tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
מסתה מוערכת בכ- מסות שמש, כ-3 אלפיות ממסת שביל החלב, כאשר רק כ- מסות שמש או כחמישית ממנה היא מסת הכוכבים שבגלקסיה, ומסת גז המימן החופשי בגלקסיה מעט גדולה יותר, כ- מסות שמש.
שאר המסה של הגלקסיה, כ-80%, היא של חומר אפל שטיבו אינו ידוע.
למרות שחלק משמעותי ממסת הגלקסיה היא גז מימן חופשי, קצב היצירה של כוכבים חדשים בגלקסיה הוא נמוך מאוד, כמסת שמש אחת בכ-40 שנים.
בשנת 1937 זוהתה בגלקסיה סופרנובה מסוג Ia שהגיעה בשיאה לבהירות מדרגה 8.6, פי 16 יותר בהירה מהגלקסיה עצמה.
לסופרנובות מסוג Ia יש בהירות מוחלטת כמעט קבועה, ומכיוון שהמרחק אל IC 4182 נמדד באמצעות משתנים קפאידיים ונחשב למדויק למדי, ניתן להעריך שהבהירות המוחלטת של הסופרנובה הייתה סביב 19.9-, מה שעוזר למדוד את המרחק לגלקסיות מרוחקות יותר שנצפות בהן סופרנובות מסוג Ia.
ID2020 הוא ארגון לא ממשלתי אשר מקדם מיסוד זהות דיגיטלית לאנשים, ובעיקר לכמיליארד האנשים שחיים ללא זהות מוסדרת רשומה בעולם, או פליטים שאינם חיים במדינה שהזהות שלהם רשומה.
למיזם מתנגדים רבים מחשש שהוא למעשה מאפשר מעקב אחר כל אדם ועלול להוות הפרה של חופש הפרט וזכויות אדם אחרות.
המיזם מובל על ידי האו"ם וממומן על ידי מספר תאגידים, בהן מיקרוסופט, סיסקו, פרייס ווטרהאוס קופרס ואקסנצ'ר.
כבר במאי 2016 נחשפה היוזמה באו"ם והתקיים דיון שכלל 400 מומחים בנושא "כיצד מביאים זהות דיגיטלית לכלל אוכלוסיית העולם, כולל 1.5 מיליארד שחיים ללא זהות רשומה".
במיזם שותפו מומחי קריפטוגרפיה ובלוקצ'יין כדי לזהות כיצד המגזר הפרטי יכול לסייע למיזם.
בשנת 2019, נחנך מיזם ID2020 של זהות דיגיטלית בשיתוף עם ממשלת בנגלדש וענקית החיסונים Gavi.
במספר תיאוריות קשר, נטען על ביל גייטס שהוא מקדם תוכנית שתחייב את כל אוכלוסיית העולם חיסון ל-Covid-19 שיכיל שבב זיהוי שיוחדר לגופם של המתחסנים.
אני נרגש להצטרף לפרויקט ולהדריך את הארגון ואת השותפים כיצד ניתן לרתום טכנולוגיות חדשניות ושיתוף פעולה עם המנהלים של ID2020, שיתוף פעולה רב מגזרי לטובת האוכלוסיות הפגיעות בעולם".
- ד"ר סת ברקלי, מנכ"ל GAVI, ברית החיסונים.
אי.סי.טי.אס היא חברה ציבורית בשליטה ישראלית, הרשומה בהולנד ומניותיה נסחרות בנאסד"ק, העוסקת במתן שירותי ביטחון לענף התעופה.
חברת ICTS נוסדה בשנת 1982 ע"י דן יששכרוב ואיתן רילוב.
בהמשך הצטרפו לחברה במעמד בעלים-שותפים גם איתן רוזן, ליאור צוקר ואירית הראל (אחותו של איש העסקים עזרא הראל).
החברה, שרוב מנהליה ועובדיה היו פורשי גופי ביטחון, מודיעין ואכיפה, ובפרט פורשי שב"כ, סיפקה שירותי ייעוץ ביטחוני וייעוץ מודיעין עסקי בינלאומי.
בין לקוחותיה היו חברות תעופה בינלאומיות, לפי דגם האבטחה של אל על, וכן חברות ואישים שכרו שירותיה לביצוע חקירות עסקיות חובקות עולם.
עד תחילת שנות ה-90, דן יששכרוב כיהן כנשיא ומנכ"ל, איתן רילוב כיהן כסגן-נשיא וראש מחלקת חקירות ומודיעין, איתן רוזן ניהל את הסניף בלונדון וליאור צוקר היה אחראי על המבצעים.
עסקי החברה זכו לתנופה בעקבות אסון לוקרבי בדצמבר 1988, שהביא לעלייה משמעותית בביקוש לשירותי האבטחה של החברה, בכלל זה שירותי תשאול ובידוק ביטחוני לנוסעים, אבטחת שדות תעופה ומטוסים, אבטחת אישים, ייעוץ נגד גנבות מטענים והברחת סמים ועוד.
באותה תקופה החברה צמחה ל-22 חברות-בנות בעולם והעסיקה למעלה מעשרת אלפים עובדים.
בתחילת שנות ה-90 נקלעה החברה לקשיים ובשנת 1992 עזרא הראל השתלט עליה לאחר שרכש את מלוא הבעלות בה תמורת 2.2 מיליון דולר.
החברה, בבעלות עזרא הראל, ביצעה הנפקה ראשונה לציבור של מניותיה בבורסת נאסד"ק ביוני 1996 וגייסה 14 מיליון דולר.
היא חזרה לשוק ההנפקות ארבעה חודשים לאחר מכן וגייסה סכום דומה, בעקבות אסון טיסה 800 של TWA שהביא להתעניינות גוברת בעסקי החברה.
לאחר ההנפקה השקיעה החברה במספר חברות, בנובמבר 1996 רכשה ICTS כ-10% מחברת "ממן - מסופי מטען וניטול" ומכרה אותם ברווח של 5 מיליון דולר תוך חודש לחברת כנפיים אחזקות.
באוקטובר 1997 רכשה את חברת ג'ון ברייס הדרכה תמורת 4 מיליון דולר, ובנובמבר 1999 היא נמכרה תמורת 20 מיליון דולר לחברת גילת תקשורת.
באוגוסט 2000 חתמה על הסכם למכירת חברת הבת האירופית שלה לחברת Fraport, חברת בת של נמל התעופה הבינלאומי של פרנקפורט.
היקף העסקה עמד על כ-100 מיליון דולר במזומן והיא התבצעה בשני שלבים, תחילה נרכשה 45% מהבעלות, ובפברואר 2002 יתרת הבעלות.
בעקבות פיגועי 11 בספטמבר, כחלק מתהליך הפקת הלקחים מהאסון, חוקק בארצות הברית חוק חדש לאבטחת התעופה.
עיקרי החוק קבעו שתבוצע הלאמה מלאה של תחום אבטחת התעופה, כאשר כל העובדים העוסקים באבטחת תעופה יוכשרו ויועסקו על ידי זרוע חדשה של הממשל שתוקם לצורך זה.
כתוצאה מהחוק, בנובמבר 2002 הפסיקה החברה את רוב פעילותה בארצות הברית.
לאחר מכירת הפעילות באירופה והפסקת הפעילות בארצות הברית החלה החברה להשקיע במיזמים טכנולוגיים וחברות הזנק.
בין השאר השקיעה בחברת ויקון (VCON) שעסקה בפיתוח מוצרים להעברת תקשורת קול ווידאו על גבי רשתות IP.
בנובמבר 2003 נפטר בעל השליטה בחברה, עזרא הראל, בעת הפלגה בספרד.
אחיו, בועז הראל, מונה ליושב ראש החברה במקומו.
באוגוסט 2004 איש העסקים מנחם עצמון רכש את השליטה בחברה.
בשנת 2005 החלה החברה שוב בפעילות של אספקת שירותי תשאול ובידוק ביטחוני של נוסעים לחברות תעופה באירופה, לאחר שפג הסכם אי-תחרות עם חברת Fraport.
מאחר שהפעילות באירופה שנמכרה המשיכה לפעול תחת השם ICTS Europe, הקימה ICTS International חברת בת חדשה בשם I-SEC International Security, שהחלה להתחרות בפעילות שמכרה מספר שנים קודם.
החברה החלה לפעול גם בתחום אבטחה למערכות הסעה ציבוריות.
בשנת 2011 הפכה זרוע הטכנולוגיה של החברה לחברה נפרדת בשם AU10TIX (מבוטא "אותנטיקס")
iCity הוא מתחם של שני גורדי שחקים במוסקבה, רוסיה.
הבנייה התחילה ביולי 2020 וצפויה להסתיים תוך מספר שנים.
נכון לסוף 2022 העבודות מתבצעות בקומה 27. העלות המשוערת של הפרויקט הוא 23 מיליארד רובל (335 מיליון דולר).
ב-21 ביולי 2023 פורסם שעיריית מוסקבה רכשה את מגדל Time של המתחם ICity.
זו היא הרכישה הגדולה ביותר של בניין משרדים בשש השנים האחרונות במוסקבה.
באוגוסט 2025 המתחם קיבל אישור מוכנות לשירות מעיריית מוסקבה.
ICREACH הוא מנוע חיפוש לכאורה הקשור למעקב חשאי ביותר שנוצר על ידי הסוכנות לביטחון לאומי של ארצות הברית (NSA) לאחר פיגועי 11 בספטמבר.
קיומה של ICREACH הפך לציבורי באמצעות מסמכים שהודלפו על ידי קבלן ה-NSA לשעבר אדוארד סנודן.
מסמכים מסווגים שפורסמו על ידי אתר החדשות The Intercept קובעים כי ICREACH נגישה ל-23 סוכנויות ממשלתיות, כולל לשכת החקירות הפדרלית, המינהל לאכיפת הסמים וסוכנות הביון המרכזית ונועדה לאחסן יותר מ-850 מיליארד רשומות אודות שיחות טלפון, מיילים, מיקומי טלפון סלולרי והודעות טקסט.
על פי ריאן גלאגר, כתב של The Intercept שחשף את תוכנית ICREACH, הנתונים אליהם הגישה דרך המערכת "נסחפים ומאוחסנים במסד נתונים זה בהמוניהם באמצעות צו נשיאותי מתקופת רייגן, שנקרא צו ביצוע 12333 ודבר זה אינו נתון לשום פיקוח של בית המשפט ולביקורת מינימלית של הקונגרס."
