tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
היא נקברה בבית קברות יהודי בלונדון בטקס שנוהל על ידי הרב הראשי של סקוטלנד.
פרימרוז התחנך באיטון קולג' ובאוניברסיטת אוקספורד.
בשנת 1902 הוא הוזמן על ידי הברון נתנאל דה רוטשילד להיות נוכח בפגישתו עם תיאודור הרצל.
עם כניסתו לפרלמנט, בטרם נשבע למלך, דרש ממנו חבר פרלמנט קתולי אנטישמי לכלול את נאמנותו הן לדת האנגליקנית והן לדת הקתולית.
ניל פרימרוז הצהיר, לקול תשואות רמות של חברי הבית, שהוא גאה להיות יהודי, וכי דתו קדמה אלפי שנים לדת הקתולית, ושבועתו למלך צריכה להדגיש דווקא את נאמנותו לדת היהודית.
פרימרוז אמנם גדל, חונך והחשיב עצמו כנוצרי, אך חש גם קרבה לדת היהודית.
בינואר 1910 נבחר לראשונה כחבר הפרלמנט מטעם מחוז הבחירה .
בנאומו בפרלמנט הבריטי על נוסח על נוסח שבועת האמונים אמר שהוא גאה להיות יהודי, וכי דתו קדמה אלפי שנים לדת הקתולית.
בשנת 1913 הוא היה אחד החברים ב"וועדה האנגלו-אמריקאית לשלום".
ב-1914 התנדב פרימרוז לשרת בצבא הבריטי ובספטמבר 1914 הוא נשלח להילחם בצרפת, שם זכה בעיטור הצלב הצבאי.
מעת לעת הוא חזר לפרלמנט בלונדון ובין פברואר למאי 1915 הוא שירת בתפקיד תת-מזכיר במשרד החוץ הבריטי.
ביוני 1915 הוא הועלה לדרגת קפטיין (סרן) ובספטמבר 1916 מונה פרימרוז למזכיר צבאי פרלמנטרי במשרד התחמושת, אך במרץ 1917 התפטר כדי לחזור לשירות צבאי פעיל, באומרו: "אני בגיל צבאי, ואני מרגיש שאני צריך למלא את חובתי כחייל".
בשל מצב המלחמה הטילו הבריטים מצור ימי על חופי הארץ, שהכביד על יהודי ארץ ישראל בכך שנמנע מהם לייצא תוצרת הארץ - פרי ההדר ויינות כרמל מזרחי, שהיוו מקור הכנסה חשוב של המושבות.
כמו כן לא ניתן היה לייבא מזון ולהעביר את כספי החלוקה לאנשי היישוב הישן.
הרב ראשי הספרדי בבריטניה, ד"ר גסטר, פנה לתת שר החוץ פרימרוז וביקש להתיר העברת סיוע ליהודים בארץ ישראל.
בתגובה כתב פרימרוז שהוסכם להתיר העברת אספקה לפלשתינה, בתנאים מסוימים.
לאחר קבלת האישור הגיעו לנמל יפו 14 אניות שהעבירו כסף ומזון, והקלו על מצוקת האוכלוסייה היהודית בארץ.
הוא שירת במצרים עד קיץ 1917 ואז עבר עם היחידה לארץ ישראל.
פרימרוז הוצב והוביל את יחידתו בקרב על רכס "אבו שושה" (תל גזר), בשטחים שרכש קרוב משפחתו הברון אדמונד ג'יימס דה רוטשילד, לפני המלחמה.
ב-13 בנובמבר 1917 הוא נפצע קשה, הובל לבית חולים צבאי וכעבור יומיים, ב-15 נובמבר 1917 הוא נפטר מפצעיו.
ההודעה על פציעתו של פרימרוז הגיעה למפקדתו של הגנרל אלנבי שבה שירת אחיו, לוטננט קולונל ארצ'בלד פרימרוז בתפקיד מזכירו הצבאי של אלנבי.
האח יצא בדחיפות לבית החולים הצבאי ברמלה לבקר את אחיו הפצוע, אך לא הספיק לראותו בחיים ונאלץ להשתתף בטקס קבורתו.
הגנרל אלנבי הזכיר בדיווחיו את נפילתו של פרימרוז.
הייתה זו אחת הפעמים הבודדות, ואולי היחידה, שגנרל אלנבי הזכיר בדיווחיו חלל שנפל בקרב.
פרימרוז הובא לקבורה בבית הקברות הצבאי הבריטי ברמלה (חלקה D קבר 49).
יומיים לאחר מותו של פרימרוז נהרג בארץ ישראל אחד מקרוביו לבית רוטשילד, מייג'ור אוולין אקיל דה רוטשילד, ונקבר בבית הקברות בראשון לציון.
ראש ממשלת בריטניה לויד ג'ורג' הספיד אותו בפרלמנט: "אם יורשה לי לפני שאשב להשמיע מילה אחת למי שמילא תפקיד לא בולט בצבא, אך היה מוכר היטב לכל חברי הבית הזה: אני מתייחס לקפטן ניל פרימרוז.
הבית הכיר היטב את רוחו הזוהרת והמקרינה.
למקורביו הוא היה אחד הגברים החביבים ביותר שפגשנו.
הייתה לו יכולת רבה מעל הממוצע, ולמרות שמרנותו וביישנותו שעצרו אותו, עתידו היה מלא תקווה.
הוא כבר עשה שירות מכובד בשטח, ועל שירות זה הוכר בהצעת מפקדו; והוא עשוי בהחלט, כי היו לו הצעות רבות, לכבוש תפקידים שבהם יכול היה להעניק שירותים לציבור...
הוא בחר בכוונה בדרך הסכנה.
הוא נפל בהסתערות בראש חייליו, ממש ברגע הניצחון, וחברי הבית, אני מרגיש בטוח, יצטרפו אליי להבעת הזדהות עמוקה עם מי שהשאיר מאחור להתאבל עליו".
פרימרוז היה אחד מעשרים ושניים חברי בית הנבחרים הבריטי שנפלו במלחמה והונצחו באנדרטת המלחמה הפרלמנטרית (Parliamentary War Memorial|Parliamentary War Memorial) בווסטמינסטר הול (לוח מס' 8).
הורי אלמנתו הציבו חלון מעוטר לזכרו בכנסיית "סנט מרי" בעיר שבצפון מזרח בריטניה.
הידיעה על נפילתו בקרב של פרימרוז עוררה תגובות רבות בעיתונות היהודית באותה עת.
היו שראו בו ראוי לשמש הנציב העליון הבריטי הראשון בארץ ישראל.
בכתבה בעיתון יהודי באנגליה הובעה הדעה כיצד ראוי היה לכבד את קברו: "מותו של ניל פרימרוז, שעורר צער כללי כל כך, היה מאורע שעליו התאבלו היהודים יותר מאשר כל חלק אחר של אוכלוסיית הקיסרות.
שכן מלבד היותו בן ישראל מלידה, על פי אמו, היה הוא במידה רבה יהודי בנפשו.
על כן דומה שמן הראוי שיהיו עצמותיו טמונות לא סתם בארץ ישראל אלא בבית עלמין יהודי.
בית הקברות הקטן ברמלה בין יפו לירושלים, ישמש תמיד מוקד התעניינות וקברו של ניל פרימרוז שם יטופח כמקום קדוש בימי התחייה הלאומית היהודית על ידי היהדות החדשה שתישתל בארץ, ואשר למענו לחם ומת.
הטמנתו בבית קברות יהודי עולה בקנה אחד עם ההלכה היהודית, שהרי אמו, הליידי רוזברי, לא זנחה מעולם את דת עמה, ולפי ההלכה היהודית יורש הבן את מורשת הלאום והדת של אמו".
כמה ימים לפני מותו של פרימרוז ניתנה הצהרת בלפור, באמצעות מכתב שנשלח לוולטר רוטשילד.
באנגליה תוכנן לקיים עצרת פומבית בראשות לורד רוטשילד לציון האירוע, בשל האבל של משפחת רוטשילד על נפילת שני בניה בארץ ישראל נדחתה העצרת.
פרימרוז התחתן עם ליידי ויקטוריה סטנלי, בתו של "הרוזן ה-17 מדרבי", ב-7 באפריל 1915. נולד להם בת אחת: (18 באפריל 1916 - 1989), שנישאה לצ'ארלס ווד, הרוזן השני מהליפקס, ב-25 באפריל 1936.
אלמנתו של פרימרוז נישאה בשנית למלקולם בולוק, ונולדה לו בת אחת.
ניל סיימון פיצמוריס הוא שחקן, קומיקאי וכותב אנגלי.
הוא ידוע בעיקר מהופעתו בתפקיד ג'ף, היריב של מארק (בגילומו של דייוויד מיטשל) בסיטקום "פיפ שואו" של ערוץ 4. פיצמוריס כתב לתוכניות טלוויזיה נוספות בהן הסיטקום "Peter Kay's Phoenix Nights" (בה גם כיכב) והסדרה "בנידורם".
עבודותיו של פיצמוריס כוללות את תוכנית הטלוויזיה "That Peter Kay Thing" עליה קיבל את פרס הקומדיה הבריטית, ואת הסיטקום "Phoenix Nights", בו הופיע בתפקיד ריי-וון.
עוד כתב תסריטים לשני סרטים באורך מלא, ב-1999 הסרט "Going Off Big Time" שהיה מועמד לפרס BIFA, וב-2011 את הסרט "Charlie Noades R.I.P."
פיצמוריס שיחק בסרט "Going off Big Time" אותו גם כתב.
הוא גילם את ג'ף בסדרה הקומית של ערוץ 4 "פיפ שואו", וכיכב בסדרת הדרמה "Buried".
עוד הופיע בפרק הראשון בסדרה "המשרד" בתפקיד מועמד לעבודה שדייוויד ברנט מראיין.
הוא גילם שוב את אותה דמות בפרק השישי, והפעם ברנט מודיע לו על פיטוריו.
פיצמוריס שיחק לצד של פול או'גריידי בקומדיה "Eyes Down" של ה-BBC, הופיע בתפקיד אורח בדרמה המשטרתית "The Bill", ובסדרה "הולבי סיטי" הספין-אוף של הסדרה הרפואית "חדר מיון".
ב-2007 שיחק פיצמוריס בתפקיד הראשי בסדרמה "Mobile: של ITV.
בשנת 2000 החל לעבוד על הסרט "Charlie Noades RIP" יחד עם אחיו טוני.
הפיתוח נתקל בקשיים מחוסר מימון, ותחילת העבודה הייתה למעשה רק ב-2007. הקרנת הבכורה של הסרט הייתה ב-2009 בפסטיבל הקולנוע בקאן.
