tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
על פי תחקירים עיתונאיים, בימים הראשונים לגילוי המחלה נקט השלטון הסיני, המקומי והארצי, באמצעים שונים להגביל מידע על הנגיף והמחלה החדשים, ובין היתר עצרו את מי שתיעדו את המצב בווהאן.
הממשלה הסינית, שחוששת למעמדה בדעת הקהל הסינית, מכחישה את הדברים וטוענת שפעלה בשקיפות ובמהירות להגנת האוכלוסייה החל מהרגע בו הבינה כי מדובר במגפה.
על פי מקורות עיתונאיים בראשית ינואר 2020 הוזמנו ד"ר אי פן, ד"ר לי וואנליאנג ורופאים נוספים שפרסמו דיווחים על התפרצות מחודשת של נגיף סארס או דמוי-סארס לשימועים ולחקירות משטרה, באשמת הפצת מידע שקרי על התפרצות מחודשת של SARS, דבר הפוגע באינטרסים העירוניים של האזור.
הרופאים ננזפו, וד"ר לי וואנליאנג חויב לחתום על מסמך ביקורת עצמית לפיו הוא מתחייב שלא להמשיך להפיץ שמועות שווא.
בנוסף לאזהרות לרופאים שהפיצו מידע על הווירוס החדש, נאסר על הרופאים להפיץ מידע בנושא באופן דיגיטלי וללבוש בגדי מיגון באופן פומבי.
בדיקה של אפליקציות צ'אט סיניות כדוגמת YY ו־WeChat העלתה שבעדכונים החל מ־31 בדצמבר 2019 נוספו מספר מונחים לרשימה השחורה, אותם מצנזר השרת המתווך בין המשתמשים, הקשורים לנגיף והמחלה החדשים.
נטען גם כי הריצוף הגנטי של הווירוס הושלם כבר בראשית ינואר 2020, בידי מעבדה מסונפת לאוניברסיטת פודאן בשאנגחאי.
לאור חומרת הממצא, העבירה המעבדה מידע בנושא לרשויות הבריאות הראשיות בסין, והמליצה לנקוט אמצעי מניעה ושליטה.
בעקבות התעלמות רשויות הבריאות הסיניות מהממצאים החליטה המעבדה לפרסם באופן פומבי את הריצוף הגנטי באתר האינטרנט virological.org ב־11 בינואר 2020, צעד שבעקבותיו נאלצו הרשויות הסיניות לפרסם גם כן את הריצוף הגנטי שהיה בידם בהמשך.
על פי תחקיר עיתונאי, הפרסום העצמאי של המעבדה הוביל להחלטה לסגירתה כעבור זמן קצר.
בהמשך אותו היום, לאחר בדיקת חומצות גרעין בדגימה שבוצעה באחד החולים, זוהה נגיף בעל רצף גנים חדש, ורשויות הבריאות בסין הודיעו לארגון הבריאות העולמי על התפרצות הנגיף החדש, שנקרא SARS-CoV-2.
המגפה החלה להתפשט בסין במלוא עוזה בינואר.
ב-8 בינואר 2020 זוהה גורם המחלה כנגיף קורונה חדש.
רצף ה-RNA של הנגיף פורסם במסד נתונים עם גישה פתוחה.
מקרה המוות הראשון פורסם ב־-9 בינואר.
כמו כן, דיווחה סין כי המחלה נגרמת מנגיף חדש.
ב־11 בינואר החל פרסום פומבי של הריצוף הגנטי של הווירוס החדש על ידי סין, ופורסם דיווח רשמי על 41 מקרי מחלה מזוהים, ומקרה מוות ראשון.
ב־13 בינואר התגלה מקרה ראשון של המחלה בתאילנד, מחוץ לגבולות סין.
ב־20 בינואר פורסמה הצהרה רשמית של שי ג'ינפינג, נשיא סין, בדבר הצורך במאבק במחלה החדשה, לצד הצהרה של ד"ר ג'ונג נאנשאן, ראש צוות מטעם נציבות הבריאות של סין לבדיקת המחלה החדשה, כי הנגיף גורם המחלה מועבר בוודאות מאדם לאדם.
כעבור שלושה ימים הוחל בצעדי סגר ראשונים על אזור התפרצות המחלה..
לפי דיווח בסוכנות הידיעות AP, מסמכים פנימיים מצביעים על כך שבכירים בסין הזהירו את הציבור מפני הזן החדש של נגיף הקורונה שישה ימים לאחר שהם כבר ידעו על קיומו, ב-14 בינואר.
ב-23 בינואר 2020 הגיע מספר המקרים המצטברים ל-830, כאשר סין הצהירה כי היא מדווחת רק על המקרים בהם הנדבקים פיתחו תסמינים ואינה סופרת חולים אסימפטומטים.
הוטל עוצר על העיר ווהאן ונאסרה הכניסה והיציאה ממנה, במאמץ לעצור את התפשטות הנגיף מתוך העיר.
על תושבי העיר (כ־11 מיליון) נאסר לצאת מהעיר ומהאזור, אלא רק במקרי חירום.
טיסות, רכבות, אוטובוסים ציבוריים, מערכת המטרו ורכבות למרחקים ארוכים הושעו ללא הגבלת זמן.
מפגשים גדולים וסיורים קבוצתיים הושעו גם הם.
נסגרו העסקים ומיליוני תושבים היו מוגבלים לבתיהם ולקהילות מגורים - ללא יכולת אפילו לצאת ולקנות מוצרים בסיסיים.
עד 24 בינואר 2020 הוצבו אמצעי הסגר דומים על 15 ערים במחוז חוביי, כולל ווהאן.
ב-27 וב-28 בינואר 2020 העיר השנייה בגודלה במחוז, שיאנגיאנג סגרה גם היא את תחנות הרכבת שלה והשעתה את כל פעולות המעבורת, לאחר שהשעתה את פעילות שדה התעופה ושירותי האוטובוסים הבין עירוניים מוקדם יותר.
בכך נכנס מחוז חוביי כולו תחת הסגר, פרט למחוז יערות שננג'יה.
זהו הסגר הרפואי הגדול ביותר שהוטל עד אז.
ב-25 בינואר אסרו הרשויות על שימוש בכלי רכב פרטיים בווהאן.
רק כלי רכב המובילים אספקה קריטית או כלי רכב לתגובת חירום הורשו לנוע בתוך העיר.
ב־26 בינואר הורכבה ועדת מומחים שהופקדה על המניעה ובקרה של התפרצות הווירוס החדש בראשות ראש ממשלת סין, לי קצ'יאנג, שביקר בווהאן כדי להנחות את הטיפול במניעת המגפה.
הוועדה החליטה להאריך את חופשת ראש השנה עד ל-10 בפברואר בניסיון לצמצם את התפשטות המחלה.
הצוות הרפואי התמודד גם הוא עם קושי לנסוע לבתי החולים, כיוון שההליכה ונסיעה בכלי רכב פרטיים נאסרה גם עליהם והם היו מוגבלים לנסיעה במוניות וברכבים שכורים, שהתחמקו מהשירות לאחר שנודע להם על היעד.
בתוך כך עזבו חמישה מיליון אנשים את ווהאן.
מלבד חוביי, הוטל עוצר חלקי גם במספר ערים במחוז שינג'יאנג.
בסך כולל נתונים תחת המגבלות כ־60 מיליון בני אדם.
ב־23 בינואר הודיעו השלטונות בסין על הקמת בית חולים שדה לטיפול בחולים בנגיף.
בית החולים שבנייתו הסתיימה ב-2 בפברואר נקרא בית החולים חוושנשאן משתרע על שטח של 25,000 מ"ר ויכול לאכלס כ־1,000 מיטות אשפוז.
ב־25 בינואר הודיעו על הקמת בית חולים שדה נוסף בשם בית החולים ליישנשאן עם 1,600 מיטות אשפוז.
ב-28 בינואר אותרו חולים בעלי תסמינים בכל המחוזות והטריטוריות בסין, מלבד טיבט, שהודיעה השבוע על סגירה לזמן בלתי מוגבל של כל אטרקציות התיירות והסגר חובה של שבועיים לכל הנוסעים המבקשים להיכנס לאזור.
לפי סוכנות הידיעות הרשמית של סין, שינחואה, ועדת הקבע של הפוליטביורו קראה לשיפורים ב"מערכת לניהול מקרי חירום לאומיים", והדגיש כי "הכרחי לחזק את הפיקוח על השווקים ולאסור לחלוטין ולפעול בחומרה נגד כל השווקים והמסחר הלא חוקיים בבעלי חיים".
ב-4 בפברואר הגיע מספר המקרים בעלי תסמינים שנוספו ביממה לשיא של כ-3,900 (עלייה של כ-19 אחוזים לעומת היום הקודם), והמספר המצטבר לכ-24,300 מקרים מדווחים.
הסגר המוחלט שהוחל על ערים במחוז חוביי החל לשאת פרי בימים שלאחר מכן.
בהמשך פברואר נרשמה בסין ירידה הדרגתית אך משמעותית במספר מקרי ההידבקות המדווחים, עד כדי בלימת המגפה.
מתחילת חודש מרץ ירד מספר המקרים החדשים והגיע למספר זניח, ומרכז הכובד של המגפה עבר למדינות אחרות בעולם, בעיקר למדינות באירופה.
החל מ-18 במרץ לא נרשמו בסין מקרי הדבקה ממקור מקומי במשך כשבועיים (המקרים שנתגלו היו אצל מי שהגיעו למדינה מחו"ל, רובם, על פי ועדת הבריאות הלאומית, סטודנטים שלמדו מחוץ לסין וחזרו כעת למדינה).
מצב זה השתנה באפריל, עת נתגלו מספר מקרים מהדבקה מקומית.
ב-23 במרץ הרשויות בווהאן, העיר שבמרכז סין, שבה התפרץ לראשונה נגיף הקורונה, אפשרו הקלות תנועה בשטחי העיר.
התחבורה הציבורית בעיר תחודש, בעוד מחסומים בין רבעים בעיר יוסרו.
ב-24 במרץ הוסר ההסגר מעל מחוז חוביי מלבד העיר ווהאן, והובטח שהסגר יוסר ממנה ב-8 באפריל.
תחילה, סין לא ספרה חולים חסרי תסמינים.
החל מ-1 באפריל, הוחלט שנדבקים בקורונה ללא תסמינים ייספרו כמקרים מאושרים.
ב-8 באפריל הסגר בוואהן הוסר.
בסוף אפריל, בבירה בייג'ינג נסגרו מכוני הכושר והבריכות הציבוריות.
תושבי העיר חרבין היו נתונים בהסגר בגלל עלייה במספר ההדבקות במקום.
