tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
הקומוניסטים כבשו את הבירה הלאומית נאנג'ינג באפריל 1949, אך השגריר סטיוארט לא נקרא לחזור מסין עד אוגוסט 1949. ארצות הברית לא הכירה בממשלה החדשה של הרפובליקה העממית של סין עם הקמתה באוקטובר 1949, ותחת זאת שדרגה את הקונסוליה בטאיפיי (טאיוואן) לשגרירות ב-1953.
בשנת 1973 הקימה ארצות הברית משרד קישור בבייג'ינג כדי לייצג את האינטרסים שלה ב.
ב-1976 הועלה ראש לשכת הקישור לדרגת שגריר.
בדצמבר 1978 ניתקה ארצות הברית את היחסים הרשמיים עם הרפובליקה של סין.
ב-1 בינואר 1979 הכריזו ארצות הברית והרפובליקה העממית של סין על נירמול היחסים ופתיחת שגרירויות הדדית, וארצות הברית הורידה את מעמד הנציגות בטאיוואן במקביל לפתיחת שגרירות בבייג'ינג.
מכיוון שהשגרירות חוסה תחת חסינות דיפלומטית, וממשלת סין מנועה מפעילות בו, שימשה השגרירות כמקום מחבואו של מתנגד המשטר הסיני צ'ן גואנגצ'נג לאחר שנמלט ממעצר בית.
שםתמונההאמנהסיום תפקידכיילב קאשינג12 ביוני 184427 באוגוסט 1844אלכסנדר היל אוורט26 באוקטובר 184628 ביוני 1847ג'ון וו.
קונגר8 ביולי 18984 באפריל 1905וויליאם וודוויל רוקהייל17 ביוני 19051 ביוני 1909וויליאם ג'יי קלהון21 באפריל 191026 בפברואר 1913
שםתמונההאמנהסיום תפקידוויליאם ג'יי קלהון21 באפריל 191026 בפברואר 1913פול סמואל ריינש15 בנובמבר 191315 בספטמבר 1919צ'ארלס ריצ'רד קריין12 ביוני 19202 ביולי 1921יעקב גולד שורמן12 בספטמבר 192115 באפריל 1925ג'ון ואן אנטוורפן מקמורי15 ביולי 192522 בנובמבר 1929נלסון טי ג'ונסון1 בפברואר 193017 בספטמבר 1935ג'ורג' מרשל20 בדצמבר 1945ינואר 1947
שםתמונההאמנהסיום תפקידנלסון טי ג'ונסון17 בספטמבר 193514 במאי 1941קלרנס אי גאוס26 במאי 194114 בנובמבר 1944פטריק ג'יי הארלי8 בינואר 194522 בספטמבר 1945ג'ון לייטון סטיוארט19 ביולי 19462 באוגוסט 1949
נציגים ברפובליקה העממית של סין
שםתמונהתחילת תפקידסיום תפקידדייוויד ברוס14 במאי 197325 בספטמבר 1974ג'ורג' ווקר בוש26 בספטמבר 19747 בדצמבר 1975תומאס ס.
שגרירים ברפובליקה העממית של סין
שםתמונההאמנהסיום תפקידלאונרד וודקוק7 במרץ 197913 בפברואר 1981ארתור וו.
שגרירות ארצות הברית בפודגוריצה היא הנציגות הדיפלומטית של ארצות הברית במונטנגרו.
ארצות הברית הכירה בעצמאותה של נסיכות מונטנגרו בקונגרס ברלין ב-1878. היחסים הדיפלומטיים הרשמיים החלו ב-30 באוקטובר 1905, לאחר ששגרירות ארצות הברית ביוון קיבלה את האחריות על הנציגות האמריקאית במונטנגרו.
לאחר מלחמת העולם הראשונה שולבה מונטנגרו בממלכת יוגוסלביה.
בעקבות זאת הודיע נשיא ארצות הברית וודרו וילסון על ביטול ההכרה בנסיכות מונטנגרו ב-1920.
ב-12 ביוני 2006 ארצות הברית הכירה ברפובליקת מונטנגרו והחלה לקיים עימה יחסים דיפלומטיים חודשיים אחר כך, ב-15 באוגוסט.
השגרירות האמריקנית בפודגוריצה הוקמה ב-5 באוקטובר 2006, כאשר הקונסוליה האמריקאית שודרגה למעמד של שגרירות, כאשר ארלין פריל שימשה כממונה הזמנית על היחסים.
בשנת 2018 אדם יליד סרביה השליך רימון יד לעבר השגרירות ולאחר מכן פוצץ את עצמו מחוץ למבנה.
השלכת הרימון אירעה בחצות, שעה שהשגרירות הייתה סגורה, וכתוצאה מכך לא היו נפגעים.
שגרירות ארצות הברית בעמאן היא הנציגות הדיפלומטית של ארצות הברית בירדן.
השגרירות ממלאת תפקיד מכריע בשמירה על יחסי ארצות הברית–ירדן, תוך התמקדות בתחומים כמו שיתוף פעולה פוליטי, כלכלי ותרבותי.
השגרירות הוקמה לאחר שארצות הברית הכירה בעצמאותה של ירדן בינואר 1949.
ארצות הברית הכירה רשמית בממלכה הירדנית האשמית כמדינה עצמאית ב-31 בינואר 1949, שלוש שנים לאחר שקיבלה את עצמאותה ב-25 במאי 1946. בעת כינון היחסים הדיפלומטיים נפתחה הנציגות האמריקאית בירדן.
ב-18 בפברואר 1949 הפך לנציג האמריקאי הראשון של ירדן כשהחל את כהונתו כממונה על היחסים הזמני.
באוקטובר 2023 השגרירות הייתה מוכנה לקדם פסגה שבה היו אמורים להשתתף נשיא ארצות הברית ג'ו ביידן לצד מנהיגים ממצרים, הרשות הפלסטינית והמדינה המארחת ירדן, בעקבות מלחמת חרבות ברזל.
הגורם המיידי לביטול זה היה הפיצוץ בבית החולים הערבי אל-אהלי בעזה, שנטען שנהרגו בו כ-500 איש.
גורמים ירדנים, כולל המלך עבדאללה, ייחסו את המתקפה הזו לישראל, למרות שבדיעבד התברר כי הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני הוא האחראי לה.
תקרית זו חוללה סערה ציבורית בירדן, והובילה להפגנות ליד שגרירות ישראל בעמאן.
שגרירות ארצות הברית בפריז היא הנציגות הדיפלומטית העליונה של ארצות הברית בצרפת.
מדובר בנציגות הדיפלומטית הוותיקה ביותר של ארצות הברית.
בנג'מין פרנקלין וכמה מהאבות המייסדים היו מהשגרירים הראשונים של ארצות הברית בצרפת.
בניין השגרירות ממוקם בכתובת 2 Avenue Gabriel, בפינה הצפון-מערבית של כיכר הקונקורד, ברובע ה-8 של פריז.
מחלקת המדינה של ארצות הברית מחזיקה בשלושה מבנים בפריז לתמיכה בפעילויות הדיפלומטיות, הקונסולריות, המסחריות והתרבותיות שלה.
מבנים אלו כוללים את בניין השגרירות, הוטל דה טליראן והוטל דה פונטלבה (מעון השגריר).
בניין השגרירות ממוקם במבנה ממשלתי בבעלות ארצות הברית, בכתובת 2, Avenue Gabriel, בפינה הצפון-מערבית של כיכר הקונקורד ההיסטורית.
אף על פי שבמקור נבנה במקום מבנה בשנת 1768, הוא נהרס בהמשך, ובשנת 1931 החלה בניית המבנה הראשי של השגרירות.
בהתאם לחוק הצרפתי מהמאה ה-18, חזית הבניין עוצבה כך שתשתלב עם שאר המבנים סביב כיכר הקונקורד.
בניין השגרירות בפריז היה המבנה הראשון שנבנה על ידי ממשלת ארצות הברית לצורך איחוד סוכנויות החוץ שלה במדינה זרה.
עם זאת, היה זה גם המבנה האחרון שנבנה בכיכר הקונקורד ההיסטורית שבמרכז פריז.
כדי להקים את בניין השגרירות, נציבות מבני שירות החוץ, שהוקמה על פי חוק של הקונגרס בשנת 1926, רכשה בשנת 1928 את השטח שבפינה הצפון-מערבית של הכיכר.
לאחר הרכישה, מינתה הנציבות את משרד האדריכלות הניו-יורקי Delano & Aldrich לתכנן מבנה התואם את הסגנון הארכיטקטוני שתכנן במקור ז'אק-אנז' גבריאל, האדריכל של המלך לואי ה-15.
כיום, בניין השגרירות פונה לשדרות גבריאל ולגני השאנז-אליזה, והוא ממוקם בסמוך להוטל דה קריון המפורסם.
מחלון משרדו של השגריר ניתן להשקיף על אחד המופעים המרשימים ביותר של האדריכלות הצרפתית מהמאה ה-18 – כיכר הקונקורד, שבה מוצבים פסלים המייצגים את עריה הגדולות של צרפת, מזרקות בהשראת כיכר פטרוס הקדוש ברומא, ועשרים עמודים מצופים זהב שעליהם מוצבות מנורות.
בניין השגרירות, המתנשא לגובה של ארבע קומות, בנוי בסגנון נאו-קלאסי, ומאזן את הפינה הצפון-מערבית של כיכר הקונקורד.
הבסיס של המבנה עשוי אבן Villebois-Montalieu הקשה מאזור איזר.
קירותיו נבנו מאבן Anstrude בתוספת לבנים, שנבחרה במיוחד בשל עמידותה והתאמת צבעה לגוון שאר המבנים בכיכר הקונקורד.
הוטל דה טליראן, הידוע גם כ"בניין טליראן", ממוקם ברחוב סן-פלורנטין 2. בעבר שימש את שירותי הקונסוליה של שגרירות ארצות הברית, את מחלקות התרבות והתקשורת, משרדים ממשלתיים נוספים, וכן את מרכז ג'ורג' מרשל.
מרבית המשרדים הללו הועברו בהמשך לבניין השגרירות.
