל עצמו לא אירעו תאונות שעלו בחיי אדם.
בתאריך 24 בפברואר 1985 המריאו שני מטוסים מסוג דורניה 228 (שכונו "פו֗לׇר2", ו-"פולר3") מדקר (Dakar), לכיוון נמל התעופה לנסרוטה.
המטוסים היו בדרכם ממשימת מחקר בקוטב הדרומי, בשירות מכון המחקר אלפרד וגנר הגרמני, ולנסרוטה הייתה אמורה להיות חניית ביניים בדרכם לגרמניה.
המטוסים טסו מעל סהרה המערבית, סמוך לחופי האוקיינוס האטלנטי.
פולר3 טס במרחק של כ-5 דקות טיסה אחרי פולר2, בגובה נמוך יותר, והיה מרוחק מנמל התעופה פחות מ-350 ק"מ.
פולר3 הופל על-ידיי מחתרת חזית פוליסריו, שאנשיה כפי הנראה חשדו בטעות שהוא מטוס ריגול של מרוקו.
כל שלושת האנשים שהיו על סיפון המטוס נהרגו.
החמצת מסלול הטיסה: בתאריך 31 באוקטובר 2008 הגיע מנמל התעופה גלאזגו מטוס מסוג בואינג 737, של חברת אייר אירופה (AirEuropa), בשירות חברת התיירות תומאס קוק (Thomas Cook).
מזג האוויר היה גשום, ונשבו רוחות חזקות.
על סיפון המטוס היו 74 נוסעים ועוד שישה אנשי צוות.
המטוס נגע בקרקע הרבה יותר רחוק מהנקודה בה היה אמור לנחות, ירד ממסלול הטיסה ונעצר ליד הגדר המפרידה בין נמל התעופה, לקו המים של האוקיינוס האטלנטי.
הנוסעים והצוות פונו בהצלחה מהמטוס, ואיש לא נפגע פיזית.
ייתכן שמזג האוויר הסגרירי היה הגורם לתקרית, לפחות נוסע אחד דיווח, שחש לפני הנחיתה ברעידות חזקות במטוס.
אייר אירופה לא חקרה את התקרית.
חשש לפצצה: מטוס של קבוצת TUI המריא -20 ביוני 2025 מקארדיף, לנמל התעופה לנסרוטה.
במהלך הטיסה, הובא לקברניט המטוס פתק בכתב יד שנמצא על אחד ממושבי הנוסעים, בו נאמר שפצצה מוטמנת במטוס.
הצוות הודיע לנמל התעופה, ולאחר הנחיתה נבדקו בקפדנות המטוס, וגם חפצי כל הנוסעים.
בחיפושים לא נמצא כל חפץ חשוד, וחוקרי האירוע סברו, שנוסע מטיסה קודמת השאיר את הפתק במטוס.
ההמראות מנמל התעופה עוכבו לזמן מה, עד לסיום האירוע.
כבישים: האוטוסטרדה המגיעה לנמל התעופה היא LZ-2, והיא מתחברת במרחק קילומטרים ספורים בלבד לאוטוסטרדה האחרת באי, LZ-1. כבישים נוספים באזור הנמל הם LZ-40, LZ-35, LZ-20.
אוטובוס: קו אוטובוס מספר 22 נוסע לעיר השכנה ארסיפה (Arrecife).
תחנת האוטובוסים מרוחקת כ-500 מטרים מהטרמינל,.
מהעיר ארסיפה ניתן להמשיך בבקווי אוטובוס אחרים, לכל חלקי האי.
שירות האוטובוסים בנמל מתחיל בשעה 05:30 בבוקר, ומסתיים בשעה 23:00 בלילה.
רכבת: אין מסילות רכבת על האי לנסרוטה.
תעופה: על האי לנסרוטה עצמו אין נמל תעופה נוסף.
נמלי התעופה הקרובים נמצאים על האיים הקנריים הסמוכים, גראן קנריה, פוארטוונטורה וטנריפה.
שיט/הפלגה: קווי מעבורת סדירים מקשרים את לנסרוטה עם יתר האיים, במיוחד עם הגדולים והקרובים, פוארטוונטורה, טנריפה וגראן קנריה.
נמל המעבורות הקרוב נמצא בארסיפה, במרחק קילומטרים אחדים בלבד מנמל התעופה.
נמל התעופה לידס-ברדפורד הוא נמל תעופה בצפון אנגליה.
הנמל הופרט בשנת 2007, ובשנת 2017 נמכרה השליטה לידיי חברת השקעות מאוסטרליה, אי.אם.פי קפיטל (AMP Capital), שהיא עצמה נרכשה בשנת 2023 על ידיי חברת אינפרהברידג' (InfraBridge) השולטת נכון ל-2025 על שני נמלי תעופה נוספים בתחומי בריטניה.
