tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
ארוך כיהן כסמנכ"ל לענייני שיווק ומכירות, בינואר 2008 מונה למנכ"ל החברה וכיהן בתפקיד עד סוף 2014.
אָבִי בּוּרְגֶר הוא אלוף-משנה במילואים בצה"ל, שירת כמפקד גדוד 931 (שחם) וכמפקד חטיבת הבקעה.
עם גיוסו לצה"ל התנדב לצנחנים.
בצנחנים עבר בורגר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר.
בסיום קורס הקצינים מונה למפקד מחלקה בחטיבה.
בהמשך מונה למפקד פלוגה בגדוד 890, ולחם בראשה במלחמת לבנון הראשונה מהנחיתה בשפך נהר אל-אוואלי ועד ביירות.
בשנים 1989–1991 שימש מפקד גדוד 931 (שחם), והוביל אותו בלחימה בדרום לבנון.
לאחר שמחבלים הרגו מן המארב שלושה חיילים, החליט הרמטכ"ל, אמנון ליפקין-שחק, להדיחו מתפקידו.
לאחר מכן פיקד על מחוז צפון בפיקוד העורף ובשנים 2002–2004 פיקד על בה"ד 16. לאחר מכן פרש מצה"ל.
אָבִי אַרְזוֹנִי הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת תת-אלוף, שירת בתפקידי פיקוד בחיל הים, בהם מפקד שייטת ספינות הטילים, ראש מספן המודיעין ומפקד בסיס חיפה.
ארזוני בוגר קורס חובלים, שירת כמפקד ספינת טילים אח"י גאולה (דצמבר 1990 עד יולי 1992), מפקד ספינת טילים אח"י חנית ומפקד שייטת ספינות הטילים בשנים 2003 עד 2005. תחת פיקודו זכתה השייטת בפרס הרמטכ"ל ליחידות מצטיינות.
ב-2007 מונה לראש מספן המודיעין במטה חיל הים וב-2009 מונה למפקד בסיס חיפה וכיהן בתפקיד עד נובמבר 2011.
לאחר שחרורו עוסק בייעוץ ביטחוני ופיתוח עסקי.
הוא בעל תואר ראשון בניהול מאוניברסיטת חיפה (1994), בוגר המכללה למלחמה של הצי האמריקני (2001), בוגר המכללה לביטחון לאומי ובעל תואר שני במדעי המדינה ולימודי ביטחון מאוניברסיטת חיפה (2006).
אברהם (אָבִי) בֵּסֶר (1967, דימונה) הוא פרופסור מן המניין וראש החוג להפרעות בתקשורת במכללה אקדמית הדסה ירושלים, המכשיר קלינאיות תקשורת.
משנת 2013 ועד 2019 כהן כמשנה לנשיא המכללה האקדמית ספיר.
הוא חוקר בתחום הפסיכולוגיה ופסיכולוג חינוכי מומחה.
מייסד ויו"ר "הקתדרה לחקר האישיות, מעברי חיים ואירועי לחץ" במכללת ספיר.
אבי בסר נולד, גדל והתחנך בדימונה.
בוגר בית הספר התיכון ליהמן בעיר.
את שירותו הצבאי עשה בחיל האוויר, במערך ההגנה האווירית.
במאה ה-21 הוא משמש קב"ן בשירות מילואים.
הוא בוגר תואר ראשון במדעי ההתנהגות, תואר שני בפסיכולוגיה ובעל תואר דוקטור מאוניברסיטת בן-גוריון בנגב.
נושא המחקר בעבודת התיזה שלו בפסיכולוגיה קוגניטיבית היה "פיצוי בתפיסה מראייה תלת־ממדית המוצגת מזוויות צפייה שונות".
עבודת הדוקטורט, אותה השלים בשנת 2000, עסקה בתלותיות וביקורתיות עצמית ודיכאון: מודל של שינוי במצב הרוח במעבר לאימהות.
בשנת 2002 עסק בפוסט-דוקטורט במעבדה של פרופסור גורדון פלאט מהמחלקה לפסיכולוגיה באוניברסיטת יורק שבטורונטו.
מחקריו של פרופ' בסר עוסקים בחקר האישיות והפסיכולוגיה החברתית, בדגש על גורמי פגיעות וחוסן לדיכאון במהלך החיים ותפקוד בין אישי.
נושאים נוספים אותם חקר היו גורמי פגיעות, אישיותית לדיכאון שלאחר לידה, התקשרות והסתגלות פסיכולוגית בקרב ילדים, מתבגרים ואימהות, פרפקציוניזם, מצוקה ודיכאון, אובדנות, הערכה עצמית, סגנונות הומור והפרעת דחק פוסט-טראומטית, הטריאדה האפלה (השילוש האפל).
חוקר את השלכות השדר של מאפיינים שונים של האדם את תפיסתם של אחרים את אישיותו ומאפיינים נוספים שלו והפרשנות של הסביבה את האדם על בסיס תפיסה של מאפיינים שונים המשדרים את הסטאטוס שלו.
בין מחקריו השלכות הפרעות שטף כגון הגמגום ושל הפרעות קול כגון פוברפוניה על משיכה רומנטית.
וכן מחקר שבדק את השדר של מראה המלצר/ית על שביעות הרצון מהשירות וגובה התשר (טיפ) שהשאירו הסועדים.
כמו כן בחן את התפקיד של מאפייני אישיות והשלכות מגפת הקורונה בישראל על סטודנטים שנאלצו ללמוד בלמידה מרחוק ועל מרצים שנאלצו ללמד באופן מקוון.
בין השנים 2005–2007 קיבל מענק מחקר מטעם המדען הראשי של משרד החינוך למחקר בנושא מגבלות המיומנות החברותית של ילדים עם הפרעת קשב, ריכוז והיפראקטיביות, והשלכותיהן על תפקוד רגשי.
זכה בפרס מטעם ארגון "הפסיכולוגיה מעבר לגבולות" על מחקרו בנושא: השלכות החשיפה של אירועי טרור על הנפגעים ובני זוגם: גורמי פגיעות וגורמי חוסן.
בשנת 2014 אישר הוועד המנהל של המכללה האקדמית ספיר את מינויו כמשנה לנשיא לעניינים אקדמיים.
הוא החליף את פרופ' אורי רגב.
יזם את פרויקט ההתנדבות "ספיר בעיר" - מיזם שבמסגרתו מרצי המכללה האקדמית ספיר יוצאים להרצאות בתחומים מגוונים ביישובי עוטף עזה.
ההרצאות פתוחות לקהל, כחלק מהפעילות התרבותית והקהילתית של המכללה בסביבה.
בשנת 2015 מונה לעורך כתב העת הבינלאומי BMC Psychology העוסק בחקר האישיות וההבדלים הבין-אישיים בתחום הפסיכולוגיה.
שימש כעורך בכתב העת הבינלאומי Self and Identity.
משמש כחבר מערכת וקורא ביקורתי בכתבי עת רבים בפסיכולוגיה.
בשנת 2019 מונה לראש חוג הפרעות בתקשורת במכללת הדסה.
הוא גם משמש כיו"ר ועדת האתיקה למחקר במכללה (IRB).
פרופ' בסר חבר הסתדרות הפסיכולוגים בישראל, חבר האיגוד הבינלאומי לאישיות ופסיכולוגיה חברתית, חבר האיגוד הבינלאומי לפסיכולוגיה חברתית וקלינית וחבר האיגוד הישראלי לחקר ההומור.
הוא משמש כעורך וחבר מערכת במספר רב של כתבי עת בינלאומיים.
הוא שותף לקבוצות מחקר בעולם ביניהן שותפים חוקרים מקנדה, ארצות הברית, פורטוגל, בלגיה ועוד.
מאמריו פורסמו בכתבי עת מובילים ביותר בתחומם.
בשנת 2022 מונה, כנציג המכללות המתוקצבות, כחבר המועצה להשכלה גבוהה.
בשנת 2024 מונה, לתפקיד יו"ר הוועדה העליונה למינוי פרופסורים במדעי החברה, הניהול והמשפטים במועצה להשכלה גבוהה (מל"ג).
מינוי חשוב שלא זו בלבד שמעיד על מעמדו והמוניטין האקדמי שלו, הוא גם מחזק את מעמד המכללות הציבוריות במועצה להשכלה גבוהה, שכן מדובר בפעם הראשונה שנציג המכללות הציבוריות ממונה לתפקיד זה.
פרופ' בסר נשוי ואב לשניים, ולאחר שנים של מגורים בדימונה העתיק את מגוריו לירושלים.
הספר, בהוצאת NOVA ארצות הברית, מאגד מחקר בינלאומי העוסק בחקר האישיות בהתמקדות על נרקיסיזם והשלכותיו בהיבטים פסיכולוגיים שונים.
פרסם מעל ל-130 מאמרים מדעיים בכתבי עת בינלאומיים בתחום הפסיכולוגיה.
אברהם (אָבִי) בּוּסְקִילָה (נולד ב-23 באוגוסט 1975) הוא פעיל שמאל פוליטי ישראלי, לשעבר מנכ"ל תנועת "שלום עכשיו", וחלק מקהילת הלהט"ב.
בוסקילה בן למשפחה ממוצא מרוקאי, גדל במושב משמר הירדן בבית מסורתי, יחד עם ארבעה אחים ואחות.
אחרי התיכון, הצבא הציע לו להתגייס כספורטאי מצטיין כיוון שהיה בין האצנים הטובים בישראל לגילו.
עם גיוסו לצה"ל שובץ בחטיבת הנח"ל, עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר.
עם סיום הקורס שב לחטיבה כמפקד מחלקה.
ב-1 בינואר 1997, בעת ששימש מ"מ, השתלט בוסקילה על נעם פרידמן, חייל צה"ל שפתח בירי לעבר אזרחים ערבים בחברון ופצע שבעה אנשים.
אותה תקרית הביאה לפרסומו הציבורי ואף לקבלת אות מטעם משרד ראש הממשלה.
בהמשך שימש מפקד פלוגה בחטיבה ובמגוון תפקידי מטה ופיקוד, ולקח חלק בלחימה בדרום לבנון, בלחימה באינתיפאדה השנייה ובמלחמת לבנון השנייה.
אחרי המלחמה ביקש להשתחרר וכך סיים שירות של 12 שנים, והשתחרר בדרגת רב-סרן.
בתפקידו האחרון שימש קצין אג"ם של חטיבת הנח"ל.
במהלך שירותו כקצין בצה"ל, יצא מהארון.
לאחר שחרורו עבד כמעט עשר שנים בתחום הפרסום.
תחילה שימש מנהל לקוחות במשרד הפרסום "לעומק התודעה".
