tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
ב-12 בדצמבר 2012, טיגרה וקבוצת הכדורגל הברזילאית סאו פאולו שיחקו אחת נגד השנייה במשחק הגומלין של גמר גביע סודאמריקנה 2012 שנערך באצטדיונה של סאו פאולו, אצטדיון מורומבי שבסאו פאולו, ברזיל.
המשחק הראשון של הגמר לא התקיים באצטדיון של טיגרה מכיוון שלא עמד בדרישות הטורניר (40,000 מקומות ישיבה) ולכן המשחק נערך באצטדיון הבונבוניירה שבבואנוס איירס, ארגנטינה.
המשחק הראשון של הגמר הסתיים בתוצאת 0-0. בדקה ה-22 שחקנה של סאו פאולו, לוקאס מאורה הבקיע גול לטובת סאו פאולו.
בדקה ה-27, סאו פאולו העלתה את התוצאה ל-2-0 לאחר גול של אוסבלדו פיליו.
בדקה ה-37, אחד משחקניה של טיגרה נתן מכה עם המרפק לשחקן של סאו פאולו, לוקאס מאורה.
בתום המחצית ירדו הקבוצות לחדרי ההלבשה ושחקניה של טיגרה בזמן ההפסקה ניסו לתקוף את שחקניה של סאו פאולו אך האבטחה מנעה זאת.
בתום ההפסקה שחקניה של טיגרה סירבו לעלות לשחק בטענה שהם פוחדים ובכך השופט הכריז שסאו פאולו היא המנצחת של המשחק והיא זוכה בגביע.
במשך ההיסטוריה של טיגרה היו לה 3 אצטדיונים.
האצטדיון הראשון של הקבוצה היה אצטדיון לוס פראלס.
לאחר שהקבוצה העפילה לליגת העל הארגנטינאית עברה לארח את כל משחקיה באצטדיון קלוב סן פרננדו (כיום אצטדיון רוגבי).
ב-1 בספטמבר 1913, המועדון השכיר אדמה ליד נהר הרקונגיסטה (בתרגום חופשי מספרדית : כיבוש מחדש) בשכונת טיגרה, במיקום שבו הקבוצה הוקמה.
כשטיגרה נהייתה יותר ויותר פופולרית, המנהלים של הקבוצה רצו לעבור למקום נגיש יותר כדי לבנות את האצטדיון שם.
האצטדיון הנוכחי של הקבוצה הוא אסטאדיו חוסה דה לה ג'ובנה שנמצא בשכונת ויקטוריה שבבואנוס איירס.
טיגראנס השני (140–55 לפנה"ס), הידוע בכינויו טיגראנס הגדול (בארמנית: Տիգրան Մեծ; ביוונית: Τιγράνης ὁ Μέγας; בלטינית: Tigranes Magnus), היה אחד השליטים הגדולים ביותר של ממלכת ארמניה.
בתקופת שלטונו (95–55 לפנה"ס) התפשטה ארמניה הרבה מעבר לגבולותיה המסורתיים, והפכה למשך פרק זמן קצר למעצמה אזורית חשובה באזור המזרח הקרוב, לאחר שהשתלטה על שטחים נרחבים, שהיו בשליטת האימפריה הפרתית, וכן על השטחים שנותרו בשליטת האימפריה הסלאוקית ממערב לנהר פרת.
לפני עלותו לכס השלטון בארמניה, הוחזק טיגראנס במשך עשר שנים לפחות כבן ערובה בחצרו של המלך הפרתי מיתרידטס השני, לאחר שהאחרון הביס את אביו, טיגראנס הראשון, והפך את ארמניה לממלכה וואסלית של האימפריה הפרתית.
לאחר מות טיגראנס הראשון בשנת 95 לפנה"ס, הצליח טיגראנס השני לקנות את חירותו מידי הפרתים, בתמורה להסכמתו להעביר לשליטתם חלק משטח ממלכת אטרופאטינה.
לאחר שהפך למלך ארמניה הוא הקדיש מספר שנים לביסוס שליטתו על חלקיה השונים של הממלכה.
במקביל כרת טיגראנס ברית עם מיתרידטס השישי מלך פונטוס, והתחתן עם בתו, קלאופטרה.
הוא תמך באחרון במהלך מלחמת מיתרידטס הראשונה (89–85 לפנה"ס), אך נמנע מהתערבות ישירה במלחמה בינו לבין הרומאים.
לאחר מותו של המלך הפרתי מיתרידטס השני בשנת 88 לפנה"ס, נחלשה מאוד האימפריה הפרתית בעקבות מאבקים פנימיים של השלטון ופלישת שבטים ממוצא סקיתי ממזרח.
טיגראנס ניצל מצב זה, כדי להשתלט על שטחים נרחבים, שהשתייכו לאימפריה הפרתית, בצפון מסופוטמיה ובצפון-מערב איראן של ימינו (ממלכת מדי), וכוחותיו הגיעו כמעט עד אקבטנה.
בשנת 83 לפנה"ס ניצל טיגראנס מאבקי ירושה פנימיים בתוך הממלכה הסלאוקית, כדי להשתלט על השטחים שנותרו בשליטת האימפריה הסלאוקית ממערב לנהר פרת, כולל סוריה ודרום-מזרח טורקיה של ימינו, ותחום שלטונו השתרע כמעט עד העיר עכו בדרום.
האימפריה שהקים טיגראנס השתרעה בשיאה מהים התיכון עד לים הכספי.
הוא לקח לעצמו את התואר "מלך המלכים", ונאמר עליו ש-4 מלכים וואסליים שירתו אותו בכל עת.
טיגראנס גם בנה 4 ערים חדשות, שנשאו את שמו, באתרים שונים בארמניה, ויישב אותם בתושבים שהיגלה אליהן מהשטחים שכבש.
לאחר שכבש את הממלכה הסלאוקית נפוצו שמועות שהוא מתכוון לכבוש גם את ממלכת יהודה.
האיום החדש "הפחיד את המלכה ואת העם" וכשצר טיגראנס על עכו, שם התבצרה קלאופטרה סלנה אשת אנטיוכוס העשירי ואם אנטיוכוס השלושה עשר שאותו רצתה להמליך על סוריה, שלחה אליו שלומציון, מלכת יהודה שליחים עם "מתנות רבות ויקרות" לבקש ממנו לכרות ברית ולהימנע ממלחמה.
המחווה של מלכת יהודה הצליחה לפייס את טיגראנס, ששמח על הכבוד שניתן לו על ידי כך שהשליחים הגיעו כל הדרך מירושלים ובתגובה, הפיס את דעתם לגבי חששם ממלחמה.
לאחר פרוץ מלחמת מיתרידטס השלישית (73–63 לפנה"ס) נמלט המלך מיתרידטס השישי מפונטוס אל ממלכת ארמניה, ומצא מחסה אצל חותנו, טיגראנס.
המצביא הרומי לוקולוס דרש מטיגראנס להסגיר את מיתרידטס לידיו, ולאחר שהאחרון סירב פלש עם צבאו לארמניה בשנת 69 לפנה"ס.
הצבא המאוחד של טיגראנס ומיתרידטס הובס על ידי הצבא הרומאי בשלושה קרבות גדולים, ושני המלכים נאלצו להימלט לאזורים ההרריים בצפון ארמניה, כדי למצוא שם מחסה.
אולם כל נסיונותיו של לוקולוס ללכוד את טיגראנס ומיתרידטס נכשלו, ותנאי הקרקע ומזג האוויר הקשים, ביחד עם שורת מרידות שפרצו בשורות צבאו בשנים 68–67 לפנה"ס, אילצו את האחרון לסגת זמנית משטח ארמניה דרומה.
בעקבות כישלונו של לוקולוס לסיים בהצלחה את המלחמה כנגד מיתרידטס וטיגראנס, החליף אותו הסנאט הרומאי, ומינה במקומו את המצביא פומפיוס בשנת 67 לפנה"ס.
באותה שנה פלשו הפרתים בפיקוד המלך פראטס השלישי לשטח ארמניה, בשיתוף פעולה עם בנו של טיגראנס, שמרד נגדו.
אולם ניסיונו של הצבא הפרתי להטיל מצור על בירת ארמניה, ארטאשאט נכשל, והוא נאלץ לשוב על עקבותיו.
שנה לאחר מכן, בשנת 66 לפנה"ס פלש הצבא הרומאי, בפיקוד פומפיוס, לממלכת ארמניה.
טיגראנס שהיה כבר זקן (בגיל 75) ועייף ממלחמות, נכנע לפומפיוס, ובתמורה הותר לו לשמור על שליטתו בממלכת ארמניה (בגבולותיה הישנים), והוא המשיך לשלוט בארמניה עד למותו בשנת 55 לפנה"ס, כמלך קליינט של רומא.
הרומאים השתלטו על השטחים, שנכבשו על ידי טיגראנס ממערב לנהר פרת, והפכו אותם לפרובינקיה רומית.
המגעים הראשונים בין הארמנים ליהודים היו בתקופת שלטונו של טיגראנס הגדול, שהגלה אלפי יהודים לארמניה.
"טיגריס" (1954) הוא הדפס מאת הצייר הישראלי יעקב פינס.
נושא ההדפס הוא דמות של טיגריס על רקע שטוח.
סביב הדימוי מופיעה מסגרת שחורה, התוחמת את התיאור.
העבודה מציגה את השפעת האמנות היפאנית על פינס בבחירת הנושא ובשימוש בטכניקת "איריס", המשלבת שני צבעים על לוח ההדפסה המתמזגים ביניהם.
אולם, בשונה מאמנות זו פינס בחר להשתמש בהקצרה של הטיגריס, שרגלו הקדמית שלוחה אל עבר הצופה, ושדמותו מועצמת בשל כך.
ההדפס נוצר בשנת 1954 בטכניקה של חיתוך עץ.
פינס יצר את לוח ההדפסה בחיטוב של לוח עץ לבוד ובשתי מהדורות, שהודפסו ללא שימוש במכבש.
הראשונה כללה 38 עותקים שהודפסו בצבע שחור מלוח אחד.
המהדורה השנייה נדפסה ב-22 עותקים וכללה גם הדפסה של לוח הדפס נוסף של צבע (איריס) ברקע הדימוי.
הדימוי שימש כסמל לגן החיות של אוקלנד, ארצות הברית.
ההדפס הוצג בתערוכת עבודותיו של פינס בגלריה הלאומית לאמנות בוושינגטון די.
בשנת 1954., בשנת 1985 הוצג בתערוכת יחיד שערך מוזיאון ישראל לפינס, ובשנת 2015 הוצגה הגרסה השחורה בתערוכה "בצלאל החדש: ההשפעה הגרמנית על האמנות הישראלית" בבית הרמן שטרוק.