באותה תקופה חזר פיצמוריס להופיע על הבמה אחרי עשר שנים, וגילם את שאון במחזה "On the Ledge" בתיאטרון רויאל קורט בליברפול.
פיצמוריס שיחק בתפקיד לז בפרק בסדרה "Moving On" של ערוץ BBC One.
עוד השתתף בסרט "Fifteen Minutes That Shook the World" בתפקיד מאמן ליברפול רפאל בניטס.
הוא כיכב במחזה "One Night in Istanbul" שהוצג בליברפול אמפייר ובתיאטרון גרנד קאנאל בדבלין.
ב-16 בפברואר 2009 החל פיצמוריס להגיש את תוכנית הרדיו Drivetime בתחנת רדיו סיטי 96.7 בליברפול.
בשל התחייבויות בקולנוע ובטלוויזיה עזב את התוכנית ב-4 במרץ 2011.
ב-2011 כיכב פיצמוריס בסדרת דרמת בית הספר "דרך ווטרלו" בתפקיד דייב דאולינג, אביו אשל אחד התלמידים.
עוד ב-2011 כיכב בעונה הרביעית של הסדרה "בנידורם" בתפקיד לאקי קב שמתגורר באותו מחנה קרוונים יחד עם מאדג' הארווי.
ב-2013 הופיע בפרק בסדרה "Truckers".
ב-2014 שיחק בתפקיד האב בסדרה הקומית "Hank Zipzer" של ה-BBC.
ב-2011 החל פיצמוריס לשחק בסדרת הדרמה קומית של רשת סקיי "משפחה וצרות אחרות" (מאונט פלזנט) בתפקיד מנהל המשרד פרגוס.
הוא המשיך להופיע בסדרה עד העונה האחרונה ששודרה ב-2017.
פיצמוריס הוא אוהד של מועדון הכדורגל ליברפול.
הוא ניצול של אסון הילסבורו, והשתתף בתוכנית הדוקומנטרית "Hillsborough Remembered" ששודרה ב-15 באפריל 2009 לציון 20 שנה לאסון.
ניל רובינסון היה כדורגלן אנגלי ששיחק בעמדות מגן וקשר.
רובינסון נולד בוולטון ליברפול, אנגליה.
הצעיר מבין שבעת ילדיהם של ג'יימס ואתל.
כשהיה בין שנתיים, אביו נפגע בתאונת עבודה שהותירה אותו משותק מהצוואר ומטה.
בגיל חמש, עבר עם משפחתו להתגורר בצ'שייר.
בשנת 1971 עבר עם משפחתו להתגורר בליברפול.
בשנת 1972, בגיל 15, עזב את ספסל הלימודים.
בין השנים 1976–1979 היה שחקן קבוצת אברטון והשתתף במסגרתה ב-21 משחקים.
בשנת 1979 עבר לשחק בקבוצת סוונסי סיטי.
עם קבוצה זו, זכה פעמיים בגביע הוולשי בשנים 1981 ו-1982. בשנת 1984, עבר לשחק בקבוצת גרימסבי טאון וזכה בה בתואר שחקן המועדון של השנה.
ביולי 1988 עבר לשחק בקבוצת דרגלינטון בה שיחק עד לשנת 1990. לאחר פרישתו מהכדורגל, החל לעבוד בענף המחשבים.
בגיל 13, בשנת 1970, אימץ רובינסון אורח חיים צמחוני לאחר שצפה בסרט דוקומנטרי בו שבט באמזונאס שיסף גרונה של פרה כאקט פולחני.
בגיל 23, בשנת 1980, אימץ אורח חיים טבעוני והיה בכך לשחקן הכדורגל המקצועני הטבעוני הראשון בעולם.
רובינסון השתתף באירועים שונים לקידום אורח חיים טבעוני.
רובינסון נפטר ב-24 בנובמבר 2022. בנו הוא שחקן הכדורגל ניל דייוויד רובינסון .
ניל רוברטסון הוא שחקן סנוקר מקצועני אוסטרלי.
אלוף העולם בסנוקר לשנת 2010. נכון לפברואר 2026 מדורג במקום השלישי בעולם.
רוברטסון נולד וגדל במלבורן, ויקטוריה.
החל את דרכו המקצוענית בשנת 1998, אך פריצת דרכו הגדולה הגיעה בעונת 2006/2007 כשניצח בגמר טורניר הגראנד פרי 2006 את ג'יימי קופ בתוצאה 5–9, כשבדרך הוא גובר על שחקנים חזקים ועתירי ניסיון כמו רוני או'סאליבן ואלן מקמנוס.
בשנת 2010, זכה באליפות העולם בסנוקר כשניצח בגמר ארוך ומתיש את גריים דוט הסקוטי בתוצאה 13–18, והפך לאלוף העולם השלישי בעידן המשחק המודרני שארץ מולדתו אינה מהאי הבריטי (הראשון שעשה זאת היה קליף ת'ורבורן הקנדי ב-1980, והשני היה קן דוהרטי האירי ב-1997).
בשנת 2012 זכה בטורניר המאסטרס כשניצח בגמר את שון מרפי בתוצאה 6–10. בשנת 2013 זכה באליפות בריטניה בפעם הראשונה כשניצח בגמר את מארק סלבי בתוצאה 7–10, ובכך השלים זכייה בכתר המשולש.
רוברטסון זכה באליפות בריטניה פעמיים נוספות: בשנת 2015 גבר בגמר על השחקן הסיני ליאנג וונבו בתוצאה 5–10, ובשנת 2020 גבר בגמר על ג'אד טראמפ בתוצאה 9–10. בשנת 2022 זכה בפעם השנייה בטורניר המאסטרס, לאחר שניצח בשלב הגמר את בארי הוקינס האנגלי בתוצאה 4–10.
ב־2017 התדרדר רוברטסון בדירוג העולמי אל מתחת ל-16 השחקנים הראשונים.
התדרדרות זו שיקפה משבר עמוק אשר השפיע רבות על חייו האישיים והמקצועניים.
מספר חודשים מאוחר יותר באותה שנה, הודה שהמשבר שעבר והירידה ביכולתו ובהצלחתו המקצועית נגרמו עקב התמכרותו למשחקי מחשב, מהם הצליח להגמל.
במהלך עונת 2018/2019 עלה חזרה בדירוג אל 16 הראשונים והעפיל לשלב הגמר בשישה טורנירי דירוג שונים, מהם ניצח בשלושה.
בגלל היותו אחד השחקנים הבולטים באותה עונה, הגיע לטורניר אליפות העולם 2019 כאחד המועמדים המובילים לזכייה, אולם הודח בשלב רבע הגמר על ידי ג'ון היגינס.
בשנת 2025 זכה רוברטסון בטורניר מאסטרס ערב הסעודית, לאחר שניצח בגמר את רוני או'סאליבן בתוצאה 9–10, והיה לשחקן השני שהשלים זכייה בכל ארבעת טורנירי הסנוקר הגדולים של הענף.
בספטמבר 2025 הוענקה לרוברטסון מדליית מסדר אוסטרליה (OAM).
רוברטסון נחשב לשחקן הסנוקר המצליח ביותר בכל הזמנים שארץ מולדתו אינה מהאי הבריטי.
עד כה זכה רוברטסון ב-26 תוארי דירוג, ארבעה תוארי דירוג מינוריים, שמונה תארים ללא דירוג, ובשני תארים קבוצתיים, בהם זכייה באליפות העולם בסנוקר בשנת 2010, שלוש זכיות באליפות בריטניה בשנים 2013, 2015 ו-2020, שתי זכיות בטורניר המאסטרס בשנים 2012 ו-2022, וזכייה בטורניר מאסטרס ערב הסעודית בשנת 2025.
כמו כן, ביצע רוברטסון 1,032 רצפים רשמיים של מאה נקודות ומעלה, הישג המציב אותו בין ארבעה שחקנים בלבד לאורך היסטוריית המשחק שהשלימו מעל 1,000 רצפים רשמיים של 100 נקודות ומעלה (יחד עם רוני או'סאליבן, ג'אד טראמפ, וג'ון היגינס).
בנוסף, השלים חמישה רצפים מקסימליים רשמיים של 147 נקודות.
בעונת 2013/2014, שבר רוברטסון את שיא כל הזמנים למספר הרצפים הרשמיים של מאה נקודות ומעלה ששחקן אחד מבצע בעונה אחת, כשהשלים 103 רצפים רשמיים של מאה נקודות ומעלה.
בכך גם הפך לשחקן הראשון בהיסטוריית המשחק שביצע מעל 100 רצפים רשמיים של 100 נקודות ומעלה בעונה אחת.
רוברטסון הוא שחקן הסנוקר האוסטרלי היחיד שזכה בתוארי דירוג, אלוף העולם בסנוקר השלישי בתקופה המודרנית שארץ מולדתו אינה מהאי הבריטי, ואחד מתוך 11 שחקנים בלבד לאורך היסטוריית המשחק שזכו בכל שלושת תוארי כתר המשולש (שלושת הטורנירים החשובים והיוקרתיים ביותר בענף הסנוקר - אליפות העולם בסנוקר, אליפות בריטניה וטורניר המאסטרס).
כמו כן, זכה בכל ששת טורנירי הדירוג הראשונים שלו בהם הגיע לגמר.
במהלך הקריירה, הרוויח רוברטסון מסנוקר בלבד מעל 7 מיליון פאונד.
רוברטסון נחשב לאחד השחקנים הטובים ביותר בהטבעות כדורים ארוכי טווח, ולכן הוא בדרך כלל מעדיף לנצל יכולת זו על פני משחק הגנה גם אם הדבר עלול לסכן אותו בהפסד.
תכונה זו, בנוסף לסגנון משחקו האגרסיבי בו הוא נוטה לפזר את הכדורים האדומים בשלבים מוקדמים ככל האפשר וניסיונו לנצח את המשחקון בביקור יחיד על השולחן, הפכו אותו לאחד השחקנים הטובים בבניית רצפים גבוהים.
במהלך הקריירה, שינה רוברטסון מספר פעמים את סגנון משחקו ושיפר את יכולתו כמעט בכל מרכיבי המשחק - בשנותיו הראשונות כמקצוען נטה יותר לסגנון התקפי, אגרסיבי ואיטי והסתמך בעיקר על יכולתו הגבוהה בהטבעות כדורים.
לעומת זאת, בתקופה בה זכה באליפות העולם ולאחריה שם דווקא דגש על משחק טקטי, זהיר ומחושב.
