tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בגלל אוריינטציה לא ברורה למדי של מדיניות חוץ והמצב הפוליטי הפנימי שנוצר בעקבות מלחמת האזרחים בפינלנד לא התעניינה צ'כוסלובקיה במיוחד בכינון יחסים.
היוזמה לכינון יחסים דיפלומטיים הגיעה מהצד הפיני.
ממשלת פינלנד ביקשה הכרה דה יורה ב-31 בדצמבר 1919. צ'כוסלובקיה הכירה בפינלנד ב-28 באפריל 1920 ורק בפברואר 1921 הגיבה לבקשה לכינון יחסים דיפלומטיים.
בספטמבר 1923 נפתחה קונסוליה בהלסינקי, אולם לא היו לה סמכויות דיפלומטיות.
לאחר חתימה על הסכם סחר בשנת 1927 נוצרו גם יחסים דיפלומטיים - הקונסוליה שודרגה לצירות.
לאחר כיבוש צ'כוסלובקיה בידי גרמניה הנאצית, הרשויות הפיניות נקטו עמדה שלילית בפעילות נוספת של הנציגות הצ'כוסלובקית שנסגרה ב-15 במרץ 1939 והדרכונים הצ'כוסלובקים הוכרזו כפסולים.
מלחמת העולם השנייה ושיקום המגעים לאחר המלחמה
המצב במהלך מלחמת העולם השנייה היה מנקודת מבט של היחסים ההדדיים מעורפל ומסובך.
בתקופת הסכם מינכן פינלנד רצתה להישאר נייטרלית לחלוטין ובנוסף גילתה הבנה לגרמנים סודטים.
צ'כוסלובקיה גילתה אהדה לפינלנד במהלך מלחמת החורף, אולם לא גילתה שום הבנה לברית פינלנד עם גרמניה במהלך מלחמת ההמשך.
היחסים הדיפלומטיים חודשו מיוזמת פינלנד בשנת 1946; הצירות הצ'כוסלובקית התחילה לעבוד שוב ב-30 ביוני 1947. בשנת 1959 שודרגו הצירויות בפראג ובהלסינקי לשגרירויות.
בתחילת 1948, ההתפתחות בשתי המדינות הייתה דומה; הקומוניסטים הפינים דיברו על "הדרך הצ'כוסלובקית".
לאחר תבוסתם בבחירות ביולי 1948, הקומוניסטים לא נכנסו לממשלה עד 1966 והם מעולם לא הגיעו לעמדות חזקות.
יחסים הדדיים הדוקים בשנות ה-50 נשמרו רק בין המפלגות הקומוניסטיות לבין ארגוניהם באמצעות שליחת משלחות לקונגרסים המפלגתיים.
האביב של פראג ולאחר מכן
תהליך הרפורמה בצ'כוסלובקיה בשנת 1968 הביא לעניין אינטנסיבי יותר של הציבור הפיני בהתרחשויות בצ'כוסלובקיה.
כיבוש צ'כוסלובקיה היה הלם; העיתונות הפינית גינתה את הכיבוש.
ממשלת פינלנד לא נקטה עמדה רשמית כלשהי כלפי מה שנקרא משבר צ'כוסלובקיה.
בתקופת הנורמליזציה הנשיא אורהו קקונן החל תקופה פעילה של יחסים דו-צדדיים.
בשנת 1969 ביקר בצ'כוסלובקיה ובשנת 1970 ביקר הנשיא לודביק סבובודה בפינלנד.
בשנת 1975 השלב האחרון של הארגון לביטחון ולשיתוף פעולה באירופה נערך בהלסינקי, והוא היה תוצאה של מאמץ רב שנים של הדיפלומטיה הפינית.
פעילות עצומה בבניית גשר בין המזרח למערב הפכה מרחב תמרון רב יותר לדיפלומטיה הפינית ולעמדתה כמדינה נייטרלית גם במשא ומתן עם ברית המועצות.
מדיניות זו נמשכה גם בתקופת יורשו של קקונן, הנשיא מאונו קויביסטו.
שיתוף פעולה לאחר מהפכת הקטיפה
בסוף שנות ה-80 עוצמת היחסים הדו-צדדיים פחתה; את תשומת ליבם של הציבור והפוליטיקאים הפינים משכה רק פעילות האופוזיציה האנטי-קומוניסטית וקריסת המשטר בנובמבר 1989. היחסים ההדדיים השתנו; נערכו יותר מגעים ברמה הרשמית כמו גם בחיי היומיום.
במאי 1991 ביקר הנשיא ואצלב האוול בפינלנד במהלך הסיור שלו ב.
חלוקת צ'כוסלובקיה התקבלה על ידי הציבור הפיני בהבנה.
ביוני 2005 ערך נשיא צ'כיה ואצלב קלאוס ביקור ממלכתי בפינלנד.
בשנת 2008 ביקר ראש הממשלה מאטי ואנהאנן בצ'כיה, חמש שנים לאחר מכן ביקר ראש ממשלת צ'כיה פטר נצ'אס בפינלנד ובשנת 2018 ביקר בפינלנד ראש הממשלה אנדריי באביש.
פינלנד מחזיקה בצ'כיה שגרירות בפראג.
צ'כיה מחזיקה בפינלנד שגרירות בהלסינקי.
יחסי פינלנד–קטר הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת פינלנד לבין מדינת קטר.
פינלנד הכירה בקטר ב-15 באוקטובר 1971, והיחסים הדיפלומטיים בין המדינות כוננו ב-1 באפריל 1974.
השייח' חמד בן ח'ליפה אאל ת'אני, אמיר מדינת קטר, הגיע לביקור ממלכתי בפינלנד בתאריכים 10–11 ביוני 2002. האמיר והנשיאה טריה הלונן דנו ביחסים פוליטיים וכלכליים בין פינלנד לקטר, ההתפתחות באזורים הסמוכים של שתי המדינות והמצב הבינלאומי הנוכחי.
במהלך הביקור, ב-10 ביוני, נחתם הסכם לשיתוף פעולה כלכלי, מסחרי וטכני.
מטרת ההסכם היא לשפר את הקשר והביקורים במגזר המסחרי, הפרטי והציבורי בין שתי המדינות.
ההסכם נחתם על ידי השר יאן-אריק אנסטם, כסגן שר הסחר בפינלנד, ועל ידי שר האוצר של קטר, יוסף חוסיין כמאל.
לפינלנד וקטר כבר יש הסכם בנושא תעופה אזרחית והסכם בנושא הגנת השקעות נחתם בנובמבר 2001 בדוחה.
במהלך ביקורו של אמיר שתי המדינות הביעו עניין בפתיחת שיחות בנושא הסכם למניעת כפל מס.
פינלנד אינה מיוצגת בקטר לא בדרג השגרירות ולא בדרג הקונסוליה.
קטר מיוצגת בפינלנד באמצעות שגרירותה בסטוקהולם, שוודיה.
יחסי פינלנד–תאילנד הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת פינלנד לבין ממלכת תאילנד.
ממלכת סיאם הכירה בעצמאות פינלנד ב-9 באוקטובר 1919, והועברה לשלטונות פינלנד באמצעות שגריר סיאם בפריז.
מר גוסטף ג'ון רמסטדט היה בדרכו ליפן על סיפונה של ספינה בשם איג'ו-מארו, כאשר קיבל מברק משר החוץ הפיני רודולף הולסט וביקש ממנו לקיים ביקור נימוסין בסיאם בגלל ההכרה בעצמאות פינלנד.
רמסטדט החליף אוניות בסינגפור והמשיך בנסיעתו על סיפונה של קואלה לאורך החוף המזרחי של חצי האי המלאי לעבר בנגקוק.
בבנגקוק התארח רמסטדט בפנסיון שנקרא מלון אוריינטל.
ראשית, הוא הכין אגרת בו הודיע למשרד החוץ הסיאמי על הגעתו וביקש להתקבל אצל שר החוץ.
הנסיך דבונגס קיבל אותו באופן ידידותי.
תאילנד ופינלנד ייסדו את היחסים הדיפלומטיים שלהם ב-17 ביוני 1954 בלונדון בחילופי אגרות רשמיים.
ב-21 ביוני 1954 מונה מר הוגו ואלוואן, השגריר הפיני לניו דלהי, הודו, כשגריר שאינו תושב בבנגקוק.
ההסמכה המשיכה מ-1974 מג'קרטה, אינדונזיה, ובין השנים 1983–1986 ממנילה, הפיליפינים.
הסחר בין פינלנד לתאילנד הצטבר בצורה ניכרת בסוף שנות השישים, כאשר מדי פעם הועבר לבנגקוק מזכיר לקידום סחר חוץ.
בשנות השבעים החלה התיירות מפינלנד לתאילנד להתגבר.
נציגות קבועה הוקמה בשנת 1980. האינטרס העיקרי של פינלנד בדרום מזרח אסיה היה קידום היחסים המסחריים והכלכליים, אך המיקום הגאוגרפי של תאילנד הפך את בנגקוק גם למקום מעניין להתבונן בהתפתחויות הפוליטיות.
בשל תחום התפקיד המורחב, שודרגה המשלחת לשמש כשגרירות החל מה-1 בינואר 1986.
כיום תאילנד היא לא רק היעד השלישי בגודלה של פינלנד של מוצרי יצוא באסיה, אלא גם שותפה מצוינת לשיתוף פעולה עבור האיחוד האירופי במספר נושאים אזוריים ועולמיים.
הודות לתיירות הגוברת והטיסות הרגילות של פינאייר, כ-150,000 פינים מבקרים בתאילנד מדי שנה.
ביקור רשמי של נשיאת פינלנד, טריה הלונן, בתאילנד בדרכה לישיבת האו"ם בדצמבר 2002 סימן את תחילתה של מסורת של חילופי ביקורים פעילים בין המדינות.
תאילנד היא הכלכלה השנייה בגודלה בדרום מזרח אסיה, לאחר אינדונזיה, והיא שותפת הסחר השנייה של פינלנד באזור אחרי מלזיה.
במהלך השנים האחרונות הסתכם הסחר הישיר בין פינלנד לתאילנד בכ-400 מיליון אירו בשנה ונותר בגירעון מעט עבור פינלנד.
קיימות כחמישים חברות פיניות שהוקמו בתאילנד, ועוד כ-200 נוכחות בשוק התאילנדי באמצעות סוכניהן המקומיות.
חברות פיניות פעילות בתאילנד בתחומים כמו הנדסת מכונות, הנדסת תקשורת, אנרגיות מתחדשות ותחום השירותים.
