tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
תוצאות דומות נצפו כאשר הניסוי בוצע תחת הפרעות מגנטיות ובתנאי רוח שונים, דבר שחיזק את השערת החוקרים כי היונים מסתמכות על רצף של סימני דרך ויזואליים.
מחקרים הראו כי מיני עטלפים רבים עפים כל לילה בין הקן לאזורי הציד שלהם במסלולים קבועים.
מסלולים אלה נמצאים לרוב בצמוד לתצורות נוף ישרות כמו קווי עצים, עמקים, נהרות וקירות טבעיים ומלאכותיים.
מחקר משנת 1991 הראה כי נתיבי התעופה של העטלפים לעיתים תכופות אינם הדרך הקצרה ביותר בין הקן לאזורי הציד, ממצא אשר מחזק את ההשערה כי עטלפים מנווטים באמצעות סימני דרך.
השימוש במסלולי התעופה הקבועים נפוץ בעיקר בקרב עטלפים קטנים אשר מחפשים מזון במרחק של קילומטרים בודדים מקינם, ובשנת 2003 הראה אקלוף כי עטלפים המפגינים את ההתנהגות הזו הם בעלי חוש ראייה פחות מפותח.
במקרים מסוימים עטלפים מנווטים לאורך קילומטרים בתוך המערה שלהם בחשכה על מנת להגיע לפתח המערה כל לילה ללא אותות ויזואליים כלל, וחוקרים הציעו את האפשרות שעטלפים משתמשים בסימני דרך אותם מזהים באמצעות אקולוקציה על מנת לנווט.
לאובייקטים טבעיים כמו צמחים יש חתימות ייחודיות אשר העטלפים מסוגלים לזהות, והוצע על ידי חוקרים שהניווט מתבצע באמצעות חוש הראייה לאורך תצורות נוף ישרות עד להגעה לסימני דרך בולטים אותם הם קולטים באקולוקציה.
עדויות עקיפות התומכות בהשערה כי העטלפים משתמשים בניווט על פי סימני דרך אקוסטיים נבעו ממחקר שהראה שעטלפים מסוגלים לנווט חזרה למערה בה הם חיים ממרחק של 15 קילומטר כאשר עיניים מכוסות, אך לא מסוגלים לבצע את אותו הניווט כאשר חוש השמיעה שלהם מנוטרל.
עם זאת, נכון להיום לא בוצע מחקר מעמיק בו מסלולי התעופה שונו על ידי הוספה, החסרה או שינוי בסימני הדרך ובחינת תגובתם של העטלפים לשינויים הללו כך שהיפותזת הניווט באמצעות סימני דרך אקוסטיים עוד לא הוכחה.
אינטגרציית מסלול היא אסטרטגית ניווט בה בעלי חיים סוכמים את הכיוון והמרחק של התנועה שלהם על מנת להעריך באופן מדויק את מיקומם ביחס לנקודת המוצא.
אם נבחן את השיטה בכלים גאומטריים, בעל החיים נדרש לחשב את הווקטור מנקודת ההתחלה כסכום של הווקטורים בהם נע לאורך המסע.
אינטגרצית המסלול הוצעה לראשונה כאסטרטגית ניווט בבעלי חיים על ידי צ'ארלס דרווין ב-1873, ומאז נצפתה כאמצעי ניווט מרכזי במיני נמלים, מכרסמים וציפורים.
אינטגרצית מסלול חשובה במיוחד במצבים בהם בעלי החיים מנווטים בסביבות דלות סימני דרך ואותות ויזואליים כמו בלילות מעוננים, מעל אוקיינוסים או בתוואי שטח חסר מאפיינים בולטים כמו מדבריות חול.
סדרת מחקרים שנעשו בנמלה נווטת שחורה (Cataglyphis fortis) שחיה במדבר סהרה במישורי מלח נטולי סימני דרך הוכיחו כי היא עושה שימוש באינטגרצית מסלול באמצעות ניסויי העתקה.
במסגרת הניסויים פרטים נלקחו לאחר שנעו מרחק מסוים מנקודה מוכרת, דוגמת הקן בו הם חיים, ושוחררו בנקודה אחרת כדי לבחון את חזרתם.
החוקרים ראו כי הנמלים נעו בווקטור (כיוון ומרחק) שהיה מוביל אותן לקן אם לא היו מוזזות לנקודה אחרת, וכך קבעו כי למין יכולת לבצע אינטגרצית מסלול.
מחקרים שנערכו על נמלים מהמין Cataglyphis bicolor הראו שגם הן מבצעות אינטגרצית מסלול כאמצעי ניווט.
את המידע הכיווני הנמלים מסיקות על פי מיקום השמש או על פי דפוסי אור מקוטב, ואת המרחק היא מחשבת באמצעות אמידת צעדים או זרימה אופטית המספקת מידע על המהירות בה היא נעה.
מחקר שנערך בשנת 2004 בחן את יכולתן של הנמלים לבצע אינטגרצית מסלול כאשר הן נעות על פני תוואי שטח הכולל שיפועים משתנים ולא רק במישור.
החוקרים ראו שהנמלים מסוגלות לנווט חזרה באופן מדויק, ולטענתם מנגנון אמידת המרחק של הנמלים מסוגל לחשב את ההיטל האופקי של גבעות ועמקים.
המננון שהחוקרים תיארו במחקר הוא מורכב יותר מזה שהיה ידוע עד כה בנמלים, והוא מסביר את יכולתן לנווט על פי המרחק המוחלט בין שתי הנקודות ולא על פי מספר הצעדים שספרו.
יונקים מסוימים מבצעים אינטגרצית מסלול באמצעות מערכת שיווי המשקל שלהם שיכולה לזהות שינויים בתאוצה בשלושה ממדים, באמצעות המערכת המוטורית שמדווחת לאזורים אחרים במוח על תנועות הגוף ובעזרת מידע על זרימה אופטית המגיע מהעיניים.
אותות ממערכות החישה השונות מגיעים להיפוקמפוס, שהוא החלק במוח שמנתח את התנועה ומתרגם אותה לתפיסת המיקום במרחב.
ייתכן ויונקים בעלי חושים נוספים כמו אקולוקציה וחישה מגנטית מסוגלים לשלב אותות אלו בתהליך אינטגרצית המסלול.
אסטרטגית הניווט המורכבת ביותר היא המפה קוגנטית, המתארת מצב בו בעל החיים מחזיק מיפוי מרחבי של הסביבה במוחו.
המפה הקוגניטיבית נוצרת על ידי ארגון מנטלי של אותות ומידע מרחבי אשר בעל החיים קולט מסביבתו ומאפשרת ניווט חופשי שלא דורש מעבר בסימני דרך מוכרים, כמו שנדרש בניווט על פי מסלול.
יתרונה הבולט של המפה הקוגניטיבית הוא היכולת להשתמש בקיצורי דרך ולנוע במסלול חדש בין שתי נקודות בתוך תחום המפה.
אחד הניסויים שהדגימו בבירור את יכולת הניווט שהמפה הקוגניטיבית מאפשרת הוא מבוך המים של מוריס.
ניסוי זה נעשה בעיקר במכרסמים ונועד לבדוק למידה וזיכרון מרחביים.
במסגרת הניסוי המקורי נדרשה החולדה לאתר במה שקופה בבריכה עגולה שמאפשרת לה לצאת מהמים.
החוקרים הכניסו את החולדה בכל פעם בנקודה אחרת לבריכה ולכן, בצירוף העובדה שהחולדה לא יכולה לראות את הבמה, החולדות היו צריכות להיעזר באותות ויזואליים מחוץ לבריכה על מנת להסיק את מיקום הבמה.
במהרה החולדות למדו לשחות בקו ישיר לבמה מכל נקודת התחלה בבריכה, והחוקרים קבעו כי תפיסת מיקום הבמה אינה תלויה במיקומה הנוכחי של החולדה.
לשם השוואה, בניווט על פי מסלול החולדה הייתה צריכה להתחיל בנקודה מוכרת כדי להיות מסוגלת להמשיך בניווט.
מחקר שנעשה בעטלף פירות מצוי הראה כי עטלפים ממין זה מחזיקים במפה קוגניטיבית בקנה מידה של קילומטרים רבים המבוססת על אותות ויזואליים.
במסגרת ניסוי שתי קבוצות עטלפים נאספו ממערה במרכז ישראל בה חיו ושוחררו במרחק של 44 קילומטרים בנקודה בה לא ביקרו, אולם סביר שראו ממרחק בתעופתם מגובה רב.
החוקרים ניתחו את תעופת העטלפים באמצעות מכשירי GPS וראו כיצד הקבוצה שהואכלה טרם השחרור עפה בקו ישר למערה, ולעומתה הקבוצה שלא הואכלה עפה ישירות לעץ פרי בו העטלפים ביקרו, כ-30 קילומטרים מהמערה.
לטענת החוקרים מסלולם הישיר של העטלפים למקומות אשר לא יכלו לקלוט ויזואלית מנקודת השחרור מעיד על השימוש במפה קוגניטיבית.
כדי לאשש את הממצאים, החוקרים אספו שתי קבוצות עטלפים אחרות ושחררו אותם במכתש המרוחק 84 קילומטר מהמערה.
המכתש ממוקם במדבר ובמרחק רב מאזור המחיה של העטלפים, ולכן לטענת החוקרים ניתן להניח כי המיקום לא מוכר לאף אחד מהפרטים.
העטלפים חולקו לשתי קבוצות, הראשונה שוחררו מתחתית המכתש ובשל כך לא יכלה להשתמש בסימני דרך ויזואליים על פני השטח, והשנייה שוחררה מהר בסמוך למכתש ויכלה לראות את סביבתה.
כ-75% מהעטלפים הצליחו למצוא את דרכם חזרה למערה, וייתכן שחלק מה-25% הנותרים חזרו אולם איבדו את מכשיר ה-GPS שנשאו בדרך.
שתי הקבוצות התאפיינו באותו שיעור חזרה של כ-75%, אולם הן נבדלו משמעותית בדפוסי התעופה של הפרטים, בפרט בקילומטרים הראשונים.
הקבוצה נטולת העזרים הוויזואליים הפגינה חוסר התמצאות ועפה במעגלים בתוך המכתש וגם לאחר שיצאה ממנו, בעוד שהקבוצה ששוחררה מההר עפה בקו ישר בכיוון המערה.
לטענת החוקרים, ממצאים אלו מדגישים את חשיבותם של אותות ויזואליים מרוחקים כמו הים, הרים ומקורות אור מלאכותיים שהיו זמינים לקבוצת הביקורת עבור ניווט במרחקים גדולים.
