tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
ב-22 בפברואר 2005 נידונו אנדריאה וולפה ופייטרו גרירי בעיר הצפונית בוסטו ארסייו ל-30 ו-16 שנות מאסר בהתאמה.
וולפה, בנוסף לרציחות ב-1998, נמצא אשם גם ברצח של פזוטה ב-2004. במקרה של וולפה גזר הדין היה ארוך בעשור ממה שביקשו התובעים.
חשוד שלישי, מריו מאצ'וני, הודה גם הוא במעשי הרצח, ונידון ב-2007 ל-16 שנות מאסר, אך שוחרר ב-2017.
התגובות של משפחות הקורבנות לגזר הדין היו מעורבות.
מישל טוליס, אביו של פאביו טוליס, אמר "היום הצדק גמל לי".
לינה מרינו, אמה של צ'יארה מרינו ההרוגה, זעמה על העונשים הקלים יחסית שקיבלו וולפה וגרירי, בשל שיתוף הפעולה שלהם עם התובעים.
חמישה חברים נוספים בקבוצה עמדו למשפט ביוני 2005 ונידונו לתקופות מאסר ארוכות בתחילת 2006. ניקולה סאפונה, מנהיג הקבוצה והמוח שחשוד מאחורי הרציחות, קיבל מאסר עולם.
ארבעת האחרים - פאולו ליאוני, מרקו זמפולו, ארוס מונטרוסו ואליזבטה בלארין - נידונו ל-24 עד 26 שנים בגין תפקידיהם בכל שלושת הרציחות.
ב-2007 אישר בית המשפט לערעורים את מאסר עולם לסאפונה והאריך את הרשעותיהם של שלושה חברים נוספים בקבוצה: 26 שנותיו של פאולו לאוני הפכו למאסר עולם, מרקו זמפולו עבר מ-26 שנים ל-29 שנים וחודשיים, וארוס מונטרוסו מ-24 שנים ל-27 שנים ו-3 חודשים (אותה עליה כמו זמפולו).
עונשה של אליזבטה בלארין הופחת מ-24 שנים ו-3 חודשים ל-23 שנים.
במאי 2008 אישר בית המשפט האחרון, בית המשפט של קסציונה, את כל החלטות בית המשפט לערעורים.
אנדריאה וולפה שוחרר מהכלא בשנת 2020, ובימינו לומד מדעי החינוך.
אליזבטה בלארין, שהייתה מעורבת ברצח מריאנג'לה פזוטה ב-2004 ונכלאה בגין סיוע לרצח ב-2006, משוחררת כעת, ועובדת במסעדה בצפון איטליה.
בתגובה לפשעים, הכומר דון אלדו בונאיטו קרא לאסור את דת' המטאל, ואמר "אם המוזיקה הופכת את עצמה לכלי של מעשים מרושעים ומוות, יש לעצור אותה".
לאור הגילויים של חיות השטן, החקירה והמשפט, כמו גם הדאגה הציבורית הגוברת, המשטרה האיטלקית הצהירה על כוונתה להקים יחידה מיוחדת שתתמקד בכתות דתיות חדשות, במיוחד שטניסטים וקבוצות פולחניות אלימות אחרות.
היא תתאם חקירות ארציות לגבי תנועות דתיות חדשות שעלולות להיות מסוכנות, ותכננה לכלול פסיכולוגים וכומר מומחה לתורת הנסתר.
חיות וחיוכים הוא שעשועון לילדים ולנוער בנושא בעלי חיים ששודר בערוץ הראשון משנת 1990 עד 1996.
את התכנית הנחה דליק ווליניץ משנת 1990 עד 1993 ולאחר מכן החליף אותו אבי דור משנת 1994 עד 1996. תוכנית זו הציגה את דמותו של שוש החיפוש.
בשעשועון זה מתחרים 2 משפחות של הורה וילד על כל מיני שאלות מעולם בעלי החיים, ברגע שהם עונים נכונה הם מקבלים בובה של שוש.
בשעשוען השתתפו גם אנשים מפורסמים עם הילדים שלהם, בכל פרק הגיע מפורסם אחד עם הילד שלו ובעונות המאוחרות הגיעו 2 אנשים מפורסמים עם הילדים שלהם.
דמותו של שוש נוצרה על ידי יוחנן לקיצביץ והשתתפה לראשונה בקלטת הווידאו השלישית של "שירים קטנים" בשיר "פרת משה רבנו", ולאחר מכן הופיעה בחיות וחיוכים.
חיזוי מזג האוויר הוא הניסיון לצפות את מצב האטמוספירה במיקום ובזמן עתידיים.
התחום מהווה ענף מעשי מרכזי במדעי המטאורולוגיה.
תהליך החיזוי נחלק כיום לשני רבדים עיקריים:
חיזוי סובייקטיבי: שיטה המסתמכת על הידע, הניסיון ושיקול הדעת של החזאי.
החזאי מנתח מפות סינופטיות, תצלומי לוויין ונתוני עבר, ומפעיל אינטואיציה מקצועית כדי להעריך כיצד תתפתח המערכת, במיוחד במצבים גבוליים שהמחשב מתקשה לנתח.
חיזוי אובייקטיבי (נומרי): השיטה הרווחת כיום, המבוססת על מודלים ממוחשבים.
המודלים מוזנים בנתוני תצפית עדכניים (מלוויינים, רדארים ותחנות מדידה), ומחשבים את העתיד באמצעות חוקי הפיזיקה – נוסחאות המתארות זרימת אוויר, מעבר חום ושינויי לחץ.
בשנים האחרונות מתחוללת מהפכה בתחום עם כניסתם של מודלים מבוססי בינה מלאכותית.
בשונה מהמודלים המסורתיים שמחשבים את התהליכים הפיזיקליים צעד-אחר-צעד, הבינה המלאכותית לומדת לזהות תבניות מורכבות מתוך מאגרי מידע היסטוריים עצומים.
היתרון הגדול של שיטה זו הוא היעילות: היא מאפשרת להפיק תחזיות מדויקות במהירות הגבוהה פי אלפים מהשיטות המסורתיות, ותוך חיסכון ניכר באנרגיה ובמשאבי מחשוב.
הניסיון האנושי לחזות את מזג האוויר הוא עתיק יומין (להרחבה ראו: היסטוריה של המטאורולוגיה), אך היכולת המדעית לדייק מוגבלת מעצם טבעה.
האטמוספירה היא מערכת כאוטית, שבה שינויים זעירים במצב ההתחלתי גורמים לשינויים ענקיים בהמשך (תופעה המכונה "אפקט הפרפר").
משום כך, ככל שמנסים לחזות לטווח רחוק יותר, כך אמינות התחזית יורדת.
לתחזיות השפעה רחבה על הכלכלה והחברה.
הן כלי חיוני לחקלאות, לתעופה, לשיט ולמשק האנרגיה, ומשמשות להצלת חיים באמצעות מערכות התראה מפני אסונות טבע כגון סופות ושיטפונות.
סוג זה של חיזוי היה מקובל עד שנות ה-60 של המאה העשרים ועד היום כאשר יש צורך בדיוק רב לטווח קצר.
בשיטת חיזוי זו, החזאים מנתחים את מערכות הזרימה והלחץ ליצירת מפות סינופטיות בעזרתן הם מבקשים להעריך את תנועתן העתידית של המערכות.
בשלב ראשון החזאי מחלץ נתונים עדכניים מכלים כמו תחנות מטאורולוגיות ורדיוסונדות, ומהנתונים הללו בונה מפה.
בשלב השני החזאי חוקר את מזג האוויר בשטח המפה על ידי אמצעי חישה מרחוק של האטמוספירה כמו לוויינים ומכ"מים.
באזורים בהם קיימות מערכות מזג אוויר, הוא מבין את הגורמים למערכת בעזרת המפה הותוך התאמה לתנאים הייחודיים של האזור הנבדק - דוגמת המאפיינים הגאוגרפים של האזור.
בשלב השלישי החזאי מחבר את בין הצפי שלו להמשך תנועת המערכות לתנאים הייחודיים של האזור הנבדק, ומהם הוא מסיק את הפוטנציאל למזג האוויר.
חיזוי נומרי של מזג האוויר מתבצע באמצעות מודל מטאורולוגי המורץ על גבי מחשב, לרוב על גבי מחשב-על עקב העומס החישובי שנדרש לשם כך.
המודל המטאורולוגי הוא מודל מתמטי המחלק את העולם לסריג (Grid) תלת-ממדי כאשר כל תא בסריג מכיל את המשתנים המטאורולוגיים החזויים באזורו הגאוגרפי.
על ידי שימוש במשוואות כגון משוואות זרימה ומשוואות תרומדינמיקה, מחושב כיצד ישתנו המשתנים בכל סריג כעבור פרק זמן - תהליך זה נקרא צעד זמן.
לאחר שמתבצע צעד זמן מוזנים הנתונים שהתקבלו מהצעד שנית אל המודל כדי לבצע צעד זמן נוסף וחזור חלילה.
כיוון שהמודל אינו חוזה בדיוק מלא את העתיד בכל צעד זמן ישנה שגיאה, כך שהצעד שבא לאחריו מתבסס על מידע פחות מהימן ולרוב נוטה לייצר שגיאה גדולה יותר לאחר מכן.
עקב אופיין הלא ליניארי של משוואות הזרימה שגיאה קטנה בנתונים המוכנסים לצעד של המודל עלולה לגרום לשגיאה משמעותית יותר, על כן לא ניתן לחזות לטווחי זמן ארוכים.
טרם הפעלת המודל מתבצע תהליך של איסוף מידע כדי לייצר נתונים לצעד הזמן הראשון.
כיוון שלא בהכרח ניתן לאסף נתונים בכל תא ותא בסריג טרם הצעד הראשון מתבצעת אינטרפולציה אשר מעריכה במקורב את הנתונים עבור כל תא.
אפשרות נוספת אשר היא שימוש בתוצאות של מודל קדום אשר בתוכם הוטמעו נתונים מתוך המדידות, תהליך זה נקרא הטמעת נתונים (Data assimilation).
המודלים העיקריים שמשמשים את התעשייה והצרכנים הפרטיים בעולם הם מודלים שממומנים ברמה לאומית או ברמה בין לאומית על ידי איגוד של מדינות, ולצורך כתיבת הקוד שלהם מתבצע שיתוף פעולה בין מספר אוניברסיטאות.
מדינת ישראל חברה בארגון ECMWF שמריץ את המודל המטאורולוגי האירופאי.
