tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
באוניברסיאדה שנערכה בנאפולי בתחילת יולי 2019 זכה פריגודה ב-3 מדליות, 2 זהב ו-1 כסף.
מדליות זהב, במשחה ל-50 מטר חזה בתוצאה של 26.99 שניות ובמשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:08.88 דקות ומדליית כסף במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 59.50 שניות, אחרי יאן פינרטי מארצות הברית שקבע שיא אוניברסיאדה חדש של 59.49 שניות.
שבועיים לאחר מכן, באליפות העולם שנערכה בקוואנגג'ו, קוריאה הדרומית בסוף יולי הוא זכה במדליית ארד במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בשיא לאומי חדש של 3:28.81 דקות, אחרי בריטניה שקבעה שיא אירופה חדש של 3:28.10 דקות וארצות הברית (3:28.45 דקות), כשחיין שני הוא קבע ב"זינוק שליחים" תוצאה של 58.65 שניות.
נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי במשחה ל-50 מטר חזה בשיא לאומי חדש של 26.72 שניות, 3 מאיות ממדליית ארד ובמקום רביעי במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב משולב בשיא לאומי חדש של 3:40.78 דקות, 10 מאיות ממדליית ארד, כשחיין שני הוא קבע ב"זינוק שליחים" תוצאה של 58.22 שניות.
באולימפיאדת טוקיו (2020) סיים פריגודה במקום 11 במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 59.44 שניות.
קירית אונגול הוא מקום בלגנדריום של טולקין שבו פרודו מורעל על ידי העכבישה שילוב וסם לוקח ממנו את הטבעת.
בדרכם אל מורדור, פרודו בגינס, סם גמג'י וסמיאגול (גולום) נתקלים במעבר קירית אונגול.
שם, לפני הרבה זמן סמיאגול, וחברתו העכבישה שילוב, רקמו תוכנית: שילוב תהרוג את פרודו, וסמיאגול את סם.
כשהם מגיעים למאורת שילוב, אז גולום בחשכה עוזבם והולך אל שילוב.
כשהם שומעים לחשושים, פרודו מוציא את צלוחית גלדריאל ששמור בה כוכב אארנדיל, ורואה לראשונה את שילוב.
אז היא רודפת אחריו וסם מנסה להדביקו.
הם מתגוששים בזמן שפרודו ושילוב מנהלים קרב.
שילוב מרעילה את פרודו, והוא פוגע בה קשה.
פגיעה כזאת לא ראתה מאז ברן.
סם, לאחר שסמיאגול ברח, רץ אל פרודו ורואה אותו מוטל כמעט כמו מת.
עכשיו הבין: המראה שראה במראת גלדריאל לא פרודו ישן, אלא פרודו מת.
הוא לוקח את עוקץ, צלוחית גלדריאל, והטבעת והולך.
אך אורקים בשם גורבג ושגרט מגיעים, ורואים שפרודו לא מת ותופסים אותו.
הם מביאו לצריח קירית אונגול, שם מפשיטים אותו, ושגרט וגורבג רבים על שריון המיתריל של פרודו.
סם מנצל את ההזדמנות ומציל את פרודו.
קיריל חנקין היה סופר, עיתונאי ומתרגם סובייטי ממוצא יהודי.
הוא היה בן דוד של האחים חנקין.
קיריל חנקין נולד בפטרוגרד למשפחת שחקני תיאטרון ממוצא יהודי.
בהיותו ילד הוא עבר עם הוריו לפראג, לברלין ובסופו של דבר לפריז.
בהיותו סטודנט באוניברסיטה קיריל חנקין התנדב והשתתף במלחמת האזרחים בספרד, הוא לחם בשורות יחידה שהורכבה בעיקר מפולנים.
באותה תקופה הוא גויס לשורות הנ.ק.וו.ד.
ושיתף פעולה עם אלכסנדר אורלוב, ראש שרותי הביון הסובייטי בספרד.
לאחר סיום הלחימה הוא חזר לצרפת וסיים את לימודיו באוניברסיטת פריז.
באותה תקופה אביו שהיה בסדרת הופעות בארצות הברית חלה וקיריל חנקין עבר לארצות הברית.
בשנת 1940 כל המשפחה חזרה לברית המועצות.
בשנת 1941, לאחר פלישת הנאצים לברית המועצות, חנקין חזר לפעילות בשרות הביון הסובייטי.
לאחר סיום קורס, הוא היה צריך לעבור ליוגוסלביה.
בהיותו חולה הוא נותר בברית המועצות, יתר חברי המשלחת נתפסו על ידי הגרמנים ונהרגו.
לאחר סיום מלחמת העולם השנייה קיריל חנקין עבד במשרד למתרגמים צבאיים ופעל במסגרת שרות רדיו מוסקבה בשפה הצרפתית.
בשנות ה-60 של המאה ה-20 הוא ואשתו נשלחו לפראג.
בעקבות השתתפות בהפגנות לאחר הפלישה הסובייטית לצ'כוסלובקיה הם הוחזרו למוסקבה.
בתחילת שנות ה-70 של המאה ה-20 קיריל חנקין ביקש אישור לעזוב את ברית המועצות, אך סורב.
הוא התחיל לשתף פעולה עם אנדריי סחרוב ומתנגדי משטר נוספים.
בשנת 1973 הוא קיבל אישור לעזוב לישראל.
לאחר סיור של חצי שנה בארצות הברית, קיריל חנקין חזר לישראל והיה כותב של רדיו אירופה החופשית בישראל.
בהמשך הוא עבר למינכן בנוסף לעבודה רדיו הוא כתב מספר ספרים לנושאים פוליטיים שזכו להצלחה ותורגמו למספר שפות.
קיריל אנדרייביץ' זייצב הוא שחקן תיאטרון וקולנוע רוסי.
חתן פרס נשר הזהב בקטגוריית השחקן הטוב ביותר על תפקידו כסרגיי בלוב בסרט "מתקדמים למעלה".
קיריל אנדרייביץ' זייצב נולד בעיר וולגוגרד.
מגיל צעיר אהב מוזיקה וריקודים ושיחק כדורסל.
בשנת 2005, לאחר שסיים את לימודיו בבית הספר, עזב זייצב לסנקט פטרבורג ונכנס לאקדמיה הימית הממלכתית על שם האדמירל מקארוב בפקולטה לניווט.
במהלך לימודיו נסע לאירופה ולמד בארצות הברית.
בשנת 2011 סיים זייצב בהצלחה את האקדמיה ועזב לריגה.
לאחר שראה הכרזה כי איגור קונייב וילנה צ'רנאיה אוספים שחקנים לקורס משחק בתיאטרון הרוסי בריגה על שם של מיכאיל צ'כוב, הוא החליט לנסות את מזלו כשחקן והתקבל לקבוצת התיאטרון.
בין יצירותיו התיאטרליות ניתן למנות הופעות בהצגות כמו "היער", "שני ג'נטלמנים מוורונה", "המלך ליר", "הנסיכה מרי", שם גילם את גריגורי פצ'ורין ועוד.
בשנת 2016 כיכב באחד התפקידים הראשיים בסרט הרוסי "מתקדמים למעלה", כשגילם את הכדורסלן הסובייטי האגדי סרגיי בלוב.
בשנת 2018 גילם את התפקיד הראשי - ג'ון מקנזי האמריקאי, שהגיע לעבוד בוועדת החקירות של רוסיה, בסדרת הטלוויזיה "השוטר".
מאז 2018 משתף פעולה עם התיאטרון המחוזי במוסקבה.
הוא מגלם את ניקולאי הראשון בהצגה בבימויו של סרגיי בזרוקוב "פושקין" ומגלם את אראסט פנדורין בהצגה "הרפתקאותיו של פנדורין".
2012 - "שיר יער" - וודיאנוי, במאים: איגור קונייב וילנה צ'רנאיה
2012 - "יער" - פיוטר אוסטרובסקי; במאי: איגור קונייב
2013 - "אמנם הפגישה התקיימה, אבל ..." - מקסים קוזמיש סאליטוב; במאי: ילנה צ'רנאיה
2013 - "מפקד האדון" - מרקיז ד'אורסיני; במאי: איגור קונייב
2014 - "שני ג'נטלמנים מוורונה" - קורטייר; במאי: איגור קונייב
2014 - "מלכת השלג" - צבי; במאית: רנטה סוטיריאדי
2015 - "ברכת האהבה" - טוטס, הנודד; במאי: איגור קונייב
2016 - "הערות הצייד" - פנטלי ירמיך צ'רטופנוב; במאי: ילנה צ'רנאיה
2017 - "האיש הטוב מסזואן"; במאי: אלמר סנקוב
2017 - "המלך ליר" - אדמונד; במאי: וייסטור קאיריש
2018 - "פושקין" - ניקולאי הראשון; במאי: סרגיי בזרוקוב
2019 - "הרפתקאותיו של פנדורין" - פנדורין'' - הצגה בלשית המבוססת על הרומן מאת בוריס אקונין "לווייתן"; במאית: טטיאנה וודוביצ'נקו
2014 - קווסט (סדרת טלוויזיה)
2017 - טרוצקי - פיודור רסקולניקוב
2019 - גודונוב - קוליבנוב
2022 - אטרנה - ליונל סאוויניאק
2017 - וירוס - ליאוניד בורזק
2017 - מתקדמים למעלה - סרגיי בלוב
2018 - גוגול: נקמה נוראית - קזימיר מזובייצקי
2019 - גוגול - קזימיר מזובייצקי
2019 - ברית ההצלה - מיכאיל בסטוז'ב
2020 - מחליקיים של כסף - הנסיך ארקדי טרובצקוי
2020 - הבוגאטיר האחרון: שורש הרע - פיניסט
2019 - חתן פרס נשר הזהב בקטגוריית השחקן הטוב ביותר בתפקיד משנה - על תפקיד כשחקן הכדורסל הסובייטי סרגיי בלוב בסרט העלילתי "מתקדמים למעלה".
2019 - מועמד לפרס TEFI בקטגוריית "השחקן הטוב ביותר בסרט טלוויזיה / סדרת טלוויזיה" על תפקידו כג'ון מקנזי בסדרת הטלוויזיה "השוטר".
קיריל אלכסייביץ' קליימיונוב הוא עיתונאי, מנחה רוסי, סמנכ"ל הערוץ הראשון - ראש אגף תוכניות המידע וחבר בדירקטוריון הערוץ הראשון ברוסיה.
קליימיונוב במוסקבה, אביו עבד המכון לפיזיקה כימית.
אמו, בוגרת הפקולטה לפילולוגיה מאוניברסיטת מוסקבה, שעבדה כעיתונאית.
