tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בשנת 1702 רשם הנרי קליי (Henry Clay) פטנט ליצירת עיסת נייר באנגליה.
במאה ה-19 שימשה עיסת הנייר לייצור ראשי בובות, לפני ייצור הפלסטיק.
כיום, העבודה בעיסת נייר נהוגה בקרב אמנים ויוצרים וכן בעבודה עם ילדים בגני ילדים ובחוגים.
העיסה היא אחד מחומרי הגלם ליצירת פינייטה.
תכונות הדבק בו משתמשים להכנת עיסת הנייר משפיעות על תכונות העיסה באופן ניכר.
ניתן ליצור עיסת נייר באמצעות דבקים שונים כגון דבק טפטים, דבק פלסטי לבן המהול במים או דבק קמח מבושל.
דבק קמח נוצר מבישול קמח במים.
יש לערבב כוס קמח עם כוס מים קרים עד שאין גושים, להוסיף כוס עד כוס וחצי של מים רותחים, לערבב ולהביא לרתיחה.
נוצרת בלילה שצבעה שקוף (קמח לבן) או חום (קמח מלא).
יש המסננים את הדבק או טוחנים אותו.
חיתוך לפיסות נייר קטנות וערבובן בדבק.
השריית פיסות קרטון (של תבניות ביצים לדוגמה) במים.
סוחטים את העיסה, מוסיפים דבק, מערבבים ולשים עד שנוצר חומר דמוי בצק.
טבילת פיסות נייר קטנות בדבק.
בשיטה זו מדביקים את פיסות הנייר זו על זו על גבי שלד או תבליט בשכבות אחדות.
את עיסת הנייר מכיירים לפסל, לתבליט או לחפץ אחר.
אחרי עיבוד לצורה הרצויה מייבשים את העיסה מספר ימים.
צביעה בצבע מעורב בדבק פלסטי.
צביעה בצבע ואחר כך בשכבה דקה של דבק פלסטי מדולל במקצת.
תוספת של אביזרים ופריטים מחומרים שונים בהדבקה (שיער, עיניים וכדומה).
ציור, איור או כתיבה על היצירה.
עיצוב מידע הוא אחד ממקצועות התקשורת.
מעצבי המידע מתכננים כיצד להציג מידע חזותי בדרך המותאמת לקהל היעד תוך התחשבות באנשים בעלי מוגבלויות ואנשים עם צרכים מיוחדים אחרים.
למשל, בעלי אוריינות מדיה נמוכה או דוברי שפה זרה המתקשים בשפה המקומית.
למעצבי מידע דרוש ידע בעיצוב, בגרפיקה, בממשקי משתמש, בהנדסת אנוש ובשימושיות והכרת דפוסי הפעילות ברשת.
הצגת מידע חזותי (אינפוגרפיקה), נעשית בעיתונים, במפות, במערכות מידע, במערכות ממוחשבות אחרות ובעיקר באתרי אינטרנט.
בבניית אתרים - מעצבי המידע מכינים תרשים (סקיצה) של מבנה דפי האתר, של הקשרים ביניהם ודרך הניווט באתר האינטרנט.
האתר יכול להיות מתוכנן במבנה ליניארי, היררכי, רשת, מטריצה ועוד.
מעצבי האתר מחלקים את המידע לקטגוריות, קובעים מה יהיה סדר החשיבות של הצגת הנושאים ועל דרך הצגתם.
הנתונים יכולים להיות מוצגים בסדר אלפביתי, כרונולוגי ועוד.
מעצבי המידע מתכננים את הניווט באתר, כך שהגולשים יגיעו למידע הרצוי בצורה הנוחה ביותר.
עיצוב אופנה הוא תחום של אמנות שימושית העוסק בעיצוב ביגוד ועזרי ביגוד.
העוסק בעיצוב אופנה נקרא "מעצב אופנה".
מקובל לחשוב כי עיצוב אופנה החל במאה ה-19 כאשר צ'ארלס אנדרו שארל פרדריק וורת' תפר תווית יצרן על בגדים אותם עיצב ויצר וכך המותג נולד לאט לאט ואז הוא החליט לקרוא לו "וורת' ".
המותג שלו "וורת' " הפך למהפכה בגדר עיצוב אופנה והפך למותג האופנה הראשון בעולם.
עד שנת 1934, המותג פעל ואחרי מותו של וורת' ושריפה נוראית שקרתה בבוטיק שנה לאחר מכן, המותג כמעט נעלם.
הוא חזר לפעולה בשנת 1958. בין השנים 1970 ועד 1981 המותג היה למותג הבית של בית המלוכה הבריטי, שתפר לאנשי בית המלוכה את בגדי היומיום שלהם.
רבים ממעצבי האופנה מעצבים לבוש ועזרי לבוש לצריכה כללית, חלקם מכונים "מעצבי-עילית" ועושים מלאכתם בהזמנת לקוחות פרטיים.
מעצב האופנה הראשון, אשר לא היה פשוט תופר שמלות, היה צ'ארלס פרדריק וורת' (1826–1895).
וורת', אשר היה סוחר בדים בעברו, פתח בפריז בית אופנה (בוטיק) שקרא על שם משפחתו, שבו עיצוב ותפירת השמלות בוצעה בעיקרה על ידי גזרניות ותופרות עלומות שם.
הצלחתו של וורת' הייתה כה גדולה עד שהצליח להכתיב ללקוחותיו את הלבוש הנאות לדעתו, במקום ללכת בעקבות האופנה שהוכתבה על ידי אחרים.
המונח הצרפתי השגור היום, hut'e couturier, המתאר מעצב אופנה, הוטבע לראשונה כדי לתאר את עבודתו של וורת'.
בתקופה זו צצו בתי אופנה שונים בפריז אשר החלו מעסיקים אומנים כדי לצייר עיצובי בגדים.
הציורים היו מוצגים ללקוחות ובכך נחסך העמל והכסף הדרושים ליצירת דגם הלבוש ואלה היו נוצרים רק לאחר ההזמנה.
כך גם החל הנוהג השגור היום של שרטוט דגמי אופנה על ידי אומני עיצוב, בטרם תפירתם.
אחריו מיד הוקם המותג "הרמס" אשר היה בפעולה משותפת עם וורת' עד שנת מותו.
בתחילת המאה ה-20 כמעט כל תעשיית עיצוב האופנה הייתה בעיקר בפריז ומיעוטה בלונדון.
ירחוני אופנה אשר פורסמו במדינות אחרות היו דואגים לשלוח את עורכיהם לתצוגות האופנה של פריז וכך נהגו גם רשתות של חנויות ביגוד אשר שלחו קניינים לעיר.
חלק מרשתות אלה היו מעתיקות את דגמי האופנה האחרונים ומייצרות אותם בייצור זול והמוני למכירה קמעונאית.
בתקופה זו לא הייתה הבחנה ברורה בין אופנה-עילית הנתפרת לדרישות הלקוח, לבין ביגוד בייצור המוני.
סמוך לאחר תחילת המאה ה-20 החלו ירחוני אופנה לכלול תצלומים והפכו לבעלי השפעה רבה יותר מבעבר על מגמות האופנה המתפתחות.
בערים שונות בעולם צצו ירחוני אופנה ואלה הפכו מקובלים מאוד ובעלי השפעה ניכרת על האופנות בחברה.
כמה מן המוכשרים שבמאיירי האופנה איירו בשירותם של ירחוני האופנה והביאו את בשורת ההתפתחויות האחרונות בתחום זה לקהל הרחב.
אחד המפורסמים מבין ירחונים אלה היה La Gazette du Bon Ton, אשר נוסד בשנת 1912 בידי לוסיין פוגל ויצא לאור עד לשנת 1925 (להוציא הפסקה בפרסום בעת מלחמת העולם הראשונה).
מלחמת העולם השנייה הביאה לשינויים קיצוניים בתעשיית האופנה.
עם תום המלחמה ירדה פריז מגודלה כמרכז האופנה העולמי.
תעשיית אופנה חדשה המכוונת לשכבת גיל צעירה יותר עלתה וצמחה ובכך שינתה את מוקד תעשיית האופנה לשארית המאה ואף בתחילת המאה ה-21. ככל שהסקה מרכזית נעשתה נפוצה יותר בארצות אירופה וצפון אמריקה, גברה הנטייה לשימוש בביגוד קל יותר לאחזקה העשוי מבדים קלים יותר.
כניסתם של בדים סינתטיים לשוק הגבירה נטייה זו.
אופנת העילית הפריזאית ניסתה להתגונן, אך לשווא, לנוכח האיום הכלכלי מצד תעשיית האופנה, אותה הובילו בתי החרושת לביגוד.
עד מהירה נשים רבות העדיפו חיקויים זולים למוצרי אופנת העילית.
העובדה כי ההכנות לייצור המוני של ביגוד אופנתי הן ארוכות יותר מאשר הגמישות המאפיינת אופנה עילית (המייצרת בכמויות קטנות לדרישות לקוח בודד), אילצה את מעצבי האופנה בתחום זה לחזות לעיתים שנה מראש את מגמות האופנה בשוק.
מחצית המאה ה-20 מתאפיינת במגמה של עליית כוחו של הרחוב בהכתבת מגמות אופנתיות, לעומת כוחם הבלעדי בעבר של מעצבי העילית.
במהלך המחצית השנייה של המאה ה-20 החלו מגמות אופנה לחצות גבולות במהירות.
עיצובים מערביים אופנתיים אומצו במהירות ברחבי תבל כמו איטליה, ספרד ואפילו לאמריקה ומעצבים רבים, שאינם ממוצא מערב אירופאי או צפון אמריקני, רכשו השפעה רבה על מגמות האופנה.
חומרי גלם סינתטיים, כגון לייקרה, ספנדקס וויסקוזה זכו לשימוש נרחב ומעצבי האופנה שצפו באופן מסורתי פני עתיד, בקשו לשלב בעיצוביהם אף את אופנות העבר.
ניתן לסווג את עיצוב האופנה לשלוש קטגוריות עיקריות, אף שניתן לחלק גם קטגוריות אלה לקטגוריות-משנה:
אופנה עילית (צרפתית: Haute couture): סוג עיצוב האופנה הבולט ביותר עד לשנות ה-50, היה ביגוד שנתפר לפי הזמנה, או "אופנה עילית" (משמעותו המילולית של המונח הצרפתי היא "תפירה עילית").
עיצוב אופנה מסוג זה עסק בתכנון ובביצוע ביגוד לפי הזמנה של לקוח מסוים, על פי מידותיו.
