tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
קשת הסיפור הראשונה מתרחשת בשנת 1925 ומגוללת את האירועים שהובילו את פרל ג'ונס, שחקנית שאפתנית מלוס אנג'לס, לנקום בערפדים אירופאים שהביאו למותה ואת נסיבות פגישתה עם סקינר סוויט, קאובוי ופורע-חוק שהפך לערפד האמריקאי הראשון.
במקביל, מובא בפני הקוראים סיפור מסגרת מפי ויל באנטינג, סופר אמריקאי שכתב ספר העוסק בחייו וקורותיו של סוויט בין השנים 1880–1925.
קשת הסיפור השנייה מתרחשת בשנות ה-30, בלאס וגאס.
קשת סיפור זו מציגה בפני הקוראים את דמותו של קאש מקוגן, שריף החוקר סדרה של רציחות שבהן הקורבנות נמצאים מרוקנים מדמם.
במקביל, ממשיך סניידר לפרט בקשת סיפור זו את ההבדלים בין המינים השונים של הערפדים – ובפרט את ההבדלים בין שושלות היוחסין של הערפדים האמריקאים לאירופאים.
סקינר סוויט – קאובוי ופורע-חוק שחי ב, אשר הפך לערפד באמצעות דמו של פרסי, בנקאי ערפד, במהלך קרב יריות שהתפתח במהלך ניסיונו להימלט מחבל התלייה.
לאחר שנלכד בתוך ארון מתים בעומק של 66 מטרים מתחת למי הסכר, סוויט נמלט וצד את הערפדים שניסו להרוג אותו.
בשנת 1936, עובר סוויט ללאס וגאס, שם הוא פותח בית בושת תחת השם הבדוי "ג'ים סמוק".
בהמשך, מוצא סוויט את עצמו מעורב במלחמת העולם השנייה לצד פרל.
פרל ג'ונס – שחקנית שאפתנית בשנות ה-20 שנקלעה למארב על ידי קבוצת ערפדים בראשותו במאי ערפד בשם ב.
בלוך במהלך אחת ממסיבותיו והושארה למות בבור במדבר, אך ניצלה על ידי סוויט, שהפך אותה לערפדה.
בהמשך, עוברת פרל לארוהד, קליפורניה, תוך שימוש בשם המשפחה של בעלה, הנרי פרסטון, במטרה להימלט מערפדים אחרים.
האטי הארגרוב – שותפתה השאפתנית לדירה של פרל בהוליווד.
הנרי פרסטון – בעלה של פרל ג'ונס ויוצא מלחמת העולם הראשונה שעובד כנגן ג'אז המסייע לפרל לנקום בערפדים שכמעט הרגו אותה.
לפני שהגיע להוליווד והתחיל לעבוד במסבאה שבו פרל עבדה, הנרי היה גיטריסט.
הנרי מודע להיותה של פרל ערפדה ואף תומך בה, חרף היותו עצוב עקב הזדקנותו בעוד שפרל נשארת צעירה.
בלוך – ערפד אירופאי המתחזה לאיל הון ובמאי סרטים הוליוודי.
ג'יימס "ג'ים" בוק – סוכן פדרלי שעבד עבור "סוכנות פינקרטון" והיה אחראי לתפיסתו של סקינר סוויט, שהפך אותו לערפד כנקמה.
לפני שהוא נכנע לחלוטין לאינסטינקטים הערפדיים שלו, הוא מחלץ הבטחה מאבילנה להרוג אותו בתמורה ללילה יחד, במהלכו תוכל להרות את בתם.
אבילנה קמילו – בתו של פליקס קמילו ובת-סנדקותו של ג'יימס בוק, המגלה כלפיו אהבה נכזבת בבגרותה.
לאחר מותו, היא לוקחת את שם משפחתו ויחד עם בתה, פלישיה בוק, צדה את סקינר סוויט עבור הארגון "Vasals of the Morning Star".
פליקס קמילו – אביה של אבילנה קמילו, סגנו ויד ימינו של ג'יימס בוק, וסבה של פלישיה.
ויל באנטינג – מחבר הרומן "Bad Blood", שהיה עד להולדתו של סקינר סוויט בתור הערפד האמריקאי המתועד הראשון.
פרסי – מנהיג קבוצת ערפדים המנצלת את ההתרחבות המערבית, ו"אביו" של סקינר סוויט.
פינץ' – משרתו האנושי של פרסי ומעסיקו של ג'יימס בוק.
מימית' – אישה שושונית צעירה שהייתה הלכה למעשה לערפדה האמריקאית האמיתית הראשונה, על אף שקורותיה ומעלליה אבדו ברבות ההיסטוריה.
פלישה בוק – בתם המשותפת של ג'יימס בוק ואבילנה.
היא חברה בארגון "The Vassals of the Morning Star", ארגון שצד ערפדים.
נראה שיש לה יכולות ייחודיות בשל היותו של אביה ערפד, אם כי טרם ניתן לאמוד את היקף יכולותיה.
ג'ק סטרו –חבר נוסף בארגון "Vasals of the Morning Star", ושותפה של פלישה בוק במהלך חקירת פעילות ערפדים בלאס וגאס.
קאשל "קאש" מקוגן – מפקד משטרת לאס וגאס, שמנהל מאבק מול ג'ק סטרו ופלישיה בוק במהלך ניסיונותיו לחקור את רציחותיהם המבעיתות של אנשים האחראים לבניית סכר הובר (שנקרא אז סכר בולדר).
קלווין פול – חייל במלחמת העולם השנייה ששירת עם הנרי פרסטון והפך בטעות לערפד לאחר שנשפך עליו בקבוק שבור שהכיל את דמה של פרל.
פרסום הסדרה החל ב-17 במרץ 2010, עם יציאתו לאור של American Vampire #1. זהו הקומיקס הראשון שמציג תסריטים מקוריים של סטיבן קינג, שעזב לאחר חמש החוברות הראשונות.
בפיתוח תוכנה, ערפול היא פעולה של יצירת קוד מקור או קוד מכונה שקשה לקריאה והבנה עבור בני אדם ומחשבים.
כמו ערפול בשפה טבעית, ערפול עשוי להשתמש בביטויים ארוכים וסבוכים, ללא צורך, כדי לבצע הצהרות פשוטות יותר.
מתכנתים עשויים לטשטש בכוונה את הקוד כדי להסתיר את מטרתו או הלוגיקה שלו או ערכיו המרומזים המוטבעים בו, בעיקר כדי להקשות על העתקת טכנולוגיות חדשות באמצעות הנדוס לאחור, או אפילו ליצור פאזל או אתגר פנאי עבור מישהו שקורא את המקור קוד.
ניתן לעשות זאת באופן ידני או באמצעות כלים אוטומטיים, שזו הטכניקה המועדפת בתעשייה.
ערפאת חוסיין סולימאן עספור אבו סנינה המכונה גם אבו ח'אלד הוא כלכלן ואיש עסקים פלסטיני, המכהן מאז מרץ 2024 כשר התעשייה בממשלת מוסטפא.
עספור נולד ב-1961 בחברון בתקופת השלטון הירדני ביהודה ושומרון.
הוא מחזיק בתואר ראשון בכלכלה ותואר שני בלימודים בין-לאומיים מאוניברסיטת ביר זית.
בין השנים 1993 ל-2002 היה חבר במועצת המנהלים של מרכז מען לפיתוח.
בין השנים 1996 ל-2003 היה חבר במועצת המנהלים של פדרציית תעשיות המזון הפלסטינית.
בין השנים 2003 ל-2017 היה שותף ומנכ"ל חברת שיש עומאן בקבוצת נסאר.
בין השנים 2011–2017 היה שותף וחבר דירקטוריון בחברת סראיא יזמות נדל"ן.
מאז 2017 הוא מכהן כיו"ר מועצת המנהלים של מרכז הסחר הפלסטיני (Pal trade).
בנוסף, הוא מכהן כחבר מועצת המנהלים של הרשות המוניטרית הפלסטינית, וכשותף וחבר מועצת המנהלים של מלון אל-כרמל ברמאללה.
ב-31 במרץ 2024 הושבע עספור לתפקיד שר התעשייה באל-בירה.
ערפד בברוקלין הוא סרט אימה-קומי אמריקאי משנת 1995 בבימויו של וס קרייבן, על פי תסריט מאת צ'ארלי מרפי, מייקל לאקר וכריס פרקר, המבוסס על סיפור מאת אדי מרפי, ורנון לינץ' וצ'ארלס ק.
הסרט הופק על ידי אדי מרפי ומארק ליפסקי, והופץ על ידי פרמאונט פיקצ'רס.
בסרט מככבים אדי מרפי, אנג'לה באסט, אלן פיין, קאדים הארדיסון, ג'ון וית'רספון, זאקס מוקאי וג'ואנה קסידי.
הסרט מציג את סיפורו של מקסימיליאן, ערפד מהאיים הקריביים, המגיע לברוקלין כדי למצוא בת זוג ולהמשיך את שושלתו.
הסרט הופץ ב-27 באוקטובר 1995, הכניס כ-35 מיליון דולר ברחבי העולם, אל מול תקציב הפקה של 14 מיליון דולר.
מקסימיליאן, הערפד האחרון משושלת עתיקה מהאיים הקריביים, מגיע לברוקלין בחיפוש אחר בת זוג שתאפשר לו להמשיך את שושלתו.
הוא מגלה את ריטה ודר, חוקרת משטרה שאינה מודעת למוצאה החצי-ערפדי.
מקסימיליאן מנסה לפתות את ריטה ולהפעיל עליה השפעה על-טבעית, תוך שהוא מסבך את חייה ומרחיק אותה מהסובבים אותה.
ריטה מתחילה לחוות חזיונות מטרידים ולגלות שינויים בעצמה, בעוד ששותפה, הבלש ג'סטיס, מנסה להבין את המתרחש ולסייע לה.
העלילה מתפתחת לעימות בין מקסימיליאן לריטה, כאשר היא נאלצת לבחור בין טבעה האנושי למורשת הערפדית שלה.
אדי מרפי – מקסימיליאן: ערפד כריזמטי מהאיים הקריביים המחפש בת זוג להמשך שושלתו.
אנג'לה באסט – ריטה ודר: חוקרת משטרה חצי-ערפדית, הנקרעת בין טבעה האנושי למורשתה העל-טבעית.
קאדים הארדיסון – ג'וליוס ג'ונס: אדם מקומי שהופך לעוזרו של מקסימיליאן.
ג'ון וית'רספון – סילאס גרין: דודו של ג'וליוס, עובד בנמל.