הבניין נבנה בשנת 1769 כמעון פרטי, ונרכש בשנת 1812 על ידי המדינאי הצרפתי שארל-מוריס דה טליראן, שהחזיק בו עד מותו בשנת 1838. לאחר מכן, נרכש על ידי הבנקאי ג'יימס מאייר דה רוטשילד, ומשפחתו החזיקה בו במשך למעלה ממאה שנה, עד שנרכש על ידי ממשלת ארצות הברית בשנת 1950.
מעון השגריר – הוטל דה פונטלבה
הוטל דה פונטלבה, הממוקם ברחוב פובורג סן-אונורה 41. בשנות שלטונו הראשונות של לואי ה-14, גבולותיה המערביים של העיר פריז הקדומה השתרעו רק עד כיכר הקונקורד ורחוב רויאל.
מעבר לכך, שכן הרובע הכפרי פובורג סן-אונורה, שהתאפיין בשדות פתוחים ובבתים צנועים.
בשנת 1710, רכש אנרי ד'אגסו, קנצלר המלך, חלקת אדמה שכללה את האתר שבו ממוקם כיום מעון השגריר האמריקאי, ברחוב 41, פובורג סן-אונורה.
בשנת 1720, בנה ד'אגסו במקום בית מפואר עם גן פרחים וירקות, שתפס כמעט את אותו שטח כמו גני המעון כיום.
במהרה, הפך האזור לאופנתי, ובתי פאר נוספים הוקמו סביבו, כל אחד עם מטעים נרחבים שהשתרעו עד השאנז-אליזה.
ממזרח לאחוזה נמצאים כיום שגרירות יפן, Cercle de l'Union Interalliée ושגרירות בריטניה, שתוכננה על ידי ויסקונטי; וממערב שוכן ארמון האליזה, מעונו הרשמי של נשיא צרפת.
גנים אלה, שהשתמרו ושופרו עם השנים, יוצרים נווה ירוק בלב פריז.
לאחר מותו של ד'אגסו בשנת 1751, עברה האחוזה בין מספר בעלי ממון בולטים, עד שנרכשה בשנת 1778 על ידי שארל טליראן דה פריגור דה שלה, בן דודו של המדינאי הידוע שארל-מוריס דה טליראן.
מאוחר יותר מכר טליראן את הבית לרוזן לואי לה פלטייה דה מורטפונטיין, שבתקופתו הפכה האחוזה לאחד ממעוזי המלוכנות החשובים בפריז.
בשנת 1836, נרכשה האחוזה על ידי הברונית מיקאלה אלמונסטר דה פונטלבה מניו אורלינס.
היא הרסה את המבנה הקיים ובין השנים 1836–1842, הקימה את המעון הניצב שם כיום.
לאחר מותה, נמכר הבית על כל רהיטיו לברון אדמונד דה רוטשילד, בן למשפחת הבנקאים הידועה, אשר הביא את האחוזה לתקופה חדשה של פאר.
לאחר מותו בשנת 1934, ירש ברון מוריס דה רוטשילד את המבנה, אך לפני שהספיק לבצע את שיפוציו המתוכננים, פרצה מלחמת העולם השנייה, ורוטשילד ומשפחתו נאלצו לברוח לשווייץ, בעוד המבנה עבר לידי הכובשים הנאצים.
במהלך המלחמה, שימש המבנה כמועדון קצינים של הרמן גרינג.
הנאצים ביצעו שינויים מינוריים בלבד, ולאחר המלחמה הצליחה משפחת רוטשילד, בסיוע ג'יימס מורטימר ואוצרים מצבא ארצות הברית (הארמייה השביעית), להשיב את מרבית הפריטים שנבזזו.
עם זאת, לא הברון מוריס ולא אף אחד מיורשיו חזרו להתגורר באחוזה.
לאחר המלחמה, הושכר המבנה תחילה למועדון חיל האוויר המלכותי הבריטי, ולאחר מכן לממשלת ארצות הברית.
בשנת 1948, רכשה ארצות הברית את המבנה.
בשנת 1966, הוחלט להעביר את מעון השגריר מ־Avenue d'Iéna ל־41, פובורג סן-אונורה.
עבודות השיפוץ הסתיימו בשנת 1971, ובינואר 1972, עברו השגריר ארתור ק.
מאז, כל שגריר אמריקאי השוכן במקום פעל לשימורו ושיפורו, והמעון מהווה עד היום סמל לקשרי הידידות בין ארצות הברית לצרפת.
שגרירות ארצות הברית באוטווה היא הנציגות הדיפלומטית הרשמית של ארצות הברית בקנדה.
השגרירות ממוקמת בבירת קנדה, אוטווה, ותפקידה לחזק את היחסים הדיפלומטיים בין שתי המדינות.
הנוכחות הדיפלומטית של ארצות הברית בקנדה החלה בשנת 1827. לפני הקמת המבנה הנוכחי, שכנה השגרירות בכתובת 100 Wellington Street, בניין שנבנה בשנת 1932 לאכלוס 17 עובדים.
בשנת 1969 החלו התוכניות להקמת בניין חדש ומודרני, וכיום השגרירות מאחדת למעלה מ-10 משרדים ומכילה יותר מ-200 עובדים.
מבנה השגרירות, שתוכנן על ידי משרד האדריכלות Skidmore, Owings & Merrill, משלב אלמנטים מודרניים ומותאם להקשר האורבני של סביבתו.
הוא ממוקם בסמוך לאתרים חשובים כגון רובע Byward Market ממזרח, אנדרטת שומרי השלום והגלריה הלאומית של קנדה מצפון, מבני הפרלמנט ופארק Major's Hill ממערב, ומדרגות יורק מדרום.
המבנה נחשב לסמל לשותפות ולברית בין ארצות הברית לקנדה.
השגרירות כוללת יצירות אמנות מגוונות, המשקפות את העושר התרבותי של ארצות הברית.
למעלה מ-60 יצירות של אמנים אמריקאים מוצגות בשגרירות, במטרה לחזק את הקשרים התרבותיים ולשמש גשר בין עמים, תרבויות וערכים.
לורנדו (Lornado) היא המעון הרשמי של שגריר ארצות הברית בקנדה.
המעון ממוקם בנקודה גבוהה ומשקיפה על מפגש הנהרות אוטווה וגטינו, בכפר רוקליף שבאוטווה, אונטריו.
הבית נבנה בשנת 1908 על ידי וורן י.
Soper), תעשיין מאוטווה, שהיה ממייסדי מערכת התחבורה הציבורית הראשונה בעיר – הרכבת החשמלית של אוטווה (Ottawa Electric Railway).
תחנות הרכבת המקושטות הנמצאות מתחת ללורנדו ולאורך Rockcliffe Park Driveway מעידות על קו החשמליות שפעל בעבר במסלול זה.
הבית נבנה על שטח שבו ניצאה בקתת הקיץ של משפחת סופר.
בהשראת אחד מהרומנים האהובים עליו, Lorna Doone, העניק סופר לנכס את השם לורנדו, שם שנותר עמו עד היום.
בשנת 1935 רכשה ממשלת ארצות הברית את הנכס ממשפחת סופר.
בשנים 1935–1938 עברה האחוזה התאמות קלות על ידי מחלקת המדינה האמריקאית, אך שמרה על רבים מהמאפיינים האדריכליים בסגנון האדוארדיאני.
חרף מודרניזציה ושיפוצים שבוצעו לאורך השנים, פנים הבית שמר על אופיו המקורי, תוך שימוש בריהוט עתיק ויצירות אמנות מקוריות בהשאלה מאמנים אמריקאים.
האחוזה, הבנויה מאבן גיר, משתרעת על פני שתי קומות וחצי וכוללת 32 חדרים.
היא ניצבת במרכז שטח נרחב של 10 אקרים, הכולל חממה, מבני תחזוקה ובית שער.
הדרך אל הבית מתחילה בשער ברזל מרשים ב־Lisgar Road, עוברת בנתיב מתפתל ומובילה אל המדשאות המטופחות, הגנים המעוצבים והאחוזה המרשימה.
לורנדו ממוקמת ברובע רוקליף פארק, שכונת מגורים היסטורית הנמצאת במרחק הליכה מאחוזת רידו, המעון הרשמי של המושל הכללי של קנדה.
ארצות הברית הייתה המדינה הראשונה שהקימה מעון דיפלומטי ברוקליף פארק, וכיום שוכנים באזור זה מספר רב של מעונות דיפלומטיים, כולל זה של קריית הוותיקן.
לאורך השנים אירח לורנדו דמויות בכירות רבות מארצות הברית ומקנדה, כולל נשיאים אמריקאים וראשי ממשלת קנדה מאז 1935. בין אורחיו נמנו סטודנטים, משלחות מסחריות, קציני צבא, מושלים, חברי קונגרס, דיפלומטים, אנשי עסקים, בנקאים, אמנים, תעשיינים, אנשי אקדמיה, מחנכים ובכירים בממשלות שתי המדינות.
לורנדו משמש גם כמקום האירוח לחגיגת יום העצמאות האמריקאי המתקיימת מדי שנה ב-4 ביולי.
באירוע זה נהנים האורחים מהשטחים המרשימים, מסעדות יוקרה, מנגינת ההמנונים של שתי המדינות ומהופעת משמר הנחתים של ארצות הברית בטקס Presentation of the Colors.
עבור משפחות השגרירים, המגורים בלורנדו נתפסים ככבוד וזכות, כשהם רואים עצמם כאפוטרופוסים זמניים לנכס ההיסטורי והמשמעותי הזה.
שגרירות ארצות הברית בברזיליה היא הנציגות הדיפלומטית הרשמית של ארצות הברית בברזיל.
השגרירות ממוקמת בבירת ברזיל, ברזיליה, ותפקידה לחזק את היחסים הדיפלומטיים בין שתי המדינות.
השגרירות הייתה השגרירות הראשונה שנבנתה בעיר הבירה החדשה של ברזיל, ברזיליה.
ממשלת ברזיל תרמה את שטח השגרירות, והוא נבחר רשמית על ידי מזכיר המדינה האמריקאי ג'ון פוסטר דאלס בשנת 1958, בליווי נשיא ברזיל ז'וסלינו קוביצ'ק.
בשנת 1960 הוצב באתר מבנה מגורים זמני, וב-23 בפברואר אותה שנה הניח נשיא ארצות הברית דוויט אייזנהאואר את אבן הפינה הסמלית של מבנה השגרירות.
