tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
וילגפורץ שולח את שירו לגייס את אנשיו ולהרוג את גראלט - מה שמסביר את האירועים שקרו קודם לכן.
עד מהרה, מגלה ויזוגוטה כי מספר חברים מכנופייתו של סקלן אורבים לסירי בערים הסמוכות, וסירי נאלצת לעזוב את המנזר.
ויזוגוטה מעניק לה זוג מחליקי קרח שבעזרתם תוכל להמלט מרודפיה ביתר קלות בתוואי השטח המושלג.
סירי מפתה את רודפיה, וביניהם בונהארט, ריינס וסקלן, לעבר האגם הקפוא הסמוך, ותוקפת את רודפיה בחסות הערפל.
עד מהרה הכנופיה של סקלן נתקפת אימה ומתפזרת לכל עבר.
סקלן הזועם מצווה על ריינס ללכוד את סירי באמצעי קסם, אך קסמיו של ריינס פונים נגדו כאשר פני האגם הקפואים נסדקים וריינס טובע למוות.
בונהארט כמעט מצליח ללכוד אותה, אך לפתע מופיע הצריח המכושף המכונה "מגדל הסנונית", תאומו של "מגדל השחפים" המצוי בת'אנאד.
סירי משתמשת בפורטל שבמגדל על מנת לברוח מבונהארט, בתקווה כי הפורטל יחזיר אותה חזרה אל האי ת'אנאד.
במקום זאת היא מוצאת את עצמה בעולם אחר, היכן שחבורת אלפים מצפים לבואה.
הספר תורגם ל-16 שפות, וביניהן אנגלית (בריטית, בהוצאת Gollancz, ואמריקאית, בהוצאת Orbit), רוסית, ספרדית, הולנדית, בולגרית, גרמנית, איטלקית וטורקית.
בחלק מהשפות שם הספר תורגם ל"מגדל הסנוניות" ברבים.
הסיבה היא טעות תרגום שנבעה ממורכבותה של השפה הפולנית, כאשר המילה "Jaskółki" היא במקור בצורת רבים, אך בצירוף המילים "Wieża Jaskółki" היא מופיעה בלשון יחיד.
מגדל העלמה (באזרית: Qız Qalası) הוא מגדל עתיק בחלק הדרום מזרחי של העיר העתיקה של באקו, באזרבייג'ן.
המגדל מהווה סמל של באקו.
ביחד עם חלקים אחרים של העיר העתיקה של באקו וארמון השירוואנשאה, זכה המגדל להכרה של אונסק"ו בשנת 2000 כאתר מורשת עולמית, לפי סעיף 4 של הקריטריונים.
המגדל ממוקם במיקום מאד מרכזי, בחלק הדרום מזרחי בעיר העתיקה של באקו (באזרית: İçeri şəhər - "העיר הפנימית"), במיקום שהיה חלק שהיה חלק מהחומה העתיקה, שהגנה על אגף החומה שהייתה קרוב מאד לים הכספי.
בין המגדל לים הכספי מפרידה כיום אחת הדרכים הראשיות לכניסה וליציאה מבאקו, שדרות נפטצ'ילר (Neftchilar Ave, "שדרות עובדי הנפט"), ואחריה הטיילת הירוקה שעל חוף הים הכספי.
האתר מצוי במרחק הליכה קצר ממוזיאונים, רחובות של מסחר, עורקי תחבורה, בתי קפה, ומחוף הים הכספי.
אין ודאות היסטורית לגבי תאריך בניית המגדל, ויש חילוקי דעות בין החוקרים העוסקים בנושא.
בבסיס המגדל נמצא בחפירות כיתוב "המגדל של מסעוד, בנו של דווד" ("Tower of Masud son of Davud"), ארכאולוגים משייכים את הכיתוב למאה ה-12 לספירה.
יש ארכאולוגים אחרים, הטוענים כי המגדל עצמו עתיק הרבה יותר, ורק הכיתוב נוסף במאה ה-12. קבוצה של היסטוריונים וארכאולוגים סבורה, שצורת המגדל מעידה שהיה חלק מפולחן אש קדום של כת הזרתוסטרה.
מומחים אחרים חושבים ששימש בזמנים עתיקים לתצפיות אסטרונומיות.
סברה אחרת מתארכת את המגדל למאה הראשונה לספירה, וקושרת אותו בפולחן של הקיסר הרומי דומיטיאנוס.
בין המומחים יש כאלו שמרחיקים את ראשיתו של המגדל עד ל-600 לפני הספירה.
קיימת כמובן אפשרות לנכונותן המלאה או החלקית של יותר מאשר השערה אחת מאלו שהוזכרו.
יש השערות נוספות לגבי בניית המגדל, שחושבים כי הן סבירות פחות.
למבנה צורת גליל של מפתח מסוג ישן.
הוא מורכב משמונה מפלסים וגג.
העלייה ממפלס הקרקע לשתי הקומות הראשונות מתבצעת באמצעות מדרגות מתכת.
מהקומה השנייה ומעלה עולים במדרגות עשויות אבן.
בכל מפלס יש חלון צר וארוך, והמפלס מקורה בתקרה קשתית.
גובהו של המבנה המלבני 29.5 מטרים (החלק העגול גבוה מעט מהחלק המלבני) וקוטרו 16.5 מטרים.
בתוך המבנה, בכל מפלס יש חור עגול, כך שניתן לראות את המפלס התחתון מלמעלה.
רוחב הקירות בבסיס המגדל מגיע לחמישה מטרים.
רוחב זה הופך את הקירות חזקים במיוחד, ומסוגלים לעמוד במתקפות של פולשים פוטנציאליים.
בחלק העליון הקירות דקים מעט יותר, 4–4.5 מטרים.
חפירות ארכאולוגיות גילו את קיומה בעבר של מנהרה תת-קרקעית סודית, שהובילה מארמון השירוונשאה למגדל העלמה.
בקומה הראשונה של המגדל מוצגים כלי חרס מהמאה הראשונה והשנייה לספירה, שהתגלו במהלך החפירות באתר.
בקומה השנייה מועלות בסרטונים השערות שונות בקשר לבניית המגדל ותפקידיו.
בקומה הבאה קיים פתח חלל אנכי של הבאר שבקיר המגדל.
החלל האנכי מגיע לכל הקומות העליונות.
הבאר והחלל מצויים בחלק הפנימי של הקיר, מסיבות של הגנה על המים מפני תוקפים.
בקומה גבוהה יותר מצוי דגם מוקטן של העיר העתיקה.
בקומה נוספת מוצגים סמל אזרבייג'ן, כלי נשק עתיקים, וקטעים מתוך סרטים אזריים.
בקומה הבאה מוקרן על צגים מיצג וידאו, המציג סיבות דתיות אפשריות לבניית המגדל, דוגמת סגידה לאש.
בקומה העליונה מוצגות אפשרויות שהמגדל שימש לתצפיות אסטרונומיות.
מגג המגדל ניתן לתצפת תצפית היקפית על באקו.
הגג מוגן בקיר זכוכית עבה ושקופה, למניעת התאבדות אפשרית, העלולה להתרחש כתוצאה מאגדת המגדל.
האגדה מספרת, שהשאה, שליט באקו התאהב בבתו והחליט לשאתה לאישה.
בניסיון להניא את אביה מהמעשה, או לפחות לדחות את רוע הגזרה, אמרה לבת לאביה שלפני הנישואין עליו לבנות לה מגדל גבוה, ממנו תוכל לצפות סביב סביב ולראות את ממלכתה העתידית.
השליט נענה לאתגר, ובנה את המגדל כפי שבתו ביקשה.
כשהיה המגדל מוכן – עלתה הנסיכה הצעירה לבדה אל ראשו, וכדי שלא תיאלץ להתחתן עם אביה – קפצה אל מותה מהגג, מגובה של למעלה משמונה קומות.
לפי האגדה, זאת גם הסיבה ששם המגדל הוא מגדל העלמה.
לאגדה זו יש גם גרסה עם סוף טוב, ולפיה הנסיכה ניצלה באורח נס.
סברה שונה אודות שמו של המגדל, מסתמכת על העובדה שהמגדל לא נכבש מעולם, כמו ליבה של עלמה צעירה שטרם נכבש.
מגדל הספירלה הוא גורד שחקים סופר גבוה עתידי בתל אביב המצוי בתהליכי בנייה.
המגדל הוא החלק הרביעי בקומפלקס מגדלי עזריאלי הכולל שלושה גורדי שחקים נוספים שבנייתם החלה ב-1996 ונמשכה אל העשור הראשון והשני של המאה ה-21. עיצובו ימשיך באופן מעט שונה את הקונספט העיצובי של שאר מגדלי המתחם המאופיינים בצורות גאומטריות סגורות – עיגול, משולש ומרובע – כשלעומתם יעוצב בצורת ספירלה.
עבודות הבנייה החלו בשנת 2018 וצפויות להסתיים במחצית השנייה של שנת 2026. גובהו מקומת הכניסה הקובעת ועד לקצה המעקה העליון יהיה כ-335.95 מטרים שיחולקו בין 88 קומות, ועם השלמתו יהפוך לגורד השחקים הגבוה בישראל ולמגדל הראשון בישראל שיכיל מעל 80 קומות.
עלות בנייתו הכוללת מוערכת ב-2.5 מיליארד שקלים.
במאי 2013 רכשה קבוצת עזריאלי את בית ידיעות אחרונות הסמוך למתחם.
התוכנית הראשונית שהוגשה כללה מגדל אליפטי בן 60 קומות, אולם בארבע השנים שלאחר מכן הוגשו בקשות להגדיל את זכויות הבניה במגרש שהאחרונה שבהן כללה מגדל בן 90 קומות.
בספטמבר 2017 נהרס המבנה הישן והחלו ההכנות לבניית המגדל.
התוכנית אושרה בוועדה המחוזית לתכנון ולבנייה באוקטובר 2017.
חברת האדריכלים הבינלאומית קוהן פדרסן פוקס (KPF) ומשרד האדריכלים משה צור הופקדו על עיצוב חדש ובדצמבר 2018 פורסמה תוכנית עדכנית למגדל לשימושים מעורבים שיכלול עד 91 קומות, הפעם בצורת ספירלה, ויתנשא לגובה של עד 350 מטרים מעל לפני הים, זאת במקביל לעבודות הדיפון והחפירה שכבר החלו.
עוד התפרסם כי הפרויקט צפוי להגיע לסיומו בשנת 2025.
ב-2019 פורסם כי עבודות הדיפון והחפירה ספגו עיכובים בגלל חוסר שביעות רצון של קבוצת עזריאלי מהקבלן המבצע – חברת אשטרום.
