tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
נוסף לכך, הארה של מבני ציבור בעיר בתאורה מתחלפת, בשלל צבעים כדוגמת בניין עיריית באר שבע, בית יד לבנים, "גשר הצינורות", המיועד להולכי רגל ורוכבי אופניים, המחבר בין העיר העתיקה לשכונת נווה נוי ועוד.
המיזם זכה ב"אות העיצוב" מטעם המגזין הבינלאומי לאדריכלות ולעיצוב DOMUS, המחלקה לארכיטקטורה בבצלאל, הפקולטה לאדריכלות ובינוי ערים בטכניון, האיגוד הישראלי של אדריכלי הנוף, איגוד המתכננים בישראל, עמותת האדריכלים המאוחדים, מרכז השלטון המקומי, איגוד מהנדסי הערים ומשרד הבינוי והשיכון.
באר אברהם, הנמצא במפגש בין הרחובות דרך חברון ורחוב קרן קיימת לישראל.
במקום נבנה מרכז מבקרים חדש.
אנטיליה המחוברת לאמת מים בעיר העתיקה בבאר שבע שבכיכר רבין.
מתחם הסיטי פארק ע"ש לארי וליליאן גודמן, בסמוך לשדרות רגר, (מול יד לבנים ומול משכן הפיס לאמנויות הבמה).
במתחם אטרקציות מים שונות המתפרשות על פני שטח של שמונה דונם.
אגם מלאכותי המשתרע על פני 5,500 מ"ר, נמצא במרכזו של פארק הילדים, אליו הובאו בעלי חיים כגון דגי נוי וברווזים.
הפארק כולל מתקני משחק, מתקני משחק נגישים לבעלי צרכים מיוחדים, הצללות, אמפיתיאטרון, מפל מים, מתקן אומגה, מתחם אוניות פיראטים, שביל אופניים, שביל הליכה ואטרקציות נוספות.
מזרקה בכניסה הצפונית של באר שבע, במפגש הרחובות שדרות רגר, הצדיק מירושלים ודרך אביטל אביגדור
מזרקה בגן שפריר, בסמוך לעיריית באר שבע ולשדרות שז"ר
מזרקת כדור הארץ - בכניסה לבית חולים סורוקה ברחוב וינגייט.
מזרקה בדמות אבן ענקית כדוגמת כדור הארץ, אשר מסתובבת באמצעות זרם המים
מזרקה בכיכר המכללות בשכונה א' במפגש הרחובות, רחוב ביאליק ורחוב תל חי
מזרקה ברחבת הקונסרבטוריון העירוני והספרייה העירונית
מזרקה במפגש הרחובות, שדרות ירושלים ורחוב בית לחם, בסמוך לבית החייל
מזרקה בכיכר רבין שבעיר העתיקה בבאר שבע
מזרקה בכיכר JNF, טיילת אימבר, במפגש הרחובות, שדרות נפתלי הרץ אימבר ורחוב כפר דרום
מזרקה במפגש הרחובות, שדרות נפתלי הרץ אימבר ורחוב הרב מישאל דהן
מזרקה בכניסה המערבית של באר שבע, במפגש הרחובות שדרות טוביהו ושדרות יגאל ידין
מזרקה בין השכונות נווה זאב ושכונה ט', בסמוך לדרך ג'ו אלון ורחוב יריחו, בגן מיכה טלמון
מזרקה בשכונת נחל עשן בצומת הרחובות החשמונאים ואגוז
שתי מזרקות בחזית הגראנד קניון
מזרקה בכיכר קלוז' נפוקה, במפגש הרחובות, שדרות הערים התאומות, פרופסור גבריאל טרק ופרופסור יוסף שטרן
מזרקה בכיכר נאוי, ברחבה שלפני תחנת הרכבת.
מפל צבעי הקשת, ככר מונטריאול בשכונת רמות במפגש הרחובות, דרך אביטל אביגדור, שדרות לוי אשכול ורחוב המדע
מפל פסיפס המים, במפגש הרחובות שדרות יוהנה ז'בוטינסקי ורחוב חטיבה שמונה, בכניסה המערבית של שכונת נווה זאב
במסגרת מיזם נווה המדבר העירוני, התקיים בבאר שבע, לראשונה בישראל, ב-2 במאי 2013, מרוץ לילה זוהר בשם "באר-שבע GLOW" שבמהלכו רצו המשתתפים עם חולצות זוהרות, אטרקציות ואלמנטים נוספים שחולקו לרצים ולמעודדים, במסלול מואר בצבעי אולטרה ושילוט זוהר.
המירוץ התקיים בשעות הערב, אחר השקיעה.
הוא החל במיזם המזרקות המוארות סיטי פארק הסמוך לבניין עיריית באר שבע, ארך עשרה ק"מ וכלל במסגרת המסלול רבות מהמזרקות והכיכרות הזוהרות ומלאות הצבע.
במירוץ השתתפו כ-6,000 רצים ורבבות מעודדים.
ראש העיר הכריז כי בכוונתו לקיים את המירוץ באופן שנתי.
נווה עצלנות (באיסלנדית: Latibær, באנגלית: LazyTown) היא תוכנית טלוויזיה איסלנדית לילדים.
הסדרה נוצרה על ידי מאגנוס שבינג, אתלט ומפיק שגם מככב בתוכנית בתור ספורטקס.
התוכנית נועדה לעודד אורח חיים בריא ופעילות גופנית.
התוכנית צולמה באנגלית, אך דובבה ליותר מ-12 שפות אחרות (כולל עברית) ושודרה ביותר מ-100 מדינות.
כ-52 פרקים הופקו בין השנים 2004 ל-2007 לשתי העונות הראשונות של הסדרה.
בארצות הברית שודרה הסדרה בערוצים ניקלודיאון וניק ג'וניור.
ב-2011 רכש ערוץ Universal Kids את זכויות השידור.
באותה שנה רכשה חברת Turner Broadcasting System Europe את LazyTown Entertainment והזמינה את העונה השלישית והרביעית של הסדרה.
הסדרה הניבה גם סדרת בת בשם "נווה עצלנות אקסטרה" המיועדת לקהל צעיר יותר, שהוצגה בישראל כעונה השנייה.
לנווה עצלנות אקסטרה יש גרסה נוספת בשם "נווה עצלנות: זמן אקשן", בסדרה הזאת שאר הקטעים נותרו אותו הדבר, אך השורה האחרונה בפתיח שונתה, נוצר לוגו חדש לסדרה וכל הקטעים של זיגי צולמו מחדש כשמאחוריו מסך ירוק וקטעים של ילדים או פעלולנים מבצעים פעולות מסוימות מוצגים.
נוצרה סדרת בת נוספת הבלעדית לערוץ Sprout בשם "The Super Sproutlet Show", אשר מציגה דמות חדשה מקורית של ספראוט בשם "בין", הרוצה להפוך לגיבורת על אמיתית בעצמה יום אחד.
אחרי הסדרה, השחקנית של בין, קלואי לאנג, שיחקה את סטפני בעונות 3-4 של הסדרה המקורית.
הסדרה זכתה להצלחה רבה בישראל.
שלוש דמויותיה הראשיות הופיעו בתפקיד מרכזי במופע הראשון של "מותק של פסטיבל", כמו כן פותחו על ידי קומפדיה שני משחקי מחשב חינוכיים שמבוססים על הסדרה.
מגנוס אולפסון (ראש העיר ב"קדימה נווה עצלנות!", "רובי רקב בנווה עצלנות" ו"חג המולד בנווה עצלנות"), ויגדיס גונרסדוטיר (טריקסי ב"רובי רקב בנווה עצלנות" ו"חג המולד בנווה עצלנות") ורונר פרייר גיסלסון (פיקסל ב"רובי רקב בנווה עצלנות" ו"חג המולד בנווה עצלנות") דיבבו את הדמויות שלהם בדיבוב האיסלנדי של סדרת הטלוויזיה.
בגרסה הבריטית, השחקנים מאגנוס שבינג (ספורטקס), מתיאס מתיאסון (קול השירה של ספורטקס), ג'וליאנה רוז מוריאלו (סטפני, עונות 1-2 + אקסטרה), סטפן קארל סטפנסון (רובי רקב), קלואי לאנג (סטפני, עונות 3-4), דייוויד מת'יו פלדמן (מילפרד לב-טוב), ג'ולי ווסטוורד (בסי ברברת) ועוד כמה שחקנים אורחים של הסדרה דיבבו את הדמויות שלהם בעצמם.
בשתי העונות הראשונות של הדיבוב הבריטי, שרה בורג'ס דיבבה את סטינג'י (במקום את טריקסי) ובשתי העונות האחרונות של הדיבוב הבריטי, ג'ולי ווסטוורד דיבבה את סטינג'י (בנוסף לגברת ברברת).
פרק 8 מעונה 4, "הקוסם מארץ עצלנות", לא דובב בדיבוב הבריטי, ותמיד שודר בבריטניה עם הדיבוב המקורי לצד כל הפרקים האחרים המדובבים.
הפרקים "LazyTown's Surprise Santa" ו-"The Holiday Spirit" לא דובבו לעברית ולא שודרו בישראל מכיוון שהיהודים לא נוהגים לחגוג את חג המולד, ומכיוון שלערוץ הופ!
יש חוקים האוסרים עליהם לשדר תכנים הקשורים לחגים לא יהודים, דבר שגם השפיע על הדיבוב לעברית של הפוני הקטן שלי: חברות היא קסם.
אחרי עונה 2 ונווה עצלנות אקסטרה, אורית אמיר (זיגי) וחן חגי (סטינג'י) החליטו לעזוב את תעשיית הדיבוב, אורית הוחלפה בלורן סביר לשתי העונות האחרונות, וחן חגי הסכים לחזור לדיבוב רק בשביל לדבב את סטינג'י, ולאחר עונה 4 פרש שוב.
אחרי עונה 4, החליט דניאל אפרת (פיקסל) להפסיק לדבב דמויות, אך המשיך לביים ולתרגם דיבובים.
הסדרה מתמקדת בשכונה רדומה וחסרת אירועים הנקראת "נווה עצלנות" שהאתלטיות של תושביה מתעוררת עם הגעתה של תושבת חדשה בשם סטפני המעודדת ומקדמת תרבות ספורט ובריאות בקרב התושבים.
מלבד סטפני, התושבים מושפעים מגיבור מקומי בשם ספורטקס .
עם זאת, ישנו תושב נוסף בנווה עצלנות בשם רובי רקב החי במאורה וזומם לסכל את פעילויות הספורט של תושבי השכונה כדי להחזיר את נווה עצלנות למצבה הרדום.
