tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
למשל, יש הטוענים כי למעלה מ-95% מאלו שעברו ניתוחים כאלה בילדותם, העידו (בגיל 18) כי הם מרוצים מהחלטת הרופאים, ושרק מעטים מהם מרגישים שנעשה להם עוול נורא, וחלקם אף עוברים ניתוחים להתאמה מגדרית בבגרותם.
מנגד, טוענים קולות מתוך וגם מחוץ לממסד הרפואי כי טענות אלו אינן מבוססות על ראיות מהימנות ומחקרים ארוכי טווח, ושאינן משקפות את חוויית חייהם הגורפת של אנשים אינטרסקס.
הסיבות העיקריות להתנגדות לניתוח לקביעת מין:
במקרים רבים אין דרך לדעת בביטחון מה יהיה מינו הסופי של התינוק.
אף כי ניתוח לקביעת מין יכול לעזור לילד מבחינה חברתית בילדותו, הוא עלול לפגוע בתפקוד המיני ובפוריות של הבוגר.
20%-50% מהמקרים של ניתוח יגרום לאובדן תחושה מינית.
הזכות להחליט על התערבות דרסטית כזו נתונה לאדם עצמו בלבד ואין להורים ולרופאים זכות מוסרית לבצע ניתוח שכזה.
הרצון לכפיית מין ספציפי על הילד הוא ביטוי לתפיסת עולם המקבלת רק שתי אפשרויות כ"נכונות", בעוד שקיימים מצבי ביניים בין המינים האמורים להיחשב לגיטימיים ונורמטיבים לא פחות כפי שהיו לאורך ההיסטוריה.
ניתן לגדל ילדים אינטרסקס כבנים/בנות כשלב ביניים עד שיוכלו להשתתף בהחלטה האם לעבור ניתוח או הליך רפואי אחר, ומאיזה סוג.
הסיבות העיקריות לתמיכה בניתוח לקביעת מין:
הדעה הגורסת כי כל ילד צריך לדעת בבירור לאיזה מין הוא שייך וכי קבלת החלטה כל כך קריטית בעתיד תהווה מעמסה נפשית שיתקשה לעמוד בה.
מחשבה כי "תיקון" ושיוך הילוד למין מסוים יאפשר חיבור הורה-ילד חזק יותר.
בשנים האחרונות הגיעו הדי הפעילות העולמית למען זכויות אינטרסקס גם לישראל, ומספר שינויים משמעותיים התרחשו מאז.
קבוצת הפעילים בישראל גדלה משנה לשנה ומפעילה את עמוד הפייסבוק "נרתמים למען זכויות אינטרסקס".
בעקבות לחצים מצד פעילים אינטרסקס שערכו כנסים, ימי עיון ושולחנות עגולים בשיתוף מומחים רפואיים, אנשי אקדמיה, החברה האזרחית ונציגי משרד הבריאות, הוקמה ועדה שנועדה לבחון את הנוהל לטיפול במצבי אינטרסקס/DSD.
לאחר שנתיים של עבודה מאומצת, התפרסם נוהל חדש ומתקדם המבסס את זכויותיהם של אנשים אינטרסקס והוריהם מול מערכת הבריאות ומתווה רוח חדשה בטיפול בהם.
הנוהל מעניק למטופל ומשפחתו את עיקר הסמכות לקבל החלטות רפואיות מושכלות המבוססות על מידע מלא ואמין.
מצב אינטרסקס, כאשר הוא אינו מהווה סכנה לחייו או לבריאותו של אדם, אינו מהווה כשלעצמו מחלה שיש לטפל בה.
טיפול יינתן רק כדי למנוע סכנה לחיים, פגיעה פיזיולוגית או נפשית.
זכאות להיות מטופלים במרכזים מומחים לטיפול במצבי אינטרסקס/DSD.
דרישה לקבלת הסכמה מפורשת לצילום המטופל/ת והימצאותם של סטודנטים וסטאז'רים במהלך הבדיקות/טיפול.
שמירה על פרטיות אך הבטחת גישה למידע רפואי אישי (מידע שהיה מוסתר בעבר מהמטופלים).
הטלת חובות יידוע מוגברות כלפי ההורים (בדבר סיכויי הצלחת הטיפול והשיוך המיני והמגדרי כולל אפשרות השהיית הטיפול או זניחתו).
הטלת חובות יידוע מוגברות כלפי המטופל/האינטרסקס עצמו בהתאם למידת בגרותו והבנתו (ביחס לאבחנה ואפשרויות הטיפול ואי הטיפול) וקבלת הסכמתו לניתוח בנוסף להסכמת הוריו מעל גיל 14.
הפרדה מגדרית בין גברים לנשים היא הפרקטיקה הנהוגה בעולם הספורט.
ספורטאים טרנסג'נדרים ואינטרסקס מאתגרים את החלוקה הבינארית לגברים ולנשים בספורט, ומאלצים את עולם הספורט לבחון מחדש את הנחות היסוד שלו על מין ומגדר, ולגבש עקרונות העוסקים בשילובם ובהדרתם.
הסוגיות הפרקטיות, הפוליטיות, המשפטיות והפילוסופיות שעוסקות בשילוב אינטרסקסואלים בספורט זוכות ליותר ויותר הכרה, כאשר סוגיית זכאותם להתחרות, ואם כן תחת אלו תנאים, היא סוגיה מרכזית בשיח ונתונה במחלוקת.
ההתנגדות לשילוב אינטרסקסואלים בספורט נשענת בעיקר על ערך ההוגנות, ולפיה שילובם פוגע בעקרון המשחק ההוגן בטענה שיש להם מאפיינים המעניקים להם יתרון לא הוגן מול היריבים שלהם.
התמיכה לשילוב אינטרסקסואלים בספורט נשענת בעיקר על ערך שוויון ההזדמנויות ואי האפליה תוך ביטול הטענה ליתרון לא הוגן.
משנות השלושים של המאה העשרים ועד שנות התשעים, נערכו בדיקות לאימות מין במטרה לתפוס גברים שמתחזים לנשים על מנת לגרוף הישגים בתחרויות לנשים.
לאורך תקופה זו, לא נתפסו גברים המתחזים לנשים אלא "נתפסו" נשים אינטרסקס.
במקרים רבים, נשים אלו אולצו לעזוב את עולם הספורט, המדליות שלהן נשללו מהן והישגיהן נמחקו מהרשומות.
לדוגמה: בשנת 1966, במסגרת אליפות אירופה באתלטיקה שנערכה בבודפשט, האתלטית הפולנייה אווה קלובוקווסקה עברה בהצלחה את הבדיקה הגינקולוגית לאימות מין בה נמצא כי יש לה איבר מין נקבי.
בשנת 1967, ביצעו בה בדיקה לאימות מין בשיטת גופיף בר והיא נכשלה בה, לאחר שהתגלה שיש לה פסיפס (XX/XXY).
הרופאים טענו כי יש לה כרומוזום אחד יותר מדי כדי להיות מוגדרת כאישה עבור תחרויות ספורט.
עקב הכישלון בבדיקה, שיא העולם שלה בריצת 100 מטר נמחק מהרשומות, כל ההישגים והמדליות שצברה נשללו ממנה, וכן נשללה ממנה לצמיתות הזכות להתחרות בתחרויות בינלאומיות.
אף על פי שמדיניות הבדיקות הבטיחה שמירה על סודיות, תוצאות בדיקתה הודלפו והיא הושפלה בציבור.
בגיל 21, בלי אישור להתחרות בספורט עלית, הקריירה שלה הגיעה אל סופה והיא נאלצה לפרוש מעולם הספורט.
שנה לאחר מכן, דווח כי היא נכנסה להריון וילדה.
בשנת 2011, הוועד האולימפי וה-IAAF גיבשו מדיניות לשילוב נשים אינטרסקס לפיה ספורטאיות אינטרסקס חייבות להוריד את רמת הטסטוסטרון בגופן לרמות נקביות טיפוסיות על מנת להתחרות, זאת בטענה כי רמות גבוהות של טסטוסטרון בגופן מעניקות להן יתרון לא הוגן על פני המתחרות שלהן.
מדיניות זו ספגה ביקורת, ובשנת 2014 עמדה למבחן בבית הדין לבוררות בספורט לאחר שהאצנית ההודית דוטי צ'אנד, שנדרשה לעבור הליכים רפואיים כדי להתחרות, סרבה לעשות כן ותבעה את ה-IAAF על מדיניות זו.
בית המשפט קבע כי אין הוכחות שמצביעות על קשר בין רמות טסטוסטרון גבוהות בקרב אינטרסקסואליות לבין שיפור ביצועים בספורט וביטל את המדיניות.
באפריל 2018, גיבש ה-IAAF מדיניות חדשה בנושא.
ביוני 2018, האצנית קסטר סמניה הגישה תביעה לבית הדין לבוררות בספורט נגד מדיניות זו, ונכון לספטמבר 2018, ההליך טרם הסתיים.
אינטרסטלה 5555: סיפורה של מערכת הכוכבים הסודית (ביפנית: インターステラ5555) הוא סרט אנימה יפני.
הפצתו החלה ב-1 בדצמבר 2003, ישירות לוידאו, די.וי.די ולטלוויזיה.
הסרט הוא המימוש הוויזואלי של Discovery, אלבומם השני של להקת ההאוס הצרפתית, דאפט פאנק.
עלילת הסרט מסונכרנת עם כל רצועה באלבום בקצב, אופי ובאווירה של המוזיקה.
בנוסף, שמה של כל רצועה באלבום המוזיקה מקבילה לפרטי העלילה בסצנה שבה היא מנוגנת.
פרט למילות השירים, הסרט עצמו אילם.
ארבע הרצועות/סצנות הראשונות של הסרט יצאו לאור גם כקליפים נפרדים לערוצי המוזיקה השונים טרם השקת הסרט.
הרצועה הראשונה, "One More Time", הייתה לאחד הקליפים הפופולרים ביותר של תחילת שנות ה-2000 ב-MTV.
הסרט מספר את סיפורה של להקת פופ חייזרית בת ארבעה חברים: ארפגיוס - הגיטריסט, סטלה - הבסיסטית ואחותו של ארפגיוס, אוקטב - הקלידן והזמר עם רעמת האפרו ובריל - הילד המתופף.
הסרט נפתח עם הופעה חיה של הלהקה על כוכב הבית שלהם כאשר לקראת סופה של ההופעה מגיחים חיילי קומנדו, מפזרים גז הרדמה וחוטפים את הארבעה לכדור הארץ.