בנוסף, נתגלעו מאוחר יותר מחלוקות בין עיריית תל אביב לקבוצת עזריאלי בנוגע לבעלות על שטחים ציבוריים.
בספטמבר 2022 נפער בולען בנתיבי איילון סמוך לאתר הבנייה ומחלף השלום נסגר למשך חודש.
אירועים אלו הובילו בסופו של דבר לעיכוב של שנה בהשלמת הפרויקט, ועל פי ההערכות יסתיים במחצית השנייה של 2026.
באפריל 2023 התקבל היתר הבנייה האחרון והעדכני לפיו יכלול המבנה 88 קומות ויתנשא לגובה של 349.89 מטרים מעל גובה פני הים, כאשר קומת הכניסה הראשית בגובה 13.94 מטרים מעל גובה פני הים.
המגדל שנבנה על שטח של 8.4 דונם ישמש לתעסוקה, מסחר, מגורים ומלונאות ויכלול 43 מעליות.
17 קומות ישמשו למגורים שבהן יהיו עד 271 יחידות דיור, ו-19 קומות למלונאות.
יתר הקומות ישמשו למסחר ותעסוקה.
בשתי הקומות העליונות יפעלו מסעדה וקומת תצפית היקפית של 360 מעלות.
בנוסף יהיו בו 8 קומות תת-קרקעיות ששבע מהן ישמשו כחניון.
סך כל שטחי הבנייה במגדל יהיו מעל 197 אלף מטרים רבועים.
המגדל מעוצב כמעטפת גלילית המתחילה מבסיסו ועולה בצורה סיבובית למעלה עד שהופכת לקודקוד דמוי מפרש.
המעטפת מתעקלת סביב עצמה 3 פעמים ובכל פעם הולכת והופכת צרה יותר – מה שמעניק למבנה את צורתו הספירלית.
מגדל הסוסים הכחולים הוא ציור שמן משנת 1913 מעשה ידי האמן האקספרסיוניסטי הגרמני פרנץ מארק.
הציור נחשב לאחד מיצירותיו החשובות ביותר, אך נעלם בשנת 1945.
"מגדל הסוסים הכחולים" הייתה יצירה גדולה, בגודל 200 על 130 ס"מ.
מרבית הציור מוקדש למראה חזיתי של ארבעה סוסים כחולים, המסודרים במבנה מדורג בצידה הימני של היצירה, פונים אל הצופה אך ראשיהם מופנים שמאלה.
אחד מהמבקרים ציין כי הסוס הקדמי נראה "כמעט בגודל טבעי".
משמאל לגופם של הסוסים, החובקים את מרכז הציור, מתואר נוף מופשט, ומעליו קשת בצבע כתום על רקע צהוב.
על חזהו של הסוס הקדמי מופיע סהר, וגופו מעוטר בסימני צלב המרמזים לכוכבים.
מארק יצר את הציור בקיץ 1913. סקיצה מקדימה של היצירה, בדיו ובגוּאש, מופיעה בגלויה לשנה החדשה שנשלחה באותה שנה אל המשוררת אלזה לסקר-שילר.
ציור זה, כמו רבים נוספים שצייר מארק עבור לסקר-שילר, כלל מוטיבים אישיים שלה כגון הירח והכוכבים, וכן את צבעה האהוב – כחול.
כיום נמצאת הסקיצה באוסף הגרפי של מדינת בוואריה במינכן.
היצירה הגדולה הייתה אחת משבע עבודות של מארק שהוצגו בסתיו 1913 בתערוכת "סלון הסתיו הגרמני הראשון" (Erster Deutscher Herbstsalon).
בשנת 1936 הוערכה היצירה ב-80,000 רייכסמארק, אך מאוחר יותר צנח ערכה ל-20,000 רייכסמארק והיא הועברה למשמורתו של הרמן גרינג כחלק מקבוצה מובחרת של יצירות מודרניסטיות יקרות ערך, לצד שני ציורים נוספים של מארק.
בעוד שגרינג מכר חלק מהיצירות ברווח ניכר, נראה כי "מגדל הסוסים הכחולים" לא נמכר, והוא נעלם בסוף המלחמה.
בשנת 1977 דיווח ההיסטוריון לאמנות אדווין רדסלוב כי ראה את הציור ב-Haus am Waldsee שבצהלנדורף, ברלין, בתקופת הכיבוש הסובייטי, כלומר במחצית הראשונה של 1945. בנוסף, העיתונאי יואכים נברוקי דיווח כי ראה אותו באכסניית נוער סמוכה במהלך חורף "המצור על ברלין" בשנת 1948/49, כשהוא חתוך בשתיים או שלוש חריצים.
תאוריות נוספות טוענות כי הציור הושמד בקארינהאל כאשר גרינג פוצץ את האחוזה לקראת התקדמות הצבא האדום בשנת 1945, כי נמצא בבניין "לשכת הנבחרים הפרוסית", או כי הוברח לשווייץ וייתכן שהוא שמור בכספת בנק בציריך.
בשנת 2001 טען אספן אמנות כי הציור הוצע לו למכירה.
בשנת 1986, במסגרת תערוכה על אקספרסיוניזם גרמני בגלריה הלאומית של מזרח גרמניה, הציב חוקר האמנות רולנד מארץ' את הציור על כריכת הקטלוג, בתקווה כי "קשישה מהרי "Erzgebirge" תיכנס למשרדו ותפרוש בד ממנו יתפזרו גבישי פיגמנט כחול".
מארץ' המשיך בחיפוש אחר הציור, אך הוא טרם התגלה.
"מגדל הסוסים הכחולים" נמנה עם קבוצת ציורי החיות הרבים של מארק, ובמיוחד עם סדרת ציוריו העוסקת בסוסים.
ביצירה זו ניכרת מגמתו של האמן "לראות ולצייר דרך עיניו של בעל החיים", כפי שניסח זאת פאול קליי: "הוא מרומם אותם לרמתו שלו".
היצירה הותירה רושם עז על מבקרים רבים; אחד מהם כתב:
קבוצת ארבעת הסוסים מתגלה לנגד עינינו כחזיון...
גופו האדיר של הסוס הקדמי...
נראה כאילו הוא עולה ממעמקים ונעצר מיד מול הצופה".
הרכב היצירה המאורגן והצבעים – המעניקים לה איכות שקופה המזכירה זכוכית צבעונית – יוצרים תנועה עוצמתית כלפי מעלה.
בשנת 1921, בהרצאה שנשא באוניברסיטת ברלין, ציין התאולוג פאול טיליך את הציור כדוגמה לאופן שבו האקספרסיוניסטים "הורסים צורות וצבעים טבעיים כדי להשיג תובנה על האמת הפנימית של הדברים".
חוקרת האמנות זוזנה פרטש הציעה פרשנות לפיה הירח, הקשת והאזכורים לכוכבים מבטאים ניסיון "לתאר את אחדות היצור והיקום", כאשר הסוסים מייצגים את עוצמתו של האדם..
סוזנה פרטש מציעה שהירח, הקשת והסוגסטיה של כוכבים מצביעים על קריאה בציור כניסיון "להציג את האחדות של היצור והקוסמוס", שבו האנושות עוברת סובלימציה בסוסים, המייצגים את כוחו.
הציור נחשב לאחת מיצירותיו הטובות ביותר של האמן.
מגדל השעון לזכר ג'וזף צ'מברלין הוא מגדל שעון, הניצב בקמפוס הראשי של אוניברסיטת ברמינגהאם בעיר ברמינגהאם שבבריטניה.
הקמתו הסתיימה בשנת 1908. הוא מגדל השעון הגבוה ביותר בעולם, בגובה של 100 מטר.
הקמת המגדל החלה בשנת 1900. שמו ניתן לו לכבוד המדינאי ג'וזף צ'מברלין, שהיה נגיד האוניברסיטה, ולזכרו.
המגדל מכונה גם Old Joe.
המגדל תוכנן על ידי אסטון וב (Aston Webb) ואינגרס בל (Ingress Bell), במסגרת תכנון הקמפוס החדש של האוניברסיטה באדג'בסטון (Edgbaston).
לפי בקשת משפחת צ'מברלין, עיצובו של המגדל נעשה בהשראת מגדל הטורה דל מנג'ה בעיר סיינה שבאיטליה.
חתך המגדל הוא רבוע והוא מצופה בלבנים אדומות.
השעונים במגדל, שקוטרם 5.2 מטר, מותקנים בקומה השמינית, ואילו הפעמונים בו מותקנים בקומה ה-11. במגדל מותקנת מעלית אחת.
בשנת 1982 הוכרז המגדל כבניין רשום מדרגה II.
המגדל שימש כהשראה לסופר ג'ון רונאלד רעואל טולקין ליצירת מגדל האורתאנק שבאיזנגארד, מעוזו של הקוסם סרומן בספר שר הטבעות.
האסטרואיד 10515 Old Joe, שנתגלה בשנת 1989, נקרא על שם המגדל.
מגדל הסוללים הוא מגדל משרדים בגובה 165.87 מטרים השוכן ברחוב הסוללים 3 בשכונת ביצרון במזרח תל אביב, מזרחית לנתיבי איילון בסמוך לשדרות ההשכלה ומחלף השלום.
המגדל תוכנן על ידי יסקי מור סיון אדריכלים, הוא נבנה כחלק ממתחם הסוללים, ששטחו 24 דונם.
יחד איתו ייבנו עוד צמד מגדלי מגורים בני 33 קומות, שטח המשרדים במגדל יהיה 65,000 מ"ר.
במגדל יש שטח ירוק רב המגונן בלב הפרויקט ובא לידי ביטוי על ידי חיתוך אלכסוני של גג המבנה הנמוך המשמש גג ירוק ויצירת ציר אלכסוני של מרפסות מגוננות המחלקות את המגדל המערבי ומקנות לפרויקט את האופי הייחודי שלו.
החל מינואר 2026 חברת פתאל שכרה שטחים במגדל בחצי מיליארד ש"ח ל-11 שנים, לשם השכרתם כחללי עבודה.
מגדל ויליס , המוכר גם בשמו הקודם מגדל סירס , הוא גורד שחקים סופר גבוה הממוקם ברחוב ווקר דרייב דרום 233 (233 S.
Wacker Drive), שיקגו, אילינוי, ארצות הברית.
הבניין מתנשא לגובה של 443 מטרים והוא בעל 110 קומות.
בזכות כך, החזיק בתואר "הבניין הגבוה ביותר בעולם" בין השנים 1973–1998, עד השלמת בנייתם של מגדלי פטרונס שבמלזיה.
