tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
לצד זאת קבע בית המשפט שיהיה ניתן להעביר לידי מנגל את הרשימה באמצעות מנגנון לפיו תישא מנגל בעלויות הדיוור של הפנייה בכתב אל המעסיקים, המיידעת אותם לגבי מסירת פרטיהם ביחס לזכויותיהם שנפגעו.
המעסיקים יוכלו להתנגד להעברת המידע ואילו פרטיהם של אלו שלא יתנגדו יועברו למנגל.
בהתאם למנגנון שקבע בית המשפט, התבקש המוסד לביטוח לאומי להעביר למנגל רשימה של כ-2,500 מעסיקים אשר לא התנגדו להעברת פרטיהם.
מעבר לכך, קבעה השופטת רונן שבנוגע למסמכים אחרים שהתבקשו על ידי מנגל, נדרש הביטוח הלאומי למוסרם לעותרת.
בעקבות החלטה זו, החליט המוסד לביטוח לאומי להגיש ערעור לבית המשפט העליון בשבתו כבית משפט לערעורים בעניינים מנהליים.
לטענת המוסד לביטוח לאומי, פסק הדין של בית המשפט המחוזי הוא בעל סתירה פנימית, מכיוון שהוא קובע שהמידע המבוקש ברשימת המעסיקים אינו דרוש לשם הפעלת ביקורת על הרשות, אך בסופו של יום הורה להעביר את פרטיהם של כ-2,500 מעסיקים שהסכימו למסירת הפרטים.
לטענתו, הסכנה הטמונה בהחלטת בית המשפט לעניינים מנהליים היא שמבקשים בעלי אינטרס כלכלי-מסחרי יוכלו מעתה לדרוש מידע יקר ערך מהרשויות, שישרת את צורכיהם המסחריים.
תוצאה זו עלולה להקשות על תפקוד הרשות, שתצטרך לתת מענה לבקשות מידע רבות הנובעות ממניעים כלכליים ושאינן קשורות לביקורת על הרשות.
המוסד לביטוח לאומי טען כי בקשת המידע של עורכת הדין מנגל אינה מקיימת את תכליתו של חוק חופש המידע, פוגעת בפרטיותם של המעסיקים ומכבידה על תפקודו של המוסד לביטוח לאומי.
לטענת עורכת הדין מנגל, על פי החלטת בית המשפט לעניינים מנהליים, יש למסור לידיה את רשימת המעסיקים מהטעם של השמירה על האינטרס הציבורי, משום שפעולתה מסייעת להפסקת הליקויים של המוסד לביטוח לאומי ואינה נובעת ממניעים כלכליים.
עוד טוענת מנגל שהמנגנון שהוצג על ידי בית המשפט לעניינים מנהליים מבצע איזון ראוי בין האינטרס הציבורי לבין הפגיעה בפרטיותם של המעסיקים ולכן יש לדחות את הערעור על הסף.
השופט ניל הנדל קיבל את ערעור המוסד לביטוח לאומי באופן חלקי.
הנדל טען כי בכוחו של החוק להתמודד עם ההשלכות הפוטנציאליות הטמונות בחשיפת מידע של גוף ציבורי, כאשר מבנה החוק מעניק שיקול דעת לרשות האם למסור או לא למסור את המידע המבוקש במצבים שונים.
לטענת המוסד לביטוח לאומי לפי כי מסירת המידע תביא להקצאה בלתי סבירה של משאבים מצידו קבע הנדל כי לא הונחה תשתית עובדתית שמלמדת על כך, שכן הטכנולוגיה הדיגיטלית המתפתחת במוסדות הציבוריים אמורה להקל מאוד על אחסון חומר והעברתו ומכאן שלא מדובר בהקצאת משאבים בלתי סבירה.
אולם, לטענת המוסד לביטוח לאומי על פי הסייג המוזכר בסעיף 9(א)(3) לחוק חופש המידע, לפיו "אין למסור מידע שגילויו מהווה פגיעה בפרטיות כמשמעותה בחוק הגנת הפרטיות, השתמ"א-1981", קיבל הנדל את בקשת המוסד לביטוח לאומי לשינוי המנגנון למסירת רשימת המעסיקים המבוקשת, כך שהפנייה לא תכלול את שם עו"ד מנגל.
מטרת השינוי במנגנון הוא למתן את ההשלכות האפשריות של חשיפת מידע שאין בו תרומה ממשית לאינטרס הציבורי ולצמצם את היתרון של מנגל על פני עורכי דין אחרים.
פרט לשינוי זה פסק הדין של ביהמ"ש קמא נותר בעינו.
השופטת מרים נאור הסכימה עם פסק דינו של הנדל.
לדבריה, קיים אינטרס ציבורי בחשיפת המידע, גם אם הוא משולב באינטרס פרטי, שכן אין פסול בעשיית רווח במקביל לניסיון לקדם את האינטרס הציבורי.
יחד עם זאת, הביעה נאור חשש מפני מדרון חלקלק שעלול להיווצר כתוצאה משינוי המנגנון למסירת הרשימה, שכן ייתכן שהפעלת מנגנון שכזה תוביל להכבדה בלתי סבירה על רשויות השלטון על ידי גופים שירצו לקדם את רווחיהם בטענה "לדאגת האינטרס הציבורי".
הנדל בדעת יחיד התייחס לשימוש בשיטת ה-Opt-out המאפיינת את המנגנון שקבע בית המשפט קמא.
לפי מנגנון זה, אין צורך בהסכמה ישירה של הצד השלישי, אלא די בכך שלא יתנגד במסגרת הזמן הקצוב לו למסירת פרטיו האישיים וכך מתקיימת בעצם ההגנה על צד שלישי.
לפיכך, על בית המשפט לפעול במסגרת אמות המידה של חוק חופש המידע, תוך פתיחות ורגישות להתפתחות השימוש בו.
השופט יצחק עמית טען שמסירת מידע למטרות מסחריות כלכליות לא עומדת בתכלית של חוק חופש המידע.
לטענת עמית, יש להבדיל בין סוגי מידע שונים ולצמצם עתירות לפי חוק חופש המידע שהוגשו על ידי גורמים שיש להם אינטרס מסחרי כלכלי במידע הנמצא בידי הרשות המנהלית.
בית המשפט העליון קיבל חלקית את הערעור שהוגש ברוב דעות ופסק שעל המוסד לביטוח לאומי להעביר לעו"ד יפית מנגל את רשימת המעסיקים, משום שלא מדובר בהקצאת משאבים בלתי סבירה.
עם זאת, בית המשפט העליון בחר לקבל את עמדת המוסד לביטוח לאומי לפיה אין לכלול את שמה של עו"ד מנגל בפנייה למעסיקים וזאת במטרה למתן את ההשלכות האפשריות של חשיפת מידע שאין בו תרומה ממשית לאינטרס הציבורי העומד במסגרת בקשת המידע.
בעקבות התוצאה שנקבעה בפסק הדין, בו קיבלה עו"ד מנגל את המידע בו חפצה, פנו מבקשים נוספים בעלי אינטרס כלכלי-מסחרי לרשויות השונות לקבלת מידע והחלו לעתור לבית המשפט במטרה להגיע למנגנון דומה, שיאפשר להם לקבל מידע פרטי לגבי צדדים שלישיים לצורך קידום אינטרס מסחרי שלהם.
בנוסף, לאור המנגנון שנקבע, בו פונה הרשות אל צדדים שלישיים שעלולים להיפגע כתוצאה ממסירת המידע למבקש, התגשם חששה של השופטת נאור בפסק הדין שריבוי הפנויות לאישור המסירה על ידי הרשות עלול להוביל להטרדה של אזרחים בדומה לדואר זבל.
כתוצאה מכך נקבע במספר פסקי דין שבאו לאחר מכן כי אם אכן תימשך ותתרחב מגמה זו יהיה על הרשויות ועל בתי המשפט לשקול ולאזן גם את ההשלכות של הפנייה לפרטים במסגרת הפעלת חוק חופש המידע.
זאת ועוד, בפסק הדין נקבעה הלכה פסוקה בנוגע מבחן ההכבדה הממשית, המחייב את הרשות המנהלית המבקשת לדחות בקשה למתן מידע להראות הכבדה ממשית על פעילותה השוטפת וחשש לשיבוש קשה של עבודתה.
המגמה הנלמדת מפסיקת בית המשפט העליון לאחר פסק דין מנגל, היא צמצום בפרשנות סעיף 8(1) לחוק חופש המידע, המאפשר לרשות להתחמק ממסירת מידע בטענת חוסר הסבירות בהקצאת משאבים ומשמש לדחייתן של בקשות רבות, ובכך חלה התפתחות נוספת בשימושו של חוק חופש המידע כחלק מזכות היסוד החוקתית של האזרח לקבלת מידע.
המוסד לביטחון התקשורת , שנקרא בעבר ביטחון התקשורת של קנדה (CSEC), הוא גוף לאומי של ממשלת קנדה לקריפטוגרפיה.
מנוהל תחת מחלקת ההגנה הלאומית של קנדה (DND) ואחראי על מודיעין אותות (סיגינט) והגנה על המידע האלקטרוני של ממשלת קנדה ורשתות התקשורת הממשלתיות.
המוסד מדווח ל (MND), לממשלה ולפרלמנט.
הסוכנות בנתה לאחרונה מטה חדש וקמפוס בגודל 84 דונם.
המטה החדש ממוקם סמוך למטה שירות הביון הביטחוני הקנדי.
ראש המוסד כיום היא קרוליין אקסבייר, שמונתה ב-31 באוגוסט 2022.
תחת הסכם UKUSA משנת 1948 המוסד לביטחון התקשורת משתף פעולה עם הסוכנות האמריקאית לביטחון לאומי (NSA), מטה התקשורת הממשלתית (GCHQ), מינהל האותות האוסטרלי (ASD) והלשכה הניו זילנדית לביטחון התקשורת הממשלתית (GCSB).
יחד גופים אלה מארצות הברית, בריטניה, ניו זילנד, אוסטרליה והמוסד הקנדי יוצרים את מערכת אשלון, שמסוגלת לפקח על חלק גדול מתעבורת הטלפון, הפקס ותעבורת הנתונים וליירט נתונים אלה.
המוסד הוא סרט סאטירת פעולה ישראלי משנת 2019, שכתב וביים אלון גור אריה.
הסרט מבוסס על סרטו הקצר של גור-אריה משנת 2007 "המוסד הסגור".
עלילת הסרט עוקבת אחר סיפורו של סוכן מוסד ישראלי כושל המשתף פעולה עם סוכנת CIA בהצלת מיליונר אמריקני שנחטף מירושלים בידי ארגון טרור המאיים על העולם.
