tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
לאחר ששרו את ההמנון הלאומי, הם יצרו מצעד וצעדו ברחובות הראשיים של העיר.
מול בניין משרד המחוז קראו סיסמאות: "אנחנו דורשים לחם", "אנחנו דורשים לשחרר אסירים פוליטיים", "מפלגה, התעשתי!".
הרשויות נמנעו מלדבר עם המפגינים.
ב-6 באוגוסט היו הפסקות עבודה באזור.
בכך הביעו העובדים את מורת רוחם מהמצב במדינה ומפעולות הממשלה.
בתקופת הפעילות המשפטית היו ל"סולידריות" מביאליסטוק מחלוקות חריפות, אך גם שיתפה פעולה עם השלטונות המקומיים על מנת לפתור סכסוכים שונים.
האיגודים המקצועיים הצליחו לגרום לנשיא ביאליסטוק למסור חלק מבית האיגודים המקצועיים הממוקם ברחוב Skłodowskiej-Curie 3 לצורכי בית התרבות העירוני ואיגוד הבנייה של ביאליסטוק (בפולנית: Białostockiego Zjednoczenia Budownictwa) הממוקם ברחוב Skladowska 14 עבור משרדי סניף אוניברסיטת ורשה בביאליסטוק.
בסוף נובמבר 1981 החלו שביתות ישיבה שאורגנה על ידי אגודת הסטודנטים העצמאיים באוניברסיטאות ביאליסטוק.
העילה לשביתה הייתה פעולות משרד המדע וההשכלה הגבוהה, שביקש להכניס מספר תיקונים לחוק ההשכלה הגבוהה המגבילים את האוטונומיה של האוניברסיטאות.
בלילה שבין ה-12 ל-13 בדצמבר החיל וויצ'ך ירוזלסקי משטר צבאי בפולין.
הוויוודה (מושל) של פרובינציית ביאליסטוק השעה בין היתר את פעילותם של מועדון האינטליגנציה הקתולית והאגודה החברתית והתרבותית הבלארוסית.
נאסר על ארגון שביתות ופעולות מחאה.
הופסק פרסום עיתונים ומגזינים מלבדTrybuna Ludu, Żołnierz Wolności והיומון המקומי ווספולצ'סנה.
באותו הלילה, בפיקוד המחוזי של המשטרה בביאליסטוק הוכרז על מבצע "יודווה" (בפולנית: operacja Jodła).
עובדי שירות הביטחון ושוטרי המיליציה האזרחית (שמה של המשטרה בפולין הקומוניסטית) החלו להתאסף לפני חצות.
הם חולקו לקבוצות של 2-4 אנשים.
כל קבוצה כללה לפחות שוטר אחד במדים.
הם קיבלו מעטפות סגורות לפתיחה ברכב וציוד לפריצת דלתות בדירות.
פקודות שהגיעו ממשרד הפנים בדבר כליאות ומעצרים בוצעו על ידי קולונל סילבסטר רוגלבסקי - מפקד המחוז של מיליציית האזרחים, בהשתתפות נציג הוועד להגנת המדינה, קולונל ליאון סיימיונצ'יק.
בליל ה-12/13 בדצמבר נעצרו בסך הכל 40 בני אדם, וה-19 הבאים נעצרו בימים הבאים.
חלק מהעצירים שוחררו עד סוף דצמבר 1981. ב-1 במאי 1982 אלפים רבים משתתפים בהפגנות עצמאיות ב-1 במאי בביאליסטוק.
כמו כן, נאסר על אזרחים לנוע במקומות ציבוריים בין השעות 22:00-6:00. הוויוודה של פרובינציית ביאליסטוק, קז'ימייז' דונאי, הוציא צו שאסר על מכירת משקאות אלכוהוליים, השעה את פעילותם של תיאטראות, פילהרמוניות, מוזיאונים, קרקסים, מטווחים, מרכזים קהילתיים ומוסדות תרבות וחינוך.
מנהלי מקומות עבודה חויבו לתפקודם התקין של המפעלים.
משטר צבאי הוחל על מקומות עבודה, כמו חברת התחבורה העירונית בביאליסטוק, חברת המים והביוב העירונית והמטה המחוזי של מכבי האש.
בביאליסטוק לא היו שביתות המוניות במקומות העבודה אך היו שיבושים במפעל הטלוייזיות ביאזט ונעשו ניסיונות לפגוע גם במתקן ההסקה במפעל ביאוואר.
במסגרת נפילת המשטר הקומוניסטי בפולין והקמת הרפובליקה השלישית נערכו רפורמות בשלטון המקומי ובכלל זה בעיר ביאליסטוק.
במסגרת הרפורמות הפוליטיות נערכו בחירות חופשיות למועצת העיר של ביאליסטוק.
במקביל נערכו רפורמות אמיניסטרטיביות וכלכליות במסגרתן פורקו המנגנונים של המשטר הקומוניסטי ונערכה הפרטה של עסקים רבים בביאליסטוק.
בשנים הראשונות סבלה העיר ממשבר כלכלי מתמשך שהתבטא באבטלה גבוהה ומצב ירוד של תשתיות רבות.
לאחר שנת 2004, עם הצטרפות פולין לאיחוד האירופי, התחילו לזרום השקעות הון משמעותיות לעיר וכתוצאה מכך המצב הכלכלי בה השתפר.
כלכלת העיר ביאליסטוק מבוססת על תעשייה.
העיר היא החשובה ביותר מבחינה כלכלית באזור צפון מזרח פולין ומהווה מרכז של תעשיית הטקסטיל, כמו גם תעשיות אלקטרומכניות (אלקטרוניקה, מכונות ומתכת), עץ, מזון, חומרי בניין, זכוכית ותעשיות אנרגיה.
העיר היא מרכז מסחר אזורי, בעיקר עם המדינות השכנות, בלארוס וליטא.
ירידי הסחר הבינלאומיים של טקסטיל ובגדים, מזון ועיבוד, צרכנות, חקלאות ומזון נערכים בביאליסטוק.
המסחר בעיר מפותח וישנם מספר מרכזי קניות (אטריום ביאלה, אלפא צנטרום, גלריה יורובייצקה, אושון פרודוקיצינה, אושון הטמנסקה, מרכז אאוטלט, אאוטלט סנטר ביאליסטוק, גלריה ז'ילונה ווזגורזה, גלריה M, גלריה אנטוניוק, פנורמה.
בשטח העיר שכנה חווה ממלכתית (Państwowe Gospodarstwo Ogrodnicze Bialystok) עד שנסגרה ועל אדמותיה נבנה פרויקט דיור.
בסוף נובמבר 2010, מספר המובטלים הרשומים בביאליסטוק הסתכם בכ־14.8 אלף תושבים, המהווה שיעור אבטלה של 12.0% מכוח העבודה על פי נתוני המשרד הסטטיסטי המרכזי בפולין (GUS), באוקטובר 2013 עמד שיעור האבטלה על 13.6% - הגבוה ביותר בקרב בירות הפרובינציות של פולין.
בספטמבר 2019 מספר המובטלים הרשומים עמד על 7,200 נפש ושיעור האבטלה עמד על 5.5% מכוח העבודה.
בתקופת המשטר הקומוניסטי בפולין פותחה התעשייה בעיר והושקו מספר מפעלים.
יהודים התיישבו בעיר בראשית המאה ה-18 ובמאה ה-19 היה להם תפקיד מפתח בפיתוח תעשיית הטקסטיל, שהעיר הייתה למרכזה באזור.
הקהילה היהודית קיבלה זכויות לשלטון עצמי בשנת 1745. ב-1765 התגוררו בעיר 765 יהודים.
יהודים רבים שגורשו מרוסיה הגיעו לביאליסטוק בין השנים 1825–1835 וכן ב-1845. אך מצבם הכללי של היהודים הורע.
ב-1856 הם מנו 13,787 נפש, מביניהם 9,547 איש היו מקרב המגורשים מרוסיה – ברובם חסרי בית ועבודה.
בעקבות כך הוקמו בעיר מוסדות צדקה רבים.
ב-1883 כ-60 איש מקהילת ביאליסטוק (מכונים קבוצת הביאליסטוקאים) עלו לארץ ישראל והתיישבו בפתח תקווה וביהוד, בה הקימו קריה על שם עירם.
הפוגרום נחשב כחלק מהפרעות האנטישמיות שבוצעו בהשראת השלטונות הרוסיים בין השנים 1903–1908, לצד פרעות קישינב ופוגרומים בקייב, באודסה ובערים נוספות.
בין השנים 1915–1929 הייתה מרכז חסידי לחסידות סלונים כאשר האדמו"ר רבי אברהם וינברג (השני) קבע את מגוריו ובית מדרשו בעיר.
בשנת 1922 קבעה ישיבת נובהרדוק בהנהלת הרב אברהם יפה'ן את מרכזה בעיר, והפכה את ביאליסטוק למרכז תורני ליהודי פולין.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה נכנסו הגרמנים לעיר, אך שבוע אחר כך מסרו אותה לרוסים.
ביוני 1941 שבו הגרמנים וכבשו את העיר ולמחרת שרפו את הרובע היהודי.
כ-3,000 איש אולצו בכפייה להצטופף בבית הכנסת הגדול ונשרפו בו למוות.
באוגוסט אותה שנה הקימו הגרמנים את גטו ביאליסטוק וריכזו בו 50,000 יהודים.
בפברואר 1943 החלו הנאצים לחסל את הגטו ולהעביר את היהודים ברכבות אל מחנה ההשמדה טרבלינקה.
עוד בראשית ימיו של הגטו קמה תנועת מרי שביצעה פעולות חבלה.
ביולי 1943 קרא הארגון ליהודים להתנגד לגרמנים בכוח ולא לעלות על הרכבות.
בגטו פרץ מרד, שנמשך חודש ימים עד שדוכא על ידי הצבא הנאצי.
בשנותיה הראשונות הייתה הקהילה בביאליסטוק כפופה כקהילה-בת לקהילת יהודי טיקטין, לפיכך שימשה בה סמכות רבנית מקומית במעמד 'מגיד מישרים', בתפקיד זה שימשו ר' ראובן הלוי סגל (עד פטירתו ב-1766) ואחריו בנו.
רבה הרשמי הראשון של הקהילה היה רבי יהושע שפירא, מחבר "פנים מסבירות ארבע שיטות", אחריו כיהנו כ'אב בית דין' רבי קלונימוס קלמן ליכטנשטיין (נפטר 1781) ורבי יהודה ליב ב"ר מרדכי (נפטר (1782).
בין רבני ביאליסטוק בהמשך נודעו:
רבי אריה ליב ב"ר ברוך בנדט – מחבר "שאגת אריה", כונה "השאגת אריה הקטן" כדי להבחין בינו לבין רבי אריה לייב גינצבורג, ה"שאגת אריה".
