tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
על פי דו"ח שפרסם ארגון זכויות האדם ביש"ע, נכון לינואר 2010, נפתחו למעלה מ-100 תיקים על תלונות ובהם כ-150 מתלוננים, אך רק ארבעה הבשילו לכדי כתב אישום, ומתוכם אחד הסתיים בזיכוי, אחד ללא הרשעה, אחד בהרשעה ואחד תלוי ועומד.
44 תיקים נסגרו בעילה של עבריין לא נודע, 18 נסגרו ללא חקירה, 15 נסגרו מחוסר ראיות, 9 נסגרו מחוסר עניין לציבור ו-3 מחוסר אשמה.
ב-25 במאי 2010 גזר בית המשפט בירושלים על השוטר דוד אדרי 3 חודשי עבודות שירות, לאחר שהורשע ב"תקיפה הגורמת חבלה של ממש" שלא היה בה צורך כלל.
במקביל הוגשו עשרות תביעות אזרחיות ובחלקן נפסקו לתובעים שנפגעו מאלימות השוטרים פיצויים של מאות אלפי שקלים.
מנגד, הוגשו תביעות על התפרעויות ותקיפות שוטרים כנגד אנשי ימין שהשתתפו בפינוי, ואחד מהם נידון ל-180 שעות של עבודות שירות.
ב-15 בפברואר 2006 הוצת רכבו המשטרתי של תנ"צ מאיר בוקובזה, סגן מפקד מחוז ש"י במשטרה שפיקד על הפינוי.
במעשה הורשעו אריה טסלר, אלישיב גלברד ומשה סקלי.
בנוסף להליכים המנהליים להריסת המבנים, הגישו הבעלים הרשומים של הקרקע גם תביעה אזרחית נגד המדינה באמצעות ארגון "יש דין" ב-31 בדצמבר 2008. בתביעה טענו שקרקעות המאחז לא רק היו בבעלותם, אלא אף עובדו על ידם, והמתיישבים כונו "עבריינים ישראלים".
המנהל האזרחי בדק תצלומי אוויר משנת 1985 והצהיר שחלקות רבות הכלולות בתביעה היו מעובדות בדרגות שונות.
המדינה טענה כי "התובעים לא הראו בתביעתם כי הם בעלי זכויות במקרקעין".
המתנחלים טענו שמדובר בקרקעות הנמצאות הרחק מחוץ לתחום עמונה ושאדמות עמונה לא עובדו מעולם.
סכום התביעה המקורי עמד על מיליון וחצי ש"ח אך לבסוף המדינה שילמה 300,000 ש"ח כולל הוצאות משפט.
המדינה תבעה את ועד מתיישבי עמונה, ודרשה שהם עצמם ישלמו חלק מהמוסכם בהסכם הפשרה, אך בית המשפט דחה דרישה זו, מכיוון שהמדינה לקחה חלק פעיל בהקמת עמונה ונמנעה מלפנותו.
אדמות עמונה רשומות על שם תושבי הכפר סילוואד.
המתנחלים טוענים שהשטח הבנוי בעמונה הוא על קרקעות בבעלות משותפת שחלק הארי של הבעלות בהן נרכש בשנת 1995, אך על רקע החשש ממכירת הקרקע ליהודים, סוכם שהבעלות לא תועבר על שם הקונים בטאבו, אלא המוכרים לא ימנעו מהרוכשים את החזקה בקרקע או יתבעו בעלות בגינה.
טענה זו מגובה במסמכי הרכישה, בקבלות על התשלום ובתצהיר של מתווך הקרקעות.
את בעיית מיעוט השטח שלא נמכר, הם מבקשים לפתור באמצעות פירוק השותפות בחלקות אלו כך שהשטח הבנוי ימוקם בקרקע בבעלותם המלאה.
בפברואר 2015, בעקבות תלונה של עמותת יש דין נעצרו שלשה אנשים הקשורים לחברת הקש אל ווטן, שעמדה מאחורי רכישת קרקעות לכאורה בעמונה, מגרון וגבעת אסף, בחשד לזיוף מסמכי רכישה.
פסק הדין להריסת המאחז כולו
בנוסף, ללא מסמכי רכישה כדין, הקמת יישוב על אדמות של פלסטינים, נחשבת גזל ופגיעה בזכות הקניין של הבעלים.
על מנת לאפשר מציאת פתרונות דיור חלופיים לתושבים, שהשתקעו ביישוב והקימו בו קהילה, הורה בג"ץ על מימוש הצווים בתוך שנתיים.
בעקבות ההסכם הקואליציוני בין הבית היהודי לליכוד הוקמה ב-2015 "ועדת ההסדרה" בראשות מזכיר הממשלה אביחי מנדלבליט, במטרה להמליץ על מתווה להסדרת מבנים ושכונות ביישובים יהודיים ביהודה ושומרון אשר הוקמו תוך מעורבות של הרשויות.
בספטמבר 2016 בחנה הוועדה אפשרות להקים מחדש את היישוב בחלקות סמוכות שהן במעמד של נכסי נפקדים ואין לגביהם תביעות.
בעקבות כך פרסם המנהל האזרחי את מספרי החלקות והוגשו תביעות בעלות על רובן הגדול.
באוקטובר 2016 הגישה המדינה בקשה לבג"ץ לדחיית הפינוי בשבעה חודשים, משום שנחוץ זמן נוסף לצורך העמדת חלופות מגורים לתושבים, בתקווה כי ניתן יהיה למנוע או להפחית את ההתנגדות לפינוי.
בנובמבר ודצמבר 2016 התגלעה מחלוקת בממשלה בין הבית היהודי למפלגת הליכוד בנושא עמונה.
בעקבות אי-מציאת פתרון לתושבים, החל הבית היהודי בקידום הצעת חוק ההסדרה של חברי הכנסת שולי מועלם-רפאלי, בצלאל סמוטריץ' ויואב קיש.
ההצעה התקבלה בוועדת השרים לענייני חקיקה פה אחד וב-7 בדצמבר עברה בקריאה ראשונה בכנסת.
היועץ המשפטי לממשלה אביחי מנדלבליט הודיע שהוא מתנגד לחוק ולא יגן עליו בבג"ץ.
לפי דרישת שר האוצר משה כחלון נוסף להצעה סעיף המחריג ממנה צווים שיפוטיים קיימים, כמו פסק הדין להריסת עמונה.
החוק עבר בקריאה שלישית ב-6 בפברואר 2017, כשבוע אחרי פינוי עמונה.
במקביל ניסתה הממשלה לגבש פתרון חלופי לתושבים.
ב-12 בדצמבר הודיע נפתלי בנט על גיבוש מתווה שמעתיק את מגורי התושבים לשטח אחר על אותו הר המוגדר כ"נכסי נפקדים".
לפי ההצעה, שזכתה להסכמתו של מנדלבליט, רוב היישוב יתפנה ללא התנגדות לעלי עד להכשרת השטח החלופי, ועשר משפחות יתפנו היישר לאחת החלקות.
אישור ההתיישבות בשטח החלופי יוארך מעת לעת כל עוד המעמד המשפטי של הקרקע יישאר בעינו.
תושבי עמונה דחו את ההצעה ברוב קולות, בנימוק שהשלמתה תלויה באישורים משפטיים מוטלים בספק.
ב-18 בדצמבר קיבלו התושבים מתווה משופר שהציעה הממשלה, ולפיו מספר המשפחות שיוכלו להישאר על ההר יעלה ל-24 וימונה רפרנט לקידום המתווה.
ההסכמה הושגה שבוע לפני המועד האחרון שקבע בג"ץ לפינוי, והמדינה ביקשה אורכה של 45 יום לצורך יישום התוכנית.
בג"ץ הציב קודם להחלטתו אולטימטום שלפיו הוא מצפה כי כל אחד מהתושבים יצהיר שאם ייקבע מועד דחוי לפינוי הוא יתקבל ללא התנגדות, ללא תלות במימוש המתווה.
התושבים עשו זאת ובג"ץ אישר את הדחייה.
ארגון יש דין עתר לבג"ץ בשם מועצת הכפר הסמוך סילוואד, שעל אדמותיו מתוכנן לצאת לפועל חלק מן המתווה.
ב-23 בינואר 2017 הוציא בג"ץ צו ביניים האוסר על בנייה או הקמת תשתיות במסגרת המתווה.
ב-1 בפברואר 2017, היום שבו החל פינוי המאחז, הורה בג"ץ על ביטול המתווה.
ב-1 בפברואר 2017 החלה משטרת ישראל, בהוראת ראש הממשלה בנימין נתניהו, בפינוי עמונה במבצע שנקרא "גן נעול".
במסגרת המבצע פונו מבתיהן ארבעים ושתיים משפחות ומעל אלף מתנגדים נוספים לפינוי רבים מהם בני נוער.
פונו גם ילדים ותינוקות שהובאו למקום ביזמת ארגון "נחלה" בהנהגת דניאלה וייס.
הפינוי הושלם למחרת, אחרי שהשוטרים פינו עשרות צעירים, שאינם תושבי המקום, שהתבצרו בבית הכנסת שביישוב.
במהלך פינוי בית הכנסת, הותקפו השוטרים על ידי מתבצרי בית הכנסת שיידו בהם מטפי כיבוי וזרקו עליהם מוטות ברזל ובקבוקי זכוכית והתיזו עליהם אקונומיקה.
במהלך הפינוי נפגעו כ-60 שוטרים וכ-15 ממתנגדי הפינוי, רובם קל.
במהלך האירוע התלוננו חלק מהמתבצרים על אלימות משטרתית, וכמה מקרים אף תועדו, בהם שוטר המשליך כיסא על המתבצרים.
לאחר הפינוי התגלו על קירות בית הכנסת כתובות נאצה כנגד המשטרה וצלבי קרס עם סמל משטרת ישראל.
ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו הבטיח להקים למפוני עמונה יישוב חדש.
מתיישבי עמונה בחרו בגבעת "גאולת ציון" שבגוש שילה שבחבל בנימין (בה יש 600 דונם אדמות מדינה) ליישוב החדש שהם מבקשים להקים.
כחודש לאחר הפינוי פתחו מפוני עמונה בשביתת רעב במחאה על הסחבת בהקמת יישוב חדש למפונים.
ב-30 במרץ 2017 אישר הקבינט המדיני-ביטחוני הקמת יישוב חדש למפוני עמונה בעמק שילה, בגבעה בין היישוב עדי-עד להר 'גאולת ציון'.
זהו היישוב היהודי הראשון שהוקם ביו"ש מאז הסכמי אוסלו.
שמו של היישוב החדש - עמיחי.
