tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
פירוט רשמי לתקן נוסח כ-ITU-T G.9700 ו-G.9701, כאשר ניתן אישור ל-G.9700 באפריל 2014 ול-G.9701 בדצמבר 2014. השם G.fast הוא ראשי תיבות רקורסיביים של fast access to subscriber terminals (גישה מהירה למנויים), האות G מסמלת את סדרה G בהמלצות ה-ITU-T.
ערכת שבבים ראשונה הוצגה באוקטובר 2014 עם צפי לחומרה מסחרית בשנת 2015, ותכנון לפריסה ראשונה בשטח בשנת 2016.בישראל, חברת בזק בוחנת את ה-G.fast ובינואר 2016 החלה בניסוי בעיר מודיעין.
ב-G.fast המידע מקודד באמצעות אפנון OFDM, כפי שמתרחש בתקן VDSL2 וברוב תקני ה-ADSL.
ב-G.fast עד 12 Bit פר תדר DMT, בהשוואה ל-15 ב-VDSL2.
הגרסה הראשונה של G.fast תציג פרופיל עבודה של 106 מה"צ, עם פרופילים של 212 מה"צ המתוכננים להמשך, וזאת בהשוואה לפרופילים של 8.5, 17.664 או 30 מה"צ ב-VDSL2. טווח תדרים זה חופף לטווח שידורי רדיו FM בתדרים 87.5 ו-108 מה"צ, וכן מגוון שירותי רדיו צבאיים וממשלתיים.
על מנת להגביל את ההפרעות, ITU-T G.9700 מפרט סט של כלים שנועדו להגדיר את עוצמת הצפיפות הספקטרלית של האות.
על מנת לאפשר תאימות לאחור עם תקני ADSL2 ו-VDSL2 התדר ההתחלתי יכול להיות מוגדר ל-2.2, 8.5, 1717.664 או 30 מה"צ בהתאמה.
G.fast משתמש בתקשורת על פי חלוקת זמן (TDD) שבה ניתן חלון זמן לכל צד להעביר את המידע, בשונה מ-ADSL2 ו-VDSL2 שם מבוצעת תקשורת על פי חלוקת תדר, שבו כל צד משתמש בתדרים שונים על מנת להעביר את המידע.
יישום forward error correction (בקיצור FEC) באמצעות קוד טרילס וקוד ריד-סולומון דומה לזה שב-VDSL2. אך ה-FEC אינו נותן הגנה טובה מפני רעש.
ביצועים במערכות G.fast מוגבלים בשל תופעת השראה אלקטרומגנטית (crosstalk) בין הזוגות השזורים הרבים הנמצאים בארון התקשורת.
במבחנים שבוצעו ביולי 2013 על ידי אלקטל-לוסנט וטלקום אוסטריה תוך שימוש בציוד אב טיפוס, קצב המידע שנמדד היה 1.1 גס"ש במרחק של 70 מטר, ו-800 מס"ש במרחק של 100 מטר.
הבדיקה התבצעה בתנאי מעבדה ועל קו יחיד.
בבדיקת כבל ישן התקבל קצב של 500 מס"ש במרחק 100 מטר.
ארגון ה-Broadband Forum בודק את ההיבטים של ארכיטקטורת ה-G.fast וזיהה 23 אפשרויות לשימוש.
תרחישי הפריסה כולל קירוב הסיב האופטי קרוב יותר ללקוח מאשר VDSL2 בשיטת הפריסה FTTN (סיב לארון הרחוב), אך לא עד לבית הלקוח עצמו בשיטת FTTH (סיב עד הבית).
בפריסת FTTdp, מספר מוגבל של מנויים במרחק של עד 200–300 מטר מחוברים לרכיב אחד, המשמש כ-DSLAM.
בהשוואה לפריסת ADSL2 שם ה-DSLAM יכול להיות ממוקם במרכזייה, מרחק של עד 5 ק"מ מהמנוי, בעוד שבחלק מפריסת ה-VDSL2 ה-DSLAM ממוקם בארון ברחוב, או שהוא חלק מה-MSAG, ומשרת כמה מאות מנויים במרחק של עד קילומטר 1. VDSL2 נפרס גם באמצעות FTTB (סיב עד הבניין / מרתף).
רכיב הצומת אליו מתחבר הסיב האופטי, בחיבור FTTdp הוא בגודל של קופסת נעליים גדולה ויכול להיות מותקן על עמוד או מתחת לאדמה.
בפריסה בתצורת FTTB רכיב הצומת מותקן לרוב במרתף הבניין וה-G.fast פועל על כבילת הטלפוניה שבתוך הבניין.
בתרחיש סיב לחצר הבית, כל צומת משרתת בית בודד.
רכיב הצומת יכול להיות מופעל באמצעות הזנת חשמל הפוכה (reverse-powered), שיטה שבה החשמל הפעיל את רכיב הצומת מגיע ממודם המנוי.
החיבור בין רשת הליבה לרכיב הצומת יכול להיות בארכיטקוטרת GPON, XG-PON1, EPON, 10G-EPON, סיב מנקודה לנקודה, Ethernet.
על אף שתקן G.fast תוכנן במקור למרחקים קצרים מ-250 מטר, הדגימה חברת Sckipio הישראלית בתחילת שנת 2015 העברה של מעל 100 מגה במרחק של 500 מטר, והאיחוד האירופי הכריז על פרויקט מחקר.
היא להקת בנות שהוקמה על ידי רובין אנטין.
חברות הלהקה הן: לורן בנט, נטשה סלייטון וג'זי מג'ייה, וחברות הלהקה לשעבר הן: סימון באטל, אמילין אסטרדה, ופאולה ואן אופן.
ב-9 בספטמבר 2013 הוציאו את הקליפ "vacation" ששימש כחלק מהפסקול לסרט "הדרדרסים 2".
ב-25 בפברואר 2014 אירח אותן הזמר פיטבול בשיר "Wild Wild Love".
ב-29 ביולי 2014 יצא ה-EP הראשון של הלהקה.
מהאלבום יצא הסינגל "Ugly Heart" שהגיע למעמד פלטינה, הגיע למקום 10 במצעד סוף השנה של אוסטרליה, למקום ה-3 במצעד הרשמי של ניו זילנד והפך לשיר המצליח ביותר של הלהקה עד כה.
ב-4 בספטמבר 2014 נמצאה באטל ללא רוח חיים בדירתה שבהוליווד.
חוקרי מקרה המוות של מחוז לוס אנג'לס קבעו שהיא שמה קץ לחייה, והתברר שהיא התאבדה בעקבות דיכאון אשר נגרם מבעיות כלכליות.
הקבוצה שחררה הודעה רשמית יום לאחר מכן ברשתות החברתיות, ולקחה הפסקה קצרה בעקבות מותה.
ב-15 בינואר 2015 הוציאו את הקליפ "Lighthouse" אשר הוקדש לזכרה של באטל.
הקבוצה התפרקה רשמית ב-2 ביוני 2015, אולם ב-15 ביוני 2016 דווח כי הקבוצה מתכננת קאמבק.
הקבוצה חזרה באופן רשמי ב-5 באוגוסט 2016, עם חברה חדשה ללהקה בשם ג'זי מג'ייה, לצד החברות המקוריות מהלהקה לורן בנט ונטשה סלייטון, מה שהפך את הקבוצה לטריו.
הופעתם הראשונה לאחר הקאמבק הייתה בפסטיבל המוזיקה של ניקלודיאון "סליים-פסט" שבאוסטרליה, בספטמבר 2016. מאז, הספיקה הלהקה להוציא שני סינגלים: "Kiss Myself" ו-"?Are We Good".
נטשה סלייטון - נולדה ב-19 באוגוסט 1988
פאולה ואן אופן - נולדה ב-20 ביוני 1989
אמילין אסטרדה - נולדה ב-5 באפריל 1992
G.I.T.: Get It Together הוא אלבום האולפן התשיעי של "חמישיית הג'קסונים".
האלבום יצא לאור בספטמבר 1973 בחברת "מוטאון".
האלבום סימן שינוי בקו המוזיקלי של הלהקה לכיוון מוזיקת פאנק בשילוב עם מוזיקת דיסקו, שעדיין לא הייתה פופולרית.
במהלך השנים האחרונות של "חמישיית הג'קסונים" ב"מוטאון" התאמצה החברה עם יצירת חומרים חדשים ללהקה.
בשנים 1973 - 1974 לא הצליחה הלהקה להכניס אף שיר לעשרת הגדולים במצעדים.
הדבר הוביל לביקורת קולנית של מרבית חברי הלהקה ואביהם, ג'ו ג'קסון.
המבקר הבולט ביותר היה מייקל.
החברה היחיד בלהקה שלא השמיע ביקורת היה ג'רמיין, ששלושה חודשים לאחר יציאת האלבום נשא לאישה את הייזל, בתו של ברי גורדי.
קולו של מייקל, שהיה בן 15 בעת יציאת האלבום, הפך לטנור עמוק ומלא, דבר שהשפיע על סגנון השירה של הלהקה.
באלבום הוא ביצע לראשונה את מה, שלימים יוכר כ"שיהוק קולי" (Vocal Hiccup), שבוצע לראשונה בשיר "It's Too Late to Change the Time".
הנהלת החברה לא ראתה את הדבר בעין יפה ומייקל הפסיק לעשות בכך שימוש עד לאלבום הסולו הראשון שלו בחברת אפיק רקורדס "Off the Wall", שיצא בשנת 1979.