היא מיוצגת דרך השירות המטאורולוגי הישראלי שכפוף למשרד התחבורה.
כל הארגונים אשר מריצים מודלים מטארולגים חברים בארגון המטארולוגיה העולמי שמספק להם נתונים מטאורולוגיים מכל רחבי העולם.
החל מראשית שנות ה-20 של המאה ה-21, חלה תפנית משמעותית בתחום חיזוי מזג האוויר עם כניסתם של מודלים מבוססי למידה עמוקה (Deep Learning).
בניגוד לשיטות החיזוי הנומרי המסורתי (NWP), המבוססות על פתרון משוואות פיזיקליות מורכבות (כגון משוואות נאוויה-סטוקס) המדמות את דינמיקת האטמוספירה, מודלים של בינה מלאכותית פועלים בגישה "מונחית-נתונים" (Data-driven).
מודלים אלו לומדים לזהות תבניות של התפתחות מזג אוויר מתוך מאגרי מידע היסטוריים עצומים, כגון נתוני "אנליזה מחדש" (Reanalysis) המכסים עשרות שנים של תצפיות.
בעוד שמודלים נומריים דורשים מחשב-על וזמן עיבוד ממושך כדי לחשב את מצב האטמוספירה העתידי בכל נקודת סריג, מודלי בינה מלאכותית מבצעים את שלב החישוב ("הסקה" או Inference) במהירות גבוהה פי כמה סדרי גודל, לעיתים בתוך שניות בודדות על גבי מעבד גרפי (GPU) יחיד.
הארכיטקטורות המובילות בתחום זה כוללות רשתות עצביות גרפיות (Graph Neural Networks - GNNs) וטרנספורמרים, המותאמות טוב יותר למיצוי מידע ממרחב גאוגרפי כדורי מאשר רשתות קונבולוציה (CNN) סטנדרטיות.
המודלים מאומנים על משתנים כגון לחץ ברום, טמפרטורה, לחות ומהירות רוח, ולומדים למפות את מצב מזג האוויר הנוכחי למצב העתידי במרווחי זמן קבועים.
בשנת 2023 הוצגו מספר מודלים שהוכיחו לראשונה עליונות בביצועים על פני המודל הנומרי המוביל בעולם (IFS של המרכז האירופי, ECMWF):
Pangu-Weather (של חברת וואווי): מודל מבוסס טרנספורמר תלת-ממדי, שהיה הראשון להדגים דיוק גבוה יותר מהחיזוי הנומרי המסורתי בטווח של שעה עד שבוע.
במאמר שפורסם בכתב העת Science, הראו החוקרים כי המודל גבר על המודל האירופי ב-90% מהמדדים שנבדקו, תוך שימוש בשבריר מצריכת האנרגיה.
FourCastNet (של Nvidia בשיתוף פעולה עם האקדמיה): מודל חלוצי שהתמקד ביכולת לייצר תחזיות ברזולוציה גבוהה ובמהירות קיצונית, המאפשרת יצירת תחזיות הסתברותיות (Ensembles) נרחבות.
היתרון המרכזי של מודלי ה-AI הוא היעילות החישובית, המאפשרת הרצת מספר רב של תרחישים ("חיזוי גיסתי") כדי להעריך סיכונים לאירועי קיצון בדיוק רב יותר.
עם זאת, קיימים אתגרים, בהם "בעיית הקופסה השחורה" (קושי להסביר פיזיקלית מדוע המודל חזה תוצאה מסוימת), תלות באיכות הנתונים ההיסטוריים, וקושי פוטנציאלי בחיזוי אירועים חסרי תקדים שהמודל לא נתקל בהם בעבר.
כיום, המגמה בקרב מרכזי החיזוי הגדולים היא לשלב מודלים אלו במערכות היברידיות לצד המודלים הפיזיקליים.
באופן כללי, חיזוי מזג אוויר מסייע לחזות עומסי חום מסוכנים או קור קיצוני שעשויים לפגוע בחיי אדם, שיטפונות, תנאי רוח קיצוניים או סיכוני קרינת אולטרא סגול.
מעבר לכך, ישנם שימושים ספציפיים למטאורולוגיה:
תנאי תעופה – מטאורולוגיה מסייעת לחזות תופעות מזג אוויר שיפריעו לתנועת מטוסים בשמיים (כיסי אוויר) או לנחיתתם בנמלי תעופה (ערפל), פעילות דאונים וגלישת רוח.
תנאי עננות ומזג אוויר משפיעים על שיגורי לוויינים.
תנאי ים – מטאורולוגיה מסייעת לחזות את מצב הים המתבטא בגובה גלים ובכך להעריך אפשרות קיום פעילות ימית (מצבי ים מסוימים דורשים האטת מהירות ואף מהווים סכנה להתהפכות כלי שיט), כניסת או יציאת אוניות מנמלים, סיכון לרוחצים ופעילות ספורט ימי כגון גלישת גלים.
חקלאות – חקלאים מתעניינים במידת ההתאיידות על מנת לקבוע את מידת ההשקיה הנדרשת.
מניעת שריפות – ניתן להעריך את הסיכון לשריפות באופן שיקל למנוע את היווצרותן או התפשטותן.
תצפיות אסטרונומיות – אסטרונומים מתעניינים בעיקר בנתוני כיסוי עננים ולחות.
"חיות מחמד" הוא שמו של אלבומה השלישי במספר של להקת הרוק הישראלית "מוניקה סקס".
האלבום, שיצא בשנת 2003 על ידי חברת התקליטים הד ארצי, הוקלט במשך ארבעה ימים בלבד, וזכה לביקורות מפרגנות ואוהדות מצד המבקרים.
על ההפקה המוזיקלית היה אחראי יזהר אשדות, וסגנון האלבום היה שונה מהאלבומים הקודמים.
האלבום לא הניב להיטים רבים, אך זכה להצלחה.
שירים שהתפרסמו במיוחד הם "שנים חסומות", "הקונפורמיסט", "מתחפר באלנבי" והבלדה "מספיק בנאדם" (שקודמה בוידאו קליפ בהשתתפותה של ג'וזי כץ).
האלבום כולל גרסת כיסוי לשיר "שומר אריות" של יוסי אלפנט.
כל המילים והלחנים: יהלי סובול
חוץ מ"שומר אריות" (מילים ולחן: יוסי אלפנט)
ו"דם" (מילים ולחן: שחר אבן-צור, אלדד גואטה, יהלי סובול ופיטר רוט)
לא מתבייש באהבה שלי (2:25)
חיזוי או ניבוי הוא פעולה של הערכת ההסתברות שמאורע כלשהו יתרחש במסגרת זמן עתידית מסוימת.
החיזוי עשוי להתייחס לטווחי זמן שונים, מימים ספורים ועד שנים רבות.
ככל שהחיזוי מנבא פרק זמן ארוך יותר ומאורע מורכב יותר אמינותו נמוכה יותר, משום שגדל מספר הגורמים המשפיעים עליו וההסתברות שאכן יתממש הולכת וקטנה.
החיזוי הוא תהליך של הסקת מסקנות המתבצע על סמך עיבוד של המידע הקיים, על כן עיבודו ופירושו של כל גורם המעורב בשלבי איסוף המידע יכול להשפיע על דיוק הניבוי.
בהתאם לכך, למידת אי-הוודאות יש קשר חיובי עם דיוק החיזוי.
מערכת העצבים מקבלת ממערכות החישה מידע על גירויים בסביבה החיצונית והפנימית, ומשתמשת במידע זה על מנת לפקח על תהליכי ההתנהגות, המודעת והלא מודעת.
כל מה שאנחנו יכולים לעשות מתאפשר הודות לפעילות האינטגרטיבית של התאים במערכת העצבים אשר מכונים תאי עצב.
בין היתר, מערכת העצבים מעורבת גם ביכולת החיזוי ולמוליך העצבי דופמין יש תפקיד מרכזי ביכולת זו.
המוח שואף למזער את ההבדל בין הצפי שלו כלפי מצבים עתידיים, לבין ההתרחשויות האמתיות בעולם החיצוני והפנימי, כלומר – להקטין ככל הניתן את טעות החיזוי.
המוליכים העצביים הם השליחים הכימיים של המוח, שמאפשרים העברת מסרים בין תאי העצב במערכת העצבים באמצעות העברה סינפטית.
קידוד דו כיווני מסוג זה יכול לשמש כאות לימודי אידיאלי עבור הפלסטיות של מערכת העצבים, משום שהוא מאפשר למערכת העצבים להתאים ולשפר את התפקוד שלה באמצעות המידע המופק מתוך ההתנסות עם הסביבה.
תאוריה של תודעה היא יכולת שמתפתחת אצל התינוק מרגע הלידה ועוזרת לו להגיב להתנהגות האדם שמולו ולנבא התנהגות הורית.
במהלך השנים הראשונות לחיים, התינוק קולט ומפנים בדרך תקשורתית עם ההורה את המשמעות של החשיבה של האחר, מכאן הוא יוכל להקיש על התנהגותו של הזולת.
יכולתו של הילד לחזות על סמך ניסיון קודם את הפעולות הבאות של הסביבה בונה בהדרגה את יכולת שימור האובייקט ומשחררת אותו מתלות באירועים מיידיים.
בפסיכולוגיה, תהליכי חיזוי הם בבסיסם תהליכי חשיבה של המיינד (דעת) המתרחשים בכל רגע ורגע.
לפני פעולות מוטוריות רבות יש צורך לנבא היכן מנח הגוף יימצא בעקבות הפעלת מערכת השרירים ואיך הסביבה תשתנה בעקבות התזוזה.
פרשנותו של מידע הנקלט בחוש מצריכה הנחות אפריוריות (הנחות הניתנות מראש) על הקלט המגלמות בתוכן השערות על תוכנו, וקבלת החלטה מודעת לוקחת בחשבון לעיתים קרובות השלכות עתידיות של ההחלטה.
מלבד זאת אנו גם מסוגלים לחזות אספקטים רגשיים על עצמנו לאורך זמן בתהליך הנקרא חיזוי רגשי.
החיזוי, כמבוסס על תהליכים קוגניטיביים, עלול להיות מוטה בעקבות הטיות הקיימות בתהליכים אלו, הנקראות הטיות קוגניטיביות.
לדוגמה, נבואה המגשימה את עצמה, שהיא מצב שבו חיזוי גורם להתנהגות של בעל הציפייה, הגוררת התנהגות תואמת מן הסביבה, דבר הגורם בסופו של דבר לאישוש הציפייה הראשונה והופך אותה למציאות.
