tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
ב-2005 החליטה פיינורד להחזירו, ובעונת 2006/2005 ערך את בכורתו בקבוצה הבוגרת של פיינורד, אך פריצתו הגיע עונה אחת אחר כך בה הוא הרשים את מאמן פיינורד, אווין קומאן, בתור מגן שמאלי עם 29 הופעות.
בקיץ של עונת 2008/2007, לאחר משא ומתן ארוך, סיכמה פיינורד עם ריאל מדריד על העברתו במחיר של כ-14 מיליון אירו.
הצעות נוספות הגיעו גם מצ'לסי ומברצלונה.
דרנטה הושאל בהמשך מריאל מדריד להרקולס אליקנטה.
בסיום חלון ההעברות של אוגוסט 2011, הושאל לאברטון.
שנה מאוחר יותר, שוחרר דרנטה מריאל והפך לשחקן חופשי.
הוא החליט לחתום בקבוצת אלניה ולדיקווקז מרוסיה.
ב-21 ביוני 2013 חתם בקבוצת רדינג.
ב-1 בספטמבר 2014 הושאל לשפילד ונסדיי לחצי שנה.
ב-23 בינואר 2015 חתם בארג'ייספור הטורקית.
בספטמבר 2015 עבר לבניאס מאיחוד האמירויות הערביות ממנה שוחרר ביולי 2016 ולאחר מכן פרש ממשחק פעיל.
ב-8 ביולי 2018 דרנטה חזר מפרישה וחתם בספרטה רוטרדם לעונה אחת.
ב-11 בספטמבר 2019 חתם בקוזאקן בויס מהליגה ההולנדית השלישית.
ב-6 בינואר 2021 חתם בריאל מורסיה מהליגה הספרדית השלישית.
לאחר עונת הפריצה של דרנטה (2006/2007), זומן ההולנדי לנבחרת הצעירה של הולנד עד גיל 21 להשתתפות באליפות אירופה לנבחרות צעירות עד גיל 21, על ידי המאמן פופ דה האן.
באותו טורניר לא רק שהצטיין דרנטה וקיבל שבחים רבים על הופעתו, הוא קיבל את תואר השחקן המצטיין של הטורניר על ידי אופ"א.
רוית אסף (נולדה ב-13 במרץ 1974) היא אשת עסקים, הקימה רשת בתי ספר למקצועות היופי ומכרה אותה אחרי 25 שנות פעילות, דוגמנית ופרזנטורית, מלכת היופי של ישראל לשנת 1992. מנחה פודקאסט ומרצה להעצמה נשית.
רוית אסף נולדה בבאר שבע ובגיל 6 עברה עם משפחתה לראשון לציון.
לאחר 10 שנים עברו ליישוב להבים שבדרום הארץ.
בשנת 1990 התמודדה אסף בתחרות נערת השנה של "מעריב לנוער" וזכתה במקום השני.
בשנת 1991 השתתפה בתחרות "מיס נגב" וב-1992, בגיל 18, זכתה בתחרות מלכת היופי של ישראל.
בתחרות מיס עולם של אותה שנה זכתה בתואר "מיס פוטוגניק".
מיד לאחר הזכייה נסעה לפתח קריירת דוגמנות באירופה ואחרי שנתיים חזרה לישראל.
בגיל 20 התגייסה לצה"ל ושירתה בחיל הים.
לאחר סיום השירות הצבאי עסקה בדוגמנות במקביל ללימודי ניהול וכלכלה באוניברסיטה הפתוחה.
במקביל פתחה אסף חנויות בגדים בקניון עזריאלי ובירושלים.
לאחר סיום לימודיה, בשנת 1999 הקימה אסף בתי ספר לאיפור מקצועי בבאר שבע, בירושלים, באשדוד ובתל אביב, אותו היא מנהלת עד היום.
בשנת 2004 סיימה לימודי שמאות מקרקעין.
ב-2009 הנחתה תוכנית טלוויזיה בנושא פנאי וסגנון חיים בערוץ 2, בשם "החיים מתחילים".
שימשה פרזנטורית של עמותת "לא" למניעת אלימות נגד נשים ולקחה חלק בקמפיינים להעלאת מודעות לתופעה אשר שודרו בכלי התקשורת.
היא לקחה חלק בארגון ושיפוט תחרויות יופי כמו מיס פרוגרס וסבתוש, לבחירת הסבתא היפה בישראל .
ב-2014 השתתפה יחד עם בן-זוגה לשעבר, אבי חזן, בתוכנית המציאות הישראלית "עד סוף העולם", ששודרה בערוץ 10, ושניהם זכו במקום הראשון בפרס של מיליון שקלים, שייסגרו בקרן עבור בנם המשותף.
אסף הייתה נשואה לדוגמן אבי חזן ולהם ילד אחד.
היא נשואה בשנית לעורך הדין יובל ישראלי ולהם שני ילדים.
רויטל עמית (נולדה ב-31 בינואר 1952) היא קריינית ושדרנית רדיו ישראלית.
עבדה ב"קול ישראל" של "רשות השידור" במשך כארבעים שנה.
עמית נולדה בחיפה בשם רויטל סלוצקי וגדלה בנתניה.
אביה של רויטל, אבינעם סלוצקי (בנו של נח סלוצקי) היה מאנשי פלגות הלילה המיוחדות.
בשנות ה-70 הגישה בגלי צה"ל את התוכניות "חמים וטעים", "כאלה היו השירים שהיו", "מצעד המרגנית" ועוד.
באוגוסט 1973 השתתפה בהצגה "כה לחי" במלאת כ"ה שנות עצמאות למדינה.
באותה שנה השתתפה בהצגה "תפוס את הגנב" שהופסקה לאחר מספר הצגות בגלל מלחמת יום הכיפורים.
ב-1976 החלה לעבוד ב"קול ישראל".
באותה שנה גם קריינה דברי קישור בהופעתה של רקדנית הפלמנקו סילביה דוראן.
ברשת ב' הגישה את התוכנית "בוקר טוב - שירים ופרפראות", והשתתפה בתוכניות ההומור "לצון נופל על לצון" (שהסתיימה במאי 1979) ו"צחוק באמצע".
הופעתה הראשונה בטלוויזיה הייתה כשהנחתה ביחד עם מלאכי חזקיה את פסטיבל למנצח שיר מזמור התשיעי שהתקיים בחנוכה תשל"ט - דצמבר 1978 ושודר בשידור חי בערוץ הראשון.
ב-17 בדצמבר 1979 הנחתה ביחד עם אלי ישראלי את התוכנית הראשונה של "אות ועוד" - סדרת שעשועונים ששודרה בטלוויזיה החינוכית, והמשיכה להנחות את השעשועון הזה גם בהמשך.
הופיעה בהצגת ההומור "זה רדיו זה" ביחד עם יואל ריפל ומשה טימור.
בשנות ה-80 הנחתה ביחד עם אברהם מור את המופע "כשהיסמין פורח" ששודר בשידור חי בערוץ הראשון והתקיים בבנייני האומה בחנוכה תשמ"ג - דצמבר 1982, לציון 25 שנה לתוכנית "כשהיסמין פורח", ולציון 100 שנה לעלייה הראשונה מתימן.
השתתפה במשדרי הומור שונים ב"קול ישראל" כמו פינת שיחות הטלפון הפיקטיביות מסבתא אטה אישטנם ונכדתה צחית, בתוכנית "שלושה בגיגית" של שוש עטרי ודודו דותן.
הגישה ברשת ג' במשך יותר מעשור את תוכנית הד"שים הפופולרית "לי ולך שיר וברכה".
התוכנית חזרה לשידור בהגשתה של עמית בשנת 2009, לאחר הפסקה של 22 שנה.
בנוסף, הגישה בג' את התוכניות "באוויר" (בעריכת טוני פיין) ו"עוד להיט".
בתחנת הרדיו 88FM הגישה מידי שבת תוכנית שירי "אולדיז" (Oldies) בעריכת קריסטינה גוליאט.
בסוף ספטמבר 2015 הייתה רויטל עמית אמורה לפרוש מ"קול ישראל" במסגרת הרפורמה ברשות השידור.
קובי מנורה, חברה לעבודה, צילם את פרידתה העצובה והנרגשת מהמאזינים ופרסם את הסרטון בדף הפייסבוק שלו.
הסרטון התפשט במהירות באינטרנט, הופץ בטוויטר, זכה לעשרות אלפי צפיות ושודר בתוכניות טלוויזיה.
אז, הוסכם שרויטל תמשיך לשדר ארבעה חודשים נוספים, עד יום הולדתה ה-64, בסוף ינואר 2016. שידור הפרידה הנרגש והסופי שלה מהמאזינים ומקול ישראל היה ב-30 בינואר 2016 בתחנת 88FM.
היא סיימה את השידור בקריאה לשמור על קול ישראל ועל רשות השידור, המצויה בימים לא פשוטים ובעיצומן של טלטלות, ובשידור השיר My Way בביצועו של אלביס פרסלי.
מס' חודשים לאחר פרישתה מקול ישראל, החלה רויטל לשדר בתחנת הרדיו האזורית רדיוס 100FM את התוכנית "אלה היו הימים" שמתרכזת במוזיקה לועזית משנות ה-50 וה-60.
רויטל עמית היא אם לשניים, ביניהם השחקן יובל בינדר.
אחותה הצעירה היא השחקנית יעל עמית.
אחייניתה היא השחקנית ואשת גלי צה"ל בעבר תמר עמית יוסף.
דודה, אחי אביה היה רס"ן אשר עליו ועל יוסף "יוסל'ה" רגב (גרבר) כתבה נעמי שמר את השיר אנחנו שנינו מאותו הכפר.
רוית אלון (נולדה ב-1973) היא שחיינית עבר ישראלית, אלופת ישראל ושיאנית ישראל בשחייה.
בעלת מדליית כסף מהמכביה השלוש עשרה (1989).
אלון שחתה בקבוצת השחייה של מכבי קריית אונו בהדרכתו של המאמן אורי קליינמן.
באליפות ישראל בשחייה שנערכה בווינגייט באוגוסט 1988 זכתה אלון במדליית כסף אישית, במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:31.10 דקות, אחרי הדס פדה מהפועל נהריה (2:29.22 דקות) ולפני שרון אקסלרוד מהפועל נתניה (2:32.78 דקות).
בתחרות השחייה של המכביה ה-13 שנערכה ביולי 1989 בבריכת השחייה באוניברסיטת תל אביב זכתה אלון במדליית כסף במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:29.47 דקות ובמקום השישי במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:11.07 דקות.
