tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
עקב זאת, הוסר וס מקמפיין פרסום ל-MLS.
לאחר מכן, דווח שסקיי ביקשה צו הרחקה נגד וס.
וס הכחיש את הטענות ולא הואשם בדבר.
נפת שצ'וקינו היא נפה של המחוז הצפון-מערבי של העיר הפדרלית מוסקבה שברוסיה.
מוסדות מדעיים (מכון קורצ'טוב, מכונים לחומרים אורגניים, וירולוגיה, ביופיזיקה), בתי חולים ופארקים תופסים חלק ניכר משטחו של הראיון.
פיתוח המגורים של הראיון נוצר בשנות ה-40 – שנות ה-70; בשנות ה-90 של המאה ה-20 החלה הריסת בניינים בני חמש קומות ובנייה של רבי קומות כגון מתחם המגורים היוקרתי אלייה פארוסה.
שקדים (מכונים גם שקדים מתוקים) הם מאכל המבוסס על פרי עץ השקד המצוי המתורבת.
החלק הנאכל העיקרי הוא הזרע, אך גם הפרי הצעיר בשלמותו משמש למאכל.
זרעי השקד התרבותי מכילים כמויות גדולות של שומן, חלבון, ויטמינים ומינרלים, ונחשבים למאכל בעל יתרונות בריאותיים מובהקים.
מבחינת ייצור מסחרי, השקדים הם האגוז החשוב בעולם עם תפוקה עולמית של מעל 1.76 מיליון טון (ללא הקליפה החיצונית) בעונת 2020–2021.
כאשר פרי השקד נאכל בשלמותו הוא מכונה "שקדים ירוקים".
הוא נאכל כאשר יש לו עדיין ציפה ירוקה, שעירה בשרנית וחמצמצה, והקליפה שמתחתיה עוד לא התקשחה.
שקדים ירוקים הם חטיף פופולרי בחלקים רבים של המזרח התיכון.
לרוב הם נאכלים טבולים במלח בישול כדי לאזן את הטעם החמוץ, כבושים, ובמגוון צורות נוספות.
בחצי הכדור הצפוני הם זמינים בעיקר מסוף מרץ ועד אמצע יוני.
זרעי השקדים מצופים בקליפה דקה בצבע חום, ותוכם לבן.
שקדים נמכרים ברמות שונות של עיבוד: בשלמותם, קלופים ("מולבנים"), חצויים, פרוסים, חתוכים לרצועות ("שבבים"), שבורים לגדלים שונים, וטחונים (קמח שקדים).
בנוסף, נמכרים מוצרי שקדים ברמות עיבוד גבוהות יותר – חלב שקדים, חמאת שקדים, שמן שקדים ועוד.
השקדים ניתנים למאכל כמות שהם ללא עיבוד כלשהו, ונאכלים כפרי יבש וחטיף.
מספר שיטות עיבוד בסיסיות נפוצות על מנת לשנות את המרקם והטעם של השקדים:
קלייה – השקדים מתקבלים פריכים יותר וטעמם שונה במעט.
חליטה – מרככת את השקדים ומאפשרת הסרת הקליפה בקלות.
המלחה – לעיתים קרובות השקדים מומלחים לאחר קלייתם או חליטתם.
שקדים הנמכרים ברמות הביניים של העיבוד משמשים בדרך כלל כתוספת למאכלים אחרים.
שקדים מעשירים מנות בשומן וחלבונים, ובהרבה מנות בעלות מרקם רך משמשים כניגוד למרקם המנה.
השימוש בשקדים ברמות חיתוך שונות נפוץ מאוד במגדנאות.
קמח שקדים מתקבל מטחינה של שקדים מולבנים.
הקמח משמש באפייה ובמגדנאות – בייצור מקרוני שקדים ומאפים מתוקים אחרים, במילוי עוגות ופשטידות, והוא אחד משני המרכיבים העיקריים של מרציפן וממרחי שקדים.
בצרפת, קמח שקדים הוא מרכיב חשוב בפרנג'פן, המילוי של עוגת המלך המסורתית.
שימוש רב בקמח נעשה במאפים המותאמים לדיאטה דלת פחמימות או דלי גלוטן.
הקמח מוסיף לחות וטעם אגוזי עשיר למאפים.
פריטים שנאפים עם קמח שקדים נוטים להיות עשירים בקלוריות.
בשקדים יש רמות גבוהות של שומנים רב בלתי רוויים.
בדרך כלל, מוגנות חומצות השומן אומגה 6 מפני חמצון על ידי הקליפה וויטמין E.
כאשר שקדים נטחנים, ההגנות הללו נשברות, שטח הפנים החשוף גדל דרמטית ומגביר מאוד את נטיית הקמח להתחמצן.
חמאת שקדים היא ממרח העשוי מטחינת שקדים, עם הקליפה או מולבנים.
חמאת שקדים ניתנת גם להכנה באמצעים ביתיים על ידי טחינת שקדים בממחה.
בחמאת שקדים ללא תוספים נוצרת עם הזמן היפרדות של השמן.
חמאת שקדים שימושית למריחה ישירה (למשל על פרוסת לחם או קרקר), בשילוב עם חומרי טעם נוספים כבסיס לממרחים בטעמים אחרים, כתוספת לרטבים ולמשקאות.
חלב שקדים הוא משקה העשוי משקדים טחונים, מים וממתיקים.
בשונה מחלב מן החי, חלב השקדים אינו מכיל כולסטרול או לקטוז.
חלב השקדים שימש כמשקה של המעמדות הגבוהים החל מהתקופה הרומית בכל רחבי אירופה ואסיה.
בימי הביניים שימש חלב השקדים תחליף לחלב בתקופת התענית, שבה נאסר על נוצרים לאכול מוצרים מן החי.
חלב השקדים אף שימש תחליף לחלב רגיל בשל עמידותו לעומת חלב הבקר (בתקופה שבה טרם היו אמצעי קירור), ולכן חלב השקדים שימש כמשקה, בעוד שחלב הבקר והצאן חובץ לחמאה וגבינות.
משקה שקדים מזרח תיכוני נפוץ המבוסס על חלב שקדים קרוי "רוזטה", ונמכר לרוב כסירופ לבן ממותק בניחוח שקדים, שמדללים אותו במים קרים.
סירופ שקדים הוא תחליב המיוצר משקדים ותמציות טעם.
היסטורית, נהגו לייצר סירופ שקדים משקדים מתוקים ומרירים, בדרך כלל עם סירופ שעורה או מי פרחי תפוז וסוכר.
בשל הציאניד המצוי בשקדים המרים, סירופים מודרניים מיוצרים בדרך כלל רק משקדים מתוקים.
מוצרי סירופ כאלה אינם מכילים רמות משמעותיות של ציאניד, ולכן נחשבים בדרך כלל בטוחים למאכל אדם.
הסירופ משמש כיום במשקאות כגון רוזטה ומאי תאי.
שקדים הם מקור עשיר לשמן: 30%–60% מהמסה היבשה של הזרע הם שומן.
שמן שקדים מורכב מ-95% חומצות שומן, העיקריות שבהן חומצה אולאית חד בלתי רוויה (חומצת שומן אומגה 9), וחומצה לינולאית (חומצת שומן חיונית רב בלתי רוויה אומגה 6).
השמן הוא מקור עשיר לוויטמין E, שמספק 261% מהערך היומי ל-100 מ"ל.
השמן מיוצר משקדים מתוקים או מרים, והוא גליצריל אולאאט עם ריח קל וטעם אגוזי.
הוא כמעט בלתי מסיס באלכוהול אך מסיס בקלות בכלורופורם או באתר.
שמן שקדים מתוקים משמש כשמן נשא בארומתרפיה ובקוסמטיקה בעוד שמן שקדים מרים, המכיל בנזאלדהיד, משמש כחומר טעם למזון ובבשמים.
שמן שקדים נחשב יעיל בהזנת העור והחזרת גמישותו, טיפול בקמטים ובצלקות ובחידוש תאים.
בשמן נעשה שימוש בקוסמטיקה כמרכיב בקרמים, חלב גוף וכשמן עיסוי.
זהו אחד השמנים המומלצים לעיסוי פרינאום לקראת לידה.
מגוון רחב של ממתקים קלאסיים כוללים שקדים כמרכיב מרכזי.
המרציפן הוא מרקחת המורכבת בעיקר מסוכר ושקדים טחונים.
המרציפן משמש בעיקר כממתק המיוצר בצורות וטעמים מגוונים כגון: חטיף מרציפן מצופה שוקולד, חטיפי מרציפן בתוספת תמציות פרי וכתוספת לנוגט ומיני מתאבנים וקינוחים.
במדינות רבות בעולם קיימת מסורת של אמנות במרציפן.
בקרב הקהילה היהודית בוונציה רווח המנהג לאכול כדורי מרציפן תוצרת בית בפורים.
המתכון המקובל כלל שקדים קלופים מיובשים וטחונים מעורבים באבקת סוכר ובביצה.
דְרָזֶ'ה הם שקדים שלמים, עם קליפתם, המצופים בסוכר צבוע בצבעי מאכל שונים.
באירועים מסוג זה נהוג לחלקם בתוך שקיקים, והם משמשים כסמל לשגשוג, פריון, אושר, ומזל טוב.
לדרז'ה שמות רבים באזורים שונים בעולם.
באיטליה הם נקראים קונפטי, במדינות ערב ועולי ארצות אלה הם נקראים מלאבס ("מצופה" בערבית), ובמדינות רבות "שקדים ירדנים".
קרם שקדים עשוי משקדים טחונים, סוכר, חמאה וביצים.
הקרם משמש למילוי נוגט (להלן) ומגוון של מיני מאפה, בהם קרואסון שקדים, פיטיבייה, עוגת המלך, ועוגה באסקית.
שקדים משמשים בחלק מסוגי הנוגט, לעיתים כקרם ולעיתים בשלמותם.
נוגט שקדים שמקורו באליקנטה שבספרד נקרא "טוּרוֹן", או בקטלאנית "טוֹרו", ומכיל לפחות 60% שקדים.
המָקָרוּן הוא שם כללי לעוגיות אפויות קלות – ללא קמח, חמאה, מרגרינה או שמן.
הבסיס לעוגיית מקרון הוא חלבוני ביצה מוקצפים, סוכר ואגוזים טחונים, כשקמח שקדים הוא אחד הבסיסים הפופולריים להכנת מקרונים.
שקדים הם מזון עשיר מבחינה תזונתית, המספק 20% או יותר מהערך היומי של ויטמיני B ריבופלבין וניאצין, ויטמין E, והמינרלים החיוניים סידן, נחושת, ברזל, מגנזיום, מנגן, זרחן ואבץ.