המונח הצרפתי Haute couture הוא שם מוגן בצרפת וניתן להשתמש בו רק לצורך תיאור מוצרים של מעצבי אופנה העומדים בתנאי לשכת האופנה הצרפתית.
למרות זאת, רבים מיצרני הביגוד בייצור המוני, המיוצר במידות רבות לקנייה מיידית, עושים שימוש במונח כדי להקנות למוצריהם יוקרה וכוח משיכה.
בגד המתאים להגדרת "אופנה עילית", נתפר באופן מיוחד להזמנת הלקוח ועל פי מידותיו בלבד, עשוי בדרך כלל מחומרי גלם יקרים, נתפר בקפידה רבה על איכות התפר והגימור, לעיתים קרובות נעשה שימוש בשיטות עבודה ידניות ומורכבות הדורשות זמן עבודה ארוך.
בגדי "אופנה עילית" יקרים במידה ניכרת מביגוד המיוצר בשיטות ייצור המוני.
בגדים מן הקולב הם דרג הביניים בין "אופנה עילית" לבין ביגוד ב"ייצור המוני".
ביגוד זה אינו מיוצר לדרישות לקוח מסוים, אולם שימת לב רב מוקדשת לבחירת חומרי הגלם וגזירת הבד.
בגדים מן הקולב מיוצרים בכמויות קטנות כדי להבטיח את יחודם ולכן מחיריהם גבוהים יחסית.
עיצובי בגדים מן הקולב מוצגים בדרך כלל על ידי בתי האופנה בכל עונה במשך תקופה המכונה "שבוע האופנה".
אירועים אלה נערכים בדרך כלל בערים גדולות, פעמיים בשנה, לקראת כל עונה.
בתחילת המאה ה-21 רובה של תעשיית האופנה מתבססת על מכירות של בגדים בייצור המוני.
בגדים בייצור המוני פונים לשווקים מגוונים של לקוחות.
בגדים אלה מוכנים לשימוש ומיוצרים בכמויות גדולות ובגדלים תקניים.
בדרך כלל, בגדים אלה עשויים מחומרי גלם זולים, אשר בהם נעשה שימוש יצירתי לצורך יצירת אופנת ביגוד עכשווית.
מעצבי אופנה לייצור המוני מאמצים בדרך כלל מגמות אופנה אותן מכתיבים המעצבים המובילים בתחום.
בדרך כלל קיים פיגור של כעונה אחת בין התפתחות מגמה אופנתית בתחום "האופנה העילית" ואופנת "בגדים מן הקולב", עד אשר מעצבי אופנת הייצור ההמוני מכירים במגמה החדשה ומאמצים אותה בגרסה זולה יותר.
עקב שיקולי עלות כלכלית, בגדים בייצור המוני מיוצרים מחומרי גלם זולים יותר, תוך שימוש בשיטות גזירה ותפירה ממוכנות ולעיתים אוטומטיות.
לכן, המוצר הגמור יכול להימכר במחירים השווים לכל נפש.
לקראת סוף המאה ה-20 ותחילת המאה ה-21 קיימת מגמה בתחום עיצוב האופנה לפיה מעצבי-עילית פונים יותר ויותר לתחום הייצור ההמוני ומעצבים אף בגדים זולים יותר, זאת כדי להרחיב את בסיס לקוחותיהם.
השלב הראשון בעיצוב קולקציה חדשה הוא בתכנון קולקציה.
בשלב זה מבצע המעצב מחקר מעמיק ויסודי באשר לכיווני העיצוב, כך שכל פריטי אוסף הלבוש החדש יתאימו וישלימו זה את זה ויבליטו קו אופנתי עקבי עם תדמיתו של המעצב, או של חברת האופנה.
ניבוי מגמות בתחום האופנה היא אחת המיומנויות הקשות ביותר לרכישה בתחום עיצוב האופנה.
לצורך ניבוי מוצלח יש לבחון בזהירות עיצובים מוצלחים בעונות מן העבר, יש לחקור מגמות התפתחות בבתי אופנה אחרים וכן ללמוד על המגמות אותן מנבאים ירחוני האופנה.
ניבוי מגמות אופנתיות מתבסס אף על הכרות טובה של קהל היעד והתנהגותו ביחס להתפתחויות אופנתיות בעבר.
לבסוף, מעצבי אופנה טובים ניכרים בדמיונם המפותח כדי ליצור רעיונות חדשים, לעיתים על פי נושא ייחודי וחדש.
נושא של קולקציה חדשה עשוי להיות תקופה היסטורית, מיקום גאוגרפי, קשת מסוימת של צבעים, סוג בד - או כל נושא אחר בעל תוכן ויזואלי משמעותי.
לא קיימת דרך אחידה לעיצוב בגד ומעצבים שונים נוקטים בשיטות עבודה שונות בדרכם לעיצוב המוגמר.
חלקם יוצרים איור של רעיונותיהם על נייר, אחרים מקבצים בדים על בובת תפירה כשהם מעצבים את הבד בעזרת סיכות וקפלים עד לקבלת הצורה הרצויה.
שיטה שלישית היא ביצירת שינויים בדגמי בגדים מוגמרים מעונות קודמות (דבר המבטיח המשכיות לקו אופנתי של המעצב).
לאחר שנוצר עיצוב ראשוני, בין אם על הנייר, או על בובת תפירה, יוצר תופר מנוסה אב-טיפוס של הבגד מאריג מלמלה בגוון אחיד.
אב-טיפוס הבגד מוצג על בובת תפירה כדי לבדוק את האופן שבו הוא מונח על הגוף.
לאחר שהמעצב הגיע לעיצוב סופי של צורת הבגד על הגוף, מבצע תדמיתן מקצועי גזרה (תבנית עבודה) לבגד.
זוהי עבודה דקדקנית של בניית תוכנית מדויקת של הבגד.
לאחר שהחלקים השונים המרכיבים את הבגד מוכנים עוברת הגזרה לגזרן אשר מצמיד את חלקי הגזרה לבד וגוזר אותם.
כעת החלקים מוכנים לתפירה וליצירת הבגד המוגמר.
הבד המרכיב את הבגד המוגמר נתפר לפי תוכנית הגזרה ונבדק על גופה של דוגמנית התאמה.
קיימות שלוש דרכים עיקריות לעבודתם של מעצבי אופנה:
מעצבי אופנה עצמאיים עובדים עבור עצמם.
הם מוכרים את עיצוביהם לבתי אופנה, לחנויות בגדים, או ליצרני בגדים.
הבגד המוגמר נושא בדרך כלל את תווית היצרן של הקונה.
מעצבי אופנה המועסקים במשרה מלאה על ידי חברה אחת בתעשיית האופנה.
עיצוביהם הופכים לרכוש החברה, והמעצב אינו יכול למוכרם לאיש.
מעצבי אופנה רבים מקימים חברה עצמאית משלהם.
מעצבים רבים מוצאים סיפוק רב בדרך עבודה זו שבה יצירותיהם נושאות את שמו של המעצב.
רבים ממעצבי האופנה בתחילת המאה ה-21 רכשו את השכלתם וכן מיומנויות עיצוב בתוכניות הכשרה של בתי ספר לאמנות.
ברחבי העולם קיימים בתי ספר מקצועיים רבים בהם תוכניות להכשרת מעצבי אופנה.
אחד מבתי הספר הידועים ביותר בתחום תעשיית האופנה הוא בית ספר לעיצוב מרנגוני (Marangoni) שהוקם בשנת 1935 בשלושה קמפוסים בשלוש בירות העיצוב החשובות בעולם-מילנו, פריז ולונדון.
בין בוגריו הידועים נמנים: Moschino, דולצ'ה וגבאנה.
בין הבוגרים הידועים של בית ספר זה נמנים: ג'ון גליאנו, סטלה מקרטני (בתו של פול מקרטני), אלכסנדר מק'קווין, שרה ברטון וחוסיין צ'אליאן.
בין בתי הספר לעיצוב אופנה בישראל בעלי תוכנית הכשרה אקדמית לתואר ראשון נמצאים: בצלאל בירושלים, האקדמיה לעיצוב ולחינוך ויצו חיפה, שנקר - בית ספר גבוה להנדסה ולעיצוב ברמת גן.
אורכו של התואר הוא כ-4 שנים.
בחלק מן המוסדות מוענקת תעודת הוראה נוסף על התואר הראשון.
בבתי הספר העל יסודיים יכולים תלמידים ללמוד במגמת עיצוב אופנה (מגמת אמנויות העיצוב בהתמחות אופנה ותלבושות), במסגרת החינוך הטכנולוגי והמקצועי.
עיצוב התנהגות היא שיטה להקניית דפוס התנהגות מסובך לאדם או לבעל חיים בעזרת פירוק דפוס ההתנהגות לפעולות פשוטות ומתן תגמול (חיזוק) לעשיית כל פעולה כזו.
עיצוב ההתנהגות מסובך יותר לביצוע מהוראה בעזרת הסבר מהות דפוס התנהגות, מהוראה בחיקוי ומתן אפשרות ללימוד בניסוי וטעייה.
לכן הוא משמש כששלוש דרכי הוראה אלה מתבררות כלא יעילות או בלתי אפשריות.
מקור השיטה בניסויים שערך איוואן פבלוב, בהם יצר התניה בין צליל פעמון לבין מזון כך שכלבים למדו להפריש רוק רק למשמע הצליל.
בהמשך, נטבע המושג "עיצוב התנהגות" על ידי פרדריק סקינר, מאבות הפסיכולוגיה הביהיביוריסטית.
כלב נחייה לומד לעזור לבעליו לחצות כביש בעזרת עיצוב התנהגות.
זאת בניגוד למרבית בני האדם שלומדים לחצות כביש בעזרת הסברים על מהות הפעולות הקשורות בחציית כביש.
קשה לדעת אם כלב נחייה יכול להבין את מהויות פעולות הסיוע השונות שהוא מגיש וקשה גם להסביר לו את אלה מהן שהוא כן יכול, בעיקרון, להבין.
חלק מהאנשים בעלי לקויות הקשת האוטיסטית לומדים את תהליך עשיית צורכיהם בבית השימוש בעזרת עיצוב התנהגות.
לאנשים אלה עשוי להיות תכנון מוטורי פגום שמצריך פירוק פעולות מסובכות לפעולות פשוטות.
בבית השימוש של חלקם תלויים הסברים מאוירים על סדר הפעולות הדרוש (נעילת הדלת, התפשטות, ישיבה, עשיית הצרכים, ניקוי ישבן, התלבשות, רחצת ידיים ופתיחת הדלת).
