tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
הייצוא העיקרי של מקסיקו לסורינאם כולל: נייר, מוצרי חלב, חלקי רכב וטקילה.
הייצוא העיקרי של סורינאם למקסיקו הוא מחברי חוטי מחשב.
החברה הרב-לאומית המקסיקנית Cemex פועלת בסורינאם.
מקסיקו מיוצגת בסורינאם משגרירותה בפורט אוף ספיין, טרינידד וטובגו ובנוסף מחזיקה קונסוליית כבוד בפרמריבו.
סורינאם מיוצגת במקסיקו באמצעות שגרירותה בוושינגטון די.
המדינות המקסיקניות המאוחדות ורפובליקת סינגפור מקיימות יחסים דו-צדדיים מאז שנת 1975. שתי המדינות חברות בפורום לשיתוף פעולה כלכלי אסיה - האוקיינוס השקט (APEC) ובבאו"ם.
ב־9 באוגוסט 1965 הפכה סינגפור למדינה עצמאית לאחר שקיבלה עצמאות מהממלכה המאוחדת.
מקסיקו הכירה וביססה יחסים דיפלומטיים עם סינגפור ב־22 בדצמבר 1975. בשנת 1990 פתחה מקסיקו שגרירות בסינגפור.
מאז מחזיקה סינגפור שגריר שאינו תושב שבסיסו בסינגפור, ומנהלת קונסוליית כבוד הממוקמת במקסיקו סיטי.
מאז כינון היחסים הדיפלומטיים היחסים בין שתי המדינות התפתחו ברציפות על בסיס עמדות בינלאומיות משותפות וחברות.
בשנת 1990, הנשיא קרלוס סלינס הפך לראש המדינה המקסיקני הראשון שביקר בסינגפור.
בשנת 1991 הגיע השר הבכיר לי קואן יו לביקור רשמי במקסיקו.
מאז הביקורים הראשוניים נערכו מספר ביקורים בדרג גבוה בין מנהיגי שתי המדינות.
בספטמבר 2012 נשיא מקסיקו פליפה קלדרון ביקר בסינגפור ונפגש עם הנשיא טוני טאן ועם ראש הממשלה לי הסיין לונג.
הנשיא קלדרון נשא נאום במלון פולרטון סינגפור שכותרתו "פרספקטיבה מקסיקנית על הכלכלה הגלובלית" עבור המכון הבינלאומי למחקרים אסטרטגיים.
באוקטובר 2013 ביקר שר החוץ המקסיקני חוסה אנטוניו מיד בסינגפור, ונפגש עם שר האוצר תרמן שאנמוגאראטנאם ושר החוץ ק' שנמוגם .
בשנת 2014 ביקר ק' שנמוגם במקסיקו ונפגש עם חוסה אנטוניו מיד.
הוא גם השתתף בשולחן העגול של ארוחת הבוקר שארגנה קרן פרומקסיקו , ונאם בנאום שנקרא "לגשר על האוקיינוס השקט: השותפות של סינגפור ומקסיקו" עם דיפלומטים, מנהיגים עסקיים ואנשי המגזר הפרטי שהשתתפו בשולחן העגול.
ביוני 2016 הגיע נשיא סינגפור טוני טאן לביקור רשמי במקסיקו, ונפגש עם נשיא מקסיקו אנריקה פניה נייטו.
הגעתו למקסיקו חפפה את יום השנה ה-40 לכינון היחסים הדיפלומטיים בין שני העמים.
במהלך ביקורו בן הארבעה ימים של הנשיא טאן במקסיקו, שתי המדינות חתמו על הסכמים בנושא סחר ושיפור שיתוף הפעולה במדע ובחינוך, וכן בקידום השותפות הטראנס-פסיפית (TPP).
בנובמבר 2019 ביקר ראש הממשלה לי הסיין לונג במקסיקו ונפגש עם נשיא מקסיקו אנדרס מנואל לופס אוברדור.
במהלך הביקור הודיע הנשיא לופס אוברדור כי סינגפור תשתתף בפיתוח מצר טהואנטפק שבדרום מקסיקו.
ביקורים רמי דרג ממקסיקו בסינגפור
שר החוץ חוסה אנטוניו מיד (2013)
ביקורים רמי דרג מסינגפור למקסיקו
ראש הממשלה גו צ'וק טונג (1997)
ראש הממשלה לי הסיין לונג (2019)
בשנת 2018 הסתכם המסחר בין מקסיקו לסינגפור ב-2.8 מיליארד דולר.
הייצוא העיקרי של מקסיקו לסינגפור כולל: נפט; יחידות זיכרון; יחידות תהליך; יחידות תהליכים דיגיטליות; יחידות בקרה או מתאמים; וסוכר.
הייצוא העיקרי של סינגפור למקסיקו כולל: בנזין; יחידות זיכרון; מעגלים מודולריים; גבישים פיאזואלקטריים רכובים; התקני אחסון שאינם נדיפים, ומוליכים למחצה.
בשנת 2013 תאגיד Keppel מסינגפור חתם על הסכם עם Pemex ממקסיקו לפיתוח שדות נפט במפרץ מקסיקו.
על ההסכמים העידו שרי החוץ של שתי המדינות.
סינגפור מחזיקה שגריר שאינו תושב שהוסמך למקסיקו, הנמצא בסינגפור, ומחזיקה קונסוליה כללית של כבוד במקסיקו סיטי.
יחסי מקסיקו–סאו טומה ופרינסיפה הם יחסי החוץ בין מקסיקו וסאו טומה ופרינסיפה.
מקסיקו סאו טומה ופרינסיפה כוננו יחסים דיפלומטיים בשנת 1989. היחסים הבילטרליים בין שתי המדינות הוא בעיקר בפורומים רב-צדדיים.
בנובמבר 2010 שלחה ממשלת סאו טומה ופרינסיפה משלחת בת שישה חברים להשתתף בכנס שינויי האקלים של האו"ם בשנת 2010 בקנקון, מקסיקו.
סאו טומה ופרינסיפה אינה מיוצגת במקסיקו לא בדרג השגרירות ולא בדרג הקונסוליה.
מקסיקו מיוצגת בסאו טומה ופרינסיפה באמצעות שגרירותה באו"ם בניו יורק, ארצות הברית.
יחסי מקסיקו–פנמה הם היחסים הדיפלומטיים בין מקסיקו לפנמה.
שתי המדינות הן חברות באיגוד מדינות הקריביים, הקהילה של אמריקה הלטינית והמדינות הקריביות, איגוד האינטגרציה של אמריקה הלטינית, ארגון המדינות האיברו-אמריקניות וארגון מדינות אמריקה.
מקסיקו ופנמה חולקות היסטוריה משותפת בכך ששתי המדינות יושבו על ידי האימפריה הספרדית.
בשנת 1821, שתי המדינות קיבלו עצמאות מספרד ופנמה הפכה לחלק מרפובליקת קולומביה הגדולה.
בשנת 1831 התפרקה קולומביה הגדולה לשלוש מדינות נפרדות (קולומביה, אקוודור וונצואלה) כאשר פנמה נשארה חלק מקולומביה.
בשנת 1856 פתחה מקסיקו משרד קונסולרי בפנמה סיטי שהיה תחת הנהלת האגף המקסיקני בבוגוטה.
בשנת 1899, קולומביה ופנמה היו מעורבות במלחמה פוליטית פנימית המכונה מלחמת אלף הימים שנמשכה עד 1902. ארצות הברית ניצלה את המלחמה לבניית תעלת פנמה וכאשר קולומביה סירבה לאשרר את הסכם היי-הרן, ארצות הברית נתנה חסות למרד להיפרדות פנמה מקולומביה.
ב-3 בנובמבר 1903 פנמה הפכה לאומה עצמאית.
מקסיקו ופנמה כוננו יחסים דיפלומטיים ב-1 במרץ 1904.
במהלך שנות ה-70 תמכה מקסיקו בדיאלוג בין פנמה וארצות הברית לשליטה פנמית בסופו של דבר בתעלת פנמה.
בשנת 1977, פנמה וארצות הברית חתמו על הסכמי טוריחוס-קרטר אשר העניקו לפנמה שליטה סופית על התעלה בדצמבר 1999. במהלך שנות השמונים יצרו שרי החוץ של קולומביה, מקסיקו, פנמה וונצואלה את קבוצת קונטדורה במטרה לנסות לפתור את המשבר שעמד בפני מדינות רבות באמריקה המרכזית באותה עת באופן דיפלומטי.
בשנת 1989, מקסיקו ופנמה החזירו את שגריריהן בהתאמה לאחר ההאשמות מצד ארצות הברית והקהילה הבינלאומית כי נשיא פנמה מנואל נורייגה היה מעורב בהלבנת הון ולא נבחר באופן דמוקרטי.
בדצמבר 1989 פלשה ארצות הברית לפנמה והדיחה את נוריגה מהשלטון.
בספטמבר 1992, מקסיקו ופנמה כוננו מחדש את היחסים הדיפלומטיים המלאים.
כיום, היחסים הדו-צדדיים בין מקסיקו לפנמה פעילים וחזקים ללא הרף.
נערכו ביקורים נשיאותיים ברמה גבוהה בין מנהיגי שתי המדינות לאורך השנים.
במרץ 2019 חגגו שתי המדינות 115 שנים של יחסים דיפלומטיים.
ביקורים רמי דרג ממקסיקו בפנמה
הנשיא אדולפו רואיס קורטינס (1956)
הנשיא פליפה קלדרון (2008, ינואר ויוני 2009)
ביקורים רמי דרג מפנמה למקסיקו
הנשיא דמטריו בסיליו לאקאס (1971)
הנשיא ריקרדו דה לה אספרייה (1982)
הנשיא ניקולאס ארדיטו ברלטה ואיארינו (1985)
הנשיא אריק דל ואיה (1987)
קיימות טיסות ישירות בין שתי המדינות עם אארומקסיקו וקופה איירליינס.
באפריל 2014 חתמו שתי המדינות על הסכם סחר חופשי.
בשנת 2018, הסחר בין שתי המדינות הסתכם ב-1.1 מיליארד דולר.
הייצוא העיקרי של מקסיקו לפנמה כולל: נפט; מוצרי תרופות; טלוויזיות בעלות מסך שטוח; מכוניות וטרקטורים; נייר; מכונות; ואלקטרוניקה.
הייצוא העיקרי של פנמה למקסיקו כולל: דלק; גז; תרופות; ושמנים אתריים לתעשיית הבשמים.
מקסיקו היא שותפת הסחר השלישית בגודלה של פנמה באמריקה המרכזית.
מקסיקו היא גם המשתמשת השמינית בגודלה בתעלת פנמה.
כמה חברות רב לאומיות מקסיקניות כמו אמריקה מוביל, סימקס, גרופו בימבו וגרומה (בין היתר) פועלות בפנמה.
