tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
הארטמן היה מיועד לדבב את דמותו של זאפ בראניגן בסדרת הטלוויזיה "פיוצ'רמה" אך בעקבות רציחתו הוא הוחלף במדבב בילי וסט.
לזכרו נקראה הדמות בראשית בסדרה על שמו- פיליפ ג'יי פרי.
ב-28 במאי 1998 ברין ירתה למוות בהארטמן בעת שהוא ישן בביתו במחוז אנסינו שבלוס אנג'לס ומספר שעות לאחר מכן היא התאבדה.
פיליפ ניקודם ג'אגיילקה הוא כדורגלן עבר אנגלי ששיחק בעמדת הבלם והקשר.
ג'אגיילקה נולד במנצ'סטר למשפחה ממוצא פולני וסקוטי.
הורי אביו נמלטו מפולין במהלך מלחמת העולם השנייה והשתקעו באנגליה.
בילדותו שיחק בכל עמדות הכדורגל בקבוצות ילדים שונות: הוא היה חלק מנבחרת בית הספר היסודי מורלאנדס בו למד, שיחק בקבוצת יום ראשון בשם "הולי פמילי פוטבול קלאב" ומאוחר יותר בקבוצת הייל בארנס.
ג'אגיילקה נרשם לאקדמיית הכדורגל של אברטון והתאמן בקבוצות נוער שונות עד שלבסוף הצטרף למחלקת הנוער של שפילד יונייטד בשנת 1998 כשהוא בן 15.
בשפילד שיחק ג'אגיילקה בעמדת הקשר המרכזי.
הוא התקדם בקבוצות הנוער של המועדון עד ש-5 במאי 2000, בטרם מלאו לו 18, ערך את הופעתו הראשונה במשחק הקבוצה הבוגרת ששיחקה אז בצ'מפיונשיפ.
בינואר 2001 חתם על חוזה לשלוש שנים בשפילד.
עד לעונת ביסס ג'אגיילקה את מקומו בהרכב הקבוצה.
כל התעניינות בשחקן הצעיר מצד קבוצות אחרות, מהן מהפרמייר ליג, נדחתה על ידי שפילד יונייטד.
לג'אגיילה היה מקום של קבע בהרכב שפילד והוא שיחק בכל משחקי הקבוצה בעונות ו-, בעונת 2005/2006 העפילה שפילד לפרמייר ליג.
המשחקים פרמייר ליג לא פגעה בקביעותו של ג'אגיילקה בהרכב והוא שיחק כל דקה ממשחקי הקבוצה בעונת בסיומה חזרה שפילד לליגת המשנה.
ג'אגיילקה לא המשיך עם שפילד יונייטד בצ'מפיונשיפ וביולי 2007 עבר לאברטון תמורת 4 מיליון לירות שטרלינג, הסכום הגבוה ביותר ששולם על העברת שחקן שפילד יונייטד.
באברטון חתם ג'אגיילקה על חוזה לחמש שנים.
באברטון עבר ג'אגיילקה לשחק כבלם.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו כשנכנס כמחליף במשחק ידידות נגד ורדר ברמן בגודיסון פארק ב-31 ביולי 2007. הוא הבקיע את שערו הראשון באברטון במשחק בגביע אופ"א נגד א.ז.
ובליגה עשה זאת ב-9 בפברואר 2008 במשחק מול רדינג.
בעונות הבאות התבסס מקומו של ג'אגיילקה כבלם הפותח של אברטון עד שנפצע ב-9 בפברואר 2010 ברצועה הצולבת במשחק בליגה האירופית מול ספורטינג ליסבון.
ג'אגיילקה חזר לשחק בעונה הבאה, עונת 2010/2011.
בינואר 2013 האריך ג'אגיילקה את חוזהו באברטון עד לשנת 2017, ומאמן אברטון דייוויד מויס הכריז כי ג'אגיילקה ישמש כקפטן הקבוצה בעונה הבאה, עונת .
גם חילופי מאמנים באברטון לא פגעו במינוי ג'אגיילקה לקפטן, וגם המאמן החדש רוברטו מרטינס בירך על מינויו ואמר שג'אגיילקה יהיה "קפטן פנומנלי" עונתו הראשונה כקפטן אברטון אכן התבררה כמוצלחת כשהקבוצה צברה 72 נקודות בליגה וסיימה במקום החמישי.
ב-4 ביולי 2019 לאחר 12 שנה באברטון, חזר לשפילד יונייטד.
ב-17 באוגוסט 2021 חתם על חוזה לחצי שנה עד ינואר 2022 בדרבי קאונטי.
ב-15 בינואר 2022 עבר לסטוק סיטי, גם היא מליגת המשנה.
ג'אגיילקה היה חבר בנבחרות הצעירות של אנגליה ורשם שש הופעות ושני שערים בנבחרת אנגליה עד גיל 21. לנבחרת הבוגרת זומן לראשונה במאי 2008, וביוני עשה את הופעת הבכורה במשחק ידידות נגד טרינידד וטובגו.
ג'אגיילקה רשם שלוש הופעות נוספות במשחקי ידידות עד ל-2010 אך לא נמנה עם סגל הנבחרת האנגלית למונדיאל 2010.
הטורניר הראשון בו לקח ג'אגיילקה חלק היה מוקדמות יורו 2012, כשפתח במשחקים מול ו ונכנס כמחליף במשחק מול .
מראש לא תוכנן ג'אגיילקה להיכלל בסגל הנבחרת בטורניר עצמו והוא נכלל רק ברשימת ההמתנה, אולם פציעתו של גארת' בארי קידמה אותו לסגל הסופי.
למרות זאת ג'אגיילקה לא נטל חלק באף משחק ממשחקי הנבחרת בטורניר.
לאחר הטורניר, ב-15 באוגוסט 2012, כבש שער ראשון במדי הנבחרת במשחק ידידות מול .
שערו השני במדי הנבחרת היה ב-30 במאי 2014, במשחק ידידות נגד לקראת מונדיאל 2014. ג'אגיילקה נכלל בסגל אנגליה למונדיאל 2014.
פיליפ "פיל" דייוויס הוא שחקן, סופר ובמאי אנגלי.
דייוויס נולד בעיר גרייס במחוז אסקס, וגדל בת'ורוק (Thurrock).
אביו היה עובד של חברת פרוקטר אנד גמבל ואמו עבדה כממונה על חדר אוכל בבית חולים.
מגיל שמונה התעניין דייוויס במשחק.
הוא למד בבית הספר "Ockendon Courts County Secondary School" בסאות' אוקנדון, בשיעורים דעתו הייתה מוסחת, אבל הוא נהנה מההצגות שהועלו בבית הספר.
הוא גם השתתף בתיאטרון לנוער (National Youth Theatre) וכן בסדנת התיאטרון של ג'ואן ליטלווד.
ב-1977 לוהק דייוויס למחזה "" העוסק בסטודנט חלש המחזיק ביום האחרון ללימודים שני מורים כבני ערובה.
אחד מתפקידיו הראשונים בקולנוע היה בתפקיד צ'וקי, המושפע מסגנון המוד, בסרט "Quadrophenia" המבוסס על אופרת הרוק באותו שם של להקת המי.
ב-1984 שיחק בתפקיד הצוער אדוארד "נד" יאנג בסרט "הבאונטי".
דניאל דיי-לואיס ששיחק לצידו ציין שדייוויס היה אחד ממקורות ההשראה שלו.
דייוויס החל בשיתוף פעולה ארוך טווח עם הבמאי מייק לי.
תפקידיו כוללים את סיריל, שליח על אופנוע, בסרט "ציפיות גדולות" מ-1988, ואת סטנלי בעלה של וירה (אימלדה סטונטון) בסרט "וירה דרייק" (2004).
לדייוויס הופעות רבות גם בטלוויזיה.
ב-2005 הופיע בתפקיד מלווה הכספים הנבזה, סמולוויד, בסדרה "הצוואה", עיבוד לרומן "בית קדרות" מאת צ'ארלס דיקנס.
ב-2010 כיכב בפרק הראשון בסדרה "שרלוק" בתפקיד ג'ף הופ, נהג המונית הרצחני.
בסדרה "הגלימה" שיחק בתפקיד מיקי ג'וי, עורך הדין של משפחת פשע.
ב-2015 גילם את המשרת המרושע ג'וד בסדרה "פולדארק", ובתפקיד הבלש טום פייפר בדרמה "Black Work".
ב-1980 הקליט דייוויס את הסינגל "Blown It" שיצא בחברת התקליטים "The Rocket Record Company".
ב-2002 התחתן דייוויס עם השחקנית איב מת'סון בהאקני, לונדון.
לשניים יש בת, איימי אליזבת', שנולדה ב-2002. לדייוויס יש בן נוסף, הוגו ילדי 1996, מבת זוגו הקודמת.
2004, פרסי הקולנוע הבריטי העצמאי, זכה בפרס השחקן הטוב ביותר עבור וירה דרייק
2004, San Diego Film Critics Society, זכה בפרס שחקן המשנה הטוב ביותר עבור "וירה דרייק"
2005, פרס באפט"א לקולנוע, היה מועמד לפרס שחקן המשנה עבור "וירה דרייק"
2005, פרס חוג מבקרי הקולנוע של לונדון, זכה בפרס שחקן המשנה של השנה עבור "וירה דרייק"
פיל בורנאי (שם מדעי: Elephas maximus borneensis; קרוי גם פיל ננסי בורנאי), הוא תת-מין נדיר של פיל אסייתי האנדמי לאי בורנאו המחולק בין אינדונזיה ומלזיה.
הוא תואר מדעית לראשונה בשנת 1950 על ידי פאולס אדוארד פיליס דראניאגאלה.
ישנה מחלוקת בקשר למוצאו של הפיל הבורנאי האם הוא היה מאז ומקדם באי, או שהוא מהווה למעשה אוכלוסייה של פיל הודי או פיל ג'אווני שהובאה לאי על ידי סולטני ג'אווה או על ידי ההולנדים.
בעוד שבעבר הדעה הרווחת שהפיל הבורנאי הוא חלק מתת-המין ההודי, בעקבות ניתוחים גנטים בשנת 2003, הוכח שהפיל הבורנאי מהווה תת-מין בפני עצמו עם קרבה גדולה לפיל הג'אווני שנכחד.
הפיל הבורנאי סובל מאובדן בית גידול וחדירה ליערות שבהם הוא חי.
בעוד שבארגון השימור IUCN הוא אינו מסווג בפני עצמו אלא נכלל תחת מצב השימור של הפיל האסייתי, בארגון ה-WWF הוא מסווג כמין בסכנת הכחדה (EN).