השגרירות החלה לפעול במלון Brasília Palace Hotel בראשית 1960 ועברה למבנה הקבוע הראשון במרץ 1961. המבנה המקורי תוכנן על ידי חברת האדריכלות האמריקאית McLeod and Ferrera ונחנך רשמית באפריל 1961.
בשנת 1972 החלה בניית מבנה הצ'נסרי החדש והמורחב.
המבנה, שתוכנן על ידי משרד האדריכלות Henningson, Durham, and Richardson, מאופיין בקווים מודרניים ופשוטים, עם חזית עשויה שיש לבן מוורמונט.
תכנון הגנים הפנימיים והחיצוניים של השגרירות נעשה על ידי האדריכל הברזילאי רוברטו בורלה מרקס.
השגרירות האמריקאית בברזיליה, יחד עם הקונסוליות הפזורות בערים שונות בברזיל, אחראית לקידום האינטרסים של ארצות הברית במדינה ולחיזוק היחסים בין שתי המדינות.
הדיפלומטים המוצבים בברזיל פועלים במגוון תחומים, כולל מדיניות, כלכלה ומדע, תוך עבודה משותפת עם ממשלת ברזיל.
כמו כן, נספחי הסחר והחקלאות של ארצות הברית מספקים תמיכה למאות חברות אמריקאיות הפועלות בברזיל, מספקים מידע על רגולציה מסחרית, ומנהלים תוכניות לקידום עסקים אמריקאיים במדינה.
המחלקה הקונסולרית בשגרירות מספקת שירותים לאזרחי ארצות הברית השוהים בברזיל, כולל שירותי חירום, הנפקת דרכונים, מידע בנוגע לדיווחי מס, וסיוע בהשתתפות בבחירות בארצות הברית בזמן שהותם מחוץ למדינה.
שגרירות ארצות הברית בקנברה היא הנציגות הדיפלומטית העליונה של ארצות הברית באוסטרליה.
בעת תכנון השגרירות בקנברה, ביקשה ארצות הברית להציג אדריכלות אמריקאית מובהקת, שתשתלב היטב עם האווירה של קנברה.
הסגנון הנבחר היה ג'ורג'יאני מותאם, אשר היה נפוץ בדרום ארצות הברית בתקופה הקולוניאלית של המאות ה-17 וה-18. מבני השגרירות בהשראת האדריכלות של וירג'יניה משקפים את הסגנון האדריכלי של זמנם של ג'ורג' וושינגטון ותומאס ג'פרסון.
תכנון המבנים נשען על הסגנון של כריסטופר רן, אשר השפיע על עיצוב העיר הקולוניאלית ויליאמסבורג, ששימשה בירת וירג'יניה בין 1699 ל-1779.
האדריכלות מעניקה לשגרירות מראה המזכיר את ויליאמסבורג הקולוניאלית, אשר שיקפה את רוח הרפובליקה האמריקאית החדשה ונחשבה למרכז תרבותי, חברתי ופוליטי לצד בוסטון, פילדלפיה וצ'ארלסטון.
מעון השגריר של ארצות הברית באוסטרליה נבנה במהלך מלחמת העולם השנייה.
אבן הפינה הונחה ב-4 ביולי 1942 על ידי ראש ממשלת אוסטרליה ג'ון קרטין, הסנאטור קולינגס, ונציג ארצות הברית באוסטרליה, נלסון ט.
בשל מחסור בחומרי בנייה בתקופת המלחמה, השלמת המבנה התעכבה, אך עד חג המולד 1943, הוא אוכלס באופן רשמי.
המעון ממוקם בנקודה גבוהה עם נוף פנורמי לעיר ולהרים שמסביב.
מבנה הצ'נסרי, השוכן בחלקו הנמוך של השטח, אינו חוסם את קו הרקיע הנשקף מהמעון.
שגרירות ארצות הברית בניו דלהי היא הנציגות הדיפלומטית של ארצות הברית בהודו.
השגרירות מנוהלת על ידי שגריר ארצות הברית בהודו.
מתחם השגרירות ממוקם ברובע צ'אנאקיאפורי, המהווה את הרובע הדיפלומטי של ניו דלהי, בו שוכנות מרבית השגרירויות הזרות.
השגרירות מוסמכת גם לייצג את ארצות הברית בממלכת בהוטן, עמה לארצות הברית אין יחסים דיפלומטיים רשמיים.
שגרירות ארצות הברית בניו דלהי היא דוגמה לשיתוף פעולה בין הודו לארצות הברית בתחום האדריכלות והאומנות, ומהווה סמל ליחסים הדיפלומטיים בין המדינות.
מתחם השגרירות תוכנן על ידי האדריכל אדוארד ד.
סטון, שתכנן גם את מרכז קנדי לאמנויות הבמה בוושינגטון די.סי.
המבנה משלב אלמנטים מהאדריכלות הדרום-אסייתית עם סגנון מערבי מודרני.
האדריכל פרנק לויד רייט תיאר את המבנה כאחד מהבניינים המרשימים ביותר במאה השנים האחרונות.
תכנון המתחם החל בראשית שנות ה-50 עם הקצאת שטח של 28 אקרים ברובע צ'אנאקיאפורי, המשמש כמתחם הדיפלומטי של ניו דלהי.
המתחם כולל את בניין הצ'נסרי, את בית רוזוולט (מעונו הרשמי של שגריר ארצות הברית), וכן משרדים ודירות מגורים.
ב-1 בספטמבר 1956, נשיא בית המשפט העליון של ארצות הברית, ארל וורן, הניח את אבן הפינה והביע תקווה כי המבנה יהפוך ל-"מקדש של שלום"
המתחם נחנך רשמית ב-5 בינואר 1959, בטקס בהשתתפות ראש ממשלת הודו ג'ווהרלל נהרו ואישים נוספים.
בטקס הפתיחה אמר השגריר אלסוורת' בנקר כי "מבנה זה מסמל את הישגי שיתוף הפעולה בין שתי מדינותינו.
מההתחלה ועד הסוף, זה היה מיזם משותף".
המשרד לשיתוף פעולה ביטחוני (ODC)- אחראי על יישום תוכניות סיוע ושיתוף פעולה ביטחוני בין ארצות הברית להודו.
המשרד פועל בשיתוף עם משרד ההגנה ההודי ושגרירות ארצות הברית, ותומך בפיקוד האינדו-פאסיפי של ארצות הברית (USPACOM).
ה-ODC מנהל מכירות צבאיות זרות (FMS), הכשרות ביטחוניות, ותוכניות שיתוף פעולה במסגרת חוק סמכויות הכוחות המזוינים (Title 10), תוך חיזוק השותפות האסטרטגית עם הודו ופיתוח קשרים עם הממשל והתעשייה הביטחונית.
הלשכה לעניינים קונסולריים - מספקת מגוון שירותים לאזרחים אמריקאים השוהים או מטיילים באזור, כולל סיוע במקרי חירום, הנפקת דרכונים ודוחות לידה.
בנוסף, מספקת שירותים למבקשי ויזה מהודו למטרות ביקור, עבודה והגירה.
הקרן לחינוך ארצות הברית–הודו (USIEF) - פועלת לקידום הבנה הדדית בין אזרחי הודו וארצות הברית באמצעות חילופי חינוך של חוקרים, אנשי מקצוע וסטודנטים מצטיינים.
מאז היווסדה העניקה הקרן כ-20,000 מלגות ותוכניות יוקרתיות בתחומים אקדמיים שונים, כולל מלגות פולברייט ופולברייט-נהרו.
הקרן מקיימת עשרות סדנאות אקדמיות ומקצועיות מדי שנה, תוך ניצול כישרונם של בוגרי פולברייט.
בנוסף למתן תמיכה במלגות, הקרן מספקת ייעוץ לאזרחים הודיים בנוגע ללימודים גבוהים בארצות הברית וכן מסייעת לאוניברסיטאות בהודו ובארצות הברית בפיתוח שותפויות וחילופי סטודנטים.
בנוסף לשגרירות בניו דלהי, לארצות הברית יש קונסוליות בערים מומבאי, קולקטה, צ'נאי והיידראבאד, הפועלות תחת סמכות שגרירות ארצות הברית בניו דלהי.
ארצות הברית הודיעה על כוונתה לפתוח קונסוליות נוספות בערים בנגלור ואחמדאבאד.
הקונסוליה הכללית של ארצות הברית במומבאי היא שלוחה של המשלחת הדיפלומטית של ארצות הברית בהודו, הפועלת תחת הנחיית שגרירות ארצות הברית בניו דלהי.
הקונסוליה ממוקמת במתחם בנדרה קורלה (Bandra Kurla Complex), מומבאי, ומייצגת את ארצות הברית במערב הודו, כולל המדינות מהראשטרה, גוג'ראט, מדיה פרדש, צ'הטיסגאר וגואה.
הקונסוליה היא אחת מהפעילות ביותר בעולם בתחום השירותים הקונסולריים, ומספקת מגוון שירותים לאזרחים אמריקאים השוהים או מטיילים באזור, כולל סיוע במקרי חירום, הנפקת דרכונים ודוחות לידה.
הקונסוליה מספקת שירותים למבקשי ויזה מהודו למטרות ביקור, עבודה והגירה, וכן מסייעת לחברות הודיות המעוניינות להשקיע או לקיים פעילות עסקית בארצות הברית.
במתחם הקונסוליה פועל "Dosti House – Your American Space", מרכז מידע על ארצות הברית, המציע תוכניות תרבות, מידע על החברה האמריקאית, ותמיכה ביוזמות משותפות בין הודו לארצות הברית.
הקונסוליה הכללית של ארצות הברית בקולקטה היא אחת הקונסוליות האמריקאיות הוותיקות בעולם והוותיקה ביותר בהודו.
הקונסוליה הכללית של ארצות הברית בקולקטה פועלת לשירות האינטרסים של ארצות הברית ולהעמקת ההבנה ההדדית עם הקהילות שבתחום אחריותה.
הקונסוליה פועלת לחיזוק ערכים משותפים ולבניית שותפויות המסייעות לקידום ממשל תקין, יציבות, צמיחה כלכלית ושיפור רווחת האדם.
הקונסוליה הכללית של ארצות הברית בצ'נאי פועלת תחת ניהולו של הקונסול הכללי ואחראית על מתן שירותים קונסולריים וייצוג האינטרסים של ארצות הברית בדרום הודו.
