tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
מנהיגיה של אנגולה מעריכים את תמיכתה העקבית של הודו בעבר, וכן הממשל האנגולי מקווה שהמדינות יפתחו את קשריהן בתחומי החקלאות, התעשייה והטכנולוגיה.
בעבר, הקהילה ההודית באנגולה הייתה מוערכת בכ-3,000 בני אדם, שרובם היו עוסקים בקייטרינג, סופרמרקטים, מסחר ושירותים אחרים.
לעומת זאת, נכון ל-2016, הקהילה ההודית באנגולה מוערכת בכ-500 בני אדם.
שרובם עוסקים בתחום הנפט הימי.
בשנת 2016, שווי הסחורה שיוצאה מאנגולה להודו הגיעה לסך 1.81 מיליארד דולר אמריקאי והיא כללה נפט גולמי, גזי נפט, גרניט, יהלומים, עץ קשה, גרוטאות אלומיניום, צינורות גומי ועוד.
בשנת 2015, שווי הסחורה שיוצאה מאנגולה להודו הגיעה לסך 2.81 מיליארד דולר אמריקאי והיא כללה נפט גולמי(95%), גבס, יהלומים, גרוטאות ברזל ואלומיניום, בטריות חשמליות, עץ קשה ועוד.
אנגולה מיוצגת בהודו על ידי שגרירות שהיא מחזיקה בניו דלהי, בירת המדינה.
הודו מיוצגת באנגולה על ידי שגרירות שהיא מחזיקה בלואנדה, בירת המדינה.
יחסי אנגולה–ניגריה הם היחסים שבין רפובליקת אנגולה לרפובליקה הפדרלית של ניגריה.
היחסים בין אנגולה לניגריה הם חזקים וממושכים, בעיקר לאור העובדה ששתי המדינות מייצרות ומייצאות נפט.
שתי המדינות חברות באופ"ק, באיחוד האפריקאי, ובארגונים משותפים נוספים.
בשנת 2016 עמד היקף הסחר בין שתי המדינות על 2 מיליון דולר בשנה.
הייצוא של ניגריה לאנגולה עמד על 442,000 דולר, והייצוא של אנגולה לניגריה עמד על 1.56 מיליון דולר.
ממשלת אנגולה עצרה בספטמבר 2007 את הנרי אוקאה הניגרי, מנהיג תנועת הגרילה "התנועה למען שחרור הדלתא של הניז'ר" ("Movement for the Emancipation of the Niger Delta") , ארגון המורדים הגדול ביותר בניגריה, באשמת העברה וסחר בנשק.
הוא נלכד כשהגיע לשדה התעופה של לואנדה, בירת אנגולה, וניסה לעלות על מטוס במטרה לברוח לדרום אפריקה.
בין אנגולה לניגריה אין הסכם הסגרה, בעיקר בשל העובדה שבניגריה עדיין יש עונש מוות, ובאנגולה לא מסגירים חשודים למדינות בהם הם עלולים להיענש בעונש מוות.
ב-21 בנובמבר הסכים ראש ממשלת אנגולה, ז'וזה אדוארדו דוש סנטוש, להסגיר את אוקאה לניגריה, אך משפטנים יעצו לממשלה לשקול את העניין שוב.
בינואר 2008 הודיע היועץ המשפטי לממשלה כי עדיין לא הוחלט האם אנגולה תסגיר את אוקאה.
ב-15 בפברואר 2008 הוסגר אוקאה סופית לניגריה.
הוא הובא למשפט, שוחרר ב-13 ביולי 2009, נעצר שוב ב-2 באוקטובר 2010 והובא שוב למשפט.
ב-21 בינואר 2013 הורשע ב-13 כתבי אישום שונים ונשלח ל-24 שנות מאסר.
יחסי אנגולה–קניה הם היחסים שבין רפובליקת אנגולה לרפובליקת קניה.
בסדרת פגישות במהלך שנת 2014 בניירובי ובלואנדה נחתמו כמה הסכמים בין המדינות, שכללו הקמת נציבות משותפת לשיתוף פעולה, משרד להתייעצות פוליטית בין משרד החוץ של אנגולה לזה של קניה והסכם כללי לשיתוף פעולה כלכלי, מדעי, תרבותי וטכני בין ממשלות קניה ואנגולה.
שר החוץ של קניה ביקר באנגולה בינואר 2014 ושר החוץ של אנגולה ביקר בניירובי ביולי 2014.
השגריר בנמיביה שימש כשגריר קניה באנגולה עד שבשנת 2011 הודיעה קניה על פתיחת שגרירות נפרדת באנגולה.
יחסי אנגולה–רוסיה הם מערכת היחסים בין שתי המדינות, הרפובליקה של אנגולה והפדרציה הרוסית.
לאנגולה שגרירות במוסקבה וקונסולית כבוד בסנקט פטרבורג.
אנגולה וקודמתה של רוסיה, ברית המועצות, הקימו יחסים עם עצמאותה של אנגולה.
היחסים בין ברית המועצות לאנגולה היו מתוחים לעיתים בשנות ה-80, בין היתר משום שאנגולה ביקשה לשדרג את הקשרים הדיפלומטיים עם ארצות הברית.
סיעות ההנהגה הסובייטית היו חלוקות ביחס לתפקידה העתידי של מדינתן באפריקה, וכמה משאי ומתן סובייטים התנגדו לוויתורים של נשיא אנגולה ז'וזה אדוארדו דוש סנטוש לארצות הברית בנושא "הצמדה".
הבעיות הפוליטיות הבלתי נסבלות של האזור, ועלות שמירת התמיכה בצבא הקובני והצטיידות ה-MPLA, החלישו את המחויבות הסובייטית להקמת מדינה מרקסיסטית-לניניסטית באנגולה.
מנהיגי אנגולה, בתורם, התלוננו על הזנחה סובייטית - רמות סיוע נמוכות, כוח אדם וציוד באיכות נמוכה, ותגובות לא מספקות לתלונות.
אנגולה חלקה את עלות הנוכחות הצבאית בקובה וביקשה להפחית את ההוצאות הללו, בין היתר מכיוון שאזרחים אנגולים רבים חשו את הניקוז המיידי של המשאבים הכלכליים והמתחים הגוברים באזורים שנכבשו על ידי חיילים קובנים.
יתרה מזאת, דוש סנטוש התלונן כי ברית המועצות התמודדה עם אנגולה באופן אופורטוניסטי - רכישת קפה אנגולי במחירים נמוכים וייצאה מחדש עם רווח ניכר, דיג יתר במים באנגולה והעלאת מחירי המזון המקומי.
בהשוואה לתקופה הסובייטית, כיום הסחר בין רוסיה לאנגולה הוא מינימלי למדי.
בשנת 2016 היצוא מרוסיה לאנגולה הסתכם ב-567.9 מיליון דולר, והייצוא האנגולי לרוסיה הסתכם ב-14,942 דולר בלבד.
יחסי אנגולה–יפן הם היחסים הדיפלומטיים שבין יפן ואנגולה.
היחסים כוננו בשנת 1976, זמן קצר לאחר שאנגולה קיבלה ריבונות רשמית.
שגריר יפן באנגולה הוא הירונורי סוואדה, מאז דצמבר 2016.
אנגולה ויפן כוננו יחסים בספטמבר 1976. טצורו יאנו , חבר הפרלמנט של יפן, ביקר באנגולה בשנים 1998, 2000, 2001, 2003 כסגן שר בכיר לענייני החוץ, וב-2004. שרת החוץ יוריקו קאוואגוצ'י ביקרה בשנת 2001.
ג'ארדים ביקרו כולם ביפן בשנת 1995. אנטוניו ד.
קוסטה נטו, שר התעסוקה האנגולי, ביקר בשנת 1998. מזכיר הממשלה ואן-דן ביקר בשנת 1999. נשיא אנגולה ז'וזה אדוארדו דוש סנטוש, שר המלונות והתיירות ולנטין, ושר החוץ מירנדה ביקר בשנת 2001. שר המסחר הוסי ביקר בשנת 2002. שר האוצר מוראס ועוזר השר לראש הממשלה ז'יימה ביקרו בשנת 2003.
יפן הפכה למדינה הראשונה באסיה שניהלה שותפות חינוכית עם בית ספר באנגולה ב-21 בינואר 2013, כאשר אוניברסיטת ריוקוקו היפנית (קיוטו סיטי) ואוניברסיטת אגוסטינהו נטו באנגולה חתמו על הסכם שיתופי פעולה למחקר סטודנטים.
ההסכם השיתופי נחתם בשגרירות אנגולה ביפן על ידי דיקן אקאמאטסו של רוקוקו, דיקן אוניברסיטת אגוסטינו נטו והשגריר האנגולי ביפן.
יחסי אנגולה–מולדובה הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת אנגולה לבין רפובליקת מולדובה.
בין רפובליקת אנגולה לרפובליקת מולדובה מתקיימים יחסים דיפלומטיים רשמיים.
היחסים שבין שתי המדינות כוננו ב-30 באוקטובר 1994 בניו יורק בטקס מיוחד בו נערכה חתימה על מזכר הבנות מיוחד המאשר באופן רשמי את כינון היחסים הדיפלומטיים בין שתי המדינות.
על פי הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה של מולדובה, הייצוא המולדובני לאנגולה בשנת 2018 עמד על 1,747 דולר אמריקאי.
לא היה מעבר סחורות בכיוון ההפוך באותה השנה.
אנגולה אינה מיוצגת במולדובה, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
אנגולה האמינה את שגרירותה שבמוסקבה, בירת רוסיה הסמוכה, על מולדובה.
מולדובה אינה מיוצגת באנגולה, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
יחסי אנגולה–שווייץ הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת אנגולה לבין הקונפדרציה השווייצרית.
רפובליקת אנגולה והקונפדרציה השווייצרית מקיימות יחסים דיפלומטיים רשמיים.
על פי משרד החוץ השווייצרי, היחסים בין שתי המדינות הם יחסים ידידותיים אף על פי שהם אינם אינטנסיביים.
מגלי ארצות ומיסיונרים שווייצרים החלו להתעניין באנגולה, שהייתה קולוניה פורטוגלית באותה העת, באמצע המאה התשע עשרה.