ב-12 במאי, בעקבות הדבקות חדשות וחשש מגל שני, הודיעה סין על כוונתה לערוך בדיקות לכל 11 מיליון תושבי ווהאן.
ב-12 באפריל הודקו ההנחיות בחרבין שבסין, בגלל עלייה במספר ההדבקות במקום.
לפי ההנחיות העדכניות כל המגיע לחרבין, בין אם מארצות אחרות או ממקומות אחרים בסין, נדרש:
מתוכם ה-14 הימים הראשונים בהסגר
לעבור 2 בדיקות של חומצות גרעין
בסוף אפריל, בבירה בייג'ינג נסגרו מכוני הכושר והבריכות הציבוריות, יחד עם הקשחת הכללים והבידוק בנקודות הכניסה והיציאה מהמדינה, בדגש על מעבר הגבול שבין רוסיה וסין.
תושבי העיר חרבין היו נתונים בהסגר.
במאי, בעקבות הדבקות חדשות וחשש מגל שני, הודיעה סין על כוונתה לערוך בדיקות לכל 11 מיליון תושבי ווהאן.
דבר דומה קרה גם בצ'ינגדאו באוקטובר.
ביוני, נסגר אחד השווקים המרכזיים בבייג'ינג, לאחר ששבעה בני אדם שגרים בקרבתו, אובחנו כחולים בנגיף.
בנוסף למתחם השוק, הוטל סגר ב-11 מתחמי מגורים באזור ונסגרו בתי ספר וגנים.
ב-27 ביולי, דווח על 61 נדבקים חדשים – המספר היומי הגבוה ביותר מאז אפריל.
הסיבה למספר הזה היא התפרצויות בשלושה אזורים שונים במדינה.
רוב המקרים החדשים אובחנו בחבל שינג'יאנג שבצפון-מערב המדינה, ואחרים התגלו במחוז ליאונינג שבצפון-מזרחה ובמחוז ג'ילין שליד הגבול עם צפון קוריאה.
כשהתגלתה התפרצות מחודשת של הדבקה מקומית, כמו בדליאן, אורומצ'י' ובייג'ינג, הוטלו סגרים בסדרי גודל שונים על האזור.
עד ספטמבר, הזמן הממוצע להסרת הסגרים היה בין שבועיים לשלושה.
מטרת הסגר הייתה עצירת התפשטות המגפה, בזמן שצוותי הבדיקה והאפידמיולוגיה איתרו חולים.
בספטמבר, ממשלת סין החלה לחסן את תושביה עם חיסון שהיה לפני תום הניסויים הקליניים.
המדינה השתמשה באפליקציות מובייל כדי לעקוב אחר מקום הימצאם של אנשים ולזהות במהירות מקרים אפשריים של הידבקות בנגיף.
בסוף אוקטובר, אותרו במחוז שינג'יאנג בו מתגוררים האויגרים 137 מקרים אסימפטומטיים לאחר מקרה שהתגלה במפעל.
נבדקו כל 4.75 מיליון תושבי העיר בה התגלה המקרה.
ב-14 בינואר 2021, עלה מספר הנדבקים ל-144 - המספר הגדול ביותר במדינה מאז שדווח על 202 נדבקים ב-1 במרץ 2021. 90 מתוכם במחוז חוביי (בעיקר בעיר שה-ג'יאג'וואנג).
43 מקרים נוספים דווחו בצפון מזרח המדינה, במחוז היילוג'יאנג.
בין היתר נבנה מרכז ענק למבודדי קורונה שהיה יכול להכיל כפרים שלמים.
בהמשך ינואר התגלו נדבקים גם ברובע דקסינג שבביג'ינג.
בפברואר חלה ירידה בכמות נדבקים.
ביוני נאבקו הסינים בהתפרצות בגואנגדונג.
ב-20 ביולי, דווח על מספר המקרים היומי הגבוה ביותר מאז ינואר, עם 65 מאובחנים חדשים, בהשוואה ל-31 יום קודם לכן.
הפעם האחרונה שבה נרשם מספר גבוה יותר הייתה ב-30 בינואר, עם 92 מקרים חדשים.
ההתפרצות מוקדה במחוז יונאן שבדרום-מערב המדינה.
עם הזמן, אותרו נדבקים במחוזות נוספים, ובין היתר בערים ווהאן ובייג'ינג.
ב-23 באוגוסט דווח על 21 מאומתים מיובאים ממדינות אחרות, ואפס נדבקים סימפטומטיים – לראשונה מאז אמצע חודש יולי.
כך באוקטובר הוטל סגר במונגוליה הפנימית.
יותר מ-700 מקרים של הדבקה מקומית זוהו בסין מאז אמצע אוקטובר, והם אותרו ב-19 מ-31 המחוזות של המדינה.
המדיניות הקשיחה נמשכה בשלהי 2021, במסגרתה שאפה סין לשמור על אפס הדבקה בקהילה.
כך, הוטלו סגרים מקומיים, בוצעו בדיקות המוניות וכדומה במטרה להגיע לאפס נדבקים.
ב-21 בדצמבר 2021, הגיע מספר הנדבקים בסין לשיא של 21 חודשים עם 155 נדבקים בעלי תסמינים.
זאת על רקע התפרצות בעיר שיאן, בה הוטל סגר נוקשה.
לקראת משחקי החורף האולימפיים, נקבע שמי שירכוש בבייג'ינג תרופות להורדת חום, שיכוך כאבים או הקלה בשיעול יקבל התראה בנייד שעליו להיבדק או להיכנס לבידוד.
במרץ 2022, התמודדה סין עם ההתפרצות הקורונה החמורה ביותר מאז 2020. בשנזן ובצ'אנגצ'ון הוטלו סגרים.
בשנגחאי עברו בתי הספר ללמידה מרחוק ותושביה התבקשו לא לעזוב אותה אלא במקרים חיוניים.
לחלק מתושבי קנגג'ואו, עיר של 7.3 מיליון בני אדם דרומית לבייג'ינג, נאמר גם הם להישאר בבית.
ב-23 במרץ יושמו נעילות בערים טאנגשאן ושניאנג.
בסוף החודש, שאנגחאי נכנסה לסגר מדורג: החלק המזרחי הושבת ל-5 ימים, ואז החלק המערבי שלה.
סין שיגרה לשנגחאי יחידות של הצבא ואלפי עובדי בריאות כדי לקיים בדיקות קורונה ל-26 מיליון תושבי העיר.
בתחילת אפריל 2022, העיר באיצ'נג שבמונגוליה הפנימית הוכנסה לסגר.
הסגר בשנגחאי הורחב לכל שטח העיר, המאוכלסת ביותר בסין.
ב-11 באפריל, הודיעה שנגחאי על הקלות מסוימות במסגרתן 7,565 אזורים בעיר התירו תנועה של תושבים בתוך השכונות (אך לא יציאה מהן), וזאת אחרי שלא נרשם באזורים אלו מקרה חיובי של קורונה במשך שבועיים.
עם זאת 7,624 אזורים אחרים היו עדיין תחת סגר מוחלט ו-2,460 אזורים נוספים תחת הגבלות אחרות.
הוערך כי כ-45 ערים ברחבי סין היו כעת תחת סגר חלקי או מלא, ובהן גרו 26.4% מכלל תושבי סין.
בבייג'ינג הבירה הוחלט לבדוק את רוב התושבים בניסיון למנוע סגר.
הוטלו גם צעדי ריחוק חברתי.
באמצע מאי, הציגה שנגחאי תוכנית לסיום הסגר בעיר.
ב-25 ביוני, שאנגחאי הכריזה על "ניצחון" המגפה ובייג'ינג הכריזה על פתיחה מחדש של בתי ספר יסודיים ותיכוניים בעקבות ירידה במספר המאומתים.
בסוף יולי סין המשיכה עם המדיניות המחמירה וכך הוטלו מגבלות ברובע בעיר ווהאן.
בשבועות שלאחר מכן המשיך הממשל להורות על בדיקות המוניות וסגרים בערים ברחבי סין, מסניה באי הטרופי האינאן ועד דרום מערב צ'נגדו, אזור שינג'יאנג בצפון מערב ועד לעיר הנמל דאליין שבצפון.
נשיא הרפובליקה העממית של סין שי ג'ינפינג אותת כי לא תהיה הקלה במדיניות המחמירה.
על תושבים באזורים שונים חלו כללים שונים, תלוי אם הם נמצאים באזור סיכון נמוך, בינוני או גבוה.
בתחילת נובמבר, פרסם הממשל רשימה של 20 שינויים מקילים בניהול הסגרים והמעקב אחר נדבקים, ובערים מסוימות נערכו פיילוטים מקילים עוד יותר.
במקביל כמות הנדבקים המדווחים עלתה לשיא.
בדצמבר נמשכו ההקלות, ולפי ההנחיות החדשות, חולים עם סימפטומים קלים היו יכולים לעבור בידוד ביתי.
לאור צימצום השימוש בבדיקות, עלה הקושי לנטר את ההדבקה המתרחבת.
לפי הערכות, היה מדובר במיליוני נדבקים.
סין החליטה להפסיק לפרסם נתוני הדבקות יומיים ב-25 בדצמבר 2022. דווח על עומסים במערכת הבריאות.
ב-15 מרץ 2023, הממשל הסיני החל לאשר כניסת תיירי חוץ, כאשר שערי המדינה נסגרו שלוש שנים קודם, ב-28 במרץ 2020.
בחודשים הראשונים של המחלה חוקרים מסין היו בין המובילים במחקר סביב הנגיף ופרסמו מספר מחקרים בכתבי עת בינלאומיים, גם כשמסקנות המחקרים האלו לא לגמרי תאמו את ההסברים של השלטון.
ב-13 באפריל הנחתה סין את האוניברסיטאות המקומיות לא לפרסם מחקרים באופן עצמאי, והכריזה שכדי שמחקר חדש יפורסם לציבור הוא חייב קודם לכן לקבל אישור של ממשלת סין.
מעל 4,634 מקרי מוות בסין היבשתית.
מקרי הידבקות מאומתים (סין מצהירה רק על חולים שפיתחו תסמינים): 83,545, מתוכם 402 עדיין בטיפול (לא נכללו מקרים אסימפטומטים).
מתוך כלל המקרים בסין, כ-67,800 נצפו במחוז חוביי מרביתם, כ-50,000, בעיר ווהאן בה פרצה המגפה.
רובם של מקרי המוות בסין אירע במחוז חוביי (3220 נכון ל-11.4.20), מרביתם בעיר ווהאן.
כ-64,300 חולים בעלי תסמינים במחוז חוביי החלימו.