מקסיקו מחזיקה בפנמה שגרירות בפנמה סיטי.
פנמה מחזיקה במקסיקו שגרירות במקסיקו סיטי וקונסוליה כללית בווראקרוס.
יחסי מקסיקו–ניקרגואה הם היחסים הדיפלומטיים בין מקסיקו לניקרגואה.
שתי המדינות חברות באיגוד מדינות הקריביים, הקהילה של אמריקה הלטינית והמדינות הקריביות, ארגון מדינות אמריקה, ארגון המדינות האיברו-אמריקניות והאו"ם.
מקסיקו וניקרגואה הן שתי מדינות באמריקה הלטינית החולקות היסטוריה משותפת בכך ששתי המדינות יושבו על ידי האימפריה הספרדית.
בשנת 1821 קיבלה מקסיקו עצמאות מספרד וניקרגואה הפכה לחלק מהאימפריה המקסיקנית הראשונה.
בשנת 1823 התפרקה האימפריה וניקרגואה, יחד עם גואטמלה, אל סלוודור, הונדורס וקוסטה ריקה הצטרפו לפרובינציות המאוחדות של מרכז אמריקה.
בשנת 1838 התפרק האיחוד וניקרגואה הפכה לאומה עצמאית.
שנה לאחר מכן, בשנת 1839, מקסיקו וניקרגואה כוננו יחסים דיפלומטיים.
בשנת 1937, עלה לשלטון הראשון מבין נשיאי סומוסה בניקרגואה.
בשנות השישים החלה המהפכה בניקרגואה על ידי קבוצת מורדים בשם החזית הסנדיניסטית.
במהלך אותה תקופה מקסיקו, אף על פי שבתחילה הייתה תומכת של הסומוזה, שינתה במהרה עמדה והציעה תמיכה לסנדיניסטים.
במאי 1979 ניתקה מקסיקו את היחסים הדיפלומטיים עם ניקרגואה בשל פגיעה חוזרת בזכויות האדם שביצעה ממשלת אנסטסיו סומוסה דביילה.
ביולי 1979 הודח אנסטסיו סומוסה דביילה מהשלטון ומקסיקו כוננה מחדש את היחסים הדיפלומטיים עם ניקרגואה.
בשנת 1990, מקסיקו, יחד עם ממשלות קולומביה, פנמה וונצואלה הקימו את קבוצת קונטאדור כדי לנסות ולתווך במשברים במרכז אמריקה שתפסו אז את האזור.
המהפכה בניקרגואה הגיעה לסיומה לאחר בחירתה של הנשיאה ויולטה צ'מורו בשנת 1990.
מאז תום המהפכה, מקסיקו וניקרגואה עבדו יחד בפרויקטים רבים כגון סיוע באסונות, הגירה ופיתוח.
בשנת 2001, שתי המדינות הסכימו ליישם את פרויקט Mesoamerica (הידוע גם בשם תוכנית Puebla-Panama).
בדצמבר 2012 השתתף נשיא ניקרגואה דניאל אורטגה בהשבעתו של נשיא מקסיקו אנריקה פניה נייטו .
ביקורים רמי דרג מניקרגואה במקסיקו
הנשיא אנריקה בולאניוס (מרץ ויוני 2002)
ביקורים רמי דרג ממקסיקו בניקרגואה
קיימות טיסות ישירות בין מקסיקו למנגואה עם Aeroméxico Connect .
בשנת 1997 חתמו מקסיקו וניקרגואה על הסכם סחר חופשי.
מאז הקמתו (ועם יישום הסכם סחר חופשי של ניו מקסיקו–מרכז אמריקה בשנת 2013), המסחר בין שתי המדינות גדל באופן משמעותי.
בשנת 2018, הסחר בין שתי המדינות הסתכם בכמיליארד דולר.
מקסיקו היא המשקיעה הישירה הזרה השלישית בגודלה בניקרגואה, עם השקעות של עד 183 מיליון דולר.
הייצוא העיקרי של מקסיקו לניקרגואה כולל: מכשירים אלקטרוניים, חוטי נחושת, תרופות ורכבים ואילו הייצוא העיקרי של ניקרגואה למקסיקו כולל: חלקי רכב, בוטנים, שמן צמחי, סוכר וטקסטיל.
מספר חברות רב לאומיות מקסיקניות פועלות בניקרגואה, כגון: אמריקה מוביל, Cemex, Grupo Bimbo ו-Grupo Lala (בין היתר).
מקסיקו מחזיקה בניקרגואה שגרירות במנגואה.
ניקרגואה מחזיקה במקסיקו שגרירות במקסיקו סיטי וקונסוליה בטפצ'ולה.
יחסי מקסיקו–קטר הם היחסים הדיפלומטיים המלאים שבין המדינות המקסיקניות המאוחדות לבין מדינת קטר.
היחסים בין שתי המדינות כוננו ב-30 ביוני 1975, כ-4 שנים לאחר שקטר קיבלה את עצמאותה מהבריטים.
יחסי מקסיקו–צ'ילה הם היחסים הדו-צדדיים בין המדינות המקסיקניות המאוחדות לבין הרפובליקה של צ'ילה.
למקסיקו שגרירות וקונסוליה בסנטיאגו ואילו לצ'ילה שגרירות במקסיקו סיטי.
ההיסטוריה המשותפת של צ'ילה ומקסיקו מתחילה בתקופה בה הן היו מושבות של ספרד.
היחסים הדיפלומטיים בין המדינות הוקמו בשנות ה-20 של המאה ה-19, זמן קצר לאחר שקיבלו עצמאות מספרד.
באותה תקופה גם כל אחת מהמדינות הקימה שגרירות בבירות של המדינה השנייה.
באותה שנה התערבו מדינות ה-ABC בסכסוך הדיפלומטי בין ארצות הברית ומקסיקו, שהיה על סף מלחמה, על רקע פרשת טמפיקו וכיבוש וראקרוס בידי כוחות ארצות הברית.
נציגי המדינות נפגשו עם נציגי ארצות ומקסיקו בעיירה ניאגרה פולס, בגבול בין קנדה לארצות הברית, במטרה להפחית את המתיחות ולמנוע מלחמה, שבסופו של דבר אכן לא פרצה.
ב-11 בנובמבר 1974 ניתק נשיא מקסיקו, לואיס אצ'ווריה אלברס, את היחסים הדיפלומטיים עם מקסיקו, שנה לאחר הדחתו הבלתי חוקית של נשיא צ'ילה הנבחר סלוודור איינדה, על ידי הגנרל אוגוסטו פינושה.
עם השנים הסחר בין שתי המדינות הולך ומתרחב.
שתי המדינות חתמו על הסכם סחר חופשי בשנת 1999. מאז תחילת יישום ההסכם, הסחר בין שתי המדינות הגיע להיקף של כ-3.5 מיליארד דולר ב-2014, כאשר 99.7% מהסחר בין שתי המדינות הוא ללא מכס.
הייצוא העיקרי של צ'ילה למקסיקו כולל: עץ, דיקט, סלמון, אפרסקים, גבינות, יין ונחושת, ואילו עיקר הייצוא של מקסיקו לצ'ילה כולל: כלי רכב וחלפים, טרקטורים, אלקטרוניקה, מכונות ובירה.
הנשיא סבסטיאן פיניירה (יולי ודצמבר 2011, 2012).
שתי המדינות חברות בכמה ארגונים בינלאומיים, בהם קהילת מדינות אמריקה והקאריביים, ארגון האינטגרציה של אמריקה הלטינית, ארגון המדינות האיברו-אמריקניות, הברית הפסיפית והאומות המאוחדות.
שתי המדינות הן המדינות הלטיניות היחידות שחברות בארגון ה-OECD.
יחסי מרוקו–סן מרינו הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין ממלכת מרוקו לבין הרפובליקה המרוממת של סן מרינו.
מרוקו אינה מיוצגת בסן מרינו בשום דרג, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
אין למרוקו שגרירות האמונה על סן מרינו.
דה פקטו, יכולים אזרחי סן מרינו לגשת לשגרירות מרוקו שברומא, בירת איטליה ולקבל שם שירותים קונסולריים.
סן מרינו אינה מיוצגת במרוקו בשום דרג, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
בשנת 2015 ייצאה סן מרינו למרוקו סחורה בסך 41.1 אלף דולר אמריקאי.
הסחורה כללה ציוד הלחמה חשמלי (34%), וחומצות אמינו מחומצנות (27%).
באותה השנה ייבאה סן מרינו ממרוקו סחורה בסך 3.58 אלף דולר אמריקאי.
הסחורה כללה בגדי כותנה מצופים בד (100%).
הסכם דיפלומטי בנוגע לכינון יחסים דיפלומטיים רשמיים בין הרפובליקה המרוממת של סן מרינו לבין ממלכת מרוקו - 6 בספטמבר 2002.
יחסי מקסיקו–רוסיה הם היחסים הדיפלומטיים שבין מקסיקו לבין רוסיה.
שתי המדינות הן חברות ב-APEC (הפורום לשיתוף פעולה כלכלי אסיה - האוקיינוס השקט), G-20 ובאו"ם.
בשנת 1806, האימפריה הרוסית, תחת הקיסר אלכסנדר הראשון, החלה בתוכנית שאפתנית ליישב את אלסקה וקליפורניה (אז תחת שליטה של האימפריה הספרדית).
בשנת 1806, הגיע החוקר הרוסי, ניקולאי רזאנוב, לקליפורניה על מנת לקחת חלק בסחר הפרוות ובייצור מזון עבור המושבות הרוסיות.
בשנת 1812, הוקמה פורט רוס, מושבה רוסית בצפון קליפורניה של היום.
היחסים הדיפלומטיים בין מקסיקו ורוסיה מוסדו רשמית ב-1 בדצמבר 1890 במקסיקו סיטי, על ידי הברון רומן רוזן בכפוף לאישורו של הקיסר אלכסנדר השלישי.
ב־1891 נפתחה הנציגות הרוסית הראשונה בבירה המקסיקנית.
במהלך המהפכות שהתרחשו הן ברוסיה (המהפכה הרוסית, 1917) והן במקסיקו (המהפכה המקסיקנית, 1910-1921), היחסים הדיפלומטיים בין שתי המדינות כמעט ולא התקיימו.
באוגוסט 1924, מקסיקו הייתה למדינה הראשונה ביבשת אמריקה שיצרה קשרים דיפלומטיים עם ברית המועצות.
ב-1926 מינתה ברית המועצות את אלכסנדרה קולונטאי (השגרירה הראשונה בעולם) כשגרירתה במקסיקו.
ב-26 בינואר 1930 נותקו היחסים הדיפלומטיים בין שתי המדינות בשל "הבדלים אידאולוגיים".
