tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
ולדיווסטוק פעל רק במהלך הקיץ, ואילו פורט ארתור, בסיס ימי במחוז ליאודונג שהושכר לרוסיה על ידי סין, פעל בכל השנה.
מאז תום המלחמה הסינית-יפנית הראשונה בשנת 1895, המשא ומתן בין רוסיה ליפן לא הלך לשום מקום.
יפן דאגה מהצעדה הארוכה של רוסיה מזרחה דרך סיביר ומרכז אסיה, והציעה להכיר בדומיננטיות הרוסית במנצ'וריה בתמורה להכרה בקוריאה כנמצאת בתחום ההשפעה היפני.
טוקיו שמה ערך גבוה הרבה יותר לקוריאה מאשר סנט פטרסבורג, אך רוסיה דרשה מקוריאה מצפון לקבילה ה-39 להפוך לאזור חיץ נייטרלי בין רוסיה ליפן.
בעוד שמקבלי ההחלטות הרוסים היו מבולבלים, יפן עבדה לבודד אותם דיפלומטית, במיוחד על ידי החתמת הברית האנגלית-יפנית בשנת 1902, (אף על פי שהיא לא חייבה את בריטניה להיכנס למלחמה.
לאחר קריסת המשא ומתן בשנת 1904, חיל הים היפני פתח בלחימה על ידי תקיפת הצי המזרחי הרוסי בפורט ארתור בהתקפת פתע.
רוסיה ספגה תבוסות רבות אך הצאר ניקולאי השני היה משוכנע שרוסיה תנצח בסופו של דבר ולכן סירב להתיישב.
הקרב המכריע הגיע במאי 1905 בקרב צושימה, כאשר צי הקרב הרוסי הראשי, לאחר שהפליג ברחבי העולם, הגיע סוף סוף מחוץ לקוריאה והוטבע תוך מספר שעות.
השלום הגיע עם חוזה פורטסמות ' בתיווכו של הנשיא האמריקני תיאודור רוזוולט .
זה היה יתרון מאוד ליפן ושינה את מאזן הכוחות במזרח אסיה.
בריטניה נותרה נייטרלית למהדרין, כפי שמותר באמנה עם יפן.
עם זאת, היה מבהיל מלחמה קצר באוקטובר 1905, כאשר צי הקרב הרוסי עמד להילחם ביפן העסיק בטעות מספר ספינות דיג בריטיות בים הצפוני.
לא זו בלבד שרוסיה הושפלה על ידי תבוסתה בידי כוח מזרחי, אלא שררה תסיסה עצומה בבית, שאופיינה על ידי המהפכה של 1905 .
התגובה בעניינים בינלאומיים הגיעה עם שתי אמנות בשנת 1907 עם יפן ובריטניה.
ההסדר עם יפן אפשר לשמור על דרום מנצ'וריה כתחום העניין היפני, וקוריאה הייתה בשליטה יפנית לחלוטין - היא סופחה רשמית בשנת 1910. בתמורה קיבלה רוסיה את השליטה בצפון מנצ'וריה.
העיר חרבין הפכה למרכז רכבות ומנהלי מרכזי.
מתנחלים רוסים עברו להתגורר, הוקם סחר ונפתחו נכסי כרייה.
האמנה עם יפן העניקה לרוסיה גם יד חופשית במונגוליה החיצונית, אם כי היא נותרה בבעלות סינית.
האמנה האנגלו-רוסית בשנת 1907 סיימה את היריבות ארוכת השנים במרכז אסיה, ואז אפשרה לשתי המדינות להתעלות על הגרמנים, שאיימו לחבר את ברלין בבגדאד באמצעות מסילה חדשה שתיישר ככל הנראה את האימפריה הטורקית עם בריטניה.
זה סיים את הסכסוך סביב פרס, כאשר בריטניה הבטיחה להישאר מחוץ למחצית הצפונית, ואילו רוסיה הכירה בדרום פרס כחלק מתחום ההשפעה הבריטי.
רוסיה גם הבטיחה להישאר מחוץ לטיבט ואפגניסטן.
בתמורה לונדון האריכה הלוואות ותמיכה פוליטית מסוימת.
הפתרון היה הכנסת רוסיה לברית הבריטית-צרפתית.
האנטו האנגלי-רוסי והוועידה האנגלו-רוסית משנת 1907 הפכו את שתי המדינות לחלק מהאנטנט המשולש .
רוסיה ויפן פיתחו יחסי ידידות לאחר סיום מלחמתם.
פיתוח ברית צבאית לא רשמית התאפשר מכיוון שבריטניה, שהייתה לה ברית צבאית עם יפן, התנכרה יותר ויותר לגרמניה, והתקרבה יותר ויותר לרוסיה.
בריטניה ורוסיה פתרו את קשייהם הבולטים עד 1907. בנוסף ליפן ולרוסיה היה אינטרס עז בפיתוח מסילות ברזל במנצ'וריה ובסין.
כתוצאה מכך היה ליפן קל להצטרף לרוסיה, צרפת ובריטניה כבת ברית במלחמת העולם הראשונה בשנת 1914. יפן השיגה רווחים משמעותיים במלחמה ותפסה רבות מהמושבות הגרמניות באוקיינוס השקט ובסין, ובמקביל ניסתה להפחית את סין עצמה למעמד של בובות.
גורם חדש יחסית שהשפיע על מדיניות רוסיה היה צמיחת הרוח הפאן-סלאבית שזיהתה את חובתה של רוסיה כלפי כל העמים דוברי הסלאבית, במיוחד אלה שהם אורתודוקסים בדת.
הצמיחה של הדחף הזה הסיטה את תשומת הלב מהאימפריה העות'מאנית, ולעבר האיום שנשקף לעם הסלאבי מצד האימפריה האוסטרו-הונגרית.
סרביה זיהתה את עצמה כאלופת האידיאל הפאן-סלאבי; אוסטריה נשבעה להשמיד את סרביה מסיבה זו בשנת 1914. היסטוריונים ממשיכים לדון באיזו אחריות חלקה רוסיה למלחמה בגלל תמיכתה האוטומטית בסרביה כשהייתה מותקפת על ידי האימפריה האוסטרו-הונגרית במשבר יולי.
בראיית מיעוט, שון מקמיקין טוען ב"מקורות הרוסים של מלחמת העולם הראשונה" (2011) כי לרוסים הייתה האשמה הגדולה ביותר, ומטרתם הייתה התרחבות קיסרית במזרח התיכון.
יחסי החוץ של מלטה הם היחסים הדיפלומטיים שבין מלטה ומדינות העולם.
לאחר קבלת העצמאות בשנת 1964, יצרה מלטה מדיניות של שיתוף פעולה הדוק עם מדינות נאט"ו.
מאז 1971 חיפשה המדינה קשרים עם שאר העולם, כולל מדינות קומוניסטיות במזרח אירופה והמדינות הבלתי-מזדהות.
לאחר ניצחונה של מפלגת הלייבור, על פי הוראתה, נסגר משרד נאט"ו במלטה, וצעדות הצי השישי של ארצות הברית למדינה הופסקו.
ב-1979, החליטה מלטה להפוך למדינה נייטרלית והייתה חברה בתנועה הבלתי-מזדהה.
מלטה היא משתתפת פעילה באו"ם, חבר העמים, מועצת אירופה, OSCE וארגונים בינלאומיים שונים אחרים.
בפורומים אלה, מלטה הביעה לעיתים קרובות את דאגתה לשלום ולפיתוח הכלכלי של אזור הים התיכון.
ב-1 במאי 2004 נסוגה מלטה מהתנועה הבלתי מזדהה.
והפכה לחברה מן המניין באיחוד האירופי, עמה היה לה הסכם התאגדות מאז 1971. היא הייתה אחת מעשרה חברים חדשים שהצטרפו בתאריך זה.
משרד החוץ בפאלאצו פריזיו מפקח על כיוון מדיניות החוץ של מלטה.
למדינה יש קשרים הדוקים עם רוב המדינות הריבוניות, בדגש על הגברת סחר והשקעות זרות ישירות.
+מדינההתחלת יחסים רשמייםהערות8 בפברואר 20086 בינואר 200520162018למלטה יש שגרירות בקהיר ו-2 קונסוליות של כבוד באלכסנדריה ובסואץ.11 באפריל 2006שתי המדינות חברות במלואן בחבר העמים הבריטי שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים זמן קצר לאחר עצמאותה של מלטה.
מלטה נהנית מיחסים לבביים עם לוב מאז עצמאותה.
בשנת 1984 חתם דום מינטוף על חוזה ידידות ושיתוף פעולה עם משטרו של קדאפי.
אמנה זו כללה פרוטוקול ביטחון בו כוחות לוב הסכימו לאמן ולחמש את עמיתיהם במלטה.
לוב סיפקה למלטה נפט גולמי מזוקק החל משנת 1975. אזרחי לוב לא דרשו אשרות בכניסה למלטה עד שנת 2004.שתי המדינות משתפות פעולה באמצעות פורמט 5 + 5 לפגישות2001למלטה יש רק קונסוליית כבוד במרקש20081967 למלטה יש שגרירות בתוניס.
שתי המדינות חברות במלואן באיחוד מדינות הים התיכון.
מלטה ותוניסיה דנות בניצול מסחרי של מדף היבשת בין מדינותיהן, במיוחד לצורך חיפושי נפט
מלטזית וערבית התוניסאית הן שפות דומות מאוד.
שתי המדינות חולקות קשרים היסטוריים עשירים מאוד.21 ביולי 2004שתי המדינות חברות במלואן בחבר העמים הבריטי
+מדינההתחלת יחסים רשמייםהערות23 ביולי 2004שתי המדינות חברות במלואן בחבר העמים הבריטי1 באוקטובר 20041975 ברזיל מוסמכת למלטה משגרירותה ברומא, איטליה ומחזיקה קונסוליית כבוד בוולטה.
מלטה מוסמכת לברזיל ממשרד החוץ שלה בוולטה.1964 קנדה מיוצגת במלטה באמצעות שגרירותה ברומא, איטליה וקונסוליה בוולטה.
מלטה מיוצגת בקנדה באמצעות שגרירותה בוושינגטון (ארצות הברית), כאשר שגריר מלטה בארצות הברית משמש גם כנציב העליון של מלטה בקנדה.
יש במלטה קונסוליה כללית ב טורונטו ו קונסוליות כבוד בקוויבק סיטי, סנט ג'ון, ואדמונטון.
שתי המדינות חברות במלואן בחבר העמים הבריטי.1969ביולי 2017 ביקרה נשיאת מלטה מארי לואיז קוליירו פרקה ביקור רשמי בצ'ילה.