באלבום נעשו מספר ניסיונות בסגנון הדיסקו המוקדם, שבאותו הזמן עדיין לא היה עדיין חלק מהמיינסטרים המוזיקלי.
הסגנון המוזיקלי הכללי של הלהקה השתנה והלך לכיון הפאנק, בדומה לשינוי בסגנון של להקת "The Temptations" שהופק בידי נורמן וויטפילד.
בין השירים באלבום לא הייתה הפסקה, דבר שנתן תחושה של רציפות לאורך כל האלבום, בדומה לאלבום "Music of My Mind" של סטיבי וונדר שיצא שנה קודם לכן.
אלבום זה היה הראשון בו כל חמשת חברי הלהקה לקחו חלק כזמרים מובילים.
בנוסף, היה זה האלבום הראשון בו לא היו מעורבים כלל אף אחד מחברי התאגיד (ברי גורדי, פרדי פרן, אלפונסו מיצל ודקה ריצ'רדס).
האלבום "G.I.T.: Get It Together" יצא על תקליטור יחד עם האלבום "Skywriter".
G0y (מוכר גם כ-gØy וכ-g-zero-y) היא תת-תרבות שהופיעה במאה ה-21 בארצות הברית ובמיוחד בברזיל.
הגברים שמגדירים את עצמם בזהות עצמית זו מקיימים יחסי מין עם גברים, אבל לא מגדירים את עצמם כהומואים או כביסקסואלים.
במערכות יחסים זוגיות, שבהם לפחות אחד מבני הזוג מגדיר את עצמו כך (כאשר הוא מבצע חיכוך הדדי של איברי המין , כאשר הוא מאונן הדדית ועושה פלאשיו).
בנוסף, מין אנאלי הוא דבר אסור במערכת יחסים עם גבר כי זה נראה להם יותר מדי הומוסקסואלי או אפילו מסוכן ואלים.
המונח G0y מגיעה מהמילה העברית גוי על ידי החלפת האות o עם הספרה 0. זאת כדי לייצג את .
(בעברית: ג.ר.ל.) הוא המיני-אלבום הראשון של הלהקת בנות האמריקאית .
המיני-אלבום יצא לאור ב-29 ביולי 2014 על ידי חברות התקליטים RCA רקורדס וקימוסבי רקורדס.
מתוך המיני-אלבום יצא סינגל אחד, "Ugly Heart".
הקלטות המיני-אלבום החלו כבר בשנת 2013 והן נמשכו עד שנת 2014, בה הוא יצא.
בראיון שערכו עם הלהקה ב-PopCrush, נודע כי היא עובדת ביחד הם מפיקים מוזיקליים כמו דוקטור לוק, מקס מרטין, קירקט, דארק-צ'יילד ולוקאס לולס על אלבום חדש.
עוד פורסם, כי האלבום ייצא לאור בשנת 2014, וכך היה, אך לבסוף לא יצא כאלבום מוזיקה אלא כמיני-אלבום.
ב-14 במרץ 2014, הופיעה הלהקה בפסטיבל אייטונס, עם שירים כמו "Girls Are Always Right" ו-"Rewind".
מדינהתאריך יציאהפורמטחברת תקליטיםמקורעולם29 ביולי 2014הזרמת מוזיקה • הורדה דיגיטלית RCA • קימוסבי
G4 הוא שמה של קבוצה המכילה ארבע מדינות, ברזיל, גרמניה, הודו ויפן, המחויבות לתמוך אחת בשנייה למושב קבוע בקריאות לשינויים במועצת הביטחון של האו"ם.
בניגוד לקבוצת G7, שבה המכנה המשותף הוא כלכלי ומניעים פוליטיים משותפים ארוכי טווח.
כל ארבע המדינות היו בין חברי המועצה הנבחרים אך שאינן בעלי קביעות מאז ייסוד המועצה.
העוצמה הכלכלית של חברי G4 גדלה משמעותית עם השנים עד שכוחה כבר בר השוואה עם כוחן המשותף של חברי המועצה הקבועים (ה-P5).
עם זאת, מספר הצעות של חברי ה-G4 נדחו על ידי תנועת "United for Consensus" ובפרט על ידי היריבים הכלכליים או הפוליטיים שלהן.
חלק ממדינות העולם מתנגדות לתת מושב קבוע לחלק ממדינות ה-G4, למשל: הרפובליקה העממית של סין מתנגדת לצירופה של יפן כחברה קבועה במועצת הביטחון.
פקיסטן מתנגדת לצירופה של הודו וחלק ממדינות אירופה מתנגדות לצירוף גרמניה.
כל אחת מהחברות בברית, מסיבותיה שלה, רואה עצמה כמועמדת מתאימה למושב קבוע במועצת הביטחון של האו"ם:
לבדה מהווה כשישית מאוכלוסיית העולם (יותר מהממלכה המאוחדת, צרפת, ארצות הברית ורוסיה גם יחד), והיא המדינה המאוכלסת ביותר בעולם.
כיום היא הכלכלה השלישית בגודלה בעולם.
עקב סיבות אלה מבקשת הודו להצטרף למועצת הביטחון כחברה קבועה.
כל חמש החברות הקבועות במועצה הביעו תמיכה בצירופה של הודו (האחרונה שבהן היא סין שהודיעה על תמיכתה באפריל 2011).
המתנגדת העיקרית לצירופה של הודו היא יריבתה הגדולה, פקיסטן, החוששת שהודו תנצל את כוחה במועצת הביטחון כדי לפגוע באינטרסים שלה בקשמיר.
הודו מחזיקה בנשק גרעיני והיא אחת מחמש המדינות שאינן חתומות על האמנה למניעת הפצת נשק גרעיני של האו"ם.
נתון זה משפיע לרעה על מעמדה של הודו.
תרומתה של יפן לתקציב האו"ם היא השנייה בגודלה (אחרי ארצות הברית) – הסכום אותו תורמת יפן כל שנה לתקציבי האו"ם גדול מהסכום שאותו נותנות הממלכה המאוחדת, צרפת, רוסיה וסין גם יחד.
ככלכלה הרביעית בגודלה בעולם (נכון ל-2012) יפן סבורה כי גם לה מגיע מושב קבוע במועצת הביטחון של האו"ם.
רבות ממדינות אסיה הקשורות בקשרים כלכליים עם יפן תמכו בהענקת מושב קבוע במועצת הביטחון ליפן.
ארצות הברית, רוסיה והממלכה המאוחדת תומכות בצירופה של יפן כחברה קבועה במועצת הביטחון.
עם זאת, סין השמיעה בעבר התנגדות לצירוף יפן כחברה קבועה במועצת הביטחון.
קולות המתנגדים למושב יפני קבוע במועצת הביטחון טוענים שליפנים לא מגיע מושב קבוע בגלל מעשי הזוועה אותם ביצעו החיילים היפנים במהלך מלחמת העולם השנייה, שכן יפן עדיין לא התנצלה באופן מלא על מעשי הזוועה.
היא התורמת השלישית לתקציב האו"ם (אחרי ארצות הברית ויפן) והיא הכלכלה הגדולה ביותר באירופה והכלכלה החמישית בעולם.
מסיבות אלה רואה עצמה גרמניה כזכאית למושב קבוע במועצת הביטחון.
הקולות המתנגדים לצירופה של גרמניה באים בעיקר מאירופה – מדינות אירופיות רבות, כמו הולנד ואיטליה, אינן רוצות שגרמניה תגדיל את השפעתה הפוליטית בעולם (שכן הדבר יגרום להקטנת ההשפעה של מדינות אלה עצמן).
חששות דומים הביעו הממלכה המאוחדת וצרפת, אך עם זאת הן לבסוף תמכו במושב קבוע לגרמניה.
אחת ההצעות שעלו מתוך אירופה עצמה היא שצרפת והממלכה המאוחדת יוותרו על מושבן במועצת הביטחון של האו"ם ובמקומן יהיה מושב אחד קבוע לאיחוד האירופי.
עם זאת, הצעה זו אינה זוכה לתמיכה רבה עקב העובדה שאירופה כיחידה שלמה עדיין לא מנהיגה מדיניות אחידה, ולכן מעדיפות מדינות אירופה פיצול של הכוח הפוליטי.
בנוסף לזאת, ישנם הטוענים שאין לצרף את גרמניה למועצת הביטחון (הגוף שאחראי על שמירת השלום בעולם) בגלל זוועות השואה והשלטון בימי גרמניה הנאצית.
היא המדינה הגדולה ביותר באמריקה הדרומית במונחים של אוכלוסייה, כלכלה ושטח.
האוכלוסייה שלה היא החמישית בעולם וכלכלתה מדורגת במקום השביעי בעולם.
לאמריקה הדרומית, בדומה לאפריקה, אין נציגות קבועה במועצת הביטחון, ורבות ממדינות העולם תומכות בהענקת מושב קבוע לאחת ממדינות אמריקה הדרומית.
ברזיל רואה עצמה כמייצגת את האינטרסים של כל היבשת הדרום אמריקנית.
כל חמש החברות הקבועות תמכו בצירופה של ברזיל.
ההסתייגות היחידה הייתה של ארצות הברית שמוכנה לקבל את ברזיל כחברה קבועה, אך ללא זכות וטו.
