tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בדו"ח של קילגור ומטאס על קצירת איברים ממתרגלי פאלון גונג הם מתארים איך בתי חולים בסין העוסקים בהשתלות מספקים דרישות של זרים עשירים, המשלמים עד 100,000$ עבור כבד, ריאה או לב להשתלה.
בהצהרתו בפני בית הנבחרים של ארצות הברית, אמר גבריאל דנוביץ' מהמרכז הרפואי של אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס: "הקלות שבה ניתן להשיג איברים אלה, והאופן שהם מוקצים לזרים עשירים, יצר תרבות של שחיתות".
חקר-מקרה (Case study): פרובינציית ליאו-נינג
בספרו על הניצול לרעה בהשתלת איברים, כלל איתן גוטמן חקר-מקרה המתרכז בפרובינציית ליאו-נינג הממוקמת בצפון-מזרח סין.
חבר הפוליטבירו לשעבר בו שי-לאי שימש בשנות ה-90 כראש העיר דָא-לִיאָן וכראש המפלגה שם, ולאחר מכן מונה למושל הפרובינציה מ-2001 ועד 2004. ידוע שבפרובינציה זו יש ריכוז גבוה של מתרגלי פאלון גונג, והפרובינציה מובילה בראש רשימת מקרי מוות במאסר בסין.
מספר משקיפים כבר ציינו שבו שי-לאי שאף להוביל קמפיין חזק במיוחד נגד מתרגלי פאלון גונג בפרובינציה, דבר שהוביל להגשת תביעה נגדו [מחוץ לסין] על עינויים ופשעים נגד האנושות.
ב-2003, עמיתו הקרוב של בו, וואנג לי-ג'ון (Wang Lijun), מונה לראש משרד הביטחון הציבורי בגִ'ין-ג'וּאוֹ, ליאו-נינג.
בתפקידו זה הוא ניהל מתקן להשתלות איברים ששם, על פי דיווחים, הוא פיקח על "כמה אלפי" השתלות איברים, מה שהעלה דאגה שהאיברים נלקחו מאסירים פוליטיים.
במהלך טקס חלוקת פרס ב-2006, וואנג אמר לכתבים "עבור איש משטרה ותיק, לראות מישהו המוצא להורג ותוך דקות לראות שחייו של אותו אדם ממשיכים בתוך גופם של כמה אנשים אחרים – זה מרגש את הלב.
גוטמן אומר שזה "כמעט לא ייתכן" שכל האיברים שהושתלו בניתוחים האלה נלקחו מאסירים שהוצאו להורג, שמספרם אינו מספיק לכסות אספקה של אלפי השתלות איברים.
בכל מקרה, מציין גוטמן, בליאו-נינג עצרו המוני מתרגלי פאלון גונג במחנות עבודה בכפייה ובתי כלא.
"וזה גם מתקשר לכך שבו [שי-לאי] וואנג [לי-ג'ון] בנו את כוחם הפוליטי במידה רבה על הדיכוי של הפאלון גונג", כותב גוטמן.
בנוסף להשתלות שנעשו בג'ין-ג'ואו, גוטמן מציין שסוכני ביטחון [רשמיים] בעיר דא-ליאן נהגו לספק גופות אנושיות לשני מפעלי פלסטינציה גדולים, שבהם מילאו את הגופות בחומר פלסטי ושלחו אותן לכל העולם כתערוכות של גופות.
על פי מודיע שרואיין בתוכנית 20/20 [של הטלוויזיה האמריקנית ABC], הגופות ששומרו באמצעות פלסטינציה הגיעו מאסירים שהוצאו להורג.
גם במקרה זה, מציין איתן גוטמן שיש פער לא מוסבר מבחינה מספרית: מפעלי הפלסטינציה הפועלים בדא-ליאן עיבדו אלפי גופות – יותר ממה שניתן לצפות שיגיע מהוצאות חוקיות להורג או מתרומות.
הזמן בו הוקמו מפעלי הפלסטינציה חופף לזמן שבו החלה רדיפת הפאלון גונג.
טריבונל: בית דין אזרחי בינלאומי בלונדון
באב בית הדין היה פרופסור סר ג'פרי נייס, (Geoffrey Nice QC) יועץ המלכה.
סר ג'פרי נייס הוביל להעמדתו לדין של נשיא יוגוסלביה לשעבר, סלובודן מילושביץ' בבית משפט בינלאומי הדומה לנוכחי כעשרים שנה קודם לכן.
חבר השופטים בטריבונל כלל גם שישה חברים ממדינות שונות.
העדים שהעידו בפני בית הדין היו מומחים לזכויות אדם בין-לאומיות, מומחים לרפואה ולהשתלת איברים, מומחים ליחסים בינלאומיים, להיסטוריה סינית ועוד.
עד מועד קיומו של בית הדין האזרחי, לא נדרש שום בית דין בינלאומי לשאלה האם הפשעים המזעזעים הללו אכן מתרחשים, ואם כן באיזה היקף, האם מדובר ברצח-עם, והאם מדובר בפשע נגד האנושות.
במשך 12 חודשים עבד בית הדין כדי לזהות את מהות הפשעים, לבדוק האם בכלל התרחשו, האם הם עונים להגדרה של פשע נגד האנושות או להגדרה של רצח עם, האם הם קיבלו תמיכה מהמדינה, או מגופים פרטיים בסין שנאלצו להשתתף בקצירת איברים בכפייה.
דיווחים ראשונים הגיעו כבר בשנת 2001. החל מאותה שנה חל גידול משמעותי במספר המרכזים הרפואיים ובתי החולים המתמחים בהשתלות ברחבי סין.
כמו כן חל גידול משמעותי במספר השתלות האיברים בסין עם זמני המתנה קצרים במיוחד.
העדויות כוללות שיחות טלפון אנונימיות לרופאים סיניים בסין, ועדותו של רופא ישראלי (פרופסור יעקב ג'יי לביא) שהעיד כיצד מטופל שלו נסע לסין להשתלת לב בתכנון של שבועיים מראש.
העדויות כללו צילומים של אתרי אינטרנט סיניים שפרסמו "תפריט" איברים למכירה כמו לב, ראות, כליות, עם ציון של מחיר כל איבר, כאשר הם מבטיחים זמן המתנה משבועיים עד יום-יומיים ובתיאום מראש.
זמני ההמתנה קצרים כאלה הם בלתי אפשריים במערכת תרומת איברים המקובלת בעולם.
הטריבונל שמע גם עדויות סטטיסטיות שחשפו חוסר התאמה בין מספר ההשתלות שנערכו בפועל ובין מספר התרומות שעליהם דיווחה המערכת הסינית לתרומת האיברים מרצון.
נייס אמר כי הקיבולת של 146 מרכזי השתלה ובתי חולים בסין מאפשר בין 60,000 ל-90,000 השתלות בשנה.
זהו מספר גדול מאוד ביחס להערכות שניתנו על ידי המשטר הסיני.
כמו כן נטען כי תעשיית השתלת האיברים הניבה לכלכלה הסינית יותר ממיליארד דולר בשנה.
מספר ההשתלות העצום המתרחש בסין עורר את החשד שמקור האיברים לא מגיע מתרומות חוקיות או מנדונים למוות כפי שסין הצהירה באותה תקופה.
דייוויד קילגור, תת-שר החוץ הקנדי לשעבר העיד בפני הטריבונל בשימוע באפריל 2019 ואמר: "הראיות הן מדהימות - הסחר הנורא הזה באיברי אדם נמשך ואפילו גדל ומתרחב בכל סין."
נטען כי ניתוחי קצירת האיברים מתבצעים בעוד הקורבנות עדיין בחיים, דבר המבטיח איכות טובה לאיבר המושתל.
עד אחד, ד"ר אנוור טוהטי סיפר על ניסיונו כמנתח שאולץ לבצע ניתוח לקיחת איבר מאדם חי בזמן שתעשיית ההשתלות בסין הייתה בראשיתה.
ד"ר טוהטי אמר בעדותו שמעשיו אלו רודפים אותו עד היום.
הוא מתפלל בכנסיות, במסגדים ובבתי כנסת בעבור הקורבן שממנו קצר 2 כליות וכבד, כי איננו יודע מה הייתה אמונתו של המת.
אך תחושת האשמה עדיין רובצת עליו.
מעל מיליון אנשים כלואים במחנות בסין.
הניצולים העידו שעברו בדיקות רפואיות מקיפות כמו בדיקות דם, צילומי רנטגן ואולטרסאונד.
ההסבר ההגיוני היחיד לבדיקות הללו באסירים הוא כדי ליצור מאגר מידע, להבטיח את איכות האיברים ואת התאמתם להשתלה.
נטען כי עיקר הקורבנות שבאיבריהם נעשה שימוש בתעשיית ההשתלות הם מתרגלי פאלון-גונג שנכלאו בלא משפט בשל אמונתם במחנות אלו.
למרות העדויות המצטברות, רבים בקהילה הבינלאומית הפנו עורף לקצירת האיברים בכפייה המתרחשת בסין.
לפי הדו"ח של הטריבונל גם מוסדות רפואיים ואוניברסיטאות ברחבי העולם משתפים פעולה עם רפואת השתלות האיברים של סין הן במחקר והן בהדרכה.
ב-1 במרץ 2020, פרסם הטריבונל את מסקנותיו הסופיות לגבי הרדיפה של מתרגלי הפאלון גונג בסין כולל קצירת האיברים.
פסק הדין של הטריבונל והדו"ח שפורסם ב-17 ביוני 2019, הגיעו למסקנה חד משמעית ובלתי נמנעת בוויכוח המתקיים כבר 20 שנה לגבי השאלה האם אכן מתבצעת בסין קצירת איברים בכפייה מאסירי מצפון.
הטריבונל קבע בוודאות כי זהו פשע המתרחש עד עצם היום הזה.
מסקנות המשפט הציבורי שבפניו העידו עשרות עדים היא שקצירת האיברים בסין נמשכת ביתר שאת.
אואן בוקוט (Owen Bowcott) כתב הגרדיאן מציין שמרבית העדויות עוסקות בתקופה שאחרי שנת 2000.
הדוח מאשר שקצירת איברים בכפייה מתרחשת בסין ומזים את כל הספקות לגביה.
לפיכך טוען הדוח כי על הקהילה הבינלאומית לנקוט מספר צעדים במטרה לעצור את המתרחש בסין:
בראש וראשונה יש להאשים את סין בפשעים נגד האנושות ולהפסיק מיד כל שיתוף פעולה איתה.
