tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בעונת 2009 שחזרה את הישגה בגביע והעפילה עד לשלב 16 האחרונות, הפעם הפסידה לזניט סנקט פטרבורג.
ב-2010 זכתה באליפות מערב של הליגה השנייה וחזרה לליגת המשנה והתמודדה בעונת הבכורה של ליגת הכדורגל הלאומית של רוסיה.
ביולי 2011 טורפדו העפילה לשלב שמינית גמר הגביע, אחרי שגברה על ספרטק נלצ'יק, אך בשמינית הגמר הודחה על ידי טרק גרוזני ובסיום העונה שמרה על מקומה בליגה.
ביולי 2012 הקבוצה נאלצה לרדת ליגה עקב מצבה הכלכלי והתמודדה בליגה השלישית.
במאי 2013 טורפדו חזרה לליגה השנייה ומאז עונת 2013/2015 מתמודדת בליגת הכדורגל המקצוענית של רוסיה.
הליגה הרוסית הראשונה: מקום 6 (1993)
הגביע הרוסי בכדורגל: שמינית גמר 2011/2012
מלך ההופעות במדי הקבוצה הוא נאיל ספאייב עם 511 הופעות; מלך השערים של טורפדו הוא דמיטרי ויאזמיקין עם 146 שערים.
טורסטן הגרסטרנד (בשוודית: Torsten Hägerstrand; 11 באוקטובר 1916, מוהדה – 3 במאי 2004, לונד) היה גאוגרף שוודי.
הוא ידוע בעבודתו על הגירה, דיפוזיה תרבותית וגאוגרפיה של זמן.
היה פרופסור לגאוגרפיה באוניברסיטת לונד.
מחקריו סייעו להפוך את שוודיה ובמיוחד את אוניברסיטת לונד, למרכז עולמי של גישה חדשנית בגאוגרפיה חברתית.
הוא השפיע גם על התכנון המרחבי בשוודיה באמצעות תלמידיו.
הוא היה מלומד בולט בגאוגרפיה ברחבי העולם שדגל בשיתוף פעולה בין המדעים.
הוא נולד ב מחוז Kronoberg באזור Smaleland המיוער של דרום מזרח שוודיה בשנת 1916. אביו של הגרסטרנד היה מורה בבית ספר יסודי בפרפריה של שוודיה והמשפחה גרה בבית הספר.
החינוך המוקדם שלו היה מבוסס על הרעיונות הפדגוגיים של המחנך השווייצרי יוהאן פסטאלוצ'י.
כמה מתלמידיו של הגרסטרנד העריכו כי החשיבה ההוליסטית והחזון שלו נטועים עמוק בחינוך המוקדם שלו בגישת פסטולאצ'י:
הוא למד גאוגרפיה מקומית, היסטוריה ופולקלור במסורת פסטלוצ'י שהונהגה באותה עת.
קרטוגרפיה, גאולוגיה, בוטניקה ואגרונומיה היו קשורים בהבנה הוליסטית יותר של תהליכים בתוך הסביבה.
ראשית, ילדים למדו על הסביבה המיידית שלהם (חדר בית הספר והחווה), ואז על הכפר, ובהדרגה על כל המחוז גישה שמכנים כיום "פרספקטיבה אינטגרטיבית".
הגרסטרנד נכנס לאוניברסיטת לונד בשנת 1937. תחת השפעתו של הגאוגרף הלגה נלסון הוא התחיל מחקר מפורט על הגירה מקהילת Asby באזור ביתו.
מדובר במעקב אחר תנועה מרחבית שנתית מפורטת של כל אחד 10,000 אנשים של קהילה זו, במשך מאה שנים משנת 1840 ואילך.
משימה ענקית זו הופרעה על ידי שנים נוספות של שירות צבאי ומלחמת העולם השנייה.
בשנת 1953 הגיש את עבודת הדוקטורט באוניברסיטת לונד.
הנושא היה "דיפוזיה מרחבית של חידושים".
מחקר על האופן שבו המידע עובר בין אוכלוסיות אנושיות.
בעבודה זו ניכרת השפעה של עמיתים מהאוניברסיטה שקירבו אותו לנושא התנועות האנושיות במרחב הכפרי בשוודיה, ואל מודלים מתמטיים וסטטיסטיים כמו מודל מונטה קרלו, שיטה של חישובים עם מספרים אקראיים, שאיתו השתמש במחקר לדוקטורט.
התאוריה שלו היא תאוריה הסתברותית, שבדקה מהי ההסתברות של "השכן" הקרוב למוקד החידוש, יאמץ גם הוא את החידוש.
הוא הראה כי ההסתברות לאימוץ החידוש יורדת עם המרחק ממוקד החידוש - "עקומת פיחות המרחק".
עם זאת הוא הראה, כי יכולים להיות מצבים שדווקא במקומות רחוקים יאמצו את החידוש - עקב תקשורת טובה עם המוקד הראשוני.
התהליך הזה הוא איטרטיבי וניתן לבצע בו סימולציה של חיזוי התפשטות החידוש במרחב.
הגרסטרנד הראה את הדרך שבה התרחש אימוץ החידושים על ידי חקלאים במרכז שוודיה.
תהליך שנתפס כסדרה של גלי דיפוזיה אשר יכול להיות ממופה, ממוסגר, מדומה, ובעל יכולת ניבוי מותנה.
הדוקטורט נכתב בשוודית, ונותר סמוי מהעולם המדעי הבינלאומי לעוד עשור שנים לפחות.
פריצת שמו לעולם המדעי התרחשה כאשר קיבל הזמנה לאוניברסיטת וושינגטון (שהייתה אז מרכז הגאוגרפיה הכמותית בארצות הברית) אפשרה להגרסטרנד לדבר על עבודתו.
כמו כן, בשנת 1960 היה שוודיה אחת המדינות הנורדיות שאירחו את הקונגרס הגאוגרפי הבינלאומי IGU.
הגרסטרנד ארגן סימפוזיון על מודלים עירוניים באוניברסיטת לונד והביא לשם חוקרים גאוגרפים מובילים, והראה להם - אלה הרעיונות השוודיים בנושא.
התלהבות החוקרים הייתה עצומה והדבר הביא להפצת שמו ומחקריו בעולם.
בעקבות פגישת IGU, התחייבו משתתפיו לתרגם את התזה המקורית של הגרסטרנד לאנגלית - "דיפוזיה של חדשנות כתהליך מרחבי" (1967).
קבוצות מחקר בארצות הברית ובבריטניה רצו לפתח יותר ויותר "מודלים של הגירה באמצעות המהפכה במחשוב הדיגיטלי, תוך שימוש בסימולציות מונטה קרלו של תנועות האוכלוסייה.
הגרסטרנד הציג מאמר שכותרתו "מה עם האנשים במחקר במדעי האזור?" בקונגרס האירופי של איגוד המדע האזורי בקופנהגן, דנמרק.
מאמר זה, שפורסם בשנת 1970, פיתח שני מושגים:
הצורך ללמוד את התנהגות המרחבית של הפרט על מנת להבין פרקטיקות חברתיות וקבוצתיות.
גאוגרפים חברתיים מודרניים נוהגים כעת ללמוד התנהגויות יומיומיות על בסיס אישי, על מנת להבין דפוסים גדולים יותר.
מבחינה היסטורית, מדעני החברה התייחסו לזמן כאל גורם רלוונטי אך חיצוני לתכונות מרחביות.
עבודתו המוקדמת של הגרסטרנד על דיפוזיה של חדשנות (לימוד ההתפשטות הגאוגרפית של טכנולוגיות חדשות) גרמה לו להבין כי השניים, (המרחב והזמן) הם נפרדים, אבל לא עצמאיים זה מזה.
באמצעות רשומות מפורטות של מפקד האוכלוסייה של שוודיה, הוא פיתח שיטות חדשות של קידוד גאוגרפי ומיפוי מחשבים - רתימת כוח מחשוב כדי לקלוט נתונים גאוגרפיים בדרכים חדשות וגמישות.
הכוח הנוכחי של מערכות מידע גאוגרפי (GIS) שמתמודדות עם נתונים גאוגרפיים, שורשיה החלוציים ברעיונות של הגרסטרנד ותלמידיו.
עבודתו הראשונית של הגרסטרנד הייתה בעיקר כמותית.
בשנות החמישים הוא היה חלוץ של שימוש בנתונים גאוגרפיים סטטיסטיים ראשוניים.
הוא פיתח מודלים וטכניקות סטטיסטיות, כגון הקובייה של מרחב הזמן ופריזמה בחלל-זמן, שהפכה מאוחר יותר לפיתוח מערכות מידע גאוגרפי המעובדות ומדמיינות את נתוני התנועה.
עבודתו הובאה לידיעת העולם הדובר אנגלית על ידי את אלן פרד ונייג'ל טריפט.
הגרסטרנד ראה את הזמן והמרחב כמסגרת מבנית אחת, שבה האדם פועל ונע.
הרעיון שלו היה למפות את התנועה הזאת ולבחון אילו אילוצים משפיעים על התנועה הן במרחב והן בזמן.
תנועתו של האדם נקראת מסלול, וישנם שני מסלולים עיקריים: המסלול היומי ומסלול החיים.
היינו מסלולים שהוגדרו על פי פרקי הזמן.
מסלול החיים הוא סכום של המסלולים היומיים, שבדרך כלל הוא מסלול מחזורי: בית-עבודה-בית.
במסלול היומי של האדם העירוני המודרני, הנחת היסוד היא שישנה הפרדה מרחבית בין מקום העבודה למקום המגורים.
שיטת המיפוי הזאת של זמן-מרחב, מאפשרת לחוקרים השוואות אין סופיות בהתנהגות המרחבית של קבוצות אוכלוסייה שונות.
עבודתו של הגרסטרנד תרמה להכנסת המחשבה ההומניסטית לגאוגרפיה, שהובילה לפיתוח גאוגרפיה ביקורתית.
בעוד עבודתו המוקדמת הייתה כמותית במידה רבה, עבודתו המאוחרת יותר של הגרסטרנד הקדישה תשומת לב רבה יותר לרעיונות של תחושות ורגשות.
אף על פי כן, שיטותיו בוקרו על ידי הגאוגרפית הפמיניסטי ג'יליאן רוז, שטענה כי המודלים שלו מראים השקפה גברית ונקודת מבט מזויפת על העולם.
גאוגרפים מאוחרים יותר ניסו לשלב את הגאוגרפיה עם המחקר האיכותני והפנומנולוגיה של הגאוגרפיה הפמיניסטית.
