tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בדומה לפרויקטים קודמים של אלברשטיין לילדים, האלבום מתאפיין בשילוב של תוכן מוזיקלי עם פנייה לקהל צעיר, תוך שימוש בשפה פשוטה ונגישה.
חלק מהשירים מבוצעים בסגנון ספוקן וורד, וחלקם כתובים בחרוזים, במטרה לעודד השתתפות פעילה של הילדים בהאזנה ובשירה.
האלבום נועד לשמש גם ככלי חינוכי, והוא כולל שירים בנושאים מגוונים כגון בעלי חיים, ידידות, דמיון ויצירה.
שירה קליין (נולדה ב-1981) היא היסטוריונית ישראלית אמריקאית, פרופסור למחקר היסטורי ויושבת ראש המחלקה להיסטוריה במכללת וילקינסון לאמנויות, מדעי הרוח והחברה של אוניברסיטת צ'פמן בקליפורניה, חוקרת עמיתה במכון פרוצ'י לחוויה ומחקר איטלקי באוניברסיטה.
ממייסדי ארגון "אקדמאים למען שלום".
קליין נולדה ב-1981. היא בוגרת התיכון הישראלי למדעים ולאמנויות בירושלים.
ב-2005 סיימה תואר ראשון בהיסטוריה ופילוסופיה באוניברסיטת תל אביב וב-2006 סיימה תואר שני באמנויות באוניברסיטת ספיינצה.
בשנת 2006 עברה לגור בארצות הברית.
היא סיימה ב-2012 לימודי דוקטורט בהיסטוריה ולימודי יהדות באוניברסיטת ניו יורק.
בשנת 2012 הצטרפה לאוניברסיטת צ'פמן בקליפורניה.
היא מלמדת באוניברסיטה את ההיסטוריה של יהדות איטליה בשואה.
זכתה בפרסים מטעם קרן הזיכרון לתרבות יהודית, קרן השואה של אוניברסיטת דרום קליפורניה, קרן יד הנדיב וקרן ברבירי.
קליין חוקרת את ההיסטוריה של יהודי איטליה, עיקר מחקרה התמקד בתקופה של יהודי איטליה מהאמנציפציה במאה ה‑19 ועד עידן הפשיזם והאנטישמיות, ובפרט את יחסם ואופן התמודדותם עם חוקי הגזע הפשיסטיים והשואה.
היא חוקרת היסטוריה של הגירת יהודים והנאצים, כולל מחקרים על הגירת יהודים וכן השתתפותם של יהודים איטלקים במושבות האפריקאיות של איטליה.
וכן היסטוריה יהודית כללית, אירופאית ושואה.
כמרצה, היא מלמדת תחומים אלה וגם משלבת עדויות של שורדי שואה בקורסים אותם מעבירה.
ב־27 באוקטובר 2024 שודר הסרט הדוקומנטרי "Always Remember Your Name" של KCRA 3 בארצות הברית.
הסרט מתמקד באנדראה בוצ'י, אחת הניצולות הצעירות ביותר מאושוויץ ובמאמציה להנציח את סיפור השואה בקרב הדור הצעיר באיטליה.
אנדראה ואחותה טטיאנה היו בנות 4 ו-6 כשנשלחו עם בני משפחתן לאושוויץ.
בסרט מופיעה קליין כמומחית של ההיסטוריה האיטלקית בשואה.
היא מספקת סקירה היסטורית ומפריכה את "מיתוס האיטלקי הטוב", הגורס כי איטלקים טיפלו היטב ביהודים בזמן השואה.
היא מסבירה כיצד חקיקה גזענית ושלבים של רדיפה עוד טרם הגעת הנאצים הובילו למעורבות איטלקית פעילה בגירוש יהודים, כולל התעלמות של הוותיקן מהנעשה באיטליה.
מחקר על עיוות השואה בוויקיפדיה האנגלית
בפברואר 2023, פרסמו קליין ויאן גרבובסקי מאמר בן 57 עמודים בשם "הסילוף המכוון של היסטוריית השואה בוויקיפדיה" בכתב העת The Journal of Holocaust Research, שבו טענו כי מצאו עיוות נרחב של היסטוריית השואה בפולין בערך האנגלי של ויקיפדיה, המשקף נרטיב ימני-לאומני פולני.
מחקרם ערך כשנתיים וכאשר פורסם הפך ויראלי עם עשרות אלפי צפיות.
לדבריהם, העיוותים כללו: הגזמה בשיתוף פעולה של יהודים עם הכובשים הנאצים/סובייטים, המצאת "פשעי מלחמה" יהודיים כלפי פולנים, טשטוש שיתוף הפעולה של פולנים עם הכובשים הנאצים/סובייטים, והאשמת היהודים בסבלם שלהם בתקופת השואה.
עם זאת, לפי קליין, החלטת הוועדה, שניתנה ב-11 במאי 2024, נכשלה בהתמודדות עם שורש הבעיה – עיוות ההיסטוריה.
לפי קליין, הוועדה התמקדה בעיקר בהתנהגות עורכים (כגון שימוש בשפה פוגענית), אך התעלמה מהשימוש במקורות שגויים או שוליים, ומהצגת מידע כוזב.
שני עורכים שסומנו כמעוותים היסטוריים הורחקו מהדיון בנושא, אך ההרחקה ניתנת לערעור כעבור שנה.
קליין טענה כי במקביל, עורכת שתמכה במקורות אקדמיים אמינים הורחקה גם היא, בעוד שעורך שפרסם תוכן אנטישמי בוטה לא נענש.
קליין הדגישה כי לוועדת הבוררות אין מומחיות תוכנית, וכי אין ביכולתה להבחין בין עובדות שגויות לאמיתיות.
לטענתה, היה על ויקיפדיה לפנות לעזרת היסטוריונים מקצועיים.
היא הזהירה מהשלכות רחבות יותר של הפרשה, במיוחד נוכח השפעת ויקיפדיה ברחבי העולם והעובדה שתכנים מתוכה משמשים כיום מקורות עבור בינה מלאכותית כמו ChatGPT.
ביוני 2024 היא נבחרה לוועדה יועצת חיצונית של Wiki Education במסגרת פרויקט שמטרתו "צדק ידע" (Knowledge Equity), בתמיכת קרן מלון (Mellon Foundation) הוועדה תספק פידבק משמעותי לפיתוח תוכנית הסטודנטים של ויקיפדיה ("Wikipedia Student Program"), בעיקר בנוגע למסגרות והחומרים החינוכיים, במטרה לשפר את האיזון והדיוק של מידע היסטורי ותרבותי בוויקיפדיה.
ב-2024 הייתה אחת מיוזמות של עצומה של "אקדמאים למען שלום", עליה חתמו למעלה מ-1,000 אקדמאים ברחבי העולם, לפיה פעולות ישראל במהלך הלחימה ברצועת עזה במלחמת חרבות ברזל מהוות השמדת עם.
העצומה קראה לנשיא ארצות הברית ג'ו ביידן לעצור את המלחמה.
תורגם לעברית בשם "יהודי איטליה: בין אמנציפציה לפשיזם".
היה מועמד כפול לפרס הלאומי לספרים יהודיים.
עמיתה, המכון לחקר ולהבנת התרבות האיטלקית ע"ש פרוצ'י
מלגת קיץ מטעם הקרן הלאומית למדעי הרוח של ארצות הברית (NEH)
מועמדת סופית לפרס הספר היהודי הלאומי
מענק ברבירי להיסטוריה איטלקית מודרנית, קולג' טריניטי
מלגת יד הנדיב / קרן ברכה ללימודים יהודיים
מלגה מטעם קרן הזיכרון לתרבות יהודית
עמיתת הוראה בינלאומית, קרן השואה של אוניברסיטת USC
פרס לחדשנות פדגוגית, אוניברסיטת צ'פמן
משתתפת בתוכנית החונכות ע"ש פאולה היימן (בית המדרש לרבנים באמריקה והסמינר התאולוגי היהודי)
מלגת הדוקטורט של הדיקן, אוניברסיטת ניו יורק
שירה עטייה היא שחקנית כדורשער ישראלית, חברת נבחרת ישראל בכדורשער נשים.
סגנית אלופת אירופה (לאהטי 2025) יחד עם אלהאם מחאמיד רוזין, רוני אוחיון, סלסביל סואעד, הדס בר ניצן ורעות ארצי.
עטייה נולדה עם לבקנות וסובלת מלקות ראייה מולדת.
בשנת 2020 השתתפה בפרק החמישי של העונה הראשונה של התוכנית סליחה על השאלה ילדים, שהוקדשה לילדים עם עיוורון.
השירוויזיון היה תחרות זמר ישראלית לילדים בהפקת אברהם דשא (פשנל), יוסי פלג וגד אורון שנערכה בין השנים 1979–1982.
המפיק אברם דשא (פשנל) החליט בחנוכה 1979 לציין את חגיגות חצי היובל ל"תיאטרון העממי", משרד האמרגנות שלו בפסטיבל ילדים משלו והעלה את התחרות הזו.
מתכונת השירוויזיון הייתה דומה לזו של פסטיבל שירי הילדים בכך שהשירים היו מבוצעים הן בידי זמרים מוכרים הן בידי ילדים (בין הילדים: דין דין אביב, שביצעה את "מבולבלי" עם הוריה וגם בעצמה, וגלית גוטמן, שביצעה את "פלא פה", שביצעה במקור יונית שוהם).
ההבדל העיקרי בין המופע לפסטיבל היה נעוץ באמנים האורחים שהשתלבו במופע ,כמו הגשש החיוור, אולסי פרי ושחקנים מסדרות טלוויזיה מחו"ל שהזמין פשנל במיוחד.
נוסף על כך בפסטיבל הילדים המופע כולו היה בביצוע חי: גם השירה (של הזמרים המקצועיים ושל הזמרים הילדים) וגם נגינת התזמורת על הבמה.
לעומת זה בשירוויזיון כל הביצועים היו מוקלטים (פלייבק), והלהקה שהוצבה על הבמה הייתה "תזמורת בצורת".
הדבר נבע בין השאר ממיקומו של השירוויזיון (היכל הספורט בתל אביב), שהקשה על ביצוע תזמורתי חי, וכן מהעלויות הגבוהות של הפקה כזאת.
מקצת הזמרים היו מבצעים את שיריהם במופע כשהם מחופשים בשל הנושא של שיריהם (כמו להקת האחים והאחיות בביצוע השיר "ארנבות משוקולד" ומוטי גלעדי בביצוע השיר "סבא מתושלח").
