tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
עדויות פנימיות מצביעות על כך שהקטע הנוסף הזה הוא המקורי, ושכתב היד המאוחר יותר של האריס השמיט אותו.
אף על פי שחוקרים קדומים סברו שהאודות נכתבו במקור ביוונית או עברית, יש כיום הסכמה שסורית/ארמית היו שפות המקור.
נראה שמקום מוצאם היה אזור סוריה.
ההערכות לגבי תאריך החיבור נעות בין המאה הראשונה למאה השלישית לספירה.
היו שטענו כי אודה 4 דנה בסגירת המקדש בליאונטופוליס במצרים, עובדה שמתארכת את הכתב הזה לשנת 73 לספירה.
אחד הטיעונים המרכזיים לקיום מועד מוקדם יותר הוא גילוי אזכורים ואף ציטוטים מהאודות בכתביו של איגנטיוס הקדוש מאנטיוכיה.
אזכורים אפשריים נמצאים גם בכתביהם שליוסטינוס מרטיר ואירנאיוס.
לאודות יש קווי דמיון ברורים לבשורה על פי יוחנן, דבר שמרמז שהסופר היה חי באותה קהילה שבה נכתב הספר.
קיימת הסכמה רחבה שהאודות קשורות לבשורה על פי יוחנן ולמגילות ים המלח, ולכן צ'ארלסוורת' מסיק שהכותב היה איסי שהומר לקהילה היוהנית .
האודות של שלמה חוברו, אולי, לשימוש ליטורגי.
בכתבי היד הסוריים, כל האודות מסתיימות בהללויה, וכתבי היד של האריס מסמנים מילה זו באמצע אודה באות הסורית הא ().
השימוש בצורות ציווי ברבים מצביעות על כך שהאודות פונות לקהילה.
חלק מהאודות שמות דגש על הפצת הכרת האל, ועל התנצרותם של אחרים.
מבחינה טכנית האודות נכתבו כאנונימיות, אך בכתבי יד עתיקים רבים, האודות של שלמה מצויות יחד עם מזמורי שלמה, והאודות החלו להיות מיוחסות לאותו מחבר.
לעומת זאת, בניגוד למזמורי שלמה, האודות הן רעיון הרבה פחות יהודי במראהו, והרבה יותר נוצרי.
האודות מתייחס במפורש לא רק לישו, אלא גם לרעיונות של לידת בתולים, חרדת הגיהנום והשילוש הקדוש.
אדולף הרנק הציע שהגרסה הנוכחית היא תוצאה של שינוי נוצרי לטקסט יהודי במקור.
יש הקבלות הן בסגנון והן בתאולוגיה בין האודות של שלמה לבין כתביהם של איגנטיוס מאנטיוכיה, כמו גם לבשורה על פי יוחנן.
לדוגמה, גם האודות וגם הבשורה משתמשים במושג ישו כלוגוס, וכותבים במטאפורות עדינות.
האריס מפרט את קווי הדמיון הבאים בין האודות לספרות יוהנית:
המשיח היה קיים לפני יצירת העולם (אודות 31, 33)
המשיח הוא הדלת לכל דבר
המשיח עומד לעמו ביחס של מאהב לאהוב
המאמינים אוהבים את האל כי הוא אהב אותם לראשונה (אודה 3, פס' 3)
אהבתם של המאמינים למשיח הופכת אותם לחבריו (אודה 8)
משוער כי אודה 22, פס' 12 ("היסוד של הכל הוא הסלע שלך [של אלוהים].
ועליה בנית את מלכותך, והיא הפכה למשכן הקדושים.") עשויה להיות גרסה מוקדמת יותר של האימרה בבשורה על פי מתי פרק ט"ז, פס' 18.
האוברטורה של וילהלם טל היא אוברטורה לאופרה וילהלם טל שהמוזיקה שלה הולחנה על ידי ג'ואקינו רוסיני.
וילהלם טל הוצגה לראשונה ב-1829 והייתה האופרה האחרונה של 39 האופרות של רוסיני, לאחר מכן הוא נכנס לפנסיה למחצה.
האוברטורה כוללת ארבעה קטעי משנה, כל אחד מהם ללא הפסקה.
האוברטורה מבקיעה עבור פיקולו, חליל, שני אבובים, קרן אנגלית, שני קלרינטים במפתח לה, שני בסונים, ארבע קרנות טבעיות במפתחי סול וסי, שתי חצוצרות במפתח סול, שלושה טרומבונים, טימפני, משלוש, תוף בס ומצילות וכלי קשת.
האוברטורה, שנמשכת כ-12 דקות, מציירת תמונה מוזיקלית של החיים בהרי האלפים השווייצרים, על פי ההגדרה של האופרה.
בשונה מסימפוניה רגילה עם תנועותיה המהובקות, קטעי המשנה של האוברטורה עוברים מאחד לשני ללא הפסקה.
הפרלוד הוא מעבר איטי במפתח מי מז'ור, מבקיע עבור 5 צ'לי סולו, מלווים על ידי קונטרבסים.
הוא מתחיל במפתח מי קטין עם צ'לו סולו אשר הופך ל'ענה' על ידי הצ'לים הנותרים והקונטרבסים.
סערה מתקרבת נרמזת על ידי שני גלילי טימפני שקטים מאוד הדומים לרעם רחוק.
הקטע מסתיים עם הצליל הגבוה יותר והממושך המנוגן על ידי הצ'לו הראשון.
קטע דינמי זה במפתח מי קטין מנוגן על ידי כל התזמורת.
הוא מתחיל עם הכינורות והויולות.
ביטויים שלהם מנוקדים בהתערבויות קצרות של כלי נשיפה של שלושה תווים כל אחד, תחילה על ידי הפיקולו, החליל והאבוב, ולאחר מכן על ידי הקלרינטים והבסונים.
הסערה פורצת במלואה עם כניסת הקרניים הצרפתיות, חצוצרות, טרומבונים ותוף בס.
עוצמת הקול ומספר כלי הנגינה יורדים בהדרגה ככל שהסערה שוככת.
הקטע מסתיים בחליל המנוגן לבד.
הקטע הזה נמשך כשלוש דקות גם הוא.
קטע פסטרולי זה במפתח סול מז'ור המסמל את הרוגע לאחר שהסופה מסתיימת עם הקריאה לפרות ("Ranz des Vaches" בצרפתית), כולל קרן אנגלית.
הקרן האנגלית מנגן אז בביטויים מתחלפים עם החליל, שיאו בדואט כשהמשולש מלווה אותם ברקע.
משך הקטע כמעט יותר משתי דקות.
קטע זה, שנקרא "דהרת הסוסים" בעברית, במפתח מי מז'ור, אולם זהו גלופ אולטרה דינמי המבושר על ידי החצוצרות ומנוגן על ידי כל התזמורת.
הוא רומז למעשה האחרון, המספר על הקרב המנצח של החיילים השווייצרים לשחרר את מולדתם מהדיכוי האוסטרי.
הווארד תומאס אודום , המכונה בדרך כלל H.T.
הוא ידוע בעבודתו החלוצית על אקולוגיה של מערכות אקולוגית , ובהצעות הפרובוקטיביות שלו לחוקים נוספים של התרמודינמיקה, בהתבסס על עבודתו על תורת המערכות הכללית (general systems theory).
זוכה פרס קראפורד לשנת 1987 בתחום מדעי החיים.
אודום הותיר אחריו מורשת גדולה בתחומים רבים הקשורים באקולוגיה, מערכות ואנרגטיקה.
הוא דן בשאלה כיצד אנרגיה זורמת בתוך מערכת אקולוגית וכיצד דבר זה משפיע על תפקוד המערכת.
הוא חקר מערכות אקולוגיות בכל רחבי העולם, והיה חלוץ בחקר מספר תחומים, שחלקם כיום הם תחומי מחקר מובהקים.
לפי האקולוג צ'ארלס הול , אודום פרסם את אחד המאמרים המשמעותיים הראשונים בכל אחד מהתחומים הבאים:
הנדסה אקולוגית (Odum et al.
אקולוגיה של שפכי נהרות (Estuarine ecology) (אודום והוסקינס 1958)
אקולוגיה של מערכות אקולוגיות טרופיות (Odum and Pidgeon 1970)
אודום כתב גם על אקולוגיה של קרינה, אקולוגיה של מערכות, מדע מאוחד והמיקרוקוסמוס.
הוא היה מהראשונים שדנו בשימוש במערכות אקולוגיות לתפקוד תומך חיים במסע בחלל.
מאז שנות ה-40 של המאה ה-20, אודום עסק גם ב-מדע מאוחד בתחום "אקולוגיית המערכות" של ובסינתזת ה-Emergy הקשורה, תוך מודל של "המערכת האקולוגית": התהליכים ביאוגאוכימיים, והתרמודינמיים בליתוספירה והביוספירה.
אודום היה בנם השלישי של הסוציולוג הווארד וו.
הוא היה אחיו הצעיר של הביולוג יוג'ין אודום .
אביהם "עודד את בניו ללכת למדע ולפתח טכניקות חדשות כדי לתרום להתקדמות חברתית".
הווארד למד את השיעורים המדעיים המוקדמים שלו על נושאים שונים - ציפורים מאחיו, דגים ופילוסופיית הביולוגיה בזמן שעבד לאחר בית הספר אצל הזואולוג הימי רוברט קוקר (Robert Coker), ו-מעגלים חשמליים מ-The Boy Electrician (1929) מאת אלפרד פאוול מורגן .
הווארד תומאס למד ביולוגיה באוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל, שם פרסם את המאמר הראשון שלו בעודו בוגר תואר ראשון.
לימודיו נקטעו במשך שלוש שנים בשל שירותו במלחמת העולם השנייה בחיל האוויר של צבא ארצות הברית בפוארטו ריקו ובאזור תעלת פנמה, שם עבד כמטאורולוג טרופי.
לאחר המלחמה הוא חזר לאוניברסיטת צפון קרוליינה והשלים תואר ראשון בזואולוגיה (Phi Beta Kappa) ב-1947.
ב-1947 התחתן אודום עם וירג'יניה ווד (Virginia Wood), ומאוחר יותר נולדו להם שני ילדים.
לאחר מותה של ווד ב-1973, הוא התחתן עם אליזבת סי אודום (שהיו לה ארבעה ילדים מנישואיה הקודמים) ב-1974.
בשנת 1950 סיים אודום את הדוקטורט שלו בזואולוגיה באוניברסיטת ייל, בהדרכתו של ג'י אוולין האצ'ינסון .