ב-21 בפברואר 2018 הוצבו ביישוב 36 קרוואנים שנועדו למגורי התושבים עד להשלמת בניית בתי הקבע, ולקראת חג הפסח, ב-25 במרץ 2018, אור לי' בניסן תשע"ח, נכנסו לגור בו 25 המשפחות הראשונות.
לאחר הפינוי הוכרז המקום כשטח צבאי סגור.
ב-14 בדצמבר 2018, לאחר פיגוע הירי בגבעת אסף, הציבו ישראלים הטוענים לבעלות על הקרקע קרוואנים במקום.
כמה חודשים קודם לכן הוגשו למנהל האזרחי מסמכי רכישה של ארבע חלקות במקום, אך לא התקבלה החלטה על אישורם.
השוהים במקום, בראשם חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ' וראשי המועצות האזוריות מטה בנימין ושומרון ישראל גנץ ויוסי דגן, קראו לראש הממשלה לאשר את העלייה המחודשת לקרקע, כחלק מהתגובה הממשלתית לפיגוע.
ב-3 בינואר 2019 פונו המבנים והשוהים בהם מהשטח.
בעקבות העימותים פונו לבית חולים חמישה שוטרים ואזרח אחד, במצב קל.
צה"ל אסר בצו את הכניסה למקום וניתן להיכנס אליו רק בתיאום.
פלסטינים הטוענים לבעלות על הקרקע עתרו לבג"ץ נגד הצו, באמצעות עמותת יש דין.
בסוף 2022 התיישבו שוב במקום ישראלים, בקבוצה שכללה משפחה שפונתה בעבר מהיישוב וישראלים נוספים.
ב־22 בנובמבר 2023, בזמן מלחמת חרבות ברזל, פונו שוב המתיישבים מעמונה, על ידי המנהל האזרחי והמשטרה, המבנים שבנו נהרסו וציודם הוחרם.
עמוד פוקאס (איטלקית: Colonna di Foca) הממוקם בפורום ברומא והוקדש לזכרו של הקיסר הביזנטי פוקאס ב-1 באוגוסט 608 הוא המבנה האחרון שנבנה בפורום.
העמוד הוא עמוד שיש לבן קורינתי שנעשה בו שימוש משני.
גובה העמוד 13.6 מטרים, והוא נחצב במאה השנייה ונלקח ממקומו המקורי והובא אל הפורום.
במקור עמד בראש העמוד פסלו של דיוקלטיאנוס.
כתובת המקדישה את העמוד לדיוקלטיאנוס הוסרה, ובמקומה נכתבה כתובת המנציחה את פוקאס.
במקור היו יסודות העמוד העשויים אבנים אדומות מתחת לפני הקרקע.
כיום נמצא המבקר בפורום נמוך מיסודות העמוד בשל החפירות הארכאולוגיות והשבת מפלס הויה סאקרה לגובהו כפי שהיה בתקופת הקיסר אוגוסטוס.
בראש העמוד עמד פסלו המוזהב של הקיסר, אולם זה הוסר עד מהרה כאשר באוקטובר 610 הקיסר (שבעצמו עלה לשלטון לאחר שקשר נגד הקיסר הקודם) נתפס, עונה, ובותר לחלקים.
לא ברורה הסיבה בעטייה הוחלט שיעמד העמוד לזכר הקיסר.
אף כי הקיסר ידוע בכך ש"תרם" רשמית את הפנתאון לאפיפיור בוניפקיוס הרביעי אשר הקדיש אותו ככנסייה לכל הקדושים (מאוחר יותר, בימי הביניים הוקדשה הכנסייה גם למרים אם ישו, לא ברור אם העמוד הוקם מסיבה זו).
בשל מיקומו של העמוד הבודד במרכז הפורום, זכה העמוד לתיאורים רבים בציורים, תחריטים ותבליטים החל מימי הביניים, ובעיקר במאה ה-18, והפך, למעשה, לסמל הריסות הפורום.
עמודי הזית הוא פסל סביבתי השוכן במרכזו של פארק עמודי הזית, ממזרח לקיבוץ רמת רחל.
הפסל עוצב על ידי הפסל רן מורין בשנת 1991. הוא עשוי משלושה עמודים שגובהם 15 מטרים והוא נראה היטב מרחבי ירושלים.
בראש כל עמוד צומח עץ זית בן עשרות שנים וענפי שלושת העצים מתחברים זה לזה.
בבסיס העמודים שלוש מדרגות המובילות אליהם, ומתחת להן מערך ממוחשב הדואג לדישון עצי הזית שבראש העמודים ולהשקייתם.
בכניסה לרחבת הפסל נצבים שני עצי זית נוספים הצומחים מתוך פירמידות עשויות אבנים לא מסותתות.
ענפי שני העצים מתחברים זה לזה ויוצרים מעין שער כניסה לאתר.
סביב הפסל נטועים כ-200 עצי זית ב-27 שורות בתוכנית מעגלית המובילה לעמודי הזית, ושלושה שבילים מרכזיים מובילים ממנו בצירים
המכוונים לאתרים משמעותיים בנוף: "ציר ההרודיון", "ציר בית לחם" ו"ציר ים המלח".
לדברי יוצר האתר, עץ הזית הוא "סמל לחוסן, לפוריות ולשלום".
למאפיינים השונים של הפסל ישנן פרשנויות שונות: יש הרואים בשלושת עצי הזית שבראש העמודים את שלוש הדתות – יהדות, נצרות ואסלאם, וכן אלגוריה לעם ישראל, שעל אף שגורש מהארץ הוא שב לחיות בה.
יש הרואים בפסל המחשה לניתוק השורשים מהקרקע, והחייאתם באמצעות הטכנולוגיה - סמל לציונות.
ישנם המצביעים על המיסטיות של הספרה 3, כמתווה דרך-אמצע בין כוחות מנוגדים ומביאה לידי הרמוניה ושלום.
עמודי תבל הוא רומן היסטורי שנכתב על ידי הסופר הבריטי קן פולט.
עלילתו של הרומן נמשכת עשרות שנים, כאשר ברקע בניית קתדרלה בקינגסברידג' (עיר בדיונית).
הרומן מתרחש במהלך המאה ה-12 בתקופת מלחמת אזרחים שכונתה האנרכיה, ומכסה את התקופה שבין טביעת הספינה הלבנה ועד להירצחו של תומאס בקט.
בהקדמה לספר מתוודה פולט על משיכתו הרבה לקתדרלות ולבנייתן, ואף מגלה כי השקיע זמן רב בביקור בקתדרלות עתיקות ברחבי אירופה.
לא פלא, אפוא, שעלילת הסיפור סבה סביב בנייתה של קתדרלה בעיר קינגסברידג', דרך עיניהם של אמני בניין ואדריכלים.
מבחינה זו מפליא פולט בתיאור מדויק של המהפך הדרמטי שהתחולל באירופה, עם המעבר מבניית קתדרלות בסגנון הרומנסקי לבנייה בסגנון הגותי, וזאת מבלי להזכיר את שני ביטויים אלה אפילו פעם אחת לכל אורך הספר.
כאשר פורסם הרומן בשנת 1989 הפתיע פולט את קוראיו שכן טרם פרסום הספר הוא היה ידוע בספרי המתח שלו.
למרות זאת הספר היה לרב-המכר הנמכר ביותר של פולט.
בסוף שנת 2004 הודיע פולט באתרו הרשמי על כתיבת ספר המשך, "עולם ללא קץ", אשר יצא לאור בשנת 2007. ב-2017 יצא חלקה השלישי של הטרילוגיה, "עמוד האש" (A column of fire).
בשנת 2021, יצא הקדם לסדרה, "הערב והבוקר".
בשנת 2023 יצא הספר החמישי בסדרה, "The Armour of Light".
ב-2010 שודרה מיני סדרה המבוססת על הספר, בהפקתם של רידלי וטוני סקוט.
טביעתה של הספינה הלבנה משאירה את הנרי הראשון, מלך אנגליה ללא יורש מובהק.
לאחר מותו מתחילה האנרכיה: בתו מוד ואחיינו סטיבן מבלואה נלחמים על כס המלוכה.
אצילים ואנשי כנסייה שאפתניים לוקחים צד בסכסוך, בתקווה לזכות ביתרון.
הרומן, אשר מחולק לפרולוג ולשישה מקטעים, חוקר נושאים של תככים וקונספירציות, על רקע של אירועים היסטוריים.
הוא בוחן את התפתחות האדריכלות של ימי הביניים, מלחמת האזרחים, סכסוכים חילוניים ודתיים ושינוי של נאמנויות פוליטיות.
אדם אדום-שיער נתלה בגין גניבה לאחר שהורשע על ידי כומר, אביר ונזיר.
מאהבתו ההריונית מקללת את האנשים שהרשיעו אותו, מצהירה שבניהם ייתלו, שאויביהם ישגשגו ושהם יחיו את שארית חייהם בחרטה ובצער.
הנסיבות משאירות את טום הבנאי ואת משפחתו חסרי כל ומורעבים.
לאחר שאשתו ההרה, אגנס, מתה בלידה, טום נוטש את היילוד ליד קברה ביער המושלג, מאחר שאין לו אמצעים להאכיל את התינוק.
מאוחר יותר הוא מתחרט על המעשה, חוזר לחפש את התינוק, אך לא מוצא אותו.
המשפחה נפגשת עם פורעת החוק אלן ועם בנה ג'ק, אותם פגשו לראשונה מספר חודשים קודם לכן, ויחד הם מגלים כי התינוק נלקח לתא-מנזר של מנזר קינגסברידג'.
ביודעו שיואשם בנטישת התינוק, אם יצהיר כי הוא בנו, ומתוך הבנה שהנזירים יוכלו לשמור עליו, טום מחליט להשאיר את התינוק במנזר.
אלן ובנה מצטרפים לטום ולשני ילדיו במסעם.
לאחר מספר ניסיונות לא מוצלחים למצוא עבודה, טום משכנע את ברת'ולומיו, רוזן שירינג, לשכור אותו כדי לתקן את חומת טירתו.
אל פיליפ, מנהיג תא-המנזר, מגיע מבקר: אחיו פרנסיס, כומר, אשר מזהיר אותו מפני מזימתם של הרוזן ברת'ולומיו ושל רוזן גולסטרשייר נגד המלך סטיבן.
פיליפ מעביר את המידע על המזימה אל ולראן ביגוד, סגן הבישוף השאפתן של קינגסברידג', ונוסע למנזר קינסברידג', שם הוא מגלה כי אב המנזר, ג'יימס, מת לפני מספר ימים.