באליפות ישראל בשחייה שנערכה בווינגייט באוגוסט אותה שנה הוכתרה אלון בתואר השחיינית המצטיינת של התחרות כשזכתה ב-2 מדליות זהב, 3 מדליות כסף ו-2 מדליות ארד.
מדליות ארד במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 4:18.19 דקות, אחרי הפועל נהריה (4:13.69 דקות) והפועל בית ברל (4:17.41 דקות) ובמשחה שליחות 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 4:54.27 דקות, אחרי הפועל נהריה שקבעה שיא ישראלי חדש של 4:38.37 דקות והפועל ירושלים (4:50.29 דקות).
רויטל וילנאי כלפון (נולדה ב-22 בדצמבר 1973) היא שחיינית עבר, שיאנית ישראל במשחה ל-100 מטר חופשי.
בעלת ארבע מדליות כסף מהמכביה השלוש עשרה (1989).
וילנאי נולדה במלאווי וגדלה בעשרת, התאמנה בקבוצת השחייה של מרכז וייסגל בהדרכתה של שושי בילדרמן ואחר כך בקבוצת השחייה של מכבי תל אביב בהדרכתו של הלמוט לוי.
באליפות ישראל שנערכה בווינגייט בסוף אוגוסט 1987 זכתה וילנאי במדליית זהב, במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:32.08 דקות, לפני יעל קוסוביצקי מהפועל ימק"א ירושלים (2:32.48 דקות) ונעמה מישר (2:32.70 דקות).
בתחרות שמונה האומות שנערכה בקיאסו, שווייץ בתחילת יולי 1989 סיימה וילנאי במקום שמיני בכל ששת המשחים בהם השתתפה.
הייתה זו תחרות מקדימה לתחרות החשובה של השנה, המכביה, שנערכה שבוע לאחר מכן.
שיא ישראלי במשחה ל-100 מטר חופשי
בתחרות השחייה של המכביה ה-13 שנערכה ביולי 1989 בבריכת השחייה באוניברסיטת תל אביב זכתה וילנאי בארבעת המשחים בהם השתתפה, ב-4 מדליות כסף ו-4 שיאים ישראלים.
באליפות ישראל בשחייה שנערכה בווינגייט באוגוסט אותה שנה זכתה וילנאי במדליית כסף במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 28.72 שניות, אחרי השיאנית הישראלית ענת לויט שקבעה תוצאה של 28.34 שניות ולפני גליה אקר מהפועל ימק"א ירושלים (29.13 שניות).
במשחה ל-100 מטר חופשי, בו החזיקה בשיא הישראלי, היא שחתה לא טוב בשלב המוקדמות והחליטה לוותר על משחה הגמר.
תשעה חודשים לאחר מכן, נשבר השיא הישראלי שקבעה וילנאי על ידי טימאה טוט בתחרות שמונה האומות שנערכה באוסלו, נורווגיה ונקבע על 1:00.72 דקות.
וילנאי מתגוררת בבנימינה-גבעת עדה, נשואה לשחקן ליאור כלפון ולהם ארבעה ילדים.
רוית ברניב (נולדה בשנת 1963) היא מנהלת ישראלית, שכיהנה בעבר כמנכ"לית ספקית האינטרנט נטוויז'ן וכיושבת ראש הדירקטוריונים בקבוצת "שיכון ובינוי" ובחברות "דרך ארץ" ו"תנובה".
היא בעלת תואר ראשון בכלכלה ופילוסופיה, ותואר שני במנהל עסקים מאוניברסיטת תל אביב, ותואר שני בממשל עם התמחות במניעת טרור מהמרכז הבינתחומי הרצליה.
בשנת 2001 מונתה ברניב לשמש כמנכ"לית חברת האינטרנט נטוויז'ן מקבוצת איי.
ברניב קיבלה לידיה את נטוויז'ן כחברה מפסידה, ובתקופתה כמנכ"לית עברה החברה לרווחיות שהמשיכה להשתפר מרבעון לרבעון.
ברניב הובילה את החברה להנפקה מוצלחת בבורסה של תל אביב ביוני 2005. כמו כן, תחת ברניב נכנסה החברה לתחומי פעילות חדשים כגון הספקת שירותי שיחות טלפון בינלאומיות, ובהובלתה הפכה החברה לספקית פתרונות כוללים ללקוח על גבי רשת האינטרנט.
תחת ניהולה זכתה החברה ארבע שנים ברציפות במקום הראשון בסקר השנתי של העיתון מעריב כחברת האינטרנט הטובה ביותר בשירות ובמקצועיות.
בשיאו של תפקידה, בחרה קבוצת איי.די.בי בברניב כמי שתנהל את מיזוג נטוויז'ן עם החברות "ברק" ו"גלובקול".
ב-1 ביולי 2007 מונתה ברניב ליו"ר קבוצת שיכון ובינוי שבשליטת שרי אריסון.
ברניב הציבה לקבוצה חזון ליצירת סביבת חיים בת קיימא ומתקדמת.
חזון זה כלל מיקוד בעסקי הקבוצה, מכירת חברות שלא היו בליבת העסקים ומיקוד עסקיה של הקבוצה סביב ארבעה מנועי צמיחה עיקריים: תשתיות, נדל"ן, אנרגיה מתחדשת וטיפול במים.
כחלק ממחויבות זו, הוגברה מעורבות הקבוצה בפרויקטים התואמים את ערכי הקיימות.
ערכים של שילוב אינטרסים כלכליים חברתיים וסביבתיים הונהגו מאז כניסתה לתפקיד בכל אחת מפעילויות ופרויקטי החברה.
תחת ברניב הפכה הקבוצה לאחת מחלוצות האנרגיה הסולרית בישראל.
בתקופת ניהולה ניכר שיפור מהותי בתוצאות הקבוצה.
ביוני 2012 הודיעה על כוונתה לפרוש מתפקיד היו"ר.
בין השנים 2013–2015 כיהנה כיו"ר הדירקטוריון של חברת המזון תנובה.
ברניב נבחרה 5 שנים ברציפות לאחת מ-50 הנשים המשפיעות במשק על ידי מגזין העסקים "ליידי גלובס", נבחרה על ידי מגזין הכלכלה "TheMarker" לאחד מ-100 האנשים המשפיעים במשק הישראלי ועל ידי המגזין Forbes לאחת המנהלות המצליחות בישראל.
נשואה לאבי צבי, לשעבר מנכ"ל זכיינית ערוץ 2 "רשת", אותו הכירה בתקופת עבודתה בנטוויז'ן.
לזוג ילד אחד והם מתגוררים בתל אביב.
רוית הכט (נולדה ב-23 ביוני 1980) היא עיתונאית ישראלית ועורכת בעיתון "הארץ", בעלת טור שבועי במדור הדעות.
רוית הכט נולדה וגדלה בקריית ביאליק.
בתום לימודיה התגייסה לצה"ל ושירתה בתפקיד כתבת בעיתון "במחנה".
לאחר שחרורה מהשירות הצבאי החלה לעבוד במערכת העיתון "ידיעות אחרונות" בתפקידי עריכה וכתיבה (בתחומי כלכלה, צרכנות, מוסף "זמנים מודרניים" ועוד).
בשנת 2003 החלה ללמוד בבית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה.
לאחר חמש שנות לימודים ויצירת סרט גמר ("חופשת מחלה", 2008), חזרה לעולם התקשורת והחלה לעבוד בתפקידי עריכה וכתיבה שונים באתרי חדשות ובטלוויזיה.
הכט עבדה כעורכת חדשות ב"חברת החדשות של ערוץ 2" ובאתר האינטרנט של "חדשות 2"; וכראש דסק "עסקים" באתר "וואלה".
בשנת 2010 עברה למערכת עיתון "הארץ", ובמשך שנתיים הייתה סגנית עורך במוסף "ספרים" וכתבה ביקורות ספרים ומאמרי דעה.
בשנת 2012 התקדמה לתפקיד עורכת מדור הדעות בזירה הדיגיטלית, ממלאת מקום עורך מדור הדעות במהדורה המודפסת ואחראית על כתיבתם ועריכתם של מאמרי המערכת.
כיום, הכט בעלת טור שבועי במדור הדעות בנושאי כלכלה וחברה, פוליטיקה, תרבות ופמיניזם.
כמו כן, מפרסמת ראיונות פוליטיים.
ב-2013 החלה ללמד כתיבה מתקדמת במכללה האקדמית ספיר ובמכללת הדסה בירושלים.
מגישה תוכנית שבועית בגלי צה"ל בשם "רוית הכט מדברת עם".
רוייגי (Ruyigi) היא עיר בבורונדי ובירת מחוז רוייגי.
העיר שוכנת בגובה של 1842 מטרים מעל פני הים ונכון לשנת 2012 אוכלוסייתה עומדת על 44,220 תושבים.
רויטל זלצמן (נולדה ב-3 באוגוסט 1982) היא זמרת, שחקנית ומדבבת ישראלית.
עד גיל 14 למדה בלט קלאסי ומחול במרכז העירוני להוראת אמנות המחול בת-דור בבאר שבע.
את שירותה הצבאי עשתה כמדריכה במוזיאון חיל האוויר.
ב-2004 למדה בקורס משחק מול מצלמה אצל גלית רוזנשטיין.
ב-2007 סיימה 3 שנות לימודי משחק בבית הספר הגבוה לאמנויות הבמה "בית צבי".
ב-2008 השתתפה בסדרת הטלוויזיה הדוקומנטרית "בית צבי" העוקבת אחרי החלומות, ההצלחות והאכזבות של מחזור אחד של תלמידים בבית הספר הגבוה לאמניות הבמה "בית צבי".
זכתה לחשיפה כלל-ארצית ראשונה כשזכתה ב-2008 בתוכנית הריאליטי "גריז" בערוץ 2. בתוכנית זו חיפשו את השחקנים הראשיים להפקת המחזמר "גריז" בבימויו של משה קפטן ובהפקת יריב יפת בתיאטרון בית ליסין.
לאחר שזכתה במקום הראשון לצד שחר ישי החל תהליך החזרות (שכלל גם את השחקנים מיכל אמדורסקי, הנרי דוד, יעל דואני ויובל אברמוביץ'), אולם לאחר 3 שבועות של חזרות הוחלט לגנוז את הפקת המחזמר.
במהלך חודשי הצילומים לתוכנית והחזרות נחשפו כישוריה לציפי פינס - המנכ"לית והמנהלת האמנותית של תיאטרון בית לסין - שהייתה אחת השופטות בתחרות.
בסיום ההפקה, ליהקה פינס את זלצמן לקבוצת צעירי התיאטרון שהקימה.
בתיאטרון בית ליסין: ב-2007 השתתפה כמפעילת בובות ומגבה קולית בשירה ב"אבניו קיו" שביים משה קפטן.