טיגרן חמסיאן (בארמנית: Տիգրան Համասյան, באנגלית: Tigran Hamasyan; נולד ב-17 ביולי 1987) הוא מלחין ופסנתרן ג'אז ממוצא ארמני.
טיגרן חמסיאן נולד בגיומרי, אז בברית המועצות וכיום בארמניה.
בגיל 3 החל לנגן בפסנתר בביתו, מגיל 6 למד בקונסרבטוריון ובגיל 9 התחיל ללמוד ג'אז.
כנער חלם להיות גיטריסט ת'ראש מטאל.
בגיל 16 עבר עם משפחתו לקליפורניה.
את אלבומו הראשון World Passion, הקליט בגיל 18 ומאז זכה בפרסים רבים וזכה להערצה גדולה בקרב מוזיקאים מסביב לעולם.
המוזיקה של טיגרן מושפעת ממוזיקה ארמנית מסורתית, ג'אז, מטאל ורוק מתקדם, וכוללת נגינה וירטואוזית, שימוש במודוסים אוריינטליים, משקלים מוזיקליים מורכבים ואלמנטים כבדים של פוליריתמיקה.
טיגי הטיגריס היא סדרה אמריקאית-קנדית מונפשת לילדים בגילאי הגן שנוצרה על ידי אנג'לה סנטומרו.
הסדרה שודרה לראשונה בערוץ PBS Kids ב-3 בספטמבר 2012, אחת עשרה שנים לאחר סיום התוכנית "השכונה של מר רוג'רס" עליה היא מבוססת.
דמויות הסדרה הן הדמויות שהופיעו במקור בתוכנית "השכונה של מר רוג'רס".
הסדרה היא בת 4 עונות ו-105 פרקים באורך 11 דקות כל אחד.
הסדרה נועדה לעזור לילדים בגיל הרך לפתח אינטליגנציה רגשית, וללמוד מיומנויות חברתיות ויכולות למידה.
בישראל הסדרה שודרה לראשונה בערוץ הופ!
עלילת הסדרה מתמקדת בטיגי הטיגריס, טיגריס אנתרופומורפי בן ארבע, סקרן וידידותי בעל דמיון רב, אשר לומד כיצד להתייחס לחוויות היומיומיות שהוא עובר באופן חיובי.
לאורך הסדרה טיגי עוסק בנושאים כמו אדיבות, אמפתיה, חוסן, סבלנות ופתרון בעיות באמצעות שירים, סיפורים ואינטראקציות עם בני משפחה וחברים.
מאפיין מרכזי בסדרה הוא האופן בו טיגי מדבר ישירות אל הצופים, בדומה לאופן בו פרד רוג'רס עשה זאת בתוכנית "בשכונה של מר רוג'רס".
הלקח המרכזי בכל פרק מסוכם לרוב בסוף הפרק בשיר קצר אשר מקל על הילדים לזכור את המסר וליישם אותו בחייהם.
טיגי הטיגריס (Daniel Tiger) – הדמות הראשית.
טיגי הוא טיגריס אנתרופומורפי בן ארבע אשר לובש סוודר אדום ונעלי ספורט אדומות, בהשראת התלבושת של פרד רוג'רס בתוכנית "השכונה של מר רוג'רס".
טיגי הוא סקרן, ידידותי ואדיב והוא אוהב במיוחד ללמוד דברים חדשים.
אמא טיגריס (Mom Tiger) – אמו של טיגי הטיגריס אשר לאורך הסדרה מלמדת אותו שיעורים חשובים לחיים.
אבא טיגריס (Dad Tiger) – אביו של טיגי הטיגריס אשר לאורך הסדרה מלמד אותו שיעורים חשובים לחיים.
מימי (Baby Margaret) – אחותו הקטנה של טיגי הטיגריס.
הנסיך ידידיהו (Prince Wednesday) – נסיך שובב וחברו של טיגי הטיגריס.
הנסיך ידידיהו הוא מחבריו הטובים ביותר של טיגי.
העלמה אלינה (Miss Elaina) – חברתו של טיגי הטיגריס.
צוף הינשוף (O the Owl) – ינשוף כחול קטן שנועל נעלי התעמלות ירוקות וחברו של טיגי הטיגריס.
החתולה קתרינה (Katerina Kittycat) – חתולה וחברתו של טיגי הטיגריס.
המלך פריידיי ה-13 (King Friday XIII) - שליט שכונת Make-Believe ואביו של הנסיך ידידיהו.
המלכה שרה (Queen Sara) - אמו החביבה והאכפתית של הנסיך ידידיהו.
הגננת נינה (Teacher Harriet) - הגננת של טיגי אשר מסייעת לילדים ללמוד באמצעות שירים ומשחקים.
McFeely) - איש המשלוחים שפועל בשכונה.
שנהפרסקטגוריהמועמד (ים)תוצאהמקורות2023פרסי TCAהישג יוצא דופן בתוכנית ילדיםטיגי הטיגריס
הדיבוב המקורי לעברית הופק בין בשנים 2012 עד 2021 ובוים על ידי תמי ברק, גדי לוי ודור סרוגו.
רום קלטר (טיגי הטיגריס בין השנים 2012 עד 2013)
יובל חופי (טיגי הטיגריס בשנת 2017)
מאיה מיטלפונקט (טיגי הטיגריס בשנת 2021)
טיגיסט יוסף רון (באמהרית: ትግስት ዮሴፍ ሮን; באנגלית: Tigist Yoseph Ron; נולדה ב-1977) היא אמנית וציירת ישראלית.
זוכת פרס שיף לשנת 2019.
יוסף רון נולדה בשנת 1977 בגונדר, אתיופיה, למשפחה של 12 אחים.
עלתה לישראל בשנת 1984 במבצע משה, שכלל מסע רגלי דרך סודאן, וגדלה בראשון לציון.
אמה נפטרה כשיוסף רון הייתה בת 16. לפני שירותה הצבאי עבדה כגרפיקאית במשרד פרסום.
יוסף רון היא בוגרת המחלקה לתקשורת חזותית בבצלאל.
לאחר מכן למדה רישום וציור אצל האמנים צביקה לחמן ודוד ניפו.
יוסף רון נשואה ואמא לשלושה ילדים.
בתחילת דרכה כמעצבת גרפית ומאיירת, עסקה יוסף רון בפרויקטים הקשורים בעדה האתיופית.
בשנת 2017 איירה ספר ילדים על חג הסיגד שכתב מנברו שמעון.
במאי 2018, השתתפה בתערוכת פופ אפ זוגית ביחד עם נירית טקלה באדיס אבבה בשיתוף משרד התרבות.
בדצמבר 2018, השתתפה בתערוכה הזוגית "במקומה" לצד האמנית מימי טסמה סיבהו בגלריה אידריס.
התערוכה עסקה בזהות לאומית ואימהות בצורה אישית וקולקטיבית, ובתפקידן המרכזי של הנשים במעבר מאתיופיה לישראל.
במרץ 2019, יוסף רון השתתפה בתערוכה הקבוצתית "קו הצבע" שכל משתתפותיה יוצאות אתיופיה.
את התערוכה אצרה זווידתו יוסף סרי והיא הוצגה במכללת ספיר.
לצד דימויים שעסקו בבית, נשיות, אמהות וזיכרונות ילדות, הציגה יוסף רון את דיוקנותיהם של יהודה ביאדגה, יוסף סלמסה ואברה מנגיסטו.
באוקטובר 2019, שלושת הדיוקנאות הושאלו מיוסף רון וגלריית אידריס ונתלו בין שני חלקי תצוגת הקבע של אוסף האמנות הישראלית במוזיאון תל אביב.
יוסף רון אמרה ש"הסדרה נוצרה מתוך תחושת התסכול הגדול מכך שהמקרים הקשים והכאב של המשפחות לא מזעזע ומניע לפעולה אימהות ואנשים שהם לא מהקהילה".
לאחר שזכתה בפרס שיף לשנת 2019, נערכה ליוסף רון ב-2020 מוזיאון תל אביב לאמנות תערוכת יחיד בשם "הנייר הלבן שחור מבפנים", אוצרת: עמנואלה קלו.
בתערוכה כלולים גם דיוקנאות של אברהם מנגיסטו השבוי בידי החמאס משנת 2014 ושל יהודה ביאדגה ויוסף סלמסה
במרץ 2024 נערכה בגלריה ברוורמן תערוכת יחיד שלה - "מעבר לסדר".
הגלריה אף איפשרה ליוסף רון להשתמש בחלל הגלריה כסטודיו פרטי לאחר שבעקבות מתקפת אוקטובר נאלצה לפנות את הסטודיו שלה.
2020 - "הנייר הלבן שחור מבפנים", מוזיאון תל אביב.
העבודות מתייחסות להתמודדות עם מות אביה ולמתרחש בישראל.
2018 - "במקומה", גלריה אידריס, מוזיאון יפו
2019 - "קו הצבע", אוצרת: זוודיתו יוסף סרי, מכללת ספיר
2019 - פרס שיף לאמנות פיגורטיבית.
סטפני ריהנון ניוול הידועה יותר בשם הבמה שלה, טיגן נוקס היא מתאבקת ולשית, המופיעה בארגון ההיאבקות WWE, בתוכנית סמאקדאון.
ניוול הופיעה בעבר תחת שם הבמה ניקסון ניוול עבור ארגונים עצמאיים בריטיים כמו Attack!
כילדה קטנה שיחקה ניוול כדורגל עבור מספר קבוצות באזור שלה ובשלב מסוים היא השתתפה במבחני קבלה בקבוצת קארדיף סיטי ובנבחרת ויילס.
בגיל 13 היא סבלה מפציעה בברך שעלתה לה בסופו של דבר במקום בנבחרת עד גיל 16. כשהיא הגיעה לגיל 16, היא החליטה לוותר על ענף הכדורגל ובמקום זאת תכננה לקחת הפסקה ארוכה מכל ענפי הספורט, תוך כדי שהיא ציינה שההחלטה הגיעה עקב פציעתה בברך וחוסר התשוקה לספורט.
זמן קצר לאחר שפרשה מכדורגל, היא מצאה בית ספר להיאבקות בנמל טלבו והיא החלה להתאמן תחת הדרכתם של דייב סטיוארט ומייק היצ'מן.
היא אמרה שהחיזוק מצד סבה המנוח להמשיך בקריירה בהיאבקות מקצועית היה ההשראה העיקרית שלה.
מחוץ לכדורגל, היא שיחקה בנטבול ובטאג רוגבי.