ב-2013 מונה למנהל המגזין לקהילת ההומוסקסואלים בישראל F/O/D ולמנהל משרד הפרסום הנישתי "דוד ויהונתן".
ב-2015 מונה לסמנכ"ל לקוחות במשרד הפרסום "מגזרים".
בוסקילה פעיל בארגון החזית להגנת הציבור.
הוא ממובילי מאבק המילואימניקים העצמאיים שלחמו במבצע צוק איתן.
וממובילי מחאת "מילואימניקים ומילואימניקיות גאים דורשים שוויון".
באפריל 2016 מונה למנכ"ל "שלום עכשיו" והחליף את יריב אופנהיימר.
בינואר 2018, לאחר שמפלגת מרצ הכריזו על פתיחת השורות וקיום פריימריז למתפקדי המפלגה, התפטר מתפקידו לצורך התמודדות על ראשות המפלגה.
הבחירות המקדימות התקיימו במרץ 2018 התמודד בוסקילה מול תמר זנדברג ושני מועמדים נוספים וקיבל 28.48% מהקולות.
בדצמבר 2017 זכה בתואר איש השנה מטעם Time Out תל אביב.
בבחירות המקדימות לרשימת מרצ שנערכו ב-14 בפברואר 2019 לקראת הבחירות לכנסת העשרים ואחת זכה במקום השישי מבין המתמודדים, שהוא המקום השמיני ברשימה אך לא נכנס לכנסת.
לקראת הבחירות לכנסת העשרים ושתיים שנערכו בספטמבר של אותה שנה עזב בוסקילה את מרצ והצטרף למפלגת ישראל דמוקרטית של אהוד ברק, הוצב במקום ה-18 ברשימת המחנה הדמוקרטי אך לא נבחר לכנסת.
בשנת 2020 מונה לתפקיד מנכ"ל בית התוכנה פייפאם.
ב-1998 עבר להתגורר בתל אביב.
מתגורר בשכונת יד אליהו עם בן זוגו שמרי סגל, ולהם בת.
אָבִי אַדְרִיאָן (וִיקְטוֹר) בֵּגָס (נולד ב-9 בדצמבר 1967) הוא איש עסקים ישראלי מבעלי קבוצת יפעת, ויו"ר החברות הציבוריות הישראליות גיידליין גרופ טכנולוגיות מידע ואפסלון.
אבי בגס נולד בבואנוס איירס שבארגנטינה לאם המשתייכת לקהילה האשכנזית ולקרלוס בגס המשתייך לקהילת יהדות ספרד שהיגרה מטורקיה.
בשנת 1968, בהיותו בן 3 חודשים, עלתה משפחתו לישראל, והם התיישבו בקיבוץ לוחמי הגטאות.
לאחר כשנתיים עברו בני המשפחה להתגורר בתל אביב.
בשנת 1980 החל ללמוד בבית הספר התיכון עמל ליידי דייוויס תל אביב במגמת אלקטרוניקה.
בתחילת שנות ה-80 של המאה ה-20 עם התרחבותה של חברת יפעת מידע תקשורתי שבבעלות אביו לכדי קבוצה, החל לעבוד בה בתפקידים שונים כגון: כתיבת תמלולים, גזירת קטעים מתוך עיתונים ושליחת מכתבים בדואר.
בשנת 1986 התגייס לצה"ל והחל לשרת בחיל הקשר, ובשנת 1989 עם סיום שירותו הצבאי למד לתואר ראשון בכלכלה במשך שלוש שנים באוניברסיטת תל אביב.
ב-1996 נישא לגלית אשכנזי ולזוג נולדו שני ילדים.
הזוג נפרד ב-2017, ובמאי 2018, לאחר הליך הגירושין, התפרקה שותפות השניים בחברה הפרטית "ירח עיצובים ושרותי ניהול", ובכך הוא הגיע להחזקה מלאה בחברה בנובמבר 2021 נישא ללילך ינוביץ שלו (מנכ"לית חברת חשבים ה.פ.ס מידע עסקי שבבעלותו, אותה מינה לתפקיד ב-2014), לאחר שניהלו מערכת יחסים במשך מספר שנים.
ב-2018 לאחר כ-50 שנות מגורים בצפון תל אביב, עבר להתגורר בבית זוגתו בהוד השרון.
ב-2022 מזוגיות זו הביאו בן יחיד.
בשנת 1991 ייסד את חברת יפעת הון דיסק שעסקה במכירת תשקיפי חברות ודו"חות בורסאיים שהועתקו על גבי תקליטונים.
בשנת 1996 החליף את אפרים לפיד בתפקידו כאשר מונה על ידי אביו למנכ"ל קבוצת יפעת.
ביוני 1999 הוביל באמצעות קבוצת יפעת את רכישת השליטה בחברת קו מנחה מידי עדי אביר והחל לנהל אותה מאז.
לאחר רכישה זו, אחיו הקטן, גבריאל (גבי) בגס, מונה להחליפו כמנכ"ל קבוצת יפעת.
ביולי 1999 מכר 28.8% ממניות קו מנחה אשר הוחזקו על ידי יפעת לחברת כלל טכנולוגיות מידע שמקונצרן כלל, וזאת נכנסה כשותפה בחברה.
בשנת 2000 ביצע מיתוג מחדש למוצרי קו מנחה שבמהלכו החליף לאתר ביזנס פורטל את השם לביזפורטל וכך גם לתוכנת סופר כוכב לסופר ביזפורטל.
בנובמבר 2000 הוביל את רכישת השליטה בחברת HPS מבני הזוג רונן והילה פורת.
לאחר הרכישה העביר את פעילות אתר האינטרנט netopro לחברת HPS.
ביולי 2006 הוביל את הליך המיזוג של חברת HPS עם חברת חשבים מידע עסקי שמקבוצת חילן.
במרץ 2011 הוביל את רכישת חלקה של חילן בחברה הממוזגת חשבים ה.פ.ס מידע עסקי ובכך קו מנחה הגיע להחזקה מלאה בחברה.
ביולי 2005 הוביל את רכישת השליטה בחברת בדק בית ולאחר כ-3 שנים פירק את השותפות בחברה זו לאחר שהסתכסך עם מייסדה צחי ברדוגו.
בספטמבר 2009 ניסה להוביל הליך מיזוג בין חברת קו מנחה לבין החברה הציבורית אי אונליין שבשליטת משפחת גולן.
ניסיון זה לא צלח עקב התנגדותה של הממונה על ההגבלים העסקיים רונית קן למיזוג זה עקב החשש לפגיעה בתחרות בשוק.
בנובמבר 2009 הוביל באמצעות חברת קו מנחה את רכישת אתר השיווק והפרסום אייס מיובל סיגלר.
בפברואר 2012 שותפו לשעבר של אבי בגס, נפתלי מנדלוביץ', נמצא ללא רוח חיים.
לאחר מותו נכסיו הועברו לפירוק, וחברת קו מנחה הציבורית שבניהולו של אבי בגס, רכשה כ-50% ממניות מכללת מגמות שאותה מנדלוביץ' ייסד.
שכרו השנתי של בגס כמנכ"ל קו מנחה לשנת 2015 הסתכם בכ-1.7 מיליון שקל, ואילו חברת קו מנחה שבניהולו סיימה את אותה השנה עם הפסד נקי של 4 מיליון שקל.
בסוף אותה השנה בגס היה אמור לקבל בונוס בסך 100 אלף שקל, אך ויתר עליו.
בדצמבר 2015 מינה את שי מגל כמנכ"ל החברות הבנות בקבוצת קו מנחה במטרה שינסה להבריא את פעילויות החברה ה"מדממות", ובמסגרת זו נפרדה הקבוצה מכ-20 עובדים.
באוגוסט 2016 מינה את שי מגל כמנכ"ל משותף של הקבוצה.
בינואר 2017 בגס סיים את תפקידו כמנכ"ל משותף בחברה ומונה ליו"ר קו מנחה.
בפברואר 2017 כיו"ר קו מנחה פתח את המסחר בבורסה לניירות ערך בתל אביב, לרגל ציון 25 שנות מסחר של קו מנחה כחברה ציבורית.
במהלך שנת 2010 ניהל מגעים עם חברת תפוז אנשים בנוגע לרכישת פעילות האינטרנט שלה כדי להפוך את קו מנחה לאחת מקבוצות האינטרנט הגדולות בישראל ובהענקת יתרון לחברת האם שלה בתחום ניטור הפורומים והבלוגים.
מגעים אלה לא הבשילו לכדי עסקה.
במאי 2013 חברת סאני אלקטרוניקה שבשליטת איש העסקים אילן בן דב פרסמה כי היא מציעה למכירה את מניות חברת תפוז, ומספר גופי מדיה גדולים התעניינו ברכישת פעילות האינטרנט שלה.
בספטמבר 2013 דיווחה חברת קו מנחה הבורסאית שבשליטת אבי בגס כי היא זו שרכשה את פעילות האינטרנט של תפוז תמורת כ-4.3 מיליון שקל, כולל המשך העסקת המנכ"ל השכיר שלה דן חן.
תחת ניהולו החברה לא הצליחה לעמוד בהחזר השקעתה ובנוסף לכך גם עברה להפסדים כספיים שהגיעו לסך של 5.5 מיליוני שקלים בתוך פחות מ-3 שנים.
בפברואר 2015 פורסמו באתרי החדשות "וואלה ברנז'ה" ו"המזבלה" שבגס הוליך גל פיטורים נרחב ובמסגרתו פוטרו עשרות מעובדי קו מנחה, תפוז, פליקס, דף הבית הראשון, ביזפורטל, ואייס.
עם המפוטרים נמנו מתכנתים, עורכים, עובדים זוטרים ועובדי הנהלה בכירה.
לאחר הפרסומים בעיתונות שלח מכתב התראה לפני נקיטת הליכים משפטיים באמצעות משרד עורכי הדין "ראב"ד, מגריזו, בנקל ושות'" אל הבלוגר דורי בן ישראל מפעיל אתר המזבלה ובו דרישה לפצות את החברה בסך מיליון שקל תוך שלושה ימים והסרת הפרסומים.
במרץ 2017 מכרה קו מנחה את זכויותיה באתרים תפוז וFlix בתמורה לסך כולל של 1500 אלפי ש"ח.
אך נכון ליולי 2020 היא עדיין ממשיכה להפעיל את אתר תפוז אנשים ברמת התשתיות והשרתים בלבד.
ביוני 2021 חזר האתר לבעלות ביזפורטל.
במאי 2023 גיידליין פתחה בהליך תביעה נגד ביזפורטל ואבישי עובדיה על סך 3.4 מיליון שקל לרבות תשלום על סך 84,180 שקל בעבור תחזוקת שרתי אתר תפוז.
