tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
איראן סיפקה נשק לפלסטינים, למשל באוניות קארין איי וקלוס סי.
היא מימנה וסיפקה נשק וטילים לחמאס אחרי שזה השתלט על רצועת עזה.
התמיכה האיראנית בחמאס נמשכה עד ל-2011, אז פרצה מלחמת האזרחים בסוריה והתגלעה מחלוקת בין איראן לחמאס לגבי התמיכה בבשאר אל-אסד ומשטרו.
בשנים האחרונות חזרה איראן לממן ולחמש את החמאס.
בנוסף, איראן מחמשת ומממנת באופן קבוע את הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני, במיוחד ברצועת עזה.
בצה"ל אמרו שאיראן עמדה מאחורי מטחי הפצמ"רים והרקטות של הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני וחמאס ביממת ה-29 במאי 2018.
מאבק ישראל בתוכנית הגרעין האיראנית
החל מסוף שנות ה-90 עמדו יחסי איראן–ישראל בצל התפתחות תוכנית הגרעין האיראנית והפעילות הישראלית למניעת הגעת נשק גרעיני לידי איראן.
ישראל פעלה נגד תוכנית הגרעין האיראנית במישור הדיפלומטי בקהילה הבינלאומית, וגם רמזה שאיננה שוללת תקיפה באיראן, אפשרות שהופיעה בעיתונות כבר ב-1998, אם הקהילה הבינלאומית לא תעצור את פיתוח הנשק הגרעיני של איראן.
תוכנית ההצטיידות והאימונים של חיל האוויר הישראלי ב כללה היערכות לתקיפה לטווח ארוך, כזו שתאפשר תקיפה של מתקני הגרעין באיראן.
בפברואר 2015 כתב הפרשן דן מרגלית כי ההכנות לתקיפה באיראן בתקופת נתניהו וברק לא היו אלא הונאה, שמטרתה הייתה לגרום לקהילה הבינלאומית להחריף את הסנקציות על איראן.
כמו כן יוחסו ל"" פעולות חבלה במתקני גרעין וטילים באיראן, והריגתם של מדענים ובכירים בתוכנית הגרעין האיראנית, בהם ארדשיר חוסיינפור (2007), מסעוד עלי מוחמדי (2010), מג'יד שהריארי (2010), ומוחסן פח'רי-זאדה (2020).
בתחילת 2018 הצליחו סוכני המוסד לפרוץ לארכיון סודי בטהראן שבו הוחזק חומר ארכיוני רב על תוכנית הגרעין האיראנית בכלל ובפרט על פעילותה לפיתוח נשק גרעיני.
חומר זה שהוברח לישראל שימש את ראש ממשלת ישראל, בנימין נתניהו, להציג את איראן כמי שהערימה על הסוכנות הבינלאומית לאנרגיה אטומית ביחס לכוונותיה בתחום זה וכן הוצגה כדוברת שקר בנוגע להצהרתה בהסכם המעצמות על תוכנית הגרעין האיראנית ב-2015 על כך שמעולם לא היה בכוונתה לפתח נשק גרעיני.
ביולי 2018 מונה האלוף ניצן אלון לתפקיד "פרויקטור למאבק באיום האיראני".
בשנת 2021, חשף ראש הממשלה נפתלי בנט כי האופציה הצבאית נזנחה במשך שנים, וכי ייקח למנגוני הביטחון הישראלים שנים לשקם את היכולת לבצע מתקפה אפקטיבית על מתקני הגרעין.
בספטמבר 2024 חשף נשיא איראן לשעבר אחמדינז'אד, כי ישראל הצליחה להעמיד מרגל מוסד בראש יחידת סיכול איראנית שפעלה נגד המוסד, לדבריו ביחידה עצמה היו עוד 20 סוכני מוסד וכך גם נגנבו מסמכי הגרעין האיראניים.
בשנת 1998 הורשע נחום מנבר, איש עסקים וסוחר נשק ישראלי, בסיוע לאיראן על ידי מכירת ידע, ציוד וחומרים אשר עשויים לשמש להכנת נשק כימי.
בשנת 2019 הורשע שר האנרגיה לשעבר, גונן שגב, בריגול חמור לטובת איראן.
שגב פעל מאז שנת 2012 בשירות המודיעין האיראני, מסר מידע על משק האנרגיה ועל גופי הביטחון של ישראל, וניסה לקשר בין אזרחים ישראלים לאנשי מודיעין איראניים שהציג כאנשי עסקים.
בתקופת מלחמת חרבות ברזל נחשפו בישראל מספר רשתות ריגול וחבלה שפעלו בשירות איראן.
ב-2011 פרצה בסוריה התקוממות נגד שלטונו של בשאר אל-אסד.
אסד הפעיל כוח צבאי רב כדי לדכא את ההתקוממות, וכתוצאה מכך שקעה סוריה למלחמת אזרחים עקובה מדם, שנכון ל-2026 עדיין נמשכת, ובה נהרגו למעלה מ-500 אלף בני אדם ומיליונים נוספים הפכו לפליטים.
בעקבות חוסר יכולתו של אסד לדכא את ההתקוממות, ובזכות היותו בעל ברית של איראן ורוסיה, הוא החל לקבל סיוע צבאי ניכר שהתבטא במשלוחי נשק, בייעוץ צבאי של קצינים ממשמרות המהפכה האסלאמית, ובמיליציות שיעיות, שבראשן חזבאללה ששלח אלפי לוחמים למערכה.
בהדרגה החלה איראן לשלוח עוד ועוד כוחות לסוריה ואף הקימה בה בסיסים צבאיים.
מלבד לסייע לסורים מטרת איראן היא להתבסס בשטחי סוריה על מנת לפעול משטחה נגד ישראל.
ראש ממשלת ישראל דאז, בנימין נתניהו הודיע שמבחינת ישראל מדובר ב"קו אדום" ושישראל לא תרשה לאיראן להתבסס בסוריה.
ב-18 בינואר 2015 תקפו מסוקי קרב שיירה של חזבאללה בגולן הסורי והרגו 6 לוחמים של חזבאללה וכ-6 לוחמים של משמרות המהפכה, כולל תת-אלוף האיראני מוחמד עלי אלעדאדי וג'יהאד מורנייה.
התקיפה יוחסה לישראל, וב-28 בינואר ירו בתגובה מחבלי חזבאללה שישה טילי קורנט לעבר כלי רכב של כוח צה"ל בסמוך לע'ג'ר.
מהירי נהרגו קצין ולוחם מחטיבת גבעתי.
בלילה שבין 1 בדצמבר ל-2 בדצמבר הותקף בסיס צבאי שבנתה איראן כ-15 ק"מ מדמשק.
לפי רוב הדיווחים את התקיפה ביצעו מטוסי קרב של חיל האוויר הישראלי באמצעות ירי טילי אוויר-קרקע מלבנון, אך לפי חלק מהפרסומים בתקיפה שוגרו גם טילי קרקע-קרקע אל עבר הבסיס.
לבסיס נגרם נזק כבד ולפי ההערכות בין 10 ל-12 חיילים נהרגו, בהם איראנים, הסורים הגיבו בירי נ"מ וטענו שהצליחו ליירט חלק מהטילים.
צילומי לוויין צילום שפורסמו בתקשורת מספר ימים אחרי הראו שלבסיס נגרם נזק כבד ומספר מבנים הושמדו כליל.
ב-2018 הפך העימות בין ישראל לאיראן לגלוי.
עד אז תקפה איראן את ישראל באמצעות פרוקסי, ארגונים הפועלים מטעמה אך לא מהווים חלק רשמי מכוחותיה.
הפרוקסי העיקרי היה חזבאללה, שניסה להקים תשתית טרור בסוריה ומשם לבצע פיגועים נגד ישראל.
מנגד, ישראל פעלה נגד איראן במבצעים חשאיים ונמנעה לקחת עליהם אחריות.
המבצעים כללו תקיפות רבות של משלוחי נשק מאיראן לחזבאללה דרך סוריה.
בעקבות מספר תקריות גלויות צוטט האלוף במילואים וראש אמ"ן לשעבר עמוס ידלין כי ישראל נמצאת בעימות ישיר מול איראן.
העימות האווירי בין ישראל לסוריה ואיראן ב-10 בפברואר 2018: סדרת קרבות בין חיל האוויר הישראלי לכוחות סוריים ואיראניים: כטב"ם איראני שחדר לישראל יורט על ידי מסוק אפאצ'י ישראלי.
בתגובה נוספת הפציץ חיל האוויר הישראלי גם את קרון ההפעלה של הכטב"ם בשדה התעופה T-4. אחד המטוסים התוקפים, מדגם F-16I סופה, נפגע מירי נ"מ של צבא סוריה והתרסק ליד קיבוץ הרדוף.
בעקבות זאת תקף חיל האוויר הישראלי 12 מטרות סוריות ואיראניות בסוריה.
תקיפת שדה התעופה T-4 ב-9 באפריל 2018: תקיפה אווירית על שדה התעופה T-4 שבה, בין היתר, נהרגו 7 חיילים סורים ו-7 חיילים איראניים, יוחסה לישראל.
מטרת התקיפה הייתה, לפי אחד המקורות, מערך מל"טים איראני, ולפי מקור אחר - מערכת הגנה אווירית איראנית מדגם 9K330 טור, וייתכן שהן מל"טים והן מערכת הטור הושמדו בתקיפה.
תקיפת מחסני התחמושת האיראניים בסוריה ב-29 באפריל 2018: הותקפו מהאוויר בסיסים צבאיים ומחסני אמצעי לחימה ותחמושת איראנים על אדמת סוריה.
באתרים המופצצים נראו ונשמעו פיצוצים עזים.
לפי הדיווחים, בתקיפה הושמדה תחמושת רבה ונהרגו 26–40 אנשי צבא ובהם 11–19 חיילים איראנים, שחברים במשמרות המהפכה האסלאמית או במיליציות השיעיות הפועלות תחת כנפי איראן.
לפי דיווח הניו יורק טיימס בתקיפה הושמדו כ-200 טילי קרקע-קרקע איראניים.
זהות התוקף לא אושרה רשמית, אך מקורות רבים – בהם בכירים בממשל האמריקאי וכלי תקשורת בעולם – ייחסו את התקיפה לישראל, ששמרה על עמימות ולא התייחסה לדיווחים אלו.
מבצע בית הקלפים: ב-10 במאי 2018 בשעה 00:10 שיגר כוח קודס האיראני 20 רקטות ארטילריות אל עבר רמת הגולן, 4 מתוכן יורטו על ידי כיפת ברזל והשאר נפלו בשטחים פתוחים.
בתגובה תקף צה"ל עשרות מטרות של כוח קודס בסוריה.