בסרט מככבים צחי הלוי, עדי הימלבלוי, אפרת דור, שלומי קוריאט, טל פרידמן, דביר בנדק, עומר דרור, עידו מוסרי, גילה אלמגור, אילן דר, תומר שרון, מיטל דוהן ושירן סנדל.
הסרט הופץ בעולם מסחרית בבתי הקולנוע, בצפייה ביתית ובטלוויזיה, בגרסתו הרגילה ובגרסת הבמאי.
גיא מורן ואהרון רחמים הם סוכני מוסד שנשלחים לתוניס במטרה להציל את שוקי, מפקד הצוות שלהם, שנפל בשבי.
הניסיון משתבש ושוקי נופל מהמסוק, נחשב למת.
בעקבות זאת, המוסד מוריד את גיא ואהרון בדרגה והם מתחילים לאבטח בג'ימבורי.
זמן מה לאחר מכן, גיא השבור מנסה את מזלו בדייטים, אך ללא הצלחה.
באחד הימים, גיא ואהרון מאבטחים אירוע של המוסד שבמרכזו אמור לנאום אדם אמריקאי בשם ג'ק סאטלברג, שהמציא מכשיר סמארטפון חכם שמסוגל לשלוט על אמצעי התקשורת ברחבי העולם.
ג'ק מגיע לאירוע יחד עם אשתו המושכת, שרון.
שני חוטפים בשם צ'רלי ופינץ' חוטפים את ג'ק מהאירוע.
שרון פונה לגיא ואהרון לעזרה והם מנהלים מרדף ברחבי ירושלים אחר החוטפים, בסופו אהרון נפצע קשה ונחשב למת.
גיא פונה אל חיים ראש המוסד ומבקש ממנו אישור לחלץ את ג'ק, אך האחרון מסרב בעקבות כישלונותיו הקודמים של גיא.
ה-CIA מתערב ומחליט לשלוח למשימת ההצלה סוכנת בשם לינדה האריס, שנחשבת לאגדה חיה במטה.
לינדה מגיעה לישראל, אך מקבלת יחס מזלזל מראש המוסד.
גיא מנצל את ההזדמנות ומציע לה שיתוף פעולה.
בינתיים, במטה המוסד, צ'יקו, אשף הטכנולוגיה מצליח להחיות את אהרון בגוף רובוטי וקורא לו "אהרון-מן".
גיא ולינדה מצליחים בעזרתו של אהרון-מן להתחבר ללוויין ולאתר את מיקומו של ג'ק ושל החוטפים, במדינה ענייה בשם סוג'יירה.
בהגיעם לסוג'יירה, המנהל של לינדה יוצר איתה קשר ומפציר בה לבגוד בגיא ולהציל את ג'ק לבדה, אך היא מסרבת.
גיא, ששומע חלקים מהשיחה, מבין בטעות שלינדה מתכוונת לבגוד בו וחודר אל מפקדת החוטפים בעצמו.
לאחר שגיא מצליח לאתר את ג'ק לינדה מגיעה גם היא והשניים מתעמתים, אך נופלים בשבי על ידי החוטפים.
החוטפים מציגים לשלישייה את מנהיגם "מוח אפל", המתגלה כשוקי שנשאר בחיים וחולץ על ידי אנשי סוג'יירה.
מטרתם של החוטפים היא להשבית את רשת התקשורת העולמית במטרה לקבל כופר.
שוקי הזועם כועס על גיא על שלא חזר להציל אותו, אך גיא מסביר לו שנעשו ניסיונות מצד המוסד לאתר אותו בעזרת לוויינים.
החבורה מגלה שאותם ניסיונות שובשו במכוון על ידי שרון סאטלברג, המתגלה כסוג'יירית בעצמה ואחותו הקטנה של צ'רלי, שנחשבה למתה לאחר תקרית בפס ייצור של טלפונים.
שרון מצליחה להשתלט מרחוק על אהרון-מן ולגרום לו לתקוף את חיים ראש המוסד ואת אשתו.
במקביל, גיא ולינדה משתחררים ומתחילים במרדף אחר שרון.
לאחר קרב ארוך שרון נופלת למכל חומצה ומתמוססת.
גיא ולינדה מצליחים להתחבר מחדש לאהרון-מן ולהחזיר לו את אנושיותו ומצילים את חיים ואשתו בזמן.
בסופו של דבר, צ'רלי ופינץ' מצהירים שהם יחזרו לסוג'יירה כדי לבנות אותה מחדש, ג'ק חוזר לאמריקה ושוקי, גיא ולינדה חוזרים לישראל.
בסוף הסרט, מתרחש טקס הדלקת המשואות בו חיים נבחר להדליק משואה (דבר שהוא פילל לו לאורך כל הסרט).
ברגע האחרון, גיא עולה במקומו להדליק ומצהיר על אהבתו ללינדה ועל פירוט שיתוף הפעולה בין המוסד הישראלי ל-CIA האמריקאי.
בסצנה האחרונה, נראה לווין בחלל מתצפת על גיא ולינדה ועל המסך מופיעה כתובית "המשך יבוא".
מטה המוסד נמצא (על פי היקום של הסרט) מול משכן הכנסת, מתחת לגן הוורדים, כשהכניסה היא מאחורי מנורת הכנסת.
סוכן אהרון הופך ל"אהרון-מן", שילוב של רובוקופ עם איירון מן.
אייקונים מעולם הבידור הישראלי משתתפים בתפקיד עצמם כמו הזמר איתי לוי, לירן חולצה אפורה, טל מוסרי, דן כנר, יובל המבולבל, שוגר זאזא ועוד.
כשחוטפים משתלטים על אירוע של המוסד התזמורת מפסיקה לנגן מוצרט ועוברת לצלילים מהירים, רמז ל"פסיכו" של אלפרד היצ'קוק.
במהלך התמוטטותו של גשר המיתרים, פוקעים המיתרים במנגינת "גשר לונדון מתמוטט".
סצנת הלייזרים האדומים שהופכים לחוטי צמר היא פרודיה על סצנות בסרטים כמו "אושן 12", "מלכוד" ו"גולדפינגר".
המחשב "סיגי" הוא שילוב של "סירי" וסצנות בסגנון "אודיסיאה בחלל" ו"דו"ח מיוחד".
את קולה של סיגי מגלמת לוסי אהריש.
כשסיגי עוברת לפרופיל גבר מגלם אותה אלון גור אריה.
טל פרידמן אומר לגילה אלמגור ואילן דר במבטא צרפתי: "מדמואזל, המוסד גאה להציג בפנייך, Your Dinner", רפרנס לסצנת הארוחה מתוך הסרט "היפה והחיה".
שיר הנושא כולל צלליות של בחורות רוקדות, כלי נשק יורים, בועות מים וכף יד מזהב מחווה אצבע משולשת, מוטיבים לפתיחי סרטי ג'יימס בונד.
כשגיא ולינדה נוחתים בסוג'יירה, מצטרף אליהם איש הפח (יניב חפץ) מתוך הספר והסרט "הקוסם מארץ עוץ".
הרגע שבו שרון נצבעת בירוק ונמסה הוא מחווה לסרט "הקוסם מארץ עוץ".
דייוויד צוקר מופיע כשמאחוריו שלט הוליווד בלוס אנג'לס כשהוא צופה בטלפון הסלולרי.
יוצר ובמאי הסרט, אלון גור אריה, מופיע כאחד הנוסעים ברכבת הקלה שיוצאת משליטה.
בין הלוגואים בתחילת הסרט מופיעה שקופית "הקרן למען שקט בעת הצגת לוגואים בתחילת הסרט", לפני הלוגו של קשת כתוב "עוד 3 פרסומות וגמרנו", ובהמשך "העמותה לפייד אין ופייד אאוט" שמתחילה בפייד אין ומסתיימת בפייד אאוט.
בשנת 2007 השתתף בפסטיבל הקולנוע הבינלאומי בירושלים הסרט הקצר "המוסד הסגור".
סרט סטודנטים של אלון גור אריה.
למרות היותו סרט סטודנטים דל תקציב, "המוסד הסגור" מוקרן ברציפות בסינמטק תל אביב מאז יולי 2007 מדי חודש בליל שבת לקראת חצות.
הסרט השתתף בפסטיבלי סרטים וזכה בשישה פרסים בינלאומיים כולל פרס הבמאי, הקומדיה, האפקטים המיוחדים וחביב הקהל.
בשאר הסינמטקים מוקרנים מערכוני היפופוטם לצד הסרט, ולעיתים מגיע הבמאי גור אריה, שהפך למרצה בתחום הקומדיה והקולנוע, לשיחה עם הקהל בה הוא מספר על יצירתו.
בשנת 2014 חברו בהדרגה לפרויקט דרומהפקות, סרטי יונייטד קינג, המיזם לקולנוע ולטלוויזיה בירושלים וקרן יהושע רבינוביץ לאמנויות תל אביב.
לאור הזמן הרב שחלף בשנים שבהן ניסה גור אריה לגייס תקציב לפרויקט, נכתבו דמויות וקווי עלילה חדשים לחלוטין שיתאימו למבנה עלילתי של פיצ'ר ויהיו רלוונטיים לתקופה בה הסרט עתיד להיות מופץ.
מאוחר יותר נכח צוקר בלוס אנג'לס בהקרנת הפיצ'ר הראשון של גור אריה, "מבצע ביצה" במסגרת פסטיבל הסרטים הישראלי.
בנוסף, נכח בחזרות ובצילומים שנערכו באנגלית ובעברית וחזר פעם נוספת ביוני 2019 למעמד סרט הפתיחה של פסטיבל קולנוע דרום.
ב-15 בינואר 2018 החלו צילומי סרט הקולנוע "המוסד" בכיכובם של צחי הלוי, טל פרידמן, אפרת דור, דביר בנדק, עדי הימלבלוי, שלומי קוריאט, אילן דר, גילה אלמגור, עומר דרור, טל טירנגל, תומר שרון, עידו מוסרי, מיטל דוהן, שירן סנדל ואחרים.
צילומי הסרט ארכו 30 יום כשמחצתם הראשונה בירושלים: מטה המוסד הוקם במכון ואן ליר, וצילומי החוץ במלון הר ציון.
מנורת הכנסת, גן הוורדים, גשר המיתרים, רחובות ירושלים והרכבת הקלה.
טקס הדלקת המשואות שילב צילומים אמיתיים מתוך החזרה הגנרלית לטקס בשנת 2016, חומרי הגלם צולמו טרם הסרט עצמו הופק.
תוניסיה והטיסה בחוף דור הבונים.
