tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
עם שובה לפריז, קולונה פיקחה על המשפט האירופי במנהלת המשפט של משרד החוץ ואירופה בין השנים 1986 ל-1988. בשנת 1988, היא קודמה ליועצת טכנית בקבינט של שר העבודה מוריס פאור , תחת נשיאותו של פרנסואה מיטראן.
ב-1989, זמן קצר לפני נפילת חומת ברלין, הצטרפה למרכז הניתוח והתחזיות במשרד החוץ, שם הופקדה על ענייני אירופה.
לימים הפכה לדוברת משרד החוץ ב-1990, במחלקה לתקשורת ומידע, תפקיד בו כיהנה במשך חמש שנים.
ב-1993, שר החוץ אלן ג'ופה ומנהל הקבינט דומיניק דה וילפן מינו את קולונה לסגנית הדוברת.
שנתיים לאחר מכן, במאי 1995, הנשיא ז'אק שיראק מינה אותה לדוברת האליזה.
לאחר תשע שנים מונתה למנהלת הכללית של המרכז הלאומי לקולנוע בספטמבר 2004.
מאז מאי 2008, קולונה היא חברה במועצת המנהלים של קרן שיראק והייתה חברה במועצה הצרפתית-בריטית.
מאז מאי 2010, קולונה גם יושבת בראש מועצת הנגידים של אקול דה לובר .
קולונה מונה לשגרירת צרפת ברומא ב-14 באוגוסט 2014. היא מונתה לנציגה קבועה ב-OECD ב-2017, לפני שמונתה כשגרירת צרפת בלונדון ב-2019.
על רקע מחלוקת 2021 בין בריטניה לצרפת על רישיונות דיג לאחר הברקזיט, שרת החוץ של בריטניה דאז, ליז טרוס, הורתה לנציגת החוץ לאירופה, וונדי מורטון , לזמן את קולונה "כדי להסביר לה את האיומים הבלתי מידתיים שהושמעו נגד בריטניה".
במאי 2022, מונה קולונה לשרת החוץ.
היא האישה השנייה המכהנת בתפקיד זה, לאחר התקופה הקצרה של מישל אליוט-מארי ב-2010.
בתחילת כהונתה, נסעו קולונה ושר הכוחות המזוינים, סבסטיאן לקורני, לניז'ר, כדי לחתום על פריסת כוחות צבא צרפת במדינה, מה שהפך את ניז'ר למרכז צבא צרפת באזור הסאהל.
בינואר 2023, הגיעו קולונה ושרת החוץ הגרמנית אנאלנה בארבוק לאתיופיה ונפגשו עם ראש ממשלת אתיופיה, אביי אחמד, כדי לתמוך בהסכם השלום לסיום מלחמת תיגראי.
לאחר ההפיכה בניז'ר ב-2023, קולונה הביעה תמיכה בהחזרת המצב לקדמותו בעקבות פגישה עם ראש ממשלת ניז'ר לשעבר, אוהומודו מהאמדו.
בספטמבר 2023, אמרה קולונה שלדעת צרפת אזרבייג'ן "אחראית לגורלם של הארמנים בנגורנו קרבאך".
במהלך מלחמת חרבות ברזל ביקרה קתרין קולונה בישראל והתחייבה לסייע בהשבת החטופים.
וכן מקפרלן היא האישה הראשונה שנחשבה כעמיתה בקולג' לרופאים של פילדלפיה והנשיא הראשונה של אגודת המיילדות של פילדלפיה (1943 - 1941 ).
מקפרלן זכתה בפרסים רבים בעקבות עבודתה במניעת סרטן.
נולדה בשביעי באפריל, שנת 1877 בצנסטנאט היל ליד פילדלפיה.
קתרין מקפרלן גדלה כבת יחידה ללא אחים וחוותה קשיים חברתיים בילדותה בעקבות היותה בחינוך בייתי, אמה נתנה לה את החינוך שהשפיע רבות על בחירת המקצוע שלה, ומקפרלן ראתה באמה השראה רבה ואף תיארה אותה כאישה בעלת "חוכמה ושיפוט נדירים".
ד"ר מקפרלן חיה עם אמה וטיפלה בה עד מותה.
בתוך לימודי התואר השני מקפלן השתמשה בשיטות חדשניות לבדיקת סרטן הרחם הכוללת רדיום ורדיולוגיה.
בעקבות חקר שיטות אלו ופיתוחם, קיבלה מקפלן דוקטורנט בשנת 1922מהקולג לרפואת נשים של בפנסילבניה.
שנתיים לאחר מכן בשנת 1924 מונתה מקפרלן למנהלת המיילדות והגינקולוגיה בבית החולים הכללי בפילדלפיה, היא האישה הראשונה שמונתה כמנהלת בבית חולים זה.
לפני כניסת מקפרלן לתפקיד נשים לא נגשו \ הופנו לבדיקות ללא סיבה (לא היו בדיקות שגרתיות \ בדיקות חובה לגבי שום אזור בגוף) ד"ר קתרין מקפרלן, לעומת זאת, חשבה שגישה זו לא נכונה ואף מסוכנת והיא עומדת להוכיח את הנסיבות לכך שהאישה האמריקאית המודרנית תיגש לבדיקות מקדימות.
במשך חייה הצליחה מקפרלן למצוא את הזמן לעסוק בדברים רבים כמו חקר רפואה, כיהון בתפקידים גבוהים, הקמה ותחזוק מרפאה גינקולוגית בפרברי פילדלפיה בתוספת לביקורי בית למטופלים שלה.
היא אפילו המשיכה לבצע ניתוחים בשנות ה-90 לחייה
במסגרת תואר שני ברפואת נשים, פיתחה מחקר על שיטות חדשניות לגילוי סרטן הרחם בשימוש רדיום ורדיאולוגיה, לאחר שהגישה מקפלרן את המחקר לקולג לרפואת נשים של פנסילבניה התקבלה ההחלטה להעניק לה דוקטורנט בעקבותיו .
במסגרת תפקיד ניהול המיילדות והגינקולוגיה בבית החולים הכללי בפילדלפיה : חקר פיתוח אפשרויות לגילוי מוקדם של סרטן הרחם בבית החולים הכללי בפילדלפיה, פיתוח זה הפך למחקר שזכה למענק מהאיגוד הרפואי האמריקאי, השלמת המחקר נמשכה 15 שנה ( 1953-1938).
במקביל מקפרלן הפכה למקנאת לימודי שימוש בבדיקות תקופתיות לאיתור הופעה מוקדמת של קרצינומה (סוג של סרטן עור), באותה התקופה לא בוצעו בדיקות לגילוי מקדם, מקפרלן ראתה משמעות רבה מאחורי העברת הידע שלה בביצוע בדיקות לגילוי מוקדם של קרצינומה כך שבדיקות לגילוי מוקדם יעשו כמה שיותר.
בנוסף במהלך המחקר פתחה מקפרלן קליניקה לחקר השליטה בסרטן שמטרותיה היו חקר סרטן הרחם, פיתוח שיטות טיפול, טיפול פיזי מידיי לנשים שחולות בסרטן, עריכת בדיקות מוקדמות למציאת סרטן הרחם ולימוד נשים נוספות רפואה ופרט כיצד לערוך בדיקות מקדימות במטרה להנגיש לכמה שיותר נשים בדיקות מקדימות.
נשים רבות הגיעו לקליניקה מרחבי הארץ אשר קיבלו מקפרלן טיפול מסור.
אחד מהעקרונות החשובים ביותר של ד"ר מקפרלן היה מאבק על חובתה של כל אישה לקבל טיפול רפואי ראוי הכולל בדיקות מקדימות וחינוך נשים ללמודי רפואה.
קתרין סוזן מוריס היא שחקנית אמריקאית, הידועה בעיקר בזכות תפקידה הראשי כבלשית לילי ראש בסדרה "פשע מן העבר" של רשת CBS.
קתרין סוזן מוריס נולדה ב-28 בינואר 1969 בסינסינטי, אוהיו.
היא גדלה כנוצרייה בווינדזור לוקס, קונטיקט, עם הוריה, סטנלי, חוקר תנ"ך, וג'ויס, סוכנת ביטוח ולה חמישה אחים ואחיות.
מגיל 6 עד 17, מוריס ומשפחתה נסעו ב"חגורת התנ"ך" הדרומית כקבוצת גוספל בשם "צופן מוריס".
הקבוצה הורכבה בעיקר מאביה של מוריס ושלושה (מתוך חמישה) מאחיה ואחיותיה.
היא למדה בשתי מכללות באזור שלוש המדינות של פילדלפיה, מכללת נורת'איסטרן כריסטיאן ג'וניור ואוניברסיטת טמפל.
לאחר שלמדה תיאטרון בתיכון, היא הייתה מעורבת בתאונת פגע וברח בדרכה לעבודת המשחק הראשונה שלה, קליפ יפני המבוסס על המחזמר "גריז".
היא בכל זאת הגיעה להופעה ואז ידעה שהיא הולכת להיות שחקנית.
מוריס הייתה במערכת יחסים עם השחקן ג'וני מסנר .
ב-8 באפריל 2013, מוריס הודיעה שהם מצפים לתאומים.
היא ילדה בנים תאומים, שאובחנו עם אוטיזם כשהיו בני שלוש.
באוקטובר 2021, מוריס השיקה את "The Savants": יוזמה שמטרתה "לחולל מהפכה באופן שבו העולם חי על ומחוץ לספקטרום".
תפקידה הראשון של מוריס היה תפקיד משני בסרט הטלוויזיה משנת 1991 " הדרך הארוכה הביתה" שלאחריו הגיעו עוד מספר תפקידים קטנים, כולל תפקיד קטן כחולה פסיכיאטרית בסרט זוכה האוסקר "הכי טוב שיש".
פריצת הדרך שלה הייתה בתפקיד הסגן אנאליסה "סטינגר" לינדסטרום בסדרת הטלוויזיה "Pensacola: Wings of Gold" בשנת 1997, במשך שתי עונות.
מוריס המשיך לעבוד בסרטים (בעיקר בבימויו של רוד לוריא) והשתתפה בסדרה "זינה הנסיכה הלוחמת" בשנת 1999 בתפקיד נג'ארה.
לאחר שראה אותה בסרט "המועמדת" (בהפצת דרימוורקס), הבמאי סטיבן ספילברג ליהק אותה לשני סרטים רצופים בבימויו.
הסצנות שלה ככוכבת רוק בסרט "אינטליגנציה מלאכותית", אשר דרשו ממוריס לקחת שיעורי שירה וגיטרה אינטנסיביים, קוצצו מהסרט על ידי הבמאי, מה שהיה מלחיץ במיוחד עבורה.
