tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
אורכו 150 מטר והשטח המחופה שבו משתרע על פני 7906 מ"ר, גובה קירותיו 36 מטר והמינרט שלו מתנשא לגובה של 68 מטר.
מבנה השער הוא מונומנט בפני עצמו עשוי חצי-כיפה קעורה כלפי פנים כקונכייה, המחורצת פלחים-פלחים.
חצי הכיפה מקושטת בנטיפי אבן מדורגים הנקראים "עיטור נטיפות" או מוּקָרְנָס
מזוזות הפתח בנויות בתשליב אבלק
טבלת אבן ובה כתובת הקדשה מסולסלת באותיות ערביות מהוות קישוט בפני עצמה.
תבניות גאומטריות וצורות מן הצומח המשתלבות בכתב הערבי בצורת
החצר הפנימית בנויה במתכונת המקובלת של מבנה צלב שכל אחת צלעותיו מוקדשת לאחת מארבע אסכולות האסלם.
במרכז החצר מזרקה שמעליה כיפה, מבנה שמקורו כנראה בתקופה העותמאנית
תקופת הזמן של המאות ה-16, ה-17 וה-18 מאופיינות בירידת חשיבותה של קהיר וצמצום בתנופת הבנייה.
אמנם נבנו בניינים גדולים וחשובים, ביניהם מסגדים המתאפיינים בצריח הטורקי המפורסם שצורתו צורת עיפרון דק, אולם כבר לא נבנו בניינים מונומנטליים.
במקום בתי ציבור, השאירה התקופה העות'מאנית מבניים מעניינים ואופייניים - בתי מגורים, שהוזכרו לעיל.
בעיית שימור האתרים ההיסטוריים חמורה מאוד.
לאורך הקילומטר וחצי של הרחוב המרכזי וסביבתו, ישנם מאות אתרים שכל אחד מהם הוא נכס מוזיאוני בעל ערך גבוה ביותר.
שימור אתרים אלה ניצב בפני בעיה קשה: פני מי התהום במצרים כולה, ובקהיר בפרט, הולכים ועולים: במקומות רבים הגיעו לגובה של מטר מתחת לפני הקרקע.
המים העולים מחלחלים לתוך האבן שממנה בנויים אתרים אלה.
התוצאה היא המלחה של האבנים בחוץ, תופעה הנראית בצורת כתמי-מלח לבנים על המבנים בגובה של כמה מטרים.
המלחת האבן מביאה לכך שחלקים ממנה הולכים ונושרים, והמבנים מתערערים.
ללא פעולת הצלה דחופה צפוי כי המבנים יתפוררו בזמן הקרוב או הרחוק.
היום כבר ברור שאי אפשר יהיה להציל את כל האתרים, ושיהיה צורך להשקיע רק בחלק מהם את האמצעים הכספיים שניתן יהיה לגייס.
בכמה מקומות התחילו לשקם את היסודות, להזריק סיליקון לתוך הנדבכים התחתונים ולנקז את המים.
אבל לא פעם לאחר שלוש-ארבע שנות שיקום, מתגלים סימנים נוספים של חדירת מים והמלחה.,
קהינדה ויילי הוא אמן אפרו-אמריקאי מארצות הברית שנודע בדיוקנאות ריאליסטיים גדולי-ממדים של אפרו-אמריקאים, ידוענים או אלמונים, המוצגים לפעמים בתמונות הרואיות כמו גיבורי התרבות הקלאסית או בהשראת ציורים אירופיים ואמריקאים מן המאה ה-17–19.
חלק מציוריו מוצגים בגלריה הלאומית לדיוקנאות של המכון סמית'סוניאן, כולל תמונה רשמית של הנשיא ברק אובמה.
יצירות אחרות מוצגות במוזיאון המטרופוליטן לאמנות בניו יורק, במוזיאון לאמנות בדנוור, מוזיאון האמר בלוס אנג'לס, מרכז האמנות ווקר במינאפוליס וכו'.
ויילי יצר ציורים, אך גם פסלים, ויטראז'ים ומיצגים.
ויילי נולד בלוס אנג'לס בשנת 1977 כבנם של אב ממוצא יורובה יליד ניגריה ושל אם אפרו-אמריקאית.
בילדותו הוריו נפרדו, וויילי גדל לצד חמשת אחיו בבית אמו בדרום-מרכז העיר לוס אנג'לס.
מגיל צעיר עודדה אמו את משיכתו לאמנות ורשמה אותו לחוגי ציור.
בגיל 11 קיבל שיעורי אמנות בקונסרבטוריון של אוניברסיטת המדינה של קליפורניה.
בגיל 12 למד במשך 6 שבועות בתוכנית ללימודי אמנות על ידי לנינגרד (סנט פטרסבורג) בברית המועצות, בחסות המרכז למיזמים U.S/U.S.S.R וקרן שהוקמה על ידי איש העסקים מייקל מילקן.
בגיל 20 ביקר אצל אביו וחיפש את שורשיו בניגריה.
אחרי לימודים ב-Los Angeles County High School for the Arts, בשנת 1999 הוא סיים תואר ראשון באמנויות במכון לאמנות בסן פרנסיסקו ובשנת 2001 את התואר השני באמנות באוניברסיטת ייל.
בשנת 2001 כשהיה אמן הבית של Studio Museum ברובע הארלם בניו יורק, מצא
"פוטו רצח" של גבר שחור שנתן לו השראה לסדרת הציורים Conspicuous Fraud Smile.
הוא התיישב ופועל בברוקלין שבניו יורק והוא הומוסקסואל מוצהר.
בציוריו מטשטשים הגבולות בין אופני הייצוג המסורתי והעכשווי תוך כדי מיזוג סגנונות - החל מהרוקוקו הצרפתי, אדריכלות מורית, ציורי בדים ממערב אפריקה עד היפ-הופ עירוני ודוגמיות צבעוניות של עיצוב פנים לפי מרתה סטוארט.
לעיתים קרובות שימשו לו כמודלים גברים אלמונים מרובע הרלם, או ידוענים אפרו-אמריקאים מעולם הבידור, האמנויות והספורט, כשהתנוחה של המצויר והרקע לדמות לקוחים מאמנים ידועים בתולדות האמנות, כמו טינטורטו, טיציאן, רובנס,אנגר, ז'אק-לואי דוד ואחרים.
לפי הזמנתו של מייקל ג'ונסון צייר את הזמר בדמות המלך פיליפ השני רכוב על הסוס, לפי סגנונו של אנתוני ואן דייק.
אחרי שנת 2006 יצר שורה של דיוקנאות של גברים צעירים בסדרה שנקראה """The World Stage.
בשנת 2012 יצר את הציור "יהודית והולולפרנס" שבו הרקע צויר על ידי עוזריו.
ויילי יצר גם ויטראז'ים כמו "סמלו (אפשר להבין גם "זרועותיו") של ניקולס רוטריוס, בישוף אראס"
אוקטובר 2011 - נבחר לאמן השנה על ידי הפדרציה המאוחדת של המורים בניו יורק.
כמו כן-אמן השנה של המגזין "קנטין"
2015 - המדליה הלאומית לאמנויות של ארצות הברית - מטעם מחלקת המדינה של ארצות הברית
traveled to Jewish Museum (New York) (2012); המוזיאון היהודי העכשווי בסן פרנסיסקו, סן פרנסיסקו (2013)
Boise Art Museum, במוזיאון בבויז, אידהו (2013)
קהל דאן הוא זמר אירי.
דאן נולד בקורק והוא אחיינו של ראש ממשלת אירלנד לשעבר ג'ק לינץ', ב-1974 גמר ללמוד באוניברסיטת קורק, באותה שנה זכה בתחרות המוזיקה הבינלאומית קסטלבר הנערכת בעיירה קסטלבר שבמחוז מאיו, ב-1976 יצא שירו "ילד רע" ושיר הפופ שלו שזכה להצלחה "דני", באותה תקופה גם הופיעה כחלק מלהקה.
ב-1979 זכה בתחרות הלאומית לנציג אירלנד באירוויזיון בירושלים עם השיר "איש שמח", בה התמודד מולו והגיע למקום השני ג'וני לוגן, באירוויזיון הגיע למקום החמישי עם שמונים נקודות, בנוסף השיר גם זכה להצלחה בהשמעות באירלנד וברחבי אירופה.
ב-1982 הופיעה במספר קונצרטים במישיגן ולאחר מכן היגר לארצות הברית.
דאן מתגורר כיום בפיטסבורג, פנסילבניה עם אשתו, קתלין ובנו, ריאן.
המונח קהיר 52 מתייחס ל-52 גברים שנעצרו ב-11 במאי 2001, על סיפון מועדון לילה צף בשם "סירת המלכה" , שעגנה על הנילוס בקהיר, מצרים.
שניים נוספים הואשמו ב- על פי סעיף 98 ו' לחוק העונשין.
כל חמישים ושניים הגברים היו חפים מפשע.
על פי הארגון OutRight Action International, הגברים הוכו ובוצעו עליהם בדיקות פליליות כדי .
כל 52 הגברים הוחזקו 22 שעות ביום ב-2 תאים צפופים ללא מיטות.
משפטם של "קהיר 52" נמשכו כחמישה חודשים והנאשמים הושמצו בתקשורת המצרית, שהקריאה את שמותיהם וכתובותיהם האמיתיות, וסימנו אותם כסוכנים נגד המדינה.
המשפטים גונו על ידי ארגוני זכויות אדם בין-לאומיים, חברי הקונגרס של ארצות הברית והאו"ם.
בכתב ההגנה נטען כי יש לדחות את התיקים בעילה של מעצר שווא , הליכי מעצר פסולים, ראיות מזויפות והפחדות שוטרים.
במהלך המשפט, הומוסקסואליות אופיינה כ-"לא מצרית".
ב-14 בנובמבר 2001, הורשעו 21 מהגברים ב-, אחד ב-, ואחד אחר, שהואשם כי הוא , הורשע בשני האישומים וקיבל את העונש הכבד ביותר, עבודת עונשין למשך חמש שנים.
גבר נוסף, נער, נשפט בבית משפט לנוער ונידון לעונש מרבי של שלוש שנות מאסר, ובעקבותיו גם שלוש שנות מאסר על תנאי.
במאי 2002, שוחררו הנידונים עד למשפט שני.
פסקי הדין של הנאשמים או הלא-נאשמים לא הופסלו, מה שעורר זעם בין-לאומי.
ביולי 2002, התחיל משפטם של 50 מהגברים במשפט שני (שני הגברים האחרים הורשעו ב-, ועונשם קבוע).