כיום הוא הבניין השלישי בגובהו בארצות הברית (אחרי מגדל החירות ומגדל סנטרל פארק) וה-23 בגובהו בעולם.
מגדל ויליס הוא אחד היעדים המועדפים על תיירים המגיעים לשיקגו וכ-1.3 מיליון איש פוקדים את קומת התצפית שלו בכל שנה.
במרץ 2009, לאחר רכישת המגדל על ידי קבוצת ויליס הבריטית, הוחלט לשנות את שמו ממגדל סירס למגדל ויליס.
באוגוסט 2012 העבירה חברת יונייטד איירליינס את משרדיה מבניין יונייטד, הממוקם בווקר דרייב מערב 77, למגדל ויליס.
נכון ל-2014, חברת יונייטד היא השוכר הגדול ביותר במגדל ומשרדיה מתפרסים על פני 20 קומות.
במרץ 2015, רכשה קבוצת בלקסטון את הבניין תמורת 1.3 מיליארד דולר אמריקאי.
בשנת 1969, תאגיד סירס (Sears, Roebuck & Co.), שהיה הגדול בעולם בתחום הקמעונאות באותה תקופה והעסיק יותר מ-350,000 עובדים, החליט לאגד את כל משרדיו למבנה אחד מרכזי מתוך תפיסה ניהולית שצעד זה יקטין את הוצאות התאגיד.
לשם כך, התאגיד שכר יועץ חיצוני, Arnstein, Gluck, Weitzenfeld & Minow (הידוע כיום בשם Arnstein & Lehr, LLP), שיצביע על תא השטח המתאים ביותר בעיר עבור מטרה זו.
לאחר איסוף מידע, התייעצות עם רשויות מקומיות ופדרליות ובחינת תיאום רצונות התאגיד עם החוק, הודיע היועץ לתאגיד כי החלקה המתאימה ביותר לתוכניתם נמצאת באזור הידוע בשם אי האווזים (Goose Island) והיא תחומה ברחוב פרנקלין ממזרח, שדרת ג'קסון מדרום, רחוב ווקר דרייב במערב ורחוב אדמס בצפון.
את החלקה חצה לשניים רחוב קווינסי.
באותו זמן היו האישורים הנדרשים לפינוי רחוב קווינסי כדי לאחד בין שני השטחים.
הצעד הבא, היה לרכוש את החלקה.
לשם כך, החלה קבוצת עורכי דין ובראשם אנדרו אדסיט (Andrew Adsit) ממשרד עורכי הדין, ארנשטיין (Arnstein), לרכוש מגרש אחר מגרש בתוך אותה חלקה.
במסגרת עסקה זו, קנה התאגיד 15 מבנים ישנים, שהיו בבעלות 1,000 איש, בסכום כולל של 2.7 מיליון דולר אמריקאי.
עם דרישות מרחב מיידיות של 279,000 מטרים רבועיים למשרדים ודרישות לאפשרות הרחבה של המבנה בזכות תחזיות הצמיחה, שכר התאגיד את משרד האדריכלים, "סקידמור, אואינג ומריל", לתכנן עבורו את בניין המשרדים, שלימים יהיה אחד הגדולים בעולם.
האדריכל ברוס גרהם ומהנדס הבניין פלזור רהמן קהאן יצרו מבנה המורכב מ-9 מנסרות בגבהים שונים וכל אחת מהן מתפקדת באופן עצמאי.
שטח הבסיס של כל מנסרה שווה, ומהווה את החלק התשיעי של שטח הבסיס של הבניין כולו.
גובהן של שתי מנסרות מגיע עד הקומה ה-50, גובהן של שתי מנסרות אחרות מגיע עד הקומה ה-66, גובהן של שלוש מנסרות אחרות מגיע עד הקומה ה-90 ואילו רק שתי מנסרות מגיעות עד הקומה ה-108 ומגדירות את גובהו של הבניין כולו.
מגדל ויליס היה לראשון מבין תכנוניו של המהנדס קהאן בו השתמש בטכניקת מערכת המנסרות.
מערכת זו הוכיחה עצמה כיעילה מאוד והשפיעה רבות על תכנוני גורדי שחקים שבאו אחריו.
לדוגמה, בטכניקה זו השתמשו לתכנון הבורג' ח'ליפה בדובאי.
כאות כבוד לתרומתו של קהאן, הוצב פסל בדמותו בלובי מגדל ויליס על ידי אגודת המהנדסים של אילינוי.
בפברואר 1982, הותקנו על גג המבנה שתי אנטנות טלוויזיה והגדילו את גובהו של הבניין ל-520 מטרים.
ב-5 ביוני 2000, הוגבהה האנטנה המערבית, במטרה לשפר את הקליטה של התחנה המקומית של רשת ה-NBC, והקנתה למבנה את גובהו הנוכחי, .
קומת התצפית, המכונה גם "סיפון השמיים" או "מפלס השמיים" (Skydeck), נפתחה ב-22 ביוני 1974. היא ממוקמת בקומה ה-103 של הבניין בגובה 412 מטרים והיא אחת האטרקציות התיירותיות בעיר.
מקומה זו ניתן לראות את השטחים המישוריים של מדינת אילינוי, ימת מישיגן ואינדיאנה ואף ניתן לראות ביום בהיר את מישיגן וויסקונסין.
ההגעה לקומת זו נעשית באמצעות מעליות שעולות אליה ב-60 שניות ומאפשרות לחוש בשינוי לחץ האוויר.
קומת התצפית של מרכז ג'ון הנקוק, הנמוכה ב-98 מטרים, מהווה תחרות ל"מפלס השמיים".
בנוסף, קיימת קומת תצפית בקומה ה-99 והיא פעילה אך ורק כשהקומה ה-103 סגורה.
הכניסה לתיירים נמצאת בחזית הדרומית של הבניין שבשדרת ג'קסון.
בינואר 2009, החלו עבודות שיפוץ בקומה שכללו התקנת "קופסאות" זכוכית בולטות מחזית הבניין המאפשרות לתיירים שבתוכם לצפות ברחוב הנמצא 412 מטרים מתחת לרגליהם.
ה"קופסאות", שיכולות לשאת עומס של 4 טון, נפתחו לציבור ב-2 ביולי 2009.
ב-25 במאי 1981, דן גודווין הצליח להשלים את הטיפוס החיצוני הראשון על מגדל סירס, כשהוא לבוש בתחפושת תוצרת בית של ספיידרמן ונעזר בכוסות יניקה וווי טיפוס, ולמרות מספר ניסיונות של מכבי האש של שיקגו לעצור אותו.
גודווין נעצר בראש המגדל לאחר שבע שעות טיפוס על הבניין והועמד לדין כמסיג גבול.
גודווין טען מצידו שטיפס על הבניין במטרה להסב את תשומת הלב לליקויים בהצלת אנשים הלכודים בגובה.
באוגוסט 1999, מטפס צרפתי עירוני, אלן "ספיידרמן" רוברט, טיפס על הקיר החיצוני הבנוי מזכוכית ומפלדה עד ראש הבניין, כשהוא משתמש רק בידיו וברגליו, ובלי אמצעי בטיחות כלשהם.
מגדל ויקטוריה הוא מגדל נאו-גותי מרובע בקצהו הדרומי של ארמון וסטמינסטר, משכנו של הפרלמנט הבריטי.
מגדל זה הוא הגבוה במבני הארמון - וגובהו .
המגדל גבוה ממגדל השעון המצוי בקצהו הצפוני של הארמון - ביג בן - שגובהו "רק" 96 מטרים.
בשנת 1834 אירעה שריפה גדולה בבניין הפרלמנט אשר כילתה את רוב הקומפלקס.
המגדל החדש, כמו כל הארמון החדש המוכר כיום, תוכנן על ידי צ'ארלס בארי בסגנון גותי ניצב והושלם בשנת 1860, והיה המגדל המרובע הגבוה בעולם בעת השלמתו.
הוא תוכנן במקור ככניסה מלכותית ומקום אחסון לרישומי הפרלמנט, וככזה, הוא נבנה כחסין לאש לאחר שבשריפה נשרפו כל המסמכים שהיו שמורים בארכיון הקודם.
המגדל נקרא במקור "מגדל המלך" מכיוון שהשריפה של 1834 שהרסה את הארמון הישן של וסטמינסטר התרחשה בתקופת שלטונו של המלך ויליאם הרביעי.
המלכה ויקטוריה הניחה את אבן הפינה במגדל ב-22 בדצמבר 1843, והבנייה הושלמה ב-1860. בשנת 1897, שונה שמו של המגדל ל"מגדל ויקטוריה" כמחווה למלכה ויקטוריה.
בחלקו המערבי של המגדל נמצאת "הכניסה המלכותית" דרכה נכנס המלך לארמון כאשר הוא בא לטקס פתיחת הפרלמנט.
המדרגות המובילות משם אל המרפסת הנורמנית ידועות בשם המדרגות המלכותיות ומהוות תחילתו של מסלול התהלוכה בו צועד המלך.
על פי המסורת, מסלול זה הוא היחיד שמותר לריבון להשתמש בו כשהוא או היא מגיעים לבית הלורדים.
המרפסת הנורמנית נקראת כך, מכיוון שהיא נועדה במקור לשכן פסלים של מלכי השושלת הנורמנית (מלכו בשנים 1066 עד 1154) שהיא השושלת הראשונה של אנגליה המודרנית.
כיום נמצא במגדל ארכיון בית הלורדים, והוא עבר מספר פעמים שיפוצים התאמות לתקני ארכיונים מודרניים.
למגדל צמודים גני מגדל וקטוריה קרויים על שמו, אשר יועדו במקור להוות שכבת הגנה נוספת מפני שריפה.
מגדל טראמפ העולמי הוא גורד שחקים הממוקם בשדרה הראשונה (בין רחוב 47 ל-48) במנהטן, ניו יורק, ארצות הברית.
המגדל מתנשא לגובה של 262 מטרים והוא בעל 72 קומות.
בנייתו של המגדל בעלות של כ-360 מיליון דולר אמריקאי החלה בסוף שנת 1998 בהריסת המבנה הקודם ששכן על המגרש והסתיימה בשנת 2001. המגדל תוכנן על ידי האדריכל היווני, קוסטס קונדיליס, כמגדל מגורים וחזיתותיו הן קירות מסך בעלי זכוכיות כהות בגוון ברונזה.
כתוצאה מחלונותיו הגדולים, מתאפשרת תצפית רחבה על איסט ריבר ומידטאון מנהטן.
