tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
עֲנָאבָּה , שבעבר נקראה בון או בונה, היא עיר נמל בצפון־מזרח אלג'יריה, קרוב לגבול עם תוניסיה.
העיר נמצאת ליד נהר סיבו במחוז ענאבה.
אוכלוסיית העיר מוערכת בכ-263,650 (2019) ובאזור המטרופולין בכמיליון תושבים, והיא העיר השלישית בגודלה באלג'יריה המהווה מרכז תעשייתי מוביל.
ענאבה היא עיר חוף שעברה צמיחה משמעותית במאה ה-20. לאזור המטרופולין של ענאבה צפיפות אוכלוסין גבוהה יותר מאשר באזורי מטרופוליטין אחרים לאורך חופי אלג'יריה, כמו אוראן ואלג'יר.
חלק גדול מהמזרח והדרום של אלג'יריה עושה שימוש בשירותים, בציוד ובתשתיות של ענאבה.
מבחינה כלכלית, העיר מהווה מרכז לפעילויות כלכליות שונות, כגון תעשייה, תחבורה, פיננסים ותיירות.
ענאבה המודרנית התפתחה על שטחו של אפרודיסיום, נמל העיר הרומית הִיפּוֹ רֵגיוס (Hippo Regius; העיר כיום התרחבה גם דרומה מעל חורבות היפו רגיוס).
השמות הקודמים שלה, בון ובונה, נגזרו מהמילה "אובו", צורה מקומית של השם היפו.
השם הלא רשמי שלה, "ארץ השיזפים" , נגזר מהשפע של פרי השיזף באזור.
האזור של ענאבה מיושב מימי קדם, עם ממצאים פרהיסטוריים של כלי אבן מהתקופה הפלאוליתית התיכונה.
העיר הרומית הקדומה היפו רגיוס היא קודמתה ההיסטורית של ענאבה, ובישוף אוגוסטינוס כיהן בה בין 396–430 לספירה.
העיר נהרסה במאה ה-5 על ידי הוונדלים ושוב נבנתה על ידי הביזנטים עד הכיבוש המוסלמי במאה ה-7.
לאחר מאות שנים של שלטון מוסלמי, ענאבה המשיכה להתפתח בתקופת השלטון הצרפתי על אלג'יריה.
בתקופה זו כונתה העיר בון והייתה מרכז ייצוא תעשייתי לנחושת, עפרות ברזל ופוספטים.
נבנה נמל מוגן ומסילת ברזל קצרה למכרות, והעיר גדלה במהירות – מתחילת המאה ה-19 עד שנות ה-20 גדלה אוכלוסייתה מכ-10,000 לכ-41,000 תושבים.
במהלך מלחמת העולם השנייה שימשה העיר יעד אסטרטגי במבצע לפיד, ונקודת מעבר חשובה לתקיפת תוניסיה ולדחיקת כוחות הציר מצפון אפריקה.
ב־1962 הפכה ענאבה לחלק מאלג'יריה העצמאית.
ענאבה היא מרכז תיירותי חשוב במערב המזרח התיכון, המשלב חוף ים עם הרים, גבעות ומישורים סביב העיר.
האזור מספק אפשרויות לתיירות חוף וגם לטיולי הרים, במיוחד באזור שסביב העיירה סראידי, שבו הרים בגובה עד 1,080 מ'.
בעיר שוכנים אתרים דתיים חשובים, בהם בזיליקת אוגוסטינוס הקדוש, וכן חיי לילה תוססים ורחוב ראשי ירוק ומלא חיים.
בקרבת העיר נמצא בית הקברות הצבאי של בון, בו קבורים חיילים ואנשי חיל אוויר של האימפריה הבריטית שנפלו באזור במלחמת העולם השנייה.
עמשא לירנד היה מטיף דתי, עורך דין ופוליטיקאי אמריקאי, אשר כיהן כחבר בבית הנבחרים של קונטיקט וייצג את קונטיקט בבית הנבחרים של ארצות הברית בשנים 1791–1795.
לירנד נולד ב-15 בנובמבר 1750 בעיירה קילינגלי שבמושבת קונטיקט, כבנם של הדיאקון אבנעזר לירנד ושל קזיה (לבנס) לירנד.
הוא הוכן ללימודים אקדמיים בעזרת מורה פרטי וסיים את לימודיו בקולג' ייל בשנת 1772. לאחר מכן לימד בבית הספר יוניון בניו לונדון.
לרנד למד תאולוגיה, קיבל רישיון להטיף מאגודת וינדהם באוקטובר 1773, ושימש זמן קצר כמטיף בטרם פנה לפוליטיקה.
בעת שהתגורר בקילינגלי החל ללמוד משפטים בשנת 1778. בשנת 1779 נבחר לחבר בבית הנבחרים של קונטיקט.
לאחר שעבר לניו לונדון, שב וכיהן בבית הנבחרים של קונטיקט בשנים 1785–1791. בשנת 1788 היה חבר בוועידה אשר אשררה את חוקת ארצות הברית.
במהלך כהונתו בקונגרס עסק גם בספקולציות בתחום הקרקעות.
לאחר סיום כהונתו בקונגרס שימש כציר בוועידה החוקתית של מדינת קונטיקט בשנת 1818.
אמסה לרנד נפטר בניו לונדון שבקונטיקט ב־4 במאי 1825.
לרנד נישא לגרייס הלם בשנת 1773, ולזוג נולדו ארבעה ילדים.
בין נכדיו נמנו הפוליטיקאי ויליאם הנרי לו מקונטיקט וחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מאינדיאנה, .
ענבל גבריאלי (נולדה ב-25 בספטמבר 1975) היא אשת תקשורת ופוליטיקאית ישראלית.
כיהנה כחברת הכנסת ה-16 מטעם מפלגת "הליכוד", והייתה לאישה הצעירה ביותר שכיהנה כחברת הכנסת.
בכהונתה הייתה יו"ר הוועדה לקידום מעמד האישה.
גבריאלי היא דור תשיעי בארץ ישראל, בת למשפחה המזוהה עם האצ"ל ושממנה יצאו לוחמי אצ"ל רבים, דוגמת רחל הילל, חיים הילל, עובדיה אנג'ל ויוסף גבריאלי.
את שירותה הצבאי עשתה כמפיקה בגלי צה"ל.
למדה משפטים ומנהל עסקים במרכז הבינתחומי הרצליה.
בגיל 27, לפני סיום לימודיה, נבחרה על ידי מרכז הליכוד למקום ה-30 ברשימת הליכוד לכנסת ה-16, אחד המקומות ששוריינו לנשים חדשות ברשימה, ובהמשך נבחרה לכנסת.
לפני בחירתה הייתה אלמונית לחלוטין ולא עסקה בפעילות ציבורית כלשהי.
עם בחירתה הואשמה כי נבחרה הודות לפעילות הנמרצת של דודה ראובן גבריאלי, בעלים של רשת בתי הימורים בטורקיה, ושל אביה, שוני (עזרא) גבריאלי, בעליו של גן האירועים 'חצרות יפו', כדי לקדם "חוק להקמת בתי קזינו בישראל", האשמות שנדחו על ידיה.
באוקטובר 2003 שיגרה מכתב אישי לכל חברי הכנסת תחת הכותרת "עד כאן", שבו הבהירה שנמאסו עליה הטענות שקושרות אותה ואת בני משפחתה לעולם התחתון, אותן כינתה הוצאת דיבה.
גבריאלי תמכה בתוכנית ההתנתקות של ראש הממשלה אריאל שרון, ואמרה כי "התמיכה הזאת שלי לא הייתה אף פעם בלב שלם".
בקיץ 2005 נבחרה לשמש כיושבת-ראש הוועדה לקידום מעמד האישה.
המינוי לתפקיד הוענק לה במקום מינוי לתפקיד סגנית שר החקלאות ופיתוח הכפר, לאחר שחברת הכנסת גילה גמליאל מונתה לתפקיד זה.
בפברואר 2006, במסגרת חקירה נגד אביה שוני גבריאלי ודודה ראובן גבריאלי על ניהול הימורים והלבנת הון, קיבלה משטרת ישראל צו חיפוש לבית אביה.
כשהגיעה המשטרה לבית בחולון, התייצבה גבריאלי בפתח הבית, טענה שזהו מקום מגוריה, וכי בזכות חסינותה כחברת כנסת היא יכולה למנוע מהמשטרה את החיפוש.
הדבר עורר ביקורת ציבורית חריפה.
עם הקמת מפלגת "קדימה", לדבריה הבטיח לה ראש הממשלה אריאל שרון כי אם תצטרף לקדימה, תזכה למקום ריאלי ברשימה לכנסת ה-17, עד מקום 24. גבריאלי סירבה והתמודדה במרכז הליכוד, הגיע למקום ה-45 ברשימת הליכוד לכנסת ה-17, שבהן זכתה המפלגה ל-12 מנדטים בלבד.
גבריאלי השתתפה בפאנל הדיונים של תוכנית הטלוויזיה "בטריבונה עם אבי רצון" בערוץ הראשון.
ב-2012 השתתפה בתוכנית המציאות "הישרדות VIP" בערוץ 10 והודחה חמישית.
החל משנת 2015 גבריאלי השתתפה בפאנל בתוכנית "הפטריוטים" בעכשיו 14 (לשעבר "ערוץ 20").
בדצמבר 2017 השתתפה בתוכנית "מהפכה במטבח" כמי שמסייעת לבן זוגה המסעדן בתפעול מסעדתו.
בספטמבר 2019 השתתפה בתוכנית גולסטאריות ברשת הוט.
ב-2006 נישאה גבריאלי בלאס וגאס ללירן שטראובר, כדורגלן מליגת העל.
מנישואיה השניים לרן רמו, ביולי 2012, ילדה את בנה השני.
כתב אישום הוגש נגד אביה ואחיו בגין הפעלת רשת הימורי אינטרנט "נט קזינו".
עִנְבָּר היא אבן חן הנוצרת מהתאבנות שרף עצים מסוימים במעבה האדמה.
היא שייכת לקבוצת אבני החן הפחות פופולרית - אבנים ממקור ביולוגי (בדומה לפנינים) ולא ממקור מינרלי.
מקורות הענבר הם מחצבים, בעיקר באזור הים הבלטי ולחוף נהר הדנובה, שם ובמקומות רבים נוספים ידעו על מציאת ענבר כבר בימי קדם.
המילה היוונית העתיקה לענבר היא ήλεκτρον – אלקטרון, שניתן לתרגמה כ"זהב בהיר".
המילה מקורה בשפה הקדומה ההודו-אירופית ומשמעותה "בהיר, מבריק, קורן".
