tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
סיוקה ניסקן היא כדורגלנית גרמנייה המשחקת בעמדת הקשרית בצ'לסי מהסופר ליג האנגלית לנשים ובנבחרת גרמניה.
קודם להתמקדותה בתחום הכדורגל, כשהיא בת 11, ניסקן הייתה שחקנית הטניס הטובה בגרמניה בשכבת גילה.
במבט לאחור, היא הסבירה את העדפתה לכדורגל: "אני שחקנית של קבוצה.
הרבה יותר כיף עבורי לחגוג ביחד עם כל הקבוצה מאשר לבדי.
ומעל כל זה, אחותי הייתה כדורגלנית, וזה הפך את ההחלטה עבורי להרבה יותר קלה".
עד לגיך 18, ניסקן שיחקה בקבוצת הבנים של המועדון ווסטפאליה ריינרן מהעיר האם.
בעונתה האחרונה במועדון, ניסקן נזקקה לאישור מפדרציית הכדורגל הגרמנית לשחק, כיון שעברה את הגיל בו בנות יכולות לשחק בקבוצת בנים.
ב-2017, היא שיחקה במשחק בודד בקבוצת הנוער של גוטרסלוה .
בגיל 14 זומנה ניסקן לסגל ווסטפאליה ריינרן עד גיל 14, ושיחקה שלושה משחקים בגביע המדינה, הטורניר הלאומי לנבחרות אזוריות.
בשנים שלאחר מכן, היא שיחקה שמונה משחקים בנבחרת עד גיל 16 וארבעה משחקים בנבחרת עד גיל 18, גם הם בגביע המדינה.
באפריל 2019, היא חתמה על חוזה לשלוש שנים באיינטרכט פרנקפורט מהבונדסליגה לנשים.
ב-15 בספטמבר 2019 היא ערכה את הופעת הבכורה בבונדסליגה במדי פרנקפורט, במשחק נגד קרל צייס ינה, כשעלתה כמחליפה.
ב-13 באוקטובר, היא פתחה לראשונה בהרכב איינטרכט.
ב-27 באוקטובר, היא כבשה את שערה הראשון בבונדסליגה, שהיה שער הניצחון במשחק נגד דיסבורג .
לקראת עונת 2023-24, הצטרפה ניסקן לצ'לסי וחתמה על חוזה עד ל-30 ביוני 2026. ב-1 באוקטובר 2023, היא ערכה את הופעת הבכורה שלה מהסופר ליג האנגלית לנשים במשחק נגד טוטנהאם הוטספר.
ב-22 באוקטובר 2023, היא כבשה את שלושת השערים הראשונים שלה במדי צ'לסי, כשהבקיעה שלושער נגד ברייטון.
היא כבשה את שני השערים הראשונים בניצחון 5-0 על סנדרלנד ברבע-גמר גביע הליגה האנגלית לנשים.
ארבעה ימים מאוחר יותר, ברבע גמר ליגת האלופות נגד אייאקס, ניסקן כבשה צמד נוסף, והבטיחה את ניצחונה החמישי של צ'לסי תוך שישה-עשר ימים.
ב-18 במאי 2024, ניסקן כבשה בניצחון 6-0 על מנצ'סטר יונייטד באולד טראפורד, ניצחון שהבטיח את זכייתה החמישי ברציפות של צ'לסי באליפות אנגליה.
היא סיימה את עונתה הראשונה במועדון עם 12 שערים בכל המסגרות, תוך שהיא פותחת בהרכב ב-23 משחקים ועולה מהספסל ב-15.
במהלך עונת 2024-25, המאמנת החדשה של צ'לסי סוניה בומפסטור ציינה את המנהיגות של ניסקן על המגרש, והזכירה אותה כאחת מדמויות המפתח בהובלת הקבוצה, יחד עם שחקנוות מנוסות כמו מילי ברייט ולוסי ברונז.
בספטמבר 2024, ניסקן קיבלה מועמדות לכדור הזהב לנשים, כהכרה בהופעותיה בצ'לסי ונבחרת גרמניה בעונת 2023-24. היא סיימה במקום ה-25 בדירוג הסופי.
ב-8 באוקטובר 2024, היא כבשה את שערה הראשון לעונה בניצחון 3-2 של צ'לסי על ריאל מדריד בליגת האלופות.
שערה המוקדם העניק לצ'לסי את היתרון שלוש דקות מהפתיחה.
בדצמבר 2024, ניסקן הוצבה במקום ה-34 ברשימת 100 הכדורגלניות הטובות בעולם של הגרדיאן.
ב-8 בדצמבר 2024, ניסקן כבשה את שער הליגה הראשון שלה לעונה, כשהבקיעה צמד בניצחון 4-2 על ברייטון.
ארבעה ימים מאוחר יותר, היא ציינה את הופעתה ה-50 במדי צ'לסי כשהיא מבקיעה בניצחון 6-1 על טוונטה בליגת האלופות.
ניסקן ייצגה את גרמניה בכל נבחרות הנוער החל מנבחרת גרמניה עד גיל 15.
ניסקן ערכה את הופעת הבכורה הבינלאומית שלה ב-28 באוקטובר 2015, בגיל 14, כשעלתה כמחליפה בדקה ה-52 בניצחון 5-1 של נבחרת גרמניה עד גיל 15 על סקוטלנד.
יומיים לאחר מכן היא כבשה את שערה הראשון, בדקה הראשונה של הניצחון 6-0 על אותה היריבה.
באותו המשחק היא הוחלפה במחצית.
ב-27 באפריל 2016, היא כבשה את שערה השני בתיקו 3-3 נגד הולנד, משחקה המלא היחיד בשכבת הגיל הזו.
ביולי 2016 ניסקן הייתה חלק מהנבחרת עד גיל 16 שסיימה במקום השני בגביע הנורדי.
בניצחון 9-0 על פינלנד, בו כבשו תשע שחקניות שונות, היא הבקיעה את השער השביעי, שהתברר כשערה היחיד בשכבת הגיל הזו.
כמעט חודש לאחר מכן, ב-28 באוגוסט 2016, ניסקן ערכה את הופעת הבכורה שלה בנבחרת גרמניה עד גיל 17 בטורניר ארבע האומות באוסטריה, וכבשה את שערה הראשון בניצחון 6-0 על רומניה.
היא הייתה חלק מהנבחרת שזכתה ביורו עד גיל 17 שנערך בצ'כיה ב-2017, ושיחקה בכל משחקי המוקדמות והטורניר עצמו.
חצי הגמר נגד נורווגיה הוכרע בדו-קרב פנדלים.
במהלכו, ניסקן הבקיעה את הבעיטה שלה, וגרמניה ניצחה 3-2. גם הגמר נגד ספרד הוכרע לטובת גרמניה בפנדלים.
בספטמבר 2017, ניסקן ערכה את הופעת הבכורה שלה במדי נבחרת גרמניה עד גיל 19 במוקדמות יורו עד גיל 19. היא שיחקה במספר משחקים במוקדמות, אך נותרה מחוץ לסגל הטורניר עצמו.
במקום, היא זומנה לסגל נבחרת גרמניה עד גיל 20 למונדיאל הנוער עד גיל 20 שנערך ב-2018 בצרפת.
היא ערכה את הופעת הבכורה שלה במשחק ידיות נגד הולנד ב-24 ביולי 2018. במונדיאל שנערך באוגוסט 2018, שיחקה ניסקן בניצחון 1-0 על ניגריה במשחק הראשון של שלב הבתים, בניצחון 2-0 על סין במשחק השני וכן ברבע הגמר, בו גרמניה הפסידה 3-1 לזוכה העתידית יפן.
באוקטובר 2018, ניסקן חזרה לנבחרת עד גיל 19, במוקדמות יורו עד גיל ב-2019. היא כבשה שישה שערים בניצחון 21-0 על אסטוניה, הניצחון הגדול בהיסטוריה של נבחרת גרמנית כלשהי.
בסיבוב הסופי שנערך באפריל 2019, ניסקן שימשה כקפטנית הנבחרת נגד יוון, וכבשה את שערי הפתיחה בשני המשחקים נגד יוון וצ'כיה.
עם 12 שערים, היא הייתה הכובשת הבכירה במוקדמות.
שבר בשוקית שאירע במשחק עם ווסטפאליה ריינרן מנע ממנע מלשחק בטורניר עצמו.
באוקטובר 2019, ניסקן שיחקה במוקדמות יורו עד גיל 19 ב-2020. היא סייעה לנבחרת לנצח בשלושה משחקים ולהעפיל לטורניר.
עם זאת, כתוצאה ממגפת הקורונה בוטל הטורניר.
ניסקן זומנה לראשונה לסגל נבחרת גרמניה בדצמבר 2018. המאמנת החדשה של גרמניה, מרטינה פוס-טקלנבורג זימנה אותה למחנה אימוני החורף שנערך בינואר 2019 במרבלה, כשהיא עדיין משחקת בקבוצת הבנים של ווסטפאליה ריינרן.
סויקה ערכה את הופעת הבכורה שלה בנבחרת ב-21 בפברואר 2021 במשחק ידידות נגד בלגיה, כשעלתה כמחליפה של שרה דבריץ בדקה ה-73. ב-10 באפריל 2021, שערה הראשון במדי הנבחרת היה שער הפתיחה במשחק ידידות נגד אוסטרליה שהסתיים בניצחון 5-2.
ב-8 ביולי 2023, ניסקן נקראה לסגל הנבחרת למונדיאל הנשים 2023. היא עלתה כמחליפה במשחק השני בשלב הבתים, בו גרמניה ספגה הפסד מפתיע נגד קולומביה.
גרמניה הודחה מהטורניר בשלב הבתים.
ביולי 2024, ניסקן זומנה לאולימפיאדת פריז.
היא פתחה בהרכב בצורה עקבית וסייעה לנבחרת לזכות במדליית הארד.
ניסקן למדה הנדסה אזרחית באוניברסיטת ריין-מיין למדעים מדויקים , וסיימה את לימודה ב-2024. אחותה יורדיס, הגדולה ממנה ב-4 שנים, שיחקה בנבחרו הנוער הגרמניות, לפני שקריירת הכדורגל שלה נגדעה עקב פציעה.
