tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בסקר מתכתיות של כוכבים ננסים מטיפוס M, מידת המתכתיות של כוכב ברנרד היא בתחום (0.5-)-(1.0-) בסקלה, כלומר 10% עד 32% לעומת זו של השמש.
מתכתיות, מדד לכמות היסודות הכבדים המרכיבים את הכוכב, משמשת לסיווג כוכבים יחסית לאוכלוסייה הגלקטית.
לכאורה, כוכב ברנרד הוא ננס אדום זקן וטיפוסי לאוכלוסייה II.
עם זאת, כוכבי אוכלוסייה II הם בדרך כלל כוכבים הנמצאים בשולי הגלקסיה ועניים ביסודות כבדים ובעוד שמידת המתכתיות של כוכב ברנרד נמוכה מזו של השמש, היא גבוהה מזו של כוכב שוליים ואף גובלת בתחום הערכים של כוכבי הדיסקה הראשית של הגלקסיה.
ערך גבולי זה, בנוסף למהירותו הגבוהה, הובילו לסיווגו ככוכב "אוכלוסייה II בינונית", בין כוכב שוליים לכוכב הדיסקה הראשית.
אסטרומטריה וחקר מאפיינים נוספים של הכוכב מאפשרים ללמוד על נוכחות כוכבי לכת סביבו.
מדידות בדיוק יותר ויותר גבוה מאפשרות להקטין את תחומי ערכי המסה והמרחק מהכוכב עבור כוכבי לכת אפשריים.
בשיטה זו אסטרונומים יכולים פעמים רבות לומר איזה כוכבי לכת לא יכולים להתקיים במערכת הכוכב.
כוכבים ננסיים כמו כוכב ברנרד הם יותר נוחים למחקר בתחום זה מכוכבים מסיביים, מכיוון שכוכב לכת יוצר השפעות משמעותיות יותר על כוכב בעל מסה קטנה.
מחקר משנת 1995 הראה כי כוכב לכת בעל עשר מסות צדק (הגבול התחתון עבור ננס חום) לא יכול להתקיים סביב כוכב ברנרד.
תצפיות מ-1999 באמצעות טלסקופ האבל, אפשרו לפסול קיום כוכבי לכת בעלי מסה של 0.8 מסות צדק (ומעלה) ומחזור הקפה של פחות מ-1,000 יום.
ב-2003 נקבע כי במרחק מהכוכב בו יכולים להתקיים חיים לא קיימים כוכבי לכת בעלי ערך M*sin(I) של 7.5 מסות כדור הארץ ו-3.1 מסות נפטון (כאשר M היא מסת כוכב הלכת ו-I היא הזווית בין מישור הסיבוב של כוכב הלכת לבין קו הראייה שלנו).
ערכים אלה קטנים בהרבה מהערכים שפורסמו על ידי ואן-קאמפ.
בעוד שמחקרים אלה הפחיתו משמעותית את הסיכוי למצוא פלנטות מסביב לכוכב ברנרד, הם לא פסלו אפשרות זו לחלוטין, ובמיוחד מכיוון שפלנטות דמויות ארץ קשות לגילוי בטכניקות הקיימות.
בנובמבר 2018 התגלה כי במערכת זו נמצא כוכב לכת דמוי ארץ.
השם שניתן לו הוא 'כוכב ברנרד b' ומסתו היא כ-3.2 מסות כדור הארץ.
הוא מקיף את כוכב ברנרד בכל 233 ימים, ונמצא סמוך ל"קו השלג" - המרחק מהכוכב שבו הטמפרטורה מגיעה לנקודת הקיפאון של המים.
חוקרים סבורים כי לכוכב הלכת אין אטמוספירה, ולכן הטמפרטורה על פני שטחו מגיעה ככל הנראה למינוס 170 מעלות צלזיוס, מה שלא יאפשר למים נוזליים, תנאי חשוב לקיום חיים, להתקיים על פני השטח.
תצפית על אירוע של התפרצות כוכב ברנרד רק הוסיפה עניין למחקר שלו.
על פי ניתוחים מסוימים, הטמפרטורה בהתפרצות הייתה כ-8,000 מעלות קלווין, יותר מכפול מהטמפרטורה הרגילה של הכוכב (אם כי אין הסכמה מלאה שניתן לדעת את עוצמתה המלאה של ההתפרצות רק על ידי ניתוח הספקטרום).
עצם ההתפרצות היה מפתיע מאוד מכיוון שחוקרים לא מצפים לפעילות מכוכבים בגיל מתקדם כמו של כוכב ברנרד.
התהליך המוביל להתפרצויות אינו מובן לגמרי, אך מאמינים כי הן נגרמות על ידי שדות מגנטיים חזקים אשר מדכאים את הולכת הפלזמה בכוכב, מה שמסתיים בהתפרצות פתאומית ואלימה.
שדות מגנטיים חזקים מופיעים בכוכבים שמסתובבים מהר, בעוד שכוכבים זקנים נוטים להסתובב לאט.
לכן, אירוע בסדר גודל כזה על פני כוכב ברנרד הוא נדיר מאוד, ויצר סביבו התעניינות רבה וגם תקווה לחקור את התהליך בכוכב ברנרד וללמוד ממנו על כוכבים דומים.
מדענים מקווים כי תצפיות עליו בתחום קרינת רנטגן ועל-סגול ישפכו אור על אוכלוסיית הננסים הזקנים מטיפוס M ברחבי הגלקסיה.
למחקר כזה יש השלכות לתחום האסטרוביולוגיה: בהתחשב בכך שאזור המחיה סביב ננסים מטיפוס M הוא קרוב מאוד לכוכב עצמו, פלנטות בסביבה זו יהיו מושפעות מאוד בהתפרצויות הכוכב, רוח כוכב ואירועים של פליטת פלזמה.
הודות למיקומו, קרוב לקו המשווה השמימי, ניתן לצפות בכוכב ברנרד כמעט מכל אזור בכדור הארץ (אף על פי שהפרעות אטמוספיריות מקשות על התצפית מאזורי הקטבים).
מלבד השמש, שכניו של כוכב ברנרד הם בעיקר ננסים אדומים, סוג הכוכבים הקטן והנפוץ.
שכנו הקרוב ביותר כרגע הוא הננס האדום רוס 154, במרחק 5.4 שנות אור.
השמש ואלפא קנטאורי, בהתאמה, הן מערכות הכוכבים הקרובות הבאות בתור.
בתצפית מכוכב ברנרד, השמש תיראה ככוכב בהיר למדי עם בהירות נראית של 1.15.
כּוּחלֵה (במקור מערבית) היא מלט המשמש למילוי מישקים בין אבנים בחיפוי קירות או בריצוף.
הכוחלה מיוצרת במיוחד למטרה זו, בדרך כלל ממלט ומחול, וניתן לבצע אותה במגוון של צבעים וצורות, כאשר משתמשים בתוספים צבעוניים מיוחדים ובמלט לבן במקום במלט רגיל.
לכוחלה שתי מטרות עיקריות: אטימת החיפוי או הריצוף מפני חדירת מים, ושיפור מראה הריצוף או החיפוי.
בגלל השימוש בצמנט פורטלנד על הכוחלה להיות בעלת רוחב מוגבל, מכיוון שצמנט פורטלנד מתכווץ בעת התקשותו.
התקן הישראלי מגביל את רוחב הכוחלה ל-1 ס"מ.
במקרים מיוחדים בהם נדרש לבצע כוחלה ברוחב גדול ממה שמתיר התקן, ניתן להשתמש בתערובות על בסיס סיליקון שאינו מתכווץ, או לחלופין להשתמש בתערובות שהיו מקובלות בהיסטוריה לפני השימוש בצמנט פורטלנד, המבוססות על סיד וחול.
כיום מצויות בשוק חברות המייצרות תערובות מוכנות לכוחלה, שלעיתים מכילות חומרי איטום שונים, המונעים ממים לחלחל דרך הכוחלה אל הצד האחורי של אבן החיפוי.
לאחר הרכבת האבן שוטפים במים את המישקים כדי לנקות אותם מאבק, ואז מחדירים את הכוחלה באמצעות מזרק או כף בנאים.
לאחר החדרת הכוחלה מנקים את השאריות הבולטות באמצעות מברשת ברזל מכנית.
היום מקובלים בעבודות בניין מספר סוגי גימור של כוחלה, הנבחרים בדרך כלל על ידי המתכנן.
כוחלה ישרה - המישק מלא בכוחלה עד קצהו, וקו הכוחלה זהה לקו האבן.
כוחלה בולטת - הכוחלה בולטת מתוך המישק בצורה מעגלית ומכסה את שולי האבן
כוחלה שקועה - המישק אינו מלא עד לקצהו ונותר בו חלק חיצוני נקי מכוחלה, שבו צד האבן חשוף.
כוכב, כמושג כללי, אינו מוגדר בגאומטריה, אך ישנם קווים שבורים סגורים שניתן לראותם כדמויי כוכב.
רק כוכבים שכל צלעותיהם וזוויותיהם שוות (דמויי מצולעים משוכללים) מסוג זה נחקרו ביסודיות.
ניתן לשרטט כוכב משוכלל באמצעות חיבור אחד הקודקודים של מצולע משוכלל אל קודקוד שאינו סמוך לו (חיבור כזה קרוי אלכסון), והמשכת התהליך עד שחוזרים לקודקוד שבו התחלנו.
במחומש משוכלל, למשל, ניתן ליצור פנטגרם (כוכב מחומש) באמצעות חיבור הקודקוד הראשון לקודקוד השלישי, ממנו אל הקודקוד החמישי, ממנו אל הקודקוד השני, ממנו אל הקודקוד הרביעי וממנו אל הקודקוד הראשון.
תהליך זה כולל איטרציה של חיבור מודולו n, כאשר n הוא מספר הצלעות של המצולע, והמספר שאותו מוסיפים, שוב ושוב, k, גדול מ-1 וקטן מ-n-1. סימונו של כוכב כזה הוא {n/k} והוא שקול ל־{n/n-k}.
שיטה דומה היא להאריך צלעות של מצולע (או פוליהדרון במרחב), עד שהמשכי הצלעות הלא-סמוכות יפגשו.
כאשר ל-n ו-k יש גורם משותף טבעי גדול מ-1, נקבל כוכב (או מצולע) בעל n/g צלעות, כאשר g הוא המחלק המשותף הגדול ביותר של n ו-k.
במקרים כאלה אפשר לחזור על התהליך כאשר מתחילים בקודקוד שאינו חלק מהכוכב שקיבלנו.