סוג'יירה בגן לאומי עין חמד וצילומי הפנים ביקב כרמל מזרחי בראשון לציון.
דירתו של גיא והסוויטה של סאטלברג במלון הרודס בתל אביב.
הסרט עשיר באפקטים מיוחדים יחסית לנהוג בתעשיית הקולנוע הישראלית.
אחת הסצנות כוללת את הפלת גשר המיתרים בירושלים על טל פרידמן.
קרבות בוצעו ברובם על ידי השחקנים שהודרכו על ידי אמן קרבות הבמה אורי בוסתן.
תלמידי בית הספר למשחק של יורם לוינשטיין השתתפו בקרבות ההמונים בתוניסיה, אפגניסטן, ירושלים ועוד.
עיצוב חליפת גיבור-העל "אהרון-מן" תוכננה ובוצעה על ידי סטודיו ירח.
שולבה בה מערכת תאורה בשלט רחוק ואנימציה ממוחשבת.
הפסקול הוקלט בישראל ובניו יורק על ידי שרון לוי וארז אבירם, והוא כולל תזמורת חיה.
את שיר הנושא של הסרט "מישהו יחבק אותי", ביצעה הזמרת שרית חדד.
כתבו הדס כהן, הנרי דוד, ומורן דוד - שגם אחראית ללחן.
את העיבוד יצר ניר מימון.
הזמרת גם מככבת בקליפ שמלווה את השיר ומעניק הצצות מתוך הסרט.
השיר זכה להצלחה ושולב בפלייליסט של גלגלצ בחודש אוגוסט 2019.
הסרט יצא לאקרנים ב-27 ביוני 2019.
שימוש יוצא דופן וראשון מסוגו בישראל נוצר כשתקציב פרסום סטנדרטי הוסט להשקעה במדיות חברתיות.
עמודי הפייסבוק, האינסטגרם והטוויטר של "המוסד" נעשו פעילים טרם עליית הסרט לאקרנים והגיבו לאירועים אקטואליים, כמו אירוויזיון 2019 והבחירות לכנסת העשרים ואחת, ופרסמו גרסת פוסטר בפרסית עבור איראן.
לצורך כך חבר גור אריה לחברת הפרסום "ציפריס - סוסנקו" כשהמודל להפצת הסרט היה הסרט "דדפול".
בתוכנית גיא פינס פורסם שהפוסטר קיבל לייק מיחידת הסייבר של ארגון המוסד.
בהמשך נערכו השוואות סאטיריות בין הסרט "מלך האריות" שיצא במקביל ל"מוסד", פורסמו ציורי מעריצים וקריקטורות המבוססים על הסרט.
ב-16 במאי 2019, במסגרת אירועי לילה לבן בתל אביב, הוזמן קהל המעריצים של הסרט הקצר "המוסד הסגור" להקרנת פרידה אחרונה בסינמטק.
במהלך האירוע ארעה תקלה במקרן והסרט הופסק.
גור אריה, יחד עם אילן דר ועדי הימלבלוי, עלו להתנצל והסבירו לקהל שבידיהם היכולת להקרין את כל הסרט החדש, כי אילן דר הוא ראש המוסד.
זו הייתה הקרנת הפתעה של הסרט בגרסת עבודה, ולדבריהם עבודת הפוסט הושלמה רק שבועיים אחר כך.
לסרט פותח משחק מציאות מדומה בשם "חוויית אהרון-מן" בו השחקן הופך להיות בן דמותו של טל פרידמן ומנהל שיחות עם דמותו של צחי הלוי.
המשחק הושק עם יציאת הסרט במתחמי סינמה סיטי בירושלים, גלילות וראשון לציון.
בכל מתחם הוקמו ארבע עמדות, 16 בסה"כ ברחבי הארץ.
המשחק פותח על ידי האחים אייל ואסף גבע (כיום סטודיו Peanut Button).
עלילת המשחק החלה בטיסה מעל שמי סוג'יירה, קפיצה לשטח האויב וזריקת טלפונים על האויב בתוך נוף שמשחזר את הכניסה לטירת המורדים בסרט.
את המשחק דובבו צחי הלוי וטל פרידמן והחומרה הגיעה ממחשבי Lenovo ישראל שגם נתנו מחשב גיימרים כפרס ראשון.
מדי שבוע התפרסמו שמות המנצחים עד אותו היום.
מדובר בהפקת משחק הVR הראשונה לסרט קולנוע ישראלי.
גרסה מורחבת בשם "המוסד - גרסת הבמאי" הוקרנה לראשונה בתאריך 25 בספטמבר 2019 במסגרת יום הקולנוע הישראלי בהפצה מוגבלת בבתי הקולנוע סינמה סיטי ראשון לציון וסינמה סיטי גלילות.
בשאר הארץ המשיכה להיות מוקרנת הגרסה הרגילה.
על הפוסטר שעוצב במיוחד נכתב "כולל בדיחות שלא נכללו בסרט המקורי - ובצדק".
סה"כ נוספו 8 סצנות או הרחבות לסצנות קיימות והקדמה בה הבמאי מחסל את העורך כדי להכין את גרסת הבמאי בלעדיו.
אלון גור אריה וטל טירנגל הגיעו להקרנות בראשון לציון להפתיע את הקהל באמצע הסרט.
גרסה זו הוקרנה בתאריך 17 באוקטובר במסגרת אירועי פסטיבל אייקון עם הקדמה של גור אריה ורותם רביב שהיה עוזר במאי בהפקה בדגש תרומת קהילת המעריצים והמתנדבים להצלחת הפרויקט.
בגרמניה, הסרט הופץ ב-13 באוגוסט 2020 עם דיבוב מלא בגרמנית, תחת השם "Mossad".
בעקבות כך, בדיחות עברו התאמה, שלטים וכיתובים הוחלפו דיגיטלית לשפה הגרמנית; בנוסף, הסרט אינו דו לשוני ודובר גרמנית לכל אורכו.
בחג המולד של אותה השנה יצא הסרט במהדורות בלו-ריי ו-DVD עם תוספות מיוחדות.
בשנת 2021 הופצה גרסה של הסרט בDVD בארצות הברית.
כל אחת מהגרסאות זכתה לפוסטר שונה לקהל המקומי.
בבולגריה, צ'כיה, הונגריה, רומניה, פולין וסרביה, שודר הסרט לראשונה בערוץ Cinemax ב-18 בדצמבר 2020. הסרט שודר עם קריינות בפולנית וכתוביות בבולגרית, צ'כית, הונגרית, רומנית וסרבית.
קריינות ברוסית לסרט נוספה עם הפצתו בישראל בשירותי וידאו על פי דרישה.
בארצות הברית, הסרט הופץ בשירות הזרמת המדיה Vudu ב-5 באוקטובר 2021 עם כתוביות באנגלית.
הסרט זכה לביקורות משבחות ברובן ודורג עם יציאתו במקום השלישי בטבלת המבקרים של עיתון "הארץ".
שמוליק דובדבני, מבקר הקולנוע של ynet כתב: "מטרתו היחידה של "המוסד", סרטו החדש של הבמאי אלון גור אריה, היא להצחיק.
לשמחת הקהל הוא עושה זאת בהצלחה רבה, עם המון אהבה ותשוקה ולא מעט הברקות.
בעיקר ניכרת בסרט הזה תשוקה.
גור-אריה באמת אוהב את הקומדיות שהוא מחווה להן, ו"המוסד" הוא סרט חדור התלהבות יצירתית שיש בה משהו סוחף."
יאיר רוה כתב: ""המוסד" הוא לא רק אחד הסרטים הכי מצחיקים שתראו השנה, הוא גם משב רוח מרענן לקולנוע הישראלי והראשון שיש לו פוטנציאל להפוך לשובר קופות.
המוסד נראה מבחוץ כמו יצירה בידורית נוצצת, אבל אם תרימו את מכסה המנוע, תגלו את הדם, היזע, הדמעות והקישקע של האיש שיצר אותו."
ישי קיצ'לס, מבקר הקולנוע של עיתון "ישראל היום" כתב: "גור אריה מפגין שליטה מוחלטת בכל רזי הז'אנר, ואף תורם לו כמה חידושים חינניים...
השחקנים מתמסרים לאידיוטיזם ברצינות גמורה ועם כל הפאתוס הדרוש; והתסריט הפעלתני, המהודק ומבין העניין, גדוש בכל הקלישאות והסצנות שהייתם מצפים למצוא בפרודיית אקשן־ריגול."
אור סיגולי, מבקר הקולנוע של עיתון "גלובס" כתב: "קשה למצוא סרט אחר, ישראלי או זר, שכל מטרתו היא לגרום ללחיים שלנו לכאוב מרוב צחוק.
זה הופך את "המוסד" לסרט שכיף לפרגן לו, ואת אלון גור אריה לסוג של חלוץ חדש בקומדיה הישראלית, כזה שחיכינו לו לא מעט זמן".
בעקבות הסרט אלון גור אריה נבחר כאחד מחמישים אנשי השנה בתרבות ובבידור של "מאקו".
עם הפצת הסרט בגרמניה, כתב מבקר הקולנוע הרלד מוהליבר: "פרסת הסלפסטיק של אלון גור אריה לא נופלת בשום קריטריון מהפרויקטים של צוקר-צוקר-אברהמס...
הומאז' ויצירה חדשה בז'אנר, אולי אפילו תחייה לז'אנר שנאמר עליו שאיננו עוד".
מבקר הקולנוע הגרמני סבסטיאן גרוס כתב: "מי היה מאמין שנקבל סימן חיים לז'אנר, וזה לא יבוא מארצות הברית אלא מישראל...
ההפקה הישראלית מתגלה כתקווה לז'אנר סרטי הפרודיה.
אוהבי סרטי הספוף חייבים לתת הזדמנות למוסד"
בסוף השבוע הראשון להקרנותיו צפו בסרט כ-30,000 איש.
הסרט חצה את 200,000 צופים כעבור חודש ושלושה שבועות.
סה"כ צפו בסרט למעלה מרבע מיליון איש בבתי הקולנוע.
"המוסד" היה הסרט שהגיע למקום השמיני לשנת 2019 במנוע החיפוש גוגל ישראל.
טאלין אסטוניה , בכורה אירופאית, הקרנה בנוכחות היוצר אלון גור אריה, השחקנים צחי הלוי, טל פרידמן ואילן דר.
פסטיבל קולנוע דרום 2019 - סרט הפתיחה הרשמי.
בתאריך 2 ביוני הסרט הוקרן במקביל בשני אולמות.