זאקס מוקאי – ד"ר זקו: מומחה לעל-טבעי המסייע לריטה ולג'סטיס.
ג'ואנה קסידי – קפטן דיואי: קצינת משטרה המעורבת בחקירה.pinukim.net
הסרט "ערפד בברוקלין" זכה לביקורות שליליות עם יציאתו לאקרנים.
באתר Rotten Tomatoes, הסרט מחזיק בציון של 11% בהתבסס על 35 ביקורות, עם הקונצנזוס: "לא מפחיד ולא מצחיק במיוחד, המאמץ המוטעה הזה אינו מממש את הפוטנציאל שלו".
באתר Metacritic, הסרט קיבל ציון ממוצע של 27 מתוך 100, בהתבסס על 17 ביקורות, המעיד על "ביקורות שליליות בדרך כלל" .
רוג'ר איברט מהשיקגו סאן-טיימס העניק לסרט כוכב אחד מתוך ארבעה, וציין: "הסרט כה חשוך, עד כי קשה להבין מה קורה, והעלילה מבולבלת ומעורפלת" .
פיטר סטאק מהסן פרנסיסקו כרוניקל תיאר את הופעתו של מרפי כ"מגושמת באופן מוזר", והוסיף כי הסרט "אינו מצחיק ואינו מפחיד".
דסון הו מהוושינגטון פוסט כתב: "הסרט אינו מפחיד במיוחד ואינו מצחיק במיוחד" .
ערפדינה: ערפדית מתבגרת היא סדרת טלוויזיה לייב אקשן אמריקאית קומית, שפותחה על ידי רנדי בארנס.
הסדרה היא סדרת הלייב אקשן לסדרה "ערפדינה" שמשודרת בערוץ דיסני ג'וניור.
הסדרה שודרה לראשונה ב-12 בספטמבר 2025 בערוץ דיסני ארצות הברית וב-15 באוקטובר 2025 כל פרקי העונה הראשונה עלו לשירות הסטרימינג "דיסני+".
הסדרה משודרת בישראל בערוץ דיסני ישראל החל מ-4 בפברואר 2026.
וי הונטלי, ערפדית מתבגרת, עוזבת את טרנסילבניה כדי ללמוד בפנימייה לאומנויות הבמה.
בזמן שהיא חיה בקרב בני האדם, היא רודפת אחר התשוקה שלה למוזיקה, תוך כדי שמירה על זהותה הערפדית בסוד כדי להימנע מציידי הערפדים ממשפחת ואן הלסינג.
האתגר מסתבך כאשר הוריה המגוננים יותר מדי שולחים רוח רפאים ללוות אותה, ובמקביל אחד מחבריה ללימודים מסתיר את העובדה שהוא ממשפחת ואן הלסינג.
ערפדינה "וי" הונטלי (קנזי ריצ'רדסון) - ערפדית בת 12 שאוהבת מוזיקה.
בפרק השני של העונה הראשונה נחשף כי שמה המלא הוא ערפדינה בובוניקה הונטלי.
סופי צ'וי (ג'יוון לי) - השותפה לחדר של וי והחברה הטובה ביותר שלה.
היא נחמדה, לפעמים נלחצת יותר מדי, וגם די-ג'יי.
אלייג'ה סאמרס (שון דיקסון) - הקראש של וי.
הוא מסתיר שהוא ממשפחת ואן הלסינג כי הוא לא רוצה ללכת בעקבותם או לקבל הנחות בגלל זה.
דמי (מיילו מהארליקה) - רוח רפאים בת 600 שנה, שחייב לשמור וללכת אחרי וי.
בריטני הייטאואר (פיית' הדלי) - תלמידת מוכשרת בווילסון הול והאויבת/חברה של וי.
בוריס הונטלי (ג'ף מקהאם) - אבא של וי.
אוקסנה הונטלי (קייט ריינדרס) - אמא של וי.
עונהמספר פרקיםתקופת שידור מקורית תקופת שידור בישראל שידור ראשוןשידור אחרוןשידור ראשוןשידור אחרון11619 בספטמבר 202514 בנובמבר 20254 בפברואר 2026יפורסם בהמשך
ב-1 בנובמבר 2024, Disney Branded Television הזמינה סדרת לייב אקשן לסדרה המצליחה של דיסני ג'וניור "ערפדינה".
ב-12 באוגוסט 2025 דיסני הודיעו שהסדרה תשודר לראשונה ב-12 בספטמבר 2025.
הסינגל הראשון של הסדרה, שיר הנושא "S-L-A-Y", שבוצע על ידי הכוכבת קנזי ריצ'רדסון ונכתב על ידי קארי קימל וג'קסון הופמן, יצא לאור ב-12 בספטמבר 2025. הפסקול המלא של הסדרה יצא לאור ב-10 באוקטובר 2025.
הסדרה שודרה לראשונה בערוץ דיסני ארצות הברית ב־12 בספטמבר 2025. כל פרקי העונה הראשונה יעלו לשירות הסטרימינג "דיסני+" בארצות הברית ב־15 באוקטובר 2025, כאשר פרקים 11–16 עלו לפני ששודרו בטלוויזיה בערוץ עצמו.
ערפל הוא תופעה במזג האוויר שנוצרת כאשר שכבת אוויר לחה מתקררת במהירות.
כתגובה מכך נעשה האוויר סמיך, והראות נעשית לקויה עד אשר מתפזר הערפל כליל.
הערפל יכול להיחשב כסוג של ענן בגובה נמוך והוא מושפע מאוד מגופי מים ומטופוגרפיה, ומחוזק הרוח.
כאשר הלחות מגיעה ל-100%, חלקיקי המים באוויר מתרבים וגדלים.
כשגודל החלקיקים מגיעה למאית המילימטר והצפיפות מגיעה למאות חלקיקים בסנטימטר נוצר ענן הוא הערפל.
ערפל גם יכול להיווצר כתוצאה מפעילות אנושית, למשל הובלה ימית, תחבורה ממונעת ומלחמה.
באוויר נמצאים תמיד אדי מים, בכל מקום על פני כדור הארץ, גם בקטבים וגם במדבריות.
הטמפרטורה קובעת את כמות אדי המים שיכולה להיות באוויר.
אוויר קר יכול להכיל פחות אדי מים מאשר אוויר חם.
כשהלחות היחסית גבוהה מ-75% חל תהליך התעבות של הלחות.
באותה הדרך בה נוצרים עננים, מתחילים להתגבש אדי מים לטיפות מיקרוסקופיות.
טיפות אלה שוברות את האור העובר דרכן ולכן מגבילות את הראייה.
צבע האדים האלו נראה לבן, שכן כאשר קרני השמש עוברות דרך טיפות המים הן נשברות באופן שווה, ובעיניים נתפס צבע לבן כתוצאה משילוב הצבעים של כל הקרניים השבורות.
ככל שאחוזי הלחות באוויר גבוהים יותר כך פיזור הקרניים גדל והיכולת לראות נפגעת.
בדרך כלל הלחות בבוקר גבוהה יותר שכן האוויר עוד קר מהלילה ולכן הראות בדרך כלל פחות טובה.
לקראת הצהריים הטמפרטורה עולה והראות משתפרת.
ערפל קרינתי נוצר על ידי התקררות האדמה לאחר שקיעת השמש בקרינה, כאשר אין רוח והשמיים בהירים.
האדמה הקרירה מקררת את האוויר וגורמת ללחות שבו להתעבות.
כאשר אין רוח כלל, שכבת הערפל תהיה עבה מעט פחות ממטר, אבל מערבולות יכולות לעודד שכבה עבה יותר.
ערפל קרינתי נפוץ בעיקר בסתיו ובאביב, ובדרך כלל מתאדה מעט לאחר זריחת השמש.
ערפל קיטור הוא ערפל מאוד מקומי והוא נוצר כאשר אוויר קר עובר מעל מים חמים ממנו בהרבה.
האוויר נעשה לח במהירות (כתוצאה מהתאדות), אותה לחות שבאוויר מתעבה לערפל וערפל זה נראה כמו קיטור.
ערפל קיטור נפוץ מאוד באזורים פולאריים.
ערפל אדבקציה מתרחש כאשר אוויר לח עובר מעל אדמה קרירה באדבקציה (הסעה, רוח) ומתקרר.
ערפל משקעים (או ערפל חזיתי) נוצר כאשר משקעים יורדים אל אוויר יבש יותר מתחת לענן, הטיפות הנוזליות מתאדות והופכות לאדי מים.
אדי המים מקררים ומלחלחים את האוויר.
כאשר האוויר מתחת לענן רווי נוצר ערפל.
ערפל מדרון נוצר כאשר אוויר עולה במעלה מדרון (רוח) ומתקרר אדיאבטית בעלייתו כחלק מיצירת עננות אורוגרפית.
ערפל עמקים נוצר בעמקים שבין הרים במהלך החורף, בכלליות זהו ערפל קרינה שמעודד על ידי תנאי הטופוגרפיה המקומיים.
הוא יכול להחזיק מספר ימים בתנאי מזג אוויר רגועים.
ערפילית פלנטרית היא ענן גז ופלזמה בין-כוכבי זוהר שנוצר בשלבי חייו המאוחרים של כוכב.
כאשר ויליאם הרשל צפה בערפיליות פלנטריות הן הזכירו לו את מראה כוכב הלכת (פלנטה) אורנוס מבעד לטלסקופ, ולכן הן כונו בשם זה.
השם השתמר היסטורית, אף על פי שאין קשר בין ערפיליות פלנטריות לבין כוכבי לכת.
משך קיומן של הערפיליות הפלנטריות קצר למדי, ועומד על כמה עשרות אלפי שנים בלבד, בהשוואה למיליארדי שנות חייו של כוכב סדרה ראשית כדוגמת השמש.
בגלקסיית שביל החלב נספרו כ-1,500 ערפיליות פלנטריות.
ערפיליות פלנטריות ממלאות תפקיד חשוב באבולוציה הכימית של הגלקסיה בהחזירן חומר שהועשר ביסודות כבדים (פחמן, חמצן, סידן וחנקן) לתווך הבין כוכבי.
בשנות ה-2000 גילה טלסקופ החלל האבל כי לערפיליות פלנטריות רבות ישנן צורות מורכבות למדי.
כחמישית הן כדוריות בקירוב, אך רובן מעוצבות בצורות שונות בהשפעת כוח הכבידה, שדות מגנטיים ורוחות כוכביות.
הערפיליות הפלנטריות הן עצמים חיוורים, ולא ניתן לצפות באף אחת מהן בעין בלתי מזוינת.