הכוכב {4/2} הוא צלב, הנוצר מ-2 פוליגונים (מנוונים בני 2 צלעות) זרים: בהינתן ריבוע בעל קודקודים 0, 1, 2, 3, אם נתחיל בקודקוד 0, סדרת המעבר על הקודקודים תהא: (0, 2, 0) (קו).
אם נחזור על התהליך מקודקוד 1 נקבל את הסדרה (1, 3, 1).
אילו שני משולשים היוצרים הקסאגרם (מגן דוד).
הפטגרם או ספטגרם הוא כוכב משובע שמצויר עם קווים ישרים.
ישנם שני סוגים של הפטגרם:
ניתן לראות כוכבים משוכללים בעלי n קודקודים כמצולע בעל 2n קודקודים, החוסם מעגל שרדיוסו r וחסום על ידי מעגל שרדיוסו R.
כל קודקוד זוגי נמצא על המעגל החוסם, וכל קודקוד אי-זוגי נמצא על המעגל החסום:
תהינה 2 סדרות של נקודות E ו-I:
נגדיר את הכוכב כקבוצת הקטעים:
אילו הם הקטעים מהנקודות הפנימיות לחיצוניות, ומהחיצוניות לפנימיות.
כוכב משוכלל כמתואר לעיל הוא מקרה פרטי של כוכב איזוטוקסלי, אשר עבורו קטעים בין קודקודים שאינם סמוכים מתלכדים עם צלעות הכוכב.
ניתן ליצור כוכב איזוטוקסלי ממשולשים שווי שוקיים: (קטע בין נקודות Ii סמוכות, והקטעים המחברים אותן לקודקוד Ei).
ניתן ליצור כוכב איזוטוקסלי לכל n טבעי גדול או שווה ל-2 קודקודים (כוכב בעל n=2 הוא מעוין אשר האלכסון הראשי שלו הוא קוטר המעגל החוסם, והמשני הוא קוטר המעגל החסום).
צורת גלגל שיניים היא כוכב איזוטוקסלי.
כוכב בורח הוא כוכב בעל מהירות תנועה גבוהה במיוחד ביחס לשאר כוכבי הגלקסיה.
קיימות שתי תאוריות המסבירות את היווצרותם של כוכבים בורחים:
התנגשות של שתי מערכות של כוכבים זוגיים עשויה להביא לכך שהמערכות יתפרקו וחלק מהכוכבים יעזבו אותן במהירות גבוהה מהמהירות המקורית של המערכת.
כוכב במערכת של מספר כוכבים עשוי להפוך לסופרנובה וכתוצאה מהפיצוץ יועפו שאר כוכבי המערכת לכיוונים שונים במהירות גבוהה.
התאוריה השנייה נחשבת לסבירה יותר, למרות שבאופן עקרוני שתיהן אפשריות.
הכוכבים μ ביונה, 53 בטלה ו-AE בעגלון הם שלושה כוכבים בורחים בעלי מהירויות מעל 100 קילומטר לשנייה ושנראה כאילו יצאו מנקודת מוצא משותפת בערפילית אוריון לפני כשלושה מיליון שנים.
כוחלה הוא יישוב בדואי, הנמצא בבקעת ערד בשטחה של המועצה אזורית אל קסום במחוז הדרום.
הכפר כוחלה נמצא מדרום להר עמשא שבדרום הר חברון, בין חורה לכסייפה, מערבית לכפר דריג'את, 25 ק"מ מזרחית לבאר שבע.
כל תושבי הכפר הם מוסלמים ושייכים לשתי משפחות: אבו רביעה (أبو ربيعة) ואבו עיאדה.
בתוך הכפר נמצא מסגד, ובית ספר יסודי הקרוי "כוחלה אבו רביעה" .
בכפר אין כבישים סלולים, אין בו מרפאה ותשתיות.
תושבי הכפר מתפרנסים מרעיית צאן ומגידול בעלי חיים אחרים, מהמחצבה בכפר, ומבתי ספר בסביבה, שבהם עובדים משכילי הכפר.
בתוך כוחלה שוכן "מרכז אבו רביעה".
כיום נעשים מגעים בין תושבי הכפר לבין הרשויות להסדירו תכנונית.
תושביו כולם משבט אבו רביעה, אשר חיו והתפרנסו לדורותיהם מחקלאות.
בבוקר טבח שבעה באוקטובר נהרגו 6 מתושבי בכפר מפגיעות ישירות של רקטות, בהם 5 ילדים, 2 מתוכם אחים.
הכוח להחיות ולהמית מיוחס לחכמים אחדים בכמה מאגדות התלמוד ובמדרש.
לעיתים הפעולה היא פסיבית, בעוד דמויות החכמים בסיפורים אינם מתכוונים לכך ישירות, ולעיתים היא אקטיבית ומכוונת לתוצאה המבוקשת.
אף שהדבר אינו מצוין בסיפורים בדרך כלל, הפרשנות המקובלת לאור גישת היהדות לכשפים היא שאין הכוונה לכוח עצמאי של חכמים העוסקים במעשי כשפים ובאמצעותם מחיים וממיתים; אלא שהאל, שהוא היחיד שמסוגל להמית ולהחיות, מייחס משקל רב לתפילותיהם ולמחשבותיהם של צדיקים.
ברוב האגדות העוסקות בהשבה לחיים, טכניקת ההשבה לחיים זהה: החכם מבקש רחמים על המת, ותפילתו נענית והמת חוזר לחיים.
הכוח להחיות הוא כוחו של הקב"ה, שאליו מופנות תפילותיהן של חכמים, וכאשר חכם מתפלל להשיב את המת לחיים, תפילתו נענית (אך כדברי רבי זירא, אין לסמוך על הנס - "לא בכל שעתא ושעתא מתרחיש ניסא").
בעוד שהבקשה להשבה לחיים היא בקשה מפורשת שמפנה החכם לאל, ההמתה מתרחשת בלא שתהיה בקשה מפורשת להמית - התלמוד אינו מציג את החכמים כצמאי דם הגורמים למוות במחשבתם.
ההמתה היא לעיתים תגובת האל לצערו וכאבו של החכם - האל גוזר מיתה על מי שפגע בכבודם של חכמים.
רקע: החייאת מתים על ידי נביאים במקרא
הדוגמאות הנפוצות ביותר נוגעות לפעולת החייאה באמצעות תפילה או גילוי דעת מפורש, והמוקדמות שבהן מופיעות – בהקשר לנביאים – כבר בתנ"ך:
ב וב, מובאים שני סיפורים בעלי מוטיבים דומים למדי, על אודות החייאת שני נערים שהיו מתים, על ידי שני הנביאים אליהו ותלמידו אלישע.
בשני הסיפורים לא מופיע אביהם של הנערים, ואמם היא שמתחננת לנביא להחיות את בנה.
בשני הסיפורים התרחש מגע פיזי בין הנביא לנער: באשר לאליהו נכתב: "ויתמודד על הילד שלוש פעמים..." ועל אלישע נכתב: "וישכב על הילד, וישם פיו על פיו ועיניו על עיניו וכפיו על כפיו, ויגהר עליו...".
ההבדל המהותי ביותר הוא העובדה שבסיפורו של אליהו נאמר כי הוא "קרא אל השם" וכתוצאה מכך "וישמע ה' בקול אליהו, ותשב נפש הילד", לעומת זאת בסיפורו של אלישע שמו של אלוהים כלל אינו מוזכר, ומשתמע מהפסוק כי המגע הגופני הוא שהחיה את הנער.
בחזון העצמות היבשות שב, מנבא יחזקאל על עצמות יבשות שקרמו עור וגידים ושבו לתחייה.
הפרשנות המקובלת גורסת כי מדובר בנבואה המכוונת לעתיד - תחיית המתים, אך פשוטם של פסוקים מתאר התרחשות פשוטה.בפרשייה זו יחזקאל מעורב בתהליך ההחייאה של העצמות, אך הוא מונחה כל העת על ידי אלוהים.
תהליך קרימת העור והגידים נעשה לאחר שיחזקאל נשאל "התחיינה העצמות האלה?" והוא מצטווה להינבא על כך "ויאמר אלי הנבא על העצמות האלה...
ונבאתי כאשר צויתי..." כך גם התרחש תהליך הפחת רוח החיים בגופות: "ויאמר אלי הנבא אל הרוח...
והנבאתי כאשר צוני, ותבוא בהם הרוח ויחיו ויעמדו על רגליהם חיל גדול מאד מאד...".
בתלמוד מאופיינות הדוגמאות להמתה בעיקר בהקפדה של אמוראים על חבריהם, ובחרטתם הכמעט מיידית על כך, ולא על פעולה רצונית של המתה.
דוגמאות אלה, ברובן, עוסקות בחברים ללימוד ולא באנשים זרים.
במסכת עבודה זרה (י ב) מסופר שבזמן שאנטונינוס ביקר אצל רבי, החיה רבי חנינא בר חמא את עבדו ההרוג של אנטונינוס.
אמר על כך אנטונינוס לרבי: "ידענא זוטי דאית בכו מחיה מתים" (=יודע אני שהקטנים שבכם מחיים מתים).
במסכת כתובות (סב ב) מסופר על רבי חנינא בן חכינאי שהחיה את אשתו, שפרחה נשמתה כשראתה אותו לאחר שהייתו במשך תריסר שנים מחוץ לביתו לצורך לימוד התורה.
וכך התפלל עליה: "רבונו של עולם, ענייה זו זה שכרה?".
אחת ממצוות פורים היא סעודת פורים.
במסכת מגילה, במסגרת הדיון האם יש להשתכר ביום זה "עד דלא ידע בין ארור המן לברוך מרדכי".
מסופר על שני אמוראים שקיימו מצווה זו:
התלמוד מספר בשני מקומות, כי בעקבות ויכוחים הלכתיים אמר רב אדא בר אהבה לרב הונא כי אשתו, חובּה, תקבור את בניה.
ואכן, לפי המסופר, במשך כל שנותיו של רב אדא לא התקיים זרעו של רב הונא מחובה.
בסוף סיפור תנורו של עכנאי, שבו כפה רבן גמליאל את דעתו על רבי אליעזר, מסופר כי אימא שלום, שהייתה אחותו של רבן גמליאל ואשתו של רבי אליעזר, השגיחה על רבי אליעזר שלא ייפול אפיים ארצה, משום שחששה שבתפילה במצב זה יתחנן על צערו וייענש אחיה על כך.
יום אחד הופנתה תשומת לבה לעני שדפק בדלת, ורבי אליעזר נפל אפיים ארצה.
במסכת ברכות מסופר על מין שלגלג על רב ששת בגלל עיוורונו.
יש אומרים שבעקבות זאת חברו של המין ניקר את עיניו, ויש אומרים "רב ששת נתן עיניו בו, ונעשה גל של עצמות".
