tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בעונה זו השתתפה הקבוצה לראשונה ביורוליג, אך הודחה בשלב הבתים הראשון של עונת .
הקבוצה ירדה ליורוקאפ, אך הודחה גם בו בשלב 32 האחרונות.
ב-2017 הגיעה סאסארי לגמר הגביע האיטלקי, אך הפסידה לאולימפיה מילאנו.
הקבוצה גם ערכה את הופעת הבכורה שלה בליגת האלופות בכדורסל ב-, אך הודחה ברבע הגמר על ידי מונקו.
בעונת עלתה הקבוצה דרך המוקדמות ליורופקאפ, בו הגיעה לגמר וזכתה לאחר ניצחון על ס.אוליבר וירצבורג.
ב-2019 עלתה הקבוצה לגמר הליגה בפעם השנייה, אך הפסידה לרייר ונציה 3–4 בסדרה.
משחקיה הביתיים של הקבוצה נערכים בארמון הספורט רוברטה סראדימיאני (Palasport Roberta Serradimigni) בסאסארי, המכיל 5,000 מקומות ישיבה.
בעקבות הסכמי חסות, שונה שם הקבוצה מספר פעמים:
דינמו מינסק (בבלארוסית: ХК «Дынама» Мінск) הוא מועדון הוקי קרח בלארוסי מהעיר מינסק, קיימת בשם זה משנת 2003 והתמודדה בליגת ההוקי הקונטיננטלית משנת 2008.
הקבוצה הוקמה בשנת 1976 על בסיס קבוצת הוקי קרח אחרת שהייתה קיימת בעיר מינסק.
בשנת 1980 הקבוצה נכנסה לליגה העליונה של ברית המועצות.
לאחר עונה אחת היא ירדה ליגה וחזרה לליגה עליונה רק בשנת 1988. בעונת 1989/1990 היא התמודדה בין 10 קבוצות החזקות בליגה.
עם התפרקות ברית המועצות הקבוצה לא שרדה ועברה לידיים פרטיות תוך שינוי שמה.
בשנת 2003 סוכם לחדש את הקבוצה בחסות משרדי הביטחון והפנים של בלארוס.
הקבוצה זכתה באליפות בלארוס פעם אחת ויחידה (בעונת 2006/2007), עונה אחת לאחר שסיימה כסגנית האלופה.
בשנת 2008 עברה הקבוצה לליגת ההוקי הקונטיננטלית.
בעונת 2010/2011 העפילה לשמינית גמר פלייאוף הליגה.
בספטמבר 2011 הייתה אמורה לשחק את משחק הפתיחה שלה בליגה מול לוקומוטיב ירוסלבל, אלא שמרבית שחקני הקבוצה ומאמנה נספו בהתרסקות מטוס ומשחק הפתיחה שלה נדחה.
הישגי השיא שלה בליגת KHL הם העפלתה לרבע גמר גביע גגארין.
אלכסנדר אנדרייבסקי - שחקן לשעבר של נבחרת ברית המועצות בהוקי קרח, שיחק בנבחרת בלארוס כ-10 שנים
אנדריי קובליוב - שחקן לשעבר של נבחרת ברית המועצות בהוקי קרח, שיחק בנבחרת בלארוס כ-10 שנים
אולג אנטוננקו - משחק בנבחרת בלארוס מאז 1993, שיחק ב-3 אולימפיאדות
דינמו וולוגדה הוא מועדון כדורגל רוסי מהעיר וולוגדה.
קיים מאז 1926 אם כי רק מ-1966 החל להתחרות באליפות הסובייטית.
הישג השיא של הקבוצה הוא ההעפלה לליגה הרוסית הראשונה – ליגת המשנה הרוסית – בה התמודדה משך שתי עונות בלבד (ב-1992 וב-1993) עד שהודחה בחזרה לליגה השנייה.
ב-2002 וב-2005 סיימה כסגנית אלופת הליגה, אך לא העפילה לליגת המשנה כיוון שרק המקום הראשון מעפיל לליגה הראשונה.
בהתאם לתוצאות עונת 2011/12 המועדון ירד ליגה והוא משחק מאז בליגת הכדורגל החובבנית של רוסיה.
מועדון הכדורגל דינמו וולוגדה הוקם ב-8 במרץ 1926 ביוזמת גיידוצ'וניוק, איש שירותי הביטחון של העיר וולוגדה שהיה חבר באגודת דינמו.
כבר ב-1927 זכתה הקבוצה בתואר הראשון שלה והייתה לאלופת העיר וולוגדה ועד שנת 1931 ביססה את עצמה כקבוצת הכדורגל הטובה בעיר כשזכתה באליפות שנייה.
ב-1963 התרחש המשבר החמור ביותר בתולדות הקבוצה, כאשר בשל קשיים פיננסיים רבים התקשתה הקבוצה להמשיך להתקיים ונערכו אף דיונים שבמהלכן הוצע לפרק את הקבוצה, בשל חוסר היכולת הכלכלית לתחזק אותה.
רק ברגע האחרון ההחלטה נדחתה ולבסוף נשכחה וראשי הקבוצה המשיכו להילחם בעור שיניהם למען הישרדות הקבוצה.
לאחר התפרקות ברית המועצות הקבוצה שיחקה מספר עונות בודדות בליגת המשנה, וב-1994 הודחה בחזרה לליגה השנייה, כאשר ההדחה יצרה סכסוך עמוק בין שחקני הקבוצה למאמנם.
בסיום עונת 2011 ירדה ליגה ומאז משתתפת בתחרויות של ליגת הכדורגל החובבנית של רוסיה.
בעונת 2021 זכתה באליפות טבעת הזהב של הליגה השלישית.
אליפות טבעת הזהב של הליגה השלישית (1): 2021
דינמו ברלין (Berliner FC Dynamo) הוא מועדון כדורגל גרמני מברלין, שהוקם ב-15 בינואר 1966 והוא מועדון הכדורגל המוצלח ביותר בגרמניה המזרחית עם 10 זכיות רצופות באליפות ליגת העל המזרח-גרמנית.
במשך שנים רבות הייתה לה יריבות עם אוניון ברלין, במסגרת הדרבי של ברלין.
דינמו ברלין הוקם כיורש לקבוצת הכדורגל של המשטרה (Sportgemeinde Deutsche Volkspolizei Berlin) שנוסדה בשנת 1949 בברלין.
במרס 1953 הקבוצה תפסה את מקומה של קבוצת SC Volkspolizei Potsdam בליגה השנייה במזרח גרמניה.
הקבוצה שינתה את שמה כמה פעמים.
הקבוצה נחשבה למוצלחת מאוד בשנות ה-50 ונודעה לשמצה כמי שזכתה לתמיכה מלאה השטאזי וראשהּ, אריך מילקה.
דינמו זכתה ב-10 אליפויות רצופות בשנים 1979–1988, עם עזרה של שיפוט מוטה ולא הוגן - ההונאה הייתה בוטה כל כך ועוררה מורת רוח אך המועדון נהנה מתמיכת הפוליטביורו של המפלגה השלטת במזרח גרמניה.
המניפולציה לכאורה במשחק האליפות בעונת 1985–1986 (שבו דינמו סיימה בתיקו) הובילה למחאה ארצית שהביאה לענישת השופט ברנד סטומפף.
בשנת 1989 זכתה בגביע המזרח גרמני כשניצחה במשחק הגמר את קבוצת קמניצר.
בשנת 1990 שונה שם המועדון לפ.ק.
ברלין בניסיון להתרחק מן העבר הלא נעים ולהתחדש, אבל בשנת 1999 הקבוצה חזרה לשם דינמו.
ללא תמיכת השלטון, כבעבר, הקבוצה התדרדרה עד לליגה השלישית בגרמניה והיא ננטשה על ידי רוב האוהדים.
מעונת 2000/2001 ועד עונת 2007/2008 שיחקה לסירוגין בליגה הרביעית ובליגה החמישית.
מעונת 2008/2009 ועד עונת 2013/2014 הקבוצה שיחקה ברציפות בליגה החמישית.
בסוף עונת 2013/2014 סיימה במקום הראשון והעפילה לליגה הגרמנית הרביעית - אך טרם הצליחה לשוב לרמות הגבוהות של הכדורגל בגרמניה.
מועדון ספורט דינמו דרזדן הוא מועדון כדורגל גרמני מהעיר דרזדן שבגרמניה המשחק בבונדסליגה השנייה.
המועדון נוסד לאחר הקמת המדינה ההיסטורית גרמניה המזרחית וברוב תאריו והופעותיו באירופה הופיע כנציג גרמניה המזרחית.
בשנת 1950 נוסדה קבוצת משטרת דרזדן ובשנת 1952 זכתה בתואר הראשון, הגביע המזרח גרמני.
בשנת 1953 נוסדה הקבוצה דינמו דרזדן וזכתה באותה שנה בתואר הראשון, אליפות ליגת העל המזרח גרמנית.
בתקופה זו הקבוצה זכתה ב-7 אליפויות של מזרח גרמניה וב־6 גביעים של מזרח גרמניה.
בסיבוב הראשון ניצחה את קבוצת נפרדק קרושבץ מסרביה.
בסיבוב השני ניצחה את קבוצת טוונטה אנסחדה מהולנד.
בשמינית הגמר הפסידה לקבוצת סטנדרד לייז' מבלגיה והודחה מהטורניר.
לאחר איחוד גרמניה בשנת 1990, הקבוצה הצטרפה לבונדסליגה בשנת 1991 ושיחקה בליגה במשך 4 עונות עד 1995. בעונת 1991/1992 הגיעה הקבוצה לשמינית הגמר הגביע הגרמני והפסידה לקבוצת ורדר ברמן.
בעונת 1993/1994 הגיעה הקבוצה לשלב חצי גמר הגביע והפסידה לקבוצת ורדר ברמן.
בעונת 1994/1995 הגיעה הקבוצה לשמינית גמר הגביע והפסידה לקבוצת פ.צ.
לאחר מכן הקבוצה ירדה לליגות הנמוכות.
בסוף עונת 2010/2011 הקבוצה עלתה מהליגה הגרמנית השלישית לליגה הגרמנית השנייה.
הקבוצה שיחקה 3 עונות בליגה השנייה, מעונת 2011/2012 ועד עונת 2013/2014. בעונת 2012/2013 הקבוצה שיחקה בסיבוב השני של הגביע נגד קבוצת הנובר 96. במשחק זה התפרעו אוהדי הקבוצה ועקב כך הושעתה קבוצת דינמו דרזדן מהשתתפות במשחקי הגביע הגרמני בעונת 2013/2014. בסוף עונת 2013/2014 ירדה לליגה הגרמנית השלישית.
