tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
הקיסרית השלימה עם בעלה לפני יום הולדתו התשעים בשנת 1887, והקיסר מת שנה לאחר מכן.
בנה פרידריך מת 99 ימים בלבד לאחר אביו מסרטן הגרון והיא ראתה את נכדה וילהלם הופך לקיסר גרמניה.
הקיסרית אוגוסטה מתה ב-7 בינואר 1890, בגיל 78, ונקברה במאוזולאום של שרלוטנבורג לצד בעלה.
בני הזוג הולידו שני ילדים:
פרידריך (1831-1888) - ירש את הכתר מאביו והוכתר כפרידריך השלישי, קיסר גרמניה.
נישא לוויקטוריה, הנסיכה המלכותית, בתה של המלכה ויקטוריה.
לואיזה (1838-1923) - נישאה לפרידריך הראשון, הדוכס הגדול של באדן.
בין צאצאיה היו פרידריך השני, הדוכס הגדול של באדן, ויקטוריה, נסיכת באדן, גוסטב השישי אדולף, מלך שוודיה,ווילהלם השני.
אוגוסטה היא עיר הבירה של מדינת מיין שבארצות הברית.
בנוסף להיותה בירת מדינת מיין, היא גם בירת מחוז קנבק שבמדינה.
אזור העיר אוגוסטה נחקר על ידי מתיישבים אירופים שהגיעו לאזור במסגרת ניסיונות היישוב הכושלים של מושבת פופהאם בספטמבר 1607. היישוב הראשון באתר הוקם בשנת 1629 על ידי מתיישבים אנגליים ממושבת פלימות' שהקימו במקום מוצב למסחר עם האינדיאנים.
השם האינדיאני של האתר היה "קושנוק" שמשמעו "ראש הגלים".
תחנת המסחר סחרה בפרוות עם האינדיאנים המקומיים והייתה רווחית ביותר, עד שהחלו חיכוכים עם האינדיאנים, ובשנת 1661 מכרה המושבה את מוצב המסחר, שנותר נטוש במשך 75 השנים הבאות.
בשנת 1724 הוקם במקום מוצב צבאי בריטי בשם "מצודת ווסטרן" (כיום מוצב העץ העתיק ביותר בארצות הברית) על מנת להגן על נתיב הסחר למצודת האליפקס במעלה הנהר.
בשנת 1771 נוסד במקום יישוב בשם האלוול (Hallowell), אולם אזור המוצב הפך בפברואר 1797 לעיירה עצמאית בשם הארינגטון (Harrington).
באוגוסט, באותה השנה, שונה שמה של העיירה ל"אוגוסטה" על שם אוגוסטה דירבורן, בתו של הנרי דירבורן.
בשנת 1799 הפכה העיר לבירת מחוז קנבק.
עם הפיכתה של מיין למדינה, בשנת 1820 נערכו דיונים בדבר בחירת בירה למדינה, ובשנת 1827 נבחרה אוגוסטה כבירת המדינה, אולם בית המחוקקים של המדינה המשיך להתכנס בפורטלנד עד הקמת בניין הסנאט של מיין בשנת 1832 בתכנונו של האדריכל צ'ארלס בולפינץ'.
העיירה אוגוסטה הפכה רשמית לעיר ב-20 באוגוסט 1849.
בשנת 1837, נבנה על הנהר סכר ובקרבתו מנסרה לחיתוך עצים שהיוו אז מרכיב חשוב בכלכלת העיר.
בשנת 1851 חוברה העיר למערכת מסילות הברזל - דבר שהגביר את חשיבותה הכלכלית של העיר ואת היקף המסחר בעצים.
לאחר הקמת מסילת הברזל הוקמו בעיר מפעלי טקסטיל.
כיום, מרבית כלכלת העיר מתבססת על מתן שירותים למבני הממשל.
אוגוסטה היא עיר הבירה המזרחית ביותר מבין בירות מדינות ארצות הברית.
נכון לשנת 2015, אוכלוסיית העיר מוערכת בכ-18,000 נפש.
מרבית מהאוכלוסייה (94.1%) היא לבנה.
המיעוטים כוללים: 1.5% אסייתים, 1.1% אפרו-אמריקאים, 0.7% אינדיאנים, 2.8% אחרים.
בעיר פועל סניף של אוניברסיטת מיין.
אוגוסטה היא עיר מאוחדת במדינת ג'ורג'יה בארצות הברית.
העיר אוגוסטה ומחוז ריצ'מונד שבו היא שוכנת, אוחדו ליחידה מנהלית אחת בשנת 1996. נכון לאומדן משנת 2008 חיים באוגוסטה-ריצ'מונד 194,149 תושבים, זאת ללא מניין התושבים בערים שבמחוז אשר לא אוחדו.
במטרופולין של אוגוסטה-ריצ'מונד מתגוררים על פי אותו אומדן 534,218 תושבים.
זוהי העיר השנייה בגודלה במדינת ג'ורג'יה והאזור המטרופוליני השני בגודלו במדינה, אחרי העיר אטלנטה.
אוגוסטה ידועה בעולם כמארחת בכל אביב את טורניר המאסטרס בגולף.
מיקומה של אוגוסטה שימש את האינדיאנים לחציית נהר סוואנה עוד בטרם קמה העיר.
בשנת 1735, כשנתיים לאחר שג'יימס אוגלת'ורפ ייסד את העיר סוואנה, הוא שלח יחידת חיילים למסע במעלה הנהר, עם הוראה לבנות היאחזות בנקודה הצפונית ביותר שבה ניתן לשייט בנהר.
משימה זו הוטלה על נובל ג'ונס, אשר בנה את היישוב כקו הגנה ראשון נגד הכוחות הספרדים והצרפתים.
אוגלת'ורפ העניק לעיר את שמה, לכבודה של אוגוסטה, נסיכת ויילס.
העיר אוגוסטה שימשה כבירתה השנייה של מדינת ג'ורג'יה, בין השנים 1785-1795.
אַוּגוּסְטֶה וִיקְטוֹרְיָה, נסיכת שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-אוגוסטנבורג (גרמנית: Auguste Viktoria Friederike Luise Feodora Jenny von Schleswig-Holstein-Sonderburg-Augustenburg; ידועה גם בהגייה האנגלית של שמה, אוֹגוּסְטָה וִיקְטוֹרְיָה; 22 באוקטובר 1858 - 11 באפריל 1921) הייתה הקיסרית הגרמנייה ומלכת פרוסיה האחרונה, רעייתו של קיסר גרמניה וילהלם השני.
אוגוסטה ויקטוריה נולדה ב-22 באוקטובר 1858 בזומרפלד, והייתה בתם הבכורה וילדתם השנייה של פרידריך השמיני, דוכס שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-אוגוסטנבורג ורעייתו אדלהייד, נסיכת הוהנלוהה-לנגנבורג.
סבתה מצד אמה הייתה אחותה למחצה של ויקטוריה, מלכת הממלכה המאוחדת, שהייתה סבתו של הקיסר וילהלם השני.
יחד עם אחיה ואחיותיה בילתה אוגוסטה ויקטוריה ילדות שקטה באחוזה המשפחתית שבפרוסיה (כיום חלק מהעיר לובסקו שבפולין), לשם הוגלתה המשפחה משלזוויג על ידי הדנים לאחר מלחמת שלזוויג הראשונה.
בשנת 1864, לאחר מותו של פרדריק השביעי, מלך דנמרק ללא יורש, ניצל קנצלר גרמניה אוטו פון ביסמרק את המצב הפוליטי הסוער שנוצר בדנמרק כדי להכניס כוחות גרמניים לדוכסות שלזוויג ולהכריז על אביה של אוגוסטה ויקטוריה כדוכס.
פרידריך השמיני חזר עם משפחתו לקיל שם הם התקבלו על ידי האוכלוסייה הגרמנית ברובה כמושיעים לאחר שנים ארוכות של שלטון דני.
אולם שלטונו של פרידריך נמשך פחות משנתיים שכן במהרה סופחה הדוכסות לתוך מלכות פרוסיה ואיבדה את עצמאותה.
המשפחה הוגלתה שנית מביתה ההיסטורי ועברה להתגורר בגותה.
וילהלם הראשון התנגד לאירוסין משום שהאמין שאוגוסטה ויקטוריה לא הייתה ממשפחה אצילה דיו וכן משום שחשש שמלך דנמרק יראה בכך עלבון לאור טענתה של משפחתה לדוכסות שלזוויג-הולשטיין.
אולם הנסיך וילהלם לא הסכים לוותר ובתמיכתו של ביסמרק הצליח לשכנע את סבו והאירוסין הוכרזו לבסוף רשמית לעולם בחודש יוני 1880.
אוגוסטה ויקטוריה ווילהלם נישאו בטקס מפואר ב-27 בפברואר בברלין.
אייטל פרידריך (1883–1942), נישא לסופיה שרלוטה, דוכסית אולדנבורג.
אדלברט (1884–1948), נישא לאדלייד, נסיכת סקסוניה-מיינינגן.
אוגוסט וילהלם (1887–1949), נישא לאלכסנדרה ויקטוריה, נסיכת שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-גליקסבורג.
הצטרף למפלגה הנאצית בשנת 1930 והפך לקצין בכיר באס אה.
לאחר המלחמה נשפט על ידי האמריקאים ונידון לשנתיים וחצי של עבודות פרך.
יואכים (1890–1920), נישא למריה אוגוסטה, נסיכת אנהלט.
התאבד ביריה לאחר שמשפחתו סולקה מכס המלוכה.
ויקטוריה לואיזה (1892–1980), נישאה לארנסט אוגוסט, דוכס בראונשווייג.
בתה פרדריקה הייתה לרעייתו של פבלוס, מלך יוון ונכדתה היא סופיה, מלכת ספרד.
בשנת 1888, לאחר מותם תוך פחות משנה של וילהלם הראשון ופרידריך השלישי, עלה וילהלם השני לכס המלוכה ואוגוסטה ויקטוריה הוכתרה כקיסרית גרמניה ומלכת פרוסיה.
הקיסרית החדשה אימצה מטרות צדקה רבות והייתה לפטרונית של הצלב האדום הגרמני.
היא תמכה במסירות בבניית כנסיות חדשות בברלין, בעיקר ברבעים החדשים של העיר שהוועדו למגורי פועלים.
בשנת 1898 ביקרו הזוג הקיסרי בארץ ישראל ועם שובה של הקיסרית לגרמניה הקימה בברלין את "האגודה למען הר הזיתים" (Ölberg Verein) שמטרתה הייתה לאסוף כסף לבניית מתחם בירושלים עבור גרמנים פרוטסטנטים.
המתחם והכנסייה המרהיבה שבפסגת הר הזיתים נחנכו בשנת 1910 ונקראו על שמה של אוגוסטה ויקטוריה.
בחצר המבנה המשמש כיום בחלקו כבית חולים ערבי, מוצבים שני פסלים, של אוגוסטה ויקטוריה ושל הקיסר וילהלם כמלכה ומלך צלבניים.