במיוחד יש להפסיק שיתופי פעולה של בתי חולים ואוניברסיטאות עם סין, אבל גם להזהיר אזרחים מתיירות השתלות האיברים וליידע אנשים שמקור האיברים המושתלים הוא רצח של חפים מפשע.
יש לידע גופים נוספים ולהזהיר מפני תרומה עקיפה לקצירת האיברים.
מדובר ברופאים ומוסדות רפואיים, בחברות תעופה, בחברות נסיעות, בחברות שירותים פיננסיים, בעורכי דין, בחברות תרופות ובחברות ביטוח, במוסדות חינוכיים ובתיירים.
על כולם להכיר בכך שעל ידי שיתופי הפעולה שלהם הם יוצרים קשרים עם מדינה פושעת.
בהקשר זה אמרה סוזי היוז, מנהלת ומייסדת הקואליציה הבינלאומית למען הפסקת פשעי השתלות האיברים בסין: "זה מזעזע לחשוב שהאוניברסיטאות ובתי החולים שלנו משתפים פעולה, אולי מבלי דעת, עם הפשעים הנוראים האלו."
הממשלה הסינית הכחישה שוב ושוב ובאופן גורף שמתרגלי פאלון גונג נרצחו בעבור איבריהם, והיא מתעקשת שהיא דבקה בסטנדרטים של ארגון הבריאות העולמי.
יחד עם זה, הממשלה לא הפריכה את הראיות והטענות הספציפיות שהחוקרים ציינו, ולא סיפקה כל הסבר חלופי למקור האיברים בניתוחי ההשתלות.
בתגובה להחלטה מ-2014 בבית הנבחרים של ארצות הברית, דובר השגרירות הסינית אמר שסין דורשת הסכמה בכתב מתורמי האיברים, והצהיר ש"קצירת האיברים כביכול מאסירים שנידונו למוות היא שקר גמור שהומצא על ידי הפאלון גונג".
נציג השגרירות דחק אז במחוקקים האמריקנים להפסיק "לתמוך בפאלון גונג ולזמום ביחד איתם".
דייוויד קילגור ודייוויד מטאס אומרים שתגובת הממשלה הסינית למחקרם ב-2006 הכילה "גינוי חריף, אבל שום מידע עובדתי הסותר או מערער את מסקנותינו או את הניתוח שלנו".
תגובת הממשלה הסינית התרכזה במיוחד בהאשמת הפאלון גונג בהיותם כת מסוכנת, בהטלת ספק במניעים או באי-תלות של החוקרים ובטעויות קטנות נוספות (דוגמת שגיאה בכתוביות שציינו את המיקום של שתי ערים בסין).
התגובה הממשלתית גם הצהירה שסין אוסרת מכירה של איברים אנושיים ודורשת הסכמה כתובה של התורם – טענות שקילגור ומטאס טוענים שהראיות מפריכות אותן.
מ-2006 ועד 2008, שני שליחים מיוחדים של האו"ם הגישו שוב ושוב בקשה לממשלה הסינית להגיב על ההאשמות לגבי אסירים של פאלון גונג, ולהסביר מהו מקור האיברים שמשמשים בניתוחי ההשתלות.
תגובות הממשלה הסינית לא נגעו בשאלות אלה ולא הסבירו את מקורות האיברים להשתלה.
במקום זאת נכתב בהן שסין פועלת בהתאם לסטנדרטים של "ארגון הבריאות העולמי", ותיארו את המצבים שבהם החוקים והתקנות בסין מתירים ביצוע של השתלות איברים.
כמו כן נכתב בתגובות שההאשמות לגבי קצירת האיברים "הן פשוט תוצר של הסתה של הפאלון גונג ...
רובן כבר נמצאו כשמועות חסרות בסיס".
הממשלה הסינית גם ניסתה למנוע דיון ציבורי על הסוגיה הזאת מחוץ לגבולותיה, והענישה אזרחים מסין על כך שדיברו על הנושא של קצירת האיברים.
במאי 2006 נסע סגן נשיא הפרלמנט האירופי, אדוארד מק'מילן-סקוט, במשימה לרדת לחקר העובדות ולחקור הפרות של זכויות אדם.
המדריך שלו, צָאוֹ דוֹנְג (Cao Dong), אמר שהוא יודע על קצירת האיברים וגם ראה גופה של חבר שלו שהוא מתרגל של פאלון גונג "בחדר המתים, עם חורים היכן שהוסרו איברי גוף".
כתגובה על שיתוף פעולה זה נשפט צאו דונג ונאסר לחמש שנים.
ב-2007, שגרירות סין בקנדה התערבה במטרה לבטל שידור של סרט תיעודי על פאלון גונג וקצירת איברים, שידור שתוכנן לעלות ב-CBC, רשת השידור הלאומית.
באותה שנה השגרירות הסינית בישראל ניסתה, ללא הצלחה, לבטל נאום של העו"ד החוקר דייוויד מטאס בנושא קצירת האיברים, ואיימה שלעדותו תהיה השפעה שלילית על יחסי סין-ישראל.
האשמות על קצירת איברים ממתרגלי פאלון גונג הובילו רשויות רפואיות בין-לאומיות ואיגודים מקצועיים להתמקד מחדש בפרקטיקות ההשתלה בסין.
מקצוענים מתחום הרפואה העלו מספר דאגות הנובעות מהשימוש באיברי אסירים, וחלקו על האתיקה של שיתופי פעולה עם בתי חולים סינים להשתלות.
ב-2006 אימצה "ההסתדרות הרפואית העולמית" החלטה הדורשת שסין תפסיק להשתמש באסירים כתורמי איברים.
"הקרן הלאומית להשתלות" בארצות הברית (National Kidney Foundation), הצהירה כי היא "מודאגת ביותר משיטות הכפייה המשמשות להשגת איברים ורקמות כפי שתואר בהאשמות שהועלו לאחרונה".
מאז 2011 הצהירו מספר מגזינים רפואיים שהם יפסיקו לפרסם מאמרים המתייחסים לניתוחי השתלות בסין בשל הדאגה לגבי הפרות של האתיקה הרפואית.
The Journal of Clinical Investigation, מגזין בעל יוקרה בתחום המחקר הביו-רפואי, הצהיר שהשימוש שסין עושה באיברים מאסירים המוצאים להורג "מפר זכויות אדם בסיסיות.
זה מפר תפיסות אתיות מרכזיות של רפואת ההשתלות ושל האתיקה של הרפואה.
וחמור מכך, כמה מאלה המוצאים להורג יכולים להיות אסירים ש'פשעיהם' הם אך ורק אמונותיהם הפוליטיות או הרוחניות".
המגזין החליט שלא יקבל יותר מאמרים על השתלות איברים אנושיים "אלא אם כן יסופק לנו אישור הולם מהתורם, שנלקח לא בכפייה ושניתן לאמת אותו".
החלטה דומה התקבלה במגזין ההשתלות האמריקני .
ב-2011 פרסמה קבוצה של מנתחים וחוקרי ביו-אתיקה אמריקנים ב"לנצט" (The Lancet) קריאה להחרים את המדע והרפואה הסינים הקשורים להשתלות איברים.
"מהמספרים שסין סיפקה ברור שלא כל האיברים המיועדים לאזרחי סין ותיירי השתלות מסופקים על ידי תורמים שהסכימו לכך מרצונם.
מ-2006 ועד 2008, שני שליחים מיוחדים של האו"ם שלחו שוב ושוב בקשות לממשלה הסינית להגיב להאשמות לגבי אסירים שהם מתרגלי פאלון גונג ולהסביר את המקור לאיברים המשמשים בניתוחי ההשתלות.
תגובות הממשלה הסינית לא התייחסו לשאלות אלו, ולא הסבירו את מקורות האיברים להשתלה.
נוואק אמר מאוחר יותר ש"הממשלה הסינית עדיין לא הודתה ולא נקטה בשקיפות...
הממשלה הסינית לא הפריכה [את ההאשמות], אבל מצד שני הן גם לא הוכחו.
זה מביא לדילמה – דילמה שיכולה להיפתר רק אם סין תהיה מוכנה לשתף פעולה.
ביולי 2014 התכנסה תת-הוועדה לענייני חוץ של בית הנבחרים של ארצות הברית ואישרה פה אחד החלטה המגנה את קצירת האיברים הנעשית בסין ,על ידי המדינה עצמה, מאסירי מצפון המתרגלים פאלון גונג ומאנשים מקבוצות מיעוט אחרות.
ההחלטה קראה לשחרור מיידי של כל אסירי המצפון, ודחקה ברשויות הסיניות להגיב לחקירות האו"ם לגבי מקור האיברים המשמשים להשתלות.
במארס 2014, ועדת הכלכלה והרווחה האירופית בבריסל (EESC) כינסה אירוע-המשך בנושא הניצול לרעה בהשתלות איברים בסין.
המשתתפים והנואמים בדיון אימצו את ההמלצות של ההחלטה שהועברה בפרלמנט האירופי, המכירה בכך שהפאלון גונג וקבוצות מיעוט אחרות בסין מהווים מטרה לקצירת איברים בכפייה.
נשיא ה-EESC הנרי מאלוס (Henri Malosse) קרא להפעלת לחץ גדול יותר על הממשלה הסינית להפסיק את הניצול לרעה בהשתלת האיברים.
במארס 2014, הוועדה לזכויות אדם באיטליה אימצה פה אחד החלטה הקוראת לשחרור מיידי של מתרגלי פאלון גונג ואסירי מצפון אחרים בסין, ודחקה בבתי החולים באיטליה לשקול מחדש שיתופי פעולה עם סין בתחומי השתלות האיברים.
ב-2015, הסנאט האיטלקי אימץ הצעת חוק הרואה בסחר באיברים של תורמים חיים פשע.
מי שיימצא אשם בעבירה כזאת יכול לעמוד בפני 3 עד 12 שנות מאסר, וקנסות שיכולים להגיע ל-300,000 יורו.
הסנאטור מאוריציו רומני, אחד מנותני החסות לחוק, ציין שסין מבצעת את מספר ההשתלות השני בגודלו בעולם, וכל זה בלי נהלים ממוסדים של תרומת איברים או מערכת הקצאת איברים ארצית, ואמר שחלק משמעותי מתוך ההשתלות מוסבר על ידי לקיחתם ממתרגלי פאלון גונג.
"אנחנו באיטליה איננו יכולים לעצור את ההפרות האלה, אבל יש לנו המחויבות לעשות כל מאמץ שלא להיות משתפי פעולה עם זה", אמר הסנאטור.