ספורטקס 10 (Sportacus) (מאגנוס שבינג/איסלנדית + אנגלית/מתיאס מתיאסון - קול השירה האנגלי והאיסלנדי של ספורטקס/אורי אומנותי/דדי זהר - קול השירה של ספורטקס בגרסה העברית של !Let's Go) - גיבור מקומי וספורטיבי החי בצפלין משוכלל.
בסדרה מסופר שלפניו היה גיבור מקומי אחר (בעל המספר 9 בחליפתו) עד שהוא הופיע.
ספורטקס מטיף לפעילות ספורטיבית, אכילה נכונה, אורח חיים תקין וחברות בין תושביה של נווה עצלנות.
ספורטקס נכון לעזור כאשר רובי רקב מאיים על תושבי השכונה.
שמו מהווה הלחם בסיסים של המילה "ספורט" ושל שמו של הלוחם הרומי ספרטקוס.
ספורטקס פותח כל פרק בקטעים משלו בספינת האוויר (פרט לפרק "הפנתר הסגול-חלק ב").
סטפני (Stephanie) (שלבי יאנג, פיילוט שלא שודר/ג'וליאנה רוז מוריאלו, עונות 1–2 + אקסטרה/קלואי לאנג, עונות 3–4/אולוף קריסטין אורסטינסטדר, קול בלבד, איסלנדית/ליאנה עיון, קול בלבד, עברית) - תושבת חדשה ורודת שיער ומלבוש המנסה לשנות את תדמיתה הישנונית של העיר ומקדמת פעילות ספורטיבית ואחדות בין התושבים.
אוהבת לשיר ולרקוד ואף זכתה בתחרויות ריקוד בעבר.
די מיומנת בבניית מגדלי קלפים.
על פי מספר מקורות, שם המשפחה של סטפני הוא Splitz, מהמילה האנגלית Split ("שפגט").
מבצעת את השיר "בינג באנג" בסיום כל פרק (פרט לפרקים "ספורטקס בתנועה!" ו"הפנתר הסגול-חלק א").
סטפני כמעט השתתפה בכל הפרקים (פרט לפרק "פיקסלפיקס" שבו משמשת כדמות "אורחת").
רובי רקב (Robbie Rotten) (סטפן קארל סטפנסון, איסלנדית + אנגלית, עונות 1-4+ אקסטרה/יורם יוספסברג) - הנבל הראשי בנווה עצלנות המנסה להחזיר את צביונה הישנוני של השכונה.
רובי הוא אמן תחפושות החי במאורה.
הוא זמר והאיש הגבוה ביותר ב'נווה עצלנות'.
במאורתו יש לו מגוון גדול של תחפושות וטכנולוגיה מתקדמת ומשתמש במניפולציות מתוחכמות כדי לרפות את ידיהם של התושבים ולמנוע מהם לעסוק בפעילויות ספורטיביות וחברתיות ובין היתר לגרש את ספורטקס מהעיר.
עם זאת, רובי מנסה לזכות בתהילה שלא מגיעה לו ביושר.
בסוף כל פרק, לאחר שהובס בידי ספורטקס, מופיע רובי בקטע קצר משלו (פרט לפרקים "מובס", "הצופים העצלנים","ממתקים ממתקים","יום ספורט" ו"הפנתר הסגול-חלק א").
זיגי (Ziggy) (גודמונדור תור קרסון, איסלנדית + אנגלית אמריקאית/לורן פרסול, קול בלבד, אנגלית בריטית/אורית אמיר, קול בלבד, עברית, עונות 1-2 + אקסטרה/לורן סביר, קול בלבד, עברית, עונות 3-4) - התושב הצעיר ביותר בנווה עצלנות (על פי האתר המקורי של נווה עצלנות, זיגי בן 6).
זיגי אוהב לאכול סוכריות, בעיקר טופי.
לאחר שסטפני הגיעה לעיירה, זיגי לומד כי יש לחיים להציע יותר מאשר מתוקים.
אף על פי שכעת הוא ספורטיבי יותר, הוא עדיין נהנה מממתקים וניתן לראות אותו מחזיק בידו סוכרייה על מקל.
על פי מספר מקורות, שם המשפחה של זיגי הוא Zweets, מהמילה "ממתקים" (Sweets) באנגלית.
זיגי השתתף בכמעט כל הפרקים (פרט לפרק "נבחרת החלומות של רובי").
פיקסל בונה כל מיני מכשירים שיעזרו לו להימנע מלבצע עבודה ידנית.
פיקסל הוא המייצג את חסרונות הטכנולוגיה אל מול פעילות ומשחק בחוץ.
בסוף הפרק "פיקסלפיקס" מבצע את השיר "בינג באנג" יחד עם סטפני (למרות היעדרותה מהפרק).
על פי מספר מקורות, ביניהם האתר המקורי של הסדרה, שם המשפחה של פיקסל הוא Hyperbyte.
סטינג'י (Stingy) (ג'ודי אייכלברגר, אנגלית אמריקאית/שרה בורג'ס, קול בלבד, אנגלית בריטית, עונות 1-2/ג'ולי ווסטווד, קול בלבד, אנגלית בריטית, עונות 3-4/פוהלור סיגורוסון, קול בלבד, איסלנדית/חן חגי, קול בלבד, עברית) - ילד בן 8 (חוגג את יום הולדתו ה-9 בנווה עצלנות אקסטרה), רכושני ואנוכי.
סטינג'י משתתף במשחקי החבורה, אך תמיד דואג לרכושו, בעיקר למכוניתו ולקופת החיסכון שלו, פיגי.
יכול לשלוט בבס, במפוחית, בסקסופון ובמקליט.
ובנוסף לכך הוא גם יכול לשיר, אם כי נראה שרובי רקב לא אוהב את השירה שלו (רובי רקב בפרק "פיקסלפיקס": "יש ילדים שעדיף לראות, לא לשמוע").
לעיתים מרכיב משקפי קריאה החל מעונה 2, אם כי ג'ודי אייכלברגר אישר שהוא מרכיב אותם רק כדי להיראות חכם יותר.
על פי מספר מקורות, שם המשפחה של סטינג'י הוא Spoilero, מהמילה "מפונק" (Spoiled) באנגלית.
סטינג'י מעריץ את הגישה חסרת הדאגות של טריקסי, אך הוא מקנא ביכולת המנהיגות שלה.
הוא מתרשם מהמחשבים והגאדג'טים של פיקסל, לא יכול להבין את נדיבותו של זיגי, ובעוד שהוא מאוד מחבב את סטפני, הוא מוטרד מכך שחוסר הדאגה שלה לדברים מהותיים נראה בבירור.
הוא מרגיש שהרכוש "עושה את האיש".
טוען שכל נווה עצלנות שייכת לו, על אף שבפרק "בעיית אשפה", המופיע בעונה 2, הוא אומר לראש העיר "תסתכל על העיר שלי...
מפחד מרוחות רפאים, מהזאב הרע והגדול שבסיפור של "שלושת החזירים", ומהאביר הסגול והדרקון שלו.
הוא גם מפחד מהכלב הרובוטי של רובי, עד כדי כך שהוא נצמד לטריקסי.
מול ביתו יש פסל של חזיר.
השיר המועדף עליו נקרא: "זה שלי", לפי מה שהוא אמר בפרק "הלהיטים הגדולים של נווה עצלנות".
דמותו משמשת כדמות "אורחת" בפרקים: "זאפ וזהו!", "שלט רחוק" ו"פיקסלפיקס".
טריקסי (Trixie) (שרה בורג'ס, אנגלית אמריקאית, עונות 1-2 + אקסטרה/איימי גארסיה, אנגלית אמריקאית, עונות 3-4/ ג'ואנה רויס, קול בלבד, אנגלית בריטית/ויגדיס גונרסדוטיר, קול בלבד, איסלנדית/שרון שחל, קול בלבד, עברית) - עושת צרות שובבה שאוהבת לשחק עם כולם.
טריקסי קוראת לסטפני "ורודונת" (באנגלית "Pinky", בגלל לבושה ושיערה הוורוד) כאשר היא מנסה למשוך את תשומת לבה.
היא אוהבת לצייר שפם על תמונותיו של ראש העיר.
טריקסי היא הדמות היחידה בסדרה שביתה אף פעם לא מוצג בשום פרק, ואיימי גארסיה צחקה בראיון בשנת 2021 על זה שלטריקסי "אין בית".
על פי מספר מקורות, שם המשפחה של טריקסי הוא Troubleby, מהמילה "צרות" (Trouble) באנגלית.
דמותה משמשת כדמות "אורחת" בפרקים: "ממתקים ממתקים", "זאפ וזהו!" ו"פיקסלפיקס"
ראש העיר מילפורד לב-טוב (Mayor Milford Meanswell) (דייוויד מת'יו פלדמן/מאגנוס אולפסון, קול בלבד, איסלנדית/אלי לולאי, קול בלבד, עברית) - דודה של סטפני וראש עיריית נווה עצלנות.
מאוהב בגברת ברברת, אף שאינה תמיד מחזירה לו אהבה ולרוב מנצלת אותו לעבודות הבית.
משמש כדמות אבהית לסטינג'י בנווה עצלנות אקסטרה.
בסי ברברת (Bessie Busybody) (ג'ולי ווסטווד/גודפינה רונרסדוטיר, קול בלבד, איסלנדית/שירילי דשא, קול בלבד, עברית) - מזכירת ראש העיר.
משמשת כדמות אימהית לילדי נווה עצלנות, אם כי היא לא תמיד זוכרת את שמם במדויק (לדוגמה, בפרק "יום צחצוח שמח", היא קוראת לזיגי בשם "ציגי", ובאנגלית "Wiggy").
שרה בכל שנה בפסטיבל ימי הביניים של נווה עצלנות.
ידועה גם בתור טבחית מעולה בנווה עצלנות.
ספינת האוויר (ברינהילדור גודמונדסדוטיר - קול באנגלית, נווה עצלנות וקול באיסלנדית, נווה עצלנות ונווה עצלנות אקסטרה/קרוליין דלטון - קול באנגלית, נווה עצלנות אקסטרה/אורנה כץ - קול בעברית) - הבית של ספורטקס.
מילים/פקודות מסוימות של ספורטקס יכולות להפעיל תכונות ייחודיות בספינה; אם ספורטקס אומר שם של סוכריית טבע, הספינה משגרת אותה אליו (במידה והיא במלאי.
כדי להפעיל את הספינה ואת המטוס הפרטי, ספורטקס צריך לדווש כמו באופניים.
בעונות 3-4 ספינת האוויר יכולה לדבר עם ספורטקס דרך צמיד היד שלו.