אף בכנסייה הצמודה לבית-החולים, המשמשת גם כאולם קונצרטים לקהל הרחב, ישנו פסיפס המציג את אוגוסטה והקיסר וילהלם כמלך ומלכה צלבניים.
בשנת 1918, בתום מלחמת העולם הראשונה ועם נפילת הקיסרות הגרמנית, יצאה יחד עם בעלה לגלות בהולנד, וכעבור שלוש שנים נפטרה ב-11 באפריל 1921. קרוביה טענו כי הגלות ממולדתה, יחד עם התאבדותו של בנה יואכים בשנת 1920, רופפו את בריאותה.
ממשלת רפובליקת ויימאר הסכימה להשבת גופתה לגרמניה אולם וילהלם ונסיך הכתר לשעבר, בנה הבכור של אוגוסטה ויקטוריה, לא הורשו להיכנס למדינה מחשש שינצלו זאת למטרות פוליטיות.
הקיסרית האחרונה של גרמניה נקברה במאוזוליאום של משפחת המלוכה במקדש העתיקות בסנסוסי שבפוטסדם, לצד בנה.
לאחר מכן נקברו לצדהּ נכדה הבכור שנפל בראשית מלחמת העולם השנייה ואשתו השנייה של הקיסר וילהלם השני, שאותה נשא שנה וחצי לאחר מותה של אוגוסטה ויקטוריה.
וילהלם השני עצמו האריך ימים ונפטר כ-21 שנים לאחר מותה.
אוגוסטה אמליה, נסיכת בוואריה הייתה בתו של מקסימיליאן הראשון יוזף, מלך בוואריה, ואשתו של אז'ן דה בוארנה בנו המאומץ של נפוליאון ושליט איטליה, בתה ז'וזפין נישאה לאוסקר הראשון, מלך שוודיה ונורווגיה.
אוגוסטה נולדה ב-21 ביוני 1788 למקסימיליאן הראשון יוזף, מלך בוואריה ולאוגוסטה וילהלמינה, נסיכת הסן-דרמשטדט, בתם של גאורג וילהלם, רוזן הסן-דרמשטדט ומריה לואיזה אלברטינה, רוזנת ליינינגן-דאכסבורג-פאלקנבורג-היידסהיים, בעת ששהו בשטרסבורג.
בזמן המלחמות הנפוליאוניות הציע נפוליאון בונפרטה את בנו המאומץ אז'ן כבעל לנסיכה.
מלך בוואריה הסתפק מחד בתו כבר הובטחה לקרל לודוויג פרידריך מבאדן, אולם הוא ידע שללא יורש לקיסר יהפוך אז'ן לקיסר, ובתו לקיסרית ולכן הסכים.
הן אז'ן והן אוגוסטה התנגדו לנישואים אולם לא יכלו לסרב, והחתונה נחגגה ב-17 בינואר 1806 במינכן.
לאחר לידתו של נפוליאון השני אז'ן כבר לא היה יורש העצר הקיסרי והמרירות בין בני הזוג גברה.
לאחר תבוסתו של נפוליאון הצליח אז'ן לשמור על מעמדו כמלך איטליה, אולם הרוחות באיטליה קראו להדיחו והוא ואשתו נמלטו לבוואריה שם קיבלו מקלט אצל המלך וחיו עד סוף חייהם במינכן.
ב-17 בינואר 1806 התחתנה אוגוסטה עם אז'ן דה בוארנה, ממנו נולדו לה 7 ילדים:
ז'וזפין מלוכטנברג (1807–1876), התחתנה עם אוסקר הראשון, מלך שוודיה
איז'ני דה בוארנה (1808–1847), התחתנה עם קונסטנטין, נסיך הוהנצולרן-הכינגן
אוגיסט דה בוארנה (1810–1835), התחתן עם מריה השנייה, מלכת פורטוגל
אמלי מלוכטנברג (1812–1873), התחתנה עם פדרו הראשון, קיסר ברזיל
תאודולינד דה בוארנה (1814–1857), התחתנה עם וילהלם, דוכס אוראך
מקסימיליאן דה בוארנה (1817–1852), התחתן עם מריה ניקולאייבנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה
אוגוסטה, נסיכת רויס-אברסדורף , הייתה רעייתו של פרנץ, דוכס סקסוניה-קובורג-זאלפלד, וסבתו של הנסיך אלברט, בעלה של המלכה ויקטוריה.
אוגוסטה נולדה ב-19 בינואר 1757 בזאלבורג-אברסדורף שהשתייכה לרוזנות רויס-אברסדורף, להוריה היינריך העשרים וארבעה, רוזן רויס-אברסדורף וקרולינה ארנסטינה, רוזנת ארבאך-שנברג.
ב-9 באפריל 1806 שודרגה הרוזנות למעמד של נסיכות, ואוגוסטה קיבלה יחד עם שאר המשפחה תואר נסיכה.
אוגוסטה נחשבה לאחת הנשים היפות ביותר בזמנה, ואביה נהג לישא עמו תמונת דיוקן שלה, על מנת להראותו למועמדים להתחתן עימה.
ב-13 ביוני 1777 התחתנה אוגוסטה עם פרנץ, דוכס סקסוניה-קובורג-זאלפלד.
פרנץ כבר היה מאוהב בה קודם לכן, אולם נכפה עליו על ידי משפחתו להתחתן עם סופיה, נסיכת סקסוניה-הילדבורגהאוזן, אולם לאחר מותה הפתאומי התחתן עם אוגוסטה, ולזוג נולדו 10 ילדים.
בשנת 1824 נפרד בנה ארנסט מאשתו לואיזה, נסיכת סקסוניה-גותה-אלטנבורג, לאחר שבע שנות נישואים.
לואיזה נשלחה לגור בסנקט ונדל במערב גרמניה, הרחק מהעיר קובורג, ונאלצה להשאיר את שני בניה עם אוגוסטה.
ב-16 בנובמבר 1831 מתה אוגוסטה בעיר קובורג, ונקברה לצד בעלה.
פרנץ כבר היה מאוהב בה קודם לכן, אולם נכפה עליו על ידי משפחתו להתחתן עם סופיה, נסיכת סקסוניה-הילדבורגהאוזן, אולם לאחר מותה הפתאומי התחתן עם אוגוסטה, ולזוג נולדו 10 ילדים:
סופיה, נסיכת סקסוניה-קובורג-זאלפלד (19 באוגוסט 1778 - 8 ביולי 1835), התחתנה עם עמנואל פון מנסדורף-פואילי.
אנטוינטה, נסיכת סקסוניה-קובורג-זאלפלד (28 באוגוסט 1779 - 14 במרץ 1824), התחתנה עם אלכסנדר, דוכס וירטמברג.
יוליאנה, נסיכת סקסוניה-קובורג-זאלפלד (23 בספטמבר 1781 - 15 באוגוסט 1860), התחתנה עם קונסטנטין פאבלוביץ', הנסיך הגדול של רוסיה.
ארנסט הראשון, דוכס סקסוניה-קובורג-גותה (2 בינואר 1784 – 29 בינואר 1844), התחתן עם לואיזה, נסיכת סקסוניה-גותה-אלטנבורג.
פרדיננד, נסיך סקסוניה-קובורג-גותה (28 במרץ 1785 - 27 באוגוסט 1851), התחתן עם מריה אנטוניה קוהארי דה צ'אבראג.
ויקטוריה, נסיכת סקסוניה-קובורג-זאלפלד (17 באוגוסט 1786 - 16 במרץ 1861), התחתנה עם הנסיך אדוארד אוגוסטוס, דוכס קנט וסטרת'רן.
מריאנה שרלוטה, נסיכת סקסוניה-קובורג-זאלפלד (17 באוגוסט 1788 - 23 באוגוסט 1794).
לאופולד הראשון, מלך בלגיה (16 בדצמבר 1790 - 10 בדצמבר 1865), התחתן עם לואיז, נסיכת אורליאן.
אוגוסטה, נסיכת הסן-קאסל הייתה אשתו של הנסיך אדולפוס, דוכס קיימברידג'.
אוגוסטה נולדה באופנבך ב-25 ביולי 1797, לפרידריך, נסיך הסן-קאסל ולקרולינה, נסיכת נסאו-אוזינגן, בתו של קרל וילהלם, נסיך נסאו-אוזינגן.
אוגוסטה הייתה נינתו של ג'ורג' השני, מלך בריטניה, שהיה אבי סבתה מרי, נסיכת בריטניה.
ב-7 במאי 1818 התחתנה אוגוסטה בקאסל עם הנסיך אדולפוס, דוכס קיימברידג', בנו של ג'ורג' השלישי, מלך הממלכה המאוחדת, וב-1 ביוני אותה שנה התקיים טקס נוסף בארמון בקינגהאם בלונדון.
עם נישואיה קיבלה אוגוסטה את התואר דוכסית קיימברידג'.
לאחר נישואיהם התגוררו בני הזוג בהנובר, שם כיהן בעלה כמשנה למלך בשם אחיו ג'ורג' הרביעי, מלך הממלכה המאוחדת וויליאם הרביעי, מלך הממלכה המאוחדת.
ב-20 ביוני 1837 עלתה לשלטון בממלכה המאוחדת אחייניתו של הנסיך אדולפוס, המלכה ויקטוריה, לכן פסק איחוד הכתרים שנמשך 123 שנים בין הממלכה המאוחדת וממלכת הנובר, מאחר שעל פי חוקי הירושה של ממלכת הנובר, אישה לא יכלה לרשת את הכתר.
בעקבות המלכתה של ויקטוריה הומלך בהנובר דוכס קמברלנד ונקרא ארנסט אוגוסט הראשון, מלך הנובר.
משהתייתר תפקיד המשנה למלך, שבו הנסיך אדולפוס ואוגוסטה לממלכה המאוחדת.
לאחר חזרתם לבריטניה התגוררו בני הזוג בבית קיימברידג', ולאחר מכן התגוררו בארמון סנט ג'יימס.
בשנת 1850 מת בעלה הנסיך אדולפוס, דוכס קיימברידג', וב-6 באפריל 1889 39 שנים מאוחר יותר מתה אוגוסטה.
בשנת 1818 התחתנה אוגוסטה עם הנסיך אדולפוס, דוכס קיימברידג', ממנו נולדו לה 3 ילדים:
הנסיך ג'ורג', דוכס קיימברידג' (1819–1904), התחתן עם שרה לואיזה פיירברד'ר.
הנסיכה אוגוסטה מקיימברידג' (1822–1916), התחתנה עם פרידריך וילהלם, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שטרליץ.
הנסיכה מרי אדלייד מקיימברידג' (1833–1897), התחתנה עם פרנסיס, דוכס טק; אחת מבנותיהן הייתה הנסיכה מרי מטק, לימים רעייתו של המלך ג'ורג' החמישי וסבתה של המלכה אליזבת השנייה.
אוגוסטה, נסיכת פרוסיה (; 1 במאי 1780 - 19 בפברואר 1841), הייתה אשתו של וילהלם השני, הנסיך הבוחר מהסן.
