tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
במסגרת תפקידו, חתם טראוצ'י על אמנת הסיפוח של קוריאה ליפן ב-1910, שבעקבותיה הפכה קוריאה לקולוניה יפנית.
הסיפוח, וכמו כן החוקים שחוקקה הממשלה החדשה, נתקלו בהתנגדות חלקים גדולים באוכלוסייה המקומית, וטראוצ'י השתמש בכוח כדי לדכא כל תסיסה.
הוא השתמש בקשרים היסטוריים בין שתי המדינות כדי להצדיק את המטרה הסופית, שהייתה הטמעתה המוחלטת של קוריאה בתרבות היפנית.
אף על פי שמאמצי היפנים העלו את אחוז האוריינות במדינה והביאו לשיפור ברמת החינוך, נסבו מרבית הלימודים סביב השפה וההיסטוריה היפנית, במטרה לטפח בתושבי קוריאה נאמנות לאימפריה היפנית.
פעולות אחרות של טראוצ'י נעשו מתוך כוונות טובות, אך היו בעלות השפעות הרסניות.
למשל, בקוריאה נדרשה רפורמה אגררית.
שיטת בעלות האדמות הייתה מיושנת ובעלת מגרעות רבות.
טראוצ'י ערך קדסטר, וחילק את הקרקעות על פי הוכחות לבעלות על האדמה.
למרבית המעמד הנמוך לא היו מסמכים שהעידו על בעלותם על הקרקע, וחלקם ישבו על אדמות שאותם עיבדו באופן מסורתי, אך לא היו הבעלים הרשמיים שלהן.
אף על פי שהרפורמה שיפרה את תנאי בעלי האדמות ואת מערכת המיסים, היא גרמה התמרמרות בקרב מרבית האוכלוסייה, שראתה את קרקעותיה נלקחות ממנה ונמכרות ליזמים יפנים.
טראוצ'י נבחר לראשות הממשלה ב-1916, ובאותה שנה קיבל קידום לדרגת פילדמרשל.
מכיוון שהוא לא סמך על פוליטיקאים אזרחיים, כללה ממשלתו אך ורק פקידים בירוקרטים.
במהלך כהונתו כראש ממשלה, מילא טראוצ'י גם את תפקידי שר החוץ ושר האוצר.
טראוצ'י נקט בגישה אגרסיבית בניהול יחסי החוץ של האימפריה היפנית.
הוא אישר הלוואות כספים למצביא הסיני דואן צ'ירוי בתמורה לתמיכתו בדרישות היפניות לשליטה על מחוז שאנדונג ולהרחבת שליטתם במנצ'וריה, וחתם על הסכם לאנסינג-אישיאי, שהסדיר את הבעלות על שטחים בסין עם ארצות הברית.
במסגרת ההתחייבות בברית האנגלו-יפנית, הצטרפה יפן למלחמת העולם הראשונה לצד מדינות ההסכמה, ושלחה את ספינות הצי הקיסרי היפני לאוקיינוס השקט, במטרה לכבוש את הקולוניות הגרמניות שם.
לאחר המלחמה הצטרפו כוחות יפנים לכוח המשימה האמריקני בסיביר, לתמיכה בצבא הלבן כנגד הצבא האדום הבולשביקי במלחמת האזרחים ברוסיה.
טראוצ'י התפטר מתפקידו בספטמבר 1918 בעקבות מהומות האורז של 1918, שפרצו בשל האינפלציה שהתרחשה לאחר המלחמה.
הוא נפטר בשנה שלאחר מכן.
גם בנו של טראוצ'י, היסאיצ'י היה פילדמרשל, ופיקד על קבוצת ארמיות המשלוח הדרומית של הצבא הקיסרי היפני במהלך מלחמת העולם השנייה.
הטראונשטיין , הוא ההר הגבוה ברכס ההרים שבגדה המזרחית של אגם טראונזה, שעל שמו נקרא ההר.
גובה פסגת ההר 1,691 מעל גובה פני הים.
בגלל מיקומו בסמיכות לאגם, וצלעותיו התלולות ההר נראה למרחוק ומהווה מוטיב צילומי נפוץ.
לעיתים מכונה ההר "השומר של זאלצקמרגוט" בגלל צלליתו הגדולה הנראית כמגינה על העיר.
החל מ-2007, בעקבות מפולות סלעים ואדמה מן ההר על הגראבן גשליף הסמוך לו, פונו כ-55 בתים מן היישוב, והושקעו משאבים רבים כדי למנוע מפולות נוספות.
טראוס היה דמות במיתולוגיה היוונית, בנו של אל המלחמה ארס ומלכם של התראקים, אשר האלים הפכו לדוכיפת, כעונש על כך שאנס את פילומלה, אחות אשתו.
טראוס גייס צבא ויצא לעזרתו של פנדיאון, מלך אתונה, במלחמה כנגד תבי.
בתמורה לעזרתו של טראוס, העניק לו פנדיאון את בתו פרוקנה לאישה.
לאחר הנישואים, ביקשה פרוקנה מטראוס לראות את אחותה הצעירה פילומלה.
טראוס מילא אחר בקשת אשתו ויצא לאתונה כדי לבקש מפנדיאון לקחת את פילומלה אל אחותה לביקור קצר; אך ברגע שראה טראוס את פילומלה לא היה מסוגל לעמוד בפני יופייה.
הוא נשבע בפני פנדיאון שבועת שקר כי ישמור עליה היטב, אך לאחר שהוא לוקח אותה לתראקיה, סגר אותה בבקתה מבודדת ואנס אותה.
כשפילומלה איימה לספר על מעשיו הבוגדניים, הוציא את חרבו ועקר את לשונה.
כשטראוס שב לביתו, שיקר לאשתו כי אחותה נהרגה.
בינתיים, פילומלה הכלואה, שלא יכלה לדבר, החליטה לרקום ציור המתאר את כל שהתרחש.
את הרקמה שלחה פילומלה עם משרתת אל אחותה, וזו הבינה מיד מה עולל בעלה.
פרוקנה משחררת את אחותה, ובהתקף זעם רצחה את איטיס, בנה מטראוס, בישלה את בשרו והגישה אותו לאביו כמאכל.
לאחר הארוחה, כשביקש טראוס לראות את בנו, סיפרה לו פרוקנה אודות הרצח והציגה לו את ראשו הכרות של בנם.
טראוס האבל על מות בנו רדף אחד שתי האחיות כדי להורגן, אך אלו התפללו לאלים לישועה.
האלים נענו לתפילה והפכו את שתי האחיות לציפורים ובכך אפשרו להן לברוח.
פילומלה הפכה לדרור, ופרוקנה הפכה לזמיר אשר חזהו האדום מנציח עד היום את רצח הבן שביצעה.
לאחר מכן, הפכו האלים את טראוס לדוכיפת.
בגרסאות אחרות של הסיפור, טראוס הסתיר דווקא את פרוקנה ואז סיפר לפילומלה כי אחותה נהרגה על מנת לפתות אותה להינשא לו ולשכב עמו.
רק אז כרת את לשונה כדי שלא תוכל לספר לאחותה מה בדיוק אירע.
כמו כן, בחלק מן הגרסאות הפכה פילומלה לא לדרור אלא לסנונית.
במחזה "הציפורים" מאת אריסטופאנס, מסופר אודות שני אזרחים אתונאים שמאסו בחיי המשפט באתונה ומחפשים עיר שקטה יותר לגור בה.
הם שואפים למצוא עיר בעלת מוסכמות הפוכות לאתונה, מקום בו גם לא יוטלו מגבלות על הנאות הפרט.
השניים מחפשים אחר טראוס מתוך הנחה כי לאחר שהפך לדוכיפת יש בכוחו לבחון את כל ערי העולם מן השמיים ולהכווין אותם אל העיר המתאימה להם ביותר.
עם זאת, בשיחה עם טראוס מסתבר כי לא קיימת בשום מקום בעולם עיר העונה לדרישותיהם.
בלית ברירה מחליטים השניים לייסד עיר חדשה.
מושפעים מתיאוריו של טראוס על חיי החופש המוחלטים של הציפורים, רוצים השניים להצטרף אל עם הציפורים ולייסד את העיר החדשה בשמים.
הם משכנעים את טראוס לתמוך ברעיון, מבטיחים לו כי עיר שתוקם בשמיים תחצוץ בין האלים לבני האדם.
כך לא יוכל עשן קורבנותיהם של בני האדם להגיע אל האלים, ואלו ירעבו עד שייכנעו לציפורים ויעניקו להם את השליטה בעולם.
בתחילה מסתייגות שאר הציפורים משיתוף הפעולה עם בני האדם, אך טראוס משכנע אותן לבטוח בשני האתונאים וכך מתחילה בניית העיר.
במחזה, בשונה מן המיתוס, מתוארת דמותו של טראוס לא כדוכיפת של ממש, אלא כחצי אדם וחצי ציפור.
שינוי זה נובע מן הצורך של טראוס לשמש במחזה את החוליה המקשרת בין בני האדם לציפורים.
כדמות כלאיים של אדם ודוכיפת, יש בכוחו של טראוס לדבר את שפת שתי הקבוצות, דבר שמסביר כיצד יכלו הציפורים ללמוד את שפת בני האדם ולבוא במשא ומתן על הקמת העיר.
בנוסף, יש לזכור כי השחקן שגילם את דמותו של טראוס היה לבוש בתחפושת של ציפור, אך בפועל נראה בעצמו כיצור כלאיים של אדם ודוכיפת.
הבדל נוסף באופן בו מתוארת דמותו של טראוס במחזה קשורה ליחסיו עם אשתו פרוקנה.
במחזה, נשכחו כל איבות העבר, והשניים חיים חיי זוגיות מאושרים.
במסגרת כך נעלמת דמותה של פילומלה מן המחזה, והאזכור היחיד של אירועי העבר מתרחש כאשר פרוקנה נענית לבקשת בעלה ולהנעים את זמנם של האורחים בשיר, במהלכו היא מבכה את בנה המת.
ייפוי אירועי המיתוס משמעותי לעלילת המחזה, שמתיימר להציג את עולם הציפורים כעולם אוטופי הנטול שנאות או מכאובים כניגוד לעולם המציאותי של אתונה.
"טראוס" הוא גם טרגדיה שכתב סופוקלס, בה מתואר הסיפור המיתי של טראוס.
מאחר שמהמחזה עצמו השתמרו פרגמנטים בודדים בלבד, קשה מאוד לקבוע כיצד בדיוק הוצגה בו דמותו של טראוס.