הקונסוליה בצ'נאי היא אחת מהקונסוליות המובילות בעולם בעיבוד ויזות, והיא הראשונה בעולם בטיפול בבקשות לוויזות מבוססות תעסוקה.
בנוסף, היא מספקת שירותים לאזרחים אמריקאים המתגוררים או מטיילים באזור.
הקונסוליה הכללית של ארצות הברית בהיידראבאד מקדמת את האינטרסים של ארצות הברית ואת היחסים הדו-צדדיים בין ארצות הברית להודו במדינות טלנגנה, אנדרה פרדש ואודישה.
הקונסוליה בהיידראבאד הוקמה בשנת 2008, והייתה הנציגות הדיפלומטית האמריקאית הראשונה שנפתחה בהודו מאז קבלת עצמאותה.
הקונסוליה פועלת לחיזוק הקשרים הדיפלומטיים והתרבותיים עם נציגי ממשל, הקהילה העסקית והציבור הרחב.
כמו כן, היא מספקת שירותים קונסולריים לאזרחים אמריקאים המתגוררים או מטיילים באזור וכן שירותי ויזה עבור מבקרים המבקשים להגיע לארצות הברית לצרכים רשמיים, תיירותיים, עסקיים או חינוכיים.
שגרירות ארצות הברית בלימה היא הנציגות הדיפלומטית הרשמית של ארצות הברית של אמריקה לרפובליקת פרו.
מאז שנת 1995, מבנה השגרירות שוכן ברובע סנטיאגו דה סורקו שבבירת פרו, לימה.
בשנות ה-80 ובתחילת שנות ה-90 של המאה ה-20 הייתה פרו נתונה בגל טרור אלים מצד ארגון הגרילה השמאלני הנתיב הזוהר (Shining Path).
במהלך תקופה זו הותקפו מתקני השגרירות האמריקנית מספר פעמים, כולל ירי מרגמות לעבר מבני השגרירות ופיצוץ מכונית תופת מול משרד ממשל אמריקאי ביולי 1993. בעקבות זאת, הוחלט להעביר את השגרירות למבנה חדש שיעמוד בתקני הביטחון המחמירים שהונהגו על ידי הקונגרס האמריקאי.
השגרירות ממוקמת באזור המגורים של מונטריקו, במבנה חדש שנחנך ב־4 ביולי 1995. השלמת מבנה זה היוותה אבן דרך ביחסי פרו וארצות הברית, תוך שהיא מסמלת את האיתנות, הקביעות והעוצמה של הידידות בין עמי שתי המדינות.
הפרויקט, שהגה ותכנן האדריכל הפרואני ברנרדו פורט־ברסיה, משלב במיומנות את המוטיבים העתיקים של המבנים האינקיים עם פרטים ואלמנטים טכנולוגיים מתקדמים, ויוצר הרמוניה בין ניגודים.
החזית משלבת צבעים פסטליים עם משטחים בוהקים, אפקט המזכיר את האריגים הפרואניים המסורתיים.
כשברקע הגבעות היפות של מונטריקו, השגרירות כולה נחשבת ליצירת מופת אדריכלית.
בניית המבנה נמשכה שנתיים וכללה 2 מיליון ו־250 אלף שעות עבודה, 20,000 מ"ק בטון, 2,000 טונות של פלדה ו־1,000 מ"ר של אבן מארקיפה.
השגרירות, שנבנתה על רקע גבעות חול מדבריות, בולטת בסביבתה ועוררה תגובות מעורבות.
המבנה אינו מסתיר את ייעודו הביטחוני, עם חזית מונומנטלית מנוקדת בשורות חלונות זעירים.
מבקר האדריכלות אלפרדו קווירולו דה ארמנטרס כתב בעיתון Expreso כי "קופסה ענקית וחסרת הבעה זו היא תוצאה של מבנה שבעבר שכן במרכז לימה, היה קורבן לטילים והיה עד לאחד המאבקים האזרחיים והטרוריסטיים הקשים ביותר שהעולם ידע".
שגרירות ארצות הברית ברייקיוואיק היא הנציגות הדיפלומטית של ארצות הברית באיסלנד.
השגרירות מנוהלת על ידי שגריר ארצות הברית באיסלנד.
השגרירות באיסלנד פועלת להגנה ולקידום האינטרסים של ארצות הברית באיסלנד באמצעות יחסים דיפלומטיים עם ממשלת איסלנד.
שגרירות ארצות הברית באיסלנד ממלאת תפקיד מרכזי בהעמקת הקשרים בין שתי המדינות בתחומים כגון ביטחון, סחר והשקעות, תרבות, חינוך, מדע וטכנולוגיה.
לאורך השנים, השגרירות אירחה ביקורים של נשיאים, מזכירי ממשלה, סנאטורים, חברי קונגרס, אנשי עסקים, אנשי אקדמיה, שחקנים ואסטרונאוטים, וכן השתתפה במשא ומתן על הסכמים בילטרליים בתחומי הביטחון, הסחר ושיתוף הפעולה המדעי.
בנוסף, השגרירות הציגה מאות אמנים, מבצעים ומרצים בפני הקהל האיסלנדי, וסיפקה ייעוץ וסיוע לאלפי איסלנדים הנוסעים לארצות הברית למטרות לימודים, עבודה או תיירות, כמו גם לאלפי אמריקאים המבקרים באיסלנד.
בשנת 2020 שגרירות ארצות הברית ברייקיאוויק עברה למיקום חדש.
שגרירות ארצות הברית באדיס אבבה היא הנציגות הדיפלומטית של ארצות הברית באתיופיה.
היחסים הדיפלומטיים בין ארצות הברית לאתיופיה התחילו ב־27 בדצמבר 1903, עת המלך מנליק השני ויו"ר הנציגות האמריקאית רוברט פ.
סקינר חתמו על "אמנת מסחר", שהקימה ברית ידידות ומסחר בין המדינות.
ב־6 ביולי 1909 הוקמה באדיס אבבה משלחת אמריקאית (Legation), כאשר ה"הופמן פיליפ" הוכרז כשר וממונה קונסולרי.
בשנת 1936, בעקבות פלישת איטליה לאתיופיה, נסגרה המשלחת: הם נסוגו ב־4 במרץ 1937 וב־31 במרץ נסגרה לגמרי.
האירוע הבולט בתקופה זו הוא מצור על המשלחת ב־3–5 במאי 1936, שבו השגרירות הייתה תחת אש, והצוות האמריקאי, בפיקודו של קורנליוס ואן ה.
אנג'רט, סירב להתפנות עד שכוחות בריטיים ואיטלקים הגיעו והצילו את השגרירות.
בעקבות האירוע הועלה בדרגה ואנג'רט קיבל קידום בדרגה.
ב־31 באוגוסט 1943, חודשו היחסים הדיפלומטיים ונפתחה מחדש משלחת בארדיס אבבה.
ב־28 ביוני 1949 המשלחת הועלתה למעמד שגרירות, ונשיא ארצות הברית הארי טרומן מינה את ג'ורג' רוברט מרל כראש משלחת ראשון בדרגת שגריר.
באותו זמן, שגרירות אתיופיה בוושינגטון אף היא זכתה למעמד שגרירות על פי סעיף דו־צדדי.
במהלך המלחמה הקרה, למרות שיתוף פעולה בתחילת דרכה של המדינה, היחסים הורעו לאחר שמנגיסטו התקרב לברית המועצות והמדיניות האמריקאית נגד ממשלות קומוניסטיות, והובילה לקירור יחסים והגבלת סיוע עד אמצע שנות השמונים .
עם נפילת שלטון מנגיסטו ב־1991, היחסים בין המדינות השתפרו והסיוע חזר, וב־1992 הוחזר מעמד הדרג על השגריר.
בשנת 2011 נחנכה באדיס אבבה שגרירות אמריקאית חדשה – מהגדולות שבשגרירויות ארצות הבירתת באפריקה וממוקמת בסמוך לשלוחת ארצות הברית לאיחוד האפריקאי.
שגרירות ארצות הברית בברן היא הנציגות הדיפלומטית הרשמית של ארצות הברית בשווייץ ובנסיכות ליכטנשטיין.
השגרירות אחראית על ניהול היחסים הבילטרליים בין ארצות הברית לבין הקונפדרציה השווייצרית ונסיכות ליכטנשטיין.
בנוסף למחלקת המדינה האמריקאית, מיוצגות בשגרירות גם סוכנויות אמריקאיות נוספות, בהן מחלקת ההגנה, מחלקת המסחר ומחלקת המשפטים של ארצות הברית.
פעילות הדיפלומטיה האמריקאית בשווייץ ובליכטנשטיין נועדה לקדם קשרים דו-צדדיים חזקים עם המדינות המארחות ולממש את יעדיה המדיניים של ארצות הברית בלב אירופה.
השגרירות מעניקה שירותים קונסולריים, כולל הנפקת ויזות למבקרים ומתן סיוע והגנה לאזרחים אמריקאים השוהים או מטיילים בשווייץ.
כמו כן, השגרירות פועלת בשיתוף פעולה עם גופי ממשל שווייצריים ועם נסיכות ליכטנשטיין, ומקיימת יוזמות ציבוריות, תוכניות לחילופי סטודנטים ומערך פעיל של הסברה ויחסי ציבור מול הקהל השווייצרי.
מחלקה לשירותים קונסולרים – כוללת שלוש יחידות עיקריות: שירותים לאזרחים אמריקאים, אשרות הגירה ואשרות שאינן להגירה.
המחלקה מגנה על האינטרסים של אזרחי ארצות הברית השוהים או מטיילים בשווייץ, ומטפלת בבקשות לוויזה למבקשים להיכנס לארצות הברית.
שירותים נוספים הניתנים לאזרחים אמריקאים כוללים חידוש דרכונים, רישום לידות, שירותי נוטריון וסיוע משפטי.
הנספחות הצבאית (DAO Bern) – הנספח הצבאי ממלא תפקידים ייצוגיים בשם מזכיר ההגנה של ארצות הברית, מזכירי הזרועות הצבאיות, יושב ראש המטות המשולבים וראשי הזרועות המזוינות של ארצות הברית.