כמו כן נערכו בזמן המופע חידונים ותשבצים שונים, וילדים עד גיל מסוים לא היו חייבים בכרטיס (אחת הטקטיקות של פשנל למשוך קהל ילדים למופע).
אורחת נוספת במופע הייתה ילדת הפלא מרינה פיינגולד, שהשתתפה בשירוויזיון השלישי ב־1981 כמנחת החלק שבו הופיעו הילדים, וגם ביצעה את השירים "פפה פופאי" (שביצעה ב־1979 נירה רבינוביץ' בפסטיזמר) ואת "מרינה רוק", שיר שכתבו לאה לופנפלד ונורית הירש במיוחד בשבילה.
ב־1982 השתתפה פיינגולד במופע בשנית.
השירוויזיון נערך באופן קבוע ב"היכל הספורט" בתל אביב, ומשתתפיו הקבועים היו מוטי גלעדי, יונית שוהם (שהייתה אשת יחסי הציבור במשרדו של פשנל באותה תקופה וזמרת בעברה) ועפרה חזה.
המנחים בשנה הראשונה היו גלעדי וציפי שביט, ובשלוש השנים שלאחר מכן הנחה את המופע דן כנר.
ב־1980 שביט, שהייתה המנחה בשנה הראשונה, הופיעה בחלק השני של המופע.
הבמאי הקבוע של המופע היה אנדריי קלראשו, והמנהל המוזיקלי הקבוע של המופע היה דוד קריבושי.
המנון השירוויזיון היה השיר "שר־לי" (טהרלב / פיק), שאותו ביצעה ציפי שביט.
בשנת 2007 הוציאה חברת הד ארצי אוסף מיוחד לכבודם של שירי השירוויזיון הנוסטלגיים בעריכת אמיר הורוביץ ובועז הראל, ונכללו בו 24 שירים.
+ מיקום השירים בשלושת המקומות הראשונים: מקום ראשון מקום שני מקום שלישי פלאש גורדון סטיב אוסטין שמשון
מוטי גלעדי יוסף טרוצקי יעקב אליעזרוב דוד קריבושי סוף טוב בצל ירוק 80 לאה לופנפלד-וינקלר נורית הירש נורית הירש מי מצייר את הקשת?
עוזי פוקס יוסי בכר אלדד שרים אלדד שרים צפרדרוק סוזי מילר וחיים צדוק ענת שרים אלדד שרים אלדד שרים אגדה יונית שוהם שרה שובל ניסים שובל אורי קריב מבולבלי מוצי, עליזה ודין דין אביב יואל ריפל עוזי חיטמן אורי קריב
+ מיקום השירים בשלושת המקומות הראשונים: מקום ראשון מקום שני מקום שלישי דוקטור, הבובה חולה!
+ מיקום השירים בשלושת המקומות הראשונים: מקום ראשון מקום שני מקום שלישי מלכת קסמים אריה מלך החיות יום הולדת
הערה השיר "מסיבה של סמבה" בוצע באותה שנה בדיוק בפסטיבל שירי הילדים על ידי להקת הכל עובר חביבי אך ללחנו של הנרי ברטר.
+ מיקום השירים בשלושת המקומות הראשונים: מקום ראשון מקום שני מקום שלישי אבא-אבא סופרסטאר הילדה בת שבע
שירות ביון החוץ של רוסיה הוא סוכנות הביון הרוסית ואחד הארגונים החשאיים ביותר בקהילת המודיעין הרוסית.
הארגון הוקם ב־18 בדצמבר 1991 לאחר פירוק הק.ג.ב., בעקבות התפרקות ברית המועצות ויונק את שורשיו ממחלקת החוץ של הצ'קה שנוצרה ב־20 בדצמבר 1920. הארגון חודר בין השאר לארגוני טרור ומשתף במידע שירותי ביטחון של בעלות ברית.
מטה הארגון ממוקם סמוך לכפר באצ'ורינו, בחבל לנין במחוז מוסקבה, סמוך לתחנת המטרו יאסנבו במוסקבה.
הארגון מקביל ל־CIA האמריקאי ולמוסד הישראלי.
סוכנות הביון האזרחית שמטרתו ביון מחוץ לגבולות המדינה הראשונה ברוסיה לאחר המהפכה הוקמה ב־20 בדצמבר 1920 כמחלקת החוץ של הצ'קה.
עד 1954 המחלקה פעלה תחת שמות שונים, אך הייתה כפופה לשירות הביטחון ופעלה כארגון מודיעין.
במרץ 1954 הוקם הקג"ב ובו מנגנון המודיעין: המינהל הראשי הראשון שהיה סוכנות הביון הסובייטית עד 1991. בשל שורת שינויים ארגונים מבניים בקג"ב, שהיה מעורב בניסיון הפוטש של אוגוסט של השמרנים הקומוניסטים בקיץ 1991, המינהל פורק.
יבגני פרימקוב ויו"ר הקג"ב ואדים בקאטין, הביאו למעצרו של יו"ר הקג"ב הקודם, ולדימיר קריוצ'קוב והחליטו להפריד את תפקידי הביון מהקג"ב:
ב-6 בנובמבר 1991, פרימאקוב מונה למנהל הראשון והיחיד של שירות הביון המרכזי הסובייטי.
ב-25 בנובמבר 1991, צו נשיאותי של נשיא ברית המועצות מיכאיל גורבאצ'וב הסדיר את מעמד הארגון, מבנהו ומנהליו.
ב-2 בדצמבר אותה שנה מונו מספר סגנים למנהל הארגון.
כעבור יומיים הפך הקג"ב לשירות הביטחון הבין רפובליקני.
שירות הביון המרכזי והוועדה להגנת גבולות המדינה של ברית המועצות היו לחלק מהחוק האחרון שנחקק בברית המועצות: "אודות הארגון המחודש לגופי ביטחון המדינה".
ב-13 בדצמבר הוקם לראשונה בביון הרוסי לשכת הקשר עם תקשורת ההמונים.
רשמית, הארגון פורק ב־18 בדצמבר 1991 וירש אותו שירות ביון החוץ של רוסיה, שברבות השנים סמכויותיו גדלו והוא מפעיל את הסוכנים החשאיים של המדינה ומשתף פעולה עם סוכנויות ביון זרות.
למעשה כל הסוכנים שהיו מופעלים על ידי הק.ג.ב.
מחוץ לגבולות ברית המועצות המשיכו לעבוד תחת שירות ביון החוץ של רוסיה.
בשנת 2020 ראש השרות חשף חלק מהם לרבות יורי שווצ'נקו שעבד תחת מסווה בשנים 1963-2001 במדינות שונות ובשנת 2017 ולדימיר פוטין העניק לו תואר גיבור רוסיה.
דו"ח המודיעין הראשון של שירות ביון החוץ של רוסיה יצא בשנת 1993 והוא כלל רשימה של עשרות מדינות ומצב תוכניות הגרעין שלהן וקצב התפתחותן האפשרית בעתיד.
הדו"ח כלל מדינות כמו מצרים, סוריה, קוריאה הצפונית, איראן ומדינות נוספות באסיה ואפריקה.
שירות ביון החוץ של רוסיה שיחק תפקיד פעיל מאוד בתקופת בוריס ילצין והיה ממנסחי מדיניות החוץ של רוסיה בתקופה זו.
ראש הארגון, יבגני פרימקוב התבטא רבות כנגד נאט"ו ומדיניות ההתפשטות שלה מזרחה כשגייסה לשורותיה כמה ממדינות הגוש המזרחי לשעבר.
פרימקוב, ערביסט ואנטי-מערבי, תבע ממדינות המערב לחדול מלחתור תחת רוסיה, דברים שגם אמר אז שר החוץ הרוסי, אנדריי קוזירב.
בספטמבר 1999 הניח הארגון דו"ח בפני נשיא רוסיה, אודות סיכויי פלישת נאט"ו לקוסובו וניסיונה של איראן לעבור לשימוש בטכנולוגיה גרעינית וב עמל על מבצעי חדירה לארגוני טרור ופעל נגד הבלדנים הצ'צ'ניים.
באפריל 2010 נחשפה רשת ריגול רוסית בארצות הברית — עשרה מרגלים שנשלחו לארצות הברית בשנות ה־90, על מנת להוות בעתיד מרגלים פעילים עבור המדינה.
לאחר עסקת חילופי אסירים בין רוסיה לארצות הברית, המרגלים הוחזרו לרוסיה.
ביניהם התפרסמה המרגלת אנה צ'פמן שהייתה לסמל תרבות רוסי, בעקבות הפרשה.
בדצמבר 2020 נטען על ידי חברות אבטחת מידע כי הארגון עומד מאחורי קבוצת ההאקרים "Cozy Bear" שביצעה את מתקפת הסייבר על הממשלה הפדרלית של ארצות הברית.
הארגון מנהל מבצעים לשחרור בני ערובה המוחזקים במדינות עוינות, חשיפת תאי טרור ואבטחת השגרירים והמשלחות הדיפלומטיות, בייחוד באזורי סכסוך, באמצעות לוחמי יחידת זסלון.
סרגיי נארישקין הוא מנהל הסוכנות מאז 2016 והתמנה לתפקיד על ידי נשיא רוסיה.
המנהל מחויב למסור דו"חות מודיעין לנשיא מדי יום שני והוא חבר במועצת הביטחון.
שירות ביון החוץ של רוסיה מוסר, כאמור, דו"חות מודיעין שבועיים לנשיא, אלא שבניגוד ל-CIA האמריקני שמסתפק בשליחת הדו"ח ללא פרשנות אישית, שירות ביון החוץ של רוסיה נוטה להוסיף הערות ופרשנות מודיעינית לגבי התגובה האפשרית למידע מודיעיני מסוים.
על פי פרסומים שונים בשנות ה-90 אלה היו מחלקות הארגון:
מינהל PR (המינהל למודיעין פוליטי) - כללה 17 מחלקות שכל אחת מופקדת על ריגול במדינה מסוימת
מינהל S ("הבלתי לגאליים") - כללה 13 מחלקות והפעילה את כל מרגליה האזרחיים של רוסיה, לרבות אלה שנלכדו ב-2010. הכילה תת-מחלקה לריגול ביולוגי.
מחלקה X (מודיעין טכנולוגי) - המקבילה ללק"ם, עוסקת בריגול טכנולוגי ונחשבת למחלקה הגדולה ביותר בשירות ביון החוץ של רוסיה, עם כ-1,000 סוכנים.
נחשבת למחלקה הפורייה ביותר מבחינת הפקת דו"חות מודיעין.