המטרות כללו בסיסים צבאיים, מחסני נשק, מרכזים לוגיסטיים, מוצבי מודיעין ומשגרי טילים, כולל המשגר שביצע את הירי לעבר ישראל.
חיל האוויר הישראלי תקף נוכח ירי סוללות הגנה אווירית סוריות, אשר ביצעו ירי על אף האזהרה הישראלית.
בתגובה תקף צה"ל מספר מערכות נ"מ (מדגמי SA-2, SA-5, SA-17 ו-SA-22) השייכות לצבא סוריה, וכל המטוסים שבו בשלום.
מתקפת הטילים בלטקיה: ב-17 בספטמבר 2018 תקף חיל האוויר הישראלי מחסני נשק ותחמושת במערב סוריה, בלטקיה, בחומס ובטרטוס.
בדרך כלל ישראל לא נהגה להתייחס לתקיפות אוויריות שלה בסוריה, אך במקרה זה יצא דובר צה"ל בהודעה רשמית: "מטוסי קרב של צה"ל תקפו הלילה מתקן של הצבא הסורי ממנו עמדו להעביר מערכות לייצור נשק מדויק וקטלני עבור איראן וחזבאללה בלבנון.
נשק זה נועד לתקוף את ישראל ומהווה איום בלתי נסבל כלפיה." המתקפה האווירית הביאה לכך שהסורים הפעילו את מערכות ההגנה האווירית שלהם, בניסיון ליירט את המטוסים הישראליים, וירו לכל עבר עשרות טילי קרקע-אוויר במשך כ-40 דקות.
לאש נקלע מטוס ביון רוסי מדגם איליושין Il-20M שהיה בדרכו לנחיתה בשדה התעופה הצבאי חמיימים, והוא הופל בטיל קרקע-אוויר סורי.
ב-25 באוגוסט 2019 תקף חיל האוויר הישראלי בכפר עקרבה דרום-מזרחית לדמשק כוח של משמרות המהפכה האסלאמית שעסק בהכנת פיגוע טרור נגד ישראל.
המחבלים, פעילי כוח קודס וחזבאללה, תכננו לשלח לעבר ישראל מספר רב של רחפנים חמושים.
בתקיפה נהרגו 2–3 פעילי חזבאללה ועוד פעיל כוח קודס.
ב-19 בנובמבר 2019 נורו לעבר ישראל 4 רקטות שיורטו על ידי כיפת ברזל.
בתגובה, תקף למחרת צה"ל עשרות מטרות של כוח קודס ושל הצבא הסורי.
המטרות כללו טילי קרקע-אוויר, מפקדות, מחסני אמל"ח ובסיסים צבאיים.
במהלך התקיפה בוצע ירי של טילי קרקע-אוויר סורי, בעקבות כך הושמדו מספר סוללות הגנה אווירית סוריות.
התקפת אונייה בבעלות ישראלית במפרץ עומאן: ב-25 בפברואר 2021 אירע פיצוץ באונייה ישראלית בבעלות של איש העסקים הישראלי רמי אונגר.
איש לא נפגע אך האונייה נאלצה לחזור על עקבותיה.
ראש הממשלה נתניהו ושר הביטחון גנץ האשימו את איראן בפיצוץ, איראן הכחישה.
פיצוץ זה בא לאחר יותר מעשר פעולות חבלה ישראליות באוניות איראניות.
תקיפת ספינת הביון האיראנית, לפי פרסומים זרים בארצות הברית ב-6 באפריל 2021 התרחשה תקיפת של ספינת הביון "סאוויז" האיראנית על ידי ישראל.
הספינה נפגעה ממוקשים ימיים בים האדום, סמוך לחופי אריתריאה.
ההתנקשות במוחמד רזא זאהדי ב-1 באפריל 2024: סמוך לשעה 17:00, תקפו מטוסי קרב ישראלים את מבנה הקונסוליה האיראנית בדמשק, הסמוך לשגרירות האיראנית בדמשק ומשמש גם כמעון השגריר האיראני בסוריה.
בתקיפה נהרגו לפחות שישה אנשים, ומבנה הקונסוליה נהרס כליל.
היעד היה "פגישה סודית" של גורמי מודיעין איראניים בכירים מכוח קודס, לצד בכירים ב.
בעקבות החיסול, המתיחות בין איראן לישראל הייתה על סף פיצוץ ורמת הכוננות בישראל הועלתה לגבוהה ביותר.
צה"ל ביצע עיבוי כוחות למערך ההגנה האווירית בעקבות חשש מתרחיש של ירי טילים לעבר ישראל באופן ישיר מאדמת איראן לראשונה בהיסטוריית הסכסוך.
המתקפה האיראנית על ישראל (אפריל 2024): ב-13 באפריל 2024 נפתחה התקיפה האיראנית על ישראל, שבה שיגרה איראן משטחה לעבר ישראל, 110 טילים בליסטיים, 185 כטב"מים ו-36 טילי שיוט.
כל הכטב"מים וטילי השיוט יורטו.
טילים בליסטיים מעטים פגעו בבסיס נבטים אך גרמו נזק קל, והבסיס המשיך לתפקד.
הטילים יורטו באמצעות מערך ההגנה האווירית הרב-שכבתית, ובעיקר על ידי מערכת ה"חץ", אך גם באמצעות קלע דוד ובמקרה נדיר ותקדימי טיל בליסטי יורט גם על ידי כיפת ברזל.
ובכך לראשונה נוצר עימות ישיר בין ישראל לאיראן.
התקיפה הישראלית באיראן (אפריל 2024) – ב-19 באפריל תקפה ישראל בסיס של חיל האוויר האיראני באזור אספהאן.
על פי דיווחים אמריקנים, ישראל תקפה את מערך ההגנה של מתקן הגרעין בנתנז.
המתקפה האיראנית על ישראל (אוקטובר 2024) – מתקפת טילים נרחבת שביצעה איראן משטחה נגד ישראל בשעות הערב של 1 באוקטובר 2024, וכללה כ-180 טילים בליסטיים.
המתקפה כוונה כנגד בסיסי חיל האוויר נבטים, ותל נוף וכנגד בניין המוסד בעמק גלילות.
התקיפה הייתה תגובה למבצע סדר חדש, שבו הרגה ישראל את המזכיר הכללי של חזבאללה חסן נסראללה ואת הגנרל האיראני עבאס נילפורושאן ארבעה ימים קודם לכן.
בנוסף הודיעה איראן שהמבצע הוא תגובה גם על ההתנקשות באסמאעיל הנייה, ראש הלשכה המדינית של חמאס ביולי 2024.
מבצע ימי תשובה (2024) – תקיפה אווירית של ישראל באיראן שנערכה ב-26 באוקטובר 2024, כתגובה למתקפה האיראנית על ישראל ב-1 באוקטובר.
גל התקיפה הראשון בוצע כנגד מערכי ההגנה האווירית באיראן ולאחריו שני גלי תקיפה נוספים בהם הורחבה המתקפה למטרות נוספות, כולל מפעלים לייצור טילים, מתקני פיתוח וייצור כטב"מים ובסיסי שיגור של טילים בליסטיים.
מבצע עם כלביא – תקיפה נרחבת על מתקני הגרעין האיראנים ועל בכירים בשלטון האיראני ובתוכנית הגרעין האיראני.
בקיץ 2019 החלו תקיפות נגד מטרות איראניות (בסיסי טילים ובסיסי מיליציות פרו-איראניות) בעיראק.
רוב התקיפות יוחסו לישראל, אך למעשה ישראל לא לקחה עליהן אחריות.
ביולי בוצעו שתי תקיפות נגד בסיסי טילים של משמרות המהפכה האסלאמית בעיראק.
ב-19 ביולי הושמדו טילים שהוסלקו במשאיות קירור במחוז צלאח-א-דין וב-29 ביולי הותקף מחנה אשרף של מיליציית אל-חשד א-שעבי.
בתקיפות נהרגו עשרות חיילים איראנים ואנשי מיליציות שיעים והושמדו טילים בליסטיים.
אף על פי ששום גורם לא לקח אחריות באופן רשמי, היו שייחסו את ביצוע התקיפות לישראל.
באוגוסט בוצעו תקיפות נוספות נגד בסיסי טילים ומחסני נשק של מיליציות פרו-איראניות.
לפי דיווח בא-שרק אל-אווסט חלק מהתקיפות בוצעו על ידי מטוסי F-35 של חיל האוויר הישראלי, אך גורמים עיראקיים טענו שחלק מהתקיפות בוצעו על ידי כלי טיס בלתי מאוישים.
מאז 2019 נפתחה המערכה הימית בין ישראל לאיראן.
מערכה זו כוללת תקריות בולטות כגון:
תקיפת אונייה בבעלות ישראלית במפרץ עומאן ב-25 במרץ 2021, דווח על טיל ששיגרה איראן לעבר ספינת המכולות "לורי" שנמצאת בבעלות איש העסקים הישראלי אודי אנג'ל.
תקיפת ספינת הביון האיראנית "MV Saviz" אירעה ב-6 באפריל 2021. הספינה "סאוויז" נפגעה ממוקשים ימיים בים האדום, סמוך לחופי אריתריאה.
התקפת הספינה מרסר סטריט ב-30 ביולי 2021, הותקפה ליד עומאן ספינה המופעלת על ידי חברה בבעלות ישראלית, הספינה, שעשתה את דרכה מטנזניה לאיחוד האמירויות, מופעלת על ידי חברת Zodiac Maritime שבבעלות איש העסקים אייל עופר.
בשנת 2020 הייתה סדרת פיצוצים שהתרחשו באיראן, בחודשים יוני-יולי 2020, שמקורם בלתי ברור.
הפיצוץ הראשון היה ב-25 ביוני 2020. מיקומי הפיצוצים כללו מתקן מתקדם להרכבת צנטריפוגות, אתרי טילים לכאורה, מרכז פטרוכימי, תחנות כוח ומרפאות רפואיות.
ממשלת איראן הכחישה את הדיווחים על פיצוצים באתרי הטילים שלה תוך הכרה בפגיעה במתקן ההעשרה הגרעיני הגדול ביותר שלה בנתנז .
ביוני 2021 הוקמה ממשלת ישראל השלושים ושש בראשות נפתלי בנט, שקידם מדיניות של לקיחת יוזמה ופעולה נגד "ראש התמנון האיראני", במקום התרכזות בשלוחותיו.
בנט הוסיף וטען כי לשיטתו יש לתקוף את איראן בשיטת "מוות באמצעות אלף חתכים" ולא במכה חד־משמעית אחת גדולה ומרוכזת.