שקדים הם מקור מתון (10%–19% ערך יומי) של ויטמיני B תיאמין, ויטמין B6 ופולאט, כולין והמינרל החיוני אשלגן.
הם מכילים גם סיבים תזונתיים רבים, חומצה אולאית וחומצה לינולאית.
כמו אגוזים וזרעים אחרים, שקדים הם מקור לפיטוסטרולים כגון בטא-סיטוסטרול, סטיגמסטרול, קמפסטרול, סיטוסטרול וקמפסטנול.
בקליפת השקדים תכולה גבוהה של נוגדי חימצון.
שקדים נכללים בין המזונות המומלצים על ידי משרד החקלאות האמריקאי כמקור טוב לחלבון.
סקירה של מחקרים קליניים שבוצעה בשנת 2016 הצביעה על כך שצריכה קבועה של שקדים עשויה להפחית את הסיכון למחלות לב על ידי הורדת רמות הכולסטרול LDL בדם.
הזרעים של שקדי בר הם מרים, ומכילים חומר בשם אמיגדאלין, המתפרק ויוצר חומצה ציאנית.
חומצה זו רעילה, ולפיכך אכילת כמות מרובה של שקדים מרים מסוכנת.
סכנה זו לא קיימת בשקדים מתוקים.
שקדים עלולים לגרום לאלרגיה או אי סבילות .
לשקדים תגובתיות צולבת שכיחה עם אלרגנים של אפרסק (חלבונים להעברת שומנים) ואלרגנים של אגוזי עצים.
התסמינים נעים בין סימנים ותסמינים מקומיים (כגון תסמונת אלרגיה בפה, סרפדת) ועד לסימנים ותסמינים מערכתיים כולל אנפילקסיס, אנגיואדמה ותסמינים במערכת העיכול והנשימה.
עצי שקד רגישים לעובשים המייצרים אפלטוקסין.
זיהום העובש עלול להתרחש מהאדמה, משקדים שנדבקו בעבר, וממזיקים כגון תולעת טבור-כתומה.
רמות גבוהות של צמיחת עובש מופיעות בדרך כלל כגידול נימה אפור עד שחור.
אכילת שקדים שמקורם בעץ נגוע בעובש נחשבת ללא-בטוחה.
במדינות שונות יש הגבלות קפדניות על רמות מותרות של זיהום אפלטוקסין בעצים ונדרשת בדיקה נאותה לפני שניתן לשווק את השקדים.
האיחוד האירופי, למשל, מציג מאז 2007 דרישה שכל משלוחי השקדים ייבדקו לאפלטוקסין.
אם האפלטוקסין אינו עומד בתקנות הבטיחות המחמירות, ניתן לעבד את כל המשלוח מחדש כדי לחסל את האפלטוקסין או שיש להשמיד אותו.
על פי ממצאים ארכאולוגיים, שקדי בר לוקטו על ידי האדם 10,000 שנה לפני זמננו, והיו מעצי הפרי הראשונים שתורבתו.
עדויות ארכאולוגיות מוקדמות, למשל באתר נומיירה שבירדן, מצביעות על אזור זה כמקום בו תורבתו לראשונה (5000–4000 שנה לפני זמננו).
שקדים נמצאו באתרים ארכאולוגיים בכל רחבי הלבנט, ביניהם בקברו של תות ענח' אמון במצרים (בערך 1325 לפנה"ס).
השקדים מופיעים בכתבים שומריים המפרטים מרכיבים בארוחות משתה.
בתנ"ך מופיעים השקדים כחלק מהמנחה שמביאים בני יעקב לפרעה.
היפוקרטס (מאה 5 לפנה"ס) וקלאודיוס גלנוס (מאה 2 לספירה) תיארו בכתביהם את תכונותיהם של השקדים.
ברפואה העממית השתמשו בשקדים נגד כאבי בטן, הרעלות קיבה, תולעים, שיעול יבש, מחלות ריאה, דלקות באוזניים, כאבי ראש, מחלות עור, צרבת ובעיות חומציות.
כן השתמשו בשקדים להגברת התשוקה המינית ולטיפול בהפרעה בזקפה, להמעטת החלב של מניקות ולהגברת החלב של מניקות.
על פי הרפואה הסינית אנרגיית השקד היא נייטרלית, והשקדים יעילים לחיזוק צ'י ודם, להפסקת שיעול, ליחלוח ריאות, שימון המעיים והקלה על עצירות שנגרמה מיובש.
שצ'ירין (ביפנית: 七輪; מילולית "שבעה גלגלים") הוא גריל פחמים יפני קטן.
שצ'ירין הוא מילה מורכבת המורכבת מהתווים 七 ( shichi או nana, "שבעה") והתו 輪 (rin או wa, "גלגל", "לולאה" או "טבעת") .
סיפור פופולרי קושר את ה"רין" במילה שיצ'ירין לערך המטבע של תקופת אדו, מטבע האחד - רין (אם כי אות שונה, 厘).
מספרים שהשצ'ירין היה דרך משתלמת לבשל ארוחה מכיוון שכמות הפחמים שהייתה הדרושה לכל הדלקה עלתה רק שבעה רין.
השצ'ירין הוא תנור בישול קל משקל, קומפקטי וקל להזזה.
רוב השצ'ירינים המודרניים מיוצרים מגושים מוצקים של אדמה דיאטומית שנכרתה ממרבצים.
גושי אדמה אלה נחצבו לאחר מכן ביד או עוצבו במכונה לפני שהותכו בכבשן והודבקו בחומרי מתכת.
חלק מהשיצ'ירין מיוצרים עם מבנה קרמי כפול מבפנים ומבחוץ.
פחם עץ משמש בעיקר לדלק.
אומרים ששצ'ירין מיוצר בערך באותו אופן היום כמו בתקופת אדו, אם כי גם גרסאות קרמיקה וגם גרסאות של אדמה דיאטומית היו נפוצות.
הצורה היא בעיקרה גלילית, מרובעת או מלבנית, וגם הגודל משתנה.
באזור קנסאי הם ידועים גם בשם kanteki.
באמריקה הצפונית, תנורים קטנים לבישול ברביקיו הדומים לשצ'ירין מכונים היבאצ'י או "בסגנון היבאצ'י", אשר ביפנית מתייחס למכשיר חימום קטן שאינו משמש בדרך כלל לבישול.
הוצע ההסבר שהגרילים הללו שווקו באופן מבלבל כ"היבאצ'י" כאשר הם הוצגו באמריקה הצפונית.
המילה "היבאצ'י" משמשת גם (בצורה שגויה) בחלקים מסוימים של ארצות הברית, כדי להתייחס לבתי סטייקים יפניים או למסעדות טפניאקי של "צלחת ברזל".
פחם משמש בדרך כלל כדלק לשצ'ירין.
לבישול בחוץ משתמשים בפחם שחור.
כשהוא בתוך הבית, בינצ'ו-טאן עדיף.
בינצ'ו-טאן הוא סוג של פחם לבן, שמפיק פחות ריח בעת השריפה ויכול להמשיך לבעור בחום במשך זמן רב יותר.
יש לו גם פחות סיכוי להתלקח בצורה מסוכנת.
כחלופה זולה יותר, ניתן להשתמש בפחם נסורת.
שָׁקֵד מָצוּי (שם מדעי: Prunus amygdalus, שם נרדף: Amygdalus communis) הוא עץ פרי נשיר מתורבת המשתייך לסוג פרונוס במשפחת הוורדיים.
מוצאו ובית גידולו הטבעי באזור טרנסקווקז, כלומר באזורים שמצפון-מזרח לטורקיה, גיאורגיה, ארמניה ואזרבייג'ן של ימינו.
שקד מצוי הוא אחד ממיני התרבות העתיקים בישראל, והעצים הקיימים בישראל כיום הם ברובם פליטים ממטעי שקדים או ממטעים של עצי ורדניים אחרים, שבהם שימש השקד ככנה.
ישנם חוקרים הסבורים כי פרטי השקד המצוי הגדלים בחורש והיער הים-תיכוני הם ממקור טבעי.
יתר על כן, הבוטנאים הישראליים טוענים שאין לראות בשקד ובשזיף כשייכים לאותו הסוג.
למרות קביעה זו, בעולם האקדמי נחשבים השזיף והשקד, וגם המשמש והאפרסק כשייכים כולם לסוג פרונוס.
מיני שקד בר נוספים בישראל
בישראל קיימים שלושה מינים נוספים של שקד לצד השקד המצוי.
שקד ערבי תואר לראשונה למדע בשנת 1965 והוא התגלה בישראל רק בשנת 1977 על ידי מימי רון, ליד מפגש נחל פרת ונחל מכמש.
מינים אלה נבדלים זה מזה לא רק באזורים בהם גדלים אלא גם בתכונותיהם.
שקד ערבי הוא שיח שענפיו דמוי רותם.
שקד רימון מתאפיין בפרי קירח.
שקד קטן-עלים נבדל בעליו הקטנים, וצינור הגביע שלו מוסתר לרוב על ידי קשקשים – בשונה מהשקד המצוי.
בעבר אותר בישראל גם שיח אפיזודי של שקד מזרחי (Prunus argentea), שנבדל בעליו המכוסים בצפיפות בשערות משני הצדדים, מה שמקנה להם גוון מאפיר.
זאת, בניגוד לשאר מיני השקד בישראל, שעליהם קירחים או מקריחים.
שקד ערבי (Amygdalus arabica) הוא שיח או עץ קטן נדיר מאוד, ובסכנת הכחדה בישראל.
עץ זה דמוי רותם, חסר עלים במשך רוב ימות השנה.
גובהו נע בין 1 ל-2 מטרים, ענפיו מרובים, חלקם קשתיים, וצבעם ירוק חלק בדומה לענפי הרותם.
העלים מופיעים רק לאחר הפריחה ונושרים במהרה.
פריחה: פריחתו של השקד הערבי מרשימה במיוחד, כאשר הפרחים מופיעים יחידים או בזוגות לאורך הגבעולים, וכל השיח פורח בו זמנית לפרק זמן קצר של כשבועיים.
עונת הפריחה חלה בין פברואר למרץ, כאשר שיאה מתרחש במחצית השנייה של פברואר.
תפוצה גאוגרפית: שקד ערבי נפוץ בעיקר ברכסי הרים יובשניים באזורי אקלים סובטרופי.
תחום תפוצתו הטבעי של שקד ערבי משתרע מדרום טורקיה, דרך עיראק וצפון איראן, ועד הלבנט (סוריה, לבנון, ישראל וירדן) וחצי האי ערב (ערב הסעודית ועומאן).
