tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
באצבעות אלו נמצא ההבדל הגדול ביותר בין שתי אצבעות סמוכות, בשל כך כל עוד הסינדקטיליה מחברת אותן יחדיו, האצבע הקצרה תעכב את צמיחת האצבע הארוכה יותר.
הסיכונים הכרוכים במהלך הניתוח, כבכל הליך שכולל הרדמה כגון: תגובת נגד לתרופות, בעיות נשימתיות, דימום מוגבר וזיהומים.
סיכונים ספציפיים לניתוח זה הם אובדן שתל העור, או פגיעה באספקת הדם לאצבע כתוצאה מהגבס או התחבושות.
לא ניתן לתקן סינדקטיליה באופן מוחלט דרך ניתוח, ולעיתים יש צורך לחזור על הניתוח בסיום שלב הצמיחה, מפני שחלק מהעיוות עלול לחזור, ולאבד חלק מהתיקון.
על כן עדיף לדחות, לעיתים, את הניתוח עד סיום הצמיחה.
סינדי הייד-סמית היא פוליטיקאית אמריקאית חברת המפלגה הרפובליקנית המכהנת כחברת הסנאט של ארצות הברית מטעם מדינת מיסיסיפי.
הייד סמית נולדה בברוקהייבן שבמיסיסיפי.
היא בוגרת המכללה הקהילתית קופיה-לינקולן וב-1981 סיימה תואר ראשון באוניברסיטת דרום מיסיסיפי.
היא כיהנה כחברת הסנאט של מיסיסיפי בשנים 2000–2012. תחילה כנציגת המפלגה הדמוקרטית ומ-2010 עברה למפלגה הרפובליקנית.
בנובמבר 2011 נבחרה לנציבת החקלאות והסחר של המדינה והייתה האישה הראשונה שכיהנה בתפקיד זה.
ב-2015 נבחרה לתקופת כהונה נוספת.
הייד-סמית מונתה על ידי מושל מיסיסיפי דאז, פיל בראיינט, לכהן כנציגת המדינה בסנאט של ארצות הברית עד לקיומם של בחירות מיוחדות לתפקיד, במקומו של ת'אד קוקרן שהתפטר.
בבחירות אלו היא ניצחה את מייק אספי, שר החקלאות לשעבר.
היא נכנסה לתפקידה ב-9 באפריל 2018 והייתה בכך לאישה הראשונה המייצגת את מיסיסיפי בסנאט.
היא חברה בוועדת ההקצבות, בוועדת הכללים והמנהל ובוועדת החקלאות, התזונה והיערנות.
היא נשואה למייק והם הורים לבת אחת.
סינדיוצרס (שם מדעי: Syndyoceras) הוא סוג של יונק נכחד מסדרת מכפילי פרסה שחי בתקופת המיוקן בערבות מרכז אמריקה הצפונית.
היצור נראה כמו צבי אך היה שונה ממכפילי הפרסה המודרניים והשתייך למשפחה הנכחדת פרוטוצרטיים (Protoceratidae).
אורכו של היונק הגיע ל-1.6 מטר ומשקלו ל-60 ק"ג.
בניגוד לצבאים היו לו שתי אצבעות עבות דמויות-פרסה בכל רגל.
הגולגולת של הסינדיוצרס הייתה גדולה והיו בה זוג קרניים שמוקמו בין העיניים לאוזניים, ועוד קרן גדולה מפוצלת לשניים על החוטם.
הניבים היו דקים יותר משיני צבאים ודמו לניבי אייל המושק.
ממבנה הגולגולת ייתכן שהיה ליצור אף בולבוסי בדומה לסאיגה.
יונקים אלה תפקדו בתור הצבאים של המיוקן ונעו בעדרים במישורי אמריקה.
ככל הנראה הקרניים הייחודיות סייעו להם להילחם ביריבים, למשוך בני זוג וכן להתגונן מטורפים.
סינדרום הסטודנט או תסמונת התלמיד מתייחסת להתמהמהות מתוכננת, כאשר, לדוגמה, סטודנט יתחיל ליישם את עצמו למשימה ברגע האחרון האפשרי לפני המועד האחרון.
סינדרום הסטודנט מבטל את שולי הבטיחות הפוטנציאליים ומייצר לחץ מול משימה.
התסמונת מופעלת על ידי האדם באופן מודע או לא מודע.
על פי מקור אקדמי אחד, הסיבה שהאדם מכניס את עצמו לסינדרום הסטודנט היא על מנת לעורר רמת דחיפות גבוהה מספיק כדי להבטיח שכמות נכונה של מאמץ מבוצע לסיום המשימה.
המונח משמש לתיאור סוג זה של סחבת באופן כללי, ולא רק על ידי סטודנטים, למשל בתחום הנדסת תוכנה: "מחקר ראשוני זה חוקר שלושה נושאים התנהגותיים אשר עשויים להשפיע על הפרודוקטיביות של חברי הצוות הן בפרויקט המתנהל במתודולוגיית מפל מסורתי והן ב-Scrum: ניהול של מתח, השימוש בזמן פנוי (slack) ותסמונת התלמיד."
המונח הוטבע לראשונה על ידי אליהו גולדרט בספרו שרשרת קריטית.
סינדי כהן היא עורכת דין יהודייה-אמריקאית לזכויות אזרחיות המתמחה בדיני הפרת פרטיות, פשעי אינטרנט וזכויות אלקטרוניות.
כהן נולדה בדטרויט, שבמישיגן, ארצות הברית.
היא למדה לתואר ראשון באוניברסיטת איווה ובבית הספר לכלכלה של לונדון.
לפני שהחלה בקריירת עריכת הדין, עבדה כשנה במרכז האו"ם לזכויות אדם בז'נבה.
בשנת 2000 מונתה ליועצת המשפטית של קרן החזית האלקטרונית, ובשנת 2015 מונתה למנכ"לית בפועל שלה.
כהן ייצגה את דניאל ג'יי ברנשטיין ואת קרן החזית האלקטרונית במשפטם נגד מדינת ארצות הברית בתיק הקובל על איסור ייצוא קריפטוגרפיה מארצות הברית בשנים 1995–1997. התיק זכה לפרסום רב.
בין השנים 2002–2012 היא ייצגה את קרן החזית האלקטרונית בתובענה ייצוגית נגד חברת AT&T, בטענה כי החברה סייעה בצורה לא חוקית למעקבים של הסוכנות לביטחון לאומי האמריקאית, וסיפקה האזנות סתר ומכירת נתונים.
בשנים 2005–2007 הייתה שותפה בתביעה הייצוגית שהוגשה נגד חברת "Sony BMG" בשל אי שמירת ניהול הזכויות הדיגיטלי של לקוחותיהם.
כמו כן הובילה בהתנדבות את התביעה נגד חברת "Diebold Nixdorf".
1997 - מנה אותה מגזין עורכי הדין של קליפורניה כאחת מ"עורכות הדין של השנה".
2006 - נבחרה על ידי כתב העת למשפט לאומי לאחת ממאה עורכי הדין המשפיעים בארצות הברית.
2010 - קיבלה את פרס ואנגרד מהמחלקה לקניין רוחני של לשכת עורכי הדין בקליפורניה.
2012 - קיבלה את פרס חופש המידע ע"ש ג'יימס מדיסון מאיגוד העיתונאים המקצועיים של צפון קליפורניה.
2018 - נבחרה על ידי מגזין פורבס לאחת מ"חמישים הנשים המובילות בטכנולוגיה בארצות הברית".
דיים אלסיון סינתיה קירו היא מנהלנית בריאות ניו זילנדית, שב-21 באוקטובר 2021 הושבעה כמושלת הכללית של ניו זילנד.
לפני ההכרזה על מינויה כמושלת הכללית, שימשה קירו כמנהלת הכללית של החברה המלכותית טה אפארנגי, וקודם לכן הנציבה לענייני ילדים של ניו זילנד, ראשת בית הספר לבריאות של אוניברסיטת מאסי, ראשת בית הספר המאורי של אוניברסיטת ויקטוריה בוולינגטון, וסגנית נשיא אוניברסיטת אוקלנד.
סידני קירו נולדה בוואנגראיי, כבכורה במשפחה של שישה ילדים.
קירו גדלה בדרום אוקלנד והתחנכה בבית הספר התיכון רתרפורד.
לאחר מכן היא למדה באוניברסיטת מאסי, שם היא השלימה תואר בעבודה סוציאלית לאחר סיום לימודיה היא החלה לעסוק בעבודה סוציאלית.
בשנים 1995–2000 עבדה קירו באוניברסיטת מאסי כמרצה בכירה למדיניות חברתית.
ב-2001 היא קיבלה תואר דוקטור מאוניברסיטת מאסי, כשנושא עבודת התזה שלה היה מדיניות הבריאות באוכלוסייה המאורית.
היא המשיכה את לימודיה וקיבל תואר מוסמך אוניברסיטה במנהל עסקים מאוניברסיטת אוקלנד.
ב-2003 מונתה קירו כנציבת הילדים של ניו זילנד, תפקיד בו היא שימשה עד 2008. בעת ששימשה בתפקיד זה היא הקימה כוח משימה לפעילות בנושא אלימות במשפחה שבו היו חברים מנהלים בכירים רבים במחלקות ממשלתיות, ואנשים מתחומים כמו המשטרה, בית משפט לענייני משפחה ונציגים מהאוכלוסייה המאורית ותושבי איי האוקיינוס השקט.
העברת תיקון מספר 59 לחוק הפשיעה משנת 2007 במהלך כהונתה, משכה תשומת לב ציבורית ולעניין בתקשורת.
קירו קידמה ומכה בביטול סעיף 59 לחוק הפשיעה, שנתן הצדקה חוקית לשימוש באלימות נגד ילדים.
לאחר סיום כהונתה כנציבת הילדים, שבה קירו לאקדמיה, עבדה כפרופסורית שותפה באוניברסיטת מאסי, ועמדה בראש בית הספר לבריאות ציבורית של המוסד.
ב-2013 מונתה קירו לראשת בית הספר המאורי לחינוך של אוניברסיטת ויקטוריה שבוולינגטון.
באוקטובר 2020 הוכרז שקירו תמונה כמנהלת הכללית של החברה המלכותית טה אפארנגי, החל מ-1 במרץ 2021.
ב-24 במאי 2021 הודיעה ראשת ממשלת ניו זילנד ג'סינדה ארדרן שקירו תכהן כמושלת הכללית של ניו זילנד החל מ-21 באוקטובר 2021. המושלת הכללית המכהנת, דיים פטסי רדי, תסיים את כהונתה בת חמש השנים ב-28 בספטמבר.
ב-21 באוקטובר 2021 הושבעה קירו כמושלת הכללית בטקס צנוע עקב מגפת הקורונה.