בפברואר 2022 תקפו מל"טים בסיס צבאי באזור כרמאנשאה שבאיראן והשמידו כמאה (או מאות) מל"טים איראניים, התקיפה יוחסה לישראל.
בחודשים מאי ויוני בוצעה באיראן התנקשות במספר קצינים בכירים במשמרות המהפכה האסלאמית ומהנדסי גרעין, טילים ואווירונאוטיקה.
איראן האשימה את ישראל בחלק מההתנקשויות.
החיסולים נעשו ברקע שיחות בינלאומיות בווינה בין איראן למעצמות על חידוש הסכם הגרעין.
במהלך השיחות ישראל גם פרסמה תוכן מסווג שנגנב בידי איראן מידי סבא"א במטרה לשנות את תוצאות המגעים בווינה לטובתם.
במסגרת הסלמה זו, איראן החלה לפעול בניסיון לחטוף תיירים ישראלים בטורקיה.
נגד תאי פעילות איראניים במדינה נעשה שיתוף פעולה מודיעיני בין ישראל לטורקיה שנועד לנטרל את אותם התאים האיראניים בתוך אדמת טורקיה ולהגן על התיירים הישראלים.
בין היתר פורסם על פיגועים של אותן החוליות שסוכלו, כולל ניסיון חטיפה של שגריר ישראלי לשעבר.
ב-28 בינואר 2023 הותקף מפעל נשק איראני לפיתוח וייצור טילים באיספהאן.
האיראנים דיווחו שהתקיפה בוצעו באמצעות רחפנים מתאבדים גדולים שגרמו נזק רב למפעל.
לפי פרסומים זרים, ישראל עמדה מאחורי התקיפה.
לפי ההערכות המטרה שהותקפה בהצלחה הייתה תשתית לפיתוח טילים היפר-סוניים.
לפי דיווחים אחרים במפעל ייצרו רחפנים וכטב"מים מתאבדים.
בפברואר 2024 יוחסו לישראל 3 מבצעי חבלה באיראן: שני פיצוצים במערך הספקת הגז הטבעי ופיצוץ נוסף במפעל כימי.
רון בן ישי העריך שאם אכן מדובר בפעולה ישראלית, הרי שזה נעשה בתגובה למעורבות הפרוקסי של איראן במלחמת חרבות ברזל.
ב-19 באפריל 2024 ישראל תקפה באיראן באופן ישיר ופגעה בסוללת טילי קרקע-אוויר.
ב־31 ביולי 2024, יוחס לישראל פיצוץ שבו נהרגו בסיכול ממוקד יושב ראש הלשכה המדינית של חמאס אסמאעיל הנייה ואחד משומריו.
ב-26 באוקטובר 2024 ישראל תקפה את איראן במסגרת מבצע ימי תשובה, בתקיפה חלק גדול ממערך ההגנה האווירי של איראן נהרס ועשרות נכסים של תוכניות הטילים האיראניות הושמדו מה שגרם להשמדת 90% מיכולות ייצור הטילים, בנוסף מתקן גרעיני הושמד.
במאי 2020 דווח על מתקפת סייבר, שיוחסה לאיראן, נגד מתקני מים בישראל.
תקיפה זו אירעה בתקופה של ריבוי מתקפות אוויריות של ישראל בסוריה, שבהן גם נהרגו איראנים.
מספר ימים לאחר מכן דווח על תקיפת סייבר שנערכה ב-9 במאי ושיבשה את פעילות נמל שהיד רג'אי באיראן.
ב-26 ביוני 2020 אירע פיצוץ עז בבסיס פרצ'ין , סמוך לטהראן.
האיראנים טענו שמדובר בפיצוץ במכלי גז בעקבות דליפה, אך בעיתון הסעודי 'ערב ניוז' ציטטו גורם שטען שיש הסכמה מודיעינית שמדובר במתקפת סייבר ישראלית.
הועלתה הערכה שהפיצוץ פגע במתקן של הקבוצה התעשייתית שהיד בייקר, שמייצרת רקטות בעלות הנעה מוצקה.
לפי הערכות, בסיס זה הוא האתר העיקרי שבו עוסקת איראן בפיתוח הנשק הגרעיני עצמו.
התקפות סייבר נוספות בוצעו על ידי קבוצת הדרור הטורף שנטען כי היא פרו-ישראלית.
באוקטובר 2005 ערך נשיא איראן, מחמוד אחמדינז'אד, ועידה בטהראן בשם "עולם ללא ציונות".
בוועידה הוא הצהיר כי הקמת מדינת ישראל הייתה צעד תוקפני כלפי האסלאם וכי "יש למחוק את ישראל מהמפה".
אחמדינז'אד הוא מכחיש השואה, כנשיא הוא הבהיר זאת במספר נאומים ואף ארגן אירועים המקדמים הכחשת השואה.
בו קרא לעולם להגדיר בהקדם קו אדום לאיראן שאין לאפשר להם לחצותו.
בספטמבר 2015 אמר המנהיג העליון של איראן, עלי ח'אמנאי: "ראשית, אם ירצה האל, לא תהיה מדינה ציונית בעוד 25 שנים.
שנית, עד אז יהיה מאבק, של גבורה, ג'יהאד ומורל, שלא ישאיר לציונים רגע של מנוחה".
ביום ירושלים האיראני (המכונה גם "יום אל-קודס") ביוני 2017, הציבו השלטונות באיראן "שעון לספירה לאחור להשמדתה של מדינת ישראל".
השעון הוצב בכיכר פלסטין במרכז עיר הבירה טהרן.
השעון סופר לאחור עד לשנת 2040, בה, לטענתם, תושמד מדינת ישראל.
בנוסף, מדי שנה ביום ירושלים האיראני מתקיימות צעדות רבות ברחבי איראן בקריאות "מוות לישראל".
באפריל 2018 הזהיר בכיר איראני כי על ישראל להימנע מלתת לאיראן תירוץ להשמיד את תל אביב וחיפה.
בתגובה אמר שר הביטחון של ישראל, אביגדור ליברמן: "כל מוצב בסוריה שבו נראה שאיראן מנסה להתמקם צבאית - נהרוס אותו.
לא נאפשר זאת, יהיה אשר יהיה המחיר.
אם הם יתקפו את תל אביב, נתקוף את טהראן.
אם לא יהיה שקט בתל אביב ובישראל, לא יהיה גם בטהראן." איומי ישראל הופנו גם אל בני בריתה של איראן.
שר האנרגיה, יובל שטייניץ, איים על סוריה: "אם נשיא סוריה בשאר אל-אסד ימשיך לתת לאיראנים לפעול משטח סוריה - הוא צריך לדעת שדמו בראשו וזה יהיה סופו.
שר החינוך, נפתלי בנט, אמר ש"תקיפה של חזבאללה על ישראל, תביא להחרבתה של לבנון".
בנובמבר 2019 המנהיג העליון של איראן, עלי ח'אמנאי, נשא נאום בטהרן בו אמר "איראן אינה קוראת להשמדת העם היהודי, אלא רק להשמדת מדינת ישראל בקיומה הנוכחי".
ב-18 ביוני 2018 הושק אתר ישראלי הפונה לציבור האיראני ומטרתו לסייע לחקלאים האיראנים בהתפלת ומחזור מים.
ב-2 ביולי 2018, בעקבות הבצורת הקשה באיראן והפגנות ההמונים נגד המשטר, האשים גנרל איראני את ישראל בבצורת וטען ש"ישראל גנבה את העננים" מאיראן ומנעה ירידת משקעים שם.
בטקס שנערך בקריה למחקר גרעיני - נגב באוגוסט 2018 אמר ראש ממשלת ישראל, בנימין נתניהו: "אויבינו יודעים היטב מה ישראל מסוגלת לעשות, הם מכירים את המדיניות שלנו.
מי שמנסה לפגוע בנו - אנו פוגעים בו.
מי שמאיים עלינו בכליה, מעמיד עצמו בסכנה דומה, ובכל מקרה הוא לא ישיג את מטרתו".
שר החוץ האיראני, מוחמד ג'וואד זריף, הגיב לדברים אלה בציוץ בטוויטר שבו אמר: "איראן, מדינה ללא נשק גרעיני, מאוימת בהשמדה אטומית בידי מחרחר מלחמה הניצב במפעל לנשק גרעיני".
במאי 2023 נכתב באתר של סוכנות הידיעות האיראנית תסנים, כי במהלך טורניר ג'ו ג'יטסו בגאורגיה מתחרה איראנית בשם באהארה אמיני (בפרסית: بهاره امینی) לא הופיעה מול מתחרה מישראל, מאיה בכר.
כמו כן צוין בכתבה, כי בהמשך גם לא עמדה על הפודיום לצד המתחרה מישראל.
ב-13 ביוני 2025 יצאה ישראל למתקפה נגד איראן ונגד תוכנית הגרעין האיראנית.
ביומו הראשון של המבצע נהרגו רבים מבכירי ההנהגה האיראנית.
ביניהם מפקד משמרות המהפכה, חוסיין סלאמי, רמטכ"ל צבא אירן מוחמד באקרי, ומפקד חיל האוויר אמיר עלי חאג'יזאדה.
בפתיחת המבצע הופעלו אזעקות חירום ברחבי ישראל, לשם היערכות העורף למתקפת נגד איראנית, ובהכרזת מצב מיוחד בעורף.
מטרותיו המוצהרות של המבצע הן: פגיעה משמעותית בתוכנית הגרעין, פגיעה משמעותית בתוכנית הטילים, פגיעה בציר השיעי - ויצירת תנאים לסיכול ארוך טווח של תוכנית הגרעין ותוכנית הטילים באמצעים מדיניים.
הסכסוך האיראני-ישראלי במהלך מלחמת האזרחים בסוריה היה עימות צבאי מתמשך בין ישראל לאיראן, לחזבאללה ולסוריה, שהתרחש ברובו בשטח סוריה (שמארחת בשטחה כוחות של משמרות המהפכה האסלאמית וחזבאללה), במקביל למלחמת אזרחים שמתחוללת בסוריה בשנים 2011–2024. בצה"ל מכונה העימות מב"ם – "המערכה בין המלחמות".
העימות הוא חלק מסכסוך רחב יותר: הסכסוך האיראני-ישראלי.
במהלך העשור השני של המאה ה-21 הייתה ישראל לעיתים מעורבת במלחמת האזרחים בסוריה בתקריות לאורך גבול ישראל–סוריה ברמת הגולן ואף בשטחי סוריה, אף על פי שלא הביעה תמיכה באחד מהצדדים הלוחמים.