הוא למד באוניברסיטת הלסינקי בשנת 1991 ובשנת 1994 למד במחלקת הרומנו-גרמנית של הפקולטה לפילולוגיה באוניברסיטת מוסקבה.
הוא דובר פינית, אנגלית, שוודית ורוסית.
חובב ספורט מים, שחייה והוקי קרח ובעת לימודיו במוסקבה גם למד סמבו.
מחשיב עצמו כאוהד של מועדון הכדורגל ספרטק.
קיריל סמיונוביץ סרברניקוב הוא במאי תיאטרון וקולנוע ומעצב תיאטרון רוסי.
מאז 2012 שימש מנהל אמנותי של מרכז גוגול במוסקבה ותואר כאחד מבמאי התיאטרון המובילים ברוסיה.
במאי 2025 קיבל סרברניקוב את עיטור לגיון הכבוד של צרפת.
סרברניקוב נולד לאב יהודי ולאם אוקראינית.
אביו היה מנתח ואילו אמו הייתה מורה לשפה וספרות רוסית.
לאחר שסיים את לימודיו באוניברסיטת רוסטוב עם תואר שני בפיזיקה בשנת 1992. לסרברניקוב אין השכלה בתחום התיאטרון אך ביים את הצגת התיאטרון הראשונה שלו בשנת 1994 והמשיך לביים סרטוני מוזיקה ופרסומות.
בשנת 2001 העלה את ההפקה הראשונה שלו במוסקבה.
הוא העלה הפקות דרמה בתיאטרון צ'כוב במוסקבה, בתיאטרון הלאומי הלטבי ובתיאטרון האומות והיה פעיל בהפקות אופרה לתיאטרון מרינסקי ותיאטרון בולשוי ברוסיה, שם היה גם במאי במה ומעצב בלט, אופרה של שטוטגרט בגרמניה.
סרברניקוב הוא אחד הבמאים האמנותיים של פסטיבל הטריטוריה במוסקבה.
מאז 2008 הוא פרופסור בבית הספר של התיאטרון האמנותי במוסקבה.
הפקותיו הוצגו בפסטיבל ווינר פסטווכן ובפסטיבל אביניון.
סרטיו הוקרנו בפסטיבל קאן פסטיבל לוקארנו, פסטיבל רומא ופסטיבל הקולנוע הבינלאומי בוורשה בו זכה סרטו יום יורי בפרס הגדול.
בשנת 2012 מונה למנהל האמנותי של מרכז גוגול.
ב-23 במאי 2017 פשטו סוכנויות אכיפת החוק על דירתו של סרברניקוב ומתקני מרכז גוגול בקשר למעילות לכאורה ב"סטודיו השביעי", עמותה שהוקמה על ידי סרברניקוב.
כמה מדמויות התרבות הבולטות ברוסיה ראו בפשיטה המתוקשרת על דירתו כצעד פוליטי שנועד להרתיע את סרברניקוב ואחרים מלבקר את הממשלה.
סרברניקוב מתח ביקורת על הסיפוח הרוסי של קרים בשנת 2014 ותמך בקהילה הלהט"בית ברוסיה).
ולדימיר אורין, ויבגני מירונוב, בין השאר, במאי 2017 הביעו את תמיכתם בסרברניקוב במכתב שהועבר לנשיא ולדימיר פוטין.
מקורות אחרים אומרים כי בסך הכל קצת יותר ממיליון רובל.
סרברניקוב הוכנס למעצר בית עד 19 באוקטובר.
במאי השביעי לשעבר של הסטודיו, יורי איטין, כבר הוכנס למעצר בית ב-31 במאי 2017. רואת החשבון הראשית לשעבר של הסטודיו השביעי, נינה מסליאבה, מסרה את הצהרתה למשטרה ומוחזקת במעצר מאז.
ב-26 ביוני 2020, נערך משפטו של סרברניקוב, במהלכו הואשם בגנבת 129 מיליון רובל באמצעות הונאה והטעייה, כשהפרקליטות דורשת עונש של 6 שנות מאסר.
בסופו של דבר, בית המשפט גזר 3 שנות מאסר על תנאי וקנס של 800 אלף רובל.
ב-28 במרץ 2022 בית המשפט בחמובניקי, מוסקבה הסיר את הרישום הפלילי מהבמאי ולאחר ששילם את הקנס שהוטל עליו למשרד התרבות, בית המשפט קיבל את עתירתו לבטל את עונש המאסר והוא שוחרר.
ב-29 במרץ 2022 נמלט מרוסיה לצרפת.
פרס אירופה למציאות תיאטרלית חדשה בחסות הנציבות האירופית (2017)
קיריל ניקולאייביץ' לבניקוב הוא שופט כדורגל מקצועי ברוסיה, בעבר כדורגלן.
קיריל לבניקוב נולד בלנינגרד למשפחת כדורגלן ושופט כדורגל ניקולאי לבניקוב.
מאז 2013 שופט במשחקי ליגת העל הרוסית.
הוא נכלל בצוות שופטים של מוקדמות מונדיאל 2022 ובמרץ 2021 היה שופט במשחק של אנגליה מול סן מרינו.
קיריל דמיטרייביץ' קפלנקו הוא כדורגלן בלארוסי, שמשחק כקשר מרכזי בספרטק קוסטרומה ובנבחרת בלארוס.
קפלנקו הוא בוגר האקדמיה של באטה בוריסוב וקרסנודאר וזומן לסנקט פטרבורג בגיל 21. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה הלאומית במדי זניט-2 ב-22 ביולי 2017 במשחק נגד טיומן.
הוא זומן להרכב הקבוצה הבוגרת וערך את הופעת הבכורה בפרמייר ליג הרוסי במדי זניט ב-18 בספטמבר 2017, במשחק נגד אופה.
ב-21 בפברואר 2020 הושאל לאורנבורג עד יולי אותה שנה ובהמשך חוזהו הוארך עד סוף עונת 2020/2021.
כשעבר לרוסיה, הוא קיבל אזרחות רוסית והוא זומן לנבחרת הצעירה של רוסיה בספטמבר 2018. בסתיו 2017 הוא זומן לנבחרת הנוער של בלארוס למשחקי מוקדמות יורו עד 21 מול צ'כיה ויוון, אך דחה את ההזמנה, תוך ציון כוונתו לייצג את רוסיה.
אחיו הגדול ניקיטה קפלנקו הוא גם כדורגלן, המשחק בליגת העל הבלארוסית בכדורגל ושיחק במדי דינמו מינסק.
קיריל פולוחין הוא שחקן טלוויזיה, תיאטרון וקולנוע רוסי.
קיריל פולוחין נולד ב-3 במאי 1969 בלנינגרד למשפחת דיילת אוויר.
זמן קצר לאחר לידתו ההורים התרגשו ולמעשה פולוחין גדל עם אב חורג שהיה רופא שיניים.
לאחר סיום בית הספר, פולוחין שירת בצבא.
תוך זמן קצר לאחר שחרורו הוא התקבל ללימודי רפואה בבית ספר לאחיות.
במהלך הלימודים קיריל פולוחין החל להשתתף בהצגות תיאטרון לחובבים שפעל ליד בית הספר בו הוא למד.
באחד ההצגות ביקר מורה למשחק והוא המליץ לקיריל הצעיר ללמוד משחק באופן מקצועי.
בעקבות כך, פולוחין עזב לימודי רפואה והחל ללמוד משחק תיאטרון בבית הספר לשחקנים בלנינגרד.
פולוחין סיים את לימודיו בשנת 1999 ובאותה שנה התקבל לצוות של תיאטרון הדרמה הגדול בו עובד עד היום.
בתחילת המאה ה-21 קיריל פולוחין החל להצטלם בסדרות טלוויזיה וסרטי קולנוע.
השתתף גם בצילומי הסדרה טופי.
במהלך הלימודים קיריל פולוחין הכיר את אשתו לעתיד, גם היא שחקנית.
קיריל קיארו (באסטונית: Kirill Käro; נולד ב-24 בפברואר 1975) הוא שחקן רוסי ממוצא אסטוני.
הוא ידוע בעיקר כששיחק את הדמות הראשית בסדרה "המרחרח" (2013–2017).
כמו כן, כיכב בסדרות שהופצו על ידי נטפליקס - "טובים מאיתנו" (2019) בתפקיד גאורגי ספרונוב, וכסרגיי בסדרת הטלוויזיה הצלה (2020).
אביו קפטן בצי הסובייטי ממוצא אסטוני-רוסי מעורב, ואמו הרוסייה הייתה מורה.
בן דודו הוא השחקן וולי קיארו.
לאחר שסיים את לימודיו בבית הספר התיכון בלאסנאמיי בשנת 1992, הוא נכנס לקורס משחק בן חמש שנים במכון התיאטרון בוריס שצ'וקין במוסקבה, רוסיה.
לאחר סיום לימודיו בשנת 1997, המשיך קיארו לעבוד במכון התיאטרון בוריס שצ'וקין בהדרכתו של ארמן ג'יגרחניאן.
קיארו חזר לטאלין בשנת 1999, שיחק בתיאטרון הרוסי במשך חמש שנים, לפני שחזר למוסקבה לתיאטרון 'פרקטיקה' בשנת 2004.
הקריירה של קיארו בקולנוע ובטלוויזיה החלה בשנת 2008 עם תפקידים קטנים שונים.
בשנת 2013 הוא קיבל את התפקיד הראשי בסרט "המרחרח", עליו זכה בפרס איגוד מפיקי הסרטים והטלוויזיה בקטגוריה "השחקן הטוב ביותר".
בשנת 2019 שיחק תפקיד ראשי כגאורגי ספרונוב בסדרת המותחן הרוסית טובים מאיתנו.
בשנת 2020 כיכב כסרגיי בתפקיד ראשי בסדרה הצלה שנרכשה על ידי נטפליקס ושודרה באוקטובר 2020.
שנה סדרה דמות / הערות 2005 כוח קטלני גאריק 2007 חיסול אחיינו של סלבה / שקטל (2 פרקים) 2008 כסף לאהבה (סרט טלוויזיה) 2008 ולרי חרלמוב.
קיריל טרוסוב הוא כנר ומורה לכינור גרמני.
קיריל טרוסוב החל לנגן בכינור בגיל ארבע ולמד אצל אירינה אטיגון בקונסרבטוריון של סנקט פטרסבורג.
בשנת 1990 עברה משפחתו לגרמניה, שם המשיך את לימודיו בבית הספר למוזיקה בליבק ובמכללה למוזיקה ומחול בקלן עד 2005 אצל הפרופסור זכר ברון.
