tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
פרשנים רבים שמו לב כי סגנון זה, בעודו מתקיים באותו הזמן, נכשל להפיק מאזן ניצחונות חיובי, וחוסר יכולתו של אובראיין לשנות את סגנונו שיתאים יותר לכישרונות העומדים לרשותו פגעו בקבוצה.
אף על פי שהחמיצו את הפלייאוף עונה שנייה ברציפות, לראשונה מאז שנות ה-80, הראתה עונת 2007/2008 סימנים רבים לצמיחה בקבוצה, בייחוד לקראת סוף העונה.
הסחות דעת משפטיות שנגרמו על ידי ג'מאל טינסלי, מרקיז דניאלס ושון ויליאמס במהלך העונה לא תרמו למאבקי הפייסרס, פציעותיהם של אוניל וטינסלי פגעו ביכולות ההגנתיות של הקבוצה והותירו כמעט את כל תפקידי הפויינט גארד בידיו של הרכש החדש, טרוויס דינר, שזכה לדקות מינימליות בקבוצות העבר בהן שיחק.
למרות זאת, השיגה הקבוצה מאזן של 36:46 בסיום העונה הרגילה, סיום עונה חזק בניסיון להשיג את הכרטיס השמיני לפלייאוף המזרח על חשבון אטלנטה הוקס, ושיפור דרמטי ביכולות הפורוורדים דני גריינג'ר, ומייק דאנליבי.
גם גריינג'ר וגם דאנליבי השתתפו בהצבעה על השחקן המשתפר של העונה, כאשר דאנליבי מסיים בין עשרת הראשונים.
השניים היו גם לצמד השחקנים הראשון של הפייסרס הקולע 1500 נקודות כל אחד, מאז עשו זאת רג'י מילר ודטלף שרמפף בתחילת שנות ה-90.
בחודש אפריל של עונת 2007/2008 סגן נשיא המועדון דוני וולש עזב את המועדון והצטרף לניו יורק ניקס.
כל תפקידיו של וולש הועברו לנשיא על פעולות הכדורסל, לארי בירד.
במהלך עונת 2009/2010 סבל הפורוורד של הפייסרס, טיילר האנסברו (נבחר בדראפט של שנת 2009), מפציעה באוזן, שהשביתה אותו עד לסוף העונה ובהיעדרו של הסנטר, ג'ף פוסטר, נפלו הפייסרס למאזן של מתחת ל-50% הצלחה ונעדרו מהפלייאוף עונה רביעית ברציפות.
למרות עונה מאכזבת נוספת הצליחו הפייסרס לגבור בכל מפגשי העונה הרגילה על יריבתם המרה, דטרויט פיסטונס הדועכת, לראשונה מזה 5 שנים, ועל ניו ג'רזי נטס לראשונה מזה 20 שנה.
הקבוצה הראתה סימני חיים מחודשים לקראת סוף העונה, כאשר ניצחה כמעט בכל 14 המשחקים האחרונים.
בדראפט ה-NBA 2010 צירפה אינדיאנה שניים משחקניה הבולטים בשנים הבאות: פול ג'ורג' (בחירה עשירית), ו (בחירה מספר 40).
ב-11 באוגוסט 2010 רכשו הפייסרס את הגארד דארן קוליסון ואת ג'יימס פוזי מניו אורלינס הורנטס בטרייד שכלל ארבע קבוצות, וחמישה שחקנים.
טרוי מרפי הועבר לניו ג'רזי נטס באותה העסקה.
למרות כל ההתקדמות הופצו ספקולציות כי המאמן ג'ים אובראיין אינו האדם המתאים להוביל את המועדון חזרה אל הפלייאוף.
חוסר שביעות רצון הולך וגובר הובע, גם בחדר ההלבשה וגם ביציעים, לגבי התעקשותו של אובראיין לא לבצע שינוי בשיטת האימון.
גם רוטציית השחקנים בה השתמש גרמה לתמיהה בקרב המקומיים, ובכללם כתבי העיתונות.
התעקשותו של אובראיין על מתן דקות רבות לפוזי הוותיק על חשבון שחקנים צעירים והחלטות ניהול משחק שהתבררו כמוטעות, הביאו להפסדים במשחקים צמודים ולחוסר שביעות רצון בקרב הקהל המקומי.
חוסר יכולתו של אובראיין לפתח את השחקנים הצעירים פגע קשות במוניטין שלו, שחקנים כמו פול ג'ורג' וטיילר האנסברו, שרבים חשבו כי הם מרכיבים מרכזיים בניסיון החזרה של הפייסרס אל הפלייאוף, זכו לדקות מועטות בלבד, ובמשחקים רבים אף לא עלו לשחק כלל.
ב-30 בינואר 2011 שוחרר אובראיין מתפקידו כמאמן הפייסרס ובמקומו מונה עוזרו פרנק ווגל למאמן זמני.
עם סיום מועד ההעברות של הליגה, ב-24 בפברואר 2011, דיווחו מספר רשתות שידור כי הפייסרס הסכימו לטרייד, הכולל שלוש קבוצות, שישלח את ג'וש מקרוברטס לממפיס גריזליס ואת ברנדון ראש לניו אורלינס הורנטס, בעוד הפייסרס יקבלו את או.
מאיו מהגריזליס בתמורה, וההורנטס ישלחו שחקן שלא נקבע לגריזליס.
אך, מועד העברות פקע בשעה 15:00 (זמן מזרח), והניירת בעבור הטרייד הגיע אל המשרדים המרכזים של ה-NBA רק ב-15:02. עקב כך לא אושרה ההעברה על ידי הנהלת הליגה וכל השחקנים נשארו בקבוצותיהם.
ב-6 באפריל 2011, לאחר ניצחון על וושינגטון ויזארדס, הצליחו הפייסרס להעפיל למשחקי הפלייאוף לראשונה מאז שנת 2006. בסיבוב הראשון, נוצחו הפייסרס על ידי המדורגת ראשונה, שיקגו בולס, בחמישה משחקים בסדרה קשה.
למרות היתרון הברור של שיקגו לפני הסדרה, שלוש מתוך ארבעת ההפסדים של אינדיאנה היו צמודים, כאשר הפייסרס הפסידו בשלושת המשחקים הראשונים בהפרש ממוצע של 5 נקודות.
את עונת 2011/2012 סיימה אינדיאנה במאזן 42–24, הטוב ביותר שלהם מאז עונת 2003/2004. בסיבוב הראשון בפלייאוף ניצחו הפייסרס את אורלנדו מג'יק, ניצחונם הראשון בפלייאוף מאז 2005. בחצי גמר המזרח כבר הובילו הפייסרס 2–1 על מיאמי היט, לפני שנכנעו בסדרה כולה 4–2.
את עונת 2012/2013 סיימה אינדיאנה במקום השלישי במזרח עם מאזן 49–32. בפלייאוף עברו הפייסרס את אטלנטה הוקס בסיבוב הראשון ואת ניו יורק ניקס בסיבוב השני.
בגמר במזרח ניצבה אינדיאנה בפני אלופת ה-NBA, מיאמי היט.
הסדרה הגיעה למשחק שביעי כאשר כל קבוצה מנצחת לסירוגין.
לבסוף, נכנעו הפייסרס 99–76 במשחק השביעי ו-4–3 בסדרה כולה.
את עונת 2013/2014 סיימו הפייסרס במאזן 56–28, במקום הראשון במזרח.
אך אחרי פגרת האולסטאר הפייסרס לא היו אותה קבוצה שטרפה את הליגה בחצי הראשון של העונה, ובקושי רב הם הצליחו לזכות במקום הראשון במזרח.
בשני סיבובי הפלייאוף הראשונים גברה הקבוצה על אטלנטה הוקס ווושינגטון ויזארדס, בהתאמה, בטרם הודחה פעם נוספת על ידי ההיט בסדרת הגמר.
טייריס הליברטון הצטרף לקבוצה בפברואר 2022 במסגרת טרייד שביצעה אינדיאנה עם סקרמנטו קינגס.
במסגרת העסקה אינדיאנה קיבלה את הליברטון יחד עם באדי הילד וטריסטן תומפסון, וסקרמנטו קיבלה את דומנטאס סאבוניס, ג'רמי לם, ג'סטין הולידיי ובחירת סיבוב שני בדראפט 2023. הליברטון הפך לשחקן מפתח מוביל בקבוצה.
הרבה בזכותו ובזכות פסקל סיאקם, אשר הצטרף לקבוצה ב-2023, עונת 2023/2024 הייתה עונה מוצלחת בהרבה מקודמתה.
בטורניר אמצע העונה הראשון של ה-NBA היא הגיעה עד לגמר, בו הפסידה ללוס אנג'לס לייקרס.
עונת 2024/2025 הייתה אף מוצלחת מקודמתה, כאשר הפייסרס הגיעו למקום ה-4 בבית המזרחי, עם מאזן של 32:50. בסיבוב הראשון הם גברו על מילווקי באקס 1:4, ובסיבוב השני, חצי גמר המזרח, ניצחו באותה התוצאה את קליבלנד קאבלירס, אשר סיימה את העונה הסדירה במקום הראשון בבית המזרחי.
בגמר המזרח פגשו הפייסרס את ניו יורק ניקס.
המשחק הראשון, שהתקיים במדיסון סקוור גארדן, שהיה ברובו בשליטת הניקס, אם כי ההפרשים במהלכו לא היו גדולים, הפך למשחק דרמטי, כאשר הניקס הובילו כבר בהפרש של 14 נקודות כשנותרו פחות כ-2:40 דקות לסיום המשחק.
הפייסרס ביצעו קאמבק מרשים, כולל קליעה של טייריס הליברטון בשניית הסיום, אשר הביאה לשוויון.
בהארכה ניצחו הפייסרס 135:138. במשחק השני בניו יורק ניצחו הפייסרס שוב וניצחו את הסדרה במשחק השישי, כשפסקל סיאקם בלט עם 31 נקודות ואף זכה בתואר ה-MVP של גמר האזור המזרחי, כשהוא מקדים את הליברטון בקול אחד בלבד (4:5, בסה"כ 9 קולות).
בגמר ה-NBA פגשו הפייסרס את אוקלהומה סיטי ת'אנדר.
הת'אנדר הובילו לאורך רוב המשחק כולל יתרון של 15 נקודות בתחילת הרבע הרביעי.
הם גרמו לפייסרס שיא באיבודי כדור (Turnovers) - 19 במחצית הראשונה.
אך הפייסרס ביצעו קאמבק אדיר: הליברטון קלע סל ניצחון 0.3 שניות לסיום המשחק והעלה את הפייסרס ליתרון הראשון שלהם במשחק - 110:111. זה היה הקאמבק הרביעי של הפייסרס בסדרות הפלייאוף, כאשר בשלושה מהם הליברטון קלע סל ניצחון בשניות האחרונות למשחק ובאחד קלע סל שוויון שהביא להארכה וניצחון מול הניקס.