רבי משה זאב מרגליות (1824–1830) – נודע בכינויו על שם העיר "רֶבּ וועֶלוועֶלה ביאליסטוקֶר", מגדולי רבני ליטא (לפני כן רבה של טיקטין) ומחבר "אגודת אזוב" ו"מראות הצובאות".
רבי אליקים גץ מאיר פודרביניק (עד 1850) – מחבר "בית אליקים" ו"תורת אליקים".
רבי רפאל יום טוב ליפמן הלפרין (1859–1879) – מגדולי רבני ליטא ומחבר שו"ת "עונג יום טוב".
רבי שמואל מוהליבר (עד 1898) – ממייסדי תנועת חובבי ציון ומאבות הציונות הדתית.
רבי חיים נפתלי הרץ היילפרין, בנו של ה"עונג יום טוב".
שימש כרב בביאליסטוק במשך יותר מחמישים שנה.
לאחר פטירת הרב מוהליבר התמנה לראב"ד בעיר (נפטר ב-1919).
רבי דוד פאיאנס – מילא מקום חמיו בתפקיד ראב"ד ביאליסטוק והיה ממנהיגי "המזרחי" עד פטירתו (1935), בתקופתו פעל בעיר סניף גדול של ישיבת נובהרדוק בהנהלת הרב אברהם יפה'ן והרב יעקב ישראל קניבסקי.
בִּיאֶ֫לָה (באיטלקית: Biella; בפיימונטית Bièla) היא עיר במחוז פיימונטה בצפון-מערב איטליה, 55 ק"מ מזרחית מהעיר טורינו במישור נהר צֵ'רְבוֹ (Cervo).
היא בירת חבל הארץ ביאלה.
העיר ביאלה מחולקת לשני חלקים:
חלקה העליון, הנקרא "ביאלה פיאצו" (Biella Piazzo).
בחלק זה של העיר יש ארמונות מימי הביניים ומתקופת הרנסאנס.
חלקה התחתון, הנקרא "ביאלה פיאנו" (Biella Piano) בו מצויות שתי כנסיות: San Sebastiano ו-San Girolamo (1512–1517) וכן מוזיאון ארכאולוגי.
שני חלקי העיר מחוברים על ידי רכבת כבלים.
בסביבת העיר יש שמורות טבע: נופי גבעות "ול צַרְבוֹ" (Val Cervo) בדרך לעיר "טריוורו" (Trivero), דרך הנוף "זג'נה" (Panoramica Zegna), מרכז ספורט לסקי ופארקים טבעיים נוספים.
במורדות הרי האלפים קיים אתר דתי לעלייה לרגל "Santuario di Oropa".
מאמינים כי הוא הוקם בשנת 369 על ידי אוזביוס, לידו קיים גן בוטני.
העיר היא מרכז חשוב לייצור וטוויה של מוצרי טקסטיל וצמר, המבוסס על "דרך הצמר" הקדומה של העיר.
קיים בעיר מפעל לייצור בירה, מבשלת הבירה "מנבראה" (Menabrea).
משנת 1245 עסקו תושבי האזור במלאכות התפירה והאריגה של בדים.
בביאלה הוקם מרכז הדרכה לעובדי מלאכת ותעשיית הטקסטיל.
בשנת 1835 נרכשו על ידי "מאסימו סלה" מבנים לתעשיית הטקסטיל והצמר לאורך גדת נהר "צרבו", אשר נבנו כבר בשנת 1695.
ביאלה שוכנת לרגלי הרי האלפים, ליד ריכוז נביעות של מעיינות "מַסִיצִ'יוֹ דל בו" (Massiccio del Bo) לרגלי הרי "מוקרונה" (Mucrone), ליד אגם ושני יובלי נחלים הזורמים ממזרח לעיר וממערבה.
ליד העיר עוברים עורקי תחבורה חשובים כמו כביש A4 : טורינו – מילאנו, כביש A5: טורינו – ואלה ד'אאוסטה וכביש A26 לג'נובה.
מחלף הכבישים ליד העיר הוא מהחדישים ונפתח בשנת 2006. בקרבת העיר שמורות הטבע: "פארקו בורקינו" (Parco Burcina) ו"ברג'ה" (Baragge).
בהתבסס על ממצאים פרהיסטוריים שנמצאו בעיר אפשר להניח בוודאות כי התושבים הראשונים של המקום היו קלטים-ליגורים.
הם חיפשו קרבה ליובלי מים מתוקים אשר איפשרו להם דיג, ציד ובהמשך מרעה לצאן.
אוכלוסייה ממוצא ליגורי ה"ויטומילי" (Vittimuli) או "ויקטומילי" התפשטה למרחבי אזור ה"בססה" (Bessa) השטח המיוער לרגלי הרי האלפים ובין השאר חיפשו באזור מחצבים עם תכולה של זהב.
הם לא הגיעו לתחומי הקרחונים המצויים ליד יובל הנחלים "אלבו" (Elvo).
באזור הפארקים נמצאו בשנות ה-60 של המאה ה-20 אתרים רבים מתקופת הברונזה.
בעידן הרומאי נקרא המקום "בוגלה ציויטס" (Bugella Civitas).
משנת 826 קיים מסמך בו מוזכרת העיר, אשר ניתנה לנסיך "בוסונה דה לודויגו אל פיו" (Conte Busone da Ludovico) על ידי האימפריה הרומית הקדושה.
במאה ה-10 הגיעו לעיר תושבים ממוצא: גרמני, לומברדי וצרפתי.
אלו הקימו את החומה הראשונה להגנת העיר.
מאותה תקופה נותרו בעיר בית הטבילה וכנסיית "סאן סטפנו".
במאה ה-12 העניק הבישוף של ורצ'ילי זכויות לבאים להתגורר בעיר ולסחור בה ונתן מחסה לאנשים שברחו מאזורים קרובים.
אז הוקמה המצודה הקיימת היום ב"כיכר קיסטרנה" (Piazza Cisterna, Palazzo Cisterna), שניתן להבחין עוד בתבליטי הסמלים על המבנים.
בקרבת מקום מצויים גם תאי הכליאה של בית הסוהר מאותם הימים.
בשנת 1377 עברה העיר לשליטת בית סבויה.
במאה ה-15 והמאה ה-16 עברה השליטה על העיר פעמים אחדות בין משפחת "ויסקונטי" ( Visconti) ממילאנו לבין חסות בית סבויה.
בשנת 1704 נלחמו על העיר צרפתים וספרדים.
בשנת 1706 העיר הדפה התקפה צרפתית.
לאחר קונגרס וינה העיר עברה לשליטת בית סבויה.
בשנת 1859 שוחררה ביאלה מעול האוסטרים על יד צבא בראשות ג'וזפה גריבלדי.
היא הייתה חלק מפרובינציית נוברה, עברה לפרובינציית ורצ'לי, ומאז 1992 היא נפה עצמאית.
במלחמת העולם השנייה העניק לה מיקומה הגאוגרפי יתרון בהשתתפות בתנועת ההתנגדות נגד הכובש הגרמני.
על כך זכתה בעיטור הגבורה.
"ביאלה פיאצה" מצוי בית הכנסת של העיר.
הוא שופץ בשנת 1893. ארון הקודש הוא משנת 1700 ומצופה בצבע צהוב ובצבע ירוק ובקודקודו "כתר זהב" ובו חרוטות לוחות הברית.
הפרוכת הכוללת רקמה אדומה, המותאמת לצבע ארון הקודש.
הבמה שבה נקרא בספר התורה מוקפת במסגרת עץ המקיפה ספסל בצורה של חצי מעגל.
בית הכנסת ממוקם בפינת הרחובות: Corso del Piazza, Vicolo del Bellone בקומה העליונה של המבנה.
בית הכנסת מצוי באזור בו היה ה"גטו" היהודי בשנת 1730. בכיכר העיר היה בשנת 1377 שלט שבו יהודי בשם Giacimino הזמין את העוברים ושבים למסעדה שלו.
היה זה עיסוק לא אופייני ליהודים באותם הימים.
מסמך משנת 1584 מאשר כי ל"אחים יונה" היה זיכיון להקמת בנק בעיר.
במאה ה-18 לא עלה גודלה של הקהילה על מספר משפחות בודדות.
המשפחות שגרו בעיר היו: Jona, Olivetti, Vitale.
היהודים היו שותפים לפעילות הציבורית בעיר ולהקמת מפעלי תעשייה.
בסוף המאה ה-19 הגיע מספר התושבים ל-100. מתחילת המאה ה-20 ירד מספר היהודים ל-60. בכיבוש הגרמני לא הוגלו יהודים מהעיר אבל היה יהודי אחד קרבן לשואה.
יהודי העיר, הבודדים שנותרו, משתייכים ארגונית לקהילה היהודית בורצ'לי.
בית הכנסת הוא בטיפול הקהילה היהודית בטורינו.
בית כנסת שוקם ונחנך בינואר 2009. "מוקד – פורטל יהדות איטליה" מבשר זאת ומוסר פרטים עדכניים על בית הכנסת.
אולם בית הכנסת עשוי בצורת מלבנית וממוקם בקומה עליונה של ארמון בכיכר, באזור שהיה בזמנו ברובע היהודי.
בית הכנסת נוסד במאה ה-17, באזור שנבנה עוד במאה ה-14, בגבעה רחוקה מהעיר.
באותו אזור לא נותרו בתים רבים מאותה תקופה.
רק המבנה שבו בית הכנסת נשאר לעדות לקיומה של קהילה יהודית בעיר.
הכניסה לבית הכנסת הייתה דרך חצר הארמון ולא נראית כלפי העוברים ושבים.
שיקום בית הכנסת עלה 350,000 אירו, סכום ששימש ברובו לשיקום המבנה ורק בחלקו לחידוש ריהוט העץ של בית הכנסת.
הכסף ניתרם על ידי בנק וחברה מסחרית מטורינו.
קהילת ביאלה נודעת בשל ספר תורה בולוניה שנמצא ברשותה: על-פי בדיקת פחמן-14 של גוילי הספר, הספר תוארך לסביבות שנת 1250. בכך נקבע שזהו ספר התורה העתיק ביותר, שנמצא עדיין בשימוש בבית כנסת.
בענף הכדורסל, מייצגת את העיר קבוצת פלקנסטרו ביאלה שהשתתפה בעבר שנים רבות בסרייה A וכיום בליגה השנייה.
ביאלה (באיטלקית: Provincia di Biella) היא נפה בצפון מחוז פיימונטה באיטליה.