שלד הבטון המזוין שלו מגדיל את התנגדותו לרוח בקומותיו העליונות.
מגדל טראמפ העולמי היה מגדל המגורים הגבוה ביותר בעולם למשך שנתיים, מהשלמתו בשנת 2001 ועד השלמת בנייתו של מגדל המאה ה-21 בדובאי בשנת 2003. בשנת 2004 הושלמה בנייתו של מגדל פאלאס 3 בסיאול שנטל את התואר.
לפני הבנייה, דיירי בניינים סמוכים וביניהם וולטר קרונקייט, התנגדו להקמת המגדל בשל גובהו וחוסר במאפיינים החיצוניים.
אחד החששות היה שהמגדל יגמד את בניין המזכירות של האומות המאוחדות הנמצא בסביבתו הקרובה.
עם סיום בנייתו נעו מחירי הדירות במגדל בין 625,000 דולר אמריקאי לדירת סטודיו לבין 28,000,000 דולר אמריקאי.
יוצאת מן הכלל הייתה דירת הפנטהאוז המשתרעת על שתי הקומות העליונות, בשטח כולל של 1,858 מ"ר, שהוצעה למכירה ב-58 מיליון דולר אמריקאי.
אולם, לאחר מספר שנים בהן לא נרכשה, הוחלט לפצלה ל-4 דירות נפרדות.
רבים מרוכשי הדירות היו אוליגרכים רוסים, שביקשו לחלץ את כספם ממולדתם בעקבות קריסת הרובל והתמוטטותם של כמה בנקים גדולים במוסקבה.
באפריל 2006, נפתחה בקומת הכניסה של המגדל מסעדת Megu, מסעדת פיוז'ן אסייתית נחשבת בניו יורק.
מגדל חברת הביטוח מטרופוליטן לייף או מגדל מט לייף , ששמו הוחלף והוא מוכר כיום בשם New York Edition Hotel, הוא גורד שחקים מוקדם הממוקם בצומת שדרת מדיסון ורחוב 23 מול כיכר מדיסון, מנהטן, ניו יורק, ארצות הברית.
המגדל מתנשא לגובה של 213.36 מטרים והוא בעל 50 קומות.
בזכות כך, החזיק בתואר "הבניין הגבוה ביותר בעולם" בין השנים 1909–1913, עד השלמת בנייתו של בניין וולוורת'.
הוא תוכנן על ידי משרד האדריכלים "נפוליאון לברון ובניו" (Napoleon LeBrun & Sons), עוצב בהשראת הקמפנילה של סן מרקו בוונציה שבאיטליה, ונבנה בידי חברת הבנייה הידן (Hedden Construction Company).
המטה הראשי העולמי של חברת הביטוח שכן שם מיום חנוכת המבנה עד שנת 2005.
כיום, משמש המגדל לבית מלון וכתובתו שדרת מדיסון 5. בניין המשרדים מתחתיו משמש את חברת קרדיט סוויס וכתובתו שדרת מדיסון 1.
מגדל השעון הוא תוספת מאוחרת לבניין המשרדים המקורי, בן 11 הקומות, שמתחתיו.
הבניין המקורי, שתוכנן על ידי "נפוליאון לברון ובניו", הושלם בשנת 1893 ושימש מאז כמשרדיה של חברת הביטוח.
תוכניות המגדל הושלמו לראשונה בשנת 1905. בין השנים 1953–1957, עבר הבניין המקורי שיפוץ רחב היקף לפי תכנונו של אוורט וויד (D.
בין השנים 1960–1964, שופץ המגדל עצמו לפי תכנונם של לויד מורגן (Lloyd Morgan) ויוג'ין מרוני (Eugene V.
על המגדל ישנם 4 שעונים, אחד בכל צד, והם ממוקמים בין הקומה ה-25 לקומה ה-27. קוטרו של כל שעון הוא 8 מטרים וגובה הספרות הוא 1.2 מטרים.
משקל מחוג הדקות כחצי טון.
במקור, חיפוי החוץ של המגדל היה משיש ולאחר השיפוץ המקיף הוחלף באבן גיר במטרה לפשט את מראהו מסגנון אדריכלות הרנסאנס לסגנון אדריכלות מודרנית.
עקב כך, הוסרו כל העיטורים החיצוניים המאפיינים את אדריכלות הרנסאנס בבניין.
החל משנת 1999 החלו עבודות שחזור מחוץ למבנה שהסתיימו בשנת 2002. במהלכן כוסו כל חזיתות המבנה בפיגומים וכללו הוספת מערכת תאורה צבעונית חדשה וממוחשבת בדומה לזו שבבניין האמפייר סטייט.
הצבעים בראש המגדל משתנים בהתאם לציון חגים ומועדים מיוחדים.
במרץ 2005, רכשה חברת SL Green Realty את המבנה במטרה להסב אותו לבניין דירות.
במאי 2007, רכשה חברת אפריקה ישראל את הבניין ב-200 מיליון דולר אמריקאי.
בשנת 2011, נבחנה רכישתו של הבניין על ידי טומי הילפיגר בסכום של 170 מיליון דולר אמריקאי, במטרה להסב אותו לבית מלון בשילוב דירות יוקרה.
אולם, הילפיגר חזר בו וביטל את הרכישה והפרויקט כולו.
באוקטובר 2011, מכרה חברת אפריקה ישראל את הבניין לחברת מריוט בסכום של 165 מיליון דולר אמריקאי.
חברת מריוט הכריזה בינואר 2012 כי הבניין יוסב לבית מלון וייקראNew York Edition Hotel.
המונח "Edition" מציין את רשת מלונות הבוטיק של החברה.
בינואר 2013, נמכר בית המלון, יחד עם עוד שני בתי מלונות בוטיק של החברה בלונדון ומיאמי, לקרן ההשקעות של אבו דאבי בסכום כולל של 815 מיליון דולר אמריקאי.
מגדל השעון מוזכר בפתיחת הספר "The Runaway Skyscraper", משנת 1919, של מארי לנסטר.
השעון מתקדם לאחור כדי לציין שהבניין חזר בזמן.
בסדרת הטלוויזיה המצוירת, פיוצ'רמה, נצפה הבניין בעתיד כרחב יותר ובעל שעונים דיגיטליים.
מגדל טרליק הוא מגדל בן 31 קומות המצוי בצפון קנזינגטון ברובע קנזינגטון וצ'לסי שבלונדון.
המבנה בנוי בסגנון הברוטליסטי ותוכנן על ידי האדריכל ארנו גולדפינגר שמונה על ידי מועצת העיר לונדון, בשנת 1966. בניית המבנה הושלמה בשנת 1972. הוא מוגדר כמבנה לשימור בעל חשיבות ארכיטקטונית מדרגה שנייה (*Grade II).
גובהו של המבנה לרבות תורן התקשורת שבראשו - 120 מטרים (גובה המבנה מבלי התורן - 98 מטרים).
תוכניתו של גולדפינגר התבססה על מגדל בלפרון שבאזור פופלר שבמזרח לונדון, והושפעה מחצר אניסלנד שבגלאזגו (מבנה שתוכנן על ידי חברת האדריכלות ג' הולמס ושות' והושלם בשנת 1968).
המבנה הוא מבנה מוארך, בעל מגדל מעלית נפרד המחובר למבנה המגורים בכל קומה שלישית באמצעות מסדרון קישור.
בקומות שמעל ומתחת למסדרון הקישור, הגישה אל מגדל המעלית נעשית באמצעות מדרגות פנימיות.
לאחר בנייתו היו כל הדירות בבעלות מועצת לונדון רבתי אשר השכירה את הדירות.
זמן קצר לאחר הקמת הבניין הועברו לדירות למועצה המקומית (מועצת הרובע המלכותי קנזינגטון וצ'לסי).
מרבית הדירות נמצאות כיום בבעלות המועצה המקומית ומושכרות על ידה.
בעת השלמת הקמת המגדל החל התהליך של הפסקת בניית בניינים ציבוריים מסוג זה, בשל הבעיות הסוציאליות שנוצרו בהם.
בשנות ה-70 של המאה ה-20 יצא לבניין שם רע בשל הפשיעה הרבה בו, ואירועים של אינוס ושימוש בסמים במסדרונות הבניין.
ב-1984 התאגדו הדיירים והפעילו לחץ על המועצה המקומית עד שזו התקינה מערכת אינטרקום בכניסה לבניין וכן העסיקה שוער.
בעקבות פעולות אלו עלו מחירי הדירות, והבניין הפך פופולרי.
בדצמבר 1989 הותקנו על גג הבניין אנטנות תקשורת.
בשנת 1998 הוכרז הבניין כבניין לשימור.
מגדל יוסטון הוא גורד שחקים הממוקם ברובע קמדן בלונדון שבאנגליה.
המגדל ממוקם בדרך יוסטון מספר 286, בצומת דרך טוטנהאם קורט, דרום מזרחית לריג'נטס פארק.
גובהו של המבנה 124 מטרים ובו 36 קומות.
המבנה הוא ה-13 בגובהו בלונדון רבתי.
עד שנת 1997 שימש המבנה את תחנת הרדיו קפיטל FM.
כיום משמש המבנה את משרדי המכס ומס ההכנסה של בריטניה.
10 הקומות העליונות של המבנה משמשות את חברת העיצוב הבינלאומית אטקינס.
מגדל חברת החשמל הוא מגדל משרדים המאכלס את ההנהלה ואגפי המטה של חברת החשמל לישראל, והוא ממוקם בדרום חיפה, סמוך לגבולה עם טירת כרמל וממזרח לאזור התעשייה פארק מתם.
הבניין מאכלס 2,200 מעובדי החברה.
הבניין כולל משרדים, חדרי ישיבות וחדרי אוכל.
הבניין תוכנן על ידי משרדי האדריכלים רוזוב-הירש ומנספלד-קהת.
הקמת הבניין החלה בשנת 2000 והוא אוכלס בשנת 2003.
בעת השלמתו ב-2003, היה הבניין ה-9 בגובהו במדינת ישראל, כיום הוא הבניין ה-77 בגובהו במדינה.
במבנה שלוש קומות מסד רחבות שמעליהן מתנשא מגדל בגובה 130 מטר, והוא השני בגובהו בחיפה אחרי מגדל המפרש.
פרופיל הבניין מורכב משני פלחים מחודדים היוצרים יחד צורה אליפטית אווירודינמית ומדגישים את ציר ההר והים לאורכו ממוקם המבנה.
ארקדה וגג זכוכית מובילים לבניין ויוצרים מעבר הדרגתי בין חלל החוץ (המשמש כמגרש חניה לבאי הבניין) לבין חלל הפנים.