בסיום עונת 2020/2021 עלתה הקבוצה לבונדסליגה השנייה.
בעונת 2014/2015 הגיעה לשמינית גמר הגביע והפסידה לקבוצת בורוסיה דורטמונד.
קייזרסלאוטרן במשחקי המבחן ונשרה לליגה השלישית.
בעונת 2024/2025 סייימה במקום השני בבונסדליגה השלישית ושבה לבונדסליגה השנייה.
מועדון הכדורעף דינמו מחוז לנינגרד היא קבוצת כדורעף מקצוענית רוסית מהעיר סוסנובי בור שבמחוז לנינגרד, המתמודדת בליגת העל הרוסית בכדורעף.
תאגיד רוסאטום הוא הספונסר הראשי של הקבוצה באמצעות חברת הבת שלו רוסאנרגואטום.
הקבוצה הוקמה על בסיס קבוצת נייטרון שהוקמה במאי 2004 על ידי אלכסנדר ספריקין.
תחת שם זה הקבוצה התמודדה בליגה הרביעית והשלישית של רוסיה בכדורעף עד עונת 2007. בעונה זאת הקבוצה סיימה ראשונה בליגה השלישית, העפילה לליגה השנייה, ומיתגה מחדש את עצמה כדינמו מחוז לנינגרד.
בעונת 2010 ועונת 2011 הקבוצה הייתה בסכנת הדחה אך הצליחה להישאר בליגה השנייה והעפילה לאחר מכן לליגת המשנה.
בעונת 2015/2016 הקבוצה הצליחה להבטיח את העפלתה לליגת העל הרוסית בכדורעף, 2 מחזורים לפני סיום העונה.
בעונת הבכורה שלה בליגת העל, עונת 2016/2017, הקבוצה סיימה במקום ה-12, ועונה לאחר מכן שיפרה את הישגה וסיימה במקום ה-11, הישג השיא של הקבוצה.
בעונת 2019/2020 העפילה לראשונה בתולדותיה לפלייאוף הליגה ובעונת 2020 העפילה לראשונה לחצי גמר הגביע הרוסי בכדורעף.
עד 2016 הקבוצה אירחה את משחקיה בהיכל הספורט "אנרגטיק" שבסוסנובי בור, אך בשל חוסר עמידת ההיכל בתנאים הנדרשים מקבוצות ליגת העל, הקבוצה עברה לארח את משחקיה באקדמיה לכדורעף על שם פלאטונוב בעיר סנקט פטרבורג.
מועדון כדורגל חופים דינמו מוסקבה הוא מועדון כדורגל חופים רוסי שהוקם בשנת 2012 ומהווה חלק מאגודת הספורט של דינמו מוסקבה.
בעבר התמודדה באליפות רוסיה בכדורגל חופים והישג השיא שלה במפעל הוא הגעה למקום הרביעי בעונת 2013.
מועדון הקטרגל "דינמו מוסקבה" הוא מועדון קטרגל מקצועני רוסי המייצג את מחוז מוסקבה.
המועדון נוסד על ידי קונסטנטין ארמנקו ב-8 במאי 2002 ומתמודד בליגת העל הרוסית בקטרגל.
זהו מועדון הקטרגל המעוטר ביותר ובעל מספר התארים הרב ביותר ברוסיה, לאחר שזכה 10 פעמים באליפות המדינה, 9 פעמים בגביע הרוסי ופעם אחת בגביע אופ"א.
מחזיקת הסופרקאפ הרוסי (1): 2016
מחזיקת הגביע הביניבשתי (1): 2013
דינמו מוסקבה היא קבוצת כדורגל רוסית, שהייתה אחת הקבוצות המוצלחות בזירה האירופית בתקופת ברית המועצות.
ברם, מאז שנות ה-90 של המאה ה-20 ירדו מאוד יכולותיה והתואר היחיד שלה מאז התפרקות ברית המועצות הוא הזכייה בגביע הרוסי בכדורגל בעונת 1995.
כך למשל, בעונת 1971/72 דינמו הייתה קבוצת הכדורגל הסובייטית הראשונה שהצליחה להעפיל לגמר טורניר אירופי, משהעפילה למשחק הגמר של גביע אירופה למחזיקות גביע שנערך בקאמפ נואו שבברצלונה והפסידה לקבוצה הסקוטית, גלאזגו ריינג'רס, בתוצאה 3:2.
בהמשך העפילה לשלבי חצי גמר הטורניר בעונות 1978 ו-1985 אך לא הצליחה לשחזר הישג זה שוב, אם כי היה זה ההישג הגדול ביותר של קבוצה רוסית בטורנירים האירופיים, עד שצסק"א מוסקבה זכתה בגביע אופ"א בשנת 2005.
להלן השחקנים הניצבים בראש טבלת כובשי השערים במדי דינמו במפעלים האירופיים.
מקום שם השחקן שערים 1 אלכסנדר קוקורין 6 2 אנדריי קובלב 6 3 אולג טרחין 6 4 ואלרי גזאייב 6 5 כריסטיאן נובואה 5
מקום שם השחקן הופעות 1 אנדריי קובלב 28
כתב מודגש מתייחס לשחקנים שעדיין פעילים בקבוצה
דינמו מוסקבה היא קבוצת בנדי ממוסקבה.
זו אחת מקבוצות הבנדי הוותיקות ברוסיה.
דינמו הייתה הקבוצה הראשונה שזכתה באליפות ברית המועצות ומחזיקה בשיא זכיות באליפות ברית המועצות המועצות ורוסיה.
היא זכתה 22 פעמים באליפויות המדינה: 15 פעמים באליפות ברית המועצות ושבע פעמים באליפות רוסיה.
קבוצת הבנדי של דינמו הוקמה כחלק מאגודת הספורט דינמו בדצמבר 1923.
הקבוצה זכתה באליפות הסובייטית הראשונה בעונת 1936 והפכה לקבוצת הבנדי המצליחה ביותר במדינה כשזכתה באליפות עוד 14 פעמים נוספות.
לאחר התפרקות ברית המועצות הקבוצה בבית נתקלה בקשיים פיננסיים והתקשתה לזכות שוב באליפות הלאומית עד לפתיחת המאה ה-21 ובעונת 2001 אף נשרה לליגת המשנה ופורקה.
בשנת 2004 הקבוצה הוקמה מחדש וחזרה שוב לליגת העל ובעונת 2005/2006 זכתה לראשונה מזה 28 שנה באליפות הלאומית ובאותה עונה גם זכתה בגביע הרוסי.
עונת 2006/2007 הייתה המוצלחת ביותר בתולדותיה לאחר שזכתה בכל אחד מהטורנירים בהם השתתפה: אליפות רוסיה, גביע רוסיה, גביע העולם למועדונים, גביע אדסביון וגביע אלופות אירופה.
בעונת 2013 זכתה באליפות הרוסית בפעם השביעית.
דינמו נחשבת למועדון הבנדי המעוטר ביותר ברוסיה והיא מחזיקה בשיא אליפויות לאומיות (22).
זוהי הקבוצה הרוסית היחידה שהצליחה לזכות בכל התארים בהם השתתפה בעונה אחת (בעונת 2007/2008).
הקבוצה גם נחשבת לאחת הקבוצות הרוסיות המצליחות ביותר בזירה האירופית לאחר שזכתה 6 פעמים בגביע האירופי.
דינמו לנינגרד היה מועדון בנדי מקצועני מהעיר לנינגרד.
בזירה הלאומית הישג השיא של הקבוצה הוא מקום שלישי בעונת 1936 והעפלה לגמר הגביע הסובייטי בעונת 1947.
הקבוצה הוקמה בשנת 1942 כחלק מאגודת ספורט דינמו, שהיוותה לאגודת הספורט של אנשי שירותי הביטחון.
הקבוצה הייתה ממייסדות אליפות ברית המועצות בבנדי ובעונת הבכורה שלה בשנת 1937 סיימה במקום השלישי, באותה עונה שבה דינמו מוסקבה זכתה באליפות המדינה.
בעונת 1948 ארגוני הספורט הממשלתיים השקיעו יותר בפיתוח תחום ההוקי קרח על חשבון הבנדי ועד 1952 הקבוצה פורקה.
ב-1962 הוקמה מחדש ועד 1965 התמודדה בליגה הבכירה, עת פורקה שוב, הפעם באופן סופי.
שחקני הקבוצה עברו לשחק בקבוצת סברוניקל מהעיר מונצ'גורסק שבמחוז מורמנסק
אליפות ברית המועצות: מקום שלישי 1937
גביע ברית המועצות: גמר 1947
דינמו מוסקבה הוא שמו של מועדון כדורעף רוסי מקצועני מהעיר מוסקבה, שנוסד בשנת 1926. דינמו זכתה 5 פעמים באליפות הסובייטית, 3 פעמים בגביע הסובייטי, 4 פעמים באליפות ליגת העל הרוסית בכדורעף ו-3 פעמים בגביע הרוסי.
דינמו הוקמה בנובמבר 1926 כחלק מאגודת דינמו והחלה להתמודד באליפות העיר מוסקבה ועד שנת 1937 זכתה פעמיים באליפות העיר, בשנת 1929 וב-1931.
בשנת 1944 זכתה בגביע הכיר מוסקבה, לאחר שגברה על לוקומוטיב מוסקבה במשחק הגמר בתוצאה 2:1. באוקטובר 1945 דינמו החלה להשתתף בליגת העל הסובייטית בכדורעף והצליחה לזכות באליפות המדינה לאחר ששוב, פגשה את לוקומוטיב וגברה עליה במשחק המכריע.
בשנים הבאות הקבוצה זכתה באליפות ארבע פעמים נוספות, אך מאז 1951 התקשתה לשחזר את ההצלחה ובסך הכל זכתה בחמש אליפויות לאומיות בתקופת ברית המועצות.
עד התפרקות ברית המועצות המשיכה הקבוצה להתמודד על תוארי האליפות, אך למעט המקום השני התקשתה הקבוצה להשיג מעבר לכך, חרף זכייה בגביע הגביעים האירופי בעונת 1985. בעונת 1994 פורקה והוקמה מחדש רק בשנת 2001, אך עד מהרה חזרה לליגת העל ושבה להתמודד על תוארי האליפות.
בעונת 2006, לאחר 55 שנים שוב זכתה באליפות הלאומית ובאליפות רוסיה הראשונה שלה, הישג שחזרה עליו גם בעונת 2008. עד 2020, בעונות הזכייה באליפות זכתה גם בגביע המדינה בכדורעף ודינמו הפכה לאחת מקבוצות הכדורעף החזקות במדינה, המתמודדת בקביעות מדי עונה על תואר האליפות.
