tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
סלט, הוצאת מודן, 2018. מתכונים יצירתיים ופשוטים להכנת סלטים וטיפים לטיפול בחומרי הגלם.
לימור מרגולין-יחידי (נולדה ב-2 באפריל 1968) היא שופטת בית משפט השלום תל אביב בדימוס, סופרת ודוקטורנטית לאנתרופולוגיה.
מרגולין-יחידי נולדה ב-1968 וגדלה בגבעתיים.
כשהייתה בכיתה ה' השתתפה בתוכנית "חשבון פשוט" ששודרה בטלוויזיה הלימודית בהנחייתו של דני מוג'ה, ובנוסף הייתה פעילה בתנועת הצופים.
את שירותה הצבאי עשתה כמש"קית וכקצינת חינוך בחטיבת גולני, ולאחר שחרורה סיימה מרגולין-יחידי תואר ראשון במשפטים בהצטיינות באוניברסיטת תל אביב בשנת 1994.
היא התמחתה במשרד עורכי דין, קיבלה רישיון לעריכת דין ובמקביל לעיסוקה בתחום המשיכה גם ללימודי תואר שני במשפטים באוניברסיטת תל אביב, אותם סיימה בהצטיינות ב-1998.
מרגולין-יחידי עבדה במשרדי הסנגורים עו"ד יהודה וינשטיין וד"ר יעקב וינרוט.
ב-1998 הצטרפה מרגולין-יחידי ליחידת מיסוי וכלכלה בפרקליטות מחוז תל אביב, ואחרי 9 שנים מונתה לכהונת שופטת בית משפט השלום תל אביב.
באוקטובר 2016 מונתה מרגולין-יחידי כשופטת בפועל בבית המשפט המחוזי בתל אביב, כמינוי זמני לשנה.
לאחר שמינויה הקבוע לא אושר, הודיעה מרגולין-יחידי ב-2018 על כוונתה לפרוש משיפוט.
ב-2019, ביומה האחרון בתפקיד, הקריאה מרגולין-יחידי את הכרעות הדין שלה במשפטם של מנכ"לי קופת חולים מאוחדת שהואשמו בתרמית בגיוס מבוטחים, ובמשפטו של ראש עיריית אשקלון לשעבר, איתמר שמעוני.
בהכרעת הדין שלה ייחדה פרק לשאלה האם השפעה על אמצעי תקשורת עשויה להוות שוחד, והציעה שורה של מבחנים כדי לענות על שאלה זו.
אף שפסיקתה לא היוותה תקדים מחייב, היא חיזקה את עמדתה של הפרקליטות בתיקים שניהלה כנגד בנימין נתניהו.
לאחר פרישתה מכס השיפוט שבה מרגולין-יחידי לאקדמיה וסיימה בהצטיינות יתרה תואר שני בניהול וישוב סכסוכים באוניברסיטת תל אביב.
עבודת המאסטר שלה, בהנחיית פרופ' חאלד פוראני, מתמקדת ביוצרים פלסטינים אזרחי ישראל שעושים ביצירתם שימוש גם בעברית.
בין היתר ראיינה לעבודה את הראפר תאמר נפאר, הבמאי מוחמד בכרי והאמנית סוהא עראף.
בשנת 2021 זכתה בפרס ע"ש יצחק רבין למחקרי שלום, פיוס ושיתופי פעולה בין יהודים-ערבים בפקולטה למדעי החברה באוניברסיטת תל אביב.
לאחר שהשלימה את התואר השני החלה בכתיבת דוקטורט באנתרופולוגיה, גם כן בהנחייתו של פרופ' פוראני, על ישראלים המחויבים לסיום הסכסוך.
במקביל, הייתה חברה בוועדת המלגות של בית הספר לשלום בנווה שלום בשנת 2021.
בספטמבר 2022 ראה אור בהוצאת כנרת זמורה דביר "לים אותו הריח", רומן הביכורים של מרגולין-יחידי.
עלילת הספר נודדת בין משפחה יהודית שמאבדת את בנה בקרבות תש"ח, משפחה ערבית שמנהלת בית הארחה ביפו, ושופט אוסטרלי שמתגייס לצבא הבריטי ונשלח נגד רצונו לפלשתינה.
ב-2025 ראה אור ספרה השני, "אריאלה", אף הוא בהוצאת כנרת זמורה דביר.
נשואה למוטי יחידי ואמא לשני בנים ובת.
במסגרת חגיגות ה-100 לגבעתיים נכללה ברשימת 100 נשים מובילות בתערוכה "100 שנים 100 נשים".
לימירה (בטורקית: Limyra, ביוונית עתיקה: Λίμυρα, בליקית : זמורי, Zemuri) הייתה אחת מערי ליקיה ההיסטורית, בחופה הדרומי של אסיה הקטנה.
אתרהּ נמצא כ-10 ק"מ מצפון-מזרח לעיר פֿיניקה בתחומי נפת אנטליה של ימינו.
קורותיה של לימירה בתקופות הארכאית והקלאסית אינן ידועות לאשורן.
היא נזכרת בחיבורו של סטראבון "גאוגרפיקה", בכתבי הגאוגרף והתוכן תלמי, אצל פליניוס הזקן" ואחרים.
באמצע המאה ה-6 לפנה"ס נכבשה על ידי הפרסים, ויחד עם שכנותיה הייתה לחלק מהממלכה האחמנית.
במאה ה-4 לפנה"ס הובילה לימירה בהנהגת פריקלס, שליט ליקיה את מרד הסטרפים (הנציבים, מושלי הפרובינציות) באסיה הקטנה נגד האחמנים.
אחרי סילוק הפרסים בידי אלכסנדר הגדול נשלטה ליקיה ברובה בידי תלמי הראשון ובנו תלמי השני אחריו.
המקדש שהוקם לכבודם – פטולמאיון (Ptolémaïon) – הוא מהבולטים והמפוארים בשרידי העיר.
כיתר ערי הברית הליקית, קיימה לימירה את מִמשלהּ הפנימי בחסד הרומאים, שבמהלך המאה הראשונה לפני הספירה השתלטו בהדרגה על אסיה הקטנה וליקיה בכללהּ.
גאיוס קיסר, נכדו המאומץ של אוגוסטוס שהיה מועמד לרשתו, מת מפצעיו בשובו בשנה 4 מהמערכה נגד הפרתים בארמניה ונקבר בלימירה.
ב-43 לספירה, בימי הקיסר קלאודיוס, הפכה לימירה לחלק מהפרובינקיה הרומית אסיה.
העיר המשיכה את קיומה בתקופה הרומית המאוחרת ובתקופה הביזנטית, והיא נזכרת עד המאה ה-13 כמושב בישוף, אך ניטשה בהדרגה לטובת הנמל שלה – פֿיניקה.
חפירות ארכאולוגיות מסודרות נערכות בלימירה מאז 2002 בידי חוקרים מהמכון האוסטרי לארכאולוגיה ומאוניברסיטת וינה.
לימירה התפרסה למרגלות האקרופוליס ובשרידיה אובחנו שני מרחבים נפרדים מוקפים חומות, שביניהם עובר אפיק נחל.
עקב שיבושים בניקוז שקועים חלקים מאתרה במי ביצה.
לימירה, כיישובים אחרים בליקיה, בקאריה ובאיים הסמוכים, נפגעה ברעידת אדמה בשנת 141 .
השרידים הגלויים באתר העיר הם התיאטרון הרומי, בית מרחץ, שדרות עמודים, קטעים מחומות העיר בתקופות שונות, רובם אלה שנבנו בתקופה הביזנטית, עיי כנסיות, קברי סלע שנחצבו ונבנו במעלה ההר, סרקופגים, תבליטים וכתובות בליקית וביוונית.
המאוזוליאום של פריקלס, שבימיו הייתה לימירה ראשת ברית הערים הליקיות, מוקם במרומי האקרופוליס.
בשטח העיר התחתית בולט שלד אנדרטת הזיכרון של גאיוס קיסר מראשית המאה הראשונה לספירה.
תבליטים ופסלים שעיטרו את המבנים האלה אצורים במוזיאון הארכאולוגי של אנטליה.
ממזרח לאתר העיר נמצאים שרידי גשר רומי ("גשר לימירה" ), שרובו קבור מתחת למשקעי הנהר.
אורך הגשר כ-350 מ', הוא נתמך ב-26 קשתות סגמנטליות ונחשב לאחד העתיקים מסוגו.
במהלך עונת החפירות, שנערכו ב-2012 על ידי חוקרים מן המכון האוסטרי לארכאולוגיה, סמוך לחומת העיר במזרח האתר, נתגלו שברי לוחות שיש ועליהם תגליפים של מנורות שבעת הקנים, שופר ולולב.
אף שנמצאו בשימוש משני כאבני ריצוף, הם מעידים על קיום בית כנסת במקום.
החוקרים מניחים שהלוחות הללו היו חלק מהמחיצה שבין אולם המתפללים לבין מתחם הבימה וארון הקודש.
ציר המבנה שבו נמצאו הלוחות מכוון לדרום-מזרח, והגם שהוא תואם את מערך הבניינים הסמוכים לו בחלק זה של העיר, ניתן להבינו כמכוון לירושלים.
גיל המבנה לא נקבע, אך בשל סמיכותו של המבנה לחומת העיר הביזנטית, ומתוך השוואה לבתי כנסת אחרים באסיה הקטנה, הוצע לתארכו לתקופה הרומית המאוחרת, בין המאה הרביעית או חמישית עד השביעית.
בשרידי המבנה, בחלק שהחוקרים רואים בו חצר, נמצא אגן מים שדפנותיו מטויחים.
שרידים של צינור חרס מעידים על הולכת מי גשמים מן הגג אל האגן הזה.
החוקרים מציעים לראות בו מקווה טהרה.
מציאות בית כנסת מעידה על קיום קהילה יהודית במקום, אולם אין לכך סימוכין ממקורות אחרים, מלבד כתובת קבורה ביוונית המציינת את "יודאס".
לימור פראג (נולדה ב-1976) היא שחקנית עבר, במאית, ועורכת ישראלית.
פראג למדה משחק במשך שנה בבית צבי.
יש לה תואר ראשון בתקשורת, וגם למדה NLP, פסיכותרפיה ממוקדת טראומה והתמכרויות.
בשנת 1998 הופיעה בסרט "אהבה ממבט שני".
בשנים 2001־2002 שיחקה בעונה הראשונה והשנייה של סדרת הנוער "הילדים מגבעת נפוליאון" ששודרה בערוץ הילדים גילמה את דמותה של כתבת הפלילים צמרת קרני.