במשך רוב זמן קיומו של כוכב טיפוסי, אשר מסתו עד כ-8 מסות שמש, הוא מאיר כתוצאה מהיתוך גרעיני של מימן להליום בליבתו.
האנרגיה הנפלטת בתהליך זה מונעת את קריסת הכוכב תחת הכבידה שלו עצמו.
לאחר מספר מיליוני עד מיליארדי שנים (תלוי במסת הכוכב), כמות המימן הזמינה להיתוך קטנה מדי ושיווי המשקל ההידרוסטטי מופר.
עם התגברות כוח הכבידה של הכוכב על לחץ הקרינה הבוקע מההיתוך הגרעיני שבליבתו, השכבות החיצוניות מתחילות לקרוס לכיוון מרכזו של הכוכב, וליבתו נדחסת ומתחממת מאוד כתוצאה מהכיווץ.
בעקבות ההתחממות, מעטפת הכוכב מתנפחת לענק אדום.
הצבע האדום נובע מכך שהשכבות החיצוניות מתקררות משמעותית בשלב זה.
בליבה ממשיך היתוך של הליום לפחמן ולחמצן, היוצרים גלעין אדיש (שאינו מייצר אנרגיה) עם שכבות ההליום הניתכות סביבו.
תגובת היתוך ההליום רגישה ביותר לשינויי טמפרטורה, וכל שינוי בה מאיץ או מאט את היתוך ההליום משמעותית ומשפיע על דחיסותו.
תנועות פעימה אלו גורמות לבסוף להשלכת השכבות החיצוניות לחלל וליצירת ערפילית פלנטרית של גז הזוהר בשל הקרינה הנפלטת מהליבה ומייננת אותו.
הגז נסחף מהליבה במהירות של כמה קילומטרים בשנייה, מתפשט ומתקרר.
הליבה אינה מסיבית מספיק כדי להתיך פחמן וחמצן, ובשלב מסוים כבר לא תפיק מספיק אנרגיה כדי ליינן את ענן הגז ההולך ומתפשט.
הכוכב הופך לננס לבן, ויוני הגז של הערפילית חוזרים למצב אטומי בלתי מיונן.
במקרים מסוימים, ייתכן כי יש כוכב זוגי במערכת, והם מקיפים זה את זה (מערכת בינארית).
במקרה כזה, כשהכוכב המזדקן מגיע לגודל מסוים, מסה מקליפתו החיצונית עשויה לחצות את הנקודה הראשונה של לגרנז', שהיא הנקודה שבה החומר מושפע באופן שווה על ידי שני הכוכבים.
מכיוון שיש לחומר תנע זוויתי, זרם החומר מסתדר סביב הכוכב המשני הקל יותר בצורה של דיסקת ספיחה.
במקרה כזה, סילוני גז נפלטים בניצב לדיסקה.
סילוני גז אלו יוצרים מבנים מורכבים כאשר הם פוגשים בשאר הגז שנפלט לחלל.
תהליך זה נחקר גם בשאריות סופרנובה, ומכיוון שאין דבר המגביל את התאוריה לשאריות סופרנובה, התאוריה מתאימה גם לערפיליות פלנטריות.
ערפילית הטבעת (נקראת גם M57 מ-Messier 57 וכן NGC 6720) היא ערפילית פלנטרית הנחשבת לדוגמה קלאסית של ערפילית כזו.
מרחקה כ-2,300 שנות אור ממערכת השמש, בקבוצת הכוכבים נבל.
הערפילית, אשר ייחודית ביופייה ובסימטריות שלה, מוארת על ידי כוכב מרכזי מסוג ננס לבן.
הערפילית התגלתה על ידי אנטואן דרקר בינואר 1779 ומאוחר יותר באותו חודש, באופן עצמאי, גם על ידי שארל מסיה, בשעה שצפה בשביט שחלף בסמוך.
הוא הכניסה לקטלוג מסיה כעצם מס' 57 ושיער כי היא מורכבת ממספר כוכבים פחות בהירים שלא יכול היה לראות בטלסקופ שברשותו.
בשנת 1800, פרידריך וון האן גילה כוכב מרכזי עמום במרכז הערפילית.
ב-1864, בחן ויליאם האגינס את הספקטרום של מספר ערפיליות וגילה שלחלק מעצמים אלה, כולל M57, ספקטרום בעל קווי פליטה חזקים, המאפיין גז בטמפרטורה גבוהה.
האגינס הסיק מכך שערפיליות אלה לא מורכבות מכוכבים, כפי ששיערו קודם.
ניתן לצפות בערפילית בצורה מיטבית באמצעות טלסקופ בקוטר 20 ס"מ, למרות שאת הטבעת עצמה ניתן לראות גם בטלסקופים קטנים יותר ואת הערפילית ניתן גם לראות באמצעות משקפת איכותית בתנאי תצפית טובים, אך היא נראית רק ככתם אליפטי ולא כטבעת.
את צבעי הערפילית ניתן לראות רק בצילום ארוך חשיפה.
קל לאתר את הערפילית הנמצאת על הקו המחבר את שליאק (β בנבל) עם סולפאה (γ בנבל) כ-0.8 מעלות משליאק וכ-1.2 מעלות מסולפאה.
לערפילית צורת אליפסואיד והיא מתרחבת בשיעור של כשניית קשת למאה שנה, קצב המתאים למהירות של 20-30 ק"מ/שנייה, ואשר הוערך על-פי תמונות שצולמו במרווחי 50 שנה.
הערפילית מוארת על ידי ננס לבן העומד במרכזה וקרינתו העל-סגולה מייננת את אטומיה.
מסת הערפילית כ-0.2 מסות שמש וצפיפותה כ-10,000 יונים לסמ"ק.
היא מורכבת בעיקר ממימן (יותר מ-92%), הליום (יותר מ-7%), ממעט חמצן (כ-0.05%), חנקן (כ-0.03%) וניאון (פחות מ-0.01%) וניתן למצוא בה כמויות זעירות של גופרית, ארגון, כלור ופלואור.
לחלקי הערפילית הפנימיים גוון ירוק הנובע מקווי פליטה של חמצן בעל יינון כפול, ב-495.7 ו-500.7 ננומטר.
קווים 'אסורים' אלה נצפים רק בתנאי צפיפות נמוכה מאוד, שבהינתן צפיפותה של הערפילית ואחוז החמצן שבה מוערך ביונים אחדים לסמ"ק בלבד.
בחלקי הטבעת החיצוניים, הגון האדמדם הוא תוצאה של מימן וחנקן מיוננים, כאשר גם החנקן מציג קווי פליטה אסורים, ב-654.8 ו-658.3 ננומטר.
עוצמת ההארה הכוללת של הערפילית היא פי 50-100 מעוצמת ההארה של השמש.
אורכי הגל הירוקים נמצאים קרוב לשיא הרגישות של העין האנושית ולכן היא נראית בהירה יותר בעין (דרגת בהירות 8.8) מאשר בצילום (דרגת בהירות 9.7).
במהלך 2,000 השנים האחרונות, עזב הכוכב במרכז הערפילית את ענף הענקים בדיאגרמת הרצשפרונג-ראסל, לאחר שמיצה את מלאי המימן שלו.
משמעות הדבר היא שהוא אינו מייצר יותר אנרגיה בתהליך היתוך גרעיני ומתקרב כעת לשלב האחרון בחייו, בו הוא מתחיל להתקרר בהדרגה כננס לבן.
הכוכב מורכב בשלב זה בעיקר מפחמן וחמצן, עם מעטפת חיצונית דקה של יסודות קלים יותר.
הוא בעל מסה של כ-0.6 מסות שמש, טמפרטורת פני שטח של כ-125,000 מעלות קלווין ובהירות מעט נמוכה מבהירות השמש באור נראה, אך פי 200 מהשמש בצירוף הקרינה העל-סגולה.
ערצב הגינה (שם מדעי: Gryllotalpa gryllotalpa) הוא חרק ממשפחת הערצביים המהווים חלק מסדרת חגבאים.
ידוע בשפת העם בכינוי "כלב מים".
צבעו חום, ראשו קטן, עיניו קטנות ומנוונות בחלקן.
החזה הקדמי גלילי, הרגליים הקדמיות מיועדות לחפירה ומצוידות בשוקיים ובפיסות רחבות, הנושאות דורבנות לחפירה.
המין מוכר ממערב האזור הפָּלֵאַרְקְטִי (אזור זואוגֵאוגרפי הכולל את אירופה, צפון אפריקה, אסיה מדרום להימלאיה והים האדום), ונמצא בכמויות קטנות באזורים מסוימים בישראל.
ערצב הגינה ניזון מהחי ומהצומח.
מין זה מיטיב להלך על הקרקע, לחפור, לעוף ולשחות.
הוא שוכן בקרבת מקווי מים או באדמה לחה.
הוא מעדיף קומפוסט או אדמה עשירה בחומר אורגני.
בקרקע שלא הושקתה הוא חופר לעומק של 30 ס"מ ואף יותר.
בלילות הוא נמשך אל אור החשמל בבתים.
הזכרים מחזרים אחרי הנקבות תוך כדי השמעת קולות צרצור.
הנקבה מטילה כ-200 ביצים אובאליות בתוך מחילה באדמה.
כעבור שבוע עד עשרה ימים אחרי הטלת הביצים הן בוקעות וכעבור 4–5 חודשים נשלמת ההתפתחות ומופיעים הבוגרים.
סך כל חיי הבוגר נמשכים כשישה חודשים.
ערצביים (שם מדעי: Gryllotalpidae), הם משפחת חרקים מסדרת החגבאים.
זוהי משפחה קטנה, המונה כ־60 מינים.
מתוכם ניתן למצוא בארץ ישראל חמישה:
גוף בני-המשפחה מכוסה מעטה קטיפתי, הגפיים הקדמיות רחבות ומותאמות לחפירה.
במשפחה זו, לנקבה חסר צינור הטלה.
הערצב הוא אוכל-כול – הוא ניזון מחי ומצומח.
בעת שיחורו אחר מזון הוא חופר מחילות ארוכות וניתן לזהות את הימצאו באדמה לפי השברים בקרום האדמה בנתיב חפירתו.
הערצב פוגע בעיקר בשורשים של שתילי מטע וירקות, על ידי כרסום צוואר השורש.
בשל כך, הוא מזיק מאוד לחקלאות, ובייחוד לגידולי תפוחי אדמה, תות שדה ובצלים.