כחודש לאחר מכן מחקה את התביעה.
מחזיק במלוא מניות חברת "ירח עיצובים ושרותי ניהול" העוסקת במתן שירותי ייעוץ וניהול תמורת תשלום עבור החברה הציבורית קו מנחה שנשלטת על ידי אותו הבעלים.
בנוסף, נכון ל-2016 החברה מחזיקה כ-5.7% ממניות קו מנחה.
באפריל 2010 רכשה 5.05% ממניות חברת עילדב השקעות לאחר שזו רכשה חודש קודם לכן 25% ממניות קו מנחה.
במהלך שנת 2011 בעלי ירח עיצובים ובעל השליטה בעילדב, רונן שטרנבך, הסתכסכו במישור האישי והעסקי.
במרץ 2017, ירח עיצובים מכרה את מניות עילדב שהוחזקו על ידה וחדלה להיות בעלת עניין בה.
בספטמבר 2005 רכשה 5.83% ממניות חברת טופ רמדור מערכות ומחשבים.
בפברואר 2006 מכרה את מלוא מניותה בחברה זו.
ביוני 2009 החלה להיות בעלת עניין בחברת "ארית תעשיות" העוסקת בייצור תחמושות.
בפברואר 2010 חדלה להיות בעלת עניין בחברה זו.
בנובמבר 2022 החלה להיות בעלת עניין בחברה הציבורית אפסלון.
בהמשך אספה מניות נוספות עד שביוני 2023 היא הגיעה להחזקה של כ-25% ממניות החברה.
מחזיק ב-24% ממניות חברת ישראל און ליין (בי.
אס.) בע"מ - אשר מחזיקה באופן ישיר 7.39% ממניות קו מנחה.
יפעת אחזקות (בי.סי.אם) בע"מ - מוחזקת באופן מלא על ידי ישראל און ליין ומחזיקה במספר חברות הנקראות יחד קבוצת יפעת.
קו מנחה נשלטת על ידי יפעת בקרת פרסום שמקבוצת יפעת, ועוסקת בפיתוח ושיווק תוכנת bizportal ובהחזקת חברת שירותי המידע המקצועי חשבים ה.פ.ס מידע עסקי המפעילה את אתר תקדין.
אברהם (אָבִי) בֵּל הוא פרופסור בפקולטות למשפטים של אוניברסיטת בר-אילן ושל אוניברסיטת סן דייגו, עמית בכיר בפורום קהלת וחבר בוועד המנהל של ארגון NGO Monitor.
בל נולד באוסטרליה וגדל בארצות הברית.
שירת בצה"ל כלוחם בחטיבת הצנחנים בסדיר ובמילואים בחטיבה 551.
בל בעל תואר ראשון ושני בהצטיינות במשפטים מאוניברסיטת שיקגו ותואר שלישי מאוניברסיטת הרווארד.
הוא התמחה בבית המשפט העליון בלשכת השופט מישאל חשין ובמחלקת הבג"צים שבפרקליטות המדינה.
בשנת 2002 הצטרף לסגל הפקולטה למשפטים באוניברסיטת בר-אילן, ובשנים 2006–2009 הועסק במלגת אלון.
תחומי המחקר שלו הם קניין ותאוריות של קניין, מיסוי מקרקעין, קניין רוחני, משפט בינלאומי פומבי, משפט ציבורי, הסכסוך הערבי-ישראלי וניתוח כלכלי של המשפט.
בל חוקר בתחום ניתוח כלכלי של המשפט, וכיהן כנשיא האגודה הישראלית למשפט וכלכלה, וכחבר במקבילתה בארצות הברית, American Law and Economics Association.
בל כיהן כמנהל הפורום המשפטי העולמי במרכז ירושלים לעניינים ציבוריים.
כיהן כפרופסור אורח באוניברסיטת פורדהם ובאוניברסיטת קונטיקט.
במסגרת הבירור בתיק 2000, הופיע בל מטעם נתניהו בשימוע מול היועמ"ש.
בל נשוי ומנהל אורח חיים דתי.
אָבִי בְּלַסְבֶּרְגֶר היה מנכ"ל סוכנות החלל הישראלית בשנים 2016–2021. בעברו כיהן כמנכ"ל אלביט מערכות אבטחה.
בוגר תואר ראשון ושני בהנדסת מכונות באוניברסיטת בן-גוריון ובעל תואר שני במנהל עסקים באוניברסיטת תל אביב.
נכון ל-2016, לומד לתואר שלישי באסטרופיזיקה בטכניון
בלסברגר עבד במשך 30 שנה בחברות אלביט מערכות.
התחיל כמהנדס פיתוח במיזמי מצלמות ללווייני תצפית בחברת אלביט מערכות אלקטרו-אופטיקה (אל-אופ), ועבד במגוון מיזמים, עד שהגיע להיות מנהל חטיבת המודיעין החזותי (בעבר אלביט אלקטרואופטיקה).
לאחר מכן עבר לחברת OIP, חברת בת של אלביט בבלגיה.
בתפקידו האחרון שימש כמנכ"ל אלביט מערכות אבטחה.
כמו כן, היה חבר בוועדה המנחה של סוכנות החלל הישראלית, מרַכז ועדת החלל של המועצה הלאומית למחקר ופיתוח אזרחי (מולמו"פ) וכן יועץ למוסד שמואל נאמן למחקר מדיניות לאומית בתחום התוויית מדיניות החלל.
החל ממאי 2016 ועד יולי 2021 שימש מנהל סוכנות החלל הישראלית, לאחר פרישתו של מנחם קדרון.
בנדי נולד ב-4 באפריל 1980 בישראל.
כשהיה בן ארבע, עברה משפחתו להתגורר בווינה שבאוסטריה.
אביו, אדווארד בבדוסט, הוא טנור מפורסם באוסטריה וסבו הוא היה אמן פולק בטג'יקיסטן.
אחיו, ליאור בבדוסט, הוא במאי צעיר שביים את רוב הקליפים שלו.
בנדי שולט ואף שר במספר שפות: עברית, אנגלית, גרמנית, רוסית, בולגרית, פרסית, בוכרית, סלובקית ורומנית.
בנדי הוא בוגר האקדמיה לאמנות של וינה.
משנת 1999 עד 2008 עבד כמנהל בפועל בערוץ טלוויזיה אוסטרי.
במקביל החל לכתוב מוזיקה משלו ולעבוד עם להקתו, "להקת יהלום".
בין השנים 2003–2006 הופיעה הלהקה בקונצרטים שונים ברחבי העולם.
בישראל בנדי ולהקתו זכו פרסום בזכות שירם "Live Like In A Movie".
בשנת 2006 פתח בקריירת סולו ברוסיה, בה התגורר במשך מספר שנים.
מאז תחילת 2014 עבד בנדי עם חברת ההקלטות הבולגרית פיינר מיוסיק (Payner Music).
כזמר וכמלחין התפרסם בבולגריה בזכות שני שיתופי הפעולה עם הכוכבת המקומית אמיליה: Кой ще му каже (בואי תגלי לי) ובלקניה (Balkania).
לאחר ההצלחה של שני הדואטים הוזמן בנדי להתארח בתוכניות אירוח פופולריות ברחבי בולגריה.
בפברואר 2015 זכה הדואט "Who Will Tell Him" (מי יאמר לו) בתואר הדואט הטוב ביותר של 2014 בחלוקת הפרסים השנתית של הערוץ הבולגרי פלנטה.
ב-29 באוקטובר 2014 הוציא בנדי את פרויקט הסולו הראשון שלו שנכתב כמתנה לבולגריה, Боже, пази (אלוהים ישמור אותם).
הוא הוקדש לטרגדיה האנושית שנבעה משיטפונות בבולגריה ב-2014.
ב-2015 הוא הוציא עוד שני שירי סולו: За теб, Любов (בשבילך, אהבה), שנכתב על ידו ועל ידי המשוררת דוני וסילבה ו-Хубав е Живота (החיים יפים) עם אנליה, שהיא זמרת פופ פולק מפורסמת בבולגריה.
בסוף השנה הוא הודיע על יציאה של שיר חדש Истинска Жена (נשים אמיתיות) יחד עם מריה וגומזטה, שהן גם כן זמרות פופ פולק בולגריות.
אבי כתב את החלק בעברית של השיר, ואילו החלק בבולגרית נכתב על ידי מרייתה אנג'לובה.
הקליפ הרשמי פורסם ב-15 בפברואר 2016.
במאי 2016 הוציא אבי שיר חדש בשם Ekel em Yerevan שממוקד בכוכב הארמני אלכס.
שירתאריך פרסוםבימויВстретились поздно (נפגשנו מאוחר)
עם לאורה סטפנובה29 בפברואר 2012ליאור בבדוסטКой ще му каже, Boi Tgali Li (מי יספר לו, בואי תגלי לי)
עם אמיליה21 בפברואר 2014ליאור בבדוסטБалкания (בלקניה)
עם אמיליה ואמ סי ברייאן20 ביוני 2014ליאור בבדוסטБоже, пази (אלוהים ישמור אתכם)29 בספטמבר 2014ליאור בבדוסטЗа теб, любов (בשבילך, אהבה)8 במאי 2015ליאור בבדוסטХубав е животът (חיים טובים)19 באוגוסט 2015ליאור בבדוסטИстинска жена, Zug Yonim (נשים אמיתיות, זוג יונים)
עם אמיליה וגומזטה15 בפברואר 2016ליאור בבדוסטИдем В Армения, Ekel Em Yerevan (עבור אל ארמניה)
עם אלכס16 במאי 2016זארא נאזריאן
(אבי בנדי ולהקת יהלום) שוחרר ב-2001
לייבל: אבי בנדי הפקות מוזיקליות
פורמטים: קלטת שמע, תקליטור, אריך נגן(Встретились поздно (We Met Late
פורמטים: הורדה דיגיטלית, קלטת שמע, תקליטור, אריך-נגן
חלוקת הפרסים השנתית של ערוץ "פלנטה" 2013- „Кой ще му каже/Boi tegali li"
מליאת 13 שנה לערוץ "פלנטה"- „Боже, пази"
פרסי טלוויזיה של ערוץ "פלנטה" 2014- „Кой ще му каже/Boi tegali li"
פרסי טלוויזיה של ערוץ "פלנטה" 2015- „Истинска жена/Zug yonim"
אָבִי בֵּלֵלִי (נולד ב-27 באוקטובר 1963) הוא זמר, בסיסט, גיטריסט, מלחין פסקולים ומפיק מוזיקלי ישראלי, סולן ובסיסט להקת נקמת הטרקטור מאז הקמתה ב-1988. זוכה טקס פרסי הטלוויזיה בשנת 2021.