בינתיים, בחללית אחרת (בצורת גיטרה) המרחפת מעל הכוכב, האסטרונאוט שֵפּ חוזר ממשימה שגרתית בחלל וחוזר לחדרו המעוטר בתמונותיה של סטלה.
אות מצוקה מהכוכב מעיר אותו וכאשר נודע לו על החטיפה הוא מתחיל במרדף אחרי החוטפים עד שחלליתו מתרסקת על כדור הארץ.
הלהקה מובלת אל חדר ניסויים, שם משתנה צבע עורם מכחול לצבע עור אנושי ובגדיהם מוחלפים לבגדים אנושיים.
הארבעה עוברים היפנוזה ואז מוצגים בפני מפיק המוזיקה המרושע, ארל דה דרקווד.
המפיק ממתג את הארבעה כ"הקרסנדולס" ("בובות הקרשנדו").
המשך הסרט מתאר כיצד הלהקה (עדיין תחת היפנוזה) מופיעה בהופעות בכדור הארץ וכיצד תעשייה מפלצתית של מותגים, אביזרי עזר, ראיונות, אופנה ותחרויות מתפתחת סביבם.
בינתיים, שפ יוצא למבצע הצלתם תוך כדי שמשרתיו של דרקווד רודפים אחריו.
שפ מתחמק מהם אך נפצע.
למרות פציעתו הוא מחלץ את הארבעה תוך שהוא מראה להם את מקורם החייזרי ולאחר מכן הוא נפטר בזרועותיה של סטלה.
הלהקה קוברת אותו וממשיכים לנסוע לאחוזתו של דרקווד.
באחוזה הארבעה מגלים ספר המראה להם את כל האמת: דרקווד הוא מכשף בן 1000 שנים אשר גילה את החור תולעת בין כדור הארץ לכוכב מוצאם, אחרי שהתחיל לחקור את השמיים, שכביכול "הרגו" את אביו (נהרג מפגיעת מטאור).
באופן שיטתי הוא חטף את כל המוזיקאים מהכוכב כנקמה, שמם תחת שליטתו והאניש אותם, אחרי שגילה שאם ישיג 5555 תקליטי זהב, הוא יקבל שליטה ביקום כולו.
בין הדמויות המופיעות בספר ניתן לזהות בבירור את מוצרט, אריתה פרנקלין וסלאש.
דרקווד ומשרתיו מפתיעים אותם באמצע הקריאה, מתפתח קרב שבסופו דרקווד נופל אל תהום והלהקה בורחת מהאחוזה.
חברי הלהקה נוסעים לחברת התקליטים של דרקווד ופורצים אליה בניסיון למצוא מידע שיעזור להם לחזור לכוכבם.
במהלך הפריצה, אוקטב נתקל במאבטח והאחרון מחשמל אותו באמצעות שוקר.
אוקטב נופל לרצפה, הופך כחול ומובל לבית חולים.
או אז מתגלה לתושבי כדור הארץ סודה של הלהקה ואנשי כדור הארץ פותחים במבצע נרחב לשקם את החללית של שפ ולהחזיר את חברי הלהקה לכוכבם.
הארבעה מתחילים במסעם אל עבר כוכב האם שלהם.
עם נחיתתם הם מתקבלים בתשואות והופעתם המוזיקלית משודרת הן בכוכבם והן בכדור הארץ תוך חשיפת פסל מפואר לזכרו של שפ.
בסיום הסרט אנו מגלים שכל הסיפור לא היה אלא חלום של ילד צעיר השוכב במיטה עם בובות של הקרסנדולס והאלבום "Discovery" של דאפט פאנק מתנגן ברקע.
כאמור, הסרט והדיסק כרוכים זה בזה.
כך לדוגמה, בסצנה השלישית של הסרט בו שפ מפנטז על סטלה, מנוגן השיר "Digital Love" ("אהבה דיגיטלית") - שיר אהבה עם מקצב אלקטרוני שקט ומילים המתארות את האהבה כחלום, שיר התואם לאווירה הרגועה של הסצנה.
בדומה, כל שיר בדיסק תואם לסצנה המקבילה לו בסרט.
כאן, בשונה מרובם המכריע של הסרטים, הסרט נתפר למידותיו של הפסקול (אשר הושק שלוש שנים לפניו).
אינטרפול היא להקת רוק אלטרנטיבי אמריקנית מהעיר ניו יורק.
הלהקה נוסדה בשנת 1997, וחבריה המקוריים היו פול בנקס (גיטרה, שירה), דניאל קסלר (גיטרה, קולות), קרלוס דנגלר (בס, קלידים) וגרג דרודי (תופים, כלי הקשה).
דרודי עזב את הלהקה בשנת 2000 והוחלף בסאם פוגרינו.
בשנת 2010, זמן קצר לאחר סיום הקלטת האלבום הרביעי של הלהקה, עזב דנגלר לטובת פרויקטים אישיים.
אינטרפול היא אחת הלהקות שמקושרות לסצנת מוזיקת האינדי של ניו יורק, והייתה אחת מכמה להקות שצמחו מתוך תחיית הפוסט-פאנק של שנות ה-2000. מלבד המילים, אותן כותב בנקס, הלהקה מחברת את כל השירים ביחד, ואינה "להקה של איש אחד".
הלהקה מושווית פעמים רבות ללהקות פוסט-פאנק כמו ג'וי דיוויז'ן והקאמלונס.
אלבום הבכורה של הלהקה, Turn on the Bright Lights, שיצא בשנת 2002, זכה לשבחי הביקורת, מה שמיקם אותו במקום העשירי במצעד האלבומים הטובים של שנת 2002 של אן.אם.אי.
האלבום השני, Antics, והאלבום השלישי, Our Love to Admire המשיכו את ההצלחה הראשונית של הלהקה, וזכו הן בהצלחה מסחרית והן באהדת המבקרים.
הלהקה הוציאה את אלבומה הרביעי, Interpol בשביעי בספטמבר, 2010.
אלבומה החמישי של הלהקה, El Pintor, ייצא בספטמבר 2014
אינטרפול נוסדה בידי דניאל קסלר והמתופף המקורי, גרג דרודי.
קסלר סיפר שהוא ניסה במשך זמן-מה להרכיב להקה כשהוא פגש בדרודי.
דרודי סיפר שבמשך זמן רב חיפש מוזיקאים לנגן איתם.
קסלר פגש בדנגלר בחוג לפילוסופיה באוניברסיטת ניו יורק.
לאחר מכן, קסלר נתקל בבנקס, שאותו הכיר לפני כן בצרפת, והם דברו על אפשרות של שיתוף פעולה.
לחברי הלהקה לקח זמן עד שהצליחו לבחור שם.
לפני שבחרו באינטרפול, הלהקה שקלה את השמות Las Armas וThe Franch Letters.
בשנת 2000, לאחר שחרור האי.פי Fukd ID #3, עזב דרודי את הלהקה לטובת פרויקטים אישיים.
קסלר צירף את סאם פוגרינו, שבאותו זמן עבד בחנות בגדי יד-שנייה וחשב לפרוש ממוזיקה, במקום דרודי.
לאחר יציאת האלבום, יצאו חברי הלהקה לסיבוב הופעות בן 18 חודשים, כשחלק מההופעות היו מופעי חימום ל-U2 ו-הקיור.
במרץ 2006, המתופף סאם פוגרינו אישר בריאיון לאתר האינטרנט פיצ'פורק כי הלהקה עובדת על אלבום אולפן חדש, וכמו כן את השמועה שהלהקה עוזבת Matador Records, ומחפשת לייבל חדש.
בספטמבר אותה שנה, אישרה Matador Records באתר האינטרנט שלה שאינטרפול עזבה וחתמה בCapital Records.
האלבום Our Love to Admire הופץ ביוני 2007. הסינגל הראשון מתוך האלבום היה The Heinrich Maneuver והשני Mammoth.
האלבום זכה בעיקר לביקורות חיוביות ומכר 154,000 עותקים בשבוע הראשון לצאתו.
2009-2013: Interpol ועזיבתו של דנגלר
במרץ 2009, אינטרפול אישרה באתר האינטרנט שלה כי חברי הלהקה עובדים על חומרים לאלבומם הרביעי.
האלבום, שנקראה על שמה של הלהקה, יצא בספטמבר 2010. הסינגל הראשון מתוך האלבום, Barricade, הופץ כחודש לפני יציאת האלבום, ואחריו יצאו לאור Summer Well, Lights וTry It On.
דעות המבקרים על האלבום היו חלוקות.
חלק מהמבקרים ציינו כי האלבום מהווה המשך למגמת ירידה של הלהקה שהתחילה באלבום הקודם, וחלקם אמרו כי האלבום הוא תזכורת מדוע אהבו את אינטרפול מלכתחילה.
האלבום היה העבודה המשותפת האחרונה של הבסיסט קרלוס דנגלר עם אינטרפול.
בתשיעי במאי 2010, נחשף באתר האינטרנט של הלהקה שדנגלר עזב אחרי הקלטת האלבום.
בסיבוב ההופעות של האלבום, שנמשך עד עצם היום הזה, הוחלף דנגלר במספר נגנים אחרים.
ב-9 בספטמבר 2014 הלהקה הוציאה את אלבומה החמישי, El Pintor.
אלבום זה היה לאלבום הראשון שהוציאה הלהקה מאז עזיבתו של הבסיסט קרלוס דנגלר.
ב-24 באוגוסט 2018 הלהקה הוציאה את אלבומה השישי, Marauder.
אינטרנט קפה או בית קפה אינטרנט הוא מקום בו ניתן לקבל שירותי גלישה באינטרנט עבור תשלום, הנמדד בדרך כלל עבור דקות או שעות, אולם לעיתים ניתן לרכוש מנוי לפרקי זמן ארוכים יותר.
חלק מבתי קפה אינטרנט משמשים גם כבתי קפה רגילים.
השם באנגלית (Cybercafé) והקונספט הומצאו על ידי איוון פופ (Ivan Pope) בראשית 1994. הקונספט שכלל גלישה לאינטרנט מהשולחנות הומצא עבור סוף שבוע (12-13 במרץ), באירוע 'לקראת העתיד של האסתטיקה' של המכון לאמנות בת זמננו בלונדון.
ביוני 1994 נפתח The Binary Cafe, אינטרנט הקפה הקנדי הראשון בטורונטו.