המנהיגים הנוכחיים של מדינות ה-G4
GAN (ראשי תיבות של: Generative Adversarial Network) הוא סוג של מודל גנרטיבי ללמידת מכונה שתוכנן על ידי איאן גודפלו ועמיתיו בשנת 2014.
בהינתן סט אימון, ניתן להשתמש ב-GAN בשביל ללמוד את ההתפלגות שממנה מגיעים הנתונים, וכתוצאה מכך ניתן להשתמש בו בשביל ליצור דגימות חדשות שנראות כמו דגימות ששייכות למאגר הנתונים.
לדוגמה, GAN שאומן על מאגר תצלומים של בני אדם, יוכל ליצור תצלומים חדשים שנראים אותנטיים ומכילים מאפיינים מציאותיים רבים.
אף על פי שבמקור ה-GAN הוצע כסוג של מודל גנרטיבי ללמידה לא מונחית, הוכח שמודלים מהסוג הזה שימושיים גם בלמידה מונחית למחצה, בלמידה מונחית, ובלמידת חיזוק.
GAN מורכבת משני חלקים מרכזיים: רשת discriminator (מאבחן) ורשת generator (מחולל).
המחולל יוצר דגימות מזויפות והמאבחן מסווג האם הן מזויפות או אמתיות.
המאבחן הוא מסווג (classifier), ומטרתו להבחין בין דוגמאות אמיתיות, שנדגמו מההתפלגות של מדגם האימון, לבין דוגמאות מזויפות שנוצרו על ידי רשת נוירונים עצבית.
ב-GANs המאומנים ליצירת תמונות, הקלט ל-discriminator הוא תמונה.
הפלט של המאבחן מורכב מנוירון אחד או יותר, ומהווה "ציון" לתמונת הקלט.
מספרים גבוהים בפלט יציינו סיווג דוגמה כריאליסטית, בעוד שמספר נמוך יציין דוגמה שהdiscriminator מזהה כמזויפת.
ניתן להשתמש בפונקציות הפסד שונות למדידת המרחק בין ההתפלגות של המידע הנכון למידע שהמחולל מייצר כגון מרחק וסרשטיין 1 , דיברגנץ קולבק-לייבלר ודיבגרנץ ינסן-שאנון.
מטרת המאבחן היא להגדיל ככל הניתן את ההפרש בין הערך הניתן לדוגמאות האמיתיות לבין זה הניתן לדוגמאות המזויפות, (כלומר להגדיל ככל הניתן את המרחק בין התפלגות המידע האמיתי להתפלגות של הדוגמאות שנוצרו על ידי המחולל).
כדי שהמחולל לא ייצור כל פעם את אותה הדוגמה הוא מקבל בשכבת הקלט וקטור רעש אקראי.
רשת המחולל אמורה ללמוד למפות בין התפלגות וקטור הרעש לבין התפלגות המידע הנכון וכך להוציא כפלט דוגמאות שנדגמו מאותה ההתפלגות של המידע.
הרעיון המרכזי של GAN מבוסס על אימון של רשת נוירונים הנקראת "רשת גנרטיבית" שלומדת את התפלגות הנתונים, ומטרתה ללמוד לייצר נתונים חדשים שנראים כאילו נלקחו מאותה ההתפלגות.
האימון עצמו הוא "עקיף" תוך שימוש ברשת נוספת הנקראת "הרשת הדיסקרימינטיבית", שגם היא מתעדכנת באופן דינמי.
הרשת הדיסקרימינטיבית היא רשת שלומדת להבחין בין דגימה שהגיעה ממאגר הנתונים המקורי, לבין דגימה שהגיעה מהגנרטור.
כתוצאה מכך, אימון ה-GAN כולו הוא אימון משותף של שתי הרשתות, כאשר הרשת הגנרטיבית מייצרת דגימה במטרה להתחזות למאגר הנתונים האמיתי, והרשת הדיסקרימינטיבית היא מסווג בינארי שמנסה להכריע מי מהדגימות שקיבלה היא האמיתית.
עם הזמן, הרשת הדיסקרימינטיבית לומדת להבדיל בצורה טובה יותר בין הדגימות האמיתיות לבין אלו שהגיעו מהרשת הגנרטיבית, ואילו זו לומדת לייצר דגימות שהולכות ומידמות לדגימות מהמאגר האמיתי.
בסיום האימון המשותף, הרשת הגנרטיבית תוכל לייצר דגימות שנראות כמו דגימות שנוצרו מההתפלגות המקורית.
לכן, בתום שלב האימון, נוכל להשתמש ברשת הגנרטיבית לבדה ליצירת דוגמאות חדשות - באופן עצמאי, ללא הרשת הדיסקרימינטיבית.
למידה באופן הזה מאפשרת למודל ללמוד בצורה לא מונחית.
כאמור, הרשת הגנרטיבית מייצרת דגימות חדשות בעוד שהרשת הדיסקרימינטיבית מותאמת להבדלה בין דגימות אמיתיות לבין דוגמאות שהגיעו מהרשת הגנרטיבית.
מכיוון שיצירת דוגמאות מהתפלגות נתונה עשויה להיות בעיה קשה, GAN בדרך כלל משתמשים בהתפלגות שקל לדגום – כמו התפלגות נורמלית, והרשת הגנרטיבית לומדת למפות וקטור מ שמתפלג נורמלית לווקטור מההתפלגות הרצויה.
מטרת האימון של הרשת הגנרטיבית היא להגדיל את שיעור השגיאות ברשת הדיסקרימינטיבית, כלומר, "להטעות" את הרשת הדיסקרימינטיבית על ידי הפקת דגימות חדשות שהיא תטעה לחשוב שהגיעו מההתפלגות האמיתית.
GAN עשויים לסבול מ"קריסה למצב" (mode collapse), בעיה שבה הרשת הגנרטיבית מנצלת חולשות שהיא מזהה ברשת הדיסקרימינטיבית, ומייצרת דוגמאות רק מסוג יחיד.
במצב כזה הרשת הגנרטיבית מצליחה להערים על הרשת הדיסקרימינטיבית, אך כתוצאה מכך היא לא מצליחה להכליל את התפלגות הנתונים כראוי, וחסרים חלקים שלמים מהתפלגות הקלט.
לדוגמה, GAN שאומן על המאגר MNIST שמכיל דוגמאות רבות של כל הספרות כתובות בכתב יד, עשוי להשמיט ספרות מסוימות מהפלט שלו.
GAN כזה יכול ללמוד לייצר בצורה טובה רק את הספרות שלוש וארבע, ובכך להערים על הרשת הדיסקרימינטיבית, אך הוא לא ילמד למדל נכונה את מאגר הספרות המלא.
ניתנו כמה הסברים לבעיה, בין היתר: אימון יתר של הרשת הגנרטיבית בכל שלב ובחירה בפונקציית הפסד בעייתית.
GAN נמצאים בשימוש בשיפור תמונות אסטרונומיות וכן ניתן לדמות באמצעותם עדשות כובד לצורך מחקר חומר אפל.
בשנת 2019 השתמשו ברשת כזו בהצלחה למידול התפלגות החומר האפל באזור מסוים בחלל, כדי לחזות את העידוש הכבידתי שיתרחש.
GAN הוצעו כדרך מהירה ומדויקת למדל היווצרות של סילונים באנרגיה גבוהה והשתמשו בהם בשביל למדל מקלחות חלקיקים באמצעות קלורימטרים של ניסויים בפיזיקת חלקיקים.
GANs הוכשרו גם ליצירת קירוב מדויק של צווארי בקבוק בסימולציות יקרות חישובית של ניסויים בפיזיקת חלקיקים.
במאיץ החלקיקים CERN השתמשו ברשתות גנרטיביות בשביל להוכיח את הפוטנציאל של שיטות אלה להאצת סימולציות או לשיפור מהימנות ההדמיה.
ניתן להשתמש ב-GAN ליצירת אמנות ולשחזור של תמונות.
בתעשיית האופנה ניתן להשתמש ברשתות הללו ליצירת תמונות של דוגמניות אופנה דמיוניות, ללא צורך לשכור מודל, צלמת או מאפרת, או לשלם עבור אולפן.
זיהוי תמונות גלאוקומטיות המסייעות לאבחון מוקדם, אשר חיוני כדי למנוע אובדן חלקי או מוחלט של הראייה
הזקנת צילומי פנים כדי להראות כיצד המראה של אדם עשוי להשתנות עם הגיל
העברת סגנונות מפה בקרטוגרפיה והגדלת תמונות תצוגת רחוב
יצירת תמונות על פי טקסט, יכולת שיכולה לייתר שימוש במערכות חיפוש תמונות
יצירת סימולציות שמדגימות כיצד שינויי האקלים ישפיעו על בתים ספציפיים
מודל GAN בשם Speech2Face יכול ליצור תמונה של פניו של אדם לאחר האזנה לקולו.
בשנת 2016 נעשה שימוש ב-GAN ליצירת מולקולות חדשות עבור מגוון חלבונים הקשורים בסרטן, דלקות ופיברוזיס.
בשנת 2019 מולקולות שנוצרו על ידי GAN אושרו בניסוי שבוצע על עכברים.
ניתן לבצע שימוש זדוני בתמונות אנושיות שנוצרו באמצעות סינתזה על ידי GAN.
שימוש אפשרי כזה כולל הפקת תצלומים וסרטונים מזויפים לצורך הפללה.