היחסים הכלכליים שבין שווייץ לאנגולה כוננו לראשונה באופן לא רשמי במהלך שנות החמישים של המאה העשרים, כאשר חברות שווייצריות החלו לפעול בתעשייה ובשיפור התשתיות שבאנגולה.
המעורבות השווייצרית באנגולה נותרה לא גדולה עקב סכסוכים פנימיים.
קונסוליה שווייצרית פעלה בלואנדה החל מ-1962 עד 1975, כשאנגולה קיבלה את עצמאותה מפורטוגל.
שווייץ הכירה באנגולה בשם "הרפובליקה העממית של אנגולה" ב-18 בפברואר 1976. שגרירות בראשות הממונה על היחסים נפתחה בלואנדה ב-1977.
היחסים שבין שתי המדינות התקררו לאחר ששווייץ הקפיאה נכסים מאנגולה.
ב-ינואר 2005 הם התחממו מחדש לאחר שנחתם הסכם בנושא קרנות הקיימות באנגולה ובשווייץ.
בנוסף, תוכנית עזרה הומניטרית של שווייץ החלה לצאת לפועל באנגולה.
שיתוף הפעולה שבין שתי המדינות עלה מדרגה לאחר חתימת הסכם נוסף בנושא ב-17 בדצמבר 2012.
אנגולה מיוצגת בשווייץ בדרג השגרירות באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה בברן, בירת המדינה.
שווייץ מיוצגת באנגולה בדרג השגרירות באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה בלואנדה, בירת המדינה.
על פי הלשכה המרכזית השווייצרית לסטטיסטיקה, בסוף שנת 2015 התגוררו באנגולה מאה שלושים ושמונה אזרחים שווייצרים כאשר מחציתם היו תושבי הבירה לואנדה.
מלבדם נמצאים באנגולה גם עשרים אנשי עסקים שווייצרים שזהו מקום מושבם הלא רשמי.
יחסי אנגולה–ארצות הברית הם היחסים הדיפלומטיים בין הרפובליקה של אנגולה לארצות הברית.
יחסים אלה היו מתוחים במהלך מלחמת האזרחים באנגולה, כאשר ממשלת ארצות הברית גיבתה את האיחוד לעצמאות מוחלטת של אנגולה (UNITA).
בשנת 1975, אנגולה קיבלה את עצמאותה מפורטוגל, ובשנת 1993 כיננה יחסים דיפלומטיים עם ארצות הברית.
אחרי קבלת העצמאות, אנגולה חוותה 27 שנים של מלחמת אזרחים בין שתי הקבוצות הגדולות, שאחת מהן נתמכה על ידי ארצות הברית ודרום אפריקה, והשנייה על ידי ברית המועצות, קובה וסין.
באנגולה יש כוחות חמושים חזקים, ומבחינת עתודות הנפט היא השנייה בגודלה מבין המדינות מדרום לסהרה ויש לה פוטנציאל חקלאי גדול.
למרות זאת, שני שלישים מהאוכלוסייה חיים בעוני.
ארצות הברית עוזרת לאנגולה להוציא את אלפי המוקשים מהאדמה שנותרו ממלחמת האזרחים.
בשנת 2009, מזכירת המדינה הילרי קלינטון הצהירה על אנגולה כ"שותף אסטרטגי" של ארצות הברית, ובכך אנגולה הפכה לאחת משלוש השותפות העיקריות של ארצות הברית ביבשת אפריקה (השתיים האחרות הן ניגריה ודרום אפריקה).
אנגולה היא שותפת הסחר השנייה בגודלה של ארצות הברית באפריקה שמדרום לסהרה, בעיקר בגלל יצוא נפט.
יבוא ארצות הברית מאנגולה כולל: מוצרי נפט ויהלומים.
היצוא האמריקני לאנגולה כולל: מכוניות, מטוסים ומוצרי מתכת.
ארצות הברית ואנגולה חתמו על הסכם סחר והשקעה שיעזור להרחיב את הסחר בין המדינות.
בשנת 2015 היצוא האמריקני לאנגולה הסתכם ב-1.23 מיליארד דולר והייצוא האנגולי לארצות הברית הסתכם ב-1.21 מיליארד דולר.
שגרירות ארצות הברית ממוקמת במיראמר, לואנדה, אנגולה.
שגרירות אנגולה ממוקמת בוושינגטון הבירה.
יחסי אנגולה–סין הם יחסי החוץ בין אנגולה לבין סין.
היחסים מתוארכים עוד קודם עצמאותה של אנגולה.
כיום הם מבוססים על קשר סחר מתפתח.
החל משנת 2011, אנגולה היא שותפת הסחר השנייה בגודלה של סין באפריקה.
במהלך טקס העצמאות של קניה בשנת 1963, אמר שר החוץ הסיני, חן יי, לג'ונאס סבימבי, מזכ"ל איחוד העמים בצפון אנגולה, כי ארצו תיתן ל-UPNA "סיוע צבאי נרחב".
שלוש שנים לאחר מכן תקפו בדלנים של יוניטי, בהובלת סבימבי, עובדים פורטוגזים בקסמבה.
חמושים בעשרה רובי 7.62 של נאט"ו שנרכשו בסיוע סיני, אולם ההתקפה לא הצליחה להפסיק את פעולות הסחר בעצים.
הרשויות הקולוניאליות הפורטוגליות הרגו כמה מחברי יוניט"א.
ב-3 בדצמבר 1975, בפגישה עם גורמים רשמיים בארצות הברית וסין, כולל סגן ראש הממשלה דנג שיאופינג, שר החוץ צ'יאו קואן הואה, הנשיא ג'רלד פורד, מזכיר המדינה הנרי קיסינג'ר, היועץ לביטחון לאומי ברנט סקוקרופט וראש משרד הקישור של ארצות הברית בסין ג'ורג 'הוו.
בוש הפניות סיניות בנוגע להמשך השתתפות ארצות הברית באנגולה דרך דרום אפריקה, הביא לכך שקיסינג'ר הגיב כי ארצות הברית מוכנה "לדחוק את דרום אפריקה ברגע שניתן ליצור כוח צבאי אלטרנטיבי".
עם זאת, הסינים עדיין תמכו ב-FLNA ו-UNITA נגד MPLA.
פורד אמר: "לא היה לנו שום קשר עם המעורבות הדרום האפריקנית וננקוט בצעדים כדי להוציא את דרום אפריקה, מציאת איזון יכול להישמר לתקופה שלהם לא להיות." הוא גם אמר כי הוא אישר 35 מיליון דולר נוספים לתמיכה בצפון מעל למה שנעשה לפני כן.
היו דיונים במי עליהם לתמוך ב- FNLA או ב- UNITA, באילו אמצעים ובאיזו דרך, בהתחשב ברגישות של המדינות השכנות.
נשיא אנגולה אגוסטינהו נטו גינה את הפלישה הסינית לווייטנאם בפברואר 1979.
ב-25 באוגוסט 2012 הוסגרו 37 אזרחים סינים, שנעצרו באנגולה בגלל מעורבותם לכאורה במעשים פליליים נגד אנגולים, והועמדו לדין בסין.
הרפובליקה העממית של אנגולה כוננה יחסים עם הרפובליקה העממית הסינית בשנת 1983.
נכון לשנת 2007, אנגולה הייתה שותפת הסחר הגדולה ביותר של סין באפריקה.
המסחר בין שתי המדינות היה שווה 24.8 מיליארד דולר בשנת 2010. בשנת 2011 וב-8 החודשים הראשונים של 2012 היא הייתה שותפת הסחר השנייה בגודלה של סין באפריקה, אחרי דרום אפריקה.
בשנת 2016 הסתכם הסחר בין שתי המדינות בשווי 15.6 מיליארד דולר.
היצוא הסיני לאנגולה הסתכם ב-1.68 מיליארד דולר והייצוא האנגולי לסין הסתכם ב-13.97 מיליארד דולר
מאז הוועידה הראשונה בפורום בנושא סין לשיתוף פעולה באפריקה בסין בשנת 2000, השלימה בייג'ינג 465 מיליון דולר לצורך מימון פרויקטים רשמיים של פיתוח באנגולה.
זה כולל הלוואה בסך 90 מיליון דולר מבנק אקסים של סין לשיקום מסילת לואנדה ולבניית 45 ק"מ של מסילות ברזל מקוויפנגונדו למבובאס.
אנגולה קיבלה גם מסגרת אשראי בגובה מיליארד דולר עבור בנק Exim לתיקון התשתיות במדינה.
ראש ממשלת סין, ון ג'יאבו, ביקר באנגולה ביוני 2006, והציע הלוואה בסך 9 מיליארד דולר עבור שיפורי תשתיות בתמורה לנפט.
PRC השקיעה רבות באנגולה מאז סיום מלחמת האזרחים בשנת 2002. ז'ואאו מנואל ברנרדו, השגריר הנוכחי של אנגולה בסין, ביקר ב-PRC בנובמבר 2007.
יחסי אנגולה–צרפת הם יחסי החוץ בין צרפת לאנגולה.
היחסים בין שתי המדינות לא תמיד היו לבביים עקב מדיניותה של ממשלת צרפת בעבר לתמוך בבדלנים מיליטנטים במחוז קבינדה באנגולה והשערורייה האנגולגטית הבינלאומית הביכה את שתי הממשלות על ידי חשיפת שחיתויות ועסקאות נשק אסורות.
לאחר ביקורו של נשיא צרפת ניקולה סרקוזי בשנת 2008, היחסים השתפרו.
אגושטיניו נטו, מנהיג התנועה העממית לשחרור אנגולה (MPLA), הכריז על עצמאותה של הרפובליקה העממית של אנגולה ב־11 בנובמבר 1975, בהתאם להסכמי אלבור.
האיחוד הלאומי לעצמאות מוחלטת של אנגולה (UNITA) וחזית השחרור הלאומית של אנגולה (FNLA) הכריזו גם על עצמאות אנגולה כהרפובליקה הסוציאל-דמוקרטית של אנגולה שבסיסה בהואמבו והרפובליקה הדמוקרטית של אנגולה שבסיסה באמבריז.
החזית לשחרור מובלעת קבינדה (FLEC), חמושה ומגובה על ידי ממשלת צרפת, הכריזה על עצמאותה של הרפובליקה קבינדה בפריז.