קולות במחשבים של פיקסל - שומר מסך הנותן לפיקסל "אזהרת הפסקה" ומזכיר לו לקחת הפסקה מהמחשבים ולצאת החוצה (אורי אומנותי), ספירה לאחור מ-3 (אורנה כץ), וספירה לאחור מ-10 (אלי לולאי).
גור חתולים - החתלתול הוא חתול צעיר שמוצא את עצמו תקוע בעץ לעיתים קרובות.
חתול זה מופיע ב"ד"ר רקבשטיין", "אבן הקריסטל", ו"ההחמצות הגדולות ביותר של רובי".
רובוטיקס - רובוט שרובי קונה על מנת שיהיה גיבור העל החדש במקום ספורטקס.
מופיע ב"רובוטיקס", "גביע נווה העצלנות", "The Holiday Spirit" (על לוח השנה של רובי), וב"זמן ללמוד".
אבא של סטינג'י - אביו של סטינג'י הוא דמות המוזכרת על ידי סטינג'י לעיתים קרובות.
בעלים של חנות פופולרית מאוד להשכרת וידאו.
תמונתו נראית בפרק "הפנתר הסגול - חלק א'", בביתו של סטינג'י (אם כי פניו בתמונה מכוסות), כאשר זיגי מסביר לסטינג'י על מוזיאונים, ובפרק "The Holidays Spirit", מאחורי סטינג'י, כאשר הוא מתעלף לאחר שהוא רואה את כל המתנות של סנטה קלאוס.
בשיר Nenni Niski נחשף כי סטינג'י גורם לאביו להחליף את כל מה שהוא הורס או שובר.
האיש הכי עשיר בנווה עצלנות.
Jives Junkfood (תמונות ובית בלבד) - ג'ייבס לא מתלהב מכלום; שום דבר לא מרגש אותו והוא מסתובב כאילו הוא הולך מתוך שינה.
ניתן לייחס זאת לסירובו לאכול דגים, בשר, פירות או שיבולת שועל, מה שלא משאיר אותו ללא אנרגיה.
בכל פעם שהוא אוכל משהו, זה נשנוש או כדורי קקאו.
חוסר אנרגיה זה מוביל לכך שכמעט ואין לו כוח; הוא מתעלף בקלות והתזונה הגזית שלו מובילה לכאבי רוח בלתי פוסקים.
ציור שלו נראה לפעמים על תמונות בספרי קומיקס (דוגמה: בפרק "גיבור העל החדש של נווה עצלנות", ניתן לראות תמונה שלו על שער של ספר קומיקס המונח על כיסא החופשה של סטינג'י.
הקומיקס מוצג כאילו "פיגי קורא אותו".) ביתו של ג'ייבס נראה בכל פרק בפתיח רגע לפני שרובי נופל לתוך המלכודת של עצמו.
ביתו מופיע גם בפרק "זאפ וזהו!", כאשר רובי משתיק ומקפיא את סטפני וזיגי.
ביתו ותמונתו נראות גם בעוד המון פרקים.
בפרק "אבן הקריסטל", זיגי קורא את הספר שלו.
בפרק "יום ראשון של קיץ", בתחילת השיר "שמש, חול, ומים", אחרי שזיגי אומר "אני אוהב לשחק!", אפשר לראות את סטפני קוראת ספר כלשהו, ולידה חפיסת חוברות קומיקס, בפסגת ערימה זו ניתן לראות ספר קומיקס של ג'ייבס, ובאותו השיר, בשורה השלישית ניתן לראות חוברת קומיקס של ג'ייבס בפעם השנייה.
הבגדים שלובש ספורטקס בפרק "ספורטקס הקטן" הם התייחסות לדמותו של ג'ייבס.
ג'ייבס היה אמור להיכנס גם לסדרת הטלוויזיה, אך דמותו בוטלה מסיבות לא ידועות.
דמותו מופיעה בסרטון בובות ה-Wit.
ג'ייבס מתואר בתור "בחור פאנקי" באתר של גודמנדור תור קרסון.
האנין התרנגול (גודמנדור תור קרסון/סטפן קארל סטפנסון - קול בלבד, סרטון בובות ה-Wit) - התרנגול מההצגה האיסלנדית "Glanni Glæpur í Latabær", בכל בוקר של נווה עצלנות ניתן לשמוע אותו מקרקר כדי להעיר את תושבי העיירה, שזה גם תפקידו היחיד, מכיוון שהוא כל כך עצלן.
הוא כל כך עצלן, שאם ירצו לתת לו פרס על עצלנותיו, הוא לא יבוא לקחת אותו.
קולו גם נשמע בכל פרק של נווה עצלנות אקסטרה, בכל פעם שהפתיח מתחיל.
דמותו נראית בפרק "ספורטקס מציל את הצעצועים" אם כי לא ברור למה הוא נמצא בתוך קן ציפורים, ולמה הוא מוצג דווקא כשראש העיר אומר "הציפרים מצייצות...".
בפרק "רקוב הזקן", בחלק הקדמי של הספינה של רובי, מוצג פסל בדמותו של האנין.
כמו ג'ייבס, גם הוא היה אמור להופיע בסדרת הטלוויזיה, אך דמותו נגנזה כאשר הוחלט לפנות לקהל צעיר יותר.
שם באנגלית שהוצע לדמותו הוא "Cock-A-Little-Do".
האנין מעשן, מה שמסביר את קולו המחוספס.
באותו הפרק רובי התחזה אליו.
אפשר לראות את רובי משתמש בכובע שלו במהלך שני הפרקים הבאים: "יום המשחק", במהלך השיר "אמן התחפושות", בשורה "והנה שוב החלפתי", ובפרק "ההחמצות הגדולות ביותר של רובי", שוב, במהלך השיר "אמן התחפושות", בשורה "והנה שוב החלפתי", שימוש חוזר מהפרק "יום המשחק".
בפרק "ממתקים ממתקים" רובי דחה את התחפושת שלו בטענה שהוא נראה בה זקן לטובת תחפושת הבלש.
מוזכר בפרק "איסוף גרוטאות", על ידי רובי רקב, אם כי בגרסה העברית האזכור לסנטה קלאוס מוחלף באזכור לאליהו הנביא.
למרות זאת, גם בגרסה העברית וגם בגרסה האנגלית מושמעת מוזיקה של חג המולד ברקע לאחר שרובי שואל "ציפיתם לאליהו הנביא?".
דמויות אורחות (בפרק אחד בלבד)
רקבלה (קריסטיאנה סאון אולפסדאת) - בובת בלרינה אותה רובי מקים לתחייה על מנת לנצח את סטפני בקרב ריקודים.
גוזל - ציפור התינוק היא חיה שרובי השתמש בה כדי לבחון את המצאתו במטרה להפוך את ספורטקס לצעיר יותר ב"ספורטקס הקטן".
במהלך הפרק רובי מחזיר אותה להיות בתוך ביצה, ובסוף הפרק היא בוקעת מהביצה וחושבת שרובי זה אמא שלה.
ג'יני (אורן ארנסון/שמחה ברבירו) - הג'יני הוא יצור קסום שזימן רובי ב"השדון".
השף פבלו פנטסטיקו (ג'והנס האקור ג'ונסון/דן שצברג) - השף פבלו פנטסטיקו הוא שף ים-תיכוני המבקר בנווה עצלנות.
אנו רואים בטלוויזיה של ראש העיר שיש לו תוכנית בישול משלו, וגם ספר בישול משלו.
יש לו אישיות אקסצנטרית ויוצאת למדי, והוא נלהב מאוד מהדברים שהוא נהנה מהם.
באותו הפרק בו הוא הופיע, רובי התחזה אליו.
לולו הטרולית (הילמר גודג'ונסון/אילמור קריסטיאנסדוטיר - קול/אורנה כץ) - תינוקת טרול.
זיגי רצה שהיא תהיה חיית המחמד שלו.
אבא של לולו הטרולית - טרול.
אמא של לולו הטרולית - טרולית.
נראית לקראת סוף הפרק הולכת הביתה עם לולו ואבא של לולו.
פינוקיו (סיגורדור תור אוסקרסון)- פינוקיו הוא בובה שהתעוררה לחיים מספר שקיבל רובי בפרק "ילד עץ".
בפרק הזה, רובי מוציא אותו מהספר שלו משתמש בו כדי לגרום לילדים לחשוב שלאכול סוכריות על מקל יהפוך אותם לחזקים יותר, ואז מונע ממנו לחזור לספר שלו, עד שסטפני וספורטקס עוזרים לו.
באד (מוזכר בלבד) - דמות שהוזכרה בפרק "רובי בהופעה", באותו הפרק התחזה אליו רובי.
מופיע בפרק "סוכריית הטבע האחרונה" (אורן ארנסון/מדובב לעברית בגילומו של גילן שחף), כאשר רובי נסע בזמן ובטעות מגיע לזמן שלו.
אברהם לינקולן - הופיע בפרק "סוכריית הטבע האחרונה", בו רובי נסע בזמן ונתקל בו.
דור קודם של זיגי, סטפני, בסי, ראש העיר ושני דורות קודמים של סטינג'י - מופיעים בפרק "סוכריית הטבע האחרונה", כשרובי נסע בזמן והגיע לזמנים שלהם.
דור קודם של רובי רקב (תמונה בלבד) - תמונתו נראית בפרק "סוכריית הטבע האחרונה", כשאר רובי נסע בזמן.
נראה בכרזת "מבוקש", לכן סביר להניח שהוא היה פושע.
אנשי מערות - הופיעו כאשר רובי נסע בזמן ובטעות מגיע לזמן שלהם.
מופיעים בפרק "סוכריית הטבע האחרונה" ורוקדים את "בינג באנג" ביחד עם ספורטקס וסטפני, אם כי לא ברור איך הם שמעו את השיר.
בובי רקב (ביורן ת'ורס/דן שצברג)- בובי הוא חבר בשלישיית שחקנים המופיעים בחתונות, מסיבות יום הולדת, בר מצוות, קרנבלים, פתיחות בקניונים וכינוסים.
הוא ושני חבריו הם טובי ופלובי רקב.
הוא המדבר ביותר מהחבורה, מנהיג את טובי ופלובי.
בובי הוא זה שמגלה לרובי שהוא וחבריו אינם ממש נבלים.
הוא ידוע בעיקר בזכות הציטוט שלו לאחר שנשאל אם הוא נבל אמיתי: "טוב, אה, באופן טכני, אה, לא." בובי מדבר במבטא ניו ג'רזי בדיבוב המקורי.
טובי רקב (סנורי אנגילברטסון/דן שצברג) - טובי הוא חבר בשלישיית שחקנים המופיעים בחתונות, מסיבות יום הולדת, בר מצוות, קרנבלים, פתיחות בקניונים וכינוסים.