כמו כן, ניתן להשתמש ב-GAN ליצירת תמונות פרופיל ייחודיות ומציאותיות של אנשים שאינם קיימים, על מנת לאפשר יצירת פרופילים מזויפים ברשתות החברתיות בצורה אוטומטית.
בשנת 2019 מדינת קליפורניה העבירה את הצעת החוק AB-602, האוסרת על שימוש בטכנולוגיות של סינתזת תמונות אנושיות ליצירת פורנוגרפיה מזויפת ללא הסכמת האנשים המתוארים.
באותה השנה עברה הצעת חוק נוספת - AB-730, האוסרת הפצה של סרטונים של מועמד פוליטי שעברו מניפולציות, בתוך 60 יום ממועד הבחירות.
שתי הצעות החוק נחתמו על ידי המושל גווין ניוסם.
החוקים נכנסו לתוקף בשנת 2020.
פק) הוא שם עט המשמש למחבר או מספר מחברים של מספר מאמרים אקדמיים שפורסמו במתמטיקה.
השם פק מזוהה לפעמים בהומור עם ג'ורג' וילבור פק, מושל לשעבר של מדינת ויסקונסין.
פק הופיע לראשונה כמחבר הרשמי של מאמר משנת 1979 שכותרתו "מקסימום אנטי-שרשרות של מערכים מלבניים".
Peck" נגזר מראשי התיבות של הכותבים בפועל של מאמר זה: רונלד גרהאם, דאגלס ווסט, ג'ורג' ב.
פורדי, פול ארדס, פאן צ'ונג ודניאל קלייטמן.
העיתון רשם בתחילה את השתייכותו של פק כ-זָאנָאדוּ, אך עורך כתב העת התנגד, אז רונלד גרהם נתן לו עבודה ב־Bell Labs.
מאז, שמו של פק הופיע בכשישה עשר פרסומים, בעיקר כשם בדוי של דניאל קלייטמן.
סטנלי הגדיר פּוֹסֶט של פק כסט מדורג מסודר חלקית שהוא דירוג סימטרי, דירוג לא מודאלי, ובאופן חזק.
הפוסטים במאמר המקורי של G.W.
Peck הם לא ממש פּוֹסֶטים של פק, מכיוון שאין להם את התכונה להיות סימטרית בדרגה.
ה-G15 מתמקד בשיתוף פעולה בין מדינות מתפתחות בתחומי השקעות, סחר וטכנולוגיה.
מאז הקמתה, הצטרפו לקבוצה גם צ'ילה, איראן וקניה, בעוד שיוגוסלביה כבר אינה חלק מהקבוצה, ופרו, שהייתה מדינה מייסדת, החליטה לעזוב את ה-G15 ב-2011. מספר החברות עומד על 17 מדינות, אך שם הפורום נותר ללא שינוי.
חלק מהיעדים של ה-G15 הם:
לרתום את הפוטנציאל המשמעותי לשיתוף פעולה גדול ומועיל הדדית בין מדינות מתפתחות
לערוך סקירה שוטפת של השפעת המצב העולמי ושל מצב היחסים הכלכליים הבין-לאומיים על מדינות מתפתחות
לשמש פורום להתייעצויות סדירות בין מדינות מתפתחות במטרה לתאם מדיניות ופעולות
לזהות וליישם תוכניות חדשות ומוחשיות לשיתוף פעולה בחצי הכדור הדרומי ולגייס תמיכה רחבה יותר אליהן
לקדם דיאלוג חיובי ופורה יותר בין צפון לדרום ולמצוא דרכים חדשות להתמודד עם בעיות בצורה שיתופית, בונה ותמיכה הדדית.
ה-G15 נמנע מהקמת מבנה מנהלי הדומה לארגונים בין-לאומיים, כמו האומות המאוחדות או הבנק העולמי, אך הוא מחזיק מתקן תמיכה טכנית (TSF) הממוקם בז'נבה.
ה-TSF פועל תחת ניהולו של היו"ר לשנה הנוכחית ומספק תמיכה נחוצה לפעילות ה-G15 ולמטרותיה.
כלים ופעולות נוספים של ה-G15 כוללים:
פסגת ראשי מדינות וממשלות: פסגת ה-G15 מאורגנת כל שנתיים, כאשר המיקום מתחלף בין שלושת האזורים המתפתחים של חברות ה-G15.
פגישות שנתיות של שרי החוץ: שרי החוץ של ה-G15 נפגשים בדרך כלל פעם בשנה לתיאום פעילויות הקבוצות וכדי להתכונן לפסגת מנהיגי ה-G15.
ועדת ההיגוי: ועדת היגוי המורכבת משלושה שרי חוץ - אחד ממדינת הפסגה המארחת הקודמת, אחד מהמדינה המארחת הנוכחית ואחד מהמדינה המארחת הבאה.
שלושת אלה אחראים על פיקוח ותיאום.
נציגים אישיים של ראשי מדינות וממשלות: כל מדינה חברה מיוצגת על ידי נציגים אישיים של ראשי מדינות וממשלות הנפגשים באופן קבוע בז'נבה.
בנוסף, פדרציית לשכות המסחר, התעשייה והשירותים (FCCIS) היא פורום מהמגזר הפרטי של מדינות החברות ב-G15. מטרת ה-FCCIS היא לתאם ולמקסם מאמצים לקידום עסקים, פיתוח כלכלי והשקעות משותפות במדינות ה-G15.
אזורמדינהאפריקה אלג'יריה מצרים קניה ניגריה סנגל זימבבואהאסיה הודו אינדונזיה איראן מלזיה סרי לנקהאמריקה הלטינית והקריביים ארגנטינה ברזיל צ'ילה ג'מייקה מקסיקו ונצואלה
מספר הפסגהתאריכיםהמארחתעיר מארחתמנהיג מארח11–3 ביוני 1990מלזיהקואלה לומפורמאהאטיר מוחמד227–29 בנובמבר 1991ונצואלהקראקס321–23 בנובמבר 1992סנגלדקארעבדו דיוף41994הודוניו דלהיפ"ו נרסימהה ראו55–7 בנובמבר 1995ארגנטינהבואנוס איירסקרלוס מנם63–5 בנובמבר 1996זימבבואההארארהרוברט מוגאבה728 באוקטובר – 5 בנובמבר 1997מלזיהקואלה לומפורמאהאטיר מוחמד811–13 במאי 1998מצריםקהירחוסני מובארכ910–12 בפברואר 1999ג'מייקהמונטיגו בייפ.
פטרסון1019–20 ביוני 2000מצריםקהירחוסני מובארכ1130–31 במאי 2001אינדונזיהג'קרטהעבד א-רחמן וחיד1227–28 בפברואר 2004ונצואלהקראקסהוגו צ'אבס1314 בספטמבר 2006קובההוואנהראול קסטרו1415-17 במאי 2010איראןטהראןמחמוד אחמדינז'אד152012סרי לנקהקולומבומהינדה ראג'פקסה
GCC הוא ה־GNU Compiler Collection (בעבר GNU C Compiler), מהדר לשפות מחשב שונות, בעיקר שפת C ו־, שפותח כתוכנה חופשית במסגרת מיזם GNU.
GCC החל כמהדר לשפת C, ובהמשך הורחב למספר שפות נוספות, בהן C++, Java ו־Fortran.
המהדר, ששימש בתחילת דרכו לשפת C בלבד, היה אחד המיזמים הראשונים של מיזם גנו, משום שהמיזם היה זקוק למהדר להידור כל קוד שיכתב במסגרתו.
את המיזם התחיל ריצ'רד סטולמן שהפיץ את הגרסה הראשונה ב־22 במרץ 1987 באמצעות FTP מ־MIT.
המהדר נחשב באותו זמן להישג מרשים במיוחד, בעיקר משום שנכתב על ידי אדם אחד.
המהדר היה מודולרי ומהיר, ועלה ביכולותיו על מהדרים מסחריים רבים.
ב־1990 תמך המהדר ב־13 ארכיטקטורות שונות.
בשנת 1997 קבוצת מתכנתים, שלא הייתה מרוצה מקצב הפיתוח האיטי של המהדר, פתחה אותו כמיזם עצמאי וכללה בתוכו מספר גרסאות נסיוניות.
המהדר החדש נקרא EGCS (ראשי תיבות: Enhanced/Experimental Gnu Compiler System - מערכת הידור נסיונית/משופרת של גנו), ובשנת 1999 מהדר זה הפך ל־GCC ה"רשמי".
הרישיון של GCC היה מלכתחילה GPL וכלל סעיף נוסף שמבטיח שהקוד שנוצר לא יידרש להתאים לכללי ה־GPL.
החל מגרסה 4.5 שונה הרישיון על מנת לאפשר כתיבת תוספים.
כמו שאר תוכנות מיזם גנו, קרן התוכנה החופשית מחזיקה בידיה את זכויות היוצרים לכל הקוד.
GB-PVR היא תוכנת PVR למחשב מסוג HTPC.
כמו כל תוכנת PVR, גם תוכנה זו מסוגלת לבצע הקלטה מתוזמנת, הקפאה ומעבר להקלטה וכן להציג מרחב רב של מדיות דיגיטליות כמו השמעת מוזיקה, צפייה בסרטי DVD, צפייה בתמונות, והקשבה לשידורי רדיו אינטרנט ו-FM.
התוכנה תומכת בכרטיסי טלוויזיה ל-PVR פופולרים ובנגן רשת מסוג media MVP.
