tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
מבחינה תורנית הרב אלישיב אמון על משנתם של הרב אברהם יצחק הכהן קוק, הרב צבי יהודה הכהן קוק והרב צבי ישראל טאו.
בנוסף פועל לחיזוק הקשרים בין ישראל ליהדות התפוצות, ובמסגרת זאת הוא נוסע מעת לעת למסעות הרצאות בקהילות יהודיות בעולם.
אלישיב עוסק גם בהסברה של מדינת ישראל בכלל וההתיישבות ביהודה ושומרון בפרט.
צדיק באמונתו יחיה על הגישה ללימוד תורה.
תשס"ד (2004), נערך על ידי אלישיב על בסיס שיעורי הרב צבי ישראל טאו.
לעזרת ד' בגבורים פרקי ליווי לשירות קרבי ממושך.
נביאים טובים על התנ"ך (סדרה היוצאת לאור החל משנת תשע"ב (2012)).
נכתבת על ידי אלישיב על סמך שיעוריו של הרב אליעזר קשתיאל.
קשה יש רק בלחם (בעברית ובאנגלית).
ספר ביוגרפי שמתאר את תהליך העלייה והקליטה של אלישיב ברעננה של שנות ה-80', ואת תהליך ההתחזקות הדתית שלו ושל חבריו.
לרדת, לשמור ולשמוח תובנות רוחניות על שמירת המשקל.
ספר שבנוי על מאמרים וטורים פובליציסטיים של אלישיב.
2 כרכים של דברי תורה ודרשות על פרשות השבוע ומועדי ישראל.
ההחמצה – רצח רבין והשלכותיו מזווית ימנית-ממלכתית תשפ"ב (2021).
בספר מתוארים הקונפליקט בחברה הישראלית בתקופת הקדנציה השנייה של יצחק רבין כראש ממשלה, רצח יצחק רבין והשלכותיו.
בספר גם מוקדש פרק להפרכת תיאוריות הקשר על רצח רבין.
חזק ונתחזק – פרקי עידוד וחיזוק בשעת מלחמה תשפ"ד (2024), רעיונות ודברי תורה בעקבות מתקפת החמאס ב-7.10 והמלחמה בעזה.
הרב אלישיב מתגורר ביישוב עלי יחד עם רעייתו ושמונת ילדיהם.
נתנאל נורת' היה שודד ים יליד ברמודה בתור הזהב של הפיראטים, שפעל באוקיינוס ההודי עם ג'ון בוואן ואחר כך כמחליפו בפיקוד על ה"דיאפינט" לאחר פרישתו של בוואן בשנת 1704. לאחר שאיבד את הספינה הוא שלט במושבת פיראטים באמבונאיבו שהורכב מצוותו לשעבר לפני שחזר שוב לים.
עם פרישתו בעושר רב בשנת 1709, הוא התיישב בצפון מדגסקר והתחתן עם אישה מקומית, אך נרצח על ידי משפחתה.
בשנת 1689 היה נורת' איש צוות (פריוואטר) על סיפונה של ספינה אנגלית שתקפה ספינות צרפתית במלחמת הברית הגדולה.
הוא גויס לצי המלכותי, אך נמלט ועשה את דרכו לג'מייקה.
שם פגש שוב את המגייסים הבריטיים, אך נמלט מהם בקפיצה מעל סיפון האוניה, ושחייה לחוף.
עד שנת 1696 היה נורת' חבר צוות בקבוצת שודדי ים שכירים (פריוואטרים) (שכללה את הקברניט לעתיד ג'ורג' בות') שכבשו את ספינה מסוג בריגנטין עם ה-18 תותחים שנקראה "פליקן", סמוך לניופאונדלנד.
השודדים השכירים הונהגו באותה העת, על ידי קברניט חדש - רוברט קולי, שהשיג רישיון לתקוף מאחזים צרפתיים במערב אפריקה.
אבל במקום לתקוף את הצרפתים, הם נסעו למדגסקר ושם חיפשו לשדוד ספינות ערביות וסוואהיליות.
כשלא הצליחו למצוא ספינות, השודדים ב"פליקאן" פשטו ותקפו ביבשה כפרים באיי קומורו.
כשחזר למדגסקר, נבחר נורת' כסגן מפקד הספינה על ידי הצוות לאחר שקולי ומספר שודדים אחרים נפטרו ממחלה.
ג'וזף ווילר נבחר על ידי הצוות להיות רב החובל שלה.
"הפיליקן" הצטרפה ל"דירק צ'ייברס" ו"רוברט קוליפורד" ושלוש הספינות יחדיו כבשו את "מוחמד הגדול".
לאחר מכן, צ'ייברס וקוליפורד סירבו לחלוק את השלל מ"מוחמד הגדול" וטענו כי הצוות של "הפיליקן" לא השתתף בקרב.
בעקבות אירוע זה, "הפיליקן" עזבה את השלישייה ומאוחר יותר השתלטה על שלוש אוניות קטנות, שמרו על אחת מהן, ושינו את שמה ל"דולפין".
לאחר מכן, נגרם נזק לשתי הספינות בהוריקן חזק, מה שהכריח את הספינות לחזור למדגסקר.
שם הם ביצעו את חלוקת השלל, כשכל אחד מהפיראטים קיבל כ-700 ליש"ט.
בשנת 1699 שימש נורת' שוב כסגן רב החובל, בפיקוד קפטן סמואל אינלס, שקיבל פיקוד על ה"דולפין".
לאחר שתפסו ספינה דנית גדולה הם הפליגו לאיל סיינט-מארי וחילקו את הביזה כאשר כל אחד מקבל מהם מקבל כ-400 פאונד.
אולם לאי סנט-מארי הגיעו ארבע אוניות מלחמה בריטיות שהכריחו את רב החובל לשרוף את ה"דולפין".
בעוד שהוצעה חנינה לפיראטים - וחלקם קיבלו אותה - נורת' נמלט למדגסקר בסירה של הספינה.
בשנת 1701 פנה נורת' לפשיטה על יישובים במקום שוד ימי.
הוא הוביל חבורת שודדים לחוף באיי קומורו.
החבורה שלו בזזה כפרים בנגזידג'ה והחזיקה את סולטן הכפר מיוט ושחררה אותו תמורה שוחד, לפני שחזרה לים.
רק בשנת 1707 הצטרף נורת' לג'ון האלסי כסגן בספינה "צ'ארלס".
במהלך תקופה זו נלכדו שתי אוניות בריטיות, אחת מהן האלסי לקח לעצמו וחזר למדגסקר, והשאיר את נורת' בפיקוד על ה"צ'ארלס".
המינוי הזה התגלה כקצר חיים, שכן ה"צ'ארלס" עלתה על שרטון זמן קצר אחר כך.
נורת' חזר למדגסקר וחי עם מלך מרטן.
בשנת 1709 חזר נורת'ן לאמונבולה, שם סחר עם מאוריציוס ורכש מדי פעם עבדים מאיי קומורו.
בתקופה מסוימת לאחר מכן, במהלך סכסוך בין שבטים ילידים, הוא נלכד ונרצח על ידי קבוצת מתנגדים.
נתנאל בנישו (נולד ב-1970) הוא שופט ישראלי המכהן כשופט בבית המשפט המחוזי בחיפה.
בעבר כיהן כנשיא בית המשפט הצבאי בדרגת תת-אלוף.
בנישו נולד בצרפת בשנת 1970 ועלה לישראל בגיל 15, בשנת 1985. בשנת 1987 סיים את לימודיו בישיבה התיכונית "בית יהודה" בכפר מימון, והחל ללמוד בישיבת בית אל.
בשנת 1992 סיים לימודי משפטים באוניברסיטת בר-אילן במסגרת העתודה האקדמית.
בשנת 1994 הוסמך כעורך דין לאחר תקופת התמחות בפרקליטות הצבאית.
בנישו כיהן במספר תפקידים בפרקליטות הצבאית ובשנת 1998 נבחר לכהונת שופט בית משפט צבאי של ערכאה ראשונה, ומונה לנשיא תורן של בית המשפט הצבאי בחברון.
בשנת 2000 סיים בהצטיינות יתרה תואר שני במשפטים בבר-אילן.
בשנת 2001 מונה לסגן נשיא בית המשפט הצבאי בבית אל.
במאי 2005 מונה למשנה לנשיא בית המשפט הצבאי לערעורים באזור יהודה ושומרון.
בינואר 2013 החל לכהן כנשיא בית המשפט הצבאי לערעורים באזור יהודה ושומרון, וב-2022 הועלה לדרגת תת-אלוף.
באפריל 2024 מונה לכהן בבית המשפט המחוזי בחיפה.
בין השנים 2009-2019 שימש כמרצה מן החוץ במכללת שערי משפט.
ב-7 באוקטובר 2019 פסק לטובת ערעור הפרקליטות כי המחבל שניסה לרצוח את נירית זמורה אך סכינו נשברה, יואשם בניסיון לרצח ועונשו יוחמר, עקב המחשבות הלאומניות שגרמו למעשה זה.
ב-5 בינואר 2020 פסק להחמיר את עונשו של המחבל שרצח את סמ"ר ינאי ויסמן, על אף היותו קטין.
ב-13 בספטמבר 2021 זיכה את המחבל שהואשם ברצח בן יוסף לבנת, וביקר בחריפות את מחדליה של התביעה הצבאית בחקירת הרצח: "חקירת מותו של בן יוסף לבנת בוצעה באופן רשלני ובלתי מקצועי, שאינו עולה בקנה אחד עם הסטנדרט המינימלי המצופה מרשויות החקירה".
לדבריו, "מחדליהן המהותיים של רשויות החקירה מנעו מבית המשפט להגיע לחקר האמת ולעשות דין צדק".
על המשפט הפלילי באיו"ש: אשנב ומגמות
ראיות חסויות וסנגורים מיוחדים בהליכי מעצר מנהלי בבהמ"ש הצבאיים באיו"ש
בין קורבנות פשע לקורבנות טרור: זכויות קורבנות בבתי המשפט הצבאיים בגדה המערבית
הרב נתנאל הלוי (אדוני) (מאות 16–17), רב דיין ומקובל, בכורדיסטן.
נתנאל נולד למשפחת אדונים-הלוי, משפחת לווים מיוחסת על אשר על אבותיה נמנו חכמים כגון דונש בן לברט, דונש בן תמים ולדעת חלק מן החוקרים אף רב סעדיה גאון ורבי יצחק בן שלמה הישראלי.
מעט פרטים ידועים לנו אודותיו.
בראשית חייו, נמנה בין חכמיה של העיר ברזאן בכורדיסטן.
השתלם בתורת הקבלה, ועד מהרה התפרסם בכל סביבתו כמקובל גדול.