הפעילות הישראלית מול התבססות איראן וחזבאללה בסוריה החלה בתקיפות חשאיות שביצע חיל האוויר הישראלי, שעליהן ישראל לא לקחה אחריות, נגד משלוחי נשק "שובר שוויון" שהגיע לחזבאללה, ונגד חוליות טרור שחזבאללה הקים בגבול ישראל–סוריה על מנת לבצע פיגועים נגד ישראל כאשר יהיה צורך.
במהלך השנים, ככל שאיראן העמיקה את נוכחותה בסוריה באמצעות כוח קודס של משמרות המהפכה האסלאמית, ישראל הגבירה את קצב התקיפות שלה ואף פגעה במספר מפקדים בכירים בחזבאללה וכוח קודס על אדמת סוריה.
בשנים אלו ישראל נמנעה מלקחת אחריות על התקיפות וסוריה נמנעה מתגובה, כמו גם מירי טילי קרקע-אוויר.
עם סיום כהונתו כמפקד חיל האוויר הישראלי חשף אמיר אשל שבשנים 2012–2017 ערכה ישראל קרוב למאה תקיפות של שיירות נשק לחזבאללה.
באותה תקופה החל גם תיאום צבאי הדוק בין צה"ל לצבא רוסיה ובעיקר חיל האוויר הרוסי, בעקבות המעורבות הרוסית במלחמת האזרחים בסוריה, על מנת למנוע התנגשות צבאית בין חיל האוויר הישראלי לכוחות רוסיים בסוריה.
בשנת 2018 חלה הסלמה גדולה בעימות בין ישראל לאיראן על אדמת סוריה ונשברה העמימות על התקיפות האוויריות, שעל חלקן ישראל לקחה אחריות וגם הצהירה שתקפה מאות פעמים מטרות איראניות בסוריה כדי למנוע איום על ישראל.
סוריה החלה להגיב בירי נ"מ וטילי קרקע-אוויר, לעיתים מסיבי, ומספר פעמים אף התרחש ירי תגובה לעבר רמת הגולן.
בשנה זו עימות הפרוקסי בין ישראל לאיראן הפך לגלוי והגיע לשיאו בחודשים פברואר, אפריל ומאי, אז ביצעה ישראל תקיפות גלויות ונרחבות נגד מטרות איראניות על סוריה (כגון מבצע בית הקלפים), כתגובה למעשי תוקפנות מצד איראן (ניסיון החדרת מל"ט "חמקן" ממולכד לשטח ישראל וירי רקטות ארטילריות לעבר ישראל).
לדברי הרמטכ"ל רא"ל גדי איזנקוט ישראל ביצעה מאות תקיפות ופגעה באלפי מטרות במסגרת הסכסוך המתמשך.
בתקיפות האוויריות שביצע צה"ל הושמדו כמות רבה של אמצעי לחימה ותחמושת ומספר רב של רקטות ארטילריות וטילי קרקע-קרקע.
חיל האוויר הישראלי גם פגע במספר לא ידוע של סוללות הגנה אווירית של חיל ההגנה האווירית הסורי כאשר אלו ירו לעבר מטוסי קרב ישראליים, ולפי ההערכות כשליש ממערך ההגנה האווירית הסורי הושמד.
בתקיפות נהרגו למעלה מ-150 חיילי צבא סוריה, למעלה מ-200 פעילי משמרות המהפכה האסלאמית (בהם מפקדים וקצינים בכירים), למעלה מ-50 פעילי חזבאללה, ועוד הרבה עשרות עד כמה מאות חברי מיליציות וארגוני טרור, בהן מיליציות שיעיות והמדינה האסלאמית.
לפי ההערכות, בין ינואר 2013 לאוקטובר 2021 נהרגו כ-631 חיילים, פעילים צבאיים ופעילי טרור של סוריה, איראן, חזבאללה ותומכיהם.
מנגד, שלושה ישראלים נהרגו בעימות, ומטוס קרב ישראלי אחד נפגע והתרסק.
העימות נמשך גם בזמן מלחמת חרבות ברזל והתנהל כחלק מהמערכה מול איראן במלחמת חרבות ברזל.
בזירת לבנון, בעקבות מבצע חיצי הצפון שהנחית מכה קשה על חזבאללה - שכללה את חיסול ההנהגה וצמרת הפיקוד, הריגת אלפי מחבלים והשמדת תשתיות טרור אסטרטגיות רבות - נאלץ ארגון הטרור הלבנוני להוציא את כוחותיו מסוריה.
בזירת סוריה, קצת לאחר חתימת הסכם ישראל–לבנון 2024 בעקבות חולשת הכוחות הפרו-איראניים בסוריה החלו המורדים במתקפה שבסיומה נפל משטר אסד ב-8 בדצמבר 2024. מיד לאחר מכן פתח צה"ל במבצע חץ הבשן על מנת להשמיד את התשתיות האסטרטגיות ואמצעי הלחימה של צבא אסד על מנת שלא ייפלו לידי קבוצות ג'יהאדיסטיות.
גנרל איראני בכיר במשמרות המהפכה האסלאמית הודה שאיראן וגרורותיה ספגו בסוריה תבוסה קשה.
בקיץ 2006 התרחשה מלחמת לבנון השנייה בין ישראל לחזבאללה.
המלחמה התרחשה ברובה בשטח לבנון בעוד שהעורף הישראלי ספג ירי כבד של אלפי רקטות ארטילריות.
המלחמה הסתיימה בהפסקת אש בעקבות החלטה 1701 של מועצת הביטחון של האו"ם והתחושה בקרב הציבור הישראלי הייתה שהמלחמה הסתיימה ב"תיקו" ולא הושגה הכרעה לטובת ישראל.
ב-6 בספטמבר 2007 התרחשה תקיפת הכור הגרעיני בסוריה בה השמידה ישראל כור גרעיני צבאי סורי שהיה בשלבי בנייה.
רק כעבור עשור נטלה ישראל אחריות על המבצע.
ב-12 בפברואר 2008 חיסלו המוסד למודיעין ולתפקידים מיוחדים וה-CIA בפעולה משותפת את עימאד מורנייה, המפקד העליון של הזרוע הצבאית של חזבאללה וטרוריסט בינלאומי מבוקש.
מלחמת האזרחים בסוריה היא סכסוך מתמשך שפרץ בסוריה בין כוחות הנאמנים לממשלת הבעת' בראשות הנשיא בשאר אל-אסד ובין אלה המבקשים להדיחה, ועם הזמן התרחב עם כניסת הכורדים, הג'יהאדיסטים, כוחות המזוהים עם ארגון הטרור המדינה האסלאמית ומדינות זרות למערכה.
הסכסוך החל ב-15 במרץ 2011, כנחשול של הפגנות ומחאות בכל רחבי סוריה, שהיוו חלק מגל ההתקוממויות בארצות ערב.
עם הזמן התפתחו ההפגנות להתקוממות עממית, למרידה ולמלחמת אזרחים, המאופיינת בקרבות קשים, פיגועי התאבדות, התערבויות חיצוניות, זליגות למדינות שכנות, שימוש בנשק קונבנציונלי ובנשק בלתי קונבנציונלי, מעשי טבח, פשעי מלחמה ופשעים נגד האנושות, אלימות עדתית, משבר פליטים ועוד.
תחילת שנת 2012 התאפיינה בהתערבויות חיצוניות במלחמה בסוריה: אסד הסתייע בכוחות שיעים, כגון משמרות המהפכה האסלאמית מאיראן וחזבאללה מלבנון, ונהנה מתמיכה בינלאומית של רוסיה וסין.
לעומת זאת, מורדי האופוזיציה המתונה נתמכו צבאית על ידי מדינות סוניות כגון ערב הסעודית וקטר, וקיבלו תמיכה בינלאומית ממדינות המערב.
ארגוני ג'יהאד סונים, כגון ג'בהת א-נוסרה נוסדו בתחילת המלחמה ונכנסו ללחימה מול כוחות אסד.
בתחילת שנת 2013 החלו להופיע סימנים של קרעים פנימיים בין הצבא הסורי החופשי, הנחשב למתון יחסית, לבין חלק מארגוני הג'יהאד, שדוגלים באסלאם הקיצוני.
בראש הארגונים הללו בלט ארגון המדינה האסלאמית, שבתחילה היה חלק מאל קאעידה, עד אשר האחרון התנתק ממנו, והכריז, ביולי 2014, על חליפות איסלאמית עצמאית בשטחים הנרחבים שכבש בסוריה ובעיראק.
על פי ההערכות של הארגון הסורי לזכויות אדם, נכון ל-7 במאי 2016, נהרגו במהלך המלחמה כ-500,000 בני אדם, מחציתם אזרחים.
2 מיליון איש נפצעו וכמעט 6 מיליון איש ברחו מהמדינה לטורקיה, לירדן, לעיראק וללבנון והם מוגדרים פליטים.
בין ההרוגים כ-20,000 מורדים סורים, מעל 45,000 חיילים מצבא סוריה, יותר מ-3,000 לוחמי מיליציות שיעיות מעיראק ומאיראן, כולל לפחות 640 מחזבאללה, וכ-10,000 לוחמי ג'יהאד זרים, שלחמו בשורות ארגונים סונים קיצוניים בהם ג'בהת א-נוסרה והמדינה האסלאמית.
ב-27 בפברואר 2016 נכנסה לתוקף הפסקת אש בין הממשל הסורי לארגוני המורדים, שלא כללה את המדינה האסלאמית.
הפסקת האש צמצמה במידה ניכרת את מספר ההרוגים בחודשים מרץ ותחילת אפריל אך לקראת סוף אפריל חלה עלייה במספר ההרוגים בעקבות קרבות עזים שהתרחשו בחלב וכללו הפצצה של מספר בתי חולים אשר טיפלו באזרחים ובחיילי המורדים על ידי כוחות צבא סוריה.
השפעות מלחמת האזרחים על חזבאללה
בזמן מלחמת האזרחים בסוריה נשלחו אלפי לוחמי חזבאללה לסייע לנשיא סוריה, בשאר אל-אסד.
חזבאללה שמר על קשר הדוק עם המשטר הסורי, ייעץ לבכיריו, החזיק בבסיסים ובמחסני נשק בשטח סוריה, ואף השתתף בפועל בלחימה לצד חייליו של אסד.
במחצית הראשונה של שנת 2013 התנהלו מספר קרבות בחומס ובקוסייר בהם השתתפו לוחמי חזבאללה בגלוי, ואף ספגו אבדות כבדות (כמאתיים הרוגים), בהם מספר בכירים מהארגון, ובראשם: עלי שביב, ראש אגף המבצעים בארגון (מחליפו של עימאד מורנייה).
המורדים תקפו בתגובה את רובע הדאחיה בביירות בשתי רקטות.
ואף איימו על חזבאללה שאם לא ייסוג מסוריה, הם יתקפו אותו בלבנון.