הנשיא ז'וזה אדוארדו דוש סנטוש נסע לצרפת, איטליה וספרד, ונפגש עם פוליטיקאים ומנהיגים עסקיים בספטמבר 1984.
בשנת 1998 ביקר הנשיא ז'אק שיראק באנגולה.
נשיא צרפת סרקוזי ביקר באנגולה במאי 2008. במהלך ביקור זה אמר סרקוזי כי מטרתו לפגוש את מקבילו האנגולי, הנשיא דוס סנטוס, הייתה "להפוך את הדף מאי הבנות העבר ולבנות עתיד המבוסס על אמון וכבוד הדדי".
במהלך ביקור זה, סרקוזי הודיע על הגדלת תמיכת צרפת באנגולה.
במהלך ביקורו של סרקוזי בשנת 2008 נחתמו ארבעה הסכמי שיתוף פעולה ופיתוח בתחומי הבריאות, התברואה, ההשכלה הגבוהה והוראת השפה הצרפתית.
בשנת 2008, חברת ההגנה והביטחון הצרפתית תאלס זכתה בחוזה בהיקף של כ־140 מיליון אירו לאספקת רשת טלקומוניקציה מאובטחת לממשלת אנגולה.
באותה שנה, הבנק הצרפתי Société Générale פתח 300 מיליון דולר של קווי אשראי למימון סחר בין שתי המדינות.
בשנת 2007, צרפת ייבאה סחורות בשווי 541 מיליון אירו לאנגולה, ובשל כך צרפת הייתה היבואנית השישית בגובהה של אנגולה.
בשנת 2016, המסחר בין צרפת לאנגולה הסתכם בשווי 1.31 מיליארד דולר.
היצוא הצרפתי לאנגולה הסתכם ב־284.2 מיליון דולר והיצוא האנגולי לצרפת הסתכם ב־1.03 מיליארד דולר.
Lycée Français de Luanda הוא בית ספר בינלאומי צרפתי בלואנדה.
אנגולה מחזיקה בצרפת שגרירות בפריז.
צרפת מחזיקה באנגולה שגרירות בלואנדה.
יחסי אנגולה–הממלכה המאוחדת הם היחסים הדיפלומטיים שבין רפובליקת אנגולה לבין הממלכה המאוחדת.
בריטניה הייתה אחת המדינות הראשונות שהכירו בעצמאותה של אנגולה בשנת 1974 ותמכה מאז בהתפתחותה.
מבחינה היסטורית, ביחסים הדו צדדיים בין בריטניה לאנגולה התבססו בעיקר על נפט וגז.
בריטניה היא המשקיעה השנייה בגודלה באנגולה אחרי סין, ומשקיעה יותר מ-3 מיליארד דולר בשנה.
ה-HLPP היא יוזמה בין-ממשלתית בבריטניה, שהושקה בסוף שנת 2013. בהובלת משרד החוץ, היא תומכת בזרוע המסחרית UKTI שלה ובמחלקה לפיתוח בינלאומי (DFID).
המטרה לפתח שווקים חדשים באפריקה כבר הוכיחה הצלחה באנגולה.
על ידי חיזוק שיתוף הפעולה הכלכלי, ניצול יתרונות ושיתוף סדרי עדיפויות במגזרים ספציפיים.
הדגש היה על קידום השקעות ומומחיות איכותיים בנפט וגז, חקלאות, שירותים פיננסיים וחינוך.
תחום מרכזי נוסף הוא המרכז לאתיקה עסקית, התומך במאמצי אנגולה להגביר את השקיפות.
אנגולה מחזיקה בבריטניה שגרירות בלונדון.
בריטניה מחזיקה באנגולה שגרירות בלואנדה.
יחסי אנגולה–צ'ילה הם יחסי החוץ בין אנגולה וצ'ילה.
היחסים הדיפלומטיים בין אנגולה לצ'ילה כוננו באופן רשמי ב-8 באוגוסט 1990. בשנת 2008 חתמו שרי החוץ של שתי המדינות על הסכמים בנושא שיתוף פעולה כלכלי, מדעי, טכני ותרבותי בתחום הנפט, יצירת מנגנון להתייעצויות דו-צדדיות.
בתחום הנפט אנגולה היא אחת הספקיות הגדולות ביותר של פחמימנים אלו לשוק הצ'יליאני, ואילו צ'ילה מעניקה הכשרה לטכנאים שלה בחיפוש, ניצול והפצה באמצעות חברת הנפט הלאומית שלה.
ב-2 באוגוסט 2014 ערכה נשיאת צ'ילה מישל בצ'לט ביקור ממלכתי באנגולה, שם הסכימה עם מקבילה האנגולי ז'וזה אדוארדו דוש סנטוש, כדי לחזק את יחסי המסחר עם הקמת ועדה שיתוף פעולה כלכלי בין שתי המדינות כדי לקדם את ההסכמים שכבר נחתמו בין שתי המדינות, כולל גידול ביצוא גולמי מאנגולה לצ'ילה.
בתחום שיתוף הפעולה, אנגולה היא המרוויחה הגדולה ביותר ממלגות נלסון מנדלה, אשר צ'ילה מעמידה לרשות הסטודנטים האפריקאים לצורך השתלמויות באוניברסיטאות צ'יליאניות שונות.
בשנת 2017 הסתכם הסחר בין המדינות ב-11 מיליון דולר.
המוצרים העיקריים שיוצאו על ידי צ'ילה לאנגולה היו מקרל, הודו קפוא ויינות, ואילו אנגולה מייצאת לצ'ילה בעיקר שמן דגים גולמי.
אנגולה מיוצגת בצ'ילה באמצעות שגרירותה בברזיליה, ברזיל.
צ'ילה מיוצגת באנגולה באמצעות שגרירותה בפרטוריה, דרום אפריקה, ובנוסף מחזיקה קונסוליית כבוד בלואנדה.
יחסי אנגולה–ספרד הם הדו-צדדיים בין אנגולה לספרד.
ספרד ואנגולה כוננו יחסים דיפלומטיים ב-19 באוקטובר 1977. ההסכם נחתם במטה האו"ם בניו יורק בין שגריר ספרד, חיימה דה פיניאס, לבין מקבילו האנגולי, אליסיו דה פיגירדו.
מאז היחסים הדו-צדדיים היו מצוינים.
ב-20 במאי 1987 נחתם בלואנדה הסכם שיתוף פעולה כללי בין לואיס יאנז ברנובו, שר המדינה לשיתוף פעולה ולאמריקה הלטינית, לבין פדרו דה קסטרו ואן-דונם, שר התעשייה.
בהסכם נקבע החזקת ועדת שיתוף פעולה משותפת.
ההוכחה להבנה הטובה בין שתי הממשלות הייתה פתרון בעיית החוב.
באפריל 2006 החוב שצברה אנגולה עם ספרד היה 1.191 מיליארד דולר, שהציבו את ספרד כנושה השנייה של אנגולה אחרי צרפת.
בדצמבר 2006, במסגרת מועדון פריז, אנגולה שילמה את קרן החוב (732 מיליון דולר).
תשלום זה הושלם במשא ומתן על ריבית ברירת מחדל (276 מיליון דולר) בסוף 2007.
מאזן הסחר בין ספרד לאנגולה מציג מאז 2004 גירעון מסחרי לספרד עקב רכישות גולמיות.
בשנת 2014 חלה עלייה גדולה באלה, שגרמה לגידול בגירעון הסחר בספרד.
אנגולה הייתה בשנת 2013 היבואנית ה-61 בגודלה והיצואנית ה-25 בגודלה בסחר עם ספרד.
ההשפעה של רכישת נפט גולמי על ידי ספרד ברורה.
99% מהיבוא הספרדי מרוכז בנפט.
מנגד, היצוא הספרדי לאנגולה הוא מגוון מאוד: מזון, משקאות ומוצרי צריכה מהווים 25%, בעוד שהנותרים 75% הם דלקים, מוצרי ציוד ומוצרי תעשייה.
אנגולה היא שוק חשוב לספרד באפריקה שמדרום לסהרה.
אנגולה הייתה הלקוחה השלישית של ספרד בשנת 2014 אחרי דרום אפריקה וניגריה והספקית השנייה אחרי ניגריה.
שיתוף הפעולה הספרדי החל את פעילותו באנגולה בשנת 1983, עם חתימת ההסכם הבסיסי לשיתוף פעולה מדעי וטכני ונסגר סופית ב-OTC ב-30 ביוני 2015. מאז, ובמשך יותר משלושים שנה, ממשלות אנגולה וספרד הן חתמו על מספר הסכמים להקמת תחומי העדיפות לשיתוף פעולה והתערבות.
אחת לשלוש-ארבע שנים הורכבה ועדה המורכבת מפקידים ומומחים בשיתוף פעולה של שתי המדינות כדי להגדיר את קווי הפעולה האסטרטגיים ולפקח ולהעריך את הביצוע ואת התוצאות שהושגו בפרויקטים המשותפים השונים.
הוועדה המשולבת VI 2008–2005 הוארכה, לאחר שניהלה מאז 2009 את תנאי מסגרת השותפות הארצית (MAP) לתקופה 2011–2015. שני המסמכים, שנכנסו למעשה עד כה, הותאמו לחלוטין לתוכניות הפיתוח הלאומיות ולתוכנית המתאר השלישית של AECID 2009–2012.
יחסי אנגולה–הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו הם יחסי החוץ דו-צדדיים בין הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו לאנגולה.
שתי המדינות חולקות גבול של 2,646 ק"מ.
אנגולה הייתה מעורבת מקרוב בפוליטיקה ברפובליקה הדמוקרטית של קונגו, ולקחה חלק במלחמת קונגו הראשונה ב-1997 שבמהלכה הודח שליט קונגו מובוטו ססה סקו.
השלטון החדש בקונגו קיבל תמיכה משמעותית מצד ממשלת אנגולה.
מאז ששליט קונגו ז'וזף קבילה דחה את הבחירות בדצמבר 2016 וניסה להיאחז בשלטון היחסים בין המדינות נחלשו מעט.
מן הצד השני, בשל המצב הפוליטי האנגולה, ברחו ממנה עשרות אלפי פליטים לקונגו.
