tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
נראה שתחום הקוגניטרוניקה גדל שכן כנסים בינלאומיים התרכזו בנושא.
הכנס הבינלאומי השלישי נערך בסלובניה ב-2013.
אגנו (גם הגנאו; בצרפתית: Haguenau, באלזסית: Hàwenàu, בגרמנית: Hagenau האגנאו) היא עיר במעמד קומונה במחוז בא-רן בחבל גראנד אסט הצרפתי.
אגנו נמצאת 28 קילומטר מצפון לבירת המחוז שטרסבורג.
זו העיר הרביעית באוכלוסייתה באלזס, וה-11 בחבל גראנד אסט, והעיר הגדולה ביותר האלזס בשטח של 182.59 קמ"ר.
רוב שטח הקומונה הוא יער כאשר השטח הבנוי של העיר נמצא בדרום היער.
העיר נוסדה בשנת 1115 על ידי פרידריך השני, דוכס שוואביה על אי בנהר המודר.
ב-1164 בנו פרידריך הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה עדכן את כתב האמנה של העיר ונתן לה סמכויות נוספות והפך את הארמון של אגנו לאחד מארמנותיו.
בהמשך הפך פרידריך הראשון את אלזס למחוז הנשלט על ידי מיניסטריאלים, ואילו הממשל המחוזי ישב באגנו.
בשנת 1273 רודולף הראשון הפך את אגנו לעיר הבירה של אלזס כמענה לבקשת העצמאות של אלזס.
כעיר בירה היא הייתה אחת מעשר ערים קיסריות חופשיות באלזס שיצרו את הדקאפול (Décapole).
בעקבות שלום וסטפאליה, שסיים את מלחמת שלושים השנים ב-1648, העיר איבדה את תוארה כעיר קיסרית חופשית.
יחד עם שאר ערי הדקאפול, העיר לא הסכימה להשלכות חוזה זה שהסירו את החופש היחסי שהיה לערים האלו והחזירו אותן לשלטון האצילים.
העיר פתחה במרד נגד מלך צרפת, שליטה החדש.
למרות האבדות בנפש - אוכלוסיית העיר קטנה בשני שלישים - אגנו התנגדה ונשארה עיר חופשית.
הסכם נוסף משנת 1676 העניק מחדש את השליטה למלך צרפת.
ב-1677, לואי הארבעה עשר החליט לסיים את המרידה בכוח הזרוע.
העיר סבלה רבות וכל אנשיה נרדפו, ובסוף אותה שנה העיר נשרפה.
האוכלוסייה קיבלה היתר לחזור לעיר רק ביוני 1678, ועד 1715 נמשכו הקרבות בעיר.
ב-1793 נכבשה העיר על ידי כוחות אוסטרים ופרוסים בתמיכת האוכלוסייה, שהתנגדה ליעקובינים.
לאחר שכוחות צרפתיים כבשו מחדש את אלזס, האוכלוסייה ברחה לאימפריה הרוסית.
באגנו התקיימה קהילה יהודית כמעט ברציפות לפחות מהמאה ה-13. בעיר קיים בית כנסת.
אגנודיקה (ביוונית עתיקה: Ἀγνοδίκη) הייתה הרופאה, המיילדת, והגינקולוגית הראשונה באתונה.
סיפורה של אגנודיקה נכתב על ידי גאיוס יוליוס היגנוס, שחי במאה הראשונה לפני הספירה.
אגנודיקה נולדה למשפחה עשירה באתונה.
הרצון שלה להיות רופאה נבע, על פי עדותה, בשל המספר הגבוה של מקרי מוות של נשים והסבל שהן עברו במהלך לידה.
אף על פי שבזמן היפוקרטס נשים יכלו ללמוד גינקולוגיה, ריפוי ומיילדות, לאחר מותו, כשמנהיגי אתונה גילו שנשים ביצעו הפלות, עיסוק נשים ברפואה הפך לעבירה על החוק שעונשה מוות.
אגנודיקה, שהייתה נחושה בדעתה להיות רופאה ולעזור לנשות אתונה, סיפרה את שערה והתלבשה כגבר כדי שתוכל לזכות בהכשרה רפואית.
בתרוץ של חבר חולה היא עזבה את אתונה ללמוד רפואה במצרים שבה לנשים היה תפקיד חשוב ברפואה.
אגנודיקה קיבלה את החינוך הרפואי שלה באלכסנדריה, ולמדה תחת הרופילוס, מומחה האנטומיה הגדול של זמנה.
מיד לאחר רכישת הכישורים הנדרשים, היא המשיכה להתלבש כגבר על מנת לטפל בנשים של אתונה.
יום אחד, אגנודיקה שמעתה אישה בוכה בייסורים במהלך לידה.
אגנודיקה ניגשה לטפל באישה, אך היולדת סירבה לסיוע מגבר.
לאחר שאגנודיקה חשפה את עצמה כאישה, היולדת הרשתה לה לטפל בה ובהצלחה.
בזמנו, נשים חששו מסיוע מקצועי על ידי רופאים גברים.
אגנודיקה סימלה את האמון והנוחות בין אישה המסייעת לאישה.
לאחר זמן קצר, נשים רבות שמעו על אגנודיקה והתחזותה לגבר וביקשו את טיפולה.
הפופולריות של אגנודיקה גדלה, והעדיפו אותה על פני רופאים גברים.
רופאים גברים שראו שנשים כבר לא מעוניינות בשירותיהם, האשימו את אגנודיקה בפיתוי נשים, ואת הנשים האשימו בהתחלות.
אגנודיקה הובאה לפני משפט שהתאסף על גבעת אראופגוס ליד אתונה.
במהלכו הרופאים הגברים גינו אותה וכתגובה היא הרימה את חולצתה וחשפה את זהותה האמיתית, מה שהביא לנידויה חריף יותר על ידי גברי אתונה, באשמת רמאות והתחזות.
מתוך פחד מעונש מוות, אגנודיקה ניסתה לשכנע את השופטים כי זה בלתי אפשרי שהיא אשמה בפשעים שלכאורה הגברים ייחסו לה.
לאחר מכן יריביה ביקשו לגנות אותה על הפרת החוק שאוסר על נשים ללמוד ולעסוק ברפואה.
לפני שהגיעו השופטים לפסיקה, קהל הנשים הגיע למשפט להלל את ההצלחות של אגנודיקה כרופאה.
בתום דיון קצר, אגנודיקה זוכתה מכל אשמה והחוק באתונה שונה ואפשר לנשים לקבל טיפול על ידי נשים רופאות.
לפני אגנודיקה, נשים טיפלו בחולים וניסו להבין איך הגוף האנושי עובד ומה היו גורמי המחלות.
הנשים בזמנו היו מיילדות אך לא הורשו לעסוק ברפואה.
ליוונים, המשפט של אגנודיקה הביא לשינויים בחוק האתונאי והותיר לנשים ללמוד רפואה.
הסיפור גם שימש כמעשיה במאה השבע עשרה למיילדות כדי להגן על עצמן מפני שליטה גברית במקצועות הרפואה.
ייתכן כי הסיפור של אגנודיקה הוא רק סיפור מיתולוגי.
לפי הספר The International Encyclopedia of Women Scientists השם "אגנודיקה" מוזכר כראיה להיותה דמות מיתולוגית.
היה נהוג במיתולוגיה היוונית, ופחות במציאות, לתת לדמויות שמות שמשקפות את תכונותיהם.
הפירוש של אגנודיקה ביוונית הוא "חסידה בפני צדק".
הטיעון השני בספר הוא הצורה הדרמטית שאגנודיקה חשפה את זהותה האמיתית.
הם רואים במחווה זו עוד מנהג בסיפורי המיתולוגיה היוונית, שהאומנה הייתה שבפסלוני נשים היה כוח נגד הרוע.
עד היום אגונודיקה נחשבת לסמל לרופאים.
אגנס, נסיכת הוהנלוהה-לנגנבורג , הייתה אמה של אדליידה מלוונשטיין-ורטהיים-רוזנברג, שהייתה נשואה למיגל הראשון, מלך פורטוגל, ובנותיה התחתנו עם בתי האצולה הנכבדים ביותר באירופה.
אגנס נולדה ב-5 בדצמבר 1804 בלנגנבורג, לקרל לודוויג הראשון, נסיך הוהנלוהה-לנגנבורג ולאמליה הנרייטה, רוזנת זולמס-בארוט, בתם של יוהאן כריסטיאן השני, רוזן זולמס-בארוט ופרדריקה, רוזנת רויס-קסטריץ.
ב-31 במאי 1829 התחתנה אגנס עם קונסטנטין, נסיך הכתר של לוונשטיין-ורטהיים-רוזנברג, בנו של קרל תומאס, נסיך לוונשטיין-ורטהיים-רוזנברג, ממנו נולדו לה שני ילדים.
ב-9 בספטמבר 1835 מתה אגנס בהייד, ובשנת 1838 מת גם בעלה קונסטנטין, נסיך הכתר של לוונשטיין-ורטהיים-רוזנברג, וילדיה שנותרו יתומים מאב ומאם, עברו להתגורר אצל הורי בעלה.
ב-31 במאי 1829 התחתנה אגנס עם קונסטנטין, נסיך הכתר של לוונשטיין-ורטהיים-רוזנברג, בנו של קרל תומאס, נסיך לוונשטיין-ורטהיים-רוזנברג, ממנו נולדו לה שני ילדים:
אדליידה מלוונשטיין-ורטהיים-רוזנברג (1831–1909), התחתנה עם מיגל הראשון, מלך פורטוגל
קרל, נסיך לוונשטיין-ורטהיים-רוזנברג (1834–1921), התחתן עם סופיה, נסיכת ליכטנשטיין
אגני-5 (בהינדית: अग्नि पंचम) הוא טיל בליסטי בין-יבשתי שפותחה על ידי ה-DRDO של הודו.
אגני-5 הוא חלק מסדרת הטילים אגני, שהייתה אחד הענפים המרכזיים בתוכנית לפיתוח טילים מונחים (IGMDP) המקורית של הודו.
בתחילה סירב ה-DRDO לחשוף את הטווח של אגני-5, אולם מאוחר יותר, תיאר ראש ה-DRDO טווח של כ 5,500–5,800 ק"מ.
דו וונלונג, חוקר באקדמיה למדעים צבאיים של ה-PLA, אמר ל-Global Times כי הטיל בעל טווח של כ-8,000 ק"מ.
מרכז הביון (NASIC) של חיל-האוויר האמריקאי העריך כי עד יוני 2017 לא היו עדיין טילי אגני-5 בפריסה מבצעית.
