tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בשנת 2015 קיימה הלהקה סיבוב הופעות במסגרת 50 שנות פעילות.
גם אז הופיעה הלהקה בישראל ב-4 ביולי 2016 בהיכל מנורה לפני קהל שמנה יותר מ-10 אלף אנשים.
ב-9 ביולי 2022 ה'סקורפיונוס' שבו לישראל במסגרת Rock Believer Tour והופיעו בהיכל מנורה.
במופע הסקורפיונס נגינו שירים חדשים שהוציאו, וכמובן את הלהיטים "Still Loving You" ו"Wind of Change" בהופעה בהיכל מנורה נראו חברי הלהקה מביעים תמיכה עם דגליי אוקראינה שנזרקו מהקהל.
ב- 23 לינואר 2026 הודיעה הלהקה על פטירתו של בסיסט הלהקה לשעבר פרנסיס בוכהולץ בגיל 71 לאחר מאבק בסרטן.
מתיאס יאבס - גיטרה חשמלית
רודולף שנקר - גיטרה חשמלית
פאבל מציודה - גיטרה באס
מייקל שנקר (אחיו הצעיר של רודולף שנקר)
2000 - Moment of Glory (עם הפילהרמונית של ברלין)
סקי (מנורווגית: Ski – קרש) הוא קבוצת ענפי-ספורט שבהם נעשה שימוש במגלשיים כציוד העיקרי.
תנועת אדם על גבי שלג התחילה כצורך תעבורתי, ותיעוד לשימוש במגלשי-שלג מופיע בציורי מערות הן באסיה והן בסקנדינביה כבר מהאלף השמיני לפני הספירה.
לאורך ההיסטוריה - עד למאה ה-18 - גלישה על השלג שימשה בארצות החורף לציד, לגמיאת מרחקים ובהמשך למסעות מלחמה.
סקי כענף ספורטיבי, החל להתגבש במאה ה-19 כאשר את אבי הענף מקובל לראות בסונדרה נורהיים (Norheim) הנורווגי.
כיום הסקי, על ענפיו ותת-ענפיו השונים, הוא ספורט אולימפי, וכמו כן מהווה חלק ניכר מתרבות הפנאי של החברה המערבית, כספורט לא תחרותי.
עם ההתקדמות שחלה במאה ה-20 בתחומי מדע שונים כאווירודינמיקה והנדסת חומרים, והתפתחות הסקי כספורט בכלל וכמקצוע אולימפי בפרט, חלו שינויים גם בציוד המשמש לגלישה.
הידע שנצבר שימש, למשל, לפיתוח חליפות סקי המתאפיינות בגרר נמוך, בגדים קלים ודקים בעלי יכולת בידוד חום גבוהה ומגלשיים קלים ואלסטיים אך קשיחים.
מלבד מגלשיים, ציוד סקי כולל על-פי רוב גם זוג מוטות שבהם אוחז הגולש המשפרים את איזונו ותאוצתו בשלג; נעליים מיוחדות או ערדליים - שאליהם מתחברים המגלשיים באמצעות תופסנים, חליפה המגינה מרטיבות וציוד-קצה שעשוי לכלול משקפי שמש או מסכת הגנה אחרת, ופריטי ביגוד חמים.
ענף הסקי התחרותי מתחלק למספר ענפי משנה:
פדרציית הסקי הבינלאומית (בראשי תיבות FIS) היא הגוף העולמי המנהל את ענף הסקי לסוגיו השונים.
סקי מים - בשונה מסקי שלג, הוא ענף ספורטיבי שאינו חוסה תחת פדרציית הסקי, וההיבט היחידי שמשותף לשני הענפים הוא השימוש במגלשיים.
סקי אלפיני הוא ענף ספורט חורף, בו המתחרים גולשים במורד הר במגוון של מסלולים, חלקם מהירים וחלקם טכניים.
המטרה של הגולש היא לסיים את המסלול בזמן הקצר ביותר כאשר הוא מקפיד לעבור בין דגלים שנעוצים במסלול.
מתחרה שלא הצליח לעבור בין זוג דגלים נפסל מאותה תחרות.
אירועי גביע העולם בסקי אלפיני מאורגנים על ידי פדרציית הסקי הבינלאומית, ונערכים במגוון אתרי סקי באירופה, צפון אמריקה ומזרח אסיה.
זהו סוג הסקי הלא עממי הפופולרי ביותר בעולם, והוא נפוץ בעיקר במדינות האלפים וסקנדינביה באירופה, ארצות הברית וקנדה.
ישנם ארבעה סוגי מסלולים בסקי האלפיני, כולם מסלולי עקלתון הנבדלים זה מזה בצפיפות הדגלים ביניהם הגולש נדרש לזגזג:
סלאלום - זהו סוג המסלול האיטי ביותר, וגם הטכני ביותר.
המתחרים צריכים לעבור בין זוגות דגלים קרובים אחד לשני ועם פריסה צפופה, מה שמחייב פניות חדות מאוד כדי לעבור בין הדגלים תוך כדי שליטה מבוקרת במהירות הגוברת באופן טבעי בזמן המקצה.
בכל תחרות בדרך כלל נפסל אחוז גבוה מהגולשים בגלל אי מעבר בין זוג דגלים.
סלאלום ענק - זהו מסלול מהיר יותר מסלאלום, ונחשב למקצה אשר בו, החשיבות היא למתחרה בעל היכולת הגדולה ביותר לשלב בין הצד הטכני ושימור המהירות.
רוב הגולשים שמתמחים בסלאלום מתחרים גם בסלאלום ענק.
הפניות חדות מעט פחות מבסלאלום, מה שמאפשר צבירת מהירות רבה יותר, לעיתים גם באזור 60–80 קמ"ש.
בסלאלום ענק יש על-פי רוב פחות פסילות מבסלאלום.
סופר G (קיצור של סופר ג'יאנט סלאלום) - זהו מסלול מהיר משמעותית מהקודמים שהוזכרו, עם דגלים צפופים פחות ולכן מאפשר לגולש לצבור מהירות רבה.
מקצה זה מוגדר כמקצה ה"טכני" של מקצה ה"דאון היל" שיוזכר בהמשך.
במסלולים מסוימים ישנם קטעים בהם המתחרה מגיע למהירות של 110 קמ"ש ויותר.
גלישה במורד ("דאון היל") - זהו המסלול המהיר ביותר בסקי האלפיני.
הדגלים מרוחקים מאוד אחד מהשני ובצפיפות נמוכה מאוד, לרוב הפניות אינן חדות והמתחרה צובר מהירות אדירה, במסלולים מסוימים גולשים במהירות של למעלה מ-130 קמ"ש.
בחלק ממסלולי הגלישה במורד, בונים את המסלול עם כמה תלוליות קטנות (Bumps) על מנת להקשות על המתחרים, אשר עקב תלוליות אלו משתדלים לא לקפוץ, אך במהירויות אלו גם ניתור לא מדויק יגרום למתחרה לזנק למרחק של עשרות מטרים.
זהו מסלול פחות טכני ויותר פיזי.
מספר הפסילות מועט, אולם בשל המהירות הרבה מתחרה שנופל נמצא בסכנת פציעה חמורה.
תחרויות בסלאלום וסלאלום ענק כוללות 2 מקצים, המתקיימים באותו מדרון אך במסלולים שונים (כלומר סידור השערים שונה בכל מקצה).
הדירוג נקבע על פי הזמן המצטבר ב-2 המקצים.
במיקצה השני המתחרים מזנקים בסדר הפוך למיקומם במיקצה הראשון.
תחרויות בגלישה במורד וסופר ג'י כוללות רק מקצה אחד.
גלישה במורד הוא המקצוע היחיד שבו המתחרים רשאים (ולמעשה חייבים) לערוך גלישות אימון על המסלול לפני התחרות.
בנוסף לתחרויות בכל מקצוע קיימת תחרות משולבת של גלישה במורד וסלאלום (שילוב אלפיני).
בתחרות הזו מתקיימת קודם תחרות הגלישה במורד, ואחריה 2 מקצים של סלאלום.
המסלולים יותר קצרים מבתחרויות הנפרדות.
הדירוג נקבע על פי הזמן המצטבר בשלושת החלקים.
בתחרויות לגברים המסלולים יותר ארוכים משל הנשים.
פרט לכך כל יתר הפרטים זהים.
לכל אחד מארבעת המסלולים של הסקי האלפיני יש ציוד אופייני לו.
ההבדלים העיקריים הם באורך מגלשי הסקי: מגלשיים ארוכים מעניקים מהירות רבה יותר אבל ככל שהמגלשיים ארוכים יותר השליטה של הגולש בפניות פוחתת.
לכן בסלאלום הגולשים משתמשים במגלשי סקי קצרים יחסית בעוד שבגלישה במורד המגלשיים האופייניים הם ארוכים.
גם מקלות-הסקי אותם אוחז הגולש משתנים, בענפים הטכניים המקלות ישרים בעוד שבענפים המהירים המקלות מעוקלים.
כל הגולשים מחויבים לחבוש קסדה, ובמסלולים הטכניים ישנם מיגונים שונים על הרגליים, הידיים והפנים כדי למנוע פגיעה בגולש מהדגלים הפזורים על המסלול.
לכל אחד מהמקצועות בסקי האלפיני יש דירוג עולמי משלו.
בנוסף ישנו דירוג כללי של סבב הגביע העולמי והוא התואר היוקרתי ביותר, שקלול של הישגי הגולש מכל הענפים של הסקי האלפיני.
גולש יכול לזכות בתואר הכללי מבלי לזכות באף אחד מהענפים, ולחלופין גולש יכול לזכות בדירוג הכללי מבלי להשתתף כלל בחלק מהענפים.
סקוריטטה (ברומנית: Securitate) הוא הכינוי המקובל של "מחלקת ביטחון המדינה" (Departamentul Securităţii Statului) ברומניה, בתקופת השלטון הקומוניסטי במדינה.
ארגון דומה התקיים לפני מלחמת העולם השנייה וכינויו היה "סיגורנצה".
הסקוריטטה הוקם ב-30 באוגוסט 1948 בצו 221 של נשיאות האספה הלאומית הגדולה של הרפובליקה העממית הרומנית.
תחילה כונה בשם "המינהלת הכללית לביטחון העם" (Direcţia Generală a Securităţii Poporului) או בקיצור DGSP.
המנהל הראשון היה גאורגה פינטיליה (Gheorghe Pintilie), שהיה ידוע גם בשמו הרוסי פנטליי בודנרנקו (Pantelei Bodnarenko).
