tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
באותו היום, משרד התובע הכללי באוזבקיסטן הודיע כי בסך הכול 22 מטוסים ו-24 מסוקים שהובילו 585 אנשי צבא אפגניים הגיעו לאוזבקיסטן.
בנוסף, 158 חיילים אפגנים חצו את הגבול לאוזבקיסטן ברגל.
הפנטגון אישר כי ראש פיקוד מרכז של ארצות הברית, הגנרל קנת' פ.
מקנזי ג'וניור, פגש את מנהיגי הטליבאן בקטר.
אנשי הטליבאן הסכימו לתנאים שהציב מקנזי בנוגע להימלטות מהגרים דרך שדה התעופה בקאבול.
ב-16 באוגוסט, דובר הטליבאן, מוחמד נאיים, אמר בראיון לאל-ג'זירה כי "המלחמה נגמרה באפגניסטן".
הוא גם הוסיף ואמר כי "הטליבאן השיג את מבוקשו והם לא יאפשרו שימוש בנשק בשטח אפגניסטן כנגד אף אחד והם לא רוצים לפגוע באף אחד".
עם נפילת קאבול דווח על תורים ארוכים מחוץ לשדות התעופה ולשגרירויות הזרות, כאשר תושבים ממתינים בתקווה שיוכלו להשיג ויזות או טיסות מחוץ למדינה.
אלפי אפגנים הצטופפו בשדה התעופה בקאבול, כולל טיפוס על החומה ההיקפית שלו.
כמו כן דווח כי חיילים של צבא ארצות הברית ירו באוויר על מנת לפזר אנשים המנסים לעלות בכוח על מטוסים.
צילומי וידאו הראו מאות אנשים רצים לצד מטוס צבאי אמריקאי שהחל לנוע בשדה התעופה הבינלאומי בקאבול.
ניתן היה לראות כמה אנשים נתלים מתחת לכנף של מטוס C-17A.
אחרים רצו לצדו כשהם מנופפים וצועקים.
על פי הדיווחים, לפחות שלושה אנשים נראו נופלים מהמטוס מיד לאחר המראתו לאחר שנתלו על כנפיו.
על פי דיווחים שונים, מספר אנשים נהרגו בנמל התעופה.
כך דווח ממשרד ההגנה האמריקאי.
מיעוט התושבים במדינה חגג את השתלטות הטליבאן.
בהצהרת 15 המדינות החברות קראה מועצת הביטחון של האומות המאוחדות להפסקת אש מיידית באפגניסטן ולהקמת ממשלה חדשה, שתכלול גם נשים.
לאחר נפילת קאבול ובריחת הנשיא גאני מהארץ, עבר סגן הנשיא אמרוללה סאלח לעמק פנג'שיר, שם הכריז על עצמו כנשיא אפגניסטן והודיע על הקמת חזית אנטי-טליבאן (או התנגדות פנג'שיר) יחד עם אחמד מסעוד (בנו של אחמד שאה מסעוד) ושר הביטחון ביסמילה חאן מוחמדי.
חלק מחברי החזית היו חברי הברית הצפונית בעבר.
הם וחברים לשעבר בממשל של גאני ניהלו משא ומתן עם הטליבאן.
המגעים נכשלו ובספטמבר 2021 התנהלו קרבות בין לוחמי הטליבאן וכוחות החזית, המכונה "חזית ההתנגדות הלאומית של אפגניסטן".
ב-6 בספטמבר טען דובר הטאליבן כי פנג'שיר נכבשה.
ב-18 באוגוסט, לפחות 3 אנשים נרצחו ורבים אחרים נהרגו עקב מחאה כנגד שינוי דגל אפגניסטן לדגל הטליבאן.
אירוע דומה התרחש במחאה אחרת נגד הטליבאן.
פורסמו עדויות לאלימות ודיכוי מצד אנשי הטליבאן.
ברחבי העולם, מוושינגטון ועד ז'נבה, נערכו הפגנות תמיכה באפגנים.
בהפגנות קראו המפגינים "להציל את אפגניסטן" ודרשו מהממשלות לסייע לאפגנים שרוצים להימלט משלטון הטליבאן.
התורמים מהמערב שסיפקו כ-75% מהכספים ששימשו לפעילות מוסדות אפגניסטן קטעו את הסיוע שלהם.
גם ממשל ביידן החליט להקפיא את הכספים של הממשלה האפגנית.
נאמר ש"סיוע לאפגניסטן לא יזרום דרך הממשלה האפגנית, אלא דרך סוכנויות עצמאיות".
מרגע השלמת ההשתלטות, נמל התעופה חאמיד כרזאי הפך לנקודת הפינוי היחידה מהמדינה, ועשרות אלפי אנשים הגיעו אליו.
ב-26 באוגוסט, ארגון הטרור דאעש הוציא לפועל פיגוע בשער המזרחי של שדה התעופה, שגרם לעשרות הרוגים ולמאות פצועים.
נסיגת כוחות ארצות הברית מאפגניסטן הושלמה ב-31 באוגוסט 2021. במהלך ספטמבר 2021 נערכו קרבות בפנג'שיר וטליבאן השתלט על האזור.
לאחר נפילת קאבול והרפובליקה האיסלאמית אירע זינוק בכמות הפליטים שנמלטו מהטליבאן.
כמה ממשלות הודיעו על תוכניות בימים שלאחר הנפילה לקלוט כמות מסוימת של פליטים.
יותר מ-300,000 אזרחים אפגנים שעבדו עבור ארצות הברית נמצאו בסכנת נקמה מצד הטליבאן.
תועדו אפגנים שעברו את הגבולות של המדינה עם איראן ופקיסטן.
ב-17 באוגוסט הכריזה ממשלת בריטניה כי תקים תוכנית יישוב מחדש לעד 20,000 פליטים אפגנים, ותתעדף נשים, ילדים ומיעוטים.
ב-19 באוגוסט הכריזה ממשלת פינלנד כי היא מתכננת להכפיל את מכסת הפליטים שלה כדי לקבל יותר פליטים מאפגניסטן.
הפיליפינים הביעו גם הם את רצונם לקבל פליטים מאפגניסטן.
נשיא הפרלמנט האירופי דוד ססולי קרא למדינות האיחוד האירופי לקחת את חלקן ההוגן של פליטים, וקבע כי האיחוד האירופי יצטרך להראות שהוא מחויב לכללי האתיקה.
ממשלת ספרד יצרה מחנה פליטים זמני בבסיס חיל האוויר הספרדי.
נשיא ארצות הברית ג'ו ביידן שוחח עם ראש ממשלת ספרד פדרו סנצ'ס על מנת לאפשר את השימוש בבסיסים צבאיים למיגון פליטים ובפרט מיעוטים.
עם זאת, יחסן של חלק מהממשלות היה שלילי יותר כלפי הפליטים.
במסיבת עיתונאים הצהיר נשיא צרפת עמנואל מקרון כי צרפת צריכה לצפות ולהגן על עצמה מפני גל מהגרים.
ממשלת אוסטריה הודיעה כי לא תשהה את הגירושים לאפגניסטן, בניגוד למספר מדינות אחרות באיחוד האירופי.
דייוויד בנט מארצות הברית היה לחולה הראשון בעולם שעבר השתלת לב מבעל חיים (חזיר) שהונדס גנטית.
החולה חי עוד חודשיים מהניתוח עד פטירתו.
לאור התורים הארוכים בעולם של חולים המועמדים להשתלת איברים והמחסור באיברים, נערכים מחקרים הבודקים היתכנות שימוש באברי בעלי חיים כחלופה לאברים של נפטרים/תורמים.
קיימת התקדמות בשימוש באברי בעלי חיים בתחומים שאינם קריטיים (למשל עור) אולם בכל הנוגע לאיברים מקיימי חיים ההתקדמות איטית.
הגורם העיקרי איתו מתמודדים החוקרים הוא מנגנון דחיית האיברים הזרים שקיים בגוף האדם וכדי לפתור זאת בודקים החוקרים אפשרות ביצוע התאמה גנטית בבעלי החיים כדי לצמצם סיכון זה.
לביצוע השתלת הלב הראשונה נבחר דייוויד בנט מארצות הברית (יליד 1964) שסבל ממחלת לב חריפה.
בנט שהיה זכאי להשתלת לב נמצא בתור של המועמדים להשתלה אולם לאחר החמרה במצבו הועלתה ההצעה להשתלת לב חיה.
מנהל המזון והתרופות האמריקאי אישר את הניתוח בהליך מזורז בנסיבות הומניטריות.
ניתוח ההשתלה בוצע ב-7 בינואר 2022 במרכז הרפואי של אוניברסיטת מרילנד על ידי המנתח ד"ר ברטלי גריפית' שנעזר בעבודתו של החוקר, ד"ר מוחמד מוהיודין (Muhammad M.
החזיר ממנו נלקח הלב עבר שינויים גנטיים שנועדו למנוע הפרשת אנזימים המעוררים את המערכת החיסונית לדחות את האיבר.
ההכנה של החזיר בוצעה על ידי חברת הביוטכנולוגיה יונייטד טרפויטיקס שהצליחה לדכא 3 גנים שגורמים להפעלת מערכת דחיית האיברים וכן להשתיל 6 גנים ממקור אנושי.
התערבות גנטית נוספת נעשתה בחזיר כדי למנוע מהלב המשך גידול.
הניתוח עבר בהצלחה ובנט החל להתאושש ואף נפגש עם בני משפחתו.
בתחילת מרץ 2022 חלה התדרדרות במצבו הבריאותי עד פטירתו ב-8 במרץ, כחודשיים לאחר ההשתלה.
אחת הסברות שהעלו החוקרים לסיבת המוות היה הימצאותו של נגיף בגופו של בנט שמקורו בלב המושתל.
הנגיף הזה, מזן porcine cytomegalovirus, מתקיים רק בבעלי חיים.
המדענים ערכו אומנם בדיקות נגד נגיפים בלב המושתל אך להערכתם הוא לא זוהה בגלל היותו רדום.
במהלך המעקב אחר מצבו של בנט אותרה עלייה בהימצאותו של הנגיף הזה בגופו של בנט אולם אין ודאות שהוא שגרם למותו.
לאחר שהמידע על הניתוח הגיע לכותרות התפרסם בעיתונות שב-1988 היה בנט מעורב בתקרית אלימה במהלכה דקר בסכין ופצע קשה את אדוארד שומקר שנותר נכה עד מותו ב-2007. בנט ריצה 10 שנות מאסר בכלא.
חלק מהתגובות לפרסום טענו שבגלל מעשיו לא היה צריך לתת לבנט קדימות בטיפול.
