tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
וערי הצטרף למשטרת המנדט ב-1 ביולי 1920, במשך 15 שנה, במהלכן מילא מספר תפקידים, כולל סגן התובע הציבורי בשכם במשך שלוש שנים, ומורה למשפטים בבית הספר המשטרתי הפלסטיני.
הוא הפך לקפטן בשנותיו האחרונות במשטרה.
ב-24 ביוני 1935 מונה לפרקליט הממשל המרכזי, ולאחר מכן כפרקליט הכתר.
ב-10 ביולי 1947 מונה לשופט בבית המשפט המחוזי בירושלים.
ב־24 באפריל 1948 הוא מונה לראש בית המשפט המחוזי בירושלים וכסוכן לרשם הראשי של בתי המשפט בארץ ישראל.
לאחר סיום המנדט הבריטי נבחר לנשיא איגוד העובדים שפעלו בממשלת המנדט כדי להגן על זכויותיהם.
קריירה בתקופת השלטון הירדני בירושלים
ב-21 במאי 1948, עם פרוץ מלחמת העצמאות, ובהוראת שלטונות הצבא הערבי הירדני, הקים את בית הדין הצבאי כדי לדון בסוגיות הקשורות לביטחון ולסדר הציבורי.
ב-16 ביוני 1948 מונה לראש בית המשפט המחוזי בירושלים.
ב-1 בינואר 1949 מונה לשופט בבית המשפט העליון לערעורים בירושלים ובגדה המערבית של ירדן.
ב-29 ביוני 1949 החל לעסוק במקצוע עריכת הדין, ובינתיים וב-18 באוגוסט 1951 התגייס עם קבוצת עורכי דין ירושלמיים בולטים, שהם יחיא חמודה, חנה עטאללה, ג'ברה אלנקר, עיסא עקל, נסרי נאסר, עזיז שחאדה, וופיק יונס אל-חוסייני בפרשת הריגתו של הוד מלכותו המלך עבדאללה הראשון בן אל חוסיין.
ב-23 באוקטובר 1951 נבחר לחבר מועצת עיריית ירושלים.
ב-12 במרץ 1952 מונה לראש מועצת עיריית ירושלים וכך היה עד סוף 1955. באותה עת יצחק קריב היה ראש עייריית ירושלים המערבית.
במהלך תקופה זו ביצע מספר פרויקטים להטמעת השירותים הדרושים לעיר הקודש (ירושלים), לרבות פרויקטי מים וביוב, ופתיחת הדרכים הנדרשות לעיר, בנוסף להרחבת גבולות עיריית ירושלים כך שיכללו את השטחים הסמוכים.
בתפקידו כראש עיריית ירושלים, קיבל את המלך סעוד בן עבדולעזיז אל סעוד, מלך ממלכת ערב הסעודית והמלך חוסיין בן טלאל, מלך הממלכה ההאשמית של ירדן ב-1953, במהלך ביקורו של המלך סעוד באלקודס אל.
לאחר 1955 עבד עם צוות עורכי דין בגדה המערבית להקמת מועצת לשכת עורכי הדין בירושלים ולקבלת אישור מלכותי בעניין זה מהמלך חוסיין בן טלאל מירדן.
סיוע הקמת בתי המשפט של לוב
בשנת 1957 עזב ללוב, שם השתתף בהקמת בתי משפט לוביים מודרניים לבקשת ממשלת לוב בראשות המלך אידריס הראשון אל-סנוסי באותה תקופה.
שהותו שם נמשכה עד 1959.
בית החולים האסלאמי אל-מקאסד בירושלים
לפני מלחמת ששת הימים ב-1967 נערכו בירושלים בחירות לגוף המנהלי של אגודת הצדקה האסלאמית אל-מקאסד, ומכיוון שהיו שתי רשימות שהתמודדו בבחירות והתחרות החריפה, הוסכם - לאחר התערבותם של מספר אישים פלסטינים - לבחור אנשים נייטרליים מחוץ לשתי הרשימות הללו.
שייח' עבדול חמיד אל-סיה, הוד מעלתו השייח' סעד אלדין אל-עלמי, עורך הדין עומר וערי, עורך הדין איברהים בכר, עורך הדין חאפז תהבוב, המהנדס איברהים אל-דקק ואחרים נבחרו להיות חברים בגוף המנהלי הבא.
כמה חודשים חלפו מאז המינוי הזה, אבל מלחמת יוני התרחשה.
לאחר שחזר לירושלים ב-1959, המשיך לעסוק במקצוע עריכת הדין, ובנוסף, נבחר לחבר לשכת עורכי הדין הירדנית במועצה העשירית (15 במאי 1959 - 10 במרץ 1960) ובמועצה ה-12 (10 במרץ 1960 - 15 במרץ 1962).
אל-חאג' עומר וערי נפטר בחודש אפריל 1972 בירושלים, בגיל 69.
במהלך שנות עבודתו השונות הוא זכה במספר כיבודים, החשובים שבהם:
מסדר ההצטיינות, אשר הוענק לו על ידי נשיא הרפובליקה הספרדית, פרנסיסקו פרנקו, בשנת 1952.
הוא נישא לגב' יוסרה קאסם מוסטפא אלתרהי, איתה יש לו חמש בנות ושני בנים:
איקבל וערי - נולדה בנובמבר 1928 ומתה ב-11 בינואר 2021 בירושלים.
לילה וערי - נולדה ב-1932 ומתה בינואר 1990 בירושלים.
קאות'אר וערי - נולדה ב-1934 ומתה ב-24 באוגוסט 2018 בירושלים.
מוחמד אמין וערי - נולד ב-6 באפריל 1942.
גוסטבו עומר טרוחיו קורונה (בספרדית: Gustavo Omar Trujillo Corona; 9 בנובמבר 1977 – 1 בדצמבר 2022) היה כדורגלן מקסיקני ששיחק בעמדת המגן השמאלי.
טרוחיו שיחק במשך רוב הקריירה שלו באתלטיקו מורליה מליגת העל המקסיקנית.
לקראת סוף הקריירה הושאל לאטלס ולטיגרס מליגת העל המקסיקנית, ולסלאיה מליגת המשנה המקסיקנית.
ב-27 באפריל 2005 ערך טרוחיו את הופעתו היחידה בנבחרת מקסיקו, בתיקו 1-1 נגד נבחרת פולין במשחק ידידות.
ב-1 בדצמבר 2022 מת טרוחיו בגיל 45 כתוצאה מדום לב.
אליפות מקסיקו (1): אינברנו 2000
עומר כהן (נולד ב-1977) הוא קצין בצה"ל בדרגת תת-אלוף המשרת כקצין קשר ותקשוב ראשי (קשר"ר).
בעבר שירת כמפקד הקשר והאלקטרוניקה של פיקוד הדרום.
כהן נולד וגדל בקריית טבעון.
התגייס לצה"ל בשנת 1995. לאחר קורס קצינים שימש בשנים 1997–1998 כקצין תקשוב גדודי בגדוד שקד שבחטיבת גבעתי.
בשנים 1998–2000 היה כהן סגן קצין הקשר החטיבתי בחטיבת קטיף.
בשנים 2000–2001 שירת כמ"פ בגדוד התקשוב של פיקוד הדרום.
בשנים 2002–2004 שימש כקצין הקשר של חטיבת הגפן.
בשנים 2004–2006 שירת כקצין הקשר של חטיבת גבעתי.
בשנים 2006–2007 היה סגן מפקד גדוד התקשוב באוגדה 98. לאחר מכן יצא ללמוד לימודי הנדסה וניהול.
בשנים 2011–2013 שימש כקצין אג"ם של התקשוב בפיקוד דרום.
בשנים 2013–2015 היה מפקד גדוד אמירים ביחידת חושן.
התפקיד הבא שלו היה מפקד גדוד התקשוב של אוגדה 162, אותו מילא בשנים 2015–2017. לאחר מכן שימש בשני תפקידים באגף התקשוב וההגנה בסב"ר במשך כשנתיים.
בשנים 2018–2020 שימש מפקד מרכז הלוחמה האלקטרונית.
ב-2020 מונה למפקד הקשר והאלקטרוניקה של פיקוד הדרום.
ב-17 ביולי 2023 הוחלט שימונה לקצין קשר ותקשוב ראשי.
ב-6 באוגוסט 2024 נכנס לתפקיד והועלה לדרגת תת-אלוף.
כהן הוא בוגר לימודי הנדסה, תעשייה וניהול באוניברסיטת אריאל בשומרון.
הוא נשוי ואב לשלושה, ומתגורר ברמת צבי.
עומר פארוק יורטסבן הוא כדורסלן טורקי המשחק בקבוצת פנתנאייקוס מהליגה היוונית ובליגת היורוליג, בעמדת הסנטר.
יורטסבן נולד בטשקנט שבאוזבקיסטן, לזוג הורים טורקים.
בשנת 2013 הצטרף לקבוצת הנוער של מועדון פנרבחצ'ה.
ב-20 במרץ 2015, בגיל 16, שותף במשחק הבכורה שלו ביורוליג, מול אולימפיה מילאנו.
ב-15 במאי 2016, במשחק מול קבוצת Eylul במסגרת הליגה הטורקית עד גיל 18, קלע יורטסבן 91 נקודות (34 מ-49 מהשדה) ואסף 28 ריבאונדים בניצחון פנרבחצ'ה בתוצאה 115–82.
בפברואר 2016 עבר להתגורר בארצות הברית, על מנת להשתתף בליגת המכללות האמריקאית.
בין השנים 2016–2018 למד באוניברסיטת המדינה של קרוליינה הצפונית, ובשנתיים הבאות למד באוניברסיטת ג'ורג'יה.
בעונתו היחידה עם קבוצת הכדורסל של ג'ורג'יה, 2019/2020, שיחק תחת המאמן פטריק יואינג ורשם ממוצעים של 15.5 נקודות, 9.8 ריבאונדים ו-1.5 חסימות למשחק.
בינואר 2021, לאחר שלא נבחר בדראפט ה-NBA 2020, הצטרף יורטסבן לאוקלהומה סיטי בלו מליגת הפיתוח של ה-NBA.
ב-14 משחקיו בקבוצה קלע 15.2 נקודות בממוצע למשחק.
במאי 2021 חתם על חוזה במיאמי היט מליגת ה-NBA.
ב-26 בדצמבר 2021 פתח לראשונה בחמישייה, ורשם 16 נקודות ו-15 ריבאונדים במשחק מול אורלנדו מג'יק.
שבוע לאחר מכן קבע שיא קריירה של 22 נקודות, במשחק מול סקרמנטו קינגס.