בעונת 2019/20 זכתה בגביע הרוסי ובעונת 2020/2021 זכתה בגביע CEV האירופי אחרי שניצחה בדרבי רוסי את זניט סנקט פטרבורג, אותה גם ניצחה בגמר אליפות ליגת העל הרוסית בכדורעף.
היא זכתה באליפות שנייה רצופה עונה לאחר מכן, עונת 2021/22, כשגברה על אלופת 2020, לוקומוטיב נובוסיבירסק.
היכל הבית של הקבוצה הוא היכל הספורט דינמו שברחוב לאבוצ'קין 32 שבמוסקבה המכיל 5,000 מושבים.
דינמו מוסקבה הוא שמו של מועדון כדורעף נשים רוסי מקצועני מהעיר מוסקבה שנוסד בשנת 1926.
זו אחת מקבוצות כדורעף הנשים המעוטרות ברוסיה: דינמו זכתה 14 פעמים באליפות הסובייטית, 7 פעמים באליפות ליגת העל הרוסית בכדורעף נשים ו-11 פעמים בגביע האלופות האירופי.
בעונת 2019/2020 העפילה לשלב רבע גמר גביע CEV.
גביע ברית המועצות / גביע רוסיה
דינמו סטברופול הוא מועדון כדורגל רוסי מהעיר סטברופול, אשר נוסד לראשונה בשנת 1924. המועדון התמודד בליגת העל הרוסית בעונת 1993 ובשנת 2014 פורק, אך הוקם מחדש בשנת 2015 ומתמודד מאז בליגה הרוסית השנייה.
אצטדיון הקבוצה הוא אצטדיון דינמו בסטברופול, המכיל 15,817 מושבים ונחנך במאי 1920. השיפוץ האחרון בו בוצע בשנת 2009.
את שנת הלידה של הכדורגל המקצועי בסטברופול נהוג לייחס לשנת 1912, אז הוקמה קבוצת הכדורגל הראשונה בעיר, שנקראה בשם "ספורט".
עד סוף שנות 1920 בסטברופול היו כבר יותר מעשרה מועדונים: "ראפיד", "שטורם", "סוקול", "קומסומול" ומועדון "המועצה לתרבות פיזית".
המועדון החזק ביותר היה "ראפיד", שברשותו שיחקו לא רק שחקנים מקומיים — עובדי מפעלים וקולקטיבים, אלא גם ליגיונרים: איטלקים, רומנים, גרמנים והונגרים.
מועדון דינמו הוקם בשנת 1924 על ידי אגודת הספורט דינמו.
בשנת 1925 התקיימה אליפות העיר סטברופול, שבה השתתפו 15 קבוצות, כולל דינמו..
הניצחון המשמעותי ביותר בהיסטוריה של "דינמו" הייתה הזכייה בתואר אליפות רוסיה הסובייטית ב-1949.
ב-1946, דינמו התמודדה לראשונה באליפות ברית המועצות.
מ-1962 עד 2008 (לא כולל שנת 2005) "דינמו" השתתפה באופן קבוע בטורנירים השונים של אליפויות ברית המועצות ורוסיה.
ב-1957 סטברופול זכתה לייצוג באליפות ברית המועצות על ידי קבוצת "טרודוביה רזרבי", מ-1958 עד 1961, קבוצת ספרטק המקומית.
בשנים 1980-1981 ו-1985-1991, דינמו שיחקה לראשונה בליגת המשנה הסובייטית בכדורגל.
ב-1992, "דינמו" קיבלה את הזכות להתמודד בליגת העל הרוסית בכדורגל וסיימה את עונת הבכורה במקום 15. ב-1993, דינמו סיימה במקום ה-12, שהיה להישג הגבוה ביותר בתולדותיה.
ב-1994 סיימה הקבוצה באליפות הארצית במקום 15 הלפני אחרון, שלא אפשר לה להישאר בליגת העל.
התוצאה הטובה ביותר לאורך השנים — מקום 5 ב-1996.
משנת 2000 עד 2004 הקבוצה שיחק ב"אזור דרום" של הליגה השנייה והצליחה לסיים במקום הראשון ולחזור לליגת המשנה.
בנוסף, הקבוצה זכתה בגביע הליגה השנייה.
עם זאת, בינואר 2005 בשל בעיות כלכליות, המועדון איבד את מעמדו המקצועני.
בעונת 2005 הקבוצה שיחקה בליגה החובבנית תחת השם "דינמו-סטברופול".
בעונת 2006 קיבל חזרה את מעמדו כמועדון מקצועני עם חזרתו אל הליגה השנייה.
ב-2009, המועדון שוב הורחק מליגת הכדורגל המקצוענית.
בשלב זה היו בעיר שתי קבוצות כדורגל חדשות — "סטברופול-2009" ו "סטברופול", כל אחד מהם ראה עצמו כיורש לקבוצת דינמו שפורקה.
ב-10 בפברואר 2010 מועדון הכדורגל "דינמו" סטברופול נרשם מחדש וב-11 במרץ, הפך למועדון כדורגל מקצועני, כאשר קבוצת "סטברופול-2009" שינתה את שמה ל "דינמו".
ב-2013 המועדון הוקם מחדש שוב, הפעם על בית ספר אולימפי מרכזי, והתמודד בליגות החובבניות.
למרות הכנות הקבוצה לקראת העונה הבאה, בתחילת 2014, הקבוצה לא קיבלה תמיכה מרשויות העיר סטברופול, שהחליטו לתמוך בקבוצת "גזפרום טרנסגז סטברופול" (GTS), ודינמו שוב פורקה.
בעונת 2015/2016 דינמו הוקמה מחדש — בשם "איגוד מועדון הכדורגל המקצועני "דינמו" סטברופול".
זו השנה הנחשבת לשנת תחייתה של הקבוצה.
באותה עונה החלה להתמודד באליפות הליגה השנייה (אזור דרום).
בעונת 2021/2022 העפילה לשלב 32 האחרונות בגביע הרוסי.
דינמו מוסקבה הוא מועדון כדורמים רוסי, הנמנה עם מועדוני הכדורמים המובילים והוותיקים ברוסיה.
המועדון מתחרה בליגת העל הרוסית, ליגת הכדורמים הבכירה ברוסיה.
המועדון פועל בחסות אגודת הספורט של דינמו.
ספונסר הקבוצה הוא קבוצת ההשקעות Renova, בבעלות האוליגרך ויקטור וקסלברג.
במהלך שנות קיומה, זכתה הקבוצה ב-20 אליפויות ו-7 גביעי מדינה.
מועדון הכדורגל המקצועני דינמו ברנאול הוא מועדון כדורגל רוסי מהעיר ברנאול.
הוקם בשנת 1957. הוא משחק בתחרות של הליגה הרוסית השנייה בכדורגל.
מגרש הבית של המועדון הוא אצטדיון "דינמו", הממוקם בלב הרובע המרכזי של העיר, בין רחוב ניקיטין לשדרות לנין ושדרות הקומסומול (ברחוב ניקיטין 55).
לאצטדיון קיבולת של 16,000 מושבים.
האצטדיון קיים מאז 1927. בשנים 1940—1941 שופץ: נבנו יציעים לצופים, מגרש כדורגל חדש ומסלול הליכה.
בשנות הששים של המאה העשרים בוצע שיפוץ נוסף: נבנו חדרי הלבשה, מקלחות, מגרש אימונים, חדר לשופטים, חדר הדרכה, מגרש טניס והותקנה תאורה מלאכותית.
עד 1998 סמל המועדון היה הלוגו קלאסי של האות D של אגודת הספורט "דינמו" עם שם העיר בתוך מלבן אופקי.
בשנים 1999-2014 הסמל כלל האות D כשהיא ממוסגרת משני צדדיה בשיבולי חיטה.
קווי המתאר של האות כוללים סמלי כוכבים, ובמרכז מלך השערים של הקבוצה — בוריס בריקין, שהבקיע 168 שערים.
ברקע הסמל, אחד מסמלי העיר: בית תחת צריח.
עם חזרתה ב-2014 לליגה המקצוענית, המועדון עדכן את הלוגו שהורכב מהאות "D" מוקפת בשלושה יהלומים בצבעי המועדון.
לקבוצה גם לוגו חלופי שמשמש כסמל האוהדים והוא מעוין ובתוכו דמות זאב.
על פי האגדה, "ברנאול" פירושו "זאב הנהר" ולכן הזאב מופיע על הלוגו.
מוטו המועדון והאוהדים הוא: "אנחנו קבוצה אחת.
בשל הסמל החלופי, הקבוצה מכונה: "הזאבים".
ליגת הכדורגל המקצוענית: מקום 2
הליגה הסובייטית השנייה: מקום 3 (1989)
גביע רוסיה הסובייטית בכדורגל: גמר (1975)
דינמו בריאנסק הוא מועדון כדורגל מקצועני מהעיר בריאנסק שבמערב רוסיה.
המועדון נוסד בשנת 1931 והוא מתמודד ב.
מגרש הבית הוא אצטדיון "דינמו" בעיר בריאנסק (שמכיל 10,100 מושבים).
מהקמתה ועד להתפרקות ברית המועצות
הקבוצה הוקמה ביוזמת אגודת דינמו ואנשי או.ג.פ.או.
(המשטרה החשאית הסובייטית) גריגורי פימאשקין ואנדריי אדמוביץ'.
הקבוצה התאמנה לראשונה ב-9 ביולי 1931 ויום זה נחשב ליום הקמתה של הקבוצה.
הקבוצה התמודדה תחילה בטורניר ליגת המחוזות המערביות, כשיריבתה המרכזית הייתה קבוצת דינמו סמולנסק.
ב-1931 הקבוצה נסעה לבאקו ושיחקה סדרה של שלושה משחקים נגד הקבוצות המובילות בעיר.
עד 1936 הקבוצה שיחקה בליגות המחוזיות, אך מלחמת העולם השנייה הביאו לפירוק הקבוצה.
לאחר 1945 דינמו הוקמה מחדש ביוזמת ממשלת המחוז.
בעונת 1946 הקבוצה התמודדה באליפות המחוז וסיימה במקום השלישי.
ב-1947 זכתה בגביע המחוז וב-1948 קיבלה את הזכות להשתתף באליפות רוסיה הסובייטית בכדורגל.
שנה לאחר מכן הקבוצה התדרדרה עד למקום האחרון בשל תחלופת שחקנים שכללה פרישת שחקני הרכב מבוגרים וקליטת שחקנים צעירים שלא היו מורגלים לשחק ברמה הלאומית.
במשך ארבע עונות רצופות, מ-1955 עד 1958, דינמו סיימו במקום השני וב-1959 זכתה באליפות מחוז בריאנסק.