בשנים האחרונות האיץ את קצב משחקו ושב לסגנון התקפי, ועם זאת, הפך גם לשחקן מאוזן יותר.
רוברטסון ידוע ביכולתו לשמור על ריכוז וקור רוח לאורך התמודדויות ארוכות, דבר אשר סייע לו לא מעט פעמים לזכות בטורנירים לאחר מפגשים צמודים ומתוחים.
מכונה פעמים רבות על ידי פרשנים The Aussie (ה'אוזי' - כינוי לאדם מאוסטרליה).
כינויו הרשמי בענף הוא The Thunder from Down Under (הרעם מהיבשת התחתונה).
מתגורר בקיימברידג', אנגליה עם אשתו הנורווגית ושני ילדיהם.
משנת 2014 שומר על אורח חיים טבעוני.
נִילְאָם סֶנְגִ'יווָה רֵדִי (בהינדי: नीलम संजीव रेड्डी, בטלוגו: నీలం సంజీవరెడ్డి; 19 במאי 1913 – 1 ביוני 1996) היה נשיא הודו השישי, כיהן בין השנים 1977–1982. נילאם היה חבר הקונגרס הלאומי ההודי והיה עוד בצעירותו פעיל במסגרת תנועת העצמאות ההודית שקראה לעצמאות הודו משלטון האימפריה הבריטית.
נילאם היה ראש השרים של מדינת אנדרה פרדש ויו"ר מפלגת הקונגרס בתחילת שנות השישים.
מאוחר יותר שירת שתי קדנציות לא רציפות בתפקיד דובר הלוק סבהה.
לאחר פטירתו של פקרודין עלי אחמד בעודו בתפקיד נשיא, מונה נילאם ברוב קולות להיות הנשיא ההודי הצעיר ביותר.
נילאם, כמו קודמו, היה מעורב בתוך הפוליטיקה ההודית גם בעודו נשיא.
בתום כהונתו כנשיא יצא לגמלאות.
נילאם נולד ב-19 במאי 1913 בכפר אילור במחוז אננטפור שבנשיאות מדראס (כיום באנדרה פרדש), הראג' הבריטי.
נִילְאָם סֶנְגִ'יווָה רֵדִי השתייך למשפחה ממעמד הקאסטות הבינוני אשר הייתה מקושרת לפיתוחים התעשייתיים שהביאו איתם הבריטים.
את לימודיו היסודיים עבר בבית הספר אדייר, שנחשב להיות מבין הטובים בבתי הספר בעיר מאדרס (כיום צ'נאי).
האווירה הרוחנית של בית הספר (אשר כללה לימודי הינדואיזם) הותירה השפעה עמוקה על נילאם הצעיר.
מאוחר יותר הוא הצטרף למכללה הממשלתית לאמנויות באננטפור ללימודיו הגבוהים.
ביקורו של מוהנדס קרמצ'נד גנדי באננטפור ביולי 1929 היווה נקודת מפנה בשביל נילאם.
צעירים הודים רבים הושפעו מתנועת העצמאות שקראה להקמת מדינה ריבונית מאוחדת בתת-היבשת ההודית ועל כן הוא החליט בסופו של דבר לעזור את המכללה ולהצטרף לארגוני נוער מטעם תנועת העצמאות ההודית.
נילאם השתתף באופן פעיל בפעילויות שונות בחוגי הנוער מטעם הקונגרס הלאומי ההודי ובשנת 1937, בגיל צעיר, הוא הפך למזכיר ועדת הקונגרס המחוזית של אנדרה.
בתפקיד זה החל נילאם להתבדל בקפדנות ובשיטתיות.
זו הייתה עדות לאיכויות ההתארגנות והניהול שלו ובסופו של דבר נשאר בתפקיד זה ברציפות לאורך עשר שנים.
במהלך 1940–1945 נעצר והובא למאסר מספר פעמים בידי הרשויות הבריטיות עקב השתתפותו ותמיכתו בתנועת העצמאות ההודית.
הקריירה המשפטית של נילאם החלה בשנת 1946 כאשר נבחר לאספה המחוקקת של מאדרס והפך למזכיר מפלגת המחוקקים מטעם הקונגרס הלאומי ההודי במאדרס.
בשנה שלאחר מכן הוא נבחר לתפקיד חבר באספה המכוננת של הודו והשתתף באופן פעיל בהליכי האספה המכוננת שפעלה לעצב את חוקת הודו העתידית למען המדינה הריבונית המתוכננת.
בשנת 1949, לאחר חלוקת הודו ועצמאות המדינה שב לפוליטיקה הממלכתית ומאפריל 1949 עד אפריל 1951 כיהן בתפקיד שר השיכון ואיסור השתייה בפרלמנט המדיני של מאדרס.
בשנת 1951 נבחר נילאם לנשיא המועצה המדינית מטעם מפלגת הקונגרס הלאומי במאדרס.
שם כיהן במשך שנה ונבחר לרג'יה סבהה מטעם אנדרה, בשנת 1952. עם זאת, הוא נשאר חבר בבית העליון רק לזמן קצר.
עוד בשנת 1952, פוצלו המחוזות הצפוניים של מדינת מאדרס והפכו למדינת אנדרה, אשר הביאה את נילאם לרדת מהפוליטיקה הלאומית ולשוב לפוליטיקה האזורית במדינה החדשה.
בשנת 1956, במסגרת חוק ארגון מחדש של המדינות הפכה אנדרה לאנדרה פרדש, ונילאם נבחר לראש השרים הראשון של המדינה.
כראש השרים, נילאם הבין שדמוקרטיה בהודו יכולה לתפקד ביעילות רק כאשר האנשים ברמת השורש היו משכילים, מאומנים ומצוידים בהבנה פוליטית בסיסית לפחות.
קודם לעצמאות לא הייתה בהודו תרבות של דמוקרטיה ופעילים קיצוניים רבים ערערו את יציבות השלטונית במדינה.
בשנת 1962, מלחמת הודו–סין הביאה לתחילת מאבק בין הודו לרפובליקה העממית של סין.
סין העממית תחת הנהגתו של מאו צה דונג העבירה כספית ונשק לחיזוק קבוצות בדלנים פרו-קומוניסטים במטרה לערער את הממשל ההודי.
העוני הרב באזור מזרח הודו הביא להתפשטות רבה יותר של הקבוצות הבדלנים באזור, עקב ההבטחה שהמדיניות הקומוניסטית תביא לשוויון בין העניים לעשירים.
בתגובה פעל נילאם להעלות את תקציב החינוך ולהגיע עד אל היישובים והכפרים הנידחים ביותר באנדרה פרדש.
היה לנילאם חזון פוליטי לחלוקת כוח שווה בין המדינות לממשל הפדרלי.
מנהיגותו היצירתית ותפישתו המתקדמת, יחד עם גישתו הפרגמטית לבעיותיה השונות של המדינה שהוקמה לאחרונה, זכו להערכה רבה מצד מדינאים ואזרחים כאחד.
עד מהרה החל נילאם להתגלות כמנהיג פוליטי בעל רמה בפוליטיקה הלאומית ולא רק האזורית.
בשנת 1959 התפטר מתפקידו בתור ראש השרים של אנדרה פרדש כדי לתפוס את תפקיד נשיא מפלגת הקונגרס הלאומי ההודי (מקביל לתפקיד של יושב ראש מפלגה).
לאחר שכיהן במשך שתי קדנציות כנשיא מפלגת הקונגרס, חזר נילאם לאנדרה פרדש לקדנציה שנייה כראש השרים בשנת 1962. בפברואר 1964, בעקבות הערות של בית המשפט העליון בפרשת הלאמת נתיבי האוטובוסים נגד ממשלת אנדרה פרדש בגין אי הגשת תצהיר בנושא, התפטר נילאם מתפקיד ראש השרים.
ב-9 ביוני 1964 הצטרף נילאם לממשלתו של ראש ממשלת הודו, לאל בהדור שסטרי כשר המכרות והפלדה.
באותה שנה הוא נבחר לרג'יה סבהה בפעם השנייה מטעם מדינת אנדרה פרדש.
הוא כיהן תקופה קצרה מאוד גם כשר התחבורה, התעופה, הספנות והתיירות בממשלת אינדירה גנדי בשנת 1967.
ב-17 במרץ 1967 נבחר נילאם לתפקיד יושב ראש הלוק סבהה הרביעי.
בתפקיד זה התפרסם בכך ששמר על סמכותיות ורשמיות וסירב להביע תמיכה באחת מהמפלגות או להתערב בהחלטות פוליטיות בעודו בתפקיד מכיוון שעל הדובר להיות נייטרלי מבחינה מפלגתית ולפעול על פי שיקול דעת מקצועי ולא דעה פוליטית, מכיוון שהוא ראה את מדיניות זאת כחיונית לעבודה המוצלחת של הדמוקרטיה הפרלמנטרית.
לאחר בחירתו ליו"ר, התפטר נילאם מחברותו בת 34 השנים במפלגת הקונגרס הלאומי ההודי, ובכך הפך ליו"ר העצמאי הראשון.
הוא האמין שהיושב-ראש שייך לכל המפלגות, במסגרת תפקידו עליו לייצג את מכלול החברים בלוק סבהה וככזה הוא לא צריך להיות שייך לשום מפלגה או יותר נכון הוא צריך להיות שייך לכל המפלגות ללא הבדלה ביניהן.
נילאם כיהן כיושב ראש הלוק סבהה במשך מעט יותר משנתיים.
במהלך כהונתו של נילאם כיושב ראש הלוק סבהה ניתנו פסקי דין משמעותיים רבים ונקבעו חוקים מוסכמים שהעשירו את המסורות והפרקטיקות הפרלמנטריות וחיזקו את מעמד הממשל הפרלמנטרי (דבר שהיה רב השפעה מאוחר יותר בשימור החוקה הפרלמנטרית לאורך תקופת מצב החירום בהודו).
נילאם האמין כי אין לעכב עניינים דחופים על ידי שימוש במסורות ובתקדימים ועל כן הוא עירב את שני הבתים של הפרלמנט במהלך דיוני חקיקה דחופים אשר לא סבלו דיחוי.
בתקופת כהונתו גזר הבית לראשונה בתולדותיו עונש משפטי על אחד מחבריו על כך שזילזל במעמד הבית בכך שהתפרץ וצעק במהלך נאומו של חבר אחר.
הקמת הוועדה לרווחת הקאסטות והשבטים הנמוכים הייתה חידוש משמעותי נוסף במהלך כהונתו של נילאם.