בנוסף לכוכבי הסרט צחי הלוי, עדי הימלבלוי, תומר שרון, טל טירנגל ועומר דרור, נכחו במקום גור אריה ודייוויד צוקר שערכו יחד לפני ההקרנה כיתת אמן על יצירת קומדיה.
זכייה בפרס הראשון - "הסרט הטוב ביותר" - 2020 Canadian International Comedy Film Festival פסטיבל הקומדיה הבינלאומי בקנדה
2020 Montecarlo Film Festival - מונטה קרלו - התחרות הרשמית - בנוכחות הבמאי גור אריה, דייוויד צוקר, והשחקנים צחי הלוי ועדי הימלבלוי.
2020 - Febiofest פראג - קטגוריית קומדיה, בנוכחות הבמאי
2020 פסטיבל ירושלים - מומביי, הודו - בנוכחות הבמאי
פסטיבל הסרטים הישראלי בלוס אנג'לס 2019 Israel Film Festival Los Angeles - בנוכחות גור אריה ודייוויד צוקר.
פסטיבל אייקון 2019 - הקרנת גרסת הבמאי ומפגש עם גור אריה, עוזר במאי רותם רביב ומפגש מיוחד על מאחורי הקלעים ומעורבותם של קהילת איקון ומעריצים בסרט.
"המוסד" נבחר לסרט הראשון שפתח את פרויקט משרד החוץ ולישכת העיתונות הממשלתית להקרין סרטים ישראלים נבחרים לתא הכתבים הזרים, העיתונאים הזרים שיושבים בישראל ומסקרים אותה.
היוצר אלון גור אריה והשחקן הראשי צחי הלוי ענו לשאלות הכתבים בתום ההקרנה שהתקיימה בירושלים ב-19 בספטמבר 2019 בסינמה סיטי זו הפעם הראשונה שמשרד החוץ עורך הקרנה של סרט ישראלי.
"המוסד" היה מועמד ל-4 פרסי אופיר בשנת 2020 על עריכה, עיצוב אומנותי, עיצוב תלבושות ואיפור.
גרסת DVD ובלוריי יצאה בחג המולד 2020 בגרמניה.
מהדורת DVD ובלוריי יצאה בשנת 2021 בארצות הברית.
לכל אחת מהן פוסטר שונה.
בVOD של שידורי YES ניתן למצוא בנוסף לסרט גם את גרסת הבמאי.
הסרט מסתיים בכתובית "המשך יבוא" כשלוויין מצלם את גיא מורן ולינדה האריס (בגרסת הבמאי קיים סיום אלטרנטיבי בו גיא מורן נורה ולא ברור אם שרד את ההתנקשות).
במהלך מפגש מעריצים בסינמטק תל אביב ציין גור אריה שנשקלות אפשרויות להמשיך את הסיפור או לייצר פריקוול, על הימים לפני שדמותו של אהרון רחמים הפך לרובוט.
המוסד הבין-לאומי לתקינה בחשבונאות הוא גוף עצמאי העוסק בתקינה חשבונאית עבור ארגון ה-IFRS.
ה-IASB הוקם ב-1 באפריל 2001 כממשיך דרכה של הוועדה הבין-לאומית לתקינה (IASC).
הוא אחראי על קידום, פיתוח ופרסום תקני דיווח בין-לאומיים (IFRS) שבעבר נקראו תקנים בין-לאומיים (IAS).
הגוף שקדם לארגון נקרא הארגון הבין-לאומי לתקני חשבונאות (IASF) והוא הוקם ב-6 בפברואר 2001. ב-1 ביולי 2010 שינה הגוף את שמו לארגון הבין-לאומי לתקינה בחשבונאות (IFRS Foundation).
הארגון מאוגד בדלאוור, ארצות הברית, כארגון בלתי-תלוי וללא מטרות רווח.
מטרתו העיקרית, כפי שנקבע בחוקה שלו, היא לפתח, לטובת הציבור, מערכת אחידה של תקני דיווח כספי בין-לאומיים איכותיים, מובנים, ניתנים לאכיפה ומקבולים ברחבי העולם, המבוססים על עקרונות אשר מנוסחים בצורה ברורה.
על פי הארגון, מטרתו היא "לפתח תקני IFRS® שמביאים שקיפות, אחריות ויעילות לשווקים הפיננסיים ברחבי העולם.
העבודה שלנו משרתת את האינטרס הציבורי על ידי טיפוח אמון, צמיחה ויציבות פיננסית לטווח הארוך בכלכלה העולמית."
בעת הקמתה, היו חברים ב-IASB ארבעה עשר אנשים במשרה מלאה, כאשר לכל אחד מהם הייתה זכות הצבעה אחת.
החברים במוסד הם מומחים אשר נבחרים בהתאם לכישורים שלהם אשר לרב מהווים שילוב של ניסיון בניסוח תקנים, ניסיון פרקטי בחשבונאות, ניסון ברגולציה בשוקי הון או בתחומים פיננסים אחרים ובדרך כלל גם בעלי רקע אקדמי רלוונטי.
חברי המוסד מגיעים מרקע גאוגרפי מגוון, כלומר הם אזרחי מדינות מגוונות.
בעת סיכום החלק הראשון של החוקה השנייה של הארגון, בפגישה של נאמני הארגון שנערכה בינואר 2009, הכריזו הנאמנים כי הרכב ה-IASB יורחב ל-16 חברים וזאת במטרה לתת גיוון גאוגרפי רחב יותר בחברים בו.
ב-2015 חברי המוסד בחנו שוב את המבנה והיעילות של המוסד וכתוצאה מכך הוחלט ב-2016 להוריד את מספר חברי המוסד חזרה ל-14.
ועדת הפרשנויות של ה-IFRIC) IFRS) מונה 15 חברים.
זהו הגוף הפרשני של ה-IASB והמטרה שלו היא לספק הנחיות בזמן אמת בנושאים יישומים שעולים בפרקטיקה החשבונאית בזמן יישום תקני ה-IFRS אשר מפורסמים על ידי ה-IASB.
על פי החוקה של המוסד משנת 2016, אין צורך בהצבעה פה-אחד בשביל לפרסם תקן, לחשוף טיוטה או פרשנות סופית של ה-IFRIC.
על פי החוקה של המוסד, פרסום של תקן או טיוטה (כולל פרשנויות שמפרסם ה-IFIRC) דורש אישור מקדים של 8 חברים לפחות, אם משתתפים בהצבעה 13 חברים או פחות.
במקרה ובו כל 14 החברים נוכחים נדרש אישור של 9 מהחברים לפחות.
בהחלטות אחרות של ה-IASB, כמו פרסום ניירות דיון ("Discussion Papers"), צריך רוב פשוט של החברים הנוכחים בדיון כאשר לפחות 60% מהחברים ב-IASB צריכים להיות נוכחים פיזית בהצבעה או על ידי אמצעים טכנולוגיים.
ב-1 ביולי 2011, האנס הוגרוורסט (Hans Hoogervorst) החליף את דוד טויידאי (David Tweedie) כיו"ר ה-IASB.
דוד שימש כיו"ר מאז שהוקם ב-2001.
ל-IASB יש ספר (The IASB Due Process Handbook) שמתאר את תהליכי ההתייעצות שלו והוא כולל בתוכו מידע לגבי הליך פיתוח התקנים והתהליכים שמובצעים על מנת לוודא את הנאותות שלהם.
מטרת ההליכים המתוארים בספר הם ליצור שקיפות, החלטות שלמות והוגנות ובחינת המשמעויות הפרקטיות של התקנים שעתידים להתפרסם.
ארגון ה-IFRS מגייס כספים לטובת פעילות ה-IASB.
מרבית התרומות הן התנדבויות ומגיעות מגופים בעלי משטרי מימון לאומיים.
התרומה היא בדרך כלל אחוז מסך התוצר המקומי הגולמי מכל תחומי השיפוט התורמים.
בשנת 2017 52% מהמימון הורכב ממימון ציבורי, 27% כללו תרומות של משרדי רואי חשבון ו-21% מההכנסה עצמאית של ה-IASB.
הצטרפות זו כללת התחייבות לפעול לשם התאמת התקינה החשבונאית המקומית (IL-GAAP) לתקינה החשבונאית הבין-לאומית.
הצטרפות זו הביאה לפרסומו של גילוי דעת (ג"ד) ביוני 1981 אשר קבע כי בכל עניין בו התקנים הישראלים הקיימים אינם מטפלים, וכן לא קיימת פרקטיקה מקובלת בישראל, ייושמו התקנים הבין-לאומיים כפי שמפורסמים על ידי ארגון ה-IASC.
מדיניות זו אשר ננקטה על ידי ישראל, בה התקנים הבין-לאומיים משמשים רק במקרים בהם אין כלל מקומי או פרקטיקה, דמתה לנוהג אשר התקיים בתקופה גם בשאר המדינות החברות בארגון.
בתחילת שנות האלפיים, התקבלה החלטה במוסד הישראלי לתקינה בחשבונאות לפעול לשם התאמתם של התקנים הישראלי לתקן דיווח כספי בין-לאומי.
כתוצאה מהחלטה זו, בין השנים 2001 ל-2007 פורסמו יותר משלושים תקני חשבונאות ישראליים שהתבססו על התקינה הבין-לאומית.
בתקנים אלו נכלל גילוי (Disclousre) כדלקמן: "תקני חשבונאות ישראליים המתפרסמים על ידי המוסד הישראלי לתקינה בחשבונאות מתבססים לעיתים או עשויים לכלול חלקים מנוסח תקני חשבונאות בין-לאומיים המתפרסמים על ידי הוועדה לתקני חשבונאות בין-לאומיים".
בישיבת מועצת המוסד שנערכה ב-31 במאי 2005 פורסמה הצהרה על אימוץ גורף של התקינה הבין-לאומית בשנת 2008.
תקן חשבונאות ישראלי מספר 29 (פורסם ביולי 2006) היה התקן שהשלים את מהלך המעבר לתקינה הבין-לאומית.
בשנת 2010 תוקנו תקנות ניירות ערך (דוחות כספיים שנתיים) כך שהוראת תקן חשבונאי ישראלי 29 בדבר החובה החלה על חברות ציבוריות לערוך דוחות כספיים בהתאם לתקינה הבין-לאומית הפכה לחלק מהתקנות עצמן.
המוסד הוא סדרת טלוויזיה אמריקאית מסוגת מדע בדיוני אשר הופקה עבור אפל TV פלוס.
הסדרה הייתה לקראת צילומים, אך ב-12 במרץ 2020 הופסקה הפקתה בשל מגפת הקורונה באירלנד.
ב-24 בספטמבר 2021 הסדרה עלתה לשידור באפל TV פלוס.