סימון האותיות הבין-לאומי של נמל התעופה באיגוד חברות התעופה הבין-לאומי יאט"א הוא LBA, והוא מסומן EGNM בארגון הבין־לאומי לתעופה אזרחית ICAO.
מפעילת נמל התעופה היא חברת "לידס ברדפורד איירפורט לימיטד" (Leeds Bradford Airport Limited).
נמל התעופה נקרא על-שם שתי הערים הגדולות הקרובות אליה ולהן הוא נותן שירות.
העיר הגדולה ביותר באזור הנמל היא לידס (Leeds), בה חיים למעלה מחצי מיליון תושבים בעיר עצמה, וברדפורד, לה כ-300,000 תושבים בעיר (ללא מניין תושבים במרחב המטרופוליטני המורחב ובערי לוויין).
שמו הראשון של נמל התעופה היה "האירודרום של ייאדון" (Yeadon Aerodrome).
"ייאדון" הוא שמו של היישוב הסמוך ביותר, הגובל בגדרות נמל התעופה.
נמל העופה נפתח בשנת 1931 כ"אירודרום של ייאדון", כשהמונח איירודרום כיוון בדרך כלל לשדה צבאי, שמטוסים ממריאים ממנו ונוחתים בו, אך ללא כל לוח זמנים קבוע, הקיים בשדות או בנמלי תעופה.
בשנת 1935 הופעלו קווי טיסות פנים בריטיות לניוקאסל, אדינבורו ולונדון.
במהלך מלחמת העולם השנייה, פעל בשטח נמל התעופה , בו יוצרו למעלה מ-700 מפציצים מסוג אוורו לנקסטר וכ-4,500 מטוסי אוורו אנסון, וגם מטוסי לינקולן ו-יורק.
מסלולי הטיסה הוארכו והורחבו על-מנת לאפשר את טיסות המבחן של המטוסים הצבאיים שיוצרו באתר בזמן המלחמה.
טיסות מסודרות לפי לוחות זמנים הונהגו לאחר מלחמת העולם השנייה רק ב-1959, שנה בה פיקחה על תפעול הנמל ועדה משותפת של הערים לידס וברדפורד, ובאותה השנה הופעלה גם תאורת לילה של מסלול הטיסה.
בשנת 1965 טרמינל הנוסעים נשרף עד היסוד, והנגר בנמל הוסב לתפקד כטרמינל זמני.
באותה השנה נחנך מסלול טיסה חדש.
טרמינל חדש במקום הטרמינל שנשרף נחנך כעבור כ-3 שנים, ב-1968. בשנת 1984 נחנך רשמית מסלול טיסה שהוארך, שחייב את הסטת הדרך המהירה הקרובה, ובניית מנהרה מתחת למסלול הטיסה.
עבודות אלו איפשרו נחיתת מטוסים גדולים, דבר שהפך את נמל התעופה לידס-ברדפורת לנמל תעופה אזורי של מחוז יורקשייר.
ב-1986 נחת בנמל מטוס קונקורד על קולי של חברת בריטיש איירווייז.
נעשו גם עבודות פיתוח והגדלת הנגרים, שאיפשרו נחיתת מטוסים רחבי גוף דוגמת בואינג 747. בשנת 1996 חצה מספר הנוסעים לראשונה את רף המיליון הראשון.
בשנת 2007 הופרט תפעול הנמל.
בשנת 2020 נדרשו תוספות ושיפורים במבנה הטרמינל, על-מנת לאפשר הפעלת כללי ריחוק חברתי, שהוכתבו בעקבות התפרצות מגפת הקורונה.
לאחר ש נסגר בשנת 2022, עברו כמה חברות תעופה לפעול במסגרת נמל התעופה לידס-ברדפורד.
נמל התעופה נמצא בהרחבה, לקראת קליטת נוסעים רבים יותר.
ההרחבה תוכננה להסתיים לקראת סוף שנת 2026.
נמל התעופה לידס-ברדפורד מצוי בתחומי מחוז יורקשייר, באזור מערב יורקשייר, בצפון אנגליה והוא משרת גם את מזרח יורקשייר.
מרחקו של הנמל מהעיר לידס מסתכם בכ-12.5 ק"מ, והמרחק לברדפורד דומה למדי, מעט למעלה מ-13 ק"מ.
העיר ייאדון (Yeadon) נמצאת בקרבה מיידית לנמל, וחלק מבתיה קרובים לגדרות.
עיר אחרת הנמצאת בקרבה יחסית היא יורק (York), כ-49 ק"מ.
