tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
ב-20 באפריל נערך גמר גביע המלך בין שתי היריבות, ובו ניצחה ריאל מדריד 0–1 בהארכה משער של כריסטיאנו רונאלדו, מה שהיה לניצחון הראשון של ריאל על ברצלונה של גוארדיולה וההפסד הראשון של גוארדיולה במשחק גמר.
ב-27 באפריל נפגשו שוב בחצי גמר ליגת האלופות.
ברצלונה חלפה על פני ארסנל ושחטאר דונצק, והמשחק הראשון נקבע להיות בסנטיאגו ברנבאו.
עוד לפני המשחק, שיגרו שני המאמנים עקיצות ועלבונות אישיים זה כלפי זה והמשחק עצמו היה רווי באירועים מכוערים.
מגנה של ריאל, פפה, הורחק בדקה ה-61 לאחר עבירה גסה על דני אלבס, מה שסייע לברצלונה לנצח 2–0 מצמד שערים של מסי.
ב-3 במאי הסתיים משחק הגומלין בברצלונה בתיקו 1–1 שהעלה את ברצלונה לגמר ליגת האלופות.
ב-11 במאי הניף גוארדיולה את האליפות השלישית ברציפות שלו, מחזור אחד לפני סיום העונה.
מסי הפסיד את פרס הפיצ'יצ'י לכריסטיאנו רונאלדו, אך סיים לראשונה כמלך הבישולים (18 בישולים, בצוותא עם מסוט אוזיל).
ב-28 במאי, בגמר ליגת האלופות שנערך באצטדיון ומבלי בלונדון, ניצחה ברצלונה 3–1 את מנצ'סטר יונייטד, משערים אותם כבשו שלושת החלוצים (פדרו, מסי, וייה) ובישלו שלושת הקשרים (צ'אבי, אינייסטה ובוסקטס, בהתאמה).
פויול העניק את סרט הקפטן לאריק אבידל שנלחם אז בגידול סרטני בכבד, וקיבל את הכבוד להניף את גביע ליגת האלופות הרביעי בתולדות המועדון.
מסי נבחר לשחקן המצטיין בגמר, ובנוסף סיים כמלך השערים של הטורניר בפעם השלישית ברציפות, עם 12 שערים.
בסך הכל כבש מסי 53 שערים ובישל 23 בישולים ב-55 משחקים, והפך לשחקן הספרדי הראשון שמגיע לרף 50 שערים בעונה.
ויקטור ואלדס זכה בפעם השלישית בפרס זאמורה, כשספג 16 שערים בלבד ב-32 משחקים, הנתון הנמוך ביותר מאז 1994, והשלישי בכל הזמנים.
קבוצה זאת, ברצלונה של 2010/11, נחשבת לאחת הקבוצות הטובות ביותר בכל הזמנים.
אלכס פרגוסון, מאמן מנצ'סטר יונייטד, טען שהייתה זאת הקבוצה הטובה ביותר מולה התמודד.
עונת 2011/12: עונתו האחרונה של גוארדיולה
בעונה זו, לראשונה הופיעו על חולצות השחקנים סמלים מסחריים.
הנשיא רוסיי חתם בדצמבר 2010 על הסכם עם קרן קטר , במסגרתו יופיע הלוגו של הארגון על מדי המועדון למשך חמש וחצי שנים, תמורת 170 מיליון אירו, העסקה הגדולה ביותר מסוגה עד לאותה את.
ההסכם עם יוניסף בוטל, אך סמל הארגון המשיך להופיע בגב החולצה.
בעונה זו נרכשו רק שני שחקנים.
ססק פברגאס, שגדל במחלקות הנוער של בארסה ונמכר לארסנל, חזר למועדון תמורת 34 מיליון אירו, לאחר שהפך לאחד הקשרים הטובים ביותר בפרמייר ליג, ואלכסיס סאנצ'ס נרכש מאודינזה תמורת 26 מיליון אירו.
לצד זאת נמכרו מספר שחקנים, כולל בויאן קרקיץ' שכוכבו דעך.
הצעירים טיאגו אלקנטרה ואנדראו פונטאס קודמו לקבוצה הראשונה.
ברצלונה פתחה את העונה בזכייה בשלושה תארים.
באוגוסט היא התמודדה מול ריאל מדריד, מחזיקת גביע המלך, על הסופר קאפ הספרדי.
המשחק הראשון שנערך במדריד, הסתיים בתיקו 2–2, ובמשחק השני כבש מסי צמד שהעלה את ברצלונה פעמיים ליתרון ועזר לה לנצח 3–2 בדקה ה-88 (5–4 בסיכום שני המשחקים) ולהניף את הגביע בפעם השלישית ברציפות.
המשחק היה רווי בתקריות אלימות, ושלושה שחקנים הורחקו בכרטיס אדום בדקות הסיום (דויד וייה, מרסלו ומסוט אוזיל).
מוריניו אף תועד תוקע את אצבעו בעיניו של טיטו וילאנובה, עוזר המאמן של גוארדיולה, תקרית עליה התחרט מוריניו בפומבי שנים לאחר מכן.
ב-26 באוגוסט, ניצחה ברצלונה 2–0 את פורטו משעריהם של מסי ופברגאס וזכתה בסופר קאפ האירופי.
ב-18 בדצמבר התמודדה מול סנטוס הברזילאית, מחזיקת הקופה ליברטדורס, בגמר גביע העולם למועדונים וניצחה 4–0 (צמד של מסי ושערים של צ'אבי ופברגאס), מה שהשלים זכייה ב-5 תארים בשנת 2011.
ב-9 בינואר 2012, זכה מסי בכדור הזהב בפעם השלישית ברציפות.
שמונה שחקני ברצלונה היו בין 23 המועמדים לפרס, צ'אבי ואינייסטה הגיעו למקום השלישי והרביעי בהתאמה.
חמישה שחקני ברצלונה נכללו בנבחרת השנה (מסי, צ'אבי, אינייסטה, פיקה ודני אלבס).
בליגה איבדה ברצלונה את ההובלה במחזור השמיני, וריאל מדריד השתלטה על ראשות הטבלה במחזור העשירי.
בקלאסיקו הראשון של העונה, אותו אירחה ריאל מדריד שהייתה ביתרון 6 נקודות, נכנסה ברצלונה לפיגור 24 שניות מתחילת המשחק, לאחר שגיאה קשה של ואלדס אותה ניצל כרים בנזמה.
למרות זאת, חזרה ברצלונה וניצחה 3–1 משערים של סאנצ'ז, צ'אבי ופברגאס, וצמצמה את הפער ל-3 נקודות.
בהמשך העונה איבדה ברצלונה נקודות נוספות, ובקלאסיקו השני שנערך ב-21 באפריל 2012 ניצחה ריאל מדריד 1–2 לעיני כמעט 100,000 צופים בקאמפ נואו, ובכך הבטיחה לעצמה את האליפות.
ברצלונה סיימה את העונה עם שיא מועדון של 114 שערי זכות לעומת 29 שערי חובה, אך ריאל מדריד התעלתה עליה וכבשה 121 שערים (שיא שטרם נשבר) וזכתה באליפות עם 100 נקודות, הישג נדיר ביותר בכדורגל האירופי, לעומת 91 בלבד של ברצלונה.
למרות אובדן האליפות, מסי היה מלך השערים (50) וסגן מלך הבישולים (16), זכה בפרס הפיצ'יצ'י ונעל הזהב האירופית, ונבחר לשחקן הטוב ביותר בליגה, לצד גוארדיולה שנבחר למאמן הטוב ביותר בליגה, שניהם בפעם הרביעית ברציפות.
אינייסטה זכה בפרס הקשר המצטיין בפעם השלישית.
בליגת האלופות סיימה ברצלונה את שלב הבתים עם 20 שערי זכות, וניצחה את באייר לברקוזן ומילאן בדרכה אל חצי הגמר שם התמודדה מול צ'לסי.
ברצלונה הפסידה 0–1 במשחק הראשון, ושמטה יתרון 2–0 במשחק הגומלין (בוסקטס ואינייסטה) במשחק שנגמר בתיקו 2–2, שהספיק כדי להדיח את ברצלונה מהמפעל.
ב-27 באפריל, מספר ימים לאחר אובדן הליגה וליגת האלופות, הודיע גוארדיולה כי לא ימשיך לעונה נוספת וכי יפרוש בתום העונה.
יום לאחר מכן נודע כי עוזרו, טיטו וילאנובה, יהיה מחליפו.
במשחק הבית האחרון של העונה ניצחה ברצלונה 4–0 את אספניול בדרבי של ברצלונה מרביעיית שערים של מסי, אותם הקדיש לגוארדיולה.
בגביע המלך, ניצחה ברצלונה את ריאל מדריד, ולנסיה ואוסאסונה בדרכה לגמר, שם התמודדה עם אתלטיק בילבאו.
משחק הגמר ב-29 במאי היה משחקו האחרון של גוארדיולה כמאמן ברצלונה, וחניכיו ניצחו 3–0 (צמד של פדרו ושער של מסי) וזכו בגביע.
היה זה התואר ה-14 של גוארדיולה בארבע שנותיו כמאמן.
בעונה זו הפך מסי למלך השערים של ברצלונה בכל הזמנים בגיל 24 בלבד, לאחר שעקף את 232 השערים של ססאר שהחזיק בתואר במשך 57 שנים.
מסי סיים את העונה עם מספר מדהים של 50 שערי ליגה, שיא אירופי שטרם נשבר.
בליגת האלופות היה מסי מלך השערים בפעם הרביעית ברציפות (היחיד לעשות זאת מלבד גרד מילר) עם 14 שערים, מספר שיא שהושג רק פעם אחת לפני כן (ז'וזה אלטפיני בעונת 1962/63) אך עתיד להישבר מספר פעמים על ידי כריסטיאנו רונאלדו.
בכל המסגרות כבש מסי 73 שערים ובישל 29 נוספים ב-60 משחקים, שיא של כל הזמנים.
בשנת 2011 לבדה בישל מסי 36 שערים, הכי הרבה בהיסטוריה.
בנוסף, היה מסי לשחקן הראשון והיחיד עד כה לכבוש חמישייה במשחק ליגת האלופות (בניצחון 7–1 על באייר לברקוזן בשמינית הגמר).
בסך הכל כבש מסי שלושער או יותר 10 פעמים, 8 מתוכן במסגרת הליגה (שיא משותף עם כריסטיאנו רונאלדו).
כמו כן, היה מסי לשחקן השני שכובש בששת המפעלים האפשריים (ליגה, גביע, גביע אירופה, סופר קאפ מקומי, סופר קאפ אירופי וגביע העולם למועדונים) בעונה אחת.