בסיפור המובא במסכת שבת המתאר את בריחתו של רבי שמעון בר יוחאי למערה, לאחר שגינה את מלכות רומי, ותלמידו יהודה בן גרים פרסם את דבריו ועל ידי כך בשוגג נשמעו לשלטונות.
מסופר שלאחר שיצא מכלל סכנה פגש את יהודה בן גרים בשוק, ואמר "עדיין יש לזה בעולם?
נתן בו עיניו ונעשה גל של עצמות".
בכמה מקומות בתלמוד מסופר על רבי יוחנן שדרש שלעתיד לבוא בשערי ירושלים יקבעו אבנים טובות ומרגליות בגודל עצום, והיה שם תלמיד שלגלג על דבריו, לאחר זמן התלמיד חזר לרבי יוחנן ואמר לו שהוא ראה בים מלאכים שמנסרים אבנים טובות גדולות לשערי ירושלים.
אמר לו "אלמלא לא ראית לא האמנת.
במסכת סנהדרין מסופר שהמלך אלכסנדר ינאי הוזמן לדין בפני הסנהדרין לאחר שעבדו הרג אדם.
הורה שמעון בן שטח למלך לעמוד, ונענה: "לא כשתאמר אתה, אלא כמה שיאמרו חבריך".
אלא שחבריו של שמעון בן שטח כבשו פניהם בקרקע.
אמר להם שמעון בן שטח: "בעלי מחשבות אתם, יבא בעל מחשבות ויפרע מכם".
מיד בא גבריאל וחבטן בקרקע ומתו.
על רב כהנא מסופר במסכת בבא קמא, שציער את רבי יוחנן, ולכן "חלש דעתיה ונח נפשיה" חלשה דעתו של רבי יוחנן, וכתוצאה מכך מת רב כהנא.
למחרת התחרט רבי יוחנן והלך למערת הקבורה של רב כהנא, ביקש עליו רחמים והקימו לתחייה.
במסכת ברכות מסופר כי רב פפא ורב הונא בריה דרב יהושע הלכו בדרך, ומצאו את רב חנינא בריה דרב איקא.
אמרו לו רב פפא ורב הונא שעל פי ההלכה כאשר הם ראו אותו הם נתחייבו בשני ברכות: ברוך שחלק מחכמתו ליראיו, וברכת שהחיינו, בהתאם לפסקו של רבי יהושע בן לוי שמי שלא ראה את חבירו שלושים יום מברך על ראייתו ברכת שהחיינו.
נענה רב חנינא בר איקא: אני ברכתי על ראייתכם ברכה נוספת מלבד ברכה זו, הלא היא ברכת חכם הרזים, שכן חשובים אתם לי כשישים ריבוא יהודים, שעל ברכתם מברכים "ברוך חכם הרזים".
רב פפא ורב הונא השתוממו מחכמתו הגדולה של רב חנינא ואמרו לו: "חכימת כולי האי" - עד כדי כך מגיעה חכמתו?
בעקבות התפעלות זאת פגעה עין הרע ברב חנינא והוא נפטר "יהבי ביה עינייהו ושכיב".
במדרש בראשית רבה, ובגרסה ארוכה יותר באיכה רבה, מסופר על אישה שבאה לרבי אלעזר, ומספרת לו שחלמה כי מזוזת ביתהּ נשברה.
רבי אליעזר מפרש עבורהּ את חלומהּ, ואומר לה שהיא עתידה ללדת בן זכר.
כעבור זמן שוב באה האישה לרבי אליעזר עם אותו החלום על המזוזה.
רבי אלעזר שב ומפרש את החלום כאות לכך שהיא עתידה ללדת בן זכר.
כאשר מגיעה האישה לרבי אלעזר בפעם השלישית, היא פוגשת בתלמידיו.
לאחר שהיא מוודאת עמם כי גם הם יודעים לפרש חלומות כרבם, היא מספרת להם שחלמה שמזוזת ביתה נשברה.
ואולם, פירושם של התלמידים אינו כפירוש רבי אלעזר: פירושם הוא שהיא עתידה לקבור את בעלהּ.
האישה שומעת, ופורצת בבכי תמרורים.
שומע רבי אלעזר את בכיה, שואל את תלמידיו לפשרו, וכששומע את שקרה, אומר רבי אלעזר לתלמידיו: איבדתם אדם!
פירוש רבי אברהם בן הרמב"ם
לדעת רבי אברהם בן הרמב"ם בספרו "מאמר על דרשות חז"ל" (חלק המעשיות, החלק השלישי) אין מדובר במקרים אלה במיתה של ממש, אלא בהתעלפות או בפגיעה גופנית אחרת, וחז"ל דברו בלשון גוזמא וקראו לזה "מיתה".
בדבריו משתקפת גישתו הרציונליסטית של אביו - הרמב"ם, שאין לפרש את אגדות חז"ל כפשוטן, כשמשמעותן הפשוטה נוגדת את השכל הישר או את המציאות.
הפירוש המקובל של "נעשה גל של עצמות" שראיית החכם גרמה לאדם למוות מידי, וריקבון בשר מזורז, אולם ישנם פרשנים שפירשו את דברי התלמוד שלא כפשוטם:
הרב שמואל אליעזר הלוי איידלס מפרש את דברי התלמוד "נתן בו עיניו ונעשה גל של עצמות" שלא מדובר בהריגה ממש אלא "כאילו כבר מת, ונרקב הבשר, שכבר היה ראוי למות, ועל דרך רשעים בחייהם קרויים מתים".
הרב חיים בן עטר ופרשנים מקובלים אחרים פרשו שהצדיק לקח מאותו רשע את ניצוץ הקדושה, וממילא נחשב כמת.
רבי נחמן מברסלב הסביר שהחכם מראה לעיני החוטא את הפגם של עוונותיו, ואין לך עונש גדול מזה, כי עונש הבושה הוא העונש הגדול ביותר, והוא מיד מת מרוב בושה (גל של עצמות - גל מלשון התגלות, של עצמות - של עוונותיו שחקוקים על עצמותיו- "ותהי עוונותם חקוקה על עצמותם").
הרב שלמה זלמן הכהן קוק פירש את דברי התלמוד "שעל ידי דבריו שם על לבו להצטער ולסגף עצמו על זה עד שנעשה גל של עצמות בחייו".
דעות שונות לכוי: איל, מין תערובת של כבשה וצבי או תאו
כּוֹי (או כְּוִי), הוא מונח המוזכר במשנה שמתאר בעל חיים שמבחינה הלכתית הוא ספק חיה ספק בהמה, לעניין הגדרותיהם ההלכתיות הנוגעות למגוון הלכות שבהן יש שוני בין חיה לבהמה.
הכוי הוא בעל חיים כשר.
התנאים והאמוראים בתלמוד הבבלי חלוקים מהו "כוי".
לפי דעה אחת, הוא סוג של אייל הנקרא "אייל הבר" והוא חיה.
לעומת שיטה זו סבור רבן שמעון בן גמליאל שה"כוי" הוא בהמה, והוא עצמו מעיד שראה אחד שגידל ממנו עדרים רבים.
יש הסבורים שכוי הוא בעל חיים שחז"ל לא ידעו להכריע אם הוא נחשב לחיה או בהמה.
התוספות הסבירו לגישה זו, שעל אף שבהלכה יש סימנים מיוחדים לבדיקה אם מדובר בחיה או בהמה; הרי שבדיקה זו לא התאפשרה ב"כוי".
דעה נוספת המקובלת על הרמב"ם, לפי שיטת רב חסדא בגמרא, גורסת ש"כוי" הוא יצור כלאיים, שנולד מתיש וצביה, ומאחר שאביו (התיש) נחשב לבהמה ואמו (הצביה) נחשבת לחיה, נוצר ספק למה הוא נחשב, ועל כן הוא ספק בהמה ספק חיה.
יש המזהים את הכוי עם התאו, ויש המזהים אותו (על פי הדעה שהוא "אייל הבר") ככבש הבר.
יש הסבורים שהכוי הוא "cow" - הפרה של השבטים הגרמאניים בתקופת האימפריה הרומית, שהייתה חצי מבויתת.
עמדת המשנה לגבי כוי היא שמכיוון וספק אם הוא חיה או בהמה, על כן יש להחמיר בו בכל ההשלכות הנובעות מכך:
חובה לכסות את דמו אחר שחיטתו (אף-על-פי שחובת כיסוי הדם קיימת בחיה בלבד).
אכילת חֵלֶב הכוי אסורה (אף-על-פי שאיסור אכילת חֵלב נוהג בבהמה בלבד).
חייב בשחיטה (בזה שווה הכוי לחיה ולבהמה).
אסור להרביע כוי עם כל מין חיה או בהמה (כך ששונה בזה מחיה ומבהמה, שמותרים כל אחד מהם במינו ממש).
הגיית השם "כוי" מתחלקת לפי ארצות המוצא; האשכנזים, היו רגילים להגותו: כְּוִי (kvi).
לעומתם, אצל התימנים, וכן אצל רוב הספרדים, הוא נהגה: כּוֹי (koy).
כיום, גם חלק מן האשכנזים התחילו לכנותו כּוֹי, בעיקר מחמת הוצאות הספרים השונות המהדירות את התלמוד בבלי במהדורה מנוקדת, ומנקדות "כּוֹי", ובעקבות מסקנות אנשי המחקר, כדלקמן.
בקרב החוקרים, נוטים להכריע את קריאת השם: כּוֹי (koy) (על משקל "גוי" ו"נוי") בהסתמך בעיקר על כתבי היד העתיקים (בפירוט: בכתב יד פריז, כתב יד וותיקן וכמה פעמים בכתב יד ליוורנו: כּוֹי.
באופן דומה: כּוֹיִ, מופיע בכתב יד קאופמן ובנוסח הבבלי.
בכתב יד פרמה א מנקד בשני מקומות: כּוּיִ, על משקל פּוּל.
ובכתב יד ליוורנו הוזכר לרוב: כָּוִי).
בשפה העברית נותר הכוי באימרה "כוי פורח על הגג", שפירושה "אירוע שלא היה ולא נברא" (או, בגרסה המלאה: "כוי פורח על הגג ומטיל ביצה").
אימרה זו מבוססת על אימרה דומה בצרפתית, "Un koy a volé au-dessus" (כוי פרח מעל הראש).
באסטרונומיה, כוכב אורח הוא כינויו של כוכב שהופיע באופן פתאומי במקום שבו לא נצפה שום כוכב בעבר, ונעלם שנית כעבור פרק זמן כלשהו.
המונח הוא תרגום ישיר של ביטוי סיני עתיק שהתגלה ברשומות אסטרונומיות מסין.
אסטרונומים מודרניים מזהים את תופעת הכוכב האורח ככוכב משתנה: נובה וסופרנובה.