צ'ילה מוסמכת למלטה משגרירותה ברומא, איטליה והיא מקיימת קונסוליית כבוד בוולטה.
מלטה מוסמכת לצ'ילה ממשרד החוץ שלה בוולטה.12 במרץ1976שתי המדינות חברות במלואן בחבר העמים הבריטי29 באוקטובר 1975 מקסיקו מוסמכת למלטה משגרירותה ברומא, איטליה והיא מקיימת קונסוליית כבוד בוולטה.
מלטה מוסמכת למקסיקו ממשרד החוץ שלה בוולטה.10 בדצמבר 2004שתי המדינות חברות במלואן בחבר העמים הבריטי24 בספטמבר 2009שתי המדינות חברות במלואן בחבר העמים הבריטי1964מלטה וארצות הברית כוננו יחסים דיפלומטיים מלאים עם עצמאותה של מלטה בשנת 1964; היחסים הכוללים פעילים כיום ולבביים.
ארצות הברית עודדה את הקמפיין של מלטה למשוך השקעות פרטיות, ולחברות הפועלות במלטה יש בעלות או השקעה אמריקאית.
אלה כוללים בתי מלון גדולים, מתקני ייצור ותיקונים, וכמה משרדים המשרתים פעילויות מקומיות ואזוריות.
+מדינההתחלת היחסים הרשמייםהערות27 במאי 1993 ארמניה מיוצגת במלטה באמצעות שגרירותה ברומא.
מלטה מיוצגת בארמניה דרך שגרירותה בוורשה, פולין ויש לה קונסוליית כבוד בירוואן.20 במאי 20032 בינואר 1993 מלטה מיוצגת בגאורגיה באמצעות שגרירותה במוסקבה (רוסיה).
שתי המדינות חברות מלאות בארגון לביטחון ולשיתוף פעולה באירופה ובמועצת אירופה.שתי המדינות חברות במלואן בחבר העמים הבריטי.
למלטה יש שגרירות בתל אביב.
בדצמבר 2015 ישראל ייעדה את מלטה וחמש מדינות איחוד אחרות לסנקציות מכיוון שתמכו בהחלטה כי יש לסמן במיוחד סחורות שיוצרו בקהילות יהודיות ביהודה ושומרון וברמת הגולן.19 בפברואר 1993שתי המדינות חברות במלואן בארגון לביטחון ושיתוף פעולה באירופה.1971 מלטה מיוצגת בפקיסטן באמצעות שגרירותה בבייג'ינג (סין) וקונסוליית כבוד בקראצ'י.
פקיסטן מיוצגת במלטה באמצעות שגרירותה בטריפולי (לוב) וקונסוליית כבוד במארסה.
בשנת 2007, בפגישה במלטה בין שר החוץ הפקיסטני ח'ורשיד מחמוד קסורי ושר החוץ של מלטה, מיכאל פרנדו, הסכימו שתי המדינות להמשיך בשיתוף הפעולה המתמשך בין שתי המדינות באו"ם ובפורומים בינלאומיים אחרים וכן, ובדקו את הקשרים הדו צדדיים.
במטרה לחזק את היחסים בין פקיסטן ומלטה בכל התחומים, במיוחד סחר והשקעות.
שר החוץ קסורי הדגיש את הצורך בחילופי משלחות סחר כדי לנצל את הפוטנציאל האמיתי לשיפור שיתוף הפעולה הכלכלי בין שתי המדינות, המהוות "השערים" לאזוריהן.
ד"ר מייקל פרנדו הסכים לשלוח משלחת מומחים לפקיסטן כדי לחפש הזדמנויות לשיפור יחסי הסחר הדו-צדדיים.
פקיסטן ביקשה גם את תמיכתה של מלטה ביוזמת פקיסטן לגישה שוויונית לשוק לאיחוד האירופי באמצעות הסכם סחר חופשי או מנגנון דומה.
שתי המדינות חברות במלואן בחבר העמים.
בשנת 2002, אזרח מלטה, שנולד בפקיסטן, נידון לשבע שנות מאסר במלטה.
הוא נמצא אשם בחטיפת 11 תינוקות פקיסטנים שהובאו לאימוץ למלטה.
בשנת 2009 דווח כי טבעת סחר בבני אדם מבוססת פקיסטן הקימה עסק מצליח במלטה, שם מוצעים פקיסטנים המבקשים כניסה בלתי חוקית ליבשת אירופה מסמכי נסיעה חדשים ומועברים לאיטליה וספרד.
נמסר כי מקורות בסוכנות החקירות הפדרלית של פקיסטן (FIA) אמרו כי הגירתם הבלתי חוקית של פקיסטנים לאירופה מתבצעת דרך מלטה, משם מועברים המהגרים באוניות לסיציליה והלאה למדינות כמו איטליה וספרד.שנות השישיםלמלטה יש שגרירות בריאד וקונסוליית כבוד בג'דה
ערב הסעודית מיוצגת באמצעות שגרירותה ברומא (איטליה).2 באפריל 1965כינון היחסים הדיפלומטיים בין הרפובליקה של קוריאה ומלטה החל ב-2 באפריל 1965.
לרגל 50 שנה ליחסים דיפלומטיים נבשנת 2015 החליף הנשיא פארק גאון היי מסרים חגיגיים עם נשיאת מלטה מארי לואיז קוליירו פרקה25 בספטמבר 2007שתי המדינות חברות במלואן בארגון לביטחון ושיתוף פעולה באירופה.
מלטה מיוצגת בטורקיה באמצעות הקונסוליה הכללית שלה באיסטנבול.
טורקיה מיוצגת במלטה באמצעות שגרירותה בוולטה.
שתי המדינות חברות מלאות במועצת אירופה, בארגון הסחר העולמי ובאיחוד מדינות הים התיכון.
כמו כן, מלטה היא חברה באיחוד האירופי וטורקיה מועמדת לחברות.
משרד החוץ הטורקי בנושא היחסים עם מלטה
+מדינההתחלת יחסים רשמייםהערות אוסטריה מיוצגת במלטה באמצעות קונסוליית כבוד.
למלטה יש שגרירות בווינה ו-4 קונסוליות של כבוד (באינסברוק, לינץ, זלצבורג ווינה).
שתי המדינות חברות במלואן באיחוד האירופי.1991 בלארוס מיוצגת במלטה באמצעות שגרירותה ברומא (איטליה).
מלטה מיוצגת בבלארוס באמצעות שגרירותה במוסקבה (רוסיה).
שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים זמן קצר לאחר עצמאותה של מלטה.
לבלגיה יש קונסוליית כבוד בוולטה.
למלטה יש שגרירות בבריסל וקונסוליית כבוד באנטוורפן.
שתי המדינות חברות במלואן באיחוד האירופי.
בולגריה מיוצגת במלטה באמצעות שגרירותה ברומא (איטליה).
יש מלטה 2 קונסוליות כבוד בבולגריה (בסופיה ובווארנה).30 ליוני 1992 קרואטיה מיוצגת במלטה באמצעות שגרירותה ברומא (איטליה).
מלטה מיוצגת קרואטיה דרך השגרירות הכללית שלה בוולטה וב2 קונסוליות כבוד בקרואטיה.
קפריסין מיוצגת בפני מלטה באמצעות השגרירות המוסמכת שלה ברומא (איטליה).
מלטה מיוצגת בפני קפריסין באמצעות השגרירות המוסמכת שלה באתונה (יוון).
היחסים המדיניים קרובים בגלל קווי הדמיון בין שתי המדינות (בנושא היסטורי, כלכלי ואזורי).
צ'כיה מיוצגת במלטה באמצעות שגרירותה ברומא, (איטליה) ובאמצעות קונסוליית כבוד בוולטה.
מלטה מיוצגת בצ'כיה באמצעות שגרירות הממוקמת במשרד החוץ בוולטה.
דנמרק מיוצגת במלטה דרך שגרירותה ברומא (איטליה) ובאמצעות קונסוליית כבוד כללית בוולטה.
למלטה יש שגרירות בקופנהגן ושלוש קונסוליות של כבוד (באורהוס, בקופנהגן ובאודנס).
שתי המדינות חברות במלואן באיחוד האירופי.1 בינואר 1992 מלטה הכירה באסטוניה ב-26 באוגוסט 1991.
אסטוניה מיוצגת במלטה באמצעות שגרירותה ברומא (איטליה).
מלטה מיוצגת באסטוניה באמצעות שגרירות שוכנת בוולטה (במשרד החוץ) ובאמצעות קונסוליית כבוד בטאלין.
נשיא צרפת ניקולא סרקוזי נסע למלטה בטיול פרטי ממש לאחר בחירתו במאי 2007.1965 גרמניה פתחה שגרירות בוולטה בשנת 1965.
שתי המדינות חברות במלואן באיחוד האירופי.1965 לקריית הוותיקן יש לנציגות דיפלומטיות ברבאט.
למלטה יש שגרירות ברומא.1964 הונגריה מיוצגת במלטה באמצעות שגרירותה ברומא, איטליה ובאמצעות קונסוליית כבוד בוולטה.
מלטה מיוצגת בהונגריה באמצעות שגרירותה בווינה, אוסטריה ובאמצעות קונסוליית כבוד בבודפשט.3 ביולי 1998 שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים רשמיים זמן קצר לאחר עצמאותה של מלטה.
במלטה יש שגרירות ברומא ו-18 קונסוליות של כבוד (בבארי, בולוניה, ברשה, קליארי, קטאניה, גנואה, ליוורנו, מילאנו, נאפולי, פלרמו, פרוג'ה, רג'יו קלבריה, סבונה, סירקוזה, טורינו, טריאסטה, ונציה).
שתי המדינות חברות באיחוד האירופי ובאיחוד למען הים התיכון.22 בספטמבר 2011קוסובו הכריזה על עצמאותה מן סרביה ב-17 בפברואר 2008 ומלטה הכירה בה ב-21 באוגוסט 2008. מלטה מיוצגת בליטא באמצעות שגריר תושב חוץ בוולטה (במשרד החוץ) וקונסוליית כבוד בווילנה.
ליטא מיוצגת במלטה באמצעות שגרירותה ברומא (איטליה) וקונסוליית כבוד בוולטה.
מלטה מיוצגת במולדובה באמצעות שגרירות שבסיסה בוולטה (במשרד החוץ).
מולדובה מיוצגת במלטה באמצעות שגרירותה ברומא (איטליה).1964 להולנד יש שגרירות בוולטה.
יש למלטה שגרירות בהאג ו-2 קונסוליות כבוד (באמסטרדם ובברדה).