ב-21 במארס 2013 העביר הסנאט האוסטרלי פה אחד פנייה (motion) לממשלת אוסטרליה שתפעל לגבי הדיווחים על קצירת איברים בסין.
הפנייה נוסחה יום לאחר תדרוך שהועבר בפרלמנט על הנושא של קצירת איברים מאסירים מתרגלי פאלון גונג, והיא קוראת לאוסטרליה לאמץ סטנדרטים קפדניים לטיפול בפרקטיקה של סחר איברים בין-לאומי.
באותה שנה, מחוקקים מהמפלגה הירוקה בניו סאות'-ויילס, אוסטרליה, הציעו חקיקה שתגדיר כפשע, ותיצור סעיפי עבירה ספציפיים המתייחסים לסחר באיברי אדם ורקמות אדם.
ב-2007 אימצה הכנסת בישראל את חוק ההשתלות האוסר על חברות הביטוח וקופות החולים לתת מימון לאזרחי ישראל היוצאים לחו"ל לקבל איברים שמקור התרומה אינו ברור.
המהלך נעשה בחלקו כתגובה לחקירה שבה הרשויות בישראל עצרו מספר אנשים המעורבים בתיווך מכירת איברים מאסירים סינים לישראלים.
אחד מהאנשים האלה הצהיר בשיחה עם חוקר סמוי שהאיברים הגיעו מ"אנשים המתנגדים למשטר, מכאלו שנידונו למוות, ומאסירים שהם פאלון גונג".
ב-2010 יישמה ספרד חוק האוסר על אזרחי ספרד לנסוע לחו"ל לקבל השתלות איברים לא חוקיות.
החקיקה הוצעה לאחר שאזרח ספרדי, כפי המדווח, נסע לטיאָן-ג'ין שבסין, וקיבל שם כבד אחרי המתנה של 20 יום בלבד עבור תשלום של 130,000$.
החוק הספרדי רואה קידום או סיוע של השתלות איברים לא חוקיות כפשע, והעונש עליו יכול להגיע ל-12 שנות מאסר.
בנוסף, כל ארגון שיהיה שותף בהשתלות איברים לא חוקיות ייקנס.
ביוני 2015 העביר הגוף המחוקק הלאומי של טייוואן תיקון לסעיף השתלת איברי אדם, במטרה לאסור מכירה או קנייה של איברים, כולל מחו"ל.
החוק גם אוסר שימוש באיברים מאסירים נידונים למוות.
מחוקקים שתמכו בחוק ציינו שהתיקונים כוונו לטפל בבעיה של אזרחים טייוואנים הנוסעים לסין להשיג איברים, שחלקם נקצרו מ"תורמים" חיים.
חוקים דומים נגד תיירות השתלות הוצעו גם באספה הלאומית של צרפת (2010) ובפרלמנט הקנדי (2007, 2010).
ממשלת קנדה העלתה את הסוגיה של קצירת איברים ממתרגלי פאלון גונג גם באו"ם, במהלך סקירה תקופתית של זכויות אדם במדינות החברות באו"ם ב-2014.
קצירת איברים (וכן נטילת איברים) היא הליך כירורגי שבו מסירים איבר מגוף אדם, על מנת להשתילו באדם אחר.
זוהי פרקטיקה רפואית מקובלת, ועם זאת כרוכות בה בעיות אתיות רבות.
המונח "קצירת איברים" (לעיתים "קציר איברים") הוא תרגום מילולי מאנגלית של "Organ harvesting", אך המונח הרשמי כיום הוא "Organ procurement".
המונח "נטילת איברים" הוצע על ידי האקדמיה ללשון העברית כחלופה עדינה יותר, שכן ל"קצירת איברים" משמעות לוואי שלילית (כמו במקרה של קצירת איברים ממתרגלי הפאלון גונג בסין).
האיברים בהם משתמשים להשתלות מגיעים מתרומת איברים, מאנשים חיים או מתים.
סחר באיברים הוא מקרה שבו נתרם איבר תמורת תשלום.
לפני הסרת האיבר, מוודאים שהוא נמצא במצב בריאותי תקין.
במקרים של מוות אפשר להשתמש באיברים רק זמן קצר לאחר שהלב חדל לפעום.
בדרך כלל מסירים איברים זמן קצר לאחר אירוע של שבץ מוחי או אוטם שריר הלב שבו התורם מת.
במקרה של תורם חי, האיברים מוסרים בדרך כלל כאשר האדם מונשם ומחובר למערכת החייאה, אבל עדיין קיימת פעילות מוחית.
כמו כן נדרשת התאמה בין המקור (התורם) לבין היעד (המקבל) כדי להפחית תגובה אלרגית.
בארצות הברית קיים ארגון בשם "רשת שיתוף איברים" המתאם בין תורמי איברים להשתלה לבין הנזקקים לאיברים.
לאחר הסרת האיבר בהליך כירורגי הוא מועבר במהירות למושתל.
לעיתים האיבר נשמר בקירור להשתלה מאוחרת יותר, או לצורכי מחקר.
נושא קצירת איברים כרוך בבעיות אתיות רבות.
בדרך כלל לא מתעוררת בעיה במקרים של תרומת איברים מרצון על ידי קרוב משפחה או בן זוג, או במקרים של תרומה מרצון על ידי אדם חי.
הבעיה מתעוררת במקרים של סחר לא חוקי באיברים, או תרומת איברים מתוך מצוקה כלכלית.
בעיה אתית חמורה מתעוררת בהסרת איבר בכפייה, כמו במקרה של קצירת איברים ממתרגלי הפאלון גונג בסין.
איבריהם נקצרים בכפייה בעודם בחיים, ולמעשה בפועל משמעות הדבר הוא שמתרגלי פאלון גונג כמו גם אסירי מצפון אחרים בסין, נרצחים בעבור איבריהם.
בנוסף לבעיות האתיות, יש דתות האוסרות על השתלת איברים.
עמותת אדי מחתימה אנשים על כרטיס תורם כדי להקל על הליך קציר איבריו באם יגיע למצב של מוות קליני.
בארץ חתומים על כרטיס אדי רק 8% מן האוכלוסייה לעומת 15% בממוצע בארצות מפותחות.
בשנת 2008 עבר בישראל "חוק השתלת איברים התשס"ח".
חוק זה בא להסדיר תרומות איברים מן החי ומן המת.
לגבי תורמים חיים, החוק בא לתגמל את מי שבחר לתרום מאיבריו בעודו בחיים.
החוק מנוסח באופן שאינו מעודד סחר באיברים בישראל.
בגלל ריבוי מקרים של קצירת איברים בכפייה בסין, רוב ארגוני הבריאות בעולם אוסרים על השתלת איברים שמקורם בסין.
חרף זאת, בשנת 2006 אישר בית המשפט לחולה אנוש לבצע השתלת לב בסין.
קצפת הייתה תוכנית טלוויזיה לילדים ונוער ששודרה מ-1997 עד לשנת 1998 בערוץ הילדים.
תוכנית זו מהווה המשך לתוכנית "הקרנבל של מיכל" ששודרה בערוץ 2.
החלק הראשון מתרחש באולפן הפקה בו נמצאים מיכל, מפיק ההופעה אבנר, סבתא ציפורה והכוכב האורח.
החלק השני הוא מופע בו היו משחקי משפחות, חגיגות ימי הולדת, שירים וביצועים של הכוכבים האורחים.
הגיעו לביקור הכי הרבה מנחי ערוץ הילדים כמו ארז בן הרוש, נמרוד רשף, ליאת אחירון ועוד בעונה שנייה.
מיכל ינאי – מנחת התוכנית.
אבנר (ז'יל בן-דוד) - החבר הטוב של מיכל ינאי, המפיק של התוכנית.
סבתא ציפורה (דבורה קידר) - סבתא של מיכל.
סבא יוסף (צבי שיסל) - סבא של מיכל.
דני (נליה צמחמן) - ילדה מרדנית אשר התארחה במאחורי הקלעים.
רפי (רפי גינת) - חוקר תעלומת פשע, שיחזר פשע חמור שהתרחש באולפן.
דנית (דנה אינטרנשיונל) - חברתה החנונית של מיכל, שאבנר עשה לה מהפך והפך אותה לזמרת "דנה אינטרנשיונל".
קצף על פני המים הוא ספר של אריך מריה רמרק העוקב אחר גורלם של פליטים גרמנים חסרי תעודות ורישיונות לשבת ולעבוד במדינה אחרת.
רמרק התחיל לעבוד על הספר ב-1938, בשווייץ, אולם הספר פורסם לראשונה, בהמשכים, בארצות הברית בשם Flotsam, בכתב העת Collier's Weekly, החל מיולי 1939 וב-1941 הופיע בצורת ספר בהוצאת Little, Brown and Company.
לאחר עזיבת רמרק את גרמניה הנאצית נשארו בה בני משפחה שלו ובהם אחותו האהובה אלפרידה שולץ (Elfriede Scholz).
האחות נחשדה על ידי השלטונות בהתבטאויות נגד המשטר, הועמדה למשפט, נידונה למוות וב-1943 הוצאה להורג בעריפה.
פרטים אלה נודעו לרמרק רק לאחר סיום מלחמת העולם השנייה ואז הקדיש לאחותו את הספר "קצף על פני המים".
שלוש הדמויות מתאמצות לשרוד ותוך כדי כך מצטלבות שוב ושוב הדרכים שלהן והן מתקשרות ביניהן - רות וקרן מתאהבים.
העלילה, בעקבות גיבוריה, מדלגת בין גרמניה, צ'כוסלובקיה, שווייץ, אוסטריה וצרפת, ארצות אליהן מגיעים הפליטים ומהן הם מגורשים ושוב שבים אליהן בגנבת גבול ושוב נלכדים, נשפטים למאסר ומגורשים.
בנוסף לדמויות המרכזיות מופיעה בספר גלריה מגוונת מאוד של פליטים אחרים, מארג חייהם, מאבקם להישרד ולהתקיים בתנאים נוראים, מעשים שפלים ומעשים נאצלים, תיאור ריאליסטי של התקופה.
הספר תורגם לעברית על ידי יהודה אשכול ויצא לאור בהוצאת כרמי את נאור, בתשי"ג 1952.
על פי הספר הופק סרט אמריקאי בשם So Ends Our Night על ידי הבמאי ג'ון קרומוול ובכיכובם של פרדריק מארץ', מרגרט סולאבאן וגלן פורד.
קצפת ודובדבנים הוא סרט קומי-אוטוביוגרפי-עצמאי ישראלי משנת 2019 שבוים ונכתב על ידי גור בנטביץ', שגם הפיק אותו ביחד עם רונן שגיא ושלמה קרמר.