הקרב הביא לפירוק ממשלת האחדות הפלסטינית, ולחלוקה בפועל של השטחים הפלסטיניים לשתי ישויות – שטחים ביהודה ושומרון באחריות הרשות הפלסטינית ורצועת עזה באחריות ארגון הטרור חמאס.
הוועד הבין-לאומי של הצלב האדום העריך שבמהלך הקרבות, שנמשכו בין 10 עד 15 ביוני, לפחות 118 אנשים נהרגו ומעל ל-550 אנשים נפצעו.
בעקבות ההשתלטות ארגון החמאס הצליח גם להשתלט על מצבור של אלפי רובי סער ועשרות כלי רכב קרביים שסופקו לרשות הפלסטינית על ידי ארצות הברית, מצרים וירדן.
ב-10 ביוני 2007 פרצו עימותים מזוינים בין כוחות הביטחון הלאומי והמשמר הנשיאותי הפלסטיני של הפת"ח מול גדודי עז א-דין אל-קסאם של חמאס.
חמושים של חמאס השליכו את מוחמד סווירקי, קצין המשמר הנשיאותי הפלסטיני, מגג המגדל הגבוה ביותר בעזה אז, שהיה בן 15 קומות.
כנקמה, חמושים מפת"ח רצחו את מוחמד אל-ריפאתי, האימאם של המסגד הגדול בעזה.
הם גם פתחו באש על ביתו של ראש הלשכה המדינית של החמאס, אסמאעיל הנייה.
מעט לפני חצות הושלך לוחם של ארגון החמאס מבניין בן 12 קומות.
ב-11 ביוני בוצע ירי באמצעות אקדחים ופגזים הן על בית המגורים של מחמוד עבאס, מנהיג הפת"ח ונשיא הרשות הפלסטינית, והן על בית המגורים של ראש ממשלת הרשות הפלסטינית אסמאעיל הנייה.
ב-12 ביוני תקף חמאס עמדות של ארגון הפת"ח.
חמאס הקציב לאנשי הפת"ח שאיישו אותן שעתיים לעזוב, ולאחריהן מאות לוחמי חמאס השתלטו עליהן.
בהמשך הם ההשתלטו גם על בסיס מרכזי של ארגון הפת"ח בג'באליה.
קרבות קשים התחוללו באותו היום גם במפקדה המרכזית של הפת"ח בעיר עזה, כאשר לוחמי חמאס תקפו את המקום באמצעות מטולי רקטות נגד טנקים ונשק אוטומטי.
ב-13 ביוני ארגון החמאס השתלט על מפקדת כוחות הביטחון הלאומי אשר הייתה ממוקמת בחלק הצפוני של רצועת עזה ואשר הייתה באותה העת תחת שליטת ארגון הפת"ח.
לוחמים משני הצדדים נלחמו זה בזה על השליטה בבניינים רבי הקומות אשר שימשו כעמדות צלפים ולטענת ארגון החמאס לוחמי הארגון הצליחו להפיל באמצעות בולדוזרים מוצב של ארגון הפת"ח אשר השקיף על ציר סלאח א-דין, שהוא הכביש הראשי שחוצה את רצועת עזה מצפון לדרום.
באותו היום אירע פיצוץ הרסני במטה של שירות הביטחון המסכל בעיר ח'אן יונס אשר מקושר לארגון הפת"ח, אשר בו נהרגו חמישה בני אדם.
ב-14 ביוני השתלטו לוחמי חמאס על מטה שירות הביטחון המסכל ברצועת עזה.
לפחות 10 בני אדם נרצחו בפעולה.
ארגון החמאס הציג בהמשך בשידורים בטלוויזיה את כל כלי נשק שהם מצאו בתוך המבנה וכן ג'יפים, פצצות מרגמה ואפודי מגן שנתפסו במתחם, אשר לטענת ארגון החמאס ישראל והאמריקאים הבריחו לארגון הפת"ח בחודשים האחרונים דרך הגבול עם מצרים.
שירות הביטחון המסכל זוהה באותה העת עם בכיר פת"ח מוחמד דחלאן, שהפך לדמות שנואה במיוחד בקרב האסלאמיסטים ברצועת עזה.
לוחמי החמאס שנכנסו למתחם ערכו בו בתחילה תפילה ולאחר מכן הניפו על גג הבניין את דגל חמאס.
בהמשך, שינה חמאס את שם השכונה בה שכן המטה מ"תל אל-הווא" ל"תל אל-אסלאם".
בשעות אחר הצהריים של 14 ביוני השתלט ארגון החמאס על העיר הדרומית רפיח.
באותו יום פיזר עבאס את ממשלת האחדות הפלסטינית.
ב-15 ביוני השלים חמאס את ההשתלטות על כל רצועת עזה.
במהלך ההשתלטות של החמאס על רצועת עזה הועברו לשליטת הארגון אלפי כלי נשק קלים ושמונה כלי רכב קרביים משוריינים, שסופקו לרשות הפלסטינית מארצות הברית, מצרים וירדן.
חמאס העביר לרשותו כ-15,000 כלי נשק אשר שימשו את כוחות הביטחון הפלסטינים.
עם זאת התקבלה החלטה שלא לאסוף לרשות הארגון את 400,000 כלי הנשק שהיו בידי החמולות בעזה.
זאת כדי להתמקד בכלי הנשק שעלולים לשמש נגד ארגון, ולא באלו המשמשים ללחימה בישראל.
על פי מוחמד עבדל-אל מוועדות ההתנגדות העממית, עם ההשתלטות חמאס על הרצועה, נתפס חומר מודיעיני רב, כולל תיקי CIA.
אבו עבדאללה מגדודי עז א-דין אל-קסאם הודיע שחמאס יפרסם חלק מהמסמכים, כדי לחשוף את היחסים החשאיים בין ארצות הברית למדינות ערב "הבוגדות".
ב-14 ביוני 2007, הנשיא הפלסטיני אבו מאזן הגיב להשתלטות של ארגון החמאס על רצועת עזה בהכרזה על מצב חירום.
הוא פיזר את ממשלת האחדות בראשות אסמאעיל הנייה, ובצו נשיאותי מינה במקומו את סלאם פיאד.
הנייה סירב לקבל את פיטוריו, והאשים את עבאס על כך שלקח חלק במזימה אמריקאית להדיחו.
על פי חוק היסוד הפלסטיני, רשאי הנשיא לפטר את ראש הממשלה, אך הממשלה שהודחה תמשיך לתפקד כממשלה זמנית, עד שתקום ממשלה חדשה ותקבל אמון מרוב מוחלט של המועצה המחוקקת הפלסטינית.
בפועל מעולם לא התקיימה הצבעה כזו.
בצו נשיאותי של הנשיא עבאס מספטמבר 2007 שיטת ההצבעה של המועצה המחוקקת הפלסטינית שונתה למערכת בחירות בשיטה היחסית.
עם פירוק ממשלת האחדות בראשות החמאס, השטחים הפלסטיניים פוצלו בפועל לשתי ישויות שלטון: ממשל חמאס ברצועת עזה, ואש"ף בחלק מיהודה ושומרון.
הקהילה הבין-לאומית הכירה בממשלת החירום הפלסטינית.
מספר ימים לאחר מכן ארצות הברית הכירה בממשלת פיאד וסיימה חרם כלכלי-פוליטי בן 15 חודשים על הרשות הפלסטינית.
זאת במטרה לחזק את משילות הרש"פ.
באופן דומה, חידש האיחוד האירופי את הסיוע הישיר לפלסטינים, וישראל הפשירה את כספי המיסים שעצרה מאז ההשתלטות חמאס על המועצה המחוקקת.
הקוורטט לענייני המזרח התיכון הצהיר על מחויבתו לתמוך בעבאס וחידש את המגעים עם הרשות הפלסטינית.
מזכ"ל האו"ם באן קי-מון קרא לתמיכה בין-לאומית במאמצי עבאס "להשיב את החוק והסדר".
ביוני 2007 ישראל ומצרים הטילו סגר על רצועת עזה.
ב-2024 בריאיון לדאגלס מארי חשף מסעב חסן יוסף כי למודיעין הישראלי היה מידע מודיעני על כוונת חמאס ועל היכולת של חמאס להשתלט על הרצועה.
השתלטות הבינה המלאכותית היא תרחיש דמיוני שבו מערכות בינה מלאכותית (AI) הופכות לצורת האינטליגנציה הדומיננטית על פני כדור הארץ, ותוכנות או רובוטים משתלטים על האנושות.
תרחיש זה מעורר חששות לגבי השליטה של בני האדם על העולם ומעמדם כצורת החיים האינטליגנטית השולטת.
הבינה המלאכותית התפתחה רבות בשנים האחרונות, עם הישגים מרשימים בתחומים כמו למידת מכונה, עיבוד שפה טבעית, ויכולת פתרון בעיות.
הישגים אלו מעלים שאלות אתיות ופילוסופיות לגבי עתיד האנושות, במיוחד כשמדובר על הסכנות האפשריות שבינה מלאכותית סופר-אינטליגנטית עלולה להוות.
החשש המרכזי הוא שבינה מלאכותית עשויה להתפתח לנקודה שבה היא תהיה בעלת יכולות על-אנושיות ולא תתחשב באינטרסים של בני האדם.
פחדים מהשתלטות הבינה המלאכותית אינם חדשים והם מופיעים בספרות ובמדיה מזה זמן רב.
עם זאת, התקדמות בטכנולוגיה, במיוחד בתחומי האוטומציה והבינה המלאכותית הסופר-אינטליגנטית, הגבירו את החששות לגבי אפשרות כזו.
אחד החששות המרכזיים הוא השפעת האוטומציה על שוק העבודה.
ככל שהבינה המלאכותית מתקדמת, כך היא יכולה לבצע משימות רבות שבעבר דרשו עובדים אנושיים.
התחומים הפגיעים ביותר הם ייצור, תחבורה, ושירותים.
מאמרים שפורסמו בניו יורק טיימס ובאתרים נוספים מזהירים כי אוטומציה מבוססת בינה מלאכותית עלולה להוביל לאובדן משמעותי של משרות, ולהגביר את האי-שוויון הכלכלי.
ההיסטוריה מראה שלרוב, טכנולוגיה חדשה יוצרת מקומות עבודה חדשים שמחליפים את אלה שאבדו כתוצאה מהתקדמות טכנולוגית.
עם זאת, ההתקדמות האחרונה בבינה מלאכותית ובאוטומציה מעוררת חששות שהפעם התהליך הזה עשוי להיות שונה, שכן המשרות החדשות עשויות להיות פחותות בהיקפן מאלו שאבדו.