הוא פוגע במנבטות ובגינות-ירק, כאשר תוך כדי חפירה הוא מזיז נבטים ושתילים רכים, וגם טורף שלשולים שנקרים בדרכו.
ערְפל קרב הוא מונח צבאי המתאר את חוסר הוודאות הקיים לגבי קרב במהלכו ואף סמוך לאחריו, בכל הנוגע לכוחות הצדדים הלוחמים.
נטבע לראשונה על ידי קרל פון קלאוזביץ בספרו "על המלחמה".
במהלך הקרב היחידות שמצויות בקו המגע עם האויב מרכזות את כל מאמציהן במתקפה על האויב ובמגננה מפניו.
הפיקוד של היחידות הלוחמות מנהל את הקרב, מתכנן את התפתחותו, מקצה משאבים בטיפול בנפגעים ואינו מתפנה לבצע הערכת מצב כללית ולדווח באופן מסודר למפקדות העורפיות כפי שנעשה בעיתות שגרה.
בשלבים אלה הפיקוד של היחידות הלוחמות וכן הפיקוד העליון חשוף למידע מועט וחלקי ולכן עלול לגבש תמונת קרב שגויה על בסיס מידע חסר או שמועה שאינה משקפת את המצב בכללותו.
לדוגמה קריאות נואשות של פצועים בקשר עלולות ליצור תמונת קרב שגויה בהיעדר דיווח אחר.
במהלך קרב נוהגים הצדדים להשתמש באמצעי לחימה טכנולוגיים חדישים שדבר קיומם נשמר בסוד ושיעילותם טרם הוכחה.
במהלך השימוש באמל"ח כזה על ידי הצדדים מצמצמים את יכולת התכנון והניבוי של תוצאת הקרב ומגדילים את אי הוודאות הכללית במערכה.
בנוסף לכך, הצדדים לקרב משתדלים בדרך כלל לפגוע במרכזי קשר של האויב בתקיפה פיזית או נוקטים באמצעי לוחמה אלקטרונית במטרה לשבש את העברת הפקודות את היחידות הלוחמות ואת הדווח מהן את המפקדות בדבר התפתחות הקרב.
כן יכולים הצדדים להפיץ לאויב דיסאינפורמציה או לנקוט בלוחמה פסיכולוגית כדי למסך ולבלבל את האויב בניתוח המידע.
ערפל הקרב גורם לניהול לקוי של המשאבים של הצדדים לקרב:
אי ידיעת מיקום הכוחות העמיתים וכוחות האויב עלולה להביא לירי דו-צדדי.
אי בהירות לגבי ניצחון בקרב מונעת מהפיקוד להשתמש ביתרונות הטקטיקה של ניצול הצלחה (השגת רווחים קלים בקרב מול אויב מתמוטט).
אי בהירות בעת תבוסה יכולה להביא לקרב שבו שחיקה בלתי סבירה של יחידות.
אי בהירות באשר לאפקטיביות של היחידות הלוחמות של האמל"ח שבשימושם מביאה להקצאת משאבים בלתי יעילה.
בשל אי הוודאות הרבה בקרב צבאות מודרניים משקיעים מאמצים גדולים בפיתוח מערכות שליטה ובקרה, שיקלו עליהם את ניתוח תמונת המצב בקרב ועל ידי כך יאפשרו לקבל החלטות מהירות ונכונות בזמן אמת.
בערבית: عَرَق) הוא משקה אלכוהולי השייך למשפחת משקאות אניס המיוצר בעיקר בסוריה, ישראל, ירדן, לבנון, מצרים ומרוקו.
הופק לראשונה בארצות ערביות וים תיכוניות כמו: ארץ ישראל, לבנון, טורקיה, סוריה, לוב, תוניסיה, מרוקו, ותימן.
מקור השם ערק בערבית, ומשמעותו היא "זיעה" (בשל תהליך הזיקוק באידוי וטפטוף).
את הערק מייצרים על ידי התססה של ענבים (ובעבר גם תמרים) או תאנים (כפי שנהוג בלוב ותוניסיה) ולאחר מכן זיקוק הנוזל המותסס, לצורך העלאת ריכוז האלכוהול שבו.
לפני הזיקוק (על פי רוב, לפני הסבב השני של הזיקוק) מוסיפים לנוזל זרעי או עלי אניס מיובשים, שמקנים לו את טעמו הייחודי.
המשקה שקוף כמים (חסר צבע) ובעל תכולת אלכוהול של 40% – 80%.
תכולת האלכוהול חייבת להיות גבוהה, משום שמקור טעמו של המשקה הוא בשמנים האתריים של האניס, ואלו מומסים באלכוהול.
צריכה מרובה שלו עלולה להוביל לאלכוהוליזם ולנזק בריאותי.
את הערק מקובל לשתות עם קרח או מים קרים.
בערבוב המשקה עם מים, יורד ריכוז האלכוהול ועימו יכולת המסת השמנים האתריים.
ירידה ביכולת ההמסה, מוציאה את השמנים מן התמיסה והם מופיעים כתרחיף של טיפות שמנים אתריים זעירות בתוך המשקה, ובמצב זה מקבל הערק מראה "חלבי".
הערק דומה למשקה הטורקי ראקי ולמשקה היווני אוזו.
ניתן גם להגיש עם תמצית טעם שקדים (רוזטה), עם נענע או לימון.
לפעמים מוסיפים שורש אקסוס (שוש קירח) או וניל לבקבוק.
ביוון נהוג להכין משקה ערק בתוספת מסטיקא.
בפי יהודי צפון אפריקה נקרא הערק "מֵחְיָה".
משקה נוסף בסגנון הערק הוא ה"בוּכַה", המופק מתאנים ומיוצר בעיקר בקרב יהודי צפון אפריקה.
ערק שמקורו באזור זחלה שבלבנון מובדל מערק אחר בכינוי "ערק זחלאווי", ונחשב כיוקרתי יותר.
אחד המותגים הבולטים בישראל אצל הערבים הוא ערק רמאללה ו"ערק חדאד" ואצל היהודים הוא "עלית הארק", המיוצר על ידי יקב הגליל, בבעלות משפחת גולד משנת 1824.
בקום מדינת ישראל, בעקבות תקופת הצנע ובזכות מחירו הזול של הערק, הוא נהפך לפופולרי בקרב העולים החדשים.
ב-1 ביולי 2013, בעקבות רפורמה במיסוי על משקאות חריפים, הוכפל מחיר הערק, לצד הוזלה במחיריהם של משקאות אלכוהוליים יקרים יותר.
ערפילית הסליל (ידועה גם בשם NGC 7293) היא ערפילית פלנטרית הנמצאת במרחק 650 שנות אור מכדור הארץ בקבוצת הכוכבים דלי.
היא אחת מהערפיליות הקרובות ביותר לכדור הארץ.
קארל לודוויג הרדינג גילה אותה זמן קצר לפני 1824. המראה שלה דומה מאוד לערפילית הטבעת.
כמו כן קיים בינה לבין ערפילית המשקולת דמיון רב בגודל, גיל ומאפיינים פיזיקליים, עם הבדל משמעותי דווקא במראה מפני שסך כל חלקיה נראה שלם יותר ומזווית הראייה שלנו היא נראית משוונית יותר מערפילית המשקולת.
הערפילית כונתה מספר פעמים, בין היתר גם בתרבות הפופולרית, גם בשמות עין האלוהים והעין של סאורון.
היא הופיעה גם בטלוויזיה בשנת 2004 בסדרת המדע הבדיוני "באטלסטאר גלקטיקה".
ערפילית הסליל היא דוגמה טובה לערפילית פלנטרית שנוצרה בסוף חייו של כוכב דמוי השמש.
הגזים החיצוניים של הכוכב נראים כאילו הם התפזרו לחלל מנקודת הראות שלנו וצורתה מזכירה סליל כפי שהוא נראה מלמעלה.
הליבה הכוכבית שנותרה נראית כעת כמו ננס אדום והיא עתידה להפוך לננס לבן בוהקת בינתיים באור כל כך חזק הגורם גם לגזים החיצוניים לזרוח.
קווי הסליל נמצאים במרחק 650 שנות אור בכיוונה של קבוצת הכוכבים דלי ואורכה בערך 2.5 שנות אור.
תמונות עדכניות של הערפילית הושגו בזכות מערכת צילום מתקדמת על טלסקופ החלל האבל הקרויה ACS וצילום של מצלמת מוזאיק בעדשה רחבה של 0.9 מטר של איגוד WIYN שנמצא באוניברסיטה הלאומית קיט פיק.
גילה מוערך ב-10,600 שנים, עם טווח טעות של 2,300 שנים, בהתאם למהירות שבה היא מתרחבת, כ-31 קילומטר לשנייה.
צורת הערפילית נחשבת דומה לספרואיד קוטבי (צורה אליפטית שהיקפה סביב קוטביה גדול מההיקף סביב קו המשווה) שריכוז הצפיפות שלה חזק במיוחד לכיוון המישור המשווני של הדיסק שלה.
זווית הנטייה היא בין 21° ל-37° במבט מכדור הארץ.
היא מורכבת מדיסק פנימי בהיקף 0.52 פארסק, טורוס בהיקף 0.77 פארסק וטבעת חיצונית בהיקף 1.76 פארסק.
הטבעת החיצונית ביותר משוטחת לצד אחד בגלל ההתנגשות שלה עם גזים המקיפים את כולה מצידה השני.
ההערכות אומרות שהערפילית הפלנטרית התרחבה במשך 6,560 שנים לממדים של הדיסק הפנימי ובמשך 12,100 שנים לטבעת החיצונית שלה במהירויות 40 ו-32 קילומטר לשנייה בהתאמה.
נתונים אלה סותרים במידה מסוימת את הנתונים על גילה של הערפילית ומדובר בחישובים על סמך השערות ולא במספרים מדויקים.
ערפילית ראש הסוס (ידועה גם כ-Barnard 33 או כ-IC 434) היא ערפילית בליעה בקבוצת הכוכבים אוריון.
מרחקה מכדור הארץ כ-1,500 שנות אור וקוטרה כ-3 שנות אור.
קוטר צוואר הסוס של הערפילית כ-0.82 שנות אור.
הערפילית ידועה בשל צורתה המיוחדת, המזכירה ראש סוס, ומכאן שמה.
הערפילית חיוורת, ולא ניתן לראות אותה בעין בלתי מזוינת.
בטלסקופ, היא אחד מגרמי השמים הקלים ביותר לזיהוי בשל צורתה הייחודית.
הערפילית התגלתה בשנת 1888 על ידי האסטרונומית וילמינה פלמינג במצפה הכוכבים של הרווארד קולג', השייך לאוניברסיטת הרווארד.