במהלך הסימפזיון החמישי של הארגון לאלקטרוניקה ISEA שנערך בהלסינקי באוגוסט 1994, נפתח CompuCafe, שסיפק שירותי אינטרנט ובר עם מלצרים רובוטים.
אינטרנט הקפה האנגלי המסחרי הראשון (שהושפע חלקית מהאירוע של המכון לאמנות בת זמננו) נפתח ב-1 בספטמבר 1994 בלונדון.
אינטרנט הקפה האמריקאי הראשון נפתח בראשית 1995 במנהטן.
כיום ניתן למצוא בתי קפה אינטרנט במקומות רבים ברחבי העולם, כך שמטיילים רבים נעזרים בהם על מנת לגשת לדואר אלקטרוני ולתוכנות מסרים מיידיים, המאפשרים להם לשמור על קשר עם הבית.
פרט למטיילים, במדינות מתפתחות רבות בתי קפה אינטרנט הם צורת הגישה העיקרית לאינטרנט של התושבים, בשל סף הכניסה הנמוך יותר לקבלתם מאשר רכישה עצמית של שירותי גלישה.
סוג נוסף של אינטרנט קפה הוא מרכז משחקים, בו משתמשים ברשת מקומית על מנת לאפשר משחק מרובה משתתפים.
סוג זה החליף חלקית את מרכזי משחקי הווידאו, שלא מעטים מהם נסגרו או התמזגו עם בתי קפה אינטרנט.
מרכזי משחקים כאלו נפוצים במיוחד במזרח אסיה - סין, טאיוואן, קוריאה הדרומית ובפיליפינים.
בנוסף לצורת אינטרנט הקפה, קיימים גם קיוסקי אינטרנט - נקודות גישה לאינטרנט באזורים ציבוריים, כמו ספריות ציבוריות ואולמות שדות תעופה, שחלקם מאפשרים גלישה כאשר הגולש עומד ליד המחשב.
אתרי נופש רבים כמו מלונות, אזורי נופש, ספינות טיולים וכדומה מאפשרים למטיילים גלישה באינטרנט.
עם הזמן נוספו נקודות התחברות לרשת אלחוטית במקומות ציבוריים רבים, כדוגמת טיילות, חופי ים, בתי קפה (המציעים שירות זה למבקריהם) ועוד.
ככל שהדרישה לגישה לאינטרנט הולכת וגוברת, כך גדל מספר הפאבים, הברים ובתי הקפה המציעים שירותי גלישה, כך שההבחנה בין אינטרנט קפה לבתי קפה רגילים מטשטשת - מצב המביא לירידה במספרם במספר ארצות (בעיקר באירופה).
כך למשל בגרמניה יורד מספרם של אינטרנט קפה בשל הרגולציה המסובכת (המוחלת רק כאשר יש מחשבים נייחים המחוברים לרשת), הנגישות הגבוהה של שירותי גלישה, השימוש הנרחב במחשבים ניידים ובמחשבי כף יד ומספר גבוה יחסית של נקודות חמות.
גם השימוש באינטרנט קפה כמרכז משחקי וידאו מסובך, בשל הכפיפות לשתי מערכות רגולציה שונות האוכפות כללים שונים ומקשות על התפקוד.
במדינות בעלות מערכת צנזורה קשוחה, כמו סינגפור, אינטרנט קפה נמצאים תחת השגחה קפדנית.
באזורים אחרים הם נחשבים כמקומות המאפשרים גלישה פרטית לצפייה בפורנוגרפיה.
בחלקים מסוימים של לוס אנג'לס אינטרנט קפה מאובטחים משום שהם מושכים כנופיות.
בישראל נפוצים מקומות שמציעים שירות אינטרנט קפה בסמוך לריכוזים חרדיים, ובסמוך לריכוזי עובדים זרים ומהגרי עבודה.
בשל האנונימיות הרבה בשימוש בבתי קפה אינטרנט, הם נחשבים בעיני גורמים דתיים לבעייתיים, משום שבאמצעותם ניתן לגשת לחומרים האסורים לצפייה לפי הדת (פורנוגרפיה, סמים, אלכוהול, דתות אחרות וכדומה).
במרבית המקרים מצב זה גורם לניסיון להגביל את הגלישה בבתי קפה אינטרנט (הגבלת כניסה לפי גיל, חובת רישום וכיוצא באלו) באמצעות חקיקה, לחץ חברתי או חרם צרכנים, ובמקרים קיצוניים כמו השתלטות החמאס על רצועת עזה, אף פגיעה מכוונת במקומות שהציעו שירות אינטרנט קפה.
בעיה נוספת הנוצרת בשל הקושי למעקב אחרי הפעילות בבתי קפה אינטרנט היא הפרת זכויות יוצרים שקשה לאתר את מקורן.
במגזר החרדי בישראל שבחלקו הגדול נמנע משימוש בסמארטפונים או באינטרנט ביתי, נפוץ השימוש בחנויות אינטרנט המספקות אינטרנט כשר לשימושים בסיסיים.
ב-2017 הוקמה אגודת חות"ם (חסימה ופיקוח תקשורת מחשבים) על ידי האגודה למען טוהר המחנה בגיבוי בית הדין של העדה החרדית.
הארגון מחייב את חנויות האינטרנט המעוניינות בכשרות להשתמש בסינון נטפרי, וכן לחסום כליל אתרי חדשות ואפשרות לצפייה בוידאו גם באופן לא מקוון..
נכון לינואר 2022 נמצאות כ-112 חנויות ברחבי הארץ תחת פיקוח הארגון.
במאה שערים התקיימו הפגנות נגד חנות שהפרה את כללי הארגון.
במקרה אחר התקיימו הפגנות אלימות נגד חנות שסירבה לקבל את הכשרות.
אִינְטֵרֵס (מגרמנית: Interesse) הוא השאיפה של גורם חברתי (יחיד, מוסד או קבוצה חברתית) להשיג מטרה מסוימת, למענו הוא מוכן לנקוט בפעולה ואף להשקיע משאבים חברתיים (כגון כסף או מוניטין).
בשיח הפופולרי יש למושג האינטרס שתי משמעויות נפרדות.
הראשונה משמשת בעיקר בתחום טוהר המידות, ובאה לציין פעולה של יחיד הנובעת ממניעים זרים למטרותיו של הארגון אותו הוא מייצג, ופוגעים במטרות אלו:
המשמעות השנייה של מושג האינטרס שמה במרכזה את האינטרס של כלל המערכת החברתית.
בשימוש זה נהוג להתייחס לאינטרס של המדינה כולה, או של כלל הציבור:
משמעות זו של המושג נמצאת בשימוש גם בשפה המשפטית, שם מייצג הביטוי אינטרס הציבור את טובת הכלל, והוא בשימוש כאשר זו עומד בניגוד לטובתם של הצדדים בדיון המשפטי.
המשמעות השלישית היא של אינטרס חסר אינטרסנטיות.
לדוגמה: אדם זקן בקושי הולך, וילדה ניגשת אליו ועוזרת לו לחצות את הכביש במעבר החצייה.
במקרה זה הילדה, מבצעת פעולה של עזרה לאדם וזהו אינטרס של עזרה, שאין בו כל אינטרס רווחי כלשהו.
ביהדות ליווי מת לקבורה נקרא חסד של אמת כי הוא נטול אינטרס (המת לא יחזור להחזיר טובה)
המושג אינטרס אינו נמצא בשימוש נרחב בגישות הסכמיות לחקר מדעי החברה, שכן אלו שמות את הדגש על המטרות המשותפות לכלל המערכת החברתית ולא על מטרותיה של כל אחת מהקבוצות הפעילות בזירה החברתית, או על מטרותיו של היחיד.
ברוב גישות קונפליקט, לעומת זאת, מושג האינטרס הוא מושג יסוד בניסיון להסביר את ההתרחשויות החברתיות, שכן גישות אלו רואות באינטרסים את הכוח המניע מאחורי פעילותם של גורמים חברתיים, פעילות המהווה לפי גישות אלו את הכוח המניע את החברה.
בבסיס התאוריות התומכות בכלכלת שוק כאמצעי יעיל לאספקת צרכיו החומריים של אדם עומדת ההנחה כי במצב בו כל אדם פועל על פי האינטרס האישי שלו, סך כל האינטרסים יביא לפעולה מיטבית של השוק.
לכן הן טוענות שאין להציב מכשולים בפני האינטרסים הכלכליים של האדם, ולאפשר לו לפעול ללא מגבלות.
מצב זה מתקיים בסיטואציה של תחרות משוכללת.
תורת המשחקים אינה עוסקת באופן שבו מחליטים שחקנים על האינטרסים שלהם, ומקבלת אינטרסים אלו כנתונים.
אך מרגע שנקבעו, מהווים האינטרסים את הקלט החשוב ביותר של התורה - שכן ההנחה היא שכל השחקנים קובעים את פעולותיהם בצורה רציונלית, באופן שיאפשר להם להשיג את מרב האינטרסים שלהם.
תורת המשחקים מכילה מספר הנחות יסוד באשר לאופי של האינטרסים של השחקנים.
התורה מניחה שכל שחקן מודע למכלול האינטרסים שלו, ומסוגל לדרגם לפי חשיבות ולקבוע איזה אינטרס נמצא בראש סדר העדיפויות.
יתר על כן, התורה מניחה שסדר העדיפויות של שחקן הוא טרנזיטיבי - אם שחקן מעדיף את אינטרס א' על פני אינטרס ב', ואת אינטרס ב' על פני אינטרס ג' - הרי שהוא גם מעדיף את אינטרס א' על פני אינטרס ג'.
הנחות יסוד אלו באשר לאינטרסים הן הכרחיות לפעולתה התקינה של תורת המשחקים.
בתורה המרקסיסטית האינטרסים של הפרט הם לעולם אינטרסים מעמדיים - האינטרס נובע ישירות ממיקומו המעמדי של הפרט.
כל חברה מתחלקת לבעלי אמצעי ייצור ולחסרי אמצעי הייצור (ובחברה המתועשת המודרנית - בורגנים ופרולטרים, בהתאמה).
האינטרס של חסרי כוחות הייצור הוא לתפוס בעלות על אמצעי הייצור, בעוד שהאינטרס של בעלי כוחות הייצור הוא לשמר את מעמדם ולא לוותר על השליטה בהם.
לפי תורה זו, האינטרס המעמדי הוא האינטרס היחיד של הפרט.
אינטרסים אחרים, שהפרט סבור שיש לו, אינם אלא תודעה כוזבת.
כאן נכללים אינטרסים לאומיים, תרבותיים ואחרים.