הקומה הטיפוסית, כ-2,000 מטר רבוע, מורכבת משני אגפים בעלי שירות ותנועה עצמיים המקושרים על ידי חלל מרכזי הכולל: אטריום כניסה בגובה שבע קומות ושלושה אטריומים משניים של ארבע קומות כל אחד, המחדירים אור טבעי לחללי המבנה, מאפשרים התמצאות טובה ותנועה בין הפלחים ומתפקדים כמוקדי מנוחה לעובדים.
צורת ה-H של הקומה מבטיחה שטח פנים מקסימלי המאפשר החדרת אור טבעי ומבטי נוף לחדרי המשרדים.
המבנה הוא "בניין חכם" עם מערכות בקרה ומחשוב מתקדמות: מיזוג אוויר המבוסס על אגירת קור בשיטת VAV, "בנק" מעליות המשרת ביעילות מרבית את התנועה במבנה ומערכות בטיחות וביטחון מתקדמות.
השיקול הנופי השפיע על תכנון ועיצוב הבניין, בהתייחסות שונה לחזית הים במערב ולחזית ההר במזרח.
הקומפוזיציה של גופי המבנה יוצרת מגדל תמיר בעל פרופורציות אדריכליות המבטאות את ייחודו בהתאם לייעודו ולסביבתו.
גג המבנה והפיתוח הסביבתי של האתר כולו תוכנן כחזית חמישית "ירוקה" הנצפית מהכרמל.
בניין יוריקה הוא אחד מבנייני המגורים הגבוהים בעולם, הממוקם בגדה הדרום מערבית של מלבורן שבאוסטרליה.
בנייתו החלה באוגוסט 2002 ובניית השלד הסתיימה ב-1 ביוני 2006. הבניין נפתח רשמית ב-11 באוקטובר 2006. יוריקה תוכנן על ידי חברה האדריכלות פדר קטסאלידיס ונבנה על ידי גרוקון (גרולו אוסטרליה).
המפתח של יוריקה הוא שותפות של דניאל גרולו (Daniel Grollo), היזם טאב פריד (Tab Fried) והאדריכל נונדה קאטסאלידיס.
השם יוריקה ניתן לבניין על שם הכינוי לבהלת הזהב שהייתה במדינת ויקטוריה (שם ממוקם הבניין) בשנת 1854. ציפוי הזהב הנמצא בראש הבניין מסמל את הבהלה לזהב, הזכוכיות הכחולות מסמלות את הדגל והקווים הלבנים בבניין מסמלים את הצבע של כלי המדידה לזהב.
בניין יוריקה הוא בניין המגורים הגבוה בעולם, מבחינת גובה קומת המגורים הראויה למגורי אדם וגובה הגג שלו.
הבניין מתנשא לגובה של 297.3 מטר (300 מטר מעל לגובה פני הים), אשר מורכב מ-92 קומות, וכן קומת מרתף.
יוריקה נמצא בין ששת הבניינים היחידים בעולם שמספר הקומות שלהם עולה על 90, אבל הוא נמצא במקום 38 ברשימת המגדלים הגבוהים בעולם, זאת מכיוון שאין לו אנטנה ובנוסף העובדה שדירות מגורים לא דורשות מרווח רב בין הקומות, כמו בבנייני משרדים.
יוריקה הוא גם הבניין הכי גבוה במלבורן, לאחר שעקף את קודמו, בניין ריאלטו.
קומת המרתף ותשע הקומות הראשונות הן קומות חנייה.
מספר הדירות בבניין הוא 84 בלבד (כולל מספר קומות שחצויות בין חניה לדירות מגורים) וכן קומת תצפית באחת הקומות העליונות.
המעלית במגדל מגיעה למהירות של כ-9 מטר לשנייה.
הבניין בן 74 הקומות Q1, אשר שוכן בגולד קוסט שבמדינת קווינסלנד, תועד אף הוא כבניין המגורים הגבוה בעולם, עקב הצורה המחודדת של קצה הבניין (וכן אנטנה בנוסף).
על פי שיטת המדידה לבניינים של המועצה לבניינים גבוהים וסביבת מחיה עירונית (CTBUH), בניין ה-Q1 נמצא כבניין הגבוה בעולם בשתי קטגוריות מתוך ארבע: גובה הצריח שלו והגובה הארכיטקטוני שלו.
יוריקה משיג אותו בשתי קטגוריות אחרות: גובה הגג ומספר הקומות בבניין.
בבניין ה-Q1, הקומה הגבוהה ביותר נמצאת בגובה 235 מטר, שהם 62 מטר פחות מהקומה הגבוהה ביוריקה.
לבוני יוריקה הייתה אמנם תוכנית להוסיף אנטנה לגג הבניין על מנת שיעקוף את Q1, אך תוכניות אלו לא יצאו לפועל.
הבניין נבנה מבטון מזוין (ולא מפלדה בלבד כגון מגדלי התאומים שנבנו בניו יורק).
גובה המעלית ביוריקה עברה את הגובה של הבניין השני בגובהו במלבורן, בניין ריאלטו, ב-9 בנובמבר 2004. ב-23 במאי 2007, העגורן העצום שהיה בקצה של הבניין, פורק על ידי עגורן קטן יותר, והעגורן הקטן יותר פורק על ידי עגורן קטן אף יותר, כדי שיהיה אפשר לפנות אותו בבטחה.
הרכבתה הושלמה במרץ 2006. בעלי הדירות מקומת הקרקע ועד קומה 80 קיבלו את המפתחות לדירותיהם ביולי 2006. הקומות האחרונות, אשר כוללות דירה אחת הפרושה על כל הקומה, מוערכות בשווי של כ-7 מיליון דולר.
מגדל יוריקה נפתח רשמית ב-11 באוקטובר 2006, בנוכחות ראש ממשלת ויקטוריה, סטיב בראקס.
ב-10 בינואר 2005 הציעה חברת גרוקון את הקומה העליונה למכירה כקומת תצפית.
היא שוכנת בקומה ה-88 של הבניין והיא הנקודה הגבוהה ביותר הנגישה לציבור בחצי הכדור הדרומי.
הקומה נפתחה לציבור ב-15 במאי 2007. קיימת בקומה זו קובית תצפית ייחודית למבקרים, שכשהמבקרים נכנסים פנימה, היא יוצאת ובולטת מהבניין כ-3 מטר למשך כמה דקות, וחוזרת.
מגדל חברה לביטוח בע"מ היא חברת ביטוח ישראלית שהוקמה בשנת 1934 ועוסקת במגוון סוגי ביטוח, כולל ביטוח חיים, ביטוח רכוש וביטוח בריאות.
חברת הביטוח מגדל נוסדה בשנת 1934 בירושלים, על ידי משפחות אנשי עסקים יהודים מאלכסנדריה כשהבולט ביניהם היה איש העסקים אדוארד אגיון, אטיין בש וחברת הביטוח האיטלקית "אסיקורציוני ג'נרלי".
שמה של החברה הוענק לה על ידי המשורר חיים נחמן ביאליק, כביטוי לחוסן ולביטחון שהחברה מבקשת להעניק ללקוחותיה.
בשנות הארבעים הצטרף למחזיקי המניות בחברה גם בנק אפ"ק שהפך לימים לבנק לאומי לישראל.
המשורר שאול טשרניחובסקי שימש כרופא הראשון מטעם החברה.
סימני האש של "מגדל" הם מהנפוצים בקרב 55 סוגי סימני האש שזוהו בישראל מתקופת המנדט.
מגדל הייתה החברה הראשונה שהשיקה ביטוח מנהלים בישראל, והראשונה שהקימה קרן פנסיה לא הסתדרותית.
בשנות האלפיים, "מגדל ביטוח" נמצאת בבעלות החברה הציבורית "מגדל אחזקות ביטוח ופיננסים בע"מ" שבשליטת איש העסקים שלמה אליהו.
בשנת 2000 רכשה מגדל שתי סוכנויות ביטוח, "סימון את ויזל" ו"מבטח שמיר", ואיחדה אותן לחברה אחת - מבטח סימון סוכנויות לביטוח בע"מ.
בשנת 2002 רכשה מגדל את קרן הפנסיה תאוצה ואיחדה אותה עם קרן הפנסיה תנופה, הנמצאת בבעלותה.
בכך הפכה לבעלים של קרן הפנסיה הפרטית הגדולה בישראל באותה עת.
בשנת 2004 רכשה מגדל את קרן הפנסיה מקפת החדשה.
בשנת 2006 מוזגו כל קרנות הפנסיה של קבוצת מגדל לקרן אחת.
קרנות הפנסיה "מקפת אישית", "תאוצה", "יוזמה חדשה" ו"תנופה" אוחדו לקרן "מגדל מקפת אישית".
בדצמבר 2018 התפטר יו"ר החברה עודד שריג מתפקידו.
במכתב ההתפטרות כתב כי "בשל הממשל התאגידי הנוהג בחברה, היא פועלת לפי שיקולים קצרי טווח, ללא תוכנית מוגדרת".
בנובמבר 2019 הודיעה החברה על הפסקת השיווק של ביטוחים סיעודיים פרטיים.
בינואר 2021 היו למגדל כ-2.3 מיליון מבוטחים (פרטיים ועסקיים) וכ-2,800 סוכנים ומנהלי הסדרים.
החברה מנהלת כ-33% מביטוחי החיים וקרנות הפנסיה החדשות בישראל, במונחי פרמיות ודמי גמולים.
כיום מחזיקה מגדל ב-100% מקרן הפנסיה "מגדל מקפת".
מגדל טויוטה הוא גורד שחקים השוכן ברחוב יגאל אלון 65 בתל אביב-יפו, בצמוד ממזרח לנתיבי איילון.
הבניין הוקם בין השנים 1999 ל-2001, בעלות כוללת של כ-80,000,000 דולר, בתכנון משרד "פירסט מזור אדריכלים".
המגדל הוקם על ידי "קבוצת ב.ס.ר" והקבלן אורי דורי, שרכשו את המגרש שעליו הוקם המגדל מעיריית תל אביב-יפו, תמורת 23.7 מיליון דולר בשנת 1997.
שלוש הקומות התחתונות של המבנה משמשות כבסיס לשני המבנים הגבוהים הניצבים מעליהן.
צורתן כשל משולש - הן מוארכות ומסתיימות בצידן הצפוני בחוד בשל התקרבותם של נתיבי איילון ורחוב יגאל אלון זה לזה.
בקומות אלה משלבת מעטפת הבניין חיפוי בגוון בהיר שבו קבועים החלונות.