מקרוב ומרחוק היו מגיעים אליו להיושע, בעקבות כך זכה לכינוי "באבו סבא", כלומר האב הזקן.
מפאת כבוד תורתו הוא כונה בפשטות "אדוֹניִ", שם שדבק ביורשיו לתפקיד הרבנות.
כפי הנראה, עזב הרב נתנאל את ברזאן, והעתיק את מגוריו לעיר עמדיה.
שם כיהן כרב העיר ואב בית הדין שלה.
בנוסח ההשכבה של יהודי עמדיה, נזכר בראש החכמים וכונה: "הדיין המצוין הח' הנעלה כמוד מורנו ורבינו חכם נתנאל הלוי.
הייתה לו ספריה גדולה ובה אוסף נדיר של ספרים וכתב יד עתיקים.
בצוואתו כתב שספריה זו תהיה נחלת הכלל, וכל הרוצה לבוא להתלמד בה - ברוך יהיה.
לנתנאל היו שני בנים ומספר בנות.
אחד מבניו, הרב שמואל ברזאני (אדוני) התפרסם בין גדולי הרבנים בכורדיסטן.
בנו השני יצחק שימש גם הוא ברבנות.
נכדתו מצד בנו שמואל, הייתה הרבנית אסנת ברזאני וכונתה התנאית אסנת, בשל ידיעותיה הרבות בתורה ובקבלה, ובשל הניסים שחוללה.
כשנפטר בעלה עמדה בראש הישיבה, שהקים אביה, ועמדה בקשר עם גדולי חכמי תקופתה.
הרב נתנאל, על אף שמצד עצמו היה צאצא של משפחה רבנית, נחשב מי שיסד את שושלת הרבנים לבית ברזאני.
כמה מבניה היו רבניה הראשיים של יהודי בבל, אבות בתי דין, רבני ערים, שוחטים, פייטנים ומחברי ספרים.
נתנאל לורד בריטון היה בוטנאי וטקסונום אמריקאי, שהקים את הגנים הבוטניים של ניו יורק בברונקס.
בריטון נולד בניו דורפ בסטטן איילנד, ניו יורק, ביום 15 בינואר 1859. לג'ספר אלכסנדר המילטון בריטון והרייט לורד טרנר.
הוריו רצו שהוא ילמד לימודי דת, אך הוא נמשך ללימודי טבע כבר בגיל צעיר.
הוא היה בוגר בית הספר למכרות באוניברסיטת קולומביה ואחר כך לימד גאולוגיה ובוטניקה באוניברסיטת קולומביה.
הוא הצטרף למועדון הבוטני זמן קצר לאחר סיום הלימודים והיה חבר בו כל חייו.
הוא התחתן עם אליזבת גרטרוד נייט, בוטנאית, ב־27 באוגוסט 1885. הם נפגשו כשהצטרפה למועדון הבוטני והיו שותפים כל החיים במחקר הבוטני.
הגן הבוטני של ניו יורק
במהלך ירח הדבש שלהם בשנת 1888 הם ביקרו בגני קיו, לונדון.
לאחר מכן, בפגישה של המועדון הבוטני בניו-יורק, אשתו הציעה להקים גן בוטני בעיר.
יחד הם פעלו להביא להקמת הגן הבוטני.
בריטון עזב את אוניברסיטת קולומביה בשנת 1895 כדי להיות המנהל הראשון של הגן הבוטני של ניו יורק, תפקיד אותו מילא עד 1929. הוא היה במועצת המנהלים הראשונה של המוסד, יחד עם אנדרו קרנגי, ג'יי פייפרונט מורגן, וקורנליוס ונדרבילט השני.
הוא זכה לתמיכה כספית משמעותית לגן הבוטני על ידי נתינת שמות לצמחים על שם תורמים עשירים.
חלק גדול מעבודתו בשטח נעשה בקריביים, שם ביקר לעיתים קרובות בתקופת החורף בניו יורק.
תרומותיו לחקר הצומח הקריבי אינן מוטלים בספק.
הוא פרסם ספרים מאוירים על הצומח בצפון ארצות הברית, וקנדה (1896).
בריטון זכור גם כאחד החותמים על הקוד האמריקני לשמות צמחים הוא הציע שינויים רדיקלים בכללים הנוגעים למיון ולמינוח צמחים ולא הושגה הסכמה בנושא, אלא כמעט 30 שנה אחר כך .
הוא נפטר בביתו בברונקס, 25 ביוני 1934
הבית בו גר ועבד, קוטג' בריטון, נשמר בעיר ריצ'מונד ההיסטורית שבסטטן איילנד.
מספר כתבי עת בבוטניקה, נושאים את שמו.
נתנאל דאנס-הולנד היה צייר פורטרטים אנגלי ומאוחר יותר פוליטיקאי.
נתנאל דאנס-הולנד הוא בנו השלישי של האדריכל ג'ורג' דאנס האב (הוא הוסיף את הסיומת 'הולנד 'בהמשך חייו).
למד אמנות אצל פרנסיס היימן, וכמו בני דורו הרבים למד גם באיטליה, שם פגש את אנג'ליקה קאופמן וצייר כמה ציורים היסטוריים וקלאסיים.
בשובו לאנגליה הפך דאנס-הולנד לצייר פורטרטים מצליח.
עם היימן ואחיו האדריכל ג'ורג' דאנס הצעיר, היה אחד ממייסדי האקדמיה המלכותית לאמנויות בשנת 1768.
הוא הוזמן לצייר את המלך ג'ורג 'השלישי ואת מלכתו, בתוספת קפטן ג'יימס קוק והסופר דייוויד גריק.
דיוקנו הקבוצתי "משפחת פיבוס" (1769) נמצא באוסף הגלריה הלאומית של ויקטוריה, מלבורן, אוסטרליה.
בשנת 1790 ויתר על הקריירה האמנותית והיה לחבר פרלמנט במזרח גרינסטד בסאסקס.
הוא כיהן במושב זה עד 1802 אז עבר לבדווין בווילטשייר, שם כיהן עד 1806. בשנת 1807 חזר לתפקידו במזרח גרינסטד, עד מותו בשנת 1811. בשנת 1800 זכה בתואר ברון.
דאנס-הולנד היה נשוי להרייט, בתם של סר ססיל בישופ, ואלמנתו של תומאס דאמר (נפטר ב-1781), עבורו אחיו תכנן את הבית בקרנברי פארק, ליד ווינצ'סטר.
הם התגוררו באחוזת ליטל ויטנהאם בברקשייר (אוקספורדשייר).
נתנאל בייקון היה צייר ובעל אדמות מקולפורד, סופוק, אנגליה.
רק תשעה מציוריו של בייקון שרדו.
הוא היה ידוע במיוחד בזכות סצנות המטבח והשוק שלו, המאופיינות על ידי תיאורי טבע דומם של ירקות ופירות גדולים, מלווים לעיתים קרובות במשרתת, הידועה ביותר היא "המשרתת עם טבע דומם של ירקות ופירות" (Tate Gallery London ).
נטייה זו לסצנות מטבח או שוק נפוצה הרבה יותר בקרב ציירים הולנדים ופלמיים, כמו יואכים ביקלאר, או מדור מאוחר יותר, פיטר קורנליש ואן רייק.
בייקון מוכר כצייר הנוף הבריטי הידוע הראשון, וגם צייר דיוקן עצמי ומספר דיוקנאות אחרים.
הוא קיבל תואר אביר בשנת 1625, לכבוד הכתרת צ'ארלס הראשון.
הוא היה בנו של סר ניקולס בייקון, ברונט הראשון.
בשנת 1613 התחתן בייקון עם ג'יין, אלמנתו של סר ויליאם קורנוואליס, ואמו של פרידריך קורנוואליס, הברון הראשון מקורנוואליס.
בייקון נפטר בקולפורד הול בגיל 42. הוא נקבר שם ב -1 ביולי 1627.
בתם, ג'יין, בת שלוש שנים, נפטרה באותה שנה והיא קבורה לצד אביה.
רישומי קבורותיהם עוקבים זה אחר זה במרשם הקבורה של קהילת קלפורד.
בתם אן בייקון התחתנה עם סר תומאס מיוטי בשנת 1639
אן בייקון, ליידי דרורי, הייתה אחותו, וייתכן שהייתה לו השפעה מסוימת על הסדרה של ציורים קטנים המקשטים את הארון של ליידי דרורי.
בייקון מונצח בכנסיית סנט מרי בקולפורד באנדרטה של הפסל ניקולס סטון.
ביוני 1628 אחיו של בייקון, סר אדמונד בייקון ראה את זה האנדרטה מיוצרת בבית המלאכה של סטון בלונדון.
נתנאל אלינסון (נולד ב-15 במאי 1984, י"ד באייר ה'תשמ"ד) הוא איש חינוך, סופר ופעיל חברתי ישראלי.
עמד בראש המכינה הקדם-צבאית "ערבה" בחצבה ולאחר מכן בראש 'מדרשת הערבה', שהיא אחת מתוכניות הדגל של עמותת רוח ערבה.
אלינסון היה מדריך טיולים והוא מפרסם סרטונים וכתבות בנושא בכלי תקשורת שונים.
הוא כתב את הספר רב-המכר "קיצור תולדות הישראליות".
אלינסון גדל ביישוב פדואל שבשומרון ולמד בישיבה תיכונית מקור חיים.
את שירותו הצבאי עשה בסיירת הצנחנים בין השנים 2003 ל-2006 והיה נווט החוד בסיירת.
הוא בוגר תואר ראשון בהוראת תנ"ך וארץ ישראל במכללת הרצוג.
לאחר נישואיו התגורר בקידה שבבנימין.
בין השנים 2008 ל-2012 היה ממחדשי תחום ההדרכה והסיורים בשומרון.
לאחר מכן ניהל את גרעיני שנת השירות צמרת למעורבות חברתית בפריפריה (2012–2014).
בשנת 2014 החל לשמש כראש המכינה הקדם-צבאית בחצבה עד שנת 2020. לאחר מכן מונה לראש מדרשת הערבה.
אלינסון כותב מאמרים פובליציסטיים אודות החברה הישראלית וארץ ישראל בבמות שונות.
בשנת 2019 היה ממובילי המחאה נגד המשבר הפוליטי במדינה וקיומן של בחירות שלישיות ברצף.
בשנת 2021 ערך טיולים ברחבי הארץ במסגרת "מפגש ישראלי" של עמותת "רוח הערבה", טיולים בהדרכתו בכל רחבי הארץ שנועדו, להגדרתו, "לקרב בין אדם לאדם ובין אדם לארץ".
במסגרת זו טיילו מאות ישראלים בטיולים רבים.