בשנת 2005, Thrift סיכם את יתרונות של הגאוגרפיה של הזמן שפיתח הגרסטרנד עבור מדעי החברה העכשוויים:
ראשית, הגישה מספקת תחושה של מעשיות, ועושה זאת באופן חזותי - ייצוג כזה עדיין נדיר אצל תאורטיקנים חברתיים.
כל הדיאגרמות המורכבות שיצר היו, בין השאר, ניסיון לתאר בדרך מעשית את האירועים, נושא שהפך לאופנתי במדעי החברה והרוח.
אבל בזמן שבו הגרשטרנד פרסם את מחקריו השקפת העולם המדוברת, נטתה להיות מוגבלת לתחום הפילוסופיה שרק מעטים התעמקו בה.
שנית, עבודתו של הגרסטרנד הייתה התקפה על הרעיון כי מרחב וזמן הם קטגוריות חברתיות - ייצוגים קולקטיביים, אשר נגזרים שניהם מהחברה וגם מוכתבים לחברה.
גאוגרפיה של זמן מאפשרת ללכת מעבר לקונסטרוקטיביזם החברתי על ידי הדגשת אילוצים פיזיים של הפעולה האנושית.
שלישית, כנקודת התייחסות ישירה, דיאגרמות שפיתח הגרסטרנד עשו משהו אחר: הם הפחיתו באופן קיצוני את ההבחנה בין בני אדם וחפצים אחרים.
הם סיפקו סוג של נייטרליות של ייצוג, אפילו דמוקרטיה של תיאור העולם.
רביעית, עבודתו של הגרסטרנד אימצה אתיקה גאוגרפית, המתמקדת בשימוש חכם במרחב ובזמן.
אף על פי שהגרסטרנד נהג להשתמש במטאפורות כלכליות כדי לתאר את החוכמה הזאת בשימוש במרחב ובזמן, נראה שהוא התכוון למשהו רחב יותר ומקיף יותר, שראוי לשמור עליו, מעין אתוס דמוקרטי של ממדים קרדינליים - שמחת השימוש במרחב ובזמן.
חמישית, הגרסטרנד יצר "שפה חדשה" ומושגים אשר יכולים לייצג את העולם בדרכים שונות.
אולי אחת הדרכים להסתכל על עבודתו של הגרסטרנד היא יצירת שפה בינלאומית מובנת - סוג של "אספרנטו חזותי".
הגרסטרנד קיבל דוקטורט כבוד מאוניברסיטת ברגן, בית הספר הנורווגי לכלכלה ומנהל עסקים, האוניברסיטה הנורווגית למדע וטכנולוגיה, אוניברסיטת בריסטול, אוניברסיטת אדינבורו, אוניברסיטת גלאזגו ואוניברסיטת אוהיו.
בשנת 1968 זכה פרופסור הגרסטרנד במדליית צ 'ארלס P.
Daly של האגודה הגאוגרפית האמריקנית AGS
בשנת 1968 קיבל פרס המצוינות של "איגוד הגאוגרפים האמריקאים" AAG.
בשנת 1979 הוא קיבל את מדליית ויקטוריה מן החברה הגאוגרפית המלכותית הבריטית.
בשנת 1992 זכה בפרס הגבוה ביותר בתחום המחקר גאוגרפיה באוניברסיטת לונד.
טורנקאפולנה (בהונגרית: Tornakápolna) הוא כפר זעיר במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה.
בטורנקאפולנה חיו מעט יהודים ובמקום קיים בית קברות יהודי.
טורננאדשקה (בהונגרית: Tornanádaska) הוא כפר במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה.
בטורננאדשקה חיו מעט יהודים ובמקום נמצאו מצבות יהודיות.
טורנסנטאנדראש (בהונגרית: Tornaszentandrás) הוא כפר קטן במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה.
הכפר Tornaszentandrás כמו שאר היישובים באזור הוקם עם רכישת יער טורנה במאות ה-12-13. הוא נקרא על שם הקדוש הפטרון של הכנסייה שלו, אנדרו הקדוש.
על פי חפירות ארכאולוגיות, גם הכנסייה של הכפר נבנתה בתקופה זו.
הקידומת טורנה משמרת את זכר שמו של המחוז לשעבר.
הכפר שייך ליישובים של תקופת הכיבוש ההונגרי.
אזור זה היה מיושב מאז ימי קדם, כפי שמעידים הממצאים הפרהיסטוריים שנמצאו במערות אסטרמוס.
הכפר היה אחוזה מלכותית השייכת למחוז יער טורנה.
האזכור המתועד הראשון מתוארך לשנת 1283. היישוב היה אחד ממרכזי אחוזות בבק המלכותיות.
על פי מסמך משנת 1388, התגורר כאן קצין הפלטין של Bebek Detre.
בסביבות שנת 1410 הגיעה משפחת Bebek לטירת Szádvár, שסביבה הוקמה אדנות Szádvár, הכפר Szentandrás סופח לאחוזה ובכך היה חלק מאחוזת פלטין בבק.
בשנת 1576 הטורקים שרפו כליל את הכפר, התושבים מתו או ברחו והכנסייה עמדה נטושה וחרבה במשך יותר מ-150 שנה.
ציורי הקיר של הכנסייה נושאים עקבות של החורבן הטורקי, שכן פניהם של הקדושים המתוארים בפרסקאות נהרסו כליל על ידי הטורקים.
המתיישבים עסקו בכריית אבן גיר ובגידול בעלי חיים כפעילות נוספת.
הכרייה בהר אסטרמוש סיפקה פרנסה לתושבי יישובי הסביבה.
המכרה נסגר לצמיתות ב-1996, והגדיל באופן משמעותי את שיעור האבטלה באזור.
טורנסנטיאקאב (בהונגרית: Tornaszentjakab) הוא כפר קטן במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה.
טורסטן מילר היה חבר בתנועת ההתנגדות לנאצים, הוורד הלבן, חבר בקבוצת נערי הסווינג ועיתונאי גרמני.
בגיל 14 גורש מילר מבית הספר בגלל התנהגות שאינה הולמת.
מילר היה חבר בקבוצת נערי הסווינג בהמבורג והשתייך לחברי תנועת ההתנגדות הוורד הלבן בעיר.
הוא וחבריו לקבוצת נערי הסווינג אהבו ג'אז והאזינו באופן קבוע לתחנות רדיו זרות אשר היו אסורות להאזנה.
קבוצה זו הייתה קבוצת נערים חובבי סווינג בגרמניה של שנות ה-30 וה-40, בעיקר מהמבורג ומברלין.
חברי התנועה התנגדו לאידאולוגיה ולמשטר הנאצי, ובמיוחד לתנועת "הנוער ההיטלראי".
הוא וחבריו ברונו הימפקמפ, גרד שפיצברט והנס לייפלט, באו במגע עם קבוצת ההתנגדות של סניף המבורג של הוורד הלבן.
ב-3 ביוני נעצר מילר בעוון מה שהשלטונות הגדירו "נטיות אנגלופיליות, המהוות סכנה לשלום הציבור".
הגסטפו עצר גם את חבריו לתנועת ההתנגדות ולקבוצת נערי הסווינג ברונו הימפקמפ וגרד שפיצברד.
בעת ההפצצות על העיר המבורג הצליח מילר להימלט והגיע לבית הוריו, שם ציידו אותו במזון ובכסף.
במשך חודשים רבים, נדד מילר בן ה-16 ביער השחור, בפרייבורג, באזור הפולני של פוזנן, בלייפציג ובדרזדן.
לעיתים ישן באכסניה או במלון, ברכבות ובאורוות בדרך.
הוא נעזר במכרים ובכומר שסיפק לו מחסה.
ב-7 בדצמבר נתפס מילר ונכלא בכלא ברובע פילביטל בהמבורג יחד עם עוד פעילים בהם שפיצברד, הימפקמפ ופליקס יוד.
בספטמבר הוגש נגד מילר כתב אישום בפני בית הדין העממי.
התביעה ביקשה לגזור עליו 10 שנות מאסר.
בסוף מאי 1945, לאחר שכוחות הכיבוש הבריטיים נכנסו לעיר, הצליח מילר לברוח מבית המעצר שם נכלא.
הוא היה חבר בקרן הוורד הלבן שהנציחה את פעילותם והיה למרצה מבוקש על תקופת שלטון הנאצים בגרמניה.
טורפדו הוא מועדון כדורגל רוסי מהעיר וולז'סקי שבמחוז וולגוגרד.
בעונת 2013/14 סיים במקום ה-18 והאחרון באליפות הדרום של אליפות ליגת הכדורגל המקצוענית ונשר מהתחרויות המקצועניות.
הישגי השיא של הקבוצה הן מקום שלישי באליפות רוסיה הסובייטית בכדורגל בעונת 1957 והעפלה לחצי גמר גביע רוסיה הסובייטית בעונת 1985. בנוסף, טורפדו העפילה לרבע גמר הגביע הרוסי בכדורגל בעונת 1992/1993.
הקבוצה מארחת את משחקיה באצטדיון המרכזי בעיר וולז'סקי שנחנך לראשונה בשנת 1955 ומכיל 7,000 מושבים.
טורפים מקוונים הם אנשים המבצעים התעללות מינית בילדים דרך רשת האינטרנט או לפחות מתחילים שם ולאחר מכן עוברים לפגוע בהם מחוץ לעולם המקוון.
פשעים המתרחשים באינטרנט נגד קטינים כרוכים בהונאה ומתחילים במבוגרים המתקשרים עם ילדים דרך האינטרנט במטרה לכפות עליהם פעילות מינית בלתי חוקית.
לפעמים ההתעללות המינית מתרחשת פנים אל פנים.
לחדרי שיחה, אפליקציות מסרים מיידיים, פורומים מקוונים, רשתות חברתיות, טלפונים סלולריים, ואפילו משחקי רשת, לכולם יש בעיות עם טורפים מקוונים, כיוון שאזורים מקוונים אלה מושכים אליהם טורפים שיוצרים קשר עם קורבנות מבלי למשוך תשומת לב.
בנוסף לכך, אין מספיק נתונים מהימנים בנוגע למספר הקטינים אשר חולקים מידע אישי באינטרנט עקב חוקי פרטיות הנוגעים לילדים.
כמו כן, האנונימיות של שיחות מקוונות מובילה להפחתת העכבות של קטינים, מה שגורם להם להרגיש יותר בנוח לעסוק בהתנהגויות מסוכנות, מה שמאפשר לטורפים להשתמש במניפולציות שונות כדי להכניס את קורבנותיהם למצבים שבהם הם ייענו לדרישותיהם המיניות.
מניפולציה ראשונית כרוכה לרוב בהכנסת הקטינים לפעילות מינית, הצגת פורנוגרפיה בפניהם, ובקשה מהם שיישלחו תמונות מיניות בוטות.