עם זאת, בניסיון לשחזר את עלילת המחזה והמוטיבים המרכזיים שלו, טוען דוד פיטצפטריק (David Fitzpatrick) כי טראוס אופיין במחזה כברברי (לא יווני).
לפי טענה זו, בניגוד לדמויותיהן של פרוקנה ופילומלה האתונאיות, הוצג טראוס כיצרי, אכזרי וחסר יכולת שליטה עצמית.
ייתכן מאוד ותדמית זו הייתה אחת מן הסיבות בגללן בחר אריסטופאנס לעשות שימוש בדמותו של טראוס במחזה "ציפורים", בו מחפשים הגיבורים מקום הפוך מזה של אתונה התרבותית.
סיפורם של טראוס, פרוקנה ופילומלה הוא מקור השראה למחזהו של חנוך לוין, "הזונה הגדולה מבבל".
טראוויס מק-גי הוא דמות בדיונית של חייל לשעבר וחוקר פרטי, הוא הפרוטגוניסט של סדרת ספרי מתח פרי עטו של הסופר ג'ון ד.
הסדרה כוללת 21 ספרים, כאשר בכל שם ספר נכללת צבע מסוים (בדומה של סדר א-ב של סדרת ספרים של סו גרפטון).
מקדונלד נולד בפנסילבניה בשנת 1916 ולמד באוניברסיטת סירקיוז, שבמדינת ניו יורק.
שם פגש את דורותי ונישא לה ב-1937. נולד להם בן אחד.
במהלך מלחמת העולם השנייה שירת מקדונלד ב-OSS האמריקאי (הארגון שקדם ל-CIA), בחזית המזרח הרחוק והגיע עד לדרגת לוטננט קולונל (סגן-אלוף).
מקדונלד חי מרבית ימיו בפלורידה, אשר הייתה גם הרקע למרבית ספרי הבלשים והמתח שלו.
הוא כתב 78 ספרים, בנוסף לכ-500 סיפורים קצרים.
סרט הקולנוע המצליח פסגת הפחד, שזכה לשתי גרסאות שונות (1962 ו-1991) נעשה על פי ספר פרי עטו.
בעיקר ידוע מקדונלד בגלל סדרת הספרים אודות טראוויס מק-גי.
"תעלומה בכחול" הוא הספר הראשון בסדרת הספרים אודות הבלש הפרטי טראוויס מק-גי.
מק-גי, חייל לשעבר, אשר שירת בצבא ארצות הברית, לחם במלחמת קוריאה ואף עוטר בכוכב הכסף ובלב הארגמן, החי לו בחוף בהיה-מר, שבלודרדייל, פלורידה, ומתגורר בספינה בשם "העביט".
בסך הכל נכתבו בסדרת ספנסר 21 ספרים.
"תעלומה בכחול" ("The Deep Blue Good-by"), תרגום חיים לב, 1966, ספרי שין שין שין.
"סיוט בורוד" ("Nightmare in Pink") תרגום יואב פרידמן, 1966, ספרי שין שין שין.
"המוות הוא סגול" ("A Purple Place for Dying"), תרגום יואב פרידמן, 1966, ספרי שין שין שין.
"עור קינמון", ("Cinnamon Skin"), 1984, הוצאת הוצאת זמורה ביתן.
"נפילה חופשית בארגמן" ("Free Fall in Crimson"), תרגום שלמה גונן, 1983, הוצאת זמורה ביתן.
"גשם הבדידות הכסוף" ("The Lonly Silver Rain"), תרגום דוד שחם, 1989, הוצאת זמורה ביתן.
טראונשטיין היא בירת מחוז טראונשטיין שבדרום-מזרח מדינת בוואריה שבגרמניה.
העיר משמשת כמרכז, מנהלי, מסחרי, תחבורתי, חינוכי ובריאותי לאזור הסובב אותה.
כיכר השוק ההיסטורית, הכנסת האורחים הבווארית, מבשלות הבירה המקומיות, מתקני הספורט שבה, מצעד הסוסים של יום שני של הפסחא והיותה המקום שבו עברה על האפיפיור בנדיקטוס השישה עשר תקופת ילדותו, תרמו להתפתחות העיר כיעד תיירותי.
טראונשטיין שוכנת בליבו של האזור הקרוי כימגאו (Chiemgau), במרחק של כ-11 ק"מ ממזרח לאגם כימזה, בין מינכן לבין זלצבורג ובמרחק של 15 ק"מ מצפון להרי האלפים ו-30 ק"מ ממערב לזלצבורג.
ימי הביניים וראשית העת החדשה
אצילי בית ויטלסבאך היו הראשונים להרחיב ולבצר את היישוב.
באופן זה הם שלטו על הדרך החשובה שבה הובילו מלח מבאד רייכנהאל (Bad Reichenhall) למינכן, על גבול הארכיבישופות של זלצבורג.
ב-1120 התיישבו האדונים של טורנה, עקב משיכתם למיקום האסטרטגי, במקום בו ניצבת היום טראונשטיין.
הם בנו את המצודה בשוליו של המישור בו ניצבת העיר, המוקף בנהר ובדרך הסחר העוברת במקום.
טראונשטיין השתייכה לממלכת בוואריה מאז שנת 1275 לפני כן היא השתייכה לזלצבורג.
בשנת 1375 הוענק לטראונשטיין מעמד של עיר.
ב-1493 היו כבר רחובותיה של העיר מרוצפים.
כנסיית אוסוואלד נבנתה מחדש ב-1501 וב-1526 הושלמה בנייתה של מזרקת "לינדלברונן" (Lindlbrunnen), כחלק ממערכת אספקת המים של העיר.
במאה ה-17, מערך ייצור המלח, שהוזן על ידי צינור עץ שהוליך מי מלח מבאד רייכנהאל, היה חלק חשוב מהתעשייה של העיר ומעושרה.
על טראונשטיין פסח החורבן שהיה מנת חלקן של הערים בסביבה במהלך מלחמת שלושים השנים (1618-1648).
ב-25 וב-26 ביולי 1704 כבשו כוחות אוסטריים את העיר במסגרת מלחמת הירושה הספרדית.
שרפה נרחבת העלתה באש את העיר הימי-ביניימית.
למרות זאת העיר שוקמה ותעשיית המלח שלה המשיכה לפעול.
במהלך ההיסטוריה שלה, חוותה טראונשטיין לפחות שתי שריפות משמעותיות.
ב-1704 העלו את העיר באש כוחות צבא אוסטריה במהלך מלחמת הירושה הספרדית ושרפה שנייה התחוללה ב-1851. עם זאת, לא תועד קיומה של "השרפה הראשונה" המוכרת לתושביה המקוריים של העיר ושעדיין לומדים עליה בבתי הספר עד היום.
רק חפירות ארכאולוגיות מעידות על שרפה שהתחוללה בעיר לפני שנת 1400. מסמכים כתובים, בכל אופן, לא מתעדים את השרפה הזאת.
תיעוד מצומצם ביותר קיים גם על השרפה של 1851. ב-1587 הוסדרה התארגנות של העיר להתמודדות עם שרפה בפעם הראשונה בתולדותיה.
בלילה שבין ה-25 באפריל וה-26 באפריל 1851 החריבה שרפה גדולה את העיר שוב.
הסיבה לכך לא התגלתה מעולם.
הלהבות התפשטו לכמעט 100 בתים, כולל בניין העירייה, בית המשפט המחוזי, המשרד הראשי של תעשיית המלח, הכנסייה וכמה שערים ומגדלים, להוציא המגדל העליון.
כמו ב-1704 נבנתה העיר מחדש תוך כמה שנים.
הועלתה ההשערה שהשרפה פרצה כהצתה של תושבי עיר סמוכה בשם האזלאך (Haslach) על רקע של סכסוך קרקעות.
מאוחר יותר צצו שמועות שהשרפה פרצה עקב רשלנות של תושבים מקומיים.
יחד עם זאת לא נתמכה השערה זו בעדויות מוצקות ולא נמצאו אשמים בפרוץ השרפה.
לאחר השרפה נותרו 700 מתושבי העיר ללא קורת גג, אך עד מהרה הוגשה להם עזרה.
מקסימיליאן השני, מלך בוואריה ביקר בעיר למחרת השרפה, עודד את התושבים ותרם סכום כסף גדול.
בזכות סיוע זה הצליחו תושבי העיר לבנות את העיר עד מהרה.
כמו כן שוקמה כיכר העיר הימיביניימית.
ב-1912 נפסקה פעולתה של תעשיית המלח בעיר.
במהלך מלחמת העולם הראשונה הוסב מתקן ייצור המלך לשעבר כמחנה ששיכן מעל 1,000 אסירים ושבויים.
לאחר המלחמה הכה המשבר הכלכלי של 1923 וכמו בערים אחרות, נפוץ בעיר השימוש בשטרות בערכים של מיליארדי מארקים עקב ההיפר-אינפלציה.
עם עלייתה לשלטון של המפלגה הנאצית ב-1933, החלה תקופה בה נאסרו מתנגדים פוליטיים ויהודים תושבי העיר.
בנובמבר 1938 גורשו בכוח כל תושביה היהודים של טראונשטיין.
התנגדות גלויה למשטר הנאצי במהלך מלחמת העולם השנייה הייתה מוגבלת.
הכומר של העיר, יוזף שטלצה (Stelze), נאסר לזמן קצר ורופרט ברגר, איש מפלגת העם הבווארית וראש העיר הנבחר הראשון של טראונשטיין לאחר המלחמה, נאסר במחנה הריכוז דכאו.
ב-1939 מנתה אוכלוסייתה של טראונשטיין כ-11,500 תושבים, מתוכם נהרגו במלחמה 523 תושבים ו-73 הוכרזו כנעדרים.
במהלך השלבים העיקריים של מלחמת העולם השנייה, הייתה טראונשטיין מטרה להפגזות האוויריות של האמריקנים במשך כמה פעמים.
ב-11 בנובמבר 1944, ב-21 בינואר 1945, ב-18 באפריל 1945 וב-25 באפריל 1945. בחודש אפריל 1945 החריבו ההפגזות האוויריות חלק ניכר מאזור תחנת הרכבת, אירוע שבו נהרגו מעל 100 איש.
זמן קצר לאחר מכן, ב-2 במאי, חלפה רכבת עם עצירים יהודים ממחנות הריכוז דרך טראונשטיין.
