tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
חלק מטייסי החיל הבכירים, לרבות חלק ממפקדי חיל האוויר, נמנו עם הצוות האווירובטי בעת שהיו מדריכים בבית הספר לטיסה.
ב-1950 החלו לטוס מבנים אווירובטיים ראשונים שהשתמשו במטוסי אימון מסוג סטירמן של בית הספר לטיסה.
אולם, מנוע הסטירמן לא אפשר את יכולת התמרון שהתבקשה בטיסה במבנה.
באוקטובר 1951 אף התרסק מטוס סטירמן בעת תרגילים אווירובטיים וטייסו נהרג.
מאוחר יותר בוצעו מפגנים אווירובטיים בלתי רשמיים בשדות התעופה בחיפה וברמת דוד, בהם נטלו חלק מטוסי הרווארד, או ספיטפייר, או P-51 מוסטנג.
ב-18 באוגוסט 1954 המריאו במבנה אווירובטי שלושה מטוסי מוסטנג מרמת דוד.
לאחר מספר תרגילים התנגשו באוויר שניים מהמטוסים ושני הטייסים נהרגו.
לגבי המשך הדרך והקמתו הרשמית של הצוות האווירובטי הדעות חלוקות:
גרסה אחת טוענת כי בעקבות התאונה ברמת דוד, החליט חיל האוויר הישראלי, להקים צוות אווירובטי רשמי שיטוס בכפוף לחוקים נוקשים באימונים ובמפגנים, ושלושה חודשים לאחר התאונה, ערך צוות מדריכים מבית הספר לטיסה בתל נוף את טיסת הבכורה שלו כצוות האווירובטי על גבי מטוסי הרווארד.
טענה שנייה היא של ישראל (טיבי) בן שחר, אחד מארבעת בוגרי המחזור הראשון של בית הספר לטיס, שהיה ממעצבי תורת ההדרכה בבית הספר,.
לטענתו הוקם הצוות האווירובטי ב-1958, לפי פקודה ואישור של מטה חיל אוויר.
הסיבה להקמתו הייתה ציון עשור להקמת חיל האוויר הישראלי במטס.
הצוות הורכב ממדריכי טיסה בבית ספר לטיס בתל נוף.
הם טסו תחילה במטוסי הרווארד ולאחר מכן במטוסי ווטור ונטלו חלק בהמשך במופעים ואירועים.
טענה שלישית גורסת כי הצוות הרשמי של חיל האוויר הוקם בשנת 1960 במטוסי פוגה מגיסטר.
ב-15 בנובמבר 1960 טסה שלישייה של מטוסי פוגה, לראשונה במבנה אווירובטי, בתצוגה לפני קהל במסדר הכנפיים של קורס טיס מס' 32 בתל-נוף.
המוביל היה נפתלי אלטמן, ואיתו עודד מרום וחיים ניב.
עודד מרום מונה למוביל הצוות הרשמי הראשון החל את טיסותיו בתל-נוף.
סרבל הטיסה של אנשי צוות האוויר הטסים בטייסת כיום הוא בצבע לבן, בשונה מסרבלי הטיסה אותם לובשים אנשי צוות האוויר בטייסות השונות של חיל האוויר.
בשנת 1966, לקראת מעבר בית הספר לטיסה מתל-נוף לחצרים, הוחלט לייחד את מטוסי הפוגה של הצוות האווירובטי ולצבוע אותם בצבעי כחול-לבן.
התרשים של צבעי הפוגות, וכן הסמל שמתנוסס על המטוסים עד עצם היום הזה עוצבו על ידי עודד מרום.
סמל הצוות האווירובטי, אותו עיצב עודד מרום בצבע אדום לוהט - שני ברווזים טסים במבנה הדוק - מסמל את אמנות הטיסה הממושמעת והמדויקת, תכונה אותה העניק הטבע לברואיו בעלי הכנף.
החל משנת 1981 שודרגו מנועיהם וחלק מהמערכות של מטוסי 'הפוגה' שהפכו למטוסי 'צוקית' משופרים.
על אף שני מנועי הסילון הקטנים מתוצרת 'טורבומקה מרבורה 2' התאימו מטוסי הפוגה להדרכה, עד שהגיעה העת להחליפם במטוס חזק ומתקדם יותר ומפעלי התעשייה האווירית התקינו ב'צוקית' מנועי 'מרבורה 6' חזקים יותר.
ביוני 2008 פורסם כי הפנטגון הודיע לקונגרס האמריקני שבכוונתו להציע לישראל 25 מטוסי אימונים חדשים מסוג T-6A טקסאן II.
בחיל האוויר הישראלי המטוס מכונה "עפרוני".
ב-7 ביולי 2009 החלה קליטת המטוסים הראשונים בחיל האוויר, עם נחיתתם של רביעיית המטוסים הראשונה שהוטסו מארצות הברית על ידי טייסים אמריקאים.
בשנת 2010 החליף מטוס ה'עפרוני' המודרני מתוצרת ארצות הברית את המטוסים הצרפתיים המיושנים, זהו מטוס מצוין להדרכת טיסה, בעל מנוע טורבו-פרופ חזק מתוצרת פראט אנד ויטני.
במטוס מותקן כיסא מפלט חדיש, ומערכות הטיסה הן כשל מטוס קרב סילוני מתקדם.
העפרוני משמש בחיל האוויר להדרכה, וארבעה מטוסים הותקנו כמטוסי הצוות האווירובטי ולצורך כך צוידו באמצעי להוצאת עשן לבן ממנוע המטוס.
הצוות האווירובטי ברייטלינג הוא צוות האווירובטיקה האזרחי הגדול ביותר באירופה.
הצוות מטיס שבעה מטוסי אארו L-39 אלבטרוס ובסיסו שוכן בדיז'ון שבצרפת.
מאז שנת 2003 הצוות פועל בחסות יצרנית שעוני היד השווייצרית ברייטלינג.
הצוות מבצע מופעים בני 18 - 20 דקות הכוללים טיסה במבנה, חליפות, תמרוני סולו ותמרונים מסונכרנים.
הצוות מופיע מדי שנה ברחבי אירופה והמזרח התיכון, וכן במופעים אוויריים ואירועים של חברת ברייטלינג.
ז'אק בותלי, ראש הצוות, החל להופיע במופעים אוויריים בשנת 1980 במטוס Mudry CAP 10. ב-1982 הוא הצטרף לצוות של שלושה מטוסי Aermacchi SF.260 שטס תחת החסות של חברת מרטיני ורוסי ונקרא "פטרוי מרטיני" (Patrouille Martini, "צוות מרטיני").
סמוך לזמן זה, הקים בותלי בדרואה את חברת אפאצ'י אוויאיישן, במטרה לתת מענה לניהול צוות אווירובטי קבוע במשרה מלאה.
הצוות השתמש במשך חמש שנים במטוסי ה-SF 260, עד שבשנת 1988 עבר למטוסי פילאטוס PC-7 מתוצרת שווייץ.
בשנת 1990 נאסר בצרפת פרסום אלכוהול, ולאור כך נסוגה חברת מרטיני ממימון הצוות.
הצוות עבר לחסות של חברת Ecco, ובשנת 1997 לחסותה של חברת Adecco, לאחר מיזוגה של Ecco יחד עם חברה נוספת.
בשנת 1999 הפסיקה Adecco את מימון הצוות, ובעקבות כך המשיך בותלי יחד עם טייס נוסף בצוות להופיע עד שנת 2001 כצמד בשם "Les Apaches", הנגזר משמה של חברת אפאצ'י אוויאיישן של בותלי.
בשלהי 2001 זכה הצוות לחסות חדשה של חברת Khalifa האלג'יראית, אשר הביאה לרכישתם של מטוסי ה-L-39 אלבטרוס במקום מטוסי הפילאטוס הקודמים.