הוא ערך ניתוח מטאורולוגי של המחזור העולמי של סטרונציום, וראה בסוף שנות ה-40 את כדור הארץ כמערכת אקולוגית אחת גדולה".
אודום חקר במשך שנים ארוכות מערכות האקולוגיות של מים מתוקים ומלוחים.
שתיים מיצירותיו בתחום זה תוארו כקלאסיקות: המחקר שלו על סילבר ספרינגס פלורידה , ועבודתו על ארגון ומחזור האנרגיה של שונית האלמוגים, שבוצעה בשיתוף עם אחיו יוג'ין אודום.
סילבר ספרינגס פלורידה הוא אגם הניזון ממעיינות עם טמפרטורה קבועה והרכב כימי קבועה, המהווה מושא מחקר אידיאלי.
מחקר סילבר ספרינגס, שפורסם ב-1957, הוא הניתוח המלא הראשון של מערכת אקולוגית טבעית.
אודום התחיל עם מודל כולל ולאחר מכן מיפה בפירוט את כל נתיבי הזרימה אל האגם וממנו.
הוא מדד את צריכת האנרגיה מצד אנרגיית שמש וגשם, ושל כל החומר האורגני - כולל אפילו הלחם שהתיירים השליכו לברווזים ולדגים - ואז מדד כיצד זרמים אלו עזבו בהדרגה את האגם.
בדרך זו הוא הצליח למדוד את תקציב האנרגיה של האגם.
האחים אודום השתמשו באותה גישה של מודל כולל כאשר התמודדו עם מערכת האקולוגית המורכבת של שונית האלמוגים.
מערכת זו תוארה כאחת המערכות האקולוגיות היצרניות ביותר שיש, ולפני מחקרם חשבו שהיא לוקחת את ההזנה שלה מהים שסביבה.
על ידי מדידת זרימת האנרגיה במעלה הזרם ובמורד הזרם של השונית, האחים הראו כי אצות החיות בתוך בעלי החיים האלמוגים הן שאחראיות לרוב ייצור האנרגיה.
האצות מקבעות את אנרגיית השמש ויוצרות פחמימות פשוטות עבור בעלי החיים.
בתמורה הם מקבלים פחמן דו-חמצני מהנשימה של בעלי החיים.
האודומים גילו כי שונית האלמוגים מערכת אקולוגית שבמידה רבה אינה תלויה בים שמסביב.
כלכלה אקולוגית היא תחום פעיל בין כלכלה ואקולוגיה עם כנסים שנתיים, אגודות בינלאומיות וכתב עת בינלאומי.
מ-1956 עד 1963 עבד אודום כמנהל המכון הימי של אוניברסיטת טקסס.
במהלך תקופה זו התוודע אודום למשחק הגומלין של כוחות אקולוגיים-אנרגטיים וכלכליים.
לכן הוא מימן את המחקר על השימוש בגישות כלכליות קונבנציונליות כדי לכמת ערכי דולרים של משאבים אקולוגיים לשימושים פנאי, טיפול ואחרים.
מחקר זה חישב את הערך הפוטנציאלי של הייצור הראשוני לכל שטח פנים מפרץ.
עבור הול החשיבות של עבודתו של אודום באה דרך השילוב שלו של מערכות, אקולוגיה ואנרגיה עם כלכלה, יחד עם השקפתו של אודום שניתן להעריך כלכלה במונחים אובייקטיביים כמו אנרגיה ולא על בסיס סובייקטיבי של נכונות לשלם.
האוגרים מאוגרדייל היא סדרת טלוויזיה קנדית מונפשת שנוצרה על ידי זאק סמית' והופקה על ידי Nelvana Enterprises.
הסדרה שודרה לראשונה ב-21 באוקטובר 2024 בערוץ ניק ג'וניור בקנדה.
בישראל הסדרה שודרה לראשונה ב-10 בנובמבר 2024 בערוץ ניק ג'וניור בדיבוב העברי.
עלילותיהם של חבורת אוגרים הגרים בביתו של הנרי בן השמונה, ועוברים הרפתקאות משעשעות.
שם הדמותמדבב/ת במקורמדבב/ת בעבריתפופקורןפול גרינברגיובל בינדרקלובראנני צ'ןשחר קדושברנימראנתה קרנדליובל קלומונדוטרה סטרונגשיר כהןגרגאריק באוזהערן מורהאריכריסטיאן קמפבלליאור שביטקנדריקאנתוני סרדינהתמיר גינזבורגקישהטימיקה טפרישירלי לילושיר פתיחהגילן שחףיובל קלו
עונהמספר פרקיםתקופת שידור מקורית תקופת שידור בישראל שידור ראשוןשידור אחרוןשידור ראשוןשידור אחרון12621 באוקטובר 202421 בדצמבר 202410 בנובמבר 202415 בדצמבר 2024
האודיסאה הוא סרט הרפתקאות-פעולה אפי מיתולוגי שנכתב, בוים והופק על ידי כריסטופר נולאן ומבוסס על אודיסאה של הומרוס.
מככבים בו טום הולנד, זנדאיה, לופיטה ניונגו, שרליז ת'רון, מאט דיימון, רוברט פטינסון ואן האת'וויי.
הסרט עתיד לעלות לאקרנים ב-17 ביולי 2026, בהפצתה של סרטי יוניברסל.
עלילת הסרט עתידה לעקוב אחר תלאותיו וקורותיו של אודיסאוס, מלך איתקה, במהלך מסעו המסוכן הביתה לאחר מלחמת טרויה, בד בבד, עתיד הסרט להציג גם את קורותיו של טלמאכוס, בנו של אודיסאוס, בחיפושיו אחר אביו.
מיה גות' - מלנתו, אחת משפחותיה של פנלופה
באוקטובר 2024 נמסר כי הקולנוען כריסטופר נולאן יביים סרט חדש.
נולאן החל בכתיבת התסריט יחד עם אשתו, אמה תומאס, ועם חברת ההפקות שלו "Syncopy Films".
בנוסף דווח כי מאט דיימון נמצא במגעים לככב בתפקיד הראשי, במה שיסמן את שיתוף הפעולה השלישי עם הבמאי לאחר שכיכב גם בסרטיו "בין כוכבים" ו"אופנהיימר".
עוד נודע כי נולאן יפיק את הסרט עבור "סרטי יוניברסל" איתם הפיק והפיץ את סרטו האחרון, "אופנהיימר", ולא ישוב לאולפני האחים וורנר, עמם עבד על כל סרטיו הקודמים.
לאחר מכן נודע כי בוורנר היו להוטים להחזיר את נולאן לאולפן, וכמחווה של רצון טוב אף כתבו לו צ'ק על סכום בן שבע ספרות של עמלות מסרטו "טנט" עליהן ויתר, אך נולאן התעקש להמשיך לעבוד עם "יוניברסל".
ב-21 באוקטובר נמסר כי טום הולנד עתיד להצטרף לסרט בתפקיד מרכזי; דווח גם כי ככל הנראה הסרט יעלה לאקרנים ביולי 2026.
בנובמבר נמסר כי לוהקו אן האת'וויי, זנדאיה, לופיטה ניונגו, רוברט פטינסון ושרליז ת'רון למצבת השחקנים.
במקביל צצו שמועות רבות בנוגע לאופיו של הסרט, שכללו טענות כי הוא סרט אימה או סרט העוסק בעולם הריגול.
מקורות מסרו לוראייטי כי תיאורי הסרט שפורסמו אינם נכונים, ו"הוליווד ריפורטר" דחתה השערות כי הסרט יהיה עיבוד לסדרת הטלוויזיה הבריטית "האסיר" אשר נולאן שקל בתחילת שנות ה-2000.
ב-24 בדצמבר 2024 צייצה "יוניברסל" לראשונה הצהרה רשמית על הסרט, בה הוכרז שמו הרשמי, "האודיסיאה", והוצהר כי יהיה אפוס פעולה מיתולוגי.
כמו כן אושר רשמית כי יעלה לאקרנים בתאריך 17 ביולי 2026. בהמשך החודש דווח כי לסרט תקציב של 250 מיליון דולר, מה שהופך אותו לסרט היקר ביותר בקריירה של נולאן.
הליהוק לסרט נמשך בתחילת 2025. בני ספדי, אליוט פייג', הימש פאטל, וביל ארווין שכבר שתפו פעולה בעבר עם נולאן הצטרפו לצוות השחקנים, לצד סמנתה מורטון, ג'ון ברנטל, ג'ון לגוויזאמו, ג'סי גרסיה, וויל יון לי, רפי גברון, שיילו פרננדז, קורי הוקינס, ג'ימי גונזלס, ניק טאראבי, מוריס קומפטה ומיה גות'.
ב-17 בפברואר 2025 חשפה יוניברסל תמונת "מבט ראשון" של דיימון לבוש בתחפושת ואישרה רשמית כי לוהק לתפקיד אודיסאוס.
בכך שמה קץ לשמועות כי טום הולנד עתיד לשחק את התפקיד.
אלן מירויניק משמשת כמעצבת התלבושות לאחר שעבדה עם נולאן לראשונה על סרטו "אופנהיימר".
ג'ניפר לאם עורכת את הסרט לאחר שערכה את "טנט" ו"אופנהיימר", ולודוויג גורנסון מלחין את פסקול הסרט במה שהינו שיתוף הפעולה השלישי שלו עם הבמאי לאחר שהסתיים שיתוף הפעולה ארוך השנים עם המלחין הנס צימר.
באוקטובר 2024, חשף ריצ'רד גלפונד, מנכ"ל IMAX , כי במהלך צילומי הסרט ייעשה שימוש בטכנולוגיית IMAX חדשנית שפותחה לאחרונה ולא נעשה בה שימוש מעולם.
הויט ואן יטאמה, שצילם את כל סרטיו של נולאן מאז "בין כוכבים" שב לשתף עם הבמאי פעולה בצילומי הסרט בפעם החמישית.
האודיסיאה הוא הסרט הראשון אי פעם שצולם כולו במצלמת IMAX, זאת בעקבות פיתוח שאיפשר מצלמה קלה יותר, כמו גם את הפחתת הרעשים שגרמו המצלמות בעבר.
מעל 600 קילומטר של סרט שימשו לצורך הצילומים.
צילומי הסרט העיקריים החלו בסוף פברואר 2025 באיית בן חדו, מרוקו, כאשר תמונות ראשונות מהסט דלפו ב-24 בפברואר.
בתחילת מרץ עברו הצילומים ליוון, שם התקיימו הכנות לסרט תחת הכינוי "Charlie's Tale".