בעונה זו כבשה ברצלונה 190 שערים ב-64 משחקים בכל המסגרות, ממוצע של כמעט שלושה שערים למשחק, הכי הרבה למועדון ספרדי בכל הזמנים.
בסך הכל זכה גוארדיולה עם ברצלונה ב-14 תארים בארבע שנים בלבד, והוא המאמן המצליח ביותר של ברצלונה בכל הזמנים והיחיד שזכה פעמיים בליגת האלופות.
הקבוצה שיצר גוארדיולה הייתה אחת הקבוצות הטובות ביותר בכל הזמנים, ששיחקה כדורגל התקפי מרהיב עין וייחודי בסגנונו עד שזכה לכינוי משלו.
בנוסף, הורכבה הקבוצה ברובה משחקני בית בוגרי האקדמיה.
בארבע שנותיו הוכר גוארדיולה גם כאסטרטג דגול שהגה מערכים נועזים בהם השתמש כדי להביס את יריביו.
ביולי 2012, מונה טיטו וילאנובה, שהיה עוזר המאמן של גוארדיולה לאורך ארבע שנות כהונתו, לאמן את ברצלונה.
טיטו סבל שנה לפני כן מגידול סרטני בבלוטת מיצד האוזן.
ב-28 ביוני 2012 חתם בקבוצה המגן הימני ז'ורדי אלבה, בוגר מחלקות הנוער של המועדון, שנרכש ב-14 מיליון אירו מולנסיה על מנת שיתפוס את מקומו של אריק אבידל.
כמו כן, סרג'י רוברטו בן ה-20 זומן לקבוצה הראשונה.
ביולי זכתה ביורו 2012 עם ניצחון 4–0 על בגמר, ובכך השלימה זכייה בשלושה תארים רצופים (יורו-מונדיאל-יורו), הישג חסר תקדים בכדורגל הנבחרות.
פויול ודויד וייה היו פצועים, אך צ'אבי, אינייסטה, בוסקטס, פברגאס, פיקה ואלבה, היו בהרכב הפותח של ספרד ואינייסטה אף נבחר לשחקן המצטיין של הטורניר ואיש המשחק בגמר.
העונה החלה באופן מאכזב, עם הפסד הסופר קאפ לריאל מדריד.
ברצלונה ניצחה במשחק הראשון 3–2, אך במשחק השני נקלעה לפיגור 0–2 בעשרה שחקנים, לאחר שאדריאנו הורחק בכרטיס אדום.
מסי צימק באחד משעריו היפים ביותר, אך ריאל מדריד זכתה בגביע בזכות שערי חוץ.
למרות זאת, בליגה ביצעה ברצלונה את פתיחת העונה הטובה בתולדותיה, כשהובילה את ראשות הטבלה החל מיומה הראשון באופן רציף.
בקלאסיקו שנערך ב-7 באוקטובר 2012 בקאמפ נואו, הבקיעו מסי ורונאלדו צמד שערים כל אחד והמשחק הסתיים בתיקו 2–2. תיקו זה היה איבוד הנקודות היחידי של ברצלונה במחצית הראשונה של העונה, והיא סיימה את המחזור ה-19 עם 55 נקודות מתוך 57 אפשריות, שיא של כל הזמנים.
השיא לא הוכר על ידי פיפ"א, אך קיבל הכרה רשמית מספר השיאים של גינס, ככדורגלן שכבש הכי הרבה שערים בשנה קלנדרית.
ב-7 בינואר 2013 זכה מסי בכדור הזהב של פיפ"א בפעם הרביעית ברציפות, והפך לכדורגלן הראשון שזוכה בארבעה כדורי זהב.
ברצלונה הפכה גם לשיאנית הזכיות (10 זכיות של שישה שחקנים).
אינייסטה וצ'אבי סיימו במקום השלישי והרביעי בהתאמה, אינייסטה זכה במקביל בפרס כדורגלן השנה של אופ"א.
בנוסף, חמישה שחקני ברצלונה נכללו בנבחרת השנה של פיפ"א: מסי, צ'אבי, אינייסטה, אלבס ופיקה.
בליגה, ברצלונה המשיכה את ההובלה ונשארה במקום הראשון עד ליומה האחרון של העונה.
אף על פי שהפסידה את הקלאסיקו השני 1–2, זכתה ברצלונה ב-11 במאי 2013, ארבעה מחזורים לפני סיום העונה, באליפות עם שיא חדש של 100 נקודות ובמרחק 15 נקודות מריאל מדריד השנייה בטבלה.
ברצלונה סיימה את הליגה עם יחס שערים 30:115, מסי כבש 46 שערי ליגה וזכה בפעם השלישית בפרס הפיצ'יצ'י ונעל הזהב האירופית (שיאן הזכיות), ובנוסף זכה לפרס השחקן המצטיין והחלוץ המצטיין בליגה בפעם החמישית ברציפות.
אינייסטה זכה בפרס הקשר המצטיין בפעם הרביעית.
בינואר פרש וילאנובה זמנית מתפקידו, בשל גרורות שנמצאו אצלו בבלוטות הרוק.
מינואר ועד אפריל נעדר וילאנובה, ועוזרו ז'ורדי ראורה מילא את מקומו.
היעדרותו פגעה ביכולתה של ברצלונה לנצח בטורנירים בהם השתתפה.
בגביע המלך נפגשה ברצלונה עם ריאל מדריד בשנה השלישית ברציפות, והפעם בחצי הגמר אך הפעם ידה של ברצלונה הייתה על התחתונה.
ריאל מדריד ניצחה את ברצלונה בביתה 1–3 (לאחר שהמשחק הראשון הסתיים בתיקו) ועלתה לגמר על חשבונה (שם הפסידה לאתלטיקו מדריד).
בליגת האלופות, סיימה ברצלונה ראשונה בבית, וניצחה 4–2 את מילאן בשמינית הגמר, 3–3 בשערי חוץ את פריז סן-ז'רמן ברבע הגמר, ואז הודחה באופן משפיל על ידי באיירן מינכן, שגם זכתה בתואר, בתוצאה המצטברת 0–7 (0–4 בחוץ, 0–3 בבית).
ב-19 ביולי 2013 הודיעה ברצלונה כי וילאנובה לא ימשיך לעונה נוספת בשל מחלתו, וכי מחליפו יהיה חרארדו מרטינו הארגנטינאי.
וילאנובה נפטר ב-25 באפריל 2014 בגיל 45 בלבד ממחלת הסרטן.
בקיץ אירעו שינויים משמעותיים בסגל.
חוזהו של אריק אבידאל לא חודש והוא עזב למונקו, דויד וייה נמכר לאתלטיקו מדריד תמורת 5 מיליון אירו, והקשר הצעיר טיאגו אלקנטרה נמכר לבאיירן מינכן ב-20 מיליון יורו.
במקביל, רכשה ברצלונה את הכוכב הברזילאי ניימאר בן ה-21 מסנטוס, תמורת 57.1 מיליון אירו.
ניימאר הוצג בקאמפ נואו לעיני 56,500 צופים ועתיד להיות אחד מחשובי השחקנים של ברצלונה בארבע השנים הבאות, אך רכישה זו עתידה לעלות לרוסיי בכיסאו.
מיד עם חתימת העסקה צצו דיווחים שסנטוס קיבלה רק 17.1 מיליון אירו, ולצידם גם האשמות שברצלונה שילמה למעשה הרבה יותר מ-57.1 מיליון אירו על ניימאר.
ב-22 בינואר פתח משרד המשפטים במדריד בחקירה נגד רוסיי, שהתפטר למחרת.
יממה לאחר התפטרותו נחשפו מסמכים שהעידו שברצלונה שילמה על ניימאר סכום כולל 86.2 מיליון אירו, כש-40 מתוכם שולמו להוריו של ניימאר.
מי שמילא את מקומו של רוסיי היה סגנו, ז'וזפ מריה ברתומאו, שהגיע להסכם עם משרד התובע הכללי על סגירת האישומים בדבר הונאת מס, בתמורה לקנס של 13.6 מיליון אירו.
בעונה זו לראשונה התחיל להופיע הלוגו של קטר איירווייז על חולצות השחקנים, לאחר שרוסיי חתם על חוזה פרסום עם החברה במרץ 2013, בתמורה ל-46 מיליון אירו לכל עונה.
ב-28 באוגוסט 2013 זכתה ברצלונה בסופר קאפ הספרדי לאחר תיקו 1–1 עם אתלטיקו מדריד בסיכום שני המשחקים ויתרון שער חוץ (אותו כבש ניימאר).
ברצלונה פתחה העונה בצורה נהדרת והובילה את הטבלה מיומה הראשון.
ברצלונה ניצחה את ריאל מדריד 2–1 (ניימאר וסאנצ'ס כבשו לזכות ברצלונה) והובילה את הליגה עד למחזור ה-25 בו הפסידה לריאל סוסיאדד, ואיבדה את ההובלה לריאל מדריד.
למרות זאת, במחזור ה-29, הפסידה ריאל מדריד לברצלונה בתוצאה 4–3 (צמד של בנזמה ושער של רונאלדו לא הספיקו כדי לנצח שער של אינייסטה ושלושער של מסי, שעקף את אלפרדו די סטפנו והפך למלך שערי הקלאסיקו בכל הזמנים), ואתלטיקו מדריד, בעלת ההגנה הקשוחה, השתלטה על הפסגה.
במשחק האחרון של העונה, התמודדה ברצלונה מול המוליכה אתלטיקו מדריד, שחודש לפני כן הדיחה את ברצלונה מליגת האלופות, כאשר ניצחון היה הופך אותה לאלופה.
ברצלונה אמנם עלתה ליתרון מרגליו של סאנצ'ס, אך דייגו גודין השווה את התוצאה, ואתלטיקו מדריד זכתה בליגה, כשהיא שוברת את הדואופול בן 12 השנים של ברצלונה וריאל מדריד.
במקביל, חוותה ברצלונה כישלונות גם בשאר המסגרות.
ברצלונה העפילה לגמר גביע המלך לאחר ניצחונות על חטאפה, לבאנטה וריאל סוסיאדד, אך הפסידה 1–2 בגמר לריאל מדריד.
בליגת האלופות, סיימה ברצלונה ראשונה בבית שכלל את מילאן ואייאקס וניצחה את מנצ'סטר סיטי 4–1 בשמינית הגמר, אך הודחה ברבע הגמר על ידי אתלטיקו מדריד בתוצאה המצטברת 1–2 (אתלטיקו מדריד תפסיד בגמר ליריבתה העירונית, ריאל מדריד).
מרטינו התפטר מתפקידו ביולי 2014, ימים ספורים לאחר אובדן האליפות.