ביום המחרת נורו 61 מעצירים אלה בסורברג (Surberg) הסמוכה ואנדרטה הניצבת שם היום (כ-4 קילומטרים מזרחית לעיר לכיוון פריילאסינג) מנציחה את האירוע.
העיר נכנעה ללא קרב ב-3 במאי 1945.
במהלך המלחמה פעל בטראונשטיין מחנה משנה של מחנה הריכוז דכאו.
לאחר המלחמה פעל במקום מחנה עקורים.
טראז (; בתקופה הסובייטית נקראה ג'אמבּוּל ) היא עיר בדרום קזחסטן ובירת מחוז ז'אמבול.
העיר ממוקמת על גדות , בגובה 610 מטרים מעל פני הים, כ-450 ק"מ דרום-מערבית לאלמטי ובסמוך לגבול עם קירגיזסטן.
האזכור הראשון של היישוב (מתוך מקורות יווניים) מתייחס ליישוב בשם טולוסה, בשנת 568. טולוסה הייתה אחת הנקודות הצפוניות של דרך המשי.
בין המאה ה-13 וה-15, הייתה העיר חלק מחאנות צ'אגאטאי, ואילו בין 1465 ל-1718 הייתה חלק מהחאנות הקזחית.
ב-1864 העיר נכבשה על ידי האימפריה הרוסית.
לפי אומדן רשמי מתאריך 1 בינואר 2023 אוכלוסיית העיר מונה 427,356 בני אדם, עובדה ההופכת אותה לעיר השישית בגודלה בקזחסטן (אחרי אלמטי, אסטנה, שימקנט, אקטובה וקראגנדי).
לפי מפקד האוכלוסין של האימפריה הרוסית ב-1897 התגוררו בעיר 11,722 תושבים (6,940 גברים ו-4,782 נשים).
ההרכב הלאומי של אוכלוסיית העיר באותה שנה:
לאוםאחוז מכלל האוכלוסייה קזחים90.8 רוסים3.8אוזבקים3 גרמנים0.25אחרים2.15
טראטופונאוס (שם מדעי: Teratophoneus; מילולית: "רוצח מפלצתי") הוא סוג דינוזאור ממשפחת הטירנוזאוריים שחי בתור הקרטיקון לפני 76–77 מיליון שנה באמריקה הצפונית.
מאובני דינוזאור זה התגלו במחצבים במדינת יוטה, ארצות הברית והתגלו בעיקר גולגולת עם כמה עצמות נוספות.
בתחילה חשבו שגילו מספר עצמות אך התברר שהם שייכות לדינוזאורים אחרים.
סוג זה כלל מין אחד - Teratophoneus curriei, על שם הפלאונטולוג האמריקאי פיליפ קורי.
הדינוזאור הגיע לאורך ושקל מעל .
הוא היה קטן יחסית לרוב הטירנוזאורים שיכלו לשקול מעל 6 טונות.
הייתה לו לסת גדולה בעלת יכולת נשיכה חזקה מאוד.
היו לו מעט קוצים על עורפו וגבו והוא היה יצור דו-רגלי מהיר.
הוא חי ליד אזורי הביצות והערבות של יוטה הקדומה, שבעבר הייתה ליד הים הפנימי המערבי, שם שגשגו מינים רבים של דינוזאורים, ביניהם תרופודים נוספים כמו דרומאוזאוריים, אורניתומימוס וטרודוניים, אוכלי עשב כמו הפרזאורולופוס, הנסוטוצרטופס, קוסמוצרטופס ואנקילוזאורים.
הטרטופונאוס היה כנראה אחד מטורפי העל של האזור.
ז'אק ברמון ובסטר השני , הידוע בשם הבמה טראוויס סקוט (Travis Scott), הוא ראפר, זמר, כותב שירים ומפיק מוזיקלי אמריקאי.
ז'אק ברמן ובסטר השני נולד ביוסטון, טקסס.
מגיל שנה עד שש התגורר ובסטר יחד עם סבתו בסאות' פארק, יוסטון, שכונה בדרום-מרכז יוסטון, שהייתה ידועה לשמצה בפשע והייתה לה השפעה על ובסטר בצעירותו.
ובסטר עבר להתגורר במיזורי סיטי, אזור פרברי מהמעמד הבינוני הגובל בדרום-מערב יוסטון, כדי לחיות עם הוריו.
אמו עבדה באפל ואביו ניהל עסק משלו.
אביו של ובסטר הוא מוזיקאי מוזיקת נשמה וסבו היה מלחין ג'אז.
ובסטר למד בתיכון אלקינס וסיים את לימודיו בגיל שבע עשרה.
לאחר מכן למד ובסטר באוניברסיטת טקסס בסן אנטוניו, לפני שסיים את שנתו השנייה כדי להמשיך את הקריירה המוזיקלית שלו.
ב-2008, ובסטר וחברו הוותיק כריס הולווי הקימו יחד את הצמד The Graduates.
יחד הוציאו את האלבום המוזיקלי הראשון שלהם ברשתות החברתיות באתר Myspace.
שנה לאחר מכן, ובסטר ו-OG Chess, אחד החברים מבית ספרו, הקימו את ההרכב The Classmates.
הם פרסמו יחד שני פרויקטים, באדי ריץ' בשנת 2009 ו-Cruis'n USA בשנת 2010. ובסטר טיפל בעיקר בהפקה המוזיקלית בפרויקטים.
בסוף 2012, התפרק הצמד עקב קונפליקטים אישיים וסכסוכים כספיים.
לאחר שעזב את המכללה, עבר סקוט מיוסטון לוושינגטון הייטס בניו יורק, שם סקוט החל לעבוד עם חברו מייק ווקס, שהיה הבעלים של אתר המוזיקה אילרוטס.
לאחר ארבעה חודשים עבר ללוס אנג'לס.
בלוס אנג'לס, ובסטר ננטש על ידי חברו, שהבטיח לעזור לו במתן דיור.
הוריו ניתקו אותו כלכלית והוא נאלץ לחזור ליוסטון, שם הוריו גרשו אותו מביתם.
ובסטר חזר ללוס אנג'לס שוב, וישן על ספת חבר, שלמד באוניברסיטת דרום קליפורניה.
ב-2012, סקוט חתם בחברת התקליטים אפיק רקורדס.
ובנובמבר חתם על עסקה עם חברת GOOD Music של קניה וסט, כחלק מאגף ההפקה Very GOOD Beats שלה, לאחר שהופיע באלבום האוסף של חברת תקליטים זו מ-2012 Cruel Summer, בשיר "Sin City", לצד טייאנה טיילור, ג'ון לג'נד, מאליק יוסף וסיהיי דה פרינס.
הפרויקט הראשון באורך מלא של סקוט היה מיקסטייפ בשם Owl Pharaoh, המיקסטייפ יצא לאור באופן עצמאי במאי 2013. באוגוסט 2014, הוציא מיקסטייפ שני בשם Days Before Rodeo.
בספטמבר 2015, הוציא את אלבום הבכורה שלו Rodeo, אותו הוביל הלהיט "Antidote", שהגיע לעשרים הראשונים במצעד הבילבורד הוט 100 האמריקאי.
האלבום זכה לביקורות חיוביות בעיקר והגיע למקום הראשון במצעד הבילבורד 200.
ב-2017, הוציא אלבום משותף עם הראפר קוואבו בשם Huncho Jack, Jack Huncho בשם האנצ'ו ג'ק.
ב-3 באוגוסט 2018, הוציא את אלבומו השלישי, Astroworld הכולל את הלהיט "Sicko Mode" שעם יציאתו הגיע למקום הראשון בבילבורד הוט 100. האלבום עצמו זכה אף הוא להצלחה רבה, תוך שהגיע למקום הראשון במצעד הבילבורד 200, והיה לאלבומו השני של סקוט שהגיע להישג זה.
בעקבות האלבום ייסד ב-2018 את פסטיבל אסטרוורלד
באוגוסט 2019, הוציא את הסרט "Look Mom I Can Fly" בו מתוארת העבודה על האלבום השלישי.
ב-2020, הכריזו חברת אפיק גיימס כי טראוויס סקוט יופיע במשחקם "פורטנייט", כחלק משיתוף הפעולה שלהם עם הזמר, תוך שהושמע בבכורה במשחק עצמו שירו המשותף עם קיד קאדי, "The Scotts", שהגיע למקום הראשון בבילבורד הוט 100. באותה השנה, הוציא עם רוסליה את השיר "TKN", בו שר לראשונה בשפה הספרדית.
בנוסף, הוציא סקוט את השיר "Franchise" בהשתתפות יאנג ת'אג ו-M.I.A.
שהגיע אף הוא למקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100.
ב-6 בנובמבר 2021, בעת הופעתו בפסטיבל אסטרוורלד, נמחצו למוות 10 אנשים שהיו בקהל ועוד עשרות נפצעו.
ב-21 ביולי 2023 הוציא סקוט את הסינגל המוביל מתוך אלבום האולפן הרביעי שלו, Utopia, "K-pop", ביחד עם באד באני ודה ויקנד.
בינואר 2025, סקוט הוציא את השיר "4X4", שהוא השיר הראשון שלו כסולן מאז יציאת אלבומו Utopia ביולי 2023.
בנובמבר 2024, פורסם כי סקוט, יחד עם ליידי גאגא, גרין דיי, ופוסט מאלון, יהיה המופע המרכזי בפסטיבל קואצ'לה באפריל 2025. סקוט יופיע בפעם הראשונה מאז הוסר מהליין-אפ של 2022 בעקבות האסון בפסטיבל Astroworld ב-2021. הוא צפוי להשיק "עידן מוזיקלי חדש" בהופעתו.
באפריל 2017 סקוט החל לצאת עם הידוענית האמריקאית קיילי ג'נר.
2017: Huncho Jack, Jack Huncho (יחד עם קוואבו, בתור האנצ'ו ג'ק)
טראוויס סקוט: Look Mom I Can Fly (בתרגום מלא לעברית: טראוויס סקוט: תראי אמא אני יכול לעוף) הוא סרט דוקומנטרי מ-2019 בבימויו של וייט טראש טיילר ובהפקת טראוויס סקוט, דייוויד סטרומברג ואנגוס וול ובכיכובו של טראוויס סקוט.
העלילה מציגה את הזמן בו טראוויס עבד על אלבומו השלישי, ASTROWORLD.
הסרט יצא לאור ב-28 באוגוסט 2019 בנטפליקס.