אף על פי ששיחקה כדורגל לאורך רוב שנות נעוריה, ניוול גדלה כאוהדת של היאבקות מקצועית לאחר שנחשפה לענף בגיל חמש ואף ציינה את מולי הולי כמתאבקת הנשית האהובה ביותר עליה וכיריבת החלומות שלה.
ניוול הופיעה לראשונה בארגון Attack!
Pro Wrestling ביולי 2014, כשהשתתפה בשלושה קרבות באותו המופע.
בראשון, היא ניצחה את לאנה אוסטין, ובקרב השני היא הצטוותה לשורות אוסטין בניצחונן על מארק אנדרוז ופיט דאן וכתוצאה מכך הן הפכו באליפות Attack!
24/7 בפעם השנייה בקריירה שלה.
מאוחר יותר באותו הערב, ניוול ואוסטין הפסידו את התואר למייק בירד במסגרת קרב האנדיקאפ 2 נגד 1.
ניוול הציגה את דמות חדשה בשם Luchadora The Explorer ב-24 בינואר 2015, כשחברה לברוקס בהפסדם ל-The Anti-Fun Police (דמיאן דאן וריאן סמייל).
היא הייתה שותפה לקרב פעם נוספת כדמות זו ב-14 בפברואר, כשניצחה בקרב משושה.
בינואר 2016, היא הצטוותה לשורות המתאבק מארק אנדרוז, כשביחד הם נודעו בשם Bayside High.
בקרב הראשון שלהם כצמד, הם ניצחו את CCK# (ברוקס וקיד לייקוס).
ב-3 באפריל, השניים ניצחו את אותו הצמד, כשהפעם הם זכו באליפות הזוגות של Attack!
הצמד הצליח להגן על התואר עד חודש אוגוסט, כשהם איבדו את חגורות האליפות בחזרה ל-CCK# במסגרת קרב TLC.
לקראת סוף שנת 2016, ניוול ביצעה את מעברה לדמות הרעה, כשזנחה את אנדרוז וחברה לשורות פיט דאן.
בקרב הראשון שלהם יחדיו (כשהיו לבושים בתחפושות של הג'וקר והארלי קווין מיחידת המתאבדים) הם ניצחו את מרטין קירבי ואל ליגרו.
ניקסון ניוול הייתה המתאבקת הראשונה שהתחרתה בארגון הבריטי מהעיר וולברהמפטון, Fight Club: Pro.
היא עשתה זאת בשנת 2015, כשהשתתפה בקרב מרובע נגד כריס ברוקס, דן מולוני ואדי דניס.
לפני עזיבתה לארגון ה-WWE, הארגון ערך ב-18 במרץ 2017 מופע בשבילה בשם "First Female of Fight Club", כשהיא ביקשה להתחרות נגד קנדיס לאריי; בקרב בין השתיים, ניוול ניצחה.
הקרב האחרון שלה בארגון התקיים ב-14 באפריל במסגרת קרב שלושה נגד שלושה.
ניוול רשמה את קרב הבכורה שלה בארגון Progress Wrestling ב-28 באוגוסט 2016, בניצחון על אלכס וינדזור.
ב-27 בנובמבר, היא נכנסה לטורניר אשר קבע את אלופת הנשים הראשונה של Progress, שבו היא ניצחה את קייטי הארווי בסיבוב הראשון.
עם זאת, היא הודחה מהטורניר בשלב חצי הגמר, כשהיא רשמה הפסד לג'יני ב-19 במרץ 2017.
ב-24 ביוני 2016, ניוול רשמה את קרב הבכורה שלה בארגון הנשים Shimmer כחלק מהמופע מספר 81 בהפסד לודה סקוט.
לילה לאחר מכן, היא רשמה הפסד נוסף לניקול מת'יוס במסגרת המופע ה-82. היא הצליחה להשיג את ניצחון הבכורה שלה בארגון במסגרת המופע ה-84, כשניצחה את אותה סקוט.
ניוול רשמה את קרב הבכורה שלה בארגון WCPW ב-27 ביולי 2016, כשניצחה את בי פריסטלי.
לעומת זאת, היא נחלה הפסד לאותה פריסטלי לילה לאחר מכן.
ב-24 באוגוסט, השתיים התחרו זו מול זו פעם נוספת, הפעם במסגרת קרב מי שעומדת אחרונה; קרב זה קבע את אלופת הנשים הראשונה בתולדות WCPW, שבסופו ניוול ניצחה וזכתה בתואר.
ב-13 בפברואר 2017, ניוול איבדה את התואר לאחר שהפסידה לפריסטלי בקרב ללא פסילות.
בינואר 2017, ניוול יצאה יחד עם הארגון היפני סטארדום למסע ההופעות ביפן.
בקרב הראשון שלה, היא הצטוותה לקיי לי ריי וביחד הן ניצחו את אידו טאי (קריס וולף ווייפר).
ב-29 בינואר, ניוול איתגרה את קיירי הוג'ו לקרב על אליפות הוונדר של סטארדום, שבסופו היא לא הצליחה לנצח.
באפריל 2017, דווח שניוול חתמה על חוזה ב-WWE.
היא הייתה אמורה להשתתף בטורניר הנשים לזכר מאי יאנג של אותה השנה אשר נערך בחודש יולי, לעומת זאת, היא סבלה מקרע ברצועה הצולבת הקדמית והוחלפה בטורניר על ידי מירנדה סלינאס.
היא חזרה להתאבק ב-13 באפריל 2018 במסגרת מופע של NXT, שלא שודר בטלוויזיה, שבו היא ודקוטה קאי ניצחו את ריינה גונזלס וונסה בורן.
לאחר שהוכרזה כמשתתפת בטורניר הנשים לזכר מאי יאנג של שנת 2018, היא החלה לאמץ את שם הבמה טיגן נוקס.
במסגרת טורניר זה, היא ניצחה את זטארה בסיבוב הראשון, את ניקול מת'יוס בסיבוב השני, אך ברבע הגמר נגד ריאה ריפלי היא סבלה פעם נוספת מפציעה, הפעם בברך שלה.
פציעה זו גרמה לה לפרוש מהטורניר.
לעומת זאת, לאחר הקרב התבררה חומרת מצבה, כשהיא סבלה מפציעות נוספות כמו: קרע ברצועה הצולבת הקדמית, קרע ברצועה הצידית, קרע ברצועה הלטראלית במפרק הקרסול, קרע במניסקוס ופריקת פיקת הברך.
ב-25 ביוני 2019, נוקס שבה מן הפציעה שלה במהלך מופע של NXT באורלנדו, פלורידה.
ב-11 בספטמבר, נוקס רשמה את קרב הבכורה שלה בתוכנית NXT UK בניצחון על שאקס.
לאחר מכן, נוקס פתחה בפיוד נגד אלופת הנשים של NXT UK, קיי לי ריי, כשלבסוף התקיים קרב ביניהן על התואר ב-2 באוקטובר, ובו נוקס לא צלחה במטרתה.
ב-16 באוקטובר, נוקס חזרה ל-NXT וניצחה את טיינרה.
בשבועות שבאו לאחר מכן, נוקס הצטוותה לשורות חברתה, דקוטה קאי, כשהשתיים השיגו ניצחון על ג'זמין דיוק ומרינה שפיר בקרב זוגות אשר קבע את הטוענות לכתר לאליפות זוגות הנשים של ה-WWE.
השתיים הפסידו לאלופות הזוגות, הקבוקי ווריורס (אסקה וקיירי סיין) בקרב על התואר ב-30 באוקטובר.
יומיים לאחר מכן בתוכנית סמאקדאון, נוקס וריאה ריפלי היו שתיים ממתאבקות NXT שפלשו לתוכנית, כשניצחו בקרב זוגות את מנדי רוז וסוניה דוויל.
מאוחר יותר באותו הערב, נוקס הצטרפה לטריפל H וליתר הרוסטר של NXT, כשהם הכריזו מלחמה על Raw וסמאקדאון, ואף הבטיחו לנצח במלחמת המותגים של האירוע סדרת ההישרדות.
לאחר מכן, נוקס נבחרה לקבוצתה של ריפלי במסגרת קרב ה-WarGames של האירוע NXT TakeOver: WarGames.
באירוע זה, שנערך ב-23 בנובמבר, קבוצתה של ריפלי ניצחה, לעומת זאת, נוקס לא לקחה חלק בקרב זה בסופו של דבר משום שקאי בגדה בה ותקפה אותה.
לאחר היעדרות קצרה מפעילות בעקבות פציעה כחלק מהעלילה, נוקס חזרה ב-15 בינואר 2020 ל-NXT, כשהשתתפה בקרב באטל רויאל אשר קבע את הטוענת לכתר לאליפות הנשים של NXT, ובו היא כשלה בניסיונה לנצח לאחר התערבות של קאי.
שבועיים לאחר מכן, נוקס ניצחה את קאי לאחר שהשתמשה במגן הברך שלה לאחר הפרעה מצד קנדיס לאריי.
עם זאת, נוקס הפסידה לקאי בקרב רחוב באירוע NXT TakeOver: Portland, שנערך ב-16 בפברואר, לאחר שקאי נעזרה בראקל גונזלס, שרשמה את חזרתה.
ב-15 באפריל, נוקס ניצחה בקרב יחידים את ראקל גונזלס.
שבוע לאחר מכן, נוקס חברה לשוטצי בלאקהארט וביחד הן נחלו הפסד לדקוטה קאי וראקל גונזלס.
באירוע NXT TakeOver: In Your House, שנערך ב-7 ביוני, נוקס, מיה יים ושוטצי בלאקהארט גברו בקרב שלוש נגד שלוש על קנדיס לאריי, דקוטה קאי וראקל גונזלס.
ב-17 ביוני, נוקס ושוטצי בלאקהארט כשלו בניסיונן לזכות באליפות זוגות הנשים של ה-WWE לאחר שהפסידו לביילי וסשה בנקס.
בלילה הראשון של הספיישל המסיבה האמריקאית הגדולה, שנערך ב-1 ביולי, נוקס ניצחה בקרב הדחות מרובע את קנדיס לאריי, דקוטה קאי ומיה יים בקרב אשר קבע את הטוענת לכתר לאליפות הנשים של NXT.
שבועיים לאחר מכן, היא התמודדה מול איאו שיראי בקרב שבו היא לא צלחה לזכות באליפות הנשים של NXT.
ב-29 ביולי, נוקס ואיאו שיראי ניצחו בקרב זוגות את קנדיס לאריי ודקוטה קאי.