+הופעות ושערים לפי מועדון, עונה ותחרותמועדוןעונהליגהגביעגביע הליגהבינלאומיסך הכלליגההופעותשעריםהופעותשעריםהופעותשעריםהופעותשעריםהופעותשעריםאיינטרכט פרנקפורט2019-20הבונדסליגה לנשים175201952020-21הבונדסליגה לנשים222402622021-22הבונדסליגה לנשים222112332022-23הבונדסליגה לנשים2222220264סך הכל831193--209414צ'לסי2023-24הסופר ליג האנגלית218403210238122024-25הסופר ליג האנגלית172303152285סך הכל381070631546617סך הכל בקריירה121211636317416031
כיבושים ותוצאות מציגים את כיבושי גרמניה קודם, ועמוד הכיבושים מראה על התוצאה אחרי כל גול של ניסקן.
+רשימת שערים בינלאומיים שנכבשו על-ידי סיוקה ניסקןמספרתאריךמיקוםיריבהתוצאהתוצאה סופיתמסגרת110 באפריל 2021ויסבאדן, גרמניה1-05-2משחק ידידות226 בנובמבר 2021בראונשווייג, גרמניה7-08-0מוקדמות מונדיאל 2023327 באוקטובר 2023זינסהיים, גרמניה4-15-1ליגת האומות 2023-2024429 בנובמבר 2024ציריך, שווייץ1-06-0משחק ידידות521 בפברואר 2025ברדה, הולנד2-12-2ליגת האומות 2025
הסופר ליג האנגלית לנשים: 2023-24
גביע הליגה האנגלית לנשים: 2024-25
אולימפיאדת פריז; מדליית ארד: 2024
סיטאר הוא כלי מיתר הודי עתיק.
ארוך מאוד, בעל כ־20 מיתרים.
פורטים עליו בעזרת מפרט הנקרא "מיזרב".
השם סיטאר בא מהמילה הפרסית סֱהטָאר.
סֲה פירושו שלוש ו-טָאר פירושו מיתר.
כלי נגינה דומה נמצא בשימוש כיום באפגניסטן ושמר על השם הפרסי המקורי שלו.
ייתכן כי שני כלי הנגינה האלה הופקו מטֶמבור הכורדי, כלי נגינה המזכיר קַתְרוֹס בלי תיבת תהודה.
גם הטֶמבור והסֱטָאר היו בשימוש בפרס הטרום איסלמית ובשימוש באיראן כיום.
לחלופין, כלי הודי ותיק יותר הקרוי רוּדְרָה וִינָה דומה לסיטאר יותר בצורתו ובחשיבותו, במיוחד בשימוש בדלעת.
ייתכן כי הסיטאר הופק מכלי נגינה זה, או שהסיטאר הוא מיזוג של הרוּדְרָה וִינָה וכלי נגינה המזכיר קַתְרוֹס.
אחד הסממנים המובהקים של הסיטאר, ואולי החשוב בהם הוא הסריגים המיוחדים שבשימוש הכלי.
לסריגים אלה שלושה מאפיינים מיוחדים.
ראשית, צורתם הקשתית והמאורכת מאפשרת מתיחה מוגברת של המיתר (Meend).
מתיחה כזו משמעה צליל ממושך בטווח של 5 תווים או יותר, בהתאם לטיב הכלי ומיומנות המנגן בו.
את יכולת המעבר החלק בין התווים מנצלים האמנים כדי ליצור חיקוי אפקטיבי למדי לשירה אנושית.
שנית, הסריגים אינם מקובעים לאורך הצוואר.
ניתן לשנות את מיקומם בהתאם לסולם בו מנגנים, וכמו כן להוסיף או להחסיר מהם.
ולבסוף, צורתם הקשתית מאפשרת את הרחקת המיתרים העליונים מפני שטח הצוואר והגוף, כך שניתן במרווח שנותר להתקין סדרת מיתרים נוספת.
מיתרים אלה הם מיתרים 'סימפתטים' ומספרם נע בין 9 ל 14. אלה מיתרים שאותם מכוון האמן בהתאם לצלילי היצירה אותה הוא מבקש לבצע, ובשל כך הם מהדהדים בכל פעם שאחד מהמיתרים העליונים רוטט בתדר הדומה לשלהם (ומכאן שמם).
התהודה העדינה של המיתרים הסימפתטים היא זו המקנה לסיטאר את איכות הצליל הייחודית לו, אותה מתארים שומעים רבים כאיכות "אמביינטית", "מיסטית" או "מהפנטת".
בנוסף, נגן הסיטאר יכול להשתמש בתכונתם של המיתרים הסימפתטים להגיב רק לצלילים המתאימים בקירוב רב לתדר אליו הם מכוונים, כדי לקבל תגובה (פידבק) שמסייעת לו להגיע לדיוק אופטימלי ולשמר אותו בזמן שהוא עובר בין צלילים באמצעות מתיחה ולא באמצעות מעבר בין הסריגים.
החלוקה התפקודית של מיתרי הסיטאר
בנוסף לחלוקה תפקודית שבין המיתרים העליונים - 6 או 7, והמיתרים התחתונים, הסימפתטים - מהם כאמור בין 9 ל 14, אפשר להמשיך ולחלק את קבוצת המיתרים העליונים לשתי קבוצות נוספות.
בקבוצה הראשונה כלולים המיתר הראשון, השני והשלישי.
המיתרים בקבוצה זו הם אלו שבאמצעותם מנוגנת המלודיה.
באופן מעשי המיתר הראשון הוא זה שעליו מתבצעת רוב ה'עבודה המלודית' והמיתר השלישי מאפשר הפקת צלילים נמוכים יותר או ירידה בכמה אוקטבות, בדרך כלל בשלבים המוקדמים והליריים יותר של ההופעה, שלבי ה-Alap (מילולית "הפקת נקטר").
קבוצה שנייה של מיתרים היא 3 או 4 המיתרים הנותרים, שמכוונים ברובם לצליל הבסיס - ה-SA בטרמינולוגיה ההודית, שמהווה את העוגן המלודי (ה-Tonic).
השימוש במיתרים האלה, שנקראים כקבוצה מיתרי ה'צ'יקרי' (ונקראים כך בשל תנועת הפריטה המהירה עליהם שנקראת 'צ'יק'), מגוון אך בעיקר משמש לעיגון מלודי באמצעות פריטה שמדגישה קצב או אינטונציה שבוצעה בקבוצת המיתרים הראשונה.
תפקיד מיוחד וחשוב שמור למיתרי הצ'יקארי בשלבי ההופעה המאוחרים - שלבי ה'קליימקס' (Jhalla).
הפריטה על מיתרי הצ'יקארי בשלבים אלה היא קצבית ומהירה מאד.
חלקי הסיטאר והחומרים המשמשים ליצירתו
החומרים המשמשים לייצור המיתרים הם לרוב פלדה ופליז (כשהפליז משמש בעיקר למיתרי הבס) אך נעשה שימוש גם בתרכובות מתוחכמות יותר.
לעיתים נוהגים להוסיף בקצה העליון של צוואר הסיטאר תיבת תהודה שנייה, קטנה יותר העשויה בדומה לתיבת התהודה הראשית מדלעת, או לעיתים, כתחליף זול ומוצלח פחות, מעץ.
השימוש בתיבת התהודה הנוספת נפוץ למדי, ונגני סיטאר רבים מעידים כי תרומתה לאיכות או עוצמת הצליל, ובייחוד תרומתה להגברת תהודת מיתרי הבס, משמעותית.
לעומתם נגני סיטאר אחרים סבורים כי תרומת תיבת התהודה הנוספת היא מזערית לכל היותר.
לדידם, הפופולריות של תיבת התהודה הנוספת נובעת מטעמים אסתטיים-אופנתיים.
על כל פנים, השימוש בתיבה הנוספת מהווה קריצה צורנית לרודרה-וינה, או הבינקר - כלי נגינה בעלי תיבות תהודה כפולות, מהם שואב הסיטאר השראה לא מעטה בכל הנוגע לטכניקה והגישה הכללית של הנגן לכלי (ראה - 'שורשי הסיטאר').
הדרך המסורתית להחזקת הסיטאר מחייבת ישיבה שניתן לתאר כ'חצי ישיבת לוטוס' על משטח קשיח.
את תיבת התהודה מניח הנגן על כף רגל שמאל, כאשר שוק רגל ימין מונחת מעל ברך שמאל בשיכול.
את הסיטאר מחזיק הנגן בזווית של כ-45 מעלות ומייצב אותו אך ורק באמצעות משקל יד ימין (הפורטת) הנחה על תיבת התהודה.
באופן זה יד שמאל חופשייה לנוע לאורך צוואר הסיטאר ללא עומס משקל.
הפריטה על המיתרים נעשית באמצעות מפרט מיוחד הנקרא 'מזרפ' הנלבש על האצבע המורה של יד ימין.
המפרט עשוי מחוט ברזל מלופף ה'נתפס' בחוזקה מעל או מתחת למפרק הדיסטלי של האצבע.
לרוב, מפתחים נגני הסיטאר שתי יבלות משני צדי האצבע, באותם המקומות בהם נתפס המזרפ, והלחץ המתמיד של המפרט לאורך שנים גורם לתפיחה מסוימת (שפירה לחלוטין) של קצה האצבע.
בשל שתי היבלות והתפיחה נוהגים לכנות אצבע שכזו "Cobra Finger" (בחיבה).
הפריטה עצמה מורכבת משתי תנועות משלימות.
האחת היא תנועת 'דה' - קמיצת כף היד לאגרוף במהלכה נפרט המיתר מ'למטה כלפי מעלה' - לכיוון כף היד, והשנייה היא תנועת ה'רה' - פשיטת כף היד ממצב קמוץ במהלכה נפרט המיתר מכיוון כף היד והרחק.
נוהגים להבחין בפריטה מסוג שלישי - תנועת ה'צ'יק' השמורה לפריטה על מיתרי ה'ציקארי', אך זוהי למעשה פריטת 'רה' בעיקרה, אלא שמחייבת שינויי מסוים במיקום מפרק היד.
משתי התנועות, 'דה' ו'רה' ניתן ליצור רצפים מוגדרים של פריטה בדוגמת 'דירי' - תנועה מהירה של קמיצת ופשיטת כף היד, ובדומה 'דה-רה-דה', 'ר'דה', 'דה רה דירי-דירי דה ר'דה ר'דה'.
ראווי שנקר, ניקהיל בנרג'י, ויליאת חאן, שאהיד פרווז, ג'ורג' האריסון.
סיטויין (Sittuyin) הוא הגרסה הבורמזית למשחק השחמט.
שניהם, לצד משחקי השוגי, שיאנג-צ'י, מקרוק וגאנגי, הם נגזרות של המשחק ההודי העתיק צ'טורנגה.
כיום המשחק אינו נפוץ, אך הוא עדיין משוחק במחוזות הצפוניים של בורמה.
פירוש שם המשחק הוא "הצגה של הצבא".