בנוסף, פראג שימשה בסדרה כעוזרת במאי, אחראית הליהוק, ואף קיימה חזרות עם השחקנים.
בשנת 2002 הגישה פינה בתוכנית "אביגיל אשת חיל".
באותה הגישה והנחתה במשך 3 חודשים בערוץ הקניות.
בשנת 2008 הייתה עורכת תוכן ראשית של התוכנית הריאלטי "היפה והחנון" ששודרה בערוץ 10.
בשנת 2013 הייתה עורכת תוכן ראשית של תוכנית הריאלטי "הרווק" ששודרה בערוץ 10.
בשנת 2015 הייתה עורכת תוכן ראשית של תוכנית הריאלטי "הישרדות הונדורס" ששודרה בערוץ 2.
בשנת 2016 הייתה עורכת תוכן ראשית של תוכנית הריאלטי "אהבה עיוורת" ששודרה בערוץ 10.
בשנת 2020 ביימה את תוכנית הריאלטי "חתונה ממבט ראשון" ששודרה בקשת 12.
פראג היא אם לשלושה ילדים.
בעבר התגוררה בצפון תל אביב.
ב-2019 חשפה פראג כי בעת שערכה את תוכנית הריאליטי הישרדות, לקח בעלה במשך ארבע שנים, הלוואות ענק מחשבונם המשותף.
הוא הותיר אותה בחובות של 2 מיליון ש"ח.
בעקבות זאת למדה פסיכותרפיה ו-NLP ומאז היא מסייעת לאנשים להתמודד עם משברי החיים.
לימפומה (Lymphoma; בעברית: סרטן הלימפה) היא מחלה ממאירה המתבטאת בגידולים סרטניים במערכת הלימפה או בלימפוציטים (תאי דם לבנים מסוגים שונים, ובמקרים אלה מדובר גם בסוג של סרטן הדם).
ארגון הבריאות העולמי מסווג את הלימפומות לחמש קבוצות, על פי סוג התאים הנפגעים בהן:
לימפומות הודג'קין - בהן מופיעים שמקורם בלימפוציטים מסוג B.
לימפומות בלימפוציטים מסוג NK ("הרג טבעי").
עד שנת 2001 נהוג היה לחלק את עשרות סוגי הלימפומות הידועות לשתי קבוצות - לימפומות הודג'קין ולימפומות שאינן הודג'קין.
אף כי חלוקה זו עדיין משמשת בספרות הטיפולית, לימפומות מסוימות שסווגו בעבר כ"לימפומות הודג'קין לא קלאסיות" מסווגות כיום לצד לימפומות אחרות של תאי B.
בעוד לימפומת הודג'קין מופיעה בקשרי הלימפה, לימפומות אחרות עלולות להופיע בכל מקום בו נמצאת מערכת הלימפה.
שיעור ההחלמה הממוצע מלימפומות עומד באופן גס על כ-50%, בעוד שבלימפומות מסוג הודג'קין קלאסי ניתן להשיג החלמה בסבירות העולה על 90%, בכפוף לאבחון מהיר דיו והתאמת תוכנית טיפולים מתאימה.
כעשירית מהלימפומות מופיעות בקשרי הלימפה ונופלות להגדרות הלימפומות מסוג הודג'קין.
המחלה מאופיינת בדרך-כלל בהגדלה של קשרי לימפה אחדים, מעל או מתחת לסרעפת, מלווה באיבוד משקל, חום והזעה.
יש מקרים בהם המחלה מוגבלת לאזור יחיד, כגון הלוע העליון.
הטיפול בלימפומה הוא בדרך כלל באמצעות כימותרפיה, לעיתים מוסיפים טיפול קרינתי.
יש שנדרשת התערבות כירורגית אשר במהלכה מוצא קשר הלימפה הנגוע מגוף החולה.
בזכות הניסיון הטיפולי העשיר ופענוח המנגנונים הביולוגיים המחוללים את המחלה הושגו שיעורי החלמה גבוהים מהמחלה.
בלימפומות הודג'קין הקלאסיות, אבחון מהיר דיו והתאמת תוכנית טיפולים מתאימה מאפשר החלמה מהמחלה בסבירות העולה על 90%.
למעלה מ-70% מהלימפומות פוגעות בתאי B.
הטיפול בלימפומה הוא בדרך כלל באמצעות כימותרפיה.
לעיתים נעזרים בטיפול קרינתי, השתלת מח עצם או התערבות כירורגית להסרת גידולים מגוף החולה.
בשנת 1997 אושרה לשימוש תרופה על בסיס נוגדן כימרי חד-שבטי לטיפול בלימפומות תאי B.
התרופה "ריטוקסימב" (Rituximab) הידועה בשמה המסחרי "מבְּתֶרה" (MabThera) מיועדת לתקוף את תאי B בלבד וכך להגביר את יעילות הריפוי תוך הפחתת תופעות לוואי לא רצויות, אך גם לתרופה זו סיכונים משלה.
התרופה הוכנסה ב-2005 לסל התרופות הישראלי בהתוויה של סרטן זה בלבד.
לימפומה מפושטת של תאי B - הנפוצה ביותר (כ-40%).
לימפומה פוליקולרית - נגרמת עקב חלוקה בלתי מבוקרת צנטרוציטים וצנטרובלסטים, היוצרים בתצורתם הסרטנית מבנים דמויי זקיק בתוך רקמות לימפה.
לימפומה של תאי מעטפת (כ-6% מהמקרים).
לימפומות תא T מהוות כעשירית מהלימפומות.
חלקן נגרמות על ידי נגיף אפשטיין-בר, חלקן כתולדה של החלשת מערכת החיסון על ידי גורמים אחרים וחלקן מסיבות סביבתיות לא ידועות, אך לא מידבקות או תורשתיות.
- נגרמת עקב אובדן מנגנון הבקרה על תאי T.
בשונה מלימפומות אחרות, לימפומה זו פוגעת קודם כל בעור.
- אחת המחלות האפשריות הנגרמות עקב וירוס תא T האנושי.
לימפוציט מסוג B הוא סוג של תא דם לבן.
לימפוציטים B, המכונים גם בפשטות תאי-B, אחראים ליצירת נוגדנים (התגובה ההומוראלית).
הם נוצרים במח העצם ועם הבשלתם מגיחים למערכת הלימפה, דרכה הם מגיעים לחלקי הגוף השונים.
תאי קדם B: בתאי העצב מבשילים תאי B על ידי תהליך של סידור מחדש של הגנום שלהם, היוצר בכל תא B אזור שונה המקודד לנוגדן עם ספציפיות לאנטיגן שונה.
התא עובר ביקורת, על מנת לוודא כי הנוגדנים שלו אינם נמשכים לחומרים עצמיים לגוף, ורק אז מקבל "אישור" להמשיך בהתמיינותו.
במקרה בו התא אכן מכיל נוגדנים הקושרים אנטיגנים עצמיים, התא עשוי לקבל "הזדמנות נוספת" לסידור אחר באמצעות כרומוזומים הומולוגיים או מקטעים שונים המקודדים לנוגדן שעדיין נותרו בו (כגון שרשרת "למדא" בתת-היחידה הקלה).
תאי B בוגרים: תאי B אלו, הנמצאים בעיקר במערכת ההובלה, מבטאים על-גבי ממברנת התא שלהם קולטנים הקרויים BCR (ראשי תיבות באנגלית: B Cell Receptor).
בתגובה למפגש עם אנטיגן מתמיינים תאים אלו לתאי B מופעלים.
תא B מופעל: תא B שבא במגע עם אנטיגן חופשי או שהוצג לו אנטיגן על ידי קומפלקס MHC מסוג II ושגורה על ידי ציטוקין מתאים.
בעקבות המגע עם האנטיגן תא ה-B הופך למופעל ומנסה ליצור נוגדנים חדשים.
אם תא ה-B המופעל יצליח ליצור נוגדנים יעילים שאינם מכוונים כנגד אפיטופ עצמי, הוא יתחלק ויתמיין לתאי פלזמה ולתאי זיכרון.
אם תא ה-B המופעל ייכשל בייצור נוגדן יעיל, התא ימות בתהליך של מוות תאי מבוקר - אפופטוזה.
תא שהצליח ביצירת נוגדנים מתחלק ומקים "שבט" - clone של תאי B בעלי גנום זהה, המייצרים אותם נוגדנים (פרט לשינויים של התבגרות האפיניות).
לעיתים מתבצעת החלפת סוג הנוגדן - class switching (רק ב Fc של הנוגדן, ללא שינוי האנטיגן) ותא הבת מפריש נוגדנים ממחלקה שונה, אך שנצמדים לאותו האנטיגן.
תא פלזמה: תא המפריש כמות גדולה של נוגדנים שאינו מתחלק.
תאי זיכרון: תאים בעלי ספציפיות גבוהה לאנטיגן מסוים.
מסוגלים לחיות זמן רב בגוף, עם חשיפה לאנטיגן יכולים תאים אלו להתחלק ולהתמיין לתאי פלזמה מפרישי נוגדנים.
תאי B מבטאים סמנים שונים במהלך התפתחותם, וכך, מסייעים באיבחון הסוגים שונים של לימפומות ולוקמיות.
מקור השם לימפוציט "B" הוא בלוטת הבורסה הקיימת בעופות, שם התגלו התאים.
מחלת ה-SCID היא היעדר מולד מוחלט של תאי-B ותאי T.
ילדים הנולדים עם ליקוי זה מכונים "ילדי בועה", כיוון שהם נאלצים לבלות את כל חייהם (הקצרים) בתוך בועת פלסטיק סטרילית, המונעת חדירת זיהומים לגופם.
מספר טיפולים מוצלחים בריפוי גנטי השיבו לילדים אלו את היכולת לייצר לימפוציטים והעניקו להם סיכוי לשרוד.
מחלת ה-XLA היא היעדר מולד מוחלט של תאי B, וכתוצאה מכך מחסור בכל סוגי הנוגדנים.
בבדיקות שתן הנורמה הם 43%-22% (מספר לימפוציטים מתוך 100 לויקוציטים).
לימפוציטים מסוג T (או פשוט תאי T) הם סוג של תאי דם לבנים בעלי תפקיד בתגובה החיסונית התאית.
ניתן להבדילם מלימפוציטים מסוגים אחרים כדוגמת תאי B ותאי NK על ידי נוכחות ה-TCR על גבי התא.
הם קרויים כך משום שהחלק האחרון בהתפתחותם והבשלתם מתרחש בתימוס (Thymus).