מספר מאות לפני הספירה, היה נפוץ ברחבי אינדונזיה השימוש בפילים בתור מתנות לאדם ממעמד גבוה, ואף העבירו אותם דרך הים מאי אחד למשנהו.
הגעתם של הפילים לאזור קאלימנטן בצפון בורנאו עולות בקנה אחד עם השלטון של סולטני סולו במדינת סבה המלזית.
סולטנות סולו הייתה בקשרי ידידות עם הסולטנות ההינדית של ג'אווה, וכאות הוקרה שליטי ג'אווה שלחו להם בשנת 1395 לערך שני פילי ג'אווה - מה שגם מסביר את נוכחות שרידי פילים עד היום במספר איים בפיליפינים כמו מינדנאו.
הסולטן של סולו ומשפחתו מכרו חלק מהפילים שלהם ליצרני ספינות שיסייעו להם בגרירה בולי עצים מהיער - וזאת בשל העובדה שהיה להם מחסור בקרקע לצורך מחיית הפילים.
כאשר השימוש בפילים הסתיים, הפילים הקטנים והביישנים שהועסקו על ידי סוחרים ובוני ספינות בסולו שוחררו ליערות כדי שיוכלו לחיות במעבה הג'ונגל ללא הפרעה.
ייתכן שפילים אלה הם הבסיס לאוכלוסיית הפילים הנוכחית בבורנאו.
המפגש הראשון של האירופאים עם הפיל הבורנאי אירע בשנת 1521. שרידי האניות מהמשלחת של פרדיננד מגלן הספרדי עגנו בפעם הראשונה בסולטנות ברוניי בצפון האי, ואנטוניו פיגאפטה שתיעד את המסע סיפר שהמשלחת הספרדית ביקרה בארמונות של השליט שבו היו פילים עטויי משי.
מנהג זה הופסק כנראה מאוחר יותר על ידי שליטי האי בשל ציד הפילים, בהתחשב בכך שמגלי ארצות אחרים שביקרו באי ב-1770 וב-1840 לא דיווחו בין חוויותיהם על צפייה בפילים בפורט רויאל.
בקצה האחר של בורניאו, חוקרים מ-1850 ו-1880 ציטטו מקור סיני שהסולטן של באנג'ארמאסין נהג לרכוב על פיל.
אף שהפילים היו נפוצים בתקופות הקדומות בחצרות השליטים, לא היה ידוע על לכידת פילים לצורך אילוף הפיל על ידי המקומיים בבורנאו.
במשך שנים רבות מעמדו הטקסונומי של הפיל הבורנאי לא היה מוסכם.
אחת הסיבות לכך היא שלא היה ברור האם אוכלוסיית פילי בורנאו היא ילידת האי, או שמקורה בצאצאי פילים שניתנו על ידי סולטנות ג'אווה לסולטנות סולו.
בנוסף הייתה אפשרות שהפיל הובאה לאי בשנת 1750 על ידי חברת הודו המזרחית ההולנדית.
במאה ה-19, מחקר זואולוגי קבע כי אכן התרחשו פילי בר באופן טבעי באזור מוגבל של צפון מזרח בורניאו.
למרות זאת מעמדם וייחודם הטקסונומי של הפילים בורניאו היה שנוי במחלוקת מאז.
בשנת 1940, החוקר פרדריק שאן הניח שהפילים הם צאצאים של פילים שהובאו לאי בתקופה מאוחרת יחסית והוא החשיב אותם כחלק מתת-המין פיל הודי.
הזואולוג השוודי - רג'ינלד אינס פוקוק שבחן דגימות במוזיאון להיסטוריה של הטבע בלונדון לא הסכים עם הנחה זאת בשנת 1943, וסיווג את כל הפילים באיי אינדונזיה כשייכים לתת-המין פיל סומטרי.
בשנת 1950, הזואולוג הבריטי פאולס אדוארד פיאריס דראניאגאלה טען בדומה לחוקרים מהמאה ה-19 שפילי בורנאו שייכים לתת-מין נפרד - בין השאר לטענתו על בסיס השוני בין הניבים הישרים יחסית של פילי בורנאו לניבים המעוקלים של הפילים ההודים - והוא נתן להם את השם המדעי "Elephas maximus borneensis".
בשנת 2003, הדיון נפתח מחדש לאחר שהוצע כי הפילים בצפון מזרח בורנאו הובאו על ידי סולטנות סולו מהאי ג'אווה ובהתאם לכך הפילים צריכים להיות מקוטלגים תחת תת-המין הנכחד פיל ג'אווני (Elephas maximus sondaicus) שתואר אף הוא על ידי דראניאגאלה.
השערה זו מבוססת על חוסר בעדות ארכאולוגית מספקת לנוכחות היסטורית של הפילים בבורניאו, ובכך נתנה אישוש לפולקלור שפילי בר לא היו נפוצים מלכתחילה בבורנאו.
בסופו של דבר במהלך שנת 2003, הנתונים שעלו מניתוח DNA מיטוכונדריאלי של הפילים בבורנאו הראו כי מקורה של האוכלוסייה היה כנראה בג'אווה וסונדה, אולם הם התפתחו באי בצורה שונה מפילי ג'אווה - ייתכן בשל עליית פני הים שכיסתה את גשר היבשה שקישר בין ג'אווה לבורנאו.
על סמך נתונים אלה, הפיל הבורנאי קיבל סופית מעמד של תת-מין בפני עצמו.
הפילים האסייתים ובכללם הפיל הבורנאי, נבדלים מהפילים האפריקנים בכך שקצה הקודקוד הוא הנקודה הגובהה אצלם בגוף.
יש להם מבנה גוף עגלגל וקומפקטי יותר ואוזניים קצרות ועגלגלות.
מאז פרסום המאפיינים הגנומיים של פילי בורנאו ב-2003 ללא נתוני גובה ואורך, זה הפך לדבר שבשגרה להתייחס אליהם בתור תת-מין "ננסי".
אף על פי שחלק מפילי בורנאו נמוכים, בדרך כלל פילים בוגרים משני הזוויגים שנמדדו במחוז סבאח דמו בגובהם לעמיתיהם בחצי האי המלאי.
חמש מדידות של גולגולות פילות בוגרות לחלוטין בשמורת יער גומאנטונג היו קטנות מעט מהמדידות הממוצעות עבור הפילים בסומטרה (בסביבות 90-70%), אולם מדידות זמינות מועטות הראו כי פילי בורניאו זהים בגודלם לפילי סומטרה ומלאיה.
מדידות מורפולוגיות של חמישה עשר פילים בשבי מחצי האי המלאי ושישה פילים מסבאח שנעשו בין אפריל 2005 לינואר 2006, חזרו על עצמם 3 פעמים עבור כל פיל והוכיחו מעל כל ספק כי אין הבדלים משמעותיים בן האוכלוסיות.
ביחס לפילים ההודים והסרי לנקים לעומת זאת, הפיל הבורנאי נחשב כקטן יחסית - עד כחמישית מגודלו.
במדידות מסוימות שנעשו עלה כי הפיל ההודי גבוה מהפיל הבורנאי ב-20 ס"מ, והפיל הסרי לנקי גבוה ממנו ב-12 ס"מ.
ייתכן שההתייחסות לפיל הבורנאי כתת-מין ננסי השתרשה על סמך צפייה בפילים קטנים במעט וצעירים או על סמך ההשוואה בינו לבין הפיל ההודי.
לפילי בורנאו יש אופי פסיבי, ובאופן פלאי הם די מאולפים ונינוחים יחסית לפילים אסייתים אחרים כך שיש המשתמשים בזה כדי לחזק את טענתם שהם צאצאים של פילים שבויים ששוחררו באי.
הפיל הבורנאי כשמו, אנדמי לאי בורנאו שבמחולק בין אינדונזיה ומלזיה.
מאז הגילוי של האוכלוסייה בבורניאו, הפילים היו מוגבלים לחלקים הצפוניים והצפון-מזרחיים של האי.
בשנת 1980, היו שתי אוכלוסיות נפרדות במדינת סבה המלזית אשר היו נעות על שמורת טבע שכללה יער בשטח תלול.
האוכלוסיות קיימות עד היום בסאבח בעומק האזורים ההרריים המיוערים הנמצאים בגבהים של 300 עד 1,500 מטר.
מסיבה זאת, הפילים באזור חיים כמעט באין מפריע, להוציא מקרים שבהם הם יורדים לאזורים נמוכים הסמוכים ליישובים ושטחים חקלאיים.
הנפות שבהם מצויים הפילים בסאבח הם: בלוראן, סאנדאקאן, קינאבאטאנטנגן, להד-דאטו, טאוואו ופנסיאנגאן.
בחלק האינדונזי של בורנאו המכונה קאלימנטן, הטווח שלהם מוגבל יותר ונמצא לאורך שפתו של נהר סמבאקונג בצפון מזרח קלימנטן (נפת טידונג).
הטמפרטורה בתחומי המחייה של הפיל הבורנאי - 20–30 מעלות לאורך השנה, וכמות המשקעים הממוצעת היא 4,000-2,000 מילימטר לשנה.
הטווח של פילי בורניאו בסבח וקלימנטן התרחב מעט מאוד ב-100 השנים האחרונות למרות נוכחות גבוהה של בתי הגידול מתאימים בכל חלקי בורנאו.
ישנה סברה כי מאחר שהקרקע של בורניאו היא אדמת סחף צעירה ולא פורייה, הנוכחות של מינרלים טבעיים בבטן האדמה לא זמינה יתר על המידה וכתוצאה מכך הפילים מוגבלים לאזורים שבהם יש מקורות זמינים של מינרלים.
בשנת 1992, אומדן האוכלוסייה של פילי בורנאו בסאבח נע בין 500 ל-2,000 פרטים, המבוסס על עבודת סקר שנערכה בשמורת הטבע תבין, בלואר קינאבאטאנגאן ובשמורת יער דראמאקוט.
מפקד אוכלוסין של פילים שנערך בסבאח בין יולי 2007 לדצמבר 2008, ספר ערימות גללים לאורך 216 קטעים שסומנו מראש בחמישה טווחים עיקריים של הפילים, המשתרעים על 186.12 קילומטר.
הנתונים שעלו מהסקר נתנו הערכה של 1,184 עד 3,652 פילים המאכלסים את שמורת הטבע תבין, קינאבאטאנגאן התחתית, קינאבאטאנגאן הצפונית, שמורת יער דראמאקוט, שמורת יער אולו קאלומפנג והיער המרכזי של סבח.