ולראן מבטיח להציג את פיליפ בתור בחירתו של הבישוף לאב המנזר החדש, תוך שהוא למעשה מבטיח את בחירתו, בתמורה לתמיכתו של פיליפ להפוך את ולראן לבישוף בשלב מאוחר יותר, תוך שהוא מסתיר מפיליפ את המידע על מותו של הבישוף.
פיליפ מסכים לעסקה, כיוון שהמנזר תחת האב ג'יימס הפך להיות חסר כל מבחינה כלכלית ורוחנית, והוא מאמין כי יוכל לתקן זאת.
פיליפ מנצח בבחירות, ויוצר לעצמו אויבים בדמותם של המתמודדים האחרים על התפקיד, בעיקרם סגן אב המנזר רמיגיוס.
תינוקו של טום, ששמו כעת הוא יהונתן, נשלח לגור עם פיליפ במנזר.
לא בטוח באמינות דבריו של פיליפ, ולראן פונה אל בני משפחת האמליי, משפחה אצילה שהייתה אויבת של הרוזן משירינג מאז שבתו, אליינה, דחתה את הצעת הנישואים של ויליאם, בנם היחיד של בני הזוג האמליי.
בני הזוג האמליי רואים בכך תירוץ לנקמה, ומשתלטים על טירתו של הרוזן ברת'ולומיו, תוך שהם עוצרים אותו.
בכך הם מאלצים את טום ואלן הנאהבים, יחד עם ילדיהם, לחזור שוב להיות חסרי בית.
המשפחה מתיישבת בסופו של דבר בקינגסברידג', שם טום מקווה למצוא עבודה בבנייתה מחדש של הקתדרלה.
המשפחה פוגשת שם את פיליפ ואת יהונתן, למרות שרק טום ואלן יודעים שיהונתן הוא בנו של טום.
כדי להבטיח שטום יקבל עבודה, ג'ק שורף את הקתדרלה הרומנסקית הישנה, ולא מספר לאף אחד על מעשיו.
לאחר מעט שכנוע, פיליפ שוכר את טום לבנות את הקתדרלה החדשה.
בנו החזק של טום, אלפרד, מתנהג בבריונות כלפי ג'ק הקטן והחלש יותר.
פעולות אלה יוצרות חיכוכים בין טום ואלן, שכן טום לא רואה פגם בבנו ובוחר שלא לחנך אותו למשמעת.
האח רמיגיוס, שמתנגד לפיליפ בתור אב המנזר, מאשים את טום ואלן בניאוף, לאחר שמגלה כי הם אינם נשואים.
ולראן, שזיהה את אלן מקללתה אותו, מצווה עליה לחיות בנפרד מטום למשך שנה.
כועסת על נכונותו של טום לקבל את הציווי, אלן חוזרת לביתה ביער עם ג'ק.
ולראן ופיליפ הולכים אל המלך סטיבן בווה לשכנע אותו להעניק את נכסיו של ברת'ולומיו, כולל מחצב גיר ענקית, למנזר, במטרה שיוכלו להשתמש בהם כדי לשלם על בניית הקתדרלה החדשה.
פיליפ מאמין שוולראן, בתור איש דת, יהיה נאמן לו, אך לומד מבני האמליי כי ולראן מתכנן להשתמש ברוזנות אך ורק כדי לשפר את מעמדו שלו.
פיליפ מבין כי בני האמליי מנסים לפלג בינו לבין ולראן, במטרה לזכות ברוזנות בעצמם, לכן הוא קושר קשר עם בני האמליי.
הם מסכימים שהמנזר יקבל את המחצבה וכמה אדמות נוספות, תוך שבני האמליי יקבלו את שאר אדמות רוזנות שירינג.
עם זאת, בני האמליי בוגדים בעסקה, כך שהם מקבלים בעלות על המחצבה, בעוד פיליפ מקבל זכויות, אם כי לא בעלות, על האבן.
כועס על כך שמזימותיו סוכלו, ולראן נשבע למנוע מפיליפ את בניית הקתדרלה.
ויליאם חוזר אל טירת שירינג ומגלה כי אליינה גרה שם יחד עם אחיה ריצ'רד.
הוא תוקף את השניים, תוך שהוא מטיל מום בריצ'רד במטרה לכפות על אליינה להפסיק להתנגד בזמן שהוא אונס אותה.
אירוע זה משאיר את אליינה בטראומה.
חסרי בית ומרוששים, אליינה וריצ'רד נוסעים לווינצ'סטר בתקווה לקבל פיצוי מהמלך.
הם מבקרים את ברת'ולומיו בכלא, ומגלים שהוא גוסס.
הרוזן לשעבר דורש מהם להישבע כי יחזירו לידיהם את הרוזנות.
אליינה תומכת בריצ'רד על ידי הפיכתה לסוחרת צמר עשירה.
אליינה ממציאה שיטה בה היא קונה צמר מהחקלאים בחוותיהם ומוכרת אותו בעצמה בשוק, בכך היא חוסכת לחקלאים את הזמן והמאמץ הכרוכים בשינוע הצמר אל העיר.
סוחרי הצמר בשוק מסרבים לקנות את הצמר של אליינה במחיר הוגן, בשל היותה אישה, ופיליפ עוזר לה וקונה ממנה את הצמר במחיר מלא.
בני האמליי מנסים למנוע את גישתו של המנזר למחצבה, בניגוד להחלטת המלך, אך פיליפ מסכל את מזימתם בכך שאנשי המחצבה מגיעים לעבודתם תחת חסותם של הנזירים.
אנשיהם של משפחת האמליי נסוגים, מחשש פן יפגעו באנשי הכנסייה וייענשו, מה שמשאיר את המחצבה פנויה עבור אנשיו של פיליפ.
כנקמה, בני האמליי חוברים לבישוף ולראן במטרה לנסות להעביר את בנייתה של הקתדרלה לשירינג, בטענה שלקינגסברידג' אין משאבים וכוח אדם מספיקים לבניית קתדרלה.
כך, הם מקווים לשלול מפיליפ כל נכס הקשור לקתדרלה, ולהשאיר אותו חסר כל.
בעצת בני בריתו, פיליפ קורא למתנדבים מכל המחוז להגיע לעבוד בקתדרלה, ככפרה על חטאיהם.
ביום הביקורת של הבישוף הנרי, אחיו של המלך סטיבן, אשר ולראן הזמין למנזר, מגיעים מתנדבים בהמוניהם.
הנרי, אשר רואה את הפעילות הרבה סביב בניית הקתדרלה, משתכנע שלא להזיזה משם.
אביו של ויליאם, פרסי האמליי, מת.
ויליאם לומד שהרוזנות תעבור אליו או אל ריצ'רד, עכשיו אביר בשירות המלך, כיוון ששניהם בנים של רוזן שירינג.
ויליאם חוזר לביתו, ומגלה כי אביו השאיר את הרוזנות ענייה, בזמן שהשוק הפועל בקינגסברידג' פוגע בהכנסותיו מהשוק של שירינג.
הוא מתחיל מסע, במהלכו הוא הורס טחנת קמח ורוצח טוחן בכפר, מול כל התושבים.
כך הוא יוצר אווירה של פחד ושליטה מול הכפריים והעבדים.
במטרה להשיב את הונו, על מנת לשכור צבא שיוכל להרשים את המלך סטיבן, ויליאם מוביל מתקפה על המחצבה, תוך שהוא הורג ומגרש את חוצבי המנזר.
פיליפ נוסע אל לינקולן כדי לנסות לשכנע את המלך סטיבן לתקן את העוול שנגרם, אך פגישתם נקטעת על ידי קרב לינקולן, בו המלך נשבה על ידי רוברט מגלוסטר, אחיה למחצה של מוד ובנו הממזר של המלך הנרי הראשון.
פיליפ נשבה גם הוא על ידי כוחותיו של רוברט, אך משוחרר על ידי אחיו פרנסיס, שעובד בשירותו של רוברט.
פרנסיס משיג לפיליפ פגישה עם הקיסרית מוד, אשר מעניקה לו רישיון להפעלת השוק של קינגסברידג'.
ויליאם האמליי, שהעביר את תמיכתו מסטיבן למוד, מקבל זכות בלעדית על המחצבה.
פיליפ, למרות שנמנעה ממנו המחצבה, מצליח להמשיך לשלם על בניית הקתדרלה באמצעות הכנסותיו מהשוק.
טום הבנאי מתיידד עם אב המנזר פיליפ, וכשאלן חוזרת הוא משכנע אותו לאפשר להם להתחתן.
לאחר זמן מה, אלפרד מציע נישואים לאליינה, אך היא מסרבת לו.
אליינה מתחברת עם ג'ק, אשר עובדת כשוליית בנאים תחת טום, והיא אף מתאהבת בו, אך היא מתנערת ממנו מאוחר יותר לאחר שאלפרד תופס אותם מתנשקים, מה שמזכיר לה את תקיפתו של ויליאם ואת הטראומה שלה.
האחים החורגים ממשיכים בסכסוכם, כאשר אלפרד טוען כי אביו של ג'ק נתלה בעוון גניבה, מה שמתחיל קטטה שמובילה לנזק ולאובדן חומרי בנייה.
ג'ק מגורש מבניית הקתדרלה, אך פיליפ ממציא עבורו תפקיד חדש של משגיח בנייה, אשר יוכל לקבל בתנאי שיהפוך לנזיר.
ג'ק מסכים לכך בחוסר רצון, כדי שיוכל להישאר בקינגסברידג'.
ג'ק שואל את אימו על אביו, והיא טוענת שאביו של ג'ק היה חף מפשע.
ויליאם מוכיח את עצמו כלורד אומלל וחסר רחמים, אשר מתנהל לא נכון מבחינה כלכלית ואונס באופן שגרתי איכרות, כפי רצונו.
בניסיון להשיב את הונו, ויליאם מוביל מתקפה אשר שורפת את קינגסברידג' והורגת אנשים רבים, ביניהם טום הבנאי.
בתוך הכאוס, ויליאם מצליח לשרוף את מלאי הצמר של אליינה, בו השקיעה את כל כספה, מה שמשאיר אותה חסרת כל פעם נוספת.
לאחר שאיבדה את הונה פעם נוספת, אליינה מסכימה להתחתן עם אלפרד בתנאי שיתמוך בריצ'רד.
ג'ק, שנכלא בשל הפרות מתמשכות (בעיקרן התיידדותו עם אליינה) בורח ממאסרו בניסיון לדבר איתה, אך בסופו של דבר ננעל בחדר הציות של המנזר.
למחרת בבוקר, אלן פורצת לחדר, וחושפת שאביו של ג'ק נכלא בחדר זה לאחר שהופלל בגניבה על ידי שלושה גברים.