כשחנך את הישיבה הראשונה של הוועדה ב-18 בדצמבר 1968, קיווה שהוועדה תבטיח כי הצעדים שננקטה על ידי ממשלת האחדות לקידום הקסטות והשבטים העניים וה"נחותים" יושמו בפועל.
ב-19 ביולי 1969 התפטר נילאם מתפקיד יושב ראש הלוק סבהה כדי להתמודד על הבחירות לנשיאות הודו בהן הפסיד בפער מצומצם לנשיא הנבחר, ורהגירי ונקטה גירי.
לאחר תקופת עזיבה מרצון מהפוליטיקה הלאומית, שב נילאם ללוק סבהה בממשלה החדשה של מורארג'י דסאי.
ב-26 במרץ 1977 נבחר נילאם בשנית ליושב ראש הלוק סבהה.
עם זאת, גם הפעם לא השלים את כהונה מלאה בתפקיד הדובר ולאחר שכיהן במשך רק ארבעה חודשים, התפטר שוב מהתפקיד כדי להגיש מועמדות לנשיאות הודו אשר בבחירות המתקרבות אשר התקיימו עקב מותו בטרם עת של הנשיא פקרודין עלי אחמד.
בשנותיו הארוכות בחיים הציבוריים ובזכות הקשר ההדוק שלו עם מנהיגי כל שכבות האידיאלים במדינה, יכול היה הנשיא נילאם להשפיע רבות במהלך תקופה מכרעת בהיסטוריה של הודו.
תחת הממשלה החדשה של מורארג'י דסאי לא הונהגה שום חקיקה גדולה, שבשנה של חוסר מעש נראתה כבלתי מסוגלת לפתור בעיות פנימיות ברחבי הודו כמו המאבק נגד טרור הנקסליטים ואל מול פיצוץ האוכלוסין ועליית העוני.
דבר זה הביא לאיבוד אמונם של רוב האוכלוסייה.
באמצע יולי 1979 התפטר דסאי במקום להתמודד עם הצעת אי-אמון שהוגשה בלוק סבהה נגד ממשלתו.
רדי השביע את צ'אראן סינג לראשות הממשלה, אך כעבור מספר שבועות גם הוא התפטר מתפקידו, לאחר שהקונגרס הלאומי ההודי הודיעה על הסרת תמיכתה ממנו, ונמנע ממנו לקבל את אימון הלוק סבהה.
נילאם, שכאמור היה מעורב בפוליטיקה גם בעודו נשיא, קרא לבחירות חדשות ופיזר את הפרלמנט בחורף 1979.
מנהיגותו הסמכותית, חביבותו ונגישותו חיבבו אותו לאנשים השייכים לכל שכבות האוכלוסייה והביאו להערצה רבה שלו בקרב כל שכבות האוכלוסייה, בעיקר העניים, מכיוון שפעל לחזק את מעמדם של השודרה והדלית.
הוא גם העניק הבחנה נדירה למשרד הגבוה ביותר בארץ בזכות הפרגמטיזם, האידיאליזם והפטריוטיות שלו.
כמדינאי ברמה עולמית, נילאם ביטא את השקפות האומה בפורומים הבינלאומיים אך נהג להשתתף בהם מעט ביחד לקודמיו וממשיכי דרכו.
במהלך כהונתו בתפקיד נשיא הודו ביצע נילאם ביקורים רשמיים באינדונזיה, סרי לנקה, נפאל, קניה, זמביה, ברית המועצות, הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה, הרפובליקה העממית של בולגריה, הממלכה המאוחדת ואירלנד.
לאחר סיום כהונתו פרש נילאם לגמלאות ושב להתגורר בעיר הולדתו אננטפור, שם עסק בחקלאות.
נילאם סנג'יווה רדי נפטר בעיר הולדתו בשנת 1996 בגיל 83.
נילי (בפשטו, פרסית ודארי: نیلی) היא עיר במרכז אפגניסטן ובירת מחוז דאיכונדי.
על פי אומדן רשמי מתאריך 21 בספטמבר 2020, התגוררו בעיר 42,832 בני אדם.
העיר שוכנת בגובה ממוצע של 2,022 מטר, ולכן מתאפיינת בתנאי מזג אוויר קשים, במיוחד במהלך חודשי החורף.
בסמוך לעיר שוכן נמל תעופה קטן, הקרוי על שם העיר.
נילי הפכה לבירת מחוז דאיכונדי במרץ 2004. לפני כן, היא הייתה עיר רגילה במחוז אורוזגאן הגדול יותר לפני 2004. בשל חוסר הנגישות הגאוגרפית והחורף הקשה, רק באפריל 2007 פתח האו"ם משרד של בעיר.
במהלך חודש דצמבר 2008, מונתה על ידי הנשיא חאמיד כרזאי לתפקיד ראש עיריית נילי, ובכך הפכה לאישה הראשונה באפגניסטן שקיבלה מעמד ראש עירייה.
ב-14 באוגוסט 2021, נילי נכבשה על ידי הטליבאן והפכה לבירת המחוז העשרים וארבע שנפלה לידי הטליבאן, כחלק מהשתלטות הטליבאן מחדש על אפגניסטן ב-2021.
מקור ההכנסה העיקרי של תושבי נילי הוא חקלאות, מסחר, תחבורה, תיירות והעברות כספים.
ממוקם כמה קילומטרים ממזרח לעיר.
ניל סיסרגה הוא אושיית רשת, קומיקאי, שחקן, יוצר סרטים, מוזיקאי, יוטיובר, אמן ואנימטור אמריקאי.
הוא ידוע כממציא ז'אנר אנימציית הפלאש "Animutation", יוצר סדרת הבובות הפרודית "Potter Puppet Pals" ולהקת Lemon Demon, תחתיה הוציא מספר אלבומים.
בנוסף, הלחין סיסרגה מספר אלבומי מאשאפ קומיים.
ניל סטיבן סיסרגה נולד בבוסטון, מסצ'וסטס, ב-23 באוגוסט 1986. לסיסרגה אח ושתי אחיות.
אביו עבד כמתכנת ולכן הייתה לו גישה למחשב אישי מגיל צעיר.
בילדותו החל סיסרגה לתכנת משחקי מחשב פשוטים באמצעות מנוע משחקים בשם Klik & Play .
החל מכיתה ד', הוא חונך בביתו יחד עם אחיו ואחיותיו.
בעידוד הוריו, הוא המשיך לפתח משחקי מחשב וכן להתנסות ביצירת אמנות דיגיטלית ומוזיקה ממוחשבת בפורמט MIDI.
סיסרגה הפיץ קובצי מוזיקה שהלחין באתר MP3.com תחת הכינוי Trapezoid .
לאחר שלהקה בעלת אותו השם ביקשה ממנו לשנות אותו, הוא שינה את כינויו ל-Deporitaz - אנגרמה של הכינוי המקורי.
סיסרגה פרץ לתודעת הרשת בזכות סדרה של סרטוני פלאש סוריאליסטים שפרסם בשנת 2001, להם קרא "Animutation" ("אנימוטציה", הלחם של המילים "animation" ו-"mutation").
סרטונים אלו היוו מעין וידאו קליפים נונסנסיקליים ורווי אזכורים לתרבות הפופ של אותה העת לשירים בשפה זרה - לרוב ביפנית - שמילותיהם פורשו באופן מילולי ופונטי.
מאז 2003, סיסרגה הוציא כ-10 אלבומים באורך מלא כחלק מלהקתו, Lemon Demon (שד לימון).
וידאו קליפ מונפש שיצר סיסרגה יחד עם האנימטור שון ווליז לסינגל הקומי "The Ultimate Showdown" (הקרב הגדול ביותר), הפך ויראלי וזכה למילוני צפיות בפורטל הפלאש Newgrounds ולאחר מכן גם ביוטיוב.
משנת 2006, מפיק סיסרגה את סדרת הרשת הקומית "Potter Puppet Pals" (חברי הבובות של פוטר).
הסדרה מוצגת כתיאטרון בובות ומהווה פרודיה אבסורדית לסדרת הספרים הארי פוטר.
סיסרגה אף המחיז את הבובות בהופעות חיות בכנסי מעריצים של הארי פוטר.
הפרק המצליח ביותר בסדרה, שעלה לרשת ב-2007, גרף מעל ל-198 מיליון צפיות, נכון לינואר 2022.
באוקטובר 2012, יצר סיסרגה את הבלוג הסאטירי "Windows 95 Tips, Tricks, and Tweaks" (טיפים, טריקים ושדרוגים למערכת ההפעלה Windows 95).
דרך הודעות שגיאה וצילומי מסך ערוכים, הבלוג מציג את מערכת ההפעלה המיתולוגית כישות אפלה וצמאה לדם.
הבלוג זכה לביקורות חיוביות מצד עיתונאות הרשת.
בשנת 2014, הפיק סיסרגה זוג אלבומי מאשאפ קומיים באופן עצמאי בשם "Mouth Sounds" ו-"Mouth Silence".
בשנת 2017, הוציא סיסרגה אלבום נוסף בסדרה, "Mouth Moods", ושלוש שנים מאוחר יותר, בשנת 2020, שחרר אלבום רביעי, "Mouth Dreams".
המילה "Mouth" (פה) בכותרת כל האלבומים היא אזכור לשיר "All Star" של להקת Smash Mouth, שמופיע באופן עקבי בכל האלבומים כבסיס למאשאפ או כביצת פסחא.
ארבעת האלבומים מוצעים בחינם כהורדה דיגיטלית מאתר האינטרנט של סיסרגה.
האלבומים עושים שימוש רב במוזיקה משנות התשעים, זכו למיליוני צפיות באתר יוטיוב, והפכו לקאלט בקרב קהילות מסוימות ברשת.
באוגוסט 2015 הוא נישא למאיירת מינג דויל.
הוא אב לבת בשם דרסי.
ניל גורדון קינוק הוא פוליטיקאי בריטי ומנהיג מפלגת הלייבור לשעבר.
כיהן כחבר הפרלמנט הבריטי מ-1970 עד 1995. היה מנהיג מפלגת הלייבור וראש האופוזיציה בשנים 1983 - 1992. כיהן כסגן נשיא הנציבות האירופית מ-1999 ועד 2004. מבחינה פוליטית נחשב ל"שמאל רך" בקרב מפלגת הלייבור.
קינוק נולד בטרדגאר שבדרום ויילס כבן יחיד להוריו, אביו היה כורה פחם, שמאוחר יותר הפך לפועל, ואמו הייתה אחות מחוזית.
קינוק קיבל תואר בהיסטוריה ויחסים תעשייתיים מאוניברסיטת קארדיף ב-1965, ובשנה שלאחר מכן קיבל תואר שני בחינוך, הוא עבד כמורה בין 1966 ל-1970.