הוא זכה בתואר אחד בלבד (הסופר קאפ הספרדי) ובכך היה למאמן הכושל ביותר מאז 2003. במקביל לעונה המאכזבת, גם מסי רשם מספרים נמוכים יותר אליהם הורגל ב-5 השנים לפני כן, אך בעונה זו הוא עקף 369 השערים של פאולינו אלקנטרה והפך למלך השערים בכל הזמנים של ברצלונה כולל משחקי ידידות.
בעונה זו, בוצעו שינויים משמעותיים בסגל.
ב-19 במאי 2015 חתם קפטן הקבוצה לשעבר לואיס אנריקה, שאימן אז את סלטה ויגו, על חוזה לשתי עונות.
בעשור בו הנהיג את הקבוצה, זכתה ברצלונה ב-21 תארים, כולל 6 אליפויות, 2 גביעים ו-3 אליפויות אירופה והוא הקפטן המצליח ביותר ובעל הכהונה הארוכה ביותר בתולדות המועדון.
יחד עימו פרש גם ויקטור ואלדס לאחר 535 משחקים במדי ברצלונה.
בנוסף נמכרו ססק פברגאס (צ'לסי, 33 מיליון אירו), אלכסיס סאנצ'ס (ארסנל, 42.5 מיליון אירו) ובויאן קרקיץ' שנמכר באופן סופי לסטוק סיטי תמורת 1.5 מיליון אירו, לאחר השאלות חוזרות ונשנות.
גם השוער השני חוסה מנואל פינטו פרש לאחר שבע שנים בקבוצה.
במקביל פעלה ברצלונה באופן נמרץ בשוק ההעברות והוציאה יותר מ-165 מיליון אירו על שחקנים חדשים.
היא רכשה שני שוער)ים חדשים, מארק-אנדרה טר שטגן הגרמני בן ה-22, וקלאודיו בראבו הצ'יליאני בן ה-31. בעונה זו, הופיע בראבו במשחקי הליגה, וטר שטגן בכל השאר.
בנוסף רכשה ברצלונה ב-18 מיליון אירו את הקשר הקרואטי איוואן ראקיטיץ', על מנת שיהווה שחקן רוטציה לצ'אבי בן ה-35, ואת הבלם הצרפתי ז'רמי מתייה ב-20 מיליון אירו, במקום פויול שפרש.
אך הרכישה המשמעותית ביותר הגיעה ב-11 ביולי, כשברצלונה החתימה את החלוץ האורוגוואי לואיס סוארס, שזכה בנעל הזהב האירופית בעונה החולפת, תמורת 81.25 מיליון אירו ששולמו לליברפול.
הרכישה הייתה הימור, כיוון שסוארס היה בעל אופי בעייתי והיה מורחק על ידי פיפ"א בכל עיסוק ספורטיבי לארבעה חודשים, לאחר שנשך את בלם נבחרת איטליה ג'ורג'יו קייליני במונדיאל 2014.
ברצלונה פתחה את העונה בצורה טובה, אך שני הפסדים רצופים (1–3 לריאל מדריד בקלאסיקו ו-0–1 לסלטה ויגו) דרדרו אותה למקום השני בטבלה ומתחת ריאל מדריד.
ב-27 באוקטובר חזר סוארס מהשעייתו, ולואיס אנריקה הרכיב את השלישייה ההתקפית הטובה בתולדות הכדורגל הספרדי.
מסי הוסט בחזרה לעמדת הקיצוני הימני לאחר חמש שנים בהם שיחק במרכז, וטקטיקת הקבוצה התבססה על מסירות מהירות וארוכות לשלושת החלוצים.
במחזור ה-26 חזרה ברצלונה למקום הראשון לאחר שריאל מדריד נכנעה לאתלטיק בילבאו, וב-22 במרץ ניצחה ברצלונה 2–1 בקלאסיקו הביתי (משעריהם של מתייה וסוארס) והגדילה את הפער בצמרת.
מחזור אחד לפני הסיום, ב-17 במאי 2015, התארחה ברצלונה אצל האלופה המכהנת אתלטיקו מדריד וניצחה 1–0 מרגליו של מסי וזכתה באליפות השביעית שלה בתוך עשור.
מסי זכה בעונה זו ב-25 פרסי איש המשחק מתוך 38 משחקים.
במקביל זכתה ברצלונה בהצלחות מסחררות בשאר המפעלים.
בגביע המלך, ניצחה ברצלונה את וסקה, אלצ'ה, אתלטיקו מדריד וויאריאל וזכתה בגביע לאחר ניצחון 3–1 על אתלטיק בילבאו בגמר שנערך ב-31 במאי 2015. בליגת האלופות, סיימה ברצלונה במקום הראשון בבית שכלל גם את פריס סן-ז'רמן ואייאקס, וניצחה את מנצ'סטר סיטי ופריס סן-ז'רמן בשמינית וברבע הגמר בהתאמה.
בחצי הגמר, נפגשה ברצלונה עם באיירן מינכן, אותה אימן באותה עת פפ גוארדיולה.
במשחק הראשון שנערך בקאמפ נואו, ניצחה ברצלונה 3–0 בדקות הסיום, לאחר צמד של מסי (ששערו השני היה מן היפים בקריירה שלו ונבחר לשער העונה על ידי אופ"א) ושער של ניימאר, ובמשחק השני הפסידה 2–3 שהספיק כדי לעלות לגמר.
בגמר שנערך ב-6 ביוני 2015 התמודדה ברצלונה מול יובנטוס ובו ניצחה ברצלונה 3–1 משעריהם של ראקיטיץ', סוארס וניימאר, וזכתה בגביע בפעם החמישית והשלימה טרבל שני, הישג ראשון מסוגו בכדורגל האירופי ששוחזר פעם אחת בלבד לאחר מכן (באיירן מינכן ב-2020).
מסי וניימאר סיימו כמלכי השערים (10, בצוותא עם כריסטיאנו רונאלדו), ומסי אף סיים כמלך הבישולים (6).
בדרכה אל הגביע, ניצחה ברצלונה את אלופות אנגליה, גרמניה, איטליה, צרפת והולנד, הישג חסר תקדים, בנוסף לניצחונות במסגרת הליגה והגביע על אלופת אירופה ואלופת ספרד.
השלישייה ההתקפית של ברצלונה, מסי, סוארס וניימאר, כבשה בעונה זו לבדה 122 שערים בכל המסגרות וזכתה לכינוי הפופולרי MSN.
מסי רשם 58 שערים ו-27 בישולים ב-57 הופעות בלבד, והפך במהלך עונה זו למלך השערים והבישולים של הלה ליגה בכל הזמנים (לאחר שעקף את 251 שעריו את טלמו זארה ו-105 בישוליו של לואיש פיגו).
ב-18 ביולי 2015 נבחר ז'וזפ מריה ברתומאו לנשיא, עם 54.63% מהקולות.
לאפורטה התמודד מולו וזכה ב-33.03% בלבד.
בעונה זו נפרדה ברצלונה מצ'אבי, לאחר 17 עונות בהן הופיע ב-767 משחקים (השני בתולדות המועדון, לאחר ליונל מסי).
פדרו עזב גם הוא, ונמכר ב-30 מיליון אירו לצ'לסי.
ארדה טוראן ואלש וידאל נרכשו ב-41 ו-22 מיליון אירו בהתאמה.
ב-11 באוגוסט 2015 זכתה ברצלונה בסופר קאפ האירופי לאחר ניצחון 5–4 על סביליה בהארכה.
ב-17 באוגוסט הפסידה ברצלונה את הסופר קאפ הספרדי לאתלטיק בילבאו, לאחר הפסד 1–5 במצטבר.
ב-20 בדצמבר 2015 זכתה ברצלונה בגביע העולם למועדונים שנערך ביפן, לאחר ניצחון 3–0 בגמר על ריבר פלייט, מחזיקת גביע ליברטדורס.
ב-11 בינואר 2016 זכה מסי בכדור הזהב של פיפ"א בפעם החמישית, לאחר שנתיים ברציפות בהן זכה כריסטיאנו רונאלדו.
ניימאר הגיע למקום השלישי וסוארס לחמישי.
לואיס אנריקה נבחר למאמן השנה וארבעה שחקני ברצלונה נבחרו לקבוצת השנה (מסי, ניימאר, אינייסטה ואלבס).
את הליגה פתחה ברצלונה עם שני הפסדים בשבעת המחזורים הראשונים.
ב-21 בנובמבר התארחה ברצלונה בסנטיאגו ברנבאו, וניצחה את ריאל מדריד 4–0 משערים של סוארס, ניימאר ואינייסטה (שהיה לקפטן לאחר עזיבתו של צ'אבי).
מכאן והלאה, נאבקה ברצלונה במאבק משולש על האליפות, יחד עם ריאל מדריד ואתלטיקו מדריד, בעודה שומרת על ראשות הטבלה.
באפריל, הפסידה ברצלונה 1–2 לריאל מדריד בביתה, לאחר שעלתה ליתרון מראשו של פיקה.
ההפסד פתח רצף של שלושה הפסדים, שצמצמו את הפער מריאל מדריד, אך לבסוף זכתה ברצלונה באליפות עם 91 נקודות, נקודה בלבד מעל ריאל מדריד ושלוש מעל אתלטיקו מדריד.
לואיס סוארס סיים כמלך השערים עם 40 שערי ליגה וזכה בפרס הפיצ'יצ'י ונעל הזהב האירופית.
סוארס היה גם מלך הבישולים, במשותף עם מסי (16), שזכה בפרס החלוץ המצטיין בפעם השביעית.
בגביע המלך, ניצחה ברצלונה את אספניול, אתלטיק בילבאו, ולנסיה וסביליה, וזכתה בדאבל השביעי בתולדותיה.
בליגת האלופות הודחה ברצלונה בשלב רבע הגמר על ידי אתלטיקו מדריד (ניצחון 2–1 בבית והפסד 0–2 בחוץ), שהמשיכה לגמר, שם הפסידה לריאל מדריד בפנדלים.
בסך הכל כבשה שלישיית MSN בעונה זו 131 שערים.
ביוני 2016 עזב דני אלבס ליובנטוס, לאחר 8 עונות בהן רשם 101 בישולים, מקום חמישי בהיסטוריה של ברצלונה.
קלאודיו בראבו נמכר למנצ'סטר סיטי ב-20 מיליון אירו, מה שהפך את טר שטגן לשוער הראשון בכל המסגרות.
במקביל רכשה ברצלונה שחקנים ב-122.75 מיליון אירו, הבולטים שבהם היו אנדרה גומש ב-55 מיליון, פאקו אלקאסר ב-32 מיליון, סמואל אומטיטי ב-25 מיליון, לוקא דין ב-20.5 מיליון, ויאספר סילסן ב-15 מיליון.
באוגוסט זכתה ברצלונה בסופר קאפ הספרדי עם ניצחון 5–0 על סביליה בסיכום שני המשחקים, אך מיד לאחר מכן מסי נפצע, והיה מחוץ למגרשים עד אוקטובר.