בנטביץ' משחק בתפקיד הראשי לצד אשתו, הבמאית והשחקנית מאיה קניג, שגם ערכה את הסרט ביחד עם סשה פרנקלין.
הסרט הוקרן בבכורה ארצית בפסטיבל הקולנוע ירושלים במסגרת התחרות לקולנוע ישראלי עלילתי.
צורי שוסטק (גור בנטביץ') הוא במאי קולנוע חסר מנוח שכל הפחדים שלו מכישלון, מוות וחוסר שליטה מתנקזים לליל הקרנת הבכורה של סרטו החדש.
העלילה מתרחשת בלילה מופרע ובלתי נשכח אחד, במהלכו שוסטק מתוודע לחבורת ליצים חיננית.
שם דמות גור בנטביץ' צורי שוסטק מאיה קניג ענבל קפלן דובר קוסאשווילי נהג מונית ומלאך אלון אבוטבול עוזי היפה והבליין הדס בן ארויה בילי הטיוברית צחי גראד מושון המפיק אסתר רדא קסנדרה הדיילת יובל שרף דנה קמינסקי הכוכבנית טינקרבל איריס אשת מושוןעמית איצקרמקרין בקולנוע ושפם
הסרט הופק על ידי גור בנטביץ', רונן שגיא, שלמה קרמר וגורומאיה הפקות; יצא בסיוע קרן הקולנוע הישראלי ומפעל הפיס.
קציר המלח הוא פרויקט לאומי שהוקם על ידי חברת מפעלי ים המלח שבבעלותה המלאה של כימיקלים לישראל (הידועה בכינוי "כי"ל") אשר מטרתה היא למנוע את המשך עליית המפלס בחלקו הדרומי של ים המלח והצפת היסודות של בתי המלון ושל כביש 90 השוכנים לחופיו.
הפרויקט תוכנן עוד מ-2011, אך רק בחודש אפריל 2017, לאחר קבלת כל ההיתרים לביצוע קציר המלח, אישר דירקטוריון כי"ל תקציב בסך כ-280 מיליון דולר לצורך התקדמות בביצוע הקציר.
תקציב זה ייפרס על פני 12 שנים, וכי"ל תממן 80% מעלות הפרויקט.
מבחינה גאוגרפית וטופוגרפית קיים שוני בין חלקו הדרומי (הרדוד) וחלקו הצפוני (העמוק) של ים המלח.
עם קום המדינה היה קיים רצף בין שני החלקים אולם עם השנים ירד מפלס המים ולשון ים המלח הפרידה בין שני חלקי האגם.
הירידה נגרמה בגלל מיעוט ירידת גשמים, שאיבת יתר של מפעלי ים המלח וצמצום הזרימה בירדן עם הקמת סכר דגניה והטיית מים למוביל הארצי.
מכיוון שחלקו הדרומי של האגם גבוה מחלקו הצפוני היה חשש להתייבשותו עקב ירידת המפלס.
מפעלי ים המלח שניזונים ממיימי החלק הדרומי הקימו סוללה בחלקו הצפוני והפכו בכך את החלק הדרומי לבריכה אליה מוזרמים מים מהחלק הצפוני דרך תחנת שאיבה P1. בהמשך חולק החלק הדרומי, בעזרת סוללות עפר, לבריכות משנה בהן משמשת אנרגיית השמש לריכוז המלחים.
בכל בריכה פועלת מקצרה ששואבת את מי המלח המרוכזים ומזרימה אותם לעיבוד במפעל האשלג.
ריכוז המלח הגבוה בחלק הדרומי (הריכוז גבוה מהחלק הצפוני) גורם לשקיעת מלחים בתחתית הבריכות ובהתאם לכך לעליית מפלס המים בבריכות בקצב של כ-20 ס"מ בשנה.
עליית מפלס זו מאלצת את מפעלי ים המלח להשקיע בהגבהת הסוללות כדי למנוע גלישת המים בחזרה לחלק הצפוני.
עליית המפלס מסכנת את הקיום של חלק מהמלונות שנבנו לחופי בריכה 5 ומאיימת להציף אותם ובכך לסכן את תעשיית התיירות שהתפתחה במקום.
הנהלות מלונות אלו הם בין הדוחפים העיקריים לפתרון הבעיה.
סיכון משני קיים לגבי כביש 90 שעובר לאורך החוף אך במקרה הזה רובו של הכביש הועתק כבר לתוואי גבוה יותר ולא קיימת סכנה לגביו.
במהלך הדיונים בנוגע לפתרונות עלו 2 חלופות:
קציר המלח שיביא להורדת המפלס.
העתקת המלונות שבסיכון למקום גבוה יותר.
בסופו של דבר החליטה ממשלת ישראל שהפתרון המועדף וההגיוני יותר הוא קציר המלח.
באפריל 2012, מפעלי ים המלח הקימו חטיבה שתנהל את קציר המלח, בה יעבדו 400 איש.
על פי אתר החדשות ynet, יושקעו 2.2 מיליארד שקל על הבנייה ועוד 300 מיליון שקל לשנה על בעלויות התפעול של קציר ים המלח.
באותה כתבה ציינו כי המפעל בנוי משלושה שלבים: קציר המלח בקרקעית הבריכות של המפעלים, שינוע המלח לאגן הצפוני של ים המלח והטמנתו מחדש בקרקעית הים.
כאשר יגיע לתפקוד מלא, ישנע המפעל כ-3,000 טון מלח בשעה, 80 אלף טון ביום, 20 מיליון טון בשנה.
באוקטובר 2020, מפעלי ים המלח שבבעלותיה של ICL, החלה בביצוע השלב הראשון של פרויקט קציר המלח בבריכות האידוי מספר 5 של מפעלי ים המלח.
קצל (בהונגרית: Kecel, בקרואטית: Kecelj) היא עיר במחוז באץ'-קישקון בדרום מרכז הונגריה.
העדות הראשונה לקיום העיר נמצאת במסמך משנת 1198. כמו רבות מערי הונגריה, גם קצל איבדה אחוז ניכר מאוכלוסייתה בכיבוש העות'מאני במאה ה-16. ב-22 באפריל 1734, גאבור פטאצ'יץ' הבישוף של קאלוצ'ה אשרר מסמכים להקמה מחודשת של העיר.
באותו הזמן רוב תושביה התפרנסו מרעיית צאן.
עקב הגידול באוכלוסייה היה צורך לפנות לתחומי תעסוקה אחרים והחלה להתפתח תעשייה חקלאית באזור, תעשייה שעדיין מהווה הענף העיקרי של העיר.
בשנת 1802 החלו להבנות מספר בניינים בעיר: כנסייה, עירייה, בית ספר, תחנת משטרה ויחידת דואר.
גם מסילת ברזל הגיעה לעיר.
במפקד של שנת 1784 נזכרו 3 יהודים בעיר, אך נודע על המשך להם עד אמצע המאה ה-19 בה החלו יהודים לחכור שטחי מסחר מהכנסייה הקהילה הגיעה לשיאה בסוף המאה ה-19 ונחנכו בה בית כנסת, בית עלמין, בתי ספר יהודיים, בית תמחוי, וכן הקהילה העסיקה שוחט וחזן.
הקהילה הייתה שייכת לזרם האורתודוקסי.
בתקופת הטרור הלבן נרצח אחד מיהודי העיר ושמונה נוספים נעצרו ונשלחו למחנות ריכוז.
בשנת 1938 נחקקו חוקי אפליה נגד היהודים, בית הכנסת נסגר, בית העלמין חולל, וראשי הקהילה הוכרחו לעזוב.
בשנת 1941 היו בעיר 110 יהודים (כ-1% מכלל האוכלוסייה) והצעירים נלקחו לעבודות כפייה במסגרת צבא הונגריה, 15 מהם נספו בשדות המוקשים באוקראינה.
לאחר כיבוש הונגריה על ידי גרמניה הנאצית רוכזו 80 יהודי העיר לגטו ובחודש יוני הועברו למחנה ריכוז בסגד.
חלק מיהודי העיר גורשו להשמדה במחנה המוות אושוויץ וחלקם במחנות ריכוז אחרים.
לאחר המלחמה חזרו לעיר 46 ניצולים שניסו לארגן מחדש את הקהילה אך נתקלו ביחס עוין מהמקומיים ונטשו בהדרגה את המקום.
אימרה ברטה, (במקור בירנפלד, 1899 – 1978) היה רופא יהודי-הונגרי, המטולוג, פרופסור.
קצירת זרע מהמת היא פרוצדורה של נטילת זרע מגופו של גבר שנפטר, לאחר מותו, ושמירת הזרע בהקפאה עד לשימוש בו בתהליך הפריה, לשם הולדה לאחר המוות.
פרוצדורה זו מבוצעת, בין היתר, בחללי מלחמה, לפי בקשת קרוביהם.
הפרוצדורה אפשרית בטווח של 24–36 שעות לאחר המוות.
באוקטובר 2003 פרסם היועץ המשפטי לממשלה דאז, אליקים רובינשטיין, הנחיות שמאפשרות:
איסוף והקפאה של זרע לאחר המוות – בתנאי שבת הזוג של הנפטר ביקשו זאת, לרוב עם אישור בית משפט אם לא ניתנה הסכמה מראש.
שימוש בזרע לצורך הפריה – מותנה בקיומן של ההליכים הבאים:
קיימת הסכמה כתובה של הנפטר לשימוש לאחר מותו
הבקשה מוגשת על ידי בת זוגו בלבד
אם אין הסכמה מפורשת, יש צורך בראיות לרצונו (או לפחות היעדר התנגדות ברורה שלו), והסכמת בת הזוג בכתב
הליך בבית משפט לאישור השימוש, כולל עמידה בתנאי: זמן סביר מאז המוות, קבלת מידע וייעוץ, והערכת טובת הילד העתידי
הפקת זרע מחללי צה"ל משמשת אמצעי להנצחת הנופלים באמצעות הולדת צאצאים לאחר מותם.
קיים דיון האם יש לרצון הורי הנופל מקום בקבלת ההחלטה בנושא וקיימות סוגיות אתיות סביב טובת הילד, בייחוד כאשר הילד נולד לצורך הנצחת הנפטר בלבד.
אחד הקשיים המרכזיים הוא בכך שהילד צפוי לגדול ללא אב ביולוגי, ולעיתים בתנאים משפחתיים מורכבים.