אוגוסטה נולדה ב-1 במאי 1780 בפוטסדאם לפרידריך וילהלם השני, מלך פרוסיה ואשתו פרדריקה לואיזה, נסיכת הסן-דרמשטדט.
אוגוסטה הייתה ציירת מוכשרת, ואף השאירה אחריה דיוקנאות עצמיים.
ב-13 בפברואר 1797 התחתנה אוגוסטה בברלין עם וילהלם, נסיך הסן-קאסל, אולם הנישואים לא היו מוצלחים, והשניים התעמתו פעמים רבות.
בשנת 1806 כבשו הצרפתים את נסיכות הבוחר מהסן, ואוגוסטה נמלטה עם ילדיה לברלין.
בהמשך השנה התקדמו הצרפתים לברלין, ובעקבות כך ברחו בני משפחתה מהעיר, אולם אוגוסטה שהייתה בהריון מתקדם לא יכלה לברוח ונשארה בעיר.
כשנכבשה העיר הציב נפוליאון שומרים על ביתה, ולאחר שביקשה ממנו אף העניק לה קצבה.
לאחר לידת בנה הצעיר בשנת 1806 נפרדה אוגוסטה מבעלה, והשניים חיו בנפרד.
בשנת 1821 מת חמיה וילהלם הראשון, הנסיך הבוחר מהסן, ובעלה עלה לשלטון במקומו כוילהלם השני, הנסיך הבוחר מהסן.
יחסו של וילהלם לאוגוסטה עורר התנגדות בקרב תושבי הנסיכות, אולם היחסים ביניהם לא השתפרו, ולאחר מותה של אוגוסטה ב-19 בפברואר 1841, התחתן וילהלם עם פילגשו אמיליה ארטלפ.
בשנת 1797 התחתנה אוגוסטה בברלין עם וילהלם השני, הנסיך הבוחר מהסן, ממנו היו לה 6 ילדים:
פרידריך וילהלם, הנסיך הבוחר מהסן (20 באוגוסט 1802 - 6 ביוני 1875), התחתן עם גרטרוד פלקנשטיין מהנאו.
מריה פרדריקה, נסיכת הסן-קאסל (6 בספטמבר 1804 - 1 בינואר 1888), התחתנה עם ברנהרד השני, דוכס סקסוניה-מיינינגן.
אוגוסטה וילהלמינה, נסיכת הסן-דרמשטאדט , הייתה נסיכה גרמנית, ואשתו הראשונה של מקסימיליאן הראשון יוזף, מלך בוואריה.
אוגוסטה וילהלמינה נולדה ב-14 באפריל 1765 בדרמשטאדט שהשתייכה לרוזנות הסן-דרמשטאדט, לגאורג וילהלם, רוזן הסן-דרמשטאדט, ומריה לואיזה אלברטינה, רוזנת ליינינגן-דאכסבורג-פאלקנבורג-היידסהיים, בתו של כריסטיאן קרל ריינהרד, רוזן ליינינגן-דאכסבורג-פאלקנבורג-היידסהיים.
ב-30 בספטמבר 1785 התחתנה אוגוסטה וילהלמינה עם מקסימיליאן יוזף, רוזן פפאלץ-צווייבריקן, שהיה קצין בצבא הצרפתי והוצב בשטרסבורג.
אוגוסטה וילהלמינה אף נפגשה עם מארי אנטואנט, מלכת צרפת, ולאחר מכן התכתבה עמה ממושכות.
בשנת 1789 התקומם הרגימנט בפיקודו של בעלה מקסימיליאן יוזף, והזוג ברח לבית הוריה בדרמשטאדט.
לאחר מכן התגוררו בני הזוג במנהיים עד לשנת 1794, שאז נאלצו לברוח מביתם כאשר הופגז על ידי הארטילריה הצרפתית.
באפריל 1795 מת גיסה קרל השני אוגוסט, דוכס פפאלץ-צווייבריקן, ובעלה עלה לשלטון במקומו, אולם תוך זמן קצר נכבשה הדוכסות על ידי הצרפתים.
ב-30 במרץ 1796 מתה אוגוסטה וילהלמינה ברוהרבאך, כתוצאה מדלקת ריאות, ונקברה באחוזת הוריה בדרמשטאדט.
ב-30 בספטמבר 1785 התחתנה אוגוסטה וילהלמינה עם מקסימיליאן הראשון יוזף, מלך בוואריה, ממנו נולדו לה 5 ילדים:
אוגוסטה, נסיכת רויס-קסטריץ , הייתה בתו של היינריך השישים ושלושה, נסיך רויס-קסטריץ, ואשתו של פרידריך פרנץ השני, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שוורין.
אוגוסטה נולדה ב-26 במאי 1822 בקליפהאוזן, שהשתייכה לממלכת סקסוניה, להיינריך השישים ושלושה, נסיך רויס-קסטריץ ואלאונורה, רוזנת שטולברג-ורניגרודה, בתו של היינריך, רוזן שטולברג-ורניגרודה.
ב-3 בנובמבר 1849 התחתנה אוגוסטה עם פרידריך פרנץ השני, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שוורין, ממנו היו לה 6 ילדים.
ב-3 במרץ 1862 מתה אוגוסטה כתוצאה ממחלת לב, ונקברה בגני טירת שוורין.
בשנת 1849 התחתנה אוגוסטה עם פרידריך פרנץ השני, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שוורין.
פרידריך פרנץ השלישי, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שוורין (1851–1897).
פאול פרידריך, דוכס מקלנבורג-שוורין (1852–1923).
יוהאן אלברכט, דוכס מקלנבורג-שוורין (1857–1920).
אוגוסטה, נסיכת סקסוניה-מיינינגן הייתה נסיכה גרמנית, בתו של ברנהרד השני, דוכס סקסוניה-מיינינגן ואמו של ארנסט השני, דוכס סקסוניה-אלטנבורג.
אוגוסטה נולדה ב-6 באוגוסט 1843 במיינינגן שהשתייכה לדוכסות סקסוניה-מיינינגן, לברנהרד השני, דוכס סקסוניה-מיינינגן, ולמריה פרדריקה, נסיכת הסן-קאסל, בתו של וילהלם השני, הנסיך הבוחר מהסן.
אוגוסטה הייתה בקשרים טובים מאוד עם אחיה גאורג השני, דוכס סקסוניה-מיינינגן, אף על פי שהיה מבוגר ממנה ב-17 שנים.
ב-15 באוקטובר 1862 התחתנה אוגוסטה עם מוריץ, נסיך סקסוניה-אלטנבורג, בנו של גאורג, דוכס סקסוניה-אלטנבורג, ממנו נולדו לה 5 ילדים.
בשנת 1907 מת בעלה מוריץ, נסיך סקסוניה-אלטנבורג, ובשנת 1908 מת גיסה ארנסט הראשון, דוכס סקסוניה-אלטנבורג ללא בנים, ובנה ארנסט השני, דוכס סקסוניה-אלטנבורג עלה לשלטון במקומו.
לאחר התבוסה הגרמנית במלחמת העולם הראשונה והמהפכה הגרמנית התפטר בנה מתפקידו, וב-11 בנובמבר 1919 מתה אוגוסטה.
ב-15 באוקטובר 1862 התחתנה אוגוסטה עם מוריץ, נסיך סקסוניה-אלטנבורג, בנו של גאורג, דוכס סקסוניה-אלטנבורג.
לבני הזוג היו 5 ילדים:
מריה אנה, נסיכת סקסוניה-אלטנבורג (1864–1918), התחתנה עם גאורג, נסיך שאומבורג-ליפה
אליזבת, נסיכת סקסוניה-אלטנבורג (1865–1927), התחתנה עם קונסטנטין קונסטנטינוביץ', הנסיך הגדול של רוסיה
ארנסט השני, דוכס סקסוניה-אלטנבורג (1871–1955)
לואיזה שרלוטה, נסיכת סקסוניה-אלטנבורג (1873–1953), התחתנה עם אדוארד, דוכס אנהלט
אוגוסטה, נסיכת סקסוניה-גותה-אלטנבורג הייתה דוכסית סקסוניה-גותה-אלטנבורג בין השנים 1732–1772.
אוגוסטה נולדה ב-30 בנובמבר 1719 בגותה שהשתייכה לדוכסות סקסוניה-גותה-אלטנבורג, לפרידריך השני, דוכס סקסוניה-גותה-אלטנבורג, ולמגדלנה אוגוסטה, נסיכת אנהלט-צרבסט, בתו של קרל, נסיך אנהלט-צרבסט.
בשנת 1736 התחתנה אוגוסטה עם פרדריק, נסיך ויילס, בנו של ג'ורג' השני, מלך בריטניה, בארמון סנט ג'יימס שבלונדון.
בעלה פרדריק היה מסוכסך עם הוריו, ולאחר שבני הזוג סירבו שחמותה קרולינה, מרקיזת ברנדנבורג-אנסבך תהיה נוכחת בלידת בתם הבכורה אוגוסטה, נסיכת בריטניה, גורשו בני הזוג מהארמונות המלכותיים, ונאלצו לעבור לגור בבית פרטי בכיכר סנט ג'יימס בלונדון.
בשנים הבאות עברה המשפחה להתגורר בארמון קיו, שם הניחו את היסודות לאחד מהגנים הבוטניים הגדולים בעולם.
בשנת 1751 מת בעלה פרדריק, נסיך ויילס במפתיע, ובנה ג'ורג' הוכתר כהנסיך מוויילס, ואילו אוגוסטה קיבלה את התואר "הנסיכה האלמנה מוויילס".
מכיוון שבנה ג'ורג' עוד היה קטין, העביר הפרלמנט הבריטי חוק ולפיו אם ג'ורג' יעלה לשלטון בעודו צעיר, תכהן אוגוסטה כעוצרת בשמו.
אוגוסטה הפקידה את ג'ון סטיוארט, הרוזן מביוט על חינוך בנה, ואף התייעצה עמו רבות.
שמועות נפוצו על כך שהתנהל רומן בין השניים.
סביר להניח שהשמועות הללו היו לא נכונות עקב נישואיו המאושרים של ביוט ועקב אדיקותו הדתית והתנגדותו לאפשרות של ניאוף.
בשנת 1760 מת חמיה ג'ורג' השני, מלך בריטניה, ובנה עלה לשלטון במקומו כג'ורג' השלישי, מלך בריטניה.
לאחר שבנה עלה לשלטון פרשה אוגוסטה מחיי החצר, וב-8 בפברואר 1772 מתה אוגוסטה מסרטן הגרון, וב-15 בפברואר נקברה במנזר וסטמינסטר.
ב-8 במאי 1736 התחתנה אוגוסטה עם פרדריק, נסיך ויילס, בנו של ג'ורג' השני, מלך בריטניה.