לאנשים אלה עשויה להיות בעיה בהבנה של התנהגויות חברתיות והם לא יסיקו בעצמם שזה לא מקובל לצאת מחדר השירותים עירום ולהתלבש בחוץ.
לאנשים אלה עשויה להיות בעיה קשה בהבנת שפה ולכן קשה להסביר להם מה לעשות בשירותים בתמציתיות.
סקינר לימד חזיר למלא עגלת קניות ולגשת איתה לקופה.
הוראה זו הייתה לצורך ניסוי בפסיכולוגיה שהוכיח את כוחה של השיטה בהקניית דפוסי התנהגות שאין ספק שמהותן אינו מובן ללומד.
טיפול בבעיות משמעת בבית הספר.
הטיפול מבוסס על בנייה וחיזוק של הרגלים רצויים ומקובלים ועל הכחדת התנהגויות שאינן תואמות.
ההנחה הבסיסית היא שהפרעה של תלמיד נובעת מכך שהיא מזכה אותו בתגמול, כגון: תשומת לב של התלמידים או של המורה.
עיצוב התנהגות בקרב בני אדם
עיצוב התנהגות היא דרך פסיכולוגית חינוכית לגרום לשינוי התנהגותי אצל הפרט בהתאם למקובל בחברה.
השיטה מבוססת על מחקרים בתחום הלמידה שביצע הפסיכולוג האמריקני פרדריק סקינר.
עיצוב ההתנהגות מכוון להתאים להתנהגות הולמת ומקובלת בחברה.
כל חברה מגדירה לעצמה חוקים ונורמות התנהגות המאפשרים לה להתקיים בצורה יעילה בסביבתה.
כך למשל, בחברה המערבית התנהגות הולמת נתפסת כסובלנות וסבלנות כלפי אחרים, והתנהגות בלתי הולמת היא אלימות מילולית ופיזית (התנהגות שעלולה להוביל לקשיים חברתיים ותעסוקתיים, ולעבירה על החוק).
על פי שיטת עיצוב ההתנהגות, הגיל המתאים להתחיל להגדיר לילד את חוקי ההתנהגות המקובלת בחברה, הוא כבר בגיל הרך, מפני שרוב ההתנהגויות הן נלמדות.
אמנם מצד אחד, ככל שהילד צעיר יותר, יש לו פחות יכולות ויסות עצמי והמחנך נדרש לרוב לחזור על המסרים שברצונו להעביר מספר פעמים רב יותר.
אך מצד שני, ככל שילד בוגר יותר, כך קשה יותר להקנות לו נורמות חדשות להתנהגות משום שכבר התרגל לדפוסי התנהגות מסוימים (למשל תגובות אלימות לכל מצב של תסכול).
שיטת עיצוב התנהגות מיושמת כמעט על ידי כל אחד.
בין אם הוא שם לב או לא.
לדוגמה בקשר זוגי בני הזוג מנסים לעצב את ההתנהגות האחד של השני על ידי תגובות ספציפיות להתנהגות לא רצויה של בן הזוג.
וככל שבן הזוג ימשיך להגיב באותה עצמה ובאותו אופן לאורך זמן, אותה התנהגות תקטן ואף תכחד.
הקניית התנהגות הולמת אצל ילדים היא תהליך שמורכב ממספר שלבים.
כמו כן ישנן שיטות שונות שנועדו לעצב את התנהגותו של הפרט בצורה חינוכית וחיובית.
השלבים שמאחדים את כל השיטות הם:
תצפית - על המחנך לצפות בילד על מנת לאתר את תחומי הקושי.
משך התצפית הממוצעת הוא שבוע, והיא מתבצעת במקומות שונים ובסיטואציות שונות.
בניית תוכנית לעיצוב התנהגות תוך שימוש באחת השיטות לעיצוב התנהגות:
"כלכלת אסימונים" - מבוססת על חיזוק סמלי כמו מדבקה או נקודה.
קבלת חיזוקים מותנית בהתנהגות הרצויה.
לאחר צבירה של כמות מוגדרת של חיזוקים ניתן להמירם בפרס.
"חוזה אישי" - נועד לרוב כדי להכחיד התנהגות לא רצויה אחת בפרק זמן מוגדר מראש בתוך התוכנית לעיצוב התנהגות.
כוללת חיזוקים חיוביים ופרסים על רצף הצלחות במשך היום.
כמו כן ישנו בונוס בסוף השבוע במידה והילד הצליח במשימה במשך כל ימי השבוע.
"הקשבה פעילה" - מיועדת לזמן של אי שקט או התפרצות של הילד.
השיטה מיועדת לשקף לילד את הרגש שלו על ידי "שאלות סגורות" שניתן לענות עליהן ב"כן" או "לא".
השיטה הזו הוכחה כיעילה בעיצוב התנהגות של ילדים עם בעיות התנהגות קשות ונוער בסיכון.
ניתן להסתייע באנשי מקצוע בגיבוש תוכנית לעיצוב התנהגות, תוך שיתוף מלא של ההורים והילד.
בתוכנית מוגדרים יעדים ברורים שכוללים התנהגויות לשימור, התנהגויות לשיפור והתנהגויות בלתי רצויות.
ניתן לעצב את ההתנהגות במסגרת צבאית, תגובה של לחץ ושל בהלה בעקבות נפילת רקטות מחזקת את רצון היריב להמשיך בשיגור הרקטות.
בעיניו התגובה הזאת היא חיזוק להתנהגותו.
גם במקומות שדוגלים בסביבה ירוקה, אורח החיים העירוני הנהוג כיום אינו בר-קיימא.
אנחנו מנצלים ניצול יתר את המשאבים הקיימים, דבר הבא לידי ביטוי בשלל התנהגויות יום-יומיות של תושבי הערים, שלחלק מהן השפעה ישירה על הסביבה, כגון שימוש ברכב פרטי וזריקת פסולת, ואחרות בעלות השפעה עקיפה יותר, כגון השימוש במרחבים הציבוריים שסביבנו, או אופני הצריכה שלנו.
במסגרת בית ספרית, עיצוב התנהגות הוא מודל ייחודי ורב-עצמה לשליטה בהתנהגות אחרים.
יש לו יישומים רבים ומגוונים בכיתה, הן בהגברת הלמידה והן בשיפור ההתנהגות.
לכל ההתערבויות ישנו מבנה זהה: 1. המורה צופה בהתנהגות מסוימת של תלמיד יחיד או בקבוצת ילדים.
2. הוא נותן להם חיזוק כלשהו.
3. התלמידים שניתן להם חיזוק ממשיכים להתנהג באותה דרך או משפרים את התנהגותם.
אליעזר יריב, חיזוק מעצב, אתר הסתדרות המורים
דייוויד פרידמן, אטלנטיק, העצמי המשופר, "רעיונות", 13 בספטמבר 2012
How to Train a Brain - על התניה ולמידה, מפבלוב ועד סקינר
הובלת שינוי התנהגולת לכיוון אורח חיים עירוני מקיים.
עיצוב התנהגות היריב באמצעות הפעלת כוח.
טיפול קוגניטיבי- התנהגותי בילדים, עקרונות טיפולים.
עיפרון מסיס במים (Water Soluble Pencil) הוא עיפרון המכיל פיגמנט או גרפיט שמגיבים ללחות ורטיבות.
הרכב ה"עופרת" של העיפרון שונה מזה של עפרונות גרפיט או עפרונות צבעוניים, בכך שהגורם המאגד (Binder) מסיס במים.
קיימים מספר סוגים של עפרונות מסיסים במים, המתחלקים לשלוש קטגוריות:
עפרונות צבעי מים: לרוב עפרונות צבעוניים שמבוססים על חומר מאגד ופיגמנטים של צבעי מים ומגיבים בצורה דומה.
לאחר שהצבע הונח על הדף ויבש, עדיין ניתן להרטיבו להרימו מהדף;
עפרונות גרפיט מסיס: בהם תערובת הגרפיט שונה מזו של עיפרון רגיל והרטבתה גורמת למשטחים של אפור רטוב, הדומה למריחה עדינה של פחם או צבע אפור.
ניתן להרים את הגוון ולמחקו על ידי הרטבה חוזרת, כמו גם על ידי מחיקה במחק;
עפרונות דיו: המבוססים על דיו אקרילי: ניתן להרטיבם על מנת ליצור אפקט הדומה לעפרונות צבעי מים, אך הם קבועים ולא ניתנים לשינוי לאחר ייבושם על ידי הרטבה חוזרת.
קיימים עפרונות המשלבים בין הקטגוריות.
חברות המתמחות בעפרונות לאמנים ומותגיהן
סדרת AquaTone: עפרונות צבעי מים נטולי מסגרת עץ
סדרת Graphitint: עפרונות גרפיט מסיס עם פיגמנט מוסף
סדרת Graphitone: עפרונות גרפיט מסיס
סדרת Watercolour: עפרונות צבעי מים
סדרת Watercolor: עפרונות צבעי מים
סדרת Water-Soluble Graphite: עפרונות גרפיט מסיס
סדרת TECHNALO: עפרונות גרפיט מסיס
סדרת CLASSICOLOR: עפרונות צבעי מים
סדרת PRISMALO Aquarelle: עפרונות צבעי מים
סדרת REMBRANDT AQUARELL: עפרונות צבעי מים
סדרת Van Gogh Water colour: עפרונות צבעי מים
עיפרון צבעוני הוא עיפרון המכיל ליבה הכוללת צבען, ומסוגל לסמן קווים בגוונים שונים על משטח.
עפרונות צבעוניים הם כלי שימושי באמנות מזה עשרות שנים, אם כי קשה לסמן מתי החל ייצורם המסחרי.
עפרונות צבעוניים יכולים להכיל ליבות בעלות תכונות מגוונות, המורכבות מפיגמנטים וחומרים מאגדים שונים.
לרוב עפרונות צבעוניים יבואו לידי שימוש על נייר, ולאחר סיום הרישום ירוסס הנייר בחומר מקבע, וימוסגר תחת זכוכית (בדומה לציור מים).
עפרונות שמן: עפרונות המכילים חומר מאגד שמנוני.
עפרונות אלו משאירים קו בולט וקל לערבוב.
קיימים עפרונות שמן רכים מאוד (עפרונות גריז) המשמשים לכתיבה על משטחים חלקים (תחת המותג עפרונות צ'יינה), שאינם מתערבבים היטב ומשמשים בעיקר לסימון.
עפרונות שעווה: העפרונות הצבעוניים הבסיסיים והנפוצים ביותר.