במרחק גדול יותר נמצאות שפילד (Sheffield), כ-71 ק"מ, ומנצ'סטר (Manchester) כ-75 ק"מ בכיוון כללי דרום מערב.
מידלסבורו נמצאת במרחק של כ-98 ק"מ בכיוון כללי צפון.
הים הצפוני נמצא במרחק של כ-80 ק"מ בקו אווירי לכיוון מזרח.
גובהו של נמל התעופה לידס-ברדפורד מעל פני הים מסתכם ב-207.9 מטר (682 רגל).
הרוח היא אחד מגורמי האקלים המשפיעים ביותר על פעילותו של כל נמל תעופה.
הרוחות באזור נמל התעופה ערות, אבל בדרך כלל לא סוערות.
מהירות הרוח בממוצע שנתי עומדת על 18.7 קמ"ש, ובחודשי החורף מנובמבר עד וכולל מרץ, הרוחות מנשבות במהירות ממוצעת העולה על 20 קמ"ש.
בדרך כלל הרוח נושבת מכיוון מזרח.
תקופות הקיץ בנמל התעופה נעימות וקצרות, ועונות החורף ארוכות וקרות.
נדיר שהטמפרטורות באזור עולות על 24 מעלות צלזיוס, או יורדות מתחת למינוס 3. העננות בשמי נמל התעופה גבוהה יחסית בכל חודשי השנה למעט יולי, שיעור העננות מ-50% ומעלה, והממוצע השנתי מסכם ב-61.25%.
כמות הגשם השנתית הממוצעת עומדת על 581.8 מ"מ, וכמות השלג הממוצעת השנתית על 74.6 מ"מ.
מספר הימים בהם יורדים משקעים במקום (גשם, שלג או שניהם לסירוגין) הוא 100.3 ימים בממוצע שנתי.
מסלולים: בשירות נמל התעופה מופעל מסלול טיסה אחד ויחיד, מחופה באספלט, באורך 2,250 מטר (7,382 רגל), ברוחב 46 מטר (151 רגל), מואר בלילות, בכיוונים 14/32.
טרמינלים: את נמל התעופה משרת טרמינל אחד בצורת חצי סהר, המחולק ל-2 אגפים.
אגף B מיועד לטסים באמצעות חברת התעופה הבריטית Jet2, ובו 15 עמדות צ'ק אין.
האגף הנפרד A נותן שירות לטסים בכל יתר חברות התעופה, ובו 17 עמדות צ'ק אין.
לנוסעים הנוחתים מוקצה חלק מופרד, ולנוסעים המגיעים מטיסות פנים מוקצה שטח אחר.
נוסעים וטיסות: מספר הנוסעים שעברו בנמל התעופה בשנת 2024 היה 4,222,487, עלייה של 5.8% לעומת שנת 2023. תנועות המטוסים הסתכמו בשנת 2024 ב-37,093, עלייה בשיעור 1.9% מול הנתון בשנה שקדמה לה.
מספר הנוסעים מתוכנן להגיע לשבעה מיליון עד שנת 2030.
השירותים שנוסעים מקבלים בנמל התעופה לידס-ברדפורד, הם שירותים של נמל תעופה מודרני ובין-לאומי.
שירותים אישיים, עסקיים וכספיים: עמדות מידע (i), שירותי מכס ופטור ממכס, חנויות פטורות ממכס, כספומטים, שירותי בנקאות והמרת מטבע, חדרי אח"מ (VIP lounge) עם שירותים עסקיים ומקלחות.
תחבורה: אוטובוסים ציבוריים, שאטל לערים הקרובות, מוניות, חניה רגילה (שעה ראשונה ללא תשלום) וחניה לטווח ארוך, השכרת רכב.
סיוע אישי ונכים: שירותי נכים, סיוע בניוד לנכים ולמוגבלי תנועה, עזרה ראשונהבית מרקחת,, צ'ק אין מהיר.
טיסה ותיור: עמדות כרטוס, נציגויות של משרדי נסיעות וחברות תעופה, משרד לאיתור חפצים "אבדות ומציאות" וסיוע פעיל במציאה מהירה של חפצים שאבדו.
נמל התעופה לידס-ברדפורד מפעיל טיסות ל-27 מדינות, ול-76 יעדי טיסה שונים, מתוכם 2 יעדים בריטיים פנימיים.
בטבלה נכללו יעדים, אליהם ומהם מתקיימות לפחות 15 טיסות חודשיות.
יעד הטיסה הארוכה ביותר נכון לאוקטובר 2025, הוא נמל התעופה לרנקה (LCA), במרחק של כ-3,450 ק"מ.
רבים מיעדי הטיסה העמוסים נמצאים בספרד.