הנספחות אחראית על מכלול הפעילויות של שיתוף פעולה ביטחוני בין ארצות הברית לשווייץ.
בראשן עומדת התמיכה בתוכניות לשיתוף פעולה דו-צדדי בתחום החימוש.
פעילות נוספת כוללת מכירות צבאיות אמריקאיות למדינות זרות (FMS) של ציוד צבאי, שירותים ואימונים.
שווייץ רכשה וממשיכה לתחזק מערכות נשק מרכזיות באמצעות סיועו של משרד הנספח הצבאי.
שירות החקלאות הזר (FAS) – נציגי מחלקת החקלאות של ארצות הברית (USDA) הפועלים בז'נבה משתייכים לשירות החקלאות הזר (Foreign Agricultural Service – FAS).
תפקידם העיקרי הוא לשפר את הגישה של יצוא חקלאי אמריקאי לשוק השווייצרי.
ה-USDA מייצג את האינטרסים החקלאיים של ארצות הברית מול ממשלת שווייץ בברן, ופועל לקידום מכירת מוצרי מזון, סיבים, דיג ויערות אמריקאיים לציבור השווייצרי.
משרד הנספח המשפטי (Legal Attaché) – פועל בשיתוף פעולה עם רשויות אכיפת החוק בשווייץ ועם גופים בינלאומיים במאבק בפשיעה בינלאומית.
המשרד מייצג את לשכת החקירות הפדרלית (FBI) בשטח, ותורם לקידום שיתופי פעולה חקירתיים בין-מדינתיים.
אגף הניהול (Management Section) – אחראי על ניהול הפעילות היומיומית של שגרירות ארצות הברית.
תחומי אחריותו כוללים ניהול עניינים כספיים, תקשורת, תחזוקת מבנים, רכש והתקשרויות, כוח אדם, סידורי נסיעות ומשאבי אנוש.
האגף הפוליטי-כלכלי (Pol/Econ Section) – עוקב, מנתח ומדווח על התפתחויות פוליטיות וכלכליות בשווייץ ובליכטנשטיין.
נציגי האגף אחראים לגיוס תמיכה ביעדי המדיניות של ארצות הברית בקרב מנהיגים מרכזיים בשתי המדינות, וכן להערכת השפעתן של מדיניות ותוכניות אמריקאיות על היחסים הבילטרליים.
האגף עוסק בנושאים מגוונים, בהם בנקאות וכספים, מסחר ותעשייה, תקשורת ותחבורה, פיתוח כלכלי ומימון ממשלתי.
אגף הדוברות והתרבות (Public Affairs Section) – משימתו לקדם הבנה של סוגיות פוליטיות, כלכליות וחברתיות בארצות הברית בקרב הציבור בשווייץ ובליכטנשטיין.
האגף מסביר את מדיניות החוץ של הממשל האמריקאי ואת מורכבותה של החברה והתרבות האמריקאיות, במטרה לחזק את ההבנה והקשרים בין המדינות.
אגף הביטחון האזורי (Regional Security Office) – סוכני הביטחון המיוחדים של אגף הביטחון האזורי (RSO) הם קציני אכיפת חוק פדרליים מושבעים, האחראים על אבטחתם של אנשי שירות החוץ האמריקאי, רכושם ומידע רגיש ברחבי העולם.
תפקידיהם כוללים גם ניהול כוח האבטחה של חיל הנחתים (Marine Security Guard) ותוכניות האבטחה של מאבטחים מקומיים בחוזה, פיקוח על רכיבים ביטחוניים בפרויקטים של הקמת מבני משרדים חדשים, וכן תכנון ויישום אמצעי בקרה נגד טרור עבור מבנים קיימים וחדשים.
האגף המסחרי של שגרירות ארצות הברית (U.S.
Commercial Service) – מעניק סיוע ייעודי לחברות אמריקאיות המעוניינות לייצא מוצרים ושירותים לשווייץ ולליכטנשטיין.
מומחי סחר מהאגף מסייעים בזיהוי הזדמנויות מסחריות, באיתור שותפים עסקיים מקומיים, בהשקת פעילות עסקית במדינות היעד, ובקבלת דו"חות מחקר שוק.
מעון שגריר ארצות הברית בברן שוכן בשטח שבעבר ניצבה בו בקתת קיץ מן המאה ה־19 בשם "Blumenrain", שהייתה בבעלותה של אליזבת פון פישר-דקסלהוף.
בין השנים 1823 ל־1837 שימש האתר כבית משפחתו של אוגוסט פרידריך רודולף פון וורסטנברגר.
הנחלה המקורית כללה את השטח שעליו ניצב כיום המעון, וכן את הקרקע שעליה ממוקם כיום משרד המשפטים והמשטרה הפדרלי של שווייץ.
בשנת 1912 נרכשה "Blumenrain" בידי אלברט דה מוראלט, שביקש מבנו של פון וורסטנברגר, האדריכל רנה פון וורסטנברגר – שהיה גם אחיינו – להקים במקומה בית מגורים מודרני ונוח יותר.
המבנה החדש, הקרוי כיום "Rain", שימר את מאפייניה הארכיטקטוניים של הבקתה המקורית, אך כלל גם תוספות אגפיות משני צדדיו.
זה היה הפרויקט האחרון של פון וורסטנברגר, אשר נודע בעיקר כמתכנן בית האופרה המרכזי של ברן (Stadttheater).
בשנת 1923 העביר לודוויג אלברט פון מוראלט את הבעלות על הווילה לארבעת ילדיו – ראול פון מוראלט, איבון ברברה פברה, ז'נבייב מארי פון טאפל והרמין ז'רמיין סיז.
ממשלת ארצות הברית רכשה את הנכס מבני המשפחה בשנת 1947, במחיר של 155,825 דולר, או 672,200 פרנק שווייצרי באותה עת.
הדיפלומט הראשון שהתאכסן במבנה היה ליילנד הריסון, שכיהן כשליח ארצות הברית לשווייץ בין השנים 1937 ל־1947, ואשר התגורר במקום עוד קודם לכן בהסכם שכירות פרטי.
המעון ממוקם סמוך לעיר העתיקה של ברן ולבניין הפרלמנט הפדרלי, בתוך שטח פארק בשטח כולל של כ־14,792 מטרים רבועים.
בעת רכישתו, שכן המעון ברחוב Taubenstrasse 14, אך בשנת 1978, בעקבות סלילת דרך גישה חדשה, שונה כתובתו לרחוב Rainmattstrasse 21. תוואי הגינון הקיים נותר כמעט ללא שינוי מאז תכנונו המקורי.
השטח כולל אזורים מיוערים חלקית, פלג מים זורם בגבולו הדרומי, ושלוש בריכות – האחת לדגי טרוטה, השנייה לדגי זהב והשלישית לאוכלוסיית סלמנדרות – כולן מרוצפות באבן מעוטרת בעבודת יד איטלקית.
בנוסף מצויים במקום בית מעיין קטן ומזרקה דקורטיבית בחצר הקדמית.
במהלך חודשי האביב והקיץ מתמלאים שטחי הגן בפריחה ססגונית של רודודנדרונים, אזליאות, צבעונים, נרקיסים וגרניומים, כאשר בקיץ פורחים שושני הגינה ושושני המים, ובסתיו ממשיכה גינת הפרחים שמעל החממה להניב צבעוניות עשירה.
הבית עצמו מתאפיין בחללים מרווחים, שטופי אור טבעי, ובמראה אלגנטי אך נוח.
מהטרסות הצמודות לחדר האוכל, לחדר השמש ולחדרים נוספים נשקפים נופים מרהיבים של פסגות האלפים – האייגר, המינך והיונגפראו.
פרטיו האדריכליים כוללים קמינים משיש, עיטורי טיח, חיפויי עץ ופריזים מגולפים, אשר מעניקים לו חמימות ואופי.
מאז שנרכש, עבר הבית מספר שינויים מבניים.
בשנת 1951 הוקם קולנוע ביתי בקומת הקרקע ונוספה אמבטיה באגף המזרחי.
בשנת 1956 הוסרו תשתיות בטון מהמזרקות ונחשפו בריכות האבן המקוריות.
באותה שנה הועברו זכויות המים מן הנחלה לעיריית קניץ, והמזרקות חוברו לרשת המים העירונית.
בשנת 1975 עברה חזית הבית שיפוץ כולל.
הריהוט הפנימי הותאם לבית בין השנים 1947 ל־1949 על ידי מחלקת הבניינים של מחלקת המדינה של ארצות הברית, בסגנון המשלב פריטי לואי ה־14, 15 ו־16 עם עיצוב "נוחות אמריקאית".
בשנת 1977 שופצו מספר חללים רשמיים וחדרי אירוח על ידי מעצב הפנים של אותה מחלקה.
שגרירות ארצות הברית ברומא היא הנציגות הדיפלומטית הראשית של ממשלת ארצות הברית ברפובליקה האיטלקית.
השגרירות ממוקמת ברומא, ולצדה פועלות שלוש קונסוליות כלליות – במילאנו, פירנצה ונאפולי.
השגרירות מהווה חלק מ"משלחת ארצות הברית לאיטליה", האחראית לניהול היחסים הבילטרליים בין המדינות ולתיאום פעולתם של כלל נציגי הסוכנויות הפדרליות האמריקאיות הפועלות בתחומי איטליה.
השגרירות אמונה על קידום מדיניות החוץ של ארצות הברית באיטליה ועל חיזוק הקשרים בין עמי שתי המדינות, תוך שיתוף פעולה עם מוסדות ממשלתיים, גופים כלכליים, מוסדות חינוך וארגוני חברה אזרחית באיטליה.
השגרירות מעניקה שירותים קונסולריים לאזרחים אמריקאים, בהם חידוש דרכונים, רישום לידות, שירותים נוטריוניים וסיוע בשעת חירום.
כמו כן היא אחראית על הנפקת אשרות כניסה (ויזות) לביקור, לימודים, עבודה או הגירה לארצות הברית עבור אזרחי איטליה ומדינות נוספות.
נציגי מחלקת המדינה של ארצות הברית פועלים בשגרירות ובקונסוליות לצורך ניהול הדיפלומטיה השוטפת ומתן שירותים קונסולריים.
נציגי מחלקת המסחר האמריקאית מסייעים ליצואנים אמריקאים המעוניינים לפעול בשוק האיטלקי, ונציגי מחלקת החקלאות מעניקים שירותים דומים בתחום היצוא החקלאי והמזון.