לראש הסקוריטטה היה מעמד של שר במועצת השרים (הממשלה הרומנית), ותחתיו היו כמה סגנים: אלכסנדרו ניקולסקי (Alexandru Nicolski, שנולד בשם בוריס גרונברג – Boris Grünberg) וולדימיר מאזורוב (Vladimir Mazurov), שהיו סוכנים סובייטים.
על פי צו 221 הוטל על הסקוריטטה "להגן על הישגי הדמוקרטיה ולבצר את ביטחון הרפובליקה העממית הרומנית כנגד תככי האויבים הפנימיים והחיצוניים".
על פי צו 50, מיום 30 במרץ 1951, שונה השם הרשמי ל"המינהלת הכללית לביטחון המדינה" (Direcţia Generală a Securităţii Statului) ועל פי צו 264 מאפריל באותה שנה הוכפף לה גם "שירות המודיעין המיוחד" – Serviciul Special de Informaţii או, בקיצור: SSI.
ב-30 בדצמבר 1989, לאחר המהפכה הרומנית, החליטה "מועצת חזית ההצלה הלאומית" על פירוק הסקוריטטה.
במקומו הוקמו ב-1991 מספר ארגונים ובראשם שירות המודיעין הרומני.
סקורץ' הוא משחק פלטפורמה שנוצר בשנת 1991 על ידי וונדל הייקן למערכת ההפעלה DOS.
במשחק נלחמים טנקים שונים בתורות זה בזה בסביבה דו־ממדית, כאשר בכל תור על הטנק לנסות לפגוע ולהביס את יריבו על ידי קביעת זווית הירי ועוצמת הירי של הטנק שלו לפני כל ירייה.
במשחק יכול לשחק שחקן בודד (נגד המחשב) עד מספר שחקנים רב.
המטרה היא להשמיד כמה שיותר טנקי אויב ולהישאר הטנק היחיד בסוף השלב.
לכל טנק צבע אחר, כך שניתן להבדיל בין הטנקים השונים בקלות.
ישנם גם כמה דגמים של טנקים אך ההבדלים ביניהם אינם משמעותיים והשפעת ההבדל בין דגמי הטנקים על מהלך המשחק קטנה, זאת מלבד טנק אחד שהבחירה בו מותרת רק למחשב.
שימוש בטנק זה גורם לשדרוג הנשק הנורה.
בצורה זו, טיל בסיסי הנורה על ידי טנק זה הופך לטיל בעל ראש נפץ גרעיני.
סביבת המשחק היא הר של חול שגובהו אינו אחיד או מערה אשר בה יש גם תקרה מחול.
בעת פגיעה בחול על ידי פגז או נשק אחר נוצר פיצוץ אדום והחול שהיה במקום הפיצוץ נעלם.
כל חול שנשאר מעל נקודת הפיצוץ נופל מטה ולפעמים קובר תחתיו טנק אחד או יותר.
לסביבת המשחק השפעות נוספות על מהלך המשחק.
חלקו העליון של המסך המהווה את השמים יכול להציג מגוון התנהגויות, למשל ספיגת הפגז ופיצוצו המיידי, או החזרתו מטה כמו כדורסל על רצפה.
לסביבה יש אלמנט נוסף של רוח.
כיוון הרוח ועצמתה משפיעים על תעופת הפגזים ויש להתחשב בה בעת תכנון הירי.
בתחילת השלב הטנקים ממוקמים על הר החול במיקומים אקראיים.
כל שחקן בתורו בוחר נשק מהארסנל שברשותו, קובע את זווית ירי ואת העצמה ויורה, מתוך מטרה לפגוע בכמה שיותר טנקים.
בסיום כל שלב כל אחד מהשחקנים מקבל סכום כסף לפי מידת הנזק שגרם לטנקים האחרים.
את הכסף ניתן להשקיע בין השלבים במסך קנייה - רשימת נשק שהשחקן קונה ממנה כלי נשק שונים לפי הבנתו וככל שהנשק רב עצמה יותר מחירו גבוה יותר.
הנשק החדש מצטרף לארסנל של השחקן והוא יכול להשתמש בו בסיבובים הבאים.
המנצח במשחק הוא השחקן שהשיג את מספר הניצחונות הגדול ביותר לאחר מספר סיבובים שנקבע מראש.
סְקוֹרִיָה היא סוג של סלע געשי כהה בעל נקבוביות גדולות.
היא בדרך כלל בזלתית או אנדזיטית בהרכבה.
הסקוריה קלה כתוצאה ממספר גדול של נקבים אליפטיים הנראים לעין, אך רוב הסקוריה היא בעלת משקל סגולי גדול מ-1 ושוקעת במים.
הנקבוביות הן תוצאה של התנדפות גזים ואדים מתוך הלבה במהלך תהליך הצינון.
סלעי הסקוריה מוגדרים לפי המראה החיצוני שלהם, כאשר הרכב המינרלים הבונים אותם שונה ממקום למקום.
הסקוריה שונה מן הפומיס בכך שיש לה חללים גדולים יותר, ו"קירות" עבים יותר בין החללים.
כתוצאה מכך היא כהה יותר וצפופה יותר.
ההבדל במרקם הוא כנראה תוצאה של צמיגות נמוכה יותר במאגמה, המאפשרת פעולות מהירות יותר של התנדפות, גידול הבועיות, התמזגות והתנפצות.
הסקוריה יכולה להיווצר כחלק מהלבה, או כחלקים מן הטפרה – חומרי הפליטה הגעשיים בהם אפר געשי ופצצות געשיות.
לדוגמה, התפרצויות הר הגעש סטרומבולי יוצרות חרוטי סקוריה בעלי פאה תלולה.
סקוריה מורכבת מחלקים זכוכיתיים, ולעיתים גם פנוקריסטים.
המחצבה בפונה פאו, אי הפסחא, היא המקור לסקוריה בצבע אדום אשר שימשה את הילידים ליצירת כיפות הסלע המכסות את ראשם של המואי, וכן ליצירת כמה פסלים שלמים.
שמה של הסקוריה מגיע מן המילה היוונית σκωρία, חלודה.
כאשר מאגמה בהתפרצות מגיעה למקום בו הלחצים נמוכים, מים וגזים מומסים יכולים להתנדף וליצור את הנקבוביות הנראות לעין.
כמה מהחללים הקטנים הללו נכלאים כאשר המאגמה מתקררת, ומתקשים.
הנקבים בדרך כלל קטנים, כדוריים או אליפטיים, ולא חודרים האחד לשני, ובמקום זאת נוצרים חיבורים קטנטנים בין ה"חדרים".
ניתן למצוא חרוטים געשיים המורכבים מסקוריה לאחר התפרצות, מה שיוצר הרי געש עם לועות בפסגתם.
כמה דוגמאות הן הר וולינגטון באוקלנד, ניו זילנד או כמה הרים בקווינסלנד, אוסטרליה, בהם נמצאו סוגים מיוחדים של סקוריה שלא נמצאו באף מקום אחר.
חברת "טוף מרום גולן" עוסקת בכרייה של סקוריה בכמה אתרים ברמת הגולן, כדוגמת המחצבה בהר חרמונית.
החברה משווקת את הסלעים תחת השם "טוף", למרות שמדובר בסקוריה.
החברה הצליחה לשכנע גננים רבים להשתמש בסקוריה המרוסקת כתחליף לקרקע גידול.
למצע זה כמה יתרונות בהשוואה לקרקע רגילה: הסקוריה שומרת על יציבות המבנה לאורך שנים, הסקוריה נקייה מזרעי עשבים, ומשמשת מצע יציב שאין בו חלקיקי חרסית.
על פי אתר המפעל, 70% מהחממות בארץ משתמשות בסקוריה כמצע גידול, וכן משתמשים בו גם בשטחים פתוחים, לדוגמה בגינון של מיני ישראל.
כן נוהגים להשתמש בסקוריה מרוסקת באופן גס לחיפוי על אדמה באדניות למניעת לכלוך והתזת בוץ על קירות הבית בחורף.
סקורפיוס הוא אי יווני קטן הממוקם בים היוני בסמוך לאי לפקדה.
האי ששייך לאיי טילבואידס (מקבוצת האיים היוניים), התפרסם כאי הפרטי של המיליארדר אריסטוטלס אונאסיס ושבו התקיימה חתונתו עם ג'קלין קנדי ב-20 באוקטובר 1968.
סקורפיוס מיוער בצפיפות, אורכו המרבי כ-1.2 קילומטר וגובהו המרבי 81 מ' מעל פני הים.
נודע כי ביל גייטס ומדונה הביעו התעניינות ברכישת האי אך לבסוף האי נמכר ל-Ekaterina Rybolovleva בשנת 2013 בעסקה שכללה כמה חברת בסכום כולל של 153 מיליון דולר.
שמו של האי סקורפיוס חזר והתפרסם בשנת 2010 לא רק בשל עסקת הרכישה שלו אלא גם בשל הצהרות פוליטיקאים גרמנים כי על ממשלת יוון למכור איים כדי לחלץ את כלכלתה מהגרעון ומהמיתון הקשה שאליו נקלעה.
מאוחר יותר, לאחר שקיבלה סיוע כספי מהאיחוד האירופי ומקרן המטבע הבינלאומית, הביעה ממשלת יוון נכונות למכור איים קטנים דוגמת סקורפיוס המהווים קרקעות מדינה.
הר סַקוּרַגִ'ימָה (ביפנית: 桜島 – "אי פריחת הדובדבן" מתועתק גם כ"סקורשימה" וגם כ"סקורה-ג'ימה") הוא הר געש שכבתי פעיל במחוז קגושימה בדרום האי קיושו ביפן.
עד 1914 היה זה גם שמו של האי לשעבר שעליו שכן ההר.
הלבה שנפלטה מההר בהתפרצות של אותה שנה חיברה את האי במצר יבשה לחצי האי אוסומי .
הפעילות הגעשית בהר עדיין נמשכת וממטירה כמויות גדולות של אפר געשי על סביבתו.
התפרצויות קדומות יותר גרמו לבניית רמות החול הלבן באזור.
הר סקורג'ימה שוכן במפרץ קינקוֹ (錦江湾 – קינקוואן), חלק ממפרץ קגושימה.
שטחו של חצי האי (לשעבר אי) שעליו שוכן ההר הוא כ-77 קמ"ר, היקפו בבסיס הוא 52 קילומטרים.
זהו אחד מארבעת הרי הגעש הגדולים ביפן, ורובו (כ-60%) מכוסה בחול קל המכונה שיראסו.
חצי האי שייך מנהלית לעיר קגושימה השוכנת מצדו השני של המפרץ.