ב-30 בספטמבר, דווח שנוקס קרעה את הרצועה הצולבת הקדמית פעם נוספת והיא תיעדר בין חצי שנה לתשעה חודשים.
ב-9 ביולי בפרק של התוכנית סמאקדאון, נוקס, ערכה את הבכורה שלה בתוכנית לצד שותפתה החדשה, שוטצי, כאשר השתיים נודעו בשם שוטצי & נוקס.
כבר בקרב הבכורה שלהן, הן גברו על אלופות זוגות הנשים של ה-WWE, נטליה וטמינה בקרב שאינו היה על אליפות זוגות הנשים של האחרונות.
השתיים גברו על אלופות הזוגות בקרב נוסף שלא היה על חגורות האליפות גם בשבוע שלאחר מכן.
השותפות בין השתיים הגיעה לקיצה בשל הדראפט של שנת 2021, שגרם לנוקס לעבור למותג Raw, בעוד ששוטצי נשארה במותג סמאקדאון.
ב-18 בנובמבר, נוקס שוחררה מהחוזה שלה בארגון לאחר שלא הופיעה במותג Raw ולו פעם אחת.
לאחר כשנה, ניוול חזרה ל-WWE ב-2 בדצמבר בפרק של התוכנית סמאקדאון, כשנחלצה לעזרת ליב מורגן מתקיפה בידי קבוצת Damage CTRL (ביילי ואלופות זוגות הנשים של ה-WWE, דקוטה קאי ואיאו סקיי).
שבוע לאחר מכן בתוכנית, נוקס וליג מורגן גברו על רונדה ראוזי ושיינה בייזלר בקרב זוגות שכתוצאה ממנו הוענקה להן ההזדמנות להתמודד על אליפות זוגות הנשים של אותן קאי וסקיי.
ב-16 בדצמבר בפרק של התוכנית סמאקדאון, נוקס ומורגן לא צלחו להשיג את מבוקשן לאחר הפרעה של דמות מסתורית בתפקיד עוזר במה, שנחשפה לאחר מכן ברשתות החברתיות כזאיה לי.
ב-8 באפריל 2020, ה-WWE הוציא סרט תיעודי על נוקס אשר עקב אחר העליות והמורדות בחייה עקב הפציעות שספגה כחלק מספיישל, הנקרא בשם "The Comeback", ששודר בערוץ ה-WWE Network.
Pro Wrestling (פעם אחת) – עם מארק אנדרוז
אליפות אימפריית הנשים הבריטית (פעם אחת)
אליפות איירון מן במשקל הבי מטאל (פעמיים)
PWI דירג אותה במקום ה-26 מתוך 100 המתאבקות הטובות ביותר לשנת 2020
אליפות הזוגות של SWE (פעם אחת) – עם PJ בלאק
אליפות מלכת הצד הדרומי (פעם אחת)
אליפות הנשים של WCPW (פעם אחת, האלופה הראשונה)
טיגציקלין היא אנטיביוטיקה ממשפחת טטרציקלינים.
היא סינתטית למחצה ומשמשת לטיפול במספר רב של זיהומים שנגרמים חיידקים גראם-חיוביים ושליליים שעמידים לריבוי תרופות (Multi drug resistant).
התרופה פותחי ב-American Cyanamid בסוף המאה ה-20. התרופה אושרה על ידי מנהל המזון והתרופות האמריקאי (FDA) בשנת 2005. מחקרים חדשים הראו ששימוש באנטיביוטיקה טיגציקלין יעיל לטיפול בזיהום קשה בקלוסטרידיום דיפיציל.
טיגציקלין פועלת על ידי מניעת חיידקים לייצר חלבונים הנחוצים לצמיחתם ולשכפול שלהם.
פעולתה הבקטריוסטטית מתבצעת על ידי קשירה לתת-היחידה הריבוזומלית 30S ועיכוב היווצרות של קומפלקס התחלת 70S פונקציונלי, ובכך חוסם סינתזת חלבון חיידקי.
קליטה - טיגציקלין לא נספגת טוב דרך מערכת העיכול, עקב כך נותנים את התרופה דרך הוריד.
מטבוליזם - פחות מ-20% מהתרופה עוברים מטבוליזם.
הפצה - התרופה נקשרת לחלבוני פלסמה בצורה לא ליניארית, מה שמוריד את ריכוזה כחומר פעיל בדם.
בבדיקות פרמקוקינטיות שנעשו על בני אדם ועל בעלי חיים, נמצא כי החומר מופץ במהירות גבוהה בתוך הרקמות.
טיגציקלין מגיע לריכוזים תירפואטים בעיקר ברקמות כמו ריאות, עור, כבד, לב, עצמות וכיליה.
התרופה לא חוצה בקלות את מחסום דם-מוח (Blood brain barrier).
הפרשה - התרופה מופרשת ברובה במרה ובצואה (59%) כמעט ללא שינוי, ו-22% ממנה מופרש בכליות.
גיל, מין ותפקוד כלייתי אינם פקטורים שמשפיעים על הפרמקוקינטיקה של טיגציקלין, ועל כן אין צורך להתאים את התרופה לחולים עם אי ספיקת כליות.
לעומת זאת, יש להיזהר במתן התרופה בפגיעות כבדיות.
יש להתחיל במינון של 100 מ"ג ולהמשיך לתת אותה במינון של 25 מ"ג כל 12 שעות.
הפינוי (clearance) של התרופה הוא 0.2-0.3 ליטר לשעה לקילוגרם, ונפח הפיזור (Vd) הוא 7-10 ליטר לק"ג.
מחקרי עוקבה הראו שאין השפעה לבבית משמעותית שבאה לידי ביטוי במרווח QTc, לאחר נטילת מנה אחת של 50 מ"ג או של 200 מ"ג טיגצקלין.
כל השימושים שמופיעים לעיל נכונים עבור מטופלים מגיל 18 ומעלה;
דלקות עוריות - דלקות אשר נגרמות מחיידקי איקולי, אנתרוקוקוס פציאליס, סטרפטוקוקוס סוגים A ו-B, סטרפטוקוקוס אנגינוזוס, אנתרובקטר, קלבסיאלה פנאומוניה ובקטרואידס פרג'ליס.
סיבוכים מדלקות תוך בטניות - אשר נגרמות מחיידקים שונים.
הבולטים בניהם הם איקולי, סיטרובקטר פראודי ואנתרוקוקוס פציאליס.
דלקת ריאות חיידקית שנרכשת קהילה - נגרמת על ידי סטרפטוקוקוס פנאומוניה, המופילוס אינפלואנזה וליגיונלה פנאומופיליה.
הגבלה בשימוש בדלקות בכפות רגליים של חולים סוכרתיות ובחולים עם דלקת ריאות נרכשת בבית החולים או דלקת ריאות של חולים מונשמים.
קונטרא-אינדיקציות - היפרסנסיטיביות לטיגציקלין, כולל תגובות אנאפילקתיות לטיגציקלין.
משטר המינון המומלץ לטיגציקלין הוא מינון התחלתי של 100 מ"ג, ואחריו 50 מ"ג כל 12 שעות.
יש לתת עירוי תוך ורידי של טיגציקלין במשך כ-30 עד 60 דקות כל 12 שעות.
משך הטיפול המומלץ בטיגציקלין לזיהומים מסובכים בעור ובמבנה עור או לזיהומים תוך בטניים מסובכים הוא 5 עד 14 ימים.
משך הטיפול המומלץ בטיגציקלין לדלקת ריאות חיידקית הנרכשת בקהילה הוא 7 עד 14 ימים.
משך הטיפול צריך להיות מונחה על פי חומרת ומקום הזיהום וההתקדמות הקלינית והבקטריולוגית של המטופל.
אין מידע ספציפי זמין על הטיפול במינון יתר עם טיגציקלין.
מתן TYGACIL במינון בודד של 300 מ"ג במשך 60 דקות במתנדבים בריאים הביא לשכיחות מוגברת של בחילות והקאות.
טיגציקלין אינו מופרש בכמויות משמעותיות על ידי המודיאליזה.
נמצא כי טיגציקלין בעל אינטראקציות עם תרופות שונות, למשל בהקשר לוורפרין יש לעקוב אחר זמן פרוטרומבין או בדיקת נוגדת קרישה מתאימה אחרת אם TYGACIL ניתנת עם וורפרין.
מעכבי קלצניורין: שימוש בו-זמני בטיגצקלין ובמעכבי קלציניורין כגון טקרולימוס או ציקלוספורין עלול להוביל לעלייה בריכוזי השפל של מעכבי הקלציניורין בסרום.
לכן, יש לעקוב אחר ריכוזי הסרום של מעכב קאלצניורין במהלך הטיפול בטיגציקלין כדי למנוע רעילות של התרופה.
אמצעי מניעה אוראליים: שימוש בו-זמני בתרופות אנטיבקטריאליות עם אמצעי מניעה אוראליים עלול להפחית א פעילותם.
היות שטיגציקלין הנה תרופה ממשפחת טיטרצקלינים' תופעות הלוואי שלה דומות, וכוללות:
הפרות של תפקוד קרישת הדם: לעיתים קרובות יש עלייה בערכים של PTT / INR או APTT.
בעיות בפעילות המערכת ההמטופויטית: לפעמים נצפתה אאוזינופיליה וההתפתחות של טרומבוציטופניה.
הפרעות במערכת העצבים המרכזית: סחרחורת מתרחשת לעיתים קרובות.
הפרעות עיכול: ברוב המקרים מופיעות הקאות, שלשולים ובחילות.
כאבי בטן, אנורקסיה ודיספפסיה שכיחים.
לפעמים יש היפרבילרובינמיה, דלקת הלבלב בשלב הפעיל וצהבת, ו-ALT עם AST עולה.
אי ספיקת כבד ותפקוד לקוי של הכבד מופיעים בנפרד.
סימנים מקומיים: לפעמים יש כאב, פלביטיס, דלקת או נפיחות באזור ההזרקה.
אין מידע לגבי בטיחותה ויעילותה הטיפולית של התרופה בעת השימוש בה ברפואת ילדים (באנשים מתחת לגיל 18).
עלול לגרום לשינוי צבע קבוע של שיני החלב ולעיכוב הפיך של צמיחת העצם במתן במהלך השליש השני והשלישי של ההריון.
אין נתונים זמינים על הסיכון למומים מולדים גדולים או הפלה לאחר שימוש במהלך ההריון.
אין נתונים על נוכחות התרופה בחלב אם; עם זאת, תרופות אנטיבקטריאליות מסוג טטרציקלין קיימות בחלב אם.
לא ידוע אם לתרופה יש השפעה על תינוק יונק או על ייצור חלב.