ב-2012 קיבלה קירו את פרס הבריאות הציבורית מאיגוד הבריאות הציבורי של ניו זילנד, ואת פרס תוכנית פולברייט האמריקאי.
באותה שנה היא גם קיבלה את התואר "מאורית השנה" על ידי הטלוויזיה של ניו זילנד בזכות תרומתה לחברה.
ב-2021 מונתה קירו כגבירה עמיתה של מסדר ההצטיינות של ניו זילנד, בשל שירותה לרווחת וחינוך ילדים.
קירו נשואה לדר' ריצ'רד דייוויס.
לשניים ארבעה בנים ושני נכדים.
סינדר הוא ספר מדע בדיוני פנטזיה שכתבה מריסה מאייר בשנת 2012. הוא הספר הראשון בסדרת הספרים תולדות הלבנה.
סינדר הוצא לאור על ידי כנרת זמורה-דביר.
הסיפור מבוסס על המעשייה סינדרלה.
"תולדות הלבנה" היא סדרת ספרי מדע בדיוני ופנטזיה שנכתבה על ידי הסופרת האמריקאית מאריסה מאייר.
הסדרה כוללת ארבעה ספרים, ומיועדת לנוער בוגר.
כל ספר בסדרה מכיל מעשייה ידועה של האחים גרים שנשתלו בתוכה מאפיינים של מדע בדיוני.
מאייר השתמשה במעשיות סינדרלה, פעמונית, כיפה אדומה ושלגיה, של האחים גרים, והפכה אותם לסיפורי מדע בדיוני.
הספרים בסדרה הם סינדר, סקרלט, קרס ו-וינטר.
העלילה מתרחשת בעיר העתידנית ניו בייג'ינג, כאשר מדינות העולם מתארגנות מחדש כדי ליצור אימפריות ובריתות חדשות.
באותו זמן מחלה קטלנית ששמה "לטומוזיס" מופצת על ידי בני הלבנה וכינוייה הם "הקדחת הכחולה", או "המגפה", המחלה משתוללת ברחבי העולם ואין לה תרופה.
הנערה סינדר בת ה-16 נמצאת תחת אפוטרופסות אמה המאמצת האכזרית, לין אדרי, יחד עם שתי אחיותיה החורגות, לין פרל ולין אדמונית.
סינדר היא קיבורגית, מופלית לרעה ולעיתים קרובות מתייחסים אליה בזלזול, למרות שהיא ידועה כמכונאית הטובה ביותר בניו בייג'ינג.
בעוד סינדר עובדת כמכונאית בשוק, היא פוגשת בבנו של הקיסר, הנסיך קאי, שמבקש ממנה לתקן את האנדרואידית האישית שלו.
הקיבורגים מטופלים כאזרחים נחותים, ולכן סינדר מסתירה את זהותה מקאי.
עד מהרה, אדמונית חולה במחלת הלטומוזיס.
אמה לין אדרי "מנדבת" את סינדר להשתתף בחקר המגפה, הכולל ניסוי שאיש מהמשתתפים בו אינו שורד אחריו.
כאשר מזריקים לסינדר את הזן של מחלת הלטומוזיס, מתגלה שהיא חסינה מפני המחלה.
ד"ר ארלנד, החוקר הראשי, מתחיל בעשיית מחקר על החסינות של סינדר, מה שמוביל למחקר על חייה של סינדר לפני הפיכתה לקיבורגית בגיל 11.
במקביל, אביו של הנסיך קאי, הקיסר ריקאן, מת מהמגפה, וכתוצאה מכך הנסיך הופך לקיסר בגיל 17. יש עליו לחץ ליצור ברית בין מדינות כדור הארץ לבין מדינת הירח, לונה, שבראשה עומדת המלכה לבנה הרודנית והמניפולטיבית.
הברית תתקיים על ידי נישואין של הקיסר קאי עם המלכה לבנה.
הקיסר קאי אינו מרוצה מהרעיון, הוא רוצה לסכל את התוכנית הזו על ידי מציאת מישהי אחרת להתחתן עימה.
הוא מחפש מידע על יורשת הירח החוקית הנסיכה סלין, שנאמר כי מתה בשריפה בחדר הילדים שלה כשהייתה בת 3 אך גופתה לא נמצאה מעולם.
קאי מאמין שהנסיכה סלין שרדה את השריפה, אך אינו מצליח למצאה.
הסיפור מגיע לשיאו בנשף שסינדר מוזמנת אליו כאורחת מיוחדת של הנסיך קאי.
סינדר מזהירה את קאי על המניעים הנסתרים של לבנה ואומרת לו לבטל את החתונה.
השתיים מתקוטטות, לבנה מנסה לגרום לסינדר לירות בעצמה, אך סינדר מתנגדת לניסיון ויורה באקדח לעבר לבנה.
לאחר התמודדות שבה היא מנסה לברוח, בורחת מועדת במדרגות ומאבדת את כף רגלה, לקאי אין ברירה אלא לעצור את סינדר בכלא בבייג'ינג ולהסכים למסור את סינדר ללבנה כדי להציל את כדור הארץ ממלחמה.
מאוחר יותר, בתא הכלא של סינדר, ד"ר ארלנד מבקר ומגלה שעל פי המחקרים שערך סינדר היא בעצם הנסיכה סלין האבודה.
לין סינדר - קיבורגית ומכונאית בת 16, דמותה מבוססת על דמותה של סינדרלה.
היא נאה למראה ועיניה ושערה חומים.
סינדר מתביישת בהיותה קיבורגית וסתירה את העובדה הזו מקאי.
איקו - העוזרת האנדרואידית של סינדר, בעלת שבב אישיות לא רגיל, היא אנושית מאד.
הנסיך קאיטו - ידוע בשם קאי, יורש העצר של ריקן, המלך של ניו בייג'ין, הנסיך של ניו-בייג'ין.
דמותו מבוססת על דמותו של הנסיך מסיפור סינדרלה, הוא נחשב כיפה תואר וחתיך ונערות רבות מעריצות אותו.
נאינסי - האנדרואידית של הנסיך קאי מילדות.
ריקאן - אביו של הנסיך קאי, הקיסר של ניו-בייג'ינג, מת בתחילת הסיפור מלטומוזיס.
לין פיאוני - אחותה החורגת של לין סינדר וחברתה.
במהלך הסיפור היא מתה מלטומוזיס.
לין פרל - בתם של לין אדרי ולין גארן, אחותה הגדולה של לין פיאוני.
היא מציקה לסינדר ומזלזלת בה באופן קבוע.
לין אדרי - אמה החורגת והאכזרית של לין סינדר.
היא מאמינה שקיבורגים הם אינם אנושיים ואינם מסוגלים לחוות רגשות היא מתעללת באופן קבוע בסינדר ומאשימה את סינדר בכל מצוקה וקושי שעולים במשפחתה.
צ'אנג סצ'ה - אופה בשוק שחלתה בלטומוזיס בתחילת הסיפור וכתוצאה מכך הדוכן שלה נשרף.
היא לא אהבה את סינדר בגלל היותה קיבורגית ונהגה להרחיק את בנה מדוכנה של סינדר.
צ'אנג סונטו - בנה של צ'אנג סצ'ה.
דוקטור ארלנד - ראש מחלקת חקר הלטומוזיס בארמון הקיסר, הוא מסתיר את היותו בן לבנה.
ביתו החלולה [ללא מתנת לבנה] נלקחה ונרצחה על ידי השלטון בלבנה והוא נחוש לנקום ולהפיל את לונה מעל כיסאה.
הוא מארגן חיפוש אחר הנסיכה סלין תחת התירוץ של גיוס מתנדבים לחקר מגפת הלטומוזיס שהוא יזם.
לונה מלכת הלבנה - יש לה יכולת הקסמה חזקה שבה היא משתמשת במטרה לגרום לאנשים לציית לה וכדי להראות יפה יותר ומושכת.
סיביל מירה - התאומטורגית הראשית של לונה, היא נאמנה מאוד אליה ומוכנה לרצות אותה בכל מחיר.
קון טורין היועץ המלכותי ואחד מהאנשים הקרובים יותר אל הנסיך.
סינתיה ג'יין "סינדי" ויליאמס הייתה שחקנית אמריקאית, הידועה בעיקר בזכות גילומה של שירלי פיני, אחת מהדמויות הראשיות בסיטקום "לוורן ושירלי".
ויליאמס נולדה בשכונת ון נייז שבלוס אנג'לס ב-22 באוגוסט 1947 לג'ון ולילי ויליאמס.
המשפחה עברה לדאלאס שבטקסס כאשר ויליאמס הייתה בת שנה, וחזרה ללוס אנג'לס כשהייתה בת עשר.
הייתה לה אחות בשם קרול אן.
ויליאמס כתבה ושיחקה בילדותה בכנסייה, ומאוחר יותר שיחקה בבית הספר התיכון בבירמינגהם.
ויליאמס סיימה את לימודיה בתיכון ב-1965. בהמשך למדה בקולג' העירוני של לוס אנג'לס, שם למדה תיאטרון.
ויליאמס החלה את קריירת המשחק בתחילת שנות ה-70 כאשר השתתפה במספר פרסומות, והופיעה במספר תוכניות טלוויזיה.
בתחילת הקריירה שלה שיחקה ויליאמס בתפקידים בולטים בסרטים, בהם, "גרפיטי אמריקאי" (1973) של הבמאי ג'ורג' לוקאס, שם גילמה את הכלה של רון הווארד, והסרט "השיחה" (1974) של הבמאי פרנסיס פורד קופולה.
מאוחר יותר היא לקחה חלק באודישן לסרט "מלחמת הכוכבים" של לוקאס, אבל לבסוף הייתה זו קארי פישר שזכתה בתפקיד של הנסיכה ליאה.
ויליאמס זכתה לפרסום רב במיוחד, כאשר שיחקה בתפקיד הראשי בסיטקום "לוורן ושירלי" בין השנים 1976–1982. ויליאמס הפסיקה לשחק בתוכנית, לאחר שנכנסה להיריון עם בנה הראשון.
מאוחר יותר היא השתתפה בסדרה קומית אחרת בשם "Getting By".
היא הופיעה בהמשך גם בתפקיד אורח באחד מהפרקים של הסדרה "".
בשנות ה-90 הייתה ויליאמס המפיקה של הסרט של "אבי הכלה", וכמו גם לסרט ההמשך שלו.
ב-11 בדצמבר 2007 היא הופיעה לראשונה תיאטראות ברודוויי במחזמר "The Drowsy Chaperone".
ויליאמס הייתה נשואה לביל הדסון, אשר היה חלק בשלישייה המוזיקלית האחים הדסון .