הטיית הצופה המשתתף היא הנטייה של אנשים לייחס את פעולותיהם לנסיבות חיצוניות, אך לייחס פעולות של אחרים לעולמם הפנימי, ובכך ליצור חיזוי שגוי לגבי אופיים של אנשים בסביבתו.
מסגור הוא השפעה לא רציונלית של צורת הצגת הנתונים על ההערכה של האדם.
השפעה זו עלולה לגרום לחיזוי שגוי של תופעות, בעקבות הצגה ממסגרת של המידע.
עם התפתחות המהפכה המדעית החלו להופיע תחזיות מדעיות בהתבסס על חוקי מדע ותאוריות מדעיות.
כוח החיזוי של תאוריה הפך לאחד מסימני ההיכר הבולטים של השיטה המדעית.
יכולת חיזוי, הוא כוחה של תאוריה מדעית, או חוק מדעי, ליצור תחזיות שניתנות לבדיקה.
יכולת זו שונה מכוח ההסבר וכוח התיאור (כאשר תופעות שכבר ידועות מוסברות בדיעבד או מתוארות על ידי תיאוריה נתונה) בכך שהיא מאפשרת מבחן עתידי (פרוספקטיבי) של הבנות תאורטיות.
החשיבות של חיזוי לתאוריה משולבת בדרך בה מבצעים ניסוי מדעי - עורך הניסוי מנסח תחילה את השאלה שהוא רוצה לענות עליה, ומה תהיה תוצאת הניסוי אם התאוריה נכונה.
אם התחזית נכונה, הניסוי מאשש את התאוריה ויש לה יותר תמיכה בקרב יותר מדענים.
אם תחזית התאוריה לא מתאימה לניסוי ייתכן לכך מספר סיבות - ביניהן ניסוי שבוצע לא נכון, כך שגורם נוסף השפיע על מערכת הניסוי, או בעיה בתאוריה עצמה, דבר שיכול לתיקונה או אף לפסילתה.
החוזק של תאוריה ושל ניסוי הוא ביכולת של מעדנים אחרים לשחזר את אותו ניסוי.
פעמים רבות הדבר מוביל בהמשך גם לפיתוחים טכנולוגיים המבוססים על התאוריה.
כוח חיזוי של תאוריה יכול להמדד לא רק מול ניסויים אלה גם מול תצפיות חדשות שטרם בוצעו, ובכך לתת כוח חיזוי לגבי העבר.
לדוגמה תצפיות אסטרונמיות אוששו תאוריות באסטרונמיה ובפיזיקה, וכך גם דגימות קרקע מהירח.
תצפיות על מיני יצורים חיים שהתגלו לבני האדם אוששו תאוריות אבולוציוניות.
אחד מתחומי החיזוי הראשונים היה חיזוי בתחום האסטרונומיה.
עשרות אלפי שנים לפני השיטה המדעית אנשים מתרבויות עתיקות ניסו לדייק ככל האפשר במדידת מסלולי השמש והירח, הן מסיבות טקסיות והן מסיבות הנוגעות לקשר בין המחזור השמשי לבין עונות השנה, נדידת בעלי חיים וגידולים חקלאיים.
חשיבות נודעה גם ליכולת חיזוי של ליקוי ירח וליקוי חמה.
התאוריה של תלמי שלטה בכיפה במשך כ-1500 שנה בזכות היכולת שלה לתת ניבוי טוב למדי למסלולי הכוכבים, אולם היה הייתה מסורבלת.
החל מ-1514 החלה המהפכה הקופרניקאית שהסבירה את מסלולי כוכבי הלכת, מסלול כדור הארץ ומסלול הירח באמצעות המודל ההליוצנטרי שהיה פשוט יותר.
בתחילה יכולת הניבוי של תאוריה זו לא היה משופר.
עם הזמן התאוריה זכתה לכמה הצלחות, בין היתר בזכות יכולת מדידה טובה יותר שהתפתחה בעקבות התחלת שימוש בטלסקופים.
גלילאו חיזק את התמיכה בתאוריה על ידי כך שגילה את הירחים הגליליאניים, דבר שהדגים כי בניגוד למקובל לחשוב עד אז - היו ירחים נוספים שהקיפו כוכבי לכת אחרים.
המדידות המדויקות של טיכו ברהה יחד עם הניתוח המתמטי של יוהנס קפלר שפיתח את חוקי קפלר הוביל לשיפר משמעותי ביכולת חיזוי מסלולי כוכבי הלכת והירחים.
כאשר יכולת המדידה השתכללה יותר בעקבות פיתוח טלסקופים חזקים יותר, תאוריות נוספות החלו לספק ניבוים.
מדידה של מהירות האור אפשרה לאסטרנומים לספק תחזית מדויקת יותר של מועד הופעתו של צדק.
המהפכה הקופרניקאית, הניבה מהפכה נוספת והיא פיזיקה ניוטונית.
פילוסוף המדע, אימרה לקטוש מציין כי בשנת 1687, כאשר ניוטון פרסם את תורת הכבידה שלו, התקיימו שתי תיאוריות רווחות לגבי שביטים.
על-פי התיאוריה הניוטונית, לעומת זאת, חלקם נעים במסלולים היפרבוליים או פרבוליים ואינם שבים, ואחרים נעים באליפסות רגילות
בניגוד לתאוריה של אריסטו לפיה כל חפץ שואף לעצור, ניוטון טען כי גוף נוטה לשמור על מהירות קבועה וכי האטה נובעת מחיכוך.
בנוסף הוא סיפק נוסחות מדעיות שסיפקו תחזיות לתנועה של גופים רבים - החל מכוכבי לכת ועד כדורי תותח.
משוואות אלה אפשרו למדענים רבים לבצע ניסויים רבים כדי לאושש את התאוריה במגוון גדול של מצבים, וכן להמשיך ולחקור תופעות במכניקה קלאסית.
להתפתחות התאוריה היו השלכות רבות על פיתוח מכונות שונות וחישובי הנדסה שמבוססות עד היום בעיקר על התאוריה הניוטונית (כל עוד מהירות העצמים נמוכה וניתן להזניח השפעות של תורת היחסות).
התפתחות יכולת ההסבר וביצוע ניסויים השתכללה במיוחד בשדה פיזיקה ונגעה לתחומי מחקר רבים בו.
ניסויים תאוריות ותחזיות הובילו להתפתחויות רבות בתחומים כמו אופטיקה.
בהמשך התברר כי חשמל ומגנטיות הם ביטוי של כוח מאוחד - אלקטרומגנטיות.
דוגמה נוספת לכוח ניבוי היא התחזית של תורת היחסות הכללית של איינשטיין לפיה נתיב האור יתכופף בנוכחות שדה כבידה חזק.
תחזית זו אומתה בניסוי על ידי משלחת לסוברל בברזיל ולאי פרינסיפה באוקיינוס האטלנטי כדי למדוד את מיקומי הכוכבים במהלך ליקוי החמה ב-29 במאי 1919, כאשר נראה היה שהתצפיות שערך האסטרופיזיקאי ארתור אדינגטון מאשרות את תחזיותיו של איינשטיין.
חיזוי הוא קל יותר במערכות פיזיקליות פשוטות המערבות מספר קטן של גופים כמו מסלול כוכב לכת בודד סביב השמש, או מספר קטן של גופים.
כוח החיזוי הופך מרוכב יותר כאשר יש מספר גדול של גופים.
בעיית שלושת הגופים והקושי לחזות את מסלולי כוכבי הלכת הובילה בהמשך לפיתוח מושגים כמו מושכים ודיון על נקודות שיווי משקל שהוביל לפיתוח תאוריות כאוס.
חיזוי מסוג זה הוא בעל הסתברות גבוה כאשר ידועים היטב התנאים והחוקים המשפיעים על אירוע מסוים, כגון ליקוי חמה או ליקוי ירח.
חיזוי זה ודאי פחות כאשר הידע על אודות הפרטים המשפיעים על אירוע מסוים אינם ידועים בשלמותם, עקב בעיות מדידה, עקב מורכבות רבה של המערכת ועקב ריבוי חלקים קלה.
לעיתים מדענים מוותרים על חיזוי מצב מדויק של תחום מסוים אבל בכל זאת מסוגלים לספק תחזית מדויקת בהקשר אחד.
לדוגמה בתחום התרמודינמיקה, מדענים מבינים כיום כי חום נובע משינוי במהירות הממוצעת של תנועת מולקולות.
בעוד שבלתי אפשרי למדוד ולחזות את המיקרו מצבים של מאות מיליארדי מולקולות בכוס תה חמה, מדענים בכל זאת יכולים לתת תחזית מדויקת למדי ביחס לכוס ולחזות כי חומה של הכוס ישתווה עם הזמן לטמפרטורת החדר.
משוואות מדויקות יותר פותחו ביחס למדידת חום ולחץ של נוזלים וגזים כמו משוואת הגז האידיאלי.
חוקי התרמודינמיקה אפשרו לחזות התנהגות של מנועים חדשים ולשכלל את יעילותם.
ההסבר לכוח ההסבר של תרמודינמיקה נעוץ בפיזיקה סטטיסטית- מבחינה סטטיסטית בחלק מהתופעות גורם אחד מבטל את חשיבות ההשפעה של גורם אחר.
כך למרות שאנו לא יודעים את המהירות המדויקת של מהירות כל מולקולה, יכולת ההיסק על המהירות הממוצעת של מולקולות יכולה לתת תחזיות טובות למדי בהקשרים של אנרגיה חום וניצולת.
דוגמה בולטת לקושי לתת חיזוי בסביבה כאוטית ומרובת משתנים היא תחזית מזג האוויר אף כי ידע זה מבוסס על חוקי פיזיקה בסיסיים שהתפתחו בהמשך למטאורולוגיה, יכולת החיזוי של מזג האוויר מוגבלת למספר ימים בודדים.
חיזוי ברמת דיוק כזו מעבר ל-10 ימים הוא בגדר בלתי אפשרי.
הסיבה היסודית לכך התגלתה על ידי אדוארד לורנץ מחלוצי תורת הכאוס.
לורנץ גילה כי יש מערכות, או משוואות שעבורן יש תחומים שבהם שינויים קטנים בתנאים ההתחלתיים יכולים להביא לשינויים גדולים בסופו של דבר.
לורנץ הגדיר את המונח כ"אפקט הפרפר".
למרות מגבלות אלה, חיזוי מזג אוויר כיום חוסך מיליארדי דולרים עקב היכולת של רשויות ואנשים להתכונן מראש לאירועי מזג אוויר - במיוחד היכולת להתכונן מראש כנגד סופות.