הערפילית מורכבת מענני אבק כהה וגזים מסתחררים.
הזוהר האדום שבה נוצר כתוצאה מגז מימן, מיונן על ידי מערכת של חמישה כוכבים הנקראת σ באוריון מתחת לחגורת אוריון הממוקמת מאחורי הערפילית.
הערפילית אפילה בשל האבק הסמיך שבה.
ניתן לראות סילוני גז הנפלטים מהערפילית בשל השדה המגנטי החזק שבה.
בבסיס הערפילית ישנן נקודות בוהקות שהן כוכבים צעירים בהיווצרות.
הערפילית נמצאת בקבוצה הכוכבים אוריון.
בישראל, היא ניתנת לצפייה בחורף בשעות הערב.
היא נמצאת בחגורת אוריון הנראית כשלושה כוכבים זה אחר זה, ליד אלניטק - הכוכב התחתון מהשלושה.
בהירות נראית הערפילית נמוכה והצפייה בה מצריכה שימוש בטלסקופ טוב באתר שאין בו זיהום אור.
ערפילית פליטה היא סוג של ערפילית המורכבת מענן גז הקורן כספקטרום פליטה.
מקור האור של ערפיליות הפליטה הוא באטום מעורר או מיונן אשר אלקטרונים מסוימים חוזרים בו למסלול אנרגטי נמוך ותוך כדי כך פולטים אור.
על ידי ניתוח ספקטרום הפליטה ניתן לגלות את הרכב החומרים שבערפילית וכן לקבל מידע רב על הכוכבים אשר גורמים לה להאיר.
ניתן לחלק את רוב ערפיליות הפליטה לשני סוגים:
אזורי H II: אזורי יצירת כוכבים.
באזורים אלו, הגז (המורכב מכ-70% מימן ו-30% הליום) עובר קריסה כבידתית עד שמתחיל היתוך גרעיני ומושג שיווי משקל הידרוסטטי ועל ידי כך נוצרים כוכבים חדשים.
באזורים כערפילית אוריון ישנה כמות חומר המספיקה ליצירת מאות אלפי כוכבים.
חלק מהכוכבים הנוצרים הם מסיביים מאוד וליבתם צפופה ביותר כך שקצב ההיתוך הגרעיני שלהם גבוה וגורם לטמפרטורה גבוהה שמגיעה למעל 30,000 קלווין.
בטמפרטורות כאלה למעלה מ-90% מהקרינה הנפלטת מהכוכב היא בתחום העל-סגול וקרינה זו מייננת ומעוררת את הגז המקיף את הכוכב וגורמת לו לקרון באור נראה.
ערפיליות פלנטריות וערפיליות סופרנובה: אלו השרידים של מעטפת כוכבים שהתיכו את מלאי המימן עמו נוצרו וסיימו את חייהם.
בשלבים האחרונים של חיי הכוכב מתרחשים תהליכי היתוך בשכבותיו חיצוניות יותר וכן מתבצע היתוך של יסודות כבדים יותר כהליום לפחמן.
תהליכים אלו פחות יציבים מאשר היתוך המימן בליבת הכוכב וגורמים למעטפת החיצונית של הכוכב להתפשט ולהתכווץ ולחלקים ממנה להתרחק מהכוכב עד ליצירת ערפילית מסביבו.
בסוף התהליך כאשר תהליכי ההיתוך דועכים, קורסת ליבת הכוכב.
בכוכבים בעלי מסה בינונית, הופך הכוכב לננס לבן הקריסה מלווה בשחרור אנרגיה כבידתית גדולה ובהתחממות של הננס הלבן לטמפרטורה של עשרות אלפי קלווין.
כתוצאה מכך נפלטת קרינה חזקה בתחום העל-סגול שמחממת ומייננת את הערפילית הפלנטרית שנוצרה מסביב לכוכב.
במקרה של כוכבים מסיביים קריסת הליבה גורמת לסופרנובה שיוצרת גלי הלם חזקים שמפזרים את שרידי המעטפת ומחממים אותה לטמפרטורות של מיליוני קלווין.
בתהליך ההתקררות של שרידי המעטפת היא פולטת את הקרינה שמאפשרת לראות אותה.
נוסף על שני הסוגים העיקריים הללו, ישנם יוצאים מן הכלל דוגמת ערפילית הנמצאת בקרבת החור השחור שבמרכז גלקסיית שביל החלב: ערפילית זו קורנת מכיוון שחומר רב שמגיע אל דיסקת הספיחה המקיפה את החור השחור נדחס, מתחמם ופולט קרינה חזקה שמעוררת את הערפילית.
ערפילית הסרטן היא שארית סופרנובה בקבוצת הכוכבים שור.
הערפילית נוצרה בסופרנובה 1054, הסופרנובה הבהירה ביותר שנצפתה על ידי אסטרונומים סינים וערבים ב-1054. היא נצפתה לראשונה על ידי ג'ון בוויס ב-1731, ומרחקה מכדור הארץ כ-6,500 שנות אור.
קוטר הערפילית 11 שנות אור וגדל במהירות של כ-1,500 קילומטר לשנייה.
במרכז הערפילית נמצא פולסר ערפילית הסרטן - כוכב ניטרונים מסתובב.
ערפילית זו היא העצם האסטרונומי הראשון שזוהה עם סופרנובה מתועדת.
הערפילית התגלתה מחדש בשנת 1758 על ידי שארל מסיה כשחיפש שביטים.
מסיה סיווג אותה כערך הראשון בקטלוג שלו של עצמים דמויי-שביט.
ויליאם פרסונס, רוזן רוס השלישי, בחן את הערפילית בטירת ביר בשנות ה-40 של המאה ה-19 ונתן לעצם את שמו כערפילית סרטן מכיוון שציור של הערפילית שצייר דמתה לסרטן.
בתחילת המאה ה-20, הניתוח של תמונות מוקדמות של הערפילית לקח שנים אחדות עד שנראה שהיא מתפשטת.
מעקב על ההתפשטות הראה שהערפילית ככל הנראה נראתה בכדור הארץ לפני כ-900 שנים.
ניתוחים חדשים של רישומים היסטוריים הראו שהסופרנובה שיצרה את ערפילית הסרטן כנראה הופיעה באפריל או בתחילת מאי, והגיעה לבהירות הנראית המקסימלית של בין 4.5- ו- 7- (בהירה יותר מכל עצם בשמי הלילה למעט הירח) ביולי.
הסופרנובה נראתה בעין בלתי מזוינת למשך כשנתיים לאחר גילויה.
הודות לרישומי התצפיות של אסטרונומים מהמזרח הרחוק ומהמזרח התיכון ב-1054, ערפילית הסרטן הפכה לעצם האסטרונומי הראשון שזוהה ככזה שקשור לפיצוץ סופרנובה.
עם בהירות נראית מדרגה 8.4 ערפילית הסרטן ניתנת לצפייה באמצעות משקפת איכותית כאשר תנאי התצפית טובים.
במשקפת או בטלסקופ חובבים היא נראית כמו כתם מעורפל וקטן ונדרש טלסקופ מקצועי כדי להבחין בשלוחות היוצאות ממרכזה.
רק בצילום ארוך חשיפה ניתן להבחין בכל הפרטים של המבנה המורכב של הערפילית.
קל לאתר את הערפילית במרחק של מעט יותר ממעלה מצפון-מערב לכוכב ζ בשור.
ערפילית הנשר היא צביר כוכבים פתוח בקבוצת הכוכבים זנב הנחש, המוקף בענני אבק וגז היוצרים ערפילית פליטה.
שמה ניתן לה על שום צורתה המזכירה נשר.
ערפילית זו היא נושא של תמונות מפורסמות שצולמו על ידי טלסקופ החלל האבל, המראה עמודים של גז ייצור כוכבים בערפילית.
צביר הכוכבים התגלה בין השנים 1745 ו-1746 על ידי האסטרונום השווייצרי ז'אן פיליפ דה שסו.
ב-1764 צפה שארל מסיה בצביר מבלי לדעת שכבר התגלה לפני כן, וציין שהצביר מוקף בערפילית.
בשנת 1895 צולמה הערפילית לראשונה על ידי אדוארד ברנרד בחשיפה ארוכה, שאפשרה להבחין בצורתה המיוחדת.
ערפילית הנשר היא חלק מערפילית פליטה מתפשטת, או אזור H II, המקוטלג כ-IC 4703, ובתוכה מתרחשת פעילות ייצור כוכבים.
כוכבי הצביר, שנוצרו מהגז והאבק שבערפילית, הם כוכבים צעירים שגילם מוערך בכ-5.5 מיליוני שנים והם מסיווג ספקטרלי O, כך שהטמפרטורה שלהם היא לפחות 30,000 קלווין ומרבית הקרינה הנפלטת מהם היא בתחום העל-סגול.
קרינה זו מייננת את האטומים בערפילית ומביאה לפליטת אור נראה ממנה.
גודלה הזוויתי הוא כ-25X35 דקות קשת ומרחקה כ-7,000 שנות אור מכדור הארץ, כך שממדיה כ-55X70 שנות אור.
גודלו הזוויתי של הצביר הוא כ-7 דקות קשת המתאים לקוטר כ-15 שנות אור.
בהירות נראית הצביר הכוללת היא מדרגה 6.4, כך שלמעשה כמעט ולא ניתן להבחין בו ללא ציוד עזר.
בהירותו הנראית של הכוכב הבהיר ביותר בערפילית היא מדרגה 8.24 כך שניתן לראותו במשקפת איכותית.
הערפילית עמומה בהרבה ונחוץ טלסקופ כדי להבחין בה, אך רק בצילום ארוך חשיפה ניתן להבחין בצורתה המיוחדת.
הערפילית נמצאת כ-2.5 מעלות ממערב לכוכב γ (גמא) במגן כך שקל למצוא אותה.
כשתי מעלות מדרום לה, בקבוצת הכוכבים קשת נמצאת ערפילית אומגה.
תמונות מאת ג'ף הסטר שצולמו ב-1995 בעזרת טלסקופ החלל האבל שיפרו משמעותית את הבנתנו על התהליכים בתוך הערפילית.
אחת התמונות ידועות כ"עמודי הבריאה" מתארת אזור גדול בו מתבצע תהליך יצירת כוכבים.
המדענים סבורים שהאזורים האפלים בערפילית הם אבות-טיפוס של כוכבים.