שתי המדינות חברות במלואן באיחוד האירופי.25 בינואר 2017 יש למלטה שגרירות בליסבון ו-4 קונסוליות כבוד (באלגרבה, האיים האזוריים, ליסבון ופורטו).
לפורטוגל יש שגרירות וקונסוליית כבוד בוולטה.
שתי המדינות חברות מלאות באיחוד האירופי ובאיחוד למען הים התיכון.
למלטה יש קונסוליית כבוד בבוקרשט.
לרומניה יש שגרירות ברומא (איטליה) וקונסוליית כבוד בוולטה.
למלטה יש שגרירות במוסקבה וקונסוליית כבוד בסנט פטרסבורג.
לרוסיה יש שגרירות בסן שוואן.1964 מלטה מיוצגת בסרביה באמצעות שגריר תושב חוץ בוולטה (במשרד החוץ).
סרביה מיוצגת במלטה באמצעות שגרירותה ברומא (איטליה) ובאמצעות קונסוליית כבוד בוולטה.
מלטה מיוצגת בסלובקיה באמצעות שגריר תושב חוץ בוולטה (במשרד החוץ).
סלובקיה מיוצגת במלטה באמצעות שגרירותה ברומא (איטליה) וקונסוליית כבוד בוולטה.
יחסי החוץ בין מלטה לסלובקיה אינם אינטנסיביים במיוחד.
מדיניות החוץ של מלטה מתרכזת דווקא על שיתוף פעולה עם אלג'יריה, תוניס, לוב ומצרים.
עם זאת, קיים 41 שנות שיתוף פעולה בין שתי המדינות.
בשנת 2001 ביקש ראש ממשלת סלובקיה מיקולש דזורינדה במלטה בהזמנתו של ראש ממשלת מלטה, אדוארד פנך אדאמי, וניהל משא ומתן על שילוב שתי המדינות באיחוד האירופי ושיתוף פעולה כלכלי בין מלטה לסלובקיה.
בשנת 2008 חתמה הסוכנות הסלובקית SARIA על אמנה של סיוע הדדי הקשור למדינות עולם שלישי, עם מלטה אנטרפרייז.
ראש ממשלת סלובקיה רוברט פיצו ביקר בירת מלטה בוולטה בשנת 2008. למלטה יש קונסוליית כבוד בלובליאנה.
סלובניה מיוצגת באמצעות שגרירותה ברומא, איטליה ובאמצעות קונסוליית כבוד בוולטה.
שתי המדינות הן חברי האיחוד האירופי והאיחוד למען הים התיכון.1977 יש למלטה שגרירות במדריד ו-5 קונסוליות כבוד (בברצלונה, פלמה דה מיורקה, סנטאנדר, סביליה וולנסיה).
שתי המדינות חברות מלאות באיחוד האירופי ובאיחוד מדינות הים התיכון1964 מלטה מיוצגת בשוודיה דרך שגרירותה בקופנהגן (דנמרק) ובאמצעות 2 קונסוליות כבוד (במאלמה וסאנדוויל).
שוודיה מיוצגת במלטה באמצעות שגריר שאינו תושב (מבוסס במשרד החוץ בסטוקהולם) ובאמצעות קונסוליית כבוד בוולטה.
אוקראינה מיוצגת במלטה באמצעות שגרירותה ברומא (איטליה).1964בשנות החמישים והשישים נבחן בשתי המדינות הרעיון של איחוד פוליטי בין בריטניה למלטה.
עם זאת, תוכנית זו לשילוב עם בריטניה נכשלה, ומלטה קיבלה את עצמאותה מבריטניה בשנת 1964.
מדינההתחלת יחסים רשמייםהערות1967שתי המדינות מנהלות יחסים דיפלומטיים ברמה של השגרירות מאז 1967. לאוסטרליה יש נציבות גבוהה בוולטה.
יש למלטה שגרירות בקנברה, ו-2 קונסוליות כלליות (במלבורן וסידני), ו-4 קונסוליות כבוד (באדלייד, ולה אסקוט, מלבורן ופרת').
נשיא מלטה אדי פנק אדאמי יצא לביקור ממלכתי באוסטרליה בפברואר 2009, שם נפגש עם המושלת הכללית קוונטין ברייס ועם ראש ממשלת אוסטרליה קווין ראד.
במהלך ארוחת ערב רשמית לכבוד נשיא מלטה, קווין ראד הכריז "אוסטרליה לא תהיה שלמה כל כך בלי מלטה".
באותו חודש ביקר סגן ראש ממשלת מלטה ושר החוץ טוניו בורג באוסטרליה לדיונים עם שר החוץ האוסטרלי סטיבן סמית', שם נדונו היחסים המסחריים בין שתי המדינות.19 בנובמבר 2008שתי המדינות חברות מלאות בחבר העמים הבריטי.22 ביולי2004
מלטה הייתה מדינה חברה בחבר העמים הבריטי מאז 1964, אז הפכה לדומינציה עצמאית בשם 'מדינת מלטה'.
מלטה הפכה לרפובליקה בחבר העמים הבריטי ב-13 בדצמבר 1974, כאשר המושל הכללי האחרון של מלטה, סר אנתוני מאמו הפך לנשיא הראשון של מלטה.
יחסי החוץ של ירדן מאמצים בעקביות מדיניות חוץ פרו-מערבית.
באופן מסורתי לירדן היו קשרים הדוקים עם ארצות הברית ובריטניה.
יחסים אלו נפגעו כשירדן הכריזה על נייטרליותה במהלך מלחמת המפרץ ושמרה על היחסים עם עיראק.
בפומבי המשיכה ירדן לקרוא להסרת הסנקציות של האו"ם נגד עיראק.
מאז תום המלחמה, ירדן החזירה במידה רבה את יחסיה עם מדינות המערב באמצעות השתתפותה בתהליך השלום ב ואכיפת הסנקציות של האו"ם נגד עיראק.
ירדן חתמה על הסכם אי-תוקפנות עם ישראל (הצהרת וושינגטון) בוושינגטון הבירה ב-25 ביולי 1994. ירדן וישראל חתמו על אמנת שלום היסטורית ב-26 באוקטובר 1994, בה נוכח נשיא ארצות הברית ביל קלינטון בליווי שר החוץ וורן כריסטופר.
ארצות הברית השתתפה עם ירדן וישראל בדיוני פיתוח משולשים שבמהלכם נושאים מרכזיים היו חלוקת מים וביטחון; שיתוף פעולה בנושא פיתוח בקעת הירדן; פרויקטי תשתית; ונושאי סחר, פיננסים ובנקאות.
בשנת 2013, אישרה ארצות הברית את תוכנית עץ השקמה החשאית המופעלת על ידי ה-CIA, שבסיסה בירדן, ומטרתה להכשיר ולחמש את המורדים הסורים.
ירדן משתתפת גם בשיחות השלום הרב-צדדיות, ולאחרונה חתמה ירדן על הסכם סחר חופשי עם ארצות הברית.
ירדן היא חברה פעילה באו"ם וכמה מסוכנויות המתמחות והקשורות שלה, כולל ארגון המזון והחקלאות (FAO), הסוכנות הבינלאומית לאנרגיה אטומית (IAEA) וארגון הבריאות העולמי (WHO).
ירדן היא חברת הבנק העולמי, קרן המטבע הבינלאומית (IMF), הארגון לשיתוף פעולה אסלאמי (OIC), ארגון המדינות הבלתי מזדהות, והליגה הערבית.
במסגרת "מדיניות השכנות האירופית" של האיחוד האירופי, האיחוד האירופי וירדן אימצו במשותף תוכנית פעולה לחיזוק התלות ההדדית הפוליטית והכלכלית שלהן, ולהממש עוד יותר את הסכם ההתאגדות הנוכחי שלהן.
תוכנית פעולה זו מכסה פרק זמן של שלוש עד חמש שנים ותעודד ותומכת ביעדי הרפורמה הלאומית של ירדן ובהמשך שילובם במבנים הכלכליים והחברתיים האירופיים.
ישראל כבשה בשנת 1967 את ירושלים, השוכנת ב של נהר הירדן.
מאז 1967 דורשת פקיסטן את בינאום העיר ברמה הבינלאומית.
ירדן יחד עם פקיסטן ממלאת תפקיד יעיל בארגון לשיתוף פעולה אסלאמי (OIC).
יחסי החוץ של האיטי הם היחסים הרשמיים שמנהלת האיטי עם שאר מדינות העולם.
האיטי מקיימת יחסים דיפלומטיים עם 37 מדינות, בעיקר באמריקה הלטינית ובאירופה.
בין השנים 1991–1994, בעת השלטון הצבאי הבלתי חוקי בהאיטי, הקהילה הבינלאומית נרתמה להגנתה של האיטי ולהפלת השלטון.
שלושים ואחת מדינות השתתפו בכוח בהנהגת ארצות הברית (MNF), שפעל בחסות האו"ם בספטמבר 1994, שסייע בשיקום הממשלה בהאיטי.
על מנת לעודד את ההתאוששות החברתית והכלכלית של האיטי משלוש שנים של שלטון צבאי בפועל, הבנקים לפיתוח בינלאומי וסוכנויות תורמים התחייבו להעניק בשנת 1994 סיוע של למעלה מ-2 מיליארד דולר להאיטי.
יחסי החוץ עם מדינות העולם
מדינההיחסים הרשמיים החלו בהערותלהאיטי הייתה שגרירות בקוטונו, אם כי בנין אינה מקיימת כיום נוכחות דיפלומטית רשמית בהאיטי עקב רעידת האדמה ב-2010.
שתי המדינות חולקות היסטוריה תרבותית ענפה.
בדצמבר 2018 סגרה האיטי את שגרירותה בקוטונו.
גבון מנהלת יחסי חוץ עם האיטי דרך שגרירותה בוושינגטון די.
להאיטי יש קונסוליית כבוד בליברוויל.
להאיטי יש קונסוליית כבוד באביג'אן.
לחוף השנהב יש משרד בפורט-או-פרנס.
האיטי מנהלת יחסי חוץ עם ניגריה דרך שגרירותה במדריד שבספרד.
ניגריה מנהלת יחסי חוץ עם האיטי דרך שגרירותה בקינגסטון שבג'מייקה.
להאיטי יש קונסוליית כבוד בדקר.
סנגל מנהלת יחסי חוץ עם האיטי דרך שגרירותה בוושינגטון הבירה שבארצות הברית.
דרום אפריקה מנהלת יחסים עם האיטי דרך שגרירותה בקינגסטון.
מדינההיחסים הרשמיים החלו בהערות להאיטי יש שגרירות בבואנוס איירס.