על פניהם מוצג קולטן תא T (TCR).
בניגוד לחלק מתאי מערכת החיסון האחרים, אין להם תכונות של תאים מציגי אנטיגן.
באופן כללי, תאי T מבטאים מרקרים שונים (בדומה לתאי B) המסייעים לצורך הבנת תהליך ההתפתחות של התאים ואבחנה של סוגי לימפומות שונים.
ישנם מספר סוגים של תאי T בוגרים:
תאי T ציטוטוקסיים - תאים שתפקידם להרוג תאים נגועים בנגיפים ותאים הנמצאים בתהליכי התמרה סרטנית
תאי T מסייעים - תאים שתפקידם להפעיל תאים אחרים במערכת החיסון על ידי הפרשת ציטוקינים
תאי T רגולטוריים- תאים שתפקידם לדכא את המערכת החיסונית כדי למנוע דלקת כרונית ומחלות אוטואימוניות
תאי NKT - תאים המציגים רצפטורים של תא NK (מסוג KIR) ושתפקידם לעורר את המערכת החיסונית בעקבות מגע עם חלבון CD1d
תאי T ציטוטוקסיים או ציטוליטיים (מסומנים CTL או +CD8).
תאים אלו הורגים תאי גוף הנגועים בנגיף או תאים שעברו התמרה סרטנית.
תאי המטרה מזוהים בזכות קומפלקס MHC מסוג 1 שהם מציגים.
כתוצאה מהאינטראקציה שבין קומפלקס MHC לקולטן תאי T מחדירים תאי T ציטוטוקסיים לתא הנגוע חומרים רעילים כגון פרפורין (Perforin) וגרנזים (Granzyme B).תאי ה-CD8 בגופנו מתחלקים לשתי אוכלוסיות עיקריות - תאים נאיביים ותאי זיכרון.
התאים הנאיביים הם אלו אשר טרם נתקלו באנטיגן כנגדו הם אמורים להגיב ואילו תאי הזיכרון הם התאים אשר נתקלו כבר בעבר פעם אחת או יותר באנטיגן כנגדו הם מכוונים.
קיימים חלבונים ממברנליים וציטופלסמטיים אשר מאפשרים להבחין בין שתי אוכלוסיות אלו, הנבדלות במידת הרעילות שלהן ובמיקומן בגוף.
תאי T מסייעים (Helper T cells, מסומנים +CD4).
תאים אלו מפרישים ציטוקינים הגורמים לגיוס אלמנטים שונים למאבק בפתוגן.
תאי T מסייעים מופעלים כתוצאה מאינטראקציה עם תאים מציגי אנטיגן מקצועיים כגון תאי B, מקרופאגים ותאים דנטריטיים.
האינטראקציה נוצרת כתוצאה ממגע בין קומפלקס MHC מסוג 2 הנמצא על התאים המציגים לבין קולטן תאי T הנמצא על תאי T.
ישנם שני סוגים של תאי T מסייעים:
תאי T מסוג 1 (Th1) - אחראיים בעיקר לתגובה החיסונית התאית, כלומר מכוונת את מערכת החיסון כנגד נגיפים ותאים סרטניים.
כתוצאה מהפרשת הציטוקינים כגון IL-2, אינטרפרון גמא, ו-TNF מתרבים ומופעלים תאי T ציטוטוקסיים, מקרופאגים ונויטרופילים, כמו כן מופרשים מתאי B נוגדנים מסוג IgG2a.
תאי T מסוג 2 (Th2) - אחראיים בעיקר לתגובה ההומורלית (הקשורה לדם), כלומר מכוונת נגד זיהום של חיידקים, רעלנים או טפילים שחדרו למערכת הדם או לנוזל הבין-תאי.
כתוצאה מהפרשת ציטוקינים כגון IL-2, IL-5, IL-6 IL10, ו-TGF בטא מתרבים ומופעלים תאי B המייצרים נוגדנים מסוג IgA, IgE, IgM ו-IgG-1. מתרבים ומופעלים תאי דם מסוג אאוזינופילים ותאי פיטום.
תאי T רגולטוריים (מסומנים Treg) הם תאים המדכאים את פעולתם של תאי T ציטוטוקסיים ותאי T מסייעים.
פעילותם מונעת התפתחות מחלות אוטואימוניות וחשובה לסיומן של תגובות חיסוניות אחרי חיסול הפתוגן.
תאים אלה נוצרים בתימוס, ומבטאים גורם שעתוק בשם foxp3. מחסור בתאי T רגולטוריים גורם למחלה אוטואימונית קשה בבני אדם ובעכברים.
מנגנון הפעולה של תאים אלו עדיין שנוי במחלוקת.
לתאים אלו מספר תכונות של תאי NK בנוסף לתכונותיהם של תאי T.
הם מסוגלים לזהות אנטיגנים שומניים המוצגים על גבי המולקולה CD1. תאים מסוג זה כוללים אנזים ZAP70.
קיימת הנחה שתאי T מגיבים באופן שגוי כנגד רקמות שונות.
דבר זה גורם למחלות אוטואימוניות, ותפקוד לקוי במערכת החיסון כגון טרשת נפוצה, בה תוקפים תאי T את העצבים והמיילין.
תאי T בעלי ספציפיות כנגד אפיטופים עצמיים אשר הצליחו לחמוק מסלקציה שלילית בתימוס עלולים להגיב באופן חריף כנגד חלבונים עצמיים, מה שעלול להוביל למגוון מחלות אוטואימוניות.
למשל, במחלת הטרשת הנפוצה, אפיטופים עצמיים (שמקורם ברקמות הגוף הרגילות, במקרה זה הם מהווים חלק מרקמת המיאלין) מוצגים על ידי קומפלקס הMHCII על גביי "תאים מציגי אנטיגנים" (APCs – Antigen Presenting Cells) ובכך תאי T מסוג CD4+ יכולים לזהותם.
תאי ה-CD4+ מזהים בטעות את האפיטופים כאפיטופים מזיקים, ולכן נודדים לבלוטת הלימפה הקרובה, משחררים ציטוקינים פרו דלקתיים וגורמים להפעלת תגובה נרחבת של מערכת החיסון כנגד מקור האפיטופים – במקרה זה רקמת המיאלין השומרת על הנוירונים.
התגובה החיסונית הקשה גורמת לפגיעה ברקמת המיאלין וברקמות רבות נוספות שסביבה.
העדר רקמת המיאלין, העוזרת להעביר מסרים חשמליים בגופינו, גורמת לפגיעה עצבית בדרגות שונות.
חלק מהאפיטופים שזוהו עד היום כגורמים למחלה (בכך שהם מזוהים על ידי תאי ה-T כאפיטופים של מקור מזיק ומסוכן לגוף) הם אפיטופים מסוג MOG35-55 ו-MBP85-99. לכן, טיפולים רבים במחלות אוטואימיוניות מהסוג הזה גוררות בין היתר גם פגיעה נרחבת במערכת החיסון ובתאי ה-T.
לימנולוגיה היא מדע העוסק בחקר מקווי מים יבשתיים כנהרות ואגמים.
נחשב למחלקה במדעי הסביבה והאקולוגיה.
ראשיתה של הלימנולוגיה במחקריו של פרנסואה-אלפונס פורל שנעשו באגם ז'נבה במאה ה-19.
לימפוציט הוא אחד מתאי הדם הלבנים.
במשטח הדם, הוא נראה כתא עגול, כשבמרכזו גרעין גדול התופס את רוב נפח התא.
בצביעות הסטנדרטיות, הגרעין בעל צבע סגול כהה, כשרצועת הציטופלסמה הצרה נצבעת סגול בהיר עד תכלת.
הלימפוציטים שוכנים בקשרי הלימפה, ומכאן שמם תאי לימפה (lymphocytes).
מדי פעם, הם יוצאים מקשרי הלימפה ונודדים בין קשרי לימפה אחרים; הנדידה נעשית דרך מערכת הדם ודרך מערכת הלימפה.
הלימפוציטים, כשאר תאי הדם נוצרים במח העצם.
ההתפתחות של תאי הדם נעשית באופן הררכי, מתא אב קדמון (תא גזע), דרך תאי אב מתקדמים, ומהם מתפתחים קווי התאים השונים.
במקרה של הלימפוציטים, תאי אב לימפואידיים מתפתחים מתאי גזע, ומהם מתפתחים שני קווים - לימפוציטים ותאי הרג טבעיים.
הלימפוציטים מתפצלים לשני סוגים: לימפוציטים B המשלימים את התפתחותם במח העצם, ולימפוציטים מסוג T העוברים עוד תהליך של הבשלה בתימוס.
הלימפוציטים משתייכים למערכת החיסון הנרכשת ולהם תפקיד מרכזי בתגובה החיסונית.
תאי ההרג הטבעיים (natural killer - NK - cells) מוגדרים כלימפוציטים גדולים ומגורגרים (large granular lymphocyte - LGL) הפועלים במסגרת מערכת החיסונית המולדת.
בתגובה החיסונית מוכרים שני דפוסי תגובה:
התגובה החיסונית המולדת, כלומר, זו המתרחשת כאשר תאיה פוגשים גורם מחלה ומגיבים באופן מיידי לנוכחותו, מבלי שיצטרכו לעבור חלוקה והתמיינות נוספים.
התגובה המולדת מבוטאת על ידי כל תאי הדם הלבנים, למעט לימפוציטים.
תאי NK על אף מוצאם הלימפואידי משתייכים למערכת המולדת.
התגובה החיסונית הנרכשת, כלומר, זו המתרחשת כאשר תאיה פוגשים גורם מחלה וחייבים לעבור תהליך מורכב של חלוקה והתמיינות קודם שיוכלו להגיב (כלומר, "לרכוש" את יכולת התגובה - to acquire).
תגובה כזו מבוטאת על ידי לימפוציטים T ו- B בלבד, וכך משתייכים למערכת הנרכשת.
כשלימפוציט (B או T) מזהה באופן ייחודי (ספציפי) מולקולה כלשהיאנטיגן או antigen (המוגדר כחומר המעורר תגובה חיסונית) באמצעות קולטן ייעודי המצוי על קרום התא, נכנס הלימפוציט למעגל של חלוקה תוך כדי התמיינות, כשבמהלכה הולכים ומתמיינים לימפוציטים פעילים המבטאים תגובה חיסונית התואמת לאנטיגן.
כל הלימפוציטים המתמיינים מן הלימפוציט המקורי קרויים שבט, clone.
כך, התגובה החיסונית המבוססת על תגובה של לימפוציטים היא תגובה שבטית.