ביאלה גובלת בצפון במחוז ואלה ד'אאוסטה, שטחה 914 קמ"ר ומספר תושביה עומד על 181,089 (נכון ל-2015).
צפיפות האוכלוסייה בנפה היא 198 תושבים לקמ"ר.
הנפה חדשה יחסית והוקמה רק בשנת 1995, והיא מאגדת 82 עיריות.
חבל הארץ בו היא נמצאת סובל משיטפונות, בין היתר בשנים 1968 ו-2002, ויש בו שמורות טבע.
הנפה נחשבת ל"מנצ'סטר של איטליה" בשל תעשיית הטקסטיל שבה.
חמש הערים החשובות בחבל הן:
ביאלה (Bialla) 46,350 תושבים "קוסאטו" (Cossato) 15,078 תושבים "ויליאנו ביאֶלֶזֶה" (Vigliano Biellese) 8,406 תושבים "קנדלו" (Candelo) 7,989 תושבים "טריוורו" (Trivero) 6,663 תושבים
ביאנלה (מאיטלקית: biennale, בתרגום לעברית: דו-שנתי) היא אירוע אמנותי המתקיים אחת לשנתיים, ובעיקר כזה המוקדש לאמנות עכשווית.
המילה "ביאנלה" הפכה למקובלת בשפות שונות, ובהן עברית, בזכות המוניטין של הביאנלה של ונציה – תערוכת אמנות עכשווית בינלאומית הנערכת החל מ-1895 בוונציה שבאיטליה.
הביאנלה של ונציה נחשבת לאחת מהתערוכות החשובות והיוקרתיות ביותר בעולם האמנות ומכל מדינה נבחרים להשתתף בה אך ורק האומנים הבולטים ביותר בתחומם, אשר יוצרים יצירות אמנות במיוחד לקראתה.
בעקבות הביאנלה של ונציה מתקיימות תערוכות אמנות עכשווית הנושאות את השם "ביאנלה" בערים רבות בעולם.
בנובמבר 2022 זכתה שיר בר-חן, בוגרת המגמה לעיצוב אופנה מבית הספר רעות לאמנויות שבחיפה, במקום הראשון בביאנלה האיטלקית הרביעית לתיכונים שהתקיימה ברומא במעמד שר החינוך של איטליה.
בישראל נערכו תערוכות אחדות שנשאו את השם "ביאנלה":
הביאנלה הבינלאומית לצילום, במשכן לאמנות בעין חרוד, נערכה לראשונה בשנת 1986, ובהמשך בשנים 1988 ו-1991.
הביאנלה הישראלית לרישום נערכה לראשונה בשנת 2002 בבית האמנים בירושלים, ומאז נערכה שוב בשנים 2005 ו-2007. הביאנלה הרביעית מתוכננת להיערך בדצמבר 2010.
הביאנלה בהרצליה נערכה לראשונה בספטמבר 2007 בשנית באוקטובר 2009 ובשלישית באוקטובר 2011.
באפריל 2008 התקיימה הביאנלה לאדריכלות הנוף העירוני – בת ים, בנושא "אירוח".
הביאנלה השנייה בבת ים נערכה בספטמבר 2010, תחת הכותרת "הזדמנות - פעולה עירונית".
הביאנלה של תל אביב-יפו, ARTLV, התקיימה לראשונה בספטמבר 2009 בכמה מתחמים, גלריות ומוזיאונים ביפו ותל אביב.
הביאנלה הים תיכונית הראשונה בחיפה נערכה בין פברואר לאפריל 2010.
הביאנלה הים תיכונית השנייה התקיימה בסכנין בין מאי לספטמבר 2013.
הביאנלה של ערים ומתכנני ערים באירופה זהו אירוע בינלאומי המתקיים אחת לכמה שנים ברחבי אירופה ומוקדש לאדריכלות ותכנון ערים.
הביאנלה לקרמיקה ישראלית במוזיאון ארץ ישראל בתל אביב
הביאנלה לאומנות יהודית עכשווית בירושלים
הביאנלה למעצבי עתיד בחינוך, של משרד החינוך וארגון ה-OECD התקיימה ב-31/5-2/6/2022 בבנייני האומה בירושלים.
ביאנלה לאומנויות ולעיצוב במוזיאון ארץ ישראל, מרץ 2023
על הקסם שבמושג "ביאנלה" והיומרה הנלווית אליו נכתב במאמר ביקורת:
ביאלא פודולסק (בפולנית: Biała Podlaska) היא עיר במזרח פולין, הנמצאת כיום בפרובינציית לובלין.
התיעוד הראשון לעיר הוא מהמאה ה-15, וב עברה לידי משפחת רדזיוויל.
ב נהרסה העיר מפלישות השוודים והקוזקים.
בשנים 1975–1999 הייתה העיר בירת פרובינציית ביאלא פודולסק, שנקראה על שמה.
בשנת 2006 מנתה אוכלוסיית העיר 58,010 תושבים.
התיעוד הראשון לישיבת יהודים בעיר הוא משנת 1621, במסמך המאשר להם זכות תושב במקום, למעט במרכז העיר.
בשנת 1841 נמנו בעיר כ-2,200 יהודים, למעלה ממחצית תושבי המקום.
באמצע המאה ה-19 כיהן כרב העיר הרב זאב נחום בורנשטיין, מחבר הספר "אגודת אזוב" (אביו של ה"אבני נזר").
גם רבי דב בעריש מביאלה, אביו של הרבי הזקן מסטריקוב, והרב אברהם אבלי דוידזון (בנו של הרב חיים דוידזון מוורשה) שימשו כרב הקהילה.
בשנת 1872 נוסדה במקום חצר חסידית ידועה על ידי האדמו"ר הרב יצחק יעקב רבינוביץ, נכדו של 'היהודי הקדוש' מפשיסחה.
חסידות ביאלא ממשיכה להתקיים גם בימינו.
בשנת 1920, בעת המלחמה הפולנית-סובייטית, סבלו יהודי העיר מפרעות מצד חיילי הצבא הכחול ואיכרי הסביבה הפולנים.
בין מלחמות העולם יצאו לאור בעיר מספר עיתונים ביידיש, ופעלו בה בתי ספר ומוסדות תרבות יהודיים.
כמו כן, פעלו במקום מפלגות ציוניות שונות.
הרב האחרון של הקהילה היה צבי הירשהורן (נספה בשואה).
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, ב-1 בספטמבר 1939, הופצצה העיר, ומספר מתושביה נהרגו.
כעבור שבועיים נכבשה העיר בידי הגרמנים, ולזמן קצר עד הסכם ריבנטרופ מולוטוב נכנס לעיר הצבא האדום.
עם שובם של הגרמנים לעיר, נמלטו ממנה מזרחה כ-600 יהודים.
עד מהרה החלו הגרמנים לחטוף יהודים מהעיר לעבודות כפייה, תוך מעשי התעללות, ולשדוד רכוש יהודי.
בנובמבר הוקם בעיר יודנרט, בראשות יצחק פיזשיץ, שנצטווה לספק לגרמנים עובדים יהודים, ולאסוף תשלומי כופר ודברי ערך לשלטונות.
ב-1 בדצמבר צוו יהודי העיר לשאת על זרועם סרט עם מגן דוד, ולעבור לשכונה נפרדת.
הצפיפות בגטו גברה עם הגעת כ-2,000 מגורשים יהודים אליו מסובאלק ומסרוצק.
בראשית 1940 פרצה ברובע היהודי מגפת טיפוס, שהפילה חללים רבים.
ביולי 1940 נשלחו כמה עשרות גברים יהודים מהעיר לעבודות כפייה בבלז'ץ, ומאות יהודים נוספים מהגטו הועסקו במפעלים שהקימו הגרמנים בסביבות העיר, ולאחר מכן, בהכנת ביצורים בגבול הסובייטי.
ב-10 ביוני 1942 לפנות בוקר רוכזו בחצר בית הכנסת בעיר כ-3,000 יהודים, ואלו הובלו בידי שוטרים גרמנים לתחנת הרכבת בעיר, ויום למחרת הוכנסו לקרונות משא, ושולחו למחנה ההשמדה סוביבור.
לאחר האקציה צומצם שטח הרובע היהודי, ובליל 4 באוגוסט 1942 ריכזו שוטרים פולנים וגרמנים את הגברים היהודים שבו, והוציאו להורג 19 מהם.
בהמשך החודש שולחו כ-400 יהודים מהגטו, ובהם אנשי היודנרט, למאידנק, משם הועברו רובם למחנות עבודה.
באותו זמן הוצאה להורג גודיה שטיינמן, חברת השומר הצעיר מהעיר, אשר הייתה בקשרים עם אנשי מחתרת פולנית.
בספטמבר 1942 הובאו לגטו שבעיר כ-3,000 מגורשים יהודים מהעיירות ינוב פודלאסקי וקונסטנטינוב, הסמוכות לעיר, והצפיפות בו גדלה.
על יהודי העיר הוטל תשלום כופר נוסף, ונלקחו מהם דברי הערך שנותרו להם.
בתקופה זו רבים מיהודי העיר ניסו לברוח ליערות, והכינו מקומות מסתור.
ב-26 בספטמבר 1942 חוסל גטו ביאלא פודולסק, באקציה שנמשכה מספר ימים, במהלכה ריכזו שוטרים גרמנים ופולנים, בסיוע אנשי גסטפו וחיילים גרמנים, את יהודי העיר בכיכר השוק.
חלק מיהודים, ובהם החולים והאחיות בבית החולים היהודי, נורו במקום, וחלקם נשלחו לעבודות כפייה.
כ-4,800 היהודים הנותרים הועברו בעגלות לגטו מיינדזיז'ץ פודלסקי, ובדרך נרצחו רבים מהם ביער ורוניצה.
ב-6 באוקטובר 1942 גורשו למיינדזיז'ץ פודלסקי כ-1,200 יהודים נוספים ממחנות העבודה שבסביבת העיר.
כל אלו שולחו עד יולי 1943 מגטו מיינדזיז'ץ פודלסקי למחנה ההשמדה טרבלינקה.
בביאלא פודולסק הושארה קבוצת עובדי כפייה יהודים לפינוי השכונה היהודית, ולהרס בתי הכנסת בעיר.
כמו כן, נהרס בית העלמין היהודי בעיר.
יהודי העיר שניסו להסתתר ביערות הסביבה זכו ליחס עוין מצד האוכלוסייה הפולנית, והתקשו לשרוד.
בְּיָאלָה (בבולגרית: Бяла) היא עיר בצפון מרכז בולגריה, השנייה בגודלה מבחינת כמות האוכלוסין במחוז רוסה ושוכנת 214 ק"מ מהבירה סופיה ו-55 ק"מ מבירת המחוז רוסה.
