tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
רון ליווינגסטון – ג'ון דיקסון, סוחר נדל"ן עשיר ומצליח שמתאבד בפתאומיות.
דייוויד ג'ינטולי – אדוארד "אדי" סאוויל, מורה למוזיקה.
ניהל רומן עם אשתו של ג'ון.
רומני מלקו – רום הווארד, במאי שמרגיש שחייו תקועים.
ג'יימס רודיי – גארי מנדס.
סטפני שוסטאק – דלילה דייזי דיקסון, אלמנתו של ג'ון.
גרייס פארק – קת'רין סאוויל, אשתו של אדי.
כריסטינה מוזס – רג'ינה הווארד, אשתו של רום.
אליסון מילר – מרגרט "מגי" בלום, בת זוגו של גארי.
כריסטינה אוצ'ואה – אשלי, העוזרת הקרובה ושותפת הסוד של ג'ון.
טריסטן ביון – ת'יאו סאוויל, בנם של אדי וקת'רין.
ליזי גרין – סופי דיקסון, ביתם של ג'ון ודלילה.
צ'אנס הרטספילד – דניאל "דני" דיקסון, בנם שלי ג'ון ודלילה.
שורלט "צ'רלי" דיקסון, ביתם של אדי ודלילה
דראה דה-מתאו – ברברה מורגן, אישה מסתורית מעברו של ג'ון.
צ'נדלר ריגס – פטריק "פיי.ג'יי", בנה של ברברה מורגן.
פלוריאנה לימה - דרסי קופר (עונות 2+3)
ב-5 בפברואר 2019 החליטה רשת הטלוויזיה ABC להמשיך את הסדרה לעונה שנייה.
ב-26 בספטמבר 2019 עלתה לשידור העונה השנייה.
מילים ותמונות הוא סרט דרמה אמריקאי משנת 2013 בבימויו של פרד שפיסי ובכיכובם של קלייב אוון, ז'ולייט בינוש וקיגן קונור טרייסי.
הסרט הוקרן בתוכנית הגאלה של פסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו של שנת 2013.
קרוידן הוא בית ספר תיכון יוקרתי במיין שמלמדים בו אנשי מקצוע מוכשרים קורסים מתקדמים.
ג'ק מרקוס הוא סופר ומשורר שמלמד כיתת אנגלית וספרות מוגברים.
הוא מורה טוב המעורר השראה אצל התלמידים.
הוא מדגים כיצד מילים הנבחרות בקפידה יכולות לעורר את דמיונו של המאזין וליצור דימויים עזים.
נראה שהוא סובל ממחסום כתיבה, ומתברר שהוא לא כתב שום דבר מקורי כבר שנים אחדות.
ג'ק מוציא לאור את המגזין הספרותי של בית הספר שאותו ההנהלה מתכוונת לסגור מסיבות תקציביות.
הוא אלכוהוליסט שמאחר לעבודה באופן קבוע, ונמצא על סף פיטורים.
הוא גרוש ויש לו בן, שמתנכר לו בשל בעיות השתייה וחוסר האחריות שלו.
דינה דלסנטו היא אמנית שהתקבלה לעבודה כדי ללמד כיתת אמנות מוגברת, שבה לומדים אותם התלמידים שבכיתתו של ג'ק.
דינה הייתה ציירת מצליחה בעיר ניו יורק, אבל היא מתקשה לצייר כי היא סובלת מדלקת מפרקים שיגרונית.
היא אינה יכולה לכפתר את חולצתה, לפתוח בקבוק תרופות, או להחזיק מכחולים.
היא עברה למיין, שם גרות אחותה ואמה, כך שהיא תוכל להיעזר בהן כשהמחלה מחריפה.
כמורה היא פרפקציוניסטית, ואינה מתעניינת בחייהם הפרטיים של תלמידיה.
היא רק רוצה להתרכז ביצירת עבודות האמנות הטובות ביותר שהם יכולים ליצור.
היא מראה להם את ההבדל בין ציור שרק מראה יכולת, ובין ציור שמעורר תחושות אצל הצופה, היא מתאמצת לצייר שוב ולהתגבר על המגבלות הפיזיות שלה.
היא מצליחה לצייר יצירת אמנות טובה, ומניחה אותה לייבוש.
היא הצהירה על זלזול מוחלט במילים מדוברות או כתובות, ומתעקשת שה"אמת" מבוטאת רק בתמונות.
חבריו ועמיתיו של ג'ק תופסים אותו כמי שמנסה למשוך תשומת לב, מגונה ומקסים כאחד.
כשהוא שומע על הפילוסופיה של דינה, הוא מתחיל להתווכח איתה מה יותר חשוב מילים או תמונות.
התלמידים שלהם גם נשאבים לתוך ההתנצחות, והם מקבלים מטלות שידגימו את עליונותם של המילים או של התמונות.
דינה מסכימה שהתלמידים שלה יתרמו ציורים למגזין הספרותי של ג'ק.
הם מחליטים לערוך אספה בה כל צד יציג את טענותיו על עליונותן של המילים ושל התמונות.
הנהלת בית הספר מתרשמת מהפעילות הזו ומחליטה להשאיר את ג'ק כמורה בבית הספר.
ג'ק מחזר אחר דינה ולבסוף מצליח.
אבל בלילה הראשון שהוא נשאר לישון אצלה, הוא שותה בקבוק ווקדה, משתכר ונופל על הציור האחרון שציירה.
בהמשך הוא מודה בכך שגנב שיר שכתב בנו והציג אותו כשלו, ודינה אינה סולחת לו על כך.
היא זורקת אותו מהבית ואומרת שאינה רוצה כל קשר איתו.
ג'ק מתוודה על הגנבה הספרותית בבית הספר ומגיש את התפטרותו.
הוא מבקש רק לסיים את השנה, ולהפעיל את תוכנית "מלחמת המילים והתמונות".
קלייב אוון – ג'ק מרקוס
ז'ולייט בינוש – דינה דלסנטו
קיגר קונור טרייסי – אלן
"מיליון דולר" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית נועה קירל, בשיתוף הראפר הישראלי שחר סאול.
השיר יצא לאור ב-9 ביוני 2020, על ידי חברת התקליטים NMC, כסינגל שלא מתוך אלבום.
השיר נכתב והולחן על ידי נועה קירל, רון ביטון, ג'ורדי ואיתי שמעוני, והופק על ידי ג'ורדי, שהפיק את להיטיה הקודמים של קירל, "פאוץ'" ו"אם אתה גבר".
השיר הוא שיר רגאטון המשלב בתוכו קטע ראפ המבוצע על ידי שחר סאול.
כמו כן, בשיר מופיעה מקהלת ילדות אשר מבצעות יחד עם קירל את הפזמון החוזר של השיר.
בסמוך לצאתו, פרסמה קירל עבור השיר אתגר ריקוד ברשת החברתית טיקטוק.
כבר כשיצא, זכה השיר להצלחה רבה, והתברג במקום הראשון ברשימת "הסרטונים החמים" של אתר יוטיוב.
כמו כן, השיר נכנס יום בלבד לאחר צאתו אל הפלייליסט השבועי של תחנת הרדיו גלגלצ.
ב-11 ביוני הגיע השיר למצעד שירי הספוטיפיי השבועי הישראלי, התברג במקום ה-15 וצבר למעלה מ-62 אלף השמעות כבר ביומיים שלאחר צאתו.
בשיאו, הגיע השיר במצעד למקום הראשון, תוך שצבר למעלה מ-198 אלף השמעות.
נכון לפברואר 2022, צבר כ-6.5 מיליון השמעות והוא השיר המושמע ביותר של קירל בפלטפורמה.
NEWS כי השיר הוא השיר המושמע ביותר בספוטיפיי בקיץ 2020.
השיר הופיע לראשונה במקום ה-8 במצעד השבועי של מדיה פורסט, ובשיאו הגיע למקום הראשון, ובכך הפך לשירה הראשון של קירל אשר הגיע למעמד זה.
השיר היה לשיר השני המושמע ביותר בתחנות הרדיו הישראליות לשנת 2020. השיר הגיע למקום ה-11 ברשימת השירים המושמעים ביותר בתחנות הרדיו הישראליות לשנת תשפ"א.
בשנת 2024, הזכויות על השיר נמכרו לחברת "הולנדיה" לשימוש בקמפיין הפרסומי שלהם.
במכירה השתתפו קירל והשותפים לכתיבה רון ביטון, ג'ורדי ואיתי שמעוני, שקיבלו ביחד כ-300 אלף שקל.
השיר מוצג בפרסומת של רשת הולנדיה לקידום מזרנים.
זה השיר השני של קירל אשר את זכויותיו היא מוכרת, כשהראשון היה "טרילילי טרללה" במרץ 2023 לקמפיין פרסום של בנק לאומי.
נועם אסולין מפרוגי סקרה את השיר בחיוב, באומרו כי "קירל מוכיחה לנו פעם אחר פעם שהיא מלכת הפופ הבלתי מעורערת ופשוט אין לה תחליף.
אין לנו שום ספק שגם השיר הזה הולך להביא איתו הצלחה מסחררת וכמו רוב השירים שלה - רף מיליון הצפיות יושג במהירות רבה!".
דודי פטימר ממעריב סקר את השיר באופן מעורב, באומרו כי "על אף הטקסט הרדוד והשם הלא מקורי, השיר החדש של נועה קירל ושחר סאול הולך להידבק לנו בראש לאורך כל הקיץ ושנכון לזמן הקרוב, נשמע אותו לא מעט כאחד מלהיטי התקופה, ובצדק".
נדב אגמי מ-Time Out סקר את השיר לצד שירה של אלה לי להב, "זוט עני", וציין את חוסר המקוריות של השירים וסוגת הפופ הישראלית ככלל.
NEWS סקר את השיר בחיוב באומרו כי השיר "ממחיש את האמביוולנטיות שבתשובה לשאלה הזאת.
מצד אחד, יכול להיות שזה השיר הכי טוב שלה עד כה.
קירל, שעד כה לא הדגימה קול יוצא דופן בשירים שלה, עוברת כאן ללחשוש-דיבור, וחוסר המאמץ דווקא מחמיא לה.
הפזמון מדבק, ומקהלת הילדים החוזרת ברקע היא בעצם מה שעושה את השיר והופכת אותו לאחד שמזדמזם במהירות.
הוורס של שחר סאול, הראפר שמתארח בשיר, גנרי וטיפשי אמנם (השיר כולו לא מתוחכם מדי מבחינה טקסטואלית, וזה בלשון המעטה), אבל יש לו קול נהדר ונוכחות מרשימה.