מרקמם רך יחסית, הם קלים לחידוד וניתן לעבוד איתם בטכניקות רבות.
החומר המאגד בהם הוא שילוב של גומי ערבי (או חומר גמיש דומה) ושעווה.
קיימים עפרונות שעווה המסיסים בחומרים אלכוהוליים.
עפרונות מסיסי מים: עפרונות צבעי מים או עפרונות דיו, שמשאירים קו שניתן להרטבה ולהפיכה לכתם.
החומר המאגד הוא המסיס במים, בעוד הפיגמנט עמיד לרטיבות ונשאר באותו גוון עם ייבושו.
עפרונות פסטל: עפרונות בעלי ליבה מבוססת פסטל רך.
קשים לחידוד ונוטים להישבר, אך קלים לערבוב ונוחים יותר לשימוש מגירי פסטל רגילים.
כמדיום חדש יחסית, יצירות אמנות שנוצרו תוך שימוש רב, או בלעדי, בעפרונות צבעוניים סובלות פעמים רבות מתמחור נמוך ויוקרה מקצועית נמוכה.
דבר זה עשוי למנוע מאמנים העובדים בעפרונות צבעוניים מלפרסם ולמכור את יצירותיהם בגלריות, אך הלך רוח זה משתנה בהדרגה.
כיום מספר אמנים גילו, כי מסגור ציורים בעפרונות צבעוניים שאינו תחת זכוכית (על ידי טכניקת מריחת ורנית) עשויה להקפיץ את מחירו ויוקרתו של הציור.
במקביל, מתקיימות תחרויות אמנים יוקרתיות ברחבי העולם, המוקדשות לאמנות בעפרונות צבעוניים.
עפרונות צבעוניים מסומנים בגווניהם בשם ובמספר, הרשומים על צד כל עיפרון.
על פי רוב לא יפורטו פיגמנטי צביעה המרכיבים את ליבת העיפרון, אלא שם מסחרי בלבד.
כך למשל צבעים כמו "צהוב האנזה" (הנפוצים בצבעי שמן, צבעי מים ואקריליק) כמעט ולא יופיעו, אך שמות כגון "צהוב חומצי", "ירקרק ליים", "סגול קיסרי" ו"טרהקוטה כהה" יירשמו על העפרונות.
מיתוג זה אופייני גם לפסטל רך ופסטל שמן, כולם חומרי גלם לאמנות שהובאו לשוק במהלך המאה ה-20, ואינם מבוססים על פיתוח ארוך מסורתי והדרגתי.
אין אפשרות לגזור מתוך הגוון את הפיגמנטים המרכיבים אותו, ולפיכך יצרני עפרונות צבעוניים אינם מתחייבים לתכונות מסוימות המשויכות לפיגמנט או לתקני צבע.
החברות הבאות מתמחות בייצור ושיווק עפרונות צבעוניים, במספר סדרות מותגים:
עיצוב במה (או עיצוב תפאורה) הוא ענף במקצועות העיצוב העוסק בתכנון תפאורה, תלבושות, אביזרים ותאורה במסגרת אמנות הבמה.
מושג זה מתייחס לעיתים גם להפקות טלוויזיה וקולנוע.
בעבר, מעצבי הבמה הגיעו מתחומים שונים של אמנות ועיצוב.
קיימים מסלולי לימוד של עיצוב במה, ומסלולים לתואר מתקדם M.F.A.
עיצוב הבמה מתייחס למראה הבמה, ובתוך כך לקומפוזיציה הנוצרת על הבמה, לחומרים, לצורות ולצבעים, וכן לרכיבים כמו התאורה והקול.
העיצוב מתייחס לצרכים הפיזיים כמו לאביזרים הנמצאים בשימוש במהלך המופע, ולאסתטיקה החזותית ולשימוש במרכיבי החלל.
המטרה הכוללת של כל האמצעים בעיצוב הבמה היא לשרת את הרעיון שמבטא המופע.
לשם כך צריך מעצב הבמה לעבוד בשיתוף פעולה עם הבמאי ובעלי תפקידים שונים בצוות האמנותי והביצועי.
תהליך היצירה של עיצוב הבמה כולל לרוב הכנת דגמים מוקטנים של הבמה, ייצוגים דו-ממדיים אמנותיים וטכניים.
מעצב במה הוא אדם שידו בכל – שמבין בארכיטקטורה, אופנה, עיצוב פנים ואמנות אך אינו עוסק באף תחום באופן בלעדי וכל ידיעותיו וכישוריו משמשים לו ככלים למימוש מטרתו – החייאה ויזואלית של המחזה שתתמוך באופיו ובאווירה שלו.
עיצוב הבמה הוא תחום שאין לו חיים משל עצמו.
בהיעדר הדמויות וההתרחשויות על הבמה אין לבמה כוח או משמעות – יפה ומעניינת ככל שתהיה.
גם לתלבושות בתיאטרון אין קיום עצמאי – הן מעוצבות לדמות מסוימת במחזה מסוים, ומחוץ לתיאטרון הן מאבדות את קסמן.
העובדה שלבמה אין קיום עצמאי אינה מובנת מאליה ואפשר להדגים זאת דרך ביקורות תיאטרון שמתייחסות לתפאורה כאלמנט מבודד כ"תפאורה מפתיעה" למשל.
למעשה אין קושי ביצירת תפאורה מפתיעה והאתגר האמיתי הוא תפאורה שתומכת באופן מלא ואמין במכלול הגורמים המכילים את ההצגה.
אם ישנה הפתעה – היא צריכה להיווצר משילוב הרמוני של כל אותם גורמים או מפרשנות חדשנית שכל מרכיבי ההצגה תומכים בה ומחזקים אותה, והתפאורה ביניהם.
עם זאת התפאורה צריכה לטמון בתוכה מידה של מתח וציפייה – עוד לפני שהחלה ההתרחשות על הבמה.
החלל והאווירה שנוצרים על ידי עיצוב הבמה צריכים מצד אחד להיות מעניינים ומסקרנים כשלעצמם ומצד שני להכיל באופן טבעי את שאר המרכיבים – השחקנים, התלבושות, המחזה הכתוב.
המעצב צריך ליצור בתפאורה פוטנציאל שלמעשה מתממש רק כשמתרחש עליה האירוע.
ממעצב הבמה נדרשת הבנה עמוקה של הטקסט – עליו להרגיש את המחזה ולתפוס את המהות שלו, כך שיוכל להעביר את אותה אמת לצופים.
בעיצוב תלבושות תקופתיות על המעצב להכיר ראשית את הלבוש מהתקופה בהיסטוריה אך עליו לדעת עוד פרטים על המחבר עצמו, על התקופה ומאפייניה – האווירה החברתית, המנהגים וכו'.
חיבור כל האסוציאציות יאפשר למעצב להבין את מהות התקופה ואת התחושה שלה.
במידה מסוימת מעצב הבמה צריך להתנתק מהאגו שלו ומהרצון להמציא מחדש, להמם ולהפתיע, ולשאוף לתפאורה ותלבושות שמעצימות את הדרמה ונותנות תחושה אמיתית ונכונה בקונטקסט של המחזה.
כאשר המעצב מבין את רעיונות המחזה, את האווירה, הסב-טקסט והאנרגיה שלו הוא יכול להמחיש אותם ולתת להם פרשנות ויזואלית, הוא יכול להשתמש בדמיון וברגישות שלו כדי לבחור דימויים ואלמנטים שלא לקוחים בהכרח מהעולם הספציפי של המחזה.
לעיתים מדובר אפילו במחווה קטנה וכמעט לא מורגשת שבהקשר למחזה תקבל עוצמה ומשמעות עמוקה בעיני הצופים.
ניתן להשוות את הסצנוגרפיה – בתרגום מילולי – "כתיבת הבמה", כלומר ניסוח כל המרכיבים של המבע הבימתי) למוזיקה: התפאורה אינה רקע לשחקנים אלא אלמנט שמלווה את המחזה ומחויב אליו, ממש כמו מוזיקה.
השוואה מעניינת נוספת היא בין פרוזה לשירה, כאשר בעיצוב במה נדרשת גישה של שירה, גישה פואטית.
הפרוזה והשירה יכולות להיות שתי דרכים להביע את אותו רעיון, אך בשירה יש ממד של הפשטה והיא מזכירה את עיצוב הבמה בחיפוש אחר מהות הדברים, ולא אחר המילוליות שלהם.
הבחנה יפה בעיני היא לגבי כוחו של הדמיון האנושי.
גם למחקר המעמיק ביותר אין כוח כשלעצמו בהחייאת עיצוב למחזה.
רק מעצב שישתמש בדמיונו כדי להרגיש ולחיות בתוך המחזה יכול ליצור במה ותלבושות חדשות ומרתקות שיכילו בתוכן עולם שלם של אמת ואמינות לצד אסוציאטיביות חופשית, קסם וחלום – שהם מרכיב מהותי באמנות התיאטרון.
כיום תחום עיצוב הבמה התרחב עד מאוד והיוצרים בו נדרשים להתקדם עם הקידמה הטכנולוגית, ולמצוא בין הטכנולוגיה את האומנות.
עיצוב הבמה יצא מבין כותלי התיאטרון אל במות ענק בפארקים ואצטדיונים.
למעצבי תאורה חלק חשוב במערכת המשולבת של עיצוב הבמה וכבר אינם עוסקים רק בפנסים.
בעולם ההופעות החיות הם מעצבי הבמה כולה.
עיצוב אוניברסלי או תכנון אוניברסלי הוא עיצוב או תכנון הלוקח בחשבון את השמישות של מערכת (מבנה, מכשיר, נוהל, מערך שיעור וכיוצא בזה), כך שמגוון רב ככל האפשר של אנשים יכולים לתפעל אותה ביעילות או לקבל ממנה שירות יעיל ונגיש.
זה כולל אנשים עם לקות המצוידים או שאינם מצוידים בטכנולוגיה מסייעת.
עיצוב אוניברסלי הוא מושג יחסי ולא מוחלט.
בלתי אפשרי לתכנן מערכת שתשרת ביעילות כל אדם ותייצר שוויון הזדמנויות מלא, אך מערכת מסוימת יכולה להיות מעוצבת אוניברסלית ביחס למרבית או לכל המערכות הדומות לה.
שבעת עקרונות העיצוב האוניברסלי שנוסחו על ידי באי הכנס לעיצוב אוניברסלי במרכז לעיצוב אוניברסלי באוניברסיטת דרום קרוליינה.