מינהל KR (סיכול ריגול חיצוני) - זהו שירות הביטחון של שירות ביון החוץ של רוסיה.
אחראית למניעת הסתננויות וריגול בתוככי הארגון מצד מדינות זרות.
מינהל OT (תמיכה טכנית מבצעית) - אחראי מבחינה לוגיסטית להצטיידות הסוכנים לקראת ביצוע מבצעים חשאיים.
מינהל R (מינהל הניתוח והתכנון המבצעי) - תכנון מבצעי הארגון בחו"ל.
מינהל I (שירות המחשוב/מידע ותפוצה) - אחראי באופן בלעדי על ניתוח מידע מודיעיני והפקת הערכת מודיעין כוללת מדי שבוע עבור הנשיא.
דו"חות המחלקה הם שמוגשים בפני הנשיא מדי יום שני.
זוהי במידה רבה המקבילה לחטיבת המחקר באמ"ן.
מטה סוכנות הביון הרוסית ממוקם בנפת יאסנבו שבמוסקבה והוא מכונה על ידי עובדי השירות בכינוי "המרכז" או "היער" משום שהמבנה ממוקם בלב אתר מיוער בצפון העיר.
על פי מודיעין ממקורות גלויים הארגון גם מפעיל את המכון הרוסי למחקרים אסטרטגיים, שהוקם כמרכז אנליטי של שירות הביון על פי צו נשיאותי מפברואר 1992. בשנת 2009 המכון אורגן מחדש והוכפף ישירות לסגל הנשיאותי של רוסיה.
עם זאת, באתר האינטרנט הרשמי מבנה הארגון מתואר באופן הבא:
ראש הביון הרוסי הראשון היה מנהל מחלקת החוץ של הצ'קה שהתמנה בנובמבר 1920. בשנות מלחמת העולם השנייה היה זה ראש המודיעין של נקוו"ד.
בתקופת המלחמה הקרה ראש המודיעין הסובייטי היה מנהל המינהל הראשי הראשון של הקג"ב ומאז 1991 ראש הביון הרוסי הוא מנהל שירות ביון החוץ של רוסיה שממונה ומפוטר על פי צווי נשיא רוסיה.
מנהל שירות ביון החוץ של רוסיה הוא בדרגת שר פדרלי ומתוקף תפקידו הוא חבר קבוע במועצה לביטחון לאומי.
מנהל שירות ביון החוץ של רוסיה זוכה לאבטחה צמודה של שירות האבטחה הפדרלי של רוסיה.
שם תחילת כהונה סיום כהונה מנהלי שירות ביון החוץ יבגני פרימקוב 30 בספטמבר 1991 9 בינואר 1996 ויאצ'סלב טרובניקוב 10 בינואר 1996 20 במאי 2000 סרגיי לבדב 20 במאי 2000 5 באוקטובר 2007 מיכאיל פרדקוב 9 באוקטובר 2007 5 באוקטובר 2016 סרגיי נארישקין 5 באוקטובר 2016
שירות ביון החוץ של רוסיה בתרבות הפופולרית
בניגוד למקבילו הפנימי, שירות הביטחון הפדרלי, שירות ביון החוץ של רוסיה כמעט שאינו זוכה לסיקור תרבותי בקולנוע ובספרות בשל טבעו החשאי כאחד מארגוני הביון החשאיים ברוסיה ובעולם.
אחת מסדרות הטלוויזיה הנודעות אודות הארגון היא המולדת מחכה שגוללה את קורות סוכני הארגון ב וכן הסדרה המרצה.
בתעשיית הקולנוע הרוסית הארגון הוצג בסרטי פעולה כדוגמת בלתי מנוצח והסרט גיבור.
נכתבו ספרים בודדים על ידי יוצאי הארגון אודות הסוכנות ובישראל הארגון זכה לחשיפה רבה באשר לשיטות הפעולה שלו, בסדרת הטלוויזיה תא גורדין המגוללת את סיפורם של סוכני שירות ביון החוץ של רוסיה שהושתלו בישראל לפני שנים ונדרשים לפעול שוב, לאחר הקפאה של שנים רבות.
לסדרה תא גורדין נוצרה מקבילה בארצות הברית Allegiance ששודרה החל מינואר 2015.
הגוף הופיע בכמה מספריו של טום קלנסי בזיכיון ג'ק ראיין, כמו בספר חומת אש, ובספריו של דניאל סילבה כמו ב"האישה האחרת".
שירוגרפיה (Shearography) היא בדיקה לא הורסת, המבוססת על אינטרפרומטריה.
להבדיל מתרמוגרפיה, בשיטה זו משתמשים בעירור מכני ישיר של החלק, ובעזרת מערכת מיוחדת ניתן לאתר פגמים ושינויים בפריט הנבדק.
הפעלת מאמץ גזירה על הפריט מביאה להתפשטותו, ופגם מיקרוסקופי בחומר גורם לחוסר אחידות במעוות הנוצר.
חוסר אחידות זה יוצר תבנית התאבכות אופיינית, המאפשרת לגלות פגמים ולעיתים גם להעריך את גודלם.
בישראל ממעטים בביצוע בדיקות אלו מאחר ש:
זוהי בדיקה שאינה מוכרת ונפוצה בתעשייה ונעשית רק במקרים בהם אין פתרון אחר (זמין יותר).
מחיר הבדיקה גבוה (נגזר ממחירה הגבוה של מערכת הבדיקה).
נכון ל-2006, ישנה רק מערכת שירוגרפיה אחת בכל הארץ.
מועדון הכדורגל שירוקי ברייג (NK Široki Brijeg) היא קבוצת כדורגל בוסנית המשחק בליגת העל הבוסנית, ומייצגת את העיירה שירוקי ברייג.
אצטדיונה הביתי של הקבוצה הוא אצטדיון פקארה, המונה כ-7,000 מקומות ישיבה.
האצטדיון עומד בתקנות אופ"א ומארח גם משחקים בינלאומיים.
הקבוצה נוסדה ב-1948, וימיה הטובים ביותר הגיעו בשנות ה-90 של המאה ה-20, כאשר זכתה ב-4 אליפויות הרצג-בוסניות תוך 5 שנים.
גם בשנות האלפיים הצליחה הקבוצה משמעותית, כשזכתה ב-2 אליפויות בוסניה-הרצגובינה ובגביע המקומי פעם אחת.
מדי הקבוצה הם כחולים, ובמשחקי חוץ הקבוצה לובשת הקבוצה מדים לבנים.
על סמל הקבוצה מוצג חלק מדגל קרואטיה.
שירוקי היא עיירה נוצרית, ורוב האוהדים תומכים בנבחרת הקרואטית ומתנגדים להזדהות עם בוסניה.
קהל הקבוצה תומך מאוד, אך לא באופן פנאטי.
האוהדים נוהגים לשיר במהלך המשחקים, ולעיתים להשתמש בפירוטכניקה, אך לא מוכרים כאלימים.
אליפות בוסניה והרצגובינה: 2004, 2006
הגביע של בוסניה והרצגובינה: 2007, 2013
"שִירוֹנֶט" הוא אתר אינטרנט ישראלי המכיל מילים לשירים לועזיים ועבריים.
בנוסף יש בו גם טריוויה, רינגטונים, תאריכי ימי הולדת של כוכבים ומידע כללי על אודותם, וידאו קליפים, תמונות אמנים, תמונות עטיפות אלבומים ומודעות על הופעות קרבות.
האתר הוקם בסוף 2002 על ידי עידן טל אשר גם ניהל אותו במשך שנים רבות.
תחילה פעל האתר ללא רישיון להצגת השירים.
החל משנת 2003 האתר פועל תחת בעלות חברת "די.אי.סי טכנולוגיות רשת" בע"מ.
לחברה רישיון מאקו"ם, והיא מעבירה תמלוגים לאקו"ם וליוצרים בגין השימוש ביצירותיהם באתר.
ב-2012 החל האתר לפעול כחלק מהאתר "mako" של "שידורי קשת".
החיפוש בשירונט נגיש ובולט בעמוד הפתיחה, ואפשר לחפש בו שיר לפי שם השיר, שם האמן או הלהקה המבצעת, לפי המחבר, המלחין ולפי מילים מתוך השיר.
כמו כן, יש אפשרות לחפש לפי נושא השיר או לפי האינדקס (שמשייך את השיר לשירי להקות צבאיות, שירים לגיל הרך, שירי פסטיגלים ופסטיבלים וכדומה) לא בתוך פעילות החיפוש המוגדרת של שירונט.
שירון הוא מקבץ מודפס של שירים מהזמר העברי ובו מופיעות מילות השירים, ולעיתים גם תווים.
השירון כולל שירים ופזמונים המוכרים בציבור, והם משמשים לפעילויות חברתיות וחינוכיות.
הנפוץ ביותר הוא השירון המחולק למשתתפים בערבי שירה בציבור, ובעזרתו הם שרים את השירים על פי המילים המופיעות בו.
השירון מהווה חלק בלתי נפרד מהתרבות הישראלית ומהפצת הזמר העברי.
בין השירונים העבריים הראשונים ניתן לציין שירון של שיינברג מ-1935, הכולל תשעה שירים ובו נכתב: "המוזיקה תעלה ותחזק את התחושה הלאומית, תמצית הלאומיות מוצאת בה את ביטויה".
מתקופה זו התפתחה תופעת השירה בציבור, והייתה חלק מהפעילות היזומה של ארגונים אשר פעלו בארץ, כמו: גופי התיישבות, הסוכנות היהודית, ועדות תרבות ביישובים, בתי ספר ותנועת נוער.
כל אלה עסקו ב"הזמנות יצירה" ובהפצת שירונים רבים".
על פי מחקרה של טלילה אלירם (בר-אילן, תשנ"ה) "השירה בציבור וריקודי העם הם חלק ממנגנוני התמיכה החברתית מאז ימי החלוצים ועד ימינו".
כך אנו יכולים למצוא בשנות ה-40 את תנועות הנוער התופסות תאוצת הקמה ופעילות – ובתוכן דרישה עצומה לשירים עבריים.
במסגרת פעילויות אלו הופצו שירונים רבים.
השירון שימש גם כלי להפצת השירים על ידי מחבריהם.
מאז קום המדינה משתלבים השירונים במגוון פעילויות חברתיות וציבוריות.
מלבד שירה בציבור, משמש השירון כלי עזר במערכי שיעור ופעילות חברתית בית הספר, בתנועות נוער, במסיבות, ובחגיגות רבות משתתפים.
