tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
החל מתקופת האימפריה הרומית היה העשב בשימוש להקלה על בחילות ולשמירה על ערנות במסעות ארוכים.
במאה העשירית כתב רופא ערבי כי הטרגון מומלץ לחולים הסובלים מהיעדר תיאבון.
הצמח עקר, כלומר אינו מתרבה על ידי זרעים אלא באמצעות ייחורים בלבד.
פעמים רבות הצמח כלל אינו מגיע לכדי שלב פריחה.
זהו צמח עשבוני רב שנתי, שנכנס בעונת החורף לתרדמה בה עליו וענפיו מתייבשים, וחוזר לצמוח באביב.
מעדיף שמש ואדמות לא מאוד לחות.
צמח עשבוני רב-שנתי, הצומח בטבע לגובה של כמטר.
מעדיף קרקעות עזובה יבשות, ומתרבה היטב בטבע.
טעמו וריחו חלשים באופן ניכר בהשוואה לטרגון הצרפתי.
לעומת זאת, ענפיו מניבים עלים רבים יותר, והוא נחשב זן מתאים לסלטים וכתוספת לתבשילים.
ניתן לבשל את הגבעולים הצעירים כתחליף לאספרגוס בתבשילים שונים.
לענה דרקונית היא אחד מעשבי התיבול המשמשים באוסף fines herbes הצרפתי, לצד עירית, תמכה ופטרוזיליה, ולעיתים מוסיפים אותה גם לתערובת התבלינים הרב דה פרובאנס.
במטבח הצרפתי היא משמשת לרוב לתיבול של עופות, דגים ותבשילי ביצים.
לענה דרקונית היא חלק חיוני מרוטב ברנייז, ואחד ההבדלים הבולטים בינו לבין רוטב הולנדז.
לעיתים מוסיפים ענפי לענה דרקונית לחומץ על מנת לשפר את טעמו.
בחלק ממדינות חבר המדינות, כגון גאורגיה, ארמניה, רוסיה ואוקראינה, משווק משקה תוסס בטעם לענה דרקונית, תחת המותג "טַרחוּן" (Тархун).
משקה זה נצבע בירוק בוהק.
המטבח הפרסי נוהג להוסיף את העלים כמתאבן למאכלי בשר כגון חורשת' וגונדי.
לעיניך הכחולות הוא אלבומו הרביעי כסולן של יהודה פוליקר.
האלבום מורכב בעיקר מקטעים אינסטרומנטליים פרט לשני שירים המכילים מילים.
האלבום יצא באפריל 1992 בחברת התקליטים NMC.
האלבום נכתב בעקבות מותו של בן אחיו של פוליקר, , שנהרג על ידי חבר ליחידתו בצבא.
פוליקר גנז את האלבום עליו עבד קודם לכן, והחל לעבוד במקום על אלבום אינסטרומנטלי.
האלבום היווה מעין רקוויאם לבן אחיו, שתמונתו מופיעה בעטיפת האלבום.
הקטע המפורסם ביותר מהאלבום היה "סולם יעקב", בו נשמעת מקהלת "פרחי בית שאן".
האלבום כלל גם שני פזמונים מושרים, "נד נד" שכתב יהונתן גפן ו"זינגואלה" שתרגם יעקב גלעד לפי שיר יווני של קזנג'ידיס.
חיים רומנו - בוזוקי, גיטרה אקוסטית
ניר צדקיהו - תופים וכלי הקשה, קולות רקע
אמיר גבירצמן - זורנה, סקסופון, חמת חלילים, מפוחית
טל הרצברג - גיטרה בס
גלעד עצמון - כלי נשיפה וקלידים
יהודית תמיר - קולות רקע
יוריק בן דוד - קולות רקע
סולם יעקב - בהשתתפות מקהלת הילדים "פרחי בית שאן" עם הסולן אבי פרץ
לעוף על המיליון הוא שעשועון טלוויזיה ישראלי בהנחיית ירון ברובינסקי.
התוכנית שודרה במשך 6 עונות בערוץ עשר, ובעונה ה-7 בלבד שודרה בערוץ 13. החל מדצמבר 2020 משודרת התוכנית בשידורים חוזרים בערוץ השעשועונים.
פורמט התוכנית נמכר להפקה בספרד (שם זכתה להצלחה) וגם לרשת NBC האמריקאית ו-Sat.1 הגרמנית.
בהמשך נמכרה לסין, הונג קונג, הונגריה, ברזיל, טורקיה ואיטליה.
בתוכנית הופיעה רביעיית מיתר עד לעונתה השישית, היא ניגנה את מוזיקת הפתיחה והסיום וכן קטעי מעבר.
החל מהעונה השישית מושמעת הקלטה של כלי המיתר.
בכל סיבוב ישנו מתמודד ראשי המתמודד מול עשרה מתמודדים אחרים על שאלות טריוויה.
מטרת המתמודד הראשי לנצח במשחק ראש בראש כמה שיותר מתמודדים מתוך העשרה שמולו.
במידה והצליח להדיח את כל העשרה, זוכה המתמודד הראשי במיליון ש"ח.
ההתמודדות במשחק היא בשיטת "ראש בראש".
בכל סיבוב בוחר המתמודד הראשי מתמודד אחד מתוך העשרה עמו הוא מתחרה באותו סיבוב, כאשר לכל מתמודד מוקצבות עשרים שניות על מנת לענות תשובה נכונה.
התשובה מופיעה עם אותיות חסרות.
מותר לענות תשובות שגויות במהלך 20 השניות, אבל צריך להגיד את התשובה הנכונה (בין היתר) בפרק הזמן הזה.
המתמודד הראשון אשר לא ענה נכון על השאלה עף דרך הפתח ברצפה עליו הוא עומד.
לכל אחד מעשרת המתמודדים ישנו מטבע עם סכום כסף הנע בין שקל עד 50,000 ש"ח.
כמו כן, אחד מהמטבעות בסכום 1,000 ש"ח הוא "ג'וקר", שכאשר נחשף כל המתמודדים שעדיין במשחק מקבלים את הסכום.
במידה והמתמודד הצליח לנצח את המתמודד הראשי, הוא זוכה בסכום הכסף המופיע על המטבע שלו.
במידה והמתמודד הראשי מנצח בסיבוב, הסכום אשר מופיע על המטבע מתווסף לקופה שלו.
למתמודד הראשי יש אפשרות להשתמש פעם אחת בגלגל הצלה "העברת שאלה".
כלומר, במידה ולא ידע תשובה לשאלה מסוימת הוא יכול להעביר את השאלה למתמודד שמולו.
לאחר שהצליח להדיח חמישה מתמודדים מתוך העשרה, מקבל המתמודד הראשי במשחק זכות העברת שאלה פעם נוספת.
בנוסף קיים משתתף שאינו לוקח חלק במשחק שהשחקן הזמין והשאלה עוברת אליו במידה ואינו יודע את התשובה.
אם הוא מצליח לענות, השחקן יוכל להשתמש בו פעם נוספת שלא ידע תשובה ואחרת ייפול והמשתתף יאלץ להשתמש בהעברת שאלה במקרה שאינו יודע תשובה.
במידה והצליח לגבור על המתמודדים שמולו, במתמודד השלישי, יכול המתמודד לפרוש עם חצי מהסכום.
מהחמישי וכל אחד שאחריו יכול המתמודד לפרוש עם כל הכסף שצבר במהלך המשחק.
במידה והמתמודד הראשי הפסיד בסיבוב, המתמודד מולו זוכה בפרס שבמטבע עליו שיחקו והמתמודד הראשי נופל.
לעיתים המנחה הציע למתמודד לוותר על הפרס, שייתכן שהוא נמוך, בהסתמך על מטבעות שעדיין לא נפתחו במשחק, והניח הצעת ביניים.
בתום 2 סיבובים המתמודדים שנשארו מהסיבוב השני מתמודדים ביניהם על שאלות טריוויה.
לכל שאלה מוקצות 10 שניות למענֶה.
כל תשובה נכונה מוסיפה לקופה המצטברת 500 ש"ח.
המתמודד האחרון ששורד את סבב השאלות זוכה בסכום שהצטבר בסיבוב זה.
ספיישל "היפה והחנון" בהשתתפות כוכבי העונה השנייה של התוכנית.
ב-16 ביוני 2011 שודר ספיישל "הישרדות" עם כוכבי העונה החמישית של התוכנית.
ב-20 ביוני וב-27 ביוני 2011 השתתפו ילדים בתור משתתפים במשחק.
ב-21 באפריל 2016 שודרה תוכנית סיום העונה, אשר במהלך רובה ירון ברובינסקי הפך למתמודד ראשי ובמקומו הנחה אסי ישראלוף.
ב-22 באוקטובר 2017 שודר ספיישל חתונה
ב־12 ביולי 2017 שודר ספיישל שמות מיוחדים
ב-17 ביוני 2017 שודר ספיישל הכסף הגדול, אשר במהלך רובו 8 מטבעות היו שווים 50000 שקלים ובשני מטבעות היה את הספרה 0.
פורמט התוכנית "לעוף על המיליון" נמכר לרשת NBC האמריקאית עוד לפני שידור התוכנית בישראל.
חברת אנדמול גרמניה רכשה את הפורמט לשידור ברשת פרו זיבן (ערוץ 7 בגרמניה), רשת הטלוויזיה המסחרית הגדולה בגרמניה, הנמצאת בבעלותו של איש העסקים הישראלי-אמריקאי, חיים סבן, ואף צילמה את הפיילוט לתוכנית הגרמנית באתר הצילומים בישראל.
ביולי 2011 שודרה בערוץ 3 הספרדי התוכנית הראשונה של השעשועון בגרסה הספרדית וזכתה לרייטינג גבוה.
באפריל 2012 התוכנית עלתה בברזיל בערוץ Band.
באוקטובר 2013 התוכנית עלתה בארצות ערב בערוץ MBC1 ושודרה עד ינואר 2014. באוגוסט 2016, שודרה התוכנית לראשונה בצרפת בערוץ 8 המקומי תחת השם "Still Standing".
לעוף מהתרגשות (בספרדית: Los amantes pasajeros) הוא סרט קומי ספרדי משנת 2013 בבימויו של פדרו אלמודובר, שגם כתב את התסריט.
אלמודובר תיאר את הסרט כ"קומדיה קלילה ביותר".
עלילת הסרט מתרחשת כמעט כולה בחלקו הקדמי של מטוס נוסעים גדול, הטס בשמי ספרד בהמתנה לנחיתת חירום בעקבות תקלה טכנית שהתגלתה עם המראתו.
