tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
האימונים התקיימו תחילה בטבריה ואחר כך בנמל יפו, שהיה בסיס האם של היחידה.
מהמפגש הראשון עם הלוחמים הישראלים נשבה קאפריוטי בהתלהבותם של הלוחמים שהדריך, ונרתם לסייע להם בכל מאודו.
הוא התגלה כמי שיודע את עבודתו, שולט בכל רזי המקצוע, ניחן ביכולת טכנית גבוהה, מכיר היטב את מערכת החבלה של הסירות ובקי בהיבט הטקטי של השימוש בהן.
עוד בטרם הושלמה הכשרת הלוחמים התעורר צורך להפעילם במסגרת מבצע יואב.
בפעולה שהתבצעה ב-22 באוקטובר 1948 זכו לוחמי הקומנדו הימי הישראלי בהישג מרשים: טיבוע האמיר פארוק, ספינת הדגל של הצי המצרי, ופגיעה קשה בספינה מצרית נוספת.
יוחאי בן-נון זכה באות גיבור ישראל על חלקו בפעולה זו.
קאפריוטי התנדב להשתתף במבצע, אך בסופו של דבר הבין שאם ייפול בשבי המצרים יסבך את איטליה בתקרית דיפלומטית.
ב-27 באוקטובר 1948 חזר לאיטליה ודיווח לראשי המודיעין בארצו על פעילותו בישראל.
אחרי שובו לאיטליה עסק קאפריוטי בפיתוח אמצעי לחימה, ובשנת 1952 חזר לישראל, הפעם בשמו האמיתי, ושהה בה שישה חודשים.
קאפריוטי ציין תמיד את הידידות הטובה שנרקמה בינו לבין לוחמי שייטת 13 ואכן הקשרים הללו נשמרו עשרות שנים.
בשנת 1988, במסגרת חגיגות ה-40 לחיל הים, הוזמן קאפריוטי ארצה ובערב מיוחד העניק לו יוחאי בן-נון פגז שהוצא מ"האמיר פארוק", שטובעה מול חופי עזה במלחמת העצמאות.
בשנת 1992 הוענק לקאפריוטי התואר "מפקד כבוד של שייטת 13".
את התואר העניק לו עמי אילון, שהיה אז מפקד חיל הים (ובעברו היה לוחם בשייטת 13 ואף פיקד עליה).
על תקופת שירותו בשייטת העשירית והסבל בתקופת השבי הארוכה כתב בספר: La mia Decima ("העשירית שלי") שראה אור בשנת 2001.
על פעילותו עם שייטת 13 וקשריו המיוחדים עם חיל הים הישראלי כתב בספר Diario di un fascista alla corte di Gerusalemme ("יומנו של פשיסט בחצר של ירושלים") שראה אור בשנת 2002.
פיורד טרונדהיים (בנורווגית: Trondheimsfjorden) הוא פיורד במרכז נורווגיה, הפורץ מהים הנורווגי לתוך נורווגיה שממערב.
עומקו המרבי של הפיורד הוא 617 מטר, ועם אורך מרבי של כ-130 קילומטר הוא הפיורד השלישי באורכו בנורווגיה.
האיים הגדולים ביותר בפיורד הם איטריי (Ytterøy) וטאטורה (Tautra), ואי הנופש מונקהולמן (Munkholmen) נמצא אף הוא בפיורד, למול נמלה של העיר טרונדהיים, בה עובר הפיורד ועל שמה הוא נקרא.
מלבד זאת ישנם עוד מספר איים קטנים ברחבי הפיורד.
הפיורד מתחיל על יד העיירה ארלנד (Ørland) ומשם יורד דרומה באפיק צר.
לאחר מכן מתרחב הפיורד ופורץ לכיוון צפון, שם פוגש בדרכו את העיר טרונדהיים, השוכנת על חצי אי קטן, ואת העיירות לבנגר (Levanger) ושטיירדל, (Stjørdal) המאכלסת את נמל התעופה האזורי, ואת העיירה שטיינקייר (Steinkjer), וסמוך לה מגיע אל קיצו.
בקרבת הפיורד נמצא אגם סנוסה שמקושר איתו על ידי נהר.
הנהר לא קופא ברובו בחורף, לבד מהפיורד-ענף הצר והארוך וראסונדט (Verrasundet), והפיורד-ענף בייטסטאדפיורד (Beitstadfjord), העשוי לקפוא אך לשבועות אחדים.
מעל הפיורד-ענף סקארסונדט (Skarnsundet) עובר גשר סקארסונד.
בשנים האחרונות התגלו אלמוגים בפיורד, לא רחוק מטרונדהיים.
מספר נהרות שופעי דגים מתרוקנים אל תוך הפיורד, ביניהם נידלבה בתחומי טרונדהיים, גאולה (Gaula) מדרום לטרונדהיים ואורקלה בעיירה אורקדל.
מצפון לפיורד ישנו חצי האי פוסן (Fosen), המאופיין בפני שטח הרריים, ומדרום ומזרח, אשר פני הקרקע שלהם שטוחה, נמצאים שטחי חקלאות מהטובים בנורווגיה.
מאז תקופת הויקינגים משמש הפיורד כנתיב תחבורה ימי חשוב.
בשנת 1888 אירע שטף-בוץ תת-ימי בפיורד, אשר גרם לצונאמי בו נהרג אדם אחד והתבקעו מספר מסילות רכבת.
נפת פיזה (באיטלקית: Provincia di Pisa) היא נפה במחוז טוסקנה שבאיטליה.
בירתה של הנפה בעיר פיזה.
הנפה גובלת בנפת לוקה במחוז טוסקנה בצפון, בנפת פירנצה ובנפת סיינה במחוז טוסקנה במזרח, בנפת גרוסטו במחוז טוסקנה בדרום, בנפת ליבורנו במחוז טוסקנה במערב.
פיורנטינו (באיטלקית: Fiorentino) היא אחת מתשע היחידות האדמיניסטרטיביות (הקסטלי) המרכיבות את סן מרינו (Castelli).
העיר ממוקמת בדרום המדינה ומשתרעת על שטח של 6.57 קמ"ר.
העיר גובלת עם איטליה, עם קייזאנואובה, עם סן מרינו, עם בורגו מג'ורה, עם פאטאנו ועם מונטג'ארדינו.
ראיות קדומות מוכיחות שהעיר הייתה קיימת עוד לפני קום האימפריה הרומית.
ראש העירייה מאז 30 בנובמבר 2003 הוא אלפרדו אמיצ'י.
קבוצות הכדורגל של העיר הן ס.פ.
פיזוטוטיפ (מצרפתית: Physautotypie) הוא מראשוני תהליכי הצילום אשר הומצא על ידי ז'וזף ניספור נייפס וז'אק לואי דאגר בשנת 1832. בתהליך נעשה שימוש בשמן לבנדר, אלכוהול ונפט כדי לייצר דימוי פוזיטיבי על גבי לוח מתכת או זכוכית (לוח כסף במקור).
כבר בשנת 1822 ניספור נייפס עשה שימוש בשמן לבנדר בתהליך ההליוגרפיה שהמציא (ואיתו צילם את התמונה הראשונה בהיסטוריה, "נוף מחלון בלה-גרא").
בשנת 1829 נפגש נייפס עם דאגר והם סיכמו על שותפות לפיתוח תהליך ההליוגרפיה.
בשנת 1832 המציאו השניים את תהליך הפיזוטוטיפ אך לאחר שנייפס נפטר בשנת 1833 מהתקף לב, דאגר לא המשיך בפיתוח התהליך והשקיע את מרב מאמציו בפיתוח הדאגרוטיפ.
החומר הרגיש לאור בתהליך מתקבל ממשקעים של זיקוק שמן לבנדר.
כדי לקבל את המשקעים נייפס ודאגר אידו את שמן הלבנדר על ידי חימום באש נמוכה לאורך זמן ארוך עד לקבלת משקעים מוצקים.
את המשקעים ממיסים באלכוהול ועם התמיסה מצפים לוח מתכת או זכוכית.
לאחר שהאלכוהול מתאדה, נותר משקע לבן על הלוח שהוא החומר הרגיש לאור.
את הלוח חושפים בקמרה אובסקורה למשך כשמונה שעות באור יום.
לאחר החשיפה תולים את הלוח עם הפנים כלפי מטה מעל מגש עם קרוסין.
אדי הקרוסין ממיסים את משקעי הלבנדר שלא נחשפו לאור, מותירים משקעים לבנים באזורים שקיבלו אור וכך נוצר דימוי פוזיטיבי על גבי הלוח.
פיזוסטיגמין (Physostigmine) הוא אלקלואיד פאראסימפתומימטי, ומעכב אצטיל-כולין אסטרז הפיך.
הוא נמצא באופן טבעי בשעועית קלבר (Physostigma venenosum).
החומר סונתז לראשונה בשנת 1935 על ידי פרסי לבון ג'וליאן וג'וזף פיקל.
הוא משווק גם תחת השם המסחרי אזרין (eserine).
פיזוסטיגמין משמש לטיפול בגלאוקומה, במחלת אלצהיימר וכן משמש להגברת תנועתיות המעי ושלפוחית השתן.
לעיתים משתמשים בו גם לטיפול בתת-לחץ דם בעמידה (Orthostatic Hypotension).
כיון שהוא אמין שלישוני, הוא יכול לחצות את מחסום דם-מוח, והוא ממשמש לטיפול בהרעלה של אטרופינים מוסקרינים דוגמת אטרופין, סקופולמין, ומינון יתר של תרופות אנטיכולינרגיות אחרות.
מנת יתר יכולה לגרום לתסמונת כולינגרית.
תופעות לוואי אחרות עשויות לכלול בחילות, הקאות, שלשולים, אנורקסיה, סחרחורות, כאבי ראש, כאבי בטן, הזעה והפרעות בעיכול.
פיורה (בספרדית: Piura) היא בירת מחוז פיורה בפרו.
העיר שוכנת על גדות נהר פיורה בצפון-מערב פרו, כ-1,000 קילומטרים צפון-מערבית ללימה, בירת פרו.
האזור בו נמצאת העיר היה מיושב במשך מאות שנים על ידי שבטי ילידים שונים, כשהמרכזי בהם הוא הטאיאן (Tallán).
ב-15 באוגוסט 1532 הקונקיסטאדור הספרדי פרנסיסקו פיסארו ייסד את העיר תחת השם סן מיגל דה פיורה, והיא העיר העתיקה ביותר בפרו שנוסדה על ידי הספרדים.