הוא המשיך ללמוד אצלו במשך שנה בבית הספר למוזיקה ע"ש המלכה סופיה במדריד.
את לימודיו סיים אצל כריסטוף פופן בבית הספר הגבוה למוזיקה ותיאטרון מינכן עם תואר שני באמנויות (Konzertexamen / Meisterklasse).
בין המנטורים שלו היו איגור אויסטרך ויהודי מנוחין.
בשנת 1990 ערך הופעת בכורה במוסקבה, עם התזמורת הרוסית הלאומית בניצוחו של ארנולד כץ.
הוא עבד עם מנצחים בעלי שם בינלאומי, בין היתר עם סר נוויל מרינר, דניאלה גאטי, לורנס פוסטר, ייז'י בלוהלאווק, דייוויד שטרן, כריסטוף פופן, ולדימיר ספיבקוב, מיקו פרנק, קשישטוף אורבנסקי ולואי לאנגרה.
בשנת 2010 הוא החליף את גדעון קרמר בתיאטרון שאנז אליזה בפריז בקונצרט של תזמורת הלאומית של צרפת בניצוחו של דניאלה גאטי.
הוא ניגן את קונצ'רטו לכינור מספר 1 של בלה בארטוק ואת "מוזיקה לכינור ותזמורת" מאת רודי שטפאן.
הקונצרט הועבר בשידור חי ברדיו צרפת וזכה לשבחים רבים בעיתונות המוזיקה.
כסולן ומוזיקאי קאמרי ומורה, טרוסוב מוזמן באופן קבוע לפסטיבלים שונים בהם: פסטיבל ורבייה, פסטיבל מנוחין גשטאד, פסטיבל המוזיקה שלזוויג-הולשטיין, לודוויגסבורגר שלוספסטפילה ואקדמיית קרונברג בפרנקפורט.
אולמות הקונצרטים שבהם הופיע כוללים את: הפילהרמונית הברלינארית וקונצרטהאוס ברלין, קונצרטחבאו באמסטרדם, ארמון הבוז-ארטס של ברוקס, תיאטרון שאטלט, תיאטרון שאנז אליזה והאודיטוריום של לובר בפריס, דה-דואלן ברוטרדם כמו גם אודיטוריו נסיונל דה מוזיקה במדריד.
בשנים 2011–2014 הוא היה עוזרו של פרופסור כריסטוף פופן בבית הספר הגבוה למוזיקה ולאמנויות הבמה במינכן.
טרוסוב מעביר כיתות אמן לנגינה בכינור ולמוזיקה קאמרית בגרמניה ומחוצה לה.
לעיתים קרובות הוא משתתף בפרויקטים באקדמיית קרונברג בפרנקפורט.
בשנת 2013, הוא סייר בסין עם התזמורת הקאמרית של פסטיבל ורבייה, הסיור היה הצלחה אדירה.
הוא ביצע את "ארבע העונות" מאת אנטוניו ויוואלדי ואסטור פיאצולה.
בנוסף לעבודתו כסולן ומורה, קיריל טרוסוב הוא גם מוזיקאי קאמרי ומשתף פעולה עם אמנים כמו יורי בשמט, גוטייה קפוסון, יוליה פישר, סול גאבטה, נטליה גוטמן, פרנס הלמרסון, דניאל הופ, מישה מייסקי, ג'וליאן קוונטין., יוליאן רחלין, היינריך שיף, דמיטרי סיטקובצקי, יוג'ה ואנג וכריסטיאן זכריה.
בשנים 2014, 2016 קיריל טרוסוב היה שופט בתחרות הבינלאומית שונפלד בסין.
1997–2006 טרוסוב ניגן בכינור אנטוניו סטרדיווארי "לה רנייאר" משנת 1727, בבעלות חברת מוצרי LVMH (לואי ויטון מואט הנסי)
מאז שנת 2006 מנגן קיריל טרוסוב על כינור אנטוניו סטרדיווארי "הברודסקי", עליו ניגן לראשונה אדולף ברודסקי מוזיקה של פיוטר איליץ' צ'ייקובסקי ב-4 בדצמבר 1881.
1993 – פרס ראשון בתחרות הכינור הבינלאומית אולג כגן
1993 – חתן פרס בתחרות יהודי מנוחין הבינלאומית לכנרים צעירים בפולקסטון
1994 – פרס ראשון בתחרות הכינור הבינלאומית של הנריק ויניאבסקי
1994 – "דוידוף פרייז" בפסטיבל המוזיקה שלזוויג-הולשטיין
1995 – "רויטרס – מלגה" בפסטיבל ורבייה
1998 – פרס התרבות האירופי "פרו-אירופה" Europäischer Kulturpreis
קיריל אולגוביץ' קפריזוב הוא חלוץ הוקי קרח, קפטן חלופי (alternate captain) במועדון מינסוטה ויילד מליגת ההוקי הלאומית (NHL).
קפריזוב ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת ההוקי הקונטיננטלית כששיחק במדי מטלורג נובוקוזנצק במהלך עונת 2014/15, לאחר שגויס לראשונה בדראפט הנוער 2014. קפריזוב גויס על ידי מינסוטה וויילד מליגת NHL בסיבוב החמישי בדראפט הכניסה ל-NHL לשנת 2015, כשהוא גורף 135 נקודות בסך הכל.
ב-21 באוגוסט 2015חתם קפריזוב על הארכת חוזה לשלוש שנים במועדון מטלורג נובוקוזנצק.
ב-2 במאי 2016 הושאל לסלבאט יולאייב אופה הבשקירית.
בשנת 2017 עבר לצסק"א מוסקבה במדיה שיחק בגמר גביע גאגרין בעונת 2018 ובעונת 2019 זכה עמה בטורניר היוקרתי.
במהלך עונתו האחרונה עם צסק"א בעונת 2019/20, קפריזוב קבע שיאי קריירה עם 33 שערים, 29 בישולים ו-62 נקודות.
הוא רשם את שערו ה-100 בקריירה ב-15 באוקטובר 2019 והפך לשחקן הצעיר ביותר בתולדות KHL שעשה זאת, בגיל 22 ו-172 יום.
בעונת שלאחריה הציג קפריזוב ארבע נקודות בסבב הסדרה הראשון של צסק"א מול טורפדו ניז'ני נובגורוד לפני שהעונה בוטלה בגלל מגפת COVID-19. עם זאת, הוא ושאר שחקני צסק"א זכו בתואר אלופת רוסיה על סמך תוצאות העונה הסדירה.
ב-13 ביולי 2020 חתם קפריזוב על חוזה לשנתיים עם מינסוטה ווילד האמריקאית.
החוזה כלל את עונת 2019/2020, שהושבתה באמצעה.
קפריזוב ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת NHL ב-14 בינואר 2021 מול הלוס אנג'לס.
הוא צבר שלוש נקודות, כולל שער הניצחון במשחק בהארכה, בניצחון 4–3 של הוויילד והפך לשחקן הראשון בהיסטוריה של NHL שקלע שלוש נקודות ושער הארכה בהופעת הבכורה שלו והפך גם לשחקן השלישי בהיסטוריה של NHL שכבש שער הארכה בהופעת הבכורה שלו.
לאחר מכן הוא נבחר לכוכב השבוע הראשון של ה-NHL לשבוע שהסתיים ב-17 בינואר 2021. קפריזוב כבש את השלושער הראשון שלו ב-NHL ב-12 במרץ 2021 בניצחון 4–0 על אריזונה קויוטס.
קפריזוב שיחק במדי נבחרת רוסיה באליפות העולם עד גיל 18, באליפות העולם לנוער ובאליפות העולם שבחסות IIHF.
הוא היה השחקן הצעיר ביותר בנבחרת רוסיה באולימפיאדת החורף 2018 בפיונגצ'אנג, דרום קוריאה, כשזו זכתה במדליית זהב.
קירילו אולכסיוביץ' בודאנוב (באוקראינית: Кирило Олексійович Буданов; נולד ב-4 בינואר 1986) הוא קצין אוקראיני בדרגת בריגדיר גנרל, המכהן החל מ-2026 כראש לשכת נשיא אוקראינה, וולודימיר זלנסקי.
בעבר כיהן כראש מנהלת המודיעין הראשית של משרד ההגנה של אוקראינה, מנגנון המודיעין הצבאי האוקראיני.
בודאנוב נולד ב-4 בינואר 1986 בקייב, בירת אוקראינה, תחת ברית המועצות.
בודאנוב סיים את לימודיו במכון אודסה של כוחות היבשה האוקראיניים ב־2007, והחל לשרת בכוחות המיוחדים של מנהלת המודיעין הראשית של משרד ההגנה של אוקראינה.
מאביב 2014 בודאנוב לחם במלחמה בדונבאס, ובה נפצע.
לפי ערוץ הטלוויזיה רוסיה-24, בודאנוב וקצינים נוספים מהמודיעין הצבאי האוקראיני, השתתפו בתקרית ליד העיר ארמיאנסק שבקרים באוגוסט 2016.
ב-4 באפריל 2019, נערך ניסיון כושל להתנקש בחייו, באמצעות פיצוץ מוקש מתחת למכונית שברולט אוונדה ברחוב האקדמאי ויליאמס שבקייב.
משרד התובע הכללי של אוקראינה הודיע על מעצר חשודים ובית המשפט המחוזי של גולוסייבסקי בקייב גזר על שני אזרחים רוסים 7 ו-8 שנות מאסר.
ב־2018–2020 בודאנוב שירת בתפקידים מבצעיים.
לאחריהם מונה לסגן מנהל מחלקה בשירות הביון החוץ של אוקראינה.
ב-5 באוגוסט 2020, נשיא אוקראינה וולודימיר זלנסקי מינה את קולונל בודאנוב לראש מינהלת המודיעין הראשית של משרד ההגנה של אוקראינה (מנגנון המודיעין הצבאי האוקראיני).
בתפקיד זה, בודאנוב החליף את וסיל בורבה.
ב-24 באוגוסט 2021 הוענקה לו דרגת בריגדיר גנרל.
בנובמבר 2021 פרסם דוח מודיעין לפיו רוסיה ריכזה כוחות בגבול ובכוונתה לפלוש לאוקראינה במהלך שנת 2022.
ב-12 באוקטובר 2022 שירות הביטחון הפדרלי של רוסיה קבע שהוא תכנן את פיצוץ המשאית על גשר קרים.
ב-21 באפריל 2023 בית המשפט לפורטובו של מוסקבה עצר אותו שלא בפניו.
בודאנוב הוכנס לרשימת המבוקשים הבינלאומיים של רוסיה.