באפריל 2012, הודיעה הודו כי שיגרה בהצלחה טיל "אגני-5" בעל טווח של 5,000 קילומטר המסוגל לשאת ראש נפץ גרעיני, שמעניק לה, לראשונה, את האפשרות לתקוף ערים גדולות בסין, לרבות בייג'ינג ושנחאי.
אגני-6 (בהינדי: अग्नि-6) הוא טיל בליסטי בין-יבשתי המפותח על ידי ה-DRDO עבור פיקוד הכוחות האסטרטגיים (SFC) של הכוחות המזוינים של הודו.
אגני-6 מתוכנן להיות טיל בליסטי 4-שלבי.
אגני-6 צפוי להיות בעל יכולות MIRV, כמו גם MaRV.
ראשי נפץ אלו הניתנים לתמרון ייתנו לאגני-6 טווח מורחב, אך טרם פורסם נתון מספרי בנושא.
אגני-6 יהיה גבוה מקודמו אגני-5, ותוכנן לעבור ניסוי ראשון ב-2017 ממשלת הודו עדיין לא לאשר את הפרויקט, למרות DRDO השלים כל החישובים התחיל את עבודות הנדסיות.
אגנס ויניפרד אופרלי (באירית: Úna Ní Fhaircheallaigh; באנגלית: Agnes O'Farrelly; שם עט: אואן אולה (Uan Uladh); 24 ביוני 1874 – 5 בנובמבר 1951), הייתה פרופסור לאירית בקולג' יוניברסיטי דבלין (UCD)
היא גם הייתה הסופרת (האישה) הראשונה בשפה האירית, חברה-מייסדת של קומן נה מאן, והנשיאה הרביעית של אגודת הקמוגי.
אופרלי נולדה ב-24 ביוני ב-1874 בווירג'יניה שבמחוז קאוואן, אחת מחמש בנות ושלושה בנים של פיטר דומיניק פרלי ואן פרלי (לבית שרידן).
העבודה הראשונה שלה שפורסמה הייתה סדרת מאמרים "דביקים" בכתב העת Anglo-Celt בין ינואר למרץ 1895, "Glimpses of Breffni and Meath", שלאחר מכן העורך, אדוארד אוהנלון עודד אותה ללמוד ספרות.
בפברואר 1887, היא הצטרפה ל-"Irish Fireside Club", טור חדש לילדים ב-"Weekly Freeman" שנערך על ידי רוז קאוונה, שהיה חלק מהרחבת תחום ספרות הילדים בסוף המאה ה-19. המועדון התפאר ביותר מ-60,000 ילדים חברים במהלך שיאו, ותרם להטמעת ערכי התנועה התרבותית-לאומנית לדור שלם של ילדים.
אופרלי הייתה לקול הנשי החזק ביותר במסגרת המועדון, אשר בתורו עיצב את תפישותיה האוטופיות, פמיניסטיות ולאומניות שנשארו עמה במהלך חייה.
כשהכתיבה שלה אפשרה זאת כלכלית, אופרלי נרשמה ללימודים בסנט מרי קולג' בדבלין, ושכנעה את מנהל המכללה לגייס מרצה לשפה האירית בפעם הראשונה בהיסטוריית המוסד, כדי שהיא תוכל ללמוד את השפה במסגרת התואר שלה באמנויות.
אוון מקניל, סגן הנשיא של הליגה הגאלית, הגוף הלאומני-תרבותי העיקרי שפעל באירלנד מאז 1893, גויס לצורך זה, ואופרלי (שהוסיפה לשם לידתה פרלי את הסימון האירי O) עודדה סטודנטיות ממגמות אחרות להצטרף לקורס.
באמצעות יוזמה זו, נוצר גרעין לאומני-תרבותי של בנות המעמד הבינוני והמשכיל בעיר הבירה, אשר כלל את מורה אוקנדי (Máire Ní Chinnéide) ומרי א.
בטלר, אשר, בדומה לאופרלי, המשיכו בעתיד לתפקידים משמעותיים בהתפתחות הליגה הגאלית בשני העשורים הראשונים של המאה העשרים, בתור דמויות ספרותיות, חינוכיות ופעילות למען השפה האירית.
היא סיימה תואר ראשון ושני באוניברסיטה המלכותית של אירלנד (ב-1899 ו-1900 בהתאמה), ואז למדה במשך סמסטר בפריז בהדרכתו של אנרי ד'ארבואה דה ז'ובנוויל, פרופסור של לקלטית בקולג' דה פראנס.
היא הייתה האישה הראשונה שלמדה קלטית ברמה מתקדמת זו.
אופרלי התמנה כמרצה לאירית בבתי הספר לבנות אלכסנדרה קולג' ולורטו קולג', וגם לימדה אירית בסניף המרכזי של הליגה הגאלית.
היא שכנעה את מרי היידן להגיש בקשה למענק אקדמי מתקדם באוניברסיטה המלכותית, בניסיון לאתגר את התפישה שחוקרות אינן זכאיות למענקים אקדמיים.
ב-1902, יחד עם היידן, היא עזרה להקים את איגוד הבוגרות והמועמדות לתואר, כדי לקדם שוויון הזדמנויות בהשכלה אוניברסיטאית.
היא מסרה עדות לוועדות רוברטסון (1902) ופריי (1906) על לימודים באוניברסיטאות איריות, וטענה בהצלחה בעד לימודים מעורבים מגדרית ב-UCD.
ב-1909 היא התמנה כמרצה לאירית מודרנית ב-UCD, והייתה גם חברה במוסד המושל הראשון ב-UCD ובסנאט הסגל (1914-49).
כאשר דאגלס הייד יצא לגמלאות בשנת 1932, היא מונתה כפרופסור לאירית מודרנית, משרה בה החזיקה עד שיצאה לגמלאות ב-1947.
במהלך הקיץ של 1898, בשנתה השנייה בלימודי התואר, אוון מקניל סידר לה לבקר באיניש מיין, האי האמצעי בארן האיים, כדי לשפר את האירית שלה.
היא המשיכה לבלות שם במשך חמשת הקיצים הבאים, ופיתחה אירית רהוטה.
באוגוסט 1899 היא הקימה את סניף הנשים של הליגה הגאלית, שנה אחרי שקמו סניפי גברים באיניש מור וגם באיניש מיין.
הפעילות בארגון היווה את הפעם הראשונה שנשות האי הקדישו זמן באופן מכוון לפעילות פנאי.
כשחזרה אופרלי לדבלין בסתיו 1898, היא נרשמה לסניף המרכזי של הליגה הגאלית, ועד מהרה הייתה לחברה בוועד המנהל והאישה המשפיעה ביותר בליגה, עד 1915. לאורך כל התקופה המוקדמת של המעורבות שלה בליגה הגאלית, אופרלי קידמה את סדר היום שלה למען נשים בקרב עמיתיה הגברים.
דבר זה דווקא הוסיף לפופולריות שלה, על סקרי חברים שנערו בשנים 1903 ו-1904. היא הייתה אחד האנשים הכי פעילים למען השפה האירית בתקופה זו.
בשנת 1907, אופרלי הייתה ליו"ר ועד החינוך של הליגה הגאלית.
התפקיד העיקרי שלה היה לתווך בין הדעות הסותרות על מדיניות חינוך בתוך הליגה, ולפייס בין אלמנטים של הכמורה (אשר לימדו לטינית) תוך כדי המשך בקמפיין הקידום של אירית בתוך מערכת החינוך.
על פי רוג'ר קייסמנט, הייתה זו אופרלי ששכנעה את הממונה על החינוך הלאומי, ד"ר סטארקי, לגבי היתרונות של תוכנית לימודים דו-לשונית לאומית בבתי ספר, תוכנית אשר הוצעה לפועל בשנת 1904 ב-27 בתי ספר.
אופרלי ניהלה את ישיבת הפתיחה של קומן נה מאן ב-1914, והביעה תמיכה ברעיון שלארגון יהיה תפקיד משני ביחס למתנדבים האירים, וכפוף לו.
היא עזבה את הארגון זמן קצר לאחר מכן.
ב-1916, יחד עם מוריס מור היא אספה חתימות לעצומה למען ביטול גזר דין המוות של חברה הקרוב רוג'ר קייסמנט, ללא הצלחה.
היא הייתה חברה בוועדת נשים אשר ניהלה משא ומתן ללא הצלחה עם מנהיגי ה-IRA, כדי למנוע את מלחמת האזרחים בשנת 1922. היא הובסה, כמועמדת עצמאית, בבחירות הכלליות לדאל אירן ב-1923 וביוני 1927.
קמוגי הוא ספורט נשים הכמעט זהה לספורט הגברים הרלינג.
התרומה העיקרית של אופרלי למורשת הקמוגי היא ייסוד גביע אשבורן.
כחבר מייסדת ב-1914 ונשיאה (1914-51) של מועדון הקמוגי ב-UCD, הייתה זו אופרלי ששכנעה את ויליאם גיבסון, (לורד אשבורן), לתרום גביע לתחרות בין-מכללות, החל משנת 1915. היא מונתה כנשיא לשם כבוד הראשונה של איגוד הקמוגי אלסטר, ואז של האיגוד הארצי בשנת 1934, לצד מורה גיל, שהמשיכה כיו"ר המועצה המרכזית וקונגרס הקמוגי.
אופרלי הייתה גם הנשיאה של פדרציית נשות האוניברסיטה (1937-39) ושל האגודה הלאומית של בוגרות האוניברסיטאות (1943-47).
בשנת 1937 היא הייתה מעורבת באופן אקטיבי בקמפיין בוגרות האוניברסיטה נגד אימוץ החוקה, אשר כללה סעיפים מפלים נגד נשים.
אופרלי גם הייתה בין מייסדות מועדון הסורופטימיסטית (מלטינית - לטובת נשים) בדבלין בדצמבר 1938, ואף הייתה לנשיאתו.
היא הייתה חברה מייסדת, ולאחר מכן גם מנהלת במשך שנים רבות, של אלסטר קולג' לאירית, במחוז דניגול, וגם הייתה מעורבת בקולג'ים לנסטר וקונאט, והייתה ליו"ר הפדרציה לתוכניות קיץ לשפה האירית.
היא גם הייתה נשיאת האגודה האירית לפיתוח תעשייתי ואגודת התעשייה הביתית, ומנהלת בקרן ג'ון קונור מאגי לפיתוח התעשייה הגיילטאכט.
היא ייצגה את האיחוד הגאלי של אלסטר בקונגרס הקלטי בשנים 1920 ו-1930.