היעדרותו השפיעה על ביצועי הקבוצה שהפסידה 8 נקודות בשבעת המחזורים הראשונים.
באוקטובר מסי חזר וברצלונה פתחה רצף נהדר של 19 משחקים ללא הפסד.
הקלאסיקו הביתי של העונה הסתיים בתיקו 1–1, ועד אפריל פתחה ריאל מדריד פער של 3 נקודות בראש הטבלה.
הקלאסיקו השני של העונה, שנערך במדריד ב-23 באפריל 2017, היה אחד מן הזכורים ביותר.
קאסמירו העלה את ריאל מדריד ליתרון, אך מסי (ששיחק כשפיו מדמם, לאחר מרפק שספג ממרסלו) השווה וראקיטיץ' הפך את התוצאה.
ראמוס הורחק לאחר הכשלה של מסי, אך לאחר מכן חאמס רודריגס השווה עבור ריאל מדריד.
2 דקות בתוך תוספת הזמן, כבש מסי את שערו השני והניף את חולצתו בפני 80,000 האוהדים באצטדיון סנטיאגו ברנבאו.
שער זה העלה את ברצלונה לראש הטבלה, חמישה משחקים לפני סיום העונה.
ריאל מדריד וברצלונה ניצחו בכל משחקי הליגה הבאים, אך ריאל מדריד, שהייתה עם משחק חסר, זכתה באליפות ביתרון שלוש נקודות.
בגביע המלך ניצחה ברצלונה את אתלטיק בילבאו, ריאל סוסיאדד, אתלטיקו מדריד ואלאבס, בדרכה אל הגביע השלישי ברציפות.
בליגת האלופות הודחה ברצלונה ברבע הגמר על ידי יובנטוס (0–3 בסיכום שני המשחקים), אך בדרכה לשם עשתה ברצלונה את המהפך הגדול ביותר בתולדות המפעל באחד המשחקים הגדולים ביותר בהיסטוריה של הכדורגל.
בשמינית הגמר, הוגרלה ברצלונה לשחק מול פריס סן-ז'רמן אלופת צרפת, והובסה 0–4 במשחק הראשון שנערך בפארק דה פראנס.
הגומלין נערך בקאמפ נואו לעיני 96,290 אלף צופים ב-8 במרץ, אך אף קבוצה לא חזרה מפיגור של ארבעה שערים בתולדות ליגת האלופות.
סוארס כבש כבר בדקה השנייה, אינייסטה גרם לשער עצמי בשלהי המחצית הראשונה ומסי כבש בפנדל בתחילת המחצית השנייה, אך בדקה ה-62 הבקיע אדינסון קבאני לזכות פריס סן-ז'רמן וקבע 3–1, ובגלל חוק שערי חוץ ברצלונה הייתה זקוקה כעת לשלושה שערים לפחות כדי להעפיל לרבע הגמר.
בשתי הדקות האחרונות של הזמן החוקי, כבש ניימאר צמד (בעיטה חופשית ופנדל), ובדקה החמישית בתוך תוספת הזמן, 20 שניות לפני סיום המשחק, הרים ניימאר כדור גובה לרחבה, וסרג'י רוברטו שנכנס כמחליף, בעט אותו לרשת וקבע את התוצאה המדהימה 6–1 שהעלתה את ברצלונה לרבע הגמר.
התוצאה תוארה כ"נס", וכונתה "La Remontada" (לה רמונטאדה, המהפך בספרדית).
תקופת ואלוורדה, סטיין וקומאן (2017–2021)
ב-1 במרץ 2017, הודיע לואיס אנריקה כי לא יאריך את חוזהו לאחר שיסתיים ב-30 ביוני 2017. ב-29 במאי הודיעה ברצלונה כי מחליפו יהיה המאמן הספרדי-בסקי ארנסטו ואלוורדה.
ב-3 באוגוסט 2017 הותר חוזהו של ניימאר לאחר שסעיף השחרור שלו בסך 222 מיליון אירו שולם במלואו.
ניימאר הצטרף לפריס סן-ז'רמן, במה שהיה להעברה היקרה ביותר בתולדות הכדורגל.
ב-25 באוגוסט החתימה ברצלונה את החלוץ הצרפתי הצעיר עוסמאן דמבלה תמורת 145 מיליון אירו ששולמו לבורוסיה דורטמונד.
ב-16 באוגוסט הפסידה ברצלונה את הסופר קאפ הספרדי לאחר תבוסה 1–5 לריאל מדריד בסיכום שני המשחקים.
למרות זאת, בליגה קצרה ברצלונה הצלחות, והתייצבה במקום הראשון החל מהמחזור השלישי ועד סוף העונה.
את המחצית הראשונה של העונה סיימה ברצלונה עם 51 נקודות וללא הפסד אחד.
בקלאסיקו שנערך בברנבאו, ניצחה ברצלונה 3–0 משעריהם של סוארס, מסי ווידאל.
גם בליגת האלופות, סיימה ברצלונה במקום הראשון בבית שכלל את יובנטוס, ספורטינג ליסבון ואולימפיאקוס.
בחורף רכשה ברצלונה את פיליפה קוטיניו מליברפול תמורת 160 מיליון אירו, ובסך הכול הוציאה 323.8 מיליון אירו בעונה זו על שחקנים חדשים.
כמו כן, חאבייר מסצ'ראנו נמכר לחביי צ'יינה פורצ'ן הסינית תמורת 5.5 מיליון אירו, לאחר 334 הופעות, מקום שלישי בכל הזמנים מבין הזרים.
עם הגעתו של קוטיניו, עבר ואלוורדה לשחק במערך 4-4-2 בן ארבעה קשרים: קוטיניו, אינייסטה, ראקיטיץ' ובוסקטס.
בליגה, המשיכה ברצלונה במומנטום החיובי, והיא זכתה באליפות הליגה ב-29 באפריל 2018, חמישה מחזורים לפני סיום העונה וללא הפסד בודד.
ברצלונה סיימה את העונה עם 93 נקודות (פער של 14 נקודות מהסגנית ו-17 נקודות מריאל מדריד, שזכתה באותה עונה בליגת האלופות בפעם השלישית ברציפות) והפרש שערים של 70. מסי היה למלך השערים (34) והבישולים (12, יחד עם לואיס סוארס ופבלו פורנאלס) וזכה בפרס הפיצ'יצ'י ובנעל הזהב האירופית.
במקביל, בגביע המלך ניצחה ברצלונה את ריאל מורסיה, סלטה ויגו, אספניול וולנסיה, וזכתה בגביע ה-30 בתולדותיה והרביעי ברציפות, לאחר ניצחון 5–0 על סביליה בגמר.
היה זה הדאבל השמיני (והאחרון עד כה) של ברצלונה, הכי הרבה בכדורגל הספרדי.
בליגת האלופות עלתה ברצלונה לרבע הגמר לאחר ניצחון 4–1 על צ'לסי, שם נפגשה עם רומא.
ברצלונה ניצחה את המשחק הראשון 4–1, אך הפסידה במשחק הגומלין 0–3 והודחה מהמפעל בשל חוק שערי חוץ.
בסך הכול כבשה ברצלונה 138 שערים (79 מהם של מסי וסוארס לבדם) וזכתה בדאבל, אך ואלוורדה ספג ביקורת על סגנון המשחק שהתרחק מהטוטאל פוטבול של קרויף.
ב-25 באפריל 2018 הודיע הקפטן אנדרס אינייסטה כי יעזוב בסוף העונה.
אינייסטה חתם בקיץ על חוזה בויסל קובה היפנית, לאחר 17 עונות, 674 הופעות ו-30 תארים בברצלונה, והוא זכור כאחד מגדולי השחקנים של המועדון ואחד הקשרים הטובים ביותר בכל הזמנים.
את סרט הקפטן קיבל ליונל מסי, השחקן האחרון שנותר מברצלונה של רייקארד.
באותו קיץ מכרה ברצלונה שחקנים ב-102 מיליון אירו, הבולטים שבהם היו יירי מינה ב-30 מיליון, פאקו אלקאסר ב-23 מיליון ולוקה דין ב-20 מיליון.
כמו כן רכשה ברצלונה שחקנים בסכום זהה, מלקום ב-41 מיליון אירו, ארתור מלו ב-31 מיליון, ארתורו וידאל בכ-20 מיליון והבלם הצרפתי קלמנט לנגלה ב-35.9 מיליון.
לנגלה זכה למקום מיידי בהרכב לצידו של פיקה, בגלל פציעותיו של אומטיטי.
ברצלונה פתחה את העונה עם זכייה בסופר קאפ הספרדי לאחר ניצחון 2–1 על סביליה.
ב-28 באוקטובר אירחה ברצלונה את ריאל מדריד בקאמפ נואו.
ריאל מדריד נחלשה משמעותית לאחר שכוככה כריסטיאנו רונאלדו ומאמנה זינדין זידאן עזבו בקיץ 2018. ברצלונה חסרה את מסי הפצוע, אך ניצחה את ריאל מדריד 5–1 משלושער של לואיס סוארס ושערים של קוטיניו וארתורו וידאל.
ברצלונה לאחר מכן המשיכה ברצף של 24 משחקי ליגה ללא הפסד (כולל הקלאסיקו בברנבאו, בו ניצחה 1–0), וזכתה באליפות שנייה ברציפות, בפער של 11 נקודות מסגניתה אתלטיקו מדריד.
מסי היה מלך השערים (36) והבישולים (13, בצוותא עם פאבלו סראביה) וזכה בפרס הפיצ'יצ'י ובנעל הזהב האירופית בפעם השלישית ברציפות ובפעם השישית בסך הכול, שיאים שטרם נשברו.
הייתה זו האליפות העשירית של מסי, המקום השני בכל הזמנים (לאחר פרנסיסקו חנטו שזכה ב-12 אליפויות עם ריאל מדריד).
בגביע המלך, העפילה ברצלונה לגמר לאחר ניצחונות על לבאנטה, סביליה וריאל מדריד (אותה ניצחה בביתה 3–0), אך הפסידה בו לולנסיה, ובכך קטעה רצף של ארבע זכיות בגביע.
בליגת האלופות הוגרלה ברצלונה לבית קשה שכלל את אינטר, טוטנהאם ופ.ס.וו.
איינדהובן, אך היא סיימה ראשונה בבית וללא הפסד.
ברצלונה המשיכה לחצי הגמר (לראשונה מאז 2015) עם ניצחונות על ליון ומנצ'סטר יונייטד, שם התמודדה מול ליברפול.
במשחק הראשון שנערך בקאמפ נואו, כבש מסי צמד ברבע השעה האחרונה וקבע 3–0, אך למרות זאת הובסה ברצלונה במשחק הגומלין 0–4 והודחה מליגת האלופות.