ב-11 באוקטובר 2023, בעקבות אירועי טבח שבעה באוקטובר, הוראה זמנית אפשרה גם להורים של חללים לבקש איסוף זרע ללא צורך באישור ראשון מבית המשפט.
עם זאת, השימוש בזרע עדיין דורש אישור משפטי על אף ההיתר הזמני לאיסוף.
ביולי 2025, בית המשפט לענייני משפחה בבאר שבע נתן החלטה תקדימית שאיפשרה לשרון איזנקוט, אמו של לוחם גולני , להביא לעולם נכד מזרעו של בנה שנהרג בעזה, וזאת למרות היעדר צוואה כתובה מצד הנפטר.
בית המשפט קיבל את העדויות שהובאו והכיר ברצונו של מאור להיות אב, גם אם לא יהיה בחיים.
העדות המרכזית הייתה שיחה בין מאור לחבר ילדותו, שבה הביע פחד שלא יספיק להביא ילדים ואמר שהוא מתכנן לבצע הקפאת זרע לאחר היציאה הבאה הביתה.
שרון איזנקוט חתמה על אישור לשאיבת זרע מיד עם קבלת הבשורה על נפילת בנה, מבלי שידעה על השיחה המוקדמת עם חברו.
השופטת רותם קודלר עיאש קיבלה את ההוכחות כצוואה בלתי כתובה.
קצף במטבח כמונח קולינרי הוא נוזל מיוצב או ג'ל שבתוכו כלוא אוויר.
קצפים היו קיימים בצורות רבות במהלך ההיסטוריה של הבישול, כמו קצפת, מרנג ומוס.
במקרים אלה, שילוב של אוויר, או גז אחר, יוצר מרקם קליל יותר ותחושה שונה בפה באמצעות מערכות החישה.
קצפים מוסיפים טעם ללא תוספת חומר משמעותי, וכך מאפשרים לטבחים לשלב טעמים חדשים מבלי לשנות את ההרכב הפיזי של המנה.
לאחרונה הפך הקצף לחלק מטכניקת הגסטרונומיה המולקולרית.
במקרים אלה, חומרי טעם טבעיים (כגון מיצי פירות, חליטות של עשבי תיבול ארומטיים וכו') מעורבבים עם חומר ג'לי או מייצב בטעם נייטרלי כגון אגר או לציטין, או מוקצפים במערבל מזון של טבילה ידנית או מוקצפים באמצעות מכל קצפת מצויד במחסניות חמצן דו-חנקני.
ישנם כמה קצפי מזון מפורסמים כמו אספרסו מוקצף, פטריות מוקצפות, סלק מוקצף וקוקוס מוקצף.
מכשירי espuma או Thermo whip משמשים בדרך כלל להכנת קצפים אלה באמצעות יצירת ציר, יצירת ג'ל והוצאתם דרך מכל חמצן דו-חנקני.
כדי ליצור קצף ותחליב יציבים, חומרים פעילי שטח, כגון לציטין, מונוגליצרידים או חלבונים, חייבים להיות נוכחים כדי להפחית את מתח הפנים בין שלב האוויר-שמן לשלב המימי.
אם חומרי השטח נמצאים בריכוזים שווים בממשק, חלבונים בדרך כלל פחות יעילים מחומרי שטח קטנים, כגון לציטין או מונוגליצרידים, בהפחתת מתח הפנים.
זה לא נכון כמובן לגבי פולי סויה או חלבון מי גבינה מחומם, שיוצרים בקלות קצף בשפע.
קצף מורכב משני שלבים, פאזה מימית ופאזה גזית (אוויר).
קצף שימש בצורות רבות בהיסטוריה של הבישול, למשל: קצפת, גלידה, עוגות, מרנג, סופלה, מוס ומרשמלו.
יש לקצף מרקם קליל ייחודי בגלל בועות אוויר זעירות ו/או תחושה שונה בפה.
ברוב המוצרים הללו, חלבונים הם החומרים הפעילים על פני השטח העיקריים המסייעים ביצירת ובייצוב שלב הגז המפוזר.
כדי ליצור קצף מיוצב חלבון, הדבר כרוך בדרך כלל בבעבוע, הקצפה או עירבול תמיסת חלבון ותכונות הקצף שלה מתייחסות ליכולתה ליצור פס סרט דק בממשק הגז-נוזל כדי שכמויות גדולות של בועות גז ישתלבו ויתייצבו.
כאשר ריכוזי החלבון עולים לערך המקסימלי שלהם, כוחות ההקצפה ויצירת הקצף גדלים בדרך כלל.
לעיתים קרובות כדי להשוות את תכונות ההקצפה של חלבונים שונים, נקבע כוח ההקצפה בריכוז חלבון מסוים.
לחלבון תמיד יהיו מתחים מסוימים שעליו להתגבר עליהם, כגון כבידה ומתח מכני; יכולתו של החלבון לייצב קצף כנגד מתחים אלו היא הקובעת את יציבות הקצף.
יציבות הקצף מתבטאת בדרך כלל כזמן הדרוש ל-50% מהנוזל להתנקז מהקצף (הפחתה של 50% בנפח הקצף).
קָצְפֶּר אוּרְבָּנְסקִי (בפולנית: Kacper Urbański; נולד ב-7 בספטמבר 2004 בגדנסק שבפולין) הוא כדורגלן פולני המשחק בעמדת הקשר בקבוצת לגיה ורשה ובנבחרת פולין.
אורבנסקי גדל במחלקות הנוער של AP לכיה גדנסק ולכיה גדנסק.
הוא ערך ארבע הופעות ליגה במדי הקבוצה הבוגרת של לכיה גדנסק במסגרת ליגת העל הפולנית.
ב-1 בפברואר 2021 הושאל אורבנסקי לבולוניה 1909 מהסרייה א' עד לתום עונת 2020/2021, וב-27 ביולי חתם על חוזה קבוע לשנתיים במועדון.
ב-25 בינואר 2025 הושאל אורבנסקי למונצה.
ב-3 בספטמבר 2025 חתם בלגיה ורשה.
ב-7 ביוני 2024 ערך אורבנסקי את הופעת הבכורה שלו בנבחרת פולין, בניצחון 3-1 על נבחרת אוקראינה במשחק ידידות.
נכלל בסגל נבחרת פולין לטורניר יורו 2024, וערך שלוש הופעות בטורניר.
קצפר טרלובסקי (בפולנית: Kacper Trelowski; נולד ב-19 באוגוסט 2003 בצ'נסטוחובה שבפולין) הוא כדורגלן פולני המשחק בעמדת השוער בקבוצת ראקוב צ'נסטוחובה מליגת העל הפולנית.
טרלובסקי גדל במחלקות הנוער של אייאקס צ'נסטוחובה, APN צ'נסטוחובה וראקוב צ'נסטוחובה.
ב-16 בפברואר 2021 הושאל לסוקול אוסטרודה מליגת המשנה הפולנית עד לתום עונת , ובסך הכל ערך 11 הופעות ליגה במהלך תקופת ההשאלה.
בעונות ו- שימש כשוער מחליף עבור ראקוב צ'נסטוחובה במסגרת ליגת העל הפולנית, ובשתי עונות אלו ערך בסך הכל 13 הופעות ליגה, והוסיף 11 הופעות בגביע הפולני ושלוש הופעות במוקדמות הקונפרנס ליג.
ב-28 באוגוסט 2023 הושאל טרלובסקי לשלונסק ורוצלב מליגת העל הפולנית.
הוא שימש כשוער מחליף עבור המועדון, וערך הופעת ליגה אחת בלבד.
בעונת החל טרלובסקי לשמש כשוער הראשון של ראקוב צ'נסטוחובה.
בחודש אוקטובר 2024 זומן טרלובסקי לראשונה לסגל נבחרת פולין, במקומו של ברתלומיאיי דרגובסקי הפצוע, לקראת משחקי ליגת האומות 2024/2025 נגד נבחרות פורטוגל וקרואטיה.
קציר החטאים (בספרדית: Cosecharás tu siembra) הייתה טלנובלה ארגנטינאית בת עונה אחת המכילה 120 פרקים, ששודרה בשנת 1991. את הסדרה הפיקו וניהלו, ובין שחקניה הראשיים: לואיסה קוליוק ואוסבלדו לפורט.
הפרק הראשון שודר ב-8 באפריל 1991 בארגנטינה.
העלילה מתרחשת בסיציליה של שנות ה-30, ועוקבת אחר ג'וליאנה (לואיסה קוליוק), בתו של פושע חזק באזורה, ולוקה (אוסוולדו לפורט), הצעיר ששורד רצח שמשפיע על חייו, וכיצד גורלם המשותף מוביל ליחסים רומנטיים, סכסוכים עם המאפיה, בריחה וחיים בהם ובין ארגנטינה ואיטליה.
הטלנובלה הוקרנה גם באיטליה בשם Renzo e Lucia, והצליחה אף בישראל.
"קציר מלחמה" הוא שיר שנכתב, הולחן ובוצע על ידי הזמר-יוצר הישראלי אביב גפן.
השיר יצא לאור כסינגל שלא מתוך אלבום ב-11 באוקטובר 2015.
ב-30 ביולי 2014, ביום העשרים ושלושה לתחילתו של מבצע צוק איתן, נכנס סמ"ר מתן גוטליב, מעריץ של גפן שלחם באותה העת ברצועת עזה, לתוך מבנה ממולכד שהוסווה בצורת מרפאת אונר"א.
פיצוץ המבנה גרם למותם של גוטליב ושני חיילים נוספים - סמ"ר גיא אלגרנטי וסמ"ר עומר חי.
בלווייתו של גוטליב ביצע גפן את השיר "יומן מסע", מתוכו ציטט גוטליב בהודעותיו האחרונות אותן שלח למשפחתו טרם נפילתו.
כשנה לאחר מכן, הגיע גפן לאולפן במטרה להקליט שיר אהבה, וכאשר התיישב על יד הפסנתר, החליט להשתמש בלחן עבור שיר להנצחת זכרו של גוטליב.
ב-11 באוקטובר 2015 הוציא גפן לאור את השיר, בו השתתפה התזמורת הסימפונית של ראשון לציון, עיר מולדתו של גוטליב, כסינגל מתוך אלבום אולפן עתידי, אשר נגנז בסופו של דבר.
אביב גפן - זמרה, עיבוד, הפקה, תזמור
רון קליין - עיבוד, תזמור
התזמורת הסימפונית הישראלית ראשון לציון
קַצְרִין (מכונה גם: בירת הגולן או בירת הגולן הישראלי) היא מועצה מקומית במחוז הצפון בישראל, הממוקמת בתחילתה של רמת הגולן, בגובה של 300 מטר (היישוב) עד 370 מטר (אזור תעשייה) מעל פני הים.