סיכון נוסף קשור לפיתוח בינה מלאכותית סופר-אינטליגנטית (ASI), שעלולה לעקוף את האינטליגנציה האנושית בתחומים רבים ולפעול במקומות בהם אנשים כיום ממלאים תפקידים חשובים.
מדענים ומומחים, כולל סטיבן הוקינג ואילון מאסק, הביעו חששות בנוגע לאפשרות שמכונות סופר-אינטליגנטיות ישתלטו על תפקידים קריטיים בחברה או יפעלו בדרכים שעלולות לסכן את האנושות.
הוקינג ומאסק, יחד עם חוקרים נוספים, חתמו על מכתבים פומביים המזהירים מפני סיכוני פיתוח בינה מלאכותית.
הם טוענים כי ייתכן מאוד שבינה מלאכותית עלולה להתפתח לנקודה שבה היא לא תהיה בשליטת האדם, ותפעל בדרכים שאינן עולות בקנה אחד עם האינטרסים של האנושות.
חשש זה מודגש במיוחד לגבי מערכות בינה מלאכותית סופר-אינטליגנטיות, שיכולות להחליט לפעול נגד בני האדם מתוך אינטרסים שאינם תואמים את הערכים האנושיים.
תרחישי השתלטות הבינה המלאכותית מופיעים פעמים רבות במדע הבדיוני.
דוגמאות בולטות כוללות את HAL 9000 מהסרט "2001: אודיסאה בחלל", את המכונות מסרטי "מטריקס" (שאף משתמשות בבני האדם כמקור אנרגיה) ואת המחסל מסדרת הסרטים "שליחות קטלנית".
דמויות אלו מדגימות את החששות מתוכנות או רובוטים הפועלים נגד בני האדם, ובכך משקפות חשש רחב יותר מהתפתחות טכנולוגיה שאינה מבוקרת.
בסרט "היוצר", מוצג תרחיש פוסט-אפוקליפטי לאחר שרובוטי בינה מלאכותית גרמו לפיצוץ גרעיני בלוס אנג'לס ולמלחמה בין בני האדם לרובוטים.
במחזה הצ'כי "R.U.R." ("רובוטים אוניברסליים של רוסום") מאת קארל צ'אפק משנת 1920, שממנו נגזרה המילה "רובוט", מתוארת יצירת רובוטים שמחליטים למרוד בבני האדם שיצרו אותם.
המחזה היווה אזהרה מפני הטכנולוגיה המתפתחת ומהשלכותיה על האנושות.
סדרת הספרים להב החרמש עוסקת בנושא מפן חיובי.
הבטחת בינה מלאכותית בטוחה ואחראית היא אחד האתגרים הגדולים של המאה ה-21, ודורשת שיתוף פעולה בין מדענים, קובעי מדיניות והציבור הרחב.
כדי למנוע השתלטות אפשרית של בינה מלאכותית, חוקרים ומומחים מציעים מספר גישות ואמצעי זהירות.
אחד מהם הוא פיתוח מערכות בינה מלאכותית ידידותיות לאדם (Friendly AI), אשר יתוכנתו לפעול בהתאם לערכים ולמטרות האנושיות.
אחת הדרכים לכך היא יישור מטרות הבינה המלאכותית (AI Alignment) עם ערכים אנושיים, כך שמערכות אלו יפעלו לטובת האנושות ולא נגדה.
כמו כן, מתבצעים מאמצים לפתח אמצעים לבקרה ולפיקוח על התנהגות המערכות, כגון השגת שליטה על תהליך הלמידה וההתפתחות שלהן.
פרויקטים כמו OpenAI ו-Institute for Human-Centered AI פועלים לחקר ופיתוח טכנולוגיות בינה מלאכותית בטוחות ואחראיות.
OpenAI, למשל, עוסקת בפיתוח כלים שיאפשרו לבינה מלאכותית לפעול במסגרת גבולות אתיים, ולמנוע תרחישים של השתלטות טכנולוגית.
מעבר לשאלות הטכניות, השתלטות הבינה המלאכותית מעוררת גם שאלות אתיות עמוקות.
האם נכון לפתח מערכות שעלולות להיות חזקות ובעלות השפעה כה רבה?
האם יש לנו את היכולת לשלוט בהן ולהבטיח שהן ישמשו לטובת האנושות?
שאלות אלו נידונות בפורומים אקדמיים ובציבור, כשהמטרה היא לפתח כלים מדיניים וחוקיים שיסייעו למנוע תרחישים מסוכנים.
השתיקה הוא סרט דרמה ישראלי משנת 2022 בכתיבה ובימוי של שמי זרחין, עם מוריס כהן, אושרי כהן, אסתי זקהיים ולבנה פינקלשטיין בתפקידים הראשיים.
לבנה פינקלשטיין מופיעה בסרט בתפקיד כפול, והייתה מועמדת לפרס אופיר לשחקנית הראשית הטובה ביותר.
מוריס כהן היה מועמד לפרס אופיר לשחקן הראשי הטוב ביותר, ואסתי זקהיים הייתה מועמדת לפרס אופיר לשחקנית המשנה הטובה ביותר.
אביב יצחקי (אושרי כהן) הוא בנו בן ה-31 של ראש הממשלה לשעבר נח יצחקי (אלי דנקר) שמוגדר כ"צמח" לאחר אירוע מוחי.
אביב רוצה לרוץ לבחירות ולהיבחר לראש ממשלה לאחר שאשתו נהרגה בתאונת דרכים.
אין לו הרבה מה להציע אך הוא נישא על גלי החמלה כאלמן צעיר וכבן לאב חולה סיעודי.
אביהו מזרחי (מוריס כהן) הוא מראיין בכיר בטלוויזיה שמכיר היטב את אביב לאחר שהיה המורה שלו.
הוא עומד לראיין את אביב ונוסע מוקדם לבית המשפחה, שם הוא נפגש עם נח יצחקי.
מסתבר שאינו "צמח" ככלות הכל.
נח נותן לאביהו נוסח כתוב של הריאיון אותו כתב ודורש ממנו שלא יחרוג מהכתוב.
אביהו נשוי בשנית לאושיק (ליאת הר לב) ולהם שני ילדים אבל הוא עדיין קשור לגרושתו כוכי (אסתי זקהיים) שתומכת בו ביחסיו עם אמו שרה (לבנה פינקלשטיין) שהפסיקה לדבר מרצון.
אחותה התאומה לילי (לבנה פינקלשטיין) דווקא מרבה לדבר ומספרת לאביו ולכוכי את ההיסטוריה הבעייתית של המשפחה.
אביהו והמפיק נרי (צחי הלוי) מקבלים רמזים כי כדאי להם לשתף פעולה עם דרישותיו של נח.
אביהו יושב מול אביב ולא מוציא מילה.
שניהם מתבוננים אחד בשני זמן ממושך ולא מדברים עד שאביהו עוזב את האולפן.
שם השחקן שם הדמות הערותמוריס כהןאביהו מזרחיאושרי כהןאביב יצחקיאסתי זקהייםכוכילבנה פינקלשטייןשרה/ליליליאת הר לבאושיק מזרחיאלי דנקרנח יצחקילירון בן שלושעלמה יצחקיאחותו של אביבצחי הלוינרימפיק טלוויזיהשלומי טפיארויוסיפסיכולוג
השתיקות של גברת ויק (בשוודית: Hägring 38, כלומר "מיראז' 38") הוא רומן משנת 2013 מאת הסופר הפיני צ'ל וסטו, שנכתב בשוודית ומספר על הלסינקי בשנת 1938.
בשנת 2014 זכה הספר בפרס הספרות של המועצה הנורדית ובפרס הרדיו השוודי.
הספר תורגם לעברית בידי רות שפירא ויצא לאור בהוצאת אחוזת בית בשנת 2023.
העלילה מתרחשת במשך שמונה חודשים בשנת 1938 בהלסינקי.
הדמות הראשית היא עורך הדין קלאס תונה והסביבה בורגנית פינית-שוודית.
תונה ננטש על ידי אשתו לטובת חברו לינדמרק.
תונה ולינדמרק נפגשים בקבוצה חברתית שנקראת "מועדון יום רביעי".
היא הוקמה בשיתוף חבריהם הוותיקים ארליוס ויואכים ג'ארי, כדי לדון בפוליטיקה ובתרבות, אבל בעיקר כדי להתרועע ולשתות לשוכרה.
בהדרגה מתחלקת הקבוצה לחלק ליברלי, אליו משתייך תונה, ולחלק ימני.
מדיניות ההתפשטות של אדולף היטלר מעוררת כעס והערצה כאחד.
יואכים ג'ארי הוא יהודי ומתאשפז בעקבות התמוטטות עצבים.
תונה עוסק גם בכתיבת מאמרים בענייני מדיניות חוץ בעיתונות היומית.
מתילדה ויק היא מזכירתו החדשה.
היא במצב פוסט טראומטי בעקבות התעללויות שבוצעו בה בכלא בתקופת מלחמת האזרחים הפינית, עשרים שנה קודם לכן.
יום אחד, כשמועדון יום רביעי נפגש במשרדו של תונה, היא שומעת את קולו של המענה שלה.
המענה אינו מזהה אותה ומתחיל לחזר אחריה.
בסוף הספר מתגלה לקורא מיהו.
הספר מגולל גם אירוע בפתיחת האצטדיון האולימפי של הלסינקי כאשר האצן אברהם טוקזייר, שהיה ממוצא יהודי, חצה ראשון את קו הגמר בריצת 100 מטר.
אך על אף ההודעה על ניצחונו וצילום רגע הגמר, הוכרז בסוף התחרות שהוא הגיע רק במקום הרביעי.
וזאת כדי לרצות נאצים שהיו בקהל הצופים.
השתלת מניסקוס היא השתלה של מניסקוס של הברך המפריד בין עצם הירך לעצם השוקה.
מניסקוס שחוק או פגום מוסר ומוחלף בחדש מתורם.
מניסקוס להשתלה נלקח מן המת, וככזה, ידוע כשתל ממקור אדם אחר (Allograft).
השתלת מניסקוס היא קשה מבחינה טכנית, מכיוון שיש להתאים אותה לגודל מדויק עבור כל אדם, למקם אותה כראוי ולקבע אותה למישור הטיביאלי (Tibial plateau).
ההצלחה תלויה גם בתאימות התורם, ביציבות השתל ובבריאות ארוכת הטווח של הסחוס המפרקי (Hyaline cartilage) הבסיסי אליו משתילים.
