tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
Pulse או P·U·L·S·E הוא אלבום הופעה של להקת הרוק המתקדם הבריטית פינק פלויד.
האלבום הוקלט במהלך מסע ההופעות לקידום האלבום The Division Bell באירופה, ממרץ עד אוקטובר בשנת 1994. האלבום כולל גרסה מלאה בהופעה חיה של אלבום המופת The Dark Side of the Moon, וקטעים מתוך אלבומים נוספים של הלהקה, כאשר הבולט מהם הוא "The Division Bell".
האלבום כלל ספרון שכלל תמונות מכל מסע ההופעות.
מסע ההופעות מומן על ידי חברת פולקסווגן.
דייוויד גילמור - זמרה, גיטרה מובילה, גיטרה אקוסטית, גיטרת פלדה הוואית
ריצ'רד רייט - קלידים, סינתיסייזר, קולות רקע, זמרה
גיא פראט - בס, קולות רקע, זמרה
ג'ון קרין - קלידים, קולות רקע, זמרה
סאם בראון - קולות רקע, זמרה
דורגה מקברום - קולות רקע, זמרה
קלאודיה פונטיין - קולות רקע, זמרה
טים רנוויק - גיטרת קצב, קולות רקע
גארי וואליס - כלי הקשה, תופים
או בקיצור PiL היא להקת גל חדש שהוקמה על ידי ג'ון ליידון.
הלהקה החלה את דרכה כאשר ג'ון ליידון (שבאותו זמן נודע בכינוי ג'וני רוטן) פירק את להקתו הקודמת סקס פיסטולס.
ליידון החליט להקים להקה חדשה שאליה הוא צירף את הגיטריסט קית' לווין (שבין היתר ניגן גם בלהקה המפורסמת הקלאש), את ג'ים ווקר ואת ג'ון וורדל (שנודע בשם הבמה שלו, ג'ה וובל).
הלהקה החלה לנגן פוסט פאנק שהיה אמור להחריף את מרד הפאנק.
האלבום הראשון של הלהקה שנקרא First Issue יצא בשנת 1978 ולא זכה להצלחה מרובה מצד הביקורות, למרות זאת הגיע האלבום לעשיריה הראשונה במצעדי הפזמונים בבריטניה.
האלבום השני של הלהקה Metal Box שיצא ב-1979 בבריטניה היה נקודת הפריצה הגדולה של הלהקה.
האלבום זכה להצלחה ענקית מצד הקהל והביקורות.
הלהקה הקליטה מחדש את האלבום עם כמה שינויים קלים וקראה לו Second Edition, היא הוציאה אותו בארצות הברית שנה לאחר הקלטת האלבום המקורי.
לאחר הצלחת האלבום החליטה לצאת הלהקה לסיבוב הופעות בארצות הברית.
לסיבוב ההופעות הצטרף מתופף חדש בשם מרטין אטקינס, אך בסוף סיבוב ההופעות הוא פוטר ביחד עם הבסיסט וובל.
האלבום הבא של הלהקה Flowers of Romance יצא בשנת 1981 והוקלט עם נגני אולפן.
ב- 1983 יצא הסינגל This Is Not A Love Song, הלהיט הגדול ביותר של הלהקה וזכה להגיע למקום החמישי במצעדי הפזמונים בבריטניה.
בשנת 1984 פרש קית' לווין מהלהקה תוך כדי עבודה על האלבום This Is What You Want...
לידון החליט להמשיך בפעילות הלהקה גם בלי לווין, בשנת 1987 הוא חזר לשם הבמה שלו "ג'וני רוטן" והוציא עוד מספר אלבומים.
רוטן פירק את הלהקה בשנת 1993.
בשנת 2009 התאחדה הלהקה למספר הופעות בבריטניה.
בשנה שלאחר מכן החלה הלהקה בסיבוב הופעות עולמי, שבמסגרתו הופיעה גם בתל אביב, בגני התערוכה, ב-31 באוגוסט וב-1 בספטמבר 2010.
במאי 2012 הוציאה הלהקה את אלבומה התשיעי - This is PiL, עשרים שנה לאחר אלבומה הקודם.
לאחר מכן הקליטה עוד שני אלבומי אולפן.
להלן רשימה חלקית של אלבומי הופעות חיות ואוספים.
Puppet on a String (בעברית: בובה על חוט) הוא שירה של הזמרת הבריטית סנדי שו, אשר היה השיר הזוכה בתחרות האירוויזיון השתים-עשרה, שהתקיימה בווינה בירת אוסטריה, ב-8 באפריל 1967. השיר נכתב והולחן על ידי ביל מרטין ופיל קולטר.
שו, שבעת ההיא כבר זמרת מוכרת ומצליחה, שרה את השיר לראשונה כאחד מחמישה שירים שביצעה במסגרת תוכניתו של רולף האריס, כדי שמתוכם ייבחר השיר שייצג את בריטניה בתחרות האירוויזיון של 1967. שו לא התלהבה בתחילה מן הרעיון להשתתף בתחרות, אך האיש שהביא לפרסומה, הזמר אדם פיית', שכנע אותה לכך.
כמו כן, בעיני שו עצמה היה השיר הפחות מועדף מבין החמישה, שכן, לדבריה, היא סלדה ממנגינתו ומן האופי הסקסיסטי שלו.
היא התאכזבה כאשר נבחר השיר לייצג את בריטניה באירוויזיון.
בתחרות עצמה הוביל השיר לניצחון סוחף וגרף יותר מכפליים הנקודות שקיבל השיר שהגיע למקום השני (של אירלנד) (47 נקודות לעומת 22).
היה זה הניצחון הראשון של בריטניה בתחרות האירוויזיון.
בעקבות הזכייה היה השיר ללהיט בינלאומי.
הוא הגיע לראש טבלת הסינגלים בבריטניה ב-27 באפריל 1967 ושהה בפסגה שלושה שבועות.
הוא הגיע לפסגת המצעדים גם באוסטריה, אירלנד, נורווגיה וגרמניה (שם היה לסינגל הנמכר ביותר באותה שנה).
שו הקליטה את השיר גם בצרפתית, איטלקית, ספרדית וגרמנית.
עם השנים בוצעו לשיר יותר ממאתיים גרסאות כיסוי ב-30 שפות שונות.
שו הקליטה מחדש את השיר ב-2007, לכבוד יום הולדתה ה-60. הייתה זו גרסה אלקטרונית בטמפו איטי, ששו חיברה במשותף עם ידידה, המוזיקאי הווארד ג'ונס.
שו, שהצהירה שהיא אוהבת את הגרסה החדשה (בניגוד לזו המקורית), העמידה אותה להורדה חופשית במשך חודשיים באתר האינטרנט שלה.
Pumped Up Kicks הוא שיר של להקת האינדי פופ האמריקנית Foster the People.
השיר יצא במקור לשווקים בספטמבר 2010 בתור סינגל הבכורה של הלהקה ונכלל בהמשך באלבום הבכורה של הלהקה "Torches".
השיר נכתב והוקלט על ידי סולן הלהקה מארק פוסטר.
השיר הגיע למקום השלישי במצעד הבילבורד הוט 100 האמריקני ונשאר במקום זה במשך שמונה שבועות ברציפות, מה שהפך אותו לשיר הרוק האלטרנטיבי הראשון שהגיע לחמשת השירים בפסגת המצעד מאז שלהקת קינגס אוף ליאון הצליחו להביא את שירם "Use Somebody" לפסגת המצעד במהלך בשנת 2009.
השיר מאופיין בשילוב של מוזיקה קצבית ועליזה עם טקסט קודר העוסק בתופעת הירי בבתי-ספר בארצות הברית.
השיר כתוב מנקודת מבטו של נער אשר מתכנן לירות בבני כיתתו.
הווידאו קליפ של השיר בוים על ידי ג'וזף גייגר וצולם במיקומים שונים ברחבי לוס אנג'לס וסן פרנסיסקו כאשר לאורך הקליפ נכללו קטעי וידאו בהם הלהקה מופיעה בברים שונים.
הקליפ מכיל גם קטעי וידאו שונים בהם חברי הלהקה צולמו בעת פעילויות אחרות, כגון משחק פריסבי, שתיית בירה, וגלישת גלים.
הווידאו קליפ הגיע למקום ה-21 במצעד הווידאו קליפים הקנדי MuchMusic Countdown.
Puppy Linux היא הפצת לינוקס קלה המתמקדת בהפשטת השימושיות בה.
המערכת יכולה לפעול בשלמותה מה-RAM, ובכך מתאפשרת הסרת התקן האתחול לאחר הפעלתה.
המערכת כוללת תוכנות חופשיות כדוגמת Abiword, Gnumeric, MPlayer, ודפדפנים שונים הניתנים להתקנה.
ההפצה פותחה במקור על ידי ברי קאולר וחברים נוספים בקהילת ההפצה.
הכלי Woof יכול לבנות חבילות המתאימות ל-Puppy, תוך כדי שימוש בקבצים בינאריים המתאימים להפצות אחרות.
Puppy היא מערכת הפעלה לכל דבר, הכוללת חבילות תוכנה המתאימות למגוון רחב של משימות וכן לשימוש כללי.
המערכת קטנה מבחינת גודלה, כך שהיא יכולה לבצע אתחול, גם מסוגי מדיות אתחול בעלות קיבולת אחסון נמוכה.
המערכת שימושית גם כתקליטור הצלה, ולשימוש במחשבים ישנים.
התקנת המערכת על כונן קשיח יכולה להתבצע כמערכת הפעלה בלעדית על הכונן, או לצד מערכות נוספות הקיימות עליו.
Puff, the Magic Dragon (בעברית: פאף, דרקון הקסם) הוא פזמון פולק שהתפרסם בשנת 1963 בביצועה של להקת פיטר, פול ומרי.
השיר, המולחן ומבוצע כשיר ילדים תמים, מספר על פאף, דרקון הקסם המשחק ליד הים בארץ האגדית הונלי (Honalee) עם הילד ג'קי פייפר, שהדרקון הוא למעשה יציר דמיונו.
בחלק האחרון של השיר מתברר כי נושאו האמיתי הוא קינה על אובדן תום הילדות.
דרקונים חיים לנצח, אך ילדים מתבגרים ומפסיקים לשחק עמם בדמיונם, וכך, בסוף השיר הדרקון, שנותר בודד וגלמוד, זוחל למערה.