בפלייאוף 2021 העפיל עם מיאמי לגמר ה-NBA, בו הפסידה לדנוור נאגטס (1–4).
ביולי 2023 חתם יורטסבן על חוזה ביוטה ג'אז.
עומר ורד וילנצ'יק (נולד ב-8 במאי 2007) הוא שייט מפרשית לייזר ישראלי.
נולד וגדל בקיבוץ מעגן מיכאל.
גולש במסגרת מועדון מעגן מיכאל.
בפברואר 2024 ורד וילנצ'יק השיג עבור ישראל מכסת השתתפות בתחרות הלייזר סטנדרט באולימפיאדת פריז (2024) כשהוא בן 16 בלבד, לאחר שסיים במקום השמיני באליפות אירופה בשיט בסירות ILCA 7 שנערכה ביוון.
ורד וילנצ'יק דורג בין שני הנציגים הבכירים ממדינות שטרם השיגו כרטיס למשחקים האולימפיים (יחד עם נציג סלובניה), מה שהעניק לישראל את הכרטיס.
הוא הנציג הישראלי השלישי בתחרויות הלייזר במשחקים האולימפיים והראשון בתחרויות הגברים, לאחר שנופר אדלמן ושי קקון עשו זאת בעבר בתחרויות הלייזר של הנשים.
עומר מאייר (נולד ב-8 באוקטובר 2006) הוא כדורסלן ישראלי המשחק בעמדת הרכז באוניברסיטת פרדו בקונפרנס הביג טן מדיוויז'ן 1 של ה-NCAA.
מאייר נולד ברמת גן וגדל ברמת השרון.
כשהיה בבית הספר היסודי החל לשחק במחלקת הנוער של מכבי תל אביב וכבר בכיתה י' עלה לקבוצת הנוער של המועדון, בה משחקים נערים בכיתות י"א וי"ב.
ב-2022 זכה מאייר עם קבוצת הנערים א' של המועדון בגביע המדינה לאחר שקלע 24 נקודות ואת סל הניצחון ב-73–72 על הפועל עמק חפר, וב-2023 זכה עימה בדאבל של אליפות וגביע.
בעונת 2023/24 הוביל את קבוצת הנוער של המועדון לזכייה בליגת העל בכדורסל לנוער לאחר ניצחון בגמר על עמק חפר, ונבחר לשחקן המצטיין של הפלייאוף.
ב-26 ביולי 2023 הוכרז שמאייר יצטרף לסגל הקבוצה הבוגרת של המועדון המשחקת בליגת העל בכדורסל וביורוליג, ולצד זאת המשיך לשחק בקבוצת הנוער.
ב-26 באוקטובר 2023 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו ביורוליג כששיחק 6 דקות בהפסד 79–107 למונקו במסגרת המחזור השני של עונת , וב-30 בנובמבר, בגיל 17 ו-53 ימים, הפך מאייר לשחקן הצעיר ביותר בהיסטוריה של מכבי תל אביב שרושם נקודות במסגרת אירופית כשקלע שלוש נקודות בניצחון 101–82 על אלבה ברלין.
ב-11 בדצמבר ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה כשקלע 9 נקודות ומסר 6 אסיסטים בניצחון 94–74 על בני הרצליה, וב-26 במאי 2024 רשם שיא קריירה של 16 נקודות, כולל 4 שלשות, בניצחון 117–95 על עירוני קריית אתא.
בסיום עונת זכה עם הקבוצה באליפות המדינה.
באפריל 2025 שיחק מאייר בנייקי הופ סאמיט בפורטלנד, אורגון, בו משתתפים הכישרונות הגדולים בעולם בכדורסל עד גיל 19. במשחק רשם מאייר שבעה אסיסטים, אך לא קלע.
ב-16 באפריל 2025 התחייב מאייר לשחק כדורסל מכללות באוניברסיטת פרדו מחטיבה I של ה-NCAA.
ב-2021 שיחק מאייר במדי נבחרת ישראל בכדורסל עד גיל 16 בטורניר הצ'לנג'ר האירופי שנערך בנובי סאד, סרביה, וקלע 8.8 נקודות בממוצע למשחק.
ב-2022 שוב שיחק בנבחרת הקדטים, הפעם באליפות אירופה בכדורסל עד גיל 16 בה סיימה ישראל במקום החמישי, ורשם ממוצעים של 15 נקודות ו-4 ריבאונדים למשחק.
ב-2023 ייצג את נבחרת הנוער באליפות אירופה בכדורסל עד גיל 18, בה סיימה ישראל במקום השישי, והעמיד ממוצעים של 15.6 נקודות ו-3.9 אסיסטים למשחק.
ב-2024 הוביל את הנבחרת להישג השיא שלה, המקום הרביעי, כשהעמיד ממוצעים של 18.3 נקודות, 6.6 ריבאונדים ו-5.1 אסיסטים למשחק ורשם פעמיים דאבל דאבל.
מאייר ייצג את ישראל בגביע העולם בכדורסל עד גיל 19 2025, הופעתה הראשונה של הנבחרת באליפות העולם לנוער, והוביל אותה לרבע הגמר לאחר שהעמיד ממוצעים של 20 נקודות (שני באליפות), 5 ריבאונדים ו-4.3 אסיסטים בממוצע למשחק.
הוא לא שותף בשני משחקי הדירוג של הנבחרת.
עומר מקסים נאוטרה היה אזרח ישראלי-אמריקאי ששירת בצה"ל כקצין וכחייל בודד.
בעת מתקפת הפתע ב-7 באוקטובר 2023 הוא שירת כמפקד מחלקת טנקים בגדוד 77. תוך כדי המתקפה, נעצר הטנק, שהיה תקול, והמחבלים השתלטו עליו וחטפו את כל צוות הטנק.
ב-3 בדצמבר 2024 הודיע דובר צה"ל שנאוטרה נהרג כבר ביום החטיפה.
לאחר ההודעה על מותו, הורתה מושלת מדינת ניו יורק להוריד לחצי התורן את דגלי המדינה במוסדות ציבוריים.
זוהי מחווה שמוענקת למספר מצומצם של אנשים.
גופתו הוחזרה מרצועת עזה ב-2 בנובמבר 2025, יחד איתו הושבו גופותיהם של אל"ם אסף חממי והלוחם עוז דניאל.
נאוטרה נולד בפליינוויו , לונג איילנד, ארצות הברית להוריו רונן ואורנה ואחיו דניאל.
הוא גדל בקהילה של ישראלים לשעבר.
את לימודיו סיים בתיכון סלומון שכטר, לונג איילנד, שם הצטיין בלימודים והיה קפטן של מספר קבוצות ספורט.
נאוטרה כיהן כנשיא החטיבה האזורית ונשיא אזור מטרופולין ניו יורק של ארגון נוער יהודי USY השייך לאחוד בתי הכנסת ליהדות קונסרבטיבית בארצות הברית.
לאחר קבלתו ללימודים אקדמיים, בחר לעלות לישראל ולמד במכינת גליל עליון.
כשסיים את מסלול המכללה התנדב לצה"ל כחייל בודד במסגרת גרעין צבר.
הוא סיים קורס קציני שריון, והוצב לתפקיד מפקד מחלקת טנקים בגדוד 77 בחטיבה 7. ערב טבח שבעה באוקטובר תפסו לוחמי גדוד 77, יחד עם גדודים 13 ו-51 של חטיבת גולני את קו הגבול של רצועת עזה.
ערב מתקפת 7 באוקטובר, נאוטרה וחייליו איישו קו בגבול רצועת עזה באזור מוצב הבית הלבן, בין הקיבוצים ניר עוז ונירים.
סביב השעה שש וחצי בבוקר החל ירי לאורך גדר המערכת והחלו להגיע ידיעות על חדירות מחבלים.
צוות נאוטרה בטנק מספר 3 וטנק נוסף, היו ערים ומוכנים לתנועה.
טנק אחד נסע לכיוון צפון וטנק מספר 3 פנה דרומה.
כעבור 20 דקות דיווח מפקד הטנק הצפוני לטנק הדרומי שהוא נפגע.
נאוטרה השיב שהוא מסתובב ומתקדם בכיוון צפון לעבר הקיבוצים, אבל אז הטנק שלו החל פתאום להאט עקב תקלה טכנית.
כבר מספר חודשים לפני אירועי 7 באוקטובר 2023, היה ידוע שהטנק עליו פיקד נאוטרה הוא טנק תקול, שיש בו בעיות בהיגוי ואינו מיועד לתנועה בשטח ומשום כך שונע באמצעות מוביל ושימש רק כאמצעי ירי.
ביום שישי שלפני המתקפה, סיפר נאוטרה להוריו, שאפשרו לו ולחייליו להוריד כוננות.
בבוקר המתקפה, נאוטרה ומחלקתו היו מהראשונים שהחלו לנוע וקולו של נאוטרה נשמע ראשון ברשת, כשהוא פוקד על טנק אחד לנוע צפונה ואילו הוא וצוות הטנק שלו פנו לכיוון הגדר בקרבת ניר עוז.
שם הצליחו אנשי חמאס להצמיד על הטנק מטענים, שהתפוצצו ואילצו את הצוות לקפוץ מהטנק.
נאוטרה עם צוותו, נמרוד כהן התותחן, נהג הטנק, הטען-קשר, נחטפו לרצועת עזה.
תמונת הטנק הבוער כשעליו אנשי חמאס צוהלים ורוקדים הייתה מהתמונות הראשונות שפורסמו בעולם, הפכו לסמל בינלאומי של המתקפה, ושודרו בכל הרשתות בעולם כביטוי לגודל הזוועה.
לפי תחקיר במפקדת קצין שריון ראשי, מעיל רוח, מערכת ההגנה האקטיבית של הטנק לא פעלה, והוא ספג פגיעה של חמישה טילי נ"ט.
פעילות למען הצלתו והצלת כל החטופים
לאחר חטיפתו, הוריו של נאוטרה היו פעילים בולטים במאמצים הבינלאומיים להחזרת החטופים.
בעצרת למען החטופים בסנטרל פארק בניו יורק קראו לנשיא ג'ו ביידן והנשיא הנבחר דונלד טראמפ לפעול לקידום עסקה.
משפחתו של נאוטרה פעלה ונאבקה בארץ ובעולם כולו למען חזרת החטופים ותרמה להעלאת המודעות בצורך להחזרה מיידית של החטופים.
מושלת מדינת ניו יורק, קת'י הוקול, בעת ביקורה בישראל בשנת 2023, קראה לשחרור נאוטרה וכל החטופים בעזה במספר אירועי זיכרון בהם השתתפה.
גניה צוהר, דודתו של נאוטרה יזמה והובילה את עצרות "שרים יחד לשובם" בכיכר.