הוא ושני חבריו הם בובי ופלובי קרב.
הוא החביב ביותר מהחבורה והוא מוסח בקלות.
פלובי רקב (ברגור תור אינגולפסון/דן שצברג) - פלובי הוא חבר בשלישיית שחקנים המופיעים בחתונות, מסיבות יום הולדת, בר מצוות, פתיחות בקניונים, קרנבלים וכינוסים.
הוא ושני חבריו הם בובי וטובי רקב.
הוא הנמוך שבחבורה וכמעט ולא מדבר, וזה לא מכשול להתנהגותו הסקרנית והשמחה הטבעית.
על אף שהוא משחק את התפקיד של הנבל, אין לו כוונות רעות בכלל, ונראה שהוא אפילו לא יודע דבר על להיות נבל.
ג'וני סוכריית-טבע-שתיל (דן שצברג) - שתל את כל עצי סוכריות הטבע בנווה עצלנות.
יש לו מטה עם זרעים איתו הוא שותל עצים בדרך "קסומה".
הופיע בפרק "סוכריית הטבע האחרונה".
בובי סל (מוזכר בלבד) - מוזכר בפרק "הדובי של זיגי", ציור שלו נראה בטלוויזיה של ראש העיר, ועל כרזה שראש העיר תולה.
שיבוט של סטפני(קלואי לאנג/אולוף קריסטין אורסטינסטדר/ליאנה עיון) - שיבוט שרובי יוצר במטרה לחבל בידידותם של הילדים.
מופיעה בפרק "מי הוא מי?".
ספורטקס 9 (מוזכר בלבד) - מוזכר על ידי ראש העיר בפרק "ברוכים הבאים לנווה עצלנות" כקודמו של ספורטקס הנוכחי (מספר 10) וכמו כן, נרמז שכנראה רובי הבריח אותו, כשראה את סטפני משגרת מכתב אליו והתחנן לשווא שלא תעשה את זה.
וכשספורטקס הופיע לראשונה, הוא התפלא שיש עוד אחד.
רקוב הזקן (מוזכר בלבד) - פיראט שפעם חי בנווה עצלנות והשיג כל מה שהוא רצה.
מוזכר בפרק "רקוב הזקן" על ידי ראש העיר, תמונתו נראית באותו הפרק בספר של ראש העיר, ובאותו הפרק רובי התחזה אליו.
האביר הכחול (מוזכר בלבד)- מוזכר בפרק "האביר הכחול" על ידי ראש העיר.
באותו הפרק ספורטקס נאלץ להתחפש אליו בהתאם לבקשת ראש העיר.
האביר הסגול (מוזכר בלבד)- מוזכר בפרק "האביר הכחול" על ידי ראש העיר, בו רובי התחזה אליו.
הדרקון של האביר הסגול (מוזכר בלבד) - מוזכר בפרק "האביר הכחול על ידי ראש העיר", בו רובי בנה דגם רובוטי גדול שלו במטרה להעלים את כל סוכריות הטבע מנווה עצלנות.
השוטר עבוטוס (תמונה בלבד) - השוטר עבוטוס הוא השוטר המגושם של נווה עצלנות.
תמונתו מופיעה בפרק "ברוכים הבאים לנווה עצלנות", על חפיסת קלפים שראש העיר מביא לסטפני.
קצין דואר - הדוור העצלן של נווה עצלנות.
נראה מבצע את תפקידו בפרק "שף רקב" (נותן לראש העיר בדואר עדכון לגבי השף פבלו פנטסטיקו), ובפרק "זמן ללמוד" (מעביר דואר לרובי).
מומיה (סנורי אנגילברטסון/דן שצברג) - נראית בסוף הפרק "תעלומת הפירמידה", בו רובי "מתחזה" אליה.
בנוסף, תחפושת מהזאב משמשת גם בפרק "גביע נווה העצלנות".
טבח העצלנות (סטפן קארל סטפנסון) - מופיע בטלוויזיה של רובי רקב בפרק "שף רקב".
טוען שהכנת אוכל בעצמך במטבח אורכת יותר מדי זמן.
עם זאת, הוא מעודד מכירת מזון גלוקל מוכן, המרדים ליום שלם כל מי שאוכל ממנו.
כל הספרות במספר הטלפון להזמנת מזון הגלוקל הן 5.
ספורטקס הקטן - מופיע בפרק "ספורטקס הקטן".
הוא לא כל כך נחשב כדמות אורחת, מכיוון שהוא פשוט ספורטקס, אבל בגיל 10.
Penny Pestella - ילדה האובססיבית לכסף.
ברגע שהיא מקבלת סכום כסף מסוים, אפילו אם זו רק אגורה, היא מבזבזת את הכסף בלי לחשוב פעמיים, עד שספורטקס מלמדה לחסוך.
חלומה הוא לבצע החלקה על הקרח.
החל מההצגה השנייה, פני כבר לא מופיעה בהפקות של נווה עצלנות, והאובססיה שלה לכסף מועברת לסטינג'י.
אמא של ג'ייבס (קול בלבד) - מנסה לגרום לג'ייבס לאכול את האוכל הבריא שהיא מכינה לו, אך הוא מסרב, עד שספורטקס מלמדו על ערכם של המאכלים הבריאים.
קולה נשמע בהצגה האיסלנדית הראשונה של נווה עצלנות, בה היא גם מבצעת דואט בסגנון אופרה עם ג'ייבס.
כנופיית נווה מהומה - מופיעים בשתי ההצגות האיסלנדיות הראשונות.
בהצגה הראשונה, הם מנסים לשדוד את נווה עצלנות, אך נכשלים, ונתפסים.
בהצגה השנייה, רובי מזמן אותם על מנת שיגנבו את כל הירקות הטריים, ויזרקו אותם לפח.
בהצגה שעלתה בשנת 2026, רובי מזמן אותם פעם נוספת, אם כי הפעם, נכון ל-4 בפברואר 2026, לא ידוע מה תפקידם בהצגה החדשה.
בכל פרק יש שיר (למעט הפרקים "מי הוא מי" ו"הפנתר הסגול - חלק ב")
רוב השירים בסדרה בוצעו על ידי רובי רקב, סטפני וסטינג'י (ובחלק מהפרקים השירים בוצעו על ידי ספורטקס, זיגי, פיקסל, טריקסי, גברת ברברת ועוד כמה דמויות אורחות)
השיר "בינג באנג" מבוצע בסוף כל פרק (למעט הפרקים "ספורטקס בתנועה" ו"הפנתר הסגול - חלק א")
מאוני סבברסון (מלחין הסדרה), חשף בטוויטר שהוא היה צריך לשים אוטוטיון על הקול של זיגי בשיר "Cooking By The Book" בגלל שגודמונדור תור קרסון (זיגי) סובל מחירשות טון (האוטוטיון יותר בולט בדיבוב האיסלנדי).
גודמונדור טען שהוא היה צריך להקליט את החלק של זיגי "מאות פעמים" לשיר הזה.
הסדרה מבוססת במקור על ספרי "נווה עצלנות", שנכתבו על ידי מאגנוס שבינג, אתלט איסלנדי שגם מגלם את ספורטקס בסדרה.
מגנוס רצה לעודד ילדים לעשות יותר פעילות גופנית לאחר שראה את תופעת ההשמנה המתרחבת בעולם.
הספר הראשון, שנקרא Áfram Latibær!
(קדימה נווה עצלנות!) יצא בשנת 1995, ובשנת 1996 עובד לבמה במחזמר עם שירים שרובם מופיעים כיום בסדרה, בהלחנת מאוני סבברסון, שהלחין גם את שאר שירי הסדרה.
הספר, שבו מוצגות לראשונה הדמויות שתופענה גם מאוחר יותר בסדרה, שונה במקצת מהסדרה הקיימת כיום: ראש העיר אינו דודה של סטפני, וישנן שתי דמויות שלא הופיעו בסדרה כלל.
הראשונה היא Jives Junkfood (בעברית - ג'ייבס ג'אנקפוד, באיסלנדית - Maggi Mjói), שהוא ילד גבוה ומאוד אנמי, חובש כובע גרב ירוק וקפוצ'ון צהוב, שעד שפגש את ספורטקס (גם בגילומו של מאגנוס שבינג) חי רק על אוכל לא מזין, ובעיקר דגני בוקר מסוכרים.
בנוסף, הספר וההצגה עוסקים בין היתר, חוץ מאכילה בריאה ובפעילות גופנית, גם בנושא העישון.
'בסי ברברת' מופיעה כאישה מעשנת, והחבורה של נווה עצלנות מציגה בפניה חוק חדש שאסור לעשן כי העישון מסוכן לבריאות כולם.
המחזה השני, שנקרא Glanni Glæpur í Latabær ("רובי רקב בנווה עצלנות") מציג לראשונה את דמותו של 'רובי רקב' (בגילומו של סטפן קארל סטפנסון, שגם גילם אותו בסדרה), פושע נמלט שגנב בין היתר את המכונית של הנשיא.
רובי מגיע לנווה עצלנות כשזו נמצאת בפריחתה, בזכות ספורטקס והילדים שם אף מגדלים גינת ירקות בעצמם.
רובי, שלא מרוצה מהעניין, מנצל את ההזדמנות כשספורטקס צריך לעזוב את העיר ומתחזה לאיש עשיר בשם Rikki Ríki ("ריקי העשיר" בתרגום חופשי לעברית), ומושך אחריו את תושבי העיר אחרי קניית מזון לא בריא, ואף מחליף את ראש העיר בתפקידו.
אחרי שהכניס את טריקסי וסטפני לכלא, והפך את אולם הספורט למפעל ליצור האוכל הלא בריא שלו שם הבנים עובדים וסטינג'י עובד כשומר בכניסה למפעל (ושר שיר העוזר לו לזכור את הסיסמה שרובי נתן לו), ראש העיר (באותו זמן לשעבר) עוזב את העיר והולך להחזיר את ספורטקס שיציל אותם.
לאחר מכן, רובי לא מצליח להיכנס למפעל שלו מכיוון שהוא שכח את הסיסמה שהוא נתן לסטינג'י.
בסופו של דבר, ספורטקס אכן חוזר, והילדים מגלים בעזרת ידיעה בעיתון שמכוניתו של ראש העיר נגנבה ושהגנב הוא לא אחר מאשר רובי רקב, כלומר ריקי העשיר.
במחזה הזה ירדה דמותה של Penny Pestella, ונוספה דמות-בובה של תרנגולת (האנין התרנגול), שמשמשת כמעין מספר של המחזה, שקצת מרגיז את כולם.