IDLE (בעברית: אַיְדֶל; קיצור של Integrated Development and Learning Environment) היא סביבת פיתוח משולבת בשביל שפת התכנות פייתון, אשר הוצמדה למימוש ברירת המחדל של השפה, כחלק אופציונלי להתקנה.
IDLE יצאה לראשונה בשנת 1998 ופותחה על ידי חידו ואן רוסום, מפתח שפת פייתון.
היא נכתבה בפייתון ובערכת ממשק המשתמש הגרפי Tkinter בלבד.
IDLE תוכננה על מנת להיות סביבת פיתוח משולבת בסיסית ופשוטה, אשר תתאים למתחילים, בייחוד בסביבות לימודיות.
מסיבה זו, היא תוכנה חוצה פלטופרמות.
לפי קובץ ה-README המצורף לתוכנה, הפיצ'רים העיקריים של IDLE הם כדלקמן:
עורך טקסט מרובה חלונות בעל הדגשת תחביר (למשל הדגשת מילים שמורות בשפה), השלמה אוטומטית, הזחה (אינדנטציה) חכמה, וכדומה.
קונסולה ( shell ) בעלת הדגשת תחביר.
דיבאגר (מנפה שגיאות) משולב בעל stepping (מעבר על הקוד שורה אחר שורה), breakpoints (נקודות עצירה מתוכננות בתוכנית), והצגת מחסנית הקריאות (call stack).
כיוון ששפת התכנות פייתון נקראה על שם קבוצת הקומדיה הבריטית "מונטי פייתון", השם IDLE כנראה נבחר גם על מנת לכבד את אריק איידל, ממייסדי מונטי פייתון.
iCarly היא סדרת דרמה קומית אמריקאית, הממשיכה את עלילותיה של סדרת הטלוויזיה באותו השם שהופקה על ידי ניקלודיאון ושודרה בשנת 2007. בסדרה מככבים מירנדה קוסגרוב, ג'רי טריינור ונייתן קרס, ששבים לגלם את דמויותיהם מהסדרה המקורית.
הסדרה עלתה לשידור בשירות הזרמת המדיה "פרמאונט+" ב-17 ביוני 2021. ביולי 2021, נמסר כי הסדרה חודשה לעונה שנייה.
מירנדה קוסגרוב – קרלי שיי
ג'רי טריינור – ספנסר שיי, אחיה הגדול של קרלי ואמן עשיר.
נייתן קרס – פרדי בנסון, שכנה וידידה של קארלי, שאחראי על הפקת התוכנית "iCarly".
לייסי מוזלי – הארפר ריינס, שותפתה לחדר של קרלי, ובריסטה השואפת להיות מעצבת אופנה מוצלחת.
ג'יידן טריפלט – מיליסנט בנסון, בתו החורגת והסרקסטית של פרדי מנישואיו הכושלים לגוון.
מרי שיר – מריסה בנסון, אמו של פרדי ושכנתו של ספנסר.
ריד אלכסנדר – נבל פפרמן, הנמסיס הקבוע של קרלי, ומבקר תוכניות רשת לשעבר.
דניאל מורו – נורה דרשליט, מעריצת-על של "iCarly", שניסתה בעבר לחטוף את קרלי ופרדי.
ג'וזי טוטה – וילו, משפיענית שמשתתפת בתערוכה של ספנסר.
אלכס וסאבי – משפיען המשתתף בתערוכה של ספנסר.
טים רוס – טד פרנקלין, מנהל תיכון רידג'ווי לשעבר, בו למדו קרלי ופרדי.
סקיי טאונסנד – קיקי, מדריכת תנועת הצופות "בנות השמש", בה מיליסנט משתתפת.
כרמלה זומבאדו – גוון, אמה של מיליסנט ואשתו לשעבר של פרדי.
דרו רוי – גריפין, בן זוגה לשעבר של קרלי.
אסתר פוביצקי – ברוק, חברתן המשותפת של קרלי והארפר.
ליריק לואיס – מייב, דודניתה של הארפר.
קונור הסטינג – בו, חבר לשעבר של קרלי, מופיע בעיקרה במהלך העונה הראשונה
בדצמבר 2020, הוכרז על הפקת סדרה שתמשיך את עלילת קומדיית המצבים לנוער "iCarly", שתופק על ידי המפיקים בפועל ג'יי קוגן ועלי שוטן.
בהמשך נמסר כי קוסגרוב, קרס וטריינור עתידים לשוב לגלם את דמויותיהם מהסדרה המקורית.
בפברואר 2021, דווח כי קוגן עזב את הפרויקט בעקבות אי-הסכמה אמנותית על הפקת הסדרה עם קוסגרוב.
מאוחר יותר, באותו החודש, אישרה ג'נט מקארדי שהיא לא תשוב לגלם את דמותה של סאם פאקט, כתוצאה מהפסקה שלקחה מקריירת המשחק שלה.
עוד נחשף כי לסדרה הוזמנו 13 פרקים, ושפרק הפיילוט, שנכתב על ידי קוגן ושוטן, יבוים על ידי פיל לואיס.
במאי 2021, נחשף שהסדרה תעלה לשידור ב-17 ביוני 2021, יחד עם תמונה ראשונה מתוך הסדרה.
ב-1 ביוני 2021, הופץ הקדימון הרשמי הראשון של הסדרה.
במרץ 2021, נמסר כי לייסי מוזלי לוהקה לגילום דמותה של הרפר, שותפתה לחדר של קרלי וחברתה הטובה ביותר, וכי ג'יידין טריפלט לוהקה לגילום דמותה של מיליסנט, בתו החורגת הנמרצת והאובססיבית למדיה חברתית של פרדי.
ליהוקה של מוזלי זכה לביקורות שליליות ובעלות אופי גזעני מצד מעריצים שראו בה תחליף לדמותה של סאם פאקט מהסדרה המקורית.
התסריטאית פרנצ'סקה רמזי צייצה בתגובה, כי "דמותה של [מוזלי] הארפר לא מחליפה את דמותה של סאם [מקארדי מהסדרה המקורית]."
צילומי העונה הראשונה החלו במרץ 2021, והסתיימו ב-25 ביוני 2021. צילומי העונה השנייה עתידים להתחיל בסתיו 2021.
שלושת הפרקים הראשונים עלו לשידור ב-17 ביוני 2021. כששאר הפרקים הבאים עולים לשידור בפורמט שבועי.
באתר הביקורות "Rotten Tomatoes" הסדרה זכתה לציון של 100% על בסיס על 7 ביקורות, עם דירוג ממוצע של 6.67/10.
פרסתאריךקטגוריהמועמד/יםתוצאהמקורפרס בחירת הילדים של ניקלודיאון13 ביולי 2024תוכנית טלוויזיה משפחתית אהובה"ICarly"כוכב טלוויזיה אהוב (משפחה)ג'רי טריינורכוכבת טלוויזיה אהובה (משפחה)מירנדה קוסגרובלייסי מוזלי
ID (בעברית: "תעודת זהות") הוא אלבום הבכורה של הזמרת הישראלית דאנה איבגי.
את האלבום הוציאה לאור ב-19 ביולי 2015 חברת התקליטים נענע דיסק.
קדם ליציאתו פורסמו שלושה סינגלים: "On the bus", שהווידאו קליפ שלו צולם בניו יורק; "מחשבה רעה", הסינגל היחידי בעברית ו-"Don't Stop".
דאנה איבגי - שירה, פסנתר
עינב כהן ג'קסון – פסנתר, סינתיסייזר, קולות
"IDGAF" (ראשי תיבות של "I don't give a fuck") הוא סינגל של הזמרת הבריטית, דואה ליפה.
השיר יצא ב-12 בינואר 2018 בהוצאת חברת התקליטים וורנר רקורדס.
השיר מופיע כסינגל השמיני של אלבום האולפן הראשון שלה, Dua Lipa.
השיר נכתב על ידי דואה ליפה, MNEK, לארז פרינסיפטו, סקיילר סטונסטריט וויסקו ווטר והופק על ידי קוז.
נכון לדצמבר 2023, השיר הושמע למעלה מ-1.5 מיליארד פעמים בספוטיפיי, ולמעלה מ-832 מיליון פעמים ביוטיוב.
אזורתוארמכירותאוסטרליה (ARIA)4× פלטינה280,000אוסטריה (IFPI Austria)זהב15,000בלגיה (BEA)זהב10,000קנדה (Music Canada)6× פלטינה480,000דנמרק (IFPI Danmark)פלטינה90,000צרפת (SNEP)פלטינה200,000גרמניה (BVMI)זהב200,000אירלנד (IRMA)—84,500איטליה (FIMI)2× פלטינה100,000ניו זילנד (RMNZ)פלטינה30,000נורווגיה (IFPI Norway)2× פלטינה120,000פולין (ZPAV)4× פלטינה200,000פורטוגל (AFP)3× פלטינה30,000ספרד (PROMUSICAE)פלטינה40,000הממלכה המאוחדת (BPI)3× פלטינה1,800,000ארצות הברית (RIAA)2× פלטינה2,000,000סטרימינגשוודיה (GLF)פלטינה8,000,000
אזורתאריךפורמטגרסהחברת תקליטיםהערותעולמי 12 בינואר 2018הורדת מוזיקה, הזרמת מוזיקהמקוריתוורנר רקורדס עריכת רדיואיטליה 19 בינואר 2018איירפלייעולמי 23 בפברואר 2018הורדת מוזיקה, הזרמת מוזיקה רמיקסים EPאוסטריהיוניברסל מיוזיק גרופגרמניהשווייץ ארצות הברית 27 בפברואר 2018להיט רדיו עכשווי עריכת רדיווורנר רקורדסעולמי 4 במאי 2018הורדת מוזיקה, הזרמת מוזיקה רמיקסים II EP
"IDGAF" הוא שיר של הראפר והזמר הקנדי דרייק בהשתתפות הראפר האמריקאי Yeat.
הוא יצא לאור באמצעות OVO סאונד וריפבליק רקורדס כרצועה השביעית מתוך אלבום האולפן השמיני של דרייק, For All the Dogs, ב-6 באוקטובר 2023. דרייק ו-Yeat כתבו את השיר עם המפיקים בנייקס וסבסטיאן שא, לצד פליי בוי ניק, נורמה וינסטון וג'ון טיילור.
שני האמנים קושרו אחד לשני לראשונה באוגוסט 2023, לאחר ש-Yeat קיבל תשבחות מדרייק על שירו, "Bigger Than Everything".
ב-13 בספטמבר, הראפרים צוותו יחד לקמפיין שיווקי של שיתוף הפעולה של דרייק עם חברת נייקי.