שירון מודפס לעיתים על דף אחד או כמה דפים מהודקים.
שירונים מופקים לפי נושאים – כמו: שירי חג, שירי אהבה, שירי מלחמה.
ישנם "שירוני תווים" או "שירוני אקורדים" – למנגנים על כלי נגינה.
שירות אוסטרי בחו"ל (בעבר נקרא "המוסד האוסטרי לשירות בחו"ל") הוא ארגון ללא כוונת רווח שמציע למשרתים בשירות הלאומי האוסטרי תפקידים במקומות שונים בעולם.
הארגון הוקם באוסטריה ב-1998 על ידי אנדראס מייזלינגר.
הארגון מציע לצעירים אוסטרים חלופה לשירות צבאי חובה בארצם.
במקום השירות הלאומי הרגיל בן 9 חודשים, ניתן באמצעות הארגון לשרת באחד המוסדות התואמים באחת מעשרות מדינות בעולם, למשך 12 חודשים.
המעוניינים נדרשים לעמוד בדרישות שונות של המוסדות השונים.
השירות במוסדות אלו מתמקד בעיקר בשירות סוציאלי, סיוע בשמירת השלום, והנצחת זיכרון השואה (מעניק את פרס זיכרון השואה האוסטרי).
שירות ביון החוץ של אוקראינה () הוא גוף ממלכתי עצמאי האחראי לפעילויות מודיעין בתחומים סביבתיים, טכניים ומדעיים, צבאיים, כלכליים ופוליטיים.
זוהי סוכנות הביון הממשלתית של אוקראינה שהוקמה ב־14 באוקטובר 2005 כיורשת למטה הכללי, למטה הראשון ולמחלקת המודיעין של שירות הביטחון האוקראיני.
פעילויות הארגון מעוגנות בחוק "אודות שירות ביון החוץ של אוקראינה", סעיפים שונים בחוקת הרפובליקה וקווים מנחים מטעם בכירי המדינה.
הארגון כפוף ישירות לנשיא אוקראינה שממנה את יו"ר הארגון.
על פי חוק חדש שאומץ בשנת 2020, נכללה הסוכנות במסגרת קהילת המודיעין האוקראינית.
סוכנות הביון הראשונה בתולדות אוקראינה הוא האגף האוקראיני של נקוו"ד שהוקם בשנות ה-30. עד 1991 היה המודיעין האוקראיני כחלק מהאגף האוקראיני של הקג"ב והשירותים החשאיים של ברית המועצות.
ב-1991 הוקם שירות הביטחון האוקראיני ובמסגרתה התקיימה מחלקת המודיעין כסוכנות הביון החיצונית.
ב-14 באוקטובר 2005, הנשיא לאוניד קוצ'מה חתם על צו "אודות שירות ביון החוץ של אוקראינה" ובכך ייסד סוכנות ביון עצמאית לראשונה.
מאז הופרד משירות הביטחון האוקראיני הארגון פועל כגוף עצמאי ממלכתי.
ב-1 בדצמבר אותה שנה, הפרלמנט האוקראיני אישר את החוק החתום על ידי הנשיא וביום זה נכנס החוק לתוקפו והארגון הפך למבצעי - כשיום זה נחשב ליום הולדתו של הביון האוקראיני.
על פי חוקת אוקראינה, הארגון כפוף לנשיא ולמועצת הביטחון וההגנה הלאומית של אוקראינה ומפוקח על ידי הראדה העליונה - הבית העליון בפרלמנט, כאשר בסמכותו של התובע הכללי האוקראיני לחקור את בכירי הארגון, במידה והללו נחשדים בשחיתות.
ב-1 בפברואר 2019 נשיא אוקראינה הנפיק צו נשיאותי לעיצוב סמל חדש לארגון.
מכון שירות הביון החיצוני - מרכז האימונים של סוכני הארגון
הארגון משתף פעולה עם שירותי ביון וגופי אכיפת חוק אחרים באוקראינה.
בתקופת הנשיא ויקטור יושצ'נקו, הארגון עודד קשרים נרחבים עם משרד הביטחון של נאט"ו.
הנושא העיקרי במדיניות החוץ האוקראינית הוא המעורבות במבצעים בינלאומיים עם ברית נאט"ו והאיחוד האירופי.
בתוכנית שיתוף הפעולה של אוקראינה עם האיחוד האירופי, הארגון נוטל חלק במבצעי לוחמה בטרור, מאבק בפשע המאורגן, פיקוח על ההגירה הבלתי חוקית, מניעת סחר בסמים ובבני אדם.
מנהלי מחלקת המודיעין של שירות הביטחון
שם תחילת כהונה סיום כהונה גיאורגי קירילוביץ' קובטון 1991 1992 אולכסנדר קונסטנטינוביץ' שרקוב 1993 1995 ויאצ'סלב וולודימירוביץ' אברמוב 1995 1998 לאוניד מיקולאייביץ' רוז'ן 1999 2000 אולכסנדר ויקטורוביץ' צ'רבאן 2000 2003
שירות ביטחון המדינה (בגאורגית: სახელმწიფო უსაფრთხოების სამსახური) הוא הזרוע הממשלתית בגאורגיה האחראית לביטחון פנים במדינה.
זהו הגוף המרכזי לסיכול ריגול, לוחמה בטרור ומאבק בחתרנות ובפשע המאורגן.
השירות מהווה לגוף הבלעדי המדינה לענייני ביטחון והוא אחראי להגנת הסדר החוקתי, הגנה על ריבונותה ושלמותה הטריטוריאלית של המדינה, מאבק באיומים צבאיים ובפעילויות ריגול של מדינות זרות.
בנוסף הגוף פועל נגד ארגוני טרור ובפשע בינלאומי.
מאז 2015, הגוף פועל כסוכנות עצמאית רבת סמכויות לאחר שבמשך שנים פעל כיחידת סמך של משרד הפנים.
השירות הוקם ב-1992 בשם "לשכת איסוף מידע וניתוח אינפורמציה", כיורשת הסניף הגאורגי של הקג"ב הסובייטי ובראשה עמד איראקלי בתיאשווילי.
יורשו, שותא קוויראיה המשיך במדיניות הפרו-רוסית.
לאחר ניסיון ההתנקשות הכושל בנשיא אדוארד שווארדנדזה ב-29 באוגוסט 1995, יחידת אומגה, שהייתה חלק מיחידת האבטחה, פורקה ומפקדיה נעצרו.
ב-15 בדצמבר 2004 הנשיא מיכאיל סאאקשווילי פירק את המשרד לביטחון לאומי ומשרד הפנים ובמקומן הקים את משרד המשטרה וביטחון הציבור, שאחר כך שינה את שמו למשרד לענייני פנים.
בראש המשרד החדש הועמד ראש המועצה לביטחון לאומי לשעבר, והשר לביטחון לאומי לשעבר מר ואנו מראבישווילי.
כעבור זמן הארגון נקרא בשם "שירות הביטחון הלאומי" שפעל בכפיפות למשרד הפנים.
הארגון הפך לארגון עצמאי בשנת 2015.
שירות ביטחון המדינה הגאורגי מורכב מהמחלקות הבאות:
שירות אכיפת החוק הצבאי של הכוחות המזוינים האוקראיניים (באוקראינית: Військова служба правопорядку у Збройних Силах України) הוא המשטרה הצבאית של אוקראינה (באוקראינית: Військова поліція України).
הגוף הוקם ב-19 במאי 2002. על פי אומדן כוח אדם משנת 2005, מצבת כוח האדם שלו עמד על 1,745 חיילים.
מפקד החיל הוא גנרל-מייג'ור איהור קרישטון.
חיילי המשטרה הצבאית האוקראינית נטלו חלק במבצעי אכיפה שונים באזור ואסיט, עיראק בשנת 2005, כחלק מסיוע לכוחות הקואליציה של ברית נאט"ו.
גנרל מייג'ור איהור קרישטון (משנת 2015)
שירות ביטחון המדינה המצרי היווה את המשטרה החשאית המצרית.
מטרותיו היו מניעת חתרנות פוליטית, ולוחמה באדיקות איסלאמית.
פורק בעקבות הפלתו של מובראכ בשנת 2011.
שם הארגון נקבע בשנות ה-70 על ידי אנואר סאדאת, נשיא מצרים דאז.
לפני כן, בעת שהיה הארגון כפוף למשרד הפנים המצרי, נערכו בו שינויי שם עשרות פעמים.
הארגון הואשם על ידי שורת ארגוני זכויות אדם בעולם (ביניהם גם אמנסטי אינטרנשיונל ו-Human Rights Watch) בכך שביצע עינויים אכזריים בנחקריו, וביניהם הכאה, תקיפה מינית, מכות חשמל, הטחת עלבונות, כיבוי סיגריות על עור הנחקר, והפעלת לחץ להודאה בפשעים שכלל לא ביצע.
הארגון נודע כמוסד אכזר, אשר מוטב לשמור מרחק מנציגיו.
את הארגון שפורק החליף באפריל 2011 מנגנון חדש בשם הביטחון הלאומי (قطاع الأمن الوطنى), אשר נועד לפעול תוך מתן כבוד לזכויות ולחרויות האזרח.
מועדון הכדורסל הקרואטי שירוקי (בבוסנית: Hrvatski košarkaški klub Široki) היא קבוצת כדורסל בוסנית מהעיר שירוקי ברייג, המתמודדת בליגת העל הבוסנית והליגה האדריאטית.
הקבוצה הוקמה בשנת 1974. והיא המעוטרת ביותר בכדורסל הבוסני.
עם מספר האליפויות והגביעים יותר מכל קבוצה בוסנית אחרת (בסך הכל 6 דאבלים).
בעונת 2012/13 הפסידה בגמר הפלייאוף לקבוצת איגוקאה 4-2 לאחר ארבע אליפויות רצופות.
ההופעה האירופאית הראשונה של הקבוצה הייתה בעונת 1998/99 ביורוקאפ.
בנוסף משתתפת הקבוצה במסגרת הליגה האדריאטית מאז שנת 2001. ובעונת 2008/09 השתתפה ביורוצ'לנג' והגיעה עד לשלב רבע הגמר.
שירות ביון החוץ של קזחסטן (בקזחית: Қазақстан Республикасының «Сырбар» сыртқы барлау қызметі) ובראשי תיבות סירבּאר (Сырткы Барлау, תעתיק: סירטקי בּארלאוּ; "ביון חוץ") היא מחלקת הביון של הוועדה לביטחון לאומי של קזחסטן, הנחשבת לסוכנות הביון הממשלתית.