ב-1936 עברו הפוליטיקאי הסובייטי לשעבר לאון טרוצקי ואשתו נטליה סדובה למקסיקו מנורווגיה במהלך גלותם.
נשיא מקסיקו, לאסרו קארדנאס קידם את פניו בחמימות ואפילו הסדיר רכבת מיוחדת שתביא אותו למקסיקו סיטי מנמל טמפיקו.
במקסיקו התגורר טרוצקי בשלב מסוים בביתם של הציירים דייגו ריברה ופרידה קאלו.
באוגוסט 1940, טרוצקי נרצח בביתו על ידי סוכן הנ.ק.ו.ד., רמון מרקדר.
במאי 1942 הצטרפה מקסיקו למלחמת העולם השנייה בהכריזה מלחמה על מעצמות הציר ובכך הפכה לבעלת ברית של ברית המועצות.
היחסים הדיפלומטיים בין שתי המדינות נוצרו מחדש בנובמבר 1942. בשנת 1973, הנשיא לואיס אצ'ווריה אלברס הפך לראש המדינה הלטינית הלא-קומוניסטי הראשון לבקר בברית המועצות.
בשנת 1978, בביקור רשמי של נשיא מקסיקו, חוסה לופס פורטייו בברית המועצות, חתמו מקסיקו (בשם אמריקה הלטינית) וברית המועצות על אמנת טלטלולקו האוסרת על "בדיקה, שימוש, ייצור, או רכישה בכל אמצעי" של כל נשק גרעיני באמריקה הלטינית והקאריביים.
לאחר התפרקות ברית המועצות בדצמבר 1991 המשיכה מקסיקו לשמור על יחסים דיפלומטיים עם הפדרציה הרוסית החדשה.
מאז, היחסים בין שתי המדינות התפתחו בהתמדה.
מקסיקו רכשה ציוד צבאי מרוסיה - הצי המקסיקני רכש מסוקי מי-8/17 וטילי 9K38 איגלה נגד מטוסים.
בשנים 2001 ו-2013, רוסיה השיקה לחלל לוויני תקשורת מקסיקניים מן העיר בייקונור, קזחסטן.
בשנת 2009, שוגרה לחלל החללית המקסיקנית-רוסית, טטיאנה-2. לוויין משותף נוסף יושק בעתיד הקרוב.
בשנת 2015, שתי המדינות חגגו 125 שנים של יחסים דיפלומטיים.
ביקורים נשיאותיים ממקסיקו לברית המועצות / רוסיה
הנשיא לואיס אצ'ווריה אלברס (1973).
הנשיא חוסה לופס פורטייו (1978).
הנשיא קרלוס סאלינאס דה גורטארי (1991).
הנשיא אנריקה פנה ניטו (2013).
במחצית הראשונה של 2018 ביקרו במקסיקו כ-31,000 אזרחים רוסים.
בשנת 2018, יותר מ-13,000 אזרחים מקסיקנים ביקרו ברוסיה על מנת לצפות במשחקי גביע העולם בכדורגל.
ישנן טיסות ישירות בין קנקון ומוסקבה עם חברת התעופה Nordwind Airlines.
בשנת 2017, הסחר בין שתי המדינות הסתכם ב-1.7 מיליארד דולר.
היצוא העיקרי של מקסיקו לרוסיה כולל: טקילה, בירה, בשר ומכוניות.
היצוא הרוסי למקסיקו כולל: מוצרים כימיים, מתכות, מסוקים ותחמושת.
מקסיקו היא שותפת הסחר השלישית בגודלה עם רוסיה באמריקה הלטינית.
יחסי מקסיקו–קנדה הם היחסים הדו-צדדיים שבין המדינות המקסיקניות המאוחדות לבין קנדה.
אף על פי שהקשרים ההיסטוריים בין שתי המדינות היו רדומים, מסוף המאה ה-20 השתנו היחסים, רבות בזכות הסכם הסחר החופשי של צפון אמריקה (NAFTA).
שתי המדינות חברות ב-APEC, הפורום לשיתוף פעולה כלכלי אסיה – האוקיינוס השקט, וכן ב-G-20, ארגון מדינות אמריקה וה-OECD.
עוד לפני שקנדה קיבלה עצמאות, התקיימו קשרים בינה לבין מקסיקו במהלך המאה ה-19, ומוצרים מתוצרת קנדה נמכרו במקסיקו תחת סמליהן של חברות בריטיות.
מאז שקיבלה קנדה עצמאות מבריטניה בשנת 1867 ועד 1944, לא ניהלה קנדה יחסים דיפלומטיים עם מקסיקו; ב-30 בינואר 1944 ייסדו שתי המדינות יחסים דיפלומטיים, לאחר ששתיהן היו חלק מבעלות הברית.
בשנת 1952 פתחה מקסיקו את הקונסוליה הכללית הראשונה שלה במונטריאול.
המפגש הראשון בין מנהיגי שתי המדינות התקיים במערב וירג'יניה בשנת 1956 בין ראש ממשלת קנדה לואי סן-לורן ונשיא מקסיקו אדולפו רואיס קורטינס, כשהשתתף בשיחה גם נשיא ארצות הברית דווייט אייזנהאואר.
שלוש שנים מאוחר יותר ביקר נשיא מקסיקו, אדולפו לופס מטאוס לבקר בקנדה במסגרת הביקור הרשמי הראשון שלו מחוץ למקסיקו.
בשנת 1960 ערך ראש ממשלת קנדה ג'ון דיפנבייקר לערוך ביקור גומלין במקסיקו.
מאז, כמעט כל ראש ממשלה קנדי ביקר במקסיקו וכל נשיא מקסיקני ביקר בקנדה.
בשנת 1968 הוקמה ועדת שרים משותפת לשתי המדינות שמתכנסת מדי שנתיים כדי לדון ולנתח את האינטרסים ההדדיים של שתי המדינות לקידום ופיתוח היחסים ביניהן.
בשנת 1974 נחתם הסכם בין שתי המדינות כדי לאפשר למהגרי עבודה זמניים ממקסיקו לעבוד בקנדה.
בשנת 1990 החלו מנהיגי ארצות הברית, קנדה ומקסיקו לנהל משא ומתן על הסכם סחר חופשי שייקרא הסכם הסחר החופשי של צפון אמריקה (NAFTA).
זמן קצר קודם לכן, בשנת 1988 חתמה קנדה על הסכם סחר עם ארצות הברית, כאשר ארצות הברית, בתקופת שלטונו של ג'ורג' בוש האב החלה לנהל משא ומתן להסכם סחר דומה עם מקסיקו.
ממשלת קנדה חששה כי היתרונות שזכתה להם במסגרת הסכם הסחר עם ארצות הברית יתערערו, וביקשה להפוך לצד בשיחות בין מקסיקו וארצות הברית.
תוצאת הבקשה הייתה ש-NAFTA החליפה את הסכם הסחר הקודם בין קנדה וארצות הברית.
הסכם הסחר החדש נכנס לתוקף ב-1 בינואר 1994. מאז כניסת ההסכם לתוקף, הפכו היחסים בין קנדה ומקסיקו לחשובים הרבה יותר, בעיקר כשהן מתמודדות מול דרישות אמריקאיות.
במהלך העשור הראשון של המאה ה-21 היו היחסים בין שתי הממשלות חזקים במיוחד.
באוקטובר 2006 ביקר הנשיא הנבחר של מקסיקו, פליפה קלדרון, באוטווה עוד טרם נכנס באופן רשמי לתפקיד, וראש ממשלת קנדה סטיבן הרפר השתתף בהשבעתו.
שני המנהיגים היו בעלי ברית אידאולוגיים, שמרנים, קלדרון מטעם מפלגת הפעולה הלאומית והרפר מטעם המפלגה השמרנית של קנדה.
בנובמבר 2012 בחר נשיא מקסיקו הנבחר החדש, אנריקה פניה נייטו, לבקר גם כן בקנדה עוד לפני השבעתו.
במאמר שכתב אפיין פניה נייטו את מערכת היחסים בין המדינות שלפני 1994 כ"טובה אך מוזנחת" ושיבח את הגידול בסחר ובנסיעות בין שתי המדינות מאז החתימה על ההסכם.
הוא קרא להגדיל את השקעות החוץ הישירות של קנדה במקסיקו, במיוחד בנפט, אם כי אמר שחברת הנפט הלאומית, פמקס, תישאר הבעלים של המשאבים.
כמו כן כינה את הביטחון האנרגטי של צפון אמריקה "מטרה משותפת" של שתי המדינות.
הוא גם התחייב לפעול להפחתת האלימות הקשורה לסמים במדינה ולהגן על תיירים קנדים בעת ביקורם.
הוא גם ביקש מקנדה לשקול מחדש את הדרישה משנת 2009 שקובעת שכל מקסיקני חייב באשרה טרם כניסתו לקנדה.
ב-1 בדצמבר 2016 ביטלה קנדה את הדרישה לוויזה עבור תיירים מקסיקנים.
ב-30 בנובמבר 2018 חתמו נשיא מקסיקו אנריקה פניה נייטו, נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ וראש ממשלת קנדה ג'סטין טרודו על הסכם סחר חדש במהלך פסגת ה-G-20 בבואנוס איירס, ארגנטינה.
20 שנה לאחר NAFTA, הפכה מקסיקו ליצואנית והיבואנית הגדולה ביותר באמריקה הלטינית.
היא מייצאת מוצרים יותר מכל שאר מדינות אמריקה הלטינית יחדיו.
הייצוא העיקרי של מקסיקו לקנדה כולל: כלי רכב, טלוויזיות, טובין להרכבה או ייצור מטוסים בחלקים, חלקי מנועי בוכנה, טרקטורים, אלקטרוניקה לקבלת המרה והעברת משוב קולי ואבוקדו (בין היתר).
לעומת זאת, הייצוא של קנדה למקסיקו כולל זרעים, סגסוגות אלומיניום, חיטה, חלקי רכב ואביזרים לרכב, סולר וטובין להרכבה.
בשנת 2017 השקיעו חברות קנדיות 2.7 מיליארד דולר במקסיקו, והפכו את קנדה למשקיעה הזרה השלישית בגודלה במקסיקו (אחרי ארצות הברית וספרד).
יחסי מקסיקו–שווייץ הם היחסים הדו-צדדיים בין מקסיקו לבין שווייץ.
קשר רשמי בין מקסיקו לשווייץ הוקם בשנת 1827. באותה שנה פתחה שווייץ משרד דיפלומטי במקסיקו סיטי.
בשנת 1832 חתמו שתי המדינות על חוזה של "ידידות ומסחר" ומקסיקו פתחה משרד דיפלומטי בבזל.