בעקבות הצלחתה בעונת 1959 הקבוצה השתתפה בעונת 1960 בליגה הסובייטית השנייה.
לקראת ההתמודדות בטורניר השלישי בחשיבותו בברית המועצות, הקבוצה הזמינה שחקנים רבים להרכב והמשחק הראשון שלה בליגה היה נגד ספרטק טמבוב, שאף היא התמודדה לראשונה בליגה השנייה.
דינמו התמודדה באותה עונה נגד קבוצות כטרוד וורונז', רקטה גורקי, אילמן נובגורוד, בלטיקה קלינינגרד, שחטיור סטלינוגורסק, ספוטניק קלוגה, טרודוביה רזרבי ליפצק, ספרטק לנינגרד, טרוד טולה.
הקבוצה שיחקה לראשונה נגד קבוצה זרה באצטדיון בבריאנסק ב-30 ביולי 1960 כשאירחה את SONP הצ'כוסלובקית אך הפסידה לה 6-1. באותה שנה בריאנסק גם התמודדה לראשונה במשחק ידידות נגד קבוצת עילית מליגת העל הסובייטית, כשגברה על דינמו מוסקבה בתוצאה 3:4.
ב-1968, לאחר דשדוש בליגה הרביעית בחשיבותה, דינמו בריאנסק חזרה לליגה הסובייטית השנייה והתמודדה בליגה זו עד עונת 1971. בשנים 1971—1991 התמודדה בליגה השנייה.
לאחר התפרקות ברית המועצות דינמו התמודדה בליגת הכדורגל המקצוענית של רוסיה.
בשנים 1992 ו-1993 הקבוצה סיימה במקום 14 ו-15 וירדה לליגת הכדורגל החובבנית של רוסיה בו הקבוצה התמודדה במשך 4 עונות רצופות.
ב-1997 חזרה לליגה השנייה, בה התמודדה בחמש העונות הבאות.
ב-1999 הקבוצה עברה שינויים רבים וקיבלה לשורותיה שחקנים רבים מהרכב קבוצת ספרטק בריאנסק שהתפרקה וסייעו לו להיצמד לצמרת טבלת הליגה ובעונת 2001 סיימה במקום השני, 2 נקודות פחות מהמוליכה חימקי.
דינמו שמרה על המקום הגבוה ובעונת 2002 סיימה במקום הרביעי.
בעונת 2003 הייתה קרובה להעפיל לראשונה לליגת המשנה הרוסית בכדורגל, אך הפסידה ברגע האחרון.
ברם, בעקבות פירוקה של דינמו סנקט פטרבורג, היא קיבלה את מקומה בליגה.
בעונת 2006/2007 הקבוצה העפילה עד לשלב חצי גמר הגביע.
ביולי 2012, בעקבות מצב כלכלי קשה, הקבוצה חזרה לליגה השלישית והתמודדה בה.
במאי 2013 בישיבת ועדת רישוי המועדונים של ליגת הכדורגל המקצוענית דינמו בריאנסק קיבלה אישור להתמודד בליגת המקצוענית מעונת 2013/2014. ביוני 3013 הקבוצה זכתה באליפות המחוז של הליגה השלישית.
בעונת 2013/2014 הקבוצה נצמדה לצמרת הטבלה וסיימה במקום החמישי של אליפות מרכז בליגה הרוסית השנייה.
את עונת 2014/2015 הקבוצה סיימה במקום העשירי.
בעונת 2015/2016 היא סיימה במקום התשיעי וסיימה באותו מקום גם בעונת 2016/2017.
בעונת 2017/2018 דינמו סיימה במקום העשירי ובעונת 2019/2020 זכתה באליפות המרכז של הליגה והעפילה לליגה הלאומית.
עם זאת בתום עונת 2020/2021 בליגת המשנה הרוסית בכדורגל, חזרה לליגה המקצוענית.
דינמו מינסק (בבלארוסית: Гандбольны клуб Дынама Мінск) היא קבוצת כדוריד מהעיר מינסק שבבלארוס שהתמודדה בליגה הבלארוסית בכדוריד.
דינמו מוסקבה הוא אחד ממועדוני הרוגבי הראשונים ברוסיה.
נוסד בשנת 1936, התקיים עד שנת 1949. לאחר תחיית הרוגבי בברית המועצות, הוא היה קיים בשנים 1962–1973. בשנת 2004 הוקם מחדש שוב והמודד בליגת המשנה הרוסית ברוגבי וב.
מעונת 2025 מתמודד בליגת העל הרוסית ברוגבי.
דינמו הוא מועדון כדורגל סובייטי–רוסי מהעיר וולדיווסטוק, שנוסד לראשונה בשנת 1944 והתמודד בעיקר באליפויות המחוז.
פעל בחסות שירות משמר הגבול ובעונת 1957 התמודד בגביע הסובייטי ובליגה הסובייטית השנייה.
פורק לאחר 1965. במאי 2021 הוקם מחדש בחסות אגודת דינמו ומשטרת ולדיווסטוק.
המועדון הוקם בשנת 1944 וזכה שבע פעמים באליפות פרימוריה, תשע פעמים בגביע פרימוריה ופעם אחת באליפות רוסיה הסובייטית לקבוצות חובבניות בשנת 1965.
בשנת 2021 הוקם מחדש כדי לייצג את המחוז בליגת הכדורגל המקצוענית של רוסיה וב בו העפיל עד לשלב 64 האחרונות.
עונהליגהגביעמאמניםהערות2021/2022הליגה השנייה64 אחרונות סרגיי בויקו
אליפות רוסיה הסובייטית לקבוצות חובבניות
דִינָמוֹ מָחָצְ'קָלָה הוא מועדון כדורגל סובייטי-רוסי מהעיר מחצ'קלה, שנוסד לראשונה בשנת 1927 אך פורק עד 2007 ונוצר מחדש בשנת 2021. מאז עונת 2024/2025 מתמודד בליגת העל הרוסית.
המועדון השתתף באליפויות ברית המועצות בשנים 1946, 1958-1991 ובאליפויות רוסיה בשנים 1993–2006. הוא פורק בשנת 2007, אך ב-29 ביוני 2021 הוקם מחדש באופן רשמי על בסיס מועדון מחצ'קלה שפורק.
המועדון הוקם בשנת 1927, כאשר חברת הספורט דינמו, הוקמה.
שנה לאחר מכן הוקם אצטדיון בו נערכו משחקי הבית.
במשך תקופה ארוכה, יותר מ-60 שנה (לפני הופעת מועדון אנז'י), דינמו הייתה קבוצת הדגל של הכדורגל בדאגסטן.
בשנים 1937—1940 זכתה דינמו באליפות דאגסטן 4 פעמים ברציפות.
בשנת 1946 הפכה דינמו לאלופת הרפובליקה בפעם החמישית.
בשנת 1946 ערך המועדון את הופעת הבכורה שלו בליגה הסובייטית השלישית השלישית באליפות צפון הקווקז.
בסוף העונה דינמו סיימה במקום השביעי מתוך שמונה אפשריות, אלא שהקבוצה פורקה ולא שיחקה בטורנירים לאומיים עד 1958. בעונות 1953, 1954 ו-1957, דינמו שוב זכתה באליפות דגסטן והפכה לאלופת הרפובליקה בפעם השמינית.
בשנת 1958, תחת השם "טמפ", הקבוצה החלה להופיע בליגה הראשונה (שנקראה אז ליגה "B").
בשנת 1960 הוחזר שמה הישן - "דינמו".
בשנת 1967 דינמו, זכתה בבית ב', בליגה השנייה ועלתה לליגת המשנה הסובייטית.
בשנת 1971, לאחר ארגון האליפות מחדש, החלה הקבוצה לשחק בליגה השנייה.
בשנת 1989 דינמו סיימה במקום 17 וירדה לליגה השנייה הנמוכה.
בשנת 1993 דינמו החלה לשחק הליגה השנייה ברוסיה.
בשנת 1994 סיימה הקבוצה במקום ה-20 באזור המערב ובשלוש השנים הבאות שיחק המועדון בליגה השלישית; בשנים 1996—1997 הוא נקרא "דינמו-איממאט".
בשנת 1998, לאחר רפורמה במבנה הליגה, דינמו קיבלה את הזכות לשחק בליגה השנייה.
בשנת 2003 דינמו סיימה ראשונה באליפות הדרום של הליגה השנייה ועלתה לליגה הראשונה ובשנת 2005 סיימה במקום השישי בליגה הראשונה - במה שהיה להישג הגבוה בתולדות המועדון.
לאחר סיום עונת 2006 (בה סיימה דינמו במקום 16), המועדון, שעד אז הגיע לשלב שמינית גמר הגביע הרוסי, נשלל מהשתתפות בליגה ובשנת 2007 שיחק בליגה השלישית החובבנית.
בשנים 2011—2019, קבוצת דינמו-דגסטן (המכונה גם דינמו-דאגסטן-סודוסטרויטל ודינמו-דאגסטן-אנז'י בשנת 2018 ו-2019 בהתאמה) שיחקה באזור המחוז הפדרלי הדרומי / המחוז הפדרלי של צפון הקווקז בליגה השלישית.
המועדון שימש לעיתים קרובות כממשיך דרכו של "דינמו" מחצ'קלה ההיסטורית.
אלא שמאז שנת 2020, בליגה השלישית החובבנית פועלת קבוצה בשם "דינמו-דאגסטן" בשיתוף פעולה עם מועדון דינמו מוסקבה.
ב-29 ביוני 2021 הוכרז רשמית על הקמתה מחדש של קבוצת דינמו על בסיס מועדון מחצ'קלה, שהתמודדה קודם בליגה המקצוענית.
קודם תוכנן כי מועדון לגיון דינמו ייקרא דינמו בפשטות, אך הרעיון נזנח.
הקבוצה החדשה התמודדה בעונת 2021/2022 בליגה הרוסית השנייה ובתום עונה אחת העפילה לליגת הכדורגל הלאומית של רוסיה.
בעונת 2023/2024, אימן אותה גורבן ברדייב שהוליך אותה למקום הראשון בטבלת הליגה הראשונה, אך הוא עזב לפני תום העונה.
עם זאת היא סיימה כסגנית אלופת הליגה הראשונה והעפילה לליגת העל הרוסית בכדורגל לראשונה בתולדותיה.
מאז הקמתה מחדש, רשת המרכולים מגניט משמשת כספונסר הקבוצה.
במרבית שנותיה דינמו אירחה את משחקי הבית שלה באצטדיון דינמו הוותיק, המכיל 15,200 מושבים ונחנך לראשונה בשנת 1927.