כמו כן תומכת התוכנה בכרטיסי טלוזייה לשידורי טלוויזיה דיגיטליים ודואר אלקטרוני מסוג שידור וידאו דיגיטלי.
התוכנה תומכת רק בכרטיסי טיונר המשתמשים במקודד חומרה.
קהילת פיתוח פעילה מאוד מפיקה כמות גדולה של פלאג אינים להרחבת תכונות התוכנה, אך היישום עצמו אינו קוד פתוח.
התוכנה מספקת תמיכה טובה לשפה העברית.
GBU-15 (ראשי התיבות: Guided Bomb Unit - פצצה מונחית) הוא שמו של נשק דואה (מכונה גם "פצצה חכמה") המיועד להשמדת מטרות איכות.
הנשק יועד לשימוש במטוסי F-4 פנטום, F-111F, ו-F-15E.
חיל האוויר האמריקני משתמש בנשק זה כיום רק במטוסי ה-F-15E.
הנשק מורכב מרכיבים מודולריים המורכבים על פצצת שימוש כללי סימן 84 או לראש קרב של פצצת BLU-109. כל נשק מורכב מחמישה רכיבים – רכיב הנחיה קדמי, מתאם ראש הקרב, יחידת בקרה, רכיבי ההיגוי ומקטע קישוריות המידע של הפצצה.
רכיב ההנחיה מותקן על חרטום הפצצה ומכיל מערכת הנחיה טלוויזיונית לשעות היום או מערכת הנחיה המבוססת על הדמיית תת-אדום למבצעים בשעות הלילה או במזג אוויר גרוע.
מקטע קישוריות המידע שנמצא בזנב משדר עדכוני הנחיה למטוס המפעיל ומאפשר למפעיל מערכות הנשק להנחות את הפצצה בשליטה מרחוק אל עבר המטרה.
חיבור חשמלי חיצוני מאריך את ראש הקרב שמתחבר לרכיב ההנחיה וליחידת הבקרה.
החיבור נושא אותות חשמליים בין רכיב ההנחיה ליחידת השליטה.
רכיב קישוריות המידע מעביר הנחיות ומידע על הבקרה בין מערכת בקרת תא הטייס של המטוס המטיל והנשק עצמו בטרם השיגור.
רכיב ההיגוי מותקן בקצה האחורי של הפצצה ומורכב מארבע כנפיים המסודרות בצורת X עם כנפוני תמרון.
רכיב הבקרה מכיל את הטייס האוטומטי, שאוסף נתוני ניווט מאזור ההנחיה וממיר את המידע לאותות שמזיזים את משטחי הכנפיים כדי לשנות את מסלול נפילת הפצצה.
ניתן להשתמש בפצצת ה-GBU-15 בתקיפה ישירה או לא ישירה.
בתקיפה ישירה, הטייס בוחר מטרה לפני השיגור, נועל את מערכת הנחיית הנשק על המטרה ומטיל אותה.
מערכת ההנחיה מנווטת את הפצצה למטרה, דבר המאפשר לטייס לעזוב את האזור.
בתקיפה לא ישירה מונחה הנשק בשליטה מרחוק לאחר ההטלה.
הטייס משחרר את הנשק, ובעזרת שליטה מרחוק מנחה את הפצצה למטרה.
ניתן לנעול את יחידת הביות על מטרה שמתגלה במהלך ההנחיה ולהעביר את הנשק למצב אוטונומי.
הנשק מתוכנן לביצועים מיטביים בהטלה מגובה נמוך עד בינוני.
כל הפצצות מסוג זה שנעשה בהם שימוש במלחמת המפרץ הוטלו ממטוסי F-111F.
במרכז הניסויים של חיל האוויר (Air Force Development Test Center) שבבסיס חיל-האוויר אגלין שבפלורידה, החלו לפתח את פצצת ה-GBU-15 בשנת 1974. חיל האוויר ביקש במקור להעניק לשתי מערכות הנשק כינויים של טילים: AGM-112A ו-AGM-112B.
הבקשה נדחתה מפני שהנשק החדש לא היה בעל הנעה ולכן קיבל את הכינוי GBU.
הכינוי M-112 נותר ללא שימוש כתוצאה מכך.
הנשק הוא תוצר השיפור של הפצצות המונחות הראשונות שהשתמשו בהם במלחמת וייטנאם.
ניסויים עם הנשק החדש החלו בשנת 1975. ה-GBU-15 עם מערכת ההנחיה הטלוויזיונית, השלימה את הערכת מבחניה המבצעיים בנובמבר 1983. בפברואר 1985, הערכות ומבחנים מבצעיים ראשונים הושלמו על מערכת ראש-הביות שהתבסס על הנחיית הדמיית תת-אדום.
בדצמבר 1987, הנהלת התוכנית שהייתה אחראית לפיתוח פצצת ה-GBU-15 הועברה ממפקדת מערכות חיל האוויר (Air Force Systems Command) למפקדת הלוגיסטיקה של חיל האוויר (Air Force Logistics Command).
המפקדות אוחדו בשנת 1992 למפקדת הציוד של חיל האוויר (Air Force Materiel Command).
במהלך תהליך איחוד המפקדות, הפצצה GBU-15 והגרסה בעלת ההנעה שלו, טיל האוויר-קרקע AGM-130, נקבעו להיות שייכות לאותה משפחת נשק בשל המשותף ביניהם.
המשרד האחראי על דיוק התקיפות בבסיס חיל האוויר אגלין, נהיה לאחראי היחיד על ה-GBU-15, בעוד שמרכז הלוגיסטיקה של בסיס חיל-האוויר היל שביוטה מספק להם תמיכה.
ייעוד עיקרי: נשק במשקל 1,000 ק"ג ללא הנעה, המונחה על ידי מערכות טלוויזיה או תת-אדום
טווח: 9 עד 28 קילומטר
GBU-28 היא פצצה מונחית לייזר המוטלת ממטוס ומכונה "מפצחת בונקרים" בשל יכולתה לחדור ולפוצץ בונקרים מחופרים בתוך האדמה.
הפצצה פותחה והותאמה במיוחד לצבא ארצות הברית ונעשה בה שימוש לראשונה במלחמת המפרץ ב-1991 וכן במלחמת עיראק ב-2003 כנגד מרכזי פיקוד ושליטה של צבא עיראק.
הפצצה מונחית אל עבר המטרה בעזרת קרן לייזר.
ראש החישה של הפצצה מאתר נקודת לייזר המוקרנת על ידי מטוס או על ידי כוחות מיוחדים על הקרקע לעבר המטרה והפצצה מוטלת ודואה לכיוונה.
הפצצה מנווטת באמצעות מערכת ניווט אינרציאלית ו-GPS.
בניסויים שנערכו במדבר נבדה, הוכיחה הפצצה כושר חדירה לאדמה עד לעומק של 30 מטרים או חדירה לבטון מזוין עד לעומק של 6 מטר טרם הפיצוץ.
ב-2011 פורסם כי ממשל אובמה סיפק לישראל 55 פצצות מסוג זה.
במהלך מלחמת המפרץ, התעורר צורך אצל צבאות הקואליציה בפצצות שחודרות לעומק האדמה, עם יכולת דומה לפצצות דוגמת הגרנד סלאם שהייתה בשימוש במלחמת העולם השנייה.
לאף חיל אוויר במערב לא היה פצצה עם יכולת כאלו.
ארצות הברית פיתחה תוך פרק זמן קצר של כ-28 יום מפצחת בונקרים, מונחית לייזר, שנקראה GBU-28.
במהלך המלחמה הפצצות הוטלו על ידי מפציצי F-111 ארדברק ומטוסי F-117 נייטהוק חמקנים.
הפורד-פילקו GAU-7/A הייתה תוכנית כושלת, שיזם חיל האוויר האמריקני בשלהי שנות השישים לפיתוח תותח חדש עבור ה-F-15 איגל שיחליף את ה-M61 וולקן.
ה-GAU-7/A היה מקלע גאטלינג בקליבר 25 מ"מ שעשה שימוש בפגזים חסרי תרמיל.
הוא יועד להיות בעל טווח ארוך יותר ועוצמת פגיעה רבה יותר מהוולקן, בעוד שהפגזים חסרי התרמיל נועדו להפחית את בעיות האחסון או הפליטה של התרמילים המשומשים, ששתיהן היוו בעיות משמעותיות עבור מטוסי קרב.
חרף ההוצאה הכספית הרבה, המיזם והתחמושת שלו התגלו ככישלון, והוא בוטל ב-1974. על-כן תותח ה-M61A1 וולקן שימש גם את ה-F-15, כפי ששימש את מרבית מטוסי הקרב האמריקניים מאז 1956.
GBU-8 היא פצצת דאייה בעלת מערכת הנחיה אלקטרו-אופטית שמורכבת מפצצת השימוש הכללי סימן 84 וערכת הנחיה מתוצרת רוקוול שהופכת את "פצצת הברזל" לנשק מונחה "שגר ושכח".
היא הייתה בשירות חיל האוויר האמריקני, וכן בשירות חיל האוויר הישראלי, שם כונתה "אגרוף אפור".
ערכת הנחיה דומה פותחה גם לפצצת הסימן 118 והפכה אותה לפצצה מונחית שכינויה GBU-9.
ערכת ההנחיה מורכבת מראש ביות שכולל מצלמת טלוויזיה אשר מורכבת על חרטום הפצצה, משטחי יצוב לאורך גוף הפצצה וארבעה כנפוני זנב המסודרים בצורת "X" שנועדו לניהוג הפצצה.
