tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
זעפרן: סנאית מזן אגוז חומה, אוהבת דברים צהובים.
אביגיל: קיפודה מזן ברמבל חומה, אוהב לעצב בגדים.
רוז: חתולה מזן מארלו לבנה – שחורה, האישיות שלה שונה מזו של אחותה התאומה לילי.
פלישיה: חתולה מזן מארלו לבנה – שחורה, עובדת כצלמת.
ויליאם: ארנב מזן שוקולד לבן – חום, אוהב סיורים במוזיאון.
ליונל: אריה מזן גרנד אוכרה, עובד כמוזיקאי.
לוקאס: חתול מזן פרסי אפור, עובד כרקדן.
שחר: חתולה מזן פרסי לבנה, מומחת בידענות על מערכת השמש.
אלישיה: חתולה מזן פרסי לבנה, דוגמנית.
ליירה: חתולה מזן פרסי לבנה, מתעניינת בהנדסה.
סקיי: חתול מזן פרסי אפור, נהנה ללמוד על הטבע.
ריאן: חתול מזן פרסי לבן, אוהב שמצלמים אותו.
משפחת עזאני היא קומדיית מצבים טלוויזיונית סאטירית ישראלית ששודרה בזכיינית ערוץ 2 "רשת" החל מ-1999 ועד לסיומה בשנת 2001.
לסדרה הופקו 33 פרקים שהתפרסו על גבי שלוש עונות, כאשר העונה הראשונה שודרה ב-1999, העונה השנייה ב-2000 והעונה השלישית ב-2001.
בפרוור בתל אביב מתגוררת לה משפחת עזאני, שהיא משפחה ממוצא תימני: האב אהוד (ארנון צדוק) האם נורית (גלי עטרי) ושלושת ילדיהם דלית, יוני, ואיתי.
האב פסיכולוג, האם אשת קריירה מצליחה ובעלת מכון כושר.
הכל טוב ויפה עד שמתייצבים הוריה של נורית הנקראים יפת (גבי עמרני) וכרמלה (יונה עטרי) ומודיעים על כוונתם להתגרש בערוב ימיהם.
מכאן מתפתחת סדרת סיטואציות משעשעות לאורך 11 פרקים במשך שלוש עונות.
שחקנ/יתדמותארנון צדוקאהוד עזאניגלי עטרינורית עזאניגבי עמרנייפתיונה עטריכרמלהניר שעיבייוני, הבן של אהוד ונוריתשי שעיביאיתי, הבן של אהוד ונוריתתהילה שרוןדלית, הבת של אהוד ונוריתגאולה נונימרגליתיוסי צבריפושקשירמי עמירמיקי גבעאסתי קוסוביצקיקובי ליבנה
לאורך הסדרה הופיעו שחקנים אורחים רבים בניהם יעקב בודו, אנסטסיה קובלנקו, שרון שחל, מרינה שויף, אלון שר, עומר ברנע, רמי ברוך, גילת אנקורי, חנן גולדבלט, יורם חטב, ענת ברזילי ואדי מוכתר.
משפחת סימפסון ביום הפלוסלדת הוא סרט הנפשה קצר אמריקאי, המבוסס על סדרת הטלוויזיה "משפחת סימפסון", בהפקת גרייסי פילמס ו-20th Television Animation, שעלה לראשונה בשירות הסטרימינג דיסני+ לציון שנתיים להפצתו בשנת 2021. זהו הסרט הקצר החמישי בסדרת משפחת סימפסון, והסרט הקצר השלישי שנועד לקידום מכירות שהופק עבור דיסני+.
הסרט הקצר בוים על ידי דייוויד סילברמן והופץ בתאריך ה-12 בנובמבר 2021 המציין את יום דיסני+.
בסרט הקצר, יש מסיבת דיסני+ בטברנה של מו וכולם מוזמנים מלבד הומר.
מספר דמויות מדיסני, פיקסאר, מארוול, מלחמת הכוכבים ו"משפחת סימפסון" עומדות בתור כדי להיכנס לפאב של מו, שם מליפיסנט בודקת את רשימת האורחים על מנת להכניס אותם, והומר מתלונן שהוא לא ברשימה עקב היותו בודד.
עם זאת, כאשר גופי מופיע, הוא מאלץ אותו להיות +1 שלו.
בפונדק, דארת' ויידר שותה בירה, דוקטור סטריינג' משחק ביליארד יחד עם קרל ולני, הומר וגופי שותים בירות, אלזה יוצרת קרח בדלי שמטאטא מהסרט "פנטסיה" ממלא בבירה, בעוד באז שנות-אור והמנדלוריאן עורכים תחרות היאבקות ידיים, שבאז מפסיד בה, ומו חושב שדונלד דאק נחנק, אז בארני מנסה לעשות עליו תמרון היימליך.
ליד השולחן, הומר וגופי דנים ביניהם, בעוד עליזי מתלונן כמה המסיבה נוראית לפני שהוא מתלונן לרטנוני, והם נחלקים על ידי ליסה שמגיעה לפונדק כדי לאסוף את הומר, ש-BB-8 שותה את הבירה שלו.
לאחר מכן ליסה מעודדת את המקום שהיא שרה שיר על דיסני+.
לאחר השיר, צלו של מיקי מאוס מופיע מעל דלת הבר, משמח את כולם כשהבוס מגיע, אולם בארט, לבוש כמו מיקי, מופיע במקומו, אומר לכולם לחזור לעבודה וגורר את גופי משם, בעוד בארני גורר את הומר לכיוון השני.
דן קסטלנטה בתפקיד הומר סימפסון, דונלד דאק, בארני גאמבל, סיידשואו מל, עליזי, רטנוני ופו הדוב.
ננסי קרטרייט בתפקיד בארט סימפסון ומגי סימפסון
יארדלי סמית' בתפקיד ליסה סימפסון
האנק אזריה בתפקיד מו סיזלאק, גופי, הורציו מקאליסטר ובאז שנות-אור
הסרטון כולל מספר הופעות אורח לא-מדברות ממגוון זיכיונות דיסני.
דמויות דיסני שהופיעו: ביימקס, החיה, מטאטא, קוברה באבלס, סינדרלה, היי-היי, קלרבל הפרה, פרדיננד, ג'ימיני הצרצר, קרואלה דה ויל, אלזה, גסטון, האדס, פינוקיו, קפטן הוק, ג'אפר, ליידי, מאווי, מוגלי, מולאן, אולף, ראלף ההורס, סקאר, סבסטיאן, שלגיה, טיאנה, טינקרבל, יחפן, הארנב הלבן ו-101 כלבים דלמטיים.
דמויות מהיקום הקולנועי של מארוול שהופיעו: אנט-מן, לוקי ודוקטור סטריינג'.
דמויות פיקסאר שהופיעו: באו, ג'ו גרדנר, האם, ג'סי, מיגל ריברה, סאלי, וול-E ושריף וודי.
דמויות מלחמת הכוכבים שהופיעו: BB-8, לאנדו קלריסיאן, דארת' ויידר, המנדלוריאן, מקס רבו, אסוקה טאנו ומספר לוחמי סערה.
ריץ' נייט מ-CinemaBlend דירג את הסרטון במקום הראשון ברשימת הסרטים הקצרים של משפחת סימפסון בדיסני+, קבע שהוא מצליח להיות הסרט הקצר הטוב ביותר מהזיכיון, שיבח את ההומור והבדיחות, והחמיא לסרט על הסאטירה של דיסני ודמויותיו.
מייק סלסטינו מ-LaughingPlace.com נתן ביקורת חיובית, וכתב, "משפחת סימפסון היא חלק ממשפחת דיסני כבר כשנתיים וחצי, וטוב לראות את בעלי הכוח בבית העכבר נותנים להם להשתולל עם דמויות מוכרות כמו זו.
וכזיכיון, משפחת סימפסון הפכו למעין ליצן חצר פנימי עבור חברת וולט דיסני, כשהם משפדים את הגישה הפשוטה שלהם לדמויות יקרות כמו מארוול ומלחמת הכוכבים".
ג'ון שוורץ מ-Bubbleblabber נתן לסרטון ציון חמש מתוך עשר, וקבע: "באופן אישי, אני חושב שהסדרות איש משפחה וסאות' פארק גברו על "משפחת סימפסון" במספר מקרים שונים ומצחיקים הרבה יותר לאורך השנים.
בעוד שהסרטים הקצרים האחרים עשו עבודה טובה יותר בהצגת השפעתם של כותבי "משפחת סימפסון" על דמויות דיסני, הסרט הזה נראה הכי לא ממושמע, כי כידוע, דיסני כמעט ולא מבינה קומדיה."
לוק סאבאג' מ-Jacobin כתב ביקורת נוקבת שבה ייחס את הסרט הקצר לנוף תקשורתי שבו מספר קטן של קונגלומרטים שלטו ברוב התוכן.
הוא לא אהב את העובדה שליסה סימפסון תשיר שיר המעודד את דיסני+.
ג'רמי בראון מאתר What'sOnDisneyPlus.com נתן לסרט הקצר ציון 1.5 מתוך 5, וכתב כי "נראה שאין לזה מטרה אמיתית מלבד לנסות לדחוס כמה שיותר דמויות לסרט קצר אחד של שש דקות [...] בסך הכל זה פשוט די טיפשי.
זה מרגיש כאילו דיסני טופחת לעצמה על השכם על כך שהיא מספקת את השירות, אבל אין סיבה אמיתית לעשות את זה".
ג'יימי סילבסטר מאתר Inside the Magic.com הוטרדה מהצגתו של גופי כשתיין שמתלונן על עבודתו, והייתה אסירת תודה על כך שהסרט הקצר לא שווק לילדים.
משפחת סימפסון פוגשת את משפחת בוצ'לי ב"פליז נבידד" הוא סרט הנפשה קצר אמריקאי, המבוסס על סדרת הטלוויזיה "משפחת סימפסון".
הסרט הופק על ידי Gracie Films ו-20th Television Animation, והוא הופץ בשירות הסטרימינג דיסני+ ב-15 בדצמבר 2022. כמו הסרטים הקצרים הקודמים, גם הוא בוים על ידי דייוויד סילברמן.
בחג המולד, בארט, ליסה ומגי ממהרים למטה לפתוח את המתנות שלהם.
הומר עוצר אותם על מנת שמארג' תקבל ראשונה ומגלה שהטנור האיטלקי אנדראה בוצ'לי מסתתר מאחורי העץ.
מארג' וליסה מתרגשות לראות אותו, בעוד בארט לא מגלה אכפתיות כלפיו והוא רק רוצה לפתוח את המתנות שלו.
כאשר בוצ'לי מתחיל לשיר "Con te partirò", בארט נכנס לקצב ומתחיל לשיר יחד עם בוצ'לי.
לאחר מכן הומר קטע אותם ומבקש מאנדראה שישיר שיר לחג המולד.
אנדראה פונה לילדיו מתיאו ווירג'יניה לעזרה.
וירג'יניה מציעה שישירו את השיר "Feliz Navidad", ושלושתם שרו אותו לסימפסונים, כשהסימפסונים מצטרפים אליהם.
מעבר לעיר, צ'יף וויגאם משתמש בכיסא החשמלי על תרנגול הודו, אותו מגלף סנייק ג'יילבירד.
ראלף וויגאם לבוש כארנב הפסחא ומנסה לשים ביצה בסל שלו, שבו יש חור.
ב"ספינת הקיטור של איצ'י", נראה איצ'י עם כובע סנטה קלאוס, קליטוס ספאקלר ואשתו ברנדין תולים גרבי חג המולד לילדיהם, וילי אב הבית, נותן לסייד שואו בוב מגרפה, עליה הוא דורך.
במהלך השיר, בארט פותח את אופניו ורוכב על אופניים לאורך סמל מיקי מאוס, למורת רוחו הרבה.
הסרטון הופץ ב-15 בדצמבר 2022. ב-7 בדצמבר, סרטון זה הוכרז לצד כרזת הקידום.
דן קסטלנטה בתור הומר סימפסון, העוזר הקטן של סנטה
ג'ולי קאוונר בתפקיד מארג' סימפסון
ננסי קרטרייט בתפקיד בארט סימפסון, מגי סימפסון, מיקי מאוס
ירדלי סמית' בתפקיד ליסה סימפסון
ג'ון שוורץ מ-Bubbleblabber נתן לסרט ציון תשע מתוך עשר, וקבע: "עם בקושי מספיק זמן לסדרת בדיחות ראויה, הסרט הקצר האחרון של משפחת סימפסון הוא כנראה התמים ביותר מבין כולם עד כה.
עדיין פרסומת לסדרת המונפשת הוותיקה ביותר בפריים טיים, עם הבונוס הנוסף של הקליפ המופק על ידי דייוויד סילברמן ומפיקי ההנפשה הטובים ביותר בתחום."
מייק סלסטינו מ- LaughingPlace.com נתן ביקורת חיובית, וקבע: "בסך הכל זהו פינוק חגיגי נחמד מאוד, אם כי קלוש במקצת, מ- "המשפחה האהובה עלינו", משפחת בוצ'לי ותושבי ספרינגפילד, שצופי דיסני+ יוכלו ליהנות ממנו בחג המולד הזה."
משפחת סימפסון – הסרט 2 הוא סרט קומדיה מונפש אמריקאי המבוסס על סדרת ההנפשה של רשת "פוקס", "משפחת סימפסון", שנוצרה על ידי מאט גריינינג.
הסרט ישמש כהמשך עצמאי לסרט ההנפשה "משפחת סימפסון – הסרט" משנת 2007, מבלי להוות חלק ישיר מהסדרה הטלוויזיונית.
הסרט עתיד לעלות לאקרנים בארצות הברית ב-3 בספטמבר 2027 בהפצת חברת "אולפני המאה ה-20".
בשנת 2014 חשף הבמאי והמפיק ג'יימס ל.
ברוקס כי חברת "פוקס המאה ה-20" פנתה אליו בבקשה להפיק סרט נוסף המבוסס על "משפחת סימפסון".
עם זאת, הוא הבהיר כי באותה עת לא היו תוכניות ממשיות לכך, באומרו: "ביקשו מאיתנו לעשות את זה, אבל אנחנו לא שם – יש לנו הרבה דברים אחרים על הראש."
בדצמבר 2014, סמוך לשידור הפרק – "The Man Who Came to Be Dinner" – מתוך עונתה ה-26 של הסדרה, צייץ התסריטאי אל ג'ין בטוויטר כי הפרק, שהופק כבר בשנת 2012 ותוכנן לשידור בשנת 2013, עוכב ביוזמתו ובאישורו של ברוקס מאחר שנשקל לשמש כבסיס לסרט ההמשך, בשל אופיו ה"קולנועי".
בהמשך הסביר ג'ין כי אחת ההתלבטויות המרכזיות הייתה החשש שהסרט החדש ייחשב "לא קנוני" ביחס לסדרה עצמה, וכי שימוש בפתרון של "מחיקת זיכרון" עלול לעורר ביקורת בקרב הצופים.
ביולי 2017, לציון עשור לצאת הסרט הראשון, מסרו ג'ין והבמאי דייוויד סילברמן כי סרט ההמשך נמצא בשלבים ראשוניים של פיתוח, אך הדגישו את העומס הכבד שהפקת הסרט הקודם הטילה על צוות ההנפשה כולו.
ב-10 באוגוסט 2018 דווח רשמית כי הפקה של סרט המשך אכן יצאה לדרך.
ביולי 2019 אמר יוצר הסדרה מאט גריינינג כי אין לו ספק שחברת וולט דיסני, שרכשה את "פוקס המאה ה-20" מוקדם יותר באותה שנה, תפיק סרט המשך בעתיד.
עם זאת, ביולי 2021 עדכן ג'ין כי השיחות בנושא נעצרו בשל מגפת הקורונה.
במאי 2024 הביע תקווה לחידוש הפרויקט, באומרו:
ב-29 בספטמבר 2025 הוכרז רשמית על תחילת הפקתו של סרט ההמשך.
הסרט עתיד לעלות לאקרנים בבתי הקולנוע ב-3 בספטמבר 2027. במקור, הסרט היה אמור לעלות לאקרנים ב-23 ביולי 2027 בהפצת "אולפני המאה ה-20", במועד שבו תוכנן תחילה לצאת סרט של "אולפני מארוול".
תאריך ההפצה המקורי נחשף ב-29 בספטמבר 2025 באמצעות ערוצי המדיה החברתית הרשמיים, לצד כרזת-טיזר רשמית ראשונה.
משפחת פוגר היא משפחה גרמנית שהיסטורית הייתה חבורה בולטת של בנקאים אירופיים, חברים ב המסחרי של אאוגסבורג במאות ה-15 וה-16, שכלל בנקאים מסחריים בינלאומיים ומשקיעי הון סיכון.
לצד שלטה משפחת פוגר בחלק ניכר מ במאה ה-16 וצברה עושר עצום.
בני משפחת זו החזיקו במונופול כמעט מוחלט על שוק הנחושת האירופי.
משפחת בנקאים זו החליפה את בית מדיצ'י אשר השפיעה על אירופה כולה במהלך הרנסאנס.
בני משפחה זו השתלטו על רבים מנכסיהם של המדיצ'ים ועל כוחם והשפעתם הפוליטית.
הם היו קשורים בקשר הדוק לבית הבסבורג שאת עלייתו לכוח עולמי הם מימנו.
בניגוד לאזרחי עיר הולדתם ורוב הפטריצים הסוחרים האחרים בערים הקיסריות החופשיות הגרמניות, כגון , הם מעולם לא המירו את דתם ללותרניזם, כפי שנכתב ב, אלא נותרו נאמנים לכנסייה הקתולית הרומית ובכך נשארו קרובים לקיסרים ההבסבורגיים.
יאקוב פוגר ("העשיר") הועלה לדרגת האצולה של האימפריה הרומית הקדושה במאי 1511 וקיבל את התואר של ו ב-1514. הוא נחשב לאחד האנשים העשירים ביותר שחיו אי פעם, עם שווי נקי מותאם תמ"ג של למעלה מ-400 מיליארד דולר, וכ-2% מכלל התמ"ג של אירופה באותה עת.
אף שהחברה בבעלותם פורקה ב-1657, נותרו הפוגרים בעלי קרקעות עשירים ושלטו ברוזנות קירכברג ווייסנהורן.
ענף הפך ל ב-1803, בעוד שענף של המשפחה הפך לנסיכים בבוואריה ב-1914.
מייסד המשפחה היה האנס פוגר, אורג ב, ליד העיר החופשית השוואבית אאוגסבורג.
שם המשפחה נכתב במקור "פוקר" (Fucker) – ההתייחסות המתועדת הראשונה למשפחה מופיעה כאשר בנו של יוהאן, שנקרא גם הוא יוהאן (או האנס), עבר לאאוגסבורג ב-1367, כשרישום המס המקומי מציין בלקוניות Fucker advenit, "פוגר הגיע".
הוא נישא לקלרה וידולף והפך לאזרח אאוגסבורג.
לאחר מותה של קלרה, נישא לאליזבת גטרמן.
הוא הצטרף לגילדת האורגים, ועד 1396 דורג במקום גבוה ברשימת משלמי המיסים.
הוא הוסיף לתוארו את העיסוק "סוחר" בנוסף לעיסוקו כאורג.
בנו הבכור, אנדראס פוגר, היה סוחר בענף האריגה, וכינויו היה "פוגר העשיר" לאחר שרכש קרקעות ונכסים אחרים.
משפחת פוגר ערכה רישום ומלאי של מספר רב של שטיחים אסייתיים, יוזמה יוצאת דופן באותה תקופה.
בנו של אנדראס, , קיבל שלט אצולה מהקיסר פרידריך השלישי, ובו אייל מוזהב על רקע כחול, ובמהרה כונה "פוגר של האייל" .
בסופו של דבר הוא פשט את הרגל.
צאצאיו שירתו את בני דודיהם מהענף הצעיר והמפורסם יותר של המשפחה, ומאוחר יותר עברו לשלזיה.
בני משפחת "פוגר של האייל" בני זמננו הם צאצאיו של מתאוס פוגר (1442–1489/92).
בנו הצעיר של האנס פוגר, יאקוב פוגר "הזקן", ייסד ענף נוסף של המשפחה.
ענף זה התקדם בצורה יציבה יותר והם נודעו בשם "פוגר של השושן" על שם סמלם הנבחר: שושן פורח על רקע זהב וכחול.
יאקוב היה רב-אומן באריגה, סוחר וחבר מועצת העיר.
הוא נישא ל, בתו של צורף.
הונו גדל, ועד 1461 היה האדם השנים-עשר בעושרו באאוגסבורג.
בנו הבכור של יאקוב, אולריך, קיבל לידיו את העסק עם מות אביו, וב-1473 סיפק מערכות לבוש חדשות לפרידריך, לבנו מקסימיליאן הראשון, ולפמלייתו במסעם לטריר כדי להיפגש עם שארל "האמיץ" מבורגונדיה ולצורך אירוסי הנסיך הצעיר לביתו של שארל, מריה.
כך החלה מערכת יחסים רווחית מאוד בין משפחת פוגר לבין בית הבסבורג.
בעזרת אחיהם ברומא, מרקס, טיפלו אולריך ואחיו גאורג בהעברות כספים ל ממכירת שטרי מחילה (אינדולגנציות) ומהשגת משרות כנסייתיות.
בין השנים 1508 ל-1515, הם חכרו את המטבעה הרומית.
כאשר העניקו בני פוגר את הלוואתם הראשונה לארכידוכס ב-1487, הם לקחו כבטוחה זכויות במכרות כסף ונחושת בטירול.
זו הייתה תחילתה של מעורבות משפחתית נרחבת בכרייה ובמתכות יקרות.
הפוגרים השתתפו גם בפעולות כרייה בשלזיה, והיו בבעלותם מכרות נחושת בהונגריה.
המסחר שלהם בתבלינים, צמר ומשי התרחב לכמעט כל חלקי אירופה.
אחיו הצעיר של אולריך, יאקוב פוגר (1459–1525), עתיד היה להפוך לחבר המפורסם ביותר בשושלת.
הוא נישא לסיבילה ארצט ב-1498, אזרחית רמת-מעלה של אאוגסבורג, בתו של 'אזרח גדול' בולט מאאוגסבורג.
לזוג לא היו ילדים, אך נישואים אלו העניקו ליאקוב את ההזדמנות לעלות למעמד של "אזרח גדול" (Großbürger) באאוגסבורג, ומאוחר יותר אפשרו לו לחתור למושב במועצת העיר (Stadtrat) של אאוגסבורג.
הוא הועלה לדרגת האצולה של האימפריה הרומית הקדושה במאי 1511, קיבל את התואר רוזן קיסרי ב-1514, וב-1519 הוביל קבוצה של אנשי עסקים גרמנים ואיטלקים שהלוותה לקרל החמישי 850,000 פלורין (כ-2,974 ק"ג זהב) כדי להבטיח את בחירתו לקיסר האימפריה הרומית הקדושה על פני פרנסואה הראשון מצרפת.
תרומתם של בני פוגר לסכום זה עמדה על 543,000 פלורין.
ב-1494 הקימו בני משפחת פוגר את החברה הציבורית הראשונה שלהם.
מטרתו של יאקוב הייתה לבסס מונופול נחושת באמצעות פתיחת בתי יציקה ב וב (הקרויה על שם המשפחה, בקרינתיה) ועל ידי הרחבת מערך המכירות באירופה, ובמיוחד סוכנות אנטוורפן.
יאקוב חכר את מכרות הנחושת בבסטרצבניה בממלכת הונגריה (כיום באנסקה ביסטריצה, סלובקיה) ב-1495, ולבסוף הפך אותם למרכז הכרייה הגדול ביותר באותה תקופה.
בשיא כוחו ספג יאקוב פוגר ביקורת חריפה מצד בני זמנו, במיוחד מאולריך פון הוטן ומרטין לותר, על מכירת שטרי מחילה ומשרות כנסייתיות, ועל כך שדחק באפיפיור לבטל או לתקן את האיסור על גביית ריבית.
הרשויות הפיסקליות והממשלתיות הקיסריות בנירנברג נקטו צעדים משפטיים נגדו ונגד סוחרים אחרים בניסיון לעצור את הנוהגים המונופוליסטיים שלהם.
ב-1511 הפקיד יאקוב 15,000 פלורין כהקדש עבור מספר בתי מחסה לעניים.
ב-1514 הוא רכש חלק מאאוגסבורג, וב-1516 הגיע להסכם עם העירייה שלפיו יבנה ויספק מספר בתי מחסה עבור אזרחים נזקקים.
המתחם נמצא בשימוש עד היום.
יאקוב נפטר ב-1525. הוא נחשב לאחד האנשים העשירים ביותר בכל הזמנים, וכיום הוא מוכר בשם יאקוב פוגר "העשיר".
בשיאו, הונו מוערך ב-2% מהתמ"ג של אירופה.
יורשו של יאקוב היה אחיינו אנטון פוגר, בנו של אחיו הבכור גאורג.
ב-1525 הוענקו לפוגרים ההכנסות ממסדרי האבירות הספרדיים, יחד עם הרווחים ממכרות כספית וכסף.
התפוקה העשירה לשעבר של המכרות בטירול ובהונגריה פחתה, אך אנטון ביסס קשרי מסחר חדשים עם פרו וצ'ילה, והחל במיזמי כרייה בשוודיה ובנורווגיה.
הוא היה מעורב בסחר העבדים מאפריקה לאמריקה, אך היה מוצלח יותר בסחר התבלינים וביבוא בקר הונגרי.
לבסוף, הוא נאלץ לוותר על חכירת אזור המכרות של בספרד לאחר 1542 ולוותר על מכרות הכסף של במחוז סביליה.
ב-1530 וב-1531, החזיקו הפוגרים בזכויות בלעדיות למסחר דרך מצר מגלן.
בעוד שסברו כי מסחר אירופי עם אסיה דרך נתיב זה אפשרי, הפוגרים מעולם לא פיתחו את הנתיב הזה.
עשרות שנים לאחר מכן, הגליאון של מנילה חנך את המסחר עם אסיה דרך האוקיינוס השקט ללא מעורבות של משפחת פוגר.
לאחר זמנים קשים תחת אחיינו ויורשו של אנטון, , המשיך בנו הבכור של אנטון, , את העסק בהצלחה, והרוויח כ-50,000,000 דוקטים בין השנים 1563 ל-1641 מייצור כספית באלמדן בלבד.
עם זאת, חברת פוגר פורקה לחלוטין לאחר מלחמת שלושים השנים, כאשר לאופולד פוגר החזיר את המכרות בטירול לבית הבסבורג ב-1657.
קפלת הקבורה של משפחת פוגר משנת 1509 ב באאוגסבורג היא הדוגמה המוקדמת ביותר לאדריכלות הרנסאנס בגרמניה, עם לוחיות תבליט הזיכרון שלה בסגנון דירר בבית המקהלה של הכנסייה.
היא הפכה למקום קבורתם של שלושת האחים – יאקוב פוגר, ואולריך פוגר הזקן – ושני אחייניהם, והירונימוס פוגר (1499–1538).
כאשר כנסיית זנקט אנה הפכה לפרוטסטנטית ב-1548, קפלת פוגר נותרה קתולית, משום שקרן פוגר המשיכה לטפל בה ולתרום לאחזקת הכנסייה.
לפיכך, חלק מהכנסייה שונה מבחינה דתית משאר המבנה, ומקום קבורתה של משפחת פוגר, הנחשבת לקתולית אדוקה, נמצא כעת בכנסייה פרוטסטנטית.
מה שמוסיף למוזרות היא העובדה שהלוואותיו של יאקוב פוגר לקרדינל אלברכט מברנדנבורג ושטר המחילה (אינדולגנציה) שנועד להחזירן היו מה שהצית את הרפורמציה של מרטין לותר.
(1766–1821) קיבל את התואר ב-1803. ראש הענף הנוכחי הוא הנסיך הוברטוס פוגר פון באבנהאוזן, המחזיק במתחם העסקים לשעבר של יאקוב "העשיר" (ה באאוגסבורג), כמו גם בטירת ולנבורג הסמוכה ובטירה ב, בוואריה (שנרכשה על ידי אנטון פוגר ב-1539 וכיום מאכלסת מוזיאון לתולדות המשפחה).
הוא גם הבעלים-השותף של בנק פרטי קטן, , באאוגסבורג.
ענף פוגר פון , שמוצאו מיוהאן ארנסט (נינו של אנטון), הועלה ב-1913 לדרגה של נסיך בווארי בדמותו של .
עזבונו – כולל הטירה ב (שנרכשה ב-1551 על ידי אנטון פוגר) – עבר בירושה לבנה של אחותו מריה (1894–1935), הרוזן אלברט פון (נולד ב-1932), אותו אימץ, ואשר קיבל את השם פוגר פון גלט.
הענף הרוזני פוגר פון קירכברג וייסנהורן מיוצג כיום על ידי הרוזנת מריה-אליזבת פון (לשעבר הרוזנת פוגר), היורשת של טירת קירכברג ב (שנרכשה ב-1507 על ידי יאקוב פוגר).
היא עומדת גם בראש קרנות הצדקה המשפחתיות, כולל מתחם ה באאוגסבורג ומנזר .
באאוגסבורג נפתח מוזיאון להיסטוריה של משפחות פוגר ו (Fugger und Welser Erlebnismuseum).
באפריל 2019 חשפו חוקרים ימיים הולנדים אונייה טרופה מהמאה ה-16 במהלך חיפושים אחר אוניית המכולות MSC Zoe שאיבדה מכולות מעבר לסיפון בינואר 2019. לוחות נחושת עם סמל משפחת פוגר נמצאו בספינה שנבנתה בסביבות 1540 בהולנד בתקופת שלטונו של קרל החמישי.
אנדראס וילהלם הירונימוס פוגר (1507–1573)
גאורג וילהלם סבסטיאן ריימונד פוגר (1547 – סביבות 1600)
אולריך פוגר (1441–1510), ראש החברה באאוגסבורג
(1489–1535), קיבל את התואר רוזן קיסרי של קירכברג, וייסנהורן ומרשטטן ב-1535
יאקוב פוגר "העשיר" (1459–1525), ראש הפעילות הבינלאומית, קיבל תואר ברון ב-1511, קיבל את התואר רוזן קיסרי ב-1514
משפחת סילוני: הסרט הוא סרט קומדיה מדע בדיוני מונפש אמריקאי משנת 1990, המבוסס על סדרת הטלוויזיה המונפשת "משפחת סילוני", בהפקת האנה-ברברה והופצה על ידי סרטי יוניברסל.
הסרט בוים על ידי ויליאם האנה וג'וזף ברברה על פי תסריט מאת דניס מרקס ומככבים בו קולותיהם של ג'ורג' או'הנלון ומל בלאנק, כמו גם טיפאני בסרט הבכורה שלה כג'ודי סילוני ובראד גארט בסרט הבכורה המונפש שלו.
פני סינגלטון ודון מסיק חזרו גם הם על תפקידיהם בסרט.
הסיפור עוקב אחר ג'ורג' סילוני, שמקבל את המשימה לנהל מתקן חדש במפעל "גלגלי שיניים חללי" על ידי הבוס שלו, קוזמו חללי.
עם זאת, לאחר שהוא מביא את משפחתו כדי לתמוך בו, הם חושפים את האמת הטרגית על מיקומו של המתקן.
הסרט יצא לאקרנים ב-6 ביולי 1990. הוא גרף 20.3 מיליון דולר בתקציב של 8 מיליון דולר במהלך הקרנותיו הקולנועיות, אם כי הוא נחשב לאכזבה קופתית וקיבל ביקורות שליליות ברובן.
או'הנלון ובלאנק מתו במהלך הפקת הסרט, שהוקדש לזכרם של שניהם.
זה היה סרט הקולנוע האחרון שביימו ויליאם האנה וג'וזף ברברה לפני מותם ב-2001 וב-2006 בהתאמה.
הוא משמש כפרק סיום הסדרה של סדרת הטלוויזיה, מכיוון שלא הופקו פרקים לאחר יציאת הסרט.
בעוד שהדמויות יופיעו לאחר מכן במדיה אחרת במהלך השנים, סרט זה היה גם ההפקה הרשמית האחרונה של הזיכיון עד יציאתו של הסרט משפחת סילוני ו-WWE: רובו-רסלמניה!
בסוף המאה ה-21, חברת "גלגלי שיניים וצירים חללי" פתחה מושבת כרייה חדשה בשם "אסטרואיד העפרה המקיף".
הפרויקט המוצע נועד להגדיל את הפרודוקטיביות ב-1/10 מעלות ייצור הפריטים על פני כדור הארץ.
עם זאת, המפעל חובל באופן מסתורי ומתמשך.
במהלך פגישה, נשיא החברה, קוזמו חללי (מל בלאנק), לומד ממהנדס המפעל הרובוטי רודי-2 (רוני של), שמנהל המפעל האחרון, אלכסנדר ת'רוטלבוטום, נמלט מפחד, וממנה ארבעה סגני נשיא למפעל החדש שחללי איבד עד כה.
מחשש לחברה (ולרווחיו), חללי מכריז בפתאומיות על ג'ורג' סילוני (ג'ורג' או'הנלון) כיורשו של ת'רוטלבוטום ושולח את ג'ורג' ומשפחתו למפעל.
בזמן שהמשפחה נסערת לחלוטין מכך שנזרקה מאורח חייהם הרגיל (ומתוכניותיהם השבועיות הקרובות), הם מתכננים סידורים לגבי קומת הדירות הצמודה לאסטרואיד ולמתחם הקניות השכן, בזמן שלוקח למשפחה זמן להסתגל.
רודי-2 מראה לג'ורג' את המפעל בזמן שהם מתכוננים לפתיחה מחדש החגיגית שלו.
בינתיים, ג'יין (פני סינגלטון) ורוזי (ג'ין ונדר פיל) מתיידדות עם אשתו של רודי-2, לוסי-2 (פאטי דויטש).
ג'ודי סילוני (טיפאני) מתקשה להסתגל, ולקבל את העובדה שאיבדה את ההזדמנות שלה לצאת לדייט עם כוכב הרוק קוסמיק קוסמו (סטיב מקלינטוק), דייט שחברה שלה לוקחת מאוחר יותר, אך עד מהרה מרגישה טוב יותר לאחר שפגשה נער מתבגר בשם אפולו בלו (פול קרפל).
אלרוי סילוני (פטריק צימרמן) פוגש את בנו של רודי-2, טדי-2 (דנה היל), איתו הוא מסוכסך בתחילה, אך בסופו של דבר מתיידד.
בינתיים, ג'ורג', לאחר שהתמצא בעבודתו החדשה, מבין שהכל מוכן; הוא עצמו יתחיל לעבוד, מר חללי יראה את המפעל עובד במלוא התפוקה, ואת המכונות שלו יוכלו בסופו של דבר לייצר את גלגל השיניים המיליון של חללי.
עם זאת, חגיגות יום הפתיחה מפנים את מקומן לפאניקה וסכנה כאשר המפעל שוב נחבל.
במהלך הימים הבאים, ג'ורג' ורודי-2 מנסים לתקן את המצב, אך הבעיות נמשכות עד כדי כך שמר חללי, שנמאס לו וחושב שג'ורג' אחראי, שוכר טיסה לאסטרואיד כדי לבדוק את המצב באופן אישי.
ג'ורג' נשאר ללון במפעל בתקווה לתפוס את החבלנים בשעת מעשה, רק כדי להירדם בטעות ולהילקח על ידי היצורים המסתוריים.
אלרוי, טדי-2 ושכנתם פרגי כחולת פרווה (ראסי טיילור) מתגנבים לתוך המפעל ופוגשים את סקוויפ (פרנק ולקר), חבר בגזע חייזרים פרוותיים קטנים המכונים גראנג'ים (פרנק וולקר).
סקוויפ (עם תרגום של טדי-2) מגלה שהמפעל למעשה קודח והורס את קהילת עמו, שנמצאת בתוך האסטרואיד.
עד מהרה, ג'יין, ג'ודי, אפולו, רודי-2 ואסטרו מופיעים ומגלים את האיום שהמפעל מציב.
ג'ורג' נמצא קשור במושבת הגראנג'ים, ובסופו של דבר גם הוא משוכנע.
חללי מגיע, ורואה את המפעל שלו עומד, הוא מפעיל אותו מחדש בכעס (למרות שזה לילה ולאחר שנטרל את רודי-2, שמנסה לעצור אותו), מה שמכניס את כל מי שעדיין באסטרואיד לסכנה, וכמעט קובר את אלרוי וסקוויפ חיים תחת הריסות.
כולם נמלטים בשלום, ולבסוף, כשהוא עומד מול חללי, ג'ורג' מצליח לעצור את המפעל בפעם האחרונה, באופן אירוני באמצעות חבלה משלו, וחושף את האסון שהבוס שלו יצר באופן בוטה למטרות רווח.
לאחר שג'ורג' מתעמת איתו, חללי (בביישנות ובחוסר רצון) מגיע להסכם: הגראנג'ים יפעילו את המפעל, וייצרו גלגלי שיניים חדשים של חללי על ידי מיחזור גלגלי שיניים ישנים (ובכך ימנעו את ההרס הנוסף של בתי הגראנג'ים בתוך האסטרואיד).
חברת גלגלי שיניים חללי מגיעה סוף סוף לגלגל השיניים המיליון, וכאשר ג'ורג' שואל אותו לגבי תפקידו כסגן נשיא, חללי משיב, באומרו, "הוא בר מזל שהוא יקבל בחזרה את עבודתו הישנה".
רק כאשר כולם לוחצים עליו, הוא מקדם אותו בחוסר רצון לסגן נשיא (ללא העלאה).
עם זאת, ג'ורג' יודע שעם הגראנג'ים שמנהלים כעת את המפעל, הוא כבר לא נחוץ כמנהל שלו.
בלב כבד, משפחת סילוני נפרדת מחבריהם החדשים, כולל פרגי, שמנסה להתחבא במכונית האדומה של משפחת סילוני.
כשהמשפחה עוברת דרך המפעל לכיוון ביתם הישן בכדור הארץ, הגראנג'ים מסדרים את עצמם לנסח את המילים "תודה לך ג'ורג'", כפרידה ידידותית ממנו על שהציל את ביתם.
ג'ורג' או'הנלון בתור ג'ורג' סילוני
מל בלאנק בתפקיד מר קוזמו חללי
פני סינגלטון בתפקיד ג'יין סילוני
פטריק צימרמן בתפקיד אלרוי סילוני
דון מסיק בתור אסטרו, כלב החלל של משפחת סילוני
ג'ין ונדר פיל בתור רוזי הרובוט
רוסי טיילור בתפקיד פרגי כחולת פרווה
פול קרפל בתפקיד אפולו בלו
ריק דיס בתור רוקט ריק ראגנארוק
סטיב מקלינטוק בתפקיד קוסמיק קוסמו
משפחת קדמוני היא קומדיית מצבים מונפשת בת 166 פרקים שהופקה במקור על ידי האנה-ברברה עבור ערוץ ABC בין השנים 1960–1966. הסדרה נחשבת לאחת מקומדיית המצבים המצליחות והמשפיעות ביותר בכל הזמנים.
בשנת 2002 מגזין הטלוויזיה TV Guide דירג את הסדרה במקום השלישי ב-רשימת 50 תוכניות הטלוויזיה הגדולות של כל הזמנים.
בישראל הסדרה שודרה בטלוויזיה החינוכית ובערוץ 2 תחת שידורי קשת עם תרגום (ערוץ 2 שידר גם את סרט הקרוסאובר עם משפחת סילוני), בערוץ הילדים בדיבוב ובערוץ המזרח התיכון במשך שנים רבות.
מאוחר יותר, שודרה גם בערוץ Cartoon Network ולאחר מכן בערוץ ג'וניור, בדיבוב מחדש.
סדרת הטלוויזיה דובבה בישראל פעמיים - פעם אחת בתחילת שנות ה-90, כשעל הבימוי וההפקה הופקד יוני חן, ואת שיר הפתיחה בעברית ביצעו אפי בן ישראל ושמוליק קלוסקי, ופעם שנייה בשנת 2010, כאשר על הבימוי הופקד עמי מנדלמן (ששר גם את שיר הנושא ביחד עם ענת ניב) ועל ההפקה יעל אללוף.
הסדרה התמקדה בחייו של אדם קדמון השייך למעמד הפועלים בגרסה מודרנית של תקופת האבן, במשפחתו ובשכנו ברני, שהוא גם חברו הטוב ביותר.
חלק מההומור בסדרה מתבסס על הצגת אורח חיים מודרני עם טכנולוגיה המבוססת על תקופת האבן ושימוש בבעלי חיים פרהיסטוריים, כולל דינוזאורים (כך למשל פרד הוא מנופאי המפעיל אפטוזאורוס ואילו וילמה, אשתו, שוטפת את הכלים עם חדק של ממותה).
פרד קדמוני (Fred Flintstone) – הדמות הראשית בסדרה.
פרד הוא עובד צווארון כחול חם מזג אך טוב לב אשר עובד כמנופאי במחצבה מקומית.
וילמה קדמוני (Wilma Flintstone) – אשתו הסבלנית והאינטליגנטית של פרד.
פבלס קדמוני (Pebbles Flintstone) – בתם התינוקת של פרד ווילמה.
בעונות המאוחרות יותר של הסדרה היא חברתו הטובה ביותר ומושא אהבתו של בן השכנים באם-באם.
דינו (Dino) – דינוזאור סגול ואנרגטי אשר משמש כחיית המחמד של משפחת קדמוני.
דינו נוהג תמיד לקבל את פני פרד בהתלהבות רבה כאשר הוא חוזר מהעבודה.
בייבי פוס (Baby Puss) – חתול שן-חרב המחמד של משפחת קדמוני אשר מוצג לרוב במהלך הצגת כתוביות הסיום בסוף של כל פרק.
ברני אבן (Barney Rubble) – שכנו וחברו הטוב ביותר של פרד.
בטי אבן (Betty Rubble) – אשתו התומכת של ברני וחברתה הטובה ביותר של וילמה.
באם-באם אבן (Bamm-Bamm Rubble) – בנם התינוק המאומץ של משפחת אבן אשר חזק באופן פנומנלי.
בעונות המאוחרות יותר של הסדרה הוא החבר הטוב ביותר ומושא אהבתה של בת השכנים פבלס.
הופי (Hoppy) – דינוזאור מחמד ירוק דמוי קנגורו המשמש כחיית המחמד של משפחת אבן.
אלן ריד - פרד קדמוני, הדוד הג'סטלי
מל בלאנק - בארני אבן, דינו, זאק האטרוק
ג'ין ואנדר פייל - וילמה קדמוני, פבלס קדמוני
בי בנדרט - בטי אבן (עונות 1–4), גראבלה האטרוק
גרי ג'ונסון - בטי אבן (עונות 5–6), סבתא האטרוק
דון מסיק - באם-באם אבן, הופי, ארנולד, גובי גרוסום
ג'ון סטפנסון - מר סלייט, ג'ו רוקהד, סם סלגהיפ
ורנה פלטון - פרל סלגהופל (עונות 2–3)
ג'נט וולדו - פרל סלגהופל (עונות 4 ו-6)
הארווי קורמן - גזו הגדול (עונה 6)
הדיבוב המקורי לעברית הופק בשנת 1990 ובוים על ידי יוני חן.
את שיר הנושא לסדרה שרו: שמוליק קלוסקי ואפי בן ישראל
אפי בן ישראל (בטי אבן)
יוני חן (מר סלייט, דמויות שונות)
הדיבוב נוסף לעברית הופק בשנת 2010 ובוים על ידי עמי מנדלמן.
בגרסה זו השתתפו בדיבוב הדמויות:
גדי לוי (מר סלייט, דמויות שונות)
הסדרה מבוססת במקור על קומדיית מצבים אמריקאית משנות החמישים בשם "The Honeymooners".
הסדרה תוכננה במקור למבוגרים אבל לבסוף הוחלט לשנות אותה כך שהיא תהיה מיועדת הן לקהל צעיר והן לקהל מבוגר.
בשנת 1966 אחרי סיום הסדרה יצא לאקרנים סרט הקולנוע מצויר באורך מלא בשם "האיש ששמו קדמוני" המבוסס על הסדרה וזכה להצלחה, הן מסחרית והן מהביקורות.
בשנת 1994 יצא סרט לייב אקשן (בניגוד לקודמיו המצוירים) בשם "הפלינטסטונס" המבוסס על עלילת הסדרה שבו כיכבו ג'ון גודמן והאלי בארי.
בשנת 2000 יצא סרט הפריקוול לסרט הקודם בשם "הפלינטסטונס: ויוה רוק וגאס" שגם הוא היה לייב אקשן.
משפחת צלליכין היא משפחה יהודית ענפה ובניה נמנים עם העלייה הראשונה, כחלק מהיישוב היהודי המתחדש בארץ ישראל.
ראשוני המשפחה הגיעו לארץ ישראל בשנת 1882 כחלק מהגרעין החלוץ של הביל"ויים, ובמהלך השנים עלו נוספים.
בני המשפחה נטלו חלק פעיל בחיי היישוב ובמאבק על הקמת המדינה.
אבי המשפחה משה התגורר בשקלוב שברוסיה הלבנה, והיה דיין ממשפחת דיינים.
צאצאיו עלו לארץ ישראל והתערו בה.
הסברים אפשריים למקור שם המשפחה:
קיים תיעוד המראה כי יהודה צלליכין, חבר ביל"ו וממייסדי המושבה ראשון לציון, נהג לאיית את שמו יהודא צאלאליכין.
קיים תיעוד המראה כי הרב צבי הירש (קאהאן), אחיו של יהודה שעלה ארצה בעקבותיו והתיישב ברחובות, כתב את שם המשפחה בשתי מילים: צלאל יכין.
לפי סברה אחת, שם המשפחה הוא למעשה חיבור בין שתי מילים : בצאלאל ו-יכין.
לפי סברה שנייה, השם התפתח כשם חיבה של אחד מבני המשפחה בעבר הרחוק.
זאת בדומה לשמות חיבה של גברים שהתפתחו באמצעות הסרת ההברה הראשונה של שמם, לדוגמה: עקיבא שהפך לקיבא, בצלאל שהפך לצלאל או צלי, יעקב שהפך ל-קובי.
לפי סברה שלישית, ייתכן כי השם נגזר מהכינוי של רעייתו של בצלאל.
שמות נשים היוו מקור חשוב ומקובל ליצירת שמות משפחה ובמקרים רבים התפתחו שמות המשפחה מכינויי הנשים שנגזרו משמות בעליהן (לדוגמה, מהשם רבקה נגזרו השמות: ריבקין, ריבקינד, ריבקה'ס, ריבלין.
ומהשם דינה נגזר דיסקין; מהשם שרה נגזר שרהזון).
ייתכן כי התפתחות השם משלבת את כינוי הרעיה על שם בעלהּ, ואת הסיומת הסלבית "(א)יכה" (לדוגמה: "מוטליכה היא אשתו של מוטיל").
מכאן שייתכן כי השתלשות השם צלאליכין: בצלאל 🡨 צלאל 🡨 צלאליכה 🡨 צלאליכין.
התפתחויות נוספות של שם המשפחה:
בארץ-ישראל, הוסרה האות "א" מתוך השם בעת המאבק בין העברית ליידיש על השפה שתשמש אותנו בחיי היום-יום.
לדברי עמוס בן יצחק צלליכין: המורה יוסף ויתקין שלימד את בני המשפחה בבית הספר חביב בראשון לציון בתקופה זו, לא היה מודע למקור ה"א" ולכן שכנע את תלמידיו שה"א" מקורה בשפה היידיש ולכן יש להשמיטה.
חלק אחר מהמשפחה תרגם את ה"לא" ל- "לו", לפי הגיית השפה העברית על ידי האשכנזים, והשם הפך ל-"צלוליכין" – הגרסה המופיעה לאחרונה אצל כל המהגרים מרוסיה לארץ ישראל ולארצות הברית.
לחצים חברתיים ואחרים יצרו בארץ מוטיבציה ל"עִבְרוּת" שם המשפחה.
אחדים מבני המשפחה אשר חויבו "לעברת" את שמותיהם לקחו את המקטע הראשון של שם המשפחה ושינו אותו ל-"צליל", ואחרים לקחו את סוף השם "יכין".
אולם מרבית בני המשפחה נושאים את השם בצורה המקורית.
בעברית נכתב כיום השם: צלליכין.
הערה: לפי מחקר שבצע אלכסנדר ביידר, בתחילת המאה היו נפוצים השמות במקומות הבאים: צלאליכין בהומל ובקייב, צלעליכין בויטבסק ובמוהילב.
בני משפחת צלליכין מוותיקי ראשון לציון:
יהודה צלליכין, יהודא (אידל) צאלאליכין.
עלה ארצה בשנת 1882, מראשוני הביל"ויים ונמנה עם משפחות המייסדים של המושבה ראשון לציון.
הוא היה לבעל אדמות וגואל אדמות, שימש במספר תפקידים ציבוריים.
חסיה בינינסון עלתה ארצה עם הביל"ויים והתיישבה בראשון לציון, נישאה ליהודא צאלאליכין.
זאב (וולוול) צלליכין, אחיינו של יהודה אידל.
זאב עלה ארצה יחד עם אחותו שרה בשנת 1895 והתיישב בראשון לציון, שם נשא לאישה את חנה, בתו של הרב שלמה מוסאיוף מירושלים.
דוד צלליכין (בנו של זאב) ונדב בסקינד (נכדו של יהודה) ילידי ראשון לציון, היו בין ארבעת חברי ההגנה הראשונים במושבה.
ובין שאר פעילויותיהם הקימו את הסליק ביקב בראשון.
דוד היה אחראי על המחלקה הניידת (הסיירת) ונדב אחראי על הגפירים (הנוטרים).
עו"ד נעם לאונר, נכדו של יהודה אידל צלליכין, היה ראש עיריית ראשון לציון 1962-1965.
, בנו של דוד צלליכין.
שירת כטייס בחיל האוויר, ונהרג בהתרסקות מטוס נורד במכתש הגדול ב-29 באפריל 1964.
בני משפחת צלליכין מוותיקי רחובות:
יצחק צלליכין, אחיו של יהודה אידל, הגיע לרחובות בימי העלייה הראשונה.
מצאצאיו: משפחות דנקנר, , יכין.
הרב צבי הירש קאהאן (צלאל יכין) אח נוסף של יהודה אידל, עזב את רוסיה בילדותו, והיה לרבה של הקהילה היהודית בפרנקפורט בגרמניה.
עלה לארץ ישראל לפני שנת 1900 והשתקע בנחלה שרכש עבורו אחיו ברחובות.
היה פעיל בנושאי דת וחינוך, הקים ייקב וייצא את תוצרתו לקהילה היהודית בגרמניה.
שרה-דבורה צלאליכין שעלתה ארצה עם אחיה זאב, התחתנה עם צבי רוזנשיין והשתקעה ברחובות.
צאצאים ידועים נוספים של משפחת צלליכין:
עובד בן עמי (דנקנר) (1905–1988), איש ציבור ופעיל במוסדות היישוב בארץ ישראל עוד טרם הקמת המדינה, והיה פעיל בהגנה.
היה ממייסדי נתניה, אבן יהודה ואשדוד; מראשי תעשיית היהלומים בישראל.
משה דנקנר, מראשוני תעשיית היהלומים בישראל, וצאצאיו הם שמואל דנקנר, דני דנקנר, ונוחי דנקנר.
שמואל יכין, תא"ל (מיל), לשעבר ראש מחקר ופיתוח במשרד הביטחון, חתן פרס ביטחון ישראל.
בצעירותו הוענק לו על ידי הרמטכ"ל מוטה גור צל"ש הרמטכ"ל על גילוי תבונה, אומץ לב, קור רוח ודבקות במשימה על הקרב בו השתתף בחזית רמת הגולן במלחמת יום הכיפורים.
גור צלליכין, בעבר היה כתב לענייני צבא וביטחון וכתב מדיני ברדיו ובטלוויזיה; אחר כך שירת בתפקיד יועץ שר הביטחון לתקשורת.
קוריאל היא משפחת אנוסים מכובדת וענפה מספרד, מהכפר קוריאל (Curiel) שליד העיר טולדו, שהוגלתה לפורטוגל ב-1492. רוב בני המשפחה חזרו ליהדות לאחר שהצליחו לחמוק מציפורני האינקוויזיציה הפורטוגזית ועברו להתגורר באמסטרדם שבהולנד, בערים ונציה וטריאסטה שבאיטליה, בטורקיה, באיים הקריביים, במקסיקו ובארצות הברית.
הם היו מעמודי התווך של הקהילה היהודית ומילאו תפקידים כחברי המעמד ופרנסים.
חלק מבני המשפחה קבורים בבית הקברות הפורטוגלי "בית חיים".
רבי ישראל די קוריאל מחכמי צפת במאה השש עשרה, היה מתלמידיו של רבי יעקב בירב (1474–1546), מגדולי חכמי ארץ ישראל במחצית הראשונה של המאה ה-16. מארגן ניסיון חידוש הסמיכה ב-1538. רבי ישראל די קוריאל היה אחד מארבעת החכמים שהוסמכו על ידי רבי יעקב בירב.
וחברו של רבי יוסף קארו, מחבר השולחן ערוך.
מתלמידיו רבי בצלאל אשכנזי (1520–1594), מן האחרונים.
מגדולי חכמי התורה במצרים ובירושלים בתקופתו.
פרנצ'יסקו דה-ויטוריה (Fray Francisco de Vitoria, Archbishop of Mexico; 1485-1546), בנם של פדרו דה-ויטוריה וקטלינה קומפלודו, אחיהם של יעקב ואברהם קוריאל.
אח במסדר הדומיניקני, התקדם במעלות הכנסייה הקתולית, ב-1527 מילא תפקיד של אינקוויזיטור, ומונה כארכיבישוף הראשון של מקסיקו.
בשנת 2004 הוקמה הקרן לצדק על שמו על ידי המסדר הדומיניקני.
יעקב קוריאל הידוע בכינויו דייגו פרז ד'אקושטא, שודד ים יהודי בים הקריבי היה אחיו של האח פרנצ'יסקו דה-ויטוריה וגיסו של מנואל דה-פונסיקה, רופא פורטוגלי ידוע.
בנו של מנואל – לופו דה-פונסיקה היה רופאה האישי של קתרין מלכת פורטוגל.
הוא היה כה מוצלח שנאמר עליו שהיו לו 3 אוניות-שוד.
לאחר שמיצה את עצמו, חזר ליהדות ולשמו המקורי: יעקב קוריאל.
עלה ארצה והצטרף לתלמידיו של האר"י הקדוש בצפת ללימודי קבלה.
רבי חיים ויטאל מוסר שהוא נקבר למרגלותיו של האר"י.
אברהם קוריאל (ג'רונימו נוניס רמירז?) - היה אחיהם של יעקב קוריאל I והאח פרנצ'יסקו דה-ויטוריה.
כל שידוע לנו שהוא נפטר בטריפולי.
יעקב קוריאל הידוע בכינויו דוארטי נוניס ד'אקושטא,(Duarte Nunes da Costa) - בנם של ג'רונימו נוניס רמירז (אברהם קוריאל הנ"ל?) ושל מריה דה-פונסיקה ואחיינם של האח פרנצ'יסקו די-ויטוריה ויעקב קוריאל I, שהוזכרו למעלה.
נולד בליסבון ב-1587. משם עקר לפיזה, איטליה, בשנת 1618 הגיע לאמשטרדם.
בזכות קשריו עם דון דוארטי דה ברגנזה, אחיו של מלך פורטוגל, מונה למיופה הכח של מלך פורטוגל בהמבורג, גרמניה בשנת 1640. בעקבות זאת הוענק לו תואר אצולה.
דוד קוריאל ידוע בכינויו לופו רמירז (Lopo Ramires (1594 - 4/10/1666 - נולד בליסבון, פורטוגל.
אחיו של יעקב קוריאל II.
מרישומי האוכלוסין באמשטרדם עולה שדוד העיד בשנת 1617 על רווקותו של משה מונטאלטו, בנם של רחל ואליהו מונטאלטו.
דוד קוריאל היה ידוע כפורץ גדירות והקהילה היהודית באמשטרדם הטילה עליו חרם מכ"ב בטבת תי"ד (10 באוגוסט 1651) עד ט"ו בסיוון תכ"ו (18 ביוני 1666) רק לאחר ששילם 1000 גילדן הולנדי לקופת הצדקה של הקהילה.
בשנת 1658 עבר להתגורר באנטוורפן וניסה להקים שם קהילה יהודית.
מסופר עליו שהותקף על ידי מהגר גרמני, ניצל בזכות שכניו הנוצרים, אולם נפצע אנושות.
ממשלת הולנד התנצלה בפני קוריאל והוא אפילו הוזמן לצפות בניתוח גופתו באוניברסיטת ליידן.
משה קוריאל (1619-1697), הידוע בכינוייו חרונימו נוניס ד'אקושטא (Jeronimo Nunes da Costa) וג'יולו בנטיוגליו.
היה בנו הבכור של יעקב קוריאל II, משה היה מיופה הכח של מלך פורטוגל באמשטרדם במאה ה-17 וחבר ב"אקדמיה של המחוננים".
ב-5 בנובמבר 1654 נשא לאשה את רבקה עבאס.
נפטר בכ"ד שבט תנ"ז ונקבר בבית הקברות הספרדי-פורטוגלי "בית חיים" באדורקרק ליד אמשטרדם, הולנד.
כתב האמנה של משה קוריאל נשמר עד היום על ידי צאצאו מוריס קוריאל בקורסאו שבאמריקה הדרומית.
מסופר על משה קוריאל, שהוא תרם את עץ הג'קרנדה הברזילאי(סיגלון חד-עלים) ממנו גילפו את ארון הקודש (ההיכל) והבימה (התיבה), שהוצבו בבית הכנסת הפורטוגזי באמסטרדם.
שלמה קוריאל הידוע בכינויו מנואל נוניס ד'אקושטא, בנו של יעקב קוריאל II.
ירש את משרתו של אביו כמיופה הכח של מלך פורטוגל בהמבורג.
לימים, חלק מבני משפחת קוריאל עברו לסלוניקי, יוון, ולאחר מכן היגרו אל עבר ארצות צפון אפריקה.
שהותם שם הייתה קצרה מאחר שנאלצו לברוח מבני האומות הערביות שבתוניס ולוב שאיימו על חייהם, והחרימו את כל רכושם.
גם שם נחשבה משפחת קוריאל למשפחה מכובדת ועשירה.
משם, עברה המשפחה להתגורר ברחבי אירופה.
רובם בחרו בפריז, בירת צרפת על מנת להתחיל את חייהם מחדש.
רפאלה קוריאל - מעצבת בגדים מן העיר מילאנו.
אוג'ניו קוריאל - הדוד של רפאלה שהיה פרטיזן איטלקי יהודי מהעיר טריאסטה שנאבק בשלטון הנאצי פשיסטי בזמן מלחמת העולם השנייה, נרצח בעיר מילאנו בשנת 1945.
אנרי קוריאל - קומוניסט יהודי-מצרי, מנהיג התנועה הדמוקרטית לשחרור לאומי ומיוזמי "שיחות פריז" בין אש"ף לאנשי שמאל ישראלים.
לזכרו נקראו רחובות ובתי ספר בכל רחבי איטליה.
רוני קוריאל - מאמן אגרוף תאילנדי ואיש חינוך.
מייסד העמותה סא"ל-ספורט ואמנויות לחימה לקידום ילדים ונוער, עמותה שמטרתה להוציא ילדים ובני נוער מחיי פשע באמצעות העיסוק בספורט ואמנויות לחימה.
ענת קוריאל - סופרת ומשוררת.
רן קוריאל - מנכ"ל משרד החוץ ושגריר ישראל בתפוצות לשעבר.
אברהם קוריאל - אדריכל שותף במשרד אמר-קוריאל שתכנן בין השאר את מגדל המפרש בחיפה ואת בתי המשפט בהרצליה, לוד, בת ים, ופתח תקווה.
ברונו קוריאל - דוקטור לכירורגיה דנטלית בעל תואר ראשון ותואר שני במדעים ביולוגיים ורפואיים מאוניברסיטת פריז VII (צרפת),בוגר התוכנית הבינלאומית לאורתודונטיה באוניברסיטת תל אביב.
בעל תואר Master באורתודונטיה וכן תעודת מומחה באורתודונטיה.
בשנת 2010, הוא היה שותף בפיתוח מערכת Harmony System.
מפתח שיטת יישור השיניים החדשנית MYPEARL.
דוב קוריאל - פילנתרופ יהודי - צרפתי
משפחת קוסבי היא סדרת קומדיית מצבים אמריקאית מצליחה ששודרה ברשת NBC בין השנים 1984–1992. הסדרה, בכיכובו של ביל קוסבי, מתמקדת במשפחת הקסטבל, משפחה אפרו-אמריקנית אמידה בת שבע נפשות.
הסדרה זכתה להצלחה מרובה, הן בקרב ציבור אפרו-אמריקני והן בחברה כולה, ובמשך כל שמונה עונותיה כיכבה ברשימת עשרים הסדרות הנצפות ביותר.
העלילה מתרחשת בברוקלין, ניו יורק, ועוסקת בחיי המשפחה.
כיום כל שמונה עונות הסדרה יצאו במארזי DVD.
בישראל הסדרה שודרה בערוץ הראשון ומאוחר יותר בערוץ הילדים במסגרת רצועת "שש פלוס".
משנת 2010 שודרה הסדרה מעונתה השישית בערוץ 2 במסגרת שידורי קשת ועד סוף אותה שנה בערוץ ביפ.
משפחת קוסבי היא גרסה מחודשת לסדרה בשם "המופע של ביל קוסבי" ("The Bill Cosby Show") ששודרה בין 1969 עד 1971 שלא זכתה להצלחה.
"משפחת קוסבי" (בכיכובו של ביל קוסבי) עלתה לאוויר ביום חמישי ה-20 בספטמבר 1984, בערוץ האמריקאי NBC, והסתיימה ביום חמישי ה-30 באפריל 1992. הסדרה נחשבת לאחת הסדרות המצליחות בהיסטוריה של הטלוויזיה האמריקנית, ואף זכתה בשני פרסי אמי.
בין השנים 1985–1990 (עונות 2–6), כיכבה הסדרה במקום הראשון ברשימת 20 הסדרות הנצפות ביותר, ונשארה בתוך רשימה זו עד ירידתה מהאוויר.
בישראל הסדרה קיבלה את השם "משפחת קוסבי", על אף שהסדרה עוסקת במשפחת הקסטבל, זאת על מנת להביא צופים לסדרה, שכן ביל קוסבי היה קומיקאי מפורסם עוד הרבה לפני הסדרה.
תרגום מדויק יותר של שם הסדרה באנגלית (The Cosby show) הוא "המופע של קוסבי".
משפחת קוסבי היא אחת משלוש סדרות הטלוויזיה שדורגו במקום הראשון ברשימת עשרים הסדרות הנצפות ביותר (על פי מדד נילסן לנתוני רייטינג בארצות הברית) במשך חמש עונות ברציפות (השתיים האחרות הן אמריקן איידול והכל נשאר במשפחה).
הית'קליף "קליף" הקסטבל (ביל קוסבי): גינקולוג וראש משפחת הקסטבל.
על פי הסדרה, קליף אוהב מאוד להתבדח ולאכול, ופרקים רבים בסדרה נוגעים לאהבתו לאוכל ולמכשירי חשמל.
ידוע באהבתו למוזיקת ג'אז ובלוז.
בעברו היה קליף מפקד בצי האמריקני ולמד בקולג' האפרו-אמריקני הפיקטיבי "הילמן".
הוא והוריו ידועים בסדרה בהערצתם להילמן.
הוא ואשתו קלייר נחשבים להורים קפדניים במיוחד על אף שעובדה זו אינה בולטת במיוחד במהלך הסדרה מלבד מספר מצומצם מאוד של פרקים.
בן 47 בתחילת הסדרה ובן 55 בסיומה.
קלייר אוליביה הקסטבל (לבית הנקס) (פלישיה רשאד): עורכת דין, האם במשפחת הקסטבל ומכירה את קליף כבר מילדות.
גם קלייר למדה בקולג' הילמן, ידועה כרומנטיקנית גדולה וחכמה.
על אף האהבה הגדול הביניהם, קלייר אוהבת להתגרות בקליף ולעשות איתו התערבויות בהן היא כמעט תמיד מנצחת.
מעולם לא נראה כי גם ילדיה דוברים ספרדית מלבד בפרק בודד בעונה הראשונה.
גילה שנוי במחלקות במהלך הסדרה.
בעונה החמישית מוזכר יום הולדתה ה-46 ובעונה השלישית מוזכר שקליף מבוגר מקלייר בארבע שנים אך במהלך הסדרה מוזכרים שוב ושוב חוויותיהם של קליף וקלייר כאשר למדו יחד בתיכון ובקולג', דבר שלא נשמע הגיוני מבחינה כרונולוגית.
סנדרה הקסטבל-טיבידואו (סברינה לה ביוף): הבת הבכורה במשפחת הקסטבל, אך מופיעה במעט פרקים יחסית לשאר הילדים במשפחה עקב שהותה באוניברסיטת פרינסטון בעונות הראשונות.
בין העונה השלישית לרביעית נישאת סנדרה לאלווין טיבידדואו.
מריבותיהם החוזרות ונשנות מהוות בדיחה בעונות שלפני חתונתם.
היא גם נחשבת לחכמה ואינטליגנטית ביותר ופעמים רבות שפתה הגבוהה מקשה על קליף ות'יאו (מדי פעם גם על שאר בני המשפחה) להבין אותה, דבר שמהווה בדיחה במהלך הסדרה.
בעונה החמישית לסדרה נולדים לסנדרה ואלווין תאומים: וויני ונלסון.
בעונה השמינית עוברים סנדרה אלווין והתאומים לגור בבית משפחת הקסטבל לתקופה מסוימת.
בת 19 בתחילת הסדרה ובת 27 בסיומה.
דניס הקסטבל-קנדל (ליסה בונה): הבת השנייה במשפחת הקסטבל.
היא נחשבת למוזרה במיוחד עקב טעמה המוזר בבגדים בעונות הראשונות לסדרה.
בעונה השלישית עוזבת לקולג' הילמן ולא מופיעה הרבה בעונות 3–4. בעונה החמישית היא עוזבת את האוניברסיטה ויוצאת למסע באפריקה בתור עוזרת לצלמת מקצועית.
במהלך שהותה באפריקה, מתחתנת בחשאי עם מרטין קנדל, גרוש עם ילדה בת קטנה בשם אוליביה שגדלה עם דניס ומרטין בבית משפחת הקסטבל.
בעונה השמינית עוזבת דניס את בית משפחת הקסטבל ביחד עם מרטין ואוליביה נשארת בבית המשפחה.
בפרק סיום העונה מודיעה דניס בשיחת טלפון שהיא יולדת את ילדם שלה ושל מרטין.
בת 16 בתחילת הסדרה ובת 24 בסיומה.
ת'יאודור "ת'יאו" הקסטבל (מלקולם-ג'מאל וורנר): הילד השלישי במשפחת הקסטבל.
הוא נחשב כילד מקובל בבית הספר וכספורטאי מצוין אך הוא נחשב גרוע בלימודים ואף מקבל נזיפות מקליף וקלייר במהלך העונות הראשונות לסדרה.
בעונה השישית לסדרה מאובחן תיאו כדיסלקט, וזאת על בסיס בנו הדיסלקט של קוסבי שנרצח במהלך שוד.
לאחר אבחנת הדיסלקסיה הופך ת'יאו לתלמיד מצטיין.
בתחילת העונה החמישית לסדרה, הוא מתחיל ללמוד קולג' NYU (אוניברסיטת ניו יורק).
חברו הטוב ביותר בין עונות 1–4 הוא וולטר, שנחשב אפילו גרוע יותר מת'יאו בלימודים.
וולטר ות'יאו עושים כמעט הכל ביחד ונחשבים לצמד בלתי נפרד בעונות 2–4. חבריו בעונות המאוחרות יותר הם 'דני' (טרוי ווינדבוש), 'לו' (אלכס רוז) ו'האוורד' (רינו וילסון).
בעונות השביעית והשמינית משמש ת'יאו כמדריך במרכז קהילתי בעיר.
בין העונות 4–6 מקיים ת'יאו מערכת יחסים ארוכה ורצינית עם נערה בשם ג'סטין פיליפס (מישל דוריס תומאס) אותה הוא מכיר מהתיכון בו הוא לומד ולאחר מכן גם בקולג' בו הוא לומד.
מאוחר יותר לומדים השניים יחד בקולג' NYU.
בן 14 בתחילת הסדרה ובן 22 סופה.
ונסה הקסטבל (טמפסט בלדסו): הילדה הרביעית במשפחת הקסטבל.
גם היא, כמו אמה, ידועה כרומנטיקנית גדולה ואחת הילדות המקובלות ביותר בכיתתה.
למעשה, רבים מכנים אותה "הרכלנית הגדולה של הסדרה" וכרגשנית גדולה.
על פי הסדרה, ונסה אוהבת קניות ובעלת טעם מצוין בבגדים.
ונסה כמעט תמיד מנסה להרשים אחד מהבנים בכיתתה מה שגורם הרבה פעמים להתלקחות בינה לבין דניס על בגדים.
בתחילת העונה השמינית מתארסת ונסה במפתיע ללא ידיעת הוריה לדאבניס בריקי (ויליאם תומאס ג'ונייר) בן ה-29, מנהל התחזוקה בקולג' בו היא לומדת, אוניברסיטת לינקולן, אך השניים מחליטים לבטל את החתונה ולהישאר ידידים בלבד.
בת 11 בתחילת הסדרה ובת 19 בסופה.
רודי הקסטבל (קשיה נייט פוליאם): הילדה הצעירה במשפחת הקסטבל, והיא ידועה בהתחכמויותיה עם דברי אנשים ובניסיון לעצבן כל הזמן.
רודי, בת 5 עם תחילת הסדרה, (מכונה הרבה פעמים התינוקת של הבית) ובת 13 בסיומה.
אלווין טיבידואו (ג'פרי אוונס): בעלה של סנדרה, והוא ידוע כשוביניסט גברי מובהק (תכונה שנחלשת ככל שהסדרה מתקדמת), מה שמקשה מאוד על היחסים בינו לבין קלייר ובינו לבין סנדרה בעונות הראשונות לסדרה.
סנדרה ואלווין מרבים לריב בעונות שלפני החתונה, אך לקראת ולאחר החתונה מפסיקים הזוג לריב.
בן 20 עם הופעתו הראשונה ובן 27 בתום הסדרה.
סגן מרטין קנדל (ג'וזף פיליפס): איש חיל הים, בעלה של דניס הקסטבל, ואביה של אוליביה.
קנדל מצטרף לסדרה במהלך העונה החמישית לאחר שהוא מתחתן עם דניס בחשאי ללא ידיעת הוריה במהלך שהותה באפריקה.
לאחר שהזוג חוזר לארצות הברית, מרטין מגלה כי משפחתה של דניס לא רק שלא ידעה על נישואיהם, אלא לא ידעו על קיומו כלל.
בפרק הסיום של הסדרה נודע כי הוא ודניס מצפים לתינוק.
גילו מעולם לא הוזכר בסדרה.
אולביה קנדל (רייבן סימון): בתה החורגת של דניס ומצטרפת לסדרה בגיל 3 כשעוברת לגור בבית משפחת הקסטבל יחד עם דניס ומרטין.
דניס ומרטין גרים בבית משפחת הקסטבל מה שגורם לקלייר וקליף לשמש מעין הורים שניים לאולביה הקטנה.
רבים טוענים שדמותה של אוליביה הצטרפה לסדרה רק בשביל למלא את מקומה של רודי בתפקיד "הילדה הקטנה".
בפרק סיום העונה השמינית עוזבת אוליביה את בית משפחת הקסטבל לסינגפור, המקום בו נמצאים דניס ומרטין.
בת 3 עם הופעתה הראשונה ובת 6 בסיום הסדרה.
פאם טאקר (אריקה אלכסנדר): בתה הבכורה של בת דודתה של קלייר.
עוברת לגור בבית משפחת הקסטבל בתחילת העונה השביעית כאשר אמה נוסעת לקליפורניה כדי לטפל בסבתה החולה.
פאם גדלה באזורים בעלי המעמד הסוציו-אקונומי הנמוך יחסית בברוקלין.
פאם הופכת לדמות קבועה בעונות 7–8. בת 16 עם הופעתה הראשונה ובת 18 עם סיום הסדרה.
ראסל הקסטבל (ארל היימן): אביו של קליף וסבם של סנדרה, דניס, ת'יאו, ונסה ורודי.
בצעירותו, היה ראסל חצוצרן מקצועי בלהקה, ועל כך אשתו אנה מעריצה אותו.
ראסל מרבה להביא כסף לילדים גם ללא סיבה, דבר שמרגיז מאוד את קליף.
בן 68 עם תחילת הסדרה ובן 76 בסיומה.
שרמיין בראון (קארן מאלינה ווייט): שרמיין היא חברתה הטובה של פאם ונחשבת למצחיקה במיוחד.
היא נחשבת לבעלת חכמת רחוב אך גם נחשבת לטובה בית הספר.
קני (דיאון ריצ'מונד): אחד מחבריה הטובים של רודי.
כאשר רודי וקני משחקים ביחד הם כמעט תמיד רבים, לרוב בגלל השם שרודי 'הדביקה' לו, "בוד", ובגלל התעקשותו של קני להיות ג'נטלמן, אך רודי מעדיפה להיות עצמאית מה שגורם לחיכוכים קשים בין השניים.
אחיו של קני (שלא מופיע לעולם בסדרה) הוא שוביניסט, וקני משמיע את רעיונותיו של אחיו פעמים רבות דבר שמהווה סימן היכר שלו בסדרה.
בן 7 עם הופעתו הראשונה ובן 13 עם סיום הסדרה.
וולטר "קקרואוץ'" בראדלי (קארל אנתוני פיין): חברו הטוב ביותר של ת'יאו, וידוע בתחמוניו החוזרים ונשנים ובכישלונותיו המפוארים בלימודים.
וולטר ות'יאו עושים כמעט הכל ביחד ונחשבים לזוג חברים בלתי נפרד עד תום העונה הרביעית.
וולטר לא הרבה להופיע בעונה הרבעית (על אף שהוא ות'יאו המשיכו להיות חברים טובים במהלך אותה עונה), שבסיומה דרכם מתפצלת לאוניברסיטאות שונות.
בן 15 עם הופעתו הראשונה ובן 18 עם הופעתו האחרונה.
(עונות 2–4 מוזכר גם בעונה הראשונה אך לא מופיע בה).
הסדרה מכילה אוסף רב של דמויות.
להן ריכוז של דמויות המשנה העיקריות בסדרה:
ג'סטין פיליפס (מישל תומאס) - חברה של תיאו.
רוברט פורמן (דונדרה ויטפילד) - החבר של ונסה.
דני (טרוי וינבוש) - חבר של תיאו בתיכון ובקולג'.
לו (אלכס רואיז) - חבר של תיאו בקולג'.
הווארד (רינו וילסון) - חבר של תיאו בקולג'.
הרננדס (אלכס רואיז) - חבר של תיאו בקולג'.
לאנס רודמן (אלן פיין) - ידיד של פאם וחבר של צ'רמיין.
אל הנקס (ג'ו ויליאמס) - אביה של קלייר.
קארי הנקס (אתל איילר) - אמה של קלייר.
נלסון טיבידואו (גארי גריי לרואה) - בנם של סונדרה ואלווין.
ויני טיבידואו (ג'סיקה אן וון) - בתם של סונדרה ואלווין.
קארה (אליזבת נארוואז) - חברה של ונסה.
דאבניס בריקי (ויליאם תומאס) - ארוסה של ונסה.
ויליאמס) - חברות של תיאו.
ג'פרי אנגלס (וולאס שון) - השכן של משפחת הקסטבל.
פיטר קיארה (פיטר קוסטה) - ידיד של רודי.
סטנלי (מרלין סנטנה) - החבר של רודי.
ארתור ברטל (מושונד לי)- החבר של פאם.
אהרון דקסטר (סת' גיליאם) - החבר החדש של פאם.
משפחת צנעני הוא סרט קומדיה ישראלי מסוגת הבורקס, בבימויו של בועז דוידזון, שיצא לאקרנים בשנת 1976.
הסרט הוא קומדיה של שקרים וסודות.
חנות הנעליים של ציון צנעני התימני סמוכה לחנות הנעליים של ישראל בן נעים הפרסי.
לציון שתי בנות, ובן נשוי שגם הביא לו נכד.
למורת רוחו של ציון, בתו, שמשונה, החלה לצאת עם הרצל, בנו של ישראל.
ציון קונה לאשתו, ציונה, טבעת יהלום יקרה לכבוד יום הולדתה, אך מהסס מהו הזמן המתאים להעניק לה את המתנה.
משום כך ציונה ממורמרת ויוצאת מהבית, וציון חושד שהיא בוגדת בו עם ישראל.
גם אשתו של ישראל חושדת שבעלה בוגד בה, וזאת לאחר שבשעות הלילה ירד אל השכנה מרגלית איתה הוא בוגד באשתו, שם הוא מוצא גם את חנניה, בנו של ציון ששכב אף הוא עם דודתו מרגלית, אחותה של ציונה.
כאשר הטבעת נעלמת, ציון מאשים את ישראל בגנבתה.
עד מהרה מתברר שהנכד שמשון בלע אותה.
הסרט זכה להצלחה ניכרת בקופות ומכר 452,000 כרטיסים בישראל.
עם השנים הוא צבר פופולריות וזכה למעמד של סרט פולחן, בדומה ל"צ'רלי וחצי" ול"חגיגה בסנוקר", אף הם מאת הבמאי בועז דוידזון.
זאב רב-נוף, מבקר "דבר", כתב כי זהו "בורקס, בשלושה הבדלים: א.
אין אשכנזים בכלל, את תפקידיהם המסורתיים ממלאים פרסים; ג.
המילוי איננו עוד ההווי הרומנטי, אלא התחושות המיניות של הגיבורים...
מי יודע, על אף כל הסתייגויותי, מסתמנת כאן ראשית תהליך ליצירת סרט פולקלור ישראלי טוב יותר.
אולי, אך הדרך עוד ארוכה מאוד."
בסוף הסרט בכתוביות הסיום נכתב "המשך יבוא", דבר שהעיד על רצונו של הבמאי לעשות סרט המשך, אך לבסוף רעיון זה לא הבשיל לידי מעשה.
משפחת קֶלי היא משפחה אירופית-אמריקנית הפועלת כהרכב מוזיקלי, אשר מבצע שירי רוק, פופ ופולק.
ההרכב זכה להצלחה באירופה – בעיקר בגרמניה, במדינות בנלוקס, סקנדינביה ומזרח אירופה, בספרד ובפורטוגל.
מראשית שנות ה-80 מכרה הלהקה יותר מ-20 מיליון אלבומים.
במשך מרבית חייה הציגה הלהקה תדמית צוענית ואורח-חיים נוודי, שהתבטא בהופעתם בתלבושות "אתניות" ובשיער "היפי" ארוך, וכן במסעותיהם מסביב לאירופה באוטובוס קומתיים ובספינת מגורים.
אבי המשפחה ומייסדה היה דניאל קלי (1930-2002), במקורו אמריקאי קתולי שמרן, בן להורים אירים שהיגרו לארצות הברית.
הוא נולד בפנסילבניה והחל בשלב מוקדם של חייו לימודי דת, במטרה להפוך לכומר.
ב-1957 הוא נישא לאשתו הראשונה ג'ואן ועימה ועם ארבעת ילדיהם, דניאל ג'וניור, קרוליין, קתלין ופול הוא היגר ב-1965 לספרד ופתח שם חנות עתיקות.
דניאל וג'ואן נפרדו והיא חזרה לארצות הברית עם בנם הבכור דניאל ג'וניור.
ב-1970 דניאל קלי נישא לאשתו השנייה ברברה אן (לבית סואוקו) (1946–1982), גם היא אמריקאית במוצאה, עם שורשים פינים ואוסטרים.
נולדו להם שמונה ילדים, הראשון, ג'והן ב-1967 והאחרון, אנג'לו ב-1981. כל הילדים קיבלו חינוך ביתי - מוזיקלי כבר מינקותם.
ב-1974 ארבעת הילדים הראשונים של דניאל קלי הקימו לראשונה הרכב מוזיקלי, בספרד, תחת השם "ילדי קלי" (The Kelly Kids).
הם החלו להופיע במופעי רחוב, אך מהר מאוד, כבר ב-1975 הגיעו להצלחה ועד למסכי הטלוויזיה הספרדית.
משפחת קאליקק: מחקר בתורשה של רפות-שכל הוא ספר שפורסם בשנת 1912 על ידי הפסיכולוג ואיש תנועת האאוגניקה הנרי ה.
גודאר אודות משפחה אותה כינה "קאליקק".
פירוש השם קאליקק ביוונית עתיקה משמעות 'קאלוס' היא טוב ומשמעות 'קאקוס' היא רע.
הספר עוקב אחרי עץ המשפחה ומגלה שבשלב מסוים העץ מתפצל לצד "רפה-שכל" ולצד נורמטיבי.
הספר מסיק שתכונות כמו יכולת למידה ורפות שכל תלויות לחלוטין בתורשה, ולכן על החברה לפקח על התרבותם של אינדיבידואלים "לא-מתאימים".
הספר ומסקנותיו הופרכו בשנים האחרונות והועלו בעיות רבות במתודולוגית המחקר שבו.
משפחת פרוידיגר (Freudiger) היא משפחה יהודית של רבנים, תעשיינים ומנהיגים קהילתיים מהונגריה שמילאה תפקיד חשוב בקהילה היהודית האורתודוקסית בבודפשט ובכלכלת הבירה ההונגרית.
יחד עם המשפחות שפיצר ויריבתן, משפחת גולדברגר, נמנתה עם המשפחות המובילות במרכז התעשייה באובודה, בעיקר בענף הטקסטיל.
בן לשושלת של שבעה דורות זה אחר זה שכיהנו כאבות בית הדין של העיר הלישוי שבצ'כיה.
היה הרב של אובודה ("בודה העתיקה", ידועה גם בשמה הגרמני "אלט אופן"), מלומד ותעשיין.
בשנת 1883 רכש את מפעל משפחת לינדנבאום בעירו.
בנו של פנחס לייב פרוידיגר.
היה איש עסקים ורב בהכשרתו.
אחרי ההאצלה נקרא מוזס פון פרוידיגר דה אובודה (Mózes von Freudiger De Óbuda) (1833 אובודה - 1913 בודפשט), ממייסדי הקהילה היהודית האורתודוקסית בבודפשט.
הוסמך כרב בגיל 18 אך בהמשך דחה מספר הצעות למשרת רב.
סייע בניהול אחת הישיבות במקום הולדתו ובשנת 1856 הקים בית ספר תיכון יהודי לדוגמה, הראשון מסוגו בשפה ההונגרית.
הצטרף יחד עם אביו, פנחס לייב, כשותף בבעלות על מפעל לכלי מיטה, להלבשה תחתונה ולטקסטיל של משפחת לוי לנדבאום ובשנת 1883 רכש אותו.
בית חרושת זה, על 200 פועליו, היה הגדול מסוגו בהונגריה.
אחרי הקונגרס היהודי ההיסטורי בשנת 1868–1869 בו נוצר הקרע ביהדות הונגריה, הצטרפו משה פרוידיגר ומשפחתו לזרם שכינה עצמו "אורתודוקסי".
נמנה עם מקימי הקהילה האורתודוקסית המאורגנת בבודפשט והיה יושב הראש שלה עד יום מותו.
בשנת 1910 קיבל תואר אצולה יחד עם השם "אובודאי" (Óbudai) (כלומר, "של העיר אובודה") מידי הקיסר האוסטרו-הונגרי פרנץ יוזף.
בניו היו אברהם, ישעיה-ליב ויקותיאל.
משה פרוידיגר השאיר כתבים תורנים שפורסמו אחרי מותו על ידי בניו - "משה ידבר".