פרשנות אחרת לשיר טוענת שהוא עוסק בעישון סם המריחואנה במסווה של שיר ילדים.
השיר נכתב ב-1959 על ידי לאונרד ליפטון, שותפו-לדירה של פיטר יארו, לימים חבר להקת "פיטר, פול ומרי", שהלחין את השיר, שעה שהשניים היו סטודנטים באוניברסיטת קורנל.
לפי דבריו של ליפטון, ההשראה לשיר הייתה הפואמה "Custard the Dragon" מאת אוגדן נאש.
יארו הצטרף ללהקה ב-1961 והביא עמו את השיר, ששולב בהופעות הלהקה החל מ-1962 וזכה לפופולריות רבה.
התקליטון ובו הקלטת השיר מ-1962 צעד שבועיים במצעד בילבורד הוט 100, הגיע למקום הראשון במצעד השירים למבוגרים ולמקום העשירי במצעד הרית'ם אנד בלוז ב-1963.
גרסה עברית לשיר, בשם "פאף דרקון הפלא", כתבה אירה ארמון ושרה גילה אדרי בתקליט הבכורה שלה ב-1965.
בשנת 1973, ביצעו סוזן ופרן גרסה עברית של דן אלמגור בשם "פאף דרקון הקסם".
גרסה נוספת בתרגומו ובביצועו של אבנר שטראוס יצאה בשנת 2006.
בינואר 2023 תורגם השיר לעברית על ידי ברק סלונים והוא בוצע על ידי גולי והגיטרה (גולי דרזי קול).
הטענה לפיה השיר הוא על עישון מריחואנה
בשנת 1964 הציע מאמר בניוזוויק פרשנות חסרת בסיס, שנוגדת הן את הסיפור התמים שבשיר והן את דברי חברי הלהקה.
לפי הפרשנות הזאת השיר עוסק בעישון סמים, ובפרט מריחואנה.
הפרשנות הסתמכה על דמיון בין מילים שונות, למשל שמו של הדרקון הוא puff שפירושו פלומת עשן, מה שמזכיר סיגריה, מריחואנה לפי הפרשנות.
הטענה שהשיר עוסק בעישון סמים זכתה להיות מוזכרת בסרט "פגוש את ההורים".
מטוס התקיפה דאגלס AC-47 ספוקי, ששימש את האמריקאים במלחמת וייטנאם זכה לכינוי "פאף", על שם השיר.
Purpendicular הוא אלבומה החמישה עשר של להקת הרוק הבריטית דיפ פרפל שיצא לאור בבריטניה בפברואר 1996 ובחודש אפריל בארצות הברית.
באלבום מופיע לראשונה הגיטריסט האמריקאי סטיב מורס, שפרש מלהקת Dixie Dregs.
האלבום הוקלט בשנים 1995–1996 באולפני (Greg Rike) שבאורלנדו, פלורידה.
חברי הלהקה נטו בכתיבת האלבום ל"מוזיקה ניסיונית", וביצעו שינויים בפריטת הגיטרה ובנגינת הקלידים; כך, למשל, מורס ניגן בטכניקת "Pinch harmonic" .
שם האלבום הוא משחק מילים המבוסס על שמה של הלהקה, כשהמילה "perpendicular" פירושה באנגלית "מאונך".
כל השירים נכתבו על ידי איאן גילן, רוג'ר גלובר, ג'ון לורד, סטיב מורס ואיאן פייס
איאן גילן - שירה, מפוחית פה
ג'ון לורד - קלידים, עוגב
מבחינה מוזיקלית, הז'אנר של האלבום הוא פופ, עם מילים שמבקרות את הנושא הידוע של נוער, מכיוון שהאלבום היה בהשראת שנות הנעורים שלה והביקורת של תרבות המיינסטרים.
"Tennis Court" יצא כסינגל השני מהאלבום וכיכב במצעדים רבים.
"Team" יצא כסינגל השלישי מהאלבום ונכנס לטופ 10 בניו זילנד, קנדה וארצות הברית.
מגיל 14, לורד עובדת עם חברת התקליטים יוניברסל מיוזיק גרופ כדי לפתח את הסאונד והחזון האמנותי שלה.
לפני כן, באוגוסט 2009 כשלורד הייתה בת 12, החבר המוזיקאי שלה, איאן, שלח למפיק סקוט מקלהאן מיוניברסל שתי הקלטות ביתיות; אודיו של לורד וחברה מבצעים את הלהיט של הזמרת דאפי "Warwick Avenue", וסרטון נוסף של לורד מבצעת את השיר "Mama Do" של פיקסי לוט.
ההקלטות הגיעו למקלהאן ולבסוף הוא החתים את לורד ליוניברסל בהיותה בת 13. בהתחלה צירפו אותה לרצף של כותבי שירים שונים, בניסיון לפתח את סגנון המוזיקה שלה, אך ללא הצלחה.
מקלהאן אמר: "אני חושב שהיא הבינה שהיא הולכת לכתוב מוזיקה משלה, אבל זקוקה למישהו שיעזור לה עם ההפקה".
לורד החלה לכתוב שירים בעזרת גיטרה בגיל 13 או 14. בסופו של דבר, לורד החלה לעבוד עם הכותב והמפיק ג'ואל ליטל והצלחת הקשר ביניהם הייתה כמעט מיידית – תוך שבוע של עבודה משותפת, יצר הצמד שלושה שירים, כולל "Royals".
לאחר שהשלימה את ההקלטות בנובמבר 2012, יצא "The Love Club EP" למכירה דיגיטלית במרץ 2013, ולמכירה פיזית במאי 2013, עם חמישה שירים כולל הלהיט "Royals".
The Love Club EP זכה להצלחה ביקורתית, כשקיבל שבחים ממבקרי מוזיקה, אשר השוו את ה-EP (מיני אלבום) לעבודה של סקיי פררה, פלורנס אנד דה משין, לנה דל ריי וגריימס.
ה-EP גם הפך להצלחה מסחרית, כשדורג במקום הראשון בניו זילנד ובמקום השני באוסטרליה, שם ה-EP הגיע למעמד פלטינה מחומשת עם 350.000 עותקים שנמכרו.
המיני אלבום גם דורג במקום השלישי במצעד האלבומים של ארצות הברית ומכר עד כה 800,000 עותקים.
ב-27 במאי 2013, להקת הבנות Gap 5 ביצעה את השיר "Royals" באקס פקטור ניו זילנד והוזכר על ידי הזמרת מלאני בלט.
לפני תחילת עבודה על אלבומה הבכורה "Pure Heroine", הודיעה לורד על כוונתה ליצור את האלבום בעבודה "מלוכדת".
כמו ש-The Love Club EP הוקלט עם המפיק ג'ואל ליטל, כך נועד להיות גם Pure Heroine.
במהלך ההקלטות של האלבום, לורד אמרה כי לא באמת היה לה סאונד ספציפי בראש כשהתחילה להקליט, והוסיפה שהקשיבה לכמות גדולה של היפ הופ ומוזיקה אלקטרונית.
לורד גם האזינה לזמרת לנה דל ריי, ולקחה השראה משירי ההיפ הופ שלה.
מאוחר יותר, היא הראתה את מילות השירים לבן זוגה, ג'יימס לוב.
לורד סיפרה ששיתוף הדברים עם בן זוגה השפיע על כתיבת האלבום.
הקול של לורד ב-"Pure Heroine" תואר כ"ייחודי ומסקרן מאוד" על ידי אתר המוזיקה PopMatters והוגדר כ"הרבה מעבר לגילה".
לורד הצהירה כי הפוקוס העיקרי שלה באלבום הוא קולה מפני שהיא לא מנגנת על שום כלי נגינה, ולכן צריך שלקול שלה יהיה את כל הפוקוס.
מבקרים שיבחו את המוזיקה שבאלבום ואת הסאונד, ושיבחו במיוחד את השותפות של לורד עם ג'ואל ליטל.
"Clash Music" שיבחה את האלבום: "נוצץ, גאוני, חשיבה קדימה".
השירים שבאלבום גרמו להתעניינות עולמית בשל תוכנם ומשמעותם, בעיקר בגלל העובדה שהזמרת ששרה אותם היא בסך הכל בת 16.
במרץ 2013, The Love Club EP שוחרר למכירה דיגיטלית, ולמכירה פיזית במאי 2013. ה-EP כלל בתוכו חמישה שירים כולל "Royals.
"Royals דורג במקום ה-1 במצעד הסינגלים של ניו זילנד ב-15 במרץ 2013 ונשאר שם במשך שלושה שבועות.
באותו היום, The Love Club EP דורג במקום ה-2 במצעד האלבומים של ניו זילנד.
הסינגל השני מהאלבום הוא "Tennis Court" שיצא לאור בניו זילנד ב-7 ביוני 2013. השיר מותח ביקורת על סגנון החיים המפואר, ומתייחס לתהילה החדשה של לורד.
השיר התנגן במהלך אליפות וימבלדון של שנת 2013. ב-14 ביוני 2013, הסינגל דורג במקום ה-1 בניו זילנד.
באותו שבוע, הפכה לורד לאמן הניו זילנדי הראשון בעל ארבעה שירים עד המקום ה-20 במצעד הטופ 40 של ניו זילנד.
אף על פי כן, במצעד הבילבורד הוט 100, לא זכה השיר להצלחה דומה להצלחת השיר Royals, והגיע אל המקום ה-71.
"Team" הוא הסינגל השלישי מהאלבום.
על פי מילות השיר, הוא מהווה מחווה לחברים ולמדינה של לורד.
השיר הודלף על ידי תחנת הרדיו האוסטרלית טריפל ג'יי ב-12 בספטמבר וכתוצאה מכך, הסינגל שוחרר למכירה דיגיטלית באוסטרליה ובניו זילנד ב-13 בספטמבר.
הסינגל הפך לזמין בארצות הברית ב-13 בספטמבר כחלק מההזמנה מראש ל-Pure Heroine.
השיר דורג במקום השלישי במצעד הסינגלים של ניו זילנד, והפך לסינגל השלישי של לורד שנכנס לטופ 10 במצעד.
במצעד הבילבורד הוט 100, דורג השיר במקום ה-8, והיה לשיר השני של לורד שדורג בעשרת המקומות הראשונים במצעד.
הסינגל אף הגיע למקום ה-9 במצעד הסינגלים של קנדה.