הם מאוגדים על ידי לשכת המסחר התאילנדית-פינית, המספקת גם שירותי ייעוץ.
פינלנד מחזיקה בתאילנד שגרירות בבנגקוק וקונסוליות כבוד בפוקט וצ'יאנג מאי.
תאילנד מחזיקה בפינלנד שגרירות בהלסינקי.
יחסי פינלנד–רומניה הם היחסים הדיפלומטיים בין פינלנד לרומניה.
רומניה הכירה בפינלנד ב-8 באפריל 1920 ושתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-28 ביוני 1920. במהלך מלחמת העולם השנייה היו שתי המדינות חלק ממדינות הציר, אולם ב-20 בספטמבר 1944 נותקו היחסים ביניהן והם חודשו רק ב-14 באוקטובר 1949. ב-12 באוגוסט 1963 שדרגו שתי המדינות את הנציגויות הדיפלומטיות שלהן לרמת שגרירות.
בשנת 2009 הסתכם הסחר הכולל בין המדינות ב-206 מיליון אירו.
בשנת 2010 חגגו שתי המדינות 90 שנה לכינון היחסים הדיפלומטיים ביניהן.
פינלנד מחזיקה ברומניה שגרירות בבוקרשט וקונסוליית כבוד בקונסטנצה.
רומניה מחזיקה בפינלנד שגרירות בהלסינקי ו-2 קונסוליות כבוד בהמנלינה וסבונלינה.
יחסי פינלנד–קרואטיה הם יחסי החוץ בין פינלנד לקרואטיה.
פינלנד הכירה בקרואטיה ב-2 ביולי 1941, אולם ניתקה את היחסים הדיפלומטיים עימה ב-20 בספטמבר 1944. פינלנד הכירה מחדש בקרואטיה ב-17 בינואר 1992, ושתי המדינות כוננו מחדש את היחסים הדיפלומטיים ב-19 בפברואר 1992. שתי המדינות חברות מלאות באיחוד האירופי.
פינלנד הצטרפה לאיחוד האירופי ב-1995, וקרואטיה הצטרפה לאיחוד האירופי ב-2013. ביולי 2022, קרואטיה אישרה במלואה את בקשת החברות של פינלנד לנאט"ו .
קרואטיה מחזיקה בפינלנד שגרירות בהלסינקי.
פינלנד מחזיקה בקרואטיה שגרירות בזאגרב ו-3 קונסוליות כבוד ברייקה, ספליט וזאגרב.
יחסי פינלנד–פרו הם יחסי החוץ בין פינלנד לפרו.
על אף שפרו הכירה בפינלנד ביוני 1919, שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים במרץ 1963.
פרו הכירה בפינלנד לאחר עצמאותה מהאימפריה הרוסית ב-23 ביוני 1919, אך שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-29 במרץ 1963.
פינלנד פתחה שגרירות בלימה ב-1 ביולי 1963. למרות זאת, השגרירות נסגרה ב-1 בספטמבר 1991, בעקבות , אך גם עקב .
השגרירות בלימה נפתחה מחדש ב-1 בפברואר 1998.
לפינלנד יש שגרירות בלימה, אך גם שתי קונסוליות כבוד (בארקיפה ובקוסקו).
יחסי פנמה–קנדה הם היחסים הבילטרליים בין קנדה לבין הרפובליקה של פנמה.
שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטים ב-1961.
באוגוסט 2009, חתמו ראש ממשלת קנדה סטיבן הרפר ונשיא פנמה ריקרדו מרטינלי על הסכם סחר חופשי בין שתי המדינות.
עם זאת, ההסכם אושר על ידי הפרלמנט הקנדי רק שלוש שנים מאוחר יותר, ונכנס לתוקף ב-1 באפריל 2013.
בשנת 2008, קנדה ופנמה חתמו על הסכם הובלה אווירית.
הסכם זה הכניס מסגרת חדשה ומודרנית לשירותי אוויר מתוזמנים בין קנדה לפנמה.
ההסכם הוביל להגדלת התיירות בין שתי המדינות.
קנדה מחזיקה בשגרירות בפנמה סיטי.
מאידך, פנמה מחזיקה בשגרירות באוטווה וקונסוליות במונטריאול, טורונטו וונקובר.
יחסי פפואה גינאה החדשה–צרפת הם היחסים הדיפלומטיים בין המדינה העצמאית של פפואה גינאה החדשה לבין הרפובליקה הצרפתית.
היחסים הדיפלומטיים בין שתי המדינות נוסדו בשנת 1976. לצרפת יש שגרירות בפורט מורסבי אם כי לפפואה גינאה החדשה אין נציגות דיפלומטית בצרפת.
שגרירות פפואה גינאה החדשה בבריסל אמונה גם על יחסי המדינה עם צרפת.
ב-1768 נחת החוקר הצרפתי לואי אנטואן דה בוגונוויל במה שכיום היא פפואה גינאה החדשה, במסגרת מסעו בעולם.
הוא נתן את שמו רק לאי ממזרח לגינאה החדשה.
בשנות ה-70 וה-80 של המאה ה-19 ניסה המרקיז דה רייז, אציל צרפתי, להקים מושבה צרפתית באירלנד החדשה בשם צרפת החדשה.
הוא שלח ארבע משלחות לא מוצלחות אל האי, המפורסמת שבהן גרמה למותם של 123 מתיישבים.
בשנת 1980 ונואטו, לשעבר "ההברידים החדשים" שהכריזה באותה שנה על עצמאות מצרפת, נעזרה לצורך כך בכוחות מפפואה גינאה החדשה.
במהלך שנות ה-80 נותרה פפואה גינאה החדשה ביקורתית ועוינת כלפי צרפת בשל רצונה של צרפת לבצע ניסויים גרעיניים בדרום האוקיינוס השקט.
פפואה גינאה החדשה שיתפה פעולה עם אוסטרליה וניו זילנד למען מחקר מדעי, אך התרחקה ממנו לאחר שהתקבלו התוצאות לפיהן סיכונים בריאותיים וסביבתיים מהניסויים הם זניחים.
פפואה גינאה החדשה השתתפה בפסגת צרפת-אוקיאניה השנייה שנערכה בפריז ביוני 2006. ראש ממשלת המדינה גם ביקר בנומאה, בירת קלדוניה החדשה באפריל 2005 ו"הביע עניין בשיתוף פעולה עם הקהילה הצרפתית של קלדוניה החדשה".
ממשלת צרפת תיארה את שיתוף הפעולה בין שתי המדינות כ"מתקדם לאט", תוך שהיא ציינה ש"הסכם המסגרת שנכנס לתוקף ב-15 באוקטובר 2002, לא הביא לשיתוף פעולה משמעותי יותר בשלב זה".
בחודש נובמבר 2007 מחוז אורו בפפואה גינאה החדשה נפגע מסופת הציקלון "גובה", וצרפת סיפקה סיוע הומניטרי למדינה בצורת תרופות, מוצרים לטיהור מים, מזון וביגוד לקורבנות וסיוע של הכוחות המזוינים של קלדוניה החדשה (FANC).
היחסים הכלכליים בין שתי המדינות הם מזעריים.
בשנת 2003 הייצוא הצרפתי לפפואה גינאה החדשה עמד על שווי של 2 מיליון אירו, והיווה 0.3% בלבד מהייבוא של המדינה.
הכוחות המזוינים של קלדוניה החדשה (FANC) משתפים פעולה עם כוח ההגנה של פפואה גינאה החדשה באמצעות תרגילים משותפים.
בחודש מאי 2005 נערך תרגיל משותף.
תוכנית לשיתוף פעולה דו-צדדי בין כוחות ההגנה של פפואה גינאה החדשה וקלדוניה החדשה אושרה בנובמבר 2004, כשהיא מתמקדת באימונים לשמירת השלום.
יחסי פנמה–רוסיה הם יחסי החוץ שבין הרפובליקה של פנמה לבין הפדרציה הרוסית.
פנמה מחזיקה שגרירות במוסקבה בעוד שרוסיה מחזיקה שגרירות בפנמה סיטי.
שתי המדינות הן חברות מלאות באו"ם.
לדברי משרד החוץ הרוסי, כ-1,000 אזרחים רוסים מתגוררים בפנמה (הן לצמיתות והן באופן זמני).
בעת המלחמה הקרה, התקיימו מספר מגעים וקשרים משמעותיים בין ברית המועצות לבין מפלגת העם של פנמה.
בנובמבר 1988, ברית המועצות הייתה המדינה ה-36 שהחליטה לחתום על הפרוטוקול בדבר נייטרליות תעלת פנמה.
היחסים הדיפלומטיים בין ברית המועצות לבין פנמה כוננו ב-29 במרץ 1991.
יחסי פפואה גינאה החדשה–פקיסטן הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין המדינה העצמאית של פפואה גינאה החדשה לבין הרפובליקה האסלאמית של פקיסטן.
פקיסטן אינה מיוצגת בפפואה גינאה החדשה, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
לפקיסטן אין שגרירות המואמנת על פפואה גינאה החדשה, אך הנציב הגבוה באוסטרליה מואמן על היחסים של פקיסטן עם חלק ממדינות האוקיינוס השקט, ביניהן פפואה גינאה החדשה.
פפואה גינאה החדשה אינה מיוצגת בפקיסטן, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
הייצוא הפפואה ניו גינאי לפקיסטן עמד בשנת 2016 על 236 אלף דולר אמריקאי, הייצוא כלל ברזל בלבד.
הייצוא הפקיסטני לפפואה גינאה החדשה עמד בשנת 2016 על 976 אלף דולר אמריקאי, הייצוא כלל בעיקר סבונים, חומרי ניקוי ופשתן לבגדים.
יחסי פנמה–צרפת הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה של פנמה לבין הרפובליקה הצרפתית.
עוד מלפני שקיבלה פנמה את עצמאותה, שתי המדינות קיימו יחסים מסוימים; יזמים צרפתים בראשות פרדיננד דה לספס הגו את רעיון הקמת תעלת פנמה.
התעלה הסבה גאווה לשתי המדינות - המתכננת וזו שקיבלה את ה"מתנה" והיא מייצגת את המורשת הפנמית-צרפתית המשותפת.
היחסים הדיפלומטיים של צרפת ופנמה מתמקדים כיום בשיתופי פעולה כלכליים, דיפלומטיים וחינוך על תיכוני.
לצרפת ופנמה ישנו סכסוך כספי: ב-8 באפריל 2016 החליטו ממשלת צרפת ומשרד האוצר הצרפתי להכניס את פנמה לרשימת המדינות שלא משתפות פעולה במאבק בהלבנת הון.