בכך, גם השוו הפייסרס את שיא ה-NBA במשחקי הפלייאוף של דאלאס מ-2011 (כשגברה על מיאמי) - ניצחון לאחר פיגור של 15 נקודות בסיום הרבע השלישי.
במשחק החמישי הובילו הת'אנדר לראשונה, אך הפייסרס כפו משחק שביעי ומכריע.
במשחק זה נפצע הליברטון כבר ברבע הראשון, אך במחצית אינדיאנה עדיין הובילה 47:48. ברבע השלישי הת'אנדר עשו ריצה של 20:34, ובסיום המשחק ניצחו 91:103 וזכו ב-גמר ה-NBA לראשונה מאז עברו לאוקלהומה.
אינדיאנה סטייט פיירגראונד קולסאום (1967–1974)
הפייסרס משחקים את משחקי הבית שלהם בגיינברידג' פילדהאוס (קונסקו פילדהאוס לשעבר), לשם עברו החל בשנת 1999. האולם ממוקם בעיר התחתית של אינדיאנפוליס ומאכלס 18,165 מקומות ומארח גם משחקים של אינדיאנה פיבר, בנוסף למשחקי הפייסרס.
האולם הוא בבעלותה של עיריית אינדיאנפוליס, אינדיאנה, ובנייתו החלה ב-22 ביולי,1997, והוא נחנך ב-6 בנובמבר 1999. האולם מארח גם את טורניר הכדורסל של ליגת ה-Big Ten, ואירח בשנת 2011 את הפיינל פור של טורניר הכדורסל של ה-NCAA לנשים.
לפני שעברו לאולם זה, שיחקו הפייסרס במרקט סקוור ארנה, בין השנים 1974–1999, ובאינדיאנה סטייט פיירגראונד קולסאום (כיום ידוע כפפסי קולסאום), בין השנים 1967–1974.
פירוש השם "פייסר" הוא סוס במרוץ שתפקידו קביעת קצב המרוץ.
השם נקבע כמחווה להיסטוריית מרוצי סוסים של מדינת אינדיאנה, ולמרוץ האינדיאנפוליס 500, בה נעשה שימוש ב"מכונית פייסר".
צבעי המדים של אינדיאנה פייסר הם כחול ים, זהב, כסף ולבן.
הפייסרס לובשים את המדים הלבנים עם פסים בצבע זהב וכחול למשחקי הבית.
למשחקי החוץ לובשים הפייסרס מדים כחולים עם פס זהב.
בנוסף, יש לפייסרס סט מדים שלישי (בו משתמשים במקרה של זהות צבעים עם הקבוצה היריבה במשחקי החוץ) והם בצבע זהב עם פס כחול.
במהלך עונת 1983/1984 לבשו הפייסרס מדים בצבע זהב עם פסים כחולים ולבנים למשחקי הבית.
במהלך השנים העסיק המועדון 16 מאמנים: לארי סטברמן היה הראשון שאימן את הקבוצה בשנת 1967, כאשר הקבוצה שיחקה בליגת ה-ABA.
המאמן בובי לאונרד מחזיק במספר הניצחונות הרב ביותר בתולדות המועדון עם 529 ניצחונות במהלך 12 שנות אימון הקבוצה.
לארי בראון הגיע לפייסרס בשנת 1993 והוביל אותם להופעות פלייאוף רבות לאחר רכישת הכוכב רג'י מילר.
לארי בירד לקח את שרביט האימון בשנת 1997 והוביל את הפייסרס להופעת גמר ה-NBA היחידה שלהם, בעונת 1999/2000.
נקודות: 57, רג'י מילר מול שארלוט הורנטס, 28 בנובמבר 1992.
ריבאונדים: 29, הרב ויליאמס מול דנוור נאגטס, 23 בינואר 1989.
אסיסטים: 23, ג'מאל טינסלי מול וושינגטון ויזארדס, 22 בנובמבר 2001.
חטיפות: 9, דאדלי בראדלי מול קליבלנד קאבלירס, 29 בנובמבר 1980.
חסימות: 11, רוי היברט מול ניו אורלינס הורנטס, 21 בנובמבר 2012.
אינדיאני היא קבוצת כוכבים דרומית, שהוגדרה על ידי פיטר דירקזון קיסר ופרדריק דה הוטמן בין השנים 1595–1597 והיא מייצגת אינדיאני יליד אמריקה.
הקבוצה הופיעה לראשונה באטלס הכוכבים "אורנומטריה" של יוהאן באייר ב-1603 ובשל הגדרתה רק במאה ה-16 אין אגדות הקשורות אליה.
הקבוצה כוללת רק כוכבים עמומים עם בהירות נראית מדרגה 3 או יותר, בהם הכוכב ε באינדיאני שמרחקו מהשמש רק 11.82 שנות אור – אחד הכוכבים דמויי שמש הקרובים ביותר אל מערכת השמש.
α באינדיאני (הפרסי) הוא ענק כתום במרחק של כ-100 שנות אור עם בהירות נראית מדרגה 3.1. את הכוכב מקיפים במרחק גדול זוג ננסים אדומים עם בהירויות מדרגה 12-13.
ε באינדיאני הוא כוכב הסדרה הראשית כתום, דומה לשמש אך קטן ממנה ב-25%, עם טמפרטורה נמוכה בכ-1,500 קלווין, במרחק של 11.8 שנות אור עם בהירות מדרגה 4.7. את הכוכב מקיפים במרחק של כ-1,500 יחידות אסטרונומיות ממנו זוג ננסים חומים המקיפים זה את זה במרחק של כ-2 יחידות אסטרונומיות.
מסותיהם מוערכות בכ-50 וכ-30 מסות צדק.
דמיונו לשמש וקיומם של הננסים החומים, המרמז על קיומם של כוכבי לכת נוספים, הכוכב מהווה יעד מועדף לחיפוש אחר חיים מחוץ למערכת השמש.
θ באינדיאני הוא כוכב כפול במרחק של כ-100 שנות אור המורכב מכוכב הסדרה הראשית לבן עם בהירות מדרגה 4.7 ובן זוג עמום יותר עם דרגת בהירות 7 שניתן להבחין בו בטלסקופ חובבים.
'''IC 5152''' היא גלקסיה ננסית לא-סדורה בקוטר של כ-6,850 שנות אור הכלולה בקבוצת הכוכבים.
אינדיאני עץ האורן הם חלק ממתקן המצוי בפארק השעשועים של חברת וולט דיסני: דיסנילנד שבקליפורניה.
שבט האינדיאנים מורכב בפועל מרובוטים מסוג אודיו אנימטרוניקס שהם חלק מהאטרקציה נהרות אמריקה שבפארק.
בשבט האינדיאנים ניתן לצפות רק במסע באחת מהספינות המפליגה בנהר - ספינת הנהר מארק טוויין, הספינה קולומביה והקייקים של דייוי קורקט.
המתקן כולל את כפר האינדיאנים המצוי בפינה הצפון מערבית של הפארק - אינדיאנים שטים בסירותיהם, מבשלים חזיר בר על האש, יושבים ליד המדורה ומספרים סיפורים.
כמו כן המבקרים בפארק פוגשים את ראש השבט - שנקרא "אוטו פארטס" (Auto Parts).
רק את דבריו של השאמאן ניתן לשמוע מסירות המבקרים.
אינדיאנפוליס היא בירת מדינת אינדיאנה בארצות הברית ומספר תושביה הוא כ-807,584 והיא ממוקמת במקום ה-12 ברשימת הערים הגדולות ביותר בארצות הברית, והגדולה ביותר באינדיאנה.
ראש העיר הוא ג'ו הוגסט.
בתוספת הפרברים, אינדיאנפוליס היא העיר השנייה בגודלה במערב התיכון של ארצות הברית, אחרי שיקגו.
מקור השם אינדיאנפוליס הוא בהצעתו של שופט מבית המשפט העליון של אינדיאנה, ג'רמיה סאליוון , שהציע את שם העיר כצירוף של אינדיאנה (המדינה) ופוליס, המילה היוונית לעיר.
אינדיאנפוליס נוסדה כבירת אינדיאנה בשנת 1821. לפני הקמתה של אינדיאנפוליס שטחה היה ביצתי ולא מיושב.
רבים רואים כתושבה הראשון של אינדיאנפוליס את ג'ורג פוג, שב-1819 הקים את ביתו ליד "הנהר הלבן", כעת פארק לאומי.
אלכסנדר רלסטון היה מתכנן העיר.
לעיר החדשה היגרו צאצאים למשפחות מערב אירופיות, בעיקר אירים וגרמנים.
המהגרים היו ברובם קתולים, זאת בניגוד לרוב ההגירה לצפון אמריקה, אשר הייתה פרוטסטנטית.
בינואר 1820 העצרת הכללית של אינדיאנה החליטה כי העיר החדשה תהיה בירת המדינה.
אחרי פתיחת כביש מרכזי אשר עובר בעיר בשנת 1827, החלה צמיחה בכמות התושבים בעיר.
בזמן מלחמת האזרחים האמריקנית, אינדיאנה תמכה באיחוד.
הנשיא הנבחר אברהם לינקולן אף ביקר בעיר כחודש לפני השבעתו.
כתוצאה מהמלחמה, רבים מבני העיר התגייסו לשורות צבא האיחוד.
על פי ההערכות, כ-4,000 גברים מאינדיאנפוליס התגייסו לצבא האיחוד, וכ-700 נהרגו בקרבות.
ב-30 באפריל 1865 עברה דרך העיר רכבת הלוויה של לינקולן, וישנן הערכות כי 100 אלף איש עברו על פני ארונו.
באותו העשור הכפילה כמות התושבים את עצמה.
העיר היוותה מרכז לאומי של יצרני כלי רכב ושל תעשיות נוספות.
במאה ה-20, אינדיאנפוליס הייתה שיאנית הערים בצפון באחוז האוכלוסייה האפרו-אמריקאית, שעמד על 10%.
במהלך שנות ה-2000, המשיכה העיר להשקיע רבות בתחום התשתיות.
החלוקה הגזעית על פי מפקד האוכלוסין 2010:
הקהילה ההיספנית של העיר מהווה 9.4% מאוכלוסיית העיר (לפי המפקד משנת 2010).
ההיספנים חולקים כך: 6.9% מקסיקנים, 4% פורטוריקנים, 1% קובניים, ו-2% אחרים.
כ-42.42% מאוכלוסיית העיר העידו על עצמם כדתיים.
8.57% - זרמים נוצריים אחרים
אינדיאפוליס נחשבת לאחת הערים השמרניות ביותר בארצות הברית ולעיר מתונה מאוד.