באזור הלבנט וחצי האי ערב, תפוצתו מקוטעת ושכיחותו נמוכה מאוד.
בדרום הרי הזגרוס באיראן, הוא מהווה מרכיב משמעותי של חברת צומח ייחודית הנקראת על שמו, ושולט על שטחים נרחבים בחגורת הספר ההררית, בין המדבר לאזורי הצומח הטרגקנטיים.
בישראל, המהווה את גבול תפוצתו המערבי, ניתן למצוא מספר פרטים בלבד במצוקים בחגורת הספר, בנחל פרת ובנחל מכמש.
שקד קטן-עלים (Amygdalus korshinskyi) הוא עץ או שיח נשיר.
עליו מוארכים-אליפסיים, ברובם באורך 2 עד 3 ס"מ.
פרחיו בקוטר של כ-2 ס"מ, צבעם לבן או ורדרד, וצינור הגביע מוסתר לרוב על ידי קשקשי הניצן.
הפרי פחוס מהצדדים, צבעו אפור, אורכו נע בין 1 עד 2 ס"מ, ולעיתים אף גדול יותר, כאשר ראשו לרוב קהה.
הפריחה נמשכת מסוף ינואר ועד תחילת אפריל ושיאה בפברואר, ומרץ.
בישראל קיימות אוכלוסיות כלאיים בין שקד מצוי (Amygdalus communis) לבין שקד קטן-עלים, ולכן לדעת הבוטנאים הישראלים, השקד קטן-העלים נחשב לתת-מין של השקד המצוי.
תחום תפוצתו הטבעי העולמי הוא אירנו-טורני, ומשתרע מדרום טורקיה, דרך מערב ירדן וישראל אל ערב הסעודית.
בית גידולו כולל חורש ויער ים-תיכוני, וכן מחשופים של סלעים קשים.
בישראל, הוא מצוי באשדות המזרחיים – שיפולי ההרים היורדים לכיוון בקעת הירדן, באזורי הרי יהודה, השומרון, הגלבוע והגליל.
שקד רמון (Amygdalus ramonensis) הוא עץ נמוך ונדיר ביותר, ופירותיו חלקים (קרחים).
הוא גדל בעיקר באזור סובטרופי.
הוא בלעדי (אנדמי) לדרום-מערב ישראל, בהר הנגב הגבוה, שם הוא גדל אך ורק בכיסי קרקע קטנים הנמצאים על משטחי סלע חלקים ובמחשופים של סלעים קשים.
מין זה שתואר למדע לראשונה בשנת 2015, הוא עץ נדיר מאוד ובסכנת הכחדה.
בית גידול ותפוצה של שקד מצוי
שקד מצוי מאכלס אזורים ים תיכוניים ההרריים של ישראל ונדיר במישור החוף.
הוא נפוץ בחוף הגליל; מצוי בגליל העליון, בשפלה ובהרי יהודה; נדיר בגליל התחתון ובשומרון; ונדיר מאוד בבקעת חולה, בבקעת כנרות, בכרמל, בגלבוע, בחוף הכרמל, בדרום מישור החוף, בעמון, במואב ובאדום.
השם Prunus amygdalus מקורו בצירוף השמי "אם גדולה" או השומרי ama.gal (באותה משמעות), ומתייחס ככל הנראה להיותו של השקד ייצוג לאלה האם.
אחת ההצעות לשם "שקד" הוא במשמעות "צופה", בשל פריחתו המוקדמת הצופה את האביב.
השם "לוז" שמופיע במקרא () פורש גם כשקד, כמשמעות המילה בערבית.
שקד מצוי הוא עץ קטן, נשיר, קומתו אינה עולה בדרך כלל על ארבעה מטרים.
לעומת זאת יש לו שורשים עמוקים, ולפיכך הוא יכול לגדול היטב גם באזורים שהגשמים מעטים בהם.
העלים מסורגים, פשוטים, משוננים, מוארכים-אזמליים, אורכם 4 עד 8 ס"מ, והם נושרים בחודש ינואר והפרחים מקדימים לפרוח עם בוא החורף.
בשנים קרות במיוחד עלולה הפריחה להתאחר.
הפרחים נפתחים לפני ניצני העלים.
טרפיהם של עלי השקד מוארכים וגם פטוטרותיהם ארוכות.
הפרחים לבנים, לעיתים ורדרדים, קוטרם כ-3 ס"מ.
צינור הגביע חשוף ואינו חבוי בין קשקשים.
הבשלת הפירות חלה זמן רב לאחר הפריחה, כשישה חודשים ואף יותר מכך.
הפרי הוא בית גלעין שעיר אורכו מגיע ל-3 ס"מ וקצהו מחודד.
הוא מורכב מעלה שחלה אחד ומגורה אחת.
החלק הנאכל העיקרי הוא הזרע, אך לעיתים אוכלים את הפרי הצעיר בשלמותו, כאשר יש לו עדיין ציפה ירוקה וחמצמצה, והקליפה שמתחתיה עוד לא התקשחה.
הזרעים של שקדי הבר הם מרים, ומכילים אמיגדאלין, המתפרק ויוצר ציאניד.
הציאניד הוא רעל, ולפיכך אכילת כמות מרובה של שקדים מרים מסוכנת.
הזנים התרבותיים מכילים כמות קטנה בהרבה של חומר זה ולפיכך יש להם טעם מתוק יותר.
זרעי השקד התרבותי מכילים כמויות גדולות של שומן, חלבון, ויטמינים ומינרלים, ולכן יש להם ערך תזונתי רב.
העץ מתחיל להניב כבר בגיל 4–5 שנים, אך מגיע למלוא תנובתו רק בגיל כ-10 שנים.
עץ השקד המתורבת רגיש למזיקים רבים ודורש שימוש נרחב בחומרי הדברה, ועל כן שילובו בגינות נוי אינו פשוט.
שקד תרבותי בדרך כלל מגדלים בשיטה של הרכבה.
בעבר השתמשו בשקדי הבר ככנה עליהם הרכיבו שקד תרבותי.
עם נטישת הכרמים חוזרת הכנה המרה ומשתלטת על הרוכב.
כיום קיימים זנים מתורבתים ספציפיים המשמשים ככנה, במקום שקד הבר.
תפוקת השקדים העולמית ב-2021 הייתה כ-1.76 מיליון טון, מהם מעל 1.4 מיליון טון בארצות הברית, כשאחריה האיחוד האירופי (145 אלף טון) ואוסטרליה (127 אלף טון).
מדינות נוספות עם גידולי שקדים משמעותיים הן איראן, מרוקו, איטליה, סוריה וטורקיה.
בשנת 2021 היבואניות הגדולות ביותר של שקדים היו הודו, ספרד, גרמניה וסין.
מלבד זרעי השקד המשמשים למאכל כמו שהם או כחומר גלם למגוון של מאכלים, משמשים הזרעים גם בתעשיית הקוסמטיקה והתרופות.
מוצרי השקדים העיקריים המשמשים בתעשיות השונות הם:
העץ תורבת לפני אלפי שנים, והופץ על ידי בני אדם עוד בימי קדם לאורך חופי הים התיכון אל צפון אפריקה ודרום אירופה, ובעת החדשה גם לאזורים אחרים של העולם, בעיקר לקליפורניה ולאוסטרליה.
צורת הבר של השקד גדלה בחלקים מהלבנט.
ברירת הסוג המתוק מבין סוגי המר הרבים בטבע סימנה את תחילת תִּרבות השקדים.
לא ברור איזה אב פראי של השקד יצר את המין המתורבת, אך המין Prunus fenzliana עשוי להיות האב הקדמון הפראי הסביר ביותר של השקד, בין השאר משום שמקורו באזור ארמניה ומערב אזרבייג'ן, שם כנראה תורבת.
מיני שקדי בר גודלו על ידי חקלאים קדומים.
השקד הוא אחד מעצי הפרי המתורבתים הקדומים ביותר, בשל היכולת לגדל שקדים אטרקטיביים מזרעים.
לפיכך, למרות שצמח זה לא מתאים לריבוי מנצרים או מייחורים, ניתן היה לגדל אותו עוד לפני גילוי טכניקת ההרכבה.
שקדים מתורבתים מתקופת הברונזה הקדומה (5000–4000 שנה לפני זמננו), נמצאו למשל באתר נומיירה שבעבר הירדן.
דוגמה ארכאולוגית לממצא של שקד היא הפרי שנמצא בקברו של תות ענח' אמון במצרים (בערך 1325 לפנה"ס), שכנראה יובא מהלבנט.
השקד נזכר ארבע פעמים במקרא בהקשרים שונים.
בשלוש מהן מוזכר עץ השקד בהקשר לשקידתו וחריצותו, בגלל פריחתו המוקדמת והמהירה.
מקור שם היישוב לוז הוא במלה "לוז" הנרדפת למלה "שקד", ובשילוב העדויות לקיום עץ אשרה ביישוב, סביר להניח שעץ האשרה שעמד בבית אל היה עץ שקד.
חוקרים מציעים קשרים בין מקור מנורת המקדש לעץ השקד.
מאמר על גידול עצי שקד בספרד מובא בספרו של אבן אל-עוואם מהמאה ה-12.
מבין המדינות האירופיות שעליהן דיווח הגן הבוטני המלכותי אדינבורו כמטפחות שקדים, גרמניה היא הצפונית ביותר, אם כי ניתן למצוא עצי שקד צפונה עד איסלנד.
כיום נהוג לכנות את העץ גם "שקדייה".
קרוב לוודאי שזהו חידוש של לוין קיפניס, שהופיע לראשונה בשירו "לשנה טובה, שקדייה" (תרע"ט 1919).
השיר "השקדייה פורחת" הוא שהשריש את השם שקדייה לעץ השקד, שהפך לסמל של ראשית הפריחה בארץ ישראל.
כיוון שהשקד פורח בסמוך לט"ו בשבט, הפך עץ השקד מאז תחילת ההתיישבות היהודית המחודשת בארץ ישראל לסמלו של החג.
פריחתו מרשימה על רקע ראשית הלבלוב הירוק, בעיקר אחרי מספר חודשי שלכת ברוב העצים ועקב כך שהשקד הוא הראשון לפרוח לאחר החורף נגזר ממנו השורש ש.ק.ד.
ישנם זנים של עצי שקד עם פרחים לבנים וזנים אחרים עם פריחה סגולה.
שמו של עץ השקד הפך גם למקור לשמות פרטיים, הן לבנים והן לבנות, ולמקור לשמות משפחה נהוגים במדינת ישראל.