מפעיל הבובה והשחקן של האנין, גודמונדור תור קרסון, שגם יצר את הבובה שלו, יצר את כל הבובות ושיחק את זיגי בסדרת הטלוויזיה.
מגנוס ניסה למכור את הרעיון של "נווה עצלנות" כסדרה לחברות טלוויזיה בעיקר בארצות הברית כדי להעביר את המסר לכמה שיותר ילדים ברחבי העולם, עד שערוץ ניקלודיאון קנה אותו.
הסדרה התחילה את צילומיה בתחילת שנות ה-2000, עם השחקנית שלבי יאנג (הידועה כיום בעיקר בתור הקול של סירי בסדרות טלוויזיה שונות) בתפקיד סטפני, פסלונים (לסטינג'י וטריקסי) ובובות (לזיגי ופיקסל) קצת שונות במראה ממה שהן נראו בסדרה הסופית.
בסופו של דבר, השתתפותה של יאנג בסדרה בוטל מאחר שבהפקה החליטו לא לעבוד עם איגודי שחקנים, שיאנג הייתה באחד מהם, אך הפיילוט עדיין קיים ברשת בערוץ היוטיוב שלה.
לאחר מכן לוהקה בשנת 2003 השחקנית ג'וליאנה רוז מוריאלו, שגילמה את סטפני מאז ועד 2010, כשהייתה בת 18 וגדולה מידי לתפקיד.
הפרק בסופו של דבר לא הושלם בגלל בעיות טכניות, אף קיימות מספר תמונות מצילומי הפרק.
התחפושת של המורה לריקוד מופיעה בפרק "יום הספורט", אך רובי דוחה אותה בטענה שהיא נשית מדי.
ג'וליאנה, כאמור, נפרדה מהתפקיד סופית בשנת 2010, יחד עם שיר אחרון שהוציאה למען הסדרה בשם !Go Step Go, שהולחן ונכתב על ידי מלחין הסדרה, מאוני סבברסון.
אחרי פרישתה של מוריאלו, נכנסה לנעלייה ב-2012 השחקנית קלואי לאנג, שגילמה את סטפני בעונות 3 ו-4 ומגלמת אותה גם עד היום באירועים מיוחדים.
גם לאנג הקליטה שיר מיוחד לסדרה, אם כי הפעם בהתנדבות של מאוני סבברסון יחד עם 99 ממעריצי הסדרה שהקליטו עצמם לפזמון, בשם LazyTown Forever, שיצא 7 שנים לאחר השיר של ג'וליאנה.
השיר נכתב על ידי סבברסון, בת זוגו (וכיום אשתו), ג'ם קינג - שידועה גם כאחת המעריצות המבוגרות של הסדרה, והמעריץ כריס קרואו.
ב-1 באפריל 2022, יוצר הסדרה, מגנוס שבינג טען באינסטגרם שנווה עצלנות תחזור לעונה חמישית ושלוהק שחקן חדש לדמותו של ספורטקס, ביחד עם תמונות שלהם חותמים על מסמכים, עם זאת, יום אחרי זה הועלה לרשת החברתית פוסט נוסף בו מגנוס ו"השחקן" חשפו כי היה מדובר במתיחה.
בנוסף, הם גם העלו תמונות נוספות החושפות איך התמונות הקודמות צולמו.
נכון לשנת 2022, הזכויות לנווה עצלנות שייכות להאחים וורנר דיסקברי.
במאי 2024, מארק ואלנטי, אחד מכותבי הסדרה, פרסם בפייסבוק שמגנוס קנה בחזרה את הזכויות.
כך דווח גם בתקשורת האיסלנדית.
בנוסף, מגנוס אמר כי ברצונו להחזיר את נווה עצלנות בצורה כלשהי, וכי "לנווה עצלנות יש המון לעשות שוב".
נווה עמל היא שכונה בצפון־מזרח הרצליה.
היא מהווה כתשעה אחוזים מכלל אוכלוסיית העיר, מונה 2,400 יחידות דיור ומתפרשת על שטח של כ־1,460 דונם.
מקור שמה של השכונה הוא בשל ייעודה הראשוני להיות שכונת פועלים.
מיקום השכונה הוא בקצה הצפון-מזרחי של הרצליה, בקרבת רעננה.
היא מצויה מדרום לשכונת יד התשעה/שביב ומצפון לשטח מפעל תע"ש שברמת השרון.
במערב גובלת השכונה בדרך ירושלים ובמזרח נמצא רחוב פורצי הדרך שנושק לפרדסי מושב גבעת חן.
נווה עמל הוקמה בשנות ה-50 של המאה ה-20. ייעודה היה להיות שכונת פועלים ועל כן שמה.
הקמת המדינה והעלייה הגדולה שבאה בעקבותיה השפיעו על התפתחותה של הרצליה ממושבה לעיר.
במשך התקופה בין נובמבר 1948 לנובמבר 1950 גדלה האוכלוסייה היהודית בישראל ב-70% והאוכלוסייה בהרצליה גדלה מ-5,300 ל-12,000 נפש, כלומר גידול של 126%.
בשנים 1948–1955 בנתה חברת נווה עובד 1,200 מתוך 2,000 יחידות דיור בהרצליה והקימה מספר שכונות חדשות, ובהן נווה עמל.
השכונה נבנתה בכמה שלבים והוקמה על אדמת נפקדים.
השכונה הוקמה כיחידה עצמאית כמעט לחלוטין וכללה כ-812 יחידות דיור על שטח כללי של 626 דונם.
בשכונת נווה עמל הייתה חלוקה כמעט שווה בין עולים חדשים לבין ותיקי ההסתדרות ופועלים ותיקים (הכוונה לפועלים ובני משפחות עובדי הציבור והשירותים שהיו חברי הסתדרות): 412 דירות לעולים ו-400 דירות לוותיקים.
את חלקה הדרומי של נווה עמל בנתה חברת "משכנות", שבנתה שיכון לעולים חדשים דתיים.
העולים היו בני עליות שונות בעיקר מעליות אירופה ומיעוטם מעליית תימן.
בשיכון שנבנה ב-1952 היו שני סוגים של מבנים: בתים דו-משפחתיים (48 מ"ר על יחידת שטח של 100 מ"ר) ובתים לארבע משפחות (43 מ"ר על יחידת שטח של 1,000 מ"ר).
רובם של העולים שבאו באותה תקופה היו חסרי אמצעים וכל ההון הדרוש לקליטתם ניתן על ידי המדינה.
לצורך כך, נבנו כמה שיותר יחידות דיור בכמה שפחות זמן וכסף.
בתחילת גל הבנייה הגדול הביאו צריפונים משני סוגים: מיובאים (שוודיים) ומתוצרת הארץ.
אלה היו פתרונות הדיור הקבוע הראשונים.
בסך הכל הוקמו 7,000 צריפים בכל הארץ, חלקם בנווה עמל שלב א'.
שטח כל יחידת דיור היה 20 מ"ר וכל צריף שוודי היה שווה לארבע יחידות דיור, כל שתי משפחות השתמשו בשירותים משותפים.
שיטת בנייה מהירה נוספת הייתה בלוקונים.
המטרה של שיטה זו הייתה לחסוך את הצורך להמיר כסף למטבע זר.
הבלוקון שימש כבית קבע אשר 90% ממחיר הקמתו היה שכר עבודה וחומרי גלם מקומיים.
בנוה עמל שלב א' נבנו גם בלוקונים דו-משפחתיים על שטח של 500 מ"ר לשתי יחידות דיור.
לעיריית הרצליה לא הייתה אפשרות להשפיע על המיקום או המבנה של נווה עמל, וזאת מאחר ששטח השכונה לא היה כלול בשטח העירוני של הרצליה באותה עת.
השכונה כולה צורפה להרצליה בתחילת שנות ה-50 (כאשר רוב שטחה כבר היה מבונה).
עצמאות השכונה התבטאה בכך שיחד עם הקמת יחידות הדיור הוקמו מוסדות ציבור כמו גני ילדים, בתי ספר, גני משחקים, מרפאות, צרכנייה וכו'.
במהלך השנים עברה השכונה תהליך ג'נטריפיקציה: היא שינתה את אופייה ומשפחות מבוססות יותר עברו לגור בה.
בתי הספר בשכונה היו גורדון ורמב"ם.
מלבד בית הספר הילדים היו לומדים בחדר (הם היו מתחלקים לקבוצות של 7–10 ילדים ולומדים עם רבי את התורה).
פעילות הגיבוש היחידה בין הילדים באותה תקופה הייתה התנועה החברתית הנוער העובד.
בגלל שלאמהות לא היה זמן ללמוד, בשכונה התקיימו לימודי ערב, בהם האמהות היו יכולות להשלים את השכלתן.
בהמשך נפתחו בשכונה בית הספר היסודי החרדי וולפסון ובית ספר תיכון טכנולוגי ניסויי דור.
פרסום רב השיגה השכונה במישור הלאומי מיד לאחר רצח רבין בנובמבר 1995 כאשר התפרסם כי משפחתו של הרוצח, יגאל עמיר, מתגוררת בשכונה.
מול ביתה של המשפחה התקיימו הפגנות פוליטיות מעת לעת, ואימו של הרוצח, גאולה עמיר, אף איבדה את עבודתה כגננת באחד מגני הילדים בשכונה שנסגר לאחר מכן.
בסמוך לבית המשפחה ניצב פארק ציבורי שנקרא על שמו של יצחק רבין.
מן הצד השני, בשכונת נווה עמל גדלה וחונכה גם נשיאת בית המשפט העליון החל משנת 2017, אסתר חיות.
חיות נולדה במעברת "שביב" שהפכה עם הזמן לשכונת יד התשעה, אך מיד לאחר גירושי הוריה עברה להתגורר בבית סבה וסבתה בשכונת נווה עמל הסמוכה, ובמקביל לכך היא התחנכה בבית הספר "גורדון" שבמרכז השכונה.
כיום מתגוררת בשכונה חברת הכנסת לשעבר מהליכוד נורית קורן, שכיהנה כיושבת ראש ועדת כנסת מיוחדת "לפרשת היעלמותם של ילדי תימן, מזרח והבלקן", וכן חברת הכנסת לשעבר ממפלגת קדימה יוליה שמאלוב ברקוביץ'.
בשכונה גם מתגוררים, או התגוררו בעבר, הזמר נתן גושן, הזמרת נורית גלרון, כדורגלן העבר בני טבק, תת-אלוף אריה בירו ובה התחילו בעבר את דרכם הצמד "שוגר זאזא".
נווה נאמן היא שכונה בעיר הוד השרון, הממוקמת בגבולו הדרומי של מושב ירקונה וממערב למושב עדנים, השכונה נוסדה בשנת 1951.
