tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
שאיבת חום מגנטית מבוססת על האפקט המגנטוקלורי המתבטא בכך שחומרים מסוימים משנים את הטמפרטורה שלהם, בהפעלת שדה מגנטי עליהם.
המרת אנרגיה תרמית היא התהליך המתבצע במקרר ספיגה.
במקורות שונים מתואר מקרר ספיגה כמתקן כימי, כי עיקר תהליך הקירור בו מבוסס על המסה והפרדה של חומרים בעלי טמפרטורות התאדות שונות.
הפוטוסינתזה עושה דבר הדומה לשאיבת חום: המרה של אנרגיית קרינה אלקטרומגנטית הבאה מן השמש, לאנרגיה כימית.
אנרגיה זו מומרת לאנרגיה מכנית (למשל, בתוך שריר החיה שאכלה מהעשב או מפרי הצמח), או תומר לאנרגיה תרמית כשהעץ ייכרת, למשל, ויישרף בתנור).
הטמפרטורה קרוב לצמח נמוכה מאשר בסביבתו, כיוון שהוא בולע קרינה כאמור לעיל, והוא סופח מים מהאוויר וגורם בכך להורדת הלחות – שני גורמים אלה משפרים את הנוחות התרמית של האדם החוסה בצילו של העץ.
המערכות הקיימות הנפוצות ביותר הן מכניות, והן מתחלקות לשני סוגים:
מערכות בהן יש מעבר ממצב צבירה גזי, למצב צבירה נוזלי, וחוזר חלילה
במערכות ללא שינוי מצב צבירה, שאיבת החום נעשית על ידי דחיסה והתפשטות של אוויר.
תהליך זה נקרא "מחזור אוויר", ומערכות אלה הן בעלות נצילות אנרגיה נמוכה, הן דורשות ספיקה גבוהה של אוויר, אך משקלן נמוך ולכן הן בשימוש במטוסים.
ההיסטוריה של משאבות החום חופפת להיסטוריה של מתקני ומכשירי קירור: בתי חרושת לקרח, מקררים ומזגנים.
משאבת החום פתחה פרק חדש בהיסטוריה החל מסוף המאה ה-20, כשמשאבות חום הוכנסו לשימוש ב.
האקלים השורר בשטחן של רוב המדינות המפותחות הוא יחסית קר; היוצאים מכלל זה הן מדינות הדרום בארצות הברית, וכן אזורים בדרום יפן, בצפון אוסטרליה, בהונג קונג, בסינגפור ובישראל.
ברוב הארצות האלה הטמפרטורה בחורף נמוכה באופן המונע שימוש במשאבת חום, לפחות כל עוד המאגר הקר הוא אוויר הסביבה.
לכן פיתוח השימוש במשאבת חום בארצות קרות תלוי באפשרות לנצל מאגר קר בטמפרטורה גבוהה יחסית, כמו מאגר מים גדול, אגם, או קרקע האדמה.
לפני שמשאבת החום נכנסה לתמונה, השימוש בחשמל המופק משריפת דלק לצורך גופי חימום היה יקר מחימום בגז או בסולר, כי האנרגיה הכימית שבדלק מומרת לאנרגיה תרמית, וזו מומרת באמצעות מנועים לאנרגיה מכנית, אשר מומרת באמצעות גנרטור לאנרגיה חשמלית.
בנוסף, יש גם הפסדי אנרגיה בהולכת החשמל לאורך קווי המתח והשנאים – כל המרה כרוכה בהפסד אנרגטי, לעומת תנור ההסקה הביתי המבוסס גז או סולר אשר הפיק ישירות את החום הנדרש.
כניסת משאבות החום לתמונה משנה את כללי המשחק, כי תפוקת החום שלה מוכפלת בגורם נצילות אנרגיה של משאבות החום
חימום וקירור חדר באמצעות מזגן הוא חסכוני בחשמל ביחס COP של עד פי 3 מאשר חימום על ידי גוף חימום.
כי החימום במזגן נעשה על ידי הסעת החום על ידי צינורות גז מבחוץ אל היחידה הפנימית ושאיבת והסעת הקור מהבית ופיזורו בחוץ על ידי יחידת המזגן החיצונית.
זאת בשונה מגוף חימום אשר יוצר חום יש מאין באמצעות אנרגיית חשמל ואיננו מסלק קור החוצה.
הנצילות יורדת ככל שהטמפרטורה בחוץ נמוכה יותר, לכן השימוש במשאבות חום לצורך הסקה נפוץ יותר באזורים בהם טמפרטורת החוץ בחורף אינה יורדת לאפס מעלות צלזיוס (או פחות) למשל: דרום ארצות הברית וארצות אגן הים התיכון, בהן ישראל.
בארצות הברית ההסקה הביתית מבוססת בדרך כלל על מערכות אוויר חם, לכן התקנת משאבת חום להסקה פחות יקרה מאשר באירופה, כי משתמשים שם בחלק מהתשתית הקיימת.
קיים פיתוי כלכלי פוטנציאלי בהתקנת משאבת חום, שכן היא יכולה לשמש גם לקירור בקיץ.
החל מהעשור האחרון של המאה ה-20 פועלות משאבות חום בארצות הברית בימים חמים לקירור, ובחורף (כל עוד הטמפרטורה בחוץ אינה נמוכה מדי) הן פועלות לחימום.
עם ירידת הטמפרטורה, עוברת המערכת לחימום מאולץ באמצעות דוד חימום.
שאיבת חום ממאגר מים קרוב – נהר, אגם, או מתוך האדמה – משפרת את יעילות משאבת החום, ותורמת להפצת השימוש בה.
אולם שיטות אלו כלכליות רק בהימצאות מאגר מים בקרבת מקום, או לחלופין שטח אדמה גדול דיו, שהוא גם נוח לחפירה.
כאשר דוחסים גז הוא מתחמם, כאשר מניחים לו להתפשט הוא מתקרר.
במשאבת חום, דוחסים את הגז כך שהטמפרטורה שלו עולה על טמפרטורת הסביבה – ובהיותו חם, מצננים אותו על ידי החלפת חום עם הסביבה, ורק אז מאפשרים לו להתפשט, ולכן הטמפרטורה של הגז תרד מתחת לזו שהייתה לו לפני התחלת התהליך.
ההתפשטות נעשית דרך שסתום, ישירות אל החלל המיועד למיזוג (במקרה של מחזור אוויר), או לתוך מחליף חום המותקן בתוך, או סמוך, לחלל המיועד למיזוג.
מקרר ומזגן הם מתקנים בהם קירור הגז הדחוס הוא על ידי החלפת חום עם הסביבה, וההתפשטות היא לתוך מחליף חום אשר מחליף חום עם האוויר הנמצא בחלל אותו נרצה לקרר – חדר, או חלל המקרר.
אותו מתקן עצמו יכול לשמש ל על ידי החלפת כיווני הפעולה – ואז הצד הקר של המערכת מחליף חום עם הסביבה, והצד החם משמש להסקה.
התועלת לצרכן מושגת כאשר הטמפרטורות האופייניות לתהליך הן כאלה, בהן הצד החם – חם מהסביבה, והצד הקר – קר מהסביבה.
העצמה של התהליך מושגת אם לתהליך נוסף שינוי מצב צבירה: שילוב של דחיסה ופליטת חום גורם לגז להתעבות למצב נוזל; החומר המבצע את העבודה בתהליך שאיבת החום נקרא "קרר" (Refrigerant).
החלק במתקן בו מתרחשת ההתעבות קרוי "מעבה", ומהווה מחליף חום, לרוב צינור מתכת מפותל בצורת נחשון, אליו צמודות צלעות קירור לשיפור פיזור החום.
הנחשון המפותל נקרא גם בשם "סוללה"; מהסוללה זורם הנוזל אל שסתום התפשטות, המכוון כך שהלחץ ביציאה ממנו נמוך יותר מלחץ ההתעבות, ולכן מתרחשת רתיחה (רתיחה היא התהליך ההפוך מהתעבות).
המעבר ממצב צבירה נוזלי לגזי מחייב שהקרר יקבל מהסביבה את החום הכמוס לרתיחה או התאיידות; תהליך זה קורה בחלק המתקן הנקרא "מאייד", שהוא סוללה הדומה לזו של המעבה.
מזגן אוויר דו-תכליתי (לקירור ולחימום) מתוכנן כך שבו הסוללות יכולות להחליף תפקיד בעת המעבר ממזג אוויר חם לקר, זאת באמצעות שסתום תלת כיווני או ארבע כיווני, המורכב על קווי הצנרת המחברת את המזגן והסוללות, וגורם להיפוך כיוון הזרימה של הקרר.
את הכוח המניע מספק המדחס: מצד אחד הוא דוחס את הקרר לתוך המעבה, ומצד שני יונק, או שומר על לחץ נמוך, במאייד.
החלפת החום עם הסוללות נעזרת במפוח, ואפשר שתתבצע במספר שלבים:
אל מים, ורק אחר כך אל אוויר הסביבה באמצעות מגדל קירור;
אל הסביבה, באמצעות החלפת חום עם נהר, אגם או האדמה;
אל מים, ואחר כך באמצעות מחליפי חום אל הצרכן; מחליפי החום עצמם יכולים להיות: מערכת משולבת של צינורות ומשאבות מים, או שמן, נחשונים, מפוחים ותעלות לפיזור האוויר.
על פי החוק השני של התרמודינמיקה חום זורם ממקום חם למקום קר יותר, לכן משאבת חום פועלת לכאורה בניגוד לחוק הטבע משום שזרימת חום ממקום קר למקום חם יותר מקטינה את האנטרופיה.
הקטנת האנטרופיה מקוזזת בפעולת משאבת החום, כלומר האנטרופיה של החומר המקורר יורדת, אך האנטרופיה של המערכת כולה (האנטרופיה של הסביבה, העולם), גדלה.
במקרר או מזגן הקיזוז מושג כאשר אנרגיה מכנית מומרת לחום.
במקרר ספיגה הקיזוז נעשה במעבר חום ממקור חם עוד יותר אל אחד המאגרים.
התרמודינמיקה של משאבת חום דומה לזו של מנוע חום, אולם כיווני זרימת החום והשקעת האנרגיה הפוכים.
היחס בין הנפח, הלחץ והטמפרטורה בחומר, מיוצגת על ידי משוואת המצב של החומר.
משוואת מצב זו אפשר להציג בצורה של משטח תלת-ממדי, בגז אמיתי המשטח ייקטע על ידי האזורים בהם החומר מחליף מצב צבירה.