במהלך שנת 2002 התרחב הצוות לכדי ארבעה מטוסים וביצע מעל 40 הופעות באירופה.
השותפות עם Khalifa הסתיימה בתחילת 2003, אז נכנסה כמממנת חברת ברייטלינג והצוות אף גדל לכדי שבעה מטוסים, מצב בו נשאר עד היום.
ב-15 בספטמבר 2012, טייס מטוס מספר 2 של הצוות נאלץ לנטוש את המטוס, שהתרסק בסמוך לבסיס טיסה של חיל האוויר הבלגי
ביקום הבדיוני של זיכיון "מסע בין כוכבים", הצו העליון , ההוראה הכללית מס' 1 של צי הכוכבים, הוא העיקרון המנחה הבולט ביותר של פדרציית הכוכבים המאוחדת.
הצו העליון קובע כי אין להפריע להתפתחויותיהן הפנימיות של תרבויות זרות.
לצו העליון יש השלכות מיוחדות עבור תרבויות שטרם פיתחו את הטכנולוגיה לטוס לחלל בין-כוכבי ("פרה-עיוות"), מאחר שאין להעניק או לחשוף תרבויות פרימיטיביות לכל מידע על טכנולוגיה מתקדמת זו, או על קיומן של תרבויות זרות, פן חשיפה זו תשנה את ההתפתחות הטבעית של אותה ציוויליזציה.
אף על פי שזהו היישום היחיד של הצו העליון שהוזכר על ידי קפטן קירק בפרק "The Return of the Archons", עד למאה ה-24 הצו העליון כולל גם מאמצים תכליתיים לשיפור או לשינוי בכל דרך שהיא את המהלך הטבעי של החברה, אפילו אם שינוי זה - כוונותיו טובות ונשמר בסודיות מוחלטת.
"פרה-עיוות" מוגדר ככל תרבות אשר עדיין לא השיגה טכנולוגיית מנוע עיוות ולכן, במשתמע, אינה מודעת לקיומם של גזעי חייזרים.
צי הכוכבים מאפשר משימות מדעיות לחקור ולנוע בחשאי בין ציוויליזציות פרה-עיוות, כל עוד כל טכנולוגיה מתקדמת נשארת מאחור, ואין כל הפרעה לאירועים או לגילוי זהותם של החוקרים.
בדרך כלל, ניתן לעמוד בדרישות אלו באמצעות שימוש בעמדות תצפית סמויות, אבל אנשי פדרציה יכולים להסוות את עצמם כחיים תבוניים מקומיים ולבוא עימם באינטראקציה.
הצו העליון הוא רגולציה של צי הכוכבים, ולכן חל רק על קציני צי הכוכבים.
אזרחים, בעלי אזרחות של פדרציית הכוכבים המאוחדת, אינם מחויבים על פיו.
למעשה, אם אזרח של הפדרציה בוחר באופן אישי להתערב בתרבות אחרת, צי הכוכבים חסר אונים להניא את אותו אינדיבידואל, בכפוף לעונש מטעם בית דין צבאי.
החריגה היחידה לצו העליון היא צו אומגה, אשר על פיו קפטן מוסמך לנקוט בכל האמצעים על מנת להשמיד מולקולות אומגה, לכשאלו זוהו.
בכל פעם שצו אומגה נאכף, הצו עליון, בפועל, מבוטל.
את הצו העליון ניתן למצוא במסמכי הפדרציה, פרק I, מסמך II, פסקה VII, בה כתוב:
עוד הוגדר בצו באופן הבא:
במילים אחרות, הפדרציה לא יכולה להעניק טכנולוגיות למינים מתפתחים, שטרם גילו/המציאו אותה בעצמם.
ההתייחסות הראשונה לצו העליון מתרחשת בפרק "The Return of the Archons", פרק 21 של העונה הראשונה של "מסע בין כוכבים: הסדרה המקורית", אשר שודר לראשונה בפברואר 1967.
בפרק "Bread and Circuses", פרק 25 של העונה השנייה של "מסע בין כוכבים: הסדרה המקורית", אשר שודר לראשונה במרץ 1968, ואשר עלילתו מתרחשת בשנת 2267, הצו העליון מוגדר במפורש, באופן הבא:
לא ברור אם זה הוא הנוסח המלא של ההוראה, אך עד לאירועים המתוארים בפרק "Infinite Regress" של "מסע בין כוכבים: וויאג'ר", אשר מתרחש בשנת 2375, נחשף כי לצו העליון יש 47 תתי-הוראות.
עם זאת, ברגע שזיהום התרחש, אנשי צי הכוכבים רשאים להתערב ישירות על פני כוכב הלכת כדי לנסות ולמזער את הנזק ככל האפשר, עם פתיחות ביחס להשלכות החשיפה.
לדוגמה, בפרק "Bread and Circuses", ג'יימס קירק וצוותו חקרו את גורלם של אנשי צוות של אונייה על פני כוכב לכת, ובו-זמנית ניסו לשמור בסוד מנין הגיעו, גם בעת שהשליטים כבר היו מודעים לכך.
לעומת זאת, בפרק "Patterns of Force", שבו צוות מגלה כי משקיף תרבותי של הפדרציה זיהם את התרבות שבה הוא היה אמור רק להתבונן.
נראה כי מקורו של הצו העליון לאי-התערבות הוא הוולקנים.
בסרט הקולנוע "מסע בין כוכבים: המפגש", נאמר כי אילולא טיסת העיוות ההיסטורית של זפרם קוקרן, ספינת החלל הוולקנית שחלפה הייתה תופסת את כדור הארץ כלא מוכן עדיין למפגש ראשון, ולכן התעלמו ממנו; בפרק "Fight or Flight" מהסדרה "מסע בין כוכבים: אנטרפרייז", ט'פול מתייחסת למדיניות אי-ההתערבות של הוולקנים.
עם זאת, המדיניות לא יושמה באופן מיידי, ולא היה קיימת בכדור הארץ טרם הקדמת הפדרציה: בפרק "Civilization" של "מסע בין כוכבים: אנטרפרייז", צ'ארלס טאקר מעיר שהאיסור הוא מדיניות וולקנית, לא אנושית.
בפרק אחר, "Dear Doctor", קפטן ג'ונתן ארצ'ר אומר:
מקור אלטרנטיבי מגיע מהפרק "Observer Effect" של "מסע בין כוכבים: אנטרפרייז", שבו מתגלה כי גם האורגניאנים (גזע חייזרים) דובקים במעין צו עליון.
עם זאת, מאחר שצי הכוכבים לא יוצא מגע ראשון באופן רשמי עם האורגניאנים, עד לאירועי הפרק "Errand of Mercy" של "מסע בין כוכבים: הסדרה המקורית", לא ידוע מה השפעה, אם בכלל, שהייתה להם בפיתוח הצו העליון של הפדרציה.
בחיים אמיתיים, יצירת הצו העליון מיוחסת לג'ין ל.
קון, אף על פי שישנן טענות באשר לשאלה האם סופר המדע בדיוני תיאודור חידקן, שכתב אודות הצו העליון בתסריט לסדרה המקורית שלא נעשה בו שימוש, הוא זה שהגה ראשון את הרעיון.
הצו העליון משקף את "השערת גן-החיות" כהסבר לפרדוקס פרמי.
בריאיון עם ג'ין רודנברי במהדורת 1991 של המגזין "The Humanist", הוא רמז לכך שאולי שורשיו של הצו העליון נעוצים באמונתו כי מיסיונרים נוצרים מפריעים לתרבויות אחרות.
סיפורי "מסע בין כוכבים" השתמשו בצו העליון כבתחבולה ספרותית המאפשרת מחקר של אינטראקציות עם חברות פחות מתקדמות ללא גיבורים שיש להם יתרון מכריע של גישה נוחה ולשימוש בטכנולוגיה שלהם.