בין הנדבקים בנגיף גם עובדי הצוותים הרפואיים.
עד 14 בפברואר נדבקו 1,716 עובדי צוותים רפואיים, ושישה מהנדבקים מתו.
ב-18 במרץ דווח לראשונה שאין מקרי הדבקה במחוז חוביי
שיעור התמותה מהמגפה במחוז חוביי בו פרצה המגפה לראשונה: נכון ל-11 בפברואר שיעור התמותה במחוז חוביי היה בערך 970 ל-31,700 (כ-3 אחוזים).
עם זאת, שיעורי התמותה במחוזות אחרים בסין היו נמוכים בהרבה (פחות מאחוז).
ב-18 במרץ היה שיעור התמותה המצטברת בעיר ווהאן 5 אחוזים, במחוז חוביי 4.6 אחוזים, בסין כולה 4 אחוזים, ובמחוזות אחרים בסין 0.8 אחוזים.
באותו יום היה שיעור התמותה המצטברת בעולם 4 אחוזים.
לפי מחקר של המרכז הסיני לבקרת מחלות ומניעתן, קרוב לחצי מיליון תושבי ווהאן נדבקו בקורונה.
כמעט 4.5% מתושבי העיר פיתחו נוגדנים לנגיף.
בערים אחרות במחוז חוביי, נמצא כי 0.44% מהתושבים פיתחו נוגדים נגד הנגיף.
מחוץ למחוז, המספרים נמוכים עוד יותר ורק בשני אנשים נמצאו נוגדים בקרב למעלה מ-12 אלף תושבים שנבדקו.
בחודשי המגפה הראשונים, תושבים רבים שסבלו מחום גבוה הציפו את בתי החולים בווהאן.
אלא שבעקבות חוסר בכוח אדם, בדיקות ומשאבים רפואיים, נאמר לרבים מהם לשוב הביתה ולהיכנס לבידוד באופן עצמאי.
חלקם בסופו של דבר הדביקו בני משפחה אחרים, וחלק אף מתו בבית מבלי שנרשמו בכלל במניין הקורבנות הרשמי של המגפה.
תגובות על התנהלות סין עם פרוץ המגפה
ב־31 בדצמבר 2019 דיווחה לראשונה נציגות ארגון הבריאות העולמי בסין על וירוס מסתורי חדש שפרץ בעיר ווהאן.
ב-3 בינואר כבר דווח על 44 מקרי הידבקות, 11 במצב קשה מאוד.
ב-5 בינואר פרסם ארגון הבריאות הודעה מדאיגה בנושא.
ארגון הבריאות העולמי הכריז על התפרצות כמצב חירום של בריאות הציבור בעל חשש בינלאומי ב-31 בינואר.
מדינות סגרו את הגבולות עם סין, מנעו טיסות, חייבו את השבים בבידוד או פינו את אזרחיהן משטחה.
חברות תעופה רבות ביטלו את טיסותיהן לסין.
כשהמגפה התפשטה, בוצעו צעדים דומים במדינות אחרות.
הצעדים הראשוניים שננקטו על ידי סין זכו לשבחים על ידי ארגון הבריאות העולמי וכמה ממשלות זרות.
מנכ"ל הארגון, ד"ר טדרוס אדהנום גברייזוס, ציין שהוא מביע אמון במאמציה של סין להשתלט על המגפה וקרא לציבור להישאר רגוע.
תגובתה של סין נראתה שקופה יותר מאשר בהתפרצות נגיף הסארס ב-2003, אז הואשמה הממשלה בהכחשה פומבית שהכשילה את מאמצי המניעה וההכלה.
מאידך, נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ מתח ביקורת עזה על סין ועל ארגון הבריאות העולמי.
בהתייחס להחלטת הרשויות המרכזיות להחיל איסור תחבורה בווהאן, ציין הנציג של ארגון הבריאות העולמי גאודן גליאה שההחלטה מהווה "אינדיקציה חשובה מאוד למחויבות להכיל את המגפה במקום המרוכז ביותר שלה", וכינה אותה "חסרת תקדים בהיסטוריה של בריאות הציבור".
הארגון שלח את היועץ הבכיר, ברוס איילוורד, לסין במטרה ללמוד מקרוב על האירוע.
התנהלות הרשויות זכתה לשבחים גם מצד כמה מנהיגים זרים, בהם נשיא ארצות הברית, דונלד טראמפ, שהודה ב-24 בינואר בחשבון הטוויטר שלו לנשיא סין שי ג'ינפינג בשם העם האמריקני וקבע כי "סין עובדת קשה מאוד על מנת להכיל את הנגיף.
ארצות הברית מעריכה מאוד את המאמצים והשקיפות שלהם.
טראמפ הצהיר ש"הכל יסתדר לטובה".
עם זאת, גורמי שלטון מקומיים בווהאן ובמחוז חוביי התמודדו עם ביקורת, מתוך המדינה ומחוצה לה, בגין תקלות וחוסר היערכות בתחילת ההתפרצות.
הטענות כללו חוסרים באספקה רפואית, חוסר שקיפות לעיתונות וצנזורה ברשתות החברתיות בשבועות הראשונים של ההתפרצות.
בהמשך, גם טראמפ החל לבקר את הסינים.
ב-1 בינואר 2020 חקרה משטרת ווהאן שמונה תושבים בגין "הפצת מידע כוזב".
המשטרה הבהירה מאוחר יותר שהנחקרים רק הוזהרו אך נמנעה ממתן עונשים כמו קנסות או מעצר.
אחד מהנחקרים היה רופא בשם לי ונליאנג שהתריע בפני חבריו לשעבר מבית הספר לרפואה בקבוצת ה-WeChat על הימצאותו של נגיף הקורונה, זאת לאחר שבחן את הדו"ח הרפואי של מטופל עם תסמינים של המחלה.
לי הוזהר על ידי המשטרה בשל הפצת הערכות שגויות והפרעה לסדר הציבורי והוא אולץ לחתום על כתב הודאה בטענות המשטרה.
ב-7 בפברואר 2020 דווח כי לי נפטר לאחר שחלה במחלה בינואר 2020. מותו עורר זעם ברשת החברתית, שהורחבה למחאה להגברת חופש הביטוי במדינה.
בעקבות האירועים "הוועדה לפיקוח הלאומי", הגוף שאמון לפעול נגד שחיתות בסין, יזמה חקירה בנושאים בהם היה מעורב לי.
גורמי שלטון מקומיים בווהאן ובמחוז חוביי התמודדו עם ביקורת, מתוך המדינה ומחוצה לה, בגין תקלות וחוסר היערכות בתחילת ההתפרצות.
גורמים מקומיים נוספים ספגו ביקורת על הסתרת עדויות שאישרו כבר בראשית ינואר את העובדה שהמחלה מועברת מאדם לאדם.
ביקורת הופנתה גם כלפי מושל חוביי, וואנג שיאודונג, לאחר שטען במסיבת עיתונאים כי 10.8 מיליארד מסכות פנים מיוצרות מדי שנה במחוז, כאשר המספר המדויק הוא 1.8 מיליון.
ב-14 בינואר 2020 משטרת ווהאן עיכבה מספר כתבי תקשורת מהונג קונג במשך יותר משעה לאחר שניהלו ראיונות עם חולים בבית החולים ג'ינינטן של ווהאן.
לפי הדיווחים המשטרה לקחה את הכתבים לתחנת משטרה, שם בדקה את מסמכי נסיעתם וחפציהם, ואז ביקשה מהם למחוק קטעי וידאו שצולמו בבית החולים לפני ששחררה אותם.
כבר בסוף חודש ינואר היו שטענו כי מספר הנדבקים בפועל בסין גדול בהרבה מהמספר עליו היא מדווחת.
כלי תקשורת בטאיוואן העריכו שמספר הנדבקים בפועל גדול בהרבה, לאחר שלטענתם כלי תקשורת סינים פרסמו בטעות פרסום על פיו כמות החולים והקורבנות של המחלה גבוהה בערך פי 50, והפרסום הורד לאחר זמן קצר, לכאורה בהתאם להוראות צנזורה של ממשלת סין.
גורמים נוספים העלו טענה דומה, ובהמשך גם המודיעין האמריקאי העריך בדיעבד שהנתונים שהגיעו מסין זויפו.
באמצע אפריל התארגנה תביעה בינלאומית בהשתתפות אלפי תובעים מעשרות מדינות, התובעת את ממשלת סין על אחריותה לעוצמת המגפה העולמית, בעקבות הפעלתה של מדיניות הסתרת מידע ומניעה מצוותים רפואיים ממדינות אחרות לבחון את המגפה עוד בשלביה המוקדמים.
מצב זה אילץ את המדינות להיערך לקראת המגפה על סמך המידע המוטעה כביכול שהגיע מסין, ופגע לכאורה ביכולתן להתכונן כראוי.
בתחילת מאי, פורסם דוח משותף של 5 סוכנויות מודיעין מערביות.
סין הואשמה ב"טיוח הקורונה" בתחילת המגפה ותוארו טקטיקות הסתרה.
דו"ח מודיעין נוסף של המודיעין האמריקאי האשים את סין שבעודם מסתירים מפני המדינות האחרות את חומרת המגפה, אגרה סין ציוד רפואי וטשטשה זאת מבחינת נתוני סחר, כך שברגע שמדינות נוספות הבינו את חומרת המגפה נתקלו במחסור בציוד שסין כבר הספיקה לרכוש מבעוד מועד.
ניסיונות לתיעוד מקומי של המגפה
בסוף ינואר החלו מספר עיתונאים ובלוגרים לתעד ממוקדי המגפה את המתרחש באופן אותנטי יחסית, מאורע שאינו נפוץ בסין.
בשבועות שלאחר מכן חלקם נעלמו מעל גבי המרשתת, בפעולה שמיוחסת לצנזורה הסינית, כאשר במקביל תקשורת המתואמת עם השלטון החלה להפיץ ברשתות החברתיות דיווחים שהולמים יותר את הלך הרוח של השלטון.
אחד התיעודים האותנטיים שנותרו, לפחות ברובם, זמינים באינטרנט, הוא בלוג של הסופרת המקומית פאנג פאנג, שתיעדה באופן יומיומי את המתרחש בעיר, באופן שכולל גם גאווה מקומית וגם ביקורת ותיאורים קשים של קורבנות מהמחלה, שחלקם סותרים את דיווחי השלטון.
הבלוג שלה הגיע לחשיפה של מיליוני סינים, סיפק לסינית זווית שלא נחשפו אליה במקורות אחרים, והעסיק לא פעם את השיח בסין, בו נחלק הציבור בין כאלו שטענו שמדובר בסיקור שאיננו פטריוטי לבין כאלו שהעריכו את פאנג פאנג על הרצון להציג את האמת וראו בה גיבורה.