משפט זה, שנערך בבית משפט לערעורים קסר-אל-ניל בקהיר בראשותו של השופט עבד אל-כארים, אותו שופט שניהל את המשפט הראשון, נמשך רק חמש עשרה דקות בלבד, והסתיים כשאל-כארים פסל את עצמו.
המשפט נדחה אז לספטמבר, והסתיים רק במרץ 2003. 21 מהם קיבלו עונש מאסר למשך שלוש שנים, ואילו 29 מהם זוכו.
עלילת הסרט Toul Omry מפרטת את חייהם של גברים הומואים במצרים על רקע הפרשה.
אחת הדמויות בסרט "Kareem" כמעט ונעצרה בפשיטת המשטרה על הדיסקוטק הצף.
החדשות על המעצרים והמעקב בתקשורת ובעיתונים נדונים על ידי הדמויות לאורך הסרט.
אחד מבין 52 הגברים בקהיר מופיע בסרטו התיעודי של הבמאי ההודי-אמריקאי פרבאז שארמה , A Jihad for Love (2008).
אזור קהיר רבתי היא המטרופולין הגדולה ביותר במצרים, באפריקה, במזרח התיכון, בעולם הערבי והשישית בגודלה בעולם כולו.
המטרופולין כוללת את כל מחוז קהיר, צפון-מזרח מחוז אל-גיזה, דרום מחוז אל-קליוביה ואת עשרה ברמדאן שבמחוז א-שרקיה.
לפי אומדן רשמי מתאריך 1 ביולי 2021, אוכלוסיית המטרופולין מנתה מעל 21.3 מיליון בני אדם בשטח של כ-1,710 קמ"ר.
אזור קהיר רבתי וסביבתה מסווג כבעל אקלים מדברי חם (BWh) בסיווג קופן-גייגר, כמו כל מצרים.
בקהיר ובאזורים הסובבים טמפרטורות דומות מאוד ליום-יום; עם זאת, בחלקים הפחות מאוכלסים במזרח ובמערב אי חום העירוני הוא מופחת.
60% מכלל הבתים הבלתי פורמליים במצרים ממוקמים באזור קהיר רבתי, הסובל מבנייה לא חוקית רבה במיוחד.
קהיר החדשה (כולל אל רהאב וההתיישבות החמישית)
קהיר החדשה היא עיר במצרים המשתרעת על שטח של 343 קמ"ר בקצה הדרום-מזרחי של מחוז קהיר.
קהיר החדשה היא אחת הערים החדשות שנבנות בקהיר וסביבתה כדי להקל על העומס במרכז העיר קהיר.
היא הוקמה בשנת 2000 על פי צו נשיאותי מספר 191.
העיר ממוקמת בקהילה שהייתה בעבר מחוז חלוואן וממזרח למעאדי ולהליופוליס, קהיר החדשה נעה בגובה של בין 250 ל-307 מטרים מעל פני הים.
העיר תוכננה לאכלס 5 מיליון תושבים.
בהשוואה לעיר שישה באוקטובר, שנבנתה גם בתקווה להקל על העומס על קהיר, מושכרים יותר בתים בקהיר החדשה מאשר בעיר שישה באוקטובר.
ב-27 באפריל 2016 חנך הנשיא עבד אל-פתאח א-סיסי את המטה החדש של משרד הפנים בקהיר החדשה.
חשיבות מיוחדת לגאולוגים היא האזור המוגן של היער המאובן, הנמצא בסביבת קהיר החדשה ומהווה אתר מוגן.
ישנם עשרות מפעלים בקהיר החדשה.
GE עובדת עם האוניברסיטה האמריקאית בקהיר החדשה על יוזמות אנרגיה.
מטה אל סווידי אלקטריק נמצא ביישוב החמישי בקהיר החדשה.
העיר מקושרת לערים אחרות באמצעות רשת עצומה של קווי אוטובוסים, והחלה בנייה של קו מונורייל המקשר את העיר עם פרבר קהיר של נסר סיטי ממערב והבירה המנהלית החדשה ממזרח.
מי השתייה של העיר מגיעים ממפעל מים בעיר אל-עובור, הסמוכה.
סניף של אל-אהלי נמצא כעת בבנייה בחלק המזרחי של העיר.
יש גם מגרש גולף אליפות עם מתקני טניס באזור קטאמיה בקהיר החדשה.
בכניסה לקהיר החדשה נמצא פסטיבל העיר קהיר, פיתוח נדל"ן בגודל 285 דונם, הכולל פארקים, משחקים, בריכות, גנים, שבילים, שטחי משרדים עסקיים, קניון גדול ומזרקה פעילה.
בנוסף לכך, ישנם קניונים רבים אחרים בקהיר החדשה, כולל נקודה 90, מרכז קטאמיה, פורטו קהיר, אמרלד פלאזה וקניון פארק, בנוסף לקניונים רבים אחרים, קטנים יותר.
הביקוש לנדל"ן בקהיר החדשה היה גבוה מאוד, עם מחיר של כ-10,000 לירות מצריות למטר דירה, ו-19,000 לירות מצריות למטר וילה.
העיר המשיכה לגדול, במיוחד לאחר בניית הבירה המנהלית החדשה הסמוכה אליה.
הממשלה גם העבירה שירותים ומינהלים רבים לעיר, הבולטים שבהם היו משרדי מינהל התעבורה של נאצר סיטי, הליופוליס וקהיר החדשה (אשר שכנה בעבר באל שורוק) שאוחדו בשנת 2020, לבניין אחד בן שלוש קומות בחלק הדרומי של העיר.
בעיר נבנו כמה מסגדים וכנסייה אחת - הכנסייה הקופטית של הבתולה מרי ופישוי הקדוש.
בעיר נמצא גם מנזר קופטי, מנזר פאטמוס על שם הקדוש יוחנן האהוב.
בספטמבר 2016 אישר הנשיא הקמת כנסייה קופטית אורתודוקסית נוספת בעיר.
קהילת פני מנחם (אנשיה מכנים את עצמם גם גור תורה) היא קהילה של פלג בחסידות גור, בהנהגת הרב שאול אלתר.
היא נקראת על שם אביו, רבי פינחס מנחם אלתר, מחבר ספר "פני מנחם".
בשנת תשנ"ג, לאחר שרבי פינחס מנחם מונה לאדמו"ר, הוא מינה את בנו הרב שאול לראש ישיבת שפת אמת.
לאחר פטירת רבי פנחס מנחם אלתר בשנת תשנ"ו (1996), מעט חסידים לא קיבלו באופן מוחלט את מרותו של ממלא מקומו, אחיינו רבי יעקב אריה אלתר.
הם ראו ברב שאול את רבם, והתייחסו אליו כסמכות קודמת אף לאדמו"ר.
עובדה זו גרמה למתחים בינו לבין האדמו"ר.
בשנת תשס"ג שינה האדמו"ר מגור רבי יעקב אריה אלתר את שיטת הלימוד ללימוד בבקיאות.
בשנת תשע"ו, בעקבות רפורמה בישיבות גור, נסגרה הישיבה שבראשה עמד.
ביולי 2019 תמך הרב שאול אלתר, עם הרב מנדל שפרן, במכתב בזכותו של חסיד גור אמריקאי לתבוע בדין תורה עניין שבמחלוקת בינו לבין החסידות ומחה נגד האלימות והחרם שהופעלו נגד אותו עסקן.
מכתב זה נתפס בקרב אנשי הזרם המרכזי בחסידות כחתירה נגד סמכות האדמו"ר והדבר הוביל להחרפת המתיחות.
בהמשך לא הוזמן הרב אלתר לחתונת נכדו של האדמו"ר מגור, מה שסומן ככוונה לדחוק אותו לעזוב את החצר.
בסוכות תש"ף (אוקטובר 2019), לאחר ניסיון פיוס שכשל בינו ובין האדמו"ר מגור, ולאחר שנודע כי אנשי הרב אלתר שכרו מבנה גדול כדי לקיים בו את תפילות חג שמחת תורה, הוכרז בבתי הכנסת של גור כי מי שישתתף בתפילות החג בבית הכנסת של הרב אלתר מנתק את עצמו מכל מוסדות החסידות.
במהלך החג השתתפו כ-120 מחסידי גור בתפילות ובהקפות הנפרדות, ולאחריו הוכרז על הקמת קהילה נפרדת מהחסידות המרכזית.
בעקבות הפילוג, חסידיו הקימו בחשוון תש"ף בתי כנסיות, כוללים ומוסדות חינוך, וכן את ישיבת פני מנחם בירושלים.
אנשי חסידות גור הגיבו בפיטורים של תומכי הרב שאול אלתר ובסילוק ילדיהם ממוסדות.
כחודשיים לאחר מכן הכריזו בבתי המדרש של חסידות גור על הוראה לנתק כל קשר עם תלמידי הרב שאול.
נאסר להשתתף בשמחותיהם או להזמינם לשמחות, מלבד קרובי משפחה בדרגה ראשונה שאף הם לא הותרו בכך אלא "כשאין מנוס".
תומכי הרב שאול אלתר סבלו גם מאלימות.
בספטמבר 2020 פרסם מנהל מוסדות כלל חסידיים באשדוד כי נציג חסידי גור בעירייה איים עליו שלא יקבל למוסדות את בני הפורשים.
בחסידות גור טענו שהנציג פעל על דעת עצמו.
בסוף אוקטובר 2021 הודיעו אנשי הקהילה על מסע מיוחד של הרב שאול אלתר לארצות הברית במשך שבועיים, וציינו שאביו הפני מנחם קיים מסע דומה בשנת תשנ"ד, לאחר מינויו לאדמו"ר.
בטיש שערך בסעודה שלישית בבורו פארק בתוך אוהל ענק שהוקם במיוחד לאירוע השתתפו בה יותר מ-15 אלף חסידים ואוהדים.
בערב תשעה באב תשפ"ג נהרס בית הכנסת "פני מנחם" באשדוד.
המבנה הוקם מחדש ונחנך ביום ב' אדר לאחר מכן בהשתתפותו של הרב אלתר.
כמו כן מונה הקהילה מוסדות בארצות הברית ובהן תלמוד תורה "יגדיל תורה" בית ספר לבנות "בנות פערל" ישיבה לצעירים "פני מנחם" וכולל אברכים "פני מנחם", וכן חמשה בתי כנסיות בבורו פארק, בית כנסת נוסף בסטטן איילנד, ושני בתי כנסיות בלייקווד, וכמו כן מונה הקהילה בית כנסת בלונדון.
בנובמבר 2020 הקהילה מנתה כ-400 משפחות.