בשנת 1945 שתי המדינות כוננו רשמית יחסים דיפלומטיים, ובשנת 1946 פתחה מקסיקו משרד דיפלומטי בברן.
בשנת 1958 שתי המדינות שדרגו את משלחותיהן הדיפלומטיות לשגרירויות.
שווייץ שומרת על פרופיל בינלאומי ברמה גבוהה מפני שהיא מארחת כמה סוכנויות של האו"ם וארגונים בינלאומיים אחרים בז'נבה.
מדי שנה מתקיים בדאבוס הפורום הכלכלי העולמי ובכירים מקסיקנים ברמה גבוהה, כולל הנשיא המקסיקני נוסעים לשווייץ להיפגש עם פוליטיקאים שווייצרים ואנשי עסקים.
בשנת 2016 חגגו שתי המדינות 70 שנה ליחסים דיפלומטיים.
בשנת 2017 התגוררו במקסיקו כ-5,200 אזרחים שווייצרים.
Colegio Suizo de México, הוא בית ספר יסודי ותיכוני שווייצרי במקסיקו, שמעניק חינוך למשפחות השווייצרים הגולה; יש לו קמפוסים בקוארנבקה, מקסיקו סיטי, וקרטרו.
יש טיסות ישירות בין קנקון לציריך של חברת אדלווייס אייר.
בשנת 2001 חתמה מקסיקו על הסכם סחר חופשי עם איגוד הסחר החופשי האירופי הכולל את איסלנד, ליכטנשטיין, נורווגיה ושווייץ.
בשנת 2018 הסתכם המסחר ההדדי בין מקסיקו לשווייץ ב-2.6 מיליארד דולר.
בין השנים 1999–2016 השקיעו חברות שווייצריות במקסיקו יותר מ-9 מיליארד דולר.
מספר חברות רב-לאומיות שווייצריות מבוססות ופועלות במקסיקו, כמו קרדיט סוויס, הולצ'ים, נסטלה, נוברטיס ו-UBS.
חברות רב-לאומיות מקסיקניות כמו Cemex ו-Vitro פועלות בשווייץ.
מקסיקו מחזיקה בשווייץ שגרירות בברן ו-2 קונסוליות בז'נבה ולוגאנו.
מאידך, שווייץ מחזיקה במקסיקו שגרירות במקסיקו סיטי ו-3 קונסוליות בקנקון, גוודלחרה ומונטריי.
יחסי מקסיקו–תאילנד הם היחסים הדיפלומטיים שבין מקסיקו לתאילנד.
שתי המדינות חברות בפורום APEC וכן באומות המאוחדות.
היחסים הבלתי רשמיים הראשונים בין מקסיקו לתאילנד התקיימו בשלהי המאה ה-16 כשספרד שלטה במקסיקו (שכונתה אז מלכות המשנה של ספרד החדשה) וסחרה בכסף מקסיקני, צ'ילי ופירות עם ממלכת סיאם (תאילנד של ימינו) מהמושבה שלה בפיליפינים.
הסחר בין שתי המדינות נמשך עד שמקסיקו השיגה את עצמאותה מספרד בשנת 1821. אחרי כן עברו עוד 150 שנה עד ששתי המדינות ייסדו יחסים דיפלומטיים.
ב-28 באוגוסט 1975 מקסיקו ותאילנד כוננו באופן רשמי יחסים דיפלומטיים.
בשנת 1978 פתחה תאילנד שגרירות במקסיקו סיטי ובספטמבר 1989 פתחה גם מקסיקו שגרירות בבנגקוק.
במרץ 2002 הפך ראש ממשלת תאילנד תאקסין צ'ינוואט לראש המדינה התאילנדי הראשון שביקר במקסיקו.
בשנת 2003 ביקור לראשונה נשיא מקסיקו ויסנטה פוקס בתאילנד.
ב-23 במאי 2014 מקסיקו גינתה את ההפיכה התאילנדית וקראה למצוא פתרון בדרכי שלום.
מאז ייסוד היחסים הדיפלומטיים, כל שנה מציעות ממשלות שתי המדינות מלגות לאזרחי המדינה האחרת ללימודים במקסיקו/תאילנד להכשרה דיפלומטית.
בשנת 2015 חגגו שתי המדינות 40 שנה להקמת יחסים דיפלומטיים.
לאורך השנים שתי המדינות חתמו על מספר הסכמים דו-צדדיים כמו הסכם תעופה ושיתוף פעולה תחבורתי (1992); הסכם לפטור מוויזה לדרכונים דיפלומטיים ורשמיים (1999); הסכם לשיתוף פעולה תרבותי וחינוכי (2003); ומזכר הבנות להקמת מנגנון התייעצות בעניינים שונים (2011).
בשנת 2018 הסתכם היקף הסחר בין שתי המדינות בכ-6 מיליארד דולר.
עיקר הייצוא מתאילנד למקסיקו הם: מכשירי חשמל, גומי, ציוד רפואי, פלסטיק, מוצרי ברזל ופלדה, טקסטיל ובגדים, צעצועים וציוד ספורט, זכוכית וכלי זכוכית, הנעלה, מכוניות וחלקי רכב ומעבדי מזון.
עיקר הייצוא ממקסיקו לתאילנד הם: מכוניות וחלקי רכב, ברזל ופלדה, כימיקלים, מכונות חשמל, אלומיניום, נחושת, קרטון ונייר, דגים, פירות ים ותרופות.
מקסיקו היא שותפת הסחר הגדולה ביותר של תאילנד באמריקה הלטינית, ואילו תאילנד היא השותפה הגדולה ביותר של מקסיקו באזור אסיה והאוקיינוס השקט.
יחסי מקסיקו–צרפת הם היחסים הדיפלומטיים בין מקסיקו לצרפת.
בשנת 1821 אוגוסטין הראשון, קיסר מקסיקו, לאחר שקיבל עצמאות מספרד, שלח את שר החוץ להיפגש עם לואי השמונה עשר, מלך צרפת, על מנת לנהל משא ומתן על הכרה בעצמאות מקסיקו, אך לואי השמונה עשר סירב לבקשה בגלל קשרי בריתו עם ספרד.
ב-26 בנובמבר 1826, צרפת כוננה מערכת יחסים לא פורמלית עם מקסיקו, והחלה לנהל פעולות סחר עם חברות במדינה זו.
בספטמבר 1830, צרפת הכירה בעצמאות מקסיקו וכוננה עמה יחסים דיפלומטיים, לאחר מהפכת יולי, שבה הודח שארל העשירי, מלך צרפת מבית בורבון והקמת המונרכיה של יולי.
באותה שנה, שתי המדינות פתחו משלחות דיפלומטיות בערי הבירה.
לאחר כינון יחסים דיפלומטיים, המדינות לא היו תמיד בתנאים ידידותיים, במיוחד לאחר תחילת מלחמת המאפים (נובמבר 1838 - מרץ 1839), הידועה גם כ"התערבות הצרפתית הראשונה במקסיקו".
הסיבה למלחמה הייתה רצונם של הצרפתים לקבל פיצוי על רכוש שנפגע ונבזז על ידי המקסיקנים.
במהלך המלחמה חסמה צרפת (בסיוע ארצות הברית) את נמלי מקסיקו ובכך פגעה בכלכלת המדינה.
שלושה חודשים לאחר מכן, מקסיקו הסכימה לשלם צרפת 600,000 פסו כפיצוי.
בדצמבר 1861, קיסר צרפת נפוליאון השלישי הציב את התנאי למקסיקו לשלם מיד את החוב שלה, אך למעשה רדף אחר יעדים גלובליים נוספים ורצה להרחיב את האימפריה באמריקה הלטינית, מה שהוביל בסופו של דבר להתערבות הצרפתית השנייה במקסיקו.
בשנת 1864, לאחר מבצע צבאי מוצלח, נפוליאון השלישי מינה את בן דודו מקסימיליאן הראשון מבית הבסבורג לקיסר מקסיקו.
במשך מספר שנים נלחמו המורדים המקסיקנים בראשות בניטו חוארס נגד הצרפתים ומשתפי הפעולה.
באביב 1865, ארצות הברית הסכימה לתמוך בחוארס, אפשרה לו לרכוש נשק ותחמושת, והחלה גם להפעיל לחץ דיפלומטי על פריז.
וושינגטון שלחה את הגנרל ויליאם שרמן ו-50,000 חיילים לגבול עם מקסיקו כדי להראות לצרפת כי התערבותה אינה רצויה.
בשנת 1866 החליט נפוליאון השלישי להסיג את הכוחות הצרפתים ממקסיקו בגלל לחץ אמריקני והעובדה שכוחות המורדים התקדמו בהצלחה לעבר מקסיקו סיטי.
בשנת 1867 הקיסר מקסימיליאן הראשון נלכד והוצא להורג בקרטרו, ובכך בא הקץ על האימפריה המקסיקנית השנייה.
אירועי שנות ה-60 של המאה ה-19 נחגגים בצרפת ובמקסיקו עד היום.
במקסיקו נחגג סינקו דה מאיו לכבוד ניצחון המקסיקנים על הכוחות הצרפתים בקרב פואבלה (5 במאי 1862).
לגיון הזרים הצרפתי חוגג את יום קמרון כסימן לכבוד לגבורה של יחידה קטנה של חיילים צרפתים במהלך קרב קמרון, כאשר הצרפתים נלחמו בקבוצה גדולה בהרבה של חיילים מקסיקנים ב-30 באפריל 1863.
בשנת 1911 נשיא מקסיקו פורפיריו דיאס, אשר בדרגת גנרל נלחם נגד הצרפתים במהלך ההתערבות הצרפתית השנייה, עזב את מקסיקו לאחר הדחתו במהפכה המקסיקנית לטובת צרפת ונפטר בפריז בשנת 1915. בדצמבר 1926 קנתה ממשלת מקסיקו אחוזה לארח את השגרירות בפריז.
במהלך מלחמת העולם השנייה, מקסיקו ניתקה את היחסים הדיפלומטיים עם צרפת של וישי ושמרה על היחסים הדיפלומטיים עם ממשלת צרפת הגולה (הידועה גם בשם צרפת החופשית), בראשותו של הגנרל שארל דה גול בלונדון.
בשנת 1944 הוחזרו היחסים הדיפלומטיים המלאים בין המדינות בעקבות שחרור צרפת על ידי כוחות בעלות הברית.
בדצמבר 2005 נעצרה במקסיקו האזרחית הצרפתית פלורנס קאזה באשמת חטיפה, מעורבות בכנופיה עבריינית והחזקת נשק חם.
היא נמצאה אשמה על ידי בית משפט במקסיקו ונידונה ל-60 שנות מאסר.
פלורנס קאזה הצהירה תמיד על חפותה, מה שהוביל בסופו של דבר לסכסוך דיפלומטי בין מקסיקו לצרפת.