בימי קדם, בבתי האצולה היוונים, הענבר שימש כמברשת בגדים, החלקת ענבר על הבדים טען אותו בחשמל סטטי ומשך את חלקיקי האבק.
בניסוי מפורסם, המיוחס לתאלס היווני, משפשפים פיסת צמר בענבר ויוצרים חשמל סטטי.
על פי המיתוס של פאתון, בנו של אל השמש, מקור הענבר בדמעותיהן של 300 הדודות של פאתון שביכו את מותו בדמעות ענבר, לכן הענבר כונה בשם "דמעות האלים".
יש המקשרים את שם הענבר ביוונית, אלקטרון, לכינוי של אל השמש היווני, אלקטור.
ביוון העתיקה הענבר כונה גם בשם "לינקירוס", כנראה משום שחשבו, שמקורו בשתן הלינקס.
מנגד יש גם טיעונים לכך שמדובר בשיבוש שמם של תושבי ליגוריה, שהיו הסוחרים בענבר.
באימפריה הרומית כינו את האבן בשם electrum, שנגזר מהשם היווני או בשם succus שפירושו מיץ, תמצית נוזלית המופקת מצמחים.
שמות נוספים, ששימשו בלטינית הם לאפיס ארדנס (אבן בוערת) וליגוריום.
השם הערבי הוא عنبر"ענבר" וממנו נגזרו שמותיו בשפות נוספות, Ambre בצרפתית, Ambra באיטלקית, Ámbar בספרדית.
לדברי טקיטוס השם הגרמני הקדום של הענבר היה גלסום, מילה ממנה נגזרה המילה לזכוכית.
השם הגרמני הנוכחי לענבר הוא Bernstein (אבן אש) ושמות דומים יש בפולנית, Bursztyn ובאוקראינית, Бурштин.
שמות אלה, ברנשטיין ובורשטין, היו לשמות משפחה נפוצים בין יהודים אשכנזים, במיוחד בין החיים באזורי כריית הענבר, על חופי הים הבלטי.
עם תחילת המגמה של עברות השמות, ברבע האחרון של המאה ה-19, אפשר לפגוש שם כמו "עקיבא חשמל" כתב של עיתון המליץ ובמאמר של אותו עיתון מזכירים ש"אדמת פולין מלאה במינרלים כגון חשמל (בורשטין)".
מאוחר יותר עברות השמות האלה פנה לשם ענבר.
מעריכים כי בעברית המקראית נקרא הענבר "חשמל", וזאת על-סמך תרגום השבעים, אשר תרגם את המילה "חשמל" בפסוק ל-ήλεκτρον (אלקטרון).
הענבר רך יחסית ונוח לעיבוד והאדם השתמש בו למטרות שונות כבר בימי קדם ועדות לכך הם תכשיטי ענבר בני 6,000 שנה ויותר, שנמצאו במצרים ועיבודים של ענבר מלפני כ-13,000 שנים שנמצאו באתר ארכאולוגי בריטי.
כיום ידוע על כ-200 מקומות בהם נמצא ענבר ומספר המקומות הידועים בהם נמצא הענבר גדל עם מציאת מרבצים חדשים.
מרבצים אזוריים יצרו שמות גאוגרפיים לענבר, יש ענבר בלטי המכונה succinit, ענבר סיציליאני המכונה simetit, ענבר רומני המכונה רומניט, ענבר מיאנמרי המכונה בורמיט, ענבר הונגרי המכונה ajkait, ענבר מוראבי המכונה valchovit, ענבר ביטרפלדר, ענבר רובנו (אוקראיני), ענבר דומיניקני, ענבר לבנוני ועוד.
הענבר המופק במקומות שונים יכול להיות דומה וענבר המופק במקום אחד יכול להיות מכמה סוגים.
ברומניה מופק סוג ענבר דומה מאוד לענבר המופק באי סחלין, הרחק מאוד מרומניה.
הענבר נפוץ מאוד בחוף הים הבלטי, בקרקעית הים ובקרקע של החוף.
בעבר הפיקו את הענבר באזור זה והעבירו אותו לאימפריה הרומית, שם היה הביקוש.
הדרך בה הובל הענבר כונתה דרך הענבר.
גם בתקופה המודרנית אזור גדנסק וסביבתו נחשבים לבירת מחצבי הענבר ובעיר יש מסחר ער בענבר וגם מוזיאון הענבר של גדנסק.
אמונה עממית טוענת כי ישנם תכונות ריפוי של הענבר, כך נטען כי הוא מסוגל להקל ואף לרפא בעיות שיניים וקוליק.
על פי ארגוני הבריאות העולמיים נשללה טענה זו בשל העדר ראיות, ואף הומלץ להימנע מכך בשל סכנת חנק ובליעה.Amber#cite note-test-68 Amber#cite note-:0-71 Amber#cite note-72
הענבר שימש ליצירת חפצי אמנות וחפצי פולחן דתיים, מחרוזות תפילה, תכשיטים שונים ועוד.
בצורת אבקה הוא שימש גם כקטורת.
בספר "פארק היורה", מאת מייקל קרייטון, מפיקים מדענים חומר גנטי של דינוזאורים מתוך חרקים שעקצו דינוזאורים ולאחר מכן נלכדו בשרף עצים, שהפך לענבר.
על בסיס הספר הופק סרט באותו שם ובהמשך סדרת הסרטים "עולם היורה".
בטרילוגיה "חומריו האפלים" מתואר יקום מקביל בו השם "ענבר" משמעותו חשמל והשם "חשמל" משמעותו ענבר.
החשמל והענבר מהווים מוטיבים חוזרים באחד מהספרים בסדרת הספרים.
קופאל הוא שם קולקטיבי עבור שרפי עצים ממקורות בוטניים שונים, המשמשים כקטורת ולצבעים ולכה באיכות גבוהה.
ענבל פרלמוטר (15 בינואר 1971 – 1 באוקטובר 1997) הייתה מוזיקאית, זמרת-יוצרת, גיטריסטית, ומעבדת ישראלית, מייסדת וסולנית להקת "המכשפות".
על אף שיצרה במשך שנים ספורות, עד מותה בגיל 26, נחשבת פרלמוטר ליוצרת ייחודית שהשפיעה רבות על המוזיקה הישראלית.
תחילת דרכה המוזיקלית הייתה בשנת 1992 בלהקת "המכשפות" לצידן של יפעת נץ ויעל כהן, ולאחר התפרקותה הזמנית של הלהקה המשיכה ביצירה עצמאית ובשיתוף פעולה עם יוצרים בישראל ומחוצה לה.
בתם של המשוררת עפרה שונית (סמוליאנוב) ואברהם פרלמוטר, נכה צה"ל ומורה לגיטרה קלאסית שלימד בין היתר את חברי להקת "איפה הילד" לנגן בגיטרה בנערותם, ואחות לאיריס.
אהבתה למוזיקה החלה כשהייתה בת שמונה, כאשר אביה לימד אותה לנגן בכינור.
את לימודיה התיכוניים עשתה בבית הספר התיכון ע"ש עמוס דה-שליט ברחובות.
בגיל 20 נסעה פרלמוטר ללונדון והתוודעה שם לראשונה לסם ההרואין, ומאז התמכרה אליו והמשיכה לצרוך אותו בתדירות משתנה.
כשנה לפני מותה עברה פרלמוטר כמה ניסיונות גמילה בתמיכת ליליאן שוץ, מנהלת הלהקה, ובעזרתם של חברים קרובים.
להקת "המכשפות" החלה את דרכה בסוף שנת 1992 בהופעות במועדונים בישראל (שם גם הופק הקליפ הראשון שלהם לשיר "המכשפות", שביים ימי ויסלר).
חברות הלהקה היו פרלמוטר, שכתבה והלחינה את מרבית השירים ושימשה כסולנית, יעל כהן כמתופפת ויפעת נץ כנגנת בס.
הלהקה זכתה להכרה תקשורתית ראשונה בפסטיבל עין גב ב-1993 בעיבוד ובביצוע לשיר "קסם על ים כנרת".
ביצועה של הלהקה לשיר יצא על גבי תקליט שדרים שפרלמוטר ציירה את עטיפתו.
בתחילת 1994 הקליטו "המכשפות" את אלבומן הראשון - "עד העונג הבא".
קורין אלאל הפיקה את האלבום, וכל שיריו (פרט ל"ציפור" שכתבה כהן ול"מתח מיני" שכתבה נץ) נכתבו והולחנו בידי פרלמוטר.
האלבום כלל שירי רוק אנרגטיים וזכה להצלחה רבה ולמעמד של תקליט זהב.
בתקופת העבודה על התקליט, נוצר בין פרלמוטר ואלאל קשר רומנטי.
במרץ עד אפריל 1995 הקליטה הלהקה את אלבומה השני - "זמנים מוזרים", הפעם בעיבודים ובהפקה של חברות הלהקה.
פרלמוטר כתבה והלחינה את כל שירי האלבום, מלבד "מרדף לא ידוע", שאת מילותיו כתבה כהן.
האלבום זכה עם צאתו להצלחה פחותה משל קודמו.
"המכשפות" המשיכו להופיע בתדירות גבוהה, בין השאר במופע בקיסריה כחימום להופעתה של ביורק וב"אמפי ווהל" עם אוהד נהרין.
באפריל 1996 הוציאה הלהקה מיני-אלבום בשם "המכשפות מתכסות" ובו גרסאות כיסוי שהקליטה הלהקה.
אנני לנוקס מיוריתמיקס אסרה על הלהקה לכלול את גרסת הכיסוי לשירה "Sweet Dreams" במיני-אלבום, וכאות מחאה הפיצה פרלמוטר את השיר בקלטת מחתרתית שהיא עיצבה וכתבה על גביה "חרא זכויות".
צאתו של המיני-אלבום לוותה בסיבוב הופעות שאירח את דנה ברגר, קורין אלאל ואלונה דניאל, עם עיבוד חדש ואנרגטי לשיר "ערפד" של להקת "טאטו".
עם הוצאת המיני-אלבום פחתה מאוד פעילותה של הלהקה, אף כי לא יצאה הודעה רשמית על התפרקותה.
הופעתה האחרונה התקיימה בספטמבר 1996.
עם התפרקותה הלא רשמית של "המכשפות" המשיכה פרלמוטר בפעילות מוזיקלית: היא הקליטה סקיצות לאלבום סולו, ניגנה בהופעות של קורין אלאל, והקליטה בלונדון אלבום עם רם אוריון במסגרת צמד שנקרא "ענבלאנס" (Inballance).
השניים התכוונו להוציא את האלבום לאור בפורמט מוגבל וזול, אך הדבר לא התממש באותו זמן.