יחד עם זאת המונח "כוכב אורח" עדיין נמצא בשימוש בהקשר של ניתוח רשומות אסטרונומיות עתיקות מאחר שלא תמיד ניתן לסווג את התופעות שנצפו בזמנו במדויק.
בסין העתיקה, הכוכב האורח היה אחד משלושה סוגים של "כוכבים חדשים", כשהשניים האחרים היו סוגים של שביט.
כּוי סנג'ק או כּויֶה (בכורדית: کۆیە, בערבית: كوي سنجق, בארמית נוצרית: ܟܘܝܐ) היא עיר במחוז ארביל בצפון מזרח עיראק.
העיר שוכנת באזור הכורדי של עיראק ובקרבה לגבול עם איראן.
נשיא עיראק ה-6, ג'לאל טאלבאני, נולד בכפר קלקן הסמוך לכוי סנג'ק ואף למד בעיר.
הנשיא השביעי פואד מעצום הוא יליד העיר עצמה.
בתחילת המאה ה-20 מנתה הקהילה היהודית בכוי סנג'ק כ-200 אנשים.
במלחמת העולם הראשונה עזבו יהודים רבים את העיר אך חזרו אליה לאחר סיומה.
בין הרבנים הבולטים בעיר היה רבי משה ב"ר אברהם חרירי.
לרוב יחסי הקהילה עם השכנים המוסלמים היו טובים, והם נשמרו תחת חסותם של השייחים המקומיים.
מצב זה השתנה עם תחילת הפעילות הציונית בכפר בשנת 1946, עם הגעת שליחים מארץ ישראל, והקמת מדינת ישראל ב-1948, עת החלו רדיפות כנגד היהודים מצד השלטונות.
עד שנת 1951 עזבו כל יהודי כוי סנג'ק לישראל.
רבים מהם התיישבו במושב אלקוש בצפון.
היהודים בכוי סנג'ק, כמו גם המיעוט הנוצרי, דיברו דיאלקט של ארמית חדשה צפון-מזרחית.
כוכב 1914-1915 היה אות מערכה אשר הוענק על ידי הממלכה המאוחדת לחברי הכוחות המזוינים של בריטניה ומדינות ההסכמה.
העיטור אושר להענקה בשנת 1918 וניתן עבור השתתפות פעילה בזירות ובמערכות השונות בין 5 באוגוסט 1914 ו-31 בדצמבר 1915.
פרטים אשר קיבלו את העיטור, קיבלו גם את מדליית המלחמה הבריטית ומדליית הניצחון.
סך הכל כ-2,366,000 עיטורים הוענקו ובכללותם 283,500 שהוענקו לחיילי הצי המלכותי הבריטי ו71,150 לחיילים קנדיים.
העיטור מורכב ממדליה בצורת כוכב בעל ארבעה קודקודים בצבע ארד בהיר, ובראשו כתר.
אורכה של 50 מילימטר וקוטרה הוא עד 45 מ"מ בשיא.
במרכזה יש שתי חרבות גלדיוס מוצלבות באלכסון הפונות עם חודן כלפי מעלה, מוקפות בזר של עלי עץ האלון, ראשי התיבות של המלך ג'ורג' החמישי (הצפנה מלכותית) בתחתית ומגילה המקיפה את החרבות ועליה הכיתוב 1914-1915.
חלקה האחורי חלק ויש בו מקום המיועד לחריטת המספר האישי, דרגת, שם ויחידתו של מקבל העיטור.
האות מורכב משלושה צבעים אדום לבן וכחול, הטריקולור הצרפתי, ומעוצב עם פסים אופקיים.
כוכב 1914 המכונה גם כוכב מונס הוא העיטור שהוענק על ידי האימפריה הבריטית על שירות במלחמת העולם ה-1.
העיטור אושר לשימוש בחודש אפריל שנת 1917 טרם סיום המלחמה, לקצינים וחוגרים של הכוחות הבריטיים שלחמו בתקופה שבין ה-5 באוגוסט והלילה שבין ה-22 בנובמבר וה-23 בנובמבר, בחזית הבלגית והצרפתית.
התקופה שהוגדרה לעיטור זה החלה בהכרזת המלחמה של האימפריה הבריטית נגד מעצמות המרכז והתאריך שסגר את הזכאות לעיטור היה עם סיום קרב איפר הראשון.
רוב הזכאים לעיטור הם חיילים בכוחות שקדמו במעורבתם במלחמה לכניסתו של הצבא הבריטי ובעיקר חיל המשלוח הבריטי, שנכנסו למערכה מיד עם פרוץ המלחמה סביב גבולות צרפת והשתתפו בנסיגה ממונס (ועל כן הכינוי כוכב מונס).
בסה"כ הוענק העיטור 365,622 פעמים.
הזכאים לעיטור זה קיבלו גם את מדליית המלחמה הבריטית ומדליית הניצחון.
עיטור מקביל ומאוד דומה בשם כוכב 1914-1915 הוענק במקביל אך לא ניתן היה לקבל את שני העיטורים יחד.
העיטור המקביל הוענק למי ששירת במלחמת העולם הראשונה בתקופה מוגדרת לתקופה שחפפה בחלקה לתקופתו של כוכב 1914, ומלבד החיילים שקיבלו את העיטור הראשון.
אלפרד אנדרסון, שנפטר בשנת 2005, היה האדם החי הידוע האחרון שהחזיק בעיטור כוכב 1914.
המדליה היא כוכב בעל ארבעה קנים ובראשו כתר, ובאורך כולל של 50 מילימטר וברוחב שמגיע עד ל-45 מ"מ בי 2 הקנים האופקיים של הכוכב.
במרכזה יש שתי חרבות גלדיוס מוצלבות באלכסון הפונות עם חודן כלפי מעלה, מוקפות בזר של עלי עץ האלון, ראשי התיבות של המלך ג'ורג' החמישי (הצפנה מלכותית) בתחתית ומגילה המקיפה את החרבות ועליה הכיתובים AUG 1914 NOV, מלמעלה למטה.
כוכב אפריקה הוא הגדול מ-9 יהלומים שלוטשו מיהלום הקולינן, שהתגלה ב-1905 במכרה קולינן בדרום אפריקה.
הקולינן נחשב ליהלום הגולמי הגדול ביותר שהתגלה עד כה.
כוכב אפריקה מכונה גם "קולינן 1" (1 Cullinan), צבעו צהוב והוא בעל צורת אגס (74 משטחים), משקלו 530.2 קרט.
עד ל-1985 נחשב כוכב אפריקה ליהלום המלוטש הגדול בעולם.
היהלום הגולמי הוענק במתנה על ידי ממשלת דרום אפריקה למלך אדוארד השביעי, בשנת 1907, לרגל יום הולדתו ה-66. על מנת להעביר את היהלום ליעדו בבטחה, נוצר העתק שלו, שהועבר לבריטניה על ספינת מאובטחת, ואילו היהלום האמיתי נשלח ללונדון באמצעות שירות הדואר הרשום הרגיל, לאחר שבוטח בסכום של 1,250,000 דולר.
בשנת 1908 נתן המלך את היהלום הגולמי לליטוש למשפחת אשר מהולנד, משפחת יהודית שהייתה ידועה בכישורי הליטוש הייחודיים שלה.
על מנת להעביר את היהלום מלונדון לאמסטרדם, נשלחה כהטעיה ספינת מלחמה בריטית.
היהלום הלא מלוטש, שגודלו היה כגודלו של לב אנושי, הועבר בפועל בכיס בגדיו של אברהם אשר, אחד מבני המשפחה.
היהלום חולק למספר יהלומים קטנים יותר שעברו ליטוש, וכוכב אפריקה הוא הגדול שבהם.
קיים גם "כוכב אפריקה הקטן" - היהלום השני בגודלו שהופק מן האבן (The Lesser Star of Africa) המכונה גם קולינאן II ומשקלו 317.40 קרט.
בהוראת המלך אדוארד נקבע כוכב אפריקה בשרביט המלוכה הבריטי כאחד מ"תכשיטי הכתר של הממלכה המאוחדת" ונשמר עם שאר התכשיטים במצודת לונדון.
עד לאמצע שנות ה-80 של המאה ה-20 נחשב הכוכב ליהלום המלוטש הגדול בעולם.
ב-1985 הודח מתוארו על ידי יהלום ה-"Golden Jubilee", המשובץ בכתרו של ראמה התשיעי מלך תאילנד, ומשקלו 547.67 קרט.
בין המיתוסים שנקשרו בכוכב אפריקה, מסופר כי לקולינאן, היהלום הגולמי המקורי יש "חצי שני" שעדיין לא נתגלה.
כוכב אש היא דמות בדיונית של גיבורת-על מוטאנטית שמופיעה בחוברות הקומיקס ביקום מארוול קומיקס.
דמותה הוצגה לראשונה בסדרת ההנפשה "ספיידרמן וחבריו המדהימים" מספטמבר 1981, ולאחר מכן הופיעה בהמשכיות יקום מארוול בחוברת Uncanny X-Men #193 ממאי 1985. הדמות נוצרה על ידי הכותבים דניס מרקס וכריסטי מרקס והמאיירים ג'ון רומיטה הבן ודן שפיגל.
כוכב אש היא האלטר אגו של אנג'ליקה ג'ונס, ילדה בודדה שגדלה בידי אביה וסבתה.
היא גילתה שהיא מוטאנטית, ולאחר מות סבתה היא נשלחה לאקדמיית מסצ'וסטס.
אמה פרוסט, המלכה הלבנה המקורית של מועדון הלפייר, החלה לאמן את אנג'ליקה בשימוש בכוחותיה וצירפה אותה לקבוצת המוטאנטים הצעירים ההליונס.
אולם, היא מעולם לא נשלחה למשימות שטח בשל חוסר שליטתה בכוחה הקטלני ובשל רצונה של המלכה הלבנה להטביע באישיותה סממני אכזריות וחוסר רגישות.
המלכה הלבנה הפעילה עליה מניפולציות כדי לגרום לה להיראות כדמות אם אוהבת לאנג'ליקה, וזו האחרונה כלל לא חשדה שפרוסט מתכוונת להשתמש בה כמתנקשת וכשומרת ראש.
אולם, חרף ניסיונותיה של פרוסט למנוע מאנג'ליקה חיי חברה, הצעירה פגשה בקבוצת המוטנטים החדשים והתאהבה בקאנונבול.
אנג'ליקה למדה אודות כוונותיה האמיתיות של פרוסט והביסה אותה בקרב.
היא חזרה לחיות עם אביה משום שהייתה עדיין קטינה, אך שמרה על תלבושתה וזהותה הסודית.