בארץ ישראל ניטעו במקומות שונים כרמי שקדים, וגדלים בה גם שקדי בר, בעיקר בחורשים של הגליל, הכרמל, השומרון ויהודה.
כיום, כל מיני השקד הם צמחים מוגנים בישראל למעט כרמים נטועים.
בנוסף לתת-המין הטיפוסי, גדלים בארץ-ישראל עוד שני תת-מינים של השקד המצוי - שָׁקֵד קְטַן-עָלִים ושָׁקֵד רָמוֹן.
השקד קטן-העלים הוא עץ קטן, לעיתים דומה לשיח, ענפיו קצרים ולעיתים מסתיימים בקוץ, פרחיו קטנים מפרחי השקד המצוי וקוטרם כשני סנטימטר, עליו קצרים - כשלושה סנטימטר אורכם.
הפרחים לבנים או ורודים, עמוד העלי מכוסה בדרך כלל בקשקשים.
הוא צומח בארץ באזורים יבשים; בעיקר בספר המדבר - במורדות המזרחיים של הגליל, השומרון ומדבר יהודה.
גם בחרמון בגובה של 1,300–1,900 מטרים קיימת אוכלוסייה של שקד קטן-עלים.
יש חוקרים הטוענים שהשקד המצוי הטיפוסי תורבת משקד קטן-עלים, ואוכלוסיות טבעיות של השקד המצוי הטיפוסי (שאינן שקד קטן-עלים) אינן אלא פליטי תרבות שהתפראו.
שקד רָמוֹן הוא תת-מין אנדמי להר הנגב בארץ ישראל, דומה לשקד קטן-עלים, והוא מהנדירים בין שקדי הארץ.
העץ מצוי באזור הר הנגב, מדרום לכביש 171, המחבר את מצפה רמון עם הר חריף, באזור הנחלים אלות לוץ.
לעיתים נמצא השקד בקרבת עצי אלה אטלנטית.
בעבר ראו בטקסונים אלה מינים עצמאיים (שקד קטן-עלים - Prunus korshinskyi; שקד רמון - Amygdalus ramonensis), אולם כיום נוטים לראות בהם תת-מינים או וריאנטים של השקד המצוי.
למרות שמקור השקד מאזור מזרח התיכון וישראל מעולם לא תפס מקום חשוב בחקלאות הארץ.
שקדים מרים (שקד בר) ומתוקים (תרבותיים) נזכרים במקורות לאורך הדורות וכנראה גודלו במספרים קטנים או נאספו מחורש טבעי.
יועצי הברון רוטשילד המליצו להחליף את נטיעת הכרמים בשקדים שהיו מותאמים בצורה טובה יותר לאקלים בישראל ובעקבות כך מספר הגידולים גדל מאד.
בשנת 1900 הגיעו שטחם הכולל של הגידולים ל-3,640 דונם ועם פרוץ מלחמת העולם הראשונה 37,000 דונם.
בזמן זה החלו ירידות מחירים בשוק העולמי ומזיקים כגון קפנודיס השקד פגעו קשה במטעים.
עד שנות העשרים הקפנודיס חיסלה כמעט כליל את המטעים בצפון הארץ.
רק בשנות ה-50 החל גידול במספר המטעים לאור עלייה במחירם העולמי ופיתוח של שיטות חדשות להתמודדות עם המזיקים.
שְׁקוֹדְרָה (באלבנית: Shkodra או Shkodër) היא העיר הרביעית בגודלה באלבניה.
העיר נמצאת בצפון המדינה ושוכנת על הגדה המזרחית של האגם שנקרא על שמה - אגם שקודרה.
שקודרה היא בירת מחוז שקודרה, הממוקם בצפון מערב אלבניה.
העיר נוסדה בסביבות המאה ה-4 לפנה"ס.
ב-1400 העיר הייתה המרכז של ההומניזם האלבני.
בשקודרה נולדו הוגי דעות בולטות כמו מרין ברלטי (Marin Barleti) ומרין בצ'יקמי (Marin Becikemi).
בשקודרה הוקם ב-1639 המצפה האסטרונומי הראשון בבלקן.
שקודרה נוסדה סביב המאות הרביעית והחמישית לפנה"ס.
ייתכן כי מקור שמה הוא "שקו דרינון" (Sco' Drinon) שמשמעותו 'המקום בו נהר הדרין הולך'.
מחפירות ארכאולוגיות שנערכו בטירה רוזפה (Rozafa) שבשקורדה, אנו מסיקים כי המרכז היה מיושב מאז תקופת הברונזה.
העיר נכבשה על ידי הרומאים בשנת 168 לפנה"ס, על ידי הסלאבים בשנה 1040, ולאחר מכן על ידי משפחת בלשאי (Balshaj), על ידי הרפובליקה של ונציה, ובשנת 1479 על ידי העות'מאנים - לאחר שדיכאו התנגדות רבת-עוצמה במצודה.
העות'מאנים שלטו בעיר עד מלחמת הבלקן הראשונה והיא הייתה יחד עם אדירנה ויואנינה משלושת המבצרים המשמעותיים של האימפריה העות'מאנית ברומליה.
במהלך מלחמה זאת, העיר באה במצור במשך 7 חדשים, מ-28 באוקטובר 1912 - 23 באפריל 1913, על ידי כוחות סרביה ומונטנגרו.
מפקד העות'מאנים בעיר, אסעד פשה זכה לתהילה על העמידה האיתנה במלחמה, אל מול מתקפות חוזרות ונשנות במהלך המצור, בהם היו למונטנגרים אבדות רבות.
אולם לאחר מתקפה חזקה ובעקבות מחסור במים נכנע אסעד פשה לצבא מונטנגרו.
הכניעה נתקבלה בזעם בטורקיה שראתה באסעד פשה בוגד.
ימים מועטים לאחר מכן נכנעה מונטנגרו ללחץ של אוסטרו-הונגריה, בניגוד להבטחה במהלך המצור שלעולם לא יוותרו על העיר וב-14 במאי 1913 השיגה את כוחותיה מהעיר.
יום קודם לכן שרפו המונטנגרים את השוק העירוני ובזזו אותו.
בסוף מאי 1913, נקבע בהסכם לונדון (1913) ששקודרה תהיה חלק מאלבניה שעצמאותה הוכרה בהסכם זה.
במלחמת העולם הראשונה הגיעו הכוחות הסרבים לשקודרה בסוף יוני 1915. בינואר 1916 נכבשה העיר על ידי האימפריה האוסטרו-הונגרית, והיא היוותה מרכזה של האוסטרים בשטחי אלבניה שכבשה.
לקראת סוף המלחמה נכנסו כוחות צרפת לעיר והם החזיקו בה בסיום המלחמה בנובמבר 1918. במרץ 1920 עזבו הצרפתים ושקודרה הועברה לשלטון אלבניה.
בדצמבר 1924 הייתה שקודרה היעד הראשון שנכבש בידי צבאו של זוגו הראשון, מלך אלבניה בעת השתלטותו, בגיבוי יוגוסלביה על אלבניה.
שם המבצר של שקודרה הוא רוזפה, ויש לה היסטוריה בת כמה אלפי שנים.
הטירה נבנתה על גבעה גבוהה, מכוסה לחלוטין בסלעים בלתי עבירים.
בשל מיקומה האסטרטגי היה זה מעוז בלתי מעורער במשך מאות שנים.
שקודרה הייתה בירתו של עם האילירים ובחפירות שנערכו נמצאו עובדות שמראה כי כבר בעת האילירים הטירה שימשה להגנה על האוכלוסייה המקומית שחיו מתחת לה.
בשל ההיסטוריה עתיקת היומין של הטירה, היא זכתה לשם אגדי בפי תושבי העיר.
שקדי החך , המוכרים יותר בכינויים השקדים, הם זוג איברי לימפה הנמצאים בגרון ומהווים חלק ממערך השקדים המצוי בלוע.
השקדים דומים בצורתם לפרי השקד ומכאן שמם.
הם משתתפים בתפקוד המערכת החיסונית.
לעיתים גדלים השקדים וחוסמים את מעבר האוויר בגרון, דבר הגורם לנחירה, לקשיי נשימה, להתעוררות בזמן השינה, ולהפסקות נשימה.
סימנים נוספים יכולים להיות שינה סוערת, התעוררות לילה והרטבות בלילה.
סימנים אלה יכולים לגרום לבעיות ריכוז, לעייפות יום, ליתר פעילות (היפראקטיביות) ולהתפתחות וגדילה איטית.
כאשר שקדים חוסמים את מעבר האוויר, עשוי רופא אף אוזן גרון להמליץ על ניתוח שקדים.
דלקות שקדים ודלקות במעברי אוויר העליונות הן בעיה נוספת.
השקדים יכולים להזדהם על ידי חיידקים.
במקרה של זיהום השקדים נעשים גדולים ונפוחים, צבעם אדום ותחושת כאב עז מורגשת בגרון.
כאשר הזיהום הוא ממקור חיידקי, הטיפול ייעשה בעזרת אנטיביוטיקה.
לדלקת זו עשויה להתלוות תופעת אבני השקדים.
על פי האקדמיה האמריקנית לרפואת אף אוזן גרון, דלקת שקדים חוזרת נחשבת אם ישנם שבעה אירועים בשנה אחת, חמישה אירועים בשנה במשך שנתיים רצופות או שלושה אירועים בשנה במשך שלוש שנים רצופות.
רופא אף אוזן גרון עשוי להמליץ במקרים חמורים של דלקת שקדים חוזרת על ניתוח להסרת שקדים.
כיום מקובל לבצע ניתוח שקדים בעיקר עקב הפרעות נשימה ותסמונת דום נשימה בשינה.
על פי האקדמיה האמריקנית לרפואת אף אוזן גרון, 80% מניתוחי כריתת שקדים מבוצעים בגיל 2–8 עקב הפרעות נשימה ותסמונת דום נשימה בשינה בעוד שרק ב-20% מהמקרים ההתוויה היא דלקות חוזרות.
מחקרים רבים קישרו בין ניתוח שקדים לבין השמנת יתר.
לדוגמה, אחד מהמחקרים מציג ממצאים לפיהם כריתת שקדים העלתה בכ-61% את הסיכון להשמנת יתר בקרב ילדים שעברו כריתת שקדים ללא כריתת אדנואידים.
כשבמקביל לכריתת השקדים בוצעה כריתת אדנואידים עלה הסיכון להשמנת יתר בכ-136%.
שקדי מרק הוא שם של מאכל ישראלי המשמש להוספת טעם ומרקם למרקים, באופן דומה לקרוטונים.