רשימת חברות התעופה המבצעות ארבע טיסות חודשיות ומעלה, אל ומנמל התעופה לידס-ברדפורד:
טבלת חברות תעופה עיקריות, המבצעות טיסות לארבעה יעדים לפחותמס'שם חברת התעופה והלאום המקורי שלהמספר יעדי טיסה1ג'ט2-Jet2.com 582ריינאייר-Ryanair (חברת בת מצרפת)253איזיג'ט-Easyjet 64ויז אייר-Wizz Air (עם חברה בת ממלטה)45 אייר לינגוס-AER LINGUS 4
בסקירה לא נכללו תאונות ותקריות שאירעו לפני שנת 1970, עקב היעדר רלוונטיות, כיוון שבמהלך הזמן הרב שחלף מהאירועים שקרו לפני זמן רב, השתנו מבנה נמל התעופה, ציוד של תפעול ובקרה והתחלפו גם דורות של מטוסים העוים שימוש בנמל התעופה.
כשל במכשיר ומזג אוויר גרוע: בתאריך 24 במאי 1995 מטוס נוסעים קטן מסוג אמבראר 110 Embraer EMB- Bandeirante בתפעול נייטאייר-יורואייר (Knight Air, lsf Euroair) שהגיע מאברדין, נחת בנמל התעופה לידס-ברדפורד.
המטוס עבר פעולות תחזוקה והכנה לקראת המראה בחזרה לאברדין, בטיסת מסחרית מתוכננת.
הצוות שהנחית את המטוס דיווח שלא היו בו תקלות, וצוות אחר תפס את מקומו לביצוע הטיסה חזרה לאברדין.
על סיפון המטוס היו 9 נוסעים ו-3 אנשי צוות.
תנאי מזג האוויר באזור הנמל היו גרועים, ירד גשם וחזאים צפו גם משבי רוח חזקים, ברקים ורעמים.
זמן קצר לאחר ההמראה התקבלה תשדורת מצוות המטוס, בה נמסר שקיימת תקלה בהתקן בתא הטייס, והמטוס מבקש לשוב ולנחות.
הרשות לחזור ניתנה, אך המטוס החל לסטות מהנתיב שתוכנן לו, ומספר פעמים ביקש לצפות עליו ולדעת אם הוא טס בקו ישר.
לאחר שהגיע לגובה 3,600 רגל (1,097 מטר) החל המטוס לחוג בזווית חדה ולצלול, ולבסוף התרסק.
בתאונה נהרגו כל 12 בני האדם שהיו על סיפון המטוס.
חקירה קבעה שהסיבות האפשריות היו תקלה באופק המלאכותי, חוסר יכולת הקברניט להטיס את המטוס ללא אופק מלאכותי, וסביר שגם למזג האוויר הסוער הייתה השפעה.
זווית שגויה בגישה לנחיתה: בתאריך 19 באוקטובר 1987 התקרב לנמל התעופה לידס ברדפורד מטוס נוסעים קטן מסוג קינג אייר ביצ'קראפט סופר קינג 200 (Beechcraft 200 Super King Air), שהגיע מכיוון נמל התעופה טיסייד (MME-Teesside) בשירות חברת התעופה ארטיקס (Artix).
במטוס נכח הטייס בלבד, שהיה אמור לאסוף נוסעים שהיו בדרכם לנמל התעופה אליקנטה-אלש מיגל ארננדס בספרד.
הטייס קיבל אישור להנמיך לגובה 3,000 רגל (914 מטר) וקיבל הנחיות הנמכה מדויקות מפקח הטיסה, עליהן לא חזר בקול רם כמקובל.
הטיס סטה מזווית ההנמכה שהוכתבה לו על-ידיי פקח הטיסה, והתרסק לתוך צלע גבעה, כ-3.4 ק"מ בלבד מקצה מסלול הטיסה.
באזור הנמל שררה עננות נמוכה, ובמטוס פעל מכשיר ה-DMA, המיועד למדידת טווחים.
הטייס נהרג בתאונה, והמטוס נהרס לגמרי.
בלם לא מתפקד: ב-1 בינואר 2016 נחת מטוס Airbus איירבוס A 320 של חברת החסך הירדנית ג'ורדן אוויאיישן בנמל תעופה.
עם הנחיתה התברר, כי הבלמים באחד מכני הנסע אינם תקינים.
קברניט המטוס החליט שלא להשתמש במערכת הבלימה החלופית, כיוון שסבר שהמטוס לא יספיק לעצור לפני קצה המסלול.
במקום זאת, הפעיל הקברניט את מערכת היגוי הגלגלים בסיבוב חד ימינה.
המטוס נעצר בסמוך לקצה מסלול הטיסה הסלול.
