tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
אוריר השתמש במצלמת פילם "Mamiya RZ67" בפורמט בינוני על חצובה, וגליל סרט צבעוני מסוג "Velvia" של "Fujifilm", המעצים צבעי ירוק וכחול.
הוא ציין כי השילוב הזה יצר את האפקט הייחודי, וכי צילום ב־35 מ"מ לא היה נותן תוצאה זהה.
לפני כן, ניסיונותיו לצלם את הגבעות עם סרט "Kodachrome 64" לא סיפקו את רוויית הצבעים הרצויה.
למרות האמונה הנפוצה שהתמונה עובדה דיגיטלית או נוצרה באמצעות תוכנות כמו אדובי פוטושופ, אוריר הבהיר כי הוא לא ביצע כל שיפור או עיבוד דיגיטלי לתמונה.
לאחר שצילם את התמונה, צ'ארלס אוריר הציב אותה כ"תמונת מלאי" דרך סוכנות הצילום "Westlight", שהקים בעצמו.
בשנת 1998 רכשה חברת "Corbis" מסיאטל את Westlight, והמירה לדיגיטל את התמונות המצליחות ביותר שלה.
בזמן הרכישה, Westlight נחשבה לאחת מחברות תמונות המלאי הגדולות ביותר בארצות הברית.
אוריר הגיש גם צילום אנכי, שהיה זמין באותו הזמן.
בתחילה, התמונה נקראה גבעות ירוקות בוקוליות .
בשנת 2000 פנתה אליו קבוצת פיתוח Windows XP דרך Corbis.
אוריר משער כי מיקרוסופט בחרה בדרך זו במקום לפנות לגטי אימג'ס, המתחרה הגדולה מבין החברות מבוססות סיאטל, משום ש־Corbis הייתה בבעלות אחד ממייסדי מיקרוסופט, ביל גייטס.
הוא גם הודה כי לא היה בטוח כיצד מיקרוסופט מצאה את התמונה.
מיקרוסופט בחרה בתמונה כי "היא ממחישה את החוויות שמיקרוסופט שואפת להעניק ללקוחותיה — חופש, אפשרויות, שלווה, חום וכו'", וכי היא משקפת את רעיונות Windows XP.
תמונה נוספת של אוריר, המכונה "מדבר ירח אדום" (Red Moon Desert) ב־Windows XP, נבחנה אף היא כטפט ברירת מחדל, אך שונתה לאחר שבודקים השוו אותה לצורת ישבן.
מיקרוסופט רצתה לא רק לשכור את זכויות השימוש בתמונה כרקע ברירת המחדל של Windows XP, אלא לרכוש את כל הזכויות עליה.
הם הציעו לאוריר, לדבריו, את התשלום השני בגודלו שהוענק אי פעם לצלם עבור תמונה אחת.
אוריר חתם על הסכם סודיות ואינו יכול לחשוף את הסכום המדויק, אך דווח שהוא עמד ב"תחום השש ספרות הנמוכה".
כדי להשלים את העסקה, אוריר נדרש לשלוח למיקרוסופט את הסרט המקורי ולחתום על טפסים, אך חברות משלוחים סירבו לשנע את החבילה בשל ערכה הגבוה.
במקום זאת, מיקרוסופט רכשה לו כרטיס טיסה והוא מסר בעצמו את הסרט למשרדי החברה בסיאטל.
לאחר רכישת הזכויות, התמונה קיבלה את השם "Bliss" ("אושר") ונבחרה כרקע ברירת המחדל של "Luna visual style" — ממשק המשתמש הגרפי של Windows XP.
מיקרוסופט השתמשה בה בהרחבה בקמפיינים לקידום Windows XP, כחלק מקמפיין פרסום בשווי 200 מיליון דולר.
לאחר שחרור Windows XP, מקורות התמונה "בילס" לא היו ידועים לרבים, וכתוצאה מכך התפתחו השערות רבות לגבי מיקומה.
נחשבו מקומות כמו צרפת, אירלנד, שווייץ, ניו זילנד, גרמניה ואזור דרום־מזרח וושינגטון.
משתמשים הולנדים האמינו שהתמונה צולמה באירלנד, כיוון שבגרסת התוכנה ההולנדית היא נקראה "Ireland".
אוריר סיפר שמיקרוסופט אף תהתה על אמיתות התמונה כמה שנים לאחר שחרור Windows XP, כאשר המפתחים טענו: "רובנו חושבים שהתמונה עברה פוטושופ".
אוריר הקפיד להדגיש שלא עיבד או שינה את התמונה בדיגיטציה מעבר לשינויים מינוריים שביצעה Corbis, והבחין בכך לעומת עבודתו של הצלם אנסל אדמס:
התמונה בליס זכתה לביקורות חיוביות.
דייוויד קלארק מהעיתון הבריטי "Amateur Photographer" התייחס למאפיינים האסתטיים של התמונה, וציין כי "מבקרים עשויים לטעון שהתמונה משעממת וחסרת מוקד עניין, בעוד שתומכיה יגידו כי העברת התחושה של יום בהיר ונקי בנוף יפהפה היא בעצמה הנושא המרכזי".
הוא תיאר את הנוף כבעל מאפיינים סוריאליסטיים ושיער כי מיקרוסופט בחרה בתמונה בשל היופי והמשיכה של הנוף.
חנה רוק, בכתיבתה עבור "Digital Camera World", תיארה את "בליס" כמטאפורה לשלום, נוסטלגיה וקסם טבעי.
Wayne Freedman מ־ABC7 כינה את התמונה כגרסה עכשווית לתצלום "Monolith" של הצלם אנסל אדמס.
קטרין פייפ, אנתרופולוגית תרבותית, ציינה את השמיים בתמונה כ"כמעט מושלמים".
בכתב עת אקדמי, פרופסור "מרקין קניה" מאוניברסיטת פדגוגיה בקרקוב כינה את "בליס" כ"אחת מתמונות הנוף המוכרות ביותר בעידן המודרני".
ג'ייקוב ריבליי מ־"PC Gamer" הגדיר את "בליס" כ"טפט שמגדיר את כל טפטי הווינדוס".
Adrienne Vogt מעיתון "Bustle" ציינה שהתמונה הפכה לנוכחת בכל מקום בשימושי מיקרוסופט.
Meg McConahey, בכתבתה עבור Sonoma Magazine, הוסיפה כי סביב התמונה התפתח קהל מעריצים, כמעט כתרבות פולקלורית של ממש.
מעט לפני שמיקרוסופט הפסיקה את השימוש ב־Windows XP באפריל 2014, נושא התמונה "בילס" חזר וזכה לעלייה משמעותית בפופולריות ובהתעניינות ציבורית.
בשל ההצלחה המסחרית של Windows XP בעשור שלאחר השקת המערכת, מיקרוסופט וחלק מהעיתונאים השערו ש"בילס" עשויה להיות התמונה הנצפית ביותר בהיסטוריה.
Cynthia Sweeney מ־"Napa Valley Register" העריכה שהתמונה נצפתה על ידי מיליארדי אנשים, בעוד צ'ארלס אוריר עצמו העריך כי "בילס" נצפתה על יותר ממיליארד מחשבים ברחבי העולם, בהתבסס על כמות העותקים של Windows XP שנמכרו מאז.
לגבי הערכת המיליארד, אוריר ציין כי זו "השערה מושכלת ולא סטטיסטיקה מדויקת".לאחר השקת Windows XP השתמשה מיקרוסופט בתמונה "בילס" בכמה קמפיינים וקידומים.
בדצמבר 2001 שוחרר שומר מסך שהציג את בילס, וביולי 2021 נוספה גרסה מעובדת של התמונה כרקע ב־Microsoft Teams — במיקרוסופט ציינו כי בגרסה זו "הצללים שונו, העננים רוככו, והתוספו פרחי שועלון".
ביוני 2023 פרסמה מיקרוסופט גרסת רקע ברזולוציית 4K באתר Microsoft Design שלה.
בנובמבר 2023 הציעה מיקרוסופט ב־"Xbox Gear Shop" סוודר במהדורה מוגבלת עם הדפס של "בילס", כאשר ההכנסות ממכירת הסוודר נתרמו ל־"The Nature Conservancy" במטרה להילחם בשינויי אקלים.
אוריר עצמו הודה כי אף על פי שצילם תמונות רבות עבור נשיונל ג'יאוגרפיק, נראה שייזכר בעיקר בזכות "בילס".
בשנת 2014 אמר: "כל אחד מגיל 15 ואילך, לאורך כל חייו, יזכור את התמונה הזו".
אוריר אף מסגר בביתו צילום של "בילס".
לאחר שחרור Windows 7 ב־2009, הוא ציין שאם היה נשאל, היה מספק למיקרוסופט עוד תמונות.
לפני שמיקרוסופט הפסיקה את השימוש ב־Windows XP בשנת 2014, אוריר נתן להם ראיון שבו סיפר על היסטוריית הצילום.
בראיון זה הביע תקווה שמיקרוסופט תיצור איתו קשר כדי להשתמש בתמונה כרקע ל־Windows 8.
בראיון נפרד ל־"The Sydney Morning Herald", אוריר הביע חרטה על העסקה שהוא סיכם עם מיקרוסופט ואמר כי היה מעדיף עסקה מסוג "תמלוג של חלק קטן של סנט על כל צפייה בתמונה" במקום העסקה שביצע בפועל.
לפני שרכשה מיקרוסופט את התמונה בשנת 2000, הגבעה שבה צולמה "בילס" חזרה להיות מקום שבו גדלו כרמים.
למרות זאת, צלמים ניסו לשחזר את בילס.
הצמד Goldin+Senneby ביקר באתר בעמק סונומה בנובמבר 2006 – המקום שבו צולמה Bliss – וצילם מחדש את אותו הנוף, שהפעם היה מכוסה בכרמים.
עבודתם, שנקראה "אחרי מיקרוסופט" (במקור, באנגלית: "After Microsoft"), נוצרה כאשר ערכת העיצוב Luna ב־Windows XP הוחלפה בערכת Aero ב־Windows Vista, וכללה גם דיון בהיסטוריה של התמונה ובמורשת שלה לאחר שהושבתה התמונה כרקע ברירת המחדל של Windows XP.
הצמד הסביר כי נמשכו למקום בו צולמה "בילס" משום שהוא מהווה "רקע לחיינו בחזית המסך, כמעין תודעה קולקטיבית".
עבודתם הוצגה בגלריה La Vitrine בפריז בשנת 2007.
היסטוריון האמנות Julian Myers-Szupinska ציין כי עם חזרת הכרמים למקום, השחזור של בילס על ידי Goldin+Senneby "מאבד את הברק שלו".