פותחו שני סוגים של ערכות הנחיה אותן ניתן להרכיב לחלופין על פצצת הסימן 84: KMU-353 בעלת ראש ביות המתביית על המטרה על-פי ניגודיות התמונה המתקבלת ממצלמת טלוויזיה שחור-לבן, ו-KMU-359 בעלת ראש ביות המתביית על המטרה על-פי הדמיית תת-אדום ונועד לתקיפה בלילה.
ערכת הנחיה דומה ל-KMU-353 שכונתה KMU-390 פותחה לפצצת הסימן 118 והפכה אותה לפצצה מונחית שכינויה GBU-9.
לפני הטלת הפצצה, מתמרן הטייס את המטוס על מנת שהמטרה תיראה בצג הטלוויזיה אשר בתא הטייס ונועל את מערכת ההנחיה של הפצצה עליה.
לאחר הטלת הפצצה יכול הטייס להסתובב על-מנת לחמוק מנשק נ"מ שמגן על אזור המטרה, בעוד הפצצה הנעולה על המטרה עושה את דרכה לעברה עד לפגיעה בה.
במלחמת וייטנאם נאלצו טייסי חיל האוויר האמריקני להתמודד עם הגנת נ"מ כבדה בסביבת אתרים חשובים בווייטנאם אשר הקשתה עליהם לפגוע בהם באמצעות פצצות שימוש כללי שחייבו ביצוע יעפי הפצצה בקרבה רבה למטרה.
על רקע זאת העניק חיל האוויר האמריקני ב-1967 חוזה לחברת רוקוול לפיתוח ערכת הנחיה אלקטרו-אופטית לפצצות הסימן 84 שלו, על-מנת שישמש להפצצת מטרות איכות במרחק רב מהן, תוך מזעור החשיפה של מטוסיו למערכי ההגנה של האויב.
המערכת נבדקה בידי יחידות מטוסי F-4 פנטום בלחימה בווייטנאם ב-1969. יותר מ-4,000 ערכות הנחיה יוצרו.
חיל האוויר האמריקני הטיל כ-700 פצצות GBU-8 במהלך מלחמת וייטנאם.
בשנת 1976 נכנסה הפצצה לשירות בחיל האוויר הישראלי, וקיבלה שם את הכינוי "אגרוף אפור".
במלחמת לבנון הראשונה הושמדו באמצעותה שתי מטרות.
בשנת 1991 הוצאה הפצצה משירות בחיל האוויר הישראלי.
ראש קרב: פצצת סימן 84
ראש קרב: פצצת סימן 118
Massive Ordnance Air Blast (בראשי תיבות MOAB, בעברית: חימוש פיצוץ אווירי מסיבי; מכונה גם: "Mother Of All Bombs", בעברית: "אם כל הפצצות" או "פצצת מואב") היא פצצה מונחית אמריקאית הנחשבת לפצצה השנייה בגודלה שאינה פצצה גרעינית בארסנל החימוש האמריקני (לאחר פצצת MOP).
סימון הפצצה הוא GBU-43/B; ראשי התיבות GBU הם Guided Bomb Unit - פצצה מונחית.
בשל גודלה, היא נישאת על ידי מטוס התובלה C-130 הרקולס או המפציץ החמקן - B-2 ספיריט.
ניסויי הפצצה הראשונים נערכו לראשונה ב-11 במרץ 2003, ופעם נוספת ב-21 בנובמבר 2003, זמן קצר לפני הפלישה לעיראק.
תמונות הניסוי פורסמו זמן קצר לאחר מכן.
הסיבה העיקרית לכך הייתה רצונה של ארצות הברית להרתיע את סדאם חוסיין, נשיא עיראק דאז, ואת צבאו.
עם פרסום התמונות טען בפומבי מזכיר ההגנה של ארצות הברית דאז דונלד רמספלד:.
ב-13 באפריל 2017 נעשה שימוש מבצעי ראשון בפצצה, כאשר חיל האוויר האמריקני תקף בפצצה זו מתחם תת-קרקעי של כוחות המדינה האסלאמית במחוז אצ'ין בחבל ננגרהאר באפגניסטן.
הפצצה הוטלה ממטוס תובלה MC-130 הרקולס.
לפי דיווח משרד ההגנה באפגניסטן, כתוצאה מהתקיפה נהרגו 94 מחבלים, הושמדו מאגר נשק ורשת מנהרות ששימשו את הארגון, ואף אזרח לא נפגע במתקפה.
פצצת ה-MOAB מורכבת מתערובת מיוחדת של חומרי נפץ המכונה: Composition H6. אשר כוללת:
תערובת חומרי הנפץ של פצצת ה-MOAB, שוקלות כ-8.5 טונות, המהוות כ-86% מהמשקל הכולל של הפצצה.
צפיפות חומר הנפץ היא: 1.72 גרם לסמ"ק.
ומהירות הפיצוץ היא: 7,367 מטרים לשנייה.
השוואה לפצצה הרוסית - FOAB
פצצת MOAB נחשבת לנשק הלא-גרעיני העוצמתי ביותר אחרי "פצצה וואקום אווירית בעוצמה מוגברת" (Aviation Thermobaric Bomb of Increased Power), הפצצה שפיתחה בתגובה רוסיה וזכתה לכינוי "אבי כל הפצצות" (FOAB), הנחשבת לחזקה ממנה פי ארבעה.
נתוןאם כל הפצצות - MOABאבי כל הפצצות - FOAB חומר נפץ: 8,500 קילוגרמים 7,100 קילוגרמים שווה ערך TNT: 11 טונות 44 טונותרדיוס ההרס:150 מטר300 מטרניווט: INS/GPS לא ידוע - מוערך GLONASS
GCI – המרכז הגמולוגי הבינלאומי היא חברה מסחרית שמפעילה מעבדות גמולוגיות בישראל, הודו ורוסיה, ומכללה העוסקת בתחום הגמולוגיה.
החברה מנפיקה תעודות גמולוגיות וחוות דעת לעוסקים בענף היהלומים והתכשיטים ולציבור הרחב.
במכללה מתקיימים לימודים לתיעוד, מיון, סיווג, תמחור, הערכה וזיהוי של יהלומים מלוטשים, יהלומי גלם, תכשיטים ואבני חן.
מקנה תעודות "מתעד יהלומים" וכן "גמולוג מוסמך .G.G".
למכללה 3 קמפוסים מרכזיים בסמיכות למרכזי הייצור והסחר ביהלומים בישראל, רוסיה והודו.
המשרד הראשי של רשת המעבדות נמצא בבורסת היהלומים הישראלית ברמת גן.
החלה לפעול בשנת 1998. שנה לאחר מכן נכנסה להסכם שיתוף עם רשת המעבדות היפנית TGL ובאותה שנה בדצמבר, קיבלה רישיון והכרה מה AGL – ארגון המעבדות היפני.
המעבדה מחזיקה בסט אבני בוחן (master stones) לבדיקת צבע ביהלומים שנבדק, אושר ומוספר כסט אבני מאסטר יפני מספר 069, על ידי הוועדה האדמיניסטרטיבית של JAA.
בשנת 2004 קבלה רישיון מממשלת רוסיה והחלה את פעילותה במוסקבה.
את פעילותה במזרח והקימה שישה מרכזים גמולוגים בהודו: מומביי, דלהי, היידראבאד, אינדור, אחמדאבאד וכלכותא.
מחלקת הפיתוח והמחקר עוסקת בהרחבת הידע במדע הגמולוגיה, בעזרת ציוד מדעי – Spectrophotometer, FTIR, Raman – המבוסס על קרניים נראות ובלתי נראות, בעיקר בתחום האינפרא אדום והאולטרא סגול.
במחקר קריסטלוגרפי המכשור מאפשר בחינה של מבנה האטומים ביהלומים ובאבני החן, של האפשרות לשיפור מראה האבנים ואבחון אבנים שעברו טיפול.
בנוסף, המחלקה עוסקת בדרכי חיתוך וצורות חדשות לאבני חן, ומענה להיבט המדעי ברישום פטנטים.
הוקמה במקביל להקמת המרכז הבינלאומי לגמולוגיה.
המכללה מכשירה סטודנטים לעיסוק בענף היהלומים, התכשיטים ואבני החן המכללה מכשיר גמולוגים מוסמכים גם ברוסיה והודו.
היא מציעה מסלולי לימוד שונים – קורס יהלומים, קורס להכרת חומר הגלם, קורס אבני חן (מיון וסיווג) וקורס ניהול עסקי.
ניתן למי שישלימו בהצלחה את כל ארבעת הקורסים הנדרשים, תהליך שלוקח כשנתיים.
הקורסים מקנים תעודה מקצועית המוכרת על ידי משרד התעשייה והמסחר.
התוכנית כוללת לימודים עיוניים ומעשיים.
התלמידים עובדים עם יהלומים טבעיים במשקלים של עד 12 קראט וכן עם יהלומים מטופלים ויהלומים בצבעים שונים וחיקויים.
מדי שנה מסיימים את המכללה כ-600 בוגרים.
חלק מהסטודנטים לומדים בקורסים המשותפים למכללה ולבורסת היהלומים הישראלית, שמספקת לחבריה קורסי ההשתלמות וההכשרה באמצעות המכללה.
