tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
הרצים הקנייתים, בעודם ילדים צעירים, נחשפים לריצה מתוך הסביבה ואורח חיים, הרבה לפני שהם מתחילים באימונים מסודרים מכל סוג שהוא.
בני הקלנג'ין נהגו לרוץ לבית הספר מדי יום מפני שזו הייתה דרך ההגעה המקובלת.
על פי פרופסור בנגדט סאלטין, רצי הצמרת אף נהגו לרוץ בהרים ולכן ניחנים ביכולת ניצול חמצן טובה מאשר זו של רצים אחרים.
כך, בשנות העשרה הם נחשפים לריצה באופן מקצועי ורבים מהם מתנסים באימונים.
רמת החשיפה גבוהה ומרבית הכישרונות מתגלים.
מכאן, בתרגול יומיומי שיטתי נרכשים ההרגלים – שגרת החיים של הריצה, ההתפתחות האירובית, והרגלים תנועתיים.
לבני שבט הקלנג'ין מבנה גוף אידיאלי לריצות ארוכות.
גובהם הממוצע הוא 1.70 מטר, ומשקלם הממוצע הוא 56 ק"ג.
בנוסף, לבני השבט שוקיים דקות במיוחד (על פי מחקרים, משקל רגליהם נמוך ב-3.6 ק"ג מהכלל).
השוקיים הדקות מעניקות להם יתרון גדול ואולי מפתיע בריצות ארוכות.
על פי מחקרים של חברת מוצרי הספורט "אדידס", כל תוספת של 4 גרם למשקל מעלה את המאמץ בריצה באחוז אחד.
על כן ניתן לומר כי בני השבט אכן נהנים מיתרון בתחום הזה.
שבטים אחרים באפריקה, אשר מצטיינים גם הם בתחום הריצות הארוכות, כדוגמת שבט האורומו מאתיופיה ושבט הסבאיי מאוגנדה, מאופיינים במבנה גוף דומה.
מחקרים מצביעים כי לאחד מכל ארבעים אנשים מבין שבטים אלו מבנה גוף אידיאלי לריצה.
הסביבה התומכת והנגישות לאלופים המקומיים
בני הקלנג'ין נולדו לתוך עולם הריצה והספורט.
בתוך כך, הסביבה תומכת מגיל צעיר בספורטאי השבט ויוצרת רצון ומוטיבציה מצידם להצטיין, שכן האלופים המקומיים זוכים לכבוד רב.
מעצם הצטיינותם, הצפייה מבני הקלנג'ין גדולה ובכך גורמת למוטיבציה גבוהה לשיפור תמידי ולשבירת שיאים.
תחום הריצה הפך לחלק בלתי נפרד מעולמם של בני הקלנג'ין, מצעירותם ועד בגרותם.
החל מגיל צעיר למדו הרצים המתחילים לאהוב את התחום ופיתחו זיקה אליו, וכיום ניכר שהם עוסקים בו מרצון ומאהבת העשייה בתחום.
עקרונות ומאפייני האימון של רצי הקלנג'ין
שגרה של 2-3 אימונים ליום - רוב הרצים הצעירים רצים באופן קבוע שתי ריצות ליום.
יחידות האימון עצמן אינן ארוכות.
למעשה, "הריצה הארוכה" עבור הרצים הצעירים היא ריצה של שעה אחת בלבד.
אך בשגרה כזו נפח הקילומטרים המצטבר – מדי שנה ועד גיל 18 – מקנה בסיס אירובי עשיר.
סוגי האימון הם מגוונים ונוגעים בקצבים השונים באופן קבוע.
אימונים בתנאי גובה - הצלחת הרצים הקנייתים והאתיופיים סיפקה ההמחשה הברורה ביותר ליתרונות של חיים ואימונים בתנאי גובה.
רצים אירופאים ואמריקאים רבים הושפעו מעובדה זו, ונוהגים להעביר מספר חודשים בשנה בשהייה ואימונים בתנאי גובה.
האימון הקבוצתי - אחד העקרונות המאפיינים את האימונים הקנייתים הוא חשיבות האימון הקבוצתי.
"מחנות הריצה" ו"קבוצות הרצים" הוא אלמנט אשר הוטמע גם באירופה ובארצות הברית.
עבודה קבועה על יסודות התנועה - הרצים מבצעים באופן קבוע תרגילי חימום דינמיים (קפיצות, דילוגים, מתיחות בתנועה) אימונים רבים מוקדשים לא למהירות אלא לתרגול רגוע של התנועה, התחושה והיציבה.
לתרגילים הללו משמעות רבה במיוחד ברכישת ההרגלים בגיל צעיר, ואלו תורמים משמעותית ליעילות הריצה.
מוכנות לאימונים קשים - כאשר הרצים מגיעים לשלבים המתקדמים ולרמות הגבוהות, אימוניהם קשים ומאתגרים במיוחד.
נפחי אימון גבוהים, אימוני אינטרוולים ארוכים וריצות ארוכות בקצבים מהירים.
הרצים הקנייתים מגיעים לשלב זה של הריצה התחרותית לאחר הכנה ממושכת במשך רוב חייהם, וכך מגיעים מוכנים ובשלים לעמוד בעומסי האימונים הגבוהים במיוחד.
השפעתו של האח קולם או'קונל על רצי הקלנג'ין
בשנת 1976 הגיע האח קולם או'קונל מאירלנד לעיירה איטן שבקניה.
העיירה שוכנת ברום של 2,400 מטר מעל פני הים באזור רמתי בקניה, בשטחי הקלנג'ין.
או'קונל הגיע ככומר צעיר בן 28 ומורה לגאוגרפיה שחיפש שינוי בחייו.
הוא הגיע בשליחות זמנית, שתוכננה במקור לשלושה חודשים, אל בית הספר "סנט פטריקס" (St.
או'קונל הגיע מאירלנד ללא ידע על ריצה למרחקים ארוכים ומעולם לא היה אתלט או מאמן, אך קיבל את שרביט האימון מהאח פיטר פוסטר, אחיו של הרץ האנגלי ברנדן פוסטר, שאימן שם לפניו.
כיום, מאות רצים מגיעים מרחבי העולם בניסיון להבין את סוד ההצלחה ולספוג מהשפעתו של או'קונל, שאימן ועיצב בין היתר את שני רצי 800 המטרים הגדולים בעשרים השנים האחרונות, וילסון קיפקטר ודייוויד רודישה, המשתייכים לקבוצת הקלנג'ין.
גישתו של או'קונל דוגלת בטיפוח הרגלים, ושמה דגש מרכזי על תנועת הגוף, ריכוז ובניית העצמה פנימית.
גישה זו עיצבה את שלטונם הבלתי מעורער של בני הקלנג'ין בריצות הארוכות ושינתה את פני הענף כולו.
כמו כן, קידם או'קונל את שילובן של נשים בספורט באופן שווה לגברים, והיווה פורץ דרך גם בתחום זה.
פעילותו בתחום באה לידי ביטוי בהקמת מחנות אימונים לנשים בלבד בבית הספר "סנט פטריקס" (St.
Patrick's) וטיפוחן של רצות בולטות.
כיום אחראי או'קונל לפעילותם של כמאה ועשרים מחנות ריצה ברחבי קניה.
גישתו של קולם או'קונל לאימון
ריצה רגועה ומתונה - חלק נכבד מהריצות, בייחוד של הרצים הצעירים, מתבצעות בקצב קל עד קל מאוד, עם דגש על התחושה, הריכוז, הטכניקה והסגנון.
או'קונל מאמין שיש ללמד ריצה נכונה ותחושה נכונה בריצה, וזאת לא באמצעות אימונים קשים, אלא להפך, באמצעות תרגילים במאמץ נמוך המכוונים לפתח את הריכוז, היציבה ותזמון הריצה.
התבוננות והקשבה לרצים - בסוף כל שנה יושב או'קונל עם כל אחד מהרצים ומקיים איתו שיחת סיכום/ משוב.
בשיחה זו הרץ מסכם ומסביר והמאמן מקשיב.
או'קונל מאמין שתפקידו כמאמן הוא לייצר סביבה התומכת באתלטים, לווסת, להקשיב ולהבין כיצד כל אחד מהם חווה את התהליך והיכן נמצאות בעיות הדורשות התייחסות.
בנוסף לכך, מקרין או'קונל רוגע פנימי וביטחון שקט, אותו הוא מנסה להעביר אל הרצים.
פול קיבי טרגאט (Paul Kibii Tergat) - נולד ב-17 ביוני 1969, קניה.
החזיק בשיא העולם בריצת מרתון משנת 2003 עד 2007, עם תוצאה של 2:04:55, ונחשב לאחד מרצי המרחקים הארוכים ההישגיים של כל הזמנים.
לונה צ'מטאי (Lonah Chemtai Kolim) - נולדה ב-12 בדצמבר 1988, קניה.
אתלטית קנייתית ישראלית המתחרה בריצות למרחקים ארוכים ובריצות מרתון.
מחזיקה בשיא ישראל לריצת חצי מרתון ולריצת 10,000 מטר.
ברנרד לאגאט (Bernard Lagat) - נולד ב-12 בדצמבר 1974, קניה.
בנוסף מחזיק לאגאט בשיא קניה ב-1500 מטר.
לאגאט זכה במדליות כסף וארד אולימפיות וב2 אליפויות עולם במקצה ה-1500 מטר.
וילסון קיפסנג (Wilson Kipsang) - נולד ב-15 במרץ 1982, קניה.
וילסון הוא אתלט קנייתי המתמחה בריצות למרחקים ארוכים, מריצת 10,000 מטר ועד לריצת מרתון.
הוא שיאן עולם בעבר בריצת מרתון (2:03:23 שעות), תוצאה אותה קבע במרתון ברלין בשנת 2013. כיום מחזיק בתוצאה הרביעית בטיבה בכל הזמנים.
בשנת 2012 זכה במדליית ארד בריצת מרתון באולימפיאדת לונדון.
מוזס קיפטנוי (Moses Kiptanui) - נולד ב-1 באוקטובר 1970, קניה.
מוזס הוא הרץ הראשון שהשיג תוצאה טובה מ-8 דקות בריצת 3000 מטר מכשולים.
זכה במדליית כסף באולימפיאדת אטלנטה ב-1996 וב-3 מדליות זהב באליפויות עולם בין השנים 1991-1995.
שאדראק קיפצ'ירצ'יר (Shadrack Kipchirchir) - נולד ב-22 בפברואר 1989, קניה.
התחרה באליפות העולם בסין ב-2015 ובאולימפיאדה בריו 2016 במקצה ה-10,000 מטר.
וילסון קיפקטר (Wilson Kipketer) - נולד ב-12 בדצמבר 1972, קניה, אך ייצג את דנמרק.
