tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
תוכנית במדעי הרפואה עם התמחות בייעוץ גנטי, ויסדה את מרכז התא הבודד הגנומי.
אברהם חברה באגודה הבינלאומית לריפוי האוזן פנימית (ISIET), בוועדת לנסט (Lancet) לאובדן שמיעה, בוועדה המייעצת המדעית CureGRIN ויושבת ראש הוועדה המדעית של הקרן Pour L'Audition בצרפת.
היא חברת הנהלה בארגון הגנום האנושי (HUGO) ובארגון הביולוגיה המולקולרית האירופית (EMBO), וחברה נבחרת בוועדה המייעצת הבינלאומית Collegium Oto-Rhino-Laryngologicum Amicitiae Sacrum CORLAS)).
נכון ל-2022 פרסמה כ-180 מאמרים מדעיים, מאמרי סקירה ופרקים בספרי מדע.
היא משמשת כעורכת משנה בשני כתבי עת מקצועיים בינלאומיים מהם כתב העת European Journal of Human Genetics.
הנחתה למעלה מ־130 סטודנטים לתארים מתקדמים כולל PhD, MD-PhD, MSc, בתר-דוקטורט, לימודי יסוד של רופאים מתמחים וסטודנטים זרים בתוכניות קיץ בינלאומיות.
היא הוזמנה להרצות ב־60 מכונים ואוניברסיטאות בינלאומיים ולהשתתף ביותר מ־60 כנסים מקצועיים בינלאומיים.
כמו כן, שמשה חברה בוועדות מדעיות של 6 כנסים בינלאומיים.
אברהם חוקרת את הגן לחירשות.
ב-2021 פרסמה מחקר שהציג ריפוי גנטי שנישא על גבי נגיף, ומצליח לתקן 100% מתאי השערה באוזן העכבר ומונע הידרדרות ברמת השמיעה גם בגיל מבוגר.
נשואה לפרופ' (אמריטוס) מתי מינץ מבית הספר למדעי הפסיכולוגיה באוניברסיטת תל אביב.
השניים שיתפו פעולה בעבודתם המחקרית ואף כתבו יחד מספר מאמרים.
פרופסור אברהם זכתה במספר פרסים על הישגיה המדעיים, בהם:
פרס ע"ש מיכאל ברונו מיד הנדיב/קרן רוטשילד (Bruno Memorial Prize)
פרס טבע - תעשיות פרמצבטיות למחקר פורץ דרך בתחום מחלות נדירות.
פרס מייסדי טבע לשנת 2011, על חקר ליקויי שמיעה תורשתיים.
מענק מחקר מהקרן הלאומית למדע לקידום מחקר לטיפול בחרשות (אוניברסיטת תל אביב) ספטמבר 2022
פרס STAR למצוינות מדעית ומנהיגות, המוענק לחוקרים יוצאי דופן בתחום הביו-רפואה כאות הערכה לפועלם לקידום הקהילה האקדמית בישראל
קרן בָּסֶט (מאוית לעיתים גם באסט, ; – קורנו די באסֶטו; בעברית: קרן בָּס או קרן בָּסִית) הוא כלי נשיפה אירופי מעץ ממשפחת הקלרינטים בעל לשון פשוטה.
קרן בסט מורכבת מצינור היוצר זווית קהה באמצעו ומסתיים בפעמון.
לקרן הבסט יש צליל נמוך יותר מהקלרינט הקלאסי ולכן היא נקראת באיטלקית "קורנו די באסֶטו" שכן באסֶטו (bassetto) פירושו באיטלקית "קול בס קטן".
קרן הבסט נמצאת בשימוש מועט בימינו, למעט בנגינה ברפרטואר הקלאסי.
המלחין הגרמני ריכרד שטראוס שילב אותו בתזמור של כמה מהאופרות שלו, בעיקר באלקטרה (, 1909), בה יש שתיים; אביר הוורד (Der Rosenkavalier), בה קרן בסט מנגנת לסירוגין עם קלרינט בס; או ב"האישה חסרת הצל" .
רפרטואר קרן הבסט כולל יצירות רבות מאת מוצרט, במוזיקה קאמרית בפרט.
ניתן גם לציין את הקונצ'רטות לקרן בס ולתזמורת של אלסנדרו רולה ושל היינריך בקופן , וכן את שני הקונצ'רטינות (1833) מאת פליקס מנדלסון לקלרינט, קרן בס ותזמורת .
המצאת קרן הבסט מיוחסת לאנטון ויוהאן שטדלר בסביבות 1770. הקלרינט כבר הומצא כ-70 שנה קודם לכן.
חלק מקרני הבסט נשמר עם הכיתוב "ANT et MICH MAYRHOFER INVEN.
PASSAVII" שהתפרשה כ"הומצאה ושוכללה על ידי אנטון ומיכאל מאיירהופר בפסאו".
בתחילה, קרן הבסט הייתה מעוקלת ולה צורת מגל.
לאחר מכן, היא הייתה מורכבת משני גופים ישרים המחוברים במרפק.
לבסוף, צורתה הייתה כשל קלרינט מוארך, עם מקשים נוספים, בגימור פעמון מתכת, המאפשר התפזרות טובה יותר של הצליל.
קרן הבסט יכולה להיחשב כצעד הראשון בהתפתחות הקלרינט הרגיל לקראת קלרינט הבס, שהומצא בתחילת המאה ה-20. כיום, יצרנים בדרך כלל מייצרים קרני בסט מעץ הובנה, מכיוון שהוא מייצר צליל מתוק וחם יותר.
מעט מאוד קרני בסט יוצרו והשתמשו בצרפת במחצית השנייה של המאה ה-18 בהשוואה לגרמניה ולבוהמיה.
הדגמים הראשונים היו במי (E), מי במול (♭E) או רה (D).
קרני בסט מוקדמות היו מעוקלות בצורת מגל שהסתיימו בקופסה מתפתלת כדי להאריך את הצינור ומקשי אגודל נוספים כדי להגיע לצלילים הנמוכים הנוספים עד ל-C נמוך (מישל אמלינגו בצרפת); הייתה להם צורה לא מושכת ובעיקר לא מעשית.
אז היו להם שני גופים ישרים המחוברים בתא זוויתי.
לבסוף הגיעו לקלרינט מוארך ישר, עם קלידים נוספים, שמסתיים בפעמון מתכת (האחרון מאפשר הקרנה טובה יותר של הצליל).
קרן הבסט הייתה הקלרינט ה"לא ישר" הראשון שנהנה ממערכת הפעמונים המעוקלת.
דגמים מוקדמים היו מעוקלים בצורתם ובמפתח E ,E במול או D.
ואז יש דגמים ב־G ו־A.
כשנשמע שליש מתחת לקלרינט ב־A, ולכן מעביר כלי ב-F שהוא המפתח שישלוט במאה ה-19, ניתן להתייחס לקרן הבס כצעד ראשון לקראת קלרינט הבס, שהומצא בסוף המאה ה-18.
בימינו, חלק מהיצרנים מחזירים עטרה ליושנה ומייצרים קרני בסט ישרות לגמרי בצבע הובנה.
הצליל המגיע מהעץ יהיה חם ורך יותר, לכאורה כמו מה שחווה מוצרט.
וולפגנג אמדאוס מוצרט היה רגיש מאוד לכלי נשיפה, ובמיוחד לקלרינט.
קרן הבסט גרמה לו שיגעון אמיתי.
השימוש הראשון של מוצרט בקרן הבסט הוא משנת 1781. זה לסרנדה מס' 10 בסי במול (KV 361) , המכונה "גראן פרטיטה" (Gran Partita), שהוא משתמש בשלושה עשר כלי נשיפה כולל שני קלרינטים בסי במול ושתי קרני בסט.
התערובת של שני הכלים הולידה אלכימיה ומספר מסוים של צירופים רכים מאוד.
מוצרט היה משתמש בקרן בס (כמו גם בקלרינט בס) ברוב קטעי המוזיקה הקאמרית שלו לכלי נשיפה.
האפותיאוזה של התשוקה שלו לכלי זה מצויה ביצירתו הסופית, הרקוויאם שלו, שנחנך על ידי צמד קרני בס.
יוהאן כריסטיאן באך הלחין את האופרה תמיסטוקלס (נובמבר 1772) שהועלתה בבכורה במנהיים; נעשה שימוש בשלישיית "קלרינטים של קורנו די באסטו" ב-D נמוך, כאשר החלק הנמוך שבהם משתמש ב-C נמוך, המקביל לקרני בס.
שמו האיטלקי של הכלי, corno di bassetto, שימש את ג'ורג' ברנרד שו כשם עט בעת כתיבת ביקורות מוזיקה.
קרן Born This Way (לפעמים מקוצר בשם BTWF) היא מוסד ללא כוונת רווח שנוסד בשנת 2012, על ידי הזמרת ואקטיביסטית האמריקאית ליידי גאגא ואמה, סינתיה ג'רמנוטה.
היא נקראה על שם האלבום של הזמרת - Born This Way שיצא לאור בשנת 2011, הקרן מחויבת לתמוך ברווחתם של צעירים ולעבוד איתם על מנת "להפוך את העולם לטוב ואמיץ יותר".
הקרן שמה בראש סדר העדיפויות את בריאותם הנפשית ורווחתם של צעירים באמצעות פעילות לקידום חסד ושיחות פתוחות וכנות על בריאות הנפש, אשרור רגשותיהם של צעירים ומיגור הסטיגמה סביב בריאות הנפש.
יתרה מזאת, הקרן פועלת כדי "לחבר, לעסוק ולעורר השראה בקרב צעירים - בדרכים, בקהילות שלהם ובאינטרנט".
התוכניות של הקרן מתמקדות ביצירת מודלים של שיחות בריאות על בריאות נפשית, חיבור בני נוער עם משאבים ושירותים וטיפוח קהילות שמתעדפות בריאות נפשית.
הארגון הוקם ב-29 בפברואר 2012, תוך התמקדות ביצירת קהילה תומכת לצעירים.
החוויות האישיות של ליידי גאגא, כולל בריונות במהלך התבגרותה והקשיים שלה עם בריאות הנפש, היוו השראה להקמת הקרן.
הזמרת שאפה להקים סטנדרט עולמי של אומץ, טוב לב ותמיכה קהילתית.
Channel Kindness: תוכנית המעודדת בני נוער לשתף סיפורים חיוביים ומעשי חסד, שמטרתה להילחם בשליליות בנוף התקשורתי.
: קמפיין שנתי המאתגר אנשים לבצע מעשי חסד יומיומיים במשך 21 יום, מתוך אמונה שחסד יכול לרפא את העולם.