בשנת 1917, אדוארד תומאס ג'ון, לאומן וולשי וחבר פרלמנט מטעם Anglesey, נסה להחיות את האגודה הקלטית לשעבר בארגון חדש ששמו הקונגרס הקלטי, ובכך התחיל את הגל השני של יחסים אינטר-קלטיקיים.
אופרלי וחברה הטוב דאגלס הייד, מיד התעניינו ביוזמה, מכיוון שלקונגרס היה הרבה מן המשותף עם הליגה הגאלית, בה הם היו מעורבים מזה זמן רב, אבל בפרישה רחבה יותר.
מרי היידן, אוסבורן ברגין, אוון מקניל ורובין פלאוור היו בין המעורבים בזרוע האירית של הקונגרס הקלטי.
כשג'ון נפטר בתחילת שנת 1931, אופרלי לקחה על עצמה תפקיד ניהולי יותר גדול בקונגרס, ותועדו עדויות על פיהם היא הפיחה בתנועה רוח חדשה.
כשפרשה אופרלי מ-UCD ב-1947, היא קיבלה פורטרט שמן מאת שון קיטינג מידי אגודת בוגרות האוניברסיטה.
היא נפטרה ב-5 בנובמבר 1951. הטישך והנשיא השתתפו בהלווייתה בבית הקברות דינס גריינג'.
אופרלי כתבה באירית ובאנגלית, לעיתים קרובות תחת שם העט 'Uan Uladh'.
אופרלי תיעדה את חוויותיה באיניש מיין, אשר מאוחר יותר היוו את הבסיס ליומן המסע "Smaointe Ar Árainn".
החשיבות של עבודה זו היא פחות בפן הלשוני, ויותר כיוון שזו אחת העבודות היחידות אשר מספקות תמונה של חיי נשים וילדים באי.
Out of the Depths (1921) הוא אוסף של שירה פוליטית, שחיברה אופרלי בתגובה למלחמת העצמאות האירית, והוא מראה כיצד הצליחה אופרלי להשלים עם אירלנד שרחוקה מהאידיאל שלה.
הוא מתאר את הטבע הדיסטופי של השלטון האנגלי, כפי שאופרלי רואה אותו, המוצג אל מול האור, הרוחניות, הטוהר, האמת, התקווה, והאחדות של אירלנד, אשר יכולים להביא לגאולתה בעתיד.
באוסף זה, אופרלי ביקשה להציע תקווה לאירים המיואשים.
Domhain (1927), שהיא כתבה באקלים של יציבות יחסית, אופרלי מגלה רומנטיקה אוטופית, אשר חוגגת את החזרה לקצב חיים הרמוני, ללא הפרעה של מלחמה.
אגנס, נסיכת אנהלט-דסאו הייתה בתו של לאופולד הרביעי, דוכס אנהלט, ואשתו של פרידריך קרל, נסיך פרוסיה.
אגנס נולדה ב-24 ביוני 1824 בדסאו, ללאופולד הרביעי, דוכס אנהלט-דסאו ולפרדריקה וילהלמינה, נסיכת פרוסיה, בתם של לודוויג קרל, נסיך פרוסיה ופרדריקה, דוכסית מקלנבורג-שטרליץ.
ב-28 באפריל 1853 התחתנה אגנס עם ארנסט הראשון, דוכס סקסוניה-אלטנבורג, והיו להם שני ילדים.
אגנס נחשבה לאחת הנשים היפות ביותר בדורה, וניחנה בכישרון ניכר לציור.
במהלך מלחמת צרפת–פרוסיה טיפלה אגנס בפצועים, כמו אצילות רבות בתקופה זו.
בשנת 1893 כתבה אגנס את הספר "עין ישראל" (לייפציג, 1893), ספר שעסק באנטישמיות ובנצרות בגרמניה.
ב-23 באוקטובר 1897 מתה אגנס בעיר הומלסהיין, והיא בת 73 שנים.
ב-28 באפריל 1853 התחתנה אגנס עם ארנסט הראשון, דוכס סקסוניה-אלטנבורג, ונולדו לה ממנו שני ילדים:
מריה, נסיכת סקסוניה-אלטנבורג (1854–1898), התחתנה עם אלברכט, נסיך פרוסיה
הרוזן אגנור מריה אדם גולוחובסקי (בפולנית: Agenor Maria Gołuchowski; 25 במרץ 1849 – 28 במרץ 1921) היה מדינאי פולני.
כשר לענייני חוץ של אוסטרו-הונגריה בין השנים 1895–1906 היה אחראי להפשרת היחסים בין אוסטריה ורוסיה הקיסרית, יחסים שנפגעו בעקבות מאבק השליטה בבוספורוס.
מ-1907 הנהיג את הבלוק המשפיע של חברים פולניים בפרלמנט הקיסרי האוסטרו-הונגרי, ותמך ב"פתרון האוסטרי" שהציע איחוד של פולין הקונגרסאית עם גליציה כחלק ממונרכיה משולשת שתכלול את אוסטריה, הונגריה ופולין.
הוא היה בנו של הרוזן אגנור גולוחובסקי הזקן וירש חלק ניכר מעושרו של אביו.
אחיו אדם גולוחובסקי היה איש צבא ומדינאי מגליציה.
אגנה סימונסון (בשוודית: Agne Simonsson; 19 באוקטובר 1935 – 22 בספטמבר 2020) היה כדורגלן ומאמן שוודי, ששיחק בעמדת החלוץ.
סימונסון נולד ב-19 באוקטובר 1935 בגוטבורג שבשוודיה.
כנער שיחק ב-BK רנה לפני שחתם בארגריטה בשנת 1949. הוא עשה את הופעת הבכורה שלו עימה ב-1953 בזמן שהקבוצה שיחקה בליגה השלישית בשוודיה.
סימונסון עזר לארגריטה להעפיל לליגה השנייה ב-1955 וב-1958 לליגה הראשונה תחת המאמן-שחקן גונאר גרן.
שנה אחר כך ב-1959 הוא סיים במקום החמישי בכדור הזהב ונבחר לכדורגלן השנה בשוודיה.
ב-1960 זכה עימה בגביע הבין-יבשתי ובעונת 1962/63 באליפות נוספת.
נכון ל-2020, סימונסון הוא השחקן השוודי היחידי ששיחק במדי הבלאנקוס אי פעם.
הוא היה בתקופת השאלה בריאל סוסיאדד למשך עונת 1961/62 כשהוא כובש שמונה שערים ב-22 משחקי ליגה.
קבוצתו כשלה וירדה לליגה השנייה בספרד לאחר שסיימה מקום אחד לפני האחרון.
סימונסון חזר ב-1963 לקדנציה שנייה בארגריטה כשהוא משחק לצד רון בורז'סון.
בסך כבש במדיה 206 שערים ובכך הוא הכובש הגדול ביותר בהיסטוריית הקבוצה.
במדים הלאומיים ערך את הופעתו היחידה עבור נבחרת שוודיה עד גיל 21 ב-22 בספטמבר 1957 במשחק ידידות נגד פינלנד, שנגמר בתוצאה 0–7 עם שלושער שלו.
בנבחרת הבוגרת עשה את הופעת הבכורה חודש אחר כך ב-13 באוקטובר נגד נורווגיה בה כבש צמד בניצחון 2–5.
סימונסון היה שותף להגעתה לגמר מונדיאל 1958 בטורניר שנערך בשוודיה כשהוא כובש בדרך שלושה שערים, צמד נגד מקסיקו בשלב הבתים ואחד נגד ברית המועצות ברבע הגמר.
בגמר עצמו שוודיה הפסידה לברזיל 5–2 כשהוא כובש את אחד משני שערי נבחרתו בדקה ה-80'.
אחרי המונדיאל הציג יכולת טובה במשחק נגד אנגליה שהיה ב-28 באוקטובר 1959. שוודיה ניצחה בתוצאה 2–3 באצטדיון וומבלי כשסימונסון כובש צמד ומבשל שער נוסף.
הופעתו האחרונה עבור הנבחרת הייתה ב-10 באוגוסט 1967 בניצחון 0–2 על פינלנד, הופעה שהייתה ל-51 בסך שלו ביחד עם 27 שערים.
במהלך שנות השבעים ושנות השמונים היה למאמן כדורגל.
בשנת 1982 אימן את BK הקאן השוודית ששיחקה בפעם הראשונה בהיסטוריית הקבוצה בליגה הראשונה.
עם ארגריטה הוא זכה באליפות ב-1985, אליפות ראשונה מאז 1913. סימונסון נפטר ב-22 בספטמבר 2020 בגיל 84 כתוצאה מסיבוכים בריאות.
מלך שערי ארגריטה בכל הזמנים: 206 שערים
אגניישקה ברברה חילינסקה (בפולנית: Agnieszka Barbara Chylińska; נולדה ב-23 במאי 1976 בגדנסק) היא זמרת-יוצרת ושחקנית פולנייה.
משנת 1994 עד 2003 הייתה סולנית להקת הרוק הפולנית O.N.A.
מאז 2003 היא מופיעה כצ'ילינסקה וב-2004 הוציאה אלבום בשם Winna.
מאז 2008 היא שופטת בגרסה הפולנית של זיכיון Got Talent בשם Mam talent!.
אגנס קרוליין ת'ארופ אובל היא זמרת, פזמונאית ומוזיקאית דנית.
אלבומה הראשון, Philharmonics, שוחרר על ידי PIAS Recordings ב-4 באוקטובר 2010 והוכרז כאלבום זהב ביוני 2011 על ידי איגוד תעשיית ההקלטות הבלגי (BEA) לאחר שמכרה 10,000 עותקים.
בטקס פרסי המוזיקה הדנית בנובמבר 2011 זכתה אובל בחמישה פרסים, כולל האלבום הטוב ביותר ואמן הבכורה הטוב ביותר.
Citizen of Glass, אלבומה השלישי, קיבל את פרס אלבום השנה מטעם IMPALA לשנת 2016.
אובל נולדה בגנטופטה בקופנהגן (ב-28 באוקטובר 1980).
היא ואחיה הצעיר, הולגר, גדלו בסביבה לא שגרתית, עם אב שהיו לו שלושה ילדים מנישואים אחרים.
הוא אהב לאסוף חפצים וכלים מוזרים.
אמה, קטיה אובל, הייתה משפטנית ומוזיקאית והיא נהגה לנגן בארטוק ושופן בפסנתר בבית.
אובל למדה לנגן בפסנתר בגיל צעיר מאוד.