היא הייתה לאחת מחברי ההליונס היחידים ששרדו את מתקפתו של הנבל טרבור פיצרוי, ומאוחר יותר הפכה לחברה מייסדת של "הלוחמים החדשים".
בנקודה מסוימת היא חברה לקבוצת האוונג'רס, ובעקבות אירועי "בית אם" - בהם מספרם של המוטאנטים צנח באופן דרמטי - הייתה בין הבודדים ששמרו על כוחותיהם המוטאנטים.
כאשר חוק רישום העל-אנושיים הצית מלחמת אזרחים בקרב גיבורי-העל, אנג'ליקה בחרה לפרוש מחייה כגיבורת-על.
לאחרונה, אנג'ליקה שבה לפעילותה כגיבורת-על כחלק מקבוצות "הדיוות של מארוול" (הגרסה של חברת מארוול לסקס והעיר הגדולה) ו"בני הברית הצעירים".
היא הצטרפה לקבוצת האקס-מן של וולברין בחיפושם אחר נייטקרולר.
כוחות שמירת השלום של האומות המאוחדות הם גוף צבאי, משטרתי ואזרחי ששייך לארגון האומות המאוחדות ותפקידו לסייע למדינות שנמצאות בסכסוך, להגיע לשלום.
הוא נמצא תחת פיקודה של המחלקה למבצעי שמירת שלום במועצת הביטחון של האומות המאוחדות והוא מסייע, מפקח וצופה באזורים שהסתיים בהם סכסוך, כדי לוודא שהצדדים עומדים בתנאי סיום הסכסוך, או במקרים מסוימים, באזורים בהם האו"ם מורה על הפסקת הסכסוך.
החיילים המשרתים בו מגיעים מצבאות של מדינות החברות באו"ם ומושאלים לאו"ם, מאחר שלאו"ם אין כוח צבאי של ממש.
נכון לפברואר 2014, משרתים בכוחות שמירת השלום כ-98,000 לובשי מדים ועוד כ-19,000 אזרחים ומתנדבים.הכוחות ידועים גם בכינוי "הקסדות הכחולות" על שם צבע הקסדות והכומתות אותן חובשים החיילים.
ב-1988 זכו כוחות השלום בפרס נובל לשלום על כלל פעולותיהם למניעת סכסוכים ולשמירת שלום בעולם.
הפעולה הראשונה של הכוחות הייתה ב-1948, בפיקוח על הפסקת האש בין ישראל והכוחות הערביים שנודע גם כ-UNTSO.
הארגון נוסד ב-29 במאי 1948, תאריך המשמש עד היום כיום כוחות שמירת השלום ויום הזיכרון לחללי כוחות שמירת השלום.
ב-1949 פעלו הכוחות לאחר הפסקת האש שבסיום מלחמת הודו–פקיסטן הראשונה, כדי לסייע ולפקח על סיום הסכסוך שם (הכוח נקרא UNMOGIP).
שני הסכסוכים האלה נמשכים למעשה עד היום וכוחות האו"ם שפועלים בהם, אינם חמושים.
הפעולה החמושה הראשונה של כוחות האו"ם הייתה במלחמת קוריאה, לאחר שהאו"ם הכריז על קוריאה הצפונית כמדינה תוקפנית.
כוחות האו"ם פעלו ב-1950 יחד עם צבא ארצות הברית ודחקו את כוחות קוריאה הצפונית מקוריאה הדרומית.
עם זאת, זו אינה נחשבת כפעולת שמירת שלום וכמשימה שבוצעה על ידי כוח זה.
הפעולה החמושה הראשונה של כוחות שמירת השלום הייתה הקמת כוח החירום של האומות המאוחדות שנועד להחליף את כוחות צה"ל בסיני ב-1956, לאחר מלחמת סיני.
את פעולת הכוחות יזם לסטר פירסון, דיפלומט קנדי שקיבל על מאמציו פרס נובל לשלום בשנת 1957.
ב-1960 נשלחו כוחות השלום על מנת לשמור על השלום בקונגו לאחר שקיבלה עצמאות.
הכוח הייעודי שנשלח נקרא ONUC והוא מנה 20,000 חיילים, הכוח הגדול ביותר שהופעל עד אז.
250 מחיילי הכוח נהרגו במהלך המשימה, בהם דאג המרשלד, מזכ"ל האו"ם.
הכוח נשאר בקונגו עד 1964, אז אוחדו מחוזות קונגו.
ב-1965 פעלו הכוחות ברפובליקה הדומיניקנית, לאחר סדרה של הפיכות בממשל שגרמו למרי צבאי ואזרחי.
הכוח שהוקם לצורך המשימה נקרא DOMREP והוא כלל 1,700 חיילים ממדינות שונות בדרום אמריקה ו-12,400 חיילים מארצות הברית.
הכוח פעל במשך שנה וחצי, עד שנקבע שלטון יחיד במדינה.
ב-1962 הוקם כוח UNSF כדי לפקח על מעבר מערב גינאה החדשה מידי הולנד לשלטון אינדונזיה.
הכוח פעל במשך שבעה חודשים, עד לסיום המעבר השלטוני והיה כפוף לשלטון האו"ם הזמני (UNTEA) שחל בזמן המעבר משלטון הולנד לשלטון אינדונזיה.
זו הייתה הפעם הראשונה בה קיבל האו"ם שליטה ישירה על שטח וכוחות השלום שימשו ככוח המשטרתי והצבאי שלו.
הכוח כלל 1,500 חיילי רגלים ו-76 אנשי צוותי אוויר שנתמכו בכוחות אזרחיים מקומיים ובינלאומיים.
מיולי 1963 עד ספטמבר 1964 פעל כוח השלום UNYOM בממלכת תימן לאחר מלחמת האזרחים בין המלוכנים שנתמכו על ידי ערב הסעודית לבין הרפובליקנים שנתמכו על ידי מצרים.
משימת הכוח הייתה לוודא שערב הסעודית לא ממשיכה להזרים כוחות וסיוע לצד המלוכני ושמצרים תסיג את כוחותיה מתימן.
הכוח כלל 189 חיילים, בהם 25 תצפיתנים, 50 אנשי חיל האוויר ו-114 אנשי יחידות סיור.
בניגוד למשימות הכוח בדרך כלל, כאן לא נחתם הסכם שלום או הפסקת אש והמנדט של הכוח כלל רק תצפית ודיווח למועצת הביטחון של האו"ם.
בספטמבר 1964 דיווח מזכ"ל האו"ם שכוח השלום נכשל בתפקידו, כי מצרים נוכחת עדיין בשטח וכי סעודיה עדיין מעבירה תמיכה למלוכנים.
משימת הכוח בוטלה וחייליו נסוגו מתימן.ב-1964 הוקם UNFICYP, כוח שמירת השלום בקפריסין שמטרתו הייתה למנוע מעשי איבה בין הקהילה הטורקית והקהילה היוונית באי.
לאחר פלישת טורקיה לקפריסין ב-1974, פיקח כוח השלום על הפסקת האש ומאז הוא מחזיק באזור החיץ בין שני הצדדים.
הכוח מונה 924 אנשים, מהם כ-850 חיילים.
במהלך השנים נהרגו 181 אנשי UNFICYP.
ב-1973, לאחר מלחמת יום הכיפורים הוקם כוח UNEF II שתפקידו היה לפקח על הסכם הפרדת הכוחות בין ישראל למצרים ולאייש את שטח ההפרדה בין המדינות.
הוא פעל עד יולי 1979 בסדר גודל התחלתי של 6,973 חיילים וירד עם השנים ל-4,031 חיילים.
במהלך שנות פעילותו נהרגו 53 מאנשי הכוח, מהם שני אזרחים.
עם תחילת פעילותו של כוח UNEF II, נפרש בגבול סוריה-ישראל כוח אונדו"ף שתפקידו דומה והוא פועל עד היום (2014) באזור המפורז שבין שתי המדינות.
אונדו"ף שומר על ההפרדה בין המדינות, מפקח על סדרי הגודל של חיילי המדינות באזור והוא כולל נכון לפברואר 2014 1,243 חיילים.
במהלך השנים נהרגו בכוח 43 חיילים ושני אזרחים.
ב-1978, לאחר פלישת צה"ל ללבנון במסגרת מבצע ליטני, הוקם כוח יוניפי"ל שמטרתו לפקח על נסיגת צה"ל מלבנון, לפקח על הפסקת מעשי האיבה משני הצדדים, לתמוך בכוחות צבא לבנון בדרום לבנון ולסייע לאזרחים שם.
הגדרת המשימה התעדכנה ב-1982 בגלל מלחמת שלום הגליל וב-2000, לאחר נסיגת צה"ל מלבנון.
הכוח כולל נכון לפברואר 2014 10,200 חיילים, 315 אזרחים זרים ו-634 אזרחים מקומיים.
במהלך שנות פעילותו איבד יוניפי"ל 303 מאנשיו.
במהלך השנים השתנו אופי המשימות שהוטלו על כוחות השלום ובמקום לפקח על סכסוכים בין מדינות, הלכו ורבו המקרים שבהם הוא נדרש לפעול במאבקים פנימיים במדינות.
סיום המלחמה הקרה איפשר את אישור הפעולות באו"ם ומספר הפעולות שבוצעו, גדל משמעותית.
ב-1988 הוקם כוח UNAVEM שמטרתו הייתה לפקח על יציאת הכוחות הקובניים מאנגולה, לאחר שאלה תמכו במפלגת UNITA במהלך מלחמת האזרחים באנגולה.
UNAVEM פעל מינואר 1989 עד מאי 1991 עם 70 פקחים צבאיים ומשימתו הושלמה בהצלחה.
כח UNAVEM II הוקם מיד לאחר מכן כדי לפקח על הפסקת האש בין הצדדים היריבים ולהביא את המדינה למצב של בחירות דמוקרטיות.
לאחר שמפלגת MPLA ניצחה בבחירות, התלקחה המלחמה מחדש והמנדט של כוח השלום התחדש עם משימה מעודכנת, לנסות להשיג הסכמה בין היריבים ולגרום להפסקת אש.
הכוח כלל 350 משקיפים צבאיים, 126 שוטרים, כ-80 אזרחים זרים, 155 אזרחים מקומיים ו-400 משקיפים בבחירות.
במהלך שנות פעילותו נהרגו 5 מאנשיו.
ב-1994 נחתם הסכם השלום וכוח משימה שלישי הוגדר כדי לפקח על יישומו.
באפריל 1989 נשלח כוח UNTAG לנמיביה כדי לאבטח את העצמאות שזו קיבלה זה עתה באמצעות קיום בחירות, לפקח על נסיגת צבא דרום אפריקה ולאפשר את חזרת הפליטים לביתם.