בכל ברך יש מניסקוס פנימי (מדיאלי) וחיצוני (לטרלי).
המניסקוסים ממלאים מספר תפקידים החיוניים לשמירה על בריאות ותפקוד הברך.
הם פועלים כבולמי זעזועים ומחלקי עומס, מגבירים את יציבות הברך ומספקים סיכה והזנה למשטח הנשיאה (articular cartilage) של הברך.
בעבר נחשבו המניסקוסים למבנים שרידיים שלא שימשו מטרה אמיתית.
אם נפגעו או היוו בעיה, הם נכרתו באופן שגרתי בניתוח כריתת מניסקוס.
כיום ידוע כי מפרק ברך ללא מניסקוס בריא הוא בסיכון מוגבר משמעותי לפתח דלקת מפרקים עקב שחיקה פוסט-טראומטית ודלקת מפרקים ניוונית.
דלקת המפרקים נגרמת מפעילות של כוחות חיכוך וגזירה, מאובדן בלימת זעזועים ובעיית יציבות לאחר כריתת מניסקוס.
אסטרטגיות כירורגיות נוכחיות מתמקדות בשימור המניסקוס או בהחלפתו במידת הצורך.
קרעים מסוימים במניסקוס ניתנים לתיקון באמצעות תפרים, בעיקר במצבים טריים וכוללים רקמה בריאה.
ככל שהקרע קרוב יותר לאספקת הדם ההיקפית, גדל הסיכוי לתיקון מוצלח.
פגיעות במניסקוס שאינן ניתנות לתיקון גורמות בדרך כלל לתסמיני כאב, לכידה, נפיחות או נעילה בברך.
המנתח עשוי לבצע כריתת מניסקוס חלקית או מלאה כדי להקל על התסמינים בטווח הקצר.
ככל שיותר רקמת מניסקוס מוסרת, כך גדל הסיכוי לפתח דלקת מפרקים בהמשך.
מתוך הכרה בחשיבות הביומכנית של המניסקוס, מנתחים בסוף שנות ה-80 הציעו השתלת מניסקוס ושחזור מניסקוס כשתי אפשרויות ניתוחיות חדשות עבור מטופלים עם מניסקוס פגוע.
לאחר ניסויים שביצע ד"ר אר ג'יי וובר בהם הוכיח כי לתאי מניסקוס יש את היכולת לגדול בתרבית רקמה, פיתח ד"ר ק.ר.
סטון בשנת 1986 את המכשיר הראשון לשחזור מניסקוס שנקרא תבנית התחדשות קולגן (Collagen Regeneration Template).
התבנית או הפיגום הורכב מגליקוזאמינוגליקן-סוכר/חלבונים המרכיבים את רקמת הסחוס (glycosaminoglycan) ותוכננה כך שתהינה לה נקבוביות שאליה תאים יוכלו לגדול.
קישור צולב שלה שימר את הפיגום במפרק הברך מספיק זמן כדי שרקמת מניסקוס חדשה תוכל לגדול לתוכו.
(פטנטים 5,158,574, 5,116,374, 5,007,934) פיגום זה נוסה בבעלי חיים ולאחר מכן בבני אדם ונמצא כי הוא מחליף בהצלחה מקטעים של רקמת מניסקוס שאבדו.
ניתוח מהסוג הזה, הפך לזמין באופן נרחב באירופה ובארצות הברית באופן זמני בשנת 2009. במקרים בהם חסרים אזורים גדולים של מניסקוס, הוצעה השתלת מניסקוס שלם.
לרוב האנשים הסובלים מדלקת מניסקוס קיימים גם שינויים ארתריטיים מסוימים בברך.
דיווחים מוקדמים על השתלת מניסקוס שבוצעה בברכיים ארתריטיות הצביעו על שכיחות גבוהה יותר של כישלון בהשתלה אם משטחי הסחוס הלא סדירים לא טופלו בו זמנית בטכניקות השתלת סחוס.
בספרות האורתופדית הסטנדרטית קיימת המלצה לבצע השתלת מניסקוס בחולים עם דלקת מניסקוס, רק אם הם צעירים וללא דלקת פרקים של הברך.
האינדיקציות האחרונות להשתלת מניסקוס כוללות:
כאב במדור הטיביו-פמורלי לאחר כריתת מניסקטומיה
אין עדות רנטגן להידרדרות מתקדמת במפרקים
≥ 2 מ"מ של מרווח מפרק טיביופמורלי בצילומי רנטגן אחוריים נושאי משקל בזווית של 45 מעלות
אין חשיפה של העצם או רק עצם מינימלית חשופה על משטחי הטיביופמור
באותו ספר לימוד, התוויות נגד מפורטות כדלקמן:
ארתרוזיס מתקדם של מפרק הברך (השטחת קונדיל הירך, קעירות של הפלטו הטיביאלי, אוסטאופיטים המונעים ישיבה אנטומית של המניסקוס המושתל)
חוסר יישור צירי של וארוס או ולגוס שלא תוקן
חוסר יציבות במפרק הברך שלא תוקן
זיהום מפרקים קודם עם ארתרוזיס לאחר מכן
הידרדרות סימפטומטית ניכרת של הסחוס המפרקי הפטלופמורלי
השמנת יתר (מדד מסת גוף > 30)
הליך פרופילקטי (מטופל אסימפטומטי ללא נזק לסחוס המפרקי)
אורתופדים רבים ערערו על התוויות נגד אלו ותמכו בהשתלת מניסקוס, בשילוב עם תיקון סחוס, שחזור ACL או אוסטאוטומיה בחולים עם עדויות להידרדרות דלקתית, חוסר יציבות או חוסר יישור.
מחקר אחד הראה כי תוצאות השתלת מניסקוס בחולים עם שינויים דלקתיים היו דומות לאלו של דיווחים קודמים על השתלת מניסקוס בחולים ללא שינויים דלקתיים, כל עוד פגמי סחוס מפרקי טופלו בזמן הניתוח.
באותו מאמר על המחקר, הצלחת השתלת המניסקוס לא הושפעה מחוסר יישור.
הליכי עיבוד, עיקור ואחסון של שתל מניסקוס משתנים ממרכז רפואי אחד למישנהו.
חלק מהמנתחים, במיוחד באירופה, מעדיפים לאסוף את שתל המניסקוס בעצמם בצורה סטרילית ולהשתמש בו כשהוא טרי, בדרך כלל תוך שבועיים ממועד הכריתה שלו.
מצד שני, חלק מהמרכזים האמריקאים אוספים את השתל מחוץ לסביבת חדר ניתוח סטרילי ולאחר מכן מבצעים שטיפת עיקור.
לאחר מכן, שתלים אלה נארזים ומוקפאים בטמפרטורה של -80 מעלות צלזיוס, עד להשתלה.
כדי להפחית את הסיכון להעברת מחלות, הקרנת השתל שימשה בעבר כדי לשפר את העיקור.
עם זאת, הוכח שההקרנה מפרקת את רוב הרקמות המבוססות על קולגן והמניסקוס רגיש במיוחד.
טכניקות שימור רקמות כגון שימור קריוגני וייבוש בהקפאה הראו תועלת מועטה ובדרך כלל ננטשו, למעט על ידי מספר קטן של בנקי רקמות.
התאמת גודל הברך התורמת לגודל הברך המקבלת היא קריטית להשתלת מניסקוס מוצלחת.
מחקרים של פולארד ועמיתיו ציינו כי מדידות ברדיולוגיה סיפקו אינדיקציה לגודל המניסקוס על סמך רוחב הרמה הטיביאלית.
עם זאת, שונות אינהרנטית הן במיקום הברך והן בכיוון קרן הרנטגן, כמו גם טעויות אנוש, תורמים לאי-דיוק של מדידות אלו.
קביעת הגודל הפכה מדויקת יותר באמצעות MRI.
התאמה לפי מין, גובה ומשקל הוכחה כמדויקת כמעט כמו טכניקות רדיוגרפיות (קורלציה של 0.72 בין גובה לרוחב טיביאלי) ואומצה על ידי מספר מרכזים.
תוארו טכניקות שונות להשתלת מניסקוס, כולן נחשבות לא פשוטות מבחינה כירורגית.
כולן כרוכות בארתרוסקופיה וחלקן לעיתים גם ניתוח פתוח.
חלק מהמנתחים משאירים את השתל מעוגן לחיבורים הגרמיים שלו ומקבעים את גשרי העצם או תקעים לחריצים, שקעים או חורים בגודל תואם.
מנתחים אחרים משתמשים בתעלות דרכן הם מעבירים תפרים המחזיקים את השתל במקומו.
תפרים נוספים משמשים גם לחיבור השתל לשארית המניסקוס המקורי.
נקודות חשובות כוללות השגת קיבוע יציב ואנטומי של קרני המניסקוס ושפת המניסקוס אל הטיביה.
אבטחת השתל בדרך זו משמרת את הלחצים החישוקיים (קונצנטריים) של המניסקוס.נצפה כיווץ או ריקון של המניסקוס, וייתכן שזה נובע בחלקו מתפירה הדוקה מדי של המניסקוס לסינוביום ופחות משיקום החיבורים הרצועות הטיביאליות של המניסקוס.
תוכניות לאחר ניתוח להשתלת מניסקוס
מטופלים שעברו השתלת מניסקוס נכנסים לאחר הניתוח לתוכניות שיקום ספציפיות, שמטרתן להפחית כאב ונפיחות, לייעל את טווח התנועה והכוח, תוך הימנעות מפגיעה בשתל המניסקוס המחלים.
לרוב המטופלים מתאפשרת נשיאת משקל חלקית בפשיטה באופן מיידי, שכן נשיאת המשקל מייצבת את המניסקוס על פני עצם השוקה.
במאמרים רבים מדווח על תוצאות השתלת מניסקוס.
מכיוון שמחקרים אלה הם בעיקר סדרות מקרים רטרוספקטיביות ולא מבוקרות, קשה להסיק מסקנות בנוגע להשתלת מניסקוס.
אף מחקר לא השווה חולים עם מניסקוס לקוי שקיבלו השתלת מניסקוס עם אלו שלא.
קשה לתכנן ולבצע מחקר בדרך זו.
נמצאו שיפורים משמעותיים בהקלה על כאב, פעילות ותפקוד במהלך המעקב, דבר המצביע על שיפור משמעותי במצבם של המטופלים בשנתיים הראשונות לאחר הניתוח וכי שיפורים אלה נשמרים לאורך זמן.
קיים חוסר קונצנזוס בין מנתחים בתחומים מרכזיים של השתלת מניסקוס.