זה אחלה שיר פופ, חייבים להודות".
בסמוך לצאת השיר, התעוררה ביקורת על הדמיון של השיר לשיר הצרפתי "Pookie" של הזמרת איה נקמורה .
הווידאו קליפ הנלווה שצולם עבור השיר, בוים על ידי רועי רז, הופק על ידי קירל עצמה והועלה לערוץ היוטיוב של קירל ב-9 ביוני 2020, בסמוך לצאת הסינגל עצמו.
חברת האופנה טרמינל X היא נותנת החסות של הקליפ.
יום לאחר צאתו, הגיע הקליפ למיליון צפיות.
בקליפ נראית קירל רוקדת במספר מקומות שונים, בעודה מבצעת את השיר.
את החליפה אותה לובשת קירל בקליפ עיצב גל אולמן.
נכון לינואר 2026, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-38 מיליון והוא הקליפ השלישי הנצפה ביותר של קירל בפלטפורמה, לאחר "פאוץ'" ו-"Bad Little Thing".
שנהפרסקטגוריהתוצאה2020המצעד העברי השנתי של מאקושיר השנההמצעד השנתי של כאן גימלהמצעד הישראלי השנתי של גלגלצ ו-ynetמצעד המוזיקה השנתי של מעריבנבחרי ישראל בידור
אזורתאריך יציאהפורמטחברת תקליטיםמקורישראל9 ביוני 2020הזרמת מוזיקה • הורדה דיגיטליתNMC
מיליון רוז הוא מיני-אלבום של זמרת הפופ הרוסית אלה פוגצ'ובה.
המיני אלבום יצא בברית המועצות על ידי חברת "מלודיה" בדצמבר 1982 ושמו ניתן לו מהשיר שהוצב בצד הראשון שלו.
על פי הדיסקוגרפיה הרשמית של הזמרת, זה הסינגל ה-13 שלה.
הצד האחורי מכיל את השיר "השיבה" (Возвращение), ומחבר המוזיקה של שתי היצירות הוא ריימונד פאולס.
האלבום פורסם גם בגרסת מונו במתכונת של תקליט גמיש.
עד דצמבר 1983 התפוצה של המיני-אלבום הייתה 6 מיליון עותקים.
בשנת 1985, השיר נכלל באוסף האלבומים של אללה פוגצ'בה "הו, איך רוצה לחיות" (Ах, как хочется жить).
השיר "השיבה" פורסם באותה גרסה באלבום המפוצל "המאסטרו אצלנו בביקור" (У нас в гостях Маэстро), וגרסת האולפן יצא רק בשנת 1996 באחד מ-13 התקליטורים של "האוסף".
כל המוזיקה נכתבה על ידי ריימונד פאולס.
מיליובטיס (שם מדעי: Myliobatis; מילולית: "בטאי טוחן/מרסק") הוא סוג של דגי סחוס ממשפחת הטחניים, החיים לאורך מרבית הימים והאוקיינוסים למעט במרכז האוקיינוס השקט.
חלק מהמינים מגיעים עד לגודל של 1.8 מטר ומשקל של מעל 90 קילוגרם.
הם בעלי גוף שטוח, סנפירי חזה רחבים וארוכים העוזרים להם לרחף במים, והם בעלי חוטם שפוף המשופע למעלה.
הפה שלהם מצוי בתחתית גופם ובתוכו שיניים חזקות ושטוחות המיועדות למחוץ טרף קשה כמו צדפות או סרטנים.
הטחנים משריצים צאצאים חיים, לרוב בין ארבעה לשבעה הניזונים מחלמון ביציהם בתוך גוף אמם ואז יוצאים לים.
לרוב הם חיים סביב קרקעית הים ומשתמשים בחוטמם כדי לרחרח ולהוציא טרף ממחבואו.
הם אוכלים רכיכות שונות, סרטנים, חלזונות ים, תולעים ומדגים קטנים.
הסוג כולל 11 מינים קיימים:
"מיליונים" הוא שיר שכתבה, הלחינה וביצעה אתי אנקרי.
השיר יצא לאור כסינגל ב־21 בפברואר 2004 וכשיר הנושא של האלבום, מיליונים, שיצא גם הוא בשנת 2004 וכלל 12 שירים.
השיר נכתב בעקבות המשבר הכלכלי שהתרחש בישראל בתחילת שנות ה־2000.
השיר נכלל באלבום הנושא את שמו, והוא דורג במקום ה־18 במצעד הפזמונים העברי השנתי של רשת ג' לשנת תשס"ד (2004).
מקור ההשראה העיקרי של אנקרי היה המשבר הכלכלי שחוותה ישראל בשנת 2002. במשבר זה עברה כלכלת ישראל שפל גדול, שהביא לאי־שוויון במשק.
השיר מספר על אישה שעובדת ומתפרנסת למחייתה, אך עקב המשבר או התנהלות שגויה שלה בעבר היא צוברת חובות ומסתבכת עם הבנק, שהפקידה בו פוגעת בכבודה.
רכושה של הדוברת מעוקל בהוצאה לפועל, והיא מתארת כחוסר צדק את המצב שבו לקיחת רכושה בידי הרשויות אינה נחשבת גנֵבה, אלא נעשית כחוק.
היא מדגישה שהיא אינה מקרה בודד, וכי יש "מיליונים" שנמצאים במצבה.
השיר מסתיים בדבריה של הדוברת כלפי בן שיחה, שגם הוא יכול להיקלע למצבה, אף אם מצבו כעת שפיר.
השיר מראה איך בחלוף הזמן ההשפעה של כסף על חיינו הולכת וגדלה, וכיצד הכסף משפיע על אנשים.
בשנת 2008 עשו הזמרים מעיין חג'בי וישראל בר-און גרסת כיסוי לשיר במסגרת התכנית כוכב נולד.
בשנת 2018 עשה היוטיובר בן קיסר גרסת כיסוי לשיר במסגרת פתיחים לסרטונים שלו.
בשנת 2020 חידשו משתתפי התוכנית "זהו זה" את השיר, ששודר באחת התוכניות, על רקע המשבר הכלכלי שנגרם לרבים בעקבות מגפת הקורונה בישראל.
השיר זכה בפרס אקו"ם, פרס ישראלי ליצירה על שם אהרן אשמן.
מילים אחרונות הן האמירות האחרונות של אדם לפני מותו.
לעיתים "מילים אחרונות" עשויות לכלול גם התבטאויות לא סופיות בימים האחרונים או השעות שלפני מותו.
לפעמים מתועדות מילים אחרונות של אנשים, אך הן לא מתועדות תמיד בצורה מדויקת.
במילים הללו נעשה לעיתים קרובות שימוש כמקור היסטורי וספרותי.
עם זאת, לדברי קארל גוטקה, המילים האחרונות כפי שנרשמו במסמכים ציבוריים הן לעיתים קרובות השתקפות של היחס החברתי למוות באותה תקופה, ולא דיווחים על עובדות היסטוריות ממשיות.
מילים אחרונות שפורסמו עשויות גם לשקף רק את מה שמקורביו או תומכיו של האדם הגוסס רצו שיפורסם כבקשתו הסופית.
המילים האחרונות בפועל של אנשים גוססים הן בדרך כלל פחות גרנדיוזיות מאלה המיוחסות לדמויות היסטוריות, וגם מתפרסמות לעיתים רחוקות.
אנשים בשלב האחרון של מוות ממחלה סובלים לעיתים קרובות מדליריום, ירידה בחדות הנפש, או יכולת לדבר ברור, או שילוב כלשהו של השלושה.
לפי הפסיכיאטר הניו זילנדי סנדי מקלאוד , אנשים בשלבים האחרונים של מחלה ממארת אינם נשארים בדרך כלל צלולים נפשית.
ולחלק מהאנשים אין מילים אחרונות בכלל סמוך למותם, משותקים בגלל שיטיון או סיבות אחרות.
לפי מורין קילי, "אנשים ילחשו, ולחישותיהם יהיו מילים קצרות ויחידות - זו סך האנרגיה שנותרה להם להגות, ולא תו יותר."
כתוצאה מכך, מילים סופיות בפועל הן לרוב קצרות או קשות לפירוש.
ירידה ביכולת הנשימה עלולה להגביל את עוצמת הקול ואת מובנותו.
תרופות, חוסר אנרגיה, יובש בפה והיעדר תותבות עלולים גם הם להפריע לתקשורת ברורה.
מילים אחרונות הן בדרך כלל שמות של בני זוג או ילדים, או התבטאויות בנאליות כמו "אמא" ו"אוי, חרא".
"שלף חרבך ודקרני בה פן יבואו הערלים האלה וידקרוני והתעללו בי"'
– שאול, מלך ישראל ה-ראשון לנושא כליו, הוא מעדיף שנושא כליו יהרוג אותו ולא ליפול בשבי הפלשתים שם יתעללו בו.
"שלף את חרבך ומותתני פן יאמרו לי אישה הרגתו"
– אבימלך בן גדעון מלך שכם לנערו, הוא מעדיף שנושא כליו יהרוג אותו ולא שייזכר כמי שאישה הרגה אותו, לאחר שאישה זרקה על ראשו סלע.
"קריטון, אני חייב תרנגול לאסקלפיוס.
האם תזכור לשלם את חובי?"
– סוקרטס, פילוסוף יווני (7 במאי 399 לפנה"ס), לאחר שהורשע בסופו של דבר בהשחתת צעירי אתונה ונידון למוות בשתיית רעל.
"אל תפריע למעגלים שלי!" []
– ארכימדס, מתמטיקאי יווני (212 לפנה"ס), לחייל רומאי שהפריע לו בזמן שערך ניסויים בגאומטריה במהלך כיבוש סירקוסאי, והחייל הרג אותו.
"הבה נשחרר את הרומאים מעול ציפייתם המממושכת למותו של איש זקן"
– חניבעל, מצביא קרתגו (183 לפנה"ס), לפי המסופר אמר זאת כאשר הרומאים שבאו להורגו כיתרו את ביתו, והוא העדיף להתאבד בשתיית רעל מאשר ליפול שבוי בידיהם.
– יוליוס קיסר, דיקטטור רומאי (15 במרץ, 44 לפנה"ס), לאחר שגילה את בנו החורג ברוטוס בין רוצחיו.
– רבי עקיבא, נהרג בעינויים על ידי קיסר רומי
הסר את שלשלאותיו, תן לו 100 שילינג ושחרר אותו"
– ריצ'רד הראשון, מלך אנגליה (6 באפריל 1199), בהתייחסו לנער שפצע אותו אנושות עם קשת, וביקש לשחררו.