מסיבות שונות ההתיישבות זזה בין מקומות שונים בשנים שלאחר מכן עד שהתקבעה במקומה הנוכחי לקראת סוף המאה ה-16. במהלך התקופה הקולוניאלית העיר הייתה נקודה חשובה ותחנת מסחר על הדרך שבין הבירה לימה ובין הנמל של פאיטה.
במחצית השנייה של המאה ה-19 העיר החלה לעבור תהליכי תיעוש והיא קלטה מהגרים רבים.
הכלכלה המקומית התבססה על עיבוד כותנה שגודלה באזור והעיר החלה לשגשג.
העיר נפגעה מרעידת אדמה ב-1912 וכמה סופות אל ניניו במהלך המאה ה-20, אך הצליחה להשתקם מחדש כל פעם.
כלכלת העיר מסתמכת על מסחר, חקלאות וכרייה.
בעיר נמצאות מספר אוניברסיטאות, בהן אוניברסיטת פיורה והאוניברסיטה הלאומית של פיורה.
את העיר משרת נמל התעופה הבינלאומי קפטן חיל האוויר הפרואני גיירמו קונצ'ה איבריקו, הנמצא במרחק של 2 קילומטרים ממרכז פיורה.
"פיז'ו 92'" הוא הסינגל הרביעי מתוך האלבום השני של הזמרת־יוצרת קרן פלס, מבול.
השיר נכתב והולחן על ידי פלס ויצא ביולי 2008.
השיר הגיע במצעדים השבועיים למקום השלישי ברשת ג' ולמקום החמישי בגלגלצ.
במצעד השנתי של גלגלצ הגיע השיר למקום ה־26.
הסינגל השני שיצא לאחר צאת האלבום.
את הקליפ לשיר ביים אודי אפרת.
הקליפ משלב בתוכו קטעי וידאו מילדותה של פלס, צילומים שלה על הבמה ועוד.
הקליפ צבר כ־520,000 צפיות ביוטיוב.
פלס שרה את השיר ברוב סיבובי ההופעות שלה, כמו שני פסנתרים ואיך שהשמש תזרח.
פיות רדיקליות היא רשת קווירית רוחנית עולמית.
התנועה, המאמצת מרכיבים של אנרכיזם ושל סביבתנות, נחשבת לעיתים לתת-תרבות נאו-פגנית.
הכינוי "פיות" הוא כינוי גנאי רווח להומואים באנגלית; כדי להבדילם מהיצורים המיתיים, המילה נכתבת "Faerie" בכתיב אנגלי עתיק.
תנועת הפיות הרדיקליות נוסדה בקליפורניה, ארצות הברית בשנת 1979 על ידי האקטיביסטים ההומואים הארי היי, מיטש ווקר ודון קילהפנר, שרצו ליצור אלטרנטיבה, למה שהם ראו כגישה השלטת של היטמעות בחברה הסטרייטית בקרב הקהילה הגאה בארצות הברית.
בכך, הושפעו מתנועות הנגד, כגון "ילדי הפרחים" של שנות ה-60 של המאה ה-20. האספה הראשונה התקיימה בספטמבר 1979 באריזונה.
מאז, התנועה המשיכה לגדול, והפכה לרשת עולמית רופפת של שבטים.
הפיות הרדיקליות מהוות תנועת נגד לגישה ההטרונורמטיבית, המנסה להידמות לחברה הסטרייטית.
כפי שהעירה פעם פיה אחת, לדעתו, התרבות המיינסטרימית של הגייז הייתה "פרודיה דכאנית של התרבות הסטרייטית", אשר מתרחשת לרוב בבארים, ולא מעודדת "יצירת קשר עמוק ואכפתיות האחד מהשני".
תנועת הפיות הרדיקליות היא תנועה אנטי-ממסדית, המבוססת על קהילתיות.
התנועה הוקמה במהלך המהפכה המינית של שנות ה-70, על ידי גברים הומוסקסואלים בארצות הברית.
התנועה גדלה במקביל לתנועת זכויות הלהט"בים, כשהיא קוראת תיגר על האספקטים הפטריארכליים ועל ההתמסחרות של החיים הלהט"ביים המודרניים.
נכון ל-2024, כוללות הפיות הרדיקליות מגוון של מגדרים, נטיות מיניות וזהויות.
כינוסים והתאספויות רבים פתוחים לכל, בעוד שאחדים מיועדים לגברים בלבד.
לפיות הרדיקליות קהילות קבע המכונות באנגלית " sanctuary " (בעברית ניתן לתרגם "מקדש" וגם "מקלט"), וכמו כן כינוסים (" gathering") הנערכים בטבע, כחלק מביטוי עצמי, שאיפה לרוחניות וקרבה לטבע וקיימות.
ישראלים שהשתתפו במפגשי פיות באירופה ובארצות הברית, שאפו להקים קהילת פיות מקומית.
הקבוצה קמה בשנת 2007 עם ייסוד קבוצת גוגל וקריאה לפיות ברחבי העולם לצרף פיות ישראליות נוספות.
מפגש ראשוני התקיים רק ב-2011 בדירה בתל אביב, בהשתתפות פיות מקומיות ופיות יהודיות הגרות בארצות הברית, אולם האספה הכללית הראשונה בטבע התקיימה רק ב-21 ביוני 2013, היום הארוך בשנה, בסמוך למעיין בפארק קנדה.
במפגש השתתפו כ-30 גברים סיסג'נדרים וג'נדרקווירים, הומוסקסואלים וביסקסואליות.
החל מאותו מפגש, התקיימו מפגשי אביב, קיץ וסתיו קבועים, ובינואר 2016 נערך גם מפגש חורף ראשון.
הכינוסים מתקיימים בטבע בסמיכות לימי השוויון האביבי והסתוי, וימי המפנה הקיצי והחורפי.
קהילת הפיות המקומית, המכנה עצמה "פיות כנען", כוללת כיום מעל ל-150 משתתפים המזדהים כפיות רדיקליות, ומתוכם גרעין קבוע של כמה עשרות משתתפים המגיעים לכינוסי פיות מדי עונה.
בדומה לתחילת דרכן של הפיות הרדיקליות בארצות הברית, קהילת הפיות הישראלית הוקמה על ידי גברים-סיסג'נדרים.
הקבוצה הישראלית, כמו קבוצות פיות נוספות ברחבי העולם, מפולגת לגבי אפשרות של שילוב נשים לסביות וטרנסג'נדרים, מחשש שמפגשים משותפים יפגעו באופי המיוחד והאינטימי של מפגשי גברים בלבד, מה שיפגע במרחב הבטוח של המשתתפים.
נכון להיום, עדיין מרבית המשתתפים בכינוסי פיות כנען הם גברים, אך הכינוסים פתוחים גם למשתתפות ומשתתפים שאינם מזדהים כך.
מועדון ספורט פיזה (באיטלקית: Pisa Sporting Club.
ב-1994 – Associazione Calcio Pisa, אחר כך Pisa Calcio וב-2009 – Associazione Calcio Pisa 1909), הידוע יותר בשמו המקוצר פיזה, הוא מועדון כדורגל איטלקי המייצג את העיר פיזה שבאיטליה.
המועדון משחק בסרייה א', הליגה הבכירה באיטליה.
המועדון נוסד בשנת 1909 בשם מועדון הספורט פיזה ונוסד מחדש בשנת 1994 בשם פיזה קאלצ'ו, לאחר פירוק חלק של המועדון הראשון עקב בעיות כלכליות.
פיזה הודחה שוב מהכדורגל האיטלקי בשנת 2009, לאחר שלא הצליחה לגייס מספיק כסף על מנת לסגור את חובות המועדון.
באליפות איטליה בכדורגל 1920/1921 היא העפילה למשחק הגמר בו הפסידה לפרו ורצ'לי.
בעונת עלה המועדון לסרייה ב' אך ירד לליגה השלישית.
בעונת 1968/1969 הקבוצה עלתה לראשונה לסרייה א' אך ירדה בחזרה לסרייה ב' לאחר עונה אחת בלבד.
בשנות ה-80 וה-90 היא שיחקה מספר עונת בסרייה א' אך בסוף ירדה.
בשנת 1994 לאור הקשיים הכלכליים המועדון אורגן מחדש והחל לשחק מהליגה הנמוכה.
ביולי 2009 המועדון נסגר פעם נוספת על ידי התאחדות הכדורגל.
פיזה נוסדה מחדש תחת השם AC Pisa 1909 SSD והחלה לשחק בסרייה D.
בתום העונה הראשונה זכתה סיימה במקום הראשון והעפילה לסרייה C.
ביוני 2016 עלתה פיזה לסרייה ב' לאחר שבע שנים בסרייה C, עם זאת, הקבוצה ירדה בחזרה לסרייה C לאחר עונה אחת בלבד.
לאחר שחזר לסרייה ב' בשנת 2019, שינה המועדון את שמו בחזרה למועדון הספורט פיזה בקיץ 2021. תחת המאמן פיליפו אינזאגי, פיזה הבטיחה את עלייתה לסרייה א' כשסיימה כסגנית אלופת הסרייה ב' בעונת 2024/2025 והעפילה לסרייה א' לראשונה מזה 34 שנים.
פיורנצו באבא בקאריס (באיטלקית: Fiorenzo Bava Beccaris; 17 במרץ 1831 - 8 באפריל 1924) היה גנרל בצבא המלכותי האיטלקי, אשר נודע בעיקר בשל חלקו בדיכוי מהומות מילאנו.
באבא בקאריס נולד ב-17 במרץ 1831 בפוסאנו שהשתייכה אז לממלכת סרדיניה.
משפחתו הייתה משפחת אצולה עתיקה.
ב-1898 התגייס לצבא המלכותי הסרדיני, ולחם בשירותיו במלחמת קרים, מלחמת אוסטריה-סרדיניה ומלחמת העצמאות האיטלקית השלישית.
הוא מונה למנהל הכללי של הארטילריה בצבא, וכן פיקד על הקורפוסים השלישי והשביעי.
במאי 1898 פרצו מהומות בעיר מילאנו כמחאה על מחירי המזון הגבוהים.
באבא בקאריס נצטווה לדכא את המהומות, והוא עשה זאת ביד קשה: הוא הורה לחייליו לירות במפגינים ללא רחם, והשתמש בארטילריה כדי להפגיז אותם.
לטענת ממשלת איטליה, כ-80 אזרחים נהרגו באירוע, אם כי האופוזיציה וכן כתבים זרים טענו שהמספר גבוה יותר.
בשל כך, רצח האנרכיסט גאטנו ברשי את המלך.