מאחר שכל גורם מחלה מכיל הרבה אנטיגנים, כך התגובה החיסונית הנרכשת מבוססת על תגובתם של שבטי לימפוציטים רבים; זוהי תגובה רב שבטית או פוליקלונלית.
במהלך ההתמיינות של לימפוציטים מגורים חלים התהליכים הבאים:
הגברת עוצמת התגובה, התלויה בנוכחותו המתמשכת של גורם המחלה.
שיפור איכות התגובה עם הזמן (affinity maturation), כלומר התאמה טובה יותר של התגובה לגורם המחלה.
יצירת זיכרון חיסוני, כלומר יצירת תנאים לתגובה משופרת אם תתקיים לאחר זמן פגישה חדשה עם גורם המחלה.
לעומתם, כאשר תא הרג טבעי מזהה אנטיגן באמצעות קולטן ייעודי המצוי קרום התא, עובר הוא לתפקד כתא הרג באופן מיידי.
כאמור, לימפוציטים B נוצרים ומבשילים במח העצם.
שלב ההתפתחות הזה אינו תלוי בנוכחות גורמי מחלה.
עם הבשלתם, עוזבים לימפוציטים B את מח העצמות ונפוצים בין קשרי הלימפה באמצעות מערכות הדם והלימפה.
תכלית ההפצה והנדידה להגביר את הסיכוי למפגש עם גורמי מחלה מסוגים שונים.
לימפוציטים אלה מוכרים כלימפוציטים נאיביים, כלומר טרם פגשו אנטיגן מגרה.
עם זיהוי גורם מחלה (אנטיגן), נכנסים הלימפוציטים הנאיביים לתהליך של חלוקה תוך כדי התמיינות.
במהלך התהליך חלק מן הלימפוציטים הופכים לתאים מגיבים או פעילים, וחלקם לתאי זיכרון.
התאים המגיבים, קרויים תאי פלסמה (plasma cells), הם שונים בצורתם מן הלימפוציטים המקוריים, והם מפרישים חלבונים פעילים הקרויים נוגדנים (antibodies).
הנוגדן הוא אמצעי התגובה של לימפוציטים B, ותכונתו העיקרית לזהות ולקשור את האנטיגן באופן ספציפי.
הנוגדן הוא חלבון גדול בעל שני תפקודים: א) קשירת אנטיגן - מתבצע ב"ראש" הנוגדן, ב) סילוק האנטיגן לאחר שנקשר - מתבצע ב"זנב" הנוגדן.
הדרך לסילוק האנטין אינה אחידה ותלויה בתכונותיו - הכימיים והמבניים.
לפיכך, תהליך ההתמיינות של לימפוציטים B כוללת גם התאמת הנוגדן לסילוק האנטיגן באופן היעיל ביותר.
באדם, קיימים סוגים מגוונים של נוגדנים, כשלכל סוג דרך אופטימלית לסילוק אנטיגן: Immunoglobulin M או - IgM, מספר סוגים של IgG, סוג הקרוי IgE, וסוג הקרוי IgA, שמקום פעילותו העיקרי מערכת העיכול.
משך החיים של תאי הפלסמה עשוי להגיע למספר חודשים, ועם סילוק גורם המחלה הם מתמעטים ויחד עם כמות הנוגדנים שייצרו.
מאחר שרוב הנוגדנים מצויים במחזור הדם, נהגו בעבר לקרוא לתגובה זו התגובה ההומורלית (humoral response)
לימפוציטים T נוצרים אף הם המח העצם, וממשיכים את הבשלתם בתימוס.
מן התימוס יוצאים במה סוגים של לימפוציטים T והעיקריים הם:
בדומה ללימפוציטים B, גם הלימפוציטים T הם נאיביים ומתפשטים ל- וסובבים בין קשרי הלימפה באמצעות מחזר הדם והלימפה.
בדומה ללימפוציטים B, לימפוציטים T רגולטוריים, המזהים גורם מחלה, נכנסים למעגל של חלוקה תוך כדי ההתמיינות, שבסופה מתקבלים שבטים פעילים של תאים, שהפעילות שלהם נמדדת על פי כושרם לנתב את התגובה החיסונית הרצויה.
ניתוב התגובה נעשה באמצעות חלבונים קצרים (פפטידים) המופרשים מן התאים, ולהם פעילות ביולוגית מגוונת המשפיעה על התפקוד של תאים רבים בגוף, ובעיקר על זאת של תאי מערכת החיסון.
פפטידים אלה נקראים אינטרלוקינים (interleukin - IL).
הפעילות של האינטרלוקינים מכוונת ליצירת תגובה חיסונית מסונכרנת שתהיה האופטימלית לסילוק גורם המחלה.
לדוגמה, בעת זיהום מערכת העיכול בתולעים טפיליות, נוצרת תגובה חיסונית המווסתת על ידי IL4 ו- IL5 (אינטרלוקינים שונים מקבלים מספר שונה), המכוונים לתגובה מסונכרנת, המתבססת על פעילות מוגברת של אאוזינופילים ומקרופאגים, הקוטלים את התולעים הטפיליות באופן מיטבי.
בנוסף לתאים הפעילים מתמיינים גם תאי זיכרון, כהכנה למפגש עתידי עם אותו גורם מחלה.
עם סילוק גורם המחלה מתמעטים התאים הרגולטוריים ועמם האינטרלוקינים שייצרו.
לימפוציטים T מסוג CD8 הם תאי הרג (ציטוטוקסיים), ההורגים תאי מטרה בדרך של מגע ישיר.
תאי המטרה הם תאי גוף שבהם נתגלה שינוי בשלמות התא, כגון תאים הנגועים בווירוס.
גם תאים אלה, כתאים נאיביים, סובבים בגוף, ועם גירוי בעקבות זיהוי אנטיגן (גורם מחלה - לרוב ווירוסים מסוגים שונים) הם נכנסים למעגל של חלוקה והתמיינות שבסופם נוצרים תאי הרג (התאים הפעילים) ותאי זיכרון.
תאי הרג (cytotoxic T lymphocytes - CTL) פוגשים בתא נגוע, נצמדים אליו, פוגעים בקרום התא ובגרעינו, ומביאים למות התא.
בפעילותם שלוש תכונות חשובות: הם מסוגלים לבצע כמה סבבי הרג, בעת הריגת תאי מטרה הם מוגנים מאמצעי ההרג שבהם הם עושים שימוש, ואינם פוגעים בתאים בריאים המצויים בסביבה.
תאי הרג טבעיים הם תאי הרג.
בשונה מלימפוציטים T ו- B, אינם עוברים תהליך של חלוקה והתמיינות בעת שהם עוברים גירוי על ידי תא מטרה; תא ההרג הטבעי מתחיל את תהליך ההרג באופן מיידי, ולכן נחשב כתא המשתייך למערכת החיסון המולדת, על אף מוצאו הלימפואידי.
הקולטנים לאנטיגן שעל פני תאי הרג טבעיים שונים מאלה המצויים על לימפוציטים T ו- B, הן במבנה והן בסוג המולקולות שהם מזהים על גבי תאי מטרה.
לתפקוד תא ההרג הטבעי חשיבות מכרעת בעת התגובה המוקדמת נגד תאי מטרה שונים (תאים נגועים בווירוס, תאים סרטניים ועוד), שכן עוברים כמה ימים עד לסיום תהליך ההבשלה של ה- CTL.
במהלך פעילות ההרג של תאי ההרג הטבעיים, הם גם משחררים מכלול של ציטוקינים ובכמויות גדולות, התורמים להכוונתה של תגובה החיסונית הנרכשת.
מאחר שאין תהליך של חלוקה והתמיינות, אין יצירת זיכרון חיסוני בתאי הרג טבעיים.
לימפדנופתיה היא מחלה של מערכת הלימפה, שעיקרה אבנורמליות במספרן, בגודלן ו/או במרקמן של קשריות הלימפה.
על-פי-רוב אבנורמליות כאלה הן על רקע דלקתי, ובמקרה כזה הלימפאדנופתיה תכונה לימפאדניטיס.
האבחנה המבדלת של לימפאדנופתיה היא מהרחבות ברפואה, וכוללת פתולוגיות מקומיות ופתולוגיות סיסטמיות.
קשריות הלימפה בגוף האדם הן מעין מבצרים של המערכת החיסונית והמשמשות כטיפול קו-ראשון של מערכת החיסון כנגד פולשים ומזהמים החודרים לגוף.
כשקשריות הלימפה מעורבות במצב מחלה הן גדלות וניתנות למישוש.
גודלן, מיקומן, מרקמן, והרגישות הנלווית למישושן הם רמזים חשובים לאבחון מקור המחלה, וגם בהבדלת האבחון בין הגדלה שפירה או ממאירה.
צברי קשריות הלימפה החשובים מבחינה קלינית הם:
קשריות הלימפה הסופרה-קלוויקולריות (אלו שמעל עצם הבריח)
קשריות הלימפה הדלטו-פקטוריאליות (אלו שבקדמת הכתף)
קשריות הלימפה האקסילריות (אלו שבבית השחי - זהו, למעשה, צבר קשריות לימפה גדול יחסית, שמונה בין 20 ל-30 קשריות).
קשריות הלימפה האפי-טרוכליאריות (אלו שבצד המרפק הפנימי).
קשריות הלימפה האינגווינאליות (אלו שבמפשעה; מדובר בקשריות לימפה שגם באופן תקין יכולות להגיע עד 2 ס"מ.
קשריות הלימפה הפופליטאליות (אלו שצד הפנימי של הברך).
צברי קשריות הלימפה החשובים מבחינה קלינית בצוואר ובגולגולת הם:
הסיבות הנפוצות ביותר להגדלת קשריות הלימפה הן:
תגובה למחולל זיהומי שחדר לגוף.
בין אם מדובר בחיידק, נגיף או גוף זר הגורם לתגובת שרשרת של מערכת החיסון לייצר כנגדו נוגדנים על מנת להילחם בו ולחסלו.
למשל מחלות זיהומיות בגין זיהום חיידקי (כגון ברטונלה, טולרמיה, סטרפטוקוק ועוד) או בגין זיהום נגיפי (כגון HIV, EBV, CMV ועוד).
זיהום המתחולל בתוך קשרית הלימפה עצמה (לימאדנופתיה זו מכונה לימפדניטיס).
חדירה והתרבות של תאים ממאירים בתוך קשר הלימפה (ממאירות).
הגדלת קשריות עשויה להיות תגובתית לגידולים סולידיים או ביטוי של תהליך ממאיר במערכת הלימפטית עצמה.