ב-7 בפברואר 2024 השירות הפדרלי לפיקוח פיננסי של רוסיה הכניס את קירילו בודאנוב לרשימת "טרוריסטים וקיצוניים".
קיריל פטקוב פטקוב (בבולגרית: Кирил Петков Петков; נולד ב-17 באפריל 1980 בפלובדיב, בולגריה) הוא כלכלן ופוליטיקאי בולגרי, אשר כיהן מדצמבר 2021 ועד אוגוסט 2022 כראש ממשלת בולגריה, ומנהיג ביחד עם אסן ואסילב את המפלגה הגדולה באספה הלאומית, מפלגת אנחנו ממשיכים בשינוי.
הוא רכש תואר שני במנהל עסקים מאוניברסיטת הרווארד ועסק במגוון תפקידי ניהול בקנדה ובארצות הברית בארצו, וכן נמנה עם מקימי המרכז לאסטרטגיות כלכליות באוניברסיטת סופיה.
פטקוב שימש כמרצה לכלכלה באוניברסיטת סופיה.
ממאי ועד ספטמבר 2021 כיהן כשר הכלכלה של בולגריה בממשלת המעבר של סטפן יאנב.
בספטמבר 2021 הקים ביחד עם אסן ואסילב את מפלגת "אנחנו ממשיכים בשינוי".
בבחירות שנערכו בנובמבר 2021 , זכתה המפלגה ב-67 מושבים בפרלמנט הבולגרי והייתה למפלגה הגדולה ביותר.
לאחר משא ומתן עם מספר מפלגות ובכללן המפלגה הסוציאליסטית הבולגרית עלה בידי פטקוב להקים קואליציה, ללא תמיכת מפלגתו של בויקו בוריסוב.
ב-13 בדצמבר 2021 זכתה ממשלתו של פטקוב לאמון הפרלמנט ברוב של 134 תומכים לעומת 104 מתנגדים.
ממשלתו קרסה ביוני 2022, ושר העבודה לשעבר גלב דונב מונה לעמוד בראש ממשלת המעבר ב-2 באוגוסט 2022.
קיריל ואדימוביץ' פסיון (באוקראינית: Кіріл Вадимович Фесюн; נולד ב-7 באוגוסט 2002 בצ'רניהיב שבאוקראינה) הוא כדורגלן אוקראיני המשחק בעמדת השוער בקבוצת שחטאר דונצק מליגת העל האוקראינית.
פסיון גדל במחלקת הנוער של יוניסט צ'רניהיב.
ב-8 באוגוסט 2019 חתם בוורסקלה פולטבה מליגת העל האוקראינית, והחל לשחק בקבוצת המילואים של המועדון.
ב-2 במרץ 2021 חתם פסיון בקולוס מליגת העל האוקראינית.
ב-18 בספטמבר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 2-0 על אינהולץ פטרובה במסגרת המחזור השמיני בליגה לעונת .
פסיון נכלל בסגל נבחרת אוקראינה עד גיל 21 לטורניר אליפות אירופה עד גיל 21 בשנת 2023.
קירנה (ביוונית Κυρήνη, קיריני) היא עיר עתיקה בתחומי לוב של ימינו.
העיר נחשבת כמוקדמת והחשובה מבין חמש הערים היווניות (פֵּנְטַפּוֹלִיס) באזור, והיא העניקה למזרח לוב את שמו "קירנאיקה".
קירנה שוכנת בעמק פורה ברמת ג'בל אל-אח'דר , ליד העיר שחאת, כ-10 ק"מ דרומית לחופי הים התיכון, וכ-200 ק"מ צפונית-מזרחית לבנגאזי, והיא נקראת על שם מעיין "קירה" (Κύρα) שהיוונים קידשו לאל אפולו.
בשנת 1982 הוכרו שרידי העיר כאתר מורשת עולמית.
קירנה נוסדה בשנת 630 לפנה"ס על ידי מתיישבים יוונים שהגיעו למקום מסנטוריני (תרה).
לפי המסורת היא הוקמה בידי באטוס אריסטוטליס (Βάττος Aριστοτέλης) שהקימה כ-16 ק"מ דרומית-מערבית מעיר הנמל אפלוניה (כיום מארסה סוסה).
העיר הפכה עד מהרה לחשובה באזור, והגיעה לשיאה במאה ה-5 לפנה"ס.
היא עמדה בקשרי מסחר עם כל הערים היווניות, ונשלטה על ידי מלך מקומי.
באמצע המאה ה-5 לפנה"ס, הייתה קירנה לרפובליקה, ומאה שנה לאחר מכן מסרה עצמה לידיו של אלכסנדר מוקדון.
לאחר מותו של אלכסנדר מוקדון בשנת 323 לפנה"ס, נשלטה קירנה על ידי בית תלמי.
השלטון בעיר הוענק למגאס מקירנה, חתנו של תלמי הראשון, וזה הכריז על עצמו בשנת 276 לפנה"ס כמלך קירנה, הכריז על עצמאותה של העיר וכרת ברית עם הסלאוקים, במטרה לפלוש למצרים.
הפלישה כשלה ולאחר מותו של מגאס בשנת 250 לפנה"ס ומלכותו של מלך נוסף, שנמשכה שנה בודדת, שוב הייתה העיר לרפובליקה, ושבה בשנת 246 לפנה"ס לשליטת בית תלמי.
בשנת 96 לפנה"ס מסר שַליטה של קירנה תלמי אפיון את העיר לידיה של הרפובליקה הרומית, אך העיר שמרה על אוטונומיה.
על פי סטראבון, באותה עת נחלקו תושבי העיר לארבעה מעמדות - אזרחים, חקלאים, תושבים זרים והיהודים שהיוו חלק גדול מהאוכלוסייה.
בשנת 75 לפנה"ס העיר הייתה לפרובינציה הרומית כרתים וקירנאיקה.
מרקוס אנטוניוס מסר את העיר לידיה של קלאופטרה ואוגוסטוס שב ואיחד אותה עם כרתים.
בין התושבים היהודים נמנה לפי המסורת הנוצרית שמעון מקירנה, אשר עזר לישו לשאת את הצלב במהלך דרך הייסורים.
בשנת 116, בתקופת שלטון הקיסר טראיאנוס, פרץ מרד יהודי בעיר, אך דוכא לאחר שגבה מחיר כבד בחיי אדם.
כך תיאר ההיסטוריון דיו קסיוס את האירועים:
לפי אוסביוס מקיסריה, גרם המרד להתדלדלות האוכלוסייה בקירנאיקה במידה כזו, שמספר שנים לאחר מכן הקים אדריאנוס קולוניות חדשות בפרובינציה כדי לשמר את חיות היישוב במקום.
צמח הסילפיום (Silphium) ששימש בהכנת תרופות ותבלינים היה ענף היצוא העיקרי של העיר משך חלק ניכר מההיסטוריה שלה.
ככל הנראה דובר במין של שומר פשוט "ענק" שנוצל עד שנכחד.
שרידי העיר ערוכים במספר צברים עיקריים.
בצפון-מערבו של האתר שוכן מעיין "קירה" המקודש שסביבו נמצאים מקדשי אפולו וארטמיס מהמאה ה-7 לפנה"ס, ומקדש פרספונה, האדס והקטה.
למתחם פולחני זה נוספה סדרה של מבנים גדולים בתקופה הרומית, ובהם מרחצאות טראיאנוס.
בחלקו המערבי של האתר שכן התיאטרון היווני שהיה לאמפיתיאטרון בתקופה הרומית.
בדרום-מערבה של קירנה נישא האקרופוליס ובדרום-מזרחה שוכנים האגורה והפורום הרומי.
מקום זה היה מרכז החיים האזרחיים בעיר ובו ניצבו גם הארכיון, הבולטריון ומספר מקדשי הגיבורים שהידוע שבהם הוקדש לבאטוס הראשון.
צפונית-מזרחית לעיר ניצב מקדש זאוס שחודש על ידי הרומאים והפולחן בו נמשך עד ימיה האחרונים של קירנה.
הנקרופוליס הנחשב אחד הגדולים בעת העתיקה, שוכן במרחק של 10 ק"מ מהעיר לכיוון נמל אפולוניה.
בשנת 2005 התגלו 76 פסלים רומיים באתר המתוארכים למאה ה-2, ואלה השתמרו מתחת לקיר שהופל ברעידת האדמה בשנת 365.
קירניה היא עיר נמל לחוף הצפוני של האי קפריסין, דה פקטו ממוקמת בצפון קפריסין.
העיר משתרעת על חוף הים הצר שבין הים התיכון לרכס הרי קירניה.
קירניה מפורסמת בזכות נופיה והנמל שבה.
עד להקמת הרפובליקה הקפריסאית-טורקית היוותה יעד אטרקטיבי לתיירות פנים וחוץ.
נמל קירניה – המרכז התיירותי של העיר.
טירת קירניה – לפי ההערכה המקובלת נבנתה בידי הביזנטים במאה השביעית, ועברה כיבושים רבים.
באחד מאולמות טירת קירניה שוכן מוזיאון ימי קטן, בו מוצגים מטענה ושרידיה של אניית סוחר יוונית עתיקה משלהי המאה ה־4 לפנה"ס, שנמשו בחפירה ארכאולוגית בשנים 1968–1969. הספינה טבעה לא הרחק מפתח הנמל ונקראת על שם העיר – "הספינה מקירניה".
מוזיאון אייקון – ממוקם בתום המבנה המרשים של כנסיית Arkhangelos ומכיל דיוקנאות של קדושים נוצרים.
בית הקברות בלדוקאן וכנסיית אנדרוס הקדוש.
מוזיאון אמנויות העיצוב - ממוקם בתוך וילה משנות ה־30 של המאה ה־19. התצוגות מכילות יצירות אמנות בסגנונות קולוניאליים ואוריינטלים.
הערים התאומות של קירניה הן:
קיראן דסאי (במלאיאלאם: കിരൺ ദേശായി; נולדה ב-3 בספטמבר 1971) היא סופרת הודית, אשר חיה ועובדת בארצות הברית.
הרומן שכתבה, ירושה של אובדן, זכה בפרס מאן בוקר לשנת 2006 והפך אותה לאשה הצעירה ביותר שזכתה אי-פעם בפרס היוקרתי.
כמו כן, זכה הספר בפרס הסיפורת של חוג מבקרי הספרים הלאומי של ארצות הברית.
דסאי היא בתה של אניטה דסאי, סופרת שהייתה מועמדת לפרס בוקר שלוש פעמים.
דסאי נולדה בצ'אנדיגאר, וגדלה בפונה ובמומבאי.