הסדרה מבוססת על סדרת המוסד של אייזק אסימוב.
לי פייס – האח דיי.
האמצעי משלושת הקיסרים המושלים באימפריה, תמונה ראשונה בכרזת הסדרה.
טרנס מאן – האח דאסק.
הבוגר משלושת הקיסרים המושלים באימפריה.
ג'ארד האריס – הארי סלדון, תמונה שנייה מלמעלה בכרזה.
מתמטיקאי החוזה את נפילת האימפריה באמצעות חישובים מתמטיים וחותר להקמת המוסד.
לואו לובל – גאל דורניק, תמונה שלישית מלמעלה.
מתמטיקאית צעירה המגויסת על ידי הארי סלדון לעבוד איתו יחד.
לאה הארווי – סאלבור הארדין, תמונה רביעית מלמעלה.
מנהיגת המוסד ובתה של גאל.
הארווי קיבלה מועמדות לפרס באפט"א לטלוויזיה בקטגוריית שחקנית המשנה הטובה ביותר על גילום דמותה של סאלבור הארדין בסדרה.
על כוכב הלכת המושלג טרמינוס נמצאת כספת, הגורמת עילפון ואחריו מוות למי שמתקרב אליה, פרט לסוהרת טרמינוס סאלבור (סאל) הארדין, המסוגלת לעמוד מתחת לכספת מגיל ארבע כפי שאמרה לה אימה בפרק השלישי.
סאל מחלצת ילדים שהתקרבו יותר מדי לכספת בתחרות ביניהם, ומצילה את חייהם.
גאל דורניק, מתמטיקאית צעירה מהכוכב סינאקס שבשולי האימפריה, מצליחה לפתור חידה מתמטית מסובכת, ומוזמנת לכוכב המרכזי באימפריה – טראנטור, כאורחת של הארי סלדון.
סלדון חוזה באמצעות חישובים מתמטיים את נפילת האימפריה, ובמשפט ראווה שנערך לו על המרדה הוא נתמך בידי גאל.
במהלך המשפט גובה פיגוע טרור את חייהם של מאה מיליון אזרחים, והקיסר מאפשר להארי לבצע את תוכניתו – הקמת המוסד, מקום שיאגור את הידע האנושי כך שיאפשר לקצר את תקופת הכאוס שתגיע בעקבות נפילת האימפריה.
לשם כך הוא שולח אותם לשולי האימפריה, לכוכב טרמינוס.
במסעם לקצה האימפריה מתפתחים יחסי אהבה בין גאל לרייץ' פוס, בנו המאומץ של הארי סלדון.
בחללית יש חשש כתוצאה מחישוב סטטיסטי של כמות המתים הצפויה בנחיתה בכוכב טרמינוס והארי מעודד את גאל לבדוק שוב כיצד לשפר את הסטטיסטיקות.
במקביל, מנסה הקיסרות להגיע לחקר האמת אודות מבצעי הפיגוע.
האח דיי מייצג קו תקיף, מאשים את משלחות אנאקראון ות'ספיס בביצוע הפיגוע ומוציא אותן להורג.
לעומתו האח דאסק מייצג קו מרוכך, החושש מהשלכות הענישה על יציבותה של האימפריה.
בסוף הפרק נרצח הארי על ידי רייץ' בזמן המסע לטראנטור, ורייץ' שולח את גאל, העדה לרצח, בעל כרחה אל החלל בחללית מילוט, יחד עם כלי הרצח.
הוגו, סוחר בין כוכבים ת'ספיני וחבר של סאלבור, מגיע לביקור בטרמינוס.
סאל רואה ילד רץ לתוך חללית נטושה, וקוראת לו לעצור משום שהוא אחרי שעת העוצר.
היא איננה מוצאת אותו בחללית, מסתכלת למעלה, רואה בשמיים אורות של שלוש ספינות אנאקראוניות, הולכת להוגו ומוודאת איתו את הזיהוי בטלסקופ שלו.
היא מבקשת מהוגו לעזוב את טרמינוס, והוא עונה לה שהוא נשאר איתה.
בלילה קמה סאל ממיטתה, שבה ישן הוגו, חוזרת לכספת, ורואה שוב את הילד רץ לספינה.
היא רודפת אחריו, ופארא קאין מכוכב אנאקראון שובה אותה בספינה.
פני פארא מצולקות ויש לה עין ביונית.
כדי לעבור את גדר המגן המוצבת סביב מתקני המוסד, נצמדת פארא אל סאל מאחור, ועוברת איתה את הגדר, המזהה את הדנ"א של סאל.
פארא איננה מכירה את הכספת, וסאל מעלפת אותה בנהיגה אליה.
לוחמי פארא נותרו מחוץ לגדר, היכולה לעצור גם ירי, וסאל חוקרת את פארא בחדר החקירות.
בחקירה מגלה סאל שהקיסרות הפציצה את כוכב אנאקראון, גזרה על תושביו מוות איטי מקרינה, ופארא מתפרצת באנאקראונית עתיקה שהוגו, הנוכח בחקירה, אינו מצליח להבין.
בזמן ההיערכות מול הלוחמים האנאקראונים המקיפים את הגדר, רואה את עצמה סאל בספרייה הקיסרית בטראנטור מול הילד, אף על פי שלא הייתה שם מעולם.
בסוף הפרק מגיעה חללית המילוט של גאל אל ספינת חלל.
אג'יס, ספינה קיסרית, מגיעה לטרמינוס, אחרי שהאנאקראונים השביתו את התקשורת בין המוסד ובין הקיסרות.
הקומנדר הקיסרי קריי דורווין מבקש מלואיס פירן, יורשו של סלדון, להביא את פארא למגדל, החולש על הגדר.
סאל מאזינה לשיחה, ויודעת שפארא רוצה לנטרל את הגדר.
היא ממהרת לכלא, אך אנשי המוסד כבר לקחו את פארא למגדל.
בכניסה למגדל טוענת פארא שאיננה מרגישה טוב, משתחררת מאחיזת שוביה, מוציאה את העין הביונית שלה, משליכה אותה על רצפת המגדל ומשביתה את הגדר.
לוחמי אנאקראון מגיעים למבני המוסד, ודורווין דורש מהם להיכנע מייד או שימותו.
פארא מורה ללוחם אנאקראוני לירות על אג'יס מהתותח שהם הציבו בטרמינוס, ואג'יס מתרסקת על טרמינוס לעיני סאלבור.
לאחר 34 שנים ו-223 ימים שבהם הייתה גאל דורניק בתרדמת קריו בחללית המילוט, היא נאספת אל "העורב", חללית בלתי מאוישת, המפעילה את פרוטוקול ההגעה של רייץ' פוס.
העורב איננה מגיבה לרוב הפקודות של גאל, ודורשת ממנה הרשאה.
כך מסרבת העורב לגלות לגאל את יעד הנסיעה, וגאל מבצעת מיפוי באמצעות מפות כוכביות שאינן מסווגות וחישובים מתמטיים.
בסוף מגיעה גאל למסקנה שהיעד הוא חור שחור, שסביבו חג כוכב אחד, הליקון.
גאל אומרת לעורב שהיעד הוא הליקון, כוכב הבית של הארי סלדון.
העורב משתתקת, דמו של סלדון שהיה על סכין הרצח שהגיעה עם חללית המילוט, נספג ברצפת העורב, וסלדון הפצוע מתגלה לעיני גאל.
אבאס הארדין, ראש עיריית טרמינוס ואביה של סאל, אומר לה שהצטרף למוסד, משום שרצה את אמה המדענית מארי.
סאל היא בתם של גאל ורייץ', אבל איננה יודעת על כך.
סאל, אבאס והוגו יוצאים להתקפה על פארא ולוחמיה, הרוצים לתפוס את "אינוויקטוס", משמידת עולמות קיסרית, ולקחו מדענים כבני ערובה כדי שיחזירו את האינוויקטוס לשימוש.
כשסירבה מדענית להשמיש את האינוויקטוס, בנימוק שהיא נאמנה למוסד, שלפה פארא אקדח וירתה ברגל של בעלה, ואמרה לה שנותרה לו עוד רגל.
באמצע המתקפה על פארא, נכנסת סאל לחיזיון, ורואה את הארי סלדון מתווכח עם רייץ' על ביצוע הרצח, ואומר לו: "לך ישר לתא ההקפאה.
אחר כך רואה סאל את רייץ' הורג את הארי.
הוגו קורא לה בקשר, אבל סאל שקועה בחיזיון.
אבאס מפוצץ את עצמו עם שלוש הקורבטות האנאקראוניות, ופארא רוצה להרוג את סאל, אבל הוגו מעביר לסאל את השליטה על ה"קבצנית", ספינתו הת'ספינית, בפקודה קולית שאיננה ניתנת לביטול.
סאל נותרת בחיים, משום שרק היא יכולה להטיס את הקבצנית עם המדענים והאנאקראונים.
הקבצנית מגיעה לחגורת אנת'ור, שבה נמצאת האינוויקטוס.
לואיס, השבוי כמדען ולא כראש המוסד, אומר שאנאקראוני אינו יכול להיכנס למשחתת כוכבים קיסרית, משום שהיא לא תיפתח.
פארא עונה שלשם כך שבתה את קריי דורווין.
הוגו מפספס את האינוויקטוס ביציאתו מהקבצנית, משום שהמדחפים בחליפת החלל שלו לא פעלו, ומרחף לחלל.
אחרי שדורווין פותח את דלתות האינוויקטוס, יורה בו פארא, ואוזקת את סאל.
לואיס אומר לפארא שמתקצרים פרקי הזמן בין הבהובי האורות בספינה, משום שהספינה מתכוננת לקפיצת חלל אקראית, וזו הסיבה שאנשי הצוות בספינה קפואים ומתים.
סלדון אומר לדורניק כהולוגרמה, שהוא תכנן להתאבד כדי להפוך למיתוס.
הוא היה חולה בתסמונת לתה, שירש מאביו, הגורמת לנפש להתדרדר לפני הגוף, ולא רצה להגיע כך לטרמינוס.
רייץ' היה אמור להימלט עם הסכין בחללית המילוט, משום שבסכין היה עותק של סלדון שרייץ' לקח מאחורי אוזנו של הארי, והעורב מתוכנתת להסיע את רייץ' בלבד.
גאל הייתה אמורה להישאר עם קהילת המדענים במסע לטרמינוס ולהנהיג את המוסד שם.
סלדון הוטרד מכך שגאל ורייץ' התאהבו, ולכן הביצוע השתנה, על מנת להפריד בין גאל לרייץ'.