כמו כן חיזוי מזג אוויר חשוב לחקלאים, חברות ספנות וחברות תעופה שיכולים להיערך מראש ולהקטין סיכונים.
במקרים אחרים אין כמעט ידע המאפשר חיזוי סביר.
למשל, קשה לחזות את המועד של רעידות אדמה לטווח רחוק.
עם זאת, בהתבסס על תאוריית טקטוניקת הלוחות מדענים יכולים לחזות מהם האזורים שהם בסיכון גבוה יותר להיפגע מרעידות אדמה כאלה (בקרבת קווי תפר של הלוחות).
חיזוי קיים גם בתחום הביולוגיה.
רוב מיני היצורים החיים אינם ידועים לאדם והם מתגלים בהדרגה למדענים.
תורת האבולוציה חזתה נכונה קיום של מספר מינים שנראו הגיוניים לפי התאוריה.
צ'ארלס דרווין השתמש בידע שלו על אבולוציה על ידי ברירה טבעית וחזה כי מכיוון שקיים צמח (Angraecum sesquipedale) עם שלוחה ארוכה בפרחיו, חייבת להתקיים גם חיה משלימה עם חדק באורך 30 ס"מ, שתשתמש בחדק כדי לאכול ותוך כדי כך תאביק אותו.
עשרים שנה לאחר מותו, נמצאה צורה של עש נץ (Xanthopan morganii) שעשה זאת בדיוק.
חברות תרופות מנסות לחזות מראש השתנות של חיידקים או נגיפים כדי לתת להן מענה.
נגיף השפעת לדוגמה משתנה עם הזמן למספר רב של מוטציות בעלות צורות שונות, דבר שמקשה על מערכת החיסון לפתח מולו עמידות.
חברות תרופות צריכות לנסות לחזות מספר חודשים מראש אילו זנים של וירוס יהיו נפוצים בחורף הקרוב שכן תהליך הייצור של החיסון לוקח זמן.
חיזוי התנהגות אנושית אינו מבוסס באופן ישיר על חוקי הפיזיקה, אלא על עקרונות מתחום מדעי החברה, כגון פסיכולוגיה – לחיזוי התנהגות של יחיד, או סוציולוגיה – לחיזוי התנהגות של קבוצה.
חיזוי מסוג זה מתקיים בתחומים רבים, כמו הערכות לגבי התלקחות מלחמה במודיעין צבאי, שער מטבע ושוקי ניירות ערך בכלכלה, או שינויים בהרכב האוכלוסייה בדמוגרפיה.
קיימים מספר הבדלים בין מאפייני המדידה בתחומי דעת שונים.
למשל, במדעים המדויקים מדידה היא מציאת גודלו של מאפיין ניתן לתצפית של עצם נתון, והבעת גודל זה ביחידות המידה המתאימות.
לעריכת המדידה נעזרים לרוב במכשיר מדידה מתאים.
במדעי החברה המושגים מדידה והערכה מתייחסים להתאמה של ערכים מספריים לתכונות או לגדלים על פי כללים.
עם זאת, בכל התחומים, מטרת המדידה היא איסוף המידע הרלוונטי ברמת הדיוק והאמינות הגבוהות ביותר.
ישנם מספר גורמים אשר יכולים להשפיע על איכות המדידה והיכולת שלה להגשים מטרה זו.
דיוק ונכונות המדידה מתייחסים למידת הקרבה של תוצאות המדידה לערך הממשי.
טעויות מדידה יכולות גם לנבוע ממכשיר המדידה או משגיאות של המודד.
ישנם העוסקים בחיזוי אשר משלח ידם אינו עולה בקנה אחד עם השיטה המדעית.
מן העוסקים בסוג זה נמנים נומרולוגים, קוראים בכף יד, העוסקים באסטרולוגיה, רפלקסולוגים וכדומה.
מקצועות אלו אינם נסמכים על תצפית ובחינה סטטיסטית לתיקוף דבריהם, אלא על מסורות ואינטואיציה.
מלבד מקצועות אלו אשר מוסכם בספרות המדעית כי אין להן תוקף, ישנן כמה אסכולות אשר מעמדן שנוי במחלוקת בקרב הקהילה המדעית.
עתידנות לדוגמה היא דיסציפלינה אשר עוסקים בה אנשים בעלי השכלה אקדמית בחיזוי העתיד, אך מדענים רבים טוענים שמדובר בפסאודו-מדע.
כמו עתידנות, קיימות גם מספר אסכולות פסיכולוגיות אשר עיקר פיתוחן מבוסס על תצפיות ואינטרוספקציה כמו פסיכואנליזה, לוגותרפיה וכדומה.
עם זאת, מבחנים פסיכולוגים אשר פותחו על פי שיטות אלו על מנת לנבא תכונות אישיות אינם מקובלים על חוקרים רבים.
דתות רבות מכירות בכוח הניבוי של אנשים מסוימים על בסיס אלמנטים המוכרים ומקובלים באותה דת.
אנשים אלו מכונים "נביאים" ואופן פעולתם יכול להשתנות מדת לדת ובתת-קבוצות של דת מסוימת.
בדתות ובפילוסופיות שונות, נבואה היא תופעה רוחנית שבה נאצלת על האדם רוח ממקור עליון והוא מתרומם למצב תודעתי אחר, שבו נגלים לעיניו מסתרי הבריאה, ידיעות עמוקות על המציאות, ולעיתים ידיעות על העבר, ההווה והעתיד.
חיות פשע היא קומדיה ישראלית שיצרו הקומיקאי יובל שגב והתסריטאי רועי עידן, ששודרה בין השנים 2007 ל-2008 בערוץ ביפ.
בסדרה ישנם קטעים מונפשים, קטעים בהם מופיעות בובות וכן קטעים בהם מופיעים שחקנים.
את הסדרה כתבו שגב ועידן וביים יובל שגב.
את קטעי האנימציה יצר רועי עידן.
במרכז הסדרה נמצא משה קקון, נרקומן שנעצר על ידי המשטרה עקב מעורבותו לכאורה בגנבת פצצה ביולוגית ממכון ויצמן עבור חזבאללה.
קקון נאלץ לעבור חקירה על ידי רב פקד מוטי כץ.
החוקר כץ הוא רפ"ק בדימוס ששוחרר מבית המשוגעים והוחזר למשטרה כדי לנהל את החקירה.
כץ משתמש באמצעים לא קונבנציונליים בחקירה כדי להוציא מידע מקקון לגבי צמד הפושעים אבי העכבר ויגאל הנמר, שלטענת קקון עומדים מאחורי גנבת הפצצה.
כל פרק מורכב מסצנות של חקירה ומפלשבקים של קקון המספר לכץ על חבריו העבריינים.
פרק 1 - פצצה ביולוגית נגנבת ממכון ויצמן עבור חזבאללה.
משה קקון, אסיר לשעבר שבמסגרת שיקומו קיבל עבודה כאפסנאי במכון הוא החשוד המיידי.
קקון נתפס בחדר בבית מלון בעודו צורך קוקאין, כאשר בחדר נמצאת מזוודה עם כסף, ונעצר על ידי משטרת ישראל.
במקביל, רפ"ק בדימוס מוטי כץ משתחרר מהמרכז לבריאות הנפש גהה על מנת לנהל את חקירתו של קקון.
קקון טוען כי אין לו קשר לגנבת הפצצה ומסביר כי אבי העכבר ויגאל הנמר הם שעומדים מאחורי המעשה.
קקון ישב עם אבי באותו תא בכלא איילון והכיר את יגאל דרך אבי.
פרק 2 - אבי ויגאל מפונים מדירתם לאחר שלא שילמו שכר דירה.
השניים מבקשים לגור אצל קקון שמסכים, אך מתחרט על כך במהרה ומגרש אותם מדירתו.
השניים עוברים לגור בהתנחלות ביהודה ושומרון ולאחר שמגורשים גם משם, תובעים ממדינת ישראל פיצוי כספי (פינוי-פיצוי, בדומה למפוני גוש קטיף) ומקבלים זאת.
פרק 3 - אבי ויגאל מנסים להפוך לסוחרי סמים, בעוד שכץ וקקון מתחילים לסבול מהזיות לאחר שנטלו מהתרופות הטיפוליות של כץ.
פרק 4 - אבי ויגאל שומרים על דירתה של שכנתם ניצולת השואה, ומחליטים לנצל את ההזדמנות ולהתחזות לניצולי שואה, ובכך לקבל כספי פיצויים מגרמניה.
לבסוף, מסתבכים השניים עם מס הכנסה לאחר שלא מצהירים על קבלת הכספים.
בינתיים, כץ מתלבש כחייל אס אס ומלביש את קקון במדי אסיר יהודי.
פרק 5 - על מנת לגרום לקקון לדבר, כץ מביא לחדר החקירות חבר מבית המשוגעים, אסיר לשעבר שישב בתא בכלא איילון עם קקון ועם אבי העכבר.
פרק 6 - לאחר ביקור במכון ליווי, אבי ויגאל מנסים את מזלם בייבוא זונות.
בינתיים, אל קקון מגיעה אירנה, אחת מהזונות שאבי ויגאל ניסו לייבא.
פרק 7 - יגאל הנמר מתגלה כזמר מוכשר, אלא שבעקבות התהילה הוא מדרדר לסמים ונכנס לכלא (אזכור לזוהר ארגוב).
בינתיים, כץ גורם לקקון "לזמר", והשניים שרים את כל השורות שלהם.
שחקנים אורחים: יוני בלוך, ליאון רוזנברג וחני פירסטנברג.
פרק 8 - כץ מביא את סבתו של קקון לחדר החקירות.
אביו של יגאל משחרר אותו בערבות מהכלא וחושף בפניו כי ויתר על חיי הפשע, חזר בתשובה והקים ישיבה בבני ברק.
אבי ויגאל מגיעים לישיבתו של אבא של יגאל, אך כאשר יגאל מגלה שאביו לא השתנה, עוזב יגאל את היהדות ומתאסלם.
פרק 9 - קקון מגיע לסוף הסיפור.
בעקבות התאסלמותם של אבי ויגאל, השניים התקרבו לארגון חזבאללה ששלח אותם לגנוב את הפצצה הביולוגית ממכון ויצמן.
השניים גנבו את מדיו של קקון, שבאותו הזמן היה נתון להשפעת סמים, וחדרו למכון.
לאחר שהצליחו במשימה, חזבאללה שילמו להם כסף בשביל שיתרחקו מהארגון ומהאסלאם בכלל.