שוויון בשימוש – שאיפה כל אדם יהיו יכולותיו ולקויותיו אשר יהיו יוכל להשתמש במערכת ביעילות (נגישות).
גמישות העיצוב – בניית המערכת כך שניתן יהיה לשנות אותה על פי המידע המצטבר מניסיון העבודה עמה ועל פי הצרכים והטעמים המשתנים של המשתמשים.
פשטות ושימוש ראשוני אינטואיטיבי – שאיפה שכל משתמש יגלה בקלות כיצד להשתמש במערכת בלי קשר להשכלתו, ניסיונו הקודם, כישורי השפה שלו או רמת הריכוז שלו ברגע השימוש.
ביצועיות – מניעת שגיאות אנוש במהלך השימוש במערכת:
הבנתיות – הבנה (קוגניטיבית) קלה של השימוש ברמה המתקדמת (לאחר שעקרונות הביצוע הבסיסיים נקלטו אינטואיטיבית על פי הסעיף הקודם).
לצורך זה המערכת, כמו גם הוראות ההפעלה שלה אמורות לכוון את המשתמש (לדוגמה, בניין ציבור שקל להבין היכן לחפש בו את השירותים הציבוריים הוא בעל ביצועיות טובה יותר מבניין ציבור בו שקשה להבין בו היכן לחפש אותם).
תפיסתיות – קלות הבחנה בחלקי המערכת, קלות זיהויים וזיהוי תפקידם וקלות זיהוי המסר שבסמלים שבמערכת.
סובלנות לשגיאות – שגיאות תפעול גובות מחיר נמוך והן קלות לתיקון (לדוגמה, מעבד תמלילים סובלני יותר לשגיאות מאשר מכונת כתיבה, מרפסת עם מעקה היא סובלנית יותר לשגיאות מאשר מרפסת בלי מעקה).
מאמץ פיזי נמוך - שימוש תוך השקעת מאמץ מינימלי.
מתאם צורה וממדים לגוף האדם – רלוונטי הן לחלקי המערכת המוצקים, הן למיקומם והן לחללים שבמערכת.
שיטה מקובלת לעיצוב אוניברסלי של מכשירים היא השיטה ההיוריסטית לעיצוב אוניברסלי.
לשיטה זו יש עשרה כללים שיש לקחת בחשבון כשמעצבים אב טיפוס של מכשיר.
אחרי העיצוב יש לתת את אב הטיפוס לביקורתם של מומחים אחדים לעיצוב אוניברסלי ולטכנולוגיה מסייעת אשר מוודאים יישום טוב של אתם אותם עשרה כללים באב הטיפוס.
בשלב הבא עובר אב הטיפוס שיפור עיצובי על פי הערות המומחים.
נהירות מצב המערכת, כולל משוב.
מתאם בין המערכת לעולם שמחוצה לה, כולל שימוש בתקשורת באופן ראלי ומקובל.
שליטה קלה של המשתמש, כולל יכולת קלה לתקן שגיאות.
סטנדרטיזציה והמשכיות בתוך המערכת – פעולות דומות צריכות להיעשות בדרכים דומות.
מניעת שגיאות, בין אם על ידי מתן הזהרות ובין אם בעיצוב שאינו מאפשר להן להתרחש.
הצגת אפשרויות הפעולה בפני המשתמש כדי שיזהה ביניהן את האפשרות בה הוא בוחר, במקום להסתמך על יכולת הזיכרון של המשתמש.
גמישות ויעילות הפעלה, כולל דרכי קיצור למשתמשים מנוסים שאינן פוגעות ביעילות ההפעלה של המשתמשים המתחילים וכולל מגוון דרכים שונות לנקיטה בכל פעולה.
אסתטיקה ומינימליזם, כולל מחיקת פרטים טפלים מהמידע המסופק עם המערכת וכולל אי הכללת חלקי מערכת ופעולות דלי חשיבות.
תיעוד והוראות הפעלה, כולל הוראות לתקון תקלות.
עניינים ייחודיים למערכת הספציפית או לתחומה שאינם נכללים בעקרונות הקודמים.
שלושת עקרונות העיצוב אוניברסלי בהוראה
הרעיון בעיצוב אוניברסלי בהוראה הוא תכנון מראש של תוכני הוראה (קוריקולום), שיטות הוראה ועזרי הוראה כך שיתאימו ל תלמידים בעלי מגוון רחב ככל האפשר של יכולות.
גישה זו מצמצמת את הוצאת המשאבים על התאמות אישיות כמו גם את כישלונם הלימודי של מי שלא קיבלו התאמות.
המרכז ללקות ושילוב באוכלוסייה ממליץ על העקרונות הבאים לעיצוב אוניברסלי של ההוראה, כשבראש ובראשונה הוא ממליץ על תכנון המאפשר גמישות.
המרכז רואה את ההוראה בת ימינו כהוראה עצמית בתמיכת המורים ומתאים את המלצותיו לדרך הוראה זו.
אפשר דרכי תפיסה מגוונות – אפשר ייצוג שמיעתי וראייתי ואפשר התאמה של הייצוג בידי התלמיד (למשל הגדלה של הפונט או שינוי צבע הכתב)
אפשר שפה וסמלים מגוונים – אפשרויות לשינוי סוג אוצר המילים והסמלים, אפשרויות להבהרת התחביר ומבנה התמליל (ככל הנראה חלוקת המשפטים לפסקאות וחלוקת החומר בין הפרקים והסעיפים), אפשרויות לכוונון קידוד הקבצים, אפשרויות להבהרת התמליל בהשוואת חלקיו לתרגום לשפה אחרת, אפשרויות להבהרת רעיונות מרכזיים באופן שאינו שפתי.
אפשר דרכי הבנה מגוונות – אפשרויות מגוונות לקשר את חומר הלימוד לידע קודם, אפשרויות מגוונות להדגיש עניינים שונים בחומר ואת הקשרים ביניהם, אפשרויות מגוונות לקבלת תדרוך בעיבוד מידע, אפשרויות מגוונות לתמיכה בזכירת החומר.
ספק אפשרויות מגוונות לתנועה פיזית – אפשרויות לתגובה בתנועה, לחיפוש עצמי של חומר ולניסוי כלים בהם אוחז התלמיד, כולל פריטי טכנולוגיה מסייעת.
ספק אפשרויות מגוונות להתבטאות שוטפת ולהתפתחות כישורי ביטוי – אפשרויות תקשורת דרך מדיות תקשורת, אפשרויות יצירה ופתרון בעיות, אפשרויות תרגול וביצוע.
תן לתלמידים סמכויות מגוונות – סמכויות לקביעת מטרות ביניים בלימוד, אפשרויות לתכנן דרכי למידה עצמית, אפשרויות להקל בבחירת מקורות מידע, אפשרויות לפיתוח קישורים עצמיים להערכת הידיעות.
אפשרויות מגוונות לשמירה על מאמצים והתמדה – אפשרויות לדרוש פחות ישיבה דמומה, אפשרויות לגיוון רמת האתגר והתמיכה, עידוד שיתופי פעולה ותקשורת, אפשרויות להגברת המשוב על השליטה בחומר.
אפשרויות מגוונות עבור התלמידים לחזור למצב רוגע וריכוז – אפשרויות לבניית מטרות אישיות והבהרת הציפיות מהתלמיד, אפשרויות לתמיכה בבניית כישורים אישיים והכרת שיטות התמודדות, אפשרויות לפיתוח הערכה עצמית של ההתנהגות ויכולת הריכוז.
פותחן קופסאות שאנשים בני גילים רבים ובעלי יכולות גופניות מגוונות יכולים לתפעל אותו בקלות ובלא העזרות במכשיר נוסף, מקיים את רעיון העיצוב האוניברסלי טוב יותר מאשר פותחן קופסאות שרק גברים חסונים שאינם איטרי יד ימינם יכולים לתפעל ביעילות.
ספר המודפס באותיות גדולות ועם ניקוד מעוצב אוניברסלית ביחס לספר המודפס באותיות קטנות ובלא ניקוד.
בספר הראשון יכולים לקרוא יותר אנשים עם לקות ראייה, ואנשים שעדיין לומדים את מלאכת הקריאה.
מבחן הבודק קיומו של ידע ולא את מהירות השימוש בידע יהיה מעוצב אוניברסלית אם יינתן לכל המשתתפים בו זמן מספיק לסיומו וכך אילו מהם שלקות מאובחנת או בלתי מאובחנת מאלצת אותם לכתוב מבחנים באיטיות לא יצטרכו סידור מיוחד כדי להצליח במבחן.
מעלית שבה רמקול מכריז על מספר הקומה, המסך עליו מופיע מספר הקומה הוא גדול, הכיתוב על הכפתורים הוא באותיות גדולות ובכתב ברייל ויש לה דלת רחבה מספיק לכניסת אנשים המשתמשים בכיסאות גלגלים, היא מעלית מעוצבת אוניברסלית ביחס למעליות שאין להן תכונות כאלה.
אתר אינטרנט שעיצובו מתחשב בצרכי גולשים רבים ככל האפשר, כולל גולשים בעלי מוגבלות פיזית, קוגניטיבית (כולל לשונית) מגדיל את קהל הלקוחות או קהל המסתייעים באתר.
תוכני אתר כזה, כולל הוראות הניווט בו, כתובים בשפה נהירה ככל האפשר - ובמקרה זה עריכה לשונית טובה והבנה ליכולות השפתיות של הקהל הרחב הם חלק מדרישות העיצוב האוניברסלי.
תכנים אלה יהיו ניתנים להצגה בצורות שונות עבור בעלי לקויות חושיות שונות, בין אם הם מצוידים בטכנולוגיה מסייעת ובין אם לא.
ניתן יהיה לשלוט בגודל הכתב, בצבע הכתב והרקע או אפילו לשמוע את התכנים בלחיצת כפתור.
במקרה של תוכן מתחלף אוטומטית, תינתן לגולש שליטה בקצב ההחלפה כך שמי שקורא לאט יוכל לקרוא את תוכן האתר.
תפעול אתר כזה קל ונוח באמצעות העכבר או המקלדת - לפי בחירת הגולש.
הפרסומות שבאתרי אינטרנט מסחריים מהוות קושי מיוחד עבור אנשים עם לקות ריכוז.
הן לא מאפשרות לבעלי לקות זו להתרכז במה שתוכן האתר.
נוחיות הפעלה - ציוד שמגוון רחב של אנשים יכול להפעיל הוא על פי רוב ציוד שלאדם הממוצע קל להפעיל.
