tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
אחר-כך לקחה חלק בכיבוש הקסטל, כיבוש קאלוניה, כיבוש סאריס (היום שורש), ניסיונות לכיבוש צובה, כיבוש בית סוריכ, כיבוש בידו, כיבוש בית איכסא, קרב נבי סמואל, כיבוש קטמון בקרב סן סימון, כיבוש המשלטים סביב בית מחסיר וכיבוש בית מחסיר, כיבוש המסרק, כיבוש גבעת הרדאר וכיבוש דיר איוב.
הֶלָה וולף הייתה אחת מ-24 הלוחמים מגדוד הפורצים בפיקודו של דוד אלעזר שפרצו לעיר העתיקה.
הם הגיעו במשוריינים ממעלה החמישה לימין משה, עלו להר ציון וכבשו אותו, פוצצו את שער ציון ופרצו אותו, רצו לעיר העתיקה וב-19 במאי הגיעו לרובע היהודי.
וולף וטן-ברינק היו רובאיות בדרג המסתער בכל הקרבות שבהם השתתפו.
אחר-כך הֶלָה נפצעה ולאחר החלמתה השתתפה בשמירה על קיבוץ קריית ענבים.
היא סיפרה בריאיון לספר "פלמחאיות במלחמת תש"ח" מאת איה סבוראי־גוזס:
"אני, הלה – ניצולת שואה...
אני רוצה להדגיש כאן את האחוז הגבוה של ניצולות שואה בין הלוחמות ולנסות להסביר מדוע.
לדעתי היו שתי סיבות לכך שהבחורות הלכו לקרבות, למוטיבציה שלהן ללכת.
הסיבה האחת, כשבאנו לארץ ידענו ששם נשחטנו כצאן לטבח.
באתי לארץ, נערה בת שש עשרה, וקיבלו את פני בשאלה: למה הלכתם כצאן לטבח.
בין היתר זו הייתה הסיבה שלי להשתתף בקרבות.
והייתה לי הדוגמה של הפרטיזניות, שלחמו ויכלו להילחם בנאצים."
משנודע לה שבן זוגה נתן קליינברגר נפצע קשה נסעה הֶלָה וולף לסעוד אותו בבית החולים.
היא ליוותה אותו למספר שנים של טיפולי שיקום, מתוכן שנתיים בארצות הברית, שם נישאו.
עם שובם לישראל עברו לגור בירושלים עקב לימודי המשפטים של נתן.
אחר-כך התיישבו בחיפה בה מצא עבודה כעורך דין ואחר-כך כשופט.
בשנות החמישים לחייה סיימה תואר ראשון בהצטיינות בספרות והיסטוריה באוניברסיטה הפתוחה, למדה ספרנות ועבדה כספרנית בבית רוטנברג בחיפה עד יציאתה לגמלאות.
הֶלָה קליינברגר הייתה נשואה לנתן קליינברגר עד למותו בשנת 2014. בשנותיה האחרונות התגוררה בתל אביב.
נפטרה באפריל 2023. הותירה אחריה שני ילדים.
הֶלָה קליינברגר הייתה אחת משלוש נשות פלמ"ח מחטיבת הראל עליהן נכתב בספרה של צביה כצנלסון בן-צבי "זה חוזר אלי" שראה אור בהוצאת הקיבוץ המאוחד בשנת 1989, והייתה הלוחמת היחידה ביניהן.
עדותה היא אחת משש יחידות לימוד בספר "תעודה וזהות: השואה בראי הספרות 1946-1938" בהוצאת המרכז לטכנולוגיה חינוכית במסגרת תוכנית הלימודים בספרות לחטיבת הביניים.
ועל בסיסו הוצגה הצגה כחלק מתוכנית הלימודים לבתי הספר.
אורי בן ארי אמר עליה:
"אני מנסה להיות אובייקטיבי עד כמה שאני יכול, ואני כמובן יכול לדבר על דברים כאלה רק מתוך שמיעה.
אני לא חושב שאיפשהו בכוחות ההגנה או הפלמח, באותם הימים, היו שתי לוחמות, כמו הלה (ו)יהודית אני לא חושב.
שמעתי המון, כל מיני סיפורים אחרי המלחמה, שהכל שובש, וספרו סיפורים.
אבל עד כמה שבדקתי, לא היו לוחמות כמו יהודית והלה.
היו כל מיני, במשוריינים ישבו וקשריות היו, כל מיני.
אבל ללכת 80 לילות, לילה-לילה, עם הפלוגה קילומטרים – לעלות, לרדת וכו וכו', אחר-כך לבצע משימה, לחזור בחזרה, לסחוב כמו שאת אומרת רובים, בטח סחבו פצועים פעם וכו' וכו', זה הֶלָה ויהודית.
אני לא מכיר עוד מקרים כאלה".
הסופר אהרן מגד כתב על הספר:
"קראתי אותו בנשימה אחת, כמו שאומרים, מבלי יכולת להניחו.
את סיפורה של הֶלָה צריך לכתוב באותיות של אֵשׁ שיאירו את כל תולדות ישראל.
סיפור של אימה והוד, שגבורה יהודית שאין דומה לה בוקע ממנו.
לא ייאמן, ואף על פי כן מסופר בצניעות הראויה להערצה."
"מברגן בלזן – לפלמח הראל", בתוך: צביה כצנלסון בן-צבי, זה חוזר אלי - לוחמות פלמ"ח מספרות: זיוה גולן, שושנה בקר, הלה קליינברגר: לוחמות פלמ"ח מספרות, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1989, עמ' 89-51; וכן אחרית דבר, עמ' 91–94.
לאה שניר, "זיוה, שוש והֶלָה", על המשמר (מוסף ספרות לחג העצמאות, עורך: עמוס לויתן, עורך משנה: אילן שיינפלד), תש"ן (1990), עמ' 36–37.
אורי בן ארי בספרו אחרי!, ספרית מעריב 1994, מגולל בין היתר את פרשת גיוסן ולחימתן של הלה ויהודית מנקודת מבטו – עמ' 67–70; 85; 129.
איה סבוראי־גוזס, האשה בפלמ"ח: סיפור החוויה התרבותית, עין חרוד מאוחד, פברואר 1996, עמ' 132.
חיים ניראל (עורך), דפים שנותרו על השולחן־־: קובץ לזכרו: פרקי זיכרון ומחקר, ירושלים: העמותה להנצחת זכרו ופועלו של עוזי נרקיס, 2000, עמ' 278.
שאול דגן ואליהו יקיר, ספר לוחמי גדוד "הפורצים", פלמ"ח הראל הגדוד הרביעי, הוצאת צ' בן-צבי הפקות, 2004, עמ' 112.
משה ארנוולד, מצור בתוך מצור: רובע היהודי בירושלים העתיקה במלחמת העצמאות, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 2004, עמ' 335.
בלה גוטרמן, חנה יבלונקה ואבנר שלו (עורכים).
אנחנו פה: ניצולי השואה במדינת ישראל, ירושלים: הוצאת יד ושם, 2008.
לתיאור הפריצה להר ציון ולאזכור שמה של הֶלָה ראו גם – צביקה דרור, הראל הקרב על ירושלים, הוצאת הקיבוץ המאוחד, עמ' 188–189.
כתבת מגזין, הערוץ הראשון, העשור לשחרור ירושלים, 1977, צילום: אסי רוסק.
קסטות 15, 16 – סיפורן של לוחמות פלוגה ח' (הֶלָה =, שולה ויהודית), גדוד הפורצים – 18 בינואר 1986, מראיינת צביה כצנלסון בן-צבי, 39 עמודים.
ראיון עם הֶלָה – מראיינת צביה כצנלסון בן-צבי.
נערך בביתה של הלה על הר הכרמל בחיפה.
הֶלָה מתוך פגישה של החיפאיות, 2 עמודים.
עזרא מפַּלְמָ"ח צוֹבָה מראיין את הֶלָה ויהודית, הוקלט לבית יגאל אלון בגנוסר, קסטה 1, 22 עמודים.
אורי בן-ארי – משוחח עם צביה כצנלסון בנושא הֶלָה קליינברגר – 12 במרץ 1987, התיק של הלה קליינברגר, מדור "החברה בפלמ"ח", ארכיון המרכז לחקר כוח המגן שביד טבנקין, תק"ם, 20 עמודים.
יגאל נאור והֶלָה קליינברגר משוחחים עם צביה כצנלסון, יד טבנקין, 19 ביולי 1987, סליל 18, 2 קלטות, 36 עמודים.
חטיבת פלמ"ח – הראל / תש"ח.
קרבות קטמון והר ציון / הֶלָה קליינברגר.
טופס פרטים אישיים/קורות חיים של חברי וחברות הפלמ"ח, 4 עמודים.
הלדר פיליפה אוליביירה לופש (בפורטוגזית: Hélder Filipe Oliveira Lopes; נולד ב-4 בינואר 1989) הוא כדורגלן פורטוגלי המשחק בעמדת המגן השמאלי בהפועל באר שבע שמשחקת בליגת העל הישראלית.
לופש נולד בווילה נובה דה גאיה שבמחוז פורטו, פורטוגל, ושיחק בקבוצות נוער מקומיות.
אחיו התאום הוא הכדורגלן טיאגו לופש.
בקיץ 2008 עבר לפארמה והתאמן עם הקבוצה הבוגרת, אך לא שיחק במדיה.
בינואר 2009 חזר לפורטוגל, ושיחק במירנדלה, אוליביירה דה דורו ואספיניו מהליגות הנמוכות.
בקיץ 2011 חתם בטונדלה, ובתום העונה העפיל איתה לליגה הפורטוגלית השנייה.
ב-5 ביולי 2012 חתם לשנתיים בביירה-מאר מליגת העל הפורטוגלית.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה ב-30 בספטמבר 2012, בתיקו 1–1 עם ויטוריה סטובל.
ב-28 ביוני 2013 עבר לפאסוש די פריירה, גם היא מליגת העל.
ב-3 בינואר 2015 הבקיע את שער הבכורה שלו בליגה, בהפסד 1–2 לריו אבה.
ב-31 במאי 2016 חתם על חוזה לשנתיים בלאס פאלמאס מהלה ליגה.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה ב-1 באוקטובר 2016, כשפתח בהרכב בתיקו 2–2 עם אוססונה.
ב-27 ביולי 2017 עבר בהעברה חופשית לא.א.ק.
באותה עונה שותף לופש ב-31 משחקים בכל המסגרות, וזכה עם הקבוצה באליפותה הראשונה מאז 1994.