הזוג היה נשוי בין השנים 1981 ועד לגירושיהם בשנת 2000. נולדו להם שני ילדים – אמילי הדסון (ילידת 1983) וזאקרי הדסון (יליד 1986).
ויליאמס התגוררה יחד עם משפחתה בלוס אנג'לס.
לאחר תקופה קצרה בה היא הייתה חולה, נפטרה ויליאמס ב-25 בינואר 2023 בלוס אנג'לס בגיל 75.
סינדי קמפבל היא דמות בדיונית המופיעה בסדרת סרטי "מת לצעוק", בהם היא מגולמת על ידי השחקנית אנה פריס.
הדמות נוצרה על ידי שון ויינס, מרלון ויינס, באדי ג'ונסון, פיל באומן, .
הדמות הופיעה לראשונה בסרט "מת לצעוק" כאחת מתלמידות התיכון בו נרצחו מספר תלמידים.
עלילת הסרט היוותה פרודיה על סדרות הסרטים "צעקה" ועל "אני יודע מה עשית בקיץ האחרון".
דמותה של סינדי מבוססת ברפרוף על דמויותיהן של סינדי פרסקוט מסרטי "צעקה" (נב קמבפל) ועל ג'ולי ג'יימס מסרטי "אני יודע מה עשית בקיץ האחרון" (ג'ניפר לאב יואיט).
בסרט "מת לצעוק 2", סינדי היא כעת תלמידת קולג' וביחד עם חבריה, הולכת לטיול כיתתי בבית רדוף רוחות תחת הנחייתו של פרופסור אולדמן (טים קארי).
בסרט זה, דמותה של סינדי מבוססת על דמותה של אלינור ואנס (לילי טיילור) מהסרט "".
בסרט "מת לצעוק 3", דמותה מבוססת על דמותה של רייצ'ל קלר (נעמי ווטס) מהסרט "הצלצול".
בסרט, סינדי היא כתבת חדשות המגדלת את אחיינה, קודי (דרו מיקוסקה).
לאחר שצפתה בקלטת וידאו מקוללת, סינדי מנסה לשבור את הקללה לפני ששבוע יעבור והיא תמות.
בסרט "מת לצעוק 4", דמותה של סינדי מבוססת על דמותה של קרן דייוויס (שרה מישל גלר) מהסרט "הטינה".
בסרט, סינדי עובדת בתור מטפלת סיעודית שמטפלת באישה קשישה בשם גברת נוריס (קלוריס ליצ'מן) המתגוררת בבית רדוף רוחות, ובמקביל נאלצת להתמודד עם פלישת חייזרים לכדור הארץ.
סינדי וברנדה מיקס (בגילומה של רג'ינה הול) היו שתי השחקניות היחידות שהופיעו בארבעה סרטים בסדרה.
אנה פריס סירבה לחזור לגלם את דמותה של סינדי בסרט "מת לצעוק 5" והיא הוחלפה על ידי אשלי טיסדייל, שגילמה את דמותה של ג'ודי סנדרס.
פריס השתתפה בסרט "קיאנו" בשנת 2016 בתפקיד עצמה וסיפרה שהיא סירבה להמשיך להשתתף בסרטי "מת לצעוק" מכיוון שהיא הרגישה שהיא כבר מבוגרת מידי לתפקיד.
הביקורות על משחקה של פריס בסדרת הסרטים היו טובות.
סינדי היא דמות אופטימית, לבבית ונאיבית שמנסה תמיד להשכין שלום בין חבריה ותמיד מחפשת רק את הטוב שבהם.
בשני הסרטים הראשונים, שיערה של סינדי הוא שחור, אולם בשלישי והרביעי הוא בלונדיני.
סינדי היא דמות שנחושה להגן על הסובבים אותה, בין אם זה אחיינה קודי או גורל העולם נגד הקלטת המקוללת.
סינדי מראה יחס חם לבעלי חיים, לחסרי בית ולאנשים שלא שפר עליהם מזלם.
במהלך הסרטים, דמותה של סינדי מתבגרת מנערה נאיבית לאישה חזקה.
למרות זאת, היא עדיין בעלת ביטחון עצמי נמוך ולא מרגישה בנוח כאשר אחרים מבקרים את הופעתה.
למרות כל אלו, לסינדי יש צדדים מסוכנים ואלימים באישיותה.
צדדים אלו נראו כשסינדי הכתה את כתבת החדשות גייל היילסטרום () בפניה (לאחר שהאחרונה כינתה אותה "שמנה").
לסינדי יש חוסר מזל כשזה נוגע לקשרים רומנטיים: בן זוגה הראשון, בובי פרינז () ניסה מספר פעמים לשדל אותה לקיים יחסי מין איתו, אך בהמשך התגלה שהוא הומוסקסואל ורוצח.
מושא האהבה השני שלה, באדי (כריסטופר מסטרסון), נהג להעיר רבות על הופעתה של סינדי ולהתייחס אליה כאילו היא "חבר קרוב" (טפיחות חזקות בכתף, וכדומה).
בעלה הראשון של סינדי היה אדם חסר התחשבות ומתעלל והיא התגרשה ממנו.
מערכת היחסים היותר מוצלחת שסינדי חוותה הייתה עם בעלה השני, ג'ורג' לוגן (סיימון רקס), אך הוא מת בזמן קרב אגרוף.
סינדי נודעת כלוחמת טובה ומחזיקה בכישורי לחימה מגוונים (פרודיה על הסרטים "מטריקס" ו-"המלאכיות של צ'רלי").
לעיתים רחוקות, סינדי מגלה חוזק כמעט על אנושי, במהלך הסרט "מת לצעוק 3" סינדי הרימה את סיג'יי (קווין הארט) באוויר ברגע של תסכול.
סינדי מדברת "יפנית" (במציאות הדיאלוג כלל שמות של חברות ומוצרים ביפנית במקום מילים אמיתיות).
בנוסף לאלו, סינדי מתגלה כמכונאית.
כאשר היא ננעלה ביחד עם באדי במקפיא בסרט השני, היא הצליחה בעזרת מוצרים פשוטים לבנות טרקטור ולחלץ אותם.
החברים היחידים במשפחה של סינדי הופיעו או הוזכרו במהלך הסרטים: אביה, ניל קמפבל () הוא סוחר סמים שהופיע בסרט הראשון.
לסינדי יש אחות שמוזכרת בסרט השלישי (אמו של קודי).
בסרט הראשון, מנהל בית הספר בו סינדי לומדת והשריף בעיר רומזים שאמה של סינדי הייתה נימפומנית מוכרת.
סינדי הייתה נשואה פעמיים: לאדם לא מוכר בין הסרטים השלישי והרביעי ולג'ורג' לוגן.
לאחר מותו של ג'ורג', סינדי החלה במערכת יחסים עם טום ראיין () בסוף הסרט הרביעי.
סינדי היא אחת משתי הדמויות בסדרת הסרטים שיש עליהן בדיחות חוזרות, הדמות השנייה היא ריי.
הבדיחות על סינדי קשורות למבנה גופה הצנום.
כשסינדי חושפת את החלק העליון של גופה בסרט הראשון, החזה שלה נפול ושעיר כשל גבר ובעקבות ההלם, בובי, בן זוגה של סינדי נופל מהחלון.
בסרט השני, סינדי מושוות לרעה לדמותה של קרוליין קיין, הרוח הרודפת את בית האימה.
באדי עצמו נוהג לקרוא לסינדי "A Cup" (מידה קטנה בחזיה) בגלל גודל החזה שלה.
בסרט השלישי, סינדי צבעה את שיערה לבלונד והיא חושפת את החזה שלה בפני המנהל שלה בחברת החדשות, בתגובה, המנהל ושאר העובדים מציצים ואף מצלמים מהתפעלות.
בדיחה חוזרת נוספת היא כאשר סינדי מקיימת יחסי מין אלימים עם בובי והוא בתגובה "מעיף אותה לתקרה" כאשר הוא גומר.
אירוע זה קרה גם בסרט השני כאשר סינדי אוננה לבאדי והוא בתגובה העיף אותה באותה הדרך כאשר הוא גמר.
סינדי היא תלמידת תיכון שלומדת ביחד עם בן זוגה, בובי פרינז.
חבריהם של הזוג כוללים את ברנדה מיקס (רג'ינה הול), באפי גילמור (שאנון אליזבת), ריי וילקינס (שון ויינס) וגרג פיליפס (לוקלין מונרו).
למרות שסינדי ובובי הם בני זוג, השניים (לאכזבתו הרבה של בובי) עדיין לא שכבו.
לאחר מותה של תלמידה בשם דרו בקר (כרמן אלקטרה), מתברר לצופים ששנה קודם לכן, החבורה בטעות התנגשה עם רכבם בהולך רגל בזמן שהם היו שתויים.
למרות שהאדם לא נפגע ורק רצה להמשיך בדרכו, החבורה לא שמה לב והרגה אותו בשוגג.
כדי להעלים את הגופה, החבורה זרקה אותה לים מהמזח והמשיכה בדרכה.
סינדי מבחינה בגוסטפייס עומד מחוץ לכיתתה וזורק פתק לשולחנה בו נכתב "אני יודעת מה עשית בליל כל הקדושים האחרון".
לאחר שהיא מותקפת על ידי גוסטפייס, סינדי מניחה שבובי הוא הרוצח ועדותה שולחת אותו לכלא.
לאחר שהרוצח האמיתי מתקשר אליה, סינדי מזמינה אל ביתה מספר חברים כדי להרגיש מוגנת.
למרות זאת, המפגש החברתי מתנפח למסיבה חסרת מעצורים ובמהלכה תלמידה אחרת נרצחת.
לאחר שסינדי שכבה עם בובי לראשונה, מתברר שהוא הומו ושהוא מנהל מערכת יחסים עם ריי.
למרות זאת, מתגלה שבובי וריי לא היו הרוצחים האמיתיים, אלא רק העתיקו את הרציחות ולקראת סוף הסרט, השניים נרצחים על ידי גוסטפייס האמיתי.
סינדי מצליחה לברוח ממנו ומגיעה לתחנת המשטרה, שם מתברר שגוסטפייס הוא בעצם דופי גילמור (), אחיה הלוקה בשכלו של באפי שבעצם זייף את נכותו לאורך הסרט (פרודיה על "החשוד המיידי").
למרות שסינדי והשריף מנסים לתפוס את דופי, הוא בורח וסינדי נדרסת על ידי רכב.
שנה לאחר אירועי הסרט הקודם, סינדי מתחילה ללמוד בקולג' ביחד עם ברנדה, ריי ושורטי (מרלון ויינס) (שלמרות שמתו בסרט הקודם, מופיעים בסרט זה).