מבצעים של ארגוני אכיפת החוק לתפיסת טורפים
אזרחים מין השורה אשר תופסים טורפים בעצמם ומסגירים אותם למשטרה.
קורבנות הטורפים שפונים למשטרה בעצמם, בליווי הוריהם או צוות סוציאלי.
בין השנים 2016–2019 פעל אלעד בן נון, עבריין ופילנתרופ ישראלי, בתפיסת טורפים מקוונים.
אך כשהם נפגשו עמו החל לסחוט אותם במקום להסגירם למשטרה.
בן נון גלגל לכיסו כ-800 אלף שקלים מפעילות זו ונשלח לעונש חסר תקדים, 11 שנות מאסר.
מתוך קצת יותר מ-100 גברים שתפס, כ-34 מהם הם אישים בכירים מעולם הרפואה, העסקים, הפוליטיקה, החינוך, והביטחון.
הגברים שנתפסו על ידו לא הועמדו לדין וצו איסור פרסום הוטל על זהותם למרות שהתוודו על מעשיהם בפני המשטרה ובית המשפט.
בו טורסטן ראפ (בשוודית: Bo Torsten Rapp; 20 באפריל 1905 - 23 במרץ 1993) היה גנרל שוודי אשר היה המפקד העליון (מקביל לרמטכ"ל) הרביעי של צבא שוודיה.
ראפ נולד בסטוקהולם ב-20 באפריל 1905. ב-1923 הוא התגייס לצי השוודי והחל בהכשרה כקצין.
ב-7 באוקטובר 1926 הוא הוצב כפהנריך (סגן משנה), וב-1928 הוא עבר לחיל האוויר השוודי.
ב-1 ביולי 1930 הוא הועלה לדרגת לויטננט.
ב-30 ביוני 1937 הוא הועלה לדרגת האופטמן.
ב-1938 הוא מונה למפקד דיוויזיה בקורפוס האווירי רולסגאן.
ב-1941 הוא מונה לממלא מקום ראש מחלקת הארגון של חיל האוויר, ובנובמבר 1942 הועלה לדרגת מאיור.
ב-1943 הפך תפקידו לקבוע וב-1944 הועלה לדרגת אוברסט-לויטננט.
ב-23 ביוני 1944 הוא מונה למפקד כנף בלקינגה של חיל האוויר, וב-1 ביולי 1947 הועלה לדרגת אוברסט.
ב-1 באוקטובר 1948 הוא מונה לסגן מפקד חיל האוויר.
ב-25 בנובמבר 1950 הוא מונה למפקד קבוצת האוויר הרביעית, וב-1 באפריל 1951 עבר לפקד על קבוצת האוויר השלישית.
ב-1 ביולי 1954 הוא הועלה לדרגת גנרל-מאיור.
ב-15 בינואר 1960 הוא הועלה לדרגת גנרל-לויטננט ומונה למפקד חיל האוויר.
ב-10 במרץ 1961 הוא מונה להמפקד העליון (מקביל לרמטכ"ל) של הצבא השוודי.
הוא סיים את תפקידו ב-30 בספטמבר 1970.
טורפדו גורקי הוא מועדון הוקי קרח מהעיר ניז'ני נובגורוד, רוסיה, המתמודד בליגת VHL.
הקבוצה נמצאת בבעלות יצרנית הרכב GAZ וזכתה לראשונה באליפות רוסיה בהוקי קרח בעונת 2024/2025, כשהתמודדה בליגת VHL.
הקבוצה נוצרה ב-18 ביוני 2019, כקבוצת מילואים של מועדון ההוקי קרח טורפדו ניז'ני נובגורוד.
בהנהלת הקבוצה הוכרז כי הקבוצה תתמודד החל מעונת 2019/20, בליגת ההוקי היבשתית (VHL) כשהקבוצה תיקרא "טורפדו-גורקי".
בעונת 2020/21, טורפדו-גורקי לא השתתפה בליגה עקב בעיות כלכליות, אך המועדון חזר לליגת VHL בעונת 2024/25 וכבר בעונת החזרה שלה זכתה באליפות הליגה והוכתרה לאלופת רוסיה בסוף העונה, לאחר שפדרציית ההוקי הרוסית הכירה בליגה כאליפות המדינה.
טוּרְפָּאן (באויגורית: تۇرپان/Turpan/Турпан; בסינית מפושטת: 吐鲁番; בסינית מסורתית: 吐魯番; בפין-יין: Tŭlŭfān; תעתיק: טוּלוּפָֿאן) היא נציבות עירונית במזרח המחוז האוטונומי שינג'יאנג שבצפון-מערב הרפובליקה העממית של סין.
על פי מפקד האוכלוסין משנת 2020, אוכלוסיית הנציבות העירונית מנתה 693,988 תושבים, מתוכם 317,443 בשטח האורבני.
המרכז ההיסטורי של הנציבות עבר מספר פעמים, מ (גְ'יָאוֹחֶה) ל (גָאוֹצָ'אנְג) ולטורפאן עצמה.
מבחינה היסטורית, יישובים רבים באגן טארים, הממוקמים בין דוברי שפות סיניות, טורקיות, מונגוליות ופרסיות, נושאים מספר שמות מאותו סוג (למשל: טוּרְפָּאן או טוּרְפָֿאן).
שמה המקורי של העיר אינו ידוע.
הצורה טוּרְפָֿאן, אף על פי שהיא עתיקה יותר מטוּרְפָּאן, לא הייתה בשימוש עד אמצע המאה ה-2 לספירה והשימוש בה הפך נפוץ רק בתקופה שלאחר האימפריה המונגולית.
הנציבות העירונית טורפאן משתרעת על פני 69,750 קמ"ר וגובלת בבירת המחוז אוּרוּמְצִ'י מצפון-מערב, בנציבות העירונית ממזרח ובנציבויות האוטונומיות של החווי ו של המונגולים מצפון ומדרום בהתאמה.
טורפאן שוכנת באגן הררי, בצד הצפוני של , בגובה 30 מטרים מעל פני הים.
חרוט געשי מבודד ליד טורפאן תיעד התפרצויות במהלך שושלת סונג.
ההתפרצות הידועה האחרונה של הר הגעש הייתה בשנת 1120.
הנציבות העירונית טורפאן מחולקת לרובע אחד ושתי נפות:
טורפאן היא ביתה של אחת מכמה מערות הקשורות לאגדה הנוצרית והמוסלמית האדוקה של שבעת הישנים.
טורפי יבשה (שם מדעי: Fissipedia) היא קבוצת יונקים לא-טקסונומית, שבעבר הייתה תת-סדרה בסדרת הטורפים.
אלה כוללים את כל הטורפים החיים, למעט הטורפים הימיים.
עם זאת כיום הטורפים הימיים מאוחדים בתת-הסדרה דמויי-כלב לצד טורפי יבשה אחרים.
תת-הסדרה דמויי-חתול כוללת רק טורפי יבשה.
המיון שתכליתו הקשר גנטי בין המשפחות השונות בסדרה, מצא כי על אף השוני בסביבת החיים ובהתאמות אנטומיות ופיזיולוגיות לסביבות החיים השונות, קיימים הבדלים גנטיים גדולים יותר בתוך טורפי היבשה.
על כן הוחלט לפרקה ולהגדירה כקבוצה שאינה טקסנומית.
מובא כאן מיון הקבוצה עם שיוכם העכשווי של המשפחות:
שייכים כעת לתת סדרת דמויי חתול
משפחת נימרוידיים (Nimravidae) - נכחדה
משפחת זבדי דקלים אפריקנים (Nandiniidae)
שייכים כעת לתת-סדרת דמויי כלב
משפחת כלבי דב (Amphicyonidae) - נכחדה
טורפים ימיים (Pinnipedia) להבדיל, ממוינים כיום כעל-משפחה בתוך תת-סדרת דמויי כלב.
עד לעת האחרונה לא היו נפוצים הטורפים בגינאה החדשה, ניו זילנד, אנטארקטיקה ובמספר איים, אולם בהדרגה, בהשפעת האדם, נכנסו טורפי היבשה לכל היבשות.
לדוגמה: מין של כלב, Canis familiaris, הוכנס על ידי האדם ליבשת אוסטרליה עוד בתקופה הפרה-היסטורית ונהפך לכלב הבר דינגו.
הטורף הקטן ביותר הוא חמוס גמדי (Mustela nivalis), מין ממשפחת הסמוריים, (טעות נפוצה היא לחשוב שהחדף הוא הטורף הקטן ביותר, מכיוון שהוא בעצם אוכל חרקים), גודל גופו 8.5-13.5 ס"מ, אורך זנבו 4-3 ס"מ, ומשקלו 70-35 גרם.
הטורפים הגדולים ביותר הם הדוב קודיאק החי בדרום אלסקה המגיע לגובה 2.8 מטר ולמשקל 780 ק"ג, וקרוב אליו דוב קוטב, אשר אורך גופו הממוצע הוא 260 ס"מ ומשקלו הממוצע הוא 600 ק"ג.
לטורפים 5-4 אצבעות בעלות טפרים (ציפורן אצל האדם) בכל גפה.
האצבע הראשונה לא תמיד שימושית ולעיתים היא נעדרת.
טורפים אחדים, כגון הכלביים והחתוליים הולכים על אצבעות הרגל, ואילו אחרים, כגון הדוביים, הולכים על כל כפות רגליהם כך שהעקב ננעץ בקרקע.
מוחם של טורפי היבשה מפותח והגולגולת כבדה.
חיבור הלסת התחתונה מאפשר רק תנועות פתיחה-סגירה.
לנקבות מספר משתנה של פטמות, הממוקמות באזור הבטן.
יש להם ניבים חזקים לצורך הריגת הטרף וקריעת בשרו.
לשונם מחוספסת ומכוסה בליטות העוזרות להם בשתיית מים ובליקוק פרוותם לשם ניקיונה.
לטורפים הקדומים היו 44 שיניים אך בטורפים בני ימינו הצטמצם מספר השיניים: לכלבים יש 42 שיניים, ולחתולים כ-30 שיניים בלבד.
מרבית המינים של הכלביים, חתוליים והדוביים ניזונים מטרף חי.
מבנה גופם והתנהגותם מותאמים לציד.
התזונה משתנה בהתאם לעונה ולמיקום הגאוגרפי.
הציד נעשה תוך שימוש בראייה וחוש ריח מפותחים.
הטרף נתפס תוך שימוש בגורם ההפתעה, על פי רוב בעזרת מארב.
מינים אחדים ניזונים מפגרים ואחרים ניזונים בעיקר מפירות ומצמחים.
לטורפים יצר טרף חזק הדוחף אותם לצוד בעלי חיים.