סקורג'ימה הוא הר געש מורכב.
פסגתו מתפצלת לשלוש פסגות, "קיטאדַקֶה" ("הפסגה הצפונית") - הפסגה הגבוהה ביותר בהר - גובהה 1,117 מטרים מעל פני הים, "נאקאדקה" ("הפסגה המרכזית") שגובהה 1,060 מטרים ו"מינאמודקה" ("הפסגה הדרומית") שגובהה 1,040 מטרים.
כל הפעילות הגעשית כיום מרוכזת במינאמודקה, שהוא חרוט געשי פעיל.
הר סקורג'ימה שוכן בתחום קלדרת אירה (姶良カルデラ) שנוצרה בהתפרצות געשית עזה לפני 22,000 שנים, שבה נפלטו לאוויר כמה מאות קילומטרים מעוקבים של אפר געשי ופומיס.
תא המאגמה שמתחת ללועות הגעשיים התרוקן, תקרתו התמוטטה, ונוצרה קלדרה בקוטר של 20 קילומטרים.
טפרה מההתפרצות התפזרה על פני שטח נרחב ושרידיה נמצאו במרחק של 1,000 קילומטרים מהר הגעש.
סקורג'ימה הוא לוע מודרני פעיל של הר הגעש שיצר את קלדרת אירה.
הר הגעש סקורג'ימה נוצר בתוך הקלדרה בפעילות געשית בתקופה מאוחרת יותר, שהחלה לפני 13,000 שנים.
הוא שוכן כ-8 קילומטרים דרומית למרכז הקלדרה.
ההתפרצות הראשונה המתועדת אירעה בשנת 708. מרבית ההתפרצויות הגעשיות של ההר הם התפרצויות סטרומבוליאניות והשפיעו רק על אזור הפסגה, אבל היו גם התפרצויות פליניאניות בשנים 1471–1476, 1782-1779 ו-1914. הפעילות הגעשית ב"קיטאדַקֶה" הסתיימה לפני כ-4,900 שנים, ההתפרצויות שבאו אחר כך התרכזו במינאמודקה.
ההתפרצות ב-1914 הייתה ההתפרצות הגעשית העזה ביותר ביפן במהלך המאה ה-20. זרמי לבה מלאו את המצר הימי בין האי שעליו שוכן ההר לבין האי קיושו, והאי הפך לחצי אי.
קודם לכך, במהלך המאה ה-19, נרשמו שתי התפרצויות חלשות יחסית בלבד.
ההתפרצות החלה ב-11 בינואר 1914. כמעט כל התושבים פינו את האי בימים שקדמו להתפרצות עקב כמה רעידות אדמה גדולות שהיוו סימני אזהרה מוקדמים להתפרצות קרבה.
בתחילה הייתה ההתפרצות אלימה במיוחד וחוללה עמודי התפרצות וזרמים פירוקלסטיים, אך לאחר רעידת אדמה גדולה במיוחד שהתחוללה ב-13 בינואר 1914 ושבה נהרגו 35 אנשים השתנה אופי ההתפרצות ונפלטו מהלוע זרמי לבה נרחבים.
במרבית ההתפרצויות ביפן גורמת תכולת הסיליקה הגבוהה במאגמה להתפרצות מתפוצצת, אך זרמי הלבה בסקורג'ימה נמשכו חודשים.
האי גדל תוך כדי בליעת איים קטנים סמוכים, ובסופו של דבר התחבר לחצי האי אוסומי (חלקו הדרום-מזרחי של האי קיושו) במצר יבשה צר.
חלקים ממפרץ קגושימה נעשו רדודים יותר באופן מוחשי, והדבר השפיע על הגאות והשפל.
בשלבים הסופיים של ההתפרצות שקע מרכז קלדרת אירה בכ-60 סנטימטרים.
העובדה שהשקיעה התרחשה במרכז הקלדרה במקום ישירות מתחת לסקורג'ימה העידה על כך שמקורה של המאגמה שפלט הר הגעש הוא מאותו מאגר שהזין את ההתפרצות שיצרה את הקלדרה במקור.
התפרצות זו שימשה השראה חלקית לסרט אילם אמריקני מאותה שנה, Wrath of the Gods ("זעם האלים") שהציר המרכזי בעלילתו הוא קללה משפחתית שכביכול גרמה להתפרצות.
במהלך המאה ה-20 התפרץ סקורג'ימה כמה פעמים.
ההתפרצות האחרונה החלה ב-13 באוקטובר 1955 ונמשכת ברציפות.
התפוצצויות קטנות רבות מתרחשות בהר מדי שנה, ומשליכות אפר לגבהים של עד כמה קילומטרים מעל להר.
ב-58 השנים שעברו מאז נרשמו יותר מ-7,300 התפוצצויות כאלו.
התפרצות עזה הייתה ב-10 במרץ 2009, והיא גרמה לפיזור טפרה למרחקים של עד 2 קילומטרים מההר.
ב-1960 הוקם מצפה הר הגעש סקורג'ימה כדי לנטר התפרצויות אלו.
באוגוסט 2013 נרשמה שוב התפרצות עזה שכיסתה באפר את העיר.
ניטור הר הגעש וחיזוי התפרצות גדולה חשובים במיוחד בשל קרבתו לאזור מאוכלס בצפיפות, כאשר העיר קגושימה, שבה מתגוררים מעל ל-650,000 תושבים, מצויה במרחק של 8 קילומטרים מערבית להר הגעש.
בעיר נערכים תרגילי פינוי באופן סדיר, וכן נבנו מספר מקלטים שבהם יכולים תושבים למצוא מקלט בפני נפילה של חומרים מהתפרצות געשית.
לנוכח הסכנות שמהווה ההר לאוכלוסיות השכנות הוא הוכרז על ידי האגודה הבינלאומית לוולקנולוגיה ולכימיה של פנים כדור הארץ (International Association of Volcanology and Chemistry of the Earth's Interior ) ב-1991 כאחד מ-16 הרי הגעש של העשור ("Decade Volcanoes"), ולכן כראוי למחקר מיוחד כחלק מ"העשור הבינלאומי להפחתת אסונות הטבע" של האו"ם.
לאופיו הגעשי של ההר יש יתרונות כלכליים:
סקורג'ימה הוא חלק מהפארק הלאומי קירישימה-יאקוּ, וזרמי הלבה שלו הם בין האטרקציות התיירותיות העיקריות של האזור.
עד לפני 50 שנים נהגו תיירים לטפס לפסגת ההר, היום אסור להתקדם מעבר למצפה יונוהירה.
סביב סקורג'ימה יש כמה אתרי נופש שהוקמו סביב מעיינות חמים.
הקרקע הנוצרת מהאפר הגעשי פורייה ביותר.
בייחוד ידועים צנוני הדאיקון והמנדרינות המיוחדות הגדלים באדמה הגעשית של סקורג'ימה המכונים צנון סקורג'ימה (桜島大根) המגיעים לממדים גדולים במיוחד, עד לקוטר של כחצי מטר ומשקל של כ-45 ק"ג, והם רשומים בספר השיאים של גינס כצנונים הגדולים בעולם.
המנדרינות של סקורג'ימה הן הקטנות בעולם, קוטרן כ-3 סנטימטרים בלבד וטעמן מתוק במיוחד.
מן האפר הגעשי מכינים זיגוג מיוחד עבור שני בתי מלאכה לקדרות הפועלים בחצי האי.
סקורני (מאוקראינית: Сокиряни - סוקיריאני, ברומנית: Târgu Secureni) היא עיירה השוכנת בחלק הצפון-מערבי של גבעות בסרביה באוקראינה.
האזכור המוקדם ביותר של סקורני הוא משנת 1666. על מקור השם סקורני קיימת אגדה.
כאשר בתחילת המאה ה-15 בתקופה העות'מאנית חיילים שנשבו בנסיכות מולדובה ובוקובינה וקבוצת איכרים, נמלטו מן הדיכוי הטורקי, אל תוך יער.
הנמלטים בחרו מקום על גדות נחל בפאתי יערות עשירים בפטריות ופירות יער, מים צלולים, ואפילו מערות בהם יכלו הנמלטים להסתתר מפני חיות ואויבים.
האנשים יצאו ליער עם גרזנים כדי להכשיר את הקרקע למגורים.
סקורני קיבלה מעמד של עיר בשנת 1966.
דגל העיר כולל את סמלי הכוכב והסהר, השאולים מהדגל העתיק של נסיכות מולדובה הרומנית, אליה השתייכה בעבר.
סמל הגרזנים המוצלבים הוא חלק מסמל סרבי שמדגיש את נצחיות החיים, ונועד לאזכר את מי שנלחמו בעבר נגד הטורקים ונגד פולשים אחרים.
הרקע הכחול מייצג את האצולה, והצבע הצהוב מסמל שגשוג ונדיבות של תושבי העיירה.
היהודים בסקורני בזמן מלחמת העולם השנייה
ב-1941 בוצע פוגרום ביהודי סקורני שכלל מעשי רצח, שוד ואונס.
סקורפיון או סקורפיו הוא כלי ירייה ארטילרי "קר" (כלומר, שאינו מופעל באמצעות אבק שרפה) שהיה בשימוש הצבא הרומי בעת העתיקה.
הסקורפיון שימש ככלי ירייה לטווח רחוק, מעין "נשק צלפים" קדום, המופעל על ידי אדם אחד, ודמה במראהו לרובה קשת גדול המותקן על חצובה.
הסקורפיון הצטיין בכוח אש ובדיוק רב.
הסקורפיון תואר בפירוט רב על ידי ויטרוביוס.
מאוחר יותר פותח דגם משופר של הסקורפיון הנקרא כיירובליסטרה.
דגם נוסף שפותח הוא הפוליבולוס המהווה שכלול של הבליסטרה והסקורפיון.
הסקורפיון היה בליסטרה קטנה יחסית, ששימשה יותר כנשק צלפים מאשר ככלי מצור.
היא הופעלה על ידי לוחם אחד, אך נישאה על ידי מספר חיילים.
במבנה שלה דמתה לרובה קשת קדום, וירתה חצים גדולים.
הסקורפיון פותח כנראה על ידי היוונים ואומץ על ידי לגיונות הצבא הרומי.
הסקורפיון יורה את חיציו הגדולים באמצעות מיתר הנמתח על ידי קפיץ פיתול.
כאשר המיתר נמתח קפיץ הפיתול, העשוי מגידים מלופפים, מתפתל סביב עצמו, וכאשר המיתר משוחרר הקפיץ משתחרר ומושך את המיתר בעוצמה קדימה: פעולה המשגרת את החץ בעוצמה רבה.