אלו אינם אינטרסים אמיתיים, משום שהשגתם לא תקדם את הפרט.
לפי התפיסה המרקסיסטית, סיכויי חייו של הפרט נגזרים אך ורק ממצבו המעמדי, וכל שינוי שאינו שינוי כלכלי - קרי, שינוי ביחסי הייצור - לא יביא לשיפור באיכות חייו.
העובדה שרבים סבורים שיש להם אינטרסים שאינם כלכליים נובעת מפעולתו של מבנה העל - המערכת החברתית שהיא תוצר של יחסי הייצור, וכל תפקידה הוא השימור של יחסי ייצור אלו.
ביום שיכירו חסרי אמצעי הייצור באינטרסים האמיתיים שלהם, יהפכו ממעמד כשלעצמו למעמד למען עצמו, ויוכלו לפעול למען המהפכה - האמצעי היחיד שישפר את מצבם.
ההגות הפוסט סטרוקטורליסטית מערערת על הקישור הישיר בין נתוניו הסוציו-דמוגרפיים של הפרט לבין האינטרסים שלו.
לפי טענה זו, התהליך שבו מאפייניו של היחיד - דוגמת מצבו הכלכלי, השתייכותו לקבוצות חברתיות ועוד - מיתרגמים לאינטרסים אינו תהליך ישיר, אלא מתווך תרבותית.
מעמדו של אדם, לדוגמה, אינו קובע ישירות את האינטרסים שלו.
האדם מפרש בעזרת המטען התרבותי שלו את מעמדו, ומכך גוזר את האינטרסים שלו.
בהקשר תרבותי מסוים, עובדת היותו של אדם חסר אמצעים יחסית לאחרים עשויה להתגלגל לכך שירצה במהפכה סוציאליסטית, שלאחריה לא יהיו עוד הבדלי מעמד; בהקשר תרבותי אחר, יכולה אותה עובדה בדיוק לגרום לו לשאוף לשפר את מעמדו הריבודי, ולהפוך לבעל אמצעים.
כתוצאה מתפיסה זו, מושג האינטרס משמש באופן שונה במחקר.
ראשית, מוקד המחקר עובר מהאופן שבו אינטרסים משפיעים על התנהגותם של פרטים ולכן על החברה, אל האופן שבו נקבעים אותם אינטרסים - על הכוחות המעורבים בתהליך התרגום של מאפיינים לאינטרסים.
שנית, מושג האינטרס הופך להיות נגזרת של השיח, ולכן משתנה מחברה אחת לשנייה מחד, ותולדה של יחסי הכוחות בחברה מאידך.
האינטרנט בישראל הוא צירוף של מספר גופים, תשתיות ומנגנונים אשר יחד מאפשרים לצרכנים בישראל להתחבר לאתרי אינטרנט ישראלים (מקומיים) ובעזרת תשתית נוספת להתחבר אל שדרת האינטרנט העולמית.
החיבור הראשון לאינטרנט, לצרכים אקדמיים, נוצר בשנת 1982 בחיבור ישיר מול האינטרנט בארצות הברית.
חיבור רשת בין מוסדות אקדמיים בישראל החל משנת 1984.
בנובמבר 1990 הונח הכבל התת-ימי הראשון בישראל, שנקרא EMOS-1, שמחבר את ישראל עם טורקיה, יוון ואיטליה.
מאז, הונחו כבלים נוספים שמספקים תקשורת גדולה יותר בין ישראל לחו"ל.
מאז שנת 1990 קיים בישראל חיבור פס רחב לאינטרנט באמצעות טכנולוגיית ADSL.
אבל רק בשנת 2000 הוא נכנס לשימוש ללקוחות ביתיים.
ב-1992 נכתב דף האינטרנט הראשון בעברית ובין הראשונים בעולם על ידי דודו רשתי באוניברסיטה העברית בירושלים.
באותה שנה הוקמה גם חברת אקטקום, שסיפקה שירות חיבור לאינטרנט.
ב-1993 עלה לרשת אתר האינטרנט "חולית" בנושא איכות סביבה.
"חולית" הוליד מתוכו את אתר החינוך "סנונית", שהוקם על ידי דודו רשתי ונאוה בן-צבי.
בינואר 1994 הוקמה חברת נטוויז'ן שהייתה ספקית שירותי האינטרנט הראשונה ללקוחות ביתיים בישראל.
בשנת 1994 החל סיקור עיתונאי רציף ראשון מסוגו, של כתב האינטרנט הראשון של קול ישראל אלי הכהן.
הוא שידר פינות ברשת ב', בקול הדרך לעסקים (לימים 88 FM) וברשת א'.
עד שנת 1997, רוב תעבורת האינטרנט המקומית בישראל הייתה מנותבת באופן ישיר באמצעות הרשת האקדמית באוניברסיטאות המופעלת על ידי מרכז החישובים הבין-אוניברסיטאיים.
בשנת 2001 תוקן חוק התקשורת (בזק ושידורים) בישראל על מנת לאפשר תחרות בישראל וגלישה באינטרנט באמצעות תשתית הכבלים, בנוסף לתשתית ADSL הקיימת.
החל משנת 2001 פרושה בישראל תשתית תקשורת של סיבים אופטיים בשם IC-1, בין ערים מרכזיות ואזורי תעשייה.
תשתית זו הוקמה על ידי מד נאוטילוס ומאז שנת 2005 בבעלות חברת פרטנר.
אליה מחוברים ספקי גישה לאינטרנט וגופים שונים.
רשת זו כוללת כבל תת-ימי המחבר ערים לאורך מישור החוף בין נהריה לאשקלון.
בשנת 2001 מד נאוטילוס פרסה בין ישראל לאירופה וארצות הברית צמד כבלים תת-ימיים אשר דרכם מועברת כל תעבורת האינטרנט של מדינת ישראל, מכיוון שלישראל אין חיבור כבלים יבשתי להעברת תעבורת האינטרנט דרך המדינות הסמוכות לה, מסיבות פוליטיות.
בשנת 2011 אושר תיקון לחוק התקשורת, לפיו הוקטנו משמעותית קנסות היציאה ללקוחות שמעוניינים להתנייד בין חברות שונות, מה שהביא לכך שגברה התחרות בענף זה והביאה לירידה משמעותית במחירים בענף.
במאי 2012 אושרה רפורמה נוספת בשוק האינטרנט על ידי שר התקשורת משה כחלון, שמטרתה העיקרית היא שבירת הדואופול של בזק והוט ופתיחת התחרות בשוק לחברות נוספות.
עד שנת 2012 שלטה חברת "מד נאוטילוס" באופן בלעדי על תעבורת האינטרנט בישראל, בשנת 2012 הניחה בזק בינלאומי כבל תת-ימי נוסף בין ישראל לאיטליה ובכך הפכה לספקית הראשונה שמחזיקה בבעלות על כבל כזה.
בשנת 2014 השיקה חברת החשמל תשתית אינטרנט נוספת בישראל, שמבוססת על סיבים אופטיים, לצורך כך היא הקימה את חברת IBC שהשיקה את המותג unlimited שתספק אינטרנט בתשתית זו.
המיזם נתקל בבעיות ופריסתו ברחבי ישראל מתעכבת.
בשנת 2017 השיקה חברת פרטנר תשתית אינטרנט חדשה המכונה "Partner Fiber" המבוססת סיבים אופטיים.
התשתית נפרסה באמצעות השחלת הסיבים בתשתית פסיבית קיימת וגם דרך פריסת כבל תת-ימי לאורך מישור החוף.
בסוף שנת 2017 חברת סלקום השיקה תשתית דומה הנקראת "סופר פייבר".
באוגוסט 2018 רכשה סלקום 70% ממניות Unlimited (חברת החשמל ממשיכה להחזיק ב-30% הנותרים).
ב-3 במרץ 2021 החברה הכריזה על השקת מיזם סיבים אופטיים.
בספטמבר 2020 פורסם כי דירקטוריון בזק אישר את פרויקט הסיבים הגדול במדינה.
להערכה, בזק פרסה כ-60% מהמדינה ואמר כי היא תחבר לקוחות פרטיים ראשונים לסיבים האופטיים "בתוך מספר שבועות בלבד".
כמו כן, לפי המתווה החדש של משרד התקשורת בזק קיבלה אישור לפרוס רק כ-80% משטח המדינה ולא 100% כפי שהיה בתנאי הרישיון המקוריים שלה.
במשך שנים רבות אספקת שירותי האינטרנט בישראל התבצעה עם שתי חברות, שאחת מהן מספקת את שירותי הגישה לאינטרנט והשנייה מספקת את התשתית המחברת בין ספק זה והמשתמש.
הפיצול בין התשתית לספק נקבע בשנות ה-90 כדי לעודד תחרות בבזק.
משרד התקשורת הורה שהחל מאפריל 2022 משתמשים חדשים ירכשו שירות מספק יחיד שייתן למשתמש את שני השירותים.
משתמשים ותיקים יוכלו להמשיך בקבלת השירות משני ספקים.
ספקי תשתיות מספקים את הקשר בין מחשב הלקוח ובין השרת של ספק הגישה לאינטרנט.
בישראל קיימים חמישה ספקי תשתיות והם:
בזק - ספקית אינטרנט דרך קווי הטלפון בטכנולוגיות ADSL ,ISDN ו-Frame relay.
נכון ל-2013, בזק החזיקה ב-63% משוק ספקי התשתית בישראל.
HOT - ספקית אינטרנט בכבלים.
Unlimited - ספקית אינטרנט בתשתית של סיבים אופטיים בבעלות של חברת סלקום (23.3%), הוט (23.3%), קרן תשתיות ישראל (23.3%) וחברת החשמל לישראל (30%).
החלה לפעול בשנת 2014, בפריסה הדרגתית של הרשת ברחבי ישראל.
פרטנר - ספקית אינטרנט בתשתית של סיבים אופטיים.
החלה לפעול בשנת 2017, בפריסה הדרגתית של הרשת ברחבי ישראל.
סלקום - ספקית אינטרנט בתשתית של סיבים אופטיים.
בנוסף, קיימת תשתית אינטרנט סלולרית לכל אחת מספקיות התקשורת סלולרית בישראל המתבססות על תשתיות יבשתיות שונות - פלאפון תקשורת, פרטנר, סלקום, הוט מובייל וגולן טלקום.
באוגוסט 2015 היו בישראל 47 גופים בעלי רישיון ספק שירותי אינטרנט.