יש טורפים האוכלים רק פעם אחת בכמה ימים אך בכל פעם כזאת הם אוכלים כמות גדולה של בשר.
המצאות שפע של טרף קל גורם לטורף לעיתים להרוג בעלי חיים בכמות רבה יותר מאשר הוא זקוק לה.
תופעה זו קרויה "קטילת יתר".
התופעה נפוצה בעיקר בהיתקלות טורף בבעלי חיים מבויתים החסרים בדרך כלל כל כושר הגנה והימלטות.
הטורפים חיים בקבוצות קטנות, בזוגות וכפריטים יחידים.
הנקבות על פי רוב ממליטות ולד כל שנה, לעיתים יותר ולדות ולעיתים פעמיים-שלוש בשנה.
למרבית המינים תקופת עיבור של 113-49 ימים הולד נולד עיוור וחסר ישע אך עם כסות פרווה דקה.
גידול לעצמאות נעשה על יד האם ובמינים מסוימים גם על ידי האב.
הגעה לבגרות מינית ארוכה יחסית לבעלי חיים אחרים.
טוֹרְפִים (שם מדעי: Carnivora) היא סדרה של בעלי חיים במחלקת היונקים.
רוב בעלי החיים המשתייכות לסדרת הטורפים ניזונים בעיקר מבשר ציד, אך חלקם הם אוכלי-כל או אף אוכלי-צמחים (אף על פי ששיניהם ומערכת העיכול שלהם מותאמים לאכילת בשר).
עם זאת רוב מובהק של היונקים הטורפים הגדולים (אריות, נמרים, זאבים וכו') כלולים בסדרה זו ומכאן שמה.
סדרת הטורפים אינה כוללת את כל היונקים הניזונים מטרף.
בנוסף לסדרת הטורפים, קיימים גם יונקים אוכלי בשר אחרים, כדוגמת כמה מיני עטלפים, לווייתנים וגם טורפי הכיס.
סדרת הטורפים כוללת בתוכה כמה מבעלי החיים המוכרים ביותר לאדם: חתולים, כלבים, דובים וכלבי ים משתייכים כולם לסדרה זו.
בעבר השתייכו הטורפים הימיים לסדרה עצמאית, אך כיום הם מחולקים ל-3 משפחות בתת-סדרת דמויי כלב.
הגדול בטורפים הוא פיל ים דרומי ששוקל כ-4,000 קילוגרם ודב לבן – היונק הטורף היבשתי הגדול ביותר ששוקל עד 900 קילוגרם אצל זכרים.
הטורף הקטן ביותר הוא חמוס השלגים ששוקל לפעמים 40 גרם אצל זכרים.
משפחה המיקיוניים (Hemicyonidae) – נכחדה
משפחה פנדות אדומות (Ailuridae) – בה מין יחיד פנדה אדומה (Ailurus fulgens)
משפחה אנליארקטיים (Enaliarctidae) – נכחדה
משפחה סמנטוריים (Semantoridae) – נכחדה
משפחה דסמנטופוקיים (Desmatophocidae) – נכחדה
משפחה ניבתניים (Odobenidae) – בה מין יחיד ניבתן (Odobenus rosmarus)
משפחה נימרוידיים (Nimravidae) – נכחדה
משפחה זבדי דקלים אפריקנים (Nandiniidae)
משפחה ברבורופליים (Barbourofelidae) – נכחדה
משפחה לופוקייניים (Lophocyonidae) – נכחדה
משפחה פרקרוקוטיים (Percrocutidae) – נכחדה
בעבר השתייכו לסדרה גם המיאקויים הנכחדים אך כיום רואים בהם חברים בקבוצה דמויי טורפים, מהם התפתחו הטורפים האמיתיים.
טורפים ימיים או טורפי הים (שם מדעי: Pinnipedia; נקראים גם סנפירגליים) היא קבוצה גדולה של יונקים ימיים מסדרת הטורפים, ותת-סדרת דמויי כלב אשר במיונים עתיקים נחשבו לסדרה עצמאית.
זו הקבוצה היחידה ששרדה מדמויי-טורפים ימיים הקיימת החל מסוף האוליגוקן.
על-המשפחה התפתחה מהטורפים היבשתיים תוך התאמת גופם לפעילות במים.
רגליהם הפכו לדמויי סנפיר, צורתם שטוחה וקרום מחבר את אצבעותיהם.
לשתי אצבעות ברגליהם האחוריות צורת זנב של דג והן משמשות לייעוד דומה, כלומר לשם התקדמות בתנועתם במים.
רובם נפוצים באזורים קרים וממוזגים.
חלקם מתקיימים גם במקומות חמים יותר ואפילו טרופיים.
למרות שמם, חלקם מצויים גם בנהרות ובאגמי מים מתוקים.
הם ניזונים מטרף חי שמקורו במים כמו צדפות, דגים, סרטנאים ודיונונים, בעוד שהמינים הגדולים טורפים גם עופות ימיים ואף יונקי ים אחרים.
הזכרים גדולים יותר מן הנקבות, כשאצל פיל הים ישנה דו-צורתיות זוויגית גדולה ביותר.
גופם מכוסה שכבת שומן השומרת על חום גופם, ועורם – המכוסה פרווה שמנונית – אטום כליל למים.
את רוב זמנם הם מבלים בים, וליבשה מגיעים רק כדי לרבוץ על החוף לצורך מנוחה או השתזפות בשמש לשם חימום גופם, וכן למטרות רבייה, כמו הזדווגות והמלטת גורים.
תנועתם ביבשה איטית למדי אך במים תנועתם קלילה ומהירה והם גם מסוגלים לשהות זמן רב מתחת לפני המים.
טורפיהם הטבעיים הם מספר כרישים, דוב הקוטב ולווייתני שיניים גדולים ואף טורפים ימיים אחרים, אך אויבם הגדול ביותר הוא האדם, שצד אותם בהמוניהם לצורך מזון, ביגוד ושעשועים.
בשיטות מיון ישנות הייתה סדרה עצמאית ובהמשך הועברה אל תת-הסדרה דמויי כלב שבסדרת הטורפים:
משפחה ניבתניים (Odobenidae) - בו סוג ומין יחיד ניבתן (Odobenus rosmarus)
טורפי כיס (שם מדעי: Dasyuromorphia) היא סדרה של חיות כיס במחלקת היונקים, ובה שלוש משפחות.
סדרה זאת מורכבת מטורפים בגדלים שונים, והם חיים כולם ביבשת אוסטרליה או באיים הסמוכים גינאה החדשה וטסמניה.
טווח הגודל של מרבית טורפי הכיס נע בין גודל עכבר לגודל חתול, להוציא את הפלניגל והנינגאווי הזעירים ואת זאב הכיס שמתקרב לגודל של זאב רגיל.
כל טורפי הכיס הם ציידים מיומנים וזריזים אשר מתמחים ברובם בטיפוס על עצים או בחפירה באדמה.
הסוגים הגדולים ניזונים מנבלות וחולייתנים בינוניים מסדרת הקנגוראים, בעוד שהמינים הקטנים ניזונים בעיקר מחסרי חוליות, זוחלים, תולעים ועכברים.
לאחר הכחדת הזאב הטסמני שהיה טורף הכיס הגדול ביותר (שקל כ-30 ק"ג), הגדול בסדרת טורפי הכיס כיום הוא השד הטסמני (Sarcophilus harrisii) ששוקל עד 8 ק"ג.
הקטן בבני המשפחה הוא פלניגל ארוך-זנב (Planigale ingrami), שהוא הקטן בכיסאים אשר שוקל עד 4.3 גרם.
משפחה: זאבי כיס (Thylacinidae) - נכחדה.
משפחה: נמיות כיס (Dasyuridae) - כוללת 21 סוגים.
משפחה: נומבטיים (Myrmecobiidae) - כוללת סוג יחיד.
טורפקס הוא חומר נפץ משני, חזק ב-50 אחוז יותר מאשר TNT באותו המשקל.
טורפקס הוא קיצור ל"טורפדו אקספלוסיב" מכיוון שהוא פותח במקור כחומר נפץ לטורפדו.
הטורפקס יעיל במיוחד בפיצוצים בתוך גוף מים, כיוון שהאלומיניום שבו מאריך את גל ההדף של הפיצוץ, ומגדיל את כוח ההרס של הפצצה.
במקור, פותח הטורפקס כדי להתגבר על הרגישות הרבה לזעזועים של ה-RDX, שהפכה אותו ללא בטוח לשימוש.
טורפקס פותח במפעל רויאל אבק שרפה, מנזר וות'אם בבריטניה כאלטרנטיבה צבאית חזקה יותר ל־TNT.
RDX פותחה בשנת 1899. אף שיציבה מאוד ומשמשת כנקודת התייחסות שלפיה נשפטים הרגישות של חומרי נפץ אחרים, היא הייתה יקרה מדי עבור רוב היישומים הצבאיים ושמורה לשימוש במוצרים החשובים ביותר, כמו טורפדו.
אבקת אלומיניום נוספה לתערובת כדי להעצים עוד יותר את האפקט.
אף על פי שגם ל־RDX וגם ל־TNT יש מאזן חמצן שלילי, רכיב האלומיניום המחומם העל נוטה לתרום בעיקר על ידי הארכת זמן ההתרחבות של גזי המוצר הנפיץ.
שעוות דבורים התווספה גם כחומר פלגתי, כדי להפחית את הרגישות להלם ולהשפעה.
מאוחר יותר הוחלפה שעוות דבורים בשעווה של פרפין, ונוספה סידן כלוריד כבולם לחות להפחתת ייצור גז מימן תחת לחות גבוהה.
טורצ'ווד היא סדרת טלוויזיה בריטית המשודרת בערוץ שידורי ההבחנה הגבוהה (HDTV) של הבי.בי.סי.
העונה הראשונה וחצי מהעונה השנייה שודרו ברשת BBC3, חצייה השני של העונה השנייה שודר ב-BBC2 והעונה השלישית שודרה ברשת BBC1 ו-BBC AMERICA ביולי 2009. הסדרה עוסקת במדע בדיוני והיא סדרת בת מצליחה של "דוקטור הו".
שלוש העונות הראשונות שודרו בישראל במסגרת שידורי yes stars Action ולאחר מכן בשידורים חוזרים ב-yes Sci Fi.
כיום משודרת העונה השלישית ב-HOT VOD.
עד כה הופקו לסדרה ארבע עונות:
בשתי העונות הראשונות היו 13 פרקים, עם סיפורים סגורים בפני עצמם (Stand Alone) בכל פרק או זוג פרקים.
העונה השלישית, שנקראה "ילדי כדור הארץ", תוכננה כמיני סדרה בשידור יומי וכללה חמישה פרקים בלבד שהציגו סיפור עלילה מתמשך.