הייתה זאת הפעם השנייה ברציפות בה ברצלונה מודחת במשחק הגומלין למרות יתרון של שלושה שערים, והאוהדים החלו לדרוש את התפטרותו של ואלוורדה.
בעונה זו כבש מסי 51 שערים בכל המסגרות, והפך לשחקן השני בלבד בהיסטוריה של הכדורגל לכבוש למעלה מ-50 שערי מועדון ב-6 עונות שונות (לאחר כריסטיאנו רונאלדו שעשה זאת בשש העונות הרצופות בין 2010–2016).
במובנים רבים, הייתה עונה זאת סיומו של תור הזהב של ברצלונה שהחל עם מינויו של גוארדיולה למאמן ב-2008. ברצלונה זכתה ב-8 אליפויות מתוך 11 עונות, 6 גביעי מלך, ושלושה גביעי ליגת האלופות, ובסך הכל 29 תארים ב-11 שנים.
בקיץ 2019 רכשה ברצלונה את אנטואן גריזמן, חלוצה הצרפתי של אתלטיקו מדריד, תמורת 120 מיליון אירו.
בנוסף, הקשר ההולנדי הצעיר פרנקי דה יונג נרכש מאייאקס ב-75 מיליון.
השוער השני של הקבוצה, יאספר סילסן נמכר ב-35 מיליון אירו ובמקומו נרכש נטו ב-26 מיליון.
מלקום נמכר לזניט סנקט פטרבורג ב-40 מיליון, וקוטיניו הושאל לעונה אחת לבאיירן מינכן תמורת 8.5 מיליון.
בספטמבר זכה מסי בפרס The Best של פיפ"א, ובדצמבר הוא זכה בכדור הזהב השישי והפך לשיאן הזכיות.
ברצלונה פתחה את העונה בליגה בצורה גרועה, אך עד ינואר היא התאוששה וחזרה למקום הראשון בטבלה.
הקלאסיקו שנערך בדצמבר הסתיים בתיקו מאופס לראשונה מאז נובמבר 2002. במקביל סיימה ברצלונה ראשונה בשלב הבתים של ליגת האלופות בבית שכלל את בורוסיה דורטמונד ואינטר מילאנו.
בינואר 2020 נערך הסופר קאפ הספרדי במתכונת חדשה של חצי גמר וגמר.
ב-9 בינואר הפסידה ברצלונה 3–2 בחצי הגמר לאתלטיקו מדריד, וב-13 בינואר פוטר ואלוורדה ובמקומו הוחתם קיקה סטיין.
ב-1 במרץ הפסידה ברצלונה 0–2 לריאל מדריד ואיבדה את ראשות הטבלה.
במרץ הושעתה הלה ליגה וליגת האלופות בשל התפשטות מגפת הקורונה.
הליגה שבה לפעול רק ביוני עם אצטדיונים ריקים והסתיימה ביולי.
ריאל מדריד זכתה באליפות עם המאמן החדש-ישן זינדין זידאן, ברצלונה סיימה שנייה עם פער של 5 נקודות.
מסי סיים כמלך השערים עם 25 שערים (הנתון האישי הנמוך ביותר שלו מאז עונת 2008/09).
ליגת האלופות שבה לפעול באוגוסט וברצלונה ניצחה את נאפולי 3–1 בקאמפ נואו ועלתה לרבע הגמר (מאחר שהמשחק הראשון, ששוחק בפברואר, הסתיים בתיקו 1–1).
מכאן ואילך המשחקים התקיימו בפורמט של משחק יחיד באצטדיון נייטרלי (אצטדיון האור ואצטדיון ז'וזה אלבלדה בליסבון, פורטוגל).
ב-14 באוגוסט שיחקה ברצלונה מול באיירן מינכן, והובסה בתוצאה 2–8 (כאשר קוטיניו המושאל כובש צמד), התבוסה הקשה בתולדותיה במסגרת אירופית.
הייתה זו הפעם הראשונה מאז 1946 בה ברצלונה סופגת שמיניית שערים.
במקביל, הייתה זאת עונת פריצה לצעירים רבים מלה מאסיה, לראשונה מזה שנים רבות.
הבולט מביניהם היה אנסו פאטי, שכבש 8 שערים ב-33 הופעות בגיל 16 בלבד.
הוא הכובש הצעיר ביותר של ברצלונה, והשחקן הצעיר ביותר לכבוש צמד בלה ליגה.
התבוסה 8–2 לבאיירן זעזעה את המועדון.
ב-17 באוגוסט פוטר סטיין, ויום לאחר מכן פוטר המנהל הספורטיבי אריק אבידאל.
ב-19 באוגוסט הודיע המועדון כי המאמן יהיה שחקן העבר רונלד קומאן.
ב-25 באוגוסט הביע מסי את רצונו לעזוב את המועדון בפקס ששלח להנהלה, הצהרה שזכתה לתמיכה משחקני עבר והווה ולמהומה תקשורתית גדולה.
יום למחרת הודיע המועדון כי מסי רשאי לעזוב באם ישלם את סעיף השחרור בסך 700 מיליון אירו, ולמעשה סירב לבקשתו.
במקביל שוחררו שחקנים רבים ובראשם לואיס סוארס, שנזרק מהקבוצה בשיחת טלפון על ידי קומאן, בצורה שספגה ביקורת מצד חברו הטוב מסי.
סוארס כבש 198 שערים במדי ברצלונה והוא הכובש השלישי בגודלו בתולדות המועדון.
סוארס חתם באתלטיקו מדריד בספטמבר.
לצידו נמכרו גם איוואן ראקיטיץ', ארתורו וידאל ונלסון סמדו.
ארתור מלו הועבר ליובנטוס תמורת מיראלם פיאניץ', ולצידו נרכשו סרג'יניו דסט, פרנסיסקו טרינקאו ופדרי, שנרכש ב-5 מיליון אירו מלאס פאלמאס.
ברצלונה התחילה את העונה בצורה גרועה, עם 14 נקודות בלבד ב-12 המחזורים הראשונים, כולל הפסד 1–3 לריאל מדריד בבית (פאטי כבש את השער היחיד של ברצלונה).
מסי, שנשאר בעל כרחו, כבש שני שערי שדה בלבד, מנגד פאטי כבש 4 שערים ב-7 הופעות ואף זכה בפרס שחקן חודש ספטמבר בליגה, אך בנובמבר נפצע והושבת למשך למעלה משנה.
ב-27 באוקטובר 2020, לאחר ההפסד בקלאסיקו, התפטרה הנהלת המועדון והנשיא ברתומאו על מנת להימנע מהצבעת אי אמון.
קרלס טוסקטס נבחר לנשיא הזמני עד לבחירות במרץ 2021.
בינואר נערך הסופר קאפ הספרדי, וברצלונה התמודדה בגמר מול אתלטיק בילבאו.
המשחק נמשך להארכה ובו הפסידה ברצלונה 2–3. בדקה האחרונה של המשחק קיבל מסי כרטיס אדום ישיר, לאחר עבירה על שחקן היריבה.
היה זה הכרטיס האדום היחיד בקריירה שלו בברצלונה.
למרות הפתיחה הגרועה בליגה, מסי התאושש במחזורים הבאים וברצלונה החלה רצף של 14 ניצחונות מתוך 17 משחקים וללא הפסד בודד.
הרצף נעצר ב-10 באפריל עם הפסד 1–2 לריאל מדריד.
שני מחזורים לאחר מכן, ברצלונה הייתה יכולה לעלות לראשות הטבלה אך כשלה והפסידה 1–2 לגרנדה למרות יתרון 1–0 מרגליו של מסי.
מכאן חלה ירידה בכושר הקבוצה, והפסד במחזור ה-37 (1–2 לסלטה ויגו, שוב לאחר שער יתרון של מסי) חתם את סיכוייה של ברצלונה לזכות באליפות.
אתלטיקו מדריד זכתה באליפות (עם לואיס סוארס, שכבש 21 שערים) וברצלונה סיימה במקום השלישי, לראשונה מאז עונת 2007/08. בנוסף, הייתה זו הפעם הראשונה מאז 2008 בה ברצלונה לא זוכה בליגה במשך שתי עונות ברציפות.
למרות זאת, מסי היה מלך השערים (30) וזכה בפרס הפיצ'יצ'י בפעם החמישית ברציפות והשמינית בסך הכול, שניהם שיאים של כל הזמנים.
בליגת האלופות הודחה ברצלונה כבר בשלב שמינית הגמר לאחר הפסד 2–5 במצטבר לפריס סן-ז'רמן, לראשונה מאז עונת 2006/07. בגביע המלך, העפילה ברצלונה לגמר לאחר ניצחונות על ראיו ואיקאנו, גרנדה וסביליה, ובגמר ניצחה 4–0 את אתלטיק בילבאו, וזכתה בגביע ה-31 שלה.
היה זה הגביע הראשון מאז 2018 וברצלונה הפכה בכך לשיאנית הזכיות במפעל.
עונה זו הייתה עונת פריצה לצעירים רבים, הבולט שבהם היה פדרי, שהפך לשחקן הרכב קבוע והופיע ב-52 משחקים, יותר מכל שחקן אחר.
פדרי זכה להכרה על כישרונו וזומן גם ל לקראת משחקי יורו 2020, ולמרות גילו הצעיר היה שחקן משמעותי בנבחרת ואף זכה בפרס השחקן הצעיר המצטיין בטורניר.
בנוסף, שיחק פדרי באולימפיאדת טוקיו וזכה במדליית כסף, והיה לשחקן האירופי ששיחק הכי הרבה משחקים בעונת 2020/21, בגיל 18 בלבד.
בנוסף, הצעירים רונלד אראוחו, סרג'יניו דסט, פרנסיסקו טרינקאו, אוסקר מינגסה וריקי פוץ' הרבו לשחק וחלקם היו לשחקנים חשובים במערך של קומאן.
הבחירות לנשיאות 2021 ועזיבת מסי
ב-7 במרץ 2021 נבחר ז'ואן לאפורטה בשנית לנשיא המועדון, עם 54.28% מהקולות.
ברתומאו, שעזב את התפקיד כארבעה חודשים קודם לכן, נחשב בעיני רבים לנשיא הגרוע ביותר בתולדות המועדון, לאחר ששאב את הקבוצה לשפל כלכלי וספורטיבי (בשל רכישות עתק שלא הצדיקו את עצמן והזנחת האקדמיה) וחובות שהגיעו ל-1.35 מיליארד אירו, אף על פי שקיבל את המועדון בשיא הצלחתו.
בנוסף, נחשד ברתומאו בהפעלת קמפיין אנונימי ברשתות החברתיות נגד שחקני עבר והווה ואישים נוספים (כמו מסי, פיקה, צ'אבי, פויול, גוארדיולה ועוד), בפרשה שזכתה לכינוי בארסה-גייט .