בלינק היא דמות בדיונית של גיבורת-על מוטאנטית המופיעה בחוברות הקומיקס אקס-מן ביקום מארוול קומיקס.
הדמות הופיעה לראשונה בחוברת Uncanny X-Men #317 מאוקטובר 1994, ונוצרה על ידי הכותב סקוט לובדל והמאייר ג'ו מדוריירה.
בלינק הוא האלטר אגו של קלריס פרגוסון, צאצאית של אפוקליפס בעלת כוחות טלפורטציה שהוצגה לראשונה בקשת הסיפור אקס-מן: אמנת הפלנקס.
קלריס הייתה מפוחדת מכוחותיה, והייתה חלק מהמוטאנטים הצעירים שנחטפו על ידי הפלנקס.
בלינק הייתה חלק מקבוצת המוטאנטים שברחו, לימים Generation X, והקריבה את עצמה כדי להציל את המוטאנטים.
במהלך אירועי "שלטון אפל", הרקולס צפה בבלינק בארבוס, והיא עמדה ללא נוע.
באירועי נקרושה, סלנה מגיעה למקום בו בלינק מתה ומחזירה אותה לחיים.
סלנה מספרת לבלינק כי היא ואמה פרוסט שמעו אותה זועקת לעזרה, אך פרוסט נטשה אותה ולא עשתה דבר.
כועסת, בלינק מצטרפת לחוג הפנימי של סלנה, הורגת אדם בכך שמפוצצת אותו מבפנים, והופכת את אחוזתו לבסיס החוג הפנימי.
סלנה ובלינק טובחות בסניף ניו יורק של מועדון הלפייר, וכאשר סלנה זקוקה לסכין מיסטי, בלינק משגרת את החוג הפנימי לאוטופיה.
שם, בלינק וסניאקה מסירות את כנפיו של אנג'ל.
לאחר מציאת הסכין, בלינק נתקלת בוורפאת' ונוכחת בעת מותו של איליי בארד.
לאחר מכן, סלנה שולחת את בלינק ות'אנדרבירד להשגיח על וורפאת, שניצל על ידי המעלים.
בלינק משגרת את המוטאנטים שסלנה מקימה לתחייה לג'נושה, ובקרב הסופי, מתחמקת מיריותיה של דומינו.
המעלים מביס את בלינק, הנחתכת על ידי אנג'ל.
כשסלנה נהרגת על ידי וורפאת', בלינק בורחת ומחלצת את לויס לונדון.
במזרח אירופה, בלינק מנסה להחיות את סלנה.
כאשר צוות המורכב מוורפאת', פיקסי, האסק, דוקטור סטריינג' ובלינדפולד הגיע לעצור בעדה, בלינק מנסה להתאבד.
אמה פרוסט חושפת כי סלנה שיקרה לבלינק, ודוקטור סטריינג' מטהר אותה מהשפעתה הרעה של סלנה.
אמה מציעה לבלינק מקום באקס-מן, אך היא דוחה את ההצעה ובורחת.
בעקבות הפילוג, סייקלופס שולח את המוטנטים החדשים להביא אליו את בלינק.
מתגלה כי בלינק נשלטה על ידי תוכנית להפצת כאוס, וכאשר הצוות מבטל את השליטה, דניאל מונסטאר מציבה בפני בלינק בחירה: להצטרף לצד של סייקלופס או של וולברין.
בלינק עוברת לצד של וולברין, יוצאת עם צוות המוטנטים החדשים לחופשה במדריפור, וכנראה לא לקחה חלק בעימות בין האוונג'רס לאקס-מן.
גרסה נודעת של בלינק היא דמותה מארץ-295, מוטאנטית שהוריה נטבחו בידי אפוקליפס שלקח אותה כשפחה.
היא שוחררה ואומצה בידי סייברטות', שצירף אותה לקבוצת האקס-מן המורדת באפוקליפס.
לאחר מותו של אפוקליפס וקרע בחלל-והזמן, בלינק מצאה את עצמה בשורות קבוצת "המוגלים" ונעשתה למנהיגתם.
את דמותה של בלינק בסרט הלייב אקשן "אקס-מן: העתיד שהיה" מגלמת השחקנית פאן בינגבינג.
את דמותה בסדרת הלייב אקשן "בעלי היכולות" גילמה השחקנית ג'יימי צ'ונג.
בלינטומומב (Blinatumomab; שם מסחרי BLINCYTO) היא תרופה מסוג אימונותרפיה המשמשת כטיפול בלוקמיה לימפובלסטית חריפה ,ALL (Acute Lymphoblastic Leukemia), שמקורה בתאי B ממאירים, אשר עמידה לטיפול קודם או לאחר הישנות המחלה.
ב-2014 אושרה על ידי ה FDA בהליך מזורז לטיפול ב-ALL עם כרומוזום פילדלפיה שלילי.
התרופה שייכת לקבוצת תרופות מסוג נוגדנים חד-שבטיים מטכנולוגיית ה BiTE® (Bispecific T -cell Engager) אשר פועלות בצורה סלקטיבית ומכוונות את מערכת החיסון של האדם כנגד תאי המחלה.
באמצעות הטכנולוגיה של ה-BITE, Blinatumomab נקשרת מצד אחד לתאי B ממאירים המבטאים את החלבון CD-19 הספציפי לתאי ה-B ב-ALL, ומצדה השני נקשרת ומשפעלת באמצעות CD-3 תאי T ציטוטוקסיים הגורמים לאפופטוזה (מוות) של תאי ה-ALL.
בלינטומומב נמצאת בשימוש כטיפול קו שני עבור חולי לויקמיה לימפואידית חדה, שמקור מחלתם בתאי B ובעלי כרומוזום פילדלפיה שלילי, אשר מחלתם עמידה לטיפול או נשנתה.
בלינטומומב מאפשר לתאי ה-T של החולה לזהות תאי B ממאירים ולקשר ביניהם.
למולקולת הבלינטומומב שני אתרי קישור – אחד ל-CD3 המבוטא על תאי ה-T של המטופל, ואחד CD19 המבוטא על תאי ה B של המטופל.
CD3 מהווה חלק מקומפלקס הקולטן על תאי T.
התרופה פועלת על ידי קישור שני התאים ושפעול תא ה-T, בעת שפעולו מבטא פעולה ציטוטוקסית המובילה להרג התא הסרטני.
תופעות הלוואי הנלוות לטיפול הן סינדרום שחרור ציטוקינים ונוירולוגיות בעיקרן ובדרך כלל חולפות במהלך הטיפול.
התרופה פותחה על ידי חברה גרמנית –אמריקאית בשם Micromet בשיתוף חברת LONZA.
Micromet לאחר מכן נרכשה על ידי חברת אמג'ן אשר פיתחה את הניסויים הקליניים של התרופה.
ביולי 2014 ה-FDA קבע לתרופה מעמד של טיפול פורץ דרך ב-ALL.
ב-3 בדצמבר 2014, בלינטומומב אושרה בארצות הברית לטיפול בחולי ALL בעלי כרומוזום פילדלפיה שלילי, שמחלתם עמידה לטיפול קודם או נשנתה.
האישור ניתן במסגרת מסלול אישור מואץ בFDA ומבוסס על מחקר פזה שנייה שפורסם בעיתון Lancet בינואר 2015 אשר הציג יעילות בטיפול בחולים עם ALL נשנית או עמידה לטיפול.
במחקר זה שנערך ב-189 חולי ALL קשים שחלקם עם עמידות ראשונית לכל טיפול, חלקם לאחר מספר השנויות של המחלה וחלקם לאחר חזרת המחלה לאחר השתלת מח עצם אחת ויותר, נמצא כי 43% מהחולים הצליחו להגיע להפוגה מלאה.
ל-80% מהחולים בהפוגה לא נמצאו שרידי מחלה ברמה המולקולרית (MRD) ו-40% הצליחו לעבור לטיפול בהשתלת מח עצם הנותן את הסיכוי המרבי לריפוי במצבים אלו.
התרופה בתהליכי רישום בישראל והוגשה לסל הבריאות של 2016.
בליניים (שם מדעי: Blanidae) היא משפחה של קשקשאים מקבוצת הטבעונים.
בה סוג אחד - טבעון (Blanus) בו 7 מינים.
בני הסוג הם זוחלים קטנים המזכירים תולעת גדולה, עם קשקשים דמויי טבעות ועור חשוף.
הם בעלי עיניים קטנות או בכלל לא וחיים מתחת לאדמה או לרקבובית עלים באגן הים התיכון, בעיקר באירופה ובצפון אפריקה.
הלסתות שלהם מפותחות ו2 השיניים העליונות חדות ומזכירות ניבים.
בלינדה לאנג היא שחקנית אנגלייה הידועה בעיקר מהופעתה בתפקיד ביל פורטר בסיטקום של ה-BBC "2.4 ילדים בממוצע" בשנים 1991 עד 1999.
לאנג נולדה בשכונה מרילבון שבלונדון.
תפקידה הידוע ביותר של לאנג הוא בדמות בילי פורטר בסיטקום "2.4 ילדים בממוצע" משנות התשעים של המאה העשרים, בו כיכבה לצדו של גארי אולסן, שגילם את בעלה בן פורטר.
עוד היא מוכרת בדמות ליזה פרארי בסיטקום "Second Thoughts".
ב-1980 שיחקה לאנג בתפקיד קטן בפרק בסדרה "Play for Today" ואחר כך השתתפה במיני-סדרה "לשרתם כל ימי", ובתפקידי אורח בסדרות שונות עד שקיבלה את התפקיד קייט בסיטקום "ג'ון היקר" ששודר ב-1986 ו-1987.
בשנים 1987 ו-1988 שיחקה בתפקיד מרתה בסדרה "The Bretts" יחד עם בעלה לעתיד יו פרייזר.
באותה תקופה הופיעה בדמות שילה וולש בסדרה "Bust".
ללאנג היה תפקיד ראשי גם בסדרת הטלוויזיה "Inspector Alleyn Mysteries" בתפקיד אגאתה טרוי מ-1990 עד 1994.
ב-1991 לוהקה לתפקיד ראשי לסיטקום "2.4 ילדים בממוצע" לצדו של גארי אולסן.
הסדרה שודרה במשך שמונה עונות עד לסיומה ב-1999 בשל מחלתו של אולסן שהובילה למותו שנה אחר כך.
בשנת 2000 הופיעה לאנג בדמות כריסטין המילטון בסרט הטלוויזיה "Justice In Wonderland".
אחרי "2.4 ילדים בממוצע" לאנג הופיעה רק לעיתים רחוקות בטלוויזיה, ושיחקה יותר בתיאטרון.