על הלמידה היא אמרה: "הייתה לי מורה לפסנתר קלאסי שאמרה לי שאסור לי לנגן את מה שלא אהבתי.
אז פשוט ניגנתי את מה שאהבתי.
מעולם לא נאלצתי לנגן שום דבר אחר".
בילדותה היא מצאה השראה בעבודתו של יאן ג'והנסון.
השירים של ג'והנסון, נעימות עממיות אירופאיות שנעשו בסגנון ג'אזי, השפיעו עליה מבחינה מוזיקלית.
בשנת 1990 הצטרפה ללהקה קטנה כזמרת ונגנת גיטרה בס.
הקבוצה הופיעה בפסטיבל והקליטה כמה מנגינות.
ב -1994 היה לה חלק קטן בסרט הקצר "הילד שהלך אחורה" מאת תומאס וינטרברג.
אחיה, הולגר תארופ, שיחק את הדמות הראשית בסרט.
היא מוזכרת כאגנס אובל, ומופיעה בשתי סצנות.
היא מגלמת תלמיד שחולק את שולחנה עם התלמיד החדש אנדראס (הולגר תארופ).
אובל למדה בתיכון בגימנסיה "Det frie", בית ספר חופשי שבו הצליחה לנגן הרבה מאוד מוזיקה.
עם זאת, היא עזבה במהירות את בית הספר.
"בגיל שבע עשרה, פגשתי אדם שניהל אולפן.
ויתרתי במהירות על לימודי המוזיקה כדי ללמוד טכניקות סאונד."
אובל מתגוררת בברלין מאז 2006 עם הצלם ואמן האנימציה אלכס ברול פלאגסטאד, שצילם וביים את הקליפים של "RiverSide" מתוך אלבום הבכורה של אובל Philharmonics (2010), ו-"Dorian", "The Curse", ו"Aventine" מ-"Aventine" ב-2013.
אובל הופיעה לראשונה כזמרת סולו עם אלבומה הראשון Philharmonics (2010).
היא כתבה, ניגנה, שרה, הקליטה והפיקה את כל החומרים בעצמה.
"המוזיקה התזמורתית או הסימפונית מעולם לא עניינה אותי.
תמיד משכו אותי מנגינות פשוטות, כמעט ילדותיות.
(...) השקעתי זמן רב לפני כתיבת טקסטים כי היה נראה שהמוזיקה כבר מספרת סיפור, כדי להקרין תמונות.
" לדברי אובל, הפסנתר שלה הוא הרבה יותר מסתם כלי: "הפסנתר והשירה הם שני דברים שווים בעיניי - אולי לא בלתי נפרדים אבל מאוד מחוברים.
אתה יכול לומר שהם כמו שני קולות שווים.
" לדבריה, "המוזיקה היא האמצעי הברור ביותר להביע את מה שאני, איפה אני."
כל השירים באלבום הם יצירה מקורית למעט "Close Watch" ("I Keep A Close Watch" של ג'ון קייל) ו"Katie Cruel" (כמסלול הבונוס של iTunes באלבום).
ב-Live à Paris, ששוחרר ב-11 באפריל 2011 באייטונס, היא שרה קאבר של "Between The Bars" של אליוט סמית.
יתר על כן, אובל עשתה דואט עם זמר להקת "Editors" טום סמית ', בביצוע "The Christmas Song" מאת מל טורמה - שנמצא באלבום "Funny Looking Angels" של "Smith & Burrows" (שפורסם בנובמבר 2011).
"Philharmonics" זכה לרוב לביקורות חיוביות, למשל, ג'יימס סקינר מה- BBC ואמר כי "הקומפוזיציות...
איטיות, קודרות, אפילו קברתיות, אך לא בלי תחושה של יופי יחיד מדי פעם".
במגזין התרבות הצרפתי "Les Inrockuptibles", ג'והאנה סבן דיברה על "טוהר מתפרק" והצהירה: "יש בבלדות המלנכוליות העמוקות האלה את האצילות הברורה והמרגיעה של דיסקים ליד המיטה." עיתונאים צרפתים כינו אותה "גילוי ששווה לעקוב אחריו".
גם אלבומה הראשון של אובל זכה להצלחה מסחרית.
במרץ 2011 הופיעה לראשונה בארצות הברית.
בפסטיבל המוזיקה "South by Southwest" (SXSW) באוסטין, היא ביצעה את כל שירי האלבום.
השיר "RiverSide" הוצג בפרק "לא אחראי" של האנטומיה של גריי, בפרק 12 של העונה השנייה של צאצאים, בפרק "כפילות" מנקמה, ובפרק "מה אתה עושה כאן, הו-תיק?
[22] "השדרה" הושמע בפרק "אמון" מנקמה.
באפריל 2011, הקבוצה הדנית Lulu Rouge הוציאה גרסה מחודשת ל"ריברסייד ".
בשמירה על היופי המקורי של המסלול, לולו רוז 'הוסיפו את הקצב האלקטרוני המיוחד שלהם.
[24] לפני יציאת "Philharmonics", המנגינות הרכות והמרגיעות של "Just So" שימשו כפסקול של פרסומת לדויטשה טלקום בטלוויזיה הגרמנית בשנת 2008.
PIAS Recordings הוציאה גרסה דלוקס של "Philharmonics" ב-7 בפברואר 2011. גרסת הדלוקס מכילה חמש רצועות נוספות.
שני אינסטרומנטליים ("RiverSide" ו-"Just So") ושלושה שירים חיים: "Over the Hill", "Just So", והמסלול החדש "Smoke & Mirrors".
ביוני 2011 הוכרז האלבום כזהב על ידי התאחדות הבידור הבלגית (BEA) לאחר מכירת 10,000 יחידות.
בחודש פברואר 2011, האלבום הראשון שלה היה מועמד לפרס "האלבום עצמאי אימפלה האירופי של השנה" ועם השיר "Riverside" (מפסקול "submarino") זכה רוברט אוורד עבור השיר הטוב ביותר של השנה 2011.
באוקטובר 2011 זכתה אובל בפרס פורץ הדרך האירופי לשנת 2012. הפרס חוגג את הכישרונות החדשים המובילים במוזיקת הפופ האירופית ש"כולם הצליחו להגיע לקהלים שמעבר למדינת מולדתם באמצעות הכישרון והאנרגיה שלהם.
בנובמבר 2011 היא זכתה בחמישה פרסים בטקס פרסי המוזיקה הדנית על אלבומה הראשון Philharmonics .
היא זכתה באלבום הטוב ביותר של השנה, במהדורת הפופ הטובה ביותר של השנה, באמנית הבכורה הטובה ביותר של השנה, באמנית השנה הנשית הטובה ביותר ובכותבת השירים הטובה ביותר של השנה.
בינואר 2020, DJ APREL הוציא רמיקס dubstep לשיר המפורסם "Riverside" עם אגנס.
אובל החלה לעבוד על אלבומה השני בשנת 2011. על אלבומה החדש אמרה, "התחלתי לכתוב קטעים חדשים, אך כולם היו אינסטרומנטליים, עם הפסנתר לבד...
ברגע זה אני מרגישה נוטה יותר להלחין קטעים אינסטרומנטליים.
התחלתי כבר לכתוב כמה טקסטים, אבל מבחינתי קשה יותר להלחין מנגינות.
בינואר 2013 התחילה אובל לייצר מיקסים על אלבומה החדש.
על אוונטין הגיבה אובל: "הקלטתי הכל די מקרוב, תוך כדי מיקוד הכל מקרוב בחדר קטן, עם קולות כאן, הפסנתר כאן - הכל קרוב אליך.
אז זה דליל, אבל על ידי שינוי הטווח הדינמי של השירים יכולתי ליצור כמעט צלילי קול.
הצלחתי לגרום למשהו להרגיש גדול בעזרת מכשירים מעטים בלבד.
היא ניגנה בפסטיבל iTunes בבריטניה ב-Roundhouse בלונדון ב-17 בספטמבר 2013.
ב־24 בספטמבר 2014, האלבום הפך זמין ב-iTunes .
טום ברגל כתב: "התגובות המעטות שנאספו היו חיוביות מאוד וכבר מלאות באהבה: האלגנטיות של אגנס והחן הנדיר של כתביה יגרמו, ללא כל ספק, לדפיקות לב חזקות בלב החובבים."
באתר האינטרנט Mushroompromotions נכתב: "'אוונטין' הוא תקליט יפהפה, שאינו מהיר באופן מסקרן.
אם התקליט הראשון היה שוטט ביער, בתקליט הנוכחי לוקח את הזמן לראות את יופיו ולהרגיש את המרקם בעלה בודד.
זה בבת אחת מיקרוסקוסמי ואוניברסלי.
(...) אגנס יוצרת את עולמה שלה, או כפי שהיא מכנה זאת, צנצנת בועה או פעמון, כדי ליצור את המוזיקה שלה.
ברגע שנכנס פנימה (או שזה צריך להיות בחוץ?), היא כבר לא מודעת למה שקורה.
זו המסתורין של דרכי הפעולה שלה, דבר שהיא לא יכולה להסביר.
מה שפשוט מוסיף לאיכות האווירית של המוזיקה שלה.
באוקטובר 2014 יצאה מהדורה מיוחדת של אוונטין.
באלבום זה הוצגו 3 שירים חדשים.
מהדורת הדלוקס מכילה גם רמיקס של 'Fuel to Fire' מאת דייוויד לינץ ', שהגיב: "אהבתי לעשות את הרמיקס הזה.
הופניתי למוזיקה של אגנס דרך חברת התקליטים שלי...
אני חושב שיש לה את הקול הכי יפה ויכולת לעשות דברים עם הקול שלה ייחודיים ויוצאי דופן.
במהלך סיבוב ההופעות שלה, ב-2014, החלה אובל לעבוד על האלבום השלישי שלה: "אני מתכננת לעבוד פחות עם פסנתר ויותר עם כלי נגינה ישנים יותר(...) אני מנסה למצוא כלי חדש לעבוד איתו, אז זאת סוג של תקופת מחקר וכתיבה של חומרים".
עוד היא מוסיפה: " יש לי כמה רעיונות ברורים אבל אני לא בטוחה אם זה רעיון טוב להיכנס לפרטים בשלב מוקדם כל כך.
אני בעיקר מתכננת לעבוד עם כלי נגינה ישנים כמו צ'מבלו וספינט ולראות לאן הם ייקחו אותי".
ביוני 2015 אובל החלה להקליט את האלבום החדש, יחד עם כמה מוזיקאים חדשים: פרדריק לבואו, כריסטינה קורופקי וג'ון קורבן.