אלן עוזרת לג'ק לברוח מכלאו, והוא יוצא לחפש את אליינה בבוקר חתונתה.
השניים מתעלסים, וג'ק מנסה לשכנע את אליינה לעזוב את קינגסברידג' איתו.
אליינה מסרבת, כיוון שהדבר ידרוש ממנה לשבור את הנדר שלה לתמוך בריצ'רד.
ג'ק מנסה לשכנע את אלפרד לבטל את החתונה, אך מגלה כי אלפרד מתכנן להתחתן עם אליינה אך ורק במטרה להרחיק אותה מג'ק, וכי הוא מתכנן להתעלל בה במטרה להתגרות בו.
אלן מקללת את החתונה, מותירה את אלפרד לכאורה אימפוטנט, כך שהוא ואליינה לא מצליחים לממש את נישואיהם.
ג'ק עוזב את קינגסברידג' במטרה למצוא מידע נוסף על אביו.
לאחר שנים של דחיית ההחלטה, המלך סטיבן מעניק את רוזנות שירינג לוויליאם.
אלפרד משכנע את פיליפ להחליף את גג העץ של הקתדרלה בקמרון אבן, אך הוא לא מצליח לחזק את המבנה במפלסים הגבוהים יותר.
כתוצאה מכך, גג הקתדרלה מתמוטט במהלך הטקס, מה שהורג אנשים רבים.
בשלב זה פיליפ מחליט להקפיא את בניית הקתדרלה.
אליינה יולדת בן אדום-שיער, ואלפרד נוטש אותה לאחר שהוא מבין כי הילד הוא בנו של ג'ק.
בעצתה של אלן, אליינה עוזבת עם בנה התינוק כדי למצוא את ג'ק, ועוקבת אחר עדויות לעבודת הפיסול של ג'ק לאורך צרפת וספרד.
בסופו של דבר היא מוצאת את ג'ק בפריז, שם הם מתפייסים.
ג'ק עוזר להרגיע מהומה הפורצת בקתדרלה סמוכה באמצעות "המדונה הבוכייה" - פסל עץ של מרים הבתולה, אשר נראה כאילו הוא בוכה כאשר מועבר ממקום חם למקום קר, אותו קיבל מסוחר תבלינים איתו התיידד.
הפסל נתפס על ידי הצופים כנס, אותו ג'ק ממנף לתמיכה כספית כדי לבנות מחדש את קתדרלת קינגסברידג'.
בדרכו הביתה, ג'ק עושה את דרכו לשרבור, שם הוא נחשב בטעות לרוח הרפאים של אביו - ז'אק שרבור.
הוא פוגש שם את סבתו ואת קרובי משפחתו האחרים, והם חושפים כי ז'אק מת כביכול בטביעתה של הספינה הלבנה, בה הוא נסע.
בחזרתו לקינגסברידג', ג'ק משכנע את פיליפ ואת אנשי הכמורה באנגליה להפוך אותו לרב-הבנאים החדש של הקתדרלה.
הוא יוצר עיצוב חדש לקתדרלה, על סמך תצפיותיו בצרפת ובספרד, והוא מגייס בנאים שעבדו על בזיליקת סן-דני, במטרה לעזור להם בבנייה החדשה.
מערכת היחסים בין ג'ק לאליינה מתגלה על ידי הנזירים, ופיליפ מכריח אותם להיפרד עד שיבוטלו נישואיה של אליינה לאלפרד.
בחיפושיו אחר מידע נוסף על אביו, ג'ק מתחקר את אלן, אשר מנעה ממנו את האמת מחשש שיקדיש את חייו לנקמה נגד האחראים למותו של אביו.
היא רומזת שהספינה הלבנה הוטבעה בכוונה, ומגלה כי שלושת האנשים שהפלילו את ז'אק שרבור היו פרסי האמליי, ולראן ביגוד ואב המנזר ג'יימס.
ג'ק מבקר את ולראן במטרה להשיג אישור לדבריה של אלן, שם הוא פוגש גם את ויליאם האמליי.
ויליאם מגלה על מערכת היחסים בין ג'ק לאליינה, והוא משכנע את ולראן לאפשר לו לתקוף את קינגסברידג' פעם נוספת, כך שיוכל להרוג את ג'ק באופן שימנע משיכת תשומת לב להאשמותיו.
ריצ'רד שומע קבוצת לוחמים הדנים במתקפה על קינגסברידג', ואזהרתו מאפשרת לתושבי הכפר לבנות מערכת של חומות אבן וסוללות עפר תוך יומיים, הודות למומחיותו של ג'ק.
כשהם נלחמים מראש החומות, תושבי העיר הורגים רבים מהתוקפים ודוחים את התקפתו של ויליאם, תוך שהם הופכים כל פשיטה עתידית לבלתי אפשרית עבור ויליאם.
כנקמה, ויליאם מבקש מוולראן שימנע את ביטול הנישואים של אליינה ואלפרד.
למרות אכזבתם, אליינה וג'ק מסכימים להישאר יחד, ולחיות בנפרד עד שיוכלו להתחתן (תוך שהם נפגשים ביער מדי שבוע כדי להתעלס).
שנים רבות של רעב חולפות, אשר מוחמרות אף יותר על ידי מנהיגותו הגרועה של ויליאם.
אלפרד, שעזב את קינגסברידג' לטובת שירינג, חוזר אל קינגסברידג' בעקבות הירידה בעסקים, ומתחנן לג'ק שייתן לו עבודה.
אמו של ויליאם מתה, אך הוא שוכח לקרוא לכומר שיערוך עבורה טקסים אחרונים ויאפשר לה להתוודות על חטאיה.
מוכה אשמה, ויליאם פונה אל ולראן, וזה משכנע אותו לבנות קתדרלה חדשה בשירינג למען נשמתה של אימו.
הם נעזרים באלפרד, שהופך להיות רב-הבנאים, ומביא את כל עובדי קינגסברידג' לשירינג, לאחר שפיליפ לא מסוגל להמשיך לשלם להם.
בהשראת אליינה, ריצ'רד מארגן את האיכרים המורעבים שהפכו לפורעי חוק, והופך אותם לצבאו האישי.
הוא יוצא למלחמה נגד ויליאם, ושודד אותו במספר הזדמנויות.
ויליאם לומד על מיקום כוחותיו של ריצ'רד מרמיגיוס, בתמורה להפיכתו לאב המנזר העתידי של שירינג, והוא מתכנן מתקפה על מנת להרוג את כל המורדים ולהיפטר מריצ'רד אחת ולתמיד.
כשהוא מגיע אל מקום המחבוא, הוא מוצא במקום את אלן, ממנה הוא לומד שאנשיו של ריצ'רד עזבו כדי להצטרף לכוחותיו של המלך הנרי השני העתידי, בנה של מוד, שפלש לאנגליה בעצתו של פרנסיס.
בסופו של דבר, סטיבן מסכים כי הנרי יהיה יורשו.
פיליפ לומד כי כחלק מהעסקה, כל הנכסים יחזרו לבעלים שהחזיקו בהם לפני שלטונו של סטיבן, מה שהופך את ריצ'רד לרוזן שירינג החוקי.
אליינה וריצ'רד מבינים כי סטיבן לא מתכנן לאכוף את קיום ההסכם, כך שריצ'רד עלול לא לזכות ברוזנות עד מותו של סטיבן ותחילת שלטונו של הנרי.
בעזרת אשתו הצעירה של ויליאם, אשר שונאת אותו, אליינה מצליחה לחדור לטירה ולאפשר לריצ'רד ולכבוש אותה מחדש, עוד לפני שההסכם בין ריצ'רד וסטיבן מתפרסם, ולפני שמתחילה תקופת השלום.
ויליאם חוזר לכפר האמליי, שם ולראן מבקר אותו ומציע למכור לו את תפקידו של שריף שירינג, כך שהוא יוכל להתנגד לפעולותיו של ריצ'רד ובמקביל להמשיך לממן את בניית הקתדרלה לזכר אימו.
רמיגיוס ננטש על ידי השניים, אך פיליפ סולח לו על בוגדנותו ומאפשר לו לחזור למנזר בתור נזיר פשוט.
ריצ'רד מסרב לתת למנזר גישה למחצבה, בטענה שהמחצבה שייכת לאדמתו של הרוזן כפי שהייתה לפני מלכות סטיבן.
לאחר שאליינה מתעמתת איתו וכועסת על כפיות הטובה שלו כלפי פיליפ, היא חוזרת לביתה, שם היא מוצאת את אלפרד, חסר עבודה פעם נוספת לאחר נטישת קתדרלת שירינג.
אלפרד תוקף אותה ומנסה לאנוס אותה, אך ריצ'רד מגיע, נלחם באלפרד והורג אותו.
כשהוא רואה הזדמנות להחזיר לידיו את הרוזנות, ויליאם משיג צו מלכותי לעצור את ריצ'רד בגין רצח.
לאחר שהוא מבין שאין סיכוי למשפט הוגן לריצ'רד, בשל היחס לאונס בנישואים באותה התקופה ובשל העוינות של סטיבן ושל ויליאם כלפיו, פיליפ מציע לריצ'רד, המתאים יותר להיות חייל מאשר רוזן, שיצא להילחם במסעות הצלב ככפרה על הרצח שביצע.
כך, ויליאם לא יוכל לעצור אותו, ואליינה תוכל להמשיך לשמור על אדמות אחיה - כך שהרוזנות תקבל שליט מוכשר, אשר מוכן לשתף פעולה עם המנזר.
אליינה וג'ק נישאים בקתדרלה החדשה.
לאחר שנים רבות, בנייתה של קתדרלת קינגסברידג' הושלמה.
ולראן עדיין רוצה להרוס את פיליפ, לכן הוא מאשים אותו בניאוף, בטענה שיהונתן, כיום נזיר אהוב ומחויב, הוא למעשה בנו של פיליפ.
בהיעדר ראיות המוכיחות את חפותו, הרשעתו של פיליפ בטוחה, ויהונתן פונה אל ג'ק במטרה לברר את זהות אביו, שניהם לא מודעים לכך שטום הבנאי הוא למעשה אביו.
הם מגלים את האמת כאשר יהונתן מספר כי הוא נמצא ליד תא המנזר אותו פיליפ ניהל, עובדה שג'ק לא היה מודע לה.
ג'ק נזכר כי הוא ראה את יהונתן התינוק שוכב על קבר אימו ביער, וכך מבין כי יהונתן הוא למעשה בנו של טום.