באותה שנה פרש באבא בקאריס לצבא, וזמן קצר לאחר מכן נבחר לסנאט האיטלקי.
ב-1914 הוא תמך בהתערבות איטליה במלחמת העולם הראשונה לצד מדינות ההסכמה.
ב-1902 הוא פרש מהפוליטיקה, אולם ב-1922 המליץ לוויטוריו אמנואלה השלישי, מלך איטליה להעניק כוח לבניטו מוסוליני.
פיורד נילסן הוא פיורד רחב הממוקם בין כף נורת' וצוקי גרגורי, בחוף הצפוני של ארץ ויקטוריה באנטארקטיקה.
רוחבו של הפיורד 3.7 קילומטרים.
שמו של הפיורד ניתן לו על ידי משלחות המחקר האנטארקטיות הלאומיות של אוסטרליה, והוא נקרא על שם קפטן הנס נילסן, רב החובל של האוניה תאלה דאן אשר שימשה לחקור את האזור בשנת 1962.
פיות דיסני הוא זיכיון בבעלות חברת וולט דיסני שנוצר בשנת 2005 על ידי אנדי מוני.
הזיכיון מבוסס על דמותה של טינקרבל שיצר ג'יימס מתיו ברי במחזה "פיטר וונדי", והוצגה בשנת 1953 בסרט האנימציה "פיטר פן" של חברת וולט דיסני.
הזיכיון כולל בנוסף לדמותה של טינקרבל דמויות נוספות שהן פיות.
הזיכיון כולל ספרים, סרטים, שירים, אתר אינטרנט, בובות, ביגוד, משחקי וידאו ועוד.
טינקרבל הופיעה במקור במחזה "פיטר וונדי" שכתב ג'יימס מתיו ברי בשנת 1904. הזכויות של המחזה הועברו מאוחר יותר לבית החולים הגדול ביותר ברחוב אורמונד, ולאחר מכן נמכרו ישירות לוולט דיסני.
עם הזכויות של המחזה, נוצר על ידי אולפני ההנפשה של וולט דיסני בשנת 1953 סרט אנימציה בשם "פיטר פן" המציג את הסיפור.
בסרט הופיע המראה האייקוני לדמותה של טינקרבל שבשימוש של חברת וולט דיסני כיום.
דמותה של טינקרבל הופיעה במוצרים רבים של החברה, בטלוויזיה, בפארקי שעשועים ובמוצרים נלווים.
בשנת 2005, ביריד ספרי הילדים באיטליה, חברת וולט דיסני הודיעה שהיא הולכת לפרסם ספרים לילדות בגילאי 6 עד 10 בהשראת דמותה של טינקרבל.
בחודש ספטמבר של אותה שנה, פורסם הספר הראשון בשם "אבק-פיות והמסע להצלת הביצה" ("Fairy Dust and the Quest for the Egg") שנכתב על ידי גייל קרסון לוין, ומשמש כסימן הבכורה של הזיכיון.
הספר פורסם ב-32 שפות וב-45 מדינות ברחבי העולם עם פרסום שיווקי של למעלה ממיליון דולר.
הספר הפך לרב מכר, והופיע ברשימת רבי המכר של עיתון "הניו יורק טיימס".
הספר נמכר ביותר ממיליון עותקים ברחבי העולם, בין היתר בישראל.
בינואר 2006, הושקו המוצרים הראשונים של הזיכיון הכוללים עשר בובות של דמויות הזיכיון.
בחודש יוני של אותה שנה, הושק מגזין חודשי של פיות דיסני באנגליה המיועד לגילאי 5 עד 7. המגזין יצא לאור עם שחרור ראשוני של 110,000 עותקים.
כל גיליון התמקד בסיפור אחר של טינקרבל וחברותיה, כמו כן היו בו גם משחקים, פעילויות, פוסטרים ועוד.
המגזין נמכר מאוחר יותר בספרד, איטליה, מלזיה, פולין, פורטוגל, סינגפור, סקנדינביה ובנלוקס.
בשנת 2008, נוצר סרט הבכורה של הזיכיון על ידי אולפני דיסניטון, "טינקרבל".
באותה שנה, יצא משחק מקוון בשם "Pixie Hollow".
המשחק נסגר על ידי חברת דיסני, דבר שהותיר קהל כועס מפני שהמשחק היה נהדר.
היו ניסיונות שניסו למנוע את הסגירה, אך הן כשלו.
בשנת 2012 יצא הסרט "טינקרבל וסוד הכנפיים", כאשר על מנת לקדם אותו יצא אלבום האוסף "Disney Fairies: Faith, Trust, and Pixie Dust".
בשנת 2015 יצא סרט ההנפשה האחרון של הזיכיון, "טינקרבל ואגדת לעולם לא", מפני שאולפני דיסניטון המייצרים את הסרטים נסגרו.
בפברואר 2018 הוכרז שלזיכיון יצא סרט לייב אקשן, ושריס וית'רספון תשחק בו בתפקיד טינקרבל.
רוב הדמויות בזיכיון הן פיות צעירות.
מסופר שהפיות נוצרות מצחוק ראשון של תינוק, בכל פעם שתינוק צוחק בפעם הראשונה בעולם האחר הצחוק שלו מגיע לעולם הפיות (במקור נקרא "Pixie Hollow", בתעתיק לעברית: פיקסי הולו; בחלק מהדיבובים לעברית נקרא גם עמק הפיות) שבארץ לעולם לא וכך נוצרת פיה.
הפיות מתגוררות בבית שנמצא בתוך עץ הממוקם בעולם הפיות, ולכל אחת יש כישרון.
הפיות ממין זכר מכונים "פיונים".
מפני שהזיכיון כולל רק פיות מארץ לעולם לא, הוא אינו כולל פיות מסרטי דיסני אחרים, למשל: הפיה הטובה (סינדרלה), פלורה, פאונה, מריוות'ר (היפהפייה הנרדמת), ודולי (הקדירה השחורה).
טינקרבל (Tinker Bell) - פיית טינקר.
רוזטה (Rosetta) - פיית גינה.
סילברמיסט (Silvermist) - פיית מים.
אירידסה (Iridessa) - פיית אור.
פון (Fawn) - פיית חיות.
וידיה (Vidia) - פיית רוח.
פריווינקל (Periwinkle) - פיית קרח (כפור).
טרנס (Terence) - פיית אבקה.
בובל (Bobble) - פיון טינקר.
קלנק (Clank) - פיון טינקר.
זארינה (zarina) - פיית אבקה.
המלכה קלריון (queen clarion) - מלכת עולם הפיות.
הפייה מרי (fairy mary) - האחראית על פיות הטינקר.
הפייה גארי (Fairy Gary) - האחראי על פיות האבקה.
הלורד מילורי (Lord Milori) - לורד חורשת החורף.
שר הסתיו (Minister of Autumn) - השר האחראי על עונת הסתיו.
שרת החורף (Minister of Winter) - השרה האחראית על עונת החורף.
שר האביב (Minister of Spring) - השר האחראי על עונת האביב.
שרת הקיץ (Minister of Summer) - השרה האחראית על עונת הקיץ.
לזיכיון יצאו שישה סרטי 3D באורך מלא אשר הופקו באולפני דיסניטון, בנוסף נוצרו לו שני סרטי טלוויזיה ששודרו בערוץ דיסני.
הסרטים מתמקדים בהרפתקאות של טינקרבל וחברותיה בארץ לעולם לא.
לזיכיון מתוכנן סרט לייב אקשן שתשחק בו ריס וית'רספון בתפקיד טינקרבל.
טינקרבל - הסרט יצא בשנת 2008. הסרט מספר על טינקרבל עוד לפני שהיא פגשה את פיטר פן.
שיר הנושא של הסרט הוא "Fly to Your Heart" אשר בוצע על ידי סלינה גומז מהסדרה "המכשפים מוויברלי פלייס".
טינקרבל והאוצר האבוד - הסרט יצא בשנת 2009. הסרט מספר על טינקרבל שיוצאת צפונה מארץ לעולם לא עם חברה טרנס כדי למצוא דרך להחיות את עץ אבקת הפיות כפיצוי לתאונה שהיא עשתה.
שיר הנושא של הסרט הוא "The Gift of a Friend" אשר בוצע על ידי דמי לובאטו מהסדרה "תנו לסוני צ'אנס".
טינקרבל והסוד הקסום - הסרט יצא בשנת 2010. הסרט מספר על טינקרבל שמשתפת פעולה עם יריבתה וידיה על מנת לשמור בסוד את קיומן של הפיות מפני בני האדם.
שיר הנושא של הסרט הוא "How to Believe" אשר בוצע על ידי ברידג'יט מנדלר מהסדרה "גוד לאק צ'ארלי".
טינקרבל וסוד הכנפיים - הסרט יצא בשנת 2012. הסרט מספר על טינקרבל שמתיידדת עם פיית השלג פריווינקל, וביחד עם חבריהן הן יוצאות אל יערות החורף בחיפוש אחר סוד כנפי הפיות.
שיר הנושא של הסרט הוא "Great Divide" אשר בוצע על ידי להקת McClain Sisters (הזמרת צ'יינה אן מקליין שלוקחת חלק בלהקה הופיעה בסדרה "החרשנים").
טינקרבל ופיית הפיראטים - הסרט יצא בשנת 2014. הסרט מספר על טינקרבל וחברותיה שיוצאות למסע אחר זארינה הפיה, פיה שגנבה אבקת קסמים חשובה ושחברה לקבוצה של פיראטים.
שיר הנושא של הסרט הוא "Who I Am" אשר בוצע על ידי נטשה בדינגפילד.
טינקרבל ואגדת לעולם לא - הסרט יצא בסוף 2014. הסרט מספר על טינקרבל וחברותיה שהתיידדו עם מפלצת ענקית בזמן שפיות לוחמות מנסות ללכוד את המפלצת כדי להגן על ביתן.
שיר הנושא של הסרט הוא "1,000 Years" אשר בוצע על ידי Bleu וקיי.טי.
משחקי עמק הפיות - הסרט יצא בשנת 2011. הסרט מספר על טינקרבל והפיות המשתתפות בתחרות אולימפית בארץ לעולם לא.
שיר הנושא של הסרט הוא "Dig Down Deeper" אשר בוצע על ידי זנדאיה מהסדרה "שייק".
טינקרבל: תחרות אפייה - הסרט יצא בשנת 2013. הסרט מספר על תחרות אפיה של הפיות בשביל לראות מי יכולה לאפות את העוגה הטובה ביותר למלכה.
בחודש אוקטובר 2008, נפתחו שתי אטרקציות של "עמק הפיות" בפארקים של דיסני.