שטח השיפוט של קצרין הוא 12,214 דונם.
מדרומה של קצרין נמצאת שמורת יער יהודיה.
חוקרים משערים כי מקור השם "קצרין" הוא ביישוב קיסרין שהתקיים בתקופת התלמוד ברמת הגולן.
שם היישוב נשתמר בכפר ערבי שהיה מצפון לקצרין, בתחומי פארק קצרין העתיקה.
ההחלטה להקים עיר בגולן התקבלה על ידי ממשלתה של גולדה מאיר בשנת 1973.
קצרין הוקמה ביולי 1977 על ידי גרעין שהתארגן בשנת 1975 בעידודו וביוזמתו של ועד יישובי הגולן.
קצרין נחנכה ב-24 בינואר 1978, והוכרזה כמועצה מקומית באפריל 1979.
ב-2016 אושרה במקום תוכנית להקמת כ-1,640 דירות חדשות.
במאי 2018 פורסם כי השכונות הוותיקות יעברו שיפוץ וחידוש, בין היתר יסללו שבילים מחדש, יותקנו תשתיות חדישות ויוקמו גינות קטנות, עלות הפרויקט צפויה להסתכם בכ-20 מיליון שקלים.
בישיבת ממשלה של ממשלת ישראל השלושים ושש בדצמבר 2021 הוחלט על תוכנית להרחבת קצרין – "התוכנית לעידוד צמיחה דמוגרפית ביישובי מועצה אזורית גולן וקצרין לשנים 2022–2025".
בישיבה שווקו כ-2,500 יחידות דיור חדשות ברחבי קצרין.
בתוכנית פורט רבות על קצרין, שם נקבע כי משרד הבינוי והשיכון יקצה 10 מיליון שקלים לצורך הקמת מוסדות ציבור ברבעים 12 ו-14. כמו כן, בתוכנית הוחלט על פינוי השוק העירוני ועל הקמת כיתות לימוד ומוסדות חינוך בקצרין.
המועצה המקומית קצרין היא יוצאת דופן בכך שתוכננה מראש.
הושקעה מחשבה בתכנון מערכות התשתית של היישוב עוד בטרם שהחלה בנייתו של היישוב.
תוכנית האב של היישוב כוללת בניית שמונה רבעים, כאשר בכל רובע ישנה הפרדה בין כבישים לרכב לבין מסלולים להולכי רגל.
כל רובע מוקף בכביש היקפי, שלצדדיו גינון.
במרכז כל רובע עוברת טיילת מרכזית מרוצפת המיועדת להולכי רגל בלבד.
כל מערכות התשתית מוסתרות מתחת לפני הקרקע (לרבות קווי הטלפון והחשמל).
במקור, תוכנן היישוב להיראות כפרפר, כאשר המרכזים המסחריים והכביש הראשי עוברים במרכז.
בפועל נבנתה רק הכנף השמאלית של הפרפר.
הכנף הימנית לא נבנתה לבסוף בגלל הפיכת השטח המיועד לה לשטח אש.
בקצרין אוכלוסייה מגוונת של יוצאי קיבוצים ועיירות פיתוח, וותיקים ועולים, חילוניים, דתיים וקהילת חב"ד.
יותר משליש מאוכלוסיית קצרין הם יוצאי ברית המועצות לשעבר וצאצאיהם.
מכללת אוהלו, מכללה אקדמית להכשרת מורים (בפרט לחינוך גופני), עברה מחוות כנרת לקצרין ב-1998. למכללת אוהלו בקצרין ישנה שלוחה לבית הספר למקצועות היין.
בשנת 2001 הצטרף לקהילה הדתית גרעין מורים בשם "אפיקי גולן".
בעיר פועלים בית הספר הממלכתי דתי "דרכי נעם" ובית הספר הממלכתי "גמלא".
בתי הספר התיכוניים בקצרין הם בית הספר הממלכתי בית הספר התיכון "נופי גולן" ואולפנה דתית לבנות הגולן, "אולפנת קצרין - הגולן".
בקצרין פועלת מכינה קדם צבאית מכינת "תמיר" עבור צעירים דתיים לאומיים מרחבי הארץ, העומדים לקראת גיוס לצה"ל.
במכינה ישנה גם תוכנית כולל לבוגרי צבא.
ב-2021 הועברה הישיבה הגבוהה "מור דרור" לקצרין, שבה לומדים תלמידים לפני ואחרי השירות הצבאי.
בקרבת קצרין נמצא אזור התעשייה קצרין ובו מפעלים רבים ובהם יקב רמת הגולן, מפעל מי עדן וכן מחלבות רמת הגולן.
בקצרין פועל בית הבד "בית הבד של הגולן".
המוזיאון הוקם במטרה לרכז במבנהו את העתיקות שהתגלו ברחבי הגולן במהלך חפירות הארכאולוגיות באזור וללוות את הממצאים בהסברים ובמופעים אור קוליים.
במוזיאון ממצאים שונים שהתגלו בגמלא וחיזיון אורקולי המתאר את שלבי המרד, המצור והקרבות עד הסוף המר.
בתצוגת המוזיאון ציורים והסברים מהתקופה הפרהיסטורית, מצבור של עצמות בעלי חיים שונים מקוניטרה, שחזור בית טיפוסי מהתקופה הכלכוליתית ודגם של גלגל רפאים.
בגן המוזיאון דולמן שהועבר מהשטח ונבנה מחדש במדויק.
בית כנסת מהתקופה הביזנטית נמצא מזרחית ליישוב והוא שוחזר חלקית.
לידו שוחזר חלק מהכפר היהודי שהיה במקום.
בית הכנסת השתמר היטב ונערכים בו לעיתים טקסים דתיים.
בית הכנסת הוא שריד לתקופה שבה היו בגולן בתי כנסת רבים והוא מדגים את עושר ההתיישבות היהודית באותה תקופה.
בחלקו הדרומי, לכיוון ירושלים, הייתה הבימה.
לידה נמצא חדרון קטן, שאולי שימש כגניזה.
לאורך הקירות היו שתי שורות של ספסלי אבן.
בקיר המערבי יש חריטה של מנורה בת חמישה קנים.
בקצרין הוקם גן מיוחד בשם גן מיקולוב.
מטרת הגן היא לתת מקום של כבוד לברית שנכרתה בין מיקולוב לקצרין בשל הסגנון הזהה שביניהן מבחינת אוכלוסייה, תעסוקה ועוד.
קצרין הוכרזה כמועצה מקומית בשנת 1979 וראשי הרשויות מאז הם:
קקאו (שם מדעי: Theobroma cacao) הוא עץ קטן (גודלו בין 4.5 ל-7.5 מטרים) וירוק עד ממשפחת החלמיתיים.
מוצאו מאמריקה הדרומית וממרכז אמריקה.
כיום הוא מגודל בכל האזורים הטרופיים, ובעיקר במערב אפריקה שמשם מגיע כמחצית מין הגידולים החקלאיים.
זרעיו של עץ הקקאו משמשים להכנת אבקת הקקאו – המרכיב העיקרי בשוקו ובשוקולד.
בשונה מרוב הצמחים, הפרחים גדלים על גבי הגזע, תופעה המכונה קאוליפלורה.
צמח הקקאו זקוק לתנאי אקלים של יערות גשם - טמפרטורות אחידות, לחות גבוהה, גשם בשפע ואדמה עשירה בחנקן.
הקקאו יכול לגדול רק בטווח של כ־20 מעלות מצפון ומדרום לקו המשווה.
שינויי אקלים המביאים לעליית הטמפרטורות, משפיעים על הלחות ועל הגשם, ומפחיתים את יכולת הקקאו לשגשג.
שינויי האקלים מעודדים גם מזיקים ומחלות שבמקרים מסוימים הפחיתו את תפוקת היבולים בשיעור של עד 50%.
בעבר הייתה ברזיל המגדלת הגדולה בעולם של קקאו.
מחלה פטרייתית פגעה בגידולי הקקאו בברזיל בסוף שנות ה-80 ותחילת שנות ה-90 וצימצמה את היקפם.
מחקר של הפאנל הבין־ממשלתי לשינויי אקלים הראה כי ללא הפחתת פליטות גזי חממה, מדינות כמו חוף השנהב וגאנה יתחממו עד אמצע המאה ה-21 בכ־2.1 מעלות וייתכן שהן לא יוכלו להמשיך לגדל קקאו באזורים המסורתיים.
קצר חשמלי (ידוע גם בפשטות כקֶצֶר) נוצר כאשר שני מוליכים או יותר, בעלי פוטנציאל שונה נוגעים זה בזה.
מגע לא צפוי זה מפעיל מעגל חשמלי עם התנגדות נמוכה ביותר, בו נוצר זרם גבוה מאוד יחסית למתוכנן שעלול לגרום להתחממות יתר, שרפה, התעוותות של חומרים, התחשמלות והתפוצצות.
הקצר יכול להיווצר כתוצאה מבידוד שנהרס בתוך מכשיר, עקב מגע מקרי בין שני גופים שיש בינם הפרש פוטנציאלים או עקב חדירת חומר מוליך לתווך המבודד בין מוליכים חשמליים (כמו בחדירת מים למכשיר חשמלי).
סכנת התחשמלות, וכן פריצת שרפה כתוצאה מליקוי במערכת החשמל או מכשיר חשמל, הן סוגיות מרכזיות במסגרת בטיחות בבית.
קצרים נבדלים על פי מקור המתח ממנו הם ניזונים.
ברוב המקרים מקור מתח לזרם ישר יכול להיות מצבר, קבל או ספק כוח.
עם זאת, ישנם מקרים נדירים בהם רשת חשמל פועלת בזרם ישר.
זרם קצר במעגל זרם ישר יופיע כאשר נוצר מגע בין המוליך החיובי לשלילי.
המקור לזרם חילופין הוא בדרך כלל רשת החשמל הארצית או גנרטור.
ישנם מספר סוגי קצרים אפשריים בזרם חילופין:
קצר בין פאזה לניוטרל או לאדמה.
קצר קיבולי בין פאזה לאדמה.
קצר בין שתי פאזות (במערכת תלת-פאזית)
הקצרים ההרסניים ביותר הם קצרים בזרם ישר וקצרים תלת-פאזיים לאדמה.
עצמה של זרם קצר מחושבת על פי חוק אוהם, לפי היחס בין מתח המעגל לסכום ההתנגדויות הפנימיות של המקור והמוליכים.