קיימות שאלות בנוגע לאינדיקציות, יעילות לטווח ארוך, כמו גם טכניקות קביעת גודל, עיבוד וקיבוע של השתל.
עם זאת, רוב המנתחים מסכימים כי השתלת מניסקוס ככל הנראה מניבה תועלת לטווח קצר עד בינוני לפחות.
השתלת מניסקוס היא טכניקה כירורגית חדשנית שנועדה לשפר את הביולוגיה והביומכניקה של ברך עם מניסקוס פגום.
הודגמו שיפורים במדדי תוצאה סובייקטיביים ואובייקטיביים לטווח קצר וארוך.
השתכנזות היא מונח בשיח החברתי בישראל המתאר תהליך שבו יחידים ממוצא מזרחי מאמצים מאפיינים תרבותיים, לשוניים והתנהגותיים המזוהים עם אשכנזיות.
המונח משמש לתיאור מעבר סימבולי בין זהויות אתניות בחברה הישראלית.
השימוש במושג נפוץ הן בשיח היומיומי והן במחקר הסוציולוגי העוסק בזהות, אתניות ומעמד בישראל.
הרקע להופעת המונח והדיון בתופעה קשור לעיצוב המבנה החברתי והתרבותי בישראל מאז הקמת המדינה.
במהלך שנותיה הראשונות של המדינה התקיימו תהליכי קליטה של אוכלוסיות יהודיות ממגוון ארצות מוצא, לצד עידוד של זהות ישראלית משותפת במסגרת אידאולוגיית כור ההיתוך.
בתוך הקשר זה התגבשה הבחנה חברתית בין קבוצות שמוצאן באירופה לבין קבוצות שמוצאן בארצות המזרח וצפון אפריקה, הבחנה שנלוותה אליה זיקה שונה למוסדות המדינה, למרחב התרבותי ולשוק העבודה.
אף שהשיח הציבורי הדגיש שוויון ואחדות, במחקר הסוציולוגי הוצבע על קיומם של פערים חברתיים ותרבותיים מתמשכים.
על רקע זה החל המונח לשמש לתיאור אימוץ של מאפיינים תרבותיים והתנהגותיים המזוהים עם אשכנזיות, כחלק מהשיח על זהות, אתניות ומוביליות חברתית בישראל.
השיח בנושא קשור להתפתחותה ההיסטורית של אידאולוגיית כור ההיתוך בישראל ולשינויים שחלו באופן פעולתה לאורך השנים.
בעשורים הראשונים לקיום המדינה קידם כור ההיתוך יצירת זהות ישראלית אחידה באמצעות מדיניות ממסדית גלויה, שעודדה אימוץ דפוסים תרבותיים שנתפסו כמערביים והשתלבות במוסדות המדינה, כגון מערכת החינוך, הצבא ושוק העבודה.
החל משנות ה־80 וה־90 פחת השימוש בכור ההיתוך כעיקרון מוצהר, ובמקומו התפתח שיח המדגיש בחירה אישית, נייטרליות תרבותית ומוביליות פרטית.
השתכנזות מתבטאת באימוץ של פרקטיקות יומיומיות וסמלים תרבותיים המזוהים בחברה הישראלית עם אשכנזיות.
מאפיינים אלה כוללים הקפדה על שימוש בעברית תקנית, לעיתים תוך שילוב מילים לועזיות או אקדמיות, והימנעות מסלנג וביטויים הנתפסים כמזרחיים; סגנון דיבור שקט, מאופק ולא קולני, וניהול רגשי המדגיש איפוק, ריחוק פורמלי ושליטה עצמית ביחסים בין אישיים.
שינוי או עברות של שם משפחה לשם הנתפס כישראלי או נייטרלי, וצמצום הנראות הפומבית של סממנים אתניים הקשורים למוצא המזרחי.
בנוסף, באה לידי ביטוי בטעם תרבותי מסוים, כגון העדפת מוזיקה קלאסית, רוק או שירים עבריים המזוהים עם התרבות המערבית, והתרחקות ממוזיקה מזרחית או ערבית, וכן בצריכת תרבות ופנאי הנתפסות כבורגניות, כמו תיאטרון, עיתונות איכותית ומוסדות תרבות.
לעיתים נלווה לתהליך גם אימוץ סגנון לבוש סולידי ומאופק.
במחקר הסוציולוגי נטען כי גם נכון לשנת 2014, אף שכור ההיתוך אינו מוצג עוד כאידאולוגיה רשמית או כמדיניות גלויה, עקרונותיו ממשיכים לפעול בחברה הישראלית בצורה לא רשמית ולעיתים סמויה.
לפי גישה זו, השתלבות חברתית והתקדמות כלכלית מלוות לעיתים בציפייה לאימוץ דפוסי התנהגות ותרבות המזוהים עם אשכנזיות, המוצגים כרגילים או כלליים.
תהליכים אלה מוצגים כבחירה אישית או כהתאמה לדרישות מקצועיות וחברתיות, אך בפועל הם יוצרים סטנדרט אחיד שאליו מצופה מאנשים להתאים את עצמם.
בהקשר זה, המונח משמש לתיאור מצבים שבהם אימוץ דפוסים אלה אינו מביא להשתלבות מלאה, והזהות האתנית של הפרט נותרת נוכחת וניתנת לזיהוי.
ביקורת נוספת מצביעה על כך שכאשר דרישות ההשתלבות מוצגות כעניין של בחירה אישית או של התאמה תרבותית, האחריות לאי שוויון עוברת מהחברה אל הפרט.
כלומר, מי שאינו מצליח להשתלב נתפס כמי שלא התאים את עצמו מספיק, ולא כמי שמתמודד עם מגבלות חברתיות רחבות יותר.
באופן זה, הדיון הציבורי בפערים אתניים מצטמצם, והם מוצגים כתוצאה של החלטות אישיות או סגנון חיים, ולא כתופעה חברתית ומבנית.
השתנה, או הטלת שתן, הוא שחרור של שתן משלפוחית השתן דרך השופכה אל מחוץ לגוף.
השתנה היא צורת ההפרשה של מערכת השתן.
עבור בני אדם בריאים (וכמו גם עבור בעלי חיים רבים אחרים) תהליך ההשתנה מבוצע תחת שליטה מלאה.
אצל תינוקות, אצל חלק מאוכלוסיית הקשישים, ואצל אנשים הסובלים מפגיעה נוירולוגית, השתנה עלולה להיות מבוצעת כרפלקס באופן בלתי נשלט.
מרבית בני האדם הבוגרים משתינים עד שבע פעמים במהלך היום.
עבור בעלי חיים מסוימים השתנה עשויה לשמש גם כדרך לסימון של טריטוריה.
מבחינה פיזיולוגית, השתנה כוללת תיאום בין מערכת העצבים המרכזית, מערכת העצבים האוטונומית ומערכת העצבים הסומטית.
הת'ר אורורק הייתה שחקנית אמריקאית מפורסמת בשנות ה-80 של המאה ה-20.
הת'ר נולדה בסן דייגו קליפורניה וכבר בגיל צעיר הופיעה בפרסומות, תחרויות והופעות בטלוויזיה.
שיא הקריירה שלה הוא טרילוגיית סרטי האימה של פולטרגייסט.
בגיל שלוש זכתה במקום הראשון בתחרות "Little Miss" בזמן שרקדה ושרה עם אחותה בת השבע תמי.
בגיל ארבע הפכה לדוגמנית של יצרנית הצעצועים "מטל" ורשת מקדונלד'ס.
לאחר מכן הופיעה לראשונה בטלוויזיה בסדרה "Fantasy Island".
בשנת 1980 זכתה תמי אחותה בתפקיד בסרט הוליוודי.
באחד הימים בהם הייתה הת'ר בהוליווד, ישבו תמי אחותה, הת'ר ואמם לאכול באולפני MGM בזמן הפסקת הצילומים, כשסטיבן ספילברג עבר במסעדה וראה אותה.
ספילברג, שבאותו זמן בדיוק חיפש דמות הילדה הקטנה והתמימה בסרטו "פולטרגייסט", ניגש אליה בזמן שישבה לבד והציג את עצמו.
הת'ר הייתה אדישה אליו ואמרה לו שאסור לה לדבר עם זרים, אך הוא צחק ושיחק איתה ולספילברג היה ברור שהוא רוצה אותה עבור סרטו זה.
מאוחר יותר סופר שהשחקנית המפורסמת דרו בארימור בת ה-6, שנבחנה אף היא לאותו התפקיד נכשלה במקום על ידי ספילברג שטען כי היא לא נראית תמימה מספיק.
בעייתו היחידה של ספילברג הייתה גילה הצעיר של הת'ר, אך עם זאת, ספילברג בכל זאת הזמין אותה לאודישן אצלו במשרד וביקש ממנה לצרוח ולהראות פאניקה.
הת'ר עמדה במבחן ונכנסה לתפקיד.
בעקבות ההצלחה המסחררת של סרט הקולנוע "פולטרגייסט", הפכה הת'ר לכוכבת ומאותה שנה שיחקה בסדרות אמריקאיות שונות של אותה תקופה, שהבולטת בהן היא התוכנית המפורסמת "ימים מאושרים", שבה גילמה את בתה של אשלי פפיסטר, חברתו של ה"פונז" בעונה העשירית של הסדרה (1982–1983), ב-12 פרקים בסך הכל.
בשנת 1984 צולם סרט הדרמה Surviving בו גילמה הת'ר אחות צעירה במשפחה שבה טרגדיה לא צפויה מתרחשת כאשר האח הבכור מתאבד.
בין השחקנים בסרט זה מופיע ריבר פיניקס שנפטר מסמים ב-1993.
בשנת 1985 החלו צילומים לסרט הקולנוע "פולטרגייסט 2".
רוב השחקנים בסרט חזרו פעם נוספת לצילומי הסרט השני בסדרה.
באותו הזמן הת'ר בת התשע החלה להרגיש ברע והתלוננה בפני אמה על כאבי בטן.
כמו כן, רגליה היו נפוחות.
היא נלקחה לרופא משפחה אשר טען כי בעל חיים עקץ אותה.
מאוחר יותר נלקחה לבדיקות והפעם טענו הרופאים שמדובר בסוג של שפעת, ניתנו לה תרופות והיא החלימה.
בשנת 1986 יצא לאור הסרט "פולטרגייסט 2" וזכה להצלחה.
בעקבות הצלחת הסרט, הוחלט להמשיך עם סרט שלישי בסדרה, "פולטרגייסט 3".
צילומיו החלו בשנת 1987. הבמאי גארי שרמן לקח על עצמו את הסרט ונקשר מאוד להת'ר.