עם זאת היא הופיעה בתפקידי אורח בתוכניות אחדות בהם בדמות אשת העסקים אלספת' אינקפן-תומאס בפרק בסדרה "רציחות במידסומר" בכיכובו של ג'ון נטלס, ובתפקיד מגישת הטלוויזיה קוויני דורל בפרק "The Gongoozlers" בסדרה "רוזמרי ות'יים", כמו גם בשני פרקים באופרת הסבון של ה-BBC "רופאים".
ב-2009 שיחקה שוב בקומדיית מצבים בתפקיד מרגוט בפרק בסדרה "המשפחה שלי".
ב-2014 הופיעה בתפקיד מרינה פרצ'יילד בסדרה נוספת של ה-BBC בשם "Citizen Khan".
ב-1988 הופיעה לאנג במחזה רדיופוני "Hard of Hearing" ברדיו 4 של ה-BBC לצדו של גרהם בלוקי.
עוד השתתפה בתסכית "Stilgoe's Around".
הסיטקום "Second Thoughts" בו שיחקה בטלוויזיה היה מבוסס על תוכנית רדיו ששודרה ברדיו 4.
ב-1977 גילמה לאנג את לורה במחזה "נשיקות בוגדניות" מאת דייוויד הר.
לאנג השתתפה בסיבוב הופעות עם המחזה "Seven Deadly Sins Four Deadly Sinners", וכיכבה במחזה "גברות בלוונדר" לצדה של היילי מילס.
ב-2016 הופיעה לאנג במחזה "Single Spies" מאת אלן בנט יחד עם ניקולס פארל ודייוויד רוב.
ב-1988 התחתנה לאנג עם השחקן יו פרייזר.
לבני הזוג יש בת אחת, לילי פרייזר.
היא סגנית נשיא של ארגון הצדקה של אנשי תיאטרון "The Theatrical Guild".
בלינקי ביל היא סדרת טלוויזיה אוסטרלית מונפשת המבוססת על ספריה של דורותי וול על בלינקי ביל, והיא סדרת המשך לסרט "בלינקי ביל: דב הקואלה השובב" משנת 1992. הסדרה מופקת על ידי חברות יורם גרוס: אולפני יורם גרוס (מ-1993 עד 1995) ויורם גרוס-אם.
כל שלוש העונות של הסדרה וסרט הטלוויזיה הונפשו בחו"ל על ידי Colorland Animation Productions Co., Ltd בהונג קונג.
הסדרה מתרחשת בגרינפץ', עיירת שיחים בדיונית באוסטרליה, ומציגה סיפורים דרך הפעילויות וההרפתקאות של בלינקי ביל, כמו גם בני משפחתו וחבריו.
עונה 1 (הרפתקאותיו של בלינקי ביל, 1993)
בעונה הראשונה של "הרפתקאות בלינקי ביל" ששודרה ב-1993 וארכה 26 פרקים, בלינקי ביל וחבריו בונים מחדש את הבניינים והקהילה בגרינפץ', בעקבות הרס שלה על ידי בני אדם.
הם גם משלימים עם שכניהם החדשים, משפחת דינגו המפורסמת.
העונה שודרה לראשונה באוסטרליה בטלוויזיה ABC ב-1993. יורם גרוס (עם האולפנים הראשונים שלו יורם גרוס אולפני קולנוע) הפיק את הסדרה הראשונה עם: EM.
בידור (גרמניה), WDR / ARD (גרמניה), ABC (אוסטרליה) ו-BBC (בריטניה).
בישראל הסדרה שודרה לראשונה בשנת 1995 בערוץ הילדים ולאחר מכן בשנת 2004 בערוץ הופ!
עונה 2 (הטיול יוצא הדופן של בלינקי ביל, 1995)
בעונה השנייה של הסדרה ששודרה ב-1995 וארכה 26 פרקים, בלינקי וחבריו אבדו בזמן טיול בית ספר בשיחים.
כאשר הם מנסים לחזור הביתה הם מבקרים בכל מיני מקומות באוסטרליה, בהרפתקאות שלהם הם עוזרים לכל מיני חיות בצרה, ביניהם: תנינים, פינגווינים וחיות חווה וקרקס.
העונה השנייה הייתה הפקה משותפת של אולפני הסרטים יורם גרוס עם EM.
בידור, WDR / ARD ו-VIDEAL של גרמניה, כמו גם תאגיד השידור האוסטרלי.
הוא שודר בטלוויזיה ABC באוסטרליה.
גם עונה זו דובבה ושודרה בערוץ הילדים ולאחר מכן בערוץ הופ!.
בעונה 3 (הידועה לחלופין בתור "הרפתקאות בכדור הפורח יוצאות הדופן של בלינקי ביל" וההרפתקאות "מסביב לעולם של בלינקי ביל" בשיווק), בלינקי ביל, נאטסי ופלאפ מסתובבים ברחבי העולם בכדור פורח שלוקח אותם להרפתקאות מרגשות ששני בני אדם רודפים אחריהם בשם בזיל וסיריל שהם האחים קרקס.
החיות שהוא הציל היו: סליפרי כלב הים, ליאו האריה, לינג-לינג דובת הפנדה, טיקו הטוקאן, יויו הקופיף ופנלופה כלבת הפודל (שעובדים במקור עבור האחים קרקס).
הם נסעו לאנטארקטיקה, מישורי אפריקה, סין, יער הגשם של האמזונס, הודו ופריז.
העונה שודרה ב-10 ביוני 2004 בערוץ Seven Network.
הסדרה השלישית הייתה הפקה משותפת של יורם גרוס-EM.
טלוויזיה (גרמניה), WDR (גרמניה), ABC (אוסטרליה) ו-Wavery (הולנד).
בניגוד לשתי העונות הקודמות, עונה זו לא דובבה לעברית ולא שודרה בישראל.
שני פרקי פיילוט ספין-אוף, "משפחתו של פלאפ" ו"האי של פלאפ", שניהם בעקבות סיפורה של דמות המשנה פלאפ, פותחו על ידי יורם גרוס בסיוע ועדת הקולנוע האוסטרלית ומשרד הקולנוע והטלוויזיה של ניו סאות' ויילס ב-1996, אך שתי הסדרות לא אושרו.
סרט טלוויזיה ("חג המולד הלבן של בלינקי ביל", 2005)
בשנת 2005 הופק סרט טלוויזיה בשם "חג המולד הלבן של בלינקי ביל" על ידי יורם גרוס-אם.
טלוויזיה, עם ההפקה המשותפת של WDR (גרמניה).
הסרט שודר לראשונה ברשת Seven ב-24 בדצמבר 2005. שיר הנושא שלו, "Christmas in Australia", בוצע על ידי כריסטין אנו.
סרט זה לא שודר בישראל.
בפיליפינים, הספיישל שודר בשני חלקים ברשת GMA ב-1 וב-2 בדצמבר 2020.
בלינקי ביל - קואלה, הדמות הראשית בסדרה, קואלה עם מכנסיים אדומים אשר עושה תעלולים לעוברים ולשבים ובעיקר בכיתה אצל גברת מקסי.
נאטסי - קואלה, חברה טובה של בלינקי ביל וגרה יחד איתו בביתו, היא לובשת שמלה סגולה וצעיף ורוד.
פלאפ - ברווזן, חבר טוב של בלינקי ביל, הוא אוהב לאכול ולא אוהב שקוראים לו "ברווז", הוא לובש מכנסיים צהובים.
מרסיה - נמיית כיס (בכרסה העברית היא עכברת שדה), חברה טובה של בלינקי ביל, היא אוהבת להתאגרף ולובשת בגד ורוד.
ספלודג' - קנגורו, חבר טוב של בלינקי ביל, הוא לובש בגדים ירוקים וחובש כובע ירוק, הוא אוהב לקפוץ.
שיפטי - דינגו, חבר טוב של בלינקי ביל, פעם היו אויבים, אולם לאחר שמצא את אביה של נאטסי, בלינקי וחבריו קיבלו אותו בברכה.
הוא הכי צעיר במשפחת הדינגו.
מר וולטר וומבט - וומבט, הוא לא אוהב שקוראים לו "וומבו", המנטור של בלינקי וחבריו אשר נותן לו עזרה מתי שהוא צריך.
המושל פליקאן - שקנאי, ראש העיר של העמק.
גברת מקסי - עורבת, המורה בבית הספר בו לומדים בלינקי וחבריו.
מר ביל - אביו של בלינקי ביל ואביה המאמץ של נאטסי.
גברת ביל - אמו של גברת ביל ואמה המאמצת של נאטסי.
מר גלופ - אמו, מנהל בית קפה.
בישראל, שתי העונות של הסדרה דובבו לעברית פעמיים:
בשנת 1995, גרסת הדיבוב הראשונה דובבה בערוץ הילדים בבימויו והפקתו של קובי אשל.
אור אזולאי - בלינקי ביל [1996]
טלי גוטפריד - נאטסי / דייזי דינגו
אלי לולאי - שיפטי דינגו / דני דינגו
גיורא קנת - פלאפ / ראש העיר
יואב בר לב - ספלודג'
קובי אשל - מר וומבט
בשנת 2004, גרסת הדיבוב השנייה שודרה בערוץ הופ!
בבימויו של חיים אדן והפקתה של קרן עוז.
רוב המדבבים חזרו לדבב גם בגרסה השנייה:
אור אזולאי - בלינקי ביל
אלי לולאי - שיפטי דינגו
דבי בסרגליק - גברת ביל
עמי מנדלמן - מר וומבט
סרט הקולנוע "בלינקי ביל: הסרט"
בחודש אוגוסט 2015 יצא לאקרנים הסרט "בלינקי ביל: הסרט".
עלילת הסרט עוקבת אחרי בלינקי, שיום אחד מחליט לעזוב את העיירה הקטנה שלו וללכת בעקבות אביו מגלה הארצות המפורסם.
אך למרבה הצער, עקבותיו של האב אבדו לפני זמן רב ובלינקי היחיד שעדיין מאמין כי אביו עדיין נותר בחיים.
כאשר בלינקי מגלה סימן מסתורי הרומז על מיקומו של האב, הוא יוצא למסע שייקח אותו מעבר לגבולות העיירה הקטנה בא הוא חי, היישר לתוך הערבה הפראית והמסוכנת.
הסרט דובב על ידי השחקנים: טוני קולט, דבורה מיילמן, רופוס סיוול, ריצ'רד רוקסברג, ריאן קוואנטן, דייוויד וונהם ורובין מק'ליבי.
בלינקי ביל: הסרט הוא סרט הרפתקאות קומי מונפש משנת 2015, המבוסס על הדמות בלינקי ביל שנוצרה על ידי דורותי וול לסדרת ספרי ילדים ב-1933. הסרט הופק על ידי Flying Bark Productions ובחלקו הופץ והפקה משותפת על ידי Assemblage Entertainment ו-Telegael.