יחסי אנגולה–קובה הם היחסים הדו-צדדיים שבין רפובליקת אנגולה לבין הרפובליקה של קובה.
לאנגולה שגרירות בהוואנה ולקובה שגרירות בלואנדה.
ההיסטוריה המשותפת של המדינות החלה בשנות ה-60, כחלק מרעיון "המהפכה הנוספת" של פידל קסטרו, שליט קובה.
התנועה התעתדה לייצא את רעיון המרקסיזם-לניניזם לאפריקה, כשהיעד המקורי היה זאיר.
עם זאת, הכישלון בניסיון לתקוע יתד במדינה הביא את קובה לתור אחר מנהיגים ומדינות אחרות בהן יוכלו להשפיע.
ז'ונאס סאווימבי, מי שהפך מאוחר יותר לנשיא האיחוד לעצמאות מוחלטת של אנגולה (UNITA) שהייתה מושבה פורטוגזית באותן שנים, הסתמן באותן שנים כסכנה בעיני צ'ה גווארה, יד ימינו של קסטרו.
עם זאת, בניגוד לנהוג לחשוב, השניים לא נפגשו באופן אישי.
עם זאת, מנהיג אחר במדינה, אגושטיניו נטו, מנהיג ה-MPLA, הציג נטייה מרקסיסטית חזקה שהתאימה לסדר היום הקובני.
בתמורה, קובה גייסה כוח משימה שסייע לו לבנות צבא ולתקוף את הפורטוגזים.
בשנת 1975, אחרי מהפכת הציפורנים, פורטוגל עזבה את המושבות באפריקה.
עד אותה שנה קובה הצליחה להתבסס ולהוביל פעילויות בקנה מידה רחב נגד השלטון הפורטוגזי בגינאה ביסאו, מוזמביק ואנגולה.
מתוך אותן המושבות, באנגולה כמויות גדולות של נפט ומשאבים טבעיים אחרים, מה שגרם במקביל לעלייה בחשיבותו של הנפט, לקובה להתמקד בתנועות המרקסיסטיות באנגולה כדי להפוך אותו לתומכת עשירה של המאבק המרקסיסטי.
ב-11 בנובמבר 1975 קיבלה אנגולה עצמאות מפורטוגל, ובמדינה פרץ מאבק בין שלוש תנועות על השליטה במדינה: UNITA בהנהגת סאווימבי שנתמכה על ידי המערב, MPLA בהנהגת נטו שנתמכה על ידי הסובייטים וקובה, ו-FNLA שהונהגה על ידי הולדן רוברטו ונתמכה על ידי סין ובהמשך על ידי המערב.
אף על פי שפורטוגל ומדינות נוספות עשו מאמצים לגרום לשלוש התנועות להסכים על חלוקת השלטון, הם לא הניבו פרי.
באחד מהם, שהביא להסכם אלבור , קובה התערבה וניהלה מגעים עם ה-MPLA מה שתרם לטרפודו.
עם פרוץ המלחמה באנגולה, קסטרו פיטר את ראשי כוחות הצבא של קובה כדי שיוכלו לעסוק באנגולה בלבד.
הסובייטים, שהכירו את תוכניותיו של קסטרו, התנגדו לפלישה קובנית לאנגולה (הסובייטים העריכו שקובה יכולה להעמיק את המתיחות בין הגושים), אולם עדיין עמדו לצידו.
קסטרו ביקש מליאוניד ברז'נייב קציני מטה כדי שיוכלו להכשיר את הלוחמים באנגולה, אולם ברית המועצות התעלמה מהבקשות.
הסובייטים כן שלחו יועצים לראשי ה-MPLA בברזוויל, ואילו קובה העבירה לידי אנגולה 12,000 רובי M-52 תוצרת צ'כוסלובקיה, 133 מטולי RPG תוצרת בולגריה וכן מרגמות, ארטילריה קלה ומכונות ירייה.
הקובנים מינו את ראול דיאז ארגואל להיות מפקד כוח המשימה הצבאי באנגולה.
ארגואל נסע לאנגולה עם 480 חיילים דרך ליסבון.
הם לא זוהו, והגיעו ב-21 באוגוסט תוך שהם מתחזים לתיירים, כשאיש מהם לא נושא נשק למעט מזוודות מלאות במזומן.
התמיכה המאסיבית של קובה הפכה את ה-MPLA לכוח המוביל במדינה.
כשראה את כמויות הנשק שהגיעו לאנגולה, פנה ראש UNITA, סאווימבי, למערב וביקש סיוע.
ה-CIA שעקב אחר המצב תמך בהתערבות רחבה, אולם החוקים האמריקאים תיקון קלארק הגבילו אפשרות זאת.
כדי לעקוף את החוק, ה-CIA שכר מספר מצומצם של שכירי חרב שהגיעו לאנגולה.
הסוכנות פנתה גם לדרום אפריקה כדי שתסייע כמשקל נגד לקובנים.
דרום אפריקה שחששה מהשפעת אי היציבות באנגולה שלחה בתחילה כוחות להגנה על תוכנית Hydro ובהמשך התערבה באופן מלא במלחמה.
ברית המועצות, שהבינה את המעורבות הדרום-אפריקאית בדרום אנגולה, הטיסה חיילים קובנים ללואנדה שבוע לפני מתן העצמאות הרשמית לאנגולה.
ב-12 בנובמבר הצטרפו גם 60 קצינים סובייטים מקונגו.
ההנהגה הסובייטית אסרה על קובה להתערב במלחמת האזרחים והתמקדה בהכלת המעורבות של דרום אפריקה.
קובה התעלמה מהבקשה הסובייטית וערכה פלישה רחבת היקף שהגיעה בשיא המעורבות ל-35 אלף חיילים קובנים.
בין השנים 1975 ו-1976 מרבית הכוחות הזרים, למעט קובה, עזבו את המדינה.
ארצות הברית נקלעה למבוי סתום בשל מחלוקת בנוגע למעורבות במלחמה, ולבסוף בפברואר 1976 עבר תיקון לחוק האמריקאי שאסר על מעורבות אמריקאית באנגולה.
ללא סיוע אמריקאי רשמי, צבא דרום אפריקה החל לסגת גם כן זמן קצר אחר כך.
כוחות ה-FNLA הובסו במבצע קרלוטה, התקפה אנגולית-קובנית משותפת על הואמבו ב-30 בינואר 1976. עד אמצע נובמבר, ממשלת הואמבו תפסה את השלטון בדרום אנגולה והחלה לנוע צפונה.
ממשלת אנגולה והכוחות הקובנים השתלטו על כל ערי הדרום עד 1977, אך נאלצו להתמודד עם התקפות חוזרות ונשנות של UNITA.
סאווימבי, ראש UNITA, הביע נכונות להתקרב ל-MPLA ולהקים ממשלת אחדות סוציאליסטית, אך דרש את נסיגת הקובנים לפני כן.
הכוחות הקובניים, בשיתוף עם ה-MPLA השתמשו בלהביורים, דחפורים ומטוסים כדי להשמיד כפרים בשטח ברוחב 2.6 קילומטרים בגבול עם נמיביה, במה שכונה "מסדרון קסטרו", בו עברו רק נשים וילדים, מאחר שכוחות הממשלה ירו בכל הגברים בני עשר ומעלה.
רבים מתושבי אנגולה ברחו מהמדינה; 10,000 מהם ברחו לנמיביה ו-16,000 לזמביה, שם הוקמו מחנות פליטים.
ב-7 במרץ 1977 פלשו למחוז קטנגה שבדרום הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו (זאיר) 1,500 לוחמי החזית הלאומית לשחרור קונגו.
הארגון רצה להפיל את נשיא זאיר מובוטו ססה סקו שתמך ב-UNITA ו-FNLA.
הארגון ניסה ללא הצלחה לכבוש את הלב הכלכלי של זאיר, קולווזי , אך הצליח לכבוש את קאסאג'י ומושטאשה.
כוחות זאיר הובסו ללא קושי, והארגון המשיך להתקדם.
ב-2 באפריל פנה מובוטו ליו"ר ארגון אחדות אפריקה, ויליאם אטקי בבקשה לסיוע.
שמונה ימים אחר כך נענתה ממשלת צרפת לבקשה ושלחה 1,500 חיילים מרוקאים לקינשאסה.
הכוח הצליח לדחוף את הפולשים בחזרה לאנגולה וזמביה עד סוף אפריל.
מובוטו האשים את ממשלת אנגולה, כמו גם את קובה וברית המועצות בכך ששיתפו פעולה עם הפלישה.
לפלישה הייתה השפעה נוספת, בכך שההססנות האמריקאית הביאה את זאיר להדק את יחסיה עם צרפת שהפכה לספקית הנשק הגדולה ביותר שלה.
זאיר וה-MPLA חתמו על הסכם בו הסדירו את סוגיית הגבולות ב-22 ביולי 1977.
במהלך שנים אלו השתנה אופי היחסים בין אנגולה וקובה, שעברה לסיוע הומניטרי בעוד ברית המועצות לקחה את הפיקוד על הרובד הצבאי.
הקובנים סייעו ל-MPLA בביסוס המדינה המרקסיסטית החדשה ושלחו רופאים, מורים ומהנדסים, מה שהפך את הספרדית לשפת הרפואה באנגולה, מה שנמשך עד היום.
מלבד משלוח מורים לאנגולה, הוענקו גם מלגות ללימודים בקובה.
קובה התערבה גם בתחומים אחרים, כמו החקלאות, בה הוחלט להחליף את קנה הסוכר האנגולי בזה הקובני, שהיה גדול יותר ובעל תפוקה גבוהה יותר, אולם הוא נכשל ובניסוי קובה השמידה את כל קני הסוכר האנגוליים.
דוגמה אחרת להתערבות כושלת של הקובנים הייתה בניית בתים במסגרת תוכנית דיור נרחבת שהתבססה על רעיון הבנייה המתועשת, אולם היא הפכה לכישלון, וכיום רבים מתושבי אנגולה מכנים את הבתים שנבנו במסגרת התכנית כ"כלובים קובניים".
הצטברות האירועים הללו הביאה למתיחות ביחסי אנגולה–קובה, כשהקובנים קיבלו זכויות יתר על פני האנגולים.