IEEE (ראשי תיבות של: Institute of Electrical and Electronics Engineers, נהגה: אַיי-טריפל-אִי; בתרגום חופשי: אגודת מהנדסי חשמל ואלקטרוניקה) היא אגודה מקצועית בינלאומית של העוסקים בהנדסת חשמל ואלקטרוניקה, הנדסת מחשבים והנדסת תוכנה.
האגודה עוסקת בקידום הטכנולוגיה בדרכים מגוונות:
הוצאה לאור של ספרים וכתבי עת מקצועיים.
כ־30% מכלל הספרות המקצועית העולמית בתחומי הנדסת חשמל ואלקטרוניקה ומדעי המחשב יצאו לאור על ידי האגודה.
פעילות כארגון תקינה העוסק בניסוח תקנים בנושאי חשמל, אלקטרוניקה, מחשבים ותוכנה.
יותר מ־900 תקנים פעילים נוסחו על ידי האגודה.
הכרה בתוכניות לימוד במוסדות להשכלה גבוהה.
הענקת פרסים: החל משנת 1917, מעניקה האגודה מדי שנה את מדליית ה-IEEE לאדם שתרם תרומה משמעותית בתחום הנדסת החשמל ואלקטרוניקה ומשנת 1989 את פרס ג'ודית רזניק לאישים בולטים שתרמו לקידום חקר החלל והפעילות האנושית בו.
אות הוקרה נוסף הוא מינוי כעמית IEEE, הניתן לאישים בעלי הישגים יוצאי דופן באחד מתחומי העניין של IEEE.
נכון לשנת 2020 מנתה האגודה יותר מ־419,000 חברים ביותר מ־160 מדינות, והיא נחשבת לאגודה המקצועית הגדולה בעולם.
מרבית חברי האגודה הם מהנדסי חשמל ואלקטרוניקה, מהנדסי מחשבים או מהנדסי תוכנה, אך היקף הפעילות הרחב שלה מביא להצטרפותם של אנשי מדע ומהנדסים מתחומים אחרים, כגון פיזיקה והנדסת מכונות.
IEEE התאגדה בארצות הברית בשנת 1963, כמיזוג בין שתי אגודות: IRE - אגודת מהנדסי רדיו, שנוסדה ב־1912, ו־AIEE - אגודת מהנדסי החשמל האמריקאית, שנוסדה ב־1884. פעילות האגודה נעשית לפי חלוקה גאוגרפית (סניף פילדלפיה, למשל) ולפי חלוקה לתחומי עניין (למשל IEEE Computer Society, העוסקת במחשבים).
בשנת 2007 לאה ג'יימיסון כהינה כנשיאת הארגון והובילה מספר שינויים ארגוניים.
לאגודת מהנדסי חשמל ואלקטרוניקה יש תוכנית אסטרטגית לשנים 2020 - 2025.
IEEE מספק הזדמנויות למידה בתחום המדעים הנדסה, מחקר וטכנולוגיה.
המטרה של תוכניות חינוך IEEE היא להבטיח את הצמיחה של מיומנות וידע החשמל הקשורים למקצועות טכניים ולטפח את מחויבות הפרט להמשיך את תהליך הלמידה בין חברי IEEE, קהילות ההנדסה והמדע, ובקרב הציבור הרחב.
IEEE מציעה הזדמנויות חינוכיות כגון:
eLearning IEEE (ספרייה וירטואלית) - ספריית IEEE eLearning היא אוסף של קורסי הדרכה מקוונים המיועדים ללמידה בקצב אישי.
תוכנית לימודים בלעדית לחברי IEEE, המציעה לימודים לתואר מקוון, הסמכות וקורסים בהנחה של 10%.
תקנים בחינוך - תוכנית המסבירה מהם תקנים ואת החשיבות של פיתוחם ושימושם.
האתר כולל מודולי הדרכה ואיורים על מנת להציג את ההיסטוריה של התקנים, המינוח הבסיסי, היישומים שלהם ואת ההשפעה שלהם על מוצרים, כמו גם חדשות הקשורות לתקנים, ביקורות של ספרים וקישורים לאתרים אחרים המכילים מידע על תקנים.
המשכיות יחידות לימוד - נכון לעכשיו, 29 מדינות בארצות הברית דורשות שעות פיתוח מקצועי (PDH) כדי לשמר רישיון הנדסאי מקצועי, מה שמעודד מהנדסים לחפש יחידות לימודי המשך (CEUs) עבור השתתפותם בהשתלמויות מכיוון שיחידות לימודי המשך מתרגמות בקלות לשעות פיתוח מקצועי.
IEEE גם מסבסדים אתר שמטרתו לסייע לצעירים להבין טוב יותר מה משמעות הנדסה וכיצד הקריירה ההנדסאית יכולה להפוך לחלק מעתידם.
תלמידים בגילאי 8 עד 18, הורים ומורים יכולים לחקור את האתר כדי להתכונן לקריירה של מהנדס, לשאול מומחים בנושא הנדסה שאלות, לשחק משחקים אינטראקטיביים ולחקור תוכניות לימוד.
האתר גם מאפשר לסטודנטים לחפש הסמכה לתואר הנדסה בקנדה ובארצות הברית; מבקרי האתר יכולים לחפש לפי מחוז / מדינה / טריטוריה, תחום תואר, טווחי שכר הלימוד, טווחי לינה ומזון.
IEEE 802.11 הוא שם כולל למשפחה של תקנים לתקשורת אלחוטית ברשתות מקומיות (Wireless LAN).
המונח מתייחס גם לתקן 802.11 המקורי, שנקרא כיום "802.11legacy".
במשפחה עשרות תקנים שונים המסומנים באות אנגלית אחת, וכן מספר תקנים עתידיים המסומנים בשתי אותיות.
משפחת התקנים פותחה על ידי קבוצה 11 של הוועדה לתקני LAN/MAN של ארגון IEEE (ועדה IEEE 802) ומכאן שמם.
802.11 כוללת שש שיטות אפנון לשידור באוויר שמשתמשות באותו פרוטוקול תקשורת.
התקנים הנפוצים ביותר הם אלה שמסומנים על ידי g ו-n.
תקנים אחרים במשפחה (c–f, h–j) הם שיפורים והרחבות או תיקונים לתקן המקורי.
התקן הראשון שנכנס לשימוש נרחב היה 802.11b.
אחריו קיבל תפוצה רחבה תקן 802.11g.
רכיבים תואמי 802.11a (שיצא אחרי תקן 802.11b) זמינים אך אינם נפוצים.
מרבית הרכיבים הנפוצים היום תואמים את תקן 802.11n, שיצא ב-2009.
תקנים 802.11b ו-802.11g מגדירים שימוש בתדרים ללא רישוי באזור 2.4 גיגה הרץ (GHz).
פעולה בתחום תדרים זה עלולה להיות חשופה להפרעות מתנורי מיקרוגל, מטלפונים אלחוטיים מסוימים וממכשירי חשמל אחרים שפועלים באותו תחום תדרים.
בניגוד להם, תקן 802.11a מגדיר פעולה בסביבות 5 גיגה הרץ.
תקן 802.11n מגדיר פעולה הן באזור תדר 2.4GHz והן באזור 5GHz.
השיטה שמאפשרת שימוש בתקנים אלו מכונה OFDM.
משפחת תקנים זו משמשת לעיתים גם ליצירת קשר נקודה לנקודה אלחוטי, המכונה גם Direct Link Setup.
הגרסה המקורית של תקן IEEE 802.11 ששוחררה ב-1997 מפרטת קצבי העברת מידע של 1 ו-2 מגהביט לשנייה על גבי גלי תת-אדום לשימוש בתחומי רפואה, תעשייה ומדע.
על אף שתת-אדום נשאר חלק מהתקן, אין לו מימוש מסחרי.
התקן המקורי מגדיר גם שיטת Carrier Sense Multiple Access עם הימנעות מהתנגשויות (CSMA/CA) בתור השיטה לגישה לתווך התקשורת.
חלק רב מרוחב הפס מוקרב (בגלל שימוש בשיטת CSMA/CA) כדי לשפר את אמינות העברת המידע תחת תנאים שונים.
לפחות חמישה מכשירים מסחריים שונים של חברות כמו Alvarion, Netwave Technologies ו-Proxim משתמשים בתקן המקורי.
חסרונו של תקן זה הוא שהותיר חופש בחירה רב לחברות שמימשו אותו, ולכן קשה היה להגיע לתאימות של מכשירים מתוצרת חברות שונות לעבוד יחד.
זמן קצר לאחר השלמת התקן החלה העבודה על גרסה משופרת שלו - 802.11b.
שינוי זה לתקן המקורי אושר ב-1999. קצב העברת המידע המקסימלי של 802.11b הוא 11 מגהביט לשנייה והוא מגדיר אותה שיטת גישה למידע שהוגדרה בתקן המקורי - CSMA/CA.
בגלל השימוש בפרוטוקול זה, היה קצב העברת המידע המקסימלי בפועל רק 5.9 מגהביט בשימוש ב-TCP או 7.1 מגהביט ב-UDP, כלומר תקורת הפרוטוקול הייתה כמעט 40%.
זמן קצר לאחר הגדרת התקן החדש, שודרגו מוצרים קיימים כך שיתמכו בו, ומוצרים חדשים המבוססים עליו הופיעו בשוק.
הדבר התאפשר מפני שתקן 802.11b הוא הרחבה ישירה של שיטת האפנון DSSS שהוגדרה בתקן המקורי.
העלייה המשמעותית בקצב העברת המידע (ביחס לתקן המקורי), ביחד עם הורדות מחירים, הובילו לתפוצה רחבה של 802.11b.
802.11b משמש לרוב בתצורה של נקודה לנקודות מרובות (point to multi-point), שבה נקודת גישה מתקשרת, דרך אנטנה כל כיוונית, עם לקוח אחד או יותר שנמצאים בתחום הכיסוי של האנטנה.
באנטנות בעלות שבח גבוה ניתן להשתמש בתצורה נייחת של נקודה לנקודה לטווחים של עד 8 ק"מ, אף על פי שהיו הצלחות בשימוש בתצורה זו גם בטווחים של 80 - 120 ק"מ, כשהיה קשר עין עם המשדר.
שימוש בתצורה זו החליף לרוב שימוש בקווים שכורים או תקשורת מיקרוגל מגושמת.