ב"דו"ח מיוחד", היא גילמה את אשתו המיוסרת של דמותו של טום קרוז.
בשנת 2003, מוריס החלה לשחק בתפקיד הראשי כבלשית לילי ראש בסדרה הדרמטית של CBS "פשע מן העבר".
היא הופיעה גם בסרטים בשנת 2004 "ציידי המחשבות" ו"צ'ק פתוח" , לצד בן אפלק וב-2007 כאשתו העיתונאית של ג'וש הארטנט ב"שובו של אלוף" .
מוריס הופיעה בסרט "Cougars, Inc" שיצא לאקרנים בשנת 2011. בשנת 2012, מוריס הופיעה בתפקיד ראשי בקומדיה הרומנטית של ערוץ הולמרק "The Sweeter Side of Life".
WorldלוסיFamily Valuesבורג'ורק גרום1996רצח במשיכת קולמוסדורין המלצריתפרק:"What You Don't Know Can Kill You"L.A.
קתרין פרז-שקדאם היא עיתונאית, אנליסטית ופרשנית פוליטית צרפתייה.
היא מתמחה בנושאי מערב אסיה ובנושאים איסלאמיים.
שקדאם היא יועצת לשעבר של מועצת הביטחון של האו"ם בנושא תימן והיא מומחית לטרור אסלאמי, רדיקליזציה ואנטישמיות.
פרז-שקדאם נולדה למשפחה יהודית חילונית בצרפת.
סבה מצד אמה לחם בנאצים, במהלך הכיבוש הנאצי של המדינה.
סבה מצד אביה היה ניצול שואה.
יש לה תואר ראשון בפסיכולוגיה ושני תארים שניים במימון ותקשורת מאוניברסיטת לונדון.
במהלך לימודיה באוניברסיטת לונדון היא פגשה גבר מוסלמי מתימן ובמהלך נישואיהם חיה חיי אסלאם הסוני.
מאוחר יותר הפכה למוסלמית שיעית וכתבה מספר ספרים ומאמרים רבים על האסלאם השיעי.
היא התגרשה מבעלה בשנת 2014 ויש לה משמורת על שני ילדיה.
כעת היא מגדירה את עצמה כציונית וכיהודייה.
לפני שהפכה לעיתונאית במשרה מלאה, עבדה פרז-שקדאם, במשך שבע שנים ב-ויקיסטראט חברת גיאו-אסטרטגיה וניתוח עסקי ישראלית.
שקדאם היא גם המנהלת הכללית של Access Media וכיהנה כיועצת מיוחדת למזרח התיכון עבור הנסיך המנוח עלי סרג' מאפגניסטן.
היא גם המנהלת והמייסדת של וריטאס-ייעוץ).
היא הייתה קשורה למכון שפקנה ללימודי המזרח התיכון בבריטניה (2015–2017).
פרז-שקדאם נסעה לעיתים קרובות לאיראן והפכה לכותבת קבועה בסוכנויות ידיעות ימניות איראניות רבות כמו משרג' ניוז, תסנים ניוז, מהר ניוז ואפילו באתר האינטרנט של המנהיג העליון של איראן "Khamenei.ir".
בנובמבר 2021 כתבה שקדאם בבלוג שלה ב"טיימס אוף ישראל" שהיא גרושה ואינה מוסלמית עוד.
היא רמזה שהפרסונה המוסלמית הרדיקלית שלה נועדה לחדור לאיראן ולמדינות מוסלמיות אחרות.
פרז-שקדאם נסעה לאיראן בשנת 2017 ונפגשה עם המועמד דאז אבראהים ראיסי.
היא ליוותה את ראיסי במסעותיו לעיר רשת וראיינה אותו באופן בלעדי.
פרז-שקדאם כתבה בבלוג שלה כי הרשויות האיראניות סמכו עליה בשל היותה בעלת לאום צרפתי ובשל נישואיה לגבר מוסלמי.
היא כתבה כי הוזמנה על ידי אחד מאנשי המהפכה החשובים שלמד בארצות הברית.
בפברואר 2017 היא קיבלה להזמנה לטהרן מאת האייתוללות, במטרה להיפגש עם האייתוללה ח'אמינאי.
היא נפגשה איתו תחת אבטחה ושמעה ממנו את תפישתו על המלחמות שאיראן נלחמת בתימן ובסוריה וכיצד הייתה לו משימה אלוהית להביא לשובו של המהדי (המנהיג המיתולוגי של המוסלמים).
בפברואר 2022, ערוץ טלגרם התומך בנשיא איראן לשעבר מחמוד אחמדינז'אד פרסם מאמר, המבוסס על פוסט בבלוג של "טיימס אוף ישראל" לפיו לדרגים הבכירים ביותר בממשלה האיראנית חדרו מרגלים ישראלים.
סוכנויות ידיעות ימניות איראניות רבות הסירו מיד את כל המאמרים שכתבה פרז-שקדאם והכחישו שיתוף פעולה.
פרז-שקדאם כתבה בבלוג שלה שהיא מתעבת את זלזול האסלאם בנשים.
היא הוסיפה עוד, כי לפני ביקורה באיראן היא לא התווכחה ולא חשפה את כוונותיה האמיתיות.
מאמרים וכתבות רדיקליים שכתבה פרז-שקדאם ספגו ביקורת קשה מצד ארגונים יהודיים רבים כמו הליגה נגד השמצה (ADL) ו-ממרי, מבלי להזכיר כלל את מוצאה היהודי.
ביוני 2025 פורסם במקורות זרים, שפרז-שקדאם הייתה מרגלת ישראלית של המוסד שחדרה לדרגים הגבוהים ביותר באיראן וסייעה בניצחון של ישראל עליה במבצע עם כלביא ביוני 2025. קשריה של שקדאם למשמרות המהפכה האסלאמית אפשרו לה גישה לאנשים ולמידע ברמות הגבוהות ביותר.
האיראנים החלו לחשוד כאשר החלו חיסולים מדויקים על ידי ישראל.
כשהחשד הופנה אליה היא נעלמה ונערכים אחריה חיפושים בכל רחבי איראן.
שלושה אנשים שנחשדו בשיתוף פעולה איתה, נתלו.
פרז-שקדאם מכחישה בתוקף טענה זו.
עלייתה של ערב: תחת דגל האימאם הראשון .
(np): פלטפורמת הוצאה לאור עצמאית של CreateSpace, מסת"ב 9781517639044
ממכה למישור כרבלא: הליכה עם ביתו הקדוש של הנביא.
(np): פלטפורמת הוצאה לאור עצמאית של CreateSpace.
סיפור על התנגדות גדולה: תימן, הווהאבים ובית סעוד.
(np): פלטפורמת הוצאה לאור עצמאית של CreateSpace.מסת"ב 9781539585589 .
קתרין מרטינה אן קונולי היא פוליטיקאית אירית עצמאית, המכהנת כנשיאת אירלנד החל מ-11 בנובמבר 2025. מ-2016 כיהנה כחברת הפרלמנט של אירלנד מטעם מחוז הבחירה גאלוויי מערב (Galway West).
מבחינה אידאולוגית, קונולי משתייכת לשמאל הרדיקלי הפוליטי.
היא מתנגדת לאיסור על הפלות שהיה נהוג באירלנד ותמכה בשנת 2018 בביטול התיקון השמיני לחוקה, שהיווה הבסיס החוקתי לאיסור זה, ודיברה בעד נייטרליות אירית.
קנולי הייתה חברת מועצת העיר גאלוויי מטעם מפלגת הלייבור.
היא נבחרה לראשונה למועצת העיר גאלוויי בשנת 1999 וכיהנה כראש עיריית גאלוויי בין השנים 2004 ל-2005. היא עזבה את המפלגה בשנת 2007 בעקבות מחלוקת על בחירת מועמדים.
לאחר שהתמודדה ללא הצלחה בבחירות הכלליות במערב גאלוויי בשנים 2007 ו-2011 כעצמאית, נבחרה קונולי לדאל בשנת 2016. היא כיהנה כסגנית יו"ר הדאל ה-33 מיולי 2020 עד נובמבר 2024, וכיו"ר הוועדה לשפה האירית, האזור הגאלי והאיים בין 2016 ל־2020, ושוב ב־2025.
קונולי הייתה מועמדת עצמאית בבחירות לנשיאות אירלנד ב-2025, וזכתה לתמיכתם של שין פיין, המפלגה הסוציאל-דמוקרטית, מפלגת הלייבור, ומספר מפלגות קטנות נוספות וכן חברים עצמאיים בפרלמנט האירי.
לאחר ניצחונה בבחירות היא נכנסה לתפקיד נשיאת אירלנד ב-11 בנובמבר 2025.
קונולי גדלה בפרוור שנטאלה, בעיר גאלוויי, כאחת מ-14 אחים ואחיות.
אביה היה נגר ובנאי ספינות, שבנה סירות מפרש מסורתיות מסוג Galway Hooker.
המשפחה גדלה באחד ממיזמי הדיור הציבורי הראשונים בגאלוויי.
עמדותיה נחשבות לאנטי-מערביות ואנטי -נאט"ו.
היא מבקרת חריפה מאוד של ישראל ומלחמתה בעזה, וקראה לסולידריות עם העם הפלסטיני.
היא כינתה את ישראל "מדינת ג'נוסייד" וטענה כי ארגון הטרור חמאס הוא "חלק ממרקם העם הפלסטיני".מאוחר יותר הבהירה כי היא אינה תומכת בארגון, ואמרה כי הארגון מבצע פשעי מלחמה, בנוסף לישראל.
קונולי גינתה את הפלישה הרוסית לאוקראינה ב-2022, אך האשימה את נאט"ו והאיחוד האירופי ב"חרחור מלחמה" וב"קידום כוחות אירופאיים לגבול הרוסי".
בשנת 2018 ביקרה בסוריה תחת משטרו של בשאר אל אסד, יחד עם מספר פוליטיקאים אירים מהשמאל הרדיקלי בדמשק וחאלב, לטענתה כדי "לחוש במצוקת אזרחי סוריה, נוכח הסנקציות האירופאיות".
הביקור הועלה במהלך הקמפיין לנשיאות על ידי מתנגדיה, וספגה ביקורת חריפה בטענה לתמיכה במשטר אסד ובפשעיו במלחמת האזרחים בסוריה.
לאור הביקורת טענה כי היא אינה תומכת בשום צורה במשטרו של אסד, וכי משטרו ביצע הפרות רבות של זכויות אדם.