תקלה במערכת הנחיתה: בתאריך 20 באוקטובר 2024 הגיע לנחיתה בנמל התעופה לידס-ברדפורד מנמל התעופה קורופו (CFU), מטוס בואינג 737 של קבוצת TUI.
המטוס החל לסטות לאחר הנגיעה בקרקע, הטייסים ניסו לתקן ידנית, אך מערכת ההיגוי והנחיתה הגיבה ברעידות חזקות.
המטוס ירד ממסלול הטיסה, ונעצר בשטח בוצי סמוך, שנוצר מהגשמים.
איש מששת אנשי הצוות ו-195 הנוסעים לא נפגע.
למטוס נגרמו נזקים קלים, והוא תוקן הוחזר לשירות.
מקור הבעיה היה נעוץ במסב תקול.
כבישים: כביש A658 עובר במנהרה שנחפרה מתחת למסלול הטיסה של נמל התעופה.
סידור זה נעשה, על-מנת לאפשר את הארכת מסלול הטיסה.
באזור עוברים כבישים מהירים A58, A65 ו-A64, כביש A660, וכבישים אחרים המחברים את הערים ברדפורד ולידס עם הנמל, ועם יתר חלקי בריטניה.
אוטובוס: קווי אוטובוס סדירים הנקראים "פְלׇייֵר באס" (FLYER buses) מחברים את נמל התעופה עם היישובים המשמעותיים הקרובים, לידס, ברדפורד והרוגייט.
הקווים פעילים משעות הבוקר המוקדמות, עד שעות הערב המאוחרות.
רכבת: אין תחנת רכבת בנמל התעופה לידס-ברדפורד.
בשנת 2020 החלו הליכי בדיקה ותכנון לתחנת רכבת שתיקרא Leeds Bradford Airport Parkway Station.
בעדכון מיולי 2025 נמסר, כי הנושא עדיין נבדק, עקב התייקרות הפרויקט.
לא נמסר על תאריך יעד לחיבור מסילת רכבת לנמל התעופה.
עד הקמת תחנת רכבת לנמל, תחנת הרכבת הקרובה נמצאת בעיר לידס, במרחק של כ-12 ק"מ.
תעופה: נמלי תעופה בין-לאומיים במרחק סביר, היכולים לשמש אלטרנטיבה בעת הצורך לנמל התעופה לידס-ברדפורד, הם נמל התעופה מנצ'סטר (MAN) במרחק של כ-98 ק"מ, נמל התעופה ליברפול ג'ון לנון (LPL) במרחק של כ-120 ק"מ, ונמל התעופה מזרח המידלנדס (EMA) במרחק של כ-158 ק"מ.
נמל התעופה מזרח המידלנדס (באנגלית East Midlands Airport) הוא נמל תעופה בין-לאומי באזור מרכז בריטניה.
סימנו הבין-לאומי של נמל התעופה בארגון חברות התעופה הבין-לאומי יאט"א הוא EMA, והוא מסומן באותיות EGNX בארגון הבין־לאומי לתעופה אזרחית ICAO.
הנמל משמש בעיקר טיסות חסך ומטוסי מטען.
החברה המפעילה את נמל התעופה היא מאג-מנצ'סטר איירפורטס גרופ MAG-Manchester Airports Group, המפעילה גם את נמל התעופה מנצ'סטר ואת נמל התעופה לונדון סטנסטד.
נמל התעופה נקרא על שם האזור אותו הוא משרת, מזרח המידלנדס (East Midlands).
משמעות "מזרח המידלנדס" היא מזרח האזורים המרכזיים.
כנהוג בבריטניה, נמל התעופה נקרא בשם מקום סמוך, או אזור השרות, ללא תוספת שם של אישיות חשובה, כפי שנהוג במדינות אחרות.
ההיסטוריה של נמל התעופה החלה לאחר פרוץ מלחמת העולם הראשונה, בשנת 1916. בזמן אותה מלחמה, המקום שימש את חיל התעופה המלכותי (Royal Flying Corps-RFC).
עם תום המלחמה נסגר השדה, והפך לשטח חקלאי.
לאחר שפרצה מלחמת העולם השנייה הוחזר האתר לשירות צבאי במסגרת חיל האוויר המלכותי (RAF), ושימש כשדה תעופה נלווה לבסיס חיל האוויר ווימסוולד (Wymeswold).
לאחר תום מלחמת העולם ה-2 נסגר השדה פעם נוספת.
לקראת סוף שנות ה-50 חיפשו מקום לנמל תעופה שישרת את האזור, ואתר טירת דוניגטון (Castle Donnington) נבחר מתוך שלושה אתרים שהוצעו, עקב קרבתו לעורקי תחבורה מרכזיים.