"אל תתנו לסופי לפרוקכם מנשקכם, ובשום אופן אל תבכו עלי או תערגו אליי, שמא האויב יוודע למותי"
– ג'ינגיס חאן, מצביא חאן ומונגוליה (18 באוגוסט 1227)
– ריצ'רד השלישי, מלך אנגליה (22 באוגוסט 1485), לאחר שננטש על ידי מיטב חייליו בקרב בשדה בוסוורת'.
"פגעתי באלוהים ובאנושות משום שעבודתי לא הגיעה לאיכות שהייתה צריכה להגיע אליה"
– לאונרדו דה וינצ'י, אמן ומדען איטלקי (2 במאי 1519), אמר זאת על ערש דווי למלך צרפת פרנסוואה הראשון .
"אני רוצה ללכת לגיהנום, ולא לגן עדן.
במקום הראשון אהנה מחברת אפיפיורים, מלכים ונסיכים, ואילו במקום השני יהיו רק קבצנים, נזירים, מתבודדים, ומטיפים"
– ניקולו מקיאוולי, דיפלומט ופילוסוף איטלקי (21 ביוני 1527), בתור אמירתו הפילוסופית האחרונה.
– מארי אנטואנט, מלכת צרפת (16 באוקטובר 1793), בהתנצלות לתליין שלה לאחר שבטעות דרכה על רגלו.
"עדיין לא, עדיין לא, עדיין-"
– רוברט אמט, רפובליקן אירי ופטריוט לאומני, נואם ומנהיג מורדים (20 בספטמבר 1803) במהלך הוצאה להורג באשמת בגידה.
התליין ביצע את התלייה באמצע ניסיונו של אמט לומר "עדיין לא" בפעם השלישית.
"עדיין לא איבדתי את הרגש שלי לאנושיות"
– עמנואל קאנט, פילוסוף גרמני (12 בפברואר 1804), במילות תודה לרופאיו ומשרתיו.
– ג'ון אדמס, נשיא ארצות הברית השני ואב מייסד (4 ביולי 1826), לא היה מודע באומרו כך שג'פרסון מת מוקדם יותר באותו היום.
– תומאס ג'פרסון, נשיא ארצות הברית השלישי ואב מייסד (4 ביולי 1826), שאל את משרתו זאת בשוכבו על ערש דווי.
לפי המסופר כשנענה בחיוב, הוא חייך בסיפוק, חזר לישון, ומת זמן קצר לאחר מכן.
– לודוויג ואן בטהובן, מלחין גרמני (26 בדצמבר 1826), אמר את המילים האלו על ערש דווי כששמע שקיבל מתנה של שנים עשר בקבוקי יין.
מילים אחרונות הן בעבור טיפשים שלא הספיקו לומר די בחייהם"
– קרל היינריך מרקס, פילוסוף וסוציאליסט גרמני (14 במרץ 1883), באומרו לעוזרת הבית שלו לצאת מן החדר כששאלה אותו האם יש לו מילים אחרונות.
"סמל, הכדור הספרדי לא מיוצר בכדי להרוג אותי"
– קפטן באקי אוניל (1 ביולי 1898), אחד מהרוכבים הקשוחים של טדי רוזוולט, רגע לפני שנורה בפיו ככשהסתער על גבעת סן חואן בקרב עליה.
– תומאס אלווה אדיסון, ממציא ואיש עסקים אמריקני (18 באוקטובר 1931), שקצת לפני מותו התעורר מתרדמת ואמר זאת לאשתו בהתייחסות לנוף שנשקף מן החלון.
מיליו פריטו (בפורטוגזית: Milho Frito) הוא מאכל פורטוגזי העשוי מקמח תירס ונפוץ בארכיפלג הפורטוגזי מדיירה.
המאכל עשוי מקמח תירס, עלי קולרד או קייל, מים, שום, שומן חזיר ושמן זית שאותם מערבבים יחדיו ומבשלים, לאחר הייצוב הראשוני חותכים לקוביות ומטגנים.
המאכל מוגש בליווי שיפוד בשר שנקרא אשפטאדה (Espetada) או כתוספת למנה העיקרית אחרת.
מיליון מנהוף (בהולנדית: Million Manhoef; נולד ב-3 בינואר 2002 בבימסטר שבהולנד) הוא כדורגלן הולנדי המשחק בעמדת קשר הכנף בקבוצת סטוק סיטי מצ'מפיונשיפ.
מנהוף גדל במחלקת הנוער של ויטסה ארנהם.
בשנת 2020 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של המועדון במסגרת ליגת העל ההולנדית.
ב-1 בפברואר 2024 חתם בסטוק סיטי מהצ'מפיונשיפ לשלוש וחצי שנים.
ב-10 בפברואר ערך את הופעתו הבכורה בהפסד 3-1 לבלקברן רוברס.
מנהוף הוא חלק מסגל נבחרת הולנד עד גיל 21. נכלל בסגל הנבחרת לטורניר אליפות אירופה עד גיל 21 לשנת 2023.
מיליונר מי שמוסר ראשון הוא סרט אמריקאי משנת 2002 בבימוי ובכיכובם של מת'יו פרי, אליזבת הרלי וברוס קמפבל.
הסרט הוא קומדיה רומנטית על שליח משפטי, המוסר מסמכי גירושים לאשת חברה בריטית, אך היא משכנעת אותו למסור אותם לבעלה, על מנת שהיא תקבל חלק גדול יותר מרכושו בגירושים.
השליח ג'ו טיילר (מת'יו פרי) מאחר ב-6 ימים במסירת זימון לעדות בבית המשפט למאפיונר צ'רלי השמן (ג'ו ויטרלי).
ריי (), הבוס של ג'ו, לועג לו ומחמיא ליריבו של ג'ו, טוני (וינסנט פסטורה), שהגיש מספר זימונים בזמן שיא.
ריי מוכן לתת לג'ו הזדמנות אחרונה, ונותן לו משימה למסור מסמכי גירושים לשרה מור (אליזבת הרלי) מבעלה גורדון (ברוס קמפבל), שנמצא בחווה שלו בטקסס עם המאהבת שלו, קייט (איימי אדמס), שאותה אסף משדה התעופה דקות אחרי שליווה את שרה לטיסתה לנופש בניו יורק.
ג'ו מתחזה לשליח עם פרחים ומנסה למסור לשרה בדירתה בשדרה החמישית בניו יורק, אבל טוני מודיע לה מטלפון ציבורי ליד בניין האמפייר סטייט אחרי שראה את מספר הטלפון שלה על תיק המסירה שהיה בידי ג'ו, ושרה נמלטת כשג'ו מגיע.
כך מגלה ג'ו שנכשל במסירות בזמן האחרון משום שטוני מחבל במאמציו.
ג'ו מתחזה שנית לטכנאי גאז, נכנס לבית חברתה של שרה שאליו היא ברחה, מוסר לשרה, אך מותקף לאחר מכן על ידי אנשי צ'רלי כששרה מסתכלת עליו מחלון הבית, והם לוקחים את מכוניתו.
ג'ו ושרה נאלצים לנסוע באותו אוטובוס.
כשהם נוסעים יחד, אומר ג'ו לשרה שלפי החוק בטקסס, היא לא תרוויח דבר מהגירושים.
היא מבינה ש"חצי מהכל" חל אם המסמכים מוגשים מניו יורק, ומציעה לג'ו מיליון דולר כדי למסור אותם לבעלה ולקרוע את המסמכים שקיבלה.
אף על פי שג'ו יודע שהוא עלול לאבד את עבודתו, הוא מסכים והשניים יוצאים יחד לדרך כדי למסור לגורדון.
ריי שומע על תוכניתם, מודיע לגורדון ושולח את טוני למסור מחדש לשרה את המסמכים מטקסס.
ג'ו, המצפה שטוני יעקוב אחריו, משאיר אוסף של רמזים מזויפים המובילים את טוני למיאמי בפלורידה, לבנגור במיין, ולאמרילו בטקסס, שבה נורה טוני בגב, כשהוא מגיע לחווה בלתי נכונה כדי למסור את הניירות.
אחרי שג'ו מנסה למסור לגורדון בחדר כושר בטקסס ונחסם על ידי מדריכת הכושר של גורדון (ניקי זירינג), שוכר גורדון שומר ראש בשם ורנון (טרי קרוז) כדי להגן על עצמו.
שרה וג'ו עוקבים אחרי גורדון לחוותו, אך הוא מתחמק מהם.
ג'ו פוגש בחווה את קייט, מאהבת גורדון, ושרה נוטלת לעצמה כסף ואת דרכון גורדון כדי שלא יוכל לצאת מטקסס.
שרה וג'ו נרשמים במלון בטקסס עם הכסף שלקחה שרה, וג'ו מספר לשרה על חלומו לטפח כרם.
בזמן ששרה מתקלחת בסוויטה, ג'ו הולך לבר רודיאו.
קייט מגיעה אליו, ומציעה לג'ו עסקה חדשה: תמורת מיליון דולר מהסדר הגירושים, היא תגלה לו איפה נמצא גורדון, בנימוק שלא משתלם לה לחיות עם גורדון ללא נישואים.
ג'ו מסכים, אבל כשג'ו וקייט מדברים עם שרה, נכנס טוני לסוויטה דרך הדלת הפתוחה.
קייט מצלמת את טוני כשהוא מוסר לשרה, וטוני תוחב לכיס החולצה של ג'ו תמונת פולארויד של המסירה.
קייט קוראת לג'ו כאנטיתזה לגורדון, ושרה אומרת לג'ו: "כן, מכנסיים צמודים וציצים גדולים מביסים כל מוח", כשהיא מסלקת אותו מהסוויטה.
במונית מסתכל ג'ו בתמונת שרה.
כשהוא מחזיר אותה לכיס חולצתו, הוא מוצא את תמונת המסירה, ומבחין בצילום השעון של טוני.
ג'ו מתקשר לריי ב-6:15 בערב ומודיע לו שטוני שכח להחזיר את שעונו מניו יורק ל בטקסס.
לפיכך המסירה היא חסרת תוקף עד 7:04, השעה שאותה אומר ריי לג'ו בטלפון.
ג'ו אומר לריי שנותרו לג'ו 49 דקות, שהן מנת האיי קיו של ריי.
ג'ו ושרה הולכים למסור לגורדון בארוחה עסקית עם משקיעים, אבל ורנון מזהיר את גורדון והוא בורח מהמסעדה לאצטדיון שבו מתקיימת תחרות .