ממנה היו לו 9 ילדים:
הנסיך אדוארד, דוכס יורק ואולבני (1739–1767)
הנסיך ויליאם הנרי, דוכס גלוסטר ואדינבורו (1743–1805)
הנסיך הנרי, דוכס קמברלנד וסטראת'רן (1745–1790)
קרוליין מתילדה, נסיכת בריטניה (1751–1775)
אוגוסטה, נסיכת בריטניה , הייתה נכדתו של ג'ורג' השני, מלך בריטניה, אשתו של קרל וילהלם פרדיננד, דוכס בראונשווייג-וולפנביטל, ואמה של קרולינה מבראונשווייג-וולפנביטל - אשתו של ג'ורג' הרביעי, מלך הממלכה המאוחדת.
אוגוסטה נולדה ב-31 ביולי 1737 בארמון סנט ג'יימס, לונדון, לפרדריק, נסיך ויילס ולאוגוסטה, נסיכת סקסוניה-גותה-אלטנבורג, בתם של פרידריך השני, דוכס סקסוניה-גותה-אלטנבורג, ומגדלנה אוגוסטה, נסיכת אנהלט-צרבסט.
אוגוסטה גדלה בארמון קיו, שם התחנכה יחד עם אחיה ג'ורג' הנסיך מוויילס, ולמדה היסטוריה, ספרות, צרפתית ואיטלקית.
ב-16 בינואר 1764 התחתנה אוגוסטה עם בן דודה קרל וילהלם פרדיננד, נסיך הכתר של בראונשווייג-וולפנביטל בקפלה המלכותית בלונדון, ולאחר מכן נסעו השניים לבראונשווייג.
לקראת לידת בתה הבכורה - אוגוסטה, דוכסית בראונשווייג-וולפנביטל, נסעה אוגוסטה לבריטניה, על מנת ללדת בסיבה מוכרת.
בכל תקופת חייו של חמיה - קרל הראשון, דוכס בראונשווייג-וולפנביטל, הייתה אוגוסטה בצל חמותה הדומיננטית - פיליפינה שרלוטה, נסיכת פרוסיה, ומשום כך התרחקה מחיי החצר.
בשנת 1780 מת חמיה קרל הראשון, דוכס בראונשווייג-וולפנביטל, ובעלה עלה לשלטון במקומו כקרל וילהלם פרדיננד, דוכס בראונשווייג-וולפנביטל.
בשנת 1806 נהרג בעלה קרל וילהלם פרדיננד במהלך קרב ינה-אאורשטדט, ולאחר מכן נכבשה דוכסות בראונשווייג.
בעקבות כך ברחה אוגוסטה לבריטניה, והתגוררה שם לצד משפחתה עד למותה ב-31 במרץ 1813.
בשנת 1764 התחתנה אוגוסטה עם קרל וילהלם פרדיננד, דוכס בראונשווייג-וולפנביטל, ממנו נולדו לה 7 ילדים:
אוגוסטה, דוכסית בראונשווייג-וולפנביטל (1764–1788), התחתנה עם פרידריך השלישי, דוכס וירטמברג
קרל גאורג אוגוסט, נסיך הכתר של בראונשווייג-וולפנביטל (1766–1806)
קרולינה, דוכסית בראונשווייג-וולפנביטל (1768–1821), התחתנה עם ג'ורג' הרביעי, מלך הממלכה המאוחדת
פרידריך וילהלם, דוכס בראונשווייג-וולפנביטל (1771–1815)
אמליה קרולינה דורותיאה לואיזה (1772–1773)
אוגוסטה, דוכסית בראונשווייג-וולפנביטל (3 בדצמבר 1764 – 27 בספטמבר 1788), הייתה בתו של קרל וילהלם פרדיננד, דוכס בראונשווייג-וולפנביטל ואשתו של פרידריך הראשון, מלך וירטמברג קודם שעלה לשלטון.
אוגוסטה נולדה ב-3 בדצמבר 1764 בבראונשווייג, לקרל וילהלם פרדיננד, דוכס בראונשווייג-וולפנביטל ולאוגוסטה, נסיכת בריטניה, אחותו הבכורה של ג'ורג' השלישי, מלך הממלכה המאוחדת.
ב-15 באוקטובר 1780 התחתנה אוגוסטה עם פרידריך, נסיך וירטמברג, אחיינו של קרל אויגן, דוכס וירטמברג.
מכיוון שלדודיו לא היו ילדים, היה אמור פרידריך לרשת בסופו של דבר את דוכסות וירטמברג.
אולם, מאחר שדודו לא שיתף אותו בניהול הדוכסות, ליווה פרידריך בשנת 1782 את אחותו סופיה דורותיאה, נסיכת וירטמברג, שהתחתנה עם פאבל פטרוביץ', הצארביץ' של רוסיה, בעת מסעה לרוסיה.
יקטרינה השנייה, קיסרית רוסיה שהתרשמה מפרידריך, מינתה אותו למושל הכללי של הדוכסות הגדולה של פינלנד.
אוגוסטה הצטרפה לבעלה בפינלנד, ושם נולדו לשניים 4 ילדים.
אולם, נישואי השניים לא היו מאושרים, ובשנת 1786 ברחה אוגוסטה לארמונה של יקטרינה, וטענה כי בעלה מתעלל בה, וכי הוא דו-מיני.
יקטרינה שהזדעזעה מהעניין העניקה מקלט לאוגוסטה, ודרשה מפרידריך לעזוב את רוסיה.
אחותו סופיה דורותיאה מחתה בפני חמותה על היחס לאחיה, אולם יקטרינה טענה שהיא בסך הכל מנסה לקבור את התועבות שעשה פרידריך.
פרידריך בתגובה טען שלאוגוסטה מזג רע, והיא התנהגה כלפי המשרתים באלימות ובצורה שאינה מכובדת.
אביה של אוגוסטה קרל וילהלם פרדיננד, דוכס בראונשווייג-וולפנביטל גיבה את פרידריך, ואף סירב בכל תוקף לבקשתה של אוגוסטה להתגרש מפרידריך.
עד מהרה נוכחה יקטרינה לדעת שאכן אוגוסטה מתנהגת בגסות למשרתים, ומשום כך נתנה לה את טירת לוהדה, ושלחה עמה כאפוטרופוס את וילהלם פון פוהלמן.
עד מהרה קיימה אוגוסטה יחסי מין עם פון פוהלמן, ונכנסה ממנו להריון.
ב-27 בספטמבר 1788 ילדה אוגוסטה בן מת, ונוצר אצלה דימום כבד.
פון פוהלמן סירב להזעיק רופא, מחשש שייחשפו יחסיו עמה, ועד מהרה מתה אוגוסטה מאבדן דם.
ב-15 באוקטובר 1780 התחתנה אוגוסטה עם פרידריך הראשון, מלך וירטמברג, ממנו היו לה 4 ילדים:
סופיה דורותיאה, נסיכת וירטמברג (1783–1784).
אוגוסטה מריה מהולשטיין-גוטורפ , הייתה בתו של פרידריך השלישי, דוכס הולשטיין-גוטורפ ואשתו של פרידריך השביעי, מרקיז באדן-דורלאך.
אוגוסטה מריה נולדה ב-6 בפברואר 1649 בטירת גוטורפ, לפרידריך השלישי, דוכס הולשטיין-גוטורפ ולמריה אליזבת מסקסוניה, בתם של יוהאן גאורג הראשון, הנסיך הבוחר מסקסוניה ומגדלנה זיבילה, דוכסית פרוסיה.
ב-15 במאי 1670 התחתנה אוגוסטה מריה עם פרידריך, נסיך הכתר של באדן-דורלאך, ממנו נולדו לה 11 ילדים.
בשנת 1677 מת חמיה פרידריך השישי, מרקיז באדן-דורלאך, ובעלה עלה לשלטון במקומו כפרידריך השביעי, מרקיז באדן-דורלאך.
בשנת 1709 מת בעלה פרידריך, וב-25 באפריל 1728 מתה אוגוסטה מריה בטירת אוגוסטנבורג בגרצינגן.
ב-15 במאי 1670 התחתנה אוגוסטה מריה עם פרידריך השביעי, מרקיז באדן-דורלאך, ממנו נולדו לה 11 ילדים:
קלאודיה מגדלנה אליזבת מבאדן-דורלאך (1675–1676)
קתרינה מבאדן-דורלאך (1677–1746), התחתנה עם יוהאן פרידריך, רוזן ליינינגן-הארטנבורג
קרל השלישי וילהלם, מרקיז באדן-דורלאך (1679–1738)
יוהנה אליזבת מבאדן-דורלאך (1680–1757), התחתנה עם אברהרד לודוויג, דוכס וירטמברג
אלברטינה פרדריקה מבאדן-דורלאך (1682–1755), התחתנה עם כריסטיאן אוגוסט מהולשטיין-גוטורפ, נסיך אויטין
אוגוסטה, נסיכת בוואריה , הייתה נכדתו של פרנץ יוזף, קיסר אוסטריה ואשתו של יוזף אוגוסט, ארכידוכס אוסטריה.
אוגוסטה נולדה במינכן ב-28 באפריל 1875, ללאופולד, נסיך בוואריה ולגיזלה, ארכידוכסית אוסטריה, בתם של פרנץ יוזף, קיסר אוסטריה ואליזבת, נסיכת בוואריה.
ב-15 במאי 1893 התחתנה אוגוסטה עם יוזף אוגוסט, ארכידוכס אוסטריה, ממנו נולדו לה 6 ילדים.
במהלך מלחמת העולם הראשונה שירתה אוגוסטה כאחות בבית חולים צבאי, בעוד בעלה שהועלה במהלך המלחמה לדרגת גנרלפלדמרשל, כיהן בתפקידים בכירים בחזית האיטלקית.
בשנת 1918 הקימה אוגוסטה ארגון שקרא לנשות האצולה לתרום את תכשיטי הזהב שלהם, למען המאמץ המלחמתי של האימפריה האוסטרו-הונגרית.
לאחר המלחמה התיישבו בני המשפחה בהונגריה, ואוגוסטה עמדה בנשיאות כמה ארגוני הצדקה.
בשנת 1944 ברחו אוגוסטה ומשפחתה מהונגריה לארצות הברית, ולאחר המלחמה התיישבו ברגנסבורג שבגרמניה המערבית, שם חיה עד מותה ב-25 ביוני 1964.
ב-15 במאי 1893 התחתנה אוגוסטה עם יוזף אוגוסט, ארכידוכס אוסטריה, ממנו נולדו לה 6 ילדים:
יוזף פרנץ, ארכידוכס אוסטריה (1895–1957) התחתן עם אנה, נסיכת סקסוניה.
גיזלה אוגוסטה, ארכידוכסית אוסטריה (1897–1901).
סופיה קלמנטינה, ארכידוכסית אוסטריה (1899–1978).
לאדיסלאוס לואיטפולד, ארכידוכס אוסטריה (1901–1946).
מגדלנה מריה, ארכידוכסית אוסטריה (1909–2000).