עד שנת 2012 החזיק בשיא עולם בריצת 800 מטר באולם.
בעל רקורד של 3 אליפויות עולם, מדליית כסף ומדליית ארד אולימפיות בריצת 800 מטר.
טומס לונגורסיבה (Tomas Longosiva) - נולד ב-14 בינואר 1982, קניה.
זכה במדליית ארד אולימפית בשנת 2012 בריצת 5000 מטר.
קונססלוס קיפרוטו (Conseslus Kipruto) - נולד ב-8 בדצמבר 1994, קניה.
דורג שני בעולם ברשימת הרצים צעירים עם תוצאה של 8:01.16 בריצת 3000 מטר מכשולים.
זכה במדליית זהב באולימפיאדת ריו 2016, במדליית זהב ו-2 מדליות כסף באליפויות עולם בריצת 3000 מטר מכשולים.
דייוויד לקוטה רודישה (David Lekuta Rudisha) - נולד ב-17 בדצמבר 1988, קניה.
פעמיים ברציפות אלוף אולימפי (לונדון 2012, ריו דה ז'ניירו 2016) בריצת 800 מטר, פעמיים אלוף העולם (טגו 2011 ובייג'ינג 2015) ושיאן העולם הנוכחי (1:40.91) בריצת 800 מטר.
אסבל קיפרופ (Asbel Kiprop) - נולד ב-30 ביוני 1989, קניה.
ויויאן צ'רויוט (Vivian Cheruiyot) - נולדה ב-11 בספטמבר 1983, קניה.
אזקייל קמבוי צ'בוי (Ezekiel Kemboi Cheboi) - נולד ב-25 במאי 1982, קניה.
פעמיים אלוף אולימפי (אתונה 2004 ולונדון 2012), 4 פעמים ברציפות אלוף העולם (ברלין 2009, טגו 2011, מוסקבה 2013 ובייג'ינג 2015), 3 פעמים ברציפות סגן אלוף העולם ואלוף חבר העמים בריטי בריצת 3,000 מטר מכשולים.
מתאמן בהדרכת מוזס קיפטנוי החל משנת 2009.
קלסוס היה פילוסוף יווני בן המאה ה-2 לספירה ויריב לנצרות הקדומה.
הוא ידוע בשל עבודתו הספרותית, היחידה הידועה לנו, "על הדוקטרינה האמיתית" , ששרדה רק בציטוטים מתוכה בנגד קלסוס , חיבור הפרכה שנכתב בשנת 248 על ידי אוריגנס מאלכסנדריה.
חיבורו של קלסוס מהווה את הביקורת המקיפה המוקדמת ביותר הידועה לנו כלפי הנצרות.
הוא נכתב בסביבות השנים 175–177, מעט לאחר מותו של יוסטינוס מרטיר (שככל הנראה היה האפולוגטיקן הנוצרי הראשון), והיה ככל הנראה תגובה לחיבורו.
חיבורו של אוריגנס שרד וכך שימר יחד איתו גם את חיבורו של קלסוס.
אוריגנס לפעמים ציטט את קלסוס, לפעמים כתב בפרפרזה ולפעמים רק התייחס לדבריו.
כך שחזר את טיעוניו והשיב להם.
מאחר שדיוק היה הכרחי להפרכה, רוב החוקרים מסכימים שאוריגנס הוא מקור אמין לדבריו של קלסוס.
נראה כי קלסוס התעניין בדת מצרים העתיקה, ונראה כי הכיר את התאולוגיה היהודית ההלניסטית, ושני הדברים מצביעים על כך שהחיבור נתחבר באלכסנדריה.
קלסוס כתב בתקופה שהנצרות גדלה.
אוריגנס מציין שקלסוס היה אפיקורי שחי בזמנו של הקיסר אדריאנוס; אולם טיעוניו של קלסוס מצביעים על כך שהיה דווקא אקלקטי ופעיל בזמן שלטונו של מרקוס אורליוס.
קלסוס פתח בהתקפה ביקורתית על הנצרות, תוך לגלוג על רבים מעיקריה.
מאפיין עיקרי בחיבור הוא שהטיעונים נגד הנצרות מושמים בפיו של יהודי.
היהודי של קלסוס מאשים את ישו בכך שבדה את סיפור הולדתו לבתולה, כאשר היה בעצם בנה של יהודיה כפרית ענייה שהתפרנסה מטווייה, שגורשה על ידי בעלה הנגר לאחר שהורשעה בניאוף עם חייל רומאי בשם פנתרה .
היא ילדה את ישו, שמאוחר יותר עבד כפועל במצרים, שם למד מהמצרים את אמנויות הכישוף ואז חזר לארץ יהודה.
היהודי שואל בסרקזם אם אמו של ישו הייתה יפה ואם זה לא מסיבה זו שאלוהים קיים יחסי מין איתה.
אחד הטיעונים שמציג היהודי הוא הפרכה של זכויותיו של ישו למשיחות.
לאחר מכן נשאלת השאלה מדוע ישו, אם היה בנו של אלוהים, לא נעשה למלך כשגדל ובמקום זאת חי חיי נדודים, מכווץ בפחד ובעוני.
בנוגע לנסים של ישו, היהודי טוען שאפילו אם אלה אכן נעשו, הם לא יותר ממעשי כישוף (γοητεία) בסגנון מצרי.
בנוסף על כך, שלא כמו ישו, לא ייתכן שלאל יהיה גוף שניתן להשחיתו, הוא לא היה נולד כמוהו ולא היה אוכל את האוכל שאכל.
מתוך הידע שהוא מפגין בספרות ומיתולוגיה יוונית, ניתן להסיק שהיהודי המתואר אצל קלסוס שייך ללא ספק לחוג תרבותי יהודי-הלניסטי.
קלסוס מודה כי הנוצרים מצליחים בעסקים, אך דורש מהם להיות אזרחים טובים, לשמור על אמונתם אך להעריץ את הקיסרים ולהצטרף אל שאר האזרחים בהגנת האימפריה.
זו פנייה רצינית ומפתיעה בשם האחדות וסובלנות הדדית.
אחת מתלונותיו המרירות ביותר של קלסוס היא על סירובם של הנוצרים לשתף פעולה עם החברה האזרחית ועל הבוז שלהם כלפי מנהגים מקומיים והדתות העתיקות.
הנוצרים ראו באלו עבודות אלילים בהשראת רוחות רעות, בזמן שפוליתאיסטים כמו קלסוס ראו בהם כפעולותיהם של הדיימונים , או שרי האל, ששלטו באנושות במקומו כדי לשמור עליו מ"זיהום התמותה".
קלסוס תוקף את הנוצרים כמי שמזינים פילוג ואי-אחידות, ומאשים אותם בהמרת דתם של ההמונים והנבערים, תוך סירוב לשיח עם אנשים נבונים.
באשר לדעתם על משימתם הקדוֹשה והקדוּשה הבלעדית, קלסוס מגיב באמצעות לעג לחוסר המשמעות שלהם ומשווה את היהודים והנוצרים יחדיו ל"נחיל עטלפים או נמלים המגיחות אל מחוץ לקן שלהן, או צפרדעים המתאספות מסביב לביצה, או תולעים המתקהלות באיזו פינה מטונפת, ומתווכחים ביניהם לגבי מי מהם הם החוטאים הגרועים יותר".
קלסוס מבקר את הנוצרים, על שהם "מקיפים עצמם חומה ומתנתקים משאר האנושות".
לא ידוע כמה נוצרים היו בזמנו של קלסוס (שיעור האוכלוסייה היהודית של האימפריה הרומית היה בין 6.6% ל–10% מתוך אוכלוסייה של 60 מיליון).
גישתו של קלסוס כלפי היהודים ודתם הייתה מותנית בעיקר בקשר הטבוע בין היהדות והנצרות.
כדי להפריך את היסודות האינטלקטואליים והדתיים של הנצרות, הוא ראה זאת כהכרחי לתקוף את היהדות כשורש הרע.
הוא מתייחס למשה בחוסר אהדה בולט ומציין שמשה והיהודים היו ממוצא מצרי, בהתאם לגרסה המצרית-יוונית ליציאת מצרים.
הוא אף יוצר הקבלות בין המצרים, היהודים והנוצרים וטוען שמה שהיהודים "עשו למצרים הם סבלו בתורם על ידי אלה שהלכו אחרי ישו", וש"בשני המקרים מרד נגד הקהילה הוביל להצגתם של רעיונות חדשים".
קלסוס כותב כי "ישנה דוקטרינה עתיקה (ארכאיוס לוגוס) שהתקיימה מההתחלה, שתמיד נשמרה על ידי האומות והערים הנבונות ביותר ועל ידי אנשים נבונים".
הוא אינו מזכיר את היהודים ואת משה בין אלה שהוא מפרט ובמקום זאת מאשים את משה בהשחתת הדת העתיקה: "רועי העזים והכבשים שהלכו אחר משה כמנהיגם הושלו על ידי רמאויות מגושמות לחשוב שיש רק אל אחד, וללא שום סיבה הגיונית, רועי העזים והכבשים הללו נטשו את הפולחן לאלים רבים".
בהתייחסו לאל היהודי הוא מזכיר את השמות העבריים "אדוני" ו"צבאות".
הוא גם מציין ש"היישות המתנגדת לאלוהים" נקראת "בלשון העברים, שטן".
הוא אומר שהיהודים סוגדים למלאכים והם מכורים לכישוף, אותו לימד אותם משה.
קלסוס כותב ש"היהודים היו עבדים נמלטים שברחו ממצרים" וש"הם מעולם לא עשו משהו חשוב, וגם מעולם לא היו בעלי משמעות או חשיבות", וזאת בשל העובדה ש"אין דבר על ההיסטוריה שלהם שניתן למוצאו אצל היוונים".
הוא תוקף את ספר בראשית וטוען שהיהודים שחיו "באיזו פינה בפלשתינה", היו בורים לחלוטין לגבי "הדברים הללו שהושרו זמן רב קודם לכן על ידי הסיודוס" ו"יצרו היסטוריה מאוד בלתי סבירה" על בריאת האדם.
קלסוס הוא הסופר הפגאני הראשון הידוע לנו שנסמך רבות על התנ"ך, בעיקר על ספר בראשית, אך תחום העניין שלו לא היה מוגבל רק לחומש והוא מתייחס גם לסיפורי דניאל ויונה.
קלסי-לי רוברטס ברבר היא אתלטית אוסטרלית, פעמיים ברציפות אלופת העולם (דוחה 2019 ויוג'ין 2022) וזוכת מדליית ארד אולימפית (טוקיו 2020) בהטלת כידון.
קלסי-לי ברבר נולדה וגדלה באיסט לונדון, דרום אפריקה.