צורת העמוד של האזור מזכירה אזור יצירת כוכבים גדול בהרבה, שצולם על ידי טלסקופ החלל שפיצר ב-2005 בקבוצת הכוכבים קסיופאה, המצוין כ-W5 וכונה "הרי הבריאה".
שילוב תמונת קרני רנטגן מטלסקופ החלל צ'נדרה עם תמונה של טלסקופ החלל האבל הראה שמקורות קרני רנטגן (מכוכבים צעירים) לא מקבילים לעמודים, אלא מנקדים באקראיות את האזור.
בתחילת שנת 2007 מדענים שהשתמשו בטלסקופ החלל שפיצר גילו עדויות לכך שהעמודים ככל הנראה נהרסו כתוצאה מפיצוץ סופרנובה לפני כ-8,000 עד 9,000 שנים.
האור מסופרנובה זו הגיע לכדור הארץ כבר לפני כ-2,000 שנים.
אך גלי ההלם שעוותו את צורת הערפילית איטיים יותר ולכן נראה את צורת העמודים החדשה רק בעוד כ-1,000 שנים.
בשנת 2022, 27 שנים אחרי ש"עמודי הבריאה" תועדו - טלסקופ החלל ג'יימס ווב סיפק תמונה טובה ומרשימה יותר.
ערפילית שעון החול היא ערפילית פלנטרית צעירה הנמצאת בדרום קבוצת הכוכבים זבוב במרחק של כ-8,000 שנות אור מכדור הארץ.
ערפילית שעון החול התגלתה על ידי אנני ג'אמפ קאנון ומרגרט וו.
מאיאל בזמן עבודתם על סיווג הנרי-דרפר.
באותו הזמן (שנות ה-20 של המאה ה-20) ערפילית שעון החול נחשבה לערפילית פלנטרית עמומה.
טלסקופים וטכנולוגיות צילום מתקדמות אפשרו את זיהוי צורת שעון-החול של הערפילית על ידי רגוודרה סחאי וג'ון טרוג'ר מהמעבדה להנעה סילונית ב-18 בינואר 1996. מעריכים שצורתה הייחודית של הערפילית נוצרה על ידי התפשטות רוח כוכב בתוך ענן המתפשט באיטיות והצפוף בקו המשווה שלו יותר מבקטביו.
הערפילית צולמה על ידי טלסקופ החלל האבל.
ישנה ערפילית נוספת עם אותה צורה של ערפילית שעון החול, והיא נמצאת בערפילית הלגונה.
ערפילית שעון החול בספרות פופולרית
ערפילית שעון החול הוצגה בכריכת הירחון נשיונל ג'יאוגרפיק באפריל 1997. הופעתה הייחודית של הערפילית גרמה לעורכי הירחון להגיב "אסטרונומים צפו ביקום למרחק של 8,000 שנות אור עם טלסקופ החלל האבל, והיה נראה כאילו עין האלוהים החזירה מבט".
ערפילית שעון החול משמשת את פרל ג'אם בכריכת אלבומו בינוראל.
ערפילית שעון החול מופיעה במשחק הפופולרי Final Doom.
ערפילית עין החתול היא ערפילית פלנטרית הנמצאת בקבוצת הכוכבים דרקון.
ערפילית עין החתול היא אחת הערפיליות המורכבות ביותר (מבחינת המבנה) הידועות.
תצפיות טלסקופ החלל האבל ברזולוציה גבוהה חשפו מבנים יוצאי דופן, כגון קשרים, סילונים ומאפיינים דמויי קשת.
הערפילית התגלתה על ידי ויליאם הרשל ב-15 בפברואר 1786, והייתה הראשונה שהספקטרום שלה נחקר, על ידי האסטרונום החובב האנגלי ויליאם האגינס ב-1864.
מחקרים מודרניים חושפים מספר תעלומות.
ישנה אפשרות שחלק ממורכבות הצורה נגרם על ידי חומר הנפלט ממערכת כפולה של ננסים לבנים, אך נכון לעכשיו, אין הוכחות ישירות לטענה זו.
בנוסף, מדידות של נוכחות יסודות שונים חושפות סתירה גדולה בין המדידות שנעשו בשתי שיטות שונות, כאשר הגורם לכך אינו ברור.
ערפילית עין החתול היא אחת הערפיליות הפלנטריות הראשונות שבהן נצפה מרכז פעיל פולט קרינה על-סגולה, המעיד על שלב מתקדם בהתפתחות כוכב דמוי שמש.
מבנה הערפילית כולל מספר קליפות קונצנטריות, דבר המרמז על פרצי פליטה מחזוריים מהכוכב המרכזי במהלך מיליוני שנים.
טמפרטורת הגז בערפילית נמדדה בכ-8,000 מעלות קלווין, והיא מכילה יסודות כבדים כמו חמצן, חנקן ופחמן, שמעידים על תהליכי נוקליאוסינתזה בכוכב המקורי.
תצפיות נוספות גילו דיסקה של אבק המקיפה את הכוכב המרכזי, מה שמרמז על מנגנונים מורכבים של איבוד מסה לקראת סוף חיי הכוכב.
ערפילית זו משמשת כיום מקרה בוחן חשוב בהבנת אבולוציית כוכבים דמויי שמש, וממשיכה להוות מושא מחקר באסטרופיזיקה מודרנית.
ערפילית הינשוף (ידועה גם כ-M97 או NGC 3587), היא ערפילית פלנטרית בקבוצת הכוכבים הדובה הגדולה שמרחקה ממערכת השמש אינו ידוע במדויק ומוערך בכ-2,800 שנות אור.
הערפילית התגלתה ב-16 בפברואר 1781 על ידי האסטרונום הצרפתי פייר מאשן, עוזרו וידידו של האסטרונום שארל מסיה.
מסיה עצמו צפה בערפילית רק ב-24 במרץ וצירף אותה לקטלוג מסיה כשהוא מתאר אותה כערפילית בדובה הגדולה ליד מראק, שהיא קשה לצפייה, אורה חלש ואין בה כוכבים.
ויליאם הרשל צפה בערפילית בשנת 1789 וציין שהיא בהירה למדי, עגולה ושבהירותה אחידה.
ג'ון הרשל צפה בה ב-1831 וציין שהיא עגולה ואחידה, ושבהירותה דועכת בשוליה במהירות עד להיעלמותה, אך ללא גבול חד.
בשנת 1844 ויליאם פרסונס צפה בה באמצעות הטלסקופ בקוטר של 36 אינץ' שלו ושרטט אותה.
השרטוט, שנראה כמו פנים של ינשוף נתן לה את שמה.
פרסונס גם זיהה שבמרכז הערפילית יש כוכב.
ויליאם האגינס זיהה בשנת 1866 שספקטרום האור הנפלט מהערפילית מורכב בעיקר משני פסי פליטה בהירים.
ערפילית הינשוף נמצאת כ-2.25 מעלות ממזרח-דרום-מזרח למראק (β בדובה הגדולה) וכ-5.8 מעלות ממערב לפקדא (γ בדובה הגדולה).
עם בהירות נראית מדרגה 9.9 נדרש טלסקופ כדי להבחין בה וכדי לראות את פני הינשוף או את הכוכב שבמרכזה נדרש טלסקופ גדול או צילום ארוך חשיפה.
בשל הספקטרום של הקרינה הנפלטת ממנה, שחלק ניכר ממנו נמצא בסמוך לשיא הרגישות של העין האנושית, הערפילית נראית יותר בהירה בתצפית ישירה מאשר בצילום.
כ-50 דקות קשת מצפון-מערב לערפילית הינשוף נמצאת הגלקסיה M108.
ערפילית הינשוף נחשבת כאחת הערפיליות הפלנטריות המורכבות ביותר.
צורתה נובעת משתי מעטפות של גז דליל ומיונן, הפנימית בצורת טורוס שמן או גליל עבה וקצר, שמישורו נטוי ביחס לקו הראייה אליו, והחיצונית כדורית.
מסתה של הערפילית מוערכת בכ-0.15 מסות שמש ומסת הכוכב שבמרכזה מוערכת בכ-0.7 מסות שמש.
הכוכב המרכזי הוא ננס לבן עם בהירות נראית מדרגה 16 בלבד, שכן בשל טמפרטורת פניו שמגיעה לכ-95,000 קלווין, רובה המוחלט של קרינתו היא בתחום העל-סגול והיא שמעוררת את הערפילית ומאפשרת את הארתה.
מרחקה של הערפילית ממערכת השמש לא ידוע במדויק, שכן שיטות מדידה שונות נותנות תוצאות שונות.
התוצאות השונות נותנות טווח של בין 2,000 ל-3,600 שנות אור, שעבור גודלה הזוויתי של כ-3.4 דקות קשת, נותן לה קוטר שנע בין 2 שנות אור ל-3.5 שנות אור.
מדידות של הסחת דופלר של פסי הפליטה מראות שהמעטפת מתפשטת במהירות של 60-70 קילומטר בשנייה כך שהערפילית נוצרה לפני 4,500 - 8,000 שנים.
ערפילית החזרה היא סוג של ערפילית המורכבת מענני גז ואבק המחזירים ומפזרים אור של כוכבים קרובים.
האנרגיה של אור הכוכבים אינה מספיקה על מנת ליינן את מולקולות הגז וליצור ערפילית פליטה, אך אם יש מספיק אור שמתפזר אז ניתן להבחין בערפילית.
ספקטרום הקרינה שמוחזר מהערפילית זהה לספקטרום הפליטה של הכוכבים המאירים אותה.
ההבחנה בין ערפיליות החזרה וערפיליות פליטה נעשתה על ידי אדווין האבל בשנת 1922.
הצבע של ערפיליות החזרה הוא בדרך כלל כחלחל, שכן אור כחול מתפזר יותר בקלות מאשר אור אדום (בדומה לפיזור האור הכחול על ידי האטמוספירה של כדור הארץ).
בתוך ענני הגז ניתן למצוא אבק של יסודות שונים, ביניהם פחמן, ברזל וניקל.
חלקיקי הברזל והניקל נוטים להתיישר עם השדה המגנטי של הגלקסיה ולגרום לאור המפוזר מהם להיות מקוטב מעט.
בתוך ערפיליות החזרה יש לעיתים אזורים בהם נוצרים כוכבים חדשים מהגז והאבק של הערפילית.
ידועות כיום כ-500 ערפיליות החזרה, הידועות ביותר הן הערפילית שמקיפה את הפליאדות וחלקים מערפילית אוריון (חלקים אחרים שלה הן ערפיליות פליטה ובליעה).
סביב כוכבים בהירים רבים, כגון אנטארס ואלנילם, ניתן להבחין בערפיליות החזרה.