מטרת המשחק, כמו בכל גרסאות הצ'טורנגה, היא לגרום לכך שהמלך יהיה מאוים (בסכנת שבייה) ולא יוכל לצאת ממנה.
גרימת מצב בו אין ליריב מהלך לעשות בתורו (למעט ניצחון) הוא אסור.
הכלים זהים לכלים בשאתראנג', ותנועותיהם זהות (למעט הפיל, שזז צעד אחד באלכסון או אחד קדימה, כמו הפיל במאקרוק ואוק צ'אטראנג וגנרל הכסף בכל גרסאות שוגי).
הנחת הכלים, לעומת זאת, היא שונה: בהתחלה הרגלים מונחים על הערוגות 3א-ד וערוגות 4ה-ח (לבן) ו-6ה-ח ומשבצות 5א-ד (שחור).
הלבן מניח את כליו מאחורי חייליו (על ערוגות 3ה-ח ושורות 1 ו-2) בכל דרך שהוא רוצה, אחריו השחור עושה את אותו הדבר (על ערוגות 6ה-ח ושורות 7-8).
מהפינה השמאלית העליונה ועד הימנית התחתונה מתוח אלכסון, וכנ"ל לגבי הפינה הימנית העליונה ועד השמאלית התחתונה.
כאשר חייל מגיע למשבצת דרכה עובר אחד מאלכסונים אלה יכול לקבל קידום ולהפוך לפֶרְז (נקרא "גנרל" במשחק זה).
אם הוא עובר את הערוגה הזו, אין ביכולתו לקבל קידום.
כאשר הוא מגיע לשורה האחרונה – הוא משותק.
לשחקן ניתן לקדם את הרגלי שלו רק אם הפרז שלו נשבה.
סיטה וגיטה (בהינדית: सीता और गीता) הוא סרט קולנוע הודי שיצא לאקרנים בשנת 1972. הסרט, בכיכובם של המה מליני, דהרמנדרה וסנג'יב קומאר היה גרסה מודרנית, הגם שלא מדויקת לפרטי פרטים, לספרו של מארק טוויין "בן המלך והעני".
סרט זה זכה להצלחה רבה בקופות הקולנוע בהודו, באסיה וברוסיה, ואף הגיע לישראל, בשנות השבעים של המאה העשרים.
זוג נשוי נקלע לבעיה בכבישים ביום סוער וגשום.
הבעל הוא אדם עשיר ואשתו בחודש האחרון להריונה.
הם מוצאים מחסה בבית צוענים עני, זוג אחר אשר לא יכול להביא לעולם ילדים.
האישה ההרה יולדת בעזרתה של האישה המארחת.
יום אחרי עוזב הזוג העשיר את בית העניים כאשר הוא חושב שנולדה להם רק בת אחת, מבלי לדעת שהאישה העניה לקחה את התינוקת השנייה לעצמה.
הזוג העשיר נהרגו בתאונת דרכים ובתם ה"יחידה" סיטה (המה מליני) נשארה עם דודה ודודתה המרשעת.
האישה הצועניה הענייה התאלמנה מבעלה ומגדלת את בתה גיטה (המה מליני), אשר אותה חטפה לפני שנים.
סיטה וגיטה זהות במראה, אך סיטה כנועה, ביישנית ואומללה אשר עוברת התייחסות קשה מטעם אשתו של דודה, וכל ימיה עובדת כמשרתת בביתה מבלי להבין שבית זה שייך לה, ואילו גיטה חצופה, עקשנית, נערת רחוב אשר חיה כמו צוענייה ומתפרנסת מריקודים והצגות ברחוב, יחד עם בחור שכונתי אחר, רקה (דהרמנדרה).
יום אחד סיטה מואסת בחייה הקשים בביתה עם דודתה, ובורחת מהבית כדי להתאבד.
בני המשפחה מדווחים למשטרה לחפשה משום שבלעדיה ובלי חתימתה הם לא יקבלו את הסכום החודשי אשר הייתה מקבלת סיטה.
גם גיטה בורחת מביתה, עקב מריבה שגרתית עם אמה.
כאשר סיטה מנסה לזרוק עצמה לאגם, חושב רקה שזוהי גיטה ומציל אותה.
כך מגיעה סיטה לביתה של גיטה, ושם מתקבלת באהבה, כפי שמעולם לא נתקבלה.
גיטה לעומתה, מגיעה במקרה למשטרה, שם מזוהה כסיטה.
השוטרים לוקחים אותה לבית דודה של סיטה (שהוא גם דודה שלה, כמובן), ושם היא מגלה עד כמה רע היחס של אשתו של דודה כלפי כל הבית, וכן יחסו של אחיה של אשתו, אשר בזמנו ניסה גם לאנוס את סיטה.
גיטה, אשר גדלה ברחוב, לימדה לקח את שניהם והפכה להיות בעלת הבית, כראוי.
היא אינה רוצה לחיות שם, אך רחמיה נכמרים על סבתה, אמו של אביה, והיא מחליטה להישאר ולהשליט שם סדר.
העלילה הופכת לקומדיית טעויות אשר במרכזה עומדות סיטה וגיטה.
האי סיטי הוא אי קטן שאורכו 2.4 ק"מ ורוחבו 1 ק"מ המהווה חלק מרובע הברונקס של העיר ניו יורק.
האי ממוקם בקצהו המערבי של מפרץ לונג איילנד, דרומית למפרץ פלהאם ומזרחית למפרץ איסטצ'סטר.
בין האי סיטי והאי הסמוך הארט נמצא נמל האי סיטי.
בצפון מזרח האי נמצא האי היי, ובקצהו הדרומי של האי נמצא מגדלור סטפינג סטונז.
האי סיטי משמר בצורתו את כפרי הדייג של ניו אינגלנד מראשית המאה הקודמת.
מרבית העסקים באי מרוכזים סביב הרחוב הראשי של האי.
האי מפורסם במסעדות מאכלי הים הרבות שבו ובחנויות לממכר העתיקות המרוכזות ברחוב הראשי.
באי נמצאת הספרייה הציבורית הקטנה ביותר מבין הספריות הציבוריות של ניו יורק (וזאת אף לאחר שלאחרונה הוכפלה גודלה של הספרייה).
באי כנסייה קתולית (כנסיית כוכב מריה הקדושה של הכס הקדוש - Saint Mary Star of the Sea Holy Roman Catholic Church), כנסייה מתודיסטית ("טריניטי"), כנסייה אפיסקופלית ("גרייס") ובית כנסת ("בית אל").
העיתון המקומי - "חדשות האי" ("The Island Current") מוציא לאור 10 גיליונות בשנה.
החל משנת 1760 שימשה מעבורת כבל לקשר בין האי לבין רודמנס נק בלונג איילנד.
רק בשנת 1873 נבנה גשר המקשר בין האי ללונג איילנד ביוזמת איגוד של אנשי עסקים הכולל את ג.
בשנת 1901 נבנה גשר בן שלושה נתיבים הקרוי גשר סיטי איילנד.
גשר פרטי נוסף מחבר את האי לאי היי.
האי מקושר לשאר העיר באמצעות שני קווי אוטובוסים.
מעבורת משמשת לקשר בין האי לאי הארט לצורך העברת אסירים, ואינה מיועדת לשימוש הציבור.
האי מפורסם במסעדות מאכלי הים הרבות שבו (מרביתן פעילות רק בחודשי הקיץ).
באי מוזיאון ימי קאן, וכן מספר אתרים תיירותיים כגון אחוזת סמיול פל בה צולם הסרט "רעל ותחרה".
באי ארבעה מועדוני יאכטות הממוקמים בצד האי הפונה לכיוון איסטצ'סטר (מצפון לדרום): מועדן היאכטון הארלם (Harlem Yacht Club), מועדון היאכטות סטויבסאנט (Stuyvesant Yacht Club), מועדון היאכטות האי סיטי (City Island Yacht Club) ומועדון החוף והיאכטות מוריס (Morris Yacht and Beach Club).
כמו כן באי נמצא מועדון שיט בקיאקים, ואתרי שיט מפרשים היוצאים ממספר מרינות מסחריות המצויות באי.
סביב האי רציפים רבים המאפשרים מעגן לסירות קטנות ואף לאוניות גדולות.
באי מצויה מספנת מינפורד (Minneford Boat Yard) בה נבנות סירות רבות מדי שנה, רבות מהן זכו בגביע אמריקה במהלך השנים.
האי מכונה "אי הקולנוע" (Cinema Island), בשל מספר הפעמים הרב שהוא מופיע בסרטים ובסדרות טלוויזיה.
באי צולמו סצנות מהסרטים "מסע ארוך אל תוך הלילה" (עם קתרין הפבורן), "התעוררות" (עם רוברט דה נירו ורובין ויליאמס) - סרט שתסריטו התבסס על ספר שנכתב על ידי תושב האי אוליבר סאקס, "אהבה היא כל מה שיש" (עם איליה קאזאן ואנג'לינה ג'ולי) ובסרט "סיפור ברונקס".
בין היתר צולמו באי פרקים מסדרות הטלוויזיה "חוק וסדר: כוונה פלילית" המספר על מקרה אמיתי שקרה בחופי האי.
באי ממוקמים משרדים ואולפנים של חברת ההפקה הרינגטון טאלנטס מאז שנת 2002.
האי נרכש לראשונה על ידי האציל האנגלי תומאס פל בשנת 1654 ובנה במקום אחוזה.
האי נמכר ונרכש פעמים נוספות ובשנת 1761 (עת נקרא האי בשם מינפרס (Minefer's Island), נרכש האי על ידי בנג'מין פאלמר ( Benjamin Palmer) מניו יורק.
עד אותה עת היו באי מספר מועט של חוות בה התגוררו כ-1,000 תושבים.
פאלמר הקים במקום נמל במטרה להתחרות בנמל ניו יורק, ותכנן הקמת מספנות במקום.
פאלמר אף מיפה את האי ותכנן את פני האי (הקצה אזורים למספנות, מגורים, מסחר ואזורי ציבור כגון כנסיות ובתי ספר).
פאלמר שלח את תוכניתו לשלטונות הבריטיים וקיבל לחזקתו את כל חופי האי ואת שטחי המים למרחק 120 מטרים מחופי האי - הרשאה זו המכונה "הרשאת פאלמר" ("Palmer Grant") הייתה יחידה במינה, ופעמים רבות ניסו לבטלה בבתי משפט (ניסיונות שכולן נכשלו).
פאלמר שינה את ל"סיטי" ("עיר") במטרה ששם האי יתאים לתוכניתו להקים עיר במקום.
