tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בתי הקפה לֵה דוֹם, קלוֹזְרִי דֵה לִילָה, לָה רוֹטוֹנד, לה סֵלֶקְט ולַה קוּפּוֹל, כמו גם לֵה בּוּף סוּר לֵה טוּאָה (שהיה תמיד פתוח) הסכימו לכך שאמנים רעבים יתפסו שולחן ערב שלם בעבור תשלום מגוחך.
מונקו נטלה חלק באירוויזיון כ-27 פעמים בין השנים 1959–2006.
בין השנים 1959-1979 מונקו נטלה חלק בתחרות ברציפות ולאחר מכן פרשה לצמיתות מסיבות כספיות.
מונקו שבה לתחרות ב-2004, 25 שנים לאחר הפעם האחרונה בה נטלה חלק בתחרות.
שלוש שנים לאחר מכן היא שוב פרשה מהתחרות לאחר שכשלה לעלות לגמר משלב חצי-הגמר ונכון ל-, טרם שבה לתחרות.
מונקו ניצחה בתחרות פעם אחת בתולדותיה ב-1971 עם השיר "Un banc, un arbre, une rue" אשר ביצעה סברין.
ניצחונה של מונקו הוא שונה בנוף התחרות משום שהן כותב השיר, הבמאי והאמנית המבצעת היו צרפתים ולא מהמדינה אשר עבורה ניצחו.
לאחר ניצחונה בתחרות, סברין הצהירה בפני העיתונאים כי היא מעולם לא ביקרה במונקו, אם כי היא שכחה שהוידאו קליפ של השיר עצמו צולם במונקו.
המפיק של סברין רימה אותה וגנב את הפרס שלה, ולכן היא מעולם לא קיבלה תשלום עבור ניצחונה בתחרות גם לאחר שתבעה אותו.
עם זאת, סברין הצהירה כי היא אוהדת גדולה של התחרות.
מונקו התמקמה פעם אחת בתחרות במקום השני ב-1962, שלוש פעמים במקום השלישי ב-1960, 1964 ו-1976 ופעמיים סיימה במקום האחרון ב-1959 ו-1966. מונקו היא אחת משמונה המדינות היחידות שהתמקמו במקום האחרון בתחרות כבר בפעם הראשונה בה הן נטלו בה חלק, יחד עם אוסטריה, פורטוגל, מלטה, טורקיה, ליטא, צ'כיה וסן מרינו.
מונקו בחרה שלא לארח את התחרות על אף ניצחונה בתחרות.
בתחילה, מונקו כן החליטה לארגן את התחרות אך לדחות את מועד קיומה לחודש יוני.
בהיעדר מציאת מקור מימון וציוד הולם, רשות השידור המונגאסקית ביקשה מרשות השידור הצרפתית לסייע במציאת מקור מימון.
רשות השידור הצרפתית הסכימה בתנאי שהתחרות תהיה בצרפת, אך רשות השידור המונגאסקית התעקשה כי התחרות תהיה במונקו, ולכן ביקשה סיוע מספרד וגרמניה שסיימו במקום השני והשלישי בתחרות אשתקד.
שתי המדינות לא הסכימו לסייע למונקו ורשות השידור הבריטית, שסיימה במקום הרביעי בתחרות, היא זאת שהסכימה לסייע במציאת מקור מימון ואירחה את התחרות באדינבורו, סקוטלנד.
לאחר שמונקו לא אירחה את התחרות, היא נותרה המדינה היחידה שניצחה אך לא אירחה את התחרות בשטחה.
כל המתחרים בתחרות עבור מונקו לא היו מונגאסקים, לרוב, בשל קוטנה של הנסיכות.
המתחרים עבור מונקו היו לרוב צרפתים, אולם הנציגה ב-1966 הייתה מיוגוסלביה והנציגה ב-1976 הייתה מאיטליה.
לוקסמבורג, בדומה למונקו, גם שלחה מספר רב של אמנים צרפתים לתחרות וכמעט ולא שלחה אמנים לוקסמבורגים.
כמו כן, בין השנים 1959-1979 כל המנצחים מטעם מונקו לתחרות היו צרפתים.
מונקו נעדרה מהתחרות בין השנים 1980-2003 טרם שובה לתחרות לשלוש שנים בין 2004-2006, אך שלוש הנציגות המונגאסקיות האחרונות כשלו להעפיל לגמר משלב חצי-הגמר ומונקו בתגובה החליטה לפרוש מהתחרות.
רשות השידור המונגאסקית החליטה לשדר את התחרות בשנה שאחריה על מנת שתוכל ליטול בה שוב חלק ב-2008, אולם מונקו החליטה לבסוף לא לשוב לתחרות באותה שנה.
רשות השידור המונגאסקית הודיעה כי לאחר שיחות עם איגוד השידור האירופי ונקיטת צעדי הצבעה חדשים בתחרות, אפשרי כי מונקו תשוב לתחרות ב-2009 לאחר היעדרות של שנתיים, אולם מונקו לא שבה לתחרות.
ב-2010, איגוד השידור האירופי הודיע כי הם יעבדו קשה יותר על מנת להשיב לתחרות מדינות שפרשו, ביניהן מונקו, איטליה ואוסטריה.
גורמים רשמיים ברשות השידור המונגאסקית גינו את הצבעת התחרות הגושית והגאופוליטית בין המדינות הנורדיות ומדינות ברית המועצות לשעבר וטענו כי לנסיכות מונקו אין סיכוי להעפיל לגמר התחרות משלב חצי-הגמר.
בנוסף, הם טענו כי התחרות מתמקדת יותר בהופעה ובנראות מאשר בשירה עצמה.
יתר על כן, למונקו אין רשות שידור ציבורית יותר ורשות השידור הציבורית היא כעת חלק מקבוצת TF1, השדרן הפרטי המוביל ביותר בצרפת אשר אפשרי לצפייה בכל מקום בצרפת, ותוכניות רשות השידור המונגאסקית כבר לא משודרות בנסיכות מונקו.
קבוצת TF1 היא הקבוצה המתחרה הגדולה ביותר של רשות השידור הצרפתית ומאוד לא סביר כי רשות השידור המונגאסקית תשדר את התחרות.
בין השנים 2004-2006, כאשר מונקו שבה לתחרות, נתוני הצפייה של התחרות ברשות השידור המונגאסקית היו נמוכים בהרבה מנתוני הצפייה בערוץ הצרפתי.
באותן שנים, עיריית נסיכות מונקו היא זאת שבחרה בנציגות ומימנה את המשלחת לתחרות, בעוד שלרוב הדבר נמצא באחריות השדרן הציבורי במדינה.
בין השנים 2010-2021, מונקו הודיעה כי היא לא תשוב לתחרות.
באפריל 2024 רשות השידור המונגאסקית הצטרפה באופן מלא לאיגוד השידור האירופי, ובכך תוכל להשתתף בתחרות בעתיד.
השירים שייצגו את מונקו באירוויזיון
מונראל או קראק דה מונראל (צרפתית Crac de Montréal; לטינית Mons Regalis - "ההר המלכותי".
בערבית: קַלְעַת מוֹנְתְרִיַאל قلعة مونتريال) הוא מבצר צלבני השוכן בעיר שובכ, בהרי אדום שבירדן.
המצודה ניצבת על תל בצורת חרוט, סמוך לדרך המלך, במרחק של 75 ק"מ מדרום לכרכ וכ-20 ק"מ מצפון לפטרה.
המצודה הוקמה בשנת 1115 על ידי בלדווין הראשון, לאחר שכבש את האזור, והייתה המצודה הצלבנית הראשונה שהוקמה בעבר הירדן.
בשנה שלאחר מכן כבש בלדווין את עקבה לחופי מפרץ אילת, והדבר הקנה לו שליטה על הדרך הימית והיבשתית מחצי האי ערב וממצרים, נתיב ששימש כעורק מסחרי וכציר חשוב של עולי רגל למכה.
המצודה שמשה כעמדה לגביית מכסים ונותרה בחזקת ממלכת ירושלים עד שנת 1142, עת נמסרה לסניוריית נסיכות עבר הירדן (Oultrejordain).
באותה שנה החלה הקמתה של מצודת כרכ מצפון למונראל, וזו הייתה למרכז השלטוני והצבאי של הנסיכות.
המצודה עברה בשנת 1176 לרשותו של רנו משטיון כאשר נשא לאישה את סטפני דה מילי, שליטת הנסיכות.
שטיון הפך את המצודה, בדומה למצודת כרכ, לבסיס להרפתקאות השוד והביזה שלו, ולמרות הסכם השלום שנחתם בין צלאח א-דין לבין ממלכת ירושלים, תקף שטיון שיירות שעשו את דרכן למכה לקיום מצוות החאג'.
ב-1187 הכריע צלאח א-דין את ממלכת ירושלים בקרב קרני חיטין והוציא להורג את רנו משטיון.
הוא כבש את המצודה בחודש מאי 1189 לאחר מצור בן 18 חודשים.
לפי האגדה מכרו מגיני המצודה את נשותיהם וילדיהם לצרים בתמורה למזון, וחלקם איבדו את ראייתם בשל הרעב.
הממלוכים כבשו את המצודה בסוף המאה ה-13 והקימו בה מבנים שטשטשו חלק מהשרידים הצלבניים.
האתר לא נחקר במלואו עד שנת 2008, עת החל במקום מחקר ארכאולוגי מטעם אוניברסיטת פירנצה.
הקמת המצודה על ידי בולדווין בזמן כה קצר, עשויה להעיד על כך שהוקמה במקום בו שכנו ביצורים קודמים, אולי נבטים.
אם כך הוא הדבר, שימשו ביצורים קודמים אלה את הצלבנים בהתחלה, והקמת המבנים הצלבנים נעשתה רק לאחר מכן.
אורכו של התל הוא 200 מטר מצפון לדרום ורוחבו 100 מטר ממזרח למערב.
סביב המצודה הוקמו שלוש חומות היקפיות, ועקבותיהן של שתיים מהן ניכרות כיום בבירור.
באתר שוכנות שתי כנסיות - כנסייה משוחזרת ובה שלוש ספינות ובפטיסטריום נמצאת במזרח התל, וקפלה קטנה נמצאת בצידו הדרום-מזרחי.
בקצה הצפוני של המצודה נמצא מגדל שמירה חצי עגול ולידו בית מאסר.
עוד שוכן בחלק זה הארמון שהקימו האיובים.
סמוך לשם שוכן אולם הכס של המלך בולדווין הראשון, שהממלוכים הפכו מאוחר יותר לבית ספר.
