tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
שירת כרופא בצה"ל במשך שש שנים (שלוש שנים ביחידות שדה, כולל שנה בסיני, ליד תעלת סואץ ושלוש שנים בבית החולים באשקלון).
חזר להתמחות באונקולוגיה בבית החולים הדסה בירושלים.
עבד בהדסה כ-15 שנים, עם הפסקה של חמש שנים של התמחות בארצות הברית בבית החולים Roswell Park Memorial Institute שבבאפלו ובמכון הלאומי לסרטן של ארצות הברית בבת'סדה שבמרילנד.
ייסד את המכון האונקולוגי בשערי צדק ומשם עבר לנהל, במשך 15 שנים, את המערך האונקולוגי בתל השומר, ושימש כנשיא המכון עד לפרישתו בשנת 2016.
משמש כפרופסור חבר (אמריטוס) בפקולטה לרפואה של אוניברסיטת תל אביב.
קטן הוא מחבר או שותף לחיבור של למעלה מ-160 מאמרים מדעיים-רפואיים בנושא הסרטן והטיפול בו.
בשנת 2016 קיבל עיטור "יקיר ירושלים".
אחד מתלמידיו הוא פרופ' רענן ברגר.
נשוי לד"ר חיה קטן, רופאת ילדים, שניהלה את המחלקה הרפואית ב, ולהם חמישה ילדים, נכדים ונינים.
חבר באגודים מקצועיים רבים בארץ ובעולם:
חבר בחברה האמריקאית לאונקולוגיה קלינית – ASCO
חבר בחברה האירופית לאונקולוגיה קלינית ESMO, ויו"ר הוועדה לאתיקה שלה
חבר במועצה הלאומית למניעה, אבחון וטיפול במחלות ממאירות ובחבר הנאמנים של האגודה למלחמה בסרטן.
לשעבר, יו"ר החוג לסרטן השד של האיגוד הישראלי לאונקולוגיה, המסונף להסתדרות הרפואית בישראל.
שימש כיו"ר ועדת הבחינות באונקולוגיה מטעם המועצה המדעית של ההסתדרות הרפואית ונציג ישראל באיגוד האונקולוגי האירופי.
רפאל אנריקה רומו פרס (בספרדית: Rafael Enrique Romo Pérez; נולד ב-25 בפברואר 1990) הוא כדורגלן ונצואלי המשחק בעמדת השוער באוניברסידד קאתוליקה דל אקוודור.
רומו התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של אתלטיקו דה טורן, ממנה עבר ליאנרוס מליגת העל הוונצואלית.
ב-15 ביולי 2009 רומו חתם באודינזה מהסרייה א'.
ב-15 במאי 2010 רומו ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בהפסד 3-1 ללאציו.
לאחר שבאודינזה מיעט לשחק, ב-18 בינואר 2011 הושאל לאסטודיאנטס מרידה עד לסיום העונה.
בעונת רומו לא שיחק ולו דקה אחת במדי אודינזה, ובקיץ חזר בשנית לוונצואלה, הפעם למינרוס בה שיחק שלוש עונות.
באוגוסט הושאל לשני משחקים בלבד לווטפורד מהפרמייר ליג, אחרי עונש ההרחקה של גיידריוס ארלאוסקיס.
בקיץ רומו חתם באפואל ניקוסיה.
בינואר הושאל לבירסחוט וילרייק מליגת העל הבלגית.
בקיץ חזר לאפואל, בה רשם באותה עונה 12 הופעות.
ב-1 בספטמבר 2019 חתם לשנה בסילקבור מליגת העל הדנית.
בקיץ , רומו חתם בלוון מליגת העל הבלגית.
בצעירותו, רומו שיחק בנבחרת הנוער של ונצואלה.
ב-20 באוגוסט 2008 רומו ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ונצואלה בניצחון 1-4 נגד .
רומו נכלל בסגל הנבחרת בקופה אמריקה 2019.
רפאל פליקס שרף היה עיתונאי וממייסדי "Jewish Quarterly Review".
שרף למד בגימנסיה העברית בקרקוב, והוא ציין במיוחד את המורה לעברית בנציון רפפורט בספרו "Poland, What have I to do with Thee" ("פולין, מה עלי לעשות איתך").
שרף סיים את לימודי המשפטים באוניברסיטה היגלונית ובשנת 1938 נסע לאנגליה, שם קיבל אזרחות בריטית.
הוא היה חייל בצבא הבריטי במלחמת העולם השנייה.
לאחר המלחמה עבד ביחידה להכנת חומר משפטי לשימוש במשפטיהם של פושעי מלחמה.
הוא היה אחד הכותבים ב-"Jewish Quarterly Review" וממקימי המכון ללימודים פולניים-יהודיים (The Institute for Polish-Jewish Studies (IPJS)) ב-1984 באוקספורד.
לאחר פטירת אלכסנדר ברנפס, שיף טיפל בארכיון הצילומים העשיר של ברנפס והעביר אותו ליד ושם.
הוא היה סגן נשיא האיגוד הבינלאומי של יאנוש קורצ'אק בארצות הברית (Janusz Korczak Association of the USA).
ב-23 בנובמבר 1993 הוענק לו צלב מסדר ההצטיינות של הרפובליקה הפולנית .
סיגפריד רפאל קרסטן (בשוודית: Sigfrid Rafael Karsten; 16 באוגוסט 1879 – 12 בפברואר 1956) היה אנתרופולוג חברתי פינו-שוודי ופילוסוף של הדת, הידוע בעיקר עקב מחקרים בקרב הילידים של אמריקה הדרומית.
רפאל קרסטן נולד בקוובלאקס (Kvevlax), הדוכסות הגדולה של פינלנד, למשפחה דתית מאוד, ושפת האם שלו הייתה שוודית.
הוא למד פילוסופיה באוניברסיטת הלסינקי בשנים 1899–1902 ומקום העבודה הראשון שלו היה במוזיאון הבריטי.
כתלמידו של , היה קרסטן ביקורתי לגבי ההסברים התאולוגיים של דתות.
הוא היה מבקר של הנצרות והדת הממוסדת, ותמך בחופש דת.
קרסטן הגן על עבודת הדוקטורט שלו, "מקור הסגידה: מחקר בדת פרימיטיבית", בשנת 1905 באוניברסיטת הלסינקי.
בסך הכול נסע קרסטן שש פעמים לאמריקה הדרומית, וחקר את הילידים ואת דתותיהם: בבוליביה ובארגנטינה, 1911–1913, באקוודור, 1916–1918, וביער האמזונאס, 1946–1947, ובמקומות נוספים, ופרסם בהרחבה עליהם בשוודית, פינית, גרמנית, אנגלית וספרדית.
כמו כן חיבר כמה ספרי קורסים אקדמיים בנושא סוציולוגיה ואנתרופולוגיה חברתית.
קרסטן שימש כפרופסור לפילוסופיה מעשית באוניברסיטת הלסינקי בשנים 1922–1946. תלמידיו כוללים את האנתרופולוג ארנה רונברג (Arne Runeberg).
קרסטן מת בהלסינקי, בגיל 76.
רפאל קירכנר היה אמן, צייר דיוקנאות ומאייר אוסטרי, הידוע בעיקר בזכות אר נובו ועבודות נערות פין-אפ מוקדמות, בעיקר בפורמט גלויות.
קירכנר נולד בשנת 1876 בווינה, אוסטריה, ולמד באקדמיה לאמנויות יפות בווינה.
הוא עבר לפריז בשנת 1900, והכין איורים למגזינים כמו La Vie Parisienne.
בשנת 1914, עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה, עבר קירכנר לארצות הברית.
הוא התגורר בעיר ניו יורק עד מותו בשנת 1917.
רפאל קירכנר הפיק למעלה מאלף ציורים ורישומים שפורסמו בחייו, בעיקר בצורת גלויות.
הסדרה האסייתית שלו "גיישה" הייתה בין הפופולריות ביותר, עם למעלה מ-40,000 גלויות שנמכרו.
הסדרה היא דוגמה בולטת להשפעה בין ארט נובו במערב לאמנות היפנית בתקופת מייג'י וטאישו.
ציוריו הארוטיים של קירכנר שמצטיינים ביופי נשי, נמכרו בצורת גלויות והופיעו בדפי מגזינים שהיו מועדפים על ידי חיילים אירופאים ואמריקאים במלחמת העולם הראשונה.
הצייר הפרואני אלברטו ורגס, מחשובי ציירי הפין-אפ ציין את קירשנר כדמות שהשפיעה עליו ועל ציוריו של נשים יפות ואירוטיות.
הוא צייר כרזות ופרסומות לסרטים ואיורים למגזינים של גברים.
קירכנר גם הפיק מספר קטן של פסלים, חלקם צולמו לגלויות.
בניו יורק הוא גם הפיק עיצובי תלבושות להפקות תיאטרון מוזיקלי.
לאחר שארצות הברית הצטרפה לכוחות הברית במלחמת העולם הראשונה, הגיעו בשנים 1917–1918 חיילים אמריקאים לחזית בצרפת עם גלויות ומגזינים של "נערות קירכנר".
בציורי נערות אלה, הן צוירו שמנמנות יותר מ"אחיותיהן" הצרפתיות ופחות ארוטיות.
מפרסמי הגלויות הצרפתיים הדפיסו מחדש את ציוריו של קירכנר שצייר במהלך הקריירה הפריזאית שלו.
הידיעה על מותו של הצייר לא הוכרזה רשמית, וכמה עיתונים צרפתיים כתבו שהוא חזר לחזית המזרחית, ואף כינו אותו "גרמני מושחת".
"הנערות" שלו הסתובבו בחזיתות המלחמה, והן לא היו היחידות - אמנים אחרים הגיעו להרוויח את לחמם ולתמוך במורל הכוחות בשלהי המלחמה, כשהם מפיקים ומוכרים ציורים דומים לעבודתו של קירכנר.
השפעתו המתמשכת של קירכנר על ז'אנר הפין-אפ עדיין הייתה מוכרת בתקופת מלחמת העולם השנייה.
הרב רפאל (ב"ר אליהו) קצין (1790–1871) היה רב, פוסק הלכה, פילוסוף ומומחה במחשבת ישראל, רב הקהילה היהודית בבבל ומגדולי חכמי ארם צובא, ומחבר הספר "דרך החיים".
נולד בארם צובא בשנת ה'תק"ן 1790, לרבי אליהו קצין, בנו של הרב יהודה קצין מח"ס "מחנה יהודה".