נשיא צרפת ניקולא סרקוזי ביקש מממשלת מקסיקו לאפשר לפלורנס קאזה לרצות את עונשה בצרפת, אך בקשתו נדחתה.
בשנת 2009 ביטלה מקסיקו את השתתפותה בחגיגת "שנת מקסיקו בצרפת" שהייתה אמורה להתקיים ב-2011 (אשר תוכננו עבורה 350 אירועים, הקרנות סרטים וסימפוזיונים), שכן סרקוזי הודיע כי גורלה של קאזה יפורסם ברבים באירוע זה.
בינואר 2013 בית המשפט העליון במקסיקו החליט לשחרר את קאזה והיא גורשה לצרפת.
לאחר שחרורה התחייבה צרפת לסייע למקסיקו בהקמת ז'נדרמריה מקומית לבקשת הנשיא אנריקה פניה נייטו.
בשנת 1997 חתמה מקסיקו על הסכם הסחר החופשי עם האיחוד האירופי (כולל צרפת).
בשנת 2009 הסתכם הסחר בין מדינות ב-5.9 מיליארד דולר.
בין 1999 ל-2008 השקיעו חברות צרפתיות יותר מ-1.7 מיליארד דולר בכלכלה המקסיקנית.
באותה תקופה השקיעו חברות מקסיקניות 594 מיליון דולר בכלכלה הצרפתית.
בשנת 2011, צרפת הייתה שותפת הסחר ה-16 בגודלה במקסיקו, ואילו מקסיקו הייתה שותפת הסחר ה-53 בגודלה בצרפת.
מקסיקו מחזיקה בצרפת שגרירות בפריז ו-6 קונסוליות בבורדו, דיז'ון, לה האבר, ליון, מרסיי וטולוז.
מאידך, צרפת מחזיקה במקסיקו שגרירות במקסיקו סיטי ו-18 קונסוליות באקפולקו, אגואסקליינטס, צ'יוואווה, גוודלחרה, ארמוסיו, לה פאס, מסטלאן, מרידה, מונטריי, מורליה, אואחאקה, פלאיה דל כרמן, פואבלה, קרטרו, סן לואיס פוטוסי, טיחואנה, טוסטלה גוטיירס וחלפה.
יחסי מרוקו–סנט לוסיה הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין ממלכת מרוקו לבין סנט לוסיה.
היחסים הדיפלומטיים שבין ממלכת מרוקו לבין סנט לוסיה כוננו בשנות השמונים של המאה העשרים ושתי המדינות החלו בתהליך של התקרבות האחת לשנייה.
בחודש דצמבר 2014 נחנכה שגרירות מרוקו בקסטריז, בירת סנט לוסיה.
בין שתי המדינות שיתופי פעולה רבים בעיקר במגזרי החינוך והחקלאות.
מרוקו נוהגת להציע לסנט לוסיה מספר קטן של מלגות לימודים לתואר ראשון, לתואר שני ולדוקטורט בשטחה, כשמרוקו בוחרת את המתאימים ביותר לתוכנית.
התוכינת החלה להתקיים בשנת 2014.
ב-11 בנובמבר 2017 התקיים מפגש בין ראש ממשלת מרוקו סעד א-דין אל-עות'מאני לבין מזכיר ארגון ה-OECS (ארגון המדינות הקריביות המזרחיות), וראש ממשלת סנט לוסיה אלן צ'אסטנט.
שני המנהיגים חתמו על הסכמים פיננסיים בין שתי המדינות, רובם בדבר השקעות מרוקאיות ישירות ועקיפות באזור האנטילים הקטנים בפרט והאיים הקריביים בכלל.
ב-19 באוקטובר 2018 נערך ביקור של צ'אסטנט ברבאט, בירת מרוקו, בו נחתמו הסכמים נוספים.
בביקור התבטא ראש הממשלה בעד שליטתה של מרוקו בסהרה המערבית; "אנחנו תומכים ונמשיך לתמוך בשלמותה הטריטוריאלית של מרוקו".
סנט לוסיה הכירה עם עצמאותה שלה בעצמאותה של סהרה המערבית, היא השעתה את ההכרה שלה בסהרה המערבית ב-1987 ועברה להכיר במקום כשטח מרוקאי ב-2010.
בתחילת אוגוסט 2019 נחגג יום השנה ה-20 לשלטונו של מוחמד השישי במרוקו בשגרירות המרוקאית בסנט לוסיה.
בשנת 2020 החלו המדינות לשתף פעולה בתחום הטכנולוגי.
מרוקו מיוצגת בסנט לוסיה בדרג השגרירות באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה בקסטריז, בירת המדינה.
סנט לוסיה אינה מיוצגת במרוקו בדרג השגרירות.
סנט לוסיה מיוצגת במרוקו בדרג הקונסולרי באמצעות קונסוליה רשמית שהיא מחזיקה ברבאט, בירת המדינה.
יחסי מקסיקו–שוודיה הם היחסים הדיפלומטיים שבין מקסיקו לבין ממלכת שוודיה.
היחסים הראשוניים בין מקסיקו לשוודיה החלו בשנת 1850 כשנפתחה קונסוליה שוודית בעיר וראקרוס.
ב-29 ביולי 1885 נחתם הסכם הידידות, המסחר והניווט בין שתי המדינות.
בשנת 1956 נפתחה השגרירות השוודית במקסיקו סיטי.
בשנת 1980, נשיא מקסיקו חוסה לופס פורטייו ערך ביקור רשמי בשוודיה.
בשנת 1982, ביקרו המלך קרל השישה עשר גוסטף משוודיה והמלכה סילביה משוודיה ביקור רשמי במקסיקו.
המלכים ביקרו בהמשך ביקור ממלכתי שני במקסיקו בשנת 2002. כמו כן נערכו מספר ביקורים רמי דרג של נשיאי מקסיקו וראשי ממשלת שוודיה במדינות זו של זו בהתאמה.
בשנת 1982 קיבלו אלפונסו גרסיה רובלס ממקסיקו ואלווה מירדאל, שוודיה, פרס נובל לשלום "[על] עבודתם המפוארת במשא ומתן במסגרת האו"ם, שם שניהם מילאו תפקידים מכריעים וזכו להכרה בינלאומית".
בשנת 2013 ביקר ראש ממשלת שוודיה פרדריק ריינפלט ביקור רשמי במקסיקו ונפגש עם נשיא מקסיקו אנריקה פניה נייטו.
במהלך הביקור הדגישו שתי המדינות את חשיבות היחסים בין שתי המדינות וחתמו על כמה הסכמים דו צדדיים.
ביקורים רמי דרג ממקסיקו לשוודיה
ביקורים רמי דרג משוודיה למקסיקו
ראש הממשלה תורביורן פלדין (1981)
ראש הממשלה אולוף פלמה (1984)
ראש הממשלה ינגוואר קרלסון (1986)
ראש הממשלה פרדריק ריינפלט (2013)
קיימות טיסות ישירות בין מקסיקו לשוודיה עם חברות התעופה הבאות: תומאס קוק איירליינס סקנדינביה ו-TUIfly נורדיק.
בשנת 1997 חתמה מקסיקו על הסכם סחר חופשי עם האיחוד האירופי (הכולל את שוודיה).
בשנת 2018 הסתכם המסחר בין מקסיקו לשוודיה במיליארד דולר.
שוודיה היא שותפת הסחר הגדולה ביותר של מקסיקו בעולם.
בין המוצרים שמקסיקו מייצאת לשוודיה הם: מוצרים מוגמרים ואלכוהול.
הייצוא השוודי למקסיקו הוא כולל בעיקר מוצרים מוגמרים, מכוניות ותרופות.
יש כיום למעלה ממאתיים חברות שוודיות הפועלות במקסיקו, ביניהן: אסטראזנקה, אריקסון, סנסל סלולוזה א.ב.
מקסיקו מחזיקה בשוודיה שגרירות בסטוקהולם.
שוודיה מחזיקה במקסיקו שגרירות במקסיקו סיטי.
יחסי מקסיקו–צ'כיה הם היחסים הדיפלומטיים בין צ'כיה למקסיקו.
באותה שנה, שתי המדינות פתחו קונסוליות בבירות זו של זו, בהתאמה.
היחסים הדיפלומטיים בין שתי המדינות נותקו באפריל 1939 לאחר כיבוש צ'כוסלובקיה על ידי גרמניה הנאצית, אולם ממשלת צ'כוסלובקיה הגולה בלונדון שמרה על היחסים עם מקסיקו.
באוגוסט 1990 ערך נשיא צ'כוסלובקיה ואצלב האוול ביקור רשמי במקסיקו.
בשנת 1991 ערך נשיא מקסיקו, קרלוס סלינס, ביקור רשמי בצ'כוסלובקיה.
בדצמבר 1992 חולקה צ'כוסלובקיה לצ'כיה ולסלובקיה.
מקסיקו ביססה את היחסים הדיפלומטיים עם צ'כיה ב-1 בינואר 1993. בשנת 2017 חגגו צ'כיה ומקסיקו 95 שנים להקמת יחסים דיפלומטיים.
ביקורים רמי דרג מצ'כוסלובקיה / צ'כיה במקסיקו
הנשיא ואצלב האוול (אוגוסט 1990)
הנשיא ואצלב האוול (אוקטובר 1993)
ראש הממשלה מילוש זמאן (אפריל 2002)
סגן שר החוץ דוד גלדיס (יוני 2007)
סגנית שרת החוץ הלנה במבסובה (אוקטובר 2008)
סגן שר החוץ איוון ינצ'ארק (יוני 2015)
שר החוץ טומאש פטריצ'ק (אוקטובר 2019)
ביקורים רמי דרג ממקסיקו בצ'כוסלובקיה / צ'כיה
הנשיא קרלוס סלינס (יולי 1991)
הנשיא ויסנטה פוקס (אוקטובר 2001)
תת-מזכירת החוץ לורדס ארנדה בסאורי (נובמבר 2005)
מזכירת החוץ פטריסיה אספינוסה קנטיאנו (מאי 2009)
בשנת 1997 חתמה מקסיקו על הסכם סחר חופשי עם האיחוד האירופי (הכולל את צ'כיה מאז 2004).
הייצוא העיקרי של צ'כיה למקסיקו כולל: כלי רכב; רמזורים; מוליכים חשמליים ומעגלים מודולריים.
הייצוא העיקרי של מקסיקו לצ'כיה כולל: אוזניות עם מיקרופון; מבחר משחקים ובנייה; יחידות זיכרון; כלי רכב; קרמים של פרי הדר, מלונים ואבטיחים.
צ'כיה היא שותפת הסחר הגדולה ביותר במקסיקו מבין מדינות האיחוד האירופי.