ביחד עם תלמידים נוספים, הקבוצה נוסעת לבלות את סוף השבוע בבית רדוף רוחות כחלק ממחקרו של פרופסור אולדמן.
במהלך הסרט, סינדי מפתחת קשר חברי עם סטודנט בשם באדי, שרוצה שהשניים יהפכו לזוג.
סינדי מסרבת בנימוס ומעדיפה שהם יישארו ידידים, באדי לוקח זאת ברצינות ומתחיל להתייחס לסינדי כאילו היא "חבר קרוב" שלו (נוהג לתת לה (טפיחות חזקות בכתף, וכדומה).
בסוף הסרט סינדי מצליחה לברוח מבית האימה ומחדשת את לימודיה.
בזמן בילוי משותף יחדיו, באדי נעלם במפתיע וסינדי נדרסת על ידי רכב.
לאחר לימודיה סינדי הפכה לכתבת חדשות ומגדלת את אחיינה הצעיר, קודי, המציג רגישות לעל טבעי.
סינדי מתאחדת עם ברנדה, שהפכה למורה בכיתתו של קודי והשתיים הולכות לאירוע "קרב ראפ" שבו מופיע ג'ורג' לוגן, חוואי בו סינדי התאהבה.
לאחר האירוע, סינדי הולכת עם ברנדה לביתה והאחרונה מספרת לה שהיא צפתה בסרט מקולל שאמור להרוג אותה תוך שבוע מיום הצפייה.
בזמן שסינדי במטבח, ברנדה נהרגת על ידי רוחה של טאבת'ה (נעמי לוסון-ביירד).
סינדי מחליטה לחקור את הקלטת ובהדרגה לומדת שיש קשר בין הסרט המקולל לבין פלישת חייזרים לכדור הארץ.
בסוף הסרט, העולם ניצל וסינדי מתחתנת עם ג'ורג'.
מספר שנים לאחר אירועי הסרט הקודם, סינדי התאלמנה מבעלה ג'ורג' וקודי נשלח ללמוד בפנימייה צבאית.
על מנת להרוויח כסף ולהעביר את הזמן, סינדי מחליטה להפוך למטפלת בקשישים ונשלחת לטפל באישה מבוגרת בשם גברת נוריס החיה בבית רדוף רוחות.
במקביל, סינדי מתוודעת לשכנה של גברת נוריס, טום ראיין והשניים מתאהבים זה בזו.
בעקבות פלישת חייזרים לכדור הארץ, סינדי מתאחדת עם ברנדה (שמתה בסרט הקודם, אך מופיעה גם בסרט זה) והשתיים מחפשות את הקשר בין פלישת החייזרים לבין הרוח אותה היא פגשה קודם לכן.
בסרט "מת לצעוק", דמותה של סינדי מבוססת על דמותה של סידני פרסקוט מהסרט "צעקה" ועל דמותה של ג'ולי ג'יימס מהסרט "אני יודעת מה עשית בקיץ האחרון".
שמה הפרטי, סינדי הוא פרודיה לשם "סידני" ושם משפחתה הוא שם המשפחה של השחקנית נב קמפבל, כוכבת הסרט "צעקה".
בראיון למגזין "פיפל", הוסבר שאנה פריס נבחנה ביחד עם מאות נשים אחרות לתפקידה של סינדי קמפבל.
, הבמאי של שני הסרטים הראשונים בסדרה סיפר על פריס: "היה בה משהו מאוד רענן.
בגלל שלא היה לה דבר להפסיד, היא לא חשבה שהיא בכלל תשיג את התפקיד".
פריס סיפרה שהסרט "מת לצעוק" היה התפקיד ההוליוודי הראשון שלה ושהיא מאוד נהנתה לעבוד בסדרת הסרטים כי זה הרשה לה להיות מצחיקה, ושהיא מרגישה שדמויות נשיות בסרטים לרוב לא מורשות להיות מצחיקות.
בנוסף, פריס אמרה שאחד הדברים שהיא אהבה בסדרת הסרטים הוא שהיוצרים "יכולים לצחוק על כל דבר שנורא פופולרי באותו הזמן ולהכניס את זה טבעיות לתוך העלילה".
סינדרום עזה היא סדרה תיעודית ישראלית המשודרת בכאן 11 שנוצרה על ידי דובי קרויטורו, הילה יצחקי, אבי סופר ודנה דירקטור.
הסדרה מסקרת את רצועת עזה מ-1948 ועד לטבח שבעה באוקטובר ב-2023. הפרק הראשון של הסדרה שודר ב-8 בפברואר 2025.
מבין המשתתפים הבולטים בסדרה: פרופ' ז'אן פייר פיליו, מירון מדזיני, יצחק איני עבאדי, ראובן רוזנבלט, דן קרצר, מוסטפא ברגותי, יום טוב סמיה, גרשון הכהן, עדה שגיא- שנחטפה מניר עוז במתקפת הפתע, ובהמשך הוחזרה במסגרת עסקת החטופים של סוף 2023, וכן עוד משתתפים נוספים.
מקריין את הסדרה השחקן ששון גבאי.
סינדיקט החדשות היהודי (JNS) היא סוכנות ידיעות ושירות חדשות המסקר בעיקר נושאים וחדשות הקשורים ליהודים ולמדינת ישראל.
אף על פי שבאופן רשמי הוא לא מפלגתי, בהשוואה למתחרה הגדול והוותיק שלו, הסוכנות הטלגרפית היהודית - JTA, JNS נחשב לשמרן יותר.
הסוכנות הושקה בספטמבר 2011 עם הסכם הפצה בלעדי בארצות הברית עם היומון הישראלי החינמי ישראל היום.
והוא יוצא לאור על ידי ראסל פרגמנט וג'ושוע קצן.
העורך הראשי שלו הוא העיתונאי האמריקאי ג'ונתן ס.
עד שנת 2013, JNS צמחה במהירות, כאשר העיתון היהודי הפורוורד שהוא בעל נטייה שמאלנית ייחס קרדיט לנקודת המבט הפרו-ישראלית ולמחיר הזול יותר בהשוואה למתחרה הגדול והוותיק שלו, הסוכנות הטלגרפית היהודית (JTA), הנחשבת ל"סוכנות הידיעות AP של התקשורת היהודית".
העיתון העסיק אז חמישה אנשי צוות.
כ-40 נקודות מכירה חדשות השתמשו ב-JNS, בהשוואה ל-88 נקודות מכירה המשתמשות ב-JTA.
מנויים של JNS שילמו בין 400 ל-700 דולר לחודש, כאשר השנה הראשונה חינם, עבור גישה לשירות.
בשנת 2015, היו ל-JNS בין 40 ל-55 עיתונים, כאשר שליש מהם היה בתקופת ניסיון בחינם.
העורך הראשי עד 2016 היה יעקב קמאראס.
בשנת 2020, התורם הגדול ביותר של JNS היה שלדון אדלסון.
JNS זכתה בשני פרסי איגוד העיתונות היהודי האמריקאי הראשונים שלה בשנת 2019. מאז הוא זכה בפרסים בכל שנה, החל משנת 2024.
JNS פרסמה סיפורים שדווחו מאוחר יותר על ידי אל ג'זירה באנגלית, הסוכנות הטלגרפית היהודית והג'ואיש ג'ורנל.
משנת 2023 עד 2025, JNS הפיצה את רצועת הקומיקס Dry Bones שפורסמה בעבר על ידי ה"ג'רוזלם פוסט".
בשנת 2015, תיאר הפורוורד את JNS כמי שמתמקדת במידה רבה באיומי ביטחון ישראליים.
בעלי טורים תכופים, בן כהן וסטיבן מ.
פלאטאו, כתבו לעיתים קרובות נגד הסכם הגרעין עם איראן ונגד ממשל אובמה באופן כללי יותר, ובדירקטוריון JNS נכללו נשיא פורום המזרח התיכון והנץ הפרו-ישראלי דניאל פייפס ופרופסורית הנאו-שמרנית מהרווארד רות ויס.
המו"ל של JNS, ראסל פרגמנט, תיאר את שירות החדשות כ"רשת חדשות לא מפלגתית, אובייקטיבית, ישירה, ללא שום מטרה מלבד אחת: לוודא שישראל מקבלת הזדמנות הוגנת בחדשות".
"ישנם עורכים שלא רוצים להרגיז את קוראיהם, ולכן הם מפרסמים תקציר חדשותי של JNS על מישהו בישראל שהמציא טעם חדש של גלידה, אבל הם לא מפרסמים שום דבר שהוא קצת מפחיד", אמר ל"ג'ואיש פרס".
JNS תוארה כשמרנית, נוטה ימינה, ונצית יותר מה-JTA.
לדברי ריק קסטנבאום מאיגוד העיתונות היהודית האמריקאי, עורכי כלי התקשורת היהודיים מודעים לאידאולוגיה של JNS ולשוני ביניהן לבין JTA.
קרן אדלסון נחשפה בשנת 2015 כמממנת הגדולה ביותר של JNS.
סינדרום נפוליאון מוגדר כקומפלקס פסיכולוגי או הפרעת אופי, העומדת בבסיס הקשר שמפגינים חברי מדינה לוחמת ביחס למנהיג האויב, במודל נפוליאון בונפרטה.
כשרגשות אלו מתבטאים ביחס חיובי כלפי מנהיג האויב ואידיליו.
במהלך שנות 1790, הייתה אהדה ניכרת מחוץ לצרפת לערכי של המהפכה הצרפתית; כשעשור לאחר מכן, לאחר שנפוליאון עלה לשלטון, מספר האוהדים הצטמצם משמעותית: הסתייגות "לודוויג ואן בטהובן" עם הפצת השמועות על הכתרתו של בונפרטה לקיסר, היא דוגמה מובהקת לשינוי באהדת הקהל.
כיום ביטויי תסמונת זו באים לידי ביטוי באבחון יחס אמביוולנטי להורה, המוביל ליחסי דחייה כלפי סמכויות לאומית והבאה לידי ביטוי של יחס זה מחוץ לגבולות המדינה.
בתרבות הפופולרית הספרות הרוסית הייתה חדורה ביחס חיובי כלפי הגותו של נפוליאון, שבאה בין היתר לידי ביטוי בין היתר בהגותם של אלכסנדר פושקין בטולסטוי ודוסטויבסקי ופיודור רסקולניקוב בהחטא ועונשו.
דוריס לסינג בספרה "המחברת המוזהבת" קיימה פרודיה על האידיאליזציה הקומוניסטית של יוסיף סטלין כלפי המערב והקפיטליזם.
סינדיקט מגדלי הטבק העבריים בראש פינה הייתה אגודה חקלאית שהוקמה בראש פינה ובסביבתה בתקופת המנדט הבריטי בארץ ישראל.