מאוחר יותר נחשף בעיתון "הג'ורנל" האירי כי היא ביקרה במדינה יחד עם פארס אל שהאבי, בלוגר ותומך אסד מובהק, שקרא "לאנוס ולרצוח סורים המתנגדים למשטרו של אסד".
לאחר הביקורת אמרה כי המפגש איתו הייתה "טעות" וכי "האדם הזה לא מקובל עליה בשום צורה".
קתרין קרטלידג' הייתה שחקנית קולנוע יהודייה-בריטית.
קרטלידג' נולדה בלונדון לאב אנגלי ולאם פליטה יהודיה-גרמנית.
היא שיחקה לראשונה באופרת הסבון " Brookside" מ-1982 עד 1988, אך היא נודעה בעיקר בעקבות עבודתה עם הבמאים מייק לי ולארס פון טרייר.
קרטלידג' נפטרה בגיל 41 עקב סיבוכים של דלקת ריאות.
עקב פטירתה הפתאומית נפתחה קרן על שמה על ידי מספר נאמנים, ביניהם מייק לי וכריס סימון.
קתרין קרסמן טיילור הייתה סופרת אמריקנית, הידועה במיוחד בספרה "מען לא ידוע" (1938), נובלה הכתובה כאוסף של מכתבים בין סוחר אומנות יהודי הגר בסן פרנסיסקו ובין שותפו העסקי ששב לגרמניה בשנת 1932 ובהדרגה אימץ את האידאולוגיה הנאצית.
הספר חשף בפני הציבור האמריקני, עוד בטרם החלה מלחמת העולם השנייה, את אופיו האנטישמי והטוטליטרי של המשטר הנאצי, ואת הסכנה הטמונה בו.
קתרין טיילור נולדה כקתרין קרסמן בפורטלנד, אורגון.
לאחר סיום לימודיה באוניברסיטת אורגון, ב-1924, עברה לסן פרנסיסקו ועבדה כפרסומאית וכתבה בזמנה החופשי סיפורים קצרים.
היא נישאה לבעל סוכנות הפרסום בה עבדה, אליוט טיילור, בשנת 1928. בעשור שלאחר נישואיהם הם עברו לחווה במרכז ארצות הברית, שם נולדו וגדלו שלושת ילדיהם.
בשנת 1938 עבר הזוג לניו יורק ומגזין בשם "סטורי" פרסם את הסיפור "מען לא ידוע".
עורך המגזין ובעלה של טיילור סברו כי "הסיפור חזק מכדי להופיע תחת שמה של אישה", והעניקו לטיילור את שם העט "קרסמן טיילור", בו השתמשה במשך שאר הקריירה שלה כסופרת.
הסיפור הודפס שוב במגזין "רידרס דייג'סט", ויצא לאור כספר בהוצאת "סיימון ושוסטר" בשנת 1939. הספר היה רב מכר בתקופתו, ונמכר בחמישים אלף עותקים.
הוא תורגם לשפות שונות, לרבות מהדורה בהולנדית שהוחרמה לאחר כיבוש הולנד בידי הנאצים, ומהדורה בגרמנית שהודפסה במוסקבה.
ההתנגדות לנאציזם הייתה גם נושאו של הספר הבא של קרסמן טיילור, "עד היום ההוא", שפורסם בשנת 1942. בשנת 1944 הוסרט הסרט "מען לא ידוע", בידי אולפני קולומביה.
משנת 1947 ואילך לימדה טיילור מדעי הרוח, עיתונאות וכתיבה יוצרת בגטיסבורג קולג'.
טיילור התאלמנה בשנת 1953 ופרשה בשנת 1966. היא עברה לגור בפירנצה שבאיטליה וכתבה את "יומן פירנצה בשיטפון" שהשראתו היא השיטפון הגדול בנהר הארנו בשנת 1966 לו הייתה עדה.
בשנת 1967 נישאה בשנית לפסל ג'ון רוד.
לאחר מכן גרה לסירוגין עם רוד בביתו במיניאפוליס, פנסילבניה ובביתה בוואל דה פה, ליד פירנצה.
היא המשיכה באורח חיים זה גם לאחר מות בעלה בשנת 1974.
בשנת 1995 עת הייתה בת 91, פורסם מחדש "מען לא ידוע" על מנת לציין יובל שנים לשחרור מחנות הריכוז.
הספר תורגם לעשרים שפות, והגרסה הצרפתית נמכרה ב-600,000 עותקים.
בשנת 2001 הספר יצא לאור לראשונה בגרמניה, וכן תורגם לעברית.
הגרסה העברית הייתה לרב מכר, ואף עובדה לבמה בתיאטרון הקיבוץ, וצולמה לטלוויזיה, והיא מוקרנת לעיתים ביום השואה, ומוצגת בפני נוער, ומדריכי משלחות נוער לפולין.
פרסומו מחדש של הספר הביא לפריחה מאוחרת של הקריירה של טיילור, והיא בילתה את שנותיה האחרונות בחתימה על ספרים, ומתן ראיונות והרצאות, עד למותה בשנת 1996.
זהו סיפורם של שני ידידים ושותפים, סוחרי אומנות מסן פרנסיסקו.
מרטין שולזה, שאינו יהודי, שב עם משפחתו למולדתו גרמניה, תוך שהוא חש רגשות לאומיים, ומקווה לתקומת מולדתו לאחר תבוסתה במלחמת העולם הראשונה.
שותפו היהודי, מקס אייזנשטיין, נותר בארצות הברית, וממשיך לנהל את העסק.
הסיפור מנוהל באמצעות חליפת המכתבים ביניהם, הנושאת תאריכים בין שנת 1932 ל-1934.
הוא כותב על כך למרטין, שמשיב כי בעוד שהם חברים טובים, כולם יודעים שהיהודים הם השעיר לעזאזל האוניברסלי, אלו שחייבים לסבול על מנת שמיליונים יינצלו.
הוא מבקש ממקס להפסיק לכתוב לו.
אם ייתפס מכתב ממקס, צפוי מרטין לאבד את משרתו הרשמית, ומשפחתו צפויה לסכנה.
בתוך המכתבים אנו מגלים עוד פרטים על הדמויות:
מקס - יהודי, רווק המרוויח מעט מאוד כסף ממכירת תמונות זוועתיות והעתקים ליהודיות עשירות וזקנות.
מרטין - איש משפחה, עשיר, עם אישה וילדים.
גריזל - אחותו של מקס, שחקנית זניחה שמקבלת תפקיד ראשי בהופעה בברלין.
נראה כי ניהלה בעבר רומן עם מרטין, וכי עדיין יש לו רגשות אליה.
מקס נאלץ לכתוב למרטין כשגריזל נוסעת להופיע בברלין (למרות הפצרותיו של מקס) ונעלמת, ומכתב ממנה חוזר עם חתימת "מען לא ידוע".
מרטין מגיב במכתב רשמי על נייר המכתבים של הבנק בו הוא עובד, ומספר למקס (בקור רוח ברור) שאחותו מתה.
הוא מסביר לו שהיא הייתה "שוטה שבאה לברלין, להציג את גופה היהודי לפני צעירים גרמנים טהורים".
מרטין עוד מוסיף ומספר שהיא הגיעה לביתו, והוא סירב לפתוח לה, "אני חסר אונים" הוא אומר, שכן הוא חרד לגורלו, אם כי ברור שהוא לא היה חסר אונים.
מכתב זה הוא נקודת השיא של הסיפור, כאשר מקס מבין שחברו מרטין בגד בו לחלוטין.
מכאן חלה נקודת המפנה בפנייה של מקס אל מרטין.
הוא מתחיל לשלוח לו מכתבים רבים, הכוללים הוראות עסקיות ואמירות על מזג האוויר.
למעשה, מקס פוגע במרטין בעזרת המכתבים שלו שעוברים את הצנזורה הגרמנית ונראים להם כצופן, ובנוסף בסוף כל מכתב מופיע שם המשפחה היהודי של אחותו של מקס, אייזנשטיין.
מרטין שולח למקס מכתב בו הוא מתחנן שיפסיק לכתוב אליו.
לבסוף, אחד המכתבים חוזר אל מקס, כשעליו החותמת "מען לא ידוע", כלומר: מרטין מת והנקמה הושלמה.
הספר עובד למחזה שהוצג בצרפת, בישראל, בארצות הברית, גרמניה, איטליה, טורקיה, ארגנטינה ודרום אפריקה.
הספר (שיצא לעיתים תחת הכותרת - "יום האל חזור") מספר את סיפורו של קרל הופמן, גרמני נוצרי, בן לכומר פרוטסטנטי.
הוא מתחיל את לימודי התאולוגיה בברלין בסוף שנות ה-20 של המאה ה-20. גרמניה עדיין נמצאת תחת רישומה של התבוסה במלחמת העולם הראשונה, המהווה קרקע פורייה לגדילת הנאציזם.
היטלר עולה לשלטון ומתחיל ברדיפות כלפי כמרים המסרבים להטיף על פי האידאולוגיה הנאצית.
אביו של קרל מתנגד לשלטון, והדבר מביא למותו.
קרל ממשיך במאבקו של אביו.
הוא מחליט להיות לכומר בעצמו, אך הכנסייה מסרבת להסמיכו.
חייו בסכנה, והוא מצליח להצילם באמצעות הימלטות לארצות הברית.
הספר מראה את הדרך בה האליטה הגרמנית קיבלה את העקרונות הנאציים, וכיצד הפשרות אליהן ראו האנשים להגיע עם האידאולוגיה הקיצונית, על מנת להמשיך בחיי היום יום, הביאו למציאות נוראה, שבה המשטרה החשאית שולטת בכל תחומי החיים.
הספר מבוסס על חייו של אדם אמיתי, לאופולד ברנהרד, אותו פגשה טיילור, בתיווכו של ה-FBI, שחקר את הצעיר לאחר שהצליח להימלט לארצות הברית.
קתרינה והגלים הייתה להקת פופ רוק בריטית שזכתה לעיקר הצלחתה בשנות השמונים.
היא זכורה בשל להיטה מ-1985, "Walking on Sunshine", ובשל זכייתה באירוויזיון 1997 עם השיר "Love Shine a Light", כשייצגה את בריטניה.
הלהקה החלה כצמד הנקרא "הגלים", אשר כלל את הגיטריסט קימברלי רו ואת המתופף אלכס קופר.
להקה זו התקיימה בין השנים 1975–1977 בהם ניגנה באזור קיימברידג' בבריטניה.
להקה זו לא הוציאה אף אלבום או סינגל והתפרקה כשקימברלי רו עזב כדי להצטרף ללהקת "The Soft Boys".