החוקרים הציעו היפותזה לפיה העטלפים מיקמו את עצמם בעזרת טריאנגולציה ביחס לאותות הוויזואליים המרוחקים, אותם יכלו לראות גם מהמערה בה חיו, וכך יכלו לחשב מסלול תעופה ביחס אליהם.
היכולת שהפגינו העטלפים לנווט בחופשיות באמצעות טריאנגולציה של סימני דרך מוכרים נחשבת לצורה פשוטה של מפה קוגניטיבית.
בעלי חיים רבים מסוגלים לנווט באמצעות גופי שמים כמו מיקום השמש.
משום שהשמש נעה במסלול קבוע ברקיע תהליך הניווט דורש גם שימוש בשעון הביולוגי כדי לכייל את כיוון השמש על פי שעות היום.
בעלי חיים שעושים שימוש בשמש לניווט כוללים דגים, ציפורים, צבי ים, פרפרים, דבורים, זוחלים ונמלים.
מצפן השמש משמש מינים מסוימים כאמצעי ניווט יומיומי אולם עבור בעלי חיים מסוימים כמו צבי ים הוא משמש בנדידה אל עבר אתרי הרבייה וההטלה אליהם הם מגיעים בכל שנה.
מחקר שנעשה בסרטנים קטנים מקבוצת הטליטרידים (Talitridae - שטצדאים יבשתיים) הראה כי הם מסוגלים לנווט חזרה לים אם מזיזים אותם לנקודה אחרת בחוף, ושיכולת זו לא מתבססת על שימוש בשיפוע שלילי אל עבר המים או אות פשוט אחר כמו צלילי הגלים או מראהו של הים.
על מנת להראות שהטליטרידים עושים שימוש במיקום השמש כדי לנווט קבוצת פרטים הורגלה למחזור יום ולילה תחת תאורה מלאכותית אשר זמני הפעלתה שונו באופן הדרגתי עד שהייתה בהפרש של 12 שעות מהמחזור הטבעי.
לאחר מכן אותה קבוצה הוחזרה לחוף בתאורה טבעית, והחוקרים ראו כיצד לאחר שהפרטים שוחררו הקבוצה נעה הרחק מהים, במעלה החוף.
המסקנה שהחוקרים הפיקו מהניסוי הייתה שהטליטרידים משתמשים במיקום השמש בשמים ובשעון הפנימי שלהם על מנת להתמצא, ושכך הם למדו את הכיוון של הים בחוף בו חיו.
ניסוי שערך רונלד לוקלי במהלך המאה ה-20 הראה שאם משחררים פרטים של היסעור האטלנטי במזג אוויר בהיר הם מצליחים במהרה למקם את עצמם ולעוף בכיוון הנכון גם אם שוחררו במרחק רב מהקן.
אולם, יסעורים ששוחררו תחת שמיים מעוננים ללא שמש גלויה עפו במעגלים.
הפרפר דנאית מלכותית עושה שימוש במצפן שמש על מנת לנווט את נדידתו בסתיו מקנדה למקסיקו.
מלבד השמש, ישנם גרמי שמים אחרים בהם יכולים בעלי חיים להשתמש בתהליך הניווט, כמו הירח והכוכבים.
כחלק מעבודתו על ניווט בבעלי חיים הציב לוקלי קבוצת ציפורים בכלוב בתוך פלנטריום שהציג את שמי הלילה והראה שהן מציגות חרדת נדידה ופונות דרומה, הכיוון אליו היו עפות.
בהמשך הניסוי תמונת השמים בפלנטריום החלה להסתובב באיטיות, הכוכבים נעו ואיתם הציפורים ששמרו על מפנה דרומי ביחס לתמונה שראו.
לוקלי טען שעל מנת לנווט באמצעות גרמי השמיים לציפורים צריכה להיות היכולת לזהות קבוצות כוכבים והן שעון פנימי מדויק.
בשנת 2003 בסדרת מחקרים התגלה לראשונה שימוש של בעלי חיים בדפוסי הקיטוב של אור הירח על מנת לנווט במין אפריקאי של זבלית (חיפושית זבל).
מחקר נוסף בחיפושיות זבל מ-2013 הראה כי הן יכולות לנווט גם כששביל החלב או מקבצי כוכבים בהירים הם מקור האור היחיד, ונכון להיום הן החרקים היחידים שהראו לגביהם שהם שמסוגלים לנווט ולהתמצא באמצעות גרמי שמיים מחוץ למערכת השמש, כמו כוכבי הגלקסיה.
ישנם בעלי חיים אשר חוש הראיה שלהם מאפשר להם לקלוט את קיטוב האור, תכונה המאפיינת גלי אור שהעין האנושית לא מסוגלת לקלוט.
חישת הקיטוב מתרחשת בפוטורצפטורים ייעודיים ומאפשרים לבעל החיים להשתמש בדפוסי הקיטוב אשר נוצרים בשמיים כתוצאה מהתפזרות גלי האור ככלי עזר לניווט, וכן לזהות את מיקום השמש במזג אוויר מעונן או אחרי השקיעה.
מחקר שנעשה בדבורה הלילית Megalopta genalis ממשפחת ההליקטיתיים זיהה בעיניהן פוטורצפטורים הרגישים במיוחד לקיטוב אור המתרחש בשעות הדמדומים, הזמן ביממה בו הדבורים יוצאות לחפש מזון.
חוקרים הראו כי הדבורים יוצאות לנווט רק כאשר הדמדומים מתחילים בבוקר ואף פעם לא לפני כן, ובערב הן חוזרות לפחות 25 דקות לפני סוף הדמדומים.
לטענת החוקרים קורלציה זו מצביעה על חשיבות קיטוב האור ביכולת הניווט של הדבורים.
קרל פון פריש הראה בעבודותיו כי דבורת הדבש, הרגישה לקיטוב אור, מסוגלת לזהות באופן מדויק את הכיוון והמרחק בין הכוורת ומקור מזון.
דבורה פועלת חוזרת לכוורת ומאותת לפועלות האחרות את הכיוון והמרחק של מקור המזון באמצעות מחול הדבורה.
המחול מתרחש על חלות הדברים האנכיות בכוורת וכולל את שלב הריקוד הפתלתל, המלווה בפנייה לימין על מנת לחזור לנקודת ההתחלה (שלב החזרה), שוב ריצה פתלתלה המסתיימת בפנייה במעגל לשמאל, וכך הלאה תוך החלפה קבועה בין פניות לימין לפניות לשמאל לאחר שלב הריקוד הפתלתל.
הדבורים שצופות במחול יכולות להגיע למקור המזון על פי הכיוון והמרחק שתוארו, אולם ביולוגים אחרים ערערו על טענתו של פון פריש וטענו כי המחול מעודד את הדבורים האחרות לצאת ולתור אחר מזון ולא מספק נתונים כיוון ומרחק.
המחקר הראה כי הדבורים מסוגלות לזכור מיקום של מקור מזון בו ביקרו בעבר ולנווט אליו באופן מדויק הן במזג אוויר בהיר, בו ייתכן ונעשה שימוש במצפן שמש או בניווט משואה, והן במזג אוויר מעונן בו ניתן לעשות שימוש בקיטוב האור כדי לנווט.
באמצעי זה משתמשים בעלי חיים רבים כדי לנווט ולמקם את עצמם במרחב, ביניהם: תולעים, רכיכות, פרוקי-רגליים, דגים, דו-חיים, זוחלים עופות ויונקים.
אחת ההיפותזות שהוצעו על מנת להסביר את יכולת הניווט של יונת הדואר היא ניווט באמצעות ריח.
על פי מודל הפסיפס של פאפי, יונים זוכרות מפה של ריחות ברדיוס של 70–100 קילומטר וכך מזהות את מיקומן באמצעות חוש הריח.
לעומתו מודל הגרדיאנט של וולראף טוען כי קיים גרדיאנט או מפל ריכוזים של ריחות באטמוספירה הנשאר יציב לאורך תקופות זמן ממושכות.
על פי המודל, אם ישנם שניים או יותר ריחות בעלי גרדיאנטים בכיוונים שונים היונים יכולות למקם עצמן במרחב באמצעות ניתוח עוצמת הריח באותה נקודה.
לא ברור אם גרדיאנט ריחות יציב קיים, ומטאורולוגים אף דחו את המודל של וולראף, אם כי לאחרונה, כמה מחקרים חדשים תומכים בקיום גרדיאנטים כאלה.
פאפי מצא עדויות כי יונים תתרניות מתקשות בניווט והתמצאות לעומת יונים רגילות והסיק כי לחוש הריח תפקיד ביכולת הניווט שלהם, אולם מנגנון השימוש באותות הריח עדיין לא ברור.
לוקלי הראה במחקרו כי מיני דגים מסוגלים לזהות באופן מדויק הבדל בין מימי נהרות שונים.
ייתכן כי ליכולת זו תפקיד חשוב בדגי אלתית אשר נודדים לאותו הנהר בו בקעו כדי להתרבות.
ההסבר שהוצע הוא שדגי האלתית עושים שימוש בחישה מגנטית לנווט לקרבת הנהר ולאחר מכן עושים שימוש בחוש הריח על מנת לזהות את האפיק באופן מדויק.
מחקרים שנעשו ביונת הדואר הראו כי אנומליות בכח הכבידה משבשות את יכולתן של היונים לנווט.
תיאורית "וקטור הכבידה" שהחוקרים מציעים גורסת כי היונים זוכרות את וקטור הכבידה בביתן ויכולות להסיק את המרחק והכיוון שעליהן לנוע בו על ידי חישוב ההפרש לעומת וקטור הכבידה המקומי בנקודה בה שוחררו.
יונקים ימיים כמו דולפינים, מינים רבים של עטלפים וכן שני מיני ציפורים החיות במערות מסוגלים להשתמש באקולוקציה, איכון של הדים, על ידי הפקת צלילים והאזנה להדים החוזרים מאובייקטים בקרבתם.
יכולת זו משמשת את בעלי החיים השונים על מנת להתמצא במרחב, לנווט וכן לאתר טרף.
יערון קטן, בעל חיים מסדרת המכרסמים וממשפחת העכבריים, הוא המין הראשון מלבד בני אדם אשר נצפה הן בטבע והן במעבדה מסמן את דרכו באמצעות חפצים באופן פעיל.