שני המגדלים משלבים מעטפת זכוכית כהה בחלקם המערבי, עם קירוי בגוון תכלת בצידם המזרחי.
גובה המגדל הדרומי הוא 93.15 מטרים ובו 23 קומות.
במבנה הצפוני ארבע קומות בלבד והוא נישא לגובה 36.1 מטר.
שני המגדלים מעוצבים בצורה דומה - בצידם המערבי פינותיהם מעוגלות בעוד שבצידם המזרחי הן עשויות בצורת זוויות חדות.
שטחו הכולל של המבנה הוא 36,000 מ"ר, שרובו משמש כמשרדים.
יתר השטח מיועד לשימוש מסחרי (שלוש הקומות הראשונות), וכמגרש חניה תת-קרקעי שבו 1,080 מקומות חניה בארבעה מפלסים.
כפי שמרמז עליו שמו, בבניין שוכנים, בין היתר, סוכנות שיווק וסלון תצוגה של חברת הרכב היפנית טויוטה.
בראש המגדל שלטים מוארים בצבע אדום המציגים את הלוגו של חברת טויוטה.
עד 2016 שכן מדרום לבניין אולם הסינרמה.
מגדל טנקרד הוא שמו הצלבני של מגדל מבוצר בקצה הצפון־מערבי של חומת ירושלים.
שמו של המגדל קשור למנהיג הצלבני טנקרד, נסיך הגליל.
המגדל ידוע גם בשמו הערבי קסר אל ג'לוד - בתרגום חופשי, "מגדל גוליית" ומכאן, שהאתר נודע גם בשם "מצודת גוליית".
מגדל טנקרד נבנה בתקופה המוסלמית על מנת להגן על נקודת תורפה במערך ביצורי העיר ונותר על כנו גם במהלך התקופה הצלבנית.
מהמגדל לא נותרו אלא שרידים מועטים, ככל הנראה מהתקופה האיובית (1244–1260) שעברו שיקום במסגרת פרויקט שימור כיכר צה"ל.
בסוף התקופה המוסלמית המוקדמת, בתחילת המאה ה-11, שלטו הפאטמים בארץ ישראל.
ירושלים ליקקה את פצעיה לאחר מלחמה שנמשכה שישים שנה, משנת 969 עד לשנת 1029, במהלכה עברה העיר מיד ליד, ביצוריה נהרסו ומי מתושביה שנותר בחיים הגיע לכדי פת לחם.
רבי שלמה בן יהודה, אב בית הדין בישיבת ירושלים מתאר את התקופה במכתב לבנו בשנת 1029:
למרות הרגיעה היחסית ששררה בארץ ישראל בין הצדדים הניצים, לא זכו תושבי ירושלים לשלווה.
עם שוך הקרבות הכו בעיר רעידות אדמה, אחת בשנת 1033 ושנייה בשנת 1068, שגרמו לנזקים נרחבים למבנים, ביצורים ומקומות קדושים בכל האזור.
שילוב זה של נזקי מלחמה ואסונות טבע הביא את הח'ליף להחלטה לשקם את חומות ירושלים במימון תושבי העיר.
הקהילה הנוצרית של ירושלים, שמצבה הכללי היה בכי רע, הצליחה לשכנע את הקיסר הביזנטי קונסטנטינוס התשיעי ליטול על עצמו את מפעל שיקום חומות העיר הצמודות לרובע הנוצרי.
הקיסר, שהשפעתו בארץ ישראל הייתה ניכרת, דרש כי הרובע הנוצרי יפונה מתושביו המוסלמיים והשכונה תופרד משאר רובעי העיר, לשם הגנה על הנוצרים מנחת זרועם של תושבי העיר המוסלמים.
בהסכמת השלטונות המוסלמים החלה עבודת שיקום חומות הרובע הנוצרי בשנת 1063 ובסיכומה נבנתה חומה ממגדל דוד עד לפינה הצפון מערבית של העיר, שם הוקם מגדל מאסיבי שנקרא מגדל הפינה.
משם נבנתה החומה עד לשער שכם.
ואולי זהו פשר אזכור גולית דווקא כאן.
בעת המצור הצלבני על ירושלים חנה מול המגדל האציל טנקרד ומשלא הצליח להכריע את מגיניו עבר עם חיילותיו לסייע למאמץ הצלבני העיקרי מול אזור שער הפרחים של ימינו.
שמו נותר קשור למגדל שנשא מאז את השם מגדל טנקרד.
המגדל נהרס ככל הנראה עם הריסת חומות העיר על ידי האיובים בשנת 1219. עד לסוף המאה ה-19 עדיין נראו שרידי המגדל בסמוך ומחוץ לחומת העיר העתיקה ונסקרו על יד צ'ארלס וורן.
בסיסו של המגדל נחפר ונחקר עוד במהלך המאה ה-19, בעת בנייתו של בית הספר פ'רייר (קולג דה פרנס) של המסדר הנוצרי הצרפתי – מסדר האחים הנוצרים, הנמצא בצמוד לפינה הצפונית של החומה.
בחפירות אלו נחשפו חללים וקירות של המגדל.
במהלך בניית בית הספר נהרסו רוב השרידים שבתוך חומות העיר.
בחפירות נרחבות שנעשו באתר בהנהלת דן בהט מטעם רשות העתיקות בין השנים 1971 ל-1972 נחשף הצד הצפון מערבי של המגדל העשוי אבנים מאסיביות, חלקן אבנים מהתקופה ההרודיאנית.
סמוך למגדל נחשף רחוב ברוחב של כ-3 מ', ומיד לאחריו שרידי חומת העיר הצלבנית שרוחבה כ-3 מטר ולצידה חפיר חצוב ברוחב של כ-19 מ'.
על פי ממצאי החפירות היה מגדל טנקרד ביצור ענק בגודל של 35 מטר על 35 מטר.
ביצור זה לא נהרס בעת המצור הצלבני על ירושלים והצלבנים השתמשו בו כחלק מביצורי העיר.
שרידי המגדל עשויים אבני גזית ענקיות מסותתות המחוברות על ידי מלט בצבע אפור.
במסגרת פרויקט הרכבת הקלה בירושלים, וביוזמה של מחוז ירושלים ברשות העתיקות, שוקמה כיכר צה"ל, הגובלת בחומת העיר הצפונית מערבית ובאזור החומות המהווה גן ארכאולוגי פתוח.
במסגרת זו שוקמו שרידי המבצר שמצבם היה קשה.
מגדל טרויצקאיה הוא מגדל בגובה של 80 מטרים (הגבוה בין מגדלי הקרמלין) הממוקם בצידה המערבית של חומת הקרמלין במוסקבה בירת רוסיה.
המגדל משמש שער הכניסה הראשית למתחם הקרמלין מכיוון גן אלכסנדר.
המגדל נבנה בין השנים 1495–1499 על פי תכנונו של האדריכל האיטלקי אלוזיו דה מילאנו.
במהלך השנים כונה המגדל בשמות רבות ובהם: ריזופולז'נסקאיה, זנאמנסקאיה וקרטנאיה.
שמו הנוכחי של המגדל ניתן לו בשנת 1658 על שם אכסניית טרויצקאיה (Троицкое подворье) שהייתה ממוקמת בסמוך לו.
גשר טרויצקי מוביל מעל לחפיר המקיף את חומת הקרמלין ומאפשר גישה אל הגשר הגבוה מסביבתו.
מגדל קוטאפיה ניצב בקצהו המערבי של הגשר ומגן על הגישה אליו ואל מגדל טרויצקאיה הניצב בקצה המזרחי של הגשר.
שתי הקומות התחתונות של המגדל שימשו במהלך המאה ה-16 והמאה ה-17 ככלא.
בין השנים 1585–1812 ניצב בראש המגדל שעון.
בשנת 1707, מחשש מפני תקיפה שוודית, הורחבו חרכי הירי שבמגדל על מנת להתאימם ולאפשר ירי תותחים מהמגדל.
בשנת 1935, ביוזמת השלטון הסובייטי הותקן בראש מגדל זה (כמו גם בראש מגדלים אחרים בחומת הקרמלין) כוכב אדום.
המגדל הוא הגבוה במגדלי חומת הקרמלין, ועם התקנת הכוכב הגיע גובהו ל-80 מטרים.
כיום משמש המגדל ככניסה הראשית לתיירים המבקרים במתחם הקרמלין.
חדריו הפנימיים של המגדל משמשים עתה את ההתזמורת הנשיאותית של רוסיה.
מגדל חננאל הוא מגדל (או מקום) שמוזכר בספר ירמיהו כסימן גאוגרפי באזור תוך או סביבות ירושלים.
המקום מוזכר כאחד מהגבולות שיגבילו את קדושת העיר שמסביב הר המוריה בתקופת בית המקדש השלישי;
המגדל מוזכר גם בספר זכריה כסימן גאוגרפי אודות נבואתו המעותד לאחרית הימים;
בעת שיבת ציון, מוזכר מגדל זה כאחד ממספר מקומות שהוקדשו על ידי אלישיב הכהן הגדול;
המגדל מוזכר שוב בספר נחמיה אודות החנוכת חומת ירושלים שהוקדש בשתי קורבן תודות על ידי עזרא הסופר (ובחנוכה השתתף גם נחמיה בעצמו).
בספר מוזכר אודות הקורבן תודה השנית שהעבירו על גבי חומת ירושלים;
פירוש מעם לועז לספר ירמיהו מציע כי המגדל חננאל נקרא על שם שר מפורסם וידוע אצל דורו של ירמיהו הנביא.
ככל הנראה, מדובר כאן במגדל שעמד מעל או צמוד לחומה הראשונה.
התרגום לספר זכריה מתרגם המגדל בשם מגדל פקוס יש שזיהו אותו כמגדל היפיקוס שבנה הורדוס ויש שחלקו מטעם המשמעות מדברי נחמיה שהמגדל עמד בצד צפונית מזרחית של ירושלים, בכך זיהו את המגדל עם מצודת אנטוניה.
מגדל וינדזור (בספרדית: Torre Windsor) היה גורד שחקים במדריד, בירת ספרד.
מגדל וינדזור תוכנן בשנת 1974 על ידי שישה אדריכלים ספרדים, ובנייתו באזור העסקים AZCA במרכז מדריד הושלמה בשנת 1979. המגדל התנשא לגובה של 106 מטרים על פני 32 קומות, מתוכן שלוש תת-קרקעיות, והשתרע על שטח כולל של כ-20,000 מ"ר.
היה זה אחד ממגדלי המשרדים המודרניים הראשונים בעיר, ובעת השלמתו הפך לבניין השמיני בגובהו במדריד.