כרטיסי 802.11b מסוגלים לפעול בקצב 11 מגהביט לשנייה, אבל אם איכות האות נמוכה, ירד קצב הפעולה ל-5.5, אחר כך ל-2 ואז ל-1 מגהביט לשנייה.
מפני שבקצבי העברת מידע נמוכים משתמשים בשיטות אימות נתונים טובות יותר, הם פחות רגישים לרעשים והנחתת האות.
הרחבות לתקן 802.11b הגדילו את קצב העברת המידע למהירויות של 22, 33 ו-44 מגהביט לשנייה, אולם ההרחבות לא אושרו על ידי ה-IEEE.
מספר חברות ייצרו גרסה משופרת בשם "802.11b+".
הרחבות אלה לא נחלו הצלחה מרובה בגלל פיתוח תקן 802.11g, המציע קצב העברת מידע של עד 54 מגהביט לשנייה ותאימות לאחור לתקן 802.11b.
השימוש המסחרי הנפוץ הראשון בתקן 802.11b לתקשורת היה על ידי חברת אפל, במותג "AirPort".
בשאר השוק מובילות חברות כגון Linksys (סיסקו), בלקין או Netgear.
תיקון 802.11a לתקן המקורי אושר בשנת 1999. תקן 802.11a משתמש באותו פרוטוקול מרכזי כמו התקן המקורי, פועל בתדר 5 גיגה הרץ ומשתמש בשידור מרובה ערוצים (OFDM) של 52 תתי ערוצים בקצב מקסימלי של 54 מגהביט לשנייה, שמגיע לקצב מעשי של 20 - 30 מגהביט לשנייה.
התקן מגדיר ירידה בקצב השידור ל-48, 36, 24, 18, 12, 9 ולבסוף 6 מגהביט לשנייה כאשר האות חלש או ההפרעות מרובות.
בתקן 802.11a מוגדרים 12 ערוצים לא חופפים, 8 ערוצים לשידור במרחב סגור ו-4 לשידור נקודה לנקודה.
התקן אינו תואם לתקן 802.11b.
הואיל ותדרים באזור 2.4 גיגה הרץ נמצאים בשימוש רב, שימוש בתדר 5 גיגה הרץ מעניק לתקן 802.11a יתרון בכך שהוא סובל פחות מרעשים.
אולם לשימוש בתדר כה גבוה יש גם חסרונות, שנובעים מהגבלת השימוש בתקן רק בקו הראייה, וכך עולה הצורך בנקודות גישה נוספות.
מדינות שונות הגבילו במידה רבה את השימוש בתקן 802.11a.
במספר מדינות (למשל: ארצות הברית ויפן) אושר התקן במהרה, אבל באזורים אחרים, כמו באיחוד האירופי, עבר זמן רב עד שהושג אישור לשימוש בתקן.
רשויות ההגבלים באירופה שקלו את השימוש בתקן HIPERLAN במקום IEEE802.1a, אבל בסופו של דבר, באמצע 2002, אושר התקן גם באירופה.
מתוך 52 תתי-הערוצים של התקן, 48 משמשים למידע ו-4 תתי-ערוצים לסינכרון עם הפרדה של 0.3125 מגה הרץ ביניהם.
האפנון בכל אחד מתתי-הערוצים יכול להיות BPSK, QPSK, 16-QAM או 64-QAM.
רוחב הפס הכולל של כל ערוץ הוא 20 מגה הרץ, עם רוחב פס של 16.6 מגה הרץ בשימוש.
משך האות הוא 4 מיקרו שניות עם Guard Interval של 0.8 מיקרו שניות.
ההפקה והקידוד של הרכיבים האורתוגונליים של האות נעשים בפס הבסיס בעזרת DSP.
לאחר מכן נשלח האות בתדר 5 גיגה הרץ מהמשדר.
כל אחד מתתי-הערוצים ניתן לייצוג כמספר מרוכב.
הפקת האות בממד הזמן נעשית על ידי התמרת פורייה הפוכה (IFFT).
בהתאם, המקלט דוגם בקצב של 20 מגה-הרץ ומבצע התמרת פורייה (FFT) כדי לשחזר את האות המקורי.
היתרונות בשימוש ב-OFDM כוללים חסינות לרעשים והגדלה של כמות המידע שניתן לשדר ברוחב הפס בשנייה.
שיווק מוצרים בתקן 802.11a החל בשנת 2001. קצב המכירות לא היה גבוה בגלל מחסור ברכיבים בתדר 5 גיגה הרץ, הנדרשים ליישום התקן.
תקן 802.11a לא זכה לתפוצה רחבה מכמה סיבות: קבלת האישורים הנדרשים ארכה זמן רב בגלל תחום התדרים החדש, תקן 802.11b כבר תפס נתח גדול מהשוק, והתקן החדש סבל ממימוש לא יעיל, שגרם לטווח שלו להיות קצר.
יצרני רכיבים בתקן 802.11a הגיבו בשיפור הטכנולוגיה, בהגדלת טווח הקליטה של המוצרים (כיום טווח הקליטה של תקן 802.11a דומה לזה של תקן 802.11b) ובייצור מוצרים שמסוגלים לפעול תחת כמה תקני 802.11. יש מוצרים דו-מצביים או תלת-מצביים שתומכים בתקן 802.11a ו-b, או 802.11a, b, g.
כמו כן, יש נקודות גישה שתומכות בכל התקנים האלה במקביל.
תקן 802.11g אושר ביוני 2003. התקן פועל בתדר 2.4 גיגה הרץ (כמו 802.11b) אבל מסוגל להעביר נתונים לא מעובדים בקצב 54 מגהביט לשנייה או בתפוקה נטו של 24.7 מגהביט לשנייה, כמו תקן 802.11a.
תקן 802.11g תואם לאחור לתקן 802.11b ומשתמש באותו תחום תדרים.
נעשה מאמץ רב לגרום למוצרים התומכים רק בתקן 802.11b לפעול יחד עם מוצרים התומכים בתקן 802.11g, אולם נוכחות של אפילו רכיב יחיד בתקן 802.11b מאטה משמעותית (בחלק מהרשתות, בעיקר הישנות יותר) את כל רכיבי 802.11g ברשת.
תקן 802.11g סחף את עולם הצרכנים החל מינואר 2003, עוד לפני אישורו.
צרכנים עסקיים ויצרנים גדולים חיכו לאישורו הסופי של התקן.
בקיץ 2003 הגיע ההכרזה על התקן והוא אושר.
רוב הרכיבים הדו-מצביים שתמכו בתקנים 802.11a/b הפכו לתלת-מצביים שתומכים בתקן a,b,g בכרטיס יחיד או בנקודת גישה אחת.
המעבר למוצרים דו-מצביים ותלת-מצביים מביא להוזלה בעלויות (למשל בגלל שילוב כל התקנים בשבב יחיד).
שימוש במוצרים תלת-מצביים מבטיח תפוקה מקסימלית בכל סביבה שהיא.
בחלק מנקודות הגישה שולב מוצר קנייני בשם Super G.
במוצרים אלה מהירות הרשת מואצת עד לקצב של 108 מגהביט לשנייה.
מוצרים אלה עלולים לשבש רשתות אחרות ולא לתמוך בכל כרטיסי b ו-g תקניים.
כמו כן, בחלק מהמוצרים מיושמות שיטות Packet Bursting, שמגדילות את קצב התעבורה, אך מוצרים אלה אינם תואמים את כל המכשירים הקיימים.
היצרן הגדול הראשון שהשתמש בתקן 802.11g היה אפל, במותג "AirPort Extreme".
חברת סיסקו קנתה את חברת Linksys, שמימשה את התקן והציעה כך התקן רשת אלחוטי משלה בשם Aironet.
בינואר 2004 הודיע ה-IEEE על יצירת צוות משימה חדש לפיתוח הרחבה לתקן 802.11 לרשתות מקומיות בתקשורת אלחוטית.
תקן 802.11n נבנה על התקנים הקודמים, כלומר הן בתדרים סביב 2.4GHz והן בתדרים סביב 5GHz, אך תוך שימוש בריבוי אנטנות - MIMO (multiple-input multiple-output).
האנטנות הנוספות של המשדר והמקלט מאפשרות תפוקה גבוהה באמצעות ריבוב מרחבי וטווח מוגבר באמצעות שינוי האות במרחב (Spatial Diversity), על ידי שיטות קידוד כמו קידוד Alamouti, ובעל טווח הקליטה גדול יותר: כ-70 מטרים בתוך מבנה.
עוד לפני צאת האישור הרשמי לתקן, בספטמבר 2009, יצאו לשוק מוצרים של יצרנים רבים המבוססים על הטיוטה הראשונה והשנייה של התקן, שכונו "pre-N" (הראשונים שבהם הופיעו ב-2004).
כיום זהו התקן הנפוץ ביותר.
תקן זה משתמש בקידוד OFDM על מנת להגדיל את הקצב המידע בשימוש של אותו רוחב פס.
תקן תקשורת אלחוטי במהירות גבוהה בתדר של 5 גיגה הרץ.
קצב השידור שלו מגיע עד 1.3 גיגה ביט בשנייה.
התקן החדש, מציע תאימות לאחור.
התקן מסוגל לשדר במספר ערוצים בו זמנית.
התקן אושר בתחילת שנת 2014, אך כבר בסוף 2011 חברת Quantenna וחברת ברודקום הוציאו לשוק פתרונות ושבבים שתומכים בתקן.
בינואר 2012 הציגו חברות באפלו וטרנדנט נתבים המבוססים עליו.
הנתב של באפלו תומך בקצב של עד 800 מגה ביט, ואילו הנתב של טרנדנט תומך בקצב של עד 1.3 גיגה ביט בשני ערוצי שידור.
תקן 802.11ax (נקרא Wi-Fi 6 או HE - High Efficiency) מטרתו העיקרית של התקן היא שיפור יעילות על ידי שיפור קצב העברת נתונים עבור שטח נתון בצפיפות גבוהה, כמו משרדים, קניונים ובנייני דירות צפופים
תחום התדרים: 60GHz, קצב תעבורה: עד 7 גיגהביט בשנייה.
תקנים עתידיים שנמצאים בשלבי גיבוש או מימוש:
802.11ay - תחום התדרים: 60GHz, קצב תעבורה: עד 20 גיגהביט בשנייה
להלן הרחבות עתידיות העוסקות בשיפורים נוספים לתקן:
802.11ah - שירות WiFi לטווח ארוך (כקילומטר) בקצב נמוך יחסית (מאות קב"ש בלבד), שיפעל בתדר שנמוך מ-1 גה"צ (ככל הנראה כ-900 מה"צ) - מיועד לאפליקציות האינטרנט של הדברים
802.11ai - התחברות מהירה ל-WiFi
802.11ax - שיפור היעילות של רשתות WiFi (בעיקר למקומות בהן צפיפות מכשירים גבוהה, כגון אצטדיונים וקניונים)
802.11az - שירות איכון, דמוי GPS, המיועד לפעול בתוך מבנים
IFAB היא הגוף האחראי על חוקת משחק הכדורגל.