בעקבות העפלתהּ לליגת העל הרוסית בתום עונת 2023/2024, עברה לארח את משחקי הבית באנז'י ארנה המודרני יותר ובעל תכולה של 26,400 מושבים.
דינמו היא קבוצת כדורסל רוסית מהעיר ולדיווסטוק במזרח רוסיה, שמייצגת את מחוז פרימוריה ב.
בדצמבר 2020, במהלך ישיבת אגודת הספורט "דינמו ולדיווסטוק" הוצע להקים את מועדון הכדורסל דינמו ולדיווסטוק, לצד מועדון כדורגל, בחסות משטרת ולדיווסטוק ובמימון משקיעים פרטיים.
כבר בעונת הבכורה דינמו זכתה באליפות העיר ולדיווסטוק לעונת 2021 ונרשמה ל, הליגה השנייה בחשיבותה בענף הכדורסל ברוסיה, לקראת עונת 2021/2022.
הקבוצה פתחה את עונת 2021/2022 בהעפלה לשלב שמינית גמר הגביע הרוסי בכדורסל.
בעונת 2023/2024 זכתה באליפות סופרליגה-1.
בעונת 2025/2026 העפילה לשלב חצי גמר הגביע הרוסי בכדורסל.
עונהליגהגביעמאמניםהערות2021/2022סופרליגה-113שמינית גמר אדוארד סנדלר2022/2023סופרליגה-1רבע גמר פלייאוף אדוארד סנדלר2023/2024סופרליגה-11 אדוארד סנדלר2024/2025סופרליגה-15 אלכסיי גוליאחוב2025/2026סופרליגה-1חצי גמר אדוארד סנדלר
דינמו מוסקבה היא קבוצת כדורגל נשים של מועדון הכדורגל הרוסי דינמו מוסקבה.
המועדון משתתף באליפות רוסיה בכדורגל נשים.
מועדון כדורגל נשים דינמו נוסד ב־2 בדצמבר 2021, בתמיכת בנק VTB במחלקת הנשים של מועדון הכדורגל דינמו, כדי לקחת חלק באליפות רוסיה החל מעונת 2022.
בעונת 2022, קבוצת הנוער סיימה כסגנית אלופת הליגה.
אגודת הספורט דינמו , הידועה בשם אגודת דינמו מוסקבה (Динамо Москва) היא אגודת ספורט בעיר מוסקבה, רוסיה, שנוצרה בחסות השירות החשאי הסובייטי והעומד בראש פליקס דזרז'ינסקי, ב-18 באפריל 1923.
האגודה טיפחה מספר רב של ספורטאים ומדליסטים אולימפיים כמו גלינה גורוחובה, מיכאיל וורונין, השוער האגדי וזוכה כדור הזהב לב יאשין, ויטאלי דווידוב שזכה שלוש פעמים במדליית זהב בענף הוקי קרח והמתעמלת האמנותית אלינה קבאייבה.
מאז 2019 עומד בראש האגודה גנרל שירות הביטחון הפדרלי אנאטולי גולבסקי.
דינמיט הוא חומר נפץ רב עוצמה שהומצא ב-1867 על ידי אלפרד נובל.
דינמיט הוא ניטרוגליצרין שהוספג בחומר אשר יפחית את רגישותו כמו אמוניום חנקתי, ניטרוצלולוזה, פחם, נסורת ועוד.
כאשר הגיע נובל לפריז, הוא עבד במעבדתו של אסקאניו סובררו, ממציא הניטרוגליצרין.
הוא החל לחקור את הניטרוגליצרין ולמצוא לו שימושים בתחום הבנייה.
הוא ואביו עבדו יחדיו במטרה למצוא חומר שיהיה דומה בתכונותיו לניטרוגליצרין, אך בטוח לשימוש.
מספר ניסויים שערך נובל בחומר גרמו להרס ולמספר הרוגים, וכך נהרג אחיו הצעיר - אמיל.
נובל החל בייצור מורחב של הניטרוגליצרין תוך כדי ניסיונות להוסיף לו חומרים שונים, כך שיהיה בטוח יותר לשימוש.
הוא גילה שכאשר מערבבים חול דק (דיאטומיט) עם ניטרוגליצרין, הנוזל הופך למוצק יציב ולא מסוכן.
מהמוצק הזה הוא יצר גלילים שכונו מאוחר יותר "מקלות דינמיט": מארז גלילי בו אצור חומר הנפץ שמוצת על ידי פתיל.
תיאור פצצות וחומרי נפץ כגלילי דינמיט אדומים בעלי פתיל הוא פופולרי במיוחד בקרב סרטים הוליוודים וסרטים מצוירים.
בסוף ימיו הצטער נובל על כך ששימושיה העיקריים של המצאתו היו צבאיים, והוא נכנס לדיכאון שממנו לא החלים עד סוף חייו.
לכן ייסד את קרן פרס נובל שמהווה כמעין "תיקון" למה שגרם.
דינמיקה היא ענף במכניקה קלאסית.
הדינמיקה עוסקת בתנועת גופים, להבדיל מסטטיקה שעוסקת בגופים נייחים.
קינמטיקה – ענף העוסק בניתוח של תנועת גוף בזמן, תוך התעלמות מהגורמים לתנועה.
קינטיקה – ענף העוסק בגורמים לתנועת גוף, כמו כוח שיכול לגרום לשינוי בתנועה של גוף.
הדינמיקה מבוססת על חוקי התנועה של ניוטון.
לפתרון בעיה דינמית שעוסקת בגופים הנעים במהירות המתקרבת למהירות האור יש לעשות שימוש בדינמיקה של תורת היחסות הפרטית.
במכניקת הקוונטים הדינמיקה עשויה להתייחס למידת הקוונטיזציה של הכוחות, כגון אלקטרודינמיקה קוונטית וכרומודינמיקה קוונטית.
בפתרון בעיות דינמיות (לפי המכניקה הקלאסית) יש להבדיל בין גוף נקודתי, מערכת חלקיקים וגוף קשיח (בבעיות גוף קשיח יש להתחשב במומנט התמד).
בהתאם לאילוצים, ניתן לנסח לבעיה משוואות קינמטיות המתארות קשרים (קשר מרחב-זמן) בין מיקום, מהירות ותאוצה בזמן (בין אם מדובר בתנועה קווית, זוויתית או כללית).
כמו כן, ניתן לנסח משוואות קינטיות: משוואות ניוטון-אוילר (הראשונה מתארת את הקשר בין סך הכוחות לתאוצה קווית, והשנייה מתארת את הקשר בין סך המומנטים לתאוצה זוויתית), משוואות שימור אנרגיה, שימור תנע קווי או שימור תנע זוויתי.
שימור אנרגיה מתקיים בהיעדר כוחות לא משמרים (בפשטות: כאשר לא מתבצעת עבודה), אחרת, יש לכלול את עבודות הכוחות הלא משמרים במשוואת שימור האנרגיה.
שימור תנע קווי מתקיים בהיעדר כוחות, כאשר בכיוון מסוים שקול הכוחות שווה לאפס, בכיוון זה מתקיים שימור תנע קווי.
שימור תנע זוויתי מתקיים בהיעדר מומנטים – בדומה לשימור תנע קווי, ניתן להגדיר שימור תנע זוויתי בכיוון מוגדר, במאונך למישור הסיבוב.
במכונת אטווד, שני גופים בעלי מסות שונות, m1 ו-m2 קשורים בחוט בעל מסה זניחה משני צדי גלגלת.
בלי הגבלת הכלליות, נניח כי m1>m2, ולכן m1 תאיץ מטה ו־m2 תאיץ מעלה (באותה תאוצה).
על כל אחת מהמסות פועלים כח הכבידה והמתיחות (מסומנת ב־T), לכן:
מחיבור בין שתי המשוואות מתקבל:,כלומר, התאוצה במערכת:
אם במקום m2 נסמן m ובמקום m1 נסמן km (כלומר, k הוא היחס בין המסות), נקבל:
כלומר התאוצה לא תלויה במסות אלא רק ביחס ביניהן.
בעזרת התאוצה ותנאי ההתחלה (במקרה זה נניח x0=0, v0=0), הקינמטיקה נותנת משוואות המתארות את המיקום והמהירות כפונקציה של הזמן:
או מהירות כפונקציה של מיקום:
תחת אותם תנאי התחלה, שני הגופים נמצאים במנוחה באותו הגובה, כך שהאנרגיה במצב ההתחלתי היא 0. במצב הסופי, לגבי גוף 1:
כאשר v היא מהירותו של גוף 1, h הוא הגובה שירד הגוף, ו־WT,1=-Th היא העבודה שביצע החבל על הגוף.
באופן דומה, לגבי גוף 2:
בהנחה שמהירות הגופים שווה, והמרחק אותו עברו שניהם שווה.
במקרה זה, WT,2=+Th, בסימן חיובי, כי עבודת המתיחות שוות כיוון לתנועת גוף 2. מתוך שיקולי שימור אנרגיה,
שזהה לתוצאה שקיבלנו משיקולי כוחות, אך ללא תלות מפורשת בזמן.
דינר אלג'ירי הוא ההילך החוקי של אלג'יריה.
כמטבעות רבים במזרח התיכון, המטבע מכונה דינר על בסיס המטבע דנאריוס מהתקופה הרומית.
כל דינר כולל 100 סנטימס.
מטבעות הסנטימס אינם נמצאים עוד בשימוש רחב, כמוהם כמטבעות 1 ו-2 דינר.
נכון לינואר 2022, היחס בין הדינר לשקל הוא כ-43 דינר לשקל אחד.
קבוצת הכדורגל דינמו קייב (באוקראינית: Футбольний Клуб Динамо Київ) היא קבוצת כדורגל אוקראינית, המייצגת את עיר הבירה קייב והיא אחת מקבוצות הכדורגל הגדולות במזרח אירופה והמעוטרת ביותר באוקראינה והייתה המעוטרת ביותר בברית המועצות.
קבוצת דינמו הוקמה במאי 1927, בחסות משטרת קייב ומאז הקמתה זכתה ב-13 אליפויות ברית המועצות, 9 גביעי ברית המועצות, 3 טורנירי הסופר קאפ הסובייטי ולצד דינמו מוסקבה הייתה היחידה שהשתתפה בכל עונות האליפות הסובייטית, מבלי לרדת ליגה.
דינמו קייב הייתה הקבוצה הלא-מוסקבאית הראשונה שזכתה באליפות ברית המועצות ולרשותה גם זכייה ב־17 אליפויות אוקראינה, 13 גביעים לאומיים ו־9 גביעי סופר קאפ לאומי.