ב-12 בפברואר 2005 בלילה פרצה בקומה ה-21 של המגדל שרפה, אשר התפשטה במהירות ואחזה במגדל כולו.
השרפה, שנחשבת לאחת הקשות בתולדות העיר, כובתה רק לאחר כיממה, והביאה לקריסתו החלקית של המבנה.
כחצי שנה לאחר השרפה הושלמה הריסת המבנה על ידי עיריית מדריד, ובשנת 2007 החלה באתר בנייתו של מגדל טיטניה, שעתיד להכיל את מרכז הקניות הגדול בספרד.
מגדל טוקיו (ביפנית: 東京タワー) הוא מגדל תקשורת ומגדל תצפית הממוקם בפארק שיבא שברובע מינאטו-קו שבטוקיו.
גובה המגדל 332.5 מטר (1,091 רגל), והוא מגדל תומכות הפלדה הגבוה בעולם, אף יותר ממגדל אייפל, שבהשראתו נבנה.
מגדל זה הוא המבנה השני בגובהו ביפן (אחרי מגדל עץ השמיים), והוא צבוע בצבעי כתום בינלאומי ולבן לסירוגין לבטיחות אווירית.
המגדל בבעלות חברת ניפון וההכנסות ממנו מגיעות מתיירות והחכרת שידורי האנטנה.
בניית המגדל החלה ביוני 1957, והוא נפתח ב-23 בדצמבר 1958. עלות הבנייה הסתכמה בכ-2.8 מיליארד ין.
מאז נפתח ביקרו בו מעל ל-150 מיליון תיירים.
לאחר שרשת השידור הציבורית של יפן NHK החלה את שידוריה בשנת 1953, נדרש מגדל שידור באזור קאנטו.
בחודשים שלאחר מכן, חברות שידור פרטיות החלו להשתמש במגדל השידור של NHK, זה גרם לממשלה להאמין שבקרוב יבנו מגדלי שידור בכל רחבי טוקיו, ובסופו של דבר הם יבלטו בכל אזורי העיר.
הפתרון שהוצע היה לבנות מגדל שידור אחד גדול, שישדר לכל רחבי טוקיו, כתחליף למגדלי שידור רבים קטנים.
בנוסף לכך, לאחר מלחמת העולם השנייה, חיפשה יפן סמל להיותה מעצמה כלכלית בעולם.
טאשו נאיטו, ארכיטקט מפורסם של מבנים גבוהים ביפן, נבחר כדי לעצב ולתכנן את המגדל החדש.
בחיפושיו להשראה בעולם המערבי, נאיטו ביסס את עיצובו על מגדל אייפל שבפריז, צרפת.
בעזרת ההנדסה של חברת "נִיקֶן סֵקִי בע"מ", טען נאיטו שהבניין שעיצב מסוגל לעמוד ברעידת אדמה בעוצמה הכפולה מרעידת האדמה הגדולה של 1923, ובטיפון עם רוחות עד כ-220 קמ"ש.
פרויקט הבנייה החדש, משך אליו מאות "טובי" (tobi), פועלי בניין יפנים מסורתיים, שהתמחו בבניית מגדלים רבי קומות.
ביוני 1957, חברת טַקֵנָאקַה בע"מ, החלה בבנית המגדל, ובכל יום עבדו על בנייתו כ-400 פועלים.
הבניין נבנה מפלדה, וכשליש ממנה היה גרוטאות של טנקים אמריקאים, שנפגעו במלחמת קוריאה.
כאשר אנטנת ה-90 מטרים חוברה למקומה ב-14 באוקטובר 1958, מגדל טוקיו היה למגדל הגבוה בעולם, בהחליפו בתואר את מגדל אייפל, ממנו הוא גבוה ב-13 מטרים.
למרות גובהו, מגדל טוקיו שוקל כ-4,000 טונות, שהם כ-6,100 טונות פחות ממגדל אייפל.
מאז השלמתו, שמגדלים אחדים בעולם כבר עברו את גובהו של מגדל טוקיו אך הוא עדיין המגדל בעל תמיכה עצמית מפלדה הגבוה בעולם, ועד אפריל 2010 היה המגדל הגבוה ביפן.
מאז אפריל 2010 תפס את מקומו כמגדל הגבוה ביפן עץ השמיים של טוקיו.
המגדל נפתח לציבור ב-23 בדצמבר 1958. עלות הבנייה הכוללת הייתה 2.8 מיליארד ין.
בשנת 2000 נמכר המגדל תמורת 10 מיליארד ין.
המגדל משמש כמגדל תקשורת עבור רדיו וטלוויזיה.
בנוסף, מבנהו המרכזי מהווה יעד תיירותי.
מאז פתיחתו בסוף 1958 ביקרו במגדל מעל 150 מיליון איש.
מאז שנת 2000, התיירות במגדל במגמת עלייה, וכעת, מבקרים בו כ-3 מיליון איש מדי שנה.
מוקד המשיכה הראשון לתיירים במגדל הוא ה-"FootTower", בניין בן 4 קומות, המוצב ישירות למרגלות המגדל, ובו מסעדות ומזנונים, חנויות, מוזיאונים וגלריות.
מעליות הממוקמות בקומה הראשונה של ה-"FootTower" מגיעות לשני אזורי תצפית מרכזיים, בעלי שתי קומות.
בקניית כרטיס נוסף יכולים המבקרים להמשיך במעלית נוספת לאזור תצפית גבוה יותר.
מגדל יהלום הוא גורד שחקים ברמת גן, במתחם הבורסה.
הוא מתנשא לגובה של 115 מטר ובעל 32 קומות.
הוא הגבוה מבין בנייני בורסת היהלומים, ובעת הקמתו היה הבניין השני בגובהו בישראל והגבוה ביותר ברמת גן.
בבניין 80 אלף מטר רבוע לשימוש משרדים וחניון.
קיימת תוכנית להגדיל גובהו מ-36 קומות ל-76 קומות.
מגדל חסאן (בערבית صومعة حسان) הוא מינרט בלתי גמור של מסגד שבנייתו לא הושלמה הנמצא ברבאט בירת מרוקו.
ב-1195 הסולטאן אבו יוסוף יעקוב אל מנצור (ابو يوسف يعقوب المنصور) יזם הקמת מסגד שנועד להיות הגדול ביותר בעולם עם הצריח הגבוה בעולם - מגדל חסאן; המגדל תוכנן על פי דוגמת הצריח של מסגד כותוביה (جامع الكتبية) במרקש.
ב-1199 הסולטאן מת ובניית המסגד נעצרה.
המגדל, הבנוי מאבן חול אדומה, מגיע לגובה של 44 מטר ׁ(כמחצית מהגובה המתוכנן שהיה 86 מטר).
במקום מדרגות, העלייה על המגדל הייתה אמורה להיות על רמפות שנועדו לאפשר למואזין לרכוב על סוס לחלק העליון של המגדל כדי לקרוא לתפילה.
מייחסים את תכנון המגדל לאדריכל ג'אבר בן אפלח שבנה את מגדל המסגד כותוביה ואת מגדל מסגד חירלדה בסביליה (המשמש כמגדל פעמונים).
ממול למגדל חסאן ניצב מאוזוליאום מוחמד ה-5 (סבו של המלך הנוכחי).
בנייתו החלה בשנת 1961, מייד לאחר מותו של המלך, והסתיימה לאחר עשר שנים.
במבנה באות לידי ביטוי מיטב האמנויות המרוקאיות: עבודה בעץ, שיש, טיח וברונזה.
האתר בו נמצאים המגדל והמאוזולאום הוכרז ב-2012 כאתר מורשת עולמית, בקריטריונים 2 ו-4.
מהמסגד נותרו רק התחלות בנייה של קירות ספורים וכ-200 עמודים לא גמורים הניצבים ברחבה שבין המגדל לבין המאוזולאום הקרוי: "כיכר יעקוב אבן מנסור".
מגדל וורדנקליף הידוע גם בשם מגדל טסלה (Tesla tower) היה מגדל שתוכנן ונבנה על ידי ניקולה טסלה בכפר שורהאם (Shoreham) שבלונג איילנד שבמדינת ניו יורק בשנת 1901. המבנה היה עמוד עץ שגובהו 57 מטרים ועליו כדור בקוטר 21 מטר שדמה לפטרייה ענקית.
המגדל כמעט והושלם בשנת 1903 כאשר ג'יי.
מורגן משך את תמיכתו הכספית.
שלד המגדל נשאר עד שנקרע בשנת 1917. מטרת המבנה הייתה לאפשר תקשורת טלפונית אלחוטית בין ארצות הברית ואירופה, ולהדגמה של העברת אנרגיה חשמלית בצורה אלחוטית.
הבניה מומנה בתחילתה על ידי הבנקאי ג'יי.
מורגן אשר השקיע 150,000 דולר בפרויקט.
מתחילתו הפרויקט נתקל בקשיים רבים, ומשקיעים רבים השקיעו בפרויקט מתחרה אשר הציע תקשורת סדירה בין ארצות הברית לאירופה כבר ב-1903. כמו כן, טסלה ביצע שינויי תכנון רבים.
בשנת 1905 טסלה לא הצליח להשיג מימון נוסף לפרויקט והחל בסגירתו, תהליך אשר נשלם בשנת 1907. לפיכך, המגדל מעולם לא פעל, ופורק בשנת 1917.
המבנה קרוי על שם הבנקאי ועורך הדין ג'יימס ס.
וורדן, שרכש את האדמה המיועדת למגדל.
בחודש יוני 2014 זוג פיזיקאים רוסיים הודיעו על קמפיין גיוס כספים באינדיגוגו על מנת לבנות את המגדל שוב ולנסות להשלים את עבודתו של טסלה.
מגדל טרמינל הוא גורד שחקים הממוקם בכיכר פבליק 50, קליבלנד, אוהיו, ארצות הברית.
הבניין מתנשא לגובה של 235 מטרים והוא בעל 52 קומות.
הוא תוכנן בידי משרד האדריכלים גראהם, אנדרסון, פרובסט וויט, נבנה בין השנים 1923–1930 והיה לבניין הרביעי בגובהו בעולם בעת פתיחתו לציבור.
בנוסף, היה הבניין הגבוה בותר באוהיו עד השלמת הקי טאואר בשנת 1991.
מגדל וורף טיימס סקוור (בסינית: 无锡九龙仓项目A塔; בסינית מסורתית: 無錫九龍倉項目A塔) הוא גורד שחקים סופר גבוה אשר נבנה בסגנון של אדריכלות מודרנית הממוקם בעיר וושי שבסין.