השניים פונים אל אלן, שנשארה מרירה כלפי פיליפ לאחר שהפריד בינה לבין טום, ומצליחים לשכנע אותה להעיד לטובתו של פיליפ.
במשפטו של פיליפ, עדותה של אלן מצליחה להציל אותו מההרשעה.
ולראן מאשים את אלן בעדות שקר, והיא חושפת את עדות השקר שלו בהפללה של ז'אק שרבור.
אלן חושפת כי שלושת העדים קיבלו שוחד על מנת להיפטר ממנו.
רמיגיוס מאשר את עדותה, לאחר ששמע את אב המנזר הקודם, ג'יימס, מודה על עדות השקר שלו זמן קצר לפני מותו.
הוא מסביר כי שלטונו הכושל של ג'יימס במנזר היה תוצאה של האשמה שהוא חש לאור חלקו בקנוניה, ומודה שביקש להפוך לאב המנזר על מנת לתקן את נזק זה, לפני שהוא מודה כי פיליפ היה מתאים יותר למשימה זו.
ולראן מאבד את מעמדו בתור בישוף קינגסברידג'.
מאוחר יותר, ולראן ו-ויליאם מעורבים במזימה לרצוח את תומאס בקט, הארכיבישוף מקנטרברי, כדי להגן על עמדות כוחם המתפוררות כעת.
ויליאם מוביל את המתקפה, ולמרות מאמציו של פיליפ, שנסע לקנטרברי על מנת להיפגש עם בקט, הארכיבישוף נרצח באכזריות.
כאשר הוא רואה את הקהילה הנסערת, פיליפ מקבל השראה ומתחיל להתייחס למותו של בקט כאל מותו של קדוש.
הוא קורא לכל הנאספים להפיץ את הבשורה על הרצח בכל הממלכה הנוצרית.
כשהמלך הנרי מסרב להגן על רוצחיו של בקט, ויליאם מורשע בחילול הקודש בזכות מאמציהם של פיליפ ושל טומי, בנם של ג'ק ואליינה, והוא נתלה בגין פשעיו.
בקינגסברידג', ג'ק נפגש עם ולראן ההרוס והחוזר בתשובה, שחי כעת כנזיר במקדש, ולומד מדוע אביו הופלל.
הבישוף לשעבר מסביר כי קבוצת ברונים תכננה את טביעת הספינה הלבנה על מנת להרוג את בנו ויורשו של המלך, מתוך אמונה שהם יוכלו להשפיע על הירושה ולהרוויח יותר עצמאות מהכתר כתוצאה מכך.
לאחר שנודע להם כי ז'אק שרבור שרד את הטביעה, הברונים אסרו אותו באנגליה במטרה למנוע ממנו לחשוף את מזימתם.
בעוד הם הסתפקו תחילה בהשארתו באנגליה, הם בחרו בסופו של דבר להרוג אותו לאחר שלמד אנגלית והתחיל למשוך אליו תשומת לב לא רצויה.
הברונים שכרו את ולראן, פרסי וג'יימס על מנת שיפלילו אותו, תוך שהם מבטיחים להם אדמות ומעמד.
סופסוף מבין את האמת מאחורי מות אביו, ג'ק מסוגל לשים את הפרשה מאחוריו.
במקום אחר, האפיפיור מאלץ את חזרתו בתשובה הפומבית של המלך הנרי ואת הכפפתו הסמלית של הכתר לכנסייה, בה משתתף פיליפ, כיום הבישוף של קינגסברידג'.
בסצנה האחרונה של הספר, פיליפ מהרהר בכך שהפרשה הוכיחה את מגבלות הכוח המלכותי: המלך יכול להורות על הריגתו של בקט, אך מול התגובה העממית האדירה הוא נאלץ להשתחוות ולתת לעצמו להיות מושפל.
ג'ק ג'קסון (ידוע גם בתור ג'ק הבנאי) - בנם של אלן ושל ג'ק שיירבורג; הופך להיות אדריכל ומגלף באבן.
אלן - בתו של אביר.
יוצאת דופן בכך שידעה לקרוא ולכתוב באנגלית, בצרפתית ובלטינית.
מאהבתו של ג'ק שיירבורג ואמו של ג'ק ג'קסון, פוגשת את טום כאשר גרה ביער.
טום הבנאי - בנאי אשר חלום חייו הוא לבנות קתדרלה.
אלפרד הבנאי - בנו של טום.
בנאי אשר מתחתן מאוחר יותר עם אליינה, ונוטש אותה לאחר שהיא יולדת את בנו של ג'ק.
מרתה - בתו של טום, אחותם של אלפרד ושל יהונתן ואחותו החורגת של ג'ק.
אב המנזר פיליפ - נזיר אשר חולם על עלייתה לגדולה של קינגסברידג' עם קתדרלה.
הבישוף ולראן ביגוד - איש דת שאפתן ומושחת, אשר זומם את דרכו בעקביות לצבירת כוח.
אליינה - בתו של ברת'ולומיו, רוזן שירינג המקורי, וכלתו המתוכננת של ויליאם האמליי.
ריצ'רד - אחיה הצעיר של אליינה, אביר שהופך ללוחם ולמנהיג מיומן, מסתמך על הכנסותיה של אליינה מעסקי הצמר.
וויליאם האמליי - בנו של לורד זוטר, משיג לזמן קצר את רוזנות שירינג, אך לבסוף מפסיד אותה לריצ'רד.
פרסי האמליי - אביו של ויליאם, מדיח את הרוזן ברת'ולומיו ומשתלט על הרוזנות במקומו.
רייגאן האמליי - אשתו של פרסי האמליי ואמו השאפתנית של ויליאם.
פרנסיס מגווינד - אחיו של פיליפ, התייתם יחד איתו בוויילס וגודל על ידי נזירים; הפך לאיש כמורה חילוני עם קשרים מלכותיים.
ברת'ולומיו, רוזן שירינג - אביהם של אליינה וריצ'רד, אויבם של בני האמליי, נאסר בעקבות בגידה.
רמיגיוס - סגן אב מנזר קיגסברידג' אשר מנסה להבטיח את מינויו לאב המנזר.
מונע בעיקר על ידי קנאה וטינה.
קאת'ברט וייטהד - האפסנאי של מנזר קינגסברידג', בין ברית של פיליפ לאחר הגעתו לקינגסברידג'.
האח מילוס - הגזבר של מנזר קינגסברידג', בין ברית של פיליפ לאחר הגעתו לקינגסברידג'.
ג'וני שמונה-פני - נזיר עדין ופשוט, אשר דואג ליהונתן התינוק.
ג'ק שיירבורג (ז'אק שרבור) - טרובדור צרפתי אשר שורד את טביעתה של הספינה הלבנה, הופך למאהבה של אלן ולבנו של ג'ק ג'קסון; מוצא להורג.
אגנס - אשתו הראשונה של טום הבנאי, אמם של אלפרד, מרתה ויהונתן.
יהונתן - בנם של טום הבנאי ושל אגנס, גודל מינקותו על ידי פיליפ.
טומי (מאוחר יותר תומאס) - בנם של ג'ק ושל אליינה.
עם כישרונו לניהול ולפיקוד, הופך להיות רוזן שירינג.
מפקח בחוסר רצון על תלייתו של ויליאם האמליי.
סאלי - בתם של ג'ק ושל אליינה.
הופכת להיות אמנית ויטראז' ועובדת על קתדרלת קינגסברידג'.
ראשיד אלהרון - חברו של ג'ק בטולדו, סוחר ערבי-נוצרי אשר מכיר לו את עולם המלומדים.
וולטר - נושא כליו של ויליאם האמליי.
אליזבת - כלתו של ויליאם האמליי, אשר מוכה על ידו בליל חתונתם.
מתחברת לאליינה ומאוחר יותר מוסרת את המבצר לכוחותיו של ריצ'רד.
פיטר מוורהאם - אויבו של פיליפ, מאוחר יותר מתמודד על תפקיד הבישוף של קינגסברידג'.
בעוד הספר זכה לשבחים רבים על תיאור החיים בימי הביניים, יש בו גם מספר אי-דיוקים היסטוריים.
חלקם עשויים להיות במטרה להפוך את הדמויות ואת העלילה למתאימים יותר עבור קוראים מודרניים, בעוד חלקם מהווים אנכרוניזם ברור:
בספר מופיעה דמות בשם פרנסיס, כמו גם אדם בדיוני שפיליפ ממציא כאשר הוא משקר לוולראן בחלק השני של הספר.
לא סביר שמישהו באנגליה ייקרא בשם זה חמישים שנה לפני לידתו של פרנציסקוס מאסיזי.
אכן, פרנסיס (מצרפתית עתיקה Franseis, Franceis) היה כינויו של הקדוש, בעוד שמו הנוצרי היה ג'ובאני (ג'ון).
השם התפשט בעולם רק בשל תהילתו של הקדוש.
לא סביר שהאנגלים היו קוראים לעיר שרבור בשם "שיירבורג", שכן בהגייה הנורמנית של השם, הוא היה שומר על צורתו גם באנגלית.
שם העיר מופיעה בצורות שונות בין המאות ה-11–15, הן באנגלית והן בצרפתית.
ההגייה הצרפתית-פריזאית של שם העיר, אשר אומצה מאוחר יותר לאנגלית בתור "שיירבורג", לא מופיעה באף תיעוד עד שנת 1663.
האצולה אנגלית של אותה תקופה הייתה בנויה ממהגרים נורמנים, יחד עם לאומים נוספים כגון ברטונים, צרפתים, פלמים ואנשי האימפריה האנז'ווינית.
השפה האנגלו-נורמנית הייתה שפתם של חצר המלך ושל אנשי המעמד הגבוה, והיא לא התפשטה אל שאר החברה האנגלית.
יכולתם של אנגלים רגילים לדבר צרפתית הייתה נחשבת יוצאת דופן.
למשל, הוריו של תומאס בקט, שלא השתייכו לאצולה, היו סוחרים והיגרו לאנגליה מנורמנדי.
לפיכך, רבים מהמפגשים בין מעמדות חברתיים המוצגים בספר אופיינו כבלתי סבירים על ידי מבקרים שונים, אם כי למעשה דו-לשוניות צמחה אז בחברה האנגלית מסיבות מעשיות ומסחריות.
למשל, אליינה האצילה (ככל הנראה נורמנית ילידה, דוברת צרפתית) הופכת לסוחרת צמר מצליחה, המתקשרת עם המקומיים דוברי אנגלו-סקסונית, ומנהלת עסק מצליח ביניהם.
כפי שעולה ממחקרים שונים, אנגלית הייתה עדיין אנגלו-סקסונית טהורה, ללא שילוב של אלמנטים צרפתיים שיצרו מאוחר יותר את האנגלית התיכונה.