בעקבות המהפכה האמריקאית נעצרו תוכניותיו בשל מחסור בממון וההשקעות באי פחתו.
60 שנה מאוחר יותר החלה בניית הספינות באי.
האי עירוני במרבית שטחיו ובעלי החיים שבו הם בעלי חיים המתגוררים בסמוך לאזורים עירוניים כגון דביבונים, סנאים, ארנבים ובואשיים.
בעלי החיים הבלתי מבויתים באי הם בעיקר מינים רבים של בעלי חיים ימיים וציפורים (בעיקר ציפורי ים), כגון ברווזים, קורמורנים עגורים יוני בר וברבורים.
במערב האי ישנו בית גידול מוגן לציפורים.
בשל זיהום הים נאסר הדייג בחופי האי, ומסעדות מאכלי הים שבאי נאלצות להביא את חומרי הגלם שלהם מאזורים מרוחקים.
לצורך שיפור איכות החיים ואיכות הסביבה הוצע, במסגרת החלפת הביוב של האזור, להוריד אל מתחת לפני השטח את קווי החשמל, הכבלים והטלפון.
תוכנית זו זכתה להתנגדות בשל מחירה ובשל חשש מנזק לקווי המתח בשל הצפות.
מרבית הרחובות הקטנים באי, היוצאים מהרחובות הראשיים, הם רחובות ללא מוצא שבקציהם חופי רחצה.
רוב חופי רחצה אלה מגודרים ומשמשים איגודים מקומיים או אנשים פרטיים הגרים ברחוב.
מעמד החופים אינו ברור, וככל הנראה השימוש הפרטי שנעשה בהם אינו חוקי.
תושבי האי מתלוננים על משדרי תחנות הרדיו במצויים באי, המפיצים קרינה ברמה גבוהה, וכן על רעש ממטווח קרוב.
האי סיטי נוצר ממשקעים שהובאו למקום על ידי קרחונים בסוף עידן הקרח.
קרקע האי מורכבת מסלע יסוד שעליו שכבה עבה של חמר אדום וחול.
בקצה הדרומי של האי ישנו חמר כחול נדיר.
מערכת החינוך באי מנוהלת על ידי מחלקת החינוך של עירית ניו יורק.
באי בית ספר ציבורי (שמספרו 175) ובו כיתות לתלמידים החל מגין הגן ועד כיתה ח'.
באי אין בית ספר תיכון.
כמו כן באי נמצא בית ספר יסודי פרטי קתולי.
סיטי הייטס היא שכונה גדולה בחלק המזרחי של סן דייגו, קליפורניה.
השכונה ידועה במגוון האתני שיש בה.
אפרו-אמריקאים, היספנים, סינים, ערבים ועוד.
סיטי הייטס היא שכונה גדולה ומפוזרת אשר שוכנות בה שכונות קטנות יותר.
למעשה, היא יותר אזור בסן דייגו מאשר שכונה ספציפית.
בין השכונות בתוך סיטי הייטס ניתן למנות את: קורידור, טראלדה, קולינה פארק, צ'רוקי פוינט, קאסטל, פאיירמוט ווילג', פוקס קניון, צ'ולס קריק, איילנר, סווין קניון, אזלאה פארק, רידג'ויו, הוליווד פארק, פאירמונט פארק, בייברידג', קנסינגטון, קולג' אריאה (אזור המכללה), וובסטר, גאטוואי, ודארנל.
רוב תושבי השכונות בסיטי הייטס הם במעמד סוציאלי נמוך.
בעבר היו השכונות שכונות פשע, עד שהחליטה משטרת סן דייגו להביא סדר בשכונה.
נכון להיום, יש בשכונה את הנוכחות משטרתית הגבוהה ביותר בסן דייגו.
נכון לשנת 2006, חיים בשכונת סיטי הייטס 70 אלף תושבים.
57% מתושבי סיטי הייטס הם היספנים, 15% אסיאתיים, 12% לבנים, 12% אפרו-אמריקאים, ו-4% אחרים.
הגיל הממוצע בשכונה הוא 23.
האזור הוקם בשנת 1880. הקבלנים אברהם קלאובר וסמאול סטיינר קנו כמות מסוימת של דונם בגובה של 400 מטר מעל פני הים צפונית לפארק בלבואה בתקווה לפתח את האזור וקראו לו סיטי הייטס (תרגום לעברית: גבעות העיר).
בשנת 1912 עם פתיחת תעלת פנמה, החלו להגיע לאזור סן דייגו מתיישבים חדשים.
חלקם התיישבו באזור סיטי הייטס, והוחלט שהאזור ההוא יהפוך לעיר עצמאית בשם איסט סן דייגו (בעברית: סן דייגו המזרחית).
בשנת 1922 קמה 'התנועה למען סיפוח איסט סן דייגו לסן דייגו'.
בשנת 1923 הצביעו רוב תושבי איסט סן דייגו בעד הסיפוח, ותושבי סן דייגו הסכימו לו.
ב-31 בדצמבר הפכה העיר איסט סן דייגו לחלק מסן דייגו.
בתחילת 1924 הייתה אי ודאות בקרב תושבי האזור, מכיוון שנאמני איסט סן דייגו המשיכו בהתנגדות שלהם לסיפוח.
בשנות ה-30 החלה עיריית סן דייגו להשקיע בתשתיות, בשיפור הגישה לסיטי הייטס שהייתה קשה לפני כן.
בשנת 1965 הוחלט להפוך את סיטי הייטס ואת האזורים לידה לאזור עסקים גדול.
אז, החלו לבנות שם בנייני דירות בניגוד לבתים פרטיים שהיו בעבר.
בשנות ה-70 וה 80 חלה עליה בפשיעה בשכונות של סיטי הייטס.
בשנות ה-90 הגיע אחוז הפשיעה הגיע לשיאו, והעירייה הכריזה על מצב חירום בשכונות סיטי הייטס.
הפשע גרם למשפחות רבות לעזוב, ובתים רבים ננטשו.
עובדה זו רק תרמה לסחר בסמים בתוך הבניינים הנטושים ולהוצאות להורג של המאפיה באזור.
בעצם אזור שלם היה נטוש בשכונה, ורק באמצע שנות ה-90 נהרס המתחם הנטוש ונבנה בו כביש מהיר.
בשנת 1993 נהרגו שלושה ילדים שנקלעו בטעות לקרב יריות בין כנופיות בתוך בית ספר בשכונה ותושבי השכונה כבר לא יכלו לספוג.
הם יצאו להפגנת מחאה והציבו בכניסה לשכונה שלט "ברוכים הבאים לסיטי הייטס, בירת הפשע של סן דייגו".
בשנת 1996 נפתחה תחנת משטרה חדשה בשכונה שנועדה למנוע או להפחית את הפשע בשכונה.
מאז החלה השכונה לפרוח מעט בזכות ההשקעה שהחלה בה ותשומת הלב שהוענקה לה .
בשנות ה-2000 נבנו בתי ספר נוספים, רשתות שיווק פתחו סניפים (עובדה שלא הייתה קיימת עד אז), ספריה ומרכז תרבות.
בזכות נוכחות משטרתית גדולה, גם החלה דרגת הפשיעה לרדת מעט.
סיטונות היא אוסף הפעילויות הכרוכות בהפצה ובמכירה של סחורות או שירותים, למי שקונים אותם לצורכי שימוש או מכירה (כסיטונאי משנה, כצרכן היקף מוסדי, כקמעונאים, b2b או b2b2c) – או לשימושים עסקיים מסחריים.
סיטונאות לרוב אינה כוללת יצרנים וחקלאים, משום שאלה עוסקים בעיקר בייצור, והיא אינה כוללת קמעונאים.
סיטונאים רבים עוסקים בהפצה מתווכת, אולם יש גם סיטונאות ישירה על ידי יצרנים ויבואנים.
יש להבחין בין סיטונאות למכירה מחדש, ריסייל.
סיטונאים הם אנשים העוסקים בסיטונאות.
סיטונאים פועלים מול לקוחות עסקיים ולא מול צרכנים סופיים.
סיטונאים פועלים, בדרך כלל, בהיקף סחר גדול.
המילה סיטון, מקורה במילה σίτος\ מהשפה היוונית, והיא אחד השמות שניתנו לחיטה.
סיטוניה (σιτωνία) הייתה רכישת החיטה.
הסיטונאי, היה אדם שסחר בכמויות גדולות של חיטה ומכאן נולד המונח.
סיטונאים סוחרים – עסקים בבעלות עצמאית (סיטונאים תעשייתיים, מפיצים, מרכזי אספקה מפעליים) הנוטלים חזקה על הסחורה שבה הם מטפלים.
הם מתחלקים לשתי קטגוריות: סיטונאי שירות מלא וסיטונאי שירות מוגבל.
סוכנים – תפקידם העיקרי הוא להפגיש בין הקונים למוכרים ולסייע במשא ומתן.
התשלום מתקבל מן הצד ששכר אותם, והם אינם מחזיקים מלאי, אינם מעורבים במימון ואינם נוטלים סיכון.
הדוגמאות הנפוצות ביותר הן סוכני מזון, סוכני ביטוח וחברת אבטחה.
עמילים – מייצגים את הקונים או את המוכרים על בסיס קבוע יותר מסוכנים.
סוכני יצרן – מייצגים יצרן או שניים בקווי מוצר משלמים.
קשורים בהסכם רשמי כתוב עם כל יצרן המפרט את מדיניות ההמחרה.
סוכני יצרן מכירים את קו המוצר של כל יצרן ומפעילים את קשרים הענפים למכירת מוצריו.
רוב סוכני היצרנים הם עסקים קטנים, המעסיקים מעט עובדים שהם מוכרנים מיומנים.
סוכני מכירות – בעלי סמכות חוזית למכור את כלל התפוקה של היצרן.
סוכני מכירות פועלים כמחלקת מכירות של היצרן.
לסוכני מכירות יש השפעה ניכרת על המחירים, על התנאים ועל הנהלים למכירה.
בדרך כלל אין להם גבולות אזוריים והם פועלים בתחומי מוצר, כגון טקסטיל, מיכון וציוד תעשייתי, פחם ומוצריו, כימיקלים ומתכות.
קַנְיינים – בדרך כלל מקיימים יחסים ארוכי-טווח עם הקונים ומבצעים בעבורם רכישות, תוך קבלת סחורה, בדיקתה, אחסנתה ואספקתה לקונים.
הם מספקים ללקוחותיהם מידע מועיל על השוק ועוזרים להם להשיג את הסחורות ואת המחירים הטובים ביותר שבנמצא.