טווח הירי בכינון ישיר היה כ-100 מטרים.
טווח הירי בכינון עקיף (ירי במסלול בליסטי) היה כ-400 מטרים.
קצב האש המרבי נע בין 3 ל-4 חצים בדקה.
הסקורפיון היה כלי מורכב, מסובך ומתוחכם.
החלק הרגיש ביותר בו היה קפיץ הפיתול (שלו קראו הרומאים tormenta), דבר שהפך את הסקורפיון לרגיש לשינויי טמפרטורה ולחות.
רגישות זו הגבילה את השימוש בו.
הסקורפיון שימש לשתי מטרות עיקריות: נשק צלפים לטווחים בינוניים וארוכים, וכלי מצור.
כנשק צלפים יכול היה הסקורפיון לפגוע בכל מטרה במרחק של 100 מטר.
בירי ב, הטווח של הסקורפיון הגיע עד ל-400 מטר.
ככלי ארטילריה הוצבו סקורפיונים במקומות גבוהים כגון גבעה שלטת או עמדה מבוצרת.
בזמן הרפובליקה הרומית והתקופה הקיסרית המוקדמת של רומא העתיקה, היה כל לגיון מצויד ב-60 סקורפיונים, או בסקורפיון אחד לכל קנטוריה (centuria).
קצב האש המרבי נע בין 3 ל-4 חצים בדקה, אך כאשר נדרש ירי מדויק קצב הירי ירד.
לגיון יכל לירות לפיכך כ-240 חצים בדקה בעוצמה שיכלה לחדור שריון גוף ומגינים ולפגוע באוחזים בהם.
סקטקס (בספרדית: Zacatecas; רשמית: המדינה החופשית והריבונית של סקטקס, בספרדית: Estado Libre y Soberano de Zacatecas) היא אחת מ-31 המדינות המרכיבות את מקסיקו.
סקטקס נמצאת במרכז מקסיקו, והיא גובלת בנאיאריט במערב, דורנגו בצפון-מערב, קואווילה בצפון, סן לואיס פוטוסי ונואבו לאון במזרח, וחליסקו, גואנחואטו ואגואסקליינטס בדרום.
בירתה והעיר הגדולה ביותר בה היא סקטקס.
הספרדים התחילו להתיישב באזור מדינת סקטקס של ימינו בסביבות 1530, אך כעבור כמה שנים רובם נאלצו לעזוב את המקום עקב התקוממויות של תושבים ילידים, והמקום נותר מסוכן עבור ספרדים גם בשנים שלאחר מכן, עד שהשלטון הספרדי הצליח להשתלט לחלוטין על האזור.
במשך המאות שלאחר מכן התגלו באזור מחצבים רבים ובשלב מסוים האזור סיפק חלק נכבד מכמות הכסף העולמית.
בהתאם לכך האזור הפך לאחד האזורים החשובים ביותר במלכות המשנה של ספרד החדשה, והעיר סקטקס שגשגה.
ב-1824, לאחר מלחמת העצמאות של מקסיקו, נוצרה באזור מדינת סקטקס כשהעיר סקטקס משמשת כבירתה.
כמו בעבר, הכלכלה של סקטקס מסתמכת בעיקר על כרייה.
במדינה כורים בין היתר עופרת, אבץ, נחושת, זהב, כסף, קאוליניט, וולאסטוניט, פלואוריט ובריט.
בנוסף לכרייה הכלכלה מסתמכת על חקלאות, הכוללת בין היתר גידול שעועית, פלפלת צ'ילי, גויאבות, קנה סוכר, ענבים ואפרסקים, תעשייה ותיירות.
סקטקס (בספרדית: Zacatecas) היא בירת מדינת סקטקס במרכז מקסיקו.
העיר הוכרה כאתר מורשת עולמית של אונסק"ו ב-1993.
האזור בו סקטקס נמצאת כיום היה מיושב על ידי ילידים זמן רב לפני בואם של הספרדים.
הם עסקו בכריית כסף ומתכות אחרות.
האזור נכבש על ידי הספרדים בשנות ה-40 של המאה ה-16. לאחר שהם גילו את מצבורי הכסף באזור הם התחילו להקים במקום מכרות.
בעקבות המכרות יוסדו מחנות לכורים שהתפתחו לכדי יישובים.
סקטקס, שהוקמה ב-8 בספטמבר 1546 על ידי חואן דה טולוסה, הייתה אחד היישובים האלו.
המכרות משכו אנשים רבים והאוכלוסייה גדלה, עד שב-1585 פליפה השני, מלך ספרד, העניק ליישוב מעמד של עיר.
במאות שלאחר מכן חשיבות העיר גדלה והיא המשיכה לשגשג.
היא נהפכה לאחת הערים החשובות ביותר במלכות המשנה של ספרד החדשה.
ב-1824, לאחר מלחמת העצמאות של מקסיקו, מקסיקו חולקה למדינות, אשר אחת מהן הייתה סקטקס, שנקראה על שמה של העיר.
סקטקס נבחרה להיות בירת המדינה החדשה.
ב-23 ביוני 1914, במהלך המהפכה המקסיקנית, התרחש בעיר אחד הקרבות העקובים מדם במהלך במהפכה, בין כוחותיו של פנצ'ו וייה לכוחות הממשל.
בקרב, בו ניצחו כוחותיו של פנצ'ו וייה, נהרגו אלפי אנשים ונגרם נזק למספר מבנים בעיר עצמה.
גם כיום כרייה מהווה חלק חשוב בכלכלת העיר, אם כי במידה פחותה מבעבר.
בנוסף הכלכלה מסתמכת על מסחר, גידול מקנה, חקלאות, הכוללת גידול שעועית, צ'ילי ותירס, תיירות ותעשייה, הכוללת בין היתר עיבוד מזון ומתכות וייצור טקסטיל, מוצרי עץ, מוצרי נייר וציוד כרייה.
בסקטקס פועלות מספר אוניברסיטאות, בהן אוניברסיטה האוטונומית של סקטקס והאוניברסיטה הטכנולוגית של מדינת סקטקס.
את העיר משרת נמל התעופה הבינלאומי חנרל לאוברדו ס.
רואיס, המציע טיסות ליעדים במקסיקו ובארצות הברית.
העיר מקושרת בקווי רכבת למספר ערים חשובות במקסיקו, כמו הבירה מקסיקו סיטי וסיודד חוארס
סקי דובאי הוא אתר סקי מקורה בגודל 22,500 מטרים רבועים בדובאי, איחוד האמירויות הערביות.
האתר הוא חלק מקניון מירויות, אחד הקניונים הגדולים ביותר בעולם.
האתר נבנה על ידי קבוצת מג'יד אל פוטיים, יזם מוכר מדובאי של קניונים במזרח התיכון, שגם מפעיל את קניון האמירויות.
האתר נפתח לציבור בנובמבר 2005 וכולל הר מקורה בגובה 85 מטר, בעל 5 מסלולים תלולים ברמות קושי שונות, בהם מסלול שאורכו 400 מטרים ומסלול הסקי השחור המקורה הראשון בעולם.
האתר כולל גם מעלית סקי ומעלית גרירה, המעלות גולשים במעלה ההר.
באתר גם פארק-סקי בגודל 3,000 מטרים רבועים, הכולל מקום משחקים למזחלות ומגלשות, מגדלי סקי, כדורי שלג ומערת קרח.
בסקי דובאי חיים גם מספר פינגווינים; ניתן לקבוע מפגש עם הפינגווינים שבאתר.
במתקן קיימת מערכת בידוד המסייעת בשמירה על טמפרטורה של 1- מעלות צלזיוס בבוקר ו-6- מעלות צלזיוס בערב, כאשר השלג מיוצר.
בשנת 2007 זכה סקי דובאי בפרס TEA.
פארק הסקי תוכנן ונבנה על ידי קבוצת פינקוול.
סקי דובאי מופיע בסדרת הטלוויזיה הדוקומנטרית "" המשודרת בערוץ דיסקברי וב.
הפרק "אתר הסקי של דובאי" שודר ב-21 בינואר 2006 כחלק מעונה 3.
ג'ון פול לרקין שהיה מוכר בשם הבמה סקטמן ג'ון (Scatman John) היה זמר אמריקאי, שנודע בשילוב שלו של שירת סקאט ומוזיקת דאנס.
סקטמן מוכר ביותר מהלהיטים "Scatman) Ski-Ba-Bop-Ba-Dop-Bop)" ו"עולמו של סקטמן" שיצאו ב-1995.
סקטמן נולד באל מונטה, קליפורניה שבארצות הברית.
לרקין אובחן כחולה בסרטן ריאות ב-1998, אך המשיך את עבודתו כרגיל וב-26 בנובמבר 1999 קרס באמצע הופעה בקליבלנד, ופונה לבית החולים.
שבוע לאחר מכן, ב-3 בדצמבר 1999, נפטר לרקין בגיל 57.
סקורפיוס הייפריון מאלפוי הוא אחת משתי הדמויות הראשיות והפרוטגוניסט ב"הארי פוטר והילד המקולל" מאת ג'יי קיי רולינג, ג'ק טיפאני וג'ון ת'ורן.
הספרים מתארים ארבע שנים מחייהם של אלבוס ושל סקורפיוס, הנקלעים למסע בזמן.
סקורפיוס הוא קוסם טהור דם ובן לשושלת ארוכה של טהורי דם.
בשנת 2017 הגיע להוגוורטס לכישוף ולקוסמות והחל ללמוד בבית סלית'רין.
סקורפיוס נולד בסביבות 2006 לדראקו מאלפוי ואסטוריה גרינגרס.
בניגוד למסורת המשפחתית, היה סובלני כלפי מוגלגים ולא הקדיש ערך לטוהר דם.
הילדות עבורו הייתה בידוד מפני שהיו חסרות לו אינטראקציות ומפגשים עם בני גילו, ומלבד הוריו אינו נפגש עם איש.
הוא התעניין מאוד בקסם, היה חרוץ והתעניין בלימודים.
היה בקיא מאוד בענייני שושלתו ובענייני מלחמת הקוסמים הראשונה.
לאורך שהותו בהוגוורטס, היו שמועות כי אימו נסעה בזמן, והוא למעשה בנו של וולדמורט.
בשנת 2017, באחד בספטמבר, מלווה סקורפיוס על ידי הוריו לתחנת קינג קרוס.
באותו הזמן הארי, ג'יני, הרמיוני ורון מגיעים אף הם לתחנה עם ילדיהם רוז, הוגו, ג'יימס ואלבוס סוורוס ופוגשים בדראקו, אשתו ובנו.