פנמה אכן נכנסה לרשימה ב-1 בינואר 2017. גם האיחוד האירופי החליט להכניס את פנמה לרשימה השחורה שלו ב-6 בדצמבר 2017. פנמה יצאה מהרשימה מיד לאחר מכן ב-23 בינואר 2018.
בין צרפת לפנמה סחר גדול מאוד מדי שנה, לצרפת שני מרכזי "אליאנס פראנסז" בדויד ובפנמה סיטי, בשני המרכזים ביחד לומדים בממוצע 1,200 תלמידים מדי שנה.
המכון הצרפתי למרכז אמריקה מעורב בפרויקט ללימוד המורשת והתרבות הצרפתית ב-30 בתי ספר שונים.
המכון הצרפתי למרכז אמריקה הגה תוכנית דומה לחינוך העל יסודי, והיא מיושמת בכל האוניברסיטאות והמכללות בפנמה.
פנמה מיוצגת בצרפת בדרג השגרירות באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה בפריז, בירת המדינה.
פנמה מיוצגת בצרפת גם בדרג הקונסולרי באמצעות שתי קונסוליות רשמיות שהיא מחזיקה בערים מרסיי ובורדו.
צרפת מיוצגת בפנמה בדרג השגרירות באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה בפנמה סיטי, בירת המדינה.
צרפת מיוצגת בפנמה גם בדרג הקונסולרי באמצעות קונסוליה רשמית שהיא מחזיקה בעיר דויד.
יחסי פפואה גינאה החדשה–קנדה הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין המדינה העצמאית של פפואה גינאה החדשה לבין קנדה.
היחסים הדיפלומטיים שבין פפואה גינאה החדשה לקנדה כוננו ב-16 בספטמבר 1975, אותו היום בו קיבלה מאוסטרליה עצמאות.
שתי המדינות נהנות מיחסים דיפלומטיים "קרובים ולבביים" על פי משרד החוץ הקנדי, שמבוססים בעיקר על חברות משותפת בארגונים בינלאומיים.
לקנדה ולפפואה גינאה החדשה אותו הריבון ואותו המונרך.
פפואה גינאה החדשה חברה גם בפורום האוקיינוס השקט, בו קנדה משמשת כבת דיאלוג פוליטי.
קנדה תומכת בפרויקטים מפפואה גינאה החדשה למען הקהילה ופיתוח המדינה בין אם בכספים או במשאבים גולמיים.
המסחר שבין שתי המדינות קיים, ומנוהל בידי לשכת המסחר וההשקעות הרשמית של קנדה בנציבות הגבוהה באוסטרליה.
בשנת 2017 הסחר הכולל בין קנדה לפפואה גינאה הוערך בשווי של כ-14.6 מיליון דולר אמריקאי.
הייצוא הקנדי ב-2017 הוערך בשווי של כ-10.8 מיליון דולר אמריקאי וכלל בעיקר מכונות חשמליות ומכוניות.
הייבוא הקנדי מפפואה גינאה החדשה באותה השנה הוערך בשווי של כ-3.8 מיליון דולר אמריקאי וכלל בעיקר קפה ותבלינים.
פפואה גינאה החדשה אינה מיוצגת בקנדה, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
פפואה גינאה החדשה האמינה את שגרירותה שבוושינגטון די.
קנדה אינה מיוצגת בפפואה גינאה החדשה, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
קנדה האמינה את נציבותה הגבוהה שבקנברה, בירת אוסטרליה, על פפואה גינאה החדשה.
יחסי פלאו–שווייץ הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה של פלאו לבין הקונפדרציה השווייצרית.
היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הקונפדרציה השווייצרית לבין הרפובליקה של פלאו כוננו ב-2001 לאחר שהנהיגה שווייץ מדיניות חדשה השואפת לקשרי חוץ עם כמה שיותר מדינות ברחבי העולם.
פלאו מרוויחה מהתרומה השווייצרית לפרויקטים למען אזור האוקיינוס השקט, בו נמצאת פלאו, בעיקר בתחום השמירה על האקלים.
חוקרים ואמנים בתחומים שונים מפלאו יכולים להגיש בקשה למזכירות המדינה למחקר וחדשנות בחינוך השווייצרית ולקבל את מלגת ההצטיינות הממשלתית ללימודים גבוהים בשווייץ.
שווייץ אינה מיוצגת בפלאו, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
שווייץ האמינה את שגרירותה שבמנילה, בירת הפיליפינים, על פלאו.
פלאו אינה מיוצגת בשווייץ בדרג השגרירות.
פלאו מיוצגת בשווייץ בדרג הקונסולרי באמצעות קונסוליה שהיא מחזיקה בז'נבה.
יחסי פפואה גינאה החדשה–שווייץ הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין פפואה גינאה החדשה לבין הקונפדרציה השווייצרית.
היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הקונפדרציה השווייצרית לבין פפואה גינאה החדשה כוננו ב-1976 לאחר שהנהיגה שווייץ מדיניות חדשה השואפת לקשרי חוץ עם כמה שיותר מדינות ברחבי העולם.
פפואה גינאה החדשה מרוויחה מהתרומה השווייצרית לפרויקטים למען אזור האוקיינוס השקט, בו נמצאת פפואה גינאה החדשה, בעיקר בתחום השמירה על האקלים.
חוקרים ואמנים בתחומים שונים מפפואה גינאה החדשה יכולים להגיש בקשה למזכירות המדינה למחקר וחדשנות בחינוך השווייצרית ולקבל את מלגת ההצטיינות הממשלתית ללימודים גבוהים בשווייץ.
בסוף שנת 2012 התגוררו בפפואה גינאה החדשה 111 שווייצרים, מהם שלושים מחזיקים באזרחות כפולה של פפואה גינאה החדשה ושל שווייץ.
שווייץ אינה מיוצגת בפפואה גינאה החדשה בדרג השגרירות.
שווייץ מיוצגת בפפואה גינאה החדשה בדרג הקונסולרי באמצעות קונסוליה רשמית שהיא מחזיקה בפורט מורסבי, בירת המדינה.
שווייץ האמינה את שגרירותה שבקנברה, בירת אוסטרליה, על פפואה גינאה החדשה.
פפואה גינאה החדשה אינה מיוצגת בשווייץ, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
יחסי פפואה גינאה החדשה–צ'ילה הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין המדינה העצמאית של פפואה גינאה החדשה לבין הרפובליקה של צ'ילה.
היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין המדינה העצמאית של פפואה גינאה החדשה לבין הרפובליקה של צ'ילה הם יחסים דיפלומטיים שקטים, עם שיתופי פעולה אחדים בלבד במסגרת ארגונים מולטילטרליים בהן חברות המדינות כגון האומות המאוחדות.
היחסים הדיפלומטיים שבין פפואה גינאה החדשה לצ'ילה כוננו באופן רשמי ב-19 באוגוסט 1976.
אזרחי צ'ילה שרוצים להיכנס, לבקר ולשהות בפפואה גינאה החדשה זקוקים לאשרה אלקטרונית (eVisa) על מנת להיכנס למדינה, כמו כן ישנה האפשרות להנפיק אחת בעת הכניסה למדינה.
לעומת זאת, אזרחי פפואה גינאה החדשה שרוצים להיכנס, לבקר ולשהות בצ'ילה זקוקים לאשרת כניסה על מנת לעשות כן.
צ'ילה אינה מיוצגת בפפואה גינאה החדשה, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
צ'ילה האמינה את שגרירותה שבקנברה, בירת אוסטרליה הסמוכה, על פפואה גינאה החדשה.
פפואה גינאה החדשה אינה מיוצגת בצ'ילה, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
יחסי פנמה–שווייץ הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה של פנמה לבין הקונפדרציה השווייצרית.
בין הרפובליקה של פנמה לבין הקונפדרציה השווייצרית מתקיימים יחסים דיפלומטיים רשמיים.
על פי משרד החוץ של שווייץ, היחסים שבין הרפובליקה של פנמה לבין הקונפדרציה השווייצרית הם יחסים דיפלומטיים חמים וידידותיים, אך אינם מאוד אינטנסיביים והמדינה אינה מדינה מועדפת לשיתוף פעולה שווייצרי בתחום האצת הפיתוח.
שווייץ הכירה לראשונה בעצמאותה של פנמה מיד לאחר הקמת המדינה ב-1903, אך עם זאת, שתי המדינות לא כוננו יחסים דיפלומטיים רשמיים עד שנת 1941.
בשנת 1884 פתחה שווייץ קונסוליה רשמית בפנמה סיטי.
הקונסוליה נסגרה בשנת 1891, נפתחה מחדש בשנת 1913 ושודרגה למעמד קונסוליה כללית בשנת 1959. היא נעשתה לשגרירות בשנת 1980. מאז 1995, השגרירות שבסן חוסה, בירת קוסטה ריקה הסמוכה, אחראית על הקשרים הדיפלומטיים שבין שווייץ לפנמה.
והקונסוליה חזרה להיות קונסוליה כללית.
שווייץ תורמת לפנמה סיוע הומניטרי בסיסי מדי שנה.
על פי הלשכה השווייצרית המרכזית לסטטיסטיקה, בסוף שנת 2018 התגוררו בפנמה תשע מאות ועשרה אזרחים שווייצרים.
פנמה אינה מיוצגת בשווייץ בדרג השגרירות, פנמה מיוצגת בשווייץ בדרג הקונסולרי באמצעות קונסוליה רשמית שהיא מחזיקה בז'נבה.
שווייץ אינה מיוצגת בפנמה בדרג השגרירות, שווייץ מיוצגת בפנמה בדרג הקונסולרי באמצעות קונסוליה רשמית שהיא מחזיקה בפנמה סיטי, בירת המדינה.
יחסי פפואה גינאה החדשה–רוסיה הם היחסים הדיפלומטיים בין המדינה העצמאית של פפואה גינאה החדשה לבין הפדרציה הרוסית.
פגישה עסקית תחת הכותרת "רוסיה - פפואה גינאה החדשה: פרספקטיבות של שיתוף פעולה" נערכה ב-13 במאי 2019, בפורט מורסבי, פפואה גינאה החדשה, שאורגנה על ידי קרן מיקלו-מקלאי בתמיכת משרד החוץ של הפדרציה הרוסית, לשכת המסחר והתעשייה של פורט מורסבי, חברת "מקליי השקעות", בהשתתפות קהילת העסקים של פפואה גינאה החדשה.