ערפילית שק הפחם (נקראת לפעמים רק שק הפחם) היא ערפילית הבליעה הבולטת ביותר בשמים וניתנת לזיהוי בקלות גם בעין בלתי מזוינת בקבוצת הכוכבים הצלב הדרומי.
מרחקה מכדור הארץ כ-600 שנות אור וקוטרה בין 30 ל-35 שנות אור.
היא מכסה תחום של 5°×7° מהשמיים ונראית כצללית חשוכה על הרקע הבהיר של שביל החלב בסמוך לכוכבי הצלב הדרומי, כאשר קצותיה מגיעים גם לתוך קבוצות הכוכבים קנטאור וזבוב.
למעשה הערפילית אינה חשוכה לחלוטין ובהירותה מגיעה לכ-10% מהבהירות של שביל החלב המקיף אותה.
בהירות זו נובעת מהחזרה של אור הכוכבים המוסתרים על ידה.
הערפילית הייתה ידועה לתושבי החלק הדרומי של כדור הארץ כבר בתקופות פרה-היסטוריות ובתרבות האבוריג'ינית באוסטרליה היא היוותה את הראש של "האמו בשמים" – קבוצת כוכבים אבוריג'ינית.
לאירופאים היא התגלתה רק בשנת 1499 על ידי מגלה הארצות ויסנטה יאנייס פינסון.
בתחילה היא זכתה לכינוי קאנופוס השחור וכן הענן המגלני האפל (כניגוד לענני מגלן).
הערפילית ממלאת תפקיד מרכזי בספרם של לארי ניבן וג'רי פורנל "הקיסם בעינו של אלוהים".
ערפילית הלהבה, מצוינת כ-NGC 2024, היא ערפילית פליטה בקבוצת הכוכבים אוריון.
מרחקה מכדור הארץ הוא כ-900 עד 1,500 שנות אור.
הכוכב הבהיר אלניטק, הכוכב המזרחי ביותר בחגורת אוריון, מאיר באור על-סגולי חזק לתוך הלהבה וכך מעיף אלקטרונים הרחק מענני המימן הגדולים הנמצאים שם.
מרבית הזוהר נגרם כאשר אלקטרונים ומימן מיונן מתחברים מחדש.
גז ואבק חשוכים נוספים נמצאים בחזית הכוכב הזוהר של הערפילית, וכך גורמים לרשת החשוכה הנראית במרכז הגז הזוהר.
ערפילית הלהבה היא חלק מהענן המולקולרי של אוריון, אזור יצירת כוכבים הכולל את ערפילית אוריון וערפילית ראש הסוס המפורסמות.
ערפל (Arafel) היא להקת בלאק מטאל ופולק מטאל ישראלית מתל אביב שהוקמה ב-1997.
ערפל הוקמה ב-1997 על ידי Leshii המתופף, Oboroten הסולן והגיטריסט, G.R.O.M על הבאס וCandlelight הקלידן.
סגנון הלהקה הוגדר כבלאק מטאל המושפע מפולק רוסי ואוקראיני.
כעבור שנתיים הקליטו דמו בשם Skazki Starogo Lesa ("סיפורי היער העתיק"), שנמכר בארץ בכ-200 עותקים על גבי קלטות ובאירופה בעוד 500 עותקים.
בין השנים 2000 ל-2002 הלהקה התמקדה בעיקר בהופעות בארץ.
בסיומה של תקופה זו טסו לפולין להקלטת אלבום הבכורה, The Way of Defender, שהקונספט שמאחוריו מתרכז במצביא הרוסי מהמאה ה-13 אלכסנדר נבסקי, שנחשב לגיבור לאומי.
האלבום זכה לציונים גבוהים בכמה ממגזיני מטאל ברחבי העולם.
בספטמבר 2003, הצטרף הגיטריסט דניאל וורפולומייב.
ב-2005 שוחרר אלבומה השני של הלהקה, Second Strike: Through the Flames of the Ages, שהוקלט גם הוא בפולין.
באלבום מתארח סולן להקת הבלאק הרוסית Tvangeste, כאשר את עמדת הבס אייש הגיטריסט-דניאל.
ב-2006 התפצלה הלהקה כאשר הגיטריסט דניאל וורפולומייב והקלידן אלכס קרלינסקי הקימו יחד את הרכב הפאוור מטאל Acropolis.
איליה בדרוב (כסולן) ופאבל מיטייאנין (כגיטריסט), שניהם מלהקת הת'ראש/דת' מטאל הישראלית The Fading, הצטרפו ללהקה באותה שנה ואחריהם לא איחר להצטרף R.K מ-Deface לעמדת הבס.
אך הרכש הבולט באותה שנה היה הצטרפותה של נאשה (בעבר מ Anora Dimentia) ככנרית.
ב-2008 עזבו איליה ופאבל את ערפל מכיוון שהקדישו את רוב זמנם ללהקתם השנייה, The Fading.
באותה שנה הצטרף ללהקה סולן להקת הפולק-ויקינג הגרמנית Equilibrium - הלגה סטאנג (Helge Stang).באותו גל של שינויים התנתקה הלהקה מהלייבל "Sauron Productions" שהיה מזוהה עמה עד עכשיו והחלה את דרכה בכניסה לסצנת המטאל האירופאית עם שירה באנגלית ולא ברוסית ואף באלבומה העתיד להגיע צפוי לצאת שיר בשפה הגרמנית.
כיום הלהקה מנגנת חומר המקבץ מגוון סגנונות תוך כדי שמירה על שורשים עממיים ואלמנטים מודרניים מז'אנר הדת' והויקינג מטאל כאשר את תפקידי הגיטרה השנייה מבצע הכינור בשילוב פדלים שבדרך כלל מתיישמים על כלים חשמליים.
ערפילית הלגונה היא ערפילית פליטה המורכבת מאזור H II ובתוכו צביר פתוח (NGC 6530) בקבוצת הכוכבים קשת.
הערפילית והצביר נמצאים במרחק של כ-5,200 שנות אור והצביר מכיל בין 50 ל-100 כוכבים שנוצרו מהגז של הערפילית.
הקרינה של כוכבי הצביר מייננת את ענני הגז וגורמת לפליטת אור נראה.
הערפילית והצביר זוהו לראשונה בשנת 1654 על ידי האסטרונום האיטלקי ג'ובאני בטיסטה אודיירנה ולאחר מכן ב-1680 על ידי האסטרונום האנגלי ג'ון פלמסטיד שלא ידע על גילויה המוקדם יותר.
שניהם תארו את הערפילית ללא התייחסות לכוכבי הצביר, למרות בהירותם.
רק בשנת 1746 ציין האסטרונום השווייצרי ז'אן-פיליפ דה שסו את קיומו של הצביר ושנה לאחר מכן קבע האסטרונום הצרפתי גיום לה ז'נטיל כי הצביר נמצא בתוך הערפילית.
שארל מסיה הכניס את הערפילית והצביר כעצם יחיד לקטלוג מסיה בשנת 1764 בעוד שויליאם הרשל ציין אותם בקטלוג שלו כעצמים נפרדים, כך שכיום לערפילית ולצביר יש מספרי NGC שונים, אך מספר מסיה יחיד.
הערפילית ניתנת לצפייה ללא כל ציוד עזר בתנאי תצפית מיטביים ככתם מטושטש ועמום כ-5.5 מעלות ממערב לכוכב קאוס בוראליס (λ בקשת).
באמצעות משקפת ניתן להבחין בכ-25 מהכוכבים הבהירים יותר של הצביר בחלקה המזרחי של הערפילית, שהבהיר מביניהם הוא בעל דרגת בהירות נראית 6.9. בחלקה המערבי של הערפילית נמצא הכוכב 9 בקשת, שלו בהירות מדרגה 6 והאזור מסביבו הוא החלק הבהיר ביותר בערפילית.
על הגבול המערבי של הערפילית נמצא הכוכב 7 בקשת, שלו בהירות מדרגה 5, אך הוא לא שייך לערפילית וקרוב ממנה בהרבה.
באמצעות טלסקופ ניתן להבחין במבנה הפנימי של הערפילית שכולל אזורים כהים יותר ובפרט, רצועה כהה במרכז הערפילית המפרידה בין הצביר ובין החלק הבהיר המקיף את הכוכב 9 בקשת.
רצועה זו שמפרידה את הערפילית לשני חלקים נתנה לה את כינוייה.
בהגדלה רבה יותר ניתן להבחין בעיגולים כהים, שגודלם מוערך בכ-10,000 יחידות אסטרונומיות, ושמהווים ככל הנראה אזורים בהם קרס הגז תחת כוח הכבידה של עצמו לקראת יצירת כוכבים חדשים.
בסמוך לכוכב 9 בקשת, מעט דרומית מערבית לו יש אזור בהיר במיוחד של הערפילית שצורתו מזכירה שעון חול ולכן זכה לכינוי "ערפילית שעון החול" (שם שניתן גם לערפילית שעון החול בקבוצת זבוב).
הצבעים האדמדמים של הערפילית מתקבלים רק באמצעות צילום בחשיפה ארוכה ולא ניתנים להבחנה בתצפית ישירה, בשל הקושי להבחין בצבעים באור חלש.
ערפילית הלגונה היא למעשה אזור H II המורכב מענני גז (בעיקר מימן) שבתוכם נוצרים כוכבים חדשים.
הכוכבים הצעירים פולטים קרינה על-סגולה חזקה המייננת את אטומי הגז שבערפילית וגורמת להם לזהור באור נראה.
הערפילית נמצאת במרחק של כ-5,200 שנות אור ממערכת השמש, צורתה אליפטית וגודלה הוא כ-60x140 שנות אור, כך שגודלה הזוויתי הוא כ-0.6x1.5 מעלות - כמו שלושה ירחים מלאים זה בצד זה.
חלק ניכר מהקרינה המאירה את הערפילית מגיע מהכוכב 9 בקשת.
זהו כוכב צעיר שגילו מספר מיליוני שנים מסוג ספקטרלי O5 שרוב קרינתו היא בתחום העל-סגול.
גם אזור ערפילית שעון החול מוקרן בחוזקה על ידי כוכבים צעירים שנוצרו בתוכו, החזק שבהם הוא גם כן כוכב מסוג ספקטרלי O שבהירותו היא מדרגה 9.5. באזורים הכהים של הערפילית מתרחשים תהליכי יצירה של כוכבים נוספים.
הצביר הפתוח NGC 6530 שבערפילית מורכב גם כן מכוכבים צעירים במיוחד, מספר מיליוני שנים בלבד, והם גם כן מסוג ספקטרלי O ו-B.