אביו, משה בללי, יליד קורפו ובן למשפחת יהודים איטלקים שעברו למצרים, נולד באלכסנדריה, דיבר איטלקית כשפת אם ובישראל עבד כפועל בחברת אמקור.
אמו, לונה אקוניס, נולדה בסלוניקי, דיברה לאדינו כשפת אם ועבדה בישראל בניקיון בתים וטיפול בילדים.
ב-1973 נולדה אחותו, בקי, ויש לו עוד אחות למחצה, ציפי, מנישואיה הראשונים של אמו.
ב-1989, כשעבד עם אוהד נהרין על היצירה קיר, הכיר את מלאני, רקדנית להקת בת שבע.
בללי לא התחתן מחדש, ונכון לספטמבר 2016, חי בזוגיות עם הוויולנית והזמרת גליה חי, איתה הוא גם יצא במופע משותף.
בכיתה ד' למד חצי שנה גיטרה קלאסית באופן פרטי עם המורה אביבה קמרון, וכן למד כחודש בקונסרבטוריון בעיר.
על אף שרק החל ללמוד לנגן, בללי הקים באותה השנה את הלהקה הראשונה שלו, "הנוצצים", עם חבריו לבית הספר מצדה בגבעתיים.
הלהקה קיימה חזרות, על אף שמרבית חבריה לא ידעו לנגן.
בכיתה ז', יחד עם מתופף הלהקה, בללי הקים להקה חדשה בשם "הוריקן".
בללי ניגן בלהקה גיטרה בס, כיוון שבלהקה היה גיטריסט טוב אחר, אבי סמרה.
ב-1978, כשהם בכיתה י', קיבלו חברי הלהקה את העבודה המקצועית הראשונה שלהם כנגני הליווי בלהקת הרגאיי של טוני ריי.
הלהקה הייתה פעילה במהלך התיכון עד סוף י"ב, כשהם מלווים את טוני ריי.
בללי למד עד כיתה י"א בית הספר אורט טכניקום בגבעתיים.
הוא החליט לעזוב אותו ועבר לבית הספר משלב, אך לא החזיק בו מעמד והחליט לעזוב את לימודי התיכון סופית.
בשנת 1980 (בגיל 17), החל לעבוד במחסן טפטפות עם חבר, שהיה המתופף של להקת "הוריקן".
באחד הימים התקשר החבר לאמרגנים שונים ובסופו הגיע ליצחק גיזרי, אשר הציע להם ללוות את צביקה פיק.
תוך כמה ימים הגיע פיק לחדר החזרות של "הוריקן" בגבעתיים, והחליט שהוא מעוניין לעבוד רק עם בללי.
תחילת העבודה של בללי עם פיק סימנה את התפרקותה הרשמית של להקת הוריקן.
בללי ליווה את פיק חמישה חודשים כשבמסגרת ההופעות הם מופיעים גם בעיר הנוער בת"א.
באחת ההופעות הללו פגש בללי את המוזיקאי אריאל זילבר, אשר הציע לו לעבוד איתו, בין היתר על השיר "בחברה להגנת הטבע".
זילבר גילה במהרה שבללי לא יודע לקרוא תווים והחליט לפטר אותו, אך לאחר שבוע הוא חוזר אליו והציע לו להצטרף אליו בכל זאת.
בספטמבר 1981 בללי התחיל ללוות את זילבר למשך כ־4 חודשים, עד גיוסו לצה"ל, כשזילבר בין היתר מלמד אותו לקרוא תווים בעזרת מקלדת.
בללי נבחן ללהקה צבאית, אבל גויס בסופו לתותחנים.
לאחר הורדת פרופיל הוא נפלט מהחייל והגיע לצריפין, שם הוא שימש שקמיסט ואז משק הג"ס.
עם שחרורו, עזב בללי את הארץ ובילה מספר חודשים בלונדון, לאחר מכן בווינה ובסוף, במערב ברלין.
בברלין הוא נפרד מחברה וכותב את השיר "משחק של דמעות", כשהמשבר הרומנטי מחזיר אותו לארץ.
עם שובו ב-1986, הקליט עם חבר נעורים מגבעתיים, אורי דושי, EP ראשון תחת השם: "הכאן" (Akan).
השם הוא משחק מילים על "כאן ועכשיו" בעברית, אך בלעז מתייחס לשחקן הטורקי טאריק אקאן שכיכב בסרט יול (Yol), ממנו הושפעו בללי ודושי.
"הכאן" ממשיכים בהקלטת תקליט חדש אשר כולל טקסטים באנגלית בלבד, אך התקליט נגנז מסיבות כספיות.
ב-1988 נפגש בללי עם חבר ששימש קלידן בלהקת "הוריקן" הצעירה, אילן גרין, ויחד החלו לעבוד על סקיצות לתקליט רוק אלטרנטיבי בעברית.
הצטרף אליהם אופיר לייבוביץ', הגיטריסט איתו עבד בללי במסגרת "מודוס ויונדי", ומאוחר יותר הצטרף גם המתופף דני מקוב.
הלהקה, שלימים נקראה "נקמת הטרקטור", הוחתמה על ידי חברת תקליטים עצמאית חדשה באותה העת בראשותו של ניצן זעירא, נענע דיסק.
יחד איתם, הוחתמו גם רמי פורטיס וברי סחרוף.
זעירא החליט להוציא קודם את התקליט "סיפורים מהקופסה" של פורטיס.
בינתיים נקמת הטרקטור עבדה על התקליט בהפקתו של ברי סחרוף, והתחילה לחמם את המופע של פורטיסחרוף במועדון אלנבי בת"א, מה שהפך את חברי הלהקה למוכרים בסצנה התל אביבית של סוף שנות ה-80 כמעט בין לילה.
ב-1990 יצא אלבום הבכורה של הלהקה, "נקמת הטרקטור".
שנתיים אחרי, הלהקה הוציאה אלבום שני, "זכות הצעקה", ואלבום שלישי בשם "קיר" בשיתוף עם אוהד נהרין.
עוד באותה השנה, הלהקה כתבה את המוזיקה ל"סמארה", אופרת רוק מאת הלל מיטלפונקט.
ב-1995 הלהקה הוציאה אלבום רביעי, "ארונות מטבח" ושנה אחרי את תקליטה החמישי, "מטבח אקוסטי", אשר הוקלט במופע חי.
ב-1997 הלהקה הקליטה את אלבומה השישי, "אותלו" – טעות של הירח", אשר הוחתם בחברת התקליטים הצרפתית "גאזול".
האלבום השביעי של הלהקה "לאן הולכים פתאום כולם" יוצא לאור ב-2003, ולקח כמעט עשור עד שהלהקה הוצאה דיסק חדש.
ב-2012, לאחר שינויים בהרכב הנגנים של הלהקה, יצא לאור אלבומה השמיני של הלהקה, "נשאר רק לרוץ", בלייבל אנובה, וב־2013 - האלבום התשיעי, "מה לאהובי", התמקד בלחנים לשיריו של משורר ימי הביניים משה אבן עזרא.
את העבודה על השירים התחיל בללי ב-2009, לאחר שאפי בניה מבית אבי חי הפגיש אותו עם הטקסטים וביקש ממנו להכין מופע מיוחד לפסטיבל העוד.
לצורך העבודה הוא קישר את בללי עם פרופ' חביבה ישי, אשר סייעה לו בניתוח הטקסטים.
באותה תקופה אביו של בללי חלה ונפטר במהלך העבודה על המופע.
בזמן האבל על אביו, נושאים כמו זמן, געגוע וכאב, אשר שזורים בשיריו של אבן עזרא, קיבלו משמעות חדשה ועומק עבור בללי, אשר הלחין לבד כמעט את כל הדיסק.
הוא הזמין את חברי להקת הטרקטור להופיע איתו ולימים המופע הוקלט באופן מקצועי והפך לדיסק מלא, אשר הצליח להעניק "פרשנות מוזיקלית עכשווית לטקסטים הישנים של אבן עזרא".
הלחנת מוזיקה למחול, לתיאטרון, לסרטים ולטלוויזיה
החל משנת 1990, בללי משתף פעולה עם אמנים מתחומים שונים ועוסק גם בהלחנת מוזיקה למחול, למופעי וידאו ארט, לתיאטרון, לקולנוע ולטלוויזיה.
על הלחנת מוזיקה לאומנויות הבמה הוא הסביר: "הרצון הזה לחבר בין המוזיקה שלי לאמנויות אחרות גדל אתי מגיל צעיר.
מוזיקה היא מאז ומתמיד דבר ויזואלי בשבילי.
בשילוב של מחול, קולנוע או הצגה עם המוזיקה שלי, יש יחסי גומלין שמאד מאתגרים אותי.
במוזיקה `רגילה` יש מוזיקה וזהו.
זה שיר, וזה כיף, אבל פה זה נגמר".
הוא מדגיש כי הרצון לשתף פעולה עם אמנות ויזואלית בלט אצלו מגיל צעיר והפך לחלק בלתי נפרד מתהליך היצירה שלו.
הוא מחפש את הסמוי, לא את המוכר, ועוסק רבות ב"צללים".
זכרונות על צללים מלווים אותו מגיל 4, כאשר בזמן מלחמת ששת הימים, הצללים על הקיר בירידה למקלט נחקקו בזכרונו.
הוא נהג להקרין על הקיר צלליות של עצמים דוממים בעזרת מכונת הקרנה של 8 מ"מ שהייתה בבית הוריו.
העיסוק הזה באור וצל, המשיך להשפיע על עבודתו ועל הדרך שבה הוא משתף פעולה עם אמנים אחרים.
הוא נוטה לעבוד עם ויזואל שהוא ממציא, חושב על זה ואז הופך את הצורה לצלילים.
מוזיקה למחול ולמיצגי וידאו ארט
יום אחרי הופעת החימום של פורטיסחרוף באלנבי, בללי קיבל הזמנה מלהקת בת שבע להגיע לפגישה עם אוהד נהרין, באותו הזמן רקדן צעיר ועדיין לא מוכר.
נהרין רצה להעלות מופע מחול המשלב מוזיקת רוק מהארץ.
הוא נפגש עם נקמת הטרקטור וכמה להקות נוספות כמו נושאי המגבעת, כרמלה גרוס ואגנר, החברים של נטאשה, פורטיס וסחרוף.
נהרין בחר תחילה בחברים של נטאשה, בעיקר כי לנקמת הטרקטור לא היה מתופף, אך בסופו השתכנע כי ניתן לקיים את המופע עם נקמת הטרקטור בלי מתופף.
נסגרו 17 הופעות למופע משותף ב-1990, הראשונה במסגרת פסטיבל ישראל.