לאחר המראתו של מטוס איירבוס A340 של חברת "פנינסולה" ממדריד למקסיקו סיטי מגלים הטייסים תקלה טכנית בכן הנסע של המטוס.
עקב כך הם ממתינים בשחקים למציאת מסלול לנחיתת חירום בספרד.
שלושת דיילי מחלקת העסקים מרדימים את הנוסעים והדיילות של מחלקת התיירים, ונדרשים על ידי הטייסים לשעשע את הנוסעים המעטים של מחלקת עסקים שבחלקו הקדמי של המטוס.
עלילת הסרט ממשיכה כמעט כולה באזור זה של המטוס.
שלושת הדיילים הם חוסרה (חאווייר קמארה) - הדייל הראשי, ושני עוזריו, פאחאס (קרלוס ארסס) ואויואה , שלושתם הומוסקסואלים מוחצנים, הפונים זה אל זה בלשון נקבה.
קברניט המטוס אלכס (אנטוניו דה לה טורה) וטייס המשנה בניטו (הוגו סילבה) הם הטרוסקסואלים ונשואים, אך גם להם פעילות הומוסקסואלית שהם מנסים להסתיר.
כדי לבדר את הנוסעים (ואת עצמם) מבצעים הדיילים ליפ סינק מושקע לשיר "I'm So Excited" של האחיות פוינטר.
הדייל הראשי, חוסרה, מרבה לשתות אלכוהול, חרף התנגדות הקברניט.
עם התקדמות הטיסה מכינים הדיילים לנוסעי מחלקת העסקים קוקטייל שמרכיביו העיקריים הם שמפניה ומסקלין.
במטוס טלפון המאפשר שיחות עם הקרקע, אך עקב תקלה כל נוסעי מחלקת העסקים שומעים את שני צדדי השיחה.
מאס מתוודה שבתו ברחה מהבית, ונורמה מסדרת לו שיחה אתה.
בשיחה משכנע מאס את בתו לחזור הביתה לפגישה עם אמהּ.
ריקרדו גלאן משוחח את ידידתו שאותה נטש, ומבלי שהתכוון לכך מונע ממנה להתאבד בקפיצה מגשר.
הטלפון נשמט מידה בעת השיחה, היישר לסלה של רוכבת אופניים שחלפה מתחת לגשר, המתגלה כידידה אחרת של גלאן.
בסופו של דבר נמצא מסלול נחיתה, המטוס נוחת בשלום, ונוסעיו יוצאים ממנו באמצעות מגלשות החירום שלו.
חאווייר קמארה: חוסרה, הדייל הראשי.
הופיע גם בשני סרטים קודמים של אלמודובר, "דבר אליה", שבו גילם את התפקיד הראשי, ו"חינוך רע".
ססיליה רות: מלכת סאדו-מאזו, נוסעת במחלקת העסקים.
לולה דואניאס: ברונה, בתולה בעלת יכולת לראיית הנסתר, נוסעת במחלקת העסקים.
דואניאס הופיעה גם ב"לחזור" וב"דבר אליה" של אלמודובר.
גיירמו טולדו: ריקרדו גלאן, כוכב אופרות סבון, נוסע במחלקת העסקים.
אנטוניו בנדרס: לאון, איש צוות קרקע בשדה התעופה שממנו ממריא המטוס - תפקיד קמע בתחילת הסרט.
פנלופה קרוז: ג'סיקה, נהגת של רכב המוביל מזוודות אל המטוס - תפקיד קמע בתחילת הסרט.
בנדרס וקרוז הופיעו בתפקידים בולטים ברבים מסרטיו של אלמודובר.
על תפקידיהם הקטנים בסרט זה אמר אלמודובר: "ההיגיון מאחורי הרעיון שהשניים האלה הם שיפתחו את הסרט מחוץ למטוס, בתפקידים קטנים - אבל לא כאלה שאני מגדיר הופעות אורח מזעריות - היה שבתור חלק מהמשפחה האמנותית שלי הם יובילו את הצופים לתחילת הסיפור".
הסרט הופק על ידי אל דסאו חברת ההפקה של פדרו ואגוסטין אלמודובר.
ההפקה מומנה במלואה באמצעות מכירות מוקדמות של הסרט.
צילום הסרט החל ב-9 ביולי 2012 במדריד.
הקרנת הבכורה של הסרט נערכה ב-8 במרץ 2013. הסרט נרכש להפצה בארצות הברית על ידי סרטי סוני.
לשמו המקורי של הסרט, "Los amantes pasajeros", יש משמעות כפולה: "האוהבים הנמלטים" ו"הנוסעים המאוהבים".
שתי משמעויות אלה לא באו לידי ביטוי בשם העברי, "לעוף מהתרגשות".
בגרסתו האנגלית קרוי הסרט "I'm So Excited", כשם השיר שאותו מבצעים הדיילים בליפ סינק.
הסרט כאלגוריה למצבה של ספרד
הסרט, העוסק במטוס הנתון בסכנת התרסקות, נתפס גם כאלגוריה למצבה של ספרד, הנתונה בתקופת הפקת הסרט בסכנה של קריסה כלכלית, וסובלת מאבטלה גבוהה מאוד.
כבר אלמודובר ציין זאת, באומרו:
"זה אולי נשמע יומרני לדבר על 'לעוף מהתרגשות' כדימוי לחברה הספרדית, אבל זאת הייתה אחת הכוונות הבסיסיות שלי.
קל להסתכל על המטוס הזה שחג מעל טולדו שוב ושוב ושוב בלי לדעת מתי ואיך ינחת כעל הסיטואציה של האשליה שבה נמצאת ספרד של היום.
עדיין לא עברנו את אותה נחיתת חירום מסוכנת - והמטוס עוד עלול לעלות באש.
אנחנו יודעים שאנחנו חייבים לבצע אותה, אבל לא ברור לנו איך, ואנחנו לא בטוחים ששירותי החירום מוכנים.
בסרט אלה האמבולנסים ומכוניות כיבוי האש.
במציאות מדובר בתנאים הסוציאליים הנדרשים, כדי שהנחיתה תעבור חלק וללא תקלות".
שם חברת התעופה, "פנינסולה" (בספרדית: חצי אי) הוא רמז מובהק לחצי האי האיברי.
"מראה הנוסעים הישנים, שהסרט חוזר אליו מדי פעם, מחדיר לתוכו דימוי פיוטי בעל אלמנטים סאטיריים, על חוסר מודעותם של הספרדים לסכנה שהם נתונים בה", מציין אורי קליין.
לעוף על הזמן הוא סרט קולנוע קומי אמריקאי בהנפשה ממוחשבת.
הסרט הוא סרט ההנפשה הראשון של אולפני Reel FX Creative Studios והוא מופץ על ידי Relativity Media (אולם, בכרזת הסרט בעברית רשום "מהיוצרים של שרק", אך הוא אינו שייך לאולפני ההנפשה של דרימוורקס).
רג'י הוא תרנגול הודו שקיבל חנינה מארצות הברית, וג'ייק הוא תרנגול הודו שנחוש לשנות את מאכל חג ההודיה, תרנגולי הודו.
ג'ייק לוקח את רג'י איתו לגנוב מכונת זמן ולחזור אחורה על מנת לשנות את המאכל, למרות שרג'י אינו רוצה בכך.
במהלך הרפתקאותיהם, הם גורמים לשינויים בהיסטוריה.
תחילת הפיתוח של הסרט, שנקרא במקור "Turkeys", החל ביוני 2009 וב-2011 החל הפיתוח הממשי.
במקור, תוכננה הפצת הסרט ל-14 בנובמבר 2014, אך ההפצה הוקדמה בשנה כדי לא להתחרות עם הסרט "מר פיבודי ושרמן".
לעולם לא עוד (ביידיש: קיינמאָל מער; באנגלית: Never Again; ברוסית: Никогда больше; בפולנית: Nigdy Więcej; באוקראינית: Ніколи знову) הוא ביטוי המתאר לקח שלמד העם היהודי מהשואה ולפיו אסור שפשע כזה - רצח עם גזעני, אכזרי ושיטתי - יתרחש בשנית.
בהקשר למדינת ישראל הביטוי משמש כמוטו לאחת ממטרות הקמתה: הבטחת ביטחון העם היהודי ודאגה לכך שרצח עם שיטתי כנגד העם היהודי לא יתרחש בשנית.
הביטוי נפוץ בהקשר של צבא יהודי והגנה עצמית, כאשר ההקשר הוא שכוח יהודי לוחם וחמוש יבטיח שהעם היהודי לא יעמוד שוב חסר מגן.
הביטוי משמש גם כהצדקה להתחמשות של ישראל והפעלת צה"ל למרות ביקורת בינלאומית.
בין השאר נטען שהנשק הגרעיני שלכאורה יש לישראל נועד להבטיח ש"לעולם לא עוד" יעמדו היהודים, ובפרט ישראל, בפני השמדה, וזאת על ידי הרתעה אסטרטגית וברירת שמשון.
הביטוי משמש גם מוטו לצבאיות היהודית ונפוץ בנאומים מדיניים, טקסי זיכרון, בעיתונות, במאמרי דעה, בפרסומים שונים ועוד.
הביטוי גם נמצא בשימוש בקרב ארגונים שונים, בהם הליגה להגנה יהודית; בשנת 1971 כתב מנהיג הליגה, הרב מאיר דוד כהנא, את ספרו הראשון וקרא לו בשם "Never Again".
להקת המטאל Disturbed כתבה שיר בשם "Never Again" שנושאו הוא השואה ומניעת שואה נוספת נגד העם היהודי.
בשנת 2000 יצא ספרו של ההיסטוריון מרטין גילברט: Never Again: A History of the Holocaust.
יש המכלילים אותו למוסר השכל אוניברסלי: על הקהילה הבין-לאומית להבטיח ולפעול שרצח עם לא יתרחש בשנית, כפי שהתרחשה השואה.
כך למשל עשה שר החוץ האמריקאי ג'ון קרי שימוש בביטוי "לעולם לא עוד" בהתייחס לצורך של ארצות הברית להגיב צבאית על המתקפה בנשק כימי בסוריה שביצע נשיא סוריה בשאר אל-אסד.
הרב מאיר כהנא בספרו "הליגה להגנה יהודית" כתב פרשנות נוספת לביטוי זה: .
הציווי "לעולם לא עוד" בזיכרון השואה
מרכזיותה של השואה בתולדות העם היהודי בעת החדשה, מודגשת בפני חיילי צה"ל מתוך נאמנות לציווי "לעולם לא עוד" ומתוך למידת לקח שעמידה איתנה, צבא חזק ויכולת לפעולה עצמאית, חיוניים למניעת הישנותה של שואה.