ברתומאו נעצר על ידי משטרת קטלוניה ב-1 במרץ.
לאפורטה שחרר שחקנים רבים, כולל אנטואן גריזמן שהושאל לאתלטיקו מדריד, והכניס בסך הכל 76.5 מיליון אירו ממכירת שחקנים.
במקביל, הוא ביצע רכש של שחקנים חופשיים בלבד בשל מצבו הכלכלי הרעוע של המועדון, וכך הוחתמו ממפיס דפאי, סרחיו אגוארו ואריק גרסיה.
ב-1 ביולי 2021 הפך מסי לשחקן חופשי אך הביע את רצונו להמשיך בברצלונה למרת קיצוץ כבד בשכרו.
במקביל, זכה מסי בקופה אמריקה 2021 יחד עם ב-10 ביולי, וחזר לברצלונה רק בתחילת אוגוסט.
ב-5 באוגוסט הודיע המועדון כי השיחות לחידוש החוזה כשלו בשל תקנות הפייר פליי של הליגה.
לאפורטה הופיע למחרת במסיבת עיתונאים וטען כי תקרת השכר של הליגה מונעת מהמועדון להחתים את מסי, והאשים את נשיא הליגה, חאבייר טבאס, ואת ההנהלה הקודמת.
ב-8 באוגוסט ערך מסי מסיבת עיתונאים בקאמפ נואו, במהלכה הודיע בדמעות על עזיבתו.
מסי חתם בפריס סן-ז'רמן ב-10 באוגוסט, ובדצמבר זכה בכדור הזהב השביעי שלו, על שנת 2021.
מסי הוא שיאן ההופעות (778) והתארים (35) ומלך השערים (672) והבישולים (272) של ברצלונה בכל הזמנים, ונחשב לאחד מגדולי שחקני הכדורגל בכל הזמנים.
ברצלונה, שחסרה את מסי לראשונה מזה 17 עונות, פתחה את העונה בצורה גרועה ביותר.
ב-26 בספטמבר חזר פאטי מפציעתו הארוכה וכבש שער בניצחון 3–0 על לבאנטה.
ב-2 באוקטובר 2021 הפסידה ברצלונה 0–2 לאתלטיקו מדריד, ב-24 באוקטובר הפסידה 1–2 לריאל מדריד וב-27 באוקטובר הפסידה 0–1 לראיו ואיקאנו, העולה החדשה.
במקביל, בליגת האלופות ספגה ברצלונה תבוסות מבאיירן מינכן ובנפיקה ליסבון, 0–3 בשני המקרים.
לאור ההפסדים והיכולת הגרועה של הקבוצה, פוטר קומאן ב-28 באוקטובר.
במקומו מונה למאמן זמני סרג'י ברז'ואן, מאמן ברצלונה אתלטיק, וב-8 בנובמבר מונה צ'אבי, שחקן הקבוצה בעבר ומאמן א-סד בהווה, למאמן החדש.
בדצמבר זכה פדרי בפרס נער הזהב ובפרס קופה לכדורגלן הצעיר הטוב ביותר.
ב-8 בדצמבר הודחה ברצלונה מליגת האלופות כבר בשלב הבתים (לראשונה מאז עונת 2003/04).
ב-12 בינואר 2022 הפסידה ברצלונה 2–3 בהארכה לריאל מדריד בחצי גמר הסופר קאפ הספרדי.
ב-20 בינואר הפסידה שוב 2–3 בהארכה לאתלטיק בילבאו בשמינית גמר הגביע.
בחורף נערכו שינויים נוספים בסגל, הספרדי פראן טורס חתם בברצלונה תמורת 65 מיליון אירו ששולמו למנצ'סטר סיטי, דני אלבס בן ה-38 חזר לקבוצה, פייר-אמריק אובאמיינג הוחתם בהעברה חופשית, ואדאמה טראורה הושאל מוולבס.
במקביל, סרחיו אגוארו פרש מכדורגל בשל בעיות בליבו, לאחר 4 הופעות ושער אחד בלבד (נגד ריאל מדריד), ופיליפה קוטיניו הושאל ולאחר מכן נמכר לאסטון וילה.
ב-14 באפריל הפסידה ברצלונה בביתה 2–3 לאיינטרכט פרנקפורט ברבע גמר הליגה האירופית, והודחה מהמפעל.
במקביל, בליגה רשמה הקבוצה בעיקר ניצחונות, כולל 4–0 על ריאל מדריד בברנבאו, 4–2 על האלופה אתלטיקו מדריד, ו-4–0 על אתלטיק בילבאו, שהעלו אותה מהמקום התשיעי למקום השני בטבלה.
בעונה זו, המשיכה מגמת שיתוף הצעירים בסגל, וברצלונה הציגה את אחד ההרכבים הצעירים ביותר באירופה.
הבולטים שבהם היו גאבי בן ה-17, ניקו גונסאלס, יוסוף דמיר, אלחנדרו באלדה ועבדה א-זלזולי.
בתקופה זו לא הייתה בספרד ליגת כדורגל לאומית.
ברצלונה התמודדה על אליפות קטלוניה שהזוכים בה התמודדו בגביע המלך מול שאר האלופות האזוריות.
ברצלונה התמודדה גם בגביע הפירנאים , התחרות האירופית הראשונה, וזכתה בו ארבע פעמים.
ב-1929, הוקמה הלה ליגה, ליגת הכדורגל הלאומית הראשונה של ספרד, כאשר ברצלונה הייתה מהחברות המייסדות.
המועדון התחרה גם באליפות קטלוניה עד שהתחרות נאסרה על ידי שלטון פרנקו בשנת 1940. גביע המלך המשיך להתקיים לצד הלה ליגה.
ההעפלה אליו המשיכה להיות על בסיס תוצאות האליפויות המקומיות עד 1940, אז הטורניר הפך לפתוח לכל המועדונים מהליגה הראשונה והשנייה בספרד.
(* ברצלונה זכתה גם באליפות הליגה הים־תיכונית בשנת 1937.)
| rowspan="3" |58|rowspan="3" bgcolor="gold"|[[עונת 1992/1993 בלה ליגה#טבלת הליגה|1'ליגת האלופותR16 הסופר קאפ הספרדיCסטויצ'קוב20הסופר קאפ האירופיהגביע הביניבשתילה ליגה3825679142561']]
|הסופר קאפ האירופי|| bgcolor="gold" |
|הסופר קאפ האירופי|| bgcolor="silver" |
|גביע העולם למועדונים|| bgcolor="silver" |F
|הסופר קאפ האירופי|| bgcolor="gold" ||-
|גביע העולם למועדונים|| bgcolor="gold" |C|-
|הסופר קאפ האירופי|| bgcolor="gold" |C
|הסופר קאפ הספרדי||bgcolor=gold|[[הסופר קאפ הספרדי 2013|C'מסי28לה ליגה38304411021941ליגת האלופותCמסי43לה ליגה38294511229911ליגת האלופותQFהסופר קאפ הספרדיFסוארס40הסופר קאפ האירופיCCלה ליגה38286411637902ליגת האלופותQFהסופר קאפ הספרדיC']]
|הסופר קאפ הספרדי||bgcolor=gold|[[הסופר קאפ הספרדי 2018|C'מסי36לה ליגה3825768638822ליגת האלופותQFהסופר קאפ הספרדיSFמסי25לה ליגה3824778538793ליגת האלופותR16הסופר קאפ הספרדיFמסי30לה ליגה38211076838732ליגת האלופותGSהסופר קאפ הספרדיSFממפיס12QFלה ליגה 1 0 1 0 0 0 15ליגת האלופותGSהסופר קאפ הספרדיSF
מועדון הכדורגל ליברפול נוסד ב-15 במרץ 1892 אחרי שבעלי אצטדיון אנפילד, ג'ון הולדינג, הסתכסך עם אברטון (הקבוצה השנייה של העיר ליברפול) וחיפש קבוצה אחרת שתשחק באצטדיון.
תחילה היה אמור להיות שם המועדון "אברטון אתלטיק" אך התאחדות הכדורגל האנגלית התנגדה למצב בו לשני מועדונים יקראו בשם "אברטון" ולכן נקרא שם המועדון "ליברפול".
ליברפול היא הקבוצה האנגלית המצליחה ביותר ב, אחת הקבוצות המצליחות ביותר בתולדות הכדורגל האנגלי, ומדורגת במקום השלישי באירופה מבחינת הישגיה, עם 6 זכיות בגביע אירופה לאלופות, שלוש זכיות בגביע אופ"א וארבע זכיות ב.
ליברפול מחזיקה בשיא הזכיות בגביע הליגה האנגלית (10), ועד שנת 2011 החזיקה בשיא הזכיות באליפות אנגליה וכיום היא במקום הראשון יחד עם מנצ'סטר יונייטד (20 לכל אחת).
בשנת 2019 זכתה לראשונה בגביע העולם למועדונים ובכך הפכה לקבוצה האנגלית הראשונה הזוכה בטרבל הבין-לאומי - זכייה בליגת האלופות, הסופר-קאפ האירופי וגביע העולם למועדונים בשנה אחת.
אברטון, שנוסדה ב-1878, עברה לאנפילד ב-1884, מתקן בבעלות נשיא המועדון, ג'ון הולינג, לשעבר לורד ראש עיריית ליברפול.
בשנת 1892 התעוררה מחלוקת בין הולינג לבין מועצת המנהלים של אברטון, על שכירות המועדון של המגרש.
דמי השכירות השנתיים עלו מ-100 לירה שטרלינג ב-1884 ל-250 ליש"ט ב-1892. לאחר שהמשא ומתן נכשל, המנהלים החליטו לעזוב את אנפילד ולמצוא מגרש אחר, והשאירו את הולדינג עם אצטדיון ריק.
תגובתו הייתה להקים מועדון כדורגל חדש שישמש את האצטדיון.
הוא ניסה לשמור על שם הקבוצה "אברטון" על ידי רישום השם "חברת הכדורגל והאתלטיק גראונדס, בע"מ" ב-Companies House, אך הפוטבול ליג החליטה שהשם שייך למועדון אברטון שעזב, שרכש מקום חדש בגודיסון פארק.
הולדינג אימץ את השם "מועדון הכדורגל ליברפול" למיזם החדש שלו.
לאחר שהקים את המועדון החדש שלו, הולדינג הגיש בקשה לחברות ב, ולא בליגה השנייה שהוקמה זמן קצר קודם לכן.
הליגה, שלא התרשמה מהבקשה המוקדמת הזו, סירבה לקבל את המועדון, שבמקום זאת הצטרף לליגת לנקשייר.