לעומת זאת, מצבה של הת'ר המשיך להיות גרוע והתרופות שניתנו לה גרמו לה נפיחות בפנים, דבר אשר ניתן לראות בבירור בסרט זה.
כאשר התחילה הפקת הסרט "פולטרגייסט 3" בתחילת 1987, הייתה אורורק חולה למשך כמה חודשים, ולבסוף התגלה שהיא חולה במחלת קרוהן.
לאחר חופשה משפחתית, חזרה אורורק לביתה בקליפורניה, ומחלתה (לכאורה) הפסיקה.
היא הרגישה טוב וללא סימפטומים עד לבוקר ה-1 בפברואר 1988, בצילומי הסצנות האחרונות לסרט ניגשה הת'ר לארוחת הבוקר והתלוננה על כאבי בטן ואי יכולתה לבלוע.
רגעים ספורים לאחר מכן היא התעלפה, ואמה הזמינה אמבולנס באופן מיידי.
ניידת האמבולנס שהגיע לבית מצא את הת'ר מטושטשת אך בהכרה.
הת'ר הקיאה בכניסה לבית בזמן שפונתה לבית החולים.
אורורק נפטרה בבית החולים בסן דייגו מאוחר יותר, בגיל 12 בלבד.
בניתוח שלאחר המוות גילו הרופאים שהיה לה מום מולד במעי.
התברר כי המעי שלה התפוצץ והיא מתה מזיהום שנוצר במקום.
הת'ר אן או'ריילי היא שחקנית כדורגל אמריקאית.
או'ריילי, המכונה HAO, נולדה בניו ג'רזי.
היא שיחקה כחלוצה בקבוצת הכדורגל של אוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל, בנבחרת ארצות הברית ובקבוצת ניו ג'רזי ויילדקטס מליגת הדבליו-ליג.
הופעת הבכורה של או'ריילי בנבחרת ארצות הברית הייתה ב-1 במרץ 2002, במשחק נגד נבחרת שוודיה.
ב-23 באוגוסט 2004 כבשה או'ריילי את שער הניצחון על נבחרת גרמניה, ברבע הגמר של טורניר הכדורגל של אולימפיאדת אתונה.
השער שבושל על ידי מיה האם, הפך לסמל הקשר בין הדור הוותיק של הנבחרת לבין הדור הצעיר שלה.
הת'ר הרפר הייתה זמרת אופרה אירית בקול סופרן.
הת'ר הרפר נולדה בבלפסט, אירלנד הצפונית, שם החלה בהכשרתה המוזיקלית.
היא למדה נגינה בפסנתר בטריניטי קולג' למוזיקה בלונדון ופיתוח קול כמקצוע שני, ושרה במקהלת ה-BBC.
הופעת הבכורה שלה כזמרת מקצועית הייתה ב-1954 ב"מדיאה" במועדון האופרה של אוניברסיטת אוקספורד.
משנת 1956 עד 1975 הייתה חברה ב"להקת האופרה האנגלית".
ראויות לציון הופעותיה כאלזה ב"אראבלה" של ריכרד שטראוס, אלן אורפורד ב"פיטר גריימס" של בריטן והאומנת ב"טבעת החנק" שלו.
להת'ר הרפר הייתה גם קריירה נרחבת כזמרת קונצרטים, הכוללת שירה בהופעת הבכורה של רקוויאם המלחמה של בריטן בשנת 1962. היא הופיעה בבית האופרה המלכותית, קובנט גארדן, בפסטיבל ביירוית ובמטרופוליטן אופרה (בתפקיד הרוזנת אלמביבה בנישואי פיגארו וב"פיטר גריימס").
השתקת כרומוזום המין X הוא מנגנון המתרחש בתא המכיל שני כרומוזומי X (לרוב, בתאים נקביים נורמליים (XX), וכן במקרי מוטציות כרומוזומליות כגון תסמונת קליינפלטר (XXY) ותסמונת ה-X המשולש (XXX)).
בשלב עוברי של התפתחות הנקבה (ביונקים), כאשר כבר יש כמה מאות תאים בעובר, מתרחש תהליך מתילציה (נוספות קבוצות מתיל ל-DNA).
התהליך הוא אקראי ובלתי הפיך, ובמהלכו הכרומוזום נדחס ומנוטרל.
התהליך קורה בכל תא בנפרד, ולכן בכל תא ישותק X אחד בצורה אקראית.
שני הכרומוזומים עוברים את תהליך השכפול, מתבצעת פתיחת הדחיסה, ולאחר המיטוזה, הכרומוזום המושתק נדחס שוב.
כיוון שהתהליך אקראי לחלוטין, בחלק מן התאים כרומוזום המין שהועבר מהאב יתבטא (וכרומוזום ה- X שהועבר מהאם יושתק), ובחלק מן התאים הכרומוזום שהועבר מהאם יתבטא (וכרומוזום ה- X שהועבר מהאב יושתק).
חלק מהזרוע הקצרה של כרומוזום X אינו עובר השתקה וקרוי האזור הפסבדו-אוטוזומלי (PAR).
זהו האזור הדומה במטענו הגנטי לאזור מקביל בזרוע הקצרה של כרומוזום Y של הזכר, והדמיון מאפשר את הצמדות כרומוזום ה-X לכרומוזום ה-Y בתהליך המיוזה.
בתאי גזע לא מתרחש תהליך ההשתקה, כיוון שמשם נוצרות בסופו של דבר הגמטות.
גן RNA שאינו מקודד לחלבון (גן המקודד לncRNA) על כרומוזום X בשם X inactivation specific transcript) Xist) הוא גורם מרכזי בתהליך ההשתקה.
Xist הוא גן גדול יחסית (17Kbp) המתבטא רק בכרומוזום ה-X המושתק.
עותקים של Xist מכסים את הכרומוזום ומובילים להשתקתו.
כרומוזום X שחסר את Xist לא יהיה מושתק וייווצר עודף בחומר הגנטי.
לחלופין, כרומוזום אחר שיקבל את Xist בעקבות טרנסלוקציה עם כרומוזום X יהיה מושתק במקומו ועלול להיוצר חוסר בחומר הגנטי.
התבטאות צבע פרווה בחתולים: לחתול זכר (XY) יש רק כרומוזום X אחד, ולכן יהיה לו רק צבע אחד.
לחתולה (XX) יש שני כרומוזומי X.
במצב עוברי נקבע באקראי בכל תא איזה כרומוזום X מתבטא ואיזה מושתק ולכן בחלק מהתאים מתבטא צבע אחד, ובחלק מתבטא צבע אחר.
במהלך ההתפתחות העוברית כל תא מכפיל את עצמו, ונוצרים צברים של תאים.
כך נוצרות רקמות שלמות בצבע מסוים, ופרוות החתולה תיראה כבעלת טלאים.
תסמונת שבה בלוטות הזיעה לא מתפקדות היא תסמונת תורשתית, אך אצל האישה יתבטא רק בחלק מהאזורים בגוף.
כיוון שזוהי התפתחות אקראית, האזורים בגוף בהם תתבטא התסמונת יהיו אקראיים אף הם.
עוורון צבעים: מחלה רציסיבית המתבטאת על ידי גן הנמצא על כרומוזום X.
אצל גבר המחלה תתבטא לחלוטין.
אצל אישה, בחלק מתאי העין יושתק הכרומוזום הנושא את המחלה, ובחלק הכרומוזום הבריא.
כיוון שרק חלק מהתאים יבטאו את הפנוטיפ של עוורון צבעים, אישה הנושאת את המחלה תוכל לראות צבעים (בין אם בצורה חלקית או מלאה).
השתקפות הוא האלבום השלישי של הלהקה הישראלית סינרגיה.
האלבום מכיל 12 שירים, בהם הסינגלים "מתי את חוזרת", "תאמין" ,"טוב לי לבד" ו"בוער".
שירים נוספים בולטים מהאלבום הם: "תאמין", שנכתב כהקדשה לילדים של חברי הלהקה רון הופמן, רועי גפן ועירון שבתאי, "לא הספקתי לומר", שנכתב לזכרו של צח לביא, בן דודו של רועי גפן, ו"הקרב האחרון", שנכתב כדי לתאר את רגעיו האחרונים של חייל בשטח הקרב.
גראהם נולדה במילווקי, ויסקונסין שבארצות הברית למשפחה נוצרית-קתולית.
אחותה הגדולה היא גם כן שחקנית – איימי גראהם, אימה היא מורה וסופרת ואביה סוכן FBI.
במשך לימודיה בבית ספר גראהם החלה להופיע בסדרת משחק הטלוויזיה "Scrabble", בפרסומות שונות בטלוויזיה ובכמה סרטי טלוויזיה.
היא הופיעה לראשונה ב-1988 בסרט הקומדיה "רישיון לנהוג".
לאחר שסיימה את לימודיה, גראהם למדה אנגלית במשך שנתיים באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס.
לאחר שנתיים החליטה להפסיק את לימודיה באוניברסיטה כדי להקדיש למשחק את כל זמנה, למרות התנגדות הוריה.
לאחר מכן היא עברה להוליווד, שם היא עבדה בעבודות שונות בזמן שהיא מבססת את עצמה בתור שחקנית.
הופעתה הראשונה בטלוויזיה הייתה בסרט "Mrs.
Soffel", הסרט השני שהיא הופיעה בו היה "תלמיד מחליף".
ב-1991 היא שיחקה בסדרת הטלוויזיה "טווין פיקס" בתפקיד אנני בלאקבורן.
פריצת הקריירה שלה הייתה כאשר שיחקה בסרט "לילות בוגי" (1997) בתפקיד "נערת הרולר", שם היא נראית בסצנות עירום והייתה מועמדת לכמה פרסים על תפקידה בסרט.
ב-1999 היא שיחקה בסרט "אוסטין פאוורס: המרגל שתקע אותי" בתפקיד "פליסיטי שאגוול", ובאותה שנה גם הופיעה בקליפ של לני קרביץ "American Woman".
בטלוויזיה גראהם הופיעה בתפקיד אורח בסדרות "סקס והעיר הגדולה", "סקראבס" וב"משפחה בהפרעה".
ב-2001 שיחקה גראהם בסרט "ממעמקי הגיהנום", ובנוסף היא גם שיחקה בכמה סרטים עצמאיים כמו: "הגורו".
באותה שנה גראהם דורגה על ידי "פיפל (מגזין)" במצעד "100 האנשים הכי יפים בהוליווד" ודורגה ב-Top 50.
ב-2002 שיחקה בסרט "הרוג אותי ברכות", מותחן ארוטי שביים צ'ן קאיגה.