לאיי בהאמה יש שגרירות בפורט-או-פרנס.
ישנם למעלה מ-80,000 האיטים החיים באיי בהאמה.1928 להאיטי יש שגרירות בברזיליה.
לברזיל יש שגרירות בפורט-או-פרנס.1954בין השנים 1957–1990 קיבלה קנדה פליטים רבים מהאיטי, המהווים כיום מיעוט משמעותי בקוויבק.
קנדה השתתפה בהתערבויות בינלאומיות שונות בהאיטי בין השנים 1994–2004, וממשיכה להעניק סיוע משמעותי להאיטי.
להאיטי יש שגרירות באוטווה וקונסוליה כללית במונטריאול.צ'ילה שלחה 650 כוחות שמירת שלום לאי כחלק ממשימת שמירת השלום של האו"ם.
קולומביה מנהלת יחסים עם האיטי דרך שגרירותה בסנטו דומינגו שברפובליקה הדומיניקנית.
להאיטי יש שגרירות בסנטו דומינגו וכמה קונסוליות כלליות ברחבי הרפובליקה הדומיניקנית.
לרפובליקה הדומיניקנית יש שגרירות בפורט-או-פרנס וכמה קונסוליות כלליות ברחבי הארץ.
אקוודור מנהלת יחסים עם האיטי דרך שגרירותה בסנטו דומינגו שברפובליקה הדומיניקנית.
אל סלבדור מנהלת יחסים עם האיטי דרך שגרירותה בסנטו דומינגו שברפובליקה הדומיניקנית.1970 שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-6 באוקטובר 1970. להאיטי הייתה שגרירות בקינגסטון, אך היא נסגרה בשנת 2012.
לג'מייקה יש קונסוליית כבוד בפורט-או-פרנס.1882היחסים הדיפלומטיים בין האיטי למקסיקו נוצרו בשנת 1882.
להאיטי יש שגרירות במקסיקו סיטי.
להאיטי יש שגרירות בפנמה סיטי.
להאיטי יש קונסוליה כללית בפרמריבו.1862 להאיטי יש שגרירות בוושינגטון וקונסוליות כלליות באטלנטה, בוסטון, שיקגו, מיאמי, ניו יורק ואורלנדו.
לארצות הברית יש שגרירות בפורט-או-פרנס.
האיטי מנהלת יחסים עם אורוגוואי דרך שגרירותה בבואנוס איירס שבארגנטינה.
אורוגוואי מנהלת יחסים עם האיטי דרך שגרירותה בסנטו דומינגו שברפובליקה הדומיניקנית.
מדינההיחסים הרשמיים החלו בהערות21 בינואר 1999שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-21 בינואר 1999.היחסים בין שתי המדינות הושפעו במידה רבה מתפקידם של שומרי השלום הבנגלדשיים בהאיטי.
להאיטי יש קונסוליות של כבוד בניו דלהי ובמומבאי.
להודו יש קונסוליית כבוד בפורט-או-פרנס.האיטי הכירה בעצמאות ישראל ב־17 במרץ 1949.
ישראל מנהלת יחסים עם האיטי דרך שגרירותה בפנמה סיטי.1931 להאיטי יש שגרירות בטוקיו.
קטר מנהלת יחסים עם האיטי דרך שגרירותה בסנטו דומינגו שברפובליקה הדומיניקנית.22 בספטמבר 1962היחסים הדיפלומטיים בין קוריאה הדרומית להאיטי נוצרו ב-22 בספטמבר 1962.1956 להאיטי יש שגרירות בטאיפיי.
נשיא האיטי, ז'ובנל מואיז, נפגש עם נשיא טאיוואן צאי יינג-ון בטאיפיי מאז שנת 2018.
טייוואן הציעה 150 מיליון דולר להאיטי לשיקום רשת החשמל שלה שנהרסה ברעידת האדמה שהתרחשה בשנת 2010.23 במרץ 1943 טורקיה מנהלת יחסים עם האיטי דרך שגרירותה בסנטו דומינגו.
נפח הסחר בין שתי המדינות עמד על 129.7 מיליון דולר בשנת 2019.
לאחר רעידת האדמה בהאיטי בשנת 2010, טורקיה העניקה סיוע פיננסי וציוד בשווי 124 מיליון דולר להאיטי.1997 להאיטי יש שגרירות בהאנוי.
וייטנאם מנהלת יחסים עם האיטי דרך שגרירותה בהוואנה, קובה.
מדינההיחסים הרשמיים החלו בהערות בלגיה מנהלת יחסים עם האיטי דרך שגרירותה בהוואנה שבקובה.
להאיטי יש שגרירות בבריסל.12 בפברואר 1838 לצרפת יש שגרירות בפורט-או-פרנס.
להאיטי יש שגרירות בפריז וקונסוליות כלליות בקאיין שבגיאנה הצרפתית ובפואנט-א-פיטר שבגוואדלופ.
להאיטי יש שגרירות ברומא, השייכת גם לקריית הוותיקן.
לקריית הוותיקן יש שגרירות בפורט-או-פרנס.
איטליה מנהלת יחסים עם האיטי דרך שגרירותה בפנמה סיטי.
להאיטי יש מספר קונסוליות כלליות בהולנד ובשטחי חסותה.
הולנד מנהלת יחסים עם האיטי דרך שגרירותה בסנטו דומינגו.
האיטי מנהלת יחסים עם פולין דרך שגרירותה בברלין שבגרמניה.
פולין מנהלת יחסים עם האיטי דרך שגרירותה בפנמה סיטי.
האיטי מנהלת יחסים עם לרוסיה דרך שגרירותה בברלין.
רוסיה מנהלת יחסים עם האיטי דרך שגרירותה בקראקס.1 באפריל 1939 להאיטי יש שגרירות במדריד.
לספרד יש שגרירות בפורט-או-פרנס.1859 להאיטי יש שגרירות בלונדון וכן מספר קונסוליות כלליות בממלכה המאוחדת ובשטחי חסותה.
לממלכה המאוחדת יש שגרירות בפורט-או-פרנס.
מדינההיחסים הרשמיים החלו בהערות אוסטרליה מנהלת יחסים עם האיטי דרך שגרירותה בטרינידד וטובגו.
האיטי מנהלת יחסים עם אוסטרליה דרך השגרירות שלה בטוקיו שביפן ויש לה קונסוליות כבוד במלבורן ובסידני.
האיטי מנהלת יחסים עם ניו זילנד דרך שגרירותה בטוקיו שביפן.
ניו זילנד מנהלת יחסים עם האיטי דרך השגרירות שלה בברידג'טאון שבברבדוס.
נאורו, לאחר שקיבלה עצמאות מהממלכה המאוחדת, הפכה לרפובליקה ריבונית ועצמאית ב-31 בינואר 1968. מאז בנתה המדינה יחסים דיפלומטיים עם מספר מדינות, כולל רוב שכנותיה ב איתן היא מקיימת קשרים כלכליים, תרבותיים ומנהליים.
נאורו התקבלה ל ב-14 בספטמבר 1999. בקשתה של נאורו להתקבל לאומות המאוחדות נחקרה על ידי הרפובליקה העממית של סין בשל הקשרים הדיפלומטיים והמסחריים ההדוקים בין נאורו וטאיוואן.
אף על פי כן, קיבלה נאורו חברות מלאה באו"ם.
מאז עצמאותה הייתה נאורו רק חברה מיוחדת בחבר העמים הבריטי, אך במאי 1999 קיבלה מעמד של חברה מלאה.
לאחר שנקלעה לפיגור בתשלומים חזרה המדינה למעמד של חברה מיוחדת ב-1 ביולי 2005, והפכה לחברה מלאה שוב ביוני 2011.
בנוסף מחוץ לאזור, נאורו חברה בארגון המדינות האפריקאיות, הקריביות והפסיפיות (ACP), ברית מדינות האיים הקטנות, הבנק האסייתי לפיתוח, הוועדה הכלכלית והחברתית לאסיה והאוקיינוס השקט (ESCAP), ארגון המזון והחקלאות (FAO), G77, הארגון הבין-לאומי לתעופה אזרחית, ארגון הימאות הבין-לאומי, איגוד הטלקומוניקציה הבין-לאומי והוועד האולימפי הבין-לאומי.
נאורו בולטת בהיעדרותה מכמה ארגונים בין-לאומיים גדולים.
נאורו היא אחת משבע חברות האו"ם היחידות שאינן חברות ב ואחת מ-12 שאינן חלק מהתאגיד הכלכלי הבין-לאומי.
נאורו גם אינה חברה באיגוד הפיתוח הבין-לאומי ואין לה שום חברה הקשורה לתנועת הצלב האדום או הסהר האדום.
לבסוף, כמו מדינות אחרות רבות באוקיאניה, נאורו אינה חברה בארגון ההידרוגרפיה הבין-לאומי.
שיתוף פעולה אזורי באמצעות ארגונים רב-צדדיים שונים הוא מרכיב מרכזי במדיניות החוץ של נאורו.
המדינה אירחה את הפגישה האזורית שהביאה להסכם נאורו, שעסק באינטרס המשותף בשיתוף פעולה בניהול דיג, ששמונה החותמות עליו (כולל נאורו) שולטות ביחד ב-25-30% מאספקת הטונה בעולם וכ-60% מהאספקה של מערב ומרכז האוקיינוס השקט.
בנוסף, נאורו היא חברה מלאה בפורום איי האוקיינוס השקט, הוועדה למדעי הגאוגרפיה היישומית של דרום האוקיינוס השקט, תוכנית הסביבה האזורית של האוקיינוס השקט ומזכירות הקהילה הפסיפית.
בשנת 2001 נאורו אירחה כ-867 פליטים, רובם אפגנים, שגורשו בזמן שניסו להיכנס לאוסטרליה באופן בלתי חוקי.
שיכון זה של פליטים היה אחד מני רבים שהיו ידועים ביחד כ"פתרון הפסיפי" של אוסטרליה.
בפברואר 2008, אחרוני הפליטים יושבו מחדש באוסטרליה.
על פי הדיווחים, נאורו קיבלה סיוע של כ-10 מיליון דולר מאוסטרליה בתמורה להסכמתם לשכן את הפליטים בזמן שייבחנו בקשות המקלט שלהם.
רשימת מדינות שאיתן נאורו מקיימת יחסים דיפלומטיים:
מדינהתחילת היחסיםהערות16 באוגוסט 1968 ברמה ייצוגית, 21 בנובמבר 1972 ברמת נציבות עליונהראו יחסי אוסטרליה–נאורו
אוסטרליה ניהלה את נאורו כטריטוריה תלויה מ-1914 עד 1968, ונשארה אחת מהשותפות הכלכליות והסיוע הבולטות של נאורו לאחר מכן.