נכון לאוגוסט 2023 הקהילה מנתה על פי הערכות שונות 500 משפחות בישראל, לצד מאות נוספות בחו"ל.
על פי אלפון הקהילה הרשמי שיצא לאור בינואר 2024, הקהילה מונה 550 משפחות בישראל, כ-450 בארצות הברית וכ-60 באירופה.
לפי ההערכות קיימות עוד משפחות רבות שהיו רוצות לעבור אל הקהילה, אך מנועות מחמת סנקציות חברתיות וכלכליות המוטלות על ידי אנשי האדמו"ר הרב יעקב אריה אלתר.
אלו שמזדהים עם הרב שאול אלתר בליבם, אך עדיין משתייכים כלפי חוץ לרב יעקב אריה אלתר, מכונים "אנוסים".
ביוני 2021 יצא הרב אלתר בקמפיין מימון המונים למוסדות הקהילה.
הקמפיין שבר שיא ישראלי כאשר גייס 51 מיליון ש"ח בתוך יממה וחצי.
בקהילה פועלת מערכת להפצת שיעורי תורה של רבני הקהילה בשם "דבר אמת", המערכת מפיצה גיליון שבועי בדואר האלקטרוני שמציג את שיעוריו ומאמריו של הרב אלתר לצד שיעורים ודרשות של רבנים מהקהילה, עדכונים שוטפים מחיי הקהילה ופינת ארכיון של מורשת בית גור.
המערכת הוציאה גם מגזין חצי-שנתי נרחב העוסק במורשת בית גור עם פינת סקירה קלה על התפתחות הקהילה.
פעם בשנה לרגל שמחת תורה הופק כתב עת תורני בשם "שמחת תורה".
הקובץ לשנת תשפ"ד טרם יצא לאור.
הרב שאול אלתר – מנהיג הקהילה, אך מסרב שיכנו אותו אדמו"ר והוא מכונה "ראש הישיבה".
הרב בצלאל וקסלשטיין – רב הקהילה.
הרב מנחם מנדל שפרן – ראש הישיבה הגדולה.
הרב דניאל חיים אלתר – ראש הישיבה הקטנה.
הרב משה פוגל – רב חסידי גור באמריקה.
נחמן וידיסלבסקי – מנכ"ל המוסדות.
בבחירות לרשויות המקומיות 2024 השתלבה הקהילה באופן רוחבי אל תוך סיעת שלומי אמונים ותמכה במועמדיה בירושלים, בית שמש ואשדוד.
בבני ברק הקימה הקהילה מפלגה עצמאית 'טובת העיר' בראשות עו"ד הרב שלמה אלבוים.
הרשימה זכתה לכ-4,000 קולות והכניסה את מועמדה למועצת העיר בני ברק.
קהילת מבקשי דרך היא קהילה של היהדות הרקונסטרוקציוניסטית שבסיסה הוא בבית כנסת בשכונת גבעת אורנים בירושלים.
בשנת 1999 הצטרפה הקהילה לתנועה ליהדות מתקדמת בישראל.
הקהילה נוסדה בשנת 1962 על ידי הרב יעקב כהן, תלמידו של הרב מרדכי קפלן (מייסד הזרם הרקונסטרוקציוניסטי ביהדות), הרב משה חיים ויילר, רחל ינאית בן-צבי ופעילים נוספים, כקהילה עצמאית הדוגלת בשוויוניות וגישה פתוחה ליהדות.
תחילה נהגו חברי הקהילה להתפלל בבית־החלוצות ואחר כך באולם בית־הספר הגימנסיה העברית, שניהם בשכונת רחביה.
ביוני 1974 הקימה הקהילה קרן עזרה לתלמידים משכונות עוני, הלומדים בבית הספר התיכון ע"ש דנמרק בירושלים, לזכר האחים אדם וגדעון ויילר, בניו של הרב משה חיים ויילר כשנהרגו במלחמות ההתשה ויום כיפור.
בתחילת שנות ה-80 של המאה ה-20 הגיע מספר חברי הקהילה לכ-400 איש והיא ביקשה להקים לעצמה מבנה קבע.
ראש העירייה טדי קולק הקצא קרקע בשכונת אורנים להקמת מבנה בית כנסת.
עם זאת המועצה הדתית והרבנות הראשית סירבו להקצות תקציב להקמת המבנה מאחר שנשים משתתפות במניין ובעלייה לתורה שלה.
רוב התקציב להקמת המבנה גויס מתרומות.
בית הכנסת, כולל גם מרכז קהילתי וגן ילדים, הוא נחנך בשנת 1985 והוא נקרא "יד לבנינו", לזכר חברי הקהילה שנפלו במערכות ישראל.
בינואר 1985 עורר חבר הכנסת ממפלגת ש"ס, שמעון בן-שלמה סערה ציבורית, לאחר שאמר שצריך לסקול את חברי "קהילת מבקשי דרך".
במיוחד התלונן על כך שהקהילה מעסיקה אישה כרב ואמר:.
העיקרון המרכזי של הקהילה הוא שוויון בין כל החברים והחברות, אין לקהילה סמכות רוחנית עליונה.
במקום זאת יש ועד פועל בן 18 חברים ובהם יושב ראש, סגנים וגזבר.
עם זאת הקהילה ממנה רב כמנהל הקהילה.
מתוך הוועד מתארגנות ועדות שונות, שאחת מהן היא ועדת תפילה, המציעה תיקונים בנוסח התפילה המקובל.
בין השאר השמיטה הוועדה ברכות, שהיא סבורה שאינן רלוונטיות כיום, כמו: "ברוך שלא עשני אשה (במקום זאת: "ברוך שעשני כדמותו"), או: "ברוך שלא עשני גוי" (במקום זאת: "ברוך שעשני ישראל").
בנוסף הכנסת פיוט ספרותי לתפילות השבת, במסגרת התאמת הדת היהודית למציאות הישראלית העכשווית.
אל ספר התפילה של הקהילה מצורף לקט פיוטים, הנקרא או מושר לאחר התפילה המסורתית.
בלקט הזה, שכמה משיריו הולחנו ואף צעדו במצעדי הפזמונים, שירים בעלי תוכן דתי, הרלוונטי לרוח הקהילה, ביניהם משירי אברהם שלונסקי ולאה גולדברג.
הקהילה מקיימת שוויון מלא בין גברים ונשים היושבים ביחד בעת התפילה.
נשים עולות לתורה וטקסי הבר\בת מצווה זהים לבנים ולבנות.
קהילת עדת ישראל (מוכרת מקומית בשם באנגלית: the 3rd Street Shul; תרגום: בית הכנסת של רחוב 3) הייתה בית כנסת יהודי אורתודוקסי מודרני בדולות', מינסוטה, שהוקם בסוף המאה ה-19 ונהרס בהצתה ב-9 בספטמבר 2019. זה היה בית הכנסת האורתודוקסי העתיק ביותר ששרד בדולות'.
דולות' היא עיר נמל במדינת מינסוטה שבארצות הברית ובירת מחוז סנט לואיס (St.
Louis County, Minnesota) השוכנת לחוף ימת סופריור.
זהו אחד הנמלים החשובים ביותר בימות הגדולות, המשנעים פחם, עפרות ברזל ותבואה.
מיקום ייחודי זה משך אליו, בין היתר גם מתיישבים יהודים.
שורשיה של הקהילה היהודית בדולות' החלו כבר בשנת 1850. בשנת 1885 נוסדה הקהילה הרפורמית הראשונה, ובאותה שנה החלה להתאסף קהילת "עדת ישראל" שהוקמה על ידי יהודים שהגיעו מליטא.
בשנת 1915 היו בדולות' ארבע קהילות אורתודוקסיות, קהילה רפורמית וקהילה קונסרבטיבית.
היו בעיר בתי ספר עבריים ובתי ספר דתיים.
בשנת 1951 נבנה מרכז קהילתי יהודי כדי לשרת את הצרכים החברתיים, התרבותיים והחינוכיים של האזור.
בשנת 2010,מנתה האוכלוסייה היהודית 3,500-3,000 איש, מתוכם כ-75 היו בקהילת "עדת ישראל".
כאשר קהילת עדת ישראל נוסדה בשנת 1885 על ידי מהגרים ליטאים וחבריה נפגשו בבית בשדרת סנט קרואה, באזור שבו נבנה בהמשך, "פארק התעלה" (Canal Park) של דולות'.
בשנת 1889 התאגדה הקהילה באופן רשמי.
אבן הפינה של בית הכנסת, בפינת רחוב הרחוב השלישי, הונחה בשנת 1901 ועד מהרה דבק בבית הכנסת השם.
הכתובת הולידה עד מהרה את כינויו, "בית הכנסת של הרחוב השלישי" (ביידיש: "די דריטע גאַס שול").
תחילה נערכו התפילות במרתף עד שהבניין הושלם ונחנך בשנת 1902 וכן נשכר חזן לבית הכנסת.
במקביל להקמת הקהילה, נוסדה גם "קהילת בני ישראל".
עדת ישראל גדלה לכמאה משפחות והייתה הגדולה מבין בתי הכנסת בדולות'.
"בני ישראל" החלו עם כחמש עשרה משפחות וגדלו עד לכמאתיים חברים, אך קהילתם התפרקה בשנת 1930 וחלק מחבריה הצטרפו ל"עדת ישראל".
נשות הקהילה היו פעילות למען מטרות חברתיות, הומניטריות וצדקה.
בשנת 1930, עדת ישראל אימצה את בית הכנסת בני ישראל של דולות'.
בשריפה שפרצה בסיביבות 2:30 לפנות בוקר ב-9 בספטמבר 2019, נהרס הבניין כליל.
איש לא היה בבניין אך רק שמונה מתוך 14 ספרי התורה הוצלו.
המצית, מתיו אמיו (Matthew Amiot), נעצר ב-13 בספטמבר והואשם בהצתה מדרגה ראשונה.
מתיו אמיו סבל מבעיות נפשיות מרובות ומאוחר יותר הוא נידון לשנת מאסר.
בעקבות השריפה עברו חברי הקהילה להתפלל בבתי הכנסת "טמפל ישראל" ובית הכנסת של חב"ד בעיר.
שמות הרבנים והחזנים בקהילת עדת ישראל
קהילת קדושים הוא סרט טלוויזיה תעודי ישראלי שביים זאב רווח ויצא לאקרנים בשנת 1995.
הסרט הוא סרט קולנוע תיעודי-פיוטי העוסק במורשת יהדות מרוקו, בתרבותה ובשורשיה.