ב-1960 אושרה תוכנית הבנייה והשטח נרכש בשנת 1963.
נמל התעופה מזרח המידלנדס נפתח במתכונתו האזרחית בתאריך 2 באפריל 1965, עם מסלול טיסה בממדים צנועים מאוד.
הנמל נחנך רשמית ב-21 ביולי 1965 בנוכחות הנסיך פיליפ, דוכס אדינבורו.
טרמינל מטען שני הופעל ב-1973 ובשנים הבאות הופעלו שני טרמינלים נוספים למטענים.
ב-1985 עברו בנמל למעלה ממיליון נוסעים.
הרחבת מסוף הנוסעים הושלמה ב-1986, ונחנכה על ידי הנסיכה אן.
ב-1993 הנמל הופרט, והבעלים הנוכחיים רכשו את השליטה בו ב-2001. שנה לפני כן חברת DHL ביססה את פעילותה במקום, ומסלול הטיסה הוארך שוב ל-2,893 מטר (9,491 רגל).
אחרי DHL גם חברות מטען אחרות הרחיבו את פעילותן בנמל.
ב-2011 הנמל טיפל ב-300,000 טון מטען, ובשנה שלאחר מכן נחת לראשונה מטוס רחב גוף מסוג איירבוס A380 .
חברת DHL השקיעה 90 מיליון לירת שטרלינג במסוף מטענים שבמקום.
בשנת 2020 פסקה תנועת הנוסעים עקב מגפת הקורונה, אך בזמן המגפה הנמל הפך לנמל מטענים שני בחשיבותו בבריטניה, כ-400,000 טון שונעו באמצעותו.
בשנת 2024 חצה מספר הנוסעים את רף ה-4 המיליון.
במקום מוגבה בשטח פתוח בנמל התעופה, קיים מוזיאון תעופה.
באוויר הפתוח במרחק לא רב מקצה מסלול הטיסה מוצגים מטוסים מן העבר מכל הסוגים, מטוסי תובלה, נוסעים ומטוסי קרב והפצצה.
בהנגר סמוך מוצגים אביזרי תעופה, מנועי מטוסים, סימולטור טיסה וחפצי תעופה נוספים.
מן המקום מתאפשרת תצפית על המראות ונחיתות על מסלול הטיסה.
המוזיאון פתוח לקהל בסופי שבוע בלבד.
נמל התעופה נמצא במרכז האי הבריטי, באזור של בריטניה הנקרא מזרח המידלנדס, במחוז לסטרשייר (Leicestershire), בסמוך אל היישוב טירת דונינגטון (Castle Donington).
יישובים קטנים סמוכים אחרים הם קגוורת' (Kegworth), דיסוורת' (Diseworth), לוקינגטון (Lockington) ו-המינגטון (Hemington).
ערים גדולות יותר באזור אותו נמל התעופה משרת, הן בירמינגהאם במרחק של כ-64 ק"מ, שפילד כ-77 ק"מ, נוטינגהאם כ-21 ק"מ, ולסטר כ-35 ק"מ.
גובהו של נמל התעופה מזרח המידלנדס מעל פני הים הוא 93 מטר (306 רגל).
תקופות הקיץ בנמל התעופה קצרות ונוחות.
החודשים החמימים יותר הם יולי ואוגוסט.
החורפים ארוכים, מעוננים וקרים, אך אין בנמל טמפרטורות קיצוניות מאוד.
החודשים הקרים ביותר הם ינואר ופברואר.
נדיר שהטמפרטורה במקום יורדת אל פחות משלוש מעלות צלזיוס מתחת לאפס.
מהירות הרוח מהווה שיקול חשוב בתכנן ובתפעול נמלי תעופה.
מהירות הרוח הממוצעת השנתית בנמל התעופה מזרח המידלנד מסתכם ב-18.67 קמ"ש.
גם בחודשי החורף מהירות הרוח עוברת רק במעט את הרף של 20 קמ"ש.
בדרך כלל, העננות באזור גבוהה מ-50%, ורק בחודשים יולי ואוגוסט שיעור העננות נמוך במעט מ-50%.
מספר ימי הגשם השנתי הממוצע בנמל התעופה הוא 97. בנוסף, ביום אחד בשנה בממוצע יורד שלג, או שלג וגשם לסירוגין.
כמות הגשם השנתית הממוצעת מגיעה ל-516.9 מ"מ, ומתפזרת באופן שוויוני למדי בין חודש השנה.
מסלולים: את נמל התעופה משרת מסלול טיסה יחיד 9/27, באורך 2,894 מטר (9,495 רגל), ברוחב 45 מטר, מחופה ב-אספלט ומואר בלילות.