הרב קצין היה בן יחיד, ואביו שהיה אב בית הדין של חלב ונחשב לאדם אמיד, העמיד לו את כל צרכיו כדי שיוכל לשבת ולשקוד בתורה.
הוא נחשב למתמיד ושקדן גדול, ועד לפטירת אביו בשנת ה'תק"ץ כבר הספיק לחבר שלושה מספריו.
בשנת ה'תק"ץ נפטר אביו, ובעקבות כך עזב את חלב והחל במסע נדודים.
הוא הגיע לפרס, שם בהוראת שליט איראן השאה מוחמד, נאלץ לקיים ויכוח עם חכמי הנצרות והאסלאם.
בשנת ה'תר"ו - 1846 הגיע לבגדאד, התחתן ונולדה לו ולאשתו בת.
יהודי המקום עמדו על גדלותו התורנית ומינוהו למנהיגם, ובשנת ה'תר"ז כעבור שנה התמנה באופן רשמי לחכם באשי של בגדאד, מטעם הממלכה העות'מאנית.
עם זאת, אחד מרבני הקהילה שביקש להיבחר למשרה זו, התנגד למינויו של הרב קצין וחלק על כך, בעקבות כך התפלגה קהילת יהודי בבל לשניים, אך בסופו של דבר כולם קבלו את מנהיגותו.
בשנת ה'ת"ר יצא לאור ספר בשם "נתיבות עולם" על ידי המיסיונר האירי אלכסנדר מק'קול, ובו קושיות כנגד התורה שבכתב והתורה שבעל פה, וטיעונים המצדדים באמיתות הדת הנוצרית.
הרב קצין שהתמצא במחשבת ישראל, נקרא להשיב לטיעוניו והחל לכתוב חיבור בנושא.
כעבור שמונה שנים נדד לטורקיה, שם הוציא לאור את ספר "דרך החיים", בו הוא סותר את טיעוניו של מחבר ספר נתיבות עולם, ומצביע על כשלים ושגיאות נוספות באמיתות האמונה הנוצרית.
בשנת ה'תר"ח הספר יצא לאור בקושטאנדינה (איסטנבול), בשילוב לשון הקודש ושפת הלאדינו עמוד מול עמוד, וזכה להסכמת הרב חיים פלאג'י, שנחשב לאחד מגדולי הדור והיווה אסמכתא נדרשת לספר.
בהמשך, כאשר הגיע מאיסטנבול לאיזמיר, קיבלו הרב פלאג'י בכבוד גדול.
משם המשיך את מסע נדודיו בארצות אירופה, ובסיום מסעו שב לבבל ולקהילתו.
הרב קצין זכה להצלחה רבה בהנהגת הקהילה הבבלית, אך בשלב מסוים החל לסבול מהפרעות נפשיות, עד שהשתבשה עליו דעתו.
בקרב יהודי בבל ישנה דעה כי אחד השייח'ים בעיר קינא בהצלחתו בתפקידו, בחכמתו הרבה ובהתנגחותו עם הדתות האחרות, ועשה לו מעשה כישוף אשר הוא זה שגרם לו לאבד את דעתו.
בעקבות כך התפטר הרב קצין מתפקידו כרב, ובשנת ה'תרכ"ב חזר לארם צובא, שם שהה עד סוף ימיו.
הרב רפאל קצין נפטר ביום רביעי, א' באדר ה'תרל"א, ונטמן בחלב.
על מצבתו נכתב "מצבת קבורת הרב הכולל בישראל להלל, ענוותן כהלל כמוהר"ר רפאל קצין זצוק"ל".
מלבד ספרו "דרך החיים", חיבר הרב קצין גם את הספרים:
מערכת השולחן - על שולחן ערוך חושן משפט, בפלפול
לחם המערכת - על שולחן ערוך חושן משפט, הלכה למעשה
תקפו כהן - פלפול על כללי התפיסה וקיימא לן
יין הרק"ח - דרושים על התורה (ראשי תיבות הרב רפאל קצין חזק)
רבי רפאל שלמה הבדלה (לפעמים נכתב: עבדלה; מוראה, ?
– ירושלים, ה'ת"ץ) היה מחכמי סלוניקי ובסוף ימיו ראש ישיבה ורב העיר ירושלים.
נולד במוראה ובהיותו יתום עבר ללמוד תורה בסלוניקי.
בסלוניקי למד עם רבי שלמה אמריליו, רב העיר ואביו של רבי משה אמריליו.
בהמשך עלה לירושלים שם היה בבית דינו של רבי אברהם יצחקי, יצא כשד"ר לטובת יהודי אשכנז בירושלים עם רבי אייזיק מסלוצק.
לבסוף נתמנה בירושלים לרב העיר ולראש ישיבה.
חכמי דורו מרבים להביא מפסקי ההלכה שלו (כגון רבי אברהם ישראל זאבי, רבי חיים שבתי, רבי אשר שלם (בעל "מטה אשר", ועוד).
הותיר שו"ת וחידושי הלכה שרובם נותרו בכתב יד.
חידושי ההלכות שלו נקראים "מנחת זיכרון".
היה גיסו של רבי נסים חיים משה מזרחי, ודודו של רבי רפאל מיוחס.
על מצבתו נכתב: "ציון הרב הכולל כמהור"ר רפאל שלמה עבדלה".
רפאל רביבו (נולד ב-20 ביוני 1942) הוא במאי קולנוע, תסריטאי ומפיק צרפתי-ישראלי.
רביבו נולד בקזבלנקה, שבמרוקו ועלה לישראל ב-1965. בהמשך נסע לפריז ללמוד משפטים, אך החליט ללמוד צילום קולנוע וחזר לישראל.
רביבו הוא בוגר מחזור 1970 של המכון לקולנוע וצילום בירושלים (כיתת בימוי והפקה), שפעל בשכונת תל ארזה, והיה בית הספר הראשון בישראל לצילום וקולנוע.
את בית הספר ניהל בנימין קורצקי, שעלה מפולין, שם למד קולנוע יחד עם הבמאי רומן פולנסקי, והיה ממייסדי בית הספר לקולנוע בלודז'.
לאחר סיום לימודיו עבר רביבו לז'נבה, שם עבד כצלם סטילס, עוזר צלם, צלם ועוזר במאי, בין השאר עם קלוד ללוש.
ב-1973 הוא היה המפיק בפועל של הסרט Le Trois Cri, סרטו העלילתי הראשון של הבמאי איגאל נידאם.
בשנת 1974, הוא היה המפיק בפועל של הסרט Les Divorcés (Le Haut Mal), סרט עלילתי שווייצרי בבימוי לואי גרוספייר, בהפקת ז'אן לואי מיסאר.
בשנת 1975 כתב, ביים והפיק את סרטו העלילתי הראשון, "הבועה" (La Bulle), סרט שווייצרי שזכה לשבחי הביקורות.
הסרט זכה בפרס "יונת הזהב" בפסטיבל סן-תומאס 1977.
בשנת 1979 זכה למענק מהקרן לעידוד סרטי קולנוע ישראליים איכותיים לפיתוח תסריט לסרט בשם "החגיגה" (סרט שלא הופק לבסוף).
בשנת 1984 ביים בישראל את הסרט "עדות מאונס", עם ענת עצמון ואורי גבריאל.
בשנת 1988 ביים והפיק בפועל את הסרט "מקום ליד הים" בכיכובם של ענת צחור ואלון אבוטבול.
בשנת 1997 הקים את חברת "Magora Productions" עם מרטין פיטוסי, חברה להפקות סרטי קולנוע וסרטי פרסומת.
בשנת 2009 הוקרנה רטרוספקטיבה לסרטיו של רפאל רביבו בסינמטקים בתל אביב, ירושלים, חיפה.
בשנת 2016 ביים והפיק את הסרט "אמור", שהיה מעומד לפרס אופיר.
פרס "יונת הזהב", גרנד פרי של הפסטיבל הבינלאומי של סנט תומאס לשנת 1977.
הרב רפאל דוד קליינמן (נולד ב-1962) הוא שחקן, במאי, כוריאוגרף, איש חינוך ויועץ חינוכי ישראלי.
נולד וגדל בתל כביר בדרום תל אביב במשפחה חילונית.
אביו היה ניצול השואה שעלה לישראל עם פרטיזנים יהודים, ואימו עלתה מטורקיה.
למד בבית הספר היסודי על שם יוסף חיים ברנר.
בגיל תשע החל ללכת לבית כנסת.
בגיל צעיר הוגדר כילד פלא, והחל לשחק בהצגות.
למד בחטיבת הביניים של תיכון עירוני ט"ז (תל אביב).
למד במגמת תיאטרון בתיכון תלמה ילין, והשתתף בסיבוב הופעות של להקת הנוער העובד והלומד.
למד במכינה של סטודיו למשחק ניסן נתיב.
בגיל 16 הופיע בלהקת הליווי של יהורם גאון כזמר־רקדן.
השתתף בתפקידים קטנים בסרטים ישראליים.
ב-1980 התגייס לחטיבת הנח"ל, ואז עבר ללהקה צבאית בשם "צוות הווי אלתרמן".
בשמונת חודשי השירות האחרונים החלה מלחמת שלום הגליל, והוא הופיע עם חבריו (בין השאר עם אסנת וישינסקי) בערב שנקרא "כוכבים בחוץ".
לאחר השחרור נסע קליינמן לאנגליה, מתוך כוונה ללמוד ב.
לבסוף לא למד שם אלא הופיע בקברט בלונדון שהתבסס על הסרט "מופע הקולנוע של רוקי".
לאחר מכן חזר לישראל והופיע בתיאטרון, ובסוף השנה עבר לארצות הברית יחד עם זמרים ושחקנים מפסטיבל הזמר החסידי להם יצר את הכוריאוגרפיה למופע.
בפילדלפיה פגש בשחקנית שאמרה לו שמחפשים שחקן לתפקיד ראשי בלהקת תיאטרון תנועה בה היא משתתפת.
במקביל שיחק גם במחזמר "יוסף וכתונת הפסים המשגעת" בתיאטראות ברודוויי.
כשהיה בן 23, בעקבות שיחה עם הרב עזריאל טאובר הוא החל ללמוד בישיבת אור שמח במונסי והחל בתהליך של חזרה בתשובה.
כעבור שמונה חודשים חזר לישראל ולמד בישיבת אור שמח בירושלים.
הוא עבד בעבודות מזדמנות: היה מוכר בחנות של גל פז, מלצר, ובין השנים 1988–1990 שימש כעוזר השר לקליטת העלייה הרב יצחק חיים פרץ.