הוא משלב יסודות דוקומנטריים ועלילתיים, וכולל אגדות, נופי טבע ופיוטים, המתארים את דמותם ופועלם של רבני מרוקו הקדושים ואת השפעתם על הקהילה היהודית במרוקו.
צילומי הסרט החלו בעקבות מות אמו של זאב רווח.
לאחר שסיים את צילומי הסדרה "פאפא", נסע רווח למרוקו לצורך הפקת הסרט "קהילת קדושים".
הסרט לא הופץ להקרנה בבתי קולנוע, אלא יצא ישירות בפורמט של קלטות וידאו.
הוא חולק לשני חלקים, אשר נכללו במארז אחד הכולל את חלק א' וחלק ב'.
בתנ"ך, קְהָת הוא בנו השני של לוי בן יעקב, ואחיהם של גרשון ומררי ויוכבד.
קהת, שחי 133 שנה, נמנה עם שבעים צאצאי יעקב שירדו למצרים.
בגניזת קהיר נמצא קטע בארמית, השייך לצוואת לוי, שחלקים ממנה נמצאו בין מגילות מדבר יהודה, ובו מצוינת הולדתו של קהת בשנת 34 לחיי אביו, בתאריך האחד בחודש הראשון, שהוא ראש השנה למלכים ולרגלים, החל בלוח העברי בא' בניסן, ובלוח השנה במגילות קומראן אמור לחול ביום השוויון של האביב.
לפי פירוש שכל טוב מאת ר' מנחם בן שלמה על ספר בראשית, פרק מ"ו פסוק י"א' מקור השם הוא "נקווה ומצוי לעבודת הקודש".
בניו הם עמרם (אבי משה), יצהר, חברון ועוזיאל.
עמרם, בנו הבכור, הוא גם אביו של משה רבנו, וכן אביו של אהרן הכהן, שלזרעו מיוחסים כל הכהנים בישראל, וכן אביה של מרים הנביאה, אחותם הבכורה של אהרן ומשה.
יצהר, בנו השני של קהת, הוא אביו של קורח, שבשל המחלוקת בינו לבין משה פתח האל את הארץ כך שתבלע אותו ואת עדתו (למעט בניו, שניצלו).
במקרא נזכרים שניים נוספים: נפג וזכרי (שמות, ו', כ"א).
בנו האחרון של קהת, עוזיאל, הוא אביהם של אליצפן (נקרא גם 'אלצפן'), שהיה נשיא בני קהת, מישאל וסתרי, בנוסף לאלעזר ולאיתמר בני אהרון הכהן, שמונו על ידי משה רבנו כאחראים על תפקודם סביב ענייני המשכן של משפחות הגרשוני ועל משפחות הקהתי והמררי.
במניין בני ישראל בספר במדבר, בני קהת מנו 8600 גברים מגיל חודש ומעלה.
נשיא השבט היה אליצפן בן עוזיאל.
עקב כך שבני קהת היו משבט לוי, הם היו ממונים על נשיאת המשכן.
תפקידם היה לשאת את כלי המשכן.
מי שנשא את המשכן היו אך ורק הגברים שהיו בני שלושים עד חמישים ומספרם היה 2750, והממונה על נשיאת כלי המשכן היה אלעזר בן אהרון הכהן.
כאשר הנשיאים נתנו ללויים עגלות לצורך נשיאת המשכן, בני קהת לא קבלו עגלה.
התורה מנמקת זאת בשל העובדה שנשיאת הכלים היא עבודה קדושה יותר, המצריכה נשיאה בכתפיים ולא בעזרת עגלות.
משפחת קהת זכתה במקום אחד בתורה לתואר 'שבט'.
בספרות התורנית ניתנו לכך מספר הסברים, ויש שביארו שמשפחת הקהתי הייתה שקולה כנגד שבט שלם בשל תפקידה הנכבד בנשיאת כלי המשכן במדבר.
בחנייתם של בני ישראל במדבר, בני קהת חנו בצד דרום של המשכן, שם חנה גם דגל מחנה ראובן.
במסעות, בני קהת נסעו תוך כדי נשיאת המשכן, אחרי דגל מחנה ראובן ולפני דגל מחנה אפרים.
על פי הגורל שנערך במשכן שילה על ידי יהושע בן נון ואלעזר הכהן, זכו בני קהת בעיר שכם והפעילו את העיר כעיר מקלט.
אם כי על פי העולה מסיפור אבימלך בן גדעון, הדבר לא החזיק לאורך שנים.
ייחוס העיר שכם לנחלת בני קהת בתוך שאר 48 ערי הלויים מופיעה בשני ספרים בתנ"ך: בספר יהושע וגם בדברי הימים.
בין שתי הרשימות ישנם מספר הבדלים.
לפי רבי אלימלך מליז'נסק, קהת מרמז על צדיק אשר "אליו עמים ללמד להם דרכי ה' הטובים".
קו-אבולוציה, אבולוציה הדדית, או אבולוציית גומלין, היא השינוי בהרכב הגנטי של שני מינים המקיימים יחסי גומלין, כתוצאה מהברירה הטבעית שהם מפעילים זה על זה.
בתהליך זה מתפתחות בכל אחד משני המינים תכונות שמתאימות אותם זה לזה.
קו-אבולוציה מתרחשת במידות שונות בין יצורים רבים מאוד, אך מתבטאת באופן בולט במיוחד ביחסי תועלת הדדית (מוטואליזם) ויחסי איבה (אנטגוניזם כגון טורף-נטרף, טפיל-פונדקאי ותחרות).
קו-אבולוציה של מינים אויבים עשויה להתפתח לארבעה מסלולים עיקריים:
"מרוץ חימוש" אבולוציוני אינסופי שבו התפתחות רצף של התאמות והתאמות-נגד בקרב המינים מביא לתכונות קיצוניות הכרחיות להישרדות כל אחד מהמינים, בשל האיום מצד המין האחר, אך מקנות חסרונות משמעותיים להתמודדות שני המינים עם גורמים אחרים של סביבתם.
דרווין היה הראשון שחשב על קיומו של תהליך מסוג זה בטורפים כגון זאבים ובפרסתניים כגון איילים, המפתחים הדדית מהירות ריצה הולכת וגוברת, שאיננה דרושה לאף אחד מהמינים אלא לצורך הציד או הבריחה מהצייד.
תהליך זה מכונה גם "מרוץ המלכה האדומה", על שם אמירתה של המלכה האדומה בספר "מבעד למראה ומה אליס מצאה שם", שכדי להישאר במקום יש לרוץ במהירות מרבית.
שיווי משקל זה יכול להתבטא במופע קבוע אחד או יותר בקרב המינים.
להוביל להכחדה של אחד מהמינים.
דוגמה ידועה לקו-אבולוציה בין אויבים היא בין הפיגם המצוי (Ruta chalepensis), שפיתח יכולת ליצור שמנים אתריים הדוחים חרקים אוכלי-צמחים, לבין זחל הפרפר זנב הסנונית הנאה (Papilio machaon syriacus) שפיתח עמידות לאותם שמנים אתריים רעילים.
עמידות זאת מפחיתה את התחרות בינו לבין חרקים אחרים האוכלים צמחים ולא פיתחו עמידות כזאת.
מעבר לכך - הזחל פיתח יכולת לרכז את השמנים אתריים בבלוטה המפרישה את ריחם החריף כשהזחל מותקף.
דוגמה זאת טובה לתהליך קו-אבולוציה שמשפיע באופן מובהק על תפוצת מינים, שכן הופעתו של זחל זנב הסנונית תיתכן רק במקום בו מצוי הפיגם.
מרוץ החימוש הביולוגי הוא מגמה קו-אבולוציונית של התפתחות אצל יצורים המצויים בקשר טורף ונטרף.
במגמה זו הטורף משכלל את יכולתו לטרוף והנטרף משכלל את יכולתו להתגונן.
שם אחר לתהליך זה הוא "עקרון המלכה האדומה".
תהליך זה הוא אחד התהליכים המשפיעים ביותר על מהלך האבולוציה.
למרוץ החימוש הביולוגי שני היבטים עיקריים:
מהירות: לטורפים מהירים ישנו יתרון בהשגת טרפם ולכן תשתלט תכונה זו על האוכלוסייה כולה.
מנגד לנטרפים מהירים ישנו יתרון בהימלטות מטורפיהם ולכן גם אצלם תשתלט תכונה זו על האוכלוסייה כולה.
על ידי כך נוצר מעין מעגל קסמים שבו מתפתחים גם הטורפים וגם הנטרפים ליצורים מהירים יותר מבלי שתושג ביניהם הכרעה ולמעשה, נותר יציב שיווי המשקל ביניהם, כפי שהיה בזמנים שבהם היו איטיים יותר.
ממדי הגוף: לבעל חיים גדול קל יותר להילחם, בין אם הוא טורף ובין אם הוא נטרף.
על כן מוכרים תהליכים אבולוציוניים בהיסטוריה שבהם ממדי הגוף הן של אוכלוסיות של הטורפים והן של אוכלוסיית הנטרפים הלכו וגדלו בהתאמה והאיזון בין גדלם נשמר כפי שהיה לולא גדלו בממדיהם.
מוכר גם תהליך הפוך: ככל שהטורף גדול יותר, הוא צריך יותר מזון ואם הנטרף קטן והולך, הוא חדל למשוך את הטורף משום שהוא אינו משביע את תאבונו.
אם הפרטים בכלל האוכלוסיות הנטרפות הולכים וקטנים, הטורף נאלץ לצאת ליותר מסעות טרף בכל יום.
על כן טורף שהולך וקטן בהתאם לנטרפים שלו, יכול לספק את צרכיו.
חלקי צמח קשים לעיכול מול מערכות עיכול משתכללות: במהלך האבולוציה, צמחים שונים פתחו תכונות שונות שמקשות על אכילתם ובעלי חיים שונים פתחו תכונות במערכת העיכול שמתגברות עליהם.
לאוכלי צמחים רבים יש התאמות שונות לאכילת חלקי צמח שבעלי חיים אחרים אינם יכולים לאכול.
כך גמל, יכול לאכול שיחים קוצניים וארנבון יכול לאכול חלקי צמח המכילים סיבים רבים.
לבהמות מעלות גירה יש קיבה מפותחת עם מדורים אחדים והן יכולות לחזור וללעוס את מה שכבר בלעו.
בעלי חיים אלה יכולים לעכל מגוון רחב של צמחים שבעלי חיים אחרים אינם מעכלים.