אולם הממצא המרשים ביותר בתל הוא פיר ובו 375 מדרגות, המוליך אל מעיין תת-קרקעי.
הפיר מוביל בסופו של דבר אל מחוץ למצודה.
מונקו השתתפה לראשונה במשחקים האולימפיים באולימפיאדת אנטוורפן (1920).
היא נעדרה מאז מהמשחקים שלוש פעמים: מאולימפיאדת לוס אנג'לס (1932), מאולימפיאדת מלבורן (1956) ומאולימפיאדת מוסקבה (1980), אותה החרימה, בדומה למדינות מערביות רבות אחרות, במחאה על הפלישה הסובייטית לאפגניסטן.
מאז אולימפיאדת לוס אנג'לס (1984) משתתפת מונקו במשחקים ברציפות.
במשחקי החורף משתתפת מונקו מאז אולימפיאדת סרייבו (1984).
השתתפויותיה של מונקו במשחקים היו סמליות בעיקרן, ואיש מהספורטאים שייצגו אותה לא זכה במדליה אולימפית ולא רשם הישג משמעותי.
הנסיך אלבר השני, כיום נסיך מונקו, ייצג את ארצו חמש פעמים, כשהתחרה במזחלות בין 1988 ל-2002, בעת שהיה יורש העצר.
להישג הגבוה ביותר הגיע באולימפיאדת קלגרי (1988), כשסיים במקום ה-24 במקצה הזוגות.
מונראשה הוא כינוי מקור מבוקר ושטח כרמי "גראן קרו" (Grand Cru) ליין לבן שנעשה מענבי שרדונה בתת-האזור קוט דה בון של אזור היין של בורגון.
הוא נמצא בגבול שבין שתי הקומונות שסן-מונראשה ופוליני-מונראשה ומייצר את מה שרבים מחשיבים כיין הלבן היבש המשובח ביותר בעולם.
הוא מוקף בארבעה שטחי כרמי "גראן קרו" שכולם משתמשים במילה "מונראשה" כחלק משמם.
אזור מונראשה עצמו נחשב בדרך-כלל טוב יותר משל ארבעת שכניו בעל סיווג ה"גראן קרו".
כרמי מונראשה מחולקים כמעט שווה בשווה בין פוליני-מונראשה ושסן-מונראשה.
היין מצד שסן נודע בדרך-כלל כלה מונראשה בעוד היין מצד פוליני נודע כמונראשה.
ב-2008, 7.99 הקטאר של שטח כרמים נכלל בתוך כינוי המקור המבוקר, והופקו ממנו 349 הקטוליטר של יין, שהניב 47,000 בקבוקים בלבד.
יינות ממונראשה מורכבים כמעט לגמרי מהעינב שרדונה, שלא כמו יינות בורגון אחרים, להם ניתן להוסיף עד 15% של פינו בלאן.
כמו רבים מהיינות הצרפתיים, מתייחסים אליהם כמקום מקור ולא לפי הזן.
התנובה המותרת במונראשה היא 40 הקטוליטר להקטאר, ואחוז האלכוהול המינימלי הוא 12%.
נכון לאוקטובר 2007 היו 18 בעלים ו-26 יצרנים (בעלים יכול לשלוט על תתי-אזורים שונים והוא יכול גם להחכירם ליצרנים שונים).
הבעלים הגדול ביותר הוא משפחת לאגיש שמחכירה את תת-החלקה שלה לז'וז'ף דרואן.
יצרני מונראשה שמייצרים את הבקבוקים היקרים ביותר הם "דומן דה לה רומאנה קונטי", שבבעלותו 0.67 הקטאר ומייצר בסביבות 3,000 בקבוקים בשנה.
המכירה האחרונה של תת-חלקה בוצעה ב-1993 כשבנק קרדי פונסייה דה פראנס (בעליו של שאטו דה פוליני) רכש 428 מטר רבוע בסכום של מעל לחצי מיליון אירו.
יינות מונראשה הם בין היינות הלבנים היקרים ביותר בעולם: המחירים נעים מ-55 אירו ל-1800 אירו לבקבוק של 75 סנטיליטר.
המחיר תלוי בכרם (מונראשה הוא יקר יותר מארבעת האזורים האחרים), שנת הבציר, והיצרן (בבורגון, הכרמים מחולקים בין מגדלים שונים, וקיימת ביניהם שונות גדולה באיכות).
ארבעה כרמי גראן קרו נוספים שוכנים לצד מונראשה וחולקים את שמו.
אלו הם: שבליה-מונראשה, שממוקם בדיוק מעל מונראשה במדרון ההר, באטאר-מונראשה, שממוקם בדיוק מתחת למונראשה ומופרד ממנו בדרך הגראן קרו, ביינבנו-באטאר-מונראשה, שממוקם ממש מעבר לבאטאר-מונראשה, בכיוון פוליני-מונראשה, וקריו-באטאר-מונראשה, שממוקם לצד באטאר-מונראשה בכיוון שאסאן-מונראשה.
שבליה-מונראשה וביינבנו-באטאר-מונראשה שוכנים בשלמותם בתוך הקומונה של פוליני-מונראשה.
קריו-באטאר-מונראשה שוכן כולו בתוך שאסאן-מונראשה.
באטאר-מונראשה, כמו מונראשה, מחולק בין שני הכפרים.
מונצף מרזוקי הוא פעיל זכויות אדם, רופא ופוליטיקאי תוניסאי, שכיהן כנשיא תוניסיה במשך שלוש שנים.
את לימודי הרפואה שלו הוא למד באוניברסיטת שטרסבורג, צרפת.
ב-1979 הוא שב לתוניסיה וייסד את המרכז לקהילה הרפואית בסוסה ואת הרשת האפריקנית למניעת התעללות בילדים.
בנוסף לכך גם הצטרף לליגה התוניסאית לזכויות האדם.
הוא היה בדרום אפריקה כדי ללמוד אודות ביטול משטר האפרטהייד בה.
פעילותו כפוליטיקאי ופעיל זכויות אדם
ב-1991, כאשר הממשלה בראשות זין אל-עאבדין בן עלי דיכאה באלימות את התנועה האיסלמית א-נהדה (תנועת ההתעוררות) קרא מרזוקי לנשיא המכהן, בן עלי להישמע לחוק.
ב-1993 היה מרזוקי אחד מהחברים המייסדים של הוועד הבינלאומי להגנה על אסירים, אולם הוא התפטר בהמשך לאחר שתומכי הממשלה השתלטו על הוועד.
מרזוקי נעצר כמה פעמים בחשד לקשר עם קבוצות איסלאמיות אסורות וכן באשמה כי הוא קשור להפצת חדשות שקריות.
בהמשך הוא הקים את הוועדה הערבית לזכויות האדם וב-17 ביולי 2011 הפך לחבר בחבר המנהלים שלה.
בשנת 2001 הוא ייסד את הקונגרס של הרפובליקה.
למרות שהארגון הוצא מחוץ לחוק בשנת 2002, המשיך מרזוקי בפעילות, כשהוא פועל מצרפת.
בעקבות התפטרותו של הנשיא בן עלי בעקבות המחאות בתוניסיה, הודיע מרזוקי על חזרתו לתוניסיה ועל כוונתו לרוץ לנשיאות.
מפלגתו של מרזוקי, קונגרס למען הרפובליקה (CPR) המזוהה עם המרכז-שמאל, הגיעה בבחירות למקום השני וזכתה ב-23 מושבים בפרלמנט.
ב-12 בדצמבר 2011 הודיעה האספה המכוננת של תוניסיה - הגוף שנבחר למשול על המדינה ועל ניסוח החוקה החדשה, כי מרזוקי נבחר כנשיא הביניים של הרפובליקה התוניסאית, עם 155 קולות בעד, 3 קולות נגד ועוד 42 נמנעים.
קולות הנמנעים היו תוצאה של חרם מצד מפלגות האופוזיציה, שטענו כי החוקה החדשה של המדינה איננה דמוקרטית.
הוא מונה לתפקיד הזמני במסגרת הסכם עליו חתמה האופוזיציה עם מפלגת השלטון, המפלגה האיסלאמיסטית א-נהדה, שזכתה ב-89 מושבים.
בבחירות לנשיאות שנערכו בנובמבר-דצמבר 2014 הפסיד מרזוקי לאל-באג'י א-סבסי.
ביוני 2015 היה על הספינה "מריאן" שנעצרה בידי חיל הים הישראלי בעת שהשתתפה במשט לעזה.
בשנת 2016, הוא מונה על ידי האיחוד האפריקאי לפקח על הבחירות לנשיאות קומורו .
בנובמבר 2021, מונצף מרזוקי היה מושא לצו מעצר בינלאומי בגין סיכון ביטחון המדינה.
הוא נידון שלא בנוכחותו לארבע שנות מאסר לאחר שהאשים את קייס סעיד בביצוע הפיכה.
מרזוקי, אשר התגורר בפריז, אמר כי עלייתו של סעיד לשלטון הייתה הפיכה ועודד מפגינים למחות נגד הנשיא.
זאת לאחר שסעיד הקפיא את פעילות הפרלמנט.
הוא גם קרא שלא לקיים בתוניסיה את ועידת המדינות דוברות הצרפתית ולהעבירה למדינה אחרת.
מונקאלוו (באיטלקית: Moncalvo) היא עיירת קומונה במחוז פיימונטה, בנפת אסטי שבאיטליה, הממוקמת כ-15 קילומטרים צפון-מזרחית לטורינו.
מונקאלוו ידועה בשל צייר הבארוק גוליילמו קציה ופילגשו של המלך ויטוריו אמנואלה השני שהפכה לבסוף לאשתו - רוזה ורסלנה.
במונקאלוו התקיימה קהילה יהודית שנוסדה על ידי מגורשי צרפת.
בקהילה התפללו בנוסח מיוחד, נוסח "אפ"ם" (ראשי התיבות של שלוש הקהילות שהתפללו בנוסח זה: אסטי, פוסאנו ומונקאלוו).
בימים הנוראים התבסס נוסח זה על נוסח צרפת, עם מעט השפעות מנוסחים אחרים ובשאר השנה התפללו לפי נוסח אשכנז המערבי עם השפעות של נוסח איטליה) נוסח אפ"ם לא נדפס מעולם, ויהודי אותן קהילות אמרוהו מתוך כתבי יד ששמרו בידיהם והעתיקו.
מונקאליירי (באיטלקית: Moncalieri) היא עיר בנפת טורינו שבמחוז פיימונטה שבאיטליה.
העיר שוכנת במרחק 8 ק"מ ממרכז העיר טורינו.