ביוני 2016 היא הוציאה לאור את הסינגל הראשון, 'Familiar', מתוך האלבום החדש.
השיר הוקלט, הופק וסומפל על ידי אובל.
על הכינור ניגן ג'ון קורבן ועל הצ'לו ניגנו כריסטינה קופורקי ושרלוט דנייר.
הקליפ לשיר הופק על ידי בעלה של אובל, אלכס ברואל פלאגסטאד.
הוגו קאסאווטי, מהעיתון הצרפתי Telerama, כתב: "אגנס אובל, בעודה נותרת נאמנה לסגנון הייחודי שלה, מרחיבה את המגוון המוזיקלי שלה.
כלי ההקשה עם העוצמה חזקה, המנגינה האקרובטית והעדינות בקול של הזמר היו מרגשים בצורה יוצאת דופן.
כן, אובל, בחסות הטכנולוגיה, עושה דואט עם הדים מטרידים בעלי חותמת גברית."
ביולי 2016, אובל הכריזה שאלבום הסטודיו השלישי שלה, Citizen of Glass, צפוי לצאת ב-21 באוקטובר 2016. בקשר לשם המסתורי של האלבום אובל הסבירה: " הכותרת מקורה בקונספט גרמני, gläserner bürger, האנושי או אזרח הזכוכית.
זהו מונח משפטי המגדיר את רמת הפרטיות של הפרט במדינה, ובענף הבריאות זהו מונח המתאר עד כמה אנו מודעים להיסטוריה הרפואית של מטופל - אם הוא לגמרי עשוי זכוכית אנחנו יודעים עליו הכל."
בנוסף לכינורות, צ'לו, צ'מבלו, ספינט והסלסטה, אופל השתמשה בטראוטיניום, מכשיר אלקטרוני נדיר משנות ה-30 של המאה ה-19.
בספטמבר 2016 אובל הוציאה לאור סינגל חדש, "Golden Green", במגזין במגזין ההולנדי Dansende Beren נילס ברוויר כתב: "צליל הזכוכית תמיד קרוב.
השיר מדבר על הקנאה התמידית לחיים של אחרים(...) היא משמיעה את הקול החלומי שלה, זה פשוט שיר פופ קלאסי מושלם.
באוקטובר 2016, שיר חדש מהאלבום "Citizen of Glass" שנקרא "Strech your Eyes" פורסם.
השיר הזה הוא גרסה מחודשת של שיר ישן יותר ("Spinet Song") שנוגן במהלך סיבוב ההופעות בשנת 2014.
באוקטובר 2016 האלבום Citizen of Glass פורסם.
המגזין הצרפתי La Croix כתב: "עם כמה שירים מדהימים, Strech your eyes הסוריאליסטי או Golden Green הזורח, אגנס אובל יצרה אלבום מודרני ומפואר.
האלבום הזה מאשר, ללא ספק, את חשיבותה של אגנס אובל בתור אמנית פופ."
האלבום קיבל דירוג ציון 81 באתר Metacritic, בהתבסס על שבע ביקורות.
Citizen of Glass זכה בפרס IMPALA (The Independent Music Companies Association) בתור אלבום השנה לשנת 2016, פרס המוענק מדי שנה לאלבום המופק באופן עצמאי בחברת הפקות אירופאית.
בפברואר 2018, אובל חתמה בחברת ההפקות דויטשה גרמופון.
החוזה כלל איחוד של דויטשה גרמופון יחד עם "בלו נוט" להפקות בצפון אמריקה.
מר טראוטמן, נשיא החברה, אמר: "אנחנו מרותקים מהאוטונומיה הקוסמופוליטית של אגנס, ומהדיוק בו היא יוצרת ומפיקה את הקולות והצלילים במרחב המוזיקלי שלה.
עם כל שיר ומנגינה היא פותחת עולם קטן, בעבודתה המתוחכמת היא מצליחה להגיע לקהל רחב של אנשים.
אנחנו חולקים עם אגנס ביטחון בהצלחה לטווח הארוך, בתור אמנית מצטיינת, אמינה ועם רצון לעורר השראה בקרב מעריצים רבים מסביב לעולם".
במאי 2018, אובל תרמה עבור "Late Night Tales" סדרה של שירים שנבחרו על ידה ושוחררו בתור "Late Night Tales: Agnes Obel".
לאוסף הזה אגנס תרמה שמות רבים עם אמנים כמו: מישל גורביץ', נינה סימון, הנרי מנסיני ואלפרד שניטקה.
אובל אמרה: "הייתי מופתעת מכמות הזמן שהשקעתי בזב בסופו של דבר.
אספתי את כל השירים יחד עם הבן זוג שלי אלכס ופשוט השקענו זמן בלהקשיב לשירים, ניסינו לראות מה יתאים ביחד.
חלק מהמוזיקה שכללתי כאן נמצאת על קלטת שהכנו כשהיינו סתם חברים בגיל ההתבגרות."
אובל שילבה עבודות חדשות יחד עם השיר המקורי "Bee Dance", תמלול מרתק של השיר ההולנדי "Glemmer Du", וגרסה חדשה (הגרסה השלישית) של "Strech Your Eyes" שנקראת "Ambient Acapella".
הסינגל הראשון, שיר של אינגר כריסטנסן "Poem About Death", הוא מוזיקה מקורית של אובל.
בנושא העטיפה הרודפת של "Glemmer du" של ארוויד מולר, הסבירה אובל: "בדנמרק השיר ידוע בעיקר בגרסה משנת 1932, ששרה השחקנית והזמרת ליווה וייל.
זו אחת המנגינות האהובות עלי.
השיר עוסק בקביעות הזמן והאהבה, כשהזיכרונות הם הדבר היחיד שאתה מקבל בסוף.
(...) הקלטתי אותו באמצעות קלטת אנלוגית ואז הפעלתי שוב את הקלטות, כך שהוא נשמע ישן והוקלט מחדש, מתנגן עם תחושה של זיכרון ושל זמן אבוד.
ב־29 באוקטובר 2019 הודיעה אובל על כותרת אלבומה הקרוב Myopia ברשתות החברתיות והוציאה את הסינגל החדש "Island of Doom".
האלבום יצא לאקרנים ב-21 בפברואר 2020. העיתונאי טים פיקוק כתב: "אובל הייתה בבידוד יצירתי שהטילה על עצמה עם הסרת כל ההשפעות החיצוניות והסחות הדעת בתהליך הכתיבה, ההקלטה והעריכה של 'Myopia'."
אודות "Island of Doom" אמרה האמנית: "השיר מורכב מפסנתר בסולם נמוך ומצ'לו פיציקטו ושירה, כל המקהלות עולות ויורדות סולם ...
מניסיוני כשמישהו קרוב לך מת זה פשוט בלתי אפשרי להבין שאתה לא יכול לדבר איתם אי פעם או להגיע אליהם איכשהו.
"Island of Doom" מציג את אובל בפסנתר, שירה וקלידים, וקריסטינה קורופצקי בצ'לו, ויוצרים טון מפוכח, עם כלי נגינה מתוקים, וביצוע ווקאלי חזק של אובל.
המופע החזותי נפתח בתמונה של אובל, ונשלט לחלוטין בצבעים כחולים, ומציג נוף ייחודי לא לעולם הזה.
את הקליפ החדש ביים אלכס ברואל פלאגסטאד.
בקשר למשמעות של Myopia הסבירה אובל: "מבחינתי Myopia הוא אלבום על אמון וספק.
האם אתה יכול לסמוך על עצמך או לא?
האם אתה יכול לסמוך על כושר השיפוט שלך?
האם אתה יכול לסמוך שתעשה את הדבר הנכון?
אתה יכול לסמוך על שלך אינסטינקטים ומה אתה מרגיש?
ב־7 בינואר 2020 הוציא אובל את הסינגל "Broken Sleep".
העיתונאי דרו פיינרמן אמר: "הסרטון (שנוצר על ידי השותף והבן זוג של אובל, אלכס ברויל פלאגסטאד) משתלב בצורה מושלמת עם סגנון הקומפוזיציה; אובל שר ביופי ובקלות כל כך, שכן השירה משלימה את קצב הוויזואליה ללא מאמץ."
על Myopia אמרה העיתונאית טינה בניטז-אווז: "הוא אנטומיזציה מופשטת של נפש האדם, המתעלה דרך כלי נגינה בסביבה, ותערובת משכרת של שירה, המרחפת על מניפולציה קולית מג'ארבו על"Broken Sleep" ועל " Island of Doom ".
אשלי ברדהן, בפיצ'פורק, אמרה גם: "השירים האלה מוסתרים כמו זכוכית חלבית, כמו בובת חרסינה יפה להפליא.
על אף שהאלבום מסתיים בשקט כמעט כמו שהוא התחיל, הערפל הסביבתי הלוחש של אובל משתרך הרבה יותר זמן."
ביוני 2020, ולראשונה, אובל מראה בסרטון את האולפן שלה בברלין ומאלתרת קצת מוזיקה עם הלהקה שלה.
האמנית כותבת בעיקר בלילה ותמיד לבד בסטודיו הפרטי שלה בברלין.
בדרך כלל, אובל לא נותנת לאף אחד לבקר אותה שם.
אובל מושפעת מאמנים כמו רוי אורביסון וגם מהמלחינים הצרפתים קלוד דביסי, מוריס ראוול ואריק סאטי.
היא אוהבת גם את אדגר אלן פו ואת הצלמים סיביל ברגמן, רוברט מייפלת'ורפ, טינה מודוטי ואלפרד היצ'קוק.
לגבי היצ'קוק אמרה, "אני מעריצה את סגנונו האניגמטי, את האסתטיקה המתוחכמת שלו אבל תמיד בפשטות קיצונית." עטיפת אלבומה הראשון שצילמה הצלמת הברלינאית מלי לאזל היא הומאז ל-The Birds.
אובל אוהבת גם את יוצרת הסרטים מאיה דרן.
לפעמים אובל בודקת שירים שטרם פורסמו בסרטים של דרן.
אובל היא גם מעריצה ענקית של נינה סימון: "יש לי אלבום הופעה חיה של נינה סימון עליו היא שרה את" מי יודע לאן הולך הזמן ".
נראה שהקול שלה בא משום מקום.
קסם." בנוסף למוזיקה קלאסית, אובל מקשיב לאמנים כמו מורט גרסון (The Zodiac - Cosmic Sounds), The Smiths (How Soon is Now?), ופרנסואז הרדי (Où va la chance).