מאז שמסע בין כוכבים השתמש באופן עקבי באינטראקציות עם חייזרים כאלגוריה לעולם האמיתי, הצו העלון שימש כתבנית לספר סיפורים שדומים לאלו של חברות אנושיות אמיתיות והאינטראקציות שלהם עם חברות פחות מתקדמות טכנולוגית, כגון אינטראקציה בין התרבויות המודרניות ועמים ילידים.
בהשקפה הפילוסופית של מסע בין כוכבים, לא משנה כמה טובות הן הכוונות של העמים המתקדמים, אינטראקציה בין טכנולוגיה מתקדמת לבין חברה פרימיטיבית יותר היא תמיד הרסנית.
בעלילה הבדיונית, הצו העליון נוצר על ידי צי הכוכבים ופדרציית הכוכבים המאוחדת זמן קצר לאחר שנוסדו.
מאז, הצו הראשון הופר בהזדמנויות רבות, הן בטעות והן בכוונה.
לפעמים, כאשר ספינת חלל של הפדרציה מתרסקת על כוכב לכת שבו ציוויליזציה פרה-עיוות, הניצולים או ההריסות נאספים על ידי הילידים, ואז זה משפיע על החברה שלהם, במיוחד כאשר הטכנולוגיה של הפדרציה נתפסת ומצורפת אל הטכנולוגיה של כוכב הלכת.
לפעמים, הצו העליון מופר בכוונה.
למרבה צערו, ההתערבות הוכיחה עצמה כהרת אסון, כאשר ראש החברה, הכפוף אל גיל, הפך לתאב כוח אשר אימץ את אותה העליונות הגזעית והאידאולוגיה הרצחנית של המקור, ואילץ את אנשי צי הכוכבים להתערב ישירות כדי למזער את הפגיעה בחברה.
עד לעידן של "מסע בין כוכבים: הדור הבא", הוראת הצו העליון חל לא רק על תרבויות "פרה-עיוות", אלא גם על כל תרבות שאיתה צי הכוכבים בא במגע.
במצבים כאלה, הצו העליון אוסר כל מעורבות עם ציוויליזציה ללא הסכמה או הזמנה מהמנהיגים החוקיים של החברה שבאה לידי ביטוי, ובהחלט אוסרת מעורבות כלשהי בפוליטיקה פנימית של ציוויליזציה.
הבנה זו של הצו העליון דומה לרעיון של "ריבונות וסטפאלית" במדע המדינה.
לדוגמה, ב-"מסע בין כוכבים: הדור הבא", בפרק "Redemption", כאשר האימפריה הקלינגונית חוותה מלחמת אזרחים קצרה, קפטן ז'אן-לוק פיקארד סירב לבקשתו של הקנצלר גאורון לסייע לו, אף על פי שהוא היה השליט הלגיטימי של האימפריה, ואף על פי שהרומולאנים נחשדו באספקת נשק לצד שכנגד, מאחר שמלחמת האזרחים נחשבה לקונפליקט פנימי.
אף על פי שהצו העליון לא הוזכר במפורש, ניתן להניח שעליו התבסס פיקארד כאשר סירב לגאורון, לאור דוגמה בהמשך, ב-"מסע בין כוכבים: חלל עמוק 9", כאשר הממשלה הזמנית של באג'ור חוותה מאבק כוחות שכמעט הוביל למלחמת אזרחים.
אף על פי שהיה ידוע שהקרדאסים מספקים נשק לצד אחד, מפקדו של סיסקו ציין כי "קרדאסים אולי מתערבים בעצמם במלחמות אזרחים של אחרים, אבל אנחנו לא".
הדבר מדגיש כי הפדרציה מחשיבה הוראת הצו העליון כמחייב עבורה, והיא איננה מצפה שממשלות אחרות יצטרפו אליה ולא מנסה לשכנע אותן לעשות זאת.
כ-20 דקות אל תוך הפרק "Pen Pals" מהעונה השנייה של "מסע בין כוכבים: הדור הבא", הצוות הבכיר של האנטרפרייז מקיים דיון פילוסופי בנוגע לצו העליון.
קפטן פיקארד טוען טוען כי הוודאות האישית של היחיד איננה רלוונטית, שכן הצו העליון נועד למנוע מ"איתנו" לאפשר לרגשות שלנו להאפיל על שיקול הדעת שלנו.
ב-"מסע בין כוכבים: וויאג'ר", נעשה שימוש בצו העליון יותר מפעם אחת כמכשיר עלילה, כמו גם, ויותר מפעם אחת, הקפטן קתרין ג'יינוויי החילה את הצו העליון גם במצבים שבהם ברור כי אין מעורבות של ציוויליזצית פרה-עיוות.
("State of Flux", "Maneuvers") כמו כן, לפחות בשני פרקים שונים שבם נתקלו בתרבויות שהייתה בידם טכנולוגיה שהייתה יכולה לקצר את משך מסעם הביתה, "Prime Factors" ו-"Future's End (Part II)", מדיניות הדומה לצו העליון צוטטה כבסיס לסרב לבקשתה של ג'יינוויי להעניק לה ולצוות שלה גישה אל אותה טכנולוגיה.
בפרק "Infinite Regress", נעמי וויילדמן מגלה שיש 47 תתי-הנחיות לצו העליון.
ניתן לראות ברעיון של אי-ההתערבות כדבר המונע זיהום של שפה ומנהגים ייחודיים.
מצד שני, התמסרות לעיקרון אי-ההתערבות הוכיח את עצמו מעבר לכך.
המסירות לו היא כזו, שנכון לשנת 2364 צי הכוכבים התיר ל-60 גזעים להיכחד.
לפחות במקרה אחד (פרק הסדרה המקורית "A Private Little War"), שבו שני פלגים שונים של גזע אחד היו במלחמה אחד עם השני, הוראת הצו העליון פורש כאומר שלאף צד לא יכול להיות יתרון (כלומר, שיש לשמור על מאזן כוחות).
בגזע הזה, כאשר נחשף כי הקלינגונים היו מספקים לאחד מהגזעים נשק מתקדם, קפטן קירק הגיב בחימוש הסיעה האחרת עם אותם כלי הנשק.
זה הביא למרוץ חימוש בכוכב לכת זה, ונתפס כמקביל בדיוני למירוץ החימוש של תקופת המלחמה הקרה, שבה ארצות הברית לעיתים קרובות חימשה צד אחד של הסכסוך, וברית המועצות חימשה את הצד השני (פרקטיקה הידועה כמלחמת פרוקסי).
מרוץ חימוש דומה שימש כסיפור הרקע של פרק הדור הבא "Too Short a Season".
לעומת זאת, קפטן הוויאג'ר, קתרין ג'יינוויי, סירבה לאפשר לקייזון-ניסטרים ולקייזון-אוגלה להשיג טכנולוגיה של משכפלים, בהאמינה כי הדבר יטה את מאזן הכוחות בין סיעות הקייזון.
על כוכב לכת שבו היו שני מינים של חייזרים ילידים ותבונתיים, האחד סבל ממצב מתקדם של הפרעה גנטית ניוונית.
לא התקיים מחקר אחר תרופה למחלה, מאחר שנקבע כי המין המתקדם יותר, שנגוע במחלה, הוא בעל מרקם גנטי חלש יותר, וכי המין השני הוא מתקדם יותר מבחינה גנטית.
לעזור לגזע הגוסס נתפס כמעשה המנוגד לטבע.
למרות העובדה שאירוע זה התרחש בפרק "Dear Doctor", בסדרה "מסע בין כוכבים: אנטרפרייז", לפני שנוסדה הפדרציה ולפני שנקבע הצו עליון, הדבר משקף את השקפת עולמם של בני האדם ובעלי בריתם, בשנים שקדמו להקמתה של הפדרציה.