עזרה ראשונה לבריאות הנפש של בני נוער: תוכנית הכשרה לתלמידי תיכון, המתמקדת בהכרה ובטיפול בבעיות בריאות הנפש ושימוש בסמים בקרב בני גילם.
Emotion Revolution Summit: אירוע המדגיש את החשיבות של רווחה רגשית בחייהם של צעירים.
Kind Communities Fund: יוזמה זו מעניקה מענקים לארגונים התומכים בבריאות הנפש והרווחה של בני נוער.
קרן Born This Way שיתפה פעולה עם ארגונים שונים, כולל סטארבקס, DonorsChoose ומאטל.
שותפויות אלו אפשרו יוזמות להעלאת מודעות ולגייס כספים לתוכניות לבריאות הנפש ולנוער.
בספטמבר 2023, הקרן שיתפה פעולה עם קרן Cotton On כדי להעלות את המודעות לבריאות הנפש באמצעות קמפיין "Kinder, Braver Together".
הקמפיין כולל מגוון מוצרים במהדורה מוגבלת, כולל חולצות טריקו, כובעים ותיקים.
חנות פופ-אפ בלוס אנג'לס נפתחה ב-27 בספטמבר, שם מוצרים אלה זמינים.
ליידי גאגא ואמה, סינתיה גרמנוטה, נשיאת הקרן, ביקרו בקבוצת צעירים לקראת פתיחת חנות הפופ-אפ.
בסביבה אינטימית, ליידי גאגא הקשיבה לסיפוריהן והדגישה את החשיבות של משאבים נגישים לבריאות הנפש.
שיתוף הפעולה עם קרן Cotton On חורג מעבר לסחורה בלבד, במטרה ליצור השפעה תרבותית.
ליידי גאגא הביעה את הערכתה למחויבות המותג לטפל בבעיות בריאות הנפש בצורה משמעותית.
במהלך הפגישה עם הצעירים, דנה ליידי גאגא ב"Be There Certificate", קורס מקוון אינטראקטיבי לבריאות הנפש הזמין בחינם.
קורס זה מכשיר לצעירים ולבני נוער את הידע, הכישורים והביטחון לתמוך באלו המתמודדים עם בעיות נפשיות.
הקרן ערכה ותמכה בפרויקטי מחקר המתמקדים בבריאות נוער, העצמה ובריאות נפשית.
מחקרים אלו שואפים להבין טוב יותר את האתגרים העומדים בפני צעירים ולשפר אסטרטגיות לקידום טוב לב ובריאות נפשית.
הקרן ממשיכה לפעול למען חזונה ליצור עולם אדיב ואמפתי יותר עבור אנשים צעירים, תוך שימת דגש על החשיבות של תמיכה בבריאות הנפש ומלחמה בבריונות.
קרן ארץ הקודש (Holy Land Foundation – HLF), שנקראה בתחילה "קרן האדמות הכבושות", הייתה ארגון הצדקה האסלאמי הגדול ביותר בארצות הברית.
מטה הארגון היה ממוקם בריצ'רדסון, טקסס, והוא נוהל על ידי פלסטינים-אמריקאים.
מטרת הארגון המוצהרת הייתה לכאורה הומניטרית, אולם לבסוף הוא פורק בהחלטת בית משפט לאחר שנקבע שהכסף שימש למטרות טרור והלבנת הון של ארגון הטרור חמאס.
הארגון היה במעקב של ה-FBI מכוח חוק המעקב אחר מודיעין זר (FISA).
במהלך שנות התשעים, פוליטיקאים אמריקאים, בהם צ'אק שומר ואליוט שפיצר לחצו על הממשל האמריקאי לנקוט צעדים נגד קרן ארץ הקודש.
בדצמבר 2001, ארצות הברית הגדירה את הקרן כארגון טרור, החרימה את נכסיה וסגרה את הארגון.
בשנת 2004, בית המשפט הפדרלי בדאלאס, טקסס, האשים את קרן ארץ הקודש וחמישה מבכיריה ועובדיה בהגשת סיוע כספי לחמאס ובעבירות נלוות.
ההשערה של התביעה הייתה שהקרן העניקה כספים למשפחות של פלסטינים שביצעו פיגועי התאבדות ולאסירי חמאס, שחמאס שלט בוועדות צדקה אלה, שבחלוקת צדקה דרך ועדות הנשלטות על ידי חמאס, הקרן עזרה לחמאס לבנות תמיכה פופולרית בקרב העם הפלסטיני וכי ארגוני הצדקה הללו שירתו מטרה כפולה של הלבנת הכספים לכל פעילויות חמאס.
במקביל, בנובמבר 2004, קבע ארלנדר קיז כי הקרן לצד ארגונים קשורים לחמאס כמו האגודה האסלאמית הפלסטינית, אחראים לרצח של דוד בוים בן ה-17 בישראל בשנת 1996. זו הייתה הפעם הראשונה שאזרחים או ארגונים אמריקאים נמצאו אחראים על פי חוק פדרלי משנת 1990 שאפשר לקורבנות טרור לתבוע פיצויים אזרחיים.
במשפט שנערך בשנת 2008 מצא חבר המושבעים את כל הנאשמים אשמים בכל האישומים.
היה מדובר בתביעה הגדולה ביותר בתולדות ארצות הברית להעברת כספים לטרור.
בשנת 2009, מייסדי הארגון נידונו ל-15 עד 65 שנות מאסר על "העברת 12 מיליון דולר לחמאס".
בשנת 2022 פתחו ארגון "Within Our Lifetime" וארגונים פלסטינים אחרים במסע ציבורי לשחרור הנאשמים.
בשנת 2024 שוחרר אחד הנאשמים לאחר 16 שנים בכלא.
הקרן המשפחתית על-שם תד אריסון היא קרן פילנתרופית פרטית שהוקמה בשנת 1991 על ידי שרי אריסון.
הקרן פועלת בישראל לקידום יוזמות חברתיות במגוון תחומים, במטרה לשפר את איכות החיים ולהביא לשינוי חיובי בחברה.
הקרן עוסקת בהשקעות חברתיות, מתן תרומות, והובלת מיזמי חזון, דרך תמיכה בקהילות וביוזמות המקדמות קיימות ואחריות חברתית.
ג'ייסון אריסון, בנה של שרי אריסון, משמש כיו"ר הקרן ומוביל את פעילותה הפילנתרופית.
רחלי כהן מכהנת כמנכ"לית הקרן ומנהלת את פעילותה היומיומית.
בריאות: הקרן פועלת לשיפור תשתיות פיזיות ומקצועיות בבתי חולים.
היא תרמה להקמת מגדל האשפוז ע"ש תד אריסון במרכז הרפואי איכילוב בתל אביב., תרמה להקמת את בניין אריסון לנוירוביולוגיה במכון ויצמן למדע ואת המרכז לטיפול בטראומה במרכז הרפואי שמיר.
בנוסף, היא תומכת בפרויקטים לשיפור שירותי הבריאות והנגשתם לאוכלוסיות שונות.
חינוך: הקרן מקדמת יוזמות חינוכיות ותומכת בתוכניות המשלבות פיתוח אישי ומקצועי לבני נוער ולמבוגרים.
היא הקימה את קמפוס אריסון לאמנויות, תרמה לבניית מרכז יצחק רבין בתל אביב, תרמה להקמת בית הספר אריסון למנהל עסקים באוניברסיטת רייכמן ולהקמתה המרכז לתקשורת מודעת שם, בנתה בניין מעונות לסטודנטים ואת מרכז אריסון ל-ESG.
תרבות ואמנות: הקרן משקיעה בפיתוח וחיזוק של אמנים ומוסדות תרבות.
היא ייסדה את "ארטפורט" - מרכז לאמנות עכשווית בתל אביב, המספק תוכנית רזידנסי לאמנים צעירים.
הקרן הקימה את ספריית האמנות ע"ש מאיר אריסון במוזיאון תל אביב לאמנות ותרמה לקונסרבטוריון הישראלי למוסיקה תל אביב על-שם לין ותד אריסון
מעורבות חברתית והתנדבות: שרי אריסון ייסדה את "יום מעשים טובים" בשנת 2007 שפועל תחת הקרן והפך למיזם בינלאומי המעודד עשייה חברתית למען הזולת.
בנוסף, הקרן תומכת בעמותת "רוח טובה", המחברת בין מתנדבים לארגונים הזקוקים לעזרה.
רדיו "מהות החיים": תחנת רדיו אינטרנטית המתמקדת בתכנים הקשורים להתפתחות אישית.
מגזין מהות החיים - אתר אינטרנטי שנועד לעורר השראה מעולמות שונים ומגוונים.
מרכז המבקרים מהותי - מרכז פעילות חוויתי המיועד לילדים ומבוגרים
פלטפורמת "Goodnet": פלטפורמה דיגיטלית המחברת בין אנשים ליוזמות חברתיות.
ארגון "רוח טובה": מעודד מעורבות קהילתית ומחבר בין מתנדבים לעמותות.
יום מעשים טובים - אירוע שנוסד לפני 19 שנים על-ידי שרי אריסון ופועל ב-115 מדינות בהשתתפות מיליוני בני אדם.
ארטפורט - מרכז האמנות העכשווית שהוקם ב-2011 על-ידי ג'ייסון אריסון.
הקרן תרמה עד כה כ-2 מיליארד ש"ח ללמעלה מ-1,800 ארגונים בישראל, והיא נחשבת לאחת הקרנות הפילנתרופיות הגדולות בישראל.
קרן אור כוכב היא סדרת טלוויזיה קנדית מונפשת שנוצרה על ידי לוריס קרמר לנספורד וג'ייסון נטר, והופקה על ידי נטפליקס ו-Kickstart Entertainment.
לזואי בת השמונה יש כוח מיוחד: כשהיא נתקלת בנבל מרושע היא הופכת לקרן אור כוכב – גיבורת-על.
זואי/קרן אור כוכב - היא הגיבורה הראשית בסדרה.
בדרך כלל היא אנרגטית, די עקשנית ותמיד נרגשת.
כוחות-העל שלה בתור גיבורת-על הם בועות, יש לה סופר נשימה והיכולת לעוף.
החליפה שלה משנה את המראה שלה בהתאם למשימה.
הנרי/בוסט - הוא החבר הכי טוב של זואי.
אבא שלו הוא ראש העיר בלומנשיין, שלא יודע את זהותו כגיבור-על בדיוק כמו זואי.
הוא יותר מציאותי מזואי, אבל הוא כן נהנה כמעט כמוה.