במהלך פעילותו נהרגו 19 מאנשיו.
ביולי 1991 הוקם כוח ONUSAL כדי לפקח על ההבנות שהושגו בין הצדדים הלוחמים במלחמת האזרחים באל סלוודור.
הוא פעל לשמירה על הפסקת האש, לצמצום הכוחות החמושים, הקמת כוח משטרה חדש, ביצוע רפורמה בחוק ובמערכת הבחירות, שמירה על זכויות אדם ונושאים כלכליים ואזרחיים נוספים.
הוא פעל עד אפריל 1995 בכוח של 368 חיילים, 315 שוטרים ואזרחים מקומיים.
5 מאנשי הכוח נהרגו במהלך פעילותו.
באוקטובר 1991 הוקם כוח UNAMIC שפעל בקמבודיה כדי לפקח על הפסקת האש בין הכוחות הווייטנאמיים שפלשו אליה ובין המורדים.
לאחר מכן הוא פעל להגברת המודעות למוקשים בקרב האוכלוסייה האזרחית ופעל כחלק מכוח UNTAC.
הוא החל את פעילותו עם 116 חיילים ואנשי צוות והגדיל את כוחו ל-1,090 חיילים ואזרחים.
בינואר 1992 הוקם כוח UNTAC כדי לפקח על יישום הסכם השלום וההבנות שהושגו לגבי עתידה של קמבודיה.
סמכויותיו כללו פיקוח על זכויות אדם, ארגון בחירות, הסדרים צבאיים, תשתית אזרחית, קיום חוק וסדר והשבת פליטים ועקורים לביתם.
UNTAC פעל עד ספטמבר 1993, בכוח של 15,547 חיילים, 893 משקיפים ו-3,500 שוטרים, בנוסף לאלפי אזרחים זרים ומקומיים ומתנדבים רבים.
במהלך פעילותו נהרגו 82 מאנשי הכוח.
בדצמבר 1992 נשלח כוח ONUMOZ למוזמביק, במטרה לסייע ביישום תהליך השלום שנחתם בין מפלגת השלטון ובין המורדים, לפקח על הפסקת האש, לפקח על יציאת כוחות זרים מהמדינה ולסייע בתהליך הבחירות.
הכוח פעל עד דצמבר 1994 וכלל 6,576 חיילים ואזרחים, מתוכם נהרגו במהלך הפעילות 26.
הגידול החד של הדרישה למשימות, הקשה על האו"ם לספק מענה לכל המקרים.
מחוסר הגדרה ברורה של תהליך יצירת כוח ושליחתו ליעד, באזורים מסוימים הוא נכנס לפעולה ללא שנחתם הסכם כלשהו בין היריבים או שהוא לא כובד או אזורים בהם הצדדים לא הכירו בסמכות כוחות השלום.
בעיות אלו באו לידי ביטוי בעיקר בשלוש הפעולות הבאות של כוחות השלום:
באפריל 1992 נשלח כוח UNOSOM לסומליה, כדי לפקח על הפסקת האש במלחמת האזרחים וללוות משלוחי סיוע הומניטריים למרכז החלוקה במוגדישו.
עד מרץ 1993 הוגדל לאטו הכוח כשהעימות התמשך וכדי לעמוד בדרישות אבטחת שיירות הסיוע שהותקפו מספר פעמים.
כך, הכוח שהחל את תפקידו עם 50 חיילים, גדל ל-500 ואז ל-3,500 ובמהלך פעילותו נהרגו 6 מאנשיו.
בנובמבר 1992 הציעה ארצות הברית לקחת אחריות על משלוחי הסיוע ועל הגנתם.
מועצת הביטחון קיבלה את ההצעה וכוח UNITAF הוקם והחליף את UNOSOM כאחראי על משלוחי הסיוע, בדצמבר 1992. UNITAF הורכב מחייליהן של 24 מדינות בפיקוד צבא ארצות הברית והוא פעל בסדר גודל של 37,000 חיילים, מתוכם 25,000 מארצות הברית.
UNOSOM נשאר אחראי למאמצים להביא להסכם שלום.
במרץ 1993 נחתם הסכם שלום בחסות האו"ם בין הפלגים השונים והם התחייבו למסור את נשקם לכוחות האו"ם ולהקים ממשלת מעבר, בתמורה לסיוע כלכלי.
לצורך כך הקים האו"ם את כוח UNOSOM II שהחליף את הכוחות הקודמים ותפקידו היה להבטיח את המשך הסיוע ולפקח על פירוק הנשק.
עם זאת, תוך כמה חודשים חזר אי השקט לסומליה וביוני נהרגו 24 חיילים פקיסטנים של כוחות השלום על ידי אנשיו של מוחמד פארח איידיד.
בהמשך, קרבות בין UNOSOM ופלגים סומלים, גרמו לנפגעים נוספים בין חיילי האו"ם ובין אזרחים מקומיים.
באוקטובר הסתבכה פעולה אמריקנית והפכה לקרב מוגדישו, בו נהרגו 18 חיילים אמריקאיים, נפצעו 73 ואחד נשבה.
ארצות הברית תגברה את כוחותיה, אולם הודיעה שתסוג מסומליה בתחילת 1994. גם בלגיה, צרפת ושוודיה הודיעו על נסיגה מתוכננת.
האו"ם ניסה להמשיך בשיחות השלום, אולם חוסר הנכונות של היריבים וצמצום הסיוע ממדינות האו"ם הביא להחלטה לסיים את המשימה במרץ 1995. סדר גודל הכוחות ההתחלתי היה כ-28,000 והוא הלך וירד עם החמרת הסכסוך וריבוי הנפגעים בקרב הכוחות.
בסך הכול נהרגו 154 מאנשי האו"ם, והיקף הסיוע מוערך בהצלת מאות אלפי בני אדם מרעב.
כוח UNAMIR הוקם ונשלח לרואנדה באוקטובר 1993, כדי לפקח על יישום הסכם השלום שנחתם בין הממשלה ובין החזית הפטריוטית הרואנדית (RPF).
כבר בשלב הראשון נתקל האו"ם בקשיים כשהוא לא הצליח לגייס את מלוא הכוחות הדרושים.
בלגיה שלחה 400 חיילים ובנגלדש הקציבה 400 אנשי לוגיסטיקה, אך המטרה של 2,548 חיילים הושגה רק לאחר חמישה חודשים.
מפקד UNAMIR זיהה כבר בינואר 1994 כוונות והכנות לרצח עם ושלח על כך מכתב אזהרה למטה האו"ם, אך לא נענה.
באפריל 1994 נהרגו נשיא רואנדה ונשיא בורונדי על ידי גורמים לא ידועים.
בתגובה, נרצחה ראש ממשלת רואנדה, שרי הממשלה וחיילי כוח האו"ם ששמר עליהם נרצחו גם הם לאחר שעונו.
בכך החל רצח העם ברואנדה, אותו נכשלו כוחות השלום למנוע או לעצור ובו נהרגו בין 500 אלף למליון בני אדם ושני מיליון בני אדם הפכו לפליטים.
חיילי UNAMIR הונחו בדרך כלל לנצור את אישם חוץ ממקרים של הגנה עצמית ומספר פעמים נטשו פליטים שלאחר מכן נטבחו.
בדצמבר 1999 קיבל האו"ם את מסקנות החקירה שנעשתה ביזמתו, ולקח על עצמו השתתפות באחריות לרצח העם.
הכוח שפעל ברואנדה הגיע בשיאו ל-5,500 חיילים ואנשי צוות, מתוכם נהרגו 27. הוא סיים את פעילותו במרץ 1996.
כוח UNPROFOR פעל ביוגוסלביה במהלך מלחמת העצמאות של קרואטיה מפברואר 1992. מטרתו הייתה לשמור על שטחים מפורזים או "שטחים בטוחים" ועל האוכלוסייה בהם, וליצור תנאים שיובילו להפסקת אש.
עם התפתחות הסכסוך השתתף הכוח באכיפת האזור האסור לטיסה שהוכרז בבוסניה.
הכוח כלל 38,599 חיילים, מתוכם נהרגו 167 והוא פעל עד מרץ 1995, אז עבר רה-ארגון ופוצל לשלושה חלקים.
על אף שהאזורים הבטוחים נוצרו על ידי UNPROFOR בהסכמת הצדדים היריבים, הוא נכשל בהגנה על אזרחים שם, כששני הצדדים מפרים את הסכמתם.
כמו כן, הוא לא הצליח לספק את כמות המזון והתרופות הנדרשות לאוכלוסייה במצוקה ואף להחזיק בכמות מספקת של תחמושת, דלק וציוד אחר לכוחותיו הוא.
כישלונו הגדול ביותר היה שהוא לא הצליח למנוע את אחד האסונות הגדולים של המלחמה - טבח סרברניצה.
על שלוש המשימות האלו ביצע האו"ם חקירה עצמאית ומקיפה.
כמו כן, הוא ספג ביקורת רבה על חוסר היעילות שלו.
האבדות הרבות והאכזריות בסומליה כלפי כוחות סיוע, גרמו למדינות רבות ובמיוחד ארצות הברית להסס בטרם ישלחו את חייליהן למשימות כאלו.
הכוחות ביצעו בהמשך העשור, פעולות נוספות:
בבוסניה, UNMIBH פועל מ-1995 עד היום
בבורונדי פעל כוח ONUB מ-2004 עד 2006 בכוח של 5,650 איש, מתוכם נהרגו 24. לאחר שמנדט הכוח הסתיים, הוא הוחלף בכוחות שלום אחרים שפעלו שם עד פברואר 2013.
ברפובליקה המרכז-אפריקאית פעל כוח MINURCAT בשנים 2007 - 2010 עם 5,200 חיילים שהוחלפו לאחר מכן ב-300 שוטרים.
בחוף השנהב פועל כוח UNOCIמאז 2004 בסדר גודל של 9,433 איש, מתוכם נהרגו במהלך השנים 118.
בקונגו פועל כוח MONUSCO שמ-1999 עד 2010 נקרא MONUC וכוחותיו כוללים (נכון למרץ 2014) 21,189 איש.
מאז תחילת פעילותו נהרגו 72 מאנשיו.
באתיופיה ואריתריאה פעלה משלחת האו"ם לאתיופיה ולאריתריאה (UNMEE)בשנים 2000–2008, בכוח מקסימלי של 4,154 איש, מתוכם נהרגו 20.
בליבריה פועל מאז 2003 כוח UNMIL בסדר גודל התחלתי של 15,000 חיילים ושוטרים ומאז ספטמבר 2012 בכוח של 7,439 איש (נכון למרץ 2014).
במהלך פעילותו ספג הכוח 182 הרוגים.