התחושה לפיה האנגולים היו אזרחים ממעמד נמוך יותר במדינתם הביאה לטינה כלפי הקובנים, והיו שראו בכך מעבר מקולוניאליזם פורטוגזי לאפליה קובנית.
ככל הנראה, הדבר המשמעותי ביותר שהביאה לירידה ביחסים בין המדינות באותן שנים היה הגזל השיטתי של הרכוש האנגולי על ידי הקובנים.
על פי העיקרון המרקסיסטי, כל הרכוש היה שייך למדינה.
לדוגמה, על פי ההגדרה "כל רכוש", גם המכוניות היו שייכות למדינה.
כך, אחרי עזיבת הפורטוגזים הם הותירו מאחוריהם מכוניות רבות שקצינים קובנים לקחו לעצמם, ובכירים מאנגולה מצאו מכוניות בעלות לוחיות רישוי אנגוליות נוסעות ברחובות הוואנה.
תקריות דומות כמו גזל היער בקבינדה הביאו לתחושת מיאוס הולכת וגוברת.
באופן אירוני, היחסים בין המדינות וההשקעה הניכרת של ברית המועצות וקובה במדינה, מומנה על ידי מכירת נפט למדינות בעלות כלכלה חופשית.
עם זאת, בין 1984–1988 מחיר הנפט העולמי צנח (מה שהביא להתמוטטות ברית המועצות) והיכולת של אנגולה לממן מיזמים קובנים דעכה עד כדי אובדן היכולת לממן כל סיוע זר.
עד אמצע העשור השתנו היחסים בין המדינות דרמטית, והעזיבה המהירה של הקובנים את המדינה הפכה למובנת מאליה.
הקריסה המסתמנת של ברית המועצות הביאה לניסיון נואש להחליש את האויבים הצבאיים כדי שה-MPLA תוכל לשלוט לבדה במדינה.
בהנהגת הסובייטים, תוכננה בסוף 1987 התקפה על העורף של UNITA.
הקובנים חששו מההתקפה אחרי שניסו דבר דומה ב-1985 ובעקבות התערבות דרום אפריקה נחלו כישלון.
עם זאת, ההתקפה בוצעה ובדומה ל-1985, ההתערבות של דרום אפריקה הביאה לאסון עבור הסובייטים וה-MPLA שנבלמו בנהר לומבה, ובקרבות המשך הגיעו כוחות UNITA ודרום אפריקה וצרו על קיטו קנוואיל, בסיס ה-MPLA.
ב-MPLA הבינו כי עזיבת הסובייטים וקובה תחליש אותם קשות.
על כן, הוחלט להיכנס למשא ומתן עם דרום אפריקה כדי להילחם ב-UNITA ללא מעורבות זרה.
פידל קסטרו הבין כי אם לא ישלח סיוע שאיפותיו לכונן מדינה מרקסיסטית באפריקה יתפוגגו, ושלח 35,000 חיילים לקיטו קנוואיל.
במקביל, המשא ומתן לשלום התקדם וקובה לקחה בו חלק כדי לצאת מאנגולה.
קובה שניסתה לשבור את המצור על קיטו קנוואיל גילתה שתותח ה-G5 Howitzer משבש קשות את דרכי ההגעה לעיר.
במקום, הקובנים שלחו את חייליהם לגבול נמיביה כדי לערוך התקפה מכובדת אחרונה, אולם גם שם התותח גרם לאבידות כבדות.
ללא התייעצות, קסטרו שלח מטוסי מיג כדי להרוס את הארטילריה של דרום אפריקה אך הם תקפו את תוכנית Hydro, מה שערער את המשא ומתן בין המדינות ומתח את היחסים בין קובה וברית המועצות.
זמן קצר לאחר שהושג הסכם בין המדינות, קובה השלימה את היציאה מאנגולה שנקבעה למאי 1991. בהסכם קובה ויתרה על תמיכתה ב-MPLA ונאלצה להסכים לכך ש-UNITA תקבל סיוע אמריקאי, כמו גם ויתורים נוספים.
אחרי חתימת ההסכם, כוחות דרום אפריקה נסוגו מאנגולה ועברו לעסוק בכינון דמוקרטיה בנמיביה.
קובה הוציאה את כל כוחותיה מאנגולה והתמודדה עם קריסת ברית המועצות, וסבלה מקריסה כלכלית שנבעה בחלקה הגדול מההשקעה האדירה במהפיכה השנייה באנגולה.
יחסי אנגולה–קוסובו הם היחסים הבילטרליים שבין רפובליקת אנגולה לרפובליקת קוסובו.
קשרים הדוקים ושיתוף פעולה בין אנגולה לסרביה נמשכו במהלך פירוק יוגוסלביה, ואנגולה הביעה את תמיכתה האיתנה בסרביה נגד עצמאות קוסובו.
ב-23 ביוני 2008, מספר חודשים לאחר הכרזת העצמאות של קוסובו, שלח נשיא אנגולה ז'וזה אדוארדו דוש סנטוש איגרת לעמיתו הסרבי, בוריס טאדיץ', בה הדגיש את הסולידריות שלו ושל מדינתו כלפי סרביה בנוגע לשמירה על ריבונותה ושלמותה.
יחסי אנגולה–סרביה הם היחסים הבילטרליים בין אנגולה לסרביה.
אנגולה ויוגוסלביה כוננו יחסים דיפלומטיים ב-1975, לאחר קבלת עצמאותה של אנגולה.
לאנגולה יש שגרירות בבלגרד, ולסרביה יש שגרירות בלואנדה.
במהלך מלחמת האזרחים באנגולה, סייעה יוגוסלביה רבות לתנועה העממית לשחרור אנגולה.
יוגוסלביה נתנה אספקה צבאית, סיוע כספי, חינוך לסטודנטים אנגולים והכשרות דיפלומטיות בבלגרד.
בעוד התמיכה הסובייטית בתנועה העממית לשחרור אנגולה הייתה לא יציבה באמצע שנות ה-70 של המאה ה-20, סייעה יוגוסלביה בנחישות ובקביעות במאבקה של התנועה העממית לשחרור אנגולה ברכישת נשק.
היחסים ההדוקים ושיתוף הפעולה נמשכו גם במהלך התפרקות יוגוסלביה.
אנגולה הביעה אז את תמיכתה בסרביה בנושא קוסובו.
ב-2011 ציין שר ההגנה של סרביה , בפגישה בלואנדה, כי סרביה מנהלת משא ומתן עם שלטונות אנגולה לבניית בית חולים צבאי חדש באנגולה.
יחסי אנגולה-נורווגיה הם היחסים הבילטרליים והדיפלומטיים בין אנגולה ונורווגיה.
לנורווגיה יש שגרירות בלואנדה, בירת אנגולה, בעוד שלאנגולה יש שגרירות לא מאוישת בסטוקהולם, בירת שוודיה.
היחסים הדיפלומטיים בין אנגולה ונורווגיה כוננו ב-31 באוקטובר 1977. שגרירות נורווגיה בלואנדה נפתחה ב-1998.
אנגולה מתוארת כשותפתה הכלכלית החשובה ביותר של נורווגיה באפריקה.
ב-1991 הקימה חברת הנפט הנורווגית אקוינור בסיס באנגולה.
בסיסה של החברה באנגולה הוא הבסיס הגדול ביותר שלה ברחבי העולם, פרט לאלה שבנוורגיה עצמה.
בדצמבר 2018 ביקרה באנגולה ראשת ממשלת נורווגיה, ארנה סולברג.
הייתה זו הפעם הראשונה שבה ביקר ראש ממשלה נורווגי מכהן באנגולה.
גישת יחסי אנוש בניהול היא גישה בניהול משאבי אנוש שהחלה להתפתח בסוף המאה ה-19, החוקרת את הדרך להביא ליעילות מרבית של ארגונים על ידי ניצול הפן הפסיכולוגי והסוציולוגי של עבודתם.
גישת יחסי האנוש בניהול פותחה בשנות הארבעים והחמישים של המאה ה-20, לאור עריכתם של ניסויי הות'ורן, שהוכיחו את החשיבות שיש ליחסים הישירים (הבלתי-פורמליים, שאינם מבוססים על עקרונות הבירוקרטיה) בין העובדים כלפי יעילות עבודתם.
את הגישה פיתחו פסיכולוגים של התעשייה (הידועים שבהם: ק' קאטל, ה' מונסטרברג וו' שטרן), באופן המנוגד לגישת הניהול המדעי שרווחה באותה תקופה.
גישת יחסי האנוש הציבה כמטרות להתיעלות העבודה את הפחתת העייפות, התייחסות לקצב העבודה, קביעת תקני עבודה אישיים (ולא כלליים) והתחשבות בכל הגורמים התודעתיים המשפיעים על תפוקת העובד.
בתחילה עסקו חוקרי הגישה בחקירת התנאים האינדיבידואליים של העבודה (אישיות, כישורים וכו'), אך בתקופת ניסויי הות'ורן עבר הדגש להתנהלות החברה הישירה (בלתי פורמלית, שאינה נגזרת ישירות מיחסי העבודה הרשמיים) הנוצרת בין העובדים, היוצרים יחסים חברתיים המורכבים הן מיחסי עבודה והן מיחסים ישירים.
גישה זו התקבלה בארגונים רבים בעולם המודרני, ויישומה נעשה על ידי שימוש גובר במחלקות כוח-אדם מיוחדות שהיו אחראיות על קידום יחסי האנוש בארגונים על-מנת להגדיל את ניצול עובדיהם (גיבוש צוותי עבודה, מיון והכשרת עובדים, דאגה לרווחת העובדים וכו').
לגישת יחסי האנוש בניהול קמה ביקורת רבה מכיוונים שונים, בין טיעוניהם:
הנחת הגישה, כי כל העובדים מסוגלים להזדהות עם עבודתם, אינה נכונה במקרים רבים.
הגישה מתעלמת מאילוצים ניהוליים וטכניים שקיימים לרוב, ביניהם הצורך במהירות החלטה וסודיות.
הגישה לא לוקחת בחשבון השפעות שונות כגון חוק, פוליטיקה וכו' על הארגונים השונים.
הגישה מתעלמת מהאיגודים המקצועיים, שיצרו פערים בין העובדים למנהלים, ומקשים לעיתים על תקשורת לא פורמלית.