ליברפול שיחקה את משחקה הראשון ב-1 בספטמבר 1892, משחק ידידות לפני העונה נגד רות'רהאם טאון, בו ניצחה 7–1. הקבוצה שהעמידה ליברפול מול רות'רהאם הייתה מורכבת כולה משחקנים סקוטים - השחקנים שהגיעו מסקוטלנד לשחק באנגליה באותם ימים היו ידועים בתור "הפרופסורים הסקוטים".
מנהל הקבוצה, ג'ון מק'קנה גייס את השחקנים לאחר מסע סקאוטינג לסקוטלנד - אז הם נודעו כ"צוות ה-Macs".
המשחק הראשון של ליברפול בליגת לנקשייר, בו ניצחה 8–0, היה מול וולטון.
200 איש צפו במשחק, אך ככל שהתקדמה העונה, וליברפול המשיכה לנצח, גדל הקהל.
כ-2,000 אנשים צפו בליברפול מביסה את סאות' שור במשחק הלפני אחרון של העונה באנפילד.
העונה הראשונה של ליברפול הייתה מוצלחת, שכן המועדון זכה בתואר ליגת לנקשייר בזכות הפרש שערים על בלקפול.
הם גם זכו בגביע המחוז של ליברפול בזכות ניצחון על אברטון.
בעקבות הצלחתה פנתה ליברפול מחדש לפוטבול ליג, והפעם נענתה בקשתם והקבוצה צורפה לליגה.
מדיה המקוריים של ליברפול היו חולצות משובצות כחולות ולבן ומכנסיים לבנים, בדומה לאלו של אברטון.
משנת 1894 הם החליפו לחולצות אדומות ומכנסיים לבנים.
המשחק הראשון של המועדון בפוטבול ליג היה מול מידלסברו אירונופוליס ב-2 בספטמבר 1893, בו הם ניצחו 2–0, כאשר מלקולם מקווין הבקיע את השער הראשון של ליברפול בכדורגל בליגה.
העונה הראשונה של ליברפול בפוטבול ליג הסתיימה ללא הפסד ב-28 משחקים, מתוכם היא ניצחה ב-22. הם סיימו בראש ליגה ב', אך מכיוון שבאותה תקופה לא הייתה עלייה אוטומטית לליגה א', הם שובצו למשחקי המבחן.
זה כלל משחק נוקאאוט עם הקבוצה שסיימה אחרונה בליגה הראשונה, ניוטון הית' (ששמה שונה מאוחר יותר למנצ'סטר יונייטד).
ליברפול ניצחה, ותפסה את מקומה בליגה הראשונה.
השהות שלהם בליגה נמשכה רק עונה, כשהם סיימו במקום האחרון, עם שבעה ניצחונות משלושים משחקים.
הם ירדו לליגה השנייה, לאחר שהתמודדו מול בורי במשחק המבחן והפסידו 1–0.
ככל שיותר אנשים החלו לצפות בליברפול, הקיבולת באצטדיון הורחבה.
היציע המרכזי נבנה, מה שעזר להביא נוכחות קבועה של כ-20,000 צופים.
השהות של ליברפול בליגה השנייה הייתה קצרה, שכן היא הבטיחה עלייה לליגה הראשונה במהלך עונת 1895/1896 - שנים עשר ניצחונות בארבעה עשר המשחקים האחרונים שלה העניקו לה מקום ראשון, ואחריו הצלחה במשחקי המבחן על סמול הית' (ששמה שונה מאוחר יותר לברמינגהאם סיטי).
המועדון הגיע לחצי גמר הגביע האנגלי בפעם הראשונה בעונת 1896/1897.
במהלך שתי העונות הבאות ליברפול חיזקה את מקומה בליגה הראשונה, עם מקומות חמישי ותשיעי.
הביצועים השתפרו בעונת 1898/1899, כאשר המועדון הגיע למשחק האחרון עם סיכוי לזכות באליפות הליגה הראשונה.
הם התמודדו מול אסטון וילה, איתה היו בשוויון בנקודות, אם כי יתרון ממוצע השערים של וילה של 0.02 וגרם לכך שהם צריכים רק לעשות תיקו כדי לזכות באליפות הליגה.
במקרה, וילה ניצחה 5–0, והשאירה את ליברפול כסגנית האלופה בלבד.
ליברפול הגיעה גם לחצי גמר הגביע האנגלי, שם התמודדה מול שפילד יונייטד.
המשחק הסתיים בתיקו 2–2. במשחק הנוסף ניצחה שפילד 1–0.
ליברפול זכתה באליפות הליגה הראשונה שלה בשנת 1901. חלק בלתי נפרד מהצלחתה היו הקפטן אלכס רייסבק והחלוץ סם רייבולד.
רייסבק, קשר מרכזי, הוחתם מהיברניאן ב-1898. הוא הפך לקפטן המועדון שנה לאחר מכן.
רייבולד הוחתם מהמועדון המקומי ניו ברייטון טאואר, ובעונת 1899/1900 כבש שבע פעמים כשהמועדון ניצח בתשעה מאחד עשר המשחקים האחרונים שלהם, וסיים במקום העשירי.
בסך הכל כבש 128 שערים ב-226 משחקים עבור ליברפול.
אחוזי הצלחה פחתו בתחילת 1901, אז ליברפול הפסידה שמונה משחקים וספגה 31 שערים.
עם זאת, הם ניצחו תשעה וסיימו בתיקו בשלושה מתוך שנים עשר המשחקים הבאים שלהם, תוך שהם ספגו רק ארבעה שערים, וזכו בתואר הראשון שלהם.
הם הצליחו פחות בשתי העונות הבאות, וסיימו במקומות האחד-עשר והחמישי בהתאמה.
בעונת 1903/1904 ירד המועדון לליגה השנייה, ושבו לאחר עונה אחת.
עם שובם בעונת 1905–1906 הם הפכו לקבוצה הראשונה שזוכה בליגה השנייה והראשונה בעונות עוקבות.
הם גם הגיעו לחצי גמר הגביע האנגלי, שם התמודדו מול אברטון והפסידו 2–0.
במהלך מלחמת העולם הראשונה, כשהפעילות הרגילה של ליגת הכדורגל הושעתה, ליברפול התחרתה בליגה אזורית, מדור לנקשייר.
התחרות חולקה לשני חלקים: "טורניר ראשי" ו"התחרות המשלימה".
ליברפול ניצחה את העונה הראשונה, עונת 1916/1917, ואת השנייה והשלישית.
מספר שחקני ליברפול נלחמו במלחמה, כולל פיליפ ברטלי, רוברט קרופורד ווילפרד בארטרופ.
בארטרופ היה היחיד שנהרג, כשמת ב-7 בנובמבר 1918 בזמן שנלחם בבלגיה.
כאשר הכדורגל התחדש לאחר המלחמה לעונת 1919/1920, ליברפול סיימה במקום הרביעי.
במהלך העונה הפך ג'ורג' החמישי למלך השולט הראשון שצפה במשחק ליגה, כאשר ליברפול שיחקה מול מנצ'סטר סיטי.
ליברפול חזרה שוב לזכות באליפות בעונת 1921/1922, האליפות השלישית של המועדון.
ליברפול שמרה על אליפות הליגה גם בעונה שלאחר מכן, וסך 60 הנקודות של ליברפול באותה העונה, השווה את השיא שקבעה וסט ברומיץ' אלביון שלוש עונות קודם לכן.
במהלך שנות ה-30 ליברפול החלה להידרדר, והיא החלה לאבד את השחקנים הטובים ביותר שלה.
החלוץ ג'ורדן הודג'סון, שכבש 233 שערים ב-358 משחקי ליגה, נמכר לאסטון וילה ב-1936 והמועדון התקשה למצוא לו מחליף ראוי.
הם סיימו במקום ה-19 בעונה לאחר עזיבתו.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, ליברפול כבר התרגלה לסיים את טבלת האמצע.
זמן קצר לאחר פרוץ המלחמה ב-1939, בוטלה עונת 1939/1940 וכל הכדורגל בבריטניה הושעה זמנית.
כאשר המשחקים חודשו, התחרויות נערכו על בסיס אזורי כמו במלחמה הקודמת, ולעיתים קרובות קבוצות לא השלימו עונה שלמה.
ליברפול השתתפה בליגת הכדורגל צפון, בה זכתה בעונת 1942/1943. כדורגלנים רבים שירתו בכוחות המזוינים, ונעדרו מהמשחקים.
זכייה ראשונה בגביע מקומי ואירופאי
הכדורגל לאחר המלחמה באנגליה התחדש בעונת 1946/1947, לאחר שבע עונות בהן לא שוחק.
המשחק הראשון שנערך באנפילד לאחר המלחמה היה נגד מידלסברו, ב-4 בספטמבר 1946, בו הפסידה ליברפול 1–0 מול קהל של 34,140 איש.
למרות ההפסד סיימה ליברפול את העונה כאלופת הליגה.
בעונת 1950/1951 נכחו 61,905 צופים במשחק בו ניצחה ליברפול את וולברהמפטון וונדררס 2–1 בסיבוב הרביעי של הגביע האנגלי, הנוכחות הגדולה ביותר שנרשמה אי פעם באנפילד.
לאחר 50 שנים רצופות בליגה הבכירה, נשרה הקבוצה לליגה השנייה בסיום עונת 1953/1954. העונה הראשונה של ליברפול בליגה השנייה ב-1954/1955 הביאה אותה לסיים במקום ה-11. במהלך עונה זו ספג המועדון את התבוסה הגדולה בתולדותיו, הפסד 9–1 לברמינגהם סיטי.
ביל שאנקלי התמנה למאמן ליברפול בדצמבר 1959.
ליברפול פתחה את 1963/1964 בצורה גרועה, ואספה רק תשע נקודות מתשעת המשחקים הראשונים.
ניצחון 2–1 על אברטון, ניצחון ראשון על יריבתה המקומית מאז 1950, עורר את ליברפול והיא עלתה במעלה הטבלה.
הם זכו ב-47 נקודות מ-30 המשחקים הבאים והבטיחו את אליפות הליגה השישית של המועדון.
ההצלחה הובילה לכך שממוצע הנוכחות באנפילד גדל ליותר מ-50,000. האוהדים גם הפכו קולניים יותר, ובסביבות הזמן הזה המעריצים בקופ אימצו את You'll Never Walk Alone כהמנון שלהם.
אליפות הליגה של ליברפול הכשירה אותם להשתתף בתחרות אירופאית בפעם הראשונה, בעונת 1964/1965 בגביע אירופה לאלופות בכדורגל.
ליברפול הגיעה עד לשלב חצי הגמר, שם הודחה על ידי אינטר מילאנו.
כמו כן העפילה הקבוצה גם לגמר הגביע האנגלי מול לידס יונייטד.