במסגרת זו חיילי צה"ל מבקרים דרך שגרה ביד ושם, בבית לוחמי הגטאות, במשואה ובמרכזים אחרים לחקר השואה.
ב-4 בספטמבר 2003 ביצעו שלושה מטוסי F-15 איגל של חיל האוויר הישראלי מטס מעל מחנה ההשמדה אושוויץ ("טיסה 301").
מוביל הטיסה היה אמיר אשל, לימים מפקד חיל האוויר הישראלי.
תמונת המטס נתלתה בלשכת מפקד החיל אליעזר שקדי.
בשנת 2008 סיים שקדי את תפקידו ושלח את התמונה לכל מפקד טייסת ומפקד בסיס בחיל, לבכירים רבים, בהם פורום המטה הכללי, ראש השב"כ, ראש המוסד, שר הביטחון וראש הממשלה, כאשר לכל תצלום נוספו המילים: "חיל האוויר מעל אושוויץ – בשם מדינת ישראל והעם היהודי.
לזכור, ולא לשכוח, לסמוך רק על עצמנו.".
לטענת העיתונאי ארי שביט, המטס והתמונה התלויה בלשכות הבכירים מהווה מרכיב בעל משמעות במערכת קבלת ההחלטות בנוגע לטיפול בסכנות קיומיות על מדינת ישראל, ובקשר שלה לציווי "לעולם לא עוד".
בתחום האמנות אילנה גור יצרה את הפסל "לעולם לא עוד" הניצב במוזיאון יד ושם בירושלים.
קריאות "לעולם לא עוד" בעקבות מלחמת חרבות ברזל
ב-7 באוקטובר 2023, בעקבות מתקפת הטרור של חמאס על ישראל בה אלפי מחבלים טבחו וביצעו פשעים נגד האנושות בכ- ישראלים וחטפו בני אדם נוספים - בהם קשישים, נשים וילדים - הואר שער ברנדנבורג בברלין בצבעי דגל ישראל.
ב-9 בנובמבר הואר השער בצבעי כחול-לבן ועליו היה כתוב "לעולם לא עוד זה עכשיו!" בגרמנית.
במסגרת הסכם חמאס–ישראל ב-8 בפברואר 2025 שוחררו אוהד בן עמי, אלי שרעבי ואור לוי במצב של תת-תזונה.
מצבם הקשה הוביל להשוואותם לניצולי השואה בקרב רבים בישראל, כולל בקרב משפחות החטופים.
הציווי "לעולם לא עוד" בתרבות
האקס-מן היא קבוצה בדיונית של גיבורי-על, המופיעה בחוברות הקומיקס ביקום מארוול קומיקס.
הופעתה הראשונה הייתה בספטמבר 1963 בחוברת The X-Men #1, והיא נוצרה על ידי הכותב סטן לי והמאייר ג'ק קירבי.
דמותו של מגנטו בעלילות הקומיקס נעה בין הופעתו כנבל-על ואויבם המר של האקס-מן, לאנטי-גיבור, ואף לגיבור לאחר שכיפר על עוונותיו.
במהלך עלילות הקומיקס מגנטו נחשף כיהודי ניצול שואה וכדמות מורכבת של נבל הפועל מתוך מטרה צודקת - מניעת דיכוי המוטאנטים על ידי בני האדם ה"רגילים".
מגנטו, ניצול השואה נושא מספר מקועקע על זרועו - ובגרסאות מסוימות הוא מוצג כקורבן ניסויים של ד"ר מנגלה באושוויץ - רואה את מצבם של המוטאנטים כדומה למצבם של היהודים בגרמניה הנאצית.
לענה שיחנית (שם מדעי: Artemisia arborescens; ידועה גם בעברית (מתעתיק ערבי) כשִׁיבָּא או שִׁיבָּה) הוא מין של לענה, הגדל בר באזורי המזרח התיכון ובכלל זה ארץ ישראל, ועליו משמשים כתבלין מוסף לחליטות תה.
לענה שיחנית היא שיח בגובה של כ-50 ס"מ או מעט יותר, המורכב מגבעולים רבים ועגולים עם קליפה דקה הנקלפת בקלות.
העלים גזורים עם שפת עלה מפורצת, צבע כסוף כחלחל ולהם ריח וטעם חזק ומריר.
הפרחים הם קרקפות קטנות הפורחים בגוון צהוב.
הלענה השיחנית מואבקת על ידי דבורים.
הלענה השיחנית גדלה בר בצפון הארץ, ויש מקורות הטוענים כי היא פליטת תרבות שהובאה מאירופה בימי הצלבנים.
היא מגודלת בכל הארץ בגינות כצמח תבלין ומשגשגת היטב באדמה קלה ומנוקזת היטב.
לענה שיחנית היא אלרגנית לפי הספרות הבוטנית.
לעיניך בלבד הוא מושג מתחום אבטחת מידע, המייעד מסמך שבו מידע מסווג למקבל המסמך בלבד.
מפיץ המסמך יכול להפיצו בדרך זו לנמענים אחדים, שעל כל אחד מהם חלה ההגבלה "לעיניך בלבד".
מסמך מסווג ניתן לשתף עם שותפי סוד, לפי שיקול דעתו של מקבל המסמך.
ייעוד "לעיניך בלבד" מציין כי המסמך נועד רק לידיעת נמעניו.
ככזה, אין להעביר את המסמך או תוכנו לאנשים אחרים.
משמעות נוספת היא כי המסמך נאסר להעתקה או צילום, "עיניים בלבד" כלומר, מיועד לקריאה פיזית על ידי צוות נבחר של אנשים בלבד, במטרה להבטיח שלא יבוצעו עותקים לא מורשים של הטקסט שעשויים לדלוף.
הגבלה זו היא בנוסף לסיווג הבסיסי של המסמך כסודי.
לעזוב את לאס וגאס הוא סרט אמריקאי משנת 1995 בבימויו של מייק פיגיס, שגם כתב את התסריט.
בסרט מככבים ניקולס קייג' ואליזבת שו בתפקידים הראשיים.
קייג' משחק אלכוהוליסט אובדני המגיע ללאס וגאס כדי לסיים את חייו על ידי שתייה ופוגש שם זונה יפה ובודדה (שו), ושניהם נקשרים לתקופה קצרה.
הסרט מבוסס על רומן סמי - אוטוביוגרפי של ג'ון או'בראיין שהתאבד שבועיים לאחר התחלת הצילומים.
בן סנדרסון (ניקולס קייג') הוא תסריטאי בהוליווד המכור לאלכוהול.
בעיית השתייה שלו גורמת לאשתו לעזוב אותו עם בנם ולפיטוריו ממקום עבודתו.
בכסף שהוא מקבל כפיצויי פיטורים הוא קונה כמות גדולה של בקבוקי אלכוהול, שורף את כל התמונות המשפחתיות ונוסע ללאס וגאס כדי להמשיך לשתות שם עד מותו.
בסיור בסטריפ של לאס וגאס הוא נתקל בזונה בשם שרה (אליזבת שו) וכמעט פוגע בה.
הוא מגיע לחדר שכור וממשיך לשתות.
שרה נתונה למרותו של סרסור אלים בשם יורי (ג'וליאן סנדס) המכה אותה ומתעלל בה.
ביום השני שוב פוגש בן בשרה ומבקש את שירותיה תמורת 500 דולר.
בחדרו אין הוא מעוניין בסקס אלא באדם שיוכל לדבר אתו.
מתפתח ביניהם דו-שיח ובו הם מסכימים כי היא לא תדבר על השתייה שלו והוא לא ידבר על הזנות שלה.
יורי נרדף על ידי עבריינים וכדי להגן על שרה הוא משחרר אותה לנפשה.
היא נפגשת שוב עם בן ומשכנעת אותו לעבור לדירתה השכורה.
הם מתחילים לצאת ולבלות בקזינו ובמקומות אחרים, אך בן ממשיך לשתות ומתפרע והם נזרקים מכל המקומות.
שרה מבקשת מבן לפנות לרופא והוא בתגובה שוכר את שירותיה של זונה ששרה מכירה.
כששרה תופסת אותם על חם, היא מורה לו לעזוב והוא חוזר למלון שם הוא ממשיך לשתות.
בצר לה מסכימה שרה לקיים יחסי מין עם שלושה לקוחות צעירים.
האירוע נגמר באונס קבוצתי ברוטלי.
היא חוזרת לדירתה מושפלת וחבולה.
היא מקבלת טלפון מבן וממהרת לחדרו שם הוא נמצא במצב קשה.
היא שוכבת איתו וזמן קצר לאחר מכן הוא מת.
קייג' זכה בפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר וכן בפרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר - סרט דרמה.
שו הייתה מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר וכן לפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר - סרט דרמה.
לעזוב את נוורלנד הוא סרט תיעודי משנת 2019 בבימוי והפקה של הבמאי הבריטי דן ריד.
הסרט מתמקד בשני גברים, וייד רובסון וג'יימס סייפצ'אק, שטוענים שהזמר מייקל ג'קסון התעלל בהם מינית כילדים ובוחן גם את ההשפעות על משפחותיהם.
הסרט עורר סערה ודיון ציבורי על היחס שיש לתת למייקל ג'קסון ואומנותו על רקע עדויות אלה.
הסרט הוא הפקה משותפת של ערוץ 4 הבריטי ורשת HBO האמריקאית.
הוא הוצג לראשונה בפסטיבל הסרטים של סאנדנס, ב-25 בינואר 2019, ושודר בשני חלקים במרץ באותה שנה.
בישראל שודר הסרט ב-yes דוקו וב-STINGTV.
בשנת 1993 נפתחה חקירה פלילית נגד מייקל ג'קסון על כך שהתעלל מינית בג'ורדן צ'נדלר בן ה-13. ג'קסון הכחיש את הטענות והסדיר את התביעה האזרחית מחוץ לבית המשפט תמורת תשלום של 15 מיליון דולר בתוספת שכר טרחה משפטי, וכך לא הוגש כתב אישום פלילי נגד ג'קסון.
בשנת 2005 נטען שוב שג'קסון התעלל מינית בילד, אך ג'קסון זוכה בסופו של דבר.
שניהם העידו בעבר על הגנת ג'קסון.
בשנת 2015 המקרה של רובסון נגד ג'קסון נדחה בטענה כי הוא הוגשה מאוחר מדי.
בסרט, וייס רובסון, ג'יימס סייפצ'ק ובני משפחותיהם סיפרו על הקשר האישי שלהם עם ג'קסון.
רובסון וסייפצ'ק טוענים כי ג'קסון התעלל בהם מינית בבית שלו (אחוזת נוורלנד) ובמקומות אחרים שלו ברחבי קליפורניה.