ב-2009 גילמה את הרמיה בהצגה "חלום של לילה בליל קיץ" מאת שייקספיר שביים גלעד קמחי.
ב-2010 גילמה את אנה במחזמר "אביב מתעורר" שכתב סטיבן סייטר (על פי מחזה מאת פרנק ודקינד) וביים גלעד קמחי.
ב-2011 גילמה את לוקרציה בהצגה "מנדרגולה" שעיבד יעקב שבתאי (ע"פ ניקולו מקיאוולי) וביים גלעד קמחי.
באותה שנה גילמה את לינדה במחזמר "אחים בדם" מאת ווילי ראסל שביים גלעד קמחי; ושיחקה במחזמר "הקוסם מארץ עוץ" שעיבדו דניאל אפרת וגלעד קמחי שגם ביים בשיתוף תיאטרון המדיטק.
ב-2012 גילמה את יערה בהצגה "משאלה אחת ימינה" שעיבדה דפנה אנגל ע"פ ספרו של אשכול נבו וביים גלעד קמחי.
ב-2013 גילמה את הפיה בהצגה "פינוקיו - דל'ארטה" שעיבדו דניאל אפרת וגלעד קמחי שגם ביים.
ב-2017 גילמה את התפקיד של חנה מרון בקומדיה המקורית "השחקנית" מאת גור קורן שביים גלעד קימחי.
בתיאטרון המסחרי: ב-2014 גילמה את כיפה אדומה במחזמר "כיפה אדומה" שעיבד וביים רועי ניגרי.
בתיאטרון הספרייה: ב-2014 גילמה את בת הים הקטנה במחזמר "מקס בארץ האגדות" מאת אורי אוריין שביים אלדר גרויסמן.
בתיאטרון אורנה פורת: ב-2015 שיחקה בהצגה "טובים השניים" שכתבו בן זיידמן ושירילי דשא שגם ביימה.
בתיאטרון הבימה: ב-2015 גילמה את הפילגש של פרון במחזמר "אוויטה" מאת אנדרו לויד ובר וטים רייס שביים משה קפטן.
ב-2017 החלה לגלם את דמותה של נעמי שמר (לסירוגין עם אביטל לבני) במחזמר "סימני דרך" מאת אורן יעקובי וגיורא יהלום שביים משה קפטן.
ב-2018 החלה לגלם את נועה במחזמר "מיקה שלי", המבוסס על שירי יאיר רוזנבלום, גם הוא בבימויו של משה קפטן.
ב-2025 משחקת במחזמר "פרסילה מלכת המדבר".
בשנת 2019 לוהקה לתפקיד גלוריה במחזמר פלאשדאנס, לצידם של ריקי גל, צחי הלוי, מיי פיינגולד, עדי כהן ורועי ויינברג בבימויו של עומר זמרי, בהפקת הבכורה של תיאטרון תל אביב בניהולו של מאור מימון.
בתיאטרון הקאמרי: בשנת 2020 שיחקה במחזמר "החיים הם קברט"
בתיאטרון העברי: ב-2023 היא מגלמת את מריה במחזמר "צלילי המוזיקה", לצד עוז זהבי, טוביה צפיר, עדי הימלבלוי ואחרים.
בתיאטרון חיפה: ב-2023 היא מגלמת את סימון טולדנו במחזמר סוף העולם שמאלה על בסיס הסרט של אבי נשר.
ב-2009 דיבבה את לוצ'יה בסדרת הטלוויזיה "בנות הים פיצ'י פיצ'י פיץ'".
ב-2010 דיבבה את שלי בסרט "מסביב לעולם ב-50 שנה".
ב-2011 דיבבה את צ'יאו בסדרת הטלוויזיה "יוהו וחברים", ואת קליאו בסדרת הטלוויזיה "הרפתקאות הפירטים".
ב-2012 דיבבה את מוד בסרט "מפלצת בפריז"; את טיני בסרט "זמביזיה"; את תיונה בסדרת הטלוויזיה "אמה ודין"; את גליס בסרט "טינקרבל וסוד הכנפיים" ואת שן פיית השיניים בסרט "שומרי האגדות".
ב-2013 דיבבה (לצד אלי ומריאנו) את ג'ני בסרט "לעוף על הזמן", דיבבה את ונסה בסדרת הטלוויזיה "וונדי" והשתתפה בדיבוב הסרט "לשבור את הקרח".
ב-2014 דיבבה את גליס בסרט "טינקרבל ופיית הפיראטים".
ב-2019 דיבבה את חדקרתולי בסרט "סרט לגו 2: החלק השני".
ב-2021 דיבבה את דולורס בסרט "אנקאנטו".
בספטמבר 2012 העלתה את המופע "רויטל זלצמן שרה חוה אלברשטיין" במסגרת "תהל Unplugged" בתיאטרון "תהל".
בשנת 2017 השתתפה בעונה השלישית של "אקס פקטור ישראל".
בשנת 2025 השתתפה במופע השירים לו יהי תפילה ישראלית בתיאטרון ירושלים
רויטל סויד (נולדה ב-17 באוגוסט 1967) היא חברת הכנסת לשעבר מטעם מפלגת העבודה ועורכת דין ומגשרת ישראלית.
סויד נולדה בחדרה ליוסף ולברוריה מימון, בנערותה למדה באולפנת כפר פינס.
בעלת תואר ראשון ושני במשפטים מאוניברסיטת בר-אילן.
בשנת 1994 ייסדה משרד עורכי דין עצמאי, בראשו עמדה עד כניסתה לכנסת בשנת 2015.
בתחילת דרכה בשוק הפרטי התפרסמה עקב ייצוג של בני משפחת הפשע אבוטבול - פליקס ובניו יוסי, אסי וצ'רלי.
בנוסף ייצגה את מארי פיזם שרצחה את בתה.
בשנת 2004 הודיעה כי תפסיק לייצג משפחות פשע.
במהלך השנים שימשה בתפקידים שונים בלשכת עורכי הדין, בהם סגנית יו"ר מחוז תל אביב והמרכז, יו"ר הוועדה לעניינים פליליים במחוז וחברה בוועדה המייעצת למינוי שופטים של מחוז תל אביב.
הרצתה במכללת שערי משפט, ושימשה נציגת ציבור בוועדות בחינה לתפקידי עירייה ומכרזים, ויו"ר ועדת ערר ארנונה ברעננה.
שימשה היועצת המשפטית של איגוד תעשיות חיפושי הנפט והגז בישראל, אותם ייצגה בדיון בכנסת.
ב-19 באפריל 2023 הודיעה כי תתמודד לראשות לשכת עורכי הדין, אולם באמצע מאי 2023 הסירה את התמודדותה והודיעה על תמיכה בעמית בכר.
לקראת הבחירות לכנסת העשרים, סויד הוצבה במקום ה-14 ברשימת המחנה הציוני ונבחרה לכנסת ה-20. בכנסת הייתה חברה בוועדה למינוי דיינים, בוועדת החוקה, חוק ומשפט ובוועדת הפנים והגנת הסביבה.
עמדה בראש קבוצת הידידות הפרלמנטרית ישראל–ספרד.
ביולי 2015 נבחרה בבחירות חשאיות לכהן בוועדה למינוי דיינים.
הצהירה כי היא מעוניינת לשנות את צביון בית הדין בעשורים הבאים באמצעות מינוי "דיינים ראויים, אשר ישמרו על זכויות הנשים, וידאגו לגישה שוויונית עבורן בבתי הדין הרבניים".
ב-11 בספטמבר 2015 התכנסה לראשונה הוועדה ולאחר שבע שנים בהן לא מונו דיינים חדשים, מונו 22 דיינים, ביניהם כאלה המזוהים עם צוהר ובעלי הסמכת עורך דין.
ארבע הנשים בוועדה התאחדו ופעלו למינוי דיין דתי-לאומי נוסף, מעבר לנהוג.
ביולי 2016, לאחר 9 שנים בהן לא הצליחה הוועדה למינוי דיינים למנות דיינים לבית הדין הגדול, ובצל החלטת בג"ץ (6691/14) שהורה על סגירת שערי בית הדין הגדול החל מ-15 ביולי 2016 אם לא יהיו מינויים, התכנסה הוועדה למינוי דיינים ומינתה תשעה דיינים לבית הדין הגדול.
סויד הקימה את השדולה ל"מיגור השיח האלים, הבריוני והמסית ברשת", שבהמשך נקראה השדולה "למרחב הווירטואלי והרשתות החברתיות".
במסגרתו יזמה חוקים הנוגעים לרשתות החברתיות, ביניהם מאבק באלימות ברשתות חברתיות בקרב בני נוער, מניעת הטיית בחירות באמצעות הרשתות החברתיות, שימור הפרטיות של משתמשי הרשתות החברתיות בישראל ומאבק בשימוש ברשתות החברתיות ככלי להסתה לטרור.
חוק שיזמה, שקבע שמי שקרובו נהרג מפעולת איבה, יהיה זכאי להוצאות קבורה, גם אם מקום הקבורה אינו במקום מגוריו של הנפטר, אושר בכנסת ב-2018.
בעקבות הצעת חוק שהגישה ח"כ סויד, בסוף פברואר 2016 שמטרתה להכיר בזוגות חד מיניים כהורים שכולים ובבני זוג חד-מיניים כאלמן או אלמנה, יצא שר הביטחון, משה (בוגי) יעלון בהצהרה תקדימית בדבר השוואת זכויותיהם של זוגות חד-מיניים בפני חוק השכול.
בעקבות הצעת חוק שהגישה ח"כ סויד אושר הסדר בין משרד האוצר למשרד הביטחון שמאפשר נסיעות חינם לחיילים בסדיר בסופי שבוע (שישי-שבת) ללא מדים.
בבחירות לכנסת ה-21 שובצה במקום התשיעי ברשימת העבודה ולא נכנסה לכנסת.
אך מספר חודשים לאחר מכן, בבחירות לכנסת ה-22 שובצה במקום השישי ברשימת העבודה וחזרה לכנסת לאחר שרשימת העבודה-גשר קיבלה 6 מנדטים.
ב הוצבה במקום העשירי ברשימת העבודה-גשר-מרצ ולא נכנסה לכנסת.
בעקבות הצעת חוק שיזמה, "חוק ההמשכיות לחללי צה"ל", לקביעה כי חייל צה"ל שהקפיא זרע או נשאב ממנו לאחר מותו יזכה לצאצא אחרי מותו, אישר בית המשפט לאם שכולה להביא לעולם נכד מזרעו של בנה שנפל בעזה.