במפעלים האירופיים העפילה הקבוצה שלוש פעמים לשלבי חצי גמר ליגת האלופות (בשנים 1977, 1987, 1999) וזכתה בשתי גביעי המחזיקות (1975, 1986) ובסופר קאפ האירופי 1975 והייתה לקבוצה הסובייטית הראשונה שזכתה בתואר אירופי והיא הקבוצה האוקראינית הראשונה לזכות בתואר אירופי.
דינמו מדורגת במקום 29 בדירוג אופ"א ובמקום ה-16 ברשימת 200 מועדוני הכדורגל הגדולים ביותר של המאה ה-20, מאת IFFHS והיא מקבוצות הכדורגל הטובות במזרח אירופה.
דינמו מארחת את משחקיה במרכז הספורט הלאומי אולימפיסקי שנחנך ב-1923 והוא האצטדיון הגדול ביותר באוקראינה (מכיל 70,050 מושבים).
היריבה הגדולה ביותר של דינמו קייב היא שחטאר דונצק, כאשר השתיים נחשבות לחזקות ביותר בכדורגל האוקראיני והמפגש ביניהן מכונה ל.
הקבוצה הוקמה ב-13 במאי 1927 כקבוצת חובבים, חלק מאיגוד ספורט סובייטי הנקרא "דינמו", על ידי סרגיי ברנימסקי וניקולאי צ'ניקוב.
האגודה הוקמה בדמות אגודת דינמו שהוקמה על ידי פליקס דזרז'ינסקי.
הייתה זו יוזמתו של סמיון זפדני, ראש סניף קייב של ג.פ.או., שהובילה ליצירת קבוצת הכדורגל.
סגנו, סרגיי ברמינסקי, החל להקים את הקבוצה לא רק מתוך אנשי המשטרה החשאית הסובייטית, אלא גם כדורגלנים ממועדונים אחרים בעיר.
כל הכדורגלנים היו חלק מקבוצת העיר המאוחדת או אלופת העיר.
הקבוצה שזה עתה נוצרה שיחקה את משחקה הרשמי הראשון ב-1 ביולי 1928 נגד קבוצת עיר מאוחדת מקומית בעת ביקורה בבבילה צרקבה.
הקבוצה חנכה את אצטדיון הבית שלה ב-12 ביוני 1933, שנה לפני שהממשלה הסובייטית הפכה את העיר לבירת אוקראינה הסובייטית.
בשנת 1936 נערכה אליפות ברית המועצות הראשונה, ודינמו קייב הייתה ממייסדות הליגה שזה עתה הוקמה.
ברם הצלחותיה המוקדמות הוגבלו למקום השני בשנת 1936 ולמקום השלישי בשנת 1937. בעונת 1941 שיחקה רק תשעה משחקים כאשר מלחמת העולם השנייה קטעה את משחקי הליגה.
בשנת 1942 נערך משחק אשר לימים קיבל את השם משחק המוות, בין שחקני דינמו קייב לשעבר לבין קבוצת "סטארט" שייצגה את הכובשים הנאצים.
המשחק הסתיים בתוצאה 3–5 לטובת הסובייטים, תוצאה שגבתה את חייהם של כמה משחקני הקבוצה, שנרדפו על ידי הנאצים.
משנות ה-50 ועד שנות ה-80 השחקנים המקצוענים גם קיבלו באופן פורמלי דרגה של קצין משטרה.
אלפי אזרחי ברית המועצות אחרים שילמו מסי חבר סמליים לאיגוד הספורט והיו חברים בו.
במהלך התקופה הסובייטית, דינמו קייב הפכה לסמל לזהות אוקראינית ומשחקים של הקבוצה נגד קבוצות ממוסקבה זכו לאהדה רחבה של האוכלוסייה האוקראינית.
בתקופה הסובייטית, דינמו הייתה אחת היריבות העיקריות, ולעיתים קרובות היריבה היחידה, למועדוני הכדורגל ממוסקבה.
יכולתה לאתגר את הדומיננטיות של מועדוני מוסקבה בכדורגל הסובייטי ולעיתים קרובות לנצח אותם בדרך לזכייה באליפות ברית המועצות, הייתה עניין של גאווה לאומית עבור אוקראינה.
מנהיגי הרפובליקה האוקראינית ראו במועדון באופן לא רשמי את נבחרתם הלאומית וסיפקו תמיכה נדיבה, מה שהפך את דינמו לקבוצה מקצועית בעל חשיבות בינלאומית.
בשנת 1989 עברה דינמו לבעלות חברה עצמאית המנותקת מאגודת "דינמו" ובעונות האחרונות של הליגה הסובייטית היא התמודדה בצבעים הלאומיים של אוקראינה (כחול וצהוב) כחלק מהתנועה הלאומית שזכתה לפופולריות רבה.
השנים הראשונות אחרי פירוק ברית המועצות
לאחר פירוק ברית המועצות, דינמו צורפה לליגת העל האוקראינית בכדורגל שאך זה הוקמה.
אלא שכבר בקיץ 1993 הקבוצה התמודדה עם משבר רציני כאשר המדיניות הכלכלית של נשיא דינמו, ויקטור בזברקי, הציבה את דינמו בדרך לפשיטת רגל.
ב-19 ביולי 1993 אספה יוצאת דופן של מאמנים ושחקנים דחפה לפיטוריו של ויקטור בזברקי והוקמה חברת מניות בשם "מועדון הכדורגל דינמו קייב", שרכשה את הקבוצה.
לנשיא החברה שזה עתה הוקמה מחדש נבחר איגור סורקיס, איש עסקים ממוצא יהודי, שהיה מקורב לנשיא לשעבר ליאוניד קוצ'מה ואחד הטייקונים העשירים במזרח אירופה (עם קשרים לעסקי אלקטרוניקה ונפט).
האופוזיציה באוקראינה האשימה את המדינה ברשלנות בהפרטת המועדון שנמכר לטענתה מתחת למחיר השוק שלו.
תמיכתו בנשיא אוקראינה התבטאה בכך שבבחירות באוקראינה נעשה שימוש על ידי תומכי קוצ'ימה בסמלי ושחקני הקבוצה, ובהם אנדריי שבצ'נקו.
באותו זמן אגודת דינמו הסכימה להעביר לידי דינמו קייב שני מרכזי אימונים ואת אצטדיון דינמו.
מלבד קבוצת הכדורגל ואגודת דינמו צורפו לדירקטוריון הקבוצה גם נציגי מרכז חברת סלבוטיץ' וניופורט.
הוקמה ועדת סקירה שהורכבה ממנהלי משרד הפנים האוקראיני, שירות הביטחון של אוקראינה, כוחות משמר הגבול ומשרד התובע הכללי, בכך נמשכה המסורת לפיה דינמו נתמכת על ידי מנגנוני הביטחון במדינה.
מעמדה של דינמו כמועדון הבכיר במדינה לא השתנה, כאשר הקבוצה המשיכה לשלוט בתחרויות המקומיות, עם זכייה תשע פעמים רצופות באליפות אוקראינה (בשנים 1993–2001) כשהיא מייצגת את המדינה פעם אחר פעם בליגת האלופות.
באותן שנים החלה לצמוח היריבות העיקרית שלה עם שחטאר דונצק, מועדון מאזור דונבאס, שהגיע למקום השני לדינמו מספר פעמים לפני שהצליח לזכות באליפות בשנים 2002, 2005, 2006 ו-2008
(בארבעת המקרים, דורגה דינמו שנייה).
המשחקים בין שני הצדדים הללו נקראים "הקלאסיקו האוקראיני".
בשנים 1989–1993 הופעלה גם קבוצת כדורגל נשים דינמו קייב.
בשנת 2007, כחלק מחגיגות 80 שנה למועדון, התווספו ללוגו הקבוצה שני כוכבי זהב, המייצגים עשרה תארים באליפות אוקראינה ועשרה תוארי אליפות ברית המועצות.
בעונת זכתה דינמו קייב בדאבל ובסופר קאפ האוקראיני אחרי שנתיים שבהן לא זכתה באליפות הליגה המקומית.
אך בשל ההופעה הרעה בליגת האלופות בשתי העונות האחרונות, הנהלת דינמו קיבלה החלטה מעט לא צפויה עם מינויו של המאמן הזר הראשון בתולדות המועדון: יורי סיומין הרוסי.
בעבר רק שחקנים לשעבר או בוגרי האקדמיה לכדורגל של דינמו מונו למאמנים, אך בדצמבר 2007 הוזמן סיומין.
גם עונת 2009 הביאה להצלחה למועדון, שחגג זכייה 13 באליפות האוקראינית.
בעונה שכללה את ניצחון השיא שלה, ניצחון 9–0 על איליצ'יבץ מריופול, הצליחה הקבוצה לסיים כסגנית האלופה בשנים 2010–2011, מאחורי שחטאר דונצק.
בעונתו האחרונה של אנדריי שבצ'נקו במועדון, דינמו סיימה גם כאלופת 2011–2012. בעונת 2011/12 דינמו הצליחה להגיע גם לשלב הבתים של הליגה האירופית לאחר שהודחה בסיבוב המוקדמות השלישי בליגת האלופות על ידי רובין קאזאן בתוצאות 0:2 בקייב ו-2:1 בקאזאן.
בפלייאוף הליגה האירופית הצליחה להביס את ליטקס לובץ' בתוצאה 1–3, אך בשלב הבתים דינמו סיימה שלישית לאחר קמפיין מאכזב בבית שהכיל את בשיקטאש, מכבי תל אביב וסטוק סיטי.
באפריל 2013 הוכרז שדינמו תשתתף במפעלים האירופיים ללא קהל עקב גזענות מצד האוהדים במשחקים קודמים.
בעונת 2012/13 הצליחה להעפיל לשלב הבתים של ליגת האלופות אחרי שגברה על פיינורד 3–1 ועל בורוסיה מנשנגלדבאך 4–3 בסיכום הכולל והעפילה לשלב הבתים.
דינמו שובצה לבית עם פריס סן ז'רמן, פורטו ודינמו זאגרב וסיימה במקום השלישי עם חמש נקודות בלבד והודחה בסיבוב 32 האחרונות ב על ידי בורדו, 2–1 בסיכום הכולל.
בליגת העל דינמו סיימה שלישית ואילו בגביע היא הודחה בשלב 32 האחרונות.
בסך הכל, עונת 2012/13 הייתה אכזבה עבור דינמו, כאשר עונת 2013/14 הייתה עונה מאכזבת לא פחות מכיוון שדינמו סיימה במקום הרביעי בליגה, הגרוע ביותר מאז הקמת הפרמייר ליג האוקראיני והצליחה להגיע רק לשלב 32 האחרונות בליגה האירופית כשהודחה על ידי ולנסיה.