הסרט התיעודי הופק על ידי ערוץ 4 הבריטי, לאחר שדן ריד מצא מספיק חומר כדי להפיק סרט בן ארבע שעות.
דן ריד (יוצר הסרט) בחר שלא להגיב על מעשיו או על המניעים של ג'קסון, ולהשאיר את הסרט התיעודי "נייטרלי".
הוא הרגיש שהאורך של ארבע השעות היה הכרחי כדי להציג את הסיפור "באופן שמבין אותו במלואו על כל המורכבות שלו".
בפברואר 2018, ריד ועוזרת המפיקה, מרגריט גאודין, טסו להוואי כדי לראיין את רובסון.
רובסון הסכים לספר את הסיפור שלו כרונולוגית ולא להשמיט פרטים.
המצלמה התקלקלה זמן קצר לאחר תחילת הצילומים, אבל נמצא פתרון, והצילומים נמשכו עד הלילה והמשיכו גם במהלך היום השני.
ריד נסע ללוס אנג'לס באותו שבוע כדי לצלם את סיפורו של סבטצ'וק ביומיים.
לאחר הצילומים, ריד חזר ללונדון והחל לאמת את הסיפורים.
בנובמבר 2018 ריד ראיין את משפחותיהם.
הוא החליט שהצלם שצילם בלשים ותובעים לשעבר ממקרה של 1993 ומשפט 2005 היה מיותר לסרט.
ריד לא הצליח ליצור קשר עם צ'נדלר עבור הסרט התיעודי והניח שהוא מעדיף לא להיחשף.
הוא החליט שלא ליצור קשר עם מקולי קאלקין ועם ברט בארנס, שגם הם הכירו את ג'קסון כילדים ואמרו שג'קסון מעולם לא פעל באופן בלתי הולם.
ריד אמר שסיפוריו של צ'נדלר וגאווין ארביזו יכולים לשמש בסיס לסרט תיעודי שני.
הסרט הופיעה בפסטיבל הסרטים של סאנדנס 2019 ב-25 בינואר 2019. בטלוויזיה הסרט חולק לשני חלקים.
בארצות הברית שודר הסרט בתאריכים 3-4 במרץ ב-HBO, ובבריטניה בתאריכים 6-7 במרץ בערוץ 4.
חברת "Kew Media Group" מכרה את הסרט התיעודי לערוצים ב-130 מדינות.
בניו זילנד, הפרק הראשון נצפה על ידי 716,000 צופים, מה שהפך אותו לאחד המשדרים הנצפים ביותר (שאינם שידור ספורט או שידור חדשותי) בהיסטוריה של המדינה.
הסרט יהיה זמין לצפייה ביוטיוב בארצות הברית ובקנדה.
הסרט כולל גישה בלעדית להליכים משפטיים ומציג כיצד MJJ Productions ו-MJJ Ventures ניסו למנוע את הבאת התיק לבית המשפט.
לאחר הקרנת הבכורה בבריטניה, הסרט צפוי לעלות ליוטיוב, אך תאריך מדויק טרם הוכרז.
במאי הסרט, דן ריד, הצהיר שהפצת הסרט ביוטיוב נועדה להבטיח גישה חופשית לקהל רחב ומגוון.
במרץ 2025, דן ריד, במאי הסרט, סיפר כי הוא מתכנן סרט תיעודי שלישי שיעסוק במשפט הקרוב של וייד רובסון וג'יימס סייפצ'ק נגד החברות של מייקל ג'קסון.
רובסון וסייפצ'ק טוענים כי ג'קסון פגע בהם מינית בילדותם, אך ג'קסון הכחיש את ההאשמות עד מותו ב-2009, ועיזבונו ממשיך להכחישן.
בית משפט לערעורים בקליפורניה קבע בשנת 2023 כי התביעה של רובסון וסייפצ'ק תתקדם למשפט, הצפוי להתקיים בשנת 2025. ריד מתכנן לצלם את המשפט באולם בית המשפט, אך הדבר תלוי באישור השופט.
ריד רואה בסרט השני "גשר" בין הסרט הראשון לבין המשפט, שלדבריו יהיה דרמטי מאוד.
לעמי הוא נאום מפורסם אשר נישא בידי פרידריך וילהלם השלישי, מלך פרוסיה ב-17 במרץ 1813. מלך פרוסיה נשא את הנאום בברסלאו (כיום ורוצלב בפולין) בפני נתיניו, והוא הודפס כמסמך והופץ ברחבי הממלכה.
בנאום זה הודיע המלך על הצטרפותה של פרוסיה למלחמת הקואליציה האנטי-צרפתית השישית כנגד נפוליאון בונפרטה, ופתח בכך את המערכה בגרמניה (1813).
הרקע לנאום היה חוזה טילזיט אשר נחתם ב-1807 וסיים את מלחמת הקואליציה הרביעית.
בחוזה זה התחייבה פרוסיה לצמצם את צבאה ולוותר על חלק מאדמותיה.
ב-1812 אולצה פרוסיה לחתום על חוזה נוסף עם נפוליאון (חוזה פריז), אשר במסגרתו כמחצית מהצבא הפרוסי נשלח לסייע במלחמת רוסיה-צרפת, והגרנד ארמה קיבל אישור מעבר חופשי על אדמת פרוסיה.
ההסכם עורר מלכתחילה התנגדות עזה בפרוסיה, והפרוסים עשו כל שביכולתם כדי להתחמק מהמחויבויות שנבעו ממנו.
ב-30 בדצמבר חתם הגנרל לודוויג יורק פון וארטנבורג על אמנת טאורוגן עם הרוסים.
אמנה זו סיימה את המעורבות הפרוסית במלחמת רוסיה-צרפת.
מלך פרוסיה התכחש בתחילה להסכם זה, אולם בהדרגה התברר שהצרפתים מפסידים במלחמה וכוחות רוסיים החלו לזרום למזרח פרוסיה.
לפיכך, הציב המלך מספר דרישות בפני הצרפתים.
תגובתו של נפוליאון הייתה שליחת 25,000 חיילים לברלין בפיקודו של פייר אוז'רו.
ב-21 בינואר נמלט המלך מברלין והגיע אל ברסלאו כעבור ארבעה ימים.
ב-17 במרץ הוא נשאם את הנאום "לעמי" בו הודיע על נטישה סופית של החוזה עם צרפת.
בנאום זה, פנה המלך אל נתיניו "הפרוסים והגרמנים" וקרא להם להיות מאוחדים סביב המדינה והכתר כדי לשחרר את המדינה מהעול הצרפתי השנוא.
לעוף הביתה הוא סרט דרמה אוסטרי משנת 2016 בבימויה של מרים אונגר, מבוסס על הרומן הביוגרפי מאת כריסטינה נסטלינגר.
בווינה במהלך סוף מלחמת העולם השנייה, הבית של משפחת נסטלינגר בהרנאלים נפגע במהלך הפצצות אוויריות והוא ניזוק קשה.
אימה של כריסטין בת השמונה מקבלת אפוא את הצעתה של הגברת פון בראון, אלמנתו של נאצי, לעבור עם שתי בנותיה לווילה בנויוואלדג, בעוד הסבים והסבתות נשארים בדירה המופצצת.
אביה של כריסטינה כחייל הוורמאכט נפצע קשה ברגליו, הוא בורח מבית החולים עם שברי רסיסים ברגלו וחוזר למשפחתו.
כעריק עליו להסתתר מחיילים גרמנים ורוסיים כאחד.
לאחר כניעת הוורמאכט, אנשי הצבא הרוסים מגיעים לווילה.
בעוד שרובם חוששים מהחיילים באופיים הבלתי צפוי ושכרותם המתמדת, כריסטין מתיידדת עם טבח השדה הרוסי כהן, שמביא את כריסטין לסבה וסבתה בעגלה רתומה לסוסים ומבטיח שיאסוף אותה בקרוב כדי להחזיר אותה לאחוזה, אך הוא כבר לא מופיע.
במקום זאת היא נאספת על ידי אביה בזמן שכהן נעצר מכיוון שהוא נחשב לעריק.
לאחר עזיבת הרוסים, משפחת נוסטלינגר עוזבים את הווילה.
בטינה מיטנדורפר - גברת פון בראון
הצילומים נערכו מיוני עד אוגוסט 2015 בווינה, אוסטריה תחתית ודרום טירול.
קונסטנטין חבנסקי נאלץ ללמוד את השורות שלו באופן פונטי על תפקידו דובר הגרמנית מאחר שהוא עצמו לא דובר את השפה.
לעזר צ'ריקובר נולד ב, האימפריה הרוסית – 25 בדצמבר 1964, מוסקבה, ברית המועצות) היה אדריכל סובייטי יהודי שתכנן מספר מבני מגורים במוסקבה, כמו גם לאצטדיונים, מועדונים, מרפאות, בתי חולים, בתי הבראה ומבני ציבור אחרים גם בערים גדולות אחרות בברית המועצות.
בנוסף לבנייה, עסק בסוגיות תאורטיות של אדריכלות ועיצוב פנים.
הוא היה ממקימי המינימליזם הפיזיולוגי, שבפועל הפך לבסיס לעיצוב ובניית דירות בגודל קטן – הבסיס לפתרון בעיית הדיור באמצע המאה העשרים בברית המועצות.
לעזר צ'ריקובר נולד במשפחה יהודית של מנהל עבודות בנייה בפולטבה.
היו לו שלוש אחיות ושני אחים, ביניהם במאי קולנוע – גריגורי ואחותו – אספיר, גם היא אדריכלית.
קיבל את השכלתו התיכונית בגימנסיה ובמקביל למד במחלקת האדריכלות בבית הספר לאמנות בקייב, אותו סיים בשנת 1918. לאחר מכן למד בפקולטה לאדריכלות של בית הספר הגבוה לטכניקה במוסקבה (1920–1927), אותו סיים בהצטיינות.
בעודו לומד בקייב, החל לעבוד עם אדריכלים שונים.
לאחר שסיים את לימודיו בבית הספר עבד בפולטבה בוועדה להגנה על אתרי אמנות.
במקביל לקח חלק בתחרות לבתי עם (זכה בפרס ראשון).
במהלך לימודיו בבית הספר הטכני הגבוה במוסקבה, עבד בסטודיו של האקדמאי ש'וסייב שתכנן את הבניין המודרני של תחנת הרכבת של קאזאן ובמקביל עבד במונופול טכנוטקאן.
לאחר שסיים את לימודיו במכללת באומן, הצטרף עם כמה חברים מהלימודים (וגמן, ולדימירוב, גאקן) לסדנה האדריכלית של וליקובסקי.