במקרה אחר, ספינת חלל עמדה וצפתה באובדן אטמוספירה של כוכב לכת, תהליך אשר יחסל את כל החיים על הכוכב, לרבות החברים הנותרים האחרונים של ציוויליזציה פרימיטיבית, ולא התערבה כדי להציל את חייהם.
עם זאת, משקיף מטעם הפדרציה סירב לעמוד מנגד ולא לעשות דבר, והפר את הצו העליון על ידי הצלת אותה קבוצה קטנה של ציוויליזציה.
ישנן מסקנות שונות באשר למטרת עיקרון אי-ההתערבות.
אחת היא שהמטרה אינה מקדשת את האמצעים.
לא משנה כמה טובות היו הכוונות, להגעה ולביצוע שינוי יכולות להיות תוצאות הרות אסון.
מסקנה נוספת (שנרמזת בפרק "Dear Doctor") היא אמונה שלאבולוציה יש "תוכנית", המניעה מינים לכיוון יעדם.
ההפרעות אפוא חייבות להיות לא טבעיות, בכך שהן דוחפות לכיוון המנוגד למה שאמור לקרות.
דמויות מסוימות ראו בצו העליון כמדיניות שלילית, משום שהוא מונע כניסת טכנולוגיה (בעיקר טכנולוגיה רפואית), תרבות ומשאבים שעשויים לשפר את איכות החיים.
הוא גם נחשב גישה של פחדנות מוסרית על ידי המבקרים של הפדרציה - שהצו העליון נותן תירוץ שלא לפעול.
בתקופת הכיבוש האכזרי של כוכב הלכת באג'ור על ידי הקרדאסים בראשית המאה ה-24, הפדרציה סרבה לפעול, בטענה כי, מאחר שבאג'ור הייתה באותה העת חלק מהאיחוד הקרדאסי, הרי שהכיבוש הוא עניין פנימי של הממשלה הקרדאסית, ולעזור לבאג'ורים יפר את הצו עליון.
באג'ורים רבים התרעמו על הפדרציה במשך שנים לאחר הכיבוש, על כי נקטה בגישה זו.
אלו שתומכים בצו העליון אמרו כי לאף אחד אין את הזכות לכפות את אמות המידה שלו על אחרים, וזו לא פחדנות מוסרית לשמור על עיקרון קשה, אבל בסופו של דבר מועיל, אל מול פיתוי.
ביקורת אחת לגבי הצו העליון היא שהוא מיושם באופן שאיננו עקבי, בהתאם לחשיבות האסטרטגית של כוכב לכת כזה או אחר, או בהתאם לנסיבות שבהן צוות ספינת החלל מוצא את עצמו.
לדוגמה, כחלק מהעוינות של הפדרציה עם האימפריה הקלינגונית (דאז), קפטן קירק נצטווה ליצור קשר עם האורגניאנים - גזע חייזרים המצוי לכאורה לפני העידן התעשייתי, בפרק "Errand of Mercy".
בפרק "The Omega Glory", קירק אומר: "השבועה הכי חגיגית של קפטן בצי הכוכבים היא שהוא ייתן את חייו, גם את צוותו כולו, ולא יפר את הוראת הצו העליון", ובכל זאת הוא לכאורה מפר את הצו העליון, מאחר שזו "הדרך היחידה להציל את הספינה שלי", בפרק "A Taste of Armageddon".
בפרקים "The Return of the Archons" ו-"The Apple" נעשית התייחסות לעיקרון אי-ההתערבות של הצו העליון על ידי ספוק.
בפרק "The Return Of The Archons", קפטן קירק אומר שהצו העליון מתייחס אל "תרבות חיה וצומחת", על מנת להצדיק הוראת התערבות במה שהוא רואה כתרבות שאיננה מתפתחת, הנשלטת על ידי מחשב.
בפרק "The Apple", ספוק מציין כי ייתכן שפיקוד צי הכוכבים לא יסכים עם הבחירה שלו להפריע לתרבות הנשלטת על ידי מחשב, וקירק משיב: "אני מוכן לקחת את הסיכון הזה".
ישנם פרקים אשר בהם היה צריך להזכיר את הצו העליון, אך הדבר לא נעשה.
בפרק "The Cloud Minders", קירק מתערב במבנה החברתי של הכוכב על מנת להשיג את התרופה היחידה הקיימת למגפה ביולוגית קשה.
סיבותיו של אדמירל מתיו דוהארטי להפרת הצו העליון, בסרט הקולנוע "מסע בין כוכבים: המרד", בתקופתו של פיקארד, מזכירות את הסיבות שקפטן קירק נתן לד"ר מקוי ב-"Private Little War", אבל פיקארד רואה בהן חסרות תוקף.
בפרק "Homeward", ניקולאי רוז'נקו משתמש בטכנולוגיית ההולודק על מנת להציל את הבוראלאנים ולאכוף את מה שהוא מאמין שהוא כוונתו של הצו העליון, אף על פי שפיקארד כבר אמר שמעשיו מפירים את הנוסח המפורש של הצו העליון.
בפרק "Pen Pals", קפטן פיקארד מתקן מצב, שנוצר כתוצאה ממגע עם תושבת של כוכב לכת פרה-עיוות, בכך שזכרונותיה נמחקים.
בפרק "Who Watches the Watchers", הזיהום שנעשה הוא רציני מדי מכדי להיות מתוקן על ידי מחיקות זיכרון, כך שקפטן פיקארד מחליט ליצור קשר ישיר עם המנהיגים של הציוויליזציה.
כך עשה גם בפרק "First Contact", אף על פי שבפרק זה מעורב עולם שנמצא על סף השגת טכנולוגיית טיסת עיוות, ולכן זכאי ל-"מגע ראשון".
לבסוף, בפרק "Natural Law", אנשי צוות הוויאג'ר נקטו צעדים כדי להבטיח את הבידוד המוגן של אנשים פרימיטיביים, אפילו מציוויליזציה מתקדמת יותר שחולקת איתם את אותו כוכב הלכת.
לעומת זאת, הפרק "Justice" של "מסע בין כוכבים: הדור הבא" לא מסביר במפורש אם העם האידו הוא פרה-עיוות, או אם הם היו מודעים למסע בין כוכבים של זרים להם, טרם ביקורה של האנטרפרייז.
אם אכן מדובר בעולם פרה-עיוות, הרי שבעת שווסלי קראשר נידון לגזר דין מוות - הצו העליון כבר הופר, והצלתו, תוך החרפת היחסים הדיפלומטיים, ייתכן שאיננה מהווה הפרה של הצו העליון כשלעצמה.
אף על פי שמעולם לא נראתה העמדה לדין בגין הפרת הצו העליון, באף אחד מהפרקים של הסדרות ובאף אחד מסרטי הקולנוע, תשע הפרות מתועדות של קפטן פיקארד מובאות כראיה נגדו, בחקירה בסגנון "ציד מכשפות" הנראית בפרק "The Drumhead".
בנוסף, הרומן הלא-קאנוני של מסע בין כוכבים, ששמו Prime Directive, מאת ג'ודית וגארפילד ריבס-סטיבנס, עוסק בהשלכות הפוליטיות של הפרה שבוצעה לכאורה על ידי קפטן קירק, וכן בהשלכות על הקריירה שלו.
ב, קפטן קירק עצר את קפטן טרייסי, מפקד האקסטיר (Exeter), כאשר כנגד האחרון נמצאו ראיות, לכאורה, כי הפר את הצו העליון.
עם זאת, לא ידוע מה קרה בעקבות מעצרו ולאחריו.
הצו העליון של הזמן נועד למנוע מנוסע בזמן (מהעבר או מהעתיד) מלהתערב בהתפתחות הטבעית של ציר הזמן.