אחת נפתחה בדיסנילנד ליד מזחלות מטרהורן, במקום שבו הייתה בעבר המערה של אריאל, והשנייה נפתחה בממלכת הקסם בדיסניוורלד, בעיר ההנפשה של מיקי.
גרסה נוספת נפתחה בדיסנילנד הונג קונג ב-21 בינואר 2011, כאחד מדרכי החגיגה של יום השנה חמישי של הפארק.
במקומות אלו, למבקרים ניתנה הזדמנות לברך את טינקרבל וחברותיה הפיות ולאכול איתן.
המיקום של ממלכת הקסם נסגר בפברואר 2011 כחלק מהרחבת הפנטזלאנד המתמשכת.
עמק הפיות נכלל בתוכנית ההרחבה המקורית, אך הוא ננטש.
ב-28 ביולי 2011, טינקרבל וחברותיה חזרו לממלכת הקסמים ב"פינת הקסם של טינקרבל" (Tinker Bell's Magical Nook) שנמצאת במרפסת ההרפתקאות.
עם זאת, בשנת 2014, המתחם נסגר וטינקרבל עברה לתיאטרון טאון סקוור, שם היא יכלה לברך את האורחים לבד.
בסדרה "ג'ייק והפיראטים מארץ לעולם לא" טינקרבל השתתפה במספר פרקים, ביניהם "ג'ייק מציל את ארץ לעולם לא", "ג'ייק והפיראטים מארץ לעולם לא: הקרב על הספר" ו"ההפתעה מדהימה של ג'ייק".
בסדרה "עד עצם היום הזה" טינקרבל מופיעה כדמות חוזרת בגילומה של רוז מקייבר החל מהפרק השלישי בעונה השלישית.
בסדרת ההמשך של הסדרה, "ארץ הפלאות", הפיה סילברמיסט הופיעה בפרק השני של העונה הראשונה, שם גילמה אותה ירדנה לרגי.
פיורד קרוק הוא פיורד צר מפותל וארוך, בין חצי האי מיול, ולשון הקרח סרסדאל בקצה הדרומי של גבעות וסטפולד שבאנטארקטיקה.
אורכו של הפיורד 22 קילומטרים.
הפיורד מופה באמצעות תצלומי אוויר שצולמו על ידי משלחת לארס כריטנסן (שחקרה את האזור בין השנים 1937–1936).
הפיורד מכונה בשם זה (קרוקפיורדן - "Krokfjorden" - הפיורד המפותל) בשל פיתוליו.
פיורד אדמס הוא פיורד בחלקו הצפונית של מפרץ אמונדסן בארץ אנדרבי, שבאנטארקטיקה.
הפיורד ממוקם דרומית להר ריסר-לארסן.
אורכו של הפיורד 21 קילומטרים.
הפיורד צולם מן האוויר ומופה לראשונה על ידי המשלחת הלאומית האנטארקטית האוסטרלית ב-1956.
שמו של הפיורד ניתן לו על ידי ועדת השמות והמדליות האנטארקטית של אוסטרליה.
הפיורד נקרא על שמו של איאן ל.
Adams), מפקד תחנת מוסון בשנת 1958.
פיורד נני הוא פיורד בחוף המערבי של ארץ גרהאם שבאנטארקטיקה.
אורכו של הפיורד 16 קילומטרים ורוחבו 8 קילומטרים.
הפיורד נמצא בין מצוק רד רוק, ושלוחת רומן פור.
אזור זה נחקר לראשונה בשנת 1909 על ידי ז'אן-בטיסט שארקו.
המשלחת הבריטית אל ארץ גרהאם ערכה סקירה מפורטת של האזור ומיפתה אותו בשנים 1936–1937.
שארקו הציע לפיורד את שמו הנוכחי, אולם חשב שמדובר במפרץ וקרא לו "מפרץ נני".
המשלחת הבריטית נתנה את השם לפיורד שבין מצוק רד רוק, ושלוחת רומן פור.
פיורד וולסטנהולם הוא פיורד הממוקם בשטח מחוז אוואנאטה שבצפון-מערב גרינלנדצפונית לבסיס האוויר תולה, ובסמוך לכפר האינואיטי הנטוש נארסארסוק (אשר ניטש בעקבות התקרית הגרעינית).
הפיורד ממוקם באזור החוף שבין כף יורק לכף אלכסנדר.
הפיורד, וכן מפרץ אינגלפילד, הם שני המפרצים העיקריים באזור.
בפתח הפיורד מצויים האי סאונדרס, והאי וולסטנהולם.
מפרצון בילוט נמצא בפתח הפיורד, והוא נשפך אל מפרץ נורת' סטאר.
מערבית לפיורד וולסטנהולם נמצא פיורד גראנוויל.
אל הפיורד נשפכים ארבעה קרחונים גדולים: קרחון סאליסבורי, קרחון צ'מברלין, קרחון קנוד רסמוסן, וקרחון האראלד מולטקה.
האזור זוהם בשנת 1968 בפלוטוניום וקרינה רדיואקטיבית בעקבות התרסקות מטוס B-52 (התקרית הגרעינית בגרינלנד).
פיורד אטיין הוא מפרצון בחוף המערבי של ארץ גרהאם, שבאנטארקטיקה.
אורכו של הפיורד 8 קילומטרים.
הפיורד מופה לראשונה על ידי המשלחת הצרפתית לאנטארקטיקה, אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1897–1899, בפיקודו של ז'אן-באטיסט שארקו.
שארקו קרא לפיורד על שמו של אז'ן אטיין (Eugène Étienne), פוליטיקאי צרפתי שהיה שר המלחמה של צרפת בשנים 1905–1906.
פיורד אולטימה אספרנסה (בספרדית: Fiordo Última Esperanza, מילולית "פיורד התקווה האחרונה", או גם Seno Última Esperanza, "לשון ים אולטימה אספרנסה") הוא פיורד בפרובינציה אולטימה אספרנסה שבמחוז מגאיאנס ואנטארקטיקה צ'ילנה, באזור פטגוניה בצ'ילה שבחלקה הדרומי של המדינה.
כיוון הפיורד מדרום-מזרח לצפון מערב, מסביבות פוארטו נטאלס ועד למורדות הר בלמסדה (Monte Balmaceda), על החוף הצפון-מזרחי של חצי האי אנטוניו וארס (Península Antonio Varas) בתוך אגן מגאיאנס (Cuenca de Magallanes).
במשך קרוב ל-6,000 שנים חיו לאורך חופיו הילידים בני הקבוצה האתנית של הקווסקר (Kawésqar) שחיו על הדיג.
הם כמעט ונכחדו בתחילת המאה ה-21 בשל הפעולות של האדם הלבן.
הנווט הספרדי חואן לדריירו (Juan Ladrillero) קרא לו בשם זה ב-1557 משום שחשב שהפיורד יהיה הסיכוי האחרון שלו להגיע מצ'ילה למצר מגלן.
הפיורד מסתיים בקרחון ולא במצר.
כחלק מהאוקיינוס השקט יש בפיורד גאות ושפל, והוא מנקז אגן נרחב.
כמעט כל מי הנהרות הזורמים בתחומי הפארק הלאומי טורס דל פיינה נשפכים לתוכו דרך הנהר סראנו.
הפיורד שוכן בתוך עמק שנחצב על ידי פעילות קרחונים.
בתקופת התקרחנות יאנקיווה (Glaciación de Llanquihue) הגיעו הקרחונים לממדיהם המקסימליים בפיורד אולטימה אספרנסה לפני כ-48,000 שנים.
השטח שקע בעבר בשל פעילות טקטונית באזור הצומת המשולש של צ'ילה (Chile Triple Junction), צומת משולש מול חצי האי טאיטאו, שהוא מקום מפגשם של שלושה לוחות טקטוניים: לוח נסקה, והלוח האנטארקטי שנעים מזרחה, והלוח הדרום-אמריקאי שנע מערבה.
פעילות זו זה גרמה להפחתה של שולי הלוח באמריקה הדרומית, והוריד את היבשה לגובהה הנוכחי, מה שגרם להתפצלות השטח היבשתי וחדירת הים למקומות השקועים, תוך הופעת מספר גדול של איים.
פעילות טקטונית זו התרחשה בתור השלישון בעידן הקנוזואיקון.
והיא המקור גם להתרוממות רכס החוף תחילה, ואחר כך הרי האנדים.
האזור קיבל את צורתו הנוכחית בעידן הקרח כהמשך דרומי לרכס החוף.
הסלעים בפיורד הם סלעי יסוד, מה שמסביר את צורתם החדה והבלתי סדירה המאפיינת סדרה של התפרצויות געשיות.
האזור מושפע כל העת מרוחות מערביות והמעבר התכוף של חזיתות גשומות.
מערכות אלה נוצרות בקו רוחב 60° דרום, אזור בו מסות אוויר סובטרופיות ומסות אוויר קוטביות מתמזגות ויוצרות אזור לחץ נמוך המקור למערכות אלו.
האקלים באזור מכונה אקלים ימי גשום (סיווג Cfc בשיטת קפן), והוא משתרע מהחלק הדרומי של הפרובינציה לוס לאגוס ועד מצר מגלן.
באזור זה נמדדות כמויות המשקעים המרביות, באי גווארייו (Isla Guarello) נמדדו עד 9,000 מילימטרים לשנה.
העננות באזור תכופה, וימים בהירים נדירים.
המשרעת התרמית נמוכה, התנודה השנתית היא כ-4 מעלות צלזיוס עם טמפרטורה ממוצעת של 9 מעלות צלזיוס.
משקעים יורדים לאורך כל השנה, כששיא הגשם לקראת הסתיו.
יש רק שתי עונות: קיץ וחורף.
הקיץ מתחיל בספטמבר והרוחות מתחילות להשתנות מצפון-מערב לדרום-מערב.
הימים מתחילים להתארך, וייתכנו כמה ימים בהירים באוקטובר.
בחודשי דצמבר, ינואר ופברואר הרוחות נושבות כמעט אך ורק מדרום-מערב בעוצמה רבה.
הגשמים בעונה זו תכופים, אך אינם מתמשכים כמו בחורף, ומופיעים בצורה של ממטרים חזקים וכבדים.
הזמן הטוב ביותר בשנה לבקר באזור הוא מפברואר עד אפריל.
בחודש מאי יש ים סוער ונחשולים גבוהים.
בחודש מאי יורד השלג הראשון, שנמשך לאורך כל החורף.
השלג הוא לעיתים כה כבד עד שהראות מוגבלת ללא יותר מ-100 מטר.