במשך יותר משנה, נאוטרה הוגדר כחטוף בעזה.
ביום ה-423 לחטיפתו, דובר צה"ל הודיע כי הוא נפל בקרב ב-7 באוקטובר וגופתו מוחזקת בעזה.
מותו נקבע על-ידי הרב הצבאי הראשי, לאחר בחינה של כלל הממצאים ועל בסיס מידע מהימן ונקבע שהוא נהרג עוד באותו יום, למרות שנראה חי ופצוע למרגלות הטנק.
מאות אנשים, כולל מושלת ניו יורק קת'י הוקול ונבחרי ציבור אחרים, התאספו בלונג איילנד לכבד את זכרו של נאוטרה.
נשיא ארצות הברית ג'ו ביידן פרסם הודעת אבל לאחר ההודעה שנמצאו עדויות שנאוטרה אינו בחיים.
חברי הקונגרס עמדו דקת דומייה ונשאו דברים לזכרו של נאוטרה.
דונלד טראמפ הנשיא הנבחר הגיב על מותו של נאוטרה בקריאה לשחרור מיידי של כל החטופים ואיים להמיט גיהנום על מי שמחזיק בהם.
מושלת מדינת ניו יורק הורתה להוריד את דגל הלאום לחצי התורן בכל מוסדות המדינה, עם היוודע דבר מותו של נאוטרה.
הורדת דגלים לחצי התורן במדינת ניו יורק נעשית בדרך כלל לציון אבל על אישי ציבור בכירים או אנשי כוחות הביטחון שנהרגו בנסיבות מיוחדות.
צילומי מוסדות המדינה עם הדגלים בחצי התורן פורסמו באתר הממשל.
מושלת מדינת ניו יורק השתתפה בטקס הזיכרון שנערך לזכרו ופרסמה דברים לזכרו.
מאבק להשבת עומר לקבורה ראויה
הוריו של נאוטרה היו פעילים בולטים במאבק לשחרור החטופים.
הם היו בוושינגטון יותר מ־30 פעמים, פגשו את הנשיא ביידן ארבע פעמים, נאמו בוועידה הרפובליקנית, השתתפו בוועידה הדמוקרטית ונפגשו עם בכירים בסנאט ובקונגרס.
ביום ה־656 למלחמה, שנה אחרי נאום ראש הממשלה בקונגרס בארצות הברית, קיימו משפחות החטופים הצהרה לתקשורת הבינלאומית למרגלות הקפיטול בוושינגטון.
בהצהרה קראו למנהיגים בארצות הברית ובישראל לפעול בנחישות לשחרור 50 חטופים שנותרו בעזה.
הוריו של נאוטרה סברו שהסיכויים להשיב את שרידי החללים פוחתים ככל שמתמשך הזמן.
ב-2 בנובמבר 2025 הצהיר הנשיא טראמפ כי חמאס השיב לישראל את גופתו של החטוף החלל עומר נאוטרה.
בבוקר 3 בנובמבר יצאה ההודעה הרשמית ממשרד ראש הממשלה כי גופתו של עומר נאוטרה הוחזרה לישראל ב-2 בנובמבר 2025 יחד עם גופותיהם של אל"ם אסף חממי והלוחם עוז דניאל, שנהרגו גם הם ב-7 באוקטובר 2023, במהלך מתקפת הפתע על ישראל.
בטקס בעיר פליינויו, נקרא הרחוב בכניסה למרכז הקהילתי היהודי – דרך סרן עומר נאוטרה.
בטקס קריאת השם, הדגישו את המאמצים הנמשכים להחזרת כל החטופים ואת מחויבות הקהילה והמנהיגים להילחם באנטישמיות.
באוניברסיטת תל אביב הוקמה קרן מלגות לזכרו של נאוטרה.
הקרן הוקמה על ידי משפחתו, בשיתוף אגודת הידידים והפקולטה למדעים מדויקים.
הקרן מיועדת לתמיכה ביוצאי ויוצאות יחידות לוחמות הלומדים מדעים מדויקים.
הקרן נועדה לעודד חדשנות מדעית וטכנולוגית בישראל ולהמשיך את דרכו של עומר, המשלבת ערכים, אומץ ותרומה למדינה.
בבית הספר התיכון סלומון שכטר בלונג איילנד, בו למד עומר, דמותו ודרכו משמשת כמופת ודוגמא לכל הנוער.
אולם הספורט בבית הספר נקרא על שמו של עומר נאוטרה.
אלפים ליוו את סרן עומר נאוטרה בדרכו האחרונה בבית העלמין הצבאי בקריית שאול.
בהלוויה נכחו נשיא המדינה יצחק הרצוג ורעייתו מיכל, שר הביטחון לשעבר יואב גלנט, הרמטכ"ל לשעבר הרצי הלוי, שר העלייה והקליטה אופיר סופר, שורדי השבי דורון שטיינברכר, עידן אלכסנדר, נמרוד כהן שלחם לצד נאוטרה בבוקר השבת השחורה וכן מפקד סנטקום-פיקוד המרכז של צבא ארצות הברית, אדמירל בראד קופר.
עומר מנוס (30 במאי 1967 – 7 בספטמבר 2015) היה ספורטאי ישראלי, פעיל חברתי, ומתעד של תחרויות הריצה בישראל.
מוכר בכינויו "צלם הבית" של קהילת הרצים.
הוא נפטר במפתיע בשנתו במהלך טיול בגאורגיה בגיל 48.
עומר מנוס נולד במעין צבי וגדל ברעננה, בן לתא"ל (מיל') אורי מנוס והאמנית לביאה מנוס.
את מרבית חייו הבוגרים הקדיש לקריירה כחוקר פרטי, תוך שילוב פעילות חברתית ענפה.
נישא לאסנת, אחות חדר ניתוח במקצועה, ולזוג נולדו שלוש בנות.
מנוס היה אדם בעל רגישות חברתית יוצאת דופן, שהתבטאה בהתנדבויות שונות ובמעורבות בהנהגת ההורים העירונית.
מנוס זכה כילד לפרסום בספר שיצא לאור בהוצאת עם עובד, פרי יצירתו של הסופר דודו דיין.
שם הספר "אבא שלי תותחן".
הספר התפרסם כאחד מסדרת ספרים מצולמים של דודו דיין על חילות צה"ל.
מפנה בריאותי וכניסה לעולם הריצה
בגיל 40, בעקבות משקל עודף שהגיע לכ-100 ק"ג, יזמה אשתו מהלך שינוי משמעותי.
באמצעות קשריה המקצועיים, חיברה אותו לרץ המרתון הוותיק יאיר קרני, שהפך למאמנו האישי.
תוך חודשיים בלבד השיל 16 ק"ג ממשקלו, ובהדרגה פיתח תשוקה לריצות ארוכות.
תחילה רץ למרחקים של 5–10 ק"מ, ובהמשך החל להתחרות במרוצים ברחבי הארץ.
מנוס היה מוכר בכינויו "צלם הבית" בקרב הרצים בישראל, תיעד את המשתתפים במרוצים רבים.
הוא צילם רצים במרוצים שונים, ממרחקים של 5 ק"מ ועד אולטרה מרתון.
מנוס השתתף במרוצים רבים ברחבי הארץ, כולל מרתונים וריצות שטח.
בשנת 2014, הוא תכנן לרוץ את המרחק המלא (42 ק"מ) במרתון המדברי באילת, בפעם השלישית ברציפות.
מנוס היה פעיל חברתי וחבר בהנהגת ההורים ברעננה.
הוא הוביל פרויקט בשם "הולכים יחדיו", בו תלמידים צעדו לבית הספר בליווי מבוגרים.
בנוסף, היה שותף בוועד הפעולה למאבק להורדת מתח גבוה בשכונת 2005.
בשנת 2008 מונה מנוס לעוזר האסטרטגי של חבר המועצה דן ברוך, מטעם רשימת "למען התושבים".
מנוס נפטר בשנתו במהלך טיול בגיאורגיה ב-7 בספטמבר 2015. לאחר מותו, הופק סרט לזכרו בשם "ריצתו האחרונה של צלם הבית".
כמו כן, נערכו מספר אירועים לזכרו, כולל "מרוץ הבית" שנתי.
מסלול ריצה בספורטק החדש בשכונת נווה זמר ברעננה נקרא על שמו.אביו, אורי, תרגם את הכאב למפעל הנצחה.
עומר מיכאליס הוא חוקר ישראלי בתחומי המחשבה והפילוסופיה היהודית בימי הביניים, בדגש על הקשרים עם העולם האסלאמי.
הוא מכהן כפרופסור חבר בחוג לפילוסופיה יהודית ותלמוד באוניברסיטת תל אביב, ראש בית הכנסת והמרכז למורשת היהדות ע"ש צימבליסטה, וכן כעמית מחקר בכיר במרכז קוגוד לחקר המחשבה היהודית במכון שלום הרטמן.
מחקריו מתמקדים בתהליכים של יצירה, מסירה והטמעת ידע במסורת היהודית בימי הביניים, ובהצטלבויות של תהליכים אלו עם התפתחויות מקבילות בתרבות האסלאמית.
עומר מיכאליס השלים את כל תאריו האקדמיים באוניברסיטת תל אביב.
הוא קיבל תואר בוגר בפילוסופיה ולימודי יהדות בשנת 2012, בשנת 2013 השלים תואר מוסמך בחוג לפילוסופיה באותה אוניברסיטה.
את תואר הדוקטור קיבל מאוניברסיטת תל אביב בשנת תשע"ט (2019).
עבודת הדוקטורט שלו עסקה בנושא "שיח המשבר ומפנה המסורת בהגות היהודית בימי הביניים" ונכתבה בהנחייתו של פרופ' מנחם לורברבוים.
תחומי המחקר של מיכאליס מתמקדים במחשבה ובפילוסופיה היהודית בימי הביניים, בפרט בהקשר של העולם האסלאמי.
הוא בוחן תהליכים של יצירה, מסירה והטמעת ידע במסורת היהודית בימי הביניים, וכן את נקודות המפגש של תהליכים אלו עם התפתחויות מקבילות בתרבות האסלאמית.
מחקרו הנוכחי של מיכאליס מתמקד ברעיונות ובפרקטיקות הקשורות להופעת המחבר האינדיבידואלי בז'אנרים שונים של כתיבה יהודית בימי הביניים.
הוא עוסק בהפקת ושילוב ידע חדש ביהדות ימי הביניים, במיוחד בתחומי הפילוסופיה היהודית, התאולוגיה והקבלה.
בנוסף, הוא חקר את השפעתם של מקורות יהודיים על שיח תאולוגי מוסלמי מוקדם, כולל מוטיב ההשתדלות בפיוט היהודי הקלאסי.