בעיירה גרין פאץ', קואלה צעירה אמיצה בשם בלינקי ביל מספרת סיפור על אביו, מר ביל, בזמן שהוא יוצא למסע ברחבי אוסטרליה פראית ומסוכנת בתקווה למצוא אותו.
אבא של בלינקי יצר את ביתם של גרין פאץ', שבו כל חיה יכולה להרגיש בטוחה ולחיות בשלום.
בלינקי הושפע מהאגדה על אביו, שנמצא בהרפתקה לים הדרקונים הלבנים.
כאשר ראש העיר קרנקלפוט מנסה לשלוט בגרינפץ' ולהיות השליט, בלינקי מבין שעליו ללכת לחפש את אביו.
לאורך ההרפתקה שלו הוא מתיידד עם ילדה קואלה בשם נוטסי, לטאה בשם ג'קו ועוד כמה יצורים שמסייעים לבלינקי במסעו.
הוא מגלה שלהיות גיבור זה מסובך ודורש עבודת צוות.
ראיין קוואנטן בתור בלינקי ביל, קואלה צעירה שובבה
רופוס סוול בתור סר קלוד, קצר שיער בריטי מרושע שרוצה לנקום במר ביל.
טוני קולט בתור בריל ושריל, שני אמוס
דייוויד ונהם בתור ג'קו, לטאה עם צווארון
דבורה מיילמן בתור גברת ביל, אמו של בלינקי
ריצ'רד רוקסבורג בתור מר ביל, אביו של בלינקי
רובין מקליווי בתפקיד נאטסי, קואלה שגדלה בגן חיות
בארי אוטו בתור ראש העיר ווילברפורס קרנקלפוט, גואנה ששולט בגרינפץ'
בארי המפריז בתור וולטר, וומבט קשיש שמיודד עם מר ביל.
טין פאנג בתור חורחה, קקדו חסר נוצות
קמרון ראלף בתור ספלודג', קנגורו ורוברט, ציפור לירי
שרלוט רוז המלין בתור מרסיה, עכברת כיס שהיא אחת מחברותיה הטובות ביותר של בלינקי
בילי ברמינגהם בתור טוני וריצ'רד, זוג קוקאבורים שמספרים משחק קריקט
סטיב קופר בתור הנס, אדם שבבעלותו בית דרכים באזור האאובק.
טרייסי לנון, בן וונדרס, אליף אצ'האן וגבריאל ג'וסטן בתור שומרי גן החיות.
פין אדקוויסט בתור הדוור פלטיפוס
ביירון שפן כתנינים (לא מוזכר)
ב-Rotten Tomatoes הסרט זכה לביקורות חיוביות בדרך כלל, וזכה לדירוג אישור של 73%, על סמך ביקורות של 11 מבקרים.
הספר Historical Dictionary of Australian and New Zealand Cinema פירש את ציון הקהל Rotten Tomatoes של 43%, מה שמרמז שלקהלים ומעריצי הספר המקורי ושל סדרות ההנפשה של שנות ה-90/2000 היו תגובות שליליות לסרט.
בעקבות הסרט יצאה סדרת טלוויזיה בת 26 פרקים, ההרפתקאות המופלאות של בלינקי ביל ששודרה ברשת Seven ב-2016. בישראל, הסדרה שודרה בערוץ ג'וניור.
בלינטמפל הוא כפר לשעבר שהיום מהווה פרבר של העיר קורק באירלנד.
הכפר ממוקם בצד המזרחי של העיר, כאשר גבולותיו משתרעים עד נהר לי והכפר בלקרוק, שממזרח לו.
במקור, בליטנמפל היה כפר נפרד אך כיום הוא מוקף על ידי העיר קורק ומהווה פרבר שלה.
גבעת טמפל, דרך צ'רצ'יארד ובלינטמפל עצמה קיבלו את שמם מאתר קבורה קדוש בראש גבעת טמפל.
בעוד שכמה טקסטים היסטוריים מצביעים על כך שבית קברות זה שכן בכנסייה מימי הביניים המוקדמים (1392) של האבירים הטמפלרים, טענה זו אינה נתמכת על ידי טקסטים אחרים והיסטוריונים מודרניים טוענים כי קשר זה שגוי.
כך או כך, בעוד שבית הקברות נותר עומד, לא נמצאו ראיות ארכאולוגיות לכנסייה סמוכה בחקר מודרני.
בית הקברות עצמו נסקר ולמרות שייתכן שהוא היה קיים כבר בתחילת ימי הביניים, אירוע הקבורה המתועד המוקדם ביותר בו הוא של קרביו של הנרי פיצרוי, דוכס גראפון הראשון שנהרג במצור על קורק בשנת 1690, ומעיו הוסרו ונקברו על מנת לשמר את הגופה לפני העברתה חזרה לאנגליה.
מצבות הקבורה הקדומות ביותר שנותרו (עם תאריכים ניתנים לזיהוי) מתוארכות לתחילת המאה ה-18.
ויליאם פן, מייסד מדינת פנסילבניה, יצא מנהר לי במסעו לארצות הברית בשנת 1682. זמן מה קודם לכן, דווח כי סר וולטר ראלי בילה כאן זמן מה לפני שיצא למסעו האחרון לאיי הודו המערבית באוגוסט 1617.
ג'ורג' בול, המתמטיקאי וממציא האלגברה הבוליאנית, התגורר בבלינטמפל במהלך המאה התשע עשרה כשהיה פרופסור ביוניברסיטי קולג' קורק.
הוא נפטר בדצמבר 1864, לאחר שחלה בדלקת ריאות כתוצאה מסופת גשמים בזמן שהלך מרחק של ארבעה מילים בין ביתו לאוניברסיטה כדי להעביר הרצאה.
תחנת הרכבת הקרובה ביותר הפעילה כיום היא תחנת קנט בקורק .
עם זאת, בין השנים 1850 ל-1932, קו מסילת הרכבת קורק, בלקרוק ופסאז' עבר מצפון למרכז הכפר.
בין השנים 1880 ו-1932, הייתה תחנה לאורך קטע זה של הקו בשם תחנת הרכבת שואו גראונד האלט, וזו שירתה את בלינטמפל.
מוריס הילי, פוליטיקאי, עורך דין וחבר פרלמנט
קיליאן מרפי, שחקן קולנוע ותיאטרון
סיימון זבו, שחקן רוגבי מקצועי
אליסון אוליבר, שחקנית קולנוע וטלוויזיה
בליסאריוס (באיטלקית: Belisario) היא אופרה בשלוש מערכות מאת גאטנו דוניצטי עם ליברית מאת סלבטורה קמאראנו.
האופרה עלתה לראשונה בלה פניצ'ה בוונציה ב-4 בפברואר 1836. למרות ההצלחה הרבה לאחר הופעת הבכורה שלה, הודות למבצעים, נזנחה מן הרפרטואר עד סוף המאה ה-19. ההצגות המחודשות הראשונות של האופרה התקיימו בשנת 1969, שובצ בפניצ'ה, עם ג'וזפה טדאי בתפקיד הראשי וליילה גנג'ר בתפקיד אנטונינה.
לאחר הקלטות חיות רבות, הקלטת האולפן הראשונה נערכה בשנת 2012 על ידי חברת התקליטים אופרה ררה.
האופרה מבוססת באופן קלוש על הדמות ההיסטורית של בליסאריוס, מפקד צבאו של יוסטיניאנוס הראשון, קיסר האימפריה הביזנטית ואשתו, אנטונינה.
למעשה עיקר החומר ששימש את קמאראנו מבוסס על רומנסות מתקופת ימי הביניים, שביקשו להציג מחזה מוסר ולהדגיש את הפניית העורף של הקיסר למצביאו הנאמן, עקב תכככים ומזימות חצר.
ברומנסות אלה הוצג בליסריוס בסוף ימיו כמי שנושל מכבודו בגלל עלילת בגידה, ירד מנכסיו ואף התעוור ובילה את שארית ימיו כקבצן עיוור.
זאת בניגוד לתעודות בנות זמנו, לפיהן דבר מכל אלה לא התרחש.
כן נעשה שימוש בדמותה של אנטונינה כמכשפה בוגדנית, כפי שהיא משתקפת ב"היסטוריה הסודית" מאת פרוקופיוס.
תפקיד מבצע אנטונינה קרולינה אונגר איירין אנטונייטה ויאל בליסאריוס סלסטין סלבטורי יוסטיניאנוס סאבריו ג'ורג'י אלמירו איגנציו פאסיני יודורה עמליה בדסי אוטרופיוס אדוניס דל'אורו אוסביוס אוקטרי ג'ון ריזי מנצח גאטאנו מארס
ביזנטיון ממתינה לשובו של הגיבור בליסריוס, השב מניצחון נוסף.
בעוד בתו אירנה מוצפת שמחה לשובו של אביה האהוב, אשתו אנטונינה רותחת מזעם: היא למדה מהמשרת פרוקלוס, על ערש דווי, שבעלה הורה לו להרוג את בנו הראשון אלסי, אך מכיוון שלא היה לו האומץ לעשות זאת, הוא נטש את התינוק על שפת הים.
האישה רקמה תוכנית עם אוטרופיוס, שותפה לנקמה ומאהבה: השניים זייפו מכתב שנשלח כביכול מבליסריוס לאנטונינה, כדי להאשים אותו בפשע ובבגידה בקיסר יוסטיניאנוס.
בינתיים, הקיסר מקבל את בליסריוס, חייליו ושבויי המלחמה: המפקד מבקש חנינה עבורם, ויוסטיניאנוס מאשר אותה.
עם זאת, רק אחד האסירים אינו רוצה לנטוש את צידו של בליסריו, אלמירו, שכלפיו המנהיג חש תחושה מוזרה של אהבה אבהית שאינו יכול להסביר.
אלמירו, שסיפר שהוא יווני במוצאו אך ננטש בגיל צעיר, מבקש להיות בקרבתו תמיד, ובליסריוס נענה לו.
בביתו, לבליסריוס אין זמן לחבק את אשתו ובתו, כאשר מגיע אוטרופיוס עם פקודה מיוסטיניאנוס, למסור את החרב וללכת אחריו לסנאט.
נקמתה של אנטונינה מתחילה: אוטרופיוס מאשים את בליסריוס בתכנון הפיכה ובניסיון להתנקש בקיסר, ומביא כראיה להאשמה את המכתב המזויף הממוען לאשתו.
בליסריוס, כשראה אותו, מבין שהוא קורבן מזימה, ומבקש מאשתו להכחיש את ההאשמה.
בנוסף להאשמת בעלה בבגידה, היא מפרסמת את נסיבות מותו של בנה אלסי.
בליסריוס, נסער, טוען כי הורה על מותו של הילד משום שגילה בחלום שבנו יביא חורבן לאימפריה הביזנטית.