לדוגמה, לאדם הממוצע קל יותר לפתוח דלת קלה שגם אנשים חלשים יכולים לפתוח מאשר לפתוח דלת כבדה שאנשים חלשים אינם יכולים לפתוח.
דוגמה שנייה - לאדם ממוצע נוח יותר להגיע אל הקומה השלישית של בניין שיש בו גם מעלית, גם דרגנוע וגם מדרגות רגילות מאשר לקומה השלישית של בניין שיש בו רק מדרגות רגילות.
מניעת הצורך בהתאמות לאנשים עם מוגבלויות:
פרטיות רפואית - העובדה שאין אילוץ להשתמש בטכנולוגיה מסייעת או נהלים מותאמים אישית מאפשרת שמירה על פרטיות רפואית.
אין חשש שהתאמות כושלות יהיו או יתפסו כאפליה.
אין צורך לדון באופן אישי או לנהל משא ומתן עם כל מי שדורש התאמה.
נתינת מענה לבעיות הנגישות של מי שלקותו אינה מאובחנת (לא מודע ללקותו, לא יכול לשלם על אבחון, לא רוצה להתאבחן או שהמומחים לא מצליחים לאבחן את הלקות שלו) או שהאבחונו אינו מדווח.
כאשר יותר אנשים יכולים להשתמש בתחבורה ובציוד של מקום העבודה ישנה הגדלה של אחוז משלמי המיסים באוכלוסייה והקטנה של אחוז מקבלי הקצבאות.
כאשר משרתים קהל לקוחות, לא צריך לקנות ציוד מיוחד לאנשים עם לקות לצד הציוד הרגיל.
עיצוב אלומה היא טכניקה בתחום עיבוד אותות, בשימוש מערכי שידור/קליטה לשידור זוויתי.
התופעה מושגת על ידי שילוב של אלמנטים במערך מופע באופן שאותות בזוויות מסוימות יחוו התאבכות בונה ובזוויות אחרות התאבכות הורסת.
עיצוב אלומה ניתן ליישום גם בקצה המשדר וגם בקצה הקולט כדי ליצור את אפקט הסלקציה המרחבית.
התוספת בעצמה על שידור רב-זוויתי נקרא שבח (Gain).
עיצוב אלומה נמצא בשימוש רחב במכשירים המשתמשים בגלי רדיו.
הוא מיושם באפליקציות רדאר, סונאר, סייסמולוגיה, תקשורת אלחוטית, רדיו-אסטרונומיה, אקוסטיקה, וביורפואה.
עיפא (נקרא גם איפה ובירושלמי נקרא חיפא) היה אמורא בן הדור הרביעי, תלמידו של רבה, ובנם של רחבה דפומבדיתא וחומא, נינתו של רב יהודה.
הוא ואחיו אבימי מכונים בתלמוד בשם "חריפי דפומבדיתא".
עיסמת ראזה שאהג'האן (באורדו: عصمت شاہجہان) היא פעילה פוליטית ופוליטיקאית פקיסטנית.
עיסמאת שאהג'האן נולדה בכפר קטן במחוז קאראק, שבח'ייבר פח'טונח'ווה, בפקיסטן.
משפחתה הייתה מעורבת בתנועת הח'ודאי ח'ידמתגאר , תנועה בלתי-אלימה במאבק נגד הראג' הבריטי, אשר גם התנגדה לחלוקת הודו.
בהמשך למסורת המשפחתית, שאהג'אן מעורבת כבר מגיל צעיר במאבקים פוליטיים פרוגרסיביים.
היא הצטרפה לפוליטיקה מהפכנית-סוציאליסטית כמנהיגת סטודנטים ב-1983, בעת לימודיה.
ב-1986 הצטרפה לארגון השמאל, פדרציית הסטודנטים הדמוקרטית.
אחר כך היא הייתה לחברה במפלגה הקומוניסטית של פקיסטן.
היא עבדה יחד עם פדרציית העבודה של מוטהידה, והקימה את האגודה הדמוקרטית לנשים (DeWA), התא הפמיניסטי של המפלגה הקומוניסטית.
ב-1992, היא הקימה את העיתון הפשטו הפרוגרסיבי, "ליקוואל".
בכל אחד מהמרחבים בהם פעלה, הייתה מחויבת למאבק המעמדי, הלאומי, הפמיניסטי, האנטי-דיקטטורי/מיליטריסטי, נגד פשיזם דתי, ונגד אימפריאליזם.
היא הייתה פעילה מרכזית בהקמת המפלגה הסוציאליסטית, מפלגת הפועלים עוואמי, אשר מטרתה לבנות מחדש את השמאל הפקיסטני, ונוסד כקואליציה בין שלוש מפלגות שמאל – מפלגת העבודה הפקיסטנית, מפלגת עוואמי פקיסטן ומפלגת הפועלים של פקיסטן.
נכון לשנת 2018 היא משמשת כסגנית יו"ר המפלגה.
בעשור השני של המאה ה-21, התמקדה שאהג'האן בייסוד תנועה פמיניסטית-סוציאליסטית, חזית הנשים הדמוקרטית, לה תאים בכל רחבי פקיסטן.
היא גם פעילה למען ה"קאצ'י עבאדי" - יישובים לא מוכרים הקיימים - למען הכרתם, ובאמצעות כך גם לשיפור תנאיהם.
בשל פעילות זו מפלגת עוואמי זכתה בשלוש מתוך שמונה המושבים באספה הלאומית השמורים לאוכלוסייה זו.
בין הסוגיות ששאהג'האן עוסקת בהן במסגרת זו הן אספקת מים, אשר לא ניתנת כל עוד היישובים לא מוכרים, אלימות מינית כלפי הנשים והילדות העניות מהאזור, בעיקר במסגרות עבודתן בבתי העשירים שגם בעלי כוח והשפעה בחברה, וחינוך..
באפריל 2018, נעצרה שאהג'האן יחד עם נשיא מפלגת עוואמי, פאנוס גוג'אר, על ידי משטרת פנג'אב, בעקבות מחאה בלתי אלימה בלאהור למען זכויות בני הפשטו.
ביוני 2018, הודיעה שאהג'האן על מועמדותה מטעם מפלגת עוואמי לאספה הלאומית, כנציגת מחוז באסלאמאבאד.
שאהג'האן היא מומחית פיננסית בדימוס.
היא למדה מנהל ציבורי באוניברסיטת פשאוור, ולאחר סיום התואר זכתה במלגה ללמוד לימודי פיתוח במכון למדעי החברה בהאג.
עיצוב אינטראקציה הוא תחום העוסק בעיצוב הקשר בין אנשים למוצרים טכנולוגיים.
וביצירת קשר בעל משמעות בין אנשים לבין המוצרים והשירותים שהם משתמשים בהם.
באופן רחב יותר, עיצוב אינטראקציה הוא תחום העוסק בעיצוב של מפגש או דיאלוג, בין אדם לבין מערכת.
עיצוב אינטראקציה מגדיר את התנהגות החפץ או המערכת, לאורך ציר הזמן וביחס להתנהגות המשתמשים.
התחום מכונה לעיתים "עיצוב אינטראקציה" - אולם כינוי זה אינו מדויק, שכן ב"עיצוב אינטראקציה" מושא העיצוב הוא האינטראקציה, כשם שבעיצוב מוצר מושא העיצוב הוא המוצר.
עיצוב אינטראקציה מניב מוצרים ושירותים אשר נוצרו מתוך מחשבה על אופן השימוש בהם, ועוצבו עם דגש על התנהגות ותצורה שתשרת את המשתמש, תוך התייחסות לערכים מגוונים: בנוסף לשימושיות, ערכים כמו משחקיות, ערך רגשי ומוחשיות, להם יש תפקיד מרכזי בעיצוב אינטראקציה.
עיצוב אינטראקציה דורש לרוב שילוב של ידע וכלים מכמה דיסציפלינות: עיצוב חזותי, עיצוב מוצר, פסיכולוגיה, אתנוגרפיה, אלקטרוניקה ומדעי המחשב.
כך שייתכן שמעצבים אינטראקטיביים יהיו שילוב של כמה בעלי מקצוע ייעודיים הפועלים יחד לבניה של מערכת הנשענת על כל הדיסציפלינות הנ"ל.
השם עיצוב אינטראקציה נטבע על ידי ביל ורפלנק וביל מוגרידג' באמצע שנות השמונים.
מוגרידג' עיצב מחשב נייד במסגרת חברת IDEO.
הוא מתאר את הרגע שקיבל לידיו את המחשב שעיצב, הדליק אותו, ושקע לתוך החוויה הדיגיטלית.
הוא הבין שהעיצוב אינו נגמר במוצר הפיזי וטבע את הביטוי.
ב-1994 נפתחה תוכנית הלימודים הראשונה שהוגדרה בשם זה באוניברסיטת קרנגי מלון.
ב-2001 הקימה גיליאן קרמפטון סמית את בית הספר הראשון שהוקדש לתחום זה - Interaction Design Institute Ivrea באיטליה.
עיצוב חוויית משתמש (User Experience Design) - ביטוי שנפוץ בתעשייה וקשור לעיצוב אינטראקציה, אך מדגיש היבטים של שימושיות וממוקד על פי רוב בממשקי מחשב.
עיצוב תעשייתי - שם דגש על עיצוב הצורה, החומר והשימוש במוצרים.
עיצוב אינטראקציה מדגיש את ההיבט האינטראקטיבי של השימוש והתחומים משלימים זה את זה.
עיצוב ממשקים (User Interface Design) - שם דגש על עיצוב של ממשקי משתמש בתוכנות ובאפליקציות.
ניתן לראות את ממשיק המחשב כתת-תחום של עיצוב אינטראקציה.
אינטראקציית אדם-מחשב (Human Computer Interaction) - תחום אקדמי שעוסק בחקר צורות אינטראקציה שונות.
ישנן מספר תוכניות לימוד וכנסים בנושא.
עֵיפָה הוא דמות מקראית, בנו בכורו של מדין ונכדם של אברהם וקטורה.
לעיפה היו ארבעה אחים: עפר, חנך, אבידע ואלדעה.
עיפה מוזכר ברשימת צאצאי אברהם וקטורה כבן של מדין:
עיפה מופיע גם ברשימה המקבילה בדברי הימים.
עיפה מוזכר בנבואת ישעיהו יחד עם מדין:
בדברי הימים מופיעים שני אנשים נוספים שנושאים את השם עיפה: פילגש של כלב בן יפונה ובן של יהדי, מצאצאי כלב.
היו שכתבו שהשימוש בשמות אלו מצביע על יחסי קרבה בין בני כלב ושבטי המדינים.