החוקרים ראו שבעת שהיערון הקטן חוקר את סביבתו הוא מפזר ענפים ועלים בולטים ויזואלית כסימני דרך המסייעים לו בהתמצאות, ולאחר שסיים לחקור נקודה מסוימת הוא מסיר את הסימון אשר הניח לידה.
הסבר אפשרי שהוצע על ידי החוקרים הוא שהיערון בוחר לשים חפצים בולטים ב-"נקודות עניין" אותן ירצה לחקור בהמשך אם יגיע טורף או פרט אחר שיפריע לו.
הם תאי עצב בהיפוקמפוס שנמצאו במיני מכרסמים, עטלפים, קופים ובבני אדם.
תא מיקום פעיל כאשר בעל החיים נמצא באזור מסוים בסביבתו, המכונה השדה המרחבי של התא, ואינו פעיל כאשר הוא נמצא באזורים אחרים.
מחקר בחולדות הראה כי כשהחולדה חוקרת סביבה חדשה תאי מיקום הופכים פעילים בהדרגה, ולאחר מכן הצימוד בין תא ואזור נותר קבוע במשך שבועות ואף חודשים.
חוקרים הציעו היפותזה לפיה תאי המיקום מחזיקים בייצוג עצבי של המרחב הסביבתי ובאופן מצרפי מהווים בסיס עצבי פוטנציאלי למפה הקוגניטיבית במוחו של בעל החיים.
הם תאי עצב הממוקמים במספר אזורים במוח שנמצאו במיני מכרסמים, עטלפים וקופים אולם ייתכן ומשותפים לכל היונקים ואולי קיימים בכל החולייתנים ובכמה מינים של חסרי חוליות.
תאים אלו פעילים רק כאשר בעל החיים מפנה את ראשו בכיוון מסוים, ומפסיקים את פעילותם כאשר מפנה אותו לכיוון אחר.
פעילות זו אינה תלויה במיקום מסוים, והתאים יהיו פעילים בהתאם לכיוון הראש גם אם בעל החיים יעבור לסביבה שונה או נטולת אותות ויזואליים.
בניגוד לתאי מיקום, תאי כיוון ראש ימשיכו לתפקד גם כאשר ההיפוקמפוס נפגע משום שהם מסתמכים על מערכת שיווי המשקל.
הם תאי עצב הממוקמים באונה הרקתית שנמצאו במיני מכרסמים, עטלפים, קופים ובני אדם.
תאי הרשת מופעלים במרווחים קבועים כשבעל חיים מנווט בשטח פתוח ומאפשרים לו להתמצא במרחב על ידי שמירה ועיבוד של מידע אודות מיקום, כיוון ומרחק.
כאשר משרטטים את המרווחים בהם פעילים תאי הרשת מתגלה כי השדות המרחביים של כל תא יוצרים רשת משולשים במרווחים קבועים, ממנה קיבלו את שמם.
תאי רשת שכנים מתאפיינים בשדות מרחביים בגודל זהה אך מסודרים בהסטה אקראית, ותאים הממוקמים בשכבות שונות של האונה הרקתית יהיו בעלי שדות מרחביים בגדלים שונים.
מחקרים שנעשו על תאי רשת הראו כי הם אינם מושפעים על ידי אותות ויזואליים ופעילותם לא משתנה כאשר בעל החיים נמצא בסביבה חשוכה לחלוטין.
בהמשך לכך החוקרים הציעו שתאי הרשת לוקחים חלק בתהליך אינטגרצית מסלול, המאפשר ניווט ללא אותות חושיים מהסביבה.
כיוון מחקר זה הוא המבטיח ביותר כיום, אולם מחקר שנערך ב-2008 הראה כי החלק באונה הרקתית בו מצויים תאי הרשת אינו נדרש לאינטגרצית מסלול בבני אדם.
ניוון שרירים שדרתי היא מחלה עצבית-שרירית נדירה, הגורמת לאובדן נוירונים מוטוריים ולאובדן שרירים פרוגרסיבי (הדרגתי).
לרוב המחלה מאובחנת בינקות או בילדות המוקדמת, ואם היא אינה מטופלת היא הגורם הגנטי השכיח ביותר למוות של תינוקות.
המחלה נגרמת עקב מוטציה גנטית בגן SMN1.
בעבר היה נהוג לסווג את המחלה ל-3–5 סוגים קליניים של המחלה, לפי גיל הופעת התסמינים או על פי התפקוד המוטורי.
אף על פי שהיום מבינים שהסיווג אינו מדויק והמחלה מתפרשת על פני ספקטרום רציף ללא תיחום ברור, הסיווג המסורתי משמש עד היום במחקר קליני ולעיתים, באופן שנוי במחלוקת, כקריטריון של גישה לטיפולים.
תסמיני המחלה משתנים בהתאם לסוג ה-SMA, שלב המחלה וגורמים נוספים.
הסימנים והתסמינים השכיחים ביותר ב-SMA מהסוג הקשה (מסוג 0/1) כוללים ירידיה ברפלקסים (במיוחד בגפיים), חולשת שרירים כללית, טונוס שרירים נמוך, רפיון או נטייה לנפילות, הפרעות בהתפתחות המוטורית, אובדן כוח של שרירי הנשימה, עוויתות של הלשון וקשיי יניקה או בליעה.
SMA מאובחן באמצעות בדיקה גנטית המאתרת מחיקה בשני הכרומוזומים של הגן SMN1 ביותר מ־95% מהמקרים, ומוטציה מורכבת של SMN1 בשאר החולים.
בדיקות גנטיות אלו מבוצעות לרוב באמצעות בדיקת דם.
מבחינה סימפטומטית ניתן לאבחן SMA במידה מסוימת של ודאות רק בילדים עם הסוג הקשה של המחלה המציגים מחלה מתקדמת עם נשימה פרדוקסלית (תנועה הפוכה של בית החזה בעת נשימה), טונוס שרירים נמוך בשני הצדדים וירידה ברפלקסים של הגידים.
הניהול של הליך הטיפול ב-SMA משתנה בהתאם לחומרה ולסוג המחלה.
בצורות הקשות יותר (סוגים 0/1), חולשת השרירים כה משמעותית ועל כן דורשת התערבות מהירה.
בצורה הפחות חמורה (סוג 4/הופעת בגיל מבוגר), הסובלים מהמחלה עשויים שלא להזדקק לטיפול עד גיל מאוחר יותר.
בהיעדר טיפול תרופתי, חולי SMA נוטים להידרדר עם הזמן.
אחת התרופות הנפוצות לטיפול במחלה היא התרופה נוסינרסן.
בשנים האחרונות, ההישרדות במחלה משתפרת בטיפול תרופתי ובתמיכה נשימתית ותזונתית.
כיום, המחקר באשר למחלה מתמקד בניסיון בהגברת הזמינות של החלבון SMN הנפגע במחלה לתאי העצב המוטוריים.
ניוד מאת ריהאנה הוא הבושם השלישי לנשים של הזמרת הברבדית ריהאנה.
הוא הופץ ב-23 בנובמבר 2012 והונפק על ידי קו הבישום "פרלוקס פרגנס".
את הבושם הוציאה ריהאנה לכבוד בלאק פריידיי; יום שישי, שפותח את עונת השופינג שבין חג ההודיה בארצות הברית לחג המולד.
הבושם תואר כניחוח "מתוק, פרחוני [ו]פירותי עם מעט ריח של וניל".
הוא מורכב גם מתווים של עץ וסקין מושק.
הוא מאופיין בניחוחות פירותיים של גויאבה, מנדרינה ואגס בתור התווים העליונים.
התווים האמצעיים מורכבים מפרחים לבנים: עלי כותרת של גרדניה, יסמין ערבי קטיפתי ותפוז-שמנת.
תווי הבסיס מורכבים מאלגום, סחלב, וניל ומושק "סקונד סקין".
ניוון שרירים של הלוע והעין (Oculopharyngeal muscular dystrophy - OPMD) היא צורה נדירה של ניוון שרירים.
שכיחות המחלה באוכלוסייה הכללית, אחד מכל 100,000 אנשים.
המחלה נפוצה הרבה יותר בקרב קנדים צרפתים במחוז קוויבק, אחד מכל 1,000 ובתדירות רבה יותר בקרב יהודי בוכרה, אחד מכל 700.
המונח "אוקולופרינקס" מתייחס לעיניים (oculo) ולחלק מהגרון הנקרא הלוע (pharyngeal).
המחלה תורשתית ומופיעה בצורה אוטוזומלית דומיננטית או אוטוזומלית רצסיבית.
התורשה השכיחה ביותר של OPMD היא אוטוזומלית דומיננטית, כלומר נוכחות של עותק מוטנטי פגום מספיקה כדי להביא לביטוי של המחלה.
לילדים של הורה נשא של הגן המוטנטי יש סיכוי של 50% לרשת את הגן המוטנטי ולפתח סימני מחלה בגיל מבוגר.
OPMD יכולה לעבור בתורשה בדפוס אוטוזומלי רצסיבי, שני עותקים של הגן שעבר מוטציה צריכים להיות נוכחים בכל תא, שני ההורים צריכים להיות נשאים של הגן המוטציוני, ובדרך כלל במקרה זה אין תסמינים.
המוטציה של מכילה חזרה של GCG תלת -נוקלאוטיד בקצה החמישי של האזור המקודד, והרחבה של חזרה זו, אשר מובילה לאחר מכן למחלת ניוון שרירים אוקולופארינגאלי אוטוזומלית דומיננטית (OPMD).
המאפיינים של ניוון שרירים אוקולופרינגלי:
חולשה של השרירים בעפעפיים שגורמת לעפעפיים צנוחים (פטוזיס).
פטוזיס עלולה להחמיר עם הזמן, ולגרום לעפעף להפריע לשדה הראייה, ובמקרים מסוימים להגביל את תנועת העיניים.
יחד עם פטוזיס, אנשים שנפגעו מפתחים חולשה של שרירי הלוע הגורמת לקושי בבליעה (דיספגיה).
דיספגיה מתחילה במזון יבש, אך עם הזמן, גם נוזלים יכולים להיות קשים לבליעה.
דיספאגיה עלולה לגרום לקושי בפינוי הרוק מחלל הפה ועקב כך גם לקול אופייני.
חולשת שרירי הלוע ומיתרי הקול עלולים להוביל לשינוי קול האדם (דיספוניה).
חולשה וניוון (אטרופיה) של הלשון.
בעיות אלו בצריכת מזון עלולות לגרום לתת תזונה, חנק או זיהום חיידקי בריאות.