המונח הושאל ממרוץ החימוש במלחמה הקרה, שבו הייתה מגיבה מעצמה אחת לפיתוחו של נשק חדיש בידי מעצמה אחרת, על ידי פיתוח נשק חדיש יותר וכך חוזר חלילה.
החוקר ואן ואלן קרא לכך "עקרון המלכה האדומה", על שם אותה מלכה מאליס מבעד למראה, שהסבירה לאליס שעליה לרוץ בכל כוחותיה כדי להישאר במקומה.
ניתן לראות את תוצרי הקו-אבולוציה של תועלת הדדית, לדוגמה, בין מינים מסוימים של נמלים מהסוג .Pseudomyrmex spp ומיני עצי שיטה (.Acacia spp).
בעצי השיטה התפתחו קוצים מיוחדים וחלולים וכן איברים עשירים בחלבונים המספקים לנמלים מקום מחיה מוגן ומזון, ואילו הנמלים פיתחו התנהגות של הגנה על עץ-הבית והם תוקפים כל אוכל-צמחים או צמח מתחרה המאיים על ביתם.
דוגמה נוספת לקו-אבולוציה מוטואליסטית היא התפתחות הצורה, הצבעים, הריח והצוף של פרחים אל מול תכונות הראייה, חוש הריח וצורת אברי המציצה של חרקים שמאביקים אותם.
תכונות הפרחים התפתחו ליכולת משיכה ותגמול במזון של החרקים, אשר מצידם מספקים שירות הכרחי לרביית הצמחים בעלי הפרחים.
סימביוזה היא צורת חיים של שני מינים שונים המקיימים קשר הדוק מאוד, לעיתים כאשר אחד מהמינים חי בתוך גופו של השני (אנדוסימביוזה).
תופעה זאת היא תוצר של קו-אבולוציה ארוכה המביאה להתמחות גבוהה מאוד של המינים זה בזה.
גם היחסים בין מינים סימביונטים מתחלקים באופן גס לשלושה טיפוסים הכוללים הדדיות, סמוכתנות וטפילות.
בטפילות, אחד מהמינים מרוויח מהשיתוף (הטפיל) והשני סובל ממנו (הפונדקאי).
קו-אבולוציה של טפיל-פונדקאי היא מקרה מיוחד של קו-אבולוציה שבה מארח וטפיל מסתגלים זה לזה ללא הרף.
מצב זה עשוי ליצור מרוץ חימוש אבולוציוני ביניהם.
אפשרות מיטיבה יותר היא של פשרה אבולוציונית בין מעבר להפיכתו של הטפיל לקטלני, מצב שבו הוא הורג את הפונדקאי שלו מהר מדי, מצב שבו הטפיל לא יוכל להתרבות.
תיאוריה אחרת, מציעה שמכיוון שגם המארח וגם הטפיל צריכים להמשיך להתפתח כדי לעמוד בקצב זה עם זה, ומכיוון שרבייה מינית יוצרת ללא הרף שילובים חדשים של גנים, הטפילות מעדיפה רבייה מינית במארח.
השינויים הגנטיים המעורבים הם שינויים של אללים, צורות שונות של גנים בודדים, בתוך אוכלוסיות.
אלה נקבעים על ידי שלושה סוגים של דינמיקה של סלקציה : ברירה תלוית תדר שלילית כאשר לאלל נדיר יש יתרון סלקטיבי; יתרון הטרוזיגוטי.
תוצאה אפשרית היא פסיפס גאוגרפי באוכלוסיית טפילים, שכן המארח והטפיל מסתגלים לתנאי סביבה המשתנים במרחב ובזמן.
אבולוציה משותפת של טפיל-פונדקאי שכיחה בטבע, הן בבני אדם, והן בבעלי חיים שעברו תהליך של ביות ובגידולי שדה.
מחלות עיקריות כמו מלריה, איידס ושפעת נגרמות על ידי טפילים המתפתחים במקביל לפונדקאי.
דוגמאות למערכות מודל לחקר קו-אבולוציה טפיל-פונדקאי הן: הנמטודה Caenorhabditis elegans עם החיידק בצילוס טוריגינסיס-, דפניה וטפיליה הרבים; והחיידק Escherichia coli ויונקים רבים, כולל בני אדם המאכלסים את המעיים.
חיידק הקולי השייך לפרוטאובקטריה, גראם שלילי, הוא מודל נפוץ במחקר ביולוגי, שעבורו קיימים נתונים מקיפים על היבטים שונים של תולדות חייו ונעשה בו שימוש נרחב עבור ניסויי אבולוציה, כולל אלה הקשורים לאבולוציה משותפת עם וירוסים של החיידק-בקטריופאגג'ים.
מחקרים אלה הראו כי הסתגלות קו-אבולוציונית עשויה להיות מושפעת מהשפעות פליאוטרופיות של הגנים המעורבים.
בפרט, התקשרות של הבקטריופאג לקולטן על פני השטח של החיידק שהוא השלב המכריע במחזור ההדבקה בנגיף.
מוטציה באתר הקישור של הקולטן עלולה לגרום להתנגדות לחדירת הווירוס לחיידק.
מוטציות כאלה מראים לעיתים קרובות השפעות פליאוטרופיות ועלולות לגרום לעליה בעמידות לחדירה.
בנוכחות פאג'ים, פליאוטרופיה כזו עלולה להוביל לפולימורפיזם באוכלוסיית החיידקים ובכך להגביר את המגוון הביולוגי בקהילה.
פונדקאים וטפילים מפעילים לחצים סלקטיביים הדדיים זה על זה, שעשויים להוביל להסתגלות הדדית מהירה.
באורגניזמים עם זמני דור קצרים, ניתן לצפות באבולוציה משותפת של טפיל-פונדקאי בפרקי זמן קצרים יחסית, עובדה המאפשרת לחקור את השינוי האבולוציוני בזמן אמת, בתנאי שדה ומעבדה כאחד.
אינטראקציות אלו עשויות לשמש דוגמה נגדית לתפיסה המקובלת לפיה ניתן לזהות אבולוציה רק לאורך זמן ממושך.
הדינמיקה של אינטראקציות אלה מתאפיינת בכך שהן הפונדקאי והן הטפיל חייבים להשתנות ללא הרף על מנת לעמוד בקצב ההסתגלות של זה לזה.
בסימביוזה הדדית שני המינים מרוויחים מהשיתוף.
קיים גם מצב ביניים (קומנסליזם או סמוכתנות) שבו צד אחד מרוויח והשני אינו מרוויח ואינו מפסיד.
חוקרי האבולוציה מצאו עדויות לתהליכים התפתחותיים רבים שבהם טפילים אלימים הפכו לפחות אלימים ולתהליכים שבהם טפילים הפכו לסימביונטים מוטואליסטים.
לדוגמה, מקובלת ההיפותזה שהכלורופלסט האחראי על פוטוסינתזה בתאי הצמח הירוקים היה בעבר אנדוסימביונט פרוקריוטי, ואולי טפיל, והפך במהלך קו-אבולוציה לחלק אינטגרלי מהתא הצמחי, אשר מתרבה רק כחלק מהתרבות תאי הצמח אפילו שהוא מכיל DNA נפרד.
תהליך דומה קרה בממלכת החי, בה אנדוסימביונט פרוקריוטי הפך למיטוכונדריה האחראית על ייצור האנרגיה בתא באמצעות מעגל קרבס.
בעבר נהוג היה לחשוב שתהליכים הפוכים (ממוטואליזם לטפילות) הם נדירים.
ההנחה הייתה שהתהליך המוביל מטפילות למוטואליזם נובע מכך שנזק לפונדקאי גורר במקרים רבים נזק לטפיל.
אך גישה זאת מעניקה משקל-יתר לברירה קבוצתית לעומת ברירה טבעית על הפרט.
מתברר שהדבר אינו בהכרח כך, וטפיל יכול להתפתח גם לאלימות גבוהה יותר על פי מאפייניו הביולוגיים ועל פי האקולוגיה וההתנהגות של הפונדקאי (למשל אצל הפרזיטואידים).
מידת האלימות שתתפתח בטפיל קשורה כנראה בעיקר באופן העברת הטפיל בין פונדקאים, כאשר העברה אנכית (העברה מהורים לצאצאים) תברור טפילים מתונים יותר בהשוואה להעברה אופקית (העברה דרך הסביבה החיצונית או על ידי וקטור).
קו-אבולוציה בין זוויגים ובין שלבי חיים
במובן רחב יותר, ניתן לראות קו-אבולוציה בין זוויגים שונים בתוך אותו המין, שכן הזכר והנקבה הם בעלי מבנה גנטי שונה, ולרוב פועלים עליהם לחצי ברירה זוויגית שונים.
לדוגמה, בזבובי פירות שבהם הנקבה מזדווגת עם יותר מזכר אחד, התפתח בנוזל הזרע של הזכר חומר אשר בעוברו אל הנקבה, משפיע על התנהגותה ומפחית את הסיכויים שהיא תזדווג עם זכר אחר.
בכך הזכר נוטה להגדיל את מספר הביציות שהוא מפרה.
אולם החומר הוא גם בעל רעילות מתונה, ומגביר את סיכויי התמותה של הנקבה.
אי-לכך התפתחה אצל הנקבה עמידות לחומר.
התפתחות זאת גרמה לזכר לפתח חומר בעל השפעה חזקה יותר (או בריכוז גבוה יותר), וכך נוצר "מרוץ חימוש" אבולוציוני בין זוויגים בקרב אותו המין
במובן רחב אף יותר, ניתן לראות קו-אבולוציה בין שלבי חיים שונים בתוך אותו המין, אפילו ששלבי החיים הללו מופיעים בכל אחד מהפרטים של המין ולא קיים הבדל במבנה הגנטי בין השלבים.
הקו-אבולוציה במקרה זה מתרחשת כאשר פרטים המצויים בשלבי חיים שונים חווים לחצי ברירה טבעית שונים וכל שלב חיים משפיע על לחצי הברירה הפועלים על השלב האחר.
דוגמה לקו-אבולוציה בין שלבי חיים היא קונפליקט ההורים-צאצאים.
תהליך הקו-אבולוציה בתוך אותו המין קובע את האינטראקציות בין פרטים ועשוי להשפיע באופן משמעותי על דינמיקה של אוכלוסיות.
תהליך הקו-אבולוציה בין מינים קובע את טיבם ואת עצמתם של יחסי הגומלין ביניהם, ואלו עשויים להיות משמעותיים ביותר בקביעת מבניהן של חברות אקולוגיות.