לתרופה זמינות ביולוגית נמוכה דרך הפה; לכן, חשיפת תינוקות צפויה להיות נמוכה.
בגלל הסיכון התאורטי לשינוי צבע השיניים ועיכוב צמיחת העצם, הימנע מהנקה אם אתה מקבל טיפול במשך יותר משלושה שבועות.
טִיגְרִיס הוא רכב שטח ממוגן ירי מתוצרת ישראל המיוצר על ידי חברת פלסן סאסא, ממשפחת רכבים קרקל, אשר נקלט בצה"ל בתחילת 2023. ייעודו הוא לשמש ככלי בט"ש ביהודה ושומרון ולהחליף את רכב ה"זאב", שנכנס לשירות ב-2004.
ה"טיגריס" הוא רכב ממוגן רב-תכליתי ובעל הנעה 4X4. הוא מבוסס על דגם ארוך של סנד קט תוצרת פלסן סאסא – מרכב ממוגן על שלדת פורד F-550. הרכב מדוגם בשריון לכלי רכב העולה ברמתו על זה של נגמ"ש ה-M113 וה"זאב".
הרכב ממוגן כנגד ירי נק"ל, יידוי אבנים ובקבוקי תבערה.
ה"טיגריס" מכיל נהג ועוד 8 נוסעים, ובתא הנוסעים יש גם חרכי ירי על מנת לאפשר לחיילים בפנים לירות.
ה"טיגריס" זול יותר לתחזוקה מה"זאב".
בעקבות גל הטרור בישראל (אביב 2022) שהוביל למבצע שובר גלים שכלל פעילות מתמשכת ויומיומית נגד הטרור הפלסטיני ביהודה ושומרון, נוצר צורך בכלי רכב ממוגני ירי בעלי ניידות ועבירות טובה.
צי רכבי ה"זאב" וה"פנתר" לא ענה על כל הדרישות ולכן הוחלט בנוהל חירום לרכוש ללא מכרז 50 כלי רכב מוכנים מפלסן סאסא, ואלה השתלבו בפעילות מבצעית בתחילת 2023.
לאחר אירועי 7 באוקטובר, השלימו החברות פלסן סאסא ויוסי אמבולנס פיתוח משותף של הטיגרבולנס - רכב קרבי משוריין המשמש כאמבולנס להובלת פצועים ונפגעים.
הרכב מבוסס על רכב השטח המשוריין טיגריס של פלסן סאסא ועל הידע בהובלה רפואית של יוסי אמבולנס.
טיגיסט אספה טסמה (באמהרית: ትእግስት አሰፋ נולדה ב-3 בדצמבר 1996) היא רצה אתיופית שיאנית העולם בעבר בריצת מרתון ופעמיים ברציפות אלופת מרתון ברלין (2022 ו-2023).
ב-2023 נבחרה לאתלטית השנה בעולם.
אספה נולדה באדיס אבבה, אתיופיה.
היא מרבה להתאמן בקניה ובאיטליה.
באליפות אפריקה שנערכה במרקש, מרוקו באוגוסט 2014 היא סיימה במקום רביעי בריצת 800 מטר בתוצאה של 2:00.43 דקות.
באליפות העולם באולם שנערכה בפורטלנד, אורגון ב-19 במרץ 2016 סיימה במקום 12 בריצת 800 מטר בתוצאה של 2:04.55 דקות.
באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו שנערכה ב-17 באוגוסט היא סיימה במקום 20 בריצת 800 מטר בתוצאה של 2:00.21 דקות.
במרתון ברלין שנערך ב-25 בספטמבר 2022 זכתה במדליית זהב בשיא תחרות חדש ובתוצאה השלישית בטיבה בכל הזמנים של 2:15:37 שעות, לפני רוזמרי ואנג'ירו מקניה (2:18:00 שעות) ובת ארצה טיגיסט אבאייצ'ו (2:18:03 שעות).
במרתון ברלין שנערך ב-24 בספטמבר 2023 זכתה בפעם השנייה ברציפות במדליית זהב וקבעה שיא עולם חדש של 2:11:53 שעות, שיפור של יותר מ-2 דקות לשיא העולם בן 4 השנים של בריג'יד קוסגיי מקניה (2:14:04 שעות), לפני שילה צ'פקירוי מקניה (2:17:49 שעות) ומגדלנה שאורי מטנזניה (2:18:41 שעות).
בתחרות המרתון שנערכה באולימיפיאדת פריז 2024 זכתה במדליית הכסף לאחר שסיימה שנייה אחרי סיפאן חסן בהפרש של 3 שניות.
טיגון עדין או טיגון בטמפרטורה נמוכה היא שיטת בישול על בסיס שמן או שומן.
השיטה משמשת למאכלים "עדינים ושבריריים" או עמילניים באופן יחסי.
בעוד טיגון עדין משמש בעיקר לבישול ביצים מטוגנות הוא משמש גם לדגים עדינים, לנתחי בשר רכים, לנקניקיות, וכצעד ראשון בתפוחי אדמה מטוגנים.
טיגון בטמפרטורה נמוכה שימושי אם שומן הטיגון נחרך ברמות חום גבוהות יותר (למשל חמאה או אפילו שמן זית), או אם לשומן הטיגון יש טעם שהטבח רוצה לשמר (למשל שמן זית).
שמנים שחוממו יתר על המידה עלולים לייצר תרכובות לא בריאות, אפילו מסרטנות.
במזונות עמילניים, טיגון בטמפרטורה נמוכה נותן לעמילן שבמזון הזדמנות "לנדוד" ולהתקרמל, מה שיוצר תוצאה מתוקה יותר.
במזונות "שבירים" כמו ביצים, טיגון עדין מונע מהמזון להישרף או להתפרק.
בטיגון בשמן עמוק, אם נעשה בצורה לא נכונה, טמפרטורות נמוכות עלולות להגביר באופן משמעותי את ספיגת השמן, ולהשאיר את האוכל שמנוני, רטוב ולא מעורר תיאבון.
עם זאת, Cook's Illustrated (מגזין בישול אמריקאי שמתפרסם מדי חודשיים) פיתח מתכון שבו טוגנים נשארים בשמן קר למשך 25 דקות כשהשמן מתחמם באיטיות ל-138 מעלות צלזיוס, ונמצא שהם מכילים 30% פחות שמן מאשר טוגנים שטוגנו באמצעות השיטה המסורתית בשמן בין 163° לבין 177°C.
טיגון במלח חם או טיגון בחול חם הם טכניקות בישול המשמשות את מוכרי מאכלי הרחוב בבנגלדש, הודו, נפאל, פקיסטן, סין וסרי לנקה.
טיגון במלח חם הוא טכניקת בישול ותיקה, ומשמשת גם בכפרים ברחבי אסיה ובמקומות אחרים בעולם.
מאכלים רבים מטוגנים במלח חם או בחול חם, אפילו במשקי בית.
פצפוצי אורז הוא חטיף נפוץ בתת-היבשת ההודית והוא אחד המאכלים העתיקים ביותר שם.
האורז התפוח נעשה על ידי חימום מלח או חול בכלי שנקרא קראהי (בהודו), פאטיל (בבנגלדש), או ווק על אש בתנור הודי מסורתי, ואז יוצקים לתוכו אורז מבושל או מיובש מראש ומערבבים.
לאחר מכן מוציאים במהירות את האורז התפוח בעזרת מסננת מתכת ומצננים.
בפקיסטן, טיגון במלח חם משמש בעיקר את הרוכלים לבישול תירס.
הליט (מלח סלעים) מחומם מראש בווק והתירס השלם או גרעינים בודדים קבורים במלח ומדי פעם הופכים אותם.
בהודו, טכניקה זו משמשת רוכלי רחוב המוכרים בוטנים מקולפים, חמצה או פופקורן מבושלים במלח שחומם בווק ברזל.
בשיטה אחרת מלח ים גס מחומם בווק גדול לטמפרטורה גבוהה.
פריטי מזון יבשים, כמו ביצים בקליפה, נקברים במלח החם ומדי פעם הופכים אותם בעזרת מרית.
טיגון בחול חם הוא טכניקת בישול נפוצה עבור מוכרי אוכל בצדי הרחובות בסין ובהודו לבישול ערמונים ובוטנים.
ווק גדול מלא בחול, שהופך לשחור מהצטברות חלקיקים מוגזים מפריטי המזון המטוגנים, מחומם לטמפרטורה גבוהה.
אגוזים, ערמונים נטמנים בחול החם ומדי פעם הופכים אותם עם מרית, ואז החול והאגוזים מופרדים באמצעות מגש גדול של רשת תיל.
טיגון חול חם משמש גם בכפרים רבים ברחבי אסיה.
טכניקת בישול נפוצה בכפרים היא לעטוף דגים או בשר אחר בעלה בננה, לקשור אותם ואז להניח את עלה הבננה בחול המחומם צד אחד ולאחר מכן בצד השני.
טיגן ושרה הוא צמד אינדי פופ קנדי, המורכב מהתאומות הזהות טיגן ריין ושרה קירסטן קווין.
ב-6 באפריל 1999, הצמד הוציא את אלבום האולפן הראשון שלו, Under Feet Like Ours.
ב-18 ביולי 2000, הצמד הוציא את אלבום האולפן השני שלו, This Business of Art.
ב-2002, הצמד הוציא את המיני-אלבום הראשון שלו, Tegan and Sara EP.
ב-20 באוגוסט 2002, הצמד הוציא את אלבום האולפן השלישי שלו, If It Was You.
ב-14 בספטמבר 2004, הצמד הוציא את אלבום האולפן הרביעי שלו, So Jealous.
האלבום זכה בתואר הקלטה מסוג זהב מ-Music Canada.
ב-8 באוגוסט 2006, הצמד הוציא את אלבום הווידאו הראשון שלו, It's Not Fun, Don't Do It!.
ב-24 ביולי 2007, הצמד הוציא את אלבום הווידאו השני שלו, The Con – The Movie ואת אלבום האולפן החמישי שלו, The Con.
כמו כן, האלבום הגיע למקום הרביעי במצעד האלבומים הקנדי ולמקום ה-34 בבילבורד 200.
ב-13 בנובמבר 2007, הצמד הוציא את המיני-אלבום השני שלו, I'll Take the Blame EP.
ב-28 באפריל 2008, הצמד הוציא את המיני-אלבום השלישי שלו, Live Session (iTunes Exclusive) EP.
ב-26 באוקטובר 2009, הצמד הוציא את אלבום הרמיקס השני שלו, Alligator ואת אלבום האולפן השישי שלו, Sainthood.