במחלות הללו החומר הנאגר מצוי במקרופאגים המאכלסים את קשר הלימפה.
מחלות אוטו-אימוניות - כגון דלקת מפרקים שגרונית או זאבת.
תרופות - פניטואין, אלופורינול, טגרטול, אטנולול.
הבדיקה הפיזיקאלית של המטופל חשובה ביותר ליצירת אנמנזה והתחלת האבחון
קשרי לימפה בריאים הם בדרך כלל קטנים, בודדים, מוביליים (כלומר, ניתן להניע אותם במישוש), לא רגישים ודו-צדדיים.
בדרך כלל אין דלקת בעור מעליהם.
לעומת זאת, כשקשר הלימפה עצמו מזוהם (לימפדניטיס) הוא מתנפח וגדל לעיתים עד פי שלושה מגודלו המקורי, ונעשה רגיש וחם.
זהו בדרך כלל מצב המעיד על זיהום חיידקי והמחוללים השכיחים ביותר לכך הם החיידיקים המכונים סטאפילוקוקים או סטרפטוקוקיים.
לעיתים מופיעה גם דלקת בעור שמעל קשר הלימפה.
חוסר תנועתיות או פיקסציה של קשר לימפה עלול לרמז על היותו נגוע בתאים ממאירים אשר בהתפשטותם אליו ואל סביבתו מקבעים אותו.
יש להבדיל בין לימפדנופתיה מפושטת לבין לימפדנופתיה מקומית.
לימפדנופתיה מפושטת מרמזת יותר למצב של מחלה סיסטמית (זיהום שחדר לכלל הגוף) כבמחלת הנשיקה, או מחלה המטולוגית.
כשהלימפדנופתיה היא מקומית, המיקום יכול לרמז על הסיבה:
לימפדנופתיה עורפית - נגרמת לעיתים קרובות בשל זיהומים בקרקפת, בתעלת האוזן החיצונית, כחלק מפריחות עוריות כגון חצבת, זיהום בטוקסופלזמוסיס.
לימפדנופתיה קדמית לאוזן -פרה-אוריקולרית - נגרמת לעיתים קרובות בגלל זיהומים של האוזן התיכונה, בלוטת הרוק הפרוטידית, חלקים חיצוניים של ארובת העין.
לימפדנופתיה סוב-מנטלית (מתחת לסנטר) - קשורה בדרך כלל לזיהום באזור הקדמי של הפה או השפה התחתונה.
לימפדנופתיה מתחת ללסת - סוב-מנדיבולרית מחולל הזיהום יימצא בדרך כלל באזור האף, רירית הפה, רצפת הפה, בלוטות הרוק הפנימיות, מערות הפנים ועוד.
לימפדנופתיה בצוואר העליון - מחולל הזיהום יימצא באזור הקשריות המנקזות אזורים של הגרון והלוע.
הגדלתן יכולה להעיד על דלקת גרון פשוטה או לממאירות של אזורים אלו.
לימפדנופתיה בצוואר התחתון - הקשריות המנקזות אזורים בגרון שמתחת למיתרי הקול, בלוטת התריס, ושט.
לימפדנופתיה סופרה-קלויקולרית - באזור שמעל עצם הבריח (קלויקולה)''' - אלה מופיעות לעיתים במצבי ממאירות של בית החזה והבטן.לימפדנופתיה אפיטרוכלארית -ממוקמת בזרוע העליונה, מעל המרפק.
לִימֶס היו מערכות להגנת גבולותיה של הקיסרות הרומית.
בתקופת הרפובליקה לא היו גבולות שלטונה של רומא ברורים.
החל מהמאה הראשונה לספירה הוקמו בהדרגה מערכות ביצורים דרכים ומכשולים על גבולה היבשתי של האימפריה הרומית.
הדוגמאות המוכרות ביותר ללימס הן חומת אדריאנוס וחומת אנטונינוס, תלם נובאק, הלימס של גרמאניה סופריור-רייטיה, הלימס של גרמאניה אינפריור, הלימס הערבי והלימס הטריפוליטאי.
בארץ ישראל מוכר לימס פלשתינה, אשר חצה את הנגב מחוף הים התיכון, באזור צפון חצי האי סיני עד לחוף ים המלח והערבה.
מאחדות מהמצודות נשארו שרידים עד היום בקרבת היישובים הבאים: עין בוקק, חצבה, "חתרורים", "מוחילה", עבדת ומצד תמר בכביש דימונה-סדום.
הלימס של ארץ ישראל נועד להגן על האימפריה מפני פלישות של שבטי הנוודים, וכן להבטיח את נתיבי הסחר הבינלאומי החשובים.
הנגב זכה בתקופה זו לשגשוג, במידה רבה הודות ללימס.
לימפומה על שם הודג'קין, או כפי שנקראה בעבר, "מחלת הודג'קין", היא סוג לימפומה שתוארה לראשונה על ידי תומאס הודג'קין בשנת 1832. היא מאופיינת בהימצאותם של תאים חריגים, ענקיים , הנקראים , שמקורם במרכזי נבט לקויים של לימפוציטים מסוג B.
מקורם של תאי ריד-סטרנברג הוא לרוב בלימפוציטים מסוג B, שהפכו לקויים בתהליך שעברו במרכזי הנבט שלהם או לאחריו.
במרבית המקרים, הבעיה נובעת מכך שהגנים של נוגדניהם, לאחר שעברו הן רקומבינצית V(D)J והן היפרמוטציה סומטית, אינם מבצעים את תפקידם.
ההיארעות של מחלת הודג'קין נותרת קבועה במהלך השנים האחרונות ולא נראה כי שכיחותה נמצאת בעלייה.
במרבית המקרים החולים יציגו בלוטות לימפה נמושות שאינן רגישות למגע, מרביתן באזור הצוואר, מעל עצמות הבריח ובבית השחי.
כשליש מהחולים מגיעים לבירור רפואי עם תסמיני חום, זיעה בלילה ואובדן משקל.
לעיתים מחלת הודג'קין מתגלה במהלך בירור לחום ממקור לא ידוע, אולם, מצב זה נפוץ בעיקר אצל מבוגרים.
מרבית סוג לימפומות הודג'קין שייכים לקבוצה הקרויה Nodular sclerosing (הנקראת כך בשל ההיסטולוגיה של התאים).
אצל מטופלים עם חשד למחלה, יש לבצע בדיקה גופנית מלאה, בדיקות דם מקיפות, צילום חזה ו-CT של החזה, הבטן והאגן, כמו גם נטילת ביופסיה ממח העצם.
מרבית החולים יעברו גם PET על מנת להעריך האם המחלה התפשטה והאם יש אזורים קולטים של המחלה בשאר המקומות בגוף.
טיפול במחלה ממוקמת מביא לשיעורי ריפוי גבוהים של מעל 90%.
חולים עם מחלה ממוקמת ועם פרוגנוזה צפויה טובה, מקבלים טיפול קצר של כימותרפיה ולאחר מכן טיפול הקרנתי (קרינה ברדיותרפיה לאזור).
חולים עם מחלה מפושטת יותר או חולים עם סימפטומים הקרויים B-symptoms כגון הזעה בלילה, ירידה במשקל וכדומה- מקבלים טיפול מלא בכימותרפיה.
גם שילובים של שני מישלבים אלו אפשריים כמו גם שילובים שונים הכוללים קרינה או טיפול עם מינונים גבוהים.
השתלת מח עצם יכולה לרפא מחצית מן החולים שלא מגיבים היטב לטיפול כימותרפי.
בניגוד לסוגים אחרים של לימפומות בהם השכיחות עולה עם העלייה בגיל, ללימפומת הודג'קין ישנה עקומת שכיחות דו-מצבית.
כלומר, השכיחות המרבית של המחלה מתרחשת עבור שתי קבוצות גיל שונות, האחת צעירה והשנייה מבוגרת.
הקבוצה הראשונה היא קבוצת הגילאים שבין 15–35 והשנייה היא גילאי 50 ומעלה.
לימפומה זאת שכיחה יותר בקרב גברים.
שכיחות לימפומה זאת היא ארבעה מקרים בשנה על כל מאה אלף איש, המהווה קצת פחות מאחוז מכלל מקרי הסרטן בעולם.
התסמין הנפוץ ביותר הוא קשרי לימפה מוגדלים ללא הרגשת כאב, לרוב באזור הצוואר.
גם קשרי הלימפה בחזה מושפעים לעיתים תכופות, מצב אותו ניתן לאבחן בעזרת צילום רנטגן.
תסמין נוסף הוא הגדלה של הטחול בכ 30% מהמקרים, כאשר ברובם לא מדובר בהגדלה מאסיבית.
גם הכבד עלול לגדול בכ 5% מן המקרים.
כשליש מהחולים בלימפומת הודג'קין עלולים לסבול מהתסמינים המערכתיים הבאים: חום, הזעת לילה, ירידה במשקל, גרד או עייפות.
ירידה במשקל, חום והזעת לילה המאפיינים גם לימפומות שאינן הודג'קין נקראות תסמינים מסוג B.
יש לאבחן את לימפומת הוג'קין ולוודא שלא מדובר בסוגים אחרים של סרטן, או בגורם אחר להגדלת קשרי הלימפה כמו זיהומים שונים.
הדרך המקיפה ביותר לאבחון היא על ידי ביופסיה.
גם בדיקות דם נערכות לשם הערכת תפקודם של איברים מרכזיים, איתור מרבצים לימפטיים, והערכת בטיחות טיפולי כימותרפיה.
נהוג להשתמש גם בשיטות הדמיה נוספות, לרוב בטומוגרפיית פליטת פוזיטרונים (PET Scan).
כדי לאתר מרבצים לימפטיים נוספים.
לאחר אבחון קיומה של הלימפומה ייקבע שלב המחלה.
החולה יעבור סדרת בדיקות שתקבענה אילו אזורים בגוף מושפעים.
הבדיקות תכלולנה תיעוד של ההיסטולוגיה, בדיקה גופנית, בדיקות דם, צילום חזה, הדמיות CT או MRI של החזה, הבטן ואגן הירכיים, וביופסיית מח עצם (תלוי בשלב המחלה וברופא המטפל).
החולה יעבור גם טומוגרפיית פליטת פוזיטרונים (PET Scan).
בעבר השתמשו בשיטות חודרניות כגון פיום בטן (לפרוטומיה) המאפשרת סריקה ויזואלית של פנים חלל הבטן במטרה לאתר גידולים.