גודל האוכלוסייה, וצפיפות הפילים השתנה לאורך האזורים בהתאם להמרת יער השפלה לשטח חקלאי, פיצול בית גידול ופעולות אנושיות בקרקע.
בשמורת היער אולו סגאמה הייתה את הצפיפות הגבוהה ביותר של פילים עם 3.69 פילים לכל קמ"ר.
אזור היער המרכזי בסבח שמוגן יחסית על ידי הרשויות תומך כנראה באוכלוסיית פילים המונה למעלה מ-1,000 פרטים.
בשנת 2005, חמש פילות צוידו בשבבי מעקב על מנת ללמוד את דפוסי התנועה והטווח שלהם בסבח.
מהנתונים עולה כי עדרי הפילים חיים בטווח ביתי בגודל של 250–400 קמ"ר ביער לא מקוטע, עם מספר קמ"רים נוספים ביער מקוטע.
הטווח הביתי השנתי של הפילים ברחבי בורנאו (כולל אזורי הנדידה) מוערך בסביבות 2,600 קמ"ר.
האיומים הידועים עבור המין האסייתי בכללות הם אובדן בית גידול, פיצול וניצול של בית הגידול אשר מונע על ידי התרחבות האוכלוסייה ועלייה בשכיחות הקונפליקטים בין הפילים ובני האדם בשל כך שהאחרונים עשויים לאכול ולרמוס יבולים ולחולל שמות במטעים.
מאות בני אדם ופילים נהרגים מדי שנה כתוצאה קונפליקטים כאלה.
ההתפתחות האנושית בבורנאו משבשת את נתיבי הנדידה של הפילים, מכלה את מקורות המזון שלהם, והורס להם את בית הגידול.
המקומיים פורסים לעיתים קרובות מלכודות במטעי הדקלים כדי לתפוס בעלי חיים שבאים אליהם, ופילים רבים נפצעים כתוצאה מכך.
בקינאבאטנגאן התחתית לפחות 20% מהפילים נפצעו בדרך זו או אחרת כתוצאה מהמלכודות.
אוכלוסיית הפילים בקלימנטן ממשיכה להידלדל כתוצאה מנזקים ליערות מוגנים.
החל מחודש אפריל 2012, ישנה הערכה שבסביבות 20 עד 80 פילים נעים סביב ובסמיכות ל-22 כפרים בנפת סאבוקו של מחוז נונוקאן במזרח קלימנטן כתוצאה מצמצום היערות המאלץ את הפילים להתקרב למגורי האדם.
הפיל האסייתי ובכללו תת-המין הבורנאי רשום בנספח א' של אמנת CITES; פירוש הדבר הוא שכל מסחר לא חוקי בפיל או במוצריו אסור לחלוטין.
במלזיה, פילי בורנאו מוגנים תחת הנספח השני של החוק לשימור חיות הבר.
כל אדם שנמצא אשם בציד פילים עשוי לקבל קנס של 50,000 ראם או מאסר של חמש שנים ולעיתים גם לקבל את שני העונשים יחדיו.
ייחודם הגנטי של פילי בורניאו גורם להם להיות אחת האוכלוסיות עם העדיפות הגבוהה ביותר לשימור מבין תת-המינים של הפיל האסייתי.
גן החיות היחיד שמחזיק פיל בורנאי מחוץ לתחומי בורניאו הוא גן החיות של אורגון בארצות הברית אשר ברשותו פילה אחת בת 21 שנה בשם צ'אנדרה.
הפילה היתומה נמצאה כשהיא בודדה, רעבה ופצועה לאחר שהעדר שלה פשט על יבול של מטעי שמן דקלים.
ישנן תוכניות להרבות את צ'אנדרה עם הפיל ההודי טוסקו הנמצא אף הוא בגן החיות אך תוכניות אלו עדיין לא יצאו לפועל.
פיליפ (פיל) טול היל הבן היה נהג מרוצים אמריקאי.
זכה באליפות הפורמולה 1 בעונת 1961 וניצח 3 פעמים במרוץ 24 השעות של לה מאן ו-3 פעמים במרוץ 12 השעות של סברינג.
היל נולד בפלורידה, מיאמי וגדל בסנטה מוניקה, קליפורניה בה חי עד למותו.
בין השנים 1945 ל-1947 למד לתואר במנהל עסקים באוניברסיטת דרום קליפורניה, אך עזב את הלימודים לפני סיומם והחל לעבוד כמכונאי בקבוצות מרוץ.
במרץ 1958 זכה יחד עם פיטר קולינס במרוץ 12 השעות של סברינג.
ביוני זכה ביחד עם אוליבר גנדביין במרוץ 24 השעות של לה מאן לאחר שנהג במרבית הלילה בתנאים קשים תחת גשם כבד ויולי השתתף בגרנד פרי צרפת, מרוץ הבכורה שלו בפורמולה 1, כשהוא נוהג בקבוצת מזארטי.
בעונת 1959 הצטרף לקבוצת פרארי, במהלכה הגיע שלוש פעמים לפודיום וסיים רביעי באליפות הנהגים.
באותה שנה ניצח בפעם השנייה במרוץ 12 השעות.
בעונתו השנייה השיג את ניצחון הבכורה, כשסיים ראשון את הגרנד פרי האיטלקי.
בעונת 1961 ניצח בגרנד פרי הבלגי.
הניצחון מיקם אותו במקום השני, אחרי וולפגנג פון טריפס בן קבוצתו, כשנותרו רק שני מרוצים לסיום העונה.
תאונה קטלנית שאירעה במהלך הגרנד פרי האיטלקי הובילה למותו של פון טריפס, יחד עם 15 צופים שהיו בקהל באותה עת.
פיל, שניצח בתחרות, זכה באליפות.
הוא רשם גם זכייה כפולה במרוצי הסיבולת בלה-מאן ובסברינג והשיג ניצחון נוסף בלה-מאן גם בשנה שלאחר מכן.
בסיום עונת 1962 עזב את קבוצת פרארי והצטרף לקבוצת ATS, שהוקמה שנה קודם על ידי פורשי פרארי.
במהלך העונה סיים רק מרוץ אחד ולא צבר נקודות.
בעונת 1964 נהג עבור קבוצת קופר ובסיומה פרש מתחרויות פורמולה ועבר להתחרות בקטגוריות מכוניות ספורט עד לפרישתו הסופית בשנת 1967.
לאחר שפרש מתחרויות הרכב הקים יחד עם קן ווהן את חברת "היל וווהן", שעסקה בשחזור כלי רכב קלאסיים.
העסק הצליח מאוד במהלך שנות ה-70 וזכה במספר פרסים.
היל היה שותף בעסק על לשנת 1995.
בנוסף, שימש כפרשן בתוכנית הספורט של ערוץ ABC וכתב פעמים רבות במגזין הרכב "Road & Track".
הכתבות עסקו בעיקר בדגמים ומרוצים היסטוריים.
היל שימש שופט בתחרות המכוניות הקלאסית המתקיימת מדי שנה בפבל ביץ', קליפורניה.
היל היה נשוי לאלמה שעימה הביא לעולם שלושה ילדים: דרק, ונסה וג'ניפר.
בנו, דרק, התחרה באליפות העולם בפורמולה 3000 בין השנים 2001–2003, אך נאלץ לפרוש עקב מחלתו של אביו.
באוגוסט 2008 נלקח על ידי משפחתו לסיור במוזיאון מכוניות המרוץ ההיסטורי במונטריי, קליפוניה ולאחריו אושפז בבית החולים בעיר.
מספר ימים לאחר מכן נפטר בעקבות סיבוך שנגרם ממחלת פרקינסון שממנה סבל.
דיואי פיליפ "פיל" בראיינט הוא פוליטיקאי אמריקאי וחבר המפלגה הרפובליקנית, מושל מיסיסיפי בשנים 2012–2020. קודם לכך הוא כיהן כסגן מושל מיסיסיפי וכמבקר מדינת מיסיסיפי.
במהלך הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2012 הוא תמך במועמד הרפובליקני מיט רומני, ובבחירות לנשיאות ארצות הברית 2016 תמך במועמדותו של טד קרוז למועמד המפלגה הרפובליקני לנשיאות ארצות הברית.
בראיינט נולד ב-10 בינואר 1954 בעיר מורהד שבמיסיסיפי.
הוא גדל עם אביו, שהיה מכונאי שתעסק בעיקר עם מוצרי דיזל ועם שתי אחיו.
משפחתו של בראיינט עבדה בבירת מיסיסיפי, ג'קסון.
אביו העסיק את בראיינט כמנהל מכירות במוסך שבו עבד.
הוא למד תחילה בקולג', וקיבל את התואר שלו מאוניברסיטת דרום מיסיסיפי.
הוא גם קיבל תואר ממכללת מיסיספי בנושא ההיסטוריה הפוליטית של מיסיסיפי ובמכללה הוא הורשה להיות חוקר תביעות ביטוח.
בראיינט נבחר לבית המחוקקים של מיסיסיפי וכיהן כיו"ר ועדת הביטוח של בית הנבחרים.
בשנת 1996 מינה אותו מושל מיסיסיפי דאז קירק פורדיס להיות מבקר המדינה של מיסיספי.
בראיינט נבחר מחדש לתפקיד זה ב-1999 ובשנת 2008. בשנת 2008 הוא לא התמודד מחדש לתפקיד ונבחר להיות סגן מושל מיסיסיפי.
בראיינט התמודד בבחירות 2007 לתפקיד סגן מושל מיסיספי וניצח את מועמד המפלגה הדמוקרטית ג'יימי פרנקס.
בראיינט זכה בבחירות המקדימות של המפלגה הרפובליקנית לתפקיד מושל מיסיסיפי.
בבחירות 2011 למושלות מיסיספי הוא ניצח את המועמד הדמוקרטי ג'וני דופרי עם 60.98% מהקולות.
הוא הרפובליקני הראשון מאז תקופת השיקום שמצליח להיבחר אחרי מושל רפובליקני שלפניו כיהן מושל דמוקרטי.
ב-10 בינואר 2012 הוא הושבע להיות מושל מיסיסיפי ה-64. עם תחילת כהונתו, הוא פעל להעברת חוק האוסר על הפלה מלאכותית, וגם הביע תמיכה ב"להפסיק את ההפלות במיסיסיפי".
בראיינט נבחר לכהונה שנייה בבחירות למושלות מיסיסיפי בשנת 2015. כמושל מיסיסיפי, הוא סירב לתמוך בהצעת החוק הקוראת להסיר את צלב אנדראס הקדוש מדגל מיסיסיפי.
כמחאה על הצעת החוק, הוא הכריז על אפריל כ"חודש שימור מורשת הקונפדרציית המדינות של אמריקה" .