במקרים מסוימים, קו-אבולוציה עשויה להוביל לקו-ספציאציה (התמיינות הדדית), כאשר יחסי הגומלין בין המינים הדוקים במיוחד, והמין האחד עובר התמיינות (התפצלות לשני מינים נפרדים) שגוררת את המין השני להתמיינות מקבילה.
"קֹהֶלֶת מוסר" היה כתב עת עברי שהוציא לתקופה קצרה משה מנדלסון בברלין ב-1755; מכתב העת יצאו רק שני גיליונות, שמונה עמודים בכל אחד מהם, ומבחינות מסוימות זהו כתב העת המודרני הראשון בעברית.
ב-1755 היה משה מנדלסון בן 26, התגורר זה כשנתיים בברלין ועשה את צעדיו הראשונים בהשתלבות בעולם האינטלקטואלי והפילוסופי של ברלין.
בעקבות הפילוסופיה המוסרית והאסתטית של לייבניץ וכריסטיאן וולף, שהשפיעה במידה רבה על מנדלסון הצעיר, החל להוציא בעברית שבועון שיועד לקהילה היהודית.
הוצאת כתב העת הושפעה גם מכתבי העת המוסריים שנפוצו בגרמניה ובאנגליה במחצית הראשונה של המאה השמונה עשרה.
שותפו של מנדלסון בעריכת "קהלת מוסר" היה אדם בשם טוביה בּוֹק (Bock).
לא ידוע מיהו אדם זה; בפנקסי הקהילה של ברלין אמנם מופיע אדם בשם זה, אך הוא היה סוחר מבוגר בהרבה ממנדלסון ולא ידוע על כל עיסוק אינטלקטואלי או ספרותי שלו.
משערים שמדובר בכינוי ספרותי לאדם אחר: יש הסבורים שמדובר באהרון גומפרץ, ידידו ומדריכו של מנדלסון, ויש שהציעו שזהו שם כיסוי למנדלסון עצמו.
בסך הכול יצאו לאור שני גיליונות שבכל אחד מהם שמונה עמודי דפוס.
על הגיליונות לא מופיעים שמות המחברים, וכפי הנראה הודפסו בכמות קטנה יחסית.
גיליונות "קהלת מוסר" עסקו כאמור באסתטיקה, במוסר ובתיקון המידות.
בכתב העת קרא מנדלסון להתבוננות ביפי הבריאה והטבע, גם כמכשיר להכרת האלוהים.
כראיה לקריאתו הביא מנדלסון את מאמרי הרמב"ם על הכרת האלוהים מתוך התבוננות בעולם, ומאמרי חז"ל נוספים, כגון הציווי על ברכת האילנות.
גישה אופטימית וחיובית זו הייתה שונה במובהק מהקו הקפדני והקודר שהטילה ספרות המוסר בסגנון הספר "קב הישר" שהייתה נפוצה באותה תקופה ביהדות אשכנז, וגרסה הטלת מורא על היהודי המאמין ואיום בעונשי גיהנום על החוטאים.
נושא נוסף שהודגש במאמרים שבכתב העת היה השימוש בלשון העברית.
מנדלסון התלונן על הזנחת הלשון העברית אצל הכותבים והמחברים, קרא להרחבת השימוש בה, וטען שניתן להשתמש בעברית לכל מטרה, ואפילו לצורך ספרות ושירה.
בגיליון השני של כתב העת עלה נושא נוסף, והוא ביקורת חברתית על סדרי הקהילה היהודית.
מנדלסון מתח ביקורת על הצביעות של ההנהגה הדתית בקהילה ועל השחיתות של בעלי ההון.
כנגד תופעות אלו הוא קרא להשתלמות מוסרית של האדם ולתיקון עצמי המביא את האדם להיות בעל משפחה הגון, מסודר ושמח בחלקו.
את חשיבותו של כתב העת שהוציאו מנדלסון ובוק תיאר ההיסטוריון שמואל פיינר:
לא ברור מדוע פסק כתב העת להופיע אחרי זמן קצר כל כך.
הביוגרפים הראשונים של מנדלסון (אייכל, קייזרלינג) טענו שהסיבה היא התנגדות של הרבנים ומנהיגי הקהילה לכתב העת, שהציג לראשונה קול ציבורי ומוסרי שבא ממי שאינו אישיות רבנית.
המחקר העדכני יותר הציע סיבות נוספות: קשיים כלכליים בהוצאת כתב העת, או מיעוט קוראים וכותבים בגלל חריגותו וחדשנותו של הרעיון ואי התאמתו לכלי הביטוי המקובלים בחברה היהודית אז.
אפשר גם שמנדלסון, שנטה שלא להגיע לעימותים חזיתיים עם האליטות הקיימות בקהילה והעדיף פעולה שקטה והדרגתית, החליט לפנות לאפיקי פעולה אחרים.
ואכן, לאחר שפסק כתב העת לצאת פנה מנדלסון לעסוק בעיקר בכתיבה בגרמנית והשתלב בחברת האינטלקטואלים הגרמניים הכללית, ולא שב לכתיבה עברית-יהודית עד אחרי פרשת לאוואטר.
"קהלת מוסר" אמנם לא הטביע חותם בזמנו ובמקומו, אך עמד מול עיני עורכי "המאסף", כתב העת המהפכני של תנועת ההשכלה, שהחל לצאת ב-1783. עורכי "המאסף" אף הדפיסו מאמרים נבחרים מתוך "קהלת מוסר" שמסר להם מנדלסון בסוף ימיו.
הטקסט של "קהלת מוסר" בשלמותו נדפס שוב בכמה מהדורות, ולאחרונה יצא במהדורה מדעית מקיפה של מאיר גילון ב-1979.
"קהלת מוסר" לא היה כתב העת העברי הראשון, שכן קדמו לו כתבי עת תורניים שיצאו לאור באמסטרדם במאה השבע-עשרה.
גם הגדרתו ככתב עת מוטלת בספק מאחר שיצאו ממנו רק שני גיליונות.
אף על פי כן מקובל להתייחס אליו כאל כתב העת המודרני הראשון בעברית, לפחות כמבשרו של "המאסף", שקיבל גם הוא את התואר הזה.
במפעל המילון ההיסטורי של האקדמיה ללשון העברית מסמן "קהלת מוסר" את ראשיתה של תקופת הספרות העברית החדשה.
קהל מדומה היא תופעה פסיכולוגית בה חש אדם שכלל הסובבים מתבוננים בו ומבקרים את מראהו ומעשיו, למרות שבמציאות אין הדבר כך.
התופעה, בדומה לתופעת המעשיה האישית, אופיינית למתבגרים צעירים (בסביבות גיל 12-13).
לדוגמה, מתבגר עלול לחשוב שהכל מודעים לפצעון שהופיע על פניו.
תאוריה אחת מסבירה את התופעה כהשלכה של אגוצנטריות (התמקדות מוגזמת של האדם בעצמו) האופיינית לגילאים אלה.
המתבגר, אשר זה עתה התחיל לפתח את יכולת החשיבה המופשטת, מבין שלאחרים יש תהליכי מחשבה דומים, אך מתקשה להבדיל בין תוכן מחשבותיו שלו ותוכן מחשבותיהם של אחרים.
כתוצאה מכך מייחס המתבגר את מחשבותיו לאחרים.
תאוריה אחרת מסבירה את התופעה כנטייה של המתבגר לחלום בהקיץ על עצמו במצבים בין-אישיים, וקובעת שהיא הכרחית בתהליך הניתוק מהמשפחה וגיבוש הזהות העצמית.
קהרמאנמרש (בטורקית: Kahramanmaraş; בערבית: قهرمان مرعش, תעתיק מדויק: קהרמאן מרעש; ובעבר Maraş - מרש; בערבית: مرعش, תעתיק מדויק: מרעש) היא עיר בדרום טורקיה ובירת נפה בעלת שם זהה במחוז הים התיכון.
לעיר מעמד של עיר מטרופוליטנית (Büyükşehir - "עיר גדולה"), ולפי אומדן רשמי משנת 2023, אוכלוסייתה מנתה כ-1.1 מיליון תושבים.
העיר שוכנת בגובה של 568 מטר במורדות הדרומיים של הרי הטאורוס, סמוך לאחד מיובליו של נהר ג'ייהאן ובקרבת הגבול עם סוריה.
קהרמאנמרש נוסדה כממלכה חתית חדשה ב, והייתה ככל הנראה מדינה וסאלית של ממלכת תובל.
ב נזכרה העיר במקורות אשוריים כמרקסי, והחל בתקופה הרומית נודעה בשם "גרמניקיה קייסריה" (Germanicia Caesarea).
בשנת 645 נכבשה העיר בידי הערבים ונשלטה בידי בית אומיה עד שבית עבאס גבר עליו, והעיר באה תחת שלטונו בשנת 800 לערך.
בשנת 778 צבא ביזנטי גדול בפיקודו של מיכאל לחנודרקון ניסה לכבוש את העיר, אך ללא הצלחה.
לאחר קרב מנזיקרט ב-1071 ושבירת כוחה של האימפריה הביזנטית באסיה הקטנה, שימשה קהרמאנמרש כבירתה של נסיכות ארמנית קטנה שהקים פילרטוס ברכמיוס , ארמני ששימש בעברו כגנרל בצבא הביזנטי.
נסיכותו של ברכמיוס קמה ב-1078, אך לקראת מותו ב-1086 התפוררה למספר ישויות מקומיות.
העיר נכבשה על ידי צלבני מסע הצלב הראשון בשנת 1097 ובאה תחת שלטונה של רוזנות אדסה היא חרבה בשנת 1114 ברעידת אדמה שגרמה למותם של 40,000 איש.
עם נפילתה של רוזנות אדסה באמצע המאה ה-12 הייתה קהרמאנמרש לחלק מממלכת קיליקיה הארמנית.
במאה ה-14 הייתה לבירת נסיכות דולקדיר.
העיר נכבשה על ידי הסולטאן סלים הראשון ב-1515, ונודעה בשם מראש.
היא נותרה בחזקתה של האימפריה העות'מאנית עד לאחר מלחמת העולם הראשונה.
בהיותו חלק מהסְפַר של סוריה הגדולה ספג האזור השפעות ערביות, כמו השפה, המוזיקה והאוכל.
עם תום מלחמת העולם הראשונה כבשו הבריטים את העיר, והיא נמסרה ב-29 באוקטובר 1919 לידי הצרפתים בהתאם להסכם סייקס–פיקו, שנחתם שלוש שנים קודם לכן בין שתי המעצמות.