באלבום "ענבלאנס" נתנה ענבל ביטוי לראשונה לאוסף משחקי התינוקות המנגנים שהיה ברשותה, בהם ניגנה לאורך האלבום בשירים השונים.
ב-15 בינואר 2016, לרגל יום הולדתה של פרלמוטר, הוציא אוריון לאור בעמוד היוטיוב שלו את ההקלטות המלאות, לפרק זמן מוגבל של 24 שעות.
אוריון ציין בטקסט שליווה את ההקלטות כי הן בוצעו במהלך חמישה ימים בינואר 1996 על גבי קלטת ארבעה ערוצים וכי כל השירים נכתבו על ידי פרלמוטר לקראת ובמהלך ביקורה בלונדון.
ב-25 במרץ 2016 הוצא האלבום "ענבאלנס" למכירה על ידי אוריון כאשר כל ההכנסות מועברות ישירות לאגודת צער בעלי חיים בישראל.
בנובמבר 1995, בתוכנית "שיר פרידה" לזכר יצחק רבין, שרה פרלמוטר שיר שכתבה והלחינה בשם "חמדת אבות 2".
יפעת נץ ליוותה בקולות, עדי רנרט בעיבוד ובנגינת פסנתר וקלידים, עמוס הדני בגיטרה, אלי מגן בקונטרבס, אילן סאלם בחליל ומאיר ישראל בתופים.
קטע מהראיון שנערך עם פרלמוטר כחלק מהקלטת התכנית הופיע שנים ספורות לאחר מכן בשיר "חלום כהה" שהקליט אסף אמדורסקי לאלבומו "מנועים שקטים" שיצא ב-1999.
פרלמוטר ניגנה ושרה בלהקה שזכתה לתשומת לב בעיקר בשל שמה, "המזדיינות", עם טל גורדון, אסי לוי ואיגי וקסמן, השתתפה בכתיבת השיר "כשזה עמוק" ובביצועו המקורי, וכתבה את השיר "אין לנו במלאי".
שני השירים פורסמו באלבומה של קורין אלאל "כשזה עמוק", בו השתתפה גם בנגינה.
פרלמוטר הקליטה גם עיבוד חדש לשיר "יש לך שמש" שנכלל בפרויקט "עבודה עברית" (ולאחר מכן גם בהקלטות אחרונות).
בגרסתה של פרלמוטר לשיר הוסיפה שמרית אור, כותבת השיר, שתי שורות נוספות.
ענבל עבדה גם על הצגת יחיד המדברת על אישה השטה מתחת לאדמה בתעלות הביוב בסירה קטנה ושומעת את רחשי העולם.
המחזה נגנז על ידי יורשיה של פרלמוטר.
בליל ראש השנה, 1 באוקטובר 1997, פרלמוטר שבה מארוחת החג אצל אימה ברחובות במכוניתה לתל אביב וסטתה אל גדר הבטיחות בכביש 4 צפונית למחלף ראשון לציון.
פרלמוטר שוחחה עם יעל כהן בצהרי אותו יום והביעה את חששה להופיע ולאכזב את הקהל בגלל מצבה הגופני הרעוע.
בניתוח לאחר המוות לא אותרו בגופה שרידי אלכוהול או סמים.
ביום המחרת תיכננה הלהקה הופעת קמבאק במועדון "לוגוס" בתל אביב.
היו הערכות שהתאונה נגרמה כתוצאה מבעיות בבלמי הרכב, וולוו אמזון, שהיה רכב אספנות מיושן מאוד.
במופע לזכרה, שהתקיים במועדון הלוגוס ב-30 באוקטובר 1997, 30 יום לאחר מותה, הצדיעו לה חברים ושותפים לדרך.
המופע הסתיים עם יעל כהן ויפעת נץ, שהצטרפו בנגינה חיה אל הקלטה של פרלמוטר ששרה וניגנה את השיר "אם זה נגמר זה חבל", שנכתב על חבריה בעיוותים קלים בשמות, וביניהם שָרק (שרון) דה מאיו, שהיה בן זוגה בתקופה שלפני מותה.
כשנה לאחר מותה יצא לאור אלבום אוסף משיריה של פרלמוטר - "הקלטות אחרונות".
האלבום כלל סקיצות שהקליטה באמצעים ביתיים בשנתיים האחרונות לחייה.
לאחר עיבוד באולפן הצטרפו יפעת נץ בבס וקולות, יעל כהן בתופים, יניב דדון ויוסי עזר בגיטרות וחואן שלמברג בפסנתר וקלידים.
עוד היו באלבום הקלטותיה "חמדת אבות 2" ו"יש לך שמש" (עיבוד חדש לשיר של גלי עטרי שעליו עבדה בפרויקט "עבודה עברית", בתוספת שתי שורות שנכתבו במיוחד לגרסה זו), ושני שירים שלה בעיבוד להקת ונוס של יעל כהן ויפעת נץ: "בתוך ערפל" ו"לילות בלי מילים" (שירה: אורלי פרל).
ב־1999 יצא "המכשפות - האוסף הכפול", ובו דיסק אחד עם מיטב להיטיהן ודיסק שני עם הקלטות מהופעות חיות.
כמו כן, הוציא אסף אמדורסקי בשנה זו את השיר "חלום כהה" שנכלל באלבומו "מנועים שקטים", ובו שילב קטע מתוך דברים שאמרה פרלמוטר לאחר רצח רבין ובקולה (שעבר שינוי באולפן).
ב־2001 הוציאה קורין אלאל את אלבומה השביעי "תנינענק".
את האלבום הקדישה אלאל לזכרה של פרלמוטר והוא כלל שירים רבים שכתבה עליה.
בנוסף, נכלל באלבום השיר "גשם של פתאום" שאותו כתבה פרלמוטר אך לא הספיקה להלחינו.
השיר הפך לאחד השירים הבולטים באלבום.
ב־2002, חמש שנים לאחר מותה, התקיים במועדון "צוותא" בתל אביב ערב לזכרה.
בערב בוצעו שיריה של פרלמוטר ולהקת "המכשפות" בעיבודים חדשים וצמודים למקור, בהשתתפות מיטב האמנים בז'אנר: יואב קוטנר (מנחה הערב), דניאל סלומון, נועם רותם, רחלי גלעד, אסי לוי, יפעת נץ, ליליה, לאורה ריבלין, להקת קספרוב, ירמי קפלן, קורין אלאל, אורלי פרל, שילה פרבר, הדג נחש, ערן צור ויובל מסנר.
בערב זה, שר לראשונה צור את השיר "על קו העימות" שאותו כתבה פרלמוטר אך לא הספיקה להלחין.
שיר זה פורסם ארבע שנים לאחר מכן באלבומו שיצא בשנת 2006 "חותך בחתך הזהב".
גם סלומון שר לראשונה את השיר "מיתר קרוע" שאותו כתב לזכר פרלמוטר.
שיר זה יצא שלוש שנים לאחר מכן באלבומו "רבות הדרכים".
בנוסף לשירה, במהלך הערב הוקרנו קטעי וידאו שונים של פרלמוטר ולהקת "המכשפות" מתקופות שונות.
הערב הסתיים בשירים של "המכשפות" אותם ביצעו יעל כהן ויפעת נץ ואחדים שהצטרפו.
ההופעה צולמה והוקלטה במלואה בהפקת ערוץ 8, ושודרה בשידור חי בתחנת הרדיו גלגלצ.
כיום ניתן לראותה בערוץ "HOT VOD".
בספטמבר 2007 שודר בערוץ הוט בידור ישראלי פרק בסדרה "דוקוסלב" על חייה של פרלמוטר.
לפרק התראיינו חלק מחבריה הקרובים, והוא סיקר את חייה ופועלה באופן שלטענת רבים היה דווקא שלילי ביותר.
על הפרק הושמעה ביקורת שלילית רבה בקרב מעריציה של פרלמוטר, שטענו כי זהו פרק זול וממוסחר שלא נעשה מתוך אהדה ליוצרת אלא למטרת רייטינג בלבד.
במלאת עשור למותה, בספטמבר 2007, התקיים מופע לזכרה במועדון הבארבי בתל אביב.
בערב השתתפו: ערן צור, דניאל סלומון, נינט טייב, שילה פרבר, אסף אמדורסקי, עברי לידר, קורין אלאל וכן יפעת נץ ויעל כהן חברותיה ל"מכשפות".
על הניהול המוזיקלי הופקד יוני בלוך, שגם הופיע בערב, ועל ההפקה הייתה אחראית ליליאן שוץ, מי שהייתה גם המנהלת המוזיקלית האישית של פרלמוטר.
בהופעה תפסו את קדמת הבמה זמרים ידועים שלא הכירו את פרלמוטר באופן אישי, בניגוד להופעות זיכרון קודמות שבהן היוו יעל כהן, יפעת נץ וקורין אלאל את מרכז הערב.
בנוסף לכך, התקיים ערב אלטרנטיבי בהפקתם של בני נוער שלא הכירו את פרלמוטר ואת להקת "המכשפות" בתקופת פועלן ובחרו להוקיר את פועלה ומורשתה של פרלמוטר בערב ללא מטרות רווח.
בערב זה בחרו יפעת נץ ויעל כהן לקחת חלק בהופעות.
ב־2012 הופק פרק בסדרה התיעודית "האלבומים", בעריכת יואב קוטנר ובבימוי אסף אמיר, שהתמקד בהפקת אלבום הבכורה של הלהקה - "עד העונג הבא".
באוקטובר 2017, במלאת 20 שנה למותה, נערך ערב מחווה לזכרה במועדון ה-"בארבי" בתל אביב שכלל גרסאות כיסוי לשיריה בהתמקדות בשירי האלבום "הקלטות אחרונות".
בערב הופיעו בין היתר ערן צור, המסך הלבן, קורין אלאל, אסף אמדורסקי והילה רוח.
באוקטובר 2018, במלאת 21 שנים למותה, נערך ערב מחווה לזכרה בבר-גיורא בתל אביב.
יפעת נץ הייתה מהיוזמות, המפיקות, וגם חברות הלהקה הופיעו במהלך הערב.
ב־2020 הקליטו רונה קינן והילה רוח גרסת כיסוי לשירה "חמדת אבות 2" במסגרת הפרויקט המוזיקלי צו השעה.
ב־2023 זכה בפסטיבל דוקאביב במקום הראשון הסרט התיעודי "ענבל פרלמוטר: אם זה נגמר".