בגיל 14 עקרה עם משפחתה לאנגליה, ומקץ שנה לארצות הברית, שם למדה כתיבה יוצרת בבנינגטון קולג', באוניברסיטת הולינס, ובאוניברסיטת קולומביה.
הרומן הראשון שלה, מהומה במטע הגויאבות (יצא באנגלית בשנת 1998, בשם Hullabaloo in the Guava Orchard) זכה לשבחים מאת סלמאן רושדי.
הוא זכה בפרס בטי טראסק, אשר מחלקת אגודת הסופרים האמריקאית לרומנים חדשים מאת אזרחי חבר הלאומים הבריטי מתחת לגיל 35. הרומן השני שלה, ירושה של אובדן (2006, יצא בעברית בהוצאת עם עובד בשנת 2008) זכה לביקורות חיוביות בכל העולם, ובפרס מאן בוקר לשנת 2006.
בשנת 2013, זכתה בפרס ברלין מטעם האקדמיה האמריקאית בברלין.
מהומה בגן הגויאבות (כנרת, 1999, תרגם אלכס בן-ארי).
ירושה של אבדן (עם עובד, 2008, תרגם מאיר בן-שלום).
קירנאיקה היא אזור החוף המזרחי של לוב, שהיה ידוע גם בשם פנטפוליס ("חמש ערים") בעת העתיקה, והיא היוותה חלק מהפרובינקיה הרומית כרתים וקירנאיקה, בהמשך חולקה לפנטפוליס לוב ולסיקה סיבית.
בתקופה האסלאמית, האזור זכה לכינוי ברקה, על שם העיר בארכה.
קירנאיקה היה גם שמה של מחוז בחלוקה האדמיניסטרטיבית של לוב האיטלקית מ־1927 עד 1943, ואז תחת שלטון צבאי ואזרחי בריטי מ-1943 עד 1951, ולבסוף תחת ממלכת לוב מ-1951 עד 1963. במובן רחב יותר, השם קירנאיקה מתייחס לכל החלק המזרחי של לוב, שבין קו האורך E16 ל-E25, כולל מחוז כופרה.
קירניאקה גובלת בטריפוליטניה בצפון מערב ובפזאן בדרום מערב.
מלחמת האזרחים בלוב בשנת 2011 החלה בקירנאיקה, נשלטה ברובה על ידי מועצת המעבר הלאומית (שבסיסה בבנגאזי) לאורך רוב המלחמה.
בשנת 2012, גוף המכונה מועצת המעבר של קירנאיקה הכריז באופן חד צדדי על קירניקה כאזור אוטונומי של לוב.
הברברים היו התושבים הקדומים בקירנאיקה, ובאזור התיישב כנראה השבט "בַּרַכִּי".
שרידי השפות הברבריות שדוברו על ידי אבותיהם נמצאים עדיין בשפת האוג'ילה.
הברברים הקדומים ייסדו מספר ערים ומושבות, הן על החוף והן בנאות המדבר הפנימיים.
בעת העתיקה שכנה באזור העיר היוונית ברקה .
בשנת 74 לפסה"נ הפכה קירנאיקה לפרובינקיה רומית.
יהודי קירנאיקה היו אלו שפתחו מרד התפוצות בשנת 115 לספירה.
בשנת 643 לספירה נכבשה קירנאיקה על ידי הערבים בראשות החליף עומר בן אל-ח'טאב, ומאז נקראה בארקה על-שם העיר ההלניסטית שנהייתה לבירת המחוז.
לאחר נפילת הח'ליפות היא שמרה על שם זה, כמסופחת למצרים על ידי הח'ליפות הפאטימית עד לסיפוחה על ידי האימפריה העות'מאנית בשנת 1517; בנגאזי ודרנה היו לערים המרכזיות.
בשנת 1911 הקימה איטליה מושבה בשם החוף הרביעי, שכללה את אזור פזאן בדרום-מערב ואת טריפוליטניה בצפון-מערב.
בשנת 1951 הפכה לוב לממלכה עצמאית, ובשנת 1969 הפכה ל"רפובליקה הערבית הסוציאליסטית הלובית" תחת שלטון הרודנות של מועמר קדאפי.
האזור מאוכלס בשבטים אשר בשנות שלטונו של קדאפי, בניהם נודו מהשלטון, ממשרות בכירות בשירות הציבורי ובצבא וממוקדי הכוח הכלכליים.
עובדה זו גרמה לחבל להיות מוקד תסיסה כנגד שלטונו של קדאפי במהלך ההתקוממות בלוב.
גידול אוכלוסיית קירנאיקה לאורך השנים תאם את הגידול הכללי באוכלוסיית לוב.
על-פי המסורת התיישבו יהודים באל־ג'בל אל־אח'דר, בקירנאיקה שבלוב, זמן־מה לאחר חורבן בית ראשון במאה ה-6 לפנה"ס.
על פי כתבי דיו קאסיוס, לאחר חורבן הבית השני, פרץ בשנים 115–117 בקירנאיקה מרד של היהודים ברומאים הידוע כמרד התפוצות.
הממשל הרומי הצליח לדכא את המרידות וחלק ניכר מאוכלוסיית היהודים באזור נהרג, נמכר לעבדים, או ברח לאזור המדבר בדרום המדינה.
יהודי קירנאיקה בעת החדשה היו ברובם אוכלוסייה ותיקה בני המקום.
חלקם הקטן, בעיקר בעיר טוברוק, היו בני משפחות אמידות שחלקם הגיעו מאירופה ובעיקר מאיטליה.
קהילת יהודי טוברוק נוסדה רק עם כיבושה בידי איטליה בשנת 1911, ובה חיו בין היתר סוחרים יהודים אמידים בלא רובע מיוחד ליהודים, יהודי העיר גם לא שמרו על חזות יהודית, אלא התלבשו והסתפרו כאיטלקים, אך היו כולם דתיים כלומר שומרי מסורת, התפללו בבית הכנסת היחיד בעיר ושילמו את מיסיהם אליו.
בעיר דרנה שבקירנאיקה היה ספר תורה עתיק שהפך מוקד עליה לרגל, ומקור לסיפורי אגדה על תולדתיו.
יום הילולה לספר תורה זה נקבע לערב ראש חודש אלול (כלומר יום לפני ראש החודש).
במלחמת העולם השנייה סבלו היהודים רדיפות והגליה ולחלופין שחרור והשבה למקומם וזאת בשלושה גלי כיבוש בידי הכוחות האיטלקים הפשיסטים והגרמנים הנאצים, ושחרור בידי הבריטים.
בגל השחרור הראשון פגשו היהודים את חיילי הבריגדה העברית והדבר השפיע מאוד על הכיוון הציוני של האוכלוסייה היהודית.
לאחר תום המלחמה בשנת 1945 סבלו היהודים מפרעות, ושוב בשנת 1949 אחרי הקמת המדינה.
בשנות מלחמת העולם השנייה והשואה, יהודי קירנאיקה היו נתונים למצב הפכפך, כיבוש חוזר ונשנה של האזור בידי האיטלקים ובני בריתם הגרמנים, ולעומתם צבאות בריטניה וארצות הברית.
כאשר הכוחות הנאציים שלטו, הם השתמשו ברבעים היהודיים כמקום לתותחי נ"מ וכך חילות האוויר של בנות הברית הפציצו את האזור, החריבו בתי כנסת והרגו יהודים רבים.
היה גם תיעוד של השחתת בתי עלמין ושימוש במצבות האבן לצורך ביצורים.
בעת הכיבוש הגרמני הוגלו יהודי לוב למחנה ג'ארני, וחלקם הוגלו משם למחנות ההשמדה באירופה ושם נרצחו.
בית הכנסת בעיר טוברוק חולל בזמן הכיבוש הפשיסטי, אך בדצמבר שנת 1940 כבשו הבריטים את קירנאיקה, ולאזור הגיעו חיילים ארצישראליים שהתקבלו בשמחה רבה כמושיעים בידי הקהילה היהודית בטוברוק.
בשנת 1941 כאשר האזור נכבש שוב בידי האיטלקים יהודי טוברוק גורשו מן העיר, ובשנת 1942 רוב בני העיר הוגלו למחנה הריכוז ג'אדו (Giado) בלוב.
מתוך כ-2000 יהודי בנגאזי שרדו רק כמה מאות בסוף המלחמה.
באביב ה'תש"ב (1942) הגברים של קהילת דרנה הוגלו בידי האיטלקים למחנה הריכוז ג'אדו שבלוב, ולקחו את ספר התורה העתיק איתם.
יהודים אלו שוחררו שנה לאחר מכן בידי הבריטים וחזרו למקומם בדרנה עם ספר התורה.
הספר הגיע ארצה אחרי מלחמת ששת הימים, דרך איטליה והוא כיום בבית כנסת שערי צדק בנתניה.
עם תום מלחמת העולם השנייה, גברה מאוד העוינות של האוכלוסייה המוסלמית ליהודים, וגם בממשל הבריטי המקומי, אולי מפני שחלק מן הקצינים שהוצבו בלוב היו קודם לכן בארץ ישראל המנדטורית והכירו את פעילות המחתרות נגדם.
נציגות ישראלית רשמית לצורך קליטת העלייה מלוב נפתחה שם תחת המשטר הבריטי בשנת 1949. עד לעצמאות המדינה רוב היהודים הועלו בארץ ויושבו במושבים של הפועל המזרחי.
הנותרים שלא עלו לישראל סבלו מפרעות בעקבות מלחמת ששת הימים.
בתאריך 4 בנובמבר 1949 פרצו מהומות והפגנות בלבנון ובסוריה אשר כללו פרעות נגד היהודים שנותרו שם, והפגנות גדולות נגד מדינת ישראל החדשה.
המהומות דווחו בהרחבה בתקשורת הערבית כמו בעיתון אל אהרם המצרי, ובעיתון המקומי אל לובי.
באותה הזדמנות פרסמו את התוכניות שהוצעו לגבי ישוב היהודים בקירנאיקה ובמיוחד דברי רוזוולט לצ'רצ'יל במלחמת העולם השנייה.
בעקבות זאת ערכו התושבים המוסלמים בטריפוליטאנה פרעות ביהודי הערים.
בקירנאיקה נותר שקט, כי השבט השולט במקום שלט באוכלוסייה.
בקרב יהודי לוב ואצל פלוגת החיילים הארצישראליים שהיו בטריפולי אותה שעה התקבלה הדעה שהמעשה היה פרי תכנון של קצינים עוינים ליהודים בצבא הבריטי, שלא התארגנו לכך בקירנאיקה.