בצ'כיה פועלות כמה חברות רב-לאומיות מקסיקניות מרכזיות כמו Cemex, Grupo Bimbo ו-Nemak.
צ'כיה מחזיקה במקסיקו שגרירות במקסיקו סיטי ו-3 קונסוליות כבוד במונטריי, גוודלחרה וטיחואנה.
מקסיקו מחזיקה בצ'כיה שגרירות בפראג בלבד.
יחסי מקסיקו–רומניה הם היחסים הבילטרליים שבין המדינות המקסיקניות המאוחדות לבין רומניה.
למקסיקו שגרירות בבוקרשט וכן קונסוליות של כבוד בטימישוארה ובקלוז'-נאפוקה.
לרומניה שגרירות במקסיקו סיטי וכן קונסוליות של כבוד בגוואדלחארה, קנקון ובווראקרוס.
הקשרים הראשונים בין שתי המדינות החלו בסביבות המאה ה-16, כשסדרה של כתבי יד שעסקו באמריקה של התקופה הפרה-קולומביאנית נפוצו ברומניה.
במהלך המאה ה-17 הגיע לרומניה התירס, שגדל במקסיקו, ובמאות שלאחר מכן הפכה רומניה לאחת המדינות המובילות בגידול תירס.
במהלך ההתערבות הצרפתית השנייה במקסיקו, חיילים רומנים הצטרפו לצבא הצרפתי שסייע לקיסר מקסימיליאן הראשון.
הקשר הרשמי הראשון בין מקסיקו לרומניה נוצר ב-1880 כשהנסיך קרול הראשון שלח מכתב לנשיא מקסיקו ובו הודיע לו על עצמאותה של רומניה מהאימפריה העות'מאנית בהתאם לאמנת ברלין ב-1878. מקסיקו ורומניה כוננו יחסים דיפלומטיים רשמיים ב-20 ביולי 1935 בטקס שנערך בפריז בהשתתפות שרי החוץ משתי המדינות.
בשנת 1941 השתתף מלך רומניה לשעבר, קרול השני, במצעד יום העצמאות של מקסיקו, כשהוזמן לצפות בו לצד נשיא מקסיקו דאז, מנואל אבילה קמאצ'ו.
מספר חודשים מאוחר יותר, ב-24 בדצמבר 1941, נותקו היחסים בין המדינות אחרי שהאחרונה הצטרפה למדינות הציר.
במרץ 1973 מקסיקו ורומניה כוננו יחסים מחדש, וזמן קצר לאחר מכן נפתחו שגרירויות בבירות שתי המדינות.
בספטמבר 1989, משיקולי תקציב, נסגרה שגרירות מקסיקו ברומניה, ונפתחה מחדש ב-1995. ב-1974 נשיא רומניה, ניקולאה צ'אושסקו ביקר במקסיקו, דבר שגרר אחריו שורה של ביקורי גומלין מקרב שתי המדינות.
יחסי מקסיקו–קפריסין הם היחסים הדיפלומטיים בין הרפובליקה של קפריסין ובין המדינות המקסיקניות המאוחדות.
בשנת 1960 הכירה מקסיקו בעצמאות קפריסין מבריטניה.
ב-21 בפברואר 1974 כוננו קפריסין ומקסיקו יחסים דיפלומטיים.
בשנת 1981 פתחה קפריסין שגרירות במקסיקו סיטי, הראשונה שלה באמריקה הלטינית.
בשנת 1991 פתחה מקסיקו קונסוליית כבוד בניקוסיה.
בשנת 1974, מקסיקו נקטה עמדה נייטרלית במהלך פלישת טורקיה לקפריסין, אולם מקסיקו הסכימה עם ההחלטות שקיבלה מועצת הביטחון של האומות המאוחדות כי הן הבסיס לפתרון הוגן ומאוזן לבעיית קפריסין והתעקשה על ריבונות, עצמאות ושלמות טריטוריאלית של קפריסין.
בספטמבר 1990 ביקר שר החוץ הקפריסאי, גאורגיוס יאקובו, במקסיקו ונפגש עם מקבילו המקסיקני פרננדו סולנה.
במהלך הביקור גינה השר סולנה את כיבוש חלק משטח קפריסין על ידי חיילים זרים וקיווה שיימצא פתרון במסגרת האו"ם.
ביוני 1997 משלחת של חברי קונגרס במקסיקו, בראשות חבר הקונגרס חואן חוסה אוסוריו פלסיוס, ערכו ביקור בקפריסין כדי לחזק את היחסים הדו-צדדיים בין שתי המדינות.
באוקטובר 2000 ערך שר החוץ המקסיקני, חואן רבויידו גוט, ביקור בניקוסיה.
במאי 2004 הצטרפה קפריסין לאיחוד האירופי.
באותו חודש השתתפו נשיא קפריסין טסוס פפדופולוס ושר החוץ גאורגיוס יאקובו בפסגת אמריקה הלטינית, הקריביים והאיחוד האירופי בגוודלחרה, מקסיקו.
בנובמבר 2009 תרמה ממשלת קפריסין ל-Museo Nacional de las Culturas יותר ממאה יצירות אתנוגרפיות והיסטוריות מקפריסין, כמו גם ספרים ותקליטורים המדגישים את תרבותה של אותה מדינה.
בפברואר 2014 הוקמה "קבוצת הידידות מקסיקו-קפריסין" על ידי הקונגרס המקסיקני במטרה להגביר את חילופי התרבות והתיירות בין שתי המדינות.
ביקורים רמי דרג מקפריסין למקסיקו
שר החינוך אורניוס יואנידס (2002)
נשיא קפריסין טסוס פפדופולוס (2004)
שר החקלאות דמטריס אליאדס (2010)
ביקורים רמי דרג ממקסיקו לקפריסין
חבר הקונגרס חואן חוסה אוסוריו פלסיוס (1997)
תת-מזכיר החוץ חואן רבויידו גוט (2000)
שתי המדינות חתמו על כמה הסכמים דו-צדדיים כמו הסכם לשיתוף פעולה תרבותי, חינוכי ומדעי (1994); הסכם לשיתוף פעולה תיירותי (1996); הסכם ויזת ויתור לדרכונים דיפלומטיים ושירותים (1996); ומזכר הבנות עבור התייעצויות עם אינטרס הדדי (2000).
בשנת 2019 הסתכם המסחר בין שתי המדינות בכ-25 מיליון דולר.
הייצוא העיקרי של קפריסין למקסיקו כולל: מעבדים; מוצרי וריקועי פלדה; מכונות עבודות תפירה; פילטרים לחומרי סיכה במנועים; וספקטרומטרים וספקטרוגרפים אופטיים.
הייצוא העיקרי של מקסיקו לקפריסין כולל: בירה מאלט; כלי רכב; חומצות ומלחים; מנקי כלים; וטקילה.
בין ינואר 1999 ליוני 2016, השקיעו חברות קפריסאיות במקסיקו יותר מ-2.8 מיליון דולר.
קפריסין מחזיקה במקסיקו שגרירות במקסיקו סיטי.
מקסיקו מוסמכת לקפריסין משגרירותה באתונה, יוון ומחזיקה בקפריסין קונסוליית כבוד בניקוסיה.
יחסי מקסיקו–קרואטיה הם היחסים הדו-צדדיים בין קרואטיה למקסיקו.
בעקבות העצמאות של קרואטיה מיוגוסלביה ביוני 1991, מקסיקו הכירה במדינה העצמאית החדשה ב-22 במאי 1992. היחסים הדיפלומטיים בין המדינות כוננו רשמית ב-6 בדצמבר 1992. מאז הקמתם היו היחסים הדיפלומטיים מוגבלים.
במרץ 2002 ביקר נשיא קרואטיה סטייפן מסיץ' במקסיקו כדי להשתתף בוועידה הבינלאומית בנושא מימון לפיתוח במונטריי.
זה היה הביקור הראשון והגבוה ביותר שערך ראש מדינה קרואטי במקסיקו.
באוקטובר 2008 ערכה שרת החוץ המקסיקנית פטריסיה אספינוסה קנטיאנו ביקור רשמי בקרואטיה, שהיה הביקור הראשון ברמת השרים של פקיד מקסיקני בקרואטיה מאז כינון היחסים הדיפלומטיים.
בשנת 2016, קרואטיה הציעה שהיא עשויה לפתוח שגרירות קבועה במקסיקו כדי להקל על היחסים והסחר בין שתי המדינות.
ביקורים רמי דרג מקרואטיה במקסיקו
סגן שר החוץ פריין קרינץ (1997)
ביקור שרת חוץ ממקסיקו בקרואטיה
שרת החוץ פטריביה אספינוסה קנטיאנו (2008)
שתי המדינות חתמו על כמה הסכמים דו-צדדיים כמו מזכר הבנות להקמת מנגנון התייעצות בענייני עניין הדדי (2008); הסכם לביטול דרישות הוויזה לבעלי דרכון דיפלומטי ורשמי (2008) והסכם לשיתוף פעולה חינוכי, תרבותי וספורט (2011).
קיימת במקסיקו קהילת מהגרים קטנה של קרואטים, בעיקר בעיר הבירה וסביבתה.
בקרואטיה זוכים לפופולריות המטבח המקסיקני, מוזיקה (מריאצ'י) ואופרות סבון.
"לוס קבאיירוס" היא הלהקה הקרואטית הראשונה שמבצעת מוזיקה מקסיקנית מסורתית.
בשנת 2000 היא השתתפה בהצלחה במפגש השביעי הבינלאומי של מריאצ'י ושל צ'רריה בגוודלחרה.
המלח הקרואטי וינקו פאלטין הצטרף למשלחת שהוביל פרנסיסקו דה מונטחו בחצי האי יוקטן.
כחבר בפרובינציה הדומיניקנית המקסיקנית בסנט ג'יימס, התכונן פאלטין להיות כומר בבירה המקסיקנית של דומיניק הקדוש.
בסוף קיץ 1546 הוא חזר לאירופה.
המיסיונר הישועי הקרואטי מהמאה ה-18 פרדיננד קונשצ'אק הפך לאחד החוקרים המפורסמים ביותר של חצי האי המקסיקני באחה קליפורניה, והוכיח כי מדובר בחצי אי.
קונשצ'אק היה מתמטיקאי, אסטרונום, טבע, גאולוג, בונה דרכים וסוללות ומפקח על כל צמצום הישועים במקסיקו.
האי המקסיקני הקטן רוקה קונסאג נקרא על שמו.
הכומר הישועי הקרואטי איוואן רטקאי הגיע לאזור צ'יוואווה של ימינו בשנת 1680. הוא כתב שלושה דוחות מאוד מפורטים על טיולו, נוף, כמו גם על החיים, הטבע והמנהגים של ילידי הארץ.
אלה הם התיאורים העתיקים ביותר של אזור זה.