בדצמבר 2016 ביקר בראיינט בישראל, בין היתר, בקיבוץ נחל עוז, ואמר כי "הולכת להיות מערכת יחסים חמה וקרובה יותר עם ישראל, אין בכלל שאלה.
אני הייתי מעורב בקמפיין ושוחחתי עם הנשיא הנבחר טראמפ גם בכמה הזדמנויות מאז הבחירות.
התמיכה שלו בישראל היא חד משמעית, יש לו אהדה וחיבה אמיתית למדינה שלכם".
בראיינט נשוי, ואב לשני ילדים.
הוא ומשפחתו משתייכים לכנסייה המתודיסטית.
פיל P50 הוא דגם של מכונית מיקרו, בעל 3 גלגלים, (תלת אופן), המיועד לנוסע בודד, אשר יוצרה על ידי חברת "Peel Engineering Company" בין השנים 1962–1965, ובייצור מחודש משנת 2011 עד היום, כולל מודל חשמלי.
מחיר היחידה בהשקה היה 199 לירות שטרלינג.
מחיר הדגם בייצור המחודש בשנת 2011 הוא: 10,399 לירות שטרלינג, כולל מע"מ.
בשנת 2010 נכנס דגם ה"פיל P50" לספר השיאים של גינס כמכונית הקטנה ביותר שיוצרה בעולם אי פעם.
הכניסה לדגם היא באמצעות דלת בודדת.
מקום מושבה של חברת "Peel Engineering Company" נמצא באי מאן (Isle of Man) (בין אנגליה לצפון אירלנד), תחת שליטת בריטניה.
פיל Trident הוא דגם של מכונית מיקרו, בעל 3 גלגלים, (תלת אופן), בעלת מרכב פיברגלס, המיועדת ל-2 נוסעים, אשר יוצרה על ידי חברת "Peel Engineering Company" בין השנים 1965–1966.
סך הכול יוצרו 45 יחידות.
מקום מושבה של חברת "Peel Engineering Company" באי מאן (Isle of Man) (בין אנגליה לצפון אירלנד), תחת שליטת בריטניה.
2 מושבים - דגם סגור
2 מושבים - דגם פתוח (קבריולה)
גוף ה"פיל Trident" בנוי מפיברגלס
חופה שקופה - פתיחה על ידי הרמת החופה כלפי חוץ באמצעות מוט הידראולי
מחיר הדגם בהשקה, בשנת 1965 עמד על 190 לירות שטרלינג
פיל ויקינג ספורט היא מכונית סופרמיני, מתוצרת "Peel Engineering Company" אשר יוצרה בין השנים 1964–1967.
חלון צד קדמי (ימין ושמאל) – מורכב על מסילה, נפתח בדחיפה אחורה, בשטח כ-50% משטחו
דגם ה"פיל ויקינג ספורט" התבסס על דגם ה"מיני" של קונצרן הרכב הבריטי "(British Motor Corporation Limited (BMC"
פיל אסייתי ישר-חט (שם מדעי: Palaeoloxodon namadicus) הוא מין נכחד של בעל חדק קדום ממשפחת הפיליים.
הוא היה שייך לסוג פלאולוקסודון וייתכן שהיה תת-מין של פיל ישר-חט, עקב מבנה דומה של חטיהם.
שניהם היו שונים במראם ממראה הפילים המודרניים.
מין זה חי באסיה, באזורים שבין הודו ליפן.
מין זה חי בתקופת הפליסטוקן ונכחד לפני כ-24,000 שנה.
ככל הנראה הוא היה בעל החדק הגדול ביותר מעולם.
על פי מדידת עצמות הירך נראה לומר כי הוא הגיע לגובה של מעל , ולמשקל של כ-22 טונות.
פיל בייקר היה קומיקאי, מוזיקאי ובדרן אמריקאי.
בייקר נולד ב-26 באוגוסט 1896 בפילדלפיה, פנסילבניה.
משפחתו עברה לבוסטון, מסצ'וסטס, שם למד בבית הספר והופיע לראשונה במופע חובבים.
בייקר החל במופעי וודוויל וניגן בפסנתר עם הכנר אד ג'ניס.
כשהיה בן 19, בסביבות 1915, התחבר עם בן ברני למופע וודוויל בשם "ברני ובייקר".
תחילה היה זה מופע של צמד מוזיקלי רציני, כאשר בייקר ניגן באקורדיון.
לא עבר זמן רב ולמופע התווספו אלמנטים קומיים.
כאשר נכנסה ארצות הברית למלחמת העולם הראשונה ב-1917 התגייס בייקר לחיל הים של ארצות הברית.
זמן מה לאחר שובו עזב את השותפות עם ברני.
בשנת 1923 הופיע בהפקה של פונופילם (Phonofilm) שהיה סוג של פסקול אופטי שהומצא על ידי לי דה פורסט.
הסרט נקרא "מונולוג מוזיקלי", ובייקר ניגן באקורדיון ושר יחד עם הפסנתרן אוסקר לבנט.
באותה תקופה התחבר גם עם סיד סילברס.
השניים עבדו יחד עד 1928. לאחר הפרידה מסילברס, פתח בייקר בקריירת סולו מוצלחת.
בשנים 1930–1931 הוא ניגן בתיאטרון פאלאס בברודוויי בניו יורק.
הוא הופיע שם במגוון של מופעי יחיד, ניגן, שר וסיפר בדיחות בתאום עם חבר שתול בקהל בשם "ג'וג'ו".
בשנת 1943 הופיע עם כרמן מירנדה ואליס פיי בסרט המוזיקלי "The Gang's All Here".
לסרט זה היה את אחד התקציבים הגבוהים ביותר באותה תקופה והוא הופק על ידי חברת פוקס המאה העשרים, עם כוריאוגרפיה של באזבי ברקלי, ובייקר הופיע במגוון שירים וקטעי ריקוד.
באחד השירים היו מעורבים רמיזות מיניות לגבי מירנדה ונערות המקהלה אשר רקדו עם בננות.
הסרט לא הורשה להיות מוצג במדינת הולדתה של מירנדה, פורטוגל.
בארצות הברית הורה הצנזור לבנות המקהלה לשים את הבננות על המותניים שלהם במקום על הירכיים, לפני שהסרט אושר להקרנה.
בייקר המשיך לככב במספר תוכניות רדיו, כולל "ליצן השריון" ו"הטברנה של דאפי".
הוא גם הפך למנחה תוכניות משחק ברדיו ובטלוויזיה ברשת NBC.
ברדיו הוא הנחה את התוכנית "טייק איט אור ליב איט", ששינתה את שמה ל"שאלת ה-$64".
בטלוויזיה הוא אירח את מופע החידון "מי של מי" שבוטל אחרי פרק אחד בלבד.
בייקר צורף ל"שדרת הכוכבים" של הוליווד ב-8 בפברואר 1960. באותה שנה עבר לקופנהגן, שם גרה אשתו.
בייקר נפטר בקופנהגן ב-30 בנובמבר 1963.
בייקר היה אח בלשכת קייסטון מספר 235 של הבונים החופשים בניו-יורק סיטי.
הופיע במספר מחזות זמר בתיאטראות ברודוויי:
בייקר כתב מספר רב של שירים וביניהם:
פיליפ דונלד "פיל" ג'ונסון היה בעברו מאמן כדורסל אמריקאי, אשר אימן בליגת המכללות האמריקאית ובליגת ה-NBA בין השנים 1964–2011.
ג'ונסון נולד וגדל בעיר גרייס שבאיידהו.
בשנת 1959 החל ללמוד באוניברסיטת המדינה של ובר ("ובר סטייט") אשר בעיר אוגדן, יוטה, ולאחר שנתיים עבר ללמוד באוניברסיטת המדינה של יוטה ("יוטה סטייט").
בשתי עונותיו בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה העפיל עמה לטורניר אליפות המכללות, בפעם השנייה והשלישית בתולדותיה, בהתאמה.
בשתי העונות רשם ממוצעים של 10.7 נקודות ו-7.6 ריבאונדים למשחק, מעמדת הסמול פורוורד.
בשנת 1964 החל ג'ונסון לשמש כעוזר מאמן בקבוצת "ובר סטייט", תחת המאמן חבר היכל התהילה של הכדורסל דיק מוטה.
בעונת 1967/1968 העפילה הקבוצה לראשונה בתולדותיה לטורניר אליפות המכללות, אולם הודחה בסיבוב הראשון על ידי אוניברסיטת המדינה של ניו מקסיקו, בה שיחק סם לייסי.
בקיץ 1968 מונה ג'ונסון למאמן הראשי של ובר סטייט במקומו של מוטה, אשר הפך למאמן שיקגו בולס.
בכל שלוש עונותיו בתפקיד העפילה הקבוצה לטורניר האליפות, ולאורך התקופה העמידה מאזן כולל של 68 ניצחונות ו-16 הפסדים (81.0%).
בשנת 1971 הצטרף ג'ונסון לצוות האימון של מוטה בשיקגו בולס, בה בלטו השחקנים בוב לאב, צ'ט ווקר וג'רי סלואן.
בסיבוב הראשון של הפלייאוף הפסידה קנזס סיטי מול הבולס של דיק מוטה, בתוצאה 2–4. בסיום אותה עונה זכה ג'ונסון בפרס מאמן השנה ב-NBA.
בעונות – רשמו הקינגס מאזן כולל של 71 ניצחונות ו-93 הפסדים, ולאחר שפתחו את עונת עם מאזן שלילי 13–24, פוטר ג'ונסון מתפקידו.
בין השנים 1979–1982 חזר לשמש כעוזר מאמן בשיקגו בולס, הפעם תחת המאמן ג'רי סלואן.
בפברואר 1982 שימש כמאמן הראשי של הבולס למשחק אחד, בין פיטוריו של סלואן לבין מינויו של רוד ת'ורן כמאמן הקבוע של הקבוצה.
לקראת עונת מונה לעוזר מאמן יוטה ג'אז, תחת פרנק ליידן, ונשאר בתפקיד במשך כשנתיים.
בנובמבר 1984 חזר לאמן את קנזס סיטי קינגס, כאשר מונה למחליפו של ג'ק מקיני.
תחת ג'ונסון העמידה הקבוצה מאזן שלילי 30–43, והיא סיימה את העונה במקום התשיעי במערב עם מאזן 31–51. לקראת העונה הבאה עבר המועדון לסקרמנטו, קליפורניה, ושינה את שמו ל"סקרמנטו קינגס".