נשוי לגלניס קינוק מאז 1967, ואב לשני ילדים - סטיבן (נ.
1970) שמכהן אף הוא כחבר פרלמנט מטעם הלייבור ורייצ'ל (נ.
אשתו היא הלה ת'ורנינג שמידט שכיהנה כראש ממשלת דנמרק החל מאוקטובר 2011 ועד יוני 2015.
נבחר לראשונה כמועמד מטעם הלייבור ביוני 1969 מטעם Bedwelty (שהפכה לIslwyn ב-1983) ונבחר לראשונה לפרלמנט ב-18 ביוני 1970.
לאחר התבוסה של הלייבור בבחירות 1979 מונה על ידי ג'יימס קלהאן לממשלת הצללים כמופקד על נושא החינוך.
הוא נודע כאיש שמאל, וזכה למוניטין בזכות התקפותיו את ראש הממשלה תאצ'ר על טיפולה במלחמת פוקלנד.
במשאל העם על חברותה של בריטניה בקהילות האירופיות ב-1975 הוא פעל למען יציאת בריטניה מהשוק המשותף, אך הוא שינה את דעתו בנושא בשנים שלאחר כך.
קינוק החליף התפקיד מנהיג הלייבור את מייקל פוט שהתפטר לאחר הכישלון בבחירות 1983, כסגנו נבחר רוי הארטסלי.
קינוק נחשב למתון יותר מפוט, והנהיג את המפלגה לעמדות שמאל מתונות יותר, כחלק ממאבקו בממשלת תאצ'ר.
קינוק התפרסם לזמן קצר בארצות הברית באוגוסט 1987 כאשר התגלה כי הסנאטור ג'ו ביידן (לימים הנשיא ה-46) גנב את אחד מנאומיו של קינוק ועשה בו פלגיאט במהלך מסע הבחירות שלו לנשיאות ב-1988, מה שהוביל לפרישתו של ביידן מהמירוץ.
שני הפוליטיקאים נפגשו לאחר התקרית ונעשו ידידים.
קינוק התפטר מתפקידו כמנהיג המפלגה באפריל 1992, לאחק קרוב לעשור בתפקיד.
החליף אותו בתפקידו ג'ון סמית'.
קינוק מונה בתחילת 1995 לאחד משני חברי הנציבות האירופית, וכיהן כנציב התחבורה תחת נשיא הנציבות ז'אק סאנטר.
ב-1999 הוא מונה מחדש לנציבות תחת הנשיא רומנו פרודי והפך לאחד מסגניו עם אחריות לרפורמה מנהלית ולמנהלות הביקורת, הבלשנות והלוגיסטיקה הכללית.
במהלך כהונתו השנייה הוא היה אחראי לרפורמות קיצוצים עמוקות בתנאי עובדי האיחוד האירופי, מה שיצר מרמור וביקורת כלפיו, אם כי למעשה, הקיצוצים היו בלתי נמנעים ונערכו בלחץ המדינות החברות.
בנוסף נאסק בשחיתות וסדרי מינהל לא תקינים במנגנוי האיחוד.
בפברואר 2004, הוכרז כי החל מ-1 בנובמבר 2004, קינוק יהפוך לראש המועצה הבריטית.
במקרה, באותו זמן, בנו סטיבן הפך לראש סניף המועצה הבריטית בסנקט פטרבורג שברוסיה.
בסוף אוקטובר, הוכרז כי יהפוך לחבר בית הלורדים (בכוונתו להיות עמית עובד), כאשר יוכל לעזוב את אחריותו באיחוד האירופי.
בשנת 1977, הוא נשאר בבית הנבחרים, עם דניס סקינר, בעוד חברי פרלמנט אחרים הלכו אל הלורדים כדי לשמוע את נאומה של המלכה פותחת את הפרלמנט החדש.
הוא דחה ללכת להלורדים בראיונות האחרונים.
קינוק הסביר את שינוי הגישה שלו, למרות נוכחותם המתמשכת של תשעים עמיתים תורשתיים ומינוי בחסות, בטענה שהלורדים הם בסיס טוב לקמפיין.
קינוק הוצג בבית הלורדים בינואר 1995, לאחר שנוצר עבורו התואר של ברון קינוק.
עם כניסתו לתפקידו הוא הצהיר "קיבלתי את ההזמנה האדיבה להצטרף לבית הלורדים כעמית לימי חיי מסיבות פוליטיות מעשיות, התפקיד ייתן לי את ההזדמנות לתרום לדיון הלאומי בנושאים כמו אירופה, מדיניות חוץ והשכלה גבוהה".
עם מינויו מספר החברים בבית הלורדים מטעם מפלגות הלייבור והשמרנים השתווה.
(לאחר מכן מספר חברי הלייבור עקף את השמרנים לשנים רבות).
קינוק היה מבקר חריף של בית הלורדים במשך שנים רבות, וכניסתו לוותה בביקורת רבה על צביעות מצידו.
ניל מולן פין OBE (נולד ב-27 במאי 1958) הוא זמר-יוצר ומוזיקאי ניו זילנדי.
הוא ידוע בעיקר בשל היותו חבר ראשי בלהקת "Split Enz" עם אחיו טים, הסולן והחבר המייסד של Crowded House, וחבר בסיבוב ההופעות של פליטווד מק.
פין הצטרף ל-Split Enz ב-1977 לאחר עזיבתו של החבר המייסד פיל ג'אד והשפיע על מעבר הרחק משורשי הרוק האמנותי של הלהקה לכיוון הגל חדש וסאונד מוכוון פופ.
בהדרגה התבלט ביצירותיו בתוך הלהקה, הוא כתב את רוב השירים המצליחים של הלהקה בשנות ה-80, כולל "One Step Ahead", "History Never Repeats", "I Got You, ו-"Message to My Girl".
לאחר התפרקות Split Enz ב-1984, פין עזר להקים את Crowded House עם המתופף האחרון של Split Enz פול הסטר ושימש כסולן הלהקה וככותב השירים הראשי שלה.
Crowded House זכו להצלחה בינלאומית ב-1987 כשהוציאו את הסינגל "Don't Dream It's Over", שנכתב על ידי פין.
לאחר שהלהקה התפרק ב-1996, פין ואחיו הוציאו שני אלבומים בשם Finn Brothers, לפני שעשו איחוד ב-Crowded House ב-2006. באפריל 2018, הצטרף ל־פליטווד מק לסיבוב ההופעות שלהם באותה שנה.
פין גם הקליט כמה אלבומי סולו מצליחים, אסף מוזיקאים מגוונים לפרויקט "7 Worlds Collide" ותרם לכמה פסקולים של קולנוע וטלוויזיה.
אד או'בריאן מרדיוהד הכתיר את פין כ"כותב השירים הגדולים ביותר של המוזיקה הפופולרית".
פין נולד הצעיר מבין ארבעה ילדים לדיק ומרי פין בטה אוומוטו, ניו זילנד.
אמו, קתולית אדוקה שעברה לניו זילנד מאירלנד בגיל שנתיים, שמרה על השפעה דתית במשפחה.
פין התבטא על הילדות הקטולית "זוהי קרקע פורייה נהדרת לשליפת מילים.
[יש] הרבה דברים טובים שקורים שם, טקסים ודימויים טובים והרבה אשמה.
אני חושב שאתה מבורך, באמת, שגדלת עם איזושהי דוגמה מוזרה כזו." אביו, בנו של איכר מוואיקאטו, שירת בצבא באיטליה והפך לרואה חשבון במהלך מלחמת העולם השנייה הוריו החדירו בפין הצעיר "הערצה מעוררת השראה למוזיקה" המשפחה עסקה לעיתים קרובות בשירה סביב הפסנתר המשפחתי.
בנוסף למוזיקה, פין נהנה גם מספורט, במיוחד שחייה, רוגבי, טניס ורכיבה על אופניים.
כילד, פין היה מופיע לעיתים קרובות במפגשים משפחתיים עם אחיו הגדול טים.
פין נזכר, "היינו שרים כל הלילה.
זה היה חלק גדול מהחינוך שלנו...זה היה הרמז הראשון לפיתוי של הופעה חיה." הוא העריץ את אחיו ורצה לחקות את מעשיו, ולמד לנגן בגיטרה ופסנתר באותו זמן שטים עשה זאת.
טים היה התפרסם בשאיפותיו המוזיקליות.
שאיפות, וזכה בעשרה שילינג בתחרות הכישרונות השנתית שלו בבית הספר זמן קצר לאחר ההרשמה.
כאשר טים עזב ללמוד ב־Sacred Heart College, פנימייה באוקלנד, ניל בן השמונה החל לנגן בגיטרה שאחיו הגדול השאיר מאחור.
באופן טבעי, פין זכה לכינוי 'הנמלה' על ידי משפחתו בשל אופיו הנחוש והשאפתני.
פין למד בפנימיית הלב הקדוש באוקלנד ובמכללת טה אוומוטו.
הוא החליט להיות מוזיקאי בגיל 12 ולאורך כל שנות הלימודים הופיע בבתי כלא ובבתי חולים, וכמו כן במפגשים ביתיים.
בשנת 1976, פין הקים את להקת After Hours, עם מארק האו, ג'וף צ'ון ואלן בראון.
זמן לא רב לאחר הופעת הבכורה של הלהקה, אחיו של פין, טים, הזמין אותו להצטרף ל־Split Enz בלונדון, במקום הזמר והיוצר המקורי פיל ג'אד .
עד 1980, הוא השתתף בתפקידי סולן וכתב את הלהיט הבינלאומי הראשון שלהם, "I Got You".
פין תרם משמעותית לאלבומים המאוחרים של הלהקה, ואף לקח לזמן קצר את המנהיגות בימיה האחרונים של הלהקה כשטים עזב ב-1984.
הופר עזב רגע לפני שהקליטו את אלבומם הראשון, אז שונה שם הלהקה ל־Crowded House, בהשראת הבית השכור שחלקו בזמן ההקלטות בלוס אנג'לס.
להקת Crowded House המשיכה ונהנתה משבחים עולמיים, במיוחד, עם שני הלהיטים הגדולים שלה "Don't Dream It's Over" (1987: מספר 2 בארצות הברית; בקנדה וניו זילנד מס' 1) ו-"Weather With You" (1992: בריטניה מס' 7).
גם ניל וגם אחיו טים מונו כקציני מסדר האימפריה הבריטית (OBE) עבור תרותם למוזיקה בטקס יום ההולדת של המלכה ב-1993 .