היחסים בין שתי המדינות הם, נכון ל-2022, לבביים, כאשר אוסטרליה התחייבה לסייע לפיתוח הכלכלי של נאורו.
לאוסטרליה נציבות עליונה באייוו ולנאורו נציבות עליונה בקנברה וקונסוליה כללית בבריזבן.24 באוקטובר 1976ראו יחסי ארצות הברית–נאורו
לממשלת נאורו מערכת יחסים מורכבת מאוד עם ארצות הברית.
ממשלתו של ברנרד דאוויוגו הסכימה להפסיק את מכירת הדרכונים והאוף-שורינג בתמורה לחבילת סיוע נרחבת.
עם זאת, הסיוע הזה לא נמסר ונאורו חיפשה סיוע מיפן והרפובליקה העממית של סין.
לפי מחלקת המדינה של ארצות הברית, לנאורו יחסים "לבביים" עם המדינה.
לארצות הברית אין שגרירות או קונסוליה בנאורו.
השגרירות האמריקאית בסובה, פיג'י, אחראית גם על יחסי ארצות הברית עם נאורו ועורכים בה ביקורים תקופתיים.
בספטמבר 2007, דייוויד אדאנג, שר החוץ של נאורו, פרסם מספר הצהרות פומביות ביחס לארצות הברית.
הוא הילל את קובה וביקר את מדיניות החוץ של ארצות הברית, במהלך ביקור באי הקריבי.
לאחר מכן, מחלקת המדינה האמריקאית, בהתייחס לאירועים שנחקרו ב-2007, ביקרה את אדאנג בדו"ח זכויות האדם שלה, שפורסם לשנת 2008.
הסחר בין ארצות הברית לנאורו מוגבל בשל גודלה והבעיות הכלכליות של האחרונה.
שווי הסחר הדו-כיווני ב-2005 היה 1.6 מיליון דולר.1975ראו יחסי הודו–נאורו
הודו כוננה יחסים עם המדינה מאז עצמאותה ב-1968 ומאז ביקרו בה נשיאי נאורו רבים.
הודו היא אחת התורמות הגדולות ביותר לאי בכך שהיא עוזרת למשרד החינוך ולשיפוץ מתקני הפרלמנט.
הודו גם שמרה חמש משבצות לאזרחי נאורו בקורסי הכשרה במסגרת התוכנית הודית לשיתוף פעולה טכני וכלכלי (ITEC) בשנים 2010–2011.1977ראו יחסי הממלכה המאוחדת–נאורו
לנאורו קונסול כבוד בלונדון, מרטין וו.
ממשלת בריטניה הפסיקה למלא כל תפקיד ישיר בממשל של נאורו ב-1968.ראו יחסי נאורו–סין
ב-21 ביולי 2002 חתם נשיא נאורו רנה האריס על הצהרה משותפת בהונג קונג לכינון יחסים דיפלומטיים עם הרפובליקה העממית של סין.
במסמך, ממשלת נאורו הכירה בכך ש"יש רק סין אחת בעולם, שממשלת הרפובליקה העממית של סין היא הממשלה החוקית היחידה המייצגת את סין כולה וכי טאיוואן היא טריטוריה סינית וחלק בל יינתק מסין".
ההצהרה כללה גם התחייבות של נאורו לסגור את שגרירותה בטאיפיי בתוך חודש, למרות העובדה שלנאורו מעולם לא הייתה משלחת דיפלומטית לטאיוואן.
מהלך זה בא בעקבות ההבטחה של סין לספק יותר מ-130 מיליון דולר למדינה.17 באוגוסט 1990ב-21 ביולי 2002 סיימה נאורו את היחסים הדיפלומטיים שלה עם טאיוואן וכוננה יחסים דיפלומטיים עם הרפובליקה העממית של סין.
בשנת 2003, נאורו סגרה את השגרירות שלה בבייג'ינג.
באפריל 2005, במהלך ביקור רשמי באיי מרשל, נשיא הרפובליקה הסינית, צ'ן שואי-ביאן, נפגש ושוחח עם נשיא נאורו לודוויג סקוטי.
ב-14 במאי 2005 חתמו שתי המדינות על המסמכים הדרושים כדי להחזיר את הקשרים הרשמיים ביניהן ולפתוח מחדש את השגרירויות.
ב-15 בינואר 2024, ניתקה שוב נאורו את היחסים הדיפלומטיים עם טיוואן, החזירה את היחסים הדיפלומטיים עם הרפובליקה העממית של סין, והכירה ב"הרפובליקה העממית של סין כממשלה הלגיטימית היחידה של סין" ו"טייוואן כחלק" של הרפובליקה העממית של סין.דצמבר 1994ראו יחסי ישראל–נאורו
נאורו, כמו מדינות רבות ב, נחשבת תומכת של ישראל באו"ם.
באוגוסט 2019 הכירה נאורו בירושלים כבירת ישראל.7 במאי 2002בסוף שנות ה-2000 החלה נאורו לחזק את יחסיה עם קובה.
ביוני 2007, נאורו אימצה את "שיטת האוריינות הקובנית", שעל פי הדיווחים המשמשת גם בכמה מדינות אחרות.
באוקטובר 2007, נסע שר החוץ ושר המסחר של נאורו דייוויד אדאנג לקובה כדי לחזק את היחסים בין שתי מדינות האי.
ביקור זה הוביל להקמת ועדה בין-ממשלתית משותפת לקובה-נאורו לשיתוף פעולה כלכלי.
בערך בזמן זה, יחסי נאורו–ארצות הברית עברו משבר, מסיבות שלא היו ברורות לחלוטין.
בספטמבר 2008, שר החוץ של נאורו השתתף בפגישת השרים הראשונה של קובה-איי האוקיינוס השקט בהוואנה, שמטרתה "לחזק את שיתוף הפעולה" בין נאורו לקובה, בעיקר בהתמודדות עם השפעת שינויי האקלים.30 בדצמבר 1987ראו יחסי נאורו–רוסיה
לרוסיה אין נציגות רשמית בנאורו, ונציגי שגרירות רוסיה בקנברה, אוסטרליה, אחראים גם על יחסיה של המדינה עם נאורו.
לפי דיווחים שונים הבנקים של נאורו סיפקו שירותים למאפיה ברוסיה במהלך שנות ה-90. במהלך עשור זה, כ-70 מיליארד דולר בבעלות המאפיה הרוסית הוחזקו בבנקים בנאורו.
בשנת 2009 הפכה נאורו למדינה הרביעית שמכירה במדינות אבחזיה ודרום אוסטיה, אזורים שתובעים עצמאות מגאורגיה.
רק שלוש מדינות אחרות החברות באו"ם עשו זאת.
דווח כי רוסיה מעניקה לנאורו 50 מיליון דולר בסיוע הומניטרי בתמורה.
לנאורו יחסים דיפלומטיים עם רוב המדינות באוקיאניה.
יש לה גם קשרים עם רוב המדינות המתועשות הגדולות, כולל יפן, קוריאה הדרומית, רוסיה, צרפת, הממלכה המאוחדת, גרמניה, ספרד, קנדה, אוסטרליה, ניו זילנד, ארצות הברית ודרום אפריקה.
לנאורו יש יחסים דיפלומטיים עם האיחוד האירופי, רוב המדינות החברות בו ועוד כמה מדינות באירופה, כולל הכס הקדוש (קריית הוותיקן).
בשנת 1995, נאורו ניתקה את היחסים הדיפלומטיים עם צרפת במחאה על ניסויים גרעיניים צרפתיים באוקיינוס השקט.
נאורו כוננה יחסים דיפלומטיים עם קוסובו ב-23 באפריל 2008, שהסתיימו ב-13 בנובמבר 2019 כאשר נאורו חזרה בה מהכרתה.
נאורו כוננה יחסים דיפלומטיים עם אבחזיה ודרום אוסטיה ב-15 בדצמבר 2009.
יחסים עם מדינות מוכרות חלקית
נאורו השתמשה במעמדה כחברה באו"ם כדי לקבל תמיכה כספית הן מהרפובליקה הסינית (טאיוואן) והן מהרפובליקה העממית של סין (סין) על ידי שינוי עמדתה לגבי מעמדה הבין-לאומי של טאיוואן.
ב-21 ביולי 2002, נאורו חתמה על הסכם לכינון יחסים דיפלומטיים עם סין.
נאורו קיבלה 130 מיליון דולר מהרפובליקה העממית עבור מהלך זה.
בתגובה, טאיוואן ניתקה את היחסים הדיפלומטיים עם נאורו יומיים לאחר מכן.
מאוחר יותר, נאורו חידשה את הקשרים עם טאיוואן ב-14 במאי 2005, והקשרים הדיפלומטיים עם סין נותקו רשמית ב-31 במאי 2005. באופן דומה, נאורו הכירה ברפובליקת סהרה הערבית הדמוקרטית ב-12 באוגוסט 1981, אך ב-15 בספטמבר 2000, נסוגה נאורו מההכרה ברפובליקה וחתמה עם מרוקו על הסכמים על אזור הפוספטים, שאוזלים באי.
בשנת 2008, נאורו הכירה בקוסובו כמדינה עצמאית, אך חזרה בה מהכרתה בשנת 2019. בנוסף, בשנת 2009, נאורו הפכה למדינה הרביעית בלבד שמכירה באבחזיה ודרום אוסטיה, אשר שתיהן נתבעות על ידי גאורגיה.
דווח כי רוסיה מעניקה לנאורו סיוע הומניטרי בסך 50 מיליון דולר בתמורה.
הרפובליקה העממית של סין (שגרירות)
נאורו היא רפובליקה עצמאית בחבר העמים מאז 1968.
יחסי החוץ של הממלכה המאוחדת מנוהלים על ידי משרד החוץ וחבר העמים בראשות מזכיר המדינה לענייני חוץ וחבר העמים.
עם זאת, בריטניה נותרה מעצמה גדולה וחברה קבועה במועצת הביטחון של האומות המאוחדות, חברה מייסדת ב-G7, ה-G8, ה-G20, נאט"ו, AUKUS, ה-OECD, ארגון הסחר העולמי, מועצת אירופה, OSCE וחבר העמים הבריטי.
לאחר היווצרותה של ממלכת בריטניה הגדולה (שאיחדה את אנגליה וסקוטלנד) ב-1707, יחסי החוץ הבריטיים המשיכו במידה רבה את אלה של ממלכת אנגליה.
מדיניות החוץ הבריטית התמקדה בתחילה בהשגת מאזן כוחות בתוך אירופה, כאשר אף מדינה לא השיגה דומיננטיות ביבשת.