השגרירות מפעילה אגף לדיפלומטיה ציבורית ודוברות, העוסק בטיפוח קשרים עם התקשורת המקומית ובקידום הבנה הדדית באמצעות תוכניות לחילופי סטודנטים, יוזמות תרבותיות ותמיכה בהוראת השפה האנגלית.
מרכז המידע והמשאבים של השגרירות ברומא מספק לציבור שירותי מידע והפניה בתחומי מדיניות, היסטוריה, חברה ותרבות אמריקאית.
שיתוף הפעולה הביטחוני בין המדינות מתקיים במסגרת ארגונים רב-לאומיים כגון נאט"ו והאומות המאוחדות, ובמסגרתו פועלים נציגים משני הצדדים להגנה על אינטרסים משותפים בתחומי הביטחון, הכלכלה והטכנולוגיה.
בשגרירות ארצות הברית ברומא ובקונסוליות הכלליות במילאנו, פירנצה ונאפולי פועלות שלוחות של מחלקת המדינה האמריקאית ושל סוכנויות ממשלתיות פדרליות נוספות.
גופים אלה ממלאים מגוון תפקידים בתחומי דיפלומטיה, ביטחון, מסחר, חקלאות, תרבות, הגירה ושירותים לציבור, ופועלים יחדיו לחיזוק היחסים בין ארצות הברית ואיטליה.
נציבות ההנצחה של קרבות ארצות הברית (ABMC) – נציבות עצמאית של הרשות המבצעת האמריקאית, האחראית להנצחת שירותם של חיילי צבא ארצות הברית בכל אתר שבו פעלו מאז 6 באפריל 1917 – מועד כניסת ארצות הברית למלחמת העולם הראשונה.
המחלקה הקונסולרית – המחלקות הקונסולריות בשגרירות ובקונסוליות מעניקות שירות ים לאזרחי ארצות הברית, לאיטלקים ולנתינים ממדינות שלישיות, לרבות הנפקת דרכונים, סיוע משפטי, טיפול באשרות הגירה וכניסה, וניהול תשלומים של הטבות פדרליות.
שירותי מס הכנסה (IRS) אינם זמינים באיטליה, אך מידע נלווה זמין באתר השגרירות.
בנוסף, פועלת יחידת ההטבות הפדרליות ברומא ובנאפולי.
משרד ביטחון המולדת (DHS) – מופקדת על מגוון תחומי פעילות הכוללים אבטחת גבולות, תגובה לחירום, אבטחת סייבר, הגירה וביקורת מתקנים מסוכנים.
באיטליה, נציגיה פועלים במסגרת שגרירות ארצות הברית.
יחידות חקירה פלילית בינ"ל (OCIU) – יחידות אלו מתמקדות בזיהוי וסיכול פעולות של טרוריסטים וגורמי פשיעה בינלאומיים העושים שימוש לרעה במסמכי נסיעה אמריקאים.
הן מספקות תמיכה חקירתית למשרדי הביטחון האזוריים במסגרת סדר העדיפויות של האבטחה הדיפלומטית.
האגף הכלכלי – אחראי על ניהול קשרי הכלכלה בין ארצות הברית לאיטליה, לרבות מעקב אחר מדיניות כלכלית איטלקית, סיוע ליצואנים אמריקאים, קידום השקעות ותמיכה בפעילות חברות אמריקאיות הפועלות באיטליה.
המחלקה לאיכות הסביבה, מדע, טכנולוגיה ובריאות (ESTH) – אחראית לשיתופי פעולה מדעיים, סביבתיים וטכנולוגיים עם גופים איטלקיים ומוסדות אקדמיים.
המחלקה מתאמת נסיעות מדענים, עוסקת בהנפקת אישורים מדיניים, ומקדמת מחקרים בתחום בריאות הציבור, שינויי אקלים ועוד.
שירות החקלאות הזר (FAS) – פועל במסגרת משרד החקלאות האמריקאי ומסייע ביצוא תוצרת חקלאית אמריקאית לאיטליה.
השירות מספק מידע לשוק, תובנות על רגולציה ותחזיות מסחר, תוך תמיכה בהסכמים מדיניים בתחום המזון, הביטחון התזונתי ואקלים.
כוח האבטחה של חיל הנחתים (Marine Security Guard) – נחתים אמריקאים מוצבים במתקנים הדיפלומטיים לשם אבטחת המידע והציוד הביטחוני, ומוכנים להוציא לפועל תוכניות הגנה במצבי חירום, תחת הנחיית קצין הביטחון האזורי.
משרד הנספח הצבאי (DAO) – פועל לבניית קשרים צבאיים עם הכוחות המזוינים של איטליה, מעניק ייעוץ לשגריר האמריקאי בנושאים צבאיים, ומייצג את מזכיר ההגנה, המטות המשולבים ושירותי הצבא האמריקאי.
המשרד תומך בפרויקטים דו-צדדיים לשיפור התאמה לכוחות נאט"ו.
משרד שיתוף הפעולה הביטחוני (ODC) – משרד משותף לכל זרועות הצבא, הפועל תחת פיקוד אירופה (EUCOM).
תפקידו לתאם פעילויות צבאיות אמריקאיות באיטליה ולעודד השתתפות של ממשלת ארצות הברית והתעשייה הביטחונית ביוזמות איטלקיות.
משרד משאבי אנוש – אחראי על גיוס עובדים עבור שלוש המשלחות האמריקאיות באיטליה: שגרירות ארצות הברית ברומא, שגרירות ארצות הברית לוותיקן, ומשלחת ארצות הברית לארגוני המזון והחקלאות של האו"ם () ברומא.
אגף הדוברות (Public Affairs) – אחראי על תחום ההסברה והתרבות בכל שלוחות השגרירות.
האגף מקדם הבנה כלפי החברה האמריקאית, מציג את מדיניות החוץ של ארצות הברית, ומפעיל תוכניות חינוכיות ותרבותיות לחיזוק הקשרים בין הציבור האיטלקי לאמריקאי.
האגף המדיני – מטפל ביחסים הפוליטיים בין ארצות הברית לרפובליקה האיטלקית, עוקב אחר עניינים פנימיים וחיצוניים של איטליה, ומקדם את מדיניות ממשלת ארצות הברית מול גורמים ממשלתיים, פרלמנטריים, אקדמיים וחברתיים.
משרד הביטחון האזורי (RSO) – זרוע של מחלקת הביטחון הדיפלומטי (DS) של מחלקת המדינה, המהווה את הגורם האחראי לאכיפת החוק והביטחון במשלחת ארצות הברית לאיטליה.
המשרד פועל גם בשיתוף פעולה עם השירות החשאי באבטחת נציגויות דיפלומטיות.
שירות המסחר של ארצות הברית באיטליה (CS Italy) – שלוחה של מחלקת המסחר האמריקאית, הפועלת ברומא ובמילאנו, במטרה לקדם יצוא של מוצרים ושירותים אמריקאים לאיטליה.
השירות מציע מידע שיווקי, הזדמנויות מסחר, חיבורים עם שותפים איטלקיים וסיוע בפתרון סכסוכים מסחריים.
המשרד האמריקאי לענייני הסכמי כוחות זרים (USSSO) – משרד דיפלומטי–משפטי של מחלקת ההגנה האמריקאית, הפועל ליישום הסכם "מעמד כוחות נאט"ו" (SOFA) באיטליה.
המשרד מייצג את הפיקוד האמריקאי באירופה מול ממשלת איטליה, תומך בנספחות הצבאית ובמשרד שיתוף הפעולה הביטחוני, ומטפל בסוגיות משפטיות הקשורות לפריסה הצבאית האמריקאית באיטליה.
שגרירות ארצות הברית בברלין היא הנציגות הדיפלומטית של ארצות הברית ברפובליקה הפדרלית של גרמניה.
שגרירות ארצות הברית בברלין אחראית על כלל הפעילות הדיפלומטית של ממשלת ארצות הברית בגרמניה.
תחת אחריותה פועלות הקונסוליות האמריקאיות בערים דיסלדורף, פרנקפורט, המבורג, לייפציג ומינכן.
עבודות הבנייה להקמת בניין שגרירות ארצות הברית החדש בכיכר פאריזר שבלב ברלין החלו באוקטובר 2004. הבניין נחנך ונפתח לפעילות רשמית באביב 2008. מבנה השגרירות משתרע על פני ארבע קומות וחצי, וניצב בצומת הרחובות בהרן (Behrenstraße) ואיברט (Ebertstraße), כשהוא משלים את החזית האחרונה החסרה בכיכר ההיסטורית פאריזר פלאץ, הסמוכה לשער ברנדנבורג.
הקמת השגרירות נעשתה כחלק מתכנון כולל לשיקום המרחב העירוני והגינות הציבוריות סביב הכיכר, תוך שימור הרגישות ההיסטורית של האזור ושיתוף פעולה הדוק עם רשויות התכנון העירוני של עיריית ברלין.
חזיתות המבנה משתלבות במרקם העירוני דרך רצועה ירוקה של עצים, שבילים וגינות ציבוריות.
העיצוב הכללי עוצב על פי הנחיות המשרד לבינוי מבנים מעבר לים של מחלקת המדינה האמריקאית (OBO), ונועד לשלב בין שקיפות ונגישות לבין צורכי ביטחון מודרניים.
הבניין תוכנן בידי משרד האדריכלים האמריקאי הידוע Moore Ruble Yudell מסנטה מוניקה, קליפורניה.
חומרי הבנייה והפרטים האדריכליים נבחרו בקפידה על מנת להתאים לסביבה העירונית ההיסטורית של מרכז ברלין, ולשקף תדמית פתוחה ומודרנית של ארצות הברית.
העיצוב הסופי מהווה עיבוד מחדש של התכנון המקורי משנת 1996, שהותאם לדרישות מעודכנות בתחום הביטחון, המיקום והפונקציונליות.
מבנה זה מספק תשתית דיפלומטית בטוחה, מתקדמת ויעילה לפעילות ממשלת ארצות הברית בגרמניה.
בשנת 2013 נחשפה סדרת מסמכים סודיים שנמסרו לעיתונות על ידי אדוארד סנודן, לשעבר עובד קבלן של הסוכנות לביטחון לאומי של ארצות הברית (NSA).