על פי נתוני איגוד האינטרנט הישראלי לגבי מחלף ה-IIX לאפריל 2012, הספקים הגדולים (רוחב פס מעל 10Gb/s) לפי סדר כרונולוגי בחיבור לרשת:
מחב"א, ספק האינטרנט של האוניברסיטאות
חלק מספקיות התשתיות והגישה לאינטרנט החלו במכירה באמצעות תשתיות של החברות המתחרות במסגרת השוק הסיטונאי:
+הצטרפות לספקית באמצעות תשתית של חברה מתחרהבזקפרטנראנלימיטד IBCבזקבעליםפרטנרשוק סיטונאיבעליםהסכם שימושסלקוםשוק סיטונאיבעליםהוטבעלים
משרד התקשורת הוא משרד ממשלתי אשר אחראי על כלל תחומי התקשורת בישראל, בכללם עיתונות, טלוויזיה, רדיו, אינטרנט, טלפון, ודואר.
בתחומי אחריותו של המשרד בנושאי האינטרנט: קביעת מדיניות התקשורת, פיתוח תשתית התקשורת, רישוי ופיקוח על ספקים של שירותי תקשורת, מדיניות בקרה וקביעת תעריפים לשירותי התקשורת השונים, ניהול משק התדרים, ניהול פרויקט ממשל זמין, ועוד.
איגוד האינטרנט הוא גוף שהוקם בשנת 1994, כגוף בלתי תלוי, במטרה לקדם את האינטרנט והטמעתו בישראל כתשתית טכנולוגית, מחקרית, חינוכית, חברתית ועסקית.
האיגוד מנוהל על ידי שבעה חברי הנהלה, הפועלים בהתנדבות.
במסגרת זו, פועל האיגוד לפיתוח ולקידום שירותי תשתית חיוניים לקיומו של האינטרנט בישראל, לצמצום הפער הדיגיטלי בישראל ולייצוג ישראל במסגרות בינלאומיות בעלות חשיבות לקביעת עתיד האינטרנט.
האיגוד גם אחראי בישראל על רישום שמות המתחם (Domain) המסתיימות בסיומת הלאומית של ישראל (il.).
והוא הבעלים של מחלף האינטרנט IIX, שדרכו רוב תעבורת האינטרנט המקומית מנותבת.
בנוסף, האיגוד מעורב בנושאים נוספים שקשורים לתחום, כגון נגישות באינטרנט לאנשים בעלי מוגבלויות, קידום השימוש בקוד הפתוח וגיבוש הסדרים למניעת פגיעה בקטינים ברשת.
בישראל, 67% מהאוכלוסייה שמעל גיל 20 משתמשת באינטרנט.
השימושים הנפוצים הם חיפוש מידע (95%), ודואר אלקטרוני (85%).
יותר מ-80% העידו על עצמם שהם שולטים במידה רבה בפעולות אלו.
בשנת 2011 ישראל הייתה במקום ה-13 בעולם בכמות הטלפונים הסלולריים עם אינטרנט מהיר (62.2 לכל 100 תושבים)
בסקר של בזק שנערך בשנת 2014 עלו הנתונים הבאים:
ישראלים מבלים 45% מזמנם הפנוי ברשת.
תושבי מרכז הארץ מבלים בממוצע 6.2 שעות ביום באינטרנט ואילו תושבי הפריפריה מבלים 4.3 שעות ביום.
76% מהישראלים מעדיפים לקרוא חדשות במכשירים ניידים על פני קריאת חדשות במחשב נייח.
75% ממשקי הבית בישראל הם בעלי רשת אלחוטית ביתית.
צריכת הנתונים הממוצעת למשק בית עלתה מ-1.6 גיגה בייט בינואר 2014 ל-2.1 גיגה בייט באוקטובר של אותה שנה.
80% מהישראלים שומעים מוזיקה ברשת, 75% רואים סרטים וסדרות אך רק 31% קוראים ספרים ומגזינים.
לפי נתוני משרד התקשורת לאמצע 2019 השימוש בפרוטוקול IPv6 עמד על כ-5%.
המשרד פרסם כי ב-2020 הוא עומד לחייב את ספקיות התקשורת להטמיע את היכולת לפעול ב-IPv6 במערכותיהם, וכי תפורסם תוכנית למעבר מלא ל-IPv6 תוך 4 שנים.
מדידות של קצב ההעלאה וההורדה של משתמשי האינטרנט בישראל לא מפורסמות על ידי משרדי הממשלה, אך גופים פרטיים מפרסמים מפעם לפעם תוצאות בדיקות מהירות אינטרנט עצמאיות.
מיזם M-Lab של גוגל מצא שמהירות ההורדה הממוצעת בפס רחב בישראל בחודש מאי 2020 הייתה 26 מגה סיביות לשנייה.
חברת בדיקת המהירות Ookla מפרסמת מדי חודש את מהירות ההורדה הממוצעת של משתמשי בדיקות המהירות שלה.
בישראל בחודש מאי 2021 המהירות של משתמשי הבדיקה של Ookla הייתה 153 מגה סיביות לשנייה.
על פי מדד אלקסה, האתרים הישראליים הנצפים ביותר הם:
ynet - אתר חדשות בבעלות ידיעות אחרונות.
נחשב לגדול בישראל במספר גולשיו ובהיקף תכניו.
האתרים מכסים, באמצעות מערכת כתבים ועורכים עצמאית, את כל תחומי הכיסוי האופייניים לכלי התקשורת הארציים (כגון חדשות, כלכלה, ספורט ותרבות), ועשירים גם בתכנים נלווים (מאגרי מידע, מדריכים וכתבות) וכן בקהילות של פורומים
וואלה - פורטל ותיק וגדול המבוסס על אינדקס אתרים נרחב, וכולל גם שירותי אינטרנט מגוונים (כגון דואר מבוסס רשת), קהילות ותכנים במגוון נרחב (המתבססים בעיקר על מקורות משותפי תוכן)
פאנט - אתר חדשות ופורטל תכנים בשפה הערבית
יד2 - אתר מכירות מיד שנייה
Mako - אתר תוכן מבית קשת
zap - אתר להשוואת מחירים
Newsru.co.il - אתר חדשות בשפה הרוסית
הארץ - אתר חדשות ומאמרים
על פי מדד אלקסה, האתרים הבינלאומיים הנצפים ביותר בישראל הם:
גוגל ישראל - מנוע החיפוש הנפוץ בעולם
יוטיוב - אתר סרטוני וידאו
Bongacams - אתר מצלמות פורנו בשידור ישיר
AliExpress - אתר קניות מוצרים מסין
eBay - אתר מכירות פומביות וישירות באינטרנט, המוכרים הם אנשים פרטיים ועסקים קטנים.
VK - רשת חברתית בשפה הרוסית
LinkedIn - רשת חברתית בעלת אופי מקצועי
אמזון - חברת מסחר אלקטרוני אמריקנית, שמוכרת ספרים, דיסקים, סרטים ועוד
אינטרנט כשר הוא כינוי לשירותי גישה לאינטרנט הניתנים בצורה מנוטרת ומסוננת, כך שתתאפשר גישה רק לדפים שגלישה בהם תואמת את ערכי הגולש הדתי והחרדי.
בישראל, תיקון משנת 2011 לחוק הבזק מחייב את ספקי האינטרנט, לרבות בתקשורת סלולרית, להציע ללקוחותיהם סינון יעיל של אתרים פוגעניים, כהגדרתם בחוק, ללא תוספת תשלום על שירות הסינון.
אולם על מנת למזער את הפגיעה בשירותי הסינון המוצעים בתשלום, השירות המוצע לפי דרישות החוק מוצנע ככל שמתיר החוק, ולא נכללת בו אפשרות התאמה להעדפותיו של כל גולש.
שירותים הממותגים כאינטרנט כשר, הוקמו בארצות הברית והובאו לישראל כדי לאפשר גישה לאינטרנט לאוכלוסייה הרוצה להימנע מחשיפה לתכנים אותם היא רואה כלא ראויים בעת גלישה באינטרנט או שימוש בשירותי דואר אלקטרוני, בין מסיבות דתיות ובין מסיבות עקרוניות, ובשל כך אף נמנעה מלהשתמש באינטרנט.
ברוב החוגים החרדיים היחס לאינטרנט שלילי מאוד, וקיומו נשלל לגמרי שלא למטרות עסקיות/תורניות מובהקות.
במהלך השנים האחרונות היחס הוחמר ואף במקרים אלו נדרשים ברוב החוגים מערכות סינון המתאימות לדרישות החוג.
סינון באמצעות תוכנה, המסננת דפים או קטעים שבהם היא מזהה תוכן לא ראוי לפי מילות מפתח.
טכניקה זו קלה למימוש, אך אינה מושלמת, משום שגם בתנ"ך, בכתבי חז"ל ובספרות התורנית מופיעות מילים לא ראויות (למשל בפסוק "איכה הייתה לזונה קרייה נאמנה" שבספר ישעיהו), הגורמות לסינון תוכנם.
סינון אנושי, המבטיח שיקול דעת בפעולת הסינון, אך הוא איטי ביותר, ולכן מוגבל ביכולת לממשו.
ניצול חוכמת ההמונים משפר את היכולת של שיטה זו.
סינון על ידי ספק אינטרנט ייעודי
אפשרות סינון נוספת היא סינון האתרים ברמת שרת.
בשיטה זו ספק האינטרנט מנתב את המשתמש דרך שרת ייעודי וכל תוכני הגלישה מסוננים, התכנה מזהה את התכנים באמצעות בינה מלאכותית ושילוב של בקרה אנושית.
גם בשיטה זו ניתן לבחור בין כמה רמות סינון, מרמת דואר אלקטרוני בלבד ועד לאפשרות נטרול החסימה וגלישה חופשית.
רמת סינון אחת (לא גבוהה) מסופקת ללא תשלום נוסף ללקוחות ספקי האינטרנט בישראל, בהתאם לחוק.
יתרונה הגדול של שיטה זו היא שאין צורך בהתקנה פיזית במחשב והסינון של התוכן מבוצע פעם אחת עבור משתמשים רבים.
סינון מבוסס תוכנת מחשב בלבד
באפשרות סינון זו יש צורך בהתקנה של תוכנה על המחשב עצמו.
היתרון בשיטה זו הוא שהיא יעילה גם למחשב נייד אשר ניתן לחברו בקלות לרשתות אלחוטיות זרות, אולם חסרונה הגדול הוא שתוכנות אלו ניתנות להסרה די בקלות על ידי משתמשים, וכן, במקרה של תקלה בתוכנה, הניטור של הרשת לא יעבוד כמו שצריך, ויתן אינטרנט שאינו מסונן כדבעי.