בתרגום השבעים מתועתקת האות ע שבעיפה כ-ע' חיכית, כך שהשם עיפה נשמע דומה לשבט Khaiapa המופיע בכתובות של מלכי אשור.
שבט זה מופיע בכתובת של תגלת-פלאסר השלישי כשבט נוודים שנכנע לפניו בעת מסעו לסביבת ארץ ישראל.
בכתובת של סרגון השני מוזכר השבט בין ארבעה שבטים שהוכו בידי אשור וחלקם הוגלו לשומרון.
פרופ' ישראל אפעל כותב באנציקלופדיה מקראית שהם שכנו כנראה בצפון ערב, באזור מדין.
היו שזיהו אותה כמתגוררים באזור אל-מדינה.
עיצוב כרומטין הוא תהליך דינמי שבו ארכיטקטורת הכרומטין משתנה - מבנה, הרכב ומיקום של נוקליאוזומים, כדי לאפשר או למנוע גישה של חלבונים לרצף ה-DNA, ובכך תהליך השעתוק מבוקר.
תהליך עיצוב הכרומטין יכול להיות מתווך על ידי אנזימים מסוימים היוצרים שינויים קוולנטיים בקוד ההיסטונים (למשל, מתיל טרנספראז, קינאזות, היסטון אציל טרנספראז (ידוע בראשי התיבות HAT), ודה-אצטילאז, או על ידי קומפלקס של חלבונים מעצבי כרומטין התלווים ב-ATP אשר פועלים באמצעות הזזה, הסרה או שינוי מבני של נוקליאוזומים.
מלבד הפעילות הבקרתית על שעתוק גנים, לעיצוב כרומטין תפקיד אפיגנטי חשוב בתהליכים ביולוגיים שונים, למשל באפופטוזה, בהתפתחות, בהפרדה בין כרומוזומים, בשכפול ובתיקון DNA בתאי ביצית.
בעיות בבקרת עיצוב הכרומטין מובילה לשינוי תוכנית השעתוק, ובכך לפעילותו התקינה של התא.
פגיעה בחלבונים מעצבי כרומטין קשורים למספר מחלות באדם, כולל סרטן, ולכן חלבונים אלו משמשים כמטרות לטיפול בסוגי סרטן שונים.
בקרת שעתוק של גנום נעשה בעיקר בשלב האתחול, שבו נקשרים ל-DNA חלבוני הליבה של מנגנון השעתוק (הכולל RNA פולימראז, גורמי שעתוק וחלבונים מדכאי או מפעילי שעתוק) אל ליבת הקדם שנמצא סמוך לאזור המקודד של הגן.
עם זאת, ה-DNA ארוז בדחיסות בתוך גרעין התא, בסיוע חלבוני היסטונים אשר מצטרפים יחד ליצירת מבנה חוזרני של נוקליאוזומים - היסטונים המלופפים ב-DNA.
בצורת אריזה זו חלקים נרחבים מרצף ה-DNA אינם נגישים למנגנון השעתוק, ובכך נמנעת בקרה ישירה של חלבונים על אזורים אלו.
בתא איקריוטי בוגר, בין 5-10% מהכרומטין בתא נגיש לגורמי השעתוק.
בתהליך עיצוב הכרומטין, מבנה הנוקליאוזום עובר שינוי כדי לחשוף או לארוז רצפי DNA מסוימים, ולאפשר לחלבונים אחרים להיקשר או למנוע את קישורם לאזורים הללו.
גישה ל-DNA ארוז מבוקרת באמצעות שני סוגים של קומפלקסים חלבוניים.
קומפלקסים היוצרים שינויים קוולנטיים בהיסטונים
קומפלקסים חלבוניים מסוימים מובילים להוספת או הסרת מודיפקציות כימיות מהיסטונים.
שינויים אנזמתיים אלו כוללים אצטילציה, מתילציה, זירחון, אוביקוויטינציה וסומולציה, ומתרחשים בעיקר בקצה ה-N טרמינלי של זנבות ההיסטונים.
שינויים אלו משפיעים על האפיניות שבין ההיסטון לרצף ה-DNA המלופף סביבו, ובכך מחזקות או מרופפות את הזיקה ביניהם.
למשל, מתילציה של ליזין ספציפי על זנב היסטון H3 או H4 גורם ל-DNA להידחס יותר, ובכך מונע את קישורם של גורמי השעתוק לאזור זה.
לעומת זאת, אצטלציה של ליזנים מסומים על זנב היסטון H3 יוביל להחלשות הזיקה בין ההיסטון ל-DNA, ובכך מתאפשרת הגישה לגורמי השעתוק השונים, ולרוב להגברת השעתוק של הגנים באזור.
להלן סיכום בסיסי של השפעת קוד ההיסטונים על רמות ביטוי גנים (זהו פישוט, ואין הכרח שהמשמעות של ההשפעות זהה בין יצורים שונים) :
סוג המודיפיקציה היסטוןH3K4 H3K9 H3K14 H3K27 H3K79 H3K122 H4K20 H2BK5 חד-מתילציה הפעלה הפעלה הפעלה הפעלה הפעלה הפעלה דו-מתילציה דיכוי דיכוי דיכוי הפעלה תלת-מתילציה הפעלה דיכוי דיכוי הפעלה ודיכוי דיכוי אצטלציה הפעלה הפעלה הפעלה הפעלה
קומפלקסים מעצבי כרומטין התלויים ב-ATP
קומפלקסים אלו מבקרים שעתוק גנים באמצעות הזזה, הסרה או שינוי הרכב של נוקליאוזומים.
לחלבונים אלו אזור ATP-אז, המשמש לפירוק ATP מאדנוזין תלת זרחני לאדנוזין דו זרחני, כדי לנצל את האנרגיה האצורה בקשר זה לצורך עיצוב הכרומטין.
חלק מהחלבונים מעצבי הכרומטין מסוגלים להזיז את ה-DNA עצמו.
כל הקומפלקסים של חלבונים מעצבי כרומטין מכילים תת-יחידה של ATP-אז השייכת למשפחת החלבונים SNF2, והקומפלקסים מסווגים לפי תת-היחידה הספציפית אותה הם מכילים.
ישנן חמש משפחות ידועות: SWI/SNF ,ISWI ,CHD ,INO80 ו-SWR1. שתי הראשונות נחקרו רבות.
על אף שהקומפלקסים חולקים אזורים משותפים, לכל משפחה ישנם מאפיינים הייחודיים לה וכן חלבונים שונים העובדים בשיתוף פעולה, אשר מאפשר לכל משפחה התמחות בתהליכים ביולוגיים שונים.
ניסויים אין ויטרו הראו שמשפחת ISWI פועלת ליצירת מרחקים שווים בין נוקליאוזומים, בעוד שמשפחת SWI/SNF מפרה את הסדר.
למשפחת ISWI תפקיד חשוב בהרכבת הכרומטין לאחר תהליך שכפול ושמירה על מבנה הכרומטין הכללי.
משפחות INO80 ו-SWI/SNF משתתפות בתיקון נזקים ב-DNA, ולכן הם חיוניים לתהליכי תיקון DNA המתווכים על ידי P53.
משפחת CHD פועלת בעיקר בתהליכי דיכוי שעתוק וחיוניים לשמירה על פלוריפוטנטיות של תאי גזע.
לעיצוב כרומטין יש תפקיד מרכזי בבקרת השעתוק של גנים, מכיוון שכך מתאפשרת גישה ל-DNA שאחרת ארוז בצורה דחוסה.
מעבר לכך, תזוזת נוקליאוזימים חיונית לתהליכים נוספים, כגון הרכבת והפרדת כרומוזומים, שכפול DNA ותיקונו, התפתחות עוברית ופלוריפוטנטיות, וחיונית למחזור התא.
בעקבות נזק DNA, הכרומטין נפתח ומאפשר גישה לחלבונים מתקני DNA.
תת-היחידה ההיסטונית H2A מוחלף ב-H2AX, שאליו מגויסים חלבונים מסוימים ששומרים על ה-DNA במצב פתוח.
עיצוב כרומטין תקין מונע התפתחות של גידולים סרטניים.
פגיעה בבקרה התקינה מובילה לשינוי קוד ההיסטונים, שמובילה לאספקה עצמית של גורמי גדילה ולהתחמקות מהאותות התאיים המבקרים את הגדילה התקינה - שני מאפיינים של תאים סרטניים.
דוגמאות למעורבות עיצוב גרומטין בהתפתחות סרטנית
החלבון BRG1 ממשפחת SWI/SNF הוא מעצב הכרומטין שעובר מוטציות באופן התדיר ביותר בסרטן באדם.
המוטציות הן לרוב מסוג מוטציית סלף באזור ה-ATPאז של החלבון.
חלבון זה אחראי גם לגיוס חלבון מדכא התפתחות סרטנית בשם Rb, ומוטציות ב-BRG1 מונעות את גיוס Rb ובכך מאפשרות לגידול להתפתח.
בלוקמיה מיאלואידית חריפה, נוצר חלבון מאוחה PML-RAR שמגייס חלבונים שמסירים אצטילציות מהיסטונים, מה שמוביל לדיכוי ביטוי של גנים הדרושים להתמיינות תאים מיאלואידים ולהתפתחות המחלה.
אי-יציבות אפגניטית שנגרמת עקב פגיעה בעיצוב הכרומטין נחקר בסוגי סרטן רבים, כולל סרטן השד, סרטן המעי הגס וסרטן הלבלב.
אי-היציבות גורמת להשתקה נרחבת של גנים מדכאי גידולים.
לכן הגישה הטיפולית מנסה לעקוף את השתקת הגנים הללו באמצעות שימוש סינרגיסטי בחומרים המעכבים דה-אצטילציה של היסטונים וחומרים המסירים מתליציות מה-DNA.
דוגמאות לתרופות מאושרות: חומצה ולפרואית, Romidepsin, Panobinostat, Belinostat.
לעיצוב כרומטין תפקיד גם במחלות נוספות, כגון בתסמונת CHARGE ובתסמונת ATRX.
בהזדקנות תאית (senescence), מחזור התא נעצר, והתא ממשיך להיות פעיל מבחינה מטבולית, אך אינו יכול להתחלק.
הזדקנות יכולה לקרות בעקבות מחלות או פגיעות ב-DNA, למשל גיל, שחיקה של טלומרים ופרוגריה.
במהלך ההזדקנות התא עובר שינויים שנועדו למנוע מצב של התרבות תאים פגומים, הכוללים שינויים בארגון הכרומטין, ברמות הביטוי של חלבונים מעצבי כרומטין ובמאפיינים אפיגנטיים נוספים.