בעונת העפילו הקינגס לפלייאוף מהמקום השביעי במערב, על אף שסיימו עם מאזן שלילי 37–45. בפברואר 1987, לאחר שפתח את עונת עם 14 ניצחונות ב-46 משחקים, פוטר ג'ונסון מתפקידו והוחלף על ידי עוזרו ג'רי ריינולדס.
בין השנים 1988–2011 שימש כעוזר מאמן ביוטה ג'אז, תחת ג'רי סלואן.
לאורך התקופה רשמו הג'אז מאזן כולל של 1,221 ניצחונות ו-803 הפסדים, והעפילו פעמיים לגמר ה-NBA בעונות ו-.
פיל ג'ונסטון הוא תסריטאי ובמאי אמריקאי.
ג'ונסטון נולד בעיר מיניאפוליס שבמחוז הנפין במדינת מינסוטה.
זמן לא רב לאחר לידתו משפחתו עברה לעיר נינה שבמחוז ווינבאגו במדינת ויסקונסין, ושם הוא גדל.
הוא למד באוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון, וב-1994 סיים תואר ראשון בעיתונאות.
לאחר מכן, הוא עבד במשך תשע שנים בערוצי חדשות מקומיים.
הוא שימש ככתב לרשתות הטלוויזיה "ABC" ו-"NBC", ולתקופה קצרה גם כחזאי מזג אוויר על אף שלא היה לו ידע במטאורולוגיה.
ב-2004, ג'ונסטון סיים לימודי קולנוע באוניברסיטת קולומביה.
עם סיום לימודיו, הוא מכר לרשת "ABC" תסריט לסרט טלוויזיה קומי בן שעה והגיש לחברת ההפצה "ThinkFilm" תסריט לסרט עלילתי באורך מלא בטרם היא פשטה את הרגל.
ב-2009, התסריט שלו לסרט "סידר רפידס" נכנס לרשימה השחורה, רשימה של התסריטים הטובים ביותר שעדיין לא הופקו.
שנה בלבד אחר כך, ב-2010, המפיקים ג'ים טיילור ואלכסנדר פיין הוציאו לפועל את הפקת הסרט, והוא יצא לאקרנים ב-2011. על אף הביקורות החיוביות להן הסרט זכה ממבקרי הקולנוע, הכנסותיו מההקרנות בבתי הקולנוע היו נמוכות.
על סרט זה, ג'ונסטון הועמד לפרס אינדפנדנט ספיריט.
ג'ונסטון הצטרף אל אולפני ההנפשה של וולט דיסני, וכתב, יחד עם עמיתתו לשעבר לספסל הלימודים באוניברסיטת קולומביה ג'ניפר לי, את "ראלף ההורס", סרט הרפתקאות קומי בהנפשה ממוחשבת שעלילתו מתרחשת בעולם של משחקי וידאו.
הסרט יצא לאקרנים ב-2012, וזכה להצלחה מסחרית וביקורתית.
על עבודתו, ג'ונסטון זכה בפרס אנני לתסריט הטוב ביותר.
קשרו האישי עם הבמאי ריץ' מור הוביל אותו להצטרף אליו בהפקת "זוטרופוליס", והוא היה שותף לג'ארד בוש בכתיבת התסריט.
עם צאתו לאקרנים ב-2016, הסרט הפך לשובר קופות וזכה לשבחים רבים, ועל עבודתו מור זכה פעם נוספת בפרס אנני לתסריט הטוב ביותר.
ב-2018, יצא לאקרנים ההמשך "ראלף שובר את האינטרנט".
ג'ונסטון כתב את התסריט יחד עם פמלה ריבון, והצטרף אל מור במלאכת הבימוי.
הסרט זכה לשבחים ממבקרי הקולנוע, והכנסותיו היו גבוהות מעט יותר מהסרט הקודם.
בשנת 2025 ביים וכתב עבור "נטפליקס" את הסרט "משפחת דֶה־בִּיל" המהווה עיבוד מונפש ומוזיקלי המבוסס על ספרו של רואלד דאל.
פיל באקמן הוא מוזיקאי, שחקן ומדבב אמריקאי.
פיל באקמן נולד בנובמבר 1969 בקווינס, ניו יורק ולמד בקולג'ים בסן דייגו, לאחריהם עבר לגור בבולטימור ובבוסטון ובהמשך עבר לקליפורניה.
הוא החל בקריירה מוזיקלית כבסיסיט להקת הרוק מלוס אנג'לס "Tribal Sex Cult" ובעוד פרויקטים למספר חברות תקליטים מלוס אנג'לס.
בנוסף עבד על פסקולי מספר סרטים ותוכניות טלוויזיה.
הוא עבד גם עם החברות מאבריק, אינטרסקופ רקורדס והיה חבר בלהקה "Go Betty Go" של סייד וואן דאמי רקורדס.
באקמן היה הבאסיסט של חברת הרוק האלטרנטיבי פילטר בין 2010 ל-2013 ושל "Petty Cash" להקת מחווה לזמרים טום פטי ולג'וני קאש (שעל שמם קרויה הלהקה).
ביוני 2015 הוא הופיע במהלך חופשת קיץ כבסיסט להקת פאוול בחוף "Madeira Beach" בפלורידה ובעיר בית לחם שבפנסילבניה כמחליפו של הבסיסט בראד סטיוארט.
כיום הוא הבסיסט הרשמי של הלהקה.
לצד עיסוקו המוזיקאי הופיע באקמן במגוון סרטים וסדרות, לרוב כמדבב.
הוא דיבב פרסומות לחברה ימאהה מוטור ולרשתות מסעדות כמו "Hardee's" ו-"Carl's Jr." בין 2000 ל-2001 ובהמשך שב לדבב אותן, עקב בקשת החברות.
כמו כן דיבב פרומואים למספר רב של סדרות ולמשחק הווידאו וורלד אוף וורקראפט.
ימי חיינו (1990) בתור לארי
קליפורניה דרימס (1992) בתור שלדון
גרייס על הכוונת (1993) בתור בייביסיטר
התרמית הגדולה (1996) בתור לי
City of Angels (2000) בתור ד"ר ג'ופרי ו'יש
בוסטון פאבליק (2004) בתור הנרי פרסטון
Broke (2020) בתור ניק מוריי
עולם היורה: מחנה הקרטיקון בתור ד"ר מריווזר
החל מ-2014 נשוי ללורן טרנטינו באקמן.
פיל היה שליט מצרי במצרים העליונה בתקופה הקדם-שושלתית, בסביבות השנים 3240–3220 לפנה"ס, והוא כלול בקבוצת השליטים הקדומים שקיומם מוטל בספק.
סרך עם שמו נמצא על לוחית בנקרופוליס בקֻסטֻל ובחריטות על אבן בארמנת במדבר לוב.
שמו נמצא גם בקבריהם של השליט עקרב השני והשליט קע, אך ללא סרך מלכותי סביבו.
עצם קיומו של פיל כשליט מוטל אף הוא בספק: שמו בחריטות האבן ובפיסות השנהב נכתב ברישול או ללא סימן המעיד כי מדובר בשם מלכותי, ומכאן ייתכן כי מדובר בזיהוי שגוי שלו כאישיות מלכותית.
למעשה, זיהויו כשליט מבוססת בעיקר על מאמרים של ו, בהם נקבע כי פיל היה מלך מקומי ששלט על אזור קֻסטֻל, בצפון נוביה (כיום ליד הגבול הדרומי של מצרים).
המלך פיל שלט בתקופת נקאדה III.
אין כיום שום ידיעות על קברו.
על פי דרייר, שמו של פיל מופיע בתחריטי הסלע של גבל שייח סולימאן, בתוך סרך מלכותי.
דרייר מפענח את תצורת הסרך ככיסא מלכות מרובע עם פיל מתחתיו, ומכאן מסיק את הקריאה "פן אבו" במשמעות "הגדול מכס המלכות".
מורנץ אינו חולק עליו, אולם נזהר מקביעת ההגיה של השם, ומעדיף את השם "המלך פיל", או לחלופין מערער על תפיסת החיה המצוירת ומציע לזהות אותה כקרנף.
מורנץ גם מציין שבתקופת נקאדה III נעשה מקובל לבחור חיות מסוכנות ולא צפויות לשימוש בשמות מלכותיים, כגון אריה, תנין, פיל או קרנף.
אגיפטולוגים אחרים כמו פיטר קפלוני או טובי ווילקינסון מפקפקים בהגיה המוצעת ומציעים בעצמם הגיות אלטרנטיביות.
ווילקינסון טוען כי מתחת לכיסא המלכות מצויר דווקא הסימן ל"גבול", בעוד קפלוני גורס שמתחת לכיסא נמצאת ארונית מלאה כדי יין, שהיא סימן מקובל ל"מהולל".
קפלוני מגבה את גרסתו בשם של ארמון מן השושלת הראשונה, שנקרא "חר סכנתיג'ו" וגם הוא נכתב עם סימן ארונית היין.
לטענת קפלוני שמו של הארמון נגזר במקור משמו של המלך פיל.
פיליפ יוג'ין באט היה פוליטיקאי אמריקאי מאיידהו, איש המפלגה הרפובליקנית, שכיהן כמושל איידהו ה-29 בשנים 1995–1999. קודם לכן הוא כיהן כסגן מושל איידהו ה-35, כיושב ראש המפלגה הרפובליקנית באיידהו, וכחבר בית המחוקקים של איידהו.
פיל באט נולד בוויילדר, איידהו כילדם החמישי והצעיר ביותר של ג'ון ואליזבת קארן באט.
במלחמת העולם השנייה הוא שירת 16 חודשים בחילות האוויר של צבא ארצות הברית בבסיס חיל האוויר לאורי כפקיד לשחרור חיילים בסיום שירותם.
לאחר מכן הוא שב לאוניברסיטת איידהו ולמד הנדסה כימית, התגורר במעונות סטודנטים, הוביל להקת מחול, וניגן בקלרינט ובסקסופון טנור.
כחמישים שנה מאוחר יותר, בעת שכיהן כמושל, ניגן באט יחד עם ליונל המפטון בפסטיבל ג'אז במוסקו, איידהו.
לפני שהיה למושל, היה באט פוליטיקאי במפלגה הרפובליקנית באיידהו במשך שלושים שנה, כיהן כחבר בית הנבחרים של איידהו בשנים 1965–1967, כחבר הסנאט של איידהו בשנים 1967–1979, וכסגן מושל איידהו בשנים 1979–1983. ב-1982 הוא התמודד בבחירות למשרת מושל איידהו ונוצח במרוץ צמוד מול המושל המכהן, הדמוקרט ג'ון אוונס.