טראום S70 הוא קרוסאובר בגודל בינוני עם מאפייני SUV (ראשי תיבות: Sport utility vehicle) מתוצרת מותג כלי הרכב Traum בבעלות יצרנית כלי הרכב הסינית Zotye Auto (שם רשמי: Zotye International Automobile Trading Co., Ltd, שם בסינית: 众泰汽车) אשר מיוצר משנת 2017 (שנת מודל 2018) בסין
טראום הוא מותג משנה תחת "Zotye Auto".
פירוש שם המותג הזה הוא "חלום" בגרמנית.
המותג טראום כוון במקור לשוק יעד צעיר יותר.
5 רמות גימור (מתייחס לדגמים עם מנועי 1.5 ליטר, מגדש טורבו)
קיבולת מכל דלק - 55 ליטר (מתייחס לדגמים עם מנועי 1.5 ליטר, מגדש טורבו)
דגם "טראום S70" מיוצר במקביל לדגם טראום מיט3 אשר הושק באפריל 2018, אך יצורו החל בסוף שנת 2017
"טראום מיט3" הוא קרוסאובר בגודל בינוני עם מאפייני SUV (ראשי תיבות: Sport utility vehicle) מתוצרת מותג כלי הרכב Traum בבעלות יצרנית כלי הרכב הסינית Zotye Auto (שם רשמי: Zotye International Automobile Trading Co., Ltd, שם בסינית: 众泰汽车) אשר מיוצר משנת 2017 (שנת מודל 2018) בסין.
דגם "טראום מיט3" הוצג לראשונה בשנת 2018 אף על פי שהייצור של הדגם התחיל בסוף שנת 2017.
דגם "טראום S70" נבנה על בסיס פלטפורמה של דגם "זוטי SR7".
דגם "טראום מיט3" דומה לדגם "Mercedes-Benz GLA-Class" (דור ראשון) מתוצרת מרצדס-בנץ אשר יוצר מדצמבר 2013.
בלמים: בלמים קדמיים - דיסק מאוור, בלמים אחוריים: דיסק
דגם "טראום מיט3" מיוצר במקביל לדגם "טראום S70" שייצורו התחיל בשנת 2017 (דגם שנת 2018).
טראומה, התמכרות וטראומה - תיאור מעגל הסבל בהתמכרויות, הוא ספר מאת עמיר פירני, שיצא לאור ב-2010.
הספר עוסק בקשר שבין טראומה אישית בעברם של מתמכרים לבין התמכרותם המאוחרת לסמים.
מוצגים בו מודלים חדשניים להתמודדויות בטיפול בנפגעי התמכרויות ובשיקומם, המבוססים על זיהוי מעגל הסבל שבמסילותיו הם חגים שנים ארוכות.
זה שנים ארוכות שההתמכרות לסמים הפכה לבעיה אסטרטגית.
מקורן של מרבית עבירות האלימות בחברה הוא בבעיות שנגרמו כתוצאה מהתמכרות לסמים ולאלכוהול; בכללן גם חלק ניכר מעבירות הרכוש הבינוניות, והספר מתאר את שורשיה של בעיה זו.
הספר מציג את מודל "מעגל הסבל" המקשר בין אירועי אַבְּיוּז והתעללות בילדים בחייהם הצעירים, לפנייתם לשימוש ממושך בסמים.
המחבר מסביר בספר, תוך כדי תיאורי מקרה מהקליניקה הטיפולית, שאנשים שנפגעו מאירועי אביוז וטראומה, שלא טופלו, מפתחים לעיתים תגובה פוסט טראומטית הקרויה PTSD.
כתוצאה מכך, הם פונים לעיתים לשימוש בסמים או אלכוהול, מאחר שהם מטשטשים ומערפלים את החוויה הרגשית, ומסיחים את הכאב הרגשי הנקשר בזיכרונות אותה טראומה.
מאחר שרכישה ממושכת של סמים ואלכוהול, דורשת הוצאת כספים רבים, מצוקה הנוצרת אצל אותו נפגע טראומה הצורך סמים ואלכוהול.
מחמת הקשיים להשיג כספים אלו, מסתבך האדם הצורך סמים בפלילים, על ידי מעורבותו בפשעים; גניבות, מכירת סמים, אלימות ומאסרים.
מהלכים אלו מעמיקים את סבלו של האדם הצורך סמים, ומובילים פעמים קרובות לחשיפתה לאירועי טראומה נוספים ולכאב נפשי נוסף, ומכאן המושג "מעגל הסבל" טראומה-פוסט טראומה-שימוש בסמים ושוב טראומה.
כדי לעצור את הסתובבותו של "מעגל הסבל" המתואר, נדרש טיפול נפשי ממוקד באותם אירועי טראומה ראשונים.
עבודה נפשית אודותם, ואודות החרדות, הדיכאון, ההימנעות והבושה המלווים נפגעי אירועי אביוז, התעללות וטראומה.
פרופסור אלי לונטל שיבח מאוד את הספר, וכתב כי .
גם ד"ר אמנון מיכאלי שיבח את הספר, וכתב כי .
טראוטה לפרנץ הייתה רופאה ואנתרופוסופית גרמנייה-אמריקאית, שהייתה חברה בתנועת ההתנגדות הגרמנית לנאציזם, הוורד הלבן, במלחמת העולם השנייה.
למדה יחד עם היינץ קוחרסקי בגימנסיה אצל ארנה שטאל, בבית ספר לאמנויות חופשיות בהמבורג.
במאי 1941 עברה לפרנץ למינכן כדי ללמוד, שם הכירה את הנס שול וכריסטוף פרובסט.
בהתנגדותה למשטר הנאצי, היא מצאה השראה בכתבי רודולף שטיינר.
היא השתתפה בשיחות ודיונים רבים בתנועת הוורד הלבן, כולל אלה עם קורט הובר.
בסוף 1942 היא זו שהביאה את העלון השלישי של הוורד הלבן להמבורג.
היא חילקה אותם מחדש בעזרת בן כיתתה לשעבר היינץ קוחרסקי.
כאשר ב-18 בפברואר 1943 הנס וסופי שול נעצרו באוניברסיטת מינכן, גם לפרנץ נעצרה לחקירה על ידי הגסטפו.
היא נעצרה שוב זמן קצר לאחר מכן ב-15 במרץ, יחד עם אלכסנדר שמורל וקורט הובר ונידונה לשנת מאסר ב-19 באפריל 1943. במהלך חקירתה על ידי הגסטפו לפרנץ הצליחה להסתיר את מעורבותה בהפצת העלון.
לאחר שחרורה נעצרה ונכלאה שוב על ידי הגסטפו.
ב-14 במרץ שוחררה לפרנץ ממאסר אך נעצרה שוב ועברה חקירות משפילות.
במהלך מעצרה עומתה עם קוחרסקי שאולץ לקרוא בפניה עדות שהוכתבה לו.
היא וחברותיה לתא האשימו את קוחרסקי בהלשנה.
בהמשך נדדו בין בתי כלא ונשלחו ללייפציג ב-10 בפברואר 1945. משם הועברו לביירוית שם גם סבלו מרעב.
הן שוחררו על ידי הצבא האמריקני ב-14 באפריל.
בשנת 1947 היגרה טראוטה לפרנץ לארצות הברית, סיימה את לימודי הרפואה שלה בבית החולים סנט ג'וזף בסן פרנסיסקו.
לאחר שעברה לשיקגו, היא שימשה בין השנים 1972–1994 כראש בית הספר אספרנסה, בית ספר טיפולי פרטי וטיפולי המשרת תלמידים עם מוגבלות התפתחותית בגילאי 5–21. לפרנץ הייתה מעורבת בתנועה האנתרופוסופית בארצות הברית במשך יותר מחצי מאה.
לפני מותה התגוררה באי יונגס שליד מגגט, דרום קרוליינה.
בשנת 2019 קיבלה את אות מסדר המריט של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה.
הטראון (בבווארית: Traun; תעתיק IPA: ) הוא נהר במדינת אוסטריה עילית שבאוסטריה.
מקורו ברכס הרי טוטס גבירגה שבמדינת שטיריה.
הוא זורם באזור זאלצקמרגוט ואגמי: אגם האלשטאט וטראונזה.
הטראון הוא היובל הימני של נהר הדנובה, אותו הוא פוגש ליד העיר לינץ.
עיירות נוספות לאורך הנהר הן באד אוזה, באד אישל, גמונדן, ולס וטראון.
עד סוף המאה ה-19 ניתן היה להגיע לכפר האלשטאט שעל גדות האגם בסירה או דרך שבילים צרים ומפותלים.
עם זאת, נוף מבודד ובלתי מסביר פנים זה בכל זאת נחשב לאחד המקומות הראשונים של ההתיישבות האנושית בשל מקורות המלח הטבעיים העשירים, שנכרו במשך אלפי שנים, במקור בצורת לבבות.
כמה מהממצאים הארכאולוגיים הוותיקים ביותר של האלשטאט, כגון מקבץ יחיד במינו של שיני גרזן דקות וארוכות אשר שימשו לכריתת עצים ולעיבוד עץ-המתוארכות לסביבות 5000 לפני הספירה.
נחפר שם אחד מאתרי הנפחות הראשונים.
סחר פעיל ובכך העושר אשר אפשר פיתוח חברה מתוחכמת ביותר, ומכאן המונח תרבות האלשטאט.
בשנת 1846, בית קברות פרהיסטורי גדול התגלה בסמוך למיקום הנוכחי של האלשטאט.
עקב התצורה הגאוגרפית של האוזר, אין מספיק מקום לבתי קברות ולכן כל עשר שנים היו מוציאים עצמות ומוציאים אותן לתוך גלוסקמה כדי לפנות מקום לקבורה חדשה.
אוסף של גולגולות מעוטרות להפליא עם שמות הבעלים, מקצועותיהם, תאריכי מוות רשומים עליהם מוצגת במוזאון המקומי.
טראונקירכן (בבווארית: Traunkirchen) היא עיירה במחוז גמונדן שבמדינת אוסטריה עילית באוסטריה.
אגם טראונזה וההרים אשר מסביב לעיירה מספקים שלל הזדמנויות לפעילויות חוץ כמו טיולים, שיט, צלילה, סקי, שחייה וגלישה.
כמו כן, העיירה ידועה בשם Fischerkanzel (דוכן הדייגים).
בעיירה ממוקמת כנסיית הקהילה, שנחצבה בשנת 1753.