הסוכנות פעלה כסוכנות ביון עצמאית מ-2009 ועד 2019, קודם לכן מ־1993 פעלה כמחלקת "ברלַאוּ" של שירות הביטחון הקזחי.
ב־2019, שוב הפכה לחלק מהוועדה לביטחון לאומי.
סוכנות הביון הקזחית הוקמה לראשונה כאגף במסגרת שירותי הביון הסובייטיים.
ב-1992 הוקם מינהל המודיעין של הק.נ.ב הקזחי, שב-1995 קודם למעמד של מינהל ראשי ראשון.
ב-1997 הוקם ארגון "ברלַאוּ" ("מודיעין" בקזחית), כסוכנות הביון העצמאית של קזחסטן, אלא שמאבקי כוחות פנימיים בתוך קהילת המודיעין הקזחית הביאו לכך שב-1998 הוא הוכפף לק.נ.ב שוב, אף שהמשיך לשאת את השם "שירות ברלאו", כסוכנות ביון הכפופה לוועדה לביטחון לאומי.
בפברואר 2009 החליט נשיא קזחסטן נורסולטאן נזרבייב לפרק את "ברלאו" ובמקומה הקים את "סירבּאר - שירות ביון החוץ של קזחסטן" כסוכנות הביון העצמאית של קזחסטן הכפופה ישירות לנשיא.
הסוכנות החדשה הוקמה בכפוף לצו חתום של הנשיא "לחיזוק הביטחון הלאומי הקזחי ופיתוח פעילויות המודיעין".
בפברואר 2019 מונה גאביט בייז'אנוב לראש שירות הביון הקזחי והסוכנות הפכה למחלקה בוועדה לביטחון לאומי.
איסוף מידע מודיעיני הנוגע לאינטרסים של הרפובליקה הקזחית;
תמיכה בנשיא הרפובליקה של קזחסטן וגופי ממשלת המדינה, תוך ביצוע הערכות אנליטיות פוליטיות, פיננסיות, כלכליות, צבאיות, מדיניות, מדעיות, טכניות, הומניטריות ואקולוגיות;
קידום הפיתוח הכלכלי וההתקדמות המדעית והטכנולוגית, הצבאית והטכנית של המדינה למען ביטחון הרפובליקה של קזחסטן;
להשתתף בפיתוח ויצירת תנאים התורמים למימוש מדיניות המדינה בתחום הביטחון הלאומי;
יישום צעדים שמטרתם למנוע נזק ממשי או פוטנציאלי לאינטרסים הלאומיים והביטחוניים של הרפובליקה של קזחסטן, ארגוניה, מוסדותיה ואנשיה מהשירותים המיוחדים ומעקב אחר ארגוני מדינות ואנשים זרים וארגוני טרור קיצוניים מחוץ לקזחסטן;
במסגרת גבולות סמכותה הסוכנות מעורבת באבטחת המשימות הדיפלומטיות והדיפלומטים המשרתים בקזחסטן;
תיאום עם סוכנויות ביון זרות;
משימות אחרות נקבעות על פי חוקי ומעשי נשיא הרפובליקה של קזחסטן;
שירווינטוס (בליטאית: Širvintų rajono savivaldybė; ביידיש: שירווינט) הוא אחד מ-60 מחוזות משנה של ליטא.
הוא מחוז משנה של מחוז וילנה ואוכלוסייתו מנתה בשנת 2011, למעלה מ-17,300 תושבים.
העיר שירווינטוס היא העיר הגדולה ביותר במחוז, ומשמשת כמרכז המנהלי שלו.
בשטחי מחוז המשנה עוברים הנהרות נריס ושירווינטה , ויש בו 28 אגמים, הגדול שבהם הוא אגם אליס המשתרע על כ-1.5 קמ"ר, והעמוק שבהם הוא גלוואניס המגיע לעומק 25 מ'.
מחוז-המשנה הוקם כיחידה מנהלית מוגדרת בשנת 1950 ומאז השתייך למחוזות שונים.
השיוך הנוכחי של מחוז-משנה זה למחוז וילנה, החל בשנת 1995, עם הקמתו מחדש של מנגנון המנהל של מחוז-המשנה.
במחוז המשנה עיר אחת: עיר המחוז שירווינטוס; 5 עיירות: בוגוסלאווישקיס (בוגוסלאווישוק), גלוונאי (גלוואן), קרנאווה (שהייתה בימי הביניים בירת הדוכסות הגדולה של ליטא), מוסנינקאי (מוסניק) וזיבאלי; ועוד 483 כפרים קטנים יותר.
שירוואן (באזרית: Şirvan) היא עיר בדרום-מזרח אזרבייג'ן.
העיר נוסדה ב בשם זובובקה על שמו של הגנרל הרוסי .
ב-1938 שמו של היישוב שונה לעלי-באיראמלי על שמו של פעיל קומוניסטי אזרי.
ב-1954 היישוב קיבל מעמד של עיר.
ב-25 באפריל 2008 העיר קיבלה את שמה הנוכחי.
החל משנת 1999 בעיר פועלת המכללה הממלכתית לכלכלה ומדעי הרוח של שירוואן.
לפי אומדן רשמי מתאריך 1 בינואר 2025 התגוררו בעיר כ-84,400 בני אדם.
שירווינטוס (בליטאית: ; בפולנית: Szyrwinty, שירווינטי; ביידיש: שירווינט) היא בירת מחוז משנה שירווינטוס שבמחוז וילנה בליטא, כ-50 ק"מ צפונית מערבית לווילנה.
העיר שוכנת על גדות נהר שירווינטה.
שירווינטוס נזכרת מהמאה ה-14. באמצע המאה ה-16 נבנתה בה כנסייה ראשונה.
במהלך המלחמה הפולנית-סובייטית בשנת 1920 נקבע היישוב בסמוך לגבול הרפובליקה הפולנית השנייה.
בשנת 1951 הוענקו ליישוב זכויות עיר.
בין מלחמות העולם נמנו בעיר כ-700 יהודים, כשליש מתושביה, והתקיימה בה פעילות ציונית, שכללה בית ספר עברי ותנועות נוער ציוניות.
עם סיפוח ליטא לברית המועצות בשנת 1940 נאסרה פעילות זו.
בסוף יוני 1941, תחילת מבצע ברברוסה, נכבשה העיר בידי הגרמנים, ואלו העלו באש את בתי הכנסת בה, תוך חילול ספרי התורה שבהם.
לאחר מכן, תפסו את השליטה בעיר ליטאים לאומנים, אשר הוציאו להורג יהודים מהעיר שהואשמו בקומוניזם, והטילו על יתר היהודים עבודות כפייה, תוך רצח עשרות מהם.
בסוף אוגוסט 1941 רוכזו יהודי העיר בגטו קטן שהוקם בה, בו שדדו הליטאים את רכושם מעת לעת.
ב-18 בספטמבר 1941 נרצחו ביער פיבוניה (Pivonija) כל יושבי הגטו שבעיר.
לאחר מכן, נקבע בכניסה לעיר שלט רשמי המציין כי שירווינטוס "נקייה מיהודים".
שירות בטיחות או בכינוי הנפוץ "שירות בטיחות החיים" (Safety-of-life Service), על פי סעיף 1.59 של תקנות הרדיו (RR) של איגוד התקשורת הבינלאומי (ITU) מוגדר כשירות תקשורת מבוסס רדיו המשמש באופן קבוע או זמני לשמירה על חיי אדם ועל רכוש.
תקינות רבות מתייחסות למערכת המוגדרת כ"שירות בטיחות החיים" כמערכת אשר יש, ככל שניתן, להימנע מפגיעה במתן השרות שלהן, גם במחיר כבד, כגון הוצאה כספית נוספת בהליך פיתוח המערכות כדי שלא יפגעו בשירותי בטיחות הפועלים בחפיפה אליהם.
דוגמה לכך היא השאיפה להימנעות משימוש בתחומי תדרים הנמצאים בשימוש שירותי בטיחות החיים.
מספר דוגמאות אופייניות של שירותי בטיחות הן:
שירות ביון החוץ של רומניה הוא סוכנות הביון הרומנית ואחד הארגונים החשאיים ביותר בקהילת המודיעין הרומנית.
ארגון זה אחראי לאיסוף מגוון אמצעי איסוף מודיעין בנוגע לביטחון הלאומי והאינטרסים הלאומיים של המדינה.
השירות ממונה על איסוף מידע מסוג מודיעין אנושי (יומינט) ומשימות הפקת מודיעין חשאיות מחוץ לגבולות המדינה, דיפלומטיה חשאית, תפקידים מיוחדים וסיכול יעדים אזרחיים וצבאיים של האויב.
פעילותו כפופה להנחיות הממשלה וצווים נשיאותיים והוא כפוף לנשיא רומניה.
הארגון מקביל ל-CIA האמריקאי ולמוסד הישראלי.
שירות ביון החוץ הוקם בפברואר 1990 מכוח צו 111 של חזית הישועה הלאומית שייסדה את מרכז ביון החוץ (Centrul de Informații Externe) בתור סוכנות הביון החדשה, מתוך מחלקת המודיעין של הסקוריטטה.
מעט מאוד ידוע על מבצעי הארגון ואופי פעילותו מהווה מידע חסוי וחשאי.
שירות ביון החוץ של אזרבייג'ן (אזרית: Azərbaycan Respublikasının Xarici Kəşfiyyat Xidməti) הוא שמה של סוכנות הביון הממשלתית של אזרבייג'ן שהוקמה ב-14 באוקטובר 2015 כיורשת למחלקת המודיעין של המשרד לביטחון לאומי שפורק.
הארגון כפוף ישירות לנשיא אזרבייג'ן שממנה את יו"ר הארגון.
סוכנות הביון הראשונה בתולדות המדינה הוא האגף האזרי של נקוו"ד שהוקם בשנות ה-30. עד 1991 היה המודיעין כחלק מהאגף האזרי של הקג"ב והשירותים החשאיים של ברית המועצות.
ב-1991 הוקם המשרד לביטחון לאומי של אזרבייג'ן ובמסגרתו התקיימה מחלקת המודיעין כסוכנות הביון החיצונית.
ב-14 בדצמבר 2015, הנשיא אילהם אלייב חתם על צו נשיאותי מספר 706 שייסד סוכנות ביון עצמאית לראשונה.
ביום הקמת השירות מונה בכיר לשעבר במשרד לביטחון לאומי, בשם אורחן סולטנוב, לעמוד בראש הארגון.
ביוני 2017 נחתם צו שאשרר סמל חדש לארגון.