לאחר מכן למד בכולל של ישיבת נהר שלום, והחל לשמש כמלמד.
למד ועסק בשיטת "דמיון נובע".
ב-1979 גילם רקדן בסרט "שלאגר" שכתב וביים אסי דיין.
ב-1984 יצר את הכוריאוגרפיה להצגה "מאחורי הגדר" מאת חיים נחמן ביאליק שביים אורי פסטר בתיאטרון הבימה.
בסוף שנות ה-90 של המאה ה-20 שידר ברדיו 10 (רדיו פיראטי) בשם הבמה "דוד בן שמואל".
ב-1998 גילם את נחום איש גמזו (לצד אברהם סלקטר, שלמה וישינסקי וניר רון) בסרט הראשון בסוגת הקולנוע החרדי "נחום איש גם-זו והתיבה המופלאה" שכתבה וביימה ציפי רוזנבלום והפיק שאול אביגור במסגרת "א מחיה!" - מפועלי חינוך יהודיים.
בסרטי האחים גרובייס: ב-2002 גילם את הרב יהודה לייב משפולי בסרט הקאלט "הדב המרקד" שכתב חוטר ישי הלל וביימו יהודה ואברהם גרובייס, וגילם את דוד בסרט "בלתי צפוי", סרטם האחרון של האחים גרובייס.
ב-2013 כתב וביים את הקליפ לשיר "סלחתי" של מיכה גמרמן.
בקליפ השתתפו כ-200 אנשים ועלות הפקתו עמדה על כ-77,000 דולר.
ב-2020 השתתף בסדרת הדוקו-ריאליטי "עוד ניפגש" כמלווהו של גיל פנקס.
ב-2021 שיחק בסרטון בנושא הכרת הטוב וכיבוד הורים בהפקת בני יוסף.
בו הוא מגלם את יעקב (תפקיד ראשי), משמשו של הבעל שם טוב.
באותה שנה השתתף לצד מוטי ברלב בפרק השמיני של העונה השלישית של "שאלה תשובה", וגילם את הרב יחזקאל בסדרה "אספמיא" (רצים לגמרא) שכתב מתן צור וביים יריב הורוביץ.
השתתף בפאנל "על הניסים והרנסאנס בתרבות היהודית" בפסטיבל הרצליה הראשון - גשר לתרבות יהודית שנערך בהיכל אמנויות הבמה.
ב-2023 גילם ראש כולל בסרטון "סעודה בלתי אפשרית" של ברדק.
ב-2024 גילם מנהל חיידר בסדרה אנדרגראונד מאה שערים ששודרה בכאן דיגיטל.
ב-2025 החל להעלות את ההצגה "אודישן משמיים" מאת גיא מרוז שביים שלום הגר.
ההצגה מבוססת על סיפורו האישי, והצגת הבכורה הייתה בפסטיבל יהודי בינלאומי לתרבות עכשווית.
הוא למד תואר ראשון ושני בחינוך, חינוך מיוחד ושיטת פוירשטיין.
תחילה שימש כמלמד ולאחר מכן מונה למנהל.
הוא שימש כמרצה במכללות להכשרת מורים בישראל והכשרת מנהלים, ופיתח השתלמויות למנהלים חרדים.
ב־2007 בהמלצת הרב שמואל אוירבך נסע לברזיל וניהל שם תלמוד תורה לבנים ובית ספר לבנות של הקהילה היהודית.
כשחזר לישראל ניהל סמינר לבנות, וכעבור כשנה חזר לשלוש וחצי שנים בקהילה אחרת בברזיל.
ב-2016 התארח בתוכנית הרדיו "בירורי תשובה" שהגישו דן טיומקין ועופר גיסין ברדיו קול ברמה.
בחודשים יוני-אוגוסט 2023 הגיש את התכנית "אז מה עושים?" ברדיו קול חי.
נשוי לשרה ולהם שישה ילדים, מתגורר ברחביה.
שנה שם תפקידבמאי.ת סוגה1979שלאגררקדןאסי דייןקומדיה מוזיקלית1999נחום איש גם זו והתיבה המופלאהנחום איש גמזו, שחקן ראשיציפי רוזנבלוםדרמה היסטורית2002הדב המרקדיהודה לייב משפולי, שחקן ראשייהודה גרובייס, אברהם גרובייסבלתי צפוידוד, שחקן ראשיTBAהסיפור שנשכחשחקן ראשייהודה גרובייס
שנה שם תפקידבמאי.תתיאטרון1984מאחורי הגדרכוריאוגרףאורי פסטרהבימה
שנה שם תפקידבמאי.ת סוגהשידור2020עוד ניפגשמשתתףאוהד גל-עוז, אורי גרודרתוכנית מציאותכאן 112022שאלה תשובהנורית יעקבס־ינוןאספמיא: רצים לגמראשחקן (הרב יחזקאל)יריב הורוביץסדרת נוערyes VOD2024אנדרגראונד מאה שעריםמנהל תלמוד תורהאורי גרודר, אוריאל ביג'לכאן דיגיטל
שנה שםתפקיד2013מיכה גמרמן - סלחתיבמאי, תסריטאי
רפאל רויאן ריברה (בספרדית: Rafael Rullán Ribera) (8 בינואר 1952 - 4 במאי 2025) היה כדורסלן ספרדי מקצועי.
הוא שיחק בעמדת הסנטר, אך בזכות כישוריו הרבים וטווח הקליעה שלו שיחק לעיתים גם כפאוור פורוורד.
רויאן היה מהכוכבים הבולטים של ריאל מדריד בשנות ה-70 וה-80.
רויאן היה שחקן מפתח בזכייתה של ריאל מדריד בשלושה תוארי יורוליג בשנים 1974, 1978 ו-1980, וכן בזכייה בגביע ספורטה בשנת 1984. בגמר היורוליג של עונת 1979/1980 הוא קלע 27 נקודות נגד מכבי תל אביב והוביל את קבוצתו לניצחון.
במהלך 18 עונותיו במועדון, זכה רויאן ב-14 אליפויות הליגה הספרדית וב-9 גביעי המלך הספרדי.
רויאן שיחק גם בנבחרת ספרד בכדורסל, במדיה שיחק ב-161 משחקים.
היה שותף לזכיית הנבחרת במדליית הכסף באליפות אירופה בכדורסל 1973.
רפואה (הנקראת לעיתים גם רפואה קונבנציונלית או רפואה מקובלת), היא ענף של המדע ומקצוע, העוסק באבחון, מחקר, וטיפול במחלות, בשיפור הבריאות וברפואה מונעת.
הרפואה מתבססת על הישגיהם של מדעי הטבע, החברה, והרוח ומתקדמת במקביל להם.
במרוצת השנים התפתחו במקצוע התמחויות בענפים מרובים, לפי קריטריונים שונים: מבחינים בין רפואה פנימית, רפואת חירום, רפואה כירורגית, רפואת עיניים, אף אוזן וגרון וכו', ולפי התחומים החברתיים – רפואה צבאית, רפואה משפטית, רפואה תעשייתית, רפואת בית חולים וכו'.
הישגיה של הרפואה המודרנית ניכרים, בפרט בגידול המשמעותי בתוחלת החיים במאה השנים האחרונות, גידול שבעיקרו נובע מהישגיה של הרפואה, כגון אנטיביוטיקה וחיסונים, אך גם משיפור התברואה (סניטציה) והתזונה.
לעיתים קצרה ידה של הרפואה, ובמחלות מסוימות היא יכולה להציע טיפול סימפטומטי ומסייע למחלה, אך אינה יודעת לרפא או לסייע בהחלמה.
אדם שהוא בעל הכשרה והיתר לעסוק ברפואה נקרא רופא, והוא מורשה לעסוק ברפואה כללית ולהתמחות באחת או יותר מההתמחויות הרפואיות השונות.
מכיוון שהידע התבסס על ניסיון ואמונה ולא על שיטות מדעיות, ברפואה העממית שימשו בערבוביה יסודות רציונליים ובלתי רציונליים, מזיקים ומועילים יחדיו.
בימי קדם לא ראה האדם במחלות ובמוות תהליכים טבעיים, כי אם פרי התערבות של כוחות עליונים – רוחות, אלים, ומכשפים.
ה"רופאים" הראשונים היו שאמאנים וכוהני דת שחיפשו דרכים לרצות את הכוחות הללו ולכפר על עוון החולים.
גם בימינו נשאר הקשר ההדוק בין הרפואה לתורת הנסתר ולדת.
השימוש בתפילות, קמעות ולחשים כהגנה מפני מחלות, רווח במדינות לא מפותחות וקיים גם במדינות מפותחות.
טקסטים מראשית הציוויליזציה מעידים על התקדמות הרפואה וניסיונות לשוות לה אופי רציונלי יותר, אך עדיין לא פסק האמון באמונות הטפלות ובמאגיה.
הידע באנטומיה ובפיזיולוגיה היה מועט מאוד עד לעת החדשה, בעיקר בשל האיסורים בדתות השונות על ניתוחי גופות.
בכתבי היד של חמורבי בבבל (המאה ה-18 לפנה"ס) נכתב כי הסיבות למחלות הן כוכבים, שדים, תולעים השורצים בנהרות ושינויים בדם.
כתבים אלה הראו הבנה בפעילויות כירורגיות בסיסיות המיטיבות עם החולה.
המכשור היה עדין ויעיל, התפתחה מודעות גבוהה לתברואה האישית (טיפול בעור, התעמלות, תזונה נכונה, רחצה וניקיון).
את המחלות אבחנו על סמך חום הגוף, הנשימה והפרשות הגוף.
את המחלות אבחנו על פי הלשון ועל ידי מישוש הדופק, הסינים הכירו 10 נקודות בהן אפשר לחוש אותו.
הם תיארו במדויק מחלות כטיפוס, כולרה וקדחת הבהרות.
הוא הניח יסודות לאנטומיה השוואתית ולאמבריולוגיה (תורת התפתחות העובר).
בתקופה ההלניסטית נוסד בית ספר לרפואה באלכסנדריה שבמצרים בו נחקרו לעומק האנטומיה והפיזיולוגיה באמצעות ניתוח גופות של פושעים.
היווני קלאודיוס גלנוס (129–200), גדול חכמי הרפואה באימפריה הרומית, היה הראשון שפנה לניסויים פיזיולוגיים, קבע כי בעורקים זורם דם (לא אוויר כדעת קודמיו) מבלי שהכיר את מחזוריות הדם, חקר את מערכת העצבים המרכזית (ערך ניסויים בקופים חיים ובשאר יונקים).