ב-29 בספטמבר 2018, במשחק נגד OFI כרתים, קרע לופש את הרצועה הצולבת הקדמית, ונעדר עד לתום העונה.
ב-27 באוגוסט 2021 חתם לשנתיים בהפועל באר שבע מליגת העל.
הלדר ז'וזה קסטרו פריירה (בפורטוגזית: Hélder José Castro Ferreira; נולד ב-5 באפריל 1997 בפאפה שבפורטוגל) הוא כדורגלן פורטוגזי המשחק בעמדת הקשר הכנף בקבוצת נואה מליגת העל הארמנית.
פריירה גדל במחלקות הנוער של פאפה, ויטוריה דה גימארייש, בנפיקה ליסבון וסנדיננסש.
בשנת 2015 החל לשחק בוויטוריה דה גימארייש ב', קבוצת המילואים של ויטוריה דה גימארייש, במסגרת הליגה הפורטוגלית השנייה.
ב-5 באוגוסט 2017 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, בהפסד 3-1 לבנפיקה ליסבון במסגרת הסופר קאפ הפורטוגלי.
ב-10 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל הפורטוגלית, בניצחון 3-2 על צ'אווס במסגרת המחזור הראשון לעונת .
ב-11 בדצמבר הבקיע את שערו היחיד במדי הקבוצה, בניצחון 1-0 על פיירנסה במסגרת המחזור ה-14 בליגה.
בסך הכל ערך פריירה 14 הופעות ליגה במדי המועדון.
ב-27 ביוני 2019 חתם פריירה על חוזה לשלוש עונות בפאסוש די פריירה מליגת העל הפורטוגלית.
ב-18 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 1-0 לסנטה קלרה במסגרת המחזור השני לעונת .
ב-8 בדצמבר הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בהפסד 3-2 לוויטוריה סטובל במסגרת המחזור ה-13 בליגה.
בסך הכל ערך פריירה 97 הופעות ליגה במדי המועדון בשלוש העונות הראשונות שלו, והבקיע בהן תשעה שערים.
ב-21 ביולי 2022 חתם באנורתוסיס פמגוסטה הקפריסאית.
ביוני 2024 חתם בנואה הארמנית.
הלהאונד הוא כלב אגדתי ממיתולוגיות אירופיות, לרבות המיתולוגיה הגרמאנית והמיתולוגיה הקלטית.
תפקידו של הלהאונד הוא לייצג את הגיהנום או את השטן.
הוא גם נחשב לשומר הכניסה לעולם הבא, ולפיכך הוא מקביל בתפקידו לקרברוס מהמיתולוגיה היוונית, לגראמר מהמיתולוגיה הנורדית ולשרווארה מהמיתולוגיה ההינדואית.
"הלהיטים הגדולים של אילנית ואילן ואילנית" הוא אלבום האוסף הראשון של הזמרת הישראלית אילנית.
את האלבום הוציאה בינואר 1973 חברת התקליטים הד ארצי, והוא כלל שתים עשרה רצועות שונות – שש של הצמד אילן ואילנית ושש של אילנית לבדה.
בעטיפת האלבום מותגה אילנית כ"זמרת השנה" – תואר שקיבלה בשנת 1972 בפעם השנייה ברציפות.
הלוגן הוא כל יסוד השייך למשפחת ההלוגנים: קבוצת יסודות אל מתכתיים (מלבד האסטטין (At) שהוא מתכת למחצה), המאכלסים את העמודה ה-7 (17/VIIB) בטבלה המחזורית.
היסודות ההלוגנים הם רעילים, צבעוניים במצב צבירה גזי.
מצב הצבירה שלהם בטמפרטורת החדר משתנה, הם מתמוססים במים ובעלי ריח חריף.
מקור השם "הלוגן" הוא שילוב המילים ביוונית 'הלוס' ו'גנו' שפירושן "יוצר מלחים".
היסודות ההלוגנים הם פלואור (F), כלור (Cl), ברום (Br), יוד (I), אסטטין (At) וטנסין (Ts).
צורת היסוד של הלוגנים טהורים היא מולקולה דו-אטומית.
בטבע מופיעים ההלוגנים בתרכובות רבות, ולא ניתן למצוא אותם בצורתם הטהורה בשל פעילותם הכימית הגבוהה.
כאשר הלוגן בא במגע עם מתכת, נוצר מלח.
להלוגנים יש שבעה אלקטרונים ברמת האנרגיה החיצונית (7 אלקטרוני ערכיות); דבר זה גורם להלוגנים להיות פעילים במיוחד, ולהגיב בעוצמה עם חומרים רבים.
פלואור, בנוסף, הוא היסוד האלקטרושלילי ביותר בכל הטבלה המחזורית; גם עובדה זו אחראית לכך שזהו אחד היסודות הפעילים ביותר.
בשפות רבות קיימת תבנית מסוימת לשמות ההלוגנים, דבר המעיד על הקשר ההדוק ביניהם.
באנגלית, למשל, מסתיימים כל שמות ההלוגנים ב-ine: כלור נכתב Chlorine, פלואור – Fluorine וכן הלאה.
תרכובות אורגניות סינתטיות רבות, כמו פלסטיק, המכילות הלוגנים, ידועים בשם תרכובות הלוגניות.
כלור הוא ההלוגן היחיד שהאדם זקוק לו בכמויות יחסית גדולות בצורתו היונית.
הוא הכרחי, לדוגמה, ליצירת חומצות קיבה (או חומצת מימן כלורי, HCl).
יוד נצרך בכמויות קורט והוא משמש ליצירת הורמוני התירואיד (תירוקסין).
בנוסף לכך מחסור ביוד יכול לגרום לפיגור שכלי.
הלוואה היא עסקה בה אדם או גוף משפטי נותן סכום כסף לאדם או גוף אחר, לתקופה מוגבלת בזמן, לפי תנאים שנקבעים מראש.
הגוף הנותן את הכסף נקרא "מלווה", והגוף שמקבל את הכסף נקרא "לווה".
סכום הכסף עצמו שניתן בהלוואה נקרא "קרן", ומקובל שהלווה מחזיר אותה עם תשלום נוסף המכונה "ריבית".
ניתן למצוא מקרים של הלוואות פשוטות, בהן הלווה צריך להחזיר למלווה את הקרן בלבד.
כך למשל הלוואות הניתנות על ידי גופי גמילות חסדים הפועלים ללא מטרת רווח.
ברוב מוחלט של המקרים, צריך הלווה לשלם בעד הזכות להחזיק בכסף, תשלום נוסף מעבר ל'קרן'.
תשלום זה נקרא ריבית והוא נגזר בדרך כלל, מהסכום של הקרן באמצעות חישובים מתמטיים שונים ומגוונים.
בין הגורמים הקובעים את הריבית ניתן למנות פרמטרים כלכליים כלליים, כגון גובה הריבית במשק, ובנוסף להם, פרמטרים כלכליים של הלווה עצמו, כגון רמת הסיכון המיוחסת לו וההיסטוריה הכלכלית שלו.
רוב ההלוואות הניתנות בעולם, מסופקות על ידי בנקים שזה אחד מהעיסוקים העיקריים שלהם.
אך בנוסף לאלו, קיימים גם גופים רבים אחרים העוסקים במתן הלוואות, כמו חברות ביטוח, חברות אשראי חוץ-בנקאי, מוסדות פנסיה ועד לאנשים פרטיים.
לעיתים, נדרש הלווה לשעבד בטוחות למלווה, כדי להבטיח עמידה בתשלומים על פי הסכם ההלוואה.
הבטוחות ניתנות למימוש אם וכאשר הלווה מפר את התחייבויותיו.
כאשר ההלוואה משמשת לרכישת נכס, משועבד לעיתים הנכס הנרכש עצמו כבטוחה.
בהלוואת "נון ריקורס" הנכס המשועבד הוא הבטוחה היחידה, והלווה רשאי להפסיק לפרוע את חובו ולאבד את הנכס.
קיימים סוגים רבים של הלוואות, הנבדלים זה מזה בשיטות בהן מתקבל ומוחזר הכסף.
כך למשל יש הלוואות בתשלום אחד, הלוואות עם החזר בתשלומים, הלוואות עם מתן הקרן לשיעורין, קווי אשראי ועוד.
מטרת ההלוואה היא לאפשר ללווה, לבצע פעילות כלכלית כאשר הוא נמצא במצב של חוסר בנזילות כספית או במצב של חוסר במשאבים כלכליים.
ללא קבלת הלוואה, על הגוף המבקש לבצע את הפעילות הכלכלית הנדרשת, לאסוף מספיק כסף מראש.
דוגמה לכך יכולה להיות עסקה של רכישת רכב.
אדם שמבקש לרכוש רכב יכול לחסוך ולאסוף כסף על מנת לרכוש את הרכב.
כשיש בידו הסכום המספיק לרכישה, הרכישה יכולה להתבצע.
לחלופין יכול האדם לקחת הלוואה, ולהקדים את הרכישה באופן ניכר.
אמנם התשלום עבור הרכב יהיה גבוה יותר, שכן למחיר יצטרפו תשלומי הריבית, אך בתמורה יקבל הרוכש, אפשרות להקדים את הנאתו מהרכישה, וגם לזה יש ערך כלכלי.
במקרה של רכישת רכב, יכול הרוכש להכניס לחישוב הכלכלי גם גורמים נוספים, כגון חיסכון בתשלומים עבור אמצעי תחבורה אלטרנטיבי, הגנה מפני עליית מחירים ועוד.
יכולה הלוואה להינתן במטבעות שונים.
בניגוד להשאלה החזר ההלוואה אינו חייב להיעשות באותם ערכים פיזיים בהם ניתנה (אותם שטרות פיזיים או מטבעות) אלא גם בשטרות או מטבעות אחרים של אותו מטבע בו ניתנה ההלוואה (או אף במטבע אחר על פי שער המרה, כפי שנקבע בהסכם ההלוואה).
בכל הלוואה, מקבל הלווה בתחילה סכום של כסף מהמלווה (בתשלום אחד או במספר תשלומים), אותו הוא מחזיר, בדרך כלל תוך חלוקה לתשלומים, למלווה.
שירות זה כרוך לעיתים בעלות, הנקראת ריבית, המהווה מחיר השימוש בכסף.
טבלה המפרטת את תנאי ההחזר של הלוואה (המועדים והסכומים להחזר קרן ההלוואה ותשלומי הריבית) קרויה לוח סילוקין.
סכום ההלוואה שטרם נפרע למועד מסוים (לרבות הריבית שטרם נפרעה בגין התקופה שחלפה ממועד מתן ההלוואה ועד לאותו מועד) קרויה חוב.