טראומה בין-דורית או טראומה רב-דורית, הן ההשפעות הפסיכולוגיות שיש לטראומה הקולקטיבית שחוותה קבוצת אנשים, על הדורות הבאים בקבוצה זו.
טראומה קולקטיבית היא ההשפעה של טראומה פסיכולוגית שחווים קהילות וקבוצות זהות ונושאת כחלק מהזיכרון הקולקטיבי ותחושת הזהות המשותפת של הקבוצה.
לדוגמה, טראומה קולקטיבית נחוותה על ידי ניצולי שואה יהודים וחברים אחרים בקהילה היהודית באותה תקופה.
כאשר טראומה קולקטיבית זו משפיעה על הדורות הבאים, היא נקראת טראומה בין-דורית.
לדוגמה, אם יהודים חווים מתח קיצוני או מפתחים דפוסי התנהגות הישרדותיים, אף על פי שנולדו לאחר תום השואה, ניתן יהיה לזהות זאת כטראומה בין-דורית.
טראומה בין-דורית היא חוויה קולקטיבית המשפיעה על קבוצות של אנשים בשל זהותם התרבותית (למשל, אתניות, לאום או זהות דתית).
בגלל אופיו הקולקטיבי של המושג, המונח אינו מתייחס בדרך כלל למשפחות בודדות.
עם זאת, באופן מעשי תופעות של טראומה בין-דורית נצפות גם במקרים של קרבנות של התעללות מינית או פיזית בילדותם, שלא רק השורדים הישירים מהטראומה, אלא גם בני הדורות הבאים עלולים לפתח הפרעת הדחקה פוסט-טראומטית מורכבת.
תחום מחקר זה צעיר יחסית, אך התרחב בשנים האחרונות.
המנגנון להעברת טראומה עשוי להיות מועבר חברתית (למשל, דרך התנהגויות נלמדות), דרך השפעות הלחץ לפני הלידה, או אולי דרך שינוי אפיגנטי הנגרם על ידי מתח.
ניתן לחלק את ההעברה בין ההורה לילד ל-5 מדדים: תקשורת, קונפליקט, לכידות משפחתית, חום הורים ומעורבות הורית.
לדוגמה, רמות גבוהות של מתח אימהי נמצאו בקורלציה ישירה לתפקוד משפחתי חלש ובעקיפין להתנהגות חריגה בקרב ילדים.
התסמינים השכיחים בילדים כללו דיכאון, התנהגות אנטי-חברתית, עבריינות והתנהגות מפריעה בבית הספר.
חלק מהילדים חוו העברה ישירה שבה הטראומה שלהם נבעה מהאינטראקציות והיחסים עם הוריהם, בעוד שאחרים חוו העברה עקיפה שבה הטראומה שלהם נטועה בעיקר באשמה.
אלה שהושפעו באמצעות העברה ישירה היו בסבירות גבוהה יותר להתפרץ באמצעות מעשים פעילים, ואילו אלה שהושפעו באמצעות העברה עקיפה היו בסבירות גבוהה יותר לסבול מדיכאון, חרדה ואשמה.
התסמינים היו שונים גם על סמך מוצא אתני וסוג הטראומה המקורית.
שעבוד, רצח עם, אלימות במשפחה, התעללות מינית ועוני קיצוני הם כולם מקורות נפוצים לטראומה שמובילה לטראומה בין-דורית.
חוסר בטיפול גם מחמיר את התסמינים ועלול להוביל להעברה.
למשל, ניצולי התעללות מינית בילדים עלולים להשפיע לרעה על הדורות הבאים עקב טראומה לא פתורה בעבר.
זה יכול להוביל לתחושות מוגברות של חוסר אמון, בידוד ובדידות.
צאצאים של עבדים כשהם מתמודדים עם אלימות שמקורה בגזענות, מיקרואגרסיות או גזענות חיצונית, מגיבים כאילו הם מתמודדים עם הטראומה המקורית שהועברה אליהם דורית.
ישנם מגוון גורמי לחץ בחיי האדם שהובילו לתגובה הדומה ל-PTSD כגון חוויות גזעניות שונות, גורמי לחץ יומיומיים, אירועי חיים גדולים הקשורים לגזע, או גזענות או טראומות קולקטיביות.
פסיכולוגים הציעו טראומה פוטנציאלית בין-דורית גם לאחר אסונות טבע.
לאחר הוריקן קתרינה בניו אורלינס ב-2005, התושבים ראו עלייה דרמטית באלימות בין אישית עם שיעורי תמותה גבוהים יותר.
תופעה זו דווחה גם אצל צאצאיהם של תלמידים ילידים בבתי ספר ממלכתיים, עקב כך שהוצאו מהוריהם ומהמשפחה המורחבת וחסרו מודלים להורות.
לענישה על דיבור בשפת האם שלהם ולאיסור לתרגל טקסים מסורתיים הייתה השפעה טראומטית על תלמידים רבים.
טראומה בין-דורית זוהתה לראשונה אצל ילדים של שורדי שואה.
בשנת 1966, פסיכולוגים החלו לזהות כי קיים שיעור גבוה של ילדים של שורדי שואה שפונים למרכזי עזרה נפשית בקליניקות בקנדה.
הפסיכולוגית הלן אפשטיין, בעצמה דור שני לשואה, ראיינה קבוצה של ילדי השורדים וכתבה מאמר שאחר כך הפך לספר בשם "Children of the Holocaust" ב-1979. הנכדים של שורדי השואה הראו ייצוג יתר של 300% אחוז בקרב המופנים לקליניקות פסיכיאטריות בהשוואה לשיעורם באוכלוסייה.
מאז, תסמינים של טראומה זו זוהתה גם בקרב צאצאים של עבדים אפרו-אמריקאים, ניצולי הטבח באינדיאנים, פליטים, ניצולי מלחמות או אלימות קיצונית ועוד קבוצות נוספות שסבלו ממתח ולחץ קולקטיביים.
מעבר לממצאים הקליניים, קיימים גם ממצאים אפיגנטיים.
מחקר של רחל יהודה משנת 2016 - "מחקר גן טראומת השואה" - הצביע על האפשרות ששינויים אפיגנטיים שנבעו מהטראומה שעברו ניצולי השואה יכולים לעבור לצאצאיהם באמצעות.
מחקר ראשוני זה העלה את השאלה אם לטראומה קיצונית כמו השואה, ישנה השפעה אפיגנטית על אוכלוסיית הדור השני והשלישי לשואה.
טראזייה תומא זאי הוא כדורגלן איבוארי שמשחק בעמדת הקשר.
תומא נולד בדיבו שבחוף השנהב.
החל את הקריירה המקצוענית שלו ב-RC אביג'אן מליגת העל של חוף השנהב.
בחודש ספטמבר 2020 חתם תומא בניס מליגת העל הצרפתית, והושאל ללוזאן מליגת העל השווייצרית.
ב-6 בדצמבר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 0–4 לפ.צ.
ציריך במסגרת המחזור העשירי בליגה לעונת .
בסך הכל ערך 13 הופעות ליגה במהלך תקופת ההשאלה, ובתום העונה חתם בלוזאן על חוזה קבוע.
בעונת ערך 20 הופעות ליגה במדי המועדון, ולאחריהם שוחרר.
ב-7 בספטמבר 2022 חתם תומא בבית"ר ירושלים מליגת העל הישראלית לשנתיים בהם השתכר כ-200 אלף אירו בעונה וב-15 בנובמבר 2023 האריך את חוזהו בשנתיים נוספות.
ב-2 בפברואר 2024 הושאל עד לסיום העונה לקסימפאשה מליגת העל הטורקית.
ובעונה שלאחר מכן חתם בבורדו וב-11 בספטמבר 2025 חזר לישראל וחתם בהפועל רמת גן גבעתיים.
לזכותו ארבע הופעות במדי הנבחרת הצעירה עד גיל 20 של חוף השנהב, במהלך השתתפותה בטורניר טולון 2017.
טראומה משנית היא ההשפעה הנפשית שנגרמת למטפלים, הנמצאים בקשר רגשי קרוב עם שורדי טראומות.
אוכלוסיות בסיכון לטראומה משנית הם עובדים סוציאליים, פסיכולוגים, שוטרים, מגישי עזרה ראשונה.
יש המתייחסים למושג טראומה משנית באופן רחב יותר, וכוללים בו לא רק את אנשי המקצוע, אלא כל אדם הנחשף באופן לא ישיר לחומרים טראומטיים.
שחיקה (Burnout) היא מושג המתאר מצוקה רגשית במסגרת מקום העבודה.
שחיקה במקום העבודה נובעת כתוצאה מלחץ נוסף ומתת-הישגיות במקום העבודה, דבר המוביל לביצועים ירודים בעבודה.
טראומה מכלי שני (Vicarious Traumataization) טראומה המתרחשת על בסיס שינויים קוגניטיביים בתפיסתו של המטפל את עצמו, העולם והאחר.
שינויים תפיסתיים אלו, עלולים לגרום למטפל לפתח תסמינים פוסט-טראומטיים, כתוצאה מחשיפה מתמשכת במסגרת טיפול באדם שחווה טראומה.
חמלה הגורמת לתשישות (Compassion Fatigue) היא מושג מתייחס להפחתה ביכולת אמפתית של בעלי תפקידים המסייעים לאנשים המתמודדים עם סבל, דחק או טראומה (מטפלים, עובדים סוציאליים, מגישי עזרה ראשונה וכיוצא בזה).
על אף שטראומה משנית אינה מומשגת במדריך לאבחון וסטטיסטיקה של הפרעות נפשיות DSM-5, ניתן למצוא במדריך את הקריטריונים האבחנתיים להמשגה זו בתוך הפרק העוסק בהפרעת דחק פוסט-טראומטית הפרעת דחק פוסט-טראומטית.
על פי הקריטריונים הרלוונטיים חשיפה עקיפה דרך למידה על אירוע טראומטי שהתרחש לבן משפחה קרוב, חבר קרוב או חשיפה של אדם בצורה חוזרת ונשנית לפרטי האירוע הטראומטי- הם קריטריונים לאבחנת הפרעת דחק פוסט-טראומטית.
בדומה לכך, טראומה משנית מהווה "הדבקה טראומטית" של סביבתו הקרובה של נפגע הטראומה.
בדומה לסימפטומים האבחנתיים של הפרעת דחק פוסט-טראומטית, הסימפטומים של טראומה משנית מופיעים בצורה מעודנת יותר:
תסמינים חודרניים - חוויה מחדש של האירוע הטראומטי הבאה לידי ביטוי בזיכרונות, סיוטים ופלאשבקים.