סוויד מונתה בספטמבר 2024 כיו"ר איגוד הגז הטבעי בישראל (לובי אשר מייצג את מחפשי הגז בישראל) , לאחר ששימשה כשלוש שנים בתפקיד יועצת באיגוד, בסוגיות של אסטרטגיה ורגולציה.
סויד חברה בוועד המנהל של עמותת יד דוד בן-גוריון, עמותה הפועלת להנצחת מורשתו של דוד בן-גוריון והקמת מפעלים לזכרו, לרבות מוסדות תרבות וחינוך, מכוני מחקר, מוזיאונים וספריות.
היא חברה בוועד המנהל של עמותת האות הבינלאומי לנוער ולצעירים - ישראל, המקדמת העצמה אישית ופיתוח כישורי חיים בקרב בני נוער וצעירים.
כמו כן, הייתה חברה בוועדה המייעצת לשר התקשורת יועז הנדל, הוועדה לבחינת הרגולציה על רשתות חברתיות בישראל.
חברה בוועד מנהל של ישראליז.
רויטל שירי הורוביץ (נולדה ב-1965) היא סופרת, משוררת, בלוגרית ועיתונאית ישראלית.
רויטל שירי-הורוביץ' נולדה בשנת 1965 וגדלה בחולון, ברמת גן ובהרצליה.
מגיל צעיר כתבה שירים וסיפורים, וניהלה יומן מגיל עשר.
שירתה בנח"ל ולאחר שירותה הצבאי למדה באוניברסיטת תל אביב לתואר ראשון בספרות עברית ובגאוגרפיה.
עם סיום לימודיה נסעה לשנה ללונדון עם בן זוגה שלו נישאה מאוחר יותר.
עם שובה ארצה עברה לחיפה ולמדה לתואר שני בגאוגרפיה.
בשנת 1995 נסעה עם בן זוגה ובנה הבכור לסיאטל שבמדינת וושינגטון לשלוש שנים, שם ילדה את בנה השני.
בתום שלוש השנים שבה לישראל עם משפחתה והתיישבה בזכרון יעקב, שם ילדה את בנה השלישי, למדה לתואר שני בספרות עברית באוניברסיטת תל אביב והחלה לכתוב את ספרה הראשון "בת עיראק", רומן היסטורי המבוסס על סיפור משפחתה, שזכה לשבחים ואף בפרס עידוד מטעם מורשת יהדות בבל.
לאחר שלוש וחצי שנים חזרה בפעם השנייה להתגורר בארצות הברית, שם נולד גם בנה הרביעי.
בשנים אלו כתבה את ספרה השני "להתראות בקרוב" העוסק בהתלבטותם של מהגרים ישראלים, שלעולם חצויים בין עולמות.
היא שבה עם משפחתה לישראל פעמיים נוספות, אך הקליטה לא צלחה והם חזרו להתגורר בארצות הברית.
בתחילת 2018 ראה אור ספרה "את מדמיינת: לגדול עם אמא נרקיסיסטית" (הוצאת "בארניר") המבוסס על סיפור אישי.
ספר נוסף שסיימה לאחרונה הוא רומן היסטורי העוסק בשואה, "איך לצוד דב", שיצא לאור בשנת 2021.
היא כותבת לבלוגים בדה-מארקר, וכן ב Word press, וכן לשני עיתונים: סיאטלון, היוצא לאור בסיאטל.
רוית חלד איטה (נולדה ב-1980) היא מדענית פלנטרית ישראלית, פרופסור במחלקה לאסטרופיזיקה ולקוסמולוגיה באוניברסיטת ציריך.
חוקרת כוכבי לכת ענקי גזים במערכת השמש וכוכבי לכת חוץ-שמשיים.
חברה בצוות המחקר של ג'ונו, גשושית לחקר כוכב הלכת צדק.
בשנת 2015 חישבה במדויק את זמן הסיבוב העצמי של שבתאי, יחד עם אלי גלנטי ויוחאי כספי ממכון ויצמן למדע.
חלד סיימה תואר ראשון במדעים באוניברסיטת תל אביב בשנת 2004. המשיכה במסלול ישיר לדוקטורט באוניברסיטת תל אביב, אותו סיימה בשנת 2008.
בין השנים 2007–2009 חקרה במסגרת פוסט-דוקטורט באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס במחלקה למדעים פלנטריים.
ב-2009 מונתה שם לעמית מחקר.
במהלך שהותה באוניברסיטת קליפורניה חקרה את השפעתם של פלנטסימלים על היווצרות ענקי גזים, מידלה את הפלנטות החיצוניות במערכת השמש, ועבדה על ניתוח של שדה הכבידה של טיטאן, ירח שבתאי.
ב-2011 מונתה למרצה בכירה בחוג למדעי כדור הארץ של אוניברסיטת תל אביב.
ב-2015 מונתה פרופסור חבר בחוג למדעי כדור הארץ באוניברסיטת תל אביב.
ב-2016 עברה לעבוד באוניברסיטת ציריך.
חלד היא חלק מהצוות המדעי של הגשושית ג'ונו של נאס"א אשר חוקרת את כוכב הלכת צדק.
כמו כן היא אחת מהמדענים הראשיים בצוות המחקר של הגשושית Jupiter Icy Moon Explorer של סוכנות החלל האירופית וגם חברת צוות המחקר של טלסקופ החלל PLATO של סוכנות החלל האירופית, האמור להיות משוגר ב-2024.
חלד נשואה להרלד איטה, פרופסור לפיזיקת חלקיקים, ואם לשניים.
מחקרה של חלד עוסק בהיווצרות של כוכבי לכת במערכת השמש.
במסגרת המחקר נבדק הקשר בין היווצרות כוכבי הלכת למבנה הפנימי שלהם, עבור ענקי גזים, כגון צדק, שבתאי, וענקי קרח כגון נפטון, ואורנוס.
נבדקים התהליכים המביאים להיווצרות כוכבי הלכת במערכת השמש שלנו לעומת היווצרות כוכבי לכת סביב כוכבים אחרים, המחקר בודק גם אם ניתן למצוא מנגנון אחיד החוזה את היווצרות כוכבי הלכת, ומה ההבדלים בין מערכות פלנטריות שונות והתהליכים הפיזיקליים המשפיעים על היווצרות כוכבי לכת במערכת מסוימת.
מבנה פנימי של כוכבי לכת וזמן הסיבוב הפנימי
קבוצת המחקר של חלד בודקת גם את המבנה הפנימי של כוכבי הלכת והרכבם.
במסגרת המחקר מפותחים מודלים חישוביים לחזות את ההתנהגות הדינמית של כוכב הלכת והשוואה לתצפיות קיימות.
במסגרת המחקר, הצוות חוקר את מהירויות הסיבוב העצמי של ענקי הגזים והאם ניתן למצוא קשר בין המבנה לתנועת האטמוספירה בכוכבי לכת אלו.
חסמים לתנועת הרוחות באורנוס ונפטון
חלד, יחד עם יוחאי כספי ועודד אהרונסון ממכון ויצמן למדע ואדם שומאן וביל הבארד מאוניברסיטת אריזונה, הצליחו לחשב כי הרוחות החזקות הנושבות על פני נפטון ואורנוס מוגבלות לשכבת אטמוספירה שעומקה אינו עולה על 1,000 ק"מ.
בנפטון, רוחות אלו מנשבות במהירויות של כ-2,000 קמ"ש, עם סופות וזרמי סילון חזקים.
ב-2013, כספי, חלד, שומאן, הבארד ואהרונסון הצליחו למדל את ההשפעה של הרוחות על שדה הכבידה של כוכבי הלכת ולהראות כי זרמי הסילון מהווים רק אחוז קטן ממסת כוכבי הלכת.
באמצעות חישוב הקשר בין לחץ וצפיפות לתבנית הרוחות ומדידת המומנט הכבידתי, הם הוכיחו כי שכבת הרוחות מוגבלת ל-1,000 ק"מ ומהווה אחוזים בודדים ממסת כוכבי הלכת.
כתוצאה מכך החוקרים יכלו ליצור מפה של שדה הכבידה של כוכבי הלכת המבוססת על נתוני הרוחות.
חישוב זמן הסיבוב העצמי של שבתאי
בשנת 2015, הצליחה חלד, יחד עם יוחאי כספי ואלי גלנטי ממכון ויצמן למדע, לחשב במדויק את זמן הסיבוב העצמי של שבתאי (10 שעות, 32 דקות, 45 שניות).
החישוב הקודם הסתמך על מדידות של הגשושית וויאג'ר 2 ב-1981. אולם חישובים שהתקבלו ממדידות הגשושית קאסיני הראו שיש אי תאימות במספרים ויש פער בהבנה וחישוב זמן הסיבוב העצמי של שבתאי.
הבעייתיות היא שמרכיבי האטמוספירה של שבתאי, ובעיקר המימן וההליום, נעים במהירויות שונות ואינם מעידים על הסיבוב העצמי של שבתאי עצמו.
על כן המחקר של חלד התבסס על חישוב מהירות הסיבוב על ידי מדידת שדה הכבידה של שבתאי ועל חישוב דחיסותו ופחיסותו (העובדה שקוטרו מכיוון מזרח-מערב גדול מקוטרו בכיוון צפון-דרום).
נבחרה בין חמישים הנשים המשפיעות ביותר של פורבס ישראל (2015)
נבחרה בין חמישים הנשים המשפיעות של "ליידי גלובס" ב-2016
נבחרה ברשימת ארבעים הצעירים המבטיחים של השנה של "גלובס" ב-2016
אתר Mako בחר בה ברשימת האנשים הכי משפיעים בישראל (2016)
ב-2024 קיבלה פרס על שם פאולו פרינלה
רוית דום (נולדה ב-13 בפברואר 1979) לשעבר מנכ"לית קבוצת עמל, עו"ד בהשכלתה.
דום סיימה לימודי משפטים במכללת רמת-גן.
ניהלה בשנת 2000 משרד עריכת דין.
החלה את הקריירה הציבורית שלה עם מספר תפקידים בולטים בהסתדרות העובדים הכללית ובמקביל לעבודתה בהסתדרות, מונתה לחברת דירקטוריונים של גופים ציבוריים בולטים בשליטת ההסתדרות כגון בנק יהב, בית ליסין, נעמ"ת, הוועד האולימפי בישראל ועוד.
בשנים 2000–2003 כיהנה כעוזרת ליושב ראש הסתדרות עובדי המדינה, עופר עיני.
בשנים 2004–2006 הייתה ראש המטה של יו"ר ההסתדרות החדשה, והייתה מעורבת בתחום יחסי העבודה; עסקה בין היתר בניהול המערך הפנים-ארגוני בהסתדרות, ובגיבוש מדיניותה הכלכלית.