מחוץ לכלא, תומכיו של בליסריוס מבכים את גורלו הנורא: אוטרופיוס, שניצל את הצו הקיסרי שגזר גלות על המנהיג, עיוור את בליסריוס ביוזמתו.
אלמירו, המום ומלא טינה כלפי העיר והאימפריה שהתייחסו כך לגיבורו, נשבע לנקום ועוזב את העיר.
היחידה שנותרה לצד בליסריוס היא איירין, בתו, המלווה את אביה העיוור, המובל מהכלא.
בליסריוס אינו מודע לזהות מדריכו, ורק כשהוא מבקש ממנה לקחת אותו לראות שוב את בתו האהובה איירין, היא מגלה לו את זהותה.
בליסריוס מוטרד מכך שהוא נטל על בתו, אך איירין מבקשת את הגנת האל עליהם והשניים עוזבים, מלווים בשומרים.
למרגלות הר אמו, איירין ובליסריו נתקלים בצבא הפולשים החדשים, האלאנים והבולגרים, ומגלים כי מצביאם הוא אלמירו, בדרכו לנקמה בשל גיבורו.
כשהוא מופיע, אלמירו רוצה לחבק אותו שוב, אך בליסריו דוחה אותו, מאשים אותו בבגידה בו ובמולדתו וחושף בפניו את מוצאו היווני: מהעימות הזה, איירין נדהמת, כשהיא מגלה שאלמירו נמצא על ידי ונדל על שפת ים, ומספרת לאביה שאמה סיפרה לה על חטאיו של פרוקלוס.
צלב, שאותו ענד הילד אלסי סביב צווארו כמתנה מאמו, והפגיון של בליסריוס שבעזרתו היה פרוקלוס אמור להרוג אותו ושאלמירו עדיין נושא עמו, מאפשרים את הזיהוי: הצעיר הוא בנו של בליסריוס.
שמחת האיחוד בין האב לבנו נקטעת על ידי הכנות המלחמה סביבם, אשר מזכירות לאלמירו/אלסי את שבועתו להפיל את ביזנטיון.
בנדיבותו, אוטריו, מנהיג הברברים, מאפשר לאלכסיס להצטרף למשפחתו ויוצא עם הצבא לביזנטיון.
בעיר הנצורה, יוסטיניאנוס מקבל את אנטונינה, אשר, נסערת בחרטה, מגלה לו את כל האמת על המזימה שרקמו היא ואוטרופיוס.
הווידוי נקטע על ידי איירין, אשר מגלה לאמה שבנה לא מת ולקיסר שבליסריוס עודד את הכוחות היוונים שהצליחו להביס את מתקפת הפולשים.
השמחה קצרת מועד, כאשר אלכסיס נכנס ומודיע שבליסריוס נפצע אנושות מחץ שנורה על ידי אויביו.
הגיבור הגוסס מובא בפני הקיסר, אשר מבקש ממנו לשמור על שני ילדיו.
אנטונינה ניגשת לבעלה כדי לבקש סליחה, אך בליסריו מת לפני שהיא מספיקה לומר משהו.
האישה מביעה את כל כאבה, בעוד הקיסר והמקהלה מקללים אותה על שגרמה למותו של בליסריוס.
מס' 1 - מקהלת פתיחה וקוואטינה איירין זר של זרי דפנה נצחיים - רוץ, ידידי...
בואו נעוף לחוף (פזמון, איירין, יודורה)
מס' 2 - קוואטינה אנטונינה אפילו הקבר נדחה בפניי (אנטונינה, אוטרופיוס)
מס' 3 - צעידה הו אלוהי הצבאות (יוסטיניאנוס, מקהלה)
מס' 4 - מקהלה ודואט בליסריו ואלמירו אינביטו בליסריו - כאשר צבוע בדם
הרשע שפגע בטבע (פזמון, יוסטיניאן, אוטרופיוס, בליסריוס, אלאמירוס, איירין, אנטונינה)
מס' 6 - פקודת המקהלה ואריה אלאמירו קיסר הייתה - בחדשות איומות כאלה (צ'ורוס, אלאמירו, איירין, יודורה)
מס' 7 - דואט בליסריו ואיירין אם אני לא יכול לראות אותה
מס' 8 - פזמון ושלישייה בליסאריו, איירין ואלמירו התפשטות נוראית - אם הבן מוחזק (בליסאריו, איירין, אלאמירו, אוטריו, פזמון)
מס' 9 - אריה אחרונה אנטונינה מאז אותו יום, שהחף מפשע - הוא כבה, ושל סליחה (אנטונינה, מקהלה, יוסטיניאנוס, אירנה, אלמירו, בליסריו)
בַּליסטָה , הידוע במקורות גם בשם "קליסטוס" (Callistus), היה אחד מ"שלושים הטיראנים" בקובץ הביוגרפיות ה"היסטוריה אוגוסטה" השנויה במחלוקת, שתמך במרד המקריאנים (האוזורפטורים מקריאנוס האב ומקריאנוס הבן) נגד הקיסר הרומי גליאנוס.
יואנס זונאראס (יב, 23) מכנה את בליסטה בשם "קליסטוס", שם יווני שעשוי להעיד על מוצאו.
השם "בליסטה" הוא לפיכך כינוי, על שמה של קשת הירי האופקית, שפיתחו הרומאים ב על סמך ידע של יוונים.
ייתכן כי בליסטה קיבל כינוי זה עקב מומחיותו בירי בקשת זו.
בליסטה היה מפקד המשמר הפרייטוריאני (praefectus praetorio, תפקיד זה היה בפועל מעין נאמן ראשון במעלה של הקיסר) תחת שלטונו של הקיסר הרומי ולריאנוס.
לאחר שהאימפריה הסאסאנית הביסה ושבתה את הקיסר בקרב אדסה, בליסטה, יחד עם מקריאנוס, הטריד את הצבא הסאסאני, ואף תפס את אוצרותיו והרמונו של המלך הפרסי שאפור הראשון.
בליסטה תמך בתוכניתו של מקריאנוס להכתיר את שני בניו, מקריאנוס הצעיר וקוויאטוס, לקיסרים, ובסופו של דבר גם את עצמו.
יחד עם אודינת, שליט תדמור, הם ניצחו את הצבא הסאסאני שחזר מהחרבת קיליקיה.
לאחר מכן הכריז מקריאנוס על שני בניו כקיסרים.
בליסטה נשאר עם קוויאטוס במזרח, בעוד מקריאנוס ובנו הבכור מקריאנוס נעו עם הצבא נגד המערב.
מקריאנוס הובס בבלקן על ידי מפקד חיל הפרשים הרומאי, אוראולוס, מצביא נאמן לגליאנוס, ונהרג.
לאחר מכן, על פי כמה דיווחים, הזמין גליאנוס את אודינת לפנות נגד בעלי בריתו לשעבר, בליסטה וקוויאטוס.
לדברי דוד גולן, האמירה לפיה נמחל לבליסטה על ידי הצרים על אמסה, נבעה כפי הנראה מהצלחתו להוכיח שאין בכוונתו להתמנות לקיסר, ומכאן שהנאמר במשפט הבא, שניסה להתמנות לקיסר, נראה כתפארת המליצה, לפיה בתקופה זו כולם מכריזים על עצמם קיסרים.
לדעת גולן, סביר לפיכך כי, כפי שמסופר בהמשך, הוא פרש לחיים פרטיים, לאחר שנתברר לו שניצל ממוות בטוח.
בֶּלֶם (בעגה: בְּרֵקְס; מאנגלית: brakes) הוא מכשיר הנועד להאט או לעצור תנועה של מכונה כלשהי, ולמנוע ממנה לזוז.
האנרגיה הקינטית המתבזבזת כתוצאה מכך מתורגמת לרוב לאנרגיית חום באמצעות חיכוך.
בלמים מותקנים על רוב כלי הרכב בעלי גלגלים, לרבות מכוניות, אופניים, רכבות ואופנועים.
בלם אוויר: בלם אוויר מורכב בדרך כלל על משאיות שלהן יש מערכת מכלי אוויר בלחץ.
האוויר שמשתחרר מהמכלים הללו (באמצעות לחיצה על דוושת הבלם), עובר אל תאי בלימה (בוסטרים) שמפעילים כוח מכני (מוט דחיף) על בלמי תופים או בלמים דיסקיים.
בלם דיסק: בלם דיסק היא מערכת של רפידות, בוכנות הידראוליות ודיסקי-בילום.
לחיצה על דוושת הבלם מפעילה כח על גבי בוכנות שלוחצות רפידות אל דיסק הבילום.
הרפידות עשויות חומר שנשחק במהירות גבוהה יותר כך שהרפידות הן החלק היחיד שצריך להחליף (תחת שימוש נכון).
בעבר נהוג היה לייצר את רפידות הבלם מאזבסט, אך עקב גילוי השפעותיו המזיקות על מערכת הנשימה הופסק השימוש בו.
דיסק הבילום קיים במספר תצורות וגדלים.
הגדלת הדיסק מגדילה את שטח הפנים שלו וכך את שטח המגע האפשרי בין הדיסק לרפידה ויוצרת כח בילום גדול יותר.
דיסקי-בילום קדמיים במכונית יהיו גדולים יותר מהאחוריים או לחלופין הרפידות האחוריות יהיו קטנות יותר.
במידה וגלגלי מכונית ננעלים בבלימה, עדיפה נעילתם של הגלגלים הקדמיים, כיוון שנעילת גלגלים אחוריים לפני קדמיים מובילה לסחרור כלי הרכב.
ישנם דיסקים (בדרך כלל קדמיים) שנקראים "דיסקים מאווררים".
זהו דיסק בעל שני משטחי בילום שבינם ישנו מרווח המאפשר זרימת אוויר לקירור הדיסק ובכך שיפור יעילותו ויעילות הבלימה.
אפקט דומה ניתן להשיג גם על ידי חירוץ וחירור הדיסקים, תכנון המאפיין כלי רכב ספורטיביים.
בלם תוף: שיטת בלימה ותיקה יותר מבלם דיסק, ונפוצה עדיין בסרנים אחוריים של מכוניות נוסעים ובכלים כבדים.
בלם תוף מורכב מתוף מתכתי הצמוד לסרן, ובתוכו סנדלי בילום הנעים בעת הבלימה לעבר היקף התוף מצידו הפנימי ומתחככים בו.
לתוף יתרונות על פני הדיסק מבחינת מחירו הזול, שטח פני הרפידות הגדול יותר ואי פיזור אבק הרפידות.
חסרונו הגדול הוא פיזור חום גרוע יותר מאשר בבלם דיסק.
בלם אלקטרומגנטי: פועל באמצעות יצירת השראה אלקטרומגנטית על גל הינע בכיוון הפוך לכיוון סיבובו.