אלינסון השתתף בסדרה בת כ-15 סרטונים מבית תאגיד השידור הישראלי בשם "בשביל הסיפור" המביאה סיפורים ונושאים ייחודיים הקשורים לארץ ישראל ולעם ישראל כמו "איך הכינו את מצות המקוריות?", "התכונות שהפכו את יהודה המכבי לטקטיקן ומנהיג" ו"איך זייפו את צבע התכלת בציצית בעזרת לשישית הצבעים.
כמו כן הוא מגיש את הסדרה "קול התור", ושתי סדרות נוספות נמצאות בהכנה לקראת עלייה לשידור.
אלינסון מעביר שיעור שבועי בתנ"ך למנויים תחת המותג 'תנך ישראלי'.
מדי פעם הוא מפרסם שיעורים בתנ"ך לציבור הרחב.
מלבד זאת מפרסם אלינסון תכנים הנוגעים לישראל ולישראליות במסגרת ערוץ יוטיוב פרטי.
מדרך הערבה כרך א': מים המלח ועד ספיר, הוצאת "רוח ערבה" והפצת שטיינהרט-קציר, 2016
מדרך הערבה כרך ב': מספיר ועד אגן הפארן, הוצאת "רוח ערבה" והפצת לוני כהן, 2017
קיצור תולדות הישראליות, הוצאת ידיעות ספרים, 2021 – הספר היה אחד מרבי המכר הגדולים ביותר של ידיעות ספרים ב-2022. הספר הומלץ במסגרות רבות ונבחר לאחד מחמשת הספרים המשפיעים של השנה על ידי חוקר עתידים פרופ' דוד פסיג.
גם נשיא מדינת ישראל המליץ עליו כספר חשוב לשנת ה-74 למדינת ישראל.
הספר קיבל ביקורות חוצות מגזרים, מעיתון "הארץ" דרך "ישראל היום" ועד "השילוח"
בשנת 2014 זכה אלינסון בפרס מוסקוביץ' לציונות על חלקו בכתיבת סדרת הספרים "המדריך למטייל" והוצאת טיולי ימי שישי ששינו את תפיסת טיולי השטח בשומרון.
אלינסון נשוי לנטע, מטפלת ברפואה משלימה, והם מתגוררים בירוחם עם חמשת ילדיהם.
נתנאל אמבוקו הוא כדורגלן צרפתי-קונגולזי המשחק בעמדת הקשר ההתקפי בקבוצת מונפלייה מליגת המשנה הצרפתית, בהשאלה מאאוגסבורג, ובנבחרת הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו בכדורגל.
אמבוקו הגיע אל מחלקת הנוער של סטאד ריימס מליגת העל הצרפתית בשנת 2017. ב-23 בנובמבר 2018 חתם על חוזה מקצועני ראשון במועדון, לשלוש עונות.
ב-10 באוגוסט 2019 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 2-0 על אולימפיק מרסיי במסגרת המחזור הראשון בליגה לעונת 2019/2020. בסך הכל ערך 11 הופעות ליגה בעונה זו.
ב-25 באוקטובר 2020 הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בניצחון 4-0 על מונפלייה במסגרת המחזור השמיני בליגה לעונת 2020/2021. בעונה זו ערך אמבוקו 32 הופעות ליגה, בהן הבקיע ארבעה שערים.
בינואר 2023 חתם אמבוקו באאוגסבורג.
אמבוקו ערך שלוש הופעות בלבד בקבוצה הבכירה של המועדון ועוד מספר הופעות בקבוצת המילואים, ובפגרת החורף של עונת 2023/24 הושאל לסנט אטיין מהליג 2 הצרפתית, עד לסיום העונה.
אמבוקו רשם חצי עונה מוצלח הרבה יותר, בו הבקיע שלושה שערים וסייע לקבוצתו להעפיל לליג 1.
בספטמבר 2024 חתם אמבוקו על חוזה ארוך טווח בדינמו זאגרב מליגת העל הקרואטית, כאשר לאאוגסבורג עומדת האפשרות לרכוש אותו בחזרה בתום עונת 2024/25.
אמבוקו שיחק בכל הנבחרות הצעירות של צרפת, היה חלק מסגל נבחרת צרפת בטורניר הכדורגל באולימפיאדת טוקיו 2020 בשנת 2021, וערך שתי הופעות בטורניר.
עם זאת, בחר אמבוקו לייצג בנבחרות הבוגרים את נבחרת הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו בכדורגל.
את הופעת הבכורה בנבחרת זו ערך אמבוקו באוקטובר 2024 במסגרת מוקדמות גביע אפריקה לאומות 2025 בניצחון 2-0 על טנזניה.
הרב נתנאל חיים פאפע (ה'תקצ"ד - כ"ח כסלו תרס"ו) היה רב ליטאי, מחבר ספרים.
הרב נתנאל חיים פאפע נולד באנטיפליא בתקצ"ד לרבי משה נחמן ולפראדיל, בצעירותו למד אצל רב העיר הרב משה צבי רבינוביץ', בהגיע לפרקו נשא את חנה שושא.
באנטיפליא היה מוסר שיעור יומי בגמרא ושיעור שבועי במקרא, שימש גם כשד"ר לכולל הוראדנא בירושלים.
בשנת תרנ"א עלה לירושלים יחד עם אשתו בנו ישראל יצחק ובתו.
פאפע הדפיס חלק מחיבוריו בחייו, נינו הרב ישראל שחור אב בית דין בחיפה ובתל אביב ודיין בבית דין הגדול ההדיר את כתביו.
דבר ישועה, פירוש למגילת אסתר, ירושלים תרנ"ב, ושוב בירושלים תשס"ט.
מגיד מישרים, ביאור להגדה של פסח, ירושלים תר"ס, ושוב ירושלים תשס"ח.
תפילת ישרים, ביאור לסידור התפילה, נדפס על ידי בנו הרב ישראל יצחק, החיבור שרד עד פסוקי דזמרה.
כמו כן פרסם תשובות הלכתיות בנושאים מגוונים בקובצי המאסף, תורה מציון, ואור תורה.
בכתב ידו קיים פירוש למשניות, תשובות הלכתיות ממנו נדפסו בספרי רבני דורו, הרב יעקב שאול אלישר, והרב שלום הדאיה.
ספריו הודפסו בהסכמת הרב יוסף חיים זוננפלד, הראי"ה קוק, האדר"ת, רבי שמואל סלנט, רבי חיים חזקיהו מדיני, ורבי יעקב שאול אלישר.
דרכו הפרשנית של פאפע חדשנית וניכרת במיוחד בחיבורו לתורה, להלן מספר נקודות בולטות:
כפילויות - פעמים רבות ישנם פסוקים אשר לכאורה חוזרים על עצמם.
הפרשנים עמדו על קושיות אלו ותירצו כל אחד כדרכו, ופאפע לרוב במקרים כאלה מפרש שבפרשה מסופרים שני סיפורים ועל כן התורה חוזרת על עצמה.
כך בסיפור יציאת מצרים המחבר מעלה את הסתירה על אם עם ישראל יצאו בחצות הלילה או בבוקר.
המחבר מיישב בדרך חריגה - לדעתו בני ישראל יצאו בחצות הלילה ושבט לוי והזקנים יצאו בנחת בבוקר.
סיפור מפוצל - לעיתים מסופרים בתורה שני סיפורים במרחק אחד מהשני, פאפע למד שלעיתים זה סיפור אחד שפוצל לצורך מקומי, או יתרה מכך שני סיפורים שהכתוב ערבב אותם, גישה זו פורסמה מאוחר יותר על ידי הרב אלחנן סמט.
לדוגמה, בתורה מסופר שיעקב בירך את מנשה ואפרים בפרשת ויחי, פאפע לאחר 24 קושיות מבאר שחלק מהסיפור המסופר בפרשת ויחי היה כבר בפרשת ויגש.
נתנאל בורנשטיין הוא מדען מחשב ויזם אמריקאי.
נכלל בשנת 1996 נכלל בין 100 האנשים החשובים בתחום האינטרנט של ידי Web World Magazine.
נתנאל בורנשטיין נולד בפיטסבורג למשפחה יהודית.
לאחר סיום בית הספר הוא למד במספר מוסדות להשכלה גבוה לרבות האוניברסיטה העברית בירושלים בשנים 1978–1979. בסופו של דבר הוא קיבל תואר במתמטיקה בקולג' גרינל.
בשנת 1985 הוא סיים לימודי תואר שלישי באוניברסיטת קרנגי מלון.
בזמן לימודי תואר שלישי בורנשטיין היה שותף ל- Andrew Project שעסק בפיתוח כלים לדואר אלקטרוני.
בשנת 1989 הוא התחיל לעבוד במעבדות בל.
באותה תקופה הוא המשיך בחקר ופיתוח כלים לדואר אלקטרוני.
בשנת 1992 הוא לראשונה שלח מייל בו צורף נספח בפורמט MIME.
בורנשטיין היה בין המפתחים של פורמט זה וכתב בנושא מספר ספרים.
בשנת 1994 הקים את First Virtual Holdings שנחשבת בין החברות הראשונות שתחום בנקאות אלקטרונית.
בשנת 2002 בורנשטיין התחיל לעבוד בIBM.
בשנת 2010 החל בורנשטיין לעבוד כמדען ראשי בחברת Mimecast .
החל משנת 2021 הוא מלמד באוניברסיטת מישיגן.
בבעלות של בורנשטיין מעל ל-20 פטנטים בתחום מדעי המחשב.
בורנשטיין ואשתו (התחתנו בשנת 1978) מתגוררים בעיירה במישיגן.
נתנאל גרופ בע"מ היא חברה ציבורית ישראלית העוסקת בנדל"ן יזמי בישראל ובמנהטן ובנדל"ן להשקעה בישראל.
החברה הוקמה בשנת 1970 על ידי אריה נתנאל ואחיו.
מניות החברה ואיגרות חוב שלה נסחרות ב מאפריל 1993.
בתחילת דרכה, רכשה קרקעות להשקעה בתל אביב ובחולון, ובנתה מבני מגורים בני 5–8 קומות.
בשנות ה-70–80 בנתה החברה מבני מגורים בתל אביב, בין היתר בהדר יוסף, ברחוב אלנבי, ברחוב דיזנגוף, בשיכון דן ובנווה צדק, והמשיכה לפעול גם בחולון, שם בנתה עשרות פרויקטים בקריית שרת וברחבי העיר.
בשנות ה-90 פעלה החברה בכל רחבי הארץ מחדרה ועד אילת.
הקבוצה עוסקת בייזום ובנייה, התחדשות עירונית (פרויקטים של תמ"א 38) ומציעה דירות למגורים, נכסים מניבים (משרדים ובנייני מסחר) ובנוסף מובילה פרויקטים בחו"ל.