בסיירה לאון פעל מ-1999 עד 2005 כוח UNAMSIL בכוח מקסימלי של 17,368 חיילים, בנוסף לכ-1000 שוטרים ואזרחים.
הכוח צומצם במהלך השנים ובזמן נסיגתו הכיל הכוח 1,043 איש.
בשנות פעילותו נהרגו 192 מאנשיו.
הכוח פעל לשמור על הסכם השלום בין סודאן לבין דרום סודאן, אז אוטונומיה בסודאן.
הוא סיים את פעילותו עם עצמאותה של דרום סודאן ובמהלך השנים נהרגו 60 מאנשיו.
בחבל דארפור פועל מאז 2007 כוח UNAMID במטרה לסייע לאוכלוסייה האזרחית שנפגעה במהלך רצח העם בדארפור ולסייע בהשגת הסכם שלום.
הוא החל את פעילותו עם 19,555 חיילים, 6,432 שוטרים ואזרחים רבים, וכעת (נכון למרץ 2014) הוא מונה 18,211 לובשי מדים וכ-4,400 אזרחים, בהם זרים, מקומיים ומתנדבים.
במהלך פעילותו נהרגו 192 מאנשיו.
בחבל אביי שבין סודאן לדרום סודאן פועל כוח UNISFA מאז 2011, במטרה להגן על גבול השטח השנוי במחלוקת, על האזרחים ועל המערכת ההומניטרית שבו.
הוא מונה 4,124 חיילים ו-187 אזרחים ובמשך הזמן נהרגו 13 מאנשיו.
מאז הקמתה של דרום סודאן פועל בה כוח UNMISS כדי לשמור על היציבות באזור.
הכוח פועל בסדר גודל של 8,747 לובשי מדים וכ-2,600 אזרחים ונהרגו 25 מאנשיו.
בסוריה פעל כוח UNSMIS מאפריל 2012 עד אוגוסט באותה שנה.
הכוח הוקם כדי לפקח על הפסקת מעשי האלימות שנעשים במסגרת מלחמת האזרחים בסוריה, אולם לא הצליח למנוע את המשך הלחימה שם ולכן נסוג לאחר כמה חודשים.
הוא הוקם עם 278 חיילים, 81 אזרחים זרים ו-40 אזרחים מקומיים שמתוכם נהרג אחד.
כל המדינות החברות באו"ם משתתפות בתשלום הוצאות כוחות השלום, כאשר כל מדינה משלמת חלק מסוים שנקבע בנוסחה מורכבת.
הנוסחה מחשבת בין השאר את מצבה הכלכלי של כל מדינה וחמש החברות הקבועות במועצת הביטחון משלמות חלק גדול יותר.
התקציב המאושר לשנת הכספים 2013-2014 הוא כ-7.83 מיליארד דולרים.
למרות חובת התשלום, כ-1.73 מיליארד דולרים טרם שולמו על ידי המדינות החברות.
כיוון שלאו"ם אין צבא משלו, מורכבים הכוחות מצבאות המדינות החברות, והן תורמות את כוח האדם באופן עצמאי.
המדינות משלמות בעצמן את השכר הרגיל לחיילים ומקבלות החזר מהאו"ם בגובה 1,028 דולרים לכל חייל.
שוטרים ואזרחים שפועלים במסגרת הכוחות, מקבלים שכר מתקציב הפעילות לה הם שייכים.
ישראל השתתפה בפעילות הכוחות בפעם הראשונה ב-2010, כששלחה 14 שוטרים להאיטי.
במספר מדינות בהן השתתפו כוחות האו"ם במשימות שמירת שלום, נשמעו טענות על פשעים שביצעו החיילים, כגון: אונס, שימוש בזנות של קטינות, רצח, סחיטה וגנבות.
הדיווחים נשמעו בקונגו, בהאיטי ובליבריה, בחוף השנהב ובבוסניה.
כֹּחִי וְעֹצֶם יָדִי הוא ביטוי עברי המופיע בפרשת עקב שבספר דברים ומתייחס למצב שאדם או קבוצה כלשהי זוקפים תוצאות הצלחתם ליכולות ולכישורים העצמיים שלהם, בלבד, ובאופן זה שוכחים את השגחת אלוהים על כל ענייני העולם, ומתרחקים באמונתם וביטחונם מבורא עולם שהוא המעניק לאדם בכל רגע כח לפעול, ואף להתקיים בעולם.
נהוג לייחס אדם בביטוי זה אם הוא מפגין אגו וגאווה על כך שיש לו כוח עצמי בלעדי ולא שהבורא הוא שנתן לו את הכוח והסיטואציה כדי שיוכל לקיים את הדברים על הצד הטוב ביותר.
הביטוי נפוץ בספרות חז"ל ושגור על שפתיהם של דרשנים, במיוחד בענייני מוסר וביטחון, ועולה פעמים תכופות בדרשות הנוגעות לפרשת עקב.
הביטוי מופיע בכתובים לעיתים קרובות בקונטקסט של אזהרות חריפות מפני ההתגרות שהדבר משקף כלפי שמיים.
משמעות הביטוי בספר דברים הוא אזהרה לבני ישראל ממה שעלול לקרות להם לאחר שינחלו הצלחה בכל מעשה ידיהם (וּבְקָרְךָ וְצֹאנְךָ יִרְבְּיֻן וְכֶסֶף וְזָהָב יִרְבֶּה לָּךְ וְכֹל אֲשֶׁר לְךָ יִרְבֶּה).
משה מודיע לבני ישראל בנבואה כי ה' יצליח את דרכם לא רק במלחמה על כיבוש הארץ אלא אף לאחר מכן, ייתן להם הצלחה כלכלית ושפע רב.
ברם, משה מודיע להם כי הדבר הוא ניסיון עבורם להתגבר על מידת הגאווה (וְרָם לְבָבֶךָ) אשר מובילה לשכחה וכפיות טובה כלפי ה', ולכן הפסוק הבא דורש
כוחיים או אֶנְקִיִּים (שם מדעי: Varanidae) הם משפחה של לטאות גדולות, ביניהן הלטאות הגדולות ביותר בעולם.
מפאת מאפייניהן, הן נחשבות לקרובות לנחשים.
משפחה זו כוללת 88 מינים.
הכוחיים הם לטאות טורפות החיות רק בעולם הישן: באפריקה, המזרח התיכון (כולל ישראל), תת-היבשת ההודית, סין ודרום-מזרח אסיה וגם באוסטרליה וגינאה החדשה.
הכוח הגדול ביותר הוא כוח ענק מהאי קומודו באינדונזיה שאורכו ומשקלו 120–280 ק"ג והוא הלטאה הגדולה ביותר בעולם.
כל המינים החיים כיום שייכים לסוג כוח (Varanus) בו 88 מינים.
בעבר גם המין כוח חסר אוזן (Lanthanotus borneensis) היה במשפחה, אך הוא הועבר למשפחה עצמאית.
מגלניה (Megalania priscus) - סווגו מוטל בספק
כּוֹכָבּ, או β בדובה הקטנה (β Ursae Minoris) הוא הכוכב השני בבהירותו בקבוצת הכוכבים הדובה הקטנה.
שמו נגזר מהשם בערבית الكوكب الشمالي "אל-כאוכאבּ א-שמאלי" כלומר "הכוכב הצפוני", או מהמילה העברית כוכב.
במאות ה-10 לפנה"ס וה-11 לפנה"ס הוא היה הכוכב הבולט הקרוב ביותר לקוטב השמיימי הצפוני, בדומה לכוכב הצפון של ימינו ולכן היה בעל חשיבות רבה לניווט אסטרונומי ובשל כך קיבל את שמו.
בשל נקיפת ציר כדור הארץ התרחק הקוטב השמיימי מכוכב אל מיקומו הנוכחי.
מיקומו המדויק של הקוטב השמיימי הצפוני נמצא כמעט על הקו המחבר את כוכב עם כוכב הצפון, במרחק זוויתי של פחות משלושת רבעי המעלה (כ-44 דקות קשת) מכוכב הצפון, כך שניתן להיעזר בו ובכוכב הצפון על מנת לאתר את הקוטב השמיימי.
כוכב הוא ענק כתום מסוג ספקטרלי K4 III שנמצא במרחק של כ-131 שנות אור ממערכת השמש.
מסתו כ-2.2 מסות שמש, רדיוסו כ-44 רדיוסי שמש, והוא מאיר בעוצמה של פי 200 מעוצמת ההארה של השמש באור נראה ויותר מכפול מכך בצירוף הקרינה בתחום התת-אדום.
טמפרטורת פניו נמוכה מזו של השמש ומוערכת בכ-4,000 קלווין.
כוכב נמצא בשלבי התפתחות מתקדמים והוא כבר סיים להתיך מימן להליום בליבתו והיתוך המימן עבר לשכבות חיצוניות יותר, תהליך שגורם להתקררות ולהתנפחות של פני הכוכב.
כוכב-ים חמניתי (שם מדעי: Pycnopodia helianthoides) הוא מין של כוכב ים גדול מאוד (אך לא הכי גדול), יחידי בסוג Pycnopodia, המצוי בחופו המערבי של האוקיינוס השקט בסמוך לאמריקה הצפונית.
הוא נפוץ מחופי אלסקה וקולומביה הבריטית עד לדרום קליפורניה, בעיקר סביב אצות הקלפ המכילות הרבה קווצי עור ורכיכות.
החל מ-2013 מין זה מצוי בסכנת הכחדה חמורה כתוצאה מזיהומים וממחלות שנגרמו משינויים באקלים העולמי, ובעיקר מהמחלה Sea star wasting disease.
זהו כוכב ים גדול בעל קוטר של מטר אחד והוא בעל 16–21 זרועות גדולות וגבשושיות איתן הוא צועד על קרקעית הים.
הצבע של כוכב הים משתנה מאדום וסגול עד לשחור ואפור ואף לבן וצהוב באזורים מסוימים.
כוכב הים הוא טורף המשתמש בכל זרועותיו בשביל להתיש את טרפו והוא יכול להוציא את קיבתו החוצה מגופו כדי לעכל טרף.
הזרועות מכוסות במאות "רגליים" קטנות וחזקות.
כוכב הים אינו רואה כמעט והוא בעיקר מריח את טרפו.
הוא ניזון מקווצי עור אחרים כמו קיפודי ים, כוכבי ים אחרים, נחשוני ים בעלי גוף עגלגל אך בעיקר מצדפות שונות ומחלזונות.
כוכב הים מומחה בתפיסת הקונכייה ושליית הרכיכה ממנה.
הוא ניזון גם מנבלות שונות כמו של דיונונים.
הוא עצמו נטרף על ידי דגים גדולים ועל ידי טורפים ימיים ולוטרת הים וכן על ידי סרטני ממשפחת Lithodidae.