הפרסומים, שזכו לכינוי "פרשת סנודן", חשפו את קיומן של תוכניות ריגול ומעקב נרחבות מצד ארצות הברית כלפי מדינות זרות, לרבות בעלות בריתה.
בין היתר עלו טענות לפיהן שגרירות ארצות הברית בברלין שימשה כבסיס להאזנה לתקשורת סלולרית ברובע הממשלתי של הבירה הגרמנית.
לפי הדיווחים, הקומה העליונה של בניין השגרירות ברחוב פאריזר פלאץ הייתה מצוידת באמצעים טכנולוגיים מתקדמים, שאפשרו יירוט של שיחות סלולריות באזור, לרבות שיחות שבוצעו על ידי בכירי ממשלת גרמניה.
העיתונאי החוקרת הבריטי דאנקן קמפבל והמומחה למודיעין ג'יימס בראדפורד הצביעו על ציפוי חיצוני ייחודי בקומה העליונה – עשוי מחומר דיאלקטרי – כדפוס פעולה חוזר בבניינים דיפלומטיים נוספים של ארצות הברית, החשודים כאתרים של תוכנית האיסוף המיוחד (Special Collection Service), מבצע משותף של ה-NSA וה-CIA.
הטענות חוזקו באמצעות תצלומים תרמוגרפיים שפורסמו על ידי רשת ARD הגרמנית, שהראו פליטת קרינה תת-אדומה גבוהה מן הקומה החשודה.
לפי הדיווחים, בין היעדים למעקב הייתה גם הקנצלרית אנגלה מרקל, מה שהוביל למשבר דיפלומטי חריף בין גרמניה לארצות הברית.
הפרשה עוררה ביקורת ציבורית ופוליטית רחבה בגרמניה, והובילה לדרישה מצד ממשלת גרמניה להבהרות ולשקיפות מצד הממשל האמריקאי.
תגובת ארצות הברית לפרסומים הייתה מאופקת, ולמרות גינויים רשמיים לא נמסרה הכחשה חד-משמעית בדבר קיום המעקב.
שגרירות ארצות הברית במדריד היא הנציגות הדיפלומטית הראשית של ארצות הברית בממלכת ספרד.
השגרירות ממוקמת במדריד, ומשמשת כמוקד לניהול היחסים הדו-צדדיים בין ממשלת ארצות הברית לממשלת ספרד.
תחת אחריות השגרירות פועלות גם הקונסוליות הכלליות האמריקאיות ברצלונה ובערים נוספות.
בנוסף משרתת השגרירות כנציגות של ארצות הברית בממלכת אנדורה.
ארצות הברית וספרד כוננו יחסים דיפלומטיים רשמיים בשנת 1783. שתי המדינות הן בעלות ברית קרובות המקיימות יחסים מצוינים, המבוססים על ערכים דמוקרטיים משותפים, לרבות קידום זכויות אדם והגנה על עקרונות הדמוקרטיה.
הצטרפותה של ספרד אל הקהילה האירופית (כיום האיחוד האירופי) בשנת 1986 חייבה את המדינה לפתוח את כלכלתה לסחר והשקעות, לחדש את הבסיס התעשייתי שלה, לשפר את תשתיות התחבורה והתכנון העירוני, ולהתאים את חוקי הכלכלה שלה לתקנות האיחוד.
כיום נחשבת ספרד לכלכלה החמישית בגודלה באיחוד האירופי והרביעית בגודלה בגוש האירו.
בין שתי המדינות נחתמו מספר הסכמים בילטרליים, בהם חוזה ידידות, ניווט ומסחר, וכן אמנה למניעת כפל מס, שנועדה לצמצם את תופעת ניתוב ההשקעות והפעילות העסקית של חברות אמריקאיות בספרד דרך מדינות שלישיות.
המבנה הנוכחי של שגרירות ארצות הברית במדריד ממוקם בשדרות סראנו 75 (Calle de Serrano), בלב רובע סלמנקה, ומהווה מוקד לפעילות דיפלומטית, מסחרית, תרבותית וקונסולרית.
שגרירות ארצות הברית בספרד מופקדת על ניהול היחסים המדיניים, הביטחוניים, הכלכליים והתרבותיים עם ספרד.
ייצוג ממשלת ארצות הברית מול מוסדות השלטון הספרדיים
קידום שיתופי פעולה ביטחוניים במסגרת נאט"ו ובאופן בילטרלי
פיתוח קשרי מסחר, השקעות וחדשנות בין חברות אמריקאיות לספרדיות
ניהול תוכניות לחילופי סטודנטים, מחקר, תרבות והוראת אנגלית
מתן שירותים קונסולריים לאזרחי ארצות הברית השוהים בספרד
טיפול בבקשות אשרות לספרדים ולנתינים ממדינות שלישיות
בנוסף למשרדים המרכזיים במדריד, לשגרירות כפופות קונסוליות אמריקאיות בערים נוספות, בהן:
סביליה – משרד שירותים קונסולריים (בהיקף מוגבל)
ולנסיה ומלאגה – נציגויות כבוד
כמו כן פועלות בשגרירות שלוחות של סוכנויות פדרליות אמריקאיות, בהן משרד ההגנה, משרד החקלאות, משרד המסחר, משרד המשפטים, שירות הביטחון הדיפלומטי, שירות החוץ האמריקאי לענייני הגירה, ומחלקת המדינה.
שגרירות ארצות הברית בניו זילנד היא הנציגות הדיפלומטית הרשמית של ארצות הברית בניו זילנד.
השגרירות ממוקמת בוולינגטון, בירת ניו זילנד, ומופקדת על ניהול היחסים המדיניים, הכלכליים, הביטחוניים והתרבותיים בין שתי המדינות.
השגרירות אחראית גם על תחום השיפוט של סמואה.
בנוסף פועלת קונסוליה אמריקאית בעיר אוקלנד, המרכזת עניינים קונסולריים, מסחריים ותרבותיים.
ב-26 בספטמבר 1907 שונתה מעמדה החוקתי של ניו זילנד ממעמד של מושבה בריטית ל"דומיניון" (Dominion) – ישות אוטונומית למחצה בתוך האימפריה הבריטית.
בעוד ניו זילנד הייתה ריבונית בנוגע לענייניה הפנימיים, השליטה ביחסי החוץ נותרה בידי הממלכה המאוחדת.
במהלך העשורים הבאים הרחיבה ניו זילנד בהדרגה את עצמאותה בזירה הבינלאומית.
בשנת 1931 קיבלה בריטניה את חוק וסטמינסטר, אשר העניק לדומיניונים אוטונומיה מלאה בענייני חוץ, אך בניו זילנד הוא נכנס לתוקף רק עם אישורו הפרלמנטרי בשנת 1947.
ארצות הברית הכירה בניו זילנד כמדינה עצמאית בעלת שליטה מלאה בענייני חוץ ב-16 בפברואר 1942, כאשר וולטר נאש, שגריר ניו זילנד, הגיש את כתב האמנתו לנשיא פרנקלין דלאנו רוזוולט.
באותו יום כוננו שתי המדינות יחסים דיפלומטיים רשמיים, ונפתח הלגציה של ניו זילנד בוושינגטון.
שגרירות ארצות הברית בוולינגטון הוקמה ב-1 באפריל 1942. פטריק הארלי מונה לראש משרד האינטרסים, והגיש את כתב האמנתו כשליח מיוחד ושגריר מלא ב-24 באפריל 1942.
בשנת 1948 הועלה מעמד הנציגויות הדיפלומטיות של שתי המדינות מדרגת משרד אינטרסים לשגרירות.
ב-1 בדצמבר 1948 הגיש סר קרל ברנדסן את כתב האמנתו לנשיא הארי טרומן כשגריר ניו זילנד.
מהצד האמריקאי, רוברט סקוטן הוסמך לשגריר ומסר את כתב האמנתו לממשלת ניו זילנד ב-22 בדצמבר 1948.
בשגרירות ארצות הברית בוילינגטון ובקונסוליות הכלליות באוקלנד וסמואה, פועלות שלוחות של מחלקת המדינה האמריקאית ושל סוכנויות ממשלתיות פדרליות נוספות.
גופים אלה ממלאים מגוון תפקידים בתחומי דיפלומטיה, ביטחון, מסחר, חקלאות, תרבות, הגירה ושירותים לציבור, ופועלים יחדיו לחיזוק היחסים בין ארצות הברית וניו זילנד:
אגף הניהול (Management Section) – מופקד על ניהול הפעילות הפנימית השוטפת של השגרירות ושל כלל שלוחותיה במדינה.
תחומי אחריותו כוללים גיוס כוח אדם ושירותים רפואיים לעובדים, ניהול תקציב וכספים, מערכות טכנולוגיית מידע, תיאום נסיעות ולינה, קשרי קהילה ושירותים כלליים נוספים.
השירותים הכלולים באגף כוללים גם ניהול מערך הדיור לצוות השגרירות, רכש, תחזוקה, צי רכב, ריהוט ואספקה.
האגף מהווה את התשתית האדמיניסטרטיבית והלוגיסטית לפעילות הדיפלומטית והקונסולרית של ארצות הברית בניו זילנד.
מחלקה לעניינים מדיניים וכלכליים – עוסקת בקידום מדיניות החוץ של ארצות הברית ובמעקב אחר התפתחויות מרכזיות בזירה המדינית והכלכלית של ניו זילנד.
המחלקה מייצגת את עמדות הממשל האמריקאי בפני ממשלת ניו זילנד בסוגיות בילטרליות ורב-לאומיות, ופועלת לחיזוק ההבנה המדינית והכלכלית בין שתי המדינות.
בין תחומי הפעולה של המחלקה נמנים מדיניות סחר, שמירת שלום, מניעת הפצת נשק גרעיני, סיוע הומניטרי ותגובה לאסונות, קניין רוחני, איכות הסביבה, כולל נושאי אוקיינוסים ושינויי אקלים, וכן תמיכה משותפת בתוכניות האמריקאיות והניו זילנדיות באנטארקטיקה.
המחלקה פועלת מול גורמים ממשלתיים ולא ממשלתיים, וממלאת תפקיד משמעותי בעיצוב יחסי ארצות הברית–ניו זילנד.