האגודה נוסדה בשנת 1923 על ידי איכרי המושבה, במטרה לארגן את גידול הטבק בגליל העליון ושיווקו לתוצרת מקומית ולייצוא.
עם כינון המנדט הבריטי בארץ ישראל, חתר השלטון לשיפור מצבה הכלכלי של הארץ ולקידום תחומי החקלאות והתעשייה.
אחד הענפים שהבריטים ביקשו לעודד היה גידול הטבק – תחום שבעת שלטון האימפריה העות'מאנית הוגבל באמצעות רגולציה ריכוזית.
בשנת 1921 ביטלו הבריטים את האיסור שחל עד אז על גידול טבק, ובתוך זמן קצר החלו חקלאים רבים לעסוק בגידולו.
אדמות הגליל התבררו כמתאימות במיוחד לגידול טבק, והאזור חווה גל נרחב של כניסת חקלאים יהודים וערבים לענף.
בשנים הראשונות נחל הענף הצלחה: היבולים היו איכותיים, והביקוש לטבק בארץ ובעולם (ובפרט בפולין) אפשר מחירים נאים.
לפי ד"ר משה ורד, בשנת 1922 נאספו כ-355 טונות טבק ברחבי הארץ, מתוכן רק שני טון גודלו בידי חקלאים יהודים.
עד לשנת 1924 זינקה הכמות ל-900 טון, שמתוכם שני שלישים גודלו על ידי יהודים.
לצד הצלחת הגידול, התמודדו החקלאים עם אתגרים כלכליים ולוגיסטיים: הצורך בידיים עובדות, תנאי אחסון מיוחדים, קשיי שינוע ושווקים תנודתיים.
בעידודו וביוזמתו של אליהו קראוזה מנהל מקווה ישראל החלו המגדלים להתארגן באגודות שיתופיות – סינדיקטים – שנועדו לרכז את המאמץ החקלאי, לשפר את ניהול היבול ולהעצים את כוח המיקוח של החקלאים.
בין הארגונים שקמו נמנו "ארגון מגדלי הטבק העבריים בארץ ישראל", "אגודת מגדלי הטבק ביבנאל" ו"סינדיקט מגדלי הטבק של ראש פינה".
באמצע שנת 1923 הקימו איכרי ראש פינה אגודה הדדית בשם סינדיקט מגדלי הטבק העברים בראש פינה וסביבותיה.
בשנת 1921 רק עשרה איכרים גידלו טבק בשטח של 60 דונם שממנו הפיקו כ־3.6 טון יבול.
כעבור עשר שנים, ב־,1931 כבר הגיע מספר המגדלים החברים בסינדיקט ל־110 ושטח הגידול השתרע על 2,700 דונם שמהם נקטפו 100 טון טבק.
מראשית גידול הטבק במושבה הסתייעו האיכרים בפקידות יק"א בהלוואות למימון רכישת השתילים ובאגרונום עמרם חזנוב להדרכה.
הסינדיקט התבסס בעקבות הסכם עם התעשיין היהודי-גרמני שמואל לובלינר, שנחתם בשנת 1924 לרכישת כלל יבול הטבק מהמושבה עבור מפעל לסיגריות בפולין שבו היה שותף.
ההסכם כלל רכישת כ-250 טון טבק גולמי במחיר של 25 גרוש מצרי לקילוגרם.
בראש הסינדיקט עמד תחילה מרדכי ברנשטיין, חבר ועד המושבה.
בהמשך החליפו בתפקיד אברהם ברזילי, גם הוא ממייסדי ראש פינה.
הסינדיקט ניהל את כלל היבול המסחרי של המושבה לרבות אלה של איכרים ממשמר הירדן, יסוד המעלה, מטולה ומושבות נוספות.
היבול שימש לתעשייה המקומית ולייצוא, בעיקר לפולין.
למרות התחרות הבין-לאומית הקשה בענף, הטבק הגלילי זכה לשבחים, ואף במדליות בין-לאומיות – בהן מדליית זהב בתערוכה הקולוניאלית בפריז בשנת 1932.
במהלך שנות פעילותו, רכש הסינדיקט תוצרת גם מאיכרים ערבים בכפרים ג'אעונה ופרעם, ואף העביר להם חלק מהמקדמות שקיבלו חבריו מפיק"א.
עד לפרוץ המרד הערבי הגדול בשנת 1936 עבדו במושבה זה לצד זה פועלים יהודים וערבים מהכפר ג'אעונה.
עם תחילת החרם הערבי על ההתיישבות היהודית עזבו הפועלים הערבים את המושבה.
החרם נמשך כחצי שנה בלבד, אך גרם לניתוק מוחלט בשיתוף הפעולה.
בעקבות זאת נחתם הסכם עם פלוגת בית"ר המקומית, לפיו זכו חברי הפלוגה ב-60% מהיבול תמורת עבודתם בשדות.
כשם שהייתה עלייתו של ענף הטבק פתאומית ומהירה, כך הייתה גם ירידתו.
נתבדו הציפיות לשווקו בחוץ לארץ.
מחירו ירד, והאיכרים נתקלו בקשיים הולכים וגוברים במכירת יבוליהם.
במהלך שנות ה-30 של המאה ה-20 נמשכה גוויעתו האיטית עד שהתחסל לחלוטין במהלך מלחמת העולם השנייה.
בשנת 1947 פורק הסינדיקט במסגרת הסדר כספי של קק"ל עם "אמיקא בישראל" – נציגת יק"א בארץ.
סינדרה ואלה אגלי (בנורווגית: Sindre Walle Egeli; נולד ב-21 ביוני 2006 בלרוויק שבנורווגיה) הוא כדורגלן נורווגי המשחק בעמדת קשר הכנף בקבוצת איפסוויץ' טאון מהפוטבול ליג צ'מפיונשיפ ובנבחרת נורווגיה.
ואלה אגלי גדל במחלקות הנוער של נאנסט וסנדפיורד.
בשנת 2021 החל לשחק בקבוצת המילואים של סנדפיורד, ובשנת 2022 החל לשחק בקבוצה הראשונה של המועדון במסגרת ליגת העל הנורווגית.
בחודש פברואר 2022 חתם בנורשלן מליגת העל הדנית, במדיה ערך 40 הופעות ליגה והבקיע 11 שערים.
ב-29 באוגוסט 2025 חתם על חוזה לשלוש שנים באיפסוויץ' טאון מהפוטבול ליג צ'מפיונשיפ.
ב-6 בספטמבר 2024 ערך ואלה אגלי את הופעת הבכורה שלו בנבחרת נורווגיה, בתיקו 0-0 נגד נבחרת קזחסטן במסגרת ליגת האומות 2024/2025.
ואלה אגלי הוא אחיו הצעיר של הכדורגלן וטלה ואלה אגלי .
סִינְדַרִין (Eglathrin; באנגלית: Sindarin) היא שפה מתוכננת שפותחה על ידי ג'.ר.ר.
טולקין, ובלגנדריום שלו מדוברת על ידי האלפים (בני־הלילית/העלפים).
נכתבת בכתב הטנגוואר או הקירת .
השפה דוברה בעיקר על ידי עלפי הסינדר בדוריאת, אוסיריאנד והפלס.
סינדרלה, או לכלוכית בשמה העברי, היא המעשייה הנפוצה בעולם.
ל'סינדרלה' קיימות מאות רבות של גרסאות מעמים ומתרבויות שונות.
מקור המעשייה איננו ידוע בבירור; יש המחשיבים את הסיפור היווני על רודופיס (המאה ה-7 לפנה"ס) לגרסה הקדומה ביותר של הסיפור שהועלתה על הכתב.
המעשייה הפכה עם השנים למפורסמת ולאחת המעשיות הקלאסיות והאהובות ביותר.
הגרסאות הכתובות הראשונות שפורסמו ונודעו היו מאת: ג'מבטיסטה בזילה (1634), שארל פרו (1697) והאחים גרים (1812).
הסיפור עובד לשלל סרטים לאורך השנים, בהם הגרסה המצוירת של דיסני.
האגדה היא אבטיפוס של סוג מוטיב.
עלילת הסיפור על פי שארל פרו
הסיפור מספר על נערה יפהפייה וטובת לב ששמה אלה שהתייתמה מאמהּ כשהייתה ילדה קטנה.
אביה האציל נשא בנישואים שניים אישה יהירה וגאוותנית.
לאישה זו היו שתי בנות בגילה של אלה שדמו לאִמן בכול.
בתום טקס הנישואים התגלה פרצופה האמיתי של האם החורגת.
היא ושתי בנותיה המרושעות הפכו את אלה למשרתת שלהן: היא זו שקרצפה את המדרגות, ניקתה את חדריהן של העלמות ודאגה לארוחותיהן.
בתום עבודתה הייתה מתיישבת בתוך האפר, לכן דבק בה הכינוי "סינדרלה" ( באנגלית cinder-Ella).
סינדרלה לא העזה להתלונן על מצבה בפני אביה משום שאשתו שלטה בו לחלוטין (בחלק מהגרסאות אביה של סינדרלה הורעל על ידי האם החורגת).
התפנית בחייה של סינדרלה מגיעה כשהנסיך מכריז על נשף ריקודים.
גם בני משפחתה של סינדרלה מוזמנים לנשף משום שהשתייכו למעמד האצולה.
במשך כל היום האחיות מטפחות עצמן לקראת הנשף ואף קוראות לסינדרלה כדי שתייעץ להן, כיוון שזו נודעה בטעמה הטוב.
סינדרלה נותנת להן עצות ואף מסרקת אותן במו ידיה.
האחיות מתבדחות ושואלות אותה אם הייתה רוצה להצטרף אליהן אך היא מסרבת.
בערב, בני הבית יוצאים לנשף, ורק אז פורצת סינדרלה בבכי.
הפיה מזהירה את סינדרלה שבדיוק בשעת חצות, לאחר שהאורלוגין ישמיע שנים עשר צלצולים, יפוג הקסם והכל יחזור להיות כפי שהיה.
סינדרלה, שאינה יודעת כיצד להודות לפיה הטובה, ממהרת אל הנשף שבארמון.
כאשר מגיעה סינדרלה לארמון, כל הנוכחים מוקסמים ממנה, והנסיך מבחין בה מיד, מוביל אותה לריקודים, נותן לה לימונים ותפוזים ומושיב אותה במושב הכבוד.
סינדרלה מעניקה את הלימונים והתפוזים לאחיותיה, שכלל אינן מזהות אותה.
רבע שעה לפני חצות עוזבת סינדרלה את הנשף.
האחיות חוזרות אל ביתן ומספרות לסינדרלה על הנסיכה היפהפייה והמסתורית שפגשו בנשף.