ספר זה מציע ניתוח של "תורת חובות הלבבות" של בחיי אבן פקודה.
מיכאליס מפרש יצירה זו כהתערבות בהלכה היהודית.
הוא מציג ניתוח היסטורי ומושגי של קטגוריית "מצוות הלבבות" שפיתח בחיי.
הספר בוחן את ההשלכות של חידוש זה, תוך בחינת המודל המיסטי של בחיי לקרבה לאלוהים, המבוסס על הגשמה של מצוות פנימיות אלו.
הספר מציב את בחיי בדיאלוג עם הוגים דתיים מוסלמים ויהודים אחרים מימי הביניים, ומספק פרספקטיבה על הקשר בין המסורות הדתיות של היהדות והאסלאם.
הספר תורם לדיונים בהיסטוריה של הדת, לימודי יהדות ולימודי ימי הביניים, בנוגע לפנימיות ומיסטיקה, ומציג את בחיי כהוגה במשפט היהודי.
Crisis Discourse and the Dynamics of Tradition in Maimonides' Oeuvre (Magnes Press, 2023) מחקר זה מציג פרשנות להכרזות המשבר של הרמב"ם ולנרטיבים הקשורים אליהן ביצירותיו המרכזיות, "משנה תורה" ו"מורה נבוכים".
מיכאליס מנתח כיצד הרמב"ם יצר שיח משבר זה, ומאיר זאת באמצעות השוואה לשיחי משבר קודמים בקאנון היהודי ובמקורות אסלאמיים מקבילים.
הספר בוחן מדוע הרמב"ם השתמש בשיח זה בעבודותיו, ומדגים כיצד בשני חיבוריו הגדולים, הרמב"ם מציג את תהליך שבירת המסורת ועיצובה מחדש כמעשה של נאמנות למסורות אלו בזמן משבר.
הכרך עוסק במגוון נושאים בהיסטוריה האינטלקטואלית של ימי הביניים, מגעים בין-תרבותיים והגירת ידע בעולם האסלאמי.
עומר יצחק (נולד ב-17 בינואר 2001) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת הבלם בעירוני טבריה.
יצחק התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הילדים של מכבי תל אביב בה שיחק בכל קבוצות הנוער.
בקיץ הושאל לבית"ר תל אביב בת ים מהליגה הלאומית כחלק משיתוף הפעולה בין המועדונים.
יצחק היה שותף לעונה המוצלחת של המועדון מזה שנים כאשר סיים במקום הרביעי בלאומית והגיע לחצי גמר גביע המדינה.
עונה לאחר מכן ירדה בית"ר תל אביב לליגה א' ויצחק עזב את המועדון.
בקיץ חתם בבני יהודה, אך מיעט לשחק במדיה ובינואר חתם בהפועל כפר סבא.
לאחר שאת עונת פתח ללא קבוצה, בינואר חתם בדילה גורי מליגת העל הגאורגית.
ב-3 במרץ 2024 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 0-2 נגד גגרה.
בינואר חזר לישראל וחתם בעירוני טבריה מליגת העל.
ב-15 בפברואר 2025 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל בהפסד 4-0 להפועל באר שבע.
עומר כץ (נולד ב-2 בספטמבר 2000) הוא ספורטאי ישראלי, המתחרה באתלטיקה קלה ובענף מזחלות בובסלי.
באליפות ישראל שנערכה ביולי 2020 סיים במקום שישי בקפיצה במוט בתוצאה של 4.40 מטר.
באליפות ישראל שנערכה ביוני 2021 סיים במקום רביעי בריצת 110 מטר משוכות בתוצאה של 15.97 שניות.
באליפות ישראל שנערכה ביוני 2022 סיים במקום חמישי בריצת 100 מטר בתוצאה של 11.00 שניות.
באליפות ישראל שנערכה ביוני 2024 סיים במקום שמיני בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.89 שניות.
באליפות ישראל שנערכה ביולי 2025 סיים במקום שמיני בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.95 שניות.
כץ לקח חלק בניסיונות להעפיל לאולימפיאדת מילאנו – קורטינה ד'אמפצו (2026) בענף מזחלות הבובסלי, ודורג יחד עם הנבחרת במקום ה-33 בדירוג העולמי, שמזכה בחלוקה מחדש של מכסה.
הוא יתחרה בנבחרת לצד אדם אדלמן, וארד פוארסה ומנחם חן, וזו תהיה הפעם הראשונה בה ישראל מיוצגת בענף זה באולימפיאדה.
עומר פרץ (נולד ב-26 בינואר 1986) הוא כדורגלן עבר ישראלי וכיום מאמנה של הפועל פתח תקווה.
פרץ, בנו של כדורגלן העבר ויקי פרץ ובן דודו של הכדורגלן תמיר כהן, החל לשחק כדורגל במחלקות הנוער של מכבי תל אביב והפועל תל אביב, ובגיל 15 עבר לקבוצת הנוער של המועדון הצרפתי שטרסבורג, בו אביו שיחק בעבר.
בסיום עונת נאלץ פרץ לעזוב את שטרסבורג ולחזור לישראל בשל גיוסו לצה"ל.
לקראת עונת 2005/2006 עבר פרץ להפועל תל אביב, וערך את הופעת הבכורה שלו במסגרת גביע הטוטו, מול בית"ר ירושלים.
את שער הבכורה שלו בקבוצה, גם כן במסגרת גביע הטוטו, כבש פרץ מול קבוצת הפועל פתח תקווה.
בתום העונה זכה עם הקבוצה בגביע המדינה, לאחר שהוסיף שער ברבע גמר הגביע מול הכח עמידר רמת גן, ובסך הכל כבש במדי הפועל תל אביב 5 שערים בכל המסגרות.
בעונה שלאחר מכן הצטרף פרץ למכבי תל אביב, בה שימש אביו, ויקי פרץ, כעוזר המאמן.
לאחר שתי עונות במדי מכבי תל אביב עבר פרץ בהשאלה לקבוצת הפועל קריית שמונה.
פרץ ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה מול קבוצת מוגרן המונטנגרית במסגרת הסיבוב המוקדם של גביע אופ"א, ואף כבש במשחק שער.
בסיום עונת 2008/2009 ירדה קריית שמונה לליגת המשנה, ופרץ החליט לעזוב את הקבוצה.
לקראת עונת 2009/2010 עבר פרץ בהשאלה לקבוצת הפועל רמת גן, העולה החדשה לליגת העל, וכבש את שער הבכורה שלו בקבוצה מול מכבי נתניה במשחק בו עלה כמחליף וכבש צמד.
באותו משחק, קרע פרץ את הרצועה הצולבת בברכו, ובכך סיים את העונה.
לקראת עונת 2010/2011 הצטרף פרץ לקבוצת מכבי הרצליה מהליגה הלאומית, ממנה שוחרר בתום העונה לאחר שהבקיע 3 שערי ליגה.
בעונת 2011/2012 שיחק פרץ בקבוצת סקציה נס ציונה.
לקראת עונת 2012/2013 חזר פרץ לליגת העל, וחתם במכבי נתניה.
ב-26 בינואר 2013, יום הולדתו ה-27, כבש את שער הבכורה שלו בקבוצה, בתיקו 1–1 עם הפועל רמת גן, ובתום העונה ירד עם הקבוצה לליגה הלאומית.
בעונת 2013/2014 הגיע עם הקבוצה לגמר גביע המדינה, והעפיל עמה בחזרה לליגת העל.
באוקטובר 2015 קרע פרץ את הרצועה הצולבת במהלך משחק מול בני יהודה, פציעה שבעקבותיה פרש ממשחק פעיל.
במרץ 2016, לאחר שמאמן מכבי נתניה מנחם קורצקי התפטר מהקבוצה, מונה פרץ למאמן הקבוצה עד סוף העונה והיה למאמנה החמישי בעונה זו, אשר בסופה ירדה לליגה הלאומית.
לקראת עונת מונה פרץ למאמן קבוצת הנוער של הפועל רמת גן.
בקיץ 2017 מונה למאמן קבוצת הנוער של הפועל תל אביב.
בתחילת עונת 2017/2018 שימש גם כעוזרו של מוטי איוניר, מאמן הקבוצה הבוגרת, ולאחר פיטוריו של איוניר שימש פרץ כמאמן זמני במשחק מול הפועל קטמון, עד למינויו של קובי רפואה כמאמן הקבוצה.
ב-6 ביוני 2018 מונה פרץ למאמן הכח עמידר רמת גן מליגה א'.
ב-24 ביוני 2019 פרץ מונה למאמן הפועל כפר שלם מליגה א', ועלה עם הקבוצה לליגה הלאומית לאחר שעונת 2019/2020 בליגות הנמוכות הופסקה בעקבות מגפת הקורונה.
ב-18 ביוני 2020 מונה למאמן הפועל ראשון לציון מהליגה הלאומית.
בעונת 2020/2021 מונה בשנית למאמנה של הפועל כפר שלם.
ב-31 במאי 2022 מונה למאמן הפועל כפר סבא.ב-15 במאי 2023 מונה למאמן בני יהודה.
ב-17 במאי 2024 פוטר מאימון הקבוצה מחזור אחד לסיום העונה.
ב-25 במאי 2024 מונה למאמנה של הפועל פתח תקווה מהליגה הלאומית.
בסיום העונה עונת 2024/2025 העפיל עם הקבוצה לליגת העל.
עומַר א-שַׁריף היה שחקן מצרי.
הוא זכה בפרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר על תפקידו בסרט "דוקטור ז'יוואגו" (משנת 1965), היה מועמד לפרס אוסקר וזכה בשני פרסי גלובוס הזהב נוספים על "לורנס איש ערב" (מ-1962), וכן זכה בפרס סזאר על משחקו בסרט "מר איברהים" (2004).
נוסף על כך, היה שריף שחקן ברידג' ברמה גבוהה, ודורג בשיאו בין 50 השחקנים הראשונים בעולם.
שריף נולד בשם מישל יוסוף דימיטרי שלהוב (ميشيل يوسف ديمتري شلهوب) בעיר אלכסנדריה שבמצרים, להורים ממוצא סורי-לבנוני נוצרית.
הוא סיים לימודי מתמטיקה ופיזיקה באוניברסיטת קהיר.
לאחר מכן, החל לעבוד יחד עם אביו יוסוף שלהוב הנגר, אך בשנת 1953 ראה אותו הבמאי המצרי יוסף שאהין והציע לו תפקיד בסרט דובר אנגלית.
השם הפרטי של הדמות שגילם בסרט זה הייתה עומר שריף.