מדיניות זו היוותה הצדקה מרכזית למלחמותיה של בריטניה נגד נפוליאון, ולמעורבות בריטית במלחמות העולם הראשונה והשנייה.
בריטניה המשיכה בהרחבת האימפריה הבריטית הקולוניאלית שלה על ידי הגירה והשקעות.
צרפת הייתה האויבת הראשית של בריטניה עד תבוסתו של נפוליאון ב-1815. הייתה לה אוכלוסייה גדולה בהרבה וצבא חזק יותר, אבל צי חלש יותר.
הבריטים הצליחו בדרך כלל במלחמותיהם הרבות.
מלחמת העצמאות האמריקאית (1775–1783), הייתה אחת המלחמות היחידות בה בריטניה, ללא כל בעלות ברית גדולות, הובסה על ידי שלוש עשרה המושבות האמריקאיות שזכו לתמיכת צרפת, הולנד וספרד (בעקיפין).
אסטרטגיה דיפלומטית בריטית מועדפת כללה סבסוד של צבאות בעלות ברית יבשתיות (כגון פרוסיה), ובכך הפיכת הכוח הפיננסי העצום של לונדון ליתרון צבאי.
בריטניה הסתמכה במידה רבה על הצי המלכותי שלה לביטחון, וניסתה לשמור עליו כחזק בעולם.
השליטה הבריטית בים הייתה חיונית להיווצרותה ולתחזוקה של האימפריה הבריטית, שהושגה באמצעות צי שהיה גדול משני הציים הבאים אחריו בגודלם, לפני 1920. הבריטים בדרך כלל עמדו לבדם עד תחילת המאה ה-20, אז הם התיידדו עם ארצות הברית וכרתו בריתות עם יפן, צרפת ורוסיה.
גרמניה הייתה אז האויב העיקרי של מדינות אלו.
100 השנים הללו היו בדרך כלל שלוות וכונו "השלום הבריטי", שנאכף על ידי הצי המלכותי.
בתקופה זו היו שתי מלחמות חשובות, שתיהן מוגבלות בהיקפן.
מלחמת קרים, שהתקיימה בין השנים 1853 ו-1856, בה הובסה רוסיה.
מלחמת הבורים השנייה (1899–1902) ראתה את תבוסתן של שתי הרפובליקות הבוריות בדרום אפריקה.
לונדון הפכה למרכז הפיננסי בעולם, והעסק המסחרי התרחב ברחבי העולם.
"האימפריה הבריטית השנייה" נבנתה עם בסיס באסיה (במיוחד בהודו) ובאפריקה.
אחרי 1918 הייתה הממלכה המאוחדת "ענק בבעיה" שהיה כוח דיפלומטי הרבה פחות דומיננטי בשנות ה-20 מאשר קודם לכן.
לעיתים קרובות היא נאלצה לפנות את מקומה לארצות הברית, שהפעילה לעיתים קרובות את עליונותה הכלכלית.
הנושאים העיקריים של מדיניות החוץ הבריטית כללו תפקיד מוביל בוועידת השלום בפריז בשנים 1919–1920, שם דייוויד לויד ג'ורג' פעל למתן את הדרישות הצרפתיות לנקמה בגרמניה.
הוא הצליח, אך עד מהרה נאלצה בריטניה למתן עוד יותר את מדיניות צרפת כלפי גרמניה, כמו בהסכמי לוקרנו משנת 1925. יתר על כן, בריטניה השיגה מנדטים שאפשרו לה ולשלטונותיה לשלוט ברוב המושבות הגרמניות והעות'מאניות לשעבר.
בריטניה הפכה לחברה פעילה בחבר הלאומים, אך רשימת ההישגים שלה הייתה מועטה.
פירוק הנשק היה בעדיפות גבוהה על סדר היום, ובריטניה מילאה תפקיד מרכזי עם ארצות הברית ב ב-1921 בפעולה לפירוק ימי של המעצמות הגדולות.
עד 1933 הסכמי פירוק הנשק קרסו והנושא הפך להתחמשות מחדש לקראת מלחמה נגד גרמניה הנאצית.
בריטניה הצליחה חלקית במשא ומתן עם ארצות הברית בנוגע להלוואות המלחמה הגדולות שבריטניה נאלצה להחזיר.
בריטניה תמכה בפתרון האמריקני לשילומים הגרמניים באמצעות תוכנית דוז ותוכנית יאנג.
בכך שילמה גרמניה את השילומים השנתיים שלה באמצעות כסף שנלווה מבנקים בניו יורק, ובריטניה השתמשה בכסף שהתקבל כדי לשלם לוושינגטון.
השפל הגדול שהחל ב-1929 הפעיל לחץ עצום על הכלכלה הבריטית.
בריטניה החייתה את ההעדפה האימפריאלית, שמשמעותה מכסים נמוכים בתוך האימפריה הבריטית וחסמים גבוהים יותר לסחר עם מדינות חיצוניות.
בפוליטיקה הבריטית, למפלגת הלייבור המתהווה מדיניות חוץ ייחודית וחשדנית המבוססת על פציפיזם.
מנהיגיה האמינו ששלום בלתי אפשרי בגלל קפיטליזם, דיפלומטיה סודית והסחר בנשק.
הלייבור הדגיש גורמים חומריים שהתעלמו מהזיכרונות הפסיכולוגיים של המלחמה הגדולה ומהמתחים הרגשיים הרבים בנוגע ללאומיות ולגבולות המדיניים.
אף על פי כן, מנהיג המפלגה רמזי מקדונלד הקדיש הרבה מתשומת ליבו למדיניות בתוך אירופה.
זיכרונות חיים של זוועות מלחמת העולם הראשונה משכו בריטים רבים – ומנהיגיהם בכל המפלגות – לפציפיזם בעידן שבין המלחמות.
מדיניות זו הובילה ישירות למדיניות פייסנית כלפי דיקטטורים (בעיקר כלפי מוסוליני ושל היטלר) כדי להימנע מאיומי המלחמה שלהם.
ההתגרות הגיעה מאותם דיקטטורים, תחילה מבניטו מוסוליני, הדוצ'ה מאיטליה, ולאחר מכן מאדולף היטלר, פיהרר גרמניה הנאצית החזקה יותר.
חבר הלאומים התגלה כמאכזב לתומכיו; הוא לא הצליח לפתור אף אחד מהאיומים שהציבו הדיקטטורים.
המדיניות הבריטית כללה פיוס הדיקטטורים בתקווה שהם ישבעו.
עד 1938 היה ברור שהמלחמה מתקרבת, ושלגרמניה יש את הצבא החזק ביותר בעולם.
מעשה הפיוס האחרון הגיע כאשר בריטניה וצרפת הקריבו את צ'כוסלובקיה לדרישותיו של היטלר בהסכם מינכן בספטמבר 1938. במקום לשבוע, היטלר איים גם על פולין, ולבסוף ראש הממשלה נוויל צ'מברלין הפסיק את הפייסנות ועמד איתן בהבטחתו להגן על פולין.
היטלר חתם על הסכם עם יוסיף סטלין, מנהיג ברית המועצות, לחלוקת מזרח אירופה ב-23 באוגוסט 1939; כאשר גרמניה אכן פלשה לפולין בספטמבר 1939, בריטניה וצרפת הכריזו מלחמה, וחבר העמים הבריטי הלך בעקבות לונדון.
לאחר חתימת הברית הצבאית בין הממלכה המאוחדת ופולין באוגוסט 1939, הכריזו בריטניה וצרפת מלחמה על גרמניה בספטמבר 1939 בתגובה לפלישה של גרמניה לפולין.
הכרזה זו כללה את מושבות הכתר והודו, שבהן שלטה בריטניה ישירות.
השלטונות היו עצמאיים במדיניות החוץ, אם כי כולם נכנסו במהירות למלחמה נגד גרמניה.
לאחר התבוסה הצרפתית ביוני 1940, בריטניה והאימפריה שלה עמדו לבד בלחימה מול גרמניה, עד יוני 1941. ארצות הברית נתנה תמיכה דיפלומטית, כספית וחומרית, החל מ-1940, במיוחד באמצעות חוק השאל-החכר.
התמיכה האמריקאית החלה ב-1941 והגיעה למלוא כוחה במהלך 1943. באוגוסט 1941, ראש ממשלת בריטניה וינסטון צ'רצ'יל ונשיא ארצות הברית פרנקלין דלאנו רוזוולט נפגשו וחתמו על האמנה האטלנטית, לפיה "יש לכבד את הזכויות של כל העמים לבחור את צורת הממשל שבה הם חיים".
ניסוח זה היה מעורפל והתפרש אחרת על ידי הבריטים, האמריקאים והתנועות הלאומניות.
החל מדצמבר 1941, יפן השתלטה על הקולוניות הבריטיות באסיה, כולל הונג קונג, מלאיה, ובמיוחד בסיס המפתח בסינגפור.
לאחר מכן נכנסה יפן לבורמה, לכיוון הודו.
תגובתו של צ'רצ'יל לכניסתה של ארצות הברית למלחמה הייתה שניצחונה של בריטניה מובטח וכך גם עתידה הקולוניאלי, אך התבוסות פגעו באופן בלתי הפיך במעמדה וביוקרתה של בריטניה כמעצמה אימפריאלית.
ההבנה שבריטניה לא יכולה להגן עליהן יותר דחפה את אוסטרליה וניו זילנד לקשרים הדוקים קבועים עם ארצות הברית.
כשהיא מתמודדת עם מצוקה כלכלית חמורה בשנת 1945 (שנגרמה על ידי חובות והרס נרחב של התשתיות), צמצמה בריטניה באופן שיטתי את פעולותיה מעבר לים.
במקום זאת היא השתתפה ב נגד הקומוניזם, במיוחד כחברה מייסדת של נאט"ו ב-1949.
הבריטים בנו אימפריה עולמית גדולה, שהגיעה לשיא גודלה בשנת 1922, לאחר יותר מחצי מאה של עליונות עולמית ללא עוררין.
אולם העלויות המצטברות של לחימה בשתי מלחמות עולם הטילו נטל כבד על הכלכלה הבריטית, ולאחר 1945 החלה האימפריה הבריטית להתפורר במהירות, כאשר כל המושבות הגדולות קיבלו עצמאות.
מאמצע עד סוף שנות ה-50 של המאה ה-20, מעמדה של בריטניה כמעצמת על נחלש אל מול ארצות הברית וברית המועצות.
רוב המושבות לשעבר הצטרפו לחבר העמים הבריטי, ארגון של מדינות עצמאיות לחלוטין במעמד שווה לבריטניה, שלא ניסתה לכפות מדיניות קולקטיבית על החברות בו.