וכן, היות שהרשת כשלעצמה איננה מסוננת, ורק המחשב מסונן על ידי התוכנה, תהיה אפשרות של חיבור אלחוטי לראוטר בתוך הבית, ולקבל אינטרנט שאיננו מסונן.
כדי לפתור בעיה זו, נוהגים בחברות הסינון להורות למשתמשים להתקין תוסף, אשר גורם לדפדפן לסמוך על תעודות אבטחה שמנפיקות חברות הסינון עבור האתרים המאובטחים.
כך התקשורת עם האתר מתועלת דרך שרתי חברת הסינון, אולם כמו בכל מקרה של שימוש בפרוקסי, ממילא נתוני הגלישה המאובטחת של המשתמש נחשפים אליה.
אינטרנט רימון היא ספק שירותי אינטרנט ישראלי המספק שירותי סינון תוכני אינטרנט והתאמתם לציבור הדתי והחרדי בישראל, בין היתר באמצעות סינון תכנים פורנוגרפיים ותכני אלימות.
בשנת 2007 הוקמה החברה ביוזמת הרב יהושע שפירא, קיבלה רישיון לספק שירותי אינטרנט והצטרפה לשוק האינטרנט בישראל, "אינטרנט רימון" היא החברה הראשונה מסוגה שסיפקה אינטרנט מסונן כבר ברמת ספק האינטרנט, ללא צורך ברכישת שירות סינון או תוכנת מחשב נפרדת, לאנשים שמעוניינים לגלוש באינטרנט כשר.
בהמשך אותה שנה, בעקבות הקמתה של החברה, קראו מספר רבנים מהציונות הדתית בישראל ובראשם הרב מרדכי אליהו לעבור לחברה זו, שכן הפתרון שהיא מציעה טוב יותר, לטענתם, לגלישה בטוחה ברשת האינטרנט, מכל הפתרונות הקיימים בשוק.
בשנת 2008 נחתם הסכם בין החברה לבין חסידות בעלז שבמסגרתו ניתן למי שמחויב לכך לצורך פרנסתו היתר מהאדמו"ר להתחבר לאינטרנט, אך כיום ממליצים בחסידות בעיקר על סינון התוכן של חברת נטפרי.
בתחילת שנת 2009 הקימה החברה חטיבה נוספת בחברה בשם "אתרוג", שנועדה לתת מענה לציבור החרדי.
ההבדל המשמעותי הוא ברמת הסינון שבחטיבה זו הוא מוקפד יותר.
ביוני 2009 פורסם כי חברת 013 נטוויז'ן רכשה חלק מהחברה והיא תיכנס כשותפה ל"אינטרנט רימון".
בנובמבר 2009 נשלחה עצומת רבנים שקראה ליצירת כלי סינון תוכן גם לטלפונים סלולריים, בעקבות כך בשנת 2010 השיקה "אינטרנט רימון" בשיתוף עם חברת סלקום, כלי סינון גם עבור מכשירים סלולריים.
ביולי 2011 התפטר קובי הקר, מנכ"ל החברה.
בעקבות כך, יריב פאר, מונה למנכ"ל במקומו.
ביוני 2015 השיקה החברה את המותג "TOM" הפונה לסינון תכנים גם במגזר הכללי.
בשנים 2018–2019 יצא השירות החדש של רימון שנקרא "הדור הבא" שבו הבחירה על אילו מכשירים להגן נתונה למשתמש.
ב-23 באוגוסט 2025 נפרצו מחשבי ושרתי אינטרנט רימון על ידי קבוצת תקיפה איראנית הנקראת "הנקמה המובטחת", שפרסמה סרטון שבו נראית לכאורה הפריצה לחברה בשידור חי.
בעקבות תקיפת הסייבר, נותקו לקוחות רימון מן האינטרנט.
אינטרנט רימון מציעה מספר רמות סינון שונות.
הסינון מתבצע בפועל על ידי אלגוריתמים של בינה מלאכותית שנועדו לזהות תכנים שאינם הולמים בהתאם לרמת הסינון.
נוסף על כך המשתמש יכול להגדיר רשימה אישית מסוג רשימה לבנה או רשימה שחורה.
כמו כן מתבצע סינון על תוצאות חיפוש במנועי חיפוש, וסינון באתרים מאובטחים באמצעות תיעול התעבורה המאובטחת דרך שרתי אינטרנט רימון.
מאפיין זה, אשר המנויים מיודעים לגביו, חושף את המשתמשים להתקפות פוטנציאליות מסוג התקפת אדם בתווך והאזנת סתר מצד אינטרנט רימון.
ניתן לדווח על תקלות ובעיות בסינון התוכן באמצעות דף מיוחד בדף הבית (דרך "צור קשר") ולאחר בדיקה התיקון מיושם עבור כל המשתמשים.
אינטרספשן היא חטיפת מסירה במשחק פוטבול.
חטיפה תחשב אינטרספשן רק במקרה בו שחקן הגנה חטף את הכדור לפני שנגע בקרקע.
לאחר החטיפה המשחק לא נעצר והשחקן שהשתלט על הכדור רשאי לרוץ איתו עד שהוא נעצר על ידי שחקן מהקבוצה הנגדית, נדחף אל מחוץ לגבולות המגרש או משיג ניקוד על ידי טאצ'דאון.
אינטרנציונליזם (בינלאומאות) היא גישה שדוגלת בהרחבת שיתוף-הפעולה הכלכלי והפוליטי בין האומות השונות לתועלת הכלל, מתוך תפיסה שאלו הם האינטרסים ההדדיים ארוכי-הטווח של כל העמים וכי יש להתגבר על ראייה לאומית צרה ועל תפיסות שוביניסטיות של עליונות לאומית.
האינטרנציונליזם דוגל בשוויון בין בני-האדם ובין העמים ומנוגד מטבעו ללאומנות וגזענות.
עם זאת, אין מדובר במונח נרדף לקוסמופוליטיות, שמתנערת מזהויות לאומיות.
האינטרנציונליזם מושתת על ההכרה "בשוויון חרף שוני" ועל כבוד למורשתן הלאומית של אומות.
המרקסיזם מקדם גישה אינטרנציונליסטית מעמדית, לפיה האינטרס של העובדים בכל ארץ הוא להיאבק בסולידריות עם עמיתיהם בארצות אחרות על בסיס האינטרס המעמדי המשותף שלהם.
המרקסיסטים טוענים שמכיוון שהשיטה הקפיטליסטית היא כיום שיטה גלובלית, מעמד העובדים צריך לפעול כ"מעמד גלובלי" כדי להצליח להפיל ולהחליף את השיטה הקיימת.
אינטרסקופ רקורדס היא חברת תקליטים אמריקאית השייכת לחברת יוניברסל מיוזיק גרופ.
בשנת 2025 פורסם כי אינטרסקופ רקורדס היא חברת התקליטים השביעית הגדולה ביותר ברחבי העולם, עם הכנסה שנתית של 61.8 מיליון דולרים.
אינטרסקופ נוצרה בשנת 1990 בידי ג'ימי איובין וטד פילד, עם עזרה כספית של אטלנטיק רקורדס (שהייתה בבעלות של 53% על מניית החברה).
בעת פתיחת החברה, היא הופצה על ידי חברת הבת של אטלנטיק, איסט וסט רקורדס.
ההוצאה לאור הראשונה של החברה הייתה של הראפר הלטיני ג'ררדו, שהגיע למקום החמישי עם סינגל הזהב "Rico Suave" באביב 1991.
שנה מאוחר יותר, החברה הוציאה את אלבום הבכורה של הלהקה מרקי מרק והחבורה הססגונית שהיה לאלבום פלטינה ב-1992.
באותו הזמן, החתימה החברה את הראפרים טופאק שאקור, הלהקות פריימוס, נו דאוט וניין אינץ' ניילז.
אף על פי שהיה נראה שאינטרסקופ הצליחה עם ההוצאות הראשוניות שלה, החברה נתקלה בביקורות על כך ששירי ההיפ הופ שהיא מוציאים נשמעים דומים אחד לשני, אך זה השתנה, כשב-1992, איובין עזר כלכלית לשוג נייט ולד"ר דרה בהקמת דת' רואו רקורדס ודאג שאינטרסקופ תפיץ את המוזיקה שלהם.
המיזם המשותף התחיל להיות רווחי, כאשר דת' רואו ואינטרסקופ הוציאו את The Chronic, אלבום הבכורה של ד"ר דרה, בדצמבר.
האלבום הפך ללהיט השנה החדשה, וקיבל מעמד פלטינה משולשת.
לאחר מכן, ב-1993 הוציאו את האלבום Doggystyle של סנופ דוג, אשר הפך ללהיט, ונמכר בלמעלה מ-800,000 עותקים בשבוע הראשון ליציאתו.
בעקבות האלבומים של סנופ דוג וד"ר דרה, דת' רואו ואינטרסקופ, הפכו לחברות תקליטים פופולריות מאוד בתעשיית המוזיקה.
עם זאת, החלו ביקורות על מצב הגנגסטה ראפ בתקופה, ולפיכך, טיים וורנר (חברת האם של אינטרסקופ), סירבה להפיץ את האלבום הבא Dogg Food של Tha Dogg Pound, שהיה אמור לצאת לשווקים ביוני 1995. אינטרסקופ ודת' רואו עשו עסקה עם פריוריטי רקורדס, על מנת שיוציאו את האלבום בתאריך המתוכנן.
בעקבות זה, טיים וורנר כעסו, ומכרו את אינטרסקופ ל-MCA בע"מ (שמאוחר יותר שינתה את שמה ליוניברסל מיוזיק גרופ).
דת' רואו החלה לקרוס ב-1996, לאחר מותו של שאקור, אסירת נייט ויציאתו של ד"ר דרה מהחברה.
באוגוסט 1997, אינטרסקופ, בלחץ של יוניברסל, מכרה את כל השותפות עם דת' רואו, אך המשיכה להוציא אלבומים של שאקור בעזרת אמו.
אף על פי שאינטרסקופ הייתה חברה שעבדה בעיקר עם סוגת ההיפ הופ, באמצע שנות ה-2000, היא החלה להתרחב, ולאחר זמן מה, הצליחה החברה בכל הסוגות, עם אמנים כגון מרילין מנסון, לימפ ביזקיט ונו דאוט.