חודשי יוני ויולי נחשבים הגרועים ביותר בשנה.
מזג אוויר גרוע הוא המצב הרגיל של האזור, מזג אוויר טוב נחשב לתקלה זמנית.
יער צפוף צומח במורדות ובעמקים בין הגבעות, העצים גדלים בתוך החרכים בסלעים, ושזורים זה בזה.
בגלל הרוחות העזות הם בדרך כלל אינם גדלים בגובה מעל 50 מטר מעל פני הים, אך במקומות המוגנים מהרוח גדלים עצים עד לגובה של 200 ו-300 מטרים מעל פני הים.
על הסלע החשוף צומחים חזזיות וטחבי עלים במקומות שבהם נובעים מים.
בין סוגי העצים מינים של האשור הדרומי, Tepualia stipularis (בספרדית Tepú) ומין העץ Drimys winteri ממשפחת הווינטריים.
יש מעט בעלי חיים, בהם שועלים, זאבים ולוטרות, וכמה מיני מכרסמים ואריות ים דרום-אמריקאיים.
ביו עופות היבשה והעופות הימיים יש שלדגים וקיכליים, ברבורים, ברווזים, פינגווינים, אווז ראש אפר (Chloephaga poliocephala), שחפים, קורמורנים וברווז קיטור מגלני.
בין הדגים מינים ממשפחת הצנטרופומוסיים (Centropomidae), ומהסוג Vieja ממשפחת האמנוניים.
כמו כן יש סרטנים מהמינים Lithodes santolla ו-Callinectes sapidus, קיפודי ים וצדפות.
בשל איכות המרעה המעולה פיורד אולטימה אספרנסה הוא המקום היחיד באזור שבהם נחל גידול כבשים הצלחה, והתפתחו בו תעשיית עיבוד בשר וייצוא צמר.
פיורד אולטימה אספרנסה, הוא נתיב שיט המחבר את פוארטו נטאלס עם אתרי תיירות שונים.
ממזחים שליד העיירות יוצאות ספינות תיור לאורך הפיורד עד הר בלמסדה.
האטרקציות לאורך הנתיב כוללות מושבת קורמורנים גדולה, מושבת אריות ים דרום-אמריקאיים, קרחון בלמסדה שממנו יוצאים פלגים הצונחים במפלים לתוך הפיורד ובסיום השיט סיור אל קרחון סראנו.
השיט בפיורד מהווה חלק מדרך חווייתית חליפית להגיע לפארק הלאומי טורס דל פיינה.
מהמעגן ליד הר בלמסדה יוצאות סירות מהירות אל הפארק במעלה הנהר סראנו.
בקרבת פיורד אברהארד (Fiordo Eberhard), פיורד צר וארוך שהוא שלוחה של פיורד אולטימה אספרנסה, שוכן המונומנט הלאומי קואבה דל מילודון (Monumento natural Cueva del Milodón), שבו נתגלו שרידים של עצלן קרקע שנכחד יחד עם יישוב של תושבים פרהיסטוריים.
פיורד אליס הוא פיורד צר וארוך, בחוף אינגריד כריסטנסן, בארץ הנסיכה אליזבת, שבאנטארקטיקה.
הפיורד ממוקם בין חצי האי בריידנס, וחצי האי מיול, בגבעות וסטפולד.
אזור גבעות וסטפולד, ובהן הפיורד, מופו באמצעות תצלומי אוויר שצולמו על ידי משלחת לארס כריסטנסן (1937–1936).
הקרטוגרפים הנורווגיים חשבו שמדובר במפרץ ובשריד של אגם שבעבר נשפך אליו.
ג'ון רוסקו (John Roscoe), אשר מיפה את האזור בהתבסס על תצלומי אוויר שצולמו על ידי צי ארצות הברית, במסגרת מבצע קפיצה לגובה, שנערך בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1946–1947, הבין כי המפרץ והאגם הצר והארוך מחוברים, והם למעשה פיורד.
הראשונים שהגיעו אל הפיורד היו אנשי משלחת החקר האנטארקטית הלאומית של אוסטרליה, בפיקודו של פיליפ לו, ב-31 בינואר 1955.
הקרטוגרפים הנורווגיים, כאמור, חשבו שמדובר במפרץ ובאגם הנשפך אליו, וקראו למפרץ "מולוויק" (בנורווגית: "Mulvik" - מפרץ החוטם) ולאגם קראו "לאנגוואטנט" (בנוורגית: "Langevatnet" - האגם הארוך).
בעקבות גילויו של רוסקו, שונה שם האתר.
רוסקו נתן לאתר את שמו הנוכחי.
הפיורד נקרא על שמו של אדווין אי.
Ellis), שהיה צלם אוויר במהלך מבצע קפיצה לגובה, וצילם את האזור בו נמצא הפיורד.
פיורד לאנגנס הוא פיורד צר וארוך, בחוף אינגריד כריסטנסן, בארץ הנסיכה אליזבת, שבאנטארקטיקה.
הפיורד ממוקם בין חצי האי בריידנס, וחצי האי לאגנס, בגבעות וסטפולד.
אורכו של הפיורד 19 קילומטרים.
הראשונים שהגיעו אל הפיורד היו אנשי משלחת החקר האנטארקטית הלאומית של אוסטרליה, בפיקודו של פיליפ לו, בינואר 1955.
הקרטוגרפים הנורווגיים, כאמור, חשבו שמדובר באגם, וקראו לאגם "בריידווטנט" (בנורווגית: "Breidvatnet"), ולפיורד "לאנגספיורד" (בנורווגית: "" - הפיורד הארוך).
פיורנצו תומאה (באיטלקית: Fiorenzo Tomea 7 בפברואר 1910 – 16 בנובמבר 1960) היה צייר איטלקי.
פיורנצו תומאה נולד ב-1910 ב-Zoppè di Cadore, בלונו.
למד באקדמיית Cignaroli שבורונה, איטליה, שם פגש את ג'אקומו מנזו ורנטו בירולי, בשנים 1926-1927. לאחר שעבר למילאנו, הוא הכיר את אדוארדו פרסיקו, שהזמין אותו להציג את עבודותיו בגלריית דל מיליונה ב-1931. ההתמקדות שלו הייתה בעיקר בנוף ובטבע דומם.
בסביבות שנת 1935, טומאה זכה להכרה רשמית, ומדליית זהב ב-1937. ב-1942, הביאנלה בוונציה הקדישה חדר בלעדי לעבודתו של טומאה.
הציורים שלו התמקדו בעיקר בנופים של האזור "Cadore" שבאיטליה, בשנים שלאחר המלחמה.
הוא היה הזוכה במקום השני בפרס מרזוטו ב-1954, וזכה בפרס מיקטי בעיר פרנקווילה דל מארה ב-1958.
פיוריוסה: מסאגת מקס הזועם הוא סרט פעולה פוסט-אפוקליפטי אוסטרלי-אמריקאי בבימויו של ג'ורג' מילר.
בסרט מככבת אניה טיילור-ג'וי בדמותה של פיוריוסה; והוא משמש גם כספין אוף וגם כפריקוול לאירועי הסרט "מקס הזועם: כביש הזעם" משנת 2015.
הסרט הוצג בבכורה בפסטיבל הקולנוע בקאן ב-15 במאי 2024. הסרט עלה לאקרנים בארצות הברית ב-24 במאי 2024.
עם התמוטטות סדרי העולם אל כאוס מוחלט, פיוריוסה הצעירה נחטפת מביתה על ידי שבט אופנוענים המובל בידי המצביא דמנטוס.
בעודם משוטטים ברחבי השממה, הם נתקלים במצודה המונהגת בידי אימורטן ג'ו.
בעוד שני העריצים נלחמים על השליטה בשממה, פיוריוסה נאלצת לשרוד על מנת למצוא את הדרך לשוב לביתה.
טום ברק - פרטוריאן ג'ק
נייתן ג'ונס – ריקטוס ארקטוס
אנגוס סמפסון – המכונאי האורגני
צ'רלי פרייזר – מארי ג'ו בהסא
במרץ 2020, נמסר כי מילר ערך אודישנים לדמותה של פיוריוסה באמצעות שיחות סקייפ, וכי בין המועמדות נמצאה טיילור-ג'וי.
באוקטובר, אושר כי סרט פריקוול שיתמקד בקורותיה של פיוריוסה, שאת דמותה תגלם טיילור-ג'וי, נמצא בפיתוח, ונמסר על ליהוקם של כריס המסוורת' ויאיא עבדול-מאטין השני.
בנוסף, נמסר כי רבים מחברי צוות ההפקה שעבדו על סרטים קודמים בזיכיון ישובו להפקת סרט הפריקוול.
מילר בחר בטיילור-ג'וי לאחר שראה את הופעתה בקטע ראשוני מתוך הסרט "אתמול בלילה בסוהו" ועבור האודישן שלה, הקצה לה את המונולוג "Mad as Hell" מסרטו של סידני לומט, "רשת שידור".
בנובמבר, נמסר על עזיבתו של עבדול-מאטין השני בעקבות בעיות בלוח הזמנים שלו, ועל ליהוקו של טום ברק במקומו.
בינואר 2022, נמסר כי על צילומי הסרט יהיה אמון הצלם סיימון דוגן.
ביוני 2022, דווח כי נייתן ג'ונס ואנגוס סמפסון ישובו לגלם את דמויותיהם מ"כביש הזעם".
הסרט זכה לתמריץ של 175 מיליון דולר, ולתקציב של 233 מיליון דולר באוסטרליה, הסכום הגבוה ביותר אי פעם שהוקצב להפקת סרט במדינה.
לאחר שדיווחו על תאריכים מרובים שונים לתחילת הצילומים, אושר במהלך ריאיון שנערך בין "דדליין הוליווד" למילר במאי 2022 כי צילומי היחידה השנייה כבר החלו באוסטרליה לקראת הצילומים.
במאי 2022, נמסר כי צילומי יחידה שנייה עברו לעיירת היי, וכי צילומים נוספים עתידים להתקיים בעיירת סילברטון.
צילומי הסרט החלו ב-1 ביוני 2022 באוסטרליה.
הסרט יצא לאקרנים ב-24 במאי 2024. במקור, הסרט התעתד לעלות לאקרנים ב-23 ביוני 2023.