את הפגישה פתח מנהל קרן מיקלו-מקלאי לשימור מורשת אתנוקולטורלית, ניקולאי מיקלו-מקלאי, שהדגיש את המשמעות ההיסטורית של אירוע זה המסמן שלב חדש ביחסים הכלכליים הדו-צדדיים בין שתי המדינות שלנו.
לאחר מכן הוא נתן את הבמה לשגרירת רוסיה, ליודמילה וורוביבה, שהצביעה על הדברים הבאים: פסגת ה-APEC שהתקיימה בנובמבר 2018 הייתה הצלחה גדולה.
במסגרת הפסגה התקיימו מספר שיחות מהותיות בהן משתתפים התלבטו בסוגיות רלוונטיות.
השגרירה הודתה לניקולאי מיקלו-מקלאי על אירוח הפגישה והמאמצים הנמרצים לחיזוק השותפות בפפואה גינאה החדשה.
כמו כן היא ציינה שהמדינות מקדמות את סדר היום המשותף על בסיס יציב ומתקדם, והפגישה הזו מייצגת תוצאה של הסכמים קודמים.
השגרירה הפנתה את תשומת הלב לעובדה שהעבודה להקלה על הפטור ההדדי מדרישות הוויזה בעיצומה, מה שאמור להגביר את זרם התיירים מרוסיה.
פפואה גינאה החדשה היא מדינה שיש לה פוטנציאל כלכלי עצום, והיא אחת היצואניות המובילות של תה, קפה, תבלינים, פירות ים ופולי קקאו.
בנוגע לתחום החינוכי וההומניטרי, קיימים כבר יעדים מסוימים שאנו מוכנים לפעול עליהם: היינו, תוכניות חילופי סטודנטים אשר יאפשרו לסטודנטים של PNG ללמוד ברוסיה, ובניית בית חולים במאדנג.
רוסיה מחזיקה בפפואה ניו גינאה קונסוליה כללית בפורט מורסבי, ואילו פפואה ניו גינאה אינה מיוצגת כלל ברוסיה.
יחסי פנמה–קוריאה הדרומית הם יחסי החוץ הדו צדדיים בין פנמה לקוריאה הדרומית.
היחסים בין המדינות כוננו בשנת 1962. פנמה מחזיקה בקוריאה הדרומית שגרירות בסיאול.
קוריאה הדרומית מחזיקה בפנמה שגרירות בפנמה סיטי.
2010 הייתה שנה חשובה ליחסים הדו-צדדיים.
ביוני ביקר בפנמה נשיא דרום קוריאה, לי מיונג-באק.
מאוחר יותר, באוקטובר, הוא קיבל את מקבילו הפנמי ריקרדו מרטינלי במשכנו בסיאול הבית הכחול לשיחות פסגה.
אזרחי פנמה אינם נדרשים לוויזה כדי להיכנס לקוריאה הדרומית לתקופה מקסימלית של 90 ימים, וגם להפך, הדרום קוריאנים פטורים מאשרת כניסה לפנמה עד 180 ימים.
איגוד פנמה-קוריאה הוקם בשנת 2012 במטרה לקדם ולחזק קשרים מסחריים, אקדמיים, תרבותיים וחברות בין שתי המדינות.
יחסי פנמה–צ'ילה הם יחסי החוץ בין פנמה וצ'ילה.
במשך מאות שנים חלקו שתי מדינות אלה קשרים היסטוריים ותרבותיים, בזמן שהיו חלק מהאימפריה הספרדית, אך הן נוהלו בנפרד: הקפיטניה חנרל של צ'ילה ובית המשפט המלכותי בפנמה.
המגעים הראשונים בין שתי המדינות, שהוקמו כרפובליקות ריבוניות, היו ברמה הקונסולרית, לאחר שבשנת 1868 מונה הדיפלומט הצ'יליאני אגוסטין וידאל כקונסול בפנמה.
במהלך מלחמת האוקיינוס השקט תבעה צ'ילה את מדינת פנמה הריבונית (באותה תקופה חלק מארצות הברית של קולומביה) לתמיכה הניתנת למטרה הפרואנית על ידי אישור משלוח נשק וציוד צבאי מאירופה, ארצות הברית וקוסטה ריקה.
באוקטובר 2006 חתמו שתי המדינות על הסכם שיתוף פעולה מוסדי בטמוקו לשיתוף פעולה בתחום המחקר, החדשנות ויצירת טכנולוגיות חדשות.
בשנת 2018 הביעה ממשלת צ'ילה את תמיכתה בפנמה לנוכח המשבר הדיפלומטי שעמד מול ממשלת ונצואלה.
במהלך ביקור רשמי שערך מפקד משטרת צ'ילה חוסה אלחנדרו ברנאלס בפנמה סיטי, המסוק בו נסע עם אשתו ועשרה אנשים נוספים התרסק לשכונת קלידוניה, כשהוא מתנגש בבניין, ב-29 במאי 2008 בשעה 14:13. 11 מתוך 12 הנוסעים נפטרו, בהם ברנאלס, אשתו ובכירי משטרה נוספים.
ההתרסקות גרמה גם לנזקים שונים בשכונה וגרמה לשריפה.
לבסוף השיגה פנמה הסכם פיצויים שהסתכם ב-6.47 מיליון דולר ל-12 משפחות הנוסעים.
ב-27 ביוני 2006 חתמו פנמה וצ'ילה על הסכם סחר חופשי, שנכנס לתוקפו במלואו ב-7 במרץ 2008, והיה הראשון מסוגו שנחתם בין פנמה למדינה דרום אמריקאית.
צ'ילה ופנמה שוכנות הן לחופי האוקיינוס האטלנטי והן לחופי האוקיינוס השקט.
חברת קופה איירליינס מפעילה טיסות יומיות מפנמה סיטי לסנטיאגו דה צ'ילה.
נשיא פנמה ריקרדו מרטינלי ערך ביקור רשמי בצ'ילה באוקטובר 2011, שם התקבל על ידי הנשיא סבסטיאן פיניירה.
לאחר מכן, באפריל 2017, ערך הנשיא חואן קרלוס וארלה ביקור רשמי בצ'ילה, באותה הזדמנות, יחד עם הנשיאה מישל בצ'לט, הוא חתם על מזכר הבנות לשיתוף פעולה בעניינים קונסולריים, ואחר בנושא חקלאות, ובנוסף נשיאת צ'ילה הביעה את תמיכתה בצירוף פנמה ל.
צ'ילה מחזיקה בפנמה שגרירות בפנמה סיטי וקונסוליה בדויד.
פנמה מחזיקה בצ'ילה שגרירות בסנטיאגו דה צ'ילה.
יחסי פקיסטן–קוריאה הדרומית הם יחסי החוץ בין פקיסטן לקוריאה הדרומית.
מאז שנות ה-80, שופרו היחסים בין שתי המדינות והתעצמו מעת לעת.
פקיסטן מחזיקה בקוריאה הדרומית שגרירות בסיאול, ואילו קוריאה הדרומית מחזיקה בפקיסטן שגרירות באיסלאמאבאד.
הסחר הבילטרלי בין המדינות מסתכם בכ-1.1 מיליארד דולר.
שני הצדדים הביעו עניין לקדם עוד יותר את יחסי הסחר וההשקעה בין המדינות.
KOTRA (מרכז הסחר בקוריאה) ממלאת תפקיד חיוני בשיפור יחסי המסחר בין קוריאה לפקיסטן.
בשנת 2005 התגוררו בדרום קוריאה עד 7,000 פקיסטנים.
בנובמבר 2003 ערך נשיא פקיסטן, פרבז מושארף, ביקור רשמי של שלושה ימים בסיאול.
למרות היחסים הידידותיים של פקיסטן עם קוריאה הצפונית, פקיסטן שומרת על בסיס חזק בדרום קוריאה, עם יותר הסכמי סחר עם קוריאה הדרומית והסכם ידידותי שנחתם על ידי שתי המדינות.
לאחרונה בשנת 2013 ביקר ראש ממשלת דרום קוריאה בפקיסטן במהלך ביקורו החלטות רבות נחתמו על שיתוף פעולה בתחום הביטחון, הייצור ושיתוף הפעולה הכלכלי ומדע וטכנולוגיה במענק של 10 מיליון דולר לסופרקו.
השר הפדרלי למהנדס המסחר חראם דסטגיר ביקר בדרום קוריאה ביולי 2015 ודן בסחר דו צדדי ובאפשרות של FTA.
דרום קוריאה הסכימה להעניק הלוואה של 78 מיליון דולר להקמת המנהרה במעבר מאלקנד.
דו"ח היתכנות המנהרה נערך במשותף על ידי רשות הכבישים הלאומית ויועצי דרום קוריאה.
חברת National Transmission & Despatch Company Limited (NTDCL) וחברת החשמל של קוריאה (KEPCO) חתמו על חוזה ייעוץ לתכנון, הנדסה ופיקוח על הבנייה של קו החשמל 500 Kv Dasu-Islamabad בפברואר 2015.
בשנת 2008 הגיעה משלחת של הקונסורציום של KEPCO ושל DOOSAN של הרפובליקה של קוריאה לאיסלאמאבאד עם הצעה אטרקטיבית מאוד להשתתף בפרויקטים של ייצור חשמל, אך תגובת הממשלה הייתה פושרת.
לאחר שלוש שנים, דוסאן וקפקו, בשיתוף עם משקיעים קוריאנים אחרים, חידשו את הצעתם בפגישה עם ראש הממשלה יוסף רזא גילני ב-21 בינואר 2011.
חברת קוריאה מ / ש סמבו בניה בע"מ, קוריאה מידלנד חברת חשמל בע"מ (KOMIPO) וחברת קוריאה החשמלית לחברת החשמל (KEPCO) הראו עניין לבנות את פרויקט כוח ההידרה טאנסה באראג' (120 מגוואט) על בסיס BOT עם מימון של 100 אחוז של 300 מיליון דולר בנובמבר 2008.
יחסי פקיסטן–קוריאה הצפונית הם יחסי החוץ בין פקיסטן לבין קוריאה הצפונית.
תחילת היחסים בין המדינות החלה בשנות ה-70 בתקופת כהונתו הדמוקרטית של ראש הממשלה זולפיקר עלי בהוטו, כאשר ערך ביקור ממלכתי בצפון קוריאה כחלק ממסע הבחירות למדיניות החוץ שלו לחיזוק היחסים עם מדינות סוציאליסטיות.