לאחר הרכישה של יוניברסל מיוזיק גרופ את פוליגראם ב-1998, מוזגו גפן רקורדס ו-A&M רקורדס עם אינטרסקופ, ובכך הפכו אותה לחברה חזקה ומרכזית ביוניברסל.
ב-2004, אוחדה דרימוורקס רקורדס גם היא לאינטרסקופ, והביאה איתה אמנים כגון בלינק-182, פאפא רוץ', רייז אגיינסט, נלי פורטדו, לייפהאוס ורופוס ויינרייט.
ב-2005, הקימה אינטרסקופ חברת בת בשם צ'ריטרי רקורדס, בשביל אמנים חדשים, בין הידועים ביניהם: טוקיו הוטל, ליידי גאגא וסלינה גומז.
אף על פי שליידי גאגא עדיין באינטרסקופ, הפסיקה לעבוד בצ'ריטרי.
בשנת 2007, הקימה אינטרסקופ מיזם משותף עם ג'סטין טימברלייק, להקמת חברת התקליטים טנמן רקורדס.
ביפן, תשתית תקשורת הנתונים בכלל, והאינטרנט בפרט זוכים לתפוצה רחבה.
121.4 טלפונים סלולריים עם אינטרנט מהיר
29.3 חיבורים קוויים של אינטרנט מהיר
באמצע 2012 המהירות הממוצעת של האפיק היורד ביפן עומדת על 23 מס"ש (מקום 14 בעולם), והאפיק העולה על 16 מס"ש (מקום 8 בעולם).
נושאי האינטרנט ביפן מטופלים על ידי הלשכה למידע ולתקשורת של משרד הפנים והתקשורת של המדינה.
המשרד יוזם ומעודד פעילויות לקידום האינטרנט במדינה.
בין השאר, המשרד יזם ב-2009 תוכנית לאינטרנט בטוח ומאובטח.
הגדרת תוכנית מסגרת לבטיחות ואבטחה ברשת
עידוד המגזר הפרטי לאמץ אמצעים לאבטחה ברשת
כמו כן, המשרד פועל שיפור מצב ה-FTTH במדינה.
השאיפה היא להגדיל את תפוצת החיבורים האופיים מעבר לרמת ה-30% (17.8 מיליון חיבורים) ב-2010, ולהגביר את התעבורה והשימוש בקווים האופטיים הקיימים.
מהירות הורדה ממוצעת של יותר מ-30 מס"ש:
מהירות הורדה ממוצעת בין 25 ל-30 מס"ש:
על פי מדד אלקסה, האתרים הנצפים ביותר ביפן הם:
תקשורת נתונים נרחבת, שלא באמצעות פרוטוקול IP, הופעלה ביפן בפרויקט NACSIS של משרד החינוך היפני לשיתוף משאבים של מחשב מרכזי באמצעות מיתוג מנות מסוג X.25 (ולא IP).
מטרת הפרויקט הייתה ספציפית ומוגבלת: להפיץ מידע ביבליוגרפי לאנשי אקדמיה בלבד.
הפריסה של האינטרנט ביפן החלה באמצע שנות השמונים, כאשר 3 אוניברסיטאות בטוקיו שיתפו ביניהן משאבי מחשוב באמצעות רשת שנקראה JUNET.
הרשת אף קושרה אל ה-Usenet בארצות הברית.
בשנת 1988, הוקמה רשת ה-WIDE שקישרה בין המחלקה למחשבים של אוניברסיטת טוקיו, ואל מערכות נוספות בארצות הברית.
לראשונה ביפן, רשת זו פעלה באמצעות פרוטוקול IP, והקישור לארצות הברית היה על גבי קו תקשורת ייעודי.
רשת ה-WIDE התפתחה ותפסה את תשומת לבם של גופי מחקר ופיתוח אקדמיים ומסחריים נוספים.
בתחילה, גופים אלו קושרו לרשת תחת הפרה של תנאי השימוש ב-NSF האמריקאית (שדרשו שימוש לא-מסחרי לטובת האקדמיה האמריקאית), אשר הייתה מקושרת אל ה-WIDE.
בשנת 1990 החלה חברה בשם TWICS לשווק לראשונה שירותי דואר אלקטרוני אופן מסחרי, על בסיס קישור אל רשת ה-WIDE.
זאת הייתה הפעם הראשונה ביפן, שמשתמשים שאינם אנשי אקדמיה (ולכן לא יכלו לקבל גישה בדרך אחרת אל הרשתות האקדמיות של WIDE ו-NACSIS) יכלו להשתמש בשירותי האינטרנט.
בשנת 1992 התקיים כנס INET 92 של איגוד האינטרנט העולמי בעיר קובה, בהשתתפות יותר מ-600 נציגים מרחבי העולם.
מעבר לדיונים הטכניים, הוצגו שימושים שונים לרשת החדשה, וכך הוגברה עוד יותר השאיפה להשתמש באינטרנט מעבר לשימושים של אקדמיה ומחקר.
בשנה זו החל הסניף המקומי של AT&T לספק קווי תקשורת ייעודיים.
חברת הזנק בשם IIKK פעלה לראשונה כספק שירותי אינטרנט, בהתבסס על השירות של AT&T עם קישור לרשת של TWICS.
אינטרנט גולד - קווי זהב בע"מ המוכרת בשם המקוצר אינטרנט זהב היא חברת החזקות ישראלית.
החברה הוקמה במקור בשם "יורונט קווי זהב" בשנת 1992, וסיפקה מוצרי תקשורת שונים באופן עצמאי.
החברה הייתה בשליטת שאול אלוביץ' וחברת יורוקום, והחזיקה ב-78.97% ממניות החברה B Communications שבתורה מחזיקה ב-30.96% ממניות "בזק", אך מכרה החזקה זו ב-2019 והפכה לשלד בורסאי, שהפך בהמשך לחברה הפועלת בתחומי אנרגיה מתחדשת.
יורונט קווי זהב בע"מ הוקמה בשנת 1992 על ידי אלי הולצמן (שעבד בחברת יורוקום אשר בבעלות שאול אלוביץ') ופעלה בתחום העברת נתוני תקשורת בינלאומיים.
מסוף שנת 1995 החלה לפעול כספקית גישה לאינטרנט והחליפה את שמה ל"יורונט אינטרנט זהב".
בשנת 2004 החלה לספק שירותי טלפוניה בינלאומית בקידומת 015, ובשנת 2005, לקראת פתיחת ענף הטלפוניה המקומית לתחרות, קיבלה קידומת טווח מספרים לניסוי, אך לא השתמשה בו ולא קיבלה רישיון מפ"א (מפעיל פנים-ארצי).
ב-2006 ביצעה החברה שינוי מבני וריכזה את פעילותה בשתי חברות בנות בבעלות מלאה:
סמייל מדיה - אליה הועברו פעילות הפעלת אתרי אינטרנט (טיפו, vgames, פורטל זהב הרוסי ועוד).
סמייל תקשורת - שאליה הועברו פעילות האינטרנט והשיחות הבינלאומיות
012 קווי זהב בע"מ הוקמה בשנת 1997, כשמשרד התקשורת פתח את ענף השיחות הבינלאומיות לתחרות, והייתה אחת מבין שלוש החברות הראשונות שסיפקו שירות זה.
בדצמבר 2006, רכשה סמייל תקשורת את חברת "012 קווי זהב", שהייתה ספקית טלפוניה מקומית ובינלאומית ומיזגה אותה לתוכה.
החברה הממוזגת שינתה את שמה ל"012 סמייל תקשורת" והחלה להפעיל את מותג 012 smile המחודש.
בשנת 2010 רכשה קבוצת אמפל את פעילותה של "012 סמייל תקשורת".
לאחר המכירה, נותרה אינטרנט זהב בעלת חברת התוכן "סמייל מדיה" בלבד, ששינתה את שמה ל-"גולד-מיינד מדיה".
חברה זו פועלת בתחום בניית אתרי אינטרנט ומפעילה מספר אתרי אינטרנט, פורטלים ואת אתר המכירות P1000. עד ל-6 ביולי 2008 הייתה בעלת 50% מאתר MSN ישראל בשיתוף מיקרוסופט ישראל.
ב-11 במאי 2011 השלימה אינטרנט זהב את מכירת הפורטלים טיפו, Zahav.ru ו-Vgames לחברת וואלה.
משנת 1992 ועד 1996 פעלה בתחום העברת נתוני תקשורת בינלאומיים.
מסוף שנת 1995 ועד דצמבר 2006 פעלה כספקית חיבור לאינטרנט בשם "אינטרנט זהב".
משנת 1999 ועד מאי 2011 הפעילה מגוון פורטלים באינטרנט.
מדצמבר 2006 - 2019 החזיקה בחברת בי קומיוניקיישנס.
מדצמבר 2006 ועד שנת 2010 פעלה כספקית חיבור לאינטרנט באמצעות 012 smile
עד להפיכתה לשלד בורסאי הייתה אינטרנט גולד - קווי זהב תחת השליטה של חברת יורוקום תקשורת שהחזיקה כ-70% ממניות החברה.
יושב ראש החברה היה שאול אלוביץ המחזיק כ-0.18% ממניות החברה והמנכ"ל היה דורון תורג'מן.
בפברואר 2021 נמכר השלד הבורסאי של החברה.
בפברואר 2024 מונה אליהו שרביט ליו"ר דירקטוריון החברה.
במאי 2024 התמזגה החברה, בדרך של חילופי מניות, עם חברת קיודיסול, העוסקת בתכנון, פיתוח וייצור של פאנלים סולאריים פוטוקטליטיים לשם הפקת מימן ירוק.
בעסקה הפכה קיודיסול לחברה בת מלאה של אינטרנט גולד, ובעלי המניות של קיודיסול קיבלו 74% ממניות אינטרנט גולד.
בספטמבר 2024 מונה ירון קיזר למנכ"ל החברה, והיא הועברה מרשימת השימור של הבורסה לרשימה הראשית.
במרץ 2025 התמזגה החברה, בדרך של חילופי מניות, עם חברת אלגרי פאואר, העוסקת בתחומי אנרגיה סולארית ואגירת חשמל.
בעסקה הפכה אלגרי פאואר לחברה בת מלאה של אינטרנט גולד, ובעלי המניות של אלגרי פאואר קיבלו 50% ממניות אינטרנט גולד.
אינטרנט אקספלורר למקינטוש (קרוי גם Internet Explorer:mac או בקיצור IE:mac) הוא דפדפן שפותח על ידי חברת מיקרוסופט למערכת ההפעלה מקינטוש של אפל.