הם מאתרים את גורדון על ידי שידור הדרכון שלו על גבי מסך התחרות והכרזה שהוא "מסוכן", אחרי שננשך על ידי קוף במעבדה.
אישה שיושבת ליד גורדון באצטדיון זועקת שזה הוא.
גורדון בורח למגרש האצטדיון, אחרי שצופים אחרים שולפים מולו אקדחים כדי שלא יתקרב אליהם בזמן פינוי האצטדיון.
טוני מנסה לדרוס את ג'ו במכונית ענק, אבל דורס בטעות את ורנון, שנכנס למגרש על אופנוע שחטף ממתחרה כדי לחלץ את גורדון.
שרה מפילה מהיציע שלישיית בירות על ראש גורדון, והוא נופל לקרקע.
ג'ו מוסר לו לפי החוק בניו יורק, וגורדון מקבל את המסמכים שניות לפני שעה 7:04. טוני וורנון מובלים מהאצטדיון על אלונקות, ומנסים להילחם אחד בשני.
הסצנה האחרונה מציגה את ג'ו ושרה בכרם של ג'ו, שם הם בודקים בקבוק מהבציר הראשון של ג'ו לפני שהם נכנסים לבית לעשות אהבה.
במהלך הצילומים נאבק פרי בהתמכרותו לסמים ולאלכוהול.
הוא שיחק בסרט ובתוכנית הטלוויזיה חברים באותו הזמן.
הוא נטל קסנקס, מתאדון ושתה ליטר וודקה ביום.
הצילומים נדחו בחודשיים כשפרי הלך לגמילה.
בשבוע הפתיחה הכניס הסרט 5.7 מיליון דולר ב-2,154 בתי קולנוע.
תקציב הסרט היה 29 מיליון דולר, והכנסות הסרט בארצות הברית היו 16.9 מיליון דולר.
באתר Metacritic קיבל הסרט דירוג של 18 מתוך 100 לפי 26 ביקורות.
באתר Rotten Tomatoes דירוג הסרט הוא 4% לפי 113 ביקורות, עם ממוצע של 3.2 מתוך 10. לפי האתר, הסרט הוא קומדיה רומנטית שאיננה מצחיקה ואיננה רומנטית במיוחד, בזבוז זמן ובלתי זכיר.
באתר IMDb דורג הסרט כ-5.3 מתוך 10 לפי 18 אלף מצביעים, שמתוכם דירגו 958 מצביעים (5.2%) את הסרט בציון 10.
מיליינקו מיחיץ' (בסרבו-קרואטית: Miljenko Mihić, בסרבית קירילית: Миљенко Михић; 30 בנובמבר 1933, מוסטאר, ממלכת יוגוסלביה – 17 בדצמבר 2009, בלגרד, סרביה) היה מאמן כדורגל יוגוסלבי ממוצא בוסני אשר בין השנים 1986–1988, אימן את נבחרת ישראל בכדורגל.
מיחיץ' נולד במוסטאר במשפחה ממוצא בוסני.
בין 1964–1974 אימן קבוצות ילדים ונוער בשורות הכוכב האדום בלגרד, וב-1974 מונה למאמן קבוצת הבוגרים למשך עונה אחת.
בעונה זו הוביל את הקבוצה לחצי גמר גביע אירופה למחזיקות גביע, כאשר בדרכה לשם הדיחה את פאוק סלוניקי וריאל מדריד אשר אומנה על ידי מאמנה הקודם של הכוכב האדום, מיליאן מיליאניץ'.
בחצי הגמר, הודחה הכוכב האדום על ידי פרנצווארוש ההונגרית.
למרות הצלחתה של הקבוצה במפעל האירופי, היא סיימה במקום השלישי בליגת העל היוגוסלבית ומיחיץ' פוטר מתפקידו.
בעונת 1975/76 בליגת העל היוגוסלבית אימן מיחיץ' את בוראץ באניה לוקה, העפיל איתה לסיבוב השני של גביע אירופה למחזיקות גביע, שם הודחה על ידי אנדרלכט, אשר המשיכה וזכתה בגביע.
בהמשך אימן מיחיץ' במספר קבוצות בליגת העל היוגוסלבית.
ב-1986 מונה למאמן נבחרת ישראל בכדורגל, במקומו של יוסף מרימוביץ', והוביל אותה בטורניר מוקדמות , בניסיון להעפיל לטורניר הכדורגל באולימפיאדת סיאול.
הנבחרת סיימה במקום השני אחרי נבחרת אוסטרליה, ולא העפילה לאולימפיאדת סיאול.
לאחר הכישלון הוחלף מיחיץ' על ידי צמד המאמנים יצחק שניאור ויעקב גרונדמן.
מיחיץ' קיים משא ומתן עם מספר קבוצות בליגה הראשונה בישראל, אך הוא לא הבשיל לכדי מימוש.
מיחיץ' אימן את נבחרת יוגוסלביה עד גיל 21, והיה עוזר מאמן של נבחרת יוגוסלביה בכדורגל.
מיחיץ' היה נשוי לרוזיקה ואב לבן אחד - דראגן.
הוא הלך לעולמו בבלגרד ב-2009 לאחר מחלה ממושכת והוא בן 76. הובא למנוחות לבקשתו בעיר הולדתו מוסטאר.
מיחיץ' הוציא לאור ספר שירה בשם "מוסטאר שבלב" (בסרבית: Mostar u srcu).
"מיליון עננים" הוא שיר דואט של הזמרים והיוצרים הישראליים יובל דיין ובר צברי.
השיר יצא לאור ב-10 בפברואר 2022 כסינגל עצמאי, והופק על ידי רובי פאייר.
השיר נכתב על ידי יובל דיין, אלי חולי ורובי פאייר, והולחן על ידי חולי ופאייר.
זהו שיתוף הפעולה הראשון בין דיין לצברי, אשר שניהם החלו את דרכם המוזיקלית בשנת 2012 בתוכניות ריאליטי מוזיקליות בישראל – דיין בתוכנית "The Voice" וצברי בתוכנית "אייל גולן קורא לך".
מבחינת הקריירה של דיין, מדובר בדואט נדיר – זהו רק שיתוף הפעולה השני שלה מאז תחילת דרכה.
לפני כן הקליטה דואט רק בשנת 2014, יחד עם אמיר דדון בשיר "צבעים".
היא ציינה שדואטים אינם דבר רגיל עבורה, אך התחברה מיד לשיר ולרעיון לשיר אותו עם צברי.
צברי מצידו סיפר על החיבור: .
השיר גם ציין רגע משמעותי בקריירה של צברי, שפרץ בשנת 2020 עם הלהיט "ג'וני", שהגיע למקום השני במצעד גלגלצ וזיכה אותו בתפקיד ראשי בסדרה "מנגן ושר".
"מיליון עננים" הוא בלדת פופ רומנטית המשלב אלמנטים של פופ ישראלי עכשווי עם השפעות קלות של מוזיקה מזרחית, המתארת קשר עמוק בין שני אנשים, תוך שימוש בדימויים של עננים ואור כדי לבטא את עוצמת האהבה.
לשיר הופק קליפ רשמי שפורסם ביוטיוב, וכן גרסה אקוסטית שבוצעה על ידי דיין וצברי.
"מיליון לילות" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרים הישראלים אושר כהן ועדן חסון.
את השיר הוציאו ב-1 ביולי 2025 לאור חברות התקליטים שרית הפקות והליקון ארומה מיוזיק כסינגל שלא מתוך אלבום אולפן.
"מיליון לילות" הוא שיתוף הפעולה ראשון בין חסון וכהן, שני יוצרים פעילים בזמר הישראלי העכשווי.
השיר נכתב על ידי חסון, כהן וטל קסטיאל, כאשר קסטיאל היה שותף גם להלחנה יחד עם גיל ויין.
כהן וחסון אף הפיקו את "מיליון לילות" מוזיקלית לצד אור כהן ויעקב למאי.
"מיליון לילות" יצא לאור לאחר תקופה שבה זכו חסון וכהן לחשיפה תקשורתית והופיעו על במות רחבות היקף, בהן פארק הירקון, אצטדיון בלומפילד, אמפי קיסריה והיכלי תרבות שונים ברחבי הארץ.
הם דורגו ברשימות השמעה של שירותי הסטרימינג, דוגמת ספוטיפיי, אפל מיוזיק ויוטיוב, והוזכרו במסגרות של סיכומי שנה בתחנות רדיו.
השיר משתייך לסוגת הפופ הים-תיכוני, ומאופיין בלחן מלודי ובמבע רגשי.
מילות השיר עוסקות בהתמודדות עם פרידה, תחושת החמצה וגעגוע, תוך שימוש במטפורות חוזרות ונשנות הקשורות לזמן, שינה וזיכרון.
הביצוע כולל דיאלוג קולי בין שני המבצעים, המביא לידי ביטוי את נקודות המבט של שני דוברים שונים.
השיר "מיליון לילות" ספג ביקורת מעורבת מצד המבקר יוסי חרסונסקי.
בביקורתו, ציין חרסונסקי כי מדובר בשיר שממשיך קו מוכר בז'אנר הפופ הים-תיכוני, שבו הדמות הגברית מוצגת כקורבן של אהבה נכזבת.
לדבריו, הטקסט כולל מוטיבים חוזרים ונשנים של כאב, נטישה, געגוע וזיכרון רגשי, תוך הצגת האישה כגורם פוגע ואדיש.
חרסונסקי טוען כי הנרטיב נותר חד-צדדי, ואינו מציע זווית חדשה או מורכבת יותר על מערכת היחסים.
במישור המוזיקלי, מתאר חרסונסקי את שינוי הקצב במעבר לרומבה כאלמנט אופייני לז'אנר, אך לטענתו אינו מחדש.
הוא סבור כי הביצוע הקולי הכפול והתזמור הסוער אינם מצליחים לחלץ את השיר מהשבלוניות או להעניק לו עומק רגשי יוצא דופן.
מילטלו אין ואל די קטניה (באיטלקית Militello In Val di Catania ו-Militeḍḍu בסיציליאנית) היא עיירה במזרח סיציליה.
העיירה הוכרה כאתר מורשת עולמית, ביחד עם 7 יישובים אחרים וביחד עם כול אזור ואל די נוטו.
העיירה רשומה ברשימת הישובים היפים ביותר באיטליה (I Borghi più belli d'Italia).
בשנת 2002 הכיר בעיירה ארגון אונסק"ו של האומות המאוחדות, ביחד עם שבעה יישובים נוספים בעמק הנוטו (ואל די נוטו-"עיירות הבארוק המאוחר") כאתר מורשת עולמית, לפי קריטריונים מס' 1, 2, 4 ו-5 של הארגון.