היא זכתה להצלחה רבה עם ממוצע של 5 מיליון צופים.
העונה רביעית נקראת "יום הנס" וכוללת עשרה פרקים.
בעקבות המימון האמריקאי הסדרה יצא מגבולות קארדיף והתרחשה גם במיקומים בינלאומיים שונים, כולל ארצות הברית.
ג'ון בארומן ואיב מיילס בתפקידם כג'ק וגוון, משחקים בכול העונות.
עלילת הסדרה עוסקת בקבוצת אנשים המשתייכים לארגון הבדיוני "טורצ'ווד" (Torchwood - אנגרמה של Doctor who), שהקימה המלכה ויקטוריה, בעלילת משנה בסדרת המקור דוקטור הו (עונה שנייה, פרק שני), כדי לתפוס טכנולוגיות של חוצנים.
תפקיד הקבוצה, הידועה כטורצ'ווד 3 (טורצ'ווד הראשונה נהרסה בקרב בפרק "יום הדין", המסיים את העונה השנייה של הסדרה דוקטור הו, טורצ'ווד השנייה נמצאת בגלאזגו והרביעית נעלמה) לשמור ולנטר קרע במרחב החלל-זמן הנמצא מתחת לעיר קארדיף בוויילס, ולהשתמש בטכנולוגיות חוצניות ה"נסחפות" ממנו.
הסדרה היא בעלת אופי אפל יותר מ"דוקטור הו", מיועדת לקהל צופים מבוגר יותר ומכילה מינון גבוה יחסית של מין ואלימות.
העונה הראשונה החלה בשנת 2007, לאחר שבשנת 2006 הוצג פרק כפול ב"דוקטור הו" שמציג את טורצ'ווד ואת מטרת המכון.
העונה התמקדה בגוון קופר, חברת הצוות החדשה, ובהשתלבותה בין חברי הצוות.
כמו כן הוצגו לנו אוון הארפר, טושיקו סאטו, יאנטו ג'ונס ומנהיג הקבוצה, ג'ק הארקנס, אשר הופיע גם בסדרה המקורית של דוקטור הו.
במהלך הסדרה אנחנו מגלים שג'ק לא יכול למות ושהוא שומר חפץ מסתורי בצנצנת שנראה כמו יד אדם, אשר מאוחר יותר תתגלה בתור היד של הדוקטור.
במהלך העונה החלה להתפתח מערכת יחסים בין ג'ק ליאנטו, הכולבויניק של הצוות.
חברהּ של גוון, ריס ויליאמס, לא היה מודע למעורבותה של גוון עם טורצ'ווד, בדומה לכך שב"דוקטור הו" בני המשפחה של רוז, מרתה ודונה לא היו מודעים לכך שהיא מטיילת עם הדוקטור.
בסוף העונה, ג'ק עזב את הצוות שלו כדי לפגוש את הדוקטור שוב ולגלות סוף סוף מה קרה לו ולמה הוא לא יכול למות.
לאחר עזיבתו של ג'ק, גוון תפסה את מקומו כמנהיגת הצוות עד חזרתו.
כשחזר, גילה ג'ק שגוון התארסה לריס.
במהלך העונה הצטרפה מרתה ג'ונס, דמות נוספת מ"דוקטור הו", לצוות טורצ'ווד והחליפה לזמן קצר את אוון בתור הקצינה הרפואית של הצוות.
ריס, ארוסה של גוון, גילה על טורצ'ווד במהלך העונה השנייה, אך זה לא הפריע לו להינשא לגוון, למרות שלא אהב את העניין.
לקראת סוף העונה אוון נורה ומת אז ג'ק החליט להחזיר אותו לחיים בעזרת הכפפה השנייה אבל הוא לא מחזיר רק את אוון לחיים אלה גם את "המוות" שהשתלט עליו באפלה שאחרי המוות, בסוף הפרק אוון מצליח לנצח אותו והאנרגיה של ה"מוות" התחילה להיעלם מגופו.
בסוף העונה נפרדנו משתי דמויות - אוון הארפר וטושיקו סאטו, אשר הלכו לעולמם ונהרגו.
במהלך העונה הופק פרק מיוחד בו נחשפנו לעברם של הדמויות וזכינו לראות איך בדיוק הם פגשו את טורצ'ווד והצטרפו לצוות.
עונה 3: ילדי כדור הארץ
בעונה השלישית מככבים יאנטו ג'ונס, גוון קופר וג'ק הרקנס כצוות טורצ'ווד, כאשר ברקע עוזר גם בעלה של גוון, ריס ויליאמס.
בתחילת העונה, אנו מתוודים ליצירת קשר משא ומתן ב-1965 בין גורם חוצני לבין מספר אזרחים בכדור הארץ - כאשר הם מעבירים לאותם חייזרים 12 ילדים, שלעולם לא נראים בשנית על פני הכוכב.
כיום, נדמה שאותו גורם מאיים חזר - כאשר כל ילדי כדור הארץ מתחילים לדקלם באנגלית "אנחנו באים" ("We...
ארגון טורצ'ווד מנסה לברר מה הגורם לכך - תוך כדי קבלת נתון מפתיע: בעוד כל ילדי העולם נצפו כשהם אומרים את המילה, צולם בבית משוגעים באנגליה מבוגר כבן 55 שמדקלם ביחד עם הילדים.
במקביל, מתקבלת הוראה לחיסול מיידי של ארגון טורצ'ווד - על מנת למנוע את התערבותם בניהול הפרשה.
משרד הפנים, ובראשותו ג'ון פרובישר - שולח את ג'ונסון, מתנקשת מטעם הממשלה, לדאוג להשבתת הארגון.
בראשותו של ג'ון פרובישר ובפיקוחו של ראש הממשלה, בריאן גרין, מנוהל משא ומתן עם הזן הפולש והם מציבים דרישה נוראית ואכזרית, הנוגעת בילדים של כדור הארץ כולו.
במהלך העונה מערכת היחסים של ג'ק ויאנטו מתפתחת ועוברת עליות ומורדות ובפרק הרביעי של העונה אנחנו נפרדים מיאנטו ג'ונס שנחנק על ידי גז שמשחררים ה-456 בקטע קורע לב.
בעונה הרביעית של טורצ'ווד - המוסד מתפרק לגמרי לאחד שחבריו היחידים שנותרו בחיים הם ג'ק הרקנס, גוון קופר ובאופן חלקי גם בעלה - ריס ויליאמס.
מייל מסתורי שמגיע אל סוכנות הביטחון האמריקאית CIA, ובו המילה "טורצ'ווד", מושך שניים מסוכני הארגון - רקס מת'סון ואסתר דארמונד, שמתחילים לחקור אודות הארגון הנשכח.
טורצ'ווד מתאחד כאשר בדיוק באותה שעה שבה נשלח המייל, מתחיל תהליך מסתורי בשם "יום הנס" - כאשר המוות נעלם כליל מן העולם והאוכלוסייה מתחילה להתעצם בקצב מסחרר במשך זמן רב.
כל זאת מתרחש בדיוק כאשר אוסוולד דיינס, אנס ומורה לשעבר - מוצא להורג, אך כמובן שההוצאה להורג נכשלת בעקבות יום הנס, ולכן הוא נשאר בחיים, ובהמשך באמצעות התקשורת זוכה להמון כוח.
במשך תקופה ארוכה, מנסים חברי ארגון טורצ'ווד לגלות מה עומד מאחורי יום הנס, מה המטרה שלשמה אורגן וכיצד ניתן למנוע אותו.
העונה בוחנת את בני האדם מכמה היבטים שונים - ההתנהלות הפוליטית, החברתית והביטחונית שלנו במצבים כמו אלו של פיצוץ אוכלוסין מועמדת למבחן, ועליה יכולים לרכב בדרך אל האושר או אל חיים נצחיים של סבל.
מה קורה כאשר התעללות בבני אדם יכולה להיות ממושכת ואכזרית - אך עדיין לא תיחשב לרצח?
כיצד מתמודדים עם מצבים שבו את מיטות החולים ממלאים אנשים שהיו אמורים למות מזמן?
וכיצד יראה העולם כאשר בני האדם כולם יכנסו למלחמת קיום שלא תיגמר עד שתתגלה האמת מאחורי "יום הנס".
קפטן ג'ק הרקנס (ג'ון בארומן) - נולד במאה ה-51 במושבה שהוחרבה על ידי חייזרים והפך לבן-האנוש הראשון שהתקבל לסוכנות הזמן.
מלווה לשעבר של הדוקטור (דוקטור הו).
לאחר שהדוקטור נטש אותו בשנת 200,100, הוא חזר בזמן למאה ה-19 וחי שם את חייו.
במהלך הזמן הוא גילה שהוא לא יכול למות, ואחר-כך הוא הצטרף לצוות טורצ'ווד.
ב-1 בינואר 2000, הפך למנהיג הרשמי של טורצ'ווד לאחר שהקודם נהרג.
הוא נאלץ להיאבק באחיו הנעדר, השב לנקום בו על כך שנטשו בזמן הפלישה החייזרית לביתם, ולאחר מכן הורג את נכדו שלו כדי להציל את כל ילדי כדור הארץ מגזע עוין הרוצה לכלות אותם, דבר הגורם לו רגשי אשמה קשים.
הוא מסתורי וקר רוח, אך עם זאת גם טוב לב וחבר טוב, בהמשך הוא חושף שהוא פאנסקסואל.
בעונה הרביעית, 'יום הנס' הופך את כולם לבני אלמוות, אך ג'ק הופך לבן תמותה.
בסופו של דבר הוא מגלה את העומדים מאחורי הנס, מצליח לבטלו וחוזר למצבו הרגיל.
דמותו של הרקנס זכתה לשבחים בתקשורת הבריטית על היותו ייצוג מיינסטרימי וחיובי של ביסקסואליות, אותה הפגין במספר הזדמנויות כלפי נשים וגברים כאחד ושהפכה למקור בל-אכזב לשנינויות ובדיחות בסדרה.
גוון קופר (איב מיילס) - שוטרת לשעבר בקארדיף.
כאשר עוד עבדה כשוטרת, היא נתקלה בטורצ'ווד והסתקרנה ממה שהם יכולים לעשות ומהמנהיג שלהם, קפטן ג'ק.
היא חקרה עליהם וגילתה איפה הם יושבים ובסופו של דבר הצטרפה אל הצוות.
במהלך הסדרה היא נישאה לריס ויליאמס וניהלה רומן עם חבר הצוות אוון הארפ.
בעונה השלישית נכנסה להיריון ובעונה הרביעית היא כבר ילדה את בתה, אנוון.