מונקאליירי ידועה בזכות המצודה שלה שנבנתה במאה ה-12 והורחבה במאה ה-15 ובהמשך הייתה למעון החביב על ויטוריו אמנואלה השני, מלך איטליה ועל בתו מריה קלוטילדה.
המצודה היא אחת מהמעונות המלכותיים של בית סבויה שהוכרזו כאתר מורשת עולמית על ידי ארגון אונסק"ו בשנת 1997.
מונקאליירי נוסדה ב-1228 על ידי תושבים מטסטונה (Testona), כיום אחד מפרברי העיר, כמקום מפלט מההתקפות שספגו מהעיר קיירי (Chieri).
הגישה הקלה לנהר הפו והגשר שהיא חלשה עליו, גרמו לפריחה מסוימת של העיר שנעשתה "עיר חופשית" והיא הייתה למשכנם של כמה מנזרים.
במאה ה-17 הפכה מונקאליירי לנחלתו של בית סבויה והמצודה של העיר שימשה אותם כמעון הקיץ.
במהלך איחוד איטליה נחתמה ב-1849 הצהרת מונקאליירי שבה הוכרז ויטוריו אמנואלה השני כיורשו של אביו והוכרז על הסכם שלום עם האימפריה האוסטרית.
כיום מונקאליירי היא מרכז לתעשיות טכנולוגיות מתקדמות.
המצודה היא אחד מהמעונות של בית סבויה שהוכרזו כאתר מורשת עולמית.
מאז 1919 היא משמשת כבסיס הדרכה של הקרביניירי, אחת מהזרועות של הכוחות המזוינים של איטליה.
בסמוך למצודה, משתרעת כיכר ויטוריו אמנואלה השני שהייתה בעבר מרכז חיי העיר.
הכיכר רוצפה בשנת 1825 והמזרקה עם הפסל בדמותו של נפטון (Il Saturnio) נמצאת בחלקה העליון של הכיכר המשופעת.
מסיבות אסתטיות ומעשיות המזרקה הועברה כמה פעמים ממקום למקום.
מעבר צר מחבר את הכיכר למוסד החינוכי (Real Collegio Carlo) שבו למדו בני האצולה.
כיום שוכנת במקום מכללת קארלו אלברטו (Collegio Carlo Alberto), הפועלת בחסות אוניברסיטת טורינו ובה קיימת פעילות מחקר והוראה בתחומי המשפטים, הכלכלה ומדעי המדינה.
הכנסייה הגותית של סנטה מריה דלה סקאלה (Santa Maria della Scala), משכנת את שרידיו של הפטרון המקומי של העיר.
נפת מונצה-בריאנצה (באיטלקית: Provincia di Monza-Brianza) היא נפה במחוז לומברדיה שבאיטליה.
בירתה של הנפה בעיר מונצה.
הנפה מהווה חלק של אזור בריאנצה.
הנפה גובלת בנפת לקו ובנפת קומו בצפון.
במערב היא גובלת בנפת וארזה.
במזרח היא גובלת בנפת ברגמו ובנפת מילאנו.
בדרום היא גובלת בנפת מילאנו.
מונקטון היא עיר בפרובינציית ניו ברנזוויק בקנדה.
העיר שוכנת על גדות נהר פטיקודיאק במזרח הפרובינציה.
בעיר מתגוררים 79,470 תושבים (נכון ל-2021), מה שהופך אותה לעיר השנייה מבחינת גודל אוכלוסייה בניו ברנזוויק אחרי סנט ג'ון.
במטרופולין של מונקטון מתגוררים 157,717 תושבים (נכון ל-2021), והוא המטרופולין הכי גדול בפרובינציה.
ההתיישבות הראשונה באזור מונקטון, שנשלט אז על ידי צרפת, נוסדה ב-1733 תחת השם "לה קוד" (Le Coude).
ב-1755, במהלך מלחמת הצרפתים והאינדיאנים, כוח בריטי בפיקודו של רוברט מונקטון כבש את מבצר בוסז'ור (Fort Beauséjour) בקרבת לה קוד.
לאחר המלחמה המושל הבריטי של האזור גירש את כל המתיישבים ממוצא צרפתי בו, ובכלל זה את מתיישבי לה קוד.
ב-1766 קבוצת מתיישבים שהיגרה מאזור פנסילבניה הקימה מחדש את לה קוד תחת השם "דה בנד" (The Bend), והיא נותרה מושבה חקלאית במשך כ-80 שנה.
בשנות ה-30 של המאה ה-19 נפתח קו מרכבות דואר בין סנט ג'ון והליפקס.
דה בנד, ששכנה על הקו, הפכה לנקודת עצירה בו וחשיבותה עלתה.
באותו זמן גם התחילה להתפתח בדה בנד תעשיית ייצור ספינות עץ.
ב-1847 איש העסקים ג'וזף סולטר קנה את המספנה המקומית והרחיב אותה.
הדבר גרם להתפתחותם של שירותים תומכים למספנה ודה בנד החלה לשגשג.
בעקבות הפריחה דה בנד קיבלה מעמד של עיירה ב-1855 ושמה שונה למונקטון על שם רוברט מונקטון.
הכתיב של השם באנגלית, Moncton, הוא שגיאת כתיב של שם האדם Monckton שנוצרה בעת הרישום של מסמכי העיירה החדשה.
כעבור שנים ספורות מונקטון קושרה בקווי רכבת לסנט ג'ון ולעיירה שדיאק הסמוכה.
במקביל החלה עלייה בפופולריות של אוניות הקיטור באזור, מה שריסק את תעשיית ספינות העץ במונקטון.
המספנה במונקטון נסגרה בסופו של דבר ב-1858 והעיירה נפגעה כל-כך עד שב-1862 היא איבדה את מעמד העיירה שלה.
השפל של מונקטון לא נמשך שנים רבות וב-1871 הוקם בה המרכז של חברת הרכבות האינטר-קולוניאלית של קנדה (ICR).
ההגעה של ה-ICR גרמה לשגשוג חדש במונקטון והיא קיבלה שוב מעמד של עיירה ב-1875. מונקטון המשיכה לגדול וב-23 באפריל 1890 היא קיבלה מעמד של עיר.
העיר המשיכה לגדול בקצב מהיר בתחילת המאה ה-20 והיא נעשתה מרכז רכבות אזורי חשוב.
ב-1918 ICR אוחדה על ידי הממשל הפדרלי של קנדה עם חברת הרכבות הלאומית הטרנס-קונטיננטלית (NTR) לתוך חברת הרכבות הקנדית הלאומית (CN).
מונקטון הפכה לאחד הבסיסים החשובים של ה-CN ולמרכז של הפעילות שלה בפרובינציות הים (ניו ברנזוויק, נובה סקוטיה ואי הנסיך אדוארד).
ב-1920 היא גם הפכה לבסיס חשוב של חנות הכלבו הקנדית Eaton's.
כלכלת העיר המשיכה לשגשג גם באמצע המאה ה-20. עם זאת, בשנות ה-70 וה-80 של המאה ה-20 מונקטון נקלעה שוב לתקופה כלכלית קשה ומקומות תעסוקה רבים בעיר נסגרו או עברו למקומות אחרים.
העיר הצליחה להשתקם כעבור עשור, בין היתר בזכות התפתחות תעשיות הקשורות לטכנולוגיית מידע.
במהלך השנים שלאחר מכן העיר אירחה מספר אירועים חשובים, כמו אליפות העולם לנוער באתלטיקה ב-2010, והיא בין הערים שאירחו את גביע העולם בכדורגל נשים 2015.
העיר היא מרכז כלכלי חשוב באזור פרובינציות הים והיא הבסיס של מספר תאגידים אזוריים ולאומיים.
הכלכלה המקומית מבוססת בעיקר על תעשייה וקמעונאות.
העיר שוכנת במישור על הגדה הצפונית של נהר פטיקודיאק, במקום בו הזרם מפסיק להתקדם מזרחה ומתחיל לפנות דרומה לכיוון מפרץ פאנדי.
מונקטון נמצאת באזור בו שורר אקלים יבשתי קיצי חמים (Dfb בשיטת קפן).
החורפים קרים בדרך כלל ולעיתים קרובות יש בהם סופות שלגים המנחיתות כמות של למעלה מ-20 סנטימטרים.
הקיצים בעיר חמים ולחים ולעיתים הטמפרטורה עוברת את רף 30 מעלות צלזיוס.
ממוצע המשקעים השנתי עומד על כ-1,200 מילימטרים.
בעיר נמצאות אוניברסיטת מונקטון, האוניברסיטה דוברת הצרפתית הגדולה ביותר בקנדה מחוץ לקוויבק, ואוניברסיטת קרנדל.
כמו כן בעיר יש קמפוסים של אוניברסיטת ניו ברנזוויק ואוניברסיטת מאונט אליסון.
את העיר משרת נמל התעופה הבינלאומי גרייטר מונקטון, הנמצא במרחק של כ-7 קילומטרים צפון-מזרחית לעיר.
העיר נמצאת על מסלול הכביש הטרנס-קנדי שמקשר אותה לנובה סקוטיה במזרח ולבירת הפרובינציה פרדריקטון במערב.
מונקו משתתפת בכל המשחקים האולימפיים לנוער מאז היווסדם באולימפיאדת הנוער סינגפור (2010).
מונקו משתתפת גם במשחקי החורף האולימפיים לנוער.
מונקו לא השתתפה באולימפיאדת הנוער לוזאן (2020).
לאורך השנים צברו ספורטאי הנוער ממונקו מדליית ארד יחידה בענף הבובסלי.
ההשתתפות של ספורטאי הנוער ממונקו היא סמלית.
המשלחת הראשונה של מונקו למשחקים האולימפיים לנוער הייתה לאולימפיאדת הנוער סינגפור.
ספורטאי המשלחת העפילו בענף הקפיצה למים לגמר בקפיצה ממקפצה גמישה מ-3 מטר נערות וסיימו במקום ה-12. בענפים טאקוונדו, שחייה ושיט המשלחת לא הצליחה להגיע להישגים משמעותיים.
המשלחת לאולימפיאדת הנוער נאנג'ינג מנתה ספורטאי יחיד שהתחרה בענף הג'ודו ולא הגיעו להישג משמעותי.
מונקו השתתפה לראשונה במשחקי החורף האולימפיים לנוער באולימפיאדת הנוער אינסברוק ושלחה משלחת המונה שלושה ספורטאים שהתחרו בשני ענפי ספורט.
המשלחת זכתה במדליית ארד בענף הבובסלי בתחרות הזוגות נערים.