בַּלַלַייקָה (בכתב רוסי: Балалайка) היא כלי מיתר מסורתי במרכז אסיה ובפרט ברוסיה.
לבללייקה אופיינית תיבת תהודה משולשת העשויה מעץ ו-3 מיתרים (לעיתים שישה, בזוגות).
הבללייקה הפכה לאחד כלי המיתר החשובים במזרח אירופה, בייחוד ברוסיה ובאוקראינה.
רפרטואר הדורש טכניקת נגינה מורכבת קידם את הבללייקה לדרגת חשיבות של כלי נגינה קלאסי, ויצירות רבות נכתבו במיוחד עבורה.
יש שישה גדלים שונים של בללייקות.
הגודל השכיח ביותר המשמש לנגינת סולו הוא הגודל הבינוני (מכונה בללייקה פּרִימָה).
כוונון המיתרים של בללייקה פרימה הוא מי, מי, לה (שני המיתרים התחתונים מכווננים לאותו גובה), ומנגנים עליה בעזרת האצבעות בטכניקה מיוחדת, לעיתים קרובות בפריטת טרמולו.
תכונה מיוחדת של בללייקה זו היא שהרווח בין המיתר הראשון והשני גדול מהרווח בין המיתר השני ושלישי.
גודל שכיח פחות הוא "בללייקה גדולה" (בללייקה סֶקוּנדָה), המכווננת לה, לה, רה – קווינטה אחת נמוך יותר מהבללייקה פרימה.
פיקולו (נדיר) בכוונון סי, מי, לה (כוונון דיסוננטי)
אַלטוֹ בכוונון מי, מי, לה (נמוך באוקטבה מבללייקה פרימה)
בס בכוונון מי, לה, רה
קונטרבס בכוונון מי, לה, רה (נמוך באוקטבה מבללייקה בס) .
על בללייקות בס וקונטרבס פורטים בעזרת מפרט.
הכוונון עשוי להשתנות ממקום למקום ובהתאם לסוג המוזיקה המנוגנת.
לעיתים הבללייקה פרימה מכווננת "בסגנון גיטרה", סול, סי, רה, בדומה לשלושת המיתרים הדקים של הגיטרה הרוסית, מה שמקל על נגני גיטרה רוסית לנגן בה.
בשלוש הבללייקות הקטנות יותר (פיקולו, פרימה וסקונדה), מקובל להשתמש בשני מיתרי ניילון (המיתרים התחתונים הזהים) ובמיתר מתכת אחד (העליון).
כלי נגינה זה הפך לשמו של שיר מפורסם של הזמרת אילנית.
ישנו שיר נוסף "נגני לי (בללייקה)" בביצועו של דורון מזר שחיברה שמרית אור והלחין ננסי ברנדס.
בְּלִיץ' (בקאטאקאנה: ブリーチ; ברומאג'י: Bleach) היא סדרת מנגה ואנימה שנכתבה על ידי טאיטו קובו.
בסדרה מסופר על איצ'יגו קורוסאקי, תלמיד תיכון בן 15 בעל היכולת לראות רוחות, המקבל מנערה בשם רוקיה קוצ'יקי כוחות של מלאך מוות (ביפנית: 死神 שִׁינִיגָּאמִי) וחרב מחסלת נשמות, הנקראת זאנפקטו (Soul Slayer - החרב של מלאכי המוות).
אִיצִ'יגּוֹ קוּרוֹסָאקִי הוא נער תיכון בעל יכולת לראות את רוחות המתים.
הדבר נובע מכוחו הרוחני הגדול, עקב כך רוחות מנסות שלא לתקוף אותו, את ביתו ואת משפחתו.
הסדרה מתחילה כשאיצ'יגו פוגש את מלאכית המוות (שיניגאמי), רוּקִיה קוּצִ'יקִי.
תפקידם של השיניגאמי הוא להעביר את הנשמות לעולם הבא "סול סוסייטי" וללחום בהולואים - נשמות שהידרדרו והפכו למפלצות שכל מטרתן הוא זריעת הרס ואכילתם של נשמות החיים והמתים.
מהרגע שקיבל איצ'יגו את כוחות מלאך המוות של רוקיה קוצ'יקי, כוחו הרוחני העצום פרץ את המחסום שבו היה כלוא עד אז, והחל מחלחל אל כל הסובבים לו.
אחד מהאנשים שהושפעו מכוחו הרוחני העצום של איצ'יגו הייתה בת כיתתו, אוֹרִיהִימֵה אִינוֹוֵה.
כאשר נקלעה לסכנה יום אחד, גילתה שקיבלה כוחות מיוחדים ויכלה להגן על עצמה ועל סובביה.
כוחות רוחניים אלו שקיבלה התבטאו בשישה יצורים קטנים ("פיות") שיצרה המתאכסנים בסיכת הראש שאחיה המת נתן לה.
לחברו האחר - סאדו (שנקרא גם צ'אדו), שהיה בעל כוחות פיזיים עצומים גם כך, הופיעה האפשרות להעצים אותם בעזרת כפפת-כוח רוחנית הנוצרת מסביב לידו בשעה שהוא קורא לה.
גם כפפה זו הופיעה לו בשעת צרה, כאשר סאדו ניסה להגן על אחותו הקטנה של איצ'יגו מפני הולאו.
כפפה זו נקראת היד הימנית של הענק.
בהמשך, כאשר איצ'יגו וחבריו מגיעים להואקו מונדו, כוחותיו של סאדו מתפתחים לצורתם הסופית - כאשר הוא מפעיל אותם, על ידו הימנית נוצר מגן, ועל ידו השמאלית נוצרת כפפה שמשמשת להתקפה, ונקראת היד השמאלית של השטן.
אל חבורתם נוסף חבר נוסף - אוּרְיוּ אִישִידַה, שגם הוא בן כיתתם.
אישידה הוא קווינשי, בן לגזע עתיק הנלחם בהולואים, שנידון למוות על ידי מועצת מלאכי המוות בטענה שמסדרם פוגע באיזון בין עולם המתים ועולם החיים בדרך בה הוא מטפל בנשמות התועות הללו.
אישידה הוא הקווינשי האחרון שנותר בחיים, לאחר חיסולם בידי מלאכי המוות.
נשקו הוא קשת מיוחדת שמיוצרת מכוחו הרוחני ויוצאת מכף ידו בשעת הצורך.
מערכת היחסים בינו לבין איצ'יגו היא מוזרה למדי עקב העובדה שאיצ'יגו מתפקד כעת כמלאך מוות ובין מלאכי המוות לקווינשים ישנה שנאה רבת שנים.
כעבור זמן מה, איצ'יגו מגלה שעל ידי כך שרוקיה נתנה לו את כוחותיה ונשארה איתו בעולם האנושי לעזור לו בלחימתו הולואים, היא הפרה את חוקיהם של המלאכי המוות והביאה על עצמה עונש מוות.
היא נלקחה לסול סוסייטי, לאחר שמנעה ממלאכי המוות שרדפו את איצ'יגו להרוג אותו (אבאראי רנג'י וביאקויה קוצ'יקי).
איצ'יגו ניצל מפצעיו הרבים בזכות אדם בשם קיסוקֶה אורהרה, דמות אפופת מסתורין אשר בשלב מאוחר יותר מתגלה כמלאך מוות בעברו.
הוא נותן לאיצ'יגו ההזדמנות להתאמן אצלו ולשוב ולאגור את כוחות השיניגאמי שלו, שאיבד במהלך המאבק על רוקיה.
האימונים שעבר לא היו קלים ואיצ'יגו כמעט והפך להולו בעצמו.
בזכות האימון, איצ'יגו גילה את כוחות מלאך המוות שלו.
הוא יוצא לדרך עם חבורה של ארבעה אנשים - אישידה, אוריהימה, צ'אדו וחתול מדבר בשם יורואיצ'י (שאחר כך מתגלה כמלאכית מוות בעברה שהיה לה קשר עם ביאקויה קוצ'יקי).
ביחד הם יוצאים לסול סוסייטי, מאוחדים במטרה להציל את רוקיה.
איצִ'יגּוֹ קוּרוֹסָאקִי – הדמות הראשית בסדרה, בעל כוח רוחני ברמה גבוהה.
בנם אישין קורוסאקי, רופא במקצועו, ומסאקי קורוסאקי.
לאחר שהשיניגאמי (אלת המוות) רוקיה נפצעת משום שהצילה אותו הוא לוקח לה את כוחות של שיניגאמי ולוקח על עצמו להחליף אותה בתפקיד.
לאחר שקיבל את כוחותיו הוא קיבל זאנפאקטו, חרב השייך לאלי המוות, הגדולה בהרבה מהרגיל.
שם חרבו הוא זנגטסו (שמשמעו חותך הירח).
לאיצ'יגו הייתה בעבר היכולת ליצור מסכת הולו על פניו, שאפשרה לו להעצים את כוחותיו, בדומה לואיזרדים.
בארק (סאגה) האחרון, לאחר שאיצ'יגו משיג את חרבו החדשה וכוחותיו מגיעים לאיזון, הוא יכול לשבור את האיזון הזה ולהתמזג עם ההולו שבתוכו, מה שמעניק לו גישה ליכולות הולו בסיסיות ומעצים את כוחותיו.
במהלך הסדרה הוא מגלה על זהותו האמיתית של אביו, כשיניגאמי וקפטן יחידה 10 לשעבר שעבר טרנספורמציה לאדם, ועל זהותה של אמו כקווינשית שהותקפה על ידי הולו לפני שנולד, ושהשיירים של אותו הולו עברו אל איצ'יגו שנולד לאחר מכן.
כך נודע לקוראים לבסוף שאיצ'יגו הוא שילוב של אדם, שיניגאמי, קווינשי, ויזארד ופולברינגר.
רוּקיה קוּצִ'יקִי – אלת מוות (שיניגאמי) וסגנית הקפטן של יחידה מספר 13 ב-13 יחידות ההגנה (הארגון הצבאי הראשי של סול סוסייטי), תחילה תחת פיקודו של קאיין שיבה ולאחר מכן תחת פיקודו של ג'ושירו אוקיטאקה.
איבדה את כוחותיה כשיניגאמי, לאחר שנתנה אותם, בלית ברירה, לאיצ'יגו.
בסופו של דבר, רוקיה מצליחה לקבל את כוחותיה בחזרה.
בסוף הסדרה, היא נהיפכת לקפטנית החדשה של יחידה 13. נשואה לרנג'י אבראי, הסגן של יחידה מספר 6, ולהם בת בשם איצ'יקה אבראי, המוצגת כ"שוליית שיניגאמי".
אוֹרִיהִימֵה אִינוֹאה – נערה תמימה מכיתתו של איצ'יגו, המתלווה אליו במסעו להציל את רוקיה.