אלבוס ורוז נכנסים לרכבת, וכאשר הם מחפשים מקום פנוי, מציע אלבוס להיכנס לתא שבו ישב ילד אחד.
כאשר הם נכנסים, רוז מזהה את סקורפיוס ורומזת לאלבוס שילך, אך אלבוס מעדיף להישאר.
כך מתחילה להירקם ידידות בין השניים וההתאהבות של סקורפיוס ברוז.
כאשר הם מגיעים לבית הספר, ממוינים השניים לסלית'רין, ושם הם מתיידדים עוד יותר.
עוד בדרכם ברכבת, סקורפיוס מתחיל להתעניין ברוז, אך היא דוחה אותו.
בין השנה השנייה לשלישית ללימודיו, נפטרה אימו והוא נשאר עם אביו ומבקש מאלבוס לבוא להלוויה.
הארי והרמיוני, כעת עובדי משרד הקסמים, מנסים למצוא את מיקומם של מחוללי הזמן האחרונים על מנת לאחסנם ולחקור את טיבם.
בשנה זו ישנם מעט חיכוכים בין השניים.
בנוסף, בעקבות שיחה שאלבוס שומע, הוא מחליט לברוח בליוויו של סקורפיוס.
הוא משכנע את אחייניתו של איימוס, שמוצגת כדלפי דיגורי, לסייע לו ולסקורפיוס למצוא מחולל זמן ולהציל את סדריק.
לאחר שפרצו למשרדה של הרמיוני וגנבו את מחולל הזמן, הם חוזרים בזמן כדי למנוע מסדריק לנצח במשימה הראשונה באמונה שכך ימנע ממנו לנצח עם הארי בטורניר.
הם מגלים, שסדריק עדיין מת לאחר שניצח בטורניר, שאלבוס מוין לגריפינדור במקום לסלית'רין, שרון והרמיוני לא נשואים ולכן רוז לא נולדה, ושהרמיוני השתגעה.
סקורפיוס מגלה, שמעשה זה גרם לסדריק להפוך לאוכל מוות ולהרוג את נוויל, מה שגרם לכל העולם וולדמורט לשלוט בעולם ויתרה מכך האפשרות שאלבוס לא ייוולד.
בעולם זה, סקורפיוס הוא תלמיד מקובל מרושע ומצליח (בניגוד מוחלט לאופיו האמיתי), שכולם מפחדים ממנו.
נואש, הוא פונה לסנייפ, שעוד חי ביקום הכאוטי הזה, כדי שיעזור לו, והוא, הרמיוני ורון (שמאמינים לו) מקריבים את חייהם בשביל להחזיר אותו לעבר ולמנוע את הפיכתו של סדריק לאוכל מוות.
סקורפיוס חוזר לעבר ומצליח למנוע את פעולתם של אלבוס ושלו, ואז חוזר להווה ומספר על מה שקרה בעולם ההוא לאלבוס ולדלפי, שמגלה את עצמה כבתו של זה שאין לנקוב בשמו, וחוזרת איתם בזמן כדי לוודא שאביה ינצח, אך הם נלחמים בה והיא בורחת עם מחולל זמן כשהם תקועים בזמן.
הם מגלים שהם נמצאים באנגליה באותו היום שהוריו של הארי (לילי וג'יימס) נרצחים על ידי וולדמורט, והם מבינים שדלפי רוצה להזהיר את אביה כדי שלא יממש את הנבואה שתביס אותו שנים אחר כך.
הם מעבירים מסר להארי שנמצא בעתיד כדי שידע איפה ומתי הם, והוא חוזר עם דראקו, ג'יני, רון והרמיוני כדי להילחם בדלפי.
אלבוס מציע שימוש בשיקוי פולימיצי וכך עולה הרעיון להשתמש בשינוי צורה כדי להידמות ללורד וולדמורט.
הארי מתנדב לעשות זאת וכך הוא מעמיד פנים שהוא וולדמורט תוך שימוש בלחשננות.
דלפי מצליחה לזהות אותו ומתחיל קרב בינה לבין הארי, ג'יני, דראקו, סקורפיוס, רון ואלבוס, שבסופו דלפי מובסת ונשלחת לאזקבאן.
החבורה חוזה ברצח הוריו של הארי והם חוזרים להווה.
סקורפיוס ירש את תכונותיו הפיזיות של אביו, דראקו, כלומר שיער בלונדיני, עיניים אפורות, ופנים מחודדות וחיוורות.
הוא למעשה נראה כמעט בדיוק כמו האבא שלו בגיל אחת-עשרה.
דמיונו לאביו נעשה על מנת לדמותו אליו, כשם שאלבוס מדומה לאביו, הארי.
סקורפיוס מוצג כאדם אמיץ, אינטליגנטי ובעל הבנה.
עם זאת, למרות תכונותיו הוא נוטה להיות יותר ויותר בודד, חסר ביטחון ומדוכא.
לכן בשל בדידותו ועץ משפחתו הנוקשה הוא נשלח עם אלבוס לביתן "סלית'רין".
עם זאת, הוא משתמש בהומור כדי להתמודד עם הבדידות והעצב
סקורפיוס גם ידוע כבעל אישיות של "חנון", מתבודד ומנודה חברתית (בשל היותו ממשפחת מאלפוי).
סקורפיוס מסתמך על האישיות הרומנטית והאליזה שלו להאיר את החושך בחייו.
לסקורפיוס היו יחסים קרובים עם שני הוריו.
הוא אהב את אמו מאוד, ונראה מוכה יגון מאוד ממותה.
הוא האמין כי רואה את הטוב ביותר באביו.
יחסיו עם אביו היו שונים במקצת, אם כי אהב והעריץ אותו מאוד, מתוך אמונה שהוא יכול לסמוך עליו כדי להצילו.
הוא התוודה בפני אביו שמי שלא היה מתנגד לחברויותיו היא אמו.
אסטוריה ודראקו אהבו מאוד את בנם וניסו להגן עליו ככל יכולתם.
סקורפיוס התיידד עם אלבוס פוטר כשנפגשו על אקספרס הוגוורטס במהלך המסע הראשון שלהם להוגוורטס, למרות שאלבוס היה בנו של הארי פוטר יריבו הגדול לשעבר של אביו של סקורפיוס.
הם הציגו את עצמם במבוכה וחלקו תא, חלקו ממתקים וסיפורים.
הם מוינו בהמשך לסלית'רין, יחדיו, והפכו לחברים קרובים במהלך שנותיהם הראשונות בהוגוורטס, למרות שהיו ללעג על ידי תלמידים אחרים.
בשנה הרביעית ללימודיהם, סקורפיוס החליט לעזור לאלבוס לשנות את העבר על ידי נסיעה זמן עד 1994 ומנסה להציל את סדריק דיגורי.
במציאות אחרת, הם לא מדברים אחד עם השני במשך כמה שבועות בשל שהארי שאומר לאלבוס לסיים את החברות שלהם שוב, מה שעצבן את סקורפיוס.
בכל מקרה, השניים משלימים ולוקחים עוד טיול בזמן.
סקורפיוס היה נסער כשגילה שהם יצרו מציאות אחרת חלופית שבה אלבוס כבר לא היה קיים, והחליט לשחק בזמן, שוב.
מאוחר יותר הוא הצליח להחזיר את אלבוס באושר רב.
הם נסעו עוד פעם אחת עם הוריהם, בזמן, ולאחר מכן הם חזרו לחיי בית ספר רגילים, באישורו של הארי להיות חברים.
לסקורפיוס היה עניין רומנטי עם רוז.
הוא ניסה להחמיא לה אך לא בדיוק יצא לו.
הוא היה אומר שיש לה ריח של פרחים ושל לחם טוב אך היא בתגובה הולכת.
עם הזמן סקורפיוס מתחיל לשים לב, שהיא מתחילה להתרכך ולהתנהג אליו יותר ויותר יפה.
כאשר הוא מנסה לחבק אותה היא בועטת בו אך סקורפיוס אינו מרים ידיים.
לקראת סוף השנה הרביעית, סקורפיוס אוזר אומץ ומזמין אותה למסיבה ולמרות שהיא דחתה אותו, הוא טוען שהיה לה מבט של רחמים במקום מבט של שנאה, דבר שמבחינתו מסמן תחילה של האהבה ביניהם.
רוז מאוחר יותר מכנה אותו "המלך סקורפיוס", כהזכר למציאות החלופית שהוא שהה בה והחליט לחזור ממנה (ואולי גם ל"מלך העקרבים")
סקטיים (שם מדעי: Scatophagidae) היא משפחת דגים ימיים מסדרת הדקראים הקרובה לבתרניים.
דגים אלה חיים באוקיינוס ההודי והאוקיינוס השקט ויכולים לעלות גם למים מליחים.
הם בעלי צורה שטוחה וגופם אפור עם גבשושיות כהות לאורך הגוף.
הגב מוגבה בקצהו קוצי סנפיר גבי לקראת הזנב שתי אונות גדולות והזנב קצר.
הראש קטן ביותר ביחס לגוף והשפתיים צרות.
אלו דגים הניזונים מזואופלנקטון וממזון צמחי כמו אצות או עשבי ים ולעיתים גם מצואה של דגים אחרים.
הם חיים בשוניות וימים רדודים וקלים לגידול בשבי.
סוג Selenotoca - בו 2 מינים
סקי בסגנון חופשי הוא ענף ספורט חורף הכולל מספר סוגי תחרויות שאינן כלולות בקטגוריות סקי אלפיני.
הפדרציה הבינלאומית לסקי הכירה באופן רשמי בענף ב-1979, הוא נכלל בתחרויות גביע העולם מ-1980 ובאליפות העולם בסקי מ-1986.
באולימפיאדת קלגרי (1988) נכלל הענף בתחרות כענף הדגמה ומאולימפיאדת אלברוויל (1992) נכללות תחרויות סקי חופשי כתחרויות רשמיות וכענף ספורט אולימפי במשחקי החורף האולימפיים.
בדצמבר 2023 התקיימה תחרות סבב אליפות העולם בעיירה קוואסמו שבצפון מזרח פינלנד, בתנאי קור קיצוניים וסיכון בריאותי עד היפותרמיה.
סקי מוגול (Mogul) - תחרות בין שני גולשים בו זמנית המתקיימת במסלולים במורד, ובהם בליטות שלג מסודרות כשתי וערב המחייבות פניות חדות ומהירות של הגולש.
התחרות נכללה באולימפיאדת קלגרי כענף ראווה ובאופן רשמי מאולימפיאדת אלברוויל.