כמו כן הייתה חברת דירקטוריון בגופים ציבוריים מרכזיים, בהם: חברת העובדים, בנק יהב, בית ליסין, קרן השתלמות לעובדים, נעמ"ת והוועד האולימפי בישראל.
במשך שנות עבודתה בהסתדרות, הפכה דום דומיננטית בארגון, ונטען שהייתה האשה החזקה ביותר בהסתדרות.
דום דורגה בשנת 2009 על ידי "דה מרקר" כאחת מבין 40 המנהלים המבטיחים בישראל.
ב-2010, מונתה דום לדירקטורית חיצונית בפאלאס תעשיות, חברה ציבורית בבעלות פרטית.
המינוי אושרר בינואר 2010, אולם לאחר חודשים ספורים פרשה דום מהתפקיד בשל ניגוד עניינים.
ב-2011, מונתה דום על ידי עופר עיני, למנכ""לית רשת עמל.
מינוי שזכה לביקורות רבות, וביתר שאת לאחר שהסתבר שעיני ודום היו בזוגיות רומנטית באותה תקופה, לאחר ששניהם התגרשו מבני זוגם הקודמים (עיני התגרש מאשתו ב-2009, ודום התגרשה מבעלה ב-2010).
אולם חרף הביקורות, עיני התבטא בראיון שנתיים לאחר המינוי, שהיה ממנה את דום בשנית אילו ידע איזו סערה המינוי יעורר, כיוון שהיא בעלת הכישורים למלא את התפקיד.
במסגרת תפקידה ברשת עמל יזמה את הקמתם של מרכזי יזמות בבתי הספר, במטרה לשלב את התלמידים בתעשייה ובמקביל לפתח כוח הוראה יזמי.
דום יצרה שיתופי פעולה עם חברות מובילות וגופים מרכזיים במשק ובהייטק, בהם שיתוף פעולה עם חברת "אפל" הבינלאומית, ועם מוסדות אקדמיים כגון אוניברסיטת MIT.
בתקופת כהונתה זכתה הרשת בשיא גינס על מיזם חינוכי בשיתוף עם חברת סיסקו מערכות ובהובלת נשיא המדינה, שמעון פרס.
כן זכתה הרשת באות הוקרה בוועידת היזמות הקהילתית של האיחוד האירופי, שנערכה בטורינו בנובמבר 2014; הפרס הוענק לדום על פרויקט מרכז היזמות של הרשת, אשר נבחר לשמש כמודל השראה למדינות נוספות.
ב-2014 נישאה דום בשנית, ליו"ר ההתאחדות לכדורגל בישראל ובעבר יו"ר ההסתדרות החדשה, עופר עיני.
לדום שתי בנות מנישואיה הקודמים.
רויטל הנדלר (נולדה ב-21 במאי 1974) היא יזמת הייטק.
ב-2015 היא נבחרה כאחת מ-50 הנשים המשפיעות בישראל על ידי מגזין ליידי גלובס על תרומתה לקידום סטארטאפים שעושים שימוש בטכנולוגיה כדי לפתור בעיות חברתיות.
היא הקימה את AllJobs ב-2004, יחד עם הרצל עוזר, גדי שבדרון וניב אריאל והייתה מנכ"לית החברה עד 2011. AllJobs הפכה לפלטפורמה המובילה לחיפוש עבודה בישראל ועשתה מהפיכה של ממש בצורה בה חיפוש העבודה מתנהל בישראל.
לאור הצלחתה, עשתה החברה אקזיט לחברה בינלאומית תוך 3 וחצי שנים מיום הקמתה.
ב-2012 הנדלר הקימה בשותפות עם רון בלסון את הסטארטאפ WorkWith.me, שעסק בערבות הדדית למציאת עבודה.
ב-2013 הקימה סטארטאפ נוסף יחד עם רן קובר, זיו לאוטמן ואמיל פישר - BreezoMeter, חברה אשר מנגישה מידע לגבי מפגעים סביבתיים בזמן אמת לציבור הרחב, שזכתה להיות הסטארטאפ המבטיח לשנת 2014 על ידי כלכליסט והוזמנה להציג את הפתרון שלה בבית הלבן ובאו"ם.
החברה נמכרה בשנת 2022 לגוגל תמורת יותר מ-200 מיליון דולר.
בשנה האחרונה היא החלה בהקמת סטארטאפ לקידום החינוך ליזמות בשיתוף עם משרד החינוך הישראלי.
רויטל הנדלר נולדה וגדלה בתל אביב, ביתם של שמואל הנדלר, יזם ואיש עסקים וגאולה הנדלר, מורה לפלדנקרייז והיא האחות הגדולה במשפחה.
בתל אביב למדה בבית הספר התיכון עירוני א'.
סיימה תואר ראשון בקולנוע באוניברסיטת תל אביב ותואר שני במנהל עסקים באוניברסיטת העיר ניו יורק.
בצה"ל שירתה כקצינת קישור בפיקוד העורף, בדרגת סגן.
בין השנים 1998–2000 היא עבדה בקשת כמפיקה ומשם התקדמה להיות עורכת משנה בתוכניות שונות של קשת, כשתוך כדי לקחה על עצמה בהתנדבות לעבוד על אתרי האינטרנט של התוכניות, שם התאהבה באינטרנט.
בין השנים 2000–2002 עבדה בחברת הסטארטאפ "Nonstop" בבעלות דנקנר, שהייתה חברת בת של הטלוויזיה בכבלים, כמנהלת מיזם התיירות בשותפות עם התוכנית 'מסע עולמי של אייל פלד' והמגזין 'מסע אחר', החברה נסגרה ב-2002 בגלל עיכוב כניסת האינטרנט רחב הפס לישראל.
בין השנים 2002–2004 שימשה מנהלת מחלקת התוכן בחברת GoNext, חברת סטארטאפ בתחום התוכן בסלולרים בבעלות חברות פלאפון וסאני.
לאחר הצלחתה, פעילות החברה מוזגה לתוך חברת פלאפון והפכה לחטיבת שירותי הערך המוסף של פלאפון.
ב-2004 יצאה הנדלר לטיול ארוך בדרום אמריקה, שם התקבלה בה ההחלטה להפוך ליזמת בעצמה ולהתמקד במיזמים חברתיים עסקיים.
מסוף שנת 2004 ועד 2011 הנדלר ייסדה, הקימה ומינכ"לה את AllJobs, אותה הקימה יחד עם בן זוגה, גדי שבדרון, הרצל עוזר וניב אריאל.
בחברה הושקעו בשני סבבי גיוס 300,000 דולר בלבד והנדלר הובילה אותה לאקזיט לאחר 3 שנים בלבד - החברה נמכרה לחברה בינלאומית "הד האנטר" מקבוצת DST, מבעלי Facebook לפי שווי 16 מיליון דולר בממוצע.
בשנת 2008, לאחר המשבר הכלכלי, מכרה החברה הבינלאומית את מניותיה לידיעות אחרונות, מי שתבעה את AllJobs על הפרת זכויות ב-2005 והתחרתה בה בתחום הדרושים.
בשנת 2013 הקימה בשותפות והייתה ליו"ר הסטארט-אפ BreezoMeter - יחד עם רן קורבר, זיו לאוטמן ואמיל פישר - פלטפורמה למיפוי זיהום אוויר בזמן אמת.
(שנבחר לסטארטאפ המבטיח בעולם לשנת 2014 ונבחר להציג באו"ם ובבית הלבן).
בין השנים 2014–2015 הובילה את הטור "סודות היזמות" בכלכליסט.
בשנת 2015 הצטרפה להקמת האקסלרטור הראשון בארץ לסטארטאפים חברתיים בשותפות עם ניר שמעוני, לארי אקרמן וחברת "מינגה".
במהלך 2015 הצטרפה לסטארטאפ memeni של אריק בן-זינו כנשיאה.
הנדלר מרצה על יזמות, חדשנות, חיבור בין עסקי וחברתי והעצמת נשים.
בין היתר הרצתה ב-TEDx Jerusalem.
הצמחת AllJobs מ-300,000 דולר לחברה בשווי 50 מיליון דולר תוך פחות מעשור.
נבחרה כאחת מ-50 הנשים המשפיעות ביותר על ידי "ליידי גלובס"
הסטארטאפ WorkWith.me זכה במקום השני בתחרות GeekTime לסטארטאפים
הסטארטאפ BreezoMeter זכה ב"סטארטאפ המבטיח בעולם" לשנת 2014 והוזמן לבית הלבן ולאו"ם.
הייתה נציגת ישראל בכנס הסטארטאפים בצרפת, בורדו Bordeaux City Hall Grand Junction
רויטל חובל (נולדה ב-29 ביולי 1986) היא עיתונאית ותחקירנית.
היא החלה את הקריירה שלה בעיתונאות בשנת 2007 במקומון החיפאי "כלבו".
בשנת 2009, זכתה בפרס פראט על סיקור תוכניות הבנייה בחיפה.
באותה שנה, עזבה חובל את המקומון והחלה לעבוד בעיתון "כלכליסט" ככתבת איכות הסביבה ותשתיות.
בתפקיד זה כיהנה כשנתיים עד לשנת 2011, אז החלה לעבוד בעיתון "הארץ", תחילה הועסקה ככתבת המסקרת את העיר חיפה, ובהמשך מונתה לכתבת לענייני משפט של העיתון.
בתפקידה זה פרסמה כתבות ביקורתיות על מערכת המשפט והפרקליטות.
ביניהם חשפה את ניסיון ההדחה של הרופאה המשפטית ד"ר מאיה פורמן שהעידה לטובת רומן זדורוב.
בסוף שנת 2015, עזבה חובל את תפקידה בעיתון "הארץ" והחלה לעבוד בתוכנית התחקירים "עובדה".
במסגרת זאת, חשפה חשדות פליליים נגד חבר הכנסת לשעבר אמנון כהן מש"ס.
כמו כן, חשפה תלונה של מנהלת לשעבר בבנק הפועלים כי מנכ"ל הבנק ציון קינן תקף אותה מינית לכאורה.
הבנק פתח בהליך בירור לפי התקנות למניעת הטרדה מינית, ומינה את נשיא בית הדין הארצי לעבודה לשעבר, השופט בדימוס סטיב אדלר, כדי לבדוק הטענות.
בעקבות הטענות ולאחר הבירור קיבלה העובדת פיצויי פרישה מוגדלים בסך של כשישה מיליון שקלים, וזאת על פי החשד, כמעין 'דמי שתיקה'.
באוקטובר 2016 מונתה לכתבת תחקירים בתאגיד השידור הישראלי.