לאינואה כוח לשלוט ב-6 פקודים, המשמשים לה להתקפה, להגנה ולריפוי.
ששת הפקודים נמצאים בסיכות שבשערה, ובעת צרה היא קוראת להם, והם מופיעים בצורתם האמיתית.
נוצרו כאשר חפץ בשם ההוגיוקו, שבכוחו להגשים את התשוקות העמוקות ביותר של אלה שסביבו, הגשים את רצונה של אוריהימה ליכולת להגן על היקרים לה.
בסוף הסדרה, אוריהימה ואיצ'יגו נשואים, ויש להם ילד בשם קאזוי קורוסאקי, גם הוא בעל כוחות שיניגאמי.
אוּרִיוֹ אִישִׁידַּה – אחד הקווינשים האחרונים, לקווינשים היכולת ליצור נשק, בדרך כלל קשת וחצים מחלקיקים רוחניים (לחזקים ביותר מביניהם יש יכולת ליצור נשק מכל מקור כוח רוחני), ולירות אותם.
בסוף הסדרה מצטרף בעל כורחו לצבא הקווינשים בפיקודו של אבי הקווינשים, יוהבאך, אך בוגד בו לאחר מכן.
יאסוטורה סאדו - אחד מחבריו של איצ'יגו.
הושפע מן כוחו הרוחני של איצ'יגו, שהעיר את כוחותיו שלו- סאדו הוא פולברינגר, ילד להורה ששרד התקפת הולו ושיירים מכוחו עברו לילד.
כוח זה מאפשר לו למשוך את ה"נשמה" של עצמים שקשורים אליו.
בתחילה זה היה העור על זרועו ששימש אותו לכך.
הוא היה בעל כוחות פיזיים עצומים גם כך, וניתנה לו האפשרות להעצים אותם בעזרת כפפת-כוח רוחנית הנוצרת מסביב לידו בשעה שהוא קורא לה, הנקראת היד הימנית של הענק.
בהמשך, כאשר איצ'יגו וחבריו מבקרים בהואקו מונדו, עולמם של ההולואים, כוחותיו של סאדו מתפתחים לצורתם הסופית- על ידו הימנית מופיעה כפפה שמתרחבת למגן, ועל ידו השמאלית נוצרת כפפה שמזכירה מאוד יד של הולו, והיא משמשת אותו להתקפה.
היא נקראת היד השמאלית של השטן.
קיסקה אורהרה - מורה הדרך של איצ'יגו, אינואה וסאדו.
מוצג כגבר עצלן ורודף שמלות, וכמעט תמיד חובש מגבעת בצבעים ירוק ולבן.
לפני כ-100 שנים אורהרה היה הקפטן יחידה 12, אך הוא גורש מסול סוסייטי כעונש על פשע שלא ביצע, ומאז חי בעולם החיים כשהוא מתחזה לבן אדם ומנהל חנות ממתקים פיקטיבית.
מנהל את החנות יחד עם שני חברי ילדותו, יורואיצ'י שיאואין וטסאי צוקאבישי, שיניגאמים גם הם, ועוזריו הם שני ילדים בשם ג'ינטה ואורורו.
אורהרה המציא את ההוגיוקו, חפץ רב עוצמה אשר מסוגל לשלב בין כוח רוחני של הולואים ושיניגאמים, אך בסופו של דבר התברר שלהוגיוקו יש כוחות המבוססים על רצונותיו.
מת בסוף הסדרה כאשר שחרר את הבנקאי שלו על הקווינשי אסקין נאק-לה-וואר.
זהו הארגון הצבאי הראשי של סול סוסייטי, ומטרתו היא לטהר נשמות רעות ואבודות ולשמור על האיזון בין עולם הרוחות לעולם החיים.
לכל יחידה בארגון יש מספר, סמל ותפקיד ספציפי.
מנהיגי היחידות נקראים קפטנים, שהם השיניגאמים החזקים ביותר מכל יחידה.
על כל קפטן דרוש לעטות חלוק לבן הנושא את מספר היחידה אותה הוא מנהיג מעל מדי השיניגאמי שלו ולהיות מסוגל לבצע בנקאי בעזרת הזנפאקטו שלו.
סדר הדרגות של כל השיניגאמים מכל יחידה הם קפטן, סגן קפטן, מושב שלישי, מושב רביעי וכו'.
ישנה יחידה הנקראת יחידה 0 אשר מורכבת משיניגאמים בעלי יכולות יוצאות דופן.
חברי יחידה 0 הנוכחיים הם חמישה שיניגאמים בלבד, כולם בדרגת קפטן, וכוחם המשותף שווה ערך לכוח 13 יחידות ההגנה יחדיו.
היחידה פועלת ישירות תחת מלך הנשמות.
ימאמוטו גנריוסאי-שיגקוני - קפטן יחידה 1 והמייסד של 13 יחידות ההגנה.
על אף גילו המופלג הוא נחשב כמעט בלתי מנוצח ושאר השיניגאמים בארגון מגלים כבוד רב כלפיו.
על מצחו 2 צלקות המצטלבות בניהן, אשר אחת מהן נוצרה עקב שחרור הבנקאי של סגנו, צ'וג'ירו סאסאקיבה, והשניה נוצרה בקרב שניהל בעבר הרחוק מול אבי הקווינשים, יוהבך.
הזנפקאטו שלו נקרא ריוג'ין ג'אקה.
בתחילת סאגת המלחמה נפל בקרב מול יוהבך.
צ'וג'ירו סאסאקיבה - סגן קפטן יחידה 1 והמפקד העליון של הסגנים.
צ'וג'ירו הוא יד ימינו של ימאמוטו וקרוב אליו מאוד.
בתחילת סאגת המלחמה הקריב את חייו כאשר הגן על ימאמוטו מהקווינשים אשר פלשו למתחם יחידה 1.
יחידה 2 - יחידת הכוחות המיוחדים
סוי פון - קפטנית יחידה 2. סוי פון היא שיניגאמי קשוחה, נוקשה וכוחנית.
לפני שנעשתה קפטנית היא שירתה כנושאת הכלים של הקפטנית הקודמת של יחידה 2, יורואיצ'י שיאואין, והעריצה אותה מאוד.
מרבה להעליב ולזלזל בסגן שלה, אומאידה.
שם הזנפאקטו שלו הוא סוזומבאצ'י.
מארצ'יו אומאידה - סגנה של קפטנית יחידה 2, סוי פון.
אומאידה הוא שיניגאמי שמן, פחדן ושחצן המרבה להתרברב במעמדו החברתי ובאיכויות שקיבל ממשפחתו העשירה, אך כאשר הוא נתקל באויב חזק הוא כמעט תמיד נבהל ובורח ממנו.
מרבה לסבול מיחסה המזלזל של סוי פון.
אומאידה התגבר על פחדיו פעמיים במהלך הסדרה, כאשר נאלץ להציל את חייהן של סוי פון ושל אחותו הקטנה מריו.
שם הזנפאקטו שלו הוא גגטסובורי.
יחידה 3 - מידע ואינפורמציה
גין איצ'ימארו - קפטן יחידה 3. שיניגאמי ערמומי בעל חזות מאיימת.
חבר ילדות של ראנגיקו מטסומוטו, סגנית קפטן יחידה 10. בתחילת דרכו כשיניגאמי נהפך לבן טיפוחו של אייזן בשל כוחו הקטלני של הזנפקאטו שלו, שינסו, המסוגל להתארך למרחק עצום במהירות בזק, ומאז הם ביצעו בחשאי ניסויים בלתי חוקיים ובמקביל שירתו כשיניגאמים מן המיניין ב-13 יחידות ההגנה.
נחשב עריק מפני שנמלט מסול סוסייטי יחד עם אייזן וטוסן, אולם בדיעבד התברר שהוא ריגל אחר אייזן על מנת לחסל אותו.
נרצח על ידי אייזן מיד לאחר שבגד בו.
קירה אזורו - סגן קפטן יחידה 3, תחת פיקודו של גין.
חבר לשעבר ביחידות 4 ו-5. שם הזנפאקטו שלו הוא וואביסקה, וכוחו מסוגל להכפיל את המשקל של כל דבר שהוא מכה בו.
יחידה 4 - היחידה הרפואית
אונוהאנה רטסו - קפטנית יחידה 4. מוצגת כאישה חכמה, אימהית וטובת לב, אך רבים מהכפופים שלה פוחדים ממנה פחד מוות (וכך גם חלק מהשיניגאמים הבכירים בארגון).
שם הזנפאקטו שלה הוא מינאזוקי.
בסאגת המלחמה מתגלה שהיא הייתה קפטנית לשעבר ביחידה 11, ששם המשפחה האמיתי שלה הוא יאצ'ירו ושהיא המייסדת של שושלת קנפאצ'י.
מתה בקרב מול זאראקי, קפטן יחידה 11 והיורש החוקי של השם קנפאצ'י.
איסאנה קוטטסו - סגנית קפטן ביחידה 4, תחת פיקודה של אונוהאנה.
אחותה הגדולה של קיונה מיחידה 13. שם הזנפאקטו שלה הוא איטגומי.
נהפכת לקפטנית יחידה 4 בסוף הסדרה.
האנאטארו מאידה - מושב שביעי ביחידה 4. האנאטארו הוא שיניגאמי נמוך קומה וחסר ביטחון שמנסה למלא את תפקידו בצורה הטובה ביותר בלי להיכנס לסיכונים מיותרים.
בסאגת סול סוסייטי סייע לאיצ'יגו וחבריו להציל את רוקיה ובכך סיכן את עצמו בבגידה בארגון, מפני שאיצ'יגו וחבריו הוגדרו אז כפולשים בלתי רצויים.
שם הזנפאקטו שלו הוא היטגומארו.
קודם למושב השלישי ביחידה 4 בסוף הסדרה.
יחידה 5 - יחידת הקידו
אייזן סוסקה - קפטן יחידה 5. מוצג כשיניגאמי מנומס, טוב לב ואדיב, אך למעשה הוא האנטגוניסט הראשי של הסדרה.
נרצח לכאורה בתחילת סאגת סול סוסייטי, וכל צמרת השיניגאמים הבכירים התפרקה כאשר כולם חשדו בכולם ברצח שלו.
למעשה התברר שכל מהלך האירועים, החל משליחת רוקיה למשימה בעולם החיים, דרך האשמתה בבגידה ועד זיוף מותו של אייזן, תוכננו מראש על ידי אייזן ובוצעו על ידי הזנפאקטו שלו, קיוקה סויגטסו - זנפאקטו רב עוצמה אשר מסוגל לתעתע שחושיו של כל מי שצופה באשליות שלו אפילו פעם אחת.