חיבוריו המדעיים הרבים היוו את ספרות הרפואה בימי הביניים, אולם בשל ריבוי דעות מוטעות, עוכבה התפתחות הרפואה במשך תקופה ממושכת.
התקדמות הרפואה הייתה בארצות החליפות המוסלמית, קודמה על ידי ערבים ויהודים, מהם פילוסופים נודעים.
גדולי הרופאים היהודיים היו אסף הרופא (המאה ה-6~), שבתי דונולו (913–982 באיטליה), יצחק יזרעאלי מקַירוּוַאן, יצחק בן שלמה הישראלי (המאה ה-10 במצרים), והרמב"ם (המאה ה-12) אשר היה מסוללי הדרך לרפואה המונעת.
הרמב"ם היה כנראה מראשוני המבקרים השיטתיים של גאלינוס (לפחות מחצית המאה לפני רוג'ר בייקון).
בסוף פרקי משה ברפואה הוא מעודד את הקורא-המתלמד לבקר את דבריו על סמך ההיגיון והניסיון האישי.
הרפואה בעת החדשה (מהמאה ה-15 עד המאה ה-19)
ב-1543 חיבר וסאליוס את ספר האנטומיה, ששלל את כל תורתו של גאלנוס והצטייר כמדויק ואמין יותר.
פאראצלסוס, 1493–1541, ביטל את תורת ליחות הגוף, חקר את חילוף החומרים, התאים את התרופות הידועות אל המחלות כדי לייעל את השפעתן, והחדיר את השימוש בתכשירים כימיים.
מיכאל סרווטוס, ספרדי שהתגורר בצרפת גילה במאה ה-16 את מחזור הדם הקטן (או גם מחזור הדם הריאתי).
בתקופה זו הומצא המיקרוסקופ על ידי לבנהוק, לוטש עדשות הולנדי, אשר ראה את התאים והחיידקים.
מרצ'לו מלפיגי גילה את כדוריות הדם, את מחזור הדם בנימים ואת שכבות העור.
בבית הספר בפדובה, נלמדה הרפואה בצמוד למיטת החולה.
אלברט האלר, בן המאה ה-18, ערך ניסויים בבעלי חיים ומוכר כחוקר הפיזיולוגיה החדשה.
וולף פיתח את התאוריה על השינויים המתרחשים ברחם ועל השתנות העובר.
המסכת (סטטוסקופ) ומכשיר הרפלקסים נעשו למרכיב מרכזי בבדיקה הקלינית.
תאוריית החיידקים כגורמי מחלות שפותחה בעיקר בעקבות תגליות במחצית השנייה של המאה ה-19 הובילה להתקדמות עצומה בתחום הרפואה, החקלאות, והביולוגיה והובילה להפחתה ניכרת בתמותת תינוקות וילדים, ירידה בתחלואה של בני אדם ובעלי חיים מתורבתים ולהארכת תוחלת החיים של כלל האנושות.
בהמשך נמצאו מחוללי מחלות זעירים נוספים כמו וירוסים, וכן תוארו מחלות זיהומיות עקב פטריות ומיקרו-אורגניזמים אחרים.
המנתח האנגלי ג'וזף ליסטר, קרא את עבודותיו של פסטר, ובעקבות זאת, הכניס לכירורגיה שיטות חיטוי של פצעים, מכשירי ניתוח, ידיים ובגדים באמצעות פנול (שמה המוקדם חומצה קרבולית), ומאוחר יותר הכניס את השימוש בכפפות ובמסכות.
כך תרם להפחתת הזיהום אצל חולים והפחית את מקרי התמותה של הנשים ההרות לאחר לידות ולכן הוא נחשב אבי הניתוח המודרני.
ב-1928 הבחין הרופא וביוכימאי אלכסנדר פלמינג, כי זיהום פטרייתי פגע במושבות חיידקים.
פלמינג עבד לבדו וחסר את הציוד הדרוש לביצוע מחקרים בסדר הגודל הנדרש.
הפניצילין נכנס לשימוש בשנת 1942. עם התקדמות מלחמת העולם השנייה באירופה, הפך הפניצילין למוצר יקר ערך עד מאוד, ואומרים כי היה שווה פי כמה ממשקלו בזהב, הוא גם נחשב סוד צבאי של בעלות הברית.
מאוחר יותר פותחו שיטות להפקת כמות גדולה בהרבה של אנטיביוטיקה ופותחו סוגי אנטיביוטיקה נוספים.
מאידך הרפואה בתחילת האלף החדש נאלצת להתמודד עם אתגרים חדשים שלא היו בעבר: האיידס, שכיחות גבוהה של סרטן בקרב האוכלוסייה ועוד.
דגש רב מושם גם על ביולוגיה וביוכימיה, שכן הרפואה, הן זו המיועדת לבני אדם והן זו המיועדת לבעלי חיים אחרים (וטרינריה), היא למעשה, לפחות ברמה הטכנית, בעיקר יישום של ידע ביולוגי וביוכימי לפתירת בעיות הנוגעות למבנה הגוף ותפקודו, הנדרש לשירות רפואי מיטבי.
לאחר שהסטודנט רוכש ידע מדעי, הומני, ופרא-רפואי בסיסי כפי שתואר, או לחלופין, אחרי שהראה בקיאות מספקת בו, הוא מתחיל ללמוד יותר סוגיות הנוגעות למקצוע הרפואה עצמו.
תחילה מושם דגש על עקרונות אנטומיים ואנטומיה של גוף האדם או בעלי חיים נפוצים (בלימודי וטרינריה), ובהדרגה מסתעף מסלולו ללימוד על הפיזיולוגיה והפתופיזיולוגיה, רדיולוגיה ודיאגנוסטיקה של פתולוגיות שונות.
במדינות מסוימות מסלול הלמידה הוא כתואר אחד, שאורכו כשש או שבע שנים; זהו המסלול המקובל בישראל וברוב העולם.
באחרות, התואר מפוצל למספר תארים הנלמדים במוסדות שונים; זה המסלול המקובל בארצות הברית.
במסלול כזה הלימודים בבית הספר לרפואה אורכים כארבע שנים ומוצעים בדרך כלל לבעלי תואר ראשון, בתחום קרוב כגון ביולוגיה, ביוכימיה, כימיה, רוקחות, או מדעי המוח ופסיכולוגיה.
בישראל פועלים שישה בתי ספר לרפואה: באוניברסיטת בן-גוריון, באוניברסיטה העברית, באוניברסיטת תל אביב, בטכניון, באוניברסיטת בר-אילן (הפקולטה לרפואה בגליל) ואוניברסיטת אריאל.
לאחרונה אישרה המועצה להשכלה גבוהה את תוכנית לימודי הרפואה לבעלי תואר ראשון באוניברסיטת רייכמן .
מחצית מהפקולטות בישראל הם בתוכניות אחודות (שש-שנתיות) והמחצית השנייה היא לתואר M.D ארבע-שנתי לאחר תואר ראשון, בפקולטה לרפואה בצפת של אוניברסיטת בר-אילן, באוניברסיטת תל אביב, באוניברסיטת רייכמן וכן באוניברסיטת אריאל.
מספר המקומות המוגבל בבתי הספר הקיימים וביקוש גדול למקומות אלו גרר שתי תופעות הקשורות זו בזו.
מצד אחד, תנאי הקבלה לבתי הספר הללו קשים מאוד, ובמשך שנים רבות רף הקבלה ללימודי רפואה הוא הגבוה מבין כל תחומי הלימוד.
מצד שני, היות תנאי הקבלה ללימודי תואר דוקטור לרפואה בישראל נחשבים לתובעניים ביותר, הרי שישראלים רבים נאלצים לצאת ללמוד רפואה מחוץ לישראל, שם תנאי הקבלה מחמירים פחות, ואף מסלולי הלימוד קצרים יותר.
יעדים נפוצים למטרה זו הם הונגריה, אוקראינה, ואיטליה.
אי לכך, חלק ניכר מהרופאים בישראל הם בוגרי מוסדות זרים.
נושא זה מעסיק רבות את הכנסת ומשרד הבריאות מכיוון שישנן טענות שרמתם של הרופאים מחו"ל נמוכה או שאינה מפוקחת על ידי משרד הבריאות.
היתר לעיסוק ברפואה בישראל ניתן רק למי שרכש תואר דוקטור ברפואה קונבנציונלית ממוסד אקדמי מוכר בארץ או מחוץ לה, ועמד בבחינות סיום הנערכות בארץ.
העיסוק ברפואה בישראל מוגדר בפקודת הרופאים (נוסח חדש), התשל"ז–1976 כ"בדיקת חולים ופצועים, אבחונם, ריפויים, מתן מרשם להם, פיקוח על נשים בזיקה להיריון וללידה, או שירותים אחרים הניתנים בדרך כלל מידי רופא; לרבות ריפוי באקופונקטורה".
רשאים לעסוק ברפואה רופאים מורשים בלבד.
יוצאים מהכלל הם רוקחים מורשים, מיילדים מורשים ורופאי שיניים מורשים לפי הפקודות החלות עליהם או מטפלים ומייעצים באקראי וללא שכר או גמול וכן העובדים תחת פיקוחו הישיר של רופא מורשה.
מספר מסיימי לימודי הרפואה בישראל עלה בהדרגה מכ-250 ב-1990 לכ-400 ב-2012. מאז 2005 ניתנים מדי שנה כ-120 רישיונות לעולים.
הרופאים המתמחים בישראל מתלוננים על תנאי עבודה ושכר ירודים, ובשנת 2011 נקטו צעדי מחאה חריפים, תוך עימות לא רק עם המעסיקים, אלא גם עם ההסתדרות הרפואית בישראל.
במערכת הבריאות בישראל שיעורן של הנשים מבין העובדים הוא גבוה, כולל בקרב הרופאים, אבל ייצוגן בשורות המנהלים הוא נמוך בהרבה.
במחקר שערך מכון ברוקדייל בשנת 2019 עלה שהאתגר העיקרי בנתיב ההתקדמות המקצועית היה ניהול הקונפליקט בית-עבודה.
אתגרים נוספים שעלו היו מחסור בחניכה (מנטורינג), תרבות גברית במקומות העבודה, משכורות נמוכות משל גברים בתפקידים מקבילים וקושי לשלב פעילות אקדמית בעבודה.
חמשת התחומים העיקריים ברפואה (ואשר בעיקר נלמדים בבתי הספר) הם רפואה פנימית, כירורגיה, גינקולוגיה (רפואת נשים, מיילדות ופריון) פדיאטריה (רפואת ילדים) ופסיכיאטריה.