חברי המפלגה הרפובליקנית החזיקו לאורך ההיסטוריה בעמדות כוח רבות.
המפלגה הרפובליקנית דומיננטית בעיקר במחוזות הדרומיים ומערביים בעיר, בעוד שהמפלגה הדמוקרטית דומיננטית בעיקר במחוזות הצפוניים והמזרחיים שבה.
הכינויים של אינדיאנפוליס הם "אינדי", העיר העגולה (על שם הצורה ההתחלתית של העיר) ונפטאון ("עיר השינה" - מהמילה Nap שפירושה נמנום, שינה, ביטוי לשיעמום).
חיל הים האמריקאי קרא לשתיים מספינותיו על שם העיר, הסיירת הכבדה אינדיאנפוליס וצוללת תקיפה מסדרת לוס אנג'לס.
תחנת הרכבת בעיר, אחת מהתחנות העמוסות ביותר באותם ימים, העסיקה את תומאס אדיסון הצעיר כמפעיל טלגרף.
אינדיאנפוליס ממוקמת במקום ה-16 מערי ארצות הברית לפי גודל אוכלוסייה, והיא הרביעית בגודלה מתוך ערי הבירה של מדינות ארצות הברית.
העיר מפורסמת בזכות אירוע מרוץ המכוניות השנתי אינדיאנפוליס 500 או "אינדי 500" שאורכו 500 מיל.
האירוע מושך קהל רב מדי שנה ולעיתים פוקדים אותו קרוב ל-350,000 צופים.
76 ק"מ צפון-צפון-מערבית לעיר אינדיאנפוליס, נמצא פארק שיידס, הפארק היחיד בארצות הברית הכולל בתוכו שדה תעופה.
הסופר האמריקאי המפורסם קורט וונגוט נולד וגדל באינדיאנפוליס, והעיר, תולדותיה ומאפייני תושביה מוזכרים בכמה מיצירותיו.
הופעתו האחרונה של אלביס פרסלי נערכה בעיר.
רכבת ההרים "אינדיאנה ג'ונס ומקדש הסכנה" היא רכבת הרים המצויה בארץ ההרפתקאות של אתר הנופש דיסנילד באתר הנופש דיסנילנד פריז.
המתקן הוא רכבת הרים המובילה את המבקרים בתוך מקדש קמבודי הרוס למחצה (המצוי בשלבי שיקום).
המבקרים מטפסים עם רכבת ההרים במעלה המקדש ואז מועפים ממנו דרך לולאה של 360 מעלות.
תמת המתקן מבוססת על הסרט "אינדיאנה ג'ונס והמקדש הארור" בכיכובו של האריסון פורד.
על פי תמת המתקן, המקדש התגלה על ידי אינדיאנה ג'ונס, אשר הקים מסלול עבור הקרוניות שייעודם - להקל על הארכאולוגים בעת שיקום המבנה.
המבקרים במבנה מגיעים אליו דרך הג'ונגל ודרך מחנה הארכאולוגים (בו למעשה הם עומדים בתור בכניסה למתקן).
בכניסה למקדש עומדים שני פסלי נחשי קוברה המסמלים את האלה שיווה.
מתקן זה מבוסס במפרט רכבת ההרים שלו לרכבת ההרים "רוחות שוצפות" המצוי בפארק השעשועים טוקיו דיסניסי באתר הנופש טוקיו דיסני.
המבנה הוקם בשנת 1993 בשל התורים הארוכים שהיו במתקן רכבת הר הרעם הגדול הסמוך, אשר הרגיזו את המבקרים בפארק השעשועים.
מתכנני המתקן: וולט דיסני אימאג'ינירניג
משך הנסיעה: 2 דקות ו-14 שניות
כמות מבקרים: כ-1,500 מבקרים לשעה
מספר רכבות: 7 (שש בו זמנית במסלול, ואחת בתחנה)
קיבולת מבקרים לרכבת: 12 מבקרים
אינדיאנה ג'ונס והמכונה מן הגיהנום הוא משחק הרפתקה ממוחשב, המבוסס על דמותו של אינדיאנה ג'ונס כפי שעוצבה בסדרת סרטי אינדיאנה ג'ונס.
המשחק יצא בגרסאות הפועלות תחת מערכת ההפעלה "חלונות" וכן לקונסולות המשחקים נינטנדו 64 וגיים בוי קולור.
כמו מספר משחקים שיצאו באותה תקופה, גרסת המחשב נועדה לחלונות 95 ו-98 בלבד, ואילו הרצתה בחלונות XP או Vista תגרום לבעיות הפעלה, תקלות ובאגים.
כבגרסאות קודמות של המשחק, גם כאן מורכב הסיפור מסדרה של חידות, שפתרונן במוח או בכוח ובסיוע אביזרים שונים, מקדם את המשחק לשלב הבא, עד לפתרון התעלומה כולה.
פתרון התעלומות מוקצב לעיתים בזמן.
הדמויות העיקריות במשחק הן אינדיאנה ג'ונס, סופיה האפגוד, שכבר הופיעה בגלגול קודם של המשחק, ד"ר גנדי ולדניקוב המדען הגאון, סימון טרנר, הבוס של סופיה, ועוד.
אם במהלך המשחק השחקן ינסה לפגוע בדמיות המקדמות את העלילה הן לא תפגענה כלל וכלל.
רק בשלב האחרון של המשחק, אחד מן הדמויות (סימון טרנר) נהפך לאויב וניתן לחסל אותו.
בכל שלב של המשחק מוחבאים עשרה אוצרות (פרסים) שכוללים יהלומים, אבני חן, מטילי זהב ופסלים יקרי ערך.
את חלקם ניתן למצוא בקלות, יש אוצרות שמתגלים רק לאחר פתרון חידה בשלב ואילו אוצרות אחרים מוחבאים היטב בחדרים נסתרים, פתחים חשוכים או מתחת למים.
בשלבים מוסתרים גם ערכות עזרה ראשונה, כלי נשק ונוגדני ארס.
כל השלבים בנויים סביב עיקרון של מעגליות, כאשר השחקן מסיים משימה בשלב הוא חוזר לאותו נקודה, או שהשלב עצמו מסתיים היכן שהתחיל.
כמו כן, אם מסיבה כלשהי השחקן מגיע למדרון תלול מדי או לאזור שאין ממנו חזרה, לא ניתן להפעיל את אינדיאנה.
כך למשל אם יורדים לאזור שבו המעלית לא עובדת, השליטה בדמות הראשית תינעל והשחקן יצטרך להתחיל את השלב מחדש או מהשמירה האחרונה שלו.
עלילת המשחק מתרחשת בשנת 1947, זמן תחילת המלחמה הקרה בין ארצות הברית לברית המועצות.
הסובייטים מקימים אתר ארכאולוגי בעיראק, באזור שבו הייתה העיר הקדומה בבל.
סופיה האפגוד, סוכנת של ה-CIA יוצרת קשר עם ג'ונס כדי לערב אותו בחקירה ובמעקב אחרי פעילות זו.
מתברר שבהריסות העיר בבל קיימת מכונה מיוחדת המסוגלת לפתוח שער ליקום אחר - האתיריום.
לפי האגדה, ביקום הזה נמצא מרדוך - אל שהבבלים סגדו לו.
ד"ר ולדניקוב, פיזיקאי תאורטי האחראי על האתר הארכאולוגי, מאמין שעל ידי מעבר למרחב של מרדוך, הסובייטיים יוכלו לנצל את כוחותיו ולנצח את ארצות הברית במלחמה.
במשחק ישנם 17 שלבים, כאשר השלב האחרון הוא שלב בונוס שאינו קשור לעלילה, ובו השחקן יכול לצבור עוד נקודות ולמצוא עוד אוצרות בפרו.
השלב הראשון מתחיל במכרה ביוטה, ארצות הברית, ובו לומד השחקן כיצד להפעיל את אינדיאנה - לטפס על חבל, לירות, לטפס, לזחול, להשתמש במצית ועוד.
לאחר מספר מכשולים, השחקן פוגש את סופיה ומכאן מתחילה העלילה להסתבך.
סופיה נותנת לג'ונס גלגל שיניים מברונזה והם מתווכחים על גילו.
סופיה מספרת שהגלגל נמצא באתר החפירות הרוסי וכך מלהיבה אותו להצטרף לצוות החקירה.
מתברר שארבעת חלקי המכונה פוזרו על ידי חסידיו של מרדוך באתרים שונים ברחבי העולם.
על ג'ונס למצוא את ארבעת החלקים כדי להפעיל את המכונה, ולעבור באתרים מרהיבים ואקזוטיים כמו הרי טיאן שאן, פלאוואן, עמק שהיה מיושב בעבר על ידי האולמקים, מרואה ועוד.
החלק הראשון הוא מכשיר שיוצר רעידות חזקות, השני מכשיר שמאפשר יכולת לראות ולא להיראות, השלישי מכשיר המאפשר ריחוף באוויר, והרביעי הוא סוללה חזקה.
על כל אחד מהחלקים הוצבה שמירה הדוקה: על החלק הראשון שומרת מפלצת קרח, על השני שומרת מפלצת לבה, על השלישי נחש ענק ועל הרביעי רובוט אימתני, את כולם אינדיאנה צריך להביס ולחסל כדי להמשיך בהרפתקה.
בסיומו של המשחק אינדיאנה וסופיה פוגשים את מרדוך ומגלים שהוא יצור מרושע ומסוכן.
עליהם להילחם בו ולהביס אותו פעמיים בטרם הוא מת.
אינדיאנה ג'ונס ומסע הצלב האחרון הוא השלישי בסדרת סרטי אינדיאנה ג'ונס, בבימויו של סטיבן ספילברג, ובכיכובו של האריסון פורד.
בעקבות הסרט יצאו משחק פעולה ומשחק קווסט למחשב.
הסרט מתחיל בפלאשבק לילדותו של אינדיאנה, ביוטה של 1912. הנרי "אינדיאינה" ג'ונס הצעיר, (ריבר פיניקס) יוצא לסיור רכוב של הצופים בפארק הלאומי ארצ'ס ונתקל בשודדי קברים, שגילו צלב מוזהב, שהיה שייך לפרנסיסקו וסקס דה קורונדו.
הוא גונב מהם את הצלב כדי להחזירו למוזיאון.
השודדים רודפים אחריו על גבי רכבת קרקס מלאה בחיות ובסופו של דבר מצליחים לקחת ממנו את הצלב.
במסגרת הפלאשבק הצופים מגלים כיצד קיבל ג'ונס את הצלקת שעל סנטרו (כאשר ניסה בפעם הראשונה להצליף בשוט שהיה באחד הקרונות), את הפוביה מנחשים (כאשר נפל לתוך בור מלא בהם), ואת כובע הפדורה החום (שניתן לו על ידי מנהיג כנופיית השודדים).
עיקר העלילה מתרחש בשנת 1938. ג'ונס (האריסון פורד) מצליח להחזיר לעצמו את הצלב, ונפגש עם אספן העתיקות וולטר דונובן (ג'וליאן גלובר), המספר לו על החיפושים אחר הגביע שממנו שתה ישו בסעודה האחרונה, הוא הגביע הקדוש, שלפי האמונה מעניק לכל השותה ממנו חיי נצח.
דונובן מגלה לג'ונס כי אביו, ד"ר הנרי ג'ונס האב, ארכאולוג וחוקר עתיקות בפני עצמו, יצא לחפש את הגביע ונעלם.
לאחר שאינדיאנה מקבל בדואר את היומן של אביו, העוקב אחר תעלומת הגביע, הוא מחליט לנסוע ולחקור את התעלומה.
הוא מגיע לוונציה יחד עם ידידו מרכוס ברודי (דנהולם אליוט), שם הוא פוגש את ד"ר אלזה שניידר (אליסון דודי), חוקרת יפהפייה המגלה גם היא עניין בגביע.
ביחד הם מגלים קבר שהיה שייך לאביר מתקופת מסע הצלב הראשון, שעל מגינו נמצא הרמז המגלה את מיקום הגביע.
אחרי הצמד רודפים אנשים השייכים לאחווה שנשבעה לשמור על סוד הגביע.
לאחר מרדף בסירות מנוע ברחבי וונציה, מנהיג הכנופיה מספר לג'ונס שאביו שבוי בטירה בין גרמניה ואוסטריה.
ג'ונס ושניידר מגיעים לטירה, ומגלים שהיא מבצר נאצי.
ג'ונס מוצא את אביו (שון קונרי), אך ד"ר שניידר מתבררת כנאצית בעצמה, והאב ובנו נשבים בשנית.
הם מצליחים לברוח, ונוסעים לברלין, להשיב את היומן שנגנב.
הם בורחים מברלין בצפלין, ונוסעים לכיוון העיר הטורקית איסכנדרון, הבנויה על חורבותיה של אלכסנדרטה, בה נמצא הגביע.
בינתיים מגיע ברודי לאיסכנדרון ונפגש עם סלאח (ג'ון ריס-דייוויס), ידידו הוותיק של ג'ונס.
ברודי נשבה בידי הנאצים, וג'ונס ואביו נפגשים עם סלאח במטרה לצאת אחריהם למדבר.
לאחר מרדף ממושך במדבר, מגיעים הנאצים, ביחד עם שניידר ודונובן, למקדש שבו נמצא הגביע.
החבורה של ג'ונס עוקבת אחריהם, ונתפסת שוב על ידי הנאצים.
דונובן יורה בחזה של ג'ונס האב, במטרה לגרום לבן להיכנס פנימה עם הגביע, על מנת להצילו.
על ג'ונס הבן לעבור שלושה מכשולים כדי להגיע לגביע, והוא עובר אותם בהצלחה.
דונובן ושניידר עוקבים אחריו, ושלושתם מגיעים לחדר בו נמצא האביר השומר על הגביע כבר 700 שנים.
עליהם למצוא את הגביע הקדוש מתוך מבחר גדול של גביעים.
שניידר בוחרת עבור דונובן גביע מפואר במיוחד.
הוא שותה את מימיו ומת מיד.
ג'ונס זוכר שיוסף, בעלה של מרים אם ישו, היה נגר ולכן הוא בוחר גביע עץ צנוע ושותה ממנו.
הוא משקה את אביו במי הגביע, והאב מחלים מפציעתו.
האביר מסביר שהגביע הקדוש חייב להישאר במקדש, ושעליהם להישאר שם אם הם רוצים חיי נצח.
שניידר מנסה להוציא את הגביע החוצה בניגוד להוראות האביר, ומביאה על עצמה את מותה.
אינדיאנה ג'ונס, יחד עם אביו, ברודי וסלאח מצליחים לצאת מן המקדש, ורוכבים לעבר השקיעה.
האריסון פורד, ריבר פיניקס- אינדיאנה ג'ונס
שון קונרי - ד"ר הנרי ג'ונס האב
דנהולם אליוט - מרכוס ברודי
אליסון דודי - ד"ר אלזה שניידר
ג'וליאן גלובר - וולטר דונובן, הנבל הראשי של הסרט
אינדיאנפוליס (CA-35) הייתה סיירת כבדה מסדרת פורטלנד ששירתה בצי האמריקני במלחמת העולם השנייה והייתה אוניית הדגל של אדמירל ריימונד ספרואנס, מפקד הצי החמישי באוקיינוס השקט.
בפברואר 1945 היא סייעה בקרב איוו ג'ימה, במרץ היא השתתפה בקרב על אוקינווה.
ב-30 ביולי 1945 היא טובעה בידי צוללת יפנית, ומעל 850 מלוחמיה טבעו או נהרגו בים.
ב-19 באוגוסט 2017 נמצאו שרידיה על ידי צוות חיפוש שמומן בידי פול אלן, על קרקעית ים הפיליפינים בעומק של כ-5,500 מטר.
במשימתה האחרונה היא שימשה להעברת חלקים מהפצצה הגרעינית "ילד קטן" לאי טיניאן באוקיינוס השקט.
הסיירת הגיעה לאי ב-26 ביולי 1945, וארבעה ימים מאוחר יותר, בדרכה חזרה, ב-30 ביולי בשעה 00:14, היא טובעה בים הפיליפינים בידי צוללת יפנית.
במשך שלושה ימים לא הבחין פיקוד הצי בחסרונה של הסיירת, עד שבשעות הבוקר של היום הרביעי לאחר הטביעה חלף מטוס אמריקני באזור והבחין בניצולים.
תוך כמה שעות הגיע למקום מטוס-ימי, שהצניח לניצולים מזון וסירות הצלה.
הטייס, אדריאן מארקס, הבחין בכרישים ארוכי-גף הסובבים את האנשים, ותוך הפרת הפקודות שניתנו לו נחת על המים כדי להבהיל את הכרישים ולסייע לניצולים, מה שגרם לתגובה הפוכה.
מתוך 1,199 האנשים ששהו על סיפונה, כ-300 נהרגו בהתקפה עצמה והיסטוריונים אינם יודעים לומר בוודאות כמה מלחים נטרפו למוות וכמה מתו בשריפה או שטבעו, כשההערכות על מספר ההרוגים בתקיפות הכרישים נעות בין 50 ל-150, מה שהופך אותה לאחת מתקיפות הכרישים הקטלניות ביותר.
רק 317 מלחים חזרו בחיים מהספינה.
הצי הטיל את האחריות לאסון על מפקד הספינה, צ'ארלס בטלר מקווי השלישי, והוא הועמד למשפט בפני בית דין צבאי על אי מילוי הוראה.
אף על פי שמאות ספינות אמריקניות טובעו במלחמת העולם השנייה, מקוויי היה המפקד היחיד שנשפט על אובדן ספינה.
הוא לא הודח מהצי, אך התקרית העיבה על חייו ובמשך שנים הוא קיבל מכתבי נאצה לביתו.
ב-1968 הוא התאבד בגיל 70. אחרוני השורדים יצאו למערכה כדי לטהר את שמו, וב-2001 זכה מקווי לחנינה מהקונגרס.
בסרט "מלתעות", שיצא בשנת 1975, מספר המלח קווינט שהוא ניצול הסיירת, ומתאר את סיפור טביעתה ומתקפת הכרישים מנקודת מבטו.
באוגוסט 2016, יצא לאקרנים הסרט "ספינת מלחמה אינדיאנפוליס: אנשי הגבורה" בכיכובו של ניקולס קייג', המגולל את סיפור הטביעה של הספינה והחילוץ של אנשיה, ואת המשפט הצבאי שנערך בעקבות הסיפור.
אינדיאנה ג'ונס וגורלה של אטלנטיס הוא משחק ההרפתקה השני של לוקאס ארטס למחשב האישי אודות אינדיאנה ג'ונס.
המשחק פותח בשנת 1992 והיה השביעי שהתבסס על מנוע ה־SCUMM הידוע של לוקאס ארטס, בו החברה השתמשה לכתיבת כל משחקי ההרפתקאה שלה באותה תקופה.
המשחק יצא בארץ בהוצאת "מחשבת".
העלילה סובבת אחר הארכאולוג האמריקאי המפורסם אינדיאנה ג'ונס אי שם בתקופת מלחמת העולם השנייה.
ג'ונס מתבקש על ידי עמיתיו הארכאלוגים להביא פסלון המצוי לו אי שם בנבכי הקולג' בטענה שמקורו מיבשת אטלנטיס האבודה.
אך כאשר ג'ונס מאתר ומחזיר את הפסלון, רגעים אחרי ההחזרה, אחד העמיתים מתגלה למעשה כמרגל גרמני, נאצי בשם קלאוס קרנר.
קרנר לוקח את הפסלון באיומי אקדח ובורח מהקולג' ואחר כך מהמדינה.
ג'ונס שלא יכול להתעלם מהמעשה ומהשאלה מה הנאצים יעשו עם הפסלון האטלנטי, יוצא לפגוש בעמיתה משכבר הימים, פרופסור סופיה האפגוד, ושניהם יוצאים לגלות את מיקומה האבוד של אטלנטיס ולנסות לעצור את הנאצים מלחשוף את סודותיה הנוראיים של אטלנטיס.
אחד האספקטים הייחודיים של המשחק הוא האפשרות בנקודה מסוימת במשחק לבחור בין שלושה נתיבים שונים לעלילת המשחק (עם זאת הם מתאחדים בשלב מסוים).
בנוסף לקראת הסוף ישנן בחירות שמובילות לאחד משלושה סיומים שונים (רק באחד מהם ג'ונס לא שורד).
זה היה דבר די נדיר למשחקים לאותה תקופה (תחילת שנות התשעים), שלושת הנתיבים הם:
דרך השכל (Wits Path) - בדרך זו אינדיאנה עובר דרך העלילה עד לאטלנטיס לבדו, ועקב היעדר העזרה מסופיה הוא יצטרך לעבור את הדרך הכי ארוכה עד לאטלנטיס ולסיום המשחק, וכתוצאה מכך לפתור הכי הרבה חידות ופאזלים.
דרך האגרופים (Fists Path) - אינדיאנה יעבור בעלילה בצורה יותר אגרסיבית ומכך גם בצורה מהירה יותר, יילחם יותר פנים מול פנים (ואף באויבים שלא ימצאו בקוי עלילה אחרים) ויצטרך לפתור פחות חידות.
דרך עבודת צוות (Team Path) - אל אינדיאנה תצטרף סופיה האפגוד באופן תמידי, ותעזור לו עם החידות.
לשם כך יהיה אף צורך להשתמש בה (השחקן יוכל להחליף שליטה בין הדמויות) בפתרון חלק קטן מהחידות והפאזלים של אותו קו עלילה.
שלושת הסיומים תלויים בבחירות שנעשות לקראת סוף המשחק.
כל הסיומים מהווים הפסד לנאצים - השוני הוא בגורלם של אינדיאנה וסופיה:
ניצחון שמח - אינדיאנה ג'ונס משחרר את סופיה ומשכנע את יריבו המדען שהיריב יהפוך לאל, אך האנרגיה שמשתחררת כה גדולה שהמקום נחרב בזמן שאינדיאנה וסופיה בורחים.
ניצחון עצוב - אינדיאנה ג'ונס משאיר את סופיה לכודה בתא המעצר המאולתר של הנאצים או משחרר אותה אך עוזב כשרוח אל קדום משתלטת עליה.
סופיה האחוזה הופכת עצמה לאל, אך האנרגיה שמשתחררת כה גדולה שהמקום נחרב בזמן שאינדיאנה בורח לבדו, ותוהה מדוע סופיה לא הקשיבה לו.
הפסד - אינדיאנה ג'ונס מסכים להפוך לאל כשפן ניסיונות של יריבו המדען, אך האנרגיה שמשתחררת כה גדולה שהמקום נחרב.
כל קו עלילה יביא את השחקן למקומות אחרים, יכיר לו דמויות אחרות באופנים שונים, ישנה דיאלוגים בין הדמויות וישנה את הצורה שבה ג'ונס עובר בין אתרים במשחק.
כמו כך ישנה שיטת ניקוד במשחק לשחקן הקרויה "Indy Quotient" או "IQ" (כמו שנמצאים בהרבה משחקים אחרים בז'אנר ההרפתקאה, בעיקר במשחקים של חברת סיירה באותה התקופה), אשר מעלה את הניקוד לשחקן כאשר הוא עובר פאזל, חידה, אזור מסוים או פשוט עובר בעלילה.
הניקוד המרבי שניתן להשיגו הוא 1000 נקודות, אך רק בתנאי שהשחקן סיים את המשחק בשלושת קווי העלילה.
אינדיאנה ג'ונס וממלכת גולגולת הבדולח הוא סרט הרפתקאות, הרביעי במספר בסדרת אינדיאנה ג'ונס, שיצא לאקרנים ב-22 במאי 2008. הסרט בוים על ידי סטיבן ספילברג, הופק על ידי ג'ורג' לוקאס והאריסון פורד שב לככב בתפקיד הראשי.
עלילת הסרט מתרחשת בשנת 1957, ובו נלחם אינדיאנה ג'ונס נגד סוכני ברית המועצות על ממצא ארכאולוגי בשם גולגולת הבדולח.
הצילומים החלו ב-2007 במיקומים שונים בניו מקסיקו, ניו הייבן, קונטיקט, הוואי ופרזנו, קליפורניה, כמו גם בבמות סאונד בלוס אנג'לס והשתמשו בטכניקות פעלולים מסורתיות.
הצלם יאנוש קמינסקי שואב השראה מעבודת הצילום של דאגלס סלוקומב שצילם בסרטים הקודמים.
הסרט הוצג בבכורה בפסטיבל קאן 2008 ויצא לאקרנים ב-22 במאי 2008 על ידי סרטי פרמאונט.
הוא קיבל ביקורות חיוביות והיה להצלחה כלכלית עם הכנסות של למעלה מ-786 מיליון דולר, מה שהופך אותו לסרט הרווחי ביותר של הזכיינית (כשאינו מותאם לאינפלציה) וכן לסרט השני עם הרווחים ביותר של 2008.
הסרט היה האחרון בזיכיון שהופץ על ידי פרמאונט, לאחר שדיסני רכשה את לוקאס פילם ב-2012. זהו גם הסרט האחרון בסדרה שספילברג מביים וכותב, בהתאמה.
סרט המשך לסיום הסאגה, שכותרתו אינדיאנה ג'ונס וחוגת הגורל, שוחרר ב-30 ביוני 2023.
עלילת הסרט מתרחשת בשנת 1957, בזמן המלחמה הקרה.
אינדיאנה ג'ונס ושותפו מאק נחטפים על ידי סוכנים סובייטים בראשות קולונל ד"ר אירינה ספאלקו ומובאים למחסן צבאי באזור 51 שבנבדה, בו מוחבאים פריטים מסוימים בעלי ערך וכוח רב על ידי הממשלה האמריקאית.
הסוכנים מאלצים את השניים לגלות להם את מקום הימצאותה של גופה חנוטה מתקרית רוזוול המכילה כוחות על טבעיים, כביכול.
ג'ונס נלכד כאשר שותפו בוגד בו ובקושי מצליח להימלט מנבדה, תוך שהוא מגיע לעיירת ניסוי לפיצוץ גרעיני, ונמלט ממנו בעור שיניו.
במהלך המהומה במחסן בעת הימלטותו של ג'ונס, מתרסקת פינה באחד הארגזים, שבתוכו נחשף ארון הברית, תזכורת לסרט הראשון.
ג'ונס נאלץ להתפטר ממשרתו באוניברסיטה לאחר שהוא מואשם על ידי ה-FBI בשיתוף פעולה עם הקומוניסטים ובוחר לעזוב.
אולם, בחור צעיר בשם מאט ויליאמס, עוצרו ומשכנעו לחפש אחר קולגה של ג'ונס, הארולד אוקסלי, שנעלם בפרו במהלך חיפושים אחר ממצא ארכאולוגי בשם גולגולת הבדולח.
בפרו, ג'ונס מגלה כי אוקסלי אושפז בבית חולים לחולי נפש ובתאו השאיר רמזים למיקומו של הקבר בו חבויה גולגולת הבדולח - קבר פרנסיסקו דה אוריאנה, קונקיסטאדור מהמאה ה-16 שנעלם תוך שהוא מחפש את העיר האבודה אקאטור.
הכוחות הסובייטים לוכדים את ג'ונס ומאט ומובילים אותם למחנה בו לכודים גם אוקסלי ומריון, שג'ונס מגלה להפתעתו כאימו של מאט וכי הוא אביו.
בהימלטם משביים, ולאחר מרדף בג'ונגלים של פרו, מגיעה החבורה למקדש אקאטור.
ג'ונס מצליח לפתוח את הכניסה לחדר המלכות באמצעות גולגולת הבדולח, בו מצויים 13 שלדי בדולח, שאחד מהם ללא גולגולתו.
כאשר קולונל ספאלקו מחזירה את הגולגולת למקומה, השלדים, המתבררים כישויות חייזריות, מתחילים בתהליך של העברת ידע.
קולונל ספאלקו תובעת לעצמה את הידע הרב שהחייזרים מתכוונים לשתף, אך הם מגלים את כוונותיה הרעות, והיא נשרפת מכמות האנרגיה שעוברת דרכה.
ג'ונס וחבריו נמלטים מהמקום ועדים לחורבן שנשאר מאחור.
לאחר שג'ונס חוזר לביתו, הוא הופך לדיקן שותף ומתחתן עם מריון.
שחקן/יתדמותתיאור תמציתי ומידע נוסףהאריסון פורדפרופסור הנרי "אינדיאנה" ג'ונס ג'וניורהריסון התאמן 3 שעות ביום לתפקיד.
רצה להראות שגילו לא מפריע.קייט בלאנשטאירינה ספלקונבלית רוסיה.
קייט יצרה את המראה והאופי שלה בעצמה ולמדה סיף לתפקיד.קארן אלן מריון רייבנוודאהובתו של אינדי מהעבר.
פורד תיאר אותה כעצמאית וכיפית.ריי וינסטוןמק מקהיילחבר ותיק של אינדי שהפך לבוגד.
ווינסטון נתן רעיונות לדמות, קרא את התסריט תחת אבטחה ונפצע בצילומים.ג'ון הרטאוקסליחוקר שנטרף על ידי גולגולת הקריסטל.ג'ים ברודבנטהדיקן צ'ארלס סטנפורת'מחליף את מרקוס ברודי שנפטר.
חבר תומך של אינדי.שיה לה-באףמאט ויליאמס (הנרי ג'ונס השלישי)בנו של אינדי.
שיה - שחקן צעיר, עלה במשקל והתאמן.
למד מחוויות של שנות ה־50.איגור ז'יז'יחיןקולונל דובצ'נקוסגן של ספלקו, ממלא את מקומו של הנבל השרירי מהסרטים הקודמים.ג'ואל סטופר, ניל פלין, אלן דייל ואחריםסוכני FBI ועוד דמויות משניותהופעות קצרות של שחקנים אמריקאים ורוסים, נבחרו בשל האותנטיות של המבטא והנוכחות.שון קונריהנרי ג'ונס האב (בתמונה בלבד)סירב לחזור בשל תפקיד קטן ופרישה מהמשחק.
מופיע רק בתמונה במשרד של אינדי.ג'ון ריס-דייוויססאלח (הוזמן לסצנת חתונה)סירב לחזור כי הרגיש שהתפקיד שהוצע לו לא מכבד את הדמות.
בסוף שנות ה-70 של המאה ה-20 חתמו ג'ורג' לוקאס וסטיבן ספילברג על חוזה עם חברת סרטי פרמאונט להפקת חמישה סרטים על הארכאולוג אינדיאנה ג'ונס.
בשנת 1989, לאחר אינדיאנה ג'ונס ומסע הצלב האחרון, לוקאס נתן לסדרה לדעוך לאחר שלא מצא עלילה מתאימה ולכן עצר את הסדרה והפיק במקום את סדרת הפריקוול אינדיאנה ג'ונס הצעיר.
הריסון פורד חשב שאולי מיצו את הדמות, ושהטרילוגיה מספיקה, אף שלא שלל עבודה עתידית עם לוקאס וספילברג.
הייתה תקופה בה שקלו להמשיך עם אינדיאנה הצעיר – בכיכובו של ריבר פיניקס – אך מותו ב־1993 ביטל את האפשרות.
בזמן שידור הסדרה, פורד חזר לתפקיד לפרק אחד, ולוקאס הבין שאפשר לבנות סרט עתידי שמתרחש בשנות ה־50, עם ניחוח של סרטי מדע בדיוני מהתקופה – כולל חייזרים.
בשנת 1992, בזמן הפקת הסדרה, לוקאס החל להתעניין בגולגולת הבדולח, וחשב שממצא ארכאולוגי זה יהיה מעניין בדיוק כמו שארון הברית היה בשודדי התיבה האבודה.
לוקאס חשב שאפשר לחדש את הסדרה בז'אנר שונה בכל סרט, כל עוד שומרים על הרפתקה סביב חפץ מסתורי מהעבר.
הרעיון של חייזרים עם כוחות נפשיים, בהקשר של המלחמה הקרה ועניין סטלין בפסיכולוגיה צבאית (בדומה לפרויקט MKUltra), משך אותו.
הוא אף רצה להחזיר את דמות האב של אינדי ולשקול חתונה לאינדי עצמו.
בשנת 1995 לוקאס ביקש מתסריטאי הסרט השלישי, ג'פרי בואם, לכתוב טיוטה נוספת לתסריט.
אולם, ספילברג לא היה מעוניין בסרט חייזרים נוסף (לאחר היום השלישי וסרטים נוספים), וגם פורד סירב, והפיתוח הופסק כאשר לוקאס החל לעבוד על הפריקוולים של סרטי מלחמת הכוכבים.
בשנת 2000, בעקבות בקשות ילדיו וסרטים אפלים שעשה באותה תקופה, ספילברג התלהב לחזור לסרט אינדיאנה נוסף.
לוקאס שכנע אותו שה"חייזרים" יהיו בעצם "בין־ממדיים", בהשראת תאוריית המיתרים.
הם חיפשו דרך לעגן את הרעיון – ולוקאס הציע את גולגולות הקריסטל, נושא שמצא מרתק.
ניסיונות לכתיבת תסריט החלו עם מ.
נייט שאמלאן, סטיבן גהגן וטום סטופארד, אך אף גרסה לא הבשילה.
לבסוף, בשנת 2002, פרנק דאראבונט (שגם כתב מספר פרקים ל"אינדיאנה ג'ונס הצעיר") התבקש לכתוב תסריט משלו.
התסריט התרחש בשנות ה-50, בזמן שג'ונס נאלץ להתעמת עם שרידי כוחות הנאצים בארגנטינה.
יחד עם אינדי היו גם מריון רייבנווד (שודדי התיבה האבודה) וווילי סקוט (אינדיאנה ג'ונס והמקדש הארור).
בתחילת 2004 דחה לוקאס את התסריט, אף על פי שספילברג קרא לו "הטוב ביותר מאז שודדי התיבה האבודה".
בהמשך אותה שנה, ג'ף נתנסון כתב גרסה בשם "הנמלים האטומיות".
ב-2005, דויד קופ שכתב גרסה חדשה בשם "משמיד העולמות", אך השם שונה ל"ממלכת גולגולת הקריסטל" – שם שלוקאס התעקש לשמור בו את המילה "ממלכה", וספילברג חשב שהוא מזמין יותר.
קופ שמר על הרעיונות הטובים שהעלו קודמיו, והשכיל לשמור על גישה מאוזנת של הסרט הראשון, פחות קודרת מ"המקדש הארור" ופחות קומית מ"מסע הצלב האחרון".
בניגוד לסרטים הקודמים, סטיבן ספילברג החליט לצלם את כל הסרט בתוך ארצות הברית, כדי לא להתרחק ממשפחתו.
הצילומים הראשיים החלו ב־18 ביוני 2007 בניו מקסיקו.
בין 28 ביוני ל־7 ביולי התקיים צילום סצנת מרדף גדולה באוניברסיטת ייל בקונטיקט – שהוצגה כקולג' בדיוני – שם למד באותו זמן בנו של ספילברג.
כדי לשקף את אווירת שנות ה־50, שונו חזיתות של חנויות ורחובות, אך בין הצילומים נתלו שלטים שהסבירו לעוברים והשבים מהו המקום האמיתי.
לאחר מכן, הצילומים עברו להוואי – בעיר הילו – שם צולמו סצנות שמתרחשות בג'ונגל האמזונס.
זה היה הסרט הגדול ביותר שצולם בהוואי מאז עולם המים (1995), והוא תרם בין 22 ל־45 מיליון דולר לכלכלה המקומית.
עקב התקרבות של הוריקן, ספילברג נאלץ לוותר על צילום סצנה ליד מפל מים ושלח יחידת צילום שנייה לצלם את מפלי האיגואסו שבברזיל וארגנטינה – חומר ששולב דיגיטלית עם סצנת הקרב שצולמה באולפן יוניברסל.
כחצי מהסרט צולם בחמישה אולפנים שונים בלוס אנג'לס: דאוני, סוני, האחים וורנר, פרמאונט ויוניברסל.
ב־11 באוקטובר הצילומים עברו לשדה התעופה צ'נדלר בפרזנו, קליפורניה, ששימש כתחליף לשדה התעופה של מקסיקו סיטי.
ב־12 באוקטובר צולמו צילומי אוויר אחרונים – ובכך הסתיימו הצילומים.
למרות שספילברג חשב תחילה שאין צורך בצילומי השלמה, הוא החליט להוסיף שוט פתיחה נוסף שצולם ב־29 בפברואר 2008 בפסדינה, קליפורניה.
ספילברג ולוקאס רצו לשמר את המראה של שלושת הסרטים הראשונים, אך הצלם דאגלס סלוקומב, שהיה אחראי לצילומי הסרטים הקודמים, פרש מעבודתו.
ספילברג והצלם יאנוש קמינסקי (שהיה אחראי על הצילום בסרטיו של ספילברג מאז רשימת שינדלר) צפו יחדיו בשלושת סרטי אינדיאנה ג'ונס הקודמים כדי לנתח את עבודת הצילום של סלוקומב.
לדבריו של ספילברג, גם הוא וגם קמינסקי נאלצו "לבלוע את גאוותם" ולחזור לשיטת צילומים ישנה ממנה כמעט שכחו, הודות לסרטים מאוחרים יותר.
ספילברג אף ציין בשנת 2002 כי לא יצלם את הסרט באופן דיגיטלי (שיטה שאימץ ג'ורג' לוקאס בסרטיו), וכי "אף אחד לא יידע שקיים הבדל של 20 שנה בין הסרט הקודם לסרט הזה".
מעצב התפאורה גיא הנדריקס דיאס נשכר לאחר שספילברג התרשם מעבודתו על סופרמן חוזר (2006).
ספילברג לא רצה לערוך סצנות פעולה בקצב מהיר על ידי עריכה חותכת – אלא לסמוך על הקצב של התסריט עצמו.
הוא גם התעקש לא לצלם דיגיטלית, למרות שלוקאס עבר לצילום דיגיטלי בסרטי מלחמת הכוכבים.
לוקאס טען שהמראה הכללי של הסרט נראה כאילו צולם שלוש שנים בלבד אחרי הסרט הקודם, ולא עשרים שנה אחריו – מה שמעיד על עקביות מרשימה.
גם קמינסקי התרשם מכך כשצפה בשלושת הסרטים ברצף.
סטאן ווינסטון פיקח על האפקטים המיוחדים בעיצוב היצורים הבין־ממדיים.
בעת צילום מלחמת העולמות (2005), ספילברג דיבר עם ויק ארמסטרונג, כפיל הפעולה של הריסון פורד מהסרטים הקודמים, על שלוש סצנות פעולה שתכנן.
אך ארמסטרונג היה עסוק בצילומים אחרים, ולכן הבמאי השני שנשכר היה דן בראדלי.
הוא השתמש באנימציה מוקדמת (פריוויז) לכל סצנות הפעולה – פרט למרדף האופנועים בקולג', שנכתב רק לאחר סיום עבודת האנימטורים.
במקרה הזה, בראדלי צייר סטוריבורדים ידניים.
הוא קיבל חופש יצירתי מלא, בדומה לעבודה על הסרטים הקודמים.
ספילברג אף אלתר במהלך הצילומים, כמו שינוי מיקום הקרב בין מאט לספאלקו – שהועבר מהקרקע לראש כלי רכב.
בנוסף, בתור קריצה למעריצים, ארון הברית מהסרט הראשון מופיע בקצרה בתחילת הסרט – והשתמשו באותו אביזר מקורי בדיוק.
כדי להגן עליו, נשכרו מאבטחים ליום הצילום.
המפיק פרנק מרשל ציין עוד ב-2003 כי הסרט לא יתבסס על אנימציה ממוחשבת אלא על אפקטים ועבודת פעלולנים מסורתית כדי שתתאים לאווירת הסרטים הקודמים בסדרה.
ספילברג אמר מראש שישתמשו מעט מאוד ב-CGI, אך בפועל השתמשו ביותר ממה שתכנן, כי במקרים רבים זה היה פשוט יותר.
בסופו של דבר היו בסרט כ-450 שוטים עם אפקטים ממוחשבים, וכ-30% מהסרט כולל רקעים דיגיטליים.
בתחילה ספילברג רצה שהרקעים ייראו כמו ציורים עם משיחות מכחול – כדי לשמור על תחושת סרט ישן – אך בסוף ויתר על הרעיון.
אפקטים ממוחשבים שימשו בעיקר להסרת חבלי בטיחות מהשחקנים – למשל כשאינדיאנה מתנדנד עם השוט על מנורה.
התסריט דרש סצנת מרדף ביער גשם לא פגוע, אך בגלל סיכונים בטיחותיים השתמשו רבות ב-CGI ליצירת היער.
המפקח על האפקטים, פבלו הלמן, צילם בברזיל וארגנטינה, ו-ILM יצרו יער וירטואלי המדמה את האמזונס.
סצנות עם כלי רכב צולמו בתנאי שטח בהוואי, בעוד צמחייה נוספה לסצנות היער בעזרת CGI.
בסצנה בה ג'ונס נוהג במשאית דרך ארגזים, נעשה שימוש במטעני נפץ מתוזמנים – אחד מהם לא התפוצץ כראוי ונחת ליד הריסון פורד, אך למרבה המזל לא גרם נזק.
העיצוב של החייזר ושל העב"ם השתנה רבות.
ספילברג רצה שהחייזר ייראה כמו "גריי" (הטיפוס הקלאסי של חייזר אפור), ודחה עיצובים שהזכירו מדי את הסרט מפגשים מהסוג השלישי.
המעצבים ניסו ליצור סגנון שמזכיר סרטי מדע בדיוני ישנים – אך שיהיה ריאליסטי ומתאים לעולם של אינדיאנה ג'ונס.
כחלק מהעבודה, הם גם השתמשו ברפרנסים כמו סרטונים של ניסויים גרעיניים ומקטעי וידאו אמיתיים של נובחניים, שצולמו באיכות 1080p.
ג'ון ויליאמס החל להלחין את המוזיקה באוקטובר 2007, וההקלטות נמשכו עשרה ימים עד 6 במרץ 2008 באולפני סוני.
הוא תיאר את החוויה כ"להשלים מכתב שהתחלת לכתוב לפני 25 שנה".
ויליאמס השתמש שוב בנעימת אינדיאנה (The Raiders March), וגם בנעימה של מריון מהסרט הראשון.
בנוסף, הוא חיבר חמישה מוטיבים חדשים לדמויות של מאט, ספלקו והגולגולת.
למאט הוא נתן סגנון הרפתקני בסגנון "שודדי ים", בעוד שלספלקו ולגולגולת שילב השפעות של פילים נואר וסרטי מדע בדיוני משנות ה־50.
הסצנה הראשונה בסרט מלווה בשיר "Hound Dog" של אלביס פרסלי מ־1956 – להיט ענק מהתקופה, שמוכר בתעודה על מכירות.
כבדיחה מוזיקלית, ויליאמס שילב קטע קצר מתוך הפתיחה האקדמית החגיגית של יוהנס ברהמס כשאינדיאנה ומאט מתנגשים בספריה.
הפסקול כולל גם שימוש ב־Continuum – כלי נגינה אלקטרוני שמשמש לרוב לאפקטים קוליים יותר מאשר למוזיקה ממש.
הפסקול המלא יצא ב־20 במאי 2008 על ידי חברת Concord Music Group.
"אינדיאנה ג'ונס וממלכת גולגולת הבדולח" הוקרן לראשונה בפסטיבל קאן ב־18 במאי 2008, ימים ספורים לפני יציאתו העולמית בין 21–23 במאי.
זו הייתה הפעם הראשונה מאז אי.טי.
(1982) שסרט של ספילברג מוקרן לראשונה בקאן.
הסרט הופץ בכ־4,000 בתי קולנוע בארצות הברית, ודובב ל־25 שפות לשחרורו העולמי.
יותר מ־12,000 עותקי הקרנה הופצו – הכמות הגדולה ביותר בתולדות פאראמונט.
למרות שספילברג העדיף שהסרטים שלו יוקרנו בקולנוע בפורמט מסורתי של פילם, פאראמונט שחררה את הסרט גם בקולנועים דיגיטליים במסגרת תוכנית להעברת 10,000 אולמות בארצות הברית לפורמט זה.
זהו גם הסרט האחרון בסדרה שהופץ על ידי פאראמונט – הסרט החמישי הופץ בידי דיסני ב־2023, לאחר שרכשה את לוקאס פילם ב־2012.
המפיק פרנק מרשל סיפר שהשמירה על סודיות הייתה אתגר בעידן האינטרנט, אך ההפקה זכתה לכבוד מהציבור: "אנשים אמרו: אנחנו נכבד את החזון של ספילברג".
ברשת ניסו גולשים לפענח את העלילה על סמך תמונות מהסט וסטים של לגו.
הביוגרף של ספילברג, איאן פריר, כתב: "הניסיון להבין על מה עוסק הסרט הפך למשחק התרבותי הגדול של 2007–2008".
כדי להטעות את הציבור בנוגע לשם האמיתי של הסרט, נרשמו חמישה שמות מזויפים אצל איגוד הסרטים האמריקאי:
(בתרגום חופשי לעברית: "עיר האלים", "משחית העולמות", "הפינה הרביעית של כדור הארץ", "עיר הזהב האבודה" ו"המסע אחר הברית")
הצוות רצה להסתיר גם את חזרתה של השחקנית קארן אלן (מריון), אך בסוף חשף את ההופעה שלה בכנס קומיק-קון 2007.
ניצב בשם טיילר נלסון הפר את הסכם הסודיות שלו בראיון שפורסם ב־17 בספטמבר 2007 – ומיד הופץ בתקשורת.
לא ידוע אם נשאר בגרסה הסופית של הסרט.
לאחר מכן ביקש מהעיתון להסיר את הכתבה מהאתר, וב־2 באוקטובר 2007 נקבע שהוא הפר את ההסכם ביודעין.
בנוסף, תצלומים ומסמכים רגישים מההפקה נגנבו ממשרדו של ספילברג.
לאחר פנייה של מנהל אתר אינטרנט למשטרה, הוקמה פעולת עוקץ.
ב־4 באוקטובר נעצר החשוד – רודריק אריק דייוויס בן ה־37 – הורשע בשני סעיפים פליליים ונידון לשנתיים וארבעה חודשים בכלא.
הווארד רופמן, נשיא Lucas Licensing, הסביר שהקמפיין הענק נבע מכך שעברו 19 שנים מאז הסרט הקודם, ונוצר "ביקוש עצום למוצרי אינדיאנה ג'ונס".
הקמפיין נשען מאוד על נוסטלגיה, והושקעו בו לפחות 150 מיליון דולר – הרבה מעבר לממוצע הרגיל של $70–100 מיליון.
הסרט פנה גם לדור הצעיר, שלא גדל על הסרטים הקודמים.
היו הסכמי חסות עם חברות כמו: Expedia, ד"ר פפר, בורגר קינג, M&M's, Snickers, Lunchables, פאפא ג'ונס.בנוסף:
פאראמונט ובלוקבאסטר מימנו מכונית מרוץ באינדי 500 בעיצוב אינדיאנה ג'ונס, שנהגה מרקו אנדרטי – שסיים במקום השלישי.
ב־NASCAR, קייל בוש נהג ברכב ממותג אינדיאנה ג'ונס, וניצח במירוץ!
דיסנילנד אירחה את אירוע "קיץ התעלומות הנסתרות של אינדיאנה ג'ונס".
ההפקה שיתפה פעולה עם אונסק"ו בקמפיין לשימור אתרי מורשת עולמית.
הסטודיו Creative Pilot עיצב את סגנון האריזה של המוצרים בהשראת איוריו של דרו סטרוזן (צייר הפוסטרים המקוריים).
יצא משחק מובייל של THQ.
Stern Pinball הוציאה מכונת פינבול חדשה לכל ארבעת הסרטים.
סדרת אינדיאנה ג'ונס הצעיר יצאה מחדש ב־DVD.
מוציאים כמו רנדום האוס, דארק הורס קומיקס ו-Scholastic פרסמו:
רומן מאת ג'יימס רולינס על פי הסרט.
הופעת אינדיאנה ג'ונס ומאט על שערי Scholastic News ו-Scholastic Maths, דבר שגרם לביקורת מצד הורים, אך בעיני העורכים – עורר עניין בארכאולוגיה בקרב ילדים.
בצפון אמריקה ב-14 באוקטובר 2008. בבריטניה ב-10 בנובמבר 2008. המהדורה כללה גרסה רגילה וגרסת אספנים בשני דיסקים.
ב־2012 הסרט נכלל באריזת Blu-ray בשם "הרפתקאות אינדיאנה ג'ונס המלאות".
ב־2021 יצאה גרסת 4K משוחזרת מהנגטיב המקורי, כחלק מאריזת ארבעת הסרטים.
נכון ל־16 באוקטובר 2013, הסרט גרף מעל 117 מיליון דולר מהפצה ביתית.
הכנסות בקופותדירוג קופותארצות הברית וקנדהטריטוריות אחרותעולמיכל הזמנים ארצות הברית וקנדהכל הזמנים ברחבי העולם$317,101,119$469,534,914$786,636,033מס' 46
הסרט הופץ על ידי פאראמונט, אך הבעלות עליו היא של לוקאס פילם.
בהסכם בין החברות הוחלט שפאראמונט תקבל 12.5% מהכנסות הסרט.
פאראמונט לא הייתה מרוויחה מעבר לדמי ההפצה שלה אלא אם הסרט היה עובר את רף ה־400 מיליון דולר.
רק אז גם היוצרים והמשקיעים היו מתחילים להרוויח.
בגלל שהתקציב תפח ל־185 מיליון דולר, לוקאס, ספילברג והאריסון פורד ויתרו על משכורות מראש, כדי לעזור לממן את ההפקה.
הסרט יצא לאקרנים בארצות הברית וקנדה ב־22 במאי 2008, ב־4,260 בתי קולנוע – הכמות השלישית בגודלה בהיסטוריה באותה תקופה.
ביום הפתיחה הוא הכניס 25 מיליון דולר, והיה לפתיחה החמישית בגובהה ביום חמישי.
בסוף השבוע הראשון הוא גרף כ־101 מיליון דולר, ודורג במקום הראשון בקופות.
בכך שבר את שיאי הפתיחה גם לסרט של ספילברג וגם לסרט בכיכובו של פורד.
במהלך חמישה ימים, הסרט הכניס 151 מיליון דולר, כולל 126 מיליון בסופ"ש של ארבעה ימים (סוף שבוע של "יום הזיכרון" בארצות הברית) – הנתון השני בגובהו לאותו חג, אחרי שודדי הקאריביים: סוף העולם.
ביום שני של אותו שבוע, הסרט הכניס 26.7 מיליון דולר, והיה ליום שני השני הכי מכניס אי פעם (אחרי ספיידרמן 2).
הסרט היה השלישי הכי מצליח בארצות הברית בשנת 2008, אחרי האביר האפל ואיירון מן.
בשוק הבינלאומי, דורג שני באותה שנה, אחרי האביר האפל.
נכון לפברואר 2010, הוא היה ה־25 ברווחים בארצות הברית ו־ה־44 בעולם, והסרט המכניס ביותר בסדרת אינדיאנה ג'ונס (לאחר ניכוי השפעת האינפלציה במחירי כרטיסים).
באתר Rotten Tomatoes, הסרט קיבל 77% ביקורות חיוביות מתוך 308, עם דירוג ממוצע של 6.9 מתוך 10. סיכום הביקורות: "למרות שהעלילה מוכרת, הסרט עדיין מספק ריגושים, וחזרתו של הריסון פורד מתקבלת בברכה".
ב-Metacritic הסרט קיבל 65 מתוך 100 (מבוסס על 40 ביקורות), ציון המעיד על תגובות "חיוביות באופן כללי".
רוג'ר איברט נתן לסרט 3.5 מתוך 4 כוכבים, בדומה ל"מסע הצלב האחרון", ותיאר אותו כ-"אותו דבר כמו פעם – וזה בדיוק מה שרציתי", והוסיף שזה סרט שמתאים לאוהבי הרפתקאות פנטסטיות מוגזמות.
לאונרד מלטין גם נתן 3.5 כוכבים, יותר ממה שנתן ל"אינדיאנה ג'ונס והמקדש הארור" ו"מסע הצלב האחרון", וציין שהסרט מחזיר את אינדי לאותה הרפתקה קלאסית מהסרט הראשון.
דיימון וייז מהאמפייר מתח ביקורת על השימוש ב-CGI, אך שיבח את פורד וכתב: "זה לא ישנה את חייך, אבל בהחלט יכול לשפר את מצב הרוח – תצחק, תתבאס, תתווכח על הסוף המופרך, אבל תחייך כל הזמן".
ג'יימס בררדינלי נתן 2 מתוך 4 כוכבים, וכינה את הסרט "הכי חסר חיים בסדרה".
מרגרט פומרנז נתנה 2.5 מתוך 5, וטענה שלמרות שעברו 19 שנה מהסרט הקודם, אין בסרט משהו מרענן – רק עצלנות וציניות.
ספרלינג רייך (FilmStew) טען שהסרט מרגיש כאילו יוצריו רק "עשו את המוטל עליהם" בלי תשוקה אמיתית.
USA Today סיכם שהביקורות היו "מעורבות", עם טענות על עלילה צפויה ואפקטים מיושנים ומגוחכים.
ברוסיה, המפלגה הקומוניסטית דרשה לאסור את הסרט בטענה שהוא "מציג את ברית המועצות כדמונית".
סטיבן ספילברג השיב: "הסרט מתרחש בשנת 1957, ולכן לא הייתה לנו ברירה אלא להפוך את הרוסים לאויבים – המלחמה הקרה התחילה, ולאמריקאים לא היו אויבים אחרים באותה תקופה".
בפרו ובמקסיקו, הסרט ספג ביקורת על ייצוג שגוי של תרבויות פרה-קולומביאניות.
למשל, יש בו אזכורים לתרבות המאיה, שמעולם לא התקיימה בפרו.
הצופים העניקו לסרט ציון ממוצע של B באתר CinemaScore – ירידה מהציון A של הסרט הקודם.
לפי Associated Press, הקהל הגיב בכבוד, אך לא בהתלהבות, וחלק מהצופים הרגישו שהסרט אינו מצדיק את ההמתנה של 19 שנה.
התוכנית "סאות' פארק" אף פרסמה פרק סאטירי בעקבות התגובות השליליות.
הביטוי "nuking the fridge" (התחבאות של אינדי במקרר בזמן פיצוץ גרעיני) הפך למונח שמשמש לתיאור רגע בו סדרה הופכת לבלתי אמינה.
הביטוי נכנס לרשימת "10 מונחי השנה" של מגזין טיים.
ספילברג לקח אחריות על הסצנה, אך לוקאס טען שזה היה רעיון שלו, ואף הגן עליו במחקר שטען שיש סיכוי של 50-50 לשרוד כך.
ג'ורג' לוקאס לא הופתע מהתגובות המעורבות, בדומה למה שחווה עם טרילוגיית "מלחמת הכוכבים" החדשה.
לדבריו, מעריצים מפתחים ציפיות משלהם – וכאשר הסרט לא עומד בציפיות האלה, הם מתאכזבים.
התסריטאי דייוויד קופ הודה שציפה לביקורת, אך שמח שהמשפחות אהבו את הסרט, למרות שגם הוא וגם ספילברג לא אהבו את רעיון החייזרים.
שיה לה-באף, שגילם את בנו של אינדיאנה, אמר שהרגיש שאכזב את המעריצים ופגע במורשת של הסדרה.
האריסון פורד השיב לו בתגובה בוטה, אך גם הביע הערכה כלפיו: "אני חושב שסיפרתי ללה-באף שהוא פאקינג אידיוט...
כשחקן, אני חושב שזו החובה שלי לתמוך בסרט מבלי לעשות מעצמי תחת שלם.
שיה הוא שאפתן, קשוב ומוכשר - והוא מאוד מתמודד עם סיטואציה ולמידה ייחודית".
לה-באף הצטער על הדברים, במיוחד כי הם פגעו בקשר שלו עם ספילברג.
מבקרים מסוימים דווקא שיבחו את הסרט.
מאט זולר-סייטס טען שמדובר ביצירה עמוקה בסגנון של סרטים מאוחרים של הווארד הוקס וג'ון פורד, ותיאר את סצנת "המקרר הגרעיני" כאחת הטובות בסדרה.
לעומת זאת, מבקרים אחרים, כמו ג'ף איימס, אמרו שבצפייה מחודשת – הסרט מרגיש כמו הזדמנות שהוחמצה.
הסרט היה מועמד לפרס סרט הפעולה הטוב ביותר בטקס Critics' Choice לשנת 2009. "איגוד אפקטים חזותיים" (VES) העניק לו מספר מועמדויות על אפקטים מרהיבים כמו השמדת העמק, ציורי הרקע, המודלים והסביבה הדיגיטלית בתוך המקדש.
הוא דורג במקום ה-453 ברשימת "500 הסרטים הגדולים בכל הזמנים" של מגזין Empire לשנת 2008.
הסרט היה מועמד לשישה פרסי סאטורן, בהם: הסרט המדע-בדיוני הטוב ביותר, בימוי, שחקן ראשי, שחקן משנה, תלבושות ואפקטים מיוחדים – וזכה בפרס על התלבושות.
כמו כן, ג'ון ויליאמס זכה בפרס גראמי על נעימת הנושא של הדמות מאט וויליאמס.
מאידך, הסרט גם ספג ביקורת: הוא זכה בפרס ראזי לסרט ההמשך / הפריקוול / הריפ-אוף הגרוע של השנה.
Comcast דירג אותו במקום ה-11 ברשימת "סרטי ההמשך הגרועים אי פעם", Paste דירגו אותו במקום העשירי, ו-Listverse במקום השמיני.
בסוף 2012, ד"ר חיימה אווה, מנהל המכון לארכאולוגיה של בליז, הגיש תביעה נגד לוקאס פילם, דיסני ופרמאונט בשם מדינת בליז, בטענה שהסרט השתמש בדימוי של , שנחשבת לאוצר ארכאולוגי גנוב אם אכן נמצאה בבליז.
לדבריו, החברות הפיקו רווחים משימוש בדימוי של חפץ השייך לעמו.
במרץ 2016 אולפני וולט דיסני הודיעו כי סרט המשך, החמישי בסדרה, תוכנן לצאת לאקרנים ב-9 ביולי 2021, עם ספילברג כבמאי.
ברם, בפברואר 2020 הודיע ספילברג כי לא יביים סרט נוסף בסדרה, כאשר אולפני לוקאספילם החלו לנהל מגעים עם ג'יימס מנגולד, כדי להחליפו.
אינדיאנה ג'ונס והמקדש הארור הוא סרט הרפתקאות משנת 1984 בבימויו של סטיבן ספילברג, והוא השני בסדרת אינדיאנה ג'ונס.
הסרט מהווה הקדמה לסרט הראשון בסדרה, "שודדי התיבה האבודה" והוא אפל יותר מקודמו.
הסרט עוסק בנושאים כעבדות ילדים וטקסים של כתות.
הסרט זכה בפרס אוסקר על אפקטים מיוחדים בקולנוע, ובמועמדות על המוזיקה של ג'ון ויליאמס.
האפקטים החזותיים נוצרו על ידי "אינדסטריאל לייט אנד מג'יק", וה על ידי , שתיהן חברות־בת של לוקאס פילם.
העלילה מתרחשת בשנת 1935, שנה לפני מאורעות "שודדי התיבה האבודה", והסרט מתחיל בסצנה בה אינדיאנה ג'ונס נמצא בשאנגחאי במועדון בשם אובי וואן ומנסה לסחור בשרידי הקיסר "נורהאצ'י" תמורת יהלום, עם גנגסטר בשם לאו צ'ה.
כאשר העסקה מתפוצצת, ג'ונס וזמרת במועדון בשם וילהלמינה "וילי" סקוט בורחים מהמועדון בעזרתו של הילד הסיני שורט ראונד.
לאחר מרדף ברחובות שאנגחאי, הם עולים על מטוס תובלה ללא ידיעה כי המטוס שייך ללאו צ'ה עצמו.
כאשר הטייסים נוטשים את המטוס על מנת שיתרסק ביחד עם אינדיאנה ג'ונס וחבורתו, הם נאלצים להימלט מהמטוס בעזרת סירה מתנפחת.
לאחר מסע מפרך בהרי ההימלאיה ובנהר שוצף, השלושה מגיעים לכפר נידח בהודו.
הכפריים מספרים להם על אבן הסנקרה הקדושה שנלקחה מהם על ידי כת אפלה, וכעת הם גוועים ברעב בלעדיה, ומבקשים את עזרתם בהשבת האבן, בנוסף למציאת ילדיהם החטופים מארמון פאנקוט הסמוך.
כשג'ונס וחבורתו מגיעים לארמון, הם מתקבלים בסבר פנים אדיב למדי, עד אשר ג'ונס מותקף בלילה בידי מתנקש.
הוא מגלה דלת סודית שמובילה אותו ואת חבריו למקדש תת-קרקעי עצום בגודלו, שבו כת רעה של שבט ה זובחת לאלה קאלי בקורבנות אדם.
הט'אנגי מספרים לג'ונס על חמש אבני הסנקרה הקדושות, שהתפזרו באדמה עם השנים, ושהם מצאו שלוש מהן.
הם מעבידים את ילדי הכפר הסמוך בחפירות ובחיפוש אחר שתי אבני הסנקרה הנותרות שאבדו במכרות הארמון.
השליט הרשע "מולה ראם" מבקש להשתמש בכוחן של חמש אבני הסנקרה כדי לשלוט בעולם.
ג'ונס וחבורתו נלכדים לאחר שהם צופים במהלכו של טקס.
ג'ונס נאלץ לשתות שיקוי דמוי דם, שמערפל את חושיו.
וילי נלקחת לשמש קורבן, ושורטי נלקח למכרות כעבד עם שאר ילדי הכפר.
אולם שורטי מצליח להימלט מהמכרות, ובשעה שווילי מורדת ללבה הרותחת, הוא מוציא את ג'ונס מהטראנס שהוא שרוי בו.
ג'ונס מציל את וילי ומשחרר את ילדי הכפר המשועבדים, והשלושה בורחים מהמקדש בעזרת קרון מכרות, כאשר הט'אנגי דולקים בעקבותיהם.
מולה ראם שובר את הקורות התומכות במקווה מים, דבר שמציף את המנהרות התת-קרקעיות בניסיון להטביע את ג'ונס וחבורתו.
השלושה מוצאים עצמם מחוץ למקדש ובמרומו של קניון.
כאשר הם מנסים לחצות גשר חבלים, הם מוקפים בידי שבט הט'אנגי משני צדדיו.
ג'ונס משתמש בחרב כדי לחתוך את הגשר בצדו האחד, ובכך גורם לאנשי הט'אנגי ליפול לנהר שורץ תנינים.
מולה ראם אף הוא מנסה לשים ידיו על האבנים שברשותו של ג'ונס ולהוציא את ליבו (כפי שעשה לקרבנות האדם), אך ג'ונס משתמש בכוחן של האבנים ובכך מפיל את מולה ראם אל מותו, בנוסף לשתי האבנים שהיו איתו.