תסמינים של הימנעות - הימנעות עיקשת ומאומצת מגירויים הקשורים לטראומה.
תסמינים של עוררות יתר ותגובתיות- רגזנות ודריכות יתר.
תעסוקה בתחום בריאות הנפש והרווחה
השכיחות של טראומה משנית היא 15% בקרב עובדים סוציאליים ו-19% בקרב מטפלים בבריאות הנפש המטפלים בחולים צבאיים.
מחקרים שנערכו בשנים האחרונות הראו כי טראומה משנית נפוצה בקרב פסיכותרפיסטים ומטפלים שעובדים עם נפגעי טראומה, כגון נפגעי אלימות והתעללות מינית, נערות מתבגרות במצוקה וילדים בסיכון.
עובדים סוציאליים, שנקראים לסייע ולטפל בילדים אשר ניצלו מהתעללות בילדות, במקרים של אלימות במשפחה, פשע אלים, אסונות, מלחמה וטרור - חשופים גם הם לסיכון מוגבר לחוות טראומה משנית.
מחקרים מצאו שקיים קשר חזק בין שחיקה לטראומה משנית בקרב אנשי מקצוע בתחום בריאות הנפש הנחשפים בעקיפין לטראומה, וכי ישנם מספר רב של גורמי סיכון שונים התורמים לסבירות לפתח טראומה משנית בקרב מטפלים המתראים עם נפגעי טראומה.
מטפלים עם היסטוריה של טראומה נוטים יותר לפתח טראומה משנית.
בנוסף, אנשים שיש להם פחות תמיכה בעבודה, כמו גם פחות תמיכה חברתית, נמצאים בסיכון גבוה יותר לפתח טראומה משנית.
לבסוף, ככל שמספר המטופלים שהמטפל מקבל גדל, כך גדל הסיכוי לפתח טראומה משנית.
מגישי עזרה ראשונה הם בין האנשים הראשונים אשר נוכחים באירוע רפואי/תאונה ומגישים עזרה ולעיתים קרובות אף הראשונים שנפגעים ונהפכים לקורבנות משניים בעצמם בעקבות אירועים טראומטיים.
בישראל, מגישי עזרה ראשונה ישראלים חיים ועובדים בתוך חברה הסובלת מעימותים צבאיים מרובים ותכופים כמו גם מטרור ממושך דבר אשר מגביר את הסיכון של עובדים אלו לפתח טראומה משנית בעצמם.
מחקר ישראלי מצא ש-62% מלוחמי האש המבצעיים סובלים מטראומטיזציה משנית.
אחיות ממספר תחומים מראות שכיחות גבוהה של טראומה משנית: בקרב אחיות אונקולוגיות נמצא שיעור של כ-38%, אחיות רפואה דחופה 25%, ובקרב אחיות מיילדות 35%.
נוסף על כך, עובדי מקצועות הרפואה נחשבים לאחת מקבוצות המקצוע הפגיעות ביותר לטראומה משנית, כאשר מעורבות רגשית וסבל החולים מהווים את מקורות הדיווח הנפוצים ביותר לדחק בקרב עובדי מקצועות הרפואה
ישנם הבדלים מגדריים בטראומה משנית בין נשים לגברים.
מחקרים מראים שנשים נוטות לפתח יותר טראומה משנית וגם לחוות את התסמינים הפוסט-טראומטיים בעוצמה גבוהה יותר.
הטענה היא שנשים יותר אמפתיות וקשובות לסביבתן ולכן יש סיכוי גבוה יותר לפגיעות ולהעברה פוסט-טראומטית לקרובים להן.
הפער בין נשים לגברים בולט גם באשר לסיכוי ההצלחה בהתמודדות עם הפרעת דחק פוסט-טראומטית כאשר לנשים יש סיכוי של כפי שניים מגברים ללקות בהפרעה.
תחושת הנטל ההורי והיפוך התפקידים
כאשר אדם מזדהה יתר על המידה עם הוריו הוא עלול לספוג מהם את מצבי הרוח, הקשיים ובין היתר את הטראומה ובכך להעצים את הסיכוי לפתח טראומה משנית.
הזדהות היתר ודאגת הילד להוריו גוררת התמודדות מוגברת עם הקשיים הפרטיים של ההורים.
עוד נמצא שאימהות נתפסו כמעבירות את הנטל ההורי באופן משמעותי יותר מאבות, אם כי גם לאבות הייתה השפעה על תחושת העברת הנטל.
החשיפה של אדם לטראומה של הקרובים לו עלולה ליצור טראומה משנית אצל אדם במידה ונעשית באופן בלתי מותאם.
כאשר חושפים ילד צעיר לנבכי הטראומה של ההורה, או כשמספרים על הטראומה במהלך תקופה משברית, הקושי בהתמודדות עם הדברים מצד הילד עלול לגרור התפתחות של טראומה משנית.
כמו כן, גם היעדר שיתוף של הסובבים עלול להוביל לטראומה משנית.
במצב זה, פעמים רבות האדם משלים פרטים מדמיונו לגבי האירוע הטראומטי, פרטים אשר לעיתים נלקחים למקומות השליליים ביותר ומעצימים את הסיכוי ללקות טראומה משנית.
תחום הטיפול בטראומה משנית אינו מצוי בקדמת השיח הציבורי וישנה בעיית מודעות בכל הנוגע לאפשרות לפתח תסמינים פוסט-טראומטיים רק על בסיס קרבה לאדם הסובל מפוסט-טראומה.
לכן, פעמים רבות המתמודדים עם טראומה משנית אינם מטפלים בקושי זה.
כאשר אדם סובל מפוסט-טראומה, סביבתו עלולה לסבול מטראומה משנית ועל מנת להימנע מכך, יש להקפיד על סגנון תקשורת נכון, חשיפה מותאמת לפרטי הטראומה, שמירה על סביבה תומכת וכיוצא בזה.
הקפדה על מעטפת נכונה עבור סביבתו של האדם הפוסט-טראומטי עלולה לצמצם משמעותית את הסיכוי לפתח טראומה משנית.
לאחר הופעת התסמינים הפוסט-טראומטיים במסגרת הטראומה המשנית, עיקר הטיפול המוצע דומה לטיפול בהפרעת הדחק הפוסט-טראומטית.
טראומה בין-אישית () מתייחסת לסוג של טראומה נפשית הנגרמת כתוצאה מאינטראקציות בין אנשים, ועלולה להוביל להתפתחות הפרעת דחק פוסט-טראומטית (PTSD).
במקרים של חשיפה כרונית ומתמשכת לטראומה מסוג זה, ייתכן ותתפתח להפרעת דחק פוסט-טראומטית מורכבת, הכוללת את תסמיני ה-PTSD יחד עם בעיות נוספות בתחומים התפתחותיים כגון ויסות רגשי ותפקוד בין-אישי.
נמצא כי למעלה ממחצית מהאירועים הגורמים לטראומה בין-אישית מתרחשים בקרב ילדים ובני נוער.
טראומה בין אישית ממשיכה להוות בעיה משמעותית בבריאות הציבור בארצות הברית, והיא גורמת למצוקה פסיכולוגית משמעותית ולפגיעה בתפקוד.
ארגון הבריאות העולמי זיהה שאחת מכל שלוש נשים נופלת קורבן לאלימות במשפחה.
חשיפה לאלימות של בני זוג גורמת לתוצאות פסיכולוגיות ונוירולוגיות שליליות רבות.
חניקה היא שכיחה באלימות בין אישית, והיא גורמת להפרעה בתפקוד מוחי ומובילה לפגיעה בזיכרון.
ההשלכות הראשוניות של החנק יכולות להיות אובדן הכרה ופגיעה מוחית קלה, בעוד שבעיות ארוכות טווח כוללות פגיעה נוירולוגית.
לפי מטה-אנליזה של תגובות לפי דיווח עצמי שנאספו בעיקר ממדגם של נשים.
נשים שנחשפו לאלימות של בני זוג נוטות לחוות אובדן הכרה, פגיעה מוחית קלה, פערים מוטוריים ופגמים בדיבור, אובדן זיכרון מלווה באי-פנייה לעזרה.
בגידה, המובילה להפרעת דחק לאחר בגידה
טראטוריה (באיטלקית: Trattoria) היא מוסד אוכל בסגנון איטלקי, פחות רשמי מאשר מסעדה אבל יותר רשמי מאוסטריה.
הטרטוריה נטועה במסורת האיטלקית, בעבר היא הייתה ללא תפריט מודפס, עם שירות מלצרים או ללא, היין הנמכר בדקנטר במקום בקבוק סגור והוא "יין הבית" על פי רוב.
המחירים נמוכים והתפריט צנוע אך עממי ושופע מאכלים ומתכונים אזוריים ומקומיים ולא לפי מטבח עילית.
לפעמים, האוכל מוגש בסגנון משפחתי, בשולחנות משותפים.
לחלופין, טראטוריה עשויה להציע גם איסוף עצמי.
מסורת זו דעכה בעשורים האחרונים.
טראטוריות רבות קיבלו על עצמם חלק מהמאפיינים של מסעדות, ומספקות מעט חוויות יחסית בסגנון הכפרי והמשפחתי הישן.
השם טראטוריה אומץ גם על ידי כמה מסעדות ברמה גבוהה.
המילה טראטוריה קשורה למונח הצרפתי traiteur (קייטרינג המספק אוכל לקחצת באיסוף עצמי).
היא נגזרת באיטלקית מ-tarre, שפירושה 'לטפל' (מהלטינית tractare / trahere, 'לאייר'), האטימולוגיה שלה נקשרה גם למונח הלטיני littera tractoria, שהתייחס למכתב המזמין אספקת מזון ומשקה לפקידים הנוסעים בענייני עסקים של האימפריה הרומית הקדושה.
טראזודון , הידועה גם בשמה המסחרי טרזודיל (Trazodil) היא תרופה נוגדת דיכאון, המשמשת לטיפול בהפרעת דיכאון קליני, הפרעות חרדה ונדודי שינה.
התרופה היא תרכובת פניל-פיפרזין מקבוצת SARI .
התרופה אסורה לנשים בהריון או בזמן הנקה.
תופעות הלוואי השכיחות כוללות: פה יבש, תחושת עילפון, תת-לחץ דם תנוחתי, הקאות וכאבי ראש.
תופעות לוואי חמורות יותר עשויות לכלול: התאבדות, מאניה, הפרעת קצב לב ופריאפיזם.