הקשר בין הנפח, הלחץ והטמפרטורה מוכתב גם על ידי קיבול החום של הגז, עבור תהליך אדיאבטי קווזיסטטי, כלומר תהליך איטי ללא איבוד חום לסביבה, מתקיים גם היחס הבא:
= מקדם קיבול החום הסגולי בנפח קבוע
= מקדם קיבול החום הסגולי בלחץ קבוע.
מהמשוואות והיחסים האלו נובע שדחיסת גז גורמת לחימומו, ומאידך כאשר מניחים לו להתפשט הוא מתקרר.
אינדקס1 מציין מצב לפני הדחיסה, אינדקס2 מציין מצב לאחר הדחיסה.
הערך של כפי שנמדד בניסויים הוא 1.2 עד 1.7
משוואות אלו נכונות עבור גז אידיאלי, לצורך תכנון הנדסי הערכים האלו מהווים קירוב טוב.
התהליך של העברת חום ממאגר חם למאגר קר תוך הפקה של אנרגיה מכנית נקרא מנוע חום.
התהליך ההפוך של העברת חום ממאגר קר למאגר חם נקרא משאבת חום, וכינויו המדעי: מנוע קרנו.
נצילות משאבת חום בפעולתה כמקרר או כמזגן מוגדרת כיחס שבין כמות החום המוצאת מהמאגר הקר לבין העבודה שהושקעה לשם כך; ליחס זה קוראים גם "מקדם הביצועים של משאבת החום", COP:
הנצילות גדלה ככל שההפרש בין טמפרטורת הפנים לטמפרטורת הסביבה קטן, והיא הולכת וקטנה ככל שהפרש הטמפרטורות גדל.
הנצילות של משאבת החום בפעולתה לחימום, מוגדרת כיחס שבין כמות החום Q המועברת למאגר החם, לבין העבודה W המושקעת לשם כך
נוסחאות אלה מראות את הגבול התאורטי העליון לנצילות לפי מחזור קרנו; ניתן להסיק מהן שאפשר לשפר יעילותה של משאבת חום, היינו להפחית כמות העבודה הנדרשת אם שאיבת החום תתבצע ממאגר חם שהטמפרטורה שלו קרובה לטמפרטורה הרצויה לצרכן, למשל מעומק האדמה, במקום מהאוויר הסמוך לבניין.
במערכות מיחזור אוויר הקרר (refrigerant) הוא האוויר.
עקרון הפעולה דומה למה שתואר לעיל, אך ללא שינוי מצב צבירה.
התהליך אינו במעגל סגור, אלא לאחר שהאוויר עשה את עבודת הקירור, הוא נפלט אל מחוץ למטוס.
האוויר הקר משמש: (1) למיזוג ודיחוס האוויר במטוס הטס בגובה רב, הן בתא הנוסעים והן בתא הצוות; (2) לקירור מכשירי המטוס וכן מקררי המזון והמשקאות.
הטורבינה והמדחס הנמצאים במתקני מחזור אוויר אינם חלק עקרוני במערכת, אלא נוספו כדי לשפר בה את היעילות, ולאפשר בקרה יעילה של הספיקה, הלחץ והטמפרטורה.
בישראל כמדינת חדשנות וסטארט-אפ, ישנם חברות העוסקות בתחום ומחזיקות מספר רב של פטנטים וחידושים בתחומים אלו.
כמו כן קיימים מהלכים אקולוגיים לקידום השימוש במערכות מתקדמות של שאיבת חום, כחלק מקידום האינטרסים של התייעלות אנרגטית והגנת הסביבה
משאבת ואקום או מַשְׁאֵבַת רִיק היא מכונה, המשמשת ליצירת רִיק (ואקום) בחלל מסוים.
משאבות ואקום נמצאות בשימוש נרחב בתחום התעשייה, ההנדסה והמדע:
הדמיית תנאים השוררים בחלל, לצורכי ניסוי של כלי טיס המיועדים לטוס בחלל.
הורדת נקודת הרתיחה של נוזלים, על מנת לאפשר רתיחתם בטמפרטורה נמוכה יותר ולמנוע קלקול חומרים המומסים בהם.
אחסון יותר חומר בפחות נפח, יבוש בהקפאה של חומרים אורגניים, כחומרי מזון ותרופות, שחשיפתם לטמפרטורות גבוהות עלולה לגרום לקלקולם או לשינוי טעמם.
ניסויים במחקרים מדעיים, לניתוח חומרים בלחצים ומצבי צבירה: נוזל, גז ומוצק.
ייצור מוצרים הדורשים מצב ואקום, כגון נורות חשמל, שפופרות ואקום, ורכיבי אלקטרוניקה.
בנוסף, משאבות ואקום משמשות גם להעשרת אורניום.
בתעשייה התהליכית והכימית מצויים בשימוש משאבות ואקום משני סוגים:
משאבות מכניות, כלומר משאבות המופעלות על ידי מנוע.
בין השאר ישנן משאבות בוכנה, שבהן בוכנה הנעה הלוך ושוב בתוך צילינדר מבצעת את הדחיסה; משאבות סובבות (רוטוריות), שבהן הדחיסה נעשית על ידי רוטור ועוד.
בין המשאבות המכניות ראויה לציון מיוחד משאבת טבעת מים, שבה פעולת השאיבה נוצרת על ידי טבעת מים דינמית, המקבלת את תנועתה על ידי גלגל כפות הסובב בתוך בית משאבה אקצנטרי.
יתרון משאבה זו הוא שאין מגע בין חלקי מתכת נעים, הדרוש ליצירת אטימה ודחיסה כפי שתואר לעיל, וכתוצאה מכך בלאי המשאבה נמוך בהרבה מאשר בסוגים אחרים של משאבות מכניות.
חסרונה הוא שהריק שהיא יכולה ליצור מוגבל על ידי נקודת הרתיחה של המים המסתחררים בה.
טכנולוגיה פורצת דרך בתחום משאבות הוואקום בשנים האחרונות היא טכנולוגית ברגים משומנת, הייחודיות של טכנולוגיה זו היא בניצול האנרגטי שלה, כיוון שאין מגע בין החלקים הסובבים, המשאבה מתחממת פחות, נוצר פחות בלאי ופחות רעש.
משאבות סילון (אג'קטורים), הפועלות ללא מנוע ומנצלות עקרונות תרמודינמיים לצורך פעולתן.
בהתאם לעיקרון תרמודינמי, סכום אנרגיית הלחץ ואנרגיית המהירות של זורם (פלואיד) כלשהו כגון: נוזל, גז או אדים, נשאר קבוע בתנאי שספיקתו נשארת קבועה.
כלומר הגברת לחץ הזורם תקטין את מהירותו ולהפך.
במשאבת סילון קיימת תנועה של שני פלואידים: פלואיד מניע ופלואיד נינק.
כדוגמה ניתן לראות את עקרון הפעולה של משאבת סילון הפועלת על קיטור:
קיטור בלחץ זורם דרך נחיר ששטח החתך שלו קטן בתחילתו ואחר כך גדל ("נחיר מתכנס מתבדר").
כתוצאה מכך מהירותו גדלה ויכולה להגיע למהירויות גבוהות מאוד.
הודות למהירות גדולה זו של הקיטור ביציאה מהנחיר נוצר שם ואקום גבוה, היונק את הפלואיד הנינק מהחלל שבו הוא נמצא.
שני הזרמים, המניע והנינק, מתערבבים, ועל ידי הגדלת שטח החתך שלהם ניתן להוריד את מהירותם ובכך להגביר את לחצם.
בדרך כלל מוגבל היחס בין לחץ היניקה ולחץ הסניקה (יחס זה נקרא "יחס דחיסה").
אם מעוניינים להשיג יחס דחיסה גבוה יותר, ניתן לבנות מערכת משולבת כאשר בכל שלב של מעבר מושגת רמת ריק נמוכה יותר .
בצורה זו ניתן לבנות מערכות בנות שתיים, שלוש, ארבע, חמש ויותר דרגות ולהגיע לריק של אלפיות מ"מ כספית.
משאבת טבעת מים או "משאבת טבעת נוזל", היא סוג של משאבת שינוי נפח.
היא משמשת כמשאבת ואקום, כמשאבה לריקון אוויר (priming) או כמדחס ללחץ נמוך.
המשאבה מונעת על ידי מנוע חשמלי.
משאבת טבעת מים מורכבת ממאיץ (אימפלר), הנע בתוך בית אובלי.
בתקרת חלל השאיבה פתחים, שניים ליניקה ושניים לסניקה.
לפני ההפעלה ממלאים את חלל השאיבה בכמות מדודה של מים.
התנועה הסיבובית המהירה של המאיץ גורמת למים להסתחרר, להיזרק החוצה ולהיצמד לדופן בית המשאבה, ולקבל את צורתו, צורת טבעת אובלית.
בשל כך מרוחקת דופן טבעת המים מן המרכז באזור פתחי היניקה וקרובה אליו באזור פתחי הסניקה.
קרבה וריחוק אלה גורמים להקטנה ולהגדלת חלל השאיבה בין כנפי המאיץ, ועקב כך ליניקה ולסניקה של אוויר מצדו העליון של בית המשאבה.
האוויר הנשאב נלכד בין הכנפיים ומוסע מפתח היניקה אל פתח הסניקה.
כמות המים המוכנסת לחלל השאיבה לפני הפעלת המשאבה חייבת להיות מדויקת, מאחר שהיא קובעת את הקוטר הפנימי של טבעת המים.
כמות מים קטנה מדי (כתוצאה ממילוי לא מספיק או בשל התנדפות המים תוך כדי פעולת המשאבה) תיצור שינוי נפח קטן מדי, ספיקת המשאבה תהיה קטנה מדי או שלא תשאב כלל.
כמות מים גדולה מדי תחסום חלקית את פתחי היניקה והסניקה, וספיקת המשאבה תקטן.
אם בית המשאבה יוצף כולו במים, לא תיווצר טבעת מים והמשאבה לא תשאב אוויר כלל.
חסרונה הוא שהריק שהיא יכולה ליצור מוגבל על ידי נקודת הרתיחה של המים המסתחררים בה
משאבת טבעת מים משמשת לריקון אוויר מחלל היניקה של משאבות צנטריפוגליות גדולות, כמדחס אוויר או גז ללחץ נמוך (כאשר נדרש אוויר או גז נקי משמן סיכה) וכמשאבה ליצירת ואקום במערכות קיטור ובמתקני תעשייה שונים.