אחד הפרויקטים הידועים הראשונים שביצע היה שיכון לעובדים בתחנת רכבת.
דמודדובו שהוא תכנן כחלק ממונופול טכנוטקאן ב-1926. בשנת 1927 ארקדי לנגמן מזמין את צ'ריקובר לסדנה של סטרוידומבורו בהנחייתו.
כך מתחילה התקופה הפורה ביותר עבור צ'ריקובר כאדריכל מעשי.
בשנים 1928–1938 עבד במחלקת ההנדסה והבניה של או.ג.פ.או.
בתקופה שבין 1938 עד 1939 עבד כאדריכל בגוסזדראוופרויקט, ואז עבר לאקדמיה לאדריכלות של ברית המועצות בקבינט (מחלקת) הציוד הפנימי.
משנת 1940 עד 1942 ניהל את סדנת הציוד הניסיוני של האקדמיה לאדריכלות של ברית המועצות (AA USSR).
עסק בסוגיות תאורטיות ומעשיות של יצירת רהיטים המוניים לדיור (בשנת 1940 חלק מהפרויקטים של צ'ריקובר התקבלו על ידי תעשיית הרהיטים הסובייטים לייצור).
עם פלישת ורמאכט לברית המועצות לקח חלק פעיל בארגון פעולות ההסוואה של תשתיות עירוניות ותעשייתיות חשובות במיוחד בערים הגדולות בברית המועצות: מוסקבה, גורקי, איבנוב, וורונז'.
לאחר מכן עבד בחטיבת מולוטוב של האקדמיה לאדריכלות בברית המועצות.
מאז 1944 נהיה לסגן מנהל מכון המחקר למוצרים אומנותיים ודקורטיביים וציוד לבניינים של האקדמיית לאדריכלות של ברית המועצות.
לאחר המלחמה בניהולו חושבו הנורמות של המרחב הנחוץ לחייו של אדם בברית המועצות.
היה צורך לחשב את הממדים המינימליים של הדירות (חדרי מגורים, אמבטיות ומטבחים, מסדרונות וכו') הנחוצים לחיי אדם נוחים.
על מנת להתחיל בבנייה המונית בברית המועצות כדי לפתור את בעיית הדיור החריפה שנוצרה בעקבות נדידת האוכלוסייה לערים והקטנה משמעותית במבני מגורים לאחר הפצצות ולוחמה במרחב העירוני במהלך המלחמה.
עבודתו האדריכלית האחרונה היה בניין מפואר לבניין של משרד תעשיית המכונות הבינונית (המשרד האחראי על תעשיית הגרעין) בזמוסקוורצ'יה שבבולשאיה אורדינקה (1957).
הבתים שבנה נחשבות לחשובים להיסטוריה של התכנון והארכיטקטורה העירונית.
כתב מאמרים רבים וכמה ספרים בנושא ריהוט דירה.
קיבל תואר קנדידט (דוקטורט, לפי השיטה המערבית) באדריכלות ב־1943 בנושא: "ריהוט המוני לדיור – סוגים ומידות".
לעולם ישנה אדם לתלמידו דרך קצרה הוא כלל חינוכי המדריך את המורה ללמד ולנסח את החומר בדרך קצרה ככל הניתן, כדי להקל על התלמיד בזכירת החומר, וכדי שלא יתבלבל.
מקור הציטוט הוא בגמרות בחולין ובפסחים, ובשתיהן מובא הכלל בשם התנא רבי מאיר.
הרמב"ם הביא את הכלל בלשון הגמרא במשנה תורה, ובנוסף כתב: .
לעיסה היא התהליך שבאמצעותו מועכים וטוחנים מזון על ידי השיניים.
זהו השלב הראשון של העיכול והוא מגדיל את שטח הפנים של המזונות כדי לאפשר פירוק יעיל יותר על ידי אנזימים.
במהלך תהליך הלעיסה, המזון ממוקם על ידי הלחי והלשון בין השיניים.
שרירי הלעיסה מניעים את הלסתות ומביאים את השיניים למגע לסירוגין.
ככל שהלעיסה נמשכת, האוכל נעשה רך וחם יותר, והאנזימים ברוק מתחילים לפרק פחמימות במזון.
לאחר הלעיסה, האוכל (הנקרא עתה בולוס ) נבלע.
הוא נכנס לוושט ובאמצעות הפריסטלטיקה ממשיך אל הקיבה, שם מתרחש השלב הבא של העיכול.
חיות מתת הסדרה מעלי גירה לועסות מזון יותר מפעם אחת כדי להפיק יותר חומרים מזינים.
לעיסה מעוררת את ייצור הרוק ושולטת בבליעת המזון.
לעיסה נפוצה בעיקר אצל יונקים אוכלי-צמחים שנוהגים לטחון את המזון הצמחי היטב לפני שהוא עובר לכיבה..
טחינת המזון מאפשרת פירוק מהיר וקל יותר של המזון הצמחי בכיבה מאשר בליעתו בשלמותו או בנתחים כפי שנוהגים בעלי חיים מסדרות אחרות או יונקים טורפים הניזונים מבשר.
בניגוד לשיניי טרף חדות המסייעות לחתוך את הטרף, שיניים טוחנים שטוחות ומאפשרות לטחון את המזון בין השן העליונה והתחתונה.
לא ניתן לטחון את המזון עם שן אחת עליונה או תחתונה ולכן שיני יונקים רבים אינן מתחדשות ומתחלפות פעם אחת בחיים כדי לשמור על איזון בין מספר השיניים העליונות לתחתונות.
אצל רוב בעלי החיים מסדרות אחרות השיניים מתחלפות באופן תדיר וכל שן שנפגעת מוחלפת בשן אחרת תוך זמן קצר.
דינוזאורים מאינפרת הסדרה אורניתופודה פיתחו שיניים מקבילות לשיניים חותכות ולשיניים טוחנות שיש ליונקים.
שיניים אלו אפשרו להם להשיג יותר מזון מהצמחים והם שגשגו עד שנכחדו בהכחדת קרטיקון-פלאוגן.
"לעולמים" הוא פרק סיום הסדרה של הסיטקום איך פגשתי את אמא.
הפרק משמש כפרק 23 ו-24 של עונה 9, והפרק ה-207 וה-208 בסך הכל; שני החלקים של הפרק מסווגים כשני פרקים נפרדים.
"לעולמים" זכה לתגובות מעורבות מצד מעריצים ומבקרי טלוויזיה, בעיקר בכל הנוגע לסיום התפניתי, שכלל את התקדמות היחסים בין טד לרובין וגורל האם.
צופים רבים הביעו זלזול ניכר בהתעלמות יוצרי הסדרה מהתפתחות הדמויות, בעוד שחלקם שיבחו אותו על כך שקשר קצוות רופפים; סיום חלופי נכלל בהמשך במהדורת המדיה הביתית של העונה התשיעית.
עם זאת, שבחים נוספים הופנו למשחק, במיוחד למשחקו של ניל פטריק האריס.
בפלאשבק לספטמבר 2005, טד (ג'וש רדנור) מרשל (ג'ייסון סיגל), לילי (אליסון האניגן) וברני (ניל פטריק האריס) מקבלים את רובין (קובי סמולדרס) לקבוצתם.
לילי, שהייתה אופטימית ביחס לידידות שלהם עם רובין, קובעת כי טד וברני אינם יכולים לשכב עם רובין אלא אם כן הם יתחתנו איתה, וברני לועג לרעיון.
במאי 2013 טד דן עם מרשל ולילי בקבלת הפנים של החתונה של ברני ורובין לגבי המעבר שלו לשיקגו.
בינתיים, ברני מזהה את נגנית הבס - שהוצגה כבר בפרקים הקודמים כאם (כריסטין מיליאוטי) - כאישה שהמליצה לו לרדוף אחרי רובין.
הוא ניגש לטד בכוונה להציג אותה בפניו, אך טד מסרב לרעיון.
לאחר שהקבוצה נפרדת מטד, הוא הולך לתחנת הרכבת של פרהמפטון, שם גברת מבוגרת (ג'ודית דרייק) שואלת את טד שאלות רבות לגבי גורל ומזהה את האם שעומדת בסמוך.
טד מתעקש שהוא לא יכול לדבר איתה כי הוא עובר לשיקגו מחר.
למחרת בלילה, מרשל ולילי מופתעים לראות את טד יושב ליד שולחנם בבר מקלארנ'ס.
הוא אומר להם שהוא פגש בחורה ולאחר מכן הוא מספר שהיא נגנית הבס מהחתונה.
בשנת 2015, טד, מאורס כעת, פוגש את רובין וברני בבר מקלרנ'ס כדי לדון ברעיונות לחתונה שלו.
כשרובין הולכת לקנות משקאות, ברני מודה שנישואיהם סובלים בגלל הקריירה הצומחת של רובין, המחייבת אותה לנסוע לעיתים קרובות.
האם מגיעה ואומרת לטד שהם חייבים לעכב את החתונה שלהם כי היא בהריון.
במאי 2016 טד והאם מארחים מפגש עם שאר החבורה.
מרשל אומלל בעבודתו החדשה, לאחר שנאלץ לחזור להיות עורך דין תאגידי.
ברני ורובין חושפים שאחרי שלוש שנות נישואים הם התגרשו.
מצב הרוח הופך לחיובי כאשר ברני מבין שמרשל ולילי מצפים לילדם השלישי, אך לילי חוששת שהקבוצה תתפרק בגלל הגירושים.
ביחד הם מבטיחים שכולם יהיו שם לרגעים הגדולים ויישארו חברים.
באוקטובר 2016, מרשל ולילי מחליטים לצאת מהדירה הישנה שלהם ולהקים מסיבת גג אחרונה של ליל כל הקדושים.
רובין מרגישה עצובה לראות את טד ואת האם עם תלבושות "טופס תלוי" תואמות, לצד ברני שחזר לדרכיו המופקרות.
היא מחליטה לעזוב ומתוודה בפני לילי שהיא לא יכולה להיות בקבוצה יותר מכיוון שעדיין יש לה רגשות לא פתורים לטד.
בשנת 2018 ברני מתכונן ללילה נוסף במקלארנ'ס, אף על פי שטד ולילי, שניהם הורים, לא מתכוונים להישאר מאוחר.
מרשל מגיע ומודיע שהוא מחליף שופט פורש בקווינס, מה שמעורר חגיגה.
כאשר ברני מנסה לשכב עם אישה צעירה, לילי כועסת עליו על כך שמאז הגירושים הוא נסוג, וחזר להיות עצמו הקודם.