דלקות ריאה בשל שאיפה של שתייה ואוכל לקנה הנשימה.
חולשה בשרירים הסמוכים למרכז הגוף (שרירים פרוקסימליים), במיוחד בשרירים בכתפיים ובירכיים (שרירי חגורת גפיים).
החולשה מחמירה לאט, וחולים עשויים להזדקק לסיוע של מקל, הליכון או כיסא גלגלים.
לעיתים רחוקות יש אובדן הדרגתי של תפקוד קוגניטיבי ותסמינים פסיכיאטריים כגון דיכאון ומחשבות שווא.
תסמינים מתחילים בדרך כלל בסביבות גיל 50.
הגנטיקה של סוג זה של ניוון שרירים סובבת סביב הגן PABPN1, מוטציות פתולוגיות בו הגורמות לתוספת שרשראות של אלנין (חומצות אמינו בחלבון PABPN1).
מחלת OPMD נגרמת על ידי מוטציות בגן PABPN1 שאחראי לייצור חלבון poly(A) binding protein nuclear 1 שממלא תפקיד חשוב בעיבוד מולקולות הנקראות RNA-שליח (mRNA), המשמשות תבנית גנטית לייצור חלבונים.
PABPN1 מגן על מולקולות mRNA מפירוק.
החלבון PABPN1 מכיל אזור שבו 10 עותקים של חומצת האמינו אלנין שמופיעים ברצף המכונה כשרשרת פוליאלנין.
תפקידה של שרשרת הפוליאלנין אינו ידוע.
במחלת OPMD החלבון PABPN1 עם שרשרת פוליאלנין ארוכה באופן חריג הכוללת בין 11 ל-18 מולקולות אלנין.
מולקולות נוספות אלה גורמות לחלבון PABPN1 להיצמד לגושים בתוך תאי השריר.
(הנקראים תכלילים תוך-גרעיניים) שפוגעים בתפקוד התקין של תאי השריר, ובסופו של דבר גורמים למוות של תאים.
האבחנה של ניוון שרירים אוקולופרינגלי יכול להתבסס על קליניקה אופיינית ו או בדיקה גנטית מולקולרית להתרחבות טרינוקלאוטיד GCG בגן PABPN1. הבדיקה הגנטית נפוצה יותר.
במסגרת אבחנה מבדלת יש להבחין בין OPMD לבין מיאסטניה גרביס או מיופתיה מיטוכונדריאלית.
נכון לשנת 2023 אין תרופה או טיפול ספציפי לסילוק התסמינים ועצירת התקדמות המחלה.
תזונה עקבית המתוכננת בעזרת דיאטנית יחד עם תרגילים הנלמדים על ידי קלינאי תקשורת יכולים לסייע בתסמינים קלים של דיספגיה.
התערבות כירורגית יכולה גם לסייע בניהול זמני של תסמינים הקשורים לפטוזיס ודיספגיה.
חיתוך פנימי של אחד משרירי הגרון, פעולה הנקראת מיוטומיה קריקופרינגיאלית, יכולה להיות דרך אחת להקל על התסמינים במקרים מסוימים.
במרכז הרפואי שיבא הוקם שרות רב-תחומי לטיפול בחולי OPMD.
השרות כולל נוירולוגים מומחים במחלות עצב-שרירי, רופאים מומחים בהפרעות בליעה, רופא עיניים מומחה בפלסטיקה של העפעפיים, רופא מומחה בגנטיקה קלינית, קלינאיות תקשורת, מומחית בתזונה, מומחים ברפואת הפה ובלוטות רוק, מומחה בשיקום נשימתי ומומחית בפסיכולוגיה שיקומית.
מרכז לאומי זה מוכר על ידי משרד הבריאות כשרות רפואי מתמחה שכל חולה במחלה זכאי לקבל בו שרות רפואי.
תחומי מחקר למציאת טיפולים ממוקדים ל-OPMD כוללים:
טיפול גנטי: גישה זו נועדה למנוע יצירת החלבון הפגום PABPN1, תוך החדרת גן תקין לתאי השריר.
ריפוי גנטי הצליח במודל חיה של OPMD ותרופה אחת כזו: BB-301 של חברת Benitec Biopharma, צפויה להיכנס לניסויים קליניים.
גישה נוספת היא למנוע היווצרות צבירי החלבון הפגום המצטברים בתאי השריר של אנשים עם OPMD.
טיפול בתאי גזע: לתאי גזע יש פוטנציאל להתמיין לסוגי תאים שונים, כולל תאי שריר.
חוקרים בוחנים את השימוש בטיפולים מבוססי תאי גזע לחידוש והחלפת תאי שריר פגומים אצל אנשים עם OPMD.
תחום מחקר זה נמצא (נכון ל-2023) בשלבים מוקדמים, ויש צורך במחקרים נוספים כדי להעריך את יעילותו.
עיכוב מוות תאי שריר: עיכוב של הצטברות חלבון פגום ומוות תאי שריר שנפגעו.
אחת הסברות לגבי הסתמנות של המחלה בגיל מבוגר מייחסת הזדקנות מואצת של תאי השריר בהם מצטבר החלבון.
השערתם של מדענים בתחום, שעיכוב תהליך הצטלקות והזדקנות מואצת של תאי השריר עשוי למנוע התדרדרות תסמיני המחלה.
החברה לקידום הבריאות והטיפול במחלת OPMD אשר הוקמה בשנת 2021 על ידי אנשים שנחשפו מקרוב לסבלם של חולי OPMD היא היחידה בעולם אשר מקדמת טיפול כוללני בחולים ובני משפחתם ופיתוח אמצעי ריפוי למחלה.
החברה החלה פועלת לשיפור איכות הטיפול, העלאת המודעות למחלה, קידום המחקר ומובילה מערך תמיכה ייחודי הנותן מענה מותאם וייעודי לחולים ובני משפחותיהם.
בזכות פעילות העמותה הוקם השרות הרב-תחומי לטיפול בחולי OPMD במרכז הרפואי שיבא, נערכים מחקרים קליניים שיסייעו לטיפול במחלה וגברה המודעות למחלה ולהזדמנויות לפיתוח אמצעי הריפוי במחלה.
ניווט משולב הוא ניווט המתבסס על שימוש ביותר ממערכת ניווט אחת בו זמנית על מנת להשיג פתרון ניווט - מיקום, מהירות ומצב זוויתי.
יתרון למערכות ניווט משולב שהן מדויקות יותר ובעלות יתירות כך שאם מערכת אחת נכשלת, השנייה יכולה להמשיך לפעול.
ארכיטקטורה נפוצה של מערכת משולבת היא שילוב של מערכת ניווט אינרציאלית עם מערכת ניווט לווינית.
עבור מערכות רבות, כגון טילים, לוויינים, מכוניות אוטונומית, הידע המדויק והרציף על הכלי המנווט הוא חיוני.
מערכת ניווט אינרציאלית, אינה תלויה בגורמים חיצוניים (למעט אתחול), פועלת באופן רציף, בתדר גבוה ובעלת אמינות גבוהה.
למערכת מסוג זה שגיאות ניווט הגדלות בכל צעד ניווט כתלות בזמן ובמרחק.
מערכות ניווט לוויניות, מספקות מיקום ומהירות, כמעט ללא תלות בין המדידות ושומרות על דיוק שאינו תלוי בזמן.
אולם, נדרש קו ראייה בין האובייקט ללוויין, וקיימת תלות בחברה או הממשלה שמפעילה אותן, לעיתים ישנן הפרעות הגורמות לשיבושים וחסימות של אותות הלווין.
שילוב בין המערכות מקבל את יתרונות של כל אחת מהמערכות, ועוזר להתגבר על המגבלות שלהן.
במערכת ניווט משולב הנדרשת לספק פתרון יחיד, מקובל לבצע היתוך מידע של פתרונות הניווט ממערכות הניווט השונות בעזרת מסנן קלמן או ריבועים פחותים.
אפשרות נוספת היא בחירת מערכת אחת על אחרת בהתאם לעץ החלטה וביצוע מיתוג בין פתרונות הניווט.
מערכות ניווט משולב יכולות לקבל עדכונים לפתרון הניווט מחיישנים:
אודומטר, המספק מרחק בכיוון ההתקדמות על סמך ספירת קצב הסיבוב של הגלגלים.
GPS דיפרנציאלי, המספק מיקום בדיוק גבוהה על סמך משדרי רדיו יבשתיים עם מיקומים חקורים היטב המשדרים מידע על מידת הדיוק של אותות ה-GPS בזיהוי המיקומים של משדרים אלו.
מכ"ם, המספק מיקום על סמך זיהוי אותות רדיו חוזרים.
מד מהירות דופלר, המספק מהירות יחסית (לקרקע למשל) על סמך אפקט דופלר
מגנטומטר, המספק מצב זוויתי על סמך מדידות שדה מגנטי
מד גובה, המספק נתוני גובה מוחלט או יחסי על סמך ברומטר או שידור אותות אלקטרוניים
משואות, המספקות מיקום יחסי על סמך אותות גלי רדיו או אינפרא אדום
מעדכן חוזי, המספקת מיקום יחסי, מהירות יחסית, ומצב זוויתי יחסי על סמך תמונות ואלגוריתמי ראייה ממוחשבת
ניווליר היא סדרת לוויינים מתוצרת רוסיה לצרכים צבאיים.
באופן רשמי היא מיועדת לבדיקת וביצוע תיקונים בלוויינים שנמצאים במסלול סביב כדור הארץ.
לפי השארה המקובלת הם מיועדים להיות נשק נגד לוויינים.
בתקופת ברית המועצות פעלה תוכנית לפיתוח נשק נגד לוויינים ובוצעו שיגורי ניסיון.
התוכנית הוקפאה לאחר התפרקות ברית המועצות.
בשנת 2011 מכון לפיתוח טכנולוגיות חדשות במוסקבה קיבל הזמנה לפיתוח לוויינים שמסוגלים להתקרב ללוויינים אחרים, לבצע בדיקות ותיקונים במידת הצורך.
הדבר חריג כי ככלל הזמנות מבוצעות על ידי משרד ההגנה של רוסיה מרוסקוסמוס.
שיגורי ניסיון של לוויינים ראשונים בוצעו החל משנת 2013.
לא שוחרר מידע על מטרות השיגור.
הוא נהרס תוך זמן קצר.
באותו שיגור היו לוויינים נוספים.
הלוויין ביצע תמרונים במהירויות שונות והתקרב ללוויינים אחרים.