פקיסטן מחזיקה בקוריאה הצפונית שגרירות בפיונגיאנג ואילו קוריאה הצפונית מחזיקה בפקיסטן שגרירות באסלאמאבאד, קונסוליה כללית בקראצ'י, וקונסוליות בערים אחרות בפקיסטן.
למרות עליית הרגש האנטי אמריקני בפקיסטן וקשריה ההדוקים ההדדיים עם הרפובליקה העממית של סין, נראה כי דעת הקהל הפקיסטנית כלפי צפון קוריאה מפולגת במידה רבה, כאשר 27% רואים אותה בחיוב ו-27% מביעים דעה שלילית.
על פי ההערכה, פקיסטן כרתה בריתות בין צפון קוריאה, איראן ולוב.
במהלך מלחמת איראן–עיראק, צפון קוריאה ופקיסטן תמכו באיראן.
צפון קוריאה יצרה אמצעי לחימה וציוד צבאי נשלחו לעיר הנמל הפקיסטנית קראצ'י, משם הועברו ביבשה ומלווים על ידי הכוחות המזוינים של פקיסטן לגבול איראן.
המדינה האיראנית השתמשה בהם כדי לפגוע ביעדים עיראקיים.
טענות על סיוע גרעיני על ידי פקיסטן
פקיסטן הואשמה על ידי גורמים בארצות הברית בכך שסיפקה בחשאי טכנולוגיה גרעינית לצפון קוריאה למטרות צבאיות.
ה-CIA טען כי עקבו אחר כמה משלוחים אוויריים בין שתי המדינות באמצעות לוויין.
ממשלת ארצות הברית מאמינה כי ד"ר עבד אלקדיר חאן, מדען בכיר במחקר אטומי, נסע כמה פעמים לצפון קוריאה וסיפק סיוע טכנולוגי חיוני לממשלת צפון קוריאה ליצירת אורניום מועשר בדרגת נשק.
בשנת 2002 דלף מידע כי פקיסטן הייתה המקור להתפתחותה האחרונה של צפון קוריאה בראשי נפץ גרעיניים, לפי גורמי המודיעין האמריקניים.
עבדול קדר חאן הועמד למעצר בית על ידי ממשלת פקיסטן ונדרש להתנצל בפני הציבור בפקיסטן בפומבי על ש"הביך" את המדינה.
ממשלת פקיסטן סירבה לקריאות חוזרות ונשנות לפקחי נשק לחקור את מתקני הגרעין של פקיסטן או כל ניסיונות של ה-CIA לחקור ישירות את ד"ר חאן, למרות הלחץ המערבי ההולך וגובר.
על פי פקיסטן, התקיימו יחסים כלכליים ארוכים עם ממשלת צפון קוריאה מאז תחילת שנות ה-70.
מול כלכלה מוחלשת במהלך שנות התשעים וחוסר הרצון של סין מלהתמודד עם לחץ מערבי מפני מכירת טילי ה-M-11 שלה, פקיסטן ביקשה ספק חלופי, במקרה זה צפון קוריאה.
עובדה ידועה היא כי ראש ממשלת פקיסטן בנזיר בהוטו נפגש עם פקידים צפון קוריאנים בהזדמנויות שונות במהלך 1990 כדי לדון בעסקה שתעניק גישה לפקיסטן אל טילי רודונג ארוכי הטווח של קוריאה הצפונית.
בתמורה, פקיסטן תספק לצפון קוריאה טכנולוגיה גרעינית אזרחית במקום כסף, בגלל היעדר כספים.
עם זאת, חילופי הדברים בין שתי המדינות נשמרו הדדית וסודיות למדי.
כבעלי ברית קרובים של הרפובליקה העממית של סין, צפון קוריאה ופקיסטן שיתפו פעולה זה עם זה בחילופי חינוך ותרבות.
ישנם דיווחי מודיעין רבים שאומרים שרבים מתלמידי צפון קוריאה חונכו באוניברסיטאות פקיסטן, ופקיסטן הביעה תמיכה באיחוד חוזר עתידי של קוריאה.
יחסי פקיסטן–קטר הם היחסים שבין הרפובליקה האסלאמית של פקיסטן לבין מדינת קטר.
לקטר יש שגרירות באיסלאמבאד וקונסוליה בקראצ'י ופקיסטן הסתפקה בשגרירות אשר בדוחה.
היחסים בין שתי המדינות מעוצבים על ידי הקשרים ההדוקים באופן כללי של פקיסטן עם מדינות ערב והעולם הערבי והתמיכה של העולם הערבי- מוסלמי כלפי פקיסטן המוסלמית.
קטר סיפקה סיועים רבים לפקיסטן בזמן השיטפונות הרבים והנוראיים שאירעו בפקיסטן בשנת 2010.
יחסי פקיסטן–תימן הם היחסים הדיפלומטיים שבין הרפובליקה האסלאמית של פקיסטן לבין הרפובליקה התימנית.
נכון ל-2014, מעל 5,000 תושבים תימנים שמוצאם מהעיר עדן בתימן, מתגוררים בקראצ'י.
בנוסף, מעל מאה סטודנטים תימנים לומדים באוניברסיטאות שונות בפקיסטן, 40 תלמידים מתוכם זכו לקבלת מלגות ממשלת פקיסטן.
כמו כן, כ-3,000 פקיסטנים מתגוררים בתימן, שמתוכם כ-110 אסירים פקיסטניים שהורשעו עקב עבירות שונות.
בין המדינות מתקיימים יחסים טובים והדדיים, שתי הממשלות הקימו את הוועידה התימנית-פקיסטנית, שמטרתה לפתח את היחסים הדו-צדדיים בין המדינות.
בשנת 2006 ערך נשיא תימן עלי עבדאללה סאלח ביקור רשמי בפקיסטן, שם הוא נפגש עם אנשי עסקים פקיסטנים וסטודנטים תימניים הלומדים בפקיסטן.
בשנת 2011, במהלך ההפיכה בתימן, נמנעה פקיסטן מלהצטרף לקואליציה של מדינות ערב ולשלוח חיילים פקיסטנים לתימן, ולאחר פרוץ מלחמת האזרחים בתימן, עשתה ממשלת פקיסטן מאמצים על מנת לפנות את אזרחיה שמנו 2,145 תושבים שרובם התגוררו בצנעא.
אזרחים אלו פונו לערים מרוחקות בתימן ובג'יבוטי.
בשנת 2016, היקף הסחר בין המדינות הסתכם ב-90.58 מיליון דולר אמריקאי, כאשר תימן ייצאה לפקיסטן סחורה בשווי 7.48 מיליון דולר אמריקאי, ופקיסטן ייצאה לתימן סחורה בשווי 83.1 מיליון דולר אמריקאי.
פקיסטן מספקת לתימן בעיקר אורז, צמנט, ירקות, משאבות אוויר, מקררים, בטריות חשמליות, תרופות, חלקי רכב, טרקטורים, סוכר גולמי, פסטה, אבקת סוכר, עמלינים, תירס, ירקות מעובדים, חוברות, מכסי פלסטיק, עטים, בקבוקי זכוכית, פירות ואגוזים מעובדים, נעלי עור, נעלי טקסטיל, נייר סיבי תאית, ריבה, צינורות ברזל ועוד.
תימן מספקת לפקיסטן בעיקר כבשים, אוסצילוסקופ, אביזרי חשמל, אלמוגים וצדפים, גרוטאות ברזל וכלי שיט ועוד.
פקיסטן מיוצגת בתימן על ידי שגרירות שהיא מחזיקה בצנעא, בירת המדינה.
תימן מיוצגת בפקיסטן על ידי קונסוליה כללית בקראצ'י ועל ידי שגרירות שהיא מחזיקה באסלאמאבאד, בירת המדינה.
יחסי פקיסטן–קנדה הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה האסלאמית של פקיסטן לבין קנדה.
נכון לסקר ה-BBC שנערך בשנת 2013, 11% מהקנדים הם בעלי נקודת מבט חיובית על פקיסטן, לעומת 72% עם נקודת מבט שלילית.
לעומת זאת, נקודת המבט הפקיסטנית על קנדה היא יותר חלוקה, עם 27% שרואים את קנדה באופן חיובי ו-29% שרואים את קנדה באופן שלילי.
קנדה ופקיסטן כוננו את יחסיהן הדיפלומטיים תקופה קצרה לאחר שזו קיבלה את עצמאותה מן הבריטים.
קנדה הייתה אחת מהמדינות שהיו חברות בכוח שמירת השלום בקשמיר של האו"ם במהלך המהומות שהיו שם בשנת 1949.
ההגירה הפקיסטנית לקנדה החלה לפני זמן רב והיא בעלת היסטוריה ארוכה מאוד.
היא החלה עוד כאשר פקיסטן הייתה בשליטת האימפריה הבריטית.
מפקד האוכלוסין של שנת 2006 בדק ומצא כי בקנדה היו מצויים כ-124,000 אזרחים ממוצא פקיסטני.
ישנם מקורות אחרים המשערים כי מספר האזרחים הקנדים ממוצא פקיסטני עולה על 250,000. הממשלה הקנדית עצמה שיערה לפי דפוסי ההגירה כי המספר עולה על 300,000. הממשלה ציינה בנוסף כי היא מעודדת את ההגירה הרבה ואמרה כי: "היא שמחה שהאזרחים החדשים מפקיסטן ממשיכים לתרום לתרבות הרב-גונית של קנדה".
קנדה מיוצגת בפקיסטן בדרג השגרירות באמצעות נציבות גבוהה שהיא מחזיקה באסלאמבאד, בירת המדינה.
קנדה מיוצגת בפקיסטן גם בדרג הקונסולרי באמצעות שתי קונסוליות שהיא מחזיקה בלאהור ובקראצ'י.
פקיסטן מיוצגת בקנדה בדרג השגרירות באמצעות נציבות גבוהה שהיא מחזיקה באוטווה, בירת המדינה.
פקיסטן מיוצגת בקנדה גם בדרג הקונסולרי באמצעות טורונטו, מונטריאול ובונקובר.
יחסי פקיסטן–צ'כיה הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה האסלאמית של פקיסטן לבין הרפובליקה הצ'כית.
היחסים הדיפלומטיים של פקיסטן עם צ'כוסלובקיה כוננו ב-27 בספטמבר 1950 ונותקו עם התפרקות המדינה.
פקיסטן כוננה מחדש את היחסים עם צ'כיה עצמה בשנת 1991.
הסחר הבילטרלי בין שתי המדינות נע מדי שנה באזור 100 מיליון דולר אמריקאי ללא שינויים משמעותיים.
הייצוא הצ'כי המשמעותי ביותר לפקיסטן הוא טקסטיל ובפער לא גדול ממנו נמצא עור בעלי החיים.