14 ההופעות הראשונות לא זכו לקהל רב, אולם החל מההופעה ה-15 האולם כבר היה מלא ו"קיר" הוגדרה לא רק כהצלחה, אלא כיצירה "פורצת דרך".
כך נקשר גורלה של להקת נקמת הטרקטור, וספציפית של בללי, ליצירה שעשתה "מהפך בעולם המחול הישראלי".
שיתוף הפעולה הראשון הזה פתח את הדלת לשיתופי פעולה נוספים בין בללי לבין עולם המחול.
ב-1993 בללי שב לעבוד עם נהרין ולהקת בת שבע, כשהוא מלחין, מעבד ומשתתף במספר קטעים במופע המחול "אנאפזה", אשר הועלה כמופע הפתיחה של פסטיבל ישראל באותה השנה.
ב-1995 בללי וחברי להקת נקמת הטרקטור הופיעו ב"אינואלא", מופע מחול משותף עם להקת המחול נעה דר.
ב-2001 הלחין בללי את המוזיקה למופע "כח האיזון" מאת הכוריאוגרף הבריטי אדם בנג'מין ללהקת המחול ורטיגו, ב-2005 כתב בללי את המוזיקה למופע המחול "קרם תות ואבק שרפה" מאת הכוריאוגרפית יסמין גודר וכן שב לשתף פעולה עם הכוריאוגרפית נעה דר, כשהוא מלחין מוזיקה ליצרת המחול "עננים ומרק".
ב-2012 בללי אף הלחין מוזיקה למופע "Wish" של להקת המחול הספרדית קובימיקה (CobusMika).
לאורך השנים בללי שיתף פעולה גם עם אמני וידאו ארט.
שיתוף הפעולה הראשון היה ב-1996 למופע "אקזוטיקה אורבנית" - מייצג מוזיקה ניסיוני בשיתוף המוזיקאי אריק חיות לפסטיבל המוזיקה "נקסט".
ב-2003 שיתף בללי פעולה עם להקת דולביט במופע "אלומיניום", אשר הועלה במסגרת בפסטיבל ישראל בשנת 2003.
ב־1993, לאחר הלחנת המוזיקה ליצירות המחול "קיר" ו"אנאפאזה", פגש בללי את יוסי פולק, אשר ביקש ממנו להלחין מוזיקה למחזה "יתומים", שעלתה בבימויו של פולק בתיאטרון הבימה.
בללי נענה, ושיתוף הפעולה הזה סימן את תחילתו של קשר ארוך שנים בין בללי לעולם התיאטרון הישראלי.
ב-1996 כתב בללי את המוזיקה למופע "יש מישהו במדרגות", מופע משותף של נקמת הטרקטור עם תיאטרון האוונגרד ההולנדי אורקטר (orkater), אשר הועלה במסגרת פסטיבל תיאטרון חזותי ירושלמי "פנומינה".
באותה השנה הלחין בללי גם את המוזיקה למחזה "גן עדן דרום" למחזה מאת ובבימויו של הלל מיטלפונקט לתיאטרון בית-ליסין.
ב-1997, כארבע שנים לאחר שיתוף הפעולה הראשוני ביניהם, בללי ופולק שבו לשתף פעולה במחזה "אותלו" מאת שייקספיר בבימויו של יוסי פולק לתיאטרון חיפה.
בללי סיפר על תהליך היצירה שהוא חשב "לא רק על המוזיקה, אלא גם על מי מנגן אותה ואיך זה נראה על הבמה.
מייד הבנתי שצריך לעשות ביצוע חי (live) של המוזיקה על הבמה, כשהמוזיקאים צריכים להיות כמו רוחות רפאים של השחקנים".
ההצגה רצה כשלוש שנים, כשחברי להקת "נקמת הטרקטור" משמשים כנגנים.
בהשראת הפסקול שיצרו להצגה, חברי נקמת הטרקטור הוציאו לאור את הדיסק האוואנגרדי "טעות של הירח" שיצא לאור בצרפת בלייבל "גזול".
באותה השנה הלחין בללי גם את המוזיקה למחזה "קופר" בבימויו של מיכה לוינסון בתיאטרון בית-ליסין.
ב-1999 המשיך שיתוף הפעולה בין בללי ופולק בשתי הצגות: האחת רומיאו ויוליה בתיאטרון חיפה (מוזיקה של בללי בביצוע נקמת הטרקטור), והשנייה "על עכברים ואנשים" בתיאטרון בית-ליסין.
בשנת 2000 נפתח עשור חדש שגם בו בללי הרבה לכתוב לתיאטרון.
באותה שנה הוא כתב את המוזיקה למחזה "כריש פטיש" בבימויה של נויה לנצט לתיאטרון הבימה וב־2001 את המוזיקה למחזה נוסף בבימויו של הלל מיטלפונקט, "חבילות מאמריקה", בתיאטרון הבימה.
ב-2002 הוא עבד לראשונה עם רנה ירושלמי וכתב את המוזיקה למיתוס", תיאטרון חזותי המבוסס על מחזות יווניים, באנסמבל עיתים.
בללי סיפר על תהליך העבודה עם ירושלמי ועל כתיבת המוזיקה ל"מיתוס": "רצינו שהכל יהיה מורכב ממעין שירים, אבל בלי להגיע למשהו שהוא מחזמר או אופרת רוק.
למרות שרינה לא הגדירה את זה ככה, הכיוון מבחינתי היה מעין מיצג, תמונות אדירות שעשויות מהמון צבעים, ורבדים של הרבה מצבי רוח בתמונה אחת".
הוא המשיך והסביר כי "זה אחד הפרויקטים המעניינים שחוויתי בחיים שלי כי הוא לימד אותי איך לתרגם טקסט מבלי להפוך אותו לשיר (למרות שיש שם גם כמה שירים).
איך להפוך את הסיפור הזה ליצירה מוזיקלית בלי יותר מדי מוזיקה בטקסט".
הפסקול יצא לאור ב-2004 במארז עם עוד שלושה פסקולים.
ב-2003 כתב בללי את המוזיקה למחזה "כלום" מאת רוני אלמוג בבימוי צביקה פישזון לפסטיבל עכו 2003. שנה אחרי, הוא הלחין את המוזיקה למחזה "המוות ישב לידי", על פי קובץ סיפורים של נסים אלוני בבימוי מור פרנק.
ב-2005 בללי שב לשתף פעולה עם רנה ירושלמי כשהלחין מוזיקה למחזה הקלאסי "שלוש אחיות".
באותה שנה הלחין גם את מוזיקה למחזה "הזמרת קירחת יותר" מאת יונסקו, בבימויה של מור פרנק, שעלה בתיאטרון החאן.
ב-2006 בללי שב לשתף פעולה עם יוסי פולק, והלחין המוזיקה למחזה "האב", מאת אוגוסט סטרינדברג, שעלה בתיאטרון הקאמרי.
ב-2007, שיתף פעולה עם ירושלמי בשלישית, הפעם בהלחנת "מוזיקה מקורית מלאת אפקטים, אווירה וציטוטים מצחיקים מיצירות 'קלאסיות'" למחזה חלום ליל קיץ מאת שיקספיר.
ב-2008 הלחין המוזיקה להצגה "דיבוקים" בבימויה של מור פרנק בתיאטרון הבימה, וכן מוזיקה לתיאטרון מחול בסמינר הקיבוצים, "קזורה" (Ceazora).
ב־2010 הלחין בללי את המוזיקה למחזה "כתם לידה" מאת רובי פורת-שובל בבימוי משה קפטן שעלה בתיאטרון הבימה.
אחת הביקורות ציינה כי "תפקיד משמעותי היה לתאורה...
והשלימה אותה המוזיקה הדרמטית והמדודה של אבי בללי".
ב-2010 שב בללי לשתף פעולה עם רנה ירושלמי, והלחין מוזיקה עבור שלוש הצגות בבימויה: "פרויקט הרצל" (שם זמני) שעלה באנסמבל עיתים, "הטייפ האחרון של קראפ" (2012), ו"המלך נוטה למות" מאת אז'ן יונסקו (2013).
ב-2019 עלה בתיאטרון הקאמרי המחזה "השיבה" מאת איה קפלן ובבימויה, שאת המוזיקה שלו כתב בללי.
ב־1996 ביקש הבמאי יוני דרמון מבללי להלחין פסקול לסרט הקולנוע שלו, "סוף המשחק".
הלחנת הפסקול הושלמה על ידי בללי בשיתוף חברי להקת נקמת הטרקטור תוך שבוע.
אך הפריצה החשובה בכתיבת מוזיקה לקולנוע הייתה ב-2002, עם הלחנת הפסקול לסרט הקולנוע "כנפיים שבורות" בבימויו של ניר ברגמן.
בללי הלחין את 21 הקטעים שבפסקול, שיצא גם כדיסק נפרד, פרט לקטע "סרטים מצוירים" שהולחן על ידי ג'וני שועלי.
ב-2003 הלחין בללי את המוזיקה לסרט "תיאום כוונות" בבימויו של איל חלפון, אשר התבסס על ספר באותו השם מאת הרב חיים סבתו, וב־2005 שב לשתף פעולה עם חלפון בהלחנת הפסקול לסרטו "איזה מקום נפלא".
באותה שנה הלחין גם את הפסקול לסרט "מוכרחים להיות שמח" בבימויה של ג'ולי שלז, עליו זכה בפרס אופיר.
בשנתיים הבאות המשיך בללי להלחין מוזיקה לסרטים דוקומנטריים, וכתב את הפסקול של הסרטים "זועמים", בבימויו של איל איצקוביץ (2006), ו"מדינה זבל", בבימוי אורי רוזנוואקס (2007).
ב-2008 הלחין את המוזיקה לסרט הדוקומנטרי "ילדי השמש" בבימויו של רן טל, עליו זכה בפרס המוזיקה המקורית לסרט הדוקומנטרי.
ב-2010 שב בללי לכתיבת מוזיקה לסרטים דוקומנטריים, והלחין את הפסקול לסרטים "77 מדרגות", בבימויה של אבתיסאם מראענה, "ארבעה סיפורים מהנגב" בבימויו של אורי רוזנוואקס ואת "המדריך למהפכה" בבימויו של דורון צברי, אשר זיכה אותו בפרס אופיר.
ב-2011 הלחין את פסקול הסרט "בוקר טוב אדון פידלמן" בבימויו של יוסי מדמוני.
הפסקול הזה הוגדר גם כ"מקורי..
ומרטיט לב" וזיכה את בללי זכה בפרס אופיר וכן בפרס מלחין השנה בפסטיבל הקולנוע בירושלים עבור הלחנת הפסקול.
בשנתיים הבאות בללי המשיך להלחין מוזיקה לסרטים דוקומנטריים, כמו "גן עדן" בבימוי רן טל (2012), עליו זכה בפרס אופיר, ו"אורי ליפשיץ" בבימוי נורית קידר (2013).