אוגוסטה, נסיכת שוורצבורג-זונדרסהאוזן (; 1 בפברואר 1768 – 26 בדצמבר 1849), הייתה אשתו של גאורג הראשון, נסיך ולדק ופירמונט ואם קדמונית של משפחת המלוכה ההולנדית.
אוגוסטה נולד ב-1 בפברואר 1768 בזונדרסהאוזן לאוגוסט השני, נסיך שוורצבורג-זונדרסהאוזן ולכריסטינה, נסיכת אנהלט-ברנבורג, בתם של ויקטור פרידריך, נסיך אנהלט-ברנבורג ואלברטינה, מרקיזת ברנדנבורג-שוודט.
ב-12 בספטמבר 1784 התחתנה אוגוסטה עם גאורג הראשון, נסיך ולדק ופירמונט, ממנו נולדו לה 13 ילדים.
בשנת 1805 קיבל בעלה גאורג מאחיו פרידריך קרל אוגוסט, נסיך ולדק ופירמונט את נסיכות פירמונט, ובשנת 1807 הצטרפה הנסיכות לקונפדרציה של הריין.
בשנת 1812 מת גיסה פרידריך קרל אוגוסט, ובעלה גאורג עלה לשלטון במקומו, ואיחד בחזרה את שתי הנסיכויות.
בשנת 1813 מת בעלה גאורג הראשון, ובנה גאורג השני, נסיך ולדק ופירמונט עלה לשלטון במקומו.
בשנת 1845 מת בנה גאורג השני, ונכדה גאורג ויקטור, נסיך ולדק ופירמונט עלה לשלטון במקומו, וב-26 בדצמבר 1849 מתה אוגוסטה בביתה בארולזן.
ב-12 בספטמבר 1784 התחתנה אוגוסטה עם גאורג הראשון, נסיך ולדק ופירמונט, ממנו נולדו לה 13 ילדים:
כריסטיאנה, נסיכת ולדק ופירמונט (1787–1805)
כריסטיאן, נסיך ולדק ופירמונט (1792–1795)
אוגוסטה, נסיכת ולדק ופירמונט (1793–1794)
אידה, נסיכת ולדק ופירמונט (1796–1869), התחתנה עם גאורג וילהלם, נסיך שאומבורג-ליפה
מתילדה, נסיכת ולדק ופירמונט (1801–1825), התחתנה עם אויגן, דוכס וירטמברג
קרל כריסטיאן, נסיך ולדק ופירמונט (1803–1846)
קרולינה, נסיכת ולדק ופירמונט (1804–1806)
אוגוסטה ויקטוריה, נסיכת הוהנצולרן , הייתה אשתו של מנואל השני, מלך פורטוגל, מלך פורטוגל האחרון.
אוגוסטה ויקטוריה נולדה ב-19 באוגוסט 1890 בפוטסדאם, לוילהלם, נסיך הוהנצולרן ולמריה תרזה, נסיכת שתי הסיציליות, בתם של הנסיך לואיג'י, רוזן טראני ומתילדה לודוביקה, נסיכת בוואריה.
ב-4 בספטמבר 1913 התחתנה אוגוסטה ויקטוריה עם מנואל השני, מלך פורטוגל, שהודח בשנת 1910 בהפיכה צבאית שהביאה להקמת הרפובליקה הפורטוגזית הראשונה.
לבני הזוג לא היו ילדים, ובשנת 1932 מת בעלה מנואל בלונדון.
ב-23 באפריל 1939 התחתנה אוגוסטה ויקטוריה בשנית עם הרוזן רוברט דגלאס, אך גם מנישואים אלו לא היו לה ילדים.
בשנת 1955 מת בעלה רוברט, וב-29 באוגוסט 1966 מתה אוגוסטה ויקטוריה באייגלטינגן.
אוגוסטה, מרקיזת באדן-באדן , הייתה אשתו של לואי, דוכס אורליאן, וסבתא רבתא של לואי פיליפ, מלך הצרפתים.
אוגוסטה נולדה ב-10 בנובמבר 1704 בארמון יוהניסבורג, ללודוויג וילהלם, מרקיז באדן-באדן ולזיבילה, דוכסית סקסוניה-לאוונבורג, בתם של יוליוס פרנץ, דוכס סקסוניה-לאוונבורג והדוויג מפפאלץ-זולצבאך.
בשנת 1707 מת אביה, ואחיה לודוויג גאורג, מרקיז באדן-באדן עלה לשלטון במקומו, תוך שאמה משמשת כעוצרת בשמו.
אמה הייתה פטרונה גדולה של האמנויות, והפכה את באדן-באדן למרכז תרבות ארכיטקטונית.
בהגיעה לפירקה, אמה חיפשה חתן עבורה, והועלו שתי הצעות; הצעה אחת הייתה לחתנה עם אלכסנדר פרדיננד, נסיך טורן וטקסיס, בנו של אנזלם פרנץ, נסיך טורן וטקסיס השני, ואילו ההצעה השנייה הייתה לחתנה עם לואי, דוכס אורליאן, בנו של פיליפ השני, דוכס אורליאן.
אוגוסטה העדיפה את ההצעה הגרמנית, בעוד אמה העדיפה את ההצעה הצרפתית, על מנת לחזק את הקשר עם צרפת, ואכן ב-18 ביוני 1724 התחתנה אוגוסטה עם לואי, דוכס אורליאן, ונדונייתה נקבעה על סך 80,000 ליברות.
בשנת 1725 נולד בנה לואי פיליפ, דוכס שארטר, ובשנת 1726 נולדה בתה לואיז מארי ד'אורליאן.
3 ימים לאחר לידת בתה, ב-8 באוגוסט 1726 מתה אוגוסטה בפאלה רויאל, פריז, והיא בת 22 שנים בלבד.
ב-18 ביוני 1724 התחתנה אוגוסטה עם לואי, דוכס אורליאן, ממנו נולדו לה שני ילדים:
לואי פיליפ הראשון, דוכס אורליאן (1725–1785), התחתן עם לואיז הנרייט דה בורבון.
אוגוסטה, נסיכת דנמרק (בדנית: Augusta af Danmark; 8 באפריל 1580 - 5 בפברואר 1639), הייתה בתו של פרדריק השני, מלך דנמרק ואשתו של יוהאן אדולף, דוכס הולשטיין-גוטורפ.
אוגוסטה נולדה בטירת קולדינגוס שבממלכת דנמרק, לפרדריק השני, מלך דנמרק ולסופיה ממקלנבורג-גיסטרוב, בתם של אולריך השלישי, דוכס מקלנבורג-גיסטרוב ואליזבת מדנמרק, דוכסית מקלנבורג.
ב-30 באוגוסט 1596 התחתנה אוגוסטה עם יוהאן אדולף, דוכס הולשטיין-גוטורפ, ממנו נולדו לה 8 ילדים.
בשנת 1610 החליף בעלה את הכומר הלותרני בכומר קלוויניסט, ובעקבות כך סירבה אוגוסטה להגיע לכנסייה המלכותית, והייתה הולכת ברגל עד לכנסייה הלותרנית בשלזוויג.
בשנת 1616 מת בעלה, ובנה פרידריך השלישי, דוכס הולשטיין-גוטורפ עלה לשלטון במקומו.
מיד לאחר מות בעלה החזירה אוגוסטה את הכומר הלותרני לתפקידו.
בשנת 1631 הסתכסכה אגוסטה עם אחיה כריסטיאן הרביעי, מלך דנמרק, על חלוקת נחלותיה וירושתה של אמם, ובשנת 1632 הגנה אוגוסטה על הסופרת השוודית אנה אובנה הוייר, בעת שברחה מפני המלכה השוודית מריה אלאונורה מברנדנבורג.
אוגוסטה התגוררה בטירת הוזום, אותה קיבלה כנדוניה, וב-5 בפברואר 1639 מתה בטירתה.
ב-30 באוגוסט 1596 התחתנה אוגוסטה עם יוהאן אדולף, דוכס הולשטיין-גוטורפ, ממנו נולדו לה 8 ילדים:
פרידריך השלישי, דוכס הולשטיין-גוטורפ (1597–1659).
אליזבת סופיה מהולשטיין-גוטורפ (1599–1627), התחתנה עם אוגוסט, דוכס סקסוניה-לאוונבורג.
דורותיאה אוגוסטה מהולשטיין-גוטורפ (1602–1682), התחתנה עם יואכים ארנסט, דוכס שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-פלן.
הדוויג מהולשטיין-גוטורפ (1603–1657), התחתנה עם אוגוסט, רוזן פפאלץ-זולצבאך.
אוגוסטה, נסיכת נסאו-אידשטיין הייתה נסיכה גרמנייה ואשתו של קרל אוגוסט, נסיך נסאו-ויילבורג.
אוגוסטה נולדה באידשטיין ב-17 באוגוסט 1699, לגאורג אוגוסט, רוזן נסאו-אידשטיין ולהנרייטה דורותיאה מאטינגן-אטינגן, בתם של אלברכט ארנסט הראשון, רוזן אטינגן-אטינגן וכריסטינה פרדריקה מווירטמברג.
ב-17 באוגוסט 1723 התחתנה אוגוסטה עם קרל אוגוסט, נסיך נסאו-ויילבורג, ממנו נולדו לה 6 ילדים.
ב-8 ביוני 1750 מתה אוגוסטה בקירכהיימבולאנדן, והיא בת 51 שנים.
ב-17 באוגוסט 1723 התחתנה אוגוסטה עם קרל אוגוסט, נסיך נסאו-ויילבורג, ממנו נולדו לה 6 ילדים:
הנרייטה מריה דורותיאה מנסאו-ויילבורג (1724)
הנרייטה אוגוסטה פרדריקה מנסאו-ויילבורג (1726–1757)
פוליקסנה לואיזה וילהלמינה מנסאו-ויילבורג (1728–1732)
כריסטיאנה לואיזה שרלוטה מנסאו-ויילבורג (1730–1732)
לואיזה פוליקסנה מנסאו-ויילבורג (1770–1828), התחתנה עם זימון אוגוסט, רוזן ליפה-דטמולד
קרל כריסטיאן, נסיך נסאו-ויילבורג (1780–1857), התחתן עם קרולינה, נסיכת אורנז'-נסאו
אוגוסטה סאבאג' (Augusta Savage; 1892-1962) הייתה פסלת אפרו-אמריקאית, הקשורה לראנסנס בהארלם.
הסטודיו שלה היה חשוב לקריירה של דור אמנים ממשיכים.
היא עבדה למען שוויון זכויות לאפרו-אמריקאים באמנויות.
אוגוסטה כריסטין פלס נולדה בגרין קובה ספרינגס, פלורידה ב-29 בפברואר 1892, לאדוארד פלס, כומר מתודיסט, וקורנליה מרפי.
אוגוסטה החלה ליצור דמויות בילדותה, בעיקר חיות קטנות מהחימר האדום הטבעי בעיר הולדתה, אביה התנגד נחרצות להתעניינותה המוקדמת של בתו באמנות.