השם ביאלה שמשמעו "העיר הלבנה", ניתן לה בשל הסלעים הלבנים המצויים על הגבעות הסובבות את העיר.
העיר מוזכרת לראשונה בתעודות עות'מאניות מ-1618. הגאוגרף האוסטרו-הונגרי פליקס פיליפ קאניץ שסייר באזור ב-1871 תיאר את ביאלה כמרכז לבעלי מלאכה זעירה בתחום הצמר והסדקית.
ב-7 ביולי 1877, במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878) שוחררה העיר ובהמשך שימשה לתקופה קצרה מפקדתו הראשית של צבא האימפריה הרוסית.
לאחר המלחמה הפכה העיר מתוקף סיכומי קונגרס ברלין, חלק מנסיכות בולגריה.
ב-1891 קיבלה ביאלה מעמד של עיר.
ביאלה היא מרכזו של אזור חקלאי מפותח והחל משנות ה-90 התפתחה בעיר גם תעשייה זעירה, בעיקר בתחום המזון והטקסטיל.
ביאלה מצויה על קו הרכבת בין גורנה אוריאחוביצה לרוסה ועל הכביש המהיר בין רוסה לוליקו טרנובו, שמתחבר בהמשך לעורק מספר 9 של נתיבי התעבורה הפאן-אירופיים.
בעיר קיים מוזיאון לתולדות המלחמה העות'מאנית-רוסית שהובילה לעצמאות המדינה ונוסד ב-1907. בביאלה קיים מגדל שעון שהוקם ב-1872, תקופתו של הסולטאן העות'מאני אבדילאזיז.
אוכלוסיית העיר נמצאת במגמת קיטון מתונה (תמותה לעומת ילודה).
מחצית מהאוכלוסייה הם גברים ומחציתה נשים.
6.2% מהאוכלוסייה הם בעלי השכלה על תיכונית, 27% הם בעלי השכלה תיכונית ו-36% בעלי השכלה יסודית.
בביאלה שורר אקלים ממוזג מתון.
הטמפרטורה השנתית הממוצעת היא 12oc וערכי הקיצון הממוצעים נעים מ-2.2oc בינואר ועד 21.7oc ביולי.
ביאנקה אשל גרשוני (25 בנובמבר 1932 – 23 באפריל 2020) הייתה אמנית וצורפת ישראלית.
עבודותיה של ביאנקה אשל גרשוני נעות בין תכשיטים פיסוליים, אסמבלאז'ים, פיסול וציור, ומשלבות חומרים וחפצים נחותים והמוניים לצד גבוהים.
יצירותיה משלבות סיפור אוטוביוגרפי ואלמנטים מיתולוגיים, והן בעלות איכויות של פטיש.
אשל גרשוני היא אחת האמניות הישראליות הראשונות שהתייחסה בעבודותיה לחוויה הנשית, ועסקה בחומרים "נשיים".
ביאנקה אשל גרשוני נולדה בשנת 1932 בסופיה, בולגריה.
בשנת 1939 עלתה לארץ ישראל.
בעלה הראשון היה טייס בחיל האוויר שנהרג במסגרת מבצע סיני.
בשנות השישים למדה אמנות ב"מכון אבני", שם הכירה את בעלה השני, הפסל והצייר משה גרשוני, לו נישאה בשנת 1964.
את מלאכת הצורפות היא למדה באופן עצמי.
בין השנים 1986–1997 לימדה במחלקה לצורפות ב"בצלאל".
הציגה בתערוכות רבות במוזיאונים ובגלריות.
עבודותיה מצויות באוספים שונים ובהם אוסף מוזיאון תל אביב לאמנות, מוזיאון ישראל, המוזיאון לתכשיטים בפפורצהיים, גרמניה ועוד.
לצד בתה מנישואיה הראשונים, עתר אשל, אשל גרשוני היא אמם של האמנים ארם גרשוני ואורי גרשוני.
ביאנקה אשל גרשוני החלה בעיצוב תכשיטים בשנות השישים.
היא הייתה מחלוצות החידושים בעיצוב התכשיט המסורתי.
יצירותיה שילבו מתכות אצילות לצד חומרים זולים ובלתי שגרתיים כמו פורצלן, גבס וזפת, ובהמשך אף נוספו להם חפצים מן המוכן.
ב-1977 הציגה תערוכת יחיד של תכשיטיה במוזיאון ישראל באצירת יונה פישר.
בשנות השמונים החלה אשל-גרשוני ליצור אסמבלאז'ים גדולי ממדים עשירים בחומרים, דימויים וצבעים.
העבודות שילבו חפצים וחומרי פיסול שעברו תהליך מטשטש בעזרת לכה וצבעי שמן.
ב-1985 הציגה תערוכת יחיד במוזיאון תל אביב באצירת שרה בריטברג-סמל שעסקה, כהגדרת האוצרת, ב"מאבק המינים ודימוי העולם ממעמקי העמדה הנפשית של האשה".
יסודות הקורבנות והמוות היו מרכזיים ביצירות אלה.
החל מאמצע שנות השמונים התקטנו העבודות והוכנסו לתיבות זכוכית.
"התיאטרון של ביאנקה אשל גרשוני המשיך לפעול, אך התמזער למיניאטורה".
היסוד הנרטיבי, הלך והסתעף: טקסי קבורה ואבל, נישואין ולידה, תוך קיום דיאלוג עם פולחני פריון ומוות נוצריים ועממיים.
לפי מבקר האמנות איתמר לוי, פסליה של אשל-גרשוני הם .
החל מתחילת שנות ה-90 הופך הצב לדימוי מרכזי ביצירתה.
הצב הוא "דימוי מובהק של העצמי הנתון בדיאלקטיקות של הסתרה והתגלות, של התכנסות ושל פריסה וכמובן של מוות ולידה החדש".
ב-2001 הציגה אשל גרשוני תערוכה במוזיאון תל אביב באצירת סורין הלר ובה כלי קיבול: אגרטלים, קערות, כדים ואגנים, המזכירים תשמישי פולחן ומצבות.
בעבודות הופיע הצב כדימוי מרכזי.
ניכרת ביצירות מורשת יוונית קלאסית לצד השפעה של תרבות ודת בלקניים.
בשנת 2009 הוענק לאשל-גרשוני פרס מפעל חיים מטעם משרד התרבות והספורט.
בשנת 2020 התראיינה אשל גרשוני ל"ארכיון העתיד", מיזם תיעוד דור המייסדים של אנשי הרוח שהטביעו חותם משמעותי על התרבות הישראלית.
Heka, גלריה אלפרד, תל אביב, 2019.
הלילה הוא עירומי,עינגע גלריה לאמנות עכשווית, תל אביב, 2018.
ביאנקה אשל - גרשוני: עבודות 2010 - 1980.בית יד לבנים, הגלריה העירונית רעננה, 2010.
רטרוספקטיבה, ביאנקה אשל גרשוני, המשכן לאמנות עין חרוד, 2025.
העבודות הקטנות ביותר של אמני קבוצת 10+ ואחרים,גלריה גורדון, תל אביב, 1966.
מתקשרים עם קדישמן, מוזיאון ישראל, ירושלים, 1979.
80 שנות פיסול בישראל,מוזיאון ישראל, ירושלים, 1985.
שנתיים: אמנות ישראלית, איכויות מצטברות II (תלת-מימד),מוזיאון תל אביב לאמנות - ביתן הלנה רובינשטיין, תל אביב, 1985.
דומם ונושם: טבע דומם - אפשרויות נוספות, ישראל, 1988.
הנעדר הנוכח: ה'כסא הריק' באמנות הישראלית, הגלריה האוניברסיטאית לאמנות ע"ש גניה שרייבר, תל אביב, 1991.
מקום: תערוכת פסול ישראלי ליפן, המוזיאון לאמנות ישראלית, רמת גן,1991.
תערוכה קבוצתית: פנטזיה,מוזיאון הרצליה, הרצליה, 1997.
כשהדינוזאור פגש את הציפור- חיות באמנות הישראלית,מוזיאון ערד, מרכז תרבות ערד, 1997.
משפחת המצליבים: אורי גרשוני מארח את ביאנקה אשל-גרשוני ומשה גרשוני,גלריה, קיבוץ מחניים, 2001.
הביאנלה השנייה לקרמיקה ישראלית,מוזיאון ארץ ישראל, רמת אביב, תל אביב,2002.
ביאלה סלאטינה (בבולגרית: Бяла Слатина) היא עיר בצפון מערב בולגריה, השלישית בגודלה במחוז וראצה ושוכנת 101 ק"מ צפונית מהבירה סופיה ו-41 ק"מ מבירת המחוז וראצה.
עדויות להתיישבות אנושית מאורגנת של שבטים תראקים מתוארכות לתקופת הברונזה המאוחרת.
צפונית מזרחית לביאלה סלטינה מצויים שרידי מצודה מהמאה ה-1, עת נשלט האזור על ידי האימפריה הרומית.
המצודה הוחרבה במהלך המאה ה-6 בעת פלישת שבטים סלאבים לאזור.
במהלך המאה ה-7 עת נשלט השטח בידי האימפריה הבולגרית הראשונה הוקם בשטח היישוב המודרני כפר בשם סלאטינה (בבולגרית: ביצה), ששאב את שמו ממיקומו בסמוך לשטחי ביצות נרחבים.
במהלך המאה ה-14 נכבש הכפר על ידי צבא האימפריה העות'מאנית ושמר על שמו לאורך תקופת שלטון העות'מאנים.
ב-1776 פרץ מרד באזור כנגד הואלי העות'מאני והוא דוכא בקשיחות, תוך הגליית כל תושביו ובכלל זה מהכפר סלאטינה.
רק בשלהי המאה ה-18 התירו העות'מאנים למספר משפחות מוסלמיות לחזור ולהתיישב בכפר.
לקראת מחצית המאה ה-19, עידן התחייה הלאומית הבולגרית חזרו גם נוצרים להתיישב בכפר והוקמו בית ספר וכנסייה.
באוקטובר 1877, במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878) נכבש הכפר על ידי צבא האימפריה הרוסית והפך מתוקף סיכומי קונגרס ברלין, חלק מנסיכות בולגריה.
ב-1914 קיבל היישוב מעמד של עיר ועם בניית מסילת הרכבת למקום, הואץ הפיתוח הכלכלי והעיר הפכה למרכז סחר חקלאי עם יישובי הסביבה והמדינות השכנות.
אוכלוסיית העיר מצויה במגמת קיטון בשל הגירת עבודה ובשל שיעור תמותה העולה על שיעור הילודה.