ביוני 2017 שבה לסקר את תחום המשפט בעיתון "הארץ".
בפועלה העיתונאי פרסמה תחקירים על הטרדות מיניות, בין היתר נגד ניצב רוני ריטמן ופרופ' יהודה אדלר.
באוקטובר 2018 פרסמה חובל בעיתון "הארץ" תחקיר, המייחס לעיתונאי דן מרגלית תקיפה מינית של ארבע עיתונאיות ובהן חנה קים והטרדה מינית של אישה חמישית, בשנות ה-80 וה-90. מרגלית הכחיש את הטענות.
בעקבות הפרסום, העידו שלוש נשים נוספות, בהן עיתונאית ידיעות אחרונות אורלי אזולאי, כי תקף גם אותן מינית.
בעקבות הפרסום, התפטר מרגלית מעיתון "הארץ".
בספטמבר 2019 פרסמה תחקיר על פרשת משחקי חברה שבמרכזה עמד הזמר אייל גולן.
התחקיר חשף כיצד מקורביו וחבריו של גולן העבירו מעריצות של הזמר מיד ליד, ושורה של מחדלים בחקירת המשטרה.
חובל גם כתבה בלוג בשם "צדק פואטי" באתר "הארץ".
היא בעלת תואר ראשון בתקשורת ובמדע המדינה ותואר ראשון נוסף במשפטים.
בספטמבר 2019 הודיעה חובל כי היא פורשת מתחום העיתונות ומתחילה קריירה כעורכת דין.
היא התמחתה במשרדו של עו"ד ז'ק חן ולאחר שהוסמכה החלה לעבוד כמנהלת קידום מדיניות וחקיקה של שדולת הנשים.
בתוך זמן קצר חזרה לתקשורת וכיום היא כותבת באתר העיתונות העצמאי המקום הכי חם בגיהנום.
רויטל בן–אשר פרץ (נולדה ב-29 ביוני 1969) היא אוצרת, אמנית ופעילת ציבור ישראלית.
רויטל בן–אשר נולדה וגדלה בהוד השרון.
כילדה הייתה ספורטאית מצטיינת זוכת אליפויות בשחייה, ריצות קצרות וריצות 2,000 מטר; בצה"ל שירתה כמדריכת כושר קרבי.
אביה, דוד בן-אשר, אל"ם במיל.
היה ראש מחלקת כושר קרבי בצה"ל וכיום עיתונאי באזור השרון.
אמהּ, תורית, עבדה עם ילדים אוטיסטיים, כיום בפנסיה.
לרויטל אח ואחות: אורי בן אשר, עורך דין והגר בן אשר, במאית קולנוע.
רויטל בן–אשר למדה צורפות במכון הטכנולוגי, ירושלים (1990-1989).
בוגרת תואר ראשון במחלקה לעיצוב קרמי בבצלאל (1995-1991).
בשנים 1995–2005 הייתה פעילה כאמנית, הציגה שלוש תערוכות יחיד וזכתה בפרסים.
ב-1998 החלה לעסוק באוצרות, עת שימשה כאוצרת תערוכות ראשית של משרד החינוך במוזיאון תל אביב.
חלק גדול מהתערוכות שבן–אשר פרץ אוצרת הן פרי עבודה ומחקר של מספר שנים, שותפים ויוצרים בהן גם אנשים שאינם אמנים והן נערכות בשיתוף מומחים לנושא התערוכה.
ב"פרא אציל" האמנים היו מחוסרי דיור בעלי עבר פלילי משכונת שפירא בדרום תל אביב.
"נעלי עקב בחול" במוזיאון פתח תקווה לאמנות עסקה בסחר בנשים בישראל, פרויקט חברתי המשלב עבודה עם אמנים ועם נשים קורבנות סחר.
"מוזיאון הטבע" במוזיאון פתח-תקווה לאמנות הציגה טבע בלבוש אמנותי, בה יצרו אמנים ומפחלצים והיא התבצעה בייעוץ מדענים.
"אוצרים בע"מ" במוזיאון פתח-תקווה לאמנות עסקה ביחסים בין האוצרים לאמנים ובמעמד האוצר כיום.
"חמור" בבית בנימיני עסקה במצב החמור של הקרמיקה בשיח האמנותי העכשווי ובמאבק של מרבית בוגרי לימודי הקרמיקה להציג בתערוכות ולקנות להם מעמד בעולם האמנות.
"סביבות עבודה" בביתן הלנה רובינשטיין לאמנות בת זמננו, מוזיאון תל אביב לאמנות התיקה עסקים משפחתיים, מבנים וסביבות עבודה לחלל המוזיאון והעניקה להם צביון אמנותי.
בשנת 2017 העלתה את "פרוטקטיב אדג'" פרויקט שיתופי של מיצב, וידאו ופרפורמנס; הפרויקט הועלה בגלריה שלוש ויריד צבע טרי (2018) והציג קרוב לשלושים מופעים.
בפרויקט שותפים האמנית מיכל שמיר, הכוריאוגרף סהר עזימי ואמן הווידאו יואב כהן, בן-אשר פרץ מתפקדת בו כפרפורמרית.
במסגרת הפרויקט, כמחאה על סגירת מוסדות התרבות בתקופת הקורונה, ישנה הקבוצה על במות תיאטרון הקאמרי, האופרה הישראלית, ספריית בית אריאלה ובמוזיאון תל אביב.
באוגוסט 2020 החלה להגיש פינה בשם: "אז בואו נדבר תרבות" בתוכנית "פותחים יום" בערוץ 13.
בשנים 1996–2000 ייסדה וריכזה את מגמת האמנות בתיכון רנה קסין בירושלים.
ב-2010 הקימה בית ספר ללימודי אמנות למבוגרים בבית האמנים תל אביב, בו היא מלמדת; בוגריו מציגים תערוכה שנתית בבית האמנים.
מ-2012 מעבירה קורסי הנחיה לאמנים בבית בנימיני.
הרצתה בבצלאל, שנקר, סדנת אמני הקיבוץ, בית בנימיני, מכללת ספיר, מכללת אורנים, המכללה לאמנות יפו, אוניברסיטת בר-אילן, סמינר הקיבוצים והמדרשה לאמנות.
ב-2019 מונתה בן–אשר פרץ לתפקיד יועצת ראש העיר (רון חולדאי) לאמנות.
במסגרת תפקידה היא פועלת למיסוד אזור קריית המלאכה שבדרום תל אביב כמתחם אמנים משגשג.
כנציגת ציבור "תל אביב אחת" ברשימה של רון חולדאי, מועצת עיריית תל אביב-יפו.
חברת דירקטוריון בגופים הבאים: אופרה הישראלית; המכון למחזאות ישראלית על שם חנוך לוין; עמותת הכוריאוגרפים; תיאטרון הקאמרי (שופטת בוועדת פרס שחקן ובמאי השנה); בית ליבלינג, מרכז העיר הלבנה; בן-אשר פרץ חברה בוועדה הציבורית של להקת "בת שבע".
היא חברת המדור לאמנות פלסטית, משרד התרבות; דוברת משרד התיירות לאמנות פלסטית; הוועד המנהל של עמותת אמנים יוצרים בישראל; הוועד המנהל של עמותת זיגוטה - מפעילת מרכז המרץ2 בקרית המלאכה, תל אביב; שותפה בצוות ניסוח החזון התרבותי של העיר תל אביב-יפו וחברה במועצה הציבורית של שביל העצמאות, תל אביב-יפו.
שופטת בוועדות פרסי אמנות, עיצוב ומחול של משרד התרבות.
היא יושבת ראש סניף תל אביב-יפו של הפדרציה העולמית של יהדות מרוקו.
חברת הוועד המנהל של מוזיאון פתח תקווה לאמנות.
יוזמת ומקימת פרויקט "האוצר" - מחסן מחזור לאמנים ויוצרים.
מובילה ומנהלת את תחום המדיניות לזכויות האמן בקרן פלומס, בשיתוף איגוד האמנים הפלסטיים.
והביאה לכך שאמן שמציג בגלריה ציבורית יקבל שכר על עבודתו.
רויטל בן–אשר פרץ נשואה למיקי פרץ, מעצב תעשייתי, בעל חברת studio P.K, אחיו התאום של האמן רפי פרץ, מתגוררת בשכונת שפירא, תל אביב ואם לשלושה ילדים.
יוני 2021 - "נושא אישי", בית האמנים תל אביב, מקבץ של 30 תערוכות יחיד.
1996 - "שבריר", גלריית אנטיאה, ירושלים.
2000 - "חבלי מורינגה", מוזיאון בית כהנא, רמת גן.
1996 - תערוכת אמנים צעירים, המוזיאון לאמנות ישראלית, רמת גן.
1998 - "דרך בחומר", מוזיאון בית כהנא, רמת גן.
תערוכת פרס האמן הצעיר - רטרוספקטיבה של בגדים 95–99.
2000 - "mutants", מוזיאון ארץ ישראל.
2000 - " פגישה לא מקרית", מוזיאון בית אורי ורמי נחושתן.
מוזיאון וילפריד ישראל לאמנות ולידיעת המזרח.
2000 - מוזיאון אשדוד לאמנות.
2000 - מוזיאון בת-ים לאמנות עכשווית.
2000 - "מיתולוגיות", הגלריה לאמנות אום אל-פחם.
2001 - גלריית הוראס ריכטר יפו.
2001 - "לפני שבוע ביום שני אתמול", גלריית עמי שטייניץ, ת"א.
2002 - מוזיאון לצילום תל-חי.
2004 - "מחסן זמן", מוזיאון פתח-תקווה לאמנות.
1996 - קרן שרת - קרן התרבות אמריקה ישראל.
1997 - קרן שרת - קרן התרבות אמריקה ישראל.
1999 - פרס האמן הצעיר – משרד החינוך והתרבות.
4-2003 - מלגת קרן יהושע רבינוביץ לאמנויות תל אביב.
4-2003 - קרן צ'ארלס ואנדי ברונפמן לעידוד תרבות ואמנויות בישראל ומחוצה לה.
רויטל בר-אושר היא רופאה ישראלית, מומחית ברפואת ילדים ובמנהל רפואי כיהנה כמנהלת המרכז הרפואי יוספטל.
ב-1983 התיישבה עם בני גרעין "אפיקים" של בני עקיבא בירוחם.
היא סיימה לימודי רפואה באוניברסיטת בן-גוריון בנגב, את הסטאז' והתמחות ברפואת ילדים עשתה בבית החולים סורוקה.
היא שימשה במשך שמונה שנים מנהלת מרפאת ירוחם של שירותי בריאות כללית, לאחר מכן שימשה במשך חמש שנים רכזת רפואת ילדים של מחוז ירושלים.