הווידאו קליפ לשיר, הביא לקריסת ערוץ ה-VEVO של לורד בשל כמות הצפיות הגדולה בו.
ב-13 בדצמבר 2013, "No Better", שיר מתוך הגרסה המורחבת של האלבום, יצא למכירה דיגיטלית ב-iTunes כסינגל הרביעי מהאלבום במדינות מחוץ לארצות הברית.
"Glory and Gore" הוא הסינגל החמישי מהאלבום ונשלח לתחנות הרדיו ב-11 במרץ 2014.
Pure Heroine דורג במקום הראשון במצעד האלבומים של ניו זילנד והגיע למעמד פלטינה בשבוע הראשון לצאתו.
האלבום נשאר בראש המצעד במשך שבועיים.
לאחר 11 שבועות במצעד האלבום עשה קפיצה חזרה למקום השני והגיע למעמד פלטינה משולשת.
האלבום גם דורג במקום הראשון במצעד האלבומים של אוסטרליה בשבוע הראשון לצאתו.
בשבוע השני שלו במצעד האוסטרלי, האלבום נפל למקום השני והגיע למעמד זהב.
האלבום מכר באוסטרליה בסביבות ה-100.000 עותקים.
Pure Heroine נכנס למצעד האלבומים הקנדי ודורג במקום השני, עם מכירות של 15.000 עותקים בשבוע הראשון לצאתו והגיע לאחר מכן למעמד לפטינה על מכירות של 80.000 עותקים.
בבריטניה, האלבום מכר 18.294 עותקים בשבוע הראשון שלו ודורג במקום הרביעי במצעד האלבומים הבריטי, שם הוא הגיע למעמד כסף על 60.000 עותקים.
האלבום דורג במקום השלישי במצעד האלבומים האמריקאי, עם מכירות של 129.000 עותקים בשבוע הראשון לצאתו.
בשבוע השני שלו במצעד, האלבום נפל שלושה מקומות למקום השישי עם 51 אחוז של ירידה במכירות ל-63.000 עותקים.
בשבוע השלישי שלו, האלבום נפל מקום נוסף למקום השביעי עם מכירות של 48.000 עותקים, אולם בשבוע הרביעי שלו, האלבום עלה מהמקום השביעי למקום החמישי כשמכר 40.000 עותקים.
במהלך תקופת חג המולד האחוזים של מכירות האלבום גדלו ב-14 אחוז בארצות הברית כשהוא מכר 78,000 עותקים והעלה את עצמו מהמקום ה-11 למקום ה-7 במצעד האלבומים.
ב-9 בינואר 2014, "Pure Heroine" קפץ מהמקום השביעי למקום החמישי, עם 46,000 עותקים נוספים.
נכון לדצמבר 2013, האלבום מכר מיליון וחצי עותקים ברחבי העולם.
האלבום זכה לשבחים ממבקרי המוזיקה אשר שיבחו את התוכן המילולי וההפקה המינימליסטית.
אתר Metacritic שנותן ציון ממוצע לאלבומים על סמך ביקורות של מבקרי מוזיקה, הקצה ציון ממוצע של 79/100 בהתבסס על 28 ביקורות המצביע על "ביקורות חיוביות באופן כללי.
ג'ייסון ליפשז מהבילבורד נתן לאלבום ציון של 94, ותיאר את האלבום כ"חסר רבב" וקבע שלורד "הווקלאיסטית הבולטת ביותר והליריקה שלה מעוררת מחשבה".
כתב העת בילבורד דירג את האלבום במקום ה-23 ברשימתם "100 האלבומים הטובים ביותר של העשור השני".
מגזין התרבות רולינג סטון דירג את האלבום הבכורה זה ברשימתם "100 האלבומי הבכורה הטובים ביותר בכל הזמנים" במקום ה-100.
פאנק'ד היא תוכנית טלוויזיה אמריקאית מסוגת המציאות המצולמת בעזרת מצלמה נסתרת ובה נמתחים ידוענים.
התוכנית שודרה לראשונה בערוץ הטלוויזיה MTV בשנת 2003 ונוצרה על ידי ג'ייסון גולדברג ואשטון קוצ'ר שהוא גם מפיק ומנחה התוכנית.
תוכנית זו נשאה דמיון לתוכנית דומה מהעבר בשם Candid Camera שבה היו מותחים ידוענים.
המילה Punk'd היא מהמילה 'prank' ומשמשת כסוג של סלנג המתאר את הקורבן במתיחה.
ב-29 במאי 2007, פרק הסיום עלה לאוויר ב-MTV.
לאחר הפסקה של חמש שנים, הסדרה חודשה כאשר פרק הבכורה שודר ב-29 במרץ 2012. התוכנית המחודשת הונחתה על ידי ידוען שונה כל שבוע.
העונה התשיעית הסתיימה ב-7 ביוני 2012.
ב-25 במאי 2013, החברה שמאחורי התוכנית Katalyst Media, הודיעה שהעונה העשירית בתהליכי צילום.
נכון למאי 2014, לא פורסם מידע נוסף לגבי העונה העשירית.
במקור, MTV ואשטון קוצ'ר פיתחו סדרה בשם Harassment , תוכנית מצלמה נסתרת שבה נמתחים אנשים רגילים.
אולם, בינואר 2002 במתיחה שנערכה על ידי קוצ'ר במלון בעמק לאס וגאס שבנבדה, גופה מזויפת הייתה מעורבת במתיחה והזוג שנמתח תבע את קוצ'ר ,MTV ואת המלון ב-10 מיליון $.
מאוחר יותר קונספט הסדרה עובד מחדש ובו הוחלט למתוח ידוענים.
המתיחות נערכו במגוון מקומות, פרטיים וציבורים.
המתיחה הראשונה נערכה בביתו של הזמר והשחקן האמריקאי ג'סטין טימברלייק, במתיחה טימברלייק שוכנע שסוכני הממשלה מחרימים את רכושו עקב מיסים שלא שילם.
מגזין טיים מיקם את המתיחה במקום השלישי ברשימת 32 הרגעים הכי אפים בהיסטוריה של תוכניות המציאות.
לרוב, בכל פרק בשתי העונות הראשונות, חבר צוות בסדרה, העמיד פנים כמראיין באירועי השטיח האדום, אך במקום לראיין, לעג להם.
קטע זה ככל הנראה נלקח מקטעים משנות ה-80 בתוכנית הרדיו של הווארד סטרן בהם סטרן וכותביו שולחים מתמחים לשאול ידוענים שאלות מביכות בשטיח האדום.
במהלך העונה הראשונה של פאנק'ד, נשלח ראיין פינקסטון שהיה אז נער בן 15 שהתחזה לכתב מתוכנית טלוויזיה לילדים ולעג לידוענים.
במהלך העונה השנייה, המפיקים בחרו מראיין זר שהתלווה על ידי מתורגמן שהיה שואל את המרואיינים שאלות מטורפות.
באוקטובר 2010, מגזין ניו יורק חשף שהתוכנית תחודש עם ג'סטין ביבר כמנחה התוכנית במקום אשטון קוצ'ר, ושקוצ'ר יישאר כמפיק בפועל של התוכנית.
אשטון קוצ'ר חזר להנחות בפרק יחיד שבו זכה למתוח שוב.
נשימה הוא סרט קנייתי מסוגת מדע בדיוני משנת 2009 שכתבה וביימה הבמאית ונורי קהיו.
הסרט הוקרן לראשונה בפסטיבל הסרטים האפריקאי של סאנדנס 2010. הסרט משתייך לז'אנר האפרופוטוריזם ומגולל את סיפורה של הצעירה אשה, המתרחש כשלושים וחמש שנים אחרי מלחמת העולם השלישית.
הסרט מגולל את סיפורה של הצעירה אשה, המתרחש כשלושים וחמש שנים אחרי מלחמת העולם השלישית.
אשה מגלה את החיים מחוץ לקהילתה הפוסט אפוקליפטית המתגוררת מתחת לאדמה, ואשר חבריה נוטלים "מדכאי חלומות" כדי להימנע מפיתוח ציפיות לעתיד טוב יותר.
חלק מן המבקרים מבינים את הסרט כסרט אשר מתייחס להרס באפריקה בעקבות תוכניות ההתאמות לבנק העולמי.
אחרות רואות בו יצירה אקופמיניסטית, שבה נשים הן המושפעות ביותר מהרס הסביבה הרס אך גם נמצאות בחוד החנית של שיפור החברה.
הסרט נשימה משתייך לז'אנר האפרו-פוטוריזם.
האפרו-פוטוריזם מתאר מצב עתידי של ציוויליזציה (הממוקמת ביבשת אפריקה), המאוכלסת בעיקר על ידי אנשים שחורים.
כמו כן, הסרט הופק על ידי סטודיו דרום אפריקאי אשר מורכב מקבוצת יוצרים אשר שואפים להטמיע תוכן תרבותי וחדשני מתוך מדינות אפריקה במסגרת ז'אנר זה.
הסרט עוסק בהשלכות החברתיות, הפוליטיות והפסיכולוגיות הפוטנציאליות של עולם שנמצא במחסור מוגבר של משאבים כמו מים וחיים אורגניים טבעיים.
Punto G הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הקולומביאנית קרול ג'י, מתוך אלבומה השני, Ocean.
השיר יצא לאור ב-4 באפריל 2019, על ידי חברת התקליטים יוניברסל מיוזיק לטין אנטרטיינמנט, כסינגל החמישי מתוך האלבום.
השיר הגיע אל המקום ה-40 במצעד השירים הלטיניים.
השיר נכתב על ידי קרול ג'י, רייטו קולומביאנו ואנדי קליי ומפיקו טרם נודע.
השיר הוא שיר בסגנון הפופ הלטיני, המשלב בתוכו גם את סגנון הרגאטון.
בשיר יש אזכור לזמרת הקולומביאנית שאקירה ולזמרת האמריקאית ג'ניפר לופז.
הווידאו קליפ המלא שיצא עבור השיר הועלה בשידור חי לערוץ היוטיוב של קרול ג'י ב-4 באפריל 2019. בתחילת הקליפ, ניתן לראות את ג'י יושבת על כורסה הנמצאת בתוך סטודיו.
לאורכו של הקליפ, ניתן לראות רקדניות ליווי הרוקדות ביחד עם ג'י.
נכון לדצמבר 2019, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-135 מיליון צפיות.