בעשור הראשון של המאה ה-21 קטנה אוכלוסיית ביאלה סלאטינה ב-10 אחוזים, אם כי לקראת סופו התמתנה המגמה.
מבחינת התמהיל המגדרי עולה, כי 50.92 אחוזים הן נשים ו-49.08 אחוזים הם גברים.
בעיר קיים מפעל לייצור חלקי מכונות, מפעלי עיבוד מזון וטבק, מפעלי טקסטיל ומספר מאפיות.
ענף החקלאות מניב את התוצר המקומי הגולמי לנפש הנמוך ביותר בשטחי הרשות המקומית.
אף על פי שבאזור מצויים שטחים חקלאיים נרחבים, החקלאות באזור נחשלת ומתוכננת רפורמה נרחבת בענף.
הגידולים המרכזיים הם חיטה, שעורה, שיבולת-שועל, תירס, וחמניות.
כמו כן קיימות חוות לגידול צאן, בקר וחזירים לתעשיות הבשר והחלב.
ביאנקה בלטי (באיטלקית: Bianca Balti; נולדה ב-19 במרץ 1984) היא אחת הדוגמניות האיטלקיות המצליחות בעולם.
בלטי נולדה בלודי, באזור לומברדיה שבצפון איטליה.
היא התגלתה על ידי ברונו פאולטה בסופרמרקט, בזמן שעבדה שם כדי לממן את לימודיה.
היא צולמה למגזינים רבים בעלי השפעה על תחום האופנה, בהם הרפרס בזאר, ווג, פלייבוי ועוד.
בלטי צולמה לקמפיינים של מעצבים מהמובילים בעולם כמו דולצ'ה וגבאנה, רוברטו קוואלי, דונה קארן ועוד.
ב-9 בנובמבר 2005 השתתפה בתצוגה של ויקטוריה'ס סיקרט, וכמו כן השתתפה בתצוגות של מעצבים מובילים כגון גוצ'י, פראדה, ג'יבנשי, כריסטיאן דיור ומעצבים מובילים נוספים.
לאחר שילדה את בתה בשנת 2007, חזרה לדגמן על המסלול, ובנוסף החליפה את אנג'לינה ג'ולי בקמפיין של סנט ג'ון עם הדוגמניות הילרי רודה וקרוליין וינברג.
בשנת 2011 הופיעה על לוח השנה של 'פירלי' שצולם על ידי המעצב והצלם קרל לגרפלד.
בלטי השתתפה בסרטו של הבמאי אבל פררה, "רקדניות גו-גו" , בתור רקדנית ארוטית במועדון.
בשנים 2017–2018 שימשה כפרשנית בעונות השנייה והשלישית של תוכנית הריאליטי ספורט האמריקאית "הביסטמאסטר האולטימטיבי".
בלטי נישאה לצלם האיטלקי כריסטיאן לוצ'ידי וכמה שנים לאחר מכן התגרשו.
כיום היא נמצאת במערכת יחסים עם בן זוגה ג'יאן לוקה פצ'יני.
ביאמו (בספרדית: Bayamo) היא עיר הבירה של מחוז גרנמה במזרח קובה.
את ביאמו הקים דייגו ולאסקס דה קואיאר ב-15 בנובמבר 1513. לאורך רוב המאה ה-16 הייתה העיר אחד המרכזים החקלאיים והמסחריים החשובים באי.
מיקומה בפנים הארץ הבטיח לה ביטחון יחסי מול שודדי הים שפשטו על הימים באיי הודו המערבית באותה תקופה.
סחר ההברחות המשגשג, שהגיע אל הים דרך העיר מנסניו ודרך הנהר קאוטו, שבו ניתן היה להשיט ספינות שמשקלן 200 טון, גרם לכך שבפתח המאה ה-17 הייתה ביאמו למובילה בערי קובה.
סתימתו של אפיק הנהר קאוטו בעצים ושברי ספינות לאחר הצפה חמורה ב-1616 מנע את המשך השימוש בו לטובת המסחר.
המסחר החשאי דרך מנסניו לאיי האזור, בהם קוראסאו, עוד המשיך לפרוח במאות ה-17 וה-18 ובאותה תקופה אף הייתה העיר מוקפת במטעים משובחים.
ב-1827 קיבלה ביאמו זכויות עיר.
במהלך מלחמת עשר השנים (1868-1878) הייתה העיר אחד ממעוזי ההתקוממות ובקרבתה נערכו כמה מן הקרבות הקשים ביותר, וכמעט שנהרסה בידי הכוחות הנגדיים.
ביאלובז'גי (נקרא גם ביאלברזיג; בפולנית: Białobrzegi) היא עיר בפולין, כ-60 ק"מ מדרום לוורשה, על הגבול של האזור ההיסטורי פולין קטן.
במאה ה-14 העניק קז'ימייז' השלישי, מלך פולין זכויות עיר לביאלובז'גי, שנקראה אז בז'גי (Brzegi).
בשנת 1541 שב והעניק המלך זיגמונד הראשון ליישוב זכויות עיר.
במאה ה-17 עברה הבעלות על העיר בין מספר משפחות אצולה פולניות.
אוכלוסיית העיר עסקה בעיקר בחקלאות ובמסחר.
ביאלובז'גי הייתה אחד המוקדים של "מרד ינואר" של 1863 לעצמאות פולין, מרד שדוכא על ידי האימפריה הרוסית.
בשנת 1910 חרבה העיר כמעט כליל בשרפה שפרצה בה.
במלחמת העולם הראשונה נפגעה העיר קשה.
שיקומה הסתייע בדרך ורשה-קרקוב, שנסללה דרכה.
בעיר פעל האדמו"ר משושלת פשיסחה, רבי שרגא יאיר רבינוביץ'.
לפני מלחמת העולם השנייה חיו בביאלובז'גי כ-1,500 יהודים.
מספר ימים לאחר הפלישה הגרמנית לפולין כבש הוורמאכט את ביאלובז'גי.
בתחילת 1941 הוקם בעיר גטו אליו הגיעו פליטים רבים מיישובים סמוכים לרבות וישמייז'יצה, ומספר יהודי העיר הוכפל.
בקיץ 1942 נסגר הגטו ובאוקטובר 1942 גירשו אנשי אס-אס ומשתפי פעולה את היהודים לעיירה הסמוכה דוביאשין (Dobieszyn) ומשם למחנה ההשמדה טרבלינקה.
כ-180 יהודים שנותרו בעיר גורשו למחנות עבודה, כנראה בהמשך אוקטובר 1942.
בביאלובז'גי נותרו כ-180 יהודים והועסקו בהעברת רכוש היהודים למחסני הגרמנים.
כעבור שלושה שבועות שולחו יהודים אלו למחנות עבודה, רובם לסקרז'יסקו-קמיינה.
ביאלובז'גי נכבשה על ידי הצבא האדום ב-16 בינואר 1945.
ביאלי הוא כינוי מקובל ללחמנייה הקרויה ביאַליסטאָקער קוכען (ביידיש: מאפה מביאליסטוק).
הלחמנייה היא מאפה שטוח מבצק שמרים, בקוטר של כ-15 ס"מ, שבמרכזו שקע ובו בצל קצוץ, ולעיתים גם פרג ושום.
בשנות ה-20 של המאה ה-20 החלו יהודים שהיגרו לניו יורק לאפות שם ביאלי, והוא נמכר שם עד היום.
ביאלה ראווסקה (בפולנית: Biała Rawska) היא עיירה במחוז ראווה מאזובייצקה שבפרובינציית לודז' בפולין, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית.
התיעוד הראשון ליישוב הוא מהמאה ה-13, אך נראה שהיה קיים שנים רבות קודם לכן.
במאה ה-15 זכה היישוב בזכויות עירוניות.
באמצע המאה ה-17 ניזוק היישוב קשות מפלישת השוודים.
בשנת 1870 ניטל מהיישוב מעמדו העירוני, אך זה הושב לו בשנת 1925.
יהודים החלו להתיישב בעיירה בסוף המאה ה-18, ובראשית המאה ה-19 נעשתה הקהילה במקום לעצמאית, והשתייכו אליה יהודים מכ-20 כפרים בסביבתה.
מסוף המאה ה-19 ועד שנות העשרים של המאה ה-20 כיהן בקהילה הרב מנדל פרייס, מחבר "תפארת אדם", ואחריו כיהן בה הרב יצחק נתן שטרק, מחבר "מנחת יצחק".
בין מלחמות העולם התקיימה בעיירה פעילות ציונית.
ב-8 בספטמבר 1939 נכבשה העיירה בידי הגרמנים, ועם כניסתם אליה, צוו תושביה להריע לורמכט בכיכר העיר, וצולמו למטרות תעמולה.
עם הזמן הגיעו לעיירה פליטים יהודים רבים מיישובי הסביבה, ועד יולי 1941 הגיע מספר היהודים ביישוב לכ-4,700 איש.
בית הכנסת העתיק של העיירה נהרס בידי הגרמנים.
בסתיו 1941 רוכזו יהודי העיירה בגטו.
ב-7 ביולי 1942 גורשה לוורשה קבוצת יהודים מהגטו, בעיקר פליטים שהגיעו למקום מעיירות הסביבה.
באוגוסט רצחו הגרמנים בגטו 60 גברים ו-42 נשים.
ב-26 באוקטובר 1942 גורשו כ-4,000 יושבי הגטו בעיר לגטו ראווה מאזובייצקה, ומשם שולחו למחנה ההשמדה טרבלינקה.
ביאלוזירקה (באוקראינית: Білозірка; בפולנית: Białozórka) היא עיירה במחוז טרנופול שבמערב אוקראינה, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית.
העיירה, השוכנת כ-45 ק"מ דרומית לקרמניץ, נזכרת לראשונה במאה ה-16, אז הוענקה על ידי המלך זיגמונט השני אוגוסט לאציל לבית זברסקי.
במאה ה-18 קיבל היישוב זכויות עירוניות.
יהודים החלו להתיישב בעיירה בראשית המאה ה-18, והתפרנסו לאחר חלוקת פולין ממתן שירותים לעוברים בין רוסיה ופולין.
בתחילת המאה ה-19 פעל בעיירה בית דפוס עברי.
מראשית המאה ה-20 התקיימה בעיירה פעילות ציונית, ובתחילת שנות העשרים עלו לארץ כמאה מבני העיירה.
באחוזה בקרבת העיירה התקיימה הכשרה חלוצית, וחלק מבוגריה היו ממייסדי כפר ויתקין.
בין מלחמות העולם נמנו בעיירה קרוב ל-900 יהודים, מתוך כ-2,200 תושבים.
מספטמבר 1939 נכללה העיירה בשטחי ברית המועצות.
ביולי 1941, לאחר פרוץ מבצע ברברוסה, נכבשה העיירה בידי הגרמנים.