בין ה-9 וה-13 במרץ נסגרה טירת מת'וני למבקרים לצורך ההכנות והצילומים.
אתרי צילום נוספים ביוון כללו את חוף וודוקיליה, מבצר אקרוקורינתוס בקורינתוס ואזור המפרץ של מתוני.
בנוסף צולמו סצנות במערת נסטור, בה על פי המיתולוגיה היוונית הסתיר הרמס את הבקר שגנב מאפולו.
על פי הדיווחים שימשה המערה לצילום סצנה שכללה את פוליפמוס הקיקלופ, וכללה בובה אנתרופומורפית מכנית בגודל 6 מטר.
בשל ערכם הארכאולוגי הרגיש של אתרים מסוימים, הותנו הצילומים במספר תנאים מיוחדים והתקיימו בהתאם להנחיות מחמירות שנקבעו על ידי משרד התרבות היווני.
ההפקה חויבה להשתמש באמצעים זמניים והפיכים בלבד, לנקוט באמצעי הגנה מיוחדים על הקרקע והמבנים, ולפעול תחת פיקוח הדוק של הרשויות המוסמכות.
בסוף מרץ עברה ההפקה לסיצליה, שם נמשכו הצילומים באזור האיים האגאדיים ובפרט באי פביניאנה.
האי מכונה ביוונית "אי העיזים" ויש הטוענים ששימש השראה להומרוס בתיאור האי בו צדו אודיסאוס ואנשי צוותו עיזים בפרק התשיעי באודיסיאה.
בין השאר התקיימו צילומים באזור קלה רוטונדה ובטירת סנטה קתרינה שבאי.
ב-21 באפריל המשיכו הצילומים בסיציליה לאזור האי ליפארי שבאיים האיאוליים, לשם הגיעו למעלה מ-700 אנשי צוות והפקה.
בין השאר התקיימו צילומים בסלעי הפארליוני , שיש המזהים אותם עם הסלעים הנודדים המוזכרים באודיסיאה בפרק השנים עשר, ובאי הסלעי פיאטרה דל באניו .
בנוסף התקיימו צילומים באזור הימי הסמוך לאי בליזאצו .
דיווחים בתקשורת האיטלקית טענו כי באזור צולמה סצנה בה מאזין אודיסאוס לשירת הסירנות, על פי המתואר באודיסיאה בפרק השנים עשר.
ועדת טכנית אזורית מיוחדת העריכה את השפעתה הסביבתית של ההפקה, ולאחר החלטתה החיובית קיבלה חברת ההפקה את אישור המחוז לצלם באיים, בשילוב כללים והגבלות להגנת הצומח והחי באזור.
הצילומים באזור ליפארי היו אמורים להימשך עד 15 במאי, אך הסתיימו מוקדם מן הצפוי בתחילת מאי.
במהלך מאי התקיימו צילומים באולפן בלוס אנג'לס.
על פי הדיווחים צילומים התקיימו גם בבריטניה, סקוטלנד, אירלנד וטורקיה.
הצילומים הושלמו באוגוסט 2025, לאחר 6 חודשי צילומים.
הסרט עתיד לעלות לאקרנים בארצות הברית בפורמט IMAX ב-17 ביולי 2026, ובישראל ב-16 ביולי 2026.
ב-22 בדצמבר 2025 יצא הטריילר הראשון לסרט.
האוהבים הוא ציור שמן על בד מאת האמן הצרפתי פייר-אוגוסט רנואר, שנוצר בסביבות שנת 1875. היצירה משתייכת לזרם האימפרסיוניסטי ומוצגת כיום באוסף הקבוע של הגלריה הלאומית של פראג, צ'כיה.
האוהבים הוא ציור ז'אנרי המתאר רגע אינטימי בין גבר ואישה, כפי שנראה לעיתים קרובות ביצירותיו של רנואר.
האישה יושבת בנחת, מבטה מופנה אל הצופה וחיוך קל מרחף על פניה.
לבושה מאופיין באלגנטיות יומיומית, כאשר האור החודר מהצד מדגיש את מרקמי שמלתה ואת העדינות שבקומפוזיציה.
לצידה רוכן גבר לבוש בחליפה כהה, נטוע באינטימיות סמוך אליה, כשפניו חבויות חלקית בצללים, דבר המוסיף לאופי הפרטי של הסצנה.
הקומפוזיציה בנויה ממשיחות מכחול חופשיות וכתמי צבע משתנים, המדמים את תנודות האור הטבעי ויוצרים דינמיקה ותחושת חיות.
תיאור הדמויות - הן מבחינת הצבעוניות והן מבחינת תנועת האור - מאופיין בגישה הרכה והתחושתית של רנואר לסצנות אנושיות.
הציור מציג את השחקנית אנרייט אנריו , ששימשה כמוזה וכמודליסטית קבועה לרנואר בשנות ה־70 של המאה ה־19. לצידה מופיע הצייר פייר פרנק־לאמי , מחבריו הקרובים של רנואר.
הבחירה בדמויות מתוך המעגל האישי של האמן תואמת את נטייתו לעסוק בנושאים אינטימיים ודמויות מוכרות, בניגוד לרבים מעמיתיו האימפרסיוניסטים שהתמקדו בעיקר בנופי טבע.
הרקע בו שוכנים הדמויות - גן או אזור טבעי - מהווה חלק בלתי נפרד מהקומפוזיציה, ומחזק את תחושת השלווה והרכות.
השימוש בכתמים צבעוניים מדויקים ליצירת אפקט של אור רוטט ממחיש את שליטתו של רנואר בטכניקת האימפרסיוניזם.
פייר-אוגוסט רנואר החזיק בעמדה ייחודית בקרב זרם האימפרסיוניזם.
בעוד שרבים מחבריו, כמו קלוד מונה ואלפרד סיסלי, עסקו בעיקר בנופי טבע ובחקר האור המשתנה על פני נופים חיצוניים, רנואר התמקד פעמים רבות בדמויות אנושיות וביחסים ביניהן.
האוהבים הוא דוגמה בולטת לכך - ציור החוגג את האינטימיות האנושית, הרוך והרגש תוך שימוש בשפה הציורית האימפרסיוניסטית.
האוהבים הוא חלק מהאוסף הקבוע של האמנות הצרפתית בגלריה הלאומית בפראג, ומוצג בתערוכה המוקדשת למאסטרים צרפתיים מהמאה ה־19. הציור נחשב לאחת היצירות החשובות באוסף ומסמל את המחויבות של המוסד לשימור והצגת יצירות מופת מהזרמים המרכזיים של האמנות האירופית המודרנית.
שילוב היצירה באוסף הפראגי נעשה במסגרת הרחבת הקולקציה הלאומית של צ'כיה בתחומי האימפרסיוניזם והאמנות הצרפתית.
נוכחותו של הציור במוסד צ'כי מרכזי מדגישה את ההשפעה הרחבה של רנואר מחוץ לגבולות צרפת, ואת מקומו בהיסטוריה האמנותית האירופית.
"האוהבים את האביב" הוא שיר בביצוע השלישייה הישראלית "השלושרים", שנכלל באלבום היחיד שהוציאה השלישייה, "השלושרים" (1969).
יורם טהרלב כתב את מילות השיר כתרגום חופשי לשיר של ויליאם שייקספיר, ושלום חנוך הלחין אותו.
מילות השיר הן עיבוד לפזמון שעשה יורם טהרלב לשיר מאת ויליאם שייקספיר "It was a lover and his lass" הנכלל במחזה "כטוב בעיניכם" (מערכה 5, תמונה 3).
השיר הקליל עוסק באוהבים צעירים באביב, וטהרלב עיבד ותרגם אותו "פחות או יותר ברוח של ישראל".
טהרלב כתב: "ניגשתי לתרגמו כי הוא מזכיר לי את הנופים שבתוכם גדלתי.
האביב של אנגליה כמובן אינו האביב של ארץ ישראל, אך האוהבים הצעירים הם אותם אוהבים.
בימינו כאשר רוב שירי האהבה מתרחשים בתוך נופים עירוניים, כיף להיזכר במסתרי האהבה של הנעורים הכפריים".
כשעיבד את השיר, כתב טהרלב גם מילים חדשות.
את מילות הפתיחה "מי היו שם?
היא והוא" כתב טהרלב, אך הוא שמר בתרגומו על השורה העוקבת – והחוזרת – מתוך המקור (מקוצרת מעט): "עם ההיי, וההו, והנונינו" (במקור האנגלי: "With a hey, and a ho, and a hey nonino").
המילים "היא והוא" שכתב טהרלב דומות מבחינת מצלול לשורה החוזרת של שייקספיר, הכוללת מילות קריאה והברות חסרות משמעות.
טהרלב כתב את תרגום השורה החוזרת בכתיב חסר (ללא ניקוד): "עם ההי וההו", וחברי "השלושרים" שרו אותה על דעת עצמם כמילים בעלות משמעות: "עם ההיא וההוא..." בהתאם לשורת הפתיחה.
"האוהבים את האביב" היה הראשון מבין שירי האלבום שחברי השלישייה התחילו לעבוד עליו.
העבודה עליו הייתה ממושכת מכיוון שההרמוניות הקוליות לא הניחו את דעתם של חברי השלישייה.
הם הקליטו אותו שוב ושוב, עד שלבסוף הגיעו לגרסה שנכנסה לאלבום.
הכוונה הייתה שהשיר יישמע כמו שיר קאנטרי אמריקאי.
שלום חנוך תיאר את השיר במילים "נוסטלגי וחביב".
הוא סיפר שחברי השלישייה ראו בו פוטנציאל ללהיט מיידי (והוא אכן התחבב מאוד על הקהל).
לדבריו, דני סנדרסון, שניגן בתקליט בגיטרה חשמלית, ניגן בשיר בגיטרה באופן שהצלילים נשמעו דומים לצלילי בנג'ו.
דני סנדרסון – גיטרה חשמלית
לשיר הוקלטו כמה גרסאות כיסוי.
מוש בן ארי הקליט את השיר עבור "יעלה ויבוא" — פרויקט המחווה לשירי יורם טהרלב (החלק הראשון), שיצא לאור ב־2001. העיבוד והביצוע של בן ארי זכו לשבחיו של טהרלב.
חבורת "זהו זה!" ביצעו את השיר ב־2020. השיר נכלל באלבום "זהו זה!
– שירים מהתוכנית", שיצא לאור ב־2022.
אסף אמדורסקי ביצע את השיר כמה פעמים: לבדו, עם מלחין השיר, שלום חנוך, ועם חנן יובל.