על פי רוב, ניתן לחלק את ההתמחויות ברפואה ל-3, כמפורט בטבלה הבאה :
+פנימיתכירורגיתשונותקרדיולוגיה (לב)לב חזהפולמונולוגיה (ריאות)לב חזהפסיכיאטריהגסטרולוגיה (בטן)כירורגיה כלליתשינייםדרמטולוגיה (עור)פלסטיקהפתולוגיהנוירולוגיה (מוח)נוירוכירורגיהתעסוקתיתנפרולוגיהאורולוגיהנשיםרדיולוגיהילדיםאף אוזן גרוןהרדמההמטולוגיהכלי דםאנדוקרינולוגיהאונקולוגיהראומטולוגיהאורתופדיהעינייםשיקום
רפואה פנימית: תחום העוסק במניעה, אבחון ובטיפול תרופתי או חיסוני במחלות מבוגרים שלא דורשת התערבות ניתוחית.
רפואה כירורגית: תחום ברפואה העוסק בריפוי מחלות, פציעות ומצבים רפואיים אחרים באמצעות ניתוח פולשני של גוף החולה.
ניתוחים המשתייכים לתחום זה הם: ניתוחי כבד, כיס מרה דרכי המרה, ניתוחי מח, עצבים ועמוד השדרה.
בתחום הכירורגיה נעשה גם שימוש באמצעי תרומת איברים מלבד איברים תותבים, במטרה להחליף איברים או רקמות שהגיעו לאי-ספיקה סופנית.
כיום כחלק מתחום ההנדסה הגנטית קיים גם אפשרות אפשרות לגידול איברים במעבדה ויצירת איברים להשתלה בהדפסה תלת-ממדית.
גינקולוגיה: תחום ברפואת הנשים הכולל פעולות כמו טיפול במחלות מין, אי-פוריות נשית, בדיקות רפואיות הקשורות להיריון נשי ולידה, לרבות ניתוח קיסרי, אי יכולת האם להניק וטיפולי פוריות.
רפואת ילדים: טיפול בילדים (עד גיל 18) ובפגים, לרבות מומים מולדים, אימונולוגיה ואונקולוגיה.
רפואת הנפש: טיפולים הקשורים בתחום הנפש לרבות הפסיכולוגיה והפסיכיאטריה.
רפואה אסתטית: אנטי-אֶייג'ינג (Anti-Aging) הוא תחום ברפואה העוסק בחקר ההאטה של תהליכי הזדקנות מערכות החיים של האדם.
תהליך מורכב זה של עיכוב השינויים בעור ושיפור מראהו ובריאותו הוא תהליך ממושך ויש צורך להתמיד בביצוע טיפולים משמרים
טיפולי אנטי-אייגינג בהזרקות: מדובר בהזרקות מילוי, שמטרתן למלא קמטים, שקעים, חללים וצלקות, או בהזרקת להחלקת קמטי הבעה, שמשיג השטחה של הקמטים בכך שהוא גורם להרפיית השרירים, הרי שהתוצאה היא עור חלק יותר ומראה צעיר בהרבה
טיפולי בוטוקס: בקליניקות לרפואה אסתטית מטפלים במגוון הטכנולוגיות החדשניות, שמטרתן עיכוב ההזדקנות והשינויים החלים בגוף עם התקדמות הגיל.
נוירולוגיה: תחום העוסק בניתוח ההיבטים השונים של מערכת העצבים, והמערכת המוטורית הקשורים למוח (נוירולוגיה), בסיוע היבטים מתחום האנדוקרינולוגיה, מדע הקוגניציה, ומדע המוח תוך התמקדות במציאת פתרונות למחלות ופתולוגיה שמקורן במערכת העצבים, בהתמקדות בתחום הפסיכיאטריה ומחלות נפש.
לעיתים גם דרך בחינת רמת הפרשת ההורמונים האופטימלית לצורך הגעה לאפטימציה מסוימת בתחום מסוים, בין אם בתחום הקשב (כמו בשימוש בריטלין), מוטוריקה, ראייה ועוד.
רפואת שיניים: תחום העוסק בשיניים והחניכיים, תיקון חורים, השלמת שיניים, שתל דנטלי, שיניים תותבות ויישור שיניים.
לרבות שימוש במברשת שיניים ומשחת שיניים, ושטיפת פה.
מעבדנות רפואית: תחום העוסק בהיבטי הבדיקות הרפואיות הדרושות לקבלת החלטת הרופא ביחס לחולה ומצב בריאותו, בהתייחס לאבחון, טיפול, מניעת מחלות ויצירת חיסונים ותרופות על-פי המדדים לבדיקות אבחון.
לקיחת המדדים מתבצעים במעבדה רפואית, ומנותחים על ידי לבורנט כשהתוצאות נשלחות לרופא המשפחה.
כיום נעשים מהלכים לקידום רפואה פרטית במסגרת שירותי הבריאות הכללים, שתתאים לכל חולה באופן אישי, ובתוך כך תכלול היבטים מתחום רפואה ראשונית, שניונית, שלישונית ורביעונית, רפואה מבוססת ראיות, רפואה מגדרית, תוך שקלול והתחשבות בכלל רשומות הרפואית האישיות של החולה המטופל.
תחום הרדיולוגיה עוסק בשימוש באמצעי דימות רפואי לצורך ביצוע אבחנה.
הביולוגיה הסינתטית נועד לקדם בינוי מכשור מתאים בתחום ההנדסה הביו-רפואית, כמו בניית מכשור מתאים לביצוע בדיקות שונות ובהם: בדיקת אולטרה סאונד רפואית, MRI ו־CT.
העוסקים בתחום הם מעבדנים רפואיים.
רפואה משפטית: תחום העוסק ברפואה לצורך זיהוי והבהרה בתחום המשפט הפלילי או המשפט האזרחי.
רוב העוסקים בתחום זה מתמחים בתחום הפתולוגיה.
כשעיקר תרומת רופאים אלו בפענוח תיקים פתוחים או מקרי מוות מגיע בביצוע נתיחה שלאחר המוות, או ניתוח פסיכולוגי וקרימינולוגי של המואשם.
רפואת חירום: תחום הכולל פעולות רפואיות דחופות, לרוב במטרה למנוע פגיעה קשה בנפש, לרבות מוות.
רפואת חירום כוללת פעולות עזרה ראשונה כהנשמה, הנשמה מלאכותית מכנית והחייאה.
החולים מגיעים לרוב לחדר מיון בשל מקרי חירום שונים, לרבות כשלים במערכת החיסון וזיהומים מסכני חיים.
כחלק משלב ייצור, ניסוי ואישור התרופה על התרופה לעבור מספר תהליכים, כשהקריטיים שבהם הם: שלב הניסוי הקליני לבדיקת אפקטיביות ויעילות התרופה, שימוש בקבוצות בקרה, מדגם לרבות פלצבו, והוכחת תוקף לתרופה (פרמקולוגיה).
כשבין כל ניסוי לניסוי נדרשת הפסקה של בין מספר חודשים לשנים.
לעיתים נעשה גם שימוש בניסויים בבעלי חיים.
אם אכן כך היה, המוצר יסומן ככזה, ויתנוסס עליו סמליל בצורת ארנב.
תעשיית התרופות עושה שימוש בשקלולים שונים מתחומים שונים במטרה לבדוק השפעה פיזיולוגית סביבתית הנוגעת למחלה הנבחנת, תוך בקשה להגיע לאופטימיזציה תרופתית בייצור תרופה.
זאת תוך חקר תופעות פיזיקליות ופיזיולוגיות ביצורים חיים וצמחים (אתנוביולוגיה) לצורך בדיקת השפעת הסביבה, ובעיקר אקלים, רמת קרינת שמש, כח הכבידה ומערכת השמש, פוריות הקרקע בהתפתחותם ומבנם, כגורם למחלות או שימור רמה בריאותית.
ואפשרות קיומם, נביטתם ונדידתם של אורגניזמים שונים, באזורים שונים בעולם תוך שימוש בכלים שונים מתחום הביומטריה.
תוך הסתייעות במחקר מתחומים שונים ובהם: מטאורולוגיה, ביולוגיה קוונטית, גאופיזיקה, אוקיינוגרפיה, ביואינפורמטיקה, ביופיזיקה, מדעי הרפואה, ביולוגיה מערכתית, פיטוגאוגרפיה, ביוגאוגרפיה, גאולוגיה, אבולוציה, אקולוגיה, קוסמולוגיה.
תעשיית התרופות עוסקת במבנה ובתפקוד של מיקרואורגניזמים ונגיפים מחוללי מחלות זיהומיות העלולים לגרום לזיהום (אפידמיולוגיה), ומכאן מבקשות למצוא לתופעה תרופה אפקטיבית, בין אם כימית או ביולוגית.
בין אם מדובר במחלות ממאירות הנוצרות בתהליך השכפול העצמי וההתמרה הקיים בתהליך הרבייה התאית (תוך שימוש בכלים מתחום הגנומיקה) ולגרום לגורם מסוים להפוך לנשא מחלה מסוימת, כמו איידס.
או מחלות הנוצרות על ידי פלישת חיידק זר, במקרה זה התרופה תהיה לרוב חיסון.
קיימים סוגים שונים של תרופות כמו קדם-תרופה.
בנוסף להפקת תרופות חברות התרופות לרוב פונות גם לייצור חומרי הדברת מזיקים והתפלת מים, בין עם תוך שימוש בכימיקלים או אורגניזמים מהונדסים גנטית למטרה זו.
אנדוקרינולוגיה – עוסקת במערכות ההורמנליות של הגוף.
רפואה פנימית – עוסקת באבחנה וטיפול במחלות במבוגרים.
לדוגמה: מחלות לב, ריאות ומערכת העיכול.
אורולוגיה – ענף רפואי כירורגי העוסק במערכת השתן ואברי הרבייה הגבריים.
רפואת משפחה – רופאים המתמחים בטיפול בבעיות ראשוניות בקהילה, ברפואה מונעת ובהתייחסות כוללנית לאדם בסביבתו.
רפואת ילדים – ענף רפואי המתמחה במחלות אצל ילדים.
כירורגיה – ענף ברפואה המתמקד בטיפול על ידי ניתוחים.
רפואת שיניים – ענף כירורגי המתמקד בשיניים ובחניכיים, בחלל הפה, בלסתות ובפנים.
לרפואת השיניים עצמה מספר התמחויות: רפואת הפה, אנדודונטיה, אורתודונטיה, פריודונטיה ועוד.
רפואה דחופה – רפואת התערבות מיידית – חדר מיון.