Pulse (בעברית: דופק) הוא אלבום האולפן השביעי של הזמרת-יוצרת האמריקאית, טוני ברקסטון.
האלבום יצא לאור ב-4 במאי 2010 על ידי חברת התקליטים אטלנטיק רקורדס.
עם יציאתו האלבום נכנס למקום ה-9 בארצות הברית עם מכירות של 54 אלף עותקים מה שהופך אותו לאלבומה החמישי של ברקסטון שמגיע לעשירייה הפותחת במדינה.
נכון לפברואר 2014, מכירות האלבום עומדות על 156 אלף עותקים בארצות הברית.
האלבום קיבל ברובו ביקורות חיוביות ממבקרי המוזיקה.
זהו אלבומה הראשון של ברקסטון מזה 5 שנים וגם אלבומה הראשון עם חברת אטלנטיק רקורדס.
הקלטות האלבום החלו בספטמבר 2008, ונמשכו עד מרץ 2010, כאשר מספר רב של מפיקים עבדו על האלבום, ביניהם דייוויד פוסטר אשר עבד גם עם סלין דיון, האבי מייסון ג'יי.אר, פרנק אי., אואק, לוקאס סיקון, סיימון פרנגלן ודאפו טורימירו.
מבחינה מוזיקלית האלבום מכיל שירי אפ-טמפו ובלדות R&B לצד שירי דאנס.
האלבום הגיע בשבוע הראשון ליציאתו למקום ה-9 בארצות הברית עם מכירות של 54 אלף עותקים מה שהופך אותו לאלבום החמישי שלה שמגיע לעשירייה הפותחת במדינה, ובנוסף הגיע למקום הראשון במצעד שירי ה-R&B וההיפ-הופ.
בשבוע השני שלו הוא נפל למקום ה-22 עם מכירות של 16,588 עותקים ובשבוע השלישי הוא נפל למקום ה-41.
בקנדה האלבום הגיע למקום ה-72 ובבריטניה הוא הגיע למקום ה-28 ולמקום ה-7 במצעד אלבומי ה-R&B.
"Puppy Love" (בעברית: "אהבת ילדות") הוא שיר מאת פול אנקה משנת 1960. את השיר כתב אנקה עבור אנט פוניצ'לו, איתה היה לו רומן במהלך נופש.
הגרסה של אנקה הגיעה למקום השני במצעד בילבורד הוט 100, אחרי הנעימה "Theme from A Summer Place" של פרסי פיית', ולמקום ה-33 במצעד הסינגלים הבריטי.
12 שנים לאחר מכן הקליט דוני אוסמונד גרסה מחודשת של השיר.
הסינגל יצא לאור ב-19 בפברואר 1972, והגיע למקום השלישי בבילבורד הוט 100 ב-1 באפריל אותה שנה.
השיר הגיע לראש המצעד באפריל 1972 במצעד הסינגלים הקנדי של RPM ושהה שם במשך שלושה שבועות.
במצעד הסינגלים הבריטי שהה השיר במקום הראשון משך חמישה שבועות ביולי אותה שנה.
במצעד השנתי של בילבורד דורג השיר במקום ה-67. בשנת 2002 הוקלטה גרסת כיסוי של השיר על ידי להקת הפופ הבריטית S Club 8. ב-24 במרץ 1972 קיבל השיר מעמד של תקליט זהב מטעם איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי.
מורגן את השיר בביצוע דוני אוסמונד במשך 90 דקות ללא הפסקה, בתחנת הרדיו KHJ בלוס אנג'לס.
עקב תלונות של מאזינים, פשטה משטרת לוס אנג'לס על התחנה.
אבל השוטרים המבולבלים, עזבו את המקום מבלי לבצע מעצרים.
השיר מוזכר בסרט ההנפשה הקצר "A Symposium on Popular Songs" משנת 1962 של חברת וולט דיסני, שהיה מועמד לפרס אוסקר, בשיר "Puppy Love Is Here to Stay".
את השיר כתבו רוברט וריצ'רד שרמן, שכתבו להיטים רבים לאנט פוניצ'לו.
דיסני השתמשו בשיר גם ב-1987 בתוכנית הספיישל הטלוויזיונית "DTV Doggone Valentine" בקליפים מתוך הסרט "על כלבים וגנבים".
השיר מושמע בסרט הקצר של וולאס וגרומיט "עניין של חיים ומוות".
ב-2001 הוקלט השיר על ידי זמרת הטין פופ מיירה לפסקול הסרט "102 כלבים וגנבים".
גרסאות כיסוי של השיר הוקלטו ב-1963 על ידי לדו לסקובאר, ב-2006 על ידי בבי דול, ב-2007 על ידי דמיאן מקגינטי, וב-2009 על ידי איימי ויינהאוס.
השיר הושמע בסרט המשפחה הקומי "המסכה חוזרת" משנת 2005.
השיר הושמע בסצנה מהסרט "ברוכים הבאים לזומבילנד" עם וודי הרלסון בסצנת פלאשבק.
השיר מושמע בפרק בסדרת הטלוויזיה "משפחת סימפסון".
Purple Haze (תעתיק: פּרפּל היִיז, בעברית: ערפל סגול) הוא שיר שנכתב על ידי ג'ימי הנדריקס והופץ כסינגל מהתקליט השני של החוויה של ג'ימי הנדריקס ב-17 במרץ 1967. הלהיט שבר שיאים במספר מדינות והיה שיר הפתיחה במופע הבכורה של החוויה.
הסינגל נודע כאחד מהשירים הידועים ביותר של הנדריקס ומופיע באלבומי אוסף רבים שלו.
הוא הופיע בקביעות בהופעותיו וכל אחד מההרכבים של הנדריקס הוציא הקלטות חיות של השיר.
הוא נכנס להיכל התהילה של גראמי ונכלל ברשימות של שירי הגיטרה הגדולים ביותר, כולל במקום השני ברשימת ה"רולינג סטון" ומספר אחת ב"מגזין Q".
השיר מציג נגינת גיטרה חדשנית של הנדריקס, ועושה שימוש באקורד הנדריקס ובעירוב של בלוז וסגנונות מזרחיים, שעובדו באמצעות טכניקות עיבוד סאונד שהיו חדשות בזמנם.
בגלל העמימות במילים, המאזינים לעיתים קרובות מפרשים את השיר כמתייחס לחוויה פסיכדלית, אם כי הנדריקס תיאר אותו כשיר אהבה.
בעבור אנשים רבים זו הייתה החשיפה הראשונה למוזיקת הרוק הפסיכדלי של הנדריקס.
עד 5 בינואר 1967 הגיע הסינגל הראשון של "החוויה של ג'ימי הנדריס", "היי ג'ו" וכן שירם "סטון פרי" למקום השישי במצעד השיאים של בריטניה.
"היי ג'ו" לא הייתה יצירה של הנדריקס - היא נכתבה על ידי בילי רוברטס והוקלטה על ידי כמה להקות עוד קודם.
הנדריקס העיר, "התקליט הזה הוא לא אנחנו.
אנו עובדים על מיני-אלבום שיהיה בעיקר הדברים שלנו".
באמצע דצמבר, המפיק צ'ס צ'נדלר שמע את הנדריקס משתעשע עם ריף גיטרה חדש.
"שמעתי אותו מנגן את זה בבית ונהדמתי.
אמרתי לו להמשיך לעבוד על זה, ואמרתי, 'זה הסינגל הבא!'" צ'נדלר טען כי לאחר דחיפות נוספות כתב הנדריקס את שאר "פרפל הייז" בשעות אחר הצהריים של ה-26 בדצמבר 1966, בחדר ההלבשה של מועדון בלונדון לפני הופעה.
במספר ראיונות דיבר הנדריקס על כתיבת השיר, אך לא ציין היכן ומתי כתב אותו.
החוויה החלה להקליט את "פרפל הייז" ב-11 בינואר 1967 באולפני דה ליין לאה בלונדון.
על פי המתופף מיץ' מיטשל, הוא והבסיסט נואל רדינג למדו את השיר באולפן: "הנדריקס נכנס וסוג של זמזם לנו את הריף והראה לנואל את האקורדים והשינויים.
הקשבתי לזה ואמרנו, 'בסדר, בוא נעשה את זה'.
היה לנו את זה בטייק השלישי ככל שזכור לי".
הרצועה הבסיסית הוקלטה במשך ארבע שעות לפי צ'נדלר.
טכנולוגיית הקלטות מרובות אפשרה למהנדסים להקליט ולהשלים חלקים נוספים על המאסטר הסופי.
לאחר סיום הרצועה הבסיסית, הסביר צ'נדלר שהוא והנדריקס פיתחו את השיר: עם 'פרפל הייז', הנדריקס ואני שאפנו לצליל ופשוט המשכנו לחזור פנימה [לאולפן], שעתיים בכל פעם, בניסיון להשיג אותו.
זה לא כאילו היינו שם ימים שלמים.
הקלטנו את זה ואז הנדריקס ואני היינו יושבים בבית ואומרים 'בוא ננסה את זה'.
ככה זה היה בימים ההם.
לא משנה כמה זמן לקח להקליט רעיון ספציפי אחד, זה כמה זמן שהיינו מזמינים.
רדינג ומיטשל לא היו חלק מהתהליך כי צ'נדלר סבר שיהיה יעיל יותר אם הוא והנדריקס יעשו זאת לבד.
כדי לקבל הקלטה באיכות טובה יותר, צ'נדלר לקח את הקלטת ארבע הרצועות שהוקלטה בדה ליין לאובר-דאבינג באולימפיק סטודיוס (אף על פי שהנדריקס עבד עם הקלטת שמונה רצועות בארצות הברית, היא עדיין לא הייתה זמינה בבריטניה) .
באולימפיק, הם עבדו עם אדי קרמר, אשר מילא תפקיד חשוב בהקלטות הנדריקס לאחר מכן בתור מהנדס קול.
הנדריקס הוסיף קטעי שירה וגיטרה חדשים בין התאריכים 3–8 בפברואר 1967. בניגוד לטכניקות המקובלות בהן השתמשה החוויה להקלטת שירים קודמים, צ'נדלר החליט לנסות אפקטים וצלילים חדשים עבור "פרפל הייז".
הוא שיפר את קולות הרקע (את חלקם תרם רדינג) בכך שהשמיע אותם דרך אוזניות, שהועברו סביב המיקרופון המקליט, ויצרו "הד משונה".