המושבה הגדולה האחרונה, הונג קונג, נמסרה לסין ב-1997. 14 הטריטוריות הבריטיות שמעבר לים קשורות באופן חוקתי לממלכה המאוחדת, אך אינן חלק מהמדינה כשלעצמה.
בריטניה קיצצה את מעורבותה ב לאחר משבר סואץ ב-1956. עם זאת, בריטניה יצרה קשרים צבאיים הדוקים עם ארצות הברית, צרפת וגרמניה, באמצעות הברית הצבאית של נאט"ו.
לאחר שנים של משא ומתן, בריטניה הצטרפה לשוק האירופי המשותף ב-1973, שהפך ל בשנת 1993. עם זאת, היא לא התמזגה עם אירופה כלכלית, והחזיקה את הלירה שטרלינג כמטבע הלאומי שלה בנפרד מהאירו, מה שבידד אותה חלקית ממשבר החוב האירופי ב-2011. ביוני 2016 הצביעה בריטניה בעד עזיבת האיחוד האירופי.
יוזמות מדיניות חוץ של ממשלות בריטניה מאז שנות ה-90 כללו התערבות צבאית בסכסוכים ולשמירה על שלום, תוכניות סיוע הומניטרי והגדלת הוצאות הסיוע, תמיכה בהקמת בית הדין הפלילי הבין-לאומי, הקלת חובות למדינות מתפתחות, תעדוף יוזמות לטיפול בשינויי אקלים וקידום סחר חופשי.
הגישה הבריטית תוארה כ"להפיץ את הנורמות הנכונות ולשמר את נאט"ו".
שלושה מוטיבים מרכזיים לראשות הממשלה בת 10 השנים של טוני בלייר היו פילוסופיה אקטיביסטית של 'התערבות', שמירה על ברית חזקה עם ארצות הברית ומחויבות להציב את בריטניה בלב אירופה.
בעוד ש"היחסים המיוחדים" ושאלת תפקידה של בריטניה באירופה היו מרכזיים במדיניות החוץ הבריטית מאז מלחמת העולם השנייה...
ההתערבות הייתה מרכיב חדש באמת.
הקמפיין הגדול של 2012 היה אחד ממאמצי הקידום הלאומי השאפתניים ביותר שבוצעו אי פעם על ידי מדינה גדולה.
הקמפיין תוכנן לנצל את מקסימום את תשומת הלב העולמית לאולימפיאדת לונדון.
המטרות היו להפוך את התרבות הבריטית לגלויה יותר על מנת לעורר מסחר, השקעות ותיירות.
הממלכה המאוחדת החלה להקים מתקנים אוויריים וימיים ב, באיחוד האמירויות הערביות, בחריין ועומאן, בשנים 2014–2015. לפי כמה פרשנויות, בריטניה נותרה המדינה השנייה בעוצמתה בעולם בזכות עוצמתה הרכה ויכולתה הלוגיסטית לפרוס, לתמוך ולקיים כוחות צבאיים מעבר לים במספרים גדולים".
אף על פי שהפרשנים הטילו ספק בצורך בהקרנת כוח גלובלית, המושג "בריטניה הגלובלית" שהציגה הממשלה השמרנית ב-2019 סימן פעילות צבאית נוספת במזרח התיכון ובאוקיינוס השקט, מחוץ לתחום ההשפעה המסורתי של נאט"ו.
בסוף ינואר 2020 עזבה בריטניה את האיחוד האירופי, עם הסכם סחר מ-1 בינואר 2021 שקבע את תנאי היחסים הכלכליים בין בריטניה לאיחוד האירופי.
סכסוכים בין-לאומיים גדולים מאז 1945
1946–1949 – מעורבות במלחמת האזרחים ביוון.
1945–1948 – המנדט הבריטי על ארץ ישראל, שהסתיים בהקמת מדינת ישראל ב-1948. כוחות בריטיים התמודדו לעיתים קרובות עם סכסוך עם לאומנים ערבים ועם האצ"ל והלח"י, שב-1946 פוצצו את מלון המלך דוד, שהיה המטה המנהלי והצבאי הבריטי, והרגו 91 בני אדם.
1948–1949 – הסגר על ברלין – מחלוקת עם ברית המועצות על הגישה לברלין המערבית וההתפשטות הסובייטית הכללית במזרח אירופה.
1948–1960 – מצב החירום המלאי – סכסוך מזוין נגד הכוחות הקומוניסטיים המבודדים פוליטית של צבא השחרור הלאומי של מלאיה.
1950–1953 – מלחמת קוריאה – מלחמה עם קוריאה הצפונית.
1951–1954 – משבר אבאדאן – מחלוקת עם איראן על נכסי נפט שהופקעו.
1956–1957 - משבר סואץ - סכסוך מזוין עם מצרים לצד ישראל וצרפת על השתלטותה של מצרים על אזור תעלת סואץ, וסכסוך עם רוב הקהילה הבין-לאומית.
1958 – מלחמת הבקלה הראשונה – סכסוך דיג עם איסלנד
1972–1973 – מלחמת הבקלה השנייה - סכסוך דיג עם איסלנד.
1975–1976 – מלחמת הבקלה השלישית – סכסוך דיג עם איסלנד.
1982 – מלחמת פוקלנד – מלחמה עם ארגנטינה על איי פוקלנד וטריטוריה אחרת בדרום האוקיינוס האטלנטי הבריטי.
1983 – גינוי של ארצות הברית על פלישתה לגרנדה.
1984 - מחלוקת עם לוב לאחר ששוטרת נורתה למוות בלונדון על ידי חמוש מתוך שגרירות לוב ובעקבות תמיכה לובית ניכרת ב בצפון אירלנד.
1988 – מחלוקת נוספת עם לוב על הפצצת טיסה 103 של פאן אמריקן ב-1988 מעל העיירה הסקוטית לוקרבי.
1991 – מלחמת המפרץ נגד עיראק.
1995 – תחת המנדט של האומות המאוחדות, מעורבות צבאית ביוגוסלביה לשעבר (במיוחד בבוסניה).
1997 – מסירת הונג קונג לשלטון הסיני.
בריטניה מבטיחה ערבויות ל"מעמד מיוחד" שימשיך את הקפיטליזם ויגן על הרכוש הבריטי הקיים.
1999 – מעורבות במסע ההפצצות של נאט"ו נגד יוגוסלביה מעל קוסובו.
2000 – פעולה בריטית בהצלת כוח שמירת השלום של האו"ם מקריסה והבסת המרד האנטי-ממשלתי במהלך מלחמת האזרחים בסיירה לאון.
2001 – מלחמה בחסות האו"ם נגד אפגניסטן, וכיבוש המדינה לאחר מכן.
2003 – שיתוף פעולה עם ארצות הברית ואחרות במלחמה ובכיבוש של עיראק.
למעלה מ-46,000 חיילים בריטים כובשים לאחר מכן את בצרה ודרום עיראק
2007 – סכסוך דיפלומטי מתמשך עם רוסיה על מותו של אלכסנדר ליטוויננקו.
עניינים נוספים העיקו על יחסי הממלכה המאוחדת-רוסיה; המשך הריגול והפרות זכויות האדם מצד רוסיה ותמיכה במשטרים עוינים למערב (כגון סוריה ואיראן)
2009 – מחלוקת מתמשכת עם איראן על תוכנית הגרעין שלה, לכאורה, כולל סנקציות וגינוי איראני של ממשלת בריטניה שהגיעה לשיאו ב ב-2011.
2011 – במסגרת מנדט האו"ם, הכוחות המזוינים של בריטניה השתתפו באכיפת אזור לוב ללא טיסה כחלק ממבצע אלמי.
2013 – תמיכה בכוחות צרפתים במלחמת האזרחים במאלי, כולל אימונים וציוד לכוחות שמירת השלום באפריקה וכוחות ממשלת מאלי.
2015 – תמיכה בקואליציה בראשות ארצות הברית נגד המדינה האסלאמית.
2016 – P5+1 והאיחוד האירופי מיישמות הסכם עם איראן שנועד למנוע מהמדינה לקבל גישה לנשק גרעיני.
2018 – הסנקציות על רוסיה בעקבות הרעלת סרגיי סקריפאל באמצעות גז עצבים בסולסברי, אנגליה.
הסנקציות כללו את גירושם של 23 דיפלומטים, הגירוש הגדול ביותר מאז המלחמה הקרה, מעשה שרוסיה הגיבה עליו.
מלחמת מילים נוספת כרוכה והיחסים מתדרדרים.
2019 – הריבונות על ארכיפלג צ'גוס שנויה במחלוקת בין הממלכה המאוחדת ומאוריציוס.
בפברואר 2019, בית הדין הבין-לאומי לצדק (ICJ) קבע כי על הממלכה המאוחדת להעביר את האיים למאוריציוס מכיוון שהם לא הופרדו באופן חוקי מהאחרונה ב-1965. ב-22 במאי 2019, עצרת האומות המאוחדות דנה ואימצה החלטה שאישרה כי הארכיפלג צ'גוס "מהווה חלק בלתי נפרד משטחה של מאוריציוס".
בריטניה אינה מכירה בתביעת הריבונות של מאוריציוס על האיים.
ראש ממשלת מאוריציוס פראווינד ג'וגנאוט תיאר את הממשלות הבריטיות והאמריקניות כ"צבועות" ו"אלופות הדיבור הכפול" על תגובתן למחלוקת.
2019 – המשבר ב הסלים ביולי 2019, כאשר מכלית נפט איראנית נתפסה על ידי בריטניה במצר גיברלטר בטענה שהיא שולחת נפט לסוריה תוך הפרת הסנקציות של האיחוד האירופי.
מאוחר יותר תפסה איראן מכלית נפט בריטית ואת אנשי הצוות שלה במפרץ הפרסי.
ספרד תובעת את הטריטוריה הבריטית מעבר לים גיברלטר.
כל ארכיפלג צ'גוס ב נתבע על ידי מאוריציוס והאיים המלדיביים.
התביעה כוללת את האי דייגו גרסיה המשמש כבסיס צבאי משותף של בריטניה וארצות הברית מאז שנות ה-70 של המאה ה-20.
ישנן תביעות סותרת לאיי פוקלנד ואיי ג'ורג'יה הדרומית ואיי סנדוויץ' הדרומיים, שנמצאים בשליטת בריטניה אך נתבעים על ידי ארגנטינה.
המחלוקת הסלימה למלחמת פוקלנד ב-1982 על הריבונות באיים, בה ניצחה בריטניה.