פרסתאריךקטגוריהעבורתוצאהמקורפרס המוזיקה במדיה של הוליווד20 בנובמבר 2024פרטיטורה מקורית – סרט מדע בדיוני/פנטזיהג'נקי XLפרס סאטורן2 בפברואר 2025סרט המדע הבדיוני הטוב ביותר"פיוריוסה: מסאגת מקס הזועם"השחקנית הטובה ביותר בסרטאניה טיילור-ג'ויעריכת הסרט הטובה ביותראליוט קנפמן ומרגרט סיקסלפרס הסופר של בחירת המבקרים7 באוגוסט 2025השחקנית הטובה ביותר בסרט אקשןאניה טיילור-ג'וי
פיורד קולג' הוא פיורד הממוקם בחלקו הצפוני של מפרץ הנסיך ויליאם במדינת אלסקה שבארצות הברית.
הפיורד מכיל חמישה קרחוני מי גאות (קרחונים הנשפכים אל הים), חמישה מהקרחונים הם קרחוני עמק גדולים ועשרות קרחונים קטנים יותר, רובם נקראים על שם מכללות נודעות) בחוף המזרחי (קרחון על שם מכללות לנשים בצד הצפון-מערבי של הפיורד, וקרחונים על שם מכללות לגברים בצד הדרום מזרחי של הפיורד).
פיורד קולג' התגלה בשנת 1899 במהלך משלחת הארימן לחקר אלסקהן (Harriman Alaska expedition).
משלחת הארימן נתנה לפיורד את שמו.
אחד מחברי המשלחת היה פרופסור מאוניברסיטת הרווארד וממכללת אמהרסט במשלחת הארימן השתתפו מרצים מאוניברסיטת הארוורד ומכללת אמהרסט.
הפרופסר בכוונה לא קרא לאף קרחון על שם אוניברסיטת פרינסטון.
על פי ברוס מולינה (Bruce Molina), מחבר הספר "קרחוני אלסקה" (Alaska's Glaciers), "הם שמחו מאוד מהתעלמות מפרינסטון".
רשימה חלקית של קרחוני קולג'
פיורלה מנואה (באיטלקית: Fiorella Mannoia; נולדה ב-4 באפריל 1954) היא זמרת איטלקייה.
אביו היה פעלולן, והיא שאבה ממנו השראה רבה כילדה.
כשהתבגרה הלכה בדרכו, והחלה לעבוד כפעלולנית גם כן.
בשנת 1968 נחלה את הצלחתה הראשונה כזמרת.
היא הופיעה בפסטיבל די קסטרוקרו עם השיר "Un bimbo sul leone" של אדריאנו צ'לנטנו.
מיד לאחר ההופעה חתמה על חוזה הקלטות עם חברת תקליטים ידועת-שם באיטליה.
קריירת השירה המקצועית שלה החלה רק בשנות ה-80 של המאה ה-20. במרוצת השנים השתתפה בפסטיבל סן רמו ארבע פעמים, כשהראשונה נרשמה ב-1981 עם השיר "Caffè nero bollente".
אלבומיה המצליחים של מנויה הם Certe piccole voci (1999) ו-Fragile (2001), שהותעדו על ידי איגוד תעשיית ההקלטות האיטלקי בתואר פלטינה כפולה, לאחר שנמכרו בכ-200,000 עותקים ברחבי המדינה.
בשנת 2004 הגיעה למקום הראשון במצעד האלבומים האיטלקי עם אלבום ההופעה Concerti.
בשנת 2005 קיבלה את עיטור מסדר ההצטיינות של הרפובליקה של איטליה.
שנתיים אחר כך יצא אלבומה המצליח Canzoni nel tempo, ששהה שנה שלמה במצעדים השונים והפך לאלבומה השלישי שזוכה במעמד פלטינה כפולה.
בשנת 2009 הוציאה יחד עם נעמי את השיר "L'amore si odia", שהגיע למקום הראשון במצעד הסינגלים.
שירה לתחרות היה "Mariposa", והוא דורג בערב הגמר במקום ה-15.
פיורנצה קוסוטו (באיטלקית: Fiorenza Cossotto) היא זמרת מצו סופרן איטלקייה.
נולדה ב-22 באפריל 1935 בקרשנטינו, בפיימונטה, ליד טורינו.
סיימה את לימודיה בקונסרבטוריון ג'וזפה ורדי בטורינו.
זכתה בתחרות של תיאטרו לה סקאלה, שם התקיימה הופעת הבכורה שלה, ב-22 בדצמבר 1956 במלאך האש.
לאחר הזכייה בצעה סדרה ארוכה של תפקידי משנה מתילד "הדיאלוגים של הכרמליטיות", סוזוקי "מאדאם באטרפליי", סיבל "פאוסט", פננה "נאבוקו", פרציוסילה" כוחו של גורל", מדלנה "ריגולטו", מדלון "אנדריאה שנייה", במשך כשלוש שנים.
בנוסף, בצעה גם תפקידים נוספים כמו קרובינו בנישואי פיגארו ג'ובאנה סימור באנה בולנה" בפסטיבל וקספורד ב-1958, שזיכה אותה בשבחים רבים מהמבקרים האנגלים.
התכונות שבאו לידי ביטוי בהופעה ההיא פתחו לה בהחלט את הדלתות לקריירה מזהירה.
ב-1959 היא בצעה הופעת הבכורה שלה בקובנט גארדן בלונדון בתור נריס ב"מדיאה", לצד מריה קאלאס.
ב-1960 היא נקראה להחליף ג'ולייטה סימיונטו ב"אאידה" בארנה של ורונה.
החלה בהרחבה הדרגתית של הרפרטואר: "לה ג'וקונדה" ברצלונה 1960, "לה פבוריטה" RAI 1960, "אדריאנה לקוברר", רומא 1962, "דון קרלו" לוזאן 1962, "הטרובדור" ברצלונה 1962, "אבירות כפרית", ונציה 1963, "וכרמן".
בשנת 1961, החלפתה של ג'ולייטה סימיונטו פתחה לה את דלתות לה סקאלה כגיבורה, שם היא זכתה להערכה משמעותית ב"לה פבוריטה", והחלה להופיע באופן קבוע במשך שלושים שנה במילאנו.
היא חנכה את עונת 1962 עם הטרובדור.
ב־1964 היא ערכה את הופעת הבכורה שלה באופרה הלירית של שיקגו בלה פבוריטה ובשנת 1968 במטרופוליטן בניו יורק בתור אמנריס באאידה.
היא שרה במטרופוליטן במשך עשרים שנה בתפקידים ראשיים.
קולה אפשר לה להגיע לצלילים הגבוהים בטבעיות מרבית (משמעותית, בהקשר זה, האבולי של דון קרלו והאורבנו של ההוגנוטים) ולהצטיין גם בז'אנר הקולוראטורה (סינדרלה) מדי פעם, גם אם רק בתקליט, היא לקחה על עצמה כמה קטעי סופרן, כמו ליידי מקבת של ורדי ו-Marchesa del Poggio in Un giorno di Regno.
היא גם הקליטה רסיטל המוקדש לאריות הסופרן של ג'וזפה ורדי.
היא המשיכה בקריירה שלה עד 2005, אז הופיעה באחות אנג'ליקה בבלגיה.
הייתה נשואה לבס איבו וינקו.
אבירת הצלב הגדול של מסדר הרפובליקה של איטליה (OMRI) 2 ביוני 2014.
קצינה במסדר הכבוד של מסדר הרפובליקה האיטלקית (OMRI) 2 ביוני 1992.
מריה קאלאס, ניקולא מונטי, ניקולא זכריהEMI Classics1957אנדריאה שנייה
מריו דל מונקו, רנטה טבלדי, אטורה בסטיאניניDecca1958מאדאם בטרפליי
רנטה טבלדי, קרלו ברגונצי, אנצו סורדלוDecca Records1959לה ג'וקונדה
מריה קאלאס, פייר מירנדה פרארו, פיירו קפוצ'יליEMI Classics1959נישואי פיגארו
ג'וזפה טדי, אנה מופו, אליזבט שוורצקופףEMI Classics1959הרקוויאם של ורדי
בוריס כריסטוף, אאוג'ניו פרננדיTestament Records1960ריגולטו
אטורה בסטיאניני, רנאטה סקוטו, אלפרדו קראוסRicordi1961דון קרלו
פלביאנו לאבו, אטורה בסטיאניני, אנטונאה סטלה, בוריס כריסטוףדויטשה גרמופון1963הטרובדור
קרלו ברגונצי, אנטונייטה סטלה, אטורה בסטיאנינידויטשה גרמופון1964ריגולטו
דיטריך פישר-דיסקאו, רנאטה סקוטו, אלפרדו קראוסדויטשה גרמופון1965אבירות כפרית
קרלו ברגונצי, אדריאנה מרטינודויטשה גרמופון1967מדאה
גווינת' ג'ונס, ברונו פרבדי, ג'וסטינו דיאזדקה רקורדס1967הרקוויאם של ורדי
לאונטין פרייס, לוצ'יאנו פאברוטידויטשה גרמופון
גיאנפרנקו צ'קלה, ג'אנג'קומו גואלפידויטשה גרמופון
אלנה סוליוטיס, מריו דל מונקודקה רקורדס1969הטרובדור
פלאסידו דומינגו, לאונטין פרייס, שריל מילנסRCA1970הרקוויאם של ורדי
מונסראט קאבאייה, ג'ון ויקרסEMI Classics1972נורמה
מונסראט קאבאייה, פלאסידו דומינגו, רוג'רו ריימונדיRCA Records1973האחות אנג'ליקה
מריה גרציה אלגרי, קטיה ריצ'יארליRCA רקורדס1974מלך לשעה
אינגוור ויקסל, ג'סי נורמן, חוסה קאררספיליפס רקורדס1974אאידה
מונסראט קאבאייה, פלאסידו דומינגו, פיירו קפוצ'יליEMI Classics1974לה פבוריטה
גבריאל בקייה, לוצ'יאנו פאברוטי, ניקולאי גיארובדקה רקורדס1975נשף המסכות
פלאסידו דומינגו, מרטינה ארויו, פיירו קפוצ'יליEMI Classics1976מקבת
שריל מילנס, חוסה קאררס, רוג'רו ריימונדיEMI Classics1976כוחו של גורל
פלאסידו דומינגו, לאונטין פרייס, שריל מילנסRCA רקורדס1978טנקרדי
ללה קוברלי, ניקולא גיוסלבWarner Fonit1978אריות של ורדינלו סנטי
פיוש ודפרקש גויאל (בהינדי: पीयूष गोयल; נולד ב-13 ביוני 1964) הוא פוליטיקאי הודי המשמש כשר המסחר והתעשייה מאז 2019. כיהן בעבר כשר הטקסטיל ושר הצרכנות, המזון והחלוקה הציבורית.