בניגוד לקרן אור כוכב, לו אין כוחות-על טבעיים, במקום הוא משתמש בגאדג'טים והמצאות טכנולוגיות מתקדמות כדי לעזור לה.
סבי - הוא סבא של זואי ואבא של אמא שלה "פלא אור כוכב".
אין לו כוחות-על, בניגוד לזואי ולאמא שלה, אבל התפקיד העיקרי שלו הוא שליטה במשימה; הוא עובד במרכז בקרה במגדלור כדי לעקוב אחרי נבלים ועניינים דחופים אחרים.
הוא מרגיעה כל מי שנמצא בסביבתו והוא מחזק את זואי בחיוביות במהלך המשימות.
אמא/פלא אור כוכב - היא אמא של זואי והבת של סבי.
אכפת לה מאוד מהמשפחה שלה, אבל כמו זואי, היא מסורה מאוד לתפקיד שלה כגיבורת-על.
יש לה בערך אותם כוחות כמו של הבת שלה, אבל היא משתמשת בלייזרים במקום בבועות.
קפטן דג הזקן - הוא פיראט שלוקח כל דבר מבריק שהוא רואה.
הוא מפקד על ספינת פיראטים מעופפת בשם "דלורס" ויש לו גקו שקוראים לו "לאונרד" במקום תוכי, כפי שמקובל אצל רוב הפיראטים.
מרלה שמר-לה - היא ילדה עם עור כחול ונמשים.
היא מפיצה עצב כשמישהו אחר מפיץ שמחה והיא מאוד אוהבת להפיץ סבל בכל העיר.
היא יכולה לרחף ובנוסף ליכולת שלה ליצור רוח, היא בעיקר שולטת במזג אוויר כגון: גשם, שלג וברקים ולפעמים גם חשמל סטטי.
המרסק הקוסמי - הוא אדם יהיר מאוד שמאמין שהוא הרקדן הכי טוב בכל העיר והוא בדרך כלל מופיע מול קהל שבוי.
יש לו כוח על-אנושי ומהלכי ריקוד מתקדמים, אבל האגו שלו פוגע בביצועים שלו.
גופ - הוא חייזר עם שלוש עיניים.
הוא מאוד טיפש ולפעמים גם רשלן, אבל הוא נאמן ואוהב לעזור לבוס שלו, על אף שגם הוא פחדן.
הוא מסוגל לשנות את עצמו לצורות שונות, אך אם ממקדים עליו קרן אור הוא חוזר לצורתו הרגילה.
הדיבוב העברי בוים על ידי אורנה כץ, והופק על ידי עדי לנדר, רעות גדול, תומר קאופמן, דן שצברג, ספיר רון ארגמן ואמי בכר.
שם הדמותמדבב/ת במקורמדבב/ת בעבריתזואי/קרן אור כוכבנהאני מיטשלתמה שטיינמץהנרי/בוסטדין פטריואפיק רוזןסביטרי קלסןניר פרידמןהמרסק הקוסמיוינסנט טונגאמא/פלא אור כוכבדיאנה קארינהאורנה כץגופסמואל וינסנטקפטן דג הזקןגדי לויטודמרלה שמר-להמאריקה הנדריקסמיה אלוןטריקסידיאנה קארינהגונתרציון סימפסוןגרטהג'יידה לילי מילרטליה ברקאיגברת מוקלמןלארה סאדיקזאקאורלנדו לוקסדניאל שופוב
עונהמספר פרקיםתקופת שידור מקוריתשידור ראשוןשידור אחרון183 באפריל 2020288 בספטמבר 2020399 במרץ 20214829 ביוני 2021ספיישלים26 באוקטובר 202014 בדצמבר 2021
מספר הפרק בסדרהמספר הפרק בעונהשם הפרק בעבריתשם הפרק באנגליתתאריך שידור מקורי11משהו מסריחSomething's Fishy3 באפריל 202022תפסתי אותך גופGotcha Goop33יום הצילומיםPicture Day44לצאת לחללSpaced Out55נעלי ריקודDancing Shoes66דלורס במצוקהDelores in Distress77שומרת היצוריםCritter Sitter88נזלת מנוזלתSuper Sniffles
מספר הפרק בסדרהמספר הפרק בעונהשם הפרק בעבריתשם הפרק באנגליתתאריך שידור מקורי91חוטף החברים מהחלל החיצוןFriendsnatcher from Outer Space8 בספטמבר 2020102מעריצה נלהבתSuperfan113מכונת ניקיוןClean Machine124מהומה ביום האםMother's Day Mayhem135לווייתן קטןWhale Tale146לחמוק בין אצבעות הדגFishstick Fiasco157חטיף לסטיוארטSnacktime for Stewart168מפגש-עלSuper Playdate
מספר הפרק בסדרהמספר הפרק בעונהשם הפרק בעבריתשם הפרק באנגליתתאריך שידור מקורי171אביב הגיע, זמן לקרן אור כוכב!Springing StarBeam9 במרץ 2021182בלבול במסלולTricky Trails193סנואופוטSnowFoot204ארוחת הצהריים של גופGoopy Lunch215האוצר המוזרFishy Treasure226בלגן על גלגליםWonder Wheels237הפרס הגדולYou Can Crush This248ירח כחולBlue Moon259בהלה כלבלביתPuppy Panic
מספר הפרק בסדרהמספר הפרק בעונהשם הפרק בעבריתשם הפרק באנגליתתאריך שידור מקורי261חילזון מביא אסוןBeachy Blunder29 ביוני 2021272תופסתTag Along283סדר בניקיוןClean Up Crush294בועות טעימיאמיותBeam BubbyLicious305מצעד הטעויותSummersette Spectacular316קפוא!!Freeze327להציל את קיפרSaving Kipper338תזמורת חיהCritter Chaos
מספר הספיישלשם הספיישל בעבריתשם הספיישל באנגליתתאריך שידור מקורי1קרן אור כוכב: כוכבת החגStarbeam: Halloween Hero6 באוקטובר 20202קרן אור כוכב: זוהרים בשנה החדשהStarbeam: Beaming in the New Year14 בדצמבר 2021
קרן אבק שרפה היא מכל אבק שרפה שיוצר בדרך כלל מקרן פרה, שור או תאו.
גם מכלים אישיים שונים לאבק שרפה נקראים כך, אך בקבוק אבק שרפה יהיה המונח המדויק.
הקרן הייתה פקוקה בדרך כלל בשני קצותיה, כשבדוגמאות מאוחרות נוסף קפיץ שנסגר אוטומטית לבטיחות.
הפתח הרחב שימש למילוי חוזר, בעוד שההקנה הוזן דרך החוד הצר.
במקרים מסוימים החוד היה אטום והפתח שימש לשתי המשימות, תוך היעזרות בכף לאבקה.
במקרים אחרים שני הקצוות היו פתוחים והקרן שימשה רק כמשפך.
הקרן הוחזקה בדרך כלל ברצועה ארוכה התלויה על הכתף.
החלק הפנימי והחיצוני של קרן אבק שרפה היו מלוטשים לעיתים קרובות כדי להפוך את הקרן לשקופה, כך שהחייל יוכל לראות כמה אבק שרפה נותרה לו.
השימוש בקרן של בעלי חיים יחד עם חלקי מתכת לא ברזליות הבטיח שאבק השרפה לא יתפוצץ מניצוצות במהלך האחסון והטעינה.
הקרן הייתה גם עמידה למים באופן טבעי וחלולה מלכתחילה.
הגם שמחסניות נייר ארוזות מראש היו בשימוש, עלותן הנוספת הרתיעו שימוש נרחב למעט לשירות במיליציה.
לדוגמה, ב-19 באפריל 1775, בלקסינגטון ובקונקורד, מחסניות נייר היו בשימוש שגרתי על ידי אזרחים רבים ביום הפתיחה של מלחמת העצמאות האמריקאית.
באופן דומה, החיילים הבריטים בקרב הצטיידו בקופסאות שהכילו 36 מחסניות נייר.
היתרון של מחסניות הנייר היה המהירות – ירי של 3 עד 4 כדורים בדקה.
מדידת כל מטען לפני הירי הפחיתה את קצב האש לכדור אחד לדקה.
שיטוה נוספת הייתה שקיות בד קטנות המכילות את כמות אבק השרפה הנכונה לירייה בודדת, שניתן היה לשאת על חגור (גם כאן היה צור במכל לאספקה למילוי חוזר).
הטעינה מחודשת הייתה סכנה מפיסות צמר גפן בוערות בלוע, שיציתו מייד מטען אבק השרפה החדש.
כל עוד אף חלק של הטוען לא פנה לקצה הקנה, הדבר לא היה מסוכן כשלעצמו, אך אם ניצוץ הגיע לאספקה הראשית בבקבוק אבק השרפה, סביר להניח פיצוץ קטלני.
אמצעי זהירות שונים ננקטו, הן בתכנון והן בשימוש במדידות אבק השרפה המשמשות עם בקבוקים, או בבקבוקים עצמם, כדי למנוע זאת.
קרני אבק שרפה שימשו גם לשמירת אבק השרפה יבש.
הן החלו להיות מוחלפות על ידי בקבוקי נחושת במאה התשע עשרה.
קרני אבק שרפה שימשו גם לחימוש תותחים ימיים גדולים.
קרניים תקופתיות המתוארכות למלחמת הצרפתים והאינדיאנים לאורך המהפכה האמריקאית ואחריה נשמרו באוספים פרטיים ושופכות אור על חייהם והיסטוריה של האנשים שהשתמשו בהן.
ניתן לסווגן כמדיום של אמנות עממית.
קרני אבק שרפה עוטרו לעיתים קרובות, לרוב בחריטה, ויצרו צורה של סקרימשו , שלעיתים נוסף לה צבע.
קרן אבק השרפה התייתרה עם חידושהם של ג'ון הול, כריסטיאן שארפס וכריסטפר מיינר ספנסר, והגעתן של מחסניות עצמאיות שפותחו ושווקו בהצלחה על ידי אוליבר וינצ'סטר, שלאחריהן מחסניות מתכתיות מיוצרות הפכו לסטנדרט.
קרן Naturewatch הוא ארגון צדקה רשום בבריטניה.
מטרתו היא "לסיים את האכזריות לבעלי חיים ולקדם סטנדרטים לרווחת בעלי חיים ברחבי העולם".
הקרן נוסדה בשנת 1991 על ידי ג'ון רואן.
קרן Naturewatch מנהלת קמפיינים לרווחת בעלי חיים בתוך בריטניה, בעיקר קמפיינים נגד ניסויים בבעלי חיים, גידול גורים ועוד.