צ'נדלר השתמש גם בקטעי גיטרה שהואצו במהירות כפולה, מה שהעלה את גובה הצליל, ובפאנינג ליצירת אפקטים חדשים.
סולו הגיטרה כולל את השימוש הראשון ביחידת האפקטים לגיטרות אוקטביה.
מהנדס האקוסטיקה והאלקטרוניקה רוג'ר מאייר פיתח את היחידה עם הקלט של הנדריקס.
האוקטביה מכפילה את תדירות הצליל המוזן ומוסיפה למעשה אוקטבה עליונה.
בראיונות הנדריקס נתן בדרך כלל תשובות שונות על התפתחות מילות השיר.
הביוגרף הארי שפירו הגדיר את "פרפל הייז" כ"פוטפורי של רעיונות" שפיתח הנדריקס לאורך זמן.
כחובב מדע בדיוני, הוא שילב לעיתים קרובות דימויים מעולם זה בכתיבת השירים שלו.
הנדריקס קרא את "Night of Light", רומן משנת 1966 מאת פיליפ חוזה פארמר, שהרחיב על סיפור קצר שפורסם בשנת 1957. בסיפור המתרחש בכוכב לכת מרוחק שבו כתמי שמש מייצרים "ערפל סגול" הגורם תחושת חוסר התמצאות אצל התושבים.
טיוטה מוקדמת בכתב יד מאת הנדריקס, תחת הכותרת "ערפל סגול - ישו מציל", משתמשת בדימויים דמויי חלומות בהם מתעוות תחושת הכיוון והזמן.
בראיון ב־28 בינואר 1967, לפני השלמת השיר, נשאל הנדריקס כיצד הוא כותב שירים.
הוא ענה: "אני חולם הרבה וכתבתי את החלומות שלי בתור שירים.
כתבתי אחד שנקרא 'First Look Around the Corner' (מבט אחד מעבר לפינה) ואחר שנקרא 'The Purple Haze', שהיה על חלום שהיה לי שהלכתי מתחת לים".
אחר כך הנדריקס הביע תסכול מכך שאינו מצליח לפתח באופן מלא יותר את רעיונותיו לשיר: אתה מכיר את השיר שקראנו לו 'Purple Haze'?
[היו לו] בערך אלף, אלף מילים [...] היה לי הכל כתוב.
זה עמד לעבור, לעבור דרך הארץ הזו.
המיתיות הזאת [...] כי זה מה שאני אוהב לעשות זה לכתוב הרבה סצנות מיתיות.
אתה יודע, כמו ההיסטוריה של המלחמות בנפטון רק נייר טיוטה צהוב ומקומט אחד נשתמר מכתיבת השיר.
הוא מוצג בהיכל התהילה של הרוק אנד רול אך אינו כולל את המילים המשמשות בשיר של החוויה.
צ'נדלר הודה כי בשלבים הראשונים הוא עזר להנדריקס לערוך את השירים והמילים לאורך של סינגל לרדיו.
הביוגרף קית' שדוויק מעיר שבדרך זו הם נאלצו להקריב חלק גדול מהמורכבות שבשיר, אך הצליחו מאידך להביא לגרסאות "פשוטות, ממוקדות ומרשימות".
"Pumping on Your Stereo" הוא שיר של סופרגראס, שיצא כסינגל הראשון שלהם מאלבומם השלישי (1999).
הסינגל הגיע למקום ה-11 במצעד הסינגלים בבריטניה ובניו זילנד.
NME הציבה אותו במקום ה-124 ברשימתו "150 השירים הטובים ביותר של 15 השנים האחרונות".
דני גופי, מתופף הלהקה הסביר את ההיסטוריה שמאחורי השיר: "זה קרה כשהיינו בדיוק באולפן החזרות שלנו וכולנו התחלנו לשיר את זה על פני שלושה אקורדים.
ככל שהשיר קל יותר לנגינה, כך אנחנו מנגנים אותו טוב יותר.
זה פשוט קרה ממש מהר.
זה היה אחד מאותם שירים שמתאחדים רק תוך 10 דקות.
אף על פי שכותרתו של השיר היא "Pumping on Your Stereo", הלהקה חשבה שזה מצחיק לשיר את המילה "Humping" במקום "Pumping", וכך זה נשמע בהקלטה.
בהופעות חיות הלהקה שרה "Pumping" במקום.
אפשר לשמוע בסוף ההקלטה את המתופף דני גופי אומר: "?Can we go home now" (אפשר ללכת הביתה עכשיו?).
Purple Rain (בעברית: גשם סגול) הוא אלבום האולפן השישי של המוזיקאי האמריקאי פרינס, ופסקול סרט הנושא את אותו שם.
הוא יצא לאור ב־25 ביוני 1984 על ידי "וורנר ברדרס רקורדס".
זהו האלבום הראשון שנשא באופן ציבורי ורשמי את שם להקתו של פרינס, "הרבולושן" , כשותפה בקרדיט לאלבום.
"Purple Rain" היה דחוס יותר מוזיקלית מהאלבומים שקדמו לו, בשימת דגש על ביצועים של הלהקה בהרכב המלא, ותוך שימוש בשכבות מרובות של גיטרות, קלידים, אפקטים אלקטרוניים של סינתיסייזרים, מכונות תופים וכלים אחרים.
חלק גדול מהפקת האלבום והביצועים בו מתאפיינים בברק גרנדיוזי ומסונתז.
באופן כללי, המוזיקה של "גשם סגול" נחשבת מהמוכוונות פופ ביותר בקריירה של פרינס, אף על פי שכמה מהמרכיבים מצביעים לכיוון האלבומים הניסיוניים יותר שיצאו לאחר מכן.
הווידאו קליפ לסינגל המוביל מהאלבום, "When Doves Cry", עורר ויכוח בקרב בכירים בתעשייה, שסברו שהאופי המיני שלו בוטה מדי להצגה בטלוויזיה.
המילים הבוטות של "Darling Nikki" גררו תלונות מצד רעיית סגן נשיא ארצות הברית טיפר גור ומצד "ארגון הבקרה ההורית" , ותרמו ליצירת תוויות "אזהרה הורית" שהוצמדו לעטיפות אלבומים.
"Purple Rain" הוא האלבום הראשון של פרינס שהגיע למקום הראשון במצעד בילבורד 200. האלבום נשאר בראש המצעד 24 שבועות רצופים, ובסך הכל שהה במצעד במשך 122 שבועות.
"When Doves Cry" ו־"Let's Go Crazy" הגיעו למקום הראשון במצעד בילבורד הוט 100, בעוד "Purple Rain" הגיע למקום השני במצעד, ו־"I Would Die 4 U" הגיע למקום השמיני.
במאי 1996 הגיע האלבום למעמד פלטינה x 13 בהסמכה של איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי (RIAA).
סך המכירות שלו עומד על 25 מיליון עותקים ברחבי העולם, דבר שמעמיד אותו כאחד מהאלבומים הנמכרים ביותר בכל הזמנים.
פרינס והרבולושן זכו בפרסי גראמי בקטגוריות "הופעת הרוק הטובה ביותר של צמד או קבוצה הכוללת זמרה" ו"הפסקול הטוב ביותר למדיה חזותית", ופרינס זכה גם בפרס אוסקר לפסקול המקורי הטוב ביותר עבור הסרט "Purple Rain" (הקטגוריה הייתה מפוצלת באותה שנה).
מבקרי מוזיקה ציינו את ההיבטים החדשניים והניסיוניים במוזיקה של הפסקול, שהמפורסם שבהם הוא הסרת הבס מ־"When Doves Cry".
מבקרים זיהו גם היבטים מוזיקליים אחרים, ובמיוחד הסינתיזה בין מרכיבים אלקטרוניים, תזמורים אורגניים וביצועים עם הלהקה, וכן את המיזוג בין רוק ורית'ם אנד בלוז, כמאפיינים ייחודיים, ואף ניסיוניים.
"Purple Rain" מדורג באופן קבוע כאחד מהאלבומים הגדולים בכל הזמנים.
ב־2020, דירג אותו מגזין "רולינג סטון" במקום השמיני ברשימת 500 האלבומים הגדולים בכל הזמנים (לאחר שהיה מדורג במקום ה־76 ברשימה הקודמת שפרסם המגזין ב־2012).
הוא הוכנס להיכל התהילה של גראמי , ונוסף לרשימת ההקלטות של "הרישום הלאומי להקלטות" בספריית הקונגרס, רישום בו נשמרות הקלטות "חשובות מבחינה תרבותית, היסטורית או אסתטית".
בעוד ההקלטות לאלבומיו הקודמים של פרינס היו בעיקר הקלטות סולו שלו, הקרדיטים ל"גשם סגול" היו, לראשונה, (אם כי המילים "and the Revolution" – "והרבולושן" – הופיעו כבר על עטיפת אלבומו הקודם, "1999", אך באופן חבוי).
"גשם סגול" הוקלט רובו ככולו בין אוגוסט 1983 למרץ 1984, למעט "Baby I'm a Star", שהוקלט כדמו ב־1981.
מארק בראון, הבסיסט של "הרבולושן", הסביר מדוע העדיף פרינס לעבוד עם להקה, אף על פי שידע לנגן בכל הכלים (כפי שעשה באלבומיו הראשונים): .
"Purple Rain" הוא האלבום הראשון של פרינס שכלל רצועות חיות: שלוש הרצועות האחרונות באלבום, "I Would Die 4 U", "Baby I'm a Star" ושיר הנושא הוקלטו בהופעה חיה שנערכה ב־3 באוגוסט 1983 במועדון "First Avenue" במיניאפוליס.
צירוף המילים "Purple Rain" הופיע, יותר מעשור לפני אלבומו של פרינס, בשירהּ של להקת אמריקה "Ventura Highway" (יצא ב־1972).
העיתונאים מייקל טוּמבס מסן דייגו יוניון טריביון ובוב קוסטנזאק מ"פוסט טריביון" (בבעלות "שיקגו טריביון") כתבו שפרינס לקח את צירוף המילים ישירות משיר זה.
כשג'רי בקלי מלהקת "אמריקה" נשאל על משמעות הביטוי "גשם סגול", הוא השיב: "תפסת אותי" ("You got me").
שיר הנושא, "Purple Rain", נכתב באופן מקורי כשיר קאנטרי, וכשיתוף פעולה עם הזמרת סטיבי ניקס.