שיטות חודרניות כמו פיום בטן ולימפאנגיומה מבוצעות כיום לעיתים רחוקות, שכן ההתקדמות בשיטות ההדמיה הפכה אותן לבלתי נחוצות.
בהתבסס על הממצאים שיעלו בבדיקות ייקבע שלב המחלה, בסולם בו ארבע דרגות חומרה אפשריות (I-IV) כפי שיפורטו להלן.
קביעת השלב תתבסס על השיקולים הבאים:
מספר בלוטות הלימפה הנגועות ומיקומן.
נוכחות בלוטות נגועות מצד אחד או משני צידי הסרעפת.
התפשטות המחלה לאיברים מחוץ למערכת הלימפטית כמו הטחול או הכבד.
כאשר הלימפומה מלווה בתסמינים מערכתיים תתווסף לשלב גם האות B.
במקרה של היעדרות תסמינים מערכתיים תתווסף האות A.
קביעת השלב של לימפומת הודג'קין
קביעת שלב המחלה נעשית על פי שיטת Ann Arbor Staging System:
שלב I - מעורבות של בלוטת לימפה אחת או של מבנה לימפואידי אחד בלבד (כגון, טחול, בלוטת התימוס, Waldeyer's ring).
שלב II - מעורבות של שתיים או יותר בלוטות לימפה באותו אזור של הסרעפת ובית החזה (המדיאסטינום לצורך זה נחשב אזור אחד).
שלב III - באופן כללי מתייחס למעורבות של בלוטות לימפה משני צידי בית החזה והסרעפת, ומעורבות של מבנים לימפואידים אחרים.
סטייג' זה מחולק לשני תתי סטייג'ים:
שלב III-1 - מעורבות של המחלה מתחת לסרעפת (Subdiaphragmatic) המוגבלת לטחול, בלוטות לימפה בשער הטחול, בלוטות לימפה של ה-celiac או בלוטות לימפה פורטליות.
שלב III-2 - מעורבות של מבנים המתוארים ב-III-1, כמו גם מעורבות של בלוטות לימפה פרא-אאורטליות, iliac, mesentery.
שלב IV - מעורבות של איברים מלבד אלו שצוינו לעיל, כולל מעורבות של הכבד ומח העצם.
בנוסף לכך, מקובל כאמור לציין את האות B אם יש תסמינים מערכתיים הכוללים - ירידה לא מוסברת במשקל הגוף מעל 10% במהלך חצי השנה האחרונה, חום לא מוסבר, עקבי או חוזר מעל 38 במהלך החודש האחרון וכן הזעות לילה בחודש האחרון.
בשנת 1998 פורסמו תוצאות מחקר רחב היקף, פרי מאמץ בינלאומי, העוסק בפרוגנוזה לחולי לימפומת הודג'קין שטופלו בשיטה קונבנציונלית.
המחקר שבדק תוצאות טיפול בחולים במצב מחלה מתקדם או נרחב, קבע שבעה סמנים פרוגנוסטים שהיעדרם מצביע על סיכוי של 84% לחמש שנים ללא התקדמות של המחלה.
קיומו של כל סמן נוסף מוריד את הסיכוי לחמש שנים ללא התקדמות של המחלה ב-7%.
חמישה גורמים או יותר מורידים את הסיכויים ל־42 אחוזים.
רמת אלבומין < 4.0 גרם לדציליטר
המוגלובין < 10.5 גרם לדציליטר
ספירת לימפוציטים < 600µl או < 8% מסך התאים הלבנים
חולים בשלב מוקדם (IA או IIA) מטופלים ביעילות בהקרנות, אם כי גם במקרים אלו נעשה לפעמים שימוש בכימותרפיה.
חולים בשלב מתקדם יותר (III, IVA או IVB) מטופלים בכימותרפיה.
חולים בכל שלב עם הצטברות מאסיבית בחזה מטופלים בשילוב של טיפול קרינתי וכימותרפיה.
הטיפול הנפוץ ביותר כיום הוא שילוב של כימותרפיה עם ארבע התרופות: אדריאמיצין, בלאומיצין, וינבלסטין ודקרבזין (ABVD).
טיפול זה פותח באיטליה בשנות השבעים ונמשך בדרך כלל בין שישה לשמונה שבועות, אך לפעמים גם יותר.
טיפול נוסף וחדיש יותר הוא ה"סטנפורד V", שנמשך בדרך כלל מחצית מזמן טיפול ה־ABVD, אך כולל טיפולי כימותרפיה אינטנסיביים יותר ולפעמים גם טיפולי הקרנה.
בעזרת טיפול הולם, מעל 85% ממקרי לימפומת הודג'קין ניתנים לריפוי.
אחוזי ההחלמה הגבוהים אצל חולי לימפומת הודג'קין העלו למודעות תופעה מעוררת דאגה בכל הקשור להשפעות ארוכות הטווח של הטיפולים.
השפעות אלו כוללות התפתחות של מחלות לב ריאה, סרטן הדם, לימפומות וגידולים ממאירים נוספים.
למעשה, בחלק מהסדרות של החולים שנחקרו, נמצא כי יותר חולים מתו מסיבוכים מאוחרים של הטיפול במחלה מאשר כתוצאה ממוות מהמחלה עצמה.
הסיבוכים העיקריים הללו כוללים נזק ללב כתוצאה מהטיפול הכימותרפי וכן ממאירויות שונות נוספות כגון לויקמיה וקרצינומות שונות- מצבים אלו הביאו לכך שמטופלים נמצאים במעקב מספר שנים לאחר הטיפול.
כך למשל, נשים צעירות שחלו בהודג'קין וקיבלו קרינה לאזור הצוואר, צריכות לבצע ממוגרפיות במהלך 5–10 שנים לאחר הטיפול.
סיבוכים אחרים כתוצאה מהטיפול במחלה ושאינם סרטן כוללים עליה בסיכון למחלות לב קורונוריות כתוצאה מההקרנה לאזור וכן תת פעילות בלוטת התריס.
לאור האמור, חולים בשלבים ראשוניים מקבלים כיום טיפולים כימותרפיים מקוצרים והקרנות בעוצמה מופחתת.
בשנת 2011 אושרה לטיפול במחלה התרופה הראשונה מאז 1977,Adcetris, שנמצאה יעילה כשהיא משולבת בפרוטוקול AVD (אדריאמיצין, וינבלסטין ודקרבזין).
בנוסף ניתן לטפל במחלה גם בעזרת פרוטוקול MINE.
קדחת פל-אבשטיין היא מחלה התוקפת לעיתים אנשים החולים בלימפומת הודג'קין.
במהלך המחלה תוקף את החולה חום אשר מתגבר באופן מחזורי ויורד לאחר זמן ממוצע של שבוע או שבועיים.
לימסול או למסוס היא העיר השנייה בגודלה בקפריסין (לאחר ניקוסיה), העיר הגדולה ביותר מבחינה גאוגרפית, והמטרופולין הגדולה והחשובה באי.
היא ממוקמת בחלקו הדרומי של האי, לחופי מפרץ אקרוטירי.
אוכלוסייתה הרב-תרבותית של לימסול, בירת המחוז הקרוי על שמה, עומדת על כ-101,000 תושבים (2011).
העיר לימסול צמחה בין שתי הערים העתיקות אמתוס וקוריון.
היא נבנתה ככל הנראה לאחר שאמתוס נהרסה, אך קברים באזור מעידים שהייתה מיושבת כבר ב-2,000 לפנה"ס.
השרידים המעטים מהעיר באותה תקופה מראים שהתקיימה בעיר קולוניה קטנה שלא שגשגה.
בעיר הייתה גם נוכחות פיניקית, כפי שמעידה כתובת בעל לבנון שנמצאה בה.
בשנת 85 לפנה"ס, מלך ארמניה טיגראנס הגדול הגיע ללימסול כדי להגן על בעלי ברית יוונים מקומיים מפני רומא.
באותה תקופה נקראה העיר ניפוליס (העיר החדשה)
במסע הצלב השלישי, כאשר ריצ'רד הראשון, מלך אנגליה הפליג לארץ הקודש, הפליגו לצדו בספינות נפרדות גם אחותו ג'ואן וארוסתו ברנגריה .
בעקבות סופה, ספינותיהן הגיעו ללימסול.
יצחק קומננוס , שליט קפריסין שערק מהאיפריה הביזנטית הזמין אותן לחוף במטרה להחזיק בהן כדי לדרוש כופר נפש, אך הן סירבו להצעתו, ובעקבות כך הוא סירב לשלוח להן מי שתייה או לאפשר להן לעגון.
כשריצ'רד הגיע ללימסול, הוא ביקש מיצחק שיתרום למסע הצלב לשחרור ארץ הקודש, ולמרות היענותו הראשונית הוא סירב לעזור בהמשך.
ריצ'רד רדף ואסר אותו, מעשה שהעביר את השליטה בקפריסין לאנגלים.
ריצ'רד חגג את חתונתו עם ברנגריה שהוכתרה כמלכת אנגליה וקפריסין, החריב את אמתוס והעביר את תושביה ללימסול.
לאחר הכיבוש האנגלי, קפריסין נמכרה לטמפלרים, ובעקבות מרד על המיסים הגבוהים שהשיתו חזרה ונמכרה לגי דה ליזינאן, שהקים את ממלכת קפריסין.
תחת הממלכה שגשגה לימסול בזכות הסוחרים הרבים שהתיישבו בה ונמלהּ שהפך למרכז תעבורתי.
לאחר מכירת קפריסין לרפובליקה של וונציה, לימסול המשיכה לשגשג, והוונטים ביצרו את מצודת העיר.
כשקפריסין נכבשה על ידי העות'מאנים, הם כבשו את לימסול ביולי 1570 ללא כל התנגדות.
במהלך השלטון העות'מאני התרכזו היוונים בעיקר במזרח העיר, הטורקים בעיקר במערבה, ובמרכז העיר סביב המצודה חיה אוכלוסייה מעורבת.
הכנסייה טיפחה את החינוך ופתחה כמה בתי-ספר חדשים בעיר.
ב-1870 כבשו הבריטים את קפריסין.
הם פיתחו את לימסול, ותיקנו וניקו את הדרכים בה.
לימסול היא מרכז התעשייה של קפריסין.
יש בה נמל ימי גדול שמהווה מרכז סחר חשוב עבור האי.
העיר היא גם מוקד תיירות חשוב של קפריסין ומושכת אליה מאות אלפי תיירים בשנה, בעיקר מאירופה.