הסרט התיעודי של היוצרות והבמאיות שרון לוזון ואביגיל שפרבר הוקרן בפסטיבל "דוקאביב" וב־yes, ובמרכזו נחשפו חומרים ראשוניים מתוך היומן האישי אותו ניהלה ענבל בתקופות שונות ומגוונות בחייה.
בנוסף, הסרט כולל עדויות ראשונות של אנשים שהיו קרובים מאוד לפרלמוטר ומביא תיעוד של חומרים שנחשפו בו לראשונה מיומניה האישיים בהקראת המוזיקאית נטע פולטורק.
ב־2023, במסגרת פרויקט "נשים נאלמות ונעלמות" להנצחת נשים בולטות, עיריית רמת השרון קראה לרחוב בעיר על שמה.
הספר - "גריזלדה וגרבטלה" (ספר ילדים בנושא מכשפות - 2024) - מזכיר את ענבל פרלמוטר כמכשפה העברית הראשונה - ומוקיר את פועלה בדף ההקדשה בתחילת הספר.
עִנְבָּר הוא קיבוץ בגליל, סמוך לכרמיאל, שייך למועצה אזורית מרום הגליל.
ענבר הוא היישוב השיתופי השני הקטן ביותר בישראל אחרי עיר אובות, ובו כעשרים תושבים בלבד.
באזור בו עומד היישוב שכן בתקופת המקרא כפר חנניה - יישוב יהודי שהתקיים ברציפות מימי בית ראשון ועד המאה ה-16 לספירה.
היישוב המקראי היה ממוקם על גדות נחל צלמון, והיה ידוע בזכות כדי החרס שייצר שנחשבו לאיכותיים.
רבי חלפתא, תנא מהדור השלישי לתנאים חי באזור וקבור במקום.
במאה ה-16 ננטש היישוב ותושביו עקרו לפקיעין שם התקיים יישוב יהודי גדול יותר.
בסוף שנות ה-70, במסגרת תוכנית המצפים, הוקם במקום מחנה התיישבות זמני למקימי מושבים.
שרידי המבנים ששמשו את המחנה שופצו על ידי חברי היישוב כשאלה עלו להתיישב בו ביום העצמאות, מאי 1994.
כל חברי היישוב מתקיימים מענף התיירות, ועובדים בבית ההארחה שמפעיל היישוב.
היישוב מארח בעיקר קבוצות ומפעיל סדנאות שונות בנושאי בריאות ומודעות.
ענבל רובינשטיין (נולדה ב-1961) היא עורכת דין שכיהנה כסניגורית הציבורית הארצית בין השנים 2012-2003, וכיום מכהנת כיו"ר הוועד המנהל של עמותת "תודעה".
רובינשטיין נולדה וגדלה בקיבוץ אשדות יעקב, והשלימה תואר ראשון במשפטים באוניברסיטה העברית ותואר שני באוניברסיטת תל אביב.
היא התמחתה אצל עו"ד נירה לידסקי.
לפני הצטרפותה לסניגוריה הציבורית הייתה רובינשטיין, במשך כשמונה שנים, עורכת-דין עצמאית והתמחתה במשפט פלילי.
בין היתר ייצגה את אבישי רביב.
רביב הואשם באי מניעת פשע בשל הטענה שידע על כוונותיו של יגאל עמיר לרצוח את ראש הממשלה יצחק רבין, אך לא דיווח עליהן למפעיליו בשב"כ, ובתמיכה בארגון טרור (אי"ל).
נגד רביב הוגש בסופו של דבר באפריל 1999 כתב אישום לבית משפט השלום בירושלים, ממנו הושמט מאוחר יותר האישום השני.
ב־31 במרץ 2003 זוכה רביב במשפט מכל אשמה.
באמצע שנות ה-90 הדריכה רובינשטיין תקופה מסוימת סטודנטים בקליניקה לסיוע משפטי פלילי שבפקולטה למשפטים באוניברסיטת תל אביב.
עו"ד רובינשטיין היא חברה בצוות הבכיר של הסניגוריה הציבורית למן הקמתה, בשנת 1996. קודם למינויה לתפקידה הנוכחי שימשה במשך כשבע שנים בתפקיד הסניגורית הציבורית של מחוז תל אביב והמרכז.
ביולי 2003 מונתה לתפקיד הסניגורית הציבורית הארצית, כשהיא מחליפה בתפקיד את פרופ' קנת מן, מייסד הסניגוריה הציבורית והסניגור הציבורי הארצי הראשון.
בפברואר 2012 החליף אותה ד"ר יואב ספיר.
במאי 2003, בכנס השנתי של לשכת עורכי הדין, קבלה רובינשטיין, שבאותה עת שימשה כסניגורית הציבורית של מחוז תל אביב והמרכז, על שופטים המאלצים סניגורים לפעול בניגוד להנחיות לקוחותיהם.
בתגובה לדברים, נשיא בית המשפט המחוזי בתל אביב דאז, אורי גורן, ושופטת בית המשפט העליון בדימוס, טובה שטרסברג כהן, מתחו ביקורת על עו"ד רובינשטיין ועל סניגורים שגורמים נזק ללקוחותיהם, לדבריהם.
בראיונות לכלי התקשורת מתחה רובינשטיין ביקורת על פרקליטות המדינה, מערכת בתי המשפט בישראל, משטרת ישראל ושירות בתי הסוהר.
בין היתר יצאה נגד התנאים הפיזיים בבתי הסוהר ונגד כבילת אסירים בידיים וברגליים כענישה.
בהתייחס למחאת האוהלים טענה רובינשטיין, כי הפניה של משאבים רבים יותר לחינוך, להשכלה גבוהה ולרווחה, הייתה מביאה להפחתה במספר האסירים ולצורך במתקני כליאה, כמו גם לשיפור בתנאיהם של הכלואים.
ביחס לעבודת המשטרה טענה רובינשטיין כי נעשה שימוש מופרז במעצר חשודים ככלי חקירה וכי רוב החשודים לא מקבלים זכות להיוועץ בסניגור.
עוד ביקרה את המשטרה על המשאבים הרבים שהיא מפנה לטובת חקירת אישי ציבור, על חשבון חקירות פליליות אחרות.
בהקשר זה אמרה, בין היתר:
לדברי רובינשטיין, מגמה זו של החמרה בענישה מביאה לריבוי של הסדרי טיעון שחלקם מתבססים על הודאות שווא.
רובינשטיין אף טענה כי עברייני צווארון כחול ועבריניים מקבוצות מיעוט מופלים לרעה וכי השופטים נוטים להאמין להם פחות מלעברייני צווארון לבן ולנאשמים אשר קרובים יותר לדמותו של השופט.
ביחס לעבירות מין אמרה רובינשטיין כי , וש.
ביחס לחקירתה של הזמרת מרגלית צנעני אמרה רובינשטיין: .
רובינשטיין אף מתחה ביקורת על שימוש יתר שעושה המשטרה בכלי של האזנות סתר במהלך חקירה משטרתית.
היא התנגדה להצעת החוק לקביעת "עונשי מוצא" - עונשים שייקבעו על ידי ועדה מיוחדת, ומטרתם לשמש קווים מנחים לשופטים בקביעת עונשו של נאשם במקרה הטיפוסי של העבירה, ואשר החריגה מהם תיעשה רק בנסיבות מיוחדות - מקלות או מחמירות.
בהקשר זה אמרה רובינשטיין: .
רובינשטיין פעלה לקידום חקיקה אשר תקבע שבמשפטים פליליים יורשע אדם רק אם כל השופטים בהרכב שדן במשפטו הגיעו פה אחד למסקנה שיש להרשיעו.
לדבריה, העובדה שלפחות אחד משופטי ההרכב חש שיש לזכות את הנאשם מלמדת על קיומו של ספק סביר.
ועדת אנקר שהוקמה, בין היתר, על מנת לבחון הצעה זו, החליטה להותיר את המצב על כנו; ב-17 במאי 2010 הגישה הוועדה את המלצותיה:
יש להותיר את המצב ללא שינוי ולאפשר הרשעת נאשם גם כשקיימת דעת מיעוט מזכה.
אם קיימת דעת מיעוט מזכה, יש לאפשר ערעור בזכות על פסק הדין גם בגלגול שני.
אם קיימת דעת מיעוט מזכה, ערכאת הערעור תדון מחדש בתיק, לרבות בהיבט העובדתי ובממצאי מהימנות.
קיומה של דעת מיעוט מזכה יהיה שיקול לקבוע הרכב מורחב שידון בערעור.
קיומה של דעת מיעוט מזכה בבית המשפט העליון תהווה עילה לקבוע דיון נוסף בתיק, שיהווה למעשה ערעור נוסף.
יש להותיר את המצב ללא שינוי ולאפשר לפרקליטות לערער על פסק דין מזכה.
על פרקליט המדינה לקבוע נוהל פנימי שלפיו ערעור על זיכוי יוגש רק במקרים חריגים ובאישור דרג בכיר בפרקליטות.
אין מקום לקבוע הרכב של שני שופטים במשפטים פליליים, אלא להותיר את המצב הקיים ולפיו בתיק פלילי ידון מספר אי-זוגי של שופטים.
חקיקה נוספת שרובינשטיין פעלה לקדם, אוסרת על פרסום חומרים מחקירה משטרתית.
רובינשטיין אף הביעה תמיכה בהצעת חוק שתאסור על פרסום שם חשוד בטרם הוגש כתב אישום.
במכתבה אל שר המשפטים כתבה כי החוק יאפשר "לאזן באופן מיטבי בין זכותו של חשוד לפרטיות ולשם טוב ובין זכות הציבור לדעת וחופש העיתונות".
רובינשטיין הדגישה את הבעייתיות שנוצרה עם חקיקתו בשנת 2002 של סעיף המאפשר לחשוד לבקש מבית המשפט לאסור פרסום פרטיו.
לדבריה, הסעיף הפך "אות מתה בספר החוקים" משום שהוא מחייב את הצדדים למירוץ נגד הזמן לבית המשפט, מרוץ "שבו כמעט לעולם יפסיד החשוד".
כיום רובינשטיין היא יו"ר הוועד המנהל של עמותת "תודעה", ומשמשת כמרצה מן החוץ לתלמידי תואר ראשון ושני בפקולטה למשפטים של אוניברסיטת תל אביב וכמנחה אקדמית של הקליניקה לזכויות בהליך הפלילי בפקולטה למשפטים של אוניברסיטת בר-אילן.
שימשה בעבר כיו"ר הפורום למשפט חוקתי וזכויות אדם בלשכת עורכי הדין בישראל, כנציגת שר המשפטים בוועדה המייעצת של הרשות לקידום מעמד האישה וכחברה בוועדה המייעצת לסדר דין פלילי וראיות.