עם מסע המסע השלישי שלו, רטקאי צירף מפה של הפרובינציה המסומנת ברוחב הרוחב והאורך, חלקים מהעולם, תחנות מיסיונריות ופורות ספרדיות, בתי גידול של שבטים אינדיאנים ונהרות והרים.
זוהי גם אחת מיצירות המיפוי הראשונות של סופרים קרואטים, והמפה העתיקה ביותר של אותה מחוז מקסיקני.
המפה נערכה בשנת 1683 כציור על נייר.
המקור נשמר בארכיון הישועי המרכזי ברומא.
בשנת 1997 חתמה מקסיקו על הסכם סחר חופשי עם האיחוד האירופי.
בשנת 2017 הסתכם הסחר בין קרואטיה למקסיקו ב-44 מיליון דולר.
בשנת 2015 ייצאה קרואטיה למקסיקו סחורות בשווי 25.4 מיליון דולר וייבאה ממנה סחורות בשווי 20.6 מיליון דולר.
הייצוא העיקרי של קרואטיה למקסיקו כולל: מכונות יציקה ומכשירים, עור ורסטורס של תחמוצות מתכת.
הייצוא העיקרי של מקסיקו לקרואטיה כולל: רכבי הובלה, מכונות ומכשירים לעטיפת סחורה וחלקי מושבים.
חברות רב-לאומיות מקסיקניות כמו אמריקה מוביל וסמקס פועלות בקרואטיה.
קרואטיה מוסמכת למקסיקו משגרירותה בוושינגטון די.
מקסיקו מוסמכת לקרואטיה משגרירותה בבודפשט, הונגריה ומחזיקה בקונסוליות כבוד בספליט ובזאגרב.
יחסי מקסיקו–תוניסיה הם היחסים הדיפלומטיים בין המדינות המקסיקניות המאוחדות לרפובליקה של תוניסיה.
בשנת 1881 שמעה ממשלת מקסיקו לראשונה על תוניסיה כשקיבלה מידע שנשלח על ידי הצירות הדיפלומטיות בצרפת ובאיטליה על מדינת החסות הצרפתית תוניסיה.
בשנת 1956 השיגה תוניסיה את עצמאותה מצרפת.
בשנת 1961 שלח נשיא מקסיקו אדולפו לופס מטאוס משלחת נשיאותית של רצון טוב, בראשות השליח המיוחד אלחנדרו קרייו מרקור והציר חוסה אסקיאל איטוריאגה, לבקר בתוניסיה כדי לסלול את הדרך לכינון יחסים דיפלומטיים בין שתי המדינות.
באותה שנה, ב-17 בנובמבר 1961, מקסיקו ותוניסיה כוננו יחסים דיפלומטיים.
מאז כינון יחסים דיפלומטיים; היחסים הדיפלומטיים בין שתי המדינות היו מוגבלים והתקיימו בעיקר בארגונים רב לאומיים כמו באו"ם.
במרץ 2002 ערך ראש ממשלת תוניסיה, מוחמד ע'אנושי, ביקור במקסיקו כדי להשתתף בקונצנזוס של מונטריי ונפגש עם נשיא מקסיקו ויסנטה פוקס.
בפברואר 2005, ביקר המנכ"ל המקסיקני לאפריקה והמזרח התיכון, הקטור ולסי, בתוניסיה.
בשנת 2012 ביקרה מנכ"לית מקסיקו לאפריקה והמזרח התיכון, שרה ואלדס, בתוניס כדי להיפגש עם ראש בנק הפיתוח האפריקני (שבסיסו אז בתוניסיה).
בנובמבר 2014 הגיע לתוניסיה המנכ"ל המקסיקני לפרומקסיקו, פרנסיסקו גונסאלס דיאס, והוביל משלחת של אנשי עסקים מקסיקנים המתמחים בתעשיות המזון, חומרי הבניין והביוטכנולוגיה ושירותי הייעוץ.
במרץ 2015 גינתה מקסיקו את הפיגוע במוזיאון הלאומי בארדו בתוניס בו היו במקרה שמונה אזרחים מקסיקנים.
שמונת אזרחי מקסיקו שוחררו מהמוזיאון ואף אחד מהם לא נפגע במהלך הפיגוע.
ביוני 2015 ערך שר הבריאות התוניסאי סעיד עאידי ביקור במקסיקו.
ביקורים רמי דרג ממקסיקו לתוניס
מנכ"ל אפריקה והמזרח התיכון הקטור ולסי (2005)
מנכ"ל פרומקסיקו פרנסיסקו גונסאלס דיאס (2014)
ביקורים רמי דרג מתוניסיה למקסיקו
ראש ממשלת תוניסיה מוחמד ע'אנושי (2002)
שר הבריאות סעיד עאידי (2015)
בשנת 2019 הסתכם המסחר בין שתי המדינות ב-90 מיליון דולר.
הייצוא העיקרי של מקסיקו לתוניס כולל: טרקטורים, גרגירי חומוס, פוליאתילן בצפיפות, יחידות בקרה או מתאמים וסחורות להרכבה או ייצור מטוסים.
הייצוא העיקרי של תוניסיה למקסיקו כולל: מעגלים מודולריים; טובין להרכבה או ייצור מטוסים או חלקיהם; מכשירים תרמו-אלקטרוניים, מתגים, מעמדים לאורות; כבלי סיבים אופטיים והתקני שלט רחוק המשתמשים בתאורת אינפרא אדום.
מקסיקו מוסמכת לתוניסיה משגרירותה באלג'יר, אלג'יריה ומחזיקה בקונסוליית כבוד בתוניס.
תוניסיה מוסמכת למקסיקו משגרירותה בוושינגטון די.
בין מקסיקו לקוסובו לא מתקיימים כלל יחסים דיפלומטיים.
ב-19 בפברואר 2008 פרסם משרד החוץ של מקסיקו הצהרה לפיה מקסיקו שמה לב מקרוב למצב המתפתח כדי לאמץ, ברגע מתאים, עמדה לגבי הכרזת העצמאות.
אותה הצהרה קראה לכל הצדדים להסכים בשלום, באמצעות דיאלוג, על מעמדה הסופי של קוסובו ולהגיע להסכמה על זכויות המיעוטים ושמירה על שלום וביטחון בבלקן.
פקידי ממשל מקסיקניים הדגישו מאז שוב ושוב כי מקסיקו אינה מתכוונת להכיר בקוסובו.
יחסי מקסיקו–תימן הם היחסים הדיפלומטיים בין מקסיקו לתימן.
שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-2 במרץ 1976.
מקסיקו מוסמכת לתימן משגרירותה בריאד, ערב הסעודית ובנוסף מחזיקה קונסוליית כבוד בצנעא.
תימן מוסמכת למקסיקו משגרירותה בוושינגטון הבירה, ארצות הברית.
יחסי מקסיקו–פרו הם היחסים הדו-צדדיים ההיסטוריים והנוכחים בין המדינות המקסיקניות המאוחדות לרפובליקת פרו.
שתי המדינות חברות ב-APEC, הקהילה של אמריקה הלטינית והמדינות הקריביות, קבוצת לימה, ארגון מדינות איברו-אמריקה, ארגון מדינות אמריקה, הברית הפסיפית והאו"ם.
מבחינה היסטורית, שתי המדינות היוו משכן לתרבויות ילידיות גדולות; האצטקים והמאיה במקסיקו והאינקה בפרו.
במהלך הקולוניזציה, שתי המדינות היו חלק מהאימפריה הספרדית עד תחילת המאה ה-19. מקסיקו הייתה חלק ממלכות המשנה של ספרד החדשה ואילו פרו הייתה חלק ממלכות המשנה של פרו.
היחסים הדיפלומטיים בין מקסיקו לפרו כוננו בשנת 1883, שנתיים לאחר שפרו קיבלה את עצמאותה מספרד.
באוקטובר 1892, מקסיקו פתחה את הקונסוליה הראשונה שלה בלימה וב-14 ביוני 1937 שדרגה אותה למעמד של שגרירות.
בשנת 1932 פרסם עיתון פרואני מכתב מאת הפוליטיקאי הפרואני ויקטור ראול איה דה לה טורה, שם הוא מדבר על הרצון לבסס סגנונות שלטון שונים באמריקה הלטינית.
המכתב הופנה לעמית ומציין את התוכנית בפירוט לחבר אחר אליו הוא שלח את מכתב (שמעולם לא הגיע) דרך שק דיפלומטי מקסיקני ללימה.
מכתב זה עורר זעם גדול בפרו עד שהממשלה האשימה את ממשלת מקסיקו ב"התערבות" בענייניה הפנימיים וניתקה את היחסים הדיפלומטיים עם מקסיקו.
היחסים הדיפלומטיים חודשו שוב בשנת 1933 עם כניסתו של נשיא חדש לפרו.
בשנת 1960 היה הנשיא אדולפו לופס מטאוס הבכיר הראשון במקסיקו שביקר בפרו, ואחריו הנשיא לואיס אצ'ווריה אלברס בשנת 1974. רק בשנות התשעים הגיעו נשיאי פרו אלאן גארסיה ואלברטו פוג'ימורי לביקורים רשמיים במקסיקו.
מאז, היה זרם מתמשך של ביקורים רשמיים של שתי המדינות במדינות זו בזו בהתאמה.
בשנת 2012 שתי המדינות הפכו למייסדות הברית הפסיפית (יחד עם קולומביה וצ'ילה).
ביולי 2016 נכח נשיא מקסיקו אנריקה פניה נייטו בהשבעה של הנשיא פדרו פבלו קוצ'ינסקי.
בדצמבר 2018 נכח נשיא פרו מרטין ויסקרה בהשבעה של הנשיא אנדרס מנואל לופס אוברדור.
בנובמבר 2025 ניתקה פרו את יחסיה הדיפלומטיים עם מקסיקו, לאחר ששגרירות מקסיקו בלימה העניקה מקלט מדיני לראש ממשלת פרו לשעבר בטסי צ'אבז, שהואשמה בניסיון הפיכה.
הנשיא אויאנטה אומאלה (2011, יוני ודצמבר 2014)
הנשיא מרטין ויסקרה (יולי ודצמבר 2018)
קיימות טיסות ישירות בין שתי המדינות עם חברות התעופה הבאות: אארומקסיקו, Interjet ו-LATAM פרו.
ב-1 בפברואר 2012 נכנס לתוקף הסכם סחר חופשי בין שתי המדינות.
בשנת 2018, הסחר הדו-צדדי בין שתי המדינות הסתכם ב-1.9 מיליארד דולר.
הייצוא העיקרי של מקסיקו לפרו כולל: טלוויזיות בעלות מסך שטוח; טרקטורים לטריילרים; שמפו; סורגים גלי; מינרלים מכסף; אלקטרוניקה ומכוניות.