לאחר הפירוק הופיע אלכס קופר במסגרת כמה להקות, עד אשר הצטרף ללהקת הפופ-סול "'Mama's Cookin" ב־1979. למעשה, כשהצטרף קופר ללהקה היא הייתה על סף פירוק, אולם אז שמע מחבר על "נערה צעירה עם שיער ארוך וקול יפה".
הייתה זאת קתרינה לסקאניש בת ה-19. קופר החליט לצרפה ללהקה, אך בשלב זה נטשו נגן הבס והמתופף את הלהקה כדי ללמוד באוניברסיטה בארצות הברית.
השניים שנותרו בלהקה, לסקאניש כזמרת והחבר שלה, וינס דה לה קרוז הגיטריסט, חשבו לעזוב גם הם, אולם החליטו להמשיך עם "'Mama's Cookin", יחד עם המתופף אלכס קופר (שהחליט להישאר) ועם בוב ג'קינס כנגן הבס.
במהלך השנתיים הבאות הופיעה הלהקה בבריטניה וביצעה בעיקר גרסאות כיסוי לשירים של אמנים אמריקנים, כמו הארט, פורינר, לינדה רונסטד וזי זי טופ.
לאחר שלהקת "The Soft Boys" התפרקה ב-1981, החליט קימברלי רו לחדש את שיתוף הפעולה המוזיקלי עם אלכס קופר, והצטרף ל-"'Mama's Cookin".
בשל כך שינתה הלהקה את שמה ל"הגלים".
בתחילת דרכה של "הגלים" הזמר, כותב השירים והגיטריסט קימברלי רו הוביל את הלהקה ועיקר תשומת הלב הופנתה אליו.
בהמשך החל רו לכתוב חומרים בשביל לסקאניש, שהפכה להיות הזמרת הראשית של הלהקה.
הלהקה הוציאה את אלבום הבכורה שלה, הנקרא "Shock Horror", בשלהי שנת 1982. באותה תקופה עזב נגן הבס ג'קינס את הלהקה.
לג'נקינס לא הובא מחליף, ווינס דה לה קרוז נטל על עצמו את התפקיד.
בשלב זה שונה שמה של הלהקה שוב, ל"קתרינה והגלים".
לאחר מכן הקליטה הלהקה את אלבומה הראשון תחת שמם החדש.
האלבום, "Walking On Sunshine", מומן מכספיהם האישיים של חברי הלהקה ותוכנן להימכר בהופעות.
מתוך עשר הרצועות באלבום, לסקאניש שרה שמונה מהן, ורו שר את השניים הנותרים.
האלבום עורר עניין בחברות התקליטים השונות, אולם רק חברת התקליטים הקנדית "Attic Records" הסכימה לשווק את האלבום בחנויות המוזיקה.
כך קרה, שעל אף ש"קתרינה והגלים" הייתה להקה בריטית, אלבומה הראשון יצא אך ורק בקנדה.
האלבום זכה לחשיפה תקשורתית ולהשמעות ברדיו, במיוחד של השיר "Walking On Sunshine", ועל כן יצאה הלהקה לסיבוב הופעות ברחבי קנדה.
ב-1984 הוציאה הלהקה בקנדה את אלבומה השני, "Katrina and the Waves 2", בו שרה לסקאניש את כל שירי האלבום.
באותה שנה, להקת "הבאנגלס" הקליטה גרסת כיסוי לשיר של "קתרינה והגלים" - "Going Down to Liverpool".
הלהקה החלה לצבור פופולריות, ועל כן החלו חברות התקליטים הגדולות להביע בה עניין.
בסופו של דבר חתמה הלהקה על חוזה הקלטות בחברת התקליטים האמריקנית "Capitol Records" (השייכת לחברת התקליטים הבריטית "EMI").
אלבומה הראשון בחברת התקליטים "Capitol Records", שהיה לאלבומה הבינלאומי הראשון, נקרא "Katrina and the Waves", וכלל עשרה שירים שיצאו במקור בקנדה בלבד, אשר הוקלטו ונערכו מחדש, כדי שיתאימו להפצה בינלאומית.
האלבום היה להצלחה: הן מסחרית והן מצד המבקרים.
הסינגל הראשון מתוכו, "Walking on Sunshine", היה ללהיט בינלאומי, שהשתבץ בעשירייה המובילה במצעדי הלהיטים בארצות הברית ובבריטניה.
בנוסף, קיבלה הלהקה מועמדות לפרס גראמי בקטגוריית "תגלית השנה" ויצאה לסיבוב הופעות בינלאומי.
רבים סברו כי "קתרינה והגלים" תהיה "One-hit wonder" ("להקה של להיט אחד"), אך הלהקה הוכיחה אחרת, כשהוציאה שני סינגלים נוספים מהאלבום, אשר נכנסו למצעד בילבורד האמריקני.
אלבומה הבינלאומי השני, "Waves", שיצא שנה אחרי ההצלחה הגדולה, היה לכישלון מסחרי, והסינגלים מתוכו שיצאו לאור לא זכו להצלחה.
בשל כך סיימה חברת "Capitol Records" את החוזה עם "קתרינה והגלים", כיוון שהלהקה לא עמדה בציפיות.
שלוש שנים אחר כך, בשנת 1989, הוציאה הלהקה את האלבום "Break of Hearts" בחברת התקליטים "SBK Records".
האלבום נשא אופי יותר רוקיסטי מקודמיו.
הוא כלל את הלהיט "That's the Way", אשר הגיע למקום ה-16 במצעד בילבורד האמריקני, אך שני הסינגלים שבאו אחריו כשלו במצעדים, וגם אלבום זה היה לכישלון מסחרי.
בעקבות זאת, מצאה הלהקה את עצמה פעם נוספת ללא חברת תקליטים.
במהלך שנות התשעים המשיכה הלהקה לעבוד, אולם נעלמה כמעט לחלוטין מעין הציבור.
היא הוציאה שלושה אלבומים שיצאו באירופה ובקנדה, אך לא לוו בלהיטים במצעדים.
הלהקה חזרה לאור הזרקורים, אם כי לזמן קצר, בעקבות ניצחונה באירוויזיון 1997, כשייצגה את בריטניה עם השיר "Love Shine a Light".
שיר זה היה ללהיט המצליח ביותר של הלהקה בבריטניה, כשהגיע למקום השלישי במצעד הלהיטים הבריטי.
בשל כך הוציאה הלהקה אלבום חדש, "Walk on Water", אך האלבום לא היה להצלחה, ולא הניב להיט נוסף מלבד "Love Shine a Light".
קתרינה לסקאניש עזבה את הלהקה ב-1999, וכך למעשה התפרקה להקת "קתרינה והגלים".
ב-2005 ניסתה להשתתף פעם נוספת בתחרות האירוויזיון, כשהתמודדה במלודיפסטיבלן יחד עם להקה חדשה שהקימה, אולם הודחה מן התחרות בשלב חצי הגמר.
באותה שנה התרחש בארצות הברית הוריקן קתרינה שבעקבותיו נהרגו כמעט 2,000 איש.
קתרינה לסקאניש אמרה אז בניו יורק טיימס: "לא הייתי רוצה ששם הלהקה יקושר עם עצבות, ועליי לעשות את תפקידי כדי שזה לא יקרה".
במסגרת חיפוש השירים לאלבומה של סלין דיון, "Taking Chances", נשלח לדיון שיר של הלהקה הנקרא "That's Just The Woman In Me".
השיר נשלח אליה לראשונה ב-1992, אך אז דיון דחתה אותו.
כעת קיבלה דיון את השיר לאלבומה, ואף הכריזה כי זהו השיר האהוב עליה ביותר מאלבומה זה.
קתרינה מבית ברגנסה (Catarina de Bragança, 25 בנובמבר 1638 - 31 בדצמבר 1705) הייתה נסיכה פורטוגזית ואשתו של צ'ארלס השני, מלך אנגליה.
קתרינה הנריקטה הייתה בתם השנייה של ז'ואאו, דוכס ברגנסה ואשתו לואיסה דה גוסמן.
היא חונכה במנזר, אך אמה השגיחה מקרוב על גידולה ולימודיה.
ב-1 בדצמבר 1640 הוכתר אביה של קתרינה למלך פורטוגל בשם ז'ואאו הרביעי, מה שהפך את קתרינה לכלה מבוקשת בקרב בתי המלוכה באירופה.
על מחזריה נמנו פרנסואה, דוכס בופור (בנו הממזר של אנרי הרביעי, מלך צרפת), לואי הארבעה-עשר, מלך צרפת וצ'ארלס השני, מלך אנגליה.
לאחר חתימת הסכם הפירנאים בין צרפת לספרד, בו ויתרה צרפת על הברית עם פורטוגל, ושובו של צ'ארלס השני לשלטון באנגליה לאחר מלחמת האזרחים האנגלית, אורגנו נישואים בין קתרינה לצ'ארלס לשם הבטחת הברית בין אנגליה לפורטוגל.
הזוג נישא בליסבון באמצעות בא כוח ב-23 באפריל 1662. כחודש לאחר מכן הגיעה קתרינה לפורטסמות' שבאנגליה, שם ערך הזוג שני טקסי נישואים נוספים: טקס קתולי, שנערך בסודיות, וטקס אנגליקני שנערך בפומבי.
במסגרת הסכם הנישואים עברו הערים טנג'יר ובומביי לשליטת אנגליה.
קתרינה, שהייתה קתולית, לא זכתה לאהדה רבה באנגליה הפרוטסטנטית, ונבצר ממנה להשתתף בטקסים הדתיים, ביניהם הכתרתה שלה.
חוסר ידיעת השפה האנגלית, בגידותיו הרבות של בעלה והסכסוך בין האנגליקנים לקתולים הפכו את השנים הראשונות לשהותה באנגליה לקשות עבורה, אך בחלוף השנים השתפר מעמדה בקרב הציבור, שהתרשם מאופייה הצנוע ומנאמנותה ואהבתה לבעלה.
קתרינה לא זכתה ללדת ילדים לבעלה, והריונותיה הספורים נסתיימו כולם בהפלות.
עקרותה בלטה לנוכח מספרם הרב של הילדים הבלתי-חוקיים שנולדו לבעלה מנשים אחרות.
למרות זאת המשיך צ'ארלס לאהוב את אשתו ולתמוך בה, ודרש גם מפילגשיו להתייחס אליה בכבוד.
פעמים מספר דחק הפרלמנט במלך להתגרש מקתרינה על מנת להבטיח יורש לכתר (מאחר שלא היו לו ילדים חוקיים, היורש המיועד היה ג'יימס, דוכס יורק, אחיו הקתולי והבלתי-אהוד של המלך), אך הוא סירב לכך בתוקף.