האוול תומאס הפלין היה עורך דין ופוליטיקאי אמריקאי, איש המפלגה הדמוקרטית, אשר כיהן כחבר הסנאט של ארצות הברית מטעם מדינת אלבמה בין השנים 1979–1997.
הפלין נולד ב-19 ביוני 1921 בפולאן שבג'ורג'יה.
אביו, מרווין, היה כומר מתודיסטי, ואמו, לואיז, מורה לשעבר.
משפחתו עברה לאלבמה, שם למד בבתי ספר ציבוריים והשלים את לימודיו בתיכון במחוז קולברט.
בשנת 1942 השלים לימודי תואר ראשון בקולג' בירמינגהאם-סאות'רן.
הפלין גדל במשפחה עם מסורת פוליטית: דודו היה הסנאטור ג'יימס תומאס הפלין, ובן דודו היה חבר הקונגרס .
במהלך מלחמת העולם השנייה שירת כקצין בחיל הנחתים האמריקאי בין 1942–1946. הוא השתתף בקרבות בבוגנוויל ובגואם, עוטר בכוכב הכסף על גבורה קרבית וקיבל שני עיטורי לב הארגמן.
לאחר המלחמה למד משפטים באוניברסיטת אלבמה ובשנת 1948 התקבל ללשכת עורכי הדין.
במשך קרוב לשני עשורים עבד כפרופסור למשפטים במקביל לעיסוקו בעריכת דין בעיר טסקמביה שבאלבמה.
בשנת 1970 נבחר הפלין לנשיא בית המשפט העליון של אלבמה וכיהן בתפקיד עד 1977.
ב־1978 נבחר לסנאט של ארצות הברית במקומו של ג'ון ספרקמן.
הוא זכה במועמדות המפלגה הדמוקרטית לאחר שניצח את חבר הקונגרס וולטר פלאוורס, מקורבו של המושל ג'ורג' וולאס.
מרטין, העדיף להתמודד במרוץ אחר, וכך נבחר הפלין ללא מתחרה.
בסנאט היה פעיל בדיוני רפורמה במערכת המשפט, קרא להקמת בית משפט לערעורים ברמה פדרלית כדי להקל על עומסי בית המשפט העליון, ועמד בראש ועדת האתיקה של הסנאט.
הוא נודע כסנאטור שמרני בתוך המפלגה הדמוקרטית: התנגד להפלות, לבקרת נשק ולחוקים נגד אפליה על בסיס נטייה מינית, ותמך בתפילה בבתי ספר ציבוריים.
הוא תמך במלחמת המפרץ ב־1991 והתנגד לקיצוצי תקציב הביטחון.
מנגד, הצביע נגד הסכמי סחר בינלאומיים כמו NAFTA ו־GATT, ותמך בחוקים של אפליה מתקנת ובאכיפה צרכנית.
הפלין הצביע נגד מינויו של רוברט בורק לבית המשפט העליון ב־1987 וגם נגד מינויו של קלרנס תומאס ב־1991, בטענה של חוסר ניסיון.
אחד מנאומיו הבולטים היה בשנת 1993, כשגיבה את הסנאטורית קרול מוזלי בראון במאבקה למנוע את חידוש הפטנט עבור עמותת הנצחה, משום שהוא כולל את דגל קונפדרציית המדינות של אמריקה.
הפלין דיבר בכנות על אהבתו למורשת הדרומית ולמשפחתו תומכת הקונפדרציה, אך ציין כי גזענות היא "אחת המחלות החמורות ביותר שעדיין פוגעות בנו כיום".
הוא נבחר מחדש ב־1984 וב־1990, אך בחר לא להתמודד שוב ב־1996. במקומו נבחר הסנאטור הרפובליקני ג'ף סשנס.
הפלין חי בטסקמביה עד מותו מהתקף לב ב־29 במרץ 2005 בשפילד שבאלבמה.
הותיר אחריו את רעייתו אליזבת אן, בנו תומאס ושני נכדים.
הוא נחשב לדמות מוערכת גם בקרב יריביו הפוליטיים.
הניו יורק טיימס כינה אותו "מצפון הסנאט".
הפקולטה למשפטים של אוניברסיטת אלבמה הקדישה לזכרו חדר ישיבות על שמו, בעיר טסקמביה נקרא רחוב על שמו, וכן סכר ומערכת תעלות באלבמה.
הפלין היה הסנאטור הדמוקרטי האחרון של אלבמה עד לבחירתו של דאג ג'ונס ב־2017 – מי שהיה בעבר עוזרו הפרלמנטרי.
האוהבים מטרואל הוא ציור שמן על בד משנת 1884 מאת הצייר הספרדי אנטוניו מוניוס דגריין, יליד ולנסיה (1840) שנפטר במלאגה (1924).
היצירה עוסקת במוטיב מוות מאהבה, מתוך סיפור אגדתי שהרבה להעסיק את הציור הספרדי במאה התשע עשרה.
הציור נמצא כיום במוזיאון הפראדו.
היא מונחת על ארון המכוסה ורדים וענפי דפנה כהוקרה לניצחונותיו.
ראשה של איזבל, שמתה זה עתה לאחר שנישקה את אהובה הנצחי, נח על חזהו.
מריחת הצבע המודרנית מאפשרת לאמן לבטא עוצמה רגשית רבה, והצבעים העזים יחד עם האור הים תיכוני יוצרים את אחד המאפיינים הבולטים של היצירה.
הקומפוזיציה המאוזנת והתאמת הדמויות לחלל משקפות את האקדמיזם המדויק של דגריין.
הציור משקף את מושג המוות מאהבה, מוטיב מרכזי בספרות האגדית ובציור הספרדי של המאה התשע עשרה.
דגריין משלב בין דרמטיות רגשית, צבעוניות עזה ואור חד לבין ארגון מדויק של הדמויות, ובכך משיג יצירה המשלבת הבעה עזה עם משמעת אקדמית.
האוונג'רס היא קבוצה בדיונית של גיבורי-על המופיעה בחוברות הקומיקס ביקום מארוול קומיקס.
הקבוצה הופיעה לראשונה בחוברת The Avengers #1 מספטמבר 1963, ונוצרה על ידי הכותב סטן לי והמאייר ג'ק קירבי.
הקבוצה כוללת את הדמויות החזקות והפופולריות ביותר של החברה, בדומה לליגת הצדק של החברה המתחרה, DC קומיקס.
במקור היא כללה את איירון מן, הענק הירוק, תור, איש הנמלה והצרעה.
קפטן אמריקה הצטרף בחוברת מספר 4, לאחר שהתגלה קפוא בקרח והוחיה מחדש.
רשימת החברים המשתנה ללא הרף נותרה אבן היסוד של הקבוצה, ונושא מרכזי אחד משותף לכולם - האוונג'רס נלחמים ביריבים שאותם אף גיבור-על בודד אינו יכול להביס.
הקבוצה, שמפורסמת בעקבות אמרת הכנף וקריאתה לקרב "אוונג'רס, התאספו!" ("!Avengers, Assemble") כללה בני אדם, מוטאנטים, רובוטים, אלים, חייזרים, ישויות על-טבעיות ואף נבלי-על לשעבר שחזרו למוטב.
הקבוצה הופיעה במגוון עיבודים אחרים כמו סדרות טלוויזיה ואנימציה, סרטי אנימציה וסרטי קולנוע בלייב אקשן.
סרט "הנוקמים" משנת 2012 הפך לשובר קופות וגרף הכנסות של למעלה מ-207 מיליון דולר בסוף השבוע הראשון להקרנתו.
סרט ההמשך "הנוקמים: עידן אולטרון" יצא לאקרנים בשנת 2015. לאחר מכן, רוב קבוצת הנוקמים הופיעה בסרט "קפטן אמריקה: מלחמת אזרחים" משנת 2016. סרט המשך נוסף - "הנוקמים: מלחמת האינסוף" - יצא בשנת 2018 והיה לסרט גיבורי-העל הראשון שגרף הכנסות של למעלה מ-2 מיליארד דולר.
סרט רביעי של קבוצת הנוקמים יצא ב-26 באפריל 2019, "הנוקמים: סוף המשחק", ועבר את רף ההכנסות של 2 מיליארד דולר באחד-עשר יום בלבד מאז תחילת הקרנתו.
לפי אתר Box Office Mojo, ארבעת סרטי הנוקמים נמנים ברשימת עשרת שוברי הקופות בכל הזמנים.
האוונג'רס החלו את דרכם בחוברת The Avengers #1 מספטמבר 1963 על ידי הכותב סטן לי והמאייר ג'ק קירבי.
הסדרה המקורית החלה בהרצה דו-חודשית עד לחוברת מספר 6 (יולי 1964), ומאז מדי חודש עד לחוברת #402 (ספטמבר 1996).
בשנת 1984 יצאה מיני סדרת כותרי המשך בשם West Coast Avengers ("האוונג'רס מהחוף המערבי", Avengers West Coast מחוברת #47), שהחלה בהרצה מלאה מאוקטובר 1985 עד ינואר 1994. כמו כן, בדצמבר 1987 יצאה סדרת כותרים בשם Solo Avengers ("האוונג'רס הבודדים", Avengers Spotlight מחוברת #21), שרצה עד ינואר 1991.
הכרך השלישי פורסם למשך 84 חוברות מפברואר 1998 ועד אוגוסט 2004. מארוול שינתה את מיספור החוברות כדי שימשיך את רצף הסדרה המקורית (#500-503, ספטמבר-דצמבר 2004), עד להתפרקות הקבוצה במיני סדרה "האוונג'רס מתפרקים".
בינואר 2005 החלה להתפרסם סדרת כותרים חדשה בשם האוונג'רס החדשים, בה הופיעה גרסה חדשה לקבוצה, ובעקבותיה הסדרות האוונג'רס העוצמתיים, "יוזמת האוונג'רס" וכן האוונג'רס האפלים.
כרך רביעי של סדרת הכותרים החל בשנת 2010 ונמשך כ-88 חוברות עד להרצה המחודשת שעשתה החברה בעקבות אירועי "אוונג'רס נגד אקס-מן", והרצתו של כרך חמישי בדצמבר 2012.
ההרפתקה הראשונה של האוונג'רס הביאה את נקמתו של האל האסגרדי המרושע לוקי כנגד אחיו החורג תור.
באמצעות אשליה, לוקי גורם לענק הירוק להשמיד מסילת רכבת ומסיט קריאה לעזרה של ריק ג'ונס לתור.
בכך הוא מקווה שתור ילחם בענק הירוק.
ללא ידיעתו, איש הנמלה, הצרעה ואיירון מן נענים לקריאת המצוקה.