הגישה היא רק שיפור של ניצול העובדים וקיבוע הבדלי המעמדות בארגונים השונים, באמצעים שאינם גוררים התנגדות טבעית אך אינם משנים את יחסי העבודה הבסיסיים.
החוקר האמריקני ר' מיילס, שתמך בביקורת זו, הוא שטבע את המונח משאבי אנוש במקום יחסי אנוש.
יחסי אנדורה–ספרד הם היחסים הדיפלומטיים שבין נסיכות אנדורה לבין ממלכת ספרד.
אנדורה מחזיקה שגרירות במדריד, וספרד מחזיקה שגרירות באנדורה לה ולה.
בשנת 1993, השנה בה אנדורה אימצה את חוקתה והצטרפה לארגון האומות המאוחדות, אנדורה וספרד, יחד עם צרפת, חתמו על אמנה של שכנות טובה, ידידות ושיתוף פעולה.
אנדורה היא אחת מהמדינות ללא צבא, וביטחון המדינה מופקד בידי צרפת וספרד, בהתאם לאמנה.
"ההסכם בין ממלכת ספרד נסיכות אנדורה בנוגע למעמד הנסיך-שותף של אנדורה", שפורסם ברשומות בשנת 1995, מסדיר את מעמדו של בישוף אורג'ל , אשר מתגורר בספרד.
שתי המדינות חולקות גבול משותף שאורכו כ־65 קילומטרים, אשר קוטע את גבול ספרד–צרפת בהרי הפירנאים מפיק דה מדקורב (2912 מ') ועד ל (2521 מ').
שגריר אנדורה בספרד הוא ז'אומה גאיטן סנסה.
שגריר ספרד באנדורה, מאז יוני 2014, הוא מנואל מונטוביו דה בלנסו .
יחסי אנדורה–צרפת הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין נסיכות אנדורה לבין הרפובליקה הצרפתית.
המגעים הראשונים בין האימפריה הפרנקית לאנדורה היו במאה ה-11 לספירה.
ב-1278 נחתם בין אנדורה לצרפת ה-pareage שנתן לרוזן פווה (בעבר ישות בדרום צרפת) להיות נסיך שותף באנדורה., עם הזמן, תואר רוזן פווה עבר לשליט צרפת, ואיתו תואר הנסיך השותף של אנדורה.
לכן, שתי המדינות תמיד חולקות את אותו ראש מדינה; אותו אדם (כיום עמנואל מקרון) מחזיק במשרות: נשיא צרפת ונסיך שותף של אנדורה.
מעל רבע מהסחר הבינלאומי השנתי של אנדורה מתבצע עם צרפת בשנת 2000, אנדורה ייצאה לצרפת סחורה בשווי 11.9 מיליון דולר אמריקאי, לעומת שוויו של הייבוא האנדורי מצרפת 269.7 מיליון דולר.
צרפת אחראית לחלק גדול מחיי היומיום באנדורה.
הדואר, האינטרנט, הטלוויזיה והרדיו באנדורה הם צרפתים.
בוגרי תיכון אנדורים רבים נוסעים לצרפת ללימודים על-תיכוניים, ישנם בתי ספר צרפתיים מסובסדים על ידי צרפת באנדורה.
צרפת משמשת מקור לחלק גדול מהתמ"ג האנדורי, המבוסס על תיירות, בכך שרוב התיירים מגיעים לאנדורה מצרפת.
אנדורה מיוצגת בצרפת באמצעות שגרירות שהיא מחזיקה בפריז, בירת המדינה.
צרפת מיוצגת באנדורה באמצעות שגרירות באנדורה לה ולה, בירת המדינה.
יחסי אנדורה–ישראל הם היחסים הדיפלומטיים שבין נסיכות אנדורה לבין ישראל.
לישראל אין שגריר באנדורה, ושגריר ישראל בספרד משמש בנוסף כשגריר שאינו תושב באנדורה.
היחסים בין שתי המדינות כוננו ב-13 באפריל 1994, לאחר שבשנת 1993 הקימה אנדורה את יחסיה הדיפלומטיים.
הקשרים בין המדינות מתבטאת בעיקר בתחומי התיירות והתרבות, ותיירים ישראלים אינם נדרשים לאשרת כניסה בכניסתם לאנדורה.
ב-30 ביולי 2025 בעקבות הוועידה הצרפתית - סעודית חתמה אנדורה על הצהרה שבה הביעה נכונות להכיר במדינה פלסטינית בעצרת הכללית של האו"ם שתיערך בספטמבר 2025 וב-22 בספטמבר 2025 הכריזה נציגת אנדורה באו"ם שממשלת אנדורה אישרה את ההכרה במדינת פלסטין.
בשנת 2016, הייבוא הישראלי מאנדורה עמד על 19 אלף דולר אמריקאי.
הוא כלל מוצרי מדיה בלבד.
באותה השנה, הייצוא הישראלי לאנדורה עמד על 1.13 מיליון דולר אמריקאי.
הוא כלל בעיקר יהלומים (64%), מוצרי מדיה (32%), טלפונים, מחשבים ומוצרי פלסטיק.
יחסי אנדורה–ארצות הברית הם היחסים הדו-צדדיים בין נסיכות אנדורה וארצות הברית של אמריקה.
אנדורה וארצות הברית מנהלות יחסים דיפלומטיים ידידותיים.
היחסים הדיפלומטיים בין שתי המדינות נכונו ב-21 בפברואר 1995 לאחר שאנדורה אימצה את חוקתה והכריזה על עצמה כדמוקרטיה פרלמנטרית ריבונית.
מאז שנת 2000, אנדורה השתתפה בתוכנית פולברייט האמריקאית, ועובדת בשיתוף פעולה עם ארצות הברית בהפקעת הפשע בארצה.
אין מסחר משמעותי או השקעות בין שתי המדינות.
אנדורה משתתפת בתוכנית ויתור ויזה אמריקאית.
שגריר ארצות הברית בספרד אמון על אנדורה, בעוד הקונסול הכללי של ארצות הברית בברצלונה אחראי על היחסים היומיומיים עם אנדורה.
אנדורה מיוצגת בארצות הברית על ידי נציגותה הקבועה באומות המאוחדות שבסיסה בניו יורק.
יחסי אנדורה–גרמניה הם היחסים הדיפלומטיים שבין הרפובליקה הפדרלית של גרמניה לבין נסיכות אנדורה.
שתי המדינות הן חברות הארגון לביטחון ולשיתוף פעולה באירופה.
ב-25 בספטמבר 1939 חתמה אנדורה על הסכם שלום עם גרמניה, שאשרר את הסכם ורסאי מלאחר מלחמת העולם הראשונה, על פי המשפט הבינלאומי שעדיין היה במלחמה.
זה עזר לאנדורה לשמור על הנייטרליות שלה במהלך מלחמת העולם השנייה.
גרמניה הייתה המדינה הרביעית בשנת 1994 שהכירה באנדורה כריבונית ועצמאית לאחר אימוץ החוקה החדשה של 1993.
שגרירות אנדורה בבריסל אחראית גם על היחסים עם גרמניה, מאידך, השגרירות הגרמנית במדריד אחראית גם על היחסים עם אנדורה.
סיוע קונסולרי מסופק על ידי הקונסוליה הכללית בברצלונה, ובנוסף, יש לגרמניה קונסוליית כבוד באנדורה לה ולה.
יחסי אנדורה–סן מרינו הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין נסיכות אנדורה לבין הרפובליקה המרוממת של סן מרינו.
שתי המדינות הן מדינות קטנות (מיקרו-מדינות), עשירות ומפותחות באירופה ושתיהן חברות בציר לא רשמי המונה את: ליכטנשטיין, מונקו, אנדורה וסן מרינו.
המדינות מרבות לשתף פעולה בענייני קבלה לאיחוד האירופי והמשך היותן חלק מהגוש האירופאי.
במסגרת אותו הציר נערכה פגישה משולשת בין אנדורה, מונקו וסן מרינו ב-18 במרץ בשנת 2017 ברובע מונטה קרלו שבמונקו כדי לשוחח על ענייני האיחוד האירופי.
שלוש המדינות סיכמו על הכנות להצטרפות משותפת לאיחוד האירופי ועל תמיכה אחת בשנייה לכל אורך התהליך.
סן מרינו אינה מיוצגת באנדורה בדרג השגרירות.
סן מרינו מיוצגת באנדורה בדרג הקונסולרי באמצעות קונסוליה רשמית שהיא מחזיקה באנדורה לה ולה, בירת המדינה.
אנדורה אינה מיוצגת בסן מרינו בשום דרג, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
יחסי אנדורה–סרביה הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין נסיכות אנדורה לבין הרפובליקה של סרביה.
היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין אנדורה לסרביה כוננו בשנת 2005. שר החוץ של סרביה ביקר באנדורה באוקטובר 2010.
בשנת 2016, שווי הסחורה שיוצאה מסרביה לאנדורה הגיעה לסך 6.55 אלף דולר אמריקאי והיא כללה מים בטעמים וכפפות לסריגה.
באותה שנה, שווי הסחורה שיוצאה מאנדורה לסרביה הגיעה לסך 133 אלף דולר אמריקאי והיא כללה בעיקר מעגלים חשמליים, חלקי מנועים חשמליים, ציוד רדיו ועוד.
בשנת 2014, שווי הסחורה שיוצאה מסרביה לאנדורה הגיעה לסך 92.8 אלף דולר אמריקאי והיא כללה בעיקר מכוניות.
באותה שנה, שווי הסחורה שיוצאה מאנדורה לסרביה הגיעה לסך 90 אלף דולר אמריקאי והיא כללה בעיקר קצפי גילוח.
אנדורה אינה מיוצגת בסרביה, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
סרביה אינה מיוצגת באנדורה, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
יחסי אנדורה–פקיסטן הם יחסי החוץ שבין נסיכות אנדורה לבין הרפובליקה האסלאמית של פקיסטן.
שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-22 ביולי 2003.
פקיסטן אינה מיוצגת באנדורה, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
השגרירות המייצאת את פקיסטן שוכנת בספרד.
אנדורה אינה מיוצגת בפקיסטן, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
יחסי אנדורה–מונקו הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין נסיכות אנדורה לבין נסיכות מונקו.