בעבר נהגו נשות מזרח אירופה, המשתייכות ליהדות אשכנז, להכין בצקיות צהובות ולהוסיף אותן למרק.
צורת הבצקיות הייתה אליפטית ודמתה לשקד, לכן הן קראו לבצקיות "שקדים" ביידיש.
מסורתית, שקדי המרק שנמכרו בישראל על ידי חברת "אסם" התאפיינו בצורה מרובעת בשני גדלים (שקד בודד שגודלו כחצי ס"מ על כחצי ס"מ - ריבוע, ושקד בודד שגודלו כחצי ס"מ על ס"מ - מלבן), ובצבע צהוב.
עם כניסתן של חברות מתחרות לשוק הישראלי, ניתן למצוא שקדי מרק בצורת דגיגים (אורכם כסנטימטר אחד) ובצורות נוספות, בצבעים שונים (ירוק, כתום) ובטעמים שונים (בצל ועוד).
בפסח, שקדי המרק של אסם הם בצורת טבעות.
על פי נתוני אחת החברות, באריזת 400 גרם מצויים כ-7,000 שקדי מרק.
שקדי המרק עשויים קמח חיטה ושמני מאכל, בתוספת מלח ותבלינים.
בעבר היו מוסיפים לשקדי המרק צבע מאכל צהוב, אולם בשל מודעות להשלכות בריאותיות שליליות שיש לצבע המאכל הצהוב הקרוי טרטרזין, הוסר צבע המאכל ממזון זה, והוחלף בצבע המאכל הטבעי כורכומין.
בגרסה כשרה לפסח מוחלף קמח החיטה בקמח תפוחי אדמה.
בעבר היה נהוג להכין שקדי מרק באופן ביתי, והיו מתכונים לשקדי מרק מקמח מצה שיועדו לימות חג הפסח.
שקדי המרק יוצרו באופן מסחרי בישראל החל משנת 1952 על ידי חברת "אסם", אשר ייצרה בראשית דרכה בעיקר מוצרי פסטה, וניסתה לפתח מוצר אשר יתאים לאכילה במרק.
על פי אתר החברה, הפיתוח של המוצר בוצע, כשבתקופת הצנע, אחת ההקצבות החודשיות הכילה יותר שמן מהרגיל ופחות קמח מהרגיל, בכדי ליצר איטריות.
גלגולו הראשון של המוצר היה דומה להרכב הנוכחי, אך נקרא "שקדי ביצים" על שום צורתן של יחידות הבצק הקטנות.
שקדי הביצים יועדו הן למרקים והן למשקאות קרים.
עם הזמן, ותוך התחשבות בטעמו של קהל הצרכנים, הוקטנו השקדים לגודלם כפי שמוכר כיום, טעמם השתנה והומלח, וכיוון שיועדו למרקים בלבד שונה גם השם ל"שקדי מרק" (שהפך לשם גנרי על אף שאינו קשור יותר לצורת השקד המקורית).
"אסם" הייתה במשך שנים רבות יצרנית בלעדית של שקדי המרק, אולם במהלך השנים נוספו שקדי מרק המיוצרים על ידי חברות מזון שונות, כדוגמת "קנור","ויטה" "mana" ועוד.
שקדי מרק נמכרים כיום גם בשווקים שונים מחוץ לישראל.
שקד זרוצקי (נולד ב-20 בינואר 1989) הוא אלוף ושיאן ישראל בשחייה.
זרוצקי נולד וגדל בבאר שבע.
החל ללמוד לשחות בגיל 5 בגלל בעיה בריאותית בריאות.
שנה לאחר מכן, הצטרף לקבוצת השחייה של הפועל באר שבע.
לאחר מכן, עבר להתאמן תחת הדרכתו של עדי ולפמן בקבוצת השחייה של הפועל שחייני הנגב, אחר כך בקבוצת השחייה של הפועל ירושלים ולבסוף בקבוצת השחייה של הפועל דולפין נתניה.
באליפות אירופה בשחייה לנוער שנערכה באנטוורפן, בלגיה יולי 2007 סיים זרוצקי במקום ה-23 במשחה ל-50 מטר פרפר בתוצאה של 25.69 שניות ובמקום ה-25 במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 56.88 שניות.
שבועיים לאחר מכן, באליפות ישראל בשחייה שנערכה בווינגייט באוגוסט קבע זרוצקי במשחה ל-50 מטר פרפר שיא אישי של 25.35 שניות.
באליפות ישראל בשחייה (בריכה של 25 מטר) שנערכה בבית איל, אשדות יעקב מאוחד בפברואר 2008 זכה זרוצקי במדליית ארד במשחה ל-50 מטר פרפר בתוצאה של 25.29 שניות ובמקום החמישי במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 56.89 שניות.
לאחר מכן, הוא התגייס לשירות בצה"ל במרץ 2008 והוכר כספורטאי מצטיין.
באליפות ישראל בשחייה שנערכה בווינגייט באוגוסט 2009 סיים זרוצקי פעמיים במקום החמישי, במשחה ל-50 מטר פרפר בתוצאה של 25.23 שניות ובמשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 55.54 שניות.
באליפות ישראל בשחייה (בריכת 25 מטר) שנערכה באשדות יעקב בפברואר 2010 זכה זרוצקי ב-6 מדליות.
3 מדליות זהב, במשחה ל-50 מטר פרפר בתוצאה של 25.01 שניות, במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בשיא ישראלי חדש לאגודות ביחד עם דוד גמבורג, אמרי גניאל וניר ברנע בתוצאה של 3:42.80 דקות ובמשחה שליחים 4x50 מטר מעורב בתוצאה של 1:42.47 דקות.
שתי מדליות כסף, במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 55.08 שניות ובמשחה שליחים 4x50 מטר חופשי בתוצאה של 1:34.36 דקות ומדליית ארד במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:29.29 דקות.
לאחר שפרש משחיה, למד משפטים במכללה האקדמית נתניה, ולאחר שסיים את ההתמחות במשרדו של עו"ד חיים קליר, בחר לחזור לדרום ופתח משרד פרטי בבאר שבע.
זרוצקי נשוי ואב לבת ובן, מתגורר עם משפחתו בקיבוץ טללים.
שקודראן מוסטפי (באלבנית: Shkodran Mustafi; נולד ב-17 באפריל 1992) הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק בעמדות הבלם והמגן הימני.
מוסטפי זכה במונדיאל 2014 עם נבחרת גרמניה.
מוסטפי נולד בבאד הרספלד שבמרכז גרמניה למשפחה אלבנית, במקור מגוסטיבר (כיום במקדוניה).
הוא התחיל לשחק כדורגל בקבוצות בברה ורוטנבורג.
בשנת 2006 הצטרף לקבוצת הנוער של המבורג.
בשנת 2009 עזב את המבורג והצטרף לאברטון האנגלית.
הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של אברטון, שהיא גם ההופעה היחידה שלו באברטון, הייתה בדצמבר 2009, נגד באטה בוריסוב, במסגרת הליגה האירופית.
מאז לא הופיע במדי אברטון, ובינואר 2012 עבר בהעברה חופשית לסמפדוריה מהסרייה ב' האיטלקית, וחתם בקבוצה על חוזה ל-4 וחצי שנים.
הופעת הבכורה שלו בסמפדוריה הייתה ב-26 במאי 2012, בהפסד 1–3 לוארזה.
בסיום עונת עלתה סמפדוריה לסרייה א'.
שער הבכורה שלו בסמפדוריה היה-26 באוקטובר 2013, בניצחון 0–1 על אטאלנטה.
ב-6 באוגוסט 2014 חתם מוסטפי בולנסיה מהלה ליגה על חוזה ל-5 שנים, אשר שילמה לסמפדוריה 8 מיליון אירו.
מוסטפי ערך את בכורתו בקבוצה ב-25 בספטמבר, בניצחון 0–3 על קורדובה.
ב-30 באוגוסט 2016 חתם מוסטפי בארסנל מהפרמייר ליג לחמש שנים.
ב-1 בפברואר 2021 חתם מוסטפי בשאלקה 04 עד לסוף העונה.
ב-2 בספטמבר 2021 חזר מוסטפי לספרד וחתם לשנתיים בלבנטה.
ב-2009 זכה באליפות אירופה עד גיל 17 כאשר שיחק בנבחרת גרמניה עד גיל 17. למרות זאת הביע מוסטפי את רצונו לשחק עבור נבחרת אלבניה הבוגרת, ולא עבור .
למרות זאת נענה מוסטפי לקריאתו של מאמן נבחרת גרמניה יואכים לב שזימנו לנבחרתו ב-28 בפברואר 2014, לקראת משחק ידידות נגד .
הופעת הבכורה של מוסטפי בנבחרת גרמניה הייתה ב-13 במאי אותה שנה, במשחק ידידות נגד .
לקראת מונדיאל 2014, נכלל מוסטפי לרשימת 30 השחקנים לסגל המורחב של נבחרת גרמניה, אולם יצא מהסגל במסגרת ניפוי שבעה שחקנים לקראת ההכרזה על הסגל הסופי של 23 השחקנים.
למרות זאת, עקב פציעתו של מרקו רויס כשבוע לפני פתיחת המונדיאל תפס מוסטפי את מקומו בסגל הסופי.
בטורניר עצמו הופיע בשלושה משחקים והיה חלק מהזכייה של גרמניה בגביע העולם.
מוסטפי זומן לסגל הנבחרת גם ליורו 2016. ב-12 ביוני 2016 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת, שער בדקה ה-20 במשחק נגד נבחרת אוקראינה במסגרת המחזור הראשון בשלב הבתים של הטורניר.
שקומבין (באלבנית: Shkumbini) הוא נהר במרכז אלבניה.
אורכו 181 ק"מ והוא נחשב כקו מבדיל בין שני הניבים של השפה האלבנית: מצפון לו מדברים גג (באלבנית: Gegë) ומדרום - טוסק (באלבנית: Toskë).
בתקופה הרומית הוא נקרא Genusus ושימש כגבול בין התרבות היוונית והאילירית.
הוא מתחיל ברכס ההרים מדרום מערב לאגם אוחריד במחוז פוגרדץ, זורם תחילה צפונה ומקבל תוספת ממספר נהרות קטנים.
לאחר מכן הוא פונה למערב, זורם בתוך מספר עיירות וערים אלבניות ונשפך לים האדריאטי.
באזור העיר אלבסן יוצאות ממנו שתי תעלות המשמשות להשקיית שטח נרחב באזור.
עיר נוספת על גדות הנהר היא ליבראז'ד.
באזור שפך הנהר נבנה מבצר בשטובה.