שם תחילת כהונה סיום כהונה מייג'ור גנרל אורחן סולטנוב 14 בדצמבר 2015
שירות ביטחון המדינה של אזרבייג'ן (באזרית: Dövlət Təhlükəsizliyi Xidməti; בראשי תיבות: DTX) הוא הגוף העיקרי לענייני ביטחון לאומי ותפקידו לסכל ריגול ולשתף פעולה עם מחלקות אכיפת חוק וסוכנויות אחרות בתחום.
השירות הוקם בדצמבר 2015 מתוך המשרד לביטחון לאומי שפוצל לגוף לביטחון פנים וסוכנות ביון.
שירות ביטחון המדינה הוקם מכוח צו נשיאותי מספר 706 של הנשיא אילהם אלייב, שנחתם ב-14 בדצמבר 2015, על בסיס המשרד לביטחון לאומי של אזרבייג'ן שפורק.
שירות ביון החוץ של אסטוניה () הוא שירות המודיעין של הרפובליקה של אסטוניה.
זוהי סוכנות ביון ממשלתית האחראית על איסוף מודיעין למען האינטרסים של אסטוניה והעברתו לנשיא, לראש הממשלה, לראש המטה הכללי, לשר הפנים, לשר החוץ ולשר ההגנה.
נכון למרץ 2016, המנהל הכללי הוא מיק מראן.
סוכנות זו מקבילה למוסד הישראלי ול-CIA האמריקאי.
סוכנות הביון האסטונית הוקמה לראשונה בשנת 1992 כשירות המודיעין (Eesti Vabariigi Riigikantselei Teabeteenistus).
בשנת 2001 פעילות השירות עוגנה בחוק רשויות הביטחון ושמו שונה למועצת המודיעין (Teabeamet).
ב-1 ביולי 2017, שמו שונה שוב, לשירות ביון החוץ של אסטוניה.
משימתו המוצהרת של שירות ביון החוץ היא להבטיח את ביטחונה הלאומי של אסטוניה, לשמור על ההסדר החוקתי באמצעים לא-צבאיים.
השירות אוסף מודיעין על מדינות זרות, על התפתחויות ואירועים בחו"ל לצורך גיבוש מדיניות החוץ, הכלכלה וההגנה.
כמו כן מבצע השירות תפקידי סיכול ריגול, אבטחת משלחות דיפלומטיות; ארגון ופיקוח על יישום פעילויות מאומצות בתחום ביטחון מידע ואבטחת התקשורת הממשלתית.
השירות כפוף ישירות למשרד ההגנה.
ממשלת אסטוניה לא חשפה כל מידע על הסוכנויות או על המחלקות שפועלות בתוך הארגון, אולם ידוע שהסוכנות משתפת פעולה באופן הדוק עם שירות הביטחון הפנימי: משטרת הביטחון האסטונית ועם צבא אסטוניה ומנהלת פעילויות מודיעין משותפות עם כל גופי הממשל האסטוניים.
ב-4 באפריל 2015, הוקמה הוועדה הפרלמנטרית לפיקוח על רשויות הביטחון תחת סעיף 36 לחוק רשויות הביטחון.
תפקידה לוודא שסוכנויות אכיפת החוק ורשויות המודיעין והביטחון תפעלנה בכפיפות לסעיפי חוק רשויות הביטחון בכל הנוגע לביצוע פעילויות מעקב.
הוועדה אחראית על ניהול הפעילות של שירות הביון כדי להבטיח את התאמת פעילויותיו עם קוד ההליך הפלילי האסטוני, כמו גם ביצוע פיקוח על הליך גיוס אנשים לגופי המודיעין והביטחון.
שירות אבטחת המדינה המיוחד (בגאורגית: საქართველოს სახელმწიფო დაცვის სპეციალური სამსახური [სდსს], בתעתיק: "סקארתוולוס סאחלמציפו דאצוויס ספציאלורי סמסאחורי") הוא סוכנות ממשלתית בעלת אופי צבאי של ממשלת גאורגיה האחראית לאבטחת בכירים, נציגי מדינה, כולל נשיא גאורגיה, כמו גם נכסים לאומיים, מבקרים זרים ומבנים דיפלומטיים.
הסוכנות כפופה לפרלמנט, כאשר רק המחלקה האחראית לאבטחת הנשיא המכהן כפופה לנשיא.
קודמו של השירות היה שירות האבטחה הממשלתי (საქართველოს რესპუბლიკის სამთავრობო დაცვის სამსახური) שנוצר ב-23 ביוני 1994 על בסיס מינהל האבטחה הממשלתי של המשרד לביטחון המדינה.
ב-20 בפברואר 1996 אימצה הסוכנות את שמה הנוכחי בהתאם לחוק "אודות שירות אבטחת המדינה המיוחד".
בשנת 1998 הוטל על הסוכנות להעניק שירותי אבטחה ומתן ביטחון שוטף לפרויקטים בתחום האנרגיה בגאורגיה, כגון צינור הנפט באקו-טביליסי-ג'ייהאן.
משימה זו הועברה לידי המחלקה הראשית להגנה על צינורות אסטרטגיים של משרד הפנים ב-1 בינואר 2006.
הסוכנות איבדה שבעה אנשי צוות במילוי תפקידם, מתוכם שניים נהרגו במתקפה על שיירת הנשיא אדוארד שוורדנדזה בטביליסי, ב-9 בפברואר 1998.
שירות אבטחת המדינה המיוחד מספק אבטחה:
לפקידי הרשות המבצעת, הרשות המחוקקת והרשות השופטת,
בניינים, מבנים ושטחים השייכים לממשל,
לביקורם של רמי-דרג וגורמים מחו"ל, נציגים של ארגונים בינלאומיים ואח"מים,
מקומות ומבני מגורים המשמשים בכירי ממשל.
השירות מאבטח את האישים הבאים:
הקתוליקוס-פטריארך של הכנסייה האורתודוקסית הגאורגית
ראשי הרשיות המחוקקות העליונות והרשויות המבצעות של אבחזיה ואג'ריה
חברים קבועים במועצה לביטחון לאומי
ראשי מדינות זרות, המבקרים גאורגיה
מועמדים לנשיאות בתקופת טרום הבחירות וקיום הבחירות.
בהחלטת הנשיא, השירות מספק אבטחה גם ל:
סגן יו"ר הפרלמנט, חברי פרלמנט, חברי ממשלה, פקידים בכירים אחרים, כמו גם בני משפחתם אם ישנן ראיות המצביעות על איום על חייהם ובריאותם;
גורמי בכירים ונציגי ארגונים בינלאומיים;
בני משפחה של פקידים בכירים, כפי שנקבע בחוק מיוחד.
שירות ביטחון המדינה (בפאשטו: خدمات امنیت دولتی) — היה הגוף הממשלתי לענייני ביטחון ברפובליקה הדמוקרטית של אפגניסטן.
בשנים 1978-1979 נקרא מחלקת ההגנה על האינטרסים של אפגניסטן והארגון לסיכול ריגול.
במאי 1986, שם הארגון שונה למשרד לביטחון המדינה.
לעיתים קרובות הארגון מתואר בכינוי שירות ביטחון המדינה של הרפובליקה הדמוקרטית של אפגניסטן, שהיה קיים משנת 1978 ועד 1992 וכונה בראשי התיבות חאד.
השירות החשאי האפגני שהוקם ב-6 בינואר 1980. הוקם על ידי הק.ג.ב.
"..כדי להגן על החירויות הדמוקרטיות, העצמאות הלאומית, הריבונות, האינטרסים של המהפכה, העם ואת המדינה, כמו גם לנטרל קנוניות של האויבים של אפגניסטן".
השירות החשאי נוצר והופעל בסיוע משמעותי של הק.ג.ב הסובייטי.
תפקידו היה פעילות מודיעין, ריגול וסיכול חתרנות, דיכוי פעילות חתרנית של מתנגדים לשלטון, מחתרות, כנופיות וארגוני טרור.
הגוף המשיך להתקיים עם שינויי שם שונים עד הפלישה האמריקאית לאפגניסטן כשהוחלף במינהל הביטחון הלאומי.
שםתחילת כהונהסיום כהונה01אסדוללה סרוואריאפריל 1978ספטמבר 197902אסדוללה אמיןספטמבר 1979דצמבר 197903מוחמד נג'יבוללה6 בינואר 198021 בנובמבר 198504Ghulam פארוק יאקובי6 דצמבר 198516 אפריל 199205אוסמן סולטאני16 באפריל 199228 באפריל 199206מוחמד פאהיםאפריל 1992דצמבר 2004
שירות ביטחון המדינה (VSSE) (מה שנקרא בהולנדית: Veiligheid van de Staat; בצרפתית: Sûreté de l'État) הוא שירות הביון והביטחון הבלגי.
הוקם בשנת 1830, הוא הוותיק שבשירותי המודיעין בעולם, חוץ מאלה של הוותיקן.
הגוף מסונף למשרד המשפטים, בעוד סוכנות הביון הפדרלית השנייה, שירות הביון והביטחון הכללי, פועלת בסמכותו של משרד ההגנה.
תומי רותם (נולד ב-25 בדצמבר 1995), הידוע בשם הבמה שירוטו, הוא מפיק מוזיקלי, ראפר, DJ ומעצב פסקולים ישראלי.
רותם נולד וגדל ביישוב גבעת זאב.
למד בתיכון לאומנויות על שם צ'ארלס א' סמית' ובתיכון אנקורי בירושלים.
לאחר התיכון הצטרף למכינה הקדם-צבאית גליל עליון ולאחר מכן שירת בצה"ל בחטיבת הבקעה.
בשנת 2000, בגיל ארבע וחצי, השתתף רותם באלבום הבכורה של אביו, הראפר "סגול 59", "התקופה הכחולה".
הקטע, "הדור הבא", קטע ראפ קצר אותו כתב, הפך לקטע קבוע בשם זה ורותם השתתף בשיר אחד בכל אלבומיו של אביו עד ל-2019 (למעט האלבומים "עוד נוסע אחד" ו-"The Promised Land").
ב-2015 יצא האלבום המשותף של רותם ואביו, "עסק משפחתי".
באותה שנה הפיק מוזיקלית חלק ניכר מהאלבום "יום אחד כל זה יהיה שלנו" של הראפר בני אסתרקין, לצד מפיקים כמו "שקל".
האלבום זכה לשבחים ואף דורג כאחד מאלבומי ההיפ-הופ הבולטים של תשע"ה באתר וואלה!