מתן הלוואות הוא אחד מעיסוקיהם העיקריים של מוסדות פיננסיים.
הלוואות הניתנות על ידי בנקים ממומנות בדרך כלל על ידי פיקדונות שהבנקים מקבלים מן הציבור.
כמו כן, זוהי צורת מימון טיפוסית עבור מוסדות אחרים המנפיקים חוזי חוב, כגון איגרות חוב.
סוגים אחרים של הלוואות הם הלוואות כנגד משכנתה, חיובי כרטיס אשראי, איגרות חוב וחיובים שונים אחרים.
הלוואה כנגד משכנתה היא סוג נפוץ במיוחד של אשראי, המשמש אנשים רבים על מנת לקנות מקרקעין.
בהסדר זה, משתמשים בכסף במיוחד לצורך קניית המקרקעין.
הלווה משעבד את הנכס לבנק עד אשר ההלוואה משולמת במלואה.
אם הלווה אינו מחזיר את ההלוואה על פי החוזה, הבנק יכול לקחת את הנכס ולמכור אותו על מנת לקבל את כספו חזרה.
הלוואות עמית לעמית (נקראות גם הלוואות חברתיות או הלוואות המונים) מאפשרות לאנשים ולעסקים קטנים לקבל הלוואות, לא מובטחות (הלווה אינו מעמיד בטוחה למלווה כחלק מתנאי ההלוואה כהגנה מפני חדלות פרעון), הממומנות על ידי אנשים וחברות אחרות, בדרך כלל, צדדים שלישיים לא קשורים.
כל זאת, מבלי לעבור דרך גורמי התיווך המסורתיים כגון בנקים, חברות כרטיסי אשראי או גופי מימון חוץ בנקאיים אחרים.
מרכיב בסיסי בתחום ההלוואות עמית לעמית הוא השימוש באינטרנט כזירה למפגש בין לווים למשקיעים.
העובדה שמדובר על פלטפורמה אינטרנטית מביא לירידה חדה בהוצאות התפעול ועל כן תוצאה יעילה יותר כלכלית הן למבקשי ההלוואה והן למשקיעים.
ההחזר החודשי בגין הלוואה הניתנת במועד כלשהו, כאשר הפרעון נעשה בתשלום חודשי קבוע, החל בתום חודש ממועד מתן ההלוואה, מחושב על פי הנוסחה הבאה:
P - גובה ההחזר החודשי הצפוי
N - מספר חודשי ההלוואה
C - שיעור הריבית החודשית
ניתן להבחין בסוגים שונים של הלוואות, המיועדות לקהלים שונים ולמטרות שונות.
נתאר מספר סוגים נפוצים של הלוואות:
מסגרת אשראי היא התחייבות של ספק ההלוואה, בדרך כלל בנק, לתת ללקוח הלוואה שוטפת לפי הצורך ולפי דרישה.
כך למשל, אם לגוף כלשהו יש מסגרת אשראי של 50,000 שקל, הרי שבכל רגע נתון, הוא יכול להיות במצב שבוא הוא חייב כסף לבנק, עד למסגרת המאושרת שלו.
הריבית שהלקוח משלם, היא על פי צריכת האשראי בפועל.
כך שאם מתוך המסגרת נוצלו למשל רק 10,000 שקל, הרי שהריבית תשולם רק על 10,000 אלו ולא על כל המסגרת.
תשלום הריבית מתבצע אחת לתקופה מוסכמת מראש.
מקובל שתקופה זו היא חודשית, אך אין זה בהכרח כך.
כמו כן, על הלקוח לשלם לבנק עמלה כלשהי, הנגזרת מגודל מסגרת האשראי, עבור עצם הזכות לקבל מסגרת אשראי.
עמלה זו מהווה פיצוי לבנק, על כך שהבנק מתחייב לספק את הכסף הדרוש, ללא כל התראה מראש.
למסגרת האשראי שימושים מסחריים רבים, המאפשרים לעסקים לפעול, כאשר ההכנסות של העסק, מגיעות במועדים שאינם מתאמים למועדים בהם יש לעסק הוצאות.
באופן דומה, גם למשקי הבית יכולה להיות מסגרת אשראי, המאפשרת למשק הבית להתגבר על הוצאות שאינן מתואמות עם מועדי ההכנסות.
טעות נפוצה, הן של עסקים והן של משקי בית, היא להתייחס למסגרת האשראי כאל אפשרות להשתמש בכסף זמין, ולהיות, כפי שמקובל לומר בשפת העם, ב"מינוס תמידי".
מצב זה אמנם מאפשר שימוש בכסף של מסגרת האשראי פעם אחת, אך התשלום על כך הוא בריבית קבועה המשולמת כל חודש, ללא סוף, ומהווה עול קבוע.
בדרך כלל, נדרש הלקוח המבקש את מסגרת האשראי, לספק בטוחות כלשהן כנגד מסגרת האשראי הניתנת לו.
בטוחות אלו יכולות להיות רכוש, או יכולות להיות בטוחות כספיות.
נשאלת השאלה אם כן, מה הטעם בבטוחות כספיות על מנת לקבל מסגרת אשראי שהיא בעצמה אפשרות לקבל כסף.
ובכן, היתרון בכך הוא שנשארת ההפרדה בין הבטוחות הכספיות, לבין העסק.
כך למשל יכול סכום כסף להיות בחיסכון לטווח ארוך, ולהישאר באותו חיסכון, ולשמש במקביל כבטוחה למסגרת אשראי, מבלי שהחיסכון עצמו צריך להיפסק.
עד שנת 2006, הבנקים איפשרו למשקי הבית, להיות בחריגה ממסגרת האשראי שניתנה להם.
הדבר היה רווחי מאוד עבור הבנקים, שכן עבור חריגות אלו, נגבתה ריבית חריגה גבוהה במיוחד.
בשנת 2006 פרסם בנק ישראל הוראות חדשות, שנועדו להפסיק את הנוהל הזה.
על פי הוראות אלו, אסור על הבנקים לתת ללקוחות אשראי כלשהו שאינו מוסדר מראש במסגרת אשראי, אלא במקרים קיצוניים.
כמו כן, הקשיח הבנק את היכולת לגבות ריבית חריגה.
כרטיס אשראי מהווה אף הוא מסגרת אשראי קבועה.
ביצוע קניות בכרטיס אשראי, מאפשר תשלום בכל אחד מימי החודש, כאשר התשלום עצמו מתבצע כל חודש, בתאריך קבוע מראש.
ברישומי בנק ישראל נקרא כרטיס זה כרטיסי חיוב נדחה (deferred debit card).
רוב כרטיסי האשראי בישראל הם מהסוג הזה.
כרטיס זה נוח מאוד למקבלי משכורת שכן את התשלום לחברת כרטיסי האשראי אפשר להגדיר כך, שיהיה לאחר תשלום המשכורת.
אך גם כאן, אליה וקוץ בה.
שכן שימוש לא נכון בכרטיס אשראי גורם לכך שההוצאות הן על חשבון המשכורת העתידית ולא על חשבון המשכורת שכבר התקבלה.
אמנם, מסגרת האשראי הזו ניתנת בדרך כלל ללא תשלום, ולכן מבחינה מתמטית השימוש בה נכון, אך מהצד שאינו כלכלי נטו, הדבר גורם למשתמש להיות כל הזמן בחוב כלפי חברת כרטיסי האשראי, ובכך להיות תלוי בה.
שכן ביום בו יפסק השימוש בכרטיס האשראי, עלול בעל הכרטיס למצוא עצמו ללא כסף וללא אמצעי תשלום.
אפשרות נוספת לשימוש בכרטיס אשראי כמקור להלוואה, הוא לקבוע תשלום חודשי קבוע המשולם לחברת כרטיס האשראי.
שאר החיובים נשארים במסגרת האשראי המסופקת על ידי חברת כרטיסי האשראי.
ברישומי בנק ישראל נקרא כרטיס זה כרטיסי אשראי מתגלגל (revolving credit card).
עסקת תשלומים אינה נראית כהלוואה, אך למעשה היא מהווה הלוואה לכל דבר ועניין.
בעסקת תשלומים, הלקוח מקבל מוצר, ומשלם עבורו לשיעורין.
באופן כזה, קניה בסכום גדול הופכת להיות עסקה קלה יותר, שכן הסכום היוצא בכל חודש הוא קטן יחסית לסכום העסקה הכולל.
מבחינה מתמטית, עסקת תשלומים בריבית אפס, ובהתעלם מעמלות, היא תמיד עסקה כדאית (בהשוואה לאותה עסקה ללא תשלומים), שכן מדובר באשראי חינם.
אך באופן מעשי, העובדה ש"לא מרגישים" את התשלומים, גורמת לצריכה מוגברת, ואוסף של הרבה תשלומים מהרבה רכישות שונות, יכול להיות בסופו של דבר גורם מעיק על כלכלת המשפחה.
קל וחומר כאשר מדובר בעסקת תשלומים בריבית.
הלוואה קצרת מועד (Payday Loan)
הלוואה קצרת מועד היא הלוואה לטווח קצר מאוד, שיכול להמדד מימים ספורים ועד לחודשים בודדים.
הלוואה זו ניתנת בדרך כלל על ידי גופים חוץ בנקאים, המתמחים בהלוואות מסוג זה.
המאפיין העיקרי של הלוואה זו היא שהריבית גבוהה באופן חריג מריבית בנקאית רגילה.
ערך הריבית יכול להמדד במספר עשיריות האחוז ליום, דבר השקול לריבית שנתית של אלפי אחוזים.
ישנן מדינות בהן הלוואה זו חוקית לחלוטין.
כך למשל בריטניה, ארצות הברית, אוסטרליה ומדינות נוספות באירופה.
בישראל הלוואה מסוג זה אינה חוקית, והפעילות במסגרת זו מתבצעת באמצעות השוק האפור ובאמצעות השוק השחור.
הלוואה לטווח בינוני היא הלוואה הנלקחת לתקופה מוגבלת, הנמדדת בדרך כלל בחודשים ועד לשנים בודדות.
הלווה מסוג זה תהיה הלוואה בריבית קבועה, וללא הצמדה.
סכום ההלוואה הניתן, הריבית והדרישה לביטחונות תלויה במידה רבה במוניטין שיש ללקוח, ובהיסטוריה הפיננסית שלו.
הלוואה מסוג זה יכולה להיות לכל מטרה, החל ממימון של טיול ועד למימון רכב.
אחד השימושים היעילים שיש בהלוואות מסוג זה, הוא על מנת להיפטר משימוש כרוני במסגרת אשראי.