לדברי ניקס, היא קיבלה מפרינס גרסה כלית בת 10 דקות של השיר, עם בקשה לכתוב לו מילים, אך היא הגיבה בהלם: .
במהלך חזרה עם הלהקה, ביקש פרינס את החברים לנסות את השיר: .
לדברי חברת הלהקה ליסה קולמן, העיבוד לשיר שונה לאחר שחברת הלהקה וונדי מלווין החלה לנגן אקורדים בגיטרה כדי ללוות את השיר:
השיר "Take Me with U" נכתב בתחילה לאלבום "Apollonia 6" של שלישיית הבנות הנושאת את אותו שם (אחד מהפרויקטים הצדדיים של פרינס), אך לבסוף פרינס הכניס אותו ל־"Purple Rain".
הכנסת השיר הצריכה קיצוץ בגרסה המקורית של "Computer Blue", גרסה שהייתה נרחבת יותר ובסגנון סוויטה.
גרסה מקורית זו לא יצאה לאור באופן רשמי, אם כי אפשר לשמוע את החלק השני שלה בסרט "Purple Rain" .
המילים הבוטות של "Darling Nikki" תרמו ליצירת תוויות "אזהרה הורית" שהוצמדו לעטיפות אלבומים.
התוויות היו תגובה של חברת התקליטים לתלונותיהם של אשת סגן נשיא ארצות הברית טיפר גור ושל "המרכז לבקרה הורית על מוזיקה".
פרינס כתב והלחין את הסינגל המוביל "When Doves Cry" לאחר שכל שאר שירי האלבום היו מוכנים.
בנוסף לזמרה, הוא ניגן בכל הכלים בשיר.
בשיר אין בייסליין, דבר שגורם להפקה שלו להשמע "רזה" יחסית להפקות של שירי הפופ של שנות ה־80. פרינס סיפר שבהתחלה היה תפקיד בס מוקלט, אך הוא החליט להסיר אותו לאחר שיחה עם הזמרת ג'יל ג'ונס , שיחה בה שוכנע שהשיר יישמע שגרתי מדי עם תפקיד הבס.
בדומה לאלבומיו הקודמים של פרינס, גם באלבום זה הוא כתב את כל השירים.
חלק גדול מהפקת האלבום והביצועים בו מתאפיינים בברק גרנדיוזי, מסונתז, ולפי ביקורות מסוימות – גם פסיכדלי.
כמה מחברי "הרבולושן" סיפרו על תרומת הלהקה לאלבום: דוקטור פינק אמר ב־2009 למגזין PopMatters שהקלטת האלבום הייתה, .
וונדי מלווין אמרה ב־1997 למגזין "מוג'ו" שחברי הלהקה היו .
חברי "הרבולושן" פינק, קולמן ומלווין סייעו בכתיבת הרצועה הרביעית, "Computer Blue".
דוקטור פינק, שכתב את קו הבס לרצועה, אמר:
אפולוניה (פטרישיה אפולוניה קוטרו ) שרה במשותף עם פרינס ב־"Take Me With U".
שאר השירים הם ביצועי סולו של פרינס.
שלושה מהשירים כוללים חטיבת כלי קשת, בעיבודם של קולמן ופרינס ובניצוח קולמן ומלווין: "Take Me With U", "Baby I'm A Star" ו־"Purple Rain".
נגני כלי הקשת היו נובי נובוג בכינור ובויולה, והצ'לנים דייוויד קולמן וסוזי קאטאיאמה.
על עטיפת האלבום מופיע צילום של כרזת הסרט, , שהתלווה להוצאת האלבום.
מעצבת העטיפה, לאורה ליפומה נאש (שהיה זה הפרויקט הגדול הראשון שלה), סיפרה שהייתה צריכה להשתמש בצבע הסגול לשם עיצוב העטיפה.
נוסף על כך סיפרה על האתגר העיצובי שבהעברת כרזת סרט לעטיפת אלבום, ועל הפתרון שמצאה: .
במהלך יצירת העטיפה, ליפומה השתמשה בזכוכית מגדלת שנקראת לופ (זכוכית מגדלת ללא ידית, שבה העדשה נמצאת בתוך גליל אטום) כדי לסרוק את השקופיות של כרזת הסרט.
באחת הפעמים מצאה על מכל הדלק של האופנוע של פרינס סמל המשלב בין
סמל הזכר לסמל הנקבה, מצויר באדום.
היא עשתה את "הפרשנות שלה" לסמל, והגדילה אותו.
הסמל שימש לקידום המכירות של הסרט, וב־1993 פרינס שינה את שמו לסמל, במהלך המחלוקת עם חברת התקליטים שלו .
עם זאת, ליפומה נאש אומרת שהיא לא יכולה לקחת קרדיט על הסמל, מכיוון ש"הוא היה שם".
החזרות לסיבוב ההופעות התנהלו במשך חודשים, שישה ימים בשבוע, משעות אחר הצהריים המוקדמות עד שעה שש, לפעמים תשע או עשר בלילה.
היו ימים שפרינס היה עורך חזרה אחת, לפעמים שתיים או שלוש.
, שהיה מנהל סיבוב ההופעות , אמר:
סיבוב ההופעות "Purple Rain" נפתח בהופעה בג'ו לואיס ארנה בדטרויט בנובמבר 1984. לפרינס ולהקתו הצטרפו גם "Appolonia 6", ושילה אי ולהקתה.
סיבוב ההופעות נפתח עם השיר הפותח את האלבום, "Let's Go Crazy".
גרסה כלית של יאנקי דודל שימשה בדרך כלל כהקדמה לשיר אחר מ־"1999", "Free".
שאר שירי "גשם סגול" בוצעו כהדרנים שסגרו את ההופעה: "I Would Die 4 U", "Baby I'm a Star" ו־"Purple Rain".
סיבוב ההופעות, שהסתיים באפריל 1985, כלל 98 הופעות שאליהן נמכרו 1.7 מיליון כרטיסים.
פרינס ו"הרבולושן" הופיעו במופע האחרון של סיבוב ההופעות באצטדיון אורנג' בול בדרום פלורידה.
בסיום המופע אמר פרינס לקהל 55,000 המבקרים במופע: .
שבועיים לאחר סיום סיבוב ההופעות יצא לאור האלבום "Around the World in a Day", אלבום בעל אופי שונה לחלוטין שסימן באופן רשמי את סוף תקופת "Purple Rain" אצל פרינס.
ב"רולינג סטון" נכתב שסיבוב ההופעות הזה היה "פורץ דרך" במובנים רבים, משום שהוא כלל את הסטים הכי "משוכללים" של פרינס וכלל הופעות קמע מזדמנות של ברוס ספרינגסטין ומדונה, שאישרו את מעמדו של פרינס כ"כוכב הפיקודי ביותר בפופ" במשך תקופת "Purple Rain".
האלבום הונפק מחדש ב־23 ביוני 2017. זהו האלבום הראשון של פרינס שעבר רימסטר והנפקה מחדש והונפק בכמה פורמטים, ביניהם מהדורת 20 רצועות, הכוללות כבונוס רצועות שלא יצאו לאור בעבר, ומהדורת דלוקס מורחבת בת 35 רצועות עם בי־סיידים, שירים נדירים ו־DVD עם צילום הופעה שנערכה ב־1985, כחלק ממסע ההופעות של האלבום.
האלבום המחודש נכנס בהופעת הבכורה שלו ב"בילבורד 200" למקום הרביעי, תוך שהוא מוכר 52,000 עותקים (כולל הורדות והזרמות מדיה) במשך השבוע הראשון.
בהופעת הבכורה שלו במצעד אלבומי ה-R&B/היפ-הופ הוא נכנס למקום השלישי, מיקום השיא הגבוה שלו במצעד זה מזה 32 שנים, לאחר ששהה בראש המצעד במשך 19 שבועות ב־1984. הוא אף הגיע למקום הראשון
במצעד "Top R&B Albums", ובמצעד אלבומי הוויניל.
פרינס אף הצטרף לאלביס פרסלי וללהקת "הביטלס" כהרכבים היחידים שהיה להם אלבום, סינגל וסרט בו זמנית במקום הראשון במצעדים בארצות הברית.
בסך הכל שהה האלבום ב"בילבורד 200" במשך 122 שבועות.
מאז פרסום איסוף נתוני המכירות על ידי חברת MRC Data ב־1991, נמכרו מהאלבום עוד 3 מיליון עותקים.
עד 1996, נמכרו 13 מיליון עותקים בארצות הברית, ובכך הוסמך לפלטינה x 13 על ידי איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי (RIAA).
בהממלכה המאוחדת, האלבום נכנס עם יציאתו לאור למקום ה־21 במצעד האלבומים הבריטי, ב־21 ביולי 1984. לאחר 35 שבועות במצעד הוא הגיע למקום השביעי – מיקום השיא שלו במצעד, למשך שבוע אחד, של ה־16 במרץ 1985. בשבוע שלאחריו הוא צנח למקום ה־12. האלבום שהה במצעד במשך 86 שבועות.
הוא קיבל הסמכת פלטינה x 2 מאיגוד תעשיית ההקלטות הבריטי ב־1 במאי 1990, ובכך ציין מכירת 600,000 עותקים בבריטניה.
עד 1988, "Purple Rain" מכר 17 מיליון עותקים ברחבי העולם, נתון שהופך אותו לאחד האלבומים הנמכרים ביותר בשנות ה־80. נכון ל־2017 סך המכירות שלו עומד על 25 מיליון עותקים ברחבי העולם.
הסינגל המוביל מן האלבום, "When Doves Cry", היה הסינגל הראשון של פרינס שהגיע למקום הראשון בבילבורד הוט 100, תוך שהוא נשאר חמישה שבועות במקום זה, וכן היה להיט בינלאומי.
הוא דורג במקום הראשון במצעד הסינגלים השנתי של בילבורד הוט 100 לשנת 1984 .
הווידאו קליפ, בבימויו של פרינס, ערך את הצגת הבכורה שלו ביוני 1984 ב־MTV.
הקליפ הצית ויכוח בקרב בכירים בתעשייה, שסברו שהאופי המיני שלו בוטה מדי להצגה בטלוויזיה.
"Let's Go Crazy" היה לסינגל השני של פרינס שהגיע למקום הראשון בבילבורד הוט 100. הבלדה "Purple Rain" – שילוב בין רוק, גוספל, R&B ומוזיקה תזמורתית, הגיעה למקום השני.