באותה השנה הלחין את הפסקול גם לסרטים "הגבעה", "אושר עטוף בשמיכה" והסרט "מיתה טובה" בבימוי שרון מימון וטל גרניט, שיצא לאקרנים ב-2014. באותה השנה שב לשתף פעולה עם ניר ברגמן כשכתב "פסקול מדויק ומרגש" לסרט "יונה", העוסק בחייה של המשוררת יונה וולך.
ב-2025 כתב מוזיקה מקורית לסרט התיעודי "מלאכי" בבימוי עדו בהט ונעם דמסקי שזכה בפרס הסרט התיעודי הטוב ביותר בפסטיבל הקולנוע ירושלים.
מוזיקה מקורית שכתב לסרט "הים" של שי כרמלי פולק, זכה בפרס אופיר 2025. באותה שנה, התמודד באותה קטגוריה עם סרט נוסף לו כתב את המוזיקה, "ברננינג מן" של איל חלפון.
לאחר המפגש הראשוני עם ניר ברגמן במסגרת הסרט "כנפיים שבורות", ב-2005 בללי התבקש לכתוב את מוזיקה לסדרת הטלוויזיה "בטיפול", עליה עבד ברגמן עם חגי לוי ואורי סיון.
המוזיקה לפתיח ולשאר הסצנות הולחנה לפני תחילת הצילומים.
בללי התבקש על ידי ברגמן לכתוב מוזיקה שתוכל לשמש גם רינגטון, כיוון שהייתה תחושה שהמוזיקה שלו תתאים.
בללי סיפר ש"המוזיקה התגלתה לי אחרי חלום..
רציתי ליצור קטעים שהם כמו תדרים..
הוויזואליות מאוד השפיעה על המוזיקה".
המוזיקה לסדרה הוכנסה תחילה כסקיצה והסדרה עלתה עוד לפני שבללי סיים להלחין אותה.
הפסקול לסדרה זיכה את בללי בפרס אופיר ב-2006, וב־2007 הוא הלחין את הפסקול לעונה השנייה, גם עליה זכה בפרס אופיר בשנת 2008. באותה שנה עלתה בארצות הברית הגרסה האמריקאית של "בטיפול" ברשת HBO, אשר עושה גם היא שימוש בחלק מנעימת הפתיחה של הסדרה הישראלית.
הצלחת הפסקול של "בטיפול" הובילה להלחנת מוזיקה לסדרות נוספות כמו "לא הבטחתי לך" (2006), "סינדרלות" של תומר היימן (2007) ו"להוציא את הכלב", גם הוא של ניר ברגמן.
ב-2008 בללי הלחין את הפסקול של הסדרה הדוקומנטרית "יומני בן-גוריון וכן לסדרה "תמרות עשן" בבימוי עודד דווידוף.
ב-2011 בללי שב לעבוד עם אורי סיוון והלחין את הפסקול לסדרה "יחפים" עליו זכה בפרס אופיר, וב־2012 את הפסקול לסדרת הדרמה "אלנבי".
ב-2013 החל לשתף פעולה עם הבמאי אורי רוזנוואקס, כשהלחין את הפסקול לשתי סדרות דוקומנטריות בבימויו - "אמונה אדם אדמה" על ישעיהו ליבוביץ, ואת "לוד בין תקווה לייאוש", אשר רוזנווקס ביים בשיתוף עם אייל בלחסן.
באותה שנה הלחין גם את הפסקול לסדרת הדרמה "שטיסל", אשר זיכתה אותו בפרס אופיר.
ב-2015 בללי זכה גם בפרס הקולנוע הדוקומנטרי הישראלי עבור המוזיקה לסדרה "העברים", על הלחנת המוזיקה לפרק "זלדה".
בללי הלחין את המוזיקה של סדרת התעודה והארץ הייתה תוהו ובוהו: תולדות ארץ ישראל שיצאה בערוץ 1 בנובמבר 2016.
בללי כתב את המוזיקה לסרט התעודה חיילות של אף אחד, סרט תיעודי ישראלי משנת 2024, בבימויה של נועה אהרוני ובהפקתה של נטלי קקון-קולט.
הסרט מתמקד בסיפורן של שלוש תצפיתניות צה"ל שנרצחו במתקפת חמאס על מוצב נחל עוז ב-7 באוקטובר 2023.
בנוסף לאלבומי להקת נקמת הטרקטור, בללי הוציא שישה תקליטי סולו: "יתומים וילדי האין מוצא", "כח האיזון", "מיתוס", "כנפיים שבורות", "קרם תות ואבק שרפה", וב-2008 את "בללי רביץ רביקוביץ", בו אירח את יהודית רביץ בלחניו לשירי דליה רביקוביץ.
ב-2009 הוא פתח את חגיגור העשור של פסטיבל העוד והלחין משירי ר' משה אבן עזרא, אשר יצא לאור ב-2013 בביצוע נקמת הטרקטור.
באותה שנה ביצע בללי את הדואט "בדיוק אותו דבר", עם הזמרת סמדר אקראי, מתוך הפרויקט "המשקפיים של נויפלד".
החל מ-2013 מופיע עם הוויולנית והזמרת גליה חי במופע משותף, המבוסס על שירים שבללי הלחין לנקמת הטרקטור, דרך שירי משוררים ומוזיקה שהלחין לקולנוע ולטלוויזיה.
בללי הפיק מוזיקלית את אלבום הבכורה של כנסיית השכל, "דברים בלחש", ושנתיים אחרי ב-1995 הפיק מוזיקלית את אלבומה השני של טל גורדון העונה לאותו שם.
ב-2013 הפיק את האלבום של להקת הדמעות, וכן את האלבום השני של להקת פאניק אנסמבל בשיתוף רועי ירקוני.
1990 - "נקמת הטרקטור", הוצאת נענע דיסק
1992 - "זכות הצעקה", הוצאת נענע דיסק
1993 - "קיר", הוצאת נענע דיסק ועצמאית (בשיתוף אוהד נהרין)
1995 - "ארונות מטבח", הוצאת הד ארצי
2003 - "לאן הולכים פתאום כולם", הוצאת אל.
1996 - "יתומים וילדי אין מוצא", הוצאת אל.
2002 - "כנפיים שבורות", הוצאת הליקון
2006 - "קרם תות ואבק שרפה", הוצאת אד הוק
2008 - "בללי רביץ רביקוביץ", הוצאת הליקון
2005 - פרס אופיר עבור "מוכרחים להיות שמח" בבימויה של ג'ולי שלז
2006 - פרס אופיר על המוזיקה לסדרה "בטיפול - עונה ראשונה".
2008 - פרס אופיר על המוזיקה לסדרה "בטיפול - עונה שנייה".
2008 - פרסי היצירה הקולנועית הדוקומנטרית: פרס המוזיקה המקורית לסרט הדוקומנטרי "ילדי השמש" בבימויו של רן טל
2010 - פרס אופיר עבור "המדריך למהפכה" בבמויו של דורון צברי
2011 - פרס אופיר עבור "בוקר טוב אדון פידלמן" בבימוי יוסי מדמוני
2011 - פרס מלחין השנה בפסטיבל הקולנוע בירושלים עבור הסרט "בוקר טוב אדון פידלמן"
2012 - פרס אופיר על המוזיקה לסדרה "יחפים"
2013 - פרס הקולנוע הדוקומנטרי עבור המוזיקה לסרט "גן עדן"
2014 - פרס אופיר עבור מוזיקה לסדרת הדרמה "שטיסל"
2015 - זוכה פרס הקולנוע הדוקומנטרי הישראלי עבור המוזיקה לסדרה "העברים", הפרק זלדה
2025 - פרס אופיר עבור "הים" בבמויו של שי כרמלי פולק
אבי בן זקן (נולד ב-8 באוקטובר 1982) הוא יוצר, צלם, מוזיקאי ובמאי קליפים ישראלי.
בן זקן נולד בקריית ים.
בעשור הראשון של המאה ה-21 הוציא לאור שלושה אלבומים תחת השם 'אוויל הכפר'.
בעשור השני של המאה ה-21 החל לצלם, לערוך ולביים קליפים.
בשנת 2015, השלים את לימודי התואר הראשון בתקשורת חזותית וחינוך במרכז האקדמי לעיצוב ולחינוך ויצו חיפה, במסגרתם יצר את סרטו התיעודי הקצר 'ננסלבן', הסרט מתאר את החיים בקריות עם דגש על קריית ים לצד הדיכאון ממנו סבל במהלך העבודה על האלבום 'ננסלבן' - הסרט זכה לשבחים רבים.
בין הקליפים שביים ניתן למנות את 'כולנו נשתגע' (פאר טסי), 'תן למוזיקה לדבר' (סאבלימינל), 'קומי לכי' (דנה ברגר), 'תגידי מה קורה לך' (מאור אדרי), 'אומר דברים בשקט' (אורן ברזילי), 'ישראלה' (האולטראס), 'נגן' (שיר לוי), 'לפעמים' (אורי בן ארי) ו'השעות הקטנות' (ניב דמירל).
בשנת 2022, החל לעבוד על אלבום בשם KingLowFi, סינגלים ממנו יצאו ויוצאים לאור.
האלבום מאופיין ב"דלות החומר" ועוסק בנושאים כגון: דיכאון, אגנוסטיות, מערכות יחסים מורכבות חיפוש משמעות ורוחניות "חילונית".
באלבום בן זקן מתאר את הגעגוע העז שחש לסבתו שנפטרה והיוותה עבורו דמות משמעותית.
בשנת 2018, הוציא את הסינגל 'סוף העולם הזה', אותו כתב והלחין עם זי קיי, ואת הסינגל 'כמה מתוק' אותו ביצע וכתב ביחד עם נומי.
בנוסף, כתב את התסריט לקליפ 'טיפוס של חורף' של מושיקו מור, אותו גם הפיק, צילם וערך.
בשנת 2019, הוציא את הסינגל 'אבק וזכוכיות' אותו כתב והלחין, ואף ביים את הקליפ.
באותה השנה, כתב את התסריט לקליפ 'הניחי לי' של מושיקו מור, אותו גם ביים, הפיק, צילם וערך.
כמו כן, כתב את התסריט, הפיק, צילם וערך גם את הקליפ 'תסביכים' של מושיקו מור, וצילם וערך גם את הקליפ 'זאב בודד' של מושיקו מור.
ביוני 2019, צילם ביים וערך את הקליפ "דבר אלי" של דנה ברגר, בקליפ משתתף גם איתי פרל, הקליפ צולם בבאר שבע בחדר אירוח זול שחיפשו הצוות על מנת להשיג אווירה "טרשית" אמיתית.