לעומת זאת, הייצוא הפקיסטני המשמעותי ביותר לצ'כיה הוא הנייר, לאחריו נמצא הציוד החשמלי והאלקטרוני דוגמת מחשבים ונורות.
פקיסטן מיוצגת בצ'כיה בדרג השגרירות באמצעות שגרירות שהיא מחזיקה בפראג, בירת המדינה.
צ'כיה מיוצגת בפקיסטן בדרג השגרירות באמצעות שגרירות שהיא מחזיקה באסלאמבאד, בירת המדינה.
צ'כיה מיוצגת בפקיסטן גם בדרג הקונסולרי באמצעות שתי קונסוליות שהיא מחזיקה בערים: קראצ'י, ולאהור.
פקיסטן וצ'כיה חתמו על מזכר הבנות על מנת להעלות את רמת שיתוף הפעולה הביטחוני שבין שתי המדינות.
שר הביטחון הפקיסטני, עבדול קאיום ג'טוי, ביקר בצ'כיה ונפגש עם סגן ראש ממשלת צ'כיה ושר ההגנה מרטין בארטאק על מנת לחתום על המזכר בטקס רשמי.
בשנת 2016 ערכו צבא צ'כיה וצבא פקיסטן אימונים משותפים בפיקודו של הצבא הפקיסטני.
בשנת 2017 חתמה החברה הממשלתית Česká zbrojovka על הסכם שיתוף פעולה עם Pakistan Ordnance Factories, מקבילתה בפקיסטן.
יחסי פקיסטן–קירגיזסטן הם היחסים הדיפלומטיים שבין הרפובליקה האסלאמית של פקיסטן לבין הרפובליקה הקירגיזית.
פקיסטן הייתה אחת מהמדינות הראשונות בעולם שהכירו בעצמאותה של קירגיזסטן.
שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-10 במאי 1992. בנובמבר 1992, שיתפו פקיסטן, איראן, טורקיה, אפגניסטן ושש הרפובליקות הסובייטיות לשעבר של קזחסטן, אזרבייג'ן, קירגיזסטן, טורקמניסטן ואוזבקיסטן פעולה במסגרת הארגון לשיתוף פעולה כלכלי (ECO).
ב-24 בספטמבר 2013, הצהיר שר החוץ של קירגיזסטן כי ממשלת קירגיזסטן מעוניינת בפיתוח הקשרים הכלכליים עם פקיסטן.
ב-30 ביוני 2005, ראש ממשלת פקיסטן ביקר בבישקק, שם הוא פגש את נשיא קירגיזסטן.
שני המנהיגים ציינו את שיתופי הפעולה בן המדינות במאבק כנגד הטרור, הסחר בסמים וכן התפתחות היחסים המסחריים והכלכליים שביניהן.
במאי 2017, ציינו ממשלת פקיסטן וממשלת קירגיזסטן 25 שנים של יחסים דיפלומטיים.
בשנת 2016, ייצאה קירגיזסטן לפקיסטן סחורה בשווי 406 אלף דולר אמריקאי.
נתחים גדולים מהסחורה הם בשר משומר, נפט מזוקק, עץ מנוסר, משאבות אוויר, סיליקון, מקרנים וחלקי רכב.
לעומתה, פקיסטן ייצאה לקירגיזסטן סחורה בשווי 3.48 מיליון דולר אמריקאי.
נתחים גדולים מהסחורה הם תרופות, תה, רהיטים, מוצרי טקסטיל, מיץ פירות, אורז, פרי הדר, חלקי רכב, בגדי עור ומלח.
יחסי פקיסטן–קזחסטן הם היחסים הדיפלומטיים שבין הרפובליקה האסלאמית של פקיסטן לבין רפובליקת קזחסטן.
פקיסטן הכירה בקזחסטן ב-20 בדצמבר 1991. היחסים הדיפלומטיים הרשמיים בין המדינות כוננו ב-24 בפברואר 1992, במהלך ביקורו של נשיא קזחסטן בפקיסטן.
בשנת 2015 הנשיא נורסולטן נזרבייב ציין כי "לעולם לא אשכח כי פקיסטן הייתה אחת מהמדינות הראשונות שתמכו בעצמאותנו".
בשנת 2016, ייצאה קזחסטן לפקיסטן סחורה בשווי 4.55 מיליון דולר אמריקאי.
נתחים גדולים מהסחורה הם שסתומים, טרקטורים, גרוטאות ברזל, דבש וחומצות מלח.
לעומתה, פקיסטן ייצאה לקזחסטן סחורה בשווי 27.7 מיליון דולר אמריקאי.
נתחים גדולים מהסחורה הם פרי הדר, תרופות, אורז, נעלי עור, תבלינים ותפוחי אדמה.
יחסי פקיסטן–תאילנד הם יחסי החוץ שבין הרפובליקה האסלאמית של פקיסטן לבין ממלכת תאילנד.
שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים באופן רשמי ב-10 באוקטובר 1951. פקיסטן מחזיקה שגרירות בבנגקוק, ואילו תאילנד מחזיקה שגרירות באסלאמאבאד וקונסוליה כללית בקראצ'י.
שתי המדינות משתפות פעולה במגוון תחומים, פרט לתחום הביטחוני.
בשנת 2008, מעל 60,000 פקיסטנים ביקרו בתאילנד ו-2,618 תאילנדים ביקרו בפקיסטן.
כ-120 סטודנטים פקיסטנים לומדים במכון הטכנולוגי של אסיה בבנגקוק וכמה מאות סטודנטים מוסלמים תאילנדים לומדים לימודי דת באוניברסיטאות הפקיסטניות.
בשנת 2008, היקף הסחר בין פקיסטן לתאילנד הסתכם ב-750 מיליון דולר.
פקיסטן ייצאה לתאילנד בעיקר מאכלי ים ומוצרי טקסטיל, בעוד שתאילנד ייצאה לפקיסטן בעיקר מוצרים כימיים וכלי תחבורה.
שתי המדינות חתמו על מזכר הבנות בדבר שיתוף מודיעין ההשקעות, עידוד המשקיעים הפוטנציאליים וסיוע טכני.
בנוסף, על מנת להקל על הסחר והשקעות בין המדינות הוקם משרד המסחר התאילנדי-פקיסטני אשר נוסד ב-2005.
באוגוסט 2013, ראש ממשלת תאילנד ביקר בפקיסטן.
יחסי פקיסטן–שווייץ הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה האסלאמית של פקיסטן לבין הקונפדרציה השווייצרית.
בין הרפובליקה האסלאמית של פקיסטן לבין הקונפדרציה השווייצרית מתקיימים יחסים דיפלומטיים רשמיים.
על פי משרד החוץ השווייצרית, היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה האסלאמית של פקיסטן לבין הקונפדרציה השווייצרית הם יחסים דיפלומטיים חמים וידידותיים.
במהלך הסכסוך של הודו ופקיסטן על בנגלדש (1971-1976) שווייץ ייצגה את האינטרסים של שני הצדדים.
בשנות השבעים של המאה העשרים ובשנות השמונים של המאה העשרים הקונפדרציה השווייצרית חתמה על מספר הסכמים עם פקיסטן.
בספטמבר 2017 הארגון לשחרור בלוצ'יסטן פרסם כרזות רבות בעיר ז'נבה שבשווייץ.
השגריר השווייצרי זומן לשיחת נזיפה עקב כך והדבר עורר מחאות בכל רחבי פקיסטן.
השגריר הפקיסטני לארגון האומות המאוחדות טען במכתב רשמי שמסר כי "לא ייתכן שאדמה שווייצרית תשמש לטרוריסטים הפועלים נגד 200 מיליון תושבים, והדבר מעורר בו דאגה".
שווייץ סוחרת עם פקיסטן באופן מסורתי, והיא מהווה אחת מהמשקיעות הישירות הגדולות ביותר של פקיסטן במשך שנים.
חברות שווייצריות רבות פועלות בפקיסטן, וחלק מהן אף מייצרות את מוצריהן שם.
המותגים האלה מבוססים בעיקרם בקראצ'י והם מספקים יותר מ-12,000 משרות לאנשי פקיסטן.
מדענים פקיסטנים אחדים פועלים ב-CERN ואף ישנו רחוב על שם עבדוס סלאם במקום.
על פי הלשכה השווייצרית המרכזית לסטטיסטיקה, בסוף שנת 2018 התגוררו בפקיסטן שלוש מאות שישים ושלושה אזרחים שווייצרים.
שווייץ מיוצגת בפקיסטן בדרג השגרירות באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה באסלאמבאד, בירת המדינה.
שווייץ מיוצגת בפקיסטן גם בדרג הקונסולרי באמצעות קונסוליה רשמית שהיא מחזיקה בלאהור.
פקיסטן מיוצגת בשווייץ בדרג השגרירות באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה בברן, בירת המדינה.
יחסי פרגוואי–שווייץ הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה של פרגוואי לבין הקונפדרציה השווייצרית.
בין הרפובליקה של פרגוואי לבין הקונפדרציה השווייצרית מתקיימים יחסים דיפלומטיים רשמיים.
על פי משרד החוץ השווייצרי, היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה של פרגוואי לבין הקונפדרציה השווייצרית הם יחסים דיפלומטיים טובים, חמים וידידותיים אך אינם אינטנסיביים ואין במסגרתם שיתופי פעולה רבים.
שווייץ פתחה לראשונה קונסוליה באסונסיון בשנת 1887 ושתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים רשמיים בשנת 1892. שווייץ פתחה שגרירות באסונסיון בשנת 1968. השגרירות השווייצרית באסונסיון נסגרה בפברואר 2016 ומאז האינטרסים השווייצרים בפרגוואי מיוצגים על ידי השגרירות השווייצרית במונטווידאו, בירת אורוגוואי.
היחסים הכלכליים שבין שווייץ לפרגוואי הם יחסים כלכליים צנועים.
רוב הייבוא השווייצרי מפרגוואי הוא של מוצרים חקלאיים, אבני חן ומתכות יקרות.
ישנם מגעים לחתימה על הסכם סחר חופשי בין פרגוואי לבין איגוד הסחר החופשי האירופי בו חברה שווייץ לצד נורווגיה, איסלנד וליכטנשטיין.
על פי הלשכה השווייצרית המרכזית לסטטיסטיקה, בסוף שנת 2018 התגוררו בפרגוואי יותר מאלף ארבע מאות אזרחים שווייצרים.