באמצעות חברה בת הרשומה בארצות הברית רכשה החברה בשנת 2021 קרקע במנהטן, עליה מתוכננת הקמת בניין בן 14 קומות.
נתנאל לַייפֶר (נולד ב-1 במרץ 1983, ט"ז באדר ה'תשמ"ג) הוא עיתונאי, מבקר מוזיקה, חוקר מוזיקה יהודית ומלחין חרדי ישראלי.
לייפר הוא עורך מדור המוזיקה באתר החדשות החרדי "כיכר השבת", מגיש בו את תוכנית הראיונות "המבקר" ומפרסם בו טור שבועי.
למד בישיבת משכן שלמה, ישיבת אור ישראל ובישיבת מיר.
הוא בעל תואר ראשון בפוליטיקה ותקשורת ממכללת הדסה ותואר שני ביהדות ארצות הברית באוניברסיטת חיפה, במהלכו הגיש תזה על פועלו ויצירתו של הזמר החסידי אברהם פריד.
לייפר מנגן על מספר כלי נגינה, בהם פסנתר ויוּקלֶילִי, ופרסם כמה אלבומי פסנתר.
לייפר החל לפרסם טורי ביקורת על המוזיקה החרדית בשנת 2012 בבלוג אישי בשם "מוזיקה יהודית מקורית".
בין פברואר 2014 לפברואר 2015 כתב לייפר טורי ביקורת באתר החדשות הדתי "כיפה".
כיום, מדי סוף שבוע, מפרסם לייפר טור ביקורת על זמרים, שירים, קליפים, אלבומים והופעות, במסגרת "מגזין סוף השבוע" של כיכר השבת.
במאי 2016 הצטרף לייפר לצוות עורכי האתר "כיכר השבת", בה הוא משמש עד היום כעורך מדור המוזיקה של האתר.
לפני כן, שימש ככתב בעיתון החרדי "הפלס".
במרץ 2018 החל להגיש תוכנית ראיונות "המבקר" בכיכר השבת, בה הוא מארח מוזיקאים חרדים ודתיים.
בנובמבר 2020 התארח כשופט בתוכנית הריאלטי החרדית - "הקול הבא", ששודרה ברדיו "קול חי".
היה חבר בוועדה שבחרה את זוכי פרס שר ההשכלה הגבוהה והמשלימה לתרבות יהודית לשנת 2020.
בין יוני לדצמבר 2021 שפט בתוכנית הריאלטי לילדים - "כוכב המג'יק קאס", ששודרה בכיכר השבת.
החל מדצמבר 2022 עורך לייפר מדי סוף שבוע את מדור "זינגער", שמציג קטעים הקשורים לתעשיית המוזיקה החרדית.
לייפר מגיש מדי סוף שנה את המצעד לסיכום השנה במוזיקה היהודית באתר כיכר השבת.
במרץ 2023 יצא לאור פרויקט מוזיקלי בשם "הפרויקט של הלב", המפרסם שירים שכתבה חגית שמחה בן צבי והלחין לייפר.
הפרויקט יכלול 15 שירים וישתתפו בו זמרים שונים.
באפריל 2023, מונה למנהל תחום פיתוח בחברת המשחקים "ישראטויס".
בשנת 2024 החל לייפר ליצור מוזיקה באמצעות בינה מלאכותית.
הוא יצר אלבום פורימי בשם "נתנאל והמכונות" באמצעות תוכנת Suno ובהמשך הוציא שירים נוספים תחת השם הזה, כמה מהשירים אף הושמעו בתחנות הרדיו הדתיות.
ב-2024 יצר את שיר הנושא לסרט "נקמה יהודית 6" של יהודה גרובייס וכן השתתף בסרט כשחקן-ביט, בתור סוכן במטה המוסד.
לייפר גרוש, אב לשלושה ומתגורר ברמות אלון בירושלים.
נתנאל (נתי) לסרי (נולד ב-1986) הוא קצין צה"ל בדרגת אלוף-משנה, רמ"ח תכנון בזרוע היבשה.
לסרי נולד בלוד, היה חניך ומדריך בשבט הצופים המקומי ובוגר בית הספר "תיכון אזורי רמלה- לוד".
התגייס לצה"ל ב-2004 ושירת כלוחם בחטיבה 401 של חיל השריון.
במלחמת לבנון השנייה לחם כאיש צוות טנק.
שירת כמפקד טנק בחטיבה 401 ומפקד מחלקה בחטיבה 460. במבצע עופרת יצוקה שירת כקצין מבצעים גדודי, ובמבצע חורף חם כסגן מפקד פלוגה.
לאחר לימודים במכללה לפיקוד טקטי שירת כמפקד פלוגת ההכשרות של גדוד 52 ולאחר מכן מפקד פלוגה מבצעית בגדוד 52. הוא זכה על פועלו בבלימת מתקפת הטרור במפגש הגבולות ישראל-מצרים-רצועת עזה בתעודת הערכה ממפקד אוגדת עזה.
פיקד על הפלוגה גם במהלך מבצע עמוד ענן.
על תפקידו זכה לתעודת הצטיינות מהרמטכ"ל.
ב-2013 מונה למפקד פלוגת ההכשרות של קורס מפקדי טנקים בגדוד 196 של חטיבה 460 והשתתף במבצע צוק איתן.
ב-2015 מונה לסמג"ד 52 ולאחר מכן שירת כעוזר ראש אגף המבצעים.
באוגוסט 2023 מונה למפקד עוצבת גולן והחרמון ושירת בתפקיד עד אפריל 2024.
במאי 2025 נכנס לתפקידו כרמ"ח תכנון בזרוע היבשה.
לסרי בעל תואר ראשון במדעי החברה מאוניברסיטת בר-אילן, תואר שני בייעוץ ארגוני מהמכללה למנהל ותואר שני במדע המדינה מאוניברסיטת חיפה.
נתנאל (נתי) אלפסי (נולד ב-25 באוגוסט 1961) הוא ראש המועצה המקומית מגדל.
אלפסי נולד ביפו וגדל בתל אביב.
בגיל 23 הגיע להתגורר בכרמיאל.
לאחר שלוש שנים התמודד למועצת העיר בכרמיאל ורשימתו זכתה לשני מנדטים במועצה.
כיהן כחבר מועצת העיר כרמיאל במשך כעשור, יו"ר ועדת גבולות ויו"ר ועדת תכנון ובנייה באשכול גליל מזרחי.
לקראת הבחירות לרשויות המקומיות ב-2013, עבר להתגורר במגדל והתמודד לראשות המועצה מול משה עוקבי, שמעון עמר, יוסי ג'ינו וישראל אמרוסי.
עלה לסיבוב שני מול ישראל אמרוסי והפסיד.
בבחירות לרשויות המקומיות שנערכו באוקטובר 2018 התמודד לראשות המועצה בשנית מול רוברט קנדי אמרוסי ויוסף בן אודיז וניצח ברוב של 49.73% מהקולות.
אלפסי התמודד לכהונה נוספת בבחירות 2024 מול רוברט קנדי אמרוסי.
הבחירות נערכו ב-27 בפברואר 2024, בהם זכה אלפסי ב-601 קולות, לעומת המתמודד רוברט קנדי אמרוסי, שזכה ב-598 קולות על חודם של שלושה קולות בלבד.
זכייתו של אלפסי הייתה בעקבות כך ששלושת הקולות היחידים המפרידים בין שניהם נפסלו על ידי ועדת הבחירות מאחר שהתושבים שהצביעו במעטפות הכפולות רשמו בהם "רוברט אמרוסי", במקום שמו המלא "רוברט קנדי אמרוסי".
אולם בית המשפט המחוזי בנצרת קבע כי ההחלטה לפסול את שלושת הקולות עליהם נכתב בכתב יד "רוברט אמרוסי" הייתה שגויה, ויש לספור אותם כקולות כשרים.
וכך נוצר התיקו בין שניהם שהוביל לבחירות החוזרות.
אלפסי ערער לבית המשפט העליון נגד ההחלטה אך לבסוף משך את הערעור בהמלצת השופטים.
ב-21 במאי נערכו בחירות חוזרות לראשות המועצה שבסיומם ניצח אלפסי לאחר שגרף 702 קולות (54%), לעומת רוברט קנדי אמרוסי, שקיבל 597 קולות (46%).
נתנאל ישראל אדרי (נולד בה' בטבת ה'תשנ"ג, 19 בדצמבר 1993) הוא מוזיקאי ישראלי.
נולד וגדל בנתניה למשפחה חרדית-ספרדית.
אביו עלה ממרוקו ואמו עלתה מלוב.
בגיל הגיוס, שירת בשירות לאומי.
החל להופיע כילד פלא בגיל 12 ואף הופיע לצד חיים ישראל במצרים.
בשנת 2008, כשהיה בן 14 עלה לשיר באירוע, והכיר שם את הזמר אבי בן ישראל.
בן ישראל לקח אותו תחת חסותו, והוא החל להופיע לצידו באירועים שונים.
באותה השנה הפיק בן ישראל לנתנאל אלבום ובו אוסף של גרסאות כיסוי בשם "רגע אחד" .
אחד מהשירים היה הדואט "אנא בכוח" אותו ביצע לצד אבי בן ישראל.
ב-2009 הוציא את הסינגלים "שיר השלום" ו"תן לי סימן" (קולות רקע: בריו חקשור).
כמו כן פורסמה מחרוזת חתונות חסידית בביצועו.
באותה שנה הוציא את השיר "שש מצוות" (מילים ולחן: נתנאל ישראל, עיבוד: יעקב אזולאי) וביצע אותו במסגרת המופע "שש מצוות תמידיות" שיזם עמי מימון בשיתוף גרינטק מדיה ורדיו קול ברמה.
בשנים 2010–2011 (שנת ה'תשע"א) הופיע ברחבת מערת המכפלה בחגיגות חול המועד סוכות וחול המועד פסח שיוזם .
ב-2010 הוציא את השיר "והלב שלי איתך".
באותה שנה הוציא גרסאות כיסוי לשירים "אמא" של משה פרץ ו"אבא" של שלומי שבת.
ב-2011 הוציא את השיר "נגשים חלום".
באותה שנה הוציא את השירים "נרוממה" ו"תמיד עם אבא" שכתב והלחין יעקב מנשה במסגרת "פרויקט אבא" שיזם עמי מימון ברדיו קול ברמה.
בין השנים 2012–2018 היה חבר בהרכב המוזיקלי "מועצת השירה היהודית" של ישי לפידות, שהתמקד בשירה יהודית נוסטלגית.
ב-2014 לאחר שהתחתן פרסם את השיר "אושר כזה" אותו כתב והלחין ישי לפידות.