מנימוקי אונסק"ו להחלטה היה שחזור מצוין של שמונה הערים בסגנון הבארוק המאוחר, לאחר רעידת אדמה קטלנית והרסנית שפקדה את האזור.
שבעת היישובים האחרים שזכו בהכרה ביחד עם מילטלו אין ואל די קטניה הם: מודיקה, נוטו (שעל שמה נקרא עמק הנוטו), קלטג'ירונה (Caltagirone), קטניה (Catania), פאלאצולו אקריידה (Palazzolo Acreide), רגוזה (Ragusa), ו-שיקלי (Scicli).
מילטלו אין ואל די קטניה היא היחידה מבין היישובים שהוכרו באזור כאתר מורשת עולמית, ששמה מצביע על היותה בעמק אחר, עמק קטניה, ולא בעמק הנוטו כשאר היישובים.
ההכרה כאתר מורשת עולמית ניתנה על-פי שיוך גאוגרפי, ולא על-פי שיוך מנהלי.
מקור שמה של העיירה אינו וודאי, וישנן תאוריות אחדות המנסות להסביר את השם והיווצרותו.
לפי התאוריה הצבאית, שמה של העיירה נובע מהביטוי הלטיני "Militum Tellus" כלומר שטח, או אדמת החיילים.
ההסברים לכך שונים, החל מסברה ששם המקום מיישוב או ממחנה שהוקם כאשר חייליו של הקונסול הרומאי מרצלוס צרו ב-214 לפני הספירה על סירקוזה, ועד מחשבה שחיילים רומאים מצאו באזור מפלט מפני מגפת המלריה, שפרצה באזורים שסביב האגמים לנטיני וביוויארה (Biviere, Lentini).
יש המשלבים בין שתי התאוריות, ומסבירים שחייליו של מרקוס קלאודיוס מרקלוס (Marco Claudio Marcello) הם אלו אשר ב-214 לפנה"ס הגיעו לאזור מן המצור על סירקוזה.
תאוריה אחרת היא תאוריית התפוח, ולפיה מקור השם מיליטלו מגיע גם הוא מלטינית, אך שמה היה מֵלֶטוּם (meletum), שנגזר מ"מלוס", שמשמעותו עץ תפוח.
הסיומת "etum" מרמזת על שפע ועושר.
לפי סברה אחרת, שם העיירה מגיע מהביטוי מליס טֵלוּס (Mellis Tellus), צבע דבש המזכיר את צבעי האבנים שבאזור העיירה.
בסיציליה קיים ישוב נוסף בשם מיליטלו עם סיומת שונה, מיליטלו רוזמרינו (Militello Rosmarino).
גם אחת התאוריות ביחס לשמה של מיליטלו רוזמרינו מרמזת על מקור מעץ התפוח.
מיליטלו רוזמרינו נמצאת צפונית למיליטלו אין ואל די קטניה, במרחק של נסיעה של כ-155 ק"מ.
נתגלו עדויות בנקרופוליסים שונים, להתיישבות אנושית קדומה באזור מיליטלו אין ואל די קטניה, בכל סביבות העיירה.
העדויות מתוארכות לתקופת הברונזה ותקופת הברזל (נקרופוליסים פרנג'לו, אוקסינה, קסטלאוזו ונקרופוליסים נוספים).
הסופר בן המקום מהמאה ה-16 והמאה ה-17 פייטרו קררה (Pietro Carrera) כתב, שחייליו של הקונסול מרקוס קלאודיוס מרקלוס ייסדו את העיר בעת המצור על סירקוזה ב-212 לפנה"ס.
לבד מסיפור הייסוד, לא ידוע רבות על העיר בתקופת הרומאים.
בשנים 831–832 נכבש האזור על-ידי המוסלמים.
בתקופה הנורמנית עברה העיר מיד ליד, אך שתי משפחות השפיעו עליו יותר מאחרות, בית בארזי ובית בראנצ'יפורטה (i Barresi e i Branciforte).
פועלן של משפחות אלו הביא לעיירה ולאזור תקופות של שפע כלכלי, ועושר בתחומי תרבות וארכיטקטורה.
במאה ה-16 תרמו במיוחד לעיירה ולאזור הנסיך פרנצ'סקו בראנצ'יפורטה (Francesco Branciforte) ואשתו דונה ג'ובאנה מאוסטריה, אחייניתו של קרל החמישי, לבית הבסבורג, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, שהקימו במקום כנסיות, מבני ציבור, מזרקות, הפעילו מכבש דפוס מהראשונים בסיציליה, בנו כיכרות והביאו לשפע כלכלי.
בזכות בנייה מחדש מוצלחת בסגנון הבארוק המאוחר, הוכרו במאה ה-21 בעמק הנוטו, שמונה יישובים כולל מיליטלו אין ואל די קטניה, כאתר מורשת עולמית.
ב-1862 אוחד המקום עם ביחד סילציליה ואיטליה כולה בתהליך הנקרא איחוד איטליה, תחת מלכותו של המלך ויטוריו אמנואלה ה-2. שם העיירה שונה לאחר איחוד איטליה מ"מיליטלו אין ואל די נוטו", ל"מיליטלו אין ואל די קטניה".
במלחמת העולם ה-2, כוחות בעלות הברית שנחתו בסיצילה עברו באזור מיליטלו, ומשם התקדמו צפונה, לעבר חצי האי האיטלקי עצמו.
ב-2002 הוכרה העיירה ביחד עם יישובים אחרים בעמק הנוטו כאתר מורשת עולמית, בשנת 2020 נכללה העיירה ברשימת הישובים היפים באיטליה, ובשנת 2025 הוצמד לה התואר "עיירת כל העיירות".
רעידת האדמה הקטלנית אירעה ב-11 בינואר 1693. עוצמת הרעידה מוערכת ב-7.4 בסולם ריכטר, ופגעה בכל יישובי ואל די נוטו, מהדרום עד וכולל סירקוזה, והורגשה היטב גם במרחקים.
בסך הכול נפגעו יותר מארבעים וחמישה יישובים במזרח סיציליה, ברמה של פגעיה חמורה ועד רמת הרס מוחלט, כפי שהיה במקרה של נוטו ו-רגוזה.
לאחר הרעידה העיקרית נמנו עוד כ-1,500 רעידות משנה.
לפי ההערכות, ברעידת האדמה נהרגו לפחות 60,000 בני אדם, אך קיימות גם הערכות גבוהות יותר, המסתכמות בכ-100,000 הרוגים במונחים אזוריים.
במילטלו עצמה נהרגו ברעש זה כ-3,000 בני אדם.
רעידת האדמה הייתה קטלנית והרסנית, אך היא הייתה הגורם המניע לבנייה מחדש בתכנון בסגנון הבארוק המאוחר, שזכה להכרתה של אונסק"ו כאתר מורשת עולמית.
ב-13 בדצמבר 1990 נפגע האזור מרעידת אדמה משמעותית נוספת, שהייתה פחותה בחמורתה מזו של שנת 1693, בדרגה 4.8 בסולם ריכטר.
לאחר רעידה זו הגיעו רעידות משנה, שהחזקה ביניהן הייתה בדרגה 4.6. ברעידה נספו 19 בני אדם ונפצעו 200. הנפגעת העיקרית ברעידה זו, הייתה העיירה קרלטיני (Carlentini), כ-15 ק"מ בקו אווירי, מזרחית למילטלו .
מיליטלו אין ואל די קטניה נמצאת בחלק הדרומי ביותר של איטליה, באי סיצילה (סיציליה היא גם המחוז המינהלי), בנפת קטניה.
מרחקה של העיירה מעיר הנפה קטניה מסתכם בכ-46 ק"מ.
המרחק לסירקוזה כ-75 ק"מ, פלרמו בירת האי רחוקה ממילטלו כ-220 ק"מ של נסיעה, והים התיכון נמצא במרחק של כ-35 ק"מ בקו אווירי, מזרחית לעיירה.
יישובים שכנים של מילטלו הם סקורדיה (Scordia), קסטניה (Castagna), פאלאגוניה (Palagonia), מינאו (Mineo) ו-פרנקופונטה (Francofonte).
גובהה הממוצע של מילטלו מעל פני הים הוא 375 מטר (1,230 רגל), גובה המינימום מסתכם ב-90 מטר, והגובה המרבי הוא 660 מטר.
במילטלו שורר אקלים ים תיכוני.
תקופות הקיץ חמות, והחורפים קרירים, ללא טמפרטורות קיצוניות.
החודשים החמים ביותר הם יולי ואוגוסט, עם ממוצע 31 מעלות צלזיוס בימים, במהלך כל אחד מהם, ו-20 מעלות בלילות.
בינואר ממוצע הטמפרטורות הוא הנמוך ביותר, 13 מעלות בימים ו-5 בלילות.
השמים בקיץ בהירים כמעט לגמרי, עם עננות ממוצעת של 4–8 אחוזים בלבד בחודשים יולי ואוגוסט.
גם בחודשי החורף העננות אינה מגיעה ל-50%.
הרוחות באזור העיירה מתונות, מהירות הרוח השנתית הממוצעת מגיעה ל-12.6 קמ"ש.
עקב המיקום הגאוגרפי והטמפרטורות באזור, לא נמצאה סטטיסטיקה אודות כמויות שלג או ימי שלג.
בעיירה בנויות מספר רב של כנסיות בסגנון הבארוק המאוחר, וגם בניינים ומבני ציבור באותו הסגנון.
מסיבה זו יש הקוראים לעיירה "מוזיאון פתוח, תחת כיפת השמים".
כנסיות: בעיירה קיימות כנסיות רבות.
הכנסיות הבולטות הן בעיצובן, בגודלן ובעושר האומנותי שלהן הן, מנזר האב ס.
הארמון נבנה במאה ה-14, ורובו לא שרד את רעידת האדמה של 1693. שרד מגדל אחד בלבד, הנקרא Porta della Rerra.
בחצר הארמון בנויה מזרקת זיצה (Fontana della ninfa).
לפי האגדה, זיצה הייתה רועת צאן שהוכרחה להינשא בנישואין שלא רצתה, והיא העדיפה להפוך למעיין ואהובה הפך לנחל.
מפלי אוסנה: המפלים (Cascate dell'Ossena) בשם אחר מכונים המפלים (Cascate dell'Oxena), נמצאים כ-3 ק"מ דרומית למילטלו אין ואל די קטניה, בנהר הנקרא באותו שם, נהר אוֹסֵנָה.