בשנת 2006 העניקה לה לשכת עורכי הדין את אות "נשים במשפט".
ביולי 2023 הודיע שר המשפטים יריב לוין על מינויה כחברה בוועדת דרורי, ועדת הבדיקה הממשלתית לפרשת הפגסוס.
בנובמבר 2025 התפטרה מחברותה בוועדת האתיקה של לשכת עורכי הדין לאחר שהוועדה התירה לעו"ד עמית חדד להוסיף ולייצג את יועצו של ראש הממשלה בנימין נתניהו, יונתן אוריך, בפרשת הדלפת המסמכים המסווגים לעיתון בילד ובפרשת הקשר בין לשכת נתניהו לממשלת קטר, בה העיד נתניהו, במקביל לייצוג נתניהו עצמו בתיקי האלפים.
החלטת הוועדה התקבלה בניגוד לשתי חוות דעת בנושא.
"איסור הטלת עונש מאסר על נאשם שאינו מיוצג - חוק סדר הדין הפלילי (תיקון מס' 49), התשס"ו-2006" שורשים במשפט 781 (דינה זילבר עורכת, 2020), הוצאת נבו.
ענבל פיזרו (נולדה ב-26 במרץ 1987) היא שחיינית פאראלימפית ישראלית, סגנית אלופה פאראלימפית ואלופת עולם.
בעלת 9 מדליות פאראלימפיות, מהן 4 כסף ו-12 מדליות מאליפויות העולם, מהן 3 זהב.
ענבל פרשה משחייה תחרותית ב-7 ביולי 2020.
פיזרו נולדה וגדלה בקיבוץ יזרעאל.
בלידתה סבלה מסיבוך בכלי דם בעמוד השדרה, שבעקבותיו היא סובלת משיתוק בגפיה התחתונות.
בגיל חמש החלה להתאמן בשחייה במרכז איל"ן בחיפה וכעבור שש שנים, החלה להתחרות בתחרויות ארציות.
בהגיעה לגיל גיוס, התנדבה לצה"ל, הוסמכה כמדריכת שחייה במכון וינגייט ושירתה בתפקיד זה.
היא מתחרה מגיל 12 בתחרויות בינלאומיות ומתאמנת בהדרכתו של יעקב ביננסון.
ביולי 2020 הודיעה פיזרו על פרישתה משחיה תחרותית.
באליפות העולם שנערכה במאר דל פלאטה, ארגנטינה בשנת 2002 זכתה פיזרו במדליית זהב במשחה ל-100 מטר חזה.
ב זכתה פיזרו בשתי מדליות כסף וארד.
מדליית כסף במשחה ל-100 מטר חזה ומדליית ארד במשחה ל-200 מטר חופשי.
באליפות העולם שנערכה בדרבן, דרום אפריקה בשנת 2006 זכתה פיזרו ב-3 מדליות: מדליית זהב במשחה ל-100 מטר חזה ושתי מדליות כסף במשחה ל-100 מטר חופשי ובמשחה ל-200 מטר חופשי.
ב היא זכתה ב-3 מדליות כסף, במשחה ל-100 מטר חופשי, במשחה ל-200 מטר חופשי ובמשחה ל-100 מטר חזה.
באליפות העולם שנערכה באיינדהובן, הולנד בשנת 2010 זכתה פיזרו ב-2 מדליות: מדליית זהב במשחה ל-100 מטר חופשי ומדליית כסף במשחה ל- ל-200 מטר חופשי.
ב היא זכתה ב-3 מדליות ארד, במשחה ל-50 מטר חופשי, במשחה ל-100 מטר חופשי ובמשחה ל-200 מטר חופשי.
באליפות העולם שנערכה במונטריאול, קנדה בשנת 2013 זכתה פיזרו במדליית כסף במשחה ל-200 מטר חופשי.
באליפות העולם שנערכה בגלאזגו, סקוטלנד בשנת 2015 זכתה פיזרו ב-3 מדליות, 2 כסף ו-1 ארד.
מדליות כסף במשחה ל-200 מטר חופשי ובמשחה ל-200 מטר מעורב אישי ומדליית ארד במשחה ל-50 מטר חופשי.
במשחקים הפאראלימפיים ריו דה ז'ניירו (2016) זכתה פיזרו במדליית ארד במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 3:38.20 דקות.
באליפות העולם שנערכה במקסיקו סיטי בדצמבר 2017 היא זכתה בשתי מדליות ארד במשחים ל-50 ו-100 מטר חופשי..
בזכות פעילותה והישגיה היא נמנתה בשנת 2002 בין מדליקי המשואות בטקס יום העצמאות הממלכתי.
בשנים 2007 ו-2012 העניקה לה ההתאחדות הישראלית לספורט נכים את תואר "ספורטאית השנה".
קהל קוראי העיתון "ג'רוזלם פוסט" העניק לפיזרו את תואר ספורטאית השנה לשנת 2008, ובשנת 2009 נמנתה בין רצי הלפיד של המכביה ה-18.
ענבל שוורץ גנפול (נולדה ב-31 באוקטובר 1984) היא שחיינית ישראלית בספורט נכים.
שוורץ גנפול, נפגעת שיתוק מוחין, החלה להתאמן בשחייה מגיל צעיר במרכז הספורט לנכים.
בגיל 15 היא החלה להתחרות באופן מקצועי ובתחרויות בינלאומיות ובהיותה בת 18 היא זכתה במקום הרביעי באליפות העולם לנכים המשחה 100 מ' סגנון חופשי.
לאחר מכן הוכשרה כמדריכת שחייה.
ב השתתפה שוורץ גנפול בשלושה מקצים: 100 מ' גב (מקום שמיני), 100 מ' סגנון חופשי (מקום שישי במוקדמות) ו-50 מ' סגנון חופשי (מקום שביעי במוקדמות).
באליפות העולם בשנת 2006 היא הגיעה למקום הרביעי במקצה 50 מ' פרפר.
באליפות גרמניה בשנת 2007 היא השתתפה בשלושה מקצי שחייה: 50 מ' פרפר (מדליית זהב), 100 מ' חופשי (מקום רביעי) ו-50 מ' חופשי (מקום חמישי).
בעקבות הישגיה באליפות גרמניה היא עברה את קריטריון ההשתתפות בהמשחקים הפאראלימפיים בייג'ינג (2008).
ב-2009 השתתפה באליפות אירופה בשחייה לנכים באיסלנד וזכתה בה במדליית זהב, לצד קביעת שיא אירופאי חדש (39.28 ש').
באוגוסט 2010 השתתפה בשני מקצים באליפות העולם: 50 מ' חופשי (מקום 10) ו-50 מ' פרפר, מקצה בו זכתה במדליית ארד.
ב-2011 זכתה במדליית כסף באליפות דנמרק הפתוחה במשחה מאה מטר חופשי.
בשנת 2009 זכתה בתואר ספורטאית השנה של ההתאחדות הישראלית לספורט נכים.
בשנת 2009 נישאה ליואל גנפול.
נכון לשנה זו היא סטודנטית לתקשורת ולניהול.
מדליהטורניר (שנה)תחוםזהב אליפות גרמניה, 2007 50 מ' פרפרזהב אליפות אירופה (איסלנד, 2009) 50 מ' פרפרכסף אליפות דנמרק פתוחה, 2011 מאה מ' חופשיארד אליפות העולם (הולנד, 2010) 50 מ' פרפר
ענבר אפור הוא חומר המופק על ידי מערכת העיכול של לווייתנים מסוג ראשתן גדול-ראש.
במהלך ההיסטוריה השתמש האדם בחומר, בעיקר לצורכי תעשיית הבשמים.
ענבר אפור הוא חומר אפור-שחור, ריחני, מוצק ודמוי-שעווה.
כאשר הוא טרי, לענבר האפור ריח המזכיר ים וצואה, ולעיתים מעורבבים בו צואה ודם.
לאחר חשיפה ארוכה לאוויר ולשמש, צבעו של החומר משתנה לאפור בהיר והוא מקבל ריח ייחודי בעל גוון מתקתק ואדמתי.
מבחינה מולקולרית עשוי הענבר האפור ב-80% ממנו מ-Ambrein, תרכובת כימית שהיא סוג של כולסטרול וחומצה בנזואית.
מכיוון שמקורי דיונונים נמצאו בענבר האפור שבמעי הראשתנים, החוקרים משערים שהענבר האפור מסייע לראשתן לעכל את מקורם הכיטיני של הדיונונים — טרפו העיקרי.
נראה כי הענבר מסייע לראשתן "לעטוף" את אותם חלקים חדים בטרפו שעלולים להזיק לקיבתו.
הענבר האפור מצוי בכמויות שונות בגופם של ראשתנים גדולי-ראש שונים, מ-14 גרמים ועד 127 קילוגרמים.
בשל מאפייניו הייחודיים וריחו, שימש הענבר האפור במהלך ההיסטוריה האנושית בתעשיית הבשמים.
במצרים העתיקה שרפו את הענבר האפור כדי שישמש כקטורת.
עם זאת הענבר האפור לא היה ידוע ככל הנראה ליוונים ולרומאים.
החומר היה ידוע לערבים, אשר עשו בו שימוש ברפואה, בישול ובישום וכינוהו ענבר, ומשם מגיע שמו בשפות אירופאיות, Ambergris.
כמו כן ידוע שימוש בחומר על ידי הסינים.
הוא החל להיחשף לאירופה רק בימי הביניים ובמהלך המגפה השחורה האמינו כי נשיאה של כדור ענבר אפור יכולה להגן על נושא הכדור מהמחלה.
מקורו של הענבר האפור היה חידה לאנושות במשך רוב השנים.
רק במאה ה-19 התברר מקורו האמיתי.
שמו, "ענבר אפור", הוסיף לבלבול שכן רבים חשבו שנוצר, כמו ענבר, מעצים.
עִנְבָּל גָדוֹל-פְּרָחִים (שם מדעי: Platycodon grandiflorus), (נקרא גם: ענבל, פרח הבלון) הוא צמח עשבוני רב-שנתי ממשפחת הפעמוניתיים, ולו שימושים אחדים עבור האדם, במיוחד כצמח נוי משום יופי פרחיו.
זהו המין היחיד בסוגו, ותחום תפוצתו הטבעי הוא במזרח אסיה.
זהו צמח בעל שורש מעובה, ולו גבעולים זקופים נושאי פריחה באורך 70-50 ס"מ.
העלים מעוגלים או דמויי איזמל, גודלם סנטימטרים אחדים, ושפתם משוננת.
העלים מסודרים בצורה נגדית או מסורגת על הגבעול.