אייזן הבוגד חילץ את ההוגיוקו שהיה טמון בגופה של רוקיה, ושמר אותו ליום בו יוכל להשיג את מפתח המלך ולהיות השליט העליון של סול סוסייטי ועולם החיים.
במשך שנים הוא ביצע ניסויים מסוכנים ובלתי חוקיים בהם שילב נשמות של שיניגאמים עם נשמות הולואים ויצר צבא שלם של הולואים דמויי אדם הנקראים ארנקארים.
בקרב בעיר קראקורה אייזן מתוודה בפני איצ'יגו שהוא תכנן את כל מהלך האירועים בסדרה עוד מלפני שאיצ'יגו נולד בכלל.
אייזן טמן את ההוגיוקו בגופו שלו אך איבד את כוחותיו מפני שמסתבר שלהוגיוקו יש רצונות משל עצמו.
אייזן נידון ל-15 אלף שנות מאסר בכלא של סול סוסייטי, אך מחוסר ברירה בסאגת המלחמה מוציאים אותו לחופשי באופן זמני כדי להציל את סול סוסייטי.
מומו הינאמורי - סגניתו של קפטן יחידה 5, אייזן.
חברה קרובה של טושירו היצוגאיה.
נאמנה מאוד לאייזן ואיבדה את עשתונותיה כאשר גילתה על מותו, והחלה להילחם בשיניגאמים בהם חשדה.
סירבה לקבל את העובדה שאייזן בגד בה וב-13 יחידות ההגנה.
שם הזנפקאטו שלה הוא טוביומה.
יחידה 6 - ענייני פנים
ביאקויה קוצ'יקי - קפטן יחידה 6. אחיה המאמץ של רוקיה ובן למשפחת קוצ'יקי, משפחת אצולה מכובדת בסול סוסייטי.
כבר מילדותו נסללה דרכו להיות היורש של סבו גינריי, שהיה הקפטן הקודם של היחידה.
ביאקויה הוא שיניגאמי גבוה ויפה תואר, בעל אופי קשוח ונוהג להקפיד על כללים נוקשים בתחום היחידה שלו.
ביאקויה הוא אלמן, ואשתו המנוחה הייתה אחותה הגדולה של רוקיה, דבר שגרם לרוקיה להצטרף למשפחת קוצ'יקי ולהפוך לשיניגאמי.
בתחילת הסדרה ביאקויה תמך במתן גזר דין מוות לרוקיה לאחר שחרגה מהכללים ונשארה בעולם החיים, אך לאחר הקרב שלו מול איצ'יגו הוא שינה את דעתו והחליט להציל אותה.
שם הזנפאקטו שלו הוא סנבונזאקורה, המסוגל להתשחרר לכמות עצומה של להבים זעירים הזהים במראם לעלי עץ הסאקורה.
רנג'י אבראי - סגנו של קפטן יחידה 6, ביאקויה.
רנג'י הוא שיניגאמי אדמוני וחם מזג.
חבר לשעבר ביחידות 5 ו-11 אך נהפך לסגנו של ביאקויה ביחידה 6 ומאז הוא חתר תחתיו על מנת לגבור עליו בכוחו.
לאחר שנים של אימונים הצליח להשיג את הבנקאי שלו יחד עם איצ'יגו בסאגת סול סוסייטי.
רנג'י חש יריבות מרה כלפי איצ'יגו אך הם די דומים אחד לשני, הן מבחינה חיצונית והן מבחינת אישיות.
שם הזנפקאטו שלו הוא זבימארו.
בסאגת המלחמה הוא מגלה שלזבימארו יש שם שונה ממה שהכיר עד כה, וכך הוא השיג בנקאי חדש לזנפקאטו שלו.
חבר ילדות של רוקיה וגדל יחד איתה בשכונות העוני של רוקונגאי.
בסוף הסדרה מתחתן עם רוקיה ונולדת להם בת בשם איצ'יקה.
גינריי קוצ'יקי - הקפטן הקודם של יחידה 6 וסבו של ביאקויה.
יחידה 7 - דיפלומטיה של סאיריטיי-רוקונגאי
סאג'ין קומאמורה - קפטן יחידה 7. סאג'ין הוא בן לשבט אנשי הזאב, על כן הוא שיניגאמי גדול גוף ובעל מראה חייתי.
במשך שנים סאג'ין התבייש במראו החיצוני לצד השיניגאמים האחרים והסתיר את פניו בקסדה, אך פניו נחשפו כשקסדתו נשברה על ידי זראקי קנפאצ'י בסאגת סול סוסייטי.
סאג'ין הצטרף ל-13 יחידות ההגנה כהכרת תודה לימאמוטו שהציל את חייו בעבר.
חברו הטוב ביותר הוא טוסן קנאמה, קפטן יחידה 9, מכיוון שטוסן הוא עיוור מלידה והתחבר לסאג'ין בזכות תכונות האופי שלו.
נבגד על ידי טוסן כאשר האחרון חבר לאייזן בסוף סאגת סול סוסייטי.
בסוף הסדרה סאג'ין השתמש בטכניקה סודית של אנשי הזאב, כאשר הוא תלש את ליבו והפך לבן אנוש בלתי מנוצח לזמן מוגבל, אך בתמורה לכך הוא איבד את כוחו ואת יכולתו הקוגניטיבית והפך לזאב רגיל לצמיתות.
שם הזנפאקטו שלו הוא טנקן.
איבה טטסוזאימון - סגנו של סאג'ין, קפטן יחידה 7. מרכיב משקפי שמש באופן תמידי.
חבר לשעבר ביחידה 11. שם הזנפקאטו שלו הוא נאנאבושי.
בסוף הסדרה נהפך לקפטן החדש של יחידה 7.
ג'ירובו איקאנזאקה - מושב רביעי ביחידה 7. ג'ירובו הוא אחיו הקטן של ג'ידאנבו, שומר השער המערבי של מחוז סראיטיי.
איבד את כוחו הרוחני בתחילת סאגת סול סוסייטי לאחר שנלחם באוריו והפסיד לו.
יחידה 8 - גיבוי ועתודה
שונסוי קיוראקו - קפטן יחידה 8. קיוארקו מוצג כשיניגאמי מעט מוזנח, והוא אוהב להתחיל עם בחורות, לשתות סאקה ולישון עד מאוחר, אך למרות חזותו העצלנית הוא ידוע כשיניגאמי חזק במיוחד.
הזנפאקטו שלו, קאטן-קיוקטסו, מסוגל להפוך כל משחק ילדים למציאות ולתת לבעליו יתרון גורלי בזמן קרב.
קיוראקו נוהג לחבוש כובע קש יפני מסורתי ולעטות גלימה ורודה ופרחונית מעל מדי השיניגאמי שלו.
חברו הטוב ביותר הוא ג'ושירו אוקיטאקה, קפטן יחידה 13, ושניהם השיניגאמים היחידים בסול סוסייטי שהזנפקאטו שלהם מתגלם בצורת צמד חרבות ולא חרב בודדת.
בסאגת מלחמת הדם בת אלף השנים הוא מאבד את עינו הימנית על ידי אחד מפרשי הכוכבים.
הוא מקודם להיות קפטן יחידה 1 והמפקד העליון של 13 יחידות ההגנה לאחר מותו של ימאמוטו.
בהמשך מתגלה שאחיו הגדול היה אביה של סגניתו, ננאו, מה שהופך אותו לדודה.
ננאו איסה - סגניתו של קפטן יחידה 8, קיוראקו.
ידועה כשיניגאמי הגיונית ומחושבת ומרבה להעיר לקיוראקו על השטויות שהוא עושה.
שם הזנפקאטו שלה הוא שיקן-היקאיוקן, שלמעשה הוא חלק מהזנפאקטו קאטן-קיוקטסו.
יחידה 9 - מודיעין נגדי
טוסן קנאמה - קפטן יחידה 9 והקפטן היחיד ממוצא אפריקאי ב-13 יחידות ההגנה.
אף על פי שהוא שיניגאמי חזק במיחד, טוסן הוא פציפיסט שנמנע מלחימה כמעט בכל מחיר.
הוא הצטרף ל-13 יחידות ההגנה עקב מקרה טראומתי שקרה לו, שממנו הבין שהוא צריך למצוא סגנון חיים שבו ישפך הכי פחות דם.
הוא הכיר את סאג'ין קומאמורה ובמהרה הם נהפכו לחברים טובים.
טוסן עיוור מלידה, והזנפקאטו שלו, סוזומושי, מסוגל לנטרל את החושים של היריבים שלו.
הוא בוגד במחוז הנשמות הטהורות יחד עם אייזן וגין בסוף סאגת סול סוסייטי.
אייזן השתמש בו כניסוי לשילוב נשמת הולו עם נשמת שיניגאמי.
בסאגת הקרב מעל קראקורה הוא נהפך להולו ומסוגל לראות דרך עיניו הפעם הראשונה.
נרצח על ידי אייזן מיד לאחר ששב לצורתו האנושית.
היסאגי שוהיי - סגן קפטן יחידה 9. היסאגי מזכיר במראהו את איצ'יגו, אם כי שיערו שחור והמספר 69 מקועקע על לחיו השמאלית.
בילדותו, חייו ניצלו על ידי הקפטן הקודם של יחידה 9, ועל כן הוא העריץ אותו והחליט להצטרף ל-13 יחידות ההגנה.
נחשב שיניגאמי מוכשר ששובץ כחבר ביחידה עוד לפני שסיים את לימודיו באקדמיה.
שמו של הזנפאקטו שלו הוא קאזשיני, לו הוא רוכש כבוד רב.
יחידה 10 - פעולות בקנה מידה רחב
טושירו היטסוגאיה - קפטן יחידה 10. הקפטן הצעיר ביותר ב-13 יחידות ההגנה.
נוהג להיות מוטרד ממעמדו כקפטן עקב גילו הצעיר ומראהו הילדותי.
טושירו היה בין השיניגאמים הראשונים שהחלו לחקור את הקנוניה שיצרו אייזן סוסקה וגין איצ'ימארו, אם כי לא יכל למנוע את האסון שנוצר עקב הבגידה.
חבר ילדות של מומו הינאמורי.
שם הזנפאקטו שלו הוא היורינמארו, והוא מסוגל לשלוט בקרח.
ראנגיקו מאטסומוטו - סגנית קפטן יחידה 10. בעלת שיער ג'ינג'י ומראה שופע.
נוהגת להקניט את טושירו לעיתים קרובות.
חברת ילדות של גין שהכירה אותו כאדם מסתורי ומופנם.
בעלת אופי שטותי ונוהגת לשתות אלכוהול ולהשתכר בזמנה הפנוי.
שם הזנפאקטו שלה הוא היינקו, המסוגל ליצור ערפל.
יחידה 11 - טקטיקות והגנה