היא מתאמנת בהדרכתו של בעלה מייקל ברבר.
במשחקי חבר העמים שנערכו בגלאזגו, בריטניה ב-30 ביולי 2014 זכתה ברבר במדליית ארד בהטלת כידון בתוצאה של 62.95 מטר.
באליפות העולם שנערכה בבייג'ינג, סין ב-28 באוגוסט 2015 סיימה ברבר במקום 20 בהטלת כידון בתוצאה של 60.18 מטר.
באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) סיימה ברבר במקום 28 בהטלת כידון בתוצאה של 55.25 מטר.
באליפות העולם שנערכה בלונדון ב-8 באוגוסט 2017 סיימה ברבר במקום עשירי בהטלת כידון בתוצאה של 60.76 מטר.
בשלב המוקדמות היא קבעה תוצאה של 63.70 מטר ועלתה מהמקום השביעי.
במשחקי חבר העמים שנערכו בגולד קוסט, אוסטרליה ב-12 באפריל 2018 זכתה ברבר במדליית כסף בהטלת כידון בתוצאה של 63.89 מטר.
באליפות אוקיאניה באתלטיקה שנערכה ביוני 2019 זכתה ברבר במדליית זהב בשיא אישי חדש של 65.61 מטר.
בתחרות שנערכה בלוצרן, שווייץ ב-9 ביולי אותה שנה היא זכתה במדליית זהב בשיא אישי חדש נוסף של 67.70 מטר, תוצאה המציבה אותה במקום 12 בכל הזמנים ושני באוקיאניה.
באליפות העולם שנערכה בדוחה בסוף ספטמבר היא זכתה במדליית זהב בהטלת כידון השישית והאחרונה שלה בתוצאה של 66.56 מטר, לפני ליו שיאינג (65.88 מטר) וליו הוי הוי (65.49 מטר), שתיהן מסין.
עד להטלה השישית היא דורגה במקום הרביעי.
באולימפיאדת טוקיו (2020) זכתה ברבר במדליית ארד בהטלת כידון בתוצאה של 64.56 מטר, אחרי ליו שיאינג (66.34 מטר) ומריה אנדרייצ'יק מפולין (64.61 מטר).
באליפות העולם שנערכה ביוג'ין, אורגון ביולי 2022 זכתה בפעם השנייה ברציפות במדליית זהב בהטלת כידון בתוצאה של 66.91 מטר, לפני קארה וינגר מארצות הברית (64.05 מטר) והארוקה קיטגוצ'י מיפן (63.27 מטר).
באליפות העולם שנערכה באוגוסט בבודפשט שבהונגריה סיימה במקום שביעי בהטלת כידון בתוצאה של 61.19 מטר.
באולימפיאדת פריז סיימה במקום 26 בהטלת כידון בתוצאה של 57.73 מטר.
קלסי אליזבת מק'ג'ינקינס היא אושיית מוזיקה אמריקאית א-בינארית שפועלת בלוס אנג'לס.
קלסי לו במקור מעדת "עדי יהוה", משארלוט שבקרוליינה הצפונית.
המיני-אלבום (EP) הראשון של קלסי לו, בשם Church, הוקלט בכנסייה בגרינפוינט, ברוקלין ויצא ב-2016. אלבום הבכורה המלא, בשם Blood, יצא בשנת 2019.
קלסי אסביל צ'או היא שחקנית אמריקאית, אשר מוכרת מתפקידיה בתור ג'יג'י סילברי בסדרת הדרמה "מגרש ביתי" (2005–2009), בתור מקיילה בסדרה של ערוץ דיסני, "שני מלכים" (2010–2013) ובתור טרייסי סטיוארט בסדרה "זאב צעיר" (2015–2016).
בשנים האחרונות, גילמה את הדמות הראשית של מוניקה לונג דאטון בסדרת הדרמה "ילוסטון" (2018–2024).
צ'או נולדה בעיר קולומביה שבמדינת קרוליינה הדרומית ב-9 בספטמבר 1991. היא הבכורה מבין שלושה אחים.
יש לה אח הצעיר ממנה ב-3 שנים ואחות הצעירה ממנה ב-8 שנים.
צ'או, שירת במשך יותר מ-30 שנה בחיל האוויר של ארצות הברית ובמשמר הלאומי האווירי (ANG) והגיע לדרגת בריגדיר גנרל.
צ'או היא ממוצא טייוואני, בריטי וצ'רוקי.
היא אמרה ל"ניו יורק טיימס" לאחר שגילמה אישה ילידית בסרט "רוחות קרות" שזה ב"דם שלה".
בתגובה, השבט המזרחי של הצ'רוקים פרסם הצהרה לפיה צ'או אינה חברה רשומה וכי לשבט אין תיעוד התומך בטענתה שהיא צאצאית שלהם.
צ'או אהבה לעסוק במשחק ובריקוד מגיל צעיר.
היא למדה בבית הספר התיכון האמונד (אנ') ולאחר מכן סיימה לימודיה בחוג לזכויות אדם באוניברסיטת קולומביה בניו יורק.
לאחר שרכשה ניסיון בתיאטרון קהילתי, צ'או קיבלה את תפקידה הראשון בטלוויזיה בשנת 2005, שם שיחקה את התפקיד החוזר של ג'יג'י סילברי בסדרת הנוער האמריקאית "מגרש ביתי" בגיל 13 שם הופיעה בתוכנית עד 2009.
בשנת 2008 היא התארחה בפרק של "החיים היפים של זאק וקודי".
בשנת 2010 היא כיכבה בסרט המקורי של ערוץ דיסני "מדריך בהפרעה" לצד ג'י הנליוס ודייוויד למברט.
בין השנים 2010 ל-2013 כיכבה בתפקיד מקיילה בשלוש עונותיה של הסיטקום "שני מלכים" בערוץ דיסני XD לצד מיטשל מוסו ודוק שואו.
בשנת 2012 הופיעה בתפקיד קטן בסרט גיבורי העל "ספיידרמן המופלא" המבוסס על סדרת הקומיקס "ספיידרמן" מבית מארוול קומיקס.
בשנת 2015 גילמה את טרייסי סטיוארט בעונה החמישית של סדרת הנוער "זאב צעיר".
בשנת 2017, שיחקה צ'או בסרט הפשע "רוחות קרות" שביים וכתב טיילור שרידן (אנ'), המגולל תעלומת רצח בשמורת אינדיאנים בויומינג.
שרידן אמר שהוא יצר את הסרט כדי להעלות את המודעות למספר הגבוה של נשים ילידיות שנאנסות ונרצחות, הן בשמורות והן מחוץ לה.
הסרט הוקרן בבכורה בפסטיבל הסרטים סאנדנס 2017 ויצא לאקרנים בארצות הברית ב-4 באוגוסט 2017. הסרט קיבל ביקורות חיוביות מהמבקרים וזכה להצלחה קופתית, כשהכניס 45 מיליון דולר מול תקציב של 11 מיליון דולר.
בשנת 2020, שיחקה בעונתה הרביעית של סדרת דרמת הפשע עטורת השבחים "פארגו" בתור סוואני קאפס, שיצר נואה האולי עבור רשת "FX Networks".
בשנת 2024, גילמה את איריס בסרט המותחן של נטפליקס, "לא לזוז" (אנ').
צ'או הייתה בזוגיות עם השחקן האנגלי ויליאם מוזלי בין השנים 2012 ל-2018.
שנהסרטתפקידהערות2009My Sweet Miseryחברה מהעבר2012ספיידרמן המופלאסאלי אבריל2013The Wine of SummerבריטRunאמילי בולטימור2015Full of Graceזארה2017רוחות קרותנטלי הנסון2024לא לזוז (אנ')איריסTBAThe Technique
שנהשירתפקידאמן (ית)2013"Sleepwalker"בחורהבוני מקיקי2015"Girls Like Girls"סוניההיילי קיוקו
קלסי ניקול בלריני היא זמרת-יוצרת אמריקאית.
היא החלה לכתוב שירים בילדותה וחתמה על חוזה הקלטות עם בלאק ריבר אנטרטיינמנט ב-2014, דרכה הוציאה את אלבום האולפן הראשון שלה בשנה שלאחר מכן, The First Time.
אלבום האולפן השני שלה, Unapologetically, יצא בעקבותיו ב-2017. שני האלבומים הראשונים של בלריני הנפיקו שבעה שירים במצעד שירי הקאנטרי והקאנטרי איירפליי.
יש לה ארבעה שירים שהגיעו למקום הראשון; החל מסינגל הבכורה שלה "Love Me Like You Mean It", שהפך אותה לאמנית הראשונה שהשיגה סינגל בכורה שהגיע לראש המצעד מאז קארי אנדרווד ב-2006. אחריו יצאו "Dibs" ו-"Peter Pan", שהגיעו בשיאם למקומות הראשונים במצעדים גם כן; שיא לזמרת קאנטרי.
אלבומי האולפן השלישי והרביעי שלה, Kelsea ו-Ballerini, יצאו שניהם ב-2020.
קלסי בלריני נולדה ב-12 בספטמבר 1993, וגדלה בנוקסוויל, טנסי.
אביה, אד, מנהל מכירות לשעבר של תחנת קאנטרי במדינה, הוא ממוצא איטלקי בחלקו.
אמה, קרלה, עבדה בשיווק בחברת הוצאה לאור של תומאס נלסון ובחברת נוספות.
היא התחילה לקחת שיעורי ריקוד כשהייתה בת שלוש והפסיקה עשר שנים מאוחר יותר.
היא שרה במקהלות הכנסייה ובתי הספר.
היא כתבה את השיר הראשון שלה בגיל 12 עבור אמה.
ב-17 בינואר 2020, היא התארחה ברמיקס של הסינגל "If We Never Met" של ג'ון קיי.
ב-9 ביוני 2021, היא הוציאה, בשיתוף פעולה עם הלהקה האמריקאית, LANY, את הסינגל "I Quit Drinking".
בשנת 2024, בלריני צפויה להנחות את טקס פרסי המוזיקה של CMT לשנת 2024, שישודר בשידור חי ברשת CBS.
באותה שנה, שיחקה בפרק של סדרת הדרמה הרפואית מבית ABC, "ד"ר אודיסיאה" בתור ליסה פרסונס.
במרץ 2016 בלריני החלה לצאת עם זמר הקאנטרי האוסטרלי מורגן אוונס.
הם התארסו בדצמבר 2016 ונישאו ב-2 בדצמבר 2017 במקסיקו.
לאחר 6 שנות זוגיות, באוגוסט 2022 בלריני הכריזה כי היא ואוונס מתגרשים.
הליך הגירושין נגמר בנובמבר 2022.
בפברואר 2023 נודע כי בלריני במערכת יחסים עם השחקן האמריקאי צ'ייס סטוקס.