בפברואר 2017, ואחרי הקאברים שלה לשירים של ג'ון קייל וג'ף באקלי, ביצעה אובל את "הללויה" במחווה ללאונרד כהן ב"ויקטואר דה לה מוזיקה 2017 ".
השיר "Riverside" של אובל הוצג בסדרת הטלוויזיה של ספייק "הערפל" בעונה 1, פרק 2, "נסיגה".
"Riverside" הוצג גם באנטומיה של גריי, נקמה, רינגר, תוכנית הטלוויזיה הבריטית Lovesick, הדרמה הקומית האוסטרלית Offspring, והסדרה הדנית The Rain בעונה 1, פרק 2. בנוסף, "Riverside" היה משמש כמנגינת הנושא של המיני סדרה Next of Kin.
שיריה "Familiar", "זIt's Happening Again" ו"Broken Sleep "הוצגו בפרקים של סדרת הטלוויזיה הגרמנית Dark.
"Familiar" שימש גם במשחק הווידאו Dark Souls III: טריילר המהדורה של האש מהווה מהווה שיר הנושא לסדרת הטלוויזיה הקנדית Cardinal.
"דוריאן" שימש בסדרת האמזון פריים האנה, עונה 2, פרק 8. "September Song" הוצג במהלך העונה הראשונה של שקרים קטנים גדולים.
"Run Cried The Crawling" שימש בפרק הבכורה של אופוריה.
"Fuel to Fire" הוצג במהלך סצנת האהבה בסדרת הטלוויזיה של אמזון פריים, Carnival Row, עונה 1, פרק 3. "Fuel to Fire" הוצג בסדרת הפנטזיה העל טבעית המקוריים בעונה 1, פרק 18 "The Big Uneasy" .
כותרתפרטי אלבוםמיקומי תרשים שיאאישוריםDENAUSBELFRAGERIRENLDNORSWIUKPhilharmonics פורסם: 4 באוקטובר 2010
NLD : זהבAventine פורסם: 30 בספטמבר 2013
תווית: שחק אותה שוב סם
סינגלשָׁנָהמיקומי תרשים שיאאישוריםאַלבּוֹםDENBRLFRAGERNLDSWI"RiverSide"20102371 - -58 DEN: פלטינה
כותרתפרטי אלבוםמיקומי שיא במצעדיםFRAפסטיבל iTunes: פריז פורסם: 11 באפריל 2011
פורמטים: הורדה דיגיטלית131פסטיבל iTunes: לונדון 2013 פורסם: 25 בספטמבר 2013
פורמטים: הורדה דיגיטלית -"-" מציין מהדורות שלא התאימו.
אגן קלאמת הוא האזור במדינות ארצות הברית אורגון וקליפורניה בארצות הברית המנוקז על ידי הנהר קלאמת.
הוא מכיל את רוב מחוז קלאמת וחלקים ממחוזות לייק וג'קסון באורגון, וחלקים ממחוזות דל נורטה, המבולדט, מודק, סיסקיו וטריניטי בקליפורניה.
אגן הניקוז משתרע על שטח של 40,790 קילומטרים רבועים, כאשר 35% משטחו באורגון ו-65% בקליפורניה.
באורגון, אגן הניקוז נמצא בדרך כלל מזרחית לרכס קסקייד, בעוד קליפורניה מכילה את רוב קטע הנהר העובר דרך רכס ההרים.
בקטע של אורגון-צפון קליפורניה הרחוקה של הנהר, אגן הניקוז היא מדברי למחצה בגבהים הנמוכים יותר ואלפיני יבש בגבהים העליונים.
בחלק המערבי של האגן, בקליפורניה, לעומת זאת, האקלים הוא יותר של יער גשם ממוזג, כשבאגן הניקוז של הנהר טריניטי, יובל של הקלאמת, האקלים אלפיני אופייני יותר.
החלק העליון של אגן הניקוז של הקלאמת שוכן בין רכס קסקייד לפרובינציית אגן ורכס בדרום אורגון ובצפון קליפורניה.
סטרטיגרפיה של סלע האם באזור כוללת משקעים געשיים, טפרה ומשקעי נהרות ואגמים.
מעט מים מסוגלים לחדור דרך שכבות המשקעים הגעשיים העליונים אל האקוות העיקריות.
מי התהום מסוגלים לנוע בחופשיות ברחבי האגן העליון למרות מבנים גאולוגיים המתרחשים עקב העתקים רגילים אשר רק מגבילים את מי התהום בקנה מידה מקומי.
בארות ארטזיות שנשפכות לאגם קלאמת העליון חיוניות למילוי מחדש של האגם ולזרימת הנהר קלאמת לאורך כל השנה.
הפשרת השלגים היא כיום התורם העיקרי לחידוש מי התהום באגן קלאמת העליון.
אגני הניקוז של הנהרות ויליאמסון וספראג באורגון, נמצאים מצפון ומצפון-מזרח לאגם קלאמת העליון.
יחד, שני אגני הניקוז מכסים שטח של 7,950 קילומטרים רבועים, או 19.4% מאגן הניקוז של נהר קלאמת.
אגן הנהר לוסט, אגן המשנה הגדול ביותר לפי שטח, שוכן מדרום-מזרח לאגם קלאמת העליון וממזרח לאגם קלאמת התחתון.
הוא משתרע על 7,790 קילומטרים רבועים או 19.1% מאגן הניקוז של הנהר קלאמת - כמעט כמו ויליאמסון וספראג ביחד.
כשממשיכים מערבה, אגני הניקוז השכנים של הנהרות הסמוכים ביוט קריק (Butte Creek), שסטה, סקוט וסלמון משתרעים על שטח של 1,560 קילומטרים רבועים, 2,060 קילומטרים רבועים, 2,110 קילומטרים רבועים ו-1,900 קילומטרים רבועים, בהתאמה.
דרום-מערבה יותר, אגן הניקוז של הנהר טריניטי, אגן המשנה השני בגודלו של אגן קלאמת, משתרע על 7,680 קילומטרים רבועים או 19% מאגן הניקוז.
אגן הניקוז של "סאות פורק טריניטי" (South Fork Trinity), יובל של הטריניטי הוא 2,500 קילומטרים רבועים - 33% מאגן הניקוז של הטריניטי או 6% מאגן הניקוז של הקלאמת.
היובלים העיקריים של הקלאמת משתרעים ביחד על שטח המהווה 77% מכלל אגן הניקוז של הקלאמת - השטח היבשתי הנותר מנוקז על ידי יובלים קטנים יותר כמו ג'ני קריק (Jenny Creek), פול קריק (Fall Creek) ובלו קריק (Blue Creek).
אגם קלאמת העליון הוא גוף המים הגדול ביותר כיום באגן הניקוז של הנהר קלאמת, המשתרע על פני 250 קילומטרים רבועים בממוצע, עם קו חוף של 140 קילומטרים.
זהו גם אגם המים המתוקים הגדול ביותר במדינת אורגון.
מבחינה היסטורית, אגם קלאמת התחתון ואגם טולי היו ביצת מים מתוקים אחת המחוברת זה לזה שהסתכמה ב-510 קילומטרים רבועים - יותר מפי שניים מהממדים הנוכחיים של אגם קלאמת העליון, וגדולה יותר מאגם טאהו במרכז קליפורניה.
אזור ביצות מחוברות זה עדיין מהווה בית גידול לעד 3.7 מיליון עופות נודדים בשנה.
בשנים גשומות, התחברו שני האגמים לאגם קלאמת העליון, ויצרו גוף מים ענק אחד.
אגמים אלה שוכנים באגן שהיה מלא בפרה-היסטוריה על ידי אגם מודק, אגם מים מתוקים בשטח של 2,800 קילומטרים רבועים שכיסה את כל אגן קלאמת העליון, או 7% מאגן הניקוז - שטח גדול פי שלושה מימת סלטון הנרחבת בדרום קליפורניה.
אגם זה היה קיים לפני 11,000 שנים בסוף עידן הקרח האחרון.
כיום, אגם קלאמת העליון מכסה רק 0.6% מאגן הניקוז של הקלאמת.
יש גם כמה גופי מים מלאכותיים באגן הניקוז - כולל אגם יואנה, מאגר ג'ון סי.
בויל, אגם קופקו (Copco Lake) ומאגר איירון גייט בערוץ הראשי של הקלאמת.
אגם יואנה, הנקרא גם מאגר קנו (Keno Reservoir), הוא בגודל 9.8 קילומטרים רבועים, ואורכו כ-30 קילומטרים.
בויל קטן בהרבה, עם שטח פנים של 1.7 קילומטרים רבועים.
אורכו של מאגר קופקו הוא כ-8.7 קילומטרים ושטחו 2.6 קילומטרים רבועים.
מאגר איירון גייט משתרע על פני 3.6 קילומטרים רבועים ואורכו כ-10.9 קילומטרים.
יחד, ארבעת מאגרי הערוץ הראשיים התחתונים מסתכמים רק ב-17.7 קילומטרים רבועים, או 0.04% מאגן הניקוז של הנהר קלאמת.
, על הערוץ המרכזי של הנהר טריניטי, הוא המאגר הגדול ביותר של היובלים באגן הניקוז של הנהר קלאמת.
בגודל של 65 קילומטרים רבועים, הוא גדול יותר מכל ארבעת מאגרי קלאמת המשולבים יחד (למעט אגם קלאמת העליון).
על פי מערכת הסיווג של הסקר הגאולוגי של ארצות הברית לאגני ניקוז, אגן הניקוז של הקלאמת היא יחידה חשבונאית (Accounting Unit) בת 6 ספרות ברמה 3 בתוך אזור 18, המכונה אזור אגן הניקוז של קליפורניה.
הקוד של היחידה החשבונאית של אגן הניקוז של הקלאמת הוא 180102, והיא כוללת שתים עשרה יחידות הידרולוגיות המסווגות בקוד בן 8 ספרות (HUC) המשתרעות על 38,000 קילומטרים רבועים.
במפקד האוכלוסין של שנת 2000, על פי הערכות, כ-114,000 אנשים חיים בתוך אגן הניקוז של הקלאמת.
מרכזי האוכלוסייה הגדולים ביותר כוללים את קלאמת פולס באורגון (19,462 תושבים) וואיריקה בקליפורניה (7,290 תושבים).
הבעלות על הקרקע בתוך האגן מתחלקת כדלהלן: כ-364 קילומטרים רבועים שייכים לשמורות שבטיות, 23,560 קילומטרים רבועים מנוהלים על ידי סוכנויות ציבוריות (כולל לשכת ניהול הקרקעות של ארצות הברית, יערות לאומיים, ושירות הפארקים הלאומיים של ארצות הברית).