קו עלילה משמעותי בספר מציג את טום הבנאי ואת אלן כאשר הם ננזפים באשמת ניאוף, תוך שהם מתרצים כי לא היה כומר בנמצא אשר יכול היה להשיא אותם.
מעבר לכך, זוגות לא נשואים היו נפוצים ביותר בחברה של ימי הביניים, ובעוד שמעמדה החברתי של האישה היה נפגע מעט מהיותה "פילגש" ולא אישה נשואה, עצם העובדה שלא נישאה לא נשאה סטיגמה חברתית וכמעט לא עוררה תגובה כלשהי לפי החוק והכנסייה.
פולט מתאר את טולדו, בספרד של ימי הביניים, כארץ ללא חיטה, כביכול בשל חוסר בשטח שטוח המתאים לעיבודה.
במציאות, מישורי ממלכת קסטיליה, בה נמצאה טולדו, היו מפורסמים בשדות החיטה הנרחבים שלהם.
אגנס יולדת תחת עץ ערמונית הסוסים, מין ייחודי לחבל הבלקן אשר הגיעה לאנגליה רק במאה ה-16.
טום מנסה למצוא סנאים בתרדמת חורף "בין העלים הנבולים שעל אדמת היער...
אך המזל לא האיר לו פנים." סנאים בבריטניה אינם נמצאים בתרדמת חורף, למרות שהם ידועים בהיותם רדומים בתקופות של קור עמוק.
(בתקופת ימי הביניים, היו אלו סנאים אדומים).
סוכר מוזכר מספר פעמים לאורך הספר.
סוכר לא היה זמין באנגליה באותה תקופה, למעט בחוגי חצר המלך.
מדווח כי משק ביתו של הנרי השלישי השתמש בסוכר ב-1264, אך רק ב-1319 סוכר היה מצוי בשימוש כללי באנגליה.
בספר מצוין כי מחסן המנזר הכיל פרחי כשותנית, אשר לא שימשו בבריטניה לייצור מזון עד מאות שנים מאוחר יותר.
אנשים רבים בספר מדווחים כאוכלים ארוחת בוקר, אם כי קיים ויכוח אם כל האנשים באותם זמנים היו בכלל אוכלים ארוחת בוקר.
עמוד השער של ספר, עבודת תזה, יצירה מוזיקלית ושאר סוגי יצירות כתובות וכרוכות, הוא עמוד הקרוב לעטיפה הקדמית (לעיתים - העמוד הראשון), המציג בדרך כלל את כותרת היצירה ושם המחבר ולעיתים פרטים נוספים.
עמוד השער הוא גלגולו המודרני של ה"קולופון" שצורף לכתבי היד (של קודקסים וכדומה), טרם המצאת הדפוס.
בעיתונים ובכתבי עת, עמוד השער הוא העמוד הראשון.
עמוד השער הוא חלק מהמידע המקדים את גוף הספר (יחד עם הקדשה, הקדמה, תוכן עניינים) ועשוי אף לכלול כותרת הארוכה מזו שניתנה על גבי עטיפת הספר.
ישנם עמודי שער הכוללים מלבד שם המחבר גם את שם המאייר ושם המתרגם.
עמוד השער עשוי לכלול מידע לגבי מהדורת הספר: מספר המהדורה, שנת הוצאה, פרטי המוציא לאור ומקום ההוצאה.
בחלק מהספרים מופיע גם פירוט המהדורות הקודמות.
מידע לגבי זכויות היוצרים ומספר ISBN מודפס לעיתים על צדו האחורי של עמוד השער (המכונה "וֶרְסוֹ" - verso), או על העמוד שמולו.
הספרים המודפסים הראשונים (האינקונבולה) לא הכילו עמוד שער ולא כותרת, ולכן זוהו על פי מילות הפתיחה שלהם.
בעבר עמודי שער רבים כללו איורים, חלקם כמסגרת לטקסט שבדף.
היו בהם עיטורים גרפיים כקישוט בלבד והיו עיטורים שנושאם קשור לתוכן היצירה, למחבר או למוציא לאור.
עמוד השער בעיתונים ובכתבי עת
עמוד זה כולל מידע טכני, לגבי ההוצאה לאור (שם כתב העת, פרטי המו"ל, פרטי העורך הראשי) ולגבי הגיליון (תאריך הגיליון, מחירו) והן תוכן.
בעיתון כולל התוכן את החדשות העיקריות, ובראשן הכותרת הראשית, וכן יש בו הפניות למאמרים עיקריים הנמצאים בעמודיו הפנימיים של העיתון.
חלק משטחו של עמוד השער מנוצל למודעות.
בכתב עת מנוצל עמוד השער לעיתים להצגת מלוא תוכן העניינים של כתב העת, ופעמים אחרות הוא מוקדש בעיקר להצגת המאמר העיקרי שבכתב העת, באמצעות איור הממלא חלק ניכר מעמוד השער וכותרת של המאמר העיקרי.
לעיתים מיוחסת יוקרה מיוחדת להופעה בעמוד השער.
כך, למשל, הופעה של דוגמנית בשערו של כתב עת נחשבת להישג ראוי לציון בקריירה שלה.
בעבודות אקדמיות ועבודות תזה עמוד השער הוא העמוד הראשון של היצירה.
הוא כולל את כותרת העבודה ושם המחבר.
בעבודות של סטודנטים מוצג גם שם הקורס במסגרתו נכתבה העבודה, שם המרצה, תאריך ההגשה ולעיתים שם המוסד.
בעבודות תזה עמוד השער כולל כותרת מלאה של העבודה, שם המחבר ותאריו האקדמיים, שמות הפקולטה והחוג/מחלקה בהם מוגשת העבודה, שם האוניברסיטה, תאריך סיום התואר וסמל זכויות היוצרים הבינלאומי.
עמוד השער אינו ממוספר; העמוד הבא אחריו, התקציר, הוא העמוד הממוספר הראשון.
במאמר מדעי לרוב אין עמוד שער, וכל המידע הרלוונטי מופיע בראש העמוד הראשון של המאמר.
עמודי הרקולס (לטינית: Columnae Herculis, יוונית: Ηράκλειες Στήλες) הוא השם שניתן בעת העתיקה לשני צוקים בכניסה למצר גיברלטר, שסימלו את קצה העולם שהיה מוכר אז.
העמוד הצפוני הוא צוק גיברלטר השוכן בטריטוריה הבריטית שמעבר לים גיברלטר, ועל תואר העמוד הדרומי מתחרים הר אצ'ו בסאוטה וג'בל מוסא השוכן במרוקו.
על פי המסופר במיתולוגיה היוונית, הוטלו על הרקולס 12 משימות על מנת לכפר על חטאו - רצח אשתו הראשונה ושלושת ילדיו.
משימתו העשירית הייתה לקחת מגריאון, ענק בעל שלושה גופים הדבוקים זה לזה במותניהם אשר ישב באי אריתיה, את עדר הפרות האדומות אשר אותם רעה עבורו אוריטיון בעזרת אורתוס כלבו, ולהביאו למיקנה.
מסע זה, אשר הביא את הרקולס לגבולו המערבי של העולם הידוע, סימן את הנקודה המערבית ביותר במסעו של הרקולס.
על פי מספר מקורות רומיים, מסעו של הרקולס הביא אותו אל ההרים אשר בעבר היו הטיטאן אטלס, ובמקום לטפס על ההרים פרץ לו הרקולס מעבר דרכם בעזרת כוחותיו העל-אנושיים, וכך חיבר למעשה בין האוקיינוס האטלנטי לים התיכון ויצר את מצר גיברלטר.
העמודים מופיעים כהתקן הרלדי ומשמשים כתומכים בסמל ספרד.
מקורם בשלט האצולה של קרל החמישי שמלך בספרד.
המוטו "PLUS ULTRA" (לטינית: עוד מעבר) המופיע על העמודים, שמקורו גם הוא במלך קרל, מסמל את הרצון לראות העמודים כשער לעולם החדש ולא ככניסה לים התיכון, כמו גם את מעמדה של ספרד כאימפריה באותם הימים.
הרקולס הוא מקבילו היווני של האל הפיניקי מֶלְקַרְת (שנקרא גם בעל-צור), שבחזית מקדשו בצור עמדו שני עמודים כמו במקדש שלמה בירושלים, שאותו בנו הצורים (מלכים א ז, יג-כו).
לפי ההיסטוריון היווני הרודוטוס, העמודים היו בנויים האחד מזהב טהור והשני מאבן איזמרגד (ברקת).
הפיניקים היו הראשונים שהקימו מושבות סחר ימי בספרד כבר באלף השני לפני הספירה.
בקדיס שבספרד עמד מקדשו של מלקרת ובחזיתו שני עמודי ברונזה.
העיר נוסדה על ידי הפיניקים ב-1200 לפני הספירה.
עמודים הוא כתב עת חודשי של תנועת הקיבוץ הדתי מזה כשבעים שנה.
הוא מכיל מאמרי הגות כמו גם עדכונים שוטפים מהנעשה בהנהלת התנועה, בקיבוצים ובמושבים השיתופיים ברחבי ישראל.
עד דצמבר 2009 יצאו לאור 738 חוברות, כמעט מדי חודש.
על פי עורכת "עמודים" היוצאת, גילה ורזילק קפלן:
עורכי "עמודים", מתחלפים מדי מספר שנים, והם לרוב חברי אחד הקיבוצים הדתיים.
העורכת הנוכחית היא ריבה פריד מקיבוץ מעלה גלבוע.
עמודים הוא משחק כדור בו נדרשים המשתתפים לפגוע באמצעות כדור בעמוד שער דק.
ניתן לשחק באמצעות כדור מסוג כדורגל רגיל.
משני צידי המגרש ניצבים שני עמודים זה מול זה.
אם שחקן בועט ופוגע בעמוד של היריב, הוא זוכה בנקודה.
לאחר מכן היריב בועט בעיטת פתיחה מכל מקום על הקו שליד העמוד שלו.
ניתן לקבוע מראש מספר נקודות מסוים, כך ששחקן שמשיג נקודות אלו ראשון הוא המנצח.
במשחק של שחקן מול שחקן
במשחק בו משחקים שני שחקנים בלבד זה מול זה, מותר לגעת בכדור רק פעם אחת, בטרם נגע בו היריב.
אם שחקן נוגע יותר מפעם אחת בכדור, זוכה יריבו בבעיטת עונשין לעבר העמוד החשוף.