למחרת היום הגיע לעיר גם הלגיון הצרפתי-ארמני, וכמו באנטפ ובאורפה, גם בקהרמאנמרש לוו חילופי השלטון בעימותים עם התושבים, אשר התנגדו לצעד זה בעיקר בשל נוכחותם של חיילי הלגיון הצרפתי-ארמני.
ב-31 באוקטובר 1919, יומיים לאחר כניסת הצרפתים למראש ויום לאחר שהגיעו 2,000 חיילי הלגיון הצרפתי-ארמני, אירעה בעיר "תקרית סיטצ'י-אימאם" (Sütçü İmam olayı - "תקרית החלבן אימאם").
שלוש נשים טורקיות אשר יצאו מרחצה בחמאם הוטרדו על ידי חיילים ארמנים, וטורקי מקומי שחש לעזרתן נורה למוות.
בתגובה פתח סיטצ'י-אימאם באש לעבר החיילים הארמנים והרג אחד מהם.
גם הארמנים הגיבו באש, הרגו אזרח נוסף, ואחר נתפס ועונה למוות.
האירוע הוביל למרי אזרחי שהתפתח לקרב של ממש החל ב-21 בינואר 1920. כתוצאה מכך נאלצו הצרפתים לפנות את העיר ב-12 בפברואר 1920.
התקרית נחשבת לאבן דרך במלחמת העצמאות של טורקיה.
כהוקרה על התנגדותה לצרפתים בעת מלחמת טורקיה–צרפת זכתה העיר במדליית העצמאות (İstiklal Madalyası) לאחר המלחמה, וב-7 באוקטובר 1973 שינתה האספה הלאומית הגדולה של טורקיה את שמה של העיר מ"מראש" ל"קהרמאנמרש" (Kahramanmaraş - "מראש הגיבורה").
ב-23 בדצמבר 1978 אירע בקהרמאנמרש טבח באלווים אשר בוצע בידי ארגון הטרור הלאומני הזאבים האפורים.
באירוע מצאו את מותם למעלה ממאה איש, והוא נחשב לאחד הגורמים להכרזת משטר צבאי בטורקיה בשנת 1980.
בפברואר 2023, פקדה רעידת אדמה בעוצמה של 7.8 בסולם מגניטודה לפי מומנט את אזור העיר ומבנים רבים ניזוקו קשות.
קהרמאנמרש משמשת מרכז כלכלי וחקלאי באזורה, ובעיר מרכז תעשייתי המתמחה בעיקר בטקסטיל ובמזון.
שמה של העיר הולך לפניה ברחבי טורקיה בשל שמן הזית, הסחלב, והגלידה מסטיק המקומית המסורתית הנקראת "הגלידה של העיר מרש" (Maraş dondurması) או "דונדורמה" בפי התיירים.
הגלידה מיוצרת מחלב עיזים, מסטיקא (שרף עץ האלה), אבקת סחלבים מיובשת הנקראת "מילד" (milled), ושלג מההרים הסמוכים (נקראת גם Dövme dondurma - "גלידה חבוטה" בגלל ההנפה של מוכרי הגלידה לשם קבלת אווריריות לגלידה).
בשנת 1992 הוקמה בעיר אוניברסיטת סיטצ'י-אימאם (Kahramanmaraş Sütçü İmam Üniversitesi), המשתרעת על מספר קמפוסים.
בעיר שוכן המוזיאון הארכאולוגי של קהרמאנמרש, המציג ממצאים ארכאולוגיים מתקופות פרהיסטוריות ועד התקופה הביזנטית, וכן פריטים אתנוגרפיים.
קו-אנזים Q10 , הידוע גם בשם ubiquinone, הוא קו-פקטור ביוכימי (קו-אנזים) ונוגד חמצון המיוצר על ידי גוף האדם.
ניתן לקבל אותו גם ממקורות תזונתיים, כגון בשר, דגים, שמני זרעים, ירקות ותוספי תזונה.
CoQ10 נמצא באורגניזמים רבים, כולל בעלי חיים וחיידקים.
המבנה שלו כולל 'ראש' של 1,4-בנזוקינון - האחראי לתפקודו ומחובר ל'זנב' של 10 פחמנים (מכאן שמו Q10), הגורם לו להיות מסיס בשמן.
CoQ10 ממלא תפקיד בזרחון חמצוני מיטוכונדריאלימיטוכונדריון, המסייע בייצור של אדנוזין טריפוספט (ATP), המעורב בהעברת אנרגיה בתוך תאים.
הוא דרוש לכל תא בגוף האדם, ומרוכז במיוחד בלב ובכליות.
התאים שמשתמשים באנרגיה רבה יותר הם 'צרכנים' גדולים יותר של Q10.
למרות שהמולקולה נמצאת בכל מקום ברקמות אנושיות, CoQ10 אינו מזון ואין לו רמת צריכה מומלצת, השימוש בו כתוסף אינו מאושר בארצות הברית כתרופה או למניעת מחלות.
CoQ10 הוא מרכיב בשרשרת העברת האלקטרונים המיטוכונדריאלית (ETC), שם הוא ממלא תפקיד בזרחון החמצוני, תהליך הנדרש לביו-סינתזה של אדנוזין טריפוספט (ATP), מקור האנרגיה העיקרי של התאים.
CoQ10 היא מולקולה ליפופילית הממוקמת בכל הממברנות הביולוגיות של גוף האדם ומשמשת כמרכיב לסינתזה של ATP ומהווה קו-פקטור מקיים חיים לשלושת הקומפלקסים (קומפלקס I, קומפלקס II וקומפלקס III) של ETC במיטוכונדריה.
ל-CoQ10 תפקיד בהובלת פרוטונים על פני ממברנות ליזוזומליות כדי לווסת את ה-pH בתפקודי הליזוזומים.
תהליך הזרחון החמצוני המיטוכונדריאלי מתרחש בממברנה המיטוכונדריאלית הפנימית של תאים אוקריוטיים.
קרום זה מקופל למבנים הנקראים cristae, אשר מגדילים את שטח הפנים הזמין עבור זרחון חמצוני.
CoQ10 ממלא תפקיד בתהליך זה כקו-פקטור חיוני של ה-ETC הממוקם בממברנה המיטוכונדריאלית הפנימית ומשרת את הפונקציות הבאות:
העברת אלקטרונים בשרשרת מעבר האלקטרונים של המיטוכונדריה (ETC), באמצעות תיווך של אלקטרונים בין קומפלקסים מיטוכונדריאליים כמו ניקוטינאמיד אדנין דינוקלאוטיד (NADH), יוביקינון רדוקטאז (קומפלקס I), וסוקצינאט-יוביקינון רדוקטאז (קומפלקס II), וכן בתהליכי חמצון של חומצות שומן וחומצות אמינו מסועפות (באמצעות דהידרוגנאזות הקשורות לפלאבין), אל האנזים יוביקינול–ציטוכרום-c רדוקטאז (קומפלקס III) שבשרשרת.
CoQ10 משתתף גם במטבוליזם של חומצות שומן ושל גלוקוז, בכך שהוא מעביר אלקטרונים שנוצרים בתהליך החיזור של חומצות שומן וגלוקוז אל קולטני אלקטרונים.
CoQ10 גם משמש כנוגד חמצון מסיס בשומן.
הוא עובד ביחד עם ויטמין E כדי לנטרל רדיקלים חופשיים.
CoQ10 "מנקה" רדיקלים חופשיים ומגן על תאים ממצב של עקה חמצונית.
הוא מעכב חמצון של חלבונים ושל DNA ומגן על ויטמין E מפני חמצון.
קו-אנזימים Q היא משפחת קו-אנזים שנמצאת בבעלי חיים רבים ובהרבה חיידקים.
העובדה שהקו-אנזים נפוץ כל כך היא המקור של שמו השני, יוביקינון.
בבני אדם, הצורה הנפוצה ביותר של קו-אנזים Q היא קו-אנזים Q10, הנקראת גם CoQ10 או יוביקינון-10 (ubiquinone-10).
קו-אנזים Q10 הוא 1,4-בנזוקינון, שבו "Q" מתייחס לקבוצה הכימית של קינון ו-"10" מתייחס למספר תת-היחידות הכימיות של איזופרניל (מוצגות בסוגריים בתרשים) בזנבו.
ביוביקינונים טבעיים ישנן בין שש לעשר יחידות משנה בזנב, כאשר אצל בני אדם יש זנב של 10 יחידות איזופרן (50 אטומי פחמן) המחוברות ל"ראש" הבנזוקינון.
משפחה זו של חומרים מסיסים בשומן נמצאת בכל התאים האוקריוטיים הנושמים, בעיקר במיטוכונדריה.
תשעים וחמישה אחוזים מהאנרגיה של גוף האדם נוצרת בדרך זו.
האיברים עם דרישות האנרגיה הגבוהות ביותר - כמו הלב, הכבד והכליות - מכילים את הריכוזים הגבוהים ביותר של CoQ10 .
ישנם שלושה מצבי חיזור של CoQ: מחומצן לגמרי (ubi quinone), חצי קינון (ubisemi quinone), ומחוזר לחלוטין (קינול -ubiquinol).
היכולת של מולקולה זו לפעול כנשא של שני אלקטרונים (הנע בין צורת הקינון לקינול) וכנושאת אלקטרון אחת (הנע בין הסמיקינון לאחת מהצורות האחרות הללו) היא מרכזית בתפקידה בשרשרת ההובלה של האלקטרונים.
ישנם שני מסלולים עיקריים הגורמים למחסור ב-CoQ10 בבני אדם: ביוסינתזה מופחתת ושימוש מוגבר על ידי הגוף.
ביוסינתזה היא המקור העיקרי של CoQ10. ביוסינתזה תקינה דורשת לפחות 15 גנים, ומוטציות בכל אחד מהם עלולות לגרום למחסור ב-CoQ.
רמות CoQ10 עשויות להיות מושפעות גם מפגמים גנטיים אחרים (כגון מוטציות של DNA המיטוכונדריאלי, ETFDH, APTX, FXN ו-BRAF, גנים שאינם קשורים ישירות לתהליך הביוסינתטי של CoQ10).
חלק מאלה, כמו מוטציות ב-COQ6, עלולים להוביל למחלות קשות כמו תסמונת נפרוטית עמידה לסטרואידים עם חירשות תחושתית עצבית.
למרות שניתן למדוד את רמות הקואנזים Q10 בפלזמת הדם, מדידות אלו משקפות את הצריכה התזונתית ולא את רמותיו ברקמות.
כיום, רוב המרכזים הקליניים מודדים את רמות CoQ10 בתרביות של פיברובלסטים מעור, בביופסיות שריר ובתאי דם מונונוקלאריים.