אולג בלוחין שאימן את דינמו פוטר והוחלף על ידי שחקן העבר סרהי רברוב.
תחתיו, דינמו הצליחה לזכות בגביע האוקראיני בעונת 2013/14, לראשונה מזה חמש שנים.
בתחילת עונת 2014/15 דינמו החתימה שחקנים מבטיחים רבים כמו אלכסנדר דרגוביץ', ג'רמיין לנס (שעזב לאחר סיום העונה), לוקאס תאודורצ'יק וויטורינו אנטונס.
בהדרכת רברוב, דינמו זכתה באליפות במאזן נטול הפסדים ובגביע האוקראיני 2014/15 וזכתה בדאבל מקומי לראשונה מזה שמונה שנים.
בליגה האירופית בעונת 2014/15, דינמו העפילה לשלב הבתים וסיימה במקום הראשון עם 15 נקודות והתקדמה עד לרבע גמר הליגה האירופית, כאשר רברוב העדיף משחק הגנתי.
עם זאת, ברבע הגמר, דינמו הודחה על ידי פיורנטינה.
בתחילת עונת 2015/16, דינמו החתימה את דרליס גונזלס המוכשר והוגרלה לבית ז' של ליגת האלופות לצד צ'לסי פורטו ומכבי תל אביב.
דינמו סיימה במקום השני עם 11 נקודות אחרי הופעה מרהיבה ו-0–2 בפורטו.
עם זאת, דינמו נענשה על ידי אופ"א על תקרית גזענית במשחק הביתי מול צ'לסי בו ארבעה גברים שחורים הותקפו ביציע על ידי אוהדי דינמו.
למרות זאת, דינמו העפילה לשמינית גמר ליגת האלופות לראשונה מאז שנת 2000, שם הוגרלה מול מנצ'סטר סיטי שהדיחה את דינמו.
ההופעה המקומית של דינמו הייתה בלתי נשכחת באותה מידה כאשר המועדון חגג זכייה באליפות ליגת העל האוקראינית כשהפסידה פעם אחת בלבד, לריביתה שחטאר דונצק 0–3 פעמיים והודחה ברבע גמר הגביעי האוקראיני.
בסוף העונה עזבו את המועדון כמה משחקניה כמו מיגל ולוסו, אלכסנדר דרגוביץ', יונס בלהנדה וחוקאש תאודורצ'יק.
עונת 2016/17 הייתה אכזבה יחסית עבור דינמו, שסיימה במקום השני בפרמייר ליג האוקראיני, אחרי שחטאר דונצק, עם הפרש של 13 נקודות אחרי שורה של תוצאות מאכזבות.
בליגת האלופות הוגרלה לשלב הבתים עם נאפולי, בנפיקה ובשיקטאש.
דינמו סיימה במקום הרביעי אחרי קמפיין עגום, אף על פי שהצליחה לרשום ניצחון 6–0 על בשיקטאש בקייב.
בחלון ההעברות בחורף, דינמו החתימה את הבלמים המבטיחים אלכסנדר פנטיץ' וטמאס קאדר והתמקדה בכישרונות של אקדמיית הנוער כמו ויקטור ציהנקוב, ארטם בסדין ו-ולודימיר שפלייב שהצליחו לשפר את הופעותיה.
עם זאת, דינמו הפסידה בגמר הגביע האוקראיני לשחטאר דונצק בתוצאה 0–1.
היריבות עם שחטאר וזכייה 16 באליפות
לקראת עונת 2017/18, לאחר שסרהי רברוב עזב, מונה שחקן העבר אליאקסנדר חילקביץ' כמחליפו של רברוב.
בשתי העונות הראשונות שלו, דינמו לא הצליחה להעפיל לשלב הבתים של ליגת האלופות ונאלצה להסתפק בשלב הבתים של הליגה האירופית.
בשתי הפעמים הודחה בסופו של דבר בשלב שמינית הגמר, תחילה על ידי לאציו בעונת 2017/18, ולאחר מכן על ידי צ'לסי בעונת 2018/19. בזירה המקומית, דינמו נותרה במקום השני אחרי שחטאר בליגת העל האוקראינית.
למרות חוסר התקדמות לכאורה בתוצאות, חוזהו של חילקביץ' הוארך לשנתיים, אחרי שדינמו זכתה בסופר קאפ האוקראיני עם ניצחון על יריבתה המושבעת שחטאר דונצק.
עם זאת, שישה משחקים לאחר הארכת חוזהו חילקביץ' פוטר ב-14 באוגוסט 2019, לאחר ששוב לא הצליח להביא את דינמו לשלב הבתים בליגת האלופות.
במקומו מונה אלכסיי מיכאיליצ'נקו שהצליח להביא לקבוצה זכייה 12 ב, אך למרות השינוי, התוצאות על המגרש כמעט לא השתפרו: דינמו אומנם זכתה באליפות אוקראינה 2019/2020 אך סיימה במקום השלישי בשלב הבתים של הליגה האירופית באותה עונה.
ביולי 2020, מונה מירצ'ה לוצ'סקו הרומני, שאימן בעבר את יריבתה המושבעת של דינמו, שחטאר דונצק, במשך 12 שנה, למאמן החדש.
הוא התפטר לאחר ארבעה ימים בלבד, בעקבות מחאת אוהדים נגדו אך חזר לתפקידו כעבור שעות בודדות.
תחתיו דינמו זכתה ב כשגברה על שחטאר דונצק והבטיחה זכייה תשיעית בטורניר ושלישית ברציפות והוא הצליח היכן שקודמיו נכשלו כשדינמו העפילה לשלב הבתים של ליגת האלופות בעונת 2020/2021 לראשונה מזה 4 שנים, זאת אחרי שגברה על גנט בסיבוב המוקדמות השלישי, כשהפעם הקודמת הייתה בעונת בהדרכת יורי סיומין.
בתום עונת 2020/2021 לוצ'סקו הוליך את דינמו לזכייה מספר 16 באליפות אוקראינה וזכייה מספר 13 ב.
ברם, הקבוצה סיימה במקום האחרון בשלב הבתים של ליגת האלופות בבית שכלל את ברצלונה, בנפיקה ליסבון, באיירן מינכן עם מאזן של שוויון אחד מאופס מול בנפיקה וחמישה הפסדים.
משנת 1934 אצטדיון דינמו קייב משמש כמגרש הבית של דינמו.
ב-1954 האצטדיון שופץ בעקבות הריסתו במהלך מלחמת העולם השנייה.
לקראת אולימפיאדת 1980 נערכו באצטדיון שיפוצים נרחבים משנת 1978, במהלך השיפוצים הוצבו עמודי תאורה ולוח תוצאות אלקטרוני ומבנה מינהלי.
לאחר השיפוץ תכולת המושבים צומצמה ל-18,000 מושבים.
לאחר התפרקות ברית המועצות האצטדיון שופץ שוב והפעם קוצצה כמות המושבים ל-16,000 מושבים.
ב-2002 לאחר מותו של ולרי לובנובסקי האצטדיון נקרא על שמו וב-2003, במלאת שנה למותו, הוצב פסל בדמותו.
דינמו אירחה בו משחקים בשנים 1996–2011.
משנת 2012 דינמו החלה לארח בקביעות את משחקיה באצטדיון האולימפי בעיר המכיל 70,050 מושבים.
המשחק הראשון שדינמו אירחה בו משחק היה ב-9 בספטמבר 1945 במסגרת ליגת העל הסובייטית בכדורגל כשאירחה את דינמו טביליסי במשחק שהסתיים בתוצאה 2:7, משנת 1953 עד 1996 האצטדיון שימש גם כן כמגרש הבית של דינמו.
משנת 1996 עד סוף 2007 האצטדיון האולימפי אירח את משחקי דינמו במסגרת המפעלים האירופיים והגביע האוקראיני.
מתקן האימונים של הקבוצה ממוקם בשכונת צ'פאייבקה בדרום קייב.
בסיס האימונים נבנה ב-1961 ושופץ לאחרונה בשנים 1995–1998. הוא כולל שישה מגרשי דשא טבעי פתוחים, אולם ספורט, מגרש עם דשא סינתטי ואולם סגור למשחקי כדורגל.
משמש לאימונים ולאירוח משחקים קטנים עם קהל של עד 1,200 איש.
שימש בעיקר כאצטדיון עבור קבוצות המילואים וקבוצת הנוער.
הקבוצה נמצאת בבעלות האוליגרך האוקראיני איגור סורקיס, שמכהן כנשיא דינמו קייב מאז 10 ביוני 2002. בעונת 1986/87 הקבוצה חתמה על חוזה ספונסרות עם Commodore ובמשך שבעה משחקים השחקנים לבשו חולצות עם הכיתוב Commodore.
בעונת 2014/15 נדרה בנק פשט את הרגל והקבוצה הופיעה ללא ספונסר במהלך שנת 2015.
להלן עשרת השחקנים שהשתתפו בהכי הרבה משחקים רשמיים במדי דינמו קייב, נכון ל-25 במאי 2024. שחקנים מודגשים הם שחקנים שעדיין פעילים בדינמו קייב.
להלן עשרת השחקנים שהבקיעו הכי הרבה שערים במשחקים רשמיים במדי דינמו קייב, נכון ל-18 באפריל 2025. שחקנים מודגשים הם שחקנים שעדיין פעילים בקבוצה.
מאז הקמת הקבוצה היא השתמשה במספר סמלים עיקריים.
במרבית השנים היא השתמש באות D כחולה עקב היותה חלק מאגודת דינמו.
בשנת 1972 עוצב סמל חדש ששימש את דינמו עד 1989. לאחר התפרקות ברית המועצות שוב נעשה שימוש באות D, הפעם עם הכיתוב קייב באוקראינית בתחתית הסמל.
במלאת 80 שנה להקמת הקבוצה עוצב סמל חדש בשנת 2007, שהמשיך לשמש בגרסה מופשטת יותר את המועדון עד 2011, כשעוצב הסמל הנוכחי.
דינמו קייב השתתפה בכל אליפויות ברית המועצות ואוקראינה וזכתה בשני המפעלים יותר מאשר כל קבוצה אחרת.
תקופת הזוהר של המועדון הייתה בשנות ה-70 וה-80. שחקני המועדון היוו רוב בנבחרת הלאומית של ברית המועצות.
החלוץ אולג בלוחין הוא מלך ההופעות (432) והשערים (211) של נבחרת ברית המועצות בכל הזמנים שמונה בשנת 2012 למאמן המועדון.
ולרי לובנובסקי (מת ב-2002), שהיה שחקן בשנות ה-60 ואחר-כך מאמן ראשי של המועדון, היה אחראי ללא מעט מן ההצלחות בעשורים האחרונים.