הוועדה נוסדה בשנת 1886 לאחר אספה במנצ'סטר של נציגי התאחדויות הכדורגל של אנגליה, סקוטלנד, ויילס ואירלנד.
האספה כונסה במטרה להנהיג חוקי כדורגל אחידים למשחקים בכל העולם וכן הביאה להתחלתה של תחרות הכדורגל הבין־לאומית הראשונה, אליפות הבית הבריטית.
בשנת 1913 הצטרפה פיפ"א לוועדה וקיבלה שני קולות הצבעה, בנוסף לשמונה קולות ההצבעה שהיו ל-4 נציגות הממלכה המאוחדת (שני קולות לכל התאחדות).
ב-1958 הסכימה הוועדה על שיטת ההצבעה אשר נהוגה בה עד היום.
לפי השיטה החדשה, נציגי פיפ"א קיבלו 4 קולות הצבעה וכל אחת מהתאחדויות הכדורגל הבריטיות קיבלה כל אחד.
דיוני והחלטות הוועדה חייבים לעבור ברוב של שישה קולות לפחות.
בתוך כך, דרושה הסכמתם של נציגי פיפ"א לכל החלטה בוועדה, ומנגד פיפ"א עצמה לא יכולה לשנות את חוקת המשחק ללא אישור של שני נציגים לפחות מההתאחדויות הבריטיות.
כל חברי הוועדה חייבים להיות נוכחים על מנת לבצע הצבעה לשינוי בחוקי המשחק.
הוועדה מתכנסת פעמיים מדי שנה, אחת כדי להחליט על שינויים אפשריים בחוקי המשחק, והשנייה כדי לדון בענייניה הפנימיים.
האספה הראשונה נקראת האספה הכללית השנתית (באנגלית AGM, the Annual General Meeting) והשנייה האספה הכלכלית השנתית (באנגלית AFM, the Annual Financial Meeting).
ארבעה שבועות לפני התכנסות ה-AGM, ההתאחדויות החברות חייבות לשלוח את הצעותיהן הכתובות למזכיר ההתאחדות המארחת ופיפ"א מדפיסה את רשימת ההצעות, אשר עוברת לעיונן של ההתאחדויות האחרות.
ה-AGM מתכנסת בחודש פברואר או מרץ, בעוד ה-AFM מתכנסת בין ספטמבר ואוקטובר.
IFC Films היא חברה אמריקנית להפצת סרטי קולנוע.
משרדי החברה נמצאים בניו יורק והיא נמצאת בבעלות "Rainbow Media" השייכת לקואופרטיב הטלוויזיה בכבלים "Cablevision".
החברה מפיצה סרטי קולנוע עצמאי וסרטים דוקומנטריים.
בנוסף להפצה, מפעילה IFC ערוצי וידאו על פי דרישה (VOD) המסופקים על ידי ערוצי שלם וצפה בכבלים, על ידי חנות iTunes, מובילינק ורשת בלוקבאסטר.
מאז שנת 2008 מפעילה החברה פסטיבל סרטים בשם "IFC Festival Direct" המיועד לסרטים שיצאו ישירות לטלוויזיה.
איי-דיגיטל סטור בע"מ, המוכרת במותג iDigital, היא חברה ישראלית המפעילה בישראל רשת שיווק, שבה 18 חנויות וחנות מקוונת, למוצרי חברת אפל, ומספקת שירותי תמיכה וייעוץ ואחריות יצרן.
החברה התאגדה במאי 2008, לצורך הקמת רשת שיווק למוצרי אפל בישראל.
עד אז המחשבים של אפל תפסו נתח שוק זעיר בישראל (פחות מאחוז משוק המחשבים האישיים) עקב המחיר הגבוה, התמיכה הגרועה בעברית והמחסור ביישומים מותאמים לישראל.
בינואר 2008 השיקה "iDigital" חנות מקוונת למכירת מוצרי אפל בישראל.
בספטמבר 2008 השיקה לראשונה גרסה בעברית למערכת ההפעלה macOS שפותחה על ידה בשיתוף קהילת משתמשי המק בישראל.
הגרסה הייתה עדכון למערכת ההפעלה שהיה זמין למשתמשים כטלאי (Patch) אשר ניתן היה להורדה ללא תשלום מאתר הבית של iDigital.
העדכון כלל הסבה לעברית של רכיבים המותקנים במערכת ההפעלה, אשר אושר על ידי חברת אפל העולמית.
ב-21 בספטמבר 2008 נפתחה החנות הראשונה של הרשת בקניון רמת אביב בתל אביב.
בספטמבר 2009 פתחה בדיזנגוף סנטר בתל אביב את חנות השנייה שלה והודיעה כי הגדילה את נתח השוק של אפל בתחום המחשבים האישיים בישראל לכ-7.5%.
תחילה מכרה "iDigital" מחשבי מקינטוש ומוצרי אפל נוספים כגון נגני מוזיקה, האייפוד והאביזרים הנלווים; אך לא את הטלפונים החכמים מסדרת אייפון.
אלו נמכרו לראשונה בישראל על ידי רשת "דינמיקה סלולר", באופן לא רשמי ביבוא מקביל.
החנויות עוצבו באופן דומה מאוד לחנויות רשת "אפל סטור" מחוץ לישראל, אך אינם חלק מהרשת.
ב-2011, בהליך משפטי שהתנהל בבית המשפט המחוזי בנצרת, אף הבהירה אפל העולמית כי אינה מכירה ב-iDigital כנציגתה הרשמית בישראל, אלא כמשווקת מורשה בלבד ואין לה בלעדיות על ייבוא מוצרי החברה לישראל.
בדצמבר 2009 החלה החברה לראשונה במכירה של מכשירי אייפון, עבור רשת הסלולר של חברת פלאפון תקשורת, במקביל להשקה הכללית של האייפון בישראל אצל שלוש חברות הסלולר.
בנוסף השיקה את הספר הדיגיטלי העברי הראשון עבור האייפון.
באפריל 2010 החלה החברה במכירה של מכשירי אייפון פתוחים ללא התחייבות לאף מפעילה סלולרית.
בינואר 2010 פתחה את החנות השלישית שלה בישראל, בגרנד קניון חיפה.
בהמשך פתחה עוד 15 חנויות ברחבי המדינה, כולל סניף ללא מע"מ בקניון מול הים באילת.
בשנת 2014 הגישה המועצה הישראלית לצרכנות תובענה ייצוגית נגד החברה בגין שירות לקוי, חיוב שלא כדין והונאת צרכנים, ב-2022 הושג הסכם פשרה לפיו איי-דיגיטל תפצה לקוחות ביותר מ-2 מיליון ש"ח.
באפריל 2017 נמכרה השליטה בחברת האם של "iDigital" - "אייקון גרופ", לקרן השקעות סקיי, שרכשה כ–65% מהון המניות לפי שווי חברה של 110 מיליון שקל.
באוקטובר 2020 "פועלים שוקי הון", זרוע ההשקעות הריאליות של בנק הפועלים רכשה 20% ממניות החברה תמורת 70 מיליון שקל.
בדצמבר 2021 ביצעה "אייקון גרופ" הנפקה ראשונה לציבור בבורסה לניירות ערך בתל אביב.
לרשת יש 18 סניפים בפריסה ארצית, הסניפים בחיפה, תל אביב, באר שבע וירושלים מוגדרים על ידי אפל כמרכזי שירות שלה.
לחברה גם מוקד מכירות טלפוני ואתר אינטרנט עם חנות אונליין.
בשנת 2018 חנכה iDigital את iExpert - מרכז מידע שבו ניתן למצוא מדריכים כתובים, טיפים ומדריכי וידאו על מוצרי אפל.
בנוסף למדריכים, בסניפים ניתנים שירותים ללקוחות המתקשים בתפעול, בפתיחת Apple ID, בהעברת מידע למכשיר החדש, הדרכות אישיות של צעדים ראשונים על מחשב Mac ועוד.
בשנת 2021 נפתחה רשת בת חדשה של iDigital בשם iDigital Goodiz.
ברשת שלושה סניפים, והיא המתמחה באביזרים לסמארטפון.
iDigital מקיימת מכירה מוקדמת של גרסאות חדשות של האיפון ומאפשרת טרייד אין למגוון מוצרים כולל מחשבי מק.
IE Business School (בית הספר למנהל עסקים IE) היא אוניברסיטה למנהל עסקים הממוקמת במדריד, ספרד.
האוניברסיטה נוסדה ב-1973 תחת השם Instituto de Empresa.
IE דורגה על ידי ה-Financial Times כאחד מבתי הספר למנהל עסקים המובילים בעולם.
ב-2012 דורג בית הספר על ידי ה-Financial Times כבית הספר למנהל עסקים הטוב באירופה, ותוכנית ה-MBA הבינלאומית של IE דורגה שמינית בעולם ושלישית מחוץ לארצות הברית.
בנוסף לתוכנית ה-MBA הבינלאומית, בית הספר מפעיל גם תוכניות מנהל עסקים נוספות לתואר ראשון, שני ושלישי במגוון התמחויות: Executive MBA, Global MBA (תוכנית אונליין), Master in Management, Master in Finance ועוד.
IE שמה דגש רב על יזמות.
קמפוס האוניברסיטה משמש גם כמרכז יזמות, ונערכים בו כנסים דו-שנתיים כדוגמת ה-Venture Day, ומפגשים שבועיים כדוגמת ה-Venture Network המושכים אליהם יזמים מספרד ומכל העולם.
תוכנית הדגל של IE היא ה-Venture Lab Accelerator המשמשת כחממת סטרט אפים עבור סטודנטים המעוניינים לפתח מיזמים עסקיים במהלך התואר.
ל- IE יש כיום מעל ל-40 בוגרים ישראלים שסיימו את תוכנית ה-MBA הבינלאומית, וכמו כן כ-20 בוגרים שסיימו תוכניות אחרות.
מאז 2010, לומדים ב-IE בממוצע כ-8 סטודנטים ישראלים בשנה.