סוחרים עמילים – נוטלים בעלות פיזית על המוצרים ונושאים ונותנים על המכירות.
בדרך כלל אינם מועסקים לטווח ארוך.
הם משמשים בעיקר בשיווק חקלאי ומשרתים חקלאים שאינם מעוניינים למכור את תוצרתם בעצמם ואינם משתייכים לאגודה שיתופית של יצרני תוצרת חקלאית.
סוחר עמיל מביא משאית מלאה סחורות לשוק המרכזי, מוכר את הסחורה במחיר הטוב ביותר, מנכה לעצמו עמלה והוצאות, ומעביר את היתרה ליצרן.
סניפים ומשרדים של יצרנים – פעילות סיטונאית הנעשית בידי המוכרים או הקונים עצמם ולא באמצעות סיטונאים עצמאים.
סניפים ומשרדים נפרדים יכולים לעסוק ברכש או במכירות.
משרדים וסניפי מכירות – יצרנים פותחים משרדים וסניפי מכירות כדי לשפר שליטה במלאי, במכירות ובקידום.
סניפי מכירות מחזיקים מלאי ופועלים בענפים.
משרדי מכירות אינם מחזיקים מלאי ופועלים בעיקר בענפי מוצרים יבשים וסדקית.
משרדי רכש – ממלאים תפקיד זהה לזה של סוכנים ועמילים אך הם חלק מן המערך הארגוני של הקונה.
סיטי ג'ורנל הוא כתב עת רבעוני המוצא לאור בעיר ניו יורק על ידי מכון מנהטן לחקר מדיניות – קבוצת חשיבה (think tank) שמרנית שבסיסה בניו יורק, כתב העת מאופיין בקו ניאו שמרני.
מאמרי בכתב העת כוללים ניתוח סוגיות עירוניות (אורבניות) בעיקר מן העיר ניו יורק אך גם במטרופולינים אחרים בארצות הברית.
מאמרים רבים בכתב העת תוקפים באופן עקבי את מדיניות הרווחה הליבראלית הנהוגה בערים הגדולות ומאשימים אותם ביצירת שכבה חברתית פרזיטית הגורמת לעליית הפשע והרחבת מעגל העוני.
בנוסף כתב העת תוקף בהקשר האורבני את המיסוי הגבוה, השחיתות והבזבוז במנהל המוניציפלי וליקויים באכיפת החוק, בייחוד אכיפת החוק בעברות אלימות ופגיעה בסדר הציבורי.
בתקופה בה שימש רודולף ג'וליאני כראש עיריית ניו יורק היה כתב העת למשענתו האידאולוגית ברבות מן ההחלטות שקיבל ג'וליאני בתחום אכיפת החוק, מדיניות הרווחה, חינוך וייעול כללי של המערכת המוניציפלית.
פרט למאמרים בנושאים אורבניים מפורסמים בכתב העת מאמרים בנושאים לאומיים ובינלאומיים כגון יחסי ארצות הברית והעולם האסלאמי, דת ומדינה בארצות הברית, פמיניזם, ורפורמות ברפואה הציבורית.
במאמרים אלו שומר כתב העת על הקו הניאו שמרני- גינוי אויבי ארצות הברית בעולם האסלאמי תוך כדי תמיכה בישראל, תמיכה במשפחה המסורתית על חשבון המשפחה החד הורית, תמיכה בשוק החופשי והתנגדות למיסוי יתר וסבסוד.
כתב העת נערך על ידי בראיין אנדרסון, לאחר שנערך מיסודו בשנת 1994 ועד שנת 2006 על ידי מיירון מגנט.
סִיטוּמְתָּא ("חותמת" בארמית) הוא הכינוי התלמודי למנהג הסוחרים לקנות סחורה בדרך מסוימת.
על פי ההלכה כדי לבצע העברת בעלות או התחייבות בין אנשים יש לבצע מעשה קניין מוגדר.
כגון קניין משיכה, קניין הגבהה, בנוסף לקניינים המוגדרים ישנו קניין "סיטומתא" לו אין צורת קניין מוגדרת אלא כל נוהג המשמש לסיום העסקה הרי הוא קונה.
המקור לקניין סיטומתא מצוי בסוגיה ב, לפי פירוש רש"י רבא אומר שסיטומתא, היינו הטְבּעת חותם על סחורה, המתבצעת על ידי הקונֶה - קונָה את הסחורה.
לפי פירוש רש"י שם, מדובר ברישום שמבצע סוחר על גבי חביות יין, את חלקן הוא לוקח עמו ואת רובן הוא מותיר בינתיים בידי המוכר-הסיטונאי, ומטרת הרישום להראות שהחביות שייכות לסוחר-הקונה.
רבא דיבר, קרוב לוודאי, על דרך קניין מסוימת שהייתה מוכּרת לו.
הרא"ש כתב בשם ר' חננאל שמדובר בתקיעת כף שנהגו הסוחרים בגמר המקח "שתוקע כפו לכף חבירו ובזה נגמר המקח".
אולם, דין "סיטומתא" זכה לפרשנות מרחיבה על ידי ראשונים ואחרונים.
לפי פרשנות זו, "קניין סיטומתא" פירושו: כל דרך קניין הנהוגה במקום מסוים על ידי בני המקום או על ידי חברי קבוצה מסוימת, כגון הסוחרים.
יש להעיר שיוצא דופן מבין הראשונים בעניין זה הוא הריטב"א שמפרש "סיטומתא" כסוג של מטבע, ולדבריו רק דרכי הקניין ה"רגילות" הן שקונות, והסכמת בני המקום על קניין מסוים אינה מעלה או מורידה.
פוסקי ההלכה קבעו כי במקום שקיים מנהג לבצע קניין בדרך מסוימת - הגם שדרך קניין זו אינה נזכרת במשנה ובתלמוד - יש לה תוקף.
בתקופה הבתר תלמודית, במיוחד בתקופת האחרונים עד ימינו, התפתחו דרכים חדשות ליצירת קניין והתחייבות, שלא היו נידונו במשנה ובתלמוד, ופוסקי ההלכה נדרשו לדון בתוקפן ההלכתי.
לדוגמה, תקיעת כף, שתיית "לחיים" כדרך לסגירת עסקה, אמירת "מזל וברכה" בעסקאות יהלומים, רישום מקרקעין בלשכת רישום מקרקעין ("טאבו") כדרך להעברת בעלות (או זכות קניין אחרת) במקרקעין, חתימה על חוזה כדרך ליצירת התחייבות חוזית, רכישה בכרטיס אשראי, מסחר אלקטרוני, ועוד.
קניין "סיטומתא" מכסה במקרים רבים פרקטיקות שאין להם כיסוי הלכתי אחר, במיוחד במסחר המודרני שחלק מהקניינים הקבועים אינם רלוונטיים בו.
במרוצת הדורות, נעשה על ידי הפוסקים שימוש רב בקניין סיטומתא.כפי שעולה בספרות השו"ת של הראשונים והאחרונים וכן בפסקי דין של בתי הדין הרבניים ובתי הדין לדיני ממונות בזמננו.
ההלכה קובעת כי כדי להעביר בעלות וליצור התחייבות בנכסים יש צורך בגמירות דעת הצדדים ובמעשה קניין.
גמירות דעת היא המקבילה למונח "גמירת דעת" בדיני החוזים, ומשמעותה כוונה והסכמה של הצדדים להתקשר ביניהם בהתקשרות משפטית מחייבת.
מעשה קניין הוא מעשה פיזי הנלווה להתחייבות והופך אותה לבעלת תוקף משפטי-הלכתי.
דוגמאות רווחות למעשה קניין הן הגבהה של הממכר או משיכה שלו.
כך, למשל, המוכר פירות לחברו, אם משך הלוקח (הקונה) – קנה את הפירות.
ברם, אם מדד המוכר את הפירות ולא משכם הקונה – לא קנה.
אם מדד הקונה את הפירות, ואגב כך הגביהן - קנה.
כאשר מעשה הקניין לא בוצע, או בוצע בצורה חלקית או שגויה, הרי שמדין תורה להעברת הבעלות או ליצירת ההתחייבות - לא יהיה תוקף.
ישנן שתי שיטות עיקריות להסבר משמעותו של מעשה הקניין.
על פי הגישה האחת, בה נוקטים חלק מן האחרונים, וביניהם שו"ת נודע ביהודה והרב אשר וייס: מעשה הקניין הוא חלק אינטגרלי מיצירת הקניין.
לפי גישה זו בהיעדר מעשה קניין, לא ניתן ליצור קניין בר תוקף.
לעומת זאת, לפי רוב האחרונים, מעשה הקניין אינו יוצר את הקניין, אלא נועד רק להביא לידי גמירות דעת של המקנה.
לחלופין, מעשה הקניין עשוי להיות אמצעי להוכחת קיומה של גמירות דעת.
לפי הגישה האחרונה ישנם מקרים שבהם גמירות הדעת לבדה תיצור תוקף משפטי להתחייבות או העברת בעלות, אף ללא מעשה קניין.
גישה זו פותחת פתח להכיר בתקפותו של קניין, אם נעשה לפי המקובל במנהגי הסוחרים, גם אם ללא מעשה קניין מוכר, ובלבד שניתן להוכיח באמצעותו גמירות דעת.
סיטומתא: היקף הדין – שלש גישות
כך מתואר דין סיטומתא בתלמוד: "אמר רב פפי משמיה דרבא: האי סיטומתא קניא [הסיטומתא הזו - קונה].
[לעניין איזו הלכה (נאמרו הדברים)?] רב חביבא אמר: למקניא [לקנות] ממש; רבנן אמרי [וחכמים אמרו]: לקבולי עליה [לקבל עליו] מי שפרע.
והלכתא [והלכה היא]: לקבולי עליה מי שפרע.
ובאתרא דנהיגו למקני ממש [ובמקום שנהגו לקנות ממש] - קנו." מדובר במקרה בו נתנו סימן (סיטומתא) על סחורה שנקנתה, על מנת לסמנה כשייכת לקונה.
לפי רב פפי, אף שהעסקה לא נעשתה במעשה הקניין הקבוע לה, סיטומתא זו תוכר כדרך קניין תקפה.
לדעת רש"י ואחרים, הסיטומתא נועדה במיוחד לקניית חביות של יין, שנהוג לקנותן ולהשאירן באוצר (=במחסן) הבעלים-המוכרים, לאחר שסימנו שהן של פלוני-הקונה.
לדעת הגאונים ורוב הראשונים, מדובר בחותם שרושם הקונה על ממכר כלשהו, ולאו דווקא על חביות יין.