על אף שאיפתה להצניע את אמונתה הדתית ולשמור עליה כעניינה האישי, היוותה קתרינה פעמים רבות מטרה עבור מתנגדי הקתולים.
ב-1678 הואשמה בידי יריביה בנטילת חלק במזימה האפיפיורית להרעלת המלך.
ההגנה הפומבית לה זכתה מצד בעלה, וחשיפת העדויות לאשמתה כשקריות, לא מנעו מבית הנבחרים הבריטי ליזום הצבעה על גירוש המלכה ובני ביתה מלונדון.
הצבעה זו לא צלחה, בין היתר הודות להגנתו של המלך.
ב-1685, בעת שהיה צ'ארלס השני על ערש דווי, ניסתה קתרינה לשכנעו לקבל את האמונה הקתולית.
לאחר מותו של בעלה משבץ ב-6 בפברואר באותה שנה, התאבלה עליו מרות.
חודשים ספורים לאחר מכן, בעקבות כישלונו של מרד מונמות' שפרץ נגד ג'יימס השני, אחיו ויורשו של צ'ארלס השני, הפצירה קתרינה במלך לחוס על חייו של מנהיג המרד, ג'יימס סקוט, דוכס מונמות' (שהיה בכור בניו הבלתי-חוקיים של צ'ארלס השני, וטען אף הוא לכתר האנגלי), אך ללא הצלחה.
במהלך תקופת מלכותו של ג'יימס השני המשיכה קתרינה לחיות באנגליה, והתגוררה בבית סומרסט.
לאחר מכן, עם עלייתם של ויליאם השלישי ומרי השנייה לשלטון, נהנתה תחילה מיחסים קרובים עם המלך והמלכה, אך אמונתה הקתולית גרמה לירידת קרנה ולהידרדרות מעמדה.
כתוצאה מכך שבה קתרינה ב-1692 לפורטוגל, שם נפטרה ב-31 בדצמבר 1705, בליסבון.
קתרין אן קינר היא שחקנית אמריקאית, שהייתה מועמדת פעמיים לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר על משחקה בסרטים "להיות ג'ון מלקוביץ'" (1999) ו"טרומן קפוטה" (2005).
קינר נולדה במיאמי, פלורידה, לאוולין וג'ים קינר ולה 4 אחים ואחיות.
היא ממוצא אירי מצד אביה וממוצא ערבי-לבנוני מצד אמה.
קינר למדה בבית ספר קתולי בפלורידה, כאשר הגיעה לתיכון מונסניור אדוארד החלה ללמוד משחק.
קינר למדה במכללת וויטון בצפון מסצ'וסטס וסיימה בהצלחה את לימודיה ב-1983.
לאחר סיום לימודיה עברה קינר לניו יורק, שם שימשה כיועצת לסוכנת השחקנים גייל אייזנסטאדט, כאשר אייזנסטאדט עברה ללוס אנג'לס עברה בעקבותיה.
לאחר שיחה עמוקה עם סוכנת השחקנים הבינה קינר שהיא רוצה לנסות את קריירת המשחק, אייסנסטאדט הפעילה את קשריה בתעשייה והחלה לקדם את קינר בתפקידי משנה בסרטים קטנים.
בשנת 1986 קיבלה את תפקיד המשחק הראשון שלה בסרטו של אדוארד זוויק "הרומן של אתמול בלילה", וכן תפקיד אורח בסדרת הטלוויזיה "פרקליטי אל איי".
עוד סרטים בולטים בהם שיחקה בתחילת דרכה ניתן למצוא את "בלונדינית אמיתית", "סיבוב שני לאהבה" ו-"8 מ"מ".
בשנת 1996 שיחקה בסרט הטלוויזיה של HBO, "אם הקירות האלה היו יכולים לדבר", לצידן של דמי מור, אן הייש ושר.
שיחקה גם בסרטה של ניקול הולופסנר "הולכים ומדברים".
ב-1998 שיחקה בסרט "רומן לא חוקי".
ב-1999 הופיעה קינר בסרט "להיות ג'ון מלקוביץ'", על תפקידה בסרט הייתה קינר מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר ולפרס גלובוס הזהב.
ב-2002 הופיעה קינר בקומדיה של דני דה ויטו, "סמוצ'י חייב למות" והשתתפה בסרט "סימון".
ב-2005 שיחקה קינר בסרט "מזימות זרות" של הבמאי סידני פולאק, קינר שיחקה באותה שנה גם בקומדיה של ג'אד אפאטו, "בתול בן 40".
בשנת 2005 שיחקה קינר בסרט "טרומן קפוטה", ועל משחקה בסרט הייתה מועמדת בשנית לפרס האוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר.
ב-2007 השתתפה בסרטו של שון פן, "עד קצה העולם", ושיחקה לצד אליוט פייג' וג'יימס פרנקו בסרט הפשע "פשע באמריקה", המדבר על רצח סילביה לייקנס בתפקיד גרטרוד באנישבסקי, הרוצחת של סילביה.
ב-2009 שיחקה בסרט "ארץ יצורי הפרא" את אימו של מקס.
ב-2010 שיחקה ב"פרסי ג'קסון וגנב הברק" את סאלי ג'קסון, אימו של פרסי ג'קסון, ושיחקה בקומדיה השחורה "נותנים ת'לב" לצידו של אוליבר פלאט.
ב-2011 שיחקה בסרט "הכתומים" בתפקיד פייג'.
ב-2012 שיחקה בסרטו של ירון זילברמן, "כלים שלובים".
ב-2016 השתתפה בסרטים "אהבה בהפרעה" ו"המלכודת", ובשנת 2017 שיחקה בסרט האימה "תברח", בדרמת הפשע "פושעי נובמבר" ובסרט הדרמה "אנחנו לא שייכים לכאן" .
ב-2018 שיחקה בסרט "סיקאריו: הנקמה", בדרמה הקנדית "בית קטן וורוד" ובסרט "נוסטלגיה" לצד ג'ון האם.
וכן, החלה לשחק בסדרת הטלוויזיה בכיכובו של ג'ים קארי "ילדותי" ברשת שואוטיים, וגילמה את קייסי, עובדת ממשלה לשעבר בסדרת הטלוויזיה הקומית "פוראבר" בפריים וידאו.
בשנת 2021 גילמה את בורו במיני-סדרת האימה של נטפליקס "טעם דובדבן חדש לגמרי".
באותה שנה כיכב בסרט הדרמה "No Future" בתור קלייר, אישה שמתאבלת על מות בנה ומנהלת רומן עם חברו הטוב.
בשנת 2022 גילמה את דמותה של מיה סוריאן בסרט "פרויקט אדם".
ב-1990 התחתנה קינר עם השחקן דרמוט מלרוני, וב-1999 נולד בנם.
קתרין קוסט היא סופרת צרפתייה ממוצא יהודי.
קוסט, ילידת פריז, זכתה ב-2008 בפרס גונקור לבני נוער על הספר "Un Brillant Avenir" ("עתיד מזהיר") העוסק בקורותיה של אישה צעירה ילידת רומניה המהגרת לארצות הברית, כשברקע מתוארים שינויים היסטוריים העוברים על רומניה עם עלייתו ומפלתו של המשטר הקומוניסטי ושל השליט הרומני צ'אושסקו.
קוסט פרסמה תשעה רומנים, רובם ככולם עוסקים בנושאים דומים: משפחה, תשוקה, והקונפליקט התרבותי שבין צרפת לארצות הברית.
אחיה הוא הפילוסוף פרנסואה קוסט.
קתרינה אלכסנדרה הארטפורד "קאט" גרהאם , היא שחקנית, זמרת, רקדנית ודוגמנית אמריקאית-יהודייה.
אשר ידועה בעיקר בשל תפקידה בתור בוני בנט בסדרה "יומני הערפד".
שיחקה גם בסרטים "אבא מתארס", "שוב בן 17", "השותפה", "שחקי אותה מותק 2", "מכורה" ו"טופאק: כל העיניים עליי".
בתחום המוזיקה, גרהאם הוחתמה בעבר בחברות התקליטים אוקטון רקורדס ואינטרסקופ רקורדס, והוציאה ארבעה EP' ושלושה אלבומי אולפן.
גרהאם נולדה בז'נבה שבשווייץ, וגדלה בלוס אנג'לס, קליפורניה שבארצות הברית.
אביה ג'וזף הוא ממשפחה אפרו-אמריקאית נוצרית ממוצא ליברי, ואמה, נטשה היא יהודייה ממוצא רוסי ופולני{{הערה|שם=אקסנט|שירית גל, [http://www.xnet.co.il/articles/0,14538,L-3085412,00.html כוכבת יומני הערפד: אני אוהבת את ישראל"], באתר Xnet, 20/7/2011}}.
הוריה התגרשו כשהייתה בת 5. גרהאם נולדה כשאביה עבד באירופה כעיתונאי עבור האומות המאוחדות.
אביה היה מפיק מוזיקלי והסנדק של שניים מילדיו של קווינסי ג'ונס.
סבה מצד אביה היה שגריר מטעם האו"ם, שכיהן במשך 40 שנה בהולנד, בשוודיה, ברומניה, ובקניה.
סביה מצד אביה היו פליטים מליבריה, בעוד סביה מצד אמה היו ניצולי שואה.
לגרהאם יש משפחה בישראל, אחיה-למחצה יעקב נולד בתל אביב.
גרהאם עורכת לעיתים ביקורים בישראל, ומבקרת את בני משפחתה שגרים בה.
כשהייתה בת 15 גילתה אותה הכוריאוגרפית פאטימה רובינסון, והיא החלה להופיע כרקדנית ליווי של מיסי אליוט, פארל וג'יימי פוקס.
בנוסף עבדה עם כוריאוגרפים בכירים, והופיעה בקליפים של נלי, אקון, ג'סטין ביבר, 112 וג'ון לג'נד.
גרהאם הופיעה בתפקידי אורח בסדרות כמו "CSI", "ככה זה בחיים", "The O.C.", "מלקולם באמצע", "ליזי מקגוויר", "גריק" ו"האנה מונטנה", עד שבשנת 2009 התקבלה לתפקיד של בוני בנט, מכשפה צעירה בסדרת הדרמה העל-טבעית "יומני הערפד" של רשת הטלוויזיה The CW.
בקולנוע הופיעה בסרט "שוב בן 17" (2009) עם זאק אפרון ומת'יו פרי ובסרט האימה "השותפה" (2011).
באוגוסט 2011 יצא סרטה הראשון בו שיחקה תפקיד ראשי, "שחקי אותה מותק 2", המשך לסרט הראשון שבו כיכבה ג'סיקה אלבה.