סקי קרוס - תחרויות בין 3–4 גולשים בו זמנית המתקיימות במסלולים במורד, הכוללים רמפות קפיצות וסיבובים חדים.
התחרות נכללת במשחקי החורף האולימפיים מאולימפיאדת ונקובר (2010).
חצי צינור (Half-pipe) - תחרות המתקיימת במבנה דמות חצי צינור המכוסה בשלג.
כל גולש מבצע בזמנו תרגיל וזוכה לניקוד משופטים.
התחרות נכללת במשחקי החורף האולימפיים מאולימפיאדת סוצ'י (2014).
סלופסטייל - (Slopestyle) - תחרות המתקיימת במסלול במורד הכולל מספר אלמנטים ומכשולים כגון רמפות ומעקות ומחייב שילוב של טכניקות שונות.
התחרות נכללת במשחקי החורף האולימפיים מאולימפיאדת סוצ'י.
ביג אייר (Big Air) - תחרות קפיצות אקסטרים.
נכללה במשחקי החורף לראשונה באולימפיאדת בייג'ינג (2022).
קפיצות סקי בסגנון חופשי (Aerial) - תחרות המתקיימת במסלול עם רמפות בו כל מתחרה מבצע בזמנו תרגיל הזוכה לניקוד השופטים.
התחרות נכללת במשחקי החורף האולימפיים מאולימפיאדת לילהאמר (1994).
באולימפיאדת בייג'ינג נוספה גם תחרות המשלבת גברים ונשים.
סקורפיובנטור (שם מדעי: Skorpiovenator; מילולית: "צייד עקרבים" או "צייד עקרבי") הוא סוג של דינוזאור טורף ממשפחת האבליזאוריים שחי כ-95 מיליון שנה לפני זמננו באמריקה הדרומית.
דינוזאור זה קיבל את שמו עקב מראהו המאיים ועקב העקרבים הרבים שנמצאו באתר החפירה הארגנטינאי.
דינוזאור זה הגיע לאורך וייתכן שאף ל- והוא שקל 1.6 טון מטרי.
הוא היה בעל זרועות קטנות ביותר, גוף גדול ורגליים גדולות ושריריות שתמכו בגוף.
הראש היה עבה, קצר ובעל לסתות רחבות, נוקשות וכבדות.
הגולגולת הייתה גבשושית ובעלת זיזים קצרים ובכל לסת היו 19 שיניים מעוקלות שנועדו לרסק עצמות, יותר שיניים מכל אבליואור אחר.
הדינוזאור התגלה בחפירות בריו נגרו, ארגנטינה, ב-2008. השלדים שהתגלו הם מהשלדים המושלמים ביותר מבני ממשפחתו, חסרים רק כמה חלקים מהזנב ומעצמות האצבע.
יצור זה הסתובב בין הערבות של ארגנטינה הקרטיקונית וטרף יצורים קטנים יותר שתפס או ניזון מנבלות, משתמש בלסתותיו החזקות כדי לפרק עצמות.
דינוזאור זה מופיע בסדרה הכוכב דינוזאור שם הוא מבריח לקוסובאגוסים וניזון מארגנטינוזאורוסים צעירים וכן נראה בהמשך ניזון מארגנטינוזאורוס בוגר.
סקורפיון הוא דמות בדיונית של אנטי-גיבור בזיכיון משחקי המכות מורטל קומבט, שכולל בין היתר משחקי וידאו, סרטי קולנוע, סדרות טלוויזיה וסדרות וסרטי אנימציה ואשר פותח בידי חברת Midway Games (ולאחר מכן NetherRealm Studios).
הופעת הבכורה של סקורפיון הייתה במשחק המקורי משנת 1992 בתור נינג'ה רפאים שמחפש נקמה על מותו ועל רצח משפחתו בידי המכשף המרושע קואן צ'י שהתחזה לנינג'ה היריב סאב-זירו.
סקורפיון נחשב לדמות הידועה ביותר של הזיכיון בזכות מהלכיו המיוחדים וסיפור הרקע הטרגי שלו.
כאחת מדמויות המפתח של סדרת המשחקים, סקורפיון נחשב לקמע של זיכיון מורטל קומבט, ואף מופיע בסמליל של החברה המפתחת NetherRealm Studios.
בנוסף, דמותו מככבת באמנות חובבים ומעריצים (Fan Art).
סקורפיון נחשב לדמות הידועה והפופולרית ביותר של הזיכיון, ביחד עם סאב זירו וליו קאנג.
ירי צלצל הקונאי שלו הוא כנראה המהלך המיוחד הידוע ביותר בסדרה ובז'אנר משחקי הלחימה בכלל, ביחד עם אמרת הכנף שמלווה אותו "!Get over here" ("בוא הנה!").
אד בון, אחד משני יוצרי המשחק, ציין את סקורפיון בתור הדמות האהובה עליו.
סקורפיון הוא הכינוי של הנזו הסאשי, אמן אמנויות לחימה, נינג'ה והלוחם הטוב ביותר של שבט הנינג'ות היפני שיראי ריו (Shirai Ryu).
בזכות יכולת הלחימה ומיומנותו הקטלנית עם הקונאי (שמזכיר עוקץ של עקרב) זכה הנזו לכינוי "העקרב" (Scorpion).
הנזו היה איש משפחה, שנרצח יחד עם בני משפחתו בידי שבט הלין קוויי היריב, בהנהגת סאב-זירו המקורי, שעונה לשם בי-האן (מאוחר יותר התגלה שהרוצח היה קואן צ'י, מכשף ושליט ממלכת השאול, שהתחזה לסאב זירו).
הוא נולד מחדש כאל-מת חדור נקמה ונידון להתהלך בכור המצרף שבחיים לאחר המוות.
כתוצאה מכך לא ניתן להרוג אותו לצמיתות: כל פעם שהורגים אותו הוא נולד מחדש כאל-מת בממלכת השאול.
במשחקי הווידאו, המהלך המיוחד המזוהה ביותר של סקורפיון הוא יריית צלצל (Harpoon ולעיתים גם Spear) ביריבו ומשיכתו אליו כאשר הוא חסר הכרה, דבר המעניק לו את האפשרות למכה חופשית.
תוך כדי יריית הצלצל הוא קורא ליריב באמרת הכנף הידועה שלו "בוא הנה!" ("!Get over here" או "!Come here").
בסרט הקולנוע הראשון הצלצל הוא דמוי נחש בעל יכולת תעופה מוגבלת בעוד שבסרט האתחול מ-2021 הוא קונאי המחובר לשרשרת ובסרט האנימציה סקורפיון יכול לירות צלצלים משתי ידיו ולשלוט במעופם.
בנוסף, יש לו יכולת טלפורטציה וזימון אש מהשאול.
למרות היותו אל-מת הוא שמר על עורו ובשרו.
הוא לובש מדי נינג'ה בצבעי צהוב ושחור (צבעי שבט השיראי ריו לו היה שייך כשהיה בחיים, המייצגים את יסוד האש), מסכה צהובה וברדס שחור.
הכוח המניע את סקורפיון הוא נקמה באלה אשר רצחו את משפחתו ואותו, בהתחלה בסאב-זירו ומאוחר יותר בקואן צ'י.
הוא מצטרף לטורניר מורטל קומבט כדי להילחם בסאב זירו.
בהמשכיות החדשה של משחקי המחשב והווידאו משנת 2011 ואילך, סקורפיון נוטה לטוב ומשתף פעולה עם ריידן ומגיני ממלכת הארץ, אך עדיין חדור נקמה ברוצחי משפחתו ומנסה נואשות להחזירה לחיים.
בסרטים "אגדות מורטל קומבט: נקמתו של סקורפיון" ו"מורטל קומבט (סרט, 2021)" סקורפיון הוא אחת הדמויות הראשיות ומוצג כדמות טובה המסייעת למגיני ממלכת הארץ.
במשחק האתחול השני "מורטל קומבט 1" (2023) את זהותו של סקורפיון נוטל קוואי ליאנג, מי שהיה סאב זירו בהמשכיות הקודמת.
המהלך המיוחד המזוהה ביותר עם סקורפיון, ואחד הידועים ביותר במשחקי הלחימה, הוא ירי הצלצל.
הצלצל מורכב מראש קרב מסוג קונאי המחובר לכבל שנע בין חבל לשרשרת מתכתית (תלוי בגרסה ובמשחק).
סקורפיון יורה צלצל מידיו שפוגע ביריבו ומושך אותו אליו (תוך כדי הקריאה "" או "") כשהוא חסר הכרה למספר שניות, דבר המעניק לסקורפיון את האפשרות לתת לו מכה חופשית מבלי שיוכל להגיב.
מהלך זה נשמר בכל סדרת משחקי המחשב של מורטל קומבט.
מהלך מיוחד נוסף שמזוהה עם סקורפיון, ואפיין אותו בכל משחק למעט "מורטל קומבט: ברית קטלנית" הוא "אגרוף טלפורטציה": במהלך זה סקורפיון מזנק אחורה באוויר, נעלם בקצה המסך ואז מופיע בקצה השני של המסך תוך שיגור אגרוף אווירי ליריבו מאחור.
מהלך זה, על אף שהוא אינו ספקטקולרי, התגלה כשימושי למדי.
ב"מורטל קומבט 11" נוספו לסקורפיון מהלכים מיוחדים נוספים בהם הוא משתמש בצלצל או בחרב.
במשחק הראשון וברבים מממשחקי המחשב שבאו אחריו, ה-Fatality (מהלך הסיום שבו אפשר להרוג את היריב בדרך אכזרית במיוחד אחרי שהובס) שלו היה הסרת המסכה ונשיפת אש מפיו ששורפת את היריב והופכת אותו לגל עצמות מפויחות.
בחלק ממשחקי המחשב מהלך ה-Fatality שלו הוחלף בשחיטת היריב באמצעות הצלצל: על ידי עריפת ראש, קטיעת גפיים או שיפודו בחזה ותלייתו אחרי שעבר בשער בין-ממדי אל ממלכת השאול.
באחד המשחקים, במהלך ה-Fatality שלו הוא הופך לעקרב ענק שמשפד את יריבו בחזה עם העוקץ שלו ואז עוקר אותו מחלקו התחתון של הגוף.
במשחק האתחול מ-2011 נוסף לו מהלך Fatality בו הוא מבתר את יריבו עם החרב שלו.
ב"מורטל קומבט 11" מהלכי ה-Fatality של סקורפיון הם ביתור היריב לשני חצאים באמצעות שרשרת הצלצל המלובנת, ושריפת הבטן של היריב באמצעות זינוק בוער דרכו ואז עריפת ראשו בחרב קטאנה ושיפוד הראש באוויר עם הצלצל.