סינדרלה שואלת את אחת האחיות אם היא תוכל לתת לה את השמלה הפשוטה שלה כדי שגם היא תוכל לבוא לחזות בנסיכה, אך זו מסרבת.
נשף נוסף נערך בארמון וסינדרלה יוצאת גם אליו מעוטרת אף יותר משהייתה בפעם הקודמת.
הנסיך אינו מניח לה ומרעיף עליה מילות אהבה מתוקות.
סינדרלה שוכחת את עצמה והשעון מקיש חצות.
היא נמלטת מהארמון ומרוב חיפזון נשמטת מרגלה נעל זכוכית ונותרת על מדרגות הארמון.
הנסיך מרים אותה בעדינות, מביט בה ושוקע בעצבות גדולה.
לאחר מכן שולח הנסיך את אציליו לחפש את הנערה בעלת הנעל הקטנה.
כל אצילות הממלכה מוזמנות למדוד את הנעל, אך היא לא מתאימה לאף אחת מהן.
האצילים מגיעים לביתה של סינדרלה והאחיות מנסות בכוח להכניס את רגלן לנעל הזכוכית הקטנה.
סינדרלה, שצופה מהצד, מצחקקת ושואלת אם גם היא יכולה למדוד את הנעל.
האחיות לועגות לה, אך האציל הממונה על המדידות, מבחין ביופייה ואומר שהנעל נמדדת לכל נשות הממלכה, לא משנה מעמדן.
סינדרלה נועלת את הנעל התואמת את כף רגלה כאילו יצקו אותה במיוחד למידותיה.
אז מופיעה הפיה הטובה ובמגע קסם הופכת את בגדיה של סינדרלה לנאים ומפוארים אף יותר מאשר הבגדים שלבשה בשני הנשפים הקודמים.
עתה מזהים כולם את הנסיכה מהנשף.
האחיות כורעות ברך לפניה ומבקשות את סליחתה על כל הרע שעוללו לה.
סינדרלה מקימה אותן וסולחת להן.
סינדרלה מובלת אל הארמון בבגדיה היפים.
הנסיך רואה אותה, מוקסם ממנה וכעבור ימים מעטים נושא אותה לאישה.
סינדרלה, בטוב לבה, מזמינה את אחיותיה להתגורר בארמון ומשיאה אותן לאצילי החצר.
מעשיית סינדרלה באה למחות על היחסים בין אדם לאדם ועל העובדה שאנשים משתמשים בכוח שיש להם לרעה.
המסר שהיא מבקשת להעביר הוא, שאם אין אדם זוכה למגיע לו מיד אדם, יזכה לו בדרך הנס והקסמים.
מוטיב זה מופיע גם במעשיות-עם רוסיות, בהן זוכה תמיד הבן השלישי, הכסיל טוב הלב, באוצר, ביד הנסיכה היפהפייה ובכס המלוכה, הודות ליושרו, תומתו וטוב-לבו.
היכולת להתמיד בתקווה, באהבת-אדם ובאמונה שאינה אומרת נואש עתידה, על פי הגישה המוסרית הזאת, להנחיל לסובל על לא עוול בכפו את הגמול המלא והשלם בהגיע העת.
המונח סיפור סינדרלה מוכר עד היום כמשל לסיפור חיים של אדם שחייו היו אומללים אך מקבלים תפנית ובסופו של דבר הם הופכים למוצלחים ומאושרים.
המונח סינדרום סינדרלה מתייחס לתופעה של פסיביות נשית ולהמתנה נעדרת יוזמה למהפך בחיים באמצעות אהבה רומנטית שתתקיים לעולמי עד.
בסיפור שזורים מספר מוטיבים ספרותיים.
אחד מהם הוא מוטיב הבית.
בתחילת הסיפור אביה של סינדרלה נישא לאישה חדשה לאחר מות אמהּ, ככל הנראה מתוך אינטרס כלכלי.
בהמשך הסיפור, האב מת גם הוא, מה שנותן לסינדרלה תחושה כי כל עולמה בכלל וביתה בפרט "מתמוטטים עליה", תחושת חוסר יציבות "ביתי-משפחתי".
במהלך הסיפור נחשפים להתעללות מצד אמהּ ואחיותיה החורגות של סינדרלה, מה שמוסיף לתחושת חוסר היציבות שלה ושהיא אינה חלק ממשפחתה.
סינדרלה חשה שביתה ששייך למשפחתה דורות רבים "נגזל ממנה" על ידי אימה החורגת ואחיותיה המתייחסות אליה כשפחה, היא סובלת וחשה עצב רב, ולמרות הכל מחליטה שטוב ליבה, נדיבותה והאופטימיות שלה יובילו לשינוי במצב הנוכחי.
עלילת הסיפור לפי האחים גרים
בגרסה המקורית של האחים גרים, נקראת סינדרלה במקור אשנפוטל , אמהּ של הגיבורה חולה במחלה אנושה, ולפני לכתה מן העולם היא מפצירה בבתהּ שתשמור על טוב לבה ועל חביבותה לבריות.
לאחר שבתה מבטיחה לה שכך תעשה היא נופחת את נשמתה.
הילדה מבקרת את קבר האם שלוש פעמים ביום וזוכרת את הבטחתה כל הימים.
עם בוא האביב, נושא האב האלמן אישה שנייה ולה שתי בנות יפהפיות אך רעות לב כאמן.
אחיותיה החורגות של הנערה לועגות לה, דוחפות אותה למטבח, מלבישות אותה חלוק אפור ומאז עליה לעבוד מהבוקר עד הערב בעבודות המטבח הקשות.
בלילה היא נאלצת להצטנף ולישון ליד האח.
על כן תמיד נראים פניה מפויחים והכינוי "סינדרלה", דבק בה.
האחיות החורגות נוהגות להציק לה ולשפוך חופן של עדשים לאפר התנור כדי שיהיה עליה לברור אותן מחדש.
יום אחד נוסע האב הטרוד בעסקיו ליריד.
סינדרלה מבקשת ממנו שיביא לה ממסעו את הענף הראשון שייתפס בכובעו בדרכו חזרה, לעומתה מבקשות אחיותיה החורגות מתנות יקרות.
כשחוזר אביה של סינדרלה ממסעותיו הוא מביא לאחיות את מבוקשן ולסינדרלה הוא מעניק ענף של עץ אגוז.
סינדרלה נוטעת אותו על קבר אמה, והוא גדל והופך לעץ פלאי.
על אחד מענפיו מופיעה ציפור לבנה פלאית וממלאת אחר משאלות לבה של סינדרלה.
יום אחד מחליט הנסיך לערוך נשף מפואר שיימשך שלושה ימים כדי שיוכל לבחור לו כלה מתאימה, מבין המוזמנות האצילות.
סינדרלה מבקשת להשתתף בנשף אך אמה החורגת אוסרת עליה וכעונש על תחינותיה, היא זורקת שלוש פעמים רצופות עדשים לאפר ומצווה על סינדרלה לברור אותן.
סינדרלה יוצאת אל הגן וקוראת ליוני הבית והבר ולכל עופות השמיים ויחדיו הם עוזרים לה לברור את העדשים, כדי שתוכל ללכת לנשף.
אך גם לאחר שנעשה כמצוותה אין האם החורגת מתרצה, והמשפחה יוצאת לנשף ומותירה את סינדרלה לבדה בבית.
סינדרלה מבקשת מהעץ שלה עזרה, והציפור הלבנה הפלאית משליכה לה ממרום ענפיו שמלת זהב וסנדלי זהב.
סינדרלה לובשת בזריזות את השמלה, נועלת את הסנדלים ומגיעה לנשף.
הנסיך מוקסם ממנה ורוקד רק עימה.
כאשר אחד המוזמנים מנסה להזמינה לרקוד עמו, מסרב הנסיך להיפרד ממנה ולהשאילה לאחר ואומר: "זו הרקדנית שלי בלבד!".
כשסינדרלה מבקשת ללכת, הנסיך מציע ללוות אותה לביתה אך היא מצליחה לחמוק ממנו ולהתחבא בשובך יונים בגינת ביתה.
גם לאחר יום הנשף השני מצליחה סינדרלה לחמוק ממנו.
הפעם היא מסתתרת בין ענפי עץ אגסים ענקי שבגינת ביתה ונותרת מסתורית ועלומת שם בעיני הנסיך.
בתום יום הנשף השלישי, בחומקה מן הארמון, נותר סנדל הזהב השמאלי של לכלוכית דבוק לזפת שעל מדרגות הארמון.
את הזפת מרחו משרתיו של הנסיך על פי דרישתו - כך זמם ללכוד את נערת חלומותיו בעת שתחמוק ממנו ותנסה להיעלם.
הנסיך האומלל מבשר להוריו שיתחתן רק עם זו שהסנדל יהלום את כף רגלה.
הוא יוצא עם סנדל הזהב אל ביתה של סינדרלה שכן לשם נעלמה הרקדנית המסתורית.
בבית מנסה האחות הראשונה לנעול את הסנדל, אך הבוהן שלה גדולה מדי.
בעצתה של האם היא קוצצת אותה והנסיך הולך שולל ומוליך את האחות הבכירה ברוב כבוד לעבר המרכבה המלכותית.
מחוץ לבית מזהירות היונים שעל העץ את הנסיך מפני הזיוף.
הוא משפיל את מבטו ורואה את הדם הנוזל מן הסנדל ומחזיר אותה אל הבית.
כדי לתחוב את כף רגלה המגושמת אל תוך הסנדל העדין מוכרחה האחות השנייה לקצוץ את עקבה.
גם הפעם מזהירות היונים את הנסיך והוא דורש בכל תוקף מהאם והאב להביא אליו את סינדרלה.
היא ניצבת מולו בחלוקה האפור.
סנדל הזהב מתאים לכף רגלה, הנסיך מזהה את פניה ולוקח אותה עמו אל הארמון.
בדרך מתיישבות היונים על כתפיה של סינדרלה.
בחתונה, עוקרות היונים את עיניהן של האחיות החורגות וכך הן נענשות על רשעותן.
המסר העולה ממעשיית האחים גרים: האדם הנמצא בשפל המדרגה, יכול לשנות את מצבו ולהגשים את שאיפותיו בעזרת הכוח הטמון בו להביע את משאלות לבו.
האכזריות - קיצוץ חלקי כף הרגל כדי להתאימה לנעל, ניקור העיניים כעונש למתעללות - עומדת בניגוד גמור לאופיה התם והאוהב של סינדרלה, המביא לה בסופו של דבר את מזלה הטוב.