שווייץ אינה מיוצגת בפרגוואי בדרג השגרירות.
שווייץ מיוצגת בפרגוואי בדרג הקונסולרי באמצעות קונסוליה רשמית שהיא מחזיקה באסונסיון, בירת המדינה.
פרגוואי מיוצגת בשווייץ בדרג השגרירות באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה בברן, בירת המדינה.
פרגוואי מיוצגת בשווייץ גם בדרג הקונסולרי באמצעות קונסוליה רשמית שהיא מחזיקה בנשאטל.
יחסי פרגוואי–רוסיה הם יחסי החוץ בין פרגוואי ורוסיה.
שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-14 במאי 1992. לפרגוואי יש שגרירות במוסקבה, אשר במקביל מוסמכת לארמניה, אזרבייג'ן, בלארוס, קזחסטן, טג'יקיסטן ואוזבקיסטן.
ב-30 באוקטובר 1862 התקיימו המגעים הראשונים שנכתבו בין רוסיה לפרגוואי.
נשיא פרגוואי פרנסיסקו סולנו לופס שלח מכתב לאלכסנדר השני, קיסר רוסיה על הכתרתו לראשות המדינה.
בשנת 1909 השגריר הרוסי הראשון הציג את תעודותיו לנשיא פרגוואי.
בשנת 1992 התכוננו יחסים דיפלומטיים בין רוסיה המודרנית ופרגוואי.
ב-13 בספטמבר 2007, שר החוץ של רוסיה, סרגיי לברוב ביקר בפרגוואי, במה שהיה ביקורו הראשון של ראש הדיפלומטיה הרוסית בתולדות היחסים בין רוסיה לפרגוואי.
יחסי פקיסטן–רוסיה הם היחסים הדו-צדדיים בין הרפובליקה האסלאמית של פקיסטן לבין הפדרציה הרוסית.
שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-1 במאי 1948. היחסים בין שתי המדינות היו מתוחים בעבר בגלל קשריה של רוסיה עם הודו, וגם בגלל התמיכה הפקיסטנית במוג'אהדין במהלך הכיבוש הסובייטי של אפגניסטן.
בשנים האחרונות היחסים בין פקיסטן ורוסיה התפתחו בהתמדה: בשנת 2011 תמך ולדימיר פוטין ברצון הפקיסטני להצטרף ל-SCO.
ב-1 במאי 1960, באזור סברדלובסק, הופל מטוס U-2 שהטיס פרנסיס גארי פאוורס על ידי מערכת ההגנה האווירית S-75 דווינה.
טיסת מטוס הסיור האמריקני בוצעה מפקיסטן, מה שהשפיע לרעה על היחסים בין ברית המועצות לפקיסטן.
ברית המועצות איימה להפציץ את בסיס חיל האוויר בפקיסטן אם מצב זה יחזור על עצמו.
תחת הנהגתו של הנשיא מוחמד איוב חאן, פקיסטן ביקשה לשפר את היחסים עם ברית המועצות, בין 1966 ל-1971 גברה התפתחות קשרי המסחר והתרבות בין המדינות.
עם זאת, הביקורת הסובייטית על מעשיה של פקיסטן במהלך המלחמה השלישית עם הודו החלישה את התפתחות היחסים הדו-צדדיים, ומכירות הנשק הסובייטיות לאחר מכן בהודו בשווי מיליארדי דולרים בתנאים נוחים החמירו עוד יותר.
זולפיקר עלי בהוטו ערך ביקור ממלכתי במוסקבה בשנת 1974. לאחר ביקור זה, היחסים בין ברית המועצות לפקיסטן הפכו לחמים וידידותיים לראשונה מזה שנים רבות.
בהוטו קיים שיחות על הקמת מפעלי פלדה, וברית המועצות השקיעה מיליארדי דולרים לפיתוח ייצור מתכות בפקיסטן.
זולפיקאר הגיע גם להסכם בנושא פיתוח משותף של שדות נפט בפקיסטן.
לאחר מותו של בהוטו עלה לשלטון בפקיסטן הגנרל מוחמד זיא אל-חאק, שהתנגד אידאולוגית לברית המועצות.
בשנות ה-80 גברה המתיחות בין ברית המועצות לפקיסטן, בגלל תפקיד המפתח של האחרונים בתמיכה פוליטית וחומרית במוג'אהדין במהלך הכיבוש הסובייטי של אפגניסטן.
הנסיגה של הכוחות הסובייטים מאפגניסטן והתמוטטות ברית המועצות, הביאה לשיפור משמעותי ביחסים הדו-צדדיים.
היחסים לאחר קריסת ברית המועצות
ההחלטה של פקיסטן להצטרף למאבק הבינלאומי בטרור הביאה לשיפור משמעותי ביחסים.
רוסיה הבטיחה לתמוך בפקיסטן במלחמתה עם הטליבאן.
בשנת 2007 ערך ראש ממשלת רוסיה מיכאיל פרדקוב ביקור רשמי בפקיסטן.
הוא היה ראש הממשלה הרוסי הראשון שביקר בפקיסטן מזה 38 שנה.
פרדקוב נפגש עם הנשיא פרבז מושארף וראש הממשלה שוקט עזיז.
המוקד העיקרי של הביקור היה שיפור היחסים הדו-צדדיים, בדגש מיוחד על חיזוק שיתוף הפעולה הכלכלי בין המדינות.
במהלך נשיאותם של אסיף עלי זרדארי וראש הממשלה יוסוף רזא גילאני, היחסים בין פקיסטן לרוסיה השתפרו משמעותית.
עם זאת, בשנת 2010 אמר ראש ממשלת רוסיה ולדימיר פוטין, כי רוסיה נגד התפתחות קשרים אסטרטגיים וצבאיים עם פקיסטן בגלל יחסי ידידות עם הודו.
בשנת 2011 תמכה רוסיה בבקשה לפקיסטן לחברות ב-SCO.
ולדימיר פוטין הצהיר בפומבי כי פקיסטן היא שותפה חשובה מאוד של רוסיה בדרום אסיה והעולם המוסלמי.
פקיסטן מחזיקה ברוסיה שגרירות במוסקבה וקונסוליה כללית בסנקט פטרבורג.
מאידך, רוסיה מחזיקה בפקיסטן שגרירות באסלאמאבאד ו-2 קונסוליות בקראצ'י ולאהור.
יחסי פקיסטן–צרפת הם היחסים הדו-צדדיים, התרבותיים והבינלאומיים בין פקיסטן לצרפת.
היחסים מבוססים על קשרים צבאיים, ביטחוניים, תרבותיים, חינוכיים וקשרים כלכליים.
הסחר בין המדינות גובר בדרך כלל עם הזמן.
יחסי החוץ בין פקיסטן לצרפת כוננו לראשונה ב-31 ביולי 1951, כאשר שתי המדינות הסכימו לפתוח שגרירויות זו אצל זו.
צרפת הייתה אחת המדינות הלא-מוסלמיות הראשונות שהכירו בפקיסטן, ארצות הברית הייתה הראשונה, ופתחה את שגרירותה כחודשיים לאחר העצמאות הפקיסטנית.
באוגוסט 1960 נחתם הסכם סחר פרידה; ואחריו הסכם יבוא ויצוא שנחתם באוקטובר 1966. במהלך המלחמה הקרה, צרפת ראתה בפקיסטן "מדינה ראויה לתשומת לב", והייתה ספקית זרה גדולה של הכוחות המזוינים בפקיסטן.
לאחר המלחמה הקרה, מדיניות החוץ של צרפת המשיכה במשך עשרות שנים בסגנון הגוליסטי המיוחד שלה, שלא השתנה רבות תחת נשיאותו הארוכה של הסוציאליסט פרנסואה מיטראן (1981-1995).
נשיאי צרפת ביקרו בהודו לעיתים קרובות יותר מפקיסטן, ופריז מעולם לא עמדה בציפיות של אסלאמאבאד ביחס להחלטות האו"ם על קשמיר.
היחסים שוב סבלו מפיגועים רבים בשנים 1998–1999, כאשר פריז ראתה את הפרק של קרגיל כיוזמה פקיסטנית מסוכנת, בהתחשב בהקשר האזורי הגרעיני החדש.
עם זאת, צרפת תמיד עודדה דיאלוג בין הודו לפקיסטן, מבלי להציע גישור בנושא כה מורכב.
במעגלי מקבלי ההחלטות בפריז הייתה מעט חוסר סבלנות כאשר קו השליטה נחצה מעל קרגיל בפעולה מוכנה היטב.
באפריל 2021 המליצה ממשלת צרפת לאזרחי צרפת ולחברות צרפתיות לעזוב זמנית את פקיסטן על רקע הפגנות אלימות נגד צרפת.
ממשלת פקיסטן הודיעה כי תקיים הצבעה בפרלמנט על מנת לגרש את שגריר צרפת מהמדינה.
מאז 1967 הייתה צרפת שותפה חשובה, במיוחד עבור PAF וחיל הים הפקיסטני.
בשנת 1967 מכרה צרפת כוח ראשון של מטוסי מיראז' שלה, כמו גם את טכנולוגיית הצוללות לפקיסטן.
PAF קנה קבוצה של מטוסי מיראז' יד שנייה בשנת 1990; ואחריו נחתם חוזה בשנת 1996 לרכישת 40 מטוסי סיור.
PAF היא הלקוח הגדול ביותר של תעשיית החלל הצרפתית עם מספר מטוסי קרב ואזרחיים שנמכרו לפקיסטן מאז 1967 עד שנות האלפיים.
לחיל הים יש גם קשר הגנתי מבוסס עם צרפת, הרכישה הידועה ביותר של צוללת מסדרת דפנה והעברת טכנולוגיית הצוללת של סדרת אגוסט שנחתם בשנת 1994.
בשנת 2009, צרפת הסכימה לספק הון כספי להרחבת השימוש בכוח גרעיני בפקיסטן.
בעוד שהפקידים באסלאמאבאד כינו זאת כ"מהלך משמעותי", טענו משרד שירות החוץ הצרפתי כי: "צרפת הסכימה להעביר טכנולוגיה גרעינית אזרחית לפקיסטן." משרד החוץ הצרפתי אישר כי המדינה מוכנה, במסגרת ההסכמים הבינלאומיים שלה, "לשתף פעולה עם פקיסטן" בתחום הבטיחות הגרעינית.
"כך שתוכניתה של פקיסטן יכולה להתפתח בתנאים הטובים ביותר של בטיחות וביטחון", הוסיפו גורמים זרים צרפתים ל-APP .