לאחר שהוציאה ארבעה אלבומים - Crowded House, Temple of Low Men, Woodface ו- Together Alone, התפרקה ב-1996 וזמן קצר לאחר מכן הוציאה את אלבום הלהיטים הגדולים ביותר שלהם, Recurring Dream.
לאחר התפרקות מבית Crowded, פין פתח בקריירת סולו.
האלבום Afterglow יצא ב-1999, שהכיל הקלטות Crowded House שטרם פורסמו.
פין הופיע כחלק מסדרת ה-BBC Four's Songwriters' Circle ב-1999, והסביר ש"Don't Dream It's Over" ו-"Better Be Home Soon" שניהם נכתבו במהירות, עם כל המרכיבים של כל שיר - כמו מילים ופסוקים - שצצו לו בו-זמנית.
פין שר גם את שורות הפתיחה של השיר "The Drugs Don't Work" של The Verve לאקורדי הפתיחה של השיר האחרון.
פין כתב שיר נושא להשתתפותם של ה-All Blacks בגביע העולם ברוגבי 1999, "Can You Hear Us?", שהגיע לראש המצעדים של ניו זילנד באוקטובר.
One Nil יצא לאור בארצות הברית ובקנדה בגרסת רמיקס עם שתי רצועות חדשות, רצועה אחת נמחקה וסודרה מחדש, ושמה שונה ל- One All (2002).
ניל וטים פין גם שיתפו פעולה באלבום Finn של Finn Brothers, שיצא ב-1995.
בשנת 2001, פין הוציא אלבום די וי די ( 7 Worlds Collide ) המורכב משירים שהוקלטו בתיאטרון סנט ג'יימס באוקלנד עם כמה אמנים נוספים.
פין גם היה מעורב מאוד ביצירת פסקול 2001 לסרט הקולנוע Rain .
2006–הווה: איחוד Crowded House, שיתופי פעולה משפחתיים ופליטווד מק
בינואר 2007, Crowded House התאחדה עם פין, ניק סימור, מארק הארט והמתופף החדש מאט שרוד, שכן פול הסטר התאבד ב-2005. האלבום החדש של הקבוצה Time on Earth יצא ביוני 2007. בשלב הטרום-שחרור, הם הובילו להופעה בקואצ'לה באפריל 2007. לאחר מכן החלה הלהקה בסיבוב הופעות עולמי.
פין הופיע בתקליטור של עמיתתו של המוזיקאית מיסי היגינס, On a Clear Night (2007).
פין ואשתו שרון החלו בפרויקט צדדי בשם "Pajama Club" ב-2011. לאחר שילדיו של פין, ליאם ואלרואי, עזבו את בית המשפחה כדי להמשיך בקריירה מוזיקלית משלהם, השניים תהו מה לעשות כדי למלא את הזמן שנותר פתוח עקב היעדרות ילדיהם.
השניים החליטו לתקן את חדר המוזיקה בביתם באוקלנד ולהתחיל ליצור מוזיקה משלהם: "יש לנו עוד קצת זמן על הידיים מאז שהבנים עזבו את הבית, ופשוט החלטנו לעשות תקליט.
זה היה פשוט כמו זה.
קראנו לקבוצה Pajama Club, כי היינו לבושים בפיג'מה כשהתחלנו".
שרון החלה לנגן בגיטרה בס, וניל ישב מאחורי מערכת התופים, למרות העובדה שאף אחד מהם לא ניגנו באף אחד מהכלים לפני כן.
ב-23 באוקטובר 2011, פין הופיע עם ריאן אדמס וג'ניס איאן בעונה השנייה של סדרת BBC Four בפרק הרביעי,"Songwriters' Circle".
הלילה גרם למחלוקת, שהסתיימה בחילופי דברים מביכים בין המבצעים, כאשר לכאורה היה ביניהם בלבול לגבי מי אמור להופיע ולהצטרף זה לשירים של זה.
במהלך פברואר ומרץ 2013, פין ופול קלי ביצעו את סבב ההופעות המשותפות שלהם Goin' Your Way באוסטרליה.
אחת מההופעות שלהם בבית האופרה של סידני הוקלטה לאלבום החי, Goin' Your Way (8 בנובמבר 2013).
הוא הונפק כדיסק כפול, שהגיע לשיאו במקום ה-5 במצעד האלבומים של ARIA.
הוא הונפק גם כ-DVD, שהגיע לשיא במקום הראשון במצעד ARIA Music DVD.
אלבום הסולו של פין, Dizzy Heights, יצא באוסטרליה וניו זילנד ב-7 בפברואר 2014 דרך Kobalt Label Services .
גם בניו ואשתו מנגנים באלבום.
Dizzy Heights הוא אלבום הסולו השלישי שלו.
ב-15 באפריל 2018, פליטווד מק הודיעה כי פין הצטרף ללהקה יחד עם הגיטריסט הראשי של Heartbreakers, מייק קמפבל.
גם פין וגם קמפבל הופיעו עם הלהקה בסיבוב ההופעות An Evening with Fleetwood Mac מאוקטובר 2018 עד נובמבר 2019.
באוגוסט 2018, פין הוציא את האלבום Lightsleeper כשיתוף פעולה עם בנו ליאם.
בשנת 1986 הופיע פין עם The Rock Party, פרויקט צדקה שיזם הקמפיין הלאומי נגד התעללות בסמים (NCADA) שכלל מוזיקאים אוסטרליים רבים כמו Reg Mombassa מ־Mental As Anything, טים פין וניק סימור ופול הסטר מ-Crowded House .
מסיבת הרוק הוציאה סינגל בגודל 12 אינץ' בשם "Everything To Live For".
בדצמבר 2008, כמה מחברי ההרכב 7 Worlds Collide התכנסו מחדש באוקלנד, ניו זילנד כדי להקליט את The Sun Came Out, אלבום צדקה עבור Oxfam .
במרץ 2009, ניל פין, עם בנו ליאם, הצטרף לטים פין על הבמה בקונצרט הצדקה Sound Relief של מלבורן במגרש הקריקט של מלבורן, לתמיכה בשריפות השיחים הוויקטוריאניות ב-2009. ליאם פין ניגן בתופים בביצוע לשיר "Weather With You" של להקת Crowded House .
פין תרם מוזיקת סולו לפסקולים שונים של סרטים וטלוויזיה, כולל Rain, Boston Legal, בוסטון פאבליק, The Waiting Game, Antz ו- Sports Night .
בשנת 2012 הקליט פין את השיר Song of the Lonely Mountain, שהופיע בכתוביות הסיום של העיבוד הקולנועי של פיטר ג'קסון ההוביט: מסע בלתי צפוי .
לפין היה תפקיד קמיע בסדרת הרדיו Flight of the Conchords של ה-BBC .
בשנת 2023, פין סיפק קמיע קולי לסדרת הטלוויזיה האוסטרלית לילדים Bluey בעונה השלישית.
פין התחתן עם שרון דאון ג'ונסון בפברואר 1982. לפין ולאשתו שני בנים, ליאם פין ואלרואי פין.
כותרת פרטים מיקומי שיא בתרשים תארים NZ AUS UK NOR NL US Heat Try Whistling This פורסם: 16 ביוני 1998
תווית: Sony BMG — — — — — — One Nil יצא לאור עם השם One All בארצות הברית בשנת 2002.
תווית: אינרציה, PIAS 8 21 83 — — — "—" מציינת הקלטה שלא התפרסמה או לא שוחררה באותו מדינה.
כותרת פרטי האלבום Solo At The Seymour Centre, 2010 פורסם: 1 באוקטובר 2019
פורמט: CD (מוגבל), DD, סטרימינג
Countdown - פרסי המוזיקה האוסטרלית
Countdown הייתה סדרת טלוויזיה אוסטרלית של מוזיקת פופ בשדרן הלאומי ABC-TV מ-1974 עד 1987, היא העניקה פרסי מוזיקה מ-1979 עד 1987, בתחילה בשיתוף עם המגזין TV Week .
פרסי שבוע הטלוויזי /הספירה לאחור היו שילוב של פרסים שהצביעו פופולריים והצבעות עמיתים.
+שנהמועמד\יצירהפרסתוצאה1980בעצמו - Split Enzכותב השירים המוקלטים הטוב ביותרמועמד1981בעצמוהמבצע הגברי הפופולרי ביותרמועמד1984בעצמוכותב השירים הטוב ביותרמועמד1986בעצמוכותב השירים הטוב ביותרזכה
ה-Helpmann Awards הוא מופע פרסים החוגג בידור חי ואומנויות הבמה באוסטרליה, המוענקת על ידי קבוצת התעשייה Live Performance Australia מאז 2001. (2020 ו-2021 בוטלו עקב מגפת COVID-19).
+שנהמועמד\יצירהפרס2013ניל פין ופול קליפרס Helpmann לקונצרט העכשווי האוסטרלי הטוב ביותרזכו
RIANZ פרסי המוזיקה של ניו זילנד
פרסי המוזיקה של ניו זילנד מוענקים מדי שנה על ידי RIANZ בניו זילנד.
נילי (נלי) אהרון (נולדה ב-31 ביולי 1988) היא ראש מועצת ירוחם מאז מרץ 2024.
אהרון נולדה ב־1988 ב לאמנון ואסנת, מהעדה הבוכרית.
משפחתה עלתה מטג'יקיסטן כשהייתה בת שנתיים והתיישבה בירוחם.
למדה בבית ספר ממלכתי דתי בדימונה.
כנערה התפקדה ל כחלק מנוער הליכוד.
את שירותה הצבאי עשתה ביחידת דובר צה"ל, סיימה קורס קציני דובר צה"ל, ושירתה דוברת מנהלת תיאום וקישור – עזה, כשהיא מלווה את הכיסוי התקשורתי של מבצע עופרת יצוקה (2008-2009), אירועי המשט לעזה ("ספינת המרמרה") בשנת 2010, ושחרורו של גלעד שליט בשנת 2011.
בעלת תואר ראשון במינהל ומדיניות ציבורית ממכללת ספיר בהצטיינות יתרה ותואר ראשון במשפטים בהצטיינות מהמרכז האקדמי שערי מדע ומשפט.
בשנת 2018 סיימה תואר שני בדיפלומטיה וביטחון לבכירים באוניברסיטת תל אביב.
במקצועה אהרון עורכת דין ובבעלותה משרד עורכי דין.
בין השנים 2018–2023, שימשה במספר תפקידים בממשלה ובכנסת, ביניהם יועצת של שר התיירות דאז יריב לוין, איתו המשיכה ללשכת יו"ר הכנסת כיועצת לענייני חקיקה.