ב-2015 פרסם סינגל בשם "הקשיבה" אותו כתב והלחין (לצד שרולי ברונכר שגם עיבד והפיק), הוציא את הסינגל "ארוץ אליך" (את הקליפ לשיר ביים ישי לפידות) והוציא גרסת כיסוי לשיר "חלומות (של אתמול)" שכתבה רחל שפירא וביצעה רוחמה רז.
שרולי ברונכר עיבד והפיק מוזיקלית, וגם צילם וערך את הקליפ לשיר זה.
ב-2016 התארח בשיר "תגיד תודה" של ניסים בלאק שכתבו והלחינו יחד.
ב-2018 הוציא את השיר "ברכת הבנים" - גרסת כיסוי לשיר "ישימך" שהלחין יוסי גרין לאברהם פריד.
ב-2020 הוציא את הסינגל "מתי" שכתבו והלחינו יאיר ואייל שריקי, ואת השיר "לא יום ולא לילה" שהלחין אלחנן אלחדד.
ב-2022 כתב הלחין ואירח את הזמר חיים ישראל בשיר "תהיה שמח".
ב־2023 כתב הלחין ואירח את הזמר גד אלבז בשיר "כל התפילות" עוד בשנה זו בפרוץ מלחמת חרבות ברזל קיבל את הכינוי "זמר המלחמה" בעיתונים וערוצי תקשורת שונים בעקבות זה שהתנדב והופיע בבסיסי צבא הגנה לישראל ברחבי הארץ.
בשנת 2024 התארח בשיר "שיווי משקל" שכתב, הלחין וביצע יחד עם אחיינו הזמר נהוראי אריאלי.
בשנת 2025 הוציא את השיר "מה עובר עלי" שכתב והלחין בהשראת הגירושין שעבר..
בפברואר 2016 הקים יחד עם נתנאל ישראל אדרי את הצמד "שרולי ונתנאל", שפעל עד לפירוקו באוקטובר 2020.
הצמד נפגש לראשונה באולפני טנור בשנת 2015, כאשר שרולי שימש כטכנאי ונתנאל הקליט באולפן קולות רקע.
הצמד ביצע גרסאות כיסוי לשירים ישראליים, כשאת המילים כתבו יחד, ולעיתים הוציאו שירים מקוריים, אותם כתבו והלחינו יחד.
ברונכר הפיק את הקליפים שליוו את השירים שהוציאו.
הסגנון המוזיקלי שלהם נחשב חדשני בקרב המוזיקה החסידית, וההתנהלות הכללית של הצמד נחשבה חדשנית וחריגה בקרב הציבור החרדי וגררה לא פעם ביקורת.
הצמד זכה בתואר "הרכב השנה" במצעד השנתי של כאן מורשת לשנת ה'תש"ף.
ההרכב התפרק באוקטובר 2020. בראיון לערוץ 7 סיפר נתנאל כי הפרידה הייתה על רקע כלכלי שנגרם כתוצאה ממשבר נגיף הקורונה, ולא על רקע אישי ביניהם.
ב-2016 הוציאו את השירים "גשם של אור", "רק שלך" שהיה גרסת כיסוי לשיר "Cheap Thrills"; "חמוץ מתוק", שהיה גרסת כיסוי לשיר "Let Me Love You" והוציאו את השיר "הכל עובר" (גרסת כיסוי לשיר "הכל עובר" של עידן רייכל).
לקראת יום ירושלים הוציאו "מחרוזת ירושלים נוסטלגית".
ב-2017 הוציאו את השירים "מלכה" (את הקליפ כתבו שרולי ונתנאל, ושרולי גם ערך) ו"שמור עליי" שהיה גרסת כיסוי לשיר "It Ain't Me".
באותה שנה החלו לשתף פעולה עם ישי לפידות והם היו חברים בהרכב הפופ היהודי "אוומן Omen".
ההרכב היה מורכב משני צמדים: צמד האחים הרקדנים איציק וקובי ברוך, ושרולי ונתנאל.
הצמדים הכירו כאשר האחים ברוך השתתפו בקליפ של השיר "חמוץ מתוק" של שרולי ונתנאל.
במסגרת ההרכב שרולי הפיק מוזיקלית (לצד ישי לפידות), עיבד, תכנת וניגן על סינטיסייזרים בשיר "בסיידר" שכתב והלחין ישי לפידות.
ב-2018 הלחינו השניים, ושרולי הפיק מוזיקלית, עיבד ותכנת את השיר "לחיים".
באותה שנה שרולי הפיק מוזיקלית, עיבד וביצע את התכנותים בגרסת הכיסוי לשיר "מכתב לאחי".
לאחר מכן ההרכב התפרק ושרולי ונתנאל חזרו לעבוד יחד.
ב-2018 הוציאו את השיר "חוזר אליך" שהיה גרסת כיסוי לשיר "חוזרת אליך" של אגם בוחבוט, "מחרוזת חנוכה פופ" ו"לא כזה קשה".
באותה שנה הוציאו את השיר "ענני" ולהפקת הקליפ חברו למרכז קומ"ה העוסק בנוער בסיכון.
ב-2020 הוציאו את השירים: "גשם של אור (גרסת 2020)", "בא לי גם", "אל תדון", "תודה" ו"תיכף יבוא" שהיה גרסת כיסוי ווקאלית לשיר "Love Me Again".
באותה שנה הוציאו לקראת חג הפסח "מחרוזת פסח".
בעקבות "סערת התפילין" בפברואר 2020 הוציאו את השיר "תפילין".
לקראת יציאת הקליפ לשיר ביקשו מהגולשים לשלוח להם סרטונים בהם הם מצולמים מניחים תפילין.
הקליפ יצא לאור ולווה בסרטונים של ידוענים מניחים תפילין, ביניהם: ברי סחרוף, יוסי גיספן, מיכה שטרית, טל שגב, דידי הררי, ישי לפידות, עמירן דביר, מאיר גרין, הרב דוד בצרי ועוד.
לאחר מכן הוציאו את השירים "יא סאלאם" ו"מסיבת פיג'מות".
ב-2021, לאחר פירוק ההרכב - כתבו, הלחינו וביצעו את השיר "אני כאן" לזכרו של הילד יוסף מרדכי קדוש.
ביום העצמאות 2023 התאחדו למופע קאמבק חד פעמי בכפר יונה.
נתנאל ישראל התגרש ונישא בשנית ולו שלושה ילדים מהנישואים הראשונים.
נתנאל פיצ'ר טולמדג' היה עורך דין ופוליטיקאי אמריקאי.
הוא כיהן בשתי קדנציות כחבר הסנאט של ארצות הברית מניו יורק (1833 – 1844) והיה המושל השלישי של טריטוריית ויסקונסין (1844 – 1845).
ג'ואל טלמדג' היה מוותיקי המהפכה האמריקאית ונפח לפני שהשיג הצלחה כחקלאי וסוחר עצים בביתו בגבעת טולמדג' בבארטון שבניו יורק.
נתנאל טולמדג' למד במכללת ויליאמס לפני שעבר ליוניון קולג', שם סיים את לימודיו ב-1815. לאחר מכן עבר לפוקיפסי כדי ללמוד משפטים עם בן דודו הראשון, ג'יימס טולמדג' הבן הוא זכה להתקבל ללשכת עורכי הדין בשנת 1818, ונכנס למשרד משפטי בשותפות עם בן דודו, ג'יימס.
השותפות נמשכה עד לבחירתו של ג'יימס טולמדג' לסגן מושל ניו יורק ב-1825, ולאחר מכן המשיך נתנאל טלמדג' לעבוד בכוחות עצמו.
טולמדג' הפך להיות פעיל בפוליטיקה בתור ג'קסוניאני.
ב-1833 הוא נבחר כדמוקרט ג'קסוני לסנאט של ארצות הברית לתקופת כהונה שהתחילה ב-4 במרץ 1833. ב-1838, הוא היה חבר ב"שמרנים", פלג של דמוקרטים לשעבר שלא היה מרוצה מהמדיניות של יורשו של אנדרו ג'קסון, מרטין ואן ביורן ואחיזתו של ואן ביורן בפוליטיקה של ניו יורק כראש המכונה הפוליטית של אלבני ריג'נסי.
השמרנים תמכו במועמדים הוויגים לתפקיד המושל וסגן המושל, ויליאם סיוארד ולותר ברדיש, שנבחרו בדוחק על פני המכהנים ויליאם מרסי וג'ון טרייסי.
עריקתם של השמרנים נחשבה למבשר לבחירות לנשיאות ב-1840, שבהן הובס ואן ביורן על ידי ויליאם הנרי הריסון.
עד לבחירות בניו יורק בשנת 1839 לסנאט של ארצות הברית, טולמדג' היה מזוהה עם הוויגים, שהציעו אותו לבחירה מחדש.
הדמוקרטים שלטו בסנאט של המדינה, והם התנגדו לטולמדג' בגלל החלטתו לנטוש את ואן ביורן.
על ידי סירובם להצביע, הדמוקרטים בסנאט של המדינה מנעו מכל מועמד להשיג רוב.
כתוצאה מכישלונו של בית המחוקקים בבחירה, מושבו של טולמדג' התפנה ב-4 במרץ 1839. עד 1840, הוויגים שלטו בשני בתי הרשות המחוקקת.
ב-13 בינואר 1840 הם בחרו מחדש את טולמדג' לסנאט, וציינו בהחלטותיהם שאושרו כי תאריך התוקף הוא ב-4 במרץ 1839. הוא התיישב ב-27 בינואר 1840 וכיהן עד 17 ביוני 1844, אז התפטר כדי לקבל מינוי כמושל טריטוריאלי.
ב-1840 הוצע לטולמדג' המועמדות הוויגית לסגן הנשיא.
הוא דחה אותה, וג'ון טיילר הוצב כמועמד ונבחר בניצחון הוויגי עם ויליאם הנרי הריסון.
לפי דיווחים שפורסמו ב-1841, טולמדג' דחה גם תפקיד בקבינט ושגריר, משום שהעדיף להישאר בסנאט.
בתחילת שנות ה-40 של המאה ה-19, רכש טולמדג' שטח אדמה גדול במה שהפך לפונד דו לאק, ויסקונסין, בציפייה לבנות בית לפרישתו.
ב-1844, ג'ון טיילר, שהפך לנשיא בעקבות מותו של הריסון, הציע לטולמדג' את מושל טריטוריית ויסקונסין.
הוא הסכים, ועבר לפונד דו לאק.
הסנאט אישר את המינוי ביוני, וטולמדג' הגיע לוויסקונסין באוגוסט.
לג'יימס דואן דוטי, שהיה מושל מאז 1841, היו יחסי מחלוקת עם בית המחוקקים הטריטוריאלי.