אפשר לגעת בכדור יותר מפעם אחת רק אם מקפיצים אותו באוויר וכך שלא ייגע בקרקע; ליריב אסור לגעת בכדור כאשר השחקן מקפיץ.
בנוסף, אסור לגעת בכדור עם היד; מותר להגן על העמוד רק עם הרגל או הראש.
שחקן יכול בכל תור לנגוח בראשו פעמיים בלבד.
במשחק בו משחקים שני שחקנים מול שניים אחרים, או יותר, מותר לשחקן להתמסר בכדור עם חברי הקבוצה שלו כך שכל אחד ייגע בכדור פעם אחת, ממסירה למסירה, בטרם נגע בו היריב.
אפשר לגעת בכדור מספר פעמים רק אם מקפיצים אותו באוויר וכך שלא ייגע בקרקע; ליריב אסור לגעת בכדור כאשר השחקן מקפיץ.
בנוסף, יכול כל שחקן בכל תור לנגוח בכדור פעמיים בלבד.
עמוד סַפָּרִים הוא סמל שנהוג להציגו מחוץ למספרה והוא מצביע על קיומה, בתפקיד זהה לשלטים של חנויות אחרות.
עמוד ספרים מורכב לרוב ממוט לבן, עליו מצויר פס אדום המסתלסל כלפי מטה מסביב להיקף המוט.
בארצות הברית נהוג להוסיף לפס האדום גם פס כחול.
ברוב המקרים העמוד תחום בשני קצוותיו בעיטור מתכתי הנראה כקערה או ככדור.
חלק מהעמודים מסתובבים על צירם בעוד אחרים הם סטטיים.
בחלק מעמודי הספרים תלויה קערה מתחת לעמוד.
בתקופות קדומות, בשל היות הספר בעל מלאכה המתעסק יום-יום בתער וסכינים, הוא עסק לא רק בקיצוץ שיער, אלא גם בפרוצדורות כירורגיות שונות כהקזת דם, טיפול בעלוקות ואף עקירת שיניים וקטיעת איברים.
לכן הלבוש המסורתי של ספרים זהה לזה של רופאים - חלוק לבן.
מכיוון שאמצעי אלחוש לא היו קיימים, הכאב היה רב והייתה חשיבות מכרעת למהירות ולדיוק.
לפני שהחיידקים והנגיפים זוהו כגורמי מחלות, קישר היפוקרטס, אבי הרפואה המערבית, בין מחלות לבין חוסר איזון בין ארבע הליחות.
לשיטתו, מחלות רבות נגרמות עקב דם "רע" או עודף בדם (אחת מהליחות) ולכן אחת התרופות המקובלות שהומלצו על ידי רופאים הייתה הקזת דם או טיפול בעלוקות.
טיפול זה היה נעשה על ידי ספרים, כך שהלקוח היה יושב כשידו פשוטה קדימה ואוחזת במוט בחוזקה; הן על מנת לקבע את היד וכן כדי להבליט את הוורידים.
המוט עמד בתוך קערת מתכת שהייתה מונחת על הרצפה (הקערה גם שימשה כנראה להחזיק את העלוקות בזמן שלא היו בשימוש).
הספר היה מבצע את החתך והדם היה זורם במורד היד והמוט לתוך קערת מתכת.
בסיום הטיפול הספר היה מצמיד תחבושות לפצע עד לעצירת הדימום.
מכיוון שמראה הדם מרתיע, נהגו לצבוע את המוט בצבע אדום, כדי שצבעו יתמזג עם צבע הדם הזורם.
בין הטיפולים המוט היה מוצא מחוץ לחנות והקערה נשטפה והונחה הפוכה בראש המוט.
כיוון שהמודעות לחשיבות ההגיינה והסטרליות התפתחה מאוחר יותר, נעשה שימוש חוזר בתחבושות.
לשם כך התחבושות נקשרו לקצהו העליון של המוט כדי שייכלו להתייבש.
משבי רוח גרמו להן להתלפף סביב המוט, וכך נוצר המראה של מוט בעל פסים אלכסוניים בצבע אדום ולבן, ובראשו קערת מתכת.
בשלב מסוים חדלו הספרים לבצע פעולות כירורגיות והן נעשו על ידי רופאים מנתחים.
כפועל יוצא, הוגדר שהספרים יסמנו את חנותם במוט לבן בעל פסים כחולים, בעוד שמנתחים יסמלו במוט לבן בעל פסים אדומים.
בארצות הברית "עמוד ספרים" הוא בעל שלושה צבעים: אדום, כחול ולבן, כצבעי הלאום של ארצות הברית.
בחלק מהמדינות באסיה, כמו למשל בקוריאה הדרומית, "עמוד ספרים" בתצורתו האמריקאית (לבן/אדום/כחול) יכול לסמל גם בית בושת.
תולעת "עמוד הספרים" ("Barber pole worm; "Haemonchus contortus) היא תולעת טפילית הגורמת לאנמיה עד כדי מוות בעיזים וכבשים באזורי אקלים חמים ולחים.
התולעת נצמדת לרירית הקיבה וניזונה מדם המאכסן.
התולעת זכתה לשם זה בגלל המראה שלה - פסים לבנים ואדומים הנוצרים מהשחלות המלאות בביצים המתפתלות סביב המעי הגדוש בדם.
עמודי הבריאה הם מבנים עצומים העשויים מענני אבק וגז בין-כוכביים, הממוקמים בלב ערפילית הנשר (Messier 16 או M16) שבקבוצת הכוכבים זנב הנחש, במרחק של כ-6,500 עד 7,000 שנות אור מכדור הארץ.
המבנים התפרסמו באופן עולמי בעקבות תצלום שצולם על ידי טלסקופ החלל האבל ב-1 באפריל 1995, שנחשב לאחד התצלומים האייקוניים והמשפיעים ביותר בתולדות האסטרונומיה המודרנית.
העמודים הם למעשה "עמודי פיל" (Elephant Trunks) של גז מימן קר ואבק, המשמשים כחממות ליצירת כוכבים חדשים, ומכאן שמם.
ערפילית הנשר עצמה התגלתה לראשונה בשנת 1745, אך המבנים הספציפיים המכונים "עמודי הבריאה" נחשפו במלוא הדרם רק עם התקדמות טכנולוגיית הצילום בחלל.
התצלום המקורי (1995): התצלום המפורסם ביותר הורכב מ-32 חשיפות נפרדות שצולמו על ידי מצלמת ה-WFPC2 (Wide Field and Planetary Camera 2) של טלסקופ האבל.
הצוות שהוביל את הפרויקט כלל את האסטרונומים ג'ף הסטר ופול סקואן מאוניברסיטת אריזונה סטייט.
התצלום הציג שלוש עמודות של גז ואבק שנראו כיוצאות מתוך קיר פנימי של ענן מולקולרי אפל.
שכלול התצפיות (2014): לרגל יום הולדתו ה-20 של האבל וביום הולדתו ה-25 ב-2014, הטלסקופ הופנה שוב לעמודים כדי לספק מבט חדש וחד יותר באור נראה ובתת-אדום קרוב.
התצפיות בתת-אדום אפשרו למדענים לראות דרך שכבות האבק המסתירות את פנים העמודים ולגלות כוכבים צעירים המוסתרים בתוכם.
תצפיות טלסקופ החלל ג'יימס וב (2022): בשנת 2022 צילם טלסקופ החלל ג'יימס וב (JWST) את העמודים ברזולוציה חסרת תקדים.
השימוש במצלמת ה-NIRCam (תת-אדום קרוב) חשף כמות עצומה של כוכבים חדשים שנוצרו, שנראו כנקודות אדומות בוהקות מחוץ לעמודי האבק.
עמודי הבריאה מורכבים משלושה מבנים עיקריים המכונים עמוד I (המזרחי והגדול ביותר), עמוד II (המרכזי) ועמוד III (המערבי ביותר).
בנוסף, קיים עמוד חמישי הממוקם צפון-מזרחית לעמודים המרכזיים, המכונה "הצריח" (The Spire או Column V).
מידות: העמודים הם מבנים בקנה מידה קוסמי; העמוד הגבוה ביותר משתרע על פני כ-3 שנות אור (כ-19 טריליון קילומטרים).
הרכב: העמודים עשויים בעיקר ממימן מולקולרי קר ואבק.
האבק הכוכבי בערפילית מורכב מחלקיקי פחמן (בצורת גרפיט), סיליקטים ותרכובות דומות לסלעים ארציים.
תהליך הפיסול: הצורה העמודית נוצרה כתוצאה מ – קרינה אולטרה-סגולה עזה מכוכבים צעירים, חמים ומסיביים בצביר הסמוך NGC 6611 גורמת לגז להתחמם ולהתנדף מהמשטח החיצוני של הענן.
אזורים דחוסים יותר של חומר (ליבות מולקולריות) מגנים על הגז שמאחוריהם מפני הקרינה, ובכך נוצרים ה"זנבות" הארוכים המעניקים למבנה את צורתו.
העמודים מציגים מבנה איוניזציה מדורג (Stratified Ionization Structure), המוסבר על ידי הקרינה המגיעה מכוכבי צביר NGC 6611, הממוקם צפון-מערבית לראשי העמודים.
צפיפות וטמפרטורה: מחקרים באמצעות מכשיר ה-MUSE ב-VLT הראו כי צפיפות האלקטרונים בראשי העמודים גבוהה מאוד ועולה על 2,000 סמ"ק.
טמפרטורת האלקטרונים באזורים אלו נעה בין 8,000 ל-10,000 קלווין.
מבנה השכבות: בחזית האינטראקציה עם הקרינה, ניתן לזהות שכבות לפי רמות האנרגיה הנדרשות לאיוניזציה: קרינת חמצן מיונן ([O III]) מופיעה בהילה חיצונית רחבה, אחריה קרינת מימן (H$\alpha$), ובאזור החד והדק ביותר בקרבת החומר הצפוף מופיעה קרינת גופרית ([S II]).
אחת התגליות החשובות בתצלום האבל הייתה זיהוי של בליטות קטנות דמויות אצבעות בקצות העמודים.
אלו כונו EGGs (ראשי תיבות של Evaporating Gaseous Globules – גלובולות גז מתנדפות).
חממות כוכבים: ה-EGGs הם כיסים של גז דחוס שבהם מתהווים כוכבים עובריים (Protostars).
תהליך הפוטו-אוואפורציה חושף את הכוכבים הללו ככל שהגז מסביבם מתנדף.
ברגע שהכוכב נחשף, הוא מפסיק לצבור מסה מהענן שסבב אותו, מה שקובע את מסתו הסופית.