IE דורגה בשנים האחרונות בין עשרת בתי הספר למנהל עסקים הטובים בעולם, ובין חמשת בתי הספר למנהל עסקים הטובים באירופה.
IEEE 802.1x הוא תקן (סטנדרט) של ה-IEEE (איגוד מהנדסים בינ"ל) עבור בקרת גישה לרשת מבוססת פורטים.
התקן הוא חלק ממשפחה של פרוטוקולי רשת, IEEE 802.1, המתקננים תקשורת בעיקר בשכבות נמוכות כמו שכבת הקו.
הוא מספק מנגנון אימות זהות למכשירים המבקשים להתחבר לרשת מקומית - קווית (LAN) ואלחוטית (WLAN) - כלומר טרם קבלת יכולת להעביר אינפורמציה של ממש ברשת (למשל כשלמכשיר עדיין אין כתובת IP).
ה- IEEE 802.1X מגדיר שלושה צדדים - מבקש האימות, המאמת ושרת האימות - ודרכי התקשרות ביניהם למען דחיית או קבלת מבקש האימות.
עד אשר אומתה זהות המבקש, נמנעת ממנו גישה לרשת (מלבד לצורכי אימות).
האימות מתבצע באמצעות פרוטוקול כללי, EAP)Extensible Authentication Protocol), כאשר התקן מגדיר כיצד EAP נעטף (encapsulated) בשכבת הקו ("EAP מעל LAN" או EAPOL) בין המבקש למאמת.
הוא קובע כי עטיפתו בין המאמת לשרת האימות תעשה באמצעות פרוטוקלי AAA קיימים - RADIUS או Diameter.
רשת מקומית, ברמת העיקרון, נגישה לכל המתחבר אליה באופן פיזי.
מובן שיש מקרים בהם מנהלי הרשת ירצו להגביל את הגישה למשתמשים מסוימים.
הדרך הבטוחה ביותר לעשות זאת היא על ידי "רשימה לבנה" הקובעת למי מותרת הגישה וכיצד עליו להזדהות.
כך, רק מי שזהותו מאומתת יורשה להתחבר לרשת.
רצוי לעשות זאת בשלב המוקדם ביותר של ההתחברות על-מנת לצמצם את אפשרויות התקיפה של המשתמש.
הוא תקן אחיד המספק למכשירים מסוגים שונים המחוברים לרשת מקומית שירותי אימות, הרשאה והחלפת מפתחות הצפנה כך שיוכלו לתקשר בבטחה.
התקן הוגדר לראשונה ב-2001. הוא עודכן (בענייני תחזוקה בעיקר) ב-2004. הוא הורחב (בעיקר תמיכה ב-MACsec) ב-2010 וזו מהווה גרסתו העדכנית (נכון ל-2013).
הפרוטוקול מגדיר שלושה צדדים בתהליך האימות: המבקש ("supplicant"), המאמת ("authenticator") ושרת אימות.
המבקש הוא מכשיר (כגון מחשב נייד או טלפון חכם) המתחבר לרשת המקומית.
ליתר דיוק, מדובר בתוכנת לקוח הרצה על המכשיר המתחבר, מממשת את הפרוטוקול ויודעת לספק אמצעי זיהוי ("credentials") של המבקש עבור המאמת.
אמצעי הזיהוי יכול להיות שם-משתמש וססמה או סרטיפיקט דיגיטלי.
שרת האימות הוא שרת (host) ובו מאגר זהויות כולל פרטיהם והשראותיהם בפורמט אחסנה וגישה מסוים - כמו active directory או שרתי LDAP אחרים.
המאמת הוא מכשיר רשת - כגון מתג Ethernet (ב-LAN) או נתב אלחוטי (ב-WLAN) - ה"מתרגם" את המידע (חבילות EAP) ממבנה אותו מכיר המבקש למבנה אותו מכיר השרת, ולהפך.
כלומר הוא יודע לתקשר הן עם המאמת (באמצעות EAPOL) והן עם שרת האימות (באמצעות RADIUS למשל) ולהתאים בין פורמט המידע המועברים בשני ערוצי תקשורת אלה (למשל להעביר את פרטי זהות המבקש לשרת האימות).
בסופו של דבר, רכיב זה הוא המעניק או מונע גישה מהמבקש.
כל עוד זהות המבקש לא אומתה, הוא חסום מלהעביר כל תקשורת ברשת שאיננה קשורה לתהליך האימות עצמו.
הוא משמש איפוא כמעין שוער כניסה לרשת (באנלוגיה לעולם האמיתי, הוא חוסם את המבקר באתר, מקבל את פרטי הזהות שלו (למשל ת.ז.), בודק אותם אל מול מאגר מידע (למשל ת.ז.
של מורשי הכניסה לאתר) וכך מחליט האם להכניס את המבקר).
EAP מאפשר גם למבקש לאמת את זהות הרשת, בשיטה של "אימות הדדי" (בדוגמה ניתן לומר שהמבקר מוודא אצל השוער שהוא נכנס לאתר הנכון).
התקן מגדיר שני סוגים לוגיים של יציאות (פורטים): מבוקר ולא מבוקר.
דרך "יציאה לא מבוקרת" עוברת תקשורת ה-EAPOL המשמשת לאימות ותו לאו.
"יציאה מבוקרת" מופעלת על ידי ה-802.1X PAE (ישות גישה ליציאה, Port Access Entity) כך שכל עוד המבקש לא אומת, היציאה חסומה בפניו (הן לתנועה נכנסת והן ליוצאת).
רק עם אימותו, המאמת יעביר אותה ל"מצב רשאי" המאפשר למבקש שליחת או קבלת נתונים ביציאה.
כך מתקיימת הפרדה מוחלטת בין שני ערוצי מידע המונעת מעבר נתונים לא רצויים (שאינם קשורים לאימות) טרם האימות.
ההפרדה לוגית זו מתבצעת בהכרח במאמת, אך היא ניתנת למימוש גם בצד המבקש; כך הוא יכול למנוע מפרוטוקלים בשכבה גבוהה יותר להעביר נתונים כל עוד האימות לא הסתיים בהצלחה, דבר שימושי ביותר למניעת דליפת מידע מהמבקש לרשת לא-מאושרת כאשר האימות הוא הדדי.
תהליך אימות טיפוסי פועל בשלבים הבאים:
אתחול(מצב האפס): כאשר מתחבר מבקש אימות חדש היציאה המבוקרת סגורה בפניו כך שרק תעבורת 802.1X המשמשת לאימות אפשרית (דרך היציאה הלא מבוקרת).
פתיחה(בקשת הזדהות): מבקש האימות מאזין לכתובת מיוחדת במקטע הרשת המקומית (בשכבה 2).
מדי זמן מסוים, המאמת שולח לכתובת זו בקשת-זיהוי-EAP.
המבקש יכול גם לעורר שליחת בקשה זו על ידי שליחת פתח-EAPOL למאמת.
מבקש האימות משיב לבקשת הזיהוי בתשובת-זיהוי-EAP המכילה אמצעי זיהוי שלו כגון זהות משתמש (User ID).
המאמת עוטף תשובה זו בבקשת-גישה-RADIUS ומעביר אותה לשרת האימות.
משא ומתן (בחירת השיטה): שרת האימות משיב לבקשת המאמת באתגר-גישה-RADIUS המכיל בקשת-EAP המפרטת את שיטת ה-EAP - סוג האימות אותו השרת דורש ממבקש האימות.
המאמת עוטף בקשת-EAP זו ומשדרה למבקש.
זה בתורו יכול לקבל את השיטה ולהענות ל"אתגר", או לדחותה באמצעות שליחת NAK ("קבלה שלילית", "Negative Acknowledgement") ופירוט שיטת ה-EAP בה מוכן להתאמת.
וידוא הזהות: אם הסכימו המבקש ושרת האימות על שיטת EAP, הם מחליפים ביניהם את המידע המוגדר בשיטה - בדרך כלל "אתגרים" שהשרת מעמיד בפני המבקש כלומר שאלות הזדהות שרק מי שהוא באמת בעל הזהות שהוצגה בשלב הפתיחה יכול לענות עליהם בוודאות.
אם השרת משתכנע שמבקש האימות הוא אכן מי שהוא טוען שהוא, ובעל זהות זו מורשה כניסה לרשת, או אז ישיב שרת האימות בהודעת הצלחת-EAP (עטופה בקבלת-גישה-RADIUS).
אחרת הוא ישיב בהודעת כישלון-EAP (עטופה בדחיית-גישה-RADIUS).
כניסה ויציאה: אם צלח וידוא הזהות, המאמת מעביר את היציאה המבוקרת למצב "רשאי" בו כל תעבורה יכולה לעבור.
אחרת נשארת היציאה במצב "לא-רשאי".
כאשר המבקש מתנתק מהרשת, עליו לשלוח הודעת ניתוק-EAPOL למאמת.
זה יחזיר את היציאה למצב "לא-רשאי" החוסם כל תעבורה שאינה EAP.
EAPOL עובר בשכבת הרשת מעל שכבת הקו.
כאשר האחרונה עובדת בפרוטוקול Ethernet הוא מוקצה לטיפוסו (EtherType) הערך 0x888E.
מבקשי אימות - תמיכה ותוכנות לקוח
IEEE 802.3 היא קבוצת עבודה ואוסף של תקני המכון למהנדסי חשמל ואלקטרוניקה (IEEE) המיוצרים על ידי קבוצת העבודה המגדירה את השכבת הפיזית ואת בקרת הגישה למדיה (MAC) של שכבת קישור הנתונים, של אתרנט קווי.
זו, בדרך כלל, טכנולוגיית רשת מקומית (LAN) ועם כמה יישומי רשת אזורית (WAN).
חיבורים פיזיים נעשים בין צמתים ו/או התקני תשתית (רכזות, מתגים, נתבים) על ידי סוגים שונים של כבלי נחושת או סיבים אופטיים.
802.3 היא טכנולוגיה התומכת בארכיטקטורת הרשת IEEE 802.1.
802.3 מגדיר גם שיטת גישה ל-LAN באמצעות CSMA/CD.
802.1AE הוא תקן של IEEE שמגדיר את פרוטוקול האבטחה Media Access Control Security (ראשי תיבות: MACsec) הנועד לתת הגנה לחבילות Ethernet.
IEEE 802.1AE התפרסם לראשונה ב-2006 עם הרחבות שהתווספו במשך השנים וגרסתו האחרונה פורסמה ב-2013.
בשונה מפרוטוקול IPSec הנועד לחבילות IP בשכבת הרשת, MACsec נועד לחבילות Ethernet בשכבת הקו.