הוא ביצע מספר תמרונים במהירויות שונות.
בשנת 2017 הוא עבר ליד שרידי לוויין סיני שהושמד על ידי נשק נגד לוויינים.
תוך זמן קצר הוא שחרר לוויין "קוסמוס 2521".
לכאורה היה צפוי שהלוויין ששוחרר מלוויין האם יבדוק את מצבו.
אמנם לוויין "קוסמוס 2523" שינה את גובה המסלול בכ-100 ק"מ ולא התקרב לאף לוויין אחר.
באוגוסט 2019 משרד הביטחון הכיר בקיום התוכנית.
לאחר 11 ימי טיסה הוא שחרר לוויין "קוסמוס 2543".
בדצמבר לוויין "קוסמוס 2542" מיקם את עצמו כמה עשרות קילומטרים מלוויין ריגול אמריקאי מסדרה KH-11 KENNEN.
כל השיגורים בוצעו מקוסמודרום פלסצק.
ניוטון היא יחידת מידה המשמשת במערכת היחידות הבין-לאומית למדידת כוח, וסימנה .
הניוטון נקרא על שמו של המדען האנגלי אייזק ניוטון.
"ניוטון" מוגדר ככוח הנדרש על מנת להאיץ מסה של קילוגרם אחד בתאוצה של מטר לשנייה בריבוע.
הניוטון היא גם יחידת משקל, כיוון שמשקל הוא הכוח הפועל בין שני גופים עקב כוח המשיכה.
מסה של קילוגרם אחד בגובה פני הים משקלה בערך 9.81 ניוטונים, אם כי נתון זה משתנה בכמה עשיריות האחוז במקומות שונים על פני כדור הארץ וכן משתנה בהתאם על פני כוכבי לכת אחרים בחלל.
ולהפך, חפץ שמסתו 102 גרם משקלו בערך ניוטון אחד.
היחידה המקבילה (שכמעט אינה בשימוש) למדידת כוח במערכת סנטימטר-גרם-שנייה (CGS) היא הדיין (dyne).
ניוזוויק הוא שבועון חדשות אמריקני.
השבועון נוסד על ידי תומאס מרטין ב־17 בפברואר 1933, בשם News-Week.
בשנת 1937 מלקולם מואר מונה לנשיאו ולעורכו הראשי, והרחיב אותו בצורה משמעותית.
בשנת 1985, שינה השבועון את העיצוב שלו עקב התחרות עם המגזין "טיים" שהיה בעל עיצוב מודרני וקליל.
הניוזוויק הוסיף כתובות וצילומי צבע, שינה את הגרפיקה שלו וקיצר את אורך הכתבות.
בשנת 2000, השיק מהדורה מזרח-תיכונית בערבית.
משנת 1961 ועד 2010, המגזין היה בבעלות חברת "וושינגטון פוסט".
בשנת 2003 נמכר השבועון ביותר מארבעה מיליון עותקים, מתוכם כשלושה מיליון בארצות הברית לבדה.
ב-2010 צנחה התפוצה ל-1.5 מיליון גיליונות, ובאוגוסט אותה שנה, בעקבות הפסדים של למעלה מ-30 מיליוני דולרים, נמכר השבועון לאיל מערכות השמע סידני הרמן, על פי אחד הדיווחים תמורת דולר אחד, בנוסף לנטילת חובותיו.
לאחר הרכישה מוזג השבועון עם אתר החדשות הדיילי ביסט והעורכת שלו טינה בראון מונתה עורכת ראשית משותפות.
באוקטובר 2012, הודיע "ניוזוויק" כי עם התחזקות המגמה של צריכת חדשות באינטרנט והירידה במקביל בכמות הפרסום בדפוס, בסוף השנה האזרחית יחדל השבועון מלהוציא מהדורות מודפסות, ויפורסם אך ורק במהדורה מקוונת כלל עולמית בשם "ניוזוויק גלובל".
עם זאת, משקיפים טענו כי הסיבה להפסקת מהדורת הדפוס נבעה מהקושי של המגזין לעניין את קוראיו.
המהדורה המודפסת האחרונה של השבועון יצאה לאור ב-23 בדצמבר 2012. ב-2014 ניוזוויק נרכש על ידי חברת המדיה הדיגיטלית IBT, המחזיקה בנוסף לו עוד עשרים אתרי תוכן.
IBT החליטה לחזור ולהדפיס את ניוזוויק ולהפיץ אותו בדוכני העיתונים ברחבי ארצות הברית במרץ 2014.
בפברואר 2016, ביטל את חומת התשלום באתר.
בפברואר 2018, העורך הראשי, ראש מערכת החדשות וכתבת בעיתון פוטרו, לאחר שפרסמו כתבות על מצבה הפיננסי של החברה-האם והתייחסו לחקירות המתנהלות נגדה.
בתקופה שבה הופיע השבועון בדפוס הוא יצא לאור במגוון שפות: אנגלית (מהדורה אמריקנית), אנגלית (מהדורה בינלאומית), יפנית, קוריאנית, פולנית, רוסית, ספרדית וערבית.
מאז 1998 ניוזוויק מפרסם רשימה לאומית של בתי ספר תחת הכותרת "בתי הספר התיכוניים הטובים בארצות הברית"
מערכת ראשית: ניו יורק, ארצות הברית
סניפים בארצות הברית: לוס אנג'לס, שיקגו, דאלאס, מיאמי, וושינגטון, דטרויט, בוסטון וסן פרנסיסקו
סניפים מחוץ לארצות הברית: בייג'ינג, קייפטאון, ירושלים, לונדון, מקסיקו סיטי, מוסקבה, פריז וטוקיו
העיתון מפרסם את דירוג בתי החולים הטובים ביותר בעולם , דירוג שנתי של בתי חולים.
הדירוג מודד בתי חולים מ-21 מדינות.
החל משנת 2019 המגזין מבצע את הדירוג בשיתוף עם החברה הגרמנית למידע מחקרי עולמי, .Statista Inc.
הדירוג מבוסס על המלצות של אנשי מקצוע בתחום הרפואה תוצאות מסקרי מטופלים ומדדי ביצועים רפואיים מרכזיים.
.Statista Inc, בשיתוף פעולה עם ספק הביטוח המהימן GeoBlue, הזמין עשרות אלפי אנשי מקצוע בתחום הרפואה במדינות הנבחרות לסקר מקוון מספטמבר עד נובמבר 2019. ניתן להשוות את הניקוד רק בין בתי חולים באותה מדינה.
המחקר כולל רשימה גלובלית של 100 המפות.
ניולנדה (בהולנדית: Nieuwlande, "ארץ חדשה") הוא כפר הולנדי קטן, ובו 1,250 תושבים בלבד, נכון לשנת 2004.
היישוב מפורסם בזכות פעולת הצלה קולקטיבית של יהודים בזמן השואה, בשנים 1942–1943. זהו אחד המקומות יוצאי הדופן שבו התגייסו תושבי כפר שלם להסתרת יהודים ולהצלת חייהם מידי משטר האימים הנאצי, תוך סיכון חיים.
ראשית פעולת ההצלה הייתה בזכות פועלו של ארנולד דאווס (Douwes), בנו של כומר שהצטרף למחתרת ההולנדית, וגייס את תושבי הכפר להצלת יהודים.
המחתרת ההולנדית הפנתה אליו משפחות יהודיות שקיבלו הודעות להתייצב לגירוש במחנה וסטרבורק.
בסיוע המחתרת ההולנדית ובעזרת כל תושבי הכפר, דאג דאווס למקומות מחבוא ליהודים, למזון, לתעודות מזויפות ולתמיכה כספית, כל זאת ללא תמורה.
כל בית אב בכפר הסתיר משפחה יהודית אחת או יהודי יחיד.
הודות לפעולה הקולקטיבית של כפר שלם, קטן גם הסיכון להלשנה, שהרי כל תושבי הכפר היו שותפים למעשה.
בין המסתתרים בכפר היה מקס ליאונס, ניקו בשמו המחתרתי, שהצטרף אף הוא למחתרת לצדו של דאווס, בעיקר בשכנוע משפחות נוצריות לקבל יהודים לביתן.
לימים העיד כי משימת השכנוע לא הייתה קלה ולעיתים הפצירו במשפחות שיסתירו יהודים רק ללילה אחד, אך לא הגיעו למחרת לקחתם, וכי "שיקרנו על ימין ועל שמאל אבל זה עבד".
בין המסתתרים בכפר היה גם חיים רוט, אשר יזם את מיזם "לכל איש יש שם".
חנה (ניוטה) הלפרין (18 בספטמבר 1910 - 29 בספטמבר 2004) הייתה מפקדת גדוד החברות בתל אביב של ארגון ההגנה.
הלפרין נולדה בוורשה שבפולין כבתם השנייה של יוסף ורבקה פיינגולד.
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה נדדו הוריה לרוסיה והשתכנו ברוסטוב.
בסיום הלחימה שבו לפולין והתגוררו בגרודנו.
אביה עלה לארץ ישראל בשנת 1924 והמשפחה הצטרפה אליו כעבור שנה אל מקום מגוריו במושבה הגרמנית בחיפה.
כעבור שנתיים מעלייתם עברה המשפחה לתל אביב והתגוררה ברחוב בצלאל.
הלפרין נאלצה לסייע בפרנסת המשפחה ועברה ללמוד לימודי ערב.
בשעות היום הייתה חברת קואופרטיב מכבסת הקיטור "לבנה" שפעל ביפו ובערב הקדישה זמנה ללימודים סדירים וללימוד אנגלית וערבית.
לאחר מאורעות תרפ"ט ביקשה להשתלב בפעילות ארגון ההגנה, אך קבלתה לארגון נדחתה לאחר שסירבה בראיון הקבלה להתייחס ליכולותיה בבישול ובעזרה ראשונה.
במאי 1930, לאחר שנתנה הסכמתה להקים מחסן נשק בחצר בית הוריה, החלה לפעול בהגנה והייתה קשרית בין פלוגות הארגון בתל אביב.
לאחר שעברה הלפרין אימונים והכשרות בתחומי נשק, פיקוד והדרכה ועזרה ראשונה, היא השתלבה בסגל הפיקודי של העיר תל אביב ובשנת 1932 הייתה בין ארבע חברות הארגון שהוכשרו בקורס סמלים.
בשנת 1931 היא החלה להדריך בפלוגת הבנות ובשנת 1933 העבירה הדרכות לשימוש בנשק.