בענף הסקי אלפיני ספורטאי המשלחת לא דורגו במקומות גבוהים אך גם לא במקומות האחרונים.
מונקר ונכיר (ערבית: منكر ونكير.
תעתיק מדויק: מֻנְכַּר וְנַכִּיר) הם שני מלאכים המוזכרים בתאולוגיה האסלאמית, אשר תפקידם לבחון את המת בעת כניסתו לקבר.
משמעות שמותם היא "זה שסולדים ממנו" ו"זה שסולד".
המלאכים הללו מתוארים כישויות בעלות עיניים שחורות ומבט קר, בעלי כתפיים רחבות, ואשר אוחזים בידיהם פטיש גדול וכבד.
כאשר על פי המסורת האסלאמית, כאשר צמד המלאכים הללו מדבר, שלהבות של אש ניתזות מפיותיהם.
על פי האמונה האסלאמית, לאחר שבן אדם נפטר, הנשמה שלו עוברת לשלב מעבר, אשר נמצא בקרבת הקבר שלו (גם אם האדם לא נקבר, הנשמה עדיין, כך לפי המסורת, שוכנת באדמה בקרבת מקום הפטירה).
לאחר שהקבורה והלוויה מסתיימות, צמד המלאכים מגיע אל המת ושואלים אותו שלוש שאלות: "מי האלוהים שלך?
האדם המאמין אמור להשיב שהאלוהים שלו הוא אללה, שהדת שלו היא האסלאם, ושמוחמד הוא הנביא שלו.
אם אכן זאת הייתה התשובה, אז האדם יבלה בנעימים, עד ליום תחיית המתים, בו הוא יכנס לגן העדן.
אם האדם לא ענה נכון על שלוש השאלות הללו, מנוחתו לא תהיה נעימה, והוא יסבול בקבר עד ליום תחיית המתים, בו הוא יכנס לגיהנום.
מונקו הוא מועדון כדורסל ממונקו, שנוסד בשנת 1928. אולמה של מונקו הוא סאל גסטון, שבו 5,000 מקומות ישיבה.
על אף שמיקומה של קבוצת הכדורסל הוא במונקו, שהיא מדינה בפני עצמה, הקבוצה משחקת בליגת העל הצרפתית.
הקבוצה משחקת החל מעונת ביורוליג.
כ-4 שנים לאחר שהוקם המועדון, בשנת 1928 נוסדה קבוצת הכדורסל.
בשנת 1950 סיימה הקבוצה את העונה הסדירה במקום הראשון, מה שנחשב לאחת ההצלחות הגדולות ביותר שלהם בהיסטוריה שלהם.
מונקו גם זכתה באליפות הליגה השנייה בצרפת בעונת 1973, עם אחת ההתקפות הגדולות ביותר ביבשת אירופה.
לאחר האליפות בליגה השנייה, חזרה הקבוצה לליגה הראשונה בצרפת לעונת 1973/1974, שם הם סיימו במקום התשיעי.
הם הופיעו לראשונה בגביע קוראץ' בעונת 1974, והפסידו בשלב הבתים לקבוצות בולטות כמו אסוול ליון-וילרבאן ולבסקי סופיה.
הם נכנסו לטורניר שוב בעונת 1982/1983, שם הם הפסידו לדינמו מוסקבה בחצי הגמר, למרות סיום טוב יותר בטורניר הכללי.
בשנות ה-80 הייתה מונקו בתהליך של בנייה כאחת הקבוצות החזקות ביותר בכדורסל הצרפתי.
הם הגיעו למשחק הגמר של גביע הפדרציה הצרפתי, והפסידו ללימוז' 96-81. מונקו גם הפכה לאיום בליגה הצרפתית, לאחר ששחקן ה-NBA לשעבר רוברט סמית' הצטרף לקבוצה בשנת 1985. סמית' נבחר ל-MVP של הליגה בשנת 1987.
לאחר שסמית' עזב את הקבוצה, מונקו מצאה את עצמה יורדת ליגה.
הם נדדו בין הליגה השנייה והשלישית והם לא חזרו לליגה הראשונה במשך שנים רבות.
בשנת 2014 זכתה מונקו באליפות ליגה הצרפתית השלישית והם חזרו לליגה השנייה.
בעונת 2014/2015 זכתה מונקו בליגה הצרפתית השנייה וחזרה לליגה הראשונה.
בשנת 2015 הפך איש העסקים והפילנתרופ האוקראיני סרגיי דיאדצ'קו לנשיא המועדון.
בעונת 2015/2016 זכתה מונקו בגביע הליגה הצרפתית לאחר ניצחון 99-74 בגמר על אלאן שאלון.
בעונת חזרה מונקו לתחרויות באירופה ושיחקה בליגת האלופות, בה סיימה במקום השלישי.
בשנת 2017 הפכה קרן צדקה שנוסדה על ידי הבעלים של המועדון, דיאדצ'קו, לנותנת החסות של המועדון.
מונקו שיחקה בליגת האלופות גם בעונת , בה סיימה במקום השני לאחר הפסד בגמר 94–100 לא.א.ק.
מונקו זכתה בשנת 2017 בגביע הליגה הצרפתי, ובגביע הצרפתי בשנת 2018. בתום העונה מונקו סיימה במקום השני בליגה.
בעונות , ו- שיחקה מונקו ביורוקאפ, כשבעונה האחרונה אף זכתה במפעל והעפילה ליורוליג.
בעונתה הראשונה ביורוליג סיימה הקבוצה את העונה הסדירה במקום השביעי, והפסידה בפלייאוף לאולימפיאקוס.
בעונתה השנייה במפעל הצליחה להגיע לפיינל פור לאחר שניצחה את מכבי תל אביב בפלייאוף, וסיימה במקום השלישי.
בעונת 2023/2024 החתימה הקבוצה את שחקן ה-NBA לשעבר קמבה ווקר על חוזה לעונה אחת.
מונץ ג'ט היא מכונית סלון קבריולה בתצורת הרדטופ מתוצרת יצרנית הרכב האמריקאית Muntz Car Company אשר יוצרה בין השנים 1949–1954 בארצות הברית.
מחיר הייצור עמד על כ-6,500 דולר.
היצרן הפסיד כ-400,000 דולר על המיזם.
לוחות גוף הרכב יוצרו מאלומיניום וחלק עליון נשלף מפיברגלס.
מתלים קדמיים עצמאיים עם קפיצי סליל, מתלה אחורי עם קפיצי עלים.
מונקו השתתפה באירוויזיון 1959 עם השיר "Mon ami Pierrot", בביצוע הזמר המונגאסקי ז'אק פילס.
זוהי השתתפותה הראשונה של המדינה בתחרות הזמר של האירוויזיון.
בשנת 1959 הכריזה רשות השידור המונגאסקית כי ז'אק פילס נבחר לייצג את מונק בהופעתה הראשונה באירוויזיון.
ב-11 במרץ 1959 ביצע פילס את שירו על בימת התחרות.
הוא שובץ רביעי בסדר ההופעות, לפני הולנד ואחרי איטליה.
מונקירזאורוס (שם מדעי: Monquirasaurus) הוא סוג של זוחל ימי נכחד מסדרת הפליוזאורים שהתגלה במחצבים בתצורות פחה שבקולומביה.
הממצאים המאובנים נראו כבר ב-1977 עם ממצאים חלקיים שגם צולמו חלקית ונחשבו ללא-אמינים ואלה שויכו תחילה לסוג קרונוזאורוס, אך ב-2021 הוחלט להפרידם לסוג עצמאי.
השם המדעי מבוסס על אזור מונקירה (Monquirá) בקולומביה עם הסיומת "saurus" - זוחל/לטאה.
שם המין היחיד בסוג - Monquirasaurus boyacensis, ניתן על שם מחוז בויאקה שבו נמצא אזור מונקירה.
המונקירזאורוס היה טורף גדול באורכו של 7.3 מטרים עד 8 מטרים, שהיה בעל סנפירים רחבים ולסתות ארוכות וחזקות עם עוצמת נשיכה עוצמתית.
ככל הנראה הוא ניזון מדגים וזוחלים ימיים כמו איכתיוזאורים ששחו לחופי האוקיינוס האטלנטי לפני 112 עד 119 מיליון שנה מזמננו.
אסוצ'אציונה קאלצ'ו מונצה (באיטלקית: Associazione Calcio Monza; בקיצור: AC Monza) הוא מועדון כדורגל איטלקי מהעיר מונצה, שבמחוז לומברדיה המשחק בסרייה ב'.
מונצה FBC נוסדה ב-1 בספטמבר 1912 לאחר מיזוג המועדונים פרו מונצה ופרו איטליה.
בתחילה לבשה הקבוצה תלבושת בצבע כחול ולבן.
הניצחון הראשון בתולדות המועדון נרשם ב-20 בספטמבר 1912 כאשר ניצחה את יובנטוס איטליה 1–2. המועדון זכה בגביע הראשון שלו, הקופה קולי, בתחילת 1913, לאחר שניצח את סארונו 3–2 בגמר.
בנובמבר 1913, מונצה FBC התמזגה עם יובנטוס FBC, ושמה נקרא AC Monza.
מונצה השתתפה לראשונה בקטגוריית טרזה (רמה שלישית) בעונת 1913/1914. הם שיחקו את המשחק הראשון שלהם ב-4 בינואר 1914, והפסידו 3–1 לפאנפולה.
במהלך שנות ה-30 וה-40, מונצה שיחקה בפרימה דיוויזיון (רמה שלישית), שהפכה לסרייה ג' ב-1935. בספטמבר 1932, לקראת עונת 1932/1933, שונו צבעי התלבושת של המועדון לאדום ולבן.
ב-1939, המועדון הגיע לרבע גמר הגביע האיטלקי, והפסיד 2–1 לגנואה.
הם הפכו לקבוצת הסרייה ג' הראשונה שהגיעה לרבע גמר התחרות.
לאחר מלחמת העולם השנייה, מונצה שובצה בסרייה ג', וסיימה במקום השמיני בעונת 1945/1946. בסיום עונת 1950/1951 עלתה לראשונה לסרייה ב'.
ביולי 1955, מונצה התמזגה עם GS סימנטל, מועדון הכדורגל של חברת המזון סימנטל.
ב-14 ביולי 1964, סימנטל הפסיקה לתת חסות למונצה והמועדון חזר לשמו הקודם.
לאחר 15 שנים בסרייה ב', נשרה הקבוצה לסרייה ג' בסיום עונת 1965/1966, ולאחר ניצחון במשחקי הפלייאוף נגד קומו, שבה לסרייה ב' לאחר עונה אחת בלבד.