המפלים הם אתר טבע, המתאים לתצפיות, לטיולים ולפיקניקים.
המוזיאון העירוני: המוזיאון על שם סבסטיאנו גוזונה (Museo Civico S.
Guzzone) הוא מוזיאון וגלריית אומנות, הממוקם בקומה העליונה של בניין של מנזר סן דומניקו שהיה בעבר מבנה נטוש, שבקומתו התחתונה מצויה ספריה ציבורית.
במוזיאון מוצגים כלי חרס, תבליטים, ציורים ויצירות אומנות נוספות, של אומנים איטלקיים ומקומיים.
פסטיבל המוסטרדה והצברים: הפסטיבל (La Sagra della Mostarda e del Ficodindia) נערך בדרך כלל בראשית חודש אוקטובר.
במרכז הפסטיבל צברים, ומוסטרדה, שהיא מוצר מזון דמוי עוגיות העשויות מתערובת הרקוחה מדבש ומפרי (לרוב מצבר) מאגסים, אך גם מפירות אחרים.
הפרי נחתך, מוסיפים לו סוכר ודבש ומבשלים.
בסוף התהליך מוסיפים גם חרדל ומשמרים בצנצנות זכוכית אטומות.
אירוע חג המולד: לאירוע חג המולד קוראים La Fiera del Borgo, "יריד העיר".
אלה הם אירועים חגיגיים, המתקיימים בשתי פעימות בחודש דצמבר, והמרכז העתיק של העיר מקושט לכבודם.
באירועים משתלבים מוזיקה, פולקלור ואוכל.
מאכל פשוט עומד במרכז האירועים ושמו לה סקאצ'יאטה (la scacciata).
הסקאצ'יאטה היא מאפה דמוי פוקאצ'ה מבצק דק, בו ממלאים בשר, או גבינות וירקות.
שחמט: השחמטאי ומחבר ספרי שחמט (Pietro Carrera) נולד בעיר, במאה ה-16. הוא חיבר את הספר "משחק השחמט", המציא משחק שחמט על לוח של 8*10 משבצות, והשתמש ראשון בפתיחה של משחק שחמט, שנודעה מאוחר יותר כהגנה סיציליאנית.
טלוויזיה: שדרן הטלוויזיה פיפו באודו (Pippo Baudo, 2025-1936), שהיה אחד מהשדרנים המוכרים ביותר באיטליה, והיה אחד ממייסדי שירות השידור האיטלקי RAI ונחשב ל"מלך הטלוויזיה" באיטליה, נולד במילטלו אין ואל די קטניה.
כלכלת מיליטלו מבוססת בעיקרה על חקלאות, בענפי גידול זיתים וייצור מוצרים מזיתים, שמן זית ומוצרים אחרים של זיתים .
גם גידול לימונים ומוצרים לימונים הוא אחד מבסיסי הכלכלה המקומית.
בעשורים האחרונים של המאה ה-20 והראשונים של המאה ה-21 הושם דגש על פיתוח ענפי תיירות, אך ענף זה טרם הפך למרכזי בכלכלת המקום, למרות היותו מוכר כאתר שימור מורשת עולמית של אונסק"ו.
כבישים: האוטוסטרדה הקרובה ביותר למיליטלו היא A19. כבישים אחרים באזור העיירה הם sp47, sp28ii, sp29, sp30.
אוטובוסים: קיים שירות אוטובוס סדיר אל ומקטניה.
מקטניה ניתן להמשיך באוטובוס או ברכבת לכיוון פלרמו.
רכבת: שירות רכבת אזורית של חברת טרנאיטליה מגיע פעמיים ביום אל וממיליטלו אין ואל די קטניה.
תחנת הרכבת נמצאת במרחק קצר מחוץ לעיירה.
תעופה: נמל התעופה קטניה-פונטנרוסה (CTA) Catania-Fontanarossa Airport, מרוחק ממיליטלו כ-44 ק"מ.
מנמל זה מתקיימות טיסות ליעדים באיטליה, באירופה, במזרח התיכון וליעדים במדינות נוספות.
לא ידוע על קהילה יהודית החיה במיליטלו במאה ה-21, ואין בנמצא מבנים המעידים על קיומה של קהילה יהודית בעבר, דוגמת בתי כנסת, מקוואות ומבנים מאפיים אחרים.
עם זאת, מיליטלו אין ואלה די קטניה מוזכרת בין המקומות מהם גורשו יהודים מסיציליה בסוף המאה ה-15. ליהודים ניתנו שתי ברירות: לעזוב את סיציליה, או להמיר את דתם ולהתנצר.
המטבח המקומי הוא מטבח סיציליאני.
קיימים במטבח שני מרכיבים בעלי אופי מקומי ייחודי.
קאסאטלה די מיליטלו: הקסאטלה הנקראת על-שם העיירה (Cassatellina di Militello) הוא מאפה המכונה גם "המאפה של דודה נזירה", כיוון שהוצג לראשונה במנזר מקומי.
המאפה המתוק הוא בצק העטוף בציפוי לבן, ותוכנו הוא מילוי של שקדים, ריבות של פירות, ליקר, שוקולד וציפורן, אפשרי מילוי המאפים בחלק מהמרכיבים בלבד.
הוא מאפה דמוי פוקאצ'ה מבצק דק, פעמים רבות צורתו עגולה.
במאפה ממלאים בשר, או גבינות וירקות ולעיתים את כול המרכיבים ביחד.
פעמים רבות מקרימים את המאפה עם גבינה מותכת.
המאפה מקובל בגרסאות דומות גם באזורים שכנים בסיציליה, ובמחוזות דרום איטליה.
מיליה דיין הייתה שחקנית תיאטרון יהודיה-מצרית.
היא ואחותה היו שתי הנשים הראשונות שהיו שחקניות מקצועיות במצרים ובעולם הערבי.
מיליה דיין נולדה בשם אמיליה דיין במשפחה יהודית ענייה במצרים.
בשנת 1870 נוסד התיאטרון המודרני במצרים עם הקמת להקת התיאטרון של אחד מחלוצי הבמה במצרים, יעקב צנוע.
האמנות התיאטרונית המודרנית, שיובאה מן העולם המערבי, דרשה נוכחות של נשים שיגלמו דמויות נשיות.
בעוד שיעקוב צנוע הצליח לגייס שחקנים גברים מקומיים, הוא התקשה מאוד למצוא נשים מצריות שישחקו בתיאטרון.
בתקופה זו נשים במצרים חיו בדרך כלל בהפרדה מגדרית איסלאמית ונדרשו לצניעות מוחלטת, ולא היה מקובל כלל שאישה מוסלמית תעסוק במשחק.
צנוע קיבל אישור להעסיק נשים על הבמה, אך בתנאי שלא תהיינה מוסלמיות.
לבסוף הצליח להעסיק שתי נערות יהודיות עניות – מיליה דיין ואחותה.
צנוע לימד אותן קרוא וכתוב וכן את יסודות המשחק, והן הפכו לשתי השחקניות המקצועיות הראשונות בעולם הערבי כאשר הופיעו לראשונה על הבמה.
במשך תקופה ארוכה היו אחיות דיין הנשים היחידות ששיחקו בתיאטרון ערבי, וצנוע נאלץ להתאים את מחזותיו כך שכל התפקידים הנשיים יגולמו על־ידן בלבד.
נראה כי מיליה דיין זכתה להצלחה רבה יותר מאחותה.
מלבד משחק, היא גם הופיעה כזמרת וליוותה את להקת התיאטרון של צנוע בסיורים ברחבי מצרים ואף עד סוריה.
בדרך זו מילאה תפקיד חלוצי והייתה השחקנית הראשונה שעלתה על במות במקומות רבים שבהם הופיעה הלהקה.
האחיות דיין נחשבות לשחקניות הראשונות בעולם הערבי, יחד עם מרים סמט (Miriam Samat), ורדה מילאן, מתילד נג'ה (Mathilde Nagga) והאחיות אבריז אל-אסטאטי ואלמז אל-אסטאטי – כולן נשים לא מוסלמיות.
מיליונרים ליום אחד הוא סרט קומדיה צרפתי משנת 2021 בכתיבה ובימוי של אלכסנדרה לקלר , עם ז'וסיאן בלסקו ודידייה בורדו בתפקידים הראשיים.
העלילה היא על זוג מבוגר, שילדיהם הבוגרים מתנכרים להם והם מנסים להזמין אותם בחג המולד על ידי העמדת פנים שהם זכו בפרס כספי גדול בלוטו.
כריסטיאן (דידייה בורדון) ושנטל (ז'וסיאן בלנקו) בלאנק הם זוג גמלאים שגרים בעיירה ליד פריז, הורים לסנדרין (מרילו ברי) וסטפן (סדריק).
סנדרין נשואה לרופא השיניים רג'יס (אסטבן) ועובדת כמזכירת מרפאתו.
סטפן עובד בחברת נדל"ן תחת הבוס קסטיניאן (לורן סטוקר) שממרר את חייו.
שנטל מכינה כל פעם עוגות קרמבל ומזמינה את הילדים אך הם מתחמקים להגיע מסבות שיקריות ושנטל הכועסת זורקת את העוגה לפח.
הם מקווים שאולי לקראת חג המולד יגיעו הילדים אך גם זה לא קורה.
הם נשברים כאשר סטפן וסנדרין מודיעים שלא יוכלו להגיע אליהם לחג המולד.
כריסטיאן מתכנן מזימה איך לגרום להם לבוא אליהם.
הוא ושנטל מודיעים להם כי זכו בלוטו ב-18 מיליון אירו.
היחס משתנה מיד והילדים מגיעים מיד להוריהם בתקווה שיקבלו את חלקם בזכייה.
ההורים מחליטים למתוח אותם - כריסטיאן שוכר מכונית פרארי מפוארת ומתפאר ב"שעון יוקרתי" שקנה ברחוב.
שנטל מזמינה את סנדרין למסעדה מפוארת ומגלה כי "שכחה" את הארנק.
דבר דומה קורה בחנות יוקרה לבגדים.
סנדרין עוזבת את בעלה, שוכרת חדר במלון יוקרתי ועומדת לחתום על חוזה לפתיחת "בית תה".
הבוס של סטפן משנה לפתע את התנהגותו ומצרף את סטפן כשותף בחברה.
כולם מחכים לכסף של ההורים עד שהעניין מתפוצץ וההורים מגלים להם את האמת.
סנדרין חוזרת לבעלה ונולד להם בן, סטפן מפוטר ופותח עם אחותו עסק לעוגות קרמבל.