על מנת להתנקם בקקון, שגירש אותם מדירתו והרחיק אותם ממנו על מנת להשתקם, השניים מביימים כי קקון עמד מאחורי גנבת הפצצה ובורחים לריו דה ז'ניירו.
קקון, שמתברר כחף מפשע, משוחרר ממאסרו.
בדרכו החוצה, קקון אוסף את החפצים שהשאיר עם כניסתו למאסר, ביניהם המזוודה עם הכסף וספר פרי עטו שנקרא "עלילות אבי ויגאל", שעל כריכתו מצוירות דמויותיהם של אבי העכבר ויגאל הנמר.
קקון מספר לסוהר כי הספר שינה לו את החיים, ולאחר מכן יוצא לרחוב.
קטע אנימציה קצר מראה את אבי ויגאל מתמזגים והופכים לקקון, שכנראה המציא את הכול ועמד בעצמו מאחורי גנבת הפצצה, ואולי אף מאחורי שאר הסיפורים של אבי ויגאל המתוארים במהלך הסדרה.
אבי העכבר (בובה - נעם עידן) - בובת עכבר לבושה אימונית.
הוא עומד בראש צמד הפושעים אבי ויגאל.
אבי מאמין שישאיר חותם בעולם רק אם יבצע פשעים ו"ידפוק את הממסד האשכנזי".
חברו הטוב של משה קקון.
יגאל הנמר (בובה - יוני פירסטנברג) - טיגריס שמבצע פשעים גם הוא.
שלא כמו אבי, אין לו כל מניע לביצוע הפשע, אלא שהוא נגרר אחרי אבי חברו ועושה את כל שהוא אומר לו.
משה קקון (מאור כהן) - נרקומן שישב בכלא עם אבי העכבר כיוון שהיו ברשותו סמים קלים.
קקון, חברו של אבי, היה חלק מרכזי בהתקדמותם של אבי ויגאל בעולם הפשע.
משה קקון טוען שאין לו קשר לפשע, ועל כן הוא מוכן לעבור חקירות אצל רפ"ק כץ ולהוכיח את חפותו.
רפ"ק מוטי כץ (גל זייד) - חוקר במשטרת ישראל.
אושפז בגלל אי יציבות נפשית, אך גויס בחזרה למשטרה במיוחד לחקירתו של משה קקון.
לחוקר כץ שיטות חקירה לא קונבנציונליות.
סנ"צ שוסטר (יורם לווינשטיין) - האחראי על החקירה.
חיותה דויטש (נולדה ב-17 בספטמבר 1960 בתל אביב) היא סופרת ועורכת ישראלית.
דויטש נולדה וגדלה בתל אביב להוריה, יעקב ובינה ליבוביץ.
סבה הוא איש החינוך יהודה מוריאל.
למדה באולפנת כפר פינס, במכללת בית וגן, בבית הספר לקולנוע מעלה, באוניברסיטה העברית, באוניברסיטת בר-אילן, ובמרכז האקדמי בית מורשה בירושלים להכשרת מנהיגות יהודית ציונית.
את עיסוקה בכתיבה החלה בכתב העת לילדים אותיות בשנת 1983. בשנים 1997–1999 ערכה את אותיות ואת המוסף שלו לגיל הרך "סוכריות".
ערכה את מדור הספרות וההגות בשבועון "הצופה" והייתה סגנית עורך ב"נקודה".
כתבה מאמרי פובליציסטיקה בבמות שונות - בהן עיתון "הצופה", ynet, nrg יהדות.
במשך שנים אחדות כתבה את המדור "לפנאי ולפנים" במוסף "שבת" של עיתון "מקור ראשון".
בשנים 2002–2005 כיהנה כחברת מועצת הרשות השנייה.
הייתה ממייסדות ארגון קולך וכיהנה מספר שנים כחברת הוועד המנהל של הארגון.
דויטש כתבה דוקטורט בנושא "חכמים ומטרונות" בשנת 2011 במחלקה לתלמוד באוניברסיטת בר-אילן.
בין השנים 2008–2015 שימשה כמנהלת מחלקת ההוצאה לאור של בית מורשה ועורכת כתב העת אקדמות.
כיום היא כותבת ועורכת עצמאית.
דויטש הייתה מהזוכים בפרס היצירה לסופרים ומשוררים לשנת ה'תשע"ח.
דויטש נשואה לשמעון דויטש, מתלמידי הרב שג"ר, ואם לחמישה; מתגוררת בנווה דניאל שבגוש עציון.
פגישה בבקעת גינוסר, סיפורי מדרש בעיבוד מודרני, סיפורים לנוער, הוצאת ספריית בית אל ודני ספרים, 1999.
נח בצ'יינהטאון, קין בקסנדו - על דת ומוסר בקולנוע, הוצאת משרד החינוך - מעלות, 2000.
נחמה - סיפור חייה של נחמה ליבוביץ - תולדות חייה של נחמה ליבוביץ, ידיעות ספרים, 2008.
ככה נראית גאולה - קובץ סיפורים.
אם אשמע קול אחר - רומן.
קרן שמש ביער - רומן ביוגרפי.
רוחמה - רומן ביוגרפי הוצאת נחושתן, 2020
אתמול פער את לועו - סיפורים של אנשי אביבים (בשיתוף עם אורי נדב) הוצאה פרטית, 2020
אשת הרב אשת הבישוף - רומן הסטורי (בשיתוף עם דוד יעקבסון), ידיעות ספרים, 2021
רוח בכנפיה - רומן לבני הנעורים על חייה של נחמה ליבוביץ, ידיעות ספרים, 2022
צדק אנושי - סיפור חייו של שופט בית המשפט העליון יעקב אבי ברוך טירקל, הוצאת כנרת זמורה, 2023
אם אסק שמים - סיפורו של טייס מסוקי קרב, הוצאת כנרת זמורה, 2024
ותישאני רוח - סיפור חייו של הרב אליעזר ולדמן, ידיעות ספרים, 2026.
חיותה דביר היא קריינית ועורכת מוזיקלית בקול המוזיקה וקול ישראל.
חיותה דביר גדלה בחיפה בשכונת נווה שאנן.
הייתה חברה בשלישיית פיקוד צפון יחד עם חוה אלברשטיין, מירי פליקס ואפי נצר כמנהל המוזיקלי.
השלישייה, שהייתה שלישיית הבנות הראשונה בצה"ל, הוקמה בשנת 1966, הפיקה שתי תוכניות ופורקה בסופה.
דביר היא בוגרת האקדמיה למוזיקה ולמחול בירושלים בכינור.
עבדה, בין היתר, כמורה למוזיקה בבית שמש בשנות השבעים והייתה זמרת במקהלת רינת.
חיותה דביר עורכת את קונצרט אתנחתא מ-1989. זהו פרויקט הדגל של קול המוסיקה, שאותו היא עורכת ומפיקה בשידור שבועי ישיר.
עורכת גם תוכנית שבועית "אורחים באולפן" שבה היא מארחת מלחינים ומבצעים ישראליים.
דביר ידועה בשמירתה הקפדנית על הגיית העברית.
בשנים 1995 ו-1996 קיבלה תעודת הוקרה מאקו"ם ומהמועצה לתרבות ואמנות על תרומתה לקידום הפקה של יצירות של מלחינים ישראלים.
בשנת 2005 זכתה בפרס העובד המצטיין בקול ישראל.
חיותה בּוּסֶל (תשרי תרנ"א, 1890 – ה' בחשוון תשל"ו, 10 באוקטובר 1975) הייתה אשת חינוך עברייה ופעילה ציונית וחברתית.
שמשה כצירה לקונגרס הציוני העולמי, והייתה ממייסדות תנועת הפועלות ביישוב היהודי.
בוסל נולדה בשם חיותה גַבְזֶה (גאוזה) בעיירה לאחוביץ שבקרבת העיר בָּרָנוֹבִיץ', באזור רוסיה הלבנה שבתחום המושב של האימפריה הרוסית (כיום במחוז ברסט בבלארוס).
להוריה, אהרון למל גבזה ובלומה בת ישעיהו רבינוביץ, היו 11 ילדים שמהם 4 נפטרו בצעירותם.
האב וחלק מבניו עסקו במטוויה.
בילדותה התחנכה ב"חדר" ולאחר מכן אצל מורים פרטיים.
בצעירותה הצטרפה לאגודת הנוער "התחיה" ועסקה בפעילות ציונית והוראת השפה העברית לילדי הנוער העובד.
בשנת 1908 עזבה בוסל יחד עם חברהּ יוסף את עיירתם ועלתה עימו דרך אודסה לארץ ישראל באנייה של צליינים נוצרים רוסים ליפו.
היא הייתה מראשוני היהודים בעיירה שעלו לישראל.
תחילה ניסתה להתקבל לעבודה חקלאית, אך ללא הצלחה, לכן התפרנסה מתפירה ומאוחר יותר, בעצתו של יוסף אהרונוביץ', עבדה 6 שנים כמורה-גננת בתל אביב-יפו, חדרה וראשון לציון.
רצונה של בוסל לעסוק בעבודה חקלאית הוביל אותה לעבור לדגניה בתחילת מלחמת העולם הראשונה, שם עבדה בלול וברפת והייתה לאישה הראשונה בדגניה ובארץ שעסקה בטיפול קיבוצי בילדים, ובגן הילדים שלה התחנך משה דיין.
בהמשך גם הייתה מזכירת דגניה א'.
בשנת 1917 נישאה ליוסף בוסל ועבדה בקבוצת הפועלות הראשונה בפתח תקווה שנקראו "קבוצת הגליליות".
משם עברה לקבוצת כנרת ולבסוף לקבוצה במטולה.
מאוחר יותר חזרה לדגניה בשל הריונה ומחלתו של בעלה, ובשנת 1919, חודשיים לאחר הולדת בתה הדסה, טבע בעלה בכנרת.
בתקופת עבודתה החקלאית עסקה בפעילות ציבורית.
תחילה השתתפה בכינוס וביסוס תנועת הפועלות, הייתה חברה פעילה במזכירות המרכזית וחברה במרכז לחינוך ובמועצת הפועלות.
כמו כן, הייתה חברה בשלוש אסיפות הנבחרים במועצת ההסתדרות, הפועל הצעיר ומפא"י ושימשה כצירה בקונגרסים הציוניים בווינה (1925) ולוצרן (1935).
היא נעדרה מבזל (1932) בשל מחלה.
בשנת 1925 יצאה לשליחות במשלחת הראשונה מטעם הקרן הקיימת לישראל בפולין בראשותו של מנחם אוסישקין.