במהלך שנות ה-70 וה-80, מונצה התקרבה לעלייה לסרייה א' במספר הזדמנויות, אך תמיד היא פספסה אותן, עם זאת, מספר פעמים גם ירדה הקבוצה לסרייה ג' וחזרה לסרייה ב'.
שנות ה-2000 - חוסר יציבות כלכלית
ב-18 במרץ 2004 הכריזה מונצה על פשיטת רגל.
ב-3 ביוני באותה שנה, המועדון נרכש על ידי ג'אן בטיסטה בגניני, אשר שינה את שמו ל-AC Monza Brianza 1912.
ב-13 ביולי 2009, בגניני מכר את המועדון לחברת האחזקות PaSport, בראשות שחקן מילאן לשעבר, קלרנס סידורף.
הבעלות החדשה לא נמשכה זמן רב: ב-2012 המועדון ירד לסרייה C2 וב-12 במאי 2013 נמכר לאנתוני ארמסטרונג אמרי.
בעקבות הבטחות שהופרו, מונצה נמכרה שוב ב-12 בדצמבר 2014, לדניס בינגהאם.
לאחר מכירת המועדון לפיירו מונטקילה במרץ 2015, מונצה הכריזה שוב על פשיטת רגל ב-27 במאי.
ב-2 ביולי באותה השנה, המועדון נרכש על ידי ניקולה קולומבו ושמו שונה ל-SSD Monza 1912. במאי 2016 שינה המועדון את שמו ל-SS Monza 1912. הקבוצה הצליחה לעלות חזרה לסרייה ג' ב-2017.
ב-28 בספטמבר 2018, חברת האחזקות Fininvest, שבראשה עמד נשיא מילאן לשעבר סילביו ברלוסקוני, הודיעה על רכישת מונצה.
בעונה הראשונה בבעלות החדשה, מונצה סיימה את הסרייה ג' במקום החמישי.
ב-1 ביולי 2019, המועדון חזר לשמו ההיסטורי AC Monza.
במרץ 2020, מונצה עמדה בראשות הטבלה בסרייה ג' עם יתרון של 16 נקודות על פני קאררזה שבמקום השני.
באותו חודש, ההתאחדות הכדורגל האיטלקית הודיעה על השעיית הליגה עקב מגפת הקורונה.
ב-8 ביוני הכריזה התאחדות הכדורגל האיטלקית על מונצה כאלופת הסרייה ג', והקבוצה עלתה לסרייה ב' לאחר היעדרות של 19 שנים.
בעונת 2021/2022 סיימה הקבוצה את העונה במקום הרביעי והעפילה לחצי גמר הפלייאוף, שם ניצחה את ברשה 4–2 בסיכום שני המשחקים.
בגמר התמודדה הקבוצה מול פיזה, אותה ניצחה 1–2 במשחק הראשון במגרשה הביתי.
המשחק השני נערך ב-29 במאי, פיזה הובילה 2–1 בסיום 90 דקות והמשחק הלך להארכה.
שני שערים של מונצה בהארכה העניקו לה ניצחון 3–4 בסיכום שני המשחקים, ועלייה היסטורית לסרייה א'.
המועדון שיחק 40 עונות בסרייה ב', יותר מכל מועדון איטלקי אחר, מבלי שעלה פעם אחת לסרייה א'.
בעונת 2024/2025 ירדה הקבוצה חזרה לסרייה ב'.
מונקונוזאורוס (שם מדעי: Monkonosaurus; מילולית: "לטאת מונקון") הוא טקסון מוטל בספק אוכל עשב של דינוזאור מהאינפרא-סדרה סטגוזאוריה, אשר התקיים במשך היורה העליון והקרטיקון התחתון בטיבט, מה שהופך אותו לאחד הסטגוזאורים הקדומים ביותר, לצד הצ'ונגצ'ינגוזאורוס והבשנוזאורוס.
הסוג תואר לראשונה על ידי ג'או שיג'ין בשנת 1986. השם נבחר על שם מחוז מרקאם, הידוע גם בשם מונקו.
זאו תיאר רק את הסוג, ולא את המין, שסופק במפורט לראשונה ב-1990 על ידי דונג ז'ימינג.
ההולוטיפ, IVPP V 6975, נמצא בשכבה של תצורת Loe-ein המתוארכת לתקופת היורה העליון או הקרטיקון התחתון.
הוא מורכב משלד חלקי החסר את הגולגולת.
הוא מכיל אגן עם עצם העצה, שתי חוליות ושלוש לוחיות אחוריות.
המצב המקוטע של השלד היחיד הזה מטיל ספק בתקפותו של הסוג הזה, כאשר כמה מחקרים הגיעו למסקנה שהוא טקסון מוטל בספק.
אורכו המלא של המונקונוזאורוס היה כ-5 מטרים.
אורך האגן הוא 905 מילימטרים.
עצם העצה הייתה מורכבת מחמש חוליות.
רמון רודריגס חימנס (בספרדית: Ramón Rodríguez Jiménez; נולד ב-13 בספטמבר 1999 בפלמה דה מיורקה שבספרד), הידוע בכינוי מונצ'ו (בספרדית: Monchu), הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדת הקשר בקבוצת אריס סלוניקי מליגת העל היוונית.
מונצ'ו החל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של מיורקה, ובשנת 2012 עבר למחלקת הנוער של ברצלונה.
ב-15 בדצמבר 2017 ערך את הופעת הבכורה שלו בברצלונה ב', קבוצת המילואים של המועדון, כשהחליף את אוריול בוסקטס בהפסד 3-1 לקדיס במסגרת המחזור ה-19 בליגה הספרדית השנייה לעונת .
ב-8 באוגוסט 2020 ערך את הופעתו היחידה בקבוצה הראשונה של המועדון, כשהחליף את אנטואן גריזמן בניצחון 3-1 על נאפולי במסגרת שלב שמינית הגמר של ליגת האלופות לעונת 2019/2020.
ב-22 בספטמבר 2020 הושאל מונצ'ו למשך עונה אחת לז'ירונה מהליגה הספרדית השנייה.
ב-26 בספטמבר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 2-0 לספורטינג חיחון במסגרת המחזור השלישי בליגה לעונת .
ב-18 באוקטובר הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בניצחון 1-0 על ריאל אוביידו במסגרת המחזור השישי בליגה.
בסך הכל ערך 43 הופעות ליגה במדי המועדון במהלך תקופת ההשאלה, בהן הבקיע שלושה שערים.
ב-16 ביולי 2021 חתם מונצ'ו בגרנדה מהלה ליגה.
ב-16 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בתיקו 0-0 נגד ויאריאל במסגרת המחזור הראשון בליגה לעונת 2021/2022. בסך הכל ערך 14 הופעות ליגה במדי המועדון.
ב-1 בפברואר 2022 הושאל מונצ'ו לריאל ואיאדוליד מהליגה הספרדית השנייה עד לתום עונת .} ב-6 בפברואר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בתיקו 0-0 נגד פואנלברדה במסגרת המחזור ה-26 בליגה.
ב-27 במרץ הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בניצחון 2-1 על אלקורקון במסגרת המחזור ה-33 בליגה.
ב-1 ביולי 2022 חתם במועדון באופן קבוע.
מונקלובה (בספרדית: Monclova), היא העיר השלישית בגודלה במדינת קואווילה (אחרי טוראון וסלטיו) שבצפון מקסיקו.
במטרופולין שלה חיים 381,432 איש וצפיפות אוכלוסין במטרופולין היא 29.88 תושבים לקמ"ר.
מונקלובה הוקמה ב-25 ביולי 1577 על ידי אנשי האימפריה הספרדית.
במהלך התקופה הקולוניאלית ותחילת המאה ה-19, מונקלובה שימשה כבירת אקסטרמדורה החדשה.
העיר מכונה "בירת הפלדה", לאור הייצור המשמעותי של הפלדה בעיר (בהשוואה למקסיקו ולדרום אמריקה באופן כללי).
העיר היא שיאנית ייצור הפלדה במקסיקו ואף באמריקה הדרומית.
כיום מונקלובה אחת הערים הצומחות ביותר במקסיקו (עם פריון עבודה גבוה במיוחד), עם שיעורי עוני נמוכים במיוחד.
מונקו השתתפה באירוויזיון 1960 עם השיר "Ce soir-là", שבוצע על ידי הזמר פרנסואה דגלט.
זוהי השתתפותה השנייה של מונקו בתחרות הזמר של האירוויזיון.
ערוץ הטלוויזיה המרכזי במונקו TMC בחר את האמן והשיר באופן פנימי לייצג את לוקסמבורג באירוויזיון 1960.
הערוץ בחר בפרנסואה דגל לייצג את מונקו באירוויזיון עם השיר Ce soir-là.
ב-29 במרץ 1960 הופיע דגל על בימת האירוויזיון.
עם סיום ספירת הקולות הגיע דגל למקום השלישי עם 15 נקודות.
מונרד צ'ארלס מונגרן היה פוליטיקאי אמריקאי ממדינת וושינגטון, איש המפלגה הדמוקרטית, שכיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית בשנים 1933–1940, לאחר מכן ועד 1945 כסנאטור, ולאחר מכן ועד 1949 כמושל וושינגטון ה-13.
מונרד וולגרן נולד בדה מוין, איווה למשפחה ממוצא שוודי.
ב-1894 עברה המשפחה לטקסס, וב-1901 לאוורט שבמדינת וושינגטון.
הוא למד בבתי ספר ציבוריים ובקולג' לעסקים באוורט, וב-1914 סיים את לימודיו בבית הספר לאופטומטריה של מדינת וושינגטון בספוקיין.
הוא עבד במכירת תכשיטים ובאופטומטריה בשנים 1915–1932, וכן שירת במשמר הלאומי של וושינגטון בשנים 1917–1919 ובשנים 1921–1922. הוא היה שחקן ביליארד צרפתי מצטיין.
ב-1932 התמודד וולגרן בבחירות לבית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הדמוקרטית.
הוא ניצח את חבר בית הנבחרים המכהן אלברט ג'ונסון, והחל לכהן בקונגרס ה-73 ב-4 במרץ 1933. ב-1940, לקראת תום כהונתו הרביעית בבית הנבחרים, התמודד וולגרן בבחירות לסנאט של ארצות הברית כמחליפו של עמיתו הדמוקרט, לואיס ב' שוולנבק, שפרש כדי לקבל על עצמו תפקיד שיפוטי.
הוא ניצח בבחירות והחל לכהן בסנאט ב-19 בדצמבר אותה שנה.