טראזודון אושרה לשימוש רפואי בארצות הברית בשנת 1981. בשנת 2022 דורגה במקום ה-18 בארצות הברית ברשימת תרופות המרשם הנפוצות, עם מעל 27 מיליון מרשמים עבורה.
השימוש העיקרי בטראזודון הוא טיפול בדיכאון חד קוטבי עם או בלי חרדה.
ממחקרים שונים עלה שהיעילות נוגדת הדיכאון של טראזודון דומה לזו של אמיטריפטילין, דוקספין ומיאנסרין.
לטראזודון יש פעילות אנטיכולינרגית מינימלית, ולכן הוא מתאים במיוחד לטיפול בחולים גריאטריים הסובלים מדיכאון.
בשלושה מחקרים כפולי-סמיות נמצא שלטראזודון יעילות נוגדת דיכאון הדומה לזו של תרופות נוגדות דיכאון אחרות בחולים גריאטריים.
אחת מתופעת הלוואי השכיחות של הטראזודון היא תת-לחץ דם תנוחתי, תופעה היכולה להוביל לסחרחורת ולנפילה, וכך עלולה להיות מסוכנת דווקא עבור חולים קשישים.
תופעת לוואי זו, יחד עם סדציה, הופכת לעיתים קרובות את הטראזודון לפחות מתאימה לקשישים, אך יש מחקרים התומכים בהעדפת טראזודון על פני תרופות אחרות כמו אמיטריפטילין דווקא לאוכלוסייה של הקשישים.
למרות חילוקי הדעות הטראזודון נמצאת בשימוש נרחב גם בקרב חולים גריאטריים הסובלים מדיכאון, מאגיטציה חמורה ונדודי שינה.
טראזודון במינון נמוך משמשת לטיפול בנדודי שינה ומחקר רוחב המסכם 45 מאמרים שונים סיכם כי היא יעילה ובטוחה להתוויה זו, אם כי אינה מאושרת למטרה זו על ידי מנהל התרופות האמריקאי ולכן נחשבת "אוף לייבל".
טראזודון משפיעה על רמת הסרוטנין ועל תפקוד ההיסטמין במוח ועל ידי הגדלת השפעתם של כימיקלים אלו במוח, טראזודון עוזרת להרדמות מהירה, להפחתת יקיצות ליליות ולהארכת משך השינה.
טראזודון מתאימה לטיפול בנדודי שינה הקשורים לתרופות נוגדות דיכאון.
במקרה כזה בנוסף לטיפול בנדודי השינה היא מחזקת את הטיפול נוגד הדיכאון.
טראזודון ניתנת בתכיפות גבוהה כתרופה לנדודי שינה, בתחילת שנות ה-2000 הייתה זו התרופה השנייה ברשימת התרופות שנרשמו לנדודי שינה, וזה אף על פי שרוב המחקרים על טראזודון לטיפול בהפרעות שינה היו באנשים הסובלים מדיכאון.
בטיפול בהפרעות שינה טראזודון נמצאת בקו הטיפול הראשון בגלל ההשפעה הטובה שיש לה על השינה ובכלל זה השפעתה הטובה על מבנה השינה והיעדר השפעות אנטיכולינרגיות.
היא יעילה במיוחד לאינסומניה הנגרמת על ידי דיכאון או שימוש בתרופות.
על אף היתרונות של הטראזודון בטיפול בהפרעות שינה ייתכנו תופעות לוואי כגון: אי שקט נפשי בבקר, ישנוניות בשעות היום, ליקויים קוגניטיביים ומוטוריים ותת לחץ דם תנוחתי.
טראזודון יכולה לחזק זקפה הנגרמת מגירוי מיני ולכן יכולה לשמש להארכת זמן הזקפה בחלק מהגברים הסובלים מהפרעה בזקפה.
טראזודון גם מקושרת לסיכון מוגבר לפריאפיזם.
למרות שטראזודון אושרה לשימוש רק כנגד דיכאון קליני, לעיתים קרובות היא משמשת מחוץ להתוויה לטיפול בהפרעות חרדה כמו: הפרעת חרדה מוכללת, הפרעת פאניקה, הפרעת דחק פוסט-טראומטית והפרעה טורדנית-כפייתית.
השימוש בטראזודון בהפרעות חרדה עדיין לא נחקר ואינו בהתוויה חד משמעית.
נראה שהיתרונות לטיפול בטראזודון בהפרעה טורדנית כפייתית הם מתונים.
טראזודון שימשה לטיפול בהפרעות שינה ובסיוטים הקשורים בהפרעה פוסט טראומטית.
טראזודון גם נמצאה יעילה כטיפול כנגד המתח והחרדה הקשורים לחרדה מוכללת (GAD).
שילוב עם נוגדי דיכאון אחרים
טראזודון יכולה לשמש כחיזוק לנוגדי דיכאון מקבוצות התרופות המעכבות ספיגה חוזרת סלקטיבית של סרוטונין (SSRI) ומעכבי ספיגה חוזרת של סרוטונין ונוראפינפרין (SNRI) ובכך להקטין את שכיחות תופעות הלוואי.
טראזודון יכולה להיות שימושית להקטנת האגיטציה אצל ילדים הסובלים מאגיטציה חמורה עם מגבלות התפתחותיות.
טראזודון נמצאה יעילה במבוגרים עם דמנציה.
נעשה שימוש בטראזדודון כנגד דיכאון בפציינטים עם סכיזופרניה.
טראזודון שימשה לטיפול בדיכאון קצר טווח בחולי סכיזופרניה, לטיפול בחרדה וכטיפול משלים בהתמכרות לאלכוהול.
מנגנון תגובות דחק (סטרס) ומערכות הגוף המושפעות על ידו זהות בבני אדם וברפואה ווטרינרית.
ישנן עדויות לשימוש בטראזודון לטיפול בכלבים וחתולים על מנת להפחית חרדה ודחק, לשפר שינה ולייצור סדציה, אם כי במחקר משנת 2018, לסלי סין טוענת כי עדיין נדרש מחקר נוסף בנושא תופעות לוואי, השפעה לאורך זמן ומשטר הטיפול האופטימלי.
טראזודון היא מעכבת חלשת של ספיגה חוזרת של סרוטונין ואנטגוניסטית חזקה של קולטני סרוטונין 5-HT2A ו-5-HT2C.
לטראזודון יש מטבוליט פעיל - mCPP.
המטבוליט הוא אגוניסט של קולטני 5-HT2C.
ההשפעות השליליות של טראזודון מתווכות בחלקן על ידי α1-אנטגוניזם של קולטן אדרנרגי.
טראזודון פותחה באיטליה, בשנות ה-60, על ידי מעבדות המחקר של אנג'ליני, כתרופה נוגדת דיכאון מהדור השני.
היא פותחה על פי השערת הכאב הנפשי, אשר נבעה ממחקר על חולים ואשר שיערה כי דיכאון מג'ורי קשור לירידה בסף הכאב.
בניגוד לרוב התרופות נוגדות הדיכאון האחרות שהיו זמינות בזמן פיתוחה, לטראזודון השפעה מינימלית על קולטנים כולינרגיים מוסקריניים.
טראזודון קיבלה פטנט ושווקה במדינות רבות בכל רחבי העולם, ואושרה על ידי מינהל המזון והתרופות (FDA) בשנת 1981. זו התרופה נוגדת הדיכאון הראשונה שאינה טריציקלית (שאינה מעכבת מונואמין אוקסידז) שאושרה בארצות הברית.
טראזודון עוברת מטבוליזם בכבד על ידי האנזים CYP3A4 המצוי בעיקר בכבד ובמעי.
תרופות שמעכבות CYP3A4 יכולות להעלות את רמות הטראזודון ובעיקר את המטבוליט העיקרי שלו mCPP, דבר שיכול להוביל לעליה בתופעות הלוואי.
שילוב בין טראזודון ותרופות נגד דיכאון ממשפחת מעכבי מונואמין אוקסידאז כמו פנלזין, סלג'ילין ולינזוליד (או נטילה בלא להמתין כשבועיים בין השניים) נחשב כמעלה את הסיכון לתסמונת סרוטונין, תסמונת מסכנת חיים.
מחשש לתסמונת סרוטונין, יש להיזהר במתן משולב של טראזודון עם תרופות מעלות סרוטונין אחרות, כמו: בוספירון, פנטאניל, ליתיום, ליפטופאן, ותרופות נגד מיגרנה.
שימוש עם נוגדי דיכאון אחרים
טראזודון ניתנת לעיתים קרובות בשילוב עם תרופות נוגדות דיכאון אחרות למשל - מעכבי ספיגה חוזרת סלקטיביים של סרוטונין (SSRI) או מעכבי ספיגה של נוראפינפרין וסרוטונין (SNRI), כדי להגביר את השפעתם כנוגדות דיכאון וחרדה ולהפחית תופעות לוואי כמו הפרעות בתפקוד המיני, חרדה ונדודי שינה.
תרופות אלו משפיעות על רמת הסרוטונין כחלק ממנגנון הפעולה שלהן וכך גם הטראזודון ולכן השילוב מעלה את הסיכון להרעלת סרוטינין.
תרופות נוגדות דיכאון ממשפחת נוגדי דיכאון טריציקלים (כמו אמיטריפטילין), תרופות מעכבות מונואמין אוקסידאז (כמו סלג'ילין) וכן אופיואידים - כולן מעלות במנגנון הפעולה שלהן את הסרוטונין וכך מעלות את הסיכון להרעלת סרוטינין כשהן נלקחות יחד עם טראזודון.
שילוב טראזודון עם תרופות נגד דיכאון מסוג מעכבי ספיגה חוזרת סלקטיביים של סרוטונין ומעכבי ספיגה חוזרת של נוראפינפרין וסרוטונין יכולות להעלות את הסיכון לדימומים.
תרופות שמעלות את רמת הטראזודון בדם
יש תרופות שעלולות לחסום אנזימי כבד האחראים על פירוק הטראזודון, וכך מעלות את רמת הטראזודון בדם, כמו אינטרקונזול או פלוקונאזול.
שילוב עמן מעלה את הסיכון לתופעות לוואי.
ידועה אינטראקציה עם תרופות נוגדות דיכאון אחרות, למשל פלואוקסיטין כן ידועה אינטראקציה עם תרופות הגורמות להארכה של מרווח QT באק"ג, כמו תרופות לטיפול בהפרעת קצב, אבל גם תרופות לטיפול בסכיזופרניה ופסיכוזה, תרופות נוגדות דיכאון ותרופות נגד מלריה.