ציטוט מדברי בן-גוריון: "גם כאשר גאתה העלייה מאוד, מעל ומעבר, לא היה ניתן להחזיר הגלגל לאחור, למרות הקשיים הרבים, שנערמו בקליטה בארץ".
קירסטן בקיס (נולדה ב-1967) היא סופרת אמריקאית ילידת שווייץ.
בקיס למדה באוניברסיטת ניו יורק והיא מלמדת כיום בהמפשייר-קולג'.
היא חיה כיום עם בעלה ובנה בוורמונט ועוסקת בכתיבת ספרה השני.
בקיס פרסמה ב-1997 את הרומן "Lives of the Monster Dogs" (תורגם לעברית בשם "חייהם של כלבי המפלצת" בהוצאת יתדות, 1999).
הספר עוסק בכלבים מואנשים, בעלי יכולת דיבור, הנוחתים בניו יורק.
הספר זכה להצלחה רבה ואף נבחר כספר הבולט של השנה על ידי הניו יורק טיימס.
כמו כן היה מועמד לפרס אורנג' וזכה בפרס על שם ברם סטוקר לספר ביכורים בסוגת ספרי האימה.
הספר תורגם לשמונה שפות ועובד למחזה.
קיירן ג'ון פרקינס, OAM הוא שחיין עבר אוסטרלי, אלוף אולימפי, אלוף עולם ושיאן עולם, במשחה ל-1500 מטר חופשי, ואחד השחיינים הגדולים בהיסטוריה למרחקים ארוכים.
פרקינס נולד בבריזביין, קווינסלנד שבאוסטרליה שם הוא למד בתיכון בריזביין בויס.
הוא החל ללמוד לשחות בגיל 8 כחלק מטיפול בפציעות הרבות שהיו לו ברגלו (לאחר שרץ על חלון זכוכית שבור).
בגיל 13 הכישרון שלו בא לידי ביטוי ותחת הדרכתו של מאמנו ג'ון קראו הוא זכה בתואר הלאומי הראשון שלו בשנת 1989 ותואר ראשון במשחקי חבר העמים בשנת 1990.
באליפות העולם בשחייה שנערכה בפרת', אוסטרליה בשנת 1991 פרקינס כמעט וניצח, אך הסתפק במדליית כסף בשיא אישי של 14:50.58 דקות (תוצאה טובה מהשיא העולמי הקודם) אחרי ירג הופמן מגרמניה שקבע שיא עולם חדש בתוצאה של 14:50.36 דקות.
את שיאו העולמי הראשון קבע פרקינס באוגוסט 1991 באליפות הפאן פסיפיק בשחייה במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 7:47.85 דקות, שיפור לשיא של ולדימיר סלניקוב מברית המועצות.
בתחרות עצמה הוא זכה ב-3 מדליות זהב.
באפריל 1992 שבר פרקינס שני שיאי עולם.
באולימפיאדת ברצלונה (1992) הגיע פרקינס כשיאן עולם במשחים הארוכים.
במשחה ל-400 מטר חופשי הוא הפסיד במפתיע את המקום הראשון ליבגני סאדוביי, מחבר המדינות שקבע שיא עולם חדש בתוצאה של 3:45.00 דקות והגיע מעט אחריו ומדליית כסף בתוצאה של 3:45.16 דקות, תוצאה יותר מהירה מהשיא העולמי הקודם שלו.
שלישי סיים אנדרס הולמרץ משוודיה (3:46.77 דקות).
במשחה ל-1500 מטר חופשי פרקינס החזיר לעצמו את הכבוד האבוד עם מדליית זהב ושיא עולם מדהים, 14:43.48 לפני בן ארצו גלן האוסמן (14:55.29 דקות) והשיאן העולמי הקודם ירג הופמן (15:02.29 דקות).
באליפות הפאן פסיפיק בשחייה שנערכה בקובה, יפן בשנת 1993 זכה פרקינס שוב ב-3 מדליות זהב במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 3:49.43 דקות, במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 7:50.51 דקות ובמשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 14:55.92 דקות.
במשחקי חבר העמים שנערכו בוויקטוריה, קולומביה הבריטית בקנדה בשנת 1994 שבר פרקינס את השיאים העולמיים במשחים הארוכים והוכיח שוב את עליונותו.
באליפות העולם בשחייה שנערכה ברומא, איטליה בשנת 1994 זכה פרקינס במדליית זהב במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 3:43.80 והחזיר לעצמו את השיא העולמי שנלקח ממנו על ידי יבגני סאדוביי.
אחריו הגיעו אנטי קאסביו מפינלנד (3:48.55 דקות) שניצח את המשחה ל-200 מטר חופשי ודניון לואדר מניו זילנד (3:48.62 דקות).
הוא זכה במדליית זהב נוספת במשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 14:50.52 דקות לפני בן ארצו דניאל קובלסקי (14.53.42 דקות) ושטפן זסנר מגרמניה (15:09.20 דקות).
באליפות הפאן פסיפיק בשחייה שנערכה באטלנטה בשנת 1995 זכה פרקינס במדליית זהב במשחה ל-1500 מטר חופשי בפעם השלישית ברציפות בתוצאה של 14.58.92 דקות.
באולימפיאדת אטלנטה (1996) פרקינס בקושי עלה למשחה הגמר ב-1500 מטר חופשי.
הוא עלה שמיני ואחרון כשהשיג את השחיין התשיעי ב-24 מאיות השנייה בלבד.
במשחה הגמר הוא שחה במסלול מס' 8. המועמד לניצחון היה בן ארצו דניאל קובלסקי, אך הוא הפתיע והגן על תוארו וזכה במדליית הזהב בתוצאה של 14:56.40 דקות לפני קובסלסקי (15:02.43 דקות) וגרהם סמית' מבריטניה (15:02.48 דקות).
רבים הופתעו שפרקינס המשיך לשחות במיוחד לאחר עלייתו של השחיין האוסטרלי גרנט האקט.
באולימפיאדת סידני (2000) הוא זכה במדליית כסף במשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 14:53.59 דקות אחרי המנצח בן ארצו גרנט האקט ששחה זמן של 14:48.33 דקות ולפני כריס תומפסון מארצות הברית (14:56.81 דקות).
במהלך משחקי חבר העמים בשנת 1994 פרקינס כמעט ונשלח בבושת פנים לביתו לאחר שירה באקדח אוויר בכפר הספורטאים.
המאמן הראשי רצה לשלחו אך לאחר התערבותם של בכירים הוחלט להשאירו.
למרות תדמיתו הנקייה, בשנת 2004 הוא כינה את הלחץ הציבורי שדרש מקרייג סטיבנס לוותר על השתתפות באולימפיאדה לאיאן ת'ורפ שפסל במשחה ל-400 מטר חופשי - "מגעיל".
בשנת 1992 זכה בתואר 'איש השנה הצעיר של אוסטרליה' .
בשנת 1993 זכה במדליית מסדר אוסטרליה.
בשנת 1994 זכה פרקינס בתואר שחיין השנה בעולם.
בשנת 2006 זכה פרקינס להכלל בהיכל התהילה הבינלאומי של השחייה.
בסך הכל פרקינס שיפר 11 פעמים את השיא העולמי.
פעמיים במשחה ל-400 מטר חופשי, 3 פעמים במשחה ל-800 מטר חופשי, 3 פעמים במשחה ל-1500 מטר חופשי, פעמיים במשחה ל-1500 (בריכה של 25 מטר) ופעם אחת במשחה ל-800 מטר (בריכה של 25 מטר).
שיאו העולמי של פרקינס במשחה ל-400 מטר חופשי החזיק מעמד 5 שנים ונשבר על ידי איאן ת'ורפ בשנת 1999.
שיאו העולמי של פרקינס במשחה ל-800 מטר חופשי החזיק מעמד 10 שנים ונשבר על ידי איאן ת'ורפ בשנת 2001.
שיאו העולמי של פרקינס במשחה ל-1500 מטר חופשי החזיק מעמד 9 שנים ונישבר על ידי גרנט האקט בשנת 2001.
קירסטי ליי קובנטרי היא שחיינית זימבבואית ופוליטיקאית לשעבר שכיהנה כשרת הספורט של זימבבואה.
מכהנת כנשיאת הוועד האולימפי הבין-לאומי העשירית, לאחר שנבחרה לתפקיד ב-20 במרץ 2025 והייתה לאישה הראשונה, האפריקאית הראשונה ולצעירה ביותר שנבחרה לתפקיד זה.
כשחיינית היא פעמיים ברציפות אלופה אולימפית (אתונה 2004 ובייג'ינג 2008), פעמיים אלופת עולם (מונטריאול 2005 ורומא 2009) ושיאנית עולם (2008–2012) במשחה ל-200 מטר גב.
בסך הכל זכתה ב-7 מדליות אולימפיות אישיות (2 זהב, 4 כסף ו-1 ארד) בשתי אולימפיאדות וב-8 מדליות אישיות מאליפות העולם (3 זהב ו-5 כסף) בשלוש אליפויות.
נוסף לכך, קבעה שיאי עולם גם במשחים ל-100 מטר גב, ל-200 מטר מעורב אישי (בריכת 25 מטר) ול-400 מטר מעורב אישי (בריכת 25 מטר) ובסך הכל קבעה 7 שיאי עולם חדשים.
קירסטי קובנטרי נולדה בהארארה, בירת זימבבואה.
היא למדה והתאמנה באוניברסיטת אובורן, אלבמה שבארצות הברית בהדרכתו של דייוויד מארש.
בשנים 2003 ו-2004 עזרה לנבחרת השחייה של אובורן לזכות באליפות המכללות של ארצות הברית (NCAA).
באולימפיאדת סידני שחתה קובנטרי 4 משחים.
במשחה ל-100 מטר גב היא סיימה בשלב חצי הגמר במקום ה-12 כללי בתוצאה של 1:02.54 דקות והייתה לשחיינית הראשונה בהיסטוריה של זימבבואה בשלב זה.
במשחה ל-200 מטר מעורב אישי היא סיימה במקום ה-18 בתוצאה של 2:17.73 דקות.
במשחה ל-100 מטר חופשי היא סיימה במקום ה-28 בתוצאה של 57.47 שניות ובמשחה ל-50 מטר חופשי היא סיימה במקום ה-36 כללי בתוצאה של 26.58 שניות.
במשחקי חבר העמים שנערכו במנצ'סטר, אנגליה בשנת 2002. זכתה קובנטרי במדליית זהב במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:14.53 דקות.
בנוסף, היא סיימה פעמיים במקום החמישי, במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:12.47 דקות ובמשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:02.54 דקות.