המשחק היה ללא שערים ב-90 הדקות הראשונות, אבל ליברפול עלתה ליתרון בהארכה, אך לידס השוותה זמן קצר לאחר מכן.
שער של סנט ג'ון הבטיח ניצחון 2–1 לליברפול, ואת הזכייה הראשונה שלה בגביע האנגלי.
לאור הזכייה בגביע האנגלי השתתפה שוב הקבוצה באירופה, בגביע אירופה למחזיקות גביע, והגיעה עד לשלב הגמר שם הפסידה לבורוסיה דורטמונד.
באותה העונה זכתה הקבוצה גם באליפות.
בעונות שלאחר מכן דשדשה ליברפול במרכז הטבלה וגם בגביעים לא הצליחה להעפיל לשלבים המכריעים.
עונת 1969/1970 הייתה תחילתה של תקופת מעבר עבור ליברפול, כאשר שחקנים ותיקים כמו סנט ג'ון וייטס ערכו את ההופעות האחרונות שלהם במועדון.
בעונת 1970/1971 הגיל הממוצע בקבוצה היה 22 בלבד, שכלל שחקנים דוגמת סטיב הייוויי, אלק לינדזי ולארי לויד.
גם ג'ון טושאק הוחתם מקארדיף סיטי, אף על פי כן סיימה הקבוצה במקום החמישי, אך הייתה לה יותר הצלחה בתחרויות גביע.
הם הגיעו לחצי הגמר של גביע הירידים בין ערים, שם הפסידו ללידס יונייטד.
היא גם עלתה לגמר הגביע האנגלי, ושיחקה מול ארסנל, שם הפסידה לה בהארכה.
עוד לפני הגמר מול ארסנל, הוחתם במועדון קווין קיגן מסקנתורפ יונייטד.
קיגן הפך לשחקן מפתח בליברפול, והשפעתו הייתה מיידית.
צירופו של קיגן כמעט ועזר לליברפול לזכות שוב באליפות, כשרק במחזור האחרון פספסו הזדמנות לזכות לולא היו גוברים על ארסנל עמה סיימה הקבוצה בתיקו.
עונת 1972/1973 הייתה הצלחה גדולה כאשר הקבוצה זכתה באליפות הליגה בפעם השמינית, ובגביע האירופי הראשון של המועדון, גביע אופ"א, לאחר ניצחון על בורוסיה מנשנגלדבך.
הם הפכו לקבוצה האנגלית הראשונה שזוכה בליגה ובגביע אירופי באותה עונה.
בעונת 1973/1974 זכתה הקבוצה בפעם השנייה בתולדותיה בגביע האנגלי לאחר ניצחון 0–3 על ניוקאסל יונייטד.
ריי קנדי נקנה מארסנל בסיום אותה העונה, וביל שאנקלי עזב את משרת המאמן לאחר 15 שנה בתפקיד, והוחלף על ידי עוזרו, בוב פייזלי.
שאנקלי זכור על ידי רבים מאוהדי ליברפול כמאמן הטוב ביותר של הקבוצה.
ליברפול פתחה היטב את עונת 1974/1975 כשהם ללא הפסד בששת משחקיהם הראשונים בליגה, ורשמו את הניצחון הגדול ביותר שלהם אי פעם כשניצחו את סטרומסגודסט הנורווגית 11–0 בגביע אירופה למחזיקות גביע.
הקבוצה על ידי פרנצווארוש ההונגרית בסיבוב השני.
גם השתתפות המועדון בתחרויות גביע מקומיות הסתיימה מוקדם, כשהודחה בסיבוב הרביעי בגביע האנגלי ובגביע הליגה.
ההתחלה הטובה של ליברפול לעונה בליגה לא נשמרה ובסופו של דבר היא סיימה במקום השני.
פייזלי ביצע כמה החתמות חשובות במהלך העונה.
הוא החתים את פיל ניל, טרי מקדרמוט וג'ימי קייס, שבהמשך הפכו לשחקנים מרכזיים בהצלחתו.
בעונת 1975/1976 הוביל פייזלי את הקבוצה לזכייה באליפות הליגה, כאשר היא הבטיחה אותה במחזור האחרון.
ליברפול הודחה מוקדם מהגביע האנגלי ומגביע הליגה אך הצליחה טוב יותר באירופה, ועלתה לגמר גביע אופ"א, שם גברה על קלאב ברוז' והמועדון חגג זכייה שנייה בתואר.
גם בעונה שלאחר מכן זכתה ליברפול באליפות, האליפות העשירית של המועדון.
גם באירופה היא המשיכה להצליח, כשגברה במשחק הגמר על בורוסיה מנשנגלדבך 3–1 והייתה לאלופת אירופה.
בפתיחת עונת 1977/1978 הוחתם במועדון קני דלגליש מסלטיק כמחליפו של קיגן.
ההשפעה שלו הייתה מיידית, כשכבש 20 שערים ב-42 משחקי ליגה.
דלגליש גם הבקיע את שער הניצחון בניצחון 1–0 של ליברפול על קלאב ברוז' בגמר גביע אירופה לאלופות 1978, כשהמועדון שמר על הגביע, והפך לקבוצה הבריטית הראשונה שעושה זאת שנתיים ברציפות.
עם זאת, ליברפול לא הצליחה באותה השנה בזירה המקומית.
הקבוצה סיימה שבע נקודות אחרי נוטינגהאם פורסט בליגה, שהיו גם יריביהם בגמר הגביע אותו ניצחה פורסט גם כן.
לאחר הדחה מוקדמת באירופה על ידי נוטינגהאם פורסט, זכתה ליברפול באליפות ה-11 תוך כדי שבירת שיאים.
68 הנקודות שהם צברו עלו על ה-67 של לידס יונייטד מעונת 1968/1969. כמו גם 16 השערים שספגו היו שיא נוסף.
ליברפול שמרה על אליפות הליגה גם בעונה שלאחר מכן, תוך שהקבוצה מסיימת את העונה ללא הפסד באנפילד, עם שמונה ספיגות בלבד.
העונה הטובה בליגה לא תורגמה לאירופה, שכן ליברפול הודחה בסיבוב הראשון של גביע אירופה על ידי דינמו טביליסי.
עונת 1980/1981 הייתה מהפחות טובות בליגה, הקבוצה סיימה במקום החמישי, המיקום הגרוע ביותר שלה מזה 16 שנים.
עם זאת הקבוצה זכתה לראשונה בגביע הליגה לאחר ניצחון 2–1 על ווסטהאם יונייטד.
בנוסף גם זכתה בפעם השלישית בגביע אירופה לאחר שגברה על ריאל מדריד 1-0 בזכות שער של אלן קנדי.
עד סוף דצמבר 1981 ניצחה ליברפול רק 6 מתוך 17 משחקים, והיו בחצי התחתון של הליגה.
במחצית השנייה של העונה הקבוצה עלתה על דרך המלך, ורצף של 11 ניצחונות רצופים לקראת סוף העונה הביא להם תואר אליפות נוסף בפער של 4 נקודות מאיפסוויץ' טאון.
ליברפול שמרה על התואר גם בעונה שלאחר מכן, כשהיא מקדימה את ווטפורד ב-11 נקודות.
בנוסף, ניצחון 2–1 על מנצ'סטר יונייטד בגמר גביע הליגה הביא לה את התואר שנה שלישית ברציפות.
עוד לפני תחילת העונה, הודיע פייזלי על כוונתו לפרוש מאימון הקבוצה בגיל 64. פייזלי זכה בשש אליפויות, ובשלושה גביעי אירופה וגביעי ליגה, מה שהפך אותו למאמן המצליח ביותר בהיסטוריית המועדון והליגה.
הוא הוחלף על ידי עוזרו ג'ו פייגן.
ליברפול המשיכה בהצלחתה בעונת 1983/1984 כשאר זכתה בטרבל.
הקבוצה זכתה באליפות הליגה כשהיא מקדימה את סאות'המפטון ב-3 נקודות.
כתוצאה מכך, הם השוו את השיא של שלוש אליפויות ליגה רצופות שהחזיקו האדרספילד טאון וארסנל.
המפתח להצלחת הקבוצה באותה העונה היה החלוץ איאן ראש, שכבש 32 שערים בליגה ו-13 בשאר המסגרות.
ליברפול שוב הגיעה לגמר גביע הליגה שם גברה על אברטון וזכתה בתואר בפעם הרביעית ברציפות.
בנוסף הגיעה גם לגמר גביע אירופה שם גברה על רומא בדו-קרב פנדלים.
העונה השנייה של תחת ניהולו של פייגן הייתה פחות מוצלחת.
ליברפול לא הצליחה לזכות בתואר בפעם הראשונה מזה תשע שנים.
הקבוצה הצליחה להעפיל לגמר גביע אירופה, שם הפסידה ליובנטוס.
עוד בטרם החל המשחק, פרצו אוהדי ליברפול גדר המפרידה בין שני מחנות האוהדים.
הצטברות אנשים על קיר היקפית גרמה לקריסתו, ו-39 אוהדים נהרגו במקום.
לאחר המשחק, האשמה לאסון אצטדיון הייזל הוטלה על אוהדי ליברפול.
כתוצאה מכך, אסרה ההתאחדות הכדורגל האנגלית על מועדונים אנגלים להשתתף בתחרויות אירופאיות, ויומיים לאחר מכן אסרה אופ"א על מועדונים אנגלים להשתתף ל"פרק זמן בלתי מוגדר".
בנוסף, נקבע שליברפול תרצה הרחקה נוספת של שלוש שנים לאחר ביטול האיסור על מועדונים אנגלים.
פייגן החליט לפרוש, וקני דלגליש מונה במקומו, והפך לשחקן-מאמן הראשון של המועדון.
בסוף ספטמבר 1985 הייתה ליברפול רחוקה מהצמרת כשפיגרה ב-10 נקודות אחרי מנצ'סטר יונייטד.
ליברפול ניצחה ב-11 מ-12 המשחקים האחרונים שלהם.
ליברפול הייתה צריכה לנצח את צ'לסי במשחק האחרון של העונה כדי לזכות באליפות.
שער של דלגליש הבטיח את האליפות.
בנוסף, הקבוצה הגיעה גם לגמר הגביע האנגלי, שם שיחקה מול אברטון וניצחה 1–3. המועדון השיג דאבל של אליפות הליגה והגביע האנגלי באותה עונה בפעם הראשונה.
בתחילת עונת 1986/1987, הודיע איאן ראש על כוונתו לעזוב את ליברפול לטובת יובנטוס האיטלקית כשהעונה תסתיים.
באמצע העונה, דלגליש החתים את ג'ון אולדרידג' כמחליפו של ראש.
ליברפול סיימה במקום השני בליגה אחרי אברטון, והודחה מהגביע האנגלי בסיבוב השלישי על ידי לוטון טאון.