תוצאות הבחירות היו כה צמודות עד שבליל הבחירות הכריזה לפחות תחנת טלוויזיה אחת על באט כמנצח.
לאחר מכן כיהן באט בסנאט של איידהו, לאחר שניצח בבחירות ב-1984 וב-1986. באביב 1988 הוא התפטר מהסנאט כדי לשמש כחבר במועצת התחבורה המדינתית בת שלושת החברים, לאחר שמונה לתפקיד על ידי המושל ססיל אנדרוס.
בינואר 1991 נבחר באט כיושב ראש המפלגה הרפובליקנית באיידהו.
לאחר שנתיים מוצלחות בתפקיד, הוא פרש באפריל 1993 מתוך כוונה להיבחר שוב למשרה למשרה ציבורית ב-1994.
ב-1994 ניצח באט בבחירות המקדימות למשרת מושל איידהו לאחר שזכה בהן ב-48 אחוזים מהקולות, ולאחר שניצח בבחירות הכלליות את התובע הכללי של איידהו, הדמוקרט לארי אקו הוק עם 52 אחוזים של הקולות מול 44 אחוזים של הקולות שקיבל אקו הוק.
היה זה הניצחון הראשון של הרפובליקנים בבחירות למשרת מושל איידהו לאחר 28 שנה.
בין ההישגים הבולטים ביותר של באט כמושל, היו קידום מערכת פיצוי לעובדים לעובדי המגזר החקלאי, וניהול משא ומתן לחתימת הסכם להגבלת אחסון פסולת רדיואקטיבית באיידהו.
באט היה חבר בחבר האלקטורים עבור ג'ורג' ווקר בוש בבחירות לנשיאות של 2000.
ב-1948 נשא באט לאישה את ג'קי פאליס, ולשניים נולדו שלושה ילדים.
ג'קי נפטרה ב-2014, וב-2015 נישא באט בשנית לפרנסי ריילי.
פיל איונסיס (שם מדעי: Elephas iolensis) הוא מין נכחד של פילאי מהסוג פיל, אשר חי במשך תקופת הפליסטוקן שלפני 130,000 עד 10,000 שנים מימינו.
המאובנים שלו התגלו בצפון ומזרח אפריקה, בין השאר בתוניסיה, מרוקו וככל הנראה גם בקניה וסודאן, כשרובם כללו שרידי גולגולת ושיניים.
הממצאים שלו השתמרו במוזיאון הלאומי להיסטוריה של הטבע בפריז ותוארו למדע ב-1895 בידי אוגוסט פומל.
על אף שהוא קרוב לפיל האסייתי המודרני, למעשה הוא התקיים באפריקה, ככל הנראה בסוואנות הקדומות של הפליסטוקן.
ככל הנראה הוא קרוב למין ממזרח אפריקה Elephas ekorensis או לפלאולוקסודון רקי.
עם זאת מראים מחקרים דנטליים שככל הנראה היה קרוב למין האסייתי Elephas hysudricus, אשר פיתח מאפיינים אבולוציוניים דומים אף שחי בבידוד ממנו.
הפיל נכחד עם סיום הפליסטוקן, ככל הנראה עקב התייבשות האקלים או בשל ציד אנושי מופרז.
פיל גלפונד הוא שחקן פוקר אמריקאי אשר זכה ב-3 צמידי אליפות העולם בפוקר.
גלפונד החל לשחק בפולטילט פוקר תחת שם המשתמש "OMGClayAiken" ובמהרה השתתף במשחקי הקאש הגבוהים באתר.
לפרקים היה בעל הרווחים הגבוהים ביותר עבור שחקן באתרי פוקר, כשעבר את סף 10 מיליון הדולר ברווחים ב-2012. בהמשך שיחק גם בפוקרסטארס תחת שם המשתמש "MrSweets28".
גלפונד ממעיט בלשחק טורנירי פוקר, ומשחק בטורניר אליפות העולם בפוקר בלבד, למעט מספר בודד של טורנירים אליהם הוזמן במיוחד.
בצמיד אליפות העולם בפוקר הראשון שלו זכה בטורניר אומהה ב-2008. ב-2013 סיים במקום השני בטורניר טקסס הולדם.
ב-2015 זכה בצמיד השני שלו בטורניר בו השתתפו ניק שולמן, דן סמית', אריק סיידל ואלי אלעזרא.
ב-2018 זכה בצמיד השלישי שלו, בטורניר אומהה Hi-Lo.
נכון לפברואר 2023, גלפונד זכה בסך של כ-3 מיליון דולר מטורנירי פוקר, וכמעט כל סכום זה בסבב אליפות העולם.
בדצמבר 2012 הקים את אתר לימוד הפוקר "Run It Once", בו הוא מארח שחקני פוקר מוכרים אחרים אשר מפרסמים סרטונים ללימוד פוקר מתקדם.
ב-2016 פרסם גלפונד שהוא מתכוון להקים אתר פוקר מקוון חדש, ושטח את דעותיו לגבי איך אתר שכזה צריך להיראות.
ב-6 בפברואר 2019 יצא האתר במתכונת בטא.
בינואר 2022 בעקבות רגולציות שונות בשוק האמריקאי, עצר האתר מלאפשר לשחקנים מחוץ לארצות הברית לשחק בו.
בהמשך השנה מכר גלפונד את חלקו באתר לרשת המשחקים "Rush Street Interactive".
גלפונד מוכר כאחד משחקני האומהה הולדם הטובים בעולם, ולעיתים מתקשה למצוא שחקנים שישחקו נגדו.
בנובמבר 2019 פרסם את "אתגר גלפונד" בו הוא מאפשר לשחקנים שונים לשחק נגדו מספר קבוע מראש של ידי אומהה בבלינדים של $100/$200 או יותר, כאשר המנצח זוכה בסכום כסף נוסף אשר נקבע מראש.
במקור ההצעה הייתה עבור 50 אלף ידיים עם הימור צד של חצי מיליון דולר והייתה פתוחה לשחקנים אשר להם אתרי הדרכות בפוקר, אך בהמשך פתח את ההצעה לכל שחקן אשר מוכן לקחת אותה, לאחר שהשניים יקבעו סכומים וספים.
נכון לפברואר 2023, שישה שחקנים בלבד נענו לאתגר.
גלפונד נשוי לשחקנית פארה פאת', אשר שיחקה את דמותה של מימי לוקהארט באופרת הסבון ימי חיינו, ולהם ילד.
פיליפ ג'יימס דַאנְסְטֵר הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אנגלי.
ידוע בעיקר בתפקידו בתור ג'יימי טארט בסדרה "טד לאסו", עליו היה מועמד לפרס אמי לבידור בפריים טיים לשחקן משנה מצטיין בסדרת קומדיה.
הוא למד בבית הספר לייטון פארק ברידינג.
הוא שיחק רוגבי כילד, אם כי הבין בגיל חמש עשרה שהוא קטן מדי לאחר ניסיון כושל עבור ששיחק עבור "London Irish".
הוא גם שקל ללכת בעקבות אביו ואחיו ולהצטרף לצבא.
הוא המשיך להתאמן בבית הספר לתיאטרון בריסטול אולד ויק, וסיים את לימודיו עם תואר ראשון במשחק ב-2014.
בשנת 2015, גילם דאנסטר את קלאודיו במחזה "מהומה רבה על לא דבר" בהפקת תיאטרון רידינג.
הוא עשה את הופעת הבכורה שלו בטלוויזיה בקומדיית המצבים "קטסטרופה" של ערוץ 4, וגילם את דיקי בייקר בסרט דל התקציב "The Rise of the Krays", תפקיד שיחזור לשחק בשנה שלאחר מכן בסרט "The Fall of the Krays".
דאנסטר כיכב בתור ארתור במחזה "Pink Mist" בתיאטרון בריסטול אולד ויק ותיאטרון בוש בלונדון, עליו היה מועמד לפרס אוליבייה בשנת 2016. באותה שנה, הוא הופיע במחזה "The Entertainer" בתיאטרון גאריק ובשני פרקים של דרמת הפשע, "Stan Lee's Lucky Man".
בין השנים 2017–2018, שיחק דאנסטר בתפקיד הראשי בסדרת הטלוויזיה "מכת מחץ" בתור רב-טוראי וויל ג'נסן בעונה השישית שלה.
דאנסטר שיחק גם לו בתפקידים חוזרים בסדרת הדרמה "נעלמת" ובעונה השלישית של סדרת המדע הבדיוני של ערוץ 4, "אנושיים".
הוא הופיע גם בסרטים "מייגן ליווי", ו"רצח באוריינט אקספרס".
בשנת 2019, הוא הופיע במיני סדרת הטלוויזיה "יקתרינה הגדולה" וכן בסרטים "ג'ודי - מעבר לקשת" ו"השקרן הטוב".
בשנת 2020, דאנסטר החל לככב בתפקיד ג'יימי טארט בקומדיית הספורט "טד לאסו".
הוא גם שיחק את ג'יימי קול בדרמה הקומית "The Trouble with Maggie Cole" והופיע בערוץ BBC One בסדרת הטלוויזיה "דרקולה".
בשנת 2022 הוא גילם את מייק סטפנס במותחן הטלוויזיוני "שעת השטן".
שנהכותרתתפקידהערות2013A Film Makers Sonרובי הגדול 2015The Rise of the Kraysדיקי בייקרצלליםאיש רץסרט קצר2016The Fall of the Kraysדיקי בייקר 2017מייגן לויקולטהרצח באוריינט אקספרסקולונל ג'ון ארמסטרונג2018הכל אמתהנרי, הסטודנט 2019ג'ודי - מעבר לקשתבןהשקרן הטוברוי קורטני2025יוצאת מהמסגרת (אנ')מילו בונר
מועמד פרס בחירת מבקרי הטלוויזיה לשחקן המשנה הטוב ביותר בסדרה קומית (2024) 202210 אחוזג'ורדן אוקונורפרק אחדThe Devil's Hourמייק סטפנסתפקיד ראשי, 6 פרקים2025Surfaceקוויןתפקיד ראשי (עונה 2); 8 פרקים
שנהכותרתתפקידסופרבמאימקום2015מהומה רבה על לא דברקלאודיוויליאם שייקספירהאל צ'יימברסתיאטרון קריאה 2016Pink Mistארתוראוון שירסג'ורג' מאן וג'ון ריטלאקתיאטרון בוש, לונדון ובריסטול אולד ויקThe Entertainerגרהםג'ון אוסבורןרוב אשפורדלהקת התיאטרון קנת בראנה בתיאטרון גאריק, לונדון
שנהפרסקטגוריהעבודהתוצאההערות2016פרסי לורנס אוליבייההישג יוצא דופן בתיאטרון שיתופיPink Mist2017פרסי אוף ווסט אנדהמבצע הטוב ביותר במחזה2021פרסי גילדת שחקני המסך הופעה יוצאת מן הכלל של אנסמבל בסדרה קומית טד לאסו2022פרסי גילדת שחקני המסך
פיליפ ג'ון דונהיו היה איש תקשורת, סופר ומפיק סרטים אמריקאי.