כריסטיאן זוכה במיליון אירו בכרטיס גירוד והפעם הם מחליטים לא לספר לילדים ולנסוע לחופשה במקום יוקרתי.
שם השחקן שם הדמות הערותז'וסיאן בלסקושנטל בלנקדידייה בורדוכריסטיאן בלאנקמרילו בריסנדריןבתה הביולוגית של בלסקוסדרי בן עבדאללהסטפן בלאנקאסטבןרג'יסלורן סטוקרקסטיניאןהבוס של סטפןליז למרטיקלוטיןמנהלת סניף בנק
מילימטר (בראשי תיבות: מ"מ, סימון רשמי על פי מערכת היחידות הבין-לאומית: mm) היא יחידת מידה של אורך המייצגת אלפית של המטר.
לפיכך במטר אחד ישנם 1,000 מילימטרים, ובסנטימטר – 10 מילימטרים.
מילימטר אחד שווה לאלף מיקרומטרים ולמיליון ננומטרים.
בהשוואה למידות הנהוגות בארצות הברית ובאנגליה, מילימטר הוא 5 חלקי 127 של האינץ' (קרוב ל-4% ממנו), כלומר האינץ' הוא 25.4 מילימטרים.
משנת 1983 מוגדר המטר כמרחק אותו עובר חלקיק אור בריק בזמן המהווה 1 חלקי 299,792,458 של השנייה.
לפיכך, המילימטר, אלפית מן המטר, הוא הזמן שלוקח לאור לנוע בריק במשך 1 חלקי 299,792,458,000 של השנייה.
על סרגל רגיל העושה שימוש בשיטה המטרית, יחידת המידה הקטנה ביותר היא לרוב מילימטר.
סרגלי שרטוט באיכות גבוהה מאפשרים מדידה עד לכדי 0.5 מילימטר.
קליברים דיגיטליים מאפשרים מידה של עצם עד לרמת דיוק של 0.01 מילימטר.
לגלי מיקרו בעלי תדירות של 300 גיגה-הרץ יש אורך גל של 1 מילימטר.
שימוש בגלים הנעים בתדירות שבין 30 ל-300 גיגה-הרץ לצורך תמסורת מידע, בניגוד לתדרים שבין 300 מגה הרץ ל-3 גיגה-הרץ בהם נעשה שימוש בטלפונים ניידים, יכול לאפשר העברת מידע בקצב של 10 גיגה-בייט לשנייה.
העצם הקצר ביותר בו עין אנושית יכולה להבחין נע בין 0.02 ל-0.04 מילימטר, רוחבה בקירוב של שערה אנושית.
עובי נייר נע בין 0.07 עד 0.18 מילימטר, כאשר נייד דפוס או נייר צילום ממוצע הוא בעל עובי של עשירית המילימטר.
במדינות דוברות אנגלית, נהוג לקרוא למילימטר בקיצור מיל, אלא שקיצור זה עלול להוביל לאי הבנה.
ה"מיל" במדינות אלה מוגדר כאלפית האינץ'.
מיליציה היא כוח צבאי או כוח צבאי למחצה (Paramilitary) המורכב מקבוצת אזרחים שאינם משתייכים לצבא ולכוחות הביטחון הסדירים.
מיליציות עשויות לפעול באופן מוסדר ולקבל את הכרת מוסדות המדינה שבה הן פועלות, אך הן עשויות גם לפעול ללא הכרתן וללא פיקוח והסדרה.
לרוב מיליציות אינן נלחמות מול כוחות צבאיים סדירים אלא מנהלות התנגשויות ולוחמה לא סדירה.
בעת החדשה – עם צמיחתה של מדינת הלאום אשר בידיה נתון "המונופולין לשימוש באלימות על פי הדין" כפי שתיאר זאת הסוציולוג מקס ובר – הופקדה הלחימה בידי צבאותיהן של מדינות ואלה השתמשו לעיתים במיליציות כמעין כוחות מילואים.
אימפריות קולוניאליסטיות כגון ספרד, פורטוגל ובריטניה, עשו שימוש במיליציות מקומיות על מנת לשלוט בשטחים שכבשו שכן השלטון לא יכול היה לפרוש כוחות סדירים בכל רחבי האימפריה.
בתקופה המודרנית נחשב קיומן של מיליציות חמושות ברוב המקרים כסימן להתפוררותה של המדינה.
כך למשל קמו מיליציות רבות עם התערערות השלטון בלבנון והדבר הוביל למלחמת האזרחים במדינה.
כוח פרטי שאינו כפוף לשלטון ואינו נתמך על ידיו, למשל: ארגון טרור;
צבא פרטי או ארגון המורכב משכירי חרב;
כוח הגנתי או התקפי הפועל לשמירה על טריטוריה, על רכושה ועל חוקיה;
אוכלוסייה מוגדרת בטריטוריה מסוימת אשר ניתן לגייסה לצורך הקמת כוח צבאי;
המשטרה בברית המועצות, במדינות ברית ורשה, וברפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה אשר נקראה "מיליציה" על מנת להבדילה ממחלקת המשטרה של האימפריה הרוסית.
משטרת בלארוס, קירגיזסטן, טג'יקיסטן ואוזבקיסטן נקראת "מיליציה" גם כיום;
צבא של שלטון מקומי או של מדינה בקונפדרציה;
צבאן של הקולוניות בעת מלחמת העצמאות ומלחמת אזרחים של ארצות הברית.
itia- (נהגה /iːtia/) – מצב, פעילות, איכות
אחת מהמליציות הראשונות שהוקמו בארץ ישראל היה ארגון השומר שפעל לשמירה על המושבות שהוקמו בארץ ישראל בסוף המאה ה-19 וראשית המאה ה-20.
גם ארגון השומר החדש תואר בתחילת דרכו על ידי גורמים משטרתיים כ"גוף חצי מחתרתי שפועל כמו מיליציה".
בשנת 2022, בעקבות פרסומים על כך שמערך המתנדבים של הארגון יהווה תשתית ליוזמת המשמר הלאומי הישראלי, אמר השר לביטחון פנים עמר בר-לב כי הוא התרשם מפעילות הארגון אך הוסיף כי "הפלמ"ח פורק לפני 74 שנה, ובמדינת ישראל לא יכולות לקום היום התארגנויות שיתנהלו כמו מיליציות.
זה מצב שהוא מסוכן מאוד לישראל".
פרק 1 לחוקת ארצות הברית קובע בחלקו השמיני כי הסמכות לארגן, לחמש ולאמן מיליציות מדינתיות בארצות הברית נתונה לקונגרס האמריקאי.
התיקון השני לחוקת ארצות הברית קובע כי "מאחר שמיליציה ערוכה היטב נחוצה לביטחונה של מדינה חופשית, אין להגביל זכותם של בני-אדם להחזיק נשק ולשאתו".
הפרשנות לחוק קובעת כי התיקון מעגן את זכותו של כל אדם לשאת נשק וכך מאפשרת למעשה את הקמתן של מיליציות צבאיות וצבאיות למחצה.
לאורך ההיסטוריה של ארצות הברית קמו מיליציות מקומיות רבות, שהיו מעורבות עוד מימי מלחמת העצמאות ומלחמת האזרחים בארצות הברית באירועי פנים במדינות ובאירועים שבין המדינות לבין הממשל הפדרלי.
השפעה ניכרת הייתה למיליציות פרטיות, צבאיות למחצה, שהוקמו החל מ-1874 ופעלו באופן דומה אך גלוי, ובהן "הליגה הלבנה" בלואיזיאנה, "החולצות האדומות" במיסיסיפי ועוד מיליציות ומועדוני נשק שדגלו בעליונות "האדם הלבן".
במאה ה-20 חלה עליה במספרן המיליציות הפרטיות שאינן כפופות לשלטונות והן פרחו בשנות ה-90. מיליציות אלה מזוהות עם הימין האלטרנטיבי ומובילות לעיתים קרובות קו אנטי ממשלתי, לרבות תפיסת עולם המבוססת על קיצוניות דתית או פוליטית, וחלקן מוגדרות כקבוצות שנאה הדוגלות בגזענות, שנאת זרים, שוביניזם, להט"בופוביה וריאקציונריות.
מיליציות רבות פועלות ברמה המקומית אך לחלקן ישנה תפוצה ארצית – כגון "שומרי השבועה" מיליציית ימין קיצוני הפועלת נגד הממשל ומרבית חבריה הם יוצאי כוחות הביטחון.
מיליציות אחדות פועלות אף מחוץ לגבולות ארצות הברית, כגון מיליציית "שלושת האחוזים" (Three Percenters) הפועלת בארצות הברית ובקנדה ו"הנערים הגאים" (Proud Boys) שהוגדרו כארגון טרור בקנדה וחבריו פועלים גם בבריטניה ובאוסטרליה.
שלוש הקבוצות הואשמו כי לקחו חלק בהסתערות על הקפיטול בינואר 2021. נגד כמה עשרות מחבריהן הוגשו כתבי אישום בגין מעורבותם באירועים ו-15 הואשמו בקשירת קשר להמרדה.
בצרפת המושג "מיליציה" הוא בעל משמעות וקונוטציה שלילית ומתייחס לרוב למיליציה הצרפתית – כוח משטרה צבאי למחצה של ממשלת וישי, ממשלת הבובות הצרפתית שהוקמה תחת הכיבוש הנאצי במלחמת העולם השנייה ושיתפה עימו פעולה.
חברי תנועת ההתנגדות הצרפתית, "הרזיסטאנס" (La Résistance), אשר ניהלו מלחמת גרילה נגד הכוחות הגרמנים ונגד ממשלת וישי, ואשר הכינו את הדרך לפלישת בעלות הברית ולשחרור צרפת, פעלו גם הם כמיליציות.
צבא לבנון אשר שמר תחילה על נייטרליות (למעט מקרים חריגים) ואיפשר ללחימה בין הצדדים להימשך, התפצל גם הוא לבסוף לפי קווי ההשתייכות עדתית.
ישנם כוחות צבאיים פרטיים או מיליציות המורכבות משכירי חרב שפעילותם בין-לאומית והם נשכרים לפעול במקומות שונים בעולם.
דוגמה אחת היא אקזקיוטיב אאוטקמס (Executive Outcomes), חברה המתוארת לרוב כראשיתה של התעשייה הצבאית הפרטית אשר נוסדה בשנת 1989 בדרום אפריקה וגייסה לשורותיה יוצאי כוחות הביטחון של משטר האפרטהייד.