גרסאות ראשוניות של התוכנה פותחו על בסיס הקוד של אינטרנט אקספלורר למערכת ההפעלה חלונות.
אולם בגרסאות מאוחרות יותר התפצלו שני הדפדפנים, בייחוד בגרסה 5 שהשתמשה במנוע פריסת התצוגה Tasman שפותח במיקרוסופט באופן ייעודי לאינטרנט אקספלורר למקינטוש, ושימש בהמשך תוכנות נוספות של מיקרוסופט לפלטפורמת מקינטוש.
הדפדפן היה דפדפן ברירת המחדל של מקינטוש בשנים 1998 עד 2003, אך ב-2003, עם הפיכת Safari לדפדפן ברירת המחדל, הפסיקה מיקרוסופט את המשך הפיתוח של הדפדפן למקינטוש.
הגרסה הראשונה שהוציאה מיקרוסופט הייתה גרסת בטא שיצאה ב-23 בינואר 1996 שהוצעה להורדה חופשית מהאתר של מיקרוסופט.
בתערוכת Macworld שנערכה בבוסטון ב-6 באוגוסט 1997, הודיעו סטיב ג'ובס וביל גייטס על שיתוף פעולה בין מיקרוסופט ואפל.
במסגרת הסכם שיתוף הפעולה, הסכימה אפל לכלול את אינטרנט אקספלורר בגרסאות עתידיות של מקינטוש ולהפוך אותו לדפדפן ברירת המחדל במקום Netscape.
חמישה חודשים לאחר מכן, ב-6 בינואר 1998, בתערוכת Macworld בסן פרנסיסקו, הודיעה מיקרוסופט על הוצאת גרסה 4.0 של אינטרנט אקספלורר למקינטוש.
באירוע זה הודיעה אפל על הוצאת Mac OS v8.1, הגרסה הראשונה של מערכת ההפעלה שכללה את אינטרנט אקספלורר כדפדפן ברירת המחדל.
עם זאת, גרסה 4.0 לא הייתה מוכנה בזמן, ובגרסה זו של מערכת ההפעלה הופצה גרסה 3.01 של אינטרנט אקספלורר.
אינטרנט אקספלורר היה דפדפן ברירת המחדל למערכות Mac OS ו-Mac OS X משנת 1998 ועד 2003, אז הוחלף על ידי דפדפן Safari שפיתחה אפל, בגרסת Mac OS X v10.3 "פנתר" (Panther).
אינטרס ציבורי כולל מגוון נושאים המבטאים צורות שונות של טובת הכלל, כגון: ביטחון המדינה, חינוך איכותי, בטיחות בדרכים, בריאות הציבור, איכות הסביבה, זכות הציבור לדעת, תחבורה יעילה ועוד.
המושג מבוסס על הרעיון שאנשים חיים בקהילה בעלת עניינים משותפים, כלומר עניינים שלהם השפעה על כל חברי הקהילה, או על חלק מהם.
הגדרת אינטרס ציבורי מסוים עשויה להיות שנויה במחלוקת בקרב חבריו של ציבור זה.
האינטרס הציבורי אל מול טובת הפרט
לעיתים טובת הפרט מקיימת מתח עם האינטרס הציבורי, מתח זה משתקף, בין השאר, בדבריו הבאים של ג'ון סטיוארט מיל: .
התנגשות בין טובת הפרט לאינטרס הציבורי מתקיימת בגביית המסים.
הפרט יעדיף שכל כספו יישאר בכיסו, בלי שיצטרך להפריש ממנו לגובי המיסים, ואילו האינטרס הציבורי מחייב גביית מיסים כדי לממן את השירותים שנכללים באינטרס הציבורי.
האינטרס הציבורי אל מול רצון הרוב
המדינה הדמוקרטית מושתתת על איזון בין שלטון העם לבין רצון הרוב.
באמצעות מנגנוני פיקוח, ביקורת ואכיפה, ניתן לעודד מימוש של אינטרס ציבורי רחב יותר מזה הנוגע לקבוצת הרוב.
דוגמה למנגנונים כאלה הם שמירה על זכויות האדם או על זכויות חברתיות: זכויות כאלה הן עניינים משותפים לכלל תושבי המדינה.
מנגנון נוסף המסייע למימוש אינטרס ציבורי נרחב הוא עקרון שלטון החוק: החובה לקיים את החוקים חלה על כולם, הן על מוסדות השלטון והן על האזרחים.
יישום ערכים של יושרה ואתיקה נחשב תנאי להבטחת האינטרס הציבורי ולמניעת הטיה לטובת רצון הרוב.
דוגמאות לסוגיות שעירבו את האינטרס הציבורי בישראל: הרפורמה במערכת התכנון והבניה, מתווה הגז.
דוגמה נוספת בישראל למחלוקת בין האינטרס הציבורי לטובת הפרט היא החיסונים נגד הקורונה.
אוכלוסייה רבה אשר בוחרת שלא להתחסן עלולה לפגוע באוכלוסיות שכן בסיכון ויכולות להיפגע מההחלטה שלהם ולכן מי שלא התחסן לא יכול לבצע פעולות מסוימות בחברה מחשש שיפגע באחרים על חשבונו.
לעיתים, מערכת המשפט הישראלית מוגבלת ביכולתה להגן על האינטרסים הציבוריים, משום שבדרך כלל, אינטרסים אלה אינם מעוגנים בחוקי יסוד.
כתוצאה ממצב זה, בית המשפט העליון מוגבל ביכולתו לפסול חוקים שעלולים לפגוע באינטרס הציבורי.
מכאן עשויים לנבוע מצבים שבהם אינטרס ציבורי משותף נפגע בקלות יחסית על ידי השלטון.
בשנת 2021 הוקמה רשות האסדרה ובהגדרת מטרותיה שולבו עקרונות של שמירה על האינטרס הציבורי, זכויות יסוד ושיקולי הגנת הסביבה.
אינטרנציונליזציה בחינוך (לעיתים גם "בינאום") היא תהליך המשלב את הממד הבין־לאומי, הבין־תרבותי והגלובלי ביעדי הארגון, בתפקודו ובפעילויותיו.
במשך יותר מ־20 שנים, ההגדרה של אינטרנציונליזציה (המכונה גם "בינאום") הייתה נתונה לדיונים רבים ולשיח פורה.
אינטרנציונליזציה היא מונח ששימש במשך מאות שנים במדע המדינה ויחסים ממשלתיים, אבל הפופולריות שלו במגזר החינוך החלה רק משנות ה־80 המוקדמות.
לפני כן, 'חינוך בינלאומי' היה המונח המועדף והוא עדיין המונח המועדף במדינות מסוימות.
בשנת 1990, הדיון על השימוש במונח 'חינוך בינלאומי' התמקד במה שמבדיל אותו מחינוך השוואתי, חינוך גלובלי, וחינוך רב־תרבותי.
ההגדרה המקובלת והמסורתית לאינטרנציונליזציה אשר זכתה לקבלה כמעט אוניברסלית הוצעה על ידי חוקרת בשם ג'יין נייט בשנת 2004. לפי הגדרה זו, אינטרנציונליזציה היא תהליך המשלב את הממד הבין־לאומי, הבין־תרבותי והגלובלי ביעדי הארגון, בתפקודו ובפעילויותיו.
לפי הגדרתה של נייט, האינטרנציונליזציה היא תהליך שמתרחש לאורכו ולרוחבו של הארגון, ויכול להתרחש בכל אחד מהיבטי העשייה שלו.
האינטרנציונליזציה ותהליך הגלובליזציה קשורים אם כן.
לדבריה של נייט אינטרנציונליזציה משנה את עולם ההשכלה הגבוהה וגלובליזציה משנה את עולם האינטרנציונליזציה.
במילים אחרות, הגלובליזציה מחוללת תמורות במערכת החינוך כאשר אחת מהתמורות המשמעותיות בהקשר היא הפיכתו של הממד הבין לאומי למרכזי יותר בשיח בקרב ראשי המוסדות וקובעי המדיניות הממשלתית בתחום החינוך, בעיקר בשל היותו מדד לאיכות המוסד האקדמי ולאיכות מערכת ההשכלה במדינה.
הגדרה זו אותגרה על ידי ד"ר מירי ימיני מאוניברסיטת תל אביב במאמרה הנ"ל משנת 2015 בו הציעה להגדיר אינטרנציונליזציה כתהליך של עידוד שילוב של ממדים רב־תרבותיים, רב־לשוניים, וגלובליים בתוך מערכת החינוך, במטרה להטמיע בלומד תודעה של אזרחות גלובלית.
בעוד שהביקורת על אינטרנציונליזציה מתייחסת לתהליך כאל תהליך נאו־ליברלי המרחיב את אי השוויון בחברה, הרי שההגדרה המוצעת על ידי ימיני מרחיקה את האינטרנציונליזציה מתהליכים כלכליים ופוליטיים וממקדת את השיח בכיוונים מוסריים הקשורים לקידום האנושות וצמצום אי השוויון.
בנוסף לכך, ההגדרה המוצעת על ידה שמה דגש על התוצאה של תהליך האינטרנציונליזציה ברמת הפרט.
הרציונל לתהליך האינטרנציונליזציה בחינוך ומשמעויות התהליך
תהליך האינטרנציונליזציה במערכת החינוך הולך וצובר תאוצה וממקד אליו תשומת לב משמעותית.
מגמה זו נובעת מהקשר שבין הממד הבין־לאומי בחינוך לבין הצורך של מערכת החינוך להיערך כדי להעניק לבוגריה מיומנויות ויכולות הנדרשות בעידן הנוכחי.
מרכזיותו של תהליך האינטרנציונליזציה בחינוך נובעת גם מהרצון להכשיר את הלומדים לאזרחות פעילה בעולם הגלובלי.
שיקולים כלכליים, פוליטיים, חברתיים, תרבותיים ואקדמיים מעודדים ממשלות ומוסדות בעולם לפעול לקידום תהליכים גלובליים, בין־לאומיים ובין־תרבותיים, אם בקנה מידה לאומי ואם בקנה מידה מוסדי.
ובאמת, בשנים האחרונות הופכת האינטרנציונליזציה לפרואקטיבית יותר וכתוצאה מכך, אנו עדים לפיתוחן של מדיניות, תוכניות, ותשתיות ברמות מוסדיות, מקומיות ולאומיות.
לאינטרנציונליזציה יש מגוון משמעויות בהכנת אזרחים עתידיים לעולם גלובלי.