ה-TPD נוצר באופן רשמי במאה ה-29, ונאכף באמצעות סוכנות של צי הכוכבים הנקראת "ועדת היושרה של הזמן", אשר מפקחת ומגבילה סטיות מהזרימה הטבעית של ההיסטוריה.
עם זאת, כמה מפרקי "מסע בין כוכבים: וויאג'ר" מתייחסים באופן ישיר אל ה-TPD, ומכאן ייתכן כי הוא היה קיים כבר במאה ה-24.
צו זה נחשב "אסור במגע", וכל קצין צי הכוכבים המגיב לשאלה בנוגע לפעולות הקודמות שלו במשפט כגון "אני לא יכול להשיב, בשל הצו העליון של הזמן" בדרך כלל לא יהיה כפוף לביקורת, כל עוד נמצאה צורה כלשהי של חוסר יציבות בזמן, קלה ככל שתהיה.
פלגים מסוימים דחו את ההסכמים, והובילו למלחמת הזמן הקרה ששימשה כעלילה חוזרת במהלך שלוש העונות הראשונות של אותה הסדרה.
הצוות לבחינת הגברת התחרותיות בענף הבנקאות או "ועדת זקן" (על שם ראש הוועדה, המפקח על הבנקים, דודו זקן) הוקם בדצמבר 2011 בעקבות המלצות ועדת טרכטנברג שקבעה כי מערכת הבנקאות ריכוזית מה שמביא לעלויות עודפות של 8 מיליארד ש"ח בשנה.
ביולי 2012 הגיש הצוות את מסקנות הביניים שלו שכללו צעדים להגדלת מספר השחקנים בשוק על ידי עידוד הקמת בנק אינטרנטי, אגודת אשראי וכניסת בנקים בינלאומיים, צמצום פערי הידע של הצרכנים, הקלה על מעבר בין הבנקים, פיקוח מחירים על חלק מהעמלות ופישוט המבנה שלהן.
במרץ 2013 הגיש הצוות את המסקנות הסופיות שכללו את כל המלצות דו"ח הביניים וגם המלצות ליצור מנגנון להקצאת אשראי ממקורות פנסיוניים לטובת משקי הבית, הקלה על מעבר מבנק לבנק והוזלת ניהול חשבון לעסקים קטנים.
בכתב המינוי של הוועדה שהגישו לה שר האוצר יובל שטייניץ ונגיד בנק ישראל פרופ' סטנלי פישר, הוגדר כי תפקידה לבחון ולהמליץ על אמצעים ומהלכים שונים להגברת התחרותיות בשוק הבנקאות הישראלי דרך פישוט המוצר הבנקאי, הגברת כוח המיקוח של הלקוחות ושיפור ושכלול נתוני האשראי של משקי הבית והעסקים הקטנים.
הוועדה מורכבת מעובדי מדינה במשרדים וברשויות השונות:
דוד זקן, המפקח על הבנקים, ראש הוועדה
עודדה פרץ, סגנית המפקח על הבנקים
שלומי פריזט, הכלכלן הראשי של הרשות להגבלים עסקיים
אייל אפשטיין, סגן לממונה על התקציבים במשרד האוצר
גיל כהן, מנהל החוב הממשלתי, משרד האוצר
רני נויבואר, מחלקת ייעוץ וחקיקה, משרד המשפטים
מוריס דורפמן, המועצה הלאומית לכלכלה
במהלך עבודתו סקר הצוות את ההיבטים התחרותיים במערכת הבנקאות בישראל דרך שיחות עם גורמים שונים במגזר הפיננסי, סקירת ספרות רלוונטית, עבודות אמפיריות בתחום ונתונים מתוך הדו"חות הכספיים של הבנקים.
בצד אלה סקר הצוות את ההתפתחויות בשוק האשראי הישראלי בעשור האחרון.
מהדו"ח עולה כי מערכת הבנקאות הישראלית מתאפיינת בריכוזיות גבוהה וביעילות תפעולית נמוכה מה שבא לידי ביטוי ברווחיות שאיננה חורגת מהמקובל בעולם למרות מחירי השירותים הגבוהים.
מבחינה של השינויים בעשור האחרון עלה כי הקטנת תפקידה של הממשלה כלווה מרכזי במשק הביאה להסטה של הון פרטי מאיגרות חוב ממשלתיות למגזר הפרטי.
נוצר והתרחב שוק לאיגרות חוב קונצרניות שאפשר לחברות גדולות נגישות לאשראי שאינו בנקאי.
רפורמת בכר ופנסיית החובה הגדילו מאוד את היצע האשראי החוץ בנקאי.
תהליך זה הביא לתחרות גדולה יותר בשוק האשראי ללווים גדולים.
לעומת זאת, בתחום האשראי הקמעונאי, אשראי למשקי בית ואשראי לעסקים קטנים, המערכת הבנקאית שומרת על בלעדיות ומפעילה "כוח שוק" רב בשוק זה.
לשיפור המצב המוצג כאן בחנה הוועדה מספר כלים רגולטורים ביניהם שינויים מבניים בשוק, הסרת חסמים לתחרות וצעדים נקודתיים של פיקוח מחירים והגברת האכיפה.
הגדלת מספר השחקנים בתוך ומחוץ למערכת הבנקאית
גופים מוסדיים – יצירת ערוצים בהם יממן החיסכון הפנסיוני של הציבור אשראי קמעונאי למשקי הבית ולעסקים הקטנים.
הקמת בנק אינטרנטי שיהווה חלופה תחרותית לתאגידים הבנקאיים הקיימים.
הקמת אגודת אשראי – גוף שמתאפיין במבנה עלויות מצומצם וכך מעניק שירותים בתנאים טובים יחסית.
בדו"ח מצוין כי "הואיל שהצוות רואה ביוזמה להקמת אגודת אשראי יוזמה חברתית ברוכה שעשויה לתרום לתחרות במערכת הבנקאית, ילווה הפיקוח על הבנקים יזמים שיפנו אליו בעניין זה, הן בבחינת התאמת הרגולציה עבור גוף זה והן בהדרכה מתאימה".
הוועדה רואה בהרחבת היקף הבנקאות האינטרנטית פוטנציאל לשיפור נגישות המידע ללקוחות והקטנת חסמי הכניסה לשחקנים נוספים.
לאפשר פתיחת חשבונות בנק באמצעות האינטרנט
הקלה על תהליך פתיחה וסגירה של חשבון עובר ושב
פרסום שיעורי ריבית בפועל והגברת הנגישות לאתרי מידע לצורכי השוואה
המלצה ליצירת פורמט אחיד לדיווח תקופתי על כלל הנכסים, ההתחייבויות והתנאים שהלקוח זוכה להם בבנק.
לדברי הוועדה פורמט כזה יקל על התחרות ויקל על הלקוחות להתמקח על התנאים להם הם זוכים.
הרחבת המידע הקיים בלשכות אשראי
העברת מידע ללשכות אשראי לצורך גיבוש מודל סטטיסטי לדירוג אשראי
העברת מידע על לקוחות לפי דרישתם
העברת מידע בנקאי על הלקוח ללקוח עצמו שיאפשר לו לקבל תנאים ממלווים אחרים על בסיס נתונים אלה.