כמו כן היא סיימה במקום השביעי במשחה ל-50 מטר גב בתוצאה של 29.51 שניות.
באולימפיאדת אתונה זכתה קובנטרי ב-3 מדליות.
מדליית זהב במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:09.19 דקות, לפני סטניסלבה קומארובה מרוסיה (2:09.72 דקות) ורייקו נאקאמורה מיפן (2:09.88 דקות).
במשחה ל-100 מטר גב היא זכתה במדליית כסף בתוצאה של 1:00.50 דקות, אחרי שיאנית העולם נטלי קוגלין מארצות הברית (1:00.37 דקות) ולפני לורה מנאודו מצרפת (1:00.88 דקות).
במשחה ל-200 מטר היא זכתה במדליית ארד בתוצאה של 2:12.72 דקות, אחרי המנצחות יאנה קלוצ'קובה מאוקראינה (2:11.14 דקות) ואמנדה בירד מארצות הברית (2:11.70 דקות).
באליפות העולם שנערכה במונטריאול בשנת 2005 זכתה קובנטרי ב-4 מדליות, 2 זהב ו-2 כסף.
באליפות הפאן פסיפיק בשחייה שנערכה בוויקטוריה, קנדה בשנת 2006 זכתה קובנטרי במדליית ארד במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:13.21 דקות, אחרי ויטני מאייר והוף מארצות הברית וכן במקום הרביעי במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:12.34 דקות, אחרי נאקאמורה, הולצר וטאראמי איגאראשי מיפן.
באליפות העולם שנערכה במלבורן בשנת 2007 זכתה קובנטרי ב-2 מדליות כסף במשחים ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:07.54 דקות, אחרי הולצר (2:07.16 דקות) ולפני נאקאמורה (2:08.54 דקות).
במשחקי כל אפריקה שנערכו באלג'יר, אלג'יריה ביולי 2007 זכתה קובנטרי ב-10 מדליות (7 זהב, 3 כסף).
מדליות כסף במשחים ל-100 מטר חזה ובמשחי שליחות 4x100 מעורב ו-4x200 מטר חופשי.
ב-16 בפברואר 2008 קבעה קובנטרי את שיאה העולמי הראשון, במסגרת סבב תחרויות עולמי של גביע הפרס, בתחרות שנערכה בקולומביה, מיזורי.
השיא הוותיק בן ה-16 שנים וחצי היה שייך לקריסטינה אגרסגי מהונגריה, נקבע באוגוסט 1991 ועמד על 2:06.62 דקות.
באולימפיאדת בייג'ינג זכתה קובנטרי ב-4 מדליות.
מדליית זהב במשחה ל-200 מטר גב כשהגנה על תוארה מהאולימפיאדה הקודמת, בשיא עולם חדש בתוצאה של 2:05.24 דקות (שיא העולם הנוכחי), שנייה סיימה שיאנית העולם הקודמת, הולצר מארצות הברית (2:06.23 דקות), ושלישית סיימה נאקאמורה (2:07.13 דקות).
במשחה ל-100 מטר גב קבעה קובנטרי שיא עולם חדש בתוצאה של 58.77 שניות כבר בשלב חצי הגמר, אך בגמר היא לא הצליחה לממש את עליונותה וזכתה במדליית כסף בתוצאה של 59.19 שניות, אחרי קוגלין (58.96 שניות) ולפני הולצר (59.34 שניות).
במשחה ל-200 מטר מעורב אישי היא זכתה במדליית כסף בתוצאה של 2:08.59 דקות שיפור לשיא העולם הקודם, אך ראשונה סיימה רייס בשיא עולם חדש 2:08.45 דקות ושלישית סיימה קוגלין (2:10.34 דקות).
במשחה ל-400 מטר מעורב אישי היא זכתה במדליית כסף שלישית כשקבעה תוצאה טובה יותר משיא העולם 4:29.89 דקות, אך שוב ראשונה סיימה רייס בשיא עולם חדש 4:29.45 דקות ושלישית סיימה הוף, שיאנית העולם הקודמת (4:31.71 דקות).
באליפות העולם שנערכה ברומא, איטליה בשנת 2009, סיימה קובנטרי במקום הראשון ב-200 מטר גב עם שיא עולם חדש, 2:04.81. מלבד הישג זה הייתה קובנטרי רחוקה משיאיה.
היא סיימה במקום השני ב-400 מטר מעורב אישי בתוצאה 4:32.12 דקות.
במשחה ל-200 מטר מעורב אישי סיימה רביעית בתוצאה של 2:08.94 דקות, המנצחת במשחה זה הייתה אריאנה קוקורס מארצות הברית שקבעה שיא עולם חדש בתוצאה של 2:06.15 דקות.
נוסף לכך, היא סיימה במקום ה-8 במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 59.74 שניות, בו החזיקה בשיא העולם, המנצחת ג'מה ספופורת' מבריטניה קבעה שיא עולם חדש (58.12 שניות).
באליפות העולם שנערכה בשאנגחאי, סין בשנת 2011 סיימה קובנטרי במקום תשיעי במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:12.21 דקות, במקום 13 במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:09.33 דקות, בשלב המוקדמות היא קבעה תוצאה של 2:09.03 דקות ובמקום 14 במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:42.52 דקות.
באולימפיאדת לונדון סיימה קובנטרי במקום שישי במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:08.18 דקות ולא הצליחה לזכות בפעם השלישית ברציפות ובמקום שישי במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:11.13 דקות, בשלב המוקדמות היא קבעה תוצאה של 2:10.51 דקות.
נוסף לכך, היא סיימה במקום 14 במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:00.39 דקות, בשלב המוקדמות היא קבעה תוצאה של 1:00.24 דקות.
באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו סיימה במקום שישי במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:08.80 דקות ובמקום 11 במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:00.26 דקות.
קירסאן איליומז'ינוב הוא איש עסקים ומולטי-מיליונר רוסי, היה נשיא קלמיקיה שבפדרציה הרוסית בשנים 2005–2010. כיהן כיו"ר איגוד השחמט העולמי משנת 1995 ועד 2018.
איליומז'ינוב גדל בבירת קלמיקה אליסטה.
כשהיה בן 14 זכה בתחרות הקלמיקית הארצית בשחמט.
בשנת 1980 שירת כשנתיים בצבא הסובייטי.
בין השנים 1983 ל-1989 למד במכון מוסקבה ליחסים בינלאומיים.
בשנים 1989 ו-1990 היה נציג מכירות בחברת המכוניות הסובייטית-יפנית "Liko-Raduga" ובשנים 1990 ל-1993 היה נשיא התאגיד SAN במוסקבה.
לאחר התמוטטות ברית המועצות רכש הון רב.
ב-12 באפריל 1993 נבחר לנשיא הראשון של קלמיקיה שבפדרציה הרוסית.
הוא נבחר בשנית ב-1995 ובשנת 2002. בשנת 2010 הוחלף על ידי אלכסיי אורלוב.
בשנת 1995 נבחר לשמש כיו"ר איגוד השחמט העולמי והוא עמד בראשו במשך 23 שנים, עד 2018. בשנת 2010 טען בראיון טלוויזיוני כי בשנת 1997 פגש בביתו במוסקבה "חייזרים בחליפות חלל צהובות", תקשר עמם באמצעות גלי מוח ואף ביקר אצלם בחללית.
קירסטי לואיז אלי הייתה שחקנית אמריקאית.
נודעה בעיקר בשל גילום דמותה של רבקה האו בסדרה "חופשי על הבר", תפקיד שזיכה אותה בפרס גלובוס הזהב ובשני פרסי אמי.
נולדה בשם קירסטי לואיז דיל בוויצ'יטה, קנזס.
אמהּ הייתה עקרת בית ואביה היה בעל חברת עצים.
היו לה שני אחים, קרייג וקולט.
היא למדה בתיכון המקומי והייתה מעודדת.
ב-1969 החלה ללמוד באוניברסיטת קנזס.
ב-1981 נהרגה אמהּ ואביה נפצע בתאונת דרכים שנגרמה על ידי נהג שיכור.
הופעתה הקולנועית הראשונה של אלי הייתה ב-1981, בסרט "One More Chance", שהחל כפרויקט גמר של הבמאי הישראלי שמוליק פירסטנברג, ובסיוע מימון של מנחם גולן הפך לסרט עלילתי באורך מלא.
בשנת 1982 שיחקה בתפקיד סגן סאביק, קצינה וולקנית צעירה, בסרט "מסע בין כוכבים 2: זעמו של חאן", לצידם של ויליאם שאטנר ולנרד נימוי.
ב-1985 שיחקה את וירג'יליה בסדרת הטלוויזיה "צפון ודרום".
ב-1989 כיכבה לצד ג'ון טרבולטה בקומדיה הרומנטית "תראו מי שמדבר", שהייתה הראשונה בטרילוגיה שתכלול בהמשך את "תראו מי עוד מדבר" (1990) ו"תראו מי מדבר עכשיו" (1993).
ב-1990 שיחקה בתפקיד הראשי בקומדיה למבוגרים "בגידה נעימה".
ב-1995 שיחקה בסרט מותק, הילדות התחלפו בכיכובם של התאומות מרי קייט ואשלי אולסן.
בין השנים 1997 ו-2000 הייתה השחקנית הראשית והמפיקה בסדרה "הארון של ורוניקה".
ב-2010 היא כיכבה בסדרת ריאליטי, "החיים הגדולים של קירסטי אלי", בה מוצג תהליך הירידה במשקל שאותו היא העלתה עם השנים.
ב-2011 השתתפה אלי בעונה ה-12 של תוכנית המציאות "רוקדים עם כוכבים" והגיעה למקום השני.
ב-2012 השתתפה אלי בעונה נוספת של התוכנית, עונת אול סטארז, שבה התחרו מתמודדים שלא ניצחו בעונות קודמות.
בעונה זו סיימה אלי במקום השביעי.
ב-2016 השתתפה בסרט "אהבה בהפרעה".
בשנת 2018 השתתפה בגרסת ה-VIP של תוכנית המציאות הבריטית "האח הגדול" בעונתה ה-22, ושם הגיעה למקום השני בגמר.
בשנת 2020 שיחקה בסרט מקורי של רשת Lifetime "You Can't Take My Daughter" לצדה של לינדסי פונסקה.
במהלך הקריירה שלה זכתה אלי בשני פרסי אמי.
שתי המועמדויות הראשונות שלה לפרס לא צלחו, אך המועמדות השלישית, בשנת 1991, זיכתה אותה בפסלון עבור תפקידה ב"חופשי על הבר".