המהלך הקלאסי של שריפת היריב באמצעות נשיפת אש הפך ל-Brutality.
במשחק מורטל קומבט 1 ה-Fatality העיקרי שלו משלב כמה גרסאות של סקורפיון וכולל את שריפת היריב למוות.
נוספו לו גם מהלכי Brutality רבים וב-Animality שלו הוא הופך לעקרב ענק, עוקץ את היריב וקורע את גופתו עם הצבתות.
במשחק "מורטל קומבט 4" סקורפיון יכול להילחם עם חרב נינג'אטו רחבה, ב"מורטל קומבט X" עם צמד חרבות נינג'אטו וב"מורטל קומבט 11" עם חרב קטאנה (אך היא נחגרת כמו טאצ'י).
סקורפיון הופיע במשחק המקורי של מורטל קומבט כאחת משלוש דמויות נינג'ה שנראות אותו דבר למעט שינוי צבע המדים (שתי הדמויות האחרות הן סאב-זירו ורפטייל).
בספטמבר 2011 פרסם אחד מיוצרי המשחק ומעצב הדמויות הראשי ג'ון טוביאס רשימות וטיוטות של תכנוני דמויות, בהן סקורפיון וסאב-זירו שתוארו כ"החלפת צבעים של שני נינג'ות - רודף ונרדף", ולסיפור הרקע התלבט בין נינג'ה שבורח מהשבט שלו, או סיפור נקמה בין הנינג'ות שמשתייכות לשבטים יריבים.
דמות נינג'ה שלישית שנבדלה רק בצבע, רפטייל, הייתה צבועה בירוק-שחור והופיעה במשחק רק כדמות נסתרת שלה היו יכולות הצלצל של סקורפיון וההקפאה של סאב-זירו.
בון תיאר אותו כ"גרסה מגניבה יותר של סקורפיון" אך בסופו של דבר דמותו של סקורפיון, ולא של רפטייל, היא זו שזכתה להצלחה.
התלבושת של סקורפיון התבססה על תחפושת נינג'ה שנרכשה בחנות תחפושות בשיקגו והייתה בצבע אדום, וזאת על מנת לצלם לקראת המשחק הראשון.
עם זאת, תחפושת אחרת בצבע צהוב עם אפודית סרוגה ומגיני שוקיים שימשה ל"מורטל קומבט 2".
בשל כך, דמויות הנינג'ה של סאב-זירו, רפטייל, סמוק ונוב סאיבוט היו למעשה הדמות של סקורפיון כשינוי צבע.
הדמויות של סמוק ונוב סאיבוט היו דמויות נסתרות (כלומר: השחקן צריך להגיע להישג מסוים כדי לקבל את הזכות להילחם מולן) והשתמשו גם הן בצלצל של סקורפיון.
את הדמות של סקורפיון ושאר הנינג'ות גילם דניאל פסינה, שהוחלף בידי ג'ון טורק ב"אולטימייט מורטל קומבט 3" וב"מורטל קומבט טרילוגי" מ-1996. במשחק "מיתולוגיות מורטל קומבט: סאב זירו" גילם אותו סל דיוויטה.
התלבושת של סקורפיון מהמשחק הראשון והמקורי נשארה בגדול ללא שינוי, אך התפתחות והשתכללות היכולות הגרפיות של המחשבים והמעבר לעידן התלת-ממד ב"מורטל קומבט 4" אפשרו להוסיף פרטים קטנים לתלבושת כגון ריפוד לכתפיים, סמלים של גולגולת, חריטות על המסכה, חבל עם להב צלצל שתלוי על החגורה ושתי חרבות יפניות חגורות על הגב.
התלבושת הגיעה לשיא הפירוט במשחק האתחול מ-2011, בו היא שאבה השראה גם ממוטיב העקרב (שזה פירוש הכינוי "סקורפיון" באנגלית).
בין הפרטים שנוספו ריפוד לכתפיים עם מפרוק דמוי-עקרב, שתי חרבות דמויות עוקץ מוצלבות על גבו וחריטות דמויות ראש ולסת של עקרב על מסכת הפה הקשיחה שלו.
בנוסף, ניתנה אפשרות להוריד את התלבושות הקלאסיות מהמשחק המקורי עבור הדמויות של סקורפיון, סאב-זירו ורפטייל.
במשחק הווידאו "Injustice: Gods Among Us" סקורפיון הופיע כדמות הניתנת להורדה, עם תלבושת חדשה שתכנן אמן הקומיקס ג'ים לי.
במשחק המקורי של "מורטל קומבט" סקורפיון הופיע עם עיניים אנושיות רגילות במסך בחירת הדמות, שכן עובדת היותו אל-מת נשמרה בסוד עד לסוף המשחק.
במשחקי ההמשך (החל מ-MKII) הוא הופיע עם עיניים לבנות או צהובות מלאות, ללא אישונים.
דבר זה נשמר גם ברוב סרטי וסדרות הלייב אקשן, בהם השחקנים עטו עדשות מגע צבעוניות כדי להשיג אפקט זה.
כשסקורפיון פוגע ביריביו עם הצלצל שלו הוא מבצע שתי מחוות קוליות, אותן דיבב אד בון.
מחוות אלו הן הצעקות " ו"" אך רק אחת מהן (") נכללה במשחקים בגלל מגבלות זיכרון מחשב.
לדברי בון, מקור הביטוי השני "": וקיבל עידוד להקליט זאת.
כפי שאישר דניאל פסינה, שגילם את סקורפיון במשחקי המחשב הראשונים, ביטוי זה היה במקור רעיון של ריצ'רד דיוויזיו, השחקן שגילם את קיינו, כמו גם הרעיון שפניו של סקורפיון הם למעשה גולגולת, בהשראת הסרט יאסון והארגונאוטים.
בראיון שנערך 20 שנה אחרי הוצאת המשחק המקורי, בון נתן קרדיט ליצירת מהלך הצלצל של סקורפיון וגם ליצירת הדמות כנקודות שיא אישיות בהיסטוריה של הזיכיון ואמר: .
במשחק ההמשך MKII נוספה מחווה קולית נוספת: קריאת "" אחרי שסקורפיון שורף את היריב שלו למוות במהלך ה-Fatality, ולעיתים אחרי מכת סנוקרת אקראית.
את הקריאה הזו דיבב דן פורדן, ממעצבי הקול של סדרת המשחק.
לדברי טוביאס, מקורה בביטוי "" שנשמעה בקרב מעצבי המשחק בשלב ביקורת האיכות ובחינות ניסיון במשחק.
המהלך המיוחד המזוהה ביותר עם סקורפיון היא ירי הצלצל עם ראש קרב בצורת קונאי וכבל שנע מחבל ועד שרשרת מתכת.
ברגע שהצלצל פגע ביריב הוא שיפד אותו בחזה ואז משך אותו אל עבר סקורפיון חסר הכרה, דבר שאפשר לסקורפיון לתת לו מכה חופשית.
מהלך זה נהגה בין השאר על ידי דניאל פסינה מכיוון שהמהלך המקורי, שכלל יידוי פלצור (לאסו) על היריב, הזכיר לפסינה את הלאסו של וונדר וומן, ולכן העדיף להחליפו בנשק האסייתי של חץ/עוקץ (dart) מחובר לחבל (rope dart).
מהלך מיוחד נוסף שמזוהה עם סקורפיון, ואפיין אותו בכל משחק למעט "מורטל קומבט: ברית קטלנית" הוא "אגרוף טלפורטציה".
במשחק MKII נוסף לסקורפיון מהלך הפלת רגל אך הוא ספג תגובות לא חיוביות, והדמות קיבלה ביקורת לא טובה על ידי המגזין GamePro.
בביקורת על דמותו של סקורפיון במשחק "אולטימייט מורטל קומבט 3" אד לומאס מ-Sega Saturn Magazine תיאר את סקורפיון כבעל מהלכים מיוחדים "פשוטים אך יעילים" ש"הופכים אותו לדמות טובה למתחילים, דבר שלא מונע ממנו להיות דמות שימושית" וכן שהצלצל הנאמן הוא "מושלם כדי לבצע שילובי מכות (קומבו, combos)".
מגזין GameSpy, בסקירת הדמות במשחק "מורטל קומבט: הטעיה" תיארו אותו כ"דמות עגולה בעלת חוזקות בשילובי מכות וגם במהלכים מיוחדים ורגילים".
בנוסף הם תיארו את הצלצל שלו במשחק "מורטל קומבט: ארמגדון" כ"שימושי כתמיד", והוסיפו ש"בטווח [שבין הצלצל לשאר] המהלכים המיוחדים שלו...
מדריך האסטרטגיה של משחק האתחול מ-2011 שפרסם Prima Game, העריך את סקורפיון כדמות מאוזנת היטב ללא חולשות או חוזקות מיוחדות, ושבממוצע הוא ניצח יותר ממחצית הקרבות שלו נגד הדמויות האחרות.
מהלך הסיום, ה-Fatality, המזוהה ביותר עם סקורפיון הוא ה-"Flaming Skull" - נשיפת האש שלו: סקורפיון מסיר את המסכה ונושף מפיו אש תופת (Hellfire) השורפת את יריבו המובס למוות.
ב"מורטל קומבט 2" נוספה גם אפשרות לגרסה קצת שונה למהלך, בו סקורפיון קורא "".
מהלך זה הוחלף ב"מורטל קומבט 4", בו סקורפיון מחסל את יריבו באמצעות עריפת ראשו עם הצלצל.
דמותו של סקורפיון שימשה בסיס למספר דמויות של נינג'ות שנראות דומה, אך בעלי תלבושת בצבעים שונים.
חלקם גם קיבלו את מהלך הצלצל של סקורפיון כאשר הופיעו כדמויות נסתרות, אך כשנהפכו לדמויות שחקן קיבלו מהלכים מיוחדים משלהם במקום.
בסיפור הרקע של המשחק הראשון מ-1992 לא מוזכר רצח משפחתו אלא רק מתוארת יריבות בינו לבין סאב-זירו כיריבות בין שני שבטי נינג'ות יריבים.
בסיפור הסיום (אחרי שסקורפיון מנצח את הטורניר במוד של שחקן יחיד) נחשף שהוא בעצם אל-מת שנרצח בידי סאב-זירו אך משפחתו (אשה ובן) נותרה בחיים.
סיפור זה פותח בקומיקס שכתב ואייר יוצר הזיכיון ג'ון טוביאס ושפורסם על ידי Midway Games.