בדומה ל-IPSec, הפרוטוקול נועד למנוע ניצול של חולשות הפרוטוקול על ידי הצפנת תוכן החבילה.
ההתקפה העיקרית שאותה הפרוטוקול מונע הוא רחרוח חבילות אך גם מונע גנבת זהות והתקפת שליחה מחדש (Replay Attack).
התקפות אלה יכולות להיות מושגות על ידי טכניקות כגון האזנת סתר, התקפת אדם באמצע או "התחזות" כתובת MAC.
KAY (ראשי תיבות: "MAC Security Key Agreement Entity")- המפתח שמצפין את תוכן החבילה
SC (ראשי תיבות: "Secure Channel")- הערוץ הווירטואלי שאליו משויכת החבילה.
המספר המזהה של הערוץ נקרא SCI (ראשי תיבות: "Secure Channel Identifier") והוא מהווה שדה בפרוטוקול.
SC משויך לשולח מסוים (מעל ה-MAC יכולים להיות מספר שולחים שונים).
ה-SC הוא חד צדדי, כלומר שה-SCI שבו משתמש צד אחד לקבלת חבילה לא יכול להיות זהה ל-SCI של הצד השני.
SA (ראשי תיבות: "Secure Association")- תת-ערוץ וירטואלי שאליו משויכת החבילה.
SC יכול להכיל מספר מרובה של SA.
מספר המזהה של התת-ערוץ נקרא AN (ראשי תיבות: "Association Number") והוא ייחודי בתוך ה-SC .ה-AN מהווה שדה בפרוטוקול.
PN (ראשי תיבות: "packet number")- מספר סידורי עולה הייחודי עבור כל חבילה שנשלחה מתת-ערוץ מסוים.
כל SA משויך ל-KAY מסוים.
לכן בעזרת שילוב השדות AN ו-SCI יכול הצד המקבל לקבוע את המפתח שישמש אותו לפענוח החבילה.
כאשר צד שולח רוצה לשלוח חבילות MACsec, הוא צריך ליידע את הצד המקבל על המפתח (KAY) בשביל לפענח את החבילות שנשלחו (במקרה של מפתח סימטרי מדובר באותו מפתח שמשמש להצפנה, אבל MACsec לא מוגבל להצפנה סימטרית ולכן יכול לשלוח גם מפתח ציבורי).
משתמש יכול לקבוע את המפתח באופן ידני בצד המקבל או לשלוח אותו בעזרת פרוטוקולים המיועדים להחלפת מפתחות.
המפתח נשלח יחד עם ה-SCI וה-AN התואמים.
בשלב זה יכול הצד השולח לשלוח חבילות.
שולח אחר יכול לשלוח חבילות עם SCI ו-AN ייחודיים עבורו לאותו צד מקבל.
הצד המקבל יידע לפענח את החבילה עם המפתח המתאים על ידי שדות אלו.
מטעמי אבטחה, יש מספר מוגבל של חבילות שיכולות להישלח עם מפתח זהה.
לכן כאשר ה-PN מגיע לסף מסוים המסמן התקרבות להגבלה זאת, ה-SC צריך להתחיל ליצור SA ו-KAY חדשים וליידע את הצד המקבל עליהם.
כך, הצד השולח יכול לשלוח חבילות בלי לשנות SC.
למעשה, המטרה של התת-ערוץ היא להתמודד על החלפת המפתחות כך שכל שולח יוכל להישאר עם SCI קבוע.
IFA F9 היא מכונית משפחתית קטנה המוגדרת כמכונית קומפקטית, מתוצרת יצרנית הרכב Industrieverband Fahrzeugbau , (שם נפוץ: IFA) אשר יוצרה בגרמניה המזרחית בין השנים 1949–1956.
2 דלתות - סדאן (Limousine)
2 דלתות - קבריו-לימוזין (Cabrio-Limousine)
3 דלתות - סטיישן (Kombi)
דגם סדאן - 13,200 מארק מזרח גרמני
דגם קבריולה - 12,650 מארק מזרח גרמני
דגם קבריו-לימוזין - 15,000 מארק מזרח גרמני
מבחן IELTS (ראשי תיבות של International English Language Testing System) הוא מבחן באנגלית כשפה זרה, שמטרתו להעריך את יכולת הנבחנים לתפקד בסביבה דוברת אנגלית במסגרת לימודים אקדמיים, עבודה וחיי יום-יום.
המבחן קיים בשתי גרסאות – גרסה כללית (General Training Module) וגרסה אקדמית (Academic Module).
שתי הגרסאות כוללות ארבעה פרקים שבודקים את ארבע מיומנויות השפה: הבנת הנשמע, הבנת הנקרא, כתיבה ודיבור.
ציון המבחן מכובד על ידי מוסדות אקדמיים, מוסדות ממשלתיים, חברות וארגונים רבים ברחבי העולם וכן משמש כמבחן למועמדים להגירה לבריטניה, אוסטרליה, ניו זילנד וקנדה.
לבחינה יש שני פורמטים: כתוב או ממוחשב.
החל בשנת 2019, בישראל מוצע אך ורק הפורמט הממוחשב.
בחינות IELTS בישראל מתבצעות כולן דרך המועצה הבריטית בישראל.
נכון לתחילת 2020, מחיר הבחינה בישראל הוא 1,200 שקלים.
המבחן נחשב חדשני בכך ששיקף את השינויים בהוראת שפות באותה תקופה, כולל הצמיחה בלימוד שפה "תקשורתית" ו"אנגלית למטרות ספציפיות".
מטרת הבחינה הייתה לשקף את השימוש באנגלית ב"עולם האמיתי".
במהלך שנות ה-80 של המאה ה-20, מספר הנבחנים היה נמוך והתגלו קשיים מעשיים בהעברת המבחן.
כתוצאה מכך נערכו בו כמה שינויים חשובים.
כמו כן, מייסדות המבחן החלו לעבוד בשיתוף פעולה עם ה-IDP כדי להפוך אותו לבינלאומי.
ב-1989 הוא שינה את שמו ומתכונתו למה שמוכר כיום כמבחן IELTS ומספר הנבחנים בו גדל מאז בהתמדה.
נכון ל-2017, מספר נבחני ה-IELTS עמד על כ-3 מיליון נבחנים, מ-140 ארצות.
הבחינה נמשכת כשלוש שעות ומורכבת מארבעה פרקים:
פרק זה זהה בשתי גרסאות הבחינה ומורכב מארבע משימות שאורכן הכולל הוא 30 דקות (+2 דקות לבדיקת התשובות).
המשימות מסודרות בסדר קושי עולה וכוללות כל אחת קטע שמיעה ו-10 שאלות.
הניקוד על כל 40 השאלות בחלק זה הוא אחיד (כלומר, ללא תלות ברמת השאלה).
כל קטע מושמע פעם אחת ולפניו ניתן זמן לעבור על השאלות המתייחסות אליו.
הקטעים כוללים תכנים מחיי היום-יום, עולם התעסוקה ועולם האקדמיה, והדוברים בהם מדברים לרוב במבטא בריטי, אוסטרלי או ניו זילנדי.
פרק זה כולל 3 חלקים המסודרים בסדר קושי עולה, וכולל בסך הכול 40 שאלות שעליהן יש לענות בתוך 60 דקות.
הקטעים בגרסה האקדמית לקוחים מפרסומים אקדמיים אותנטיים ואילו הקטעים בגרסה הכללית לקוחים מעלונים, פרסומות, כתבי עת ופרסומים אחרים הקשורים לחיי היום-יום.
פרק זה כולל 2 משימות – אחת באורך 150 מילים והשנייה באורך 250 מילים, כשהניקוד הניתן למשימה השנייה כפול מזה הניתן למשימה הראשונה.
בגרסה האקדמית המשימה הראשונה כוללת ניתוח וביאור של תרשים או טבלה והמשימה השנייה כוללת מאמר דעה בשפה אקדמית.
בגרסה הכללית המשימה הראשונה כוללת מכתב רשמי, חצי-רשמי או בלתי רשמי והמשימה השנייה כוללת מאמר דעה בשפה רשמית.
אורך פרק זה הוא 60 דקות.
פרק זה מתבצע בנפרד משאר הפרקים ונמשך בין 11–14 דקות.
פרק הדיבור מתבצע מול בוחן, המבצע הערכה בזמן אמת, אך גם מוקלט למטרות פיקוח והערכה מחודשת במקרה של ערעור.
פרק הדיבור מחולק לשלוש משימות, שבמסגרתן נשאל הנבחן שאלות הקשורות לחייו, לחיי הקהילה/החברה שאליה הוא משתייך ושאלות כלליות בנוגע לחברה ולתרבות.
הציון במבחן IELTS נע על סקאלה שבין 1–9, כשציון 1 פירושו חוסר שליטה בשפה וציון 9 פירושו שליטה מלאה בה.
סקאלה זו, בקפיצות של חצי נקודה, משמשת הן למתן ציון לכל אחד מארבעת פרקי הבחינה והן למתן ציון למבחן כולו.
במבחן IELTS אין ציון שנחשב לציון עובר או לציון נכשל, אך רבים מהמוסדות והארגונים הדורשים ציון IELTS כתנאי קבלה מגדירים מינימום מסוים – בבחינה כולה או בחלקיה השונים – כציון סף.
הציון במבחן IELTS מתקבל תוך 13 יום מתאריך הבחינה ותקף למשך שנתיים.
IFA H6 היא סדרת משאיות מתוצרת יצרנית הרכב Kraftfahrzeugwerk „Ernst Grube" Werdau , אשר יוצרה בגרמניה המזרחית במפעל בעיר ורדאו בין השנים 1959–1952.
מסיבות פוליטיות לא פותחו משאיות דור המשך של דגם "IFA H6", בכדי למנוע תחרות עם תוצרת ברית המועצות.
אב טיפוס יוצר בשנת 1951.
"IFA H6" יוצרה ב-2 גרסאות של בסיס גלגלים: עם בסיס גלגלים ארוך (H6), ובגרסאות בסיס גלגלים קצר (H6Z).
אוטובוס "IFA H6B" התבסס על רכיבי דגם המשאית "IFA H6".
בלמים: כל הגלגלים מגיעים עם בלמי תוף הפועלים בצורה פנאומטית.
מצמד יבש עם דיסק אחד מעביר את המומנט מהמנוע לתיבת הילוכים לא מסונכרנת עם חמישה הילוכים עם הילוכים.
מתלים: לדגמי "IFA H6" סרנים קדמיים ואחוריים על מתלי עלים, כאשר האחורי הוא סרן חי.