עצמה זו תלויה בראש ובראשונה ביכולתו של מקור המתח לספק זרם.
מספר דוגמאות לעצמה צפויה של קצר:
קצר בלוח חשמל תעשייתי גדול: 20-10 קילואמפר (אלפי אמפרים).
קצר בין קווי מתח גבוה: 100-30 קילואמפר.
קצר בין הדקים של סוללה 1.5 וולט: כמה מאות אמפרים (למשך זמן קצר מאוד).
פוטנציאל ההרס של קצר חשמלי תלוי מאוד בפרק הזמן בו הוא נמשך.
ניתוק מהיר של קצר מונע את הנזק האפשרי.
גורמים אפשריים לקצר ודרכי מניעתם
מגע של גוף חיצוני במוליכים.
דוגמאות נפוצות הן ענף עץ שנופל על חוטי חשמל עיליים וגורם למגע ביניהם, מגע של עגורן או משאבת בטון בחוטי חשמל עיליים, כניסה של מכרסם לתוך לוח חשמל ומגע בין גופו לבין המוליכים או אף כרסום של הבידוד, חדירה של חומר מוליך (למשל מים) למכשיר חשמלי.
מניעת תקלות אלו מתבצעת על ידי הרחקה של עצמים זרים מקווי חשמל עיליים - הרחקה מראש על ידי מרחקי בטיחות בבניה או הרחקה מונעת על ידי גיזום עצים.
בלוחות חשמל ניתן למקם חומרים דוחי מכרסמים.
המבנה של מכשירי חשמל מגן עליהם מפני מגע מקרי בחלקים החשמליים שלהם.
מכשירים שאמורים לפעול בסביבה לחה או רטובה נאטמים נגד חדירת נוזלים.
הצטברות של אבק, לכלוך ולחות על בידוד חשמלי עלולה לגרום למעבר זרם על פני הבידוד.
זרם כזה כשלעצמו אינו מהווה קצר, אך הוא גורם להתחממות מהירה והרס מהיר ביותר של הבידוד וכתוצאה מכך לקצר.
תופעה זו מתרחשת על קווי מתח גבוה והטיפול במקרים עלה על ידי שטיפת המבודדים במים מזוקקים (למשל מתוך מסוק).
התופעה הזאת מתרחשת גם על גבי כבלי הזנה גדולים אשר אין אליהם גישה, ובמקרים כאלה ניתן לאתר את הזרם באמצעות מד זליגה.
מגעים רופפים בנקודת החיבור עלולים לגרום לניצוצות שמהווים קשתות חשמליות קטנות.
לאורך זמן הניצוצות מחממים את המוליכים לטמפרטורות גבוהות מאוד וגורמים להרס הבידוד ולקצר.
תופעה זו נפוצה מאוד בחיבורי שקע תקע במיוחד אם ניתוק וחיבור של מכשירי חשמל לשקע נעשה לעיתים תכופות - במקרים כאלה מתרופפים מגעי הפליז שבתוך השקע, והניצוצות נוצרים בינם לבין הפינים של התקע.
סימן ראשון מובהק להופעת התקלה יהיה עיוות של אחד החורים בשקע ו/או שינוי מקומי של הגוון.
מקור נפוץ נוסף לתקלה כזאת נמצא בלוחות חשמל, בנקודות החיבור של המוליכים בתוך הלוחות.
על מנת למנוע תקלה זו בלוחות מומלץ לבצע בלוחות חשמל ביתיים חיזוק תקופתי (על ידי חשמלאי מוסמך).
בלוחות מוסדיים מקובל לבצע צילום תרמוגרפי באמצעותו ניתן לראות מוקדי חימום בלוח שיכולים להצביע על מגעים רופפים.
העמסת יתר של מוליכים: מעבר זרם במוליכים חשמליים מובילה בהכרח להתחממותם.
הבידוד של המוליכים עמיד לטמפרטורות נמוכות בהרבה מאלה שיכולות להיווצר במוליכים (בדרך כלל 70 או 90 מעלות צלזיוס, תלוי בסוג הבידוד).
הזרם ה"מותר" במוליכים הוא הזרם שיעלה את הטמפרטורה של המוליך עד למרב האפשרי על פי סוג הבידוד.
המוליך, לעומת זאת, יכול להעביר זרם גבוה בהרבה מהזרם המותר.
העמסת יתר של המוליך מובילה בהכרח להרס הבידוד ולקצר.
המניעה של העמסת יתר נעשית על ידי התקנת מבטח מתאים להגנה על המוליך.
ניתוק קצרים נעשה בדרך כלל על ידי מבטח.
מבטחים מסוג נתיך מותקנים בדרך כלל בתוך מכשירי חשמל, ורכיבים אחרים של מערכות חשמל מוגנים מפני קצר באמצעות מבטחים "חצי אוטומטים".
התוצאות הנובעות מהופעת קצר חשמלי תלויות בעצמת זרם הקצר ובמשך הופעתו.
שני גורמים אלה קובעים את כמות האנרגיה שזורמת במעגל החשמלי שנוצר.
אנרגיה זו יכולה להופיע במספר צורות:
חום: הצתה של חומרים דליקים הסמוכים למעגל, התכה של חומרים כגון מתכות, התעוותות של חומרים פלסטיים.
אור: בעיקר כאשר כתוצאה מהקצר נוצרים זרמים חזקים באוויר.
זרמים אלה מפיצים אור חזק .
שדות אלקטרומגנטיים רבי עצמה אשר מעוותים מתכות הנמצאות בקרבתם.
פולי קָקָאוֹ המכונים גם שעועית שחורה הם זרעי הפרי של עץ הקקאו (שם מדעי: Theobroma cacao) שגדל על גבי גזע העץ.
התססת הפולים מפרידה אותם מהמעטפת הפוליסכרידית.
מקורם של פולי הקקאו הוא בעץ הקקאו הגדל למרגלות הרי האנדים בקרבת נהרות האמזונאס והאורינוקו.
הקקאו שימש לטקסים דתיים ולריפוי, כי נחשב לבעל תכונות מיסטיות ובעל תכונות מרפא.
מעיד על כך גם שמו הבוטני של עץ הקקאו בפי בני המאיה Theobroma cacao, שפירושו "משקה האלים".
לאחר המהפכה התעשייתית הפך הקקאו למוצר נפוץ בכל העולם.
בין המאות 6-4 לפני הספירה הביאו בני המאיה את עץ הקקאו למרכז אמריקה (לאזור גואטמלה של ימינו).
זרעיו תורבתו על ידי הטולטקים ולאחר מכן גם על ידי האצטקים.
מקור השם הוא בשפת הנאוואטל, שהייתה שגורה במרכז אמריקה.
על פי מחקרים שהתפרסמו ב-2022, נמצא שהקקאו היה נפוץ בקרב כל המעמדות של בני המאיה, ולא רק בקרב המעמד הגבוה כפי שסברו עד לתוצאות מחקר זה.
הקקאו היה מצרך יקר באמריקה המרכזית הפרה-קולומביאנית, כך שהחל מהמאה ה-10 שימשו פולי הקקאו כאמצעי תשלום דמוי מטבעות כסף.
מתעדי הכיבוש הספרדי של מקסיקו מספרים שמוקטסומה השני, קיסר האימפריה האצטקית, שתה בסעודותיו אך ורק מאכל עשוי מקקאו, שהוגש בקערת זהב ונאכל בעזרת כף מוזהבת.
השוקולד עורבב עם תבלינים ווניל לכדי קצף נמס.
לא פחות מ-50 קערות כאלו הוכנו לו כל יום, בנוסף ל-2,000 קערות שהוכנו לאצילי חצרו.
כריסטופר קולומבוס התוודע לקקאו בשנת 1502 במהלך מסעו הרביעי, אולם לא זיהה את הפוטנציאל המסחרי שבו.
בשנת 1519, בעת כיבוש אזור מקסיקו, ציפו הכובשים הספרדים בראשות הרנאן קורטס למצוא בארמון מונטזומה זהב וכסף, אך נדהמו לגלות כי מרבית האוצר האצטקי שבארמון הורכב מפולי קקאו.
קורטז היה הראשון שהביא פולי קקאו לאירופה (בשנת 1528), ואלה "הוסתרו" על ידי הספרדים משאר אירופה במשך כ-100 שנה.
המשקה יצא לראשונה מגבולות ספרד בשנת 1615, כאשר הנסיכה אן, ביתו של פליפה השני מלך ספרד, נישאה ללואי השלושה-עשר מלך צרפת והביאה עימה את המשקה לחצר המלוכה.
בצרפת זכה המשקה לראשונה במוניטין של מעורר תאווה ("אפרודיזיאק").
עד שנת 1700 הפך משקה הקקאו לפופולרי בכל מערב אירופה.
הספרדים הביאו את הקקאו גם למערב הודו ולפיליפינים ונעשה בו שימוש לתהליכים אלכימיים.
בהקשר זה נקראים פולי הקקאו שעועית שחורה.
צמח הקקאו זקוק לתנאי אקלים של יערות גשם המתבטא בטמפרטורות אחידות, לחות גבוהה, גשם בשפע ואדמה עשירה בחנקן.
שינויי אקלים המביאים לעליית הטמפרטורות, משפיעים על הלחות ועל הגשם, מפחיתים את יכולת הקקאו לשגשג ומעודדים מזיקים ומחלות שבמקרים מסוימים הפחיתו את תפוקת היבולים בשיעור של עד 50%.
מחקר של הפאנל הבין־ממשלתי לשינויי אקלים הראה כי ללא הפחתת פליטות גזי חממה, מדינות כמו חוף השנהב וגאנה יתחממו עד אמצע המאה ה-21 בכ־2.1 מעלות וייתכן שהן לא תוכלנה להמשיך לגדל קקאו באזורים המסורתיים.
יבול הקקאו בעולם הגיע בשנת 2011–2012 לארבעה מיליון טונות, לפי נתוני קרן הקקאו העולמית.
מקורו של רוב היבול בשנה זו היה באפריקה המשוונית, בעיקר חוף השנהב (35%) וגאנה (22%).
במקום השלישי ביבול הקקאו העולמי נמצאת אינדונזיה.
יבולים נמוכים יותר נמצאו באמריקה הלטינית, בייחוד בברזיל.
נכון לשנת 2018–2019, רוב הגידול נעשה באפריקה.
מחלה פטרייתית פגעה בגידולי הקקאו בברזיל בסוף שנות ה-80 ותחילת שנות ה-90 וצמצמה את היקפם.