הוא צורף כשר לקבינט ב-3 בספטמבר 2017. בעבר היה חבר ברג'יה סבהה ממדינת מהאראשטרה, וכיהן גם כראש הבית ברג'יה סבהה.
גויאל נבחר כחבר בבית התחתון לוק סבהה, כנציג של מחוז הבחירה של צפון מומבאי.
בעבר כיהן גויאל כגזבר הלאומי של מפלגת העם ההודית.
הוא עמד בראש ועדה במפלגה שמפקחת על קמפיין הפרסום, כולל פעילותה ברשתות החברתיות לקראת הבחירות הכלליות ב-2014. גויאל שימש כממלא מקום שר האוצר והעניינים התאגידיים פעמיים ב-2018 וב-2019. קודם לכן הוא היה שר המדינה (עצמאי) לענייני חשמל, פחם, אנרגיה חדשה ומתחדשת (2014–2017) ומכרות (2016–2017).
גויאל הוא חתן פרס קרנו לשנת 2018 על תרומותיו למדיניות אנרגיה.
במאי 2019 צורף גויאל לקבינט של הברית הדמוקרטית הלאומית בראשות נרנדרה מודי.
גויאל נולד במומבאי לצ'נדרקנטה ולווד פראקש גויאל.
אמו הייתה חברה בהאספה המחוקקת של מהאראשטרה כנציגת מפלגת העם ההודית, ואביו כיהן כשר הספנות של הודו בממשל אטאל ביהארי ואג'פאיי השלישית בין השנים 2001 ל-2003. אביו שימש גם כגזבר הלאומי של מפלגת העם ההודית במשך למעלה משני עשורים.
גויאל למד בתיכון דון בוסקו במטונגה.
גויאל הוסמך כרואה חשבון, ולמד משפטים באוניברסיטת מומבאי.
גויאל החל את דרכו כבנקאי השקעות וכיהן בדירקטוריון של הבנקים הגדולים ביותר בהודו, סטייט בנק אוף אינדיה (2001–2004) ובנק בארודה (2002–2004) כמועמד ממשלתי.
גויאל היה חבר בוועדה הקבועה לענייני כספים ובוועדה המייעצת של משרד ההגנה ההודי.
גויאל היה חבר בהנהלה הלאומית ומילא מספר תפקידים חשובים במפלגת העם ההודית.
הוא גם היה מועמד על ידי ממשלת הודו לצוות המשימה לקישור נהרות.
הוא מילא תפקיד מפתח בכל מערכות הבחירות מאז 2004.
שר המדינה לענייני פחם, חשמל, אנרגיה חדשה ומתחדשת (2014–2017)
לאחר הבחירות ללוק סבהה ב־2014 מונה גויאל לשר לענייני חשמל, פחם, אנרגיה חדשה ומתחדשת בממשלתו של נרנדרה מודי.
במהלך כהונתו התפשטה בהודו אנרגיה מתחדשת באמצעות תוכנית הרחבת האנרגיה המתחדשת הגדולה בעולם.
הוא קידם את תוכנית Ujwal DISCOM Assurance Yojana (UDAY) כדי להחיות חברות חלוקת חשמל שסבלו מחובות ואת תוכנית Deen Dayal Upadhyaya Gram Jyoti Yojana (DDUGJY) כדי לשפר את אספקת החשמל באזורים הכפריים בהודו.
גויאל יזם תוכנית ממשלתית לחשמל את כל 18,000 הכפרים שטרם חוברו לרשת החשמל במדינה.
גויאל זכה בפרס קרנו לשנת 2018 על תרומותיו למדיניות אנרגיה ובחשמול כפרים מטעם מרכז קליינמן למדיניות אנרגיה של אוניברסיטת פנסילבניה.
הוא גם פעל למען יעילות אנרגטית במדינה באמצעות תוכנית Unnat Jyoti by Affordable Lighting for All (UJALA) והוריד את מחירי נורות הלד.
הוא תיקן את יעד הממשלה של 20 ג'יגה-וואט של אנרגיה סולארית עד 2022 לפי חמישה (כלומר 100 ג'יגה-וואט).
בנוסף לכך, הוא גם סייע לחלץ חברות חלוקת החשמל הממשלתיות ממצוקת מזומנים.
ב-3 בספטמבר 2017 מונה גויאל לשר הרכבות במקום סורש פרבהו.
בתקופתו חברת הרכבות ההודית הקימה מערכת רכבות של "אפס תאונות".
על מנת למנוע מפילים מלהתקרב למסילות הרכבת, יזם גויאל את "תוכנית הדבורה" שבמסגרתה הצבו מכשירים ליד המסילות, שמשמיעים צלילי זמזום של דבורים.
ב-2019 הושקה רכבת האקספרס המקומית הראשונה, Vande Bharat Express, בין דלהי לוורנאסי.
באזורי רכבות ההרים במדינה, שולבו קרונות Vista-Dome, בניסיון לאפשר לנוסעים ליהנות מנופי השטח ההרריים.
ב-27 בפברואר 2019 הכריז גויאל על אזור רכבת עבור אנדרה פרדש בשם South Coast Railway.
במאבק בשינויי האקלים והפחתת השימוש בפלסטיק, הכריז גויאל כי תה יימכר בכוסות חרס ידידותיות לסביבה במקום כוסות פלסטיק בכל תחנות הרכבת במדינה.
בין מאי לאוגוסט 2018 שימש גויאל כממלא מקום שר האוצר עקב טיפול רפואי שעבר ארון ג'איטלי.
גויאל הציג את תקציב ממשלת הודו הזמני לשנת 2019 בלוק סבהה ב-1 בפברואר 2019.
בעקבות מגפת הקורונה הוטל בהודו סגר על מנת לצמצם את התפשטות המפגה.
הסגר נוצל על ידי חברת הרכבות ההודית, שהשלימה כ-200 פרויקטים.
במהלך מגפת הקורונה בהודו, שכנע גויאל את חברת הרכבות ההודית לפתח קרון שימנע את התפשטות הנגיף, שכולל מכלי מים ושטיפות ללא ידיים וכן ידיות ומנעולים מצופים נחושת.
במהלך הגל השני של המגפה, כדי להתגבר על המחסור בחמצן, החליטה חברת הרכבות תחתיו להפעיל את חברת חמצן אקספרס להובלת חמצן רפואי וכן בלוני חמצן.
נכון ל-7 במאי 2021, חברת הרכבות ההודית הפעילה "40 רכבות חמצן אקספרס עם 161 מכליות כדי להעביר מטען שיא של 2,511 טון מטריים של חמצן רפואי נוזלי."
לאחר הבחירות ללוק סבהה ב־2019 מונה גויאל בממשלת מודי השנייה שהושבעה במאי 2019 לשר המסחר והתעשייה.
הוא שואף להקל על קבלת לרישיונות, היתרי קרקע, הצעות השקעות זרות ואישורים סביבתיים.
כדי לייעל את תהליך הקליטה של קמעונאים בפלטפורמות מסחר אלקטרוני, הורה גויאל למחלקה לקידום התעשייה והסחר הפנימי (DPIIT) להשתמש ברשת הפתוחה למסחר דיגיטלי (ONDC) כדי לקבוע פרוטוקולים לקטלוג, גילוי ספקים וגילוי מחירים.
בינואר 2021 קפצה הודו 14 מקומות בדירוג קלות עשיית העסקים של הבנק העולמי, מה שהביא את הודו למקום ה-63 מתוך 190 מדינות.
בינואר 2020 מתח גויאל ביקורת על אמזון על רקע מתיחות עם החברה שנחשדה במכירה במחירים הפסדיים כדי לדחוק סוחרים קטנים.
באפריל 2023 הגיע להבנות עם מקבילו הישראלי ניר ברקת על שילוב עובדים הודים בענפי הבנייה והסיעוד בישראל.
גויאל לקח חלק בפורום העסקים המשותף של ישראל הודו בפברואר 2025.
באפריל 2025 הודיע נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ על כוונתו להטיל מכסים על מדינות שונות בעולם במסגרת תוכנית המכסים של טראמפ.
גויאל התנגד לפתיחת הודו לתוצרת חקלאית אמריקאית על חשבון החקלאים המקומיים.
ביוני 2019 מונה גויאל לסגן יו"ר הרג'יה סבהה.
ביולי 2021 התמנה גויאל לראש בית הנבחרים ברג'יה סבהה, במקום ת'וואר צ'אנד גהלוט.
שר לענייני צרכנות, מזון והפצה ציבורית (מ-2020)
ב-9 באוקטובר 2020, לאחר מותו של ראם וילאס פאסוואן ששימש כשר לענייני הצרכנות, המזון וההפצה הציבורית מ-2014, קיבל גויאל אחריות על המשרד.
גויאל הצהיר על כוונתו לפעול לחיזוק ומודרניזציה של תאגיד המזון של הודו.
הוא גם הדגיש כי מערכת הרכש במחיר תמיכה מינימלי (MSP) תימשך וכי תאגיד המזון של הודו (FCI) יהיה מחויב לשרת את החקלאים.
כדי להבטיח שכל קהילת העבודה הזרים תוכל למשוך את מנת המזון המוקצבת לה בכל מקום במדינה, גויאל קרא ליישום של תוכנית "עם אחד, מנת מזון אחת".
פיוש גויאל נשוי לסימה גויאל, עובדת סוציאלית, ולהם שני ילדים.
בנו דהרוב גויאל עובד באוורקור (בנקאות השקעות) בעוד שבתו רדהיקה גויאל עובדת בקרן המטבע הבין-לאומית (כלכלנית).
פִיזִיקָה (מהמילה היוונית φύσις, "פיסיס" – "טבע") היא ענף במדעי הטבע החוקר את חוקי היסוד של הטבע כפי שהם באים לידי ביטוי בכל מערכת הניתנת לתצפית, בכדור הארץ ובחלל.
הנושאים בהם עוסקת הפיזיקה כוללים תנועת עצמים, אינטראקיות בין עצמים שונים, התנהגות החומר, ועוד.
מדע הפיזיקה מתפתח על ידי תצפיות וממצאים ניסויים, המגובשים לכדי תאוריות וחוקים המתוארים לרוב בשפה מתמטית.
ככל שיש יותר תצפיות ומתקבלים יותר ממצאים מביצוע של ניסויים, עשויות התאוריות הללו להתעדכן ולהשתכלל.
נהוג לחלק את הפיזיקה לשני תחומים עיקריים:
פיזיקה קלאסית, הכוללת תחומים כמו: מכניקה, תרמודינמיקה, אלקטרומגנטיות ואופטיקה.