בנוסף, הארגון מפעיל תוכניות לרווחת בעלי חיים משוטטים באוקראינה.
מאז 1993 הם מפרסמים באופן קבוע את מדריך הקניות הרחום, ותומכים במותגי מוצרי קוסמטיקה ומוצרי בית ללא אכזריות כלפי בעלי חיים.
הם טוענים שהם מפעילים את קריטריוני האישור המחמירים ביותר בעולם לחברות ללא אכזריות, ומתעקשים על מדיניות ניסויים בבעלי חיים לפי תאריך סף קבוע הן עבור מותגים והן עבור חברות האם.
הקרן מממנת את תנועת יום בעלי החיים העולמי מאז 2003.
קרן ביטוח הפיקדונות של קזחסטן (בקזחית: Қазақстанның депозиттерге кепілдік беру қоры) היא מוסד ללא כוונת רווח המבטח את פיקדונותיהם של יחידים (כולל יזמים פרטיים) המופקדים בבנקים מדרג שני ברפובליקת קזחסטן.
מטרתה המרכזית של מערכת ביטוח פיקדונות החובה היא לשמור על יציבות המערכת הפיננסית ברפובליקה של קזחסטן, לחזק את אמון הציבור במערכת הבנקאית באמצעות פיצוי המפקידים במקרה של קריסת בנק חבר במערכת הביטוח.
הקרן פועלת בהתאם לחוקי הרפובליקה של קזחסטן "על בנקים ופעילות בנקאית" (1995) ולחוק "על ביטוח חובה של פיקדונות המופקדים בבנקים מדרג שני ברפובליקה של קזחסטן" (2006).
הקרן נוסדה בשנת 1999. בעלת המניות היחידה והארגון המייסד של הקרן היא הבנק הלאומי של קזחסטן.
בהתאם לחוק ביטוח הפיקדונות משנת 2006, למערכת יש מאפיינים עיקריים אלה:
חברות חובה לכל בנק המחזיק ברישיון לביצוע עסקאות כספיות ולפתיחת וניהול חשבונות עבור יחידים
הפחתת סיכונים הקשורים לפעילות הבנקים
היווצרות קרן רזרבה ייעודית לתשלומים על בסיס מצטבר.
מטרת הקרן היא לשמור על אמון הציבור במערכת הפיננסית של קזחסטן ולחזק את יציבותה, על ידי ביטוח פיקדונות של יחידים ועידוד הבנקים החברים לנהוג באחריות ובזהירות.
הגברת מודעות הציבור למערכת ביטוח הפיקדונות הלאומית
פיתוח מקצועי מתמשך לעובדי הקרן
הפונקציות המרכזיות של הקרן הן:
לפצות מפקידים במקרה של פירוק כפוי של בנק חבר
לנהל ולפרסם רשימה עדכנית של הבנקים החברים
לצבור קרן רזרבה ייעודית לתשלומים
לבחור בנק סוכן לצורך תשלום פיצויים
לפעול כגורם מנהלי זמני בזמן העברת בנק לניהול שמרני או בשלילת רישיונו
לייצג את הקרן כחלק מוועדת הנושים וכוח המנהל בפירוק, כל עוד תביעות הקרן לא סולקו, וכן לבצע תפקידים אזרחיים נוספים.
בקזחסטן, החברות במערכת ביטוח הפיקדונות היא חובה לכל בנק בעל רישיון לביצוע עסקאות ולהחזקת חשבונות יחידים, למעט בנקים אסלאמיים.
נכון לאוגוסט 2019, 26 מתוך 28 הבנקים במדינה היו חברים במערכת ביטוח הפיקדונות.
הכיסוי כולל חשבונות של יחידים ושל יזמים פרטיים בכל סוגי החשבונות ובכל מטבע, כאשר הבנק הוא תושב קזחסטן.
בהתאם לעיקרון "לכל מפקיד בכל בנק", סכום הפיצוי המרבי הוא:
לפיקדונות חיסכון במטבע הלאומי – 15 מיליון טנגה
לפיקדונות אחרים במטבע הלאומי – 10 מיליון טנגה
לפיקדונות במטבע זר – 5 מיליון טנגה (בשווי לפי שער החליפין ביום החלטת בית המשפט על פירוק הבנק).
אם מפקיד מחזיק בכמה פיקדונות באותו בנק, במטבע מקומי וזר גם יחד, סכום הפיצוי הכולל שלו לא יעלה על 15 מיליון טנגה.
נכון לאוגוסט 2019, התרחשו בקזחסטן שבעה מקרים של קריסת בנקים ותשלום פיצויים למפקידים.
תשלומים אלה הסתכמו ב-76 מיליארד טנגה.
מאז שנת 2003 הקרן חברה באגודה הבין־לאומית למבטחי פיקדונות.
קרן האלפים (בגרמנית שווייצרית: Alphorn) היא כלי נשיפה מסורתי, אופייני לאזורים הכפריים בהרי האלפים בכלל ובשווייץ בפרט.
הקרן עשויה לרוב מעץ אך נמנית עם משפחת כלי הנשיפה ממתכת בשל אופן הפקת הצליל.
אורכה כמה מטרים, וכמו כלי נשיפה טבעיים אחרים מ"מתכת", ניתן לנגן בה מנעד מוגבל למדי של צלילים.
הקרן מפיקה באופן מובחן חלק מסדרת צלילים עיליים, ולא סולם דיאטוני (מושווה) או סולם כרומטי.
לרוב לא מנגנים בכלי זה ככלי יחיד אלא בקבוצות.
הכלי הומצא במהלך המאה ה-14, ושימש בתחילה כאמצעי להעברת מסרים.
עיקר השימוש בכלי היה לשם אזהרה מפני סכנות או לקריאת התושבים לתפילה בכנסייה.
קולה החזק וההד שעורר בעמקים הגיע למרחקים גדולים.
בהמשך הפכה הקרן גם לכלי מוזיקלי, ונכתבו עבורה מספר יצירות ותפקידים כחלק מתזמורות, בין השאר על ידי מוצרט האב.
קרן הון סיכון היא קרן השקעות פרטיות, המשקיעה כספים במיזמים ובחברות הזנק ("סטארט אפ") אשר הערכת הסיכונים בהם היא גבוהה, מתוך ציפייה לתשואות גבוהות במקרה של הצלחתם.
קרנות הון סיכון הן דרך השקעה מקובלת ונפוצה לגיוס הון לצורך השקעה בחברות הזנק מתחום ההיי-טק.
הקרן מגייסת בעצמה כספים בבנקים, שוק ההון, משקיעים מוסדיים או פרטיים (בעלי אחריות מוגבלת – LP), והיא נתונה לניהול של נאמן הקרן או מועצת המנהלים שלה.
קרנות הון סיכון נוהגות להשקיע הון בחברות הזנק, לפעמים תוך הכפפת הפעילות בחברת ההזנק לסדרה של תנאים.
תמורת ההשקעה בתנאי אי-הוודאות של חברת ההזנק, נוהגות קרנות הון סיכון לקחת לעצמן אחוזים ניכרים מהון המניות של בעלי החברה (לרוב היזמים), כפיצוי על הסיכון הרב שבהשקעה.
לרוב, הקרנות מעדיפות שלא להשקיע בחברות הזנק הנמצאות בשלב "העוברי" ("Pre-Seed" (הון ראשוני) ואז, בדרך כלל, אמצעי המימון העיקריים הם חממות טכנולוגיות ואנג'לים – אלא כשהרעיון, המוצר, הכיוון העסקי או הטכנולוגיה של החברה כבר מגובשת (שלב ה-"Early Stage" והלאה).
מנהלי הקרן (השותפים הכלליים – GP) הם לרוב בעלי ניסיון טכנולוגי ועסקי ותומכים בחברה, לא רק מבחינה כספית אלא גם מבחינה ניהולית, אסטרטגית ושיווקית.
כספי הקרן מושקעים בחברות העשויות להשיג לפי הערכות כלכליות רווחים, או בעלות סיכוי לתשואה גבוהה, תוך מודעות לכך שאחוז ניכר מהחברות לא יגיעו ליעדן וייסגרו במהלך תהליך הפיתוח.
לפיכך, אסטרטגיית ההשקעה של קרנות הון הסיכון, המשקיעות רק באחוזים בודדים מהמיזמים המוצגים בפניהן, מבוססת על בחינת הסבירות של אקזיט תוך מספר שנים מיום ההשקעה, לצד הערך העתידי וההחזר על ההשקעה (ROI) הצפוי של אקזיט זה.
במקרים מסוימים, אקזיט בודד עשוי להחזיר את ההשקעה של קרן שלמה.
כדי להחליט האם לבצע השקעה צוות הקרן עורך בדיקת נאותות אודות החברה.
לאחר קבלת ההשקעה מחויבת החברה בשקיפות ובדיווחים סדירים של התקדמותה ומידת עמידתה ביעדים למנהלי הקרן, והתייעצות עימם בתהליך קבלת ההחלטות.
אורך חייה של קרן הון סיכון לרוב בין שבע עד עשר שנים, כאשר תקופה זו ניתנת להארכה, אם המשקיעים נותנים לכך את הסכמתם.
בתקופה זו נדרשת הקרן להשקיע את כספה, ובסופה לממש את השקעותיה על ידי מכירת מניות חברת ההזנק לחברה אחרת (בתהליך שנקרא אקזיט (Exit)), לחברה המושקעת בחזרה (במקרה ולחברה המושקעת יש רווחים ריאליים ממכירות המוצר החדש) או להנפיקן בבורסה (IPO).
כאשר חברת ההזנק מנצלת את רוב הכסף שגויס בסיבוב הראשון של ההשקעה, היא יכולה לפנות למשקיעים אשר השקיעו בה בעבר, שביניהם נמצאת בדרך כלל קרן הון הסיכון, בבקשה לבצע סבב גיוס נוסף.
בסבב זה בדרך כלל תהיה הוספה של קרנות סיכון נוספים או משקיעים אחרים – תוך כדי דילול המשקיעים הקיימים.
ייתכנו גם סיבובי גיוס נוספים, לרוב בחברות שמתחילות למכור מוצרים ומתקרבות או מגיעות לרווחיות.
לצד קרנות הון הסיכון מצויות קרנות ההשקעה הפרטיות (Private Equity), שמשקיעות בחברות בוגרות יותר, כולל אלו שבגרו מתעשיית ההון סיכון.
קרנות הון הסיכון החלו להופיע בארצות הברית לאחר תום מלחמת העולם השנייה.