קלנקורה (שם מדעי: Kelenkura) הוא סוג נכחד של יונק דלשינאי מקבוצת הגליפטודוניים שהתקיים בערבות אמריקה הדרומית של סוף המיוקן לפני 9.64 עד 8.8 מיליון שנה מזמננו.
המאובנים שלו התגלו בפטגוניה, ארגנטינה בשכבות סלעים ב-"Arroyo Chasicó Formation" וב-"Loma de Las Tapias Formation".
הסוג ידוע ממספר שרידים מקוטעים מתחילת המאה ה-20, אך ב-2005 נחשפו בתצורות אלה מספר שרידים של חוליות, גולגולת בעלת רכס, עצם ירך ימנית ואף שרידי שריון עשוי אוסטאודרם ועצמות גפיים מבודדים.
הסוג תואר ב-2022 כששמו לקוח משפת אנשי מפוצ'ה: "këlen" - זנב, "kura" - סלע, כלומר: "זנב דמוי-סלע", עקב המבנה המוזר שלו.
שם המין ניתן לכבוד ד.ר.
קסטרו שעזר לגלות חלק מהממצאים.
יונק קדום זה היה קרובו של הדואדיקורוס הענקי ובעל גולגולת עבה באורך 211 מ"מ נמוכה בעלת טוחנות משולשות והיא חוזקה במטעה חלש של אוטאודרם בדומה לשריון העורף.
מדידה של אורך הירך באורך 295 מ"מ כשמשקל היונק עצמו הגיע ל-160 ק"ג.
הזנב היה קצר ומגושם עם שני לוחות אוסטאודרם שהסתיימו בבליטה קוצנית להגנה.
הקלנקורה התגונן בעזרת הצלפה של זנבו נגד טורפים.
היה זה יונק צמחוני שחי מרעיית שיחים לצידם של יונקים קדומים כמו עצלני קרקע, גליפטידונים אחרים, מרידיונגולטיים, מכרסמים גדולים והטורפים ספרסודונטה ועופות האימה.
קֶלַסְטְרִיִּים (שם מדעי: Celastraceae) הם משפחה של צמחים בסדרה במחלקת הדו-פסיגיים.
המשפחה כוללת כ-100 סוגים עם כ-1,210 מינים הנפוצים בעיקר באזורים הטרופיים.
מינים מסוימים הם מקור לעץ כחומר גלם או הם צמחי נוי בפארקים ובגנים.
לפי ההגדרה החדשה המרחיבה של משפחת הקלסטריים המאפיינים של הצמחים ובפרט הפירות מגוונים מאוד.
המינים בתת-המשפחות Celastroideae ו-Hippocrateoideae הם צמחים מעוצים: שיחים, עצים או צמחים מטפסים.
המינים בתת-המשפחות Parnassioideae ו-Stackhousioideae הם עשבוניים רב-שנתיים.
למינים רבים יש לשד חלבי.
למספר רב של טקסונים יש טריטרפן (סוג של טרפן) בקליפתם.
העלים הם פשוטים, נגדיים, לעיתים מסורגים, כששולי הטרף משוננים לעיתים קרובות.
עלי לוואי קטנים קיימים במרבית המינים.
הפרחים הם תפרחות קיצוניות או, לעיתים נדירות, באשכולות או מקובצים יחד.
הפרחים הם הרמאפרודיטים או חד-מיניים.
כאשר הפרחים הם חד-מיניים, המין יכול להיות חד-ביתי או דו-ביתי ממינים נפרדים.
הפרחים הסימטריים הרדיאליים בדרך כלל אינם בולטים בעלי 4 או 5 עלי גביע.
העטיף מחולק לגביע ולכותרת, אך לעיתים קרובות חסרים עלי הכותרת.
ככלל, רק זיר אחד עם (לעיתים נדירות רק שניים) בעיקר שלושה עד חמישה אבקנים הוא פורה, המעגל הפנימי של האבקנים הם (לעיתים נדירות רק שניים) בדרך כלל שלושה עד חמישה אבקן עקרים לייצור צוף, לפרח יש בדרך כלל יש בסיס שטוח, בצורת כרית או כוס.
שניים עד חמישה עלי שחלה מתמזגים לשחלה עילית עד תחתית.
בכל מגורה בשחלה יש בדרך כלל ביצית אחת או שתיים או יותר.
כל פרח מכיל עמוד עלי עם צלקת מפשוטה ועד חמש אונות.
ההאבקה היא על ידי חרקים ().
ישנם סוגים רבים ושונים של פירות במשפחה זו.
לחלק מהטקסונים יש זרעים מכונפים (כנפית), למינים אחרים יש מעטה זרעים (עֲטִי, או אָרִילוֹס) בשרני.
יש גם ענבות ובית גלעין.
תרכובות נפוצות בצמחים של המשפחחה כוללים (פוליטרפנים), ואלקלואידים.
השם המדעי Celastraceae של משפחת הקלסטריים נטבע על ידי הבוטנאי הסקוטי רוברט בראון בשנת 1814 בכרך השני של ספרו "מסע לטרה אוסטרליס" (A Voyage to Terra Australis, 2) עמוד 554. ההולוטייפ היה הסוג Celastrus L.
מחקרים גנטיים מולקולריים הובילו להרחבת היקף המשפחה.
רוב המינים נמצאים באזורים הטרופיים, אך חלק מהטקסונים נמצאים גם באזורים ממוזגים.
משפחת הקלסטריים (Celastraceae) חולקה לחמש תת-משפחות ב-2004, אך ב-2012 היא חולקה מחדש לשבע תת-משפחות והיא כוללת כ-100 סוגים עם כ-1,210 מינים:
תת-משפחה Cassinoideae כוללת כ-17 סוגים עם כ-120 מינים ובהם:
הסוג מִשמָן (Elaeodendron) – סוג טרופי וסובטרופי המכיל כ-40 מינים
תת-משפחה Celastroideae כוללת כ-50 סוגים, ובהם:
הסוג פִּלכוֹן (Euonymus) הכולל כ-130 מינים ובהם
המין פִּלכוֹן יפני (Euonymus japonicus) – המקובל כצמח נוי בשל עליו ופרחיו.
המין קאת (Catha edulis) צמח המכיל חומרים ממריצים הידוע בכינוי "גת".
תת-משפחה Hippocrateoideae כוללת כ-19 סוגים עם כ-100 מינים בממלכות הצמחייה והנאוטרופית.
תת-משפחה Parnassioideae כוללת 2 סוגים עם כ-51 מינים.
תת-משפחה Salacioideae כוללת כ-6 סוגים עם כ-225 מינים.
תת-משפחה Stackhousioideae כוללת 3 סוגים עם כ-20 מינים, כמעט כולם באוסטרליה.
תת-משפחה Tripterygioideae כוללת כ-7 סוגים עם כ-39 מינים.
בלגנדריום של טולקין, קָלֵנַרְד'וֹן (, משמעות בסִינְדָרִין: "המחוז הירוק") הוא השטח מצפון להרים הלבנים ומדרום להרי האובך, שבזמן עלילת "שר הטבעות" נמצא תחת שליטת ממלכת רוֹהָן.
כאשר אַלְדָרִיוֹן חזר ממסעו, הוא הביא לאביו מכתב מגִיל־גָלָד, בו היה כתוב שפלישתו של סָאוּרוֹן, אם תתרחש, תבוא ללא ספק דרך קָלֵנַרְד'וֹן.
כשסָאוּרוֹן הוביל צבא גדול למלחמה נגד העֲלָפִים, כמו תצפיתו של גִיל־גָלָד, הוא פלש דרך קָלֵנַרְד'וֹן ופלש לאֶרְיָדוֹר.
לאחר שהובס על ידי צבאה של נוּמֶנוֹר ברח באותה הדרך בה הגיע, אך במזרח קָלֵנַרְד'וֹן, החלק הקטן שנשאר לו מצבאו העצום לשעבר הושמד, והוא ברח בבושת פנים למוֹרְדוֹר עם משמר ראשו בלבד.
כאשר קָלֵנַרְד'וֹן הייתה שייכת לגוֹנְדוֹר, הדרך ממערב נשמרה במעברות נהר האַנְגְרֶן.
בנוסף היו בקָלֵנַרְד'וֹן שתי מצודות ידועות: אַגְלָרוֹנְד ואַנְגְרֵנוֹסְט.
כשאֶלְדָקָר חזר מגלותו לגוֹנְדוֹר במטרה לתבוע את כיסאו, הצטרפו אליו רבים מקָלֵנַרְד'וֹן.
קָלֵנַרְד'וֹן סבלה כמו כל גוֹנְדוֹר מהמגפה הגדולה.
בזמן השלום הזהיר התמעטו תושבי קָלֵנַרְד'וֹן, כאשר הנמרצים מביניהם יצאו למזרח, בזמן שאלו שנשארו לא הרגישו שייכות לגוֹנְדוֹר.
חילות המצב לא חודשו, ודמם התערב עם דמם של בני דוּן.
בשנת 2510 הבַּלְכוֹת השתלטו על קָלֵנַרְד'וֹן, עד שהרוֹהִירִים גירשו אותם, ושליט גוֹנְדוֹר נתן להם אותה.
מאז היא נקראה בשם "רוֹהָן", שמשמעותו היא "ארץ הסוסים".
אֵאוֹרְל, שליטה הראשון, נפל בקרב נגד כמה מבני המזרח.
בנו, בְּרֵגוֹ, הדף מתקפות של בני המזרח ושל בני דוּן, והקים את מֶדוּסֶלְד.
אַלְדוֹר הבריח את בני דוּן הנותרים וגם פלש לאֶנֶדְוַּית.
בימי דֵאוֹר בני דוּן פלשו לרוֹהָן והשתלטו על אַנְגְרֵנוֹסְט.
בימי הֶלְם תקפו את רוֹהָן ממזרח, ובני דוּן אספו עמים נוספים וכבשו אותה.
הֶלְם נהרג, אך יורשו כבש את רוֹהָן שוב בעזרת גוֹנְדוֹר.
בימי שלטונם של המלכים בְּרִיטָה, וָּלְדָה ופוֹלְקָה התנהלה מלחמה עם האוֹרְקִים שפלשו מצפון.
בימיו של תֵאוֹדֶן סָרוּמָן פלש לרוֹהָן, אך צבאותיו הושמדו ואַיסֶנְגַרְד עצמה נכבשה.
רוֹהָן השתתפה במלחמת הטבעת, והייתה אחד הגורמים העיקריים לתבוסתה של מוֹרְדוֹר.
קלסי כריסטין פלאם היא כדורסלנית מקצועית אמריקאית המשחקת בקבוצת לוס אנג'לס ספארקס בליגת ה-WNBA.