בשנת 1961 זכתה, עם עוד שמונה ממייסדי דגניה, בפרס מיוחד במסגרת פרס קפלן.
בוסל הותירה אחריה את בתה הדסה, אשתו של יהודה ורדי.
לאחר פטירתה הוצאה חוברת לזכרה "חיותה בוסל מראשוני דגניה : נולדה - תשרי תר"ן, עלתה ארצה - תרס"ח, נפטרה - ה' חשון תשל"ו".
נכדה יוסי ורדי היה ראש מועצה אזורית עמק הירדן.
נינה מואב ורדי הוא עיתונאי ועורך חדשות החוץ של כאן 11.
חיותה וברל הוא סרטו העלילתי הארוך הראשון של עמיר מנור, בכיכובם של רבקה גור ויוסף כרמון, שיצא לבתי הקולנוע ב-2012.
הסרט מספר על צמד הקשישים חיותה וברל הוז (רבקה גור ויוסף כרמון) שמתגורר בבניין מתפורר בתל אביב.
הם חלוצים בעברם, בעלי אידאולוגיה סוציאליסטית, שהגיעו לגיל 85 כשהם מלאי אכזבות מישראל המודרנית שאין בה ערבות ועזרה הדדית, כשהם בעצמם נזקקים לסיוע וחלשים בגופם.
הסרט מתאר יממה בחייהם ומפגשם עם אנשים שונים, עד שהם מחליטים לשים קץ לחייהם.
שני פרסים בפסטיבל הקולנוע של ירושלים
יוסף כרמון נבחר לשחקן הטוב ביותר.
רבקה גור נבחרה לשחקנית הטובה ביותר.
ארבעה פרסים בפסטיבל הסרטים בסלוניקי
עמיר מנור זכה בפרס מיוחד של חבר השופטים על חדשנות ומקוריות.
עמיר מנור זכה בפרס התסריט הטוב ביותר.
הסרט זכה בפרס מיוחד על "ערכים אנושיים".
הסרט זכה בפרס חביב הקהל.
יוסף כרמון – השחקן הראשי הטוב ביותר
רבקה גור – השחקנית הראשית הטובה ביותר.
השתתף בפסטיבל הסרטים של ונציה
אפרת בן צור - גלית, אחות
ג'יטה מונטה - חנה מייזל
יהונתן מגון - מוכר בפיצרייה
אמיר טאוזינגר - איש בחניון
גרא סנדלר – מיכאל, איש בשוק
הגר בן-אשר – אחות בבית חולים
רותם קינן – מוכר בחנות ספרים
אפרת אביב – שיר, קופאית בקולנוע
אוולין קפלון – טניה, אישה בשוק
איתי תורג'מן – רפאל, מוכר בחנות בגדים
נתן זהבי – בתפקיד עצמו
חיות לילה היא תוכנית אירוח סאטירית-קומית ישראלית, בהנחיית דודו ארז וירון ברלד, בהשתתפותם של דניאלה מילוא וניקו ניתאי.
התוכנית עלתה לשידור באוגוסט 2013 בהוט קומדי סנטרל בטלוויזיה בכבלים.
התוכנית היא תוכנית אירוח ברכב נוסע, המצופה בפרווה ורודה.
כל תוכנית מתרחשת במשך לילה שלם, מחצות ועד הזריחה.
מבנה התוכנית הוא קבוע, וחוזר על עצמו בכל הפרקים:
הצגת המנחה דודו ארז על ידי עובר אורח.
מונולוג פתיחה של דודו ארז, בו הוא מציג את נושא התוכנית ואת האורחים שצפויים להתארח בתוכנית.
פינת האביזרים של ירון ברלד, בחנות האביזרים.
ריאיון עם האורח המרכזי - בין האורחים שהתארחו בעונה הראשונה: פנינה רוזנבלום, ג'ולייטה, סקאזי, עינת שרוף, שימי תבורי, אלי זולטא, רוסלנה רודינה, קארין כהן, דלית זריהן, חברי הפרויקט של רביבו ועוד.
עצירה לשירותים, כשהאורח נשאר ברכב.
הפינה היא פינת ידע כללי.
ריאיון עם אורח נוסף שמצטרף לרכב (הזמר דוד לב, הפוליאמורית אופל, מוכר הפירות משוק הכרמל 'ינעל העולם' ועוד).
עצירה במסעדה, שם ירון ברלד אוכל בפראות ומתאהב במלצרית, אותה מגלמת דניאלה מילוא.
עצירה לנאמבר, שיר סיום של כוכב יו טיוב, באמצע הרחוב.
לבסוף, ירון ברלד מתעקש לחזור למסעדה על מנת לכבוש את לבה של המלצרית, אך במקומה נמצא שם באופן קבוע ניקו ניתאי.
התוכנית היא תולדה של סדרת הרשת המצליחה "סנאי סנאי" שהופקה על ידי גולדסטאר, גם היא בכיכובם של דודו ארז וירון ברלד, ובבימויו של נועם ורדי.
חיזב אל-אסלאם גולבדין (בפרסית: حزب إسلامي قلب الدين, נקראת בקיצור HIG) היא מפלגה אסלאמית אפגנית.
בשנת 1977 הקים גולבדין הכּמתיאר את "המפלגה האסלאמית" (חיזב-י אסלאמי).
בשנת 1979 התפצלה המפלגה לשני פלגים: פלג אחד (באותו השם) בהנהגת מולווי יונאס ח'אליס הידוע בשם "סיעת ח'אליס" שבסיס כוחו הוא בנַנְגַרְהאר.
הפלג השני, בראשות גולבדין הכּמתיאר, נקרא "חיזב-י אסלאמי גולבודין".
המפלגה תוקצבה רבות על ידי כוחות אנטי סובייטיים דרך שירות הביון הפקיסטני במהלך מלחמת רוסיה באפגניסטן.
כוחה של המפלגה שקע בשנות ה-90 של המאה ה-20 עם צמיחת ארגון הטאליבאן.
בסוף העשור הראשון של המאה ה-21, "הופיעה מחדש המפלגה כקבוצה צבאית כוחנית אשר נטלה אחריות על מתקפות קטלניות רבות שבוצעו כנגד כוחות הקואליציה באפגניסטן וכנגד שלטונו של חאמיד כרזאי." לאחר מלחמת אפגניסטן ב-2001, הוערך הכוח הלוחם של המפלגה בכמה אלפי אנשים.
ב-21 במרץ 2010 (חג הנורוז הפרסי) הודיע דובר "המפלגה האסלאמית" כי משלחת ובה חמישה חברים נמצאת בקאבול כדי להיפגש עם נציגי הממשלה, וכי יש תוכניות להיפגש גם עם נציגי הטאליבאן באפגניסטן.
באותו היום, סגן הנשיא של אפגניסטן, מוחמד קאסם פהים, פנה לכוחות המיליציה בצפון אפגניסטן.
הוא הכריז כי בעזרתם ניתן יהיה להניח את היסודות לשלום.
פהים קרא לכוחות להשתתף בכינוס שתוכנן להתקיים לאחר כחודש.
בחודש ינואר 2012, השליח האמריקאי לאזור, מרק גרוסמן, שוחח עם חאמיד כרזאי כחלק משיחות הפיוס; קרזאי הבהיר לו כי אפגניסטן היא זו שצריכה להוביל את המהלך הזה.
לפני הפגישה, הודה קרזאי כי קיים שיחות עם "המפלגה האסלאמית" המיליטנטית, כנראה כדי לבסס את מעמדו בשיחות עם ארצות הברית.
ביולי 2015, דיווחו כלי התקשורת באפגניסטן כי הכמתיאר קרא לתומכי "המפלגה האסלאמית" לתמוך בארגון המדינה האסלאמית במאבקה נגד הטאליבאן.
סוכנות הידיעות רויטרס דיווחה כי דובר "המפלגה האסלאמית" הכחיש ידיעה זו וטען כי היא מזויפת.
חיותה עז עד (נולדה ב-1939) היא רקדנית, מורה למחול, משוררת, סופרת ושחיינית עבר ישראלית.
אלופת ישראל ושיאנית ישראל בשחייה.
החזיקה בשיאים הישראליים במשחים ל-100 מטר חזה, ל-200 מטר חזה ול-100 מטר פרפר.
בעלת מדליית כסף מהמכביה הרביעית (1953) ומדליית זהב מהמכביה החמישית (1957).
נולדה בברלין בשם חיותה מרצביאק, לאירנה-שרה דווינצקי ופטר פאול דוודו.
במלחמת העולם השנייה הסתתרה המשפחה אצל חברים גרמנים.
חיותה ואחותה יהודית הופרדו מהוריהן והגיעו לקיבוץ ניר דוד, שם התאמנה חיותה בקבוצת השחייה של הקיבוץ ובהיותה בת 14 נהפכה לאלופת ישראל בשחיית חזה.
במקביל, לאחר ששלטה בשפה העברית, התחילה לכתוב יצירות ספרותיות.
במסגרת שירותה הצבאי עברה קורס מ"כיות ואחר מכן קורס מד"סיות.
ב-1959 למדה במשך שנתיים חינוך גופני ומחול בסמינר הקיבוצים.
לאחר מכן לימדה קומפוזיציה במחול באולפן מוזיקה ומחול וערכה כוריאוגרפיה לטקסי יום השואה בקיבוץ לוחמי הגטאות לפני אלפי אנשים ונשיא המדינה.
ב-1983 התחתנה ויחד עם בעלה הביאה לעולם 4 בנות.
בעלת תואר ב.א לסוציולוגיה ותולדות האמנות.
ב-2017 החלה להשתתף בחוג לכתיבה יצירתית, מאז התפרסמו 5 ספרים פרי עטה.
בתחרות מבחן לקביעת נבחרת ישראל בשחייה למכביה שנערכה בבת גלים בחיפה בספטמבר 1953, קבעה מרצביאק במשחה ל-200 מטר חזה שיא ישראלי חדש של 3:20.0 דקות, שיפור לשיאה הקודם שעמד על 3:27.1 דקות.
שבועיים לאחר מכן, בתחרויות השחייה של המכביה הרביעית היא זכתה במדליית כסף במשחה ל-200 מטר חזה בשיא ישראלי חדש של 3:16.3 דקות, אחרי ברן מדרום אפריקה, שקבעה שיא מכביה חדש של 3:12.7 דקות, שיפור לשיא הקודם של ורטהימר מאוסטריה שעמד על 3:18.0 דקות.