בחודש מאי הודפס הספר בהוצאות ספרים במספר מדינות מערביות.
הבמאי האו וו תיעד בסרטו 76 ימים את הסגר בווהאן.
ז'אנג ז'האן, הפיצה קטעי ווידאו קצרים שלה שהועלו ליוטיוב אשר כללו ראיונות עם תושבים, פרשנות ותיעודים של משרפה, תחנות רכבת, בתי חולים ומעבדת הווירוסים של ווהאן.
בסוף 2020, היא נידונה למאסר של ארבע שנים.
מגפת הקורונה בקוריאה הצפונית התרחשה במקביל להתפרצות המגפה במדינות אחרות בשאר יבשת אסיה בתחילת 2020, ומאוחר יותר באירופה ואמריקה.
בהיותה של קוריאה הצפונית מדינה מסוגרת וחסרת תקשורת חופשית, מעט מאוד ידוע על היקף התפרצות המגפה במדינה זו.
המשטר בקוריאה הצפונית פתח בקמפיין הסברה בקרב התושבים, המעודד אותם לשמור על היגיינה ושמירה על ניקיון.
דיפלומטים זרים הוגבלו למגוריהם, וגבולות המדינה נסגרו.
זרים המגיעים למדינה הושמו בבידוד לתקופה של 30 יום.
דיווחים בתקשורת הדרום קוריאנית טוענים שמספר מקרי מוות ומספר הידבקויות כתוצאה ממחלת COVID-19 אירעו בקוריאה הצפונית, ואף שהחולה הראשון הוצא להורג בידי המשטר, כיוון שהפר את הבידוד והגיע למרחצאות ציבוריות.
דיווח אחד העריך שכ-180 מחיילי צבא קוריאה הצפונית נפטרו כתוצאה מהידבקות בנגיף הקורונה, ועל מפקדי יחידות בצבא הוטלה אחריות לוודא שמקפידים על שמירת הנהלים למניעת התפשטות המחלה, וכי הם ייענשו במקרה מוות של חייל ביחידתם.
ב-13 במרץ העריך גנרל רוברט אברמס, מפקד הכוחות האמריקניים המוצבים בקוריאה הדרומית, בריאיון לעיתונאים, שהוא בטוח למדי שקוריאה הצפונית לא חמקה מהתפרצות הנגיף.
לדבריו, צבא הצפון הפסיק את אימוניו למשך חודש, והפסיק את כל הטיסות הצבאיות למשך 24 ימים, אך לאחר מכן אלה חודשו.
ממשל קוריאה הצפונית הודיע ש-2,590 אזרחים, אשר הושמו בבידוד כפוי, שוחררו ב-19 במרץ, ורק שלושה אזרחים זרים נותרו בבידוד.
ביולי שהה במדינה ד"ר אדווין סלבדור, נציג ארגון הבריאות העולמי.
הוא דיווח כי בקוריאה הצפונית בוצעו 922 בדיקות קורונה, וכולן נמצאו שליליות.
למרות כל הכחשותיו של הממשל בקוריאה הצפונית לגבי מקרי הקורונה שהתרחשו במדינה, ב-26 ביולי הודיע רשמית, שקיים חשש למקרה קורונה ראשון במדינה, בעיר קסונג.
החשוד ובני משפחתו נבדקו ונמצאו שליליים.
בנובמבר הטיל המנהיג העליון עוצר על הבירה פיונגיאנג ואסר על דיג – במטרה להילחם בהתפשטות המגפה ובהשפעותיה הכלכליות.
כמו כן, הורה על הוצאה להורג של שני אנשים.
בתחילת 2021 אמר נציג צפון-קוריאני רשמי אנונימי לרדיו אסיה החופשית, המופעל על ידי ממשלת ארצות הברית, שכ-5,400 חולים במחוז הצפוני המגיונג אובחנו עם תסמינים הדומים לתסמיני COVID-19, וכ-10 הלכו לעולמם מן המחלה.
באופן דומה, נציג אנונימי אחר במחוז ראסון, בגבול רוסיה, דיווח לרדיו אסיה החופשית על כ-6,000 חולים ועשרות מתים עם תסמיני קורונה.
קוריאה הצפונית גם נמנעה משליחת משלחת לאולימפיאדת טוקיו 2020 (שעקב המגפה, נדחתה בשנה ל-2021), מחשש שהספורטאים ידבקו בנגיף הקורונה ויביאו אותו עמם בשובם.
בזמן זה כבר דרשה ממשלת קוריאה הצפונית מאזרחיה להשתמש במסכות פנים בכל עת.
במאי 2022 הודה המנהיג העליון על התפרצות זן האומיקרון של נגיף הקורונה לראשונה מאז שנת 2020. יומיים לפני כן דווח שכבר הוטל סגר על קוריאה הצפונית.
מגפת הקורונה (הנגיף ה-SARS-CoV-2, הגורם למחלת נגיף קורונה 2019 (COVID-19)) החלה בדצמבר 2019 בעיר ווהאן, שבמחוז חוביי בסין, ומשם התפשטה למדינות נוספות.
בתחומי הרשות הפלסטינית התגלו חולים במחלה החל ממרץ 2020.
ב-5 במרץ התגלו כמה מקרים במלון בבית לחם, שבו שהתה קבוצת צליינים מיוון שהיו נשאי הנגיף.
בעקבות כך הורה שר הביטחון הישראלי נפתלי בנט להטיל סגר על העיר.
ב-9 במרץ אומתו 20 חולים ודווחו 2,000 מבודדים.
ישראל העבירה כ-250 ערכות בדיקה לרשות הפלסטינית, ותיאמה הדרכות לצוותים הרפואיים.
עובדים פלסטינים העובדים בשטח ישראל צפויים להידרש לשהות בישראל לאורך מספר שבועות, או להישאר בשטחי הרשות הפלסטינית.ב-25 במרץ דיווחה הרשות על 66 חולים (2 מהם ברצועת עזה) וכן על מותה של אישה בת 64 מכפר בידו בבית החולים ברמאללה.ב-29 במרץ דווחו 8 מקרים בכפר קטנה ומקרה נוסף בנפת חברון.
באפריל, הלווה משרד האוצר הישראלי סכום של כחצי מיליארד שקלים לרשות הפלסטינית לצורך התמודדות עם נגיף הקורונה.
כמו כן, אלפי ערכות לזיהוי נגיף הקורונה הועברו לרשות הפלסטינית.
במאי פועלים פלסטינים חזרו לעבוד בישראל.
הפועלים לנו בישראל והיא סיפקה להם אמצעי הגנה.
ב-19 ביוני, הוכרז גל שני: אובחנו יותר מ-100 חולי קורונה בשלושה ימים.
מוקד ההתפרצות המשמעותי נרשם במחוז חברון.
מושל חברון השיב את ההגבלות על המחוז.
ברצועת עזה נותר מצב יציב ולא חל שינוי במספר הנדבקים.
אם אכן מדובר בתחילתו של גל שני, הרשות הפלסטינית נכנסה אליו כשהתיאום האזרחי בינה ובין ישראל הופסק עקב הכוונה לספח שטחים על רקע תוכנית המאה.
ביולי הרשות ביקשה להקים מחסומי קורונה בשטחי C ו-B.
ראש הממשלה הפלסטיני מוחמד אשתייה הודיע שהוא יפנה לארגוני האו"ם הפועלים בשטחים לסייע בהקמת מחסומים ובפיקוח עליהם.
כמות הנדבקים במחלה הייתה גדולה בהרבה מבגל הראשון, ורוב המתים ממנה ב-24 באוגוסט היו 132 מתים, 130 מתוכם מתו המהלך הגל השני.
ב-22 במרץ דווח על שני נשאים ראשונים ברצועת עזה, שני האנשים ששבו מפקיסטן, הועברו למתקן בידוד ואובחנו מיד כשחצו את הגבול במעבר רפיח.
ב-22 במרץ העביר ארגון הבריאות העולמי לרצועת עזה דרך מעבר ארז עשרות בדיקות מעבדה לגילוי קורונה וכן אמצעי מיגון לצוותים הרפואיים.
ב-23 במרץ הודיעה קטר כי תשלח סיוע של 150 מיליון דולר במהלך תקופה של שישה חודשים לתמיכה בתוכניות ההומניטריות של האו"ם ובמאמצים לסייע במאבק בקורונה.
ב-26 במרץ דווח כי 7 נדבקים חדשים אובחנו ברצועת עזה.
לפי משרד הבריאות הפלסטיני, הנדבקים שאובחנו הם אנשי ביטחון ששהו סמוך לחדרי בידוד בסמוך למעבר רפיח.
בסוף מאי, חמאס הורה, בפעם הראשונה מאז מרץ, על פתיחה מחודשת של המסגדים ברצועת עזה לתפילות יום שישי לכבוד עיד אל-פיטר.
המתפללים נדרשו להקפיד על חיטוי ידיים בכניסה, להביא שטיחי תפילה אישיים, לחבוש מסכות ולשמור על מרחק.
למחרת דווח על מקרה מוות ראשון מהקורונה ברצועה - אשה ממצרים.
בסוף יוני דווח משרד הבריאות של חמאס על 15 חולים מאומתים ברצועת עזה, כמו כן פורסמו הנחיות לגבי ביטול מחנות הקיץ של תלמידי הרצועה, סגירת השווקים והמשך צמצום פעילות מעברי הגבול במעבר ארז וברפיח.
בסוף אוגוסט, בפעם הראשונה מאז פרוץ תחילת המגפה, התגלו חולים בעומק הרצועה ומחוץ למרכזי הבידוד שהקים חמאס.
עד אז, אובחנו בעת כניסתם לרצועה ובודדו במתקנים נפרדים המרוחקים משאר האוכלוסייה.
בתוך כשבוע גדל מספר החולים הפעילים ברצועה פי שמונה - רובם מחוץ למתקני הבידוד.
במרץ 2021 התמודדו בעזה ובגדה עם גל תחלואה נוסף.
באפריל החלה התמתנות לאחר סגר.
במהלך מבצע שומר החומות נסגרה מעבדת הקורונה ברצועה.
בצהרי 22 במרץ הודיע ראש ממשלת הרשות הפלסטינית מוחמד אשתייה בשידור חי בטלוויזיה הפלסטינית כי החל מהשעה 22:00 בערב יוטל עוצר כללי ברשות, היציאה מותרת רק לבתי מרקחת, מכולת ולטיפולים רפואיים דחופים.