אלבום האולפן זכה בתואר הקלטה מסוג זהב מ-Music Canada.
כמו כן, האלבום הגיע למקום הרביעי במצעד האלבומים הקנדי, למקום ה-21 בבילבורד 200 ולמקום השביעי במצעד האלבומים האלטרנטיביים.
באותו יום, הצמד הוציא את הסינגל "Alligator".
הסינגל הגיע בשיאו למקום ה-32 במצעד שירי הדאנס קלאב.
ב-4 ביוני 2010, הצמד התארח בסינגל "Feel It in My Bones" של טייסטו.
הסינגל הגיע בשיאו למקום ה-29 בקנדה הוט 100, למקום ה-45 במצעד שירי הדאנס/אלקטרוני הדיגיטליים המסחריים ולמקום ה-19 במצעד הדאנס/מיקס שואו איירפליי.
כמו כן, הסינגל זכה בתואר הקלטה מסוג פלטינה מ-Music Canada.
ב-20 ביולי 2010, הצמד הוציא, בשיתוף פעולה עם פאראמור, ניו פאונד גלורי ו-Kadawatha, את המיני-אלבום 2010 Summer Tour EP.
ב-15 בנובמבר 2011, הצמד הוציא את אלבום הווידאו השלישי שלו, Get Along.
אלבום הווידאו הגיע למקום ה-116 בבילבורד 200, למקום ה-14 במצעד האלבומים האלטרנטיביים ולמקום ה-20 במצעד אלבומי הרוק.
ב-25 בספטמבר 2012, הצמד הוציא את הסינגל "Closer".
הסינגל הגיע בשיאו למקום ה-90 בבילבורד הוט 100, למקום ה-13 בקנדה הוט 100 ולמקום הראשון במצעד שירי הדאנס קלאב.
כמו כן, הסינגל זכה בתואר הקלטה מסוג פלטינה כפולה מ-Music Canada ובתואר הקלטה מסוג זהב מ-RIAA.
בנוסף לכך, השיר זכה בפרס ג'ונו בקטגוריית סינגל השנה.
ב-21 באוקטובר 2012, הצמד הוציא את הסינגל השיווקי "I'm Not Your Hero".
הסינגל השיווקי הגיע בשיאו למקום ה-58 בקנדה הוט 100.
ב-8 במרץ 2013, הצמד הוציא את אלבום הרמיקס השלישי שלו, Closer Remixed.
ב-24 באפריל 2013, הצמד הוציא את הסינגל "I Was a Fool".
הסינגל הגיע בשיאו למקום ה-19 בקנדה הוט 100. כמו כן, הסינגל זכה בתואר הקלטה מסוג פלטינה מ-Music Canada.
ב-29 ביולי 2013, הצמד הוציא את אלבום האולפן השביעי שלו, Heartthrob.
כמו כן, האלבום הגיע למקום השני במצעד האלבומים הקנדי, למקום השלישי בבילבורד 200 ולמקום הראשון במצעד אלבומי הרוק.
ב-27 בינואר 2014, הצמד הוציא, בשיתוף פעולה עם The Lonely Island , את הסינגל "Everything Is Awesome".
הסינגל הגיע בשיאו למקום ה-35 בקנדה הוט 100 ולמקום ה-57 בבילבורד הוט 100. כמו כן, הסינגל זכה בתואר הקלטה מסוג כסף מ-BPI ובתואר הקלטה מסוג פלטינה מ-RIAA.
באותה שנה, הצמד זכה בפרס ג'ונו בקטגוריית להקת השנה.
ב-8 אפריל 2016, הצמד הוציא את הסינגל "Boyfriend".
הסינגל הגיע בשיאו למקום ה-64 בקנדה הוט 100.
ב-3 ביוני 2016, הצמד הוציא את אלבום האולפן השמיני שלו, Love You to Death.
האלבום הגיע למקום השלישי במצעד האלבומים הקנדי ולמקום ה-16 בבילבורד 200.
ב-20 באוקטובר 2017, הצמד הוציא את אלבום האוסף הראשון שלו, Tegan and Sara Present The Con X: Covers.
האלבום הגיע למקום ה-82 במצעד האלבומים הקנדי.
ב-27 בספטמבר 2019, הצמד הוציא את אלבום האולפן התשיעי שלו, Hey, I'm Just Like You.
האלבום הגיע למקום ה-43 במצעד האלבומים הקנדי ולמקום ה-154 בבילבורד 200.
ב-26 בספטמבר 2020, הצמד הוציא את אלבום הלייב הראשון שלו, Tonight in the Dark We're Seeing Colors.
האלבום הגיע למקום ה-37 במצעד האלבומים המסחריים.
ב-16 באפריל 2021, הצמד התארח בגרסת הרמיקס של השיר "Cloud 9" של ביץ' באני .
ב-11 בפברואר 2022, הצמד הוציא את אלבום האוסף השני שלו, Still Jealous.
אלבום הוסף הגיע למקום ה-822 במצעד האלבומים המסחריים.
ב-21 באוקטובר 2022, הצמד הוציא את אלבום האולפן העשירי שלו, Crybaby.
טיגריס סיבירי או טיגריס אמור (שם מדעי: Panthera tigris altaica) הוא תת-מין נדיר של הטיגריס.
הטיגריס הסיבירי הוא הגדול במשפחת החתוליים ודמויי החתול בכלל.
עם זאת חתולי כלאיים כמו הלייגר גדולים ממנו.
חתול זה מצוי בסכנת הכחדה בטבע והוא אנדמי לצפון-מזרח סיביר.
בעבר היה הטיגריס הסיבירי נפוץ גם בחצי האי הקוריאני וחבל מנצ'וריה (צפון-מזרח סין), אך תפוצתו נכחדה באזורים אלו.
נכון למאה ה-21 עיקר הפרטים של הטיגריס הסיבירי בטבע חיים ביערות גשם ממוזגים בפרימוריה.
הטיגריס הסיבירי מכונה לעיתים גם "טיגריס אמור", "טיגריס מנצ'ורי", "טיגריס קוריאני" או טיגריס "אוסורי", בתלות באזור הגאוגרפי בו נצפה הפרט.
ממצאים ביולוגיים הוכיחו קרבה גנטית בין הטיגריס הסיבירי לבין הטיגריס הכספי שנכחד (שעיקר תפוצתו התרכזה במרכז אסיה ואגן הים הכספי).
משקלו הממוצע של זכר הטיגריס הסיבירי הוא בין 306–360 קילוגרמים ואורכו עד 3 מטר כולל זנבו.
נקבת הטיגריס שוקלת 160 קילוגרמים ומגיעה לאורך של 265 ס"מ.
הטיגריס הסיבירי הוא הגדול במיני משפחת החתוליים בטבע.
עם זאת, הוא קטן יותר מהלייגר, הכלאה בין אריה זכר לנקבת טיגריס, המצוי רק בשבי.
אורכו של זכר הטיגריס הסיבירי הגדול ביותר שתועד בשבי הוא 3.7 מטרים ומשקלו היה למעלה מ-420 קילוגרמים.
לשם השוואה, האריה הגדול ביותר שחי בשבי הגיע למשקל של 375 קילוגרמים בלבד.
גובהו של הטיגריס הוא 115 סנטימטרים בערך, ואורך זנבו מטר אחד בקירוב.
מלבד גודלו הרב, הטיגריס הסיבירי נבדל מתת-מינים אחרים של הטיגריס בפרוותו הבהירה יותר ובפסיו החומים-כהים (להבדיל מהפסים השחורים של מרבית הטיגריסים).
צבעו הבסיסי של עורו הוא צהבהב, אולם בטנו וחלק מצידי גופו לבנים.
פסיו לרוב דקים יותר מפסיו של הטיגריס הבנגלי.
פרוותו העבה והרכה מגנה עליו מפני טמפרטורות נמוכות במיוחד, אשר באזור חיותו עשויות להגיע למינוס 45 מעלות צלזיוס.
הטיגריס הסיבירי נמצא בסכנת הכחדה.
בתחילת המאה ה-20 היה נפוץ בחצי האי הקוריאני (Korean Peninsula), בצפון-מזרח מונגוליה, בדרום-מזרח רוסיה ובצפון-מזרח סין.
כיום, הוא למעשה נעלם מקוריאה הדרומית, ותחום תפוצתו המרכזי הוא אזור קטן במזרח הרחוק שבדרום רוסיה (אזור אמור – אוסורי, מחוז פרימורסקי ומחוז חברובסק).
מספר קטן של טיגריסים נמצאים בחבל מנצ'וריה (צפון מזרח סין), ומספר קטן עוד יותר נמצא בקוריאה הצפונית.
כיום פועלים מספר אתרי ריבוי בשביה וכן מספר תוכניות שימור שנועדו להגדיל את מספר הטיגריסים הסיבירים.
בשנות ה-30 של המאה ה-20 מנתה כפי הנראה אוכלוסיית הטיגריסים הסיביריים פחות מ-50 פרטים, אולם ב-1982 כבר מנתה למעלה מ-200 פרטים.
ספירה שנערכה ב-1996 דיווחה על 430 פרטים החיים בטבע.
מאמצי שימור רוסיים הביאו לעלייה קטנה, או לכל הפחות לייצוב מצב אוכלוסיית תת-המין, שכן מספר הפרטים ביערות הסיביריים נאמד בכ-360 בערך בספירה האחרונה שנערכה ב-2014.
בדומה לחתוליים אחרים, הטיגריס הסיבירי הוא טורף אוכל בשר.
בהיותו צייד מומחה, תזונתו מבוססת בעיקר על פרסתנים כמו חזיר בר, גוראל אמור ואיילים (אייל סיבירי, אייל סיקה, אייל קנדי, אייל מושק) אולם הוא ניזון גם מטרף קטן יותר, כמו ארנבאים (ארנבת, פיקתיים) ודגים, ביניהם הסלמון.
בניגוד לטיגריס הבנגלי, הטיגריס הסיבירי תוקף רק לעיתים נדירות את האדם.
הטיגריס אף טורף לעיתים רחוקות דובים, כגון הדוב השחור האסייתי והדוב החום.
מוערך כי 85 אחוזים מתזונתו של הטיגריס הסיבירי מורכבים מאייל קנדי וחזיר בר, ולכן שמירה על חיות אלה מציד בלתי חוקי חשובה מאוד לשימור הטיגריסים הסיבירים.
לאחר ירידה באוכלוסיות מיני פרסתנים בין 1944 ו-1959, יותר מ-32 מקרים של טיגריסים סיביריים שתקפו דובים חומים ודובים שחורים אסייתיים תועדו במזרח הרוסי הרחוק, ושערות של דובים נמצאו במספר דגימות פרווה של טיגריסים.