באופן כזה, הלקוח מלווה את הסכום שהוא זקוק לו על מנת "לסגור את המינוס", ויכול להתחיל דף חדש מבחינה פיננסית.
שימוש לא נכון, והיעדר בקרה עצמית עלול לגרום יותר נזק מתועלת.
שכן אם הלקוח ישתמש בהלוואה על מנת לסגור את מסגרת האשראי שלו, אך עם הזמן יחל להשתמש בה מחדש, הרי שימצא עצמו בחוב כפול, ובמצב פיננסי קשה משהיה מלכתחילה.
משכנתה היא הלוואה הנלקחת בדרך כלל לטווח ארוך (30 שנה ואף יותר), שמטרתו לאפשר ללווה לרכוש מקרקעין.
המקרקעין עצמו משמש כבטוחה עיקרית, אך לעיתים נדרשות ערבויות נוספות, כגון ערבים האחראים לתשלום במקרה שבעל החוב העיקרי אינו ממלא את התחייבויותיו.
משכנתה ניתנת בדרך כלל על ידי גופים המתמחים בכך.
בגלל אורכה, וכיוון שבדרך כלל סכום ההלוואה גדול, המשכנתה היא מוצר מורכב, ונדרשת תשומת לב ניכרת ואף מומחיות, על מנת לבחור במשכנתה הנכונה.
טעות בבחירת המשכנתה הנכונה עלולה לגרום ללווה נזקים ניכרים, שיכולים להגיע לסכומים ניכרים.
כאשר לווה נקלע לקשיים ואינו משלם את תשלומי המשכנתה, יש בידי המלווה, לתפוס חזקה על הנכס, ולמכור אותו על מנת להקטין את החוב או לסגור את כולו.
המוטיבציה של המלווה, היא למכור את הנכס במחיר, שיכסה את החוב, ולא יותר מכך.
זאת משום שממילא אין לו זכות לקבל סכום גבוה מסכום החוב.
אם שוויו של הנכס גדול מסכום החוב, ייתכן כי המלווה ימכור אותו במחיר נמוך, ובכך יאיץ את המכירה.
כל זאת תוך גרימת נזק נוסף ללווה, שעלול למצוא עצמו בהפסד של הנכס והן של כספים רבים ששילם עד כה.
החוק בישראל מגן על הלווה, ודורש שהמכירה תתבצע בתום לב.
עם זאת, משקיעים רבים מחפשים נכסים שמגיעים לכינוס נכסים ורוכשים אותם במחירים נמוכים.
ניתן לראות אפוא, ששימוש במשכנתה יכול להועיל מאוד במקרה שהמשכנתה נלקחת באופן אחראי ונבון, אך גם להביא לחורבן כלכלי במקרה ההפוך.
הלוואה היא למעשה עסקה הדומה מאוד לעסקת שכירות.
בדיוק כפי שניתן לשכור רכב לזמן קצוב, כך ניתן לשכור כסף לזמן קצוב.
עבור הזכות להחזיק במוצר לתקופה מוגבלת בזמן, משלמים תשלום כלשהו, מוסכם מראש.
אחת הסיבות לקושי להבחין בעובדה שזו עסקת שכירות לכל דבר, היא שהכסף זורם בתחילה בכיוון ההפוך מהמצופה בעסקת שכירות רגילה: מהספק אל הלקוח.
אך אם נעשה תרגיל מחשבתי, שבו נכניס את סכום הכסף שמלווים לקופסה סגורה, נראה שאנו שוכרים את הקופסה עם הכסף לזמן מוגבל, ומשלמים עבור הזכות להחזיק בה.
בתום תקופת השכירות, מחזירים את הקופסה כשהייתה.
ההשוואה הנ"ל מתאימה להלוואה פשוטה מאוד.
במציאות, הלוואה היא עסקה יותר מורכבת.
שכן את הסכום שמלווים, הנקרא גם "קרן", ניתן להחזיר בשיעורין.
וכן התשלום שניתן תמורת הזכות להחזיק בקרן, הנקרא ריבית, תלוי אף הוא בגורמים שונים.
יוצא מכך, שביצוע השוואה צרכנית בין הצעות הלוואות שונות, כפי שמתבצע באופן רגיל על ידי צרכנים על כל מוצר אחר, דורש מומחיות שאינה זמינה לכל אדם.
אחת השיטות המקובלות לאפשר השוואה בין הלוואות, לכל אדם שאינו כלכלן או מתמטיקאי, הוא לשים את הצעות ההלוואה השונות, על סרגל מדידה אחד.
בארצות רבות, בעיקר בארצות הברית ובבריטניה, מקובל מושג הנקרא APR שהוא למעשה ריבית אפקטיבית שנתית.
הרעיון הוא לתת לצרכנים מספר, המכיל בתוכו את הריבית, העמלות, הוצאות פתיחת תיק או כל דבר אחר.
באופן זה, הצרכנים יכולים להשוות את ה APR של הצעות הלוואה שונות, ולדעת מה זול יותר.
ה־APR המייצג של חברה הלוואות מסוימת אינו מספר מוחלט אלא מספר המציג את הריבית השנתית האפקטבית שתנתן ל 51% מהלקוחות או יותר.
משמעות המספר באופן מעשי הוא:
סך העלות של ההלוואה באחוזים, אם ההלוואה הייתה נלקחת לתקופה של שנה בדיוק.
אם ההלוואה ארוכה יותר, קצרה יותר, משולמת בתשלומים או כל דבר אחר, מתבצעת התאמה מתמטית.
במדינות רבות, חובה לציין בכל פרסום הנוגע להצעת הלוואה, את ערך ה-APR, של ההלוואה.
בישראל, אין חובה כזו, דבר המקשה על הלקוחות לבצע השוואה צרכנית.
APR אינו מספר פלא הפותר כל בעיה.
כאשר מדובר בהלוואות הניתנות במטבע חוץ, או השוואת הלוואות צמודות עם הלוואות שאינן צמודות, וכמו כן, השוואה של הלוואות בריבית פשוטה לבית הלוואות בריבית דריבית, הרי שמספר זה חסר ערך לחלוטין.
לפי כך, כאשר מדובר בהלוואות לטווח ארוך כגון משכנתאות, הרי שאין פתרון קל להשוואה בין ההצעות השונות.
אך כאשר מדובר בהלוואות לטווח קצר או בינוני, הניתנות ממילא בדרך כלל במטבע מקומי וללא הצמדה, הרי שה APR הוא כלי השוואה מצוין.
מבחינה משפטית נושא הלוואות הוסדר בחוק חובת אזהרה בפרסום ושיווק של הלוואה.
בישראל מושג ה-APR אינו מקובל ופרסומו אינו קבוע בחוק.
ההלכה הרווחת בישראל הוא פרסום של ריבית חודשית נומינלית.
בדרך כלל על בסיס ריבית הפריים שמפורסמת על ידי בנק ישראל.
פרסום זה אינו כולל עמלות שונות, וקשה לבצע השוואה מלאה.
כך למשל, מקובל שהלוואות לרכב ניתנות בריבית משתנה המתבססת על אחוז מסוים מעל (או מתחת) לריבית הפריים.
בסביבה של ריבית נמוכה מאוד, כפי שקרה בישראל בסביבות שנות 2015, יוצא שעמלת פתיחת תיק הלוואה, מהווה אחוז ניכר מאוד מהתשלום עבור ההלוואה.
על מנת להדגים זאת, נתבונן במספרים טיפוסיים המתאימים לשנת 2015. עלות פתיחת תיק היא כ-1,500 שקל.
ניתן לראות אם כן, עלות פתיחת התיק, כמעט ומכפילה את עלות ההלוואה.
מיחזור הלוואה הוא החזרת הלוואה באמצעות לקיחת הלוואה אחרת.
מבחינת הלווה, פעולת המיחזור מתבטאת בשינוי תנאי ההלוואה.
בין הסיבות הנפוצות למיחזור הלוואות:
קושי לעמוד בתנאי תשלום של הלוואה.
במקרה זה ניתן לקחת הלוואה המאפשרת פריסה לתשלומים קטנים יותר על פני פרק זמן ארוך יותר.
שיפור במצב הכלכלי של הלווה מאפשר החזרים גדולים יותר בריבית נמוכה יותר.
הזדמנות עסקית יוצאת דופן - למשל זכאות לסיוע ממשלתי לעסק באמצעות הלוואה בריבית נמוכה במיוחד מאפשר למחזר הלוואות קיימות.
ירידה בשיעורי הריבית הנהוגה במשק במהלך תקופת ההלוואה.
מיחזור הלוואות מקובל הן עבור משקי בית, בהם רוב ההלוואות הממחוזרות הן משכנתאות, הן בעסקים והן במגזר הממשלתי.
לפי ההלכה היהודית ישנה מצווה לתת הלוואות לנצרך ולנזקק לכך.
אולם, אסור לקחת או לתת ריבית בעד ההלוואה - כל עוד הלווה הוא יהודי.
איסור זה כולל כל סוג של טובת הנאה עבור החזקת ממון השייך לשני, כגון הנחה על תשלום מראש, או ריבית על תשלום בתשלומים.
בעקבות איסור הלכתי זה נהוגות ברוב הבנקים בישראל הלוואות באמצעות היתר עסקה, המאפשרת תשלום ריבית עבור ההלוואה.
חל איסור מוחלט על כל מוסלמי להלוות למוסלמי אחר בריבית.
הלואלקאנים (באנגלית ביחיד: Haloalkane) הם קבוצה של תרכובות אורגניות.
ההלואלקאנים קרויים גם, בעיקר בספרות המיושנת, אלקיל-הלידים (Alkylhalides).
הלואלקאנים הם אלקאנים (פחמימנים רווים בעלי קשרים קוולנטיים יחידים בלבד) בעלי אטום הלוגן (כלור, ברום, פלואור או יוד) אחד או יותר.
השם הלואלקאן מהווה שילוב של "הלוגן" ו"אלקאן".
השם אלקיל-הליד מציג דרך נוספת להסתכלות על הלואלקאנים, שהרי הם מורכבים מקבוצת אלקיל (אלקאן נטול אטום מימן אחד) ומהליד (יון של אטום הלוגן).
שמותיהם של ההלואלקאנים זהים לאלו של האלקאנים המקבילים, בתוספת תחילית המציינת את ההלוגן ואת מיקומו בשרשרת הפחמנית.
אטום הלוגן כלשהו מסומן לעיתים קרובות באות X; הנוסחה הכללית RX מציין כל הלואלקאן שהוא.
הלואלקאן עשוי להכיל יותר מאטום הלוגן אחד.