בחורף 2025 תוכנן מסלול הטיסה להיסגר חלקית (ב-8 ימי רביעי ל-8 שעות), כחלק מתוכנית שדרוג מסלולי הסעה, שיפורי תאורה, ורחבות חניית המטוסים.
טרמינלים: טרמינל נוסעים אחד עומד לרשות נוסעי נמל התעופה.
המלפס התחתון מחולק בין אולם הנוסעים הנוחתים, לבין אולם עם עמדות צ'ק אין.
המפלס העליון מיועד לנוסעים ממריאים, בדיקות ביטחון, אזורי המתנה לטיסות, שערי עלייה למטוס וגשרי עלייה למטוסים.
מטענים: נמל התעופה מזרח המידלנדס הוא מרכז מטענים (HUB) חשוב של בריטניה.
בשנת 2024 שונעו באמצעותו 375,000 טון (בנתון לא כלולה כבודה אישית של נוסעים).
במחצית הראשונה של שנת 2025 הנמל טיפל ב-10,000 טון יותר, מאשר בתקופה המקבילה בשנת 2024.
תנועות מטוסים: ב-2024 היו בנמל התעופה 65,200 המראות ונחיתות.
לנוסעי נמל התעופה מזרח המידלנדס מוענק שירות ברמה הניתנת בנמלי תעופה בין-לאומיים מודרניים מקבילים, באירופה ובעולם.
שירותים אישיים: חדר תפילה ("חדר שקט דתות שונות"), בתי מלון בקרבת מקום, וקיים בית מלון גם בתחומי נמל התעופה, שמירת חפצים (לוקרים), אזורי עישון.
חדר VIP בתשלום (Escape Lounge, פתוח בחלק בלבד משעות מהיום, וסגור בחודשי החורף).
תחבורה: אוטובוסים ציבוריים, שירות שאטל, מוניות, חניה רגילה, וחניה לטווח ארוך, השכרת רכב.
סיוע אישי, רפואי ונכים: שירותי נכים, סיוע בניוד לנכים ולמוגבלי תנועה, עזרה ראשונה, בית מרקחת, צ'ק-אין מהיר, שני שטחים נפרדים עבור כלבי שירות.
אל ומנמל תעופה מזרח המידלנדס היו בדצמבר 2025 מקושרים 64 יעדים, ב-21 מדינות.
בטבלת היעדים נכללו כאלה שאליהם ומהם מתבצעות לפחות חמש טיסות חודשיות.
טבלת חברות התעופה המבצעות את רוב הטיסות אל ומנמל התעופה מזרח המידלנדס, הטסות לפחות ל-10 יעדים שונים:
חברות תעופה עיקריות הפועלות בנמל התעופה מזרח המידלנדס, המבצעות טיסות לעשרה יעדים לפחותמס'שם חברת התעופה והלאום המקורי שלהמספר יעדי הטיסה1ריינאייר-RYANAIR 452ג'ט2-JET2.COM 313קבוצת TUI 10
בשנת 2007 קיבל נמל התעופה מזרח המידלנדס דירוג של ידידותי ביותר לסביבה, במסגרת פרסי התיירות העולמיים (World Travel Awards).
בשנת 2010 הנמל קיבל פרס של נמל התעופה האזורי הטוב ביותר, במסגרת תחרות פרס התיירות הבריטית (British Travel Award).
בבדיקה אחרת בשנת 2024, היו התוצאות בנושא זיהום האוויר של הנמל לא טובות ולא מעודדות.
תאונה קטלנית-כשל במנועים: בתאריך 8 בינואר 1989 המריא מטוס בואינג 737 מנמל התעופה לונדון הית'רו.
יעדו היה נמל התעופה הבין-לאומי בלפסט.
על סיפון המטוס היו 126 נוסעים ואנשי צוות.
כ-13 דקות לאחר ההמראה מלונדון הורגשה רעידה בתא הטייס, מלווה בריח עשן.
התברר שאחד מלהבי מנוע מס' 1 ניתק ממקומו.
הצוות האמין שמנוע 2 ניזוק מלהב המנוע שניתק, הוריד מצערת והדמים את מנוע 2. הקברניט ביקש וקיבל אשור לנחיתת חירום בנמל התעופה מזרח המידלנדס.
כ-4.5 ק"מ לפני קצה מסלול הטיסה אירעה נפילת כוח במנוע 1. הרעדת מוט ההיגוי הופעלה אוטומטית, ומהירות המטוס המשיכה לרדת אל מתחת ל-398 קמ"ש.
הצוות בתא הטייס לא קיבל מידע על להבות שפרצו ממנוע 1, אף על פי שנוסעים וגם שלושה דיילים מצוות האוויר ראו את הלהבות.