הספקטרום של חלקם מציג קווי פליטה של הליום ושל חנקן מיוננים, כנראה בשל השפעת הקרינה העל-סגולה על אטומי הגז שבערפילית המקיפה אותם.
למרות שהצביר אינו גדול, קוטרו כ-20 שנות אור בלבד, הוא מכיל בין 50 ל-100 כוכבים.
ערפילית טלף החתול המכונה גם NGC 6334 היא ערפילית פליטה הממוקמת בקבוצת הכוכבים עקרב.
הערפילית התגלתה על ידי ג'ון הרשל בשנת 1837 בתצפית שערך בכף התקווה הטובה שבדרום אפריקה.
צבעה של הערפילית נגרם על ידי שפע של אטומי מימן מיוננים המצויים בה.
ערפילית הטריפיד היא אזור H II בקבוצת הכוכבים קשת, המכיל צביר פתוח שיוצרים יחד ערפילית פליטה וערפילית החזרה וכן ערפילית בליעה המחלקת את ערפילית הפליטה לשלושה חלקים.
הערפילית והצביר נמצאים במרחק של כ-5,200 שנות אור והצביר מכיל עשרות כוכבים שנוצרו מהגז של הערפילית ועשרות "עוברי כוכבים" בתהליך יצירה.
הערפילית והצביר זוהו לראשונה ב-5 ביוני 1764 על ידי האסטרונום הצרפתי שארל מסיה שתיאר אותה כצביר של כוכבים בעלי דרגת בהירות נראית 8-9 המוקפים בערפילית.
ויליאם הרשל ציין בשנת 1784 3 ערפיליות נפרדות בצורת משולש ובמרכזן כוכב כפול.
שנה לאחר מכן הוא ציין ערפילית נוספת המקיפה את הכוכב הכפול.
ג'ון הרשל איחד את הערפיליות בחזרה ונתן לערפילית את שמה.
בשנת 2005 התגלו בצילומים של טלסקופ החלל שפיצר שנעשו בתחום התת-אדום כ-150 כוכבים בתהליכי היווצרות שונים, שאינם ניתנים לצפייה באור נראה.
הכוכב הבהיר HD 196692 שבמרכז הערפילית ניתן לצפייה באמצעות משקפת.
בטלסקופ חובבים ניתן להבחין בכוכבי הצביר ובערפילית המקיפה אותם.
הערפילית נמצאת כשתי מעלות מצפון-צפון-מערב לערפילית הלגונה וכמעלה מדרום-מערב לצביר הפתוח M21.
ערפילית הטריפיד היא אזור H II המורכב מענני גז (בעיקר מימן) שבתוכם נוצרים כוכבים חדשים.
במרכז הערפילית נמצאת מערכת מרובת כוכבים HD 196692, שמורכבת מלפחות 7 כוכבים צעירים וחמים.
הבהיר שבהם הוא מדרגת בהירות 7.6 וסיווגו הספקטרלי הוא O5-6 ושאר הכוכבים הם מדרגות בהירות 8.5-14.0. כוכבים אלו ושאר כוכבי הצביר פולטים קרינה על-סגולה חזקה המייננת את אטומי הגז שבערפילית וגורמת להם לזהור באור נראה (אדמדם).
ענני הגז הרחוקים יותר, לא עוברים יינון אלא מפזרים ומחזירים את האור ויוצרים ערפילית החזרה כחלחלה המקיפה את ערפילית הפליטה.
אזורים צפופים יחסית של גז ואבק בולעים את הקרינה הנראית ויוצרים ערפילית בליעה בצורה של פסים כהים על פני ערפילית הפליטה, המחלקים אותה לשלושה חלקים.
במרכזה של הערפילית לא נוצרים יותר כוכבים חדשים, שכן לחץ הקרינה של כוכבי הצביר מפזר את הגז ומונע את קריסתו.
כוכבים חדשים נוצרים באזורים הפחות חמים ובעיקר באזורים החשוכים יחסית של הערפילית.
"עוברי הכוכבים" פולטים קרינה בתחום התת-אדום וזוהו לפחות 30 עוברי כוכבים וכ-120 כוכבים צעירים מאוד שעדיין לא ניתן לראותם באור נראה.
הערפילית נמצאת במרחק של כ-5,200 שנות אור ממערכת השמש, וקוטרה הוא כ-42 שנות אור, כך שגודלה הזוויתי הוא כ-28 דקות קשת, בדומה לקוטרו של הירח במילואו.
המראה המרהיב של ערפילית הטריפיד בצבעים המתקבלים בצילום בחשיפה ארוכה, הביא לשימוש בה בעטיפת האלבום Islands של קינג קרימזון והאלבום Numbers של קט סטיבנס.
ערפילית המשקולת (נקראת גם M27, Messier 27 או NGC 6853) היא ערפילית פלנטרית בקבוצת הכוכבים שועלון שנמצאת במרחק של כ-1,250 שנות אור ממערכת השמש.
זו גם הערפילית הפלנטרית הבהירה ביותר באור נראה והראשונה שהתגלתה.
הערפילית התגלתה על ידי שארל מסיה ב-12 ביולי 1764, במהלך חיפושיו אחר שביטים.
הוא הכניסה לקטלוג מסיה כאובייקט מס' 27 וציין כי מדובר בערפילית אובלית ללא כוכבים.
בשנת 1782 ציין ויליאם הרשל כי הערפילית מורכבת משני חלקים בהירים המחוברים ביניהם בחלק עמום יותר.
הוא שיער כי הערפילית מורכבת מהרבה כוכבים חלשים, אך ציין כי לא מצא שום עדות לכך גם בהגדלה החזקה ביותר.
ב-1828 נתן לה ג'ון הרשל את שמה - "ערפילית המשקולת", שכן צורתה נראתה לו דומה לשני כדורים המחוברים במוט צר בדומה למשקולת אימונים.
בשנת 1864 ניתח האסטרונום ויליאם הגינס את הספקטרום של הערפילית וגילה שהאור הנפלט ממנה מורכב מפסי פליטה בודדים ולא מספקטרום רציף האופייני לכוכבים.
מכך הוא הסיק שהעצם אינו מורכב מכוכבים כפי ששיערו לפניו.
בשל בהירות נראיתה הגבוהה יחסית (דרגת בהירות 7.4), קל יחסית לצפות בה וניתן להבחין בה אפילו בעזרת משקפת טובה בתנאי תצפית טובים.
הערפילית נמצאת כ-3 מעלות מצפון לכוכב γ (גמא) בחץ.
עם זאת, במשקפת קשה להבדיל בין הערפילית לבין כוכב, בשל ההגדלה הנמוכה.
עובדה זו מקשה גם על איתור הערפילית ב.
בתצפית בטלסקופ חובבים לא מתגלה מבנה לערפילית למעט עננה מאורכת שקצותיה גדולים ממרכזה ובהירים ממנו.
באמצעות פילטר מטיפוס ניתן להבחין, אם כי בקושי, בעורקים בהירים בתוך המבנה המאורך, ובתנאים טובים מאוד גם נחשפת צורתה המעגלית.
לערפילית צורה של שתי אונות סימטריות מחוברות.
ככל הנראה קו הראייה אליה מקביל לקו המשווה שלה.
לו קו הראייה היה ניצב לקו המשווה, הייתה צורתה דומה לשל ערפילית הטבעת.
הערפילית מתפשטת בקצב של כ-6.8 שניות קשת במאה שנה, כך שעל פי גודלה הנוכחי היא נוצרה לפני 3,000-4,000 שנים (למעשה כ-1,250 שנים יותר בהתחשב במרחק אליה).
כמעט כל הקרינה הנפלטת מהערפילית היא באורך גל של 5,007Å הנוצר מחמצן מיונן פעמיים (++O).
החמצן מעורר מהקרינה העל-סגולה הנפלטת מהכוכב המרכזי שיצר את הערפילית.
קרינה זו אופיינית לערפיליות פלנטריות.
מכיוון שאורך גל זה קרוב לשיא הרגישות של העין האנושית, הערפילית נראית בהירה יותר בתצפית ישירה מאשר בצילום.
כמות הקרינה הנפלטת בתחום הנראה מהערפילית היא בערך פי 100 מאשר עוצמת ההארה של השמש.
במרכז הערפילית נמצא ננס לבן חם ביותר, מסוג ספקטרלי O7 שטמפרטורת פני השטח שלו היא כ-85,000 קלווין.
לכוכב בהירות נראית מדרגה 13.5, כלומר עוצמת הארה של כשליש מעוצמת ההארה של השמש.
העובדה שהערפילית פולטת פי 300 קרינה מהכוכב מראה שכמעט כל הקרינה של הכוכב נפלטת בתחום העל-סגול ונבלעת בערפילית, שקורנת באור נראה.
תצפיות נוספות העלו שככל הנראה יש לננס הלבן בן זוג עמום ביותר שבהירותו הנראית היא מדרגה 17, הנמצא במרחק זוויתי של כ-6.5 שניות קשת, המקבילות למרחק של כ-0.04 שנות אור או כ-2,500 יחידות אסטרונומיות.
ערפל המלחמה: 11 לקחים מחייו של רוברט ס' מקנמארה הוא סרט תיעודי אמריקאי משנת 2003 אודות חייו ותקופתו של מזכיר ההגנה של ארצות הברית רוברט מקנמארה.
הסרט גם מציג את אבחנותיו לגבי טבע המלחמה המודרנית.
במאי הסרט הוא ארול מוריס והפסקול המקורי הולחן בידי פיליפ גלאס.
הכותרת מתייחסת למונח ערפל קרב, המתאר את הקושי בקבלת החלטות בעיצומו של קונפליקט.
הסרט זכה בפרס האוסקר לסרט התיעודי הטוב ביותר לשנת 2003. ובפרס ספיריט העצמאי לסרט הקולנוע התיעודי הטוב ביותר (Independent Spirit Award for Best Documentary Feature).
הסרט הוקרן במסלול הלא תחרותי של פסטיבל קאן.
ארול מוריס השתמש בצילומי ארכיב, בהקלטות הקבינט של ארצות הברית ובריאיון עם רוברט מקנמארה בן השמונים וחמש.
"ערפל המלחמה" מציג את חייו, החל מלידתו במהלך מלחמת העולם הראשונה וזכרונותיו מהחיילים האמריקאיים ששבו מאירופה.
הוא ממשיך בלימודיו האקדמיים באוניברסיטת קליפורניה בברקלי ובאוניברסיטת הרווארד.