כלורופורם, למשל, מקביל למתאן אך מכיל שלושה אטומי כלור.
קבוצת החומרים הידועה כ-CFC, כלורופלואורופחמנים, כוללת הלואלקאנים בעלי אטומי כלור ופלואור יחדיו.
קיימים אלפים רבים של האלואלקאנים, מהם תרכובות בעלות חשיבות רבה בכימיה ובתעשייה.
הלואלקאנים משמשים במקררים, במטפים לכיבוי אש, בתעשיית המוליכים למחצה וכממסים אורגניים.
הלואלקאנים מעורבים במספר תגובות כימיות בסיסיות בכימיה האורגנית.
ניתן לסנתז הלואלקאנים באמצעות תגובת התמרה רדיקלית בין אלקאן ובין תרכובת הלוגנית דו-אטומית.
תגובה רדיקלית היא המנגנון היחידי האפשרי במקרה זה, כיוון שאלקאנים אינם מסוגלים להשתתף בתגובות קוטביות (הם אינם מכילים אטומים אלקטרושליליים או קשרים קוולנטיים כפולים או משולשים).
כך, למשל, בתגובה פשוטה בין מתאן ובין גז כלור מתקבל כלורומתאן (CH3Cl).
המשך התגובה מביא להתמרת שאר אטומי המימן, בזה אחר זה, עד לקבלת התרכובת האי-אורגנית פחמן ארבע-כלורי (CCl4).
אפשרות נוספת לסינתזת הלואלקאנים היא הלוגנציה של אלקנים.
זוהי תגובת סיפוח אלקטרופילית: מולקולת ההלוגן משמשת כאלקטרופיל והקשר הכפול של האלקן משמש כנוקלאופיל.
היות שמולקולת ההלוגן מורכבת משני אטומים זהים, הרי שהיא אינה קוטבית ואינה יכולה לשמש בפני עצמה כאלקטרופיל.
כדי להתניע את התגובה יש לקטב את ההלוגן, זאת באמצעות קישורו למולקולה אחרת, בדרך כלל ברזל תלת-ברומי (FeBr3).
בנוסף ניתן לסנתז הלואלקאנים באחת הדרכים הבאות:
תגובת סיפוח אלקטרופילית בין תרכובת מימן-הלוגן (מימן כלורי, למשל) ובין אלקן.
תגובה זו זהה להלוגנציה שהוזכרה לעיל, אך במקרה זה אין צורך לקטב את ההלוגן, שכן מימן-הלוגן מהווה תרכובת קוטבית.
בסיפוח מימן-הלוגן לאלקן מתקיים כלל מרקובניקוב, הקובע לאיזה צד של הקשר הכפול יסתפח אטום המימן ולאיזה צד יסתפח ההלוגן.
לכלל מרקובניקוב קיימים מספר יוצאים מן הכלל.
תגובת התמרה נוקלאופילית בין מימן-הלוגן ובין כוהל.
קבוצת ההידרוקסיל (OH) של הכוהל עוזבת את המולקולה וההלוגן נקשר במקומה.
הלואלקאנים מהווים דוגמה קלאסית לאחת התגובות החשובות בכימיה האורגנית: התמרה נוקלאופילית.
היות שלהלוגנים אלקטרושליליות גבוהה בהרבה משל פחמן, הקשר C-X קוטבי מאוד: אטום ההלוגן מושך את אלקטרוני הקשר אליו; סביב אטום ההלוגן נוצר מטען חשמלי חלקי שלילי, וסביב אטום הפחמן—מטען חיובי.
ההלוגן מהווה, אם כן, נוקלאופיל, והפחמן—אלקטרופיל.
הלואלקאנים מהווים יעד לתקיפה על ידי נוקלאופילים חיצוניים.
הנוקלאופיל תוקף את אטום הפחמן האלקטרופילי וגורם לעזיבת ההלוגן:
לעיתים עוזב ביחד עם ההלוגן אטום מימן.
מקרה זה מהווה תגובת אלימינציה ומביא לקבלת אלקן; האלקטרונים ששימשו לקשירת ההלוגן והמימן מתאחדים ליצירת קשר קוולנטי כפול:
בדומה לתגובת ההתמרה הרדיקלית, המביאה ליצירת הלואלקאן מאלקאן ומגז הלוגני, תיתכן התגובה ההפוכה, בה הלואלקאן מתפצל לרדיקל אלקיל ולרדיקל הלוגני.
תגובה זו היא הגורם העיקרי להידלדלות שכבת האוזון.
תרכובות CFC (כלורופלואורופחמנים) שמקורן בתעשייה ובתרסיסים (דאודורנטים, למשל) מרחפות בצורה גזית באטמוספירה.
קרינת UV מהשמש גורמת לתגובת פיצול רדיקלית; הרדיקלים ההלוגניים שנוצרים תוקפים את האוזון ומביאים לפירוקו למולקולת חמצן דו-אטומית ולאטום חמצן חופשי.
בסיום התגובה הרדיקלית נוצר רדיקל ההלוגן מחדש, כך שהוא אינו מתכלה במשך זמן רב (עד שהוא נפגש במקרה עם רדיקל הלוגני אחר ויוצר מולקולה דו-אטומית); מולקולת CFC בודדה מסוגלת, אם כן, לפרק אלפי מולקולות של אוזון.
השימוש בתרכובות CFC הוגבל בשנים האחרונות בצורה ניכרת, וכיום קיימים להם תחליפים רבים.
"הלו קיטי" (ביפנית: ハローキティ ; באנגלית: Hello Kitty) היא מותג פופולרי אשר הצמיח כמות רבה של מוצרים נלווים ואף מספר סדרות אנימה לילדים (קודומו), אחת מהן - מיצי מימי ועוד - שודרה בישראל בטלוויזיה החינוכית בסוף שנות התשעים.
המותג נוצר על ידי חברה יפנית בשם סאנריו (Sanrio), המתמחה בשיווק מוצרי תרבות פופ, בשנת 1974. המוצרים מתאפיינים בהבלטת הצבע הוורוד ובסגנון הציור של דמויות הסדרה, ברובן חתולים מואנשים.
הדמות הראשית בסדרה – ילדה בשם קיטי – הפכה למותג תרבות מסחרי ופורסמה על גבי מגוון סוגי מוצרים, החל ממוצרים נלווים "מסורתיים" כגון משחקים, בובות, ופסלים; עבור במוצרי אופנה שונים; וכלה במוצרי צריכה שבדרך כלל אינם מקודמים תוך שימוש בדמות אנימה, כגון טלפונים ניידים, כלי נגינה ואף מכונית.
הדמות הראשית בסדרה היא הילדה קיטי (בגרסה העברית: מיצי), אך קיים מגוון רב מאוד של דמויות סביבה, ודמויות חדשות נוצרות תדירות.
בכלל זאת בני משפחה (אביה, אמה ואחותה התאומה) וחברים.
כך, למשל, הוצג ב-1997 "חבר" לקיטי בשם דניאל ("דניאל היקר"); וזה האחרון, כמו גם אביה של קיטי, רכשו לה "חיות מחמד" אשר הפכו בעצמן לדמויות בסדרה החל מ-2004: אוגר וחתלתולה בשם צ'ארמי קיטי.
יוצרי הסדרה הקנו לעיתים לשמות הדמויות והסדרה משמעויות תרבותיות.
שמה של קיטי (קיטי וייט) הוא מחווה לחתולתה של אליס בספרו של לואיס קרול "מבעד למראה ומה אליס מצאה שם"; שמו של חברה של קיטי, "דניאל היקר", הוא שמה של הדמות הראשית בסרט "מלודי", המתאר אהבה ראשונה בין שני ילדים.
שם הסדרה "הלו קיטי" הוא עיוות של תרגום של שמו של המנקי נקו, פסל חתול יפני, אשר יש המאמינים בו כמביא מזל.
קיטי היא ילדה, תלמידת כיתה ג' שמתגוררת מחוץ ללונדון.
היא לבנה וקטנה, בעלת עיטור (סרט או פרח) באוזן השמאלית.
דמותה של קיטי ("מיצי") מעוצבת בדרך כלל ללא פה.
נציג חברת סאנריו הסביר את הדבר בכך ש"קיטי מדברת מהלב".
אחד הפנים החשובים ביותר של השפעת הסדרה "הלו קיטי" בעולם הרחב אינו תרבותי, אלא דווקא מסחרי: דמויות הסדרה (ובראשן הדמות הראשית) הפכו לסמלים אשר משווקים באופן עצמאי מעלילות הסדרה; מתוך הנחה כי יסייעו בשיווק המוצר למעריצי העיצוב.
בכך דומה תופעת "הלו קיטי" להפיכתה של דמות אחרת בתרבות הפופולרית לסמל מסחרי במנותק מעלילותיה, אמילי המוזרה.
אך היקף מכירותיהם של מוצרי "הלו קיטי" עולה על זה של מוצרי "אמילי המוזרה".
דמויות הסדרה, ששווקה במקור כסדרה מצוירת לילדים, הפכו לפופולריות בעיקר בשל אימוצן כסמל אופנה על ידי שורה של "מפורסמים", ביניהם פריס הילטון, ריקי מרטין, קמרון דיאז, מריה קארי, היידי קלום, סטיבן טיילר, כריסטינה אגילרה, כרמן אלקטרה, ומנדי מור.
הזמרת ליסה לוב אף הגדילה עשות ושחררה אלבום שלם המוקדש לקיטי - "האלו ליסה" - ואף קידמה גיטרה המעוצבת עם דמויות הלו קיטי.
המוצר הראשון ששווק עם דמותה של קיטי היה ארנק ויניל קטן למטבעות אשר נמכר במחיר של 240 ין (כ-12 ש"ח).
כיום, כמעט כל מוצר אפשרי שווק גם עם עיצובי "הלו קיטי", כולל שמלות כלה ותחתונים למבוגרים.
מעבר למוצרי אופנה, אשר נפוצים למדי בשיווק מוצרים לקהל חובבי האנימה, עיצובי "הלו קיטי" שווקו גם במוצרים פחות שגרתיים, ביניהם טלפון נייד, מצלמה של פנסוניק, ואף מכונית של חברת מיצובישי.
החל מ-2004 משווק גם כרטיס חיוב של חברת מסטרקארד עם דמותה של קיטי.
קיימות חנויות ייעודיות, המוכרות רק את מוצרי "הלו קיטי" השונים.
בסך הכול קיימים כ-22,000 מוצרי "הלו קיטי" שונים; והמותג מגלגל הכנסות של כמיליארד דולר בשנה.