אוון הארפר (ברן גורמן) (עונות 1-2) - הרופא ואיש המדע בקבוצה.
ניהל רומן עם גוון קופר וחברת הצוות לשעבר סוזי קוסטלו.
נהרג בסוף העונה השנייה מפיצוץ גרעיני-פנימי בקארדיף.
טושיקו (טוֹש) סאטו (נאוקו מורי) (עונות 1-2) - אשת הטכנולוגיה והמחשבים בקבוצה.
הייתה מאוהבת באוון לאורך כל הסדרה, אך האהבה הייתה חד צדדית ולא מומשה.
נהרגה בסוף העונה השנייה לאחר שגריי, אחיו של ג'ק, ירה בה.
יאנטו ג'ונס (גארת' דייוויד-לויד) (עונות 1-3) - הכולבויניק של הקבוצה.
עבד בעבר בסניף טורצ'ווד בלונדון.
ניהל רומן עם קפטן ג'ק, מנהיג הצוות, עד שנהרג בעונה השלישית מגז קטלני.
רקס מת'סון (מקאי פייפר) (עונה 4) - סוכן CIA שבעקבות אירועי 'יום הנס' מצטרף לטורצ'ווד ועוזר להם לחקור את המקרה.
מתואר כסוכן מצטיין, מבריק וחסר רחמים.
אסתר דראמונד (אלכסה האווינס) (עונה 4) - העוזרת של רקס, שמצטרפת אליו ואל טורצ'ווד במשימתם לחקור את אירועי 'יום הנס'.
מאישה תמימה היא הופכת ללוחמת חזקה ועצמאית, ובסופו של דבר הקריבה את חייה במלחמה נגד הנס.
אוסוולד דיינס (ביל פולמן) (עונה 4) - מורה לשעבר, פדופיל, אנס ורוצח מורשע שנידון לעונש מוות, אך בעקבות 'יום הנס' הוא ניצל.
מתואר כאדם שנוי במחלוקת שמקבל לידיו הזדמנות לחיים חדשים.
הוא לא הראה שום חרטה על מעשיו, אך כן רצה למות והתאכזב כשהוצאתו להורג כשלה.
בסופו של דבר, הוא הצטרף לצוות טורצ'ווד כדי לגלות מי העומדים מאחורי הנס, ולאחר שזה התבטל הוא הקריב את חייו והתפוצץ יחד עם היוצרים.
ריס ויליאמס (קאי אוון) - חברהּ, ארוסהּ ומאוחר יותר בעלה של גוון קופר.
לא היה מודע לטורצ'ווד עד אמצע העונה השנייה.
לא מסתדר עם ג'ק ולא אוהב את העובדה שגוון חברה בטורצ'ווד.
בעונה הרביעית, הוא גידל יחד עם גוון את בתם, אנוון, לפני שגוון טסה לארצות הברית כדי לחקור את אירועי 'יום הנס' והוא נותר לטפל בה לבדו עד חזרתה.
מרתה ג'ונס (פרימה אג'ימן) (עונה 2) - רופאה.
מלווה לשעבר של הדוקטור ומכרה ותיקה של ג'ק.
הגיעה באמצע העונה השנייה לעזור לג'ק עם תיק שהוא לא הצליח לפתור, אך בעקבות התפתחויות שונות נשארה והפכה לקצינה הרפואית של טורצ'ווד.
זמן קצר לאחר מכן היא עזבה וחזרה לעבודתה המקורית בלונדון.
ורה חוארז (ארלין טור) (עונה 4) - רופאה מוושינגטון שקיבלה את רקס מת'סון כמטופל לאחר שכמעט מת, ומתחילה להתעניין באירועי 'יום הנס'.
היא מפתחת קשר רומנטי עם רקס, שמשכנע אותה להצטרף לטורצ'ווד ולעזור להם לגלות את האמת שמאחורי הנס.
היא נשרפת חיה ובסופו של דבר מתה לאחר שהיא גילתה שהממשלה, שלא יודעת מה לעשות עם כל האנשים החולים שלא מתים, החליטה לשרוף אותם.
רקס חשף את נסיבות מותה הטראגיות לציבור ונאמר שאתרי אינטרנט המוקדשים לזכרה הוקמו ברחבי העולם.
ג'ילי קיצינג'ר (לורן אמברוז) (עונה 4) - אשת יחסי ציבור שמתעניינת באירועי 'יום הנס' ומייצגת את אוסוולד דיינס לאחר התחוללות 'יום הנס'.
היא מועסקת על ידי יוצרי הנס כדי לעזור להם לטייח את האמת מאחורי הנס, אך כשתוכניתם נכשלת והנס מתבטל, חייה נהרסים והיא נהיית למבוקשת.
יוצרי הנס יידעו אותה שיש להם תוכנית חלופית, ומאחר ואין לה מה להפסיד היא הייתה מוכנה להצטרף אליהם בשנית.
אנדי דייווידסון (טום פרייס) (עונות 1–4) – שוטר שעבד עם גוון קופר.
מועדון הכדורגל טורפדו מוסקבה הוא מועדון כדורגל רוסי מעיר הבירה מוסקבה.
המועדון מארח את משחקי הבית באצטדיון לוז'ניקי המשמש כאצטדיון חלופי עד להשלמת השיפוץ על אצטדיון הבית ההיסטורי אצטדיון אדוארד סטרלצוב, שעוצב על ידי האדריכלים מישל רמון ואלכסיס פייר ממשרד האדריכלים הצרפתי MR&A.
מועדון טורפדו מוסקבה יונק את שורשיו ממועדון הספורט זאמוסקבורצקי שהוקם עוד ב־1910 והיה ממוקם בנפת דנילובסקי.
ב־17 באוגוסט 1924 נוסד מועדון "חרש הפרולטאריון" (Пролетарская Кузница), בעיר מוסקבה על ידי מפעל הרכבים על שם ליחאצ'ב (זיל) שהוקם בנפת דנילובסקי ועד לפרוץ מלחמת העולם השנייה נקרא המועדון בשם זה.
חברת זיל המשיכה לשמש כבעלים של המועדון במשך שבעה עשורים.
במהלך שנות ה-50 וה-60 הייתה טורפדו אחת הקבוצות החזקות בברית המועצות בפרט ובאירופה בכלל, כאשר בקבוצה שיחק הכדורגלן אדוארד סטרלצוב שכונה "פלה הרוסי".
בשנת 1957 הצטרפה טורפדו, ביחד עם שאר מועדוני הספורט הסובייטים בעלי השם "טורפדו" להתאחדות הספורט העממית הסובייטית "עמל".
הישג השיא של הקבוצה במפעלים האירופיים הוא העפלה לרבע גמר שלוש פעמים, פעמיים בגביע המחזיקות ופעם אחת בגביע אופ"א.
עונה ראשונה כזאת הייתה עונת 1967/1968 בגביע המחזיקות.
באותה העונה, עברה הקבוצה את קבוצות סצ'סנרינג זוויקאו המזרח-גרמנית וספרטק טרנבה הצ'כוסלובקית עד שהפסידה ברבע הגמר לקבוצת קארדיף סיטי מוויילס, הישג מכובד שלעצמו למעט ההפסד לקבוצה ממדינה קטנה יחסית.
בעונת 1986/1987 שיחקה הקבוצה בפעם השנייה בגביע המחזיקות, אז עברה את קבוצות האקה הפינית ושטוטגראט הגרמנית בדרך להפסד לז'ירונדינס דה בורדו הצרפתית ברבע הגמר.
הפעם השלישית והאחרונה בה הגיעה הקבוצה לרבע גמר מפעל אירופי כלשהו היה בעונת 1990/1991, אז העפילה לגביע אופ"א: היא עברה את קבוצות גאיס השוודית, סביליה הספרדית ומונקו הצרפתית בדרך להפסד לברונדבי הדנית בשלב רבע הגמר, הסיבוב הכי גבוה אליו הגיעה הקבוצה בהיותה נציגת ברית המועצות באירופה.
מאז שיחקה הקבוצה מספר עונות באירופה, בגביע המחזיקות, גביע אופ"א וגביע האינטרטוטו.
במהלך שנות ה-90 של המאה ה-20, מנכ"ל הקבוצה והבעלים היה ולדימיר אלשין, שנתמך על ידי פאבל בורודין, עובד הסגל הנשיאותי.
בשנת 1997, נמכרה הקבוצה לחברת לוז'ניקי, החברה שבבעלותה נמצא אצטדיון לוז'ניקי ולכן עזבה הקבוצה את אצטדיון טורפדו האגדי לאצטדיון לוז'ניקי החדיש והגדול יותר כשחברת זיל מקימה קבוצה חדשה במקום טורפדו, קבוצה שהפכה מאוחר יותר למועדון הכדורגל מוסקבה.
בסיום עונת 2006 של הליגה הרוסית, סיימה הקבוצה במקום ה-16 בליגה הרוסית הבכירה, דבר שגרם לירידה ראשונה בתולדות הקבוצה לליגת המשנה.
ב-2010 הקבוצה זכתה באליפות הליגה החובבנית ברוסיה והעפילה לליגה השנייה, בנובמבר 2010 הייתה לאלופת אזור מערב של הליגה הרוסית השנייה והבטיחה את מקומה בליגת המשנה.
בעונת 2012/13 הקבוצה שמרה על מקומה בליגת הכדורגל הלאומית, שהחליפה את הליגה הרוסית הראשונה כליגת המשנה הרוסית.
לקראת העונה הקבוצה שינתה את מדי הקבוצה וחתמה על חוזה חסות חדש עם חברת אדידס, כאשר חברת הרכבים המוסקבאית חזרה להוות הבעלים והספונסר הראשי של הקבוצה.
ב-2014 העפילה לליגת העל הרוסית בכדורגל לאחר 7 שנות התמודדות בליגות הנמוכות, אך בסיום עונת 2014/15 סיימה אחרונה ונשרה בחזרה לליגת המשנה.
בשל בעיות כלכליות רבות עברה להתמודד בליגה הרוסית השנייה.
בעונת 2016/2017 נצמדה לראשות טבלת הליגה אך כשלה בהעפלה לליגה הרוסית הראשונה.
בספטמבר 2017 המועדון עבר לידיים פרטיות ונרכש על ידי איש העסקים רומן אוודייב ובנק האשראי המוסקבאי שבבעלותו, תוך שהוא מבטיח למחוק את חובות המועדון שעמדו על מיליארד רובלים ולשפץ את אצטדיון הקבוצה.
הקבוצה חתמה על הסכם חסות עם חברת Ingrad, חברת ההימורים BingBoom והחברה הדרום-קוריאנית Intraros.