באליפות ישראל לנוער בשחייה שנערכה בבת גלים באוקטובר 1954, זכתה מרצביאק ב-3 מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:33.7 דקות, במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 3:23.8 דקות ובמשחה ל-100 מטר פרפר בשיא ישראלי חדש של 1:37.6 דקות.
בפסטיבל הבינלאומי של ספורט הפועלים שנערך בדורטרכט שבהולנד במאי 1955 זכתה מרצביאק במדליית כסף במשחה ל-200 מטר חזה בשיא ישראלי חדש של 3:14.5 דקות.
שבועיים לאחר מכן, בתחרות שנערכה בבריסל שבבלגיה היא זכתה במדליית זהב במשחה ל-200 מטר חזה בשיא ישראלי חדש של 3:14.0 דקות.
באליפות ישראל בשחייה שנערכה בבת גלים באוקטובר 1955, זכתה מרצביאק במדליית זהב במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 3:18.8 דקות.
בתחרויות השחייה של המכביה החמישית שנערכו בספטמבר 1957 זכתה מרצביאק במדליית זהב, במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב ביחד עם ברגר, חיותה מרצ'ביאק, דורית שרצר ושושנה ריבנר בשיא מכביה חדש של 5:52.7 דקות.
בתחרות אזורית שנערכה באוגוסט 1959, קבעה מרצביאק במשחה ל-200 מטר חזה שיא ישראלי חדש של 3:11.5 דקות.
באליפות הפועל בשחייה ה-17 שנערכה בקבוצת שילר בספטמבר 1960, קבעה מרצביאק במשחה ל-100 מטר חזה שיא ישראלי חדש של 1:27.6 דקות.
ובמשחה ל-200 מטר חזה שיא ישראלי חדש של 3:10.7 דקות
זה התחיל כמו האביב, סיפורן של 40 נשים על האהבה הראשונה שלהן.
תמונות מימים רחוקים, אוטוביוגרפיה המספרת את תולדות חייה, מסיום המלחמה בה הלכה לאיבוד.
דרך רעב, עלייתה לארץ ישראל, חייה בקיבוץ כילדה ללא משפחה וכאישה בוגרת.
ספר שירה העוסק במוצא אביה, שאביו הגיע לגרמניה מאפריקה, ארגמן-מיטב 2019
לא קול משמיים, שירה, נכתב לזכר אחותה.
חיזוי פרמטרי הוא חיזוי שניתן באמצעות נוסחאות ולא ערכים סופיים קבועים.
הנוסחאות משמשות להצבת ערכי פרמטרים או משתנים אלפא-נומריים ספציפיים בהתאם לתנאי היישום.
עקב זאת, לחיזוי פרמטרי יש דרגת חופש, שמקנה לו גמישות, התאמה למגוון גדול של מצבים, אפשרויות הפצה במערכות, יכולת סימולציה ואופטימיזציה, והשגת דיוק גבוה יותר.
בפרדיגמה של חיזוי פרמטרי משתמשים ביחסים בין הרכיבים, כדי להפעיל ולהעביר מידע לצורך תכנון גאומטריות ומבנים מסובכים.
מקורו של המושג "פרמטרי" הוא במתמטיקה , שמתייחס לשימוש בפרמטרים מסוים או משתנים שניתנים לשינוי כדי להפעיל או לשנות את התוצאות הסופיות של משוואה או מערכת משוואות.
תכנון פרמטרי מהווה חלק מתכנון אדריכלי.
ההתחשבות בכוחות משתנים כגון מזג אוויר, תנאי הקמה, תרבות ושימוש, היוותה תמיד חלק מתהליך התכנון.
חיזוי של תופעות על סמך ביג דטה מחייב גישה פרמטרית, בגלל מגוון המצבים הגדול, ישויות שאינן ניתנות לייצוג דיגיטלי, וקצב אירועים גבוה מאוד שמקצר את זמן התגובה.
ניצנים ראשונים של שימוש בחיזוי פרמטרי לשטף נתונים במגוון רחב של מצבים ובקצבים גבוהים, ניתן לראות במערכות AI מסוג מערכות מומחה שמכילות בסיסי חוקים.
הקושי המיוחד בביג דטה הוא, שהנתונים הם לא מפוקחים, ולכן לא ניתן בשיטות המסורתיות לבצע את ההגדרות הנדרשות לעיל בצורה אנליטית עקבית וממצה כנדרש, ונדרש לבצע הקבצה באמצעות כריית נתונים מסוג ניתוח אשכולות (clustering).
חיזו בטטה הוא סיפור קצר מתוך הספר "ילדה שחורה", של הסופר סמי ברדוגו, שפורסם לראשונה בהוצאת בבל בשנת 1999. הסיפור עוסק בקשיי היום־יום של משפחה חד־הורית ממוצא מזרחי בישראל, והתנהלותה לאחר משבר שפוקד אותה.
לקובץ הסיפורים "ילדה שחורה" הוענק פרס לספרי ביכורים לשנת 1999 מאת משרד המדע, התרבות והספורט.
הסיפור מתאר משפחה חד־הורית, בה האם מגדלת שני בנים מתבגרים.
האם מתאימה לכל אחד מהם את הכינויים, המזון והמשאבים בהתאם לאישיותם ולצרכיהם כפי שנתפסים בעיניה – הבכור, אדוארד, ילד בן 16 מכונה בשם "חיז'ו" (גזר במרוקאית) בגלל ראייתו הייחודית המאפשרת לו לחקוק בראשו תמונות וזיכרונות, ואחיו, שמעון, מכונה "בטטה", כשם שנולד גדול ובריא.
שם האם אינו ידוע אך מתואר שהיא נקראת על ידי האנשים בשכונת מגורם "חיז'ו בטטה".
האם מועסקת כעובדת ניקיון מסורה בקופת חולים, ואף נעזרת בילדיה לפני ביקורות של המפקחת.
מתוארים יחסים קרובים בין השלושה.
האם מחנכת את ילדיה בחינוך מסורתי, לצייתנות בבית ובבית הספר ולכיבוד סמכות המבוגרים.
האם היא אישה פשוטה, מתבודדת יחסית, ולעיתים התנהגויותיה מוזרות.
לעומתה, הנערים, ובייחוד שמעון, שאינם מסתגרים מפני הסביבה, ומעדיפים חיים חופשיים, ליברליים ומהנים יותר.
המשפחה היא משפחה קשת יום הנאבקת על קיומה בתוך מציאות חברתית־כלכלית לא פשוטה.
אף על פי קשייה, מודגשת אחדותה וגיבושה של המשפחה למקשה אחת וחיז'ו חוזר על כך מספר פעמים בסיפור.
נהוג לחלק את הסיפור לשלושה חלקים עיקריים:
מתוארת השגרה שהייתה נהוגה במשפחה במשך שנים אחדות, השגרה לפיה האם עובדת בניקיון בית חולים באופן יום יומי ומטילה על בניה אחריות רבה במילוי מטלות בבית, ולעיתים הם נרתמים לעזרתה בניקיון המרפאה לפני ביקורי המפקחת.
האם מגדלת את בניה בתפישה על פיה עליהם להיות שקטים, צייתנים ולא לשאול שאלות מיותרות.
חיז'ו הולך בדרך אימו ומקבל את תפישת עולמה, מזדהה איתה ומגן עליה.
הוא מקבל על עצמו ללא ביקורתיות את אורח החיים המסתגר (הסתרת הסוד) מפני השכנים ובמיוחד את האחריות שאימו מטילה עליו בניקיון הבית ובמקום עבודתה.
לעומת זאת אחיו שמעון אינו מתמסר לאמונות אימו כמו חיז'ו ומעדיף לא פעם לבחור בהתחברות לעולם החיצוני על פני ההסתגרות וההתבודדות האינטנסיבית בה נוהגת אימו.
האם מפוטרת מעבודתה ומתפקדת כביכול כרגיל.
היא נמצאת בבית בכל שעות היום: היא דואגת לבנים ולניקיון הבית, ומקפידה להכין להם באופן קבוע כריכים עם גבינה ובצל ירוק.
לילה אחד, מתעורר חיז'ו למראה אימו הסובלת מכאבים שמבקשת ממנו כוס מים.
חיזו מכריח את עצמו לשכוח את התנהגותה בלילה, שכן הדבר מפחיד אותו.
כך מתחילה לבצבץ המועקה הנפשית של האם שבשיאה מובילה לניסיון התאבדותה, נקודת המפנה בסיפור – בריחתה של האם לפרדס.
שכנה המצטרפת לבנים בחיפוש המבוהל אחר האם שנעלמה פורצת את מעגל ההסתגרות שהאם התוותה במשך כל השנים והאם מתגלה כאשר ירכיה חשופות (ומבחינה מטאפורית גם סודה) לעין כל, והיא מבולבלת מאוד ועל ידיה שריטות.
בשלב זה, חיזו חש את הפחד מחלחל בו והוא מבין, שהחיים לא יוכלו לחזור להיות כמו שהיו, וכי סודה של המשפחה נחשף לעיני כל.
ביטוי מעשי לכך הוא העובדה שבאופן רשמי הוא הופך להיות האחראי לאימו, בכך שהוא חותם על טופס שנותן לו חובש האמבולנס.
כשהאמא בבית חולים – שבועיים לאחר ניסיון ההתאבדות, חיזו מקבל את האחריות על עצמו, על אחיו ועל הבית, בעוד שמעון אחיו משתחרר מכל אחריות.
חיזו הופך ל"ילד הורי" ומתחיל להתרגל למצב.
הוא מסדר את הבית כדי "שייראה כמו תמיד" ובכך הוא מאמץ את מנהגי אימו.
הסדר והניקיון הם ניסיון "לנקות", ו"לטאטא", את הלכלוך, את הסוד, את המחלה, אך בנוסף הם גם אמצעי שעוזר לשמור על מסגרת של שגרה ושפיות.
הסיום מעורפל יחסית, ומשאיר את הקורא עם סימני שאלה הן לגבי עתיד המשפחה, והן לגבי עברה (במיוחד בהקשר לסיבת ההתמוטטות של האם, שהצטיירה כדמות יציבה).
למספר קוראים אדוארד, שכאמור, מכונה גם בשם "חיזו", ולעיתים גם "אדי" בקיצור.
לאדוארד יש ראייה טובה, ולכן אמא שלו נתנה לו לאכול הרבה גזרים.
לאדוארד יש תפיסה מאוד ספציפית על המציאות, שמקשה עליו לקבל את התפיסה היותר אופטימית של אחיו, ואת השאיפה שלו לחיים יותר טובים.