לאחר שסרט זה נחל הצלחה, הוא החליט לאמץ שם במה זה.
השם שריף, שפירושו אצילי, הוא שם בעל משמעות יפה בערבית, והוא קיווה גם שיפתח לו דלתות לעולם הקולנוע.
סרטיו הראשונים בשפה האנגלית היו "לורנס איש ערב" עם טובי שחקני הוליווד, כמו פיטר או'טול, משנת 1962 ו"דוקטור ז'יוואגו" (1965), על-פי ספרו של בוריס פסטרנק, שזיכה את שריף בפרס גלובוס הזהב על תפקידו יורי ז'יוואגו.
בשנת 1968 כיכב בסרט "מצחיקונת", לצדה של השחקנית האמריקאית ברברה סטרייסנד, שאיתה אף ניהל רומן.
שריף היה חובב מרוצי סוסים נלהב, וכן נודע בהתמכרותו להימורים בקזינו ולמשחק הברידג', ואף נדון למאסר על תנאי לאחר שהכה שוטר בקזינו, בעקבות ויכוח.
הוא נידב את שמו למשחק ברידג' במחשב.
עקב עיסוקיו הוא חי שנים רבות בפריז ובהוליווד, ועל כך לא סלחו לו בתעשיית הקולנוע המצרית והחרימו אותו במשך שנים רבות.
ב-1954 כדי להתחתן עם פאתן חמאמה, הכוכבת הגדולה של הקולנוע המצרי באותה עת, היה על שריף להתאסלם תחילה - ולאחר מכן גם שינה את שמו באופן רשמי.
חמאמה עזרה לו להתקדם במהירות בעולם הקולנוע המצרי.
בשנת 1974 הסתיימו נישואיהם ולהם ילד, טארק שריף, ששיחק את יורי בן ה-8 בסרט "דוקטור ז'יוואגו".
במאי 2015 פורסם כי שריף חולה במחלת אלצהיימר.
שריף הלך לעולמו ב-10 ביולי 2015, והוא קבור בחלקה בעיר קהיר, בירת מצרים.
שריף היה שחקן ברידג' נלהב ברמה גבוהה, ודורג בין 50 השחקנים הראשונים בעולם.
הוא כתב את מדור הברידג' בעיתון "שיקגו טריביון" וכן כתב כמה ספרי הדרכה בברידג'.
שריף היה בעליה של קבוצת ברידג' מקצוענית שהופיעה במשחקי ראווה.
פרט לשריף, השחקן המפורסם ביותר בקבוצת הברידג' היה השחקן האיטלקי ג'ורג'ו בלאדונה.
"הפגישה" 1969 - סרטו של סידני לומט
"מאיירלינג" 1968 (Mayerling - MGM) טרגדיה רומנטית אודות רודולף נסיך אוסטריה
עומר תדמור (נולד ב-1973) הוא תסריטאי ישראלי, זוכה פרס האקדמיה לטלוויזיה.
בשנת 2000 כתב את סרט הטלוויזיה "לילה ללא לולה", אשר עוקב אחר מספר התרחשויות דרמטיות מפתיעות, שנוצרות עקב התאבדותה של דמותה של לולה.
את הסרט ביים שי כנות וכיכבו בו הילי ילון, דרור קרן ואיילת זורר.
בשנת 2005 כתב תדמור את התסריט לסרטה של ג'ולי שלז, "מוכרחים להיות שמח", אשר עוקב אחר משפחה רבת-תסביכים, שבתה, שמחה, מנסה לאחדה בתוכנית מציאות.
"מוכרחים להיות שמח", בכיכובם של סיגלית פוקס, קרן מור וטל פרידמן, זכה להצלחה רבה, בישראל ומחוצה לה, וזכה בשלושה פרסי אוסקר ישראלי.
באותה שנה כתב מספר פרקים משמעותי בסדרת הטלוויזיה עטורת השבחים של הוט 3 "בטיפול", אותם ביים אורי סיון, ובהם כיכבו אסי דיין ומירב גרובר.
הפרקים בהם עסק עקבו אחר משפחתו וחייו האישיים של ראובן הפסיכולוג.
בסוף 2005 כתב תדמור את התסריט למיני-סדרת הטלוויזיה "בסימן ונוס", גם כן עבור ערוץ הוט 3, המבוססת על ספרו של אורי אדלמן, ועוקבת אחר ג'וב נוימן, כוכב אשר עובר תהליך גילוי עצמי, בעוד נמצא חשוד ברצח חברתו.
פרס האקדמיה לטלוויזיה - התסריט הטוב ביותר בסדרה קומית
עומר מחמוד סולימאן היה איש צבא, פוליטיקאי, דיפלומט ואיש מודיעין מצרי.
הוא שירת תחת משטרו של חוסני מובארכ כסגן נשיא מצרים וראש המודיעין הכללי המצרי.
סולימאן היה מעורה היטב בצמרת המצרית, והיה מעורב בשורת פעולות תיווך מטעם משטר מובארכ, ובהן תיווך בין חמאס לפת"ח, ותיווך מתמשך בין גורמים פלסטינים לישראל.
סולימאן נולד ב-1936 במחוז קינא שבדרום מצרים.
עבר ב-1954 לקהיר, התחנך באקדמיה הצבאית והשתלם בנושאים צבאיים בברית המועצות.
הוא שירת בצבא מצרים במלחמת ששת הימים ובמלחמת יום הכיפורים והגיע לדרגת לִוָאא', המקבילה לדרגת אלוף בצה"ל.
הוא בעל תארים במדע המדינה מאוניברסיטת קהיר ומאוניברסיטת עין שמס.
ב-1991 מונה לראש המודיעין הצבאי של מצרים, וב-1993 לראש המודיעין הכללי.
מאז פרוץ האינתיפאדה השנייה שימש כשליחו המיוחד של נשיא מצרים חוסני מובארכ בעניינים הקשורים לפלסטינים.
הוא היה אדריכל ההסכם בין פת"ח לחמאס ותיווך בנושאים שונים בין ישראל לפלסטינים, כולל ניסיונות לשחרור גלעד שליט.
סולימאן נחשב כמועמד לסגן נשיא מצרים, תפקיד שלא אויש מאז מינוי מובארכ לאחר רצח אנואר סאדאת.
ב-29 בינואר 2011 מונה לתפקיד בעקבות ההפגנות האביב הערבי, אירוע שהוביל להתנקשות כושלת בו, ולמותם של שניים ממאבטחיו.
ב-10 בפברואר הודיע מובארכ כי יעביר את סמכויותיו לסולימאן, וביום למחרת העביר סולימאן את כל סמכויותיו לידי הצבא, ובכך איבד גם את סמכויותיו כסגן הנשיא.
באפריל 2012 הגיש מועמדות לנשיאות לקראת הבחירות במאי, אך מועמדותו נפסלה על ידי ועדת הבחירות המרכזית.
ב-19 ביולי 2012 נפטר במהלך ניתוח בלבו שעבר בארצות הברית.
עומר פארוק טקבילק (טורקית: Ömer Faruk Tekbilek ולעיתים Omar Faruk Tekbilek; יליד 1951) הוא מוזיקאי טורקי שמנגן על חליל, נאי, זורנה וכלי נגינה מזרחיים נוספים, בהם עוד, בגלמה וטאר.
אביו היה אדם דתי שקרא בקול את התפילות במסגד.
אמו הייתה ממצרים, ואהבתה למוזיקה של ריאד אל סונבאטי הועברה לבנה, שגדל על מוזיקת ארבסק.
כאדם צעיר, טקבילק למד סופיות וחשב להקדיש את חייו לענף המיסטי הזה של האסלאם.
בגיל 15, הוא החליט להיות מוזיקאי מקצועי, ועזב את בית הספר.
בשנת 1967 עבר לאיסטנבול, בה הכיר מצד אחד סגנונות נגינה מודרניים ומאידך התוודע לדרווישים המסתובבים, ולתפיסת המוזיקה הרוחנית שלהם, שהשפיעה עליו עמוקות.
ב-1971, שהיה בן 20, ערך סיבוב הופעות עולמי ראשון, במסגרתו ביקר בארצות הברית.
הוא היגר לארצות הברית והשתקע בניו יורק חמש שנים מאוחר יותר.
בארצות הברית יצר להקה בשם "הסולטאנים" יחד עם אמנים מצריים ויווניים, לאחר מכן השתנה ההרכב ונקרא "Whirling", אך במהלך 12 השנים הבאות, עבד לפרנסתו במפעל טקסטיל.
ב-1988, הוא "התגלה" על ידי הגיטריסט והמפיק המוזיקלי בריאן קין, שחיפש סאונד ספציפי לכלול בפסקול שלו לסרט סולימאן המפואר.
קין הפך למפיק של טקבילק בשישה אלבומים, ובהדרגה הפך טקבילק למפורסם יותר.
טקבילק שיתף פעולה עם אמני ג'אז ומוזיקת עולם, בהם דון צ'רי, גליקריה, אנואר בראהים, ארא דינקיג'אן, מייסד להקת נייטארק ועופרה חזה.
טקבילק מרבה להופיע ברחבי העולם, וביקר פעמים רבות בישראל.
בשנות ה-90 השתתף פעמיים בפסטיבל ישראל ושיתף פעולה עם להקת בוסתן אברהם, זוהר פרסקו ולהקת שבע.
במרץ 2000 הופיע בישראל יחד עם להקת "אסטה" הישראלית, היוצרת מוזיקת-עולם.
במרץ 2001 השתתף בפסטיבל "שומעים עולם".
באוקטובר 2003 ביקר בישראל והנחה כיתות אמן והעלה שורה של מופעים בפסטיבל "מנגנים עולם", בהיכל אמנויות הבמה בהרצליה.
הוא הופיע עם להקה בת חמישה נגנים (בקאנון, גיטרה אקוסטית, תופים, כלי הקשה וקלידים), ואירח את הזמרות יסמין לוי ולובנה סלאמה וסולני תזמורת נצרת.
במאי 2007, היה אורח הכבוד של פסטיבל תרבות של שלום.
טקבילק הופיע פעמיים ב"צוותא" בתל אביב ובהיכל התרבות בפתח תקווה, שם ארח את הזמרת יסמין לוי.
בנוסף ערך בסכנין מופע יחד עם דרווישים מחוללים שמשך קהל יהודי ומוסלמי.
בנובמבר 2009 השתתף בפסטיבל העוד בירושלים, אחר כך הופיע בפסטיבל שוב ב-2016, וב-2019.
בקיץ 2011 הופיע ב"פסטיבל התמר" בים המלח.
עומר ריינגולד (נולד ב-20 באפריל 1969) הוא פרופסור במחלקה למדעי המחשב באוניברסיטת סטנפורד.