לאחר אי הבנה ראשונית, הם חוברים יחדיו ומביסים את לוקי.
איש הנמלה מציין כי החמישה עובדים טוב יחדיו ומציע שהם יתאחדו לקבוצה - לה קוראת הצרעה "הנוקמים" משום שזה נשמע דרמטי.
חברי הקבוצה משתנים כמעט מיידית.
איש הנמלה הופך החל מהגיליון השני לאיש הענק, והענק הירוק עוזב את הקבוצה עוד באותו גיליון לאחר שהוא מבין שחברי הקבוצה מפחדים מאישיותו הבלתי יציבה.
האוונג'רס מרגישים אחראים למעשה ומנסים לאתר אותו, אך נלחמים נגד נאמור ומוצאים בסופו של דבר את גופו הקפוא של קפטן אמריקה ומחיים אותו.
נקודה זו היא אבן הדרך ראשונה בהיסטוריה של הקבוצה.
קפטן אמריקה הופך לחבר מן המניין במקום הענק הירוק ואחר כך למנהיגם בשטח.
נבלי-על בהם נלחמים האוונג'רס בתקופה זו כוללים את אויבו של קפטן אמריקה מימי מלחמת העולם השנייה ברון זמו ואדוני הרשע שלו, קאנג הכובש, וונדר מן שהצטרף מאוחר יותר והרוזן נפאריה.
אבן הדרך השנייה הייתה כאשר כל חברי הקבוצה למעט קפטן אמריקה הוחלפו בשלושה נבלים לשעבר - הוקאיי, מכשפת השני וקוויקסילבר.
אף על פי שהיה חסר להם הכוח של הקבוצה הקודמת, הם הוכיחו את יעילותם והביסו נבלים כאמן החרבות, פאוור מן המקורי ודוקטור דום.
בהמשך מצטרפים אליהם מחדש האנק פים (האיש הענק, שמשנה את שמו מחדש לגוליית) והצרעה, יחד עם הרקולס, האביר השחור והאלמנה השחורה, אף על פי שהשניים האחרונים לא מצטרפים רשמית כחברים אלא מספר שנים לאחר מכן.
תחת כתיבתו של רוי תומאס נוספו הפנתר השחור וויז'ן.
בסיס הקבוצה עבר לאחוזת האוונג'רס בעיר ניו יורק, אותה סיפק הטייקון טוני סטארק.
את האחוזה משרת אדווין ג'רוויס והיא מצוידת בטכנולוגיה חדישה ומשוכללת.
הרפתקאות האוונג'רס חצו את גבולות כדור הארץ כאשר הקבוצה נלחמה במלחמה בין שני הגזעים החוצניים הקרי והסקרול, כפי שתואר ב"מלחמת קרי-סקרול", בה הופיע קפטן מאר-וול מגזע הקרי.
הקבוצה גם מתפרקת באופן זמני כאשר אנשי הסקרול התחזו לקפטן אמריקה, תור ואיירון מן והשתמשו בסמכותם כדי לפרקה.
ויז'ן ומכשפת השני מתאהבים, אך מערכת יחסיהם מהולה בעצב, כאשר ויז'ן מאמין כי הוא אינו אנושי ואין הוא ראוי לה.
הכותב סטיב אנגלהארט הציג את דמותה של מנטיס, שהצטרפה לקבוצה יחד עם איש החרבות שחזר למוטב.
אנגלהארט מקשר את סיפור מקורה למלחמת קרי-סקרול בהרפתקה החורגת מגבולות הזמן ואשר מערבת את קאנג הכובש ואת אימורטוס המסתורי, שמתגלים כגרסת העבר והעתיד של אותה ישות.
מנטיס מתבררת כ"מדונה השמיימית", שעתידה להוליד ישות אשר תציל את היקום.
התגלה כי גופו האנדרואיד של ויז'ן לא נוצר בידי אולטרון, כי אם היה שייך ללפיד האנושי המקורי מתור הזהב, ג'ים האמונד.
הוא ומכשפת השני מתחתנים בסוף סאגת "המדונה השמיימית".
עם עזיבתו של אנגלהארט, הכותב ג'ים שוטר החל במלאכת הכתיבה מספר הרפתקאות הכוללות את "כלתו של אולטרון", "טרילוגיית נפאריה" ו"סאגת קורבאק", שבה מופיעים כל חברי האוונג'רס שהוצגו עד כה.
חברים חדשים שהוצגו בתקופה זו כללו את חיה, וונדר מן, פלקון (שותפו לשעבר של קפטן אמריקה) וגברת מארוול.
שוטר הציג גם את דמותו של הנרי פיטר גייריק, קצין הקישור של האוונג'רס למועצה לביטחון לאומי של ארצות הברית.
גייריק הוא בעל דעות קדומות בכל הנוגע למוטאנטים ופועל ביד רמה ונוקשה, אשר מתעקש שהאוונג'רס ילכו לפי חוקי הממשלה או שיאבדו את הפריבילגיות שניתנו להם.
הוא גם דורש שחברי הקבוצה יצומצמו לשבעה במספר וכי חובה לצרף את פלקון האפרו-אמריקני בהתאם לחוק העדפה מתקנת.
הוקאיי מתנגד להחלטה זו, היות שבגלל צמצום מספר החברים הוא יוחלף בפלקון.
פלקון מצידו לא מרגיש בנוח מהמצב שנוצר ומחליט לפרוש בעצמו.
עד מהרה הוקאיי שב לקבוצה.
ההתפתחות העיקרית הראשונה שקרתה בשנות השמונים הייתה התמוטטותו הנפשית של האנק פים.
השינויים הרבים שבחליפותיו ובזהויותיו הסודיות היוו סימפטומים למשבר זהות ולתסביך נחיתות.
לאחר שהתעלל באשתו וכאשר לא הצליח לזכות באמונם של חברי הקבוצה, פים הופלל ונכלא.
בהמשך פתר הכותב רוג'ר סטרן בעיה זו, ניקה את שמו של פים והוכיח את חפותו.
הוא משלים עם הצרעה, אך הם מחליטים לחיות בנפרד.
דמותו פורשת מהלחימה בפשע, אם כי חוזרת מאוחר יותר.
חברים חדשים בעשור זה כוללים בין היתר קפטן מארוול אפרו-אמריקנית בשם מוניקה רמבו, שהופכת למנהיגת הקבוצה, הענקית הירוקה, טיגרה, נאמור, סטארפוקס ואשתו של הוקאיי מוקינגבירד.
האנק פים חוזר מפרישתו ומצטרף לאוונג'רס מהחוף המערבי.
סטרן הציג את דמותה של נבלת-העל נביולה, שטענה כי היא נכדתו של תאנוס.
הצוות מתמקם זמנית באי מרחף על קו החוף של ניו יורק בחוברת #277 (מרץ 1987) לאחר שבמאורעות "האוונג'רס תחת מצור" האחוזה נפגעה קשות.
הבסיס המרחף הוטבע באירוע הקרוסאובר "מעשים של נקמה" בחוברת #311 (דצמבר 1989).
הכותב ג'ון ביירן לקח על עצמו את מלאכת הכתיבה ושינה את פני הכותרים כך שחברי הקבוצה יהיו פעילים כאשר יזדקקו להם וככוח תגבור אם לאו.
בנוסף, הוא איחד את שתי הקבוצות לאחת, ולה שני בסיסים.
עבודתו של ביירן כללה גם את שינוי דמותו של ויז'ן, אשר ילדיו ממכשפת השני הם לא יותר מאשר אשליה בלבד.
אובדן ילדיה גורם למכשפת השני לאבד את שפיות דעתה, אם כי היא מחלימה ומצטרפת חזרה לקבוצה בהמשך.
סיפור זה מגלה כי למכשפת השני יש גם כוחות לתמרון המציאות, מה שיביא מאוחר יותר למאורעות ה"כאוס" ו"האוונג'רס מתפרקים" משנת 2004. יכולת זו הובאה גם בסיפור "אפל יותר מארגמן" מכותר "האוונג'רס מהחוף המערבי" בחוברות #51-62 (נובמבר 1989-ספטמבר 1990).
בנוסף, סוכני ממשלה מוציאים את ויז'ן מכלל פעולה בעקבות מעשיו ב"אולטימייט ויז'ן".
באירוע קרוסאובר נרחב בשם "מעשים של נקמה", שהחל מדצמבר 1989, הנבל לוקי מארגן בריחה מסיבית של נבלי-על מהכלא (דוקטור דום, מגנטו, הגולגולת האדומה, קינגפין, מנדרין והמכשף) במזימה להרוס את הקבוצה.
בין השנים 1985–1993 הייתה פריחה בשוק חוברות הקומיקס.
בתקופה זו, ממשלת ארצות הברית ביטלה את אמנת האוונג'רס המאשרת לה לפעול בגבולות ארצות הברית בלבד בהסכם עם ברית המועצות ובאישור האומות המאוחדות.
שוב, הקבוצה פוצלה לשתיים וכמה מחבריה נותרו ככוח עזר.
בוב האראס וסטיב אפטינג לקחו את הפיקוד על הכתיבה והציגו מקבץ עלילות יציבות של אותם חברי קבוצה.
פיתוח הדמויות התמקד ב, סרסי, קריסטל, הרקולס, ויז'ן והאלמנה השחורה.
הנבלים של אותה תקופה כללו בין היתר את פרוקטור המסתורי ולוחמת השי'אר "דת'קריי" שדווקא עזרה לקבוצה להביס את הקרי.
הקבוצה מתמודדת מול אויבים רצחניים במיוחד ונאלצים להתמודד מול המוסריות שבהרג.
הדבר הוביל לעלילה בת 19 חוברות בשם "מבצע סופה גלקטית", שבה תואר עימות בין גזע הקרי לבין אימפריית השי'אר.
הקבוצה נחלקת לשניים כאשר איירון מן וכמה חברים מחליטים להוציא להורג את "האינטלקט העילאי" (Supreme Intelligence), מחשב-העל האורגני של גזע הקרי, בניגוד לרצונו של קפטן אמריקה.
איירון מן מחליט לפרק את "האוונג'רס מהחוף המערבי" בעקבות החלטה קבוצתית, ומקים קבוצה אלימה בשם "פורס וורקס".
במהלך המשימה הראשונה של הקבוצה, וונדר מן נהרג לכאורה.
הקבוצה מתפרקת לאחר שאיירון מן מתגלה כרוצח תחת השפעתו של קאנג הכובש.