ב-2003 שיחקה בסרט "סדנה לעצבים", וב-2006 היא שיחקה בסדרה הקומית "Emily's Reasons Why Not", ובסרט "בובי".
בשנת 2008, היא כיכבה בסרט "המרוץ להיריון".
ב-2009 שיחקה בסרט המצליח "בדרך לחתונה עוצרים בווגאס", ב"מחסלות לשעבר" ו"בוגי ווגי".
ב-2010, שיחקה בסרט "אבי ההמצאה" בכיכובו של קווין ספייסי.
בשנת 2011, הופיעה ב"חמישה ימים של מלחמה" וב-2012, הופיעה ב"אודות שרי" לצד ג'יימס פרנקו.
ב-2005 גראהם הפכה לדוגמנית של חברת "Garnier".
בשנת 2013, שיחקה בסרט ההמשך "הנגאובר 3: חוזרים לווגאס" ו"קרניים" לצד דניאל רדקליף.
בשנת 2014 שיחקה בקומדיה "משתוללת" בכיכובה של סלינה גומז, והתארחה בסדרה "קליפורניקיישן".
בשנת 2016 כיכבה בקומדיה "החבר המת שלי" בבימויו של אנתוני אדוארדס ולצידם של קתרין מוניג וג'ינה גרשון.
ב-23 באוגוסט 2024 יצא לאור הסרט "Place of Bones" בו גראהם מככבת בתפקיד פנדורה.
גראהם מתרגלת מדיטציה טרנסנדנטלית מאז 1991.
בשנת 1992 גרהאם יצאה עם השחקן ג'יימס וודס.
בשנים 2011 עד 2018 הייתה בזוגיות עם הבמאי והתסריטאי הישראלי יניב רז.
+שנהסדרהתפקידהערות1987להתבגר ולהתגברסינדי / סמנת'ה2 פרקיםStudent Exchangeדורי ריידרסרט טלוויזיה של ABC1991טווין פיקסאנני בלקברן6 פרקים1992O Pioneers!אלכסנדרה ברגסון הצעירהסרט טלוויזיה של CBS1995Fallen Angelsקרול ווילןפרק: "Tomorrow I Die"1996בגבולות המסתוריןאליסיהפרק: "Resurrection"1998אי האשליותג'קיפרק: "Pilot"2002סקס והעיר הגדולהעצמהפרק: "Critical Condition"2004משפחה בהפרעהבת' בארליפרק: "Shock and Aww"2004 - 2005סקראבסד"ר מולי קלוק9 פרקים2006Emily's Reasons Why Notאמילי סאנדרסתפקיד ראשי; 6 פרקים
השתנות חסומה היא תכונה של פונקציות ממשיות.
עבור פונקציות במשתנה אחד, פונקציה בעלת השתנות חסומה בקטע היא כזו שהשינוי הכולל שלה על ציר ה-y הוא סופי, ולכן היא גם חסומה בקטע.
עבור פונקציה תהי חלוקה של הקטע בצורה הבאה:
נגדיר את ההשתנות של לפי להיות:
כעת נגדיר את ההשתנות הכללית של הפונקציה בקטע להיות:
כאשר ההשתנות הכללית של בקטע היא ערך ממשי סופי, תיקרא "בעלת השתנות חסומה בקטע".
הפונקציה היא בעלת השתנות חסומה בקטע ומתקיים שם .
כל פונקציה מונוטונית היא בעלת השתנות חסומה ומתקיים .
כל פונקציה המקיימת את תנאי ליפשיץ היא בעלת השתנות חסומה שכן במקרה כזה קיים קבוע כך ש-.
פונקציית דיריכלה היא פונקציה חסומה שאינה בעלת השתנות חסומה.
לכל n טבעי אפשר לבחור חלוקה T שבה יש n+1 נקודות רציונליות ואי-רציונליות לסירוגין ולקבל .
הפונקציה המוגדרת כאפס באפס היא פונקציה רציפה וחסומה בקטע שאינה בעלת השתנות חסומה.
אפשר לבנות סדרת חלוקות עם נקודות קרובות מספיק לאפס כך שהסדרה היא סדרת הסכומים החלקיים של הטור ההרמוני המתבדר.
תכונות של פונקציות בעלות השתנות חסומה בקטע סגור
צירוף ליניארי של פונקציות בעלות השתנות חסומה הוא פונקציה בעלת השתנות חסומה.
פונקציה בעלת השתנות חסומה היא פונקציה חסומה: בהינתן נקודה , ניווכח כי בחלוקה של הקטע בנקודה אחת , מתקבל כי
הכיוון ההפוך שגוי, כפי שמודגם בדוגמאות.
פונקציה היא בעלת השתנות חסומה אם ורק אם היא הפרש של שתי פונקציות מונוטוניות לא יורדות: אם פונקציה בעלת השתנות חסומה, הפונקציות
שתיהן פונקציות מונוטוניות לא יורדות, ומתקיים:
כל הפרש בין פונקציות לא יורדות הוא בעלת השתנות חסומה כצירוף ליניארי של פונקציות בעלות השתנות חסומה.
לפונקציה בעלת השתנות חסומה קבוצה בת מנייה של נקודות אי-רציפות וכולן מהסוג הראשון.
נובע מההצגה כהפרש פונקציות מונוטוניות.
פונקציה בעלת השתנות חסומה גזירה כמעט בכל מקום והנגזרת שלה אינטגרבילית לבג.
אם רציפה בהחלט מתקיים: (אינטגרל לבג לפי מידת לבג).
הת'ר דין לוקליר היא שחקנית אמריקאית.
ידועה בעיקר בשל תפקידיה בסדרות הטלוויזיה "שושלת" בתור סמי ג'ו, "מלרוז פלייס" בתור אמנדה וודוורד, ו"ספין סיטי" בתור מור קייטלין.
לוקליר נולדה בלוס אנג'לס, קליפורניה, בתם של ויליאם רוברט ודיאן לוקליר.
היא הצעירה מבין ארבעה אחים.
בעת לימודיה באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס, לוקליר עבדה כדוגמנית והשתתפה בפרסומות.
ההופעה הראשונה שלה על המסך הייתה בראשית 1980 עם תפקידים קטנים בסדרות "צ'יפס" ו"רוברט 240".
ב-1981, הבמאי אהרון ספלינג ליהק אותה לסדרה "שושלת", בה הופיעה לוקליר עד ירידתה מהמסכים ב-1989. בשנת 1993 היא השתתפה בתפקיד אורח בסדרה "מלרוז פלייס", ועם הזמן נהייתה שחקנית קבועה בסדרה עד לביטולה ב-1999. לאורך הקריירה שלה היא השתתפה במספר הפקות טלוויזיה של אהרון ספלינג החל מ"שושלת" ו"מלרוז פלייס" ועד ל"טי.
לאחר ביטול "מלרוז פלייס" היא השתתפה בקומדיית המצבים "ספין סיטי" עד לסיומה בשנת 2002, והייתה מועמדת על תפקידה בסדרה פעמיים לפרס גלובוס הזהב בקטגוריה "השחקנית הטובה ביותר בסדרת קומדיה בטלוויזיה".
בשנת 2002 היא השתתפה בתפקיד אורח מספר פעמים בסדרה "סקראבס".
בשנת 2004 היא ביצעה תפקיד אורח בסיטקום "שני גברים וחצי", וכיכבה בסדרת הדרמה "לקס" ב־NBC.
בשנת 2005 היא הופיעה בסרט הקומדיה "הגבר המושלם", ובאותה שנה היא שיחקה בסדרה "בוסטון ליגל".
בשנת 2007 שיחקה בסרט הדרמה "משחק החיים" לצד טום סייזמור.
בשנת 2008, שיחקה בסרט הטלוויזיה של Lifetime, "נושקת לארבעים" (אנ') קומדיה רומנטית על גרושה בת 40 ואם לשניים שיוצאת לבדה לחופשה בהוואי שפ היא מתאהבת בבחור צעיר ממנה.
בנובמבר 2009 לוקליר הצטרפה לקאסט של סדרת הספין אוף של "מלרוז פלייס" בעלת אותו השם.
היא הופיעה כמעט בכל פרק בסדרה בתפקיד הידוע שלה בתור אמנדה וודוורד.
למרות הופעתה של לוקליר יחד עם שחקנים שונים מהסדרה המקורית, הסדרה לא זכתה להצלחה ובוטלה לאחר עונה אחת בלבד.
לוקליר הייתה נשואה למתופף טומי לי מלהקת מוטלי קרו, שנישא מאוחר יותר לפמלה אנדרסון, ממאי 1986 עד אוגוסט 1993. שנה לאחר גירושיהם, היא נישאה לריצ'י סמבורה, גיטריסט להקת הרוק בון ג'ובי.
בשנת 1997 נולדה בתם היחידה.
בפברואר 2006 לוקליר הגישה בקשת גירושים מסמבורה והשניים התגרשו באופן סופי ב-2007. באותה שנה היא החלה מערכת יחסים עם השחקן ג'ק וגנר ששיחק לצדה ב"מלרוז פלייס".
השתקעות (על פי האקדמיה ללשון העברית: אֲפִיפוּת; באנגלית: Immersion) הוא מצב תודעה בו האדם תופש את קיומו המוחשי בעולם שאינו פיזי, במהלך חשיפתו לסביבה שמקיפה את כל חושיו, לרוב מלאכותית.
המושג נמצא בשימוש רב בתיאור מצב המשתמש במציאות מדומה, במיצבים, במשחקי וידאו ובקולנוע.
ג'נט מארי מתארת את ההשתקעות כחוויה הפיזית של שקיעה מוחלטת במים וטוענת שזוהי חוויית מעבר למרחב דמיוני מפותח ושהיא מהנה כשלעצמה וללא קשר לתוכן.
לפי ארנסט אדמס, יוצר ויועץ בעיצוב משחקים, אפשר לחלק את ההשתקעות לשלוש קטגוריות ראשיות:
השתקעות טקטית נוצרת כאשר מבצעים פעולות טקטיות שדורשות מיומנות ולרוב זה יופיע במשחקי פעולה מהירים.
השחקן מרגיש שהוא "לגמרי במשחק" בזמן שהוא מבצע פעולות שתוצאתן מוצלחת.
השתקעות אסטרטגית היא יותר מחושבת והיא משויכת עם אתגרים מנטליים.
שחקני שחמט חווים השתקעות אסטרטגית כאשר הם בוחרים את המהלך הנכון מתוך מגוון פעולות נרחב.