אונקולוגיה – ענף העוסק בחקר מחלת הסרטן.
רפואת עיניים – נקראת גם אופתלמולוגיה.
גסטרואנטרולוגיה ענף ברפואה המתמקד במערכת העיכול.
פרוקטולוגיה ענף ברפואה המתמקד בפי הטבעת ובמעי הגס.
גינקולוגיה – ענף ברפואה המתמקד במחלות ובעיות בריאותיות הקשורות לנשים.
רפואה גרעינית – ענף ברפואה שעושה שימוש באיזוטופים רדיואקטיביים לשם מחקר ואבחון מחלות.
רדיולוגיה – ענף העוסק במכשירי דימות, קרינה וכדומה.
רפואה טרופית – ענף ברפואה שעוסק בחקר מחלות השכיחות בעיקר באזורים טרופיים.
רפואה מונעת – ענף ברפואה שעוסק בעיקר במניעת מחלות.
רפואת כאב – ענף ברפואה שעוסק בשיכוך כאבים, ריפוי דלקות הגורמות לכאב, ומניעת כאב בעת ניתוח (רפואת הרדמה).
אורתופדיה – ענף ברפואה שעוסק במחלות מערכת התנועה שלד ושרירים.
רפואה משפטית – התמחות ברפואה שמטרתה ליישם את העקרונות והידע של מדעי הרפואה על מנת לעזור בפתרון בעיות משפטיות.
ראה – המכון לרפואה משפטית.
רפואת ספורט – ענף ברפואה העוסק במחלות הקשורות לספורט.
רפואת שינה – ענף ברפואה העוסק בהפרעות שינה.
ראומטולוגיה – ענף ברפואה-פנימית העוסק באבחון וטיפול מחלות מפרקים ומחלות אוטואימוניות רב-מערכתיות.
נוירולוגיה – רפואת מערכת העצבים המרכזית.
המטולוגיה – ענף ברפואה העוסק בדם, רקמות יוצרות דם והמחלות וההפרעות הקשורות להם.
קרדיולוגיה – ענף ברפואה העוסק במחלות לב וכלי דם.
סיעוד – ענף פרה-רפואי התומך ומסייע לרופאים בכל הקשור לטיפול בחולה
פיזיותרפיה – ענף פארא-רפואי המתמקד בריפוי מחלות, בעיקר באמצעות עיסויים ותרגילים גופניים.
ריפוי בעיסוק – טיפול המבוסס על עיסוק פיזי/יצירתי במטרה לשקם אנשים הסובלים ממחלה כלשהי.
קלינאות תקשורת – טיפול בלקויות תקשורת, ובכללן שפה, דיבור ושמיעה.
בדיקות מעבדה רפואית – מאפשר אבחון על סמך בדיקות שנעשות במעבדה רפואית.
בדיקות רפואיות – מאפשר אבחון על סמך בדיקות שמבוצעות בטכנולוגיה רפואית.
פסיכותרפיה – טיפול בהפרעות נפשיות.
פסיכונוירואימונולוגיה (PNI) – ענף במצבי דחק המשפיעים על מערכת החיסון.
מזכיר רפואי – ניהול תקשורת מול מטופלים בניהול יומנים ותיקים רפואיים.
אנטומיה – חקר המבנה הפיסי של אורגניזמים
פרמקולוגיה (רוקחות) – חקר התרופות והשפעתן
פתולוגיה – תורת המחלות והשינויים הגופניים מסיבות שונות
פיזיולוגיה – חקר תהליכים בגוף
אימונולוגיה – חקר תורת החיסון
ביולוגיה – חקר הרכבו של עולם החי והצומח
פסיכולוגיה – חקר תורת המחשבה
סוציולוגיה – חקר מכלול היחסים האנושיים והסביבה האנושית
ביופיזיקה – חקר תופעות פיזיקליות ביצורים חיים
כימיה – חקר הרכב החומר, מבנהו, תכונותיו והשינויים החלים בו במהלך אינטראקציה עם חומר אחר.
פסיכיאטריה – חקר תורת הנפש
ביוכימיה – מדע החוקר את התכונות הכימיות המאפיינות מולקולות המיוצרות בתאים חיים וייחודיות להם
אלקטרוניקה רפואית – כוללת את שלל האבזרים והכלים האלקטרוניים המשמשים את הרפואה.
רפואה אלטרנטיבית (או רפואה חלופית), בניגוד לרפואה המדעית, היא קשת רחבה של טיפולים נפשיים גופניים ותזונתים פסאודו-מדעיים, או שיעילותם לא הוכחה והיא איננה שונה מיעילותו של אפקט הפלסבו.
טיפולים אלה אינם כלולים במסגרת הרפואה הקונבנציונלית המודרנית וניתנים לרוב על ידי אנשים שאינם בעלי הכשרה רפואית פורמלית.
המונח רפואה משלימה, מתאר את השילוב של טיפול רפואי קונבנציונלי עם טיפול מן הרפואה האלטרנטיבית מתוך אמונה, שאינה מוכחת בשיטות מדעיות, כי הטיפול האלטרנטיבי "משלים" את הקונבנציונלי.
הטיפולים הכלולים ברפואה האלטרנטיבית מאופיינים בכך שהם אינם מגובים במחקר מדעי, או שאפילו קיים מחקר מדעי המפריך את תקפותם.
זאת משום שאם יעילותו של טיפול מעולם הרפואה האלטרנטיבית מאוששת על ידי מחקרים מדעיים, טיפול זה מאומץ לזרם הרפואה הקונבנציונלית.
בעולם הרפואה האלטרנטיבית קיימות אסכולות שונות, שאינן קשורות בהכרח זו בזו.
מקור חלק גדול מענפי הרפואה האלטרנטיבית הוא במזרח אסיה, למשל הרפואה ההודית והרפואה הסינית.
אולם, ישנן גם שיטות שמקורן בילידים הקדומים של יבשת אמריקה, שיטות שמקורן באירופה, כדוגמת הומאופתיה, רולפינג וארומתרפיה, וכאלו שמקורן בדרום אמריקה כמו .
יש גם שיטות הטוענות לשילוב היסודות של הרפואה המזרחית המסורתית עם מכשור אלקטרוני מודרני, כדוגמת טיפול בביו-רזוננס (Bicom).
בשנים האחרונות צוברת הרפואה האלטרנטיבית תאוצה ומודעות רבה.
יש הרואים בכך תופעה שהיא חלק בלתי נפרד מן "העידן החדש" - תנועה פסאודו-מדעית הצומחת על רקע האכזבה מחוסר הרוחניות של המדע ומרכזיות הרעיונות הטכניים בחיים המודרניים.
רפואה אלטרנטיבית – גישה טיפולית שאינה מהזרם המרכזי, המשמשת כתחליף לרפואה קונבנציונלית
רפואה משלימה – גישה טיפולית שאינה מהזרם המרכזי, שמשתמשים בה יחד עם רפואה קונבנציונלית
רפואה אינטגרטיבית – שימוש מתואם בין גישות טיפוליות קונבנציונליות ומשלימות.
ניתן לחלק את הטיפולים המשלימים למספר קטגוריות.
טיפולים משלימים תזונתיים כוללים שימוש במגוון מוצרים כמו צמחי מרפא, פרוביוטיקה, ויטמינים ומינרלים.
מוצרים אלה משווקים לעיתים כתוספי תזונה.
סקר שנערך בארצות הברית מצא שקרוב ל-20% מהמבוגרים השתמשו בתוסף מזון כלשהו (מעבר לוויטמינים ומינרלים) בשנה האחרונה.
המוצר הפופולרי ביותר היה שמן דגים.
על אף השימוש הנרחב, מחקרים מראים כי לעיתים קרובות המוצרים אינם מסייעים, וישנן שאלות ביחס לבטיחותם ולאינטראקציות שלהם עם תרופות ומוצרים טבעיים אחרים.
טיפולים משלימים פסיכולוגיים כוללים פסיכותרפיה, תרגול קשיבות והיפנוזה.
טיפולים פסיכו-פיזיים משלבים עקרונות פסיכולוגיים יחד עם טיפול פיזי.
אלה כוללים גישות כמו יוגה, טאי צ'י, מדיטציה, טכניקות הרפיה ואימוני נשימה.
טיפולים נוספים המשלבים אלמנטים פסיכו-פיזיים הם טיפול באמנויות כמו טיפול באמנות, במוזיקה ובתנועה.
חלק מטיפולים אלה נמצאו כמועילים למצבים מסוימים.
לדוגמה, מדיטציה יכולה לסייע בהורדת לחץ דם, הפחתת קשיי שינה, חרדה ודיכאון ובהתמודדות עם מעי רגיז וקוליטיס.
טאי צ'י מסייע בשיפור שיווי המשקל ובהפחתת כאבי גב וכן בשיפור איכות החיים של אנשים עם מחלות לב, סרטן ומחלות כרוניות אחרות.
גם ליוגה יש אפקטים חיוביים בהפחתת דחק ושיפור הבריאות הנפשית, השינה ושיווי המשקל.
יוגה יכולה להפחית גם כאבי גב, צוואר, חרדה ודיכאון.
בטיפולים פיזיים נכללים טיפולים במגע כמו עיסוי, כירופרקטיקה ואוסתיאופתיה וכן טיפולים בקור וחום.
לקטגוריה זו משתייכים גם טיפולים בעזרת מכשירים כמו דיקור, וגירוי באור, חשמל או מגנטים.
יש גם טיפולים משלימים שאינם מתאימים לאחת מהקטגוריות, כמו רפואה איורודית, רפואה סינית, הומאופתיה ונטורופתיה.
למרות הפופולריות של הרפואה האלטרנטיבית, יש כמה נימוקים נגד השימוש בה.
דחיית טיפול – בזמן שאדם נותן הזדמנות לטיפול לא רפואי, עלול להיגרם נזק בשל דחיית תחילתו של טיפול רפואי שיעילותו הוכחה מדעית.
נזק רפואי – ישנם טיפולים שנמצאו מזיקים.
"המצב שבו הרפואה האלטרנטיבית אינה מבוססת על עובדות ועל עקרונות מדעיים רפואיים מוכחים עלול להיות מסוכן, והמסקנה המתבקשת היא שאין לאפשר בחוק לבורים ולשרלטנים לסכן את בריאות הציבור".
תפיסות שגויות – התפתחות שוק הרפואה האלטרנטיבית עלול להיות כרוך בהפצת תפיסות שגויות לגבי הרפואה הקונבנציונלית (למשל, שכל חומר סינתטי הוא רע וכל חומר מהצומח הוא טוב).