טיגריסים תוקפים דובים שחורים אסייתיים בתדירות נמוכה יותר מאשר דובים חומים, שכן האחרונים נוטים להתגורר בסביבת מחיה מישורית יותר ואינם מסוגלים לטפס על עצים.
מאותה תקופה ישנם גם ארבעה מקרים של דובים חומים שהרגו נקבות טיגריס וטיגריסים צעירים, הן עקב עימותים סביב טרף והן כחלק מהגנה עצמית.
טיגריסים מסוגלים להתמודד עם דובים גדולים יותר מהם עצמם באמצעות טקטיקת מארב שפיתחו המערבת זינוק על הדוב מעמדה גבוהה יותר (למשל, עץ), נעיצת טפריו בסנטרו בעזרת כף רגל קדמית אחת ובגרון באמצעות הכף השנייה, ולאחר מכן הריגתו באמצעות נשיכה חזקה בעמוד השדרה הצווארי.
טיגריסים ניזונים בעיקר ממאגרי השומן של הדוב, כמו אלו שבאזור הגב, השינקן והמפשעה.
כשטיגריסים סיביריים מתכננים לצוד דובים חומים, הם בדרך כלל מסמנים דובים חומים צעירים או נקבות דובים קטנות.
טריפה של דובים חומים מצד טיגריסים לא זוהתה במחקר שנערך בין 1993 ו-2002. דובים חומים אוסוריים, יחד עם הדובים השחורים האסייתיים הקטנים יותר, מהווים כ-2.1% מהתזונה השנתית של הטיגריס הסיבירי, שמתוכם 1.4% מורכבים מדובים חומים.
השפעת נוכחותם של טיגריסים על התנהגותם של דובים חומים נוטה להשתנות ממקרה למקרה.
בחורפים של 1970–1973, החוקרים יודקוב וניקולייב תיעדו שני מקרים של דובים שלא הפגינו סימני פחד מטיגריסים ומקרה אחר של דוב חום ששינה את מסלול הליכתו לאחר שזיהה כי הוא חוצה עקבות טיגריס.
חוקרים אחרים צפו בדובים שדווקא עוקבים אחרי עקבות טיגריס כדי לזכות בפגרי טרף של טיגריסים ואף לצוד את הטיגריסים עצמם.
למרות סכנת הטריפה, חלק מהדובים החומים דווקא מפיקים תועלת מנוכחותם של הטיגריסים, זאת היות שהם מסוגלים להרחיק טיגריס מן הטרף שלו וכך להרוויח טרף שהם עצמם לא יכלו לצוד בהצלחה לבדם (עקב מגבלות מהירותם).
דובים חומים באופן טיפוסי נוטים להתעמת עם נקבות הטיגריס הקטנות בהרבה.
במהלך מחקר טלמטריה בשמורת סיחוטה-אלין, 44 עימותים ישירים בין דובים וטיגריסים נצפו, בהם הדובים נהרגו ב-22 מהמקרים, והטיגריסים נהרגו ב-12 מהמקרים.
ישנם דיווחים על דובים חומים התוקפים נמרי אמור וטיגריסים כדי לזכות בטרף שלהם.
בשמורת סיחוטה-אלין, 35% מהטרף שצדו הטיגריסים "נגנב" על ידי הדובים, בעוד שהטיגריסים נמנעו כליל מעימות וויתרו על הטרף כולו בחלק מהמקרים או שהשאירו לדוב רק חלק במקרים אחרים.
מחקרים אחדים מראים שדובים לעיתים קרובות עוקבים אחרי טיגריסים כדי לחמוס את הטרף שלהם, דבר שלו השפעות הרסניות על תזונת הטיגריסים.
דיווח מ-1973 מתאר 12 מקרים ידועים של דובים חומים שהרגו טיגריסים, כולל זכרים בוגרים; בכל המקרים הטיגריסים נאכלו לאחר מכן בידי הדובים.
האינטראקציה בין הטיגריס הסיבירי והדוב ההימלאי לא נחקרה באופן מיוחד.
באזורי מחייתם, הטיגריסים מצמצמים את אוכלוסיית הזאבים עד לנקודה של הכחדה מקומית או מרסנים אותה למספרים כה נמוכים עד כדי הפיכת הזאבים למרכיב לא משמעותי של המערכת האקולוגית.
זאבים מסוגלים להתגבר על התחרות עם הטיגריסים רק כאשר לחץ מצד האדם מצמצמם את מספרי הטיגריסים.
באזורי מחיה שחולקים טיגריסים וזאבים, תזונתם של שני המינים בדרך כלל חופפת למדי, מה שמביא לתחרות עזה בין המינים.
האינטראקציות של הטיגריסים והזאבים מתועדות היטב בסיחוטה-אלין, שבה עד תחילת המאה ה-20 מעט מאוד זאבים נצפו.
מספרי הזאבים ככל הנראה זינקו היכן שהטיגריסים נעלמו במהלך הקולוניזציה הרוסית בסוף המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20. טיעון זה עומד בקנה אחד עם דיווחיהם של תושבי המקום אשר טענו כי אינם זוכרים זאבים בסיחוטה-אלין עד שנות ה-30, בדיוק כאשר מספר הטיגריסים צנח.
כיום, אוכלוסיות הזאבים הן דלילות למדי באזורי תפוצתם של הטיגריסים, והן נצפות בדרך כלל בצורה של כיסים קטנים, או של קבוצות קטנות שנודדות ממקום למקום.
עובדת השפעתם של הטיגריסים על אוכלוסיות הזאבים שימשה בעבר פעילי סביבה רוסים כדי לשכנע ציידים במזרח הרחוק להבליג על נוכחותם של החתולים הגדולים הללו, שכן הם מגבילים את אוכלוסיות הפרסתנים פחות מזאבים, ונוכחותם אפקטיבית למדי לשליטה על מספרי הזאבים.
כיום, קיימים בשבי מספר מאות של טיגריסים סיביריים.
רובם של טיגריסים אלו נמצא באירופה ובצפון אמריקה, אולם מעטים נמצאים גם בגני חיות באסיה.
טיגריסים אלו נחשבים לבעל-חי פופולרי בגני חיות, בעיקר בשל גודלם, ייחודם וכוחם הרב.
הטיגריס הסיבירי מתרבה במסגרת תוכנית ריבוי בשבייה, SSP (Species Survival Plan), פרויקט המבוסס על 83 טיגריסים שנלכדו בטבע.
לפי מרבית המומחים, אוכלוסייה זו היא גדולה מספיק על מנת להישאר יציבה ובריאה מבחינה גנטית .
כיום, כ-160 טיגריסים סיביריים נמצאים במסגרת ה-SSP, מה שהופך אותו לתת-המין של הטיגריס שמתרבה במידה הגדולה ביותר במסגרת התוכנית.
הטיגריס הסיבירי לא מתקשה להתרבות בשבייה, אולם הסיכוי לשחרר בהצלחה לטבע פרטים שגדלו בשבי הוא נמוך.
פרטים שכאלו חסרים את טכניקות הציד שיש לאלו שגדלו בטבע, ולכן יתקשו בהשגת מזון ברגע שישוחררו.
המין טיגריס כספי, שנכחד לפני כמה עשורים, נחשב בעבר לתת-מין בפני עצמו, אך מחקרים אחרונים מעידים על כך שהוא למעשה אוכלוסייה מערבית יותר של הטיגריס הסיבירי, מה שמעיד על תפוצה רחבה יותר של הטיגריס הסיבירי בעבר.
טיהור אתני הוא דחיקה כפויה ושיטתית של קבוצות אתניות, גזעיות או דתיות מאזור נתון, מתוך כוונה להפוך אזור להומוגני מבחינה אתנית.
לצד הרחקה ישירה בצורת גירוש או העברת אוכלוסייה, טיהור אתני כולל גם שיטות עקיפות כגון הגירה כפויה באמצעות דחיקה בכפייה של קבוצת הקורבנות ומניעת חזרתם, וכן רצח, אונס והרס רכוש.
הן ההגדרה והן האישום בטיהור אתני נתונים במחלוקת, כאשר חלק מהחוקרים כוללים וחלק מחריגים אסימילציה כפויה או רצח המוני כאמצעי לדילול אוכלוסייה של קבוצה מסוימת באזור מסוים.
טיהור אתני יכול להיות גם מדיניות סדורה.
על אף שטיהור אתני מתבצע בעיקרו באמצעות גירוש וסילוק, במקרים רבים הוא מחמיר למעשי טבח.
ההבדל אפוא בין טיהור אתני לבין רצח עם הוא בכוונה שעומדת מאחורי מעשי הטבח: בעוד שברצח עם מעשי הטבח הם מתוכננים ומהווים חלק מתוכנית כוללת, הרי שבטיהור אתני הם מקומיים, ונובעים בדרך כלל משנאה ומתחושות נקם.
לטיהור אתני אין הגדרה משפטית פורמלית לפי המשפט הפלילי הבינלאומי.
עם זאת, מעשים המזוהים עם טיהור אתני, כמו גירוש בכפייה, הרג המוני והשמדת זהות תרבותית, מטופלים במסגרת רחבה יותר של עבירות כמו פשעים נגד האנושות, פשעי מלחמה ולעיתים רצח עם.
בית הדין הפלילי הבין-לאומי ליוגוסלביה לשעבר הכיר בטיהור אתני כפשע.
במשפט של רדיסלב קרשטיץ' (Radislav Krstić) בית הדין מצא כי התבצע טיהור אתני בטבח סרברניצה שכלל מעשים הנמצאים תחת ההגדרה של רצח עם נגד אוכלוסייה בוסניאקית (מוסלמית), בשל הכוונה להשמיד חלק מהקבוצה האתנית.
בית הדין ישם את עקרון "אין עבירה ואין עונש עליה אלא אם כן נקבעו בחוק או על-פי חוק" (nullum crimen sine lege) ואישר כי מעשים אלו היו אסורים לפי המשפט הבינלאומי המנהגי ולכן ניתן להעמיד את האחראים לדין.
במשפטו של דוסקו טדיק (Duško Tadić), בית הדין קבע כי טיהור אתני ביוגוסלביה לשעבר היה חלק ממדיניות נרחבת לשינוי המאזן הדמוגרפי באזור.
במסגרת טיהור אתני מתבצע גם טיהור פוליטי, שבו מודחים בעלי תפקיד מהממשלה ומארגונים ממשלתיים.
מקור המושג 'טיהור אתני' הוא במושג הסרבו-קרואטי 'etničko čišćenje', שמשמעותו המילולית 'ניקוי אתני'.