למרות שהמחוקקים חשדו בתחילה כלפי טולמדג', שלא התגורר בוויסקונסין לפני מינויו, הוא זכה בהם על ידי נקיטת גישה פייסנית בהודעתו הראשונית.
הוא הבטיח לא לנקוט בגישה מפלגתית מדי, הוא דגל בהרחבת מסילות הברזל, בהתאם לעמדה שנקט כמחוקק מדינתי וכסנאטור.
הוא גם טען נגד הארכת תקופת ההתאזרחות של אזרחות ויסקונסין ל-21 שנים, וקידם חוות ניסויים וחברות חקלאיות.
בית המחוקקים אישר להדפיס ולהפיץ את הודעתו, כולל 750 עותקים בגרמנית, הפעם הראשונה שמחוקקים בוויסקונסין נקטו בפעולה כזו.
בבחירות לנשיאות 1844 ניצח המועמד הדמוקרטי ג'יימס פולק.
באפריל 1845, מינה פולק את הנרי דודג' לכהן כמושל טריטוריאלי.
דודג', שהיה גם המושל הראשון של טריטוריית ויסקונסין, אושר בקלות על ידי הסנאט של ארצות הברית, וקיבל את תפקידו החדש ב-8 באפריל 1845.
טולמדג' החליט להישאר בוויסקונסין, ובנה את מקום מגוריו המתוכנן בפונד דו לאק, שם עסק בעריכת דין בזמן שחי בפנסיה למחצה.
הוא גם החזיק בית בוושינגטון הבירה, לשם נסע לעיתים קרובות כדי לשמש כשגריר לא רשמי של ויסקונסין בממשלה הפדרלית ולוביסט למען האינטרסים שלה.
מאוחר יותר בחייו הפך טלמדג' לספיריטואליסט, והיה משוכנע בקיומם של החיים לאחר המוות.
בעבר הוא היה מאמין בתחזיות מוקדמות, וטען שיש לו אחת שהביאה לכך שהוא נמלט בקושי ממוות על סיפון ה-USS "פרינסטון" כאשר תותח התפוצץ וגבה את חייהם של חמישה אנשים.
בשנות ה-40 של המאה ה-19, הוא החל לטעון כי ביקרו אותו רוחות, והוא חיבר מבוא ל"ריפוי האומות" של צ'ארלס לינטון, ספר שלטענתו הוכתב לו רוחות רפאים.
הוא גם כתב נספח לכרך הראשון של "ספיריטואליזם" מאת ג'ון וו.
לאחר מותו של ג'ון קלהון, טען טולמדג' שרוחו ביקר אותו ואמר שהיא יכולה לתקשר איתו.
דווח כי טולמדג' גם מאמין בתקשורת אחרת כביכול רוחנית, כולל צליפות הרצפה והשולחן שליוו בדרך כלל סיאנסים.
בשנת 1824, טולמדג' התחתן עם אביגיל לואיס סמית' (1804 – 1857), בתו של השופט אייזק סמית' מוושינגטון, ניו יורק.
ב-1864 הוא נישא לקלמנטיין רינג.
אייזק סמית' טולמדג' (נולד ב-1824), שהפך לחבר באספת מדינת ויסקונסין.
ויליאם דייוויס טולמדג' (1826–1845), שמת זמן קצר לאחר סיום לימודיו ביוניון קולג'.
גריר טולמדג' (1827–1862), בוגר האקדמיה הצבאית של ארצות הברית וקפטן בצבא ארצות הברית.
הוא מת בפורט מונרו במהלך מלחמת האזרחים האמריקנית.
מרי לואיזה טולמדג' (1831–1893), אשתו של נפוליאון בורדמן הראשון מוויסקונסין, והשני ויליאם בולדווין מפילדלפיה.
ג'ון ג'יימס טולמדג' (1835–1897), מנהל הדואר של פיבלס, ויסקונסין, וסוכן פיבלס של מסילת הברזל של Sheboygan ו-Fond du Lac.
ג'וליה טולמדג' (1835–1919), אשתו של נשיא הבנק אוגוסטוס ג' ראגלס מפונד דו לאק.
בשנותיו המאוחרות יותר, טולמדג' התגורר בהרמוניה, קהילה מתוכננת לרוחניים בבאטל קריק שבמישיגן.
הוא מת בבאטל קריק ב-2 בנובמבר 1864, ונקבר בבית הקברות רינצי בפונד דו לאק.
האדם הראשון שנקבר בבית הקברות רינצי היה בנו של טולמדג' ויליאם, שמת ב-1845. בשנת 1853 תרם טולמדג' שמונה וחצי דונם מביתו כדי לשמש ליצירת בית הקברות.
לאחר מכן רכשו נאמניו 24 דונם נוספים, אותם ניצלו להרחבה מתוכננת.
בן דודו הראשון, היה בנג'מין טולמדג', חבר הקונגרס של ארצות הברית מקונטיקט.
דרך משפחת טולמדג', נתנאל הוא בן דוד רחוק של ארנסט המינגוויי ובן אפלק.
דרך בתו מרי לואיזה טלמדג' (אשתו של נפוליאון בורדמן), הוא היה סבו של צ'ארלס ראגלס בורדמן, לוטננט גנרל של ויסקונסין.
נתנאל גורהאם (27 במאי 1738 – 11 ביוני 1796; לעיתים נכתב "נתניאל") היה אחד מהאבות המייסדים של ארצות הברית, סוחר ופוליטיקאי ממסצ'וסטס.
גורהאם שירת כנציג ממושבת מפרץ מסצ'וסטס בקונגרס הקונטיננטלי ושימש במשך כחצי שנה כיושב ראש הקונגרס תחת תקנון הקונפדרציה.
הוא גם השתתף בוועידת החוקה האמריקאית, היה חבר בוועדת הפרטים שלה, וחתם על חוקת ארצות הברית.
גורהאם נולד בשנת 1738 למשפחה ממעמד צנוע בצ'ארלסטאון, מסצ'וסטס.
בגיל 15 החל את דרכו כשוליה לסוחר בניו לונדון, קונטיקט.
לאחר שסיים את התמחותו, חזר למסצ'וסטס, פתח בית מסחר מצליח, ובזכות כישוריו האישיים התבסס כאיש עסקים מוכר.
בשנת 1770 כבר היה דמות ציבורית בולטת בעירו, והחל לכהן כעורך דין ציבורי.
פעילות ציבורית בתקופת המהפכה האמריקאית
גורהאם היה פעיל בעניינים ציבוריים מתחילת המהפכה האמריקאית.
בין השנים 1771 ל-1775 שירת כחבר באספה המחוקקת הקולוניאלית, שם התגלה כפטריוט נלהב.
הוא גם שימש כחבר במועצת המלחמה של מסצ'וסטס בשנים 1778–1781, שם הפגין כישורים יוצאי דופן בניהול לוגיסטיקה וכוח אדם צבאי.
המועצה תמכה בכוחות האמריקאיים במבצעים חשובים נגד בסיסים בריטיים בנובה סקוטיה וסיפקה הגנה לחופי מסצ'וסטס.
גורהאם השתתף גם בוועידת החוקה הראשונה של מסצ'וסטס (1779–1780) וייצג את קהילתו בבתי המחוקקים העליון והתחתון של המדינה, כאשר שימש מספר קדנציות כדובר הבית התחתון.
בהמשך, שימש גורהאם כנציג מסצ'וסטס בקונגרס הקונטיננטלי (1782–1783, 1785–1787), ובשנת 1786 כיהן כנשיא הקונגרס.
בשנת 1787 שימש גורהאם כאחד מנציגי מסצ'וסטס בוועידת החוקה האמריקאית.
הוא מילא תפקיד מרכזי בדיונים, שימש כיו"ר הוועדה בשלמותה (Committee of the Whole) והיה חבר בוועדת הפרטים (Committee of Detail).
גורהאם דגל בממשל מרכזי חזק שיבטיח יציבות כלכלית, יגן על המסחר בין המדינות, ויקדם סחר בינלאומי.
הוא תמך בתקופות כהונה ארוכות לנשיא ולסנאטורים ובסמכויות נרחבות לקונגרס, תוך שהוא מבקש ריכוז סמכויות צבאיות תחת ממשל פדרלי.
גורהאם האמין בכינון מערכת מאוזנת שתבטיח את יציבות הממשל, אך לאחר מרד שייז הביע פסימיות לגבי עתיד המדינה והאומה, וצפה פיצול אפשרי למספר אומות עצמאיות.
בשנת 1788, יחד עם אוליבר פלפס, רכש גורהאם זכויות קדימה על שטח עצום במערב מדינת ניו יורק, המשתרע על נהר ג'נסי , עבור סכום של מיליון דולר (כ-18 מיליון דולר בערכים של היום).
הקרקע הועברה למסצ'וסטס במסגרת אמנת הרטפורד משנת 1786, וזכויות הקדימה שהחזיקו העניקו להם זכות בלעדית לרכוש את הקרקע מהמקומיים הילידים.
גורהאם ופלפס כוננו בעלות על הקרקע ממזרח לנהר ג'נסי ועל שטח נוסף של כ-185,000 אקר ממערב לנהר, סקרו את הקרקעות, חילקו אותן לעיירות ומכרו חלקים גדולים לספקולנטים ולמתיישבים.
בנו, נתנאל גורהאם הבן, היה מראשוני המתיישבים באזור וניהל את האינטרסים של אביו שם.
בשנת 1790, לאחר שלא עמדו בתשלומים, נאלצו גורהאם ופלפס למכור את מרבית הקרקעות שנותרו ברשותם ממזרח לנהר ג'נסי לרוברט מוריס, שמכר אותן בהמשך לאגודת פולטני.
גורהאם ופלפס החזירו למסצ'וסטס את הקרקעות שנותרו בבעלות הילידים ממערב לנהר, ושטחים אלה נרכשו בסופו של דבר על ידי רוברט מוריס ונמכרו לחברת הולנד.
גורהאם נשא לאישה את רבקה קאל, שהייתה צאצאית למשפחת מלוכה ולכומר ג'ון מאבריק, מהאבות הראשונים של מסצ'וסטס.
בנו, נתנאל גורהאם הבן, היה מראשוני המתיישבים במערב ניו יורק וניהל את האינטרסים של משפחתו באזור.
גורהאם נפטר בשנת 1796 בצ'ארלסטאון, מסצ'וסטס, ונקבר בבית העלמין ברחוב פיפס.
עיירת גורהאם במדינת ניו יורק וכן רחוב גורהאם במדיסון, ויסקונסין, קרויים על שמו, כאות הוקרה על תרומתו להקמת ארצות הברית.
בנט נתנאל לובל , היה סיף יהודי-אמריקאי, פעמיים סיים במקום רביעי בשתי אולימפיאדות עם נבחרת ארצות הברית ואלוף ארצות הברית (1948).