בשנת 2014 השתתפה במותחן הארוטי "מכורה" של הבמאי בילי וודרוף, אודות אמרגנית שמנהלת רומן סוער מחוץ לנישואים עם צייר פרובוקטיבי ונגררת למעגל שקרים.
בשנת 2017 השתתפה בסרט "טופאק: כל העיניים עליי", המבוסס על חייו של הראפר טופאק שאקור; בסרט גילמה גרהאם את השחקנית ג'יידה פינקט סמית' שלמדה איתו בבית ספר לאמנויות.
בשנת 2018 השתתפה בסרט הפעולה של נטפליקס "בדרך אליה" לצדם של תיאו ג'יימס ופורסט ויטאקר.
בשנת 2019 שיחקה בסרט הפשע "הורד המורעל", בכיכובו של ג'ון טרבולטה.
בשנת 2020 שיחקה בקומדיה הרומנטית "מבצע חג המולד" של שירות הסטרימינג נטפליקס, ובדרמה ההיסטורית "הקיסר" של הבמאי האיראני-אמריקאי מארק אמין.
שיחקה גם בשנת 2020 בסרטו של ריזה "עיר רצחנית".
גרהאם הצטרפה לבלאק אייד פיז במסע ההופעות שלהם Black Blue & You Tour, והתארחה לצד סנופ דוג בשיר The Donque Song ועם ויליאם אדמס בשיר I Got It From My Mama.
הוציאה שלושה סינגלים משלה, שזכו להצלחה במועדונים.
בנוסף, הקליטה גרהאם גרסת כיסוי לשיר Only Happy When It Rains של Garbage שהושמע באחד הפרקים של הסדרה יומני הערפד.
הסינגלים של גרהאם נקראים :
ב-2012 גרהאם הוציאה מיני-אלבום (EP) בשם "Against the Wall" הכוללים את הסינגלים "Put Your Graffiti On Me" שהגיע למקום 5 במצעד הדאנס של הבילבורד ו-"Wanna Say" שהגיע למקום 25 במצעד זה.
ב-2015 גרהאם הוציאה את אלבום הבכורה שלה "Roxbury Drive".
מאז 2017 גרהאם מתגוררת באטלנטה, ג'ורג'יה, לאחר שהתגוררה בעבר בשכונת הוליווד הילס בלוס אנג'לס.
דוברת אנגלית, צרפתית, וספרדית, וכן מעט עברית ופורטוגזית.
מאז 2012 גרהאם היא טבעונית, כשלפני כן הייתה צמחונית.
בשנת 2008 החלה בזוגיות עם קוטרל גידרי, וב-2012 התארסו, אולם השניים נפרדו בדצמבר 2014.
באוקטובר 2023 היא התחתנה עם חברה הטוב במשך שנים והשותף העסקי שלה, ברייאנט ווד לאחר שהפכו לזוג ביוני באותה השנה.
+שנהסרטתפקידהערות1998אבא מתארסג'קי2004שיגעון של חופשהרקדנית2006Forbidden Fruitsסנדי2009שוב בן 17ג'יימי2011השותפהקים ג'ונסוןשחקי אותה מותק 2מריה רמירזDance Fuצ'אקה2012Boogie Townאינגריד2014מכורהדיאמונד2017טופאק: כל העיניים עלייג'יידה פינקט סמית'Where's the Moneyאליסיה2018בדרך אליהסמנת'ה סאת'רלנדלקראת החגאבי סאטון2019הורד המורעלרוז2020עיר רצחניתדמיירהEmperorדלורסמבצע חג המולדאריקה מילר2022Rise of the Teenage Mutant Ninja Turtles: The Movieאפריל או'נילדיבובגל חוםקלייר ולאנסמסלול התנגשות (אנ')טמירה2025מייקלדיאנה רוסTBALove in the VillaSunflower
קתרינה בוודן היא שחקנית אמריקאית.
התפרסמה בזכות תפקידה בתור סרי בסיטקום "רוק 30" (2006–2013) ומהופעתה בתור פלורנס "פלו" פולטון באופרת הסבון של CBS, "היפים והאמיצים" (2019–2022).
בוודן נולדה ב-19 בספטמבר 1988 בעיירה ווייקוף (אנ') שבניו ג'רזי.
היא למדה בית הספר התיכון הקתולי הפרטי "אקדמיית הארט אימקולייט" בעיירה הסמוכה וושינגטון (אנ').
בשנת 2006, בוודן זכתה בתפקיד המשחק הראשון שלה בת שני פרקים באופרת הסבון של ABC, "לחיות את החיים" בתור בריטני.
בהמשך הגיחה לתפקידי אורח בסדרות הטלוויזיה "חוק וסדר: מדור מיוחד", "בטי" ו"בניחוש חוקר".
תפקידה המשמעותי הראשון של בוודן הגיע כאשר לוהקה כדמות חוזרת בסדרת הטלוויזיה עטורת הפרסים "רוק 30", שעלתה לראשונה ב-11 באוקטובר 2006 ברשת NBC.
היא גילמה את סרי, פקידת הקבלה של ליז (טינה פיי), ועם צוות השחקנים קיבלה שבע מועמדויות לפרס גילדת שחקני המסך וזכייה אחת.
היא הופיעה בסדרה עד לסיום הסדרה שלה בינואר 2013.
בשנת 2008 ערכה את הופעתה הקולנועית הראשונה בקומדיה .
ב-2010 הופיעה בקומדיית האימה "טאקר ודייל נגד הרשע" בתפקיד הסטודנטית אליסון.
ב-2012 השתתפה בסרט "אמריקן פאי: האיחוד", הרביעי בסדרת "אמריקן פאי", בתפקיד מיה חברתו הדוגמנית של אוז (כריס קליין).
במאי 2013 נישאה בוודן למוזיקאי והזמר בן יורגנסן (אנ'), סולן להקת הרוק "Armor for Sleep".
היא התארסה לבן זוגה, אדם טיילור, בפוזיטנו, איטליה, בספטמבר 2023.
Evilאליסון2012אמריקן פאי: האיחודמיהפיראנה 3DD (אנ')שלבי#HoldYourBreathג'רי2013סרט 43בחורה בפגישה עיוורתמת לצעוק 5נטליA True Storyדני רוג'רס2014Nurse 3Dדיאנה2016Hard SellבוMonolith סנדרהThe Last Film Festivalקלואי בלייקלי2018Fishbowl CaliforniaטסKilling Diazדיאנה2019The Divorce Partyג'ן2020The Orchardג'ולייט דילייניDefinition Pleaseקריסטל קיין2021Great White קאזאלוף מלידה (אנ')ליילהSenior Momentקריסטן ג'יימס2023זמנכם עברג'ואנה2024Dead Wrongברברה אוונס2025בקו האשג'יימיTBAUnholy TrinityButterfly Loveאמה
+שנהסדרהתפקידהערות2006חוק וסדר: מדור מיוחדדנה סימפסוןפרק: "Gone"לחיות את החיים (אנ')בריטני ג'נינגס2 פרקים2006–2013רוק 30סריתפקיד חוזר (עונות 1, 7-5)
קתרין ג'ולייט רוס היא שחקנית וסופרת אמריקאית, זוכת פרס גלובוס הזהב ובפרס באפט"א ומועמדת פרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר לשנת 1967 על הופעתה בסרט הבוגר.
רוס נולדה בהוליווד וגדלה בעיר וולונט קרירק שבמזרח סן פרנסיסקו.
למדה ב"מכללת דיאבלו וולי" שבפלסנט היל.
רוס החלה את דרכה בתעשיית הסרטים באמצע שנות ה-60 של המאה ה-20 בתפקידי משנה בסרטים "שנדוהאה", "מר בודווינג", "הנזירה המזמרת" ו"משחקים", לצידו של ג'יימס קאן.
בשנת 1967 הועמדה רוס לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר וקיבלה את פרס גלובוס הזהב לשחקנית המבטיחה ביותר על הופעתה בסרטו של מייק ניקולס, "הבוגר", בתור איליין רובינסון.
בשנת 1970 זכתה בפרס באפט"א לשחקנית הטובה ביותר בתפקיד ראשי על תפקידיה לצידם של פול ניומן ורוברט רדפורד במערבון הקלאסי "קיד וקסידי", בתור אטה פלייס, אהובתו של סאנדנס קיד ובדרמה "תגיד להם שבילי בוי כאן" בה שיחקה בתור לולה אהובתו של הפושע ווילי בוי (רוברט בלייק).
ב-1975 זכתה בפרס סאטורן על הופעתה בתפקיד ג'ואנה אברהרט במותחן המדע בדיוני "נשות סטפפורד".
רוס זכתה בשנת 1976 בפרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר על הופעתה בדרמת השואה "מסע הארורים", בה שיחקה בתפקיד מירה האסר.
ב-1978 שיחקה לצידו של מייקל קיין בסרט האסונות "הנחיל".
ב-1980 הופיעה בדרמת המלחמה הבדיונית "נימיץ אינה עונה", בתפקיד ניצולת המתקפה על פרל הארבור לאורל סקוט.
ב-2001 השתתפה בסרט הפולחן "דוני דארקו", בתפקיד הפסיכיאטרית ד"ר לילאן טרומן אליה מגיע דוני דארקו (ג'ייק ג'ילנהול) לטיפול.
מחוץ לקריירת המשחק שלה רוס היא סופרת ילדים שהוציאה לאור עשרה ספרים.
רוס חיה בתחילת חייה במאליבו עם השחקן ג'ואל פאביאני לו הייתה נשואה במשך שישה חודשים.
הכירה את בעלה השני הצלם זוכה שני פרס האוסקר קונרד הול על סט הסרט "קיד וקסידי", הזוג היה נשוי במשך חמש שנים עד שהתגרשו.
בעלה השלישי לו הייתה נשואה במשך ארבע שנים היה השחקן גאטקו ליסי.
בשנת 1978 הכירה רוס את השחקן סם אליוט על סט סרטם המשותף "המורשת".
רוס ואליוט נישאו בשנת 1984 והולידו את בתם קליאו רוז אליוט, מוזיקאית המוכרת במאליבו.
בשנת 2011 הוציאה רוס צו הרחקה כנגד בתה לאחר שזו דקרה אותה בזוג מספריים.
תגיד להם שבילי בוי כאן (1969)
קתרינה אמליה ביאטריקס כרמן ויקטוריה, נסיכת הולנד, נסיכת אורנז'-נסאו (בהולנדית: Catharina-Amalia Beatrix Carmen Victoria van Oranje-Nassau; נולדה ב-7 בדצמבר 2003) היא יורשת העצר של הכתר ההולנדי.