מונח זה הופיע בשימוש נרחב לראשונה באמצעי התקשורת בראשית שנות ה-90 של המאה ה-20, בעת המלחמות בבוסניה וקרואטיה שהתחוללו עם פירוקה של יוגוסלביה.
תחילה, הוא שימש לתיאור מאמציהם של לאומנים אלבנים לגרש סרבים מהמחוז האוטונומי של קוסובו ביוגוסלביה במטרה למזג את קוסובו לאלבניה.
חוקרים מראים את הקשר בין טיהור אתני לשאיפה להומוגניות במדינות לאום והדגשה של מתחים אתניים כגורם תורם לחששות ביטחוניים.
כן, מלחמה היא גורם מחולל או מעצים בטיהור אתני.
החלטה 780 של מועצת הביטחון של האו"ם שהתקבלה פה אחד ב-6 באוקטובר 1992.עסקה ב"הפרות נרחבות של המשפט ההומניטארי הבינלאומי בבוסניה והרצגובינה.
ההחלטה התקבלה על בסיס דוח שהוכן על ועדת מומחים.
אנדרו בל-פיאלקוף הגדיר טיהור אתני "כדחיקה בכפייה של אוכלוסייה 'לא רצויה' משטח נתון בשל אפליה דתית או אתנית, שיקולים פוליטיים, אסטרטגיים או אידאולוגיים, או שילוב של אלה".
הגדרה זו רואה בפעולות השונות שגורמות לטיהור אתני חלק ממערכת כוללת.
גישה זו, מדגישה את קיומה של מדיניות מורכבת המניעה את האירועים הבודדים.
בין רצח עם לטיהור אתני
החוקר האוסטרלי-קפריסאי, אנדקוס ורנבה, מציע הבחנה בין רצח עם טיהור אתני.
לטענתו, בטיהור אתני, הכוונה היא לסלק בכוח קבוצה מסוימת מאזור גאוגרפי, כלומר, לגרש באופן המוני חברים בקבוצה מעבר לגבול בינלאומי, תוך שימוש באמצעים כמו גירוש כפוי ואף טבח.
עם זאת, בניגוד לרצח עם, טיהור אתני אינו כולל מדיניות של השמדה מוחלטת.
אף על פי כן, טיהור אתני כרוך במקרים רבים במוות המוני, בין אם כתוצאה מרשלנות, רגשי נקמה של מבצעי הגירוש, או מחסור במשאבים.
מוות נרחב עשוי לשמש כמנגנון להפחדת חברי הקבוצה הנותרים, כך שיאלצו לעזוב מרצון מחשש לחייהם.
להלן מספר מקרים בולטים של טיהור אתני.
ההגליות האשוריות המוזכרות בכתובים של מלכי אשור, מהאלף השני לפנה"ס ועד המאה השביעית לפנה"ס, נחשבות למקרים הראשונים המתועדים בהיסטוריה של טיהור אתני.
האשורים היגלו בבלים, חתים, מצרים ועמים נוספים בהיקף גדול וגרמו לשינויים בהרכב האוכלוסייה.
המערכת הארגונית של הגליית המונים פותחה ושוכללה במיוחד בימי תגלת פלאסר השלישי (727-745 לפנה"ס), ובדרך זו המשיכו גם יורשיו, סרגון השני (722–705 לפנה"ס) וסנחריב (705–681 לפנה"ס).
בימי הביניים הטיהורים האתניים היו בעיקר על רקע דתי.
טיהור אתני התבצע בעיקר באמצעות טבח וגירוש.
המיעוט הדתי הגדול ביותר באירופה אז היה יהודים.
בין המקרים הידועים של גירוש יהודים בימי הביניים נמנים גירוש יהודי אנגליה, גירושי יהודי צרפת, גירוש יהודי אוסטריה, גירוש ספרד וגירוש מוזע.
ספרד גירשה משטחה גם את המוסלמים ב-1502 וכעבור כעשרים שנה ניצרה בכפייה את המוסלמים שנותרו בממלכה.
מלחמות הקונפדרציה האיריות היו סדרה של סכסוכים אלימים שהתרחשו באירלנד משנת 1641 עד 1653, בעיקר בין תומכי שושלת בית סטיוארט לבין כוחות פרוטסטנטיים.
המלחמה גבתה קורבנות רבים, וכמו כן הובילה לגירוש מחצית האירים מאירלנד.
גירוש שבטים ילדים בארצות הברית
גירוש שבטים ילידים הייתה מדיניות ממשלת ארצות הברית לטיהור אתני באמצעות הגירה בכפייה של שבטים עצמאיים מאדמות אבותיהם במזרח ארצות הברית לשטחים שמערבית לנהר המיסיסיפי (בקירוב, השטח של אוקלהומה כיום), מדיניות שיש המגדירים כרצח עם.
חוק הרחקת היילידים משנת 1830, החוק המרכזי שהסמיך את גירוש השבטים המקומיים, נחתם על ידי נשיא ארצות הברית אנדרו ג'קסון ב-28 במאי 1830. למרות שג'קסון נקט בעמדה נוקשה בנוגע לגירוש היילידים, החוק יושם בעיקר בתקופת כהונתו של מרטין ואן בורן.
לאחר חקיקת החוק, כ-60,000 חברים משבטי הצ'רוקי, מוסקוגי (Muscogee Nation), סמינול (Seminole), צ'יקאסו (Chickasaw) וצ'וקטו (Choctaw) (כולל אלפים מעבדיהם השחורים) הועברו בכוח מאדמותיהם, כאשר אלפים מתו במהלך מסע הדמעות.
גירוש יוונים וארמנים מטוריקה במאה ה-19
רק במאה ה-19 הפך הרס טוטאלי של קבוצה אתנית למטרה מדינית, עם תחילת מאמצי הטיהור הטורקיים נגד יוונים וארמנים.
הסולטן, עבדול חמיד השני, ראה בשתי הקבוצות האתניות אויבים ועודד את האיבה בין הכורדים לארמנים עד שפרצה מלחמה.
ב-1894, כוחות סדירים טורקים חברו לכורדים וכ-200,000 ארמנים נהרגו.
על פי חניבעל טראוויס, כ-450,000 נוצרים עות'מאניים נספו במהלך המאה ה-19 בשל פעולות "ענישה" שנעשו בטענה למרידות נגד האימפריה העות'מאנית.
ב-1905 התרחשה השואה הארמנית ובמהלך מלחמה העולם הראשונה התרחש רצח העם היווני.
באביב 1917, במהלך מלחמת העולם הראשונה, התבצע גירוש תל אביב.
השלטונות העות'מאניים של ארץ ישראל הוציאו צו גירוש כולל לתושבי העיר יפו והשכונה תל אביב, אולם למעשה הוא נאכף בעיקר כלפי יהודים.
העות'מאנים הסבירו את דרישתם לפינוי התושבים, כדי להגן עליהם מפני פגיעת האויב בדרך הים, ובעקיפין טענו כי התושבים היהודים עלולים לבגוד ולסייע לחדירת האויב.
לאחר כיבוש חלקה הצפוני של הארץ בידי הבריטים בסוף שנת 1918 ניתן לגולים לשוב לבתיהם.
בשלבים המאוחרים של מלחמת העולם השנייה ובתקופה שלאחריה, גרמנים ופולקסדויטשה (גרמנים אתניים) נמלטו או גורשו ממדינות שונות במרכז ומזרח אירופה, וכן מהפרובינציות הגרמניות לשעבר שלזיה תחתית והעליונה, פרוסיה המזרחית, והאזורים המזרחיים של ברנדנבורג (ניומרק) ופומרניה (הינטרפומרן), שסופחו על ידי פולין וברית המועצות.
בגירוש גרמנים בתום מלחמת העולם השנייה הועתקו לפחות 12 מיליון גרמנים ממקום מושבם הקבוע, והדבר נחשב כטרנספר הגדול ביותר של אוכלוסייה אתנית אחת בהיסטוריה המודרנית.
רעיון הגירוש של הגרמנים מהשטחים שנכבשו הוצע על ידי וינסטון צ'רצ'יל, בשיתוף עם ממשלות הגולות הפולנית והצ'כית בלונדון, כבר משנת 1942. תומאש ארצ'ישבסקי , ראש הממשלה הגולה הפולני, תמך בסיפוח שטחים גרמניים, אך התנגד לרעיון הגירוש, והעדיף, במקום זאת, להעניק לגרמנים אזרחות פולנית ולשלבם בפולין.
גירוש אוכלוסיות בברית המועצות בשלטון סטלין
בין השנים 1930 ל-1952, ממשלת ברית המועצות, בהנהגתו של יוסיף סטלין העבירה בכפייה אוכלוסיות שלמות בתוך בברית המועצות.
המהלך נוהל על ידי הנ.ק.ו.ד.
הגירוש נעשה במטרה להרחיק אוכלוסיות "אנטי-סובייטיות" (שסווגו, לעיתים קרובות, כ"אויבי העם"), החלשה עד דלול של לאומים שלמים, העברת קבוצות שישמשו ככוח עבודה והגירות מאורגנות כדי לאכלס מחדש שטחים שטוהרו אתנית.
חיסול מעמד הקולאקים (הדה-קולקיזציה) הייתה הפעם הראשונה שמעמד שלם גורש וגירוש הקוריאנים הסובייטים בשנת 1937 היה גירוש אתני של לאום שלם.
ברוב המקרים, הגירושים נעשו לאזורים מרוחקים דלי אוכלוסין וכלל גירוש לברית המועצות של אזרחים שאינם סובייטים ממדינות מחוץ לברית המועצות.
ההערכה היא שבסך הכל, הגירות כפויות פנימיות השפיעו על לפחות שלושה מיליון בני אדם.
על אף שהדבר שנוי במחלוקת, ישנם חוקרים המגדירים את הנכבה, בה עזבו רבים מערביי ארץ ישראל את יישוביהם במהלך מלחמת העצמאות, כטיהור אתני.
בחלק מהמקרים נבע הדבר מגירושם על ידי כוח המגן העברי.
הניתוח העלה כי את עקירתם של כ-70% מהפליטים בתקופה זו יש לייחס לפעולות צבאיות של כוח המגן העברי, וכי השפעתן של הוראות שנתנו מנהיגים ערבים מסתכמת בעזיבה של 5% בלבד מהעקורים.
במהלך מלחמת קוסובו ברחו או גורשו רוב האלבנים מקוסובו, אירוע המכונה "טיהור אתני".
מאידך, צבא שחרור קוסובו ביצע טיהור אתני של סרבים וצוענים.