14,060 קילומטרים רבועים הם בבעלות פרטית.
מתוך הקרקעות בבעלות פרטית, 2,116 קילומטרים רבועים משמשים לחקלאות, כש-80% מהם הם שטחים חקלאיים מושקים.
כמעט מחצית מהשטחים המושקים מנצלים מים ממיזם קלאמת של לשכת ניהול הקרקעות.
הרוב המכריע של החקלאות והשטחים בבעלות פרטית הם באגני המשנה של הנהר לוסט והנהר שסטה.
אגן הניקוז של אגן קלאמת כולל:
שלושת הנהרות הבאים ממוקמים מעל (מצפון) לאגן אגם קלאמת:
גופי המים הבאים שוכנים בתוך או בסמוך לאגן אגם קלאמת:
אלו הם היובלים העיקריים במורד הזרם של הנהר קלאמת:
אגנותריום (שם מדעי: Agnotherium; מיוונית עתיקה: "agnos" - מתעתע, בלטינית: "therium" - חיה, כלומר: "חיה מתעתעת") הוא סוג נכחד של טורף מהמשפחה כלבי דוב, אשר חי במערב אירופה ואולי גם בצפון אפריקה של סוף המיוקן שלפני 10.8 עד 9.7 מיליון שנה מזמננו.
המאובנים של האגנתוריום התגלו בתצורות "Eppelsheim Formation", שבדרום-מזרח גרמניה, בהם נמצאו מספר שיניים ושרידי לסתות שלו, לצד בעלי חיים נוספים מאותה תקופה כמו הדינותריום, המכיירודוס והכליקותריום וממצאים נוספים שלו התגלו גם בתוניסיה ומרוקו ולפי מספר דעות אף בקניה.
הסוג קיבל מיונים שונים וב-1833 קיבל את שמו בידי החוקר הגרמני יוהאן יקוב קאופ ונכללים בו שני מינים: Amphicyon agnotus ו-Agnocyon pomeli.
מבנה הלסתות הזכיר את האמפיקיון, האיסכירוקיון והאמיטוקיון, מהמשפחה כלבי דוב.
משקל האגנותריום היה בטווח שבין 158 ק"ג עד 200 או 275 ק"ג, וזאת לפי כמה שיטות לקביעת משקל, מה שהופך אותו לבין הטורפים הגדולים בבית גידולו (אך קטן יותר מכלבי דוב אחרים).
הוא היה טורף-על מותאם לתזונה היפרקרניבורית בהתבסס על מבנה שיניו החזקות והחדות.
בנוסף ייתכן מאוד, שחי בדומה לחתול גדול ותקף טרף של פרסתנים שונים ממארב.
אגן קוּזְנֶצְק , המקוצר לעיתים קרובות לקוּזְבַּאס (Кузбасс), שוכן בדרום-מערב סיביר ברוסיה, והוא אחד מאזורי כריית הפחם הגדולים ברוסיה, המשתרע על שטח של כ-26,000 קילומטרים רבועים.
הוא שוכן ב בין טומסק לנובוקוזנצק באגן הנהר טום.
מדרום הוא גובל ב, ממערב ב, וממזרח ברכס .
באגן נמצאים כמה ממרבצי הפחם הנרחבים ביותר בעולם; עורקי הפחם משתרעים על פני שטח של 26,700 קילומטרים רבועים ומגיעים לעומק של 1,800 מטרים.
מרבצי הפחם הכוללים מוערכים ב-725 מיליארד טון.
תעשיות אחרות באזור, כמו בניית מכונות, כימיקלים ומטלורגיה, מבוססות על כריית פחם.
מרבצי פחם באזור התגלו לראשונה בשנת 1721.
במהלך התקופה הסובייטית, היה אגן קוזנצק שני רק לאגן דונבאס של אוקראינה מבחינת כמות הפחם שהופקה.
הפקת ברזל החלה שם כבר ב-1697 ופחם התגלה ב-1721, אם כי לא כרו אותו באופן שיטתי עד 1851. התיעוש של סוף המאה ה-19 של רוסיה גרם לצמיחה מהירה בתעשיות האזור, שזכתה לחיזוק נוסף בעקבות השלמת הרכבת הטרנס-סיבירית.
על פי תוכנית החומש הראשונה של יוסיף סטלין, הקומפלקס התעשייתי אורל-קוזנצק נוצרה בתחילת שנות ה-30. הוא הפך למרכז לייצור ברזל ופלדה, אבץ, אלומיניום, מכונות וכימיקלים, כאשר חומרי גלם ומוצרים מוגמרים נשלחו אל ומאתרים בקוזבאס ובמחוז הכלכלי של אורל.
סדרה של שביתות כורי פחם בסוף שנות ה-80 של המאה ה-20 התרחשה באזור, וזכתה לתמיכת .
בעקבות התפרקות ברית המועצות והתמוטטות הכלכלה המתוכננת, עמדו תעשיות האזור בפני משבר נוסף.
מהקוזבאס כורים כיום כ-60% מכלל ייצור הפחם של רוסיה והוא בסיס הדלק והאנרגיה העיקרי למזרח רוסיה.
מכרה "אוליאנובסקאיה" ליד נובוקוזנצק נחשב לאחד המודרניים ברוסיה.
הוא נחנך בשנת 2002 ביום הולדתו ה-50 של נשיא רוסיה ולדימיר פוטין.
במכרה הפחם נכרים 3 מיליון טון פחם מדי שנה.
עם זאת, ב-19 במרץ 2007 אירעה במכרה זה תאונת הכרייה החמורה ביותר ברוסיה במאה ה-21. 106 בני אדם מתו בתאונה, רק 93 ניצלו.
בבוקר 9 במאי 2010 התרחשו שני פיצוצי מתאן במכרה הפחם רספדסקייה במז'דורצ'נסק, שגרמו למותם של יותר מ-60 כורים.
מבחינה מנהלית, אגן קוזנצק שוכן באובלסט קמרובו ובירתו בעיר קמרובו.
ערים מרכזיות נוספות באזור כוללות את , , ו.
ב-1988 כונה האסטרואיד 3049 Kuzbass על שם האזור.
הכמות הגדולה של כריית הפחם באזור הביאה לזיהום משמעותי.
בדו"ח שנעשה על ידי סוכנות הביון המרכזית, נאמר כי האזור הוא משכן של "בעיות סביבתיות" ש"גרמו למקרי מוות גוברים ולפגמים גנטיים בקרב תינוקות".
מחקר של מצא כי "פליטת מתאן שנתית לאטמוספירה ממכרות הפחם של קוזבאס מסתכמת ב-1–2 מיליארד מטרים מעוקבים", כאשר חלק ניכר מזה מגיע ממכרות נטושים.
אגנישקה וידרשל בודנה (בפולנית: agnieszka Budna Widerscha; 24 בינואר 1909 – 11 באוגוסט 2004) הייתה פולניה שהוכרה כחסידת אומות העולם, על הצלת יהודים בזמן מלחמת העולם השנייה.
אגנישקה נולדה בשנת 1909 בעיירה שהייתה בה קהילה יהודית גדולה.
היא התייתמה מאמה בגיל 7 ולאחר מכן מאביה בגיל 11 וגדלה עם דודה ודודתה בגדיניה שבפולין.
עם פלישת הגרמנים לפולין, גורשו תושבי המקום ואגנישקה נדדה לשלדיץ והתגוררה שם עם ידידה יהודייה וילדיה.
לאחר מכן עברה לגור בחדר שכור אצל משפחה.
אגנישקה הכירה את היהודי מוטל גליצקי והתחתנה איתו בסתר.
היא עבדה כמנקה במשרד הקריפו (המשטרה הגרמנית הפלילית) שם התחברה עם קבוצת יהודים שעבדו במקום.
כאשר התחילו לשלוח יהודים למחנות השמדה, אגנישקה צירפה לדירתה, לעליית הגג, את יצחק שהיה חבר לעבודה ואת אחיו אברהם.
כדי שיהיה לה יותר מקום בשבילם בביתה, היא ביקשה מהמעסיק שלה שיתן לה דירה גדולה יותר עם עליית גג וקיר כפול שם החביאה את היהודים.
כדי להעבירם למחבוא החדש, העמידה פני שיכורה ונתנה להם לסחוב אותה עד לבית החדש.
בהמשך, צירפה למחבוא גם את מלך הלבר, אחיהם של אברהם ויצחק, את דוד גרינברג שהיה חברם של האחים הלבר, ואת ליפה גליצקי אחיו של מוטל בעלה.
פעם אחת, שכנתה של אגנישקה ראתה את מוטל מסתובב ליד ביתה של אגנישקה.
השכנה סיפרה בשוק המקומי שאגנישקה מחביאה יהודים בביתה ואיימה לספר זאת גם לגרמנים.
בתגובה, הגיעה אגנישקה לשוק וסיפרה שהאיש שראתה השכנה היה מאהב שלה - של אגנישקה.
בנוסף לכך, היא הזמינה את כולם כולל הגרמנים לבדוק אם הוא יהודי.
אגנישקה עשתה הכל כדי למנוע מהגרמנים למצוא את היהודים שהחביאה.
היא קנתה ארנבים כדי להסוות את הרעש שעשו האנשים בעליית הגג, דאגה לקנות אוכל ממקומות שונים כדי שלא יחשדו בכמות האוכל ואמרה למוטל, שהיה חשמלאי, להתקין לחצן על מנת שאפשר יהיה להתריע על כך כאשר זרים מגיעים לבית ולאפשר ולתת זמן להסתתר.
לקראת סוף המלחמה, כאשר התקרבו הרוסים וההפצצות גברו, חפרו אגנישקה והיהודים שהסתירה בור בחצר הבית והסתתרו שם עד תום המלחמה.
כאשר הגיעו הרוסים אל ביתה, סיפרה להם שהסתירה יהודים.
בסיום המלחמה כאשר הצבא האדום הגיע לאזור, יצאו הגברים ממחבואם אחרי 3 שנים בהן התחבאו בביתה של אגנישקה.
לאגנישקה ולמוטל נולדה בת, ובשנת 1946 כאשר בתם הייתה בת 3 חודשים נפטר מוטל.
משפחתו של מוטל לקחה אותה אליהם לגרמניה, אך כעבור זמן חזרה לפולין והתגוררה בלגניצה.
אגנישקה הכירה את בעלה השני, ישראל וידרשל, כאשר התחילה לעבוד בתאגיד יהודי.