לאחר שברני מגן על התנהגותו בכך שהוא אומר לה שלעולם לא יעבוד לו עם אף אחת מלבד רובין, לילי מתרצה וברני עוזב ליהנות מהלילה שלו.
בשנת 2019, טד, האם, מרשל ולילי נמצאים ברובוטים נגד מתאבקים.
ברני מופיע כשהוא מדוכא ואומר כי בעוד שהוא סיים לאחרונה "חודש מושלם" באמצעות ספר מהלכים חדש, והאישה האחרונה, מספר 31, נמצאת בהיריון עם ילדו.
זמן מה לאחר מכן, טד נתקל ברובין, שכיום היא כתבת חדשות מפורסמת, בעודו מראה לפני את בניין ה-GNB שתכנן.
מרשל, לילי וטד מתאספים בשביל לידת בתו של ברני, אלי.
למרות חששותיו הראשוניים, ברני מתרגש עד דמעות.
בבית של טד והאם, טד מציע שוב נישואין לאם, חמש שנים לאחר שהציע לראשונה, ואומר שהם מתחתנים ביום חמישי שלאחר מכן.
לפני החתונה החבורה נפגשת בבר מקלארנ'ס, ומרשל מודיע שהוא מתמודד לבית המשפט העליון במדינת ניו יורק.
בארני רואה שתי נשים צעירות בבר ונוזף בהן כשהן מתלבשות בצורה לא הולמת, מה שמפתיע באמת את לילי, שמופתעת עוד יותר כשרובין מופיעה.
בעודה מתפייסת עם החבורה, רובין מודה בפני טד כי לאחר שבתחילה סירבה להגיע, אמרה לה האם לשקול מחדש.
לילי מרימה כוסית ומשבחת את טד על כל מה שעבר עליו ועל העתיד של טד והאם.
טד העתידי מספר כיצד הוא מעולם לא הפסיק לאהוב את האם לרגע, אפילו כשחלתה במחלה סופנית ומתה בשנת 2024.
בשנת 2030, כאשר טד העתידי מסיים את סיפורו, ילדיו, פני (לינדסי פונסקה) ולוק (דייוויד הנרי), מסיקים כי למעשה מדובר בסיפור המספר כיצד עדיין יש לו רגשות כלפי ה"דודה" שלהם, רובין, ונותנים את ברכתם להמשיך את מערכת היחסים שלו איתה.
טד מחליט ללכת לדירתה עם קרן היער הכחולה מהדייט הראשון שלהם.
נראה שרובין מתרגשת מהמחווה של טד, ושניהם מחייכים זה לזה.
סצנה שנמחקה כללה את לילי ומרשל מאשרים שהם הופכים לזוג.
לפני כתיבת הפרק, קרטר בייס וקרייג תומאס החליטו לראות את פרקי סיום הסדרה של סיטקומים אחרים בשביל השראה.
הם אמרו שהם חשבו על עשר הדקות האחרונות של הסדרה כבר מתחילתה.
בפברואר 2014 צייץ בייס כי מצא טיוטה גולמית לפרק סיום הסדרה שכתב לראשונה בשנת 2006.
הסצנה שבה היו מעורבים ילדיו העתידיים של טד (לינדסי פונסקה ודייוויד הנרי) צולמה בחשאי בשנת 2006 במהלך הפקת עונה 2. הצילום נעשה בעיקר כדי שהדמויות לא יזדקנו, מכיוון שפונסקה והנרי היו מבוגרים בזמן שידור הפרק האחרון.
הסצנה צולמה בסט סגור לכולם מלבד בייס, תומאס, המפיקה/במאית בפועל פמלה פריימן, מפעילת מצלמה, ופונסקה והנרי, שחתמו על הסכמי סודיות.
לפני שידור סיום הסדרה, התנהלו ויכוחים בין המעריצים בנוגע לגורלם של טד והאם, המונעים מסצנות מהפרק וזוב ופרקים קודמים אחרים שנראו כאילו הם מצביעים על סיום טרגי.
גרסה אלטרנטיבית של הסוף הופיעה ב-DVD בעונה 9 ובערכת הקופסאות.
הוא לא הכיל שום קטע חדש, אך הוא נערך באופן שמשנה את גורלם של טד, טרייסי ורובין.
הדיבור הקולי מבוצע על ידי סאגט ולא רדנור, והוא שונה לחלוטין.
השיר "Heaven" מאת The Walkmen מופיע בסצנה האחרונה של "לעולמים".
גואן אמר כי "נראה כי הוא נכתב בשביל התוכנית שלנו".
גואן הציע את השיר בעבר, במיוחד לשימוש בבכורה של עונה 8, ואמר שכאשר הוא הציע אותו לשימוש בסיום עונה 9, "[השיר] היה זה שהדהד ביותר עם כולנו".
כמה ממעריצי התוכנית קראו ל-CBS להזמין את יוצרי התוכנית באמצעות עצומה של change.org כדי לשכתב ולצלם מחדש את הסיום.
העצומה קיבלה יותר מ-5,000 חתימות.
ב-5 באפריל 2014 הודיע קרטר בייס בטוויטר כי סיום חלופי מאותו חומר מצולם ייכלל ב-DVD של עונה 9.
אנדרו מיולה מ-MStars שיבח את הפרק ואמר "לא האמנתי שהם באמת הרגו את האם.
אבל נתתי לזה לשבת קצת ואז הרגשתי שמשהו יפה מאוד יוצא מהשעה האחרונה הזו של איך פגשתי את אמא."
בשנים לאחר השידור של הפרק, סיום הסדרה המשיך להיבחר כאחד מסיומי הסדרה הגרועים ביותר בטלוויזיה.
למשל, הוא גם הגיע למעלה הרשימה של USA Today בשם "פרקי סיום הסדרה הגרועים ביותר בכל הזמנים".
בראיון עם דייוויד לטרמן הכריז ניל פטריק האריס כי הוא מעריץ את הדרך שבה הסדרה הסתיימה:יש אנשים שפשוט שנאו את זה, ואני חושב שזו מחמאה לסדרה בצורה מוזרה כי זה אומר שהם גדלו עם הדמויות האלה ומרגישים שהם רצו שזה ילך בדרך מסוימת, אם כי אני חושב שזה נהדר.
אבל התכנית שלנו באמת חצתה את הגבול בין מצחיק מצחיק לממש רציני, וזה היה סוג של האיזון שהיה לתוכנית הזו.
וככל שהתוכנית גדלה, וככל שגדלנו בתוכנית, היא הסתיימה בצורה בוגרת יותר ואני חושב שזה היה סוף נחמד, משקף, סוג של עצוב אבל שמח לסיפור ארוך, ארוך.
לעינייך בלבד הוא אסופה של חמישה סיפורים קצרים מאת איאן פלמינג משנת 1960. זהו הספר השמיני בסדרת ספרי ג'יימס בונד.
חמשת הסיפורים בקובץ הם "רצח בעיניים" (From a View to a Kill), "לעינייך בלבד" (For Your Eyes Only), "קוונטום של נחמה" (Quantum of Solace), "ריסיקו" (Risico) ו"הנדירות של הילדברנד" (The Hildebrand Rarity).
הייתה תוכנית להפוך את הספר למיני-סדרת טלוויזיה, אולם היא לא צולמה מעולם.
ב-1981 עלה לאקרנים הסרט "לעינייך בלבד", אשר שאב השראה מהסיפורים "לעינייך בלבד" ו"ריסיקו".
ב-1985 יצא הסרט "רצח בעיניים", אשר קיבל את שמו משם הסיפור של פלמינג, למרות שאין קשר בין שתי העלילות.
הסרט "רישיון להרוג" מ-1989 נוצר בהשראת הסיפור "הנדירות של הילדברנד".
ב-2008 יצא הסרט "קוונטום של נחמה", אולם אין קשר בין עלילתו לעלילת הסיפור.
מתנקש מקצועי הורג רוכב אופנוע ליד פריז, וגונב ממנו מסמכים חשאיים של נאט"ו.
M מטיל על בונד למצוא את המתנקש ולהחזיר את המסמכים.
בני זוג בריטיים בשם האבלוקס נרצחים בידי מתנקשים קובנים לאחר שסירבו למכור את אחוזתם בג'מייקה להר פון המרשטיין, איש גסטאפו לשעבר העומד כיום בראש שירות הריגול הקובני.
בונד יוצא בהתנדבות להתנקש בהמרשטיין כנקמה.
מהר מאוד הוא מגלה שהוא לא היחיד שמנסה להתחקות אחריו.
לאחר השלמת משימה מוצלחת באיי בהאמה, בונד משתתף בארוחה חגיגית בבית המושל בנסאו.
לאחר הארוחה, בונד מעיר שאם יתחתן אי פעם, יהיה זה עם דיילת אוויר.
בעקבות כך, מספר לו המושל את סיפור מערכת היחסים בין עובד המדינה לשעבר, פיליפ מאסטרס ודיילת האוויר רודה לוולין.
בונד נשלח לאיטליה במטרה לחקור הברחת סמים לבריטניה.
בונד נפגש עם מודיע של ה-CIA בשם קריסטוס, אשר חושף בפניו שמאחורי הברחת הסמים עומד מנהיג כנופיה בשם אנריקו קולומבו.
בונד לוכד את קולומבו שמוכיח לו שקריסטוס רימה אותו ולמעשה הוא זה שעומד בראש מבצע ההברחה.
לא זו בלבד, הוא אף עובד עם ברית המועצות.
במהלך משימה באיי סיישל, בונד פוגש מיליונר אמריקני מפוקפק בשם מילטון קרסט, שמזמין אותו לשיט במטרה ללכוד דג נדיר המכונה "הילדברנד".
מהר מאוד בונד מגלה שקרסט מתעלל מילולית ופיזית בכל מי שמסביבו, ולכן אין זה פלא שהוא נרצח.
לעיתים הוא שיר שכתב והלחין ג'וני שועלי וביצעה להקת "רעש".
השיר יצא כסינגל מאלבום הבכורה של הלהקה, "רעש רק רעש.
השיר היה מלהיטי שנות ה־90, והלהיט הגדול ביותר של הלהקה.
הוא זכה להשמעות רדיו מרובות, ובאופן מיוחד בגלגלצ, שבה נכלל (כמו גם "עכשיו" של שועלי) ברשימת 20 השירים המושמעים בתחנה בכל הזמנים, רשימה שהתפרסמה במלואת חצי יובל לתחנה.
ב־1998 ביצע שלמה ארצי גרסת כיסוי לשיר במסגרת הפרויקט "עבודה עברית".
גרסתו הגיעה למקום ה־32 במצעד הפזמונים השנתי של רשת ג'.