ב-23 במרץ הודיעה הרשות הפלסטינית על הענקת חנינה לאסירים פליליים מסוימים, שריצו מחצית עונשם בבתי הכלא, כצעד להגנה על שלומם מפני נגיף הקורונה.
בהתאם לסקר שנערך על ידי מרכז ירושלים לתקשורת רוב האוכלוסייה תומכת בסגר.
בתחילת אפריל עברו צוותים רפואיים מרצועת עזה הדרכה מרופאים ישראלים, כמו כן החמאס אימץ את העצות והאריך את תקופת הבידוד משבועיים לשלושה.
בעקבות התבטאויות של ראש הממשלה הפלסטיני מוחמד אשתייה ובכירים נוספים, ישראל העבירה מסר: "אם תימשך ההסתה שהפצנו במכוון קורונה בשטחים - נגביל את פריסת ותנועת מנגנוני אבו מאזן בשטח".
ביהודה ושומרון הוקמו 16 מרכזי בידוד לקורונה אשר אכלסו בעיקר אנשים שהגיעו מחוץ לרשות וחויבו בכניסה לבידוד כמו גם פועלים השבים מעבודה בישראל אחרי תקופה של שבועות.
בנוסף, ישנם בגדה המערבית 13 מרכזים רפואיים שהוסבו לטיפול בחולי קורונה.
במחנות הפליטים ברחבי הגדה המערבית הוקמו מרכזי בידוד קהילתיים.
ברצועת עזה הוקמו 24 מרכזי בידוד.
בתחילת הגל השני, הרשות הטילה איסור על מעבר פועלים לישראל וממנה למשך 14 יום, כפי שנעשה בגל הראשון.
מדובר בפועלים שבאים לעבודה יומית, כלומר נכנסים בבוקר ויוצאים בערב.
הפועלים גם לא יוכלו לעבוד בהתנחלויות.
מוחמד אשתייה קרא לערביי ישראל להימנע מכניסה לגדה למשך 14 ימים.
ב-20 ביוני, על מחוז חברון הוטל סגר: תימנע הכניסה והיציאה אליה, מלבד אספקת מזון.
בתוך המחוז חל איסור תנועה למשך חמישה ימים.
העיר שכם נסגרה ל-48 שעות, כדי לאפשר לצוותים הרפואיים למפות את החולים בעיר.
כמו כן בהמשך יוטל סגר על כל כפר, מחנה פליטים, שכונה או עיר שהנגיף יתפשט בהם.
ייפתחו מחדש מרכזי הבידוד ומחלקות הקורונה בבתי החולים.
בכל מחוזות הרשות ייאסר על התקהלויות.
ב-1 ביולי, הוכרז שיהיה סגר מלא בכלל שטחי הרשות ובכל המחוזות החל מיום שישי, למשך חמישה ימים.
במשרד הבריאות הפלסטיני הבהירו כי ייתכן שהסגר יתארך.
כל העסקים ייסגרו למעט חנויות לממכר מזון ובתי מרקחת שיישארו פתוחים בהתאם להוראות.
לאחריו, היה ניסיון להימנע מסגר כולל הוטלו סגר במהלך הלילה או בסופי השבוע בעת הצורך.
בהמשך, במקומות כמו רמאללה ושכם אף הוטל סגר מקומי.
ב-13 במרץ 2021 הוחלט להטיל סגר קצר בכל שטחי הגדה.
בסוף אוגוסט, משרד הבריאות בעזה הודיע על הטלת עוצר מלא בכל הרצועה ל-48 שעות מהלילה לאחר שנתגלו 4 חולים חדשים מחוץ לאחד ממרכזי הבידוד.
אחרי חודש הודיעו על הקלות וטענו לשליטה במצב התחלואה כחלק מהמאבק במגפה, הטילו בחמאס מגבלות קשות על התושבים כדי להביא לירידה בתחלואה, ובכללן אף סגר כללי ועוצר מלא על שכונות שלמות, מה שהוביל לירידה.
כל המפעלים והחנויות ברצועת עזה חויבו לסגור את שעריהם ב-17:00, וההתקהלות במרחב הציבורי הוגבלה ל-15 איש.
ב-24 במאי הופסק התיאום הביטחוני בין ישראל לרשות הפלסטינית.
ב-1 בדצמבר, צה"ל אישר לכוחות פלסטיניים לפזר חתונה של תושבי מזרח ירושלים בשטח B, לראשונה מאז חזרת התיאום הביטחוני בין ישראל לרשות הפלסטינית בנובמבר.
בדצמבר, בעקבות התחלואה הגבוהה, החליט חמאס להטיל עוצר מוחלט על רצועת עזה מימי חמישי ועד ראשון במהלך החודש.
במקביל הרשות הפלסטינית בגדה המערבית הטילה מגבלות מקומיות ואזוריות ושקלה גם הטלת סגר כללי נוסף אם לא תהיה האטה בקצב התחלואה.
בתחילת 2021, קיבלה הרשות חיסוני קורונה ראשונים.
לאחר מכן, הועברו חיסונים ראשונים לרצועת עזה.
כמו כן, הוחלט שישראל תחסן פועלים פלסטינים שעובדים בישראל.
ביוני 2021 סוכם שישראל תעביר לרשות הפלסטינית יותר ממיליון חיסונים.
בתמורה לכך ישראל תקבל מנות חיסון מפייזר שיועדו לרשות.
מגפת הקורונה התפשטה לראשונה בשווייץ ב-25 בפברואר 2020, כאשר התגלה המקרה הראשון של נשא COVID-19 שאושר: גבר בן 70 שהתגורר בקנטון דובר האיטלקית טיצ'ינו, אשר גובל באיטליה, ושהה במילאנו מספר ימים לפני כן.
בהמשך אותרו מקרים נוספים בערים שונות בשווייץ, כגון בזל, ציריך וגראובינדן.
ב-28 בפברואר 2020, המועצה הפדרלית הודיעה על ביטול אירועים של מעל 1,000 איש.
ב-16 במרץ, בתי ספר ורוב החנויות נסגרו, וב-20 במרץ התקהלות של יותר מ-5 אנשים במקומות ציבוריים נאסרה.
בנוסף, הממשלה הודיעה על הגבלות במעבר גבולות, ועל סיוע בתקציב 40 מיליארד פרנק שווייצרי.
נכון ל-23 במרץ 2020, שווייץ מדורגת במקום השני בעולם במספר ההדבקויות פר נפש בין המדינות להן יש מיליון אזרחים ומעלה.
ב-6 במרץ, מועצת הברית החליטה על שינוי מדיניות בההתמודדות עם הנגיף, תוך כדי מתן הגנה יתרה לאנשים מבוגרים ובעלי תסמינים.
בין אמצע אוגוסט לתחילת ספטמבר מספר המקרים החדשים קפא ברמה גבוהה (כ -2,500 מקרים חדשים ביום).
המקרה הראשון של התפרצות נגיף הקורונה COVID-19 בקוריאה הדרומית הוכרז ב-20 בינואר 2020. כחודש לאחר מכן, ב-21 בפברואר כבר הוכרזו 346 חולים על ידי המרכזים הקוריאניים לבקרת מחלות ומניעתן (KCDC).
הסיבה לקפיצה הייתה ככל הנראה בשל "חולה מספר 31" שהשתתפה בהתאגדויות דתיות בכנסייתו שבעיר דאיגו.
בשל כך העיר דאיגו כולה הוכנסה לבידוד.
חודשיים לאחר ההתפרצות (ב-24 במרץ), כבר היו 9,037 מקרים של חולים, ו-120 מתים.
348,582 איש נבדקו להימצאות הנגיף מצוי בדמם.
קוריאה הדרומית הוגדרה על ידי מדינות רבות כדוגמה להצלחה מרובה בהתמודדות עם הנגיף, וזאת כיוון שנקטה צעדים מהירים ונרחבים לקיום בדיקות ולבידוד הנדבקים, ואף על פי שלא כל ערי קוריאה הדרומית הוכנסו לבידוד מלא או לסגר.
30 החולים הראשונים שאובחנו כנושאי הנגיף, ביקרו ברובם בווהאן וסביבתה בזמן התפרצות הנגיף, או שהיו בקשר עם אנשים אחרים שחזרו משם.
עם זאת, נמצאו מספר חולים שהגיעו ישירות מיפן ותאילנד.
התברר שהחולה היא חברה בכנסייה מזרם השינצ'אונג'י .
החולה הלכה להתאספויות דתיות שבהן קיים מגע בין המשתתפים, גם כאשר היא הראתה סימפטומים לנגיף.
בימים שלאחר מכן, רבים מקרוביה של החולה אובחנו כחיוביים לנגיף ה-COVID-19.
ב-20 בפברואר, הרחובות של דאיגו התרוקנו מתושביהן.
מקרה המוות הראשון דווח מבית החולים צ'אונגדו דאאנאם במחוז צ'אונגדו .
על פי העדות של ראש העיר של דאיגו, מתוך 4,400 בדיקות בין אנשי הכנסייה, 544 אובחנו כחיוביים למחלה.
התברר שהאישה החברה בארגון השינצ'אונג'י שחלתה בנגיף לקחה חלק בטקס הלוויה, שלקחו בו רבים מאנשי הכנסייה.
לאחר ששלושה חיילים אובחנו חיוביים, הוטל סגר על כל המתקנים הצבאיים בקוריאה הדרומית.
טיסות ואירועים תרבותיים רבים בוטלו ונדחו.
פיקוד כוחות ארצות הברית בקוריאה העלה את רמת הכוננות לכזו שאוסרת כל טיסות לא הכרחיות, ונסגרו כל המתקנים שאינם הכרחיים.
מחנה האמפריז הודיע על פרוטוקול חדש בזיהוי הנגיף, כולל בדיקות טמפרטורה קבועות.
חייל במחנה קארול אובחן חיובי והוכנס לבידוד דרך העברתו למחנה ווקר .
בעקבות ביצוע בידוד, ריחוק חברתי, בדיקות רבות ומהירות, חקירות אפידימולוגיות ואמצעים נוספים, הורד מספר הנדבקים היומי מהנגיף מ-909 ל-64. לפי יניב גולדברג, הנספח הכלכלי של משרד הכלכלה והתעשייה בדרום קוריאה, חולים במצב קל פונו לבתי חולים או למרכזים רפואיים מיוחדים שהוקמו לצורך מעקב רפואי.
רק מי שאובחן שלילי לקורונה והיה בעל תסמינים מסוימים היה יכול להיות בבית.
בסוף מרס, הוגברו הבדיקות לנוסעים המגיעים מארצות הברית, בדומה לנעשה מול נוסעים ממדינות אחרות שבהן הייתה התפרצות משמעות של הנגיף.