הכנסות אלו מהוות כמחצית מהכנסות סאנריו בשנה.
מעבר למוצרים אלה, קיימים יצרנים המשווקים באופן בלתי חוקי מוצרי "קיטי", חלקם כביכול אינם תואמים את מדיניות החברה.
עם זאת, סאנריו עצמה שיווקה מוצרים שהטעם מאחוריהם מפוקפק, כמו למשל ויברטור "הלו קיטי".
דמותה של קיטי הומצאה בשנת 1974 והופיעה במסגרות שונות, אך רק החל מ-1987 הופיעה סדרת האנימציה "הלו קיטי" ביפן וכמעט מיד לאחר מכן בארצות הברית ובשווקים אחרים.
בנוסף לאנימציית אנימה, ב-2006 הוכרז כי תופק גם סדרה בסגנון אנימציית דמויות חימר.
בישראל שודרה הסדרה תחת השם "הלו קיטי" כסדרת אנימציה בטלוויזיה החינוכית.
המדבבת של הדמות הראשית, שנקראה בעברית קיטי אינה ידועה.
שמות אחרים תורגמו גם כן, שם המשפחה "וייט" תורגם ל"לבן".
ניתן למצוא את הגרסה לפעוטות בערוץ הופ!.
בשנת 2023 דובבה עוד סדרה בכיכובה ששודרה באותו ערוץ בשם "הלו קיטי סופר סטייל".
הוא לא אוהב את זה כלל.
ותמיד חשבתי 'לא, אל תעשה את זה'.
תנסה לעשות משהו שחשבת עליו בעצמך" דהיינו רעיון מקורי.
הלוגנציה (בעברית: הִלְגּוּן) היא תגובה כימית שבה אטום אחד של מימן בפחמימן מוחלף באטום הלוגן (פלואור, כלור, ברום או יוד) לדוגמה ברומינציה היא סוג של הלוגנציה.
בכימיה אורגנית הלוגנציה אפשרית כתוגבת התמרה וכתגובת סיפוח.
בתגובת התמרה אטום ההלוגן מחליף (מתמיר) את אחד המימנים במולקולת הפחמימן ויוצר הלואלקן, תוך יצירת קשר מימן-הלוגן:
כאשר: R הוא הקבוצה הפונקציונלית ו-X מסמל את ההלוגן.
חץ התגובה מתרחש תחת הארה באור על-סגול (UV) או בחימום.
למשל הלוגנציה של מתאן (CH4) עם כלור (Cl2) תיתן (CH3Cl) ומימן כלורי (HCl):
בתגובת סיפוח אטומי ההלוגן שוברים את קשר ה-pi, ומצטרפים לאטומי הפחמן שמשני צידי שנפתח:
כאשר: R1 ו-R2 הן שתי הקבוצות הפונקציונליות שביניהן הקשר הכפול.
גם התרכובות של הלוגנים עם מימן יכולות לגרום להלוגנציה בתגובת סיפוח:
על פי כלל מרקובניקוב, אטום המימן יסתפח לאטום הפחמן שאליו קשור המספר הגדול יותר של אטומי מימן; ואילו אטום ההלוגן יסתפח לאטום הפחמן השני.
הלוֹגוּס היה פאב-מועדון בתל אביב אשר שימש להופעות רוק.
הלוגוס הוקם על ידי רונן זיו ומיקי גפן, חברי ילדות ממושב בני ציון.
המקום, ששכן במדרחוב נחלת בנימין, פעל משנות ה-80 ועד סגירתו ב-2001.
המועדון היווה אבן דרך בתרבות הרוק הישראלי של שנות ה-90, והופיעו בו מיטב אמני הרוק של אותה התקופה, ביניהם: ערן צור, המכשפות, דן תורן, דני רובס, יוסי אלפנט, זקני צפת, יצחק קלפטר, שמוליק קראוס, פורטיסחרוף, איפה הילד, רוקפור, ברי סחרוף ואחרים.
המועדון אופיין בצפיפות רבה, ולעיתים אף במחנק אשר נבע מעשן סיגריות סמיך, אך רבים טענו כי עובדה זו תרמה רבות להרגשת האינטימיות בהופעות.
היה זה המועדון הראשון בישראל אשר שימש כפאב ובמקביל הופיעו בו אמנים שונים.
בעקבות הצלחתו הגדולה של המועדון נפתחו מועדונים נוספים בסגנון זה, כדוגמת מועדון הבארבי.
בתחילת שנות ה-90 צולמו בלוגוס תוכניות הטלוויזיה "קול הפופ" ו"קול הרוק", בהנחיית יואב קוטנר, אשר כללו הופעות נבחרות מהמקום.
אחת ההופעות המפורסמות בתולדות המועדון הייתה הופעתם של יוסי אלפנט יחד עם להקת "וויילד קרוז" ב-6 בספטמבר 1991, ובמהלך הופעה זו באחת ההפסקות, נפטר אלפנט מדום לב.
הופעה מפורסמת נוספת במועדון, שלא התקיימה בסופו של דבר, הייתה ההופעה של להקת המכשפות שתוכננה ל-2 באוקטובר 1997. הופעה זו תוכננה להיות הופעת הקאמבק של הלהקה לאחר כשנה ללא פעילות, אך היא לא התקיימה בסופו של דבר בשל מות סולנית הלהקה ענבל פרלמוטר בלילה שלפני ההופעה בתאונת דרכים.
ב-30 באוקטובר 1997 התקיימה במועדון הופעה לזכרה של פרלמוטר.
המילה הָלו היא במקורה מילת ברכת שלום באנגלית.
במאה ה-19, עם המצאת הטלפון, הפכה המילה למילת ברכה בינלאומית, בעיקר בשימוש כפותחת שיחות טלפון.
המילה "הלו" (שנכתבה באיותים שונים: Hello, hullo, hallo, hollo וכן Holla) הגיעה לאנגלית מצרפתית עתיקה, שבה שימשה המילה holà (ממילת הקריאה "הו!" והמילה là, כלומר "שָם") כמילת קריאה שמשמעותה "עצור!".
מילים קרובות קיימות גם בשפות לטיניות אחרות.
המילה הצרפתית מופיעה לראשונה בכתובים בסביבות 1350, ובאנגלית הופיעה המילה לראשונה בכתובים ב-1588, במשמעות של פנייה כדי למשוך את תשומת לבו של הנמען.
אטימולוגיה עממית, לפיה המילה היא הלחם של הביטוי Hail thou ("השלום לך"), היא נפוצה, אך חסרת ביסוס בכתובים.
באיות hello הופיעה המילה באנגלית באמצע המאה ה-19, קודם להמצאת הטלפון.
יש המייחסים את השימוש במילה הלו בשיחות טלפון לממציא תומאס אלווה אדיסון.
על פי המסופר, הוא הביע את הפתעתו מהטלפון במילה Hullo.
לעומת זאת, הממציא אלכסנדר גרהאם בל השתמש בתחילה במילה "אהוֹי", ששימשה מלחים באוניות כמילת קריאה.
השימוש במילה "אהוי" בטלפון לא השתרש.
ב-1877 כתב אדיסון מכתב לנשיא חברת הטלגרף של פיטסבורג:
מאוחר יותר נקראו מרכזניות במרכזיות בכינוי "נערות הלו" משום הקשר בין המילה לבין הטלפון.
אף על פי שהמילה הלו התפשטה וכיום היא בשימוש כלל-עולמי, קיימות מדינות שבהן אין משתמשים במילה זו בשיחות טלפון.
ביפן: מושי מושי ("אני מדבר, אני מדבר")
בספרד: digame ("אמור לי") או Hola ("שלום")
כמו כן, במדינות רבות - בעיקר בצפון אירופה - הדובר נוהג לפתוח את השיחה באמירת שמו.
שיחת טלפון נמצאת בלבם של פזמונים עבריים אחדים, ולכן המילה "הלו" בולטת בהם.
הפזמון "חוץ מזה הכל בסדר", שאת מילותיו כתב דן אלמגור וביצעו "העופרים" מתחיל במילים:
שני פזמונים שכתב ירון לונדון וביצעה להקת "הגשש החיוור" עוסקים בשיחת טלפון.
הנודע שבהם הוא "שיר הטלפון"
, שהבית הראשון שלו הוא:
קדם לו הפזמון "התנצלות", המתחיל במילים:
בשירו של ג'ורג' בר "הלו הלו" (מילים: דני שושן) חוזרת המילה פעמים רבות, בתוספת ההכרזה:
בשירה של שרון ליפשיץ "הלו" (מילים: דן תורן) חוזרת המילה מספר פעמים וכך הבית הראשון שלו:
הלודרמה מרירית (שם מדעי: Heloderma suspectum) היא מין של לטאה ארסית ממשפחת ההלודרמיים (Helodermatidae), המצויה בדרום ארצות הברית ובצפון מקסיקו.
קרויה באנגלית Gila Monster (מפלצת חילה) על שם נהר חילה (Gila River), הזורם במדינות ניו מקסיקו ואריזונה שבארצות הברית.
לטאה כבדה ואיטית זו עשויה להגיע לאורך של עד 60 ס"מ, היא הלטאה הילידית הארסית היחידה בארצות הברית ואחת מ-2 מינים ידועים בלבד של לטאות ארסיות בצפון אמריקה.
המין השני הוא מין קרוב של לטאה מקסיקנית בשם הלודרמה ארסית.
לטאה זו איטית ביותר ומגושמת, ועל אף ארסיותה אינה נחשבת מסוכנת במיוחד לבני אדם.
עם זאת בעיני רבים היא נחשבת בעל חיים מפחיד ואף מסוכן, ולעיתים ממיתים אותה בשל כך, על אף שהיא מהווה בעל חיים מוגן לפי חוקי אריזונה.
אורכה של ההלודרמה המרירית (כולל הזנב) 26–36 ס"מ ומשקלה 350–700 גרם והיא נחשבת ללטאה הגדולה ביותר בארצות הברית (למעט האיגואנה הירוקה שאיננה מין ילידי).
עם זאת דווח גם על פרטים שהגיעו לאורך של כמעט 60 ס"מ ולמשקל של 2.3 ק"ג.
עורה עשוי מעין חרוזים בצבעי שחור-ורוד-כתום-צהוב, ערוכים בדוגמאות מורכבות.
הסוג הלודרמה התקיים כמעט ללא שינוי מאז תקופת המיוקן ולעיתים נחשב כמאובן חי.
על אף שההלודרמה נחשבת מין מקורב ללטאות הכוח המצויות באפריקה, אסיה ואוסטרליה, ההפרדה הגאוגרפית ותכונותיה הייחודיות מצביעות על כך שמדובר במשפחה נפרדת מבחינה טקסונומית.