ידועה אינטראקציה עם אנטיביוטיקה ממשפחת המקרולידים, לדוגמה קלריתרומיצין ואריתרומיצין.
ידועה אינטראקציה עם תרופות לטיפול בנשאי HIV.
תרופות שמפחיתות את רמת הטראזודון בדם
גלולות למניעת הריון מפחיתות את רמת הטראזודון בדם ולכן יכולות לפגוע ביעילות הטיפול בעזרת תרופה זו.
מספר תרופות נגד פירכוסים כמו פניטואין, קרבמזפין ופנוברביטון יכולות לפגוע ביעילות הטיפול בטראזודון כיוון שהן פועלות להפחתת המינון שלו בדם.
תרופה נגד דיכאון המופקת מן הצמח פרע מנוקב (היפריקום פרפורטום) גם היא יכולה להפחית מיעילותה של טראזודון.
חומרים נוספים בעלי אינטראקציה עם טראזודון ופוטנציאל להעלאת סיכון לתופעות לוואי
מגוון תרופות נגד דיכאון, טרמדול נגד כאבים, תרופות מיגרנה ממשפחת הטריפטנים, תרופות נגד בחילות כמו אונדנסטרון ותרופות נגד פסיכוזה יכולות לקיים אינטראקציה עם טראזודון ובכך להגביר את הסיכון להרעלת סרוטינין.
תרופות שונות נגד מחלת פרקינסון יכולות להעלות את הסיכון ללחץ דם נמוך.
תרופות מדללות דם או נוגדות קרישה כמו קומדין (וארפרין) מעלות את הסיכון לדימומים, החל בדימום מהאף וכלה בדם בצואה או בשתן.
תרופות הרדמה ותרופות להרפיית שרירים גם הן בעלות אינטראקציה עם טראזודון.
גם אופיואידים, ברביטורטים, תרופות לחץ דם, מרפי שרירים ואפילו מלטונין המשולבים עם טראזודון יכול לגרום לישנוניות יתר.
מתן טראזודון במקביל לתרופות המורידות לחץ דם מעלה את הסיכון לתת לחץ דם בעמידה.
תרופות היכולות להשפיע על קצב הלב, כמו אמיודארון או כלורפרומאזין יכולות להעלות את הסיכון להפרעות קצב כאשר הן נלקחות יחד עם טראזודון.
גם תרופות ללא מרשם כמו נוגדי דלקת שאינם סטרואידים ממשפחת NSAID כמו איבופרופין ונפרוקסן מעלות את הסיכון לדימומים כשהן משולבות עם טראזודון.
לעומת זאת, לא ידועה אינטראקציה בין פרצטמול לבין טראזודון.
טראזודון מחזק השפעות של דיכוי מערכת העצבים המרכזית של תרופות ואלכוהול.
שתיית אלכוהול מעלה את הסיכון לישנוניות, לסחרחורות ולפירכוסים, ואף לבעיות לב.
טראזודון יכולה להעלות רמות של דיגוקסין ופניטואין, מה שעלול לגרום הרעלת דיגוקסין הכוללת בחילות, הקאות ושילשולים ואף לבעיות לב מסכנות חיים המתחילות בבלבול, סחרחורות ועד אבדן הכרה.
תופעות הלוואי השכיחות בטיפול בטראזודן הן: סדציה, תת-לחץ דם תנוחתי (orthostatic hypotension), סחרחורת, כאב ראש ובחילה.
תופעות לוואי אפשריות נוספות הן: יובש בפה, אי שקט בבטן.
אין קשר לתופעות אנטיכולינרגיות כמו: עצירת שתן, עליה במשקל, עצירות.
דווח על מקרים בודדים של קשר בין טראזודון להפרעות קצב באנשים עם הפרעה קודמת בקצב לב (התכווצויות חדריות מוקדמות או צניחה של המסתם הצניפי.
נויטרופניה עלולה להתפתח אך לרוב ללא משמעות קלינית.
במקרה שאדם מטופל בטראזודון סובל מכאב גרון או חום יש לשקול אפשרות של נויטרופניה.
טראזודון יכולה לגרום לתת-לחץ דם תנוחתי במהלך 4-6 שעות מלקיחת התרופה.
הסיכון עולה כשלוקחים במקביל תרופות המורידות את לחץ הדם, או במקרה שהמינון גבוה ונלקח ללא מזון.
מתן טראזודון עם מזון מאט את הספיגה ומוריד את שיא הריכוז בפלזמה, וכך מוריד את הסיכון לתת-לחץ דם תנוחתי.
פריאפיזם היא זקפה ממושכת בהיעדר גירוי מיני.
מדובר במצב רפואי מתמשך, בדרך כלל כואב, הנחשב למצב חירום רפואי.
תופעת לוואי נדירה זו מתרחשת אחת ל-100,000 גברים המטופלים בטראזודון.
לרוב היא מופיעה בחודש הראשון לטיפול, אך יכולה להתרחש עד 18 חודשים מתחילת הטיפול.
פריאפיזם יכולה לקרות בכל מינון.
במקרים אלו יש להפסיק את הטיפול בטראזודון.
זקפה כואבת או כזו הנמשכת מעל שעה היא סימן לכך שיש להפסיק את הטיפול מיידית ולבצע הערכה רפואית.
בטיפול חירום הצעד הראשון הוא הזרקה של אלפא1 אגוניסט אדרנרגי, כמו מטרמינול (Metaraminol) או אפינפרין (Epinephrine) לבסיס הפין.
התערבות כירורגית נדרשת בכשליש מהמקרים.
במקרים מסוימים נגרם נזק קבוע לתפקוד בזקפה או אפילו אימפוטנציה.
השימוש בטראזודון אסור לנשים הרות או מניקות.
יש לתת בזהירות לאנשים עם בעיה בתפקודי כבד או תפקודי כליה.
טראוויס נלסון הוא שחקן קנדי.
הוא ידוע בתפקידו בתור ריילי רוסו בסדרה הקומית של פריים וידאו, "האגם".
נלסון נולד ב-8 בספטמבר 1990 בפורט סנט ג'ון (אנ'), קולומביה הבריטית שבקנדה.
הוא החל את קריירת המשחק שלו ב-2009, כשערך את הופעת הבכורה שלו במשחק בסדרת הדרמה "Wild Roses".
בשנת 2010, נלסון ערך את הופעת הבכורה שלו בסרט העלילתי בסרט האימה טאקר ודייל נגד הרשע, בו גילם את צ'אק.
באותה שנה ערך את הופעת הבכורה שלו בסרט הטלוויזיה "Meteor Storm", בה שיחק בתפקיד בראד.
בשנת 2013, נלסון הופיע בתור ברנדון הסנר בסדרת הרשת הנרטיבית "Haunting Melissa", וחזר על תפקידו בסרט מותחן האימה "Dark Hearts" משנת 2014.
תפקיד הפריצה של נלסון הגיע ב-2019, כשהופיע בסרט הטלוויזיה הקומדיה הרומנטית Mistletoe Magic, בו גילם את מארק.
בשנת 2020, נלסון כיכב עם סלסט דז'ארדינס בסרטי הטלוויזיה המותחנים Obsession: Her Final Vengeance, Obsession: Escaping My Ex ואובססיה: Stalked by My Lover, שבהם גילם את בלייק קולינס.
עוד באותה שנה, שיחק נלסון בסדרה האינטרנטית "I Am Syd Stone", בה שיחק בתפקיד הראשי בתור סיד סטון.
כמו כן, באותה שנה, נלסון כיכב בסרט הטלוויזיה "Homemade Christmas" בתור קורט.
בשנת 2021 הופיע נלסון בתור אדי בסדרת דרמת הפשע "קלריס".
באותה שנה, נלסון כיכב בסרט הטלוויזיה "Secretly Santa" עם אלישיה דיה יוסיפוביץ'.
בשנת 2022, נלסון הופיע בתור תומאס בסרט הדרמה הקומדיה הרומנטית "Tehranto" לצדו של נוויד נגהבאן.
באותה שנה, החל נלסון לגלם את ריילי, מושא האהבה של הדמות הראשית ג'סטין, בסדרה הקומית "האגם" ששודרה בפריים וידאו.
בשנת 2024 גילם את ג'וזף גרייסון בסדרת הדרמה והמסתורין "Murdoch Mysteries" ברשת הטלוויזיה "CBC".
בשנת 2025 שיחק בסרט המותחן הפסיכולוגי,"דייט קטלני" בתור קונור.
Evilצ'אק2013חיבוק הערפד (אנ')טד2014Dark Heartsברנדון הסנר2018Running Behindסרט קצר
ג'מאל טראוויס מוטיאבה הוא כדורגלן אוגנדי המשחק בעמדת קשר הכנף בקבוצת ז'ירונדן דה בורדו מהליגה הצרפתית הרביעית ובנבחרת אוגנדה.
מוטיאבה גדל במחלקת הנוער של וייפרס, ובאוגוסט 2021 חתם על חוזה לשלוש שנים בווילה מליגת העל האוגנדית.
ב-30 בינואר 2024 הושאל מוטיאבה לא-זמאלכ מליגת העל המצרית, ובסך הכל ערך תשע הופעות ליגה במדי המועדון.
ב-2 באוקטובר 2024 חתם בז'ירונדן דה בורדו מהליגה הצרפתית הרביעית.
ב-9 בדצמבר 2021 ערך מוטיאבה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת אוגנדה, בניצחון 2-0 על נבחרת טנזניה במשחק ידידות.
טראומה נרתיקית היא פציעה בנרתיק.
הפציעה יכולה להיווצר במהלך לידה, תקיפה מינית או התרחשויות מקריות.
טראומה נרתיקית יכולה להתרחש כאשר חפץ מוחדר לנרתיק וגורם לטראומה חודרת, כתוצאה מחוויה מינית כואבת או התעללות מינית, או במהלך לידה נרתיקית וחתך חיץ.
אצל נשים מבוגרות, הנרתיק מוגן במידה רבה מפציעה בשל התפקוד המגן של כף הערווה והשפתיים החיצוניות.
לילדות, לעומת זאת, אין שכבת שומן כזו להגנה על הנרתיק.
אצל ילדות, טראומה נרתיקית עלולה להגרם כתוצאה מפציעה משטחית.
ברוב המקרים, למרות המצוקה שנגרמת לנפצעת, הטראומה הנרתיקית אינה חמורה.