שטח האדמה עליו שוכנת השכונה הייתה בבעלות קאדי ערבי שהציע את אדמתו למכירה.
הקרן הקיימת לישראל הייתה מעוניינת בקנייתה, אך האדמה נמכרה לבסוף לגרמנים תושבי ארץ ישראל.
הגרמנים נטעו פרדס, חפרו באר מים ובנו בריכת מים.
אולם עם השנים נזנח הפרדס ושטחו עמד שומם, עד אשר החלו בבניית השכונה.
בחנוכה בשנת 1951. המתיישבים הראשונים היו עולים חדשים מפוני מעברת רמתיים.
בשטח השכונה ישנו בית ספר יסודי, תיכון, מכולת שכונתית, גני ילדים, סניף דואר, 8 בתי כנסת, 2 כוללי אברכים, גינות ציבור, אזור תעשייה, סופר חצי חינם וקניון שרונים.
ב-23 באוגוסט 1950 נרצחה תמר אורן בת ה-19, (בת למושב ירקונה הסמוך), על ידי מסתננים ערבים ליד מיקום השטח שיועד לשכונה.
בתחילה נקראה השכונה "נווה תמר" על שם הנרצחת, אולם בהמשך שונה השם ביוזמת הסוכנות היהודית שהחליטה לקרוא לשכונה על שם הלורד משה נאמן מאנגליה, אשר תרם כספים לפיתוחה של השכונה.
עיריית פתח תקווה קיבלה פנייה במסגרתה הוצע שהשכונה תצורף לשטח שיפוטה, אך היא סירבה.
המועצה המקומית רמתיים הסכימה לקבל את השכונה וזו צורפה לאזור שיפוטה, ולאחר איחודה יחד עם שאר המושבות, כפר הדר, רמת הדר ומגדיאל לכדי יצירת העיר הוד השרון, הפכה נווה נאמן אף היא לחלק מן העיר.
שמות הרחובות בשכונה סמליים ומנציחים אישים מתקופת החשמונאים ייתכן ובהמשך להנחת אבן הפינה לשכונה בחג החנוכה.
שמות הרחובות בשכונה: אלכסנדר הגדול, אלעזר, אנשי הכנסת הגדולה, אפק, החשמונאים, המכבים, הרקון, התמר, יהודה, יהונתן, יוחנן, מודיעין, מרים החשמונאית, מתתיהו, שלומציון ושמעון הצדיק.
נווה צדק (כלא 10 או בסיס כליאה (בס"כ) 416) הוא מתחם כלא צבאי וקריה משפטית במחנה גור (בית ליד) שנפתח ב-18 באפריל 2021. "כלא נווה צדק" החליף את בתי הכלא המיושנים כלא שש, כלא ארבע וכלא 400, ומשמש הכלא הצבאי המרכזי של צה"ל.
סמוך למתחם זה רוכזו גם בתי הדין הצבאיים, התביעה הצבאית והסנגוריה הצבאית (שמוקמו בעבר בחיפה, יפו, קסטינה, בהתאמה), בכך מתאפשר מתן שירותים משפטיים מהירים מבלי להוביל עצורים בניידות.
הכלא מכיל כ-1,000 מקומות לכלואים, כ-7 פלוגות כלואים (6 לגברים ו-1 לנשים) ובראשו עומד קצין בדרגת סא"ל.
את מתחם הכלא מתפעלים כ-300 אנשי סגל של המשטרה הצבאית.
הוא משתרע על שטח של 33 אלף מ"ר.
חדרי הכלואים מכילים טלוויזיה הנשלטת על ידי המפקדים מרחוק, ארבע מיטות קומתיים, שעליהן מזרנים קשיחים, שירותים ומקלחת לכל תא, כך שהשטח של כלוא במתחם עומד על כ-4.5 מ"ר.
בנוסף לכך הוקם מגרש ספורט לשימוש הסגל, מרכז רפואי ומרכז סיוע נפשי, והותקנו במתחם התאמות שמונעות מהאסירים לפגוע בעצמם בעזרת מתקני הכליאה.
לכל הפלוגות מטבח, חדר אוכל, קנטינה, בית כנסת, כיתת לימוד ומשרדי סגל שמשמשים את הכלואים והמפקדים.
מתחם נוסף בבית הכלא משמש לביקורי משפחות הכלואים ומתחם של מרכז תעסוקה לכלואים שכולל מכבסה ומתפרה.
מערך האבטחה של המקום כולל רשת של כ-700 מצלמות שהותקנו ברחבי המתחם.
בכל תא, הן בפלוגה והן באגף ההפרדה, קיימות שתי מצלמות.
בנוסף לכך הוקמה חומה בגובה של כ-6 מטרים.
הכלא הצבאי יכול להכיל עד כ-940 כלואים.
בכלא ישנן שש פלוגות שבהן כלואים עצורים ואסירים גברים – ארבע פלוגות רגילות וסגורות, פלוגת אוהלים וכן אגף הבידוד וההפרדה.
בנוסף, ישנה פלוגה נפרדת לנשים.
פלוגת אוהלים - נפתחת ונסגרת במהלך השנה, בהתאם לעונה, מיועדת לחבושים (שפוטי יחידה ומשתמטים).
אגף ההפרדה - בו מוחזקים כלואים בהפרדה ובהשגחה מחשש לפגיעה עצמית, איומים או אירועי אלימות וכן כלואים אשר מסרבים ללבוש את מדי הכלא או להכיר בסגל.
פלוגת נשים - הפלוגה היחידה בה מוחזקות נשים בתנאי כליאה.
הפלוגה מופרדת מאזור כליאת הגברים.
פלוגה ד' - פלוגה חדשה שנפתחה בסוף שנת 2025 אליה מגיעים כלואים ללא עבר פלילי בדרך כלל, שפוטי יחידה או משתמטים בפעם הראשונה שלהם בכלא הצבאי.
בהקמתה נשקלה האפשרות להמירה לפלוגה לכלואים חרדים בלבד.
פלוגה ג' - פלוגה ממיינת אליה מגיעים כלואים חדשים, ומשתבצים לאחר כמה ימים בפלוגה חדשה, או נשארים בפלוגה הקיימת.
פלוגה ב' - פלוגה אליה מגיעים כלואים שעל פניו נראים בעייתיים, השיבוץ נקבע בהתאם להיסטוריית תיקים במשטרה.
פלוגה א' - פלוגה אליה מגיעים בעיקר כלואים ללא עבר פלילי - בדרך כלל עריקים או משתמטים.
בכל פלוגה קיימים מ"פ, סמ"פ, רס"פ, סמלים, 2 מבל"סים (מוביל/ת סבב), ומפקדי כלואים המהווים את סגל הפלוגה.
סגל הפלוגה(מבל"ס, סמלים ומפקדות) מכיל שני סבבים שמתחלפים אחת ליומיים(בימים ראשון, שלישי וחמישי בבוקר).
ב-21 ביוני 2015 הונחה אבן הפינה לפרויקט.
בדיון שהתקיים בוועדת החוץ והביטחון ב-22 בנובמבר 2016, מסרו נציגי צה"ל כי בשנת 2017 יועברו הכלואים לכלא החדש ובתי הכלא הישנים ייהרסו.
בדיוני התקציב הדו-שנתי הוקצו כ-20 מיליון ש"ח לכלא החדש לשנים 2017–2019.
חברת מנרב הקימה את הכלא בעלות של כ-230 מיליון ש"ח.
עם פתיחתו של הכלא ב-18 באפריל 2021, נקלטו אסיריו הראשונים בו.
בהמשך צפויים לעבור למתחם גם כל בתי הדין הצבאיים.
בדצמבר 2021 עברו חוליות התביעה והסנגוריה הצבאית ששכנו במחנה הדר (פיקוד הצפון, חיל הים) הבית הירוק ביפו (פיקוד המרכז, מטכ"ל, חיל האוויר ופיקוד העורף) ומחנה יואב (פיקוד הדרום, זרוע היבשה) לנווה צדק.
הקריה המשפטית נכנחה ב־29 במרץ 2022.
את הבסיס משרת כביש גישה העובר דרך שכונת "גבעת האלונים" בכפר יונה.
במאי 2021 נמצא בתאו במצב קשה קא"ב תומר אייגס מאגף המודיעין שנכלא בגין האשמה בעבירות ביטחוניות, מותו נקבע בבית החולים.
על אף חקירה טרם נקבעה סיבת המוות.
באוגוסט 2022 פורסם כי חייל שנכלא בגין עבירת עריקות עבר התעללות מינית לאחר ששוכן באותו תא עם חייל שהורשע באונס ונשפט למאסר ממושך, צה"ל פתח בחקירת הנושא.
בכלא נווה צדק קיים מערך "גחל"ת" (גורמי חזרה לשירות תקין) שמסייע לחיילים לחזור ולשרת בצבא עד שחרורם.
המערך מציע הקלות בתנאים, שינויי שיבוץ, ופטור משירות צבאי במידת הצורך.
גורמי המערך נותנים מענה לחיילים העצורים לפני משפטם (על"מ).
אבחון הגחל"ת נחשב לחלק חשוב בהערכת בית הדין על מצב החייל וישנה משמעותית את גזר הדין המוטל עליו.
באוגוסט 2025 הסתיים לראשונה מחזור של 7 חיילים כלואים אשר השלימו 12 שנות לימוד בארבעה חודשים בין כותלי הכלא.
שםתקופת כהונההערות איציק בן-יאיר 2023–2021 מפקד הכלא הראשון המאוחד רועי קצירו 2023–2024 מפקד הכלא השנישי בן ברוך2024 -מפקד הכלא הנוכחי
דרגתו של מפקד הכלא לפי התקן, דרגת סגן-אלוף.
נווה צה"ל היא שכונה בדרום מזרח תל אביב, גובלת במערב עם שכונת התקווה במזרח עם כפר שלם בצפון עם יד אליהו ובדרום עם שכונת בית יעקב.
הרחובות המקיפים את השכונה הם רחוב גבעתי (בין השכונה לגן התקווה), רחוב ההגנה, רחוב קרייתי ודרך משה דיין (בין השכונה לכפר שלם).
שמות הרחובות בשכונה קשורים לביטחון ישראל: אריאל, קרייתי, גבעתי, בן-חיל, אלוף, מעו"ז.
השכונה נבנתה על אדמת שדות ופרדסים שהיו בין שכונת התקווה וגרעין הכפר הערבי הגדול סלמה, בשנים 1950-1951 ונקראה אז שיכון צבא הקבע על ידי שכונת התקווה.
לפני 1948 היו בשטח שדות ופרדסים ודרכם חדרו הערבים מסלמה בקרב שכונת התקווה בתחילת מלחמת העצמאות.