נודע כיוצר וכמנחה "המופע של פיל דונהיו", שלימים נקראה בפשטות "דונהיו", תוכנית האירוח הראשונה בהשתתפות קהל.
תוכניתו של דוהניו שודרה בין 1967 ל-1996, מתוכן שלוש השנים הראשונות בשידורים מקומיים בדייטון, אוהיו.
תוכניותיו התמקדו לעיתים קרובות בנושאים שמפלגים את הליברלים והשמרנים בארצות הברית כגון הפלות מלאכותיות, הגנת הצרכן וזכויות אזרח.
אורחו השכיח ביותר היה ראלף ניידר, והוא אף תמך בו כשהתמודד ב.
בין יולי 2002 למרץ 2003 הוא הנחה תוכנית אירוח ב-MSNBC.
הוא נחשב לאחד מהמנחים המשפיעים ביותר, וב-1996 דורג במקום ה-42 ברשימת 50 כוכבי הטלוויזיה הגדולים של כל הזמנים על ידי TV Guide.
דונהיו נולד למשפחה אירית קתולית בקליבלנד, אוהיו.
אביו פיליפ היה מוכר רהיטים ואימו קתרין הייתה מוכרת נעליים בחנות כלבו.
הוא למד בתיכון סנט אדוארד, בית ספר תיכון פרטי קתולי לבנים בלבד בלייקווד, אותו סיים ב-1953. ב-1957 קיבל תואר ראשון במנהל עסקים מאוניברסיטת נוטרדאם.
דונהיו החל את הקריירה שלו ב-1957 כעוזר הפקה ברשת הרדיו והטלוויזיה KYW בקליבלנד.
זמן קצר לאחר סיום לימודיו הוא מונה למנהל התוכניות של רדיו WABJ באדריאן, מישיגן, ולאחר מכן הפך לכתב פרילנסר בחדשות הערב של CBS.
הוא היה מגיש חדשות הבוקר של רשת WHIO-TV בדייטון, אוהיו, והריאיון ששידר עם ג'ימי הופה אף שודר באופן ארצי.
ברדיו WHIO הנחה דונהיו תוכנית אירוח טלפונית אחר הצהריים בין 1963 ל-1967. במסגרת עבודתו ברשת הוא ראיין את ג'ון פיצג'רלד קנדי בזמן שהתמודד ב.
ב-6 בנובמבר 1967 עזב דונהיו את WHIO והעביר את תוכנית האירוח שלו לרשת WLWD, גם היא בדייטון, בשם המופע של פיל דונהיו.
בתחילה הוקרנה התוכנית רק בתחנות האחיות של WLWD בבעלות תאגיד השידור קרוסלי, אך בינואר 1970 היא נכנסה לסינדיקציה ארצית.
לאחר 29 שנות שידור וכמעט 7,000 תוכניות יומיות של שעה, הפרק האחרון של דונהיו שודר ב-13 בספטמבר 1996.
בשנות ה-80, במהלך תקופת הגלאסנוסט בברית המועצות בשלהי המלחמה הקרה, אירחו דונהיו והעיתונאי הסובייטי ולדימיר פוזנר סדרת דיונים בטלוויזיה, שנודעה בשם גשר החלל האמריקאי-סובייטי .
במסגרת התוכנית אירח דונהיו קהל בעיר אמריקאית ופוזנר בעיר סובייטית, וחברי שני הקהלים שאלו זה את זה שאלות על שני העמים, בזמן שממשלות שתי המדינות התכוננו לאפשרות של מלחמה גרעינית.
מ-1991 עד 1994 אירחו דונהיו ופוזנר יחד את התוכנית פוזנר/דונהיו, תוכנית פאנל שבועית ששודרה ב-CNBC.
ביולי 2002 חזר דונהיו לטלוויזיה לאחר שבע שנות פרישה כדי להנחות תוכנית בשם "דונהיו" ב-MSNBC.
עם זאת, התוכנית בוטלה ב-25 בפברואר 2003. זמן קצר לאחר ביטול התוכנית הודלף לעיתונות תזכיר פנימי של MSNBC בו נאמר כי יש לפטר את דונהיו מכיוון שהוא מתנגד לפלישה האמריקאית הקרבה לעיראק וכי התוכנית שלו יכולה להיות "בית לאג'נדה הליברלית נגד המלחמה".
דונהיו טען ב-2007 כי הנהלת MSNBC, אז בבעלות חברת תעשיית הנשק ג'נרל אלקטריק, דרשה ש"יהיו שני (אורחים) שמרנים לכל ליברל" וכי הוא עצמו "נחשב כשני ליברלים".
בשנת 2006 שימש דונהיו כבמאי, לצד אלן ספירו, בסרט התיעודי-עלילתי גוף המלחמה , המספר את סיפורו של תומאס יאנג, שנותר נכה ממלחמת עיראק.
בנובמבר 2007 היה הסרט אחד מ-15 המועמדים לפרס אוסקר לסרט התיעודי הטוב ביותר.
ביוני 2013 הופיע דונהיו, לצד ידוענים רבים אחרים, בסרטון תמיכה בבראדלי מאנינג, חייל בצבא ארצות הברית שהורשע בריגול לאחר שהדליף מסמכים מסווגים לאתר ויקיליקס.
ב-2013 הופיע דונהיו בסרט התיעודי "למצוא את ויויאן מאייר" על צלמת הרחוב האמריקאית שעבדה אצלו כעוזרת בית בשנות ה-70.
דונהיו זכה ב-15 פרסי אמי לבידור בשעות היום במהלך קריירת השידור שלו, 6 כמנחה תוכנית האירוח המצטיין ו-9 עבור המופע של פיל דונהיו כתוכנית האירוח המצטיינת.
הוא קיבל את פרס פיבודי ב-1980, ובנובמבר 1993 נכנס להיכל התהילה של האקדמיה לאמנויות ומדעי הטלוויזיה.
בשנת 1987 הוא קיבל את פרס "מגי", העיטור הגבוה ביותר של הפדרציה להורות מתוכננת, על פעילותו למען הפלות מלאכותיות בארצות הברית.
בשנת 2024 הוענקה לו מדליית החירות הנשיאותית על ידי נשיא ארצות הברית ג'ו ביידן.
ב-1958 נישא דונהיו למרגרט קוני, ולזוג היו חמישה ילדים.
השניים התגרשו ב-1975 וב-21 במאי 1980 הוא התחתן בשנית עם השחקנית מרלו תומאס.
לדונהיו ותומאס לא היו ילדים.
דונהיו היה מזוהה עם השמאל הפוליטי בארצות הברית ועם המפלגה הדמוקרטית.
הוא היה קתולי בדתו, והצהיר: "תמיד אהיה קתולי, אבל אני רוצה שהכנסייה שלי תצטרף למין האנושי ולבסוף תתרחק מהתאולוגיה האנטי-מינית".
הוא הוסיף שהוא לא "קתולי טוב במיוחד", ושהוא לא חושב שיש צורך לבטל את נישואיו הראשונים.
ב-18 באוגוסט 2024, בגיל 88, נפטר דונהיו ממחלה ממושכת בביתו באפר איסט סייד במנהטן, ניו יורק.
ויליאם פיליפ גראם הוא כלכלן ופוליטיקאי אמריקאי שייצג את טקסס בשני הבתים של הקונגרס.
למרות שהחל את הקריירה הפוליטית שלו כחבר המפלגה הדמוקרטית, גראם עבר למפלגה הרפובליקנית ב-1983. גראם הובס בפריימריז למועמדות המפלגה הרפובליקנית לנשיאות ב-1996 על ידי בוב דול.
גראם נולד ב-8 ביולי 1942 בפורט בנינג, ג'ורג'יה, וגדל בקולומבוס הסמוכה.
זמן קצר לאחר לידתו, אביו של גראם, קנת' מארש גראם, סמל בצבא, לקה בשבץ מוחי והיה משותק חלקית.
הוא מת כשגראם היה בן 14. אמו של גראם, פלורנס (לבית סקרוגינס), עבדה במשמרות כפולות כאחות כדי להשלים את קצבת הנכות וקצבת הוותיקים.
גראם למד בבתי ספר ציבוריים, השלים את לימודיו ב-1961 באקדמיה הצבאית של ג'ורג'יה (כיום אקדמיית וודוורד), וב-1964 השלים את לימודיו באוניברסיטת ג'ורג'יה.
הוא קיבל תואר דוקטור בכלכלה מאוניברסיטת טרי קולג' לעסקים באוניברסיטת ג'ורג'יה ב-1967.
גראם לימד כלכלה באוניברסיטת טקסס A&M מ-1967 עד 1978. בנוסף להוראה, ייסד גראם את חברת הייעוץ הכלכלי Gramm and Associates (1971–1978).
בשנת 1976, גראם התמודד ללא הצלחה מול הסנאטור הדמוקרטי מטעם טקסס לויד בנטסן, בפריימריז של המפלגה למושב הסנאט.
לאחר מכן ב-1978 נבחר גראם כדמוקרטי מטעם מחוז הקונגרס ה-6 של טקסס, שהשתרע מפרברי פורט וורת' ועד לקולג' סטיישן.
הוא נבחר מחדש למושב הבית שלו כדמוקרטי ב-1980.
שיא ההצבעות של גראם היה מאוד שמרני, אפילו בסטנדרטים הדמוקרטיים של טקסס באותה תקופה.
במהלך ארבע הקדנציות הראשונות שלו, הוא קיבל דירוג ממוצע של 89 מהאיחוד השמרני האמריקאי, ובין 1980 ל-1982 זכה לדירוג הגבוה ביותר מגוף זה מבין כל הדמוקרטים במשלחת של טקסס.
בשנת 1981, הוא היה שותף לתקציב גראם-לאטה שיישם את התוכנית הכלכלית של הנשיא רונלד רייגן, הגדיל את ההוצאות הצבאיות, קיצץ בהוצאות אחרות, והטיל מנדט על חוק מס ההבראה הכלכלי של 1981 (קיצוץ המס של קמפ-רוט).
ימים ספורים לאחר שנבחר מחדש ב-1982, גראם הודח מוועדת התקציב של בית הנבחרים.