נוכחות היונים ותפקידן בסיפור יכולה להתפרש כדימוי לתת מודע באישיותה של סינדרלה, הצד האקטיבי, הפועל כדי להוציא את משאלות הלב לפועל, אך גם הזועם והמעניש את הפוגעים בה.
העובדה כי פעולות אלה נעשות על ידי היונים ומופרדות כך לחלוטין מסינדרלה בעצמה, מאפשרת לדמותה להישאר נקייה מרבב ולהיות מושא להזדהות הקוראים עם הטוב המנצח.
בגרסת שארל פרו סולחת סינדרלה לאם ולאחיות החורגות, אף גומלת להם בטוב ובכך מצליחה, ככל הנראה, לנטרל את תכונותיהן הקטנוניות והאכזריות.
ניתן לטעון שזהו מימוש של עקרון "הלחי השנייה" שאליו הטיף ישו הנוצרי, או עקרון הדוגמה הטובה שעליו מצביע וולטר בסיפורו "זאדיק".
הסיפור אינו מוסיף ומפרט האם המשיכו האחיות והאם למרר את חיי סינדרלה שהפכה עכשיו למלכה, או שבאמת הסכינו עם היותה נעלה ונערצת מהן והסתפקו בגורלן הטוב למדי.
המעשייה על פי שארל פרו מציעה הכלה של הרוע על ידי הטוב והטמעתו בתוכו ומסתפקת בכך, שכן זהו טיבה של מעשייה: היא מותירה מקום רב לדמיון ולתהייה.
גרסת האחים גרים לעומתה מותירה את הכוחות השונים מופרדים לחלוטין כאשר היונים, שהן סמל לטוהר ותום אך הן גם בעלי חיים ופועלות על פי אינסטינקטים חייתיים הישרדותיים, הן למעשה הדמויות המורכבות מן היכולת להיטיב ולהרע.
הן המקשרות בין המרכיב הטוב אך החלש שמתחזק ועובר תהליך של הבשלה, התבגרות ומימוש, לבין הגורם החזק המרע, שמסרב לאפשר התפתחות והופך לכן להיות חלש ובלתי מאיים.
היונים גורמות לאיזון הכוחות בסיפור.
התנהגותן משקפת לקורא/המאזין את הפוטנציאל והגמול הטמונים בבחירה בין הטוב לרע או הבגרות והבשלות מול הקטנוניות והיצריות הבלתי מבוקרת.
לאגדה "סינדרלה" נעשו במשך השנים מספר עיבודים לתחומי אמנות שונים.
Cinderella - סרט ב 1899 בהשתתפות ז'ורז' מלייס וז'אן ד'לסי
אשנפוטל (סינדרלה בגרמנית) - בלט בלחניו של המלחין הווינאי יוהאן שטראוס הבן 1889
לה צ'נרנטולה - אופרה באיטלקית מאת ג'ואקינו רוסיני 1726.
סנדריון - אופרה בצרפתית מאת ז'יל מאסנה 1908.
"סנדל הזכוכית" - מחזה מאת אלינור פרג'ן (1944)
סינדרלה - בלט מאת סרגיי פרוקופייב, הועלה לראשונה בבולשוי ב-1945.
"סנדל הזכוכית" - רומן לנוער מאת אלינור פרג'ן, עיבוד למחזה, 1955
"סנדל הזכוכית" - סרט משנת 1955 על פי המחזה של אלינור פרג'ן, עם לסלי קארון.
סינדרלה - הגרסה המצוירת של דיסני.
בשנת 1950 הוציא וולט דיסני את גרסתו לסרט.
עד היום נחשבת גרסה זו לאחת הקלאסיקות האהובות ביותר של דיסני.
בעקבות סרט זה הפכה האגדה של סינדרלה לפופולרית וזו הייתה החשיפה הראשונה שלה.
בשנת 2000 הוציאו אולפני דיסני סרט המשך בשם "סינדרלה 2: חלומות מתגשמים", ובשנת 2007 הוציאו עוד אחד בשם "סינדרלה 3: אהבת אמת".
Ever After - בכיכובה של דרו ברימור, מראה את האחים גרים שומעים מדוכסית בצרפת את הסיפור האמיתי מאחורי סינדרלה.
סינדרלה - גרסת מחזמר מוזיקלי שהפך לקלאסיקה.
הסרט צולם בשנת 1953, והקרנתו החלה שלוש שנים מאוחר יותר ב-31 במרץ 1956 ונצפה על ידי 107 מיליון צופים (שיא הצפייה הגדול ביותר).
את תפקיד סינדרלה שיחקה ג'ולי אנדרוז הצעירה, שהייתה אז בת 18.
סינדרלה - סרט גרמני משנת 1955.
סינדרלה, סרט מוזיקלי נוסף (1965) - את סינדרלה שיחקה לסלי אן וורן, שזה היה סרטה הראשון ובעקבותיו התפרסמה כשחקנית מחזות זמר.
סינדרלה - סרט טלוויזיה משנת 1997, בו גילמה את סינדרלה ברנדי נורווד.
סיפור סינדרלה - גרסה מודרנית שיצאה ב-2004. את התפקיד הראשי גילמה הילרי דאף.
סיפור סינדרלה נוסף - גרסה מודרנית נוספת שיצאה ב-2008 כקומדיה רומנטית בכיכובם של סלינה גומז ודרו סילי.
סיפור סינדרלה: היה היה שיר גרסה מודרנית נוספת שיצאה ב-2011 בכיכובה של לוסי הייל.
אלה המכושפת - עיבוד לסינדרלה אשר נכתב על ידי הסופרת האמריקאית גייל קרסון לוין.
המועמדת - ספר של קיארה קאס שקיבלה השראה מהסיפור של סינדרלה.
הדמות הראשית, אמריקה סינגר, היא גם בת למעמד הפשוט שמתחתנת עם נסיך.
אגדה ש'מגדה - עיבוד לסינדרלה של דרימוורקס.
בשנת 1976 הופק סרט בשם "הנעל והורד".
שהוא עיבוד לסיפורה של סינדרלה.
תחילת הסרט והאמצע שלו מבוססים על הסיפור המקורי, אך בסיום מתברר שסינדרלה והנסיך אינם יכולים להינשא בגלל היותה של סינדרלה משרתת.
אך אז מסתבר שאביה של סינדרלה היה ברון ממשפחת האצולה, והנישואים של סינדרלה והנסיך יכולים להתממש.
סינדרלה - אופרה מאת עלמה דויטשר שכתבה אותה בגיל 10. הועלתה בפסטיבל קול המוסיקה בגליל העליון בקיץ 2015 בבימויה של יוליה פבזנר.
סינדרלה (סרט, 2015) – סרט בכיכובן של לילי ג'יימס כסינדרלה, קייט בלאנשט כאם החורגת, הלנה בונהם קרטר כפייה הטובה.
סיפור סינדרלה: אם הנעל מתאימה - גרסה מודרנית נוספת שיצאה ב-2016 בכיכובם של סופיה קרסון ות'ומס לאו.
סינדרלה והנסיך הסודי - סרט הנפשה משנת 2018.
סינדרלה (סרט, 2021) – סרט לייב אקשן מוזיקלי בכיכובה של קמילה קביו בתפקידה סינדרלה, אידינה מנזל כאם החורגת המרושעת של סינדרלה ובילי פורטר בתפקיד הפיה הסנדקית.
וכן בסדרה "עולמו המופלא של אוגוסטוס האגדתי" כיכבו מיכל ינאי ונמרוד רשף ששודרה בערוץ הילדים.
ב-1997 הועלה במסגרת הצגות חנוכה, המחזמר הכל אגדה המבוסס על כמה מאגדות האחים גרים בהן סינדרלה.
במחזמר כיכבו בתפקידים הראשיים מיכל ינאי ויאיר לוטן ובבימויו של אורי פסטר.
המחזמר יצא על גבי קלטות וידאו, דיסק וקסטת טייפ.
ב-1999 הועלה מחזמר בהפקת תיאטרון יובל וג'ק יעקוב.
במחזמר כיכבו בתפקידים הראשיים אורנה ומשה דץ.
בתפקיד האם החורגת לוהקה אילנה אביטל, אך ברגע האחרון הוחלפה בשולה חן.
את המחזמר ביים נתן דטנר, כתב אבי קורן, הלחין רוני וייס והוא הוצג באולם נוגה ביפו, ובהיכל התרבות ראשון לציון.
שירי המחזמר יצאו על גבי קסטת טייפ ודיסק.
בשנת 2006 הועלה מחזמר נוסף אשר הופק על ידי מ.מ הפקות, והוצג בכל רחבי הארץ.
במחזמר כיכבה בתפקיד הראשי סאשה גרישקוב, שהוחלפה מאוחר יותר בסופי צדקה.
את תפקיד האם החורגת גילמה אילנה אביטל לסירוגין עם הילה מערבי ולצדה רודריגו גונזלס/מתי אטלס בתפקיד הנסיך, שירלי לילו, רונן אשכנזי ועוד.
את המחזמר ביים עופר שפריר.
המחזמר יצא על גבי דיסק ו-DVD.
בתיאטרון האורות הועלתה הפקה בבימויו של גידי שחם בשנות ה-90. ההפקה הועלתה מחדש על ידי ערוצי בידור בשנת 2000 בליהוקים שונים של שחקנים (ניר לוי, ויקה פינקלשטיין, חיים הדר, ספיר דרמון, אלון ליטבק, אלון שר וכדומה).
שירי המחזמר יצאו ראשית על גבי קסטת טייפ ואחרי חידוש ההפקה, השירים יצאו בדיסק.
בשנת 2009 עלתה גרסה חדשה לסיפור, את תפקיד סינדרלה גילמו אילנית לוי ורוני דואני.
רודריגו גונזלס ואילנה אביטל שבו לתפקיד הנסיך והאם החורגת (בהתאמה) אליהם הצטרפו צחי נוי ונתן נתנזון בתור האחיות החורגות.
את המחזמר ביים רועי שגב.
המחזמר צולם והועלה לשירות ה-VOD של הוט בשנת 2010.
ב-2012 הועלה בחנוכה המחזמר "סינדרלה" בבימויו של עוז מורג עם מחזה ופזמונים מאת אסף אשתר ומוזיקה מקורית של חזי שקד.
את תפקיד סינדרלה גילמה בר רפאלי, בתפקיד האחיות שיחקו שלישיית מה קשור, בתפקיד האם החורגת שיחקה חנה לסלאו, את התפקיד הנסיך שיחק אדריאנו חאובל ואת תפקיד הפיה איה גילמה אור אילן.
המחזמר יצא על גבי DVD.
ב-2016 עלתה גרסת בימה חדשה, את תפקיד סינדרלה גילמה רינת גבאי, בתפקיד הפיה הטובה שי מיקה יפרח, את תפקיד האם החורגת גילמה אילנית לוי, עופר רגירר שיחק את הנסיך ואת תפקיד משרתו, הברון דה לה שויץ, גילם טום באום.