המגדל מתנשא לגובה של 339 מטר וכולל 68 קומות.
בנייתו של המגדל אשר מתפרס על שטח של 280,000 מ"ר החלה בשנת 2011 והושלמה כעבור 3 שנים, בשנת 2014. נכון לשנת 2025, מגדל וורף טיימס סקוור הוא הבניין הגבוה בוושי, ה-56 בגובהו בסין, ה-67 בגובהו באסיה וה-106 בגובהו בעולם.
מגדל חְוַואגְווׁ-יוּאֶן 1 הוא גורד שחקים אשר נמצא בעיר גווי-יאנג, בירת מחוז גוויג'ואו שבסין.
בניית המגדל החלה בשנת 2012 והסתיימה בשנת 2020. ליד המגדל נבנה מגדל חוואגוו-יואן 2 אשר זהה לו כמעט לחלוטין.
מגדל חְוַואגְווׁ-יוּאֶן 2 הוא גורד שחקים אשר נמצא בעיר גווי-יאנג, בירת מחוז גוויג'ואו שבסין.
בניית המגדל החלה בשנת 2012 והסתיימה בשנת 2020. ליד המגדל נבנה מגדל חוואגוו-יואן 1 אשר זהה לו כמעט לחלוטין.
מגדל טיינג'ין R&F גואנגדונג הוא גורד שחקים סופר גבוה הכולל 91 קומות ומתנשא לגובה של 468 מטר (1,535 רגל), אשר נמצא תחת בנייה ברחוב Xiangluowan CBD שבעיר טיינג'ין שבסין.
תכנון הבניין החל בשנת 2008, בנייתו החלה כעבור 3 שנים בשנת 2011 והיא עתידה להסתיים בשנת 2027. כאשר המגדל יושלם הוא יהפוך למבנה הגבוה ביותר בסין ולאחד הגבוהים בעולם ויכלול 55 דירות, 400 חדרי מלון ו-55 מעליות.
מגדל טורנדו, המכונה גם מגדל QIPCO, הוא גורד שחקים בדוחה שבקטר.
גובהו של הבניין הוא 195 מטרים ויש בו 52 קומות.
בנייתו של הבניין הושלמה בשנת 2008 והוא בניין מאוד מתויר בקטר עקב הרוחב המשתנה שלו והשינויים הגדולים ברוחבו.
מגדל ח'אלד אל-עטאר 2 הוא גורד שחקים הממוקם על כביש E11 שבדובאי, איחוד האמירויות הערביות.
המגדל מתנשא לגובה של 294 מטרים (965 רגל) וכולל כ-66 קומות (קיימת עוד קומה תת-קרקעית אחת נוספת).
בניית המגדל החלה בשנת 2004 והושלמה כעבור 7 שנים, בשנת 2011. כיום, המגדל נמצא בבעלות של מלון מילניום פלאזה ביחד עם מגדל משרדים נוסף בעל 24 קומות.
המלון במגדל כולל 413 חדרי מלון.
נכון לשנת 2025, מגדל חאליד אל עטאר 2 הוא המגדל ה-34 בגובהו בדובאי, ה-38 בגובהו באיחוד האמירויות הערביות, ה-50 בגובהו במזרח התיכון וה-274 בגובהו בעולם.
מגדל טראמפ הוא גורד שחקים בן 58 קומות לעירוב שימושים של מסחר משרדים ומגורים, הממוקם על השדרה החמישית במרכז מנהטן, ניו-יורק.
הבניין תוכנן על ידי האדריכל דר סקאט ממשרד האדריכלים פור, סוואנקה, היידן אנד קונל, ויזם הפרויקט היה יזם הנדל"ן דונלד טראמפ.
מגדל טראמפ משמש את ארגון טראמפ ובו קומת פנטהאוז, שהייתה מקום מגוריו של נשיא ארצות הברית, דונלד טראמפ, מ-1983 עד נובמבר 2019.
עבודות הקרקע של הבניין החלו בשנת 1979. הבניין מכיל אטריום, דירות, משרדים וחנויות שנפתחו במהלך 1983. הוא נבנה על מגרש בו הייתה בעבר חנות הדגל של רשת חנויות הכלבו בונוויט טלר.
מגדל וטקין היה מיזם שאפתני להקמת מגדל שבכת ברזל בלונדון, שנועד להתחרות בגובהו במגדל אייפל הצרפתי.
בניית המגדל נועדה ליצור מוקד משיכה תיירותי בגובה 358 מטר (1,175 רגל) בוומבלי פארק מצפון ללונדון.
החברה שהוקמה במיוחד לשם הקמת המגדל, בידי יזם הרכבת הבריטי אדוארד וטקין, שיווקה אותו תחת השם "המגדל הגדול של לונדון" ("Great Tower of London") שם שנועד לפרוט על רגשות פטריוטיים אנגליים, ולהזכיר את עובדת היותו של המגדל מועמד להדחת מגדל אייפל הצרפתי מתואר המבנה הגבוה ביותר בעולם באותה תקופה.
הבנייה החלה ב-1891 והמגדל התנוסס לגובה 47 מטרים כשנפתח הפארק שהוקם סביבו למבקרים.
ב-1894 הודתה החברה כי כשלה בגיוס המשאבים הכלכליים הדרושים לצורך הקמת הבניין והפרויקט ננטש.
שלד הברזל שכבר הוקם עמד במשך שנים בפאתי לונדון, עזוב ומחליד, עד שפוצץ בשנת 1907.
על השטח שעליו היה המגדל נבנה מגרש הכדורגל הלאומי של אנגליה, אצטדיון ומבלי.
מגדל טריביון הוא גורד שחקים מוקדם שתוכנן בסגנון נאו-גותי וממוקם בשדרות מישיגן צפון 435, שיקגו, אילינוי, ארצות הברית.
הבניין מתנשא לגובה של 141 מטרים והוא בעל 36 קומות.
הוא תוכנן על ידי האדריכלים ריימונד הוד וג'ון מיד האוולס במסגרת תחרות אדריכלית שנערכה בשנת 1922. הבניין נמצא ברשימת המבנים בעלי מעמד היסטורי עירוני ומהווה חלק בלתי נפרד מהרובע ההיסטורי מישיגן-ווקר.
בניין טריביון שיקגו המקורי נבנה בשנת 1868 ונהרס כליל בשרפה הגדולה של שיקגו בשנת 1871.
עד 2018 המגדל היה ביתם של מערכת העיתון שיקגו טריביון, טריביון מדיה וטרונק בע"מ, ומרכז פעילותם של תחנת הרדיו והטלוויזיה WGN, והמשרדים הראשיים של ה-"CNN שיקגו".
המסעדה הגדולה האוולס והוד (Howells & Hood), על-שם האדריכלים של הבניין, נמצאה בקומה שבמפלס הרחוב והפטיו שלה השקיף על שדרות מישיגן.
בתחילת שנת 2018, עברו כל הגופים האלה למיקומים אחרים, בעקבות התכנית להפוך את הבניין ממגדל משרדים למגדל מגורים.
בין השנים 1921–1922 פורסמה ונערכה תחרות אדריכלית לתכנון מטה משרדים חדש למערכת העיתון שיקגו טריביון, עיתון מטרופוליני נפוץ בארצות הברית.
התחרות פורסמה באופן נרחב, הזמינה את כלל הציבור להשתתף בה וליצור את "בניין המשרדים היפה והמיוחד בעולם".
בנוסף, התחרות נשאה פרסים כספיים בסך 100,000 דולר אמריקאי כאשר הפרס למקום הראשון היה 50,000 דולר אמריקאי.
לתחרות, שנוצרה כתרגיל שיווקי ופרסומי למערכת העיתון שיקגו טריביון, הוגשו יותר מ-260 הצעות, מה שנחשב כנקודת מפנה ייחודית בהיסטוריה האדריכלית האמריקאית.
ההצעה הזוכה, שתוכננה בידי האדריכלים, ריימונד הוד (Raymond Hood) וג'ון מיד האוולס (John Mead Howells), הציגה גורד שחקים בסגנון נאו-גותי הכולל קשתות תומכות בראשו.
למקום השני הגיעה הצעתו של האדריכל הפיני, אליאל סארינן, שאף זיכתה אותו בפרס בשווי 20,000 דולר אמריקאי, אך זו מעולם לא נבנתה.
לדעת רבים, ביניהם האדריכל לואיס סאליבן, הייתה זו ההצעה הטובה ביותר בתחרות.
אף על פי שלא זכתה, הייתה לה השפעה רבה על פרויקטי בנייה וגורדי שחקים רבים בעשורים שלאחר התחרות, כולל בניין מקגרו היל של ריימונד הוד (הזוכה בתחרות) ומרכז רוקפלר.
בניין המפרץ מ-1929 שביוסטון, טקסס של האדריכלים אלפרד צ'ארלס פין, קנ ת' פרנזהיים, וג'יימס אדווין רוטין קרפנטר ג'וניור הוא מימוש קרוב של העיצוב של סארינן.
בניין וסט מדיסון 181 של סזאר פלי משנת 1990 נחשב אף הוא לתכנון בהשראת ההצעה של אליאל סארינן, 7 עשורים מאוחר יותר.
חומרים ארכיוניים לגבי התחרות והבניין מוחזקים בידי "ריברסיון & ברנהם ספריות" במכון האמנות של שיקגו.
ב-1922 הניסיון הנצבר בעיצוב גורדי שחקים נאו-גותיים היה כה רב שהתוצאה הסופית הייתה בשלה ומבוססת דיה.
למעשה, אחד מגורדי השחקים בהם התפתח ה"סגנון האנכי האמריקאי" הוא בניין וולוורת' של האדריכל קאס גילברט משנת 1913. הייתה זו דוגמה מאוחרת, אולי הדוגמה החשובה האחרונה, וביקורת על ההיסטוריציזם הנתפס בה.
בשל כך, הצעות בסגנון נאו גותיות נחשבו ל"ההצעה הבטוחה" לזכייה.
בניית מגדל טריביון הושלמה בשנת 1925 ובסיומה התנשא לגובה של 141 מטרים מעל הקרקע.
הקשתות המעוטרות המקיפות את ראש המגדל בולטות במיוחד בלילה כאשר המגדל מואר.
כמו ברוב הפרויקטים של הוד, הפסלים והעיטורים בוצעו על ידי האמן האמריקאי רנה פול צ'מבלן.
המגדל כלל עיטורים של רובין הוד (הוד) וכלב מיילל (האוולס) ליד הכניסה הראשית כדי להנציח את האדריכלים.