היא התוודעה על כך במילים "פעם כמעט הוציא ממני את כל האומנות." זאת מכיוון שבאותה תקופה הוא האמין שהפיסול שלה הוא מעשה חטא, מבוסס על פי פירושו ל"לא תעשה לך פסל" בתנ"ך.
אבל היא התמידה בהתעניינות, ומנהלת בית הספר התיכון בווסט פאלם ביץ', שם התגוררה משפחתה עד שנת 1915, עודדה את כישרונה ואפשרה לה ללמוד בשיעור פיסול בחימר.
כך התחילה המחויבות שלה לכל החיים להוראה וליצירת אמנות.
בשנת 1907 נישאה אוגוסטה פלס לג'ון ט.
בנה היחיד, אירן קוני מור, נולד שנה מאוחר יותר.
בעלה ג'ון נפטר זמן קצר לאחר מכן.
בשנת 1915 התחתנה שנית עם ג'יימס סאבאג'.
היא שמרה על השם סאבאג' לאורך כל חייה.
לאחר גירושיהם בראשית שנות העשרים עברה אוגוסטה סאבאג' לווסט פאלם ביץ'.
סאבאג' המשיכה לעבוד בחימר, ובשנת 1919 הוענק לה ביתן ביריד מחוז פאלם ביץ', שם ניתן לה פרס בסך 25 דולר וסרט עבור התערוכה המקורית ביותר.
בשנת 1923 הגישה סאבאג' בקשה לתוכנית קיץ בחסות ממשלת צרפת.
היא נדחתה על ידי ועדת השיפוט הבינלאומית אך ורק בגלל היותה אדם שחור.
סאבאג' נסערה עמוקות ותיחקרה את הוועדה, והחלה את התהליך הראשון מבין רבים במאבק הציבורי לשוויון זכויות בחייה.
האירוע זכה לסיקור עיתונאי משני צידי האוקיינוס האטלנטי.
בסופו של דבר, הפסל האמריקאי חבר הוועדה, והיחידי שתמך בה, הרמון אטקינס מקניל הזמין אותה ללמוד אצלו.
לאחר שסיימה את הלימודים בקופר יוניון, עבדה סאבאג' במכבסות קיטור במנהטן כדי לפרנס את עצמה ואת משפחתה.
אביה היה משותק משבץ מוחי ובית המשפחה נהרס על ידי הוריקן.
משפחתה מפלורידה עברה לגור בדירתה הקטנה בניו-יורק.
במהלך תקופה זו היא השיגה את העבודה הראשונה שלה עבור ספריית הארלם.
הפסל שהכינה, הביא בעקבותיו הזמנות נוספות.
פסליה זכו לשבחים על כך שהיא מתארת אפרו-אמריקאים בצורה הומאנית יותר, נייטרלית, בניגוד לסטריאוטיפים של אותה תקופה.
בשנת 1923 נישא סאבאג' לרוברט לינקולן פוסטון.
פוסטון נפטר מדלקת ריאות על סיפונה של אונייה כשחזר מליבריה במסגרת משלחת הליגה של הקהילות האפריקאיות בשנת 1924. בשנת 1925 זכתה סאבאג' במלגה לאקדמיה המלכותית לאמנויות יפות ברומא.
מלגה זו כיסתה רק את שכר הלימוד והיא לא הצליחה לגייס כסף עבור הוצאות נסיעה ומחייה.
לפיכך, היא לא הצליחה לנסוע.
סאבאג' זכתה בפרס אוטו קאהן בתערוכה ב-1928 ב"קרן הרמון".
בשנת 1929, עם משאבים ומענקים מגופים שונים, הצליחה סבאג' לנסוע לצרפת כשהייתה בת 37. היא גרה במונפרנאס ועבדה בסטודיו של מ.
בעוד שהסטודיו עודד את עבודתה בתחילה, סאבאג' כתבה בהמשך כי "...
המורים אינם אוהדים כיוון שלכולם יש רעיונות מוגדרים משלהם ובדרך כלל מבקשים מהתלמידים ללכת בשיטה המסוימת שלהם ...".
היא החלה לעבוד בעיקר לבדה בשנת 1930. בפריז היא הציגה וזכתה בפרסים בשני סלוני אמנות ותערוכה אחת.
היא סיירה בצרפת, בלגיה וגרמניה, וחקרה פיסול בקתדרלות ובמוזיאונים.
סאבאג' חזרה לארצות הברית בשנת 1931, מלאת מרץ מלימודיה והישגיה.
השפל הגדול כמעט עצר את מכירות האמנות.
היא המשיכה הלאה ובשנת 1934 הפכה לאמנית האפרו-אמריקאית הראשונה שנבחרה לאיגוד הלאומי של ציירים ופסלים.
לאחר מכן היא הקימה סטודיו, שנמצא במרתף ברחוב 143 מערב בהרלם.
היא פתחה את הסטודיו שלה לכל מי שרצה לצייר או לפסל.
תלמידיה הצעירים הרבים כללו את האמנים העתידיים הידועים ג'ייקוב לורנס, נורמן לואיס וגנדולין נייט.
תלמיד נוסף היה הסוציולוג קנת ב.
קלארק, שמחקריו המאוחרים תרמו להחלטת בית המשפט העליון משנת 1954 שקבע כי ההפרדה מבתי הספר אינה חוקתית.
בית הספר שלה התפתח למרכז האמנות הקהילתי של הארלם; 1500 אנשים מכל הגילאים והיכולות השתתפו בסדנאות שלה, למדו מהצוות הרב-תרבותי שלה והציגו עבודות ברחבי העיר ניו יורק.
סאבאג' הייתה אחת מארבע נשים שהוזמנו ליריד העולמי של ניו יורק ב-1939. היא יצרה את הפסל "הנבל", בהשראת השיר של ג'יימס וולדון ורוזמונד ג'ונסון.
פסל הגבס בגובה 16 מטרים היה היצירה הפופולרית והמצולמת ביותר ביריד.
עותקי מזכרת נמכרו וכן גלויות רבות של היצירה.
היצירה פירשה מחדש את הכלי המוזיקלי ובו 12 בני נוער אפרו-אמריקאים ניצבים כמיתרי הכלי, הנבל עצמו עוצב כזרוע וכף יד.
לסאבאג' לא היו כסף כדי להכין את הפסל בברונזה או לאחסן אותו.
בדומה למתקנים זמניים אחרים, הפסל נהרס בסיום היריד.
התצוגה העיקרית האחרונה של עבודתה התרחשה בשנת 1939. היא נכנסה לדיכאון עמוק מהמאבק הכלכלי שלה, ובשנות הארבעים עברה סאבאג' לבית חווה בסאוגרטיס, ניו יורק.
בהיותה בסאוגרטיס, היא יצרה קשרים הדוקים עם שכניה וקיבלה את פני המשפחה והחברים מניו יורק בביתה הכפרי.
חברת K-B Products, מגדלי הפטריות הגדולות בעולם באותה תקופה, העסיקה את סאבאג' כעוזרת מעבדה במתקן לחקר הסרטן של החברה.
היא רכשה מכונית ולמדה לנהוג כדי לאפשר לה לנסוע לעבודה.
מנהל המעבדה, עודד את סאבאג' להמשיך בקריירה האמנותית שלה וסיפק לה ציוד לאמנות.
היא יצרה ולימדה אמנות ופיסול.
עבודתה האחרונה שהוזמנה הייתה של העיתונאית והסופרת האמריקנית פולני ביגלו, שאביה, ג'ון, היה שגריר ארצות הברית בצרפת במהלך מלחמת האזרחים.
חלק גדול מהעבודות שלה הן בחימר, מכיוון שלעיתים קרובות לא יכלה להרשות לעצמה לצקת אותן בברונזה.
ניתן לתאר את הסגנון שלה כריאליסטי, אקספרסיבי ורגיש.
למרות התיעוד של אמנותה והשפעתה בתוך קהילת האמנות, מיקומם של חלק גדול מיצירותיה אינו ידוע.
סאבאג' מתה מסרטן ב-26 במרץ 1962 בעיר ניו יורק.
אף על פי שהיא נשכחה במותה, שמה הועלה מחדש כאמנית, פעילה ומחנכת אמנויות, ושימשה השראה לרבים שלימדה, עזרה ועודדה.
על שמה נקרא מכון אוגוסטה לאמנות חזותית ובית ספר תיכון ציבורי בבולטימור, מרילנד.
ביתה שוקם כדי להנציח את התקופה בה התגוררה במקום, ומשמש לתעד את חייה וולהנציח את חזונה היצירתי.
ב-2001 ביתה והסטודיו בסאוגרטיס, ניו יורק, נרשם במרשם הלאומי של מקומות היסטוריים.
זהו האתר המשמעותי ביותר שנותר בחיים הקשור לחייה הפרודוקטיביים.
אוגוסטה סאלינג (בגרינלנדית ודנית: Augusta Salling; נולדה ב-1954) היא שרת האוצר לשעבר של גרינלנד.
תפקידיה הפוליטיים לפני שרת האוצר כללו את היותה ראש עיריית קקרטרסואק בשנים 1993–1997, וחברת פרלמנט משנת 1999. בשנת 2003 היא סירבה להתפטר בגלל טעות תקצוב שלטענתה אינה אשמתה.
אוגוסט שפר היה צייר ומנהל מוזיאון אוסטרי.
אוגוסט שפר היה בנם של המנתח קרל שפר ואשתו אליזבת שייבנבוגן.
אחותו יוזפינה מגדלנה נישאה לימים לצייר לודוויג הלוסקה, אחות נוספת לצייר קארל בורומאוס פוסט.
בין השנים 1852–1856 למד שפר באקדמיה לאמנויות וינה אצל צייר הנוף פרנץ שטיינפלד.
משנת 1857 הוא יצא לנסיעות לימוד נרחבות בדרום ומערב אירופה, במיוחד לים הצפוני, להונגריה ולהרי האלפים.
בשנים 1871–1874 הוא עבד בספרייה, והיה אוצר בשנים 1874–1880 של הגלריה באקדמיה לאמנויות יפות בווינה.
בשנים 1892–1910 היה מנהל גלריית התמונות של מוזיאון קונסטיסטורישס וינה.
בתפקיד זה ארגן את המוזיאון כמוסד מדעי ומיסד היבט השימור.
כצייר, היה אוגוסט שפר מחויב לסגנון רומנטי-מאוחר, לימים לסגנון האימפרסיוניזם, והיה פעיל בעיקר כצייר נוף, בעיקר ייצוגים של נופי יער אופייניים.
שפר היה חבר באגודת האמנים איינטרכט, ומ־1861 חבר הנהלה קונסטלרהאוס, 1884–1886 ומ־1913 חבר כבוד במוסד זה.
הוא כתב גם כרוניקה של 50 שנה לשיתוף הפעולה של האמנים בקונסטלרהאוס.
בשנים 1889–1916 היה חבר ועד באגודת העתיקות.
בשנת 1911 הוא זכה לתואר אצולה ומאז נקרא אוגוסט שפר אדלר פון וינולד.