בשנת 2020, צילם וערך את הקליפ 'השתגע העולם' של עומר אדם.
בשנת 2021, כתב והלחין את השיר 'תן בי אור' של מירי מסיקה ואלמוג טבקה, ואת השיר 'אין לאן לחזור' של פאר טסי.
כמו כן, ביים וערך את הקליפ 'נצנצים' של אודיה, ואייר את עטיפת הספר 'יום אחד נעוף' מאת איציק חדד.
בשנת 2022, כתב והלחין את השיר 'מאיה' של ניב דמירל.
כמו כן, ביים וערך את הקליפ 'הרב שלי אומר' של אודיה.
באפריל 2022 שחרר את השיר "מאיה" שכתב והלחין בביצועו של ניב דמירל ובהפקתו של סתיו בגר, השיר נכנס לפלייליסט יום של גלגלצ וזכה לתהודה רבה.
שיר המגולל באופן מופשט את סיפור הגרושים של בן זקן על כל מורכבויותיו.
באפריל 2023 שחרר שיר בשם "זמן סליחות", שהוא דואט מהונדס של אריק איינשטיין והטורף שנעשה בעזרת בינה מלאכותית, השיר מבקר את השימוש הציני שנעשה במחשוב בכדי ליצור יצרות המנותקות מהיוצר המקורי ומעלה סוגיות הנוגעות בזכויות יוצרים וקניין רוחני.
ב-22 באוגוסט 2023 הוציא את השיר "אם הייתי יכול" בביצוע של ניב דמירל והפקה של אריאל טוכמן, השיר עוסק בפערים שבין הרוח לחול והוא נכתב על מערכת יחסים בה היה בן זקן עם רקדנית הוליסטית מפרדס חנה.
זהו שיר קינה "חילוני" על אובדן מושא אהבו בשל אותם פערים - "הטבע לא חיבק אותך מספיק" - שורה המבקרת את האופן בה אותה עלמה נעזרה באמצעים פיזים על מנת להגיע למחוזות רוחניים ולהדק את הקשר שלה עם הטבע, עם האלהות.
במהלך מגפת הקורונה נרשם בן זקן ללימודי תואר ראשון בחוג לארכאולוגיה ימית באוניברסיטת חיפה ולמד במשך שנה אך לא סיים.
בן זקן עוסק גם בצילום סטילס, לרוב בנושאי טבע ואורבניות ישראלית בגישת ואבי-סאבי.
משרד החוץ הישראלי רכש ממנו מאגר תמונות.
בשנת 2022 נישא בשנית לטלי אברמוב ולהם בת אחת בשם עומר.
אָבִי אַשְׁכְּנַזִּי (נולד בשנת 1970) הוא עיתונאי ישראלי המשמש כפרשן הצבאי של מעריב ומעריב אונליין.
אברהם (אבי) אשכנזי נולד ב-1970 בקריית ים.
למד בתיכון רודמן ובשנת 1988 התגייס לצה"ל.
בעל תואר ראשון בהצטיינות מהקריה האקדמית אונו ותואר שני בלימודי המזרח התיכון מאוניברסיטה תל אביב.
במשך 21 שנים עבד בעיתון "מעריב", תחילה ככתב בצפון ובדרום לבנון.
הוא סיקר עבור העיתון ועבור סוכנות הידיעות האמריקאית AP את הנעשה ברצועת הביטחון.
לאחר מכן מונה לשמש ככתב הפלילים של העיתון.
לאחר סגירת מעריב עבד תקופה קצרה כדובר עיריית ראשון לציון,
הוא שב לעולם העיתונות כאשר הצטרף לאתר החדשות "וואלה!
ביולי 2019 התראיין אשכנזי לתחנת הרדיו 103FM וסיפר שם שהעביר למערכת החדשות של וואלה את נתוני ההרשעות של סלומון טקה, אולם המערכת בחרה שלא לפרסמם משיקולים מערכתיים.
המשטרה הכחישה את טענותיו של אשכנזי בנוגע למספרם של התיקים הפליליים שנפתחו.
משרד המשפטים ציין שלא מדובר ב-14 תיקי חקירה 'חמורים' שכביכול היו לטקה, וציינו כי היה לו 3 תיקים.
באחד מהם הוא הורשע בסיוע למעשה גניבה, ושני תיקים נוספים בעבירות אחרות היו ביום מותו עדיין בשלבי דיון.
מיד לאחר אותו הריאיון, הושעה אשכנזי מעבודתו בוואלה.
שבועיים אחרי הוחלט על סיום עבודתו באתר.
באפריל 2024 חזר ל'מעריב השבוע' בו עבד בעבר ומונה לכתב הצבאי.
אבי אשכנזי נשוי ואב לשניים.
אבי (אברהם) בלקין (נולד ב-30 ביולי 1980) הוא תסריטאי ישראלי.
בלקין נולד וגדל ברמת גן.
בין השנים 1999 - 2005 שירת בצבא בחיל קשר ובזמן שירותו הצבאי החל לכתוב מערכונים וטקסים צבאיים.
לאחר שירותו הצבאי החל ללמוד תסריטאות בקמרה אובסקורה ובבית הספר לתסריטאות של עידית שחורי.
בלקין יצר וכתב את קומדיית המצבים "לה פמיליה" שמשודרת בערוץ 10, הקלמרים שמשודרת ב-HOT VOD Young, ואת "המלון של פיני" שמשודרת בערוץ הילדים.
קומדיית המצבים "לה פמילייה" נמכרה ל-7 מדינות ובינן, הודו, איטליה, קנדה וצרפת.
בין השנים 2005 - 2007 כתב בלקין למופע של שלישיית פרוזאק ולתוכניות "פקקים" שהגיש שמואל וילוז'ני בערוץ הספורט, "ערב טוב ישראל" עם יהורם גאון בערוץ 2, כתב לעונה הששית "יצפאן" ב-HOT3 ולעונה הראשונה והשנייה בתוכנית "פפרצי" ששודרה ב-YES.
בשנת 2007 כתב את ההצגה "שלושה בחצי דירה" בהשתתפות רון שחר וסמי הורי.
בשנת 2009 היה בלקין הכותב הראשי לתוכניות "ביקיני בוטם שואו", "אליפות המסעדות של ישראל", ולספיישל וריאטי.
בין השנים 2011 - 2015 כתב בלקין למופע הסטנד-אפ של ליטל שוורץ, כתב לתוכניות הבידור "הם גדולים" ו"מי יפיל את המאסטר" בהנחיית אלי יצפאן, "דוקטור ליבי", "סופשלי" בהשתתפות שחר חסון ששודר בערוץ הילדים.
כיום משמש ככותב בתוכניות "עד כאן!" ו"זהו זה!" של תאגיד השידור הישראלי.
אבי בלקין נשוי לדקלה ולהם שלושה ילדים.
פרסשנהקטגוריהעבורתוצאהמקורפרס האקדמיה הישראלית לטלוויזיה2024תסריט בתוכנית סאטירה ומערכוניםזהו זה!
אבי בוחבוט (נולד ב-18 במאי 1969) הוא מאמן כדורגל ישראלי.
ב-28 באפריל 2010 סיים את קורס מאמני הפרו של ההתאחדות לכדורגל.
ב-30 בספטמבר 2012 מונה בוחבוט לעוזרו של שרון אביטן בהפועל אשקלון.
בקיץ 2016 מונה בוחבוט למאמנה של הפועל ירוחם מליגה ג', עמה עלה לליגה ב' בתום עונת .
במרץ 2018 מונה למאמנה של מ.ס.
דימונה מליגה א' מחוז דרום.
כחודש לאחר מכן ירדה הקבוצה לליגה ב' ובוחבוט חזר לאמן את ירוחם.
ב-19 בפברואר 2019 מונה בוחבוט למאמן של מ.ס.
תחתיו, ניצחה אשדוד, חמישה מתוך שישה משחקים בפלייאוף התחתון והצליחה להישאר במפתיע בליגת העל.
בסוף העונה החליטה הקבוצה שלא להמשיך את החוזה לעונה הבאה, למרות מסע ההישרדות המוצלח שלה.
ב-26 בינואר 2020 מונה למאמן מכבי עירוני נתיבות מליגה ב'.
ב-6 בינואר 2022 מונה למאמן הפועל אשקלון אך לאחר כמה משחקים סיים את תפקידו.
אבי בן אסאייג (נולד בשנת 1965) הוא מנכ"ל אסם השקעות החל מאוגוסט 2018.
בן אסאייג נולד וגדל בשדרות להורים עולים ממרוקו.
את לימודיו התיכוניים סיים בשנת 1983 בכפר הנוער "הדסים".
הוא סיים בהצטיינות תואר ראשון בכלכלה וחשבונאות בבית הספר למנהל עסקים רקנאטי באוניברסיטת תל אביב.
ב-2005 סיים את התוכנית למנהלים בכירים של בית הספר למנהל עסקים באוניברסיטת הרווארד (AMP).
את דרכו המקצועית בראיית חשבון החל בן אסאייג ב-1992 כמנהל ביקורת בסומך חייקין KPMG.
לאחר שלוש שנים מונה לסמנכ"ל כספים (CFO) בחברת אניגמה מערכות מידע וב-1997 החל את תפקידו כראש אגף הכספים ב-ECI.
לאחר שנתיים קודם לתפקיד סמנכ"ל כספים (CFO) של ECI, תפקיד שאותו מילא במקביל להצטרפותו לדירקטוריון ולוועדת הביקורת של חברת איסיטל.
ב-2001 החל בן אסאייג את תפקידו כסמנכ"ל הכספים (CFO) של קבוצת שטראוס ולאחר 6 שנים התקדם לתפקיד משנה למנכ"ל ומנהל תפעול ראשי (COO) של הקבוצה.
בשנת 2009 עבר אבי בן אסאייג לחברת אי די בי תיירות שם שימש כמנכ"ל וכשנה לאחר מכן הוא מונה למנכ"ל דלק ישראל.
לקבוצת אסם השקעות הגיע אבי בן אסאייג בשנת 2015 כמשנה למנכ"ל לאסטרטגיה, שיווק שרשרת אספקה ומצוינות עסקית, ולאחר כשנה קיבל לידיו את תפקיד מנכ"ל חטיבת המזון של החברה.
בתפקידו זה היה בן אסאייג אחראי על פעילות חברת צבר, טבעול, בונז'ור, בית השיטה ומוצרי הבישול והאפייה של אסם (פסטה, פתיתים, קמח ושקדי מרק).
בתפקידו זה הוביל בן אסאייג את המהלכים לשיפור תזונתי של מוצרי אסם.