באחת הסצנות בקומיקס סקורפיון פוגש את סאב-זירו באי של שאנג טסונג ומפתיע אותו, ואז מכריז בפניו שה"שדים" שלו אפשרו לו לחזור ולנקום את מותו, ושהוא לא יהרוג אותו כך סתם על המקום אלא רק כחלק מהטורניר כי הוא "לא רוצח".
אחרי תבוסתו של גורו בידי לו קאנג, שמוכתר לאלוף הטורניר מטעם ממלכת הארץ, האי קורס וסקורפיון הוא משבעת הבודדים ששורדים את האסון.
הוא משתף פעולה עם סאב-זירו ואל הרעם ריידן בעיכוב צבאו של שאנג טסונג, ואחרי שהצליחו הוא הורג את סאב-זירו ונעלם.
במשחק ההמשך "מורטל קומבט 2" מ-1993, סקורפיון מגלה שסאב-זירו איכשהו חזר ומתכנן להתמודד בטורניר השני שמתרחש במימד של ממלכת העולם החיצון אותו מארח הקיסר הממלכה הרשע שאו קאהן.
סקורפיון עוקב אחרי סאב-זירו במטרה להורגו בשנית אך שם לב שהוא חס על יריב שהביס בקרב, דבר שגורם לסקורפיון להבין שאותו סאב-זירו הוא לא אותו אדם שאותו הוא הרג.
הוא חוקר ומגלה שסאב-זירו החדש הוא קוואי ליאנג, אחיו הצעיר של בי-האן, סאב-זירו המקורי אותו הרג סקורפיון.
ליאנג לקח את שמו ומדיו של אחיו כדי לכבד את מורשתו ולסיים את מלאכתו: להתנקש בחייו של שאנג טסונג.
בעקבות גילוי זה סקורפיון מחליט לא להורגו ותחת זאת נודר נדר להגן על חייו של ליאנג, ככפרה על הריגת אחיו הבוגר, בי-האן.
מאוחר יותר מתגלה שלא בי-האן הוא זה שרצח את סקורפיון ומשפחתו אלא קואן צ'י, מכשף ושליט ממלכת השאול שהתחזה לסאב-זירו.
במשחק הספין-אוף מ-2005 "מורטל קומבט: נזירי השאולין" שמתרחש בתקופת המשחק הראשון, סקורפיון הוא דמות בוס שמנסה להרוג את גיבורי המשחק לו קאנג וקונג לאו.
הוא מופיע הן עם מסכה והן בלי (דמות שזכתה לכינוי "סקורפיון של התופת").
במשחק שתוכנן לפיתוח בשם "מורטל קומבט: אש וקרח", סקורפיון וסאב-זירו היו אמורים לשתף פעולה ביניהם, אך הוא בוטל לטובת משחק "נזירי השאולין" משיקולי זמן ותקציב.
עם זאת, ניתן "לפתוח" את הדמויות שלהם ולשחק בהם בקמפיין הראשי.
סקורפיון, יחד עם כל דמויות הנינג'ה האנושיות המבוססות על אותם מדים רק בחילופי צבע (סקורפיון, סאב-זירו, רפטייל וכו') לא הופיעו במשחק "מורטל קומבט 3", אך נוספו בשדרוג "אולטימייט מורטל קומבט 3" מ-1995 שבו הקיסר שאו קאהן מנסה לכבוש את ממלכת השאול אחרי שהוא פולש לממלכת הארץ, ומגייס את הנינג'ה לשורותיו.
הברית בין סקורפיון לשאו קאהן נקטעת מהר כאשר הוא מגלה שבהמשך לעלילת "מורטל קומבט 2", סאב-זירו היה מבין הלוחמים הנבחרים של ממלכת הארץ.
סקורפיון עובר לצידו של סאב-זירו ומסייע לו בקרב נגד שאו קאהן.
במשחק המחשב "מיתולוגיות מורטל קומבט: סאב-זירו", קואן צ'י נוסף באופן רשמי לקו העלילתי שעוסק ביריבות בין סקורפיון לסאב-זירו.
סקורפיון מופיע במשחק זה כבוס שלא ניתן לשחק בו, ומופיע פעמיים במהלך המשחק, שבמהלכו נחשפים שמו האמיתי ושם השבט שלו (שיראי ריו).
מדיו הצהובים תוארו כצורה של לעג למדים הכחולים של שבט הלין קוויי, אחרי שחבר השבט לשעבר טאקדה פיתח את הנינג'יטסו לפני שעזב את השבט והקים את שבט השיראי ריו היריב.
הוא גויס על ידי המכשף קואן צ'י למצוא מפה נסתרת במקדש השאולין, משימה שהוא נתן גם לסאב-זירו במטרה לגרום לשני הנינג'ות להילחם אחד בשני עד המוות.
אם השחקן מבצע Fatality על סקורפיון, הוא יופיע כבוס אחר בהמשך במשחק.
במשחק "מורטל קומבט 4" מ-1997, קואן צ'י מרמה את סקורפיון וגורם לו לחשוב שסאב-זירו היה מעורב ברצח משפחתו וחברי השבט שלו, ובכך גורם לו להצטרף אליו.
בסיום המשחק של סקורפיון הוא מנצח את סאב-זירו ואז קואן צ'י חושף את האמת על רצח משפחתו של סקורפיון והשבט שלו.
כאשר קואן צ'י מנסה להגלות את סקורפיון בחזרה לממלכת השאול, סקורפיון תופס את קואן צ'י בעת הטלפורטציה ובכך שניהם משוגרים לממלכת השאול.
וריאציה של סיום זה מופיעה גם בסיום של סאב-זירו, כאשר הוא ניצב מעל סקורפיון המובס לפני שהוא מוכה על ידי קואן צ'י, ששוב חושף את המזימה שלו וששני הנינג'ות היו כלי משחק בתוכניתו להחזיר את האל שינוק.
כתוצאה מכך, סקורפיון הורג אותו ומשחרר את סאב-זירו מרדיפתו.
סיפור הסיום של סקורפיון ממשיך למשחק "מורטל קומבט: ברית קטלנית" מ-2002, בו הוא רודף אחר קואן צ'י במטרה לנקום, אך מותקף בידי שדי האוני דרהמין ומולוך, אותם קואן צ'י שכר כשומרי ראש.
בסיום המשחק, שלא נכנס לקאנון של הזיכיון, דרהמין ומולוך הורגים את סקורפיון כאשר הוא משליך אל ה-Soulnado, טורנדו קסום של נשמות מעונות בין ממלכת הארץ לממלכת העולם החיצון.
אולם, בביוגרפיה של סקורפיון במשחק "מורטל קומבט: הטעיה" מתואר שהצליח להימלט משם.
לאחר מכן הוא נפגש עם האלים הבכירים ונהפך למשרתם.
דבר זה קורה בסמיכות למותו של ריידן (בו סקורפיון חזה) ועלייתו של אונאגה מלך הדרקון שמנסה למזג את הממלכות.
סקורפיון פועל כדי למנוע מאונאגה למזג את הממלכות.
במצב המשחק Konquest של המשחק "מורטל קומבט: ארמגדון" מ-2006 סקורפיון מבצע עסקה עם האלים הבכירים שבה הוא ישרת אותם והם בתמורה יקימו לחיים את שבט השיראי ריו ואת בני משפחתו שנרצחו.
אולם, האלים הבכירים החזירו אותם לחיים כאל-מתים.
בתגובה סקורפיון הזועם מנסה להרוס את הסיכוי של האלים למנוע ארמגדון על ידי לקיחת כוחו של בלייז שנועד עבור טייבן או דייגון.
דייגון מביס את סקורפיון שנהרג על ידי סאב-זירו בקרב חופשי רב-משתתפים שמתרחש בתחילת המשחק.
במשחק האתחול מ-2011 מוצג קו-זמן חלופי שמספר מחדש את העלילה של שלושת המשחקים הראשונים.
גם כאן סקורפיון מצטרף לטורניר כדי לנקום בסאב-זירו (האח הבכור בי-האן).
הפעם הוא משרת את קואן צ'י מההתחלה, ואינו מודע לכך שהוא זה שעמד מאחורי המזימה לרצוח את משפחתו ואת שבט השיראי ריו.
ריידן מנסה לשנות את מהלך האירועים במטרה למנוע את הארמגדון, ומשכנע את סקורפיון לחוס על חייו של סאב-זירו בתמורה להחייאת שבט השיראי ריו.
סקורפיון מסכים ואחרי שהוא מביס אותו בממלכת השאול הוא מסרב להרוג אותו.
קואן צ'י משכנע אותו להרוג אותו בכל זאת על ידי הצגת חיזיון גרפי המראה כיצד סאב-זירו רוצח את אשתו ובנו של סקורפיון.
אף על פי שסאב-זירו מכחיש את מעורבותו ברצח, סקורפיון שורף אותו למוות.
לאחר מכן הוא מופיע בזירת הטורניר עם הגולגולת ועמוד השדרה של סאב-זירו.
בהמשך המשחק, סאב-זירו הצעיר מחפש לנקום את הריגתו של אחיו הבכור ודורש להילחם בסקורפיון בזירה של שאו קאהן, וקואן צ'י מסכים לבקשה.
סקורפיון מזהה שסאב-זירו הצעיר הוא לא סאב-זירו המקורי אותו הוא הרג אלא אחיו הצעיר.
סאב-זירו הצעיר מביס את סקורפיון אך נבלם על ידי השבט שלו לפני שהוא הורג את סקורפיון.
סקורפיון נראה לאחרונה כשהוא נלחם מול ריידן אל הרעם בממלכת השאול, מפסיד ואז שוב נעלם.
בסיום המשחק, חברי שבט השיראי ריו מופיעים לפני סקורפיון כרוחות רפאים וחושפים בפניו את האמת.
הם מסייעים לו להרוג את קואן צ'י כנקמה על מעשיו ועל ההונאה שלו.
בסיום של סאב-זירו, הוא לומד את האמת על המשפחה שלו ועל משפחתו של סקורפיון ומציע לסקורפיון להצטרף למסע נקמה.
סקורפיון מקבל את ההצעה ומצטרף לסאב-זירו לברית קטלנית חדשה.
בתחילת המשחק "מורטל קומבט אקס" סקורפיון עדיין משרת את קואן צ'י.
הוא נראה לראשונה בפרק של ג'וני קייג' ביחד עם סאב-זירו.
הם הורגים את רוב לוחמי הכוחות המיוחדים למעט ג'וני, סוניה בלייד וקנשי, ששורדים הודות לג'וני.