שתי קרנות הון הסיכון הראשונות נוסדו בשנת 1946, במטרה לעודד השקעה של המגזר הפרטי ביזמות עסקית של חיילים משוחררים: ARDC) American Research and Development Company) ו-J.H.
Whitney & Company (על ידי ג'ון היי ויטני ובֵנו שמידט).
הקרנות היו מוצלחות מאוד מבחינת התשואה שהניבו למשקיעים, ועובדה זו עודדה הקמה של קרנות נוספות שבאו בעקבותיהן.
החל מסוף שנות ה-70 החלו הקרנות לפרוח כאמצעי מימון מקובלים לפיתוח מיזמים חדשים בתחום הטכנולוגיה והמחשבים.
רבות מחברות ההזנק והקרנות קבעו את מקומן בעמק הסיליקון, קליפורניה ובמסצ'וסטס בחוף המזרחי, ושתיהן הפכו למרכזים הטכנולוגיים הבולטים של ארצות הברית.
שנת 1978 הייתה השנה הראשונה של גיוס הון משמעותי על ידי תעשיית הון הסיכון – באותה שנה גויסו 750 מיליון דולר.
עם העברת חוק הפנסיה בארצות הברית בשנת 1974 (ERISA), נאסר על קרנות פנסיה להחזיק השקעות מסוימות שנחשבו מסוכנות כגון השקעות בחברות פרטיות.
בשנת 1978 הוגמשו חלק מתקנות ERISA ולקרנות הפנסיה הותר להזרים כספים לקרנות הון הסיכון.
ההצלחה הציבורית של תעשיית קרנות ההון בשנות ה-70 המאוחרות ושנות ה-80 המוקדמות של המאה ה-20 עודדה הקמת קרנות רבות.
מכמה עשרות בודדות בתחילת העשור, מספר פירמות קרנות הון הסיכון הגיע לכ-650 בסופו.
למרות הגידול במספר קרנות הון הסיכון, ההון המנוהל על ידי קרנות אלו גדל רק ב-11% במהלך העשור – מ-28 ל-31 מיליון דולר.
הגידול בהיקף התעשייה הואט במעט לקראת סוף שנות השמונים של המאה ה-20 עקב הגידול בתחרותיות בין הפירמות השונות, העובדה שהחלו להיווצר הפסדים מהשקעות מסוימות וכן קריסת שוק ההון בשנת 1987.
הפופולריות והביצועים של הקרנות הגיעו לשיאן בשנות בועת הדוט-קום (1995–2000), אך הן גם היו הראשונות להיפגע מהשפעתו ההרסנית לאחר התפוצצות הבועה, כאשר חברות רבות נסגרו ומרבית הקרנות הסבו הפסדים למשקיעיהם.
החל משנת 2004 החלו הקרנות להתאושש, אך ההשקעות המשיכו לסבול מתנודתיות ולא התקרבו עוד לשיאים שנקבעו בתקופת הבועה.
בשנת 2008 השקיעו הקרנות האמריקניות 28.8 מיליארד דולרים ב-2,550 חברות.
13.4 מיליארד דולרים הושקעו באותה שנה ב-1,416 עסקאות על ידי קרנות מחוץ לארצות הברית, בעיקר בקנדה, אירופה, בסין ובישראל.
ב-2007 הוקמה ברוסיה החברה הרוסית להון סיכון, כחברה ממשלתית להשקעות ובין השקעותיה הראשונות היו בתי השקעות ישראליים שונים.
תחומי ההשקעה של קרנות הון הסיכון הם לרוב בתחומים טכנולוגיים כגון: תוכנה, חומרה, תשתיות תוכנה, אינטרנט, מדיה, אנרגיה, ביוטכנולוגיה, מיכשור רפואי ופרמצבטיקה.
קיימות גם קרנות המתמחות באפיקים ספציפיים כגון: אנרגיה חלופית וטכנולוגיות מיחזור (קלינטק), חקלאות ועוד.
קרן הון הסיכון הראשונה בישראל, "קרן אתנה", הוקמה בשנת 1985 על ידי גדעון טולקובסקי ביחד עם אביו, מפקד חיל אוויר לשעבר, דן טולקובסקי ופרד אדלר, משקיע הון סיכון מניו יורק.
תעשיית הון סיכון ענפה בישראל התפתחה, בין השנים 1992 ל-1994, לאחר שהממשלה הקימה את "תוכנית יוזמה" בשיתוף המדען הראשי של משרד התמ"ת, אשר מימנה הקמה של עשר קרנות הון סיכון וחממות טכנולוגיות רבות שסייעו משמעותית לזינוק תעשיית ההייטק בישראל והפיכת תעשיית ההון סיכון בישראל לאחת הגדולות בעולם.
בין הקרנות הבולטות והגדולות בישראל כיום ניתן למנות את NVP, פיטנגו, JVP, וינטג', קומרה, גרוב ונצ'רס, גלילות קפיטל פרטנרס, ויולה, TLV Partners, Aleph.
לצידן פועלות עשרות רבות של קרנות קטנות יותר שמשקיעות לרוב בשלבים מוקדמים.
בישראל פועלות קרנות זרות רבות, ברובן אמריקאיות, המשקיעות באופן קבוע בישראל, כגון קרן בסמר, אינסייט פרטנרס ועוד.
בשנים האחרונות יש מעורבות רבה יותר של אנג'לים (משקיעים פרטיים) בהשקעות, וכן פלטפורמות של מימון המונים המאפשרות גיוס הון ישירות ממשקיעים רבים במקום מקרנות.
קרן גידור היא קרן השקעות הנוקטת אסטרטגיה המתיימרת להביא לרווח בכל מצב שוק, בין היתר על ידי שימוש באמצעי גידור פיננסיים, ומכאן שמה.
בניגוד לקרן נאמנות רגילה המשקיעה בדרך כלל באפיקי השקעה סולידיים כאיגרות חוב, מניות יציבות, וכדומה, קרן גידור תשאף למקסם את סיכוייה לרווח גם במחיר השקעה בשוק תנודתי (volatile market), וזאת תוך שימוש במגוון כלים פיננסיים, שהבולטים שבהם הם מכירה בחסר (שורט), ומינוף פיננסי.
קרנות הגידור עושות שימוש בכלים פיננסיים מורכבים המאפשרים להן להרוויח גם בתנאים של שוק יורד, בין השאר על ידי כניסה לפוזיציות בחסר (שורט) - מכירה מראש של סחורות או מניות שאינן נמצאות בידן, בתקווה שהמחיר שלהן ירד, ואחר כך הן יקנו את אותן סחורות או מניות במחיר נמוך יותר.
השימוש בכלים אלו "מְגדר" למעשה את סיכוני הקרן להפסד, מאחר שעל ידי מכירה בחסר תרוויח הקרן גם בשוק יורד, בניגוד לקרנות נאמנות מסורתיות הנוקטות אסטרטגיית השקעה שמרנית שתוצאותיה רווח רק בשוק עולה.
עם זאת, אין אחידות באסטרטגיה שנוקטות קרנות הגידור השונות בהשקעתן.
ולפיכך גם חוסנה של ה"גדר" המונעת את הסיכונים משתנה מקרן לקרן.
בשל הצורך בשימוש מושכל באסטרטגיות כלכליות שונות, וממילא בפיתוח מתמיד של אסטרטגיות כאלו, נוהגים מנהלי הקרנות לקבוע רף כניסה גבוה לקרנות, בקרנות רבות עומד סכום ההשקעה ההתחלתי על כמיליון דולרים, אולם ישנן גם תוכניות למשקיעים קטנים.
הקרנות גובות דמי הניהול של 1% עד 4% (כשהמקובל הוא 2%) מההון המנוהל בתוספת עמלת הצלחה מן הרווחים, בין 10% ל-50%, כשהשיעור המקובל הוא 20%.
עד לתחילת המאה ה-21 הייתה הרגולציה על שוק קרנות הגידור רופפת למדי.
קרנות הגידור הפכו לפופולריות בתחילת המאה ה-21, לאחר שחלקן הצליח ליצור תשואה גבוהה ויציבה יותר מן המדדים הממוצעים (תשואה עודפת) לאורך שלושה עשורים.
לאחר קריסתה של קרן הגידור לונג טרם קפיטל (LTCM) ב-1998, עלה הנושא לתודעת הציבור, אך רק בעשור הראשון של המאה, לאחר תשואות שליליות אליהן הגיעו קרנות מסוימות בסוחפן אחריהן את המשקיעים, החלו הרשויות, בפרט בארצות הברית, בהחמרה מסוימת של הפיקוח על הקרנות.
מאז, ננקטות שורה של פעולות רגולטוריות במטרה לספק השגחה על קרנות הגידור ברחבי העולם.
לפי דיווחים של הארגון הבינלאומי של רשויות ניירות ערך (IOSCO), השיטה הנפוצה ביותר לצורך כך היא רגולציה פרטנית של יועצים פיננסיים - לרבות מנהלי קרנות הגידור, שמטרתה העיקרית היא הגנה על משקיעים מפני מעשי הונאה.
כללי הרגולציה הספציפיים נבדלים בין מדינות, פדרציות ומחוזות.
בשנת 2010, הועברו בארצות הברית ובאיחוד האירופי תקנות רגולציה חדשות, אשר (יחד עם שינויים נוספים) הציגו דרישות דיווח חדשות מקרנות הגידור.
כזה הוא חוק דוד-פרנק אשר הועבר בארצות הברית ביולי 2010, ומכיל תנאים הדורשים מיועצי קרנות הגידור עמידה ברף של 150 מיליון דולר או יותר בנכסים, כדי שיוכלו להירשם לרשות ניירות ערך האמריקאית (SEC).
בין קרנות הגידור הגדולות בעולם: קרן הגידור ברידג'ווטר (Bridgewater Associates) של המיליארדר ריי דליו, קרן הגידור קוואנטום (Quantum) של ג'ורג' סורוס, קרן טייגר וקרן יגואר המנוהלות על ידי ג'וליאן רוברטסון, קרן סיטאדל וקרן רנסאנס טכנולוגיות.
קרן הגידור הגדולה בישראל היא קרן ספרה.
קרן הגידור הראשונה בישראל נקראה "לבלוב הסיגלון", שהוקמה בשנת 2002 ונוהלה בידי ד"ר אדם רויטר.
לפי סקר צור-גלבוע, נכון ל-31 בדצמבר 2018, פועלות בישראל למעלה מ־150 קרנות גידור ומועסקים בענף זה כ־400 עובדים.
כ־65% מכלל הנכסים הפיננסיים המנוהלים בידי קרנות גידור בישראל הם מניות.