לממלכה המאוחדת תביעה טריטוריאלית באנטארקטיקה, הטריטוריה הבריטית באנטארקטיקה, החופפת לאזורים שנתבעו על ידי צ'ילה וארגנטינה.
לממלכה המאוחדת יחסים מגוונים עם המדינות המרכיבות את חבר העמים, שמקורו ב.
צ'ארלס השלישי, מלך הממלכה המאוחדת, ולפניו גם אמו, אליזבת השנייה) הוא ראש חבר העמים ומשמש כמלך וראש המדינה של 15 מתוך 56 המדינות החברות בו.
מדינות אלו נקראות ממלכות חבר העמים.
במשך הזמן כמה מדינות הושעו מחבר העמים מסיבות שונות.
זימבבואה, למשל, הושעתה בגלל השלטון האוטוריטרי של נשיאה, רוברט מוגאבה, וכך גם פקיסטן, אך היא חזרה מאז.
מדינות שהופכות לרפובליקות עדיין זכאיות לחברות בחבר העמים כל עוד הן נחשבות דמוקרטיות.
בריטניה הייתה פעם מעצמה קולוניאלית דומיננטית במדינות רבות ביבשת אפריקה והתאגידים הרב-לאומיים שלה נותרו משקיעים גדולים באפריקה שמדרום לסהרה.
כיום הממלכה המאוחדת, כחברה מובילה בחבר העמים, מבקשת להשפיע על אפריקה באמצעות מדיניות החוץ שלה.
המחלוקות הנוכחיות בבריטניה הן עם זימבבואה על רקע הפרות זכויות האדם.
ראש ממשלת בריטניה לשעבר, טוני בלייר, הקים את ועדת אפריקה ודחק במדינות העשירות להפסיק לדרוש ממדינות מתפתחות להחזיר את חובותיהן הגדולים.
היחסים של בריטניה עם מדינות מפותחות (לעיתים קרובות דומיניונים לשעבר) מחוזקים על ידי מספר רב של קשרים תרבותיים, חברתיים ופוליטיים, קשרי סחר והגירה.
מ-2016 עד 2018 התחוללה שערוריית וינדראש, אז גירשה בריטניה מספר אזרחים בריטים בעלי שורשים במדינות חבר העמים בחזרה למדינות חבר העמים מהן הגיעו בטענה שהם "מהגרים בלתי חוקיים".
מדינהתחילת יחסים רשמייםהערות1962ראו יחסי אלג'יריה–הממלכה המאוחדת1975ראו יחסי אנגולה–הממלכה המאוחדת
לממלכה המאוחדת שגרירות בלואנדה, ולאנגולה שגרירות בלונדון.1962ראו יחסי בנין–הממלכה המאוחדת1966ראו יחסי בוטסואנה–הממלכה המאוחדת
לפי עדויות היסטוריות, בתחילת המאה ה-13 שלח ג'ון, מלך אנגליה (1167–1216) משלחת לסולטאן אל-מוואחידון מוחמד א-נאסיר (1199–1213), וביקש תמיכה צבאית וברית נגד צרפת.
מבית הברונים שלו התקוממו נגדו, הוא הודח על ידי האפיפיור וצרפת איימה לפלוש לאנגליה.
המשלחת, שמנתה שלושה אנשים, הציעה כביכול בשם המלך ג'ון שהוא יתאסלם בתמורה לעזרתו.
א-נאסיר כנראה דחה את ההצעה.1975ראו יחסי הממלכה המאוחדת–מוזמביק1990ראו יחסי הממלכה המאוחדת–נמיביה1960ראו יחסי הממלכה המאוחדת–ניז'ר1960ראו יחסי הממלכה המאוחדת–ניגריה
ניגריה, בעבר קולוניה בריטית, קיבלה עצמאות מהממלכה המאוחדת ב-1960. מספר גדול של ניגרים היגרו מאז לבריטניה.
הממשלה הבריטית מילאה תפקיד חשוב בסיום מלחמת ביאפרה.
יחסי הסחר וההשקעות בין המדינות חזקים וחברות בין-לאומיות בריטיות רבות פעילות בניגריה.
של, למשל, פעילה בהפקת גז ונפט במדינה.1962ראו יחסי הממלכה המאוחדת–רואנדה1975ראו יחסי הממלכה המאוחדת–סאו טומה ופרינסיפה1960ראו יחסי הממלכה המאוחדת–סנגל1976ראו יחסי הממלכה המאוחדת–סיישל1961ראו יחסי הממלכה המאוחדת–סיירה לאון1960ראו יחסי הממלכה המאוחדת–סומליה1927ראו יחסי דרום אפריקה–הממלכה המאוחדת2011ראו יחסי דרום סודאן–הממלכה המאוחדת1959ראו יחסי הממלכה המאוחדת–סודאן
לממלכה המאוחדת שגרירות בח'רטום, ולסודאן שגרירות בלונדון.1964ראו יחסי הממלכה המאוחדת–טנזניהראו יחסי הממלכה המאוחדת–טוגו1956ראו יחסי הממלכה המאוחדת–תוניסיה1962ראו יחסי אוגנדה–הממלכה המאוחדת1960ראו יחסי הממלכה המאוחדת–זמביה1980ראו יחסי הממלכה המאוחדת–זימבבואה
מדינהתחילת יחסים רשמייםהערות1981ראו יחסי אנטיגואה וברבודה–הממלכה המאוחדת15 בדצמבר 1823ראו יחסי ארגנטינה–הממלכה המאוחדת
היחסים בין המדינות נותקו לפני מלחמת פוקלנד, והוחזרו רק ב-1990 לאחר שמרגרט תאצ'ר עזבה את תפקיד ראש ממשלת בריטניה.
לממלכה המאוחדת שגרירות בבואנוס איירס, ולארגנטינה שגרירות בלונדון.1973ראו יחסי איי בהאמה–הממלכה המאוחדת1966ראו יחסי ברבדוס–הממלכה המאוחדת
שתי המדינות קשורות בהיסטוריה משותפת החל משנות ה-20 של המאה ה-17. ברבדוס חברה בחבר העמים הבריטי, ועד 2021 חלקה עם הממלכה המאוחדת ראש מדינה, המלכה אליזבת השנייה.
כאחת המושבות האנגליות הראשונות, התיישבות הקבע האירופית הראשונית התרחשה בתחילת המאה ה-17 על ידי מתיישבים אנגלים.
ברבדוס נותרה לאחר מכן כטריטוריה עד שהיא ניהלה משא ומתן על עצמאות בשנת 1966. בשנים האחרונות, מספר גדל והולך של אזרחים בריטים רכשו בתים שניים בברבדוס, והאיים דורגו כשוק היצוא הרביעי בגודלו של האזורים הקריביים לממלכה המאוחדת.
הנציבות העליונה הבריטית הוקמה בברידג'טאון, בירת ברבדוס, ב-1966. לברבדוס נציבות עליונה בלונדון.1981ראו יחסי בליז–הממלכה המאוחדת
לממלכה המאוחדת נציבות עליונה בבלמופן, ולבליז נציבות עליונה בלונדון.1837ראו יחסי בוליביה–הממלכה המאוחדת
לממלכה המאוחדת שגרירות בלה פאס, ולבוליביה שגרירות בלונדון.1826ראו יחסי ברזיל–הממלכה המאוחדת
לממלכה המאוחדת שגרירות בברזיליה, ולברזיל שגרירות בלונדון.1880ראו יחסי הממלכה המאוחדת–קנדה
לשתי המדינות קשרים היסטוריים ושיתוף פעולה פורה.
קנדה חברה בחבר העמים הבריטי וחולקת עם הממלכה המאוחדת מונרך.
שתי המדינות נלחמו יחדיו במלחמת קוריאה ומאוחר יותר גם במלחמת אפגניסטן.
שתי המדינות חברות מייסדות בנאט"ו וב-G7. וינסטון צ'רצ'יל אמר שקנדה היא "המרכז של העולם דובר האנגלית", מכיוון שהיא מחברת בין שתי מדינות דוברות אנגלית גדולות: הממלכה המאוחדת וארצות הברית.
שלוש המדינות היו הראשונות לחלוק ביניהן את הידע על פצצת האטום ועבדו ביחד על פרויקט מנהטן.
בריטניה הייתה שותפת הסחר הגדולה ביותר של קנדה במאה ה-19 ובתחילת המאה ה-20, אך כיום היא נמצאת בתחתית הרשימה.
הסיבה לכך היא שקנדה ובריטניה נמצאות בשני גושי סחר שונים: קנדה בנאפט"א והממלכה המאוחדת באיחוד האירופי.1844ראו יחסי הממלכה המאוחדת–צ'ילה
צ'ילה סיפקה לבריטניה סיוע במלחמת פוקלנד מכיוון שהיא עצמה הייתה בסכסוך עם ארגנטינה לגבי הגבול בין המדינות בערוץ ביגל.
לממלכה המאוחדת שגרירויות ב, פוארטו מונט, ולפראיסו, פונטה ארנס וסנטיאגו.
לצ'ילה שגרירות בלונדון.18 באפריל 1825ראו יחסי הממלכה המאוחדת–קולומביה
הממלכה המאוחדת עזרה לקולומביה לקבל עצמאות מספרד.
קולומביה, כמו ארצות הברית וצ'ילה, הכריזו על ארגנטינה כמי שתקפה ראשונה במלחמת פוקלנד.
לממלכה המאוחדת שגרירות בבוגוטה ושתי קונסוליות בקאלי ובקרטחנה.
לקולומביה שגרירות בלונדון.1849ראו יחסי הממלכה המאוחדת–קוסטה ריקה1902ראו יחסי הממלכה המאוחדת–קובה1978ראו יחסי דומיניקה–הממלכה המאוחדת1871ראו יחסי הממלכה המאוחדת–הרפובליקה הדומיניקנית1935ראו יחסי אקוודור–הממלכה המאוחדת
ב-2012 הגיעו היחסים למשבר כשג'וליאן אסאנג', מייסד אתר ויקיליקס, נכנס לשגרירות אקוודור בלונדון וביקש מקלט.
אסאנג' הפסיד במשפט נגד הסגרתו לשוודיה באשמת תקיפה מינית ואונס, אך כשנכנס לשגרירות הוא היה בשטח דיפלומטי ולכן מחוץ להישג ידה של משטרת בריטניה.
משרד החוץ וחבר העמים הבריטי מסר הודעה לממשלת אקוודור המזכירה לה את הוראות החוק הדיפלומטי והקונסולרי מ-1987 המאפשר לממשלת בריטניה לחזור בה מהכרה בהגנה דיפלומטית משגרירויות.