קתרינה אמליה, בתם הבכורה של וילם-אלכסנדר, מלך הולנד ואשתו המלכה מקסימה, נולדה ב-7 בדצמבר 2003, בשעה 17:01 בבית החולים ברונובו שבהאג, הולנד.
לאחר פרסום הולדתה בציבור נורו מטחי כבוד בארבעה מקומות ברחבי המדינה, כשבכל אחד מהם נורו 101 יריות.
היא הוטבלה ב-12 ביוני 2004 וסנדקיה היו דודה קונסטנטין, נסיך הולנד, ויקטוריה, נסיכת שוודיה, ראש המועצה הכללית של ממשלת הולנד, דודה מרטין סורגייטה וחבריהם של הוריה.
היא הבכורה מבין שלוש בנות, ואחיותיה הן הנסיכות אלכסיה ואריאנה.
קתרינה אמליה נמצאת ראשונה בסדר הירושה לכתר והיא מיועדת להיות מלכה לאחר מלוכת אביה ובכך היא תהיה המלכה הרביעית של הולנד לאחר וילהלמינה, יוליאנה וביאטריקס.
היא גם נכללת בסדר הירושה לכתר הבריטי כצאצאית של ג'ורג' השני דרך נכדתו הנסיכה אוגוסטה שהייתה אחותו של ג'ורג' השלישי.
אביה הוצא מסדר הירושה למלוכה הבריטית מכיוון שנישא לאימה שהיא נוצרייה רומית-קתולית - מעשה המנוגד לחוק ההסדר 1701. הוא הוחזר לסדר הירושה על פי חוק הורשת הכתר 2013.
ב-2010 היא שימשה כשושבינה בחתונה של הסנדקית שלה, ויקטוריה, נסיכת שוודיה.
ב-2024, נאלצה הנסיכה לעזוב את דירת הסטודנטים שבה התגוררה באמסטרדם במהלך לימודיה ולעבור להתגורר בארמון המלכותי בהאג, בשל איום שתיחטף על ידי ארגוני פשיעה, ובראשם ה"מוקרו-מאפיה" – רשת כנופיות פשע בעלת שורשים מרוקניים.
כיום מתגוררת בארמון טן בוס ביחד עם הוריה ואחיותיה.
קתרין קייב , היא סופרת ילדים בריטית, כלת פרס אונסקו הבינלאומי הראשון בספרות ילדים למען הסובלנות שהוענק לה עבור ספרה משהו אחר .
בעברה עבדה כעורכת בהוצאות הספרים פינגווין.
כיום היא עובדת כעורכת בהוצאות ספרים ומנחה סדנאות כתיבה.
היא מתגוררת בהמפסטד, צפון לונדון.
1997 - פרס אונסקו הבינלאומי הראשון בספרות ילדים למען הסובלנות עבור הספר משהו אחר.
קתרינה ג'ונסון-תומפסון היא אתלטית בריטית המתחרה בקרב שבע, קפיצה לרוחק וקפיצה לגובה.
סגנית אלופה אולימפית (פריז 2024), אלופת העולם (דוחה 2019, בודפשט 2023) בקרב שבע, אלופת העולם (ברמינגהאם 2018 ופעמיים אלופת אירופה באולם בקרב חמש (פראג 2015, גלאזגו 2019).
סגנית אלופת העולם באולם בקפיצה לרוחק (סופוט 2014).
שיאנית בריטניה בקרב שבע, בקפיצה לגובה, בקפיצה לרוחק באולם ובקרב חמש.
ג'ונסון-תומפסון נולדה בליברפול, בת יחידה להוריה.
אביה ריצ'רד הוא מאיי בהאמה ואמה טרייסי אנגליה שעבדה כרקדנית במולן רוז' בפריז.
בילדותה דחפה אותה אמה להתאמן בבלט אך ג'ונסון-תומפסון בחרה לעסוק בספורט.
משנת 2008 היא מתאמנת תחת הדרכתו של מייק הולמס.
ב-2009 זכתה במדליית זהב בקרב שבע באליפות העולם לנוער עד גיל 18, ב-2012 זכתה במדליית זהב בקפיצה לרוחק בתוצאה של 6.81 מטר באליפות העולם עד גיל 20. באולימפיאדת לונדון סיימה במקום ה-15 בקרב שבע בשיא בריטי עד גיל 20 של 6,267 נקודות.
ג'ונסון תומפסון זכתה במדליית זהב בקרב שבע באליפות העולם עד גיל 23 בתוצאה של 6,215 נקודות.
באליפות העולם שנערכה בחודש אוגוסט בבייג'ינג, סיימה במקום החמישי בקרב שבע בשיא אישי של 6,449 נקודות.
באליפות העולם באתלטיקה באולם, ג'ונסון תומפסון זכתה במדליית כסף בקפיצה לרוחק בשיא אישי של 6.81 מטר אחרי המנצחת אלואיז לזור מצרפת (6.85 מטר).
באליפות אירופה באולם שנערכה בפראג, היא זכתה במדליית זהב בקרב חמש בשיא בריטי ושיא אליפות חדש של 5,000 נקודות, התוצאה השנייה בטיבה בהיסטוריה לאחר שיא העולם של נטליה דוברינסקה.
לאחר האליפות נאלצה לעבור ניתוח בברכה.
באליפות העולם סיימה במקום ה-28 בקרב שבע לאחר שפסלה בכל ניסיונותיה בקפיצה לרוחק.
בתחרות הקפיצה לרוחק סיימה במקום ה-11 בתוצאה של 6.63 מטר.
באולימפיאדת ריו סיימה במקום השישי בקרב שבע בתוצאה של 6,523 נקודות.
במהלך התחרות קבעה שיא בריטי בקפיצה לגובה של 1.98 מטר, תוצאה שהייתה גם הטובה ביותר במקצוע זה במסגרת קרב שבע (השיא נשבר על ידי נפיסטו ת'יאם ב-2018).
באליפות העולם סיימה במקום החמישי בקרב שבע בתוצאה של 6558 נקודות.
בגמר תחרות הקפיצה לגובה סיימה במקום החמישי בתוצאה של 1.95 מטר.
באליפות העולם באולם זכתה במדליית זהב בתוצאה של 4750 נקודות.
במשחקי חבר העמים 2018 זכתה במדליית זהב בקרב שבע בתוצאה של 6255 נקודות.
באליפות אירופה באתלטיקה 2018 זכתה במדליית כסף בשיא אישי של 6759 נקודות לאחר המנצחת נפיסטו ת'יאם.
באליפות אירופה באולם שנערכה בגלאזגו, זכתה ג'ונסון תומפסון במדליית הזהב בקרב חמש בתוצאה של 4983 נקודות.
במהלך התחרות היא קבעה שני שיאי אליפות חדשים לקרב חמש, בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.96 מטר ובריצת 800 מטר בתוצאה של 2:09.13 דקות.
במאי 2019 שיפרה את שיאה האישי בקרב שבע וקבעה תוצאה של 6,813 נקודות.
באליפות העולם זכתה במדליית זהב בשיא בריטניה של 6,981 נקודות, במהלך התחרות שיפרה את שיאיה האישים בריצת 100 מטר משוכות, בהדיפת כדור ברזל, הטלת כידון וריצת 800 מטר.
באולימפיאדת טוקיו פרשה במהלך התחרות עקב פציעה.
באליפות העולם באתלטיקה 2022 סיימה במקום השמיני בתוצאה של 6,222 נקודות.
בחודש מאי זכתה במקום השני בתחרות בגוציס, עם 6,556, אחרי אנה הול.
באוגוסט 2023 זכתה שוב בזהב באליפות העולם בבודפשט, בתוצאה של 6,740, עוקפת את אנה הול ב-20 נקודות בלבד.
בתחרות זו אף שיפרה את שיאה האישי בריצת 800 מטר לתוצאה של 2:05.63 שניות.
באולימפיאדת פריז זכתה במדליית כסף בתוצאה של 6844 נקודות לאחר נפיסטו ת'יאם (6880 נקודות).
קרב שבע: 6,981 נקודות (2019), שיא בריטניה ושיא חבר העמים
קרב חמש: 5,000 נקודות, 2015, שיא בריטניה ושיא חבר העמים
קתרין קלי לאנג היא שחקנית אמריקאית.
ידועה כברוק לוגן באופרת הסבון "היפים והאמיצים".
לאנג נולדה בהוליווד לאב גולש סקי אולימפי ולאם שחקנית.
לאנג פנתה למשחק, ובשנת 1981 הופיעה בתפקיד קטן בצעירים חסרי מנוח.
ב-1984 שיחקה בפרק של הסדרה ימים מאושרים.
לאנג נישאה פעמיים, והיא אם לשני בנים מבעלה הראשון (שניהם הופיעו כילדים בסדרה היפים והאמיצים), ובת מבעלה השני.
בשנת 1981 ביצעה תפקיד אורח באופרת הסבון "צעירים חסרי מנוח".
בשנת 1987 הוצע לה לככב בתפקיד ברוק לוגן באופרת הסבון "היפים והאמיצים".
דמותה הייתה מרכזית בסדרה מתחילתה, והיא נודעה ברומנים שניהלה ובמשולשים הרומנטיים שיצרה.
על משחקה בסדרה היא זכתה במספר פרסים, וקיבלה שלוש מועמדויות לפרס אמי לשעות היום (2002, 2013, 2014) בשלוש קטגוריות שונות.
קורטז מסטו נולדה בלאס וגאס שבנבדה, בתם של ג'ואנה (לבית מוּסו) ומאני קורטז.
אביה, עורך דין במקצועו, עמד במשך שנים רבות בראש רשות הכנסים והתיירות של לאס וגאס, וכיהן גם כחבר במועצת מחוז קלארק.
הוא גם היה ידיד ותיק של הארי ריד.
אביה היה ממוצא מקסיקני, ואמה ממוצא איטלקי.
סבה מצד אביה, אדוארדו קורטז, היגר לנבדה ממדינת צ'יוואווה שבמקסיקו.
קורטז מסטו למדה בבית הספר התיכון אד ו.
קלארק, ובשנת 1986 השלימה לימודי תואר ראשון בכלכלה עם התמחות במימון באוניברסיטת נבדה ברינו.
בשנת 1990 קיבלה תואר שני במשפטים מבית הספר למשפטים של אוניברסיטת גונזגה.
קורטז מסטו התקבלה ללשכת עורכי הדין של נבדה בשנת 1990. בשנה העוקבת החלה להתמחות בבית המשפט המחוזי הפדרלי של ארצות הברית בנבדה, וב-1994 בבית המשפט הפדרלי התשיעי לערעורים של ארצות הברית.