זוכה פרס גדל לשנת 2009.
ריינגולד נולד בתל אביב וגדל בגבעתיים.
הוא למד במגמת התיאטרון בתיכון תלמה ילין.
שירת במסגרת גרעין נח"ל אמנויות במצפה רמון.
הוא למד לתואר ראשון מתמטיקה באוניברסיטת תל אביב, ואחרי שנה עבר ללימודי מדעי המחשב.
הוא סיים את התואר בשנת 1994 וסיים דוקטורט במכון ויצמן בהנחיית פרופסור מוני נאור.
הוא עשה לימודי פוסט דוקטורט במכון ויצמן, במעבדות שנון של חברת AT&T ובמכון ללימודים מתקדמים שבפרינסטון.
בשנת 2004 הצטרף למחלקה למדעי המחשב ולמתמטיקה שימושית במכון ויצמן למדע.
מאוחר יותר עבר לאוניברסיטת סטנפורד.
באוקטובר 2004 הוכיח, במאמר פורץ דרך, את שקילות מחלקות הסיבוכיות L ו-SL.
בשנת 2009 זכה יחד עם סליל ודהן ואבי ויגדרזון בפרס גדל על עבודתו בנושא "מכפלות 'זיג-זג' של גרפים".
עומרי אלטמן (נולד ב-23 במרץ 1994) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת הקשר ההתקפי בקבוצת הפועל תל אביב מליגת העל.
אלטמן החל לשחק כדורגל כשהיה בן שש בקבוצות הילדים של הפועל תל אביב.
בהמשך עסק גם בטניס, בשחייה ובכדורסל ולאחר מכן הצטרף למחלקת הנוער של מכבי תל אביב, והיה בין המצטיינים בקבוצת הנוער של המועדון.
בעונתו הראשונה באנגליה שיחק אלטמן בקבוצת הנוער של פולהאם, במדיה כבש 16 שערי ליגה, והיה שותף בזכייתה הראשונה אי פעם של הקבוצה באליפות אנגליה לנוער.
בעונה העוקבת הוקפץ אלטמן לקבוצת המילואים של המועדון, ולאחר 24 הופעות במדיה הוחלט לרכוש את השחקן ממכבי תל אביב עבור סעיף שחרור של 240 אלף אירו ולהחתימו על חוזה לשתי עונות.
ב-27 ביוני 2013 חזר לישראל וחתם במכבי תל אביב.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה בניצחון 2–0 על גיור בהונגריה, במסגרת מוקדמות ליגת האלופות, ובעונה זו שותף בשישה משמונת משחקי מכבי תל אביב בליגה האירופית, והעפיל עם הקבוצה לשלב 32 האחרונות במפעל.
בליגה שותף ב-11 משחקים, ובתום העונה זכה עם הקבוצה באליפות.
ב-14 באוגוסט 2014 הושאל לעונה אחת להפועל פתח תקווה.
שלושה ימים מאוחר יותר, בהופעת הבכורה שלו במועדון כבש את שערו הראשון בקבוצה, במשחק נגד הפועל באר שבע במסגרת גביע הטוטו, אשר הסתיים בתיקו 1–1. בסך הכל כבש בעונה זו ארבעה שערי ליגה והוסיף שבעה בישולים, אך בתום העונה ירדה הקבוצה לליגה הלאומית.
ב-18 ביוני 2015 חתם על חוזה לחמש עונות בהפועל תל אביב.
ב-1 באוגוסט 2015 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, במשחק דרבי מול קבוצתו לשעבר מכבי תל אביב במסגרת גביע הטוטו.
ב-16 באוגוסט כבש את שער הבכורה שלו במועדון, בהפסד 2–3 למכבי פתח תקווה בגביע הטוטו.
בהמשך העונה כבש גם צמד שערים בגביע המדינה ושער ליגה אחד, ובסך הכל בעונתו הראשונה בהפועל תל אביב ערך אלטמן 27 הופעות בכל המסגרות וכבש ארבעה שערים.
בעונת 2016/2017 ערך 36 הופעות בכל המסגרות וכבש שבעה שערי ליגה.
ב-1 ביולי 2017 חתם על חוזה לשלוש עונות בקבוצת פנאתינאיקוס מליגת העל היוונית, והפך לכדורגלן הישראלי הראשון במועדון.
את הופעותיו הראשונות במועדון ערך במוקדמות הליגה האירופית, ובליגה היוונית כבש שלושה שערים ב-19 הופעות, אך ב-4 במרץ 2018 נפצע במהלך משחק דרבי מול אולימפיאקוס וסיים את העונה.
בינואר 2019 חזר אלטמן לשחק, ועד תום העונה ערך 11 הופעות בליגה היוונית, וכבש שער אחד.
ב-14 ביולי 2019 חזר להפועל תל אביב וחתם לשנתיים במועדון.
את עונת 2019/2020 סיים כמלך השערים והבישולים של הקבוצה, עם 11 שערים וארבעה בישולים, והעפיל עמה לחצי גמר גביע המדינה ולפלייאוף העליון.
לקראת עונת 2020/2021, לאחר עזיבתו של אוראל דגני, מונה אלטמן לקפטן הפועל תל אביב.
בסיום אותה העונה העפיל עם הקבוצה לגמר גביע המדינה, ואף כבש במהלכו את שער היתרון של הפועל, אך בסיום הפסידה קבוצתו 1–2 למכבי תל אביב לאחר הארכה.
ב-26 בספטמבר 2021 חתם בארוקה מליגת העל הפורטוגלית.
ב-30 בינואר 2022 עזב את קבוצתו הפורטוגלית, וחתם לשנתיים וחצי בא.א.ק.
ב-5 בפברואר ערך את הופעת הבכורה בתיקו 0-0 מול אריס לימסול.
ב-26 בפברואר כבש שער בכורה בניצחון 1–3 על א.א.ל.
ב-14 ביוני 2023 חתם בהפועל תל אביב, ששילמה עבורו ללרנקה כ-350 אלף אירו.
בסיום העונה ירד עם הקבוצה שוב לליגה הלאומית.
ב-2 באוגוסט 2024 הושאל ל"וולוס" לעונה אחת.
ב-22 בינואר 2025 חזר לליגת העל הישראלית והושאל מהפועל תל אביב למכבי בני ריינה עד סוף עונת 2024/2025.
לזכותו של אלטמן 16 הופעות ושער אחד במדי נבחרת הנוער של ישראל.
ב-15 באוגוסט 2012 ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הנבחרת הצעירה של ישראל, במשחק ידידות מול .
את שער הבכורה שלו בנבחרת כבש ב-14 בנובמבר 2012, במשחק ידידות מול .
ביוני 2013 שיחק במדי הנבחרת הצעירה בטורניר אליפות אירופה לנבחרות צעירות שנערך בישראל.
את הופעתו היחידה בטורניר ערך במשחק הניצחון על נבחרת אנגליה בשלב הבתים, כאשר נכנס מחליף בדקה ה-55. בסך הכל לזכותו 18 הופעות במדי הנבחרת הצעירה, בהן כבש שמונה שערים.
ב-25 בספטמבר 2022 זומן לראשונה לסגל נבחרת ישראל הבוגרת על-ידי המאמן הלאומי אלון חזן, וב-27 בספטמבר 2022 ערך את הופעת הבכורה כשפתח בהרכב במשחק הידידות מול מלטה, שהסתיים בהפסד חוץ 1–2.
אלטמן נולד ברמת גן וגדל בתל אביב.
נישא ליובל גולן ב-2022 בחתונה שהתקיימה ביוון.
עומר קליין (נולד ב-15 במאי 1982) הוא פסנתרן ג'אז ישראלי המתגורר בגרמניה.
בגיל שבע החל לנגן בפסנתר.
למד ג'אז בבית הספר לאמנויות תלמה ילין.
בשנת 2004 הוא היה בין מייסדי להקה "מורה".
בשנת 2005, בעקבות הופעתו בפסטיבל הג'אז באילת, קיבל מלגת לימודים ל"ניו אינגלנד קונסרבטוריון" בבוסטון.
כעבור שנה עזב את לימודיו ועבר להתגורר בניו יורק עם בת זוגו אלמה מושונוב.
הוא הופיע בהרכב של נגן הקונטרבס הישראלי עומר אביטל המתגורר בניו יורק וכן עם נגנים נוספים ובהם בן סטריט, ג'ייסון לינדנר ודוני מקאסלין.
בשנת 2007 הוציא קליין יחד עם הבאסיסט חגי כהן מילוא אלבום משותף בשם "Duet".
בשנת 2008 נישא לאלמה מושונוב.
באותה שנה הוציא את אלבומו "Introducing Omer Klein", הכולל 10 יצירות מקוריות שלו.
קטע הפתיחה נושא את השם "אבוטבול", כשמו המקורי של עומר אביטל, שהיה המנטור הראשון שלו בניו יורק.
בשנת 2009 הוציא את אלבומו "Heart Beats", כשמו של קטע הפתיחה באלבום.
בשנת 2009, לאחר שלוש שנות מגורים בניו יורק, עבר עם אשתו לדיסלדורף שבגרמניה.
במקביל לפעילותו המוזיקלית בגרמניה ובאירופה הוא מרבה להופיע בישראל.
קליין כתב את המוזיקה להצגה "עץ לימון", בבימויה של דדי ברון, שהועלתה במרץ 2011 בתיאטרון של דיסלדורף.
בינואר 2012 הופיע בפסטיבל ג'אז חורף באילת והעלה מופע עם רונה קינן.
בפברואר הוא עמד בראש פסטיבל ג'אז בתל אביב והעלה מופע מחווה לחלוצי המוזיקה המזרחית בהשתתפות יהודה קיסר.
כמו כן הופיע באותה שנה בסדרת הג'אז של המשכן לאמנויות הבמה בתל אביב.
באוגוסט 2011 הלחין את השיר "אמי" לזמר אריק איינשטיין, למילותיו של המשורר אברהם חלפי.
השיר יצא ב-2014, במסגרת ההוצאה המחודשת של האלבום "משירי אברהם חלפי".
קליין כתב את המוזיקה להצגה "פופר" של חנוך לוין בבימויו של חותנו מוני מושונוב, שעלתה בתיאטרון הקאמרי בשנת 2012. בני הזוג התגרשו בתחילת העשור השני של המאה ה-21.
בינואר 2014 יצאו שלשה סינגלים מתוך אלבום הילדים "אף על פיל", בשניים מהם שר קליין.
השיר "היער בסתיו" הוא דואט עם רונה קינן, ואילו את השיר "הפרפר והזחל" שר קליין לבדו.