משאבה היא קבוצת כוכבים קטנה ועמומה במיוחד בשמי הדרום המייצגת את משאבת האוויר שהומצאה על ידי רוברט בויל בשנת 1659. הקבוצה הוגדרה על ידי ניקולא לואי דה לאקאי, שהגדיר 14 קבוצות כוכבים בשמי הדרום על מנת למלא שטחים שלא היו שייכים לאף קבוצה אחרת ובדרך כלל כללו כוכבים עמומים בלבד.
גם קבוצה זו כוללת כוכבים עמומים שהבהיר מביניהם הוא מדרגת בהירות נראית 4.3 בלבד.
α במשאבה הוא הכוכב הבהיר ביותר בקבוצה - בהירות נראיתו היא מדרגה 4.3. זהו ענק כתום במרחק של כ-370 שנות אור.
ε במשאבה הוא הכוכב השני בבהירותו בקבוצה, זהו ענק כתום במרחק של כ-700 שנות אור ועם בהירות מדרגה 4.5.
NGC-3132 היא ערפילית פלנטרית גדולה ובהירה יחסית, הנמצאת על הגבול עם קבוצת מפרש דרומית לכוכב η במשאבה.
הערפילית ניתנת לצפייה במשקפת או טלסקופ והיא נראית כדיסקה מעורפלת, מעט גדולה יותר מצדק ועם בהירות מדרגה 8.
מרכז משאבים (CSPC - Community Stress Prevention Center), מִיְּסוֹדוֹ של "המרכז לשעת חירום", נוסד ב-1981 בקריית שמונה על ידי פרופ' מולי להד במטרה לתת מענה לתושבי "קו העימות" והמערכות שבו.
מרכז משאבים פועל ללא מטרות רווח.
מטרת ההקמה המקורית של המרכז לשעת חרום הייתה תמיכה באוכלוסיית גבול הצפון: ילדים, מבוגרים, שירותי מערכת החינוך והמערכות הפסיכו-סוציאלית, הבריאותית והעירונית.
היו אלו שנים של התקפות קטיושות חוזרות ונשנות על תושבי הצפון, והמרכז נבנה במטרה לתת מענה לכל קו העימות.
באותה תקופה לא היה כמעט חומר עיוני שניתן לעבוד לפיו, (פרט לתיק החירום "הצילו" של איילון).
עיקר המחקר שהיה קיים עד אז עסק בלחץ וטראומה נפשית של חיילים וחולים, אבל מחקרים הקשורים באוכלוסייה אזרחית בכלל, וילדים בפרט, לא היו בנמצא (בעיקר לא בישראל).
הצורך להתגבר על נטיית המערכת החינוכית לדחות את העיסוק בנושא היווה קושי נוסף.
חששות ופחדים ליוו את המערכת החינוכית באשר לפתיחת הנושא לשיחה ולפעילות מובנית וחופשית.
לרבים הייתה תחושה שהעיסוק בנושא רק יגביר את קשייהם של המורים והתלמידים.
פעולות רבות נעשו כדי לפתוח את חדרי המורים לנושא החירום, והתוכנית הראשונה של מערכי שיעור התנהגותיים, שהייתה מכוונת להעברה בכיתה, יצאה לדרך תחת השם "אף אחד לא לבד".
בתוכנית זו גובש דפוס הפעולה של הכנת תוכנית בשיתוף עם קהל היעד, במקרה זה מורים, דפוס שילווה את כל תוכניות המרכז ב-25 שנות קיומו.
בעקבות הצלחת התוכנית, הוקם בכל בית ספר בקו העימות צוות מוביל בנושא היערכות פסיכולוגית לחירום בבתי הספר, שהורכב מאנשי מפתח כמנהל, סגן מנהל, מורים מובילים, אחות בית הספר, מורה לחינוך מיוחד ופסיכולוג בית הספר.
בהמשך נבנתה, בשיתוף עם גננות האזור, תוכנית להכנת גן הילדים והמעון "גן מוגן", ולתלמידי התיכון הוכנה התוכנית "להתבגר".
תוכניות אלו אומצו על ידי מערכת החינוך והעניקו למחנכים ולצוותים הטיפוליים בבתי הספר כלים יעילים ויצירתיים לפיתוח משאבי התמודדות אצל ילדים החשופים לאירועי מלחמה, טרור ואובדן..
מאז הקמתו, עוסק המרכז בהכנת תוכניות להתמודדות עם שעת חירום במערכות קהילה, חינוך, בריאות ורווחה במדינת ישראל והעולם.
המרכז הכשיר אלפי אנשי מקצוע בארץ ובעולם במודל החוסן הרב ממדי: גש"ר מאח"ד (מודל החוסן הרב ממדי) ובטכניקות מגוונות לפיתוח משאבי התמודדות של הפרט, המשפחה, הקבוצה, המערכת, הארגון והקהילה.
המרכז פיתח כלים ומודלים רבים להערכות והתמודדות לשעת חירום ופרסם ספרים, מאמרים ותוכניות מדולריות הן להכשרת אנשי מקצוע מהתחום הפסיכו-סוציאלי חינוכי בתחומי עיסוקם הספציפי והן כצוותים רב מקצועיים, כמו כן פיתח המרכז תוכניות והכשיר מדריכים בתחום (ילדים, מבוגרים, מערכת החינוך, מערכות מוניציפליות, בתי אבות ומועצות אזוריות).
המודלים, הכלים, הפרוטוקולים הארגוניים והטיפוליים שפותחו על ידי צוות המרכז משמשים כהכנה לקראת טיפול וסיוע ולשיקום לאחר אירועי אסון ומשבר.
יחודו של המרכז בעבודה עם קהילות שלמות עם מגוון של אנשי מקצוע (מנהל רווחה חינוך מידע בריאות פסיכולוגיה וקהילה).
מרכז משאבים הוכרז על ידי אוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל כמרכז מצוינות בתחומו.
מגוון הכלים והמתודות מבוסס על גישה רב ממדית הכוללת הבניית ידע ופיתוח נהלים, סימולציות, שימוש ביצירה והבעה, הפעלה קבוצתית ומשחקי תפקיד.
עבודת המרכז מוכרת על ידי גופים רבים בעולם ואומצה על ידי קרן החירום הבינלאומית של האומות המאוחדות לילדים בעבודה במדינות יוגוסלביה לשעבר ועל ידי גופים מקצועיים בבריטניה, ארצות הברית, טורקיה, צפון אירלנד, שוודיה והמזרח הרחוק.
העמותה פועלת בשיתוף משרדי ממשלת ישראל, צה"ל, הרשויות המקומיות ברחבי הארץ בכלל ובגליל ויש"ע בפרט.
ומגוון גופים אזרחיים מהמובילים בתחומם.
מרכז המשאבים פעל ברחבי העולם בהתערבות לאחר אסונות:
מדינות יוגוסלביה במהלך מלחמות יוגוסלביה בשנים 1993–1997
טורקיה לאחר רעידת האדמה באיזמיט בשנת 1999
ניו יורק אחרי אסון התאומים בשנת 2001
רוסיה - לאחר משבר בני הערובה בבסלאן 2004
תאילנד וסרי לנקה, לאחר רעידת האדמה באוקיינוס ההודי בשנת 2004
מיסיסיפי בארצות הברית לאחר ההוריקן קטרינה בשנת 2005
"דרך המשי" - פרויקט בשיתוף נאט"ו לפתיחת מרכזי טראומה וחוסן לאורך ארצות דרך המשי: ארמניה, טורקמניסטן, קירגיזסטן, טג'יקיסטן, קזחסטן, אוזבקיסטן, אזרבייג'ן, טורקיה, גאוריה, בלארוס ומולדובה
היחידה הטיפולית של מרכז משאבים
היחידה הטיפולית לטיפול בהפרעת דחק פוסט-טראומטית של המרכז, הוקמה לאחר מלחמת לבנון השנייה ביולי 2006.
מאז הושקעו יותר מ-4,200 שעות טיפוליות ביותר מ-800 מטופלים, חלקם ילדים הסובלים מסימפטומים של פוסט טראומה ברמות שונות.
המטופלים קיבלו סוגים שונים של טיפול, בהם טיפול פסיכיאטרי, טיפול זוגי וטיפול משפחתי עבור מטופלים וקרובי משפחה המתמודדים עם השינויים בחיי קורבן הטראומה.
באמצעות 22 אנשי מקצוע מומחים לטיפול בטראומה, מעניקה המרפאה את שירותיה הן לאוכלוסייה הישראלית-יהודית בקריית שמונה ובגליל העליון והן לאוכלוסייה הערבית בסניפים בעכו ובמע'ר.
בתקופה שלאחר המלחמה היחידה הטיפולית הפכה ליחידה הגדולה ביותר לטיפול בטראומה ובחרדה בגליל ובצפון הארץ.
ביחידה הטיפולית פותחו מספר פרויקטים קבוצתיים כדי לתת מענה קהילתי וקבוצתי.
קבוצת אמהות של ילדים הסובלים מתסמיני פוסט טראומה - בקבוצה זו מושקעות 30 שעות הנחיה והדרכה לאמהות אשר ילדיהם עוברים טיפול ביחידה.
הסדנה מהווה מקום להתייעצות קבוצתית ותמיכה.
הקבוצה מתכנסת לכ-6 מפגשים, אורך כל מפגש כשעתיים ומונחה על ידי עובד סוציאלי (חבר ביחידה) ומטפל בדרמה.
הפרויקט מאפשר לאמהות לקבל חינוך פסיכולוגי לענייני טראומה, ניהול משבר עם הילד הטראומתי, עזרה בהפעלת טכניקות הפחתת רגישות בבית וחיזוק משאבי ההתמודדות לעצמן ולילדיהן.
מטרת הפרויקט היא למנוע מאמהות להבין בצורה לא נכונה את התנהגות ילדיהן ולהקל את תחושת חוסר האונים והבידוד.
קבוצת ילדים להפחתת פחדים - הקבוצה מיועדת לילדים בכיתות ב'-ד' אשר סובלים מפחדים שונים, כגון ילדים הסובלים מפחד לישון לבד, לצאת לבד בחושך, לדבר מול קהל, להיכנס למכונית לאחר תאונת דרכים ועוד.
הקבוצה עובדת בשיטות משולבות התנהגותיות וטיפול באמנות.