במרכז השכונה (בפינת הרחובות אלוף ובן-חיל) נטוע גן הבנים ובו אנדרטת זיכרון ל-11 בני השכונה שנפלו במערכות ישראל.
בשכונה נמצא מרכז מסחרי קטן, בית הכנסת המרכזי נווה צה"ל "יד מתיתיהו", גן גדול ברחוב קרייתי, גן הבנים, בית ספר הגליל, בית ספר נתיב ומספר גני ילדים.
נווה יעקב (בהתחלה כפר עברי או הכפר העברי) הייתה מושבה יהודית, שהוקמה כ-7 ק"מ מצפון לירושלים.
המושבה נוסדה בשנת ה'תרפ"ה–1925 וחרבה במלחמת העצמאות.
שכונת נווה יעקב בירושלים הוקמה בשנת 1970 ונקראה על שם יישוב זה, ונבנתה מעט צפונית-מזרחית למיקומה המקורי של המושבה נווה יעקב.
שכונת פסגת זאב מערב, המחוברת לשכונת נווה יעקב, נבנתה בחלקה על אדמות המושבה, ואף הוקם לוח הנצחה לזכר הנופלים במקום.
תכנון היישוב, רכישת הקרקעות וחלוקתן
רכישת קרקעות באזור ירושלים החלה עוד בשלהי התקופה העות'מאנית עקב גידול רב של אוכלוסיית העיר ועליית מחירי הדיור.
בתחילת תקופת המנדט הבריטי עיקר הרכישה מצפון לירושלים התמקדה באזור ציר ירושלים–רמאללה, שהיה נגיש יותר.
נווה יעקב היה היישוב העברי השני שהוקם מצפון לירושלים.
בשנת 1919 הוקמה עטרות ששכנה כ־11 קילומטרים צפונית לירושלים, בדיוק במקום בו עומד כיום הכפר הערבי קלנדיה.
ממובילי ההתיישבות בנווה יעקב היו דב נתן ברינקר והרב יצחק אורנשטיין שהקימו בירושלים את אגודת "הכפר העברי" בי"ג בסיוון ה'תרפ"א (19 ביוני 1921).
אברהם לבל – שהיה מראשי הנהלת אגודת "הכפר העברי" ומזכיר האגודה – רכש לטובת האגודה את קרקעות "הכפר העברי" בשבת על פי היתר הלכתי מיוחד.
האדמות שנרכשו היו אדמות של בית חנינא, והשלושה השקיעו מאמץ רב בגאולת הקרקע.
חלוקת השטח ליחידות נעשתה על ידי האדריכל והמתכנן ריכרד קאופמן.
כל יחידה מנתה חמישה דונמים; חצי יחידה תוכנן למגורים וחציה השני לחקלאות.
140 אנשים ו־5 חברות רכשו קרקעות.
רובם היו חברי הסתדרות המזרחי הצעיר.
רובם היו תושבי ירושלים, או תושבי ירושלים לשעבר.
חלק קטן מהם היו תושבי חו"ל, בעיקר מארצות הברית.
רובם היו ממעמד הביניים בגילאי 20–50.
אסֵפה לחלוקת הקרקע בין חברי האגודה התקיימה ביום 9 בפברואר 1923 (כ"ג בשבט ה'תרפ"ג).
שם היישוב ועקרונות האגודה המיישבת
השם "כפר עברי" או "הכפר העברי" ניתן לאגודה, מתוך אמונה שצורת התיישבות זו היא המודל ליישובים כפריים שיקומו בעתיד.
לקראת עליית המושבה על הקרקע נקבע שמה ל"נווה יעקב", על שמו של מייסד תנועת המזרחי בציונות הדתית, הרב יצחק יעקב ריינס, לעיתים שני השמות שימשו זה לצד זה כשם היישוב.
עיקרון חשוב של האגודה היה, שכל חבר ירכוש בכספו את הקרקע עבורו.
תקנון האגודה הדגיש גם עקרונות דתיים ולאומיים, בהם:
העברת תושבי העיר לעבודה חקלאית יצרנית
השלטת המשפט העברי בחיי הציבור וביחסים שבין אדם לחברו
הסתמכות על עבודה עצמית של בעלי המשקים ובני משפחותיהם, ובמקרים מיוחדים – העסקת חוץ של פועלים עבריים בלבד.
רבו של היישוב היה הרב יצחק לוי, ממייסדי ישיבת מרכז הרב והמזכיר הראשון שלה.
העיסוק בחקלאות התבסס בעיקר על גידול בקר ואספקת חלב לעיר ירושלים, ובכל זאת החקלאות לא פירנסה מספיק את התושבים.
הקרקע הייתה ברובה טרשים וקשה מאוד לעיבוד חקלאי.
למעשה, בתקופותיה הראשונות של המושבה ואולי אף לאחר מכן, פרנסתם של רוב התושבים התבססה בעיקר על עסקים בתוך העיר ופחות על עסק החקלאות.
היה ניסיון שכשל לעסוק בחציבת אבן.
לעומת זאת, התפתח בהמשך ענף של קייטנות ושל הבראה.
בית ספר יסודי החל לפעול במושבה משנת ה'תרפ"ו, שלימד בעיקר לימודי קודש.
במסגרת בית הספר התקיימו לימודים עד כיתה ו', ולאחר מכן נאלצו התלמידים לנסוע למוסדות לימוד בירושלים.
בנין בית הכנסת נחנך רק ארבע עשרה שנים לאחר העלייה לקרקע, בשנת ה'תרצ"ח–1938.
בשיאו מנה היישוב כ־30 משפחות, אולם עקב התנאים הקשים והמרחק מירושלים, סבל היישוב מחוסר יציבות התיישבותית ותחלופת התושבים הייתה רבה.
קו אוטובוס בודד הסיע את התושבים ואת התוצרת החקלאית לעיר.
בתקופת המאורעות כיסו את האוטובוס בלוחות ברזל להגנה מירי.
היישוב חווה תקופות ארוכות של חוסר במקורות מים.
היו ניסיונות להשיג מים מעין פרת שהיה רחוק מהיישוב, או לרכוש ממקורות מים נוספים באזור.
כעבור זמן נחצב במקום בור מים.
רק בשנת 1936 הוקם מפעל מים משותף למושב עטרות ולנווה יעקב, והיישובים חוברו לצינור שהוביל מים מעין פרת.
קו מים זה היה מטרה להתנכלות ערבית ובשנת 1938 לאחר חבלה נוספת בצינור, שני חברי מושב עטרות שיצאו לתקנו נורו למוות.
ב-29 בנובמבר 1947, עם קבלת ההחלטה בעצרת האומות המאוחדות על חלוקת ארץ ישראל, התחדשו ההתקפות על שני היישובים המבודדים, עטרות ונווה יעקב.
שני היישובים היו תחת מצור ממושך וסבלו מחוסר רב במים, מזון ותחמושת.
בסך הכול נפלו בשני היישובים 42 לוחמים ונפצעו 96.
יחידות ההגנה שפעלו באזור היו גדוד 63 מכמש וגדוד 61 מוריה - שניהם גדודים של חטיבת עציוני.
ב-24 במרץ 1948 הורה דוד שאלתיאל, מפקד מחוז ירושלים, לשלוח חומרי ביצור לנווה יעקב ולעטרות בשיירה של שתי מכוניות: משוריין אבטחה ומשאית משוריינת, שהיו שני המשוריינים האחרונים במחוז ירושלים.
בשעה 12:00 יצאה השיירה לדרכה מהדסה הר הצופים.
בכניסה לשועפאט, בקילומטר החמישי מצפון לירושלים, פרץ המשוריין מחסום, עלה מיד על מוקש ותיבת ההילוכים שלו נפגעה.
הערבים ירו עליה וזרקו רימוני יד ובקבוקי מולוטוב שהציתו את מעטה הברזנט.
אנשי המשוריין ראו איך נפתחות דלתות המשאית הבוערת, ומתוכה קפצו הלוחמים כדי להימלט מהאש.
שיירה של הצבא הבריטי הגיעה למקום הקרב, ולאחר משא ומתן עם הערבים פינתה לירושלים 14 הרוגים ו־11 פצועים.
וביום 14 במאי 1948 עלה הנציב העליון האחרון סר אלן גורדון קנינגהם על מטוס בשדה התעופה עטרות והמריא לחיפה על מנת לעזוב את הארץ.
מגיני היישוב עטרות קיבלו פקודה מארגון ההגנה לפנות את עטרות ולסגת לכיוון נווה יעקב, המבודדת אף היא אך קרובה יותר לירושלים.
למחרת, ב־15 במאי עם שחר, חצה הלגיון הערבי את גשרי הירדן ועלה על ירושלים.
הקרב על נווה יעקב החל ב־16 במאי.
הקרב ארך 14 שעות ומשאזלה התחמושת של המגינים ואפסו הסיכויים להחזיק מעמד הוחלט על פינוי נוסף.
לאחר שקברו את ההרוגים ואת ספרי התורה, יצאו הלוחמים למסע רגלי לעבר ירושלים ממזרח לכביש ירושלים-רמאללה, יחד עם פליטי עטרות, 164 מגינים ו-12 פצועים שנישאו על גבי אלונקות.
הדרך עברה בשקט אך כשהגיעו לכניסה להר הצופים נפצעו שני חיילים ממטענים מאולתרים.
אחד מהם איבד את כף רגלו באירוע הזה.
בין הלוחמים שהתפנו היה צבי טל, לימים שופט בית המשפט העליון, אשר תיעד רגעים אלה בזכרונותיו: "הצער היה עמוק.
במספר כה מועט של בריאים נשאנו את האלונקות והנשק".
במהלך הקרבות נקברו חללים בקבר זמני, ולאחר סיום מלחמת העצמאות, במסגרת הסכמי שביתת הנשק בתום מלחמת העצמאות התאפשר לפנות גופות אלו לקבר ישראל.
בעקבות זאת יצא הרב שלמה גורן למקומות שונים, בהם לנווה יעקב.
חללי נווה יעקב ועטרות יחד עם חללים ממקומות נוספים הובאו לקבורה בהר הרצל ב-17 בנובמבר 1949.
לאחר הכיבוש הירדני שימש המקום כמחנה צבאי ירדני, שהפך לאחר מלחמת ששת הימים למחנה ישראלי.
המחנה פונה בתחילת שנות האלפיים ועל מקומו הורחבה פסגת זאב צפון ונסלל דרך מוסא פלד (קטע בכביש 60).
בין השנים 1948–1956 פעל בית ספר בשם "נווה יעקב" בשכונת קטמון.