בשנת 1915 הוא הפך לחבר מועצה.
שפר כתב כמה כתבים עם תוכן אמנותי-היסטורי ועל המוסדות שעבורם עבד.
לאחר מותה הוא התחתן שוב בשנים 1905–1916 עם אוגוסטה וואהרמונד.
הוא נקבר בבית העלמין הקהילתי בנוסדורף.
אוגוסטה סופיה, נסיכת הממלכה המאוחדת (8 בנובמבר 1768 – 22 בספטמבר 1840) הייתה בתם השישית של ג'ורג' השלישי, מלך הממלכה המאוחדת ושל המלכה שארלוט ממקלנבורג-שטרליץ.
הנסיכה אוגוסטה סופיה נולדה בארמון בקינגהאם בלונדון, בריטניה.
הנסיכה הוטבלה ב-6 בדצמבר 1768 על ידי פרדריק קורנווליס, הארכיבישוף של קנטרברי, בלשכת המועצה הגדולה בארמון סנט ג'יימס.
הסנדקים שלה היו דודה קרל השני, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שטרליץ ודודותיה קרוליין מתילדה, נסיכת בריטניה ואוגוסטה, נסיכת בריטניה.
הנסיכה אוגוסטה הייתה חלק משלישיית הנסיכות הגדולות, יחד עם אחותה הגדולה שארלוט, הנסיכה המלכותית (נולדה ב-1766) ואחותה הצעירה אליזבת, נסיכת הממלכה המאוחדת (נולדה ב-1770).
השלוש היו שונות מאוד אך קרובות.
אוגוסטה כתבה לעיתים קרובות לאחיה הגדול ויליאם, ששהה בהנובר לצורך אימונים צבאיים.
היא הייתה מדווחת לו על חדשות משפחתיות ומעודדת אותו לספר לה מה קורה בחייו.
היא התענגה על תשומת לבו ועל המתנות הקטנות ששלח לה, למרות שהמלכה ניסתה להרתיע את ויליאם מלבזבז את זמנה היקר של אחותו.
משפחת המלוכה התלבשה לעיתים קרובות בבגדים אזרחיים, הרחק מהפאר המקושט של חצרות מלוכה אחרות.
מכיוון שהיו שש נסיכות, הוצאותיה של המלכה אפילו על הבגדים האלה היו עצומות, והיא ניסתה לצמצם עלויות ולשמור על מסגרת הקצבה שניתנה לה.
המעבר לשלב חדש זה של החיים גרם לכך שסכומי הכסף שהמלכה הוציאה על שלוש בנותיה הגדולות תפחו במהירות.
הנסיכות היו זקוקות כל הזמן לשמלות, כובעים, קישוטים, מניפות ופריטים אחרים.
ההוצאה הרבעונית על בגדיהם נאמדה ב-2,000 לירה שטרלינג, ולכך התווספו ההוצאות על כל משרתיהן ומוריהן.
ב־1785 הגיעו אוגוסטה ושארלוט לגיל הנישואין.
באותה שנה ציין נסיך הכתר של דנמרק (פרדריק השישי, מלך דנמרק) בפני המלך ג'ורג' השלישי כי הוא ידחה כל הצעת נישואין אחרת של נסיכה בריטית.
עם זאת, המלך הצהיר כי לאחר היחס הרע שאחותו הצעירה, קרוליין מתילדה, נסיכת בריטניה, קיבלה מבעלה הוא לעולם לא ישלח את אחת מבנותיו לחצר המלוכה הדני.
כשחבריהן ונשות החצר החלו להתחתן, הנסיכות תהו מתי יגיע תורן.
בשנת 1797 אוגוסטה קיבלה הצעת נישואין מהנסיך פרדריק אדולף, דוכס אסטרייטלנד, הצעה שניתנה ללא אישור בית המלוכה השוודי.
נסיכה בריטית, במיוחד בהתחשב שנולדה לאם מרובת ילדים, הייתה שידוך מצוין, אך נראה שאביה של אוגוסטה נהיה פחות ופחות מוכן לאפשר לבנותיו להינשא.
מערכת יחסים עם ברנט ספנסר
כמה מבנותיו של ג'ורג' השלישי, שנמנעו במידה רבה מגישה ליחסים אישיים עם גברים מבתי מלוכה, החלו רומנים עם ג'נטלמנים בחצר.
אוגוסטה סופיה פגשה לראשונה את סר ברנט ספנסר, קצין אנגלו-אירי בכיר בצבא הבריטי, בסביבות 1800. כפי שכתבה לאחיה, המלך העתידי ג'ורג' הרביעי, אז עוצר, בשנת 1812, השניים נכנסו להבנה בסביבות 1803, בעוד ספנסר הוצב באנגליה.
בני הזוג ניהלו את הרומן שלהם בפרטיות מרבית, ואוגוסטה ביקשה מג'ורג' הרביעי ב-1812 להסכים להינשא לספנסר, והבטיחה שיקול דעת נוסף בהתנהגותם.
אף כי אין תיעוד לנישואים בין השניים, צוין בחצר הסה-הומבורג בעת נישואיה של אחותה אליזבת בשנת 1818 כי אוגוסטה הייתה "נשואה באופן פרטי".
היה זה ספנסר שהודיע לאוגוסטה על מות אמה מאוחר יותר באותה שנה, ונאמר כי ספנסר החזיק בתליון עם תמונתה של אוגוסטה במותו בשנת 1828.
הנסיכה אוגוסטה סופיה מתה ב-22 בספטמבר 1840 בבית קלרנס, סנט ג'יימס, לונדון, ונקברה בקפלת סנט ג'ורג', וינדזור ב-2 באוקטובר 1840.
היא נכללת בשורת מלחינות אמריקאיות מהגל הראשון לצד מריון דיקס סאליבן.
בראון הלחינה עשרות לחנים במרוצת השנים, ביניהם Wake ו-Lady Mine, שפורסמו ב-1845 והפכו ליצירות המפורסמות ביותר שלה.
בראון הייתה מלחינה, מוציאה לאור, סופרת ופזמונאית.
היא נחשבה לפורצת דרך במוזיקה, שכן רוב התחומים בהם עסקה היו מזוהים עם המין הגברי.
נולדה בשנת 1820 בדבלין שבאירלנד, וקיבלה במרוצת השנים את התואר "המלחינה שהלחינה הכי הרבה יצירות מוזיקליות בארצות הברית לפני 1870".
היא הלחינה למעלה מ-200 יצירות לפסנתר ולקול, בנוסף למספר מזמורים.
בנוסף ליצירות המוזיקליות שלה חיברה בראון כמה מאמרים וכתבי עת שפרסמו אותה גם בעולם הספרותי.
הוציאה לאור שני ספרים – אחד מהם היה על אחיה בשם Hamilton, the Young Artist – וכן מסות רבות, מסכתות, פואמות וסיפורים קצרים.
בראון נפטרה ב-1882, וגופתה נטמה בבית הקברות גרין וודי שבניו יורק.
אוגוסט שמפטייה דה ריב היה משפטן ופוליטיקאי צרפתי.
כקתולי אדוק היה חסיד של אלבר דה מון והנצרות החברתית.
הוא נפצע במלחמת העולם הראשונה ונבחר לפרלמנט מטעם הפירנאים התחתיים כנוצרי-דמוקרטי מ-1924 עד 1934. הוא כיהן כסנאטור מ-1934 עד 1940 וכשר בממשלות , דאלאדיה, רנו ולאוואל.
ב-1940 נמנה עם 80 חברי הפרלמנט שסירבו להעניק לאנרי פיליפ פטן את מלוא הסמכויות, ושירת בתנועת Combat של המחתרת הצרפתית.
הוא תמך בשארל דה גול ומונה על ידי הממשלה הזמנית של הרפובליקה הצרפתית לנציג צרפת במשפטי נירנברג, במהלכם מסר את הצהרת הסיום מטעם התביעה הצרפתית.
עם שובו נבחר לנשיא (כיום הסנאט של צרפת) בזכות גילו.
יומיים לאחר מכן היה מועמד התנועה הרפובליקנית העממית בבחירות לנשיאות צרפת ב-1947, אך הפסיד.
בריאותו מנעה ממנו למלא את תפקידו כנשיא המועצה.
אוגוסטה ואן פלס (לבית רטגן, 29 בספטמבר 1900 – 9 באפריל 1945) יהודייה ממוצא גרמני.
היא נמנתה עם שמונת היהודים המסתתרים בבית האחורי, שהתפרסמו בזכות יומנה של אנה פרנק.
אוגוסט רוטגן נולדה ב-29 בספטמבר 1900 בבוהר, שכיום היא רובע בעיר גלזנקירכן שבגרמניה, בתו של סוחר יהודי.
היא נישאה להרמן ואן פלס, יהודי הולנדי, ב-5 בדצמבר 1925, ובעקבות הנישואין קיבלה אזרחות הולנדית, אך מעולם לא שלטה היטב בשפה ההולנדית.
ביומנה כתבה אנה פרנק בשנת 1942 כי אמה, אדית פרנק, ואוגוסטה ואן פלס "מדברות הולנדית נוראית".
בני הזוג ואן פלס התגוררו באוסנאבריק ברחוב מרטינישטראסה 67א.
ב-8 בנובמבר 1926 נולד בנם היחיד, פטר ואן פלס.
ב-26 ביוני 1937 נמלטה המשפחה מהנאצים להולנד והתיישבה באמסטרדם, ברחוב זוידר אמסטלאן.
הרמן ואן פלס החל לעבוד בשנת 1938 בחברת "פקטקון", שנוסדה על ידי אוטו פרנק.
מעבר למסגרת העבודה, בני הזוג ואן פלס היו מיודדים עם משפחת פרנק והיו אורחים קבועים למפגשי הקפה של שבת אחר הצהריים.
כבר אז הכירו את מיפ חיס, שעבדה עם אוטו פרנק, ולימים הייתה אחת המסייעות למסתתרים.
חיס תיארה את אוגוסטה ואן פלס כ -"אישה יפה...
ב-5 ביולי 1942 קיבלה אדית פרנק הודעה המורה לבתה מרגוט להתייצב לעבודה בגרמניה.
מיד הודיעה על כך למשפחת ואן פלס, ובשל הסכנה החליטו להיכנס מיד למסתור, אף שהמחבוא בבית האחורי טרם היה מוכן לחלוטין.
משפחת פרנק עברה למסתור ב-6 ביולי 1942, ומשפחת ואן פלס הצטרפה כעבור שבוע, ב-13 ביולי.
לאחר מכן הצטרף למסתור גם רופא השיניים פרידריך פפר.
אוגוסטה והרמן ואן פלס התגוררו בחדר בקומה השנייה, ששימש גם כחדר האוכל והשהייה של כל המסתתרים במהלך היום.
דירתם בזוידר אמסטלאן פונתה על ידי הנאצים באוקטובר 1942.
אוגוסטה ואן פלס תוארה על ידי אנה פרנק כאישה מוחצנת, שתלטנית, הפכפכה וקוקטית.