שקוד (בליטאית: Skuodo rajono savivaldybė, סְקוּוֹדַס ) הוא אחד מ-60 מחוזות משנה של ליטא, השוכן בצפון מערב המדינה על גבול לטביה.
מחוז-משנה שקוד משתרע על פני 911 קמ"ר, ואוכלוסייתו מנתה בשנת 2014, למעלה מ-18,000 תושבים.
העיר הגדולה ביותר במחוז המשנה היא שקוד, המשמשת כמרכז המנהלי שלו.
שקוף שזאת אחותי הוא סרט מקורי של ערוץ דיסני המככבים בו רוואן בלנצ'ארד, פריס ברלס, קראן בראר, רייצ'ל קרוו, אלכס דזרט, וויל מיירייס ואוסטין פרייברגר.
הסרט שודר לראשונה בערוץ דיסני ב-9 באוקטובר 2015 הסרט זכה להצלחה רבה, כ-4,028,000 צפיות.
בערוץ דיסני ישראל הסרט שודר לראשונה ב-10 בדצמבר 2015.
לקליאו יש אחות בשם מולי היותר מצליחה ממנה והיא מרגישה שהיא בלתי נראית לעומת אחותה.
אך בעקבות ניסוי שביצעה לשיעור מדעים, הפכה בטעות את אחותה לבלתי נראית.
קליאו צריכה להחליף את מולי בפעילותיה החברתיות ובעזרת חברה ג'ורג' צריכה להחזיר את מולי לנראית.
רייצ'ל קרוו - ניקי, חברתה של מולי
אלכס דזרט - מר פרקינס, המורה למדעים
וויל מיירס - קרטר, אהובה של קליאו
אוסטין פרייברגר - קוג, החבר של מולי
ב-9 בינואר 2015 היה ידוע שהסרט הולך להתקיים ובנוסף רוואן בלנצ'ארד ופריס בנדק לוהקו לתפקידים קליאו ומולי.
ב-27 בפברואר 2015, קראן בראר, רייצ'ל קרוו ואוסטין פרייברגר לוהקו לדמויות ג'ורג', ניקי וקוג.
הצילומים התקיימו בין פברואר 2015 לאפריל 2015 בניו אורלינס.
שקול ; (ברומאנש: Scuol, בגרמנית: Schuls) היא בירת מחוז אין (Inn) שבקנטון גראובינדן שבשווייץ.
השפה הרשמית בעיר היא רומאנש.
שקול מוזכרת לראשונה במקור משנת 1095 בשם Schulles.
ב-8 ביוני 1897 נפתח בשקול מלון ולדהאוס וולפורה (Hotel Waldhaus Vulpera) שהיה מעוצב עם עיטורי סגרפיטו בסגנון נאו-רנסאנס.
המלון היה אחד הבניינים העיקריים בתקופת הבל אפוק באירופה והיה אחד המלונות הראשונים באלפים השווייצריים.
המלון עלה באש ב-27 במאי 1989 וכיום האתר שבו הוא שכן משמש כפארק בו משולבים שרידי בניין המלון.
שמה הרשמי של שקול השתנה כמה פעמים במהלך המאה ה-20. עד 1943 היה שמה הרשמי של העיירה Schuls (בגרמנית).
באותה שנה שונה השם ל-Bad Scuol/Schuls (שילוב של השם הגרמני והשם ברומאנש).
ב-1970 הושמט השם הגרמני ונותר השם ברומאנש, Bad Scuol וב-1999 הושמטה הקידומת Bad ונותר השם הנוכחי, Scuol.
מתוכם 28% משמשים לחקלאות, 25.7% הם שטחים מיוערים, 1.1% הם שטחים בנויים ו-45.2% הם שטחים בלתי מעובדים ושטחי נהרות, אגמים וקרחונים.
צדה הדרומי של שקול פונה לפסגת הר פיז שמפש (Piz Champatsch) בגובה 2,785 מ', שמשמש כאתר סקי בשם "מוטה נלונס" (Motta Naluns).
באתר קיימים מורדות באורך של 80 ק"מ ופועלים בו 12 קווי רכבל מסוגים שונים.
שקול היא בירת מחוז אין.
היא ידועה כעיירת ספא וכאתר נופש והיא המרכז העסקי של עמק אנדגין.
זהו הכפר הגדול ביותר על הגדה השמאלית של נהר האין.
נכון לשנת 2014 מנתה אוכלוסיית שקול 2,351 תושבים.
כמחצית מאוכלוסיית העיירה הם דוברי רומאנש.
השפה השנייה בשכיחותה היא השפה הגרמנית, אותה דוברים כ-40% מהתושבים וכן קיים מיעוט קטן של דוברי איטלקית.
שקודוויל (, סקודווילה) היא עיר במחוז המשנה טאורגה שבמחוז טאורגה במערב ליטא.
לפני מלחמת העולם השנייה התקיימה בעיירה קהילה יהודית גדולה.
ב-1950 קיבלה שקודוויל מעמד של עיר.
יהודים מיוצאי העיירה: הרב מיכל דוד שלפוברסקי, ראש ישיבת תפארת צבי; הרב יצחק קאץ ראש בית מדרש לתורת ארץ ישראל בפתח תקווה; שופט בית המשפט העליון, משה זילברג, והרב חיים שטיין מישיבת טלז.
העיירה שהייתה מרוחקת כ-35 קילומטרים מהגבול הגרמני, נכבשה ביום פרוץ המלחמה, 22 ביוני 1941. מספר גברים יהודים הוצאו להורג בסוף אותו חודש.
ביולי הופרדו תושבי העיירה היהודים, כ-300 גברים נרצחו באוגוסט ביער פוז'אי המרוחק 4 קילומטרים מן העיירה, באותו חודש נרצחו כ-300 נשים ביער באטוק על שפת נהר אניצ'אי.
בספטמבר נרצחו כ-1,000 נשים וילדים ביער גריאבלאוקאי ליד כביש טאורגה-שקודוויל.
במחצית השנייה של 1941 נערך מצוד אחר היהודים השורדים בעיירה והם הובאו לעיירה אופיינה, הם נרצחו עם יהודי אופינה בכפר פואטקלניס הסמוך לאופינה.
שקוד (, סְקוּוֹדַס) היא העיר הגדולה והמרכז המנהלי של מחוז המשנה שקוד במחוז קלייפדה שבצפון-מערב ליטא סמוך לגבולה עם לטביה.
העיר יושבת על הנהרות ברטובה , לואובה ואפשה .
העיר מחולקת לשני חלקים: "העיר הישנה" ו"העיר החדשה" המחוברות ביניהן בגשר.
היישוב בשקוד התקיים כבר במחצית המאה ה-13, היא הוכרה כעיר ב-1572.
היישוב היהודי בעיר ותיק, למן המאה ה-17, והיו בה בית כנסת ובית קברות בני מאות שנים.
הקהילה היהודית גדלה בעקביות במשך השנים והגיעה לשיא גודלה בשנת 1921, אז נמנו בה 3853 יהודים.
ערב פרוץ מלחמת העולם השנייה (1939) נמנו בעיר כ-2500 יהודים, 50% מכלל האוכלוסייה.
בין רבני העיר היו הרב יצחק ב"ר צבי הירש מחבר הספר פרי יצחק, הרב חיים זאב יפה, הרב אליהו ברוך קמאי, הרב יחיאל מיכל הובשה מחבר הספר "מיכל מים" וחתנו הרב יעקב חיים טרושקין שנרצח בשואה.
נולדו בה הרב יוסף פיימר והרב צבי הירש ברוידא.
בשואה נרצחו בעיר ובסביבותיה בידי הנאצים, משטרת העזר הליטאית ותושבים מקומיים, כ-1,200 יהודים.
שקונטולה דווי (4 בנובמבר 1929 – 21 באפריל 2013) הייתה סופרת הודית וגאונת חישוב שכונתה "המחשב האנושי".
תוארה בתור ילדת פלא במהדורת ספר השיאים של גינס משנת 1982.
כסופרת, דווי חיברה מספר ספרים, ביניהם נובלות, טקסטים שעסקו במתמטיקה וגם ספרי חידות ואסטרולוגיה.
היא כתבה את הספר "עולמם של ההומוסקסואלים", שנחשב לספר המחקר הראשון שעסק בהומוסקסואליות בהודו.
היא התייחסה להומוסקסואליות בהבנה ונחשבת לחלוצה בכתיבה על הנושא.
שקונטולה דווי היא ילידת בנגלורו, בירתה של מדינת קרנאטקה בהודו.
משפחתה הייתה דתית, אך אביה התרחק מהדת וסירב להיות כהן בבית מקדש.
הוא הצטרף לקרקס והיה אקרובט טרפז, מאלף אריות, הולך על חבל וקוסם.
הוא הבחין לראשונה ביכולותיה של בתו לזכור מספרים כאשר ניסה ללמדה תעלול קלפים בגיל שלוש.
אביה עזב את עבודתו בקרקס ולקח אותה עמו להופיע בדרכים ולהציג לקהל את יכולות החישוב שלה.
היא מעולם לא למדה בבית ספר ולא קיבלה הכשרה בחשבון.
בגיל שש היא הציגה את יכולות החישוב שלה באוניברסיטת מיסור בהודו, העיר השלישית בגודלה בקרנאטקה.
בשנת 1944 עזבה את הודו עם אביה ללונדון.
דווי נסעה ברחבי העולם והציגת את גאונות החישוב שלה במופעים, בשנת 1950 הופיעה באירופה ובשנת 1976 הופיעה בניו יורק.
בשנת 1988 נסעה לארצות הברית ונפגשה עם ארתור ינסן, פרופסור לפסיכולוגיה מאוניברסיטת קליפורניה בברקלי שביקש לחקור את יכולותיה.
ינסן ערך לה מספר מבחנים וביניהם בדק את כוחה בביצוע פעולות חשבון על מספרים גדולים מאוד.
בין המבדקים, דווי נשאלה מהו השורש המעוקב (השלישי) של המספר 61,629,875 ומהו השורש השביעי של המספר 170,859,375. ינסן ציין שדווי ענתה נכונה על השאלות לעיל (395 ו-15 בהתאמה) עוד לפני שהספיק לכתוב את המספרים במחברתו.
הוא פרסם את מסקנותיו במגזין המחקר האמריקאי Intelligence בשנת 1990.
בשנת 1977, באוניברסיטת סאוטרן מטודיסט היא הצליחה לחשב את השורש ה-23 של מספר בן 201 ספרות בפרק זמן של 50 שניות בלבד.
תשובתה, 546,372,891, נבדקה ונמצאה נכונה על ידי צוות של מדעני מחשב.