צמיגים: צמיגים בגודל 12–20 אינץ', הצמיגים האחוריים הם צמיגים תאומים.
מרבית הדגמים נמכרו עם מנוע מקורר מים 6-צילינדרים מסוג "IFA EMaW 6-20" עם נפח של 9,036 סמ"ק המפיק 120 כ"ס.
מנוע זה היה זמין מוקדם יחסית, אך תיבת ההילוכים לא עמדה בביצועיו, ולכן היה צורך לגנוז את המנועים.
מאז שהפכו תיבות הילוכים מחוזקות לזמינות, הותקן במשאיות מנוע 150 הכ"ס.
במפעל מנועי הדיזל שונבק ("Traktorenwerk Schönebeck" ) פותחה יחידת "6VD14.5 / 12-1SRW" עם מנוע המפיק 190 כ"ס על בסיס מנוע H6, המיועד לבנייה מכונות חקלאיות.
מכיוון שממדי המנוע היו דומים מאוד למקור, צוידו משאיות רבות בהתקנה מאוחרת במנוע 190 כ"ס.
פקטור גדילה דמוי אינסולין 1 הוא הורמון חלבוני טבעי המיוצר בעיקר בכבד, בעל מבנה דומה מאוד לאינסולין.
להורמון חשיבות גדולה בגדילת ילדים.
ההורמון מצוי בעיקר אצל ילדים ומתבגרים, ונמצא פחות אצל תינוקות ואצל מבוגרים.
תכשירי IGF-1 משמשים לטיפול במקרים נדירים של גמדות מסוג תסמונת לרון, וכן כסם בלתי חוקי אצל ספורטאים.
במחקר – מחלות נוספות שתכשיר זה עשוי אולי לסייע בטיפול בהן.
בשנות ה-80 כונה הורמון זה בשם סומטומדין C (Somatomedin C).
בנוי מ-70 חומצות אמינו עם 3 קשרים דיסולפידיים.
נוצר בעיקר בכבד, בתגובה להורמון הגדילה.
חוסר בהורמון הגדילה מוביל לחוסר גם של הורמון זה.
ההורמון נקשר לקולטנים ל-IGF1 הנמצאים על פני תאים רבים, בעיקר ברקמות שריר, סחוס, עצם, כבד, כליה, עצב, עור וריאה.
הגן המקודד לקולטנים אלה, הקרוי DAF-2, התגלה ב-1993 על ידי הגנטיקאית פרופסור סינתיה קניון, וכונה על ידה גן מלאך המוות.
הפעילות העיקרית של ההורמון: הפעלת האנזים טירוזין קינאז Tyrosine kinase – אנזים המסייע בבנייה של חלבונים.
97%-99% מההורמון נישא בדם באמצעות חלבון נשא – אחד מתוך שישה חלבונים הקרויים IGFBP-1 - IGFBP-6. החלבון השכיח ביותר (כ-80%) הוא IGFBP-3.
הפרשת ההורמון IGF-1 נעשית בתגובה להורמון הגדילה.
הורמון דומה – פקטור גדילה דמוי אינסולין 2 (IGF-2) נקשר אף הוא לאותו קולטן המקודד על ידי DAF-2, כמו ה-IGF-1, (אבל ה-IGF-2 נקשר גם לקולטן נוסף אחר).
IGF-1 נקשר גם לקולטנים של אינסולין, אך השפעתו חלשה – כ-1/100 מההשפעה של אינסולין.
דומה מאוד גם ל-פקטור גדילה מכנו (MGF).
ניתן לבדוק את רמת ההורמון בבדיקת דם.
רמת ההורמון התקינה משתנה על פי גיל ומין.
בדיקה זו נעשית במקרים של הפרעות בגדילה, או בחשד למחלות הורמונליות שונות.
תסמונת לרון היא סוג נדיר של גמדות עקב חוסר ב-IGF-1, שאיננו מגיב לטיפול בהורמון הגדילה, עקב פגם בקולטנים להורמון הגדילה.
הטיפול היחידי לתסמונת זו הוא מתן IGF-1 לפני ההגעה לבגרות.
מחקרים עדכניים השתמשו בחולי תסמונת לרון כדי לעמוד על הקשר בין הורמון גדילה והזדקנות.
המחקרים הללו הצביעו על כך, שככל שתאי המטרה קולטים יותר הורמון גדילה, הם מייצרים יותר IGF-1 ומזדקנים יותר, ובהתאמה גם הגוף כולו חולה יותר במחלות הקשורות להזדקנות, לרבות ובמיוחד סרטן וסוכרת.
עוד נמצא, שגם ההפך נכון, דהיינו, מניעת קליטת הורמון גדילה בתאי המטרה יכולה להקטין את כמויות IGF-1 ולמנוע סרטן, סוכרת ואולי גם הזדקנות באופן כללי.
חולים בתסמונת לרון, אינם חולים כמעט לעולם בסרטן וככל הנראה לעולם לא בסוכרת.
המחקר נערך על 99 חולי לרון שכאלה, במשך 24 שנים, והוא גילה אישה אחת בלבד אצלם, שחלתה בסוג כלשהו של סרטן ואף לא אחד מהם שחלה בסוכרת.
תכשירי IGF-1 מופקים בהנדסה גנטית, וניתנים בהזרקה.
התכשירים מיועדים ללוקים בתסמונת לרון.
נעשים מחקרים כדי לבדוק את התאמת התכשיר לטיפול במקרים אחרים של חוסר גדילה וכן לטיפול במחלות נוספות: סוכרת מסוג 1, סוכרת מסוג 2, ALS, כוויות קשות, מיוטוניה דיסטרופית (MMD), סוג מסוים של סרטן הריאות.
IGF-1 משמש ספורטאים כחומר אנאבולי (מפתח גוף), ועל כן מופיע ברשימת הסמים האסורים בספורט לפי הסוכנות העולמית נגד סמים בספורט (WADA).
טרם נצבר מספיק ניסיון כדי ללמוד על תופעות לוואי.
עודף מתן ההורמון עלול לגרום לאקרומגליה / ענקיות – גידול יתר של עצמות ורקמות חיבור.
מחקרים רבים מצביעים על קשר חזק בין IGF-1 לבין סרטן המעי הגס, סרטן הערמונית וסרטן השד.
ההורמון IGF-1 קשור לחלבונים שונים בסירקולציה- חלק מהחלבונים קושרים את ההורמון באפיניות גבוהה יותר וחלק פחות.
חלבונים אלו מגנים על ההורמון מפני הרס של פרוטאזות.
חלק מהחלבונים הללו יודעים לשפר את ההיקשרות שלו לקולטן וחלק מונעים את ההיקשרות שלו לקולטן.
שני החלבונים הקושרים העיקריים הם:
IGF binding protein 3: זהו החלבון העיקרי, הוא נשלט על ידי רמות של הורמון הגדילה בסירקולציה- ככל שיש רמות גבוהות יותר של GH כך יהיה יותר חלבון קושר.
במידה ויש מוטציה בחלבון קושר זה, הוא לא יפעל ביעילות להגנה על ההורמון וכתוצאה מכך יגרום לקומה נמוכה.
IGF binding protein 1: זהו חלבון קושר, אשר מפריע לאינטראקציה בין IGF-1 לבין הקולטן שלו.
הוא נשלט על ידי אינסולין- כלומר אינסולין מדכא את רמתו.
מכאן, שמחסור באינסולין, במקרים של סוכרת מסוג 1, יגרמו לרמות גבוהות של חלבון קושר זה, ולהפרעות התפתחות תקינה.
פקטור גדילה דמוי אינסולין 2 הוא הורמון חלבוני טבעי המופרש בכבד.
יש לו תפקיד בעיקר בתקופת ההיריון – כהורמון הקשור לגדילת העובר.
דומה במבנה שלו לאינסולין וכן ל-פקטור גדילה דמוי אינסולין 1 (IGF-1).
נקשר לקולטן מיוחד עבור הורמון זה, אבל גם נקשר לקולטן של IGF-1. בשנות ה-80 כונה הורמון זה בשם סומטומדין A (Somatomedin A).
IGF-2 עלול לשמש בעתיד ספורטאים כחומר אנאבולי (מפתח גוף), ועל כן מופיע ברשימת הסמים האסורים בספורט לפי הסוכנות העולמית נגד סמים בספורט (WADA), למרות שטרם פותח תכשיר רפואי מהורמון זה.
iGoogle היה שירות של גוגל המבוסס על AJAX, ובעזרתו ניתן היה להתאים אישית את דף הבית, בדומה ל-
השירות החל במאי 2005. בעזרת השירות ניתן היה להוסיף גאדג'טים ועדכונים מאתרים לדף הבית של גוגל.
השירות שינה את שמו מחדש ב-30 באפריל 2007 והופץ ב-42 שפות, מעל ל-70 שמות דומיין של מדינות.
ב-1 בנובמבר 2013 סגרה גוגל את השירות.
iGoogle תמך בשימוש מיוחד שנקרא "גאדג'טס" והציג אותם בדף הראשי.
הגאדג'טים פעלו עם משתמש אישי ועבדו גם במכשירי API של גוגל.
כמה מהגאדג'טים שפותחו ל-Google Desktop התאימו גם ל-iGoogle.
הגאדג'טים של גוגל (Google Gadgets) היו ציבוריים וכולם יכלו להשתמש בהם.
נוסף על כך, גוגל אפשרה לכל המשתמשים ליצור ג'אדגטים מיוחדים שלא דורשים ידע ב-Google API.
ב-iGoogle, משתמשים יכלו ליצור ולבחור לעצמם את העיצוב והמראה של דף הבית שלהם.
חלק מהעיצובים השתנו לפי מזג האוויר, הזמן המקומי, וכו'.
יש עיצובים ששינו את העיצוב שלהם בעצמם.
II הוא שם אלבומו השני של הזמר-יוצר הישראלי אריק ברמן, שיצא ב-2 בפברואר 2009. שם האלבום ותאריך יציאתו מהווים המשך לאלבומו הראשון של ברמן, "I", שיצא ב-1 בינואר 2007.
בחודש מאי 2008, בסמוך ליום העצמאות ה-60 לישראל, יצא לתחנות הרדיו שיר ראשון מהאלבום, "כרוניקה של שקיעה סגולה מאוד" ("שש אפס למדינה"), בו התארחה הקריינית גאולה אבן.
בנובמבר 2008 יצא הסינגל הרשמי הראשון מהאלבום, "הגשמה עצמית".