האטרקציות המרכזיות בעיר הן חוף הים המרשים שלה, האתרים הארכאולוגיים הסמוכים לה (אמתוס וקוריון) וכן פסטיבלים ואירועים שמצליחים למשוך תיירים בקלות רבה יחסית במשך כל עונות השנה.
תעשיית היין פורחת בעיר לימסול, בה בחרו יקבים רבים לקבוע את מקום מושבם.
למרות שאזורי החקלאות של קפריסין נמצאים במרכזו של האי, סמוך להרי הטרואודוס, מרבית היקבים במדינה נמצאים בלימסול.
עם ההתפתחויות האחרונות בעיר ניתן למנות טיילת שנבנתה בעשור האחרון, פארק רחב ידיים ואת כיכר הטירה העתיקה של העיר, שבמרכזה בנויה טירה עתיקה - אך משופצת - מימי הביניים.
לימסול מפורסמת בקפריסין בזכות הפסטיבלים שלה, כמו קרנבל הפסטיבל והיין שנמשך עשרה ימים, עם תחפושות עליזות - אירוע בעל מסורת ארוכה הכולל טקסים עתיקים.
עם חלוף הזמן קיבל אופי שונה ובידורי בלבד, עם קהל עוקבים גדול ופופולרי.
הפסטיבל מתחיל במצעד הכניסה של קרנבל המלך, ולאחריו תחרות תחפושות לילדים.
במהלך מצעד הקרנבל ברחובות הראשיים מתאספים המונים מכל רחבי האי כדי לצפות במצופים עם הסרנדה ובקבוצות מסיכות אחרות.
נשפים ומסיבות מפוארות מתקיימים במלונות רבים מדי ערב.
במהלך הרבעון הראשון של חודש ספטמבר, מתקיים פסטיבל היין הגדול של קפריסין בגן העירוני של לימסול, מדי ערב בין השעות 8:00-23:00. במהלכו למבקרים יש אפשרות לטעום כמה מיינות קפריסין הטובים ביותר, המוצעים ללא תשלום.
בחלק מהערבים, קבוצות שונות מקפריסין ומחוצה לה מבצעות ריקודי עם ויש גם מקהלות.
פסטיבלים נוספים הם פסטיבל אמנות הרחוב של לימסול (סוף אפריל/תחילת מאי), פסטיבל הפרחים של ירמסויה (מאי), פסטיבל המבול (יוני), לילות שייקספיר ופסטיבל הדרמה היוונית העתיקה.
יתר על כן, העיר לימסול הציגה את פסטיבל הבירה הראשון ביולי 2003. זהו פסטיבל ריקודים בן שלושה ימים ליד הים במרכז העיר.
המבקרים יכולים לשתות מגוון של בירות קפריסאיות ובירות מיובאות.
הכניסה לפסטיבל אינה כרוכה בתשלום ובירות נמכרות במחירים נמוכים, בתוספת שילוב של מוזיקה בינלאומית.
שני מועדוני הספורט המובילים בלימסול, הם אפולון ואקא.
להם יש קבוצות בענפים כמו: כדורגל כדורסל כדורעף ועוד.
עוד קבוצת כדורגל מהעיר המשחקת בליגה הראשונה היא אריס לימסול, שכמו אקא היא אחת מהקבוצות המייסדות של הכדורגל בקפריסין.
קבוצת הכדורעף נשים של אקא מובילה את הליגה וזוכה באליפות קפריסין על בסיס קבוע.
יש גם קבוצות אתלטיקה, באולינג, רכיבה על אופניים ועוד מגוון ענפי ספורט אחרים.
אצטדיון הכדורגל של לימסול הוא ציריון, עם קיבולת של 13,500 מקומות ישיבה, ומשמש את שלוש קבוצות כדורגל של לימסול בעבר הוא אירח נבחרת קפריסין בכדורגל.
ישנם עוד מספר אצטדיונים עבור ענפי ספורט אחרים בעיר.
הן משתתפות דרך קבע בגביעי אירופה השונים.
ובשנת 2006 אירחה לימסול בפעם השנייה ברציפות את משחק האולסטאר של פיב"א אירופה במרכז הספורט "ספירוס קיפריאנו".
אפולון לימסול כדורסל אירחה באולמה הביתי בשנת 2003 את הפיינל פור של גביע האתגר האזור הדרומי פיב"א אירופה.
קיימת בעיר קבוצת כדוריד מקצועית בשם "אפן אגיו אטנסיו".
בעיר קיימת גם קבוצת רוגבי, "קרוסרדרס לימסול", שמשחקים באצטדיון "אכילאס AEK" ומשתתפים בליגה הקפריסאית לרוגבי.
מרתון בינלאומי המתקיים בכל שנה בלימסול, מרתון לימסול GSO.
בלימסול יש אקלים סוב-טרופי יבש (ים תיכוני-סיווג אקלים ב- שיטת קפן: Csa) עם קיץ חם ויבש וחורף מתון, אביב וסתיו קצרים ובדרך כלל חמימים ושטופי שמש.
מחודש דצמבר ועד מרץ מזג האוויר לא שקט ויכול להיות גשום וסוער.
אור שמש בממוצע בסביבות 6 שעות ביום.
הגשם נוטה להיות כבד בתקופה זו של השנה וסופות רעמים מתרחשות לעיתים קרובות למרות שבדרך כלל אינן נמשכות זמן רב.
שלג בלימסול הוא אירוע נדיר מאוד ובדרך כלל יורד מעורב בגשם כל 7 עד 13 שנים.
בינואר 2022 רשמה לימסול טמפרטורת שיא נמוכה של 0.8 מעלות צלזיוס.
באביב מזג האוויר מתון עד חם ונעים.
שטוף שמש כמעט בכל יום והטמפרטורות נעות סביב 19–20 מעלות צלזיוס ביום ו-9 מעלות צלזיוס בלילה.
ממטרי גשם וסופות רעמים נפוצים במיוחד בסוף מרץ ואפריל.
לעיתים במהלך האביב מגיע אבק ממדבר סהרה אשר פוגע באיכות האוויר בעיר.
הקיץ בלימסול היא העונה הארוכה ביותר בשנה, ונמשכת כשישה חודשים המתחילים במאי ומסתיים באוקטובר.
ביוני עלול להיווצר לפעמים ערפל ים, שבדרך כלל נעלם מוקדם בבוקר.
הגירה פנימית מאז שנות ה-60 וזרם של עקורים לאחר 1974 הגדילו משמעותית את אוכלוסיית לימסול ופרבריה.
לימסול רבתי כוללת כיום את עיריית לימסול והפרבר אגיה פילה ואת הרשויות פולמידיה, מסה גייטוניה, אגיוס אתנאסיוס, גרמסוג'יה ויפסונאס.
בלימסול הייתה באופן מסורתי אוכלוסייה מעורבת של קפריסאים יוונים, טורקים וקפריסאים ארמנים.
רוב הקפריסאים הטורקים עברו צפונה בשנת 1974. בהתאם לכך, קפריסאים יוונים רבים מצפון קפריסין, שהפכו לפליטים בעקבות הפלישה הטורקית, התיישבו בלימסול.
הארמנים נשארו בלימסול והמשיכו להתגורר בסביבת הכנסייה האפוסטולית הארמנית Sourp Kevork ומחזיקים בית ספר יסודי משלהם.
יש גם כפר ארמני במחוז לימסול בשם ארמנוכורי .
העלייה בשיעור הילודה של האוכלוסייה במהלך המאות ה-19 וה-20 המאוחרות (1878–1960) הייתה 70%.
בלימסול נמצאת קהילה גדולה של יוונים פונטים, שהתיישבו בקפריסין לאחר התמוטטות ברית המועצות.
בשנים האחרונות, העיר הפכה לפופולרית יותר ויותר גם בקרב אזרחים רוסים או פוסט-סובייטים.
כיום, כ-17% מאוכלוסיית לימסול דוברי רוסית, ו-8% מהאוכלוסייה הם אזרחים רוסים.
לנמל לימסול מגיעות אוניות משא ונופש, ומעבורות מרחבי הים התיכון.
לימפ ביזקיט היא להקת ראפ מטאל/נו-מטאל מג'קסונוויל שבפלורידה.
ביזקיט החלה את דרכה בשנת 1994 ופרצה לתודעה הציבורית לראשונה ב-1997 עם אלבומה הראשון Three Dollar Bill, Yall$.
חברי הלהקה, יחד עם פטרוניהם, חברי להקת קורן, נחשבים למייסדי גל הלהקות של ז'אנר הנו-מטאל בשנות התשעים.
הלהקה מכרה כ-40 מיליון עותקים לפחות בכל רחבי העולם.
הלהקה הוקמה בשנת 1994 על ידי פרד דרסט (סולן), סם ריברס (בסיסט), ג'ון אוטו (מתופף) ורוב ווטרס (גיטריסט).
מספר חודשים לאחר הקמתה עזב ווטרס את הלהקה.
את מקומו תפסו ווס בורלנד ודי ג'יי לית'ל המוכר מהרכב ההיפ הופ המפורסם House Of Pain.
לאחר שהלהקה השמיעה גרסת דמו משיריה ללהקת קורן, העבירה קורן את תקליט הדמו לחברת התקליטים שלה, שהחליטה להחתים את לימפ ביזקיט על חוזה תקליטים.
אלבומה הראשון של הלהקה, Three Dollar Bill, Yall$, יצא ב-1997. האלבום הוגדר כנו-מטאל.
הוא נחל הצלחה, ובעיקר השיר "Faith", גרסת הלהקה לשירו המפורסם של ג'ורג' מייקל, אשר הופיע גם בסרט עד החתונה זה יעבור.
מתוך האלבום בלט גם הסינגל "Counterfiet" שמחה נגד להקות שמחקות את סגנונה המיוחד של לימפ ביזקיט.
פריצת הדרך של הלהקה לתודעת הציבור העולמי הייתה בשנת 1999, עם הפופולריות שצברו להקות הנו-מטאל.
הלהקה הוציאה את אלבומה השני, Significant Other, שזכה להצלחה.
אלבום זה שילב יותר היפ הופ והיה בעל צליל נקי יותר מקודמו.
בעקבות הצלחת האלבום- הלהקה הופיעה בוודסטוק 1999 וערכה "מופעי גרילה" שהתקיימו ברחוב ללא הכנה מוקדמת של הקהל.
הסינגל הראשון שיצא ללהקה-Nookie זכה להצלחה אדירה במדיה והפך ללהיט גדול שהיווה את אחת הסיבות לפריצת ז'אנר הנו-מטאל אל המיינסטרים.