הייצוא העיקרי של פרו למקסיקו כולל: גז טבעי; מינרלים מנחושת; עגבניות; קלמרי; קופסאות, ארגזים וכלובים; מינרלים עופרת; ממתקי צ'ילי או פלפלים; שולחנות, קרשים וקורות.
פרו היא שותפת הסחר ה-26 בגודלה של מקסיקו ומקסיקו היא המשקיעה הזרה השנייה בגודלה בפרו (אחרי ברזיל) עם יותר מ-14 מיליארד דולר שהושקעו במדינה.
כמה חברות רב לאומיות מקסיקניות כגון אמריקה מוביל, גרופו בימבו, גרופו מקסיקו, גרופו סלינס, Mexiquem ו-Sigma Alimentos (בין היתר) פועלות בפרו.
החברה הרב לאומית הפרואנית Kola Real פועלת במקסיקו.
חברות פרואניות השקיעו מעל 31.1 מיליון דולר במקסיקו.
מקסיקו מחזיקה בפרו שגרירות בלימה.
פרו מחזיקה במקסיקו שגרירות במקסיקו סיטי.
יחסי מקסיקו–צ'אד הם היחסים הדיפלומטיים בין רפובליקת צ'אד למדינות המקסיקניות המאוחדות.
ב-25 בפברואר 1976, צ'אד ומקסיקו כוננו יחסים דיפלומטיים.
היחסים הראשוניים בין שתי המדינות היו מוגבלים והתרחשו בעיקר בפורומים רב-צדדיים כמו באו"ם.
במרץ 2002 השתתף ראש ממשלת צ'אד נגום ימאסום בקונצנזוס מונטריי בעיר מונטריי במקסיקו שם נפגש עם נשיא מקסיקו ויסנטה פוקס.
במהלך מלחמת האזרחים בצ'אד ושירות האופרוויאר, שכירי חרב מקסיקניים נשכרו על ידי נשיא צ'אד אידריס דבי, כדי להילחם נגד כוחות המורדים שניסו להדיח את הנשיא דבי מהשלטון.
שכירי החרב המקסיקניים נשכרו להטיס מסוקי תקיפה מיל מי-17, בהם משתמש גם חיל האוויר המקסיקני.
בפברואר 2013, מקסיקו בירכה על אישור צ'אד על האמנה למניעת ניסויים גרעיניים.
באפריל 2014 ביקרה השרה הצ'אדית לתכנון ושיתוף פעולה בינלאומי, מרים מהמט נור, במקסיקו כדי להשתתף בכנס השותפות הגלובלית למען שיתוף פעולה אפקטיבי בפיתוח במקסיקו סיטי.
באותה שנה, במאי 2014, ביקר שר החקלאות הצ'אדי והסביבה, באיבונג דז'ברגוי אמנה רוזין בקנקון כדי להשתתף בכינוס ועידת המתקן העולמי.
המחזאי, המשורר, הסופר והמרצה באוניברסיטה יליד צ'אד, קולסי למקו הוא חתן פרס הגרנד פרי לספרות.
הוא מתגורר במקסיקו סיטי, שם הוא מנהל את "קאסה רפוגיו הנקילי סו אפריקה", מרכז מגורים אמנותי וסופרי אנשים ממוצא אפריקאי ומהפזורה השחורה.
ביקורים רמי דרג מצ'אד למקסיקו
ראש ממשלת צ'אד נגום ימאסום (2002)
שרת התכנון ושיתוף הפעולה הבינלאומי מרים מחמת נור (2014)
שר החקלאות באיבונג דג'יברגוי אמנה רוזין (2014)
בשנת 2018, המסחר בין צ'אד למקסיקו הסתכם ב-509 אלף דולר.
הייצוא העיקרי של צ'אד למקסיקו כולל: נחושת או אלומיניום.
מעגלים מודולריים; התקני מוליכים למחצה רגישים, כולל תאים פוטו וולטאיים; ומכונות תפירה להנעלה.
הייצוא העיקרי של מקסיקו לצ'אד כולל: סרום; מנקי, שסתומים או חלקים אחרים לשימוש טכני; ברגים; מפתחות או סיכות; אטמים; תקעים או כובעים; יחידות קירור; יחידות זיכרון; ומפתחות מגנטיים.
צ'אד מיוצגת במקסיקו באמצעות שגרירותה בוושינגטון די.
מקסיקו מיוצגת בצ'אד באמצעות שגרירותה בקהיר, מצרים.
יחסי מרוקו–ערב הסעודית הם יחסי החוץ בין מרוקו וערב הסעודית.
מרוקו וערב הסעודית נקטו יחד צעדים לריסון ההשפעה האיראנית ב, אם כי מרוקו מחזיקה בגישה מתונה כלפי איראן, ואילו ערב הסעודית עוינת יותר את איראן.
בשנת 2019 מרוקו וערב הסעודית שלחו משלחות להשתתף בוועידת ורשה בפברואר 2019. בוועידה שתי המדינות שוב ייצבו את היחסים ביניהן למצב נורמלי, כששתיהן הוקיעו את איראן יחד.
ערב הסעודית תמכה בדרך כלל במרוקו במחלוקת על סהרה המערבית ואינה מכירה בלגיטימיות של רפובליקת סהרה הערבית הדמוקרטית באמצעות הליגה הערבית.
סעודיה מסייעת גם במימון מספר פרויקטים באזור בתמיכת רשויות מרוקו.
בפברואר 2019 סיימה מרוקו את מעורבותה בהתערבות בהנהגת סעודיה בתימן, כאשר שר החוץ נאסר בוריטה ציין את "ההתפתחויות בשטח" בתימן, "במיוחד בכל הנוגע למצב ההומניטרי".
מאוחר יותר שידרה רשת הטלוויזיה הממלכתית הסעודית אל ערבייה סרט תיעודי המאתגר את התביעה המרוקאית כלפי סהרה המערבית.
מרוקו הגיבה בהחזרת שגרירה מערב הסעודית.
במהלך מלחמת האזרחים בתימן, מרוקו השתתפה כחלק מהקואליציה האנטי-חות'ית בהנהגת סעודיה, עם 6 מטוסים ו-1,500 חיילים, אולם היא סיימה את השתתפותה בפברואר 2019.
מרוקו נקטה עמדה נייטרלית ב, בתקווה לפתרון טוב יותר שיועיל לקטר ולערב הסעודית, שהשתתפה יחד עם מרוקו במערכה נגד החות'ים.
מרוקו אף הציעה לפעול כמתווכת להרגעת המתיחות בין שתי המדינות במפרץ.
גם למרוקו היו מתיחויות עם ערב הסעודית במהלך הצעות מונדיאל 2026 כאשר סעודיה הצביעה בעד הצעת קנדה–מקסיקו–ארצות הברית על חשבון הצעתה של מרוקו.
מרוקו מחזיקה בסעודיה שגרירות בריאד.
סעודיה מחזיקה במרוקו שגרירות ברבאט.
יחסי מרוקו–ניו זילנד הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין ממלכת מרוקו לבין ניו זילנד.
במרץ 2018 חתמו מזכיר המדינה לשר לענייני חוץ ושיתוף פעולה בינלאומי של מרוקו, מוניה בוקטה, ומנכ"ל ומזכיר משרד החוץ והסחר בניו זילנד, ברוק ברינגטון על שני הסכמים לשיתוף פעולה.
ההסכם הראשון קובע הקמת מנגנון התייעצויות פוליטי, ואילו השני נוגע לשיתוף פעולה כלכלי, טכני ותרבותי.
באפריל 2019 מזכירת המדינה לסחר חוץ של מרוקו, רקיה אדדרהם, קיימה שיחות בוולינגטון עם מזכיר המשנה הפרלמנטרי לענייני חוץ של ניו זילנד, פלטשר טבוטו.
שיחות אלו, שהתקיימו במסגרת השבוע של מרוקו בניו זילנד, התמקדו באמצעים לחיזוק יחסי הסחר בין שתי המדינות.
הסחר בין המדינות הסתכם בשנת 1994 ב-46.9 מיליון דולר ניו זילנדי, בשנת 2004 ב-114.0 מיליון דולר ניו זילנדי, ובשנת 2014 ב-172.3 מיליון דולר ניו זילנדי.
מרוקו מיוצגת בניו זילנד באמצעות שגרירותה בקנברה, אוסטרליה.
ניו זילנד מיוצגת במרוקו באמצעות שגרירותה במדריד, ספרד.
יחסי מקסיקו–קובה הם יחסי החוץ בין מקסיקו וקובה.
שתי המדינות חברות באיגוד מדינות הקריביים, איגוד האינטגרציה של אמריקה הלטינית, הקהילה של אמריקה הלטינית והמדינות הקריביות, האו"ם וארגון מדינות אמריקה.
ספרד ההבסבורגית כבשה את קובה בשנת 1511 ורוב המשלחות של חקר וכיבושי מקסיקו החלו מהאי הזה משנת 1517 ואילך.
במהלך מלכות המשנה של ספרד החדשה, קובה הייתה נקודת עצירת חובה עבור כל קשרי הספנות בין ספרד לבין מושבותיה במקסיקו.
באופן דומה, פרנסיסקו חאווייר מינה יצא למקסיקו מקובה כדי להשתתף במלחמת העצמאות של מקסיקו לצד המורדים, בעוד איזידרו באראדה יצא מקובה למקסיקו בניסיון לספח מחדש את מקסיקו ל.
מקסיקו וקובה כוננו יחסים דיפלומטיים ב-20 במאי 1903. מאז הם שמרו על יחסים רצופים.
בשנת 1955, באמצעות חנינה כללית שנקבעה על ידי הקונגרס הקובני, שוחרר האסיר הפוליטי פידל קסטרו מהכלא, שיחד עם כמה בני ארצו יצאו לגלות במקסיקו זמן קצר לאחר מכן.
בשנה שלאחר מכן, היאכטה גרנמה יצאה מנמל טוקספן יחד עם קסטרו וחסידיו, שבשנת 1959 הצליחו להפיל את המשטר של פולחנסיו בטיסטה.
מקסיקו הייתה המדינה היחידה באמריקה שלא ניתקה את היחסים עם קובה לאחר ניצחון ההפיכה של קסטרו, עם זאת שתי המדינות ניצבו משני צידי המתרס במהלך המלחמה הקרה.
לאחר תום המלחמה הקרה ונפילת הגוש הסובייטי הגדילה מקסיקו את השקעותיה בקובה, וחתמה על כמה הסכמים כלכליים ומסחריים בין שתי המדינות.
בפברואר 2002, נשיא מקסיקו ויסנטה פוקס, במהלך ביקור בקובה, נפגש עם קבוצות של קובנים מתנגדים למשטר פידל קסטרו.