ההלודרמה מצויה בדרום מערב ארצות הברית ומקסיקו שטח הכולל את מדינת סונורה (במקסיקו), אריזונה, חלקים מקליפורניה, נבדה, יוטה וניו מקסיקו.
הן מאכלסות שטחי מדבריות ובתה של צמחיית שיחים ועצים נמוכים ונוהגות להסתתר מתחת לסלעים במחילות או בשיחים.
ההלודרמה היא לטאה חובבת מים ונצפתה טובלת בשלוליות מים הנוצרות בעקבות גשמי קיץ עונתיים.
ההלודרמה מבלה כ-90% מזמנה במקומות מסתור תחת סלעים או מחילות, במהלך האביב וראשית הקיץ היא פעילה בשעות הבוקר, כאשר לקראת סוף הקיץ היא פעילה לעיתים בשעות הערב החמימות או אחרי סופת רעמים.
ההלודרמה שומרת על טמפ' גוף יציבה של כ-30 מעלות.
הלטאה איטית ביותר בתנועתה אך היא בעלת סיבולת גבוהה ויכולת צריכת חמצן יעילה ביחס ללטאות אחרות (VO2 max גבוה).
ההלודרמות משמשות טרף לקויוטים ולעופות דורסים שונים.
תזונתה של ההלודרמה מורכבת מבעלי חיים קטנים כגון ציפורים, יונקים, צפרדעים.
לטאות, וחרקים ולעיתים ניזונה אף מפגרים, אך עיקר מזונה מורכב מביצים של ציפורים וזוחלים.
ההלודרמה אוכלת בתדירות נמוכה (5–10 פעמים בשנה) אך כאשר היא אוכלת מזונה מהווה עד כדי שליש ממשקל גופה.
יש לה חוש ריח מפותח בו היא משתמשת לאיתור מזונה, והיא מסוגלת לאתר ולחפור ביצי עופות בעומק של כ-15 ס"מ מתחת לאדמה.
כמו כן היא נצפתה מטפסת על עצים או קקטוסים שבהם מצויות ביצי עופות.
ההלודרמה מייצרת ארס בבלוטות רוק המצויות בשפה התחתונה (בניגוד לנחשים ששיני הארס שלהם מצויות בשפה העליונה).
להלודרמות אין מנגנון הזרקת ארס כמו בנחשים; במקום זאת פעולת הלעיסה מאפשרת זרימה קפילרית של הארס מתוך השיניים התחתונות, ומשם הוא מוחדר לגוף הטרף.
ייתכן שהארס של ההלודרמה נועד במקורו (בתקופה אבולוציונית מוקדמת) למטרות הגנה מפני טורפים ולא לציד, דבר העשוי להסביר את צבעי האזהרה הבולטים על גופה.
מעל ל-12 חלבונים ומרכיבים אחרים בודדו מארס ההלודרמה הכוללים היאלורונידאז (Hyaluronidase), סרוטונין, פוספוליפאז 2A ומספר קליקרנים (Kallikrein) כגון גליקופרוטאינים האחראים לתחושת הכאב והבצקת הנגרמות מנשיכתה.
ארבעה רעלנים בעלי פוטנציאל קטלני (lethal) בודדו מארס הלטאה, הכוללים את ההורידום (Horridum) הגורם לדימום פנימי ולאקסופתלמוס של העיניים (מחלת גרייבס), והלות'רמין (Helothermine) הגורם לשיתוק חלקי של הגפיים והיפותרמיה בחולדות.
חלבונים אלו מסוגלים להיקשר לקולטנים מסוג VIP ברקמות אנושיות שונות.
אחד הקולטנים, הֵלודרמין (Helodermin), הוכח כיעיל בעיכוב גידולים של סרטן הריאה.
ב-2005 ה-FDA אישר לשימוש את האקסנאטיד (Exenatide) לטיפול בסוכרת מסוג 2. מדובר בגרסה סינתטית של החלבון Exendin-4 שבודד מהרוק של ההלודרמה.
במחקר בן 3 שנים שנערך על חולים בסוכרת מסוג 2 נמצא כי בעקבות השימוש באקסנאטיד חלה התייצבות של רמת הגלוקוז וירידה מתונה במשקל.
האפקטיביות של החלבון נובעת משום שהוא זהה ב-50% ל-GLP-1, הורמון המשתחרר ממערכת העיכול המסייע ברגולציה של אינסולין וגלוקגון.
חלבון הלטאה נותר אפקטיבי זמן רב יותר מאשר ההורמון האנושי, ומאפשר לסוכרתיים לשמור על רמה מבוקרת של גלוקוז בדם לאורך זמן.
האקסנאטיד מאט את תהליך ההתרוקנות של מערכת העיכול ובכך מביא לירידה בתיאבון התורמת לירידה במשקל.
במחקרים שנעשו על עכברים נמצא כי הגילטיד (Gilatide), נגזרת של Exendin-4, שיפר בצורה ניכרת את יכולות הזיכרון שלהם ועשוי להוות בסיס למחקר עתידי על מחלת אלצהיימר.
ההלודרמה המרירית מתעוררת מתרדמה בינואר או פברואר, ועונת הזיווגים היא בחודשים מאי–יוני.
הזכר מתחיל את תהליך החיזור כשהוא מרחרח בלשונו על מנת לאתר את מיקומה של הנקבה.
אם הנקבה אינה נענית לחיזוריו היא נושכת אותו ומתרחקת מהמקום.
תהליך ההזדווגות יכול להיות קצר (כ-15 דקות) או ממושך (נצפתה אף הזדווגות שהתארכה למשך שעתיים וחצי).
הנקבה מטילה את ביציה ביולי או אוגוסט וקוברת אותן כ-13 ס"מ מתחת לאדמה.
האינקובציה נמשכת 9 חודשים, כאשר האבקועים מגיחים מתוכן בין החודשים אפריל ועד יוני בשנה העוקבת.
האבקועים שבקעו זה עתה הם באורך של כ-16 ס"מ (כולל הזנב) ומסוגלים לנשוך ולהחדיר ארס לטרפם.
הצעירים מתאפיינים בקשקשים ורודים גדולים יותר מהבוגרים ומגיעים לבגרות מינית בגיל 3–5 שנים.
לאחר שהיא מטילה את ביציה, ההלודרמה מבלה בהדרגה פחות זמן מעל לפני האדמה על מנת להימנע מהחום של חודשי הקיץ המאוחרים, ונכנסת למצב של תרדמה בסביבות נובמבר.
תוחלת חייה של ההלודרמה המרירית עשויה להגיע ל-30 שנה (בשבי) או 20 שנה (בטבע).
פיתוח עירוני והרס סביבת המחיה של ההלודרמות הפחיתו בצורה ניכרת את מספרן בטבע.
ב-1952 הם הפכו לבעל החיים הארסי הראשון שקיבל מעמד של בעל חיים מוגן לפי חוק בארצות הברית.
עם זאת ההלודרמה מוגדרת כבעל חיים במצב קרוב לסיכון (Near Threathened) על ידי ה-IUCN.
ב-1963 הצליחו לראשונה להרבותה בשבי בגן החיות של סן דייגו.
הלואר האטלנטי הוא מחוז במערב צרפת בחבל פיי דה לה לואר, הנקרא על שם הנהר לואר והאוקיינוס האטלנטי.
במקור היה שם המחוז Loire-Inférieure ("הלואר הנמוך"), אך הוא שונה לשם הנוכחי ב-1957.
אזור הלואר האטלנטי נחשב כחלק מאזור ברטאן, ובירתו, נאנט נחשבת לבירת החבל ההיסטורי.
עד 1941 היה המחוז חלק מחבל ברטאן, אך הוא הופרד ממנו בהחלטת ממשלת וישי וכיום משתייך לחבל ארצות הלואר.
הלו (Hello AG) הייתה חברה שווייצרית לטיסות שכר, החברה פעלה משלושת שדות התעופה העיקריים של שווייץ.
החברה נוסדה בשנת 2003, והחלה לפעול באוגוסט 2004. בתחילה הפעילה טיסות סדירות, אך במאי 2005 הפכה לחברת שכר.
ב-21 באוקטובר 2012, פשטה החברה את הרגל.
הלהקה השייקספירית המלכותית או הרויאל שייקספיר קומפני היא קבוצת תיאטרון ידועה הפועלת מסטרטפורד אפון אייבון - עיר הולדתו של ויליאם שייקספיר, בווריקשייר שבאנגליה.
בתיאטרון 700 עובדים, והוא מעלה כ-20 הפקות מדי שנה, בסטרטפורד אפון אייבון, בלונדון ובניוקאסל שעל הנהר טיין.
הלהקה מציגה מחזות של ויליאם שייקספיר ובני תקופתו, לצד מחזות של יוצרים חדשים.
בעיר סטרטפורד שעל הנהר אייבון פעלו להקות שחקנים כבר בימיו של שייקספיר.
התיעוד הראשון של העלאת מחזה של שייקספיר עצמו בעיר הוא משנת 1748, אז מנהל בית הספר המקומי, פארסון ג'וזף גרין, העלה מחזה שהכנסותיו הוקדשו לשיפוץ מצבת קברו של שייקספיר בכנסיית השילוש הקדוש.
לא ידוע איזה מחזה הועלה, אולם המלומד וינדל (B.
Windle) סבר כי מדובר במחזה "אותלו".
מבנה התיאטרון הראשון שהוקם בעיר לצורך העלאת מחזות שייקספיר היה ביתן זמני שבנה דייוויד גריק בשנת 1769. מבנה התיאטרון הקבוע למטרה זו הוקם בעיר בשלהי שנות ה-70 של המאה ה-19, בגני "הארמון החדש".
בשנת 1875 תרם צ'ארלס אדוארד פלואר, יצרן משקאות מקומי, מגרש בצמוד לגדת נהר האייבון, ובשנת 1875 החל לאסוף כספים להקמת מבנה תיאטרון.
התיאטרון, שהכיל 700 מושבים, נפתח ב-23 באפריל 1879 בהופעה של "מהומה רבה על לא דבר".
מבנה התיאטרון, שהיה בנוי סגנון נאו-גותי בלבנים אדומות תוכנן על ידי חברת דוגשאן ואנסוורת' (Dodgshun and Unsworth).
המחזאי ג'ורג' ברנרד שו ביקר את המבנה ואמר כי מדובר במבנה מרשים, אך אינו ראוי לתיאטרון.
הלהקה והמבנה נשאו את השם "התיאטרון לזכר שייקספיר" (Shakespeare Memorial Theatre).