עם פרוץ מאורעות תרצ"ו היא צורפה ל"פלוגה הנודדת" והוצבה בבת ים ובשכונת התקווה, שהותקפה באותה עת מכיוון כפר סלמה, ועבדה במתן עזרה ראשונה ואספקת מזון ללוחמים.
בסוף יולי 1936 עזבה את השכונה ומונתה לעוזרת מדריכה.
בינואר 1937 מונתה הלפרין למפקדת מחלקה ובאוגוסט למפקדת פלוגה.
בשלהי 1938 היא התמנתה למפקדת יחידת החברות של העיר תל אביב.
ציון דרך מרכזי בהכרה הציבורית ביחידה אירע בפברואר 1940, עת הובילה ניוטה את השתתפות חברות ההגנה בהפגנת הנשים כנגד חוק הקרקעות.
בשנת 1941, עם הגיע מספר החברות ביחידה ל-500, הפכה היחידה לגדוד.
בראש גדוד החברות עמדה הלפרין עד לפירוקו, ביוני 1949, והייתה לאישה מפקדת הגדוד היחידה בארץ.
במהלך תקופה זו נישאה, באוקטובר 1937, ליהודה הלפרין (ממפקדי החי"ש וסגן קצין העיר תל אביב) ובשנים 1944 – 1947 יצאה לחופשה מתפקידה לאחר הולדת בנם הבכור.
לקראת קום המדינה ופרוץ מלחמת העצמאות שבה לתפקיד והחזיקה בו עד לפירוק ההגנה והקמת צה"ל.
במסגרת תפקידה שקדה על פיתוח ההדרכות ואימונים.
בשנת 1939, עם החלטת המוסדות הלאומיים על גיוס כללי לשורות הצבא הבריטי, רוכז על ידה רישום המתגייסים בתחנת הרישום המרכזית של תל אביב (מק"ל 11).
בקיץ 1942, אל מול סכנת הפלישה של גרמניה הנאצית לשטח הארץ, הוחלט על ידה להגביר את הכשרת החברות.
הגדוד אורגן מחדש לחיל שדה, חיל משמר, שירות רפואי וקלט והועמד לרשותו מחנה "הדר" בשרון.
כעבור שנה (1943) הוקם עבור גדוד החברות מחנה השתלמות נוסף – "נטעים".
משנת 1941 שימש הגדוד מעין בסיס קליטה והדרכה ובמהלך שנות קיומו הוכשרו בו עבור יחידות ההגנה השונות כ-5,000 חניכות.
תחת פיקודה נכללו כלל חברות ההגנה בתל אביב, מהן בתפקידי אבטחה, תצפית, קשר, איתות ונשקות.
לאחר הצבעת האו"ם על תוכנית החלוקה, בשנת 1947, התבקשה הלפרין על ידי מפקד המחוז ג'יימס בן גל לשוב לתפקידה.
היא נענתה לבקשתו ושבה לפעילות מלאה בפברואר 1948. בחודשי מלחמת העצמאות התרחב הגדוד עד ל-1,000 חברות.
לצד קיום תפקידיו במסגרת ארגון ההגנה, לאחר הקמת צה"ל פעל הגדוד כגדוד עמ"ל תחת פיקוד חטיבת קרייתי והיווה בסיס לקליטת מגויסות הח"ן.
מלבד זאת התקיימו במסגרתו הטיפול במשפחות שכולות וקליטת עולים חדשים.
לאחר סיום תפקידה נשלח בעלה לשליחות רכש בז'נבה מטעם משרד הביטחון.
ניוטה ובנם הבכור הצטרפו אליו בשנת שליחותו.
לאחר שובה לארץ נולדה בתה והלפרין התמסרה לגידול ילדיה, בין היתר בהיותה יו"ר ועד ההורים בבית החינוך ע"ש א"ד גורדון (1950 – 1966).
בשנים 1961 – 1981 עבדה הלפרין כעובדת מחקר במחלקה המדינית של לשכת הקשר במשרד החוץ (כיום – "נתיב") ופעלה בה בדרגת ייצוג של רב-סרן.
מתוקף תפקידה התקיים על ידה קשר מתמיד עם יהדות ברית המועצות בניסיון לאפשר עלייתם לישראל.
במאי 1967 היא נשלחה מטעם הלשכה לתערוכה חקלאית שנערכה במוסקבה, במהלכה ענדה את אות מלחמת הקוממיות ואות ההגנה וענתה לשאלות הנוכחים על מדינת ישראל.
זמן קצר לאחר שובה לארץ פרצה מלחמת ששת הימים, בה נפצע בנה.
פעילותה להנצחת מורשת ארגון ההגנה נמשכה לאורך השנים והתגברה עם צאתה לגמלאות.
בשנת 1985 נבחרה הלפרין לנשיאות הארגון הארצי של חברי ההגנה.
היא כיהנה בנשיאות הארגון עד פטירתה ומטעמו הייתה שותפה בשנת 1998 להקמת "יד לאישה הלוחמת" בניצנים.
בכל שנים אלו היא גם הרצתה רבות על מורשת גדוד החברות בפני קורסי מפקדות ח"ן.
לאחר הופעתו של "ספר תולדות ההגנה" הביעה את מורת רוחה מכך שבין תשעת כרכיו הוקדשו לתפקיד החברה בהגנה שלושה עמודים בלבד.
ביוזמתה אורגנה קבוצה מיוצאות הגדוד לכתיבת ועריכת הספר "אלמוניות בחאקי", המוקדש לפעילות חברות ההגנה וגדוד החברות בתל אביב.
גישתה זו ניכרה עוד טרם פירוקו של הגדוד:
בשנת 2003 הוענק להלפרין תואר יקירת העיר תל אביב-יפו.
ניוטאון קריק הוא שפך נהר המהווה את הגבול בין רובע ברוקלין ורובע קווינס של העיר ניו יורק במדינת ניו יורק שבארצות הברית.
הנהר נקרא "ניו טאון" (העיר החדשה) במקור מהולנדית: Nieuwe Stad (ניווה שטאד) - שמה של ההתיישבות באזור הקרוי כיום אלמהרסט ברובע קווינס.
מוצאו של הנהר במפגש רחוב 47 ושדרת גרנד, בקו הגבול בין הרבעים קווינס וברוקלין.
הנהר נשפך אל איסט ריבר במפגש רחוב 2 ושדרת 54 בלונג איילנד סיטי, למול בית החולים בלוויו שבאי מנהטן.
לשפך הנהר אין מקורות מים טבעיים וזורמים בו בעיקר מי שפכים ומי גשמים.
עד התיעוש הגדול שעבר על ניו יורק במהלך המאה ה-19 היה ניוטאון קריק לשון ים רחבה ורדודה ובה מספר איים.
במהלך המחצית השנייה של המאה ה-19, בשל התיעוש של האזור הפכה לשון הים לדרך תחבורה ימית ראשית להעברת אספקה וסחורות למפעלים הרבים שנבנו על גדותיו.
לשון הים הועמקה וחלק מגדותיה יובשו.
כיום לשון הים מזרימה אל הים מי שופכים מהמפעלים הרבים, אולם אינה משמשת עוד לתעבורה.
מעל הנחל עוברים גשר פולאסקי, גשר הזיכרון ג'י.
ניוטון מטר (נכתב גם ניוטון-מטר, מסומל בN m או N⋅m)
היא יחידת מידה ממערכת היחידות הבין-לאומית (SI) למדידת מומנט כוח (נקרא גם מומנט).
ניוטון מטר אחד שווה למומנט שנוצר כתוצאה מכח בעוצמת ניוטון אחד המופעל אנכית לקצה זרוע המומנט שאורכה מטר אחד.
שימוש נפוץ פחות הוא כיחידה למדידת עבודה או אנרגיה כשבמקרה זה שווה ליחידת ג'ול הרווחת יותר שנמצאת במערכת היחידות הבין-לאומית.
בשימוש זה, המטר מייצג את המרחק שעובר או ההעתק באותו הכיוון של הכוח ולא את המרחק האלכסוני מנקודת הסמך כפי שעושה כשנועד לייצג מומנט כח.
שימוש זה מושמט בדרך כלל, כדי למנוע את הבלבול שייווצר, האם ניוטון מטרים מייצגים מומנט או כמות אנרגיה.
בכל מקרה, משום שמומנט מייצג אנרגיה שמועברת לכל זווית סיבוב, ניוטון מטר של מומנט שווה לג'ול אחד לכל רדיאן.
ניוטון מטרים וג'ולים שווים ממדית משום שיש להם ייצוג זהה ביחידות הבסיס של מערכת היחידות הבין-לאומית:
כאמור, N⋅m ו-J מובחנים כדי למנוע אי־הבנה האם מדובר במומנט במקום אנרגיה ולהפך.
במידה דומה, הדבר קורה ביחידות דומות ממדית כגון פסקל לעומת J/m3, Bq לעומת Hz.
נְיוּזְלֵטֶר (מאנגלית: Newsletter, נקרא גם אִגֶּרֶת מֵידָע, יְדִיעוֹן מְקֻוָּן או עלון חדשות) הוא פרסום קבוע המופץ בדרך כלל באמצעות מערכות דיוור אלקטרוני באופן קבוע אחת לתקופת זמן מסוימת, לרוב לקבוצה מוגדרת של אנשים או פילוח הרלוונטי למטרות הניוזלטר.
מסרי הניוזלטר מופצים באמצעות מערכת דיוור או תוכנה לדיוור של דואר אלקטרוני בכמויות גדולות (להבדיל מתוכנות כמו Outlook או Thunderbird).
ניוזלטרים תופסים תאוצה בקרב משתמשי האינטרנט בכל העולם, מעבר למסרונים הכתובים.
על פי רוב, הניוזלטר עוסק בתחום נושאים אחיד.
נושאים מקובלים בניוזלטרים הם: טכנולוגיה, מדע, חדשות, בדיחות, טבע, בישול ועוד.
אנשים יכולים להירשם לניוזלטר אשר מעניין אותם, לרוב באמצעות השארת כתובת הדואר האלקטרוני שלהם, וכך לקבל חדשות וחומרים מידעיים רק עבור הנושא שבחרו.
ידיעונים רבים מתפרסמים על ידי מועדונים, כנסיות, חברות, עמותות, ועסקים, במיוחד חברות, כדי לספק מידע לעניין את חבריהם, לקוחות או עובדים.
ניוזלטרים מסוימים נוצרים לשם עידוד מכירות או שימור לקוחות ובכך הגדלת הכנסות העסק.