פלאם, שכינויה "Plum Dawg", נבחרה ארבע פעמים למשחק האולסטאר ואף זכתה ב-MVP של המשחק ב-2022. היא זכתה במדליות זהב עם נבחרת ארצות הברית בכדורסל 3x3 באולימפיאדת טוקיו (2020) ועם נבחרת כדורסל הנשים באולימפיאדת פריז (2024).
אמה, קייטי, הייתה שחקנית כדורעף מצטיינת באוניברסיטת קליפורניה בדייוויס, ואביה, ג'ים, שיחק בייסבול ופוטבול באוניברסיטת המדינה של סן דייגו.
בתיכון למדה בבית הספר לה ג'ולה קאנטרי דיי, והצטיינה בכדורסל.
היא נבחרה למשחק מקדונלד'ס אול-אמריקן ב-2013. בשנים 2013 עד 2017 למדה ושיחקה באוניברסיטת וושינגטון.
היא סיימה את קריירת המכללות שלה כמלכת הסלים בכל הזמנים של ה-NCAA בכדורסל נשים עם 3,527 נקודות (השיא נשבר ב-2024 על ידי קייטלין קלארק).
ב-2017 שברה את שיא הנקודות בעונה בודדת ב-NCAA עם 1,109 נקודות.
היא נבחרה לשחקנית השנה במכללות, בפרס נייסמית', בפרס ג'ון אר.
פלאם נבחרה בראשונה בדראפט ה-WNBA ב-2017 על ידי סן אנטוניו סטארס.
ב-2021 זכתה בתואר השחקנית השישית של העונה ב-WNBA.
וב-2022 הובילה את הקבוצה לאליפות ה-WNBA הראשונה בתולדות המועדון ואליפות נוספת ב-2023. ב-2025 עברה ללוס אנג'לס ספארקס.
במקביל לקריירת ה-WNBA שיחקה בשנים 2017–2022 בטורקיה.
היא זכתה עם פנרבחצ'ה בשתי אליפויות ובגביע.
פלאם זכתה במדליית זהב עם נבחרת ארצות הברית ב-אליפות העולם U19 שהתקיימה בליטא ב-2013.
היא הובילה את נבחרת ה-3x3 של ארצות הברית לזכייה במדליית זהב באולימפיאדת טוקיו 2020. עם נבחרת ה-5x5 זכתה במדליית זהב בגביע העולם בכדורסל נשים 2018, בגביע העולם בכדורסל נשים 2022 ובמדליית זהב באולימפיאדת פריז 2024.
טיטוס קורנליוס קֶלסוּס היה לכאורה חומסן שלטון רומאי, שמרד בקיסר הרומי גליאנוס (260–268 לספירה).
הוא אחד משלושים הטיראנים שפורטו על ידי קובץ הביוגרפיות של קיסרי רומא, ה"היסטוריה אוגוסטה".
ההיסטוריות שלו מוטלת בספק על ידי חלק מהחוקרים, הרואים בו המצאה של המחבר-העורך של ה"היסטוריה אוגוסטה".
לאור משרתו טרם הכתרתו ועצם העובדה שלא הוא יזם את התנשאותו לקיסר, נראה כי שימש כלי משחק בידי אישים חזקים ממנו במערכת השלטון של פרובינקיה אפריקה.
המהלך היה כה פתאומי, עד שלא סופקו לו עיטורי הכבוד המתאימים, ולמוכתר החדש ניתן בגד פאר שנלקח מפסל של האלה השמיימית (Dea Caelestis, תנת, אלת השמיים).
האדרת של האלה נחשבה כבעלת יוקרה מיוחדת ולפיכך כתחליף הולם לגלימת הארגמן הקיסרית המסורתית.
נפילתו של קלסוס לא הייתה פחות מהירה מהעלאתו: הוא נרצח שבעה ימים לאחר הכתרתו, על ידי אישה בשם גליאֶנה (Galliena), שמסופר שהייתה בת דודתו של גליאנוס.
גופתו נטרפה על ידי כלבים, ותושבי סיקה הנאמנים לקיסר המכהן, העידו על נאמנותם בכך שהמציאו עלבון חדש לזכרו של יריבו: תמונתו הונפה על צלב, וההמון קיפץ סביבה, כאילו היה זה קלסוס עצמו תלוי על גרדום.
קלע אלון או קֶלַע הוא יישוב קהילתי הנמצא בצפון רמת הגולן.
היישוב קרוי על שמו של המוצב הסורי הנטוש "קלע" ועל שמו של יגאל אלון.
בסוף שנות ה-70 עלו תוכניות להקמת שני יישובים בצפון רמת הגולן, האחד ליד הכפר הנטוש קלע מצפון לצומת וואסט והשני ליד הכפר הנטוש מובראכין, מדרום לצומת וואסט.
בעת תכנונו של היישוב קלע התחרו על המקום התק"ם והתאחדות האיכרים, אשר בקשו כל אחד ליישב במקום גרעין שלו.
ועדת גבתי בקשה להקצות את המקום לתק"ם, כדי להקים גוש התיישבות של התק"ם יחד עם עין זיוון, אורטל, מרום גולן ואל-רום, אולם השר אריאל שרון הקצה את המקום להתאחדות האיכרים.
כפשרה הוחלט שהיישוב יינתן באופן זמני להתאחדות האיכרים ובאופן קבוע לתק"ם.
ההתיישבות ליד צומת האמיר (ואסט) והכפר מובראכין
במאי 1981 עלו למקום שליד מובראכין, מערבית לצומת ואסט, מספר מתיישבים לכ-12 בתים שהוקמו עבורם, להתיישבות זמנית, שנקראה בשם "קלע".
אבי בירן היה מזכיר היישוב.
בסביבות שנת 1985 הם עברו ליישוב הקבע שהוקם ליד עין סמסם ונקרא בשם קדמת צבי.
נקבע שלאחר המעבר לנקודת הקבע יוקם במקום קיבוץ של התק"ם.
למקום שליד מובראכין נקבע השם הזמני "מרכז אכלוס צפון הגולן" ולאחר מכן השם ברוכים, על שם ח'רבת אל מובראכין הסמוך, אך מקום זה לא יושב שוב מעולם.
באוגוסט 1983 אושרה הקמת יישוב בשם קלע.
בסוף 1983 טרם נעשו פעולות להקמת שני היישובים.
ב-16 בספטמבר 1984 הוקם קיבוץ קלע אלון של תנועת התק"ם בן 36 מתיישבים.
היישוב היה אזרחי, אך יושב זמנית על ידי חיילי נח"ל בשל"ת, עד בוא הגרעין הקבוע.
מיקומו של הקיבוץ היה מצפון לצומת רויה וממזרח לציר הנפט, 4 ק"מ מערבית למיקום שתוכנן קודם ליד מובראכין.
קיבוץ זה פורק בסוף שנת 1988, והמקום ננטש.
בשנת 1990 הוקמה במקום היאחזות נח"ל בשם נח"ל קלע.
בסוף שנת 1991 פינה הנח"ל את המקום, והוקם בו יישוב קהילתי על ידי גרעין של עולים מרוסיה.
היישוב קלע ברוכים, נקרא לפעמים "ברוכים - קלע".
בשנת 1991 נכתב: "יש תוכניות להפוך את היאחזות הנח"ל קלע ברוכים ליישוב אזרחי בשם ברוכים שיקלוט 25 משפחות עולים מברית המועצות עד סוף 1991.
בשנת 2003 הוקמה מערבית לקלע ברוכים, מעבר לציר הנפט, שכונה נוספת הצופה אל עמק החולה, ושמה "קלע אלון".
קלע אלון היא למעשה יישוב בפני עצמו אך מסיבות מדיניות, מוגדרים שני היישובים מבחינת הרשויות כיישוב אחד.
שכונת קלע אלון התבססה והתרחבה, ואילו קלע ברוכים הצליחה פחות.
המועצה האזורית גולן ניסתה להפיח רוח חדשה בשכונת קלע ברוכים ולהקים בה מכינה קדם-צבאית.
במקום החלו עבודות לשיקום המבנים הנטושים, אך לבסוף גם מיזם זה הופסק.
בשנת 2019 הונחה בשכונת קלע ברוכים אבן פינה של היישוב החדש "רמת טראמפ", שאמור להקים מחדש את היישוב הוותיק.
קלע סער הוא מקצוע צבאי של לוחם בכיתת חיל רגלים ובכיתת חיל הנדסה שעיקרו סיוע קרוב לצוות לוחמים תוך קליעה מדויקת במטרות אויב בטווחים בינוניים וקצרים.
קלע סער עובד כחלק אינטגרלי מהצוות וחמוש ברובה קלעים, לרוב מדובר ברובה סער מדויק עם כוונת טלסקופית ועם אמצעי ייצוב.
הקלע נדרש לייצר אש מהירה ומדויקת בטווחים של עד כ-500 מטר.
קלע הסער נחשב כלוחם מיומן בנשק ובמיומנות הקליעה בכוונות בצוות.
מקצוע קלע הסער הומצא בצה"ל בשנות ה-90 של המאה ה-20 על מנת לשפר את יכולת הקליעה של לוחמי החי"ר וליצור חוליית ביניים בין הצלף הפועל כבודד לבין חוליית חי"ר הזקוקה ליכולת קליעה מדויקת בטווחים בינוניים.
בצבאות זרים קיימים מקבילות לתפקיד זה, בפרט בצבא ארצות הברית שם התפקיד נקרא Designated Marksman ("קלע ייעודי", בתרגום חופשי).
הנשק העיקרי של קלע הסער הוא לרוב רובה השירות המקובל באותו הצבא (רובה סער או רובה קרב) שהותאם לקליעה מדויקת.
רובה כזה נבחר אחרי בחינה ואחרי מטווחים לראות את איכות הרובה ואז עובר מקצה שיפורים ותוספות כגון כוונת טלסקופית, חצובת דורגל, מגבה ללחי ועוד עזרים שנועדו לשפר את הדיוק והארגונומיה של הנשק.
במספר רובים מחליפים את הקנה ובית הבליעה לקליבר שונה (rechamber) על מנת לשפר את הביצועים הבליסטיים של הרובה.
לא כל רובה שירות אפשר להפוך לרובה קלעים מוצלח (לדוגמה: AK-47).
דוגמה לרובי שירות שהפכו לנשקי קלעים הם M16A2E3 (שנקרא באופן לא רשמי M16A3), רובה M4A1 קלעים, FN SCAR, וכן גליל צלפים, תבור קלעים ומיקרו-תבור X95-L קלעים הישראלים.
רובה הקרב M-14 חצי-אוטומטי שהוספה לו כוונת טלסקופית גם יכול להיכלל בקטגוריה זו.