אזרחים ממדינת אירופה, מסין ומאיראן נדרשו לחתום ביישומון שבוחן אם יש להם תסמינים של הנגיף, כמו חום.
בנוסף לכך, הוטל בידוד חובה על כל מי שמגיע מאירופה.
ב-22 במרץ הודיעה הממשלה כי על הציבור להישאר בביתו ולהימנע ככל האפשר מלצאת מהבית, מדיניות שכונתה ריחוק חברתי קשיח.
על פי ההודעה יש להימנע מהתקהלויות ומקיום אירועים, ולצאת מהבית רק לרכישות חיונית, לביקור רפואי או לעבודה.
המעסיקים נדרשו להבטיח ריחוק חברתי במקומות עבודה על ידי עבודה מרחוק או גמישות בשעות העבודה.
ב-15 באפריל, התקיימו בחירות כלליות.
הקלפיות נפתחו לאחר חיטוי, והמצביעים נדרשו לעטות מסיכה ולמדוד חום עם הגעתם.
כל מי שהטמפרטורה שלו נמצאה גבוהה מ-37.5 מעלות צלזיוס הועבר להצבעה בתא מיוחד.
בנוסף, כל הבוחרים חויבו להשתמש בחיטוי ידיים ובכפפות פלסטיק בעת הטלת הפתקים לקלפי, ולהקפיד על מרחק של מטר אחד מכל אדם אחר.
ב-20 באפריל, דרום קוריאה הקלה בהגבלות: ייפתחו קניונים, פארקים, מסלולי גולף וחלק מהמסעדות.
מספר הנדבקים עמד על פחות מ-20 ביום.
הומלץ שמוסדות שהוגדרו בעלי סיכון גבוה, כגון מועדונים, חדרי כושר, מוסדות אקדמיים פרטיים ובתי תפילה, יימנעו מפתיחה, בניגוד להנחיה הקודמת להשעות את פעילותם.
גם מוסדות אלו נדרשו לעמוד בהנחיות למניעת הידבקות.
ב-30 באפריל, דווח שלראשונה מאז פברואר, לא אותרו חולים מקומיים חדשים במדינה.
נכון לשבוע הראשון של מאי, המגזר העסקי בקוריאה פעל, אם כי לא בצורה מלאה – תוך אימוץ המלצות הממשלה לקיים משטר של ריחוק חברתי (עבודה מהבית אם אפשר, מדידת חום בעבודה וכדומה).
גם בתי הספר והאוניברסיטאות טרם נפתחו.
האזרחים לא הוגבלו אבל נתבקשו להמעיט במפגשים וביציאות מהבית שלא לצורך עד 5 במאי.
לאחר מכן ניתנו הקלות בבידוד החברתי, וזאת למרות דריכות לגל הדבקות שני שעתיד להתרחש.
ב-8 במאי דווח על התפרצות שהחלה במועדוני הלילה בסיאול.
מסיבה זאת, נסגרו מועדוני הלילה בבירה.
היה מדובר בבליין שלכאורה הדביק, נכון ל-12 במאי 102 איש לפחות.
ב-20 במאי החלו בתי הספר להיפתח מחדש בעיר אינצ'און, אך מייד נשלחו כל התלמידים הביתה לאחר ששני תלמידים אובחנו.
ב-28 במאי דיווח ה-CDC הקוריאני על 79 מקרים חדשים (כולם מלבד 10 ביישוב בוצ'ון), והדבר הוביל למאות בתי ספר שנסגרו ו-838 בתי ספר אחרים שבטלו את התוכניות לפתיחה מחודשת ובמקום זאת המשיכו בלימוד מרחוק.
בשל ההתפרצויות בסיאול ובמקומות אחרים, מנהל סוכנות הבריאות הקוריאנית (KCDC) ג'ונג און-קיונג אמר ביוני כי המדינה נכנסה לגל שני.
עם זאת, גורם בארגון הבריאות העולמי לא הסכים עם ההערכה כי המדינה נמצאת בגל שני.
באוגוסט, נעצר לי מאן-הי שעמד בראש "כנסיית שינצ'נוג'י של ישו", שגודלה היה יותר מ-200 אלף מאמינים.
הואשם במעילה ובאחריות להתפרצות הגדולה ביותר במדינה, וליותר מ-5,200 נדבקים.
זאת לאחר שטען כי הנגיף הוא "מעשה שטן" שנועד לעצור את גדילת הפלג.
הוא נחשד שמנע את העברת המידע על החולים לחוקרים האפידמיולוגיים.
כמו כן, אחרי עליה בתחלואה (בעיקר בבירה), הוחמרו הנחיות.
למשל, נוכחות קהל במשחקי בייסבול וכדורגל נאסרה, זאת לאחר שהמדינה התירה נוכחות של 30% באצטדיונים; מועדוני קריוקי, מועדוני לילה וחדרי כושר נסגרו.
הרשויות הורו על 12 קטגוריות עסקים בסיכון גבוה, כולל מועדוני לילה, ברים קריוקי ומסעדות בופה, אך גם מוזיאונים, להפסיק את פעילותם בסיאול, אינצ'און ובמחוז ג'יונגגי הסמוך.
יתר על כן, הרשויות אסרו על התכנסויות פנים של יותר מ-50 אנשים, ועל חוצות של יותר מ-100.
ב-11 באוקטובר החלו הקלות ובהן הפעלת אירועי ספורט.
ב-19 בנובמבר, החמירה הממשלה את הנחיות המניעה ביום חמישי לקראת בחינות הכניסה השנתיות למכללות ב-3 בדצמבר, וראש הממשלה צ'ונג סיי-קיון קרא לבטל את כל המפגשים החברתיים, אך ברים, מועדוני לילה, שירותי דת ואירועי ספורט המשיכו להיות מורשים עם מגבלות נוכחות.
הוחמרו מגבלות ריחוק חברתי בסיאול.
בדצמבר, הודיעו הרשויות כי בסיאול יחולו מגבלות נוספות כגון סגירת מוסדות וחנויות בשעה 21:00, והפחתה של תנועת התחבורה הציבורית ב-30% בערבים.
כעבור 10 ימים, נסגרו בתי הספר בבירה.
בהמשך מגבלת ההתקהלות (הפרטית) הוחמרה מ-9 ל-4 בבירה ומסביבה בין 23 בדצמבר ל-3 בינואר 2021. מחוץ לאזור סיאול, הומלץ להימנע מהתקהלות של 4 במפגשים פרטיים.
ירידה בתחלואה החלה במהלך ינואר.
באמצע פברואר היו הקלות כשבאזור סיאול ההנחיות נשארו מחמירות יותר.
במסגרתן, מועדוני לילה נפתחו מחדש והוארכו שעות הפעילות של עסקים אחרים.
במרץ נפתחו בתי ספר בסיאול.
במאי, רמת ההתקהלות המותרת הוגבלה ל-5.
לאור עליה חדה בתחלואה בסוף יוני, מטרופולין סיאול עבר לרמת ההגבלות הגבוהה ביותר.
עד אז מטרופולין סיאול היה מוגדר ברמה 2, שבה נאסרו התקהלויות של יותר מ-4 אנשים וארוחות במסעדות אחרי השעה 22:00. מעתה נאסרו התקהלויות של יותר מ-2 אנשים אחרי השעה 18:00, וחובת עטיית המסכות חזרה - גם למחוסנים.
המדינה סבלה מעליה בספטמבר ובאוקטובר החלה ירידה.
באוקטובר, קוריאה הדרומית הודיעה שהיא מסירה את הגבלות ההתקהלות עם העלייה במספר המתחסנים, ועוברת למדיניות של "חיים לצד הקורונה".
המדינה תכננה לחזור בהדרגתיות לשגרה, ועל פי התוכנית המשק ייפתח במלואו בנובמבר, כש-80% מהאוכלוסייה הבוגרת תהיה מחוסנת.
בנובמבר הושק תו ירוק במקומות בסיכון גבוה, כגון חדרי כושר, סאונות וברים.
במקביל התמודדה עם עליה בנובמבר וקידמה חיסון במנת דחף.
התקהלות צומצמה ל-6 בסיאול (ו-8 מחוץ לה) כשקודם לכן הותרה התקהלות של 10. הקשחה נוספת בהנחיות קרתה באמצע דצמבר.
בשלבי דצמבר נרשמה ירידה בהדבקה.
הממשלה אמרה שההגבלות הנוכחיות כמו מגבלה של ארבעה אנשים על התכנסויות פרטיות ועוצר ב-21:00 על מסעדות ובתי קפה יימשכו לפחות עד 16 בינואר 2022. לאחר מכן, הייתה עלייה חדה בתחלואה.
התחלואה החדה החלה לרדת בסוף מרץ.
כמעט כל אמצעי ההתרחקות החברתיים בוטלו באפריל כל דרישות עטייתהמסכה בחוץ הוסרו בספטמבר.
דרכי פעולה להתמודדות עם הנגיף
במלחמה מול הנגיף, קוריאה הדרומית השתמשה בבדיקות מרובות, החלוצה בשימוש במתחמי הבדק וסע וכן בין החלוצות במעקב אזרחי.
במהלך המגפה, נדרשו האזרחים הדרום-קוריאנים הנגועים להיכנס לבידוד מיידי במתקנים ממשלתיים.
הטלפונים הניידים שלהם וכן כרטיסי אשראי שומשו כדי לעקוב אחר צעדיהם המוקדם ולראות האם הדביקו אחרים.
אלו אשר היו קרובים בדרך כזו או אחרים לאנשים הנגועים, קיבלו התראה לטלפונים הניידים וכן מידע אחר צעדיהם של הנגועים.
לפי האפידמיולוג צ'ון ביונג-צ'ול מאוניברסיטת קוריאה, חולים בסיכון נדרשים להגיע מיידית לבית החולים.
אנשים עם תסמינים קלים הועברו למתקני ציבור שם הם יקבלו טיפול רפואי וביקורת.
עוד הוא הוסיף, שחולים שהבריאו נחשבים אלו שקיבלו תשובה שלילית פעמיים.
כל מי שהיה קרוב לאדם נגוע ושיש לו סימפטומים נדרש לבידוד של שבועיים.
כוחות ניטור בודקים בכל יומיים האם הנגועים נשארים בבתיהם, וכיצד מתפתחים אצלם הסימפטומים.
לכל האנשים שבבידוד הותקנה אפליקציה שמתריעה הם יוצאים מחוץ לתחום הבידוד.
הקנס על יציאה מהבידוד הוא מהגבוהים בעולם, עד כ-2,500 דולר.
בנוסף לשימוש בבדיקות מרובות, מעקב ובידוד, היה שימוש בריחוק חברתי.