העבודה ההתנהגותית נקבעת במהלך ובין הפגישות, ההורים משתפים פעולה על מנת לבצע את המשימות הביתיות להקהיה של הפחדים.
ילדים המצליחים לבצע את המשימות מקבלים תעודה ופרס בהתאם.
במהלך הפגישות, הקבוצה עובדת בשיטות של טיפול באמנויות.
משאבת אוויר היא מתקן שתכליתו דחיפת אוויר דרכו.
דוגמאות למשאבות אוויר מטיפוסים ושימושים שונים כוללות משאבת בוכנה לניפוח צמיגי אופניים, משאבה חשמלית לפעפוע אוויר לתוך אקווריום, מדחס המשמש להנעת מכשיר פנאומטי או נפוח צמיגים בלחץ, צופר אוויר, עוגב צינורות, מפוח להפחת אש, שואב אבק, מגדש טורבו ומשאבת ואקום.
מפוחים ידועים מזה אלפי שנים, ושימשו להפחת אש בכבשנים.
ב-1649 אוטו פון גריקה המציא משאבת ואקום מכנית, בה השתמש בניסוי מפורסם להדגמת קיומו של לחץ האוויר.
משאבת אוויר דוחסת נבנתה באנגליה יוצרה ב-1658 על פי הזמנתו של רוברט בויל.
במחשבים, משאב, משאב מערכת או משאב מחשב הוא כל רכיב פיזי או וירטואלי במחשב המוגבל בזמינותו.
כל רכיב המחובר למחשב הוא משאב וכך גם כל רכיב פנימי.
זיכרון מחשב, ובפרט זיכרון גישה אקראית וזיכרון וירטואלי
נפח אחסון על דיסק קשיח
כל ציוד היקפי חיצוני: מדפסת, מקלדת, עכבר וכדומה
קיימות מספר אפשרויות לניהול משאב מערכת:
ידית משאב (resource handle) – מזהה ייחודי למשאב שאותו יש להחזיק כדי לגשת אליו.
הידית יכולה להיות חסרת משמעות ואז היא לרוב מקבלת ערך של מספר שלם המזוהה גלובאלית במערכת, או שהיא יכולה להיות מצביע המאפשר גישה למידע נוסף מעבר לנגישות למשאב.
ידיות נפוצות בגישה לשקעים (sockets) ולקבצים (file descriptor).
מעקב משאבי (resource tracking) – יכולת של מערכת ההפעלה או כל יישום מחשב אחר לשחרר את המשאב המשותף לאחר השימוש בו, גם במקרה שהוא לא שוחרר על ידי המשתמש שהקצה אותו.
איסוף זבל הוא מימוש למעקב משאבי זיכרון שמבוצע בסביבות הרצה וירטואליות כגון Java.
הגבלת גישה למשאב – הגבלת הגישה למשאב על ידי אובייקטי סינכרון שונים.
השימוש באובייקטים אלו עלול להוביל לקיפאון.
לעיתים הגבלת הגישה נעשית באמצעות תור, כמו במקרה של הגישה לזמן מעבד, הנעשה על ידי אלגוריתם התזמון של סדרן התוכניות הפועל כחלק מליבת מערכת ההפעלה.
משאבת נתרן-אשלגן היא אנזים טראנסממברנלי בקרום התא המוביל באופן פעיל יוני נתרן אל מחוץ לתא ויוני אשלגן אל תוך התא.
משאבות נתרן-אשלגן נמצאות בתאיהם של כל בעלי החיים ופעולתן חיונית לתפקוד התאים ולשלמותם.
מעריכים כי משאבות נתרן-אשלגן צורכות כשבעים אחוזים מכלל מולקולות ה-ATP במוח האדם.
הרכב הציטוזול (הנוזל התוך-תאי) שונה מאוד מהנוזל החוץ-תאי.
בין היתר ניתן למצוא ריכוז גבוה של יוני אשלגן בתוך התא וריכוז גבוה של יוני נתרן מחוץ לתא.
מעקב אחר תנועת יונים עם סימון רדיואקטיבי העלה שתנועת אשלגן ותנועת נתרן תלויות זו בזו, מכאן שייתכן שאותו גורם אחראי על הובלת שני היונים.
בשנות ה-50 של המאה ה-20 גילה המדען הדני ינס סקואו (Jens Skou) את משאבת נתרן-אשלגן.
ב-1997 הוענק לסקאו פרס נובל לכימיה על היותו ראשון המגלים של אנזים הובלת יונים.
משאבת נתרן-אשלגן מורכבת מקומפלקס של שני חלבונים, הראשון מכונה α ולו משקל מולקולרי של כ-100,000 והשני מכונה β ולו משקל מולקולרי של כ-55,000. נראה שחלבון β בעיקר מקבע את המשאבה לקרום התא, בעוד שחלבון α נקשר ליוני נתרן ואשלגן וחלקו פועל כזרז לפירוק ATP (אדנוזין תלת-זרחתי, ATPase).
הצעד הראשון בפעילות המשאבה הוא קישור לשלושה יונים של נתרן תוך-תאי.
לאחר מכן נלכדת מולקולה עתירת אנרגיה המכונה אדנוזין תלת-זרחתי (ATP) המאפשרת את המשך התהליך.
המשאבה מזרזת הידרוליזה של האדנוזין הגורמת לזירחון של המשאבה ולשחרור האדנוזין כאדנוזין דו-זרחתי (ADP).
החיבורים משנים את מבנה המשאבה כך שיוני הנתרן נחשפים לנוזל החוץ-תאי, למשאבה המזורחנת אפיניות נמוכה ליוני נתרן והם משתחררים לנוזל החוץ-תאי.
לחלק החיצוני (מחוץ לתא) של המשאבה נקשרים שני יוני אשלגן הגורמים לשחרור קבוצת הזרחה מהמשאבה ומכאן לשינוי מבנה החושף את יוני האשלגן לנוזל התוך-תאי.
ללא קבוצת הזרחה עולה האפיניות של המשאבה ליוני נתרן ושלושה מהם נצמדים למשאבה במקום יוני האשלגן שמשתחררים ממנה אל תוך התא.
אדנוזין תלת-זרחתי נצמד למשאבה והתהליך חוזר על עצמו.
בכל מחזור פעילות משתמשת המשאבה במולקולת אדנוזין תלת-זרחתי אחת כדי להוציא שלושה יוני נתרן מהתא ולהכניס שני יוני אשלגן אל תוך התא.
פעילות משאבות נתרן-אשלגן משפיעה על מנגנוני תא מרכזיים בחשיבותם ואף חיוניים.
תהליכים כגון יצירת מתח מנוחה על קרום התא, יצירת תנאים הכרחיים להובלה של חומרים שונים לתוך התא ומחוצה לו בדרך של הובלה פעילה שניונית ושמירה על נפח התא, תלויים בתפקוד תקין של משאבות נתרן-אשלגן.
מתח מנוחה הוא הפרש פוטנציאל חשמלי הנשמר בין שני צדדיו של קרום התא.
מתח מנוחה יימצא בכמעט כל תא והוא הבסיס ליכולת תאים בעלי כושר התעוררות (כגון תאי עצב ותאי שריר) להעביר לאורכם אותות ודחפים עצביים.
אחד התנאים להיווצרות מתח מנוחה הוא הבדל בריכוז יונים משני עברי קרום התא.
משאבות נתרן-אשלגן יוצרות ריכוז גבוה של אשלגן בתוך התא וריכוז גבוה של נתרן מחוץ לתא וריכוזים אלו מאפשרים היווצרות מתח על קרום התא.
גם המעבר הא-סימטרי של היונים משפיע על מתח קרום התא, שכן המשאבה מוציאה שלושה יונים חיוביים ומכניסה שני יונים חיוביים בכל מחזור פעילות, כך שנוצר מעבר של מטען חיובי אחד נטו מחוץ לתא בכל מחזור פעילות.
הובלה פעילה שניונית תלויה בהפרש ריכוזים של יונים, בעיקר בריכוז גבוה של יוני נתרן מחוץ לתא.
חלבוני הובלה בקרום התא מנצלים את האנרגיה הגלומה במעבר יוני נתרן בפעפוע מריכוזם הגבוה מחוץ לתא אל ריכוזם הנמוך בתוך התא.
ההובלה הפעילה השניונית מתקיימת בשתי דרכים: כהובלת-יחד וכהובלת-נגד.
בהובלת-יחד מוכנסים החומרים יחד עם יוני הנתרן, שכן חלבוני ההובלה יאפשרו מעבר של יון נתרן בתנאי שהחומר המובל ייקשר גם הוא לחלבון.
גלוקוז וחומצות אמינו מועברים בדרך זו בעיקר במעי ובנפרונים.
בדרך זו פועלות גם משאבת נתרן-אשלגן-כלוריד המובילה לתוך התא שני יונים של כלוריד יחד עם יון נתרן אחד ויון אשלגן אחד ומשאבת אשלגן-כלוריד המובילה כלוריד יחד עם אשלגן אל מחוץ לתא.
משאבות הובלת-נגד מאפשרות ליון נתרן להיכנס לתא בתנאי שהחומר אותו הן מובילות יצא מהתא.
בין היתר פועלות כך משאבת נתרן-סידן ומשאבת נתרן-מימן המוציאות מהתא סידן ומימן בהתאמה.
נפח התא מושפע מלחץ אוסמוטי הגורם לכניסת מים לתא או ליציאת מים מהתא לפי ריכוז החלקיקים משני עברי קרום התא.
בתוך התא תרכובות אורגניות וחלבונים רבים, לרובם מטען חשמלי שלילי.
סביבם נאספים יונים בעלי מטען חיובי.
ריכוז גבוה של חלקיקים שאינם יכולים לחצות את קרום התא, גורם למים להיכנס לתא ולהעלות את נפחו עד כדי הרס התא.
משאבות נתרן-אשלגן מוציאות חלקיק אחד נטו בכל מחזור פעילות שיכולתו לחזור לתוך התא נמוכה (עקב החדירות הקטנה של קרום התא ליוני נתרן) ובדרך זו מקטינות את מספר החלקיקים בתוך התא ומווסתות את נפח התא.
כאשר נפח התא גדל, מתגברת פעילות משאבות הנתרן-אשלגן והעלייה בנפח נבלמת.
משאבת נתרן-אשלגן עוזרת לשמור על פוטנציאל המנוחה בכך שהיא מוציאה 3 יוני נתרן (Na⁺) מחוץ לתא ומכניסה 2 יוני אשלגן (K⁺) לתך התא, תוך שימוש ב-ATP.