הסדרת היבטים בשוק האשראי החוץ בנקאי
תיקון תקרת האשראי והחלתה גם על הבנקים
הגברת התחרות על משקי הבית
קביעת שיעור מופחת לעמלות על מק"מ וקרנות כספיות
ביטול העמלה עבור כרטיס מידע ועבור כרטיס משיכת מזומן
להכניס לפיקוח את העמלה בגין שירות משלוח הודעות ללקוח
לבטל ולצמצם מספר עמלות נוספות
פעילות לקוחות הבנקים בניירות ערך
הגברת השקיפות בעמלות ניירות ערך ותמחור מחדש של השירותים
הקלת המעבר בין המערכת החוץ בנקאית למערכת הבנקאית
הקלת התהליך לפרעון מוקדם של אשראי עסקי
שינוי הגדרות העסקים לצרכים סטטיסטיים ואיסוף נתונים לצרכים סטטיסטיים
שמירת הטבות והנחות באשראי ובפיקדונות
בהלוואות או פיקדונות בהם מציע הבנק הטבה או הנחה לעומת הריבית התעריפית, תהיה ההטבה לכל תקופת הפיקדון או ההלוואה.
קידום יוזמות קיימות שעשויות לתרום לתחרות
לצורך מימוש ההמלצות ציינה הוועדה כי יש לנקוט במספר צעדים.
תיקון הוראות ניהול בנקאי תקין והוראות הדיווח של המפקח על הבנקים
תיקון החקיקה, הכללים והצווים הרלוונטיים.
תיקון חוק הסדרת הלוואות חוץ בנקאיות
סדרת צוללות נובמבר (קוד דיווח נאט"ו; בברית המועצות נקראה הסדרה "פרויקט 627") היא סדרת צוללות גרעיניות ראשונה של ברית המועצות שנבנתה בשנים 1957 -1963. התכנון בוצע במשרד תכנון "מלחיט" שבלנינגרד.
בסך הכול נבנו בסדרה זו 13 צוללות על ידי מספנת הצי הסובייטי סבמאש.
צוללת אחת טבעה בשנת 1970, היתר הוצאו משרות בהדרגה במהלך שנות ה-90.
ב-12 בספטמבר 1952 יוסיף סטלין חתם על צו לתחילת עבודות תכנון צוללת גרעינית.
המנהל המדעי של הפרויקט היה אנטולי אלכסנדרוב ומתכנן ראשי של המתקן הגרעיני היה ניקולאי דולז'אל.
בשלבים הראשונים של הפרויקט הצי הסובייטי לא היה שותף לתכנון.
בהתאם לרעיון הראשוני תוכנן לצייד את הצוללת בטורפדו גרעיני שמשקלו 40 טון.
בשנת 1954 התוכנית הועברה לעיון מומחי הצי.
ההערות העיקריות של מומחי הצי התייחסו לאי-ישימות של ניצול צוללת עם טורפדו גרעיני כה גדול וללא אמצעי הגנה מתאימים לצוללת עצמה.
לאור הערות מפקדי הצי הפרויקט הוחזר למתכנן כלא ישים.
במהלך תכנון מחדש הוחלט על שינוי עקרוני בחימוש.
ביוני 1955 התכנון הושלם והחלה בניית הצוללת הראשונה.
כבר בשנת 1956 התברר שיש צורך בשינויים משמעותיים בתכנון.
בשנת 1958 הצוללת נכנסה לשירות מבצעי.
לראשונה בברית המועצות היה ניתן לבצע ירי מעומק של עד 100 מ'.
הצוללות היו בשרות במשך כ-30 שנים בצי הצפוני ובצי האוקיינוס השקט.
בצוללות היו תקלות רבות ורבים מהימאים נפגעו מקרינה.
צוללת אחת נפגעה בשנת 1970 וטבעה במפרץ ביסקאיה.
הצוללות החלו לצאת מהשרות בשנת 1987 והיום אין בשרות מבצעי צוללת מפרויקט זה.
צוללות מדגם זה התאפיינו ברמת רעש גבוהה יחסית ולכן היה ניתן לאתר אותן בקלות.
בשנת 1962 צוללת מדגם זה הגיעה לקוטב הצפוני, הראשונה מבין הצוללות הסובייטיות.
סך הכול ארבע צוללות הועברו למזרח הרחוק הסובייטי והפכו חלק של צי האוקיינוס השקט.
הצהרת תובע היא כלי במשפט הישראלי המאפשר החזקת חשוד במעצר בתקופה שלאחר תום החקירה, בטרם הוגש כתב אישום, לתקופה של עד חמישה ימים.
על פי חוק המעצרים בישראל, ניתן להחזיק אדם במעצר רק אם עדיין מתקיימת חקירה נגדו, בה הוא נחשב "חשוד", או שכבר הוגש נגדו כתב אישום, אז הוא נקרא "נאשם" ומוחזק במעצר עד תום ההליכים.
"נעצר אדם וחקירתו נסתיימה, ישוחרר מהמעצר, ואולם אם הצהיר תובע כי עומדים להגיש כתב אישום נגדו ושוכנע בית המשפט, כי יש עילה לכאורה לבקש את מעצרו עד תום ההליכים, רשאי שופט להאריך את המעצר, מטעם זה, לתקופה שלא תעלה על 5 ימים, בכפוף להוראות סעיף קטן (ב)."
תקופת המעצר בין סיום החקירה לבין הגשת כתב האישום נקרא בשמות שונים, כמו "מעצר גישור", "מעצר מגשר", "שלב הדמדומים", "קו התפר", "בין השמשות" ו"ימי הביניים".
תקופה זאת מיועדת להכנת כתב אישום והגשתו.
במהלך תקופה זאת יכול פרקליט המכין את כתב האישום להורות על השלמת החקירה בעניין כלשהו, אולם המשטרה אינה יכולה לנצל ימים אלו להמשך החקירה.
השופט יצחק עמית הביע עמדה שפעולות השלמת חקירה שגרתיות יכולות להתבצע במהלך מעצר גישור, אולם חקירה מחודשת של החשוד מחייבת בקשה מחודשת מהשופט להאריך את מעצרו כחשוד.
על פי פסיקת בית המשפט העליון, על התובע להצהיר על בסיס בדיקה אישית של חומר הראיות כי יש מקום לכאורה להגיש בתיק כתב אישום ולבקש מעצרו של הנאשם עד תום ההליכים.
כלומר, כדי לעמוד בדרישה שנקבעה בפסיקה על הרשות החוקרת לאסוף חומר ראיות שעל בסיסו יוכל התובע להצהיר כי קיימת לכאורה עילה למעצר עד תום ההליכים וכי "טיבו הצפוי של כתב אישום כזה מניח הסתברות גבוהה לצורך במעצר עד תום ההליכים".
בנוסף, בית המשפט יורה על מעצר גישור רק מקום "שבו פרשה בפניו התביעה, ולו באופן כללי, את התשתית הראייתית העיקרית על בסיסה יתבקש בהמשך המעצר עד תום ההליכים".
עם זאת, הצהרת התובע, על פי החלטה של השופטת אילה פרוקצ'יה אינה נדרשת לכלול פירוט של האישומים הצפויים, דבר המקשה על העצור להאבק נגד מעצר הגישור.
על פי הנחיית פרקליט המדינה, נוסח הצהרת תובע הוא כדלהלן: "אני מאשר/ת בזאת לאחר עיון בעיקרי חומר הראיות, כי יש מקום לכאורה להגיש בתיק זה כתב אישום ולבקש את מעצרו של הנאשם עד לתום ההליכים המשפטיים נגדו".
בשאלת דרך חישוב חמשת הימים נחלקו שופטי בית המשפט העליון.
ניל הנדל ויעל וילנר קבעו שחמשת הימים כוללים את היום בו מתקיים הדיון ולאחריו יש לספור ארבעה ימים שלמים המסתיימים בחצות.
לעומתם, סבר דוד מינץ בדעת מיעוט שבסמכות השופט לקבוע מעצר גישור של עד 120 שעות משעת הדיון.
את התכלית של הדרישה להצהרת תובע הסביר בית המשפט:
"סעיף 17(ד) מסדיר, כאמור, את המעצר בפרק הזמן שבין תום החקירה להגשת כתב-אישום.