החישוב בוצע על מחשב UNIVAC 1101 שבעבורו פותחה תוכנה ייעודית למשימה.
הישג זה תועד על ידי ספר השיאים של גינס ונכנס למהדורת שנת 1982 של גינס.
דווי חיברה ספר ובו טכניקות שונות המסיעות לבצע פעולות חישוב במהירות, הספר עודנו מודפס בימינו.
בשנת 1977 פרסמה את ספרה "עולמם של ההומוסקסואלים" (The World of Homosexuals), המחקר הראשון שעסק בהומוסקסואליות בהודו.
בסרט דוקומנטרי שאליו התראיינה היא סיפרה שכתבה את הספר לאחר שהייתה נשואה לגבר הומו ורצתה לחקור ולהבין את ההומוסקסואליות לעומק.
הספר נחשב לספר "חלוצי", מובאים בו ראיונות עם שני צעירים הומואים הודים, זוג קנדי שחיפש נישואים חד-מיניים, כהן במקדש שהביא את דעותיו על ההומוסקסואליות וסקירה של טקסטים שונים העוסקים בנטייה המינית.
למרות חשיבותו הרבה הספר לא זכה לעניין רב לאחר הוצאתו לאור.
דווי חזרה להודו באמצע שנות השישים ונישאה לפריטוש בנרג'י, קצין מכוחות הביטחון של כלכותה.
הזוג התגרש בשנת 1979. בשנת 1980 ניסתה לפתח קריירה פוליטית והתמודדה בבחירות ללוק סבהה (הפרלמנט ההודי) בתור נציגה של מדינת אנדרה פרדש.
היא יצאה כנגד אינדירה גנדי וסיימה במקום התשיעי בבחירות עם 6,514 קולות (שהיוו רק 1.47% מכלל המצביעים).
היא חזרה לבנגלור באמצע שנות השמונים.
בנוסף להיותה גאונת חישוב, דווי הייתה גם אסטרולוגית וגם כתבה ספרי נובלה וספרי בישול.
באפריל 2013 היא אושפזה בבית החולים של בנגלור בעקבות בעיות נשימה.
בשבועיים שלאחר מכן סבלה מסיבוכים בלב ובכליות.
היא נפטרה בבית החולים ב-21 באפריל 2013, במותה הייתה בת 83. ב-4 בנובמבר 2013, נוצר לכבודה שרבוט גוגל ("דודל") שציין את "יום הולדתה" ה-84.
שקוף – גוף התקשורת של הציבור הוא כלי תקשורת אלטרנטיבי המתמקד בעיתונות חוקרת, ופועל במודל כלכלי של מימון המונים ובעלות מלאה של תומכי המיזם.
שקוף הוקם על ידי העיתונאים תומר אביטל וניר בן צבי, שמיזגו בשנת 2018 שני מיזמים מוקדמים יותר: 100 ימים של שקיפות וקרן התחקירים.
המיזם פועל במסגרת עמותת "שקוף - עיתונות למען שמירת הדמוקרטיה".
בשנת 2020 התמזג שקוף עם אתר ביקורת התקשורת העין השביעית, ובשנת 2022 התמזג עם המקום הכי חם בגיהנום.
שקוף מצהיר על אג'נדה של קידום שקיפות וצמצום שחיתות במסגרת פעילות הרשות המחוקקת והרשות המבצעת בישראל.
עבודת המיזם מתמקדת בביצוע תחקירים והפעלת חוקרים פרטיים על מנת לקדם שקיפות, לחשוף אינטרסים סמויים וקשרי הון-שלטון.
המיזם מפרסם מידע על חברי הכנסת מכל קצות הקשת הפוליטית.
נכון למרץ 2021, מנה "שקוף" (לאחר האיחוד עם "העין השביעית") 11 עובדים קבועים, 6 עובדים חלקיים, וצוות מתנדבים שמסייע באופן שוטף.
מקורו של "שקוף" במיזם בשם "מאה ימים של שקיפות" שהפעיל אביטל בשנת 2014, ופעל למען שקיפות על ידי הצגת קשרי הון-שלטון, יומני חברי הכנסת, מידע המרמז על אפשרות לניגוד עניינים בין פעילות חברי הכנסת וחייהם האישים וסוגיות שקיפות נוספות.
המיזם הוקם בעזרת מימון המונים באתר הדסטארט, אשר ביקש לגייס 100,000 ש"ח כדי לקדם את נושא השקיפות.
מטרתו המקורית של המיזם הייתה לשלוח חוקרים פרטיים בעקבות חברי הכנסת במטרה לחשוף את יומן הפגישות שלהם ודרכו קשרי הון-שלטון.
המיזם הושק במהלך "מבצע צוק איתן" והצליח לגייס כ־160% מהסכום המבוקש.
תחילת המיזם נדחתה במספר חודשים בעקבות פיזור הכנסת, עד להתכנסות הכנסת העשרים מחדש לאחר הבחירות.
בהמשך, אסטרטגיית המיזם שונתה והורחבה לתקופה העולה על 100 הימים המקוריים.
בשנת 2017 יזם המיזם קמפיין מימון המונים נוסף בשם "88 ימים של פגרה" כדי לממן את המשך פעילותו, עם דגש על הגברת השקיפות על פעילות הח"כים במהלך הפגרה הארוכה מהכנסת.
לאורך שנות פעילות המיזם יצר שיתופי פעולה עם מיזמים משלימים.
בשנת 2018 התאחדו המיזמים "מאה ימים של שקיפות" ו"קרן התחקירים" תחת "שקוף", ויצרו גוף תקשורת לו מודל עסקי שונה, בו מימון קבוע של תומכים שקובעים את פעילות הארגון.
מערכת שקוף מאחדת את שיטות העבודה של שני המיזמים הקודמים, ומשתמשת בכלים עיתונאיים מגוונים כגון מקורות, חוקרים פרטיים, בקשות חופש מידע, סטטיסטיקות של הצבעות וחשיפת נתונים על ידי נבחרי הציבור וניתוח מאגרי מידע שלטוניים.
המיזם שוכר שירותים של משרדי חקירות לאיסוף מידע וקידום שקיפות, וכן מפעיל מערך מתנדבים על מנת לקדם את מטרות המיזם.
המיזם דוגל בשקיפות ומציג את כל הוצאותיו ברשת האינטרנט.
החל מסוף שנת 2014, טרם האיחוד תחת "שקוף" בשנת 2018, עסק מיזם "100 ימים של שקיפות" בפעילות רבה:
חשיפת בעלי היתרי כניסה לכנסת - בשנת 2015 המיזם פעל, בשיתוף פעולה עם התנועה לחופש המידע, על מנת לחשוף את רשימת בעלי היתר קבוע למשכן הכנסת.
העתירה בעניין זה התקבלה ורשימת בעלי היתר קבוע לכנסת פורסמה.
מיפוי והגברת שקיפות הח"כים - יצירת "מיפוי הח"כים השלם" מבחינת שקיפות: מי הח"כים שמוכנים לחשוף בפני הציבור את המידע האישי שלהם שעלול להיות רלוונטי להחלטות שונות בתפקידם.
בהמשך לכך חשיפת "חברי הכנסת ה-20 בראי השקיפות" - טבלה המרכזת מידע ומתארת את מידת השקיפות של חברי הכנסת מבחינת הצהרת הון, נדל"ן, הצבעה על חוקי שקיפות, תורמים בולטים לח"כ, מקורבים לח"כ, יועצים לח"כ, חברים, הסכמי ניגוד עניינים ועוד.
נכון לשנת 2016, למעלה ממחצית מחברי הכנסת חשפו עם המיזם את הצהרות ההון שלהם (פירוט נכסים פרטיים).
חשיפת תקציבי קשר עם הבוחר של הח"כים - חשיפת הוצאות חברי כנסת מתוך תקציב הקשר עם הבוחר לשנים 2015, 2014 ו-2013.
חשיפת נכסי ח"כים - חשיפת נכסיהם של יאיר לפיד, חיים כץ, אריה דרעי, נחמן שי ואחרים.
מעקב נוכחות ח"כים - מעקב נוכחות חברי כנסת במשכן הכנסת על פי שעות בטבלה השוואתית.
שימוש בימי חופש של הח"כים - מעקב אחרי נתוני ח"כים אשר טסו לחו"ל על חשבון ימי עבודה במליאה, במקום לחכות לפגרה.
במסגרת המיזם אביטל מפרסם פינות וידאו הומוריסטיות במטרה להנגיש את המנגנון השלטוני.
המלצות לגבי חסימה ברשתות החברתיות - מבקר המדינה אימץ את המלצות המיזם להחלת כללים ברורים לחסימת אזרחים ברשתות החברתיות על ידי פוליטיקאים וכן לגבי הסתרת פגישות והוצאות מתקציב המדינה.
קריאה לח"כים לשתף יומנים עם הציבור - נכון לקיץ 2017, חשפו כ-30 ח"כים את יומני הפגישות הציבוריים שלהם.
השקפה לציבור של פלטפורמת קבלת החלטות ממשלתיות - אתר "המעטפה", שבעבר היה משמש לקבלת החלטות ממשלתיות באופן שעוקף לכאורה את יכולתם של חברי הכנסת לפקח על כך או אף לדעת על כך, הפך פומבי בעזרתו של המיזם.
השפעה על שרים לחשוף את הצבעתם בוועדת שרים לחקיקה - המיזם הוביל לפתיחת אתר "ועדת שרים פתוחה" בה מתבקשים שרי ועדת השרים לענייני חקיקה לחשוף את הצבעותיהם בוועדה בצורה וולנטארית.
בממשלה ה-34 חשפו ברוב המקרים 2 שרות את הצבעתן, והן איילת שקד וגילה גמליאל, ובחלק מההצבעות גם אבי גבאי.
כתבי צל לח"כים - בשנת 2018 מינה המיזם "כתב צל" המסקר באופן צמוד במשך מספר שבועות את חבר הכנסת מיקי זוהר.
לאחר מכן מונה כתב צל לחברת הכנסת ציפי לבני.
קרן התחקירים הוקמה כמיזם עיתונות חוקרת, במודל ראשוני אשר מזכיר את המודל של שקוף.
העין השביעית והמקום הכי חם בגיהנום
בספטמבר 2020, לאחר הצבעת התומכים (המו"לים), הוחלט על איחוד בין שקוף להעין השביעית.
בשנת 2022 התמזג המקום הכי חם בגיהנום עם שקוף, כאשר כחלק מתנאי המיזוג, כלי התקשורת ישמרו על עצמאות, אך ינוהלו יחד על ידי שקוף.