המכללה מעבירה קורסים בתחומים נוספים, כגון גישור, עיבוד תכשיטים ושיווק באינטרנט.
במכללה בישראל מתקיימים לימודים לקראת תואר ראשון (אמריקאי) בשיתוף עם אוניברסיטת מרסי בניו יורק, שהיא מוסד אקדמי מוכר בארצות הברית.
ארבעת הקורסים הנדרשים לקבלת התואר " גמולוג מוסמך" מקנים יחד 90 נקודות אקדמיות.
בחודשים יולי ואוגוסט מתקיימים מדי שנה שני מחזורים של לימודי הקורס המיועדים לנוער.
מנהל המכללה הוא יהודה יקר.
GAZ-69 היה רכב שטח מתוצרת ברית המועצות שיוצר על ידי חברות גא"ז ואוא"ז.
חלק ניכר מכלי רכב זה שימש את הצבא ואת זרועות הביטחון האחרים בברית המועצות.
הרכב פותח במשרדי התכנון של חברת גא"ז בשנים 1946–1948. הייצור הסדרתי במפעלי גאז החל בשנת 1953. בשנת 1954, במקביל לייצור במפעלי גא"ז, החל ייצור של GAZ-69 גם במפעל אוא"ז.
בשנת 1956 הייצור שלו במפעלי גאז הופסק ועד לשנת 1973 הוא יוצר אך ורק במפעלי אוא"ז.
בשנת 1973 הופסק ייצורו של GAZ-69 בברית המועצות.
בסך הכל יוצרו כ-600 אלף רכבים.
בנוסף לייצור בברית המועצות יוצר GAZ-69 גם ברומניה ובקוריאה הצפונית ברישיון סובייטי.
הרכב יוצא ל-56 מדינות שונות בעולם, בחלק מהן נמצא בשימוש עד היום.
במהלך מלחמת ששת הימים ומלחמת יום הכיפורים כמה עשרות GAZ-69 נפלו שלל בידי צה"ל.
אחד מהם ניתן לראות במוזיאון בתי האוסף בתל אביב.
זהו דגם בעל 2 דלתות.
בתוך מרכב הרכב מותקנים שני מושבים מקדימה – לנהג ומלווה, בחלק אחורי – שני ספסלים מתקפלים המותקנים לאורך המרכב.
על הספסלים בחלק האחורי ניתן להסיע 6 אנשים (3 מכל צד) או לקפל אותם, כדי לפנות מקום להשאת מטענים שונים.
כונה "דגם חקלאי" (הוא סופק בתור רכב עבודה למנהלי קולחוזים) או רכב מפקדים.
בדגם זה בחלק האחורי במקום ספסלים הותקן מושב רכב תקני ל-3 אנשים (כמו ברכב פרטי).
GAZ-46 – רכב אמפיבי על בסיס GAZ-69.
2P26 – בחלק האחורי של הדגם זה הותקנה מערכת לשיגור טילי נ"ט מסוג 3M6 Shmel.
ARO IMS-57 – ההעתק הרומני של GAZ-69.
תיבת הילוכים ידנית - 3 הילוכים + הילוך אחורי.
קיבולת מכל הדלק: 60 ליטר.
מהירות מרבית – 90 קמ"ש (בכביש).
Gconf היא תוכנה לאחסון הגדרות מערכת בה משתמש שולחן העבודה של GNOME ותוכנותיו כדוגמת הרישום במערכות ההפעלה חלונות.
המערכת נשלטת על ידי ה־Daemon Gconfd, הסורק שינויים בתוכנת ה-Gconf וכשאלו קורים הוא שומר אותם אוטומטית.
טכניקה זו נקראת "auto-apply" (שמירה אוטומטית), בניגוד לטכניקת ה-"explicit-apply" (שמירה מפורשת) הדורשת מהמשתמש אישור מפורש להחלת השינוי.
ה-Gconf בנוי כעץ תיקיות המכיל קובצי XML.
במערכת הקבצים של המחשב הקבצים נמצאים בנתיב ~/.gconf
לעיתים עשוי תוכן ה-Gconf להיות מאוחסן בצורות נוספות אך רובו נמצא בקובצי XML.
ה-Gconf נועד לשינוי הגדרות ידני של המערכת, אך משתמש רגיל לא נדרש למגע ישיר עם התוכנה, אלא משנה אותה ללא ידיעתו באמצעות תוכנות תיווך שונות.
ספריית GTK+, החל מגרסה 3.0, מספקת מנגנון חלופי לשמירת תצורה בשם dconf.
הוא שומר את המידע על הדיסק בפורמט יעיל יותר מ-XML.
קריאה יכולה להעשות באמצעות גישה ישירה לקובץ, אולם כתיבה דורשת תיווך של תהליך שירות בשם dconfd.
GAZ 66 היא משאית קלה סובייטית שיוצרה במפעל גא"ז בעיר ניז'ני נובגורוד בין השנים 1964–1999. במהלך תקופה זו נבנו כ-960 אלף משאיות מסוג זה.
המשאיות הראשונות מדגם זה נבנו בשנת 1962 כפיתוח המשך של משאית GAZ 62 שהייתה בעלת יכולת העמסה של 1.2 טון.
הייצור הסדרתי החל בשנת 1964. במהלך שנות ה-60 המשאית קיבלה מספר פרסים בתערוכות סובייטיות.
המשאית הייתה בשימוש רחב בכוחות המזוינים של ברית המועצות ושימושה נמשך בצבא הפדרציה הרוסית.
הייצור הסדרתי הופסק בשנת 1995. בשנים 1995-1999 נמשך ייצור מכוניות מדגם 40-GAZ 66 ומכונית אחרונה מדגם זה נבנתה בשנת 1999.
המשאית נבנתה ליכולת העמסה של 2 טון והיא בעלת יכולת תנועה בתנאי כביש קשים.
תא הנהג של המשאית ממוקם מעל המנוע באזור הגלגלים הקדמיים.
המשאית בעלת תכנון מיוחד עם עומס שווה על הציר הקדמי והציר האחורי.
הדבר חשוב להתאמת המשאית לשימוש בחיל הנחתים.
עם זאת, מיקום תא הנהג מעל הגלגלים הביא לפגיעות גבוהה ממוקשים, דבר שהתגלה במהלך מלחמת אפגניסטן.
המהירות המרבית של הדגם הבסיסי היא 90 קמ"ש.
תא הדלק של המשאית מכילה 210 ליטר בנזין.
במהלך השנים נבנו סוגים שונים מותאמים לשימושים שונים.
GAZ-2330 Tigr (רוסית: ГАЗ-2330 Тигр) הוא רכב שטח צבאי מתוצרת גא"ז הרוסית.
הרכב מספק מקום לעד 10 אנשים ובעל מנוע מתוצרת מסוג B205 20 טורבו–דיזל ובעל 205 כוח סוס.
הרכב פותח בתחילת המאה ה-21 לפי הזמנת חברה מאמירויות המפרץ.
בסופו של דבר הוא לא סופק, אך בידי המפעל נותר תכנון שמתאים לייצור סדרתי.
לאחר הצגת הרכב למפקדי מערכת הביטחון הרוסית למפעל הועברו הזמנות לייצור.
כיום משמש בעיקר את צבא היבשה הרוסי והכוחות המיוחדים.
GAZ-2975: אב טיפוס של כלי רכב ספורט עם שלוש דלתות, לא משוריין, לפני ההסמכה.
GAZ-23304: גרסה לא משוריינת בעלת חמש דלתות (בגרסה הסטנדרטית לרכב יש 3 דלתות) עם החלק האחורי צירים דלתות.
GAZ-233001/GAZ-233011: גרסה לא משוריינת, רב תכליתית עם 5 דלתות ובעל גוף בצורת טנדר.
GAZ-233002/GAZ-233012: גרסה לא משוריינת, בעלת דלת כפולה וגוף בצורת טנדר.
GAZ-233001: גרסה אזרחית לא משוריינת של הרכב.
GAZ-23034 SPM-1: גרסה משוריינת משטרתית לרכב, בעלת חלונות חסינות כדורים.
"GAZ-29651 "The Punisher: גרסה משוריינת שמסוגלת להעביר מסע של עד 1-2.5 טון.
"Powertrain R-145BMA "Tiger: רכב הנדסי שמשמש בתור רכב מודיעין ותקשוב בשדה הקרב.
גרסה בעלת מערכת שיגור טילים נגד טנקים."GAZ "Tiger" "project 420VPK-233114 Tiger-M: רכב משוריין, בעל שלדה חזקה יותר מהגרסאות הקודמות.Tiger-6A"GAZ-233014 CTC "Tiger:''' גרסה מיוחדת של הכוחות המיוחדים של רוסיה.
- בשימוש על ידי משטרת ארמניה וצבא ארמניה.
- הכוחות המזוינים של רוסיה.
- צבא מצרים - באוקטובר 2018 הכריזו המצרים כי ירכשו את הטייגר לשימוש יחידות משרד הפנים אך מספר כלי רכב מהדגם המשוריין נראו בשורות הצבא המצרי בסיני החל מפברואר 2019.
GDDR SDRAM, או בקיצור GDDR הוא זיכרון RAM אשר דומה ל־DDR SDRAM שמיועד לכרטיסים גרפיים.