הוא חושש מלקוות שיהיה יותר טוב, כי הוא מפחד שהוא יתרחק מהמציאות.
"ואני נבהלתי...כאילו הראה לי אור שאסור לראות".
על אף זאת, אדוארד קצת מקנא באחיו ובניתוק שלו מהערכים והמורשת שאמם מנסה להעביר להם, "איך הוא למד לחיות ככה, אני שואל את עצמי".
הוא מרגיש שיש לו אחריות גדולה גם על אחיו הקטן, וגם לדאוג ולעזור לאמא שלהם.
במיוחד לאחר שאמא שלהם חווה משבר נפשי (לאחר פיטוריה) ואינה רוצה לחיות יותר.
"ברגעים כאלה אני מרגיש שיש לי אחריות עליו, יש לי פחד שאני לא אחזיר אותו הביתה לאמא.
אני חושב שבנסיעות האלה אני באמת מרגיש שאני האח הגדול ששומר על האח הקטן".
שמעון הוא האח של המספר, והוא המורד בסיפור.
הוא מתואר כמישהו מאוד מעשי, ומחובר למציאות.
שמעון הוא ילד בן 13.5, עם שרירים מאורכים ודקים בידיים וברגלים.
השרירים הללו מעוררים מעט את קנאתו של המספר, חיז'ו, כפי שעולה מן הכתוב "שמעון בכלל לא בטטה, הוא ילד בריא עם שרירים מאורכים ודקים ברגליו ובידיו, כבר עכשיו אני רואה אצלו את הוורידים שמתבלטים לו לאורך הזרועות ומחפש את שלי".
שמעון אינו מייחס חשיבות לסמכות של האם ואחיו הבכור, ("הוא לא התרגש כי ידע שהוא לא באמת בטטה, ושאני נראה לידו כמו לולב כפוף") ובניגוד לאדוארד, שמנסה להתעלם מהמציאות, שמעון פיקח ומודע למצבו ביחס אליו – הוא יודע שהם חיים בתחתית של החברה, שנמנעת מהם רווחה חומרית ואושר חומרי בסיסי.
לכן הוא מר יותר כלפי האם והאח: "הוא תמיד נראה לי מריר יותר".
שמעון הוא דעתן, ולא מפחד להביע את דעתו בפני אחיו, אימו ואחרים, דבר המנוגד לסודיותה והסתגרותה של אימו.
בעיני אחיו, הוא זה שחושף את האור החיצוני שאסור לדעת על קיומו, "בזמן שאמא הלכה לחנות, שמעתי אותו אומר לי, 'עד מתי נחיה ככה?' ואני נבהלתי כאילו דיבר אליי במילים שאסור לדבר בהן, כאילו הראה לי אור שאסור לראות".
שמעון אף מורד בכינויים של האם: הוא קורא לאחיו "אדי", וכשאחיו קורא לו "בטטה" הוא לא קורא לו "חיזו" בחזרה.
לשם: "שמעון" בסיפור קיימת הקבלה תנכי"ת, שכן גם בתנ"ך שמעון היה דמות של מורד, שהתנגד לצו יעקב אביו ויצא למסע נקם במשפחתו של שכם בן חמור.
ההתנהגות המשוחררת של שמעון, הריצות שלו, השתטותו עם חבריו למרות מצבם הכלכלי הקשה, מעוררים באח הבכור קנאה: "אני מסתכל עליו דרך החלונות, עוקב אחריו בריצות שלו, בצחוקים שלו עם חברים, ומרגיש איך אני מתכווץ מולו.
איך הוא למד לחיות ככה, אני שואל את עצמי".
אמם של אדוארד ושמעון, המופיעה בסיפור זה ללא שם.
הדבר מעורר תימהון, כיוון שאפילו לשכנתה יש שם.
ובכל זאת – לאם אין.
האם היא אישה שמנסה לשרוד בתוך מציאות קשה במיוחד ונאבקת על חייה וחיי בניה.
היא מוכנה לנקוט בכל האמצעים הדרושים לשמירה על משפחתה אך מעדיפה לבחור באורח חיים של ניתוק והתבודדות מהסביבה והחברה – "אמא שלנו לא מכירה ולא מתעניינת באיש מלבדנו".
היא כמעט שלא מקיימת קשר אנושי עם שום אדם מהאנשים בחייה, אפילו בעבודתה (כמנקה בבית חולים).
"בעבודה שלה היא לא מדברת עם אף אחד".
כל חייה היא תחת אימת המפקחת הבוחנת את טיב עבודתה.
היא מנסה להוכיח שהיא חרוצה, ולכן "מנקה יסודי את המרפאה".
האם אינה מסתירה את קשייה וההתמודדות המתמשכת עם חייה בפני ילדיה, הם מודעים היטב למצב, ואפילו מסייעים לה לפני ביקורי המפקחת, כדי שהיא לא תאבד את העבודה שלה: "כשהגיעה (המפקחת) לעשות ביקורת על הניקיון של אמא הייתה מודיעה שבוע ימים לפני, ואז הסכמנו לבוא ולעזור לאמא שלנו".
היא אינה מנחילה לילדיה דבר מלבד שתיקותיה והצורך להילחם על הקיום: " 'אם אין לי עם מי לדבר אני לא צריכה לדבר', אמרה תמיד, וניסתה להסביר לנו שככה צריך להיות גם בבית הספר, 'אתם לא תדברו סתם אל המורים שלכם, רק אם הם שואלים אתכם' ".
נוסף לכך, היא אינה מצטיירת כאם רגישה במיוחד, ומשדרת כלפי בניה חזות נוקשה ושרדנית ללא רגש, למעט מקרים נדירים שהיא מפזרת אהבה וחום לילדיה כדי לקרבם אליה.
המפנה בחיי האם ובסיפור בכלל הוא הפיטורין.
האם מפוטרת מן העבודה ונקבעת לה קיצבה מהביטוח הלאומי מתוקף היותה מובטלת והנטל עליה כאם חד הורית: "זה השתנה לי ולשמעון ולאמא שלנו.
אולי הכול התחיל כשהיא הפסיקה לעבוד.
אישה אחת שבאה לבקר אותה כמה פעמים אמרה שהיא מפסיקה לעבודה ושהיא תקבל קיצבה בשבילנו".
ההתוודעות לגורלה של האם עם בריחתה לפרדסים היא דרך דבריה של השכנה.
זהו רגע השבירה וההתמוטטות של האם.
עם כל דאגתה לילדיה והרצון לגונן עליהם, השבירה שלה הייתה גדולה מכדי שתוכל לחשוב על ילדיה ומה שיקרה להם עם ניסיונה לשים קץ לחייה.
ילדיה צורחים בפרדס "אמא" מתוך חרדה לגורלה ולגורלם שלהם.
ברגע שהיא נגלית לעיניהם, היא אינה יכולה אפילו להעמיד פני חזקה למראית עין: " 'אני לא יכולה יותר', אמרה לי והתחילה להזיל דמעות בלי לבכות".
"חיז'ו" היא מילה במרוקאית שמשמעותה גזר, ו"בטטה" היא תפוח אדמה.
מכאן ניתן להבין שהמשפחה באה ממוצא מרוקאי.
שם הסיפור הוא על כינוי הגנאי שקיבלה האם מאנשים אחרים.
" 'חיזו בטטה, מה שלומך?
איך את מרגישה?' היו שואלות אותה האמהות של ילדי הסביבה שלנו".
כינוי זה ניתן לה מאחר שהיא הייתה מבקשת מהירקן גזר ותפוח אדמה לשני בניה.
יותר ספציפית הייתה מבקשת לאדוארד – חיזו, ולשמעון – בטטה.
הכינויים האלה היו גם נקראים אחד לשני על ידי האם "בטטה שלי תיזהר", אך אין להם משמעות ממשית.
לאדוארד קנתה האם גזר היות שבברית מילתו עיניו היו פקוחות לרווחה ולא הנידו עפעף – לכן הסיקה שהכוח שלו הוא בעיניים.
לשמעון, האם קנתה תפוח אדמה מאחר שכשנולד, היה בריא וגדול – לכן תמיד דאגה להאכיל אותו היטב ובעיקר בהרבה תפוחי אדמה.
כינויי הגנאי האלו, מראים את המציאות הקשה שבה חיה המשפחה, והבדלי המעמדות בינה לבין שאר המשפחות.
המחאה בסיפור על המציאות החברתית
כבר משם הסיפור, ניתן להבחין בקשר הברור בסיפור לתרבות המרוקאית, שכן המילה: "חיז'ו" שמשמעותה גזר, היא במרוקאית.
בהמשך ניתן להסיק שהמשפחה היא משפחה מרוקאית ממעמד חברתי וכלכלי נמוך הנאבקת על קיומה בתוך מציאות לא פשוטה.
אף על פי כן, מעדיף הדובר אדוארד, לדבר על האחווה, המשפחתיות והאהבה ההדדית שקיימת במשפחה.
אדוארד חי באשליה מסוימת שהמציאות טובה "כשאני מסתכל...
בזמן שאמא יושבת במרפסת ושמעון מול הטלוויזיה והכל רגוע, אין דבר שאני רוצה לשמר יותר מהרגע הזה ומהבית שלנו" ומדחיק את הקשיים שהוא ומשפחתו חווים.
יחס החברה לאוכלוסייה חלשה, ומשפחתם הנכללת באוכלוסייה, הוא פוגעני.
כאמצעי הגנה ליחס החברה כלפי משפחתה בונה האם החד – הורית "חומת מגן", ("סביבנו גרות שבע משפחות שאני מכיר.
אמא שלנו לא מכירה ולא מתעניינת באיש מלבדנו"), שמנתקת אותה ואת משפחתה מהעולם החיצוני וההתמודדות עם המציאות הקשה.
הסיפור עוסק ברובו בקונפליקט פנימי אשר מנהל חיזו עם עצמו, בהקשר לעמדות ומאפייני התנהגות שהוא לומד מסובביו וקרוביו.
למשל, הבחירה בהסתגרות מהעולם אשר הוא קולט מאמו, מול הכמיהה לפריצה החוצה אל העולם אשר הוא קולט מאחיו הצעיר.
כילד הבכור בבית שחסרה בו דמות־אב וכנער מתבגר, מתלבט חיזו בין נאמנותו לאמו, מתוך מילוי תפקידו של אביו החסר בבית, לבין הדחף הטבעי להשתחרר מסביבת הבית, המתוארת כבועה מסביבו, ולפרוץ אל חיים שמלווים בתקשורת עם הסביבה.