תאי עצב (נוירונים) הם תאים אקסיטביליים, תאים שיכולים לעורר פוטנציאל פעולה.
כך ששמירה על פוטנציאל המנוחה חיונית לכך שיוכלו לפתח פוטנציאלי פעולה, שהם שפת מערכת העצבים והבסיס להולכה העצבית.
בפוטנציאל פעולה חלה כניסה מהירה של יוני נתרן (Na⁺) לתוך התא דרך תעלות נתרן, ויצאת יוני אשלגן.
משאבת נתרן-אשלגן מסייעת להחזיר את התא למצב מנוחה על ידי שחזור ריכוזי הנתרן והאשלגן, ומאפשרת התפתחות פוטנציאל פעולה.
תפקודי משאבת Na⁺/K⁺-ATPase בשריר הלב
כמו בתאים אחרים, משאבת נתרן-אשלגן עוזרת לשמור על פוטנציאל המנוחה בכך שהיא מוציאה 3 יוני נתרן (Na⁺) מחוץ לתא ומכניסה 2 יוני אשלגן (K⁺) לתך התא, תוך שימוש ב-ATP.
תאי שריר הלב הם תאים אקסיטביליים כך ששמירה על פוטנציאל המנוחה חיונית לכך שיוכלו לפתח פוטנציאל פעולה, שהוא הבסיס להתכווצות הלב.
בפוטנציאל פעולה בשריר הלב יש כניסה מהירה של יוני נתרן (Na⁺) לתוך התא, כתוצאה מהשינוי במתח הממברנה, נכנסים יוני סידן (Ca²⁺) דרך תעלות מיוחדות, מה שגורם לכיווץ שריר הלב.
משאבת נתרן-אשלגן מסייעת להחזיר את התא למצב מנוחה על ידי שחזור ריכוזי הנתרן והאשלגן, ומאפשרת מחזור התכווצות חדש.
מחזורי התכווצות והרפיה תקינים בלב נשלטים על ידי איזון יונים.
משאבת הנתרן-אשלגן משפיעה על רמות הסידן בתא, וכתוצאה מכך על עוצמת ההתכווצות של הלב.
הוא רעלן מטבולי שמופק מצמחים ממשפחת ההרדופיים ( Apocynaceae) המעכב את פעילות משאבת Na⁺/K⁺-ATPase
אואבtין נקשר למשאבת Na⁺/K⁺-ATPase מהצד החוץ-תאי, כאשר המשאבה נמצאת בקונפורמציה בה K⁺ אמור להיקשר.
קישור זה מונע את מחזוריות המשאבה, וחוסם את הובלת הנתרן (Na⁺) מחוץ לתא ואת הובלת האשלגן (K⁺) אל תוך התא.
כתוצאה מכך, רמות הנתרן התוך-תאי עולות, מתח המנוחה דועך וכך התאים לא יכולים לייצר פוטנציאלי פעולה.
השפעות עצביות: עלול לשנות את הרגישות העצבית, מאחר שהגרדיאנט של Na⁺/K⁺ חיוני ליצירת פוטנציאלי פעולה.
השפעות על הלב: כתוצאה מעלית רמות הנתרן התוך-תאי מושפע משחלף Na⁺/Ca²⁺ המוציא סידן (Ca²⁺) בתמורה לנתרן.
הצטברות סידן (Ca²⁺) בתוך תאי הלב מגבירה את עוצמת ההתכווצות של הלב .
דיגוקסין (Digoxin) או דיגיטילס הוא גליקוזיד קרדיאלי המופק מעלי הצמח הדיגיטליס( (Digitalis purpurea ו-)Digitalis lanata), הידוע בעברית כאצבעונית.
דיגוקסין נפוץ ביותר בשימוש רפואי, בעיקר לטיפול בהפרעות בפעילות הלב כמו פרפור עליות ואי ספיקת לב.
דיגוקסין גורם לעיכוב משאבת Na⁺/K⁺-ATPase,ולהצטברות סידן בתאים.
כתוצאה מכך מוגבר כוח ההתכווצות של הלב ואיתו גדלה תפוקת הלב במקרים של אי ספיקת לב.
חשוב לדעת הצטברות עודפת של סידן עלולה לגרום להתכווצויות לא סדירות ולאריתמיות מסוכנות
משאבת הכסף היה שעשועון טלוויזיה ישראלי מקורי, שהופק עבור הזכיינית "רשת" על ידי "תנין הפקות" ו"דורי מדיה".
מטרת המשחק הייתה לשמור על מיליון שקלים לאורך 8 שאלות.
את התוכנית הנחה ליאור סושרד.
התוכנית הניבה נתוני רייטינג נמוכים בישראל, ולא עלתה לשידור לעונה נוספת.
במשחק משתתפים 2 מתמודדים יחד נגד "משאבת הכסף" (אשר עוברת האנשה על ידי מנחה התוכנית), שבכל שאלה שואבת כסף מתוך הכסף שנותר למשתתפים.
במשחק יש 8 שאלות, בהן בכל שאלה על המשתתפים לבחור נושא אחד מתוך 3 נושאים המוצגים בפניהם.
נושא שנבחר יוחלף בנושא אחר בשאלה הבאה.
רמת הקושי של השאלות עולה בהתאם למספר השאלות שהמשתתפים עברו.
השאלות במשחק הן שאלות סגורות, בהן יש 4 תשובות לשאלה.
המנחה מציג קודם כל את התשובות, והשאלה עצמה מוצגת לאחר מכן.
בסיום הקראת השאלה מתחילה הספירה לאחור להפעלת המשאבה.
המשאבה מפסיקה כששני המשתתפים בוחרים תשובה.
למשתתפים ניתנות 3 שניות של חסד בהן המשאבה אינה שואבת כסף.
המשתתפים אינם יודעים את הבחירה של המשתתף השני במשחק.
במשחק קיימים 2 גלגלי הצלה:
התייעצות – מאפשר לשני המשתתפים להתייעץ על התשובה שיבחרו.
המשאבה ממשיכה לפעול גם בזמן הפעלת גלגל ההצלה הזה.
השתלטות – מאפשר לאחד השחקנים לבחור את התשובה עבור המשתתף השני.
ניתן להשתמש בגלגל הצלה פעם אחת.
השימוש בגלגלי ההצלה אפשרי החל מהשאלה השנייה.
בשאלה האחרונה לא קיימים גלגלי הצלה.
כאשר שני המשתתפים טועים בבחירתם המשחק מסתיים וכל הכסף נשאב.
במידה ושני השחקנים בחרו 2 תשובות שונות ואחת מהן נכונה, המשאבה מגבירה את מהירות השאיבה, והאולפן משנה את צבעו לפי מהירות השאיבה.
הרמות מיוצגות בצבעים: כחול, כתום ואדום.
מהירות השאיבה לא תוגבר אם נעשה פיצול תשובות ברמה השלישית, המיוצגת בצבע אדום, אך המשחק יסתיים.
המשחק יסתיים גם במקרה שבזמן שניתן למשתתפים לענות על התשובה לא נותר בידי המשתתפים כסף (כל הכסף נשאב).
בשאלה האחרונה ניתנת בידי השחקנים 2 אפשרויות, לאחר שהמשתתפים בחרו את נושא השאלה.
הראשונה היא לשחק כרגיל, והשנייה היא – בתמורה ל־ 12 שניות חסד, השאלה תורכב מ־ 8 תשובות בהן 2 תשובות הן נכונות.
בתשובה האחרונה השחקנים עונים יחד ויכולים להתייעץ, אך אין באפשרותם לבחור יותר מכמות התשובות הנכונות שקיימות בשאלה (תשובה אחת במשחק כרגיל או 2 תשובות במידה ובחרו לקבל 12 שניות של חסד).
בפרק אחד מתקיימים כמה משחקים, בדרך כלל בין 2 – 3 משחקים.
כ־10 מדינות, בהן צרפת, הולנד, ספרד, טורקיה ומספר מדינות בדרום אמריקה הביעו רצון לרכוש זכויות על הפורמט, והגיעו לישראל במטרה לצפות בהקלטת התוכנית.
"משאבת הכסף" הופצה בפסטיבל מיפ האחרון בקאן, על ידי "דורי מדיה גרופ".
בזכיינית מספרים כי בעקבות כך הביעו מספר רב של גורמים התעניינות בקניית הפורמט.
התוכנית עלתה בערוץ 2, Latina Televisión בפרו ב-20 ביולי 2014 וזכתה להצלחה ניכרת, והתוכנית תעלה לשידור לעונה נוספת במדינה זו במהלך 2015.
בפברואר 2015 רכש ערוץ מרכזי בווייטנאם 2 עונות של משאבת הכסף לשידור ברחבי המדינה (52 פרקים בסה"כ).
במאי 2015 רכש ערוץ Globo בברזיל את השעשועון, שישודר כחלק מתוכניתו של המגיש פאוסטו סילבה בימי ראשון בשידור חי.
משאבים לימודיים פתוחים (OER - Open Educational Resources) מוגדרים כחומרי לימוד פתוחים וכסביבות למידה הפועלות בקוד פתוח ברשת, משאבים אלו שוחררו לרשות הציבור ברישיון של קניין רוחני, המאפשר להשתמש בהם באופן חופשי ובחינם, לשנות ולהפיץ אותם (באמצעות מודלי רישוי כמו של Creative Commons).
ארגונים בינלאומיים שואפים לקדם הקמה ושימוש במשאבים לימודיים פתוחים כאמצעי למימוש הזכות לידע, המוגדרת כזכות בסיסית, וכאחד האמצעים להפצת ידע וחינוך ברחבי העולם.
המגמה להנגשת תוכן לימודי איכותי, פתוח וחופשי דר האינטרנט החלה כבר לפני מעל עשר שנים בארצות הברית, כאשר MIT הודיעה בשנת 2001 שהיא תשחרר לרשות הרבים קורסים שלה על גבי האינטרנט לגישה חופשית של הציבור כחלק מתוכנית ה-OpenCourseWare.
בעקבות זאת UNESCO הקימה פורום בשנת 2002 שדן בהשלכות של OpenCourseWare על השכלה גבוהה במדינות מתפתחות, וטבעה את המושג OER.
הייחודיות של משאבים לימודיים פתוחים טמונה בכך שמעבר להיותם פתוחים וזמינים לכל, אפשרויות העריכה והיצירה שלהם פתוחות, והכלים בהם משתמשים ליצירת התכנים והעלאתם לאתר, מבוססים קוד פתוח.