ביוני 2013 היו מספר עימותים בין תומכי סוריה לתומכי חזבאללה בלבנון.
העימות הגדול שבהם התרחש בצידון.
מיליציה סונית בהנהגתו של השייח אחמד אל אסיר תקפה את חיילי צבא לבנון ובעימות שהתפתח נהרגו עשרות אנשים משני הצדדים.
המורדים גם תקפו את חזבאללה ומפעיליו בשרשרת של פיגועי תופת.
בין יולי 2013 לינואר 2014 התרחשו חמישה פיגועי טרור שגבו קורבנות בנפש, ארבעה באזור הדאחיה ואחד נגד שגרירות איראן בביירות, שבו נהרגו 25 בני אדם, בהם נספח התרבות של שגרירות איראן.
כמו כן, נורה למוות בכיר חזבאללה, חסאן א-לקיס.
בעקבות ההתרחשויות הללו הוציא חזבאללה את בכיריו מאזור הדאחיה.
בספטמבר 2013, כשארצות הברית התכוננה לתקוף את משטרו של בשאר אל-אסד ואת חזבאללה שסייע לו, עקב השימוש בנשק כימי (ובסוף לא תקפה), יוסוף אל-קרדאווי, בכיר פוסקי האסלאם הסוני, תמך בהם ואמר: .
בתגובה לתקיפה האחרונה ירה חזבאללה טילי נ"ט על שיירת כלי רכב של צה"ל סמוך לכפר ע'ג'ר.
מהירי נהרגו שני חיילים מחטיבת גבעתי ו-7 נפצעו.
בנאום שנשא מזכ"ל חזבאללה, חסן נסראללה, הוא התייחס בהרחבה לתקיפה הישראלית ולתגובת חזבאללה.
במהלך הלחימה בסוריה איבד שם חזבאללה מאות (ואף אלפים) מלוחמיו (לפי אחת ההערכות: כ-2,000 הרוגים וכ-5,000 פצועים, נכון לסוף שנת 2015).
ב-13 במאי 2016 נהרג מוסטפא בדר א-דין, מפקד הזרוע הצבאית של חזבאללה.
הסכסוך האיראני-ישראלי הוא מאבק אזורי בין איראן לבין ישראל, שמהצד האיראני אופיין עד לתחילת 2018 בלוחמת שליחים ומצד ישראל אופיין בלוחמת צללים.
הסכסוך החל ב-1979 עם ההפיכה האסלאמית באיראן והפלת שלטון השאה, אז התגבשה התנגדות פוליטית ודתית של שלטון האייתולות באיראן לקיומה של ישראל, התנגדות זו ביקשה לשרת את המאבק האיראני להשפעה אזורית על חשבון ההשפעה האזורית של ישראל ועל חשבון ענייניה.
מאבקה של ישראל נגד ארגוני הטרור הפלסטיניים שאיימו עליה, יחד עם שאיפתה להחלפת השלטון בלבנון בהתערבות צבאית חיצונית (מלחמת לבנון) איפשרו לאיראן לחדור באופן מעמיק לתחום גבולה של ישראל ולהפעיל בו ארגוני טרור וגורמי התנגדות לפלישת ישראל ללבנון שהעיקרי שבהם הוא חזבאללה.
מנגד, ישראל פעלה (ועדיין פועלת) נגד תוכנית הגרעין האיראנית באופן חשאי ודיפלומטי.
איראן מפעילה בעיקר כוחות שליחים למאבקה נגד ישראל, ובמיוחד את תנועת חזבאללה הלבנונית, אם כי חלה לתקופה מסוימת נסיגה בתמיכתה בחמאס ובג'יהאד האסלאמי הפלסטיני, ועדיין תומכת ומממנת מספר גופים פלסטיניים הפועלים בסוריה, לרבות החזית העממית לשחרור פלסטין - המפקדה הכללית.
בשל כך פעלה ישראל נגד התבססות של איראן ושלוחותיה בגבולות ישראל.
מנגד, במהלך השנים האשימה איראן את ישראל בתמיכה בתנועות בדלניות של הכורדים והבלוצ'ים באיראן.
במהלך מלחמת האזרחים בסוריה, כוחות איראניים של משמרות המהפכה האסלאמית (תחת פיקוד כוח קודס) נפרשו בסוריה ולראשונה הגיעו למגע ישיר עם גבול ישראל, מה שעורר, לפי דיווחים לא רשמיים, מספר התקלויות חמושות בין כוחות שתי המדינות.
ב-31 בינואר 2013, התרחשה מתקפה אווירית במחוז ריף דמשק נגד שיירה, אשר ככל הנראה העבירה מערכת הגנה אווירית של 9K37 בוק או 9K33 אוסה מסוריה לחזבאללה.
על פי מקורות מדיה שונים, ישראל היא זו שביצעה את ההתקפה אולם ישראל לא הגיבה לכך באופן רשמי.
השיירה הותקפה בעודה חונה במתקן של המחקרים המדעיים הסורים לנשק ביולוגי וכימי בעיר ג'מראיא - מספר קילומטרים צפונית מערבית לבירה דמשק.
בנוסף להשמדת טילי קרקע-אוויר מתוצרת רוסית, התרחשו פיצוצי משנה שגרמו נזק רב למתקן; כן נהרג בה כנראה הגנרל האיראני חסן שאטרי.
תצלומי לווין לאחר התקיפה הראו את החניון במרכז שבו ככל הנראה חנתה השיירה בטרם היציאה הצפויה ללבנון חרוך לגמרי.
ישראל לא נטלה אחריות, אך שר הביטחון אהוד ברק צוטט ש"אנחנו מתכוונים ברצינות כשאנו אומרים שלא נאפשר העברה של מערכות נשק מתקדמות ללבנון".
במאי 2013, התרחשה סדרה של תקיפות אוויריות על משלוחי נשק איראנים בסוריה ב-3 וב-5 במאי.
התקיפות ב-3 במאי היו ממוקדות על מטרות בנמל התעופה הבין-לאומי דמשק (כנראה טילי פאתח 110).
התקיפות ב-5 במאי התמקדו על מטרות בג'מראיא, א-דימאס ומייסלון בריף דמשק.
אף על פי שבאופן רשמי ישראל לא אישרה או הכחישה את מעורבותה, ראש המוסד לשעבר דני יתום וחבר הממשלה לשעבר צחי הנגבי הניחו שישראל עומדת מאחורי התקיפות.
מקורות רשמיים סוריים הכחישו שהתרחשה תקיפה על אדמתם ב-3 במאי, ומאידך האשימו את ישראל בתקיפות ב-5 במאי.
לפי דיווחים של ארגונים סורים בתקיפות נהרגו למעלה מ-40 חיילים סורים, וייתכן שמספר החיילים ההרוגים עומד אף על 100–300, לפי דיווחים של גורמי אופוזיציה.
לדברי גורמים רשמיים בארצות הברית, ישראל הייתה מעורבת ביולי 2013 באירוע בלטקיה בו שוגרו באופן לא ברור טילי יאחונט נגד ספינות סמוך ללטקיה והרגו מספר חיילים סורים.
ב-30 באוקטובר 2013, אירע פיצוץ באתר הגנה האווירית בסנאוובאר 10 ק"מ דרומית ללטקיה; יש שחשדו שישראל אחראית לכך.
גורמי אופוזיציה סוריים, כמו גם מקורות לבנוניים דיווחו, כי התרחשה הפצצה נוספת בלטקיה ב-26 בינואר 2014 כאשר היעד היה טילי S-300.
ב-24 בפברואר 2014, נמסר כי כלי טיס של חיל אוויר לא ידוע ביצע שתי תקיפות אוויריות נגד מתקני חזבאללה בלבנון ליד הגבול עם סוריה ובמהלכו נהרגו כמה חמושים.
המצפה הסורי לזכויות אדם טען כי הפגיעה התמקדה בבסיס טילים של חזבאללה.
ב-1 במרץ 2014 נורו שתי רקטות לעבר מוצב ישראלי בחרמון מסוריה, ככל הנראה בפעולת תגמול על תקיפה אווירית ישראלית של מטרת חזבאללה סמוך לגבול סוריה–לבנון.
ב-18 במרץ 2014, ג'יפ ישראלי שנסע ברמת הגולן סמוך לגבול הסורי הותקף, כאשר מטען חבלה הופעל בקרבתו.
חייל אחד נפצע באורח קשה ושלושה חיילים ספגו פציעות בינוניות.
צה"ל פתח באש מסוללות תותחים אל מעבר לגבול ומספר פגזים כוונו למוצב סורי.
ישראל הגיבה גם על ידי ביצוע של תקיפות אוויריות נגד מטרות סוריות, כולל מפקדה צבאית, סוללות ארטילריה ובסיס אימונים של צבא סוריה.
הצבא הסורי דיווח שכתוצאה מהתקפות חיל האוויר הישראלי נהרג חייל אחד ונפצעו שבעה.
אירוע זה התרחש לאחר מספר ימים שבהם אירעה תקרית דומה בגבול ישראל–לבנון כאשר ג'יפ עלה על מטען נפץ וישראל הגיבה בירי ארטילריה וטנקים לעבר לבנון.
ישראל האשימה את חזבאללה בשתי התקריות.
ב-22 ביוני 2014, טיל נגד טנקים נורה מסוריה לעבר משאית מים של קבלן של משרד הביטחון שנעה לאורך גדר הביטחון.
נער בן 14, בנו של הקבלן נהרג, ו-3 אזרחים ישראלים נוספים נפצעו מהפיצוץ.
ב-23 ביוני 2014, צה"ל הגיב לירי הנ"ט בסדרת התקפות אוויריות שהתמקדו בכוחות סוריים כפעולת תגמול על הפיגוע יום לפני כן.
לפחות עשרה חיילים סורים נהרגו במהלך התקיפות.
בחודש דצמבר 2014, עיתון הארץ דיווח כי סדרת תקיפות אוויריות ישראליות פגעו בדמשק ב-7 בדצמבר.
המטרות היו בשטח צבאי של אזור א-דימאס ובנמל התעופה הבין-לאומי דמשק.
על פי המרכז הסורי לזכויות אדם, התקיפה ליד נמל התעופה הבין-לאומי של דמשק הייתה ממוקדת במחסן שבו נאגר נשק שהגיע לשם לא מזמן.
התקיפה בא-דימאס הייתה ממוקדת במחסני נשק סביב בסיס אווירי קטן.
עשרה פיצוצים נשמעו בא-דימאס והצבא הסורי דיווח שמספר מתקנים נפגעו.
על פי המרכז הסורי לזכויות אדם, שלושה אנשי חזבאללה נהרגו כתוצאה מההפצצות בא-דימאס.