במשך ארבע שנים עבדה כעורכת דין אזרחית בלאס וגאס ושנתיים כתובעת פלילית במשרד התובע הפדרלי המחוזי בוושינגטון הבירה.
בנוסף, שימשה ראש לשכתו של מושל נבדה לשעבר, בוב מילר.
בנובמבר 2003 מונתה קורטז מסטו לסגנית נשיא במערכת ההשכלה הגבוהה של נבדה.
המינוי עורר מחלוקת מסוימת שכן היא גויסה ישירות על ידי נשיא המערכת ולא על ידי מועצת העוצרים שלה.
עם זאת, הקנצלר טען כי העוצרים המליצו לו להעסיק עוזר, ובדצמבר הצביעה המועצה פה אחד בעד אישור שכרה השנתי של קורטז מסטו שעמד על 215 אלף דולר אמריקאי.
בבחירות 2006 הייתה קורטז מסטו מועמדת המפלגה הדמוקרטית לתפקיד התובעת הכללית של נבדה.
היא ניצחה בבחירות אלה את המועמד הרפובליקני דון צ'ארז ברוב של 59% לעומת 36%, כאשר 5% מהקולות ניתנו לאפשרות "אף אחד מאלה".
בשנת 2010 נבחרה מחדש, כשהביסה את טראוויס באריק הרפובליקני עם 52% מקולות הבוחרים.
בשנת 2009 פתחה לשכתה של קורטז מסטו בחקירה נגד סגן מושל נבדה הרפובליקני בריאן קרוליצקי.
הוא עמד בפני כתבי אישומים פליליים הקשורים לטענה כי ניהל באופן לקוי את קרן החיסכון האקדמי של נבדה בזמן שכיהן כגזבר המדינה.
במהלך החקירה גילה העיתון "Las Vegas Review-Journal" כי בעלה של קורטז מסטו, פול, תכנן לערוך אירוע התרמה לרוברט ס.
רנדאצו, מועמד דמוקרטי לתפקיד סגן המושל, ארבעה ימים בלבד לפני שמשרד התובעת הכללית היה אמור להגיש כתב אישום נגד קרוליצקי.
קורטז מסטו גרסה כי לא הייתה מודעת לאירוע ההתרמה.
האישומים נגד קרוליצקי נדחו לבסוף בבית המשפט המחוזי של מחוז קלארק.
דחיית האישומים נחשבה למפלה פוליטית עבור קורטז מסטו, שלפי העיתון "Las Vegas Sun"
בשנת 2010 פתחה לשכתה של קורטז מסטו בחקירה נגד בנק אוף אמריקה, בטענה כי הבנק העלה את שיעורי הריבית על לווים במצוקה.
משרדה ביקש להוציא את נבדה מהסכם פדרלי על שינויי הלוואות כדי לתבוע את הבנק על שיווק והלוואות מטעות.
בנק אוף אמריקה הכחיש כל עוולה.
בשנת 2012 הגיעה התביעה לידי גמר בפשרה, שבמסגרתה הבנק שילם 750 מיליון דולר באמצעות הפחתות שעבודים ומכירות מניות.
קורטז מסטו ייצגה את מדינת נבדה בתביעה "Sevcik v.
בתובענה ייצוגית זו הוטל ספק בחוקתיות האיסור על נישואים של זוגות מאותו המין בנבדה, שהתמסד בחוקת המדינה ובחוקיה.
בתחילה הגנה קורטז מסטו על איסור זה, אולם בהמשך היא והמדינה זנחו את עמדת ההגנה בעקבות פסיקת בית המשפט הפדרלי התשיעי לערעורים של ארצות הברית.
קורטז מסטו מיאנה להתמודד לתפקיד מושלת נבדה בבחירות 2014. כאשר הסנאטור הארי ריד הודיע כי לא יתמודד מחדש למושבו בסנאט בבחירות 2016, הוא הביע את תמיכתו בה כמחליפתו.
מסע הבחירות של קורטז מסטו נשען רבות על התשתית הפוליטית שבנה ריד לאורך שנותיו בסנאט.
יריבה הרפובליקני בבחירות היה חבר הקונגרס ג'ו הק.
קורטז מסטו, התומכת בהגדלת ההשקעות בטכנולוגיות אנרגיה מתחדשת, זכתה לתמיכת "ליגת מצביעי השימור".
היא קיבלה גם תמיכה כספית מתנועות למען הזכות להפלה מלאכותית, כגון רשימת אמילי והורות מתוכננת, וכן מ-"End Citizens United", ועדת פעולה פוליטית הפועלת לביטול פסק דין סיטיזנס יונייטד נגד ועדת הבחירות הפדרלית.
בעוד שהק ניצח ב-16 ממחוזות נבדה, קורטז מסטו ניצחה במחוז קלארק – שבו מתגוררים למעלה מ-70% מתושבי המדינה – בהפרש של יותר מ-82 אלף קולות, פי שלושה מהפער הכולל במדינה, שעמד על כ-27 אלף קולות.
היא הושבעה לתפקידה ב-3 בינואר 2017, והפכה ללטינית הראשונה בסנאט של ארצות הברית.
במהלך ספירת קולות חבר האלקטורים בבחירות לנשיאות ארצות הברית 2020 ב-6 בינואר 2021, הייתה קורטז מסטו במליאת הסנאט והתכוננה לנאום כאשר תומכי טראמפ הסתערו על הקפיטול.
כאשר הפורעים התקרבו לאולם המליאה, הועברה קורטז מסטו עם שאר הסנאטורים למקום מסתור מאובטח.
בזמן שהסתתרה צייצה בטוויטר וכינתה את ההתקפה "בלתי-אמריקאית ובלתי-נסבלת".
במרץ 2024 הודיעה קורטז מסטו כי לא תתמוך במועמדו של נשיא ארצות הברית ג'ו ביידן, אדיל מנגי , לכס השיפוט בבית המשפט הפדרלי השלישי לערעורים של ארצות הברית.
זאת בשל קשריו עם ארגון "ברית המשפחות למען הצדק" (Alliance of Families for Justice) – קבוצת רפורמה בתחום הצדק הפלילי הפועלת למען משפחות שנכלאו בכליאה המונית.
מועמדותו נותרה חסומה, ובנובמבר 2024 היא בוטלה סופית ונותרה למילוי על ידי ממשלו הנכנס של דונלד טראמפ.
קתרין שלזינגר היא שחקנית בריטית.
שלזינגר היא אחייניתו של במאי הקולנוע ג'ון שלזינגר ובת אחייניתה של השחקנית דיים פגי אשקרופט.
היא כיכבה בדמות קתרין מורלנד בעיבוד משנת 1986 לרומן "מנזר נורת'אנגר" מאת ג'יין אוסטן.
הופעותיה בתיאטרון עד שנות תשעים של המאה העשרים היו בהצגות הבאות:
"רומיאו ויוליה" בתיאטרון שפילד קרוסיבל.
"אגנס של אלוהים", "Stags and Hens", ו-"Fair Stood the Wind for France" בתיאטרון רויאל נורת'האמפטון.
"The Little Heroine" מאת נל דאן בתיאטרון נופילד בסאות'המפטון.
"חלום ליל קיץ", "נשות וינדזור העליזות" ו-"Bashville" בתיאטרון הפתוח בריג'נטס פארק (1984).
"שלוש אחיות" בתיאטרון גריניץ' (מרץ 1987) ובתיאטרון אלברי (יוני 1987).
"The Living Room" בתיאטרון רויאלטי (אוקטובר 1987).
ב-1988 שיחקה שלזינגר בהופעת בכורה בתיאטרון הלאומי בתפקיד גרייס ולבורן במחזה "Bartholomew Fair" מאת בן ג'ונסון.
ב-1989 הופיעה בתפקיד חאסינטה (Jacinta) בהפקה מחודשת של המחזה "מעיין הכבשים" מאת לופה דה וגה בתיאטרון קוטסלו.
בנובמבר 1989 שיחקה שוב בתיאטרון הלאומי בתפקיד ראשי בעיבוד של סטיבן ברקוף למחזה "סלומה" מאת אוסקר ויילד.
בינואר 1990 הועברה ההפקה לתיאטרון פיניקס.
בפברואר 1991 הופיעה שלזינגר בתיאטרון רויאל קורט במחזות במסגרת פסטיבל כותבים צעירים.
שלזינגר השתתפה בהקלטה של המחזות "עמל אהבה לשווא" ו"הנרי השמיני" מאת ויליאם שייקספיר.
ב-1989 הופיעה שלזינגר בסיפור "Ghost Light" מתוך סדרת המדע בדיוני "דוקטור הו", ושרה בו את השיר "That's the Way to the Zoo".
קתרינה דה ריצ'י (באיטלקית: Caterina de' Ricci; 23 באפריל 1522, פירנצה – 2 בפברואר 1590, פראטו) הייתה נזירה דומיניקנית טרציארית , קדושה של הכנסייה הקתולית.
אלסנדרה לוקרציה רומולה דה ריצ'י, לימים הקדושה קתרינה דה ריצ'י, נולדה בפירנצה ב-23 באפריל 1522. אביה פייר פרנצ'סקו דה ריצ'י השתייך למשפחות האצולה העירונית, אמה קתרינה בונזה.
אלסנדרה התייתמה מאמה בגיל 5. בגיל 6 החלה ללמוד בבית ספר שהשתייך למנזר בנדיקטיני, מנזר שבו דודתה לואיסה דה ריצ'י הייתה אם המנזר.
בהמשך הצטרפה למנזר דומיניקני טרציאני בפראטו.
ב-1535, בגיל 14 הוענקו לה מדי הנזירה ובאותו מעמד קיבלה את השם קתרינה על שם הקדושה קתרינה מסיינה.
בגיל 30 הועלתה למעמד של פריור.
במעמד זה הייתה יועצת של נסיכים, בישופים וקרדינלים.
ביניהם שלושה קרדינלים שבהמשך נבחרו לאפיפיורים: מרקלוס השני, קלמנס השמיני ולאו האחד עשר.
דה ריצ'י הייתה חווה אקסטזות, שגרמו לה להראות רדומה, או להפיל חפצים מידיה.
לקח זמן עד שהתברר לשאר הנזירות כי מדובר בהתנסות דתית ולא במחלה.
נטען כי במהלך מדיטציות היא החלה לדמם באופן ספונטני כאילו הצליפו בה כמו בפסיון של ישו.
כמו כן נטען כי לפעמים בזמן תפילה הופיע עליה חותם פצעי ישו ועל אצבעה הופיעה טבעת אלמוגים המסמלת את נישואיה לישו.