קרן גשר לקולנוע רב תרבותי הוקמה בשנת 1999 ביוזמת משרד החינוך והתרבות בעקבות חקיקת חוק הקולנוע, במטרה לפתח יצירות קולנועיות וטלוויזיוניות, דוקומנטריות ועלילתיות שיחשפו את המציאות בחיי הפריפריה ואת המגוון הרב-תרבותי של החברה בישראל.
הקרן פועלת כעמותה הנתמכת מתוקף חוק הקולנוע על ידי משרד התרבות ומועצת הקולנוע.
מנכ"לית הקרן מאז 2005 היא זיו נווה, שהחלה את דרכה כיוצרת סרטי תעודה ששודרו בערוצי הטלוויזיה השונים בישראל ובעולם.
בשנת 2016 השיקה הקרן, בשיתוף עיתון "הארץ" ובית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה את "תחרות התסריט הקצר".
באוקטובר 2019, הודיעה קרן גשר כי תתמוך ב"קרן הקולנוע האזורית ביהודה ושומרון", שיזמה שרת התרבות מירי רגב.
אולם חודשיים אחר כך, חזרה בה והודיעה שלא תתמוך בקרן ביהודה ושומרון, מאחר שהיא מתכננת להעניק תמיכה ליהודים בלבד, והביקורות של יוצרים כי מדובר במיזם גזעני.
קרן ברגר (נולדה ב-2 בספטמבר 1980) היא שחקנית ישראלית, זוכת פרס השחקנית הטובה ביותר בפסטיבל הקולנוע הבינלאומי באודסה בשנת 2011.
נולדה בפתח תקווה לאב רופא שיניים ולאם המשמשת אוצרת במוזיאונים ברחבי העולם, בגיל עשר עברה המשפחה לתל אביב.
ברגר למדה בבית הספר לביטוי בימתי "הדרך" ומשחק מול מצלמה אצל רות דייכס.
בעלת תואר ראשון בתיאטרון ותולדות האמנות בפקולטה לאמנויות של אוניברסיטת תל אביב.
דוברת עברית, אנגלית, צרפתית ואיטלקית שוטפת בנוסף לקצת רומנית ויידיש.
בשנת 2003, בזמן לימודיה, השתתפה בסרט טלוויזיה של אורי ענבר, "שתיקת הצופרים".
עם סיום הלימודים, בשנת 2005, החלה לשחק בתיאטרון "יידישפיל".
בשנת 2006 שיחקה בטלנובלה "ילדות רעות" ב"ערוץ 24", שם גילמה את דמותה של בטי – זמרת וגיטריסטית לסבית המתמודדת עם שאלות של זהות מינית.
בשנת 2007 שיחקה בסדרה "אולי הפעם" ב-Yes.
באותה שנה שיחקה בעונה השנייה של הטלנובלה "האלופה" בערוץ הוט 3.
בשנת 2012 השתתפה בסדרת הדרמה "קטמנדו" ושיחקה בתפקיד הראשי בסרט הקצר "העיוורת" של יואב לוסטיג שהתבסס על הסיפור הקצר העיוורת מאת יעקב שטיינברג.
השתתפה גם בסדרות "יחפים" ו"אדמה".
הופיעה במחזה "מחילה", בעיבוד לתיאטרון של הרומן "סיפור פשוט" ובעיבוד לתיאטרון של "פרידות", ושיחקה בתפקיד ראשי בסרטו של איתן פוקס, "בננות" משנת 2013.
השתתפה בשני סרטי קולנוע עצמאיים שצולמו באותה עת: "אף פעם לא מאוחר מדי" של עדו פלוק (2012) ו"2 בלילה" של רועי ורנר וירון ברובינסקי (2012).
בראיון אמרה על צילומים אלה, כי "היו חוויה מאוד אינטנסיבית, על סף הסכיזופרנית...
סיימנו לצלם בתל אביב את '2 בלילה' בארבע לפנות בוקר, וב-12 בצהריים באו לקחת אותי לחיפה לצילומים של 'אף פעם לא מאוחר מדי'.
לא ישנתי במשך שלושה שבועות, זאת הייתה חוויית אקסטרים".
בשנת 2014 שיחקה בסרט הדרמה "מקום בגן עדן" בבימויו של יוסי מדמוני לצד מיכאל אלוני, רותם זיסמן-כהן, אלון אבוטבול ואחרים.
ב-7 בינואר 2015 שידר ערוץ 1 את התוכנית "איסור ונגיעה" ובה הוצג הסרט "ההפך" בבימויו של עמיחי גרינברג המבוסס על הספר "ההפך" מאת יהושע גרינברג.
סיפור על אהבה בין בחור ישיבה בגילומו של איתמר רוטשילד לבין נערה חולה בסרטן בגילומה של קרן ברגר.
בשנת 2016 שיחקה בסרטו של ארז תדמור "ארץ פצועה" שזכה ב-3 פרסי אופיר.
באותה שנה החלה לשחק בעונה השנייה של סדרת הנוער "כוכב הצפון" בערוץ דיסני למנויי Yes.
ב-2017 שיחקה בסרטו של מתן יאיר, "פיגומים".
בשנת 2020 שיחקה בעונה הראשונה של סדרת הדרמה "הטבח".
בשנת 2023–2024 שיחקה בעונה השנייה של הסדרה.
בשנת 2025 שיחקה בסדרת הטלוויזיה "איננה", בה מגלמת את רויטל, אמה של נויה (נועה קירל).
+שנהפרויקטתפקידהערות2003שתיקת הצופריםנוריתסרט טלוויזיה2006ילדות רעותבטי2007אולי הפעםרוניהאלופהיעל טבתעונה 22012קטמנדואופירה בראלייחפיםאדמה2016כוכב הצפוןתמרה לנירעונה 22020–הווההטבחאפרת אוחנה2025איננהרויטל
שנהפרויקטתפקידבמאי/ יוצרהערות2012העיוורתיואב לוסטיגסרט קצר; תפקיד ראשיאף פעם לא מאוחר מדידליהעדו פלוק2 בלילהבחורהרועי ורנר וירון ברובינסקי2013בננותקרןאיתן פוקסתפקיד ראשי2014מקום בגן עדןהילהיוסי מדמוני2015ההפךאיילת לויעמיחי גרינברג2016ארץ פצועהאוריתארז תדמור2017פיגומיםשירה ערדמתן יאיר
קרן גרירה היא מתקן המשמש בספרי ובסרטי מדע בדיוני למשיכת אובייקט אחד על ידי אובייקט אחר מבלי מגע פיזי ביניהם, וכן לדחות אובייקט אחד על ידי אובייקט אחר (מצב המכונה גם "קרן דחיפה" או "קרן דחייה").
קרניים מסוג זה קיימות במציאות ברמה המיקרוסקופית בלבד (מלקחיים אופטיים) מאז שנות השבעים.
בסרטי וספרי מדע בדיוני רבים נעשה שימוש בקרן גרירה על ידי חלליות לצורך הובלת מטענים, גרירת חלליות ומניעת בריחתן ואף הרמתם של אנשים מעל הקרקע אל תוך החללית.
השימוש בקרניים מעין אלה נפוץ בסרטי הקולנוע מסדרת מלחמת הכוכבים ובסדרות הטלוויזיה, ספרי וסרטי מסע בין כוכבים.
קרן בירד היא קרן דו-לאומית למחקר ופיתוח תעשייתי בין ישראל וארצות הברית.
הקרן פועלת לעידוד שיתופי פעולה בין חברות ישראליות ואמריקאיות מתחומי הטכנולוגיה השונים, ומסייעת ללא תמורה באיתור שותפים אסטרטגיים משתי המדינות, לצורך פרויקטים של פיתוח מוצר משותף.
קרן בירד תומכת בפרויקטים מבלי לקבל בתמורה זכויות כלשהן בחברות השותפות בפרויקט או בפרויקט עצמו.
כספי התמיכה מוחזרים כתמלוגים מן המכירות.
הקרן תומכת בסכום של עד 50% מתקציב הפרויקט, החל במחקר ופיתוח וכלה בשלבי המכירה והשיווק הראשוניים.
הקרן משתתפת בסיכון ואינה דורשת את החזר ההשקעה במקרים בהם הפרויקט לא הגיע לשלב המכירות.
קרן בירד עובדת בשיתוף מלא עם לשכת המדען הראשי של משרד התמ"ת בישראל ועם המכון הלאומי לתקנים וטכנולוגיה של ארצות הברית.
בשנת 1974 הקימו ממשלות ארצות הברית וישראל ועדה משותפת, במטרה למצוא דרכים לקידום קשרים כלכליים בין שתי המדינות.
ההסכם הראשוני להקמת הקרן נחתם ב-3 במרץ 1976 על ידי מזכיר משרד האוצר האמריקני ויליאם סימון ושר האוצר הישראלי יהושע רבינוביץ.
בסוף אפריל 1977 אושרה העברת הכספים בקונגרס וב-4 במאי 1977, חתם נשיא ארצות הברית, ג'ימי קרטר, על החוק האמריקאי להקמת הקרן.
כמה חודשים מאוחר יותר אישרה גם הכנסת את .
הקרן עצמה נוסדה ב-18 במאי 1977. בתחילה עמד תקציב הקרן על 30 מיליון דולר מכל מדינה.
ב-1984 הוגדלה הקרן לסכום כולל של 110 מיליון דולר.
למנהל הקרן מונה אד מלבסקי, שהיה קודם נשיא תאגיד הענק האמריקאי טייקו (Tyco).
מלבסקי עלה לישראל וניהל את הקרן בין 1979 ל-1993. בהמשך בין מנכ"לי הקרן היה דן וילנסקי.
קרן טרייד (מאנגלית: TRIDE, ראשי תיבות של "Trilateral Industrial Development") נוסדה ב-1996 במשותף על ידי ממשלות ארצות הברית, ישראל וירדן.
הקרן, שנוסדה בעקבות הסכם השלום בין ישראל לירדן, מנוהלת על ידי קרן בירד, ומטרתה לעודד ולקדם שיתופי פעולה בין חברות ישראליות ירדניות ואמריקניות.
קרן הדר (נולדה ב-1977 בערך) היא זמרת סופרן ישראלית רב תחומית.
הדר נולדה בנווה נאמן שבשרון (היום הוד השרון).
שלישית מבין ארבעה ילדים, בת לאב יליד הארץ ממוצא ארמי (אורפלי - מהעיר אורפה שכיום נמצאת בדרום מזרח טורקיה) - איש עסקים, ולאם ילידת תימן, מזכירה.