משרד החקלאות של ברזיל השיק ב-2023 תוכנית לייצור 400 אלף טונות קקאו עד שנת 2030, לעומת 290 אלף ב-2023. ממשלת אקוודור הציבה יעד של 800 אלף טונות בשנת 2030, לעומת 420 אלף בשנת 2023.
טחינת הקקאו נעשתה בשנה זו ברובה באירופה (40%), בעיקר בהולנד ובגרמניה.
יצרניות השוקולד הגדולות ביותר היו צרפת וגרמניה.
תרמילי הקקאו הם בערך בגודל מלון, בעלי קליפה מחוספסת, דמוית עור, בעובי כ-3 ס"מ.
הם מלאים בציפה רירית, מתוקה ובלתי אכילה בצבע לבן-ורוד, שמכילה 30-50 זרעים ורודים רכים דמויי שקד - אלו פולי הקָקָאוֹ.
לאחר הבשלתם, מוסרים התרמילים באמצעות סכין מעוקלת על ראש מוט ארוך, נפתחים עם מצ'טה ומונחים לייבוש עד שהם נלקחים לתסיסה.
בתהליך תסיסת הציפה במשך כמה ימים היא נהיית דקה ומתפרקת מהזרעים.
הזרעים מוסרים, מקולפים ונערמים יחד.
איכות הפולים, שהם בעלי טעם מריר חזק, תלויה באורך התהליך.
אם הוא ארוך מדי, עלולים הפולים להיהרס; אם הוא קצר מדי, טעמם יהיה כשל תפוחי אדמה לא בשלים ועלולים להעלות עובש.
לאחר מכן, מונחים הזרעים במרווחים, מטולטלים ומונחים לייבוש שוב ושוב.
במטעים גדולים מבוצע הייבוש על מגשי ענק בחום השמש או בחום מלאכותי ממנורות חימום.
כאשר מעבדים כמויות קטנות יותר, משתמשים במגשים קטנים יותר או בעורות של פרה.
בסוף התהליך, הזרעים נרמסים ומעורבבים ולפעמים גם מרוססים בחימר אדום, ומעורבב במים על מנת להעניק לזרעים צבע נאה, ברק והגנה מפני ריקבון בתהליך השינוע למפעלים בארצות הברית, הולנד, בריטניה, בלגיה ועוד.
הולנד היא המדינה שמייצרת הכי הרבה קקאו, ואחריה ארצות הברית.
בכל שנה מיוצרים כשלושה מיליון טונות של קקאו.
חקלאי קקאו רבים מקבלים מחיר נמוך על התוצרת שלהם.
לכן, במספר מדינות, קקאו ושוקולד קיימים גם כמוצרי סחר הוגן, אך זהו חלק קטן ביותר מהמסחר הכולל.
בתהליך איסוף הקקאו נעשה לעיתים שימוש בהעסקת ילדים, ובשנת 2001 הוערך כי למעלה מ-15,000 ילדים מועסקים בחוף השנהב בתעשיית מטעי הקקאו.
לשם צמצום ממדי וחומרת התופעה, נוסד פרוטוקול הרקין-אנגל ע"ש טום הרקין ואליוט אנגל, שחייב את הארגונים שקיבלו אותו על עצמם לנקוט סדרה של צעדים מוגדרים.
עם זאת, חברות השוקולד טוענות שאינן יכולות לנטר זאת ולשלוט בכך.
האבקת צמח הקקאו נעשית רק על ידי ברחשים שעלולים להיפגע עקב הדברה.
קיימים טקסים בהם שותים המשתתפים קקאו חזק במיוחד הגורם להתרוממות רוח.
ייתכן שבעבר במרכז אמריקה שימש משקה קקאו להרגעת קורבנות אדם.
פולי הקקאו עוברים תהליך של ייבוש וטחינה על מנת להפיק אבקת קקאו (בספרדית: Cacao, בנאוואטל: Cacahuatl).
אבקת הקקאו משמשת כאחד ממרכיבי השוקולד וכן ממתקים נוספים.
בתחום המגדנאות היא משמשת להכנת מוצרי מאפה שונים, כמו עוגת שוקולד, לעיטור, כמו בעוגת הטירמיסו, ולהכנת משקאות שונים, שהנפוץ שבהם הוא משקה הקקאו, השוקו.
בתהליך ייצור האבקה יש צורך להפריד את אבקת הקקאו מחמאת הקקאו המשמשת, בין השאר, לייצור השוקולד.
אבקת קקאו משמשת להכנת משקאות, מאפים, תבשילים, מוצרי טיפוח העור ועוד.
תוצרי הקקאו משווקים בכל העולם.
באירופה נצרך יחסית הרבה קקאו.
בלגיה מובילה בצריכה הכוללת של 5.5 ק"ג קקאו בממוצע לאדם בשנה.
אבקת קקאו מפולים שגדלו באזורים מסוימים מכילה רמות גבוהות של קדמיום.
ישנן מדינות המנטרות את רמות הקדמיום על ידי בדיקות מעבדיות.
ערך תזונתי של אבקת קקאו
ב-100 גרם אבקת קקאו יש:
13.8 מ"ג ברזל (107% מהצריכה היומית המומלצת)
499 מ"ג מגנזיום (141% מהצריכה היומית המומלצת)
734 מ"ג זרחן (105% מהצריכה היומית המומלצת)
6.8 מ"ג אבץ (72% מהצריכה היומית המומלצת)
מחקר שפורסם ב-2025 מצא שקקאו מכיל תרכובות צמחיות טבעיות בשם פלבנולים המסייעות בהפחתת לחץ דם.
בשל חומציות אבקת הקקאו הרגילה, השימוש במתכון עם אבקת אפייה, שהיא בסיסית, גורם ליצירת תגובה כימית המותירה אחריה משקעים.
באבקת קקאו הנוצרת בתהליך אלקליזציה שהומצא על ידי הכימאי ההולנדי קונרד ון האוטן בשנת 1828 ומכונה "התהליך ההולנדי", מוסיפים לשוקולד אלקלי הסותר את החומציות, ולכן היא פחות חומצית.
אבקה זו היא כהה יותר ובעלת טעם עמום יותר מאבקת קקאו רגילה.
ניתן להשיג אבקת קקאו מטופלת באלקליזציה כמעט בכל מקום בעולם, למעט בארצות הברית.
אבקת קקאו יכולה להיות עשירה בפוליפנולים.
בתהליך אלקליזציה תכולת הפוליפנולים נפגעת.
בין 300 ל-500 פולים משמשים לייצור קילוגרם אחד של שוקולד.
לאחר מכן מוסרת מהם קליפתם על ידי מכונה, שמוציאה מהם גם את הנבט, והם נטחנים בין שלושה צמדי אבנים עד שהם מתקבלים כמשחה קרמית סמיכה.
אבקת הקקאו מיוצרת מנוזל זה על ידי ניקוז חלק מהשמנים מהם מכינים את חמאת הקקאו המשמשת להכנת ממתקים, שוקולד, סבון ותכשירי קוסמטיקה, סחיטה הידראולית או שיטת ברומה.
בתוספת עמילן וסוכר, הנוזל מועבר למכונות ענק שחובצות ומערבלות אותו עד ליצירת שוקולד מתוק.
קצרים היא קומדיית מערכונים ישראלית ששודרה על ידי הזכיינית רשת בערוץ 2 בין השנים 2004–2009, זוכת פרס האקדמיה לטלוויזיה.
"קצרים" מבוססת על תוכנית מערכונים בריטית בשם "The Sketch Show" .
שיר הפתיחה של התוכנית שנקרא "Hir Aj Kam Hir Aj Go", מבוצע על ידי זמר סלובני שנקרא Magnifico.
התוכנית שודרה ב-2004 על ידי הזכיינית טלעד, אך לאחר שזאת הפסידה במכרז של הרשות השנייה והופסקו שידוריה, קנתה ממנה רשת את הסדרה.
הסדרה משודרת כיום בשידורים חוזרים בערוצי הבידור.
אופי התוכנית הוא קצבי ומהיר - בכל תוכנית כ-30 מערכונים בני 15 שניות עד שלוש דקות לכל היותר.
הדגש בתוכנית הוא על סיטואציות מחיי היום-יום ועל שורות מחץ, ואין בה חיקויים של דמויות מפורסמות או סאטירה פוליטית, אם כי בחלק גדול מן המערכונים נמתחת ביקורת מרומזת על נורמות חברתיות.
בעונה הראשונה והשנייה, הסדרה התבססה ברובה על מערכונים קצרים בעלי פואנטה מהירה וקולעת, אך בעונה השלישית והרביעית, המערכונים התארכו.
הסדרה התאפיינה בסטים רבים ושונים בהם צולמו המערכונים, בין השאר בדירה, ברחוב, במשרד, ברכב או במקומות בילוי דוגמת מסעדה, בית קולנוע, חוף וכו'.
כל מערכון בסדרה הוא עצמאי וכמעט ללא זיקה למערכונים הקודמים.
בחלק מן הפרקים, מערכונים מסוימים חזרו על עצמם מס' פעמים תוך כדי הפרק, לצורך הדגשת האלמנט הקומי.
בשל אופייה הקליל, זכתה הסדרה לפופולריות רבה ולאחוזי מדרוג גבוהים במשך כל עונותיה.
ב-2006 יצאה העונה הראשונה של "קצרים" על גבי DVD, ועם הצלחת שתי העונות הוחלט להפיק עונה נוספת.
בעונתה השנייה הייתה מועמדת התוכנית לפרס מסך הזהב.
ביולי 2007 עלתה העונה השלישית ובשנת 2009 שודרה העונה הרביעית והאחרונה של הסדרה, במהלכה זכתה הסדרה בפרס האקדמיה לטלוויזיה בקטגוריית "תוכנית המערכונים הטובה ביותר".
בשנת 2007, נמכרה הסדרה לחברה אוקראינית אשר הפיקה אותה מחדש ברוסיה ובחבר המדינות.
קקדו (שם מדעי: Cacatua) הוא עוף ממשפחת הקקדואיים.
הסוג קקדו מונה 11 מינים שונים.
הידועים שבהם: קקדו צהוב-ציצית, קקדו אמברלה וקקדו גאלה (ורוד חזה).
מוצאם של הקקדו באוסטרליה ומשקלם מגיע לחצי קילוגרם ואף יותר.
מזונם העיקרי הוא פירות וגרעינים למיניהם.
בשבי, רצוי להאכילם בכופתיות מיוחדות לתוכים גדולים.
תוכי זה רועש במיוחד וידוע באינטליגנציה גבוהה מהרגיל.