הארי חוקר את גאל מדוע הגיעה לחדרו באמצע השחייה שלה, שהייתה ארבעים בריכות מדי לילה בלילה.
גאל עונה שהלכה לחדר של רייץ' והוא לא היה שם.
הארי חוזר ושואל מדוע יצאה מהבריכה לפני סיום שחייתה, מדוע הייתה ערה בזמן קפיצת החלל מסינאקס לטראנטור, כשכל הנוסעים האחרים ישנו, ואיך ידעה שתיעצר.
גאל מורה לעורב לחמוק משדה השברים שהיא טסה בתוכו בדרך להליקון, לוקחת מגן מהמדף, נזכרת בכל המקרים שבהם ידעה מה יקרה, מסתובבת במהירות ב-180 מעלות ומרימה את המגן מול פניה חלקיק שנייה לפני שרסיס חודר ביעף את גוף העורב ונעצר במגן, ואומרת להארי שכנראה היא יכולה לחוש את העתיד.
אחרי שיבוש תוכניותיו של סלדון, מנהיגת המוסד היא סאל ולא גאל.
סלדון מגלה לגאל את תוכניתו להקים את "המוסד האחר" על כוכב הליקון, החג סביב חור שחור, אך מסרב לפרט את מטרת המוסד.
גאל כעוסה על הוצאתו להורג של רייץ' על ידי לואיס, שלא ידע דבר על תוכנית סלדון, וקובעת מסלול בחללית המילוט לכוכב הבית שלה, סינאקס, במסע קריוגני שנמשך 138 שנים.
הארדין מפצחת את קוד הכספת, והופכת אותה לשער.
פארא מנסה להרוס את הכספת, אך נורית למוות על ידי הארדין.
לפני הסלמת הקרב בין לוחמי אנאקראון למדעני טרמינוס, יוצא הארי סלדון מהכספת.
סלדון מסביר לאנשי אנאקראון, ת'ספיס וטרמינוס, הנמצאים כולם על טרמינוס, שהקיסרות סכסכה בין ת'ספיס ובין אנאקראון, והכספת הייתה ארונו של סלדון, מהזמן שהגיע לטרמינוס לפני חללית המדענים.
סלדון מגלה שמטרת המוסד איננה לשמר ידע, אלא להקים ציוויליזציה חדשה מאנשי טרמינוס, אנאקראון ות'ספיס.
סאלבור מגלה שהיא נולדה לגאל ולרייץ', והעובר שלה נשמר על חללית המדענים עד שאומצה על ידי מארי.
היא מבינה שהחזיונות שהיו לה, הם זכרונות אמה, עוזבת את טרמינוס אף על פי שהתמודדה לראשות העיר, ויוצאת לחפש את גאל.
ב-27 ביוני 2017, פורסם כי Skydance Television מפתחת עיבוד טלוויזיוני לסדרת ספרי מדע בדיוני של אייזק אסימוב, המוסד עם דייוויד ס.
גויר וג'וש פרידמן המשמשים כתסריטאים של ההפקה.
בזמן הדיווח, חברת ההפקה הייתה בעיצומה של סגירת עסקה עם קרן אסימוב על הזכויות לעיבוד סדרת הספרים.
ב-10 באפריל 2018, הוכרז כי אפל, באמצעות יחידת הווידאו העולמית שלהם, רכשה את הסדרה והכניסה אותה לפיתוח עם הזמנת פיילוט לסדרה.
עוד הוכרז כי גויר ופרידמן צפויים לשמש גם כמפיקים וכיוצרים.
מפיקים אחרים שהוכרזו כללו את דייוויד אליסון, דנה גולדברג ומרסי רוס.
ב-23 באוגוסט 2018, הוכרז כי אפל הזמינה עונה ראשונה של עשרה פרקים.
עוד הוכרז כי בתו של אסימוב, רובין אסימוב, תשמש כמפיקה בפועל.
ב-18 באפריל 2019 עזב ג'וש פרידמן את ההפקה.
ב-28 ביולי 2019, נחשף כי צילומים ייערכו באולפני טרוי בלימריק, אירלנד.
על פי חברת "Screen Ireland", הסדרה תייצר יותר מ-500 מקומות עבודות.
ב-22 באוקטובר 2019 הוכרז כי לי פייס וג'ארד האריס ילוהקו כאח דיי והארי סלדון, בהתאמה.
ב-4 בדצמבר 2019 הוכרזו על חמישה חברי צוות נוספים: לו לובל מככבת בתפקיד גאל, גאונה מתמטית מכוכב לכת דתי.
לאה הארווי תגלם את סאלבור, הסוהרת המגוננת האינטואיטיבית של כוכב הלכת המרוחק טרמינוס.
לורה בירן תככב בתפקיד אטו דמרזל, העוזרת הרובוטית של קיסר הגלקסיה (תמונה חמישית מלמעלה בכרזת הסרט).
טרנס מאן יככב בתפקיד האח דאסק, החבר הבכור במשפחה השלטת.
קאסיאן בילטון יגלם את האח דון, החבר הצעיר ביותר במשפחה השלטת ובמקום הבא בתור כדי להיות האח דיי.
ב-12 במרץ 2020 השעתה אפל את הפקת הסדרה באירלנד בשל מגפת הקורונה.
ב-22 ביוני 2020, במסגרת כנס המפתחים העולמי שלה, פרסמה אפל טריילר טיזר, המעיד על שחרור הסדרה בשנת 2021. ההפקה חודשה באוקטובר 2020. הצילומים הסתיימו במלטה בפברואר 2021.
באתר הביקורות Rotten Tomatoes ציון "המוסד" עומד על 86% עגבניות טריות.
לפי יוני בינרט ב-"ynet" עוסקת הסדרה בשושלת הקיסרית, שכולה שיבוטים של הקיסר קליאון הראשון, אחד ילד (קסיאן בילטון), אחד בוגר (לי פייס) ואחד מבוגר (טרנס מאן), משום שבטלוויזיה צריך אנטגוניסט מובהק וצריך אותו מהר.
גם בינרט נתן את דעתו על כך שלמעריצי יצירתו של אסימוב, שינויים אלה הם לרועץ, משום שהם מנוגדים לתמה המרכזית בסדרת "המוסד", שביקשה למפות טרנדים התנהגותיים ומגמות סטטיסטיות לאורך עידנים.
עידו ישעיהו כתב ב"וואלה" ש"המוסד" הוא עלילה החולשת על מילניום, והיקפה הפך את המוסד לחד-קרן הוליוודי, יצירה שלא ניתן לעבד אותה למסך, אבל אפל TV פלוס עמדה במשימה.
גם ישעיהו התייחס לשינויים בסדרה, העלולים להעיק על מעריצי הספרים, והסביר גם את קיפאון האימפריה, הנגרם מקיסרי האימפריה המשכפלים את עצמם מחדש שוב ושוב.
זו דריכה במקום של האימפריה, המביאה עליה את כליונה.
חן חדד כתבה ב"הארץ" שאפל לא עמדה באתגר שהעמידה בפניה סדרת הספרים, משום שהתוצאה הייתה סדרת טלוויזיה יקרה, מרהיבה ומשעממת.
גם היא מתייחסת לשיבוטים הקיסריים, ומציינת שסלדון בז לקיסרי האימפריה, הנמצאים בעיניו במצב של ניוון מתקדם.
חדד ממשיכה ומסבירה שהסדרה מתקשה לצלוח את קנה המידה העצום של הספרים, המשתרע על פני מאות שנים.
העונה קופצת קדימה ואחורה בזמנים, דרך עלילות שונות המתחברות לרגע ואז נפרדות זו מזו למשך זמן רב.
אין אפשרות להתעמק בדמויות ולהתחבר אליהן.
לפי חדד, הסתמכו יוצרי הסדרה על פרקים שייחשפו בעתיד, במקום לייצר סדרה איכותית כאן ועכשיו.
המוסד הספרותי נובה (בהונגרית: Nova Irodalmi Intézet) הוקם והתפתח לעסק למכירת ספרים ולהוצאה לאור על ידי שני יהודים-הונגרים, דוד מילר (1867–1945) ומור מילר (1865–1911).
ההוצאה לאור פעלה בבודפשט בין השנים 1924 לבין 1949 בשדרת אנדראשי 32, בתחילה דוד מילר, ואחר כך בנו פאל מילר ניהלו את העסק.
הם פרסמו בעיקר רומני הרפתקאות ורומנים בלשיים, בין השאר של סופרים הונגרים כמו ינה רייטה (למשל) או תחת אחד מכינוייו P.
המכון הספרותי נובה נוסד למעשה ב-20 באפריל שנת 1901 על ידי האחים מילר.
דוד מילר צבר מוניטין לאומי עד תקופה זו כאלוף הונגריה בהתעמלות מספר פעמים.
הוא פרש מתחרויות בשנת 1896. האחים החלו למכור בין היתר ציוד ספורט.
מכירת הספרים על ידם החלה בשל האח הגדול יותר מור מילר.
הוא היה רשום בפנקסי החברה כסוחר ספרים ישנים ועתיקית.
מאוחר יותר הצטרפה לחברה אשתו של דוד מילר, הולדה אנגל אליאס.
לאחר מותו של מור מילר בשנת 1911 התטרף גם ארתור אנגל.
את מקומו של ארתור אנגל שפרש בשנת 1928 תפס בנו של דוד מילר, פאל מילר.
החברה הייתה בתחילה רק חברת מסחר ספרים קטנה, ורק בשנת 1924 התחילה לפעול גם כמוציא לאור.
אז הוחלט לזנוח את סחר מוצרי הספורט ולעבור לחלוטין לתחום עסקי הספרים ולעסוק בהוצאה לאור בנוסף לסחר בספרים.
כך הוקם המכון הספרותי נובה: "המוסד הספרותי נובה (דוד מילר ושות')" ובגרמנית: Nova Literarische Anstalt.
למנהל החברה החדשה מונה דוד מילר.
עוד באותה השנה הצטרף המוסד הספרותי נובה לאיגוד המו"לים והמפיצים ההונגרים, למחלקה של הוצאת ספרים.
בסוף שנת 1924, שלושה חודשים לאחר הקמתו, כבר יצאו לאור תשעה ספרים ואותה אנרגיה התאפיינה בשנה שלאחר מכן.
ספרי ילדים ויצירות מאת סופרים כמו אלכסנדר דיומא האב, ג'ק לונדון ואלכסנדר קופרין ראו אור.
כבר בשנים הראשונות ניסו להוציא את הספרים בסדרות, אך סדרות אלה הפכו במציאות לבעלות תקופת חיים קצרה מאוד.