את שני השירים הלחין שחר ברבש ותרגם מיידיש בני מר.
עומרה היא עלייה לרגל למכה, בימינו בערב הסעודית, שעושים המוסלמים בכל זמן בשנה.
בערבית, משמעות המילה "עומרה" היא "לבקר במקום מאוכלס".
לעיתים היא נקראת "העלייה הקטנה", בעוד החג', הנעשה במועד קבוע בלוח השנה המוסלמי, הוא העלייה "הגדולה", המחייבת כל מוסלמי שביכולתו לבצע אותה.
העומרה איננה בגדר חובה, אך חשובה.
העולים לרגל מבצעים סדרה של מנהגים המסמלים את חייו של אברהם (המוכר למוסלמים כהנביא איברהים) ואשתו השנייה, הגר, וכן את האחידות של המוסלמים ברחבי העולם.
טוואף (طواف), הקפה של הכעבה שבע פעמים נגד כיוון השעון.
על גברים לעשות זאת שלוש פעמים בקצב מהיר, ולאחר מכן ארבע פעמים בקצב נינוח יותר.
סעי (سعي), בו הולכים נמרצות שבע פעמים הלוך ושוב בין הגבעות א-צפא ואל-מרווה (הרים במכה) בעודם שקועים בתפילות.
זהו שחזור של חיפושה הנואש של הגר למים.
ישמעאל התינוק בכה ורקע ברגלו בקרקע, והמים הופיעו באורח נס.
מקור המים הזה נקרא כיום "באר זמזם".
חלק או תקציר (הגייה: "תקסיר"); שניהם נוגעים לקיצור השיער.
ב"תקציר" חותכים רק חלק קטן מהשיער, ואילו ב"חלק" מגלחים לחלוטין את הראש.
המנהגים הללו משלימים את העומרה, והעולה לרגל יכול לבחור לצאת מאחראם (إحرام, מצב של קידוש לקראת עלייה לרגל).
אף על פי שזהו איננו חלק מהטקס, רוב העולים לרגל שותים מים מבאר זמזם.
מגזרים שונים באסלאם מבצעים את הטקסים הללו בדרכים שונות מעט.
עומר סנש (נולד ב-16 באוגוסט 1984 בקלגרי, קנדה) הוא קריין ושדר רדיו ישראלי, בוגר גלי צה"ל.
בן משפחתה של הצנחנית חנה סנש.
סנש הוא בין הבעלים-מקימים של תחנת הרדיו הישראלית "רדיו הקצה" ומשמש כמנהל הטכני שלה.
בעל תואר ראשון בניו מדיה מהאקדמיה "בצלאל".
דרכו המקצועית החלה בשנת 2003 כשהתקבל לשרת בגלי צה"ל, בה שימש כטכנאי ומפיק פרומו.
בתקופת שירותו פעלה מחלקת הפרומו של גלי צה"ל וגלגלצ לקידום קו צעיר והומוריסטי יותר בזמרירי התחנות.
עם שחרורו המשיך לניהול מחלקת הפרומו ברדיו חיפה, ואחר כך לעריכת והגשת תוכנית מוזיקה אלטרנטיבית אישית ברדיו אמצע הדרך.
בשנת 2007 עבר סנש להגיש את רצועת הבוקר בשעה שקדמה לתוכניתם של טל ברמן ואביעד קיסוס ברדיו תל אביב, לצידם של יניב מורוזובסקי וטלי מץ.
בין השאר שימש כעורך התסכיתים הקבוע בתוכניתם של ערן זרחוביץ' ושרון טייכר בתחנה.
במקביל שימש כמבקר מוזיקה ועורך באתר נענע 10 וכקריין פרסומות רדיו וטלוויזיה.
באמצע שנת 2010, לאחר רכישת רדיו 99 על ידי קבוצת רדיו ללא הפסקה ושינוי שמה ל-אקו 99 FM, הצטרף עומר לתחנה, ובה הגיש וערך רצועה יומית קבועה של תרבות, כלכלה, אקטואליה ואיכות סביבה.
בשנת 2011 הצטרף למכללת הסאונד בי.פי.אמ בתל אביב כראש המסלול לרדיו וצירף לצוות המנחים אישי רדיו מוכרים בהם יואב קוטנר, לאון פלדמן, עודד דווידוב ואחרים.
בשנת 2012 הצטרף כשותף עסקי לנדב רביד ואייל ("קוואמי") פרידמן, צוות המגישים-עורכים המקורי של תוכנית הרדיו "הקצה".
באותה תקופה התוכנית ירדה מהאוויר לאחר כעשור של שידור בגלגלצ ומגישיה חיפשו את המשך דרכה.
השלושה הקימו את תחנת "רדיו הקצה", שהחלה את שידוריה ב-1 באפריל אותה שנה.
התחנה משדרת בעיקר דרך רשת האינטרנט, ובשיתוף פעולה עם תחנת 88FM של קול ישראל.
בשידורי התחנה משתתפים מגישים ועורכים בולטים בתחום הרוק האלטרנטיבי, המוזיקה האלקטרונית והאינדי.
התחנה לא הציגה עד כה רווחיות כלכלית.
כיום עומר סנש הוא בעלים-שותף בתחנת "רדיו הקצה", מועסק בחברת טכנולוגיות השמע הישראלית-אמריקאית Waves Audio ומגיש משדרי מוזיקה בגלגלצ.
עומר רשף (נולד ב-8 ביולי 1997) הוא שחמטאי ישראלי בדרגת אמן בינלאומי.
סגן אלוף ישראל בשחמט לשנת 2016.
נכון לספטמבר 2025, רשף מדורג במקום ה-30 בישראל לפי מד כושר.
עומר רשף למד בתיכון אהל שם.
בדצמבר 2013 ייצג את ישראל באליפות העולם בשחמט לבנים עד גיל 16 שנערכה באל-עין, באבו דאבי, כחלק ממשלחת ישראלית מצומצמת של שחקני נוער מצטיינים (שכללה, בנוסף אליו, בין היתר גם את אלון מינדלין ומיכל להב), שעשתה היסטוריה: בפעם ראשונה ישראל יוצגה בתחרות שחמט במדינה ערבית.
באליפות ישראל, שנערכה בטבריה בשנת 2016 זכה בסגנות, אחרי תמיר נבאתי ממועדון נס ציונה ולפני אביטל בורוחובסקי ממועדון כפר סבא.
הוא צבר 6 נקודות מ-9 אפשריות והפגין ביצוע תחרותי של מד כושר 2591. הישגו נחשב להפתעה משום שבתחילת התחרות היה מדורג במקום ה-14, בהתאם למד כושרו (2435).
רשף הוא בכיר שחקני מועדון השחמט של קריית אונו ונכון לשנת 2018 משחק בשורותיו בליגה הלאומית, בלוח הראשון.
בשנת 2018 הוא זכה בתחרות לשח מהיר שנערך בעיר (אלכסנדר בגרטיוני זכה במקום השני).
אביו, ניר, הוא מנהל המועדון.
בוגר לתואר ראשון בהנדסת תוכנה באוניברסיטת טקסס בדאלס.
2005 - זכה באליפות ישראל עד גיל 8, לאחר שצבר 6 נקודות מ-6 אפשריות.
2007 - זכה בסגנות אליפות ישראל עד גיל 10, לאחר שצבר 6 נקודות מ-9 אפשריות.
2009 - זכה בסגנות אליפות ישראל עד גיל 13, שנערכה באשדוד, לאחר שצבר 6 נקודות מ-7 אפשריות.
2010 - בגיל 13 השתתף בגמר אליפות ישראל, שנערכה בחיפה.
2011 - זכה בסגנות אליפות ישראל עד גיל 14, שנערכה בפתח תקווה, לאחר שצבר 7 נקודות מ-9 אפשריות.
2012 - זכה בסגנות אליפות ישראל עד גיל 16, שנערכה בפתח תקווה, לאחר שצבר 7 נקודות מ-9 אפשריות.
2013 - סיים במקום שני בתחרות IM2 במסגרת משחקי המכביה, שנערכה בירושלים, לאחר שצבר 5.5 נקודות מ-9 אפשריות.
2014 - זכה בסגנות אליפות ישראל עד גיל 18, שנערכה באלקנה, לאחר שצבר 7 נקודות מ-9 אפשריות.
2015 - זכה בשנית בסגנות אליפות ישראל עד גיל 18.
2015 - היה שותף לזכייתה של ישראל בסגנות אליפות אירופה עד גיל 18 לקבוצות שנערכה בפולין.
רשף צבר בלוח הרביעי 4 נקודות מ-7 אפשריות.
2016 - זכה בסגנות באליפות ישראל, שהתקיימה בטבריה, כשצבר 6 נקודות מ-9 אפשריות והפגין ביצוע תחרותי של מד כושר 2591. הישגו נחשב להפתעה משום שבתחילת התחרות היה מדורג במקום ה-14, בהתאם למד כושרו (2435).
2017 - היה ממצטייני הליגה הארצית, לאחר שצבר 4 נקודות מ-5 אפשריות בלוח הראשון.
2017 - סיים במקום שלישי באליפות ישראל עד גיל 20, כשצבר 4.5 מ-7 אפשריות.
עומר צלישר (נולד ב-22 בינואר 1993) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת הקשר האחורי.
צלישר התחיל לשחק כדורגל בקבוצות הילדים של מכבי נתניה, וכשהיה בן 14 עבר למחלקת הנוער של בית"ר טוברוק.
בקיץ חתם בקבוצה הבוגרת של מכבי נתניה, וב-19 ביולי 2012 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 1–2 לקופס הפינית במסגרת מוקדמות הליגה האירופית.
ב-25 באוגוסט 2012 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל, במשחק מול הפועל חיפה שהסתיים בתיקו 0–0. במהלך העונה שולב צלישר לרוב כמחליף, וערך בסך הכל 24 הופעות בליגת העל בעונת 2012/2013, אשר בסופה ירדה הקבוצה לליגה הלאומית.
בעונת 2013/2014 הפך צלישר לשחקן הרכב קבוע, וב-22 בנובמבר 2013 הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה בניצחון 2–1 נגד הפועל עפולה.
בתום העונה חזרה מכבי נתניה לליגת העל והעפילה לגמר גביע המדינה, שם פתח צלישר בהרכב בהפסד 1-0 לעירוני קריית שמונה.
את שערו הראשון בליגת העל הבקיע ב-27 בספטמבר 2014, בהפסד 1–2 לעירוני קריית שמונה.
ב-18 באוגוסט 2015 חתם צלישר בהפועל ניר רמת השרון מהליגה הלאומית.