חברי קבוצת האוונג'רס מתים, יחד עם קבוצות על אחרות כארבעת המופלאים, בקרב נגד אונסלוט, אם כי מתברר מאוחר יותר שהמוטאנט פרנקלין ריצ'רדס - בעל כוחות לשינוי מציאות - שמר על הגיבורים מרע ביקום כיס.
האלמנה השחורה מאמינה שכל חברי הקבוצה מתים, והיא מפרקת את הקבוצה, כשרק ג'רוויס נשאר לשמור על האחוזה.
מארוול קומיקס העבירה את זכויות הכתיבה של חוברות האוונג'רס, יחד עם קפטן אמריקה, ארבעת המופלאים ואיירון מן לג'ים לי ורוב לייפלד, מהמייסדים של אימג' קומיקס.
ההמשכיות העכשווית של יקום מארוול הופסקה והגיבורים "נולדו מחדש" ביקום הכיס.
לאחר שכותר האוונג'רס חודש כסדרה חדשה לאחר כשנה, הזכויות חזרו למארוול קומיקס.
הכותב קורט ביוסיק והאמן ג'ורג' פרז הוציאו כרך שלישי חדש בפברואר 1998. ביוסיק כתב גם את המיני סדרה "אוונג'רס לנצח", סיפור מסע בזמן שחקר את מקורות הקבוצה ופתר כמה מהסוגיות שנותרו בלתי פתורות.
חברים חדשים מתקופה זו כללו את וונדר מן, ג'סטיס, כוכב אש, טופר הכסף וטריאתלון.
סדרת הכותרים בהרצתו של ביוסיק כללו כמה מהנבלים הידועים של האוונג'רס כמו הגרים ריפר, אולטרון, הרוזן נפאריה וקאנג הכובש.
הכתיבה הועברה לידיו של ג'ף ג'ונס, שנאלץ להתמודד עם ההשלכות לסיפורו של ביוסיק אודות קאנג הכובש, בזמן שהאוונג'רס קיבלו מנדט מהאו"ם לפעול מחוץ לגבולות ארצות הברית.
חברים שהצטרפו בתקופה זו כוללים את "נסיך הלבבות" ואיש הנמלה השני, סקוט לאנג.
צ'אק אוסטן, הכותב הבא של סדרת הכותרים, הוסיף את דמותו של קפטן בריטניה לקבוצה.
לאחר מכן, הכותב בריאן מייקל בנדיס אתחל מחדש את הסדרה בקשת הסיפור "האוונג'רס מתפרקים".
בעלילה, שנקראה "כאוס", נהרגו מספר דמויות חשובות בצוות ואמינותה של הקבוצה נפגעה.
המניע העיקרי לסיפור הייתה מכשפת השני, אשר משתגעת בעקבות הזיכרון של ילדיה האבודים ומאבדת שליטה על כוחות שינוי המציאות שלה.
לבסוף דוקטור סטריינג' מכניס אותה לתרדמת והיא נלקחת על ידי אביה, מגנטו.
עם הכאוס השורר בקבוצה והרס האחוזה (בסיס הפעולה של האוונג'רס בעבר) חברי הקבוצה הנותרים - הענקית הירוקה, יילוג'אקט, הצרעה וקפטן בריטניה החדש מבקשים לעזוב את הקבוצה, והאוונג'רס מסכימים להתפרק.
סיפורה של וונדה (מכשפת השני) ממשיך במיני סדרה "בית אם", המתפרשת על מספר כותרים ומיועדת לשנות את פני היקום.
האוונג'רס החדשים, האוונג'רס העוצמתיים והאוונג'רס האפלים
קבוצה חדשה של האוונג'רס, "האוונג'רס החדשים", מוקמת בעקבות אירועי "בית אם", וזאת לאחר בריחה המונית של נבלי-על מכלא "הרפסודה".
אל קפטן אמריקה ואיירון מן מצטרפים אלה אשר עד כה פעלו לבד: לוק קייג', וולברין, רונין, ספיידרמן, ספיידרוומן והסנטרי (דמות יחסית חדשה אשר כוחותיה הם אינסופיים ונובעים מנסיוב דמוי זה של קפטן אמריקה, בשדרוגו של נשק אקס).
דרדוויל הוא היחיד אשר מסרב להצעה להצטרף.
במהלך אירוע "מלחמת האזרחים", גיבורי-העל של מארוול מתפצלים לשני מחנות כאשר ממשלת ארצות הברית דורשת את רישומם הפדרלי של גיבורי העל, וחשיפת זהויותיהם הסודיות.
מספר גיבורי-על מצייתים לחוק, ביניהם איירון מן, אך היו כאלה שהתנגדו בתואנה כי הדבר מפר את זכויותיהם האזרחיות.
כתוצאה מכך, קבוצת "האוונג'רס החדשים" המקורית מתפרקת, וקבוצה מחתרתית המתנגדת לחוק רישום העל-אנושיים מוקמת (תוך שהיא שומרת את השם המסחרי The New Avengers).
קפטן אמריקה מוביל את אותם מתנגדים, הכוללים את לוק קייג', רונין, ספיידרמן, ספיידרוומן, וולברין, איירון פיסט, אקו ודוקטור סטריינג'.
בהמשך, רוג'רס עוזב את הקבוצה כדי להקים את האוונג'רס הסודיים, ולוק קייג' מחליפו כמנהיג האוונג'רס החדשים.
לעומת זאת, טוני סטארק מחזיר למוטב את קבוצת האוונג'רס המקורית תחת "יוזמת חמישים המדינות" הממשלתית, וקורא לה "האוונג'רס העוצמתיים".
קבוצתו כללה את קרול דנברס כמנהיגת הקבוצה, ארס, וונדר מן, הסנטרי, האלמנה השחורה והצרעה.
בקבוצה זו, מכשפת השני (לוקי בתחפושת) הייתה דמות אורחת.
במהלך אירועי "פלישה סודית" (יוני 2008-ינואר 2009), גזע הסקרול משנה הצורה פולש לכדור הארץ, וג'סיקה דרו מוחלפת במתחזה, מלכת הסקרול ורנקה.
לאחר הבסתם של הסקרול, הוצלו ג'סיקה ושאר גיבורי-על שנחטפו והוחלפו, אך במחיר מותה של הצרעה.
הנרי פים בעלה נוטל את זהותה ומצטרף לאוונג'רס העוצמתיים.
במהלך אירועי "שלטון אפל", בו נורמן אוסבורן ממונה על סוכנות S.H.I.E.L.D ומשנה אותה מן היסוד לארגון H.A.M.M.E.R החתרני שלו.
הוא מקים את האוונג'רס האפלים, אליה מצטרפים חברי ת'נדרבולטס לשעבר דאקן (כוולברין), בולזאיי (כהוקאיי), ונום (כספיידרמן) ומונסטון (כגברת מארוול), אליהם הוא מצרף את ארס והסנטרי וכן את נו-ואר כקפטן מארוול.
אקו ואיירון פיסט עוזבים את קבוצת האוונג'רס החדשים, ולקבוצה נוספים גברת מארוול, ג'יימס ברנס (כקפטן אמריקה) ומוקינגבירד.
עם תחילתה של קשת הסיפור "עידן הגיבורים", קבוצת האוונג'רס החדשים בראשותו של לוק קייג' - בהבדל מקבוצת האוונג'רס של טוני סטארק - מקבלת הכרה ופועלת עצמאית בזכותו של קפטן סטיב רוג'רס, בעיקר משום שקייג' אינו מאמין בקבוצה הנתמכת בידי הממשלה.
בין החברים שהצטרפו לקבוצה נמנים פאוור וומן והדבר.
בסוף אירועי "מצור" ו"שלטון אפל", ארבעת כותרי האוונג'רס הנוכחיים ("האוונג'רס העוצמתיים", "האוונג'רס החדשים", "האוונג'רס האפלים" ו"האוונג'רס: היוזמה") בוטלו, והחלה הרצה מחודשת של סדרת האוונג'רס במאי 2010. בריאן מייקל בנדיס נטל את מלאכת הכתיבה, וג'ון רומיטה הבן את האיור.
חברי הקבוצה כללו את קפטן אמריקה, איירון מן, תור, ספיידרמן, ספיידרוומן, וולברין, הוקאיי ומריה היל, שתפקדה כמנהיגת הקבוצה.
הרצה זו הייתה יריית הפתיחה ל"עידן הגיבורים" של מארוול, לאחר שבע שנים של סיפורים קודרים כמו "מלחמת האזרחים" ומותו של קפטן אמריקה.
בד בבד עם הרצת הכותר הראשי, כרך שני של האוונג'רס הסודיים החל במאי 2010, בכתיבתו של אד ברובייקר ובאיורו של מייק דאודטו ג'וניור.
כמו כן, כרך שני לקבוצת "האוונג'רס החדשים" החל בהרצה ביוני 2010 בכתיבתו של בנדיס ובאיורו של סטוארט אימונן, כמו גם סדרת סולו חדשה בשם "אקדמיית האוונג'רס", שהחליפה את סדרת כותרי "האוונג'רס: היוזמה".
פגישה שנערכה בין קפטן אמריקה לבין סוכנות הריגול הבריטית MI-13 הובילה להצטרפותו של קפטן בריטניה לשורות האוונג'רס.
נו-אר התבקש לעזור לאוונג'רס בבנייתה של מכונת זמן על-מנת להציל את העתיד, ובהמשך להצטרף לקבוצה.
ברוס באנר ארגן את הצטרפותו של הענק האדום בדיוק בזמן כדי לאתר את הברדס, שניסה להשיג את יהלומי האינסוף אשר ישמשו אותו כמקור כוחו.
אולם, כוחותיהם המשולבים של האוונג'רס, האוונג'רס החדשים והאוונג'רס הסודיים הצליחו לבלום את התקדמותו.
לאחר קשת הסיפור "הפחד עצמו" (אפריל-אוקטובר 2011) ועם תחילתו של הסיפור "יקום מנופץ", הרכב הקבוצה המקורית השתנה שוב עם גיוסן של קווייק וסטורם, הצטרפותו המחודשת של ויז'ן, שנבנה מחדש בידי סטארק, וכן עזיבתם של וולברין וספיידרמן לטובת מעורבותם ב"אוונג'רס החדשים".
אוונג'רס נגד אקס-מן והאתחול המחודש
במהלך המלחמה בין קבוצות האוונג'רס והאקס-מן, סטורם עוזבת את הקבוצה וניצבת לצד חבריה המוטאנטים, אם כי היא חוזרת כאשר היא חוזה בטירופם של חמשת חברי האקס-מן עליהם השתלטה הפניקס (סייקלופס, אמה פרוסט, נאמור, קולוסוס ומג'יק).