בשנת 2017 ילנה ילנצבה, שכיהנה כסמנכ"לית אצטדיון אדוארד סטרלצוב ומנכ"לית האצטדיון משנת 2013, מונתה לנשיאת המועדון, משרה שהחזיקה עד מאי 2020. אוודייב הציג פרויקט לשיפוץ האצטדיון והפיכתו לארנה מודרנית שתכלול גם מרכזי מסחר ומושבים מקורים.
בעונת 2018/2019 הקבוצה נצמדה לצמרת טבלת הליגה השנייה, בה התמודדה וסיימה כאלופת המרכז בליגה השנייה, מה שהבטיח לה מקום בעונת 2019/2020 בליגה הלאומית, הליגה השנייה בחשיבותה.
לקראת עונת 2019/2020, ב-4 ביוני 2019 מונה סרגיי איגנשביץ' למאמן הקבוצה וב-22 ביוני 2019 הקבוצה ערכה משחק ידידות עם מועדון הכדורגל שפילד, המועדון הוותיק בעולם, במלאת 95 שנה למועדון טורפדו, במה שמהווה למפגש הראשון של טורפדו עם קבוצה מערב אירופית מאז 2004.
בליגה, הקבוצה פתחה את העונה עם רצף של 10 ניצחונות, שמהווה להישג שיא בליגת הכדורגל הלאומית וניצבה בראשות טבלת הליגה, כשבמאזנה 16 ניצחונות.
באותה עונה הקבוצה העפילה לשלב רבע הגמר בגביע הרוסי, לראשונה מזה 13 שנה.
אך סיימה את העונה במקום הרביעי.
אם בתחילה האוהדים לא היו מרוצים ממינויו של סרגיי איגנשביץ', משום שהגיע מצסק"א, הם הניחו לו בשל ההצלחה היחסית: למחזור 25 בעונת 2019/2020 טורפדו הגיעה למקום הראשון אך בהמשך ירדה למקום הרביעי.
התפרצות נגיף הקורונה ברוסיה הביאה לירידה באינטנסיביות האימונים בקבוצה ובעונה החדשה טורפדו לא הצליחה להיצמד לצמרת טבלת הליגה כשהיא עם מאזן של ארבעה הפסדים בחמישה משחקים.
נוסף לכך ההפסד לשיניק יארוסלבל בשלב 64 האחרונות ב, במה שהעלה את חוסר האמון של האוהדים כלפי המאמן שדרשו את התפטרותו.
עם זאת, הבעלים הביעו בו אמון, הציעו תקציב של 315 מיליון רובל (4 מיליון דולר) ויעד להעפיל לליגת העל בתום עונת 2020/2021, אלא שלאחר רצף כישלונות במרץ 2021 איגנשביץ' פוטר.
עונת 2021/2022 הפכה לעונה השמינית בליגת הכדורגל הלאומית.
העונה החלה בניצחון 1:2 על קובאן, הניצחון הביתי הראשון הגיע במחזור השני על ספרטק-2 בתוצאה מוחצת של 5:0 ולא הפסידה ב־11 המחזורים הראשונים של העונה וכשהיא מוליכה את טבלת הליגה במשך 8 מחזורים רצופים.
הקבוצה המשיכה ביכולת טובה לאורך כל העונה ועלתה בסיומה בחזרה לליגת העל, לאחר 7 שנות היעדרות.
ברם, היא לא הרשימה בעונת 2022/2023 עם מאזן של 12 הפסדים, 3 שוויונות וניצחון אחד ב-16 המחזורים הראשונים.
ואחרי שסיימה במקום 16 והאחרון ירדה חזרה לליגת המשנה.
בנובמבר 2023 הצטרף איש העסקים לאוניד סובולב לדירקטוריון הקבוצה והחל להיות מעורב יותר בהשקעות בה.
באוגוסט 2024 הושלמה עסקת רכישה והוא הפך לבעלי הקבוצה החדשים, כשהוא משקיע בה 2 מיליארד רובלים.
בתקופה זו עלה קצב הבנייה של אצטדיון הקבוצה, על מנת להשלימו עד 2026.
בעונת 2024/2025, הראשונה תחת הבעלים החדש, הקבוצה הרשימה עם רצף של 20 משחקי ליגה ללא הפסד והתמקמה בצמרת הליגה הראשונה וסיימה בתום העונה במקום השני ובכך הבטיחה העפלה לליגת העל הרוסית בכדורגל.
עם זאת, ב-18 ביוני 2025, נערכו פשיטות משטרתיות במשרד הקבוצה ובביתם של בעל המועדון ליאוניד סובולב והמנכ"ל ולרי סקורודומוב.
למחרת, הם נלקחו לתחנת המשטרה ומאוחר יותר נודע כי הואשמו במסגרת חשד להטיית משחקים והשפעה בלתי חוקית על תוצאות תחרות ספורט רשמית.
על פי החשד, בעלי המניות בקבוצה חשודים במתן שוחד לשופט.
הם לא הודו באשמה ונעצרו לחודשיים.
רואת החשבון של המועדון, אירינה וולקובה, נשלחה למעצר בית.
על רקע אירועים אלה, פרסם המועדון הצהרה רשמית ובה נכונותו לשתף פעולה עם הרשויות המוסמכות במסגרת החוק וכי הפעילות התפעולית הנוכחית של מועדון טורפדו מוסקבה נמשכת כרגיל.
באם, ב-10 ביולי 2025 נערכה ישיבה של ועדת הבקרה והמשמעת של איגוד הכדורגל הרוסי, בה הוחלט להוציא את טורפדו מרשימת הקבוצות המשתתפות באליפות רוסיה לעונת 2025/26 ולהטיל קנס של 5 מיליון רובל.
אצטדיון הקבוצה הראשון היה האצטדיון על שם מפעל סטלין שהועבר בשנת 1931 לידי התאחדות תעשיית הרכב, שהחזיקה בבעלות על הקבוצה.
טורפדו אירחה באצטדיון זה עד 1941.
לאחר מלחמת העולם השנייה הקבוצה אירחה את משחקיה באצטדיון לוז'ניקי.
הקבוצה אירחה באצטדיון זה גם בשנים 1998—2008. במשך זמן קצר הקבוצה אירחה את משחקיה באצטדיון ספרטק על שם פיודור צ'רנקוב.
הקבוצה אירחה את מרבית משחקיה באצטדיון טורפדו על שם אדוארד סטרלצוב, שנבנה בשנת 1959 ושימש תחילה כמגרש אימונים.
נוהל על ידי מפעל זיל והכיל בשיאו 13,400 מושבים.
משחק הבכורה נערך ב-15 באפריל 1977 (טורפדו נגד צ'רנומורץ).
עד ה-21 ביולי 1997 האצטדיון נקרא בפשטות אצטדיון טורפדו.
בשנים 1997—2010 המועדון שימש כמגרש הבית של קבוצת טורפדו-זי"ל.
ב-2020 נסגר לצורך הריסתו ובניית אצטדיון חדש על חורבותיו.
סיום הבנייה מתוכנן לאמצע 2026.
בשנים 2012—2015 טורפדו אירחה את משחקי הבית שלה באצטדיון סאטורן-1991 שבראמנסקויה.
משנת 2020 מארחת באופן זמני באצטדיון "עיר הספורט לוז'ניקי" (Спортивный городок Лужники), מגרש ספורט בלוז'ניקי המכיל 1,872 מושבים ומאז 2023 מארחת במקביל גם בארנה חימקי, שבפרברי מוסקבה.
טורפדו מארחת באצטדיונים אלה עד להשלמת בניית אצטדיון טורפדו החדש, שבנייתו החלה בשנת 2020. עיר הספורט היא אזור שנוצר במיוחד לספורט ותחרויות ברמות שונות בשטחו של אצטדיון לוז'ניקי ובו מגרש כדורגל בגודל 105×68 מטרים עם דשא טבעי המצויד במערכת חימום ו-8 מסלולי אתלטיקה סביב המגרש.
בבניין המתחם ישנם ארבעה חדרי הלבשה מצוידים בריהוט ומקלחות.
מרכז עיתונות ותחנת עזרה ראשונה.
מתקן האימונים של הקבוצה ממוקם בעיר ברוניצי במחוז מוסקבה, ששופץ לקראת מונדיאל 2018 ושימש את .
המתקן כולל מגרש הכדורגל בגודל 105×68 מטר, ספסלים, חדרי שיפוט והלבשה, מערכת תאורה מלאכותית.
סביב למגרש ישנם יציעים ל־500 מושבים, כולל מושבים לאנשים עם מוגבלות בניידות.
בנוסף, ישנם בנייני מנהלה ומשק.
בבניין יש חדר ישיבות עם קיבולת של לפחות 100 אנשים, שיכול להכיל צלמים וגם מרפאה.
שטח המתחם כולו, יותר מ־26 אלף מטרים רבועים.
בתקופה הסובייטית, הקבוצה נהגה להתאמן במתקן האימונים בעיר מיאצ'קובו, שבפרברי מוסקבה.
בתקופה הסובייטית הייתה לטורפדו יריבות מרה עם ספרטק מוסקבה ופעמים רבות שהקבוצות נפגשו בגמר הגביע הסובייטי.
ב-2015 הן נפגשו ביניהן בפעם האחרונה, כשבסיום אותה עונה טורפדו נשרה לליגת המשנה.
הקבוצות נפגשו ביניהן 145 פעמים, מהם ניצחה ספרטק 52 פעם, טורפדו — 49 פעמים.
הקבוצות נפגשו לראשונה במסגרת אליפות העיר מוסקבה ב-6 באוגוסט 1925 כשספרטק נקראה אז "קרסניה פרסניה" וטורפדו נקראה "חרש הפרולטריון" (RDPK).
משחק ראשון במסגרת ליגת העל הסובייטית בכדורגל נערך ביניהן ב-24 במאי 1938 באצטדיון סטאלינץ והסתיים בניצחון טורפדו בתוצאה 3:2.
הקבוצות נפגשו 4 פעמים בגמר הגביע הסובייטי בכדורגל: ב-1947 (ספרטק ניצחה), 1952 (טורפדו ניצחה), 1958 (ספרטק ניצחה) וב-1972 (טורפדו ניצחה בבעיטות עונשין).
הקבוצות נפגשו ביניהן בפעם האחרונה באוטקריטיה ארנה, ב-21 במרץ 2015 במסגרת ליגת העל הרוסית בכדורגל, במשחק שהסתיים בתוצאה 1:0 לספרטק.
היריבות עם שאר מועדוני מוסקבה
לקבוצה קיימת יריבות מרה גם עם קבוצת דינמו מוסקבה, לאור העובדה ששתיהן מתקשות לשחזר את הישגיהן מהתקופה הסובייטית.