שקוף ממומן במלואו בידי תומכים פרטיים המצטרפים בתשלום חודשי קבוע.
סכום התמיכה משתנה בין תומך לתומך ומוגבל ב-1,000 ש"ח לחודש, כדי למנוע היווצרות תלות כלכלית בתומך בודד.
כל תמיכה מעניקה זכות הצבעה אחת להכוונת העבודה העיתונאית, ללא קשר לגובה התמיכה החודשית (לפי עיקרון קול אחד לכל אחד).
שקוף מציגים לציבור פירוט מלא של הוצאותיהם והכנסותיהם באתרם.
בחודש פברואר 2023, היו לאתר 9,302 תומכים תומכים קבועים המשקיעים 359,000 ש"ח בחודש.
לאחר איחוד המיזמים בשנת 2018, החל שקוף בגיוס כספים מהתומכים ובהשקת מיזמים שונים אשר נבחרו על ידי התומכים במיזם.
פעילותו המרכזית של שקוף היא פרסום תחקירים העוסקים בתופעות שונות בחברה הישראלית ובעיקר בתחומי השחיתות השלטונית.
חלק מתחומי הסיקור נקבעים על ידי ציבור התומכים במיזם.
נכון לאפריל 2021 בין התחומים העיקריים שמסוקרים על ידי שקוף הם "תיקון הכנסת", "שקיפות" ו"סביבה".
שקוף נוהגים להשקיע מאמצים מתמשכים בהנגשת מידע הנוגע לפעילותם של נבחרי ציבור או גורמים הממומנים מכספי ציבור, ולבצע ניתוחי עומק של המידע לכשהתקבל.
שקוף משקיעים רבות בכתבות המשך, ואף בשלבים מסוימים הוקצתה כתבת מיוחדת לנושא זה.
מטרת כתבת ההמשך היא לחזור לגורמים שטענו שיטפלו בבעיות מסוימות, ולבדוק האם הנושא כבר טופל.
במקרים מסוימים קיימו בשקוף מיזמים ייחודיים בהקשר זה:
הנגשת דו"ח מבקר המדינה - הנגשת דו"חות מבקר המדינה לציבור הרחב בפישוט מונחים טכניים.
שיתוף פעולה עם העין השביעית - שקוף ביצעו תחקירים משותפים עם העין השביעית טרם איחודם.
לאחר הצבעה בקרב תומכי האתר, הוחלט בספטמבר 2020 לאחד בין שני גופי התקשורת, והאיחוד בוצע בעזרת מיזם מימון המונים.
רשימת מועמדים מוניציפליים שהסתבכו בפרשיות חוק - בניית רשימה, בשיתוף הציבור, של מועמדים לראשות העירייה בבחירות לרשויות המקומיות של 2018, שנמצאים תחת חקירה פלילית או חשד פלילי, או כאלו שהורשעו בעבר בעבירות שרלוונטיות לתפקיד מוניציפלי.
לצד תיעוד המתרחש, עוסקים בשקוף גם בניסיון להשפיע על המציאות הפוליטית בישראל.
במקרים שונים פנו שקוף - לעיתים בשיתוף פעולה עם ארגונים נוספים - לגורמים שונים בכנסת, דוגמת ועדת האתיקה או היועץ המשפטי, והגישו בקשות חופש מידע, ואלו לעיתים השפיעו על החלטות ופעולות פרלמנטריות.
באוקטובר 2019 גייס הארגון כתבת חדשה ותחום פועלה נבחר על ידי תומכי המיזם כ"כתבת פולו אפ" שמטרתה לבצע מעקב מתמשך אחר הבטחות לתיקונים שנמסרו בעת חשיפת ליקויים.
בדיקות המשך חוזרות מטעם שקוף השפיעו במספר מקרים על תיקון הליקויים.
לאורך שנות פעילותם קיימו שקוף מספר מהלכים ארוכי טווח בהקשר זה:
שקיפות פרטי נבחרי ציבור - שקוף המשיכו בפועלם מימי "100 ימים של שקיפות" להגברת השקיפות של ח"כים ושרים.
במסגרת המיזם, נכון לתחילת שנת 2021 שלושה שרים חשפו באופן קבוע את הצבעותיהם במסגרת ועדת השרים לענייני חקיקה, כ-50% מנבחרי הציבור פרסו הצהרות הון ועשרות ח"כים לאורך השנים פרסמו בשלב כלשהו את יומן פעילותם במסגרת התפקיד.
לגבי חלק מנבחרי הציבור שסירבו לחשוף את יומנם באופן וולנטרי - ונבחרו על ידי תומכי המיזם - בוצע תחקיר במטרה לבדוק לאורך מספר ימים מה עושים נבחרי הציבור במהלך שעות עבודתם הציבורית.
מועמדים מוניציפליים מתחייבים לשקיפות - מיזם "עירייה שקופה" אשר גרם למועמדים לראשות העירייה בבחירות של 2018 להתחייב לשקיפות שלטונית מוניציפלית.
צוות שקוף מפעיל במקביל כמה מיזמים משלימים שמטרתם לחזק את הקשר בין המיזם לקהילה.
פודקאסט "שקוף" - המיזם הפעיל פודקאסט בשם "שקוף" המתאר כיצד פועל המנגנון השלטוני.
הסרגל - דף פייסבוק שמטרתו לפרגן לאנשי ציבור כאשר אלו פועלים למען הציבור הרחב.
סיירת השקיפות - רשימת תפוצה בווטסאפ, באמצעותה מפעילים צוות שקוף את תומכיהם לשם יצירת לחץ ממוקד על גורמי ציבור, כדי שיקבלו החלטה שאמורה להיטיב עם הציבור.
פעולות אלו גורמות לעיתים להשפעה אמיתית על החלטות אנשי ציבור, וזכו למגוון תגובות מאנשי ציבור שעמדו במוקד פעולות אלו, ומקורות שונים במערכת הפוליטית העידו על ההשפעה שהייתה לפעולות הסיירת.
תיבת ההדלפות - המיזם קורא לתומכיו ולעוקביו לשלוח באופן אנונימי מידע על נבחרי ציבור שעברו על החוק או עסקו בניגוד עניינים, ומתחזק מערכת מאובטחת לתקשורת אנונימית חד-צדדית.
קורס עריכה בויקיפדיה העברית – במרץ 2023 סיימה קבוצה ראשונה של מו"לים של שקוף קורס לעריכה בוויקיפדיה, בליווי הצוות העיתונאי ובשיתוף פעולה עם עמותת ויקימדיה ישראל.
מטרתו הייתה לאפשר להם להפיץ ידע חופשי בדגש על תחומי תקשורת, אקלים, הכנסת ודמוקרטיה.
שקדי עגל הוא מאכל העשוי מהתימוס או מהלבלב של עגל או כבש, אך גם של חזיר או בקר בוגר.
החלק המשמש לאכילה הוא תוכן הבלוטה לאחר שהוסר ממנה הקרום.
על פי רוב הכנת שקדי עגל נעשית בטיגון או על הגריל.
זמן ההכנה של השקדים קצר ביותר.
שקדי עגל נחשבים למעדן ומחירם בדרך כלל יקר יחסית לנתחי בשר אחרים.
בלוטת התימוס, שצבעה לבן ומחולקת לשתי אונות גליליות, קיימת רק אצל עגלים צעירים, ואילו לבלב שצבעו צהבהב וצורתו עגולה ניתן להפקה בכל גיל שהוא, לפיכך על פי רוב שקדי העגל המוצעים למכירה הם מלבלב, ואילו שקדים מתימוס נדירים ויקרים.
שקדים מסוכרים הם אגוזים (בדרך כלל שקדים) שבושלו בצורה מיוחדת, כך שבסופו של דבר הם מצופים בשכבת קרמל.
שקדים מסוכרים משמשים כחטיף טיפוסי הנמכר תחת כיפת השמיים בספרד, שם הם נקראים:"Garrapiñadas" כאשר בגרמניה, הם נקראים: "Gebrannte Mandeln".
המאכל פופולרי בשוודיה, ונמכר לעיתים קרובות בשוקי חג המולד, שבו הם מכונים: "brända mandlar".
שקד מורג נולדה בסאו פאולו, ברזיל.
למדה בתיכון עמי אסף בבית ברל.
היא בעלת תואר ראשון בפילוסופיה ובמדעי הקוגניציה מהאוניברסיטה העברית בירושלים.
מורג היא חברת הנהלת סניף מרצ בירושלים.
בבחירות לכנסת ה-19 הייתה מנהלת מרחב ירושלים במטה השטח של מרצ.
בבחירות לכנסת ה-20 הייתה מנהלת מטה טלמרקטינג הארצי של מרצ.
בכנסת ה-19 ובכנסת ה-20 שימשה יועצת פרלמנטרית ופוליטית לחברת הכנסת מיכל רוזין.
בעקבות פרישתו של מוסי רז מתפקיד מזכ"ל מרצ, מונתה מורג בשנת 2018 לממלאת מקום מזכ"ל מרצ.
מורג היא חברת הוועד המנהל של עמותת מהפך - تغيير, ארגון יהודי-פלסטיני פמיניסטי לשינוי חברתי, ושימשה בו כרכזת הקהילות בירושלים בתקופת לימודיה.
בעבר שימשה חברת הנהלה בקואופרטיב "שבוס" לתחבורה שיתופית.
ביוני 2018 מונתה למנכ"לית "שלום עכשיו".
נפגשה עם נשיא הרשות הפלסטינית, מחמוד עבאס, וכן נאמה במוקטעה בכנס של פעילי שלום.
בסמוך לחקיקת חוק הלאום הובילה מורג הפגנה נגד החוק, וכן יזמה פעולת מחאה של הנפת דגל שחור במליאת הכנסת במהלך הדיון בחוק.
לא אחת מתחה ביקורת על התנהלות ממשל טראמפ ביחס לסכסוך הישראלי-פלסטיני, בין היתר, בפני שגריר ארצות הברית בישראל, דייוויד פרידמן.
לאחר פרסום "עסקת המאה", הובילה מורג הפגנה נגד התוכנית.
שקד קוממי (נולד ב-24 ביולי 1991) הוא זמר ישראלי השר בסגנון הפופ הים תיכוני.
שקד קוממי נולד בראש העין למשפחה ממוצא תימני.
ב-2015 הוציא קוממי את אלבום הבכורה שלו, "אהבה כמו שלך".
האלבום הנפיק את הסינגלים "מה שאני נותן", "רחוק ממך", "ידיים באויר", "שומרת עליי" ו"מקווה שטוב לך" שזכו להשמעות רבות בתחנות הרדיו.