על שמו נקרא טורניר המתקיים מאז 2003, והאצטדיון של הקבוצה.
מועדון הספורט דינמו סיטי (אלבנית: Klubi Sportiv Dinamo Tirana או בקיצור FC Dinamo City) הוא מועדון כדורגל מהעיר טירנה, בירת אלבניה.
המועדון נוסד ב־1949 בשם "דינמו טירנה" על ידי משרד הפנים האלבני בתקופת שלטונו של אנוור הוג'ה.
המועדון משחק באצטדיון "סטאדיוני סלמן סטרמאזי" שתכולתו היא 12,000 מקומות.
המועדון היריב הגדול של דינמו הוא אס קיי טירנה, גם כן מן העיר טירנה.
ב-1995 המועדון שינה את שמו ל-"מועדון הספורט האולימפי טירנה".
בשנת 1997 הוא שב לשחק תחת שמו המקורי.
בעונת 2009/2010 הקבוצה זכתה באליפות בפעם ה-18 ושחקן שלה אליס בקאי זכה בתואר כדורגלן השנה בפעם השנייה ברציפות.
אומנם לאחר עונה זו החלה ירידה ביכולת של הקבוצה.
בסוף עונת 2011/2012 המועדון ירד מליגת העל האלבנית לליגה השנייה.
מעונת 2012/2013 המועדון משחק ברציפות בליגה האלבנית השנייה.
הקבוצה סיימה עונת 2020/21 במקום הראשון בליגת משנה וקודמה לליגת העל האלבנית לקראת עונת 2021/22.
ב-25 באוגוסט 2023 שינה המועדון את שמו מ"דינמו טירנה" ל"דינמו סיטי".
דינר הוא יחידת מטבע של מדינות מוסלמיות רבות במזרח התיכון ובצפון אפריקה וכמו כן במדינות סלאביות במערב הבלקן, כולל סרביה ומקדוניה הצפונית של היום.
המילה "דינר" (دينار בערבית ובפרסית, משם גם Динар או Dinar בסרבית-קרואטית ובמקדונית) נובעת מהמילה denarius, שמו של מטבע רומי, שבעברית ובארץ ישראל נקרא "דינר" (וגם "זוז"), ובשם זה הוא נזכר בספרות חז"ל.
מדינות שמשתמשות בדינר כמטבע שלהן
איראן: ריאל איראני מתחלק ל-100 דינר
מדינות שהשתמשו בעבר בדינר כמטבע שלהן
אבו דאבי: דינר אבו דאבי
בוסניה והרצגובינה: דינר בוסניה והרצגובינה
האזור האוטונומי של קריינה הסרבית: דינר קריינה
רפובליקה סרפסקה: דינר רפובליקה סרפסקה
פדרציית דרום ערב: דינר דרום ערב
דרום תימן: דינר דרום תימני
דינר פרנקי היה בשימוש במספר מדינות בימי הביניים.
דינקו ליובומיר שאקיץ' (; 8 בספטמבר 1921 – 20 ביולי 2008) היה פושע מלחמה קרואטי.
מפקד מחנה המוות יאסנובאץ בתקופת מלחמת העולם השנייה.
הוא נמלט לאחר המלחמה לארגנטינה, שם אותר באפריל 1998 בסיועו של צייד הנאצים אפרים זורוף.
במהלך שהותו בארגנטינה התיידד עם הדיקטטור הפרגוואי אלפרדו סטרסנר.
שאקיץ הוסגר לקרואטיה ב-17 ביוני 1998 שם הועמד לדין.
בתום משפט שנמשך שישה חודשים הוא נדון באוקטובר 1999 ל-20 שנות מאסר, בגיל 78. גם אשתו נאדה שאקיץ' הוסגרה ביחד איתו.
היא הועמדה לדין בזאגרב באשמת פשעי מלחמה, אך שוחררה בטענה שלא נמצאו כל עדויות או ראיות של ממש נגדה.
נאדה, אחותו של המפקד הראשון של מחנה יאסנובאץ, פיקדה על סטארה גרדישקה, מחנה לוויין של יאסנובאץ.
כתב האישום ופשעיו של שאקיץ'
דינקו שאקיץ' שירת במחנה יאסנובאץ מדצמבר 1942 עד נובמבר 1944. מתחילת אפריל 1944 עד נובמבר אותה שנה הוא פיקד על המחנה, תוך שהוא מעורב באופן אישי בעינויים, התעללויות ורציחות של אסירי המחנה.
הוא הרעיב את האסירים, שלח אותם לעבודות כפייה והתעלל בהם פיזית ונפשית, התעללות שהביאה במקרים רבים למותם.
מכתב האישום עולה עוד כי אסירים חולים או כאלה שלא נמצאו מתאימים לעבודה עונו והוצאו להורג.
שאקיץ' גם הואשם בכך שביוני 1944 הוציא להורג במו ידיו, ביריות מאקדחו, שני אסירים יהודים, אברהם מונטיליו ולאון פררה, בפני כל אסירי המחנה.
העילה לרצח – ניסיון בריחה, לכאורה, של מוזיקאי בשם וולנר.
שני הנרצחים היו מוזיקאים יהודים.
באותו זמן, נשלחו עוד 25 יהודים לעינויים והרעבה בזבונארה או "הפעמונייה", מחסן עינויים קטן.
תליית קבוצת בושקוביץ' : ב-21 בספטמבר 1944, בעקבות ניסיון התארגנות של האסירים, הוצאה להורג בתלייה קבוצה של 20 אסירים, תחת הנהגת רבאץ' רמזייה וד"ר מילאן בושקוביץ', וגופותיהם נשארו תלויות על הגרדומים במשך מספר ימים.
שאקיץ' עצמו ירה למוות באחד האסירים, ד"ר מילה בושקוביץ', וכן עינה את רמזייה בלהביור.
בה בעת, נתלתה במחנה "קוז'ארה" שבעיירה יאסנובאץ קבוצה שהייתה בקשרים עם "קבוצת בושקוביץ'", וכללה את מנהל בית-החולים של האוסטאשה, ד"ר מארין יורצ'ב, אשתו, קצין אוסטאשי בשם נמט, ואי-אלו אסירים.
אנדריה ארטוקוביץ' בעצמו, חזה בגופות שנותרו תלויות שלושה ימים.
שאקיץ' הואשם כאחראי לעוד מספר ענישות שנערכו במסדרי-מחנה או מחוצה להם: הוא הואשם בירי באלברט יזרעאל בעורפו, ובתלייתו של ניסים קפר.
ניסים היה חייט, אשר תפר כומתות לשניים–שלושה קצינים אוסטאשים בלי-שנתבקש (ייתכן, שהקצינים הפילו אותו בפח, באומרם לו שייקבל מזון אם יתפור להם, ואז באו אל המפקד בתלונות, מקרים כגון אלו היו שכיחים).
ניסים נתלה, ובמשך התלייה: "שאקיץ' אמר שעל ניסים להיתלות עתה, ולאחר שנתלה בא אוסטאשה גדול וניער את ניסים התלוי מרגליו עד ששמענו את ורידיו ועצמותיו של ניסים נשברים".
שלושה ימים לפני-כן, נתלו באותו מקום שלושה אסירים ש"לא כיבדו את הסמכויות האוסטאשיות ולכן גמרו פה במחנה ועתה ניסו כוחם בבריחה".
כשנתלו אמר שאקיץ' לאסירים שלא ניתן לברוח מהמחנה "כי יאסנובאץ סגור הרמטית".
אחד האסירים אמר לצופים: "להתראות, ילדים שלי" ושאקיץ' ענה לו: "וכי למה זה לא חשבת על ילדיך קודם?" במסדר אחר, שנערך בסטארה גרדישקה, סייע שאקיץ' ביד מילה בושאק לבחור 36 אסירים שבילו חודשיים בעינויים והרעבה ב"מלון גאגרו".
הוא גם נחשד בקשר להמתה בגז של נשים וילדים שהובאו מג'אקובו.
כמו כן הוא הואשם באחריות לרציחתם של אלפי אסירים אחרים שהובאו במשלוחים למחנה והוצאו להורג באתרי הוצאה להורג סמוכים.
בתם משפט שנמשך שישה חודשים, שזכה לסיקור נרחב בקרואטיה ובתקשורת הבינלאומית ואיפשר לקרואטים להתמודד לראשונה עם עברם, הורשע שאקיץ' בפשעים נגד האנושות ונדון ל-20 שנות מאסר, העונש המקסימלי בחוק הקרואטי.
בפסק הדין הורשע שאקיץ' באחריות לסבל הרב שנגרם לאסירי יאסנובץ', כולל מוות בהרעבה, עבודת פרך ועינויים.
כמו כן הורשע באחריות להוצאתם להורג של אסירים חולים ו"בלתי מתאימים" לעבודה.
האסירים נלקחו למבנה במחנה שנקרא "זבונרה" (פעמונייה), שם עונו ונרצחו.
שאקיץ' נמצא אשם גם באחריות לפשעים שביצעו אוסטאשים אחרים תחת פיקודו.
השופטים מצאו את שאקיץ' אשם ברציחת קבוצה של 20 אסירים, בראשות מילה בושקוביץ'.
בוסקוביץ' הוצא להורג על ידי שאקיץ' עצמו.
כמו כן הורשע שאקיץ' ברציחתם של שני אסירים יהודים, אלברט ישראל וניסים קפר (חייט שתפר מספר כומתות לקצינים ללא בקשתם).
ההוצאה להורג נעשתה במהלך מסדר של האסירים.
שאקיץ' הורה לשני היהודים לצעוד צעד אחד קדימה ואז ירה בהם והרג אותם במקום.
הגופות עברו תלייה והשפלה משך ימים מספר.
באופן דומה רצח שאקיץ' שני יהודים נוספים, אברהם מונטיליו ולאון פררה.
שאקיץ' טען להגנתו כי הוא חף מפשע.
הוא הכחיש כי בתקופתו נעשו פשעים כלשהם וטען כי העדים בודים את הסיפורים מדמיונם או שמדובר בתעמולה אנטי קרואטית.
כשהעד יעקב פינצי טען שכשהצעידו אותו עם עוד 700 איש בצעדת מוות בת-עשר-שעות את כל 37 הקילומטרים מסטארה-גרדישקה ליאסנובאץ, ב-23 בספטמבר 1944, ושאוסטאשה הכה אותו בעורף בקת-רובה ואמר: "אתה עינית את ישו", שאקיץ' צחק, והשופט גער בו, והוא ענה: "אני קורא כדי להימנע מלהקשיב לשטויות".