הדר החלה את הכשרתה הווקאלית בגיל 16 בקונסרבטוריון פתח תקווה, אז למדה שירה קלאסית אצל הזמרת והמנצחת נילי הרפז.
לאחר שרות צבאי בחיל האוויר, למדה בבית הספר הגבוה לאומנויות הבמה ברמת גן, בית צבי, שם התמחתה בשירת תיאטרון ומחזות זמר אצל המורה דורית עצמון.
במסגרת לימודיה בין היתר שיחקה את תפקיד פולי פיצ'ם במחזה המוזיקלי "אופרה בגרוש" מאת ברטולט ברכט וקורט וייל, בתפקיד לייזה דוליטל במחזמר "גבירתי הנאווה" מאת אלן ג'יי לרנר ופרדריק לווה ובתרגומו של דן אלמגור, ובתפקיד הכוהנת הגדולה במחזמר "שיער" מאת ג'יימס רדו, ג'רום ראגני וגאלט מקדרמוט.
בשנתה האחרונה ללימודיה בבית צבי החלה הדר להופיע בתיאטרון הקאמרי של תל אביב בתפקיד הזמרת בהצגה "אשכבה" מאת חנוך לוין ובבימויו.
בתום לימודיה בבית צבי המשיכה קרן להופיע בתיאטרון הקאמרי, לצד הופעות בתיאטרון באר שבע בהצגות "אדונן של שתי משרתות" ו"ינשופים".
בתקופה זו הכירה הדר את בן זוגה לחיים, אלון ראובן, נגן קרן יער בקאמרטה הישראלית ירושלים, ובעידודו שבה ללימודי השירה הקלאסית אצל זמרות הסופרן שרון רוסטורף-זמיר ואפרת בן נון.
כמו כן למדה הדר כתלמידה שלא מן המניין בחוג למוזיקולוגיה ובבית הספר למוזיקה ע"ש בוכמן-מהטה באוניברסיטת תל אביב מקצועות תאורטיים כגון הרמוניה, סולפז' ודיקציה בשפות שונות, לצד לימודי השפה הגרמנית במכון גתה תל אביב.
פריצתה של הדר כזמרת קלאסית לתודעת קהל שוחרי המוזיקה הקלאסית אירעה בפסטיבל קלאסי קאמרי 2004 עם התזמורת הקאמרית הישראלית.
מאז ואילך מרבה קרן להופיע עם תזמורות בארץ ובעולם וביניהן: התזמורת הפילהרמונית של וסטצ'סטר (ניו יורק), התזמורת הסימפונית של ברלין (גרמניה), התזמורת הסימפונית הישראלית ראשון לציון,
כמו כן מרבה הדר לשיר בפסטיבלים שונים ובהם פסטיבל ישראל, פסטיבל אבו גוש ופסטיבל קול המוסיקה בגליל העליון, ובהקלטות רבות לטלוויזיה ולרדיו.
הדר מרבה לשתף פעולה עם המלחין, המעבד והמנצח רפי קדישזון, שאיתו הוציאה את תקליטה הראשון המוקדש כולו למלחין מרדכי זעירא ונקרא "מוזיקת לילה זעירא" בהשתתפות הזמר והמנצח דן אטינגר.
קדישזון אף הלחין עבור הדר יצירה הנקראת "איגיון" ומבוססת על ספרי אליס בארץ הפלאות מאת לואיס קרול.
הדר מרבה להופיע ברסיטלים עם הפסנתרן והמנצח יוני פרחי, נגן קרן היער אלון ראובן ונגן הגיטרה הקלאסית דניאל עקיבא, בישראל ומחוצה לה - באנגליה, גרמניה, סין, קרואטיה, בלגיה ופולין.
בשנת הלימודים 2006–2007 למדה הדר שירת אופרה בברלין, בזכות מלגה שניתנה לה על ידי המנצח והפסנתרן דניאל בארנבוים.
מורתה העיקרית בגרמניה הייתה זמרת האלט אנליז פריד מבית הספר הגבוה למוזיקה ע"ש האנס אייזלר בברלין.
בסיום השנה זכתה בתחרות ריינסברג בגרמניה לשירת אופרה 2007, שרה את תפקיד ננטה באופרה פלסטף מאת ג'וזפה ורדי וזכתה לשבחי הביקורת הגרמנית.
בספטמבר 2007 יצא לאור הדיסק השני שלה שכולו מוקדש ליצירתה של אלה מילך-שריף "שחורה אני ונאוה" – לפי טקסטים שנערכו משיר השירים על ידי המלחינה וקרן עצמה.
יצירה זו הועלתה לראשונה על הבמה במסגרת פסטיבל ישראל 2007 ומאז בוצעה בבלגיה, לוקסמבורג ובגרמניה.
הדר היא זוכת מלגות קרן התרבות אמריקה ישראל בתחום המשחק והיא אמן נבחר של הקרן למצוינות בתרבות משנת 2008.
ב-2011 השתתפה באלבום שירי המשוררים "לחשים" של יסמין אבן.
הדר היא אם לתאומים, שנולדו ב-2010.
Horn Quest, עם יוני פרחי ואלון ראובן (2010)
בחלונות הגבוהים, עם משה זורמן ואסף רות (2010)
Songs of Wine & Love, מאת יוסף ברדנשווילי עם אבנר בירון והקאמרטה הישראלית ירושלים (2017)
Black n Grey, מאת אייל רג'יניאנו (2016)
קרן ברטלסמן היא ארגון ללא כוונת רווח הגדול מסוגו בגרמניה.
הקרן מחזיקה ב-76.9% ממניות תאגיד התקשורת וההוצאה לאור "ברטלסמן" שרווחיו מהווים את מקור הכנסתה היחיד.
הקרן הוקמה על ידי בעלי ברטלסמן, ריינהארד מוהר, ב-1977 והיא נשלטת על ידי משפחת מוהר.
מטרות הקרן הן לקדם רפורמות ודמוקרטיזציה תוך מעורבות פעילה בפוליטיקה, בכלכלה, בחברה ובחינוך.
הקרן מממנת רק מיזמים שטיפחה בעצמה ולא מהווה גוף מימון או תמיכה במיזמים פעילים אחרים.
פעילויותיה כוללות מחקר, פרסום ועידוד דיון ציבורי בנושאים שונים שבתחום התעניינותה על ידי פרסום ניירות עמדה, עריכת כנסים וימי עיון והסברה וכדומה.
הקרן משפיעה על נושאי כלכלה, עבודה וחינוך גבוה ברוח הליברליזם, למשל בדרישה לגבות שכר לימוד באוניברסיטאות על מנת לשפר את יכולתן להתנהלות עצמאית ולהגביר את התחרות החופשית בין המוסדות להשכלה גבוהה בגרמניה.
הביקורת כלפי הקרן כוללת טענות על מעורבות פעילה מדי של גוף כלכלי פרטי בעולם הפוליטי.
קרן גרנק (נולדה ב-1973) היא מעצבת תאורה ישראלית.
קרן גרנק נולדה בתל אביב וגדלה בבת-ים, למדה במגמה ספרותית בתיכון העיוני "חשמונאים" בבת-ים.
בצבא שירתה כמש"קית ת"ש בקריה.
מייד לאחר סיום שירותה הצבאי החלה ללמוד במגמה לעיצוב תיאטרון בחוג לתיאטרון באוניברסיטת תל אביב (1997-1993).
בתום לימודיה הייתה העוזרת של מעצב התאורה אבי יונה בואנו במבי בהפקות תיאטרון ואופרה, ובמקביל התחילה לעצב תאורה בבתי ספר למשחק ובתיאטרוני פרינג'.
במהלך השנים היא השתלבה יותר ויותר בתיאטרון הרפרטוארי.
גרנק מעצבת תאורה לתיאטרון ולמופעי מחול.
היא עיצבה תאורה להצגות ולמופעים בתיאטראות הקאמרי, הבימה, באר שבע, בית ליסין, החאן, האופרה הישראלית, תיאטרון רמת-גן, תיאטרון הספרייה, אנסמבל עיתים, צוותא, תיאטרון תמונע, תיאטרון אנסמבל הרצליה, המעבדה, תיאטרון מדיטק, מרכז סוזן דלל ובבית האופרה של אנטוורפן.
ב-1999 זכתה בפרס פסטיבל עכו על עיצוב תאורה להצגה "פריילופ".
ב-2005 זכתה בפרס התיאטרון הישראלי למעצב התאורה של ההצגה "המלט" בתיאטרון הקאמרי.
ב-2014 זכתה בפרס התיאטרון הישראלי למעצב התאורה של ההצגה "מקבת'" בתיאטרון הקאמרי.
כישוף (הקאמרי) מאת ובבימויה של יעל רונן, 2006.
מיקה שלי (מחזמר המבוסס על שירי יאיר רוזנבלום), מאת גדי ענבר, בבימויו של משה קפטן, 2018.
עושה כרצונו, מאת מוטי לרנר על פי ספרה של אסתי וינשטיין, בבימויה של איה קפלן, 2017.
גבירתי הנאווה, מאת אלן ג'יי לרנר, בבימויו של משה קפטן, 2014.
ליזיסטרטה, מאת אלי ביז'אווי ואודי בן-משה על פי אריסטופאנס, בבימויו של אודי בן-משה, 2013.
החולה ההודי, מאת רשף ורגב לוי, בבימויו של אלון אופיר, 2012.
ביקור הגברת הזקנה, מאת פרידריך דירנמאט, בבימויו של אילן רונן, 2011.
כתם לידה, מאת רובי פורת שובל, בבימויו של משה קפטן, 2010.
נודניק, מאת פרנסיס וובר, בבימויו של משה נאור, 2006.
הלהקה, עיבוד ענת גוב, בבימויו של אילן רונן, 2006.
שלמה המלך ושלמי הסנדלר, מאת סמי גרונמן, בבימויו של אילן רונן, 2005.
טייפ, מאת סטיבן בלבר, בבימויו של ניר ארז, 2006.
כתר בראש, מאת יעקב שבתאי, בבימויו של אילן רונן, 2004.
8 נשים, מאת רובר תומא, בבימויה של נויה לנצט, 2004.
טקסי, מאת ובבימויה של סיגל אבין, 2005
אליס בארץ הפלאות, מאת לואיס קרול, בבימויה של אופירה הניג, 2003.
צורה לאהבה, מאת ניל לביוט, בבימויו של ניר ארז, 2003.
החיים בשלוש גרסאות, מאת יסמינה רזה, בבימויו של אילן רונן, 2002.
הילד חולם מאת חנוך לוין, בבימויו של עמרי ניצן, 2018.