המטוס פגע בצמרות עצים במהירות של 213 קמ"ש, נחת על האוטוסטרדה M1 העוברת בסמוך לנמל התעופה, ונעצר בסוללת עפר.
בתאונה ניספו 47 מתוך 126 בני האדם שהיו על סיפון המטוס.
המטוס נהרס לגמרי, ונמחק מרשימת המטוסים הפעילים.
מדרגות ניידות שנותקו: בתאריך 16 בדצמבר 2024 התכונן מטוס נוסעים בתפעול קבוצת TUI להמראה מנמל התעופה מזרח המידלנדס, אל נמל התעופה לנסרוטה בספרד.
דלת המטוס הייתה כבר סגורה.
אחת הדיילות פתחה את דלת המטוס, בסברה שהמדרגות הניידות עודן מחוברות.
המדרגות היו בסמוך למטוס, אך כבר נותקו מגוף המטוס והדיילת נפלה אל מסלול הטיסה, דרך המרווח שנוצר.
כתוצאה מהנפילה הדיילת נפצעה קשה, וכמה מעצמותיה נשברו בשברים מורכבים, היא פונתה מיידית לבית חולים קרוב.
לאחר התאונה חודדו הנהלים הן בחברות התעופה, והן בחברת שירותי הקרקע.
בתאונה לא היו נפגעים נוספים.
פצצה שלא הייתה: בתאריך 22 באוגוסט 2023 עמדה להמריא מנמל התעופה טיסה של חברת JET2 לנמל התעופה אנטליה בטורקיה.
אחד הנוסעים הצהיר באוזני הצוות שיש פצצה במזוודה שלו.
צוות מיחידה מיוחדת עלה למטוס ועצר את הנוסע, שכפי הנראה היה שיכור.
לא היו נפגעים או נזקים בתקרית, אך הטיסה התעכבה למשך מספר שעות.
כבישים: האוטוסטרדות המקיפות את נמל התעופה מזרח המידלנדס הן M1 .
A50, A42, A6. M1 עוברת בקרה גאוגרפית גדולה מזרחית לנמל.
אוטובוס וחשמלית: שירות אוטובוסים ושאטלים מנמל התעופה לערים הקרובות נקרא סקיילינק "skylink".
השירות קיים לכל ערי הסביבה, לרבות דרבי, לסטר ונוטינגהאם, במרווחי זמן של כ-15 דקות, ולערים נוספות כמו איטון (Eaton) במרווחי זמן של של כ-30 דקות.
מהאוטובוסים ניתן להמשיך את הנסיעה ליעדים מסוימים גם בחשמליות.
רכבת: לנמל התעופה אין תחנת רכבת משלה.
שלושת תחנות הרכבת הקרובות לנמל התעופה הן: איסט מידלנד פארקוויי (East Midlands Parkway) במרחק של כ-8 ק"מ, והתחנות המרכזיות בערים נוטינגהאם ודרבי.
תעופה: נמלי תעופה קרובים יחסית, היכולים לשמש תחליף בעת הצורך או בשעת חירום, הם נמל התעופה ברמינגהאם (BHX) במרחק של כ-59 ק"מ, נמל התעופה מנצ'סטר (MAN) במרחק של כ-77 ק"מ, נמל התעופה לידס-ברדפורד במרחק ל כ-90 ק"מ.
קיימים נמלי תעופה חלופיים נוספים במרחקים דומים.
נמל התעופה למציה טרמה (באיטלקית: Aeroporto di Lamezia Terme) הידוע גם בשמו המלא "נמל התעופה למציה טרמה סנט אאופמיה" Aeroporto Internazionale di Lamezia Terme Sant'Eufemia), הוא נמל תעופה בין-לאומי בדרומה של איטליה.
הנמל משרת בעיקר את מחוז קלבריה, והוא נמל התעופה העיקרי של המחוז.
חברות התעופה הפועלות בו הן בעיקר מפעילות של טיסות חסך.
הנמל משמש בסיס לחברת ריינאייר (Ryanair).
סימנו הבין-לאומי של נמל התעופה בארגון יאט"א הוא SUF, והוא מסומן LICA בארגון הבין-לאומי לתעופה אזרחית ICAO.
מפעילת נמל התעופה היא חברת סאקאל-Sacal S.p.A, המפעילה גם את נמל התעופה של רג'ו די קלבריה (Aeroporto di Reggio Calabria) ואת נמל התעופה של קרוטונה (Aeroporto di Crotone).
יחידות מסוקים של חיל האוויר האיטלקי פועלות בתחומי נמל התעופה.
החלק הראשון של בשם נמל התעופה הוא "למציה טרמה".