באוגוסט 2018 הודיעה אסם על החלטתו של איציק צאיג לסיים את תפקידו ואבי בן אסאייג מונה במקומו למנכ"ל הקבוצה.
במקביל לתפקידו באסם הוא משמש כדירקטור בהתנדבות של המרכז הרפואי הדסה.
בספטמבר 2022 הגיעה הנהלת אסם להסכם עם העובדים על העלאת שכר המינימום ל-6,000 ש"ח.
בן אסאייג נשוי ואב לשלוש בנות.
אחיו הוא יהודה בן אסאייג, מנכ"ל מנורה מבטחים ביטוח.
אברהם (אבי) באום (נולד ב-1 באוגוסט 1966) הוא איש עסקים ישראלי שמכהן כיושב ראש הדירקטוריון ובעל השליטה (30.75%) בחברה הציבורית חילן.
הוא מכהן גם כדירקטור בחברות השונות המוחזקות על ידה.
ביוני 2002 רכש את השליטה בחברה הציבורית חילן טק.
בדצמבר 2002 החל לכהן כדירקטור בחברה, ובמרץ 2003 התמנה למנהל הכללי שלה.
במאי 2010 רכש משותפו עופר הירשזון (בנו של שר האוצר לשעבר אברהם הירשזון) את מלוא מניותיו בחברת חילן והפך לבעל השליטה היחידי בחברה.
העסקה התבצעה באמצעות רכישת מניות חילן אשר הוחזקו על ידי הירשזון באופן ישיר, וכן רכישת מניותיו בחברה הפרטית "די.סי.אל.בי.אי.
השקעות" אשר החזיקה בשליטה בחילן.
באוגוסט 2012 קיצר את שם החברה מ"חילן טק" ל"חילן".
ביוני 2014 כמנכ"ל חילן הוביל את רכישת השליטה בחברת ה-IT "נס ישראל" והחל לכהן כיושב ראש הדירקטוריון שלה.
בינואר 2017 התמנה ליושב ראש הדירקטוריון של חילן ומינה את אלי זיברט למנהל הכללי במקומו.
במאי 2018 מכר לבית ההשקעות אלטשולר שחם כ-5% ממניות חילן תמורת כ-101 מיליון ש"ח.
בספטמבר 2024 מכר לכלל ביטוח בסך 104.5 מיליון ש"ח.
בשנת 2018 עלות העסקתו השנתית של באום כיושב ראש קבוצת חילן הסתכמה בכ-3.6 מיליון ש"ח.
באום הוא רואה חשבון מוסמך ובעל תואר ראשון בכלכלה וחשבונאות.
בת זוגו היא גלית חמי, עורכת העיתון הכלכלי "כלכליסט", ולהם בת משותפת.
אבי בן טל (נולד ב-1969) הוא איש תקשורת ישראלי, אשר משמש כמנכ"ל מכבי תל אביב.
בן טל החל את דרכו ב"קבוצת ידיעות אחרונות" ובתפקידו האחרון בקבוצה שימש כמנכ"ל ynet בשנים 2007–2020. הוא ניהל גם את כלל פעילות הדיגיטל של הקבוצה ואת הזרוע הטכנולוגית שלה "ידיעות טכנולוגיות".
בן טל גדל באשדוד ולמד בישיבה התיכונית נווה הרצוג.
בשנת 1991 החל את הקריירה בקבוצת "ידיעות אחרונות" במגוון תפקידי ניהול ומכירות עד שבשנת 2004 מונה למנכ"ל "לוח ידיעות אחרונות".
הוא כיהן בתפקיד זה עד למינויו בשנת 2007 למנכ"ל ynet.
בתקופת כהונתו גדל האתר והפך לאתר הפופולרי והריווחי בישראל.
במסגרת תפקידו כמנכ"ל ynet ניהל בן טל חברות נוספות בקבוצת "ידיעות אחרונות" המונה כ-2,200 עובדים ובהן פעילות הדפוס של הקבוצה, חברת המנויים, ידיעות טכנולוגיות YIT, פעילות השיווק של הקבוצה והקמת אולפן הטלוויזיה של ynet.
כחלק מפעילות זו ניהל את כלל פעילות הדיגיטל של קבוצת "ידיעות אחרונות" ואת הזרוע הטכנולוגית שלה.
בנוסף ביצע בן טל מספר רב של רכישות, עסקאות הצלחה ושיתופי פעולה בעשרות חברות ובהם אתר הקופונים ביג דיל ואתר ההנעלה RUNY.
במהלך 2019 הוביל את השקת + ynet שרות מנויים בתשלום של ynet.
בסוף שנת 2019 פרש מתפקידו.
בפברואר 2020 מונה למנכ"ל רשת 13. בפברואר 2022 הודיע על פרישתו מתפקיד זה.
בדצמבר 2024 עלה שמו של בן טל כמינוי אפשרי לתפקיד מנכ"ל ערוץ 13.
באוגוסט 2025 מונה למנכ"ל מכבי תל אביב.
אבי בירן (נולד ב-25 בינואר 1964) הוא מעצב וצורף ישראלי המתמחה באמנות יהודית.
ממייסדי קיבוץ קלע אלון שברמת הגולן ומורה דרך כעיסוק מקביל.
בירן נולד בחיפה בשם אבא אברהם בירן.
למד בבית הספר היסודי "הבונים" ובתיכון אורט קריית ביאליק.
בגיל 17 שינה את שמו לאבי אברהם בירן.
מדריך נוער בתנועת הנוער "המחנות העולים".
את שירותו בצה"ל העביר בחיל האוויר.
בשנת 1982 ייסד עם חבריו את קיבוץ קלע גולן שברמת הגולן.
שימש כמזכיר וראש ועדת תרבות של הקיבוץ.
בשנת 1989 מפרק עם חבריו את הקיבוץ הצעיר שהפך ליישוב קהילתי.
בשנת 1989 עבד כמדריך אמנות ב"תיכון רמה" בירושלים.
עבד כשליח הסוכנות היהודית כמדריך אמנות במחנות הקיץ של מחנות "רמה" בארצות הברית וקנדה בשנים 1988 ו-1990.
1986–1990 בוגר תואר ראשון של המחלקה לצורפות באקדמיה "בצלאל", האקדמיה לאמנות ועיצוב בירושלים.
1998–2000 לימודי המשך לקראת תואר שני במחלקה לעיצוב תעשייתי בבצלאל בשיתוף עם החוג לתולדות האמנות באוניברסיטה העברית בירושלים.
בשנים 2009–2010 עבד כמורה לצורפות בתיכון טכנולוגי ויצו רחובות.
בשנים 2011–2013 למד בקורס למורי דרך של בית הספר לתיירות שלוחת ירושלים בניהול אוניברסיטת חיפה.
בשנת 2014 למד במכללת אגד, קורס נהגי רכב ציבורי בפיקוח משרד התמ"ת ומשרד התחבורה.
בשנת 1990 הקים בית מלאכה בירושלים המתמחה בעיצוב וייצור של אמנות, עם התמקדות באמנות יהודית בת זמננו ומנהל אותו מאז ועד היום.
בית המלאכה נמצא בבית אות המוצר הירושלמי.
כבר במהלך לימודיו כסטודנט במחלקה לצורפות של בצלאל החל להשתתף בתערוכות משותפות, ובנה שפה עיצובית מלאת הומור בתחום האמנות היהודית.
במהלך הקריירה שלו, השתתף במעל ל-80 תערוכות משותפות ברחבי הארץ וברחבי העולם (אוסטריה, ארצות הברית, בלגיה, גרמניה, הולנד, יפן, מקסיקו, פנמה, סין, סיגפור, ספרד, צרפת, קוריאה הדרומית, קנדה, שוודיה ותאילנד) והציג ב-4 תערוכות יחיד.
עיצוביו הם חלק מהאוספים של מוזיאונים מובילים (מוזיאון ישראל, מוזיאון ארץ ישראל, המוזיאון היהודי של ניו יורק, מוזיאון סקירבל בלוס אנג'לס ועוד), גלריות נבחרות ואוספים פרטיים מהמובילים בעולם.
בירן מרצה על צורפות בכנסים בינלאומיים, השתתף בתחרויות רבות, זכה בציונים לשבח ובפרסים כשהבולטים ביניהם הם פרס מוזיאון ישראל לעיצוב אמנות יהודית בת זמננו ע"ש יסלזון, ובכך היה למעצב הצעיר ביותר שזכה בפרס זה לזמנו, ובפרס האמנות היהודית של הביאנלה לאמנות ליטורגית בארצות הברית.
מתחילת שנות ה-90 חבר בירן בגילדה האמריקאית לאמנות יהודית
ב-1998 עיצב סיכה להנצחת גולדה מאיר ראש ממשלת ישראל, עבור נשות הבונדס.
הסיכה זכתה בציון לשבח על ידי המועצה להנצחת נשיאי ישראל וראשי ממשלותיה.
הפרס הוענק לבירן על ידי עזר ויצמן נשיא המדינה ובנימין נתניהו ראש ממשלת ישראל.
ב-2000 וב-2001 עיצב את גביע הניצחון של פסטיבל הזמר של רשות השידור.
ב-2000 זכו בגביע אקי אבני וחיה סמיר עם השיר "תפילת האור" וב-2001 זכתה קרן שני עם השיר "ריקוד החיים".
ב-2000 עיצב את כנפי הטיסה של מערך כלי הטיס הבלתי מאוישים של חיל האוויר וחיל התותחנים.
ב-2001 עיצב את המדליה לזכר אסון התאומים בהנפקה של החברה הממשלתית למדליות.
המדליה ניתנה כשי רשמי על ידי אריאל שרון ראש ממשלת ישראל להילרי קלינטון בעת ביקורה בישראל.
טרקטור לאיסוף חמץ: מוזיאון ישראל, המוזיאון היהודי של ניו יורק, המוזיאון היהודי בברלין
כתר תורה: אנו - מוזיאון העם היהודי
קופת צדקה כפפת שריון צדקה: אנו - מוזיאון העם היהודי
טס תורה: אנו - מוזיאון העם היהודי
חנוכיית גפרורים ניידת: מוזיאון ישראל, מוזיאון היכל שלמה
מזוזת חמזוזה: - בית הכנסת הגדול בירושלים, המוזיאון להיסטוריה יהודית באמסטרדם, הולנד
רימונים לתורה: מוזיאון ארץ ישראל, מוזיאון מאלץ למורשת היהודים בביצ'ווד
מזוזת עץ החיים של שער: בית הלל באוניברסיטת בוסטון
פמוטי שבת: מוזיאון היכל שלמה
פמוטי שבת: מוזיאון יהודי וינה
ארבע האמהות: מוזיאון יהודי וינה
טלית שכולה תכלת: מוזיאון היכל שלמה