בשנת 2017, הקימה אהרון מחדש את סניף הליכוד בירוחם.
היא הגדילה את כמות המתפקדים במפלגה מ-30 לכ־1,000 מתפקדים.
ב־2018, לאחר שראש מועצת ירוחם מיכאל ביטון החליט שלא להתמודד לכהונה נוספת, אהרון התמודדה מול סגניתו טל אוחנה בבחירות לראשות מועצת ירוחם.
אהרון קיבלה 32% מהקולות והפסידה לטל אוחנה שקיבלה 59% מהקולות ונבחרה לכהן כיו"ר האופוזיציה במועצת ירוחם.
בבחירות לרשויות המקומיות ב-2024 התמודדה מטעם הליכוד וניצחה את ראש המועצה המכהנת טל אוחנה עם 52.3% מהקולות.
בתחילת כהונתה של אהרון התפטרו מספר בעלי תפקידים במועצה המקומית, בטענה כי סבלו מהתעמרות מידי אהרון.
בכתבה שהתפרסמה בדצמבר 2024 אמרה אהרון כי מי שעזב עשה זאת כיוון שלא ידע לעמוד בסטנדרטים שהציבה.
ביולי 2024 נפתחה מחדש תחנת המשטרה בירוחם, בעקבות עבודה משותפת של המועצה המקומית ופיקוד מרחב הנגב במשטרה.
בחודש נובמבר אישרה מליאת המועצה את התקציב לשנים 2024-2025 שבמסגרתו נדרשה אהרון להתמודד עם גירעון של 15 מיליון ש"ח בו הייתה העירייה.
במסגרת ההתמודדות עם הגירעון יזמה אהרון מספר תוכניות משותפות עם הסתדרות העובדים הכללית החדשה.
נילי אהרון נשואה לבן אמזלג, מהנדס במקצועו, ולהם שני ילדים.
ניל פרס דה קוסטה הוא צ'מבליסט, נגן פורטה-פיאנו ועוגבר אוסטרלי.
הוא מתמחה בביצוע אותנטי בכלי מקלדת היסטוריים מן המאות ה-17, ה-18 וה-19, שזיכה אותו במוניטין בינלאומיים.
הוא פרופסור וראש יחידה המוזיקה העתיקה בקונסרבטוריון למוזיקה של סידני באוניברסיטת סידני.
ניל פרס דה קוסטה נולד בבחריין, כאשר הייתה חלק מחוף שביתת הנשק, להורים בני גואה, הודו.
משפחתו עקרה לאוסטרליה כשהיה בן חמש.
לאחר סיום לימודיו באוניברסיטת סידני, השלים פרס דה קוסטה את התמחותו במוזיקה עתיקה בבית ספר גילדהול למוזיקה וקיבל תואר שני בביצוע מוזיקה מן האוניברסיטה העירונית של לונדון.
בשנת 2002 קיבל תואר דוקטור מאוניברסיטת לידס, שם עסק בחקר ביצועי הפסנתר שהיו מקובלים בסוף המאה ה-19, תוך שימת דגש מיוחד על הקלטות מוקדמות.
דה קוסטה עשה עשר שנים כפרופסור לפורטה-פיאנו באקדמיה המלכותית למוזיקה בלונדון, שם היה גם מרצה לנוהל ביצוע.
כמו כן עבד כמרצה לתלמידי תואר שני בנוהל ביצוע במאה ה-19 בטריניטי קולג' למוזיקה בלונדון.
בשנת 2000 היה דה קוסטה אמן הבית בקולג' ברטון הול באוניברסיטת לידס.
מזה שנים רבות הוא מכהן כפרופסור בקורס קיץ בינלאומי שנתי בספרד והוא מלמד מוזיקה קאמרית בקורס הבינלאומי למוזיקה עתיקה באורבינו, איטליה.
הוא לימד גם בקורס הקיץ למוזיקה עתיקה בבוהמיה הדרומית.
דה קוסטה היה שותף לייסוד אנסמבל פלורילגיום, הרכב בעל שם עולמי לנגינה בכלים תקופתיים, שעמו הופיע ברחבי העולם - בצרפת, ספרד, גרמניה, הולנד, אמריקה הצפונית והדרומית, סין ואוסטרליה, ובאולמות חשובים כמו קונצרטחבאו באמסטרדם, תאטרו קולון בבואנוס איירס וויגמור הול בלונדון, שם היה פלורילגיום הרכב הבית היוקרתי במשך שנים אחדות.
עם הרכב זה יצר הקלטות רבות זוכות-פרסים.
ניל פרס דה קוסטה הופיע עפ האקדמיה למוזיקה עתיקה, תזמורת עידן הנאורות, התזמורת הקאמרית של אוסטרליה, התזמורת הסימפונית של סידני, סינפוניה אוסטרליה, תזמורת האנטיפודים, אנסמבל באך האוסטרלי, פילהרמוני של סידני ועוד; ועם מוזיקאים כמו אמה קירקבי, ננסי ארג'נטה, פיטר ויספלווי ואחרים.
הוא חבר באנסמבל איירונווד האוסטרלי לכלים תקופתיים.
ב-2007, קיבל את אות בוגר האוניברסיטה של סידני לשירות לקהילה, על תרומתו למוזיקה כמבצע וכמחנך, שניהם במסגרת האוניברסיטה של סידני ובקהילה בכללותה.
דה קוסטה הוא נגן קונטינואו ראשיח בהקלטה של BBC קלאסיקס לאריות של באך עם שרה מקליבר וסאלי-אן ראסל.
הוא הוציא כמה הקלטות בחברת NBC קלאסיקס, בהן סונאטות של באך לוויולה דה גמבה וצ'מבלו עם דניאל יידון, והסונאטות של באך לכינור וצ'מבלו עם ריצ'רד טונייטי ודניאל יידון, שזכו בפרס "אריה" לאמנויות לאלבום הקלאסי המצטיין לשנת 2008.
המונוגרפיה הראשונה של דה קוסטה, "Off The Record: Performing Practices in Romantic Piano Playing" (אוקספורד, ניו יורק:2012) בוחנת את נוהלי הביצוע של פסנתרנים בשלהי המאה ה-19 וראשית המאה ה-20, כפי שתועדו בהקלטות אקוסטיות וחשמליות וכן משחזרת גלילי פסנתר ומשווה אותם לטקסטים כתובים מאותה תקופה.
אל המונוגרפיה נלווה אתר הדרכה ברשת ובו מובאות צליל ודוגמאות מוזיקליות.
פרס דה קוסטה תורם חלק ניכר מזמנו הפנוי לסטודנטים באמצעות מעורבותו בהדרכה ובמתן כיתות אמן לתלמידי תיכון ולאמנים בראשית דרכם.
ניל שובין (נולד ב-22 בדצמבר 1960) הוא פליאונטולוג, ביולוג אבולוציוני וסופר מדע פופולרי אמריקאי.
הוא פרופסור לביולוגיה ואנטומיה של אורגניזמים, דיקן חבר לביולוגיה ואנטומיה של אורגניזמים ופרופסור בוועדה לביולוגיה אבולוציונית באוניברסיטת שיקגו יחד עם היותו ראש מכללה במוזיאון פילד להיסטוריה של הטבע.
הוא ידוע בעיקר בזכות הגילוי המשותף של Tiktaalik roseae יחד עם טד דייסלר ופאריש ג'נקינס, וכן בזכות ספרו "הדג שבתוכנו".
נילי אסיא (נולדה ב-7 באוגוסט 1977) היא סופרת ישראלית המתמקדת בז'אנר ספרי המתח הבלשי.
אסיא נולדה וגדלה ברמת השרון להורים שעלו מליטא ומלטביה.
את השכלתה האקדמית רכשה במסגרת לימודי תקשורת ומנהל עסקים במכללה למנהל, אותם סיימה בשנת 2000, ובהמשך השלימה בשנת 2004 תואר שני במנהל עסקים עם התמחות בשיווק באוניברסיטת מטרופוליטן לונדון .
אסיא עבדה בתפקידי שיווק בחברות טכנולוגיה כמו ג'מלטו וסנדיסק ובשנת 2017 מונתה לסמנכ"לית שיווק בחברת אבטחת המידע פורטנוקס.
בשנת 2019 פרסמה את ספרה הראשון, "תיק איה".
הספר מגולל את חקירת היעלמותה של נערה בת 16 על ידי חוקרת המשטרה ליאורה דגני.עם פרסום הספר עזבה את עבודתה בהייטק והתמקדה בכתיבה.
בשנת 2022 הוציאה את ספרה השני, "תיק אודסקי", העוסק בפיענוח מקרה רצח בעולם הזנות.
ובשנת 2024 פרסמה את הספר השלישי בסדרה, "תיק כפול", שבו ליאורה דגני חוקרת פרשת רצח של קבלן אמיד מהדרום.
שני סיפורים קצרים שכתבה פורסמו אף הם.
"תיק חירום", שנכלל ב-2023 בספר "מילים מחבקות" ו"ורד עוקצני" שנכלל ב-2024 ב"מארז אנתולוגיית החטאים" בעריכת אפרת נוה.
אסיא פעילה בתחום ההסכתים ככותבת ומגישה מטעם רשת "מדברים עברית".
יחד עם מעין רוגל היא מגישה את הפודקאסט הבלשי "המפצחות" וזאת לאחר ששיתפו פעולה בעבר בהגשת הפודקאסט "סופרות לאחור", במסגרתו סקרו ספרי מתח.
אסיא מתגוררת בסביון, נשואה ליזם רונן אסיא ולהם ארבעה ילדים.
תיק איה, הוצאת כנרת-זמורה-ביתן, 2019
תיק אודסקי, שתיים הוצאה לאור, 2022
תיק כפול, שתיים הוצאה לאור, 2024
ניל אנדרו פרייזר היה טניסאי אוסטרלי.
הוא זכה במקום ראשון בתחרויות גברים באליפות וימבלדון ובאליפות ארצות הברית הפתוחה בטניס ובסך הכול זכה ב-19 ניצחונות בתחרויות גראנד סלאם.
הוא היה הטניסאי האחרון שהצליח להשיג "כתר משולש" (זכייה בתחרות יחידים, זוגות וזוגות מעורבים באותה תחרות).
הוא עשה זאת באליפות ארצות הברית הפתוחה בשנים 1959 ו-1960.
ניל פרייזר נולד במלבורן למשפחה של משפטן ופוליטיקאי.
הוא התחיל לשחק טניס בגיל צעיר.
בשנת 1952 פרייזר החל לשחק בתחרויות גדולות.
באליפות אוסטרליה הפתוחה הוא הודח בסיבוב השלישי בתחרות הגברים.