סוריה טענה שהיא הפילה מל"ט.
ב-18 בינואר 2015, תקפו מסוקי קרב שיירה של חזבאללה בגולן הסורי והרגו 6 לוחמים של חזבאללה וכ-6 לוחמים של משמרות המהפכה, כולל תת-אלוף האיראני מוחמד עלי אלעדאדי וג'יהאד מורנייה.
ב-25 באפריל 2015, דווח שחיל האוויר הישראלי הפציץ מאגרי טילי קרקע-קרקע ועמדות חזבאללה בסוריה סמוך לגבול לבנון.
ב-26 באפריל 2015, חוליית חזבאללה המורכבת מ-8 מחבלים זוהתה וכוח מחטיבת גולני הרג את ארבעת המפגעים וחיל האוויר הישראלי הפציץ והרג את ארבעת החמושים הנותרים שנעו לאורך השטח המפורז ברמת הגולן.
מקורות צבאיים ישראליים אמרו כי החמושים תכננו להניח מטענים על גדר הגבול סמוך למג'דל שמס.
ב-29 ביולי 2015, דווח שמטוסי קרב ישראליים פגעו ברכב בכפר דרוזי בדרום מערב סוריה, והרגו מספר לוחמי חזבאללה ואנשי מיליציות פרו-סוריות.
כן התרחשה תקיפה של בסיס צבאי פלסטיני בגבול סוריה–לבנון.
ב-20 באוגוסט 2015, שוגרו ארבע רקטות לשטח ישראל – 2 מהם נפלו בגולן ו-2 בגליל העליון.
צה"ל הגיב לירי הרקטות במתקפה חריפה על מחסני צבא סוריה ותשתיות באזור ריף דמשק וקוניטרה באותו יום, בסדרת תקיפות הגדולות ביותר מאז מלחמת יום כיפור.
ישראל האשימה את תנועת הג'יהאד האיסלאמי הפלסטיני שמגובה על ידי איראן בירי, אך דובר הג'יהאד האיסלמי דאוד שהאב הכחיש את המיוחס לארגון.
ישראל הודיעה כי סוריה אחראית לנעשה בשטחה והיא גם תישא בתוצאות.
האתרים שהותקפו על ידי צה"ל היו אל-בעת', אל-האמידיאן, אל-קאום, ומאגר נשק של חטיבה 90; לאחר שש שעות, צה"ל חידש את ההתקפות על סוריה, ותקף מאגר נשק של חטיבה 68 בחאן אל-שייח (מחוז ריף דמשק), ובבסיס חטיבה 90. לדברי גורמים בצה"ל ובממשלה הסורית, התקיפות השניות נעשו עמוק יותר בשטח סוריה.
למחרת ב-21 באוגוסט, צה"ל תקף כלי רכב והרג 4–5 חמושי הג'יהאד האסלאמי שביצעו ככל הנראה את ירי הרקטות.
הממשלה הסורית טענה שבהתקפה נהרגו חמישה אזרחים.
לפי דיווחי התקשורת הסורית, ב-31 באוקטובר 2015, כלי טיס ישראלי תקף מטרות רבות של חזבאללה בדרום סוריה, סמוך לגבול עם לבנון באזור הרי קלמון.
התקיפות התמקדו כנראה בשיירת נשק שיועדה לחזבאללה.
ב-11 בנובמבר 2015, נמסר כי התרחשה תקיפה ישראלית על מחסני חזבאללה סמוך לשדה התעופה בדמשק.
ב-23 בנובמבר 2015, האופוזיציה הסורית דיווחה על תקיפה ישראלית באזור הרי קלמון בגבול סוריה–לבנון המשמש כנקודת מעבר עיקרית ללוחמי חזבאללה וציוד לוגיסטי מלבנון לסוריה.
על פי מקורות אלו, בהתקפה נהרגו 13 חיילים סורים ולוחמי חזבאללה.
על פי מקורות סוריים, מטוסים ישראליים תקפו שוב את הצבא סורי ויעדים של חזבאללה באזור קלמון ב-28 בנובמבר, תוך כדי גרימת הרוגים ופצועים רבים לחזבאללה.
ב-19 בדצמבר 2015, אירע פיצוץ בבניין מגורים בן שש קומות של ג'אראמאנה בו נהרגו 9 אנשים ממליציות פרו-אסד ומפקדי שטח של חזבאללה, בהם המחבל סמיר קונטאר.
חזבאללה טען שהמבנה נהרס על ידי תקיפה אווירית ישראלית.
מקורות המזוהים עם האופוזיציה הסורית דיווחו כי מטוסים ישראליים תקפו שבע עמדות של חזבאללה באזור הרי קלמון ב-26 בדצמבר 2015.
ב-12 במאי 2016, "רמטכ"ל" חזבאללה מוסטפא בדר א-דין נהרג בפיצוץ במתקן של חזבאללה באזור דמשק.
יש שסברו שישראל אחראית לכך, אך חזבאללה הכחיש זאת וטען שהמורדים אחראיים לכך.
ב-4 באוגוסט 2016, ישראל תקפה על פי דיווחים זרים שיירה של חזבאללה בסוריה שהובילה לוחמים ואמצעי לחימה.
ב-24 באוגוסט כלי טיס ישראלים ככל הנראה, תקפו והשמידו מפקדה של חזבאללה סמוך להרי הקלמון בגבול הסורי-לבנוני.
ב-13 בספטמבר - כלי טיס של חיל האוויר הישראלי תקפו בקוניטרה סוללת תותחים בתגובה לירי הפצמ"ר ב-12 בספטמבר.
צבא סוריה שיגר לעברם שני טילי קרקע-אוויר אך הטילים החטיאו ולא הפילו את כלי הטיס.
ב-17 בספטמבר רשמה מערכת כיפת ברזל יירוט ראשון בגזרת רמת הגולן כאשר יירטה ירי תלול מסלול מסוריה.
ב-27 בנובמבר התרחשה תקרית ירי בין כוח צה"ל לחוליית טרור של המדינה האסלאמית.
חמושים, שהשתייכו לצבא ח'אלד בן אל-וליד המסונף לארגון המדינה האסלאמית, פתחו באש מקלעים ופצצות מרגמה אל עבר כוח מפלחה"ן גולני שביצע פעילות בגבול.
הכוח מפלחה"ן גולני השיב באש וקיבל סיוע מטנק, מכוח של פלנ"ט גולני ומחיל האוויר הישראלי.
ב-28 בנובמבר, בתגובה לתקיפת כוח צה"ל ב-27 בנובמבר על ידי חוליה של מיליציה המסונפת למדינה האסלאמית, הפציצו מטוסי קרב של חיל האוויר הישראלי מוצב נטוש של UNDOF ששימש כבסיס צבאי ללוחמי הארגון.
בתקיפה הוטלו 10 פצצות של טון והושמדו אמצעי לחימה רבים ששימשו את פעילי המדינה האסלאמית בגזרה.
ב-30 בנובמבר, כלי תקשורת ערביים דיווחו שמטוסי קרב של חיל האוויר הישראלי ביצעו שתי תקיפות סביבות דמשק.
על פיהם, התקיפה הראשונה פגעה במצבור תחמושת של חטיבה 38 בדיוויזיה 4 של צבא סוריה, והתקיפה השנייה פגעה במספר כלי רכב נושאי תחמושת ליד הכביש המהיר על ציר ביירות–דמשק – ככל הנראה של חזבאללה.
ב-7 בדצמבר, התרחשו לפנות בוקר פיצוצים עזים בשדה התעופה הצבאי "אל-מאזה" שבדמשק.
רשת אל-מיאדין המזוהה עם חזבאללה האשימה את ישראל בתקיפה אווירית של מוצבים צבאיים בשדה התעופה מתוך שטח לבנון.
ב-17 במרץ תקפו מטוסי קרב של חיל האוויר הישראלי מטרות בשטח סוריה.
צבא סוריה שיגר לעברם מספר טילי S-200 (נקראים גם SA-5), ואחד הטילים הסורים יורט באזור בקעת הירדן על ידי מערך ההגנה האווירית של צה"ל, באמצעות טיל חץ 2.
ב-19 במרץ דיווחו מקורות סוריים שחיל האוויר הישראלי הרג פעיל מיליציה התומכת באסד בפרברי קוניטרה: כלי טיס בלתי מאויש שיגר טיל והשמיד את כלי הרכב והנהג שבתוכו.
לפי דיווחים אחרים הסורי שנהרג היה מפקד מערך ההגנה האווירית באזור קוניטרה.
ב-20 במרץ דווח באמצעי התקשורת כי חיל האוויר הישראלי שוב תקף בסוריה שיירת נשק לחזבאללה.
ב-21 במרץ נפל מזל"ט "רוכב שמיים" באזור קוניטרה.
הסורים טענו שהם אלו שהפילו את כלי הטיס.
ב-23 באפריל לפנות בוקר דיווחו הסורים שכלי טיס של חיל האוויר הישראלי הפציץ את בסיס נבע-א-פוואר שבאזור קוניטרה, בפיצוץ הושמד מצבור תחמושת ונהרגו 3 לוחמים במיליציית "כוחות הגנת המולדת" התומכים במשטר בשאר אל-אסד ונפצעו לוחמים נוספים.
בישראל לא התייחסו רשמית לתקיפה.
ב-27 באפריל טענו ממשל אסד וחזבאללה שישראל תקפה בטילי קרקע-קרקע מספר מוצבים ליד שדה תעופה בדמשק, ושבתקיפה נפגעו מצבורי תחמושת ודלק.
השר ישראל כ"ץ רמז שישראל הייתה מעורבת בתקיפה ולפי הערכות הנשק שהושמד היה נשק מתקדם שאוחסן שם במטרה להעבירו לחזבאללה.
תקיפת מפעל הנשק בסוריה: ב-7 בספטמבר האשים ממשל אסד את ישראל בתקיפת מתקן צבאי סורי במסיאף ואמר ששני חיילים סורים נהרגו בתקיפה.
המתקן שהותקף הוא המרכז למחקרים מדעיים של סוריה (CERS), שפיתח ומייצר נשק כימי וטילים.
ב-22 בספטמבר דיווחו הסורים שחיל האוויר הישראלי תקף מחסני נשק ואמצעי לחימה סמוך לנמל התעופה של דמשק.
ב-23 באוקטובר הודיע המצפה לזכויות אדם בסוריה שחיל האוויר הישראלי תקף באזור בו שולט צבא ח'אלד בן אל-וליד, סניף המדינה האסלאמית בחורן.
בתקיפה נהרגו עשרה מפעילי הארגון ושתי נשים נוספות שהיו במקום.