מספר הגדרות ל-OERs כוללות עובדה זו כחלק מההגדרה.
למשל, ה-OECD מגדירים OERs בין השאר כמשאבים לימודיים דיגיטליים המוצעים בחינם ובאופן פתוח והכוללים לא רק תכנים לימודיים אלא גם כלי תוכנה לטובת פיתוח, צריכה והפצה של תכנים לימודיים פתוחים.
קיימת הסכמה רחבה על כך שהמאגרים הפתוחים תורמים להשכלה הגבוהה מכיוון שהמאגרים הפתוחים הם מרחבים נוחים לפעולה של קהילות מומחים וירטואליות, בהן אנשים פועלים באופן שיתופי לשם איסוף ידע אקדמי ולשם יצירת ידע חדש בתחום נתון.
בנוסף מרחבים אלה מאפשרים לסטודנטים להשתתף באופן פעיל ביצירת ידע, ולקבל משוב ותגובות ממומחים החברים באותה קהילת מומחים.
הסטודנטים יכולים להתנסות בפרקטיקות מקצועיות ומחקריות המקובלות בתחום, כגון כתיבת מאמר, בניית נוסחה או מודל ולשתף אותם במרחב הפתוח של אותה קהילת מומחים.
יש הטוענים שצורת למידה זו, בעזרת המשאבים הפתוחים מבשרת את השלב הבא לגבי למידה נתמכת טכנולוגיה, מכיוון שמעבר לגישה הפתוחה לקורסים, ולתכנים לימודיים, סביבות של קוד פתוח מאפשרות יצירה משותפת של ידע חדש על ידי קהילות לומדים.
מדוע אם כן כל כך הרבה אנשים וארגונים מעלים תכנים לימודיים אלו בחינם לשימוש הכלל?
על פי מחקר שנערך על ידי ה-OECD נראה כי ניתן לחלק מניעים אלו לשלוש קטגוריות עיקריות, שמובן שבהרבה מקרים המניעים עשויים להיות שילובים של שניים או יותר ממניעים הבאים:
תרומה לקהילה – מניעים אלטרואיסטים - "לעשות טוב", תרומה לקהילה.
קבלת קרדיט או אלמנט הפופולריות בתוך הקהילה או מה שנקרא בסלנג באנגלית "egoboo".
יתרונות מסחריים – למשל מורה פרטי שמעלה שיעורים לענן כאמצעי להשגת תלמידים פרטיים, או חברה מסחרית המספקת לומדות מקוונות בתשלום, שחלק מתכניה ניתנים בחינם כדי לגרום ללקוחות לקנות מנוי עבור רוב התכנים שבתשלום.
תחת מניע זה ניתן למנות גם מרצה או מורה מן השורה אשר מעלה תכנים לימודיים לטובת כיתתה כמטרה עיקרית, והמטרה המשנית, אם בכלל, זה לשתף בתכנים אלו את שאר ציבור התלמידים.
ישנם מספר גורמים אשר עדיין מהווים אתגר וגורמים לעיכוב באימוץ תכנים לימודיים אלו על ידי תלמידים, סטודנטים, מורים או מרצים -
מעכב השפתי והתרבותי- רוב ה-OERs בעולם הם בשפה האנגלית.
היכולת למצוא בקלות את המשאב הנכון עם האיכות המתאימה - זאת מכיוון שתכנים אלו מפוזרים בין הרבה אתרים והוכנו באמצעות מספר רב של אנשים או ארגונים.
עבור ילדים, לעיתים קרובות, תכנים לימודיים אילו לא באים עם השימושיות לה זקוקים ילדים - כמו אינטראקטיביות ואנימציה.
חוסר מודעות בקרב אנשי אקדמיה לגבי זכויות יוצרים - בעת פרסום והפצה של טקסטים במדיה, האקדמיה נשארה בחוסר מודעות לזכויות היוצרים, אף על פי שהרבה אנשי אקדמיה רוצים לשתף את עבודתם, אך מהססים איך יעשו את זה, בלי לאבד את כל זכויותיהם.
בשנת 2002-2003 נעשה סקר באנגליה בפרויקט "רומיאו" בקרב 54 חוקרים, מטרת הסקר הייתה לבדוק איזה סוג של זכויות הם רוצים לשמור.
מסקנות הסקר מראות שההגנה המוצעת לעבודת חקר הנה על ידי חוק זכויות יוצרים, הדבר נדרש על ידי רוב אנשי אקדמיה, ואז פותחו מספר רישיונות תוכן, לספק דרך מבוקרת לשמירת זכויות יוצרים.
כמו כן ממצאים ראשונים של סקר שנעשה בארגון לשיתוף פעולה ופיתוח כללי "באנגלית OECD" על משאבים לימודיים פתוחים, הראה מודעות נמוכה בהתייחס לחשיבות של זכויות יוצרים אצל מורים ואנשי מחקר שמפיקים משאבים פתוחים, וכמה יוזמות ממוסדות כדי להכיל חוסר זה.
לפי דוח "רומיאו" וממצאי הסקר הוסקו מסקנות שצריך לחזק את ההנחה "שצריך להעלות את המודעות לזכויות יוצרים, אשר נחשב לאתגר חשוב עבור תנועת משאבים לימודיים פתוחים.
הבטחת איכות המשאב הפתוח - ככל שיותר יוזמות ומשאבים דיגיטליים זמינים, עולה בעיית שיפוט האיכות של תוכן המשאב, וגישות שונות משמשות כדי לשכנע את המשתמש שהחומר הכתוב ההוא באיכות טובה:
ישנם ספקים שמשתמשים במוניטין של המוסד הממותג, והספקים האלה משתמשים במבדקי איכות פנימיים לפני שחרור החומר למשאב פתוח.
לפי גישה אחרת, המשאב עובר ביקורת עמיתים וגישה זו היא הכי נפוצה באקדמיה להבטיח איכות המשאב.
גישה שלישית שואפת לתת למשתמש לקבוע אם החומר הכתוב הוא באיכות טובה או לא.
עושים זאת באמצעות האפשרות לרשום בהערות צד שיכול המשתמש לרשום, או על ידי תיאור כיצד הוא השתמש במשאב הזה ואפשרות נוספת לייצוג מס' ההורדות שהיו למשאב הזה באתר, ולפי הגישה הזו המשתמש הוא השופט.
כיצד לקיים יוזמות של "OER" ארוכות טווח?
- עצם העובדה שהרבה יוזמות של משאבים לימודיים פתוחים חלו בשנים האחרונות, נוצרה תחרות על מימון, ולכן יש לשקול ברצינות איך ניתן לשמר את היוזמות לטווח ארוך.
לשם התחרות הגוברת בין ארגונים מוסדיים המבססים את היוזמות, יוזמות אלו קוראות להם לפתח מותג חזק, ולקהילות משתמשים - לשפר איכות המשאבים המוצעים.
"שוק" הקהילה למשאב חשוב מכמה סיבות:
מאפשר למשתמש ליצור קשרים חזקים עם האתר.
המוסד יכול לקבל מידע על מה עובד ומה לא.
קהילות חזקות משפיעות על התנהגות משתמשים לחזור ולהשתמש באתר.
דוגמאות למיזמי משאבים לימודיים פתוחים (OER)
יוזמות של משאבים פתוחים שואפים לספק גישה פתוחה באיכות גבוהה.
כמות היוזמות גדלה מאוד בשנים האחרונות ונכון ל-2016, קיימים יותר מ-3,000 קורסים זמינים ופתוחים ולמעלה מ-300 אוניברסיטאות ברחבי העולם מפתחות יוזמות אלה.
בין מיזמי המשאבים הלימודיים הפתוחים ניתן למנות:
ויקיפדיה - ומיזמים נוספים תחת קרן ויקימדיה כמו ויקימילון.
OER Commons - ספריה או מאגר מקוון של משאבים לימודיים פתוחים.
טטואבה - מיזם שנועד ליצור מילון משפטים רב לשוני.
המשפטים, התרגומים למשפטים וקובצי האודיו עבור משפטים מועלים באמצעות מיקור המונים.
Connexions - מאגר דינאמי של משאבים לימודיים, בעיקר ספרים, שמפותחים בפילוסופית קוד פתוח.
Curriki - מאגר בו מורים משתפים בתוכניות לימודים, שיטות עבודה מומלצות ומשאבים לימודיים אחרים.
edX - edX הוא ארגון ללא מטרת רווח שהוקם על ידי MIT והרווארד שמטרתו לספק בחינם קורסי MOOC.
LerGO - לרגו הוא ארגון ללא מטרת רווח שמטרתו לספק בחינם שיעורים אינטראקטיביים מקוונים לילדים אשר מועלים על ידי הקהילה באמצעות מיקור המונים.
Khan Academy אקדמיית קהאן הוא ארגון אמריקאי ללא כוונת רווח שנוסד בשנת 2006 על ידי סלמן קהאן במטרה לספק לכל אדם אפשרות לצפות בשיעורים מוקלטים.
"מוקים", הם מגמה חדשה המסקרנת ביותר בהשכלה הגבוהה בשנים האחרונות.
קורסים אלו מציעים הוראה איכותית המבוססת על חומרי לימוד פתוחים ועל שיתוף פעולה בין סטודנטים בתהליך הלמידה בקצב אישי ובחינם, בכל זמן ובכל מקום.
"המוקים" מתבססים על טכנולוגיות המאפשרות לסטודנטים ללמוד באופן עצמאי תוך שיתוף פעולה עם אחרים מרחבי העולם ,ובשנתיים האחרונות יותר ויותר אוניברסיטאות מובילות (הארוורד, פרינסטון, ייל, סטנפורד, MIT, דיוק ואחרות) מציעות קורסים מסוג זה, המועברים על ידי המרצים הטובים בעולם.
המיזמים המובילים זוכים לפופולריות רבה ומציגים ממוצע נרשמים של עשרות אלפים לכל קורס.
עם זאת, אחוזי הנשירה מהקורסים גבוהים במיוחד (הנתונים מראים שרק כ-7% מהסטודנטים הנרשמים מסיימים את הקורס).
בוגרי ה"מוקים" יקבלו אישור ותעודה על השתתפות בקורס, אך לא יקבלו נקודות זכות לקראת תואר אקדמי.
הפרויקט מושק במסגרת מיזם אירופאי של ארגון האוניברסיטאות האירופאיות ללמידה מרחוק (EADTU).