שנתיים אחר כך כלל ארצי את השיר באלבומו "אהבתיהם".
"לעיתים", הלהיט הגדול ביותר של הלהקה, היה קרוב להיגנז.
הלהקה קיימה הצבעה דמוקרטית, והרוב החליט לא לכלול את השיר באלבום הבכורה.
בסופו של דבר דני רכט מחברת התקליטים התנגד להחלטה והתנה את פרסום האלבום בכך שהשיר יהיה חלק ממנו.
אף על פי שהרדיו השמיע פעמים רבות את השיר ושירים נוספים מהאלבום, האלבום לא הצליח מבחינה מסחרית.
שועלי אמר על כך: .
באתר סרוגים וברדיו סול תיארו את השיר במילים "להיט נצחי".
חיים לרוז כתב ב־ynet ש"לעיתים" .
עינת ברזילי מ"מקור ראשון" כתבה ששיריו של שועלי "עכשיו" ו"לעיתים" .
ג'וני שועלי – זמרה, קולות רקע, בס, גיטרה אקוסטית, סינתיסייזר
עודד פרח – תופים, כלי הקשה, קולות רקע
רע מוכיח – גיטרה חשמלית, סינתיסייזר, כלי הקשה, קולות רקע
אמיר קרטס – גיטרה, פסנתר, סינתיסייזר
גרסת הכיסוי של שלמה ארצי, 1998
השיר הוצג ב"פינה לשיפוטכם" של מצעד רשת ג' ב־15 בפברואר 1998, צעד 9 שבועות, עד 26 באפריל 1998, אז יצא מהמצעד.
בשיאו הגיע למקום הרביעי, ב־8 במרץ 1998. במצעד השנתי של התחנה (תשנ"ח) הוא דורג במקום ה־32.
בן ארצי – בס, פסנתר, סינתיסייזר
מאיר ישראל – תכנות תופים ותופים
שלמה ארצי – מפיק מוזיקלי
ראובן שפירא – טכנאי הקלטה ומיקס
ארז רוסו – עוזר טכנאי
אורון אפלבוים – עוזר טכנאי
גיל תורן – עריכה דיגיטלית
הוקלט, בושל ונערך דיגיטלית באולפני די.בי – 1997
לעוף על אנה היא סדרת נוער מוזיקלית קומית ישראלית בכיכובה של אנה זק.
הסדרה עלתה לשידור בערוץ TeenNick למנויי yes, ב-14 במאי 2023.
העונה הראשונה של הסדרה הסתיימה ב-11 ביוני 2023.
אנה סולינסקי (אנה זק) מתפרסמת בן לילה כשהסרטון אותו העלתה לטיקטוק הופך לויראלי לאחר שהזמרת האמריקאית אריאנה גרנדה משתפת אותו.
בעקבות הפופולריות שלה, היא מקבלת הצעה מחברות תקליטים לקריירה בינלאומית.
במקביל, היא מקבלת אולטימטום ממנהלת בית הספר שלה - אם לא תצטרף למקהלת בית הספר, אחותה, אלכס, תאבד את המלגה שלה לאוניברסיטת פרינסטון.
אנה סולינסקי (אנה זק) – נערה ממוצעת שזוכה לתהילה לאחר שכוכבת הפופ אריאנה גרנדה משתפת סרטון טיקטוק שלה.
בתחילת הסדרה מתאהבת בדויד חדד, אך מאוהבת עדיין בנבו.
בסוף עונה 1 אנה ונבו מתנשקים.
נבו אליעזר אטיאס (עילי צ'פמן) – גאון מחשבים וחבר טוב לשעבר של אנה.
עדיין מאוהב באנה וחוזר להיות בן זוגה.
אלכס סולינסקי (ניקול פודבלני) – אחותה הצעירה והחכמה של אנה.
במהלך הסדרה נדרש אדם לעשות ביוטופ ובוחר לעשות אותו על דג שלו קורא 'שימי' ואת הביוטופ הוא מחויב לעשות במעבדה של אלכס.
ברגע ששימי נעלם השניים יוצאים לחיפוש אחריו ותוך כדי החיפוש ככל הנראה מתאהבים.
הודתה שמאוהבת באדם בפרק 16. נהיית בת זוגו של אדם.
דקל בוטבול (אור בן מלך) – הסוכן של אנה.
מרינה סולינסקי (אנה דוברוביצקי) – אמן של אנה ואלכס.
בבושקה (סבטלנה דמידוב) – סבתא של אנה ואלכס.
אדם לב (אביתר עוזרי) – שחקן כדורסל שזקוק לשיפור בציונים על מנת להמשיך לשחק.
במהלך הסדרה נדרש לעשות ביוטופ ובוחר לעשות אותו על דג שלו קורא 'שימי' ואת הביוטופ הוא מחויב לעשות במעבדה של אלכס.
ברגע ששימי נעלם השניים יוצאים לחיפוש אחריו ותוך כדי החיפוש ככל הנראה מתאהבים, בסיום העונה נפרד מיסמין והופך לבן זוגה של אלכס.
גילי הר זהב (מיקה סגל) – המנהיגה של המקהלה עירוני כ"ד (המקהלה הבית ספרית).
תמיד הולכת אחר העקרונות שלה, בסיום העונה עוברת למקהלה המתחרה עם נישרי.
איתמר נישרי (טל גרושקה) – תלמיד במקהלה הבית ספרית.
בתחילת העונה בגד במקהלה, התאהב בלירי אזולאי (הסולנית של הלהקה המתחרה והשנואה ביותר על גילי) והועף מהמקהלה.
אדל גולדשטיין (שנאל אלקיים) - תלמידה במקהלה בית ספרית.
זמרת ליווי במקהלה וחברתה הטובה ביותר של בילי.
דימה ארגוב (עמנואל דמידוב) – תלמיד במקהלה הבית ספרית.
חברו הטוב ביותר של יקי.
יקי אלחנן (מיכאל בן דוד) - תלמיד במקהלה בית ספרית.
חברו הטוב ביותר של דימה.
בילי לוי (הדס שטיבלמן) - תלמידה במקהלה הבית ספרית.
זמרת ליווי במקהלה וחברתה הטובה ביותר של אדל.
יסמין (רביד רונן) – בת הזוג לשעבר של אדם.
דוחפת אותו להתרכז בנבחרת הכדורסל במקום במחקר.
לירי אזולאי (קורל לוקץ') – הסולנית של הלהקה המתחרה והשנואה ביותר על גילי
תלמה (עופרי פרישקולניק) – מנהלת בית הספר.
המאמן ציקי (ליאור דובדבני) – מאמן נבחרת הכדורסל הבית ספרית.
נשיא סאני רקורדס (מייקל הרפז) – נשיא חברת התקליטים שרוצה להחתים את אנה על חוזה הקלטות.
יאיר (שחר טבוך) – חנון שעובד במעבדה של אלכס.
במאי (אופק שובל) – במאי אחד הווידאו קליפים הידועים לשמצה של אנה.
דייוויד חדד (איתי גרינברג) - מאוהב באנה ונהפך לבן זוגה ובסוף העונה הם נפרדים.
בחודש יולי 2022 דיווח גיל משעלי כי סדרה בכיכובה של אנה זק, אותה יצרה רז יובן, תפיק חברת יואב גרוס הפקות ויביים איתי מורג, צפויה להתחיל בשלבי הליהוק.
בחודש בספטמבר 2022 פורסם כי מיכאל בן דוד, נציג ישראל לאירוויזיון 2022, לוהק לסדרה.
כמו כן, פורסם כי הדס שטיבלמן לוהקה לסדרה בתפקיד של בילי.
ואילו ניקול פודבלני לוהקה לתפקיד של אלכס, אחותה התאומה והגאונה של אנה.
בסוף חודש אוקטובר 2022, כשלושה שבועות לאחר תחילת שלב הצילומים של הסדרה, עזב הבמאי איתי מורג את הפרויקט ואותו החליפה מיתר פרהט.
את עזיבתו של מורג ליוו שמועות על סביבת עבודה לא נעימה על סט הצילומים.
ימים לאחר מכן הגיב מורג על המקרה בחשבון הפייסבוק שלו ופרסם מכתבי תמיכה וגיבוי עליהם חתומים ארגון שח"ם ואיגוד הבמאיות והבמאים.
זוהר אורבך סקר את הסדרה במדור tvbee באתר מאקו וכתב:.
בביקורת שפרסם ניר וולף באתר ישראל היום הוא כתב כי העלילה סטנדרטית, מטופשת ולא מחוברת, וכי ניכר שהתסריט נכתב על ידי אנשים מבוגרים מידי שלא מכירים דיאלוגים בין נערים.
מהסדרה יצאו מספר שירים מקוריים, כשכולם נכתבו והופקו על ידי יובל מעין ובהוצאת חברת די-מיוזיק:
"קלטתי אותך" – אנה זק ושחר סאול
"לעכברה, בהפיכתה בקנהּ עם מחרשה, נובמבר, 1785" היא פואמה סקוטית שנכתב על ידי רוברט ברנס ב-1785. האגדה גורסת כי השיר נכתב לאחר שברנס חרש בשדות והרס בטעות קן של עכברים.
אחיו של ברנס אף טען שהמשורר חיבר את השיר בעודו מחזיק את המחרשה.
ג'ון סטיינבק לקח את שמו של הרומן שלו משנת 1937, על עכברים ואנשים, משורה הנמצאת בבית הלפני אחרון.
גם הרומן "The Best Laid Plans" מ-1997 מאת סידני שלדון קרוי בהשראת שורה מהשיר.
הבית הראשון של השיר נקרא על ידי איאן אנדרסון בתחילת חידוש השיר "One Brown Mouse" של ג'ת'רו טאל משנת 2007.
השיר "Sleekit Cowrin" של שרון אולדס גם מתייחס לשיר זה.
בסדרת "מדריך הטרמפיסט לגלקסיה" של דאגלס אדמס, עכברים הם יצורים רבי־ממדים והיפר־אינטליגנטים שמנסים למצוא את השאלה לתשובה לחיים, היקום וכל השאר.
כשהתוכניות שלהם נכשלות הם מבינים ש"התוכניות הטובות ביותר של עכברים" לא תמיד מצליחות, דבר המהווה גם הוא אזכור לשורה מהבית לפני האחרון.
המערכון "Word Association" של מונטי פייתון מתייחס לשורה הראשונה של השיר.
השורה הראשונה של השיר נמצאת תכופות בשימוש על ידי פ.
לעוף מעל לשקיעה הוא מחזמר עם מילים לשירים מאת טום קיט, לחן מאת מייקל קורי ותסריט מאת ג'יימס לפין.