גם לפי גישות אלו, קניין 'סיטומתא' מצומצם למקרה מסוים, וממילא אינו יכול לבסס את תוקפם של דרכי קניין נהוגות אחרות, שאינן מוזכרות במשנה ובתלמוד.
בעקבות כך פוסקים שונים נקטו גישה דווקנית וצרה ביחס ל"סיטומתא".
כך, לדוגמה, ר' פנחס הלוי מברצלונה מציע ש"סיטומתא" היא מטבע שאין עליו צורה.
פוסקים אחרים, נקטו גישה מרחיבה ביחס לסיטומתא.
בעקבות זאת קבעו שיש לתת תוקף לדרכי קניין שונות שנהגו במקומותיהם, אף שאינן בכלל דרכי הקניין ההלכתיות.
כך פסק, למשל, הרשב"א: "...בכל דבר שנהגו התגרים לקנות – קונין".
לפי גישה זו, מקח שנגמר בצורה שבה נוהגים סוחרי אותו המקום לגומרו, הוא מקח תקף.
דוגמה לכך היא מסירת מפתח.
כך במקרה בו המוכר מסר בידי הקונה את המפתח לחדר בו מונחת הסחורה.
ראב"ן פסק שיש לקניין כזה תוקף מדין סיטומתא, שכן מנהג הסוחרים לקנות במסירת מפתח.
גם ראב"ד פסק, שמקום בו נהוג לקנות על ידי מסירת מפתח, יש תוקף לקניין זה.
דוגמאות נוספות הן: תקיעת כף, נתינת דמי קדימה ונתינת מטבע.
כך לדוגמה נפסק, שנתינת מטבע מהווה מעשה קניין: "אם המקום מקום שקונין קנין גמור בנתינת אותו פשוט [מטבע], הדין עם ראובן [הקונה]...", שהקניין תקף מדין סיטומתא.
יש גם גישה שלישית, רחבה עוד יותר, ולפיה דין הסיטומתא חל אף בנושאים שאינם נוגעים ישירות למעשה הקניין.
לפי גישה זו ניתן לתת תוקף, באמצעות סיטומתא, גם לעסקאות בממכר שאינו בר-קניין כדוגמת "דבר שלא בא לעולם".
באופן אחר, סיטומתא עשויה להכשיר הקנאה בדיבור, אף שאין כאן מעשה קניין כלשהו.
הקנאה בדיבור: להלכה לא ניתן להקנות בדיבור – "המקח אינו נקנה בדברים".
ברם, לדעת מהר"ם מרוטנבורג, דבר שיש לגביו מנהג להקנותו בדיבור - הקניין תקף מדין סיטומתא.
מנגד, דעת הרמב"ם היא שאין הקנאה בדיבור גם מדין סיטומתא.
דבר שלא בא לעולם: הלכה היא, שאין אדם מקנה דבר שלא בא לעולם.
למשל, פירות שעתידים לצמוח, או נכסים שעתידים לבוא לרשותו וכדומה.
על רקע זה נידון תוקפה של התחייבות מצד אב לחברו שימול את בנו, בטרם נולד הבן.
לדעת רבינו יחיאל, אין תוקף להתחייבות, שכן מדובר בדבר שלא בא לעולם.
כך יהיה גם במקום בו רווח הנוהג של התחייבויות עתידיות דומות, משום שאין בכוחה של סיטומתא לרפא פגם בממכר.
נוהג רווח מאפשר קניין תקף רק מקום בו מועיל קניין, ואילו דבר שלא בא לעולם לא ניתן להקנותו.
לדעה זו שותפים פוסקים נוספים.
עם זאת, יש שפירשו שניתן להקנות דבר שלא בא לעולם מדין סיטומתא.
כך פסק גם הרא"ש, שניתן להקנות דבר שלא בא לעולם מדין סיטומתא, כאשר יש מנהג ברור לעשות כן, וכן פסקו אחרים.
בבתי הדין בישראל כיום רווחת הדעה, שדין סיטומתא מועיל להקניית דבר שלא בא לעולם.
דבר שאין בו ממש - באופן עקרוני לא ניתן להקנות דבר שאין בו ממש, אולם, הפוסקים כתבו שכיוון שמקובל לסחור במוניטין ברישיונות מכר, הרי שעסקאות הנוגעות להן תקפות מכוח דין סיטומתא.
קניין מקרקעין: ישנה מחלוקת האם סיטומתא תחול גם על קניין מקרקעין.
בבתי הדין בישראל מקובל לפסוק, שקניין סיטומתא מועיל במכר מקרקעין.
פוסקים רבים קבעו כי רישום לפי חוק (בטאבו) מעביר בעלות וזכויות במקרקעין, בין השאר מכח 'סיטומתא', גם ללא מעשה קניין.
תנאי מכללא – לפי ההלכה התלמודית, בדיני ממונות אדם יכול להתנות כנגד הדין.
על רקע זה, יש הסבורים שקניין סיטומתא מבוסס על ההנחה, שהצדדים התנו ביניהם, כביכול, לבצע את הקניין, שלא על פי הדין, אלא בהתאם למנהג המקום.
אפשר שאין הכוונה לכך שהצדדים יכולים להתנות ביניהם על דרכי הקניין המחייבים, אלא שהם יכולים להתנות לעשות את הקניין לפי מנהג המקום, וזהו מעין תנאי כללי שקיבלו עליהם בני העיר או הסוחרים, שצורת קניין זו תקפה.
עם זאת, רוב פוסקי ההלכה סבורים, שלא ניתן להתנות על דרכי הקניין.
זאת, בניגוד לשאר דיני הממונות הניתנים להתנאה.
כך כתב הרמב"ן: "שלא מסרו חכמים דיני ההקנאות למוכרים", וכמותו פסקו רבים אחרים.
גמירות דעת – יש שהסבירו את תקפו של קניין 'סיטומתא', בכך שהשימוש שעושים הצדדים במנהג הסוחרים כדרך קניין מעיד על גמירות דעתם ביחס לעסקה, וכך ניתן תוקף לעסקה.
גישה זו מתיישבת עם הדעה שהובאה לעיל, לפיה גמירות הדעת היא היסוד המרכזי במעשה הקניין.
בהמשך לכך, צורת הקניין היא רק אמצעי להשגת גמירות הדעת או להוכחת קיומה.
לכן, מקום בו ניתן להעיד על גמירות הדעת בדרך כלשהי, הקניין יהיה בר תוקף.
תקנת חכמים – אחרים הבינו שהבסיס לקניין סיטומתא הוא בתקנת חכמים שקבעה, שדרכי קניין הנהוגות אצל בני המקום תקפות.
על פי גישה זו קניין 'סיטומתא' אינו שונה מדרכי קניין אחרות הנזכרות בתלמוד, אשר תקפן גם הוא נובע מתקנת חכמים.
ביסוסים אחרים – מיעוט הפוסקים ביססו את קניין סיטומתא על עקרונות הלכתיים אחרים, כגון, נכונותם של הסוחרים לוותר על זכויותיהם (החלת דין "הפקר בית דין – הפקר"), עיגון קניין הסיטומתא בקניין חליפין, ועוד.
תוקפו ההלכתי של קניין סיטומתא
בעניין תוקפו של קניין סיטומתא נחלקו האחרונים; לדעת החתם סופר ופוסקים נוספים לקניין זה תוקף של קניין דאורייתא, ולדעת נתיבות המשפט ופוסקים נוספים קניין זה אינו אלא מדרבנן.
לשאלה זו השלכות שונות אשר נידונו בפוסקים כגון: במכירת בהמת ישראל לגוי על מנת לפטור מקדושת בכור, במכירת חמץ לגוי בפסח, ובקידושי אישה אשר נעשו בחפץ שנקנה בקניין סיטומתא.
חלק מהאוחזים בדעה שסיטומתא מבוססת על תקנת חכמים, סברו שדין סיטומתא מועיל מדרבנן בלבד, ואינו מועיל מדאורייתא.
לפיכך פסקו, למשל, שקניין סיטומתא אינו יכול להפקיע קדושת בכור.
נפקות נוספת לעניין זה היא מכירת חמץ לגוי בפסח, המועילה רק אם היא תקפה מדאורייתא.
ניתן אפוא לקיימה בסיטומתא, אם אינה מדרבנן.
יישומים של דין סיטומתא בימינו
עם התפתחות המסחר המודרני, התפתחו גם דרכים חדשות ליצירת קניין והתחייבות.
חלק ניכר מהן אינן תקפות על פי ההלכה, אלא אם יינתן להן תוקף על ידי שימוש ב"קניין סיטומתא".
לצורך תוקף כזה, יש לבחון הן את חוק המדינה והן את המנהג הרווח בנוגע לאותה צורת קניין.
רישום בטאבו: כאמור, רבים מן הפוסקים, ובתוכם בתי הדין הרבניים בישראל, הכירו ברישום של בעלות ושל זכויות אחרות במקרקעין בטאבו, כדרך ליצירת הקניין, גם אם העסקה לא נעשתה באמצעות דרכי הקניין המוזכרות בתלמוד.
אמנם, החזון איש הביע דעתו כי כאשר שני הצדדים יהודים, והעסקה נערכה בכסף, בשטר ובחזקה או בקניין סודר, הקניין תקף אף ללא רישום בטאבו.
אולם, גם לדבריו, כאשר נדרשות ראיות בדבר העסקה, הטאבו יעמוד כראיה לכך שהמקרקעין שייך למי שרשום בו כבעליו, "שהרי הערכאות נאמנין כעדים".
שימוש בכרטיס אשראי: נפסק כי רכישה באמצעות כרטיס אשראי, מכיוון שהיא נוהג רווח, יש לה תוקף מכוח קניין סיטומתא.
לדעת פרופ' רון קליינמן, בשלב השימוש בכרטיס אשראי לא נוצר קניין, אלא התחייבות חוזית בלבד, הנוצרת מכוח דין סיטומתא.
לטעמו, כך ניתן לפתור בעיות הלכתיות שונות הנוגעות לקניין של "דבר שלא בא לעולם" או של "דבר שאינו ברשותו" וכיוצא בזה.
מסחר אינטרנטי: מסחר אינטרנטי נחשב לבעייתי מבחינה הלכתית, שכן לעיתים הסחורה היא בחינת "דבר שלא בא לעולם", כגון שהיא טרם בידי המוכר, או שהיא "דבר שאין בו ממש", או "דבר שאינו מסוים".
כפי שפורט לעיל לא ניתן להקנות דבר שלא בא לעולם (וכך גם דבר שאין בו ממש או שאינו מסוים).