בתפקידה הבא שימשה סגנית המנהלת הרפואית של שירותי בריאות כללית במחוז ירושלים.
ב-2015 מונתה לסגנית מנהל המרכז הרפואי האוניברסיטאי סורוקה.
בדצמבר 2019 מונתה למנהלת המרכז הרפואי יוספטל.
בספטמבר 2023 היא סיימה את תפקידה כמנהלת בית החולים וכיום היא מנהלת מינהלת במחוז דרום בכללית.
היא בעלת תואר שני (MHA) בניהול מערכות בריאות מאוניברסיטת בן-גוריון בנגב, ובוגרת המחזור הראשון של תוכנית ענב"ר של משרד הבריאות המכשירה עתודה ניהולית ברפואה.
היא משרתת במילואים בהתנדבות כמודיעת נפגעים ויושבת ראש שותפות 2000 בין ירוחם ומיאמי.
ב-2010 נבחרה למועצת העיר ירוחם מטעם רשימת הליכוד בראשותו של מוטי אביסרור.
רויס חליל אוניל הוא כדורסלן אמריקאי, המשחק בקבוצת פיניקס סאנס מליגת ה-NBA, בעמדות הקלע והסמול פורוורד.
נודע כשחקן הגנה מצטיין, המסוגל לשמור על שחקנים בכל העמדות 1 עד 4.
אוניל נולד בעיר קילין שבטקסס, ולמד בהארקר הייטס הסמוכה.
בשנת 2011 החל ללמוד באוניברסיטת דנוור, ובשתי עונותיו בקבוצת הכדורסל שלה רשם ממוצעים של 10.6 נקודות, 5.7 ריבאונדים ו-2.8 אסיסטים למשחק.
לקראת עונת 2013/2014 עבר לאוניברסיטת ביילור אשר בעיר וייקו, הסמוכה לעיר הולדתו, על מנת להיות קרוב יותר למשפחתו ולסבתו החולה.
בשנתו הראשונה בקבוצת הכדורסל של ביילור שיתף פעולה עם שחקני השנה השנייה טוריאן פרינס ואייזיאה אוסטין, וסייע לקבוצה להעפיל לשמינית גמר טורניר אליפות המכללות (NCAA Sweet Sixteen) בפעם החמישית בלבד בתולדותיה.
בעונה העוקבת, שהייתה האחרונה בקריירת המכללות של אוניל, הודחה קבוצתו כבר בסיבוב הראשון של טורניר המכללות, על ידי אוניברסיטת המדינה של ג'ורג'יה.
בשתי עונותיו בביילור העמיד ממוצעים של 8.5 נקודות, 5.6 ריבאונדים ו-3.1 אסיסטים למשחק.
לאחר שלא נבחר על ידי אף קבוצה בדראפט ה-NBA 2015, חתם אוניל על חוזה בקבוצת ריזן לודוויגסבורג מליגת העל הגרמנית.
לודוויגסבורג סיימה את עונת במקום השישי בליגה הגרמנית, והודחה מהיורוקאפ בשלב הבתים השני.
בעונת שיחק אוניל עבור גראן קנריה מליגת העל הספרדית.
קבוצתו סיימה את אותה עונה במקום השביעי בליגה הספרדית, והודחה מהיורוקאפ על ידי הפועל ירושלים (2–0) בשלב רבע הגמר.
ממוצעיו הכוללים עם גראן קנריה בשתי הליגות היו 8.3 נקודות, 5.0 ריבאונדים ו-2.2 אסיסטים למשחק.
ביוני 2017 חתם אוניל על חוזה בז'לגיריס קובנה הליטאית, אך כחודש לאחר מכן קיבל שחרור מהקבוצה לטובת הצטרפות ליוטה ג'אז מליגת ה-NBA.
בשתי עונותיו הראשונות ביוטה קלע 5.1 נקודות בממוצע למשחק, כמחליפם מהספסל של דונובן מיטשל וג'ו אינגלס.
בינואר 2020 חתם על הארכת חוזה ביוטה ל-4 עונות נוספות (החל מעונת ), בסך כ-36 מיליון דולר.
רויטל סילברמן גרין (נולדה ב-1971 בפתח תקווה) היא אוצרת ישראלית של אמנות עכשווית.
רויטל סילברמן גרין היא בעלת תואר ראשון (1997) ותואר שני (2004) בתולדות האמנות מאוניברסיטת תל אביב.
עבודת המחקר שלה במסגרת התואר השני בהנחיית פרופ' מרדכי עומר, עסקה ביחסו של האמן דייוויד הוקני אל המרחב.
בשנת 2007 סיימה לימודי תעודה במוזיאולוגיה באוניברסיטת תל אביב.
בין השנים 1997–2000 עבדה במוזיאון תל אביב לאמנות וב בתל אביב כעוזרת מחקר של פרופ' עומר ששימש כמנכ"ל ואוצר ראשי של מוזיאון תל אביב לאמנות.
בין השנים 2015–2020 עבדה כעוזרת אוצרת במוזיאון חיפה לאמנות, מוזיאון מאנה-כץ ובית הרמן שטרוק.
משנת 2020 עובדת ב כאוצרת משנה.
במקביל ללימודיה ולעבודתה במוזיאונים השונים, פועלת רויטל כאוצרת עצמאית משנות התשעים.
סילברמן גרין מתגוררת בזכרון יעקב.
היא נשואה לדויד גרין ולהם שלושה ילדים.
סילברמן גרין אוצרת תערוכות בחללי תצוגה ממוסדים כמו מוזיאונים וגלריות ובמקביל פועלת באופן עקבי ולאורך שנים בחללים אלטרנטיביים ובמרחב הציבורי.
בפעולת האוצרות שלה בחללי תצוגה ממוסדים היא שמה דגש על תערוכות נושא קבוצתיות שנוגעות בסוגיות חברתיות ותרבותיות עכשוויות כמו התערוכה "!Overload" שטיפלה בהיבטים של עומס יתר שנגרם מהשימוש המרובה במדיה חברתית.
בעבודה באתרים חוץ מוזיאלים סילברמן גרין פועלת בתוך ועם ההקשרים ההיסטוריים של המקום ומשלבת בהם אמנות עכשווית.
עבודה במרחבים כאלה, שלעיתים לא הוצגה בהם אמנות קודם לכן, מטעינים הן את העבודות והן את האתר במשמעויות ובהקשרים חדשים.
כבר בראשית דרכה כאוצרת פעלה בחללי דיזנגוף סנטר בתל אביב (1999) ובעשור האחרון הציגה תערוכות ברחבי זכרון יעקב, באתרים היסטוריים ובחצרות הבתים.
2012 (אפריל–אוקטובר) אוצרת המיזם "אמנות-מקום" והתערוכה "תלוי – אמנות בהשהיה" (בשיתוף טלי ביכלר).
התערוכה נאצרה במסגרת 130 שנה לזכרון יעקב.
מסלול אמנות ברחבי זכרון יעקב, במוזיאון העלייה הראשונה, יקבי כרמל, מבנים לשימור, חצרות המדרחוב ורמת הנדיב, בהשתתפות 30 אמנים.
בקטלוג התערוכה מציינת סילברמן גרין כי: "המושג תלוי מקפל בתוכו מספר משמעויות: תלוי – נמצא בזיקה למרחב; תלוי – ללא בסיס אחיזה; תלוי – מוטל בספק, עשוי מחומרים יומיומיים, מתכלים.
העבודות בתערוכה מקנות לצופה תחושה של השהייה.
מצב של השהייה, הוא מצב של התבוננות מרוחקת, ארעית מושהית, ריחוף זמני, שחרור מתנאים רגילים.
כשצופה מצוי בהשהיה הוא דרוך, מתוח, קשוב ובאותו זמן מוסח, מופקע, מופרע.
הסחת הדעת ותשומת הלב מתרחשים בו זמנית."
2019 (יוני–ספטמבר) "צועדים בגאווה בזכרון יעקב" – תערוכת רחוב במדרחוב זכרון יעקב במסגרת אירועי חודש הגאווה.
תערוכה קבוצתית במרחב הציבורי בחצר הרשקוביץ במדרחוב זכרון יעקב.
התערוכה עסקה בגוף המקורקע והמוגבל המחפש דרכים חדשות לפעולה ולשליטה.
בטקסט התערוכה נכתב כי כדי להתנשא מעל פני הקרקע, תכופות אנו דווקא מתמסרים לה, נשענים עליה, ככוח המאפשר לנו להתאזן ולהאמיר.
העבודות בתערוכה מרמזות על תהליכי צמיחה, מעין מטמורפוזה פנימית למצב חדש של הוויה.
1998 (נובמבר 1998 – פברואר 1999) "תשעים שנה של אמנות ישראלית – מבחר מאוסף יוסף חכמי – הפניקס הישראלי", מוזיאון תל אביב לאמנות – עוזרת אוצרת.
2003 (ספטמבר–דצמבר) "כיסי אויר – איתן בן משה", מוזיאון ינקו דאדא, עין הוד.
2016 (יולי–דצמבר) "בתנודה", מוזיאון חיפה לאמנות.
תערוכה קבוצתית העוסקת בתנודה בין עולמות, תנודה בין קטבים, בין קרקע לשמיים, בין הגופני לרוחני, בין הממשי לדמיוני, כביטוי לגישה המטא-מודרנית.
גישה זו, באה בעקבות ובתגובה לפוסט-מודרניזם ומכירה בתנודה כסדר טבעי של העולם.
2017 (פברואר–אוקטובר) "מוזיאון השעווה: לגעת בגיבורי תרבות", מוזיאון חיפה לאמנות.
תערוכה קבוצתית המתמקדת ביצירות המתכתבות עם מוזיאוני שעווה.
בקטלוג התערוכה מציינת סילברמן גרין כי: "המבקרים במוזיאוני שעווה יכולים להצטלם לצד דמות מפורסמת ו"לפגוש" את מושאי הערצתם הבלתי נגישים במושגי מקום וזמן.
התפתחות המדיה החברתית מאפשרת לחלוק את החוויה בזמן אמת ומעצימה את חווית המבקר במוזיאון שעווה.
בהתייחס להיבטים אלו, תערוכה זו מציגה יצירות הבוחנות את התחושות המתעוררות בקרב הצופים לנוכח הייצוג של בובות ופסלי שעווה."
2017 (נובמבר 2017 – יוני 2018) "חוק וסדר", תערוכת יחיד לאמן הגרפיטי AME72, מוזיאון חיפה לאמנות.
תערוכה קבוצתית הבוחנת את עמדת הצפייה ומידת מעורבותו של האמן באירועים של זירות, מאבק, הפגנה או מחאה.