ב-19 בינואר 2016 חזר לליגת העל כאשר חתם בעירוני קריית שמונה.
את שערו היחיד במדי עירוני קריית שמונה כבש ב-2 באפריל 2016, בניצחון 2–0 על מכבי נתניה, ובסך הכל עד תום עונת 2016/2017 ערך 12 הופעות במדי הקבוצה.
ב-17 ביולי 2017 חתם צלישר בהפועל עפולה, ובעונת 2017/2018 ערך במדיה 34 הופעות בליגה הלאומית וכבש שישה שערים.
ב-23 באוגוסט 2018 צלישר חתם בהפועל רמת גן.
ב-17 בינואר 2019 חתם צלישר בהפועל כפר סבא.
ב-6 בפברואר 2020 חתם צלישר בהפועל פתח תקווה.
ב-19 באוגוסט 2020, צלישר חתם בהפועל אום אל-פחם מהליגה הלאומית.
עומר פדידה (נולד ב-17 ביולי 1990) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת הקשר ההתקפי.
פדידה החל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של הפועל כפר סבא, וב-25 בינואר 2010 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת, כשנכנס כמחליף בתיקו 2-2 נגד הפועל בני לוד במסגרת הליגה הלאומית.
בעונת 2010/2011 ערך 27 הופעות בליגה הלאומית, כאשר ב-19 מהן פתח בהרכב.
בעונת 2012/2013 הבקיע תשעה שערים ב-33 משחקים, אך בסיום העונה ירדה הקבוצה לליגה א'.
ב-21 באוקטובר 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון ובליגת העל, כשנכנס כמחליף במשחק מול בית"ר ירושלים באצטדיון טדי.
ב-29 במרץ 2014 כבש את שערו היחיד בעונת 2013/2014, בניצחון 4–0 על מכבי חיפה באצטדיון בלומפילד.
בהפועל תל אביב התקשה פדידה למצוא את מקומו ובסך הכול ערך במדיה בעונה זו 14 הופעות, רובן כמחליף.
ב-14 בספטמבר 2014 הושאל בחזרה למועדון נעוריו הפועל כפר סבא, ובעונה זו כבש שלושה שערים וסייע לקבוצה לחזור לליגת העל.
לקראת עונת 2015/2016 חתם על חוזה חדש בהפועל כפר סבא, ובעונה זו כבש שני שערים ב-27 הופעות בליגת העל.
בעונת 2016/2017 ערך 25 הופעות ליגה ולא כבש, ובסופה ירד עם הקבוצה לליגה הלאומית.
בעונת 2017/2018 כבש 12 שערים בליגה הלאומית, ובסופה חתם לשנתיים נוספות במועדון.
בעונת 2018/2019 הבקיע 13 שערים, כולל שער הניצחון בדקה ה-98 במחזור האחרון נגד הפועל עפולה, שהבטיח את העפלתה של הקבוצה בחזרה לליגת העל.
ב-26 בינואר 2022 חתם בהפועל נוף הגליל.
ב-15 ביוני 2022 חתם במכבי פתח תקווה.
ב-31 בינואר 2023 חזר לקבוצת נעוריו הפועל כפר סבא.
ב-21 בספטמבר 2023 חתם במועדון האוהדים כפר סבא 1928 מליגה ג'.
עומר קריגר (נולד ב-1975) הוא אמן פרפורמנס (מיצג) ווידאו ארט, מנהיג ומייסד משותף של "תנועה ציבורית" (2011-2006), מנהל אמנותי של פסטיבל "מתחת להר" (2015-2011).
בשנים 1993–2003 היה שדרן רדיו בגלי צה"ל ובגלגלצ.
הנחה את העונות הראשונות של מגזין המוזיקה "תוצרת הארץ" בערוץ הראשון.
עומר קריגר נולד וגדל בתל אביב.
במסגרת שירותו בצבא (1997-1993) ולאחר מכן שירת כשדרן רדיו.
בשנים 1993–2003 ערך והגיש תוכניות מוזיקה, תרבות ושיחות עם מאזינים בגלי צה"ל וגלגלצ, בהן "ישראל עכשיו" - מסע שידורים בן חודשיים מרחבי הארץ, תוכנית הלילה "הנוסע השישי", "הבחירות" בגלגלצ "באוויר", אותה ערך עם דרור נחום,
עליה זכה בפרס מפקד גלי צה"ל
ו"הלילה הזה", אותה הגיש עם ירון מוטולה.
בשנים 1997–1999 שימש כמגיש הראשון של "תוצרת הארץ" – מגזין מוזיקה ישראלית בערוץ הראשון
וככתב בתוכנית התרבות "הבילויים", טלעד, ערוץ 2 (2000).
קריגר בוגר תואר ראשון בהצטיינות בחוג לפילוסופיה ובתוכנית ללימודים כלליים ובינתחומיים, אוניברסיטת תל אביב (2003-1999).
למד בתוכנית הלימודים הפתוחה באמנות, המדרשה לאמנות, בית ברל (2002-2001).
בוגר תואר שני באמנות, בית הספר לאמנות סלייד , הקולג' האוניברסיטאי של לונדון (2005-2003).
במסגרת בית הספר הפעיל את "ערוץ הטלוויזיה" - תחנת טלוויזיה ניסיונית, פרויקט עליו המשיך לעבוד בשנים הבאות והציגו במקומות שונים בעולם, בהם במסגרת הביאנלה השנייה לאמנות בהרצליה, מוזיאון הרצליה.
עבודת התזה שלו דנה באוונגרד הרוסי ובתקשורת ההמונים.
בשנים 2005–2007 התגורר בברלין, בה שהה בטסלה - מעבדה לאמנות מדיה ברלין והשתתף בתערוכות.
לימד במדרשה ובחוג לאמנות בקלישר.
בשנת 2006 הקים בצוותא עם דנה יהלומי את "תנועה ציבורית", קבוצת מחקר פרפורמטיבי שביצעה פעולות אמנות במרחב הציבורי.
הוא הנהיג את הקבוצה ביחד עם יהלומי, יצר וביים כשלושים עבודות ופרש בשנת 2011.
בשנים 2011–2015 כיהן כמנהל אמנותי של "מתחת להר", פסטיבל לאמנות ציבורית חדשה,
במסגרת עונת התרבות בירושלים (הקרויה כיום "מקודשת") בניהולם של נעמי בלוך פורטיס (מנכ"לית) ואיתי מאוטנר (מנהל אמנותי).
בין האמנים שהופיעו בפסטיבל: האמן הספרדי סנטיאגו סיירה , יעל ברתנא, קולקטיב האמנות Slavs and Tatars , המחזאי והבמאי יונתן לוי וקולקטיב האמנות Chto Delat?,
והאמנים הישראלים דני קרוון, יוחאי אברהמי, קבוצת מוסללה, טלי קרן, רותי סלע, בועז ארד, ניר עברון, נירה פרג ואלהם רוקני.
יצר והציג כעשרים עבודות וידאו ארט.
בין המוזיאונים, התיאטראות והתערוכות בהם הציג: מוזיאון תל אביב, מוזיאון הרצליה לאמנות עכשווית, מוזיאון בת-ים לאמנות עכשווית, מוזיאון ואן-אבה באיינדהובן שבהולנד , המרכז הישראלי לאמנות דיגיטלית בחולון, תיאטרון הבל אם אופר ברלין , פסטיבל מלטה פוזנן , הגלריה הלאומית זכנטה בוורשה שבפולין , הביאנלה השנייה בהרצליה, פסטיבל עכו לתיאטרון אחר.
ב-2014 ארגן הפגנת אמנים גדולה בכיכר רבין ונאם בה את הנאום המרכזי.
ב-2015 הציג תערוכת יחיד ועבודת וידאו "בחזרה על מחזה החזיונות" ביחד עם ניר עברון בגלריה בקיבוץ בארי,
הווידאו הוצג בהמשך בתערוכה קבוצתית במוזיאון הרצליה
והשתתף בתחרות לווידאו וקולנוע נסיוני, פסטיבל הקולנוע ירושלים.
עבודה שיצר והציג במסגרת תנועה ציבורית נרכשה על ידי מוזיאון ואן-אבה באיינדהובן שבהולנד .
חבר ועדה, חשיפה בינלאומית לתיאטרון ישראלי (2013);
חבר ועדת תיאטרון, סל תרבות ארצי (2011-14); חבר הוועד המנהל, איגוד האמנים הפלסטיים (2017).
מרצה על יצירתו ומעביר סדנאות בישראל ובחו"ל.
בשנת 2016 תרגם את הספר "לקראת לקסיקון של משתמשוּת" מאת סטיבן רייט, בהוצאת המכון לנוכחות ציבורית, המרכז הישראלי לאמנות דיגיטלית, חולון.
מלגות ותוכניות שהות אמן (Residency)
2007 - טסלה - מעבדה לאמנות מדיה ברלין
2008 - A-I-R Laboratory, המרכז לאמנות עכשווית ורשה
2016 - עמית מחקר, המכון לנוכחות ציבורית, המרכז הישראלי לאמנות דיגיטלית, חולון
מבחר פעולות אמנות, עבודות מיצג ווידאו ארט
כוריאוגרפיה חדשה למחול מדינה המבוסס על ריקוד שחיברה נועה אשכול לעצרת הזיכרון בקיבוץ לוחמי הגטאות ב-1953. בשיתוף הקבוצה לריקוד קאמרי מיסודה של נועה אשכול.
הוצג בפסטיבל תמונע הבינלאומי 2017.
מסע למזרח הרחוק (וידאו ארט, 7 דקות, עם ניר עברון), 2017
בהפקת הפורום האוסטרי במוסקבה, במסגרת התערוכה הקבוצתית "בירוביג'ן", בירוביג'ן, המחוז היהודי האוטונומי, רוסיה.
קול המדינה הבאה (עם הלל רומן), 2017
תחנת שידור ניידת לכיכר עיר שמארחת דוברים ודוברות ש"מציגים את החזון שלהם למדינה הבאה, בדגש על היום שאחרי הכיבוש, מציאות של חיים משותפים ליהודים וערבים ושלום אזורי".
מול הדוברים מוצב מיקרופון פתוח לשימוש הציבור אשר מביע דעתו, מתווכח ומספר.
הציגה בכיכר הבימה, פסטיבל א-ז'אנר, תיאטרון תמונע תל אביב; כיכר העיר ערד, המרכז לאמנות עכשווית ערד; כיכר השוק, רמת אליהו, ראשון לציון, הסדנא לאמנות רמת אליהו;
כיכר בן-גוריון, קריית טבעון, פסטיבל שייח' אבריק.
הצעה להקמת מוסד ממלכתי חדש - "אמן המדינה".