סדרות כאלה היו: "ספריית המסעות של נובה", "כל עבודותיו של קופרין", "מאות שנים של אהבה".
ספרים אלה נשארו פופולריים גם בשנים מאוחרות יותר בשל הופעתם החיצונית הנאה ועיבודם הקפדני.
שלושים עד שלושים וחמישה ספרים של נובה ראו אור בכל אחת מהשנים 1925 ו-1926. בשנת 1927 חל שינוי ניכר כאשר רק 12 ספרים ראו אור ובשנת 1928 ותשעה.
בשל המשבר הכלכלי העולמי שהלך וגדל, המוסד הספרותי נובה פרסם ספר אחד או שניים בלבד בשנות ה-30 של המאה ה-20. הסגירה איימה על המו"ל והיה צורך בהכנסת חידושים וחדשנות כדי להישאר בחיים.
משנת 1930 יושמו הנחיות חדשות: רק יצירות של מחברים חדשים ומודרניים יפורסמו עם מראה אחיד שניתן היה לזהות מיד כספר של הוצאת נובה ובמחיר זול ככל האפשר.
הכרך הראשון של הסדרה החודשית במתכונת החדשה פורסם בשנת 1932. זה היה הרומן של אריך קסטנר "פביאן", ספר אדום קטן במחיר של 2 פנגה, שהיה זול מאוד בתקופה זו למהדורה כה איכותית והיה פופולרי כל כך שהיה צריך להדפיס אותו בכמה מהדורות.
בשנת 1935, בעריכתו של קורנל טאבורי, הושקה סדרה בשם רומני ההרפתקאות של נובה, בה התפרסמו ספרים חדשים אחת לשבועיים וניתן היה לרכוש אותם בפנגו אחד.
הם פרסמו בעיקר יצירות של סופרים זרים, רובם של פרד רוברטס (בשמו האמיתי: Robert Heymann), אך גם של אגאתה כריסטי.
בסדרה זו היו רק שלושה מחברים הונגרים, אלה היו ינה רייטה, אדן בארשי וקארוי נאג', אך עבודותיהם פורסמו גם תחת שמות בדויים זרים: ינה רייטה השתמש בשמות: פ' הווארד וגיבסון לאוורי.
39% מהיצירות שפורסמו היו ממחברים אנגלים, רק 25% היו של הונגרים, בערך אותו מספר ספרים ממחברים גרמניים, אך היו גם לא מעט סופרים אנטי-פשיסטים.
נובה הציבה בכך מטרות דומות להוצאת הספרים אתנאום, ונחשבה למו"ל מאוד נועז בסוף שנות ה-30 בשים לב לתנאים הפוליטיים של התקופה.
בנוסף לאנגלית וגרמנית, הם תרגמו בכמויות קטנות גם מצרפתית, מאיטלקית, מרוסית, מערבית ומהשפות הסקנדינביות.
נובה הגיעה לשיאה בשנת 1941 כאשר 55 מספריה ראו אור.
גם בשנת 1942 הצליחה לפרסם 51 יצירות (למשל יצירתו של רז'ה טרק - חותר הפרא), אך באותה שנה חלו שינויים שלא היו לטובתה.
ב-17 ביולי 1942 פורסם צו חדש של ראש הממשלה, לפיו פרסומים זולים משלושה פנגה היו יכולים להתפרסם רק באישור ראש הממשלה.
היה צריך לשלם סכום לא מבוטל עבור הליך האישור והגזירה הייתה בתוקף רטרואקטיבית משנת 1939. בנובה, מספר הוצאות הספרים הצטמצם אט-אט, אך גם בתחילת 1944 (עד כיבוש הונגריה על ידי הוורמכט במבצע מרגרטה) הצליחו להוציא חמישה ספרים, כולם מאת סופרים אנגלים.
משנת 1938 הוטלו על היהודים יותר ויותר גזירות אנטי-יהודיות (במיוחד החוק היהודי השני והחוק היהודי השלישי) שהובילו לכך שדוד מילר כבר לא היה "מתעמל הונגרי מכובד" ומוציא לאור של ספרים, אלא אדם מסומן ומוטבע בטלאי צהוב, ששהה באופן לא חוקי במדינתו.
הכל נגזל ממנו והוא ומשפחתו ננעלו בגטו בודפשט למטרות גירוש.
יום זה לא הגיע עבורם, ודוד מילר יחד עם אשתו ובנו, כשהוא בן 78, הצליח לחמוק מהגירוש עם שחרור הגטו ב-18 בינואר 1945.
המוסד הספרותי נובה לא בזבז זמן אחרי המלחמה והוציא לאור שני ספרים כבר בשנת 1945: יצירתו של אפטון סינקלר, "ג'ימי היגינס", ויצירתו החדשה של רז'ה טרק (לשעבר: שפיצר), "דבק וסבון".
בית ההוצאה נאלץ להתמודד עם מכה גדולה נוספת באותה השנה, מותו של דוד מילר (27 בדצמבר 1945).
את אביו החליף פאל מילר שהמשיך בניהול החברה.
בשנת 1946 הם הצליחו להוציא לאור שלושה ספרים נוספים, אך בשנת 1947 כבר הוציאו שלושים ושלושה ספרים חדשים.
50% מהיצירות היו של סופרים הונגרים, אך מספר רב של יצירות היו של סופרים אנגלים וגם מהדורות מיוחדות ומקושטות לא היוו בעיה עבור המו"ל.
כתוצאה מהשינויים הפוליטיים (עליית הקומוניסטים לשלטון) הם הוציאו רק 12 ספרים בשנת 1948 ואחד בלבד בשנה שלאחר מכן.
לבסוף, בשנת 1949. זמן קצר לאחר הגזרה של 29 בספטמבר, למרות העובדה שפאל מילר היה חבר במפלגה הקומוניסטית, הולאם המו"ל.
המונורייל של מוסקבה היה סוג של תחבורה ציבורית במוסקבה, מורכב מקו אחד הממוקם במחוז המנהלי הצפוני-מזרחי של מוסקבה.
מונורייל הוא באופן רשמי חלק מההובלה המהירה במוסקבה, המייצגת את אחת ממחלקות המשנה של הרכבת התחתית של מוסקבה.
טכנית, מונורייל לא קשור לקווי המטרו.
במערכת התחבורה המהירה במוסקבה, מונורייל מסומן תחת מספר 13.
בשנת 2025, מספר הנוסעים היומי היה פחות מ-2,000, מה שהפך לאחת הסיבות לכך שממשלת מוסקבה הצדיקה את התוכנית לסגירה אפשרית של המונורייל, שהועלתה להצבעה באתר האינטרנט "האזרח הפעיל".
לאחר ההצבעה, הרוב בחר להחליף את המונורייל בפארק בגובה רב הפועל כל השנה - 71% מהקולות.
המונורייל נסגר לצמיתות ב-27 ביוני 2025 בסוף היום.
זה היה המונורייל היחיד ברוסיה, ואחד מהשניים במרחב הפוסט-סובייטי (יחד עם אשגבאט).
המוסד הפסיכיאטרי ארקהם , הידוע גם בשמו המלא, "המוסד לפושעים בלתי שפויים על שם אליזבת' ארקהם" , הוא בית חולים פסיכיאטרי בדיוני הממוקם בעיר גות'אם סיטי שביקום הקומיקס של DC, בדרך כלל בסיפוריו של גיבור-העל באטמן.
השם "ארקהם" מבוסס על שם העיר הבדיונית ארקהם, פרי עטו של הסופר האמריקאי ה.פ.
בתוך היקום הבדיוני של DC קומיקס, המקום הוקם ונוהל על ידי אמדאוס ארקהם בשנת 1921, על חלקת אדמה הממוקמת בצפון גות'אם סיטי, חלק אדמה שהועברה אליו בירושה מאמו.
אמדאוס עצמו החל לאבד את שפיותו זמן קצר לאחר הרצח של אשתו וילדו על ידי מטורף בשם מרטין "הכלב המשוגע" הוקינס.
אמדאוס הפך בסופו של דבר למאושפז בארקהם עד מותו, ולאחר מכן הועברה השליטה על בית החולים לאחיינו, ג'רמיה.
ג'רמיה נקט בגישה נוקשה כלפי מטופליו.
הוא שינה לחלוטין את בית החולים, הרס את האדריכלות הישנה, והחליף אותה במסדרונות מחוברים שעוצבו כמו מבוכים.
בתקרית שהתרחשה בשלביה המוקדמים של ההנהלה החדשה, אחד מאנשי הצוות של ארקהם מצא את החדר הסודי שהיה שייך לאליזבת ארקהאם, אמו של אמדאוס, שבו החביא אמדאוס את יומנו.
לאחר קריאת היומן והכרה בטירוף התורשתי של משפחת ארקהם, איש הצוות השתגע ושחרר את המאושפזים, בתקווה לפתות את באטמן להרוג אותו ולשים קץ לארקהם.
כשעל המקום השתלטו אנשים כמו הג'וקר ודו-פרצוף, באטמן נאלץ להיכנס לשם לבד, ולהתעמת עם האויבים שלו עד שיחזור הסדר למקום..
בין אנשי הצוות הרבים שהיו בארקהם, ניתן למצוא את הדמויות שלהלן:
ד"ר אמדאוס ארקהם, מייסד בית החולים, קרא למקום על שם אימו, אליזבת ארקהם.
ד"ר ג'רמיה ארקהם, אחיינו של אמדאוס.
ניהל את המקום, עד שבעצמו איבד את שפיותו.
קווינסי שארפ, שסבל מהפרעת זהות דיסוציאטיבית, ומצד אחד הקדיש את חייו לרפא את גות'אם סיטי, ומצד שני היה רוצח סדרתי.
ד"ר אנט קרלי, פסיכיאטר שהיה ידוע בכך שערך על מטופלים ניסויים עם LSD בניסיון לגרום בלהם לפתוח את העין השלישית שלהם.
ד"ר ג'ונתן קריין, פסיכולוג שביצע ניסויים מעוררי פחד במטופליו.
דמויות רבות מיקום הקומיקס של DC היו מטופלים בארקהם, ביניהן ניתן למצוא את הדמויות שלהלן:
המונסטרס & סטריינג'רז הוא צוות הפקה וכתיבת שירים אמריקאי ממיאמי, פלורידה.
הצוות כולל את המונסטרס: אלכסנדר "אסקירדו" איזקווירדו, סטפן ג'ונסון, וג'ורדן קיי ג'ונסון, SDHARU והסטריינג'רז: מרקוס "מארק לו" לומקס וקלרנס קופי ג'וניור.