לובל נולד וגדל בניו יורק למשפחה יהודית.
באולימפיאדת לונדון הוא סיים במקום 33 ברומח אישי ובמקום רביעי ברומח קבוצתי.
הנבחרת האמריקאית כללה עוד סייף יהודי נוסף דניאל בוקנץ.
ב שנערכו בבואנוס איירס, ארגנטינה 1951 הוא זכה ב-4 מדליות, 2 זהב, 1 כסף ו-1 ארד.
מדליות זהב ברומח קבוצתי ובחרב קבוצתי, מדליית כסף בדקר קבוצתי ומדליית ארד ברומח אישי.
באולימפיאדת הלסינקי הוא סיים במקום 13 ברומח אישי ובמקום 7 ברומח קבוצתי.
הנבחרת האמריקאית כללה עוד ארבעה סייפים יהודים אלברט אקסלרוד, דניאל בוקנץ, הרולד גולדסמית' וביירון קריגר.
בשנים 1962–1966 אימן ב ובשנות ה-70 שימש כנשיא מועדון הסייפים של מנהטן.
נתנאל אייזקס (1808 – 1872) היה הרפתקן יהודי-אנגלי אשר מילא תפקיד חשוב בהיסטוריה של נטאל, היום דרבן, דרום אפריקה.
נתנאל אייזקס נולד בקנטרברי, אנגליה, למשפחה יהודית.
אביו היה סוחר וגם אימו הגיע ממשפחת סוחרים הולנדים.
בגיל 14 נפטר אביו ואמו שלחה אותו אל בני משפחתה שחיו באי-סנט הלנה והיו להם קשרים טובים עם השלטונות.
אבל אייזקס חיפש הרפתקאות וכעבור שלוש שנים נסע לדרום אפריקה באוניית משא שפרקה סחורות בקייפטאון.
משם נסע למחוז נטאל כדי להצטרף לשני הרפתקנים.
מסע לשבטי הזולו בדרום אפריקה
בדרום אפריקה התיידד עם סוחר ממזרח הודו בשם פרנסיס פריוול ששם לב לתשוקתו של אייזקס להרפתקאות וצירף אותו לביקור נימוסין אצל דינגאנה, אחיו של מלך הזולו שאקה שהזמין אותם לחצרו.
אייזקס ופריוול התגוררו מספר שנים אצל שאקה, מלך הזולו, למדו לדבר שפת זולו שוטפת.
הם השתמשו בקשריהם עם אנשי מסחר בריטים והקימו את העיר פורט נטאל, שנקראת היום דרבן, שהפכה לעיר השנייה בגודלה בדרום אפריקה.
כאחוות תודה מינה המלך שאקה את אייזקס למושל פורט נטאל, ואף העניק לו שטחי אדמה גדולים.
אייזקס עזב את נטאל בשנת 1831, לאחר מותו של שאקה כאשר סכסוכים בין יורשיו הפכו להיות מסוכנים ללבנים המעטים שחיו שם.
בשנת 1844 התיישב בסיירה לאון שם בנה עסק משגשג.
לאחר שהואשם בסחר בעבדים, חזר לאנגליה והאשמות נגדן התפוגגו.
אייזקס נשאר יהודי אף כי לא הציג עצמו כיהודי ולא שמר על מנהגים יהודים.
הוא נקבר בבית הקברות היהודי של קנטרברי לאחר מותו ב-26 ביוני 1872.
אייזקס תעד את רשמיו מאנשי הזולו ומנהגיהם המעניינים במיוחד משום שהם תיאור של אנשי הזולו לפני שהיו תחת השפעה אירופאית.
הוא חי בקשר יומיומי עם המלך שאקה רב העוצמה של שבט הזולו, בתקופה שבה אימפריית הזולו הייתה בשיאה של השפעתה בדרום אפריקה.
הוא זכה ליחס חיבה באופן כללי, הוענקו לו דרגות ואותות כבוד, כמו גם שטח אדמה גדול.
הוא וחברו למדו לדבר את שפת הזולו שוטפת.
אייזקס כתב ספר זיכרונות המשתרע על פני שני כרכים בשם "מסעות והרפתקאות במזרח אפריקה" (1836).
ספר זה הפך לאחר מכן לאחד המקורות העיקריים שצוטטו על ידי היסטוריונים וגם התווכחו על הדיוק כתביו של אייזק ובמיוחד באכזריותם של מלכי הזולו כשלבסוף התברר כי התיאורים נכונים.
הרב נתנאל חיים כהן (נולד ב 18 במאי 1994, ט' בסיוון ה'תשנ"ד) הוא ראש מוסדות דרך התורה, הכוללת בתי כנסיות, כוללי אברכים, ישיבה, תלמוד תורה וגני ילדים.
נולד 18 במאי 1994, ט' בסיוון ה'תשנ"ד בבני ברק, לרב אברהם כהן והרבנית רבקה.
למד בתלמוד תורה זיכרון מאיר, בישיבה קטנה בית אליהו, לאחר מכן בישיבה גדולה "תורת משה"
בשנת ה'תשע"ה 2015 נשא את הרבנית תמר בת הרב משה למשפחת אזנקוט.
לאחר נישואיו החל הרב נתנאל כהן לשמש משגיח בישיבת בית אליהו.
הקמת רשת מוסדות דרך התורה
בשנת תשע"ז (2017) חלו בשכונות קריית הרצוג ופרדס כץ תהליכי התחרדות מואצים, ועשרות משפחות של אברכים צעירים עברו להתגורר באזור.
באותה עת כמעט שלא פעלו בשכונות כוללים, ואברכים רבים מצאו עצמם ללא מסגרת לימודית קבועה.
הרב נתנאל כהן זיהה את המצוקה, ובברכתו של הרב חיים קניבסקי ייסד כולל אברכים ראשון.
במהלך השנים התרחבה הפעילות, ונוספו מסגרות לימוד נוספות שהיוו את הבסיס לרשת מוסדות דרך התורה.
עם התרחבות הכוללים עזב הרב כהן את תפקידו בישיבת בית אליהו והתמסר לניהול הרשת ולפעילות ציבורית בשכונות.
בשנת ה'תשע"ט (2019) ייסד את בית הכנסת "יערות דבש" בשכונת פרדס כץ, אשר בהמשך עבר לשכונת קריית הרצוג.
בשנת ה'תש"פ (2020) קיבל תחת אחריותו את גני הילדים ותלמוד תורה "כח התורה", בהכוונת הרב חיים קנייבסקי.
בשנת תשפ"ב (2022) הוקמה הישיבה לצעירים "דרך התורה".
בשנת ה'תשפ"ה (2024) הרחיב הרב נתנאל כהן את פעילות הרשת ופתח שני בתי כנסת ומספר כוללים נוספים בעפולה ובעפולה עילית.
נתניאל הות'ורן היה סופר אמריקאי.
נתניאל הות'ורן נולד בסיילם, מסצ'וסטס למשפחה פוריטנית ותיקה בניו אינגלנד.
הוא צאצא של ויליאם הות'ורן שהיה ידוע ברדיפתו את הקווייקרים, ושל בנו, ג'ון הות'ורן, שהיה אחד השופטים במשפטי ציד המכשפות בסיילם בשנת 1692. מעשיהם של אבות-אבותיו העיקו על מצפונו של הות'ורן.
תחושות האשם שחש באו לידי ביטוי בהתקפותיו על הפוריטניות ובנושאים בהם עסק בסיפוריו, כגון מוסר, חטא, עונש וכפרה.
אביו של הות'ורן היה קברניט באונייה והוא מת בים בשנת 1808 מקדחת צהובה.
אימו גידלה אותו בבדידות יחסית.
בין השנים 1821–1824 למד בקולג' בודואין שבמיין, שם התיידד עם הנרי וואדסוורת' לונגפלו ועם פרנקלין פירס שהיה לימים הנשיא ה-14 של ארצות הברית.
בקולג' החל הות'ורן לכתוב את הרומן הראשון שלו Fanshawe, רומן בוסר אשר הגיבור בו דומה מבחינות רבות לסופר עצמו.
כשסיים את לימודיו ב-1825 חזר הות'ורן לחיות עם משפחתו בסיילם.
הוא התחיל לכתוב רשימות היסטוריות וסיפורים אלגוריים.
ב-1828 פרסם בעילום שם ועל חשבונו את הרומן Fanshawe, אבל מאוחר יותר התחרט על כך וניסה להשמיד את העותקים שלא נמכרו.
הרומן לא זכה להתייחסות כלל, והות'ורן לא הצליח למצוא מוציא לאור לאוסף הסיפורים שכתב Seven tales of my native land.
לתקופה קצרה היה עורך של כתב עת שלרוע מזלו הגיע באותה שנה לכדי פשיטת רגל.
שנה אחר כך השתפר מצבו הכלכלי בזכות פרסום קובץ הסיפורים Twice-Told Tales, שנמכרו ממנו יותר מאלף עותקים תוך שנה.
הוא התחיל לרכוש מוניטין כסופר, אך למרות זאת התחיל לעבוד בבית המכס, תחילה בבוסטון ואחר כך בסיילם, משרה שפוטר ממנה בשנת 1849.
הרומנים שכתב, בייחוד "אות השני", ביססו את מעמדו של הות'ורן כסופר חשוב בתקופתו.
ב-1842 נשא לאישה את סופיה פיבודי, מאיירת במקצועה ובעלת השקפה טרנסצנדטליסטית.
הם חיו במשך שלוש שנים בקונקורד שבמסצ'וסטס, כשבין שכניהם בקונקורד היו ראלף וולדו אמרסון והנרי דייוויד תורו.
לזוג נולדו שלושה ילדים, ובנם ג'וליאן היה לסופר בעצמו, שבין יצירותיו ניתן למנות את "גיזת הזהב".
במרץ 1853 קיבל את משרת הקונסול בליברפול ובמנצ'סטר והוא נסע לאנגליה עם משפחתו.
בזמן שהותו באנגליה לא כתב רומנים נוספים, אך ניהל רשימות מפורטות על חייו באנגליה ועל מסעותיו בצרפת ובאיטליה.
בשנת 1860 חזר למסצ'וסטס, והמשיך לכתוב עד מותו.
הות'ורן מת ב-19 במאי 1864 בפלימות', ניו המפשייר כשהיה במסע בהרים עם ידידו פרנקלין פירס.
כמה מספריו הלא גמורים פורסמו לאחר מותו.
הות'ורן ידוע כיום בעיקר בזכות הסיפורים הקצרים הרבים וארבעת הרומנים העיקריים שכתב בשנות החמישים והשישים של המאה ה-19. הרומנים הם: "אות השני" (1850), "הבית בעל שבעת הגמלונים" (1851), The Blithedale Romance שיצא ב-1852, וThe Marble Faun שפורסם ב-1860.