על תרומתה לקולנוע היא קיבלה כוכב בשדרת הכוכבים של הוליווד.
אלי הייתה נשואה לבוב אלי, משנת 1970 עד 1977. לבעלה השני, פרקר סטיבנסון , היא הייתה נשואה מ-1983 עד 1997.
היא גדלה כנוצרייה-מתודיסטית, אך ב-1979 אלי הצטרפה לכנסיית הסיינטולוגיה.
בעבר הייתה מכורה לסמים, והיא סיפרה שהחיבור לדת עזר לה להיגמל.
היא נחשבה לאחת התורמות הגדולות ביותר לכנסיית הסיינטולוגיה.
בגיל 71 מתה מסרטן המעי, ב-5 בדצמבר 2022. בנה ובתה המאומצים סיפרו שמותה היה זמן קצר לאחר גילוי מחלתה.
קירן אדוארד ריצ'רדסון הוא כדורגלן עבר אנגלי ששיחק בעמדת המגן השמאלי.
אחרי ששיחק בקבוצות הנוער של ווסטהאם יונייטד ומנצ'סטר יונייטד, ביסס ריצ'רדסון את מעמדו בקבוצת המילואים של מנצ'סטר.
הוא קיבל את המספר 42 בקבוצת הבוגרים, אך לא הצליח לערוך את הופעת הבכורה שלו באותה עונה.
במהלך טרום עונת ריצ'רדסון היה מעורב באופן מלא במשחקי טרום העונה של הקבוצה הראשונה.
את הופעת הבכורה שלו ביונייטד הוא עשה ב-23 באוקטובר 2002 כשהוא נכנס כמחליף במשחק נגד אולימפיאקוס בליגת האלופות.
את השער הראשון שלו ביונייטד הוא הבקיע ב-5 בנובמבר בגביע הפוטבול ליג, נגד לסטר סיטי, למרות שהוא עדיין לא הופיע בפרמייר ליג.
את העונה הזו הוא סיים עם שער אחד בתשע הופעות.
הוא גם שיחק תפקיד משמעותי בנבחרת הנוער של היונייטד בגביע FA Youth Cup.
בתחילת העונה ההבאה מספרו שונה ל-23. בעונה זו יכולתו של ריצ'רדסון הדרדרה, והוא הופיע רק שלוש פעמים במדי הקבוצה, וכולן היו רק בגביע הפוטבול ליג ובגביע ה-FA.
בתחילת עונת התחיל ריצ'רדסון להשתלב יותר בקבוצתו, וכבר בחצי העונה הוא הספיק להבקיע שער בתשע הופעות.
אך בחלון ההעברות בינואר החליט מאמן הקבוצה, אלכס פרגוסון להשאיל אותו לווסט ברומיץ' אלביון כדי שיצבור ניסיון.
תחת המאמן החדש, בראיין רובסון השפיע בצורה מיידית על החששות של ברומיץ' מירידת ליגה.
הוא פתח בצורה סדירה בהרכב, בתפקיד קשר מרכזי.
הוא הבקיע 3 שערים ב-12 הופעות בברומיץ', והוא וקבוצתו נמנעו מירידת ליגה למרות שפתחו את המחזור האחרון של הליגה מתחת לקו האדום.
בתחילת עונת ביטל ריצ'רדסון את האפשרות של הארכת חוזה בברומיץ', כדי לשחק בעונה זו באולד טרפורד.
את ההופעה הראשונה שלו ב-11 הראשונים של היונייטד בספטמבר 2005 כשהוסט מעמדתו הרגילה לעמדת המגן השמאלי במקום גבריאל היינצה הפצוע.
אחרי לא הרבה זמן חזר ריצ'רדסון לעמדתו הרגילה, והיו לו כמה הופעות טובות במדי הקבוצה.
את יום הולדתו ה-21 הוא חגג עם הארכת חוזה ביונייטד לארבע השנים הבאות.
באותה עונה הוא הבקיע 6 שערים ב-36 הופעות.
בעונת רוב הפעמים שריצ'רדסון היה יכול להוכיח את עצמו היו רק בגביע הפוטבול ליג ובגביע ה-FA.
פרגוסון כעס על היכולת של ריצ'רדסון אחרי המשחק נגד קרו אלכסנדרה בגביע הפוטבול ליג, ולאחר מכן הודיע בפומבי שריצ'רדסון ואחרים "יבלו" את זמנם בקבוצת המילואים של היונייטד.
אוהדי היונייטד לא אהבו את ריצ'רדסון, וטענו שיש לו גישה עצלנית ובמגזין אוהדי היונייטד הודבק לו הכינוי "אדון סנוב".
ב-16 ביולי 2007 קנתה סנדרלנד את ריצ'רדסון ממנצ'סטר יונייטד בסכום של 5,500,000 ליש"ט.
ריצ'רדסון חתם על חוזה של 4 שנים בסנדרלנד והתאחד עם הקפטן שלו ביונייטד לשעבר, כעת המאמן שלו רוי קין.
ריצ'רדסון התחיל את עונת בצורה פושרת, אך התברר שהוא סובל ממשבר מאמץ.
פציעה זו גרמה לו להיות מושבת לארבעת החודשים ההבאים.
את השער הראשון שלו בסנדרלנד הוא הבקיע ב-29 בדצמבר 2007 נגד בולטון וונדררס.
מאז סבל ריצ'רדסון מעוד פציעה, בגיד הברך.
בעונתו ההבאה בלט ריצ'דסון במדי קבוצתו, והקבוצות בולטון וונדררס וניוקאסל יונייטד התעניינו בשירותו, אך המאמן ריקי סברגיה התעקש שהוא לא למכירה.
שערו הראשון ב הגיע במשחק מול ווסטהאם שנגמר בתוצאה 2-2. בעונה זו תופקד ריצ'רדסון בכמה עמדות כולל קשר מרכזי, קשר הגנתי ואפילו מגן שמאלי.
ההופעות הטובות שלו בקבוצה הובילו לשמועות שיכלל בסגל נבחרת אנגליה במונדיאל.
בתחילת העונה ההבאה האריך ריצ'רדסון את חוזהו בשלוש שנים נוספות בסנדרלנד.
בעונה זו ריצ'רדסון מתופקד רק כמגן שמאלי.
ב-2012 עבר ריצ'רדסון לפולהאם ולאחר שהמועדון ירד לצ'מפיונשיפ בשנת 2014 עבר לאסטון וילה שם שיחק עד שנת 2016 והיה שותף לנשירת הקבוצה לליגת המשנה האנגלית.
ב-12 באוקטובר 2016 חתם בקארדיף סיטי אולם שוחרר ממנה כעבור חודשיים.
קירן ריצ'רדסון היה שחקן הרכב קבוע בנבחרת אנגליה עד גיל 21. שיחק במהלך אליפות אירופה לנבחרות צעירות ב-2007 לצד טום הדלסטון ואשלי יאנג ובסך הכל היו לו 12 הופעות וכיבוש בודד.
קירן קייל קאלקין הוא שחקן אמריקאי, זוכה פרס אוסקר.
על תפקידו בסדרת הדרמה "יורשים" ברשת HBO זכה בפרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר בסדרת דרמה ובפרס אמי לבידור בפריים טיים לשחקן ראשי בסדרת דרמה.
היה מועמד לפרס גלובוס הזהב על משחקו בסרט "איגבי".
על משחקו בסרט "כאב אמיתי" זכה בפרס גילדת שחקני המסך ובפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר.
קאלקין נולד ברובע מנהטן בניו יורק.
הוא היה הרביעי מתוך שבעה ילדים שנולדו לכריסטופר "קיט" קאלקין ופטרישיה ברנטרופ.
אביו הוא שחקן תיאטרון לשעבר, ואמו, ילידת דקוטה הצפונית, עבדה כבקרית תנועה.
הייתה לו אחות למחצה, ג'ניפר אדמסון (1970 – 2000) ממערכת היחסים הקודמת של אביו.
השחקנית בוני בדליה היא דודתו מצד אביו.
לקואלקין הוא ממוצא גרמני, אירי ונורווגי.
קאלקין גדל במשפחה קשת יום עד גיל תשע.
הוריו גידלו שבעה ילדים בדירה של חדר ומסדרון.
מכיוון שאביו עבד בכנסיית סנט ג'וזף של יורקוויל, קאלקין למד בבית הספר הקתולי של הכנסייה בחינם עד כיתה ג'.
לאחר מכן למד תיאטרון, קולנוע וטלוויזיה בבית הספר אך נשר במהלך השנה האחרונה שלו בתיכון.
לאחר שחיו יחד במשך יותר מעשרים שנה, הוריו של קאלקין, שמעולם לא נישאו רשמית, נפרדו במרץ 1995. אמו קיבלה משמורת בלעדית על חמישה משבעת ילדיהם לאחר מאבק משמורת בן שנתיים, מתוקשר מאוד.
קאלקין שמר על מערכת יחסים "נהדרת" עם אמו, אך מאז היה מנוכר לאביו.
קאלקין ערך את הופעת הבכורה שלו בגיל שמונה לצד אחיו מקולי בקומדיה המצליחה "שכחו אותי בבית" ובהמשך גם ב"שכחו אותי בבית 2" ו"האם, הבן והרומן המסוכן".
קאלקין נחשף לראשונה בקומדיה "אבי הכלה" ובהמשכה "אבי הכלה 2" בתפקיד מטי, בנו של ג'ורג' בנקס (סטיב מרטין).
הוא שיחק לאחר מכן בסרט האקשן "אין לאן לברוח" בתפקיד מייק הילד שמתחבר עם האסיר הנמלט סם (ז'אן-קלוד ואן דאם) ובדרמה "מעל כולם" את הילד הנכה קווין דילון.
ב-1999 הופיע בקומדיה "יש לה את זה" בתפקיד סיימון אחיה הקטן של לאני באגס ובעיבוד הקולנועי לרומן "תקנות בית השיכר" בתפקיד הנער באסטר מבית היתומים.
הפריצה של קאלקין הייתה בקומדיית ההתבגרות "איגבי" בה שיחק את הנער המרדני בעל המשפחה המתפרקת איגבי סלוקומב, קאלקין קיבל על הופעתו מספר פרסי מבקרים ומועמדות לפרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר בתפקיד קומי/מוזיקלי.
קאלקין הספיק באותה שנה גם לשחק בהפקתה של ג'ודי פוסטר "חייהם הפרועים של נערי המקהלה" לצידה ולצד אמיל הירש.
בשנת 2004 שיחק במחזה "After Ashley" שהוצג בתיאטרון ויניארד, ניו יורק.