היחסים בין אנדורה למונקו כוננו ב-7 ביולי 2006.
שתי המדינות הן מדינות קטנות (מיקרו-מדינות), עשירות ומפותחות באירופה ושתיהן חברות בציר לא רשמי המונה את: ליכטנשטיין, מונקו, אנדורה, סן מרינו ואף לוקסמבורג כשלא מדובר בעניינים הקשורים לאיחוד האירופי.
אנדורה אינה מיוצגת במונקו, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
אנדורה מחזיקה מטה באנדורה לה ולה המיועד ליחסים עם מונקו.
מונקו אינה מיוצגת באנדורה, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
מונקו מחזיקה שגרירות בפריז, בירת צרפת, הסמוכה לאנדורה וגם למונקו, שאמונה גם על היחסים עם אנדורה.
יחסי אנטיגואה וברבודה–יוון הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין אנטיגואה וברבודה לבין הרפובליקה ההלנית.
בין הרפובליקה ההלנית לבין אנטיגואה וברבודה מתקיימים יחסים דיפלומטיים מלאים.
על פי משרד החוץ היווני: "היחסים בין שתי המדינות הם יחסים מצוינים ובין שתי המדינות שיתוף פעולה נפלא, בין היתר בארגונים המולטילטרליים בהם מרבה אנטיגואה וברבודה לתמוך בהצעות היווניות ולהפך".
על פי המידע שמתקבל מדי זמן מה משגרירות הרפובליקה ההלנית בוונצואלה - אין קהילה יוונית מסודרת באנטיגואה וברבודה ואין יוונים שמתגוררים במדינה עצמאית.
אזרחי אנטיגואה וברבודה המבקשים לנסוע ליוון יכולים לעשות זאת ללא אשרה.
אזרחי יוון המבקשים לנסוע לאנטיגואה וברבודה יכולים לעשות זאת גם הם ללא אשרה.
יוון אינה מיוצגת באנטיגואה וברבודה, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
יוון האמינה את שגרירותה שבקראקס, בירת ונצואלה, על אנטיגואה וברבודה.
אנטיגואה וברבודה מיוצגת ביוון בדרג השגרירות באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה באתונה, בירת המדינה.
יחסי אנדורה–יוון הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין נסיכות אנדורה לבין הרפובליקה ההלנית.
בין הרפובליקה ההלנית לבין נסיכות אנדורה מתקיימים יחסים דיפלומטיים מלאים.
על פי משרד החוץ היווני: "היחסים בין שתי המדינות הם יחסים מצוינים ובין שתי המדינות שיתוף פעולה נפלא, בין היתר בארגונים המולטילטרליים בהם מרבה אנדורה לתמוך בהצעות היווניות ולהפך".
קיימים אזרחים יוונים המתגוררים באנדורה אך אין שם קהילה יוונית.
תיירים יוונים רבים בשנה נוסעים לאנדורה.
אזרחי יוון המבקשים לנסוע ולשהות באנדורה יכולים לעשות זאת בחופשיות וללא אשרה.
אזרחי אנדורה המבקשים לנסוע ולשהות ביוון יכולים לעשות זאת בחופשיות וללא אשרה.
יוון אינה מיוצגת באנדורה, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
יוון האמינה את שגרירותה שבמדריד, בירת ספרד, על אנדורה.
אנדורה אינה מיוצגת ביוון, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
יחסי אנדורה–אסטוניה הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין נסיכות אנדורה לבין רפובליקת אסטוניה.
היחסים בין אנדורה לאסטוניה כוננו ב-11 באפריל 1996. אזרחים אסטונים יכולים לבקר באנדורה וזאת ללא צורך באשרה.
גם אזרחי אנדורה יכולים לבקר באסטוניה ללא צורך באשרת כניסה עקב אמנת שנגן.
ביולי 2007, בשיתוף פעולה של שגרירות אסטוניה במדריד ושל משרד החוץ של אנדורה, נערך האירוע התרבותי הראשון אי פעם בתולדות היחסים הדיפלומטיים שכלל הופעה של Arsis Handbell Ensemble האסטונים באנדורה.
ב-1 במרץ 2008 נחגג באנדורה יום העצמאות ה-90 של אסטוניה עם הופעה של מקהלה אסטונית באודיטוריום הלאומי של אנדורה.
האירוע סוקר על ידי התקשורת בשתי המדינות.
ביוני 2014 נערכה באנדורה תערוכה על "מגדלורים באסטוניה לאורך עידנים", ובנובמבר 2017 נפתחה באנדורה לה ולה תערוכת צילומי נופים אסטוניים של צלמים בשם "Estonian landscapes: 4 seasons".
ב-21 בספטמבר 2017, מספר ימים לאחר שעמנואל מקרון הנסיך-שותף של אנדורה ביקר באסטוניה, נפגשה נשיאת אסטוניה קרסטי קליולאיד עם ראש ממשלת אנדורה אנטוני מרטי בשולי העצרת הכללית של האומות המאוחדות.
היחסים הכלכליים בין שתי המדינות הם יחסים בסדר גודל זניח מאוד.
בשנת 2017 אנדורה היא שותפת הסחר ה-171 בגודלה של אסטוניה.
אנדורה מהווה אתר תיירות חורפית פופולרי באסטוניה ומשום כך, שוק התיירות האסטונית באנדורה הוא גדול.
פתיחתו של קו תעופה בין נמל התעופה הבינלאומי לנארט מרי שבטאלין לבין נמל התעופה של ברצלונה-אל פראט שבברצלונה (הקרובה לאנדורה), רק ביסס עוד יותר את מעמדה של אנדורה כאתר תיירות פופולרי.
עמנואל מקרון, נשיא צרפת ונסיך-שותף של אנדורה (ספטמבר 2017)
אסטוניה אינה מיוצגת באנדורה בדרג השגרירות.
אסטוניה מיוצגת באנדורה בדרג הקונסולרי באמצעות קונסוליה רשמית שהיא מחזיקה באנדורה לה ולה, בירת המדינה.
בנוסף לכך, האמינה אסטוניה את שגרירותה במדריד, בירת ספרד הסמוכה, על אנדורה.
אנדורה אינה מיוצגת באסטוניה, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
אנדורה האמינה שגריר לא תושב שמיקום מושבו הוא בליסבון, בירת פורטוגל, על אסטוניה.
יחסי אנדורה–קנדה הם הדיפלומטיים שבין נסיכות אנדורה לבין קנדה.
היחסים שבין אנדורה לקנדה כוננו ב-1995. על פי משרד החוץ הקנדי היחסים הם "יחסים המבוססים על ערכים משותפים ודיאלוג פוליטי ברומו של עולם".
מרכז שיתוף הפעולה שבין שתי המדינות הוא בארגונים הבינלאומיים בהם נוטה אנדורה לתמוך בהצעות קנדיות ולהפך.
שתי המדינות נהנות משיתוף פעולה קרוב במסגרת ארגון לה פרנקופוני.
אזרחי אנדורה יכולים להיכנס לקנדה באופן חופשי, ללא אשרה, לתקופה של עד שישה חודשים.
מן הצד השני, גם אזרחי קנדה יכולים להיכנס לאנדורה באופן חופשי וללא אשרה.
אנדורה אינה מיוצגת בקנדה בדרג השגרירות, אלא באמצעות שגרירותה בניו יורק, אותה האמינה על קנדה.
אנדורה מיוצגת בקנדה בדרג הקונסולרי באמצעות קונסוליה רשמית שהיא מחזיקה במונטריאול.
קנדה אינה מיוצגת באנדורה, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
קנדה האמינה את שגרירותה שבמדריד, בירת ספרד הסמוכה, על אנדורה.
יחסי אנדורה–שווייץ הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין נסיכות אנדורה לבין הקונפדרציה השווייצרית.
נסיכות אנדורה והקונפדרציה השווייצרית כוננו את היחסים הרשמיים והקונסולריים שביניהן במהלך שנות השישים, עם כריתת הסכם המעבר החופשי שבין המדינות ב-30 בנובמבר 1961. ב-1979 האמינה שווייץ את הקונסוליה שלה במרסיי שבצרפת הסמוכה על אנדורה.
ב-1995 כוננו בין שתי המדינות יחסים דיפלומטיים והקונסוליה שבמרסיי הפסיקה לשמש כקונסוליה לאנדורה אלא שגרירות שווייץ במדריד.
האזרחים האנדורים יכולים לקבל שירותים קונסולריים גם בקונסוליה הכללית שמחזיקה שווייץ בבירת חבל קטלוניה, ברצלונה.
לפי מפקדי האוכלוסין, בסוף שנת 2016 התגוררו באנדורה 87 אזרחי שווייץ.
אנדורה אינה מיוצגת בשווייץ, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
שווייץ אינה מיוצגת באנדורה, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
שווייץ האמינה את שגרירותה שבמדריד, בירת ספרד, על אנדורה.
יחסי אנטיגואה וברבודה–ארצות הברית הם היחסים הדו צדדיים בין אנטיגואה וברבודה וארצות הברית של אמריקה.
היחסים בין אנטיגואה וברבודה וארצות הברית היו ידידותיים מאז עצמאות אנטיגואה וברבודה מבריטניה בשנת 1981.
ארצות הברית תמכה במאמץ של ממשלת אנטיגואה וברבודה להרחיב את בסיסה הכלכלי ולשפר את רמת החיים של אזרחיה.
עם זאת, בעקבות חששות מהיעדר הרגולציה המתאימה בתחום השירותים הפיננסיים פרסמה ממשלת ארצות הברית אזהרה פיננסית בנוגע לאנטיגואה וברבודה בשנת 1999. האזהרה הוסרה בשנת 2001, אך ממשלת ארצות הברית ממשיכה לפקח על ממשלת אנטיגואה וברבודה בנוגע לרגולציה של שירותים פיננסיים.
ארצות הברית הייתה פעילה בתמיכה, סיוע ושיקום לאחר אסונות הוריקן, באמצעות הסוכנות האמריקנית לפיתוח בינלאומי (USAID) לסיוע באסונות חוץ וחיל השלום.
הסיוע האמריקני מופנה בעיקר באמצעות סוכנויות רב-צדדיות כמו הבנק העולמי ובנק הפיתוח בקריביים (CDB), וכן באמצעות משרד USAID בברידג'טאון, ברבדוס.