ב-1 בנובמבר דיווחו כלי תקשורת ערביים שכלי טיס של חיל האוויר הישראלי תקפו מפעל נשק ומצבורי טילים שיועדו לחזבאללה באזור חסייא, 35 ק"מ דרומית לחומס, ושצבא סוריה ירה לעברם טיל נגד מטוסים אך החטיא.
בלילה שבין 1 בדצמבר ל-2 בדצמבר תקפה ישראל בסיס צבאי שבנתה איראן כ-15 ק"מ מדמשק.
ב-4 בדצמבר, קצת לפני חצות, תקפה ישראל בסיס צבאי ליד דמשק.
כך דיווחו כלי תקשורת בסוריה ולבנון, שטענו שגם הפעם ההגנה האווירית הסורית הצליחה ליירט 3 טילים, מתוך 6 ששוגרו.
צבא סוריה טען שבלילה שבין 8 בינואר ל-9 בינואר תקפה ישראל מטרות בהרי קלמון, צפונית-מזרחית לדמשק, באמצעות מטוסי קרב וטילי קרקע-קרקע.
הם הגיבו בירי נ"מ וטענו שהצליחו לפגוע במטוס ישראלי וליירט חלק מהטילים שלכאורה ישראל שיגרה.
לפי הערכות ופרסומים בכלי התקשורת המטרות שהותקפו היו טילים ארוכי-טווח שהועברו מאיראן לחזבאללה דרך עיראק וסוריה.
ב-7 בפברואר טען צבא סוריה שלפנות בוקר תקף חיל האוויר הישראלי בירי טילים משטח לבנון "מכון מחקר" באזור ג'ומראיא שבפרברי דמשק, ומערכות ההגנה האווירית הגיבו.
העימות האווירי בין ישראל לסוריה ואיראן (פברואר 2018): ב-10 בפברואר חדר מל"ט איראני מדגם שאהד 141 לשמי ישראל, באזור בית שאן, והופל על ידי מסוק קרב מדגם AH-64 אפאצ'י של חיל האוויר הישראלי.
בתגובה תקפו מטוסי F-16I סופה מטרות איראניות בסוריה, בהן קרון השליטה של המל"ט שהופל.
הסורים השיבו באש נ"מ של מספר רב של טילי S-200. אחד ממטוסי ה-F-16I נפגע והתרסק בשטח ישראל.
בתגובה הפציצו מטוסי צה"ל 12 מטרות, בהן 3 מטרות בסוללות נ"מ סוריות ו-4 מטרות איראניות.
תקיפת שדה התעופה T-4 (אפריל 2018): ב-9 באפריל לפנות בוקר, לדברי ארצות הברית ורוסיה, תקפה ישראל את שדה התעופה T-4 שבסוריה.
בתקיפה נהרגו כ-14 אנשי צבא, מהם 7 חיילי משמרות המהפכה האסלאמית של איראן ובהם מפקד מערך המל"טים האיראני בסוריה.
לפי דיווחים זרים ישראל ביצעה את התקיפה באמצעות מטוסי F-15I רעם ששיגרו טילי אוויר-קרקע.
ישראל סרבה להתייחס לדיווחים אלה אך תומאס פרידמן מהניו יורק טיימס כתב שבכיר בצה"ל הודה בביצוע התקיפה.
התקיפה התרחשה יום אחרי שמשטר אסד הפציץ מאות אזרחים סורים באמצעות נשק כימי .
ב-17 באפריל דיווח צבא סוריה שבוצעה מתקפת טילים על בסיסי חיל אוויר סורים ושמערכות ההגנה האווירית יירטו 6 מהטילים, והאשימו בתקיפה את חיל האוויר הישראלי.
מאוחר יותר הודו בסוריה שלא הייתה מתקפת טילים ושמערכות ההגנה האווירית הופעלו כתוצאה מהתראת שווא.
הם האשימו את ישראל וארצות הברית בלוחמה אלקטרונית ששיבשה את מערכות המכ"ם הסוריות וגרמה לתקלה.
תקיפת מחסני התחמושת האיראניים בסוריה (אפריל 2018): בלילה שבין 29 באפריל ל-30 באפריל הותקף בסיס צבאי בחמה, ששימש כמרכז לוגיסטי חשוב עם מחסני תחמושת רבים עבור איראן ומיליציות שיעיות מטעמה.
בעקבות התקיפה נשמעו פיצוצים עזים ודווח על כ-26–40 הרוגים, מהם 18 איראנים, ותחמושת רבה שהושמדה.
מכון סייסמוגרפי מדד רעש בעוצמה של כ-2.6 מגניטודה בעקבות הפיצוץ הענק שנוצר.
סוריה האשימה כי "מדובר בתקיפה מכוונת של האויב" אך לא ברור מי עומד מאחורי התקיפה.
ארגוני המורדים לקחו אחריות, אך מספר דיווחים זרים טענו שארצות הברית והממלכה המאוחדת שיגרו טילים בליסטיים משטח ירדן על בסיס זה.
איראן האשימה את ישראל בתקיפה, אך האחרונה שמרה על שתיקה בנושא ונמנעה מלקחת אחריות על התקיפה.
בסופו של דבר ישראל לקחה אחריות על התקיפה בתחילת מאי
ב-6 במאי נהרגו 8 חיילים מגדוד 150 של חיל ההגנה האווירית הסורי בפיצוץ מסתורי של רכב הסעות, בדרך שבין דמשק לא-סווידא.
החיילים שנהרגו היו מפעילי וטכנאי S-200 שהשתתפו בהפלת ה-F-16I הישראלי בפברואר.
סוריה האשימה את ישראל בפיצוץ.
ב-8 במאי בשעות הלילה המוקדמות דיווחו הסורים על תקיפת בסיס צבאי ליד אל-כיסווה בו אוחסנו טילים איראניים.
הסורים האשימו את ישראל בתקיפה וטענו שמערכות הנ"מ שלהם יירטו שני טילים.
לפי הדיווחים בתקיפה הושמדו טילים ומשגרים איראניים שכוונו אל עבר ישראל, וייתכן שאף היו אמורים להיות משוגרים נגדה בקרוב.
כמו כן נהרגו 9 אנשי צבא, בהם חיילי משמרות המהפכה האסלאמית.
למחרת דיווח מרכז המעקב הסורי לזכויות אדם שמספר ההרוגים בתקיפה עלה ל-15, מהם 8 איראנים.
ב-10 במאי בשעה 00:10 שיגר כוח קודס האיראני 20 רקטות ארטילריות אל עבר רמת הגולן, 4 מתוכן יורטו על ידי כיפת ברזל והשאר נפלו בשטחים בסוריה.
מבצע בית הקלפים (מאי 2018): ב-10 במאי, בתגובה של עשרות רקטות וטילים של איראן על עבר רמת הגולן, פתח צה"ל בתקיפה נרחבת של עשרות מטרות איראניות בסוריה.
המטרות שייכות לכוח קודס של משמרות המהפכה האסלאמית וכללו בסיסים צבאיים, מחסני נשק, מרכזים לוגיסטיים, מוצבי מודיעין ומשגרי טילים, כולל המשגר שביצע את הירי לעבר ישראל.
בתגובה תקף צה"ל מספר מערכות יירוט אוויריות (מדגמי SA-2, SA-5 (S-200), SA-17 ו-SA-22) השייכות לצבא סוריה, וכל המטוסים שבו בשלום.
ב-18 במאי אירעו פיצוצים גדולים בשדה התעופה הצבאי בחמאת (מחוז חמה).
לפי הדיווחים, הפיצוצים אירעו עקב תקיפת מערכות נ"מ איראניות שהיו בבסיס.
עם זאת, מקור סורי אמר שייתכן והפיצוצים נגרמו עקב השרב הכבד או תקלה.
דווח על הרוגים רבים, בהם איראנים וסורים.
ב-24 במאי דווח בסוריה על תקיפה שיוחסה לישראל בשדה התעופה הצבאי א-דבעא שליד חומס בו נמצאים בסיס של חזבאללה ובסיס טילי קרקע-אוויר איראני.
לפי הדיווחים נהרגו בתקיפה 25 פעילי חזבאללה ומשמרות המהפכה.
סוריה טענה בהתחלה שכל הטילים יורטו.
ב-18 ביוני דווח על תקיפה אווירית בצפון-מזרח סוריה, סמוך לגבול סוריה–עיראק.
בתקיפה נהרגו 52 לוחמים, חברי המיליציה "חזבאללה עיראק" השיעית.
משטר אסד האשים את ארצות הברית בביצוע התקיפה, ובתגובה ארצות הברית הכחישה מעורבות ואמרה שישראל היא זו שביצעה את התקיפה.
כעבור כמה ימים דווח בתקשורת שרוסיה נתנה "אור ירוק" לישראל לבצע את התקיפה, וזאת כדי לפעול נגד הנוכחות האיראנית בסוריה.
ב-26 ביוני דיווח משטר אסד שחיל האוויר הישראלי שיגר 2 טילים על מחסן נשק ליד שדה התעופה הבין-לאומי בדמשק.
ישנם דיווחים סותרים על הנזק שנגרם בתקיפה.
ב-8 ביולי דיווחו כלי תקשורת סורים שחיל האוויר הישראלי תקף את שדה התעופה T-4 שבמחוז חומס.
הסורים טענו שיירטו מספר טילים אך נזק נגרם לבסיס ודווח גם על נפגעים, בהם ככל הנראה חיילים איראנים שנהרגו.
ב-16 ביולי דווח על תקיפה ישראלית של בסיס משמרות המהפכה האסלאמית בשדה תעופה הצבאי א-ניירב בחלב.
בתקיפה נהרגו 3 חיילים איראניים ו-6 חיילים סורים.
לפי דיווחים אחרים בתקיפה נהרגו 22 חיילים, מהם 9 איראנים.
ב-22 ביולי דיווחו כלי תקשורת בסוריה ולבנון שמטוסי חיל האוויר הישראלי תקפו מספר מבנים בצפון-מערב סוריה, בהם מפעל לייצור טילים ומכון מחקר ופיתוח לנשק כימי.
על פי הדיווחים, בתקיפה נהרגו מספר פעילי חזבאללה ומשמרות המהפכה האסלאמית.
ב-1 באוגוסט בשעה 22:30 סיכל צה"ל פיגוע חדירה באמצעות כלי טיס שתקף חוליית מחבלים של המדינה האסלאמית בדרום החורן, כ-200 מטרים מהגבול עם ישראל.
בתקיפה נהרגו 7 מחבלים שהיו חמושים ברימוני יד, חגורות נפץ ורובי סער קלצ'ניקוב.
ב-2 באוגוסט טענה סוריה שיירטה "מטרת אויב" מעל דמשק, וכלי תקשורת סורים דיווחו שמדובר ב"כטב"ם ישראלי".