שליחת עלונים ללקוחות קיימים ופוטנציאליים היא אסטרטגיה שיווקית מוכרת ונעשה בה שימוש בכל העולם במגזרים שונים.
ההרשמה לניוזלטר יכולה להתבצע במגוון אופנים, כאשר הפופולרי ביותר הוא הצטרפות לרשימת תפוצה דרך אתרי אינטרנט לניוזלטר שנשלח באמצעות דואר אלקטרוני.
בעל האתר מחויב להציג ולהודיע לנרשם שכתובת המייל שלו תשמש למשלוח דיוור פרסומי מאת האתר, אחרת הוא יכול להיחשף לתביעה לפי חוק הספאם.
למעלה מ־3.9 מיליארד משתמשים בכל יום נכנסים לדואר האלקטרוני שלהם ועד שנת 2024 המספר צפוי לעלות ל 4.48 מיליארד.
בשנת 2019 מפרסמים בארצות הברית בלבד, הוציאו מעל 350 מיליון דולר על שיווק באמצעות ניוזלטר אלקטרוני ומשווקי דיגיטל דיווחו על עלייה של 760% בהכנסות כתוצאה משיווק מפולח של קמפיין ניוזלטר אלקטרוני.
ניוטאון מצוי כארבעה ק"מ דרום-מערבית למרכז העסקים הראשי של סידני.
הפרוור קטן יחסית (פחות משני קמ"ר) ונפרש מצפון-מזרח לדרום-מערב כרצועה.
הרחוב הראשי החוצה אותו מצפון מזרח לדרום מערב הוא רחוב קינג, שהופך לדרך פרינסס (Princes Highway) בשני קצותיו.
ברחוב זה מתרכזים עיקר העסקים ומוסדות התרבות, ושם מצויה גם תחנת הרכבת ניוטאון, אחת מהתחנות הישנות ביותר בקו סיטירייל, שנחנכה ב-1895 לראשונה כאחת מארבע תחנות בלבד בדרך לפרמטה.
רחוב ראשי נוסף הוא דרך אנמור (Enmore Road) שמתפצלת מרחוב קינג לכיוון מערב, לעבר הפרוור אנמור.
ניוטאון מנוהל על ידי עיריית סידני (The City of Sydney), והוא אחד הפרוורים המערביים ביותר בתחום השיפוט של רשות עירונית זו.
מבחינה גאוגרפית, ניוטאון מצוי באזור המערב הקרוב (Inner West).
הוא מצוי גם תחת תחום השיפוט של מועצת מריקוויל.
ניוטאון נוסד כאזור חקלאי בתחילת המאה ה-19. שם הפרוור נלקח משלט חנות המכולת המקומית שנפתחה ברחוב קינג ב-1832, בו היה כתוב "New Town Stores" (חנויות העיירה החדשות, או חנויות העיירה החדשה).
חלק מהאדמות הדרומיות של ניוטאון היו במוקד משפט זיוף במאה ה-19, בו אסיר לשעבר טען כי קיבל את אדמות אלו בירושה מסוהרו ומכר אותן לאחר מכן לעיריית סידני בעבור רווח.
ב-1845 הוקמה הכנסייה האנגליקנית הראשונה בניוטאון, וחמש שנים אחריה הוקמה הכנסייה הקתולית הראשונה בפרוור.
הפרוור סבל מעוני רב בתקופת השפל הכלכלי הגדול, וב-1949 נאלץ להצטרף רשמית תחת עיריית סידני.
עד תחילת שנות השבעים היה ניוטאון עדיין פרוור עוני ורוב משפחותיו העובדות היו במקצועות צווארון כחול.
בעקבות התפתחותה של אוניברסיטת סידני בשנות השבעים והשמונים החלו זורמים לפרוור סטודנטים שחיפשו דיור זול בסמוך לפקולטה.
אוכלוסיית הפרוור הפכה צעירה ומגוונת יותר, וערך הדירות עלה משמעותית.
בתחילת המאה ה-21 הפך ניוטאון למוקד משיכה לקהל צעיר, כולל חנויות אופנה, מועדונים וחיי לילה.
ניוטאון נחשב לאחד המקומות הסובלניים ביותר לצורכי האוכלוסייה הגאה, והופיע בסצנת הפתיחה בסרט הקולנוע פריסילה, מלכת המדבר.
בעקבות היסטוריה כאזור תעשייה ואזור מסחר, קיימים בניוטאון מספר גדול של פאבים המגישים אלכוהול.
חלק ממוסדות אלו נוסדו בתקופה הוויקטוריאנית וחזיתם מציגה ארכיטקטורת אר דקו מתחילת המאה ה-20. בחלקו הצפוני של רחוב קינג מצוי אולם הריקודים טרוקדרו, שהוקם ב-1889. במרוצת השנים שימש האולם כבמת וודוויל, אולם החלקה, מפעל אופנועים ומרכז מסחרי.
בשנת 2006 עבר הבניין שיפוץ וחזיתו (הבנויה בסגנון פלמי) שוחזרה.
ניוטאון כולל מספר בניינים עתיקים נוספים ששוחזרו ושופצו, כולל בניין בית המשפט, בניין המשטרה, בניין בנק CBC ובניין בנק ANZ.
בניינים אלו מוגנים, ורשומים כנכסים לאומיים של ניו סאות' ויילס.
יחסית לגודלו, ניוטאון מכיל כמות גדולה של חנויות העוסקות בתרבות, אמנות וספרות.
חלק מהן הפכו למוקד עלייה לרגל בקרב באי סידני, כגון ארקדת הספרים של גולד (Goulds Book Arcade) שהיא מחנויות הספרים המשומשים הגדולות באוסטרליה, וכן חנויות לצורכי ציור ופיסול.
בניוטאון מתקיים כל שנה מאז 1981 פסטיבל ניוטאון, פסטיבל רחוב הכולל מוזיקה חיה, מופעים ואירועים משתנים.
בשנת 2006 לראשונה התקיים הפסטיבל באזור מתוחם.
פסטיבל האוכל של ניוטאון, פיסטביליטי, מתקיים כל שנה מאז 1990 וכולל דוכני מזון ויין מהמסעדות הרבות בפרוור.
בשנת 1990 החל הפסטיבל בשישה דוכנים, וב-2008 כבר כלל כ-40 דוכנים.
ניוטון לירוי "ניוט" גינגריץ' הוא סופר ופוליטיקאי אמריקאי.
גינגריץ' כיהן כיושב ראש בית הנבחרים ה-58 משנת 1995 עד 1999. בעבר ייצג בקונגרס את המחוז ה-6 של מדינת ג'ורג'יה מטעם המפלגה הרפובליקנית מ-1979 ועד 1999.
ב-11 במאי 2011 הכריז גינגריץ' על מועמדותו בפריימריז של המפלגה הרפובליקנית לקראת הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2012 בתמיכת איש העסקים שלדון אדלסון.
אולם לא זכה לתמיכה משמעותית ופרש מהמרוץ במהרה.
גינגריץ' נולד בשם ניוטון לירוי מקפרסון בשנת 1943 בהאריסברג שבפנסילבניה לקתלין (לבית דוהרטי) וניוטון סירלס מקפרסון.
הוריו נישאו ב-1942 כשאמו הייתה בת 16 ומקפרסון בן 19. הזוג התגרש תוך ימים ספורים, ובשנת 1946 אמו נישאה לקצין צבא בשם רוברט גינגריץ' (1925-1996) אשר אימץ את ניוט.
המשפחה עברה לגור ברובע האמלסטאון אשר שוכן בפאתי האריסברג.
לגינגריץ' יש שלוש אחיות-למחצה אשר צעירות ממנו.
כילד להורה בעל קריירה צבאית, המשפחה של גינגריץ' עברה דירה מספר פעמים במהלך ילדותו, כאשר גינגריץ' גדל ולמד בבתי ספר במתקנים צבאיים שונים ברחבי ארצות הברית.
בסופו של דבר הוא סיים את לימודיו בשנת 1961 בתיכון בייקר שבקולומבוס, ג'ורג'יה.
בשנת 1965 גינגריץ' קיבל תואר ראשון בהיסטוריה מאוניברסיטת אמורי שבאטלנטה.
בשנת 1968 גינגריץ' קיבל תואר שני ובשנת 1971 קיבל תואר דוקטור בהיסטוריה של אירופה המודרנית מאוניברסיטה טוליין שבניו אורלינס.
בעודו בטוליין, גינגריץ', אשר באותה עת לא השתייך לקבוצה דתית כלשהי, החל ללכת לכנסייה הבפטיסטית סיינט צ'ארלס.
עד מהרה הוא הוטבל על ידי הכומר ג' לי אייברי.
משנת 1970 עד שנת 1978 גינגריץ' לימד היסטוריה באוניברסיטת מערב ג'ורג'יה שבקארולטון, ג'ורג'יה.
כמו כן, בשנת 1993 הוא גם לימד במכללת קנסאו סטייט.
בנובמבר 1978 גינגריץ' נבחר מטעם המפלגה הרפובליקנית לבית הנבחרים כנציג של ג'ורג'יה.
לאורך השנים הוא נבחר מחדש עשר פעמים, ברוב הפעמים ללא התנגדות רצינית.
בשנת 1987 זכה גינגריץ' לפרסום רב כאשר האשים את חבר הקונגרס הדמוקרטי ג'ים רייט בהתנהגות לא אתית ויצר בכך גל של מחאות אשר הובילו להתפטרותו של רייט.
הצלחתו של גינגריץ' צברה לו פופולריות רבה בקרב הרפובליקנים ובשנת 1989 הוא נבחר למצליף הסיעה הרפובליקנית בבית הנבחרים בגוברו בקרב צמוד על מתחרהו אד מדיגן.
לפני הבחירות של שנת 1994 גינגריץ' כתב יחד עם דיק ארמיי את המניפסט "חוזה עם אמריקה" (A Contract with America), אשר סיכם את רעיונות המפלגה הרפובליקנית, והבטיח כי בתוך מאה ימים לאחר שהרפובליקנים יהוו רוב בבית הנבחרים, הסיעה תתמקד בעשר סוגיות מפתח.
במניפסט הבטיח גינגריץ' לבצע רפורמה במערכת הרווחה, לקיים קו נוקשה נגד הפשיעה בארצות הברית ולאזן את התקציב.
המניפסט זכה להצלחה רבה, ובהמשך הרפובליקנים זכו לרוב בבית הנבחרים, בפעם הראשונה מאז 1954. בעקבות זאת גינגריץ' מונה ליושב ראש בית הנבחרים ואף נבחר, ב-1995, לאיש השנה של המגזין טיים.