ב-2017 הוציא רותם את אלבום הבכורה שלו תחת שם הבמה "שירוטו".
בשנת 2018 יצא המיני-אלבום "חמישה ביולי".
שיר מתוכו, "קור רוח", שומש כמוזיקת רקע בסדרה "פגע וברח" (2021, נטפליקס).
בשנת 2020 הוציא את אלבומו השני, "נקודת השקה", בו השתתפו אמנים כגון אורטגה, שאנן סטריט, ג'ני פנקין ופלוו נבו.
בשנת 2021 הפיק, יחד עם המפיק מאיור, את האלבום "האב, הבן וראש העיר" של סגול 59.
בינואר 2024 יצא המיני-אלבום "לאן שלא תלך זה איתך", שהוקדש לזכר חברו, סמל ראשון ענר אליקים שפירא, שנרצח בטבח ב-7 באוקטובר 2023. באותה שנה הפיק מוזיקלית את השיר "מסביב לשעון" כחלק מהאוסף "מיץ למקס", בהשתתפות ג'יי למוטה, מיכאל מושונוב ואיה זהבי פייגלין.
בסוף 2024, הפיק את פרויקט הרמיקסים הרשמי לאלבום"מתוך הזוהמה" של הרכב ההיפ-הופ הישראלי "פי.אר.
טרופרז", לרגל 20 שנה לצאתו.
הפרויקט יצא תחת הלייבל "היי פייבר הפקות" והושק באירוע חגיגי בנמל יפו ב-30 בינואר 2025.
עוד באותה שנה נבחר להופיע במסגרת פרויקט "הקול החדש" של ה"אקווריום" (מבית מפעל הפיס), המסמן אמנים צעירים ומבטיחים, בו ביצע את השיר, "תל אביב (יותר קל)".
ביוני 2025 יצא הסינגל "בומרים" בהפקתו.
בשיר מארח סגול 59 את שחר חסון ולוקץ'.
רותם משמש כ-DJ פעיל, ותקלט בפסטיבלים בישראל ובעולם, בין היתר "אינדינגב" (2022), פסטיבל הקולנוע ירושלים (2022, 2023) ו-פסטיבל קולנוע דרום (2024).
הוא מנגן גם במועדונים בירושלים, תל אביב וחיפה, וב-2019 ניגן באדיס אבבה, אתיופיה.
בשנת 2020 החל רותם ללמוד לתואר BFA באומנויות הקול והמסך במכללה האקדמית ספיר, שם למד תחת המלחינים יונתן בר גיורא וישי אדר.
ב-2023 הלחין את הפסקול לסרט הגמר "אוף תקשיבי" של עלמה קיני ואביב גפני, שהוקרן בפסטיבלי קולנוע ברחבי העולם, בהם פסטיבל האנימציה בשטוטגרט (IFTS).
הסרט זכה לציון לשבח בפסטיבל הבינלאומי לסרטי סטודנטיות וסטודנטים תל-אביב.
באותה שנה ערך ועיצב את הפסקול של סרטון הסברה לזכר יהב וינר, שנרצח בטבח בכפר עזה ב-7 באוקטובר 2023, בהשתתפות הזמרת אקו והמוזיקאי תומר כץ.
בשנת 2025 יצא הסרט הקצר "תפילת הדרך" של הבמאית אלקי הרשברג, בו לקח רותם חלק בעיצוב הפסקול.
הסרט הוקרן בפסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה, בו זכה גם בפרס.
בנוסף משמש רותם כמפיק מוזיקלי עבור אמנים שונים.
2015 – "בדוגרי" (עם רביד פלוטניק ושמואל יוסף) – מתוך "יום אחד כל זה יהיה שלנו"
2019 – "כהרף עין" (סגול 59, רביד פלוטניק וטדי נגוסה) – מתוך "פרקי אבות"
2024 – "מסביב לשעון" (עם ג'יי למוטה, מיכאל מושונוב ואיה זהבי פייגלין) – מתוך "מיץ למקס"
רותם הוא בנו של הראפר "סגול 59".
2024 – הזוהמה של שירוטו (רמיקסים ל-פי.אר טרופרז)
שירות הוא עסקה שבה עוברת בין הצדדים סחורה לא מוחשית.
מפעלים העוסקים במתן שירות הם חלק ממגזר השירותים.
עובדים העוסקים במתן שירות פועלים גם במגזר התעשייה ובמגזר החקלאות, המספקים סחורה מוחשית.
אף השירות אינו מוחשי, יש בו תועלת למקבל השירות, הנהנה מהמשאבים, מהכישורים ומהניסיון של נותן השירות.
עם אלה נמנים המינהל הציבורי, המשטרה, הצבא, בתי המשפט, החינוך ועוד.
שירותים מסוימים נכללים ביותר מקטגוריה אחת.
שירותים פיננסיים (בנקאות, ביטוח, מסחר בניירות ערך וכדומה) למשל, ניתנים לעסקים וגם לפרטים.
המשטרה היא שירות ציבורי הניתן לכל התושבים והעסקים במדינה.
להבדיל ממוצר מוחשי, שניתן לייצרו למלאי ולמכור מאוחר יותר, שירות מיוצר ונצרך מיידית.
כיוון שכך, שירות שלא נצרך במועד, אובד.
דוגמה: מושב פנוי במטוס הוא שירות שלא נצרך, ואי אפשר יהיה לצרוך אותו במועד מאוחר יותר.
כל שירות הוא ייחודי מבחינת מאפייניו: המועד שבו הוא מסופק, המיקום שבו הוא מסופק ומאפיינים נוספים.
דוגמה: הסעת אדם במונית מביתו לעבודה שונה מהסעתו מעבודתו לביתו – גם כאשר נותן השירות ומקבל השירות זהים, השירות ניתן במועדים שונים, בכיוון נסיעה שונה ולעיתים גם במסלול נסיעה שונה.
שירותים שונים, כגון תספורת ומלצרות, ניתנים בקשר ישיר בין נותן השירות למקבל השירות.
אחרים, כגון צריכת שידורי רדיו ניתנים ללא קשר ישיר כזה.
כאשר ספק שירותים מעסיק עובדים רבים המספקים את השירות, קיים קושי להבטיח רמת שירות אחידה, משום שזו תלויה גם בעובד במסוים המספק את השירות.
בניסיון להבטיח רמת שירות נאותה, נותני שירות רבים מבקשים מלקוחותיהם משוב על איכות השירות שקיבלו.
שירותים שונים, בעיקר בין עסקים, ניתנים תחת אמנת שירות , הכוללת התחייבות לרמת שירות מסוימת.
התפתחות המחשוב הביאה לכך ששירותים שונים ניתנים באמצעות מחשב ולא על ידי אדם.
התשלום בעד שירות ניתן ממקבל השירות לעסק הנותן את השירות.
בשירותים מסוימים נהוג לתת תשלום נוסף, הקרוי תשר, לעובד המספק את השירות, כאות לשביעות רצון מטיב השירות שלו.
שירות הניתן ללא תשלום הוא התנדבות.
כל שירות ניתן לתאר לפי שלל מאפיינים:
משאבים המושקעים במתן השירות (משרד, מחשוב, כלי עבודה וכדומה)
התועלת שצומחת למקבל השירות מקבלת שירות זה.
מקום אספקת השירות ומועד אספקת השירות.
משך ההמתנה לקבלת השירות ומשך מתן השירות.
דוגמה: בבדיקה אצל רופא יש זמן המתנה מרגע ההגעה לקליניקה ועד שהרופא מתפנה לטיפול בנבדק, והזמן שבו מתצעת הבדיקה עצמה.
השפות שבהן ניתן השירות, כאשר זהו שירות המצריך תקשורת בין נותן השירות למקבל השירות.
שתי דרכים נפוצות הן תשלום לפי שעות העבודה המושקעות במתן השירות, או מחיר קבוע מראש בעד השירות המסופק, בלי קשר לזמן המושקע בכך.
דוגמה: בהתקשרות עם עורך דין ניתן לקבוע תשלום לפי הזמן שיושקע במתן השירות, תשלום חודשי קבוע (ריטיינר) כאשר מדובר בשירות מתמשך, או תשלום חד-פעמי, למשל בגין טיפול בחוזה למכירת דירה.
מוצר הוא סחורה מוחשית ואילו שירות הוא סחורה לא מוחשית, אולם ההבחנה בין השניים אינה חדה, ומקובל לראות את מכלול המוצרים והשירותים כנמצאים על הרצף שבין מוצר טהור לשירות טהור.
במסעדה, למשל, הסועד מקבל מוצר – המזון המוגש לו, אך גם מקבל מהמלצר שירות של הגשת האוכל, פינוי הצלחות בסיום מנה וכו'.
השירות הוקם במרץ 1991 לאחר פירוק המינהל לביטחון המדינה (UDBA).
הגוף פורק ביולי 2002, עת הוחלף בסוכנות הביון והביטחון הסרבית (BIA) ב-1 באוגוסט 2002.
על פי כתב האישום בסדרת המשפטים בבית הדין הבינלאומי ליוגוסלביה לשעבר (ICTY), הכוחות המיוחדים של יוגוסלביה, הידועים גם כ-Yugoslav Paramilitaries, הוקמו בחשאי על ידי שירות הביטחון או בסיועו.
בין אלה היו משמר המתנדבים הסרבי (הנמרים של ארקן), יחידת המבצעים המיוחדים (הכומתות האדומות) ויחידת העקרבים, כולם הואשמו במעורבות ברצח עם בשנות ה-90. רשמית, היחידה למבצעים מיוחדים שולבה בשירות ביטחון המדינה לא לפני 1996.
שירוק (בהונגרית: Sirok) הוא כפר קטן בנפת פטרוואשארה שבמחוז הווש בצפון מזרח הונגריה.
כמו יישובים רבים באירופה גם בשירוק מספר התושבים נמצא בירידה.
האזור מיושב מסביבות המאה ה-14, והוא מוזכר לראשונה בכתבים משנת 1302.
יהודים חיו בשירוק במאה ה-18 ובמאה ה-19. בשנת 1944 נרצחו יהודים מהכפר בשואת יהודי הונגריה.
שירומאני אקאלי דאל (בפנג'אבי: ਸ਼੍ਰੋਮਣੀ ਅਕਾਲੀ ਦਲ; תרגום: צבא האל העליון) היא מפלגה פוליטית ממלכתית מרכז-ימין-סיקית בפנג'אב, הודו.