לפיכך, לכאורה אין תוקף הלכתי למסחר אינטרנטי.
אולם על ידי שימוש בקניין סיטומתא ובחוק המדינה ("דינא דמלכותא דינא"), ניתן לתת תוקף לעסקת מכר של "דבר שלא בא לעולם" או של "דבר שאין בו ממש", המאפיינים בדרך כלל מסחר באינטרנט.
חוזים: לפי ההלכה, גם ליצירת התחייבות חוזית נדרש מעשה קניין.
פוסקים השתמשו, בין השאר, בדין 'סיטומתא' על מנת לתת תוקף הלכתי להתחייבות חוזית שאין בה מעשה קניין.
עם זאת, ובשונה מהדין האזרחי בנושא, כאשר החוזה אינו חתום על ידי שני הצדדים, לא בהכרח שבית הדין יתן לו תוקף מכוח קניין סיטומתא.
ניתנו בעבר פסקי דין רבניים שבהם לא ניתן תוקף הלכתי לחוזה, משום שהצדדים לא חתמו עליו.
ככל הנראה הדבר תלוי בגמירות דעתם של הצדדים, ובשאלה כיצד הציבור מבין את הפרקטיקה של החתימה על החוזה והאם הציבור מייחס לה את כינון ההתחייבות.
זיכרון דברים: לגבי זיכרון דברים, לפי החוק הישראלי, כאשר מסמך זיכרון דברים עומד בקריטריונים של חוזה (גמירות דעת ומסוימות), הוא נחשב לחוזה מחייב.
אכן, יש פוסקים שהכירו בתוקפו המחייב של זיכרון דברים מכוח חוק המדינה וקניין סיטומתא.
לעומת זאת, לדעת פוסקים אחרים, אין לזיכרון דברים תוקף הלכתי מחייב מכוח קניין סיטומתא, שכן נראה כי מעמדו המחייב של זיכרון הדברים (מבחינה חוקית-אזרחית) אינו ברור לציבור הרחב, ולא ניתן לסמוך על כך שהתלוותה אליו גמירות דעת.
סיטוס אינברסוס היא הפרעה מולדת שבה האיברים הפנימיים בגוף נמצאים בסדר הפוך מהמיקום הרגיל שלהם.
הסדר הרגיל של האיברים שאיתו נולדים רוב בני האדם נקרא בשפה מדעית "Situs solitus".
שכיחות התופעה היא פחות מאדם אחד ל-10,000. ההפרעה אינה גורמת בדרך כלל לסיבוכים רפואיים כלשהם.
ההפרעה משפיעה על כל האיברים בתוך בית החזה והבטן.
ברוב המקרים האיברים ממוקמים באופן הפוך במישור הסגיטלי (החיצי) של גוף האדם (מישור דמיוני החוצה את גוף האדם לשניים).
הלב ממוקם בצד ימין של בית החזה, הקיבה והטחול נמצאים בצד ימין של הבטן, ובעוד שהכבד וכיס המרה נמצאים בצד שמאל.
הריאה השמאלית מחולקת לשלוש אונות והריאה הימנית מחולקת לשתי אונות (בניגוד למצב הרגיל).
כלי הדם, העצבים, נימי הלימפה והמעיים הפוכים אף הם.
סיטוס אינברסוס היא לרוב הפרעה תורשתית רצסיבית, אולם היא יכולה לעבור באופן רצסיבי בתאחיזה לכרומוזום X או להיווצר אצל תאומי ראי.
לרוב אנשים בעלי סיטוס אינברסוס יכולים לחיות חיים שגרתיים ובריאים, ללא סיבוכים רפואיים עקב מצבם הייחודי.
אולם, אצל 5 עד 10 אחוזים מבעלי ההפרעה, מתלווה אל סיטוס אינברסוס גם מום לב מולד.
סיטואציוניזם (בעברית: מַצָּבַנוּת; באנגלית: Situationism) היא גישה פילוסופית ופסיכולוגית להסבר תופעות חברתיות והתנהגותם של בני אדם.
עיקר ההסבר הסיטואציוניסטי הוא שהתנהגותו של הפרט נקבעת בהתאם לסיטואציה (מצב) בה הוא נמצא, ושלא האופי (או כל מאפיין אישיותי-מוסרי אחר) קובע את התנהגותו.
הסיטואציוניזם התפתח בעקבות ניסויים בפסיכולוגיה חברתית שנערכו לאחר מלחמת העולם השנייה, ושהעידו על חולשתו של האופי האנושי.
הספר המקיף ביותר על הגישה הוא ספרו של הפילוסוף ג'ון דוריס, "Lack of Character".
מספר ניסויים בפסיכולוגיה חברתית נעשו בשנות ה-60 וה-70, מתוך ניסיונות להבין את התנהגותם של בני העם הגרמני ובני עמים נוספים תחת השלטון הנאצי בשואה, בנושא נטייתם של פרטים לציית לסמכות.
הניסוי של מילגרם הוא המפורסם שבהם.
מטרת ניסוי החשמול של מילגרם (התחיל ב-1961, פורסם ב-1974) הייתה לבחון את מידת ההיענות של המשתתף בניסוי לציית להוראותיה של סמכות גם כאשר ההוראות הללו נוגדות את צו מצפונו.
תוצאות הניסוי הן חד משמעיות: אחוז גבוה מאוד מהאנשים מוכן לבצע כמעט כל פקודה של גורם בעל סמכות.
ניסוי מפורסם אחר שממצאיו נוגעים להשפעתן של תכתיבים חברתיים על התנהגותם של פרטים בחברה הוא ניסוי הכלא של סטנפורד (1971), שהיה אמור לבחון התנהגות בשבי, אך ממצאיו ממחישים כיצד נכנס האדם לתפקיד החברתי שיועד לו.
הממצאים ממחישים גם את נטייתם של אנשים לציות כאשר מסופקת להם אידאולוגיה שמעניקה לגיטימציה להתנהגות מסוימת, וכשיש לאידאולוגיה תמיכה חברתית וממסדית.
קבוצת ניסויים נוספת שנערכה כעשר שנים מאוחר יותר, מראה שלהשפעות חיצוניות (שאינן קשורות לפעולה הנבדקת) יש השפעה משמעותית על הכרעותיהם המוסריות של הפרטים.
ניסוי תא הטלפון של איסן ולוין (1972) הוא דוגמה לניסוי שכזה.
הניסוי ביקש לבחון את השפעת מצב הרוח של הנבדקים על פעולותיהם המוסריות.
ממצאי המחקר מצביע על כך שלשינוי זניח בסיטואציה יש השפעה משמעותית על הפעולה המוסרית של הנבדק.
הטיעון הסיטואציוניסטי וההתנגדות לאתיקה של הסגולה הטובה
אתיקה של הסגולה הטובה (Virtue Ethics)
אתיקה של הסגולה הטובה מזוהה עם אריסטו ויש לה מקום מרכזי במסורת היהודית.
זוהי שיטה מוסרית שמתמקדת באופיו המוסרי הרצוי של הפרט (כגורם שאינו תלוי מצב או חברה) ובאופנים בהם ניתן לפתח אופי כזה.
ישנן שלוש דרכים שבהן ניתן לרכוש את תכונת האופי הנעלה :
לימוד- אריסטו תופס את הלימוד והעיון הפילוסופי כאמצעים היכולים לסייע לאדם לבחור בפעולה הנכונה.
הרגל- לפי אריסטו, אדם שירגיל את עצמו לפעולה כלשהי ישנה בכך את אופיו הטבעי.
כך לדוגמה, אם הקמצן ירגיל עצמו לתת כסף לעניים, הוא ישנה את אופיו וינכס מידה טובה בנושא מתן צדקה.
טבע- לדעתו של אריסטו, ישנם אנשים שנולדים עם יכולת טבעית גבוהה יותר לביצוע פעולות נכונות.
שאלת השאלות של האתיקה האריסטוטלית היא "איזה אדם ראוי להיות?" או באופן מעשי יותר- "כיצד ראוי לאדם להתנהג?".
התשובה האריסטוטלית לשתי השאלות היא כי האדם הראוי הוא איש המעלה הטובה (היינו, זה שהצליח ורכש לעצמו את הסגולה הטובה); ובכל מצב (סיטואציה) עליו לנהוג כפי שהיה מתנהג איש המעלה הטובה.
אתיקת המידה הטובה מניחה כי (1) לאופיו של פרט יש השפעה על האופן בו יתנהג במצבים שונים ו-(2) קיימת עקביות של התנהגות על פי אופי מסוים לאורך זמן.
לפי הגישה הסיטואציוניסטית שתי ההנחות שגויות ומופרכות על ידי ניסויים רבים בפסיכולוגיה חברתית, כניסוייהם של איסן ולוין, מילגרם, זימברדו ורבים אחרים.
הניסויים המדוברים הראו שאין עקביות בהתנהגותו של פרט אחד במצבים שונים, כי אם בהתנהגותם של פרטים רבים במצב אחד (עקביות בתוך סיטואציות ולא בין סיטואציות).
הממצא הזה מוביל לטענה הסיטואציוניסטית, לפיה לא האופי הוא שקובע את התנהגות הפרט אלא המצב בו הוא נמצא.
הסיטואציוניזם מציג גישה פילוסופית חדשה לאתיקה, המערערת במידה רבה על אתיקת הסגולה הטובה.
לשיטתם, מכיוון שאופי לא משפיע על התנהגות (ולדעת חלק מהסיטואציוניסטים אף אינו קיים), השקעת המשאבים בחינוך שייצר אדם "טוב יותר" היא חסרת טעם.
ניסיונות לפיתוח או לשינוי האופי על מנת לשנות את התנהגותו של הפרט, לא מסוגלים להביא לשינוי ההתנהגותי.
הדרך לשנות את התנהגותו של אדם מסוים, היא לשנות את הסיטואציה בה הוא נתון.
הסיטואציוניזם מציע גישה נטורליסטית להסבר של תופעות חברתיות.
לפי גישה זו, בכל סיטואציה יש מערך של הסתברויות להתנהגות הפרט (לדוגמה, בניסוי תא הטלפון ההסתברויות שהתקבלו הן 93% יעזור ו-7% לא יעזור בהינתן שהפרט מצא מטבע) והתנהגות הפרט מוסברת בהתאם לכך.
הגישה הסיטואציוניסטית לא שוללת קיום של פרט או של מיעוט שהתנהגותם לא תהיה בהתאם לפרטי המקרה, אך הם היוצא מן הכלל שמלמד על הכלל.