היסטוריונים ציינו כי תיאורה ביומן הוא תיאור סובייקטיבי של נערה בת 13. מליסה מולר, מחברת הביוגרפיה "הנערה אנה פרנק", כתבה כי ואן פלס הייתה חסרת הבנה בענייני חינוך ילדים.
היא נהגה לכלוא את בנה פטר בעליית הגג כעונש, ולעיתים פנתה לאדית פרנק-הולנדר לקבלת עצות.
היחסים בין אוגוסטה והרמן ואן פלס תוארו כיחסי אהבה-שנאה: ריבים קולניים בנוכחות כל המסתתרים הסתיימו לא פעם בהתפייסות נרגשת.
ככל שהמצב בבית האחורי הפך למתוח וקודר יותר, כך גברה מצוקתה של ואן פלס.
היא סבלה מהתקפי היסטריה תכופים ואף איימה להתאבד.
באוקטובר 1943 נאלצה למכור את מעיל הפרווה שלה בשל קשיים כלכליים.
ב-4 באוגוסט 1944 נחשף מקום המסתור, וכל המסתתרים נעצרו.
אוגוסטה ואן פלס נשלחה דרך מחנה המעבר וסטרבורק לאושוויץ-בירקנאו.
היא הייתה אחת מ-442 נשים שהגיעו ברכבת למחנה ב-6 בספטמבר 1944, ושרדה את הסלקציה יחד עם אנה, מרגוט ואדית פרנק.
בין אוקטובר לנובמבר 1944 הועברה ואן פלס למחנה ברגן-בלזן, ככל הנראה יחד עם אנה ומרגוט פרנק.
היא שמרה על קשר עם האחיות פרנק במחנה.
בפברואר 1945 פגשה במחנה אישה שהכירה עוד מהולנד, והאישה סיפרה על כך לחנה גוסלר, חברתה של אנה פרנק מילדות.
בעקבות זאת הצליחה פיק-גוסלר לאתר את אנה, והשתיים שוחחו מספר פעמים דרך גדר התיל.
ב-6 בפברואר 1945 הועברה ואן פלס למחנה החיצוני ראגון, שהיה חלק ממחנה בוכנוואלד.
ב-9 באפריל 1945, במהלך טרנספורט למחנה הריכוז טרזיינשטט, היא נפטרה.
ב-15 בנובמבר 2007 הונחו אבני נגף לזכרה ולזכר משפחת ואן פלס באוסנאבריק.
אוגוסטה ואן פלס ב"יומנה של אנה פרנק"
במאי 1944 החלה אנה פרנק לשכתב את יומנה לצורך פרסומו העתידי, והעניקה לכל המסתתרים שמות בדויים.
אוגוסטה ואן פלס נקראה ביומן "פטרונלה ואן דאן", אך לעיתים אנה התייחסה אליה בכינוי הגנאי "מאדאם".
עם הגעתה לבית האחורי, ציינה פרנק כי ואן פלס הביאה עמה סיר לילה בתוך קופסת הכובעים שלה ואמרה: "בלי סיר לילה אני לא מרגישה בבית בשום מקום".
ביומן נזכרות לעיתים קרובות מריבותיה עם בעלה והתנהגותה ההפכפכה.
בין השאר כתבה אנה כי ואן פלס ניסתה למשוך את תשומת לבו של אביה, אוטו פרנק:
"היא מלטפת את לחיו ושערו, מרימה את חצאיתה גבוה, אומרת דברים שהיא חושבת שהם שנונים, ומנסה לגרום לפים לשים לב אליה."
לצד הביקורת, לעיתים הביעה אנה גם הערכה אל ואן פלס:
"צריך להודות שהיא חרוצה ומסודרת להפליא, וכשהיא במצב רוח טוב, היא גם שמחה ועליזה."
יומנה של אנה פרנק, אותו כתבה הילדה בעיקר בתקופת המסתור, פורסם לראשונה בשנת 1947 על ידי אביה אוטו פרנק.
כשכתבה מחדש את יומנה, כנראה במאי 1944, אנה פרנק נתנה שמות בדויים לכל שמונת האנשים שהסתתרו.
אוגוסטה ואן פלס הפכה ל"פטרונלה ואן דאן".
עם זאת, אנה פרנק מכנה אותה לעיתים קרובות "מאדאם" ביומנה בצורה די מבזה.
דמותה של אוגוסטה ואן פלס הופיעה בעיבודים שונים של "יומנה של אנה פרנק", וגולמה על ידי השחקניות הבאות:
1959 – שלי וינטרס (זכתה בפרס האוסקר על תפקידה)
אַוּגוּסטֶה גֶרֶה הייתה אישה גרמנייה שסייעה ליהודים במהלך השואה בתקופת מלחמת העולם השנייה.
על פועלה הוענק לה התואר "חסידת אומות העולם" ב-13 באוקטובר 1988.
אוגוסטה מינה ליקפלדט (Auguste Minna Liekfeldt) נולדה ב-10 בפברואר 1898 באלטווארפ, גרמניה.
היו לה שלושה אחים: ארדמנדינה, רוברט וווילהלם, שחיו בברלין.
היא נישאה לקרל מקס אוטו גרה (Karl Max Otto Gehre), שנולד ב-23 באוגוסט 1897, והתגוררו יחד בברלין, ברחוב קוטבוסר אופר.
לזוג נולדה בת שלקתה בדיפתריה וטופלה על ידי רופא המשפחה, ד"ר ארתור ארנדט.
בתם, אינגבורג גרה סמית', הייתה אלמנתו של אירווינג סמית'.
היא נפטרה בשנת 2008 בגלנס פולס, ניו יורק.
במהלך מלחמת העולם השנייה גירשו הנאצים יהודים למחנות ריכוז והשמדה.
החל מ-27 בפברואר 1943, עם הבנתו של יוזף גבלס כי נותרו עדיין כ-4,000 יהודים בברלין שלא נעצרו, הוא כתב ביומנו כי יש לעצור אותם במהירות האפשרית ולתייגם כסכנה לציבור.
משפחת גרה, שהתמקמה בדירה קטנה, הכניסה לביתה את ד"ר ארתור ארנדט, רופא מוערך ולוחם מעוטר ממלחמת העולם הראשונה, אשר היו לו אישה ושני ילדים.
הוא הוסתר בחדר המזווה של המשפחה ונהנה ממזון שנרכש בכרטיסי המזון שלהם.
בנוסף, גרה סייעה לבני משפחתו של ארנדט במציאת מקומות מסתור נוספים.
מעשה זה היה נדיר בקרב תושבי ברלין, אשר חששו מהעונשים הקשים הצפויים למי שיסייע ליהודים.
לפני שהגיע לדירת משפחת גרה, ילדיו של ארנדט, אריך ורות, עבדו בעבודות כפייה ב-1942. כאשר נודע לאריך כי גבלס עומד לשלוח את העובדים היהודים למחנה אושוויץ, הוא שכנע את אביו למצוא מקום מסתור.
ארנדט נעזר בהאני וגוסטב שולץ מנוי-ציטאו, פרוור מרוחק של ברלין.
אני שולץ הייתה בעבר אומנת ומשרתת בבית משפחת ארנדט, ולכן שמרה על רכושם וכלי הרפואה שלו.
לעיתים, אשתו של ארנדט, לינה, שהוצגה כשכנה בודדה, הוסתרה גם היא אצל משפחת שולץ, שגידלה ירקות וגידולים נוספים שסייעו במזון לכל המשפחות המסתתרות.
מקס קוהלר, בעל מפעל, הסתיר את בנו של ארנדט, את ידידו ברונו גומפל (שהוריו נשלחו לאושוויץ) ולימים גם את אשתו ובתו של ארנדט.
קוהלר אמר כי אם כבר צפוי לו עונש מוות על הסתרת יהודי אחד, הרי שאין הבדל אם יסתיר שישה.משפחת ארנדט שרדה את המלחמה, ונכסיהם הושבו להם על ידי משפחת שולץ.
משפחת גרה היגרה לארצות הברית בשנת 1948 והתיישבה בגלנס פולס, ניו יורק.
קרל נפטר ב-12 בדצמבר 1968 בגלנס פולס, ואוגוסטה נפטרה ב-1 בינואר 1972 באותו המקום.
שניהם נקברו בבית הקברות "Pine View" בקווינסברי, ניו יורק.
בשנת 1988 הוענק לאוגוסטה ולקרל גרה תואר "חסידי אומות העולם".
גם אני וגוסטב שולץ קיבלו הכרה כחסידי אומות העולם באותה שנה.
קרל ואוגוסטה קיבלו את התואר חסידי אומות העולם ב-13 באוקטובר 1988. גוסטב ואני שולץ הוכרו גם כחסידי אומות העולם בשנת 1988.
"הבלתי נראים" סרט דרמה דוקומנטרי על מאבקם של יהודים, כמו רות ארנדט, והאנשים שעזרו להם, כולל משפחת גרה.
"הישרדות בצללים" (2002), שכתבה ברברה לוונהיים, מספרת את סיפורי ההישרדות של משפחות ארנדט ולווינסקי במהלך מלחמת העולם השנייה.
אָאוּגוּסטוֹ חוֹסֶה רָמוֹן פִּינוֹשֶׁה אוּגַרְטֶה (בספרדית: Augusto José Ramón Pinochet Ugarte; 25 בנובמבר 1915 – 10 בדצמבר 2006) היה גנרל צ'יליאני אשר עמד בראש הדיקטטורה הצבאית בצ'ילה ("החונטה"), אשר שלטה בצ'ילה בשנים 1973–1990.
פינושה נולד בעיר ולפראיסו ב־25 בנובמבר 1915. הוא היה בנם של אוגוסטו פינושה ורה (1891–1944), צאצא של מהגר ברטוני צרפתי מהמאה ה־18, ואולינה אוגרטה מרטינז (1895–1986), אישה בעלת מורשת באסקית שמשפחתה הייתה בצ'ילה מאז המאה ה־17.
פינושה למד בבית ספר יסודי ותיכוני בוולפראיסו, ולאחר מכן למד בבית הספר הצבאי בסנטיאגו, אליו נכנס ב־1931. ב־1935, לאחר ארבע שנים של לימודי גאוגרפיה צבאית, סיים את לימודיו בדרגת סגן שני בחיל הרגלים.
בספטמבר 1937 הוצב פינושה בגדוד "צ'אקבוקו", בקונספסיון.
שנתיים לאחר מכן, ב־1939, הוא עבר לגדוד "מאיפו", ששומר בעיר ולפראיסו.
הוא חזר לבית הספר לחי"ר ב־1940. ב־30 בינואר 1943 נישא פינושה ללוסיה היריארט רודריגז, איתה נולדו לו חמישה ילדים: אינס לוסיה, מריה ורוניקה, ג'קלין מארי, אוגוסטו אוסבלדו ומרקו אנטוניו.
עד סוף 1945, פינושה שובץ לגדוד "קרמפנגו" בעיר איקיקה שבצפון המדינה.