בהמשך הוא הגיע לגמר בתחרות הגברים באליפויות 1957, 1958 ו-1959. בתחרויות זוגות גברים פרייזר ניצח בשנים 1957, 1958 ו-1962. בתחרויות זוגות מעורבים הוא ניצח בשנת 1956.
באליפות צרפת הפתוחה 1951 פרייזר לא הצליח לעלות מעל לחצי הגמר בתחרויות גברים.
באליפות וימבלדון 1952 הוא הודח בשלבים המוקדמים.
הוא ניצח בתחרות זוגות גברים ב-1959 ו-1961. בשנת 1962 הוא ניצח בתחרות זוגות מעורבים.
באליפות ארצות הברית הפתוחה פרייזר הגיע להישגים מרשימים.
בשנים 1959 ו-1960 הוא ניצח בתחרויות הגברים, זוגות גברים וזוגות מעורבים.
הוא הטניסאי האחרון (נכון לשנת 2024) שהגיע להישג זה.
בנוסף לכך הוא ניצח בתחרות זוגות גברים בשנת 1957 ובזוגות מעורבים בשנת 1958.
בתחרויות זוגות גברים פרייזר הגיע ל"גרנאד סלאם" (ניצחון בכול 4 תחרויות גדולות).
פרייזר היה חבר נבחרת גביע דייוויס של אוסטרליה וזכה עם הנבחרת בתואר 4 פעמים.
בשנת 1970 הוא מונה לקפטן הנבחרת וכיהן בתפקיד עד לשנת 1994.
בניגוד לטניסאים אחרים פרייזר לא עבר לקריירה מקצועית.
הוא שיחק עד לתחילת שנות ה-70 של המאה ה-20.
בשנת 1974 פרייזר התקבל למסדר האימפריה הבריטית ובשנת 1988 למסדר אוסטרליה.
פרייזר נפטר ב-2 בדצמבר 2024.
ניל קנטון הוא מפיק קולנוע אמריקאי.
ידוע בעיקר בזכות עבודתו בטרילוגיית סרטי "בחזרה לעתיד".
אחיו הצעיר, , אף הוא מפיק קולנוע.
ב-1970 סיים ניל קנטון את לימודיו באמריקן יוניברסיטי.
ב-1972 החל את דרכו בתעשיית הקולנוע, עת שימש עוזר הפקה בסרט "מה נשמע, דוק?".
בהמשך היה, בין היתר, עוזר הפקה בסרטים "ירח של נייר" ו"חבורת הלוחמים".
כן שימש, בין היתר, מפיק בסרטים "הרפתקאותיו של בוקארו באנזיי ברחבי הממד השמיני", "המכשפות מאיסטוויק" ו"רכבת הכסף".
קנטון נשוי ואב לשני ילדים.
נילס הנריק דויד בוהר (בדנית: Niels Henrik David Bohr, הגייה דנית: , בעברית נהגה "בּוֹר"; 7 באוקטובר 1885 – 18 בנובמבר 1962) היה פיזיקאי יהודי-דני, חתן פרס נובל לפיזיקה (1922), ואחד הפיזיקאים המשפיעים ביותר במאה ה-20. תרם רבות להבנת מבנה האטום והיה מאבות מכניקת הקוונטים.
בוהר היה גם כדורגלן מצטיין.
בוהר נולד בקופנהגן שבדנמרק, השני משלושת ילדיהם של כריסטיאן בוהר (1858–1911), פיזיולוג בעל שם עולמי, והלן אדלר (1860–1930), בתם של דוד ברוך אדלר (1826–1878), בנקאי יהודי דני אמיד ובעל השפעה וחבר פרלמנט ליברלי, וג'ני רפאל (1830–1902), בת למשפחת בנקאים יהודית-בריטית ממוצא ספרדי.
בוהר הוטבל וגדל כנוצרי לותרני, כמו אביו.
בוהר הצעיר עסק לא רק בפיזיקה אלא גם בכדורגל.
הוא ואחיו הארלד, הצעיר ממנו בשנה וחצי, היו כדורגלנים מצטיינים.
הם שיחקו בקבוצת Akademisk Boldklub, אחת הקבוצות הטובות בדנמרק של תחילת המאה ה-20, כאשר נילס בתפקיד השוער.
בוהר למד פיזיקה באוניברסיטת קופנהגן, וב־1911 קיבל תואר דוקטור.
באותה שנה עבר לאוניברסיטת קיימברידג' לעבוד עם ג'יי ג'יי תומסון, אבל לא הסתדר עמו ועבר תוך זמן קצר לאוניברסיטת מנצ'סטר לעבוד עם ארנסט רתרפורד, שחקר את מבנה האטום.
ב-1916 חזר בוהר לקופנהגן והתמנה לפרופסור לפיזיקה באוניברסיטה שם.
הוא המשיך בפיתוח מכניקת הקוונטים, ועמד בראש אסכולת קופנהגן שדגלה בפירוש הסתברותי למכניקת הקוונטים.
על תרומותו להבנת מבנה האטום ומכניקת הקוונטים הוא זכה בפרס נובל לפיזיקה ב-1922.
בראשית שנות ה-40 ניסה בוהר להמשיך בעבודתו חרף הכיבוש הנאצי.
משום שאמו הייתה יהודיה, הוברח בוהר לשוודיה ב-29 בספטמבר 1943 (ערב ראש השנה) במסגרת הצלת יהודי דנמרק.
פרדריק לינדמן הזמין את בוהר לבריטניה, וב-6 באוקטובר נחת בוהר בסקוטלנד, והצטרף למאמץ הבריטי לפיתוח נשק גרעיני.
ב-9 בדצמבר הגיע לארצות הברית, והצטרף לצוות במעבדות לוס-אלאמוס שעבד על פיתוח פצצת אטום במסגרת פרויקט מנהטן.
ב-26 באוגוסט 1944 נפגש בוהר עם נשיא ארצות הברית, פרנקלין דלאנו רוזוולט, והציע לו לחלוק את סודות הנשק הגרעיני עם ברית המועצות, שלחמה אף היא נגד גרמניה הנאצית, אך עמדתו לא התקבלה.
ב-25 באוגוסט 1945, עם תום מלחמת העולם השנייה, חזר בוהר לקופנהגן, ונבחר מחדש לנשיא האקדמיה הדנית לאמנויות ולמדעים.
באוקטובר 1947 העניק לו פרדריק התשיעי, מלך דנמרק, את אות מסדר הפיל.
בשנת 1952, עם ההחלטה על הקמת CERN, הציע בוהר שמכון המחקר החדש יוקם בקופנהגן, אך לבסוף השתכנע לתמוך במיקום שנבחר בסופו של דבר, ז'נבה.
קבוצת התאוריה של CERN שכנה בקופנהגן עד הקמת מתקני הקבע שלה בז'נבה בשנת 1957.
בוהר מת ב-18 בנובמבר 1962 בקופנהגן.
בנו של בוהר, אגה בוהר, הלך בדרכי אביו והיה גם הוא פיזיקאי נודע.
נילס בוהר היה ידיד למדינת ישראל, ביקר בה פעמים אחדות והיה בקשר עם מדעני הטכניון ומכון ויצמן למדע, שהעניקו לו תואר כבוד.
עבודת הדוקטורט שלו באוניברסיטת קופנהגן ב־1911 עסקה באלקטרונים שבמתכות.
בהיותו באוניברסיטת מנצ'סטר, המשיך בוהר לפתח את התאוריה של רתרפורד על האטום הגרעיני, לפיה האטום בנוי מגרעין חיובי אשר מוקף באלקטרונים הנעים סביבו.
בעיה חמורה במודל זה הייתה שכמו כל גוף טעון מואץ, האלקטרונים המסתובבים היו אמורים לפלוט אנרגיה, ומסלוליהם היו אמורים להיות ספירלות המתכנסות פנימה, אל תוך הגרעין.
המודל גם לא נתן הסבר לספקטרום האנרגיה של אטום המימן.
על מנת לפתור בעיות אלה, הציע בוהר ב-1913 תאוריה קוונטית, בדומה לפלאנק ולאיינשטיין לפניו.
הוא הניח שהאלקטרונים יכולים לנוע רק במסלולים שבהם התנע הזוויתי שלהם יהיה כפולה שלמה של יחידה יסודית - , קבוע פלאנק מחולק ב-2π.
הנחה זו הספיקה כדי שהמודל ייתן את ספקטרום האנרגיה המצופה.
לפי המודל, הדרך היחידה של אלקטרון לאבד או לקבל אנרגיה היא לעבור ממסלול למסלול.
ב־1922 הוענק לו פרס נובל לפיזיקה על עבודתו זו (בשנת 1975 זכה גם בנו, אגה בוהר, בפרס נובל בפיזיקה).
כמי שעמד בראש אסכולת קופנהגן שדגלה בפירוש הסתברותי למכניקת הקוונטים, היה בוהר בר פלוגתא חריף של ידידו הקרוב אלברט איינשטיין, שטען באופן ציורי ש"אלוהים אינו משחק בקוביה".
בוהר השיב לו: "תפסיק לומר לאלוהים מה לעשות עם הקוביות שלו".
הפרשנות של אסכולת קופנהגן תרמה לתורת הקוונטים את מושג הקומפלמנטריות שטבע בוהר, ועל פיו תכונות של עצם קוונטי שאיננו יכולים לקבוע במדויק בו-זמנית (כמו מהירות ומיקום של אלקטרון, או האם פוטון הוא גל או חלקיק), מתקיימות בו בעצם בו-זמנית כתכונות משלימות.
כאשר נשאל בוהר האם אין בהגדרה זו כדי לערער על מהותו של המדע כחתירה לידיעה ודאית, הוא ענה (באופן מבודח מעט אך ייצג את דעתו של בוהר על מהות החקירה המדעית), "אמת וודאות גם הם מושגים משלימים".
וגם "כמה נפלא שנתקלנו בפרדוקס.
עכשיו יש לנו קצת תקווה להתקדם..
בשנת 1941, בעת הכיבוש הנאצי של דנמרק, ביקר אצל בוהר תלמידו לשעבר, ורנר הייזנברג, שעמד באותה עת בראש התוכנית הגרמנית לפיתוח נשק גרעיני, ובוהר שמע ממנו על התוכניות הגרמניות בתחום זה (המחזה "קופנהגן", שהוצג גם בישראל, עוסק בשאלה מה היה יכול לקרות במפגש דרמטי זה).
לאחר שהסתיימה המלחמה נפוצה הטענה שהייזנברג חיבל במכוון בתוכנית האטום של גרמניה.