הפרח גדול, אורכו כ-6 ס"מ, הכותרת רחבה ודמוית פעמון.
צבע הכותרת כחול, תכלת, ולעיתים רחוקות לבן.
טרם פתיחת הפרח, הניצן נפוח וקישוטי מאוד.
חודשי הפריחה משתנים בהתאם לתנאים שבהם הצמח גדל, ובישראל חלה הפריחה בתחילת הקיץ ובתחילת הסתיו.
בעונת החורף נמצא הצמח בתרדמה.
כאמור, מוצא המין הוא מאזור מזרח אסיה- דרום סיביר, צפון-מערב סין, קוריאה ויפן.
בית-גידולו הטבעי הוא אחו יבש, ומקומות סלעיים בקרחות-יער.
שימושו העיקרי של הצמח הוא למטרות נוי, ולשם כך הוא הובא לארצות רבות בתבל.
מעבר לכך, לצמח תפקיד ברפואה הסינית המסורתית, והוא משמש כנוגד דלקות, וכן נחשב כמקל במקרה של שיעול ושפעת.
בקוריאה, השורש המעובה של הצמח מוגש כירק טרי בסלט או בנפרד כמנה מסורתית.
בישראל הצמח מגודל, לרוב, כעונתי-קיצי, וזאת משום שלצמח קשה לשרוד את החורף.
הוא זקוק להצללה חלקית ולהשקיה בינונית.
היקף השימוש בו הוא לא גדול.
קטלוג צמחים – משתלת מלצר, כפר ידידיה, 2007.
ענבל שגב היא צ'לנית ישראלית-אמריקאית.
שגב החלה את לימודיה בגיל 5. בהמלצתו של אייזק שטרן נסעה בגיל 16 לארצות הברית להמשיך שם בלימודיה.
הופעת הבכורה שלה הייתה עם התזמורת הפילהרמונית הישראלית ועם הפילהרמונית של ברלין בניצוח זובין מהטה.
הופעתה הראשונה בקרנגי הול בניו יורק הייתה ב-7 בדצמבר 1997, בנגינת Trois strophes sur le nom de Sacher של אנרי דיטייה, בביצוע ראשון ליצירה זו בקרנגי הול.
ענבל שגב היא בעלת תואר ראשון מבית הספר ג'וליארד ותואר שני מבית הספר למוזיקה של אוניברסיטת ייל.
בין מוריה שם היה אלדו פאריזוט.
כמו כן למדה אצל ברנרד גרינהאוס, שהיה תלמיד של פאבלו קזאלס.
בתחילת דרכה ניגנה שגב בצ'לו שבנה גטאנו רוסי במילאנו, בשנת 1845, וכיום היא מנגנת בצ'לו שנבנה על ידי פרנצ'סקו רוג'רי, בן זמנו של סטרדיוואריוס, בשנת 1673 בקרמונה.
ענבל שגב חיה בניו יורק עם בעלה ושלושת ילדיהם.
2000 - התחרות הבינלאומית ע"ש פאבלו קזאלס בקרונברג, גרמניה
1998 - פרס הקונצ'רטו של ג'וליארד
1996 - התחרות הבינלאומית ע"ש פאבלו קזאלס בהלסינקי, פינלנד
1995 - התחרות הבינלאומית של וושינגטון
ענבל לורי (נולדה ב-17 בספטמבר 1976) היא שחקנית, תסריטאית, אימפרוביזטורית ומורה לאימפרו ישראלית.
ענבל לורי נולדה בירושלים וגדלה בשכונת ארמון הנציב, היא הבת הבכורה במשפחתה ולה שני אחים צעירים ממנה.
היא בוגרת בית הספר לאמנויות בירושלים במגמת תיאטרון (1994).
לורי הייתה חברת גרעין "דיוניסיאה".
בנח"ל בקיבוץ צאלים, שירתה בצה"ל כמפקדת כיתה, סמלת מחלקה ומש"קית הסברה.
בתום שירותה הצבאי החלה לורי ללמוד בסטודיו למשחק ניסן נתיב (2000-1997).
כבר בתקופת לימודיה בניסן נתיב התחילה להופיע בערבים בברים בירושלים במופע המערכונים של קבוצת "החצילים", מופע שאותו כתבו וביימו חברי הקבוצה.
במרץ 2001 עברה לורי לגור בתל אביב והופיעה בתמונע עם להקת אימפרוביזציה בשם "למה אלפקה".
ב"למה אלפקה" הכירה את מולי שולמן, שנהפך לשותף שלה במופע דואט מאולתר בשם Three Falling, יחד הם טסו לפסטיבלים בליובליאנה בסלובניה, אמסטרדם שבהולנד ובשלב מסוים צירפו לקבוצה את השחקנים רועי צדוק ואלון נוימן ואת די ג'יי מרציאנו (איתמר צור).
במרץ 2012 הוזמנה לורי לברלין להופיע ולהעביר סדנה במסגרת פסטיבל האימפרוביזציה בעיר.
ב-2002 למדה לורי בבית הספר לכתיבה של יובל המון, בו כתבה את המחזה "עד שירתח", שזכה בפסטיבל "פותחים מסך" בבית ליסין ולורי קיבלה עליו מלגה.
אחר-כך כתבה את המחזה "היום נחיה!", שעלה בפסטיבל תיאטרון קצר בצוותא ולורי גילמה את התפקיד הנשי הראשי.
היא זכתה במלגת מקרן שרת אמריקה ישראל במחזאות על המחזה "קובה".
ב-2004 לורי כתבה וביימה ביחד עם הבמאי ג'וש פדאם את "גדוד העלייה", סרט תיעודי דובר עברית ורוסית.
הסרט עוסק בעולים מחבר העמים בעליה של שנות ה-90 שלא נתנו להם להתגייס לצה"ל, לכן הם הקימו גדוד משלהם ושמרו על התנחלויות.
הסרט הוקרן בערוץ "יס דוקו" בכבלים ובפסטיבל הסרטים בחיפה.
ב-2007 כתבה לורי את הצגת היחיד "האשה שיכולתי להיות" שעלה לראשונה במסגרת התיאטרונטו.
לורי זכתה בפרס קיפוד הזהב 2008 בקטגוריית "מבצעת השנה" על ביצועיה בהצגה.
המחזה עוסק בבחורה שמגיעה לגיל שלושים, מבינה שהיא כישלון ומאשימה בכך את ארבע הנשים הדומיננטיות במשפחתה: סבתה שלא מבינה מדוע נכדתה לא נשואה עם ילדים, אמא אנרכיסטית, אחות פוסט-פמיניסטית ודודה מיזנתרופית.
לקראת יום הולדתה, גיבורת המחזה הולכת "לסגור חשבון" עם ארבע הנשים, לורי מגלמת את כל חמש הדמויות.
"האשה שיכולתי להיות" אינו מחזה אוטוביוגרפי, אלא מבוסס על צדדים באישיותה של לורי שפותחו לכדי פרסונות נשיות בעלות אג'נדה ברורה.
זהו מפגן של דמויות נשיות חזקות.
את המחזה ביים וערך שמוליק לוי ("קצרים"), שגם נתן להצגה את שמה ואת כותרת המשנה שלה "קומדיה עצובה".
את העבודה עם לוי מגדירה לורי כאחד הניסיונות המשמעותיים בקריירה שלה.
לורי הופיעה עם ההצגה באמסטרדם ובבולגריה.
לורי כתבה דיאלוגים לסדרות ותוכניות הטלוויזיה "האלופה 2", "בובות", "שחק אותה סשו" ו"דני הוליווד".
ענבל לורי חברה בתיאטרון האינקובטור, במסגרתו מועלה החל מ-2010 מזה ארבע עונות המופע "פרה שחוטה".
המופע מתבסס על רעיון של השחקן היוצר יאיר להמן שפותח בשיתוף האינקובטור ובית אבי חי.
בסדרת המופעים "נשחטת" בכל שבוע פרה קדושה אחרת מהתרבות היהודית, כגון אלוהים, שבת, סקס, ועוד על ידי עיסוק קומי ועם זאת מעמיק בפינות האפלות של כל נושא, העובדות שפחות מדברים עליהם, במיתוסים שאפשר וכדאי לנפץ וכולי.
שחקני המופע משחקים, כותבים ומביימים בעצמם.
העבודה על "פרה שחוטה" הביאה את לורי ללמוד במכללת "עלמא בית לתרבות עברית" בשנים 2010-12.
מאז שנת 2010 ענבל לורי משחקת בהצגה "מר קולפרט" המוצגת בתיאטרון תמונע, בבימויו של מולי שולמן ואף זכתה בפרס קיפוד הזהב לאותה שנה בקטגוריית שחקנית המשנה הטובה ביותר.
החל משנת 2010 לורי מלמדת אימפרוביזציה לשחקנים מקצועיים וללא שחקנים.
היא לימדה בירושלים, בתל אביב וכן נתנה סדנאות בעולם.
בין השנים 2004-5 הנחתה לורי את התוכנית "לכו חפשו".
השידור החי של ערוץ לוגי לצד אודי גוטשלק.
ב-2011 לורי שיחקה ב"השנים הכי יפות", סדרת טלוויזיה שהוקרנה ברשת, אותה כתבו ירון ניסקי ודורון צור.
בסדרה גילמה לורי את מיס בדלאק - המורה העיראקית לאנגלית.
את ניסקי וצור פגשה לורי לראשונה בסדרה מ.ק.
22 (רשת ביפ) שם שיחקה את קולה של החיילת הנכה מיכל ועוד שלל דמויות.
בשנת 1998 דיבבה בסדרה המצוירת 'המופע של לולו' בערוץ הילדים, את הדמות הראשית "לולו", הסדרה הפכה מאז לסדרת קאלט לילדים.
בשנת 2021, גילמה בסדרה "החנות שיש בה הכול",את גברת עבאדי -בעלת החנות לשעבר.
פסטיבל תיאטרון קצר בצוותא - תפקיד ראשי במחזה "היום נחייה!" שאותו כתבה.
החצילים - מופע מערכונים מקורי.
Three falling - מופע של דואט מאולתר עם מולי שולמן.
מר קולפרט - מאת דויד גיסלמן, בבימויו של מולי שולמן.
עולה במסגרת העונה הגרמנית של תיאטרון תמונע.
4 עונות של מופעים בבית אבי חי בירושלים, העוסקים באופן סאטירי וחילוני בסוגיות יסוד בתרבות היהודית.
כתיבה, בימוי ומשחק - ענבל לורי, יאיר להמן ואלי חביב.
"האישה שיכולתי להיות" - כתיבה ומשחק, בימוי: שמוליק לוי, הועלתה בתיאטרונטו 2007.