אפקט פלצבו – רופאים רבים מבקרים את הרפואה האלטרנטיבית בכך שהיא אינה נותנת טיפול כשלעצמה, והשיפור בתחושת המטופל נובע מהשפעת אפקט פלצבו – שיפור בתסמינים הנובע מאופטימיות המטופל, הנובעת מתחושתו שבעיותיו מטופלות.
המצדדים טוענים שאין פסול בהפעלת אפקט פלצבו בעזרת טיפולים משלימים כל זמן שטיפולים אלה באים לצד טיפולים מוכחים, ולא במקומם.
בשנת 1991 פורסם דו"ח ועדת אלון לבדיקת נושא הרפואה המשלימה בישראל.
הוועדה, בראשות המשנה לנשיא בית המשפט העליון פרופ' מנחם אלון, המליצה על נורמליזציה של המצב הקיים ועל חוקים חדשים מסוימים.
המועצה להשכלה גבוהה קבעה ב-2009 שאין לאשר תארים אקדמיים למטפלים אלטרנטיביים, משום שלרפואה המשלימה אין בסיס מדעי.
קופות החולים מממנות ומציעות חלק מהטיפולים האלטרנטיביים, וישנם רופאים השולחים את מטופליהם לטיפולים כאלה.
קיים פסק דין שחייב את המוסד לביטוח לאומי לבדוק זכאות של חולה לטיפולי רפואה משלימה בהתאם לנסיבות הפרטיות שלו.
בישראל אין פיקוח מוסדר בתחום.
אין למרפאים האלטרנטיביים מעמד חוקי, ואין כל פיקוח על פעילותם ועל הכשרתם המקצועית.
בשנת 2002 הוקמה במסגרת ההסתדרות הרפואית הישראלית "החברה הישראלית לרפואה משלימה".
החברה מהווה קהילה של רופאים, חוקרים ומטפלים המתעניינים בשילוב רפואה משלימה ברפואה המקובלת בצורה מבוקרת.
ההסתדרות הרפואית בישראל קבעה כי "ישנו מגוון טיפולים, אשר עשויים להתווסף לטיפול הרפואי אך אינם באים להחליפו", מפני ש"שימוש ברפואה משלימה כתחליף לרפואה עלול לסכן את ציבור המטופלים," וכן קראה "לפיקוח חוקי על כלל העוסקים ברפואה משלימה."
ביוני 2020 פסקה שופטת בית המשפט המחוזי מיכל אגמון-גונן שמטפלים אלטרנטיביים צריכים לגלות בפרסומיהם כי הם עוסקים ברפואה משלימה שאין לה בסיס מדעי, וזאת כדי לא להטעות מטופלים פוטנציאליים.
בנוסף, אסור למטפלים להשתמש בתואר "דוקטור", אלא אם מצוין לצדו ובאותה הבלטה, כי מדובר במטפל אלטרנטיבי ולא בדוקטור לרפואה.
רפואה גרעינית היא ענף ברפואה שעושה שימוש באטומים רדיואקטיביים ובקרינה מייננת לשם מחקר ואבחון מחלות וכדי ללמוד על שינויים פתולוגיים.
כמו כן, הרפואה הגרעינית מנצלת את התנאים הביופיזיקליים של התא כדי לטפל ולהרוס בצורה מבוקרת גידול סרטני, מבלי לפגוע ברקמת התאים הבריאה, באמצעות שיטה הנקראת רדיותרפיה.
הרפואה הגרעינית עושה שימוש בחומרים רדיואקטיביים במינון נמוך כדי לבדוק תפקוד של רקמות, כגון המוח, בלוטות וכלי דם.
לצורך האבחון מוזרם חומר רדיואקטיבי לדם, ולאחר הספיגה ברקמה נעשה צילום באמצעות גלאים של הקרינה הנפלטת מן הגוף.
הרדיואקטיביות של החומר המוזרק לגוף מאפשר לעקוב אחרי המסלול שלו בגוף ביתר קלות.
התמונה המתקבלת באמצעות החדרת האיזוטופ, בין אם היא דו-ממדית או תלת-ממדית, מאפשרת לאבחן את תפקוד הרקמה, ובכך ענף רפואה זה נכלל בתחום הדימות הרפואי התפקודי.
מכשירי הדימות ברפואה הגרעינית קולטים קרינת גמא (סקינטיגרפיה וטומוגרפיית פליטת פוטון בודד) הנפלטת מן החומר הרדיואקטיבי או פוזיטרונים (PET).
קרינת בטא משמשת לצורך הטיפולי בהרס תאים סרטניים.
היתרון בטיפול מסוג זה הוא שהטיפול איננו פולשני, כיוון שאין צורך בניתוח לשם חקירת האיבר.
החומר הרדיואקטיבי המוזרק הוא מולקולה המורכבת משני חלקים: האחד רדיואקטיבי והשני בעל אופי ביוכימי המכוון את החומר אל איבר מסוים, שם הוא נספח לרקמה ולתהליכים אשר יש עניין לבדוק אותם.
הפיזור של החומר בגוף הוא שמקנה את יכולת הבדיקה.
על החומר הרדיואקטיבי להיות בעל עוצמה וזמן מחצית חיים המאפשרים פענוח אך לא גורמים לנזק.
איזוטופ שזמן מחצית החיים שלו קצר דיו עשוי לפלוט יותר קרינה כשהוא עדיין פעיל, ולפיכך קל יותר לזהות את החומרים בתוך הגוף וליצור תמונה של האיבר.
נוסף על כך, הקרינה של איזוטופ שזמן מחצית החיים שלו קצר יותר תדעך במהירות רבה יותר, ולפיכך הוא יסכן פחות את הגוף.
היסוד הרדיואקטיבי השכיח ביותר בשימוש הרפואה הגרעינית הוא האיזוטופ טכנציום-99m, שלו זמן מחצית חיים של 6 שעות והוא משולב לרוב בתרכובת עם זרחן.
איזוטופ זה משמש בעיקר לבדיקת פגיעות בעצמות, והשימוש בו נעשה באמצעות ספיגת התרכובת על העצם.
נעשה שימוש אף ביסודות אחרים: כך, למשל, בבדיקת כלי דם האיזוטופ הנפוץ הוא תליום-201. השימוש בו נעשה באמצעות הזרקתו לאחד הוורידים, והוא מועבר לאזור שריר הלב בהדרגה, בהתאם לקצב זרימת הדם.
בבדיקת הריאות נהוג להשתמש באיזוטופ קסנון-133. האיזוטופ מועבר לחולה בנשימה, וניתן לאתר באמצעותו מחלות ריאה, כגון סרטן הריאה או נפחת.
קרינה רדיואקטיבית משמשת גם להשמדת תאים סרטניים ממאירים.
האנרגיה הרבה שאצורה ביונים הנוצרים באמצעות קרינה מייננת עלולה לפגוע במולקולות ביולוגיות ולחולל שינויים בתהליכים הכימיים המתרחשים בתא.
האינטראקציה של הקרינה המייננת עם נוזלי התא יוצרת אלקטרונים חופשיים וחלקיקים אחרים שמסוגלים להזיק ל-DNA, מה שעלול לשנות את תפקוד התא ובמקרים קיצוניים להביא למותו.
ניתן לנצל מנגנון זה לטיפול בסרטן; איבר הנגוע במחלה מכיל הן תאים בריאים והן תאים ממאירים, אך התאים הממאירים רגישים יותר להשפעת הקרינה משום שהם מתחלקים לעיתים תכופות יותר.
חשיפת האזור הנגוע למינונים מדויקים של קרינת גמא מחומרים עתירי אנרגיה כגון קובלט-60. תמית תאים סרטניים רבים יותר מאשר תאים בריאים, וכך תביא להשמדת הגידול אך תותיר כמות מספקת של תאים בריאים שישמרו על תפקוד האיבר החולה.
ניתן לעשות שימוש ברפואה גרעינית כדי לטפל בסרטן גם על ידי איזוטופים שאינם רדיואקטיביים; בשיטת תרפיה באמצעות לכידת נייטרונים על ידי בור מוזרק האיזוטופ בור-10, שאינו רדיואקטיבי, עם תערובת הנקלטת באופן מועדף בגידולים.
המטופל נחשף במשך פרקי זמן קצרים להפצצת נייטרונים, הגורמת לאיזוטופ לפלוט חלקיקי אלפא הרסניים, הפוגעים בתאים הסרטניים.
בבדיקות מוח, נהוג להשתמש באיזוטופ פלואור-18. הפוזיטרונים הנמצאים בתוך האיזוטופ נהרסים כשהם פוגשים באלקטרונים, ובכך משחררים קרינת גמא.
קרינה זו, שניתן לאתר אותה באמצעות טומוגרפיית פליטת פוזיטרונים (PET), מאפשרת לאתר את המקום במוח שבו נמצא הגידול.
בין מייסדי תחום הרפואה הגרעינית בישראל היו פרופ' פנחס צ'רניאק, שייסד ב-1954 את המכון לרפואה גרעינית בתל-השומר ופרופסור ארנסטו לובין, שהקים מכון לרפואה גרעינית בבית החולים בלינסון ב-1963.
הערך מונחים ברפואה אלטרנטיבית מספק הגדרות קצרות ומהירות למונחים ומושגים הקשורים לרפואה אלטרנטיבית.
רפואה אלטרנטיבית: זהו מונח רחב המתייחס למגוון טיפולים למחלות ולמצבים בריאותיים בהם אנשים משתמשים במקום או בשילוב עם רפואה קונבנציונלית.
הבסיס התאורטי והפרקטי של טיפולים אלו שונה מזה של השיטות הרפואיות המדעיות - חלקם אינם נתמכים בהוכחות מדעיות מבוססות וחלקם עומדים בסתירה עם הידע המדעי.
רפואה משלימה: שם נוסף לרפואה האלטרנטיבית.
שם זה מייצג, לדעת תומכיה, את יכולתה של הרפואה האלטרנטיבית "להשלים" את החלקים החסרים, כביכול, ברפואה הקונבנציונלית.
רפואה הוליסטית: או רפואה כוללנית הוא שם כולל לגישות ברפואה האלטרנטיבית המדגישות את הצורך בבחינת גופו, רגשותיו, אופן חשיבתו וסביבתו של החולה ככלל, ולא רק את האיבר הבודד או את התפקוד המובחן.
ברפואה ההוליסטית מושם דגש מיוחד על טיפול עצמי ורפואה עצמית, אורח חיים בריא, אכילה נכונה, הרגלי שינה נכונים, נשימה נכונה, שהות באוויר הפתוח, הימנעות מסיכונים או ממצבי מתח מיותרים, וכן הלאה.