בעבר הוסדר המשך המעצר בשלב זה על ידי כך שבפרקטיקה התייחסו לפעולותיו של תובע קודם החלטתו אם להגיש כתב-אישום כפעולות השייכות לשלב החקירה.
אחד ההסברים לכך היה שבשלב זה קורה לא אחת, שהתובע מבקש מהמשטרה השלמות כאלה ואחרות של החקירה.
כשמתבקשות השלמות כאלה, אכן החקירה טרם הושלמה.
מכל מקום, המצב היה כזה שכל עוד לא הסתפק הפרקליט בחומר החקירה הקיים בתיק לצורך החלטתו, וקודם שהייתה החלטה שלו אם להגיש כתב-אישום אם לאו, התייחסו לכך כאל מצב שבו "החקירה טרם הסתיימה".
מכיוון שפעולות התובע בשלב זה יוחסו לשלב החקירה, הספיקו עילות המעצר החולשות על מעצר עובר להגשת כתב-אישום לצורך המשך מעצר חשוד.
דעתם של כל הנוגעים בדבר לא הייתה נוחה מהסדר זה, אשר במסגרתו הוארך מעצר לכאורה לצורכי חקירה, שעה שבפועל במרבית המקרים כבר הסתיימה החקירה וחומר הראיות היה נתון בידי התביעה.
זהו הרקע אשר הצמיח את חקיקתו של סעיף 17(ד) לחוק...
...לסיכום, מסקירת ההיסטוריה החקיקתית של סעיף 17(ד) ניתן ללמוד כי מטרת הסעיף הייתה להחליף את ההסדר הקודם שלפיו הוסוו פעולותיו של התובע בכסות של פעולות חקירה, ולהעמיד דברים על דיוקם".
הצהרת פַּנְמוּנְג'וֹם (או בשמה המלא: הצהרת פנמונג'ום לשלום, שגשוג, ואיחוד חצי האי הקוריאני.
בקוריאנית: 한반도의 평화와 번영, 통일을 위한 판문점 선언) היא הצהרה מדינית אשר נחתמה במסגרת הפסגה הקוריאנית ב-27 באפריל 2018 בין נשיא קוריאה הדרומית והמנהיג העליון של קוריאה הצפונית, ובה הוסכם על פירוק מוחלט מנשק גרעיני של חצי האי הקוריאני.
על פי ההצהרה, ראשי קוריאה הדרומית וקוריאה הצפונית הכריזו רשמית על הכוונה לסיום מלחמת קוריאה ועל תחילתו של עידן חדש של שלום ושיתוף פעולה בין המדינות.
הצדדים הגיעו למספר הבנות בניסיון לקרב בין המדינות:
הקמת משרד נציגות ותיאום משותף בעיר הגבול קסונג בקוריאה הצפונית.
הקמת קו טלפון ישיר בין המנהיגים.
נשיא קוריאה הדרומית יבקר בפיונגיאנג, בירת צפון קוריאה, בסתיו 2018.
השתתפות בתחרויות ספורט בינלאומיות עתידיות – בנבחרת מאוחדת.
חיבור וחידוש מסילות רכבת וכבישים על מנת להאיץ צמיחה כלכלית.
הפיכת אזור החיץ DMZ לאזור שלום.
מחוגי השעון בצפון קוריאה יחזרו להיות תואמים לשעון בדרום קוריאה.
הפסגה הייתה ייחודית במובנים רבים, בעיקר בהקשר התרבותי הקוריאני.
זו הפסגה השלישית מעולם בין מנהיגי קוריאה ב-70 שנות עצמאותן.
זו הפעם הראשונה בהיסטוריה שנשיא צפון קוריאה חוצה את קו הגבול אל הדרום.
לראשונה בהיסטוריה נפגשו נשות מנהיגי קוריאה – שהצטרפו לארוחת הערב.
צבאות ארצות הברית וקוריאה הדרומית הפסיקו את כל התרגילים הצבאיים בחצי האי הקוריאני.
המנהיגים נטעו עץ במשותף תוך שימוש באדמה מהר האלה הגבוה בדרום קוריאה והר – ביקדו, הגבוה בצפון קוריאה ובחצי האי כולו.
סדרת צוללות K הייתה סדרת צוללות של הצי הסובייטי, ששירתו במהלך מלחמת העולם השנייה.
הן היו הצוללות הגדולות ביותר של הצי באותה תקופה.
הסדרה הקודמת (סדרת P) הייתה לא מוצלחת.
נבנו שלוש יחידות אך תוך שנתיים הן הוצאו מהשרות המבצעי.
התכנון של סדרת K בוצע במהלך שנת 1935 ואישור עקרוני התקבל בינואר 1936. התוכנית המקורית כללה בניית 62 צוללות, אך מעשית החלה בנייה של 12 יחידות בלבד.
בניית כל הצוללות נעשתה בלנינגרד.
צוות הצוללת כלל 67 אנשים והיא הייתה מונעת על ידי מנוע דיזל.
החימוש שלה כלל טורפדו בגדלים שונים ומקלעים.
במהלך הבנייה התגלו בעיות תכנוניות והיה צורך בשינויים מהותיים.
כתוצאה מכך, אף על פי שהיה מתוכנן לסיים בניית כל הצוללות במהלך שנת 1940, לקראת תחילת מלחמת העולם השנייה רק 6 צוללות הועברו לצי.
ארבע צוללות נוספות הועברו לצי בשנים 1942–1943, צוללת נוספת עברה לשירות מבצעי בדצמבר 1944 אך לא השתתפה בקרבות.
בניית הצוללת האחרונה בסדרה לא הסתיימה.
אף אחת מהצוללות לא השתתפה במלחמת החורף.
בתחילת מלחמת העולם השנייה בצי הצפוני היו שש צוללות מדגם זה.
אומנם עקב מוכנות נמוכה של סגל הצוללות הם לא רשמו הישגים של ממש ובכל זאת הצליחו להטביע 17 ספינות אויב.
בעיה דומה הייתה בצי הבלטי שצוללות שלו הצליחו להטביע שבע ספינות.
צוללת K-21 הייתה הצוללת הסובייטית היחידה שתקפה אוניית מערכה טירפיץ, אך ללא הצלחה.
הצהרת שומאן שנחתמה בשנת 1950, נחשבת לאחת מנקודות המפנה המכריעות בהיסטוריה של יבשת אירופה, ולאבן הדרך הראשונה בהקמת האיחוד האירופי.
מטרתה המרכזית של ההצהרה, שנודעה גם כ"תוכנית שומאן", הייתה להכפיף את ייצור הפחם והפלדה של צרפת ומערב גרמניה תחת רשות משותפת אחת.
יוזמה זו הבשילה מאוחר יותר להקמת "קהילת הפחם והפלדה האירופית" (ECSC), ובכך הניחה תשתית כלכלית ופוליטית לשיתוף פעולה בין מדינות, שהיו אויבות מרות רק שנים בודדות לפני כן.
ההצהרה קרויה על שמו של רובר שומאן, מדינאי צרפתי ומהאבות המייסדים של האיחוד האירופי.
שומאן, נוצרי קתולי אדוק, הושפע עמוקות מערכי תנועת "הדמוקרטים הנוצרים" שצברה פופולריות רבה באירופה החל מהמאה ה-19. חזונו לאיחוד היבשת לא התבסס רק על אינטרסים פוליטיים, אלא נשען על יסודות אמוניים ותרבותיים, תוך שילוב בין עקרונות דמוקרטיים לערכים נוצריים של פיוס ואחדות.
שומאן שאף להקים ארגון שיהיה פתוח להצטרפותן של כלל המדינות הדמוקרטיות באירופה.
הוא האמין כי איחוד כלכלי הדרגתי ישרת את כל המדינות החברות, יאפשר יצירת מאגר משאבים מגוון ויביא להגדלה משמעותית של שוק הצרכנים האירופי.