שלגיה - הצגת חנוכה עם דפנה דקל.
שחקנית ב"איבגי הפקות" במופע "קצרים" שאותו כתבה ויצרה עם אפרת ארנון.
22 - החיילת הנכה מיכל ושלל דמויות נוספות.
"לכו חפשו" - מנחה את השידור החי היומי של ערוץ לוגי כשנה וחצי.
"לורי וגוטשלק" - מיני סדרה לערוץ לוגי.
אמנה ג'יבריל - הכתבת הערבייה בתוכנית "הערב עם אסף הראל", שידור חי בערוץ 10.
אחות בית הספר - "ראש גדול", סדרת נוער בכבלים.
מיס בדאלק - ב"השנים הכי יפות".
מחנכת כיתה ב"כאן גרים בכיף".
תסריטאית בסרט התיעודי "גדוד העלייה" - השתתף בפסטיבל חיפה 2004 ומוקרן בערוץ yes דוקו.
2006-7 - כתיבת סצנות ומערכי מופע לתיאטרון מפגשים.
2006 - "גדולות מהחיים"- הצגה לשחקנית המורכבת מארבעה מונולוגים של נשים מיתולוגיות מתל אביב וביניהן חנה רובינא.
2007 - "האישה שיכולתי להיות"- הצגת יחיד בתיאטרונטו 2007.
2008 - כתיבת תסריטים עבור "שחק אותה סשו", ערוץ לוגי.
2008 - "חלומו של הרבי"- מחזה על חזן שמאבד את קולו, בשילוב קלאסיקות מעולם החזנות.
2008-9 - דיאלוגיסטית "דני הוליווד".
2010- קבוצת "קלבת שבת" הירושלמית.
ענבר דנון (נולדה ב-25 בפברואר 1988) היא שחקנית ישראלית, זוכת פרס התיאטרון הישראלי 2016 בקטגוריית השחקנית המבטיחה של השנה.
ענבר דנון נולדה וגדלה בתל אביב.
ביסודי למדה בבית הספר גבריאלי הכרמל צבי שפירא ובתיכון למדה במגמת תיאטרון בעירוני א'.
החלה בילדותה ללמוד לנגן בפסנתר ולמדה במשך שש שנים בקונסרבטוריון למוזיקה על-שם שטריקר בתל אביב.
בשנת 2003, בהיותה בת ארבע עשרה, הופיעה ענבר דנון לראשונה בטלוויזיה.
היה זה בתפקיד הראשי של כיפה אדומה במיני-סדרה "כיפה אדומה", ששודרה בערוץ הראשון.
בצבא שירתה דנון בתיאטרון צה"ל (2009-2007), עבדה בין השאר עם הבמאים ערן נחמיאס, ירון כפכפי ושוקי וגנר.
היא הנחתה את טקס חלוקת הצל"שים לאחר מלחמת לבנון השנייה לצד יונה אליאן ואהוד גרף.
בתקופת שירותה הצבאי הצטלמה לתפקיד אורח בתוכנית "החברים של נאור" ולתפקיד ראשי בתוכנית "תיכון השיר שלנו", לעונה השנייה הצטלמה בתום שירותה הצבאי.
בסדרת הטלוויזיה "תיכון השיר שלנו" גילמה ענבר דנון את דמותה של גילי אסייג, מלכת הכיתה התככנית והשחצנית.
בעונה הראשונה גילי שואפת להפוך לכוכבת פופ, ובעונה השנייה היא מצליחה להגשים את חלומה כשהיא שרה את השיר "בובה בייבי".
הסדרה שודרה ב-yes והיא נעשתה בטדי הפקות.
בתוכנית "חברים של נאור" שיחקה חיילת שהרס"רית מתעללת בה ולאחר שנאור ציון תובע את הרס"רית החיילת עוזרת לו.
ב-2012 השתתפה דנון במופע מחווה למרים זוהר, שנערך בתיאטרון בית ליסין.
ענבר דנון היא בוגרת הסטודיו למשחק של יורם לוינשטיין (2010 - 2012).
במסגרת הסטודיו שיחקה בתפקיד סברינה בהצגה "ילד הנה ציפור", בבימויה של חגית רכבי-ניקולייבסקי.
כמו כן שיחקה בהצגה "דונה פלור נשואה לשניים" על-פי ז'ורז' אמאדו, בבימויו של עירד רובינשטיין.
דנון גילמה את דמותה של דונה רוזילדה, אמה התככנית של דונה פלור.
החל מ-2012, במקביל ללימודיה, משחקת ענבר דנון בהצגה "מומו" בתיאטרון המדיטק, בבימויו של רפי ניב.
משתתפת ב"שרוליק - אופרת רוק", שעלתה באוקטובר 2012. זוהי הפקה של הסטודיו בשיתוף תיאטרון הקאמרי, בבימויו של משה קפטן.
זוהי אופרת רוק ישראלית מקורית פרי עטם של יוני זיכהולץ ושי להב.
מלחין השירים הוא יוני רכטר.
הצטלמה לכמה פרסומות ביניהן קמפיין לישראכרט יחד עם טריני וסוזנה, קמפיין למפעל הפיס, דיזיין סנטר, בזק, רשות הגביה והאכיפה.
למדה פיתוח קול אצל חדוה מלר וכעת לומדת אצל ריקי בוגטין.
ב-2013 השתתפה לצד יובל בינדר בסרטון "שקל-מן".
באותה שנה קיבלה תפקיד אורח בסדרה "ביטר לימון".
החל מ-2013 משחקת בתיאטרון באר שבע בתפקידים הבאים:
דייזי בטירונות בלוז בימוי: מיטקו בוזקוב,
רגינה ברוחות בימוי: עידו ריקלין,
הגבן מנוטרדאם בימוי: עידו ריקלין,
סילבי גאזל, ננסי מארש וסאנשיין דור בהרולד ומוד בימוי: רפי ניב
דאלסי בקומדיה סקסית בליל קיץ בימוי: שחר סגל.
ג'יני ב"בוא תכיר את אבא" בימוי: מולי שולמן.
ג'יל ב"פרפרים הם חופשיים" בימוי: אלדר גרויסמן גוהר.
ג'ס ב"מחיר החיים" בימוי: עידו ריקלין ואלדר גרויסמן גוהר.
ב-2014 מועמדת לפרס התיאטרון הישראלי לשחקנית המבטיחה על תפקידה בהצגה "טירונות בלוז".
ב-2016 שיחקה בסדרה "בנות הזהב" בתפקיד דנית.
ב-2016 זכתה בפרס התיאטרון הישראלי בקטגוריית "השחקנית המבטיחה של השנה" על תפקידיה בהצגה "הרולד ומוד" של תיאטרון באר שבע.
ב-2017 שיחקה בהצגה "אמיל והבלשים" ובסדרות:
"מתים לרגע" עונה 2 בתפקיד ליזי.
החל מ-2019 משחקת בסדרה "בת אל הבתולה" בהוט, בתפקיד מיטל.
החל מ-2020 משחקת בתיאטרון גשר בהצגה "קליעים מעל ברודוויי" מאת וודי אלן, בתפקיד אוליב ניל.
מ-2024 משחקת בהצגה "רוחל'ה מתחתנת" של התיאטרון העברי בתפקיד לאה, אחותה של רוחל'ה.
באותה שנה החלה לשחק במחזה צ'ילבות בתיאטרון הקאמרי.
בחודש יולי 2022 נולדה לה ולבן זוגה בת ראשונה.
ענבל קרייס (נולדה ב-1966) היא מהנדסת ישראלית, מנהלת החדשנות בחטיבת מערכות טילים וחלל בתעשייה האווירית לישראל.
קודם לתפקידה זה, כיהנה כסגנית מנהל מפעל חלל של התעשייה האווירית לישראל, והייתה ראש פרויקט הפיתוח של הטיל נגד טילים "חץ 3" במפעל מלמ של התעשייה האווירית.
על תרומתה לפיתוח מערכות הגנה על המדינה ועל חיזוק החוסן הלאומי באמצעות חדשנות פורצת דרך, קיבלה בשנת 2024 תואר דוקטור לפילוסופיה לשם כבוד מטעם האוניברסיטה הפתוחה.
ענבל קרייס (שם נעוריה: ענבל בירן) נולדה בקיבוץ מעיין צבי בשנת 1966 כבת בכורה לרעיה ואמנון בירן.
אימה הייתה אשת חינוך, מורה ומנהלת חטיבת ביניים.
אביה, אל"ם במיל', קצין המבצעים של סיירת מטכ"ל בשנות ה-70 וממתכנני מבצע אנטבה, מבצע "אביב נעורים" ונוספים.
ענבל היא בוגרת מצטיינת של הפקולטה להנדסה כימית בטכניון (B.s.c) במסגרת העתודה האקדמית.
עם סיום לימודיה בטכניון, שירתה במינהל למחקר, פיתוח אמצעי לחימה ותשתית טכנולוגית (מפא"ת) במשרד הביטחון.
בעלת תואר שני (EMBA) במנהל עסקים למנהלים בהצטיינות מאוניברסיטת תל אביב.
בשנת 2000 הצטרפה לתעשייה האווירית כמהנדסת מערכת של פרויקט הטיל נגד טילים "חץ 2", ובין השאר הובילה וניהלה את תוכנית הפיתוח לשיפור ביצועי מערכת הנשק.
בשנת 2006 השתלמה כעמיתת מחקר בפקולטה לאסטרונאוטיקה ואווירונאוטיקה במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס (MIT).
כששבה לישראל בשנת 2007, מונתה לראש פרויקט הפיתוח של מיירט חץ 3 - מיזם שהציב רף עולמי במענה לאיומי הטילים ארוכי הטווח; וכיהנה בתפקיד זה עד שנת 2013. את הפרויקט תיארה כ"חוצפה של מדינה קטנה לעשות דבר שעוד לא נעשה, ולנהל פרויקט של מעצמה.
מספר המדינות שמפתחות דברים מטורפים כאלה זעום.
אפילו השמיים הם כבר לא הגבול".
בשנים 2013–2019 הייתה קרייס סגנית מנהל מפעל החלל בתעשייה האווירית, וניהלה את הפיתוח, הייצור והתפעול של לווייני תצפית ותקשורת.
בשנת 2019 הובילה את צוות בניית החללית הישראלית בראשית, ששוגרה אל הירח, וניהלה את המשימה שהציבה את ישראל כשחקנית עולמית בתחום.
ענבל משמשת כיו"ר הוועדה המדעית של משימת רקיע אל תחנת החלל הבין-לאומית - משימה שממשיכה ומקדמת מיזמי חדשנות ישראליים אל החלל.