"I Would Die 4 U" הגיע למקום השמיני, ובכך היה לסינגל הרביעי והאחרון מתוך האלבום שהגיע ל"עשרת הגדולים" במצעד זה.
הסינגל האחרון מתוך האלבום, "Take Me with U" יצא לאור ב־25 בינואר 1985.
פרינס ו"הרבולושן" זכו ב־1984 בפרס גראמי עבור האלבום "Purple Rain", בקטגוריית "ביצוע הרוק הקולי הטוב ביותר של צמד או קבוצה".
ארבעת המלחינים (נלסון, קולמן, פרינס ומלווין) זכו בפרס בקטגוריית "הפסקול הטוב ביותר למדיה חזותית", והאלבום היה מועמד בקטגוריית "אלבום השנה".
פרינס זכה בגראמי שלישי באותה שנה בקטגוריית "שיר ה־R&B הטוב ביותר" עבור גרסת הכיסוי שעשתה צ'אקה חאן לשירו "I Feel for You" (ככותב השיר, שמתוך אלבומו השני, "Prince").
הסרט "Purple Rain" זכה גם בפרס אוסקר לפסקול המקורי הטוב ביותר ב־1985 (הקטגוריה הייתה מפוצלת באותה שנה).
ב־1985, האלבום זכה גם בפרס המוזיקה הבריטית (BRIT) בקטגוריית "הפסקול הטוב ביותר", ופרינס זכה בקטגוריית "אמן הסולו הבינלאומי הטוב ביותר".
באותה שנה היו לאלבום שלוש זכיות בפרס המוזיקה האמריקאית: האלבום זכה בקטגוריות "אלבום הפופ/רוק המועדף" ו"אלבום הסול/R&B המועדף", והסינגל "When Doves Cry" זכה בקטגוריית "סינגל הסול/R&B המועדף".
ב־2011 צורף האלבום ל"היכל התהילה של גראמי".
ב־2016, לאחר מותו של פרינס, זכה האלבום בפרס המוזיקה האמריקאית ל־"Top Soundtrack".
מגזין "רולינג סטון" דירג את "Purple Rain" במקום השני ברשימת "100 האלבומים הגדולים של האייטיז".
ב־2020, דירג המגזין את האלבום במקום השמיני ברשימת 500 האלבומים הגדולים בכל הזמנים, לאחר שהיה מדורג במקום ה־76 ברשימה הקודמת שפרסם המגזין ב־2012. המגזין אף דירג את האלבום במקום השני ברשימת "25 הפסקולים הגדולים", אחרי "!Help" של הביטלס.
מגזין טיים כלל אותו ברשימת "100 האלבומים הגדולים בכל הזמנים" שלו.
ערוץ VH1 דירג אותו במקום ה־18 ברשימת "100 אלבומי הרוק אנד רול הגדולים בכל הזמנים".
הטיימס דירג אותו במקום ה־15 ברשימת "100 אלבומי הרוק אנד רול הגדולים בכל הזמנים".
עורכי מגזין ואניטי פייר הכתירו אותו כפסקול הטוב בכל הזמנים.
ב־2008 דירג אותו EW במקום הראשון ברשימת "50 האלבומים הטובים ב־25 השנים האחרונות".
הוא נכלל בספר "1001 אלבומים שאתה חייב לשמוע לפני שאתה מת".
ב־2009, הוא נכלל בספרו של כריס סמית' "101 אלבומים ששינו את פני המוזיקה הפופולרית" .
ב־2012, מגזין סלנט דירג אותו במקום השני ברשימת האלבומים הטובים ביותר בשנות ה־80. ב־2013, ברשימה נוספת שהרכיב "אנטרטיינמנט ויקלי", דורג האלבום במקום השני ברשימת "100 האלבומים הטובים בכל הזמנים" של המגזין.
פיצ'פורק דירגו את האלבום במקום הראשון ברשימת 200 האלבומים הטובים של שנות ה־80. מגזין בילבורד דירג את האלבום במקום הראשון ברשימה של "92 אלבומי יהלום מדורגים מהפחות טוב לטוב: עמדת המבקרים".
על פי האתר , המשקלל מאות דירוגים עיתונאיים מעין אלה, האלבום מדורג במקום ה־47 ברשימת האלבומים ה"נחגגים ביותר" בהיסטוריה של המוזיקה הפופולרית (כלומר המדורגים במיקום כללי גבוה בדירוגים ששימשו בניתוח), במקום השביעי מבין אלבומי שנות ה־80, והאלבום הטוב ביותר של 1984.
הביקורת שכתב בראון ל"אנטרטיינמנט ויקלי" נכתבה ב־1990, אך ב־2008 דירג המגזין את "Purple Rain" במקום הראשון ברשימה שהרכיב ל־50 האלבומים הטובים ב־25 השנים האחרונות, וב־2013, דורג האלבום במקום השני ברשימת "100 האלבומים הטובים בכל הזמנים" של המגזין.
בנימוקים שניתנו ברשימה של 2008 נכתב:
סיימון פרייס, מבקר "הגרדיאן", כתב:
קארוול ואלס, מבקר פיצ'פורק, בחן את משמעות האלבום בקריירה של פרינס ואת מקומו בתרבות האמריקאית:
מהדורת הדלוקס ומהדורת הדלוקס המורחבת
מהדורת הדלוקס שיצאה ב־2017 כללה שני תקליטורים: גרסה מחודשת (רימסטר) לאלבום המקורי שנעשתה בפיקוחו של פרינס ב־2015, ותקליטור בונוס עם שירים שלא יצאו עד אז לאור בשם "From the Vault & Previously Unreleased" ("מהכספת ושלא יצאו בעבר").
את המאסטרינג לכל החומר עשה ברני גרונדמן, שעשה את המאסטרינג גם באלבום המקורי.
מהדורת הדלוקס המורחבת כללה שני תקליטורים נוספים: תקליטור עם כל עריכות הסינגלים, המקסי סינגלים והבי סיידים מתקופת "Purple Rain", ו־DVD הכולל צילום הופעה מסיבוב ההופעות "Purple Rain Tour" , שהתקיימה באצטדיון בסירקיוז, ניו יורק ב־30 במרץ 1985. השֵׁמַע והווידאו שוחזרו מטייפ המאסטר המקורי.
פרינס עיצב לפחות שתי רשימות שירים של "Purple Rain" לפני שקבע את רשימת השירים שיצאה בסופו של דבר.
התצורות של 7 בנובמבר 1983 ושל 23 במרץ 1984 מפורטות להלן.
התצורות המוקדמות כללו את "Wednesday" (שיר מאת פרינס וג'יל ג'ונס) ו־"Father's Song".
האחרון הוחלף בתצורה הסופית ל־"When Doves Cry".
כדי לכלול את "Take Me with U" בתצורה הסופית.
הגרסה המלאה של "Let's Go Crazy" (כפי שניתן לצפות בה בסרט) יצאה לאור לימים בשם "Special Dance Mix", כסינגל מקסי 12".
המידע נלקח מהערות האלבום ומאתר princevault.com
פרינס – זמרה, קולות רקע, גיטרה, פסנתר וכלים שונים
אפולוניה – זמרה מובילה במשותף (2)
ג'יל ג'ונס – קולות רקע נוספים (8)
מאסטרינג LP מקורי — ברני גרונדמן
ארט דיירקטור LP – פרינס
צילום חזית העטיפה – אד ת'ראשר ועמיתים/רון סלנזק
צילום נוסף – לארי ויליאמס
צילומים – לארי ויליאמס ורון סלנזק
פרינס זכה בגראמי שלישי ב־1984 בקטגוריית "שיר ה־R&B הטוב ביותר" על גרסת הכיסוי שעשתה צ'אקה חאן (וזכתה בגראמי עבורה) לשירו "I Feel for You" (ככותב השיר, שמתוך אלבומו השני, "Prince")
בבריטניה, "Let's Go Crazy" ו־"Take Me with U" יצאו כסינגל צד א' כפול ב־1985.
האלבום צעד מחדש אחרי מות פרינס ב־2016, ואחרי צאת המהדורה המחודשת לאור ב־2017
PurifyPlus היא תוכנית ניפוי שגיאות הקשורות לזיכרון, המשמשת מפתחי תוכנה, במיוחד עבור תוכנות שנכתבו ב- C או ++C .
במקור הוא נכתב על ידי ריד הייסטינגס מחברת PureSoftware.
מאוחר יותר PureSoftware התמזגה לתוך Atria ושם החברה החדש היה Pure Atria Sotware, החברה נרכשה מאוחר יותר על ידי Rational Software וזו נרכשה על ידי IBM ולאחר מכן פוצלה להיות UNICOM Systems.
מבחינה פונקציונלית התוכנה דומה למנפי שגיאות זיכרון אחרים כגון: Insure++, Valgrind ו BoundsChecker .
PureScript היא שפת תכנות פונקציונלית טהורה בעלת טיפוסיות חזקה אשר מהודרת ל-JavaScript.
ניתן להשתמש בה על מנת לפתח אפליקציות web, יישומים בצד שרת, וכן יישומים בשולחן העבודה באמצעות Electron , תשתית תוכנה אשר פותחה ומתוחזקת על ידי GitHub.
התחביר של PureScript מזכיר מאוד את התחביר של שפת התכנות הפונקציונלית הידועה Haskell.
בנוסף לכך, קיימות תכונות כגון "row polymorphism" (אשר מתייחס לתת סוג של עיקרון הפולימורפיזם במדעי המחשב), וכן records אשר ניתנים להרחבה.
יתר על כן, בניגוד ל-Haskell הידועה, PureScript דבקה בטכניקת פישוט יחידה (Evaluation Strategy), כלומר, האופן והתזמון שבהם ביטויים בשפה מפושטים.
PureScript תוכננה תחילה על ידי פיל פרימן ב-2013. הוא החל לעבוד על PureScript כאשר כמה ניסיונות שערך שמטרתם לבצע הידור מ-Haskell ל-JavaScript, תוך כדי שמירת התחביר והסמנטיקה, לא היו לשביעות רצונו.
PureScript תומכת בטכניקת הפישוט Eager Evaluation (לעיתים נקראת גם כ-Strict Evaluation), שלפיה ביטוי מפושט כאשר הוא מקושר למשתנה, זאת בניגוד לטכניקת הפישוט העצלה (Lazy Evaluation).