פרסשנהקטגוריהעבורתוצאהמקורפרס גלובוס הזהב5 בינואר 2025השיר המקורי הטוב ביותר"Kiss the Sky" מתוך "רוז הרובוטית"
המוסד: ברית ואף מילה הוא סרט קצר ישראלי מסוגת קומדיה, המבוסס על הסרט "המוסד הסגור", ו"המוסד" של אלון גור אריה.
הסרט בוים ונכתב על ידי אלון גור אריה ונעם יעקובסון.
הסרט מספר על עלילות סוכן המוסד גיא מורן כשהוא מתעמת עם ליצן באירוע ברית מילה אליו מוזמן ראש הממשלה.
הסרט הוקרן לראשונה בפסטיבל קולנוע תמוז בשומרון ב-11 בדצמבר 2024 כחלק מתוכנית סרטים קצרים.
ב-27 בדצמבר הוקרן כחלק מ"טרילוגיית המוסד הסגור" במשבצת הפולחן של סינמטק תל אביב וב-28 בדצמבר 2024 הפך לזמין לצפייה דרך יוטיוב.
סרט זה הוכרז בתור "המוסד SHORTS", (כמו Pixar Shorts) והוא הסרט השלישי מתוך הסדרה שמבוססת על המוסד הסגור המקורי.
סוכן המוסד גיא מורן מאבטח הפעם אירוע ברית מילה אליו מגיע גם ראש הממשלה.
ליצן חמוש בארנב חי מאיים להסתנן דרך מעגלי האבטחה ולהשמיד את הסדר המופתי בו מתנהלת מדינת ישראל.
בפאנל שנערך אחרי הקרנת הסרט בפסטיבל שומרון סיפר גור אריה שמדובר במקרה אמיתי שאירע לבן הדוד שלו.
בן הדוד עבד עם ראש הממשלה אריאל שרון, שהחליט לכבד את ברית המילה של המשפחה בנוכחותו.
מיד הוקם אוהל אבטחה בכניסה לגן האירועים ובו מסלול ירוק בו הדודה זיהתה את הנכנסים, ומסלול אדום למי שלא זוהה ועבר בידוק ביטחוני מחמיר.
לאירוע הגיע ליצן (מפעיל ימי ההולדת עידן בוסיאן שתמונתו מופיעה בסוף הסרט) כדי לבדר את הילדים.
המאבטח הפשיט את הליצן מכל הטריקים שלו וגם העביר את הקופסה עם הארנב שהביא בשיקוף.
הארנב ברח וכך נוצר מרדף של ארנב, ליצן ומאבטחים.
הסיפור עבר שכתובים רבים במשך השנים עד שקיבל תקציב מקרן שומרון ליום צילום אחד.
מכיוון שמדובר בהפקה מורכבת מבחינת ניצבים ואקשן הוחלט לצלם את הסרט בשני צוותים מקבילים.
לשם כך פנה גור אריה למוטי אבירם שהיה המנטור שלו, בשנים בהם אלון היה משמש לו כעוזר במאי, תסריטאי ומלחין לסדרות הטלוויזיה שאבירם הפיק וביים.
ההפקה התקיימה עם שני צוותי צילום מקבילים, אחד בתוך גן האירועים והשני בעמדת האבטחה שהוקמה במקום כשבשלבים מסוימים הצוותים התאחדו לצילום סצנות מרובות משתתפים.
הצילומים נערכו בגן אירועים בת עין שבשומרון.
הסרט הוכרז כחלק מטרילוגיית "המוסד הסגור" באירוע הקרנה מיוחד בסינמטק ת"א בו הוקרנו לראשונה שלושת הסרטים ברצף.
מבחינת היקום הקולנועי, הסביר גור אריה שהסרט מתרחש בזמן הפתיח של הסרט "המוסד", בין פיטוריהם של גיא מורן (צחי הלוי) ואהרון רחמים (טל פרידמן) מהמוסד אחרי כישלון המשימה בתוניס.
אז מורדים השניים לדרגת מאבטח.
אחת ממשימות האבטחה היא באירוע ברית מילה אליו מגיע רה"מ.
הביטוי "לא בניתוח" מהווה נקודת מפנה בעלילת הסרט "המוסד".
בסרט ישנו מלצר שנופל ומגש האוכל עף לו מהיד.
זהו הקומיקסאי תומיקס (תומי זנדשטיין) שממלצר גם בסצנת המוסד בירושלים ועף לו המגש מהיד.
טומי ממלצר גם בחומוסיה שבסרט "מבצע ביצה" שם הוא חוטף צלחת חומוס בפרצוף.
אחד ממאבטחי ראש הממשלה הוא העיתונאי והיוצר אהוד קינן, שצפה בסרט המוסד הסגור בהקרנת חצות בסינמטק למעלה ממאה פעמים.
שיר הסיום הוא גרסה מקוצרת של "שיר אהובת הסוכן" בביצוע מיקי קם שמופיע גם בסיום הסרט "המוסד הסגור".
המוסד למודיעין ולתפקידים מיוחדים, הידוע יותר בשמו המקוצר: המוסד, הוא ארגון במערכת הביטחון הישראלית ואחד מהגופים החברים בקהילת המודיעין הישראלית.
המוסד הוא ארגון הביון של ישראל, הממונה על איסוף מידע מסוג מודיעין אנושי ומשימות הפקת מודיעין חשאיות מחוץ לגבולות המדינה, דיפלומטיה חשאית, תפקידים מיוחדים וסיכול יעדים אזרחיים וצבאיים של האויב.
למוסד מיוחסות התנקשויות בשורה של מחבלים בכירים בארגוני טרור שנלחמים נגד ישראל ופעולות נגד תוכנית הגרעין האיראנית.
בניגוד לצה"ל ולשירות הביטחון הכללי – יעדיו, מבנהו וסמכויותיו של המוסד אינם מוסדרים בחקיקה.
פעילותו כפופה לנהלים שלא פורסמו מעולם.
המוסד כפוף למשרד ראש הממשלה.
"המוסד" מופקד מטעם מדינת ישראל על איסוף מידע וביצוע פעולות חשאיות מיוחדות מחוץ לגבולות המדינה.
הוא מבצע זאת על ידי הפעלת סוכנים, איסוף מידע אלקטרוני, שמירה על קשרי מודיעין ודיפלומטיה.
על המוסד הוטלו לאורך השנים תפקידים מיוחדים, עזרה לקהילות יהודיות ברחבי העולם בעת מצוקה (כדוגמת העלאת יהודי אתיופיה), מצוד אחר פושעים נאצים, ועל פי פרסומים זרים, הפסקת פעילותם של ראשי ארגוני טרור בכירים, וטרוריסטים שרצחו חפים מפשע, באמצעות הריגתם.
בנוסף עוסק "המוסד" במחקר מודיעיני.
אתר האינטרנט של "המוסד" מציג את תפקידיו הבאים:
בשנת 2004 המליצה "הוועדה לחקירת מערך המודיעין בעקבות המלחמה בעיראק", אשר הוקמה במסגרת ועדת החוץ והביטחון של הכנסת, לשנות את יעדיו של המוסד מגוף שעיקר עיסוקו בסיכול ריגול, לגוף אשר יוביל את המחקר המודיעיני בישראל בתחום המדיני-אסטרטגי (כולל מודיעין טכנולוגי), לצד מאמצי איסוף ומחקר גם לצורכי סיכול.
"המוסד" הוא הגוף העיקרי בקהילת המודיעין הישראלית העוסק בהפעלת סוכנים מחוץ לגבולות ישראל, אך בתקופות שונות הופעלו סוכנים גם על ידי גופי מודיעין נוספים:
אגף המודיעין בצה"ל (אמ"ן) – הפעיל את הרשת במצרים שנחשפה בפרשת העסק הביש, ולאחר מכן את אלי כהן.
הפעלתו של כהן הועברה למוסד חודשים ספורים לפני תפיסתו, כחלק מהפסקת הפעילות של אמ"ן בנושאים אלו.
עם זאת, אמ"ן עדיין מפעיל סוכני ביון מקרב אוכלוסיות שנמצאות בשטחים שבשליטת ישראל.
לדוגמה, התושבים בדרום לבנון בעת שישראל שהתה שם באמצעות יחידה 504.
שירות הביטחון הכללי (השב"כ) – פעל במהלך מלחמת לבנון הראשונה נגד ארגוני הטרור הלבנוניים, ובראשם חזבאללה.
הלק"מ – הלשכה לקשרי מדע במשרד ראש הממשלה, הייתה אחראית על איסוף מודיעין טכנולוגי ומדעי.
ידועה בעיקר בעקבות הפעלתה את ג'ונתן פולארד.
נתיב – גוף מודיעין שהיה אחראי על מתן סיוע והגנה ליהודי ברית המועצות.
המוסד מחולק לאגפים המורכבים מיחידות ומחטיבות.
מלבד האגפים המנהלתיים מרוכזת רוב העבודה באגפים המבצעיים.
בתקופת כהונתו של מאיר דגן נערכה רפורמה בארגון המוסד והוא חולק לשתי מנהלות.
המנהלה המבצעית שכוללת את כל האגפים והיחידות המבצעיות (קיסריה, נביעות, צומת, תבל, אגף המודיעין ויחידות טכנולוגיות), ומנהלת המטה בה כלולות היחידות שעוסקות בתכנון, משאבי אנוש, לוגיסטיקה ועוד.
+שם האגףשם עברתפקידהערותהאגפים המבצעייםתבל"קיסרות" ו"קוסמוס"מופקד על הקשרים המודיעיניים והדיפלומטיים.
האגף מקיים קשרי עבודה קבועים עם גופי מודיעין מקבילים של מדינות אחרות.
שיתופי פעולה אלו כוללים בדרך כלל החלפת ידיעות ותיאום איסוף.
היחידה הייתה בעבר חלק מאגף צומת.
כידון – על פי דיווחים בעיתון הבריטי דיילי טלגרף, יחידה זו, שבסיסה בנגב, מונה כ-40 לוחמים ולוחמות, דוברי שפות זרות, המתמחים בשיטות הריגה שונות, ואחראים לפעולות הריגת אויביה של מדינת ישראל במדינות חוץ.
לפי ספרם של דן רביב ויוסי מלמן "מלחמות הצללים" (Spies Against Armageddon), לוחמי היחידה מילאו "תפקיד נועז" במבצע לתקיפת הכור הגרעיני בסוריה.
יחידת צלצל – יחידה שנועדה לסכל טרור באמצעים כלכליים ופעלה לחיסול התשתיות הפיננסיות של ארגוני הטרור.
בראש היחידה עמד ד"ר אודי לוי.
ליברטאד – הקרן לחדשנות טכנולוגית