2019 (מרץ–נובמבר) "!Overload", מוזיאון חיפה לאמנות.
תערוכה קבוצתית בהשתתפות: רונית ברנגה, כריסטינה דה-מידל, אלון קדם.
בטקסט התערוכה מציינת סילברמן גרין כי התערוכה "!Overload" עוסקת בתופעה של עומס יתר בעידן הפוסט־עובדתי, המאופיין בהסתמכות רבה מדי על המדיה החברתית כמקור מידע.
בעידן זה כמות בלתי פוסקת של גירויים ממסכת את האמת ומקשה על שיקול הדעת ועל זיקוק המסרים.
בהתייחסות לכך התערוכה מבקשת לבחון כיצד התופעה של עומס יתר באה לידי ביטוי בעבודותיהם של שלושת האמנים.
2019 (יולי 2019 – ינואר 2020) "זיכרונות נבדלים, מתוך הרכישות החדשות של אוסף המוזיאון", מוזיאון הרמן שטרוק, חיפה.
תערוכה קבוצתית שהציגה עבודות מתוך הרכישות החדשות של מוזיאון חיפה לאמנות.
בשנת 2018 מוזיאון חיפה לאמנות רכש יצירות אמנות ישראליות עכשוויות כולן נוצרו החל משנת 2000.
2020 (דצמבר 2019 – אוגוסט 2020) "בנות כלאיים, יצורים פלאיים", מוזיאון חיפה לאמנות.
תערוכה קבוצתית שעסקה בבת הכלאיים כדרך קיום אלטרנטיבית המשקפת את הזהות הנזילה, הלא יציבה, המורכבת והמשתנה בשיח התרבותי העכשווי.
בטקסט התערוכה ציינה סילברמן גרין כי היברידיות מייצגת את היכולת לדבר בכמה שדות, מנעדים וקולות בעת ובעונה אחת.
בנות הכלאיים שמיוצגות בעבודות בתערוכה מתוארות כבעלות פוטנציאל פלאי והן מאפשרות ליצור התבוננות חדשה על הגוף.
1999 - "לא כל מה שנוצץ זהב", גלריית גרוס, דיזנגוף סנטר, תל אביב.
2007 - "יוצרים בזכרון יעקב", בית ניר, בשיתוף עמותת הגידעונים.
2008 - "גבולות הגוף – מרחבי הרוח", תערוכה קבוצתית, בית ניר, זכרון יעקב.
2009 - "דרקונים ומפלצות אחרות", תערוכה קבוצתית, ספריה ציבורית, זכרון יעקב.
2010 - "רגע cut", ליאורה קנטרביץ – תערוכת יחיד, גלריה גל און, תל אביב.
2015 - "שיוט אל תוך הריק", ליאורה קנטרביץ – תערוכת יחיד, בית האמנים, תל אביב.
Vanitas vanitatum" - 2015", ענבל מארי כהן – תערוכת יחיד, מרכז חייק לאמנות עכשווית, תל אביב-יפו.
2019 - "מסע מקומי", גלריה על הצוק, נתניה, תערוכת יחיד לצייר שי אביבי.
"מוזיאון השעווה: לגעת בגיבורי תרבות", בתוך קטלוג אנונימיX: סוף עידן הפרטיות, מוזיאון חיפה לאמנות, 2017, 78-67.
"מוריס לואיס", בתוך אוסף סוזאן ואנטון רולנד-רוזנברג, מוזיאון תל אביב לאמנות, 1996, עמ' 92–94.
"תלוי – אמנות בהשהיה", בתוך קטלוג תלוי – אמנות בהשהיה, 2012.
רויס פירסון הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה בריטי.
פירסון גדל בעיר סלטאש במחוז קורנוול, אנגליה.
במשך שנות לימודיו התיכוניים הוא למד בבית הספר הקהילתי סלטאש.
פירסון למד דרמה שלוש שנים בסיטי קולג' בפלימות'.
בשנת 2011 סיים את לימודיו בקולג' הוולשי למוזיקה ולדרמה.
בשנת 2014 הופיע פירסון בסרט הטלוויזיה "נרצח על ידי החבר שלי".
בשנת 2016 הוא הופיע בתפקיד ג'יימי קול בתוכנית הטלוויזיה "הילדה שלנו".
בשנת 2017 הופיע פירסון כקצין ה-AC-12 ג'יימי דספורד בעונה הרביעית של סדרת הטלוויזיה "שחיתות".
בנוסף למשחקו בקולנוע ובטלוויזיה, מילא פירסון תפקידים בהפקות תיאטרון רבות.
הוא שיחק בהפקת 2012 של "Scarberia" בתיאטרון רויאל ביורק, הפקה משנת 2013 של "ילדי בלייר" בתיאטרון קוקפיט במרילבון, והפקה משנת 2015 של פטריק מרבר ב"שלושה ימים בכפר" בתיאטרון המלכותי הלאומי בלונדון.
שנה כותרת תפקיד הערות 2013 Love Me Till Monday הוא תור: העולם האפל סטודנט Be Gentle סאל סרט קצר 2015 A Spell on You לא ידוע Survivor Finder Range 2016 Spectral סמ"ר לילו דיאז 2017 Body Slam בריאן סרט קצר 2018 קורפוציה ריס 2019 ג'ודי - מעבר לקשת ברט
שנה כותרת תפקיד הערות 2016 Hitman תפקידים שונים תפקיד קול 2017 Mass Effect: Andromeda קול נוסף Need for Speed Payback כישרון קול 2018 Hitman 2 תפקידים שונים
2013: ילדי בלייר, תיאטרון קוקפיט
2015: שלושה ימים בכפר, התיאטרון המלכותי הלאומי
רויטל שרון (נולדה ב-2 בדצמבר 1970) היא מתעמלת עבר ישראלית.
ייצגה את ישראל באולימפיאדת סיאול (1988).
רויטל שרון (כיום בר שלום) נולדה בחיפה וגדלה בקריית ביאליק.
בילדותה הייתה חברה במועדון ההתעמלות הפועל קריית ביאליק.
מאוחר יותר עברה למועדון ההתעמלות הפועל תל אביב תחת המאמנת זהבה זיסמן.
ייצגה את ישראל באליפויות העולם בשנת 1985 בקנדה ו-1987 בהולנד.
שרון ייצגה את ישראל באולימפיאדת סיאול.
כיום עובדת כמורה לחינוך גופני בבית ספר תיכון רוגוזין בקריית אתא.
נשואה ואם לשלושה ומתגוררת בקריית מוצקין.
רויטל יפה כ"ץ (נולדה ב-1956) היא משפטנית ישראלית שכיהנה עד יוני 2024 כנשיאת בית המשפט המחוזי בבאר שבע.
יפה כ"ץ נולדה בישראל לאורה ואביעד יפה.
אביה היה דיפלומט וחבר כנסת.
בשנת 1974 סיימה את לימודיה התיכוניים בבית הספר התיכון שליד האוניברסיטה העברית בירושלים.
בשנים 1974–1976 שירתה בצה"ל, ובשנת 1980 סיימה בהצטיינות את לימודי המשפטים באוניברסיטת תל אביב.
בשנת 1981 הוסמכה כעורכת דין.
בשנים 1988-1993 עבדה בפרקליטות מחוז דרום בשלוחת אשקלון.
בשנת 1993 מונתה לכהונת שופטת של בית משפט השלום.
בשנת 1997 כיהנה כרשמת בבית המשפט המחוזי בבאר שבע, וכן כיהנה בפועל כשופטת בית המשפט המחוזי בבאר שבע.
ביולי 1998 מונתה לשופטת בבית המשפט המחוזי בבאר שבע, ובשנת 2016 מונתה לנשיאת בית המשפט, והחליפה את השופט ספי אלון.
בריאיון שהעניקה ב-2017 לכתב העת של לשכת עורכי הדין "עורך הדין" אמרה יפה כ"ץ: "הכיף הכי גדול זה באמת להיכנס לאולם ולזכות נאשם, אם הוא ראוי לכך כמובן.
זה פשוט תענוג ואושר צרוף".
כ"ץ נמנתה על רשימת 24 המועמדים לשיפוט בבית המשפט העליון שהוגשה לוועדה לבחירת שופטים באוקטובר 2021.
ב-2020 הייתה חברה בוועדת האיתור למינוי נשיא בית המשפט המחוזי בתל אביב, במקום הנשיא איתן אורנשטיין.
רויס גרייסי (Royce Gracie, נולד ב-12 בדצמבר 1966 בריו דה ז'ניירו, ברזיל) הוא אמן לחימה משולבת בדימוס ממוצא ברזילאי, שזכה לתהילה בעקבות הצלחתו באליפות הלחימה האולטימטיבית (UFC).
הוא חבר משפחת גרייסי המתמחה בג'ו ג'יטסו ברזילאי, זכה להיכנס להיכל התהילה של ה-UFC ונחשב לאחת הדמויות המשפיעות ביותר בהיסטוריה של הענף.
השתתף בתחרויות של ליגת K-1 ושל חברת הקידום אליפויות לחימה פרייד.
בשנים 1993 ו-1994, גרייסי ניצח בתחרויות ה-UFC הראשונה, השנייה והרביעית - שהיו תחרויות בשיטת גביע למשקל חופשי וחוקים מינימליים.
הוא השתמש בכישוריו לגראפלינג הכנעה כדי להביס יריבים גדולים וכבדים יותר.
נודעה גם יריבותו עם קן שמרוק, אותו הביס בתחרות הראשונה ונלחם נגדו בקרב חוזר בתחרות החמישית עד לתוצאת תיקו.
גרייסי גם זכור בזכות קרב בן תשעים הדקות בינו לבין המתאבק קזושי סקוראבה לאליפות הלחימה פרייד בשנת 2000, וכן בזכות קרב מעורר מחלוקת ותחת חוקים מעורבים בינו לבין הידהיקו יושידה, מדליסט אולימפי המתאמן בשיטת ג'ודו, שזכה בקרב אחרי שלפט אותו בחניקה (Pride Shockwave, 2002).
הצלחתו של גרייסי ב-UFC תרמה לפופולריות הג'ו ג'יטסו הברזילאי ולמהפכה בעולם אמנויות הלחימה המשולבות, בעיקר הודות למהלכי הגראפלינג ולחימת קרקע.
על תרומתו החלוצית באמנויות הלחימה המשולבות, גרייסי היה הראשון שנחנך בהיכל התהילה של ה-UFC בשנת 2003, יחד עם יריבו הוותיק קן שמרוק.
בשנת 2016, הוא נחנך להיכל התהילה של הספורט הבינלאומי (מלכ"ר).