לסיפורים הקצרים שלו קרא "מעשיות" (Tales).
הות'ורן פרסם מספר רב של סיפורים בעילום שם ובשמות עט בכתבי-עת כמו The New-England Magazine ו- The United States Democratic Review.
בשמו חתם על יצירתו רק ב-1837 כשיצא לאור קובץ הסיפורים Twice-Told Tales.
עיקר יצירתו של הות'ורן ממוקמת בניו אינגלנד.
ניתן לקרוא רבים מסיפוריו הקצרים כאלגוריות מוסריות המושפעות מהרקע הפוריטני שלו.
הסיפור Ethan Brand מספר על אדם היוצא לחפש את החטא שאין עליו מחילה, ותוך כדי חיפוש מבצע אותו.
אחד הסיפורים היותר מפורסמים שלו "כתם הלידה" The Birth-Mark הוא על רופא אשר מסיר סימן לידה מפניה של אשתו, ניתוח שמביא למותה.
הסיפור The Maypole of Merrymount מתאר מפגש בין פוריטנים לכוחות אנרכיה והדוניזם.
הות'ורן היה מיודד תקופה קצרה עם הסופר הרמן מלוויל.
הם נפגשו בפיקניק שערך ידיד משותף ב-5 באוגוסט 1850. מלוויל קרא זמן קצר לפני כן קובץ סיפורים של הות'ורן, Mosses from an Old Manse, ושיבח אותו במאמר "הות'ורן ומשה שלו".
מלוויל העריץ את הות'ורן והקדיש לו את הרומן מובי דיק.
המכתבים של מלוויל להות'ורן מספקים הבנה לגבי חיבור "מובי דיק".
המכתבים של הות'ורן למלוויל לא שרדו.
אדגר אלן פו כתב ביקורת חשובה אך לא מחמיאה על קובצי הסיפורים של הות'ורן.
הסופר הנרי ג'יימס כתב ביוגרפיה וביקורת ספרותית על יצירתו של הות'ורן.
תרגם דב יחיאלי (תל אביב: עם עובד, תש"י)
תרגמה אביבה גורן (תל אביב: בר, 1984)
תרגמה סיגל אדלר (ירושלים: כרמל, תשס"ג 2003)
"ראש נוצה" - סיפור קצר (Feathertop)
עיבדה טלי רוזין (תל אביב: זמורה-ביתן, תשנ"ח 1998)
תרגם מ' בן-אליעזר (תל אביב: אגדת הסופרים על ידי מסדה, 1945)
תרגם יותם ראובני (תל אביב: נמרוד, 2002)
"סיפורים מופלאים מספורי אנגלווד" (Tanglewood Tales)
תרגמה ג' אריוך, ציורים: ואן אבה (ירושלים – תל אביב: מ' ניומן, תשכ"ט 1968)
שלושה סיפורים שסופרו: הניסוי של דוקטור היידגר, השטן בכתב היד, גודמאן בראון הצעיר
תרגום: יהונתן דיין, רישומים: סולומון כרמי (רעננה: אבן חושן, תשע"ח 2018)
תרגם יורם נסלבסקי (הוצאת תשע נשמות, 2023)
נתנאלה יעקובוב (נולדה ב-7 באוקטובר 1953), המוכרת בשמה הפרטי נתנאלה, היא זמרת ומלחינה ישראלית, הידועה בעיקר בשל להיטים כמו "היה לי חבר היה לי אח", "שיר היונה", "ספינת הזכרונות", "הליכה לקיסריה" ("אלי אלי"), "לא דיברנו עוד על אהבה", "עוד יבוא היום" ו"בן".
נתנאלה נולדה וגדלה בתל אביב-יפו, בתם של אסתר ונתנאל יעקובוב, יוצאי אוזבקיסטן הסוביייטית.
אביה נפטר ארבעה חודשים לפני לידתה, ונתנאלה נקראה על שמו.
מגיל צעיר היא גילתה כישרון שירה.
בגיל 13 החלה ללמוד נגינה בגיטרה קלאסית.
בגיל 15 למדה פיתוח קול.
באותה תקופה הצטרפה ללהקת הנוער של עיריית תל אביב שם פגשה את מי שהיה הגיטריסט של הלהקה, אשר ביטנסקי שלימים הפך לאמרגנה הראשון.
את הופעותיה הראשונות כסולנית החלה בגיל 15 ובמסגרת אחת ההופעות שמע אותה לראשונה המלחין סשה ארגוב, שהזמין אותה לביתו לעבוד על שיריו.
פגישות אלו הובילו לקשר ארוך ימים, שהניב שירים שנכתבו במיוחד עבורה "רוח שלי, גשם שלי" (מילים תרצה אתר) ו"לא ידעתי מה" (מילים ע' הלל).
כמו כן, סשה ארגוב חיבר לחן למילים שנתנאלה כתבה לשיר "במטר השנים" (בוצע לראשונה בפסטיבל הפסנתר 2012) ואף הציע לה לכתוב מילים ללחן שלו - "דמדומים".
נתנאלה שירתה בצבא בלהקת חיל האוויר, בתוכנית "מסביב לעולם ב-80 דקות", בניהולו המוזיקלי של מתי כספי שהפך למנהלה המוזיקלי והלחין עבורה שירים בהמשך הדרך.
קשר זה, כך מעידה נתנאלה על עצמה, השפיע עליה מאוד בעיצוב אישיותה המוזיקלית.
בתקופת שירותה הצבאי למדה פיתוח קול אצל לולה שנצר.
עם פרוץ מלחמת יום כיפור, בעודה בלהקה הצבאית, העניק לה יאיר רוזנבלום את השיר "היה לי חבר היה לי אח" (שאת מילותיו כתב יורם טהר לב), שהפך ללהיטה הראשון ולנכס צאן ברזל בזמר העברי.
עוד לפני שחרורה מצה"ל הופיעה בפסטיבל הזמר והפזמון תשל"ד (1974) עם "שיר היונה" של מתי כספי ושמרית אור שהפך לשיר המזוהה ביותר עמה.
מיד עם שחרורה מצה"ל, אשר ביטנסקי צירף אותה לסיבוב ההופעות שאמן הבלוז ממפיס סלים קיים בארץ.
במופע זה הם ביצעו במשותף את שירו של ממפיס "LAST NIGHT", אותו היא נוהגת לבצע מדי פעם בהופעותיה מאז.
לאחר מכן לקחה חלק במופע משותף עם כספי בשם "חצי חצי" והחלה לעבוד איתו על אלבומה הראשון שנשא את שמה "נתנאלה" ויצא לאור בשנת 1976. האלבום כלל, בין היתר, את השירים "שיר היונה", "לא דיברנו עוד על אהבה", "ימים לבנים", ו"רוח שלי, גשם שלי".
באותה שנה זכתה בפרס כינור דוד על הישגיה כזמרת השנה.
בשנת 1976 נסעה לשוודיה עם בן זוגה השוודי פול טאבו, עיתונאי שעבד בישראל.
בזמן שהותה בשוודיה, בעקבות מופע אותו קיימה ברחבי סקנדיביה, הקליטה אלבום שהופץ בשוודיה וכלל שירי עמים לרבות שירים שוודיים.
בשנת 1977 יצא לאור אלבומה השני "אל ארצי" שכלל בעיקר חידושים של שירים נוסטלגיים ושיר מקורי אחד שהפך ללהיט: "עוד יבוא היום".
בשנת 1986 נתנאלה חזרה לישראל והוציאה אלבום חדש "על גן אדן חלוני", שכלל שירים שאת רובם כתבה והלחינה בעצמה, וביניהם "ספינת הזכרונות", "שלכת אבי" שנכתב לזכר אביה, "ברבור" (שהוקדש ליעקב שבתאי) ו"מעבר לים", שהלחינה למילים של חיים נחמן ביאליק.
בשנת 1988 חזרה לשוודיה, בה נולדו שני ילדיה.
ב-1992 שבה לישראל עם בעלה ושני ילדיה, גרה בעין הוד ונהגה לקיים הופעות בסלון ביתה.
בשנת 1993 הזמין אותה סטיבן ספילברג להוליווד כדי להקליט את השיר "הליכה לקיסריה" ("אלי אלי") בניצוחו של ג'ון ויליאמס עבור הסרט "רשימת שינדלר".
בשנת 1994 הוציאה את האלבום "לא דיברנו עוד על אהבה", משיריו של אהוד מנור, שכלל שלושה שירים חדשים שהם כתבו יחד וגם שיר חדש ללחן של מתי כספי "עוד זמן", אותו ביצעה נתנאלה יחד עם מנור.
בעקבות האלבום יצאו השניים במופע משותף ברחבי הארץ שנקרא כשם האלבום.
בשנים 2004 עד 2006 למדה קומפוזיציה וגיטרה קלאסית באקדמיה למוזיקה אינייסונד שבשוודיה.
בשנת 2009 לאחר שילדיה בגרו ולאחר שהתגרשה מבעלה, שבה לארץ לצמיתות והחלה לעבוד על אלבום חדש.
בשנת 2010 הוזמנה על ידי יוני רכטר להצטרף למופע "הכל זה המוזיקה" במסגרת פסטיבל הפסנתר באותה שנה.
המופע, שהועלה בהמשך גם מחוץ למסגרת הפסטיבל ותועד באלבום כפול שיצא לאור בשנת 2012 על ידי התו השמיני, כלל שלושה שירים בהשתתפותה: "קשה בלילה" (ביצוע בכורה, מילים אברהם חלפי), "ראה" (מילים עלי מוהר) ו"ערב עירוני" (מילים נתן אלתרמן), שביצעה בדואט עם יהודית רביץ.
בסוף שנת 2011 הוציאה לאור את אלבומה "נדודים" שכלל 12 שירים שכתבה והלחינה בעצמה.
האלבום כלל את השיר "לחזור" וכן בלטו בו גם השירים "פנינה לצווארה", "עוד מעט אלך", "אהבה" ושיר הנושא.
בשנת 2013 יצרה קשר עם המפיק המוזיקלי יזהר אשדות, השמיעה לו משיריה וביקשה ממנו להפיק עבורה שלושה שירים חדשים מפרי עטה: "אל תבקש לחוף", "זה מה שאמא אמרה לי" ו"שן עולמי".
בשנת 2014 הוציאה לאור את אלבום האוסף "גבוה" שכלל את מיטב להיטיה וכן את שלושת השירים החדשים שיזהר אשדות הפיק עבודה ואת "שיר היונה" בהפקה מוזיקלית מחודשת של אסף אמדורסקי.