גדוד מכמש של ההגנה שהגן על היישוב עד נפילתו, מונצח ברחוב בפסגת זאב.
בשנת 1998 נקרא שמה של כיכר הכניסה לשכונת נווה יעקב בשם "כיכר מגיני עטרות ונווה יעקב"
בשנת 2002 הוקם "גן הגבורה" בפסגת זאב במקום בו עמדה המושבה נווה יעקב, ובו לוחות ועליהם סיפור הקרבות על עטרות ונווה יעקב.
בשנת 2007 הוקם חדר הנצחה לחללי הגוש הצפוני בהתיישבות ובמערכות באתר ההנצחה גבעת התחמושת.
נווה ישראל היא שכונה בעיר הרצליה המאופיינת בבתים צמודי קרקע ובשיכוני בלוקים שבהם דירות קטנות.
שכונת נווה ישראל נמצאת בדרום העיר הרצליה, בסמיכות לרמת השרון.
רחוב בר כוכבא, הרחוב המרכזי שבשכונה, משוך כחצי עיגול משדרות בן-גוריון לרחוב הרב קוק; שני הקצוות האלה מהווים את הגבול המזרחי והצפוני של השכונה.
הפינה הצפונית מזרחית של השכונה היא צומת הרחובות בן-גוריון, ארלוזורוב והרב קוק.
ממערב לשכונה שוכן קיבוץ גליל ים.
השכונה ממוקמת בקרבת מקום למרכז העיר הרצליה, לקניון שבעת הכוכבים ולשכונת נווה אמירים.
שכונת נווה ישראל הייתה קרויה בתחילה גליל ים, בשל הקרבה לקיבוץ הסמוך ממערב.
בהמשך הוסב שמה לשם הנוכחי.
בראשית שנות ה-50 של המאה ה-20, עם העלייה ההמונית של יהודי התפוצות, השתכנו בשכונה עולים ממדינות שונות – לוב בעיקר, מצרים, מרוקו, עיראק, תימן, טורקיה ועוד.
בשל ריבוי העדות של תושבי השכונה, קיימים בה עד היום בתי כנסת לעדות השונות והם מרוכזים ברחוב סעדיה גאון.
כיום כ־36% מתושבי השכונה מוצאם בצפון אפריקה.
מרבית מבתי השכונה הם בתים פרטיים עם חצרות פרטיות, לרוב בעלי קומה אחת.
כמו כן אפשר למצוא בה שיכונים של דירות קטנות שנבנו בשנות ה־50 וה־60. במרוצת השנים נבנו בתי מגורים משותפים, ובשנת 2023 הוקם פרויקט מגורים חדש, במסגרת פינוי ובינוי, במקום בניינים ישנים שנהרסו.
בסוף שנות ה־70, עם עלייתו של מנחם בגין לשלטון, התקיים בשכונה פרויקט "שיקום השכונות", בהובלת יו"ר ועד השכונה מוריס לחיאני.
רמת החיים בשכונה עלתה, ובמסגרת המיזם נבנה המתנ"ס הראשון, בסיוע קהילת יהודי בוסטון שנרתמו להקמתו.
בעשור השני של המאה ה־21 השכונה בתהליך התחדשות שיזמה עיריית הרצליה.
בימיה הראשונים של השכונה הייתה מרפאה בשכונה, ובאמצע שנות ה-60 היא הועברה לשיכון דרום הסמוך.
בסוף שנות ה־50 שכן בשכונה בית ילדים רעוע, המפורסם כבית ויצו ע"ש גילברט.
בשל העובדה שאולפני הרצליה ממוקמים מצפון לשכונה, צולמו בה חלקים מסרטים ישראליים כמו "נורית", "השוטר אזולאי" ו"סאלח שבתי".
אופי השכונה בראשיתו היה מסורתי־חילוני, ורבים מבני הדור שנולד בארץ הפכו חילונים.
כיום החיים בה נוטים לחילוניים לחלוטין.
במרכז השכונה יש מרכז מסחרי קטן.
בשנות הקמת המדינה ולאחריהן שימש המקום מפגש לאוכלוסיית השכונה.
היו בו בין היתר בתי קפה וחנויות ממכר לאוכל וכדומה.
מאחורי המרכז המסחרי היו בעבר משחטה ומאפייה.
23% מתושבי הששכונה הם בעלי השכלה אקדמית.
בשכונה פועלים שני בתי ספר, שמונה גני ילדים, מרכז קהילתי־חברתי ועוד:
'בית הספר היסודי על־שם יצחק בן צבי' – בית הספר הוותיק בשכונה, שמספר התלמידים בו כ־440. בעבר היה בית הספר נתון בסכנת סגירה בשל מיעוט התלמידים.
הודות ליוזמתו של יו"ר ועד השכונה לחיאני בוצעה אינטגרציה עם תלמידי שכונת נווה אמירים השכנה מדרום.
שילובם הוכתר בהצלחה רבה ונמשך עד היום.
בית הספר היסודי 'נתיב', שמעניק עזרה לילדים בעלי מרץ עודף.
בבית הספר כשמונים תלמידים בכיתות א'–ט'.
התלמידים מגיעים מ־14 רשויות במחוז תל אביב על ידי ועדת השמה.
מתנ"ס נינא (נווה ישראל נווה אמירים) צמוד לבית הספר 'בן צבי' ומציע מגוון פעילויות לקשת גילים רחבה, ובכלל זה מועדון פעיל לקשישי השכונה.
מתנהלים בו חוגי העשרה, אומנות, ספורט וכדומה.
בשנת 2023 נשלמה בנייתו של משכן חדש למתנ"ס.
ספרייה שכונתית – במתנ"ס שוכנת ספרייה המסונפת לרשת הספריות בהרצליה.
בשעות הבוקר הספרייה משרתת את תלמידי בית הספר ואת מוריו, ובשעות אחר הצהריים היא פתוחה לכל.
הספרייה מקיימת גם פעילות קהילתית לילדי הגיל הרך, לצעירים ולמבוגרים.
'שבט מירון' של תנועת הצופים פעיל בשכונה, ובו כ־350 חניכים מנווה ישראל, מנווה אמירים ומשכונת ויצמן.
בשנת 1967 סופח לבית הספר 'בר־אילן', שבמרכז העיר, בית הספר הדתי 'בית בר־אילן' שפעל בשכונה.
נווה מדבר אנטארקטי הוא אזור גדול באנטארקטיקה שעל פי רוב אינו מכוסה שלג או קרח, בניגוד למרבית שטחי יבשת אנטארקטיקה, המכוסים רוב השנה שלג או קרח.
באנטארקטיקה יש, בנוסף לפסגות ההרים ולנונאטאקים, שעל פי רוב אינם מכוסים קרח או שלג, אזורים נוספים אשר באופן טבעי חשופים משלג או קרח, ואלה מכונים "נאות מדבר אנטארקטיים", או "עמקים יבשים".
אזורים חשופים אלה מוקפים ביריעות הקרח היבשתיות האנטארקטיות, או, באזורי החוף, מצויים בין יריעות הקרח לבין מדפי הקרח של אנטארקטיקה.
בנאות מדבר אנטארקטיים נוצרות מערכות מזג אוויר ייחודיות.
באזורים אלה יש לחות נמוכה מאוד ומיעוט משקעים.
למרות הטמפרטורות הנמוכות, אנרגיית השמש מספקת להמס את מעט השלג היורד באזורים אלה, והרוחות בעמקים מעיפים מהם את שאריות השלג אשר לא נמס.
למרות הצחיחות, טחבים וחזזיות, גדלים בנאות מדבר אנטארקטיים.
העמקים היבשים מקמרדו, בארץ ויקטוריה - שטחן 4,900 קמ"ר;
כף האלט בצפון ארץ ויקטוריה
גבעות בנגר - בין ארץ וילקס וארץ המלכה מרי - שטחן 950 קמ"ר
גבעות וסטפולד, בארץ הנסיכה אליזבת - שטחן 420 קמ"ר
גבעות לארסמאן, בארץ הנסיכה אליזבת
גבעות סטילוול, בארץ קמפ - שטחן 96 קמ"ר
נווה המדבר שירמאכר, בחוף הנסיכה אסטריד, בארץ המלכה מוד - שטחו 34 קמ"ר
נווה פלייט דק הוא נווה (מקפא קרחוני) גבוה ויוצא דופן בהיותו מישורי, ברכס קונווי, באזור חוף סקוט של ארץ ויקטוריה, שבאנטארקטיקה.
גודל שטחו של המישור 9 קילומטרים על 6 קילומטרים.
המישור ממוקם בין הר פלאגשיפ לבין הר רייזורבק.
הנווה מהווה את המוצא, ואת מקור הקרח הזורם לכיוון מזרח אל קרחון בנסון; הקרח נופל לעבר קרחון בנסון דרך מפלי הקרח סקאפרז.
גובהו של המישור 1,265 מטרים מעל פני הים.
Burgess) הציע לקרוא למישור "נווה ווטרהאוס" (Waterhouse Névé), אולם שם זה לא התקבל על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים.
טרוור צ'ין (Trevor Chinn) הציע את השם "פלייט דק" (The Flight Deck), והוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים הוסיפה את התיאור "נווה" והציעה "פלייט דק נווה".
שמו של הנווה ניתן לו בשנת 1994 על ידי הוועדה גאוגרפית של ניו זילנד.
שם זה, בדומה לשמות אתרים אחרים ברכס קונווי (שמשמעות שמו "רכס השיירת הספינות"), הוא שם הקשור למונחים בתחום הימאות והלוחמה הימית.
נווה פריסטלי הוא מקפא קרחוני (נווה), באזור חוף סקוט של ארץ ויקטוריה, שבאנטארקטיקה; הנווה ממוקם בחלקו בשטח חסות רוס.
הנווה ממוקם במוצאו של קרחון פריסטלי.
אזור קרחון פריסטלי נחקר לראשונה על ידי קבוצת המחקר הצפונית (the Northern Party), של המשלחת הבריטית לאנטארקטיקה (משלחת טרה נובה), אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1910 – 1913.
שמו של הנווה ניתן לו בינואר 1966, על ידי ועדת השמות האנטארקטיים של ניו זילנד.
קרחון פריסטלי נקרא על שמו של ריימונד פריסטלי (Raymond E.
Priestley), שהיה גאולוג בקבוצת המחקר הצפונית.
נווה פריסטלי נקרא על שמו של קרחון פריסטלי, הזורם ממנו.
נוויל לונגבוטום הוא דמות בדיונית המופיעה בסדרת הספרים "הארי פוטר" מאת ג'יי קיי רולינג.
הוא מתואר כתלמיד עגול-פנים ושכחן.