דרום קוריאה הגדירה שלושה שלבי מדיניות של ריחוק חברתי: ריחוק חברתי קשיח/אינטנסיבי (22 במרץ 2020 עד 20 באפריל), ריחוק חברתי עם גמישות מסוימת (20 באפריל עד 5 במאי) וריחוק בחיי היום-יום (מ-6 במאי והלאה).
המדינה קבעה ארבעה מדדים לעניין החלטה על הגבלות או הקלות נוספות: מספר החולים החדשים היומי, שיעור החולים שמקור ההדבקה שלהם אינו ידוע, שיעור החולים החדשים שהתגלו במהלך הבידוד, המספר והגודל של צברי ההתפרצויות (outbreak cluster).
בהודעה מ-12 במאי נכתב שהרשויות המתאימות ומומחים יעריכו אחת לתקופה את הסיכון ויפעלו לשמר ממוצע של פחות מ-50 חולים ביום, פחות מ-5% מהחולים שמקור ההדבקה שלהם אינו ידוע, הידבקות של %80 מהחולים החדשים במהלך תקופת הבידוד ויביאו בחשבון של מוקדי הדבקה..
בנובמבר 2020, פורקו שלושת השלבים לשלב 1, 1.5, 2, 2.5 ו-3. הממשלה חילקה את האומה לשבעה אזורים, כאשר השלב בכל אזור נקבעה על סמך המספר הממוצע של נדבקים יומיים בשבוע.
התחסנות האוכלוסייה והתו הירוק היו כלי נוסף שנוצר בשנת 2021.
ב-10 במרץ, CNN ראיינו את שר הבריאות פארק נהונג-הו.
פארק התייחס בזהירות לכך שקוריאה הדרומית "עברה את השיא", אך יש חשש לגל שני.
פארק הוסיף את דעתו כיצד על המערב להתמודד עם הנגיף, וכיצד שיתופי פעולה בין המדינות יוכלו להיות הכרחיים במקרה של סגר.
הרשויות בקוריאה הדרומית יצרו שני מתקנים חדשים - הראשון לחולי הקורונה במצב קשה, והשני לאלו אשר סובלים מסימפטומים בלבד.
מקרים ראשונים של נגיף הקורונה אובחנו לראשונה בצרפת בסוף ינואר 2020, והדבר מהווה חלק ממגפת הקורונה העולמית.
ב-19 במרץ הודיעו ראשי פסטיבל הסרטים היוקרתי, פסטיבל קאן, אשר היה אמור להיערך באמצע חודש מאי, יידחה לתאריך לא ידוע.
מָיוֹט היא קבוצת איים בריבונות צרפתית הנמצאים בחלק הצפוני של מצר מוזמביק באוקיינוס ההודי, בין מדגסקר לצפון מוזמביק, בארכיפלג קומורו.
גבר מצרפת הגיע למיוט ב-10 במרץ.
הייתה לו מחלה חשודה, והוא היה בסגר במשך שלושה ימים בבית חולים.
לאחר שנבדק נמצא שהוא חולה מהנגיף.
ב־17 במרץ זוהה המקרה שלישי, גם הוא תייר.
ב־18 במרץ הקימו הרשויות מערכת בקרת בריאות בשדה התעופה דזודי.
ב־23 במרץ, חבר האספה הלאומית הצרפתית מנסור קמרדין היה מודאג מאוד וארגן כ-70 מיטות בית חולים נוספות שיישלחו למיוט, כיוון שהיו שם רק 61 מיטות לטיפול נמרץ.
ב־30 במרץ נחצה רף 50 המקרים מהנגיף.
ב־31 במרץ נרשם מקרה המוות הראשון במיוט.
ב־3 באפריל אושפז חבר הפרלמנט דומיניק וינט שהיה נשא של הנגיף.
ב־8 באפריל, הוכרז על המוות השני מהנגיף.
ב־16 באפריל הודיעה מנהלת סוכנות הבריאות האזורית של מיוט, כי המנוח הוא סעיד טוהיר, המופתי הגדול של קומורו.
ב־10 באפריל הודיעה הממשלה על 191 מקרים, בהם 41 אנשי מקצוע בתחום הבריאות, 17 אזרחים שמאושפזים, מתוכם 4 בטיפול נמרץ ו-50 חולים מתאוששים.
ב־11 באפריל הוכרז המוות שלישי מהנגיף, ומספר המקרים גדל ל-196.
ב־12 באפריל הוכרז שיש 203 מקרים שאושרו בסך הכול.
67 אנשים שהתאוששו ולמעלה מ־1,400 בדיקות קורונה בוצעו עד כה.
ב־13 באפריל הוכרז שיש 207 מקרים שאושרו, בהם 42 עובדי מערכת הבריאות.
ב־14 באפריל אנשי בריאות מצרפת הגיעו לעזור למיוט.
כולם נבדקו לפני העלייה למטוס, ולא נכנסו לסגר עם הגעתם.
ב־17 באפריל הוכרז המוות הרביעי מהנגיף.
ב־21 באפריל פרסם המכון הלאומי לסטטיסטיקה ומחקרים כלכליים דו"ח על תנאי המחיה של אזרחי מיוט תחת הסגר.
30.4% מהאוכלוסייה מתגוררת בבתים של 1 או 2 חדרים עם 4 אנשים או יותר, ולכ-81,000 אזרחי מיוט אין גישה למים בביתם, מה שמקשה על בידוד אפקטיבי.
ב־25 באפריל הוכרז כי גם מעבדות פרטיות יעשו בדיקות.
ב-25 באפריל בוצעו יותר מ־2,500 בדיקות.
נכון ל-27 באפריל, מיוט היא השטח הנגוע ביותר בעולם ויש לה יחס של 1,550 מקרים למיליון אנשים.
כוחות הצבא חילקו כ-15 טון מזון במיוט.
ב־28 באפריל לא היה עדכון באתר של המחוז ולא ב-ARS.
ב־29 באפריל הייתה הצהרה של דומיניק ווייט כי אושרו עוד 40 מקרים נוספים.
ב־1 במאי לא היה עדכון רשמי של מספר המקרים, אולם הוכרז כי היו עוד ארבעה מקרי מוות שהביאו את הסכום של מקרי המוות ל-8.
מגפת הקורונה, שבה חלו רבים במחלת נגיף הקורונה בצ'כיה, התפשטה אל המדינה בתחילת מרץ 2020.
מגפת השפעת של 1889–1890 הידועה יותר בכינויים השפעת האסיאתית או השפעת הרוסית הייתה מגפת שפעת, שקטלה למעלה ממיליון אנשים ברחבי העולם החל מחורף 1889/1890, ועד שנת 1894.
מגפה זו הייתה המגפה הגדולה האחרונה של המאה ה-19, ואין לבלבל בינה ובין המגפה של 1977–1978 שנגרמה על ידי נגיף השפעת H1N1, והתפרצותה כונתה אף היא בשם .
זהות זן הנגיף שהיה אחראי למגפה זו שנויה במחלוקת בין החוקרים.
במשך זמן הונח כי הזן האחראי הוא וירוס שפעת A H2N2 , אך בהמשך התקבלה הסברה, שהזן האחראי היה וירוס שפעת A אחר, H3N8 .
המקרים הראשונים של המגפה, התפרסמו לאחר שהמחלה הגיעה לסנקט פטרבורג באוקטובר 1889, שם חלק ניכר מהאוכלוסייה חלה תוך פרק זמן קצר.
המחלה הייתה לרוב קצרה אך קשה עם חום, כאבי ראש, כאבים בגפיים, בחילות והקאות, אך לעיתים הייתה ממושכת יותר עם סיבוכים כמו דלקת ריאות.
תקופת המחלה עד ההחלמה או עד מות החולה, נמשכה לעיתים קרובות כשלושה ימים.
הרופא הגרמני יוהאן הייפלדר סבר כי מקור המגפה באמירות בוכרה (כיום באוזבקיסטן), וכי היא התפשטה משם למערב דרך הרכבת הטרנס-סיבירית שהעבודה עליה הושלמה זמן קצר קודם.
אולם יש המערערים על כך ומשערים כי המגפה בבוכרה לא נגרמה משפעת, אלא ממלריה.
על פי דעות אחרות, מקור המחלה היה במערב סיביר, משם התפשטה מערבה דרך קירגיזסטן וקזחסטן.
באמצע ספטמבר 1889 הגיעה המגפה לצ'ליאבינסק ברכבת הטרנס-סיבירית שעדיין הייתה בבנייה באותה עת, חצתה את הרי אורל בתחילת אוקטובר והגיעה לסנט פטרסבורג באמצע אוקטובר.
הודות לקישורי הרכבת עם אירופה והיעדר מודעות, היא התפשטה במהירות לבירות אירופה, שם הופיעו התפרצויות בנובמבר ובדצמבר בערים ברלין, וינה ופריז.
בתחילת 1890 הגיעה המחלה לבריטניה.
בלונדון לבדה חלו מעל 400,000 איש, שהיו כ־15 אחוזים מהאוכלוסייה.
מעל 4,000 תושבים מתו מהמחלה, בעיקר ילדים וזקנים.
למעלה מרבע מיליון, 250,000 איש, מתו באירופה תוך זמן קצר.
מוערך כי מספר ההרוגים ברחבי העולם גדול פי שלושה, וכי לא נערך אומדן מדויק של המתים.
המגפה התפשטה ברחבי העולם תוך ארבעה חודשים.
השפעת הגיעה לבוסטון וניו יורק באמצע דצמבר, למונטריאול, לצפון אפריקה ולדרום אפריקה בינואר, להודו וסין בפברואר, ולמזרח אפריקה, אוסטרליה, ניו זילנד ובורנאו בחודש מרץ.
יותר מכך, בשנים הראשונות לפרוץ המחלה, במקרים רבים אף לא הוזכרה ההגדרה "שפעת" כגורם המוות, ובמקום זאת הוזכרו כאבחנה דלקת ריאות או מחלות נשימה לא ספציפיות.
על פי מחקר שהתפרסם בשנת 2010, ישנם רמזים המצביעים על וירוס השפעת המשויך לתת-סוג A / H3N8, המכונה שפעת הסוסים .
עם זאת, תת-סוג A / H2N2 הוזכר גם הוא רבות בדיוני מומחים.
ההנחה שהמגפה נוצרה על ידי נגיף שפעת הוטלה בספק מספר פעמים.
על פי קבוצת מחקר בלגית בראשותם של מארק ואן ראנסט והאפידמיולוג הדני לונה סימונסן, ישנן אינדיקציות לכך שהמחלה עלולה הייתה להיות מופעלת על ידי נגיף ממשפחת הקורונה HCoV-OC43 .