בשנת 1919 מונה ויליאם ברידג'ס-אדמס למנהל התיאטרון, ובמהרה הפך התיאטרון לאחד התיאטראות הטובים בבריטניה.
התיאטרון קיבל הרשאה מלכותית לפעולתו בשנת 1925.
ב-6 במרץ 1926 עלה מבנה התיאטרון באש.
לאחר השריפה עברה הלהקה להופיע בבית קולנוע מקומי, והחל מסע גיוס כספים להקמת מבנה חדש.
בינואר 1928 זכתה האדריכלית אליזבת סקוט בתחרות שנערכה להקמת המבנה החדש.
היה זה המבנה הציבורי החשוב הראשון שנבנה בממלכה המאוחדת על פי תוכניות של אדריכלית.
סקוט תכננה מבנה בסגנון אר דקו, והמבנה נחנך ביום הולדתו של שייקספיר - 23 באפריל 1932. מבנה זה נותר בשימוש עד שנת 2007, עת עבר המבנה שיפוץ נרחב.
ב-20 במרץ 1961 קיבל התיאטרון את ההרשאה לשאת את התואר "מלכותי".
בשנת 1986 נפתח "תיאטרון הברבור", מבנה נוסף עבור הלהקה במיקום בו עמד מבנה התיאטרון משנת 1879.
מנהלי התיאטרון שאפו להקים בסיס בלונדון עבור הלהקה, וזאת על אף התנגדות התיאטרון המלכותי הלאומי (התנגדות שיזמו ויסקונט צ'נדוס ולורנס אוליבייה אשר רצו לשמר את מעמדם כתיאטרון הממשלתי היחיד הפועל בלונדון).
על אף התנגדות זו החלה הלהקה לפעול בתיאטרון אולדוויץ' בלונדון.
בשנת 1982 עברה הלהקה באופן קבוע למרכז ברביקן, בחסות הסיטי של לונדון.
הלהקה פעלה בברביקן עד שנת 2002, משיקולים כלכליים.
כיום אין ללהקה תיאטרון קבוע בלונדון, והיא מופיעה באולמות שונים.
גישתו של אריסטו ללוגיקה הייתה שיטתית יותר מזו של קודמיו, והוא הפך אותה לתורה סדורה המאפשרת להבחין בין טיעונים מבוססים לטיעונים שאינם מבוססים על סמך זיהויה של הצורה הלוגית של הטיעונים.
טיעון הוא תקף כאשר ההנחות מספיקות לשם תמיכה במסקנה, כך שלא ייתכן שההנחות אמיתיות אבל המסקנה שקרית.
מבין הצורות האפשריות של טיעונים בני שתי הנחות ומסקנה אחת, גילה אריסטו את הצורות של הטיעון התקף או המופתי, המוביל תמיד מהנחה אמיתית למסקנה אמיתית.
אריסטו טען שבאמצעות צורות אלו משמשת הלוגיקה ככלי עבור המדע וכאמצעי להתקדמות הידע.
קיים היום ויכוח האם, לפי אריסטו, הלוגיקה היא חלק ממשי מהפילוסופיה (כמו, למשל, האתיקה) או רק כלי עבודה (אורגנון) של הפילוסופים.
מושגי היסוד בלוגיקה האריסטוטלית הם: מונח, טענה, טיעון, נביעה, היסק, וכלל המרה.
כמו כן ניתן להחיל בקלות על הלוגיקה האריסטוטלית את המונחים המודרניים של תקפות נאותות, וכלל היסק.
תפקיד הלוגיקה הוא להבחין בטיעונים בעלי צורות תקפות, כלומר כאלו שבהם מהנחות אמיתיות נובעת מסקנה אמיתית.
טיעונים שאינם עומדים בקריטריונים האלו, אינם טיעונים תקפים.
ישנם כללי המרה המאפשרים להראות כי טענות שונות בצורתן הן למעשה שקולות זו לזו (ר' להלן) וכך להרחיב את מספר צורות הטיעון התקפות.
להלן נבחן תחילה את הרעיון שלטיעון יש צורה לוגית, לאחר מכן נדון בעקרונות היסוד של הלוגיקה אצל אריסטו, ולבסוף נדון במגבלותיה של הלוגיקה האריסטוטלית.
טיעון הוא קבוצה של משפטים (או קבוצה של טענות) שחלקם הנחות ואחד מהם הוא המסקנה, והקבוצה נחשבת טיעון כאשר המעבר בין ההנחות למסקנה הוא תקף, כלומר כאשר המסקנה נובעת בהכרח מן ההנחות.
כאשר ניתן לומר שאין מצב עניינים שבו ההנחות אמיתיות אבל המסקנה שקרית, כלומר כאשר אין דוגמה נגדית.
באמצעות הניתוח של מבנן הבסיסי של טענות, אריסטו זיהה כי לטיעונים בעלי שתי הנחות ומסקנה ישנו מספר סופי של צורות, וחלק מהן הן כאלו שמשמרות את האמת של ההנחות וכך מבססות את אמיתותה של המסקנה.
לטיעונים כאלו קרא אריסטו סילוגיזם.
נוכל להבין את הרעיון של הצורה הלוגית של טיעון תקף אם נחשוב על ההבדל בין תקפות ואמיתות.
כל בני האדם הם בני תמותה.
כל היוונים הם בני אדם.
מסקנה: כל היוונים הם בני תמותה.
התקפות של טיעון זה כמעט ברורה מאליה.
ברור גם שאם שתי ההנחות אמיתיות, גם המסקנה, בהכרח, אמיתית.
אין באפשרותנו להעלות על דעתנו מצב שבו ההנחות אמיתיות והמסקנה אינה אמיתית.
אבל מה אם אחת ההנחות שקרית?
או אז הטיעון עודנו תקף, אף שבמקרה כזה ייתכן שהמסקנה שקרית.
אריסטו סבור כי הטיעון תקף בזכות צורתו, ללא קשר לשאלה האם חלק מהטענות שקריות מבחינת התכן שלהן.
ההבחנה בין טיעון תקף שבו ההנחות אמיתיות לטיעון תקף שבו ההנחות אינן אמיתיות היא ההבחנה בין נאותות (soundness) לאי-נאותות של הטיעון, אבל היא אינה משפיעה על תקפות הטיעון עצמה.
צורתו הכללית של הטיעון הזה היא כזו:
מסקנה: כל א' הוא ג'
יש לשים לב לכמה פרטים חשובים בנוגע לניתוח הצורני של מבנה הטיעון, על פי אריסטו.
ראשית, ישנם בטיעון שלושה מונחים כוללים אשר כל טענה מקשרת בין שניים מהם.
בטיעון תקף ישנו מונח מסוים (ב') אשר מופיע בהנחה הראשונה ומופיע שנית בהנחה השנייה, והוא המתווך בין שני המונחים (א' ו-ג'), אשר מופיעים כל אחד בהנחה אחת בלבד.
במסקנה, המונח המתווך (ב') אינו מופיע כלל, ומה שהמסקנה מלמדת אותנו זה על הקשר שבין השניים האחרים (א' וג').
אריסטו הוא שהמציא את מתודת ההפשטה המאפשרת להציג מונחים באמצעות אותיות, וזהו צעד חשוב בדרך להמצאתו של המשתנה.
כמו כן, יש לשים לב לכך שמלבד המונחים, המיוצגים באמצעות אותיות, מופיעים בגרסה הצורנית של הסילוגיזם קבועים לוגים, דהיינו מילים כגון "כל", "הוא" (האוגד), וכן מילים נוספות שעוד לא פגשנו בטיעון שלעיל, כגון "חלק מ" והשלילה באמצעות "אינו".
כאשר אנו מצרינים את הטיעון אנו נפטרים אך ורק מן השמות של המונחים, ואילו הצורה הלוגית של הטיעון, המיוצגת באמצעות הקבועים הלוגים, נשארת חשופה לעינינו.
מתפיסה זו של הצורה התקפה של הטיעון יוצא שאם בטיעון מסוים ההנחות אמיתיות והמסקנה שקרית אזי הטיעון אינו תקף.
כל היוונים הם בני תמותה.
מסקנה-לכאורה: כל היוונים הם בני אדם.
עדיין ייתכן שהמסקנה אינה נכונה, למשל אם אנו מוכנים להחשיב את סוסיהם של היוונים כיוונים.
מכאן שבטיעון-לכאורה שבחנו ישנה בעיה - אין יחס של נביעה בין ההנחות והמסקנה.
צורת הטיעון בה אנו מתבוננים איננה תקפה, וכל טיעון בעל אותה צורה יהיה טיעון בלתי תקף:
מסקנה-לכאורה: כל ג' הוא א'
כל טיעון בעל צורה כזו אינו תקף, והוא יכונה כשל לוגי.
עד עכשיו בחנו טיעונים שבהם כל הטענות הן טענות כלליות.
אולם ישנם גם טיעונים תקפים המקשרים טענות פרטניות, כלומר כאלו שבחלק מהטענות המקושרות בהם הקבוע הלוגי אינו "כל" אלא "חלק מ".
כל הפירות צומחים על עצים
מסקנה: חלק מהצומחים על העצים הם הדרים
מסקנה: חלק מ-ב' הם ג'
ֿאריסטו הבחין גם בשלילה כאחד מן הקבועים הלוגים, וכך הבחין בין צורתן של טענות חיוביות ושל טענות שוללות.
באמצעות כך הוא זיהה צורות נוספות של טיעונים תקפים, למשל:
מסקנה: אף דג אינו נמר
מסקנה: אף ג' אינו א'
אלו הם שלושת כללי ההמרה:
הערה נוספת: הניתוח של אריסטו מאפשר התייחסות לטענות שבהן מקושרים שני מונחים כוללים, שמות של קבוצות.
למעשה, הלוגיקה האריסטוטלית מועילה במיוחד לדון ביחסים בין מינים וסוגים (אריסטו החשיב את המחקר הטקסונומי בביולוגיה כצורה המופתית של המדע, ואת הסילוגיזם ככלי העבודה העיקרי של המדען).
אולם הניתוח האריסטוטלי מאפשר להתייחס גם לשמות פרטיים כלו היו מונחים כוללים, וכך להציג את הטיעון התקף הבא:
מסקנה: סוקרטס הוא בן תמותה
עקרונות היסוד הלוגיים אצל אריסטו
ניתן לזהות שני עקרונות לוגיים יסודיים המדריכים את אריסטו:
חוק האי-סתירה - לחוק זה היבט אונטולוגי, היבט לוגי, והיבט פסיכולוגי.