המחזמר הוא תיאור בדיוני של מפגש בין אלדוס האקסלי, קלייר בות' לוס וקרי גרנט, בו הם השתמשו בסם LSD.
קריאה של המחזמר התקיימה באוגוסט 2015 בפרויקט אומנויות הכרם (Martha's Vineyard).
צוות הקריאה כלל את כריסטין אברסולה שגילמה את לוס, וצוות שחקנים בהשתתפות בויד גיינס, ג'וליה מורני, טאם מוטו ודייוויד טרנר.
הצגות מקדימות של המחזמר החלו ב-11 בנובמבר 2021 בתיאטרון ויויאן באומונט .
ערב הפתיחה של המחזמר התקיים ב-13 בדצמבר 2021. ההפקה נסגרה ב-16 בינואר 2022, לאחר 36 הצגות מקדימות ו-35 הופעות רגילות.
צוות השחקנים כלל את כרמן קוזאק בתפקיד קלייר בות' לוס, הארי האדן-פאטון בתפקיד אלדוס האקסלי וטוני יאזבק בתפקיד קרי גרנט.
את המחזמר ביים לפין עם כוריאוגרפיה מאת מישל דורנס, עיצוב תפאורה מאת ביוולף בוריט, עיצוב תלבושות מאת טוני-לסלי ג'יימס, עיצוב תאורה מאת בראדלי קינג ועיצוב סאונד מאת דן מוזס שרייר.
לעוף מעל לשקיעה היא יצירה בדיונית המתרחשת בשנות ה-50, אשר נוצרה בהשראת חייהם של שלושה אנשים יוצאי דופן והישגיים - הסופר אלדוס האקסלי; המחזאית, הדיפלומטית וחברת הקונגרס, קלייר בות' לוס; ואגדת הקולנוע קרי גרנט - שכל אחד מהם התנסה במציאות בסם ה-LSD.
בצומת דרכים בחייהם מתכנסים השלושה ויוצאים לטיול בהשפעת הסם, בו הם מתעמתים עם מסתורי חייהם ועולמם.
דמותברודוויי (2021)קלייר בות' לוסכרמן קוזאקאן/ ג'ודית'קנישה מארי פליסיאנואלדוס האקסליהארי האדן-פאטוןד"ר האריס/ אבאנהאל ג'ושירוזליה/ סופיהאמילי פיננבורגאוסטין/ משרתתמישל רגוסהג'רלד הרדרוברט סלהמריה האקסלילורה שוףּארצ'י ליץ'אטיקוס וורקרי גרנטטוני יאזבק
לעין השמש הוא סרט מתח פשע משנת 1960 בכיכובו של אלן דלון בסרטו הגדול הראשון, יחד עם מוריס רונה (בתפקיד פיליפ גרינליף) ומארי לאפורה (בתור מארג') בבימויו של רנה קלמאן.
עלילת הסרט סובבת סביב טום ריפלי, בגילומו של אלן דלון, שנשלח לאיטליה כדי לשכנע את חברו פיליפ גרינליף לחזור לארצות הברית.
עם זאת, ככל שהסיפור מתפתח, ריפלי הופך לקנאי יותר ויותר באורח חייו האקסטרווגנטי של פיליפ, ותוכנית מרושעת מתחילה להתגבש בראשו.
הסרט בוחן נושאים של קנאה, אובססיה ועמימות מוסרית.
הוא ידוע בזכות הצילום המסוגנן שלו, קו העלילה המותח וההופעות המלוטשות שבו, במיוחד של אלן דלון בתפקיד טום ריפלי.
הקופרודוקציה הבינלאומית הצרפתית / איטלקית מבוססת באופן רופף על הרומן "הכישרון של מר ריפלי" משנת 1955 מאת פטרישה הייסמית'.
השפה המדוברת בסרט, היא צרפתית בעיקרה, אך הוא מכיל קטעים קצרים באיטלקית ובאנגלית.
הוא נחשב לקלאסיקה של הקולנוע הצרפתי ולעיתים קרובות הוא מצוטט כאחד העיבודים הטובים ביותר ליצירתה של הייסמית'.
בילי קרנס מגלם את חברו של גרינליף פרדי מיילס, ורומי שניידר מופיעה לזמן קצר בתפקיד לא מוכר כבת לווייתו של פרדי מיילס.
הרומן המקור של הייסמית' עובד שוב ב-1999 תחת הכותרת המקורית, הכישרון של מר ריפלי.
אמריקאי צעיר ונאה בשם טום ריפלי (אלן דלון) נשלח לאיטליה על ידי אביו של הפלייבוי העשיר פיליפ גרינליף (מוריס רונה) כדי לשכנע אותו לחזור לסן פרנסיסקו ולהשתלט על העסק המשפחתי.
לפיליפ אין שום כוונה לעשות זאת, וטום העני נאלץ להשתתף בבריחות שלו.
טום מתקבע על פיליפ וארוסתו, מארג' (מארי לאפורה), וחומד את חיי היוקרה של פיליפ.
בסופו של דבר פיליפ משתעמם מדברי החנופה של ריפלי והופך אכזרי ומתעלל כלפיו.
הקש האחרון עבור טום מושג במהלך טיול ביאכטה כאשר פיליפ תוקע אותו בסירה ומשאיר אותו בטעות לשכב בשמש במשך שעות.
בחזרה על הסיפון, טום רוקם תוכנית להרוג את פיליפ ולגנוב את זהותו.
ראשית, הוא משאיר עדויות על התעללותו של פיליפ במארג'.
כשהוא מגלה שטום שדד את רישומי הבנק שלו, פיליפ מבקש למשוך אותו החוצה.
לאחר שמארג' יורדת לחוף בעקבות עימות עם פיליפ, הוא מתעמת עם טום, שמודה בתוכניתו כלאחר יד.
פיליפ המבוהל מציע לטום סכום נכבד כדי להשאיר אותו ואת מארג' לבד, אבל טום דוחה את הצעתו, ואומר שהוא מעוניין בהרבה יותר.
הוא דוקר את פיליפ, קושר את גופו בעוגן, עוטף אותו בקנבס ומשליך אותו לים.
עם החזרה לחוף לבד, טום מודיע למארג' שפיליפ החליט להישאר מאחור.
לאחר מכן הוא חוזר לרומא, מזייף את תמונתו על דרכונו של פיליפ, מזייף את חתימתו ויורש בהצלחה את עושרו, זהותו ואורח חייו.
במקביל הוא מנהל התכתבות עם מארג' תחת זהותו של פיליפ על מנת להיכנס בנעליו כבן זוגה, בזהותו האמיתית.
כשחברו של פיליפ פרדי מיילס (בילי קרנס) מאתר את מקום המחבוא של "פיליפ" הוא נתקל רק בטום.
הוא מתחיל לחשוד באמת וטום רוצח גם אותו.
גופתו של פרדי נמצאה במהרה והמשטרה האיטלקית מעורבת.
טום ממשיך בהתחזות, עובר כמו זיקית בין זהותו לזה של פיליפ, בהתאם למצב.
לאחר מזימה לערב את פיליפ ברצח של פרדי, טום זייף מכתב התאבדות וצוואה, ומשאיר את הונו של פיליפ למארג'.
טום שורד שורה ארוכה של מפגשים צמודים עם המשטרה, מסיט את המשטרה האיטלקית מעקבותיו ולכאורה מערים על כולם.
הוא ממשיך לפתות את מארג', מסתובב איתה בביתו של פיליפ באי.
אביו של פיליפ מגיע כדי להסדיר את העברת האחוזה של פיליפ, אבל היא וטום שוחים בזמן זה בחוף.
כאשר היאכטה של פיליפ נמשכת מהמים לבדיקה על ידי קונה, מארג' נקראת להשתתף.
טום נשאר מאחור כדי לחגוג את הצלחת ההתחזות שלו, מזמין את המשקה הטוב ביותר בבית קפה סמוך.
בחצר הסירות מארג' נחרדת לראות גופה עטופה בד נגררת לאורך הדרכים שמאחורי היאכטה, כשהקצה הרופף של הקשירה שלה נכרך סביב מדחף הסירת המפרש.
בינתיים, בלש משטרה מרומא שעקב אחרי טום כל הזמן סגר עליו.
טום עדיין לא מודע לגילוי המזעזע, הבלש משתמש בתחבולה של שיחת טלפון עבור טום כדי למשוך אותו ישירות לתוך ציפורניו.
אלן דלון בתור טום ריפלי
מוריס רונה בתור פיליפ גרינליף
מארי לאפורה בתור מארג' דובאל
ארנו קריסה בתפקיד המפקח ריקורדי
בילי קרנס בתור פרדי מיילס
אלווירה פופסקו בתור מאדאם פופובה
ניקולס פטרוב בתור בוריס הרקדן
Ave Ninchi בתור סיניורה ג'יאנה, בעלת הבית ברומא
לילי רומנלי בתור עוזרת הבית של גרינליף במונגיבלו
נירו ברנרדי כמנהל סוכנות הספינה
Viviane Chantel בתור הגברת הבלגית
פול מולר בתור האיש העיוור (ללא קרדיט)
רנה קלמאן כמשרת (הופעת קמיע ללא קרדיט)
רומי שניידר בתור בת לוויה של פרדי (הופעת קמיע לא מוכרת; שניידר הייתה חברתו של דלון באותה תקופה)
דלון לוהק לאחר שהבמאי ראה אותו בסרט "נשים חלשות" (1959).
התסריטאי פול גגוף כתב וריאציה על אותו סיפור ב-1968 כשעבד על Les biches עבור קלוד שברול.
ג'יימס בררדינלי דירג את Purple Noon גבוה יותר מ-The Talented Mr.
Ripley, והעניק לו ביקורת של ארבעה כוכבים (לעומת שניים וחצי כוכבים עבור The Talented Mr.
בררדינלי שיבח את משחקו של דלון, ואמר כי "טום מרתק כי דלון עושה אותו כזה" וגם החמיא לסרט על "עבודת צילום מומחית ובימוי חד".
בררדינלי הציב את Purple Noon ברשימת 100 כל הזמנים שלו והשווה אותו לסרט מ-1999: "הרימייק חזר לחומר המקור, The Talented Mr.
התוצאה, על אף שהיא נכונה יותר לאירועי ספרו של הייסמית', נחותה בהרבה.
להגיד שהוא סובל בהשוואה ל-Purple Noon זה אנדרסטייטמנט.
כמעט כל היבט בסרט הקולנוע של רנה קלמנט מ-1960 עדיף על זה של הגרסה של אנתוני מינגלה מ-1999, מהצילום דרך המשחק ועד התסריט.