פלצבו - שיפור במצב החולה גם כאשר הטיפול הניתן לו הוא טיפול דמה.
אפקט הפלצבו עומד לפעמים מאחורי ההקלה הזמנית עליה מדווחים מטופלים ברפואה האלטרנטיבית, על אף שטופלו בשיטות שאין בהן תועלת רפואית של ממש.
רפואה מבוססת ראיות - מעקרונות היסוד של הרפואה המודרנית, המעודדת בדיקה קפדנית של התועלת בפרקטיקות הרפואיות בהן נעשה שימוש, זאת באמצעות מחקרים מבוקרים.
מרבית שיטות הרפואה האלטרנטיבית אינן עומדות בקריטריונים של הרפואה מבוססת-הראיות.
סמיות כפולה - שיטה מחמירה לעריכת ניסויים מדעיים, שמטרתה להפחית במידת האפשר את ההטיות הסובייקטיביות המודעות והבלתי מודעות העלולות לנבוע מכך שהמדען והנחקר (במקרה של נחקר אנושי) יודעים את מטרות הניסוי ואת מרכיביו.
למרבית השיטות ברפואה האלטרנטיבית לא נמצאו ראיות בשיטה זו.
אוסטאופתיה: אוסטאופתיה היא טיפול ידני לבעיות שרירים, גידים ומפרקים.
האוסטיאופת מסתכל על היחסים הדינמיים בין חלקי מערכת השרירים והעצמות, ולא על המפרקים בנפרד.
אוסטאופתיה מטפלת הן באזור הכאב והן באזור הסובב אותו, שאינו מתפקד כראוי וגורם לחץ על אזור הכאב.
דרך האבחון והטיפול האיסטאופתי מגיעים למקור הבעיה ומונעים את חזרת הכאב.
אוריקולותרפיה: שיטה טיפולית העוסקת בדיקור אפרכסת האוזן.
איורוודה: שיטת רפואה מקיפה שפותחה בהודו לפני מעל ל-5,000 שנה.
שיטה זו שמה דגש שווה על גוף, נפש ונשמה.
מטרת הטיפול הוא לשחזר את ההרמוניה הטבעית של הגוף.
רופא איורוודי מאבחן את הפרופיל הבריאותי של החולה דרך סוג המבנה המטאבולי, באמצעות סדרת שאלות על ההיסטוריה האישית.
תוכנית הטיפול יכולה לכלול שינויים תזונתיים, תרגילי התעמלות, יוגה, מדיטציה, מסאז', צמחי מרפא ועוד.
אַלּוֹפַּתְיָה: המושג נטבע על ידי סמואל האהנמן.
המונח רפואה אלופתית משמש בדרך כלל בהקשר של ביקורת כלפי הרפואה המדעית.
אסקלפיוס: האל היווני של רפואה, טיפל בחולים בעזרת בנותיו, היגיינה ופנסאה.
אקופונקטורה: אקופונקטורה היא שיטת ריפוי עתיקה שפותחה בסין, והיא פועלת באמצעות החדרת מחטים דקות לנקודות מסוימות בגוף, על מנת לשפר את הבריאות ולהתמודד עם מחלות.
לטענת המטפלים בשיטה זו, ישנן מעל לאלף נקודות בגוף האדם העוברות לאורך "מרידאנים" - "ערוצי אנרגיה" הקיימים, כביכול, בגוף האדם - ומשמשות לטיפול בבעיות בריאות שונות; אין כל עדות לקיומם של "ערוצי אנרגיה" אלו.
טיפולים אנרגטיים: טיפולים אלטרנטיביים הטוענים לשימוש ב"שדות אנרגיה"; אין כל הוכחה מדעית לקיומם של "שדות" אלו, ואין קשר בינם לבין המושג הפיזיקלי אנרגיה.
מערכות רפואה אלטרנטיביות: אלו הן שיטות של רפואה אלטרנטיבית המבוססות על מערכת או תאוריה שלמה.
השיטות הבאות הן מערכות כאלו:
מטאיזם: תפישה הדוגלת בחקירה עצמית כאורח חיים.
התבוננות במה שמפעיל אותנו, מאחורי הקלעים, במטרה לפענח את הדרך בה אנחנו פועלים, ללמוד להשלים ולאהוב חלקים "מודחקים" ולשחרר את התודעה מאשליית המציאות החיצונית.
פלדנקרייז: מטרתה ללמוד לשכלל את יכולת התנועה באמצעות הרחבת "המודעות העצמית" של האדם לגופו.
ריפוי עצמי בתנועה: שיטה שפיתח מאיר שניידר.
שיטת קיי: שיטת ריפוי עצמי הנקראת על שם קיי וולקינשו ומבוססת על שיטות גופנפש שונות, ביניהן מדיטציה, גשטלט ושיטתה של לואיז היי.
המטפלים בשיטה טוענים כי היא מסייעת בפתרון בעיות גופניות שונות ובשינוי דפוסי התנהגות על ידי שינוי מחשבתי.
מוכרת בארץ בעיקר בתחומי ההריון והלידה.
שיטת גרינברג: שיטת רפואה אלטרנטיבית הגורסת כי אנשים יכולים לשפר את איכות חייהם, דרך גופם.
השיטה היא דיסציפלינה של תשומת לב, המתאפיינת במתן דגש לתשומת לב של הגוף, לתפיסה ולחוויה האישית של האדם.
השיטה מלמדת אנשים דרך הגוף להיות קשובים לעצמם ולסביבתם ולעצור הרגלים אוטומטיים המגבילים אותם, במטרה להעצים את יכולתם להחלים, להשיג מטרות אישיות ולהיות במיטבם.
שיטת אברהמסון: גישה אלטרנטיבית לגמילה מהירה מהתמכרויות שונות, מבוססת על אלמנטים מהרפואה הסינית.
שיטת בייטס: זוהי גישה אלטרנטיבית לשיפור הראייה באמצעות תרגול והרפיית העיניים, וללא שימוש במשקפיים.
שיטת קינגסטון קליניק (או שיטת שטראוס, כפי שהיא מוכרת בישראל): שיטת ריפוי ואורח-חיים טבעי שנוסדה בתחילת המאה העשרים על ידי ג'יימס ס.
תרפיית קרניוסקרל (Craniosacral Therapy): מבחינה מילולית קרניום זה גולגולת, סקרום זה עצם העצה (נמצאת בין שתי עצמות האגן, בהמשך לעמוד השדרה).
למרות שמו, בטיפול הקרניוסקרלי מטפלים בכל הגוף ולא רק בראש או בסקרום.
רפואה הוליסטית [מהמילה היוונית "όλoς" ("הולוס" ביוונית עתיקה, "אולוס" ביוונית מודרנית], "שלם" או "כולל") או רפואה כוללנית הוא שם כולל לגישות ברפואה האלטרנטיבית, המדגישות את הצורך בבחינת גופו, רגשותיו, אופן חשיבתו וסביבתו של החולה ככלל, ולא רק את האיבר הבודד או את התפקוד המובחן.
המונח "רפואה הוליסטית" נולד ב-1981. את היסודות הפילוסופיים שעליהם מושתתת הרפואה ההוליסטית ניתן למצוא בפילוסופיה היוונית, כגון אצל אפלטון, המציג בכתביו גישה הוליסטית אשר בדומה לאלו הנפוצות כיום – מותחת גם היא ביקורת על הרפואה דאז (הרפואה ההיפוקראטית) ומבקשת לגדור את תחומהּ.
עם זאת, הפופולריות הרבה של הרפואה ההוליסטית באה לה רק בשלהי המאה העשרים, כשרבים מרחיבים את משמעותה המקורית – אורח חיים בריא – למיני רפואה מדעיים ולא מדעיים רבים, כשבתחומי ריפוי הוליסטי רבים נתפשת הרפואה ה"מערבית" השגורה רק כדרך נוספת של ריפוי, שאינה בהכרח היעילה ביותר.
הגישות הקיצוניות יותר רוככו בשנים האחרונות ורבים מן העוסקים ברפואה הוליסטית מכירים היום בתפקיד המרכזי של מדעי הרפואה ה"מערבית" הרגילה ויישומיהם, כשהרפואה ההוליסטית נתפשת פחות כרפואה אלטרנטיבית ויותר כ"רפואה משלימה".
בין רבים מהעוסקים ברפואה הוליסטית לרופאים קונבנציונליים נוצרו מתחים רבים.
העוסקים ברפואה הוליסטית ביקרו את הרפואה הקונבנציונלית על התמקצעות היתר והתעלמותה כביכול מתפקודו של האדם כמכלול והתמקדות היתר שלה, לטענתם, בתסמינים ובמחלות כחזות הכל, ובגישה הפולשנית שלא לצורך המקובלת בה.
רופאים בגישה המקובלת, לעומתם, הצביעו על־כך שבחלק ניכר משיטות הרפואה ההוליסטית לא זכו שיטות הריפוי לביסוס מחקרי, ועל כן השפעתם, אם בכלל הייתה כזו, נובעת מאפקט הפלצבו; וכן כי חלק ניכר משיטות האבחון ההוליסטיות (כמו גרפולוגיה או אסטרולוגיה) אינן בעלות ערך אבחוני של ממש.
כמו כן, הביקורת על ההתעלמות מתפקודו של האדם כמכלול אינה במקום כיוון שהרפואה הקונבנציונלית מאז ומתמיד משלבת גישה הוליסטית ואינטגרטיבית, במקביל למגמה להתמקצעות והפרדה לענפים רבים.
רפואה דחופה היא תחום התמחות, עיסוק ומחקר ברפואה שעוסק בטיפול רפואי ראשוני בחולים בעקבות מחלה או תסמינים הדורשים טיפול מיידי ולעיתים אף מסכני חיים.
תחום הרפואה הדחופה כולל טיפול במצבים רפואיים המצריכים טיפול דחוף.
מהרופא המומחה ברפואה דחופה נדרש ידע נרחב במגוון תחומי הרפואה ומיומנות רבה בביצוע פרוצדורות מורכבות, ביניהם: ידע בהחייאה מתקדמת (טיפול נמרץ), ניהול דרכי נשימה (הרדמה), תפירת חתכים מורכבים (כירורגיה וכירורגיה פלסטית), קיבוע עצם שבורה או השבת פריקה של מפרק (אורתופדיה), טיפול באוטם שריר הלב (קרדיולוגיה), טיפול בשבץ מוחי (נוירולוגיה),