אנטיגואה וברבודה שוכנת במיקום אסטרטגי, באיי ליווארד ליד נתיבי תובלה ימית החשובים לארצות הברית.
במדינה קיימת נוכחות צבאית של ארצות הברית.
מתקן תמיכה של חיל הים האמריקני, שהיה ממוקם באנטיגואה וברבודה, הועבר לממשלת אנטיגואה וברבודה בשנת 1995 ומפותח כעת כמתקן הכשרה אזורי של משמר החופים המקומי.
מיקומה של אנטיגואה וברבודה בסמוך לאיי הבתולה של ארצות הברית ופוארטו ריקו הופך אותה לנקודת מעבר אטרקטיבית לסוחרי סמים.
כדי לטפל בבעיה זו, ארצות הברית ואנטיגואה וברבודה חתמו על שורה של הסכמים למאבק בסמים, כולל הסכם אכיפת החוק הימי (1995), שתוקן לאחר מכן לכלול אפשרות להורות על נחיתת כלי טיס שעוברים בשטח אנטיגואה וברבודה; אמנת הסגרה דו צדדית (1996); והסכם סיוע משפטי הדדי (1996).
בנוסף, אנטיגואה וברבודה מקבלת סיוע למלחמה בסמים והטבות מפרויקטים אמריקאים.
בשנת 2005 ביקרו באנטיגואה וברבודה 239,804 תיירים, כאשר כמעט 28% מהמבקרים באנטיגואה וברבודה הגיעו מארצות הברית.
ההערכה היא כי כ-4,500 אמריקאים מתגוררים במדינה.
מאז 2003 שתי המדינות מעורבות בסכסוך סחר שנידון במסגרת המנגנון ליישוב סכסוכים של ארגון הסחר העולמי.
אנטיגואה וברבודה טענה במסגרת הסכסוך שארצות הברית מונעת פעילות של חברות הימורים באינטרנט באופן שנוגד את חוקי הארגון.
ארגון הסחר פסק בנושא ושני הצדדים ערערו על הפסיקה ב-2005. הפסיקה בנוגע לערעור קבעה שעל ארצות הברית לשלם פיצויים של 21 מיליון דולר בשנה לאנטיגואה וברבודה, אך ארצות הברית סרבה לשלם.
בשנת 2007 היו היחסים מתוחים כאשר אנטיגואה וברבודה דרשה סנקציות בשווי 3.4 מיליארד דולר שיוטלו על ארצות הברית בגין כישלונה לציית לפסק הדין בנושא הימורים של ארגון הסחר העולמי, וקבעו כי "בעוד אנו מבינים שזה צעד משמעותי מצד אנטיגואה וברבודה, אנו מרגישים שאין לנו ברירה בעניין".
ב-2018 טענו נציגיה של אנטיגואה וברבודה שסך הפיצוי שאנטיגואה וברבודה זכאית לקבל עולה על רבע מהתוצר הלאומי של המדינה.
לאור הפסיקה, אנטיגואה וברבודה יכולה לנקוט בסנקציות על סחר עם ארצות הברית, אך מומחים לסחר אמרו שהמקרה מעיד על בעיות באכיפת חוקי הארגון כאשר מדובר במדינות קטנות או חלקות כלכלית.
יחסי אנדורה–מולדובה הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין נסיכות אנדורה לבין רפובליקת מולדובה.
היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין נסיכות אנדורה לבין רפובליקת מולדובה כוננו באופן רשמי ב-9 באוקטובר 1996 בטקס מיוחד בהשתתפות דיפלומטים שונים בו נחתם מזכר הבנות על כינון יחסים דיפלומטיים בין שתי המדינות.
הטקס התקיים בבריסל, עיר הבירה של בלגיה.
הסחר בין שתי המדינות בשנת 2018 הגיע לשווי של 264,290 דולר אמריקאי, כל הסחר הוא ייבוא מאנדורה ולא התקיים ייצוא ממולדובה לאנדורה בשנה זו.
אנדורה אינה מיוצגת במולדובה, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
מולדובה אינה מיוצגת באנדורה, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
יחסי אנדורה–הממלכה המאוחדת הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין נסיכות אנדורה לבין הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה וצפון אירלנד.
נסיכות אנדורה מקיימת עם הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה וצפון אירלנד יחסים דיפלומטיים רשמיים, אלו כוננו ב-9 במרץ 1994.
אזרחי הממלכה המאוחדת ואזרחי אנדורה הם בעלי חופש תנועה בין מדינה למדינה.
אנדורה אינה מיוצגת בממלכה המאוחדת, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
משרדי משרד החוץ של אנדורה הנמצאים באנדורה לה ולה אמונים על היחסים עם הממלכה המאוחדת.
הממלכה המאוחדת אינה מיוצגת באנדורה בדרג השגרירות.
הממלכה המאוחדת מיוצגת באנדורה בדרג הקונסולרי באמצעות קונסוליה רשמית שהיא מחזיקה באנדורה לה ולה, בירת המדינה.
הממלכה המאוחדת האמינה על אנדורה את השגרירות שהיא מחזיקה במדריד, בירת ספרד הסמוכה.
יחסי אנדורה–רוסיה הם היחסי החוץ הדו-צדדיים בין נסיכות אנדורה לפדרציה הרוסית.
לאנדורה אין נציגות ברוסיה, אולם לרוסיה קיימת שגרירות באנדורה הממוקמת באנדורה לה ולה, שגריר רוסיה באנדורה הוא גם הקונסול בספרד (בברצלונה).
המגעים המשמעותיים ביותר בין רוסיה לאנדורה הם בתחום התיירות והתרבות.
היחסים בין משרדי התיירות של שתי המדינות הולכות ומתפתחות, ונשקלת תוכנית שיתוף פעולה.
בשנים 2002–2006 פעלה במוסקבה משרד תיירות של אנדורה.
מבחינת יחסי תרבות, משרד החוץ הרוסי מציין את השתתפותם הקבועה של פסנתרנים מרוסיה בתחרות הפסנתרים "אסקאלדס-אנגורדני", שנערכה באנדורה.
בפברואר 2013 נערך שבוע התרבות הרוסית באנדורה, פתיחתו התקיימה ב-17 בפברואר באולם הקונצרטים של מרכז הקונגרסים באנדורה לה ולה.
מאז 2002, פבלובסקי פוסאד הרוסית ואסקלדס-אנגורדאני באנדורה הם ערים תאומות.
יחסי אנדורה–מונטנגרו הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין נסיכות אנדורה לבין רפובליקת מונטנגרו.
היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין נסיכות אנדורה לבין רפובליקת מונטנגרו הם יחסים דיפלומטיים ידידותיים על פי משרד החוץ של מונטנגרו.
נסיכות אנדורה הכירה בעצמאותה של מונטנגרו ב-16 ביוני 2006. היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין שתי המדינות כוננו ב-28 ביולי באותה השנה.
ב-11 באפריל 2010 ביקר לראשונה שר החוץ של מונטנגרו באנדורה.
אנדורה אינה מיוצגת במונטנגרו, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
מונטנגרו אינה מיוצגת באנדורה, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
יחסי אנדורה–דנמרק הם יחסי החוץ בין נסיכות אנדורה לממלכת דנמרק.
שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-4 במאי 1994. למרות שאנדורה אינה חלק מהאיחוד האירופי, היא חלק מגוש האירו החל משנת 2015, וכן חלק מאזור שנגן דה פקטו.
דנמרק מיוצגת באנדורה באמצעות שגרירותה במדריד, ספרד, בעוד אנדורה מיוצגת בדנמרק באמצעות שגריר שאינו תושב היושב באנדורה לה ולה.
יחסי אנדורה–יפן הם היחסים הדיפלומטיים בין נסיכות אנדורה לבין יפן.
שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים רשמיים לראשונה באוקטובר 1995.
מדינה נסיכות אנדורה שם בשפה הרשמית בקטלאנית: Principat d'Andorra ביפנית: 日本 סמל דגל מפה עיר בירה והעיר הגדולה ביותר אנדורה לה ולה
קואורדינטות של הבירה = טוקיו
יפן אינה מיוצגת באנדורה בדרג השגרירות, אלא באמצעות שגרירותה שבפריז בירת צרפת הסמוכה, האמונה על אנדורה.
אנדורה אינה מיוצגת ביפן, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
בשנת 1996 אנדורה ערכה את הביקור הראשון שלה באומה היפנית.
ג'וליף מינוב-טריוול שגריר אנדורה לאו"ם ביקר ביפן.
לאחר כשנה מהביקור הראשון, בשנת 1997 מנואל מאס ריבו שר החוץ האנדורי לשעבר ערך גם הוא ביקור דיפלומטי ביפן.
בשנת 2005 מנואל מאס ריבו ראש הממשלה האנדורי לשעבר מנואל מאס ריבו ערך ביקור רשמי בטוקיו, בירת יפן.
בשנת 2019 מריה אובך פונט שרת החוץ של אנדורה ערכה ביקור דיפלומטי באוסקה שביפן.
סגן שר החוץ היפני קנטארו סונורה ערך ביקור באנדורה לה ולה, בירת אנדורה בשנת 2015.
מספר היפנים אשר חיים באנדורה עומד על 13 יפנים (אוקטובר 2016).
יחסי אנדורה–טאיוואן הם היחסים המתקיימים בין הממשלות והעמים של נסיכות אנדורה ושל הרפובליקה הסינית.
בין נסיכות אנדורה לבין הרפובליקה הסינית לא מתקיימים יחסים דיפלומטיים רשמיים ואנדורה אינה מכירה בטאיוואן כחלק ממדיניות סין האחת שמובילה הרפובליקה העממית של סין.
למרות זאת, בין שתי המדינות מתקיימים יחסי מסחר, תרבות, תיירות וטכנולוגיה ענפים.
לאזרחי שתי המדינות יש פטור מאשרה במדינה השנייה.
אנדורה אינה מיוצגת בטאיוואן, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
אנדורה מנהלת את האינטרסים שלה בטאיוואן באמצעות מסדרון אינטרסים במשרד הצרפתי בטאיפיי, בירת המדינה.
טאיוואן אינה מיוצגת באנדורה, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.