תחומים אלו מהווים את היסוד להבנת תחומים מודרניים יותר.
פיזיקה מודרנית, שהתחומים העיקריים בה הם מכניקת הקוונטים, תורת היחסות, פיזיקה גרעינית, פיזיקה של חומר מעובה, ביופיזיקה, פיזיקת חלקיקים פיזיקה סטטיסטית גאופיזיקה אסטרופיזיקה, פיזיקה חישובית, אקוסטיקה, פיזיקה כימית, מכניקת נוזלים, פיזיקה מתמטית, ופיזיקה תאורטית.
רוב פעילותם ומחקריהם של הפיזיקאים בימינו עוסק בתחומים אלה.
ההבחנה בין פיזיקה מודרנית לבין פיזיקה קלאסית אינה קשיחה וברורה.
לדוגמה תורת הכאוס שפותחה בעיקר בחצי השני של המאה ה-20 מסתמכת על הנחות יסוד של פיזיקה קלאסית בלבד ועדיין מהווה תחום מחקר מודרני ופעיל.
מכניקה סטטיסטית שעוזרת רבות בחקר מודרני של מערכות מרובות חלקיקים בעלי התנהגות קוונטית, החלה את דרכה במאה ה-19, שנים רבות לפני תורת היחסות ומכניקת הקוונטים.
הפיזיקה קרובה מאוד למדעי טבע אחרים, במיוחד כימיה.
הכימיה נסמכת על תחומים רבים בפיזיקה, ובפרט מכניקת הקוונטים, תרמודינמיקה ואלקטרודינמיקה.
פיזיקה אטומית ופיזיקה מולקולרית נמצאות על התפר בין הפיזיקה לכימיה.
מתחילת ההיסטוריה האנושית, ניסה האדם להבין את התנהגות החומר: מדוע עצמים נופלים לקרקע באין תמיכה, מדוע לחומרים שונים יש תכונות שונות, וכן הלאה.
גם אופי היקום היה מסתורי, כמו צורת כדור הארץ והתנהגות גופים שמימיים, כמו השמש והירח.
מספר תאוריות הוצעו, רובן היו שגויות.
תאוריות אלו נוסחו ברובן במונחים פילוסופיים או מטאפיזיים, ומעולם לא אומתו בניסויים שיטתיים.
ישנם יוצאים מן הכלל: לדוגמה, ההוגה היווני ארכימדס מצא תיאורים כמותיים נכונים רבים במכניקה והידרוסטטיקה.
לעומת זאת, דווקא בתחום האסטרונומיה גילו הקדמונים דיוק רב בביצוע תצפיות אחרי מסלולים של כוכבים ותיעוד תצפיות אלה.
האסטרונומיה הייתה מפותחת ברוב התרבויות הגדולות, לרבות מצרים העתיקה, בבל העתיקה, סין, הודו ויוון העתיקה.
האסטרונום היווני תלמי אף הציע מודל מתמטי-גאומטרי שהסביר בצורה נאה את תנועת הכוכבים כפי שנצפית בשמיים.
אף על פי שהיה שגוי, מודל זה היה כה מוצלח מבחינה אמפירית, עד שהוא שלט בכיפה עד להופעתו של המודל הקופרניקני.
חשיבותו של המודל היווני לתנועת כוכבי הלכת היא השימוש במתמטיקה לצורך הפיזיקה, לא רק ככלי תיאורי גרידא אלא כביטוי כמותי לחוקי הטבע, שמהם אף אפשר לחזות תופעות שניתנות לצפייה על ידי ביצוע חישובים מתאימים על פרטי המודל.
בשלהי המאה ה־16 גלילאו היה הראשון שהשתמש בניסוי כדי לאמת תאוריות פיזיקליות, שהוא העיקרון המנחה של השיטה המדעית.
גלילאו ניסח ובדק בהצלחה מספר תוצאות בדינמיקה, ובמיוחד חוק התנע.
ב־1687 ניוטון פרסם את ספרו "היסודות המתמטיים של פילוסופית הטבע" (Principia Mathematica), המתאר שתי תאוריות פיזיקליות שלמות ומצליחות: חוקי התנועה של ניוטון, מהם נובעים המכניקה הקלאסית; וחוק הכבידה של ניוטון, המתאר את הכוח היסודי של הכבידה.
שתי התאוריות האלו התאימו היטב לניסויים.
המכניקה הקלאסית הורחבה מאוד על ידי לגראנז', המילטון ואחרים, שיצרו ניסוחים, עקרונות ותוצאות חדשות.
חוק הכבידה הביא לפיתוח תחום האסטרופיזיקה, המתאר תופעות אסטרונומיות בעזרת תאוריות פיזיקליות.
החל מהמאה ה־18, פותחה התרמודינמיקה על ידי בויל, יאנג ואחרים.
בשנת 1733, ברנולי השתמש בטיעונים סטטיסטיים עם מכניקה קלאסית כדי להשיג תוצאות תרמודינמיות, והניח את היסודות למכניקה סטטיסטית.
בשנת 1798, תומפסון הדגים המרת עבודה מכנית לחום, וב־1847 ג'אול ניסח את חוק שימור האנרגיה, בצורת חום ובצורת אנרגיה מכנית.
התנהגות החשמל והמגנטיות נחקרה על ידי פאראדיי, אוהם ואחרים.
ב־1855 מקסוול איחד את שתי התופעות לתורה יחידה של אלקטרומגנטיות, המתוארת על ידי משוואות מקסוול.
ניבוי של תורה זו היה שהאור הוא גל אלקטרומגנטי.
בשנת 1895 רנטגן גילה את קרני ה־X, שהתגלו כקרינה אלקטרומגנטית בתדר גבוה.
רדיואקטיביות התגלתה על ידי אנרי בקרל, ונחקרה עוד על ידי פייר ומארי קירי, ואחרים.
זה הניח את הבסיס לשדה הפיזיקה הגרעינית.
קיומו של האטום הוצע ב־1808 על ידי דלטון.
ב־1897 גילה ג'וזף ג'ון תומסון את האלקטרון, החלקיק היסודי הנושא זרם חשמלי במעגלים.
ב־1904 הוא הציע את הדגם הראשון של האטום.
הפיזיקה עברה מספר מהפכות במהלך המאה ה-20. תורת היחסות שינתה את התפיסה של הזמן והמרחב, ואת ההבנה של כוח הכבידה.
תורת הקוונטים שינתה את התפיסה של פילוסופיה מכניסטית, ואת ההפרדה בין גלים לחלקיקים.
לאחר מכן המודל הסטנדרטי הכליל את התגובות הבסיסיות ביותר הידועות כיום בין חלקיקים.
כתוצאה מההבנה הפיזיקלית של הטבע נוצרו חידושים טכנולוגיים רבים אשר שינו באופן מהותי את חיי היום-יום של בני האדם.
בשנת 1905 ניסח איינשטיין את תורת היחסות הפרטית, המאחדת את הזמן והמרחב לישות אחת, מרחב-זמן.
הוא פיתח תורה זו מתוך התבוננות במשוואות מקסוול, ותוצאות ניסוי מייקלסון-מורלי.
היחסות דורשת טרנספורמציה שונה בין מסגרות ייחוס מאשר המכניקה הקלאסית; דבר זה הצריך את פיתוח המכניקה היחסותית כתחליף למכניקה הקלאסית.
כאשר המהירויות הנמוכות, שתי התאוריות תואמות.
ב־1915 הרחיב איינשטיין את תורת היחסות הפרטית כדי להסביר את כוח הכבידה באמצעות תורת היחסות הכללית, המחליפה את חוק הכבידה של ניוטון.
בתחום של מאסות ואנרגיות נמוכות, שתי התאוריות תואמות.
בשנת 1911, רתרפורד הסיק מניסויי פיזור את קיומו של גרעין אטומי, עם רכיבים בעלי מטען חשמלי חיובי, שכונו פרוטונים.
נייטרונים, הרכיבים הנייטרליים בגרעין, התגלו ב־1932 על ידי צ'אדוויק.
החל בשנת 1900, פלאנק, איינשטיין, בוהר ואחרים פיתחו תורות קוונטיות כדי להסביר תוצאות ניסויים לא רגילות על ידי הצגת רמות אנרגיה בדידות.
ב־1925 הייזנברג, וב־1926 שרדינגר ודיראק, ניסחו את מכניקת הקוונטים, שהסבירה את התאוריות הקוונטיות שקדמו לה.
במכניקה קוונטית, תוצאות של מדידות פיזיקליות הן הסתברותיות לחלוטין.
התורה מסבירה את חישוב ההסתברויות האלו.
היא מסבירה בהצלחה את התנהגות החומר בקנה מידה קטן מאוד.
מכניקה קוונטית מספקת גם את הכלים התאורטיים עבור פיזיקת מצב מוצק, החוקרת את ההתנהגות הפיזיקלית של חומר מעובה הכולל תופעות כגון מבנים גבישיים, מוליכות למחצה ומוליכות על.
בין חלוצי פיזיקת המצב המוצק היה פליקס בלוך, שיצר ב־1928 תיאור של התנהגות האלקטרונים במבנים גבישיים על פי המכניקה הקוונטית.
במהלך מלחמת העולם השנייה, נערכו מחקרים על ידי הצדדים הלוחמים בתחום הפיזיקה הגרעינית, על מנת ליצור פצצה גרעינית.
המאמץ הגרמני, שהונהג בידי הייזנברג, לא הצליח, אך פרויקט מנהטן של בעלות הברית הגיע אל יעדו.
באמריקה, בשנת 1942, צוות בראשות פרמי יצר את תגובת השרשרת הגרעינית הראשונה שנוצרה בידי אדם מעולם, וב־1945 נוסה הנשק הגרעיני לראשונה באתר טריניטי, סמוך לאלאמוגורדו, ניו מקסיקו.
תורת השדות הקוונטית נוסחה על מנת להרחיב את המכניקה הקוונטית כך שתהיה עקבית עם תורת היחסות הפרטית.
היא השיגה את מטרתה בשלהי שנות ה־40 של המאה ה־20, עם עבודתם של ריצ'רד פיינמן, ג'וליאן שווינגר, טומונאגה ודייסון.
פיזיקאים אלה פיתחו וניסחו את תורת האלקטרודינמיקה הקוונטית, המתארת את היחסים האלקטרודינמיים.
תורת השדות הקוונטית מספקת את המסגרת לפיזיקת החלקיקים המודרנית, החוקרת את הכוחות היסודיים ואת החלקיקים היסודיים.