הסיטואציוניזם מזוהה כגישה נטורליסטית, מכיוון שהיא משתמשת בכלים ממדעי הטבע (ובפרט סטטיסטיקה והסתברות) כדי להסביר את התנהגותו של פרט בעבר ולחזות את התנהגותו בעתיד, בהינתן סיטואציה נתונה.
בניגוד לגישות פרשניות, גישה זו לא מנסה להבין מדוע נוהגים הפרטים כפי שהם נוהגים, אלא מנתחת את ההסתברויות להתנהגות מסוימת במצב נתון על בסיס התנהגותם של פרטים קודמים במצב זהה.
הסיטואציוניזם נתפסת כגישה אינדיבידואליסטית מכיוון שיחידת הניתוח של הגישה היא התנהגות הפרט, ולא התנהגות החברה.
כמו כן, בהסבר של תופעה חברתית, מבצעת גישת הסיטואציוניזם רדוקציה של הפעולה החברתית למרכיביה- פרטים ומצב נתון שניתן לפירוק למספר מאפיינים, ובשינוי של מאפיין אחד ניתן לראות השפעה על התנהגות הפרטים.
ההנחה הסיטואציוניסטית לפיה ניתן לבודד משתנים בתוך הסיטואציה היא הנחה אינדיבידואליסטית קלאסית.
עם זאת, יש לגישה זו גם מאפיינים הוליסטים.
המצב המשפיע על התנהגותו של הפרט מעוצב על ידי החברה - הגישה הסיטואציוניסטית, בבואה להסביר את התנהגותם האלימה של הסוהרים בניסוי הכלא של זימברדו, גורסת שהתנהגותם מתאימה לדרישות התפקיד מסוהרים - תפקיד שעוצב על ידי החברה, שתופסת פעולות אלימות כלפי אסירים כלגיטימיות, במקרה שמטרתן היא דיכוי מרד.
לוויכוח שבין האתיקה של הסגולה הטובה לבין הסיטואציוניזם השפעה משמעותית על התפיסות בנוגע לחינוך הרצוי.
בעוד שחינוך לפי האתיקה של הסגולה הטובה יתמקד בהקנייה של ערכי מוסר ותכונות אופי, שיסייעו לפתח את הסגולה הטובה, שתאפשר קבלת ההחלטה הנכונה ביותר; הרי שקבלתה של הגישה הסיטואציוניסטית תחייב שינוי דרסטי בחינוך כְּמות שאנחנו מכירים אותו.
נוכח הטענה לפיה לאופי אין יכולת לקבוע את התנהגותנו, הניסיונות האריסטוטליים לחנך וליצור אופי חזק ועקבי לאורך זמן הם מיותרים ובלתי מועילים לחלוטין.
בהתאם לתפיסה הסיטואציוניסטית, כדי לכוון פרטים להתנהגות רצויה יש לשנות את המציאות בה הם נתונים, כך שלא ייכנסו לסיטואציות בהן ההתנהגות הנגזרת אינה רצויה.
שופטים, לדוגמה, זוכים לשכר גבוה במיוחד ולכן אינם לוקחים שוחד (כלומר, מונעים מהם מלכתחילה את הסיטואציה בה השוחד עלול לפתותם).
בסיטואציה אחרת, בה היה שכרם נמוך באופן משמעותי, ייתכן שמקרי השוחד היו מרובים - וזאת על אף החינוך, המעמד והציפייה החברתית לנקיון כפיים.
בכך ברור כי לא העיקרון המוסרי או האופי המוסרי המצופה של התפקיד הוא הקובע העיקרי של ההתנהגות, אלא הסיטואציה הספציפית בה הפרט ממוקם.
הגישה הסיטואציוניסטית ספגה ביקורת רבה, מסיבות שונות.
ביקורת בשל הסתמכותה הרבה על ניסויים: הטענה היא, שהניסויים הללו בפסיכולוגיה חברתית לא בהכרח משקפים מציאות - כך למשל ניסוי החשמול של מילגרם, שהצביע על נטייתם של אנשים לציית להוראותיה של סמכות גם כאשר ההוראות מנוגדות לצו מצפונם.
ביקורת על הרדוקציה בהסבר: גם אם נוותר על הניסיון להסביר מדוע התרחשה סיטואציה מסוימת בחברה זו ולא באחרת ובזמן זה ולא באחר, עדיין נותרת פתוחה השאלה: מי בדיוק פעל באותה סיטואציה?
האם הסוכנים בתוך הסיטואציה של השואה היו "גרמנים רגילים", או "אנשים רגילים"?
האם ניתן להפשיט לחלוטין כל מאפיין ספציפי ולהיוותר עם הקטגוריה "אדם"?
דיון מסוג זה התנהל בין החוקרים דניאל גולדהגן וכריסטופר בראונינג.
ביקורת הגישה האריסטוטלית: לטענת הגישה האריסטוטלית ואתיקת הסגולה הטובה, הניסויים בפסיכולוגיה החברתית שהוצגו אינם מערערים על התפיסה האריסטוטלית, מכיוון שהניסויים מראים כי ישנה ההסתברות גבוהה לכך שאנשים יפעלו בצורה מסוימת (מוסרית או בלתי מוסרית), בסיטואציה מסוימת; ולפיכך ממצאי הניסוים לא מפריכים את קיומו של אופי מוסרי.
כל שיוכלו הניסויים לעשות הוא להוכיח שמספרם של אנשי המעלה הטובה הוא קטן ביותר (לדוגמה, שמונה אחוזים בלבד שעזרו לאישה על אף שלא מצאו מטבע בניסוי של איסן ולוין), וזהו ממצא המתאים גם לתפיסה האריסטוטלית, הגורסת כי חלקם של אנשי המעלה הטובה באוכלוסייה הוא קטן עד מאוד.
ביקורת ברוח תורת המשחקים: תורת המשחקים גורסת כי ישנם כמה מצבים אפשריים של שיווי משקל, בהם יכול האדם להימצא.
מכיוון ששיווי משקל יציב תלוי גם בתגובתם של הפרטים זה לזה, הרי שמספיק פרט אחד שיצא משיווי המשקל כדי להביא למעבר לשיווי משקל אחר, ולמעשה - לא הסיטואציה הספציפית היא שתקבע את תגובותיהם של הפרטים אלא מערכת ההעדפות של הפרט, ומושגים כשיווי משקל נאש והתגובה הטובה ביותר.
כך למשל, הסבר ברוח תורת המשחקים לניסוי הכלא של זימברדו יציג שני מצבים אפשריים של שיווי משקל: אלים ולא אלים, והתגובה הטובה ביותר לאלימות המופעלת מצדו של אחד השחקנים היא אלימות.
מכיוון שכך, דרוש רק שחקן אלים אחד כדי להעביר את שאר השחקנים לשיווי משקל אלים, וכך היה - מהרגע שאדם אחד התנהג באלימות, תוצאות הניסוי כולו הוכרעו.
תורת המשחקים נותנת הסבר אחר לניסויים ותוכל לתת הסבר מספק כאשר יהיו תוצאות אחרות לניסויים זהים - מה שהגישה הסיטואציוניסטית עלולה להתקשות להסביר.
ביקורת של הגישה הפרשנית (הרמנויטית) על עצם הגדרתה של "סיטואציה".
הסיטואציוניזם מבקש להגדיר סיטואציה באופן אובייקטיבי, אך הפרשנים סבורים כי לא ניתן לעשות זאת בנפרד מאמונותיהם של אלו הנמצאים בסיטואציה מסוימת לגבי מהותה של הסיטואציה.
דוגמה תבהיר את העניין: נניח ששני אנשים מצויים בקרחת יער, ונכנסים עמוק לתוך היער, נלחמים באריה בידיים חשופות, גוברים עליו, ויוצאים מהיער.
על פי הסיטואציוניסט, השניים נמצאו באותה סיטואציה ופעלו באותו אופן, אולם קל להראות כי לא כך הדבר: נניח כי אחד מהם ידע לפני שנכנס ליער כי יש אריה במעבה היער, והשני לא ידע זאת.
התיאור הנטורליסטי בו מחזיק הסיטואציוניסט לא יבחין בין שני המצבים, אך ברור כי הפרטים לא היו באותה סיטואציה, וכי בניתוח הסיטואציוניסטי חסר מרכיב משמעותי על מנת להבין לעומק מהי הסיטואציה בה נמצאים הפרטים.
לדידם של הפרשנים, המרכיב החסר הוא האופן בו הפרט מבין את הסיטואציה בה הוא נמצא, והבנה זו של הפרט הופכת לחלק מהגדרת הסיטואציה עצמה.
הגדרת הסיטואציה, לפיכך, מחייבת הכנסה של מושגים פרשניים כמו הבנה, כוונה, אמונות ואף מושגים אתיים, אותם מושגים שהסיטואציוניסט תופס כלא נחוצים.
סיטי איירליין הייתה חברת תעופה שוודית, שביצעה טיסות שכר ומטען ליעדים באירופה.
החברה נוסדה בשנת 1997 והחלה לפעול בשנת 2001. באפריל 2006 נחתם הסכם שותפות קוד עם סקנדינביאן איירליינס.
בשנת 2011 נרכשה החברה על ידי חברת התעופה השוודית "סקיי וויז".
בשנת 2012 החברה המאוחדת פשטה את הרגל ופעילותה הופסקה.
באוגוסט 2010 גילם הממוצע של המטוסים היה 12.2 שנים.
דגם מספרם בצי תכולת מושבים הערות אמבראר ERJ 135 2 37 אמבראר ERJ 145 7 48-49 מקדונל דאגלס MD-873 125 מופעלות על ידי סקנדינביאן איירליינס
סיטי איירליין מפעילה טיסות למדינות הבאות:
סיטי איילנד הוא סרט דרמה קומית אמריקאי משנת 2009 שנכתב ובוים על ידי ריימונד דה פליטה בכיכובם של אנדי גרסיה, ג'וליאנה מרגוליס ואלן ארקין.
הקרנת הבכורה של הסרט הייתה בפסטיבל הסרטים טרייבקה בניו יורק ב-26 באפריל 2009. שם הסרט מתייחס לסיטי איילנד ברובע הברונקס, שם מתרחשת עלילת הסרט.
וינס ריזו (אנדי גרסיה), העובד כסוהר, הוא אביה של משפחה לא מתפקדת שלכל החברים בה יש סודות.
המשפחה מתגוררת בסיטי איילנד ברובע הברונקס.
וינס מגלה שהבן הלא חוקי הסודי שלו, טוני נארדלה (סטיבן סטרייט), הוא כיום בן 24, אסיר, ומוחזק בכלא שבו וינס עובד.