לאחר ההסכם, צרפת קבעה כי "זו תחילתה של שותפות גרעינית אזרחית ושיתוף הפעולה יוגבל לבטיחות גרעינית."
הסכם הסחר הראשון נחתם בשנת 1966, ופקיסטן מדורגת כיום כשותפת היבוא ה-65 של צרפת.
המסחר בין שתי המדינות הסתכם ב-313 מיליון דולר אמריקני בשנת 2009.
יחסי פרגוואי–פרו הם היחסים הדיפלומטיים שבין הרפובליקה של פרגוואי לבין הרפובליקה של פרו.
בין הרפובליקה של פרו לבין הרפובליקה של פרגוואי מתקיימים יחסים דיפלומטיים מלאים.
היחסים שבין פרגוואי לפרו כוננו לראשונה ב-2 במאי 1858, כשלושים וחמש שנה לאחר עצמאותן של מדינות אמריקה הלטינית.
שתי המדינות הן חברות מלאות בארגון מדינות אמריקה, איחוד מדינות דרום אמריקה והאומות המאוחדות.
שתי המדינות מנהלות יחסים דיפלומטיים ענפים ובשנת 2008 ציינו 150 שנים ליחסיהן.
פרו מיוצגת בפרגוואי בדרג השגרירות באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה באסונסיון, בירת המדינה.
פרו מיוצגת בפרגוואי גם בדרג הקונסולרי באמצעות קונסוליה רשמית שהיא מחזיקה בעיר סיודד דל אסטה.
פרגוואי מיוצגת בפרו בדרג השגרירות באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה בלימה, בירת המדינה.
יחסי פקיסטן–צ'ילה הם יחסי החוץ בין פקיסטן לבין צ'ילה.
היחסים בין שתי המדינות כוננו בשנת 2008, כאשר פקיסטן פתחה שגרירות בצ'ילה.
מאז שנת 2010 צ'ילה לא קיימה שגרירות באסלאמאבאד, אף על פי שהיא הביעה עניין לפתוח בה.
פקיסטן גם היא סגרה לאחרונה את שגרירותה בסנטיאגו דה צ'ילה.
על פי סקר השירות העולמי משנת 2013, רק 19% מהצ'יליאנים שנשאלו רואים את השפעת פקיסטן באופן חיובי, כאשר 46% הביעו דעה שלילית.
בשנים 2006–2007 הסתכם הסחר בין שתי המדינות בשווי של 69 מיליון דולר, כאשר היצוא הפקיסטני לצ'ילה הסתכם בשווי 66 מיליון דולר.
חברת הכרייה הצ'יליאנית LUKSIC הראתה עניין בהשקעות חדשות בפקיסטן.
נציגי LUKSIC התקבלו על ידי מזכיר פקיסטן, מחלקת סינד ופיתוח פחם של סינד.
על פי הדיווח בסנטיאגו טיימס, ההשקעה של קבוצת LUKSIC בפקיסטן יכולה להסתכם ב-700 מיליון דולר.
החברה הצ'ילאנית אנטופגסטה מינרלים, כחלק מקונסורציום רב לאומי יחד עם חברת התיליאן נחושת צ'ילה, קאסרי בוגסי, מקנדה, תשקיע עד 4 מיליארד דולר בחקר ופיתוח שדה Rekodiq בפקיסטן.
עם זאת, היא צופה שההשקעה הראשונית תהיה 200 מיליון דולר.
באוקטובר 2010, שר החוץ הצ'יליאני פרננדו שמידט אריצטיה ביקר באסלאמבאד, וכן קיים שיחות עם שר החוץ סלמאן בשיר.
במהלך הדיון גילו שני הצדדים עניין בחתימת הסכם סחר חופשי בין המדינות.
הקהילה הפקיסטנית בצ'ילה התרכזה בעיקר בצפון המדינה.
כמעט 200 פקיסטנים חיים בצ'ילה, וראש עיריית איקיקה התייחס לקהילה הפקיסטנית שם כ"מופת".
בשנת 2010 האשימו הרשויות בצ'ילה סטודנט פקיסטני כי היה לו עקבות חומר נפץ בשגרירות ארצות הברית בסנטיאגו, אולם האישומים הושמטו וחאן לא נמצא אשם על ידי הרשויות.
האומה הצ'יליאנית הביעה הזדהות מוחלטת עם התלמיד התמים.
כמות התמיכה העצומה ניכרה גם דרך הסיקור התקשורתי הנרחב של המקרה.
הסטודנט הפקיסטני הוזמן לתוכניות הטלוויזיה והרדיו המרכזיות להתייחס לאירוע.
פוליטיקאים צ'יליאנים בולטים וחברי הסנאט הצ'יליאני הזמינו את הסטודנט הפקיסטני לקונגרס הצ'יליאני כדי להביע את תמיכתם.
קונסול הכבוד הצ'יליאני באסלאמאבאד קטלינה אלינדה הגן באופן אישי על הסטודנט הפקיסטני מוחמד סייף-אור-רחמן חאן בבית משפט בצ'ילה בסנטיאגו.
עיריית לאס קונדס דה סנטיאגו דה צ'ילה פרסמה רשמית את הסכמתה ב-22 באוקטובר 2010 להקמת "כיכר פקיסטן" בסנטיאגו על בסיסים הדדיים ללא השלכות כספיות.
הרשות לפיתוח ההון איסלאמאבאד (CDA) הקצתה בעבר מקום ל"כיכר צ'ילה" בצומת הכביש המהיר המזרחי F-10 עם חיאן-אי-עקבל.
בסנטיאגו יש גם רחוב בשם פקיסטן.
יחסי פרגוואי–קוריאה הדרומית הם יחסי החוץ בין פרגוואי לקוריאה הדרומית.
שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-15 ביוני 1962. פרגוואי מחזיקה בקוריאה הדרומית שגרירות בסיאול ואילו קוריאה הדרומית מחזיקה בפרגוואי שגרירות באסונסיון.
בפרגוואי חיים כ-6,000 אנשים ממוצא קוריאני.
יחסי פקיסטן–שוודיה הם היחסים הדו-צדדיים והדיפלומטיים בין פקיסטן ושוודיה.
שוודיה כוננה יחסים דיפלומטיים עם פקיסטן בשנת 1949, ובאותה שנה אף פתחה שגרירות באסלאמבאד, בעוד שפקיסטן פתחה את שגרירותה בסטוקהולם בשנת 1956. בשנת 2019 חגגו שתי המדינות 70 שנה לכינון היחסים ביניהן.
שוודיה מחזיקה פקיסטן שגרירות באסלאמבאד ו-2 קונסוליות בקראצ'י ולאהור.
פקיסטן מחזיקה בשוודיה שגרירות בסטוקהולם
יחסי פרגוואי–צ'ילה הם היחסים הבינלאומיים בין פרגוואי וצ'ילה.
היחסים בין שתי המדינות כבר קיימים מאות שנים, תוך שיתוף בקשרים היסטוריים ותרבותיים עד ימינו.
לפני הקמת הרפובליקות הריבוניות בהתאמה, גם צ'ילה וגם פרגוואי היו חלק מהאימפריה הספרדית, כאשר צ'ילה הייתה חלק מהקפיטניה חנרל של צ'ילה, בעוד שפרגוואי הייתה חלק ממלכות המשנה של ריו דה לה פלטה עד לעצמאותה.
יחסים דיפלומטיים הדדיים באופן רשמי כוננו ב-22 ביולי 1843. צ'ילה באמצעות הדיפלומטיה שלה ניסתה לתווך לטובת פרגוואי במהלך מלחמת הברית המשולשת, ובהמשך שיתפה פעולה בהסכמי השלום שסיימו את מלחמת הצ'אקו בשנת 1935.
במהלך המחצית השנייה של המאה ה-20, בשל קרבתו של אוגוסטו פינושה עם אלפרדו סטרסנר, שתי המדינות שמרו על קשר הדוק ותמיכה הדדית במשטרים הצבאיים האוטוריטריים שלהן.
שתי המדינות חברות מלאות באיחוד אומות דרום אמריקה (UNASUR), הוועדה הכלכלית לאמריקה הלטינית והאיים הקריביים (ECLAC), הקהילה של מדינות אמריקה הלטינית והאיים הקריביים (CELAC), איגוד השילוב של אמריקה הלטינית (ALADI), ארגון מדינות איברו-אמריקאיות לחינוך, מדע ותרבות (OEI) וארגון מדינות אמריקה (OAS).
גם האקדמיה הצ'יליאנית לשפה הספרדית וגם האקדמיה הפרגוואית לשפה הספרדית חברים באיגוד האקדמיות לשפה הספרדית.
יחסי הסחר בין המדינות מעוגנים בעיקר על ידי הסכם ההשלמה הכלכלי (ACE) שנחתם בין צ'ילה לבין מרקוסור.
צ'ילה מייצאת לפרגוואי בעיקר מכוניות נוסעים, הנעלה, חוטי נחושת, תכשירים מורכבים לייצור משקאות שאינם אלכוהוליים ותרופות לשימוש אנושי; פרגוואי מצידה מייצאת לצ'ילה בעיקר בשר בקר, כדורים המתקבלים ממיצוי שמן פולי סויה, תירס וסוגים שונים של אורז.
חלק מהנמלים הצ'יליאניים, במיוחד אלה בצפון צ'ילה בשל קרבתם לפרגוואי, משמשים את צי הסוחר הפרגוואי בגישה אל האוקיינוס השקט.
בנוסף, קיים מיזם מסדרון דו-אוקיאני בין ברזיל וצ'ילה אשר כוללים גם את פרגוואי ואת ארגנטינה, אשר נועד לחבר בין האוקיינוס האטלנטי לשקט.
על מנת להקל על מעבר חופשי בין מדינות אמריקה הדרומית, גם אזרחי צ'ילה וגם פרגוואי פטורים משימוש בדרכונים בכניסה ממדינה למדינה לשהייה זמנית למטרות תיירות, עסק או ביקור.
צ'ילה מחזיקה בפרגוואי שגרירות באסונסיון.
פרגוואי מחזיקה בצ'ילה שגרירות בסנטיאגו דה צ'ילה וקונסוליות כלליות באנטופגסטה, איקיקה ופונטה ארנס.
יחסי פרגוואי–צרפת הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין פרגוואי לבין צרפת.
למעט ביקורו של שארל דה גול במהלך סיורו בדרום אמריקה בשנת 1964, לא התקיימו ביקורים דו-צדדיים בין צרפת לפרגוואי בתקופת הדיקטטורה של הגנרל אלפרדו סטרסנר (1954–1989).