הקבוצות נפגשו ביניהן לראשונה באוגוסט 1938 ובתקופה הסובייטית הן נפגשו ביניהן 115 פעמים, 25 פעמים הן נפרדו בשוויון, דינמו ניצחה 50 פעמים, בעוד טורפדו ניצחה את דינמו 40 פעמים.
מאז 1991 המאזן נותר לטובת דינמו, שניצחה 12 משחקים, בעוד טורפדו ניצחה 7 משחקים ו-15 מפגשים נוספים הסתיימו בתיקו.
הן נפגשו בפעם האחרונה באוקטובר 2018 בשלב 32 האחרונות במסגרת הגביע הרוסי בכדורגל 2018/2019 ובו טורפדו הפסידה לדינמו בתוצאה 1:0 משער שהובקע בבעיטת עונשין.
במהלך התמודדות טורפדו בליגה הלאומית התפתחה יריבות מתוחה עם חימקי, עמה נפגשה מספר פעמים בקרב על צמרת הטבלה.
בנוסף, הקבוצה פגשה את חימקי במסגרת שלב רבע גמר הגביע הרוסי בכדורגל 2019/2020, שבו הפסידה והודחה מהמפעל.
לקבוצה הייתה יריבות חזקה עם צסק"א ולוקומוטיב בתקופת ברית המועצות, אך מאז 1991 אומנם כל מפגש של טורפדו עם הקבוצות המוסקבאיות אחרות הוא דרבי עירוני, אך אינו מהווה ליריבות מתוחה.
הקבוצה החליפה את שמה מספר פעמים לאורך השנים, כאשר שמה כיום, "טורפדו" ניתן לה רק בשנת 1936, 12 שנה לאחר הקמתה.
הקבוצה שינתה את שמה ל"טורפדו-לוז'ניקי" עם מכירתה לתאגיד לוז'ניקי ב-1996 אך שינתה את שמה בחזרה ל"טורפדו" עם הפיכת המועדון השני בשם טורפדו מוסקבה ל"מועדון הכדורגל מוסקבה".
שמות הקבוצה לאורך השנים הם:
בעלים, יצרני תלבושות וספונסרים ראשיים
המועדון הוקם על ידי מפעל הרכבים זיל, על שרידיו של מועדון ספורט מתקופת הצאר, ZKS, ששיחק בצבעי שחור ואדום.
זיל שימשה כספונסר ובעלי הקבוצה במשך 70 שנה, עד להתפרקות ברית המועצות.
בשנות ה-90 של המאה העשרים, מפעל הרכבים חווה קשיים כלכליים והמועדון נרכש על ידי איש העסקים ולדימיר אלשין, שבהמשך מכר את אחזקותיו לחברת לוז'ניקי שהחזיקה גם בבעלות על האצטדיון באותו השם.
במהלך העשור הראשון של המאה ה-21, המועדון היה בבעלות עסקן הספורט אלכסנדר טוקמאנוב, עד 2012 עת נרכש המועדון מחדש על ידי מפעל זיל.
בספטמבר 2017, על רקע פשיטת רגל של המפעל, מועדון טורפדו נרכש על ידי איש העסקים רומן אוודייב, הבעלים של חברת Rossium ובנק האשראי המוסקבאי, שהפכו לספונסרים החדשים.
אוודייב גם רכש את אצטדיון אדוארד סטרלצוב והחל לקדם תוכניות שיפוץ שלו בכוונה להשלימו עד שנת המאה למועדון (2024).
באוגוסט 2024 נרכש המועדון על ידי איש העסקים לאוניד סובולב והתחלפו הספונסרים בקבוצה.
בדצמבר 2024, מונה הכדורגלן הברזילאי-רוסי ארי למנהל ספורטיבי.
הסמל המזוהה עם הקבוצה הוא האות Т, המייצג את "טורפדו" והגלגל התעשייתי, המייצג את תעשיית הרכב ברוסיה, שליוותה את המועדון ותמכה בו במרבית שנות קיומו בתקופה הסובייטית.
טורצ'לו (באיטלקית: Torcello) הוא אי בצפונה של לגונת ונציה שבאיטליה.
כיום האי כמעט ואינו מיושב, אולם בעבר היה אחד האיים הצפופים ביותר במרכזה של הרפובליקה של ונציה.
לאחר נפילתה של האימפריה הרומית, בעקבות הפשיטות הרבות של שבטים גרמניים על צפונה של איטליה, ובעיקר לאחר פשיטת אטילה ההוני והרס העיר אלטינום בשנת 452, נימלטו רבים מתושבי קו החוף לאי טורצ'לו והתיישבו בו.
אף שאזור ונטו היה חלק מהאימפריה הביזנטית, המשיכו פשיטות על האזור, ופליטים רבים, בהם הבישוף של אלטינו עברו לאיי לגונת ונציה.
הבישוף הביא אל האי את שרידי הליודורוס הקדוש, שהפך לקדוש המגן של האי.
האי טורצ'ילו שמר על קשרי מסחר עם קונסטנטינופול והפך למעשה למוצב של האימפריה הביזנטית (על אף קרבתו היחסית לרומא).
במהלך השנים גדל היקף המסחר של האי, ובמאה ה-10 התגוררו באי כ-10,000 תושבים, שהתפרנסו בעיקר ממסחר.
התייבשות הלאגונה סביב האי והפיכתה לביצה הביאו לעזיבת האי.
התגברות המלריה וסתימת התעלות מנעו מספינות הסוחר מלהגיע לאי, והאוכלוסייה עזבה אותו ועברה לאיי מוראנו ובוראנו ולעיר ונציה.
בשנת 1948 התגורר באי הסופר ארנסט המינגוויי ובעת שהותו באי כתב חלק מ"מעבר לנהר ואל תוך היער".
בראשית המאה ה-21 התגוררו באי כ-20 תושבים בלבד.
במהלך שנות ירידת קרנו של האי, נהרסו הארמונות הרבים והמנזרים הרבים שהיו בו (בשיאו היו באי 12 מחוזות כנסייתיים ו-16 מנזרים).
המבנים פורקו ונעשה בחומריהם שימוש על מנת לבנות מבנים בעיר ונציה.
האתר המרכזי באי הוא קתדרלת סנטה מריה אסונטה שנוסדה בשנת 639, וכנסיית סנטה פוסקה מהמאה ה-11.
בתוך שני ארמונות ששרדו מהמאה ה-14 (הפאלצו דל'ארקיבו והפאלאצו דל קונסיליו) ממוקם המוזיאון של האי.
אלברט גלן "טורק" אדוארדס היה שחקן ומאמן פוטבול אמריקני.
אדוארדס החל ב-1929 לשחק פוטבול באוניברסיטת המדינה של וושינגטון בה למד.
ב-1932 חתם על חוזה עם בוסטון ברייבס (שלאחר מכן שינו את שמם ל"וושינגטון רדסקינס") בסך 1,500 דולר לעשרה משחקים.
אדוארדס שיחק עד עונת 1940 בה נפצע ונאלץ לפרוש.
פציעתו התרחשה לאחר הטלת מטבע בפתיחת המשחק.
אדוארדס ניסה לחזור אל הספסל אבל הפקקים בנעלו נתפסו בדשא של המגרש וכתוצאה מכך בירכו יצאה ממקומה.
החל משנת 1941 החל את קריירת האימון שלו.
עד שנת 1945 היה עוזר מאמן ברדסקינס והחל מעונת 1946 היה מאמנה הראשי של הרדסקינס עד סוף עונת 1948, בה פרש.
ב-1969 נכנס להיכל התהילה של ה-NFL.
טורק טלקום (בטורקית: Türk Telekom) היא קבוצת כדורסל טורקית מהעיר אנקרה, המתמודדת בליגת העל הטורקית וביורוקאפ.
הקבוצה, הוקמה בשנת 1954. בעונת 1993/94 סיימה במקום הראשון בליגה הסדירה, אך הפסידה את האליפות.
בעונות 2000/01, 2002/03 הפסידה בגמר הגביע לקבוצות אפס פילזן ואולקר בהתאמה.
בעונת 2007/08 זכתה ב"גביע הטורקי" לאחר ניצחון בגמר מול קבוצת אויאק בורסה 61-80. בסיום אותה עונה, הפסידה בסדרת הגמר של האליפות לקבוצת פנרבחצ'ה אולקר 4-1.
ההופעה האירופאית הראשונה של הקבוצה הייתה בעונת 1994/95 בגביע קוראץ'.
בעונת 2006/07 הגיעה הקבוצה עד לשלב רבע הגמר של היורוצ'לנג'.
מאז חודש פברואר 2010 מארחת הקבוצה באנקרה ארנה החדש המכיל 10,400 מקומות ישיבה.
טורפי מדגסקר (שם מדעי: Eupleridae) היא משפחת טורפים דמויי חתול, האנדמיים לאי מדגסקר שליד חופי אפריקה.
אלו הם 10 מיני טורפים קטנים והגדול שבהם הוא הפוסה שאורכו קרוב ל-70 ס"מ ומשקלו קרוב ל-7.5 ק"ג.
שאר המינים קטנים ממנו בהרבה.
טורפי מדגסקר קרובים מאוד למשפחות הגחניים והנמייתיים ובעבר סווגו כשייכים להם.
האב הראשון שלהם שהיה קרוב לנמיות הגיע למדגסקר לפני 18-24 מיליון שנה והטורף הקרוב ביותר אליו הוא הפוסה.
סוג ומין יחיד פלאנוק (Eupleres goudotii)
סוג ומין יחיד זבד מלגשי (Fossa fossana)
סוג ומין יחיד נמיית זנב-טבעת (Galidia elegans)
מין נמייה מלגשית רחבת-פסים (Galidictis fasciata)
סוג ומין יחיד נמייה צרת-פסים (Mungotictis decemlineata)
מין סלנויה חומת-זנב (Salanoia concolor)
טוֹרְפָנִיתִיִּים (שם מדעי: Reduviidae) היא משפחה בעלת תפוצה עולמית גדולה של פשפשים טורפים.
בעולם ידועים כ-7,000 מינים, מתוכם כ-90 בישראל.
גודל הבוגרים נע בין 4 עד 40 מ"מ, וגופם לרוב סגלגל ומוצק או עדין וארוך.
לרוב ניתן לזהות את טורפניתיים על פי החדק המעוקל, יחסית למשפחות פשפשים אחרות.
במינים רבים קצה החדק מונח על stridulitrum מחוספס שבעזרתו החרק מסוגל להשמיע קולות צרצור המשמשים לזיהוי או הרתעה.
הארס של טורפניים אינו מסוכן לאדם אך מינים אחדים כמו העפרור עלול לגרום לכאב חד.