בסך הכול הוא כיהן בסנאט במשך פחות משש שנים בחלקה האחרון של כהונתו של שוולנבק ובחלקה הראשון של תקופת הכהונה של עצמו.
ב-1944 התמודד וולגרן בהצלחה בבחירות על משרת מושל וושינגטון מול המושל המכהן, הרפובליקני ארתור לנגלי, ולאחר שנבחר התפטר מהסנאט ב-9 בינואר 1945 כדי לכהן כמושל עד 1949. בבחירות של 1948 הוא נוצח על ידי לנגלי וסיים את כהונתו כמושל.
לאחר תום כהונתו כמושל מונה וולגרן על ידי הנשיא הארי טרומן כיושב ראש המועצה הלאומית למשאבי ביטחון .
מינוי זה בוטל בהמשך, ווולגרן שימש כחבר נציבות האנרגיה הפדרלית בשנים 1949–1951. לאחר מכן הוא פרש מהחיים הציבוריים.
מונרד וולגרן נפטר באולימפיה, בירת וושינגטון, ב-18 בספטמבר 1961, כתוצאה מסיבוך של תאונת דרכים שנפגע בה חודשיים קודם לכן.
הוא נטמן בבית הקברות אוורגרין שבאוורט.
לופי (ביפנית: モンキー・D・ルフィ; בכתב : Monkī Dī Rufi; הגייה ביפנית: [ɾɯꜜɸiː]; באנגלית: Monkey D.
Luffy) הידוע גם בכינויו "כובע הקש" לופי, הוא דמות בדיונית ופרוטגוניסט סדרת המאנגה היפנית "וואן פיס" מאת אייצ'ירו אודה.
לופי הופיע לראשונה כילד צעיר שרוכש יכולות אלסטיות-על לאחר שאכל בטעות את אחד מ"פירות השטן".
לופי הוא קפטן ספינת ה"סאני גו" ומנהיג "פיראטי כובעי הקש", החולם להיות פיראט מילדותו, בהשראתו של שָאנְקְס אדום־השיער – מנטור ודמות-אב עבורו.
בגיל 17 יוצא לופי להפלגה מהים המזרחי ("איסט בלו") אל ה"גרנד ליין", במטרה למצוא את אוצר "וואן פיס" האגדי ולרשת את מקומו של גול די.
במהלך מסעו הוא נאבק באויבים רבים, מסייע לתושבים באיים שונים, ורוכש חברים ובעלי ברית.
אופיו בדרך כלל עליז וקל־דעת, אך בעת קרב הוא הופך לרציני ולעיתים אף תוקפני.
בזכות גופו הגמיש, הוא מרכז כוח במכותיו, כשהמוכרת ביותר היא "אקדח גומִי־גוּמי", מתקפה בה הוא משגר אגרופים למרחק.
הוא מתחזק לאורך הסדרה באמצעות שדרוגי גוף בשם "גירים", כאשר הסכנה שהוא מציב לממשלת העולם נמדדת בגובה ה"באונטי" שלו.
לופי הוא נכדו של סגן־אדמירל מונקי די.
גַארְפּ מחיל הים, בנו של מנהיג צבא המהפכה מונקי די.
במסעו מגייס לופי לצוותו את הסייף רורונואה זורו, הנווטת נאמי, הצלף אוסופ, השף סאנג'י, הרופא טוני טוני צ'ופר, הארכאולוגית ניקו רובין, בונה הספינות פרנקי, המוזיקאי ברוק, והנווט ג'ימביי – לוחם איש־דג שבעבר היה אחד משבעת לוחמי הים.
עלייתו לשלטון משנה את מאזן הכוחות בעולם.
כעבור שנתיים מתחילת עלילת המאנגה, לופי מקים צי גדול של יותר מ-5,600 פיראטים, הופך לאחד מ"קיסרי הים", ומציב את אי אנשי-הדג ומדינת ואנו תחת חסותו.
כיום, לופי נחשב לאחד משלושת קברניטי הפיראטים החזקים ביותר לצד המנטור שלו, שאנקס, ויריבו, בלאקבירד.
לופי מופיע ברוב פרקי האנימה, הסרטים, הספיישלים ו-OVAs של הסדרה, וכן במשחקי וידאו רבים.
בזכות הצלחתה הבינלאומית של "וואן פיס", נחשב לופי לאחת מהדמויות המוכרות בעולם האנימה והמאנגה.
מעבר לזיכיון המקורי, מופיע לופי גם בסדרות ובמשחקים שונים במסגרת שיתופי פעולה.
הביקורת כלפיו חיובית בדרך כלל, והוא ניצב במקום הראשון בכל סקרי הפופולריות של הסדרה.
יוצר המאנגה, אייצ'ירו אודה, שאף בתחילה להקנות לדמות הראשית תחושת "גבריות" בדומה לדמויות מסדרת "דרגון בול" מאת אקירה טוריאמה.
הוא בחר בשם "לופי" משום שהרגיש שהשם מתאים לאופי הדמות, וכשגילה מאוחר יותר על המונח הימי "luffing" (פנייה של מפרש כלפי הרוח), שמח על הצירוף המקרי.
בגרסאותיה הראשונות של "וואן פיס", במיוחד בסיפור הקצר "Romance Dawn", פיתח אודה את הסגנון האמנותי ואת מבנה העלילה.
בגרסה השנייה של "Romance Dawn" כבר נראה לופי בעיצוב הקרוב לגרסה שפורסמה לבסוף כפרק הראשון של "וואן פיס".
לאחר פרסום הסיפור הקצר, פנה אודה למנטור שלו, נובוהירו וַצּוּקִי (יוצר "רורואוני קנשין"), ושיתף אותו בדמות.
וַצּוּקִי אהב את דמותו של לופי וייעץ לאודה לגרום לכך שלופי ייראה כאילו הוא פועל תמיד מתוך רצון חופשי, כדי להדגיש את עצמאותו.
לטובת קהל הקוראים, אודה העניק ללופי גוף מגומי עבור אופייה הקומיים של המאנגה והדמות, ושאף לבנות את הדמות כישירה, פשוטה וברורה.
בראייה לאחור, אמר וַצּוּקִי שלופי מייצג מגמה חדשה של גיבורים שאינם הורגים את אויביהם, בדומה לגיבורו, הימורה קנשין.
בגרסה היפנית המקורית של סדרת האנימה "וואן פיס" ובספין-אופים הנלווים לה, מדובבת דמותו של לופי על ידי מָאיוּמִי טָנָקָה.
טנקה סיפרה בהומור כי היא מתחרטת על כך שדמות מדובבת על ידה, מאחר שהיא אם לילדים ולופי צעיר בהרבה ממנה.
היא גם ציינה כי היא שואפת ל"ריאליזם" בסצנות בהן לופי אוכל או מגרד באפו.
בסרט ה-OVA "הביסו את הפיראט גנזק!", דובבה דמותו של לופי על ידי אוּרָארָה טָאקָאנוֹ.
בגרסת הדיבוב לאנגלית של חברת "Odex" בסינגפור, דובבה דמותו של לופי על ידי צ'אק פאוורס, שהיה גם במאי הדיבוב עצמו.
בגרסה זו שמו מבוטא בטעות "לָאפִי" (Luh-fee).
בגרסת 4Kids האמריקאית, דובבה דמותו על ידי אריקה שרודר בין השנים 2004–2006. החל משנת 2007, לאחר שחברת "Funimation" (כיום "קראנצ'ירול") רכשה את זכויות ההפצה, קולין קלינקנבירד מדבבת את דמותו של לופי בכל גרסאות הדיבוב האנגליות.
בדיבוב בעברית, לופי דובב בידי יגאל מזרחי.
בעיבוד הלייב אקשן לאנימה שמופקת על ידי שירות הזרמת המדיה "נטפליקס", את דמותו של לופי מגלם השחקן המקסיקני איניאקי גודוי, ואילו את גרסתו הצעירה מגלם קולטון אוסוריו.
גודוי וטנקה דיבבו את לופי גם בדיבובים הספרדי והיפני של עיבוד הלייב אקשן, בהתאמה.
לופי מתואר כנער עליז, קל דעת ונינוח, בעל שאיפות גדולות ותיאבון בלתי נגמר.
לעיתים רבות הוא מונע מתוך רעב.
אף שלעיתים נראה פזיז או טיפש, הוא מגלה הבנה ותושייה מפתיעות.
לופי נכון לסכן את חייו כדי להגן על צוותו ולהגשים את חלומו להפוך ל"מלך הפיראטים".
חרף אופיו העליז, הוא קפטן אחראי ואמין, שמפקדיו ובני צוותו רוחשים לו כבוד רב.
הקצין סמוקר, שהופיע לראשונה בארק לוגטאון, טען שלופי "אוהב לשחק אותה טיפש", ולופי ענה לו בחיוך מסתורי.
לופי מגייס חברים לצוותו לא רק בשל כישרונם, אלא גם מתוך אינטואיציה אישית וחוש טבעי לאופי האדם.
כך גייס, בין השאר, את צ'ופר (רופא) וברוק (מוזיקאי).
כבר בתחילת הסדרה, אמר שהוא רוצה עשרה אנשי צוות שימלאו תפקידים חיוניים להגשמת מטרתו.
חרף חוסר הדאגה שלו להשלכות מעשיו, לופי פועל תמיד לפי מה שנראה לו נכון מוסרית, גם אם זה מעורר את חמתם של כוחות חזקים.
לופי מזוהה לרוב בזכות כובע הקש שלו, מתנה משאנקס אדום־השיער.
בילדותו המוקדמת לבש חולצה לבנה ומכנסיים כחולים קצרים.
מתחת לעינו השמאלית יש לו צלקת שיצר בעצמו כשתקף את פניו בסכין כדי להוכיח את אומץ ליבו בפני שאנקס וצוותו.
מאוחר יותר בסדרה, לופי לובש וסט אדום, מכנסי ג'ינס קצרים וסנדלים.
בהמשך, מחליף את הווסט בז'קט אדום פתוח בסגנון קפטן ימי, החושף צלקת בצורת X על חזהו – אותה קיבל מקרב מול אקיינו – וחובש חגורת בד צהובה סביב מותניו.
אֵיֵיצִ'ירוֹ אוֹדָה אמר בראיון כי אם היה צריך לשייך את לופי ללאום בעולם האמיתי, הוא היה ברזילאי.
לופי קיבל את כוחותיו כתוצאה מאכילת פרי השטן "אדם־אדם, מודל: ניקא", שהוסתר מהעולם על ידי הממשלה העולמית תחת השם המזויף "פרי גומי־גומי".