החל משנת 2020 ענבל מנהלת החדשנות בחטיבת מערכות טילים וחלל בתעשייה האווירית לישראל.
בנוסף, יזמה הקמת תוכנית מאיץ לחברות הזנק בתחום החלל - Astra - ראשון מסוגו בישראל.
כיהנה בעבר כדירקטורית באלתא בע"מ, במכון פישר לחקר התעופה והחלל, בחברת ההזנק odysight.ai; מאז שנת 2023 – מכהנת כדירקטורית במכון למחקרי ביטחון לאומי INSS; והחל מינואר 2025 - גם כדירקטורית בחברת הפניקס-פיננסים.
זאת ועוד, קרייס חברה בוועדה המנחה בסוכנות החלל הישראלית במשרד המדע, ושופטת ב"רמון ספייס-לאב" של קרן אילן רמון.
קרייס, תושבת שוהם, נשואה לפרופ' יצחק קרייס, מנהל המרכז הרפואי המשולב ע"ש חיים שיבא.
לזוג שלושה ילדים ושתי נכדות.
בשנת 2010 זכתה בפרס היזמות הטכנולוגית מטעם הכנס הבינלאומי לאוויר וחלל על רעיון בפיתוח מיירט מתקדם בהגנה מפני טילים.
בספטמבר 2012 נבחרה על ידי מגזין "גלובס" לאשת השנה, ודורגה במקום הראשון ברשימת 50 הנשים המשפיעות בישראל.
במאי 2012 הדליקה משואה ביום העצמאות בשם ההישגים הטכנולוגיים בטקס הפדרציות היהודיות בעולם.
בספטמבר 2014 נבחרה על ידי מגזין Geektime לרשימת 10 הנשים מעוררות השראה בטכנולוגיה באסיה ובמזרח התיכון.
באוקטובר 2016 נבחרה לאשת השנה על ידי מגזין IsraelDefense.
בינואר 2017 קיבלה אות הוקרה ע"ש עו"ד ליאון צ'רני ופורום דבורה על תרומה לישראל בתחומי החלל, ההגנה מטילים ופיתוח טכנולוגי.
בחודש יולי 2017 זכה פרויקט חץ 3 בניהולה בפרס ביטחון ישראל.
בשנת 2022 קיבל פרויקט לווייני התצפית "אופק", שהיה תחת ניהולה, את פרס ביטחון ישראל.
בשנת 2024 קיבלה תואר דוקטור לשם כבוד מהאוניברסיטה הפתוחה על תרומתה לפיתוח מערכות הגנה על המדינה ועל חיזוק החוסן הלאומי באמצעות חדשנות פורצת דרך.
בשנת 2024 נכללה בנבחרת 50 המשפיעות על המשק לשנת 2024 של המגזין גלובס.
בשנת 2025 נכללה בנבחרת 50 הנשים המשפיעות לשנת 2025 של המגזין גלובס
ענבלניים (שם מדעי: Pisauridae) היא משפחת עכבישים.
הם מזכירים בצורתם את משפחת הזאבניים, אך נושאים את שק הביצים שלהם בעזרת מלתעותיהם ובבחניניהם במקום להצמידם לרשתות הקורים שהם טווים.
כשהאבקועים עומדים לבקוע תטווה האם כעין "אוהל" בתוכו תניח את שק הביצים ותשמור עליו.
השם האנגלי nursery web spider (בתרגום חופשי עכביש רשת התינוקיה) ניתן למין האירופאי Pisaura mirabilis.
במשפחה נכללו בעבר כמה עכבישים דייגים מהסוג עכביש דייג (Dolomedes), אך הועברו למשפחה משל עצמם לאחר ניתוח מולקולרי בשנת 2023.
בניגוד לזאבניים, שלהם זוג עיניים ראשיות וגדולות נוסף על השש האחרות, שמונה עיניו של הענבלן הן בערך באותו הגודל.
מינים רבים מסוגלים ללכת על מים שקטים ואף לצלול מתחת למים על מנת להתחמק מאויבים.
כשהם חומקים מטורפים הם מסוגלים לקפוץ למרחק של חמישה או שישה אינץ'.
למרות זאת הם אינם מטפסים בקלות על משטחים חלקים במיוחד כמו זכוכית.
לעיתים תנסה הנקבה לאכול את הזכר לאחר ההזדווגות.
על מנת להפחית את הסיכון ינסה הזכר בהתקרבו להציע לנקבה מתנה, כמו זבוב, בתקווה שזה יספק את רעבונה.
לפעמים המתנה היא מזויפת על מנת להטעות את הנקבה.
†Eopisaurella פטרונקנוויץ', 1958 (אאוקן מוקדם; ענבר בלטי)
†Esuritor פטרונקנוויץ', 1942 (אאוקן מוקדם; ענבר בלטי)
†Palaeoperenethis סלדון ופני, 2009 (איפרסיאן, קולומביה הבריטית, קנדה)
Qianlingula ז'אנד, ז'ו וסונג, 2004
ענבל דרור (לשעבר ענבל קליין) (נולדה ב-2 באפריל 1977) היא סופרת, עיתונאית, עורכת ומומחית מדיה חברתית ישראלית.
דרור נולדה בהרצליה בשם ענבל ביטרמן, גדלה בבאר שבע והיא בוגרת התיכון הישראלי למדעים ולאמנויות בירושלים.
בין השנים 2002 ל-2005 שימשה דרור כעורכת הראשית של אתר הירחון על השולחן וכעורכת וכותבת בגרסה המודפסת שלו.
במקביל לעבודתה בעל השולחן פרסמה דרור בין השנים 2002 ל-2004 טור שבועי בערוץ האוכל של האתר ynet תחת שם העט איילת בן יוסף.
בטור פרסמה דרור בין השאר מתכונים שאוגדו בשנת 2007 לספר הבישול "גג חמישים שקל" שיצא בהוצאת ידיעות אחרונות.
ב-2004 החלה דרור לכתוב במגזין G של עיתון גלובס, וב-2006 הייתה מעורבת בהקמת מגזין המסעדנות Zed בו שימשה כעורכת ראשית, והמשיכה בתפקידה גם לאחר שהמגזין נמכר לקבוצת zap group ששינתה את שמו ל-Rest.
בין השנים 2007 ל-2010 ערכה דרור את מדור האוכל של שבועון Time Out תל אביב ובמקביל (2006 עד 2011) שימשה כמנהלת התוכן של אתר "בישולים" של חברת אסם.
בשנת 2010 הקימה דרור משרד יחסי ציבור בשם "קליין תקשורת", שהיה אחד ממשרדי יחסי הציבור הראשונים בישראל שהתמחו בפעילויות יחסי ציבור באמצעות שימוש במדיה החברתית באמצעות שיתוף פעולה עם בלוגרים.
בשנת 2013 חברה דרור למיטל גלם-וולק והשתיים הקימו את "פטל תקשורת", משרד יחסי ציבור המתמחה בשימוש במדיה חברתית בתחום המזון.
בשנת 2017 נסגר משרד "פטל תקשורת" ודרור מונתה כמנהלת המדיה החברתית בקבוצת שסטוביץ.
דרור מתגוררת בתל אביב ולה שתי בנות.
ענבל לבבי (נולדה ב-12 בינואר 1984) היא שחיינית עבר ישראלית, אלופת ישראל ושיאנית ישראל בשחייה.
היא אלופה ושיאנית המכביה, בעלת 4 מדליות מהן 3 זהב.
לבבי גדלה בקיבוץ גבעת חיים איחוד.
היא החלה להתאמן בגיל 11 והתאמנה בקבוצת הפועל עמק חפר.
בגיל 13, התאמנה בהדרכתו של המאמן הלאומי לאוניד קאופמן בפנימיית המחוננים בווינגייט ולאחר שסיימה את לימודי התיכון נסעה לארצות הברית ללמוד ולהתאמן במכללת מרילנד.
באליפות אירופה בשחייה לנוער, שנערכה בדנקרק, צרפת, ביולי 2000 סיימה לבבי במקום שמיני בשלב הגמר במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בשיא אישי חדש של 5:02.28 דקות ובמקום שביעי במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי בשיא ישראלי חדש של 3:58.09 דקות ביחד עם ורד בורוכובסקי, רותם פלד ומאיה פינקלר.
בתחרויות השחייה של המכביה ה-16 שנערכו בווינגייט ביולי 2001 זכתה לבבי במדליית זהב, במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בשיא מכביה חדש של 2:22.92 דקות.
באליפות ישראל בשחייה שנערכה באוגוסט 2001 זכתה לבבי בשתי מדליות, זהב וכסף.
מדליית זהב, במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:43.80 דקות.
מדליית כסף, במשחה ל-200 מטר גב בשיא ישראלי חדש לגילאי 18 של 2:19.22 דקות, אחרי אניה גוסטומלסקי (2:18.71 דקות).
באליפות אירופה שנערכה בברלין גרמניה בשנת 2002 סיימה לבבי במקום 14 במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:19.21 דקות.
בשלב המוקדמות, היא קבעה שיא אישי חדש של 2:18.71 דקות, במקום 19 במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:21.25 דקות ובמקום 20 במשחה ל-200 מטר פרפר בשיא אישי חדש של 2:23.28 דקות.
באליפות ישראל שנערכה באוגוסט אותה שנה זכתה לבבי ב-4 מדליות, זהב ו-3 כסף.
מדליית זהב, במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בשיא אישי חדש של 4:58.72 דקות, לפני עדי ביכמן ממכבי קריית אונו (5:06.78 דקות) ותמר שושן מהפועל ירושלים (5:08.08 דקות).
בתחרות שנערכה בברצלונה, ספרד ביוני 2003 קבעה לבבי במשחה ל-200 מטר מעורב אישי שיא אישי חדש של 2:20.14 דקות.
שבוע לאחר מכן, בתחרות שנערכה בקנה שבצרפת היא קבעה במשחה ל-400 מטר מעורב אישי שיא אישי חדש נוסף של 4:53.54 דקות.
באליפות העולם שנערכה בברצלונה, ביולי אותה שנה היא סיימה במקום 26 במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:19.47 דקות ובמקום 24 במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:54.31 דקות.
שבועיים לאחר מכן, באליפות ישראל שנערכה באוגוסט היא זכתה ב-4 מדליות 3 זהב ו-1 ארד.
מדליות זהב, במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:22.47 דקות, במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:58.62 דקות ובמשחה שליחות 4x100 מטר חופשי ביחד עם מאיה מנדל, שונית קריאף ועמית עברי בשיא ישראלי חדש לאגודות של 4:04.54 דקות.