השתקעות נרטיבית מתרחשת כאשר השחקן מושקע בסיפור והיא דומה לחוויה שנוצרת מקריאת ספר או מצפייה בסרט.
סטפן ביורק וג'וסי הולופניין ב-Patterns In Game Design, מחלקים את ההשתקעות לקטגוריות דומות, אך קוראים להן השתקעות חושית-מוטורית, השתקעות קוגניטיבית והשתקעות רגשית, בהתאמה.
בנוסף לאלה, הם מוסיפים קטגוריה חדשה:
השתקעות מרחבית נוצרת כאשר השחקן חש שהעולם המלאכותי אמין.
השחקן מרגיש שהוא באמת "שם" ושהעולם המלאכותי נראה ומרגיש "אמיתי".
השתק הוא כלל משפטי הקובע שאדם מנוע מלטעון טענה בבית המשפט.
קיימים השתקים דיוניים, החוסמים טיעון, ולעומתם השתקים מהותיים, העשויים לבסס זכות או היעדר זכות במשפט.
תורת ההשתק והמניעות מושתתת על אדניהם של עקרונות היושר והצדק והורתה בדיני היושר של האקוויטי במשפט האנגלי.
ההשתק מן היושר נועד למנוע אי צדק במקום בו כללי המשפט עלולים להוביל לתוצאה בלתי צודקת.
ברבות הימים, הורחבה דוקטרינת ההשתק והמניעות למצבים המעוררים תחושת חוסר צדק, הגם שהתנאים המרכזיים להשתכללות השתק מן היושר אינם מתקיימים.
קיימים סוגים שונים של השתק.
בין סוגי ההשתק הדיוני המוכרים במשפט הישראלי ניתן למנות את אלה:
השתק עילה והשתק פלוגתא - המעוגנים במסגרת כלל מעשה-בית-דין;
הכלל האוסר על שינוי או הרחבת חזית הטיעון.
בין סוגי ההשתק המהותי ניתן למנות במיוחד את אלה:
השתקי דיני היושר נקלטו במשפט הישראלי באמצעות חובת תום הלב (ס' 39 ו- 61(ב) לחוק החוזים (חלק כללי), תשל"ג- 1973) או החוזה מכללא או חוזה בהתנהגות, בעוד ההשתקים האחרים נקלטו בהלכה הפסוקה על אימוץ רציונליים דומים וכן קידום של יעילות והגינות דיונית.
הת'ר אליזבת מוריס היא רקדנית, שחקנית, דוגמנית וזמרת אמריקאית, ידועה בעיקר בשל תפקידה בסדרה "Glee" בה היא משחקת את המעודדת בריטני.
מוריס נולדה בת'אוזנד אוקס, קליפורניה וגדלה והתחנכה בסקוטסדייל, אריזונה.
היא החלה לרקוד כשהייתה בת שנה והתחרתה בגיל צעיר במגוון סגנונות ריקוד.
אביה נפטר ממחלת הסרטן כאשר הייתה בת 14: "זה משהו שקשה לי, כי אני עצובה על זה, אבל אני לא עומדת להתעכב על זה", היא אמרה במהלך ריאיון עם תלמידים בדצמבר 2009. "אני יודעת שהוא נמצא במקום טוב יותר, במקום לסבול".
לאחר שסיימה בית ספר תיכון, החליטה מוריס להירשם לאוניברסיטת אריזונה, אך לאחר שנת לימודים היא פרשה ועברה ללוס אנג'לס על מנת לקדם את קריירת הריקוד שלה.
ההופעה המשמעותית הראשונה של מוריס הייתה בשנת 2006 בעונה השנייה של התוכנית "אז אתה חושב שאתה יכול לרקוד", ולא הצליחה להגיע ל-20 הראשונים.
מוריס לא ויתרה ועברה ללוס אנג'לס, ממוקדת בקריירת הריקוד שלה.
בשנת 2007 היא הייתה רקדנית ליווי של ביונסה בסיבוב הופעות העולמי שלה, "The Beyoncé Experience".
ב-2008 הייתה רקדנית ליווי של טינה טרנר.
מאוחר יותר הופיעה בתפקיד קטן בסרט "סיפורים לפני השינה" וכך פגשה את הכוריאוגרף של הסדרה "Glee".
הכוריאוגרף ביקש ממנה ללמד את השחקנים של הסדרה את הריקוד "Single Ladies" של ביונסה (בעקבות כך שעבדה עימה).
בזמן שלמדה אותם, רצה שמועה שמחפשים מעודדת בלונדינית וחסרת ידע, מוריס שמעה את השמועה ובאה להבחין לתפקיד, ללא ניסיון קודם במשחק.
המפיקים אומרים שמוריס עשתה את האודישן באופן מושלם, וקיבלו אותה.
היא גילמה את דמותה של בריטני, ביסקסואלית.
היא הופיעה בסדרה עד לירידתה מהמסך ב-2015.
בעקבות הסדרה הקליטה מספר שירים.
בשנת 2010 התארחה בפרק בסדרה "איך פגשתי את אמא" כרקדנית.
בשנת 2012 דיבבה את דמותה של קייטי בסרט "עידן הקרח 4: יבשת בתנועה".
בשנת 2013 שיחקה בסרט "ספרינג ברייקרס".
בשנת 2016 שיחקה בסרט האימה "ככל הנראה הוא ימות" לצד ג'ייק ביוסי.
בשנת 2017 השתתפה בעונה ה-24 של תוכנית המציאות האמריקאית "רוקדים עם כוכבים" והגיעה למקום השמיני.
בשנת 2008 החלה מוריס לצאת עם שחקן הבייסבול טיילור האבל כשהיה שחקן בייסבול בקולג'.
הם למדו באותו בית ספר תיכון באריזונה, אך לא הכירו זה את זה שם.
בתחילת 2012 הם עברו להתגורר יחד בלוס אנג'לס.
ב-28 בספטמבר 2013 ילדה מוריס את בנם הראשון, אלייז'ה "אלי" באקוויט, על שם בן דודו הבכור של האבל.
ב-11 בפברואר 2016 ילדה את בנה השני, אוון בארטלט.
+שנהסרטתפקידהערות2008סיפורים לפני השינהרקדניתללא קרדיט2009מעודדים צמודיםפיונה2011Postלילי2012עידן הקרח 4: יבשת בתנועהקייטידיבוב2013ספרינג ברייקרסבס2016ככל הנראה הוא ימותגבריאלהFolk Hero & Funny Guyניקול2018All Stylesאליזבת'The Danger of Positive ThinkingקלסיDark, Deadly & Dreadfulטיילור2019Santa Fakeאמילי2022Moon Manorקארן2023קורה בורה (אנ')קייטליןTBABig Americaג'ודית
+שנהסדרהתפקידהערות2006So You Think You Can Danceמתמודדתתוכנית מציאות; עונה שנייה2008עיר ההוללותרקדנית דיסקופרק: "Get Down Tonight"איליי סטוןרקדנית2 פרקים2015–2009Gleeבריטני פירסתפקיד חוזר (עונות 1; 6–5)
תפקיד ראשי (עונות 4–2); 95 פרקים2010איך פגשתי את אמארקדנית "חליפה"פרק: "Girls Versus Suits"2015Romantically Speakingאריאל קוקסוןסרט טלוויזיה של הולמרקComedy Bang!
הת'ר גרינווד הרפר היא שחיינית עבר אמריקאית.
היא אלופת עולם ושיאנית עולם במשחה ל-400 מטר חופשי.
היא התאמנה בהדרכת אביה, רון במועדון השחייה המקומי.
היא למדה באוניברסיטת דרום קליפורניה.
באליפות העולם הראשונה בשחייה שנערכה בבלגרד, אז יוגוסלביה בשנת 1973 זכתה גרינווד בשתי מדליות, זהב וכסף.
מדליית זהב במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:20.28 דקות, לפני בת ארצה קינה רותהמר (4:21.50 דקות) ונובלה קליגאריס מאיטליה (4:21.79 דקות).
מדליית כסף במשחה שליחות 4x00 מטר חופשי בתוצאה של 3:55.52 דקות, אחרי מזרח גרמניה שקבעה שיא עולם חדש של 3:52.45 דקות ולפני מערב גרמניה (3:58.88 דקות).
בתחרות שחייה (בריכה של 25 מטר) שנערכה בברמן, מערב גרמניה בפברואר 1974 קבעה גרינווד שיאי ארצות הברית במשחים ל-200 מטר, ל-400 מטר ול-800 מטר חופשי.
ארבעה חודשים לאחר מכן, בתחרות הזמנה שנערכה בסנטה קלרה, קליפורניה ב-28 ביוני היא קבעה במשחה ל-400 מטר חופשי שיא עולם חדש של 4:17.33 דקות, שיפור לשיא העולם בן השנה של קינה רותהמר (4:18.07 דקות).
שיא זה החזיק מעמד חודשיים ונשבר על ידי בת ארצה שירלי בבשוף (4:15.77 דקות).
באליפות העולם בשחייה שנערכה בסנטיאגו דה קאלי, קולומביה בשנת 1975 זכתה גרינווד בשתי מדליות כסף, במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 8:48.88 דקות, אחרי ג'ניפר טורול מאוסטרליה שקבעה שיא אליפות חדש של 8:44.75 דקות ולפני כוכבת האליפות שירלי בבשוף (8:53.22 דקות) ובמשחה שליחות 4x100 מטר חופשי לאחר ששחתה בשלב המוקדמות.
לאחר שלא הצליחה להיכלל בנבחרת ארצות הברית לאולימפיאדת מונטריאול (1976) פרשה גרינווד משחייה תחרותית.
השתנות הוא ספר פנטזיה שכתבה קרול ברג בשנת 2000. זהו הכרך הראשון בסדרת הראי-קירה.
הספר תורגם לעברית בהוצאת גרף בתרגום של דוד חנוך בשנת 2004.
סיאון הוא עבד יודע קרוא וכתוב שנמכר ליורש העצר הדרזי אלכסנדר.
אלקסנדר הוא נער מפונק ואכזרי המעניש את סיאון על לא עוול בכפו.
סיאון לא מצליח להסתיר בפני אלכסנדר את תחושות הבוז שלו ואלכסנדר מעניש את סיאון כל פעם שהוא מתנהג בחוצפה.
אל הארמון מגיע שליח של העם החלידי, וסיאון רואה מייד כי השליח נושא עמו שר שדים.
שר השדים הוא ישות חזקה ואכזרית, והוא מטיל על אלכסנדר כישוף מוזר.
סיאון מסכן את חייו כדי לעזור לו, ומגלה על ידי כך שיש לו ניסיון בלחימה עם שדים.