כאשר משווים את רצפי הגנים של הנגיף HCoV-OC43, המדביק בני אדם, וצורות של נגיף הקורונה (BCoV) הנפוץ בבקר, הם הגיעו למסקנה שההבדלים מובילים להנחה שבסביבות 1890, עקב מוטציה, הנגיף עבר מבקר לבני אדם, ולכן הסוכן הסיבתי של השפעת יכול היה להיות דווקא נגיף קורונה ולא נגיף השפעת.
עם זאת, הנחה זאת מנוסחת בזהירות רבה, לא הוצגה כעובדה מוכחת, ורוב העולם המדעי חולק עליה.
המגפה של 1889 נבדלה ממגפות שפעת קודמות בכמה דרכים.
ראשית, בחומרתה ובמספר הקורבנות המתועדים.
מבחינה זו, אף שהחלה ב-1889, היא דומה יותר למגפות המודרניות.
למעשה, מוערך כי זו מגפת השפעת המתועדת הראשונה, שהתפשטותה היא תולדה של תעבורה עולמית עם מיליוני נוסעים.
השפעת של 1889 הייתה המגפה הראשונה, שהתפרסות מסילות הרכבת והנסיעה ברכבות הנוסעים מילאו בה תפקיד חיוני.
מאפיין נוסף של השפעת, היה מקומה של התקשורת הכתובה בדיווח עליה.
בהיסטוריה של העיתונות, לא דווח קודם לכן על מגפה עולמית בסדר גודל דומה.
לא רק שמספר וגיוון העיתונים והמגזינים בסוף המאה ה-19 היה גדול משמעותית ביחס לעבר, כעת היו קיימות סוכנויות ידיעות חדשות כגון רויטרס שנוסדה בשנת 1850, ואחרות.
הסוכנויות התחרו זו בזו וניסו להתעלות זו על זו לגבי החדשות האחרונות.
כך נודע לקוראי העיתון על התפתחות המגפה בסנט פטרסבורג, למשל, ועל ההתפשטות לבירות אירופה.
בהיעדר יכולת להעביר דיווחים מצולמים, ועקב הצורך בכך, נעשה שימוש רב בקריקטורות בעיתונות לתיאור המצב, דבר שתרם לקידום התחום, שלא נחשב קודם כתחום ראוי.
את הרושם שהותירה המגפה על הציבור, בסתיו 1889, ניתן לראות, למשל, בשיר על השפעת, שכתב ראש הממשלה לעתיד וינסטון צ'רצ'יל, שהיה אז נער בן 15 ולמד בבית הספר המובחר בהארו:
צ'רצ'יל מתייחס למאפיין של המגפה כפי שנתפסה באותה תקופה, כלומר אופייה הדמוקרטי, שלא פסחה על העשירים, החזקים והמפורסמים.
לא זו בלבד שאף צמרת החברה נפגעה, לעיתים נוצר הרושם כי הם הראשונים להיפגע על ידי המחלה.
אחד האנשים הראשונים באנגליה שמחלתם נודעה בציבור היה ראש הממשלה רוברט גסקוין ססיל, שהתבטאותו "השליט נמצא בסכנה כה גדולה כמו מוכר הרחוב" פורסמה בעיתונות.
בנוסף נפגעו מהמחלה עשירים ומפורסמים רבים.
כיום מובן כי רבים מהנדבקים נסעו ברכבת.
הרכבת הייתה בשלהי המאה ה-19 כלי תעבורה חדשני, הכרטיסים לנסיעה בה היו יקרים מאוד, בפרט בין מדינות.
בנוסף צוין גם כי עובדי הרכבת והדואר נפגעו באופן לא פרופורציונלי.
בהיעדר ידע אפידמיולוגי, עדיין לא עובד המידע לכלל תובנה כלשהי ולא הוסקו מסקנות.
מאפיין נוסף של המחלה היה חוסר האונים הברור של רופאים ואנשי מקצוע בתחום הרפואה, לנוכח האיום הקטלני.
הדבר היה נושאה של קריקטורה שפורסמה במגזין הסאטירי הצרפתי לה גרלו בשנת 1890, ובה נראה חולה אומלל עם רופא מנופף בשמחה במרשם, מוקף בשורות רופאים ורוקחים, ומספר שלדים.
הרפואה באותה תקופה הייתה חסרת אונים להתמודדות בתחלואה ההמונית.
נעשה שימוש רב בתרופות מורידות חום שהיה בהן שימוש באותה תקופה, כמו כינין או נתרן סליצילט, אשר במקרה הטוב יכולים להקל על תסמינים של שפעת נגיפית.
בנוסף נעשה שימוש גם בסטריכנין, שנחשב אז כתרופה, וכיום משמש כחומר הדברה נגד מזיקים.
"אמצעי הזהירות הראשונית" שפורסמו על ידי השלטונות היו "הישארות במיטה, שמירה על חום גוף, שתיית ברנדי, לקיחת כינין ואופיום, וחיטוי מצעים ובגדים".
אחד מאמצעי המניעה שננקטו היה חיטוי.
בית הפרלמנט הבריטי עבר בחודש מאי 1891 קרצוף של הרצפות בחומצה קרבולית וקמפור, ואוורור נרחב.
בדיעבד, כל אלה לא היו יעילים להתמודדות כנגד נגיף השפעת.
התיאוריה הרווחת להתפרצות השפעת הייתה מיאזמה, תאוריה רפואית מיושנת שלפיה מחלות מועברות על ידי אוויר רע.
הדבר תרם להפצת דעות לא מבוססות, בחלקן אף גזעניות, על מקור המחלה מממלכת סין.
השיטפון בנהר הצהוב (1887), שאירע זמן קצר קודם, הותיר עד שני מיליון הרוגים.
אחת הדעות, כאמור ללא בסיס מדעי, הייתה כי רוחות נשאו מאזור האסון אוויר רע כגורם למחלה.
דעות נוספות דיברו על התפרצויות געשיות (ההשפעות ארוכות הטווח של התפרצות הר הגעש קרקטואה בשנת 1883 ועוד), וכן על כוכב שביט שהגיעו לארץ, כגורמים למגפה.
ככל שחלף הזמן, ובמיוחד בגלים שבאו אחרי הגל הראשון, הציבור הפך לאדיש ומיואש כלפי המגפה.
מדווח כי רבים ויתרו על ביקור אצל רופאים, לעגו לאנשי המקצוע הרפואיים ואיבדו חלק מהאמונה ביכולתו של המדע המודרני לטפל בכל המחלות ולנצח את המגפה.
בשנת 1892 אמר הבקטריולוג ריצ'רד פייפר שגילה את הפתוגן ב"חיידק השפעת ".
עם זאת, גילוי זה (שלא היה נכון) לא הוביל לטיפול, אלא לבלבול לגבי הגורמים לשפעת, בלבול שנמשך עד שנות השלושים.
למעשה, מדובר בפתוגן חיידקי המתרחש באופן משני לשפעת - לעיתים קרובות אך לא תמיד, ואינו גורם לה.
מאפיין רביעי לשפעת של 1889 הוא ההשפעות הפסיכולוגיות שהופיעו לעיתים קרובות בדיווחים, ונמשכו או הופיעו רק לאחר שהמחלה הסתיימה.
היו דיבורים על מחלימים עצבניים, המיוסרים על ידי "דיכאון שלאחר ההשפעה", "עייפות", " קטלפסיה דמוית שפעת", "תרדמת היסטרית", "מלנכוליה" ו"נויראסתניה .
FB סמית' ומארק הוניגסבאום משערים כי השינוי התרבותי בשנות ה -90 של המאה ה-19 לעבר ספרות פסימית יותר של דקדנס, אמנות הסימבוליזם ומפנה המאה העשרים שדנו באובססיביות בחולי, שיגעון ומוות, נקשרו להשפעה ארוכת טווח של השפעת ששרדה.
קשר כזה הוצע, למשל, בציור המפורסם "הצעקה" של אדוורד מונק, שהגרסאות הראשונות שלו נוצרו בשנת 1893. עם זאת, לא ניתן לבסס ישירות הנחות כאלה.
בנוסף לא ניתן לקשור באופן מוחלט בין השפעת לבין, לדוגמה, העלייה המשמעותית בשיעור ההתאבדויות משנת 1890 ואילך.
עם זאת הטענה כי יש קשר בין מגפת השפעת הקשה לבינם קיימת.
מגפת הקורונה הגיעה לשוודיה ב-31 בינואר 2020, כשתושבת שוודיה שחזרה מווהאן נמצאה חיובית לנגיף.
החל מ-26 בפברואר הופיעו בשוודיה מקרי הדבקה רבים, שמקורם בתושבי שוודיה שחזרו מנסיעות ברחבי העולם.
העברת המגפה בקהילה אושרה ב-9 במרץ במחוז סטוקהולם.
מאז, אנשים בכל המחוזות בשוודיה נדבקו בנגיף.
המוות הראשון כתוצאה מהמחלה דווח ב-11 במרץ בסטוקהולם.
בשוודיה, בניגוד למדינות רבות אחרות, לא הוטל כל סגר, ומרבית אמצעי המניעה שננקטו, היו וולונטריים ולא הוטלו כחובה על האזרחים.
על-פי החוק השוודי, מחויבת סוכנות המומחים הרלוונטית, במקרה זה הסוכנות לבריאות הציבור, לנקוט בפעולות למניעת התפשטות הנגיף.
כך על פי המלצת הסוכנות: ב-11 במרץ הגבילה ממשלת שוודיה את ההתכנסויות בהתאם לחופש ההתאגדות ל-500 איש כדי למנוע הדבקה בין משתתפים מאזורים שונים במדינה, וב-27 במרץ צמצמה את מספר המשתתפים ל-50 איש בלבד, וסגרה בתי ספר ואוניברסיטאות.
בתי הספר היסודיים נותרו פתוחים, בין השאר כדי לאפשר לעובדי מערכת הבריאות לעבוד, ולהימנע ממצב שבו הם נאלצים להישאר בבית ולהשגיח על ילדיהם [חסר מקור].
הסוכנות לבריאות הציבור והממשלה פרסמו המלצות הכוללות עבודה מהבית במידת האפשר, הימנעות מנסיעות מיותרות במדינה, וכן המלצה לאנשים מעל גיל 70, או מי שנתגלו אצלו אפילו תסמינים מינימליים העלולים להיות COVID-19, להימנע מיציאה מהבית.
בנוסף שונו תנאי חופשת מחלה על ידי הממשלה, ומשך הזמן שאפשר להישאר בבית ללא הוראת רופא הועלה משבעה ימים ל-21 יום.