הפרי מעניק לו גוף גמיש ואלסטי כדוגמת גומי, החסין למכות חשמל ולחלק מהתקפות הפיזיות, אך רגיש לדקירות ולנשק חד.
בשל העובדה שאכל פרי שטן, לופי אינו יכול לשחות, ואיבוד כוחו מתרחש גם בעת מגע עם אבן ים.
מתקפתו המפורסמת ביותר היא "אקדח גומי־גומי", אגרוף ממרחק שמשוגר כקלע.
במהלך הסדרה הוא מפתח "גירים" (Gears) – טכניקות מתקדמות שמגבירות את כוחו:
גיר שני (Gear Second) – מגביר את מהירותו ועוצמתו לזמן קצר תוך סיכון גופו.
גיר שלישי (Gear Third) – מנפח את עצמותיו באוויר למתקפות עצומות, אך מצטמק לגודל ילד לאחר מכן.
גיר רביעי (Gear Fourth) – מנפח את שריריו תוך חיפוי ב"האקי חימוש", מתקפותיו מבוססות דחיסה ופיצוץ.
גיר חמישי (Gear Fifth) – מצב "התעוררות" של פרי השטן, בו לופי מקבל חופש גופני ומנטלי מוחלט וביכולתו לשנות חפצים ובני אדם סביבו לגומי.
שיערו ובגדיו מלבינים, ולפי חמשת הזקנים מדובר בכוח האבסורדי ביותר שקיים.
לופי שולט בשלושת סוגי ה"האקי" (מאנגלית: Haki – "שאיפה" או "כוונה"):
האקי חימוש (Armament Haki) – חיפוי הגוף או הנשק בכוח הגנה או התקפה עוצמתי.
האקי תצפית (Observation Haki) – מאפשר לחוש נוכחות, רגשות ועתיד קרוב (נבואת שניות).
האקי מלכותי (Conqueror's Haki) – גורם להתעלפותם של יריבים חלשים בנפש.
במהלך הקרבות לופי פיתח טכניקות מתקדמות כמו פיצוץ פנימי (הרס מבפנים) ופיצוץ ממרחק.
בקרב מול קאטאקורי למד לראות שניות קדימה, ובקרב מול קאידו שילב האקי מלכותי במתקפותיו הפיזיות.
שווי הבאונטי על ראשו של לופי עולה בהתמדה במהלך הסדרה עם התקדמותו ועימותיו מול יריבים רבי-עוצמה.
לאחר ניצחונותיו על באגי הליצן, דון קריג וארלונג בים המזרחי, הוכרז לראשונה על ראשו פרס של 30 מיליון ברי.
לפני קפיצת הזמן, הפרס הגיע ל-400 מיליון ברי בעקבות מאבקיו בווטר סבן, איניס לובי והצלת ניקו רובין.
לאחר שניצח את קיסר הים קאידו, הפרס על ראשו עומד על 3 מיליארד ברי, והוא נחשב לאחד מארבעת הקיסרים של העולם החדש.
לופי מופיע לראשונה כילד צעיר בעיירת וינדמיל שבממלכת גואה, שם הוא מתיידד עם הפיראט שאנקס אדום־השיער ומחליט להפוך לפיראט בעצמו.
לאחר שהוא אוכל בטעות את פרי השטן "גוּמי-גוּמי", הוא מקבל יכולות אלסטיות דמויי-גומי, במחיר חוסר יכולתו לשחות.
כשחיית ים טורפת מאיימת עליו, שאנקס מציל את לופי במחיר זרועו השמאלית.
בטרם עזיבתו, שאנקס מעניק ללופי את כובע הקש שלו – מזכרת יקרה – ומתנה ממנו את הכובע בתנאי שלופי יחזירו לו ביום מן הימים כפיראט דגול.
כעבור עשר שנים, יוצא לופי למסע לעבר ה"וואן פיס" – האוצר האגדי – במטרה לרשת את מקומו של גול די.
בדרכו, הוא מגייס לשורותיו את זורו הסייף, נאמי הנווטת והגנבת, אוסופ הצלף הפחדן והגוזמאי, ואת סאנג'י – טבח עילית.
החבורה שמה ידה על הספינה "גוּאינג מרי" ומביסה את הפיראטים החזקים של הים המזרחי: באגי הליצן, דון קריג וארלונג איש-הדג.
בעקבות ניצחונות אלה מוענק ללופי הבּאונטי הראשון (פרס כספי על ראשו) מממשלת העולם.
הצוות חוצה את הגראנד ליין (Grand Line) ופוגש בנסיכה ויוי מממלכת אלבאסטה, לה הם מסייעים לשוב למולדתה במטרה לעצור מרד שנגרם בידי הפיראט סיר קרוקודייל – חבר בשבעת לוחמי הים (שיצ'יבוקאי).
לאחר שנאמי חולה, הצוות פונה לאי החורפי "דראם" שם הם מגייסים את טוני טוני צ'ופר, אייל ורופא, לשורותיהם.
באלבאסטה, לופי מתאחד לרגע עם אחיו לשבועה, פורטגאס די.
אייס, מפקד בצי הלבן, הנמצא במרדף אחר הפיראט בלאקבירד.
לופי מביס את קרוקודייל, אך ממשלת העולם מצנזרת את מעורבותו.
בעקבות זאת, ניקו רובין, שותפתו המסתורית של קרוקודייל, מצטרפת לצוות כחוקרת עתיקות.
בזכות ידיעותיה של רובין, מגלה הצוות על קיומם של איי שמיים.
במסעם לשם לופי פוגש בבלאקבירד אך טרם מגלה את שמו.
בלאקבירד מעודד אותו להמשיך במסע, באומרו ש"חלומות של פיראטים אינם מתים לעולם".
באי סקייפיה נקלעים אנשי הצוות למלחמה בת 400 שנה סביב שליטה על שטח, ולופי מביס את האל אנרו ובכך מסיים את הסכסוך.
לאחר חזרתם לים הכחול, ספינתם ניזוקה קשות ולופי יוצא לחפש בנאי שיתקן אותה.
באי ווטר 7, בו חיים טובי בנאי הספינות בעולם, רובין נעלמת באופן מסתורי יחד עם סוכני ממשלת העולם סייפר פול 9. הצוות משתף פעולה עם פרנקי, סייבורג ובנאי ספינות, ויוצא למבצע חילוץ בבית המשפט הממשלתי "אֵניס לובי".
במהלך הקרב מצהירים כובעי הקש מלחמה על הממשלה כדי להחזיר את רובין.
לאחר ניצחונם ובריחתם, לופי פוגש את סבו, סגן-אדמירל מונקי די.
גארפ, שמספר לו על שַאנקס ווייטבירד, שניים מארבעת הקיסרים, ועל כך שאביו של לופי – מונקי די.
דרגון – הוא מנהיג צבא המהפכה.
בדרכם לאי בני הים הם מגייסים את ברוק, שלד מוזיקלי.
כדי להשיב לו את הצל שנגנב, הם מביסים את הגקו מוריה – לוחם ים נוסף – וברוק מצטרף רשמית לצוות.
כדי להיכנס לאי בני הים, פונים כובעי הקש לארכיפלג סבאודי.
שם לופי רוכש מוניטין עולמי בקרב פיראטים צעירים בעלי בּריאות גבוהות, המכונים "סופרנובות", כולל טראפלגר לאו, יוסטס קיד וקאפונה "גאנג" בֶגֶה.
בעקבות תקיפה של אציל עולמי (טֵן ריוביטו), הצוות מותקף בידי האדמירל קיזארו ומפוזר ברחבי העולם בידי לוחם הים בארתולומיאו קומה.
לופי נוחת באמזון לילי – אי של נשים הנשלט על ידי בואה הנקוק – ומרשים אותה באומץ לבו.
הוא לומד שאייס נתפס בידי בלאקבירד ונמסר לממשלת העולם לשם הוצאה להורג.
לופי, בסיועה של הנקוק, חודר לכלא התת-ימי אימפל דאון על מנת לשחרר את אייס.
בדרך הוא משתף פעולה עם אויבים ישנים וחדשים – ובהם קרוקודייל וג'ימבי – ובורח עם קבוצת אסירים.
אייס מועבר לבסיס מרינפורד לצורך ההוצאה להורג.
במרינפורד, פורצת מלחמה בין צי הלבן לצי הימי.
וייטבירד מזהה את לופי ומורה לאנשיו להגן עליו.
על אף הצלחתם לשחרר את אייס, זה מקריב את חייו כדי להציל את לופי מאדמירל אקיינו.
לופי נפצע קשה, וג'ימבי מחלץ אותו יחד עם טראפלגר לאו.
לופי חוזר לאמזון לילי, שם הוא נזכר בקשריו המוקדמים עם אייס וסאבו.
לאחר ששַנקס עזב את כפר טחנת הרוח, סבו גארפ השאיר את לופי בידי שודדת ההרים קרלי דאדן.
השלושה הפכו לאחים בנפש, עד שסאבו "נפטר" בעקבות תקיפה של אציל עולמי.
ג'ימבי מעודד את לופי להתמקד במה שנותר לו.
לאחר שליחת מסר מוסתר לצוותו, מתאמן לופי במשך שנתיים עם ריילי באי רוּסקיינה, כדי ללמוד להשתמש בהאקי – כוח פנימי מיוחד – ולחזק את עצמו לקראת המסע להמשך החיפושים אחר הוואן פיס.
שנתיים לאחר מכן, הצוות מתאחד באי בני הים.
הם פוגשים בנסיכה שירהושי ובכוחות עליונים הפועלים נגד האי בהובלת הודי ג'ונס.
לופי, ג'ימבי והצוות מצליחים להביס את המורדים תוך ניסיון לקדם פיוס בין בני האדם לבני הים.
ג'ימבי מבטיח להצטרף לצוות בעתיד.
האי מבקש להצטרף לוועידת המלכים העולמית (Reverie).
לופי מגלה שאקיינו קודם לתפקיד אדמירל הצי, ובלאקבירד החליף את ווייטבירד כאחד מארבעת הקיסרים.
הוא פותח בסכסוך עם הקיסרית ביג מאם על שליטתה באי בני הים, והצוות ממשיך אל האי פאנק האזארד שב"עולם החדש".
בפאנק האזארד, חצי מהצוות נתפס בידי המדען קיסר קלאון, כפוף לדונקיחוטה דופלמינגו – לוחם ים ומתווך תת-קרקעי.
לופי ובני בריתו כורתים ברית עם טראפלגר לאו, שמטרתו להפיל את דופלמינגו ולבסוף את הקיסר קיידו.