אלה נאלצים לחלץ אותו מהסלעים עליהם הוא נצמד להגנה.
הגנה נוספת שלו היא השרת הזרועות והצמחת זרועות אחרות במקומם.
כוכב ברנרד b (נקרא גם GJ 699 b) הוא כוכב לכת חוץ-שמשי, ככל הנראה סלעי ומכוסה קרח, המקיף את כוכב ברנרד ומרוחק 5.978 שנות אור ממערכת השמש.
על גילויו הוכרז רשמית בנובמבר 2018. הוא כוכב לכת חוץ-שמשי השני הכי קרוב לכדור הארץ (אחרי פרוקסימה קנטאורי b).
הוא כוכב לכת דמוי ארץ מכיוון שנמצא באזור ישיב.
הוא משלים הקפה סביב הכוכב כל 232.8 יום במרחק ממוצע של 0.4 יחידות אסטרונומיות, מרחק הדומה לזה של כוכב חמה סביב השמש.
כוכב בהיר הוא סרט דרמה ביוגרפי רומנטי משנת 2009 בהפקה בריטית-צרפתית-אוסטרלית המבוססת על שלוש שנות חייו האחרונות של המשורר ג'ון קיטס ומערכת היחסים הרומנטית בינו לבין פאני ברון.
בסרט מככבים בן וישו בדמות קיטס ואבי קורניש בתפקיד פאני.
ג'יין קמפיון שביימה כתבה גם את התסריט בהשראת הביוגרפיה של קיטס מאת אנדרו מושן.
מושן שימש גם כיועץ לגבי התסריט.
הסרט השתתף בתחרות בפסטיבל הקולנוע בקאן ה-62, והוא הוקרן לקהל הרחב ב-15 במאי 2009. שם הסרט נלקח מהסונטה של קיטס "Bright star, would I were steadfast as thou art" שאותה כתב כשהיה עם ברון.
בשנת 1818 בהמפסטד פאני ברון הצעירה (אבי קורניש) מתוודעת למשורר ג'ון קיטס (בן וישו) באמצעות משפחת דילק.
בצמוד לבית משפחת דילק מתגורר צ'ארלס בראון (פול שניידר).
בראון הוא חברו של קיטס, שותף למגורים ועמית לכתיבה.
אופייה הפלרטטני של פאני מנוגד לטבעו המרוחק של קיטס.
היא מתחילה להימשך אליו אחרי שאחיה ואחותה קונים עבורה את ספר שיריו "אנדימיון".
מאמציה לתקשר איתו אינם עולים יפה עד שהוא רואה כמה גדול צערה על מותו של אחיו טום.
קיטס מתחיל להיפתח אליה ומבלה את חג המולד עם בני משפחת ברון.
הוא מתחיל לתת לה שיעורי שירה, ומתברר שהמשיכה ביניהם היא הדדית.
פאני מודאגת מכך שהוא אינו מחזר אחריה, על כך סוברת אמה (קרי פוקס) ש"מר קיטס יודע שהוא אינו יכול לחבב אותך, אין לו אמצעי מחיה ולא הכנסה".
אחרי שפאני מקבלת מכתב ליום ולנטיין מבראון, קיטס מתעמת איתם ושואל אם הם נאהבים.
בראון שלח את המכתב כהלצה, אבל הוא מזהיר את קיטס מפני פאני, ואומר שהיא פלרטטנית ומשחקת ברגשותיו.
פאני נפגעת מהאשמותיו של בראון, ומחוסר האמון של קיטס.
היא מפסיקה את השיעורים שלהם ועוזבת.
באביב משפחת דילק עוברת לווסטמינסטר, וחצי הבית שלהם נשאר פנוי עבור משפחת ברון למשך שישה חודשים.
פאני וקיטס מחדשים את הקשר ביניהם ומתאהבים זה בזו.
מערכת היחסים נקטעת בפתאומיות כשבראון משכיר את חלקו בבית למשך הקיץ ועוזב עם קיטס ללונדון, שם יוכל קיטס להרוויח מעט כסף.
פאני שבורת לב, והיא מתנחמת במכתבי האהבה שכותב לה קיטס.
כשהם חוזרים בסתיו, אמה של פאני מביעה את החשש שהקשר של פאני למשורר ימנע ממנה מחזרים אחרים.
במשך שבועות אחדים עד האביב הוא מתאושש.
חבריו אוספים עבורו כסף כדי שיוכל לבלות את החורף הבא באיטליה, באקלים חם יותר.
בראון שהכניס להיריון את המשרתת, אינו יכול ללוות אותו, וקיטס מוצא מקום מגורים בלונדון למשך הקיץ.
בעקבות התקף של מחלתו הוא עובר לגור עם משפחת ברון.
כשספרו החדש שיצא לאור מתחיל להצליח, אמה של פאני נותנת את ברכתה לנישואיהם, אחרי שיחזור מאיטליה.
בלילה לפני שהוא עוזב, קיטס ופאני נפרדים בדמעות.
קיטס נפטר באיטליה בפברואר מסיבוכים של מחלתו, כפי שמת אחיו טום לפני כן.
ברגעים האחרונים של הסרט, פאני גוזרת את שערה כאות אבל, לובשת בגדים שחורים, ומהלכת במשעולים מכוסי השלג בהם הלך קיטס פעמים רבות.
שם היא קוראת את סונטת האהבה שכתב עבורה "כוכב בהיר" כשהיא מתאבלת על מותו של אהובה.
בן וישו – ג'ון קיטס, אחד מאנשי המפתח של הדור השני של התנועה הרומנטית, אף על פי שיצירתו יצאה לאור רק ארבע שנים לפני מותו.
בימי חייו שיריו לא זכו לביקורות חיוביות, וכשנפטר בגיל 25 האמין שהוא נכשל.
עם זאת המוניטין שלו גדל והשפעתו הייתה רבה על משוררים רבים שבאו אחריו.
אבי קורניש – פאני ברון, בחורה בת 18 אופנתית ונלהבת, שמבלה את זמנה ביצירת שמלות, כובעים ומלבושים שונים.
היא פלרטטנית ואוהבת להשתתף בנשפים, ובכך מציתה את קנאתו קיטס.
אחרי מותו של קיטס פאני התחתנה וילדה ילדים, אבל מעולם לא מכרה את מכתבי האהבה שכתב לה קיטס.
ילדיה מכרו אותם אחרי מותה.
פול שניידר – צ'ארלס ארמיטאג' בראון, חברו הטוב ביותר של קיטס.
קרי פוקס – אמה של פאני, אלמנה.
תומאס סאנגסטר – סמואל ברון, אחיה הצעיר של פאני.
אדי מרטין – טוטס, אחותה הצעירה של פאני.
אנטוניה קמפבל-יוז – אביגיל או'דוניו בראון, עוזרת בית ואם ילדתו של צ'ארלס בראון.
קלאודי בלקלי – מריה דילק
ג'רארד מונקו – צ'ארלס דילק
אולי אלכסנדר – טום קיטס, אחיו של קיטס
סמואל רוקין – ג'ון המילטון ריינולדס
אמנדה הייל – אחותו של ריינולדס
ג'ונתן אריס – לי האנט
סמואל ברנט – ג'וזף סוורן
בנוסף לשיר "כוכב בהיר" מצוטטים בסרט השירים "La Belle Dame sans Merci" ו"אודה לזמיר".
גם קמפיון וגם וישו ערכו מחקר מעמיק כהכנה לסרט.
שורות רבות בתסריט לקוחות ממכתביו של קיטס.
במהלך הצילומים וישו למד לכתוב בעזרת קולמוס ודיו.
המכתבים שפאני ברון מקבלת מקיטס בסרט נכתבו בידי וישו עצמו.
ג'נט פטרסון שעבדה עם קמפיון יותר מ-20 שנה, שימשה כמעצבת תלבושות וכמעצבת הפקה של הסרט.
בית הייד והאחוזה הייד בבדפורדשייר שימשו כאתר צילומים לבית קיטס בהמפסטד.
חלק מהצילומים נערכו באולפני אלסטרי.
האתר Rotten Tomatoes מדווח ש-83% מתוך 166 מבקרים נתנו לסרט ביקורת חיובית, עם ציון ממוצע של 7.3 מתוך 10. באתר Metacritic קיבל הסרט ציון ממוצע של 81 מתוך 100, המתבסס על 31 מבקרים.
פסקול הסרט יצא בחברת לייקשור רקורדס בהפצה דיגיטלית (iTunes, ו-Amazon Digital) ב-15 בספטמבר 2009, ולחנויות ב-13 באוקטובר 2009. הפסקול כולל מוזיקה מקורית מאת מארק ברדשו ודיאלוגים מתוך הסרט בקולותיהם של וישו וקורניש.
"כוכב" (או כאוכב) הייתה ספינת המעפילים הראשונה שהגיעה לארץ ישראל במאי 1934 והביאה ממצרים כ-50 מעפילים במסגרת "עליית אף על פי" של הציונות הרוויזיוניסטית.
ספינת המעפילים "כוכב" (כאוכב) הייתה ספינת מפרשים מסוג Levant Schooner או "מרכב" בערבית.
הספינה הפליגה מאלכסנדריה או מפורט סעיד במאי 1934 כשעל סיפונה חמישים מעפילים, רובם מפולין.
ההפלגה אורגנה על ידי המרכז לעליה של הציונות הרוויזיוניסטית בוורשה בהנהלתו של חיים זייצ'יק שפעל במסווה של משרד נסיעות.
הקבוצה מפולין הגיעה למצרים באמצעות אשרות תייר ומשם הפליגה לארץ ישראל.
להפלגה הצטרפו גם כמה יהודים ממצרים.
הספינה הגיעה תחילה לחוף ראשון לציון שם ירדו חלק מהמעפילים והתגלו על ידי ערבי שעבר על החוף.
בעקבות הגילוי הספינה הפליגה דרומה והורידה את שאר המעפילים בחוף נבי רובין (היום פלמחים).
המעפילים שירדו בחוף ראשון לציון הגיעו לבת ים והסתתרו באחד הבתים אך המשטרה הבריטית שהוזעקה על ידי אותו ערבי גילתה אותם ואסרה את כולם.
המעפילים שירדו בחוף נבי-רובין הותקפו ונשדדו על-ידי כמה מתושבי הכפר נבי-רובין עד שהגיעה המשטרה ואסרה גם אותם.
המעפילים נכלאו בכלא יפו ולאחר מכן כל חמישים המעפילים שנתפסו גורשו חזרה למצרים.
כוירילוס מסאמוס היה משורר אפי מהאי סאמוס, שיצר בסוף המאה ה-5 לפנה"ס.