אובייקטי הרביג-הארו: מחקרים עדכניים זיהו זרימות דו-קוטביות (Bipolar Outflows) בקצה העמוד המרכזי (עמוד II), המעידות על נוכחות של כוכב צעיר פעיל הפולט סילוני חומר.
סילונים אלו הם סימנים מובהקים לתהליך אקריציה (ספיחת חומר) מתמשך.
ניתוח של מהירות הגז וההסתרה (Extinction) אפשר למדענים למפות את המיקום היחסי של העמודים במרחב:
עמוד I: נמצא רחוק יותר מצופה בקו הראייה, מאחורי הכוכבים המייננים, ונוטה לכיוון כדור הארץ.
עמוד II ו-III: נמצאים לפני הכוכבים המייננים ונוטים הרחק מהצופה.
עמוד III: הוא המבנה הקרוב ביותר אלינו בקו הראייה.
העמודים הם מבנים זמניים בקנה מידה קוסמי העומדים בפני הרס מתמשך.
סופרנובה אפשרית: בשנת 2007, תצפיות מטלסקופ החלל ספיצר חשפו ענן של אבק חם בקרבת העמודים, שפורש כגל הדף מפיצוץ סופרנובה שהתרחש לפני כ-8,000 עד 9,000 שנה.
לפי תאוריה זו, גל ההדף כבר פגע בעמודים והשמידם לפני כ-6,000 שנה, אך בשל מהירות האור המוגבלת, אנו נחזה במחזה ההרס רק בעוד כ-1,000 שנה.
שחיקה איטית: תאוריה חלופית מציעה שהאבק החם אינו נובע מסופרנובה אלא מחימום על ידי רוחות כוכביות עזות של כוכבים מסיביים.
במקרה כזה, העמודים אינם מושמדים בבת אחת אלא נשחקים לאיטם.
קצב איבוד המסה מוערך בכ-70 מסות שמש לכל מיליון שנה, מה שמעניק לעמודים תוחלת חיים של כ-3 מיליון שנים נוספות בלבד.
עמוד ענן הוא יישומון ישראלי לניווט שטח, ואתר אינטרנט ישראלי שיתופי המציג מפות טופוגרפיות של ישראל ועליהן נקודות עניין.
האתר הוא אתר ויקי בחלקו, משום שנקודות העניין נוספות על ידי המשתמשים וניתנות לעריכה על ידי הציבור.
ניתן להוסיף גם נקודות עניין פרטיות ומסלולי טיול פרטיים.
מטרת האתר, בלשונו, היא "הצגת מפות של ארץ ישראל, ויצירת אנציקלופדיה גאוגרפית מקוונת, שתהייה נגישה לציבור הגולשים, ללא תשלום.
כל זאת במטרה להיות כלי למטיילים, לתלמידים, ולאוהבי ארץ ישראל".
האתר הוקם בשנת 2004 על ידי יואב רופא.
שמו ניתן לו על שם עמוד הענן, שהיה "אמצעי הניווט הראשון" של עם ישראל בנדודיו במדבר.
בתחילה היו באתר מפות טופוגרפיות סובייטיות של ארץ ישראל, שהותאמו לרשת ישראל החדשה ועליהן כיתוב עברי של שמות היישובים.
בהמשך נוספו לאתר גם צילומי לוויין וכן מפת הקרן לחקר ארץ ישראל משנת 1880. בשנת 2007 הוחלפה המפה הסובייטית במפה טופוגרפית עדכנית של המרכז למיפוי ישראל.
בתחילת 2007 יצאה תוכנה לניווט שטח בשם "עמוד ענן".
התוכנה שווקה על ידי חברת רונלייט, אז היבואנית הגדולה בישראל של מכשירי ניווט.
התוכנה הותאמה למכשירי הניווט הייעודיים מבוססי ה-GPS של חברת Mio.
בהמשך הותאמה התוכנה גם למכשירי ניווט של חברות אחרות, וכן למחשבי כף יד.
בשנת 2011 הושקה אפליקציית אייפון של עמוד ענן.
במאי 2014 הושקה אפליקציה לאנדרואיד.
השימוש באפליקציה אינו מצריך רישום, אך על מנת להוסיף ולעדכן נקודות עניין, להוסיף תמונות ועוד יש צורך להרשם או להתחבר למשתמש קיים (ישירות מתוך האפליקציה).
עמודי החברה (בנורווגית: Samfundets støtter) הוא מחזה פרי עטו של המחזאי הנורווגי הנריק איבסן משנת 1877.
איבסן נתקל בקשיים רבים בכותבו את המחזה, היה זה לפני שכתב סדרת יצירות מופת שהקנו לו את פרסומו ברחבי תבל.
סיום המחזה היה בעייתי במיוחד, מכיוון שברניק מנסה לטהר את שמו באמצעות רצח.
עם זאת, המחזה מתאר היטב את היותם של העשירים ובעלי הכוח אנוכיים ומושחתים לעיתים קרובות.
איבסן תכנן לכתוב מחזה מודרני בשלהי 1869 אולם התחיל את תהליך הכתיבה רק באוקטובר 1875 (במינכן), והשלים את המלאכה ב-1877. "עמודי החברה" ראה אור לראשונה ב-11 באוקטובר אותה שנה בקופנהגן.
הצגת הבכורה שלו התקיימה ב-14 בנובמבר באודנס תיאטר וב-18 בנובמבר בתיאטרון הדני המלכותי בקופנהגן.
הצגת הבכורה בנורווגיה נערכה בתיאטרון דן נשיונל סצ'ין בברגן ב-30 בנובמבר.
עד למועד זה המחזה תורגם לגרמנית, וזכה לתשבחות.
היה זה מחזהו הראשון של איבסן שהוצג בשפה האנגלית, תחת הכותר "חול טובעני" (Quicksands).
קרסטן ברניק - בעל מספנה וקונסול
מרתה ברניק – אחותו של קרסטן
יוהאן טנסן – אחיה הצעיר של בטי ברניק
לונה הסל – אחותה למחצה של בטי ברניק, בכירה ממנה
הילמר טנסן – דודנה של בטי ברניק
רירלונד – עוזר למורה בבית הספר הממשלתי; משרת בקודש
דינה דורף – נערה צעירה המתגוררת אצל משפחת ברניק
קראפ – הפקיד הראשי של קרסטן
גברת הולט – אשת מנהל הדואר
גברת לינג' – אשת הרופא
הילדה רימל – בתה של גברת רימל
נטה הולט – בתה של גברת הולט
תושבי העיר ואזרחים שונים, מלחים זרים, נוסעי האוניה, ואחרים.
קרסטן ברניק הוא איש עסקים בולט בעיר חוף קטנה בנורווגיה, שעוסק בהובלה באוניות ובתיקון ספינות ולו חברה בעלת מסורת משפחתית ארוכה.
כעת הוא מתכנן את הפרויקט השאפתני ביותר שלו - תמיכה במסילת ברזל שתחבר את העיר לקו הראשי והוא רוכש בחשאי קרקעות לאורך קו המסילה.
לפתע, קופות השרצים מהעבר נפתחות.
יוהאן טנסן אחיה הצעיר של אשתו, שב מאמריקה לעיר, ממנה ברח 15 שנים קודם לכן.
כל אותה עת כולם היו בטוחים שהוא ברח מכיוון שהוא גנב כסף מהעסק של משפחת ברניק ועל-מנת להימנע משערורייה מכיוון שהוא ניהל רומן עם שחקנית.
אולם אף אחת מהשמועות הללו לא היו נכונות.
הוא עזב את העיר ולקח את האשמה במקום ברניק, שהוא היה זה שהיה לו רומן עם השחקנית, מה שכמעט התגלה.
לא היה שום כסף לגנוב מאחר שבאותה עת החברה המשפחתית עמדה על סיפה של פשיטת רגל.
ביחד עם טנסן הגיעה אחותו למחצה לונה (שאיבסן אמר שהוא כתב את דמותה בהשראת דמותה של הציירת והסופרת הפמיניסטית הנורווגית האסטה אנסין), שבעבר אהבה את ברניק והוא אהב אותה.
הוא דחה אותה ונשא את אשתו הנוכחית בשביל כספה, על מנת שיוכל לשקם את העסק המשפחתי.
בשנים שחלפו מאז שטנסן עזב, השמועות התרבו ונעשו מרושעות יותר, לכך תרמה שתיקתו של ברניק, שלא סיפק שום רמז לגבי האמת.
חרושת שמועות זו הייתה זקוקה רק לניצוץ כדי להתפוצץ והדבר אכן קורה כשטנסן מתאהב בדינה דורף, נערה צעירה שהיא בתה של השחקנית שהייתה מעורבת בשערורייה 15 שנים קודם לכן וכעת מתגוררת אצל משפחת ברניק.
טנסן דורש מברניק שיחשוף את האמת.
ברניק מסרב וטנסן אומר שהוא ישוב לארצות הברית כדי למכור את עסקיו ואחר-כך יחזור לעיר לשאת לאישה את דינה.
ברניק רואה בכך הזדמנות לצאת מהתסבוכת אליה הוא נקלע.
המספנה שלו מתקנת ספינה אמריקאית, "הנערה האינדיאנית", שאינה כשירה לצאת לים.
הוא מורה לאאונה, מנהל העבודה שלו, לסיים את העבודה עד למחרת, אפילו אם משמעותו של הדבר לשלוח את הספינה וצוותה למוות בטוח, מכיוון שהוא משוכנע שטנסן ימות על הסיפון.
כך הוא ישתחרר מהסכנה שאורבת לו בעתיד.
אולם הדברים אינם מסתדרים כפי שהוא מקווה.
טנסן עוזב עם דינה על סיפונה של ספינה אחרת, ספינה בטוחה לשיט, ואומר שישוב.
אולף, בנו הצעיר של ברניק מתחבא על סיפונה של "הנערה האינדיאנית", בניסיון להתגנב לאמריקה ולהתחיל חיים חדשים.
ברניק נוכח לדעת שהעניינים נעים אל סיפו של אסון וזאת בלילה בו אנשי העיירה עורכים תהלוכה חגיגית ונותנים לו תשורות כאות הוקרה על תרומתו לעיירה.
הכף עומדת לנטות לרעתו, אולם לפתע איבסן נסוג מקו עלילה הזה.
אאונה נתקף נקיפות מצפון ומורה להמשיך ולתקן את "הנערה האינדיאנית" עד שהיא תהיה מוכנה להפלגה.
בנו של ברניק מושב לביתו בידי אימו שמגלה שברח.
כשברניק מקבל מתנות מהקהילה ואנשיה מדברים בשבחו, ברניק פונה לקהילה, מספר בקצרה את האמת והם מוחלים לו על כך.