הטרוכרומטין, שבתא בעל יכולת מיטוטית ממוקם בשולי הגרעין נע כעת למרכזו, ומתחלף במיקומו עם האאוכרומטין.
שינוי זה גורם לשינויים בארכיטקטורת הגנום, כולל ב-LADים וב-TADים ובמגעי הציס.
יש איבוד של ההיסטונים הקאנוניים, H1, H3 ו-H4. באופן כללי ישנה ירידה ברמות המתילציה של ה-DNA, אך ישנם אזורים ספציפיים שבהם בתהליך ההזקנות רמות המתילציה עולות, לדוגמה, אזורי קדם או מעצמים של גנים המובילים לשגשוג תאי.
בגנים אלו יעלו רמות הסמן מדכא השעתוק H3K27me3, ואילו בגנים המעורבים בדיכוי ביטוי וביצירת היסטונים לא קאנוניים תעלינה רמות הסמן הפעיל H3K4me3.
שיטות מולקולריות למדידת עיצוב הכרומטין
מכיוון שבתהליך עיצוב הכרומטין אזורים מסוימים ב-DNA משנים את מידת נגישותם, ניתן למדוד את העיצוב באמצעות שימוש באנזימים אשר חותכים DNA בצורה לא ספציפית, כך שאזורים שאינם ארוזים ייחתכו בתדירות נמוכה יותר לעומת אזורים נגישים.
השיטה הראשונה שאותה פיתחו חוקרים כדי למדוד את נגישות הכרומטין עושה שימוש ב-DNAseI, שהוא נוקליאוז לא ספציפי.
עם ירידת מחיר ריצוף ה-DNA, מקובל לרצף את כלל המקטעים הקצרים שנוצרו לאחר החיתוך.
שיטות נוספות המתבססות על עיקרון זה הם ATAC-seq ו-MNase-seq.
שיטה נוספת, המכונה FAIRE-seq, מתבססת על העיקרון לפיו אזורי DNA פתוחים פחות עוברים קיבוע באמצעות פורמאלדהיד.
בכל השיטות הללו, ניתן להבחין בעיצוב שונה של הכרומטין באמצעות השוואת מצב הכרומטין בין סוגי תאים או מצבים שונים.
עיפרון הקסם הוא סרט קומדיית-פנטזיה אמריקאי המשלב בין לייב אקשן להנפשה, שבוים על ידי קרלוס סלדנה על פי תסריט מאת דייוויד גויון ומייקל הנדלמן על בסיס ספר הילדים "אהרן והעיפרון הסגול" משנת 1955 מאת קרוקט ג'ונסון.
בסרט מככב זאקרי לוי בתפקיד הראשי, עם ליל רל האוורי, בנג'מין בוטני, ג'מיין קלמנט, טניה ריינולדס וזואי דשנל בתפקידי משנה.
הסרט משמש כהמשך לספר המקורי, שבו, לאחר שהרולד ההרפתקן גדל, הוא שואב את עצמו מדפי הספר אל העולם האמיתי באמצעות העיפרון הסגול הקסום שלו.
הסרט הופק על ידי "סרטי קולומביה" בשיתוף פעולה עם חברת ההפקות "Davis Entertainment", ועלה לאקרנים בארצות הברית ב-2 באוגוסט 2024 בהפצת "סרטי סוני".
בישראל, הופץ הסרט באמצעות "פורום פילם" ועלה לאקרנים ב-1 באוגוסט 2024.
זאקרי לוי (בדיבוב העברי: דדי זוהר) – הרולד, אדם בעל עיפרון סגול קסום מאז ילדותו שביכולתו לגרום לכל מה שמצויר באמצעותו להתעורר לחיים.
ליל רל האוורי (בדיבוב העברי:גדי אלטמן) – מוס, אייל ואחד מחבריו הקרובים של הרולד שהופך לאנושי בעולם האמיתי, אך הופך לאייל שוב בכל פעם שהוא נבהל.
בנג'מין בוטני (בדיבוב העברי: אדם פייגנבוים) – מל, בנה של טרי, שמתיידד עם הרולד.
זואי דשנל – טרי (בדיבוב העברי: נועה קשפיצקי), אם חד-הורית ומושא אהבתו של הרולד.
ג'מיין קלמנט (בדיבוב העברי:רובי מוסקוביץ)– גארי, ספרן בעל כוונות זדוניות המעוניין לנצל את פיסת העיפרון של הרולד שנמצאת ברשותו, שבעצמו הוציא ספר שנדחה על ידי כמה מוציאי לאור.
טניה ריינולדס (בדיבוב העברי: נעמה שטרית) – פורקי, דורבנית (בתרגום העברי שונה לקיפוד) ואחת מחבריו הקרובים של הרולד שהופכת לאנושית בעולם האמיתי.
אלפרד מולינה (בדיבוב העברי: דב רייזר) – המספר יוצרו של הרולד.
מבוסס על הסופר עצמו, שאותו הרולד חיפש בעולם האמיתי כשהוא כינה את עצמו "הזקן".
ראווי פאטל – בן, בעלה של טרי ואביו של מל, שנפטר טרם אירועי הסרט.
בשנת 1992, הקים ג'ון בי קרלס את חברת הפקת הסרטים המשפחתית, "Wild Things Productions", יחד עם מוריס סנדק, סופר ומאייר הספר "Where the Wild Things Are".
השניים רכשו זכויות על ספרי ילדים אחרים, כולל "אהרן והעיפרון הסגול", אשר מחברו, קרוקט ג'ונסון, שימש כמנטור לסנדק.
את הסרט שיתבסס על הספר התעתדו להפיק סנדק ודניס די נובי.
בסביבות שנת 1994, נשכר התסריטאי מייקל טולקי לכתוב את התסריט והבמאי הנרי סליק למלאכת הבימוי, אך לאחר שסליק עזב על מנת לביים את הסרט "ג'יימס והאפרסק הענק עבור חברת וולט דיסני, קרלס בחר בספייק ג'ונז עבור פיתוח הסרט, שנועד לשלב בין לייב אקשן להנפשה.
בנוסף, הובא התסריטאי דייוויד או.
עבודות הליהוק, הסטוריבורד וההנפשה החלו אך ג'ונז נאלץ לנטוש את הפרויקט לאחר יותר משנה שעבד עליו כאשר ההנהלה החדשה ב-"TriStar Pictures" עצרה את הפקת הסרט חודשיים לפני שהצילומים הראשיים התעתדו להתחיל.
בפברואר 2010, דווח כי "סרטי קולומביה", "סרטי סוני הנפשה, "אמבלין אנטרטיינמנט" ו"אוברברוק אנטרטיינמנט" שוקדים על פיתוח עיבוד מונפש לספר, שיופק על ידי ויל סמית' וג'יימס לאסיטר, ואת תסריטו יכתוב ג'וש קלאוזנר.
בדצמבר 2016, דווח כי לכתיבת התסריט צורף התסריטאי דאלאס קלייטון.
ב-1 בפברואר 2021, דווח כי בסרט, שיהיה שילוב של לייב אקשן והנפשה מסורתית, יככב זאקרי לוי, אם כי בתחילה לא צוין היקף תפקיד הדמות שהוא יגלם.
כמו כן, הוכרז כי את הסרט יביים קרלוס סלדנה, וכי על כתיבת התסריט יופקדו דייוויד גויון ומייקל הנדלמן.
ב-11 בינואר 2022, נמסר על ליהוקו של ליל רל האוורי לצוות השחקנים.
בפברואר 2022, נמסר על ליהוקם של זואי דשנל וראווי פאטל, ב-1 במרץ 2022, על ליהוקה של קמיל גואטי, ובמאי 2022, על ליהוקם של טניה ריינולדס ופיט גרדנר הצטרפו במאי 2022. בינואר 2024, נחשף דבר ליהוקו של ג'מיין קלמנט לצוות השחקנים.
בתחילת 2022 התקיימו צילומי הסרט בסביבות אטלנטה, ג'ורג'יה; ועליהם הופקד צלם הקולנוע גבריאל בריסטיין שימש כצלם הקולנוע.
על עריכת הסרט הופקדה העורכת טיה נולאן.
בפברואר 2023, הכריז בטו סנר, שהלחין בעבר מוזיקת ליווי לסרטים שהולחנו על ידי המלחין ומשתף הפעולה התכוף של סלדנה, ג'ון פאוול, כי הוא הופקד על הלחנת הפרטיטורה עבור הסרט.
הסרט עלה לאקרנים בארצות הברית ב-2 באוגוסט 2024 בהפצת "סרטי סוני".
בישראל, הופץ הסרט באמצעות "פורום פילם" ויעלה לאקרנים ב-1 באוגוסט 2024. במקור, התעתד הסרט לעלות לאקרנים ב-27 בינואר 2023, ולאחר מכן, ב-30 ביוני 2023.
ב-13 במרץ 2024, פורסמו כרזות הטיזר הראשונות, תוך כדי אישוש כי את דמותו של הרולד יגלם לוי, וכי הדמות, שבמקור הוצגה כפעוט, תוצג כאדם בוגר בסרט.
קדימון רשמי לסרט הופץ ב-20 במרץ 2024. ב-22 במאי 2024, הופץ הקדימון הרשמי השני.
עיסת תאית היא חומר סיבי ליגנוצלולוזי המופק ממקורות צמחיים שונים, בראשם עצים, אך גם גידולי סיבים חקלאיים (כגון פשתן, קנבוס ובמבוק), פסולת נייר וסמרטוטי כותנה.
תהליך הפקת העיסה נעשה באמצעים כימיים, חצי-כימיים או מכניים, שמטרתם להפריד את סיבי התאית – המרכיב המרכזי בדופן התא של צמחים – מהמרכיבים האחרים, בעיקר ליגנין וחומרים תאיים נוספים.
עיסת תאית מהווה את חומר הגלם הבסיסי בתעשיית הנייר, שבה היא משולבת עם מים ולעיתים עם כימיקלים או תוספים צמחיים נוספים ליצירת מגוון רחב של מוצרי נייר, בהם נייר כתיבה, נייר טואלט, קרטון גלי, נייר עטיפה ועוד.
תעשיית העיסה והנייר היא תעשייה גלובלית רחבת היקף, הכוללת מפעלים רבים ברחבי העולם ומתמודדת עם אתגרים סביבתיים וכלכליים הנוגעים לשימוש במשאבי טבע, פליטות מזהמים ודרישות למחזור וחדשנות.