ב-4 באוגוסט דיווחו כלי תקשורת סוריים כי מדען סורי בכיר שעובד במכון מחקר צבאי לפיתוח טילים ונשק כימי ושפיקח על מחסני נשק של איראן וחזבאללה בסוריה, חוסל בפיצוץ מסתורי ברכבו.
ארגון של המורדים לקח אחריות על החיסול, אך משטר אסד וחזבאללה האשימו את המוסד בביצוע החיסול.
ב-4 בספטמבר, לטענת סוריה, תקף חיל האוויר הישראלי מטרות איראניות במחוז חמה, בהן מרכז מחקר מדעי צבאי במסיאף.
בתקיפה נהרג ככל הנראה אדם אחד ונפצעו עוד 12 נוספים.
ב-15 בספטמבר טענה סוריה כי חיל האוויר הישראלי תקף ליד שדה התעופה הבינלאומי בדמשק ושהצליחה לסכל את התקיפה, והגיבה בירי טילי קרקע-אוויר.
עם זאת, תצלומי לוויין הראו שמטוס בואינג 747 של משמרות המהפכה האסלאמית הושמד.
ב-17 בספטמבר טילים פגעו במחסני נשק ומרכז תעשיות ביטחוניות בלטקיה ובחומס שבסוריה.
ארגון זכויות האדם הסורי דיווח שמחסני נשק הושמדו בתקיפה.
סוריה האשימה את ישראל בתקיפה, אמרה שהטילים באו מכיוון הים התיכון וטענה שמערכות ההגנה האווירית שלה יירטו מספר טילים.
ב-Russia Today דווח שאת התקיפה ביצעו מטוסי F-16 ישראליים.
כתוצאה מירי הנ"מ הסורי הופל בטעות מטוס סיור ומודיעין רוסי מדגם איליושין Il-20 ועליו 15 אנשי צוות.
ברוסיה האשימו את ישראל בהפלת המטוס הרוסי.
בתגובה לכך פרסם דובר צה"ל הודעה בה הביע צער על התקרית, הטיל את האחריות על ההפלה על הסורים והסביר שנערך תחקיר ובו התברר שההפלה קרתה אחרי שהתקיפה הסתיימה, כאשר המטוסים הישראליים כבר היו בשטח ישראל.
התקרית גרמה למשבר ביחסי ישראל–רוסיה ולהעברת מערכות S-300 לסוריה.
ב-29 בנובמבר טען משטר אסד שחיל האוויר הישראלי תקף בסיסי מיליציות איראניות בדרום סוריה ושחיל ההגנה האווירית הסורי יירט מספר טילים.
אחד מטילי הנ"מ שירו הסורים נפל בשטח פתוח ברמת הגולן.
לפי דיווחים לא רשמיים התקיפה בוצעה בטילי קרקע-קרקע ונהרגו בה לפחות 30 אנשי מיליציות שיעים.
ב-9 בדצמבר טענה סוריה שמערכות ההגנה האווירית שלה באזור דמשק יירטו מטרות אויב.
עם זאת, מספר טילים פגעו במטרה, נמל התעופה הבין-לאומי דמשק, ונשמעו פיצוצים באזור.
לפי הדיווחים מטוס תובלה איראני שהוביל משלוח נשק ונחת על המסלול בנמל התעופה נפגע ועלה באש.
כעבור שעה קלה הוציאה סוכנות הידיעות הרשמית של סוריה "סאנא" הודעה ובה הכחישה שהתרחשה תקיפה אווירית בשטח המדינה.
ב-25 בדצמבר טענה סוריה שמערכות ההגנה האווירית שלה באזור דמשק יירטו מטרות אויב, ושישראל תקפה משמי לבנון מחסני נשק איראניים בשטחה ופצעו 3 חיילים.
אחד מטילי הקרקע-אוויר הסוריים חדר לשטח ישראל והופעלה נגדו מערכת הגנה אווירית.
אין נפגעים ולא נגרם נזק בישראל.
לטענת רוסיה, מערכות ההגנה האווירית יירטו 14 מתוך 16 טילים המצוידים ב"פצצות חודרות בונקרים".
היא קראה לתקיפה "פרובוקציה" והאשימה שהיא סיכנה מטוסים אזרחיים באזור.
צילומי לוויין חשפו מספר מטרות שהותקפו, בהן מחסן נשק גדול (שכנראה אחסן טילי פג'ר-5) שהושמד כליל.
בלילה שבין 11 בינואר ל-12 בינואר דיווח המשטר הסורי שמטוסי קרב ישראליים תקפו מחסנים בנמל התעופה הבין-לאומי דמשק.
לטענתם הם יירטו את רוב הטילים.
לפי הדיווחים המטרות היו מחסני נשק של חזבאללה.
כעבור יומיים אישר ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו שישראל תקפה מחסני נשק איראניים באזור דמשק.
לפי צילומי לוויין לפחות מחסן אחד הושמד כליל.
בבוקר 20 בינואר טענה סוריה שסיכלה תקיפת אווירית של צה"ל בדרום המדינה.
בלילה שבין 20 בינואר ל-21 בינואר, בתגובה לירי הטיל על החרמון, תקף צה"ל בצורה גלויה מספר מטרות של כוח קודס של משמרות המהפכה האסלאמית באזור דמשק, בהם מחסנים, בסיס מודיעין צבאי ומחנות אימונים.
צה"ל הזהיר את הסורים שלא להפעיל הגנה אווירית, אך הסורים לא שעו לאזהרה וביצעו ירי של עשרות טילי קרקע-אוויר ובתגובה השמיד צה"ל מספר סוללות הגנה אווירית, בהן לפחות שתי סוללות מדגם S-1 פנציר.
לפי הדיווחים, בתקיפה נהרגו 4–11 חיילים סורים ואיראניים.
לפי דיווח של המרכז הסורי למעקב אחר זכויות אדם בתקיפה נהרגו 21 בני אדם, מהם 12 חיילי משמרות המהפכה האסלאמית.
ב-23 בינואר 2019 קרא משרד החוץ של רוסיה לישראל להפסיק לתקוף בסוריה: "פרקטיקת התקיפות השרירותיות על מדינה ריבונית, במקרה הזה סוריה, צריכה להיפסק".
ב-11 בפברואר דווח על תקיפה של ישראל באזור קוניטרה: טנק של צה"ל ירה מספר פגזים על עמדה של חזבאללה והרג שני פעילי משמרות המהפכה האסלאמית.
ב-28 במרץ הותקף מטה איראני ומחסן נשק בחלב.
בתקיפה נהרגו לפחות 7 חיילים איראניים.
לטענת הסורים בתקיפה נעשה שימוש בפצצות SDB מדגם GBU-39 שהוטלו על ידי מטוס F-35I של חיל האוויר הישראלי.
ב-12 באפריל תקף חיל האוויר הישראלי מפעל איראני לדיוק טילים במסיאף.
המפעל הושמד והארגון הסורי לזכויות אדם דיווח על הרוגים איראנים וסורים בתקיפה.
ב-17 במאי טען משטר אסד שחיל ההגנה האווירית הסורי יירט מספר מטרות (בהם ככל הנראה טילים וכטב"ם) מכיוון ישראל באזור דמשק.
באזור שהותקף נמצאים כוחות חזבאללה ומשמרות המהפכה האסלאמית ונשמעו פיצוצים בסמוך למחסני נשק איראניים.
ב-18 במאי דווח על תקיפה אווירית נוספת באותו אזור.
בלילה שבין 2 ביוני ל-3 ביוני נערכה תקיפה אווירית ישראלית על שדה התעופה T-4, ולפי הדיווחים הושמד בה מחסן טילים ונפגעו מבנים נוספים, 5 חיילים סורים ואיראנים נהרגו.
ב-12 ביוני דיווחו הסורים על תקיפת חיל האוויר באזור תל אל-חארה, עיירה בצפון מערב מחוז דרעא שנמצא בדרום סוריה.
לפי הדיווחים היעד שהותקף היה מוצב מודיעין צבאי של חזבאללה.
ב-1 ביולי דווח על תקיפה ישראלית באזור דמשק באמצעות טילים.
מספר מטרות נפגעו בתקיפה ונשמעו פיצוצים רמים באזור.
לפי הארגון הסורי לזכויות אדם, בתקיפה נהרגו 15–16 אנשים, מהם 9 חברי חזבאללה ומיליציות איראניות וככל הנראה גם 6 אזרחים.
המטרות שהותקפו היו בסיסים של משמרות המהפכה האסלאמית וחזבאללה ומרכז פיתוח צבאי.
טיל קרקע-אוויר שירו הסורים התפוצץ בשמי קפריסין.
צילומי לוויין הראו שהאנגר במרכז סרס הושמד לחלוטין.
לדברי רון בן ישי, בין 10 ל-12 יעדים במערך הלוגיסטי של איראן וחזבאללה – שנועד לאפשר הספקת טילי קרקע-קרקע וארטילריה במקרה של מלחמה בין ישראל לחזבאללה בלבנון – נפגעו קשות בתקיפות.
ב-21 ביולי חוסל משהור זידאן, בכיר דרוזי בחזבאללה.
לפי הדיווחים כלי טיס בלתי מאויש חיסל אותו בירי טיל על רכבו באזור קוניטרה.
חזבאללה האשימה את ישראל בחיסול.
ב-24 ביולי דיווחה סוכנות הידיעות הסורית על תקיפה ישראלית בדרום סוריה, בין המטרות שהותקפו היה מוצב תל-חארה המשמש את חזבאללה לתצפית צבאית על ישראל.
ב-1 באוגוסט דיווחה סוכנות הידיעות הסורית כי ישראל תקפה "תשתית האזנה" של חזבאללה באזור קוניטרה, לא היו נפגעים אך נגרם נזק.
בלילה שבין 24 ל-25 באוגוסט תקף חיל האוויר הישראלי בכפר עקרבה דרום-מזרחית לדמשק כוח של משמרות המהפכה האסלאמית שעסק בהכנת פיגוע טרור נגד ישראל.
המחבלים, פעילי כוח קודס וחזבאללה, תכננו לשלוח לעבר ישראל מספר רב של רחפנים חמושים וממולכדים.
בתקיפה נהרגו 5 פעילי חזבאללה וכוח קודס.
לתכנון הפיגוע היה אחראי ג'וואד ע'פארי
בליל 8 בספטמבר הותקפו מחסני נשק איראניים בסמוך למעבר הגבול אלבוכמאל–אל-קאים שבין עיראק לסוריה.
בתקיפה נהרגו 18–21 פעילי משמרות המהפכה האסלאמית ומיליציות פרו-איראניות, והושמדה תחמושת רבה.