אגף הדוברות – אחראי על הסברת מדיניות החוץ של ארצות הברית, קידום הבנה הדדית, וקיום קשרים עם התקשורת והציבור בניו זילנד וסמואה.
האגף פועל מול אמצעי תקשורת, יוזם תוכניות תרבות, מנהל פעילות אקדמית וחילופי סטודנטים, מפיק תכנים דיגיטליים, מארגן ביקורי מומחים ואירועים ציבוריים, ומפעיל את תוכנית המבקרים הבינלאומית (IVLP).
מטה האגף שוכן בשגרירות בוולינגטון, וכולל צוות מקומי הפועל גם באוקלנד ובאפיה שבסמואה.
האגף שותף גם לניהול תוכנית פולברייט בניו זילנד ולליווי משרדי EducationUSA, המעניקים מידע והכוונה לסטודנטים ניו זילנדים המבקשים ללמוד בארצות הברית.
במסגרת האגף מופעלת תוכנית Meet America, המפגישה תלמידי תיכון עם אנשי סגל אמריקאים, סטודנטים ומורים, לצורך היכרות עם התרבות והחברה בארצות הברית.
משרד הקשר עם התקשורת – מרכז את הטיפול בשאלות תקשורתיות ומענה לפניות מהעיתונות הניו זילנדית, מארגן ראיונות עם בכירים אמריקאים, מספק מידע על מדיניות אמריקאית ומנהל את סיקור אירועי השגרירות.
המחלקה התרבותית – אחראית על הפעלת תוכניות לחילופי סטודנטים ואנשי מקצוע, כולל תוכנית המבקרים הבינלאומית ותוכניות מלגות ואירוח אקדמי.
משרד הביטחון האזורי – (RSO) ממוקם בשגרירות בוולינגטון ואחראי על כל תחום האבטחה הפיזית והמודיעינית של שגרירויות ארצות הברית בניו זילנד ובסמואה, וכן על תוכניות אבטחה הקשורות לנוכחות האמריקאית בתוכנית האנטארקטית בצ'רצ'יל.
תחומי הפעולה כוללים מאבק בטרור, סיכול ריגול, חקירות פליליות ומשמעתיות, הגנה על בכירים ושיתוף פעולה עם גופי אכיפת החוק של ממשלות מקומיות.
המשרד פועל גם כחלק מהמועצה המייעצת לביטחון בחו"ל (OSAC).
שירות החקלאות הזר (FAS) – הפועל מטעם משרד החקלאות האמריקאי, מסייע לחקלאים וליצואנים אמריקאים בקידום תוצרתם בשוק הניו זילנדי.
המשרד בוולינגטון מספק מידע שוק, תובנות רגולטוריות, ותמיכה בגישה לשווקים למוצרי מזון, משקאות וסחורות חקלאיות.
בנוסף, השירות מדווח לממשל האמריקאי על מצבם של גידולים חקלאיים בניו זילנד.
Commercial Service) – זרוע של מחלקת המסחר של ארצות הברית, מפעיל משרד בוולינגטון ותומך בחברות אמריקאיות המעוניינות להרחיב את פעילותן בשוק הניו זילנדי.
השירות מסייע לחברות מקומיות למצוא ספקים אמריקאים מתאימים, לקיים פגישות עסקיות, ולהשתתף בירידים ותערוכות מסחריות.
בנוסף, השירות מציע פלטפורמות דיגיטליות לקידום קשרי סחר בין שתי המדינות ומעמיד לרשות לקוחותיו רשת מקצועית של כ-1,800 מומחי סחר ברחבי העולם.
שגרירות ארצות הברית בטורקיה היא הנציגות הדיפלומטית הראשית של ממשלת ארצות הברית ברפובליקה של טורקיה.
השגרירות ממוקמת בבירה אנקרה, ולה שלוחות נוספות, בהן הקונסוליות הכלליות באיסטנבול ובאדנה, וכן קונסוליה באיזמיר.
השגרירות מופקדת על ניהול היחסים הבילטרליים בין שתי המדינות, בכלל זה שיתופי פעולה מדיניים, ביטחוניים, כלכליים ותרבותיים.
הקשרים הדיפלומטיים הראשונים בין ארצות הברית לאימפריה העות'מאנית – אשר קדמה לטורקיה המודרנית – החלו בראשית המאה ה־19. ב־11 בפברואר 1830 התקיימה ההכרה ההדדית הרשמית הראשונה, כאשר משלחת אמריקאית בראשות קפטן ג'יימס בידל, דייוויד אופלי וצ'ארלס ריינד, הציגה את כתב האמנתה בפני שר החוץ של האימפריה העות'מאנית.
במהלך הביקור נחתם הסכם נווט ומסחר ראשון בין המדינות.
היחסים הדיפלומטיים כוננו רשמית בשנת 1831, עם הקמת הלגציה האמריקאית בקונסטנטינופול (איסטנבול), והצגתו של דייוויד פורטר כציר הראשון של ארצות הברית באימפריה העות'מאנית.
בשנת 1906 הועלה מעמד הלגציה לדרגת שגרירות, כאשר ג'ון ג'.
ליישמן הגיש את כתב האמנתו כשגריר הראשון.
ב־20 באפריל 1917 נותקו היחסים הדיפלומטיים בין ארצות הברית לטורקיה, בעקבות הצטרפותה של ארצות הברית למלחמת העולם הראשונה נגד גרמניה – בעלת בריתה של האימפריה העות'מאנית.
לאחר תום המלחמה והתפרקות האימפריה, הוקמה הרפובליקה הטורקית המודרנית, וב־17 בפברואר 1927 כוננו מחדש היחסים הדיפלומטיים בין המדינות, במסגרת חילופי תזכירים רשמיים בעיר אנקרה.
בחודש פברואר 2023 התקיים טקס חנוכת המבנה החדש של שגרירות ארצות הברית באנקרה, בטקס צנוע בראשות מזכיר המדינה האמריקאי אנטוני בלינקן ושגריר ארצות הברית בטורקיה ג'פרי פלייק.
הטקס סימן את מחויבותה המתמשכת של ארצות הברית ליחסי הידידות עם טורקיה ואת חשיבותה של טורקיה כשותפה אזורית וביטחונית מרכזית.
המבנה החדש עוצב על ידי משרד האדריכלים האמריקאי Ennead Architects, בשיתוף פעולה עם משרד האדריכלים המקומי Emre Arolat Architecture, וחברות תכנון נוספות בתחומי ההנדסה, הנוף והביטחון.
מהות התכנון הייתה ליצור מבנה דיפלומטי המבטא חיבור עמוק למקום, ויוצר איזון בין ייצוג של ערכי הדיפלומטיה האמריקאית לבין עקרונות העיצוב המסורתיים של טורקיה.
מבנה שגרירות ארצות הברית באנקרה תוכנן כקמפוס דיפלומטי רחב־היקף, שהקמתו הושלמה בשנת 2022. האתר משתרע על שטח של כ־9.1 אקרים, והמבנה המרכזי – הקנצלריה – כולל שטח בנוי של כ־22,582 מ"ר.
עיצובו האדריכלי נבנה מתוך התאמה לטופוגרפיה התלולה של המגרש, באמצעות רצף של חצרות מדורגות המעניקות מבנה פורמלי וברור לתנועת מבקרים ועובדים ברחבי המתחם.
רחבת הכניסה הראשית לשגרירות מעוצבת כמרחב ירוק הכולל עצים וצמחייה מקומית, ומשחזרת נוף טבעי בלב המרחב העירוני.
לאחר מעבר דרך ביתני הביטחון, המבקרים עוברים דרך סדרת גנים מדורגים המובילים אל מבנה הקנצלריה – מבנה אחיד בעל סדרת חצרות פנימיות, אשר מספקות מרחבים חיצוניים פרטיים ומאובטחים לקהילת השגרירות.
המבנה נועד לאזן בין ייצוגיות דיפלומטית, פתיחות ושקיפות מצד אחד, ובין צורכי ביטחון, פרטיות ושליטה אקלימית מצד שני.
חזית הקנצלריה בנויה מאבן מקומית, וכוללת מסכים אדריכליים עשויים בטון אולטרה־חזק, שעוצבו בהשראת דגמים טורקיים מסורתיים.
מסכים אלה מספקים גם הצללה, בקרה תרמית ונוף אל העיר שמחוץ למתחם.
הלובי המרכזי במבנה עוצב כחלל מונומנטלי המשלב חומרי גלם מקומיים, בהם שיש מרמרה, סוגי טרוורטין, עץ מקומי וקרמיקה טורקית.
במקביל נבנה הלובי כך שיאפשר שילוב של יצירות במסגרת תוכנית "Art in Embassies", המאפשרת לאמנים ליצור עבודות ייחודיות עבור מתחמים דיפלומטיים ברחבי העולם.
החצר המרכזית במתחם מהווה את לב הפעילות הקהילתית של השגרירות, וכוללת אזורי התכנסות מגוונים – מחללים לטקסים רשמיים ועד גנים קטנים למפגש לא פורמלי.
יתר המבנים במתחם כוללים משרדים, שירותים קונסולריים, חדר אוכל, מרחבים קהילתיים, מתקני ספורט, מרכז בריאות, מחסנים, חניונים תת־קרקעיים ומתחם מגורים.
שגרירות ארצות הברית בערב הסעודית היא הנציגות הדיפלומטית הראשית של ארצות הברית בממלכת ערב הסעודית.
השגרירות שוכנת בעיר ריאד, בירת הממלכה, ומייצגת את ממשלת ארצות הברית מול מוסדות השלטון הסעודי.
בנוסף, לארצות הברית ישנם שני קונסוליות כלליות במדינה – בג'דה ובדמאם.
היחסים הדיפלומטיים בין ארצות הברית לערב הסעודית החלו בראשית שנות ה-30 של המאה ה-20. ארצות הברית הכירה בממלכת חג'אז ונג'ד ונספחיה (שקדמה לממלכה הסעודית המאוחדת) ב־1 במאי 1931. שם המדינה שונה רשמית לממלכת ערב הסעודית בשנת 1932, לאחר החלטה של המלך אבן סעוד.
ב־4 בפברואר 1940 הוקמו יחסים דיפלומטיים רשמיים, עם הצגת כתב האמנה של השליח האמריקאי ברט פיש.