ניתן גם להשתמש בפיברובלסטים מתורבתים כדי להעריך את קצב הסינתזה הפנימית של CoQ10, באמצעות מדידת קליטה של p-הידרוקסיבנזואט שמסומן ב־14C.
למרות שסטטינים עשויים להפחית את רמות CoQ10 בדם, לא ברור אם הם מפחיתים את רמותיו גם בשריר.
אין עדות שתומכת בכך שתוספי CoQ10 משפרים את תופעות הלוואי של סטטינים.
המבנה המחומצן של CoQ10 מוצג להלן.
ניתן להבחין בין הסוגים השונים של קואנזים Q על ידי מספר תת-היחידות האיזופרנואידיות בשרשראות הצדדיות שלהן.
הקו-אנזים Q הנפוץ ביותר במיטוכונדריה אנושית הוא CoQ10. האות Q מתייחסת לראש הקינון ו"10" מתייחס למספר חזרות האיזופרן בזנב.
למולקולה למטה יש שלוש יחידות איזופרנואיד והיא תיקרא Q3 .
במצבה הטהור, התרכובת נמצאת בצורת אבקה כתומה ואין לה טעם או ריח.
ביוסינתזה של CoQ10 מתרחשת ברוב הרקמות האנושיות.
יצירת מבנה הבנזוקינון (באמצעות פנילאלנין או טירוזין, דרך 4-hydroxybenzoate)
יצירת שרשרת צד איזופרן (באמצעות אצטיל-CoA)
חיבור של שני המבנים לעיל
שתי התגובות הראשונות מתרחשות במיטוכונדריה, ברשתית האנדופלזמית ובפרוקסיזומים, עובדה המצביעה על מספר אתרים בתאי בעלי חיים בהם מתבצעת הסינתזה.
אנזים חשוב במסלול זה הוא HMG-CoA reductase, שהוא בדרך כלל יעד להתערבות בסיבוכים קרדיווסקולריים.
תרופות להורדת כולסטרול ממשפחת ה"סטטינים" מעכבות HMG-CoA רדוקטאז.
תופעת לוואי אפשרית אחת של נטילת סטטינים היא ירידה בייצור של CoQ10, אשר עשוי להיות קשור להתפתחות של מיופתיה ורבדומיוליזה .
עם זאת, התפקיד של סטטינים במחסור ב-CoQ10 שנוי במחלוקת.
למרות שהסטטינים מפחיתים את רמות ה-CoQ10 בדם, עדיין אין תוצאות של מחקרים על ההשפעות על הרמות בשרירים של CoQ10. ידוע גם כי תוספת CoQ10 אינה מפחיתה את תופעות הלוואי של תרופות סטטינים.
אורגניזמים שונים מייצרים את מבני הבנזוקינון והאיזופרן מחומרי מוצא שונים במקצת.
רוב האורגניזמים חולקים את תוצר הביניים הנפוץ 4-hydroxybenzoate, אך משתמשים בשלבים שונים כדי להגיע למבנה "Q".
CoQ10 מיוצר באופן טבעי על ידי הגוף וממלא תפקיד מכריע בצמיחה והגנה על תאים.
למרות תפקידו המשמעותי בגוף, הוא לא משמש כתרופה לטיפול במחלה ספציפית כלשהי.
עם זאת, CoQ10 זמין באופן נרחב כתוסף תזונה ללא מרשם ומומלץ על ידי חלק מאנשי מקצוע בתחום הבריאות, למרות היעדר ראיות מדעיות סופיות התומכות בהמלצות אלו, במיוחד כשמדובר במחלות לב וכלי דם..
CoQ10 אינו מאושר על ידי מנהל המזון והתרופות האמריקאי (FDA) לטיפול בשום מצב רפואי.
עם זאת, הוא נמכר כתוסף תזונה שאינו כפוף לאותן תקנות כמו תרופות רפואיות, והוא מרכיב במוצרי קוסמטיקה מסוימים.
הייצור של CoQ10 אינו מוסדר, ואצוות ומותגים שונים עשויים להיות שונים זה מזה באופן משמעותי.
בסקירת Cochrane משנת 2014 לא נמצאו מספיק ראיות כדי להגיע למסקנה לגבי השימוש בו למניעת מחלות לב.
סקירת Cochrane משנת 2016 הגיעה למסקנה של-CoQ10 לא הייתה השפעה על לחץ הדם.
סקירת Cochrane משנת 2021 קבעה ש "אין ראיות משכנעות לתמוך או להפריך" את השימוש ב-CoQ10 לטיפול באי ספיקת לב.
מטא-אנליזה משנת 2017 שבחנה אנשים עם אי ספיקת לב שנטלו CoQ10 במינון של 30–100 מ"ג ליום מצאה ירידה של 31% בתמותה ושיפור ביכולת הגופנית, ללא הבדל משמעותי במדדי פליטת הדם מחדר שמאל של הלב.
מטא-אנליזה נוספת משנת 2021 מצאה כי קואנזים Q10 היה קשור לירידה של 31% בתמותה מכל הסיבות בקרב חולי אי ספיקת לב.
במטא-אנליזה משנת 2023 שבחנה אנשים מבוגרים, נמצא שלחומר יוביקינון (ubiquinone) יש השפעה קרדיווסקולרית, אך ליוביקינול (ubiquinol) לא נמצאה השפעה כזו.
למרות ש-CoQ10 נחקר כתרופה אפשרית לטיפול בתופעות לוואי של סטטינים הקשורות לשרירים, תוצאות המחקרים היו מעורבות.
מטא-אנליזה משנת 2018 ההסיקה שיש ראיות ראשוניות לכך שתוסף CoQ10 דרך הפה עשוי להפחית תסמינים של פגיעות בשריר הקשורות לסטטינים, כולל כאבי שרירים, חולשת שרירים, התכווצויות ועייפות שרירים, עם זאת, מטא-אנליזות משנים 2015 ו-2024 מצאו ש-CoQ10 אינו משפיע על מיופתיה שנגרמת מסטטינים.
CoQ10 בצורתו הטהורה הוא אבקה גבישית שאינה מסיסה במים.
הספיגה שלו כחומר פרמקולוגי מתבצעת בתהליך הדומה לזה של שומנים; מנגנון הספיגה שלו נראה דומה לזה של ויטמין E, שגם הוא חומר מזין מסיס בשומן.
תהליך זה בגוף האדם כולל הפרשה של אנזימים מהלבלב והמרה לתוך המעי הדק, מה שמסייע לאמולסיפיקציה וליצירת מיצלות – הדרושות לספיגה של חומרים ליפופיליים.
צריכת מזון (ובמיוחד שומנים) מעוררת את הפרשת חומצות המרה ומגבירה באופן משמעותי את הספיגה של CoQ10 .CoQ10 חיצוני (שמגיע מתוסף) נספג מהמעי הדק, ונספג בצורה הטובה ביותר כאשר הוא נלקח עם ארוחה.
ריכוז ה-CoQ10 בדם לאחר אכילה גבוה יותר מאשר בצום.
CoQ10 עובר חילוף חומרים בכל הרקמות, כאשר המטבוליטים עוברים פוספוריזציה בתאים.
CoQ10 מחוזר לאוביקווינול במהלך או לאחר ספיגה במעי הדק.
זה נספג על ידי כיילומיקרונים chylomicrons, ומופץ מחדש בדם בתוך ליפופרוטאינים.
סילוקו מתרחש באמצעות הפרשת מרה וצואה.
כמה דיווחים פורסמו על הפרמקוקינטיקה של CoQ10. ניתן לראות את שיא הריכוז בפלזמה 6-8 שעות לאחר מתן דרך הפה כאשר הוא נלקח כתרופה.
בחלק מהמחקרים, נצפה שיא פלזמה שני כ-24 שעות לאחר מתן התרופה, כנראה עקב מיחזור אנטרוהפטי וחלוקה מחדש מהכבד למחזור הדם.
נעשה שימוש ב-CoQ10 גבישי שסומן בדאוטריום לצורך חקירת פרמקוקינטיקה בבני אדם, ונמצא שזמן מחצית החיים של הפינוי שלו הוא 33 שעות.
בניגוד לצריכה של CoQ10 כמרכיב במזון, כמו אגוזים או בשר, שהם המקור ל-CoQ10 בדרך כלל, יש ספק לגבי הזמינות הביולוגית של CoQ10 כאשר הוא נלקח כתוסף תזונה.
הזמינות הביולוגית של תוספי CoQ10 עשויה להיות מופחתת בשל האופי הליפופילי של המולקולה שלה ומשקלה המולקולרי הגדול.
נחקר השימוש בננו-חלקיקים כמערכת הובלה לתרופות שונות, למשל לשיפור הזמינות הביולוגית דרך הפה של תרופות בעלות ספיגה נמוכה.
עם זאת, השיטה הזו לא הוכיחה הצלחה עם CoQ10, אם כי הדיווחים בנושא שונים מאוד זה מזה.
השימוש בתרחיף מימי של אבקת CoQ10 טהורה ומרוסקת דק במים מראה השפעה מזערית בלבד.
הגברת מסיסות התרופה במים כדי לשפר את הספיגה שלה היא אסטרטגיה פרמקולוגית נפוצה, והיא גם הצליחה במקרה של CoQ10 .
פותחו גישות שונות להשגת מטרה זו, ורבות מהן הראו תוצאות טובות יותר באופן משמעותי בהשוואה לקפסולות ג'ל רכות המבוססות על שמן – על אף ניסיונות רבים לשפר את ההרכב שלהן.
דוגמאות לגישות אלה כוללות פיזור מימי של CoQ10 מוצק עם הפולימר tyloxapol, פורמולציות המבוססות על חומרים מגבירי מסיסות, כגון לציטין מוקשה, ויצירת קומפלקסים עם ציקלודקסטרינים; מתוכם, נמצא כי הקומפלקס עם β-cyclodextrin מוביל לזמינות ביולוגית גבוהה במיוחד והוא נמצא בשימוש בתעשיות התרופות והמזון להעשרת מוצרים ב-CoQ10.
בדרך כלל, תוסף CoQ10 הנלקח דרך הפה נסבל היטב.
תופעות הלוואי השכיחות ביותר הן תסמינים במערכת העיכול (בחילות, הקאות, ירידה בתיאבון וכאבי בטן), פריחות וכאבי ראש.
כמה תופעות לוואי, בעיקר במערכת העיכול, מדווחות עם צריכת התוסף.
מינונים של 100-300 מ"ג ליום עלול לגרום לנדודי שינה או לעליה באנזימי הכבד.