כאשר הייתה בתה בת 8, דחפה אותה ילדה אל מתחת לגלגלי רכבת דוהרת, כדי לנקום בה על כך שאגנישקה הצילה יהודים.
ב-1958 אגנישקה וישראל עלו לישראל יחד.
בתו של יצחק הלבר, ניצול שואה שהוסתר בביתה, הגישה בקשה ליד ושם להכרה באגנישקה כחסידת אומות העולם.
בקשתה אושרה וב-4 בינואר 1987 הוכרה אגנישקה כחסידת אומות העולם וניטע עץ לכבודה בגן חסידי אומות העולם ביד ושם בירושלים.
סיפורה של אגנישקה נחקר במסגרת מיזם "חסד אחרון" (מיזם משותף ל"יד ושם" ושב"כ שנערך במהלך 2021, ובמסגרתו אותרו קבריהם של חסידי אומות העולם שגרו ונקברו בישראל ונאסף אודותם מידע רב) ואותר קברה של אגנישקה בבית הקברות בקריית שאול.
אגנור היה מלך פיניקיה במיתולוגיה היוונית, אביהם של אירופה וקדמוס.
מקורות עתיקים רבים מציינים את אגנור כאבי אירופה, הנסיכה שחטף זאוס לכרתים, וכאבי קדמוס, שיצא לחפש את אירופה וייסד את תבאי.
פסאודו־אפולודורוס תיאר את שושלת אבותיו של אגנור: אינכוס הוליד את איו, והיא נדדה בעולם והולידה מזאוס את אפפוס במצרים, ולאחר שהות בגבל שניהם שבו למצרים, ואפפוס הוליד את ממפיס (האפונים של העיר ממפיס) ואת ליביה , האפונים של ארץ ליביה (צפון אפריקה).
ליביה ילדה מפוסידון את בלוס (צורה יוונית לשם "בעל") ואגנור, שעבר לפיניקיה, שם הפך ל"אבי הסחר הגדול", ושלט בה.
לאחר שהגיע אגנור לפיניקיה הוא התחתן עם טלפסה, והוליד בת – אירופה, ושלושה בנים – קדמוס, פויניקס וקיליקס (אפולודורוס מזכיר כי יש הטוענים שאירופה היא בתו של פויניקס).
לאחר שחטף זאוס את אירופה, אביה אגנור שלח את בניו לחפשה, באמרו להם לא לחזור עד שימצאוה, וכך הפכו פויניקס, קיליקס ותאסוס (בן פוסידון או קיליקס) לאפונימים, וקדמוס ייסד את תבאי.
גם הרודוטוס הזכיר את אגנור כאבי קיליקס.
פאוסניאס הזכיר גם את תאסוס כבן אגנור.
בארגונאוטיקה מוזכר גם פינאוס כבן אגנור.
היגינוס (מת בשנת 17 לספירה) כתב שאגנור התחתן עם אגריופה, ובדומה למסופר אצל פסאודו־אפולודורוס, כשגילה שאירופה נעלמה, שלח את בניו – פויניקס, קיליקס וקדמוס – להחזיר את אחותם או לא לחזור.
לפי יואנס צצס (המאה ה-12), היו שאמרו שאגנור היה בן בלוס, והיו שאמרו שהיה אחיו, וצצס מאמין שאגנור האח ואגנור הבן היו אנשים שונים, כאשר אגנור שחשק באנטיופה בת בלוס היה האח; קדמוס, קיליקס ופויניקס היו בניהם.
אגדת בני אגנור, קדמוס ואירופה, קיבלה מעמד חשוב בפיניקיה עצמה, לכל המאוחר בתקופה ההלניסטית (עוד ב־322 לפנה"ס הוזכר מעמדו של אגנור בצור).
קווינטוס קורטיוס רופוס סיפר שבני צידון שנשבו בידי אלכסנדר זכרו שצידון וצור היו בעבר תחת מלוכה אחת, ונוסדו שתיהן על־ידי אגנור.
מטבעות רבים מצור ומצידון מציגים אירועים בחיי בני אגנור.
באמצעות מסורות אלה, דיוטימוס מדגיש את התרומה הפיניקית המכרעת לתרבות היוונית, ומבטא תחושת שייכות היברידית מבלי להתנגד להלניזם – מוצאו היווני של אגנור מייחש את הפיניקים להלנים (ובכך לאפשר להם להשתתף במשחקים פאן־הלניים), ואגנור, באמצעות בניו, הביא את התרבות ליוון והפרה אותה.
יתרה מכך, האפיגרמה מראה שבאמצעות האגונים, הפיניקים יכולים להתעלות על אדוניהם הפוליטיים היוונים אפילו ביוון עצמה, והדגשת השורשים האגנורידיים והקדמאידיים הזכירה בעדינות לאדונים היוונים שהם חבים את האלפבית היווני (המכונה "פויניקיאה גרמטה"), עצם היסוד של תרבותם, לפיניקים.
אגנס אלפרס היא פוליטיקאית גרמנייה, חברה במפלגת די לינקה וחברה לשעבר בבונדסטאג.
החל משנת 1980, אלפרס למדה פדגוגיה באוניברסיטה החופשית של ברלין, וסיימה תואר בדיפלומה ב-1986. בהמשך, היא הייתה פעילה בתחום רווחת הילד.
היא מייסדת קבוצות בית ספר והייתה מנהיגת קבוצת הסמבה הראשונה לילדים בברמן במהלך הקרנבל.
לאחר נאום בבונדסטאג ב-28 ביוני 2013, אלפרס התמוטט והיה צורך לבצע בו החייאה במקום.
אובחן שבץ כתוצאה ממפרצת, ואלפרס הוכנס לתרדמת מלאכותית.
עד סוף יולי היא הוצאה מתרדמתה.
בספטמבר היא הועברה לבית חולים בברמן וכיום היא עוברת שיקום.
המנדט שלה בבונדסטאג החל מ-2 במרץ 2015, הועבר לבירגיט מנץ.
אגנס אלפרס הייתה חברה ב"מפלגת האחדות הסוציאליסטית של מערב ברלין", שהייתה קשורה קשר הדוק למפלגת האיחוד הסוציאליסטי של גרמניה ול-DKP במערב ברלין.
מאוקטובר 2007, מייצגת אלפרס את מפלגת די לינקה ב"דפוטציה" (סוג של מועצה פרלמנטרית מקומית) לחינוך בפרלמנט של מדינת ברמן.
בספטמבר 2009, היא נבחרה לבונדסטג כחלק מרשימת מפלגת ברמן.
בפרלמנט היא הייתה חברה בוועדה לחינוך, מחקר וטכנולוגיה.
למרות השבץ שלה, אלפרס נותרה המועמדת המובילה ברשימת מפלגת מדינת ברמן ונבחרה מחדש לבונדסטג בבחירות הכלליות בגרמניה ב-2013.
אלפרס תמכה בהצעת חוק "חוצת מפלגות", שהועלתה לפרלמנט על ידי קבוצה של למעלה מ-50 נציגים ב-8 בנובמבר 2012, שתגביל את ברית המילה למטרות דת רק למי שהגיע לבגרות דתית (14 שנים).
אגנס איירס הייתה שחקנית אמריקאית שזכתה לתהילה בתקופת הראינוע.
הייתה ידועה בין היתר בזכות תפקידה כליידי דיאנה מאיו בסרט "השייח" בו שיחקה תפקיד ראשי עם השחקן רודולף ולנטינו.
איירס החלה את הקריירה שלה ב-1914, כאשר במאי מצוות אולפני Essanay הבחין בה במקרה, והיא לוהקה כניצבת בסצנה של קהל.
לאחר שעברה למנהטן עם אמה כדי להתפתח בתחום המשחק, השחקנית אליס ג'ויס הבחינה בה.
ג'ויס שמה לב לדמיון הפיזי שחלקו השתיים, מה שהוביל בסופו של דבר לכך שבשנת 1917 איירס לוהקה לסרט בשם "ריצ'רד החצוף", וגילמה את אחותה של ג'ויס.
הקריירה של איירס החלה לצבור תאוצה כאשר ג'סי לסקי המייסד של סרטי פרמאונט החל להתעניין בה.
לסקי ליהק אותה לתפקיד ראשי בדרמה בשם "מוחזק על ידי האויב" (1920) ופעל לשלב אותה בתפקידי משחק שונים בכמה הפקות של ססיל ב.
בתקופה זו גם החל רומן בינה לבין לסקי.
בשנת 1921 איירס התפרסמה כאשר לוהקה לסרט "השייח'".
בסרט היא גילמה את תפקיד ליידי דיאנה מאיו, יורשת אנגלייה, עם השחקן רודולף ולנטינו.
מאוחר יותר שחזרה איירס את תפקידה בתור ליידי דיאנה בסרט המשך שנקרא "בנו של השייח" ויצא בשנת 1926. לאחר יציאתו לאקרנים של "השייח" היא שיחקה בתפקידים מרכזיים בסרטים רבים אחרים, בין היתר בסרט עשרת הדיברות של ססיל ב.
בשנת 1923, הקריירה שלה החלה לדעוך בעקבות סיום מערכת היחסים שלה עם ג'סי לסקי.
בשנת 1924 היא התחתנה עם דיפלומט מקסיקני בשם מנואל ריאצ'י.
לזוג נולדה בת ובשנת 1927 התגרשו.
איירס איבדה את הונה ואת אחזקותיה בנדל"ן בקריסת וול סטריט ב-1929. באותה שנה, היא גם הופיעה בתפקיד המרכזי שהיה בעצם תפקיד המשחק האחרון שלה, בסרט "פרשת דונובן" לצד השחקן ג'ק הולט.
היא עזבה את המשחק וכדי להתפרנס היא הופיעה בוודוויל.
ב-1936 היא חזרה לשחק במטרה לעשות קאמבק אך לא הצליחה להשיג תפקידים מרכזיים.
היא הופיעה בתפקידים קטנים בעיקר עד שפרשה ממשחק בשנת 1937.
לאחר פרישתה מתחום המשחק, איירס הפכה מדוכאת ולבסוף הייתה מאושפזת במוסד פסיכיאטרי.
ב 1939, היא גם איבדה את המשמורת על בתה, מריה איירס, לטובת האב, ריאצ'י.
היא מתה מדימום מוחי ב-25 בדצמבר 1940, בביתה בהוליווד, קליפורניה בגיל 48; היא הייתה חולה במשך מספר שבועות לפני כן.
היא נקברה בבית הקברות של הוליווד לנצח.