בחנוכה 2024 עלתה הפקה נוספת לגרסה מ2012 בהפקת מעיין צלנר ובבימוי שחר פרץ בכיכובם של עדן בן זקן ולירן דנינו בתפקידים הראשיים ולצידם רוני מרחבי, שרון מלכי ויקיר שוקרון.
"סינדרלה" הוא שיר מס' 12 מתוך קלטת הילדים המצליחה "פים פם פה", שכתבה מיכל חזון והלחינה נורית הירש בכיכובם של טוביה צפיר וסופי צדקה.
בקיץ 1980 יצא השיר "אלה סינדרלה" שכתבה מירית שם אור והלחין וביצע הזמר צביקה פיק .
השיר "סינדרלה" נכתב על ידי ענת שרתוק שרים, והולחן ועובד בידי אלדד שרים עבור קדם אירוויזיון 1981. את השיר ביצעה להקת סקסטה והוא הגיע למקום השני בקדם.
בשנת 2005 בסדרת הטלוויזיה "השיר שלנו 2" ביצעו את השיר מיה דגן ואליענה בקייר.
ב־14 בדצמבר 2020 יצא השיר "סינדרלה" מתוך האלבום "יהלום נוצץ" של להקת ההיפ-הופ והדאנס הישראלית "האולטראס" בשיר התארחה הזמרת נועה קירל.
סינדרלה הוא סרט אנימציה משנת 1950 שהופק על ידי וולט דיסני ומבוסס על סיפור העם האירופאי "סינדרלה".
זהו הסרט המצויר ה-12 באורך מלא שהוציאה חברת וולט דיסני.
הסרט יצא בתקופה בה אולפני וולט דיסני היו שקועים בחובות כבדים עקב מספר כישלונות קופתיים שנבעו ממלחמת העולם השנייה, אך הצלחתו הכבירה בקופות (הסרט גרף 85 מיליון דולר) הצליחה לאושש את האולפן ולהחזירו למאזן כספי חיובי.
בשנת 2002 הופץ סרט המשך בשם "סינדרלה 2: חלומות מתגשמים", שאותו המשיך הסרט "סינדרלה 3: אהבת אמת" שהופץ בשנת 2007. בשנת 2015 הופץ עיבוד לייב אקשן לסרט בשם "סינדרלה".
סינדרלה הייתה ילדה מאוד אהובה ובתו היחידה של אציל אלמן.
לאחר פטירתה של אשתו הראשונה שהיא בעצם הייתה האמא הביולוגית של סינדרלה החליט כי בתו האהובה זקוקה לטיפול של אם.
ולכן, אביה של סינדרלה מתחתן עם אישה חדשה בשם ליידי טרמיין, שהיא אישה גאה עם שתי בנות מנישואיה הראשונים ששמותיהן דריזלה ואנסטסיה.
לאחר מותו של אביה של סינדרלה, ליידי טרמיין ובנותיה משתלטות על האחוזה, ומתחילות להראות את השנאה שלהן כלפיי סינדרלה ולהתעלל בה מתוך קנאה, ואף מאפשרות לחתול שלהן, לוציפר, לענות אותה.
רוב הזמן היא נאלצת לעבוד בניקיונות בביתה מכיוון שאם החורגת ואחיותייה החורגות מעבידות אותה בעבודות בית קשות וממנות אותה כמשרתת שלהן עד שכבר נמאס לה והיא מתעייפת ומתייאשת.
סינדרלה הופכת לאישה רגישה וטובת לב ומתיידדת עם בעלי החיים המתגוררים באסם ורבים מהעכברים והציפורים החיים סביב האחוזה.
ייצורים החיים היו המזל הגדול של סינדרלה כדי שלא תרגיש בדידות באחוזה.
בארמון המלכותי, המלך נמצא במצוקה רצינית כי בנו אינו מתכוון להתחתן בכלל.
נחוש וחולם לראות את הנכדים שלו.
המלך והדוכס מארגנים מסיבת נשף גדולה בטירה לנסיך להגעתו לגיל 18, במטרה לאפשר לבנו למצוא את האחת שלו ולהינשא לה וגם כשכל נערה רווקה בממלכה רשאית להשתתף.
כאשר ההזמנה לנשף מגיעה לאחוזה, סינדרלה שואלת את אמה החורגת אם היא יכולה להשתתף בנשף מכיוון שהיא גם רווקה.
אם החורגת ליידי טרמיין מסכימה, בתנאי שסינדרלה תסיים את כל מטלות הבית שלה.
בזמן שהיא מנסה להספיק לסיים את עבודות הבית שנותרו לה, חבריה החיות, בראשם ז'אק וגאס העכברים, מתקנים שמלה ישנה שהייתה שייכת פעם לאמה הביולוגית של סינדרלה כדי שיהיה לה מה ללבוש לנשף מכיוון שאין לה עוד שמלות.
כאשר סינדרלה לובשת את השמלה שלה ממש לפני צאתה למסיבה הגדולה, מחמיאה לה ליידי טרמיין על השמלה, ומצביעה בעדינות על החרוזים והאבנט.
האחיות כועסות עליה בגלל שהיא גנבת הפריטים לכאורה שנזרקו, והן הורסות וקורעות לה את כל השמלה שחבריה החיות הטובים תפרו לה והשקיעו בה, וסינדרלה נשארת מאחור בעוד המשפחה החורגת שלה עוזבת עם הכרכרה שהמתינה להם בחוץ לנשף המלכותי.
אז, היא רצה ובורחת מהאחוזה לספסל בחוץ ומתחילה לבכות.
לאחר שמסיימת לבכות אחרי כל התרחיש, מגיעה לשלב שבו היא מחליטה לוותר על חלומותיה.
פתאום, מופיעה הפיה הטובה והסנדקית של סינדרלה כדי לעזור לה להתארגן לנשף כדי שתוכל להשתתף בו גם.
עם מטה הקסמים שלה, היא מעניקה לסינדרלה שמלה לבנה כסופה עם נעלי זכוכית, והופכת את הדלעת לכרכרה, את העכברים לסוסים, ואת החתול לרַכָּב ומשרת.
סינדרלה השמחה שוב יוצאת אל הנשף הגדול והמלכותי לאחר שהסנדקית מזהירה אותה כי הכישוף ישבר כשיגיע שעת חצות, כלומר שמלתה וכל דבר אחר שישתנה יחזור בחזרה למה שהיה קודם.
לבסוף, סינדרלה נוסעת אל הנשף בהתרגשות רבה ושמה מוצאת את אהבת האמת שלה.
במהלך הנשף, הנסיך דוחה כל בחורה הניגשת אליו, עד שהוא רואה את סינדרלה שמגיעה לארמונו.
שניהם מתאהבים ורוקדים כל הלילה לבדם ברחבי שטח הטירה עד שמגיעה שעת חצות והשעון מתחיל לצלצל.
לאחר צלצול הפעמון סינדרלה בורחת במהירות אל הכרכרה שלה מחוץ לטירה כדי לחזור הביתה, ובלי כוונה מפילה את אחת מנעלי הזכוכית שלה.
לאחר סיום הנשף כשהדוכס מספר למלך על האסון, הם מתכננים למצוא את סינדרלה עם הנעל שאיבדה ונמצאה במהלך יציאתה.
למחרת בבוקר, המלך מצהיר הצהרה כי הדוכס הגדול יבקר בכל הבתים בממלכה כדי למצוא את הנערה המתאימה לנעל הזכוכית, כדי שתוכל להינשא לנסיך.
כאשר החדשות מגיעות לביתה של סינדרלה, אמא החורגת ואחיותיה החורגות מתכוננות לבואו של הדוכס הגדול.
סינדרלה, כששמעה את החדשות האלו, מתחילה לזמזם לעצמה את השיר "זאת אהבה" מהנשף בלילה הקודם.
ליידי טרמיין מבינה שסינדרלה, היא זו הייתה הנערה שרקדה עם הנסיך בנשף.
כששמעה זאת, מחליטה לנעול את סינדרלה בחדר השינה שלה בעליית הגג בכוונה בשביל שלא תמדוד את נעל הזכוכית.
כאשר הדוכס הגדול מגיע, העכברים גונבים את המפתח מהכיס בשמלה של האם החורגת לחדר של סינדרלה, אבל לפני שהם יכולים לספק את זה הם נתקלים בלוציפר.
החיות קוראות לברונו, כלב הדם של סינדרלה, שמפחיד כל הזמן את לוציפר, שבסוף הסרט נופל מחלון הבית.
כשהדוכס מתכונן לעזוב אחרי שהאחיות החורגות מנסות ללא הצלחה למדוד את הנעל כי היא אינה מתאימה להן, סינדרלה מופיעה פתאום ומבקשת לנסות גם למדוד.
ביודעה כי נעלה תתאים, ליידי טרמיין גורמת למשרת למעוד בשביל להפיל את הנעל שתעוף ותישבר.
סנדל הזכוכית נופל ומתנפץ למאות חתיכות.
הדוכס מקונן על הנעל השבורה, אבל אז סינדרלה מגלה ומוצאת את נעל הזכוכית השנייה שלה.
הדוכס מחליק את הנעל על הרגל שלה, אשר מתאימה באופן מושלם.
זמן קצר לאחר מכן, סינדרלה והנסיך חוגגים את יום חתונתם, מוקפים בקונפטי המושלך על ידי המלך, הדוכס הגדול והעכברים.
לבסוף הם חיים באושר ועושר עד עצם היום הזה.
את המוזיקה המקורית לסרט הלחינו וכתבו המוזיקאים פול ג'יי סמית ואוליבר וואלאס, בנוסף, שיר הנושא של הסרט "חלום הוא משאלת קסם" הפך לשיר מפורסם במיוחד אחרי הצלחת הסרט.
סינדרלה 2: חלומות מתגשמים הוא סרט הנפשה שהופץ למכירה ישירות בקלטות וידאו וב-DVD בשנת 2002. הסרט הופק באולפני וולט דיסני, והוא המשך לסרט המצויר הקלאסי "סינדרלה" שיצא ב-1950. הסרט מתאר את קורותיהם של סינדרלה, הנסיך והעכברים בארמון.
בשנת 2007 הופץ לסרט המשך בשם "סינדרלה 3: אהבת אמת".
חבריה העכברים של סינדרלה רוצים להפתיע אותה עם ספר שיכתבו, ובו מתוארים זכרונותיהם מהחיים בארמון.
סינדרלה והנסיך חוזרים מירח הדבש ועל סינדרלה מוטלת האחריות לתכנן את הנשף המלכותי.