מעבר להיבט הכלכלי, התוכנית נועדה להבטיח שלום בר קיימא ביבשת, באמצעות תלות הדדית שתהפוך מלחמה בין המדינות לבלתי אפשרית מבחינה מעשית.
חשיבותה של ההצהרה נשמרת עד היום דרך חגיגות "יום אירופה", המצוין מדי שנה ב-9 במאי לזכר המועד בו פורסמה התוכנית.
יום זה, המציין את השלום והאחדות ביבשת, נחגג לראשונה באופן רשמי בשנת 1985, במקביל לאימוץ הדגל האירופי, והוא מהווה תזכורת לחזון של שומאן שהפך למציאות פוליטית וכלכלית רחבת היקף.
הצהרת שומאן נחתמה ב-9 במאי 1950, בעוד אירופה אוספת את השברים של עצמה לאחר מלחמת העולם ה-II ובעיצומה של המלחמה הקרה.
באותה העת, שומאן שימש כשר החוץ של צרפת, וביחד עם ז'אן מונה, החלו לכתוב את הנאום, שיקרא בעתיד "תוכנית שומאן".
הנאום אותו נשא שומאן ב-5 במאי 1949, זכה לכינויו המוכר - "הצהרת שומאן".
את הנאום הציג שומאן, בשיתוף פעולה עם ז'אן מונה, בלונדון במעמד החתימה על הקמת "המועצה האירופית" (שכיום נקראת: פרלמנט האיחוד האירופי).
מטרתה של ההצהרה הייתה לטובת הקמת איחוד כלכלי (איחוד תעשיות הפחם והפלדה לטובת אינטרסים כלכליים משותפים ומניעת מלחמות עתידיות ביבשת אירופה) של מדינות מערב אירופה אשר אליו יצטרפו המדינות הדמוקרטיות באירופה ויביאו לביטחון ויציבות באזור.
קבוצת פוליטיקאים אירופים, אשר רבים מהם חוו את שתי מלחמות העולם הקשות והעקובות מדם, חלקו רעיון משותף של הקמת ארגון המאחד בין מדינות אירופה, וזאת למניעת קונפליקטים עתידיים.
אותם פוליטיקאים נחשבו בהמשך לאבות המייסדים של אירופה.
הראשונות לחתום על הצהרת שומאן היו צרפת ומערב גרמניה, והמטרה הייתה להיות הגוף האירופי הראשון אשר ממזג בין מדינות אירופה הדמוקרטיות.
בהצהרה, צרפת טענה כי "הצהרת שומאן" תוביל לשוויון מלא בינה לבין מערב גרמניה, וזאת בכדי לא להשאירה כנועה פצועה ומדממת בימים שלאחר סוף מלחמת העולם ה-II.
בשנת 1951, כשנה לאחר החתימה הראשונית על ההצהרה, הצטרפו 4 מדינות נוספות: הולנד, בלגיה, איטליה ולוקסמבורג, שבסך הכול, הן שש המדינות אשר חתמו על "הסכם הפחם והפלדה" (נקרא גם "הסכם רומא").
לאחר שצרפת לא קיבלה את כל ניסיונותיה של גרמניה למצוא פתרונות לאיחודן של המדינות (מערב גרמניה וצרפת), ולמצוא פתרון לאיחוד תעשיות הפחם והפלדה, ז'אן מונה, שתפקידו באותה עת היה הנציב הכללי של מועצת התכנון הלאומית, פנה אל שומאן לבקשת עזרה בשאלה הגרמנית.
מונה הבין כי ללא גוף על-לאומי מאגד, המדינות לא יקבלו החלטה להצטרף לגוף אחד ומאוחד ועל-כן החליטו על הקמה של גוף על-לאומי, שביחד עם האינטרסים המשותפים של המדינות יוכלו לגרום למדינות הלאום האירופיות לעבוד ביחד.
בינואר 1950, הם דנו בתוכנית לפיוס בין צרפתי-גרמני ובהמשך אותה שנה, ז'אן מונה חיבר את הטיוטה הראשונה לאותו מסמך היסטורי שהעולם עתיד לקרוא לו "תוכנית שומאן".
לצערו של מונה, שומאן וראש ממשלת צרפת (ז'ורז' בידו) לא טרחו לעיין בטיוטה תחילה, אך כאשר התפנה שומאן לקרוא את הטיוטה הראשונית, הוא הקדיש את כל זמנו להצעה.
שומאן היה ידוע כשבוי של דעת הקהל הצרפתית והממשלה הצרפתית, שתמכו בהשפלה גמורה בגרמניה וכן ניצול כל משאביה לטובתם של הצרפתים, לכן, הופתע שומאן כאשר קרא את ההצעה.
לפתע מצא עצמו מסכים עם מרבית מהצעותיו של אדנאואר (הקנצלר הראשון של גרמניה המערבית) לשיקום היחסים בין צרפת וגרמניה וזאת מפני שתוכניתו של מונה הייתה דומה להצעותיו של אדנאואר.
שומאן החליט כי יש להגביל את כמות האנשים שייחשפו לתוכנית וזאת בזמן שניסה לקבל את אישור חבריו לממשלה על התוכנית, טרם פגישתו עם שרי החוץ של צרפת, גרמניה וארצות-הברית.
באותו השבוע של חשיפת התוכנית בלונדון, היו רק 9 אנשים אשר ידעו על התוכנית של הצרפתים.
שומאן החל לכתוב את ההצהרה בתקופה בה צרפת ומערב גרמניה ניסו ליצור שיתוף פעולה בין המדינות ולקרב ביניהן לאחר המלחמה, אך הניסיון ליצור יחסים (פוליטיים, כלכליים וצבאיים) הביא אותם למצב של מבוי סתום.
צרפת רצתה כי הרפובליקה הפדרלית של גרמניה, שזה עתה הוקמה, תוקם במבנה האירופי על מנת שתוכל לנווט את ההתפתחות שלה ולהבטיח שלום בתוך אירופה.
המטרות העיקריות של הצהרת שומאן, היו שמירה על מצב של שלום והזדהות עם מדינות המערב כנגד הסובייטים והמתנגדים למערב.
לאמנה היו מטרות רבות שהעיקריות בהן היו מטרות כלכליות ומטרות פוליטיות:
הפיכתה של אירופה לישות פוליטית
הפיכתן של מלחמות ללא אפשריות בין המדינות החברות בה (בעקבות "הסכם הפחם והפלדה")
הקמת סוכנות שתאחד בין תעשיות הפחם והפלדה בין המדינות
להחיות את הכלכלה האירופית כולה ובראשה תעשיית הפחם והפלדה
לייצא פחם ופלדה לשאר העולם (ולא רק למדינות החברות), ללא יוצא מן הכלל.
המטרה הייתה להעלות את רמת החיים וגם לקדם לגרום למדינות להתפתח מהר יותר כמו מדינות אפריקה שחלקן היו קולוניות אירופיות
"אי אפשר להבטיח את השלום העולמי בלי מאמצים יוצרים ההולמים את גודל הסכנות המאיימות עליו.
התרומה שאירופה מאורגנת וחיה יכולה להעניק לציוויליזציה היא הכרחית לקיום יחסי שלום.
זה למעלה מ-20 שנה נאבקת צרפת למען אירופה מאוחדת, ומטרתה העיקרית הייתה תמיד לשרת את השלום.
אירופה לא אוחדה - היינו במלחמה.
אירופה לא תיבנה בבת אחת או לפי תוכנית כללית: היא תיבנה דרך הישגים מוחשיים, שייצרו תחילה סולידריות בפועל.
איגודן של האומות האירופיות מחייב את ביטול היריבות עתיקת היומין בין צרפת לגרמניה.