הנה מיזם המציע נכון ל-2014 כ-750 קורסים, מאת 111 אוניברסיטאות מובילות מהעולם (ארצות הברית, בריטניה, אוסטרליה, ישראל והונג קונג וכו').
פעילותו הרשמית התחילה בשנת 2012 על ידי שני פרופסורים למדעי המחשב מאוניברסיטת סטנפורד, אחת מהן היא דפנה קולר ישראלית, המיזם מציע למידת קורסים באוניברסיטאות מובילות בעולם דרך האינטרנט במקצועות שונים בהם מדעי המחשב, מתמטיקה, פיזיקה, כימיה ועוד.
בדצמבר 2012 החל המיזם להפעיל תוכנית מעסיקים המקשרת בוגרי קורסים לחברות עסקיות.
העומדים במשימות של הקורס מקבלים אישור על השתתפותם בקורס, אך הקורס אינו מקנה שום נקודות זכות אקדמאיות.
פעילות המיזם התחילה ב-2012 בהשתתפות אוניברסיטת הרווארד ו-MIT, ללא מטרת רווח, מציעים קורסים לקהל הרחב, בנוסף המיזם משמש כמרכז החוקר את ההשפעה של הטכנולוגיה על תהליכי הוראה ולמידה.
המטרה השאפתנית של המיזם להגיע למיליארד סטודנטים, נכון לקיץ 2014 המיזם מציע כ-64 קורסים ולמסיימים ניתנת תעודת סיום לקורס.
בריטניה יזמה גם קורסים על ידי האוניברסיטה הפתוחה כמו "OpenLearn initiative uk", כדי שהחומרים שלהם יהיו זמינים לשימוש חופשי, לכל אדם, ברחבי עולם, המטרה של היוזמה לבנות קהילות של לומדים ואנשי חינוך, תוך שימוש במגוון של כלים ואסטרטגיות.
היוזמה הזו משלימה "MIT" על ידי מתן לא רק אוסף של חומר כמובן בחינם, אבל גם סט של כלים ולמידה שיתופיות.
הוא מאורגן בשתי דרכים: "LearningSpace" שמציע 5400 שעות לימוד של חומרים, ו-"LabSpace" שבו תוכן שניתן להוריד.
בסין 750 קורסים נעשו זמינים על ידי 222 חברי אוניברסיטה.
ביפן יותר מ-400 קורסים נעשו זמינים על ידי 19 אוניברסיטאות.
בצרפת 800 משאבים חינוכיים נעשו זמינים ב-11 אוניברסיטאות.
כיום אמנם רוב ה-OERs הם בשפה האנגלית, אך קיימת מגמה עולמית של הצטרפות לתנועה כשיותר ויותר מדינות מעלות OERs בשפות שונות על גבי האינטרנט לשימוש הכלל.
כך גם ישראל שותפה לתנועה זו, אם כי עדיין רק בתחילת דרכה.
דוגמאות ליוזמות OER בישראל ניתן לראות מארגונים כמו ויקיפדיה ישראל, לרגו - למד בעצמך, אקדמיית קאהן ישראל וכן יוזמת פ.א.ר (פתיחת אוצרות רוח) של האוניברסיטה הפתוחה.
דרך פ.א.ר, מאפשרת האוניברסיטה הפתוחה גישה חופשית לספרי לימוד ולחומרי הוראה שפותחו על-ידה, במגוון קורסים ובמגוון תחומי דעת.
בנוסף, כבר קיימים בישראל מספר קטן של יוזמות של אינדיבידואלים אשר משתמשים בפלטפורמות הענן החופשיות הפתוחות וחינמיות להנגיש תכנים לימודיים לתלמידים (לרוב באמצעות YouTube).
יוזמות אלה מגיעות הן מצד מורים מקצועיים והן מאנשים שאינם מורים מקצועיים.
משאבי טבע מתחדשים הם סוגים של משאבי טבע שמתחדשים עם הזמן.
משאבים מתחדשים מתקבלים על ידי הוצאה וניצול של חלק מהסביבה הטבעית והמערכת אקולוגית.
משאבים מתחדשים נבדלים ממשאבים מתכלים.
משאבים מתחדשים בולטים כוללים קרקע, מים, יערות (המספקים עץ, נייר, תרופות), ודגים.
בנוסף למשאבים אלה, קיימים שירותי המערכת האקולוגית אותם המערכת האקולוגית מספקת לכלכלת האדם.
משאבים מתחדשים רבים מצויים כיום במגמת דלדול והרס על ידי שילוב של צריכה גדלה שלהם וזיהום.
מגמות אלה גדלות מדי שנה בעקבות צמיחה כלכלית שדורשת לרוב יותר משאבים, ויוצרת גם זיהום.
כדי לשמור על בריאות המערכות הטבעיות שמספקות את המשאבים המתחדשים, יש צורך בניהול זהיר שלהן.
מיצוי גדול מדי של משאבים מתחדשים יגרום לחוסר יכולת של המערכות הטבעיות לחדש אותם.
ניתוח מחזור חיים מספקת שיטה עקבית להערכה של מידת ההתחדשות שלהם.
על פי חוקי דיילי לקיימות גבול השימוש המקיים של משאב מתחדש לא יכול לעבור את קצב ההתחדשות של המשאב.
מה שמשותף לכל המשאבים המתחדשים הוא זרם שמתקבל בקצב קבוע, שקשה להגדיל אותו ולעיתים קשה לאגור אותו.
משאבים מתכלים כשירותי המערכת האקולוגית כוללים נפט, פחם, גז טבעי, אורניום וצורות אחרות של דלק מחצבי.
הם כוללים גם מחצבים כמו עפרות מתכת ומחצבים אחרים כמו פוספטים.
לעומת העופרות, מתכות הן משאב מתחדש, שכן ניתן למחזר אותן.
כל הצורות של כלכלה בת קיימא דורשות הישענות על משאבים מתחדשים ואנרגיות מתחדשות שכן משאבים מתכלים אינם בני קיימא.
מים נחשבים למשאב טבע מתחדש בתנאי שמתנהלת בקרה על שימושם, טיפולם והפצתם, אחרת הופכים המים למשאב מתכלה באותו האזור.
זמינותם של המים משתנה, מוגבלת ונקבעת על ידי גורמים שונים כגון גשם, טמפרטורה ואידוי.
כ 70.9% מהשטח של כדור הארץ מכוסה במים.
מים הם מרכיב חיוני לחיים.
המים המתוקים, אשר נחוצים לקיומו של האדם, מהווים רק 2.5% מהמים בעולם, כאשר רוב המים המתוקים מצויים באדמה או בקרחונים.
נתונים אלה מקבלים משמעות גדולה יותר כאשר האוכלוסייה גדלה מאחר שזמינות המים המתוקים נקבעים על ידי הקצב שבו המעגל ההידרולי ("hydrologic cycle") הגלובלי מחדש את מאגרי המים המתוקים.
בישראל, אגם המים המתוקים הגדול ביותר הוא הכנרת, כאשר מקורות המילוי לחידושו הם גשם ושלג.
דגים נחשבים למשאב טבע מתחדש בגלל היכולת שלהם להתרבות.
עם זאת, בעקבות התפתחות תעשיית הדיג והטכנולוגיה בעשורים האחרונים, יבול הדייג גדל, ואוכלוסיית הדגים קטנה עקב אי יכולתם להתרבות בקצב כה מהיר.
יש הטוענים כי על מנת למנוע ממצב זה להימשך, יש צורך ברגולציות שונות לניהול ובקרה של מערכת הדיג.
אין לכך פתרון יחיד וקבוע.
על פי טענות אלה, תוכנית מוצלחת לניהול הדיג צריכה לשלב מספר רגולציות ותקנות שיוכלו להתמודד עם שינויים כלכליים, חברתיים, שינויים בהתנהגות הדגה ועוד.
בישראל, החוק אוסר לדוג עם ספינה ללא רישיון, וזאת על פי פקודת הדיג משנת 1937 שנאכפת על ידי האגף לדיג ולחקלאות מים במסגרת משרד החקלאות ופיתוח הכפר.
האגף עוסק בניהול ממשק הדייג בים התיכון, מפרץ אילת ואגם הכנרת, הנפקת רישיונות ועוד.
למרות המאמץ, המגוון והגודל של דגי הים הישראליים מתכווצים והולכים משנה לשנה.
יערות מכסים 31% מהשטח של כדור הארץ ונחשבים למשאב טבע מתחדש בגלל קצב היווצרותם המהיר יחסית.
עם זאת, גורמים כגון אקלים, גורמים אנתרופוגניים ואחרים, גורמים לשינויים בכיסוי היערות של כדור הארץ.
היערות ברחבי העולם נמצאים בתהליך הולך וגובר של בירוא יערות.
ניהול היערות הוא עניין כלכלי, חברתי ופוליטי יותר מאשר טכנולוגי ולכן נושא ניצול יתר של היערות יכול להיות מפוקח למעשה רק אם ייחשב לבעיה אנושית.
בישראל, המודעות לחשיבותם של העצים ולתרומתם במגוון נושאים הולכת וגוברת.
הפיקוח מנוהל על ידי יחידת יער ואילנות במשרד החקלאות ופיתוח הכפר.
כריתת עצים בוגרים מוגנת בחוק ונדרש רישיון כריתה מפקיד היערות.
איומים על משאבי טבע מתחדשים
דיג יתר (Overfishing) הוא בעיה גלובלית עם השלכות כלכליות, חברתיות ובעיקר סביבתיות.
ההגדרה הנפוצה והפשוטה ביותר היא הוצאת יותר מדי דגים מן הים.
קיימים מספר סוגים עיקריים של דיג יתר.
דיג יתר של גודל: מוגדר כירידה ב-Yield per Recruit (הגודל הממוצע בו דג מוצא מהים).
מתרחש בדרך כלל כתוצאה מסלקטיביות נמוכה של הדיג, כך שבשלל מופיעים פרטים צעירים רבים שלא מגיעים לגודל מיטבי.
דיג יתר של גודל מקדים פעמים רבות דיג יתר של גיוס.
דיג יתר של גיוס: לחץ דיג מסיבי, גם אם סלקטיבי, עשוי להביא לירידה בשפיעות הפרטים הגדולים באוכלוסייה; אלו המהווים את פוטנציאל הרבייה העיקרי שלה וכך נפגעים מחזורי הגיוס העתידיים.