בשבוע הראשון לכיבוש נרצחו בפומבי מספר נערות יהודיות מהעיירה.
עד מהרה הוקם בעיירה יודנרט, שנצטווה להעביר לגרמנים תשלומי כופר.
ב-28 בפברואר 1942 גורשו יהודי העיירה לגטו שהוקם בלאניבצי הסמוכה, והועסקו שם בעבודות כפייה.
באמצע אוגוסט 1942 הובלו יהודי העיירה, יחד עם יתר יהודי הגטו, לבורות ירי בדרך המובילה לקרמניץ, ושם נרצחו.
כ-20 יהודים בני העיירה שרדו את השואה, אך לא שבו להתגורר בה.
ביאליניצ'י (בבלארוסית: Бялынічы; בפולנית: Białynicze) היא עיר במחוז מוהילב שבמזרח בלארוס, כ-44 ק"מ מערבית למוהילב, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית.
ביאליניצ'י נזכרת לראשונה במאה ה-16 ככפר במחוז ויטבסק.
בשנת 1634 הוענקו ליישוב זכויות עיר.
בהמשך המאה ה-17 נחרבה העיירה כתוצאה מקרבות בין הרוסים והליטאים.
טרם פרוץ מלחמת העולם השנייה נמנו בעיירה כ-800 יהודים, כרבע מתושביה, ובעיירה פעל בית ספר יידי.
ב-6 ביולי 1941 נכנסו לעיירה הגרמנים, והטילו על יהודיה גזירות שונות, ובהן חובת ענידת סימן מזהה וחובת ביצוע עבודות כפייה.
בספטמבר 1941 רצחו הגרמנים כ-150 גברים יהודים מהעיירה.
כ-600 היהודים שנותרו בעיירה רוכזו בגטו שהוקם בה, אשר נשמר בידי המשטרה הבלארוסית.
ב-12 בדצמבר 1941 רצחו הגרמנים את כל יושבי הגטו בתעלת מכי (Mkhi).
ביאנקה ניקול קרופורד , הידועה יותר בשם הבמה שלה, ביאנקה בלאייר היא מתאבקת אמריקאית, המופיעה בארגון ההיאבקות WWE, בתוכנית סמאקדאון.
בנוסף לכך, בלאייר ניצחה בקרב הרויאל ראמבל של שנת 2021.
בלייר נכחה באוניברסיטאות של דרום קרוליינה, טקסס וטנסי.
כמו כן, היא הייתה משתתפת קרוספיט ומרימת כוח, אך נאלצה לעזוב את התחומים האלו עקב תסמונת שהתרחשה בצלעותיה.
בלייר קיבלה הודעה דרך הרשתות החבריות ממתאבק העבר מארק הנרי, שהגיע אל פרופיל הקרוספיט שלה ואמר שיוכל להשיג לה מבחן קבלה לארגון ה-WWE.
לאחר שני מבחני קבלה, בלייר הוחתמה לחוזה בארגון ב-12 באפריל 2016 ונשלחה אל מתחם האימונים שלהם.
בלייר ערכה את הופעת הבכורה שלה בזירה ב-29 בספטמבר באירוע של NXT, שלא שודר לטלוויזיה, בהפסד לאלייה.
ב-3 במאי 2017 בתוכנית NXT בלייר ערכה את הקרב הטלוויזיוני הראשון שלה בקרב באטל רויאל שקבע את המועמדת לתואר אליפות הנשים, אך הודחה על ידי בילי קיי ופייטון רויס.
ב-23 ביוני התאבקה ביאנקה תחת השם החדש ביאנקה בלאייר וניצחה את אלייה במסגרת קרב ההעפלה לטורניר הנשים לזכר מאי יאנג.
בסיבוב הראשון של הטורניר שנערך ב-13 ביולי ניצחה בלאייר את סייג' באקט, אך הודחה בסיבוב השני על ידי הזוכה בטורניר, קיירי סיין.
לאחר טורניר הנשים לזכר מאי יאנג, החל מ-24 בינואר 2018 בתוכנית NXT, בלאייר יצאה לרצף ניצחונות נגד מתאבקות כמו לייסי אוואנס, קנדיס לאריי, אלייה, דקוטה קאי ודיאונה פוראזו.
בלאייר נטלה חלק במופע המקדים לאירוע רסלמניה 34 במסגרת קרב באטל רויאל נשים לצד כמה מתאבקות נוספות מ-NXT, לעומת זאת, בלאייר הודחה מהקרב על ידי בקי לינץ'.
במשך שארית השנה, היא ניהלה פיוד קצר נגד ניקי קרוס, שהוביל לקיומם של שני קרבות - האחד, שהתקיים ב-12 בספטמבר, שימש כקרב המרכזי של התוכנית, אך הסתיים בספירת כפולה, והאחר, שהסתיים ללא הכרעה לאחר שאליסטר בלאק הגיע וקטע את הקרב בשל התערבות קרוס בעלילה שבה הוא היה מעורב.
ב-9 בינואר 2019, בלאייר ניצחה את קרוס, במה שסימל גם את הקרב האחרון של קרוס ב-NXT וגם את סוף הפיוד ביניהן.
ב-26 בדצמבר, בלאייר ניצחה את איאו שיראי, לייסי אוואנס ומיה יים בקרב מרובע אשר קבע את זהות המועמדת לתואר אליפות הנשים של NXT של שיינה בייזלר באירוע NXT TakeOver: Phoenix.
באירוע זה, שנערך ב-26 בינואר 2019, בלאייר כשלה בניסיונה לזכות בחגורת האליפות לאחר סדרת הפרעות מצידן של ג'זמין דיוק ומרינה שפיר.
כתוצאה מכך, רצף ניצחונותיה נגמר לאחר 367 ימים, שבהן הייתה בלתי מנוצחת.
במשך כמה חודשים, בלאייר שימשה כמעין דמות ביניים (בין טובה לרעה).
בחודש פברואר, היא הצטוותה לשורות ה-Sky Pirates (קיירי סיין ואיאו שיראי) בניצחונן על ג'זמין דיוק, מרינה שפיר ושיינה בייזלר במסגרת קרב שלושה נגד שלושה.
ב-13 במרץ, בלאייר התחרתה נגד איאו שיראי בקרב אשר קבע את זהות המועמדת לאליפות הנשים של NXT.
מנגד, קרב זה הסתיים ללא הכרעה לאחר שבייזלר הגיעה ותקפה אותן ואף את סיין, שהגיעה כדי לבלום את בייזלר.
ב-3 באפריל, בלאייר התחרתה נגד קיירי סיין בקרב שהסתיים ללא הכרעה בשל התערבות מצד שיינה בייזלר, ג'זמין דיוק ומרינה שפיר.
באירוע NXT TakeOver: New York, שנערך ב-5 באפריל, בלאייר התחרתה בקרב מרובע על אליפות הנשים של NXT נגד שיינה בייזלר, איאו שיראי וקיירי סיין, קרב שבסופו בייזלר ניצחה לאחר שהכניעה את בלאייר ובעקבות זאת היא שמרה על התואר בהצלחה.
ב-24 באפריל במסגרת הפרק Women Collide של האירוע Worlds Collide, בלאייר כשלה בניסיונה לזכות באליפות הנשים של NXT UK לאחר שהפסידה לטוני סטורם בקרב משולש, שכלל בנוסף את ניקי קרוס.
ב-1 במאי במסגרת הפרק Brands Collide של האירוע Worlds Collide, בלאייר ניצחה בקרב הבאטל רויאל של הנשים.
ב-8 במאי, בלאייר ניצחה את מיה יים, אך ב-29 במאי היא הפסידה בקרב החוזר ביניהן.
בקרב השלישי בין השתיים אשר נערך ב-5 ביוני, בלאייר הפסידה פעם נוספת לאים.
בלאייר חזרה להופיע בחודש יולי, כשהיא הגיעה בגישה "חסרת רחמים ואגרסיבית" וניצחה בתצוגות משכנעות את פריסילה זוניגה, זאיה לי וטיינרה קונטי.
ב-18 בספטמבר בתוכנית הבכורה של NXT בשידור ישיר ברשת USA, בלאייר כשלה בניסיונה להפוך לטוענת לכתר לאליפות הנשים של NXT לאחר שהפסידה בקרב מרובע נגד קנדיס לאריי, איאו שיראי ומיה יים, שבסופו לאריי ניצחה; הפסד זה סימל את ההפסד הראשון של בלאייר כתוצאה מהצמדה.
לאחר ניצחונה על דקוטה קאי ב-9 באוקטובר, בלאייר הייתה נחושה להפוך לטוענת לכתר על חשבון הטוענת לכתר, ריאה ריפלי.
לעומת זאת, היא נוצחה על ידי ריפלי שבועיים לאחר מכן.
קרב ה-WarGames וסדרת ההישרדות (2019)
ב-1 בנובמבר בתוכנית סמאקדאון, בלאייר הייתה אחת ממתאבקות NXT שפלשו לתוכנית, כשתקפה מאחורי הקלעים את כרמלה ודנה ברוק לפני קרב הזוגות המתוכנן שלהן נגד מנדי רוז וסוניה דוויל.
מאוחר יותר באותו הערב, בלאייר הצטרפה לטריפל H וליתר הרוסטר של NXT, כשהם הכריזו מלחמה על Raw וסמאקדאון, ואף הבטיחו לנצח במלחמת המותגים של אירוע סדרת ההישרדות.
באירוע NXT TakeOver: WarGames, שנערך ב-23 בנובמבר, בלאייר לקחה חלק בקבוצתה של בייזלר לצד שיינה בייזלר, איאו שיראי וקיי לי ריי, כשביחד הן הפסידו לקבוצה של ריאה ריפלי, קנדיס לאריי, טיגן נוקס ודקוטה קאי במסגרת קרב ה-WarGames.
הפיוד נגד ריפלי ופלייר (2020)
ב-15 בינואר 2020, בלאייר ניצחה בקרב הבאטל רויאל אשר קבע את הטוענת לכתר לאליפות הנשים של NXT של ריאה ריפלי באירוע NXT TakeOver: Portland.
באירוע הרויאל ראמבל, שנערך ב-26 בינואר, בלאייר התחרתה בקרב הרויאל ראמבל המסורתי הראשון שלה, כשנכנסה לקרב כמספר השני, הספיקה להדיח שמונה משתתפות, אך הודחה על ידי המנצחת בקרב, שארלוט פלייר, לאחר ששהתה בקרב כ-33 דקות.