החברה הייתה מעורבת בלחימה ברחבי אפריקה בתמורה לרישיונות כריית יהלומים ומחצבים נוספים והואשמה בהתערבות בפוליטיקה הפנימית למטרות רווח ובפעילות בלתי חוקית.
החברה פורקה בשנת 1998 אך הוקמה מחדש בשנת 2020.
ארגון נוסף שפעילותו בינלאומית הוא קבוצת וגנר, מיליציה רוסית המוצגת גם כחברה צבאית פרטית ויש הטוענים כי מדובר ביחידה לא רשמית של משרד ההגנה הרוסי, טענה שרוסיה הכחישה בהתחלה.
הארגון החל את פעילותו במלחמה בחבל דונבאס בשנת 2014 והוא מעורב בפעילות צבאית ובקרבות באזורי מלחמה וסכסוך באוקראינה, סוריה, לוב, סודן, מאלי, רפובליקת מרכז אפריקה, מוזמביק וונצואלה, והואשם בביצוע פשעי מלחמה.
מילים יחידאיות בתנ"ך, הנקראות גם מילים שאין להן אח במקרא, הן מילים המופיעות פעם אחת בלבד בתנ"ך.
זהו אחד התחומים המאתגרים בהם נתקלו מתרגמי התנ"ך ומפרשיו לאורך הדורות.
שימוש במילים יחידאיות (לשונית או תחבירית) בתנ"ך הוא אחד מארבעה אמצעים ספרותיים המאפשרים קריאה רב-משמעית של הטקסט.
כאשר ההקשר ברור אף המילה היחידאית מתפרשת בקלות, ואילו כאשר ההקשר עמום, גם בגלל חוסר ההומוגניות של העברית התנ"כית שהתפתחה לאורך מאות שנים, גובר הקושי לזהותה ומתאפשרת קריאה רב-משמעית.
כלל בפילולוגיה המקראית קובע שללא צורך פרשני מכריע אין לקבוע מילים יחידאיות חדשות.
כלומר, יש לנסות לשייך מילים קשות לפענוח ונדירות לשורשים ידועים ונגזרותיהם הקיימות בקורפוס התנ"כי.
למרות הכלל הנ"ל ישנן רשימות מרחיבות ורשימות מצמצמות של מילים יחידאיות.
היקפן המשתנה של הרשימות נעוץ בהכללה או בהתעלמות ממילים יחידאיות הנגזרות משורשים ידועים של מילים הקיימות בתנ"ך.
גם נוסחי מסורה שונים החליפו מילים יחידאיות במילים פשוטות יותר ובכך דלדלו את אוצר היחידאיות.
על פי חוקר הלשון רוביק רוזנטל בתנ"ך כ-2,100 מילים המופיעות בו פעם יחידה (כולל הופעות של שורש בבנייני פועל נפרדים).
לַשִׁירוֹת שבתנ"ך יש לשון מיוחדת בעלת צורות נדירות, רבות מהן יחידאיות.
אף-על-פי שסך מילותיו של שיר השירים מכלל המילים בתנ"ך הוא 0.4%, הרי שיעור מילותיו מכלל היחידאיות הוא 2.4% כפי שניתן לראות בדף הסטטיסטיקה של היחידאיות בתנ"ך.
חוקרי לשון המקרא סבורים שלשון הַשִׁירוֹת מייצגת רובד עתיק של לשון זו (כשם שמשוררים בני ימינו משתמשים לעיתים בחומרי לשון עתיקים על מנת להעשיר ולייחד את שירתם) ועתיקות זו, בעצם קדמותה, נושקת לעיתים לצורות מלשונות שמיות אחרות.
המפרשים עושים שימוש בהשקה זו, באמצעות שיטת הבלשנות ההשוואתית הנעזרת בשפות שמיות אחיות לעברית (כגון ארמית, אוגריתית ואכדית), על מנת לבאר משמעותן של יחידאיות.
במאות ה-8 וה-9 ערכו חכמי המסורה ניסיונות חשובים ראשונים של הכנת רשימות שונות של מילים במקרא ובהן מילים יחידאיות, מילים המופיעות פעמיים, שלוש, זוגות של מילים המופיעות פעם בלי ו' החיבור ופעם עם, ועוד.
אחת הרשימות הראשונות נערכה בידי רב סעדיה גאון וכללה בגרסתה הראשונה 70 מילים ובגרסה מאוחרת יותר 96 מילים.
חכמי המסורה נהגו לרשום רשימות אלו בשולי הגיליונות של ספרי המקרא.
את המילים היחידאיות נהגו לסמן באות ל ונקודה מעליה כקיצור למילה הארמית "ליתא" שמשמעותה "אין".
נראה שכך סימנו למעתיקי הספרים שלמרות ייחודה של המילה אין מדובר בשגיאת כתיב.
ברבות הימים צורפו כל ההערות לקונטרסים והופצו ברבים לשם הקניית הקריאה הנכונה בתנ"ך.
כך על פי אברהם אבן-שושן.
בניגוד להערכתו של אבן שושן שעבודתם של בעלי המסורה משמרת נוסחי עבר, עומדת דעתו של פרופסור יחזקאל קוטשר.
לטענתו נוסחים מסורתיים (לעומת הכתבים המקוריים) למקרא היו כורח המציאות כבר במאות השנייה והראשונה לפני הספירה.
נוסחים עממיים אלו המירו מילים קשות להבנה, ובכללן יחידאיות, במילים פשוטות יותר.
ההכרח בנוסח עממי נבע מכישוריהם המידלדלים של עמי הארצות לקרוא ולהבין עברית מקראית.
וכך כבר נוסחה המוקדם יחסית של מגילת ישעיהו, אחת ממגילות מדבר יהודה, שונה מהנוסח בו כתב הנביא ישעיהו או שנכתב בימיו, וכולל פחות מילים יחידאיות.
אנשי תנועת הכנענים נטו להשתמש במילים יחידאיות מן המקרא ביצירותיהם משום שלדעתם מילים אלו הן שריד לנוסח המקורי של המקרא, העברי הקרוב לכנעני, טרם נערך והפך לקאנון יהודי בסביבות המאה ה-2 לפני הספירה.
מִלְכָּה היא דמות מקראית, בתו של הרן, אחי אברהם, ואשת נחור אחי אברהם.
אברהם הוא גם דודה (אחי אביה) וגם גיסה (אחי בעלה).
נכדתה רבקה נישאה ליצחק, בן דודה של מילכה וגם בן דודם של ילדיה (סבם המשותף הוא תרח).
נינה יעקב נישא לנינותיה לאה ורחל.
במדרש מיוחס הריונה של מילכה לזכות שרה.
מילכה תוארה כאמם של כל נביאי אומות העולם.
מילישנייה (מלטינית: milli ו-second; סמל: ms) היא יחידת זמן ששווה לאלפית (0.001 או 10⁻³ או ¹/₁₀₀₀) השנייה.
יחידה של 10 מילישניות עשויה להיקרא סנטישנייה (centisecond), ויחידה של 100 מילישניות – דצישנייה (decisecond), אך שמות אלה נמצאים בשימוש נדיר.
כדי לסייע בהשוואת סדרי גודל של זמנים שונים, דף זה מפרט זמנים שבין 10⁻³ שניות ל-10⁰ שניות (מילישנייה אחת ושנייה אחת).
אירועים ומדידות זמן במדע וטכנולוגיה מתועדים לעיתים קרובות במילישניות.
מדידה נפוצה אחת במילישניות היא זמן הפינג לתקשורת דרך האינטרנט.
מדידה נוספת היא זמן התגובה (השהיה בין קלט לתצוגה ועדכון המסך) של צג דיגיטלי כגון LCD, OLED או צג פלזמה.
1 מילישנייה (1 ms) – זמן מחזור לתדר של 1 קילו-הרץ; משך הבזק של מבזק טיפוסי.
גלי קול עוברים מרחק של כ-34 סנטימטרים במילישנייה אחת.
2 מילישניות – מהירות תריס של מצלמה דיגיטלית טיפוסית באור יום רגיל.
2.27 מילישניות – זמן מחזור של התו לה מעל דו אמצעי (440 הרץ), גובה הצליל הנפוץ ביותר לכוונון במוזיקה.
3 מילישניות – הזמן שלוקח לזבוב הבית למחות כנף פעם אחת.
3.3 מילישניות – זמן העיכוב הרגיל כאשר שולחים פינג בחיבור פס רחב בפינלנד.
4 מילישניות – זמן חיפוש ממוצע טיפוסי לכונן קשיח במהירות 10,000 סל"ד.
5 מילישניות – זמן התגובה האופייני של צג LCD של מחשב נייד משנת 2023.
5.5 מילישניות – זמן הטיסה של כדור רובה אוויר הנורה במהירות של 650 רגל לשנייה למרחק של מטר אחד.
8 מילישניות – 1/125 של שנייה, מהירות תריס סטנדרטית במצלמה.
10 מילישניות (10 ms) – סנטישנייה אחת; זמן מחזור לתדר 100 הרץ.
16.67 מילישניות (1/60 שנייה) – זמן מחזור אחד למערכת חשמל של 60 הרץ (רשת החשמל של צפון אמריקה).
20 מילישניות – זמן מחזור אחד למערכת חשמל של 50 הרץ (רוב רשתות החשמל בעולם).
33.3 מילישניות – קצב הפריימים של וידאו בקצב 30 פריימים לשנייה.
41.67 מילישניות – קצב הפריימים של וידאו בקצב 24 פריימים לשנייה, הסטנדרט בסרטי קולנוע.
50 עד 80 מילישניות – הזמן שלוקח לביצה של שלדג גמדי מצוי לבקוע.
60 מילישניות – זמן מחזור לתדר של 16.7 הרץ, תדר רשת החשמל במערכות רכבת ישנות יותר בגרמניה, אוסטריה, שווייץ, שוודיה ונורווגיה.
100 מילישניות (0.1 שניות) – דסישנייה אחת; הזמן שלוקח ליונק דבש למחות כנף פעם אחת; מהירות המצמוץ של עין אנושית.
130 מילישניות – הזמן שלוקח לאור לעבור סביב קו המשווה של כדור הארץ.
150 מילישניות – זמן העיכוב בשיחות טלפון לווייניות.
200 מילישניות – הזמן שלוקח למוח האנושי לזהות רגשות בהבעות פנים.
300 עד 400 מילישניות – הזמן שלוקח למצמוץ עין אנושית.
400 מילישניות – הזמן שלוקח לכדור בייסבול מהיר במיוחד להגיע לצלחת החובט.