המפלגה היא אחת מהמפלגות הוותיקות בהודו ונוסדה ב-1920. למרות שישנן מפלגות רבות המשתמשות בשם "אקאלי דאל", המפלגה המוכרת כ"שירומאני אקאלי דאל" על ידי ועדת הבחירות של הודו היא זו שמובלת על ידי סוקוביר סינג בדל.
הבסיס לאקאלי דאל היה תנועה שהוקמה ב-14 בדצמבר 1920 כמפלגה פוליטית במהלך מאבקם של הסיקים לקבל את ניהול המוסדות הדתיים הסיקיים.
המפלגה נוצרה גם מתוך הוואקום שנוצר עקב התמוטטות התמיכה ב, מפלגה סיקית שהוקמה ב־1902 והישגיה עבור הסיקים בדיונים על רפורמות מונטגיו–צ'למספורד היו מעטים לעומת דרישתם של הסיקים, שביקשו הבטחת ייצוג של שליש ב אך קיבלו רק 18%.
המפלגה השתתפה בבחירות לראשונה ב־1923, אך זכתה רק ב־9 מושבים.
ב-1935 חוקק הפרלמנט הבריטי את חוק ממשלת הודו, 1935, שכונן מידה נרחבת יותר של אוטונומיה לממשלות הודיות שהוקמו על ידי אספות הנבחרים המחוזיות במחוזות בשליטה בריטית ישירה בהודו הבריטית.
המפלגה התמודדה בבחירות שנערכו בעקבות החוק בפנג'אב ב-1937, וזכתה ב-10 מושבים (מתוך 175) במסגרת ברית חלקית עם הקונגרס הלאומי ההודי, כשהמפלגת האיחוד זכתה ב-95 מושבים ולא נאלצה להקים קואליציה.
היחסים בין המפלגה ל היו מתוחים, עקב טענת הקונגרס ליצוג כלל העדות בהודו וסירובה לתמוך בייצוג גבוה יותר לסיקים, ולרבים ממנהיגי הקונגרס היה יחס דו־ערכי לגבי זהותם הדתית הנפרדת של הסיקים.
בעקבות כך נמנעה המפלגה להצטרף לתנועת אי הציות האזרחי של הקונגרס או לקריאת הקונגרס להחרמת גיוס נוסף לצבא הודו הבריטית במלחמת העולם השנייה.
המפלגה גם נמנעה מלתמוך בתנועת צאו מהודו, למרות שפלג ממנה הצטרף לתנועה.
בבחירות בפנג'אב ב-1946, זכה אקלי דאל ב-22 מושבים (מתוך 175) והצטרפה לקואליציה עם הקונגרס הלאומי ההודי, שזכתה ב-51 מושבים.
הליגה המוסלמית, שזכתה ב-73 מושבים, לא הצליחה לגבש קואליציה ובעקבות כך פתחה במסע מרי אזרחי, ובמרץ 1947 הוטל שלטון המושל על פנג'אב.
כמו ארגונים סיקים אחרים אקלי דאל התנגדה לחלוקת הודו, מחשש שייצרו את הבסיס לרדיפת סיקים.
המפלגה סירבה להשתתף ב עקב סירוב הקונגרס להבטחת ייצוג.
בהודו העצמאית המפלגה דרשה להקים מדינה הודית עם רוב דוברי פנג'אבי.
בבחירות ללוק סבהה והאספה המחוקקת של פנגא'ב ב-1957 לא העמידה המפלגה מועמדים משל עצמה והזדהתה עם הקונגרס הלאומי ההודי, דבר שגרם לוועדת הבחירות של הודו לבטל את ההכרה במפלגה ואת סמל הבחירות שלה.
לקראת הבחירות לשני הגופים הללו ב-1962 ביקשו פעילי המפלגה, שהפסיקו להזדהות עם הקונגרס את השבת סמלם, והוועדה נעתרה לבקשתם.
מעט לאחר הבחירות ללוק סבהה ב-1962 התפצלה המפלגה לשתי קבוצות, האחת בהנהגת והאחרת בהנהגת .
ב-1966 קיבלה ממשלת הודו את הדרישה למדינה סיקית בפנג'אב, ופיצלה את המדינה הקיימת לשתי מדינות: מדינת הריאנה ההינדואית, ופנג'אב הסיקית.
הבחירות הראשונות במדינה בגבולותיה החדשים התקיימו ב־1967, והאקאלי דאל זכתה בפחות מרבע מכלל מושבי האספה, אך הצליחה להקים ממשלה בתמיכת קואליציה נרחבת, שנפלה בתוך חודשים ספורים.
הבחירות הבאות לאספה המחוקקת של פנג'אב התקיימו ב־1969, והמפלגה, שזכתה בקרוב למחצית המושבים באספה, הקימה קואליציה בשיתוף הבהרטיה ג'אנה סנג.
ממשלה זו נפלגה ב־1971, ובבחירות ב־1972 הקימה מפלגת הקונגרס ממשלה במדינה.
המפלגה שבה לשלטון ב־1977 אך איבדה אותו ב־1980.
מפלגה הובילה התנגדות נרחבת למצב החירום בהודו, ורבים מפעילי המפלגה נעצרו.
בשנות השמונים החלה התפוררות המפלגה, כשסיעות שונות מתפלגות ממנה.
בשנות השמונים גם הייתה התדרדרות במצב בפנג'אב עקב תביעות הסיקים לעליונות סיקית במדינה.
ביוני 1985 חתמו ראש ממשלת הודו רג'יב גנדי ומנהיג השירומאני אקאלי דאל על , שנועד לפתור את הסוגיות המצויות במחלוקת בחבל, כשהוא בין היתר מבטיח את הקמת ועדה סיקית עליונה בהודו והעברת צ'אנדיגאר לפנג'אב.
בעקבות ההסכם נערכו בספטמבר 1985 בחירות ל ולמושבי הלוק סבהה של פנגא'ב, שלא התקיימו יחד עם שאר מושבי הלוק סבהה בבחירות בדצמבר 1984. המפלגה ניצחה בבחירות אלו, כשלראשונה בתולדותיה היא זוכה ברוב באספה, והיא הקימה ממשלה.
המפלגה, לצד מרבית המפלגות הסיקיות, החרימה את הבחירות שהתקיימו בפברואר 1992 לאספה המחוקקת של פנג'אב וללוק סבהה, לאחר שנדחו ממועדן המקורי ביוני 1991. רק פלג אחד של המפלגה השתתף בבחירות.
ב־1994 הקימו ששה פלגים של המפלגה את שירומאני אקאלי דאל (מאוחדת), אך הפלג המתון של המפלגה בהנהגת סירב להצטרף לאיחוד.
עם הזמן התמזגו רוב הפלגים משירומאני אקאלי דאל (מאוחדת) עם הסיעה של בדל.
לקראת הבחירות ללוק סבהה ב-1996, הקימה המפלגה קואליציה עם בהוג'אן סמג', שאפשרה לשתי המפלגות לזכות במרבית מושבי פנג'אב בלוק סבהה, כששירומאני אקאלי דאל זוכה בשמונה מושבים ובהוג'אן סמג' בשלושה.
לברית נוספה הבנה לא ממוסדת עם מפלגת העם ההודית.
הברית עם בהוג'אן במג' לא החזיקה מעמד, אך ההבנה עם מפלגת העם הפכה לברית בבחירות לאספה המחוקקת של פנג'אב ב-1997, בה הצליחו שתי המפלגות להנחיל מפלגה נחרצת לקונגרס.
ב־1996 פתחה המפלגה לראשונה את עצמה לחברות של לא־סיקים והגדירה את עצמה כמפלגת הפנג'אבים.
בלוק סבהה, המפלגה נמנעה מלהצטרף לברית עם מפלגות ארציות, אך ב-1998 חברה לברית הדמוקרטית הלאומית שבהובלת מפלגת העם ההודית, והייתה חברה בה עד שהודיעה על פרישתה ב-26 בספטמבר 2020 עקב חוקי החקלאות.
שִׁירוֹקוֹ (באיטלקית: Scirocco) היא רוח ים תיכונית שמקורה בסהרה ויכולה להגיע למהירויות של הוריקן בצפון אפריקה ודרום אירופה, במיוחד בעונת הקיץ.
רוחות שירוקו נוצרות ממסת אוויר חמה, יבשה וטרופית, הנמשכת צפונה על ידי תאי לחץ נמוך הנעים מזרחה מעל הים התיכון, כאשר הרוח מקורה במדבר הערבי או בסהרה.
האוויר היבש והחם יותר של היבשה מתערבב עם האוויר הקריר והלח יותר של הציקלון הימי, והזרימה נגד כיוון השעון של השקע מניעה את האוויר המעורב על פני החופים הדרומיים של אירופה.
השירוקו גורם לתנאי אבק ויובש לאורך החוף הצפוני של אפריקה (זהה למונח חמסין), לסערות בים התיכון, ולמזג אוויר חם ולח בדרום אירופה.
השירוקו אינו משפיע על חלקים אחרים של אירופה.
משך השירוקו יכול להיות קצר של חצי יום או להימשך מספר ימים.
בעת מעברו מעל הים התיכון, השירוקו קולט לחות; הדבר גורם לגשם בחלק הדרומי של איטליה, הידוע מקומית כ"גשם דם" בשל החול האדום המעורבב עם הגשם היורד.
החול שהוא נושא גם שוקע על קרחוני הרי האלפים, וכתוצאה מכך נוצר השחמה נראית לעין של פני השלג, ובכך גם ירידה באלבדו (יכולת החזרה) ועלייה בהפשרה.
עם זאת, השירוקו אינו האחראי הבלעדי לנסיגת הקרחונים האירופיים, שכן שכבות אלו יכולות גם להיות מכוסות שוב בשלג לבן וגורמים נוספים משחקים תפקיד.
האבק ששוקע יכול להימצא בחלקו באמצעות ליבות קרח וכך לספק מידע על התנאים האקלימיים של המאות האחרונות.
השירוקו נתפס בדרך כלל כגורם לאי נוחות ולמצב רוח עצבני אצל אנשים.
בנוסף, אנשים רבים מייחסים בעיות בריאות לרוח, בין אם בגלל החום והאבק המגיעים מאזורי החוף האפריקאים, ובין אם בגלל הלחות הקרירה יותר בצפון אירופה.
האבק ברוחות השירוקו עלול לגרום לשחיקה במכשירים מכניים ולחדור לבניינים.
רוחות שירוקו במהירות של עד 100 קמ"ש נפוצות ביותר בסתיו ובאביב.
הן מגיעות לשיא במרץ ובנובמבר כאשר חם מאוד.