בתגובה, גראם התפטר ממושבו בבית הנבחרים ב-5 בינואר 1983. לאחר מכן התמודד כרפובליקני על המושב הפנוי שלו בבחירות מיוחדות ב-12 בפברואר 1983, וניצח בקלות.
אחד מיריביו הרבים בבחירות המיוחדות היה זה שהגיע למקום השני בהפרש של 115 קולות בלבד בפריימריז של המפלגה הדמוקרטית בשנת 1978 – צ'ט אדוארדס מווייקו, אז סנאטור מדינתי חדש, שלימים כיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית במחוזות ה־11 וה־17 של טקסס (מ־3 בינואר 1991 עד 3 בינואר 2011).
יריב נוסף בבחירות המיוחדות היה חבר בית הנבחרים של טקסס, דן קוביאק מרוקדייל, טקסס.
גראם הפך לרפובליקני הראשון שייצג את המחוז מאז הקמתו בשנת 1846.
לאחר שעזב את בית הנבחרים, המושב נשמר בידי המפלגה הרפובליקנית על ידי ג'ו בארטון.
בשנת 1984, גראם נבחר כחבר המפלגה הרפובליקנית לייצג את טקסס בסנאט של ארצות הברית.
הוא ניצח את חבר הקונגרס רון פול, המועמד לשעבר לתפקיד המושל הנרי גרובר, רוברט מוסבאכר הבן מיוסטון ועוד כמה מתמודדים בפריימריז.
לאחר מכן התמודד מול המועמד הדמוקרטי, חבר הסנאט של טקסס לויד דוגט מאוסטין בבחירות הכלליות על המושב של הסנאטור הרפובליקני הפורש ג'ון טאוור.
גראם היה המועמד הראשון לסנאט של ארצות הברית בתולדות טקסס שקיבל יותר משלושה מיליון קולות.
באוקטובר 1985, גראם, וורן רודמן, ופריץ הולינגס תמכו בתיקון לקביעת תקרת גירעונות תקציביים שתרד לאפס עד 1991, שצורף להצעת חוק שהעלתה את מגבלת החוב של הממשל הפדרלי ביותר מ-250 מיליארד דולר.
גראם כיהן בוועדת התקציב של הסנאט מ-1989 ועד שעזב את תפקידו ב-2002. גראם והסנאטורים פריץ הולינגס ו-וורן רודמן המציאו אמצעי לקיצוץ התקציב באמצעות קיצוץ הוצאות רחב אם לא יעמדו ביעדי הפחתת הגירעון.
הם הצליחו להפוך את חוק גראם-רודמן-הולינגס לחוק, אם כי חלקים ממנו נקבעו כבלתי חוקתיים.
בשנים שלאחר קבלת החוק, סעיפים אחרים הוחלפו במידה רבה על ידי מנגנוני בקרה תקציביים אחרים.
לאחר קריאת תיקון ד'אמאטו, גראם הציג תיקון משלו כדי להתמודד עם סנקציות זכויות האדם בתיקון ד'אמאטו.
התיקון של גראם היה מאפשר לממשל ג'ורג' בוש לוותר על תנאי התיקון של ד'אמאטו אם היה מגלה שהסנקציות נגד עיראק פוגעות בעסקים ובחוות באררצות הברית יותר משהן פוגעות בעיראק.
בסופו של דבר, הצעת החוק של גראם עברה בסנאט ללא תיקון רק שבוע לפני שסדאם חוסיין פלש לכווית.
גראם זכה בקדנציה השנייה שלו בסנאט ב-1990 עם ניצחון על חבר הסנאט של המדינה הדמוקרטי וראש עיריית פורט וורת' לשעבר יו פארמר.
בין 1999 ל-2001, גראם היה יושב ראש ועדת הבנקאות, השיכון והעניינים האורבניים של הסנאט של ארצות הברית.
במהלך אותה תקופה הוא עמד בראש המאמצים להעביר חוקי ביטול רגולציה בנקאיים, כולל חוק גראם-ליץ'-בלילי ב-1999, שהסיר חוקים מתקופת השפל המפרידים בין פעילויות בנקאות, ביטוח ותיווך.
כסנאטור, גראם קרא לעיתים קרובות להפחתת מיסים ולהונאה בהוצאות הממשלה.
הוא השתמש ב"מבחן דיקי פלט" שלו ("האם כדאי להוציא אותו מהכיס של דיקי?") כדי לקבוע אם תוכניות פדרליות היו כדאיות.
ריצ'רד "דיקי" פלאט הוא הבעלים של עסק דפוס משפחתי שהקים אביו ואמו במקסיה, טקסס, והוא תומך גראם ותיק".
בעיניו של גראם, פלט גילם את העומסים שעמם עמד איש עסקים קטן עצמאי מטקסס טיפוסי בתחום המיסוי וההוצאות הממשלתיות.
למרות התנגדותו המוצהרת להוצאות הפדרליות, גראם הצביע בעד שהממשלה הפדרלית תבנה במדינתו את ה-Super Conducting Collider, דבר שהיה עולה מיליארדי דולרים מכספי משלם המיסים.
כתוצאה מכך, הוא הפסיד באספת הבחירה של לואיזיאנה ב-7 בפברואר 1996 לפט ביוקנן (ספירת הצירים הסופית הייתה 13–8).
בעל הטור הפוליטי של "ניו אורלינס טיימס Picayune", אוטיס פייק, ציין שניתן לייחס את ההפסד לתשוקה של התומכים לביוקנן בהשוואה לאלו של גראם.
"גראם היה צריך לזכות בבחירות בלואיזיאנה - אבל לא זכה, כי התברר שהימין הדתי הצביע במספרים גדולים יותר".
לפחות חלק מזה היה בגלל שג'יימס דובסון אמר לשמצה, "נכנסתי לפגישה הזאת בציפייה מלאה לתמוך בפיל גראם לנשיאות.
עכשיו אני לא חושב שהייתי מצביע עבורו אם הוא היה האיש האחרון שעומד." ההופעה הגרועה הזו במדינה הסמוכה לטקסס, בתוספת מקום 5 בבחירות של איווה, הביאה לפרישה של גראם מהתחרות ביום ראשון שלפני הפריימריז בניו המפשייר.
הוא העניק את תמיכתו לסנאטור בוב דול מקנזס.
גראם, תומך בסחר חופשי, התפרץ גם על ביוקנן, בטענה שביוקנן הוא "פרוטקציוניסט".
לאחר שפרש מריצתו לנשיאות, התמקד גראם מחדש בהתמודדותו לכהונה שלישית בסנאט.
הוא ניצח את ויקטור מוראלס מדאלאס בנובמבר 1996 ונבחר לכהונתו האחרונה בסנאט.
גראם היה אחד מחמישה נותני חסות שותפים לחוק המודרניזציה של סחורות עתידיות משנת 2000. סעיף אחד בהצעת החוק מכונה לעיתים קרובות "הפרצה של אנרון" מכיוון שכמה מבקרים מאשימים את ההוראה בכך שהיא אפשרה לשערוריית אנרון להתרחש.
ונדי גראם הייתה חברת מועצת המנהלים של אנרון ובעלה היה המקבל השני בגודלו של תרומות לקמפיין מאת אנרון, והצליח לחוקק את הסרת הפיקוח על סחר בסחורות אנרגיה בקליפורניה.
למרות אזהרות של קבוצות צרכנים בולטות שקבעו כי חוק זה יעניק לסוחרי האנרגיה השפעה רבה מדי על מחירי סחורות האנרגיה, החקיקה התקבלה בדצמבר 2000.
בשנת 2002, גראם עזב את מושבו בסנאט (החל ב-30 בנובמבר) כמה שבועות לפני סיום כהונתו בתקווה שמחליפו, עמיתו הרפובליקני ג'ון קורנין, יוכל לצבור ותק על פני סנאטורים חדשים שנבחרו.
עם זאת, קורנין לא זכה לוותק נוסף עקב מדיניות ועדת הכללים משנת 1980.
כמה כלכלנים טוענים כי החקיקה של 1999 בראשות גראם שנחתמה בחוק על ידי הנשיא קלינטון - חוק גראם-ליץ'-בלילי - הייתה אשמה משמעותית במשבר הסאבפריים ב-2007 ובמשבר הכלכלי העולמי של 2008. החוק ידוע בעיקר בשל ביטול חלקים מחוק גלאס-סטיגל, שהסדיר את תעשיית השירותים הפיננסיים.
החוק עבר את בית הנבחרים והסנאט ברוב מוחץ ב-4 בנובמבר 1999.
גראם הגיב במרץ 2008 לביקורת על החוק בכך שקבע שהוא "לא ראה שום ראיה" לכך שמשבר הסאבפריים נגרם בכל דרך שהיא "על ידי מתן אפשרות לבנקים ולחברות ניירות ערך ולחברות ביטוח להתחרות זו בזו".
תמיכתו של גראם הייתה קריטית מאוחר יותר בחקיקתו של חוק המודרניזציה של עתידי הסחורות משנת 2000, אשר שמר על עסקאות נגזרים, לרבות אלה הכוללות החלפת מחדל אשראי, ללא רגולציה ממשלתית.
בסיקור המשבר הפיננסי ב-2008, הוושינגטון פוסט כינה את גראם כאחד משבעה "שחקני מפתח בקרב על ויסות נגזרים", על כך ש"דחף כמה הצעות חוק מרכזיות להסרת הרגולציה של תעשיות הבנקאות וההשקעות, כולל חוק גראם-ליץ'-בלילי משנת 1999 – שהפיל את החומות המפרידות בין תעשיית הבנקאות המסחרית, ההשקעות והביטוח".
חתן פרס נובל לכלכלה לשנת 2008, פול קרוגמן, תומך של ברק אובמה והנשיא לשעבר ביל קלינטון, תיאר את גראם במהלך המירוץ לנשיאות ב-2008 כ"הכוהן הגדול של דה-רגולציה", ורשם אותו כאדם האחראי למשבר הכלכלי של 2008 ושני באחריותו רק לאלן גרינספן.
ב-14 באוקטובר 2008, CNN דירג את גראם במקום השביעי ברשימת 10 האנשים האחראים ביותר למשבר הכלכלי הנוכחי.
בינואר 2009 עורכת הגרדיאן, ג'וליה פינץ', זיהתה את גראם כאחד מעשרים וחמישה אנשים שהיו בלב ההתמוטטות הפיננסית.
טיים כלל את גראם ברשימת 25 האנשים המובילים האשמים במשבר הכלכלי.
החל משנת 2009, גראם מועסק על ידי UBS AG כסגן יו"ר חטיבת בנק ההשקעות.