ב-5 בפברואר, פלייר הגיעה לתוכנית NXT כדי לפרסם את התשובה שלה לאתגר שריפלי הציבה בפניה לגבי קרב על אליפות הנשים של NXT ברסלמניה 36. בלאייר, ששימשה עדיין כטוענת לאליפות נגד ריפלי, התעמתה עם פלייר עד שריפלי הגיעה וקטעה אותה.
לבסוף, השתיים שילבו כוחות ותקפו את פלייר.
באירוע NXT TakeOver: Portland, שנערך ב-16 בפברואר, בלאייר כשלה בניסיונה לזכות בתואר לאחר שהפסידה לריפלי; כשלאחר הקרב פלייר הגיעה ותקפה את ריפלי ובלאייר.
ב-19 בפברואר, בלאייר הפריעה בקרב של צ'לסי גרין וקיידן קרטר, כשלאחר מכן היא אתגרה את פלייר לקרב נגדה ב-NXT.
הקרב ביניהן התקיים שבוע לאחר מכן ובו היא נוצחה על ידי פלייר.
לאחר הקרב, פלייר פצעה את הקרסול של בלאייר בעזרת כיסא עד שריפלי הגיעה כדי להבריח את פלייר מהזירה.
בלילה השני של האירוע רסלמניה 36, שהוקלט ב-25 וב-26 במרץ (ושודר ב-5 באפריל), בלאייר נחלצה לעזרת הסטריט פרופיטס (אנג'לו דוקינס ובעלה, מונטז פורד) לאחר שהם הגנו בהצלחה על אליפות הזוגות של Raw נגד אנג'ל גרזה ואוסטין ת'יאורי והותקפו על ידם ועל ידי זלינה וגה.
לילה לאחר מכן בתוכנית Raw, היא הכריזה שהיא כעת חלק מהמותג Raw, כששוב היא הגיעה לזירה לאחר שהסטריט פרופיטס הותקפו על ידי השלושה.
תקיפה זו הובילה לקיום קרב בין שתי השלשות, כשבלאייר והסטריט פרופיטס יצאו עם ידם על העליונה.
ב-13 ביולי, בלאייר הצטוותה לשורות רובי ריוט, כשביחד הן ניצחו את The IIconics (בילי קיי ופייטון רויס).
ב-10 באוגוסט, בלאייר גברה על זלינה וגה.
ב-9 באוקטובר בפרק של התוכנית סמאקדאון כחלק מהדראפט, בלאייר הועברה למותג סמאקדאון.
שבועיים לאחר מכן, היא ניצחה בקרב יחידים את זלינה וגה.
ב-30 באוקטובר, בלאייר ניצחה את בילי קיי ונטליה בקרב משולש אשר קבע את זהות המעפילה הראשונה לקבוצת סמאקדאון לקראת קרב הדחות הנשים המסורתי של אירוע סדרת ההישרדות.
באירוע זה, שנערך ב-22 בנובמבר, קבוצת סמאקדאון (ביאנקה בלאייר, רובי ריוט, ליב מורגן, ביילי ונטליה) הפסידה לקבוצת Raw (ניה ג'קס, שיינה בייזלר, לאנה, לייסי אוואנס ופייטון רויס) בקרב הדחות הנשים המסורתי.
ב-27 בנובמבר, בלאייר גברה על נטליה.
ב-18 בדצמבר, בלאייר הפסידה לביילי.
ב-29 בינואר 2021, בלאייר גברה על ביילי.
באירוע תא ההדחות, שנערך ב-21 בפברואר, בלאייר וסשה בנקס לא הצליחו לזכות באליפות זוגות הנשים של ה-WWE לאחר שהפסידו לאלופות הזוגות, ניה ג'קס ושיינה בייזלר.
ב-5 במרץ, בלאייר ניצחה את שיינה בייזלר.
שבוע לאחר מכן, בלאייר וסשה בנקס הפסידו בקרב זוגות לנטליה וטמינה.
באירוע פאסטליין, שנערך ב-21 במרץ, בלאייר וסשה בנקס כשלו בניסיונן לזכות באליפות זוגות הנשים של ה-WWE לאחר שהפסידו לאלופות, ג'קס ובייזלר.
ב-26 במרץ וב-2 באפריל, בלאייר ניצחה בקרבות יחידים את נטליה וכרמלה, בהתאמה.
ב-28 במאי, בלאייר גברה על כרמלה בקרב שאינו היה על תוארה.
באירוע גיהנום בכלוב, שנערך ב-20 ביוני, בלאייר ניצחה את ביילי בקרב גיהנום בכלוב וכתוצאה מכך שמרה על התואר.
ב-16 ביולי, בלאייר הגנה על התואר בהצלחה מול כרמלה.
שבועיים לאחר מכן, בלאייר וסשה בנקס, שלא נראיתה מאז רסלמניה, ביצעה את חזרתה לארגון וביחד הן גברו בקרב זוגות על כרמלה וזלינה וגה; לעומת זאת, במהלך חגיגות הניצחון, בנקס בגדה בבלאייר ותקפה אותה, צעד שהצית מחדש את היריבות בין השתיים.
ב-6 באוגוסט, בלאייר ניצחה את זלינה וגה בקרב שאינו היה על התואר.
שבועיים לאחר מכן, בלאייר רשמה ניצחונות על וגה וכרמלה בקרבות יחידים, שגם הם לא היו על תוארה.
באירוע סאמרסלאם, שנערך ב-21 באוגוסט, בלאייר הייתה אמורה להגן על תוארה מול סשה בנקס; לעומת זאת, האחרונה לא הייתה כשירה להתחרות ומי שתפסה את מקומה הייתה בקי לינץ', שביצעה את חזרתה לארגון.
לינץ' איתגרה את בלאייר לקרב על חגורת האליפות, אתגר שאליו בלאייר נענתה בחיוב.
לאחר 26 שניות של קרב ביניהם, לינץ' גברה על בלאייר וזכתה באליפות.
בפרק העוקב של התוכנית סמאקדאון, בלאייר ניצחה את ליב מורגן, כרמלה וזלינה וגה בקרב הדחות מרובע אשר קבע את הטוענת לכתר לאליפות הנשים של סמאקדאון.
באירוע חוקי אקסטרים, שנערך ב-26 בספטמבר, בלאייר לא הצליחה להשיב אליה את חגורת האליפות מידי בקי לינץ', זאת לאחר שהקרב ביניהן הסתיים ללא הכרעה בשל תקיפת המשתתפות מצד סשה בנקס, שביצעה את חזרתה.
באירוע היהלום שבכתר, שנערך ב-21 באוקטובר, בלאייר השתתפה בקרב משולש על אליפות הנשים של סמאקדאון, שבסופו לינץ' ניצחה והגנה על תוארה בהצלחה.
ב-1 בנובמבר בפרק של התוכנית Raw, בלאייר לא הצליחה לזכות באליפות הנשים של Raw לאחר שהפסידה לאלופה, בקי לינץ'.
שבוע לאחר מכן, היא השתתפה בקרב מחומש מול ריאה ריפלי, ליב מורגן, המלכה זלינה וכרמלה אשר קבע את זהות המועמדת לאליפות הנשים של Raw, שבסופו מורגן ניצחה.
ב-22 בנובמבר בפרק של התוכנית Raw, בלאייר ניצחה את טמינה.
ב-13 וב-20 בדצמבר בפרק של התוכנית Raw, בלאייר השיגה ניצחונות על דודרופ.
ב-10 בינואר 2022 בפרק של התוכנית Raw, בלאייר השתתפה בקרב משולש נגד דודרופ וליב מורגן אשר קבע את הטוענת לכתר לאליפות הנשים באירוע הרויאל ראמבל, שבסופו דודרופ ניצחה.
ב-24 וב-31 בינואר בפרקי התוכנית Raw, בלאייר ניצחה בקרבות יחידים את אלופות זוגות הנשים, המלכה זלינה וכרמלה, בהתאמה.
ב-7 בפברואר, בלאייר ניצחה את ניקי קרוס.
באירוע תא ההדחות, שנערך ב-19 בפברואר, בלאייר ניצחה בקרב תא ההדחות וכתוצאה מכך הפכה לטוענת לכתר לאליפות הנשים של Raw מול בקי לינץ' ברסלמניה 38. ב-21 בפברואר וב-14 במרץ, בלאייר ניצחה את דודרופ בקרבות יחידים, בהתאמה.
במסגרת הלילה הראשון של אירוע זה, שנערך ב-2 באפריל, בלאייר גברה על לינץ' וזכתה בתואר.
באירוע גיהנום בכלוב, שנערך ב-5 ביוני, בלאייר הגנה בהצלחה על תוארה מול אסקה ובקי לינץ' בקרב משולש.
באירוע כסף בבנק, שנערך ב-2 ביולי, בלאייר רשמה הגנה מוצלחת על האליפות מול כרמלה.
באירוע Clash at the Castle, שנערך ב-3 בספטמבר, בלאייר, אלכסה בליס ואסקה הפסידו לקבוצת Damage CTRL (ביילי, דקוטה קאי ואיאו סקיי).
ב-26 בספטמבר, בלאייר ניצחה את איאו סקיי בקרב שאינו היה על תוארה.
באירוע חוקי אקסטרים, שנערך ב-8 באוקטובר, בלאייר הגנה בהצלחה על תוארה מול ביילי במסגרת קרב סולם.
ביאנקה נולדה לאבא לאונרד ואמא טרבונדה.
יש לה שלושה אחים ואחות אחת, כאשר אחד מאחיה, ג'פרי, היה שחקן פוטבול.
ב-9 ביוני 2017, בלאייר התארסה למתאבק מונטז פורד.
השניים נישאו האחד לשני ב-23 ביוני 2018.
ב-24 בינואר 2021, ה-WWE שחררו סרט תיעודי על בלאייר אשר עקב אחר חייה בתוך הזירה ומחוצה לה בין התאריכים 18 בדצמבר 2020 ל-16 בינואר 2021 כחלק מהסדרה Chronicle ששודרה בערוץ ה-WWE Network.
PWI דירג אותה במקום ה-1 מתוך 150 המתאבקות הטובות ביותר לשנת 2021
דורגה במקום ה-9 מתוך 10 המתאבקות הטובות ביותר של השנה (2018)
אליפות הנשים של ה-WWE (פעמיים)
אליפות הנשים של סמאקדאון (פעם אחת)
אליפות זוגות הנשים של ה-WWE (פעמיים) - ביחד עם ג'ייד קרגיל
ביאנקה דל ריו הוא שם הדראג של רוי היילוק .
ביאנקה היא מלכת דראג, קומיקאית ושחקנית הידועה בעיקר בעקבות ניצחונה בעונה השישית של המרוץ לדראג של רו פול.