נו-ואר בוגד בקבוצה בעקבות נאמנותו לאימפריית הקרי, ואף על פי שהוא מבין בחומרת מעשיו ולומד כי הקרי מתכננים ללכוד את חמשת הפניקסים, קבוצת האוונג'רס מסרבת לסלוח על בוגדנותו ונוטשת אותו.
בעקבות אירועי "אוונג'רס נגד אקס-מן", סדרת הדגל החדשה של החברה באתחול המחודש "מארוול עכשיו!" מדצמבר 2012 נקראת "האוונג'רס המופלאים", בכתיבתו של ריק רמנדר ובאיורו של ג'ון קאסאדיי, והיא כוללת חברים משתי הקבוצות.
כרך חמישי של קבוצת האוונג'רס החל בהרצה, והקבוצה כוללת חברים חדשים כגון קפטן יוניברס, שאנג-צ'י, סמאשר, מניפולד, נייטמאסק, אביס, אקס-ניהילו וסטאר בראנד.
הסיפור המרכזי מביא את תוכניתו של יוצר העולמות אקס-ניהילו להשמיד את כדור הארץ והאוונג'רס עוצרים אותו.
מאירועים אלה ואחרים מתחיל האירוע החדש של מארוול, "אינסופיות".
הרכב קבוצת האוונג'רס ידוע כמשתנה באופן תדיר, כאשר רבים מחבריה מצטרפים ועוזבים וחוזר חלילה.
החברים המייסדים של הקבוצה היו איירון מן, תור, הענק הירוק, איש הנמלה והצרעה.
הענק הירוק עזב לאחר חוברת אחת בלבד (מה שיהפוך לדבר שבשגרה במשך השנים), וסטטוס החבר המייסד שלו עבר לקפטן אמריקה.
חברים מאוחרים יותר וקבועים היו הוקאיי, האלמנה השחורה, פלקון, הפנתר השחור, קפטן מארוול, מכשפת השני, קוויקסילבר ו-ויז'ן.
בנוסף, קיימות גם קבוצות מסועפות שונות של האוונג'רס, החל מ"האוונג'רס מהחוף המערבי" של שנת 1984. כל אחת מהקבוצות הללו מיוחדת באופן שונה מהקבוצה הראשית.
חברים בקבוצות אלו יכולים להיות בקבוצות אחרות או בקבוצה הראשית.
בין הקבוצות שהסתעפו מהקבוצה הראשית ניתן לכלול את "האוונג'רס המופלאים", "האוונג'רס הסודיים", "האוונג'רס הצעירים", "האוונג'רס העוצמתיים", "האוונג'רס החדשים", "אוונג'רס בינה מלאכותית" ו"אקדמיית האוונג'רס" בין היתר.
חבורת האוונג'רס המקורית הופיעה, כל אחד לחוד, בפרקים מתוך "The Marvel Super-Heroes", סדרת אנימציה קנדית משנת 1966. הסרטונים כללו את קפטן אמריקה, הענק הירוק, איירון מן, תור ונאמור, עם הופעות אורח של הצרעה, איש הנמלה, הוקאיי, קוויקסילבר ומכשפת השני.
חבורת האוונג'רס הופיעה בתפקידים לא מדובבים בסדרת האנימציה של ארבעת המופלאים משנת 1994, בפרקי העונה השנייה To Battle the Living Planet ו-Doomsday.
בסדרת אנימציה משנים 1999–2000, "The Avengers: United They Stand", חבורת האוונג'רס כללה חברי האוונג'רס מהחוף המערבי, בהם את איש הנמלה כמנהיג הקבוצה, הצרעה, וונדר מן, טיגרה, הוקאיי, מכשפת השני, פלקון וויז'ן.
מ-20 באוקטובר 2010 ועד 12 בנובמבר 2012 שודרה סדרת האנימציה על האוונג'רס למשך שתי עונות, כאשר הפרקים הראשונים היו קצרים והציגו את חברי הקבוצה לעתיד.
הסדרה כללה סיפורים מההרצה המקורית של חוברות הקומיקס ואת חברי הקבוצה המקורית איש הנמלה (שהופיע גם בזהויותיו כאיש הענק וכיילוג'אקט), הצרעה, איירון מן, תור, הענק הירוק, ומאוחר יותר גם קפטן אמריקה, הוקאיי, הפנתר השחור ובעונה השנייה גם ויז'ן, יילוג'אקט וגברת מארוול.
סדרה נוספת, הנקראת בשם Avengers Assemble, ממשיכה את ההצלחה בעקבות הסרט "הנוקמים" ומכניסה את פלקון כחבר צוות רשמי ואת איירון מן כמנהיג הקבוצה.
הסדרה משודרת החל מיולי 2013.
אולפני האנימציה של מארוול הפיקו שני סרטי אנימציה המבוססים על ליין האולטימייט של הקבוצה כחלק מסדרת הסרטים "Marvel Animated Features".
הראשון, המכונה "הנוקמים: האיחוד", יצא ב-21 בפברואר 2006, והשני, המכונה "הנוקמים: האיחוד 2", יצא ב-8 באוגוסט 2006. בנוסף, סרט שלישי הופק ב-2 בספטמבר 2008, כשפעם הוא מתמקד על ילדיהם של האוונג'רס, "הנוקמים: דור ההמשך".
כחלק מהיקום הקולנועי של מארוול ב-4 במאי 2012 יצא לאקרנים סרט הלייב אקשן "הנוקמים", בבימויו ובכתיבתו של ג'וס וידון.
הסרט מהווה את סיכומו של השלב הראשון ביקום הקולנועי של מארוול ומככבים בו רוברט דאוני ג'וניור כאיירון מן, כריס אוונס כקפטן אמריקה, כריס המסוורת' כתור, ג'רמי רנר כהוקאיי, מארק רופאלו כהענק הירוק, סמואל ל.
ג'קסון כניק פיורי וסקרלט ג'והנסון כהאלמנה השחורה.
עלילת הסרט מגוללת את הקמתה של קבוצת האוונג'רס בעקבות פלישתו של לוקי וצבאו לכדור הארץ.
סרט המשך בשם "הנוקמים: עידן אולטרון" יצא לאקרנים ב-1 במאי 2015, וגם הוא נכתב ובוים על ידי וידון.
אל צוות השחקנים מהסרט הראשון מצטרפים הפעם אליזבת אולסן כמכשפת השני, אהרון ג'ונסון כקוויקסילבר ופול בטאני כויז'ן.
עלילת הסרט מגוללת את יצירתו של אולטרון בידי טוני סטארק ושאיפתו להכחדת המין האנושי.
שני סרטי המשך נוספים, בבימויים של האחים רוסו – "הנוקמים: מלחמת האינסוף" ו"הנוקמים: סוף המשחק" – יצאו ב-26 באפריל 2018 וב-24 באפריל 2019, בהתאמה.
בראיון עם נשיא אולפני מארוול קווין פייגי בכנס D23 2022, צוות הנוקמים פורק למעשה בסוף אירועי "הנוקמים: סוף המשחק", והחלל שנשאר בעקבותיהם נועד עבור קבוצת ת'נדרבולטס החדשה.
חבורת האוונג'רס מופיעים במשחקי הארקייד והקונסולות "קפטן אמריקה והנוקמים" משנת 1991, "הנוקמים בסערה הגלקטית" משנת 1995, מארוול: הברית האולטימטיבית משנת 2006 והמשכו משנת 2009. האוונג'רס משחקים תפקיד חשוב בעלילה של שלושה משחקי לגו: לגו מארוול s.h, לגו הנוקמים של מארוול ולגו מארוול 2 s.h.
ב-4 בספטמבר 2020 יצא לשווקים המשחק הנוקמים של מארוול.
סדרות ספין-אוף West Coast Avengers Vol.1 #1-4 (ספטמבר-דצמבר 1984)
מיני סדרות, מהדורות מוגבלות וספיישלים Giant-Size Avengers Vol.1 #1-5 (אוגוסט 1974-דצמבר 1975)
קשתות סיפור Kree-Skrull War (יוני 1971-מרץ 1972)
Heroes Reborn (ספטמבר 1996-אוקטובר 1997)
Original Sin (אפריל-ספטמבר 2014) AXIS (אוקטובר 2014-פברואר 2015)
האוזן השלישית היא חברת מדיה ישראלית המפעילה רשת חנויות למכירת אלבומי מוזיקה, תקליטים, בובות פופ מחברת פאנקו והשכרת ומכירת סרטי DVD.
החברה משכירה ומוכרת סרטים ואלבומי מוזיקה קלאסיים ועכשוויים לצד סגנונות אלטרנטיביים, ייחודיים או נדירים, המיובאים מכל העולם.
החברה מפעילה חברת הפקות, ומפיצה תקליטים וסרטי DVD, בהוצאת "האוזן השלישית".
ב-9 בינואר 1987 נפתחה חנות האוזן השלישית הראשונה, ברחוב שינקין בתל אביב.
מקימי המקום היו מיקי דותן, עד אז הבעלים של חנות התקליטים "מנגו" (ושל חנויות נוספות בהולנד, בלגיה וגרמניה), ודורון גיל, הבעלים של חנות התקליטים "פאז".
מיקום החנות נבחר ברחוב שינקין, מכיוון שהיה זה רחוב מרכזי עם שכר דירה נמוך.
בתחילה התעסקה החנות בתקליטי יד שנייה, אבל מהר מאוד בגלל הביקוש הם גם החלו לייבא תקליטים חדשים.
החנות הפכה למרכז לאספני תקליטים, דבר שקיבל חיזוק עם כניסתו של הדיסק אל תוך שוק המוזיקה.
בעוד האוזן הפכה למקום מרכזי עבור אספני יד שנייה, החלו להגיע מצד הלקוחות בקשות להוצאה מחודשת של תקליטים ישנים, נכסי צאן ברזל במוזיקה הישראלית, שנעלמו מהמדף.
תקליטה של להקת "אחרית הימים" היה הראשון בהוצאת האוזן, ואלף עותקיו, שאזלו תוך שבוע, שכנעו את בעלי החנות שהוצאה לאור תהיה חלק בלתי נפרד מהחברה.
בינתיים דורון גיל עזב, ואל המקום הצטרפו אלי חיון ולימור בלט שיחד עם עדי שלוש ומיקי דותן, המייסד והבעלים, מהווים עד היום את צוות ניהול האוזן.
באותו זמן החל להתפתח פורמט הווידאו, וקלטות וידאו מוזיקליות הצטרפו אל מדפי הויניל.