הרוב הרפובליקני בבית הנבחרים סירב לאשר את התקציב שהוצע על ידי הנשיא, ביל קלינטון מהמפלגה הדמוקרטית, וקלינטון גיבש עם גינגריץ' תקציב של פשרה.
ב-22 בינואר 1997, בעת שכיהן כיו"ר בית הנבחרים, ננזף גינגריץ' ביחס לעבירת אתיקה על ידי בית הנבחרים.
לאחר חקירה ארוכה ומשא ומתן שהתקיים בוועדת האתיקה הדו-מפלגתית, הצביעו 395 מחברי הבית בעד הרשעתו ורק 28 התנגדו.
הייתה זו הפעם הראשונה בהיסטוריה של ארצות הברית שננקטו אמצעים משמעתיים נגד יו"ר בית מכהן בקשר לעבירת אתיקה.
גינגריץ' ננזף ונגזר עליו קנס חסר תקדים של 300,000 דולר.
חודש לפני ההצבעה הודה גינגריץ' שהביא לפגיעה באמינותו של בית הנבחרים ושהפר את הכללים, בכך שקידם שני פרויקטים פוליטיים שהמימון שהוקצב להם הפר את חוקי המס הפדרליים, ובכך שמסר לוועדת האתיקה מידע כוזב.
הפופולריות של גינגריץ' בקונגרס צנחה בהדרגה בשל מחלוקות בהן היה מעורב, ובפרט השבתות הממשל הפדרלי שהיה מעורב בהן בסוף שנת 1995, אשר הביאו לכך שנאמר לגינגריץ' על ידי לפחות 30 נציגים רפובליקנים, כי יסרבו להצביע עבורו שוב.
לאחר הבטחתו של גינגריץ' כי קמפיין מפלגתו נגד הנשיא קלינטון בצל פרשת מוניקה לווינסקי יביא להם זכייה בעד כ-30 מושבים נוספים בבחירות בנובמבר 1998, בהן סבלה המפלגה הרפובליקנית מאובדן מפתיע של חמישה מושבים אשר צימק את הרוב הקטן של המפלגה בבית הנבחרים, צצו השמועות על ערעור מנהיגותו תוך זמן קצר.
לאחר הבחירות הכריז חבר הקונגרס בוב ליווינגסטון, שמאוחר יותר פרש עקב חשיפת רומן בו היה מעורב, על מועמדתו להחליף את גינגריץ', וכדי למנוע סכסוכים פנים-מפלגתיים התפטר גינגריץ' מתפקידו ופרש מהחיים הפוליטיים.
דניס הסטרט החליפו בתפקיד יו"ר בית הנבחרים.
בשנת 2008 היה גינגריץ' אחד מהמועמדים הפוטנציאלים בבחירות לנשיאות ארצות הברית 2008 מטעם המפלגה הרפובליקנית, לאחר שספרו "Winning the Future - A 21st Century Contract with America" זכה לביקורת חיובית בקרב הרפובליקנים.
לאחר התבוסה הרפובליקנית בבחירות לנשיאות של שנת 2008, גינגריץ' הוזכר על ידי פרשנים פוליטיים רבים בתקשורת האמריקנית כמתמודד פוטנציאלי בבחירות לנשיאות ארצות הברית בשנת 2012. ב-11 במאי 2011 הכריז גינגריץ' על מועמדותו בפריימריז של המפלגה הרפובליקנית לקראת הבחירות לנשיאות ארצות הברית בשנת 2012.
גינגריץ' תומך בהפעלת מדיניות הגירה קשוחה לאורך גבולות ארצות הברית.
עם זאת, הוא הביע תמיכה במתן אפשרות לעובדים זרים להישאר בארצות הברית באופן חוקי, מבלי שיקבלו אזרחות.
גינגריץ' טוען, כי לו היה הממשל הפדרלי של ארצות הברית מחייב את כל משווקי המכוניות בארצות הברית למכור אך ורק מכוניות המונעות בהנעה היברידית, הייתה תעשיית האתנול מסוגלת לעמוד בזכות עצמה.
ב-2007 פרסם גינגריץ' את הספר Rediscovering God in America בו טען שהאבות המייסדים של ארצות הברית לא רק איפשרו הבעת ביטויים דתיים וקיום פולחן דתי ב"כיכר הציבורית" של הרפובליקה החדשה, אלא אף התכוונו שהיא תעודד זאת.
בעקבות פרסום הספר הוזמן גינגריץ' על ידי ג'רי פולוול לשאת דברים בטקס הסיום של "ליברטי יוניברסיטי" ב-17 במאי 2007, בשל העובדה ש"גינגריץ' מקדיש חלק ניכר מזמנו לקרוא לאמריקה לשוב אל המורשת הנוצרית שלה".
הייתה זו הפעם השנייה בה גינגריץ' נאם במעמד זה.
בספריו המאוחרים זיהה גינגריץ' את החינוך כ"גורם מספר 1 בשגשוג שלנו".
באותה עת רקם שיתוף פעולה עם אל שרפטון ועם מזכיר מחלקת החינוך של ארצות הברית, ארני דאנקן.
בעימות בחירות שהתקיים בין המועמדים בבחירות המקדימות לנשיאות ארצות הברית במפלגה הרפובליקנית 2012 ב-25 בינואר 2012 אמר גינגריץ' כי בכוונתו להקים מושבה על הירח עד שנת 2020.
בנובמבר 2016 עלה שמו של גינגריץ' כמועמד מוביל לתפקיד מזכיר המדינה בממשל טראמפ אך בסופו של דבר גינגריץ' אינו מונה לתפקיד זה.
גינגריץ' היה נשוי שלוש פעמים בעבר.
בגיל 19 גינגריץ' התחתן עם המורה לגאומטריה שלו לשעבר, ג'קי באטליי אשר הייתה באותה העת בת 26.באביב 1980, עזב גינגריץ' את באטליי שהתמודדה באותה עת עם מחלת הסרטן, לאחר שניהל רומן עם מריאן גינת'ר.
בשנת 1984, ציינה באטליי בריאיון לוושינגטון פוסט כי הגירושין היוו הפתעה מוחלטת עבורה.
לדברי באטליי, בספטמבר 1980 גינגריץ' והילדים שלהם ביקרו אותה בעודה בבית החולים, מתאוששת מניתוח, כאשר גינגריץ' ציין בפניה לראשונה כי הוא מעוניין לדון עימה על תנאי הגירושין שלהם.
בשנת 1981, כשישה חודשים לאחר הגירושין מבאטליי, גינגריץ' נישא למריאן גינת'ר.
ב-19 בינואר 2012 טענה גינת'ר בריאיון לרשת הטלוויזיה ABC כי גינגריץ' רצה שהם יקיימו נישואים פתוחים, על מנת שיוכל לקיים יחסים עם פילגשו, קאליסטה ביסק.
גינגריץ' החל לקיים רומן עם ביסק, חברת סגל בבית הנבחרים הצעירה ממנו ב-23 שנים, באמצע שנות ה-90. בשנת 2000 נישא גינגריץ' לביסק, זמן קצר לאחר שהתגרש מגינת'ר.
גינגריץ' וביסק מתגוררים כיום בעיר מקלין שבווירג'יניה.
מנישואיו של גינגריץ' לג'קי באטליי יש לו שתי בנות, קת'י וג'קי.
גינגריץ' השתייך רוב שנותיו לכנסייה הבפטיסטית הדרומית.
אולם בהשפעת אשתו קאליסטה החל, מאז 2005, להתקרב לכנסייה הקתולית, ולבסוף הצטרף אליה ב-2009.
גינגריץ' כתב 27 ספרים, לבדו או במשותף עם כותבים נוספים.
בשנים האחרונות עבד גינגריץ' באופן חלקי כפרשן פוליטי בערוץ הטלוויזיה האמריקני פוקס ניוז.
כמו כן הוא משמש כמנכ"ל של חברת Gingrich Group אשר בבעלותו.
גינגריץ' התבטא פעמים רבות בעד ישראל.
בראיונות שונים אמר שהוא בעד שחרור יונתן פולארד, אף על פי שבעבר התנגד.
בדצמבר 2011 אמר כי הפלסטינים הם ערבים שהיגרו לארץ ישראל בתקופת שלטון האימפריה העות'מאנית ויכלו באותה מידה להתגורר באחת משאר ארצות ערב.
"זכרו שלא הייתה מדינת פלסטין, אנחנו המצאנו את הפלסטינים, שהם למעשה ערבים ומהווים חלק מהקהילה הערבית.
היו להם הרבה אפשרויות לאן ללכת".
אולם לאחר מכן נחשף כי נפגש בשנת 1993 עם יאסר ערפאת ומקורביו, ויעץ לו כיצד לקדם הקמת מדינה פלסטינית: "מה שאתם זקוקים לו כעת הוא תוכנית כלכלית - וכך זה צריך לעבוד".
גינגריץ' הודיע כי אם ייבחר לנשיא, ביקורו הראשון מחוץ לארצות הברית יהיה בישראל כדי "שהעולם ידע שהקשר בין ישראל לארצות הברית אינו ניתן לערעור", כי יעביר את השגרירות האמריקאית מתל אביב-יפו לירושלים וימנה את ג'ון בולטון, שכיהן כשגריר ארצות הברית באומות המאוחדות, למזכיר המדינה של ארצות הברית.
כמו כן, אמר כי יפעל להפלת השלטון באיראן ויעניק מימון לכל קבוצת מורדים שתפעל לשם כך.
בעקבות יחסו של האו"ם למתקפת הפתע על ישראל הביע גינגריץ' תמיכה מלאה בישראל וקרא להפסקת מתן מימון לאו"ם.
ניוז אוף דה וורלד היה צהובון ארצי שנוסד בשנת 1843 בבריטניה.
העיתון נסגר ב-2011 על רקע שערוריית האזנות סתר, והגיליון האחרון שלו הופיע ב-10 ביולי 2011.
ניוז אוף דה וורלד יצא לאור לראשונה ב-1 באוקטובר 1843 על ידי ג'ון בראון בל בלונדון.
הוא נמכר במחיר הנמוך של שלושה פני ורכש לו קוראים רבים בקרב מעמד הפועלים.
כבר בשנת 1912 הגיע העיתון למחזור שנתי של 2 מיליון דולר.
תפוצת העיתון גדלה בתחילת 1920 לשלושה מיליון עותקים וב-1939 לארבעה מיליון.