GDDR ו־DDR SDRAM משתפים ביניהם טכנולוגיות מסוימות לרבות העברת נתונים כפולה (החל מ-GDDR5, במהירות מרובעת) ישנם תשעה סוגים של GDDR כאשר האחרון הוא החדש ביותר והמהיר ביותר:
GDDR RAM תומך גם באלגוריתמים לוגיים מסובכים יותר לעומת DDR RAM.
הטכנולוגיה המתחרה ל-GDDR היא HBM .
Galois/Counter Mode הוא מצב הפעלה של צופן בלוקים שפותח ב-2005 על ידי ג'ון ויגה מחברת Secure Software ודייוויד מקגרו מסיסקו, המשלב צופן סימטרי במצב מונה ופונקציית גיבוב אוניברסלית מעל שדה סופי מורחב, כדי לייצר הצפנה מאומתת עם מידע נלווה המסומנת בקיצור AEAD לפי פרדיגמה של "הצפנה ואז אימות".
השיטה מבוססת על רעיון שהוכח כבטוח על ידי בלייר, קיליאן, רוגווי ואחרים ומסתמך גם על ביטחון הצופן הסימטרי שבבסיסו, בהנחה שהוא תמורה פסאודו-אקראית (צופן AES נראה כעונה להגדרה זו, אם כי לא קיימת הוכחה פורמלית).
כמו כן GCM יעיל וקל להטמעה בחומרה ומאפשר ביצועים טובים גם בתוכנה, בעיקר אם מנצלים טבלאות אחזור (lookup table).
האלגוריתם מצפין את המידע ומייצר טקסט מוצפן ותג אימות מהמידע המוצפן ומידע נלווה נוסף אם קיים, כאשר תג האימות מבטיח מעצם ההגדרה שלא ניתן יהיה לזייף טקסט מוצפן ותג מתאים ללא ידיעת מפתח ההצפנה הסודי המשותף, כך שפונקציית האימות של המקבל תחזיר 'אמת'.
GCM חופשי לשימוש ואינו מעוגן בפטנט או זכויות יוצרים.
והוא אומץ על ידי המכון הלאומי לתקנים וטכנולוגיה של ממשלת ארצות הברית בתקן NIST SP800-38D להצפנה מאומתת ובתקן IEEE 802.1AE.
הוצע ב- ונכלל בפרוטוקול SSL.
הוא פופולרי בשל ביצועיו הטובים, תפוקתו מהמהירות הידועות כיום להצפנה מאומתת (בערך 3.7 cpb על מעבד אינטל 64 ביט).
מפתח הצפנה באורך המתאים לצופן הבלוקים שבשימוש (בדרך כלל 128 סיביות).
מפתח ההצפנה צריך להיות משותף גם למקבל.
וקטור אתחול שאינו סודי, בגודל הנע בין בית אחד ל- בתים.
הערך המומלץ לצורך ביצועים אופטימליים הוא 96 סיביות.
טקסט מקור בגודל שבין אפס בתים ל-.
מחרוזת ריקה מסומנת כאן "{}".
דטה מאומתת נוספת המסומנת כאן .
זהו מידע גלוי נלווה, שאמור להיות מאומת אך לא מוצפן.
טקסט מוצפן שגודלו בדיוק כגודל .
תג אימות שגודלו יכול להיות בין 64 ל-128 סיביות (בין שמונה לשישה עשר בתים).
אורך התג מסומן כאן ב-.
אלגוריתם הפענוח המאומת מקבל את ומפיק את הטקסט המקורי או סימן מיוחד "FAIL" המציין שהאימות נכשל, אם הייתה שגיאה.
לפי הגדרת האלגוריתם, הפענוח המאומת יחזיר את רק אם הערכים חושבו על ידי פונקציית ההצפנה המאומתת של GCM.
במידה שאחד מהם שונה אפילו במעט, בסיכוי גבוה מאוד אלגוריתם הפענוח יחזיר הודעת שגיאה.
כאשר אז המשמעות היא שאחד הערכים שגוי בגלל תקלה או בשל שינוי זדוני.
המידע הנלווה משמש כמידע תפעולי ועשוי להכיל כתובות IP, פורטים, מספרי גרסאות וכיוצא בזה.
אילו בדרך כלל מהווים חלק מהכותר הנלווה למידע כדי לאפשר למערכת בצד השני לטפל בו בצורה נכונה, לכן אמור להיות במצב גלוי.
הפרוטוקול מאפשר לאמת ולהבטיח את שלמות המידע הנלווה כדי להגן על סודיות המידע המוצפן מפני התקפת מוצפן-נבחר.
המטרה העיקרית של ה- שנקרא גם Nonce היא לספק ערך ייחודי וחד פעמי שנדרש בכל פעם שמפעילים את האלגוריתם עם מפתח נתון.
ה- אינו חייב להיות סודי ויכול להיות מספר אקראי או נומרטור כלשהו שצריך להיות ידוע גם לצד המקבל, המגבלה היחידה היא שלא יחזור על עצמו עם מפתח נתון.
אם מכיל 0 בתים, ו- מכיל בתים כלשהם, אזי למעשה מתקבל אימות של בלבד.
והיות ש- נותר גלוי, במקרה זה GCM מתנהג כקוד אימות מסרים ללא הצפנה.
לצורך ההבחנה מסמנים מקרה זה כ-GMAC.
הערך צריך להיות לפחות 64 כדי לקבל רמת ביטחון מינימלי של .
לטענת המפתחים התקפה על GCM של חיפוש רנדומלי של תגים עד שנמצא זיוף, תצליח בהסתברות של כאשר הוא מספר הבלוקים שהוצפנו.
לכן אפקטיבית חוזק התג הוא בסדר גודל של סיביות.
מסיבה זו לא מומלץ להצפין עם מפתח נתון יותר מ- בתים.
באלגוריתם הבא מייצג את צופן הבלוקים, פירוש הוא הצפנה של עם המפתח .
הפונקציה מחזירה ערך בגודל 64 סיביות המייצג את מספר הסיביות של .
הביטוי מתייחס למחרוזת של אפסים.
הביטוי מייצג שרשור, כלומר חיבור של עם למחרוזת ארוכה יותר המכילה את שניהם בזה אחר זה.
הפונקציה מחזירה את הסיביות המשמעותיות ביותר של .
הערכים מייצגים את חלוקת המסר למקטעים לפי הנוסחה .
כאשר כך ש- מורכב למעשה ממערך של בלוקים בגודל 128 סיביות פלוס בלוק אחד בגודל סיביות המרופד באפסים לפי הצורך כדי להשלימו לגודל בלוק מלא.
למעשה מתקבל (הכוכבית מציינת שאורכו של הבלוק האחרון יכול להיות קטן מ-128).
כאשר סך כל סיביות הוא .
הפונקציה מייצגת קידום ערכו של באחד מודולו .
למעשה יכול להיות גדול מ-32 סיביות אך המונה נשאר בשל הצמצום המודולרי בגודל 32 סיביות.
הסימן מייצג XOR והפונקציה GHASH מוגדרת להלן.
פונקציה רקורסיבית המגדירה את ערכי החל מ- עד כדלהלן:
תג האימות מושווה לתג המקורי שהגיע יחד עם .
אם הם שווים מוחזר אם לא, מוחזר "FAIL".
שים לב שכדי למנוע התקפת תזמון, התהליך מתנהל באופן זהה גם במקרה של שגיאה כלומר במקרה של כישלון FAIL יוחזר רק לאחר שורה 6. אף על פי שאפשר לדעת אם חל שינוי בחלק מהערכים שהתקבלו כבר בשורה 3.
בפונקציה GHASH מבוצע כפל מודולרי בשדה הבינארי מודולו .
כלומר רואים במחרוזות הסיביות 'כמקדמים בינאריים' של פולינומים ממעלה נמוכה מ-128 לפי סדר בתים גדול (כלומר הסיבית הכי המשמעותית מייצגת את המקדם הראשון).
לצורך הצמצום המודולרי משתמשים בפולינום פרימיטיבי קבוע המיוצג על ידי המחרוזת (כלומר הבית הראשון מכיל את 11100001 (0xE1) והיתר אפסים, בסך הכול 128 סיביות או 16 בתים).
בפונקציה מתבצע הכפל של הקבוע (שהוא תוצאת הצפנה של מחרוזת אפסים) במשתנה הדרך הארוכה לחישוב אינה יעילה, אפשר לפשט את התהליך על ידי רקורסיה של הכפלות בפולינום המיוצג על ידי האלמנט המקביל למחרוזת הבינארית '10' (או בבסיס הקסדצימלי 0x02).
פעולה זו שוות ערך לפעולת Shift left, כלומר הזזה של כל הסיביות שמאלה (למעלה) פוזיציה אחת, הסיבית המשמעותית ביותר נפלטת והסיבית הראשונה מתאפסת, הפעולה Shift מובנית בכל המעבדים והיא יעילה.
אם הסיבית המשמעותית ביותר של (לפני ההזזה) המיוצגת על ידי היא אפס, מתקבל למעשה פולינום ממעלה 127, אחרת התרחשה גלישה ולכן לפי כללי החשבון המודולרי יש צורך לחלק את התוצאה בפולינום הפרימיטיבי ולקחת את השארית.
כלומר למצוא ו- המקיימים .
קל לפתור את המשוואה עבור המקרה כי אז מתקבל .
יוצא שהצמצום המודולרי מקביל למעשה לפעולת חיסור אחת במקדמים הנמוכים של .
בשדה בינארי פעולת חיבור מתבצעת על כל המקדמים בנפרד מודולו 2