בדְרֶסְרוֹזָה, לופי מתחרה בטורניר כדי לזכות בפרי השטן של אייס, ושם מגלה שסאבו חי והוא חבר בצבא המהפכה.
סאבו זוכה בטורניר ואוכל את הפרי.
דופלמינגו חושף את מזימותיו והצוות נאבק כדי לחשוף את האמת ולשחרר את ממלכת דרסרוזה.
לופי מנצח, ושבעה צוותי פיראטים נשבעים אמונים לו – מה שמוביל להקמת "צי כובעי הקש".
בהמשך, הם מגיעים לאי זוּ, שחרב על ידי קיידו.
מתברר שסאנג'י, שהקדים אותם, נכפה להשתתף בנישואין פוליטיים עם משפחת ביג מאם.
מהשבט המִינקי נודע לצוות על "פונגליפים של הדרך" שמובילים לאי האחרון – לַאף טֵייל – שם מצוי האחד פיס.
נכרתת ברית בין הסמוראים, המינקים, כובעי הקש ולאו כדי להפיל את קיידו, שליט ואנו.
חצי מהצוות יוצא לחדור לטריטוריה של ביג מאם – טוטולנד – להצלת סאנג'י והעתקת הפונגליף שבידיה.
סאנג'י ולופי מגלים שהחתונה נועדה לרצח משפחת סאנג'י.
ברוק מצליח להעתיק את הפונגליף.
הצוות חובר לקאפונה בֶגֶה לתוכנית חיסול שלא יוצאת לפועל.
לופי מביס את קאטאקורי, מפקד צבא ביג מאם, תוך שלומד טכניקה מתקדמת של האקי תצפית.
ג'ימבי מצטרף רשמית לצוות אך נשאר מאחור לעצור את רדיפת ביג מאם.
פרסום הקרבות נגד ביג מאם והקמת צי כובעי הקש גורמים לקפיצה דרמטית בבריאה של לופי.
הצוות נפרד בדרכו לוואנו, שם לופי נלכד ונכלא לאחר שניסה להגן על תושבת מקומית.
הוא מתאמן בכלא בטכניקה חדשה של האקי לחיזוק גופו.
הברית תוקפת את האי אוניגשימה במהלך פסטיבל האש.
לופי נלחם בקיידו במספר סבבים מתישים.
הממשלה העולמית שולחת את CP0 להתערב, אך התרגשות הקרב מעירה את פרי השטן של לופי – שנחשף כפרי האגדי "אדם-אדם, מודל: ניקה" – ומעניקה לו את הצורה החדשה: גיר 5. לופי מנצח את קיידו ומשחרר את ממלכת ואנו.
שבוע לאחר מכן, מוכרז לופי כאחד מארבעת הקיסרים החדשים.
לאחר שחרור ואנו, מגיעים כובעי הקש לאי אגגהד, בו שוכן המדען הראשי של ממשלת העולם – ד"ר וֶגאפאנק.
ג'וּלֶרי בּוֹנִי מגיעה גם היא כדי לנקום על הפיכת אביה קוּמה לסייבורג.
וגאפאנק מגלה שחקר את המאה הריקה האסורה ומבקש מהצוות עזרה לבריחה מניסיון חיסול.
כשהממשלה מגלה שלופי שם, שיגרקאיה סאטורן מגיע בעצמו כדי לחסלו, בליווי האדמירל קיזארו.
לופי הופיע בכל משחקי הווידאו של "One Piece" שיצאו עד כה, לרבות המשחקים "Jump Super Stars" ו־"Jump Ultimate Stars".
כמו כן, הוא היה דמות שחקן מרכזית במשחק הקרוסאובר "Battle Stadium D.O.N" משנת 2006, שכלל גם את דמויותיהם של סון גוקו ונארוטו אוזומאקי.
בשנת 2006, לופי, גוקו ונארוטו שימשו כאווטארים ב-"Second Life", במסגרת קמפיין קידום לפסטיבל "Jump Festa", שנקרא "Jumpland@Second Life".
לופי הוזכר גם בשירים הקשורים לסדרה: הוא שר על היותו פיראט מבוקש בשיר "" ועל הסדרה עצמה בשיר "".
לופי היה דמות שחקן מרכזית במשחק "J-Stars Victory VS".
הוא גם הצטרף לדמויות מסדרת "דרגון בול" בקרוסאובר המנגה "Cross Epoch".
ב־3 באפריל 2011 הופיע לופי יחד עם גיבורי "וואן פיס" בפרק הראשון של סדרת האנימה "Toriko" ובפרק קרוסאובר מיוחד במאנגה.
לופי הופיע בהופעת קמע בפרק של מגזין Weekly Shōnen Jump במסגרת הסדרה "To Love-Ru", ואילו פרי השטן שלו הוזכר בפרק 50 של סדרת האנימה "Gin Tama".
לופי הופיע בגרסה מונפשת ממוחשבת (CGI) בתוכנית הלייב אקשן "Yo nimo Kimyō na Monogatari" ("סיפורים מוזרים במיוחד") לרגל חגיגות 25 שנה לסדרה.
הוא הופיע לצד השחקן והדוגמן היפני הירושי אבה.
לדברי מייק מקפרלנד וכריסטופר סבאט מחברת ההפצה "פאנימיישן", לופי היה דמות אהובה יותר מדמותו של סון גוקו מ"דרגון בול".
ג'ו מקאלוך העדיף את לופי על פני נארוטו אוזומאקי מהסדרה "נארוטו" בשל כך שלופי "עובד קשה כדי להשיג את מטרותיו", לאחר שקיבל את כוחותיו בטעות.
מבקרים רבים שיבחו את הדמות: אתר THEM Anime Reviews תיאר אותו כ"טיפוס מגושם אך אהוד" ואידיאליסט עם אופטימיות מדבקת.
ביקורת של אתר "The Star Online" לסרט "הרפתקת סוף הדרך" תיארה אותו כ"טיפשון ולוחם מבריק." ריקה טקהאשי מ-"EX" כתבה שכוחות המתיחה של לופי מבדילים את הסדרה מ"סדרות הרפתקאות סטריאוטיפיות ולחימה" ומעניקים לה ייחודיות.
כותב אתר Anime News Network זאק ברטשי מצא את לופי מזכיר באישיותו את הימורה קנשין מ"רורואוני קנשין" אך עדיין משעשע.
ברייס קולטר מ־"Mania Entertainment" כינה את לופי "גיבור שונן מעולה".
קרל קימלינגר מאותו אתר ציין: "לופי, בדיבובה של קולין קלינקנבירד, לא פוסק מלהתחבב עליך".
לופי דורג במקום הראשון בכל סקרי הפופולריות הרשמיים של דמויות "וואן פיס".
הוא וגינטוקי סקטה הם הגיבורים הראשיים היחידים שהשיגו את המקום הראשון בכל סקר פופולריות בסדרה שלהם.
בסקר הפופולריות העולמי הראשון של "וואן פיס", בו השתתפו למעלה מ־12 מיליון מצביעים מרחבי העולם, קיבל לופי 1,637,921 קולות והוביל את הרשימה.
הפופולריות הרבה של לופי גרמה לכך שהוא הוזכר ונרמז בסדרות מאנגה ואנימה רבות, כמו-כן גם בחוברות קומיקס ובסדרות טלוויזיה מערביות רבות.
לקוחות חברת התקשורת NTT ביפן דירגו את לופי במקום השני בדירוג "דמות האנימה הגברית בעלת השיער השחור האהובה ביותר".
התקפת ה"גאטלינג" שלו דורגה במקום הראשון בקטגוריית הזכרים בסקר יפני על טכניקות קרב פופולריות באנימה.
בשנת 2008 היה לופי מועמד לפרס הדמות הגברית הטובה ביותר בטקס פרסי האנימה של אגודת קידום האנימציה היפנית.
הוא דורג במקום ה-22 ברשימת 25 דמויות האנימה הגדולות בכל הזמנים של אתר IGN.
בתוכנית טלוויזיה יפנית משנת 2017, דורג לופי במקום ה־8 בדירוג "הגיבורים החזקים ביותר בעידן שוואה" ובמקום ה־4 בעידן הייסיי.
דמותו של לופי הופיעה על שערים של מגזינים, בטלוויזיה יפנית, ובמאנגות אחרות.
הוא היה דמות המאנגה הראשונה שהופיעה על שער מגזין האופנה הגברי "Men's Non-No" במהלך 24 שנות קיומו, ולבושו עוצב על ידי שיניצ'י "מיטר" מיטה.
בנוסף, הופיע לופי לצד זורו על שער מגזין האופנה "ELLE MEN" בשיתוף פעולה בין זיכיון המדיה לבין בית האופנה "גוצ'י".
גרסה מחופשת של לופי הופיעה לצד סון גוקו בטקס פרסי האמי הבינלאומי ה־39 בניו יורק, שם עמדו על הבמה לצורך הענקת פרס ילדים ונוער לתוכנית הצ'יליאנית "¿Con Qué Sueñas?" ("מהו חלומך?").
בפרק הסיום של המאנגה "נארוטו", מצייר בורוטו אוזומאקי ציור של לופי כאות להמשכיות המורשת.
בקרוסאובר "J-Stars Victory VS" הוזכר מם בו לופי משנה את האמירה "במקום לומר מה אתה אוהב, אמור מה אתה שונא".
בשנת 2008, חברת ההנפשה "Toei Animation" שימשה כספונסר עבור קבוצת הכדורעף האיטלקית "מודנה", ושני שחקנים בקבוצה לבשו מדים עם דמותו של לופי בחזית.
טקאשי קוואמורה, ראש עיריית נאגויה, התחפש ללופי באירוע ה־10 של פסגת הקוספליי העולמית.
גם השחקנית והדוגמנית היפנית קאנה השימוטו התחפשה ללופי עבור גיליון מיוחד של "שונן ג'אמפ השבועי" לרגל חגיגות 18 שנה ליציאת המאנגה לאור, כפרשנות נשית לדמות.
בשנת 2019, שונה שמה של האי היפני סרושימה ל"אי מונקי די.
לופי" בין התאריכים 8 ביולי ל־20 באוקטובר, לכבוד הדמות ובמסגרת חגיגות 20 שנה לסדרת האנימה.
הקופץ לרוחק היווני, מילטיאדיס טנטוגלו, ביצע את תנוחת "גיר שני" של לופי בכניסתו לתחרות בגמר האולימפי בטוקיו 2020 – וזכה במדליית זהב.
מדליסט זהב נוסף, מאסימו סטאנו, ביצע את תנוחת "גיר שלישי" של לופי בדיוק כשהגיע לקו הסיום.