ביאנקה כתבה והשתתפה בכמה הופעות סטנד-אפ, כולל "It's Jester Joke" ב-2019, מה שהפך אותה למלכת הדראג הראשונה שהופיעה עם מופע משלה בארנה של ומבלי.
היא גם הופיעה כמנחה של סיבובי הופעות בין-לאומיים שונים כמו "Werq the World".
היילוק נולד בגרטנה, לואיזיאנה להורים מקובה ומהונדורס והוא הרביעי מבין חמישה ילדים.
הוא החל לעבוד במשחק ובעיצוב תלבושות עבור מחזות בתיכון.
לאחר שסיים תיכון, הוא עבר לניו יורק, שם עבד בבלומינגדיילס לפני שחזר ללואיזיאנה.
לפני הפריצה העולמית כמלכת דראג, היילוק עבד בעיקר בתור מעצב תלבושות.
הוא היה מועמד לפרס זה 13 פעמים, וזכה בשישה פרסים.
היילוק אף עיצב תלבושות עבור בית האופרה של ניו אורלינס.
לאחר הוריקן קתרינה עבר היילוק לניו יורק שם עבד כמעצב תלבושות עבור הצגות ברודוויי, בלט ואופרה.
ב-1996 הופיעה ביאנקה דל ריו לראשונה על הבמה בניו אורלינס, במחזה "Pageant".
מלכת הדראג המקומית ליסה באומן ראתה את ביאנקה במחזה, ומיד ליהקה אותה במופעים במועדון "אוז".
בשנת 2001, מונתה ביאנקה דל ריו כמארשלית במצעד הגאווה Southern Decadence XXIX.
בניו יורק, זכתה ביאנקה להצלחה כמלכת מועדונים, והופיעה במועדון XL עם ליידי באני, מלכת הדראג מייסדת ויגסטוק.
היא כיכבה בהפקה האזורית הראשונה של "רנט", בניו אורלינס, לאחר שהמחזמר סיים את הפקתו בברודוויי.
ב-2011, הופיעה ביאנקה בתוכנית הספיישל "One Night Stand Up: Dragtastic!
הפרק צולם בהופעה חיה במועדון "Bowery Ballroom", בהנחייתה של פנדורה בוקס.
היא הייתה אחת הדמויות בסדרת הרשת של gay.com שנקראת "Queens of Drag: NYC" ב-2010. משתתפות נוספות היו דאלאס דובואה, ליידי באני, מימי איימפרסט, פפרמינט, ושרי ויין.
ב-2013, השתתפה ביאנקה במופע הבידור "She's Living for This", בהנחייתה של שרי ויין.
בדצמבר 2013, לוגו הכריזו שביאנקה דל ריו היא בין 14 מלכות הדראג שיתחרו בעונה השישית של המרוץ לדראג של רו פול.
מתחילת העונה, ביאנקה הייתה אחת המתחרות החזקות בתחרות ואהובת הקהל.
ב-19 במאי 2014 הגיעה לגמר יחד עם אדור דלאנו וקורטני אקט, והוכתרה כמנצחת העונה.
ביאנקה היא המנצחת הראשונה והמתחרה הרביעית שהגיעה לגמר מבלי לעשות "ליפ סינק על החיים", והמתחרה הראשונה בהיסטוריית התוכנית שמעולם לא הייתה בתחתית.
בנוסף, היא המנצחת הלטינית הראשונה בהיסטוריית התוכנית.
ב-2013, יצאה ההודעה שביאנקה תככב בסרט העצמאי "Hurricane Bianca", אשר נכתב ובוים על ידי מאט קוגלמן.
הסרט, שיצא ב-2016, מומן בעזרת קמפיין Indiegogo, שגייס מעל ל-30,000 דולר.
בסרט השתתפו שאנג'לה, אליסה אדוארדס, כוכבת "סאטרדיי נייט לייב" רייצ'ל דראץ', וכוכב ברודוויי אלן קאמינג.
הסרט כלל גם הופעות קמע של רופול כתחזאי, וג'וסלין פוקס כברמנית-מלכת דראג.
בעקבות הצלחתה בתוכנית, דל ריו כתבה והופיעה במספר הופעות סטנד-אפ בהופעות סולו, וגם עם מלכות אחרות מ"המרוץ לדראג", כולל The Rolodex of Hate (2014), Not Today Satan (2015–2016), Blame It On Bianca Del Rio (2017–2018) וכן, It's Jester Joke (2019).
היא הוציאה ספר בשם "Blame it on Bianca Del Rio" בשנת 2018. היא גם שימשה כמנחה בסיבוב ההופעות העולמי של מלכות "המרוץ", "Werq the World Tour".
בשנת 2018, החלה ביאנקה דל ריו לדובב את הדמות דינה סאור בסדרת הטלוויזיה של הפקות WOW, Drag Tots, על עוללים שהם מלכות דראג.
ב-2014 הוציאה ביאנקה דל ריו יחד עם שרי ויין את הסינגל "Hot Mess", בהשתתפות "הגלאמאזונז".
במהלך העונה שלה ב"המרוץ לדראג" היא השתתפה עם מלכות אחרות בקליפ לשירה של רופול, "Oh No She Better Don't".
ב-2019 הודיעה ביאנקה כי תגיע להופיע בישראל במצעד הגאווה 2020 בהיכל התרבות תל אביב תחת הפקתם של One Night Only ובכך תהפוך למלכת הדראג הראשונה בהיסטוריה שתופיע על במה זו.
עקב התפרצות נגיף הקורונה המופע נדחה מספר פעמים והתקיים לבסוף בספטמבר 2021 מול 2,500 צופים, מופע הדראג הגדול בישראל.
לפני הופעתה בהיכל התרבות היא הופיעה גם במוזיאון תל אביב לאומנות מול למעלה מ-500 צופים.
שנהשם הסרטתפקידהערותמקור2000"Cypress Edge"עוזר מלביש2010"The Sons of Tennessee Williams"עצמוסרט תיעודי2011"National Lampoon's Dirty Movie"מלכת דראגיצא הישר לווידאו2016"Hurricane Bianca"ריצ'רד מרטינז / מיז ביאנקה דל ריו2018"Hurricane Bianca: From Russia with Hate"ריצ'רד מרטינז / מיז ביאנקה דל ריו2020Workhorse Queenעצמהסרט תיעודי2021כולם מדברים על ג'יימימיז היילוק
עונה 2, פרק 42014המרוץ לדראג של רו פולעונה שישית, זוכהרופול: הכול בחוץעונה חמישית, זוכה2015המרוץ לדראג של רו פולעונה שביעית, פרק 7: "Snatch Game" (הודעת וידאו)
שנהשםאמנים2014"Sissy That Walk"רופול"Mean Gays"קורטני אקט"Dance Like You Got Good Credit"קאזוול ושרי לילי2015"Hieeee"אלסקה ת'אנדרפאק2018"Girly"ג'ון דאף
+שנהפרסקטגוריהעבודהתוצאהמקור2014NewNowNext Awardsאושיית הטלוויזיה החדשה הכי טובהעצמהניצחה2018Queerty Awardsאדם מצחיקעצמהניצחה2020Queerty Awardsמלכות דראגעצמהמועמדת2022Queerty Awardsמלכות דראגעצמהניצחה
ביאנקה ונסה אנדרסקוּ היא טניסאית קנדית מקצוענית.
בשיאה (28 באוקטובר 2019) דורגה במקום רביעי בעולם לפי דירוג ה-WTA, וכיום (12 באוקטובר) מדורגת במקום שביעי.
הישג השיא שלה הוא זכייה בגראנד סלאם, באליפות ארצות הברית (2019) ובכך הייתה לשחקנית טניס הקנדית הראשונה וילידת שנות האלפיים הראשונה שזכתה בגראנד סלאם ביחידות.
היא הקנדית הראשונה שזכתה באליפות קנדה הפתוחה מאז זכייתה של פיי אורבן בשנת 1969, 50 שנה קודם לכן.
אנדרסקו נולדה במיסיסוגה, אונטריו שבקנדה, למשפחה מרקע נוצרי.
שני הוריה היגרו לשם מרומניה ב-1994, לפני לידתה, לאחר מכן אביה, ניקוּ אנדרסקוּ החל לעבוד כמהנדס, ואמה בהמשך כקצינת ציות בחברת השקעות.
היא החלה לשחק טניס בגיל 7 בפיטשט שברומניה, לאחר שהוריה שבו לארץ מולדתם לתקופה קצרה.
מספר שנים לאחר מכן חזרה המשפחה למיסיסוגה שבקנדה, עיר הולדתה.
בגיל 11 היא עברה להתאמן בטורונטו, במסגרת תוכנית לאומית לטניסאים מקנדה.
אנדרסקו זכתה בתואר WTA הראשון שלה, בטורניר אינדיאן וולס מאסטרס שנערכה בקליפורניה במרץ 2019, לאחר שקיבלה כרטיס חופשי.
בשלב רבע הגמר היא ניצחה את גרביניה מוגורוסה מספרד בשתי מערכות (0-6, 1-6), בשלב חצי הגמר את אלינה סביטולינה מאוקראינה ב-3 מערכות (3-6, 6-2, 4-6) ובמשחק הגמר היא ניצחה את אנג'ליק קרבר מגרמניה ב-3 מערכות (6–4, 3–6, 6–4).
בכך הייתה לטניסאית הצעירה ביותר שזוכה בטורניר זה מאז זכייתה של סרינה ויליאמס מארצות הברית בשנת 1999 והזוכה הראשונה בהיסטוריה של הטורניר בעזרת כניסה חופשית לטורניר.
בטורניר קנדה מאסטרס שנערך בטורונטו באוגוסט אותה שנה השתתפה אנדרסקו כשחקנית לא מדורגת וזכתה בתואר WTA השני שלה לאחר ניצחון במשחק הגמר על סרינה ויליאמס שפרשה בתחילת המשחק במצב של 1-3 לטובת אנדרסקו.
באליפות ארצות הברית שנערכה בספטמבר זכתה אנדרסקו בתואר הגראנד סלאם הראשון שלה לאחר ניצחון במשחק הגמר על חביבת הקהל סרינה ויליאמס (8 בעולם) בשתי מערכות (6–3, 5-7).
בעקבות זכייתה היא עלתה מהמקום ה-15 למקום החמישי בעולם, דירוג השיא שלה.
אנדרסקו החמיצה את החודשים הראשונים של עונת 2020, כולל את אליפות אוסטרליה הפתוחה, בגלל פציעה בברך בטורניר אליפות סבב ה-WTA ולכן, היא לא השתתפה ולא הייתה יכולה להגן על התואר שלה באליפות אינדיאן וולס הפתוחה, אליפות ארצות הברית הפתוחה וביתר הטורנירים בגלל מגפת הקורונה.