tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
חזר מהעונה השלישית עד לחמישית בדרגה נמוכה משהיה.עונות 1-5, אורח בעונות 8-9 סקיי (Sky) אחייניתו של ג'ימבו, החליפה את ג'ימבו בעונה השנייה ומאז לקחה את מקומו.
2-הווה סטורם (Storm) המהנדס הראשי של שדה התעופה הבינלאומי.
נע בעזרת מנוע סילון נייד המחובר לגבו.עונות
4-הווהצוותי משימה צוות ההצלה הצוות של דיזי.
זואי וספארקי חברים בצוות ועוזרים למטוסי העל במקרי חירום בענייני חילוץ.
הצטרפו בעונה 3. חבורת הבונים הצוות של דוני.
סקופ ורמי חברים בצוות ועוזרים למטוסי העל במקרי חירום הקשורים לבעיות הנדסיות.
הצטרפו בעונה 3. כנפי הגלקסיה הצוות של אסטרה.
אסטרו ורובר חברים בצוות ועוזרים למטוסי העל במקרי חירום הקשורים לטכנולוגיה וחלל.
הצטרפו בעונה 3. סיירי המשטרה הצוות של פול.
קים ובאג' חברים בצוות ועוזרים למטוסי העל במקרי חירום הקשורים ביכולות פיקודיות ושיטור.
הצטרפו בעונה 3. צוות טבע הצוות של מירה.
סוואמפי ווילי חברים בצוות ועוזרים למטוסי העל במקרי חירום הקשורים למים וטבע.
הצטרפו בעונה 3. צוות ג'רום הצוות של ג'רום.
צוות פעלולים בשונה משאר הצוותים.
חברי הצוות הם ארום וג'רי, האחים של ג'רום.
הצטרפו בעונה 3מטוסים נוספים בצוותרמי עונות 3- קריסטל (Crystal) מטוס בצורת חתול ובצבע סגול שלא קשורה לצוות מטוסי העל.
אורחת בעונה 5 באקי (Bucky) מטוס כתום וצהוב.
הוא מומחה החרקים של מטוסי העל.
הוא מתמודד עם בעיות שדורשות יכולת כיווץ.
הופיע בעונה 4.עונה 4 סאני (Sunny) מטוס בצבע כתום בהיר-לבן, היא אוהבת לשיר ולרקוד.
הופיעה בעונה 5.עונה 5 לאו (Leo) מכונית מעופפת כחולה.
כמו פליפ בעונה 2, הוא הצטרף למטוסי העל כשג'ימבו הציע לו את ההזדמנות להצטרף.
הופיע בעונה 5.עונה 5 ליים (Lime) מטוס בצבע כחול בהיר עם כובע שף ומטבח נייד, היא השפית הטבחית החדשה ב-בצוות שומרי העולם של מטוסי העל.
חדלה להופיע החל מעונה 7.עונה 6 טוני (Tony) רכבת כחולה עם פסים כתומים, הוא החבר הראשון בסופר ווינגס שהיה רכבת.
חדל להופיע החל מעונה 7.עונה 6 טינו (Tino) מטוס בצבע כחול-ירוק שיכול להפוך למטוס ולדינוזאור, הוא יכול גם לשנות גודל ולהפוך למטוס על ענק.
חזר עם גור על משלו.עונות 6-9 גורי העל (Super Pets) מטוסים צעירים וחמודים בדמותם של מטוסי העל (ג'ט, דיזי, דוני, פול, אסטרה, סאני, לאו (בעונה 7 גם: ג'רום, גולדן בוי, אלי ושיין וטינו ))
בעונה 6 עובדים במפקדה בליצור חבילות.עונות 5-7
8)אליעונה 7שייןעונה 7לוסימכונית בצבע כחול שיודעת להפוך למטוס.
בעלת חיישני שמיעה.עונות 8-9מארטימטוס בצבע כתום.
דומה לרוני בצורה.עונות 8-9טדאהורעונות 8-9טיקיעונות 8-9טאקיעונות 8-9רוני אח של דיזי.
מטוס אדום עם קצת צהוב.
הופיע לראשונה בפרק "חברים לוחמי אש"עונה 9קיוריעונה 9נבלים רחפני על (Super Drones) המכונות שניאו יצרה הן דמויות חד פעמיות.
הם מופיעים רק בפרק עונה 3 "שלח את הרחפן", כשהם תמיד מצליחים לעמוד בשליחותם.אורחים בעונה 3גולדן בוי (Golden Boy) מטוס זהוב.
הוא תמיד עושה טריקים נבליים במטרה להתעלות על ג'ט וחבריו.
אל גולדן בוי הצטרף חבר חדש בעונה 6 בשם גולדן ווילס, העוזר לו במזימותיו.
בעונה 9 גולדן גירל עורת לו במזימותיו.עונות
מעונה 9 מתחילה לעזור לגולדן בוי במזימותיו.
מטוס על בצבע זהב ורוד.
נארה יכול גם לשנות צורה.ווינדי (Windy) ילדה צעירה שהיא אחותו הקטנה של סטורם, היא הופיעה במהלך פרק בעונה 5. המשימה שלה הייתה לשמור על גורי העל, אבל כמעט נכשלה באחת התוכניות של גולדן בוי.שואן יי (Xuan Yi) מכונית ניקוי תכלת עם פורופלור
+מספר עונהמידע1העונה הראשונה של הסדרה בה מציגים לנו את הדמויות הקלאסיות כגון: ג'ט, דיזי, דוני, ג'רום, פול, אלברט האגדי, בלו, מירה.
העונה הזו ג'ימבו הוא מנהל את מטה התעופה של מטוסי העל.2בעונה הזו אנו מקבלים כמה שדרוגים כמו מטוסי על חדשים (כגון: אסטרה, צ'ייס, טוד, פליפ).
בעונה הזו ג'ימבו בחופשה מסביב לעולם וניתן לראות אותו ברוב הפרקים.
סקיי האחיינית שלו מחליפה אותו ומשתמשת בהולוגרמות.
נוכל לראות את מטוסי העל שלנו מקבלים רובוטים.צוותי משימה 3בעונה הזאת יוצאים המון מטוסים מהקאסט הראשי כמו ג'רום, אלברט האגדי, בלו, צ'ייס, טוד ופליפ.
דיזי, דוני, פול, אסטרה ומירה מקבלים צוותים משלהם.
ג'ימבו חוזר אבל לא לתפקיד הישן שלו.כוח טורבו 4בעונה הזאת גם מירה חדלה להיות חלק מהצוות הראשי ומטה התעופה עולה לשמיים.
בעונה הזאת מטוסי העל מקבלים כוחות טורבו חדשים.
יש גם מטוסי על חדשים כגון קריסטל ובאקי.
בעונה הזאת ילד בשם סטורם מצטרף למטה התעופה יחד עם סקיי.גורי על 5בעונה הזאת הצוות הראשי (ג'ט, דיזי, דוני, פול, אסטרה) מקבלים גורי על שדומים להם.
קריסטל ובאקי יוצאים מהצוות הראשי.
גורי העל מביאים להם כוחות חדשים כמו: כוח מים, כוח ברזל וכו'.
יש 2 מטוסי על חדשים והם סאני ולאו שגם הם מקבלים גורי על.
מצטרף נבל חדש בשם גולדן בוי אשר מחבל במשימות של מטוסי העל.שומרי העולם 6בעונה הזאת מטוסי על לא רק שולחים משלוחים אלא שומרי העולם כולו.
סאני ולאו יוצאים מהצוות הראשי.
החבילות הופכות לכדורים שמעניקים כוחות.
יש 3 מטוסי על חדשים: ליים, טינו וטוני.
גולדן בוי מקבל חבר בשם גולדן ווילס.גורי על יוצאים להרפתקה 7ליים וטוני עוזבים את הצוות הראשי ושני מטוסי על חדשים שקוראים להם אלי ושיין מצטרפים ומקבלים גור על משלהם יחד עם גולדן בוי וג'רום שחזר להופיע.
גורי העל יוצאים לטיול מסביב לעולםגיבורים חשמליים 8אלי, שיין (ואולי גם פול, דוני, אסטרה, ג'רום וגורי העל) יוצאים מהצוות הראשי.
ודיזי וטינו הופכים להיות השותפים של ג'ט לטיסה ומצטרפים כמה מטוסי על חדשים.
גולדן בוי מקבל מטוסת על חדשה עם כוח קסם.
מטה התעופה עולה לחלל הופך לתחנת חלל ומצויד בחיישנים המסוגלים לזהות מתי ילד או ילדה זקוק/ה לעזרה.
גולדן בוי נכנס לצוות מטוסי העלשילוב מנצח 9מטוסי העל ממשיכים עם זה שמטה התעופה בחלל והתאים של החשמל יכולים להגיע למטוסי העל.מטוסי על הסרט ג'ט צריך להילחם בנבל החדש בילי וולי ביחד עם מטוסי על [דיזי דוני ג'רום פול מירה אסטרה ועוד] ויקבל עזרה מבחורה בשם פיי
מטי (מרטין) יוגב (נולדה ב-22 בספטמבר 1966) היא פוליטיקאית ישראלית שכיהנה כחברת הכנסת מטעם הליכוד.
מטי יוגב גדלה ברמת גן ולמדה בבית הספר אורט רמת גן ובאוניברסיטה הפתוחה.
בשנת 2003 נבחרה למועצת המועצה האזורית עמק חפר ובה ישבה בראש הוועדה לקידום מעמד האישה.
ב־2013 הגישה מועמדותה לראשות המועצה, אך לא זכתה בבחירות.
ניהלה את מטה הנשים של מפלגת קדימה וחברת מועצת המפלגה, וב־2008, לקראת הבחירות לכנסת השמונה עשרה, תמכה בבחירת ציפי לבני לראשותה.
כמו כן, הייתה רכזת התיישבות בשרון במפלגת קדימה העולמית וחברת הוועד הפועל הציוני במוסדות הלאומיים מטעמה.
בבחירות לכנסת התשע עשרה (2013) שובצה במקום ה־11 ברשימת קדימה, אך לא נבחרה.
בהמשך נבחרה למרכז הליכוד, ושובצה במקום ה־43 ברשימת הליכוד לכנסת ה-23. בשלהי כהונת כנסת זו, לאחר התפטרותו של זאב אלקין, כיהנה כחברת כנסת במשך כ-14 שבועות.
לקראת הבחירות לכנסת ה-24 הוצבה במקום ה-42 ולא נכנסה לכנסת.
עומדת בראש עמותת מיל"ה – מרכז ישראלי לשוויון הזדמנויות.
נשואה למוטי ולהם שלושה ילדים והם תושבי בת חפר.
"מטורף עלייך" הוא סרט דרמה-רומנטי והתבגרות אמריקאי משנת 1985, בכיכובם של מת'יו מודין, לינדה פיורנטינו, מייקל שופלינג ורוני קוקס .
הוא מבוסס על הרומן באותו שם מאת טרי דייוויס משנת 1979. מודין מגלם מתאבק בתיכון ספוקיין שמתאהב באישה מבוגרת, אמנית שאפתנית מניו ג'רזי בדרכה לסן פרנסיסקו.
בסרט, השתתפה הזמרת-יוצרת מדונה, בתור זמרת בבר מקומי, שם היא מבצעת את השירים "Crazy for You" ו-"Gambler".
במדינות מסוימות, השם של הסרט שונה כדי לנצל את הצלחתה הבין-לאומית של מדונה והפופולריות של השיר "Crazy for You".
לודן סוויין הוא מתאבק בתיכון תומפסון שזה עתה מלאו לו 18 שנים.
הוא החליט שהוא צריך לעשות משהו משמעותי באמת בחייו.
הוא יוצא למשימה או, במונח "אינדיאני", מסע חזון, לרדת במספר דרגות משקל כדי לאתגר את היריב הקשה ביותר באזור, בריאן שוטה, אלוף המדינה שלוש פעמים מבית הספר התיכון היריב הסמוך, שמעולם לא הצליחו להביס אותו.
בלהט שלו לרדת מ-190 פאונד (86 קילוגרם) ל-168 פאונד (76 ק"ג), בניגוד לרצונם של מאמנו וחבריו, הוא משבש את הרכב הקבוצה ויוצר לעצמו בעיות בריאותיות.
באותה העת, אביו לקח על עצמו לעזור לדיירת בשם קרלה מטרנטון, ניו ג'רזי, שעוברת בדרכה לסן פרנסיסקו.
לודן מתאהב בה ומתחיל לאבד מעיניו את מטרותיו כמתאבק.
גרוע מכך, הירידה הדרסטית שלו במשקל מגיעה לשיאה במצב לא בריא שבו הוא סובל מדימומים תכופים מהאף, אשר, מניח לודן, נובע מחוסר בברזל בתזונה שלו (והתוצאה היא שהוא נאלץ לוותר על משחק בו ניצח).
בהמשך הסרט, השניים מודים באהבתם זה לזה, אך קרלה מבינה שהיא מסיחה את דעתו ממטרותיו.
קרלה מחליטה להמשיך במסעה לסן פרנסיסקו, לא לפני שראתה את המשחק הגדול של לודן בו הוא מנצח בשניות האחרונות על אף שסבל מדימום מהאף.
מת'יו מודין – לודן סוויין
מייקל שופלינג – קני "קוך" קוצ'רה
רוני קוקס – לארי סוויין
פרנק ג'ספר – בריאן שוט
הרולד סילבסטר – ג'ין טאנרן
דפני זוניגה – מרג'י אפשטיין
צ'ארלס האלהאן – המאמן ראטה
גארי קספר – אוטו לאפטה
רפאל סבארג' – קני שמוזלר
פורסט ויטאקר – ז'אן פייר "בלדוזר" בלדוזייר
רוברטס בלוסום – הארי סוויין
ג'יימס גמון – מר קוצ'רה
קן פלו – המאמן צ'ארלי סוואן
יאנה מארי הופ – סאלי
פאט בראון – מתאבק ("אקסטרה")
מטורין (בספרדית: Maturín) היא בירת מדינת מונגס שבוונצואלה.
העיר נוסדה ב-7 בדצמבר 1760 על ידי המיסיונר הפרנציסקני לוקאס דה סרגוסה.
עם זאת, יש הטוענים שהעיר נוסדה עוד בשנת 1722. העיר נקרא על שמו של צ'יף ילידי מקומי שנהרג בעימות עם הספרדים ב-1718.
מטורין היה בצד הרפובליקני במהלך הכרזת העצמאות של ונצואלה ב-5 ביולי 1811. חמישה קרבות משמעותיים התרחשו בעיר בשנים 1813-1814.
מטורין צמחה באיטיות במהלך המאה ה-19 עקב מלחמות אזרחים שהרסו את תעשיות והחקלאות המקומיות וכן מחלות קטלניות (כגון מלריה וקדחת צהובה) שהועברו על ידי יתושים.
בשנת 1909 הפכה מטורין לבירת מדינת מונגס החדשה.
במאה ה-20 מטורין גדלה במהירות עקב גילוי שדות נפט ליד העיירה ושיפור מערכת הבריאות בעיר.
מטוס קישור (נקרא גם מטוס שיתוף פעולה צבאי) הוא מטוס קטן, לרוב לא חמוש, אשר שימש בעיקר כוחות צבאיים לתצפית והכוונה ארטילרית או להובלת מפקדים, דואר צבאי וקישור בין יחידות.
הקונספט התפתח לפני מלחמת העולם השנייה וכלל גם סיור בשדה הקרב, טיפול בפצועים, שליחויות מטען קל ותפקידים דומים.
מסוגלים לפעול משדות קטנים בתנאים פרימיטיביים, עם יכולות STOL (המראה ונחיתה קצרים), רוב מטוסי הקישור פותחו ממטוסי תעופה אזרחית, או שימשו לכך מאוחר יותר.
גם מטוסים וגם מסוקים יכולים לבצע תפקידי קישור.
מטי מִפינלנד (בשוודית: Matti bor i Finland) הוא ספר ילדים, השלוש עשרה בסדרת "ילדי העולם".
התמונות בספר צולמו על ידי הצלמת חנה ריבקין-בריק ועלילת הספר נכתבה על ידי הסופרת אסטריד לינדגרן, זהו הספר האחרון בסדרה אותו היא כתבה.
הספר יצא לאור בשוודיה ב-1968. הוא תורגם לעברית על ידי אביבה אגמון ויצא לאור בישראל בהוצאת אור-עם ב-1979.
מטי בן שבע וגר בפינלנד.
בקיץ בפינלנד הימים מאוד ארוכים.
מטי גר בבית אדום באמצע היער.
בפינלנד יש יערות גדולים, את גזעי העצים שכורתים משיטים בנהר ומטי רוצה להיות משיט עצים כשיגדל.
אביו של מטי הוא איכר ומטי אוהב מאוד בעלי חיים ולטפס על עצים.
למטי יש חברה מריה שגרה בחווה הסמוכה, סבא של מריה גר לבדו בבית ליד האגם ומטי ומריה מבקרים אותו בביתו ודגים דגים.
למריה יש כלב ומטי מאד מקנא, גם הוא רוצה כלב.
מריה מקבלת גור חתולים וגם מטי רוצה חתלתול קטן.
יום אחד מריה נפלה מהמזח לאגם ומטי הציל אותה מטביעה.
לאחר מכן מטי ומריה הולכים לסאונה החמה.
מטי יוצא עם אבא לדוג ומבקש מאבא כלב או סוס, אבא אומר שיש להם הרבה חיות אחרות בחווה.
יום אחד מטי מקבל מאבא עגל במתנה בשם פקה והוא מטפל בו.
סבא של מריה מתכנן יום הולדת ורוצה להגיש את העגל למאכל.
לאחר כמה ימים מגלה מטי שאבא מכר את פקה לסבא של מריה עבור החגיגה ומטי עצוב מאד.
מריה מספרת לסבא שכמעט טבעה באגם ומטי הציל אותה ומשכנעת אותו לתת למטי את העגל במתנה.
ביום הולדת האורחים אוכלים חזיר ומטי מאושר.
מטי נותן לסבא פרחים ליום ההולדת.
הרעיון לספר הגיע מאדם שפנה להוצאת מקמילן האמריקאית שהוציאה בארצות הברית את שאר ספרי סדרת "ילדי העולם" והציע ספר על פינלנד שתחגוג 50 שנות עצמאות.
ריבקין בריק עשתה טיול הכנה לפינלנד ב-1966 וחזרה לצילומים ב-1967. הצילומים ארכו כשנה עד 1968. הספר צולם בכפר פונקהריו (כיום חלק מסבונלינה).
מטי מפינלנד הוא ספו קרניוון יליד 1960 כיום מנהל מכירות בחברת אלקטרוניקה.
הספר הוא חלק מסדרת "ילדי העולם".
סדרת ספרים שצולמו על ידי הצלמת חנה ריבקין-בריק.
הספרים פורסמו בשוודיה והופצו בשמונה עשרה מדינות נוספות ברחבי העולם.
את הספר הראשון בסדרה "אלה-קרי הילדה מלפלנד" כתבה אלי יאנס, תשעה ספרים נוספים מהסדרה ו"מטי מפינלנד" ביניהם נכתבו על ידי הסופרת אסטריד לינדגרן.
ספרי הסדרה כוללים ספרים רבים כגון: "נורִיקֹו־סַאן הילדה מיפן"; "סִיאָה הילדה מאפריקה"; "לילבס ילדת הקרקס"; "גנט הילדה מאתיופיה"; "דירק הילד מהולנד" ועוד.
"מטי מפינלנד" היה הספר האחרון שכתבה אסטריד לינדגרן בסדרת ספרי "ילדי העולם".
בספר הזה בניגוד לשאר הספרים יצרה לינדגרן את סיפור המסגרת טרם תחילת הצילומים.
בסיפור המקורי אמור היה מטי לקבל כלב בסוף הסיפור.
הספר תורגם לאנגלית, נורווגית, הולנדית, גרמנית ופינית.
הספר יצא לאור בשוודיה ב-1968 בהוצאת Rabén & Sjögren שהוציאה את שאר סדרת "ילדי העולם".
הוא תורגם לעברית על ידי אביבה אגמון ויצא לאור בישראל בהוצאת אור-עם ב-1979.
"מטורפת" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר הישראלי רואי אדם בהשתתפות השחקן ציון ברוך.
הוא יצא לאור ב-13 במרץ 2025 דרך חברת התקליטים D-Music כסינגל שלא מתוך אלבום אולפן.
"מטורפת" נכתב והולחן על ידי אדם, כפיר עזרן, עידן בקשי ונתנאל ששון, שגם הפיק אותו מוזיקלית.
השיר מתאר לילה סוער של בילוי, תשוקה ופריקת עכבות בין שני אנשים שנפגשים במועדון או במסיבה.
הדובר מתאר אווירת שכרון חושים, כשהשילוב בין משקאות אלכוהוליים, מוזיקה וריקודים מוביל לקרבה גופנית מיידית ולתחושת חופש מוחלטת.
לאורך הטקסט יש שימוש רב בשפה יומיומית, ישירה ולעיתים גסה.
הדוברת מוצגת כאישה עוצמתית, חצופה ומשוחררת, ואילו הדובר נסחף אחריה בין פיתוי להערצה.
"מטורפת" הפך ללהיט ברחבי ישראל.
הוא הגיע בשיאו למקום הרביעי במצעד הפזמונים של "היטליסט", המבוסס על נתוני סטרימינג שבועיים במדינה.
"מטחנת הפלפל" היה שמו של אנסמבל קברט גרמני, שהוקם במינכן ב־1933, ונאלץ לברוח מהשלטון הנאצי.
הוא פעל בגלות בשווייץ, והפך לאחד מהקברטים החשובים בשפה הגרמנית.
מייסדי האנסמבל היו קלאוס ואריקה מאן, תרזה גיזה, ומגנוס הנינג (Magnus Henning), שהיה יוזם הקברט.
מלבד אריקה וקלאוס מאן, בין הכותבים היו ולטר מרינג ווולפגנג קפן, בעוד שבין המציגים היו תרזה גיזה, לוטה גוסלר (Lotte Goslar) וצילי ואנג.
אריקה מאן כתבה רבים מהטקסטים, ולעיתים קרובות הופיעה כמנחה וכשחקנית בתלבושת ליצן לבנה.
את שם האנסמבל המציא אביה של אריקה, תומאס מאן, מסביב לשולחן האוכל, כאשר במהלך שיחה משפחתית על שם הקברט המתוכנן של אריקה, הצביע על מטחנת הפלפל ושאל: "מה דעתך על זה?"
הצגת הבכורה של האנסמבל התקיימה ב־1 בינואר 1933, ב"בונבוניירה" שבמינכן, והתקבלה באהדה.
במהלך ינואר ופברואר הופיע הקברט מדי ערב בפני אולם מלא עד אפס מקום, ובאפריל תוכנן להיפתח מחדש בתיאטרון גדול יותר עם תוכנית חדשה.
אך במרץ התקיימו בחירות וכשני מיליון בוחרים במדינה (בוואריה) הצביעו עבור היטלר.
כך סיפרה אריקה מאן כעבור שנים: "לא ניתן היה להמשיך ולהפעיל את מטחנת הפלפל.
החברים המרכזיים, מגנוס הנינג, תרזה גיזה, זיבילה שלוס (Sybille Schloß), היגרו מיד לאחר מכן, זמן קצר אחרי שקלאוס ואני יצאנו באמצע מרץ.
הקברט חידש את הופעותיו ב־30 בספטמבר 1933 ב"מלון הירשן" בציריך.
מאחר שחברי ההרכב היו מהגרים ללא אזרחות שווייצרית, הם יכלו להתחיל רק לאחר הצטרפותה של הפסנתרנית השווייצרית ואלסקה הירש (Valeska Hirsch), לימים אשתו של הבמאי לאופולד לינדטברג.
פטרונית חשובה של הקברט הייתה אנמארי שוורצנבך שתמכה כלכלית בקברט.
הרפרטואר של הלהקה בציריך כלל התייחסויות ברורות לרייך השלישי, אך נמנע מציון שמות מפורשים.
בינואר 1934 יצרה הנציגות הדיפלומטית הגרמנית קשר עם משרד התובע הפדרלי של שווייץ "בנוגע להופעתה של אריקה מאן".
היא הצהירה כי "רצוי" אם ביצוע "פעולותיה האנטי-גרמניות" יימנע.
משרד התובע הפדרלי סירב לשתף פעולה וטען שמדובר בסאטירה.
כאשר התוכנית השלישית בגלות הוצגה באוקטובר 1934, היא עוררה מהומות מצד נאצים שווייצרים, והאנסמבל נאלץ להופיע תחת שמירה משטרתית.
בעקבות כך, הוחלט לצאת לסיור הופעות בצ'כוסלובקיה ובמדינות בנלוקס.
לדוגמה, הפואמה Die öffentlichen Verleumder ("המשמיצים הציבוריים") מאת גוטפריד קלר, הייתה חלק קבוע מהרפרטואר של הקברט באותה תקופה.
היא הציגה ביקורת פוליטית חריפה שנכתבה יותר מחמישים שנה קודם לכן, אך הקהל לא התקשה לזהות אותה עם דמותו של היטלר.
קהל דובר גרמנית רחב נחשף לתוכן הזה, אך בפראג הצנזורה פסלה את השיר והסירה אותו מן התוכנית.
בשנת 1935 נשללה אזרחותה הגרמנית של אריקה מאן, והופעותיה גם מחוץ לגרמניה הפכו בהדרגה לבלתי אפשריות.
בסך הכול הופיע הקברט 1034 פעמים באירופה, כאשר ההופעה האחרונה התקיימה ב-14 באוגוסט 1936. אריקה מאן ניסתה להקים את הקברט בניו יורק בתחילת 1937. ניסיון זה לא צלח, ולאחר הופעות בודדות בלבד, נסגר הקברט.
מטילדה סימן 2 הוא טנק חיל רגלים בריטים משנות השלושים והארבעים של המאה ה-20. מטילדה היה טנק בעל שריון עבה יחסית לזמן יצורו והיה יעיל בתחילת מלחמת העולם השנייה.
טנקי מטילדה היו בשימוש מוגבל גם במלחמת העצמאות.
מטילדה סימן 1 נולדה כתוצאה ממכרז של הצבא הבריטי ל"טנק חיל רגלים".
הטנק אמור היה לשמש בתפקיד של סיוע אש לחיל הרגלים והושתת על לקחי מלחמת העולם הראשונה, מבלי שראשי הצבא הבריטי נתנו את דעתם לתורות הלחימה המהפכניות של בן ארצם, לידל הארט, ומקבילו בגרמניה, בדבר מלחמת תנועה, אשר קיבלה ברבות השנים את הכינוי "בליצקריג".
מכיוון שתפקידו של הטנק המיועד היה הסתערות במהירות איטית (על מנת לשמור על מיקומו לצד חיל הרגלים), כלל המכרז את הדרישה כי הטנק יהיה חסין לכל כלי הנ"ט הקיימים בזמנו.
הצבא דרש גם שהטנק יהיה בעל עבירות שטח גבוהה.
מעל כל אלה ריחפה הדרישה לכך שמחיר הטנק יהיה נמוך ביותר בגלל הקיצוצים הנרחבים בתקציב הביטחון בבריטניה בשנות השלושים.
בשנת 1935 החל הפיתוח תחת השם "מטילדה".
בתחילה פותח המטילדה סימן 1, אולם אף על פי שלכאורה ענה על הדרישות, היה מטילדה סימן 1 כישלון מוחלט.
המחיר הנמוך גרם לכך שמערכת ההנעה כולה הייתה ירודה ובלתי אמינה.
הזחלים של הטנק היו חשופים, והמהירות המקסימלית, 13 קמ"ש, הייתה נמוכה מדי.
חסרונותיו הבולטים גרמו לייצור מוגבל, ולפיתוחו וייצורו של מחליף - מטילדה סימן 2.
מטילדה סימן 2 היה, ללא ספק, מוצלח מקודמו.
שריון בעובי של בשילוב עם תותח 2 ליטראות (40 מילימטר) הקנו לו את המפרט המתבקש.
בעיית הפגיעות בזחלים תוקנה על ידי "חצאית", ומספר אנשי הצוות עלה ל-4. כל זה העלה את משקל הטנק לכ-26.5 טון, והפך את מטילדה סימן 2 לטנק הכבד ביותר שיוצר בבריטניה מאז הסימן 5 של ימי מלחמת העולם הראשונה.
את הטנק הניעו שני מנועי דיזל כל אחד.
השילוב בין מנוע חלש יחסית ומשקל רב הביא למהירות מרבית נמוכה של 24 קמ"ש [14.9 מייל לשעה].
במטילדה סימן 2 היה אמנם שיפור עצום מול קודמו, אך מהירותו הנמוכה ותותחו הקטן יחסית השאירו אותו נחות מול הטנקים הגרמניים הבינוניים בעלי התותח בקוטר של 50 ו-75 מ"מ.
המטילדות נרשמו בדפי ההיסטוריה כאשר ב-21 במאי 1940, כשבעים וחמישה טנקי מטילדה, רובם מדגם מטילדה 1, השתתפו בקרב אראס באזור העיר אראס שבצפון צרפת.
הטנקים הבריטים, מרגימנטי הטנקים המלכותיים ה-4 וה-7, פגשו את דיוויזיית הפאנצר ה-7 של ארווין רומל בנוסף לכוחות של דיוויזיית האס אס הממוכנת "טוטנקופף" (גולגולת המת, על שם סמלה).
במהלך הקרב הופרד החי"ר הגרמני מכוחות השריון שסייעו לו ובמשך זמן לא מבוטל כתשו המטילדות את החי"ר הגרמני.
תותחי הנ"ט הגרמניים של התקופה שהיו בקוטר 37 מילימטר היו בלתי יעילים מול המטילדה.
רומל התערב אישית בקרב וארגן את תותחי הנ"מ בקוטר 88 מילימטר האימתניים לירי בכינון ישיר לעבר המטילדות.
בשלב זה המטילדות עצרו ונסוגו, לאחר שסבלו מאבדות.
לגרמנים נגרמו אבדות קשות: מאות נהרגו, נפצעו או נפלו בשבי.
רומל וגודריאן נתקפו בהלה, ושניהם ציינו את האירוע ביומניהם כ"ניסיון פריצה" של הבריטים לכיוון פריז.
רומל אף ציין את כוח האויב ככוח של "מאות" טנקים (כזכור, היו שם 75).
המפגש היה אחד היחידים במערכה על צרפת שבהם הוכו הגרמנים קשות.
בסך הכל השתתפו ב-1940 במערכה על צרפת 150 טנקים מסוג מטילדה.
הטנקים שימשו גם בשלביה המוקדמים של מערכה בצפון אפריקה.
טנקי מטילדה שנפלו לידי הגרמנים שופצו ושימשו את הצבא הגרמני, דבר שגרם לעיתים לבלבול בשני הצדדים.
המטילדות המשיכו להיות בשירות בצבא הבריטי עד 1942, אז הוחלפו בטנקי רגלים אחרים, כגון הולנטיין.
למעלה מאלף טנקי מטילדה סופקו לצבא האדום, אך גם במסגרתו הם לא ענו על הצרכים ויצאו ברובם מהשירות עד סוף 1942. בחזית האוקיינוס השקט לעומת זאת היו טנקי מטילדה בשימוש עד סוף המלחמה, בשירות הצבא האוסטרלי, כיוון שליפן היה מחסור בנשק אנטי-טנקי כבד.
לפי מספר מקורות היה לחיל המשלוח המצרי כוח של פלוגת מטילדות בזמן מלחמת העצמאות.
ביום 12 ביולי, כאשר נגבה הותקפה משלושה כיוונים, זוהו שני טנקים מסוג מטילדה.
הטנקים נעו כחלק מכוח שירד מכיוון משטרת עיראק סווידאן (יואב) לעבר נגבה.
הזיהוי התאפשר היות שאחד מהם עצר בזווית צד שאפשרה להבחין בסימן ההיכר המיוחד, בחמשת הפתחים המיוחדים לטנק זה במזקו"ם שלו.
לפי מקור בריטי (סטיבן זלוגה), בין הטנקים שתקפו את יד מרדכי ב-23 במאי, היו גם טנקים מסוג מטילדה.
מטיס הידוע גם כ-יופיטר XVI הוא הירח הפנימי ביותר מבין הירחים הפנימיים של כוכב הלכת צדק.
הירח התגלה ב־1979 על ידי החללית וויאג'ר 1. ב־1983 הוא נקרא באופן רשמי על שם הדמות מהמיתולוגיה היוונית, מטיס הטיטאנית, אשתו הראשונה של זאוס ואימה של אתנה.
מטיס נמצא בטבעת העיקרית של צדק וייתכן והוא המקור לחומר הכלול בה.
מסלולו נמצא ברדיוס המסלול הסינכרוני סביב צדק (בדומה לאדרסטאה) וכתוצאה מכך כוחות הגאות גורמים למסלול שלו לקרוס בהדרגה.
מָטִילְדָה הוא ספר ילדים מאת הסופר הבריטי רואלד דאל שאויר בידי קוונטין בלייק.
הספר יצא לאור בשנת 1988 בלונדון שבבריטניה.
הוא תורגם לעברית על ידי יעל ענבר, ויצא לאור בישראל כחלק מסדרת "מרגנית" של הוצאת זמורה ביתן בשנת 2000.
בשנת 1996 הופק סרט הוליוודי בשם "מטילדה", בהפקתו, בימויו ובכיכובו של דני דה ויטו, המבוסס על עלילת הספר.
"מטילדה - המחזמר", מחזמר המבוסס על הספר בהפקת הלהקה השייקספירית המלכותית, עלה לראשונה בשנת 2010 בסטרטפורד על האייבון, ובהמשך גם בווסט אנד של לונדון (2011) ובברודוויי שבניו יורק (2013).
בשנת 2022 הפיקה נטפליקס עיבוד קולנועי למחזמר בכיכובן של אלישה וויר ואמה תומפסון.
באוגוסט 2023 הציגו משתתפי המחזמר הבריטי סדרת מופעים בישראל במבנה המשכן לאומנויות הבמה בתל אביב.
הוריה של מטילדה סטמבל מפגינים כלפיה חוסר אכפתיות, על אף שהיא מראה סימנים של גאונות, הם מעודדים אותה לשבת ולצפות בטלוויזיה במקום לעסוק בפעילות המועדפת עליה - קריאת ספרים.
מטילדה מבלה שעות ארוכות בספרייה ורוכשת שם ידע רב וכאשר היא מתחילה ללמוד בבית ספר היא כבר מכירה את החומר הנלמד.
מורתה הטובה, העלמה ג'ניפר מרשמלו, מעוניינת להעלות את מטילדה כיתה, אך המנהלת, העלמה אגאתה טרופדרוס, מסרבת.
העלמה טרופדרוס מתגלה כאישה אכזרית שמענישה ילדים בחומרה, לעיתים על לא עוול בכפם.
העונשים שלה כוללים כליאה בארון צר וחשוך הנקרא "חנקרון" או יידוי התלמידים עצמם למרחק רב.
היא מאמינה שהטלת אימה היא הדרך הטובה ביותר לחנך.
לדבריה בית-הספר הטוב ביותר הוא "בית-ספר שאין בו תלמידים".
התלמידים מרגישים שהם נמצאים במלחמה נגדה ובמסגרת זו מבצעים נגדה תעלולים באומץ רב.
העלמה טרופדרוס לרוב מצליחה לנחש מי האחראי למעשה הקונדס ומענישה אותו ביד קשה.
הוריה של מטילדה מגיעים לנקודות שפל ביחסם למטילדה בתם (אביה קרע ספר ששאלה מהספרייה וקרא לה שקרנית לאחר שחישבה במהירות את רווחיו), ולכן מטילדה מחליטה להענישם.
ה"עונשים" שהיא מחליטה להעניק להם כוללים יצירתיות רבה.
באחת הפעמים מטילדה מורחת דבק פלא על כובעו של אביה כדי שלא יוכל להורידו ואמה נאלצת לגזוז את שערו; בפעם אחרת היא מחביאה תוכי בארובה ומשכנעת את בני משפחתה שהוא בעצם רוח רפאים.
בינתיים, מגלה מטילדה שהיא בעלת יכולת טלקינזיס, ומספרת זאת לעלמה מרשמלו בלבד.
היא מגלה זאת כאשר חברתה הטובה, לוונדר, שמה סלמנדרה בתוך מי השתייה של הגברת טרופדרוס, שהאשימה בכך את מטילדה.
בזעמה, מצליחה מטילדה, באמצעות עיניה, להטות ולהפיל את כוס המים של העלמה טרופדרוס.
העלמה מרשמלו לוקחת את מטילדה לביתה הדל כדי לעמוד על יכולתה יוצאת הדופן, ושם מתברר למטילדה שהעלמה טרופדרוס היא דודתה של העלמה מרשמלו, שנתמנתה לאפוטרופוסית עליה לאחר מות אביה בנסיבות מחשידות.
העלמה טרופדרוס, שהפכה את העלמה מרשמלו לשפחתה, השתלטה על בית אביה ואילצה אותה לשלם על האוכל והביגוד שסיפקה לה במשך תקופה זו, ולכן היא ענייה כל כך.
מצוידת במידע זה, מתכננת מטילדה להיפטר מהעלמה טרופדרוס בעזרת היכולת המיוחדת שלה.
כאשר נכנסת העלמה טרופדרוס לכיתתה של העלמה מרשמלו, כותבת מטילדה בגיר שאותו היא מזיזה באמצעות עיניה, על הלוח, בשם אביה של העלמה מרשמלו.
היא מצווה על העלמה טרופדרוס לשלם את המשכורת שהיא חייבת לעלמה מרשמלו ולהשיב לה את דירתו של אביה.
למחרת, נוטשת גברת טרופדרוס את הבית, ולאחר עזיבתה עולה מטילדה לכתה הגבוהה, שבה היא מאבדת את יכולת הטלקינזיס.
להשערת העלמה מרשמלו, הדבר נובע מכך שעל מטילדה לאמץ את מוחה על מנת להתמודד עם הלחץ הכללי של הכיתה הגבוהה, ולכן לא נותר לה "כוח מוחי" מיותר שאותו היא יכולה לנצל על ידי הזזת דברים עם עיניה.
באותה עת, מגלות רשויות החוק שאביה של מטילדה מוכר מכוניות גנובות, והוא מחליט להימלט לספרד.
מטילדה מבקשת את רשותם של הוריה להישאר ולגור עם העלמה מרשמלו, הם מסכימים ונפרדים ממנה לנצח.
הספר זכה להצלחה רבה, וב-1996 אף הופק סרט הוליוודי בשם "מטילדה", בהפקתו, בימויו ובכיכובו של דני דה ויטו, המבוסס על עלילת הספר.
ב-2013 הופק מחזמר על ידי טים מינצ'ין, על פי עלילת הספר.
מטיס , היא אשתו הראשונה של זאוס ואחת האוקיינידים במיתולוגיה היוונית.
מיד לאחר עלייתו לשלטון, התחתן זאוס עם הטיטאנית מטיס.
כשהרתה, גאיה ואורנוס ניבאו שמטיס תלד לזאוס בת ששמה אתנה, שתשתווה לו בחוכמתו, ובן שיהיה מלך האלים והאדם כאחד.
זאוס פחד שהנבואה תתממש לכן בלע את מטיס.
מאוחר יותר יצאה אתנה מתוך מצחו של זאוס כשהיא לבושה בשריון יווני מלא.
מטיס נחשבה לאלת הפקחות והערמומיות, או בגרסה אחרת, אלת העצה הטובה.
מטיס, ירח של כוכב הלכת צדק, נקרא על שמה, וגם כוכב הלכת המינורי שהתגלה על ידי אנדרו גראהם .
מטימאו הוא ספר מסדרת ספרי רדוול של בראיין ג'ייקס.
שנים לאחר ניצחון אנשי רדוול על קלוני-מגלב וכנופייתו, פוקדים את טירת רדוול צרות חדשות.
כל ילדי המקום, ובהם מטימאו בנו של מתייאס הלוחם ואשתו דגניה נחטפו באמצע החגיגה השנתית לניצחון על קלוני.
החוטף הוא השועל סלייגר, שאימו, סלה השועלה שימשה כמרגלת כפולה בימי המלחמה בקלוני.
כאשר גילו זאת תושבי רדוול, גירשו אותה מהטירה.
סלייגר פגש בנחש אשמדאי והתעמת איתו, וכתוצעה מכך הושחתו פניו.
כנקמה, חטף בעזרת כנופייתו את כל הילדים ברדוול, במטרה להביאם לארץ נום הרחוקה, שם יחיו כעבדים.
ההורים ובראשם מתייאס, צריכים להפוך שוב לצבא ולהחזיר את ילדיהם.
תושבי הטירה מנסים לעזור להם מרחוק, אך בזמן שכול הלוחמים עזבו תוקף העורב גנרל מקור ברזל וצבא העורבים שלו את הטירה.
לראשונה ניצבות בני אנשי רדוול שתי מטרות: החזרת הילדים והריגת סלייגר, והצלת הטירה מפני צבא העורבים.
כיהנה כחברת הכנסת בשנים 1965–1977, חברת לשכת מפא"י, ציר בקונגרס הציוני, ונשיאת ארגון ויצו בתוניסיה טרם עלייתה לישראל.
גז נולדה בשנת 1918 למשפחת ביתן בסוסה שבתוניסיה להורים בעלי מעמד בקהילה היהודית.
בשנת 1936 נישאה ועברה להתגורר עם משפחת בעלה בעיר ספאקס, ממנה גורשה עם הקהילה היהודית המקומית במהלך מלחמת העולם השנייה.
על ימים אלו אמרה גז, לימים, שהלכה בגאווה עם טלאי צהוב כסמל יהודי.
לאחר חזרת המשפחה לביתם, החלה גז לפעול לקידום הציונות.
פעילותה בפדרציה הציונית של תוניסיה הובילה לפעילות ציבורית רחבה במסגרת עליית הנוער, ויצו וארגונים חברתיים ויהודיים נוספים.
בוויצו נבחרה לשמש נשיאת הארגון הארצי והשתתפה מטעמה בקונגרס הציוני הכ"ד (1956).
ביקורה בירושלים ופגישתה עם דוד בן-גוריון הובילו להחלטתה לעלות עם משפחתה לישראל.
כעבור חודשים ספורים שלחה את בנה במסגרת עליית הנוער ולאחר מכן הצטרפה עם בתה.
בעלה הצטרף למשפחה לאחר חיסול עסקיו.
עם עלייתה לישראל החלה גז לפעול במסגרת מפא"י ועבדה במחלקת הקליטה של המפלגה.
גז השתתפה בכינוסי הסברה של מפא"י, בין השאר בקרב העולים דוברי צרפתית.
קשריה עם בן-גוריון הובילו לפרישתה עמו אל שורות רפ"י, מטעמה נבחרה לכנסת השישית.
לאורך שלוש כנסות כיהנה כחברת הכנסת והייתה פעילה בוועדת הפנים, בוועדת העבודה, בוועדה לשירותים חברתיים ובוועדת החינוך והתרבות.
גז הייתה פעילה בדרישה להנהגת ביטוח בריאות ממלכתי.
בסוף 1967 הייתה גז בין המתנגדים לאיחוד עם מפא"י ואחדות העבודה, אולם משדעתה לא נתקבלה הסכימה להצטרף למפלגת העבודה שהוקמה כתוצאה מהאיחוד.
בשנת 1974 נבחרה להנהלת בית ברל.
כן הייתה ראש מחלקת הקליטה במפלגתה ופעלה להקמת ועדת העלייה והקליטה של הכנסת.
בשנת 1977 פרשה מהכנסת, אך המשיכה בפעילות פוליטית במפלגתה.
בסוף 1977 נבחרה לנציגה לקונגרס הציוני.
בשנת 1980 נבחרה לוועדה המדינית של המפלגה.
בשנת 1983 קיבלה את אות יקיר התנועה הציונית.
גז התגוררה בשכונת רמת אביב מאז עלייתה מתוניסיה, והייתה אם לשניים.
בנה, ג'ורג', לקה במחלת נפש בעת שירותו הצבאי.
גז נמנתה על ניצי מפלגת העבודה.
באוקטובר 1974 חתמה יחד עם משה דיין על עצומה של הליכוד נגד החזרת יהודה ושומרון, מתוך ראייה שיהודה ושומרון הם הלב של המדינה.
כן הייתה חברה בחוג לשלמות הארץ במפלגתה.
בסוף שנת 1974 נמנתה על חברי מפלגת העבודה שקראו לממשלת אחדות עם הליכוד ובאוגוסט 1975 נמנתה על המתנגדים להסכם הביניים בין ישראל למצרים 1975. בשנת 1976 הייתה חברה בוועד של חברי כנסת שקרא לחידוש היישוב היהודי בחברון.
במאי 1978 כתבה מכתב למערכת שבו הביעה תמיכה בדברי הרמטכ"ל, רפאל איתן, שצה"ל לא יוכל להגן על מדינת ישראל ללא יהודה, שומרון והגולן.
מטילדה הוא סרט קומדיה אמריקני בהפקתו, בימויו ובכיכובו של דני דה ויטו.
הסרט מבוסס על הספר מטילדה מאת רואלד דאל.
הסרט מספר את סיפורה של מטילדה וורמווד , ילדה חכמה באופן מיוחד, בתם של הארי וורמווד, מנהל של מגרש מכירת מכוניות משומשות אשר אינו בוחל באמצעים להרוויח כסף, כולל רמאות הלקוחות, ושל זיניה וורמווד, המכורה לבינגו ואינה דואגת לילדיה.
שני הוריה אינם מבחינים בכישרונות של מטילדה, כמו העובדה שהיא יודעת קרוא וכתוב טרם הלכה לבית הספר או יכולתה לחשב מספרים גדולים בעל פה, והם עסוקים בעסקיהם ובצפייה ממושכת בטלוויזיה.
כאשר מגיעה מטילדה לבית הספר לראשונה, היא מתוודעת למנהלת אגאתה טרנצ'בול (בספר השם מתורגם לטרופדרוס), מתעמלת אולימפית בתחומים הדיפת כדור ברזל, יידוי פטיש והטלת כידון, והיא אינה מהססת להשתמש בכישוריה על מנת להעניש תלמידים על לא עוול בכפם (לדוגמה, הסתובבות עם צמות).
כמו כן היא ידועה בעונשים יצירתיים נוספים, כמו החנקרון (ארון צר שקירותיו הפנימיים מכוסים בחודי מסמרים ושברי זכוכית, כך שמי שנמצא בתוכו חייב לעמוד דום על מנת לא להיפצע) או לתת לילד שגנב עוגה לאכול עוגה ענקית עד תומה.
כמו כן, היא מכירה את מורתה, ג'ניפר "ג'ני" האני (בספר השם מתורגם למרשמלו), שמנסה לגרום לתלמידיה ליהנות מהלימודים.
מטילדה והאני מתחברות, והעלמה האני מגלה למטילדה שהיא אחייניתה של טרנצ'בול, ושלאחר שאביה של האני מת השתלטה טרנצ'בול על הבית והתייחסה אל האני כאל שפחה, ושרק לאחר שנים הצליחה העלמה האני לעבור לבית משלה ובו היא חיה בדלות.
מטילדה מגלה כי היא ניחנה ביכולת טלקינזיס, והיא מלמדת את עצמה לשלוט בה.
לאחר שהיא מגיעה לידי שליטה מלאה, היא גורמת לכך שבזמן אחד מהשיעורים בהם טראנצ'בול נוכחת בכיתה, הגיר יכתוב על לוח הכיתה, לכאורה בשם אחיה מגנוס (אביה של האני), שעליה להחזיר להאני את רכושה, או שתתחרט על כך.
בסופו של דבר טרנצ'בול משאירה להאני את הבית ואת הכסף ובורחת מהעיר.
בסוף הסרט מסתבר כי הרשויות עלו על מעשי הרמאות של הארי, והוא ומשפחתו צריכים לעזוב את המדינה.
מטילדה מבקשת להישאר ולגור אצל העלמה האני, ומשפחתה נעתרת לה ונמלטת מהמדינה בלעדיה.
הבדלים בין עלילת הסרט לעלילת הספר
בעוד שעלילת הספר מתרחשת בבריטניה, עלילת הסרט מתרחשת בארצות הברית (זאת ניתן לדעת עקב הימצאותם של סוכני FBI ובשל השימוש בדולרים במקום בלירות שטרלינג).
כאשר הארי נותן לאחיה של מטילדה, מייקל, לחשב את רווחיו באותו יום, הסכום בסרט שונה מהסכום הספר (ניטפוק).
בסרט מסרבים הוריה של מטילדה בתחילה לשלוח אותה לבית הספר מפני שהם צריכים שהיא תהיה בבית ותחתום על החבילות שמגיעות לאביה, בעוד שבספר הדבר נובע ככל הנראה מחוסר התייחסות.
בעוד שבספר הארי מספר למייקל ומטילדה כיצד הוא מרמה ועושק את לקוחותיו, בסרט הוא לוקח אותם לעזור לו במלאכה זו.
בסרט מתגלים כוחותיה של מטילדה בעת שמכריחים אותה לצפות בטלוויזיה והיא גורמת למכשיר להתפוצץ, בעוד שבספר הכוחות מתגלים לראשונה על ידי כך שהיא גורמת לכוס המכילה סלמנדרה להתהפך על טרנצ'בול.
בסרט הארי מחליט לשלוח את מטילדה לבית הספר לאחר שהוא מוכר לטרנצ'בול מכונית, ומתרשם שהיא תחנך את מטילדה כיאות, בעוד שבספר טרנצ'בול רק מספרת על פגישתה עם הארי.
גם בספר וגם בסרט טרנצ'בול מעלה את ברוס בוגטרוטר אל הבמה על מנת להעניש אותו על כך שגנב פרוסת עוגה, על ידי כך שייאלץ לאכול לבדו עוגה ענקית בשלמותה.
אולם בסרט, כשנראה שהוא הולך להתייאש, התלמידים מעודדים אותו, מה שגורם לטרנצ'בול להעניש את כולם, בעוד שבספר כל זה לא מתרחש.
בסרט טרנצ'בול כולאת את מטילדה בחנקרון בגלל שאביה מכר לה מכונית רעועה, בעוד שבספר מטילדה לא נענשת בכל שלב שהוא.
בסרט נכנסות מטילדה והאני לביתה של טרנצ'בול, בעוד שבספר הן נכנסות רק לאחר שטרנצ'בול עוזבת את העיר.
בסרט ניתן לראות כי ה-FBI עוקב אחרי הארי, בעוד שבספר מתברר שהארי פעל בניגוד לחוק רק בסופו.
בסרט מטילדה הולכת לביתה של טרנצ'בול על מנת להוציא באמצעות כוחותיה את הבובה שהשאירה שם האני כשעזבה את הבית וגם על מנת לשגע את טרנצ'בול, בעוד שבספר כל אלו אינם קורים ואין שום אזכור לבובה.
הן בספר והן בסרט טרנצ'בול מתעלפת לאחר שמטילדה כותבת בשמו של מגנוס את הדרישה לתת להאני את ביתה ואת כספה.
אולם בספר התלמידים מנסים לעזור לה להתעורר וברגע שהיא מתעוררת היא בורחת באופן מיידי, בעוד שבסרט היא מתעוררת בעצמה ומנסה להכות תלמידים כדי להישאר בשליטה, מה שמוביל להתעללויות נוספות מצד כוחותיה של מטילדה ובסופו של דבר לנקמה של כל תלמידי בית הספר עד שהיא נסה על נפשה.
בסרט האני הופכת למנהלת בית הספר, בעוד שבספר סגן המנהלת, מר טרילבי, זכה בתפקיד זה.
בספר, לאחר מנוסתה של טרנצ'בול, מטילדה מועלית לכיתה גבוהה יותר ומכיוון שמוחה מקבל אתגרים היא מאבדת את כוחותיה, בעוד שבסרט העלייה בכיתה לא מוזכרת והיא לא מאבדת את כוחותיה.
לאחר שהרשויות עולות על הארי, בספר המשפחה בורחת לספרד, ואילו בסרט היא בורחת לגואם.
בספר, כשמטילדה מבקשת להישאר עם העלמה האני, הוריה מסכימים לכך ונוסעים בלעדיה לשדה התעופה ללא שום אימוץ פורמלי, בעוד שבסרט ישנו ויכוח בעניין ובסוף ההורים חותמים על מסמכי אימוץ שמטילדה הוציאה מספר בספרייה.
בספר, מסופר כי לעלמה האני היו משקפיים באופן קבוע.
בסרט, היא מרכיבה אותם פעם אחת בתור משקפי קריאה ותו לא.
מארה וילסון - מטילדה וורמווד
דני דה ויטו - הארי וורמווד/מספר
ריאה פרלמן - זיניה וורמווד
בריאן לווינסון - מייקל וורמווד
אמבת' דייווידץ - ג'ניפר "ג'ני" האני
פאם פריס - אגאת'ה טראנצ'בול
ז'קלין סטייג'ר - אמנדה ת'ריפ
ג'ימי קארץ - ברוס בוגטרוטר
קירה ספנסר הסר - הורטנסיה
פול ראובנס - סוכן FBI בוב
טרייסי וולטר - סוכן FBI ביל
הסרט מבקר את נקודת ההנחה לפיה מבוגרים חכמים יותר מילדים.
הדבר מתבטא בכך שגם הארי וגם טראנצ'בול אומרים למטילדה את המשפט הבא: "אני חכם/ה -את טיפשה; אני גדול/ה - את קטנה; אני צודק/ת - את טועה" (המשפט אינו מצוי בספר).
בסופו של דבר מטילדה מוכיחה לשניהם שהיא יכולה להביס אותם.
הסרט גם מבקר את תרבות הצפייה בטלוויזיה.
כך למשל, במשפחת וורמווד המצב מגיע עד לכדי קיצוניות, מפני שמלבד מטילדה כולם שם מתנגדים לקריאת ספרים.
בנוסף קיימת ביקורת נגד תוכניות הטלוויזיה עצמן.
התוכנית שגורמת למטילדה לפוצץ את הטלוויזיה היא שעשועון טלוויזיה בו על המתמודד לענות על שאלות וזוכה בכסף שנדבק על גופו הנמרח בחומר דביק.
במאי הסרט דואג להעביר את העובדה שמדובר בסוגה נחותה.
הסרט מבקר גם את ההסתכלות על החיצוניות של האדם במקום על אופיו: כאשר האני מבקרת בבית משפחת וורמווד זיניה אומרת להאני שבגלל שהיא (זיניה) השקיעה ביופיה החיצוני יש לה בעל וילדים, בעוד שהאני השקיעה בפיתוח מוחה וכעת היא רווקה שמלמדת ילדים לקרוא.
הסרט זכה לביקורות חיוביות, ואף זכה בשלושה פרסים בפסטיבלים שונים: מארה וילסון זכתה בפרס שחקנית הקומדיה הטובה ביותר בטקס פרסים לשחקנים צעירים, ודני דה ויטו זכה בשני פרסי הבמאי הטוב ביותר בטקס פרסי הקהל ובטקס פרסים נוסף.
כמו כן הסרט היה מועמד לפרס שחקן המשנה בקומדיה או במחזמר (דני דה ויטו) בטקס פרסי טלוויזיית הלוויין ובשתי מועמדויות בטקס פרסי היוצרים הצעירים: שחקנית ראשית (מארה וילסון) ושחקנית משנה (קירה ספנסר הסר).
למרות הפרסים והביקורות החיוביות, הסרט לא הצליח לכסות את כל ההוצאות ונשאר עם הפסד של כמעט 3 מיליון דולר.
מטיווילדה דובס הייתה זמרת סופרן קולורטורה אפרו-אמריקאית, אחת הזמרות השחורות הראשונות שהגיעו לקריירה בינלאומית משמעותית באופרה.
מאזיניה של דובס, שקולה היה קטן אך קל ורענן, התפעלו מן הטכניקה הווקאלית המעודנת ומן הפרשנויות התוססות ומלאות חיים שלה.
מטיווילדה דובס נולדה באטלנטה, ג'ורג'יה, בת לג'ון ואיירין דובס, שהיו מנהיגי הקהילה האפרו-אמריקאית של אטלנטה.
היא החלה ללמוד נגינה בפסנתר בגיל שבע ושרה במקהלות של הקהילה והכנסייה.
בקולג' ספלמן החלה ללמוד פיתוח קול והמשיכה את לימודיה אצל זמרת הסופרן הגרמניה, לוטה להמן, בניו יורק.
בהמשך קיבלה מלגת לימודים מעמותת ג'ון היי ויטני, שאפשרה לה להמשיך בלימודיה באירופה, בעיקר אצל פייר ברנאק.
אחרי שזכתה בתחרות המוזיקה הבינלאומית בז'נבה, שווייץ בשנת 1951, הופיעה לראשונה כזמרת אופרה מקצועית בפסטיבל הולנד ב-1952, בתפקיד הזמיר ביצירתו של איגור סטרווינסקי "לה רוסיניול" ("הזמיר").
תוך זמן קצר שרה דובס בפסטיבלים ובבתי האופרה החשובים של אירופה.
בפסטיבל גליינדבורן הופיעה לראשונה בתפקיד צרבינטה ב"אריאדנה מנאקסוס" ב-1953. הופעתה הראשונה בלה סקאלה באותה שנה, בתפקיד אלווירה ב"איטלקייה באלג'יר" של רוסיני, הייתה גם הפעם הראשונה, שזמרת שחורה שרה בבית האופרה הזה.
בבית האופרה המלכותית, קובנט גארדן בלונדון הופיעה לראשונה בשנת 1954, בתפקיד מלכת שמאחה ב"תרנגול הזהב" של רימסקי-קורסקוב.
דובס שרה גם באופרה של פריז, באופרה של וינה ובבתי האופרה של המבורג ושל סטוקהולם.
הופעת הבכורה שלה באמריקה הייתה ברסיטל עם "אגודת התזמורת הקטנה" בניו יורק, בשנת 1954. במטרופוליטן אופרה הופיעה לראשונה בתפקיד ג'ילדה בריגולטו של ורדי ב-9 בנובמבר 1956. אף כי מריאן אנדרסון הקדימה אותה בשירה על במה זו, הייתה דובס הזמרת השחורה הראשונה שהוצע לה חוזה ארוך-טווח במטרופוליטן.
בשמונה עונות, שרה גם את צרבינטה, את צרלינה בדון ג'ובאני, אולימפיה בסיפורי הופמן של אופנבך, לוצ'יה בלוצ'יה די למרמור של גאטנו דוניצטי ואוסקר בנשף המסכות של ורדי.
בסוף שנות ה-50' הופיעה בקביעות באופרה של סן פרנסיסקו.
נאמנה לקו שקבעו מבצעים אפרו-אמריקאים אחרים, סירבה לשיר לפני קהלי מאזינים שנקטו מדיניות הפרדה בין-גזעית, ומשום כך לא יכלה לשיר בעיר הולדתה עד 1962.
דובס פרשה מן הבימה בשנת 1974 והחלה ללמד באוניברסיטת טקסס, שם הייתה חברת הסגל האפרו-אמריקאית הראשונה.
היא המשיכה בקריירת ההוראה כפרופסור לפיתוח קול באוניברסיטת הווארד בוושינגטון די.
עד שפרשה למחוז ארלינגטון שבמדינת וירג'יניה, שם התגוררה עד 2013, אז עברה לדיור מוגן באטלנטה, שם נפטרה בדצמבר 2015.
הסופרן הקולורטורי של מטיווילדה דובס זכה לשבחים על רעננותו וגמישותו, כמו גם על יפי צלילו.
את קולה אפשר לשמוע במספר קטן של הקלטות, בהן החטיפה מן ההרמון של מוצרט מול ניקולאי גדה, בניצוח יהודי מנוחין, דולי הפנינים של ביזה בניצוח רנה לייבוביץ ורסיטל של אריות אופראיות ושירים, הקלטות משנות ה-50 שיצאו מחדש ב-1999 בחברת טסטאמנט רקורדס.
מטיווילדה דובס חיה תקופה קצרה בספרד, עם בעלה הראשון, לואיס רודריגז, שמת ממחלת כבד ביוני 1954, ארבעה-עשר חודשים לאחר נישואיהם.
ב-1957 נישאה לבנגט יאנזן, עיתונאי שוודי.
המטילן היה איש צוות מוטס, שהיה אחראי על הטלת פצצות מדויקת במשימות הפצצה, בתקופת מלחמת העולם השנייה ועד שנות החמישים.
המטילן נטל פיקוד על המטוס, בהתקרבו ליעד ההפצצה, על מנת להביא אותו לנקודה המיטבית לביצוע ההפצצה, תוך שהוא נעזר בכוונת פצצות.
ברוב המפציצים בתקופת מלחמת העולם השנייה היה מקום המטילן בקדמת המטוס.
לפעמים מילא המטילן גם תפקיד מקלען אוויר קדמי כשלא היה עסוק בהפצצה.
עם התפתחות הטכנולוגיה, נכנסו לשירות מערכות הפצצה אוטומטיות שייתרו את תפקיד המטילן.
היום מי שאחראי על מערכות הפצצה וכוונון הפצצות החכמות למטרה, הוא איש צוות מוטס שנקרא קצין מערכות חימוש.
בחיל האוויר של ארצות הברית, ערב מלחמת העולם השנייה, אויש תפקיד המטילן, לרוב, על ידי סמלים ונגדים.
החל משנת 1941 הוסמכו רובם לקצונה.
בצבאות חבר העמים הבריטי, אויש התפקיד, לרוב, על ידי נגדים בכירים ולפעמים על ידי קצינים.
במהלך מלחמת העולם השנייה, ענדו מטילני צבא ארצות הברית אות מטילן מיוחד, ובשנת 1947, עת הופרד חיל אוויר מצבא ארצות הברית, קיבלו המטילנים "סיכת כנפי נווט" הנמצאת בשימוש עד היום, וידועה בשם "כנפי קצין מערכות חימוש".
בחיל האוויר הישראלי שירתו המטילנים, לרוב, במטוסי B-17 מבצר מעופף והיו בוגרי קורס טיס במסגרת טייסת נמ"א (נווטים, מקלענים\מטילנים, אלחוטנים).
בסיום הקורס קיבלו החניכים דרגת סג"ם וכנפי טיסה שבמרכזן ציור פצצה.
ערב מבצע קדש שירתו בחיל האוויר רק 3 מטילנים (התפקיד נקרא נווט־מטילן) במטוסי B-17 מבצר מעופף, ביניהם סא"ל (מיל') אחיקר אייל.
בשנת 1958 הוצא מטוס ה־B-17 מהשירות ומקצוע המטילן בוטל.
מטילדה גטר (בפולנית: Matylda Getter; 1870 – 1968) הייתה נזירה פרנציסקנית קתולית וחסידת אומות העולם מפולין.
לפני מלחמת העולם השנייה הייתה גטר אם מנזר פרנציסקני בוורשה בשם "משפחתה של מריה" (Zgromadzenie Siostr Rodziny Marii) וכן הייתה עובדת סוציאלית.
במהלך המלחמה שיתפה גטר פעולה עם אירנה סנדלר וארגון ז'גוטה בהצלת חייהם של מאות ילדים יהודים מגטו ורשה.
בתפקידה כאם מנזר ניהלה גטר מספר בתי ילדים ובתי יתומים באזור, ושם החביאה ילדים יהודיים רבים במהלך תקופת הכיבוש הגרמני.
בשנים 1942 ו-1943 יצרה גטר קשר עם ארגון צנטוס שטיפל בילדים יהודים וביתומים יהודים בגטו ורשה.
רבים מילדים אלה הוברחו מהגטו והוסתרו מיד לאחר מכן בבתי הילדים שתחת ניהולה של גטר.
רבים מילדים אלה ניצלו ממוות בשואה.
מניעיה של האם גטר, על פי הצהרתה, היו אמונתה הדתית.
היא לא דרשה מעולם תשלום עבור מעשיה, אם כי מספר הורים ומספר קרובי משפחה של הילדים שהוסתרו ביקשו לשלם את עלויות ההחזקה של הילדים או את חלקן.
חלק מהילדים הוטבלו לנצרות במהלך הסתרתם, אך לאחר השחרור הושבו כולם ליהדות.
בשנת 1985 הכיר יד ושם במטילדה גטר בתור חסידת אומות העולם.
מטילדה, מרקיזת טוסקנה (באיטלקית: Matilde di Canossa; סביבות 1046–1115; קרויה גם מטילדה מקנוסה) הייתה דמות פוליטית מרכזית בזירה האיטלקית, אשת אצולה משושלת לומברדית, מושלת רבת עוצמה ומפקדת צבאית, ששלטה במשך כמה עשורים על שטחים נרחבים בצפון איטליה בראשית האלף השני לספירה.
היא נטלה חלק פעיל במאבק האינווסטיטורה בין הכנסייה לבין המלכים החילוניים של אירופה, כשיצאה להגנת האפיפיור גרגוריוס השביעי והעמידה לרשותו כספים וצבא.
העימות הגיע לשיאו בינואר 1077, בטירת קנוסה בבעלותה, שבה קיבל האפיפיור גרגוריוס השביעי את הקיסר היינריך הרביעי לאחר שאילץ אותו להמתין לו בשלג שלושה ימים.
במהלך ימי הביניים התנהל מאבק כוחות בין השלטון החילוני לשלטון הדתי אודות הסמכויות והעצמאות של הכנסייה מול השלטון החילוני, והוא הוכרע על-פי יחסי הכוחות בשטח.
מאבק זה נקרא בשם מאבק האינווסטיטורה.
האפיפיור גרגוריוס השביעי (כיהן כאפיפיור משנת 1073 ועד מותו) ניסה להעביר רפורמה שעל פיה הכנסייה, המושתתת על ציות לאפיפיור, היא הגוף המארגן לכלל הנוצרים ולכן אין למעשה עניין שאיננו בסמכותו של האפיפיור.
גרגוריוס טען שיש למגר את תופעת המינויים של אנשי כנסייה על ידי שליטים חילונים, ושיש להעניק לכנסייה עצמאות כמערכת שיפוטית.
סוגיית הבחירות למשרות הרמות בכנסייה הייתה הגורם המיידי לפרוץ המאבק החריף בין האפיפיור גרגוריוס השביעי ובין מלך הגרמנים היינריך הרביעי, המועמד לכתר הקיסרות הרומית הקדושה, אשר חשש שהקיסרות תאבד הרבה מיכולת ההשפעה הפוליטית אם לא תוכל למנות מועמדים משלה למשרות כנסייתיות.
בנוסף, חלק ניכר מאנשי הכנסייה ראו בקריאתו של האפיפיור כשבירת כלים, וכערעור המצב הקיים במשך מאות שנים.
חלקם אף ראו בכך קריאה לאנרכיה.
אם כך, גרגוריוס קיים שני מאבקים במקביל: מאבק פוליטי נגד היינריך הרביעי, השליט החילוני, ומאבק ישן, על אודות חירות הכנסייה.
מטילדה מקנוסה נולדה בשנת 1046 בעיר לוקה שבמחוז טוסקנה שבאיטליה.
לאחר ההתנקשות באביה, בוניפאציו השלישי, מרקיז טוסקנה, בשנת 1052, ומותם של אחיה ואחותה הבכורים, מטילדה נשארה היורשת היחידה לאחוזה של אביה.
שנתיים לאחר מכן אימה של מטילדה, ריצ'לידה, התחתנה עם דוכס בשם גודפרי, שהיה האויב של היינריך השלישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה.
היינריך לכד את מטילדה ואימה כבנות ערובה בשנת 1055 בגרמניה, אך באותה השנה יישב את ההדורים עם גודפרי, והשיב אותן לביתן בטוסקנה כמה חודשים טרם מותו.
כשאביה החורג, גודפרי, נפטר בשנת 1069, מטילדה התחתנה עם בנו, גודפרי.
לאחר מותו של בנם בינקותו, היא עזבה את בעלה הראשון בשנת 1071, ושבה לאיטליה.
שם היא שלטה עם אימה ריצ'לידה על אחוזת המשפחה, עד מותה של האם בשנת 1076.
אביה של מטילדה תמך במשך שנים רבות בשליט הגרמני, עד שהחל לתמוך באפיפיור במאבק שחילק את איטליה.
מטילדה, בדומה לאביה, תמכה גם היא במוסד האפיפיורות, והיא אף הפכה לחברה קרובה של האפיפיור גרגוריוס השביעי, ותמכה בו במאבקו נגד היינריך הרביעי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה.
בשנת 1076 התקיים מאבק משפטי בין מטילדה לקיסר אודות הנחלות שירשה מאביה.
הקיסר שפט לרוב לפי , שלפיו האדמות שהבת יורשת מועברות לבעלה.
במהלך זה הוא ביקש לנטרל את מטילדה מכוחה ומהשפעתה, בכך שינשל אותה מאדמותיה ומהשליטה בהן.
בתגובה מטילדה שכרה את שירותיו של עורך-הדין והמשפטן המפורסם פפו, שהיה משויך לקידום הוראת המשפט הרומי באוניברסיטה הראשונה בבולוניה.
פפו טען שלפי החוק הרומי יש אפשרות שהבת תירש את נכסי אביה, וכך מטילדה תוכל לשלוט בנכסים שירשה.
ואכן, בעזרת החוק הרומי מטילדה ופפו גברו על רצונו של הקיסר.
מלבד פפו, מטילדה ואימה ריצ'לידה היו מקושרות גם למשפטן אירנריוס, תלמידו של פפו, ששניהם זוהו עם תחייתו של החוק הרומי שאירעה במאה ה-11.
בינואר 1077 התקיים שיא העימות בין הקיסר לאפיפיור: גרגוריוס נפגש עם היינריך הרביעי בטירתה של מטילדה שבקנוסה, שם האפיפיור השפיל את הקיסר בכך שהיה עליו לחכות שלושה ימים בשלג מחוץ לטירה, עד שהאפיפיור הסכים להיפגש עמו.
לבסוף האפיפיור קיבל את סליחתו לאחר סיגוף.
אירוע זה נודע בשם ההליכה לקנוסה.
משנת 1080 מטילדה לחמה לסירוגין בקיסר היינריך בהיותה מפקדת על צבא, לצד האפיפיור גרגוריוס (במאבקה של האפיפיורות).
בנוסף לסיוע הצבאי, מטילדה סייעה כלכלית לאפיפיורות.
בשנת 1082 היא שלחה חלק מהאוצרות המפורסמים מטירתה בטוסקנה לרומא, כדי לממן את המבצעים הצבאיים של האפיפיור.
בגיל 43, בשנת 1089, מטילדה נישאה בשנית משיקולים פוליטיים ומדיניים, לוולף החמישי הצעיר ממנה בשנים רבות (נראה שהיה בן 17), בן למשפחת האצולה אסטה, דוכסה של בוואריה.
משפחתו של ולף הייתה האויבת של הקיסר היינריך הרביעי ותמכה באפיפיור, וההתקשרות איתם הייתה חיונית למטילדה כדי להפיל את הקיסר היינריך משלטונו.
לאחר שש שנים בהם לא נולדו להם ילדים, מטילדה ווולף נפרדו.
היינריך הרביעי תמך בוולף בריב בינן לבין מטילדה.
לאחר הפרידה מטילדה המשיכה במאבקה בקיסר, ובשנת 1093 עודדה את בנו של היינריך, קונרד, למרוד באביו ולשלוט באיטליה.
מהלך זה לא מיגר את שלטונו של היינריך באופן סופי, אך הוא הוביל להמשך המלחמה בין הקיסר למטילדה, ולהחלשת שלטונו באיטליה.
לאחר ניצחונות רבים של צבאה של מטילדה, היינריך הרביעי נפטר בשנת 1106, מנוצח.
בשנת 1110 עשתה מטילדה הסכם שלום עם יורשו של היינריך הרביעי, היינריך החמישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, כשהיא הורישה לו את האדמות שבבעלותה.
זאת אף על פי שהיא כבר תרמה אותן למוסד האפיפיורות.
צעד זה עורר קונפליקט בין האפיפיורות לבין השלטון.
מטילדה נפטרה בשנת 1115, בגיל 69, ונקברה בעיר מנטובה שבאיטליה.
בשל הכבוד שרחשה לה האפיפיורות, עצמותיה הועברו לקבורה ברומא בשנת 1634 על ידי האפיפיור אורבנוס השמיני בבזיליקת פטרוס הקדוש.
הישגיה הצבאיים של מטילדה היו משמעותיים מבחינה היסטורית.
מעבר לניצחונותיה הרבים במאבקה בקיסר היינריך הרביעי, היא הייתה בין הנשים החזקות בימי הביניים מבחינה צבאית.
רוב ההיסטוריונים לא דייקו בנוגע למעורבותה של מטילדה במבצעים הצבאיים של חייליה (הם מרחיבים או ממעיטים בתיאורים ללא ראיות מספקות).
לפי העדויות לא ניתן לדעת בוודאות שמטילדה השתמשה בעצמה בנשק או לבשה שריון צבאי, אך ניתן לדעת בבירור שהיא פיקדה על צבא.
התשתית התרבותית שאפשרה לאישה לפקד על צבא נבעה מהתפיסה שרווחה בימי ה[אימפריה הרומית], לפיה אין צורך שמפקדים צבאיים יפלסו את דרכם לתפקיד זה באמצעות שירותם כחיילים.
אותן עמדות כוח יכולות היו להינתן להם על ידי ירושת נכסים משמעותיים (בדומה למטילדה).
קיימות עדויות לכך שמטילדה הייתה דמות משמעותית למורל החיילים, שכן מתואר שהיא עודדה את חייליה לקראת הקרב ונחמה אותם כשהפסידו.
בנוסף, המקורות אכן מאששים את היותה גם מפקדת צבאית, שמתכננת את מבצעיה בעצמה, שמחליטה החלטות הרות גורל, שמתייעצת עם המפקדים הזוטרים, שבודקת מה מצבם של חייליה ושמחדירה בהם משמעת.
יש עדויות לכך שהיא אף הובילה את הכוח הצבאי שלה בעצמה.
לא בכדי מטילדה זכורה כאחת הנשים המשפיעות והמרתקות בימי הביניים.
עוד מילדותה היא הייתה מוקפת באנשים שהחליטו החלטות טקטיות ואסטרטגיות באופן יום-יומי.
סביבה זו השפיעה עליה, והכשירה אותה במובן מסוים לתפקידה העתידי כמפקדת צבאית וכשחקנית ראשית במשחק הפוליטי בין האפיפיור לקיסר.
עצמאותה של מטילדה באה לידי ביטוי בניהול אחוזתה בטוסקנה, שכללה גם ניהול משפטי של תושבי אדמותיה, בפיקודה הצבאי המרשים, במאבקיה המשפטיים בקיסר ובבחירת בן-זוגה: מטילדה הייתה אחת מהנשים הבודדות שהצליחו, על-אף התערבות המשפחה ועיכובי החוק והנוהג בחברה בה חיה, לבחור בעצמה את בן-זוגה.
מעבר לכך, מטילדה זכורה כמפקדת בעלת אישיות מרשימה וסוחפת.
מסופר כי חלק מחייליה נשארו עמה אף כשהפסידה בחלק מהקרבות במאבקה בקיסר.
בנוסף, היא זכורה גם כגברת בעלת מצפון, שתרמה בנדיבות לכנסייה.
מטילדה הוא מחזמר, המבוסס על רומן הילדים משנת 1988 באותו השם מאת רואלד דאל.
הספר עובד למחזה על ידי דניס קלי, עם מוזיקה ושירים מאת טים מינצ'ין.
עלילת המחזמר מתרכזת במטילדה, ילדה בת חמש, מתוחכמת, עם יכולת טלקינזיס, שאוהבת קריאה, ומתגברת על מכשולים שנגרמים על ידי משפחתה ובית הספר, ומסייעת למורתה להשיב לעצמה את חייה.
לאחר 12 שבועות של תקופת הרצה שהועלתה על ידי הלהקה השייקספירית המלכותית בסטרטפורד על האייבון מנובמבר 2010 ועד ינואר 2011, המחזמר הועלה לראשונה בוסט אנד ב-24 בנובמבר 2011 בתיאטרון קיימברידג' ובהמשך הועלה גם בברודוויי, ב-11 באפריל 2013 בתיאטרון שוברט.
"מטילדה" זכתה לביקורות חיוביות ולהצלחה בקופות הכרטיסים, וזכתה בשבעה פרסי אוליבייה, ביניהם עבור המחזמר הטוב ביותר - בזמנו, שיא של מספר הזכיות עבור הפקה אחת.
בשנת 2013, המחזה "המקרה המוזר של הכלב בשעת לילה" הישווה את השיא של "מטילדה" במספר פרסי אוליבייה, אשר בסופו של דבר נשבר על ידי שיא חדש של 9 פרסים עבור "הארי פוטר והילד המקולל" בשנת 2017. עם זאת, "מטילדה" עדיין מחזיקה בשיא עבור מספר פרסי אוליבייה הרב ביותר עבור מחזמר.
בשנת 2013, המחזמר זכה בחמישה פרסי טוני, כולל פרס עבור הלברית הטוב ביותר של מחזמר.
המחזמר עדיין מוצג בתיאטראות וסט אנד בלונדון וכן בסיבובי הופעות באוסטרליה ובארצות הברית.
בשנת 2009, הודיעה RSC על כוונתה להעלות עיבוד תיאטרוני של ספר הילדים "מטילדה" למחזמר, עם דניס קלי כמחזאי, טים מינצ'ין כמלחין ופזמונאי, מת'יו וורצ'וס כבמאי, כריס נייטינגייל כמנצח התזמורת, רוב האוול כמעצב התפאורה ופול קיב כאחראי על אפקטים מיוחדים.
המחזמר עלה לראשונה בתיאטרון Courtyard שבסטרטפורד על האייבון, ווריקשייר, ב-9 בדצמבר 2010, לאחר תקופת הרצה שהחלה ב-9 בנובמבר.
על הכוריאוגרפיה של המחזמר הופקד פיטר דרלינג.
השחקן ברטי קארוול כיכב בתפקיד גב' טראנצ'בול, יחד עם פול קיי וג'וזי ווקר בתפקיד מר וגב' סטמבל (הוריה של מטילדה), וולורן וורד בתפקיד מיס האני.
שלוש שחקניות צעירות, אדריאנה ברטולה, ג'וזי גריפית'ס וקרי אינגרם, גילמו לסירוגין את התפקיד הראשי של מטילדה.
ב-30 בינואר 2011 הסתיימה הפקת הבכורה של מחזמר זה.
בשנת 2011, המחזמר הוצג לראשונה בוסט אנד של לונדון, בתיאטרון קיימברידג'.
במקור, הצגות ההרצה תוכננו להתחיל ב-18 באוקטובר 2011, אך בשל עבודות בנייה, אלו נדחו עד ל-25 באוקטובר.
ערב הפתיחה הרשמי נדחה מ-22 בנובמבר ל-24 בנובמבר.
המחזמר זכה בלונדון לביקורות חיוביות פה-אחד; פול קיי וברטי קארוול זכו לשבחים רבים על הופעותיהם.
רבים מן השחקנים המבוגרים שהופיעו בסטרטפורד שבו לגלם את אותן הדמויות גם בהפקה שעלתה בלונדון.
אלינור וורתינגטון קוקס, קליאו דמטריו, סופיה קיילי וקרי אינגרם (היחידה שהופיעה בסטרטפורד ושבה לתפקיד "מטילדה" גם בלונדון) גילמו לסירוגין את התפקיד הראשי.
באוקטובר 2011, המחזמר זכה בפרס לשחקן הטוב ביותר במחזמר (אשר הוענק לברטי קארוול) בטקס פרסי התיאטרון הבריטי, ובנובמבר 2011 זכה נד שרין בפרס על המחזמר הטוב ביותר, במסגרת The Evening Standard Awards.
ההפקה הייתה מועמדת בכל 10 הקטגוריות שעבורן היא הייתה זכאית בפרסי אוליבייה 2012. "ארבע המטילדות" ביצעו יחד את השיר "Naughty" בטקס.
המחזמר זכה בשבעה פרסי אוליבייה, עבור המחזמר הטוב ביותר, הבמאי הטוב ביותר (מת'יו וורצ'וס), השחקן הטוב ביותר במחזמר (ברטי קארוול), השחקנית הטובה ביותר במחזמר (כל ארבע המטילדות), הכוריאוגרפיה הטובה ביותר עבור תיאטרון (פיטר דרלינג), עיצוב התפאורה הטוב ביותר (רוב האוול) ועיצוב הקול הטוב ביותר (סיימון בייקר).
היה זה מספר שיא של זכיות עבור הפקה אחת בהיסטוריה בת ה-36 שנה של טקס פרסים זה.
באפריל 2012, סטיב פורסט והאלי פלאהרטי נכנסו לתפקידיהם של מר סטמבל ומיס האני, במקומם של פול קיי ולורן וורד.
סופיה קיילי וקרי אינגרם הוחלפו על ידי ג'ייד מרנר ואיזובל מולוי (שקודם לכן גילמה את אמנדה).
ברטי קארוול עזב ביולי 2012 את התפקיד של גב' טראנצ'בול והוחלף בדייוויד לאונרד, שנכנס לתפקיד באוגוסט.
יחד איתו ארבע שחקניות חדשות החלו לגלם את דמותה של מטילדה: לוסי-מיי ביקוק, היילי קנהאם, קלואי הות'ורן ולארה וולינגטון.
ב-19 בנובמבר 2012 הוזמן צוות השחקנים הלונדוני להופיע ב-"Royal Variety Performance" ששודר בשידור חי בתחנת הטלוויזיה ITV ב-3 בדצמבר.
הם ביצעו את השירים "When I Grow Up" ו-"Naughty" עם קלואי הות'ורן בתפקיד הראשי.
שלוש השחקניות האחרות המגלמות את מטילדה הופיעו בקטע הקישור שקדם להופעה.
במרץ 2013, היילי קנהאם עזבה את ההפקה, והוחלפה על ידי אליס בלייק וכריסטינה פריי.
לוסי-מיי ביקוק עזבה בתחילת מאי 2013. השינוי המשמעותי הבא בצוות השחקנים התרחש בספטמבר 2013 - הפעם רוב השחקנים הבוגרים התחלפו, יחד עם קלואי הות'ורן שעזבה ב-1 בספטמבר.
שתי מטילדות חדשות - לולי מקנזי וג'ורג'יה פמברטון - החלו להופיע בשבוע שלאחר כן.
לארה וולינגטון נשארה ארבעה שבועות נוספים אחר כך, ופרשה מההפקה ב-29 בספטמבר - בכך הפכה לשחקנית שהופיעה הכי הרבה זמן כמטילדה, שיא שנשבר באוקטובר 2017.
צוות השחקנים פתח את ההופעה של מופע צדקה עבור Children in Need בשנת 2013. הם ביצעו מחרוזת שירים של המחזמר, עם ג'ורג'יה פמברטון בתפקיד מטילדה.
מכל השחקניות שגילמו את מטילדה, רק לולי מקנזי נשארה במהלך חילופי גברי שנערכו בצוות השחקנים במרץ 2014. שינויים אלו החלו עם עזיבתה של אליז בלייק ב-9 במרץ יחד עם שחקנים-ילדים אחרים.
פריי ופמברטון הוחלפו על ידי שתי מטילדות חדשות, קארה ג'נקינס ולוטי סיציליה, שהופיעו לראשונה בתפקיד זה בשבועות הבאים, ב-18 במרץ וב-25 במרץ בהתאמה.
מקנזי וג'נקינס עזבו את ההפקה ב-7 בספטמבר וב-5 באוקטובר.
שתי מטילדות חדשות - מטילדה שאפלנד וויולט טאקר - הופיעו לראשונה ב-9 בספטמבר וב-19 בספטמבר.