התוצאה היא שלאוכלוסייה אין כושר לחדש את עצמה בעונה הבאה כך שנגרמת קריסה של המשאב.
דיג יתר המשפיע על המערכת האקולוגית כולה: שינוי באיזון המערכת.
בדרך כלל מתבטא בדיג במורד מארג המזון, משמע ירידה בשפיעות הטורפים לעומת עליה בשפיעות מינים הנמצאים נמוך יותר במארג המזון כגון מדוזות וסרטנים.
דיג יתר כלכלי: דיג הגורם להפסדים כלכליים לעוסקים בו.
מגיע בדרך כלל במצב של קיבולת יתר (יותר מדי ספינות) ולאחר דיג יתר של גיוס או גודל (פחות מדי דגים, דגים קטנים מדי) במצב בו ההוצאות עולות על ההכנסות, ובאם לא ניתן להפחית את עלויות הדיג או להעלות את מחירי הדגים, ייגרם מצב בו לא ישתלם לדייג לצאת לים.
דיג יתר מתוך נוחות: דיג יתר ביודעין, המסובסד על ידי גורמים רשמיים כגון ממשלות ומנהלי דיג, המעדיפים שלא 'לטלטל את הספינה'.
זו העדפה להסתכן בקריסת המשאב ובלבד שלא ליצור חיכוכים פוליטיים וחברתיים.
מרבית שדות הדיג בעולם כיום נמצאים במצב של דיג במרב יכולת הנשיאה שלהם או מעבר לכך עקב לחצי דיג שהלכו וגברו במחצית השנייה של המאה העשרים.
דוגמאות מתועדות לדייג יתר ניתן למצוא בים הצפוני באירופה, הGrand Banks של אמריקה הצפונית וים סין המזרחי באסיה.
שדות דייג בים התיכון נפגעו בגלל פעילות אינטנסיבית של ספינות דיג גדולות בים.
גם בים הכנרת נפגעה אוכלוסיית הדגים וכתוצאה מכך נפגעה גם פרנסת הדייגים באזור.
בשנת 2009 נבנתה במשרד החקלאות בישראל תוכנית ארבע שנתית לשיקום הדיג בישראל שבין מטרותיה היו הקטנת היקף הדייג הימי והגדלת יבול הדייג בהתאם למדיניות הOECD בשל הידרדרות הדגה בים.
עם זאת, פחות מחמישה אחוזים (5%) מן התקציבים שאמורים להיות מוקצים הגיעו ליעדם, הרפורמה בענף לא בוצעה כלל והחל מאמצע 2011 גם לא מתקיימים בישראל סקרי דגה.
בירוא יערות (Deforestation) הוא תהליך של השמדת יערות טבעיים באמצעות כריתה מסיבית או הבערה של עצים באזורים מיוערים, לרוב על ידי בני אדם.
בנוסף לשימושם כחומרי בעירה וכחומרי גלם לבנייה ולתעשייה, עצים עוזרים להילחם באפקט החממה באמצעות קליטת פחמן דו-חמצני ויצירת חמצן בתהליך הפוטוסינתזה.
השמדת יערות הגשם הוא אחד מהגורמים הקריטיים בשינוי באקלים כדור הארץ.
בירוא היערות מגדיל את כמויות הפחמן הדו-חמצני באטמוספירה.
כמות גדולה של פחמן דו-חמצני יוצרת שכבה באטמוספירה שלוכדת את קרינת קרני השמש, ממירה אותה לחום ובכך תורמת להתחממות הגלובלית.
לבירוא היערות ישנן השפעות סביבתיות נוספות.
ביערות, האדמה והמינרלים בה מוגנים על ידי שכבת רקב ועל ידי שכבה אורגנית של עלים, ענפים וצמחיית קרקע.
שכבות אלו הן אווריריות ויש להם חדירות גבוה לגשם.
בירוא יערות גורמים להסרת שכבת העלים והרקב וכן להידוק הקרקע ובכך מובילים לבליית קרקע וכן להצפות.
בנוסף, יערות הגשם הן בית גידול של מיליוני צמחים וזנים של בעלי חיים.
לפיכך, בירוא יערות הגשם מביאה סכנת הכחדה לזנים אלו.
כחלק ממשאבי הטבע המתחדשים, צמחים ומינים של בעלי חיים עומדים בפני סיכון גבוה מאוד של הכחדה.
הסיבות העיקריות לכך הן ציד, אובדן בתי גידול והרעלות.
הערכות גורסות כי יותר מ-40% מתוך היצורים החיים בסיכון להכחדה.
בשנת 1992 התכנסה בריו דה ז'ניירו בברזיל הפסגה העולמית הראשונה לנושא כדור הארץ.
בפסגה זו השתתפו לצד המדינות, נציגי מוסדות או"ם עולמיים ואזוריים, נציגי ארגונים בינלאומיים ובין-ממשלתיים, נציגי חברות וגופים כלכליים שונים ונציגי ארגונים לא-ממשלתיים הפעילים בנושאים שונים של
פסגת כדור הארץ הראשונה נחשבת לאירוע מכונן בשיח הסביבתי העולמי בו הוצבה על סדר היום הפוליטי העולמי תפיסת העולם הקוראת לפיתוח בר-קיימא.
כחלק מתוצרי הוועידה נחתמה אמנת שימור המגוון הביולוגי.
האמנה חרתה על דגלה את שימור המגוון הביולוגי על כל רכיביו (מגוון גנטי, מגוון מינים ומגוון מערכות אקולוגיות) תוך הבטחת חלוקה חברתית צודקת של משאבי המגוון הביולוגי ולשם הבטחת קיומם של הדורות הבאים של האנושות.
ישראל אשררה את האמנה בשנת 1995.
האמנה חרתה על דגלה את שימור המגוון הביולוגי
על כל רכיביו (מגוון גנטי, מגוון מינים ומגוון מערכות אקולוגיות) תוך הבטחת חלוקה חברתית
צודקת של משאבי המגוון הביולוגי ולשם הבטחת קיומם של הדורות הבאים של האנושות.
באוקטובר 2010 התכנסו בנגויה, יפן, חברות האמנה ואמצו יעדים אופרטיביים לשימור המגוון הביולוגי.
יעדים אלה מחייבים את כל המדינות החברות באמנה לנקוט צעדים ממשיים ברמה הלאומית.
ישראל, כמו מרבית אומות העולם, אמצה את התוכנית האסטרטגית של אמנת המגוון הביולוגי לעשור 2011–2020, המכילה 20 מטרות אופרטיביות,
מדידות ותחומות בזמן ("Aichi targets")
האיגוד הבינלאומי לשימור הטבע ומשאבי הטבע ((IUCN) פועל ועוקב אחר מצבם של מיני הצומח והחי בטבע.
מערכת "The IUCN Red List of Threatened Species" היא המערכת הגלובליות המקיפה ביותר לתיעוד מצב מאמצי שימור המינים בעולם.
בשנת 2014, ה"רשימה האדומה" כללה 3399 מינים של בעלי חיים ו-3231 מיני צמחים בסכנת הכחדה (סיווג EN) וכן 2305 מינים של בעלי חיים ו-2119 מיני צמחים בסכנת הכחדה
"דו"ח מצב הטבע" של התוכנית הלאומית להערכת מצב הטבע בישראל מצביע על כך כי %83 ממיני הדו-חיים בישראל מצויים בסיכון, כמו גם
%60 ממיני היונקים, %35 ממיני הזוחלים, %23 ממיני העופות המקננים, %23 ממיני דגי המים המתוקים ו-%30 ממיני הצמחים האנדמיים לישראל.
משאבת דלק היא מכונה בתחנת דלק המשמשת לשאיבה של דלק לסוגיו: בנזין ברמות אוקטן שונות, סולר למנועי דיזל, אתנול, דלק ביולוגי לסוגיו, וסוגים נוספים, לשם הנעת כלי רכב מנועיים בעלי מנוע בעירה פנימית.
משאבות דלק ידועים גם בשם מנפֵק דלק (ארצות הברית), מתדלק (אוסטרליה), משאבות בנזין (חבר העמים הבריטי), ועוד.
משאבת הדלק הראשונה הומצאה ונמכרה בידי סילבנוס בוו'זר בעיר פורט ויין, אינדיאנה, כבר בספטמבר 1885. המשאבה הייתה סוג של מכלית דלק, ונועדה לא לשם מכוניות, שלא הומצאו עדיין אלא לשם מנורות נפט ותנורים.
לאחר מכן שיפר בוו'זר את המצאתו עבור כלי רכב על ידי הוספת אמצעי בטיחות, וכן הוספת צינור שיעביר את הדלק ישירות מהמכל אל המכונית.
כיום, משאבת הדלק מחולקת לשני חלקים עיקריים: "ראש" אלקטרוני, המכיל מערכת משובצת מחשב השולטת בפעולת המשאבה, ומערכת מפותלת הכוללת צינורות, שסתומים, ועוד.
תפקידה לשאוב את הדלק שממוקם בקרקע באמצעות מנוע חשמלי ולהעבירו למכל הדלק של המכונית המתודלקת.
משאבת סילוק שפכים או משאבה ניקוזית (מופיעה בשמות מסחריים שונים: סילוקית, ניקוזית ועוד) היא כלי ממשפחת המשאבות הסניטריות, המותאמות לסילוק ניקוז שפכים ביתיים מבתי שימוש, מקלחות וכיורים, ומשמש פתרון למרתפים הנמצאים מתחת מפלס מערכת הביוב העירונית, וכן במקומות בהם לא נעשתה תשתית התחברות למערכת הביוב.
משאבת סילוק השפכים עשויה מכל פלסטי קומפקטי המותקן מאחורי אסלה, לצד האסלה או מתחת לכיור.
המכל אטום לנזילות וריחות, ובתוכו מורכבת משאבה טבולה, בעלת סכיני ריסוק טוחנים.
למכשיר שלשה פתחי כניסה, האחד בעל קוטר רחב לחיבור האסלה על ידי שרוול, ושתיים בעלי קוטר קטן יותר משני צידי המכל לחיבור כיור, מקלחת או אמבט.
פתח סניקה עילי משמש לסילוק המים והשפכים המרוסקים למערכת הביוב הראשית.
המכשיר מופעל אוטומטית כאשר הוא מתמלא מים על ידי מצוף פנימי, ופעולתה נפסקת בסיום פעולת הדחיסה במשאבה.
בצנרת המכשיר מותקן שסתום אל-חוזר למניעת הצפות ומים חוזרים בזמן פירוקו.