אחריו יצאו סינגלים כמו Re Arranged, סינגל ההיפ הופ N2Gether Now יחד עם מת'וד מן שזכה להצלחה במצעדי ההיפ הופ, ו-Break Stuff שבקליפ שלו הופיעו שחקנים מפורסמים ומוזיקאים רבים כמו ג'ונתן דייוויס, אמינם והבת שלו, סנופ דוג, ד"ר דרה ואחרים.
הקליפ זכה בתואר הקליפ הטוב ביותר של השנה מטעם MTV, מה שגרם לפרובוקציה מצד הבסיסט של להקת רייג' אגיינסט דה מאשין שטיפס על עמוד התאורה כי התאכזב שהקליפ של הלהקה שלו לא זכה בפרס.
הלהקה הוציאה בשנת 2000 את אלבומה השלישי, Chocolate Starfish And The Hot Dog Flavored Water, אשר המשיך את המגמה שהתחילה באלבום השני בסאונד יותר נקי ושילוב יותר שירי היפ הופ.
האלבום מכר למעלה ממיליון אלבומים בשבוע הראשון להוצאתו ובכך שברה הלהקה את שיאה של פרל ג'אם.
שירים רבים מהאלבום הפכו ללהיטים ביניהם, Take a look around (שהופיע בסרט משימה בלתי אפשרית 2) ,Rollin' (שהופיע בסרטי מהיר ועצבני ובמשחקי מחשב), ו-My Way שהושמע רבות ברדיו ובטלוויזיה.
בנוסף, הלהקה זכתה בשלושה פרסי MTV - להקת השנה, האלבום הטוב ביותר ואתר האינטרנט הטוב ביותר.
מנגד, רבים ממעריצי הלהקה לא אהבו את סגנון האלבום והאשימו את הלהקה בהתמסחרות ובשירים בוטים וחסרי תוכן.
שנה לאחר מכן יצא אלבום שהציג רמיקסים שונים לשירים של הלהקה.
בשנת 2001 עזב בורלנד את הלהקה, משום שהרגיש כי אינו מבטא את עצמו בלהקה.
לראשונה מאז שהוקמה, ללימפ ביזקיט לא היה גיטריסט קבוע.
בעקבות זאת, לא נקבעו ללימפ ביזקיט הופעות חיות והם עשו מסע חיפושים נרחב אחרי מחליף, שנכשל.
הלהקה המשיכה להקליט שירים כאשר תפקיד הגיטריסט התחלק בין פרד, סם ריוורס, ונגני אולפן.
כאשר נקבע ללימפ ביזקיט סיבוב הופעות עם מטאליקה ולינקין פארק, הם חזרו לחיפוש גיטריסט קבוע ומצאו את מייק סמית כמתאים ביותר לכך.
יחד איתו הם סיימו להקליט את האלבום והקליטו אלבום חדש לגמרי.
לימפ ביזקיט הוציאה בשנת 2003 את אלבומה הרביעי, Results May Vary.
האלבום הוא למעשה שילוב בין ההקלטות שנעשו לפני שסמית התקבל ללהקה לבין ההקלטות עם מייק סמית.
בנוסף, לאחר פרישתו של בורלנד, דורסט לקח חלק פעיל ביותר בהלחנת השירים.
עם יציאת האלבום יצא הסינגל Eat You Alive שזכה למקומות מכובדים במצעדי רוק.
השיר (יחד עם עוד שירים אחרים באלבום) היה מושפע מפרשת הרומן בין פרד דרסט לבריטני ספירס שהוכחשה על ידי ספירס ואושרה על ידי פרד.
הסינגל המוביל, Behind Blue Eyes, גרסת כיסוי לשיר של המי, זכה להצלחה גדולה כל כך שהגרסה של הלהקה נעשתה פופולרית יותר מהמקורית, אך גרסה זו קיבלה ביקורות שליליות בקרב חובבי רוק, בגלל התרחקות הלהקה מהסגנון שאפיין אותה עד אותה תקופה ובנוסף על החלפת קטע הרוק מהשיר המקורי בקטע טכנו.
גרסת הכיסוי הזו נהפכה לאחת מגרסאות הכיסוי השנויות במחלוקת שנוצרו אי פעם.
גם הביקורות לא חסו על האלבום ורובן היו שליליות מאוד.
ב-2004, בורלנד חזר ללהקה במקום סמית ושנה לאחר מכן הלהקה הוציאה את החלק הראשון מהאלבום, The Unquestionable Truth, שנחשב לבוטה וקיצוני מבחינה מוזיקלית ותוכן.
האלבום מכר יותר ממיליון עותקים ברחבי העולם.
באותה שנה יצא אלבום "הלהיטים הגדולים" שבנוסף ללהיטים מארבעת האלבומים הכיל שלושה שירים חדשים, ביניהם הסינגל Bittersweet Home שהיה שילוב בין שני השירים Home Sweet Home של מוטלי קרו וBittersweet Symphony של הוורב.
מה שמנע מהלהקה להמשיך לתפקד היה הסכסוך בין פרד דרסט לגיטריסט ווס בורלנד לגבי ההחלטה של פרד לא לקדם את האלבום שיווקית כאקט מחתרתי, שווס ראה אותו כמיותר וכפוגע בלהקה.
בנוסף לכך לא היו יחסים טובים ששררו בינן השניים בכל מקרה.
לאחר הפירוק ווס בורלנד התמקד בפרויקט הצדדי שלו Black Light Burns, פרד דרסט ביים סרטים עצמאיים, הבסיסט סם ריוורס שיתף פעולה עם אמנים שונים והפיק אלבומים ללהקות מקומיות והמתופף ג'ון אוטו וDJ ליטל פנו לסדנאות גמילה מסמים.
בהמשך Dj Leathal חזר לחבריו מ-House of Pain כדי להקים הרכב חדש שנקרא La Cocka Nostra.
לימפ ביזקיט התאחדה ב-2009 לאחר פגישה טובה בין פרד דרסט לווס בורלנד, בה השלימו וקבעו כי הם לא אוהבים את המוזיקה השלטת ברדיו.
הלהקה יצאה לסיבוב הופעות בינלאומי הנקרא "Unicorns N' Rainbows", אשר כלל הופעות באירופה, ארצות הברית ובדרום אמריקה.
ב-2011 הוציאה הלהקה את אלבומה השישי, "Gold Cobra" שהופק על ידי פרד דרסט.
הסינגל הראשון מתוכו נקרא "Shotgun" שזכה לכמות הורדות נאה ולביקורות מכובדות.
ביוני 2011 יצא הסינגל השני מתוך האלבום, "Gold Cobra" שזכה למיליוני צפיות.
האלבום מאופיין בקטעי גיטרה כבדים יותר מבעבר ואף בסולואים-דבר שהיה נדיר אצל הלהקה.
האלבום לא קודם רבות על ידי אינטרסקופ אך מכר כ-75 אלף עותקים בארצות הברית, הוצב במקום ה-16 בבילבורד ובמקום הראשון בגרמניה במצעד המכירות שלהם.
ביולי 2019 הלהקה ניגנה שיר חדש שנקרא "wasteoid", מהאלבום החדש שאמור לצאת בקרוב, בהופעה חיה בפריז.
באוקטובר 2024, הלהקה הגישה תביעה נגד חברת התקליטים יוניברסל מיוזיק גרופ.
סכום התביעה עומד על לפחות 200 מיליון דולר עבור תמלוגים שלא שולמו.
הלהקה טוענת כי יוניברסל מיוזיק גרופ יצרו מערכת תוכנה שנועדה להסתיר את התמלוגים של האמנים.
לטענת הלהקה, מאות אמנים נוספים נפגעו בדרך דומה.
יוניברסל מיוזיק גרופ טענו כי התמלוגים נעצרו בגלל הוצאות בסך כ-43 מיליון דולר שהשקיעו בלהקה.
ב-18 באוקטובר 2025, נפטר בסיסט הלהקה ואחד ממייסדיה סם ריברס בגיל 48. סיבת המוות לא נמסרה, אך ריוורס סבל בעבר ממחלת כבד שנגרמה עקב צריכת אלכוהול מופרזת.
כשבוע לאחר מכן, נמסר כי סיבת המוות היא דום לב.
הצלחתה של הלהקה גררה עימה ביקורת רבה מצד מעריצי המטאל ה"נקי", שראו בלימפ ביזקיט כהפך הגמור לכל מה שמוזיקת המטאל אמורה לייצג.
המעריצים, לצד מבקרים רבים, לא קיבלו יפה את הזיקה של הלהקה לעולם הראפ ואת ההופעות המאסיביות של חבריה ב-MTV וראו בכך קריצה לזרם המרכזי.
בפרד דרסט ראו רבים כמבצע ברמה נמוכה וככותב שירים רדודים.
ביקורת נוספת נשמעה בעקבות השתתפותה של הלהקה בפסטיבל וודסטוק ב-1999. הפסטיבל היה גדוש באירועי אלימות שחלקם יוחסו למעריצי הלהקה כשהבולט בהם הוא אונס קבוצתי שהתרחש סמוך לבמה על ידי מעריצים משולהבים.
התקשורת תייגה את הלהקה כגורם העיקרי למהומות על אף שפרד דרסט הכחיש זאת וניסה למנוע מהומות במהלך המופע.
בתגובה יצא הקליפ לשיר "Re Arranged" שבו הלהקה מועמדת למשפט על מהומות וודסטוק רק מכיוון שהם מופיעים בצורה אנרגטית ומוצאים להורג בטביעה בחלב.
במהלך הופעתה של הלהקה בפסטיבל בסידני לקתה מעריצה בשבץ מוחי ונפטרה, אך הלהקה, שלא ידעה על שהתרחש, המשיכה בהופעתה.
בשנת 2012 הלהקה יצאה לסיבוב הופעות אוסטרלי שהוקדש לכבודה ואף אירחה את אביה של ההרוגה באחת ההופעות.
הופעת חימום של לימפ ביזקיט לכבוד יציאת האלבום השמיני של מטאליקה, הופסקה לאחר שישה שירים, בגלל קהל עוין שגידף את הלהקה.
כמו כן, הלהקה ידועה ביריבותה עם להקות ואמנים רבים ביניהם סליפנוט, אמינם, Lamb of God, מרילין מנסון, בריטני ספירס, כריסטינה אגילרה, קורטני לאב ומשין הד.
במהלך סיבוב ההופעות של הלהקה בפולין, נפצע דורסט בצווארו.
בעקבות זאת, ביטלה הלהקה הופעות רבות בדרום אמריקה, מה שגרם לאכזבה בקרב מאות אלפי מעריצים.