יבואני הווידאו בישראל לא הביאו את השוליים של הקולנוע – סרטים אילמים, קומדיות קאלט, הומור אנגלי, סרטי אמנות ועוד – והאוזן החלה לשמש גם כספריית וידאו על בסיס של סרטים מיובאים.
אחרי כשנה וחצי של התמקדות בשוליים החלה האוזן להחזיק בספרייה גם את המיינסטרים.
סוף שנות ה-80 של המאה ה-20 היוו את עידן פריחתו של רחוב שינקין, שהפך מאוחר יותר, למרכז תל אביבי תוסס, עם מסעדות רחוב, מסיבות ופעילות סביב השעון.
"האוזן השלישית תקליטים" מצאה עצמה במקום טוב באמצע, והרחיבה את פעילותה: העיתון הראשון שלה שיצא לאור נקרא בשם "זהב שחור".
בשנת 1991 עבר "פאב האוזן השלישית" {בהמלצתו של ראש העיר דאז ציץ'} לרחוב הארבעה בתל אביב אך נסגר מיד עם פתיחתו עקב צו סגירה משפטי של חברת קולינור תקליטים, מאוחר יותר נפתח הפאב מחדש ברחוב דרך פ"ת בת"א.
בסוף שנות ה-90, כשה-DVD החל להחליף את הווידאו, הפכה האוזן לאחת מספריות ה-DVD הגדולות בעולם, מבחינת כמות הכותרים השונים שהיא החזיקה (נכון לסוף העשור הראשון של המאה ה-21, כ-30 אלף כותרים שונים; אילן לובטון הוא מנהל הרפרטואר של ספריות האוזן).
במקביל, הקהל הלך והתרחב ושינקין נהיה רחוב צפוף ומסחרי מאוד.
ביולי 2005 עברה האוזן השלישית למשכנה החדש ברחוב קינג ג'ורג' 48 בתל אביב, לשעבר מקום מושבו של קולנוע מקסים.
שם, תחת קורת גג גדולה אחת, שוכנות יחד כל מחלקות האוזן השונות.
ביולי 2008 נפתח ה"אוזןבר" בקומת אולמות הקולנוע.
שני סניפים נוספים של החברה שוכנים בחיפה ובירושלים.
ספריית הווידאו של האוזן השלישית הכוללת קלטות וידאו ו-DVD נסגרה בסוף 2022, והאוסף הועבר לספריית סינמטק תל אביב לשימור ארכיון הסרטים.
אלה כוללות את החנות בתל אביב, שם, בחלל אחד, שוכנות כמה חנויות שונות: חנות רוק, ג'אז, ספריית די.וי.די וחנות למכירת די.וי.די.
כאמור, חנויות נוספות בירושלים ובחיפה, כל אחת מותאמת לעיר שבה היא ממוקמת.
בר הופעות ואולמות הקרנה – מעל חנויות האוזן בתל אביב ממוקם ה"אוזןבר" המארח להקות שוליים ואינדי מרכזיות, בסצנת המוזיקה המקומית.
באוזןבר מוקרנים מדי ערב סרטי אנימציה, וידאוקליפים, הופעות נדירות וסרטי אינדי ישראלים בארבעת אולמות הקולנוע הצמודים לבר.
חנות "האוזן השלישית" בחיפה נפתחה בשנת 1988 במדרחוב נורדאו בשכונת הדר.
בשנת 2000 עבר הסניף לרחוב מוריה 13 במרכז הכרמל, ולאחר כעשור עבר לרחוב מוריה 3. ב-14 במרץ 2018 עבר הסניף למתחם סינמטק חיפה.
חנות "האוזן השלישית" בירושלים נפתחה ב-1995 ברחוב עמק רפאים בשכונת המושבה הגרמנית בעיר.
סניף זה נסגר לאחר 18 שנות פעילות, ב-30 ביוני 2013, עקב קשיים כלכליים.
אולם לאחר שנה וחצי, ב-30 בדצמבר 2014, נפתח הסניף מחדש בסינמטק ירושלים, תחת המיתוג "האוזן בסינמטק".
זאת לאחר מאבק ציבורי של מספר לקוחות.
ב-20 ביוני 2007 נפתח סניף נוסף של "האוזן השלישית" ברעננה (ברחוב אחוזה 85), בו הוצעו למכירה דיסקים וחוברות קומיקס, וסרטי DVD למכירה והשכרה.
סניף זה נסגר לאחר תקופה קצרה.
ב-2019 נפתח סניף נוסף של "האוזן השלישית" בדרום תל אביב, שמוקדש בעיקר לתקליטים.
ב-2022 נפתח סניף של "האוזן השלישית בקיבוץ הגושרים", בצפון הארץ, סניף ייחודי המשלב מכירת תקליטים, דיסקים וסרטים לצד בית קפה מקומי, המארח אומנים בהופעות חיות, לרוב בסופי השבוע.
המחלקה הגדולה בישראל להשכרת סרטים להקרנות פרטיות ופומביות של סרטים חדשים וקלסיקות מכל המפיצים המקומיים ומחו"ל – הקרנות סרטים בכל הפורמטים כולל DVD, DCP, סטרימינג ו-35 מ"מ.
בין לקוחות החברה בתי קולנוע פריפריאליים, דוגמת אלה שבמועצות מקומיות, מוסדות ציבוריים שונים כגון צה"ל, שירות בתי הסוהר, מערכת החינוך, וגם חברות פרטיות ואנשים פרטיים המעוניינים להקרין לקבוצות ועוד.
לאוזן ארבעה לייבלים המוציאים לאור:
אירסיי (Earsay Records) – שמתמחה בהוצאת אלבומי מוזיקה ישראלים, בעיקר של מוזיקת רוק עצמאית ואיכותית.
על האמנים שהוציאו אלבומים במסגרת אירסיי נמנים רוקפור, ג'נגו, יובל גורביץ', מיקי שביב, פאניק אנסמבל, אלפנט פארייד ומידנייט פיקוקס.
מגדה – מוזיקת עולם / אתנית, כולל אנסמבל מזרח-מערב והתזמורת האנדלוסית.
קומיקס-האוזן השלישית – קומיקס ישראלי אלטרנטיבי ועכשווי, כולל משק 54 של גלעד סליקטר ושלוש פעימות של גיא מורד.
סרטים – האוזן השלישית מוציאה לאור די.וי.די.
בין אלה שיצאו לאור אוסף הסרטים הקצרים על פי אתגר קרת, מארז יצירתו וסרטיו של עמוס גוטמן, אברהם הפנר וג'אד נאמן.
אסא אופק הוא מנהל הרפרטואר הישראלי והלייבל.
לאוזן אתר המכיל את קטלוג הסרטים הגדול ביותר בעברית וכן תוכני קולנוע רבים אחרים (כתובת, ביקורות, עדכונים וכו'), וכן מגזין תלת שנתי המופץ ללקוחות האוזן ובו מגוון כתבות וביקורות, המצביעות על מגמות במוזיקה ובקולנוע על פי עובדי ועובדות המקום.
חברת PLYMEDIA החלה אף היא את דרכה באוזן השלישית.
בין יוזמיה יובל קליין, שהצטרף לאוזן כבר ב-1987. פליימידיה היא חברת סטארט-אפ העוסקת בהוספת "שכבות" לסרטים – תוכן, פרסום ותרגום – והיא ממוקמת כיום בפאלו-אלטו בחוף המערבי באמריקה.
חנות האוזן השלישית במיקומה המקורי ברחוב שינקין מופיעה בסרט הקולנוע "הבועה".
הסרט עוקב אחר סיפורם של חבורת צעירים המתגוררים בלב תל אביב וחיים את הוויית "הבועה" התל אביבית הבורגנית.
אחד מהם, נועם, עבד כמוכר דיסקים בחנות.
האוזן השבורה הוא הספר השישי בסדרת הקומיקס "הרפתקאותיו של טינטין", שנכתבה ואוירה על ידי הסופר והצייר הבלגי הרז'ה.
רצועות הקומיקס של עלילת הספר הוצגו לראשונה במהלך שנת 1937 בשחור לבן.
ייחודו של הסיפור הוא במפגש הראשון בין טינטין לדמות ראשית בסדרת הספרים – גנרל אלקאזאר.
פסלון של אליל, אשר שייך במקור לשבט אינדיאנים בדרום אמריקה, נגנב מהמוזיאון לאתנוגרפיה בבריסל.
מנהל המוזיאון אומר כי אין לפסלון ערך עצמי, והוא משער שהגנב הוא אספן.
למחרת הפסלון מושב למוזיאון, יחד עם פתק התנצלות, האומר שהסיבה לגנבה הייתה הימור.
טינטין, כאחד מהכתבים המסקרים את הסיפור, מבחין שאוזנו של הפסלון שהוחזר אינה שבורה, בניגוד לפסלון המקורי, ומבין שמדובר בזיוף.
טינטין בודק בספר על אמריקה הדרומית, ומוצא שם שהפסלון המקורי נוצר על ידי שבט הארומביה.
בתמונת הפסלון שבספר אכן ניכר, שאחת מאוזניו הייתה שבורה.
טינטין קורא דיווח על גלף בשם בלטזאר, שנמצא מת עקב דליפת גז בחדרו.
עם זאת התוכי שלו שרד את הדליפה.
לאחר ביקור במקום, טינטין משוכנע שבלטזאר נרצח, ודליפת הגז נעשתה כדי לטשטש את העקבות.
טינטין חושד שבלטזאר הוא זה שגילף את הזיוף של הפסלון שהושב למוזיאון, והוא מנסה להשיג את התוכי של בלטזאר, כדי להשיג רמז על זהות הרוצח.
אולם עד מהרה הוא מגלה ששני דרום אמריקאים, בשם אלונזו פרז ורמון באדה, עסוקים גם הם במרדף אחרי התוכי.
הם אף מנסים להרוג את טינטין.
בסופו של דבר, התוכי חוזר על המילים האחרונות של הבעל המנוח, ששם הרוצח הוא רודריגו טורטיה.
אלונזו ורמון עולים על ספינה לדרום אמריקה, בה אמור טורטיה להימצא.
במהלך ההפלגה הם מוצאים את חדרו של טורטיה, רוצחים אותו, ומשליכים את גופתו אל האוקיינוס.
בין חפציו נמצא עוד העתק של הפסלון הגנוב.
טינטין, שהיה גם הוא על האנייה, בתחפושת, מביא למעצרם של הצמד כאשר הספינה עוגנת בנמל הימי הראשי של רפובליקת סן-תאודורוס.