בנוסף, היא תומכת ב"מבני נתונים עיקשים" (Persistent Data Structures), כלומר, מבני נתונים אשר שומרים את הגרסה האחרונה של עצמם כאשר משנים אותם.
יתר על כן, היא תומכת בהסקת טיפוסים (type inference), דהיינו, המשתמש יכול ליצור משתנה מבלי להגדיר את הטיפוס שלו, שכן המערכת תסיק זאת בעצמה לפי סוג הביטוי אשר מקושר אליו.
Punk הוא אלבום האולפן השני של הראפר האמריקאי יאנג ת'אג.
הוא יצא לאור ב-15 באוקטובר 2021, תחת הוצאת YSL רקורדס ומופץ על ידי אטלנטיק רקורדס ו-300 אנטרטיינמנט.
האלבום מכיל הופעות אורח של סטריק, ג'יי קול, טי-שיין, גאנה, פיוצ'ר, BSlime, ג'וס וורלד, פוסט מאלון, אייסאפ רוקי, ליל דאבל 0, דרייק, טראוויס סקוט, דוג'ה קאט, נייט רוס, ג'ף באסקר, ומק מילר.
ההפקה מטופלת על ידי מגוון מפיקים, כולל טי-מינוס, מטרו בומין, קניה וסט, פייר בורן, ויזי, אוז, לואי בל, ואנדרו ואט, בין היתר.
עיתוןתוארדירוגמקוררולינג סטון50 האלבומים הטובים ביותר של 202129
Pump Up the Jam הוא שיר של ההרכב הבלגי טכנוטרוניק.
הוא יצא כסינגל ב-18 באוגוסט 1989 והיה להיט עולמי.
הוא הגיע למקום הראשון בבלגיה, איסלנד, פורטוגל וספרד וזימבבואה.
הוא גם הגיע למקום השני בבריטניה ב-1989 ובבילבורד הוט 100 בארצות הברית בתחילת 1990. השיר זכה מאוחר יותר לדרגת פלטינה משולשת.
"Pump Up the Jam" תואר כמיזוג של אלמנטים של היפ הופ ודיפ האוס, כדוגמה מוקדמת לז'אנר ההיפ האוס, ונחשב לשיר ההאוס הראשון שהפך ללהיט בארצות הברית.
הסולנית של טכנוטרוניק, יא קיד קה, הייתה בתחילה בצל הדוגמנית הקונגולזית פלי קילינגי, המופיעה בקליפ של השיר והופיעה על עטיפת האלבום הראשון למטרות שיווק.
יא קיד קה זכתה בסופו של דבר להכרה בסיבוב הופעות בארצות הברית ועל עטיפת אלבום חדשה שהציגה אותה במקום פלי קילינגי.
"Pump Up the Jam" זכה להצלחה במצעדים בכמה יבשות.
הוא הגיע למקום הראשון בבלגיה, איסלנד, פורטוגל, ספרד וזימבבואה.
בנוסף, הסינגל הגיע למקום השני באוסטריה, פינלנד, יוון, הולנד, שווייץ, בריטניה וגרמניה המערבית.
במצעד הסינגלים הבריטי, הוא הגיע למקום השני בשבוע השישי שלו ב-1 באוקטובר 1989. באירופה הוט 100 הסינגל הגיע למקום השלישי באותו חודש.
מחוץ לאירופה, "Pump Up the Jam" הגיע למקום הרביעי בקנדה, והגיע למקום הראשון במצעד RPM Dance/Urban.
במצעד הבילבורד הוט 100 הוא הגיע למקום השני, כאשר למקום הראשון הגיע השיר "How Am I Supposed to Live Without You" של מייקל בולטון.
באוסטרליה ובניו זילנד, הסינגל הגיע למקום הרביעי.
בשנת 2005, השיר עבר רמיקס על ידי המפיק DJ D.O.N.S, והגיע למקום הראשון במצעד הריקוד הבריטי.
הגרדיאן הציגו את השיר ב-A history of modern music: Dance ב-2011. בשנת 2020, מגזין Slant דירג אותו במקום ה-40 ברשימת 100 שירי הריקוד הטובים ביותר בכל הזמנים.
"Purge the Poison" (בעברית: "לטהר את הרעל") הוא שיר שנכתב והוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הוולשית מרינה, מתוך אלבום האולפן החמישי שלה, Ancient Dreams in a Modern Land.
הוא יצא לאור כסינגל השני מתוך הפרויקט ב-14 באפריל 2021, על ידי חברת התקליטים אטלנטיק רקורדס, לצד ההכרזה על האלבום.
את השיר הפיקה ג'ניפר דקילביו.
"Purge the Poison" הוא שיר פופ ואלקטרופופ הכולל גיטרה, ומושר מנקודת המבט של "אמא טבע".
מילות השיר עוסקות בחברה טובה יותר, הנקייה מקפיטליזם, שינויי אקלים ופטריארכיה.
השיר צוין לחיוב על ידי מבקרי מוזיקה, וחלקם שיבחו את קליטותו.
אחרים השוו אותו לשירים ישנים יותר בדיסקוגרפיה שלה.
הקליפ הנלווה יצא במקביל לשיר ובוים על ידי וירד לייף פילמס.
בקליפ מופיעה מרינה כאשר היא רוקדת ולבושה בתלבושות צבעוניות.
ב-5 במאי, פורסמה גרסה אלטרנטיבית לשיר, בהשתתפות האמנית נדז'דה טולוקונניקובה, החברה בלהקת הרוק הפמיניסטית פוסי ריוט.
בינואר 2020, פרסמה מרינה בחשבונות המדיה החברתית שלה כי היא עובדת על אלבום האולפן החמישי שלה.
בכל הנוגע לפרויקט, היא הביעה רצון לשתף פעולה עם צוות שכולל נשים בלבד, בשונה מבעת הקלטת אלבום האולפן הרביעי שלה, Love + Fear.
לאחר יציאת הסינגל המוביל, "Man's World" ב-2020, פרסמה מרינה מספר טיזרים לשירים אחרים מסשנים של הקלטות האלבום, בהם "Flowers", וכן קטע מתוך הקליפ לשיר Venus Fly Trap.
בעבר, במאי 2020, שיתפה מרינה קטע מהדמו של "Purge the Poison" בחשבון הטוויטר שלה, יחד עם חלק ממילות השיר.
היא תכננה להוציא סינגלים מהאלבום שלה כבר באפריל 2020, אך שינתה את התוכניות בעקבות תחילת מגפת הקורונה.
מרינה כתבה את "Purge the Poison" בעצמה, כאשר ג'ניפר דקילביו שימשה כמפיקה.
בריאיון לניו יורק טיימס, הביעה דקילביו את התרגשותה לעבוד עם אישה אחרת: "אני אחת מהמפיקות היחידות בתעשייה, ודיברנו זו בשפה של זו.
היא הדבר האמיתי, ובתעשיית הפופ המוזרה הזה, זה מרענן שיש מישהו עם מילים שהולכות נגד הכל".
יומיים לפני יציאת השיר, השיקה מרינה אתר בשם "AllMyFriendsAreWitches.com", שבו המעריצים יכלו להזין את מספרי הטלפון שלהם כדי לקבל עדכונים לגבי המוזיקה של מרינה; השיר זכה לתמיכה וקידום באמצעות ההאשטאג , והשיר הוכרז מאוחר יותר באותו יום.
הוא יצא רשמית ב-14 באפריל 2021 להורדה דיגיטלית וסטרימינג, דרך אטלנטיק רקורדס.
שם האלבום החמישי, Ancient Dreams in a Modern Land, הוכרז במקביל, יחד עם תאריך היציאה, ב-11 ביוני 2021.
ב-5 במאי 2021, פורסמה גרסה אלטרנטיבית רשמית של השיר, בהשתתפות הלהקה הרוסית פוסי ריוט.
לשיר נוסף בית חדש, שבוצע על ידי הזמרת נדז'דה טולוקונניקובה, החברה בלהקה.
טולוקונניקובה הסבירה את מחשבותיה על השיר, וציינה כי היא "הופתעה מהרצועה", וציינה לחיוב את הדרך בה "היא מזינה את המוח שלך בשאלות הנכונות ומעודדת אותך לחשוב".
ב-29 באוקטובר 2021, יצא לאור תקליט 7 אינץ' זוהר בחושך של השיר, במהדורה מוגבלת של 4,000 עותקים.
התקליט כלל את הגרסה האלטרנטיבית כבי-סייד.
"Purge the Poison" הוא שיר פופ ואלקטרופופ המבוסס על גיטרה.
המכשור מורכב מקלידים וסינתיסייזר שהופקו על ידי דקילביו, תופים, עליהם תיפף סם קאופמן-סקלוף, בס שנוגן על ידי פטריק קלי וגיטרה, עליה ניגן דייוויד לויטה.
לדברי דקילביו, ההפקה של השיר אינטנסיבית בכוונה: "לא ניסיתי להיות נחמדה.
ידעתי שזה צריך להיות חזק".
ג'ואי נולפי מאנטרטיינמנט ויקלי כתב כי השיר דומה מוזיקלית לחומרים מאלבום הבכורה של מרינה, The Family Jewels.
לפי גאב גינסברג מבילבורד, "Purge the Poison" הוא "מיני המנון של יום כדור הארץ", בשל מילותיו הנוגעות לשינויי אקלים והצלת כדור הארץ.
מרינה כתבה את השיר מנקודת המבט של "אמא טבע", ומתייחסת לציפיות החברתיות לגבי קפיטליזם ופטריארכיה.
דימיטרה גורדואלה ממגזין אטווד שיבחה את "Purge the Poison", וכתבה שזהו "השילוב המושלם" של העשייה המוזיקלית הקודמת שלה; היא המשיכה: "אם עוד לא ידענו מה מרינה מסוגלת לעשות, היה קשה להאמין ששיר אייקוני וקליט כל כך יצא תוך כדי עיסוק בנושאים רציניים שנוגעים בכל אחד מאיתנו בכל יום".
גרין מ-The Arts Desk גם כן שיבח את השיר, וכינה אותו "אחד משירי הפופ הטובים של השנה".
אהד סנווארי, ממגזין V, כינה את השיר "רצועת גיטאר הירו חלומית", ותיאר אותו כאחת מהשירים החדשים האהובים עליו.