לעיתים, הקלעים משתמשים ברובי צלפים חצי-אוטומטיים המאפשרים ניידות ויכולת לייצר אש מהירה (rapid fire) ומדויקת.
דוגמה לרובה שכזה הוא SR-25, רובה קלעים מדויק המבוסס על AR10, בעל דיוק טוב מאוד (1–0.75 דקת קשת) אך לא כמו רובי צלפים בריחיים (שמגיעים עד לרבע דקת קשת).
גם הבארט REC10, ה-SCAR-H והערד 7 SR-DMR הם בעלי שימוש כפול של רובה קלעים ורובה צלפים חצי-אוטומטי.
ההבדלים בין צלף לקלע סער
צלפים עובדים לרוב באופן עצמאי.
תפקיד הקלע משמש כתפקיד ביניים לבין חייל לבין צלף, ולו תפקיד חשוב בחלק האורגני.
קלעי סער הם חלק אורגני ביחידות חה"ן וחי"ר רגילות, כמו רובאים, מקלענים ונושאי מטול רימונים.
צלפים משתמשים בדרך כלל ברובה צלפים בריחי או חצי-אוטומטי בעל דיוק רב.
קלעי סער משתמשים בדרך כלל ברובה קלעים המבוסס על רובה סער שהותאם לקליעה מדויקת.
צלפים תוקפים מטרות בטווחים של 500–1500 מטר בדרך כלל.
קלעי סער תוקפים מטרות בטווחים של 50–500 מטר.
צלפים בדרך כלל תופסים עמדה אסטרטגית ושוהים בה לפרקי זמן ארוכים כאשר הם תחת הסוואה, לרוב בתנוחת שכיבה.
קלעי סער הם ניידים ולרוב משנים עמדות בהתאם למצב.
בדרך כלל אין להם ציוד הסוואה יותר מלרובאי הרגיל.
אחרי שנים רבות של חוסר השקעה בתחום הצליפה ומוניטין רעועים בתחום, החליטו בצה"ל בתחילת שנות ה-90 של המאה ה-20 לבצע מהפכה בכל הקשור לתחומי הצליפה והקליעה בצה"ל.
תורת הלחימה של הקליעה ומערכי ההדרכה פותחו מחדש מאפס, ולראשונה הוקם בית ספר מסודר לצלפים.
שינוי חשוב נוסף היה בתחום כלי הנשק: מעבר לרובה צלפים ייעודי בריחי - רובה רמינגטון M24 שהחליף את רובה M-14 ושאר רובי הצלפים שהיו בשירות צה"ל (רובי המאוזר SR86, גליל צלפים ו-M89SR).
בנוסף, פותח תפקיד קרבי חדש - קלע סער, שמטרתו לשפר את הדיוק וכוח האש של פלוגת חי"ר ומשלב בין תפקיד הצלף ללוחם מן השורה.
מיזם קלעי הסער זכה להצלחה רבה והוכיח את חשיבותו ויעילותו בזמן האינתיפאדה השנייה, כאשר הקלעים היוו חלק חיוני ובלתי נפרד מכוחות חיל הרגלים וההנדסה, בפרט בלב הערים הפלסטיניות ומחנות הפליטים במרדף אחרי מחבלים.
בגבול הצפון, הצליח קלע סער מחטיבת הצנחנים לסכל פיגוע קשה של חזבאללה, אחרי שבעצת מפקדו טמן למחבלים מארב והרג 4 מהם.
בצה"ל משתמשים בדגם מיוחד של מיקרו-תבור עם קנה ארוך, הוא נקרא "מיקרו-תבור קלעים" שמותקן עליו כוונת טלסקופית ודורגלים.
ביחידות אחרות בצה"ל שעדיין לא החליפו את הנשק הקל של היחידה למיקרו-תבור משתמשים בM4A1 גם עם כוונת טלסקופית ודורגלים.
הקלעים בצה"ל מתחלקים במחלקות של אותן יחידות שונות, במחלקות הח"יר וההנדסה אותם קלעים מתחלקים ככוחות איגוף ורתק.
הקלעים בצה"ל משתמשים בכוונות מגדילות כמו הטריג'קון (הגדלה X4) וכוונות אמצעי ראיית לילה (אמר"ל) כמו הליאור (הגדלה X3/X4) והאקילה (X4).
חלק מהקלעים חותמים על אמצעי עזר לנשק, כגון פנס וידית הסתערות.
חטיבת גולני, חטיבת גבעתי, חטיבת הנח"ל וחלק מהיחידות המיוחדות משתמשות במיקרו-תבור עם כוונות וטלסקופים ייעודיים.
חטיבת כפיר, חטיבת הצנחנים וחיל ההנדסה הקרבית משתמשים ב-M4A1 קלעים במקום המיקרו-תבור.
נשק הסער שונה בין אותן יחידות אך הציוד, הכוונות הטלסקופיות וכוונות ראיית הלילה הן זהות.
חיל הנחתים תמיד היה חיל נייד עם דגש על הצורך בפרישה מהירה וניוד של כוחות.
כתוצאה מכך, פלוגות החי"ר ופלוגות ההנדסה היו זקוקות לאש מהירה ומדויקת לטווחים בינוניים וארוכים, אך ללא הצורך להמתין שעות לצלף.
כתוצאה מכך נולד תפקיד הקלע (Designated Marksman) המסייע לפלוגות וחמוש ברובה צלפים חצי אוטומטי: רובה M16A2E3 מדויק, רובה M-14 בתצורת DM או אפילו רובה M-21.
קלע דוד היא מערכת ליירוט רקטות, טילים לטווח בינוני־ארוך ומטוסים ללא טייס, שפותחה במשותף על ידי רפאל מערכות לחימה מתקדמות, התעשייה האווירית לישראל ואלביט מערכות הישראליות וריית'יאון האמריקאית.
המערכת נמצאת בשירות צה"ל ומופעלת על ידי גדוד 66 של מערך ההגנה האווירית.
המערכת בעלת טיל מיירט דו־שלבי, המתמרן במהירות, שבחרטומו מותקנות שתי מערכות איכון והכוונה – מכ"ם וחיישן אלקטרו־אופטי.
בשנת 2006 זכתה רפאל במכרז לפיתוח מערכת הגנה נגד רקטות לטווחים בינוניים וארוכים (40–300 ק"מ).
על מנת לאפשר מימון הפיתוח וההצטיידות העתידית מכספי הסיוע האמריקאיים, הוקמה השותפות עם חברת ריית'יאון האמריקאית.
בחלק מפרסומי חברת ריית'יאון מכונה הטיל המיירט "Stunner".
האיום הגובר של רקטות וטילים הביא לפיתוחן של מערכות הגנה אחדות מפני איום זה.
בנוסף למערכת "קלע דוד" ליירוט רקטות לטווח בינוני וארוך, פותחו ונכנסו לשימוש מבצעי מערכת "כיפת ברזל", המשמשת ליירוט רקטות קצרות טווח, מערכת "חץ 2" ליירוט טילים בליסטיים, ומערכת "חץ 3" ליירוט טילים בליסטיים בעודם בחלל.
הייעוד העיקרי של מערכת "קלע דוד" הוא לתת מענה לטילים שבידי חזבאללה ובעתיד גם לטילים גדולים יותר שבהם מצטייד חמאס.
במהלך מלחמת לבנון השנייה נחתו טילים רבים בטווח היירוט של מערכת "קלע דוד".
הצפי הוא שמערכת "קלע דוד", יחד עם מערכות "מגן אור" (שבפיתוח), "כיפת ברזל", "חץ 2" ו"חץ 3", יספקו הגנה אווירית מרבית בפני איום הרקטות והטילים בהתאם לדוקטרינת מערכת ההגנה הרב-שכבתית של ישראל.
בנוסף לתפקיד ההגנה מפני רקטות וטילים, מערכת "קלע דוד" החליפה גם את טילי הנ"מ MIM-23 הוק וסטינגר.
לטענת המפתחים, מערכת קלע דוד תהיה מסוגלת ליירט גם טילי שיוט וכלי טיס, היות שיש לה מיירט מתמרן מהיר מאוד, שמאפשר לו להשמיד את המטרה בפגיעה ישירה, ולא רק באמצעות פיצוץ בקרבתה.
ב־2016 הוקם במערך ההגנה האווירית של חיל האוויר הישראלי גדוד מבצעי ראשון המפעיל את המערכת – גדוד רם 66. ביולי 2018 התבצע שיגור מבצעי ראשון כששני מיירטים שוגרו אל עבר רקטות שנורו לכיוון ישראל מסוריה, אשר המערכת העריכה בטעות שינחתו בשטח ישראל.
ב-10 במאי 2023, במסגרת מבצע מגן וחץ, ביצעה המערכת לראשונה יירוט מבצעי מוצלח של רקטה ששוגרה מרצועת עזה ויורטה מעל גוש דן.
ב-25 בספטמבר וב-9 באוקטובר 2024, במהלך מלחמת חרבות ברזל, ביצעה המערכת יירוטים של טיל בליסטי מסוג "קאדר 1" אשר שוגרו מלבנון אל עבר גוש דן וחיפה.
המערכת מורכבת משלושה רכיבים עיקריים:
הטיל המיירט של קלע דוד – מיוצר על ידי חברת רפאל מערכות לחימה מתקדמות.
מכ"ם – פותח על ידי חברת אלתא מערכות, חברה־בת של התעשייה האווירית לישראל.
מערכת שליטה ובקרה, "שקד זהב" – פותחה על ידי אלישרא, מקבוצת אלביט מערכות.
ציוני דרך בתהליך קבלת ההחלטות בנושא המערכת
בדו"ח מבקר המדינה 59א, מותח המבקר מיכה לינדנשטראוס ביקורת נוקבת על מערכת הביטחון, באשר לתהליך הבלתי תקין של קבלת ההחלטות שהובילה לפיתוח מערכת "שרביט קסמים".
הדין וחשבון מזכיר את נקודות הציון הבאות בתהליך הפיתוח של המערכת:
9 בפברואר 2006 – מנכ"ל משרד הביטחון דאז אישר למפא"ת לבקש מהקונגרס האמריקני עשרות מיליוני דולרים לשנת 2007 שיועדו לפיתוח "קלע דוד".
12 בפברואר 2006 – ראש הממשלה, אהוד אולמרט, החליט, כי "בהתאם להמלצת שהב"ט (שר הביטחון) יימשך פיתוח 'שרביט קסמים'".
29 בספטמבר 2006 – הקונגרס האמריקאי אישר הקצאת 25 מיליון דולר לבדיקת היתכנות של פיתוח תוכנית "קלע דוד".
17 בדצמבר 2006 – מנכ"ל משרד הביטחון, גבי אשכנזי, אישר עשרות מיליוני ש"ח להתחלת פיתוח בהיקף מלא של "קלע דוד" בשנת 2007 במימון משותף עם האמריקאים.
17 בינואר 2007 – מנכ"ל משרד הביטחון, גבי אשכנזי, אישר למפא"ת להתחייב מול האמריקנים בנושא "קלע דוד" לשנת 2008 בהיקף כספי של עשרות רבות של מיליוני ש"ח.
1 בפברואר 2007 – שר הביטחון עמיר פרץ, הנחה את הרמטכ"ל ואת מנכ"ל משהב"ט, כי "מענה לרק"ק לטווח בינוני 'שרביט קסמים' משמעותי ונדרש לתקצוב מיידי".
3 ביולי 2007 – שר הביטחון אהוד ברק, אישר לפתח את "קלע דוד".
3 בספטמבר 2007 – הרמטכ"ל, גבי אשכנזי, אישר מאות מיליוני ש"ח ועשרות מיליוני דולרים לתוכנית רב-שנתית "תפן" לשנים 2008–2012 עבור פיתוח הטיל המיירט של "קלע דוד".
יוני 2008 - המערכת נחשפה לראשונה ללקוחות בינלאומיים, בתערוכת הנשק הצרפתית יורוסאטורי, במטרה לעניין בה לקוחות זרים.
4 באפריל 2012 – ישראל ביקשה מארצות הברית 700 מיליון שקלים עבור 4 סוללות ו־300 מיליון לפרויקט "קלע דוד".
בכירים בצה"ל מעריכים: במלחמה רב-חזיתית, הצבא יזדקק לעוד 12 סוללות להגנה ראויה.
ציוני דרך בפיתוח המערכת ובקליטתה
25 בנובמבר 2012 – הצלחה מלאה בניסוי שנערך במערכת על ידי רפאל ומשרד הביטחון בשיתוף חברת רית'יאון האמריקאית.
20 בנובמבר 2013 – ניסוי מוצלח של כל מרכיבי המערכת, שבו מיירט שרביט קסמים שוגר בהצלחה, ביצע את כל שלבי הטיסה והשמיד את המטרה כמתוכנן.
בשנת 2011 ניתנה הערכה שהמערכת תיכנס לשימוש מבצעי ב־2014, והוקם בחיל־האוויר גרעין ההקמה של יחידת "שרביט קסמים", ואנשיו השתלבו בתהליך הפיתוח בתעשיות.
לקראת סוף חודש נובמבר 2012 גויס הגדוד הראשון של "שרביט הקסמים" במסגרת מערך ההגנה האווירית של חיל האוויר.
בפברואר 2014 החל חיל האוויר לבנות צוות לגרעין ההקמה הראשוני של המערכת, אך כעבור מספר חודשים הטיל שר הביטחון בוגי יעלון ספק בכך שתוכנס לשירות ב־2015 בשל קשיים תקציביים.
ב-1 באפריל 2015 הכריזה מנהלת "חומה" במשרד הביטחון על השרביט קסמים כמבצעית, זאת בעקבות הצלחת סדרת ניסויים מוצלחים ב"שרביט קסמים" שביצעו מנהלת חומה והסוכנות האמריקנית להגנה מפני טילים, MDA, באותו יום.
בניסויים השתתפו גם נציגי החברות רפאל – חברת האם של הפרויקט, ריית'יאון האמריקנית, אלביט מערכות אלישרא ואלת"א.
במסגרת הניסויים שוגרו טילי אנקור שדימו את המטרה העתידית.
בניסוי האחרון, לאחר שיגור טיל המטרה, גילה אותה המכ"ם והעביר את נתוניה אל מרכז ניהול הירי, אשר חישב את תוכנית ההגנה נגדה.
"שרביט קסמים" שיגרה בהצלחה טיל מיירט, שעבר את כל שלבי הטיסה והשמיד את המטרה כמתוכנן.
ב-21 בדצמבר 2015 ערכה מערכת הביטחון סדרת ניסויים מסכמת במערכת "שרביט קסמים", שבה המערכת יירטה את כל האיומים ששוגרו לעברה בהצלחה מלאה.
בפברואר 2016 החל מערך ההגנה האווירית של צה"ל בקליטת המערכת וביולי הפך הגדוד למבצעי.
בינואר 2017 נערכה סדרת ניסויים נוספת, שהסתיימה בהצלחה.
ב-20 במרץ ערכה ניסוי מבצעי מוצלח כחלק מקליטת המערכת.
ב-2 באפריל 2017 הושלמה קליטת המערך במערך ההגנה האווירית והיא הוכרזה כמבצעית.
בקיץ 2024 החליפה מערכת "קלע דוד" את ה-MIM-104 פטריוט "יהלום", שיצאה משירות במערך ההגנה האווירית של צה"ל.
במרץ 2019 דווח בתקשורת על ניסוי מוצלח בגרסה עתידית מתקדמת.
בדצמבר 2020 התרחשה סדרת ניסויים שהסתיימה בשני יירוטים מוצלחים.
באוגוסט 2025 עברה "קלע דוד" שדרוג והשלימה בהצלחה שורת ניסויי ירוט מול מגוון איומים בהם רקטות, טילים, טילי שיוט וכלי טיס.
בפברואר 2026 עברה "קלע דוד" עוד שדרוג והשלימה בהצלחה שורת ניסויי ירוט של מגוון איומים בהם רקטות, טילים וכלי טיס.
בחלק מהניסויים משגר ה"קלע דוד" הוצב על גבי כלי שיט ויירט מטרות בזירת הים.
ב־23 ביולי 2018 נעשה השימוש המבצעי הראשון במערכת קלע דוד על ידי גדוד 66 כאשר התרעה על שיגור שני טילי קרקע-קרקע OTR-21 טוצ'קה במלחמת האזרחים בסוריה גרמה לשיגור שני טילי "קלע דוד" נגדם, מאחר שהמערכת העריכה שינחתו בישראל.
בסופו של דבר הטילים הסוריים נפלו בשטח סוריה, למרות שיעדם אינו ניתן לשינוי לאחר שיגורם.
כשהמיירטים היו מעל רמת הגולן הוחלט על השמדתם, אולם רק אחד מהם הושמד והשני נחת ככל הידוע בסוריה, וכנראה הועבר לרוסיה לשם בחינת הטכנולוגיה שלו.
ב־10 במאי 2023, במסגרת מבצע מגן וחץ, לוחמי גדוד 66 ביצעו לראשונה יירוט מבצעי מוצלח של רקטה ששוגרה מרצועת עזה לעבר גוש דן.
יומיים אחר כך, ב־12 במאי, לוחמי גדוד 66 ביצעו יירוט מבצעי מוצלח נוסף של רקטה ארוכת-טווח ששוגרה מרצועת עזה להרי ירושלים.
ב-13 באוקטובר 2023 במהלך מלחמת חרבות ברזל לוחמי גדוד 66 ביצעו יירוט מוצלח לרקטה ארוכת טווח מדגם עיאש 250 ששוגרה מרצועת עזה לאזור הגליל התחתון.
שברי יירוט נפלו באזור המפעלים הפטרוכימיים בקריית אתא והובילו לשריפה בשטח פתוח ובמפעל למחזור פסולת.
במלחמת חרבות ברזל ביצעה "קלע דוד" עשרות יירוטים ב-100% הצלחה (נכון ל-10 בנובמבר 2023).
ב-26 בפברואר 2024 לוחמי גדוד 66 ביצעו יירוט מוצלח של טיל קרקע-אוויר ששוגר מלבנון לעבר כטב"ם מסוג הרמס 450 של חיל האוויר.
לאחר זמן קצר שיגר חזבאללה טיל נוסף שהפיל את הכטב"ם בלבנון.
ב-14 באפריל 2024 במהלך המתקפה האיראנית על ישראל בוצע שימוש במערכת קלע דוד כחלק ממערך ההגנה והיירוט של ישראל נגד המתקפה.
ב-25 בספטמבר 2024, במהלך מבצע חיצי הצפון, כחלק ממלחמת חרבות ברזל, יירטה המערכת טיל בליסטי "קאדר 1" ששוגר לראשונה מלבנון על-ידי חזבאללה לכיוון גוש דן.
ב-9 באוקטובר 2024, במהלך מלחמת חרבות ברזל, ביצעה המערכת יירוט של שני טילים בליסטיים מסוג "קאדר 1" אשר שוגרו מלבנון אל עבר הכרמל.
במבצע עם כלביא שימשה "קלע דוד" כמערכת גיבוי לחץ 3 ואף הצליחה ליירט מספר טילים בליסטיים ששיגרה איראן לעבר ישראל.
: בשירות מערך ההגנה האווירית, מופעל על ידי גדוד 66
: בחודש אפריל 2023 אישרה פינלנד את רכישת המערכת בסכום של 316 מיליון יורו, וב-12 בנובמבר 2023, במהלך מלחמת חרבות ברזל, נחתמה העסקה בשווי של כ-1.3 מיליארד שקלים.
קלעת אל-גונדי המכונה לעיתים גם ראס אל-גונדי וגם קלעת סדר) היא מצודה מוסלמית עתיקה הנמצאת על גדתו המזרחית של ואדי סודר בחלקו המערבי של חצי האי סיני.
המצודה נבנתה כנראה במחצית השנייה של המאה ה-12 על ידי צלאח א-דין, שליט מצרים כחלק מהמאבק עם הצלבנים על השליטה בחצי האי סיני ובנתיבי הים הסמוכים וכפי הנראה גם כדי לשמור על דרך עולי הרגל (דרב אל-חג') שיש הסוברים כי עברה בוואדי סודר.
ב-1115 כבש המנהיג הצלבני בלדווין הראשון, מלך ירושלים, את אילת והציב חיל מצב באי האלמוגים.
שלוש שנים לאחר מכן, ב-1118, יצא בלדווין בראש כוח מצומצם, דרך צפון סיני, לכיוון מצרים.
הוא כבש את פלוסיון שבקצה הצפון מערבי של סיני ורצה להמשיך מערבה, אלא שעצר ונסוג בשל מחלתו, שהביאה למותו בדרכו חזרה לירושלים.
נראה שהתקיים מאבק בין הצלבנים והמוסלמים, בהנהגתו של צלאח א-דין, על השליטה במפרץ אילת ובמפרץ סואץ ועל השליטה בדרכים העיקריות בסיני שהדרומית בהן – הדרב אל-חג', שימשה את עולי הרגל המוסלמים שהגיעו למכה ממצרים ומצפון אפריקה.
מנשה הראל סובר כי דרב אל-חג' עברה לאורך מפרץ סואץ דרומה עד ראס סודר ומשם עלתה בוואדי סודר בכיוון צפון מזרח עד נח'ל ומשם מזרחה לאילת.
למרות שנתיב זה ארוך יותר מנתיבים חליפיים שהציעו חוקרים אחרים, מבסס הראל את סברתו על קיומם של מקורות מים רבים לאורך ואדי סודר, על קיום אפשרות למרעה בנתיב זה ועל העבירות העדיפה לעומת הנתיבים החלופיים שעוברים בשטחי דיונות חול ממזרח לאזור בו עוברת כיום תעלת סואץ.
חיזוק לטענתו מוצא הראל בהקמת קלעת אל-גונדי בנתיב זה, בערך במחצית הדרך בין ראס סודר ובין נח'ל.
לאחר שב-1170 כבשו המוסלמים בהנהגת צלאח א-דין את אי האלמוגים, הותקפה קלעת אל-גונדי על ידי הצלבנים בשנת 1173 כשמטרתם הייתה תקיפת מצרים ממזרח.
המצודה בנויה על גבעה גירנית נישאה (640 מטר מעל פני הים) הנמצאת במפגש של שלושה נחלים.
ואדי אל-עריש, ואדי סודר וואדי א-ראחה.
הגבעה מוארכת וכוללת שתי גבעות (השנייה בגובה 508 מטר מעל פני הים) המחוברות באוכף.
סלעי הגבעה הם מתקופת האאוקן.
למצודה מדרונות טבעיים תלולים משלושה צדדים: דרום, מזרח ומערב ובוניה חפרו שני חפירים עמוקים, בצדה הצפון-מערבי ובצדה המזרחי.
מן החפיר המזרחי נלקחו גם האבנים ששימשו לבניית חומות המצודה.
המבצר נסקר לראשונה ב־1909 בידי צוות ארכאולוגי צרפתי בראשות .
שער המצודה נמצא בין החפירים.
השער מוגן על ידי מגדלים חיצוניים וצריחים פנימיים ובראשו כתובת בערבית.
בצדי הכתובת ציורי מגינים ורמחים ומתחת לכתובת, על האבן הראשה, ציור מגן דוד.
המצודה מוקפת חומה הכוללת שבעה מגדלים מרובעים ושני מגדלים עגולים וכוללת בחלקים ממנה גם את חדרי החיילים.
במרכז שטח האתר קיימים שרידי שני מסגדים בסגנון פאטימי ומתחת שני המסגדים - בורות מים.
בורות מים נוספים וגדולים יותר נמצאים באגפים המערבי והמזרחי של האתר ושרידי בניין הממשל נמצאים במרכזו.
בראש השער ובשני צדדיו נמצאו שלוש כתובות המתארכות את בניית השער לשנת 1187. במחראב שבאחד המסגדים נמצאה כתובת המתארכת את בנייתו לשנת 1183.
בתחילת מלחמת יום הכיפורים השתלט כוח מצרי על המבצר אך הונס על ידי תקיפת חיל האוויר הישראלי.
באתר לא נערכו עבודות שימור ותיירים כמעט ואינם מגיעים אליו.
האתר מצוי בתהליכי הרס מתקדמים.
ב-2003 הוסיפו מועצת העתיקות ומשרד התרבות המצריים את קלעת אל-גונדי לרשימת האתרים המצריים המועמדים להתקבל כאתרי מורשת עולמיים.
בשנים 2005-2001 נערכו באתר חפירות ארכאולוגיות בראשות ז'אן-מישל מוטון (Jean-Michel Mouton).
קַלְעַן הַחֵץ (שם מדעי: Tetrapturus belone) הוא מין דג החי לאורך הים הפתוח ממשפחת המפרשניים.
תפוצתו של הקלען היא באוקיינוס האטלנטי ובים התיכון.
הם מגיעים למשקל של 70 ק"ג ואורכם הנפוץ הוא 2 מטר, למרות שהם מסוגלים לגדול עד 2.4 מטר.
הם נפוצים במרכז הים התיכון ובמיוחד בים התיכון של איטליה, ופרטים בוגרים אינם נפוצים מזרחה מהים היוני, למרות שנתפסים לעיתים בחופי ישראל.
ככל הנראה הם נמצאים בעמודת המים בעומקים של לא יותר מ-200 מטר, באופן כללי מעל או בתוך התרמוקלינה.
הקלענים נעים בזוגות, כנראה בהתאם להתנהגות תזונה.
הוא אוכל דגים מתקהלים שאותם צד במהירות תוך זקירת חרטומו קדימה.
קֶלַע אֶשְׁכּוֹל הוא סוג תחמושת שנורתה מתותח נטען-לוע, אשר בשונה מן הקלעים העגולים העשויים מקשה אחת, הייתה עשויה מצֶבֶר כדורי מתכת ארוזים בתוך שקית קנבס עבה.
השקית הודקה ונקשרה היטב, כדי להקנות לה צורת גליל שקוטרו כקוטר קדח הקנה של התותח.
לאחר שנארז דמה הקלע לאשכול ענבים, ומכאן שמו באנגלית ובשפות נוספות.
כשנורה הקלע ויצא מלוע התותח, נקרעה השקית ונוצר מטר צפוף של קלעים כדוריים, בדומה ליריית רובה ציד.
קלע האשכול היה הרסני וקטלני במיוחד מטווח קצר.
בשדה הקרב השתמשו בו להדיפת התקפה של חיילים רגלים, שהסתערו כיחידה צפופה.
כדורי הברזל יכלו לבתק שרשרות ולקרוע חבלים עבים.
לכן השתמשו בקלעי אשכול באוניות בשעת לחימה מטווח קרוב, על מנת לקרוע את הסמוכות והרכסות של תורני אוניית האויב ולמוטטם.
ירי של קלעי אשכול ממרחק רב היה חסר תועלת, שכן הקלעים העגולים התפזרו לכל עבר.
משקל הקלעים באשכול נקבע על פי גודל התותח.
באוניות הצי המלכותי הבריטי במלחמות הנפוליאוניות היו בכל אשכול 9 קלעים עגולים.
את קלעי האשכול הניחו לאחר הכנתם בתוך תיבות – מ-4 אשכולות לתיבה עבור תותחי 42 ליטראות ועד 20 לתיבה לתותחי 4 ליטראות.
ביבשה היה מספר הקלעים בכל אשכול גדול אף יותר, ומשקל כל אחד מקלעים אלה נע בין אונקיה ורבע ל-4 ליטראות.
קלע דומה, שהכיל כדורי ברזל או עופרת קטנים יותר ארוזים בקופסת פח גלילית, נקרא "קלע קופסה" (Canister).
קלע שרשרת היה סוג של תחמושת לתותחים ימיים בעידן המפרשים.
הקלע היה מורכב משני חצאי כדור ברזל שחוברו יחד בשרשרת.
קלע מוט (bar-shot או double-headed shot) דמה לו במבנהו, אך שני חצאי הכדור שלו היו מחוברים באמצעות מוט ברזל.
שני סוגי קלעים אלה נועדו לקרוע את חלקי ה השונים, ועל ידי כך למוטט תרנים וכלונסאות ולשלול מן האונייה את יכולתה לנוע כחפצה.
כלי שיט שתנועתו משותקת או מוגבלת אינו יכול לכוון את נשקו אל האויב והוא הופך למטרה נייחת שקל לפגוע בה ולהטביעה.
כשנורה הקלע ויצא מן הקנה, הוא הסתחרר באוויר והשרשרת נמתחה למלוא אורכה.
לפנים השתמשו בשרשרת שאורכה עד שישה רגל (1.8 מטר).
ברם, בשל תנועת הסחרור היה הקלעים משני הסוגים בלתי מדויקים כשנורו ממרחק, ועל כן שימשו בעיקר לירי מטווח קרוב.
השימוש בקלעי מוט ושרשרת גווע עם היעלמותה של אוניית המפרשים המלחמתית העשויה עץ והופעתה של אוניית המלחמה המשוריינת במחצית השנייה של המאה ה-19. פיתוחם של תותחים חדישים, הנטענים מן המכנס ויורים פגזים ולא קלעים מוצקים, תרם גם הוא להפסקת השימוש בהם.
קֶלַע קוּפְסָה הוא סוג של תחמושת נגד אדם שנורתה מתותחים.
הקלע דמה במבנהו לקלע האשכול הימי, אך הכיל כדורים קטנים ורבים יותר.
הוא היה בנוי בדרך כלל מקופסת פח גלילית שמולאה בכדורי עופרת או ברזל, ולעיתים בשאריות וגרוטאות מתכת, מסמרים ועוד.
כשנורה הקלע מן התותח, התפרקה הקופסה ותכולתה התפזרה לכל עבר, כשהיא גורמת לפגיעות רבות בשטח רחב.
יעילותו של קלע הקופסה הייתה מטווח קרוב בלבד (כ-250 מטרים בתקופת המלחמות הנפוליאוניות), והוא נועד להדוף הסתערות של חיילים ופרשים או לפגוע במלחים על סיפון אוניית האויב בעת לחימה מטווח קרוב.
ראשית השימוש בקלעי קופסה עם הופעתם של תותחים באירופה המערבית בסוף ימי הביניים ותחילת העת החדשה, אך הוא נפוץ בעיקר במאות ה-18 וה-19 הן בים הן ביבשה.
קלעי הקופסה הלכו ונעלמו בהדרגה עם פיתוחו ותפוצתו של פְּגַז הַשְׁרַפְּנֶל, או בשמו העברי - "פגז רֶסֶס".
קַלְעַן (שם מדעי: Tetrapturus) הוא סוג של דגי גרם גדולי ממשפחת המפרשניים שבסדרת הדקראים.
אלו דגים בינוניים הנחשבים לקטנים שבמשפחתם אך עדיין יכולים להגיע לאורך 2.5 מ'.
הם בעלי לסת ארוכה וסנפירים קצרים והם נודדים ברחבי האוקיינוסים הטרופיים והסובטרופיים בחיפוש אחרי מזון.
הם טורפים דגים קטנים המתקהלים יחדיו כמו דגי סרדין או מקרל.
זנבם הישר עוזר להאיץ בעוצמה ולתפוס את הטרף.
הם מצויים עד לעומק 200 מ'.
קלען קצר-מקור (שם מדעי: Tetrapturus angustirostris) הוא מין דג ימי ממשפחת המפרשניים המצוי ברחבי האוקיינוס השקט, האוקיינוס ההודי ולעיתים נמצא גם באוקיינוס האטלנטי.
מין זה מצוי בקרבה יחסית לחופי היבשות.
הקלעו בעל לסת קצרה יחסית וגוף כחול בהיר מלמעלה ולבן מלמטה.
הוא יכול להגיע לאורך 230 ס"מ אך רוב הפרטים לא עולים על אורך 190 ס"מ.
משקלו המקסימלי הוא 52 ק"ג.