חברון מאת תמיר גרינברג, בבימויו של עודד קוטלר, 2007.
הכלה וצייד הפרפרים מאת נסים אלוני, בבימויה של סיגל אבין, 2004.
לוקאס הפחדן מאת נסים אלוני, בבימויה של קרין סגל, 2004.
המוות ישב לידי מאת נסים אלוני, בבימויה של מור פרנק, 2004.
מוריס שימל, מאת חנוך לוין, בבימויה של יעל רונן, 2010.
אנשים קשים מאת יוסף בר-יוסף, בבימויו של משה נאור, 2012.
מי דואג לילד מאת טום סטופארד, בבימויו של משה נאור, 2010.
איזה יופי מאת ג'ונתן הארווי, בבימויו של ניר ארז, 2014.
פרח השכונות מאת קובי אוז, בבימויו של ניר ארז, 2012.
בוגד מאת בעז גאון (עיבוד ל"אויב העם" של הנריק איבסן), בבימויו של ניר ארז, 2011.
איזבלה מאת בבימויה יעל רונן ובבימויה, 2005.
תשליך מאת רובי פורת-שובל, בבימויו של נתן דטנר, 2005.
ג'ייפס מאת סיימון גריי, בבימויו של ניר ארז, 2003.
הימים הכי טובים מאת ליז לוכהד, בבימויו של נתן דטנר, 2002.
מכולת מאת הלל מיטלפונקט ובבימויו, 2010.
בזעיר אנפין על פי ספרו של ירמי פינקוס בבימויו של ארז דריגס, 2016.
אהבה וזעם באנסמבל מאת ג'ורג' פ.
ווקר, בבימויו של גדליה בסר, 2006.
משחקי ילדים (בהשראתו של פיטר ברויגל), כוריאוגרפיה ובימוי נעה דר, 2002.
בארץ שחורה שחורה מאת נועה דר בביצועה של קבוצת המחול נעה דר, 2003.
טיפהפופה מאת יוסי יונגמן, בתיאטרון "המעבדה" בירושלים, 2005.
JOY מאת יוסי יונגמן, בביצוע להקת המחול של יוסי יונגמן, 2003.
שמשון ודלילה מאת קאמי סן-סנס, בבימויו של עמרי ניצן, 2008.
קרן דואר הוא כלי נשיפה ממתכת, עשוי פליז או נחושת, נטול שסתומים ובעל פייה דמוית גביע, ששימש לציון הגעתם או יציאתם של דוור רכוב או קרון דואר.
עד ראשית המאה ה-17 נעשה שימוש בצרפת, אנגליה וגרמניה בקרנות קשתיות.
בסביבות מועד זה החלו להיבנות כלים בפיתול אחד קטן מאוד, כ-7 סנטימטר לרוחב, בצליל יסודי קרוב ל-סי ♭.
בהמשך יוצרו בגרמניה כלים בצורת צינור מעגלי או מעוקל בשלושה פיתולים, אף כי לפעמים היה ישר.
מסיבה זו, קרן הדואר היא דוגמה לקרן טבעית.
קרן היער פותחה מקרן הדואר על ידי הוספת שסתומים סיבוביים.
קרן הדואר בצורתה זו שימשה בעיקר את הפוסטיליונים (Postilion), או מובילי הדואר, במאות ה-18 וה-19.
מוצרט, מאהלר ואחרים שילבו את הכלי בהרכב של כמה יצירות תזמורתיות.
במקרים כאלה מנגן קרנן התזמורת בקרן הדואר.
דוגמה לשימוש בקרן דואר במוזיקה קלאסית מודרנית מופיעה בסולו המפורסם מאחורי הקלעים בסימפוניה השלישית של מאהלר.
עם זאת, מחמת נדירותו של הכלי, התפקיד שנכתב לו מבוצע על פי רוב בחצוצרה או בפלוגלהורן
בשנת 1844 כתב הקרנן הגרמני הרמן קניג "גאלופ קרן דואר" כסולו לקרן דואר בליווי תזמורת.
במאה ה-20 היה מקובל לנגן יצירה זו בתזמורת כלי נשיפה ממתכת.
בעת מלחמת העולם הראשונה שימשו קרנות דואר עשויות עץ כאמצעי לאיסוף תרומות מלחמה בשיטה שכונתה "אנשי המסמרים".
כל תורם קיבל בתמורה רשות לתקוע מסמר בקרן, עד שהתכסתה כליל.
יצירות בהן משתתפת קרן הדואר
יוהאן בר, קונצ'רטו מס' 4
באך, "קפריצ'ו סופרה לה לונטאנאנצה" (1704)
גאורג פיליפ טלמן, "פוסטיליונים, מוזיקה לשעת הסעודה" של (1733)
מוצרט, סרנדה מס' 320 ברשימת קכל ומחול גרמני מס' 605 מס' 3 ברשימת קכל.
שתי היצירות מצריכות קרן דואר בסי♭ וקרן שנייה, נמוכה יותר, ב-פה.
שירותי דואר הכוללים את קרן הדואר בסמליהם
הדואר הנורווגי (סמל קודם) (Posten Norge)
דואר פורטוגל - מציג פרש על גב סוס נושא קרן בעיצוב שונה
דואר מלטה - מציג קרן עם צלב מלטזי במרכזה
קרן בת שבע דה רוטשילד היא קרן למחקר מדעי.
יעדיה הם לקדם את המדע בישראל למען תושבי ישראל.
הנהלת הקרן מונה חמישה חברים, ואת "פעילותה המדעית מכוון חבר יועצים המורכב ממדענים ישראלים בכמה תחומי דעת.
נשיא הקרן הוא נשיא האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים".
ובשנת 1993 העבירה דה רוטשילד את הקרן לניהולה של האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים.
בראשית המאה ה-21, תומכת הקרן במגוון תחומי מחקר, כגון מחקר מחקר רפואי, מחקר גנום האדם, השפעות קרינה ומחקר כדור הארץ.
הקרן תומכת גם בתוכניות מפגשי מדענים בישראל, הקרויות על שמה, בהם: "סמינרי בת שבע" ו"סדנאות בת שבע"; בהזמנת מדענים מחוץ לארץ להרצות בארץ בתוכנית "עמיתי בת שבע"; וב"מלגות אהרן ואפרים קציר" למדענים במכון ויצמן.
פעילות הקרן הופסקה באופן זמני, ולא יפורסם קול קורא של קרן בת שבע לפעילויות לשנת 2024.
קרן ברק (נולדה ב-20 בספטמבר 1972, י"ב בתשרי ה'תשל"ג) היא חברת כנסת לשעבר מטעם מפלגת הליכוד שכיהנה גם כסגנית יו"ר הכנסת, יו"ר ועדת המשנה לעסקים קטנים בינוניים בכנסת ה-23 וכן כיו"ר שדולות שונות בכנסת ה-24. לשעבר בעלת חברה לייעוץ אסטרטגי וקשרי ממשל ושדלנית.
ברק נולדה בחיפה וגדלה בשכונת דניה בעיר, להורים יוצאי מצרים ופולין.
היא שירתה בצה"ל כמדריכת חי"ר, מכי"ת טירונים (בנים) ומפקדת נגמ"שים.
לאחר שחרורה מצה"ל, למדה וסיימה בהצטיינות תואר ראשון בתקשורת וניהול ב ולתואר שני במנהל עסקים ב.כמו כן, הייתה חברת סגל האקדמי במרכז הבין תחומי בהרצליה.
בתחילת דרכה הפוליטית, עבדה ברק כיועצת פרלמנטרית ב.
בין השנים 2002–2004 כיהנה כחברת דירקטוריון בחברת "בזק אונליין".
ב-2005 מונתה לדירקטורית בחברת נמל חיפה בעקבות הרפורמה בנמלי הים בישראל, ופיצול רשות הנמלים.
בהמשך, כיהנה כחברת ועדת ביקורת בדירקטוריון הנמל.
במקביל לכך, ברק הייתה חברת הסגל האקדמי ומרצה במסגרת הלימודים לקראת תואר ראשון (B.A) בתקשורת בבית הספר לתקשורת במרכז הבינתחומי הרצליה.
ברק השתתפה בפריימריז של הליכוד לקראת הבחירות לכנסת השבע עשרה, השמונה עשרה והתשע עשרה על שריון במשבצת האישה החדשה.
לקראת הבחירות לכנסת העשרים ואחת התמודדה שוב בפריימריז בליכוד, בו זכתה במעל ל-15 אלף קולות שהובילו לשיבוצה במקום ה-24 ולכהונה כחברת הכנסת ה-21.
בכנסת ה־23, שימשה כסגנית יושב ראש הכנסת והייתה חברה בוועדות הכלכלה, הכספים, קידום מעמד האישה, פנים והגנת הסביבה.
במהלך הקדנציה, הגישה כ-50 הצעות חוק, קידמה יוזמות חקיקה ורפורמות בנושאי עצמאים ובעלי עסקים, תיירות, זכויות האישה ומניעת אלימות כנגד נשים.
כמו כן, פעלה בנושאים חברתיים שונים כגון המאבק להנגשת נחל האסי, מאבק הטנקיסטיות ועוד.
בכנסת ה-24, שימשה ברק כיו"ר השדולה למען העצמאיים והעסקים הקטנים והבינוניים בישראל, השדולה למניעת אלימות נגד נשים וזכויות נשים, השדולה למען התיירות, לעידוד ושיפור התחבורה הציבורית (תחבורה בת קיימא), השדולה למען צדק חלוקתי ושוויון חברתי, השדולה למען תושבי חיפה והקריות והשדולה למען ערים מעורבות.
במסגרת כהונתה, קידמה מספר הצעות חוק וביניהן הצעת החוק להסדרת העיסוק במקצועות הטיפול באמצעות אומנויות, הצעת חוק הביטוח הלאומי לפטור מתשלום דמי ביטוח לסטודנטים ועוד.
לקראת הבחירות לכנסת העשרים וחמש התמודדה בפריימריז בליכוד והגיעה למקום ה-48 ברשימה.
בין החוקים שנחקקו ביוזמת ברק:
תיקון לחוק הכשרות המשפטית והאפוטרופסות (מס' 19) ב-2020, המונע אפוטרופסות מהורה שהואשם ברצח, ניסיון רצח או אונס של בן משפחה.
תיקון לחוק הביטוח הלאומי (מס' 231) ב-2022, החוק מסמיך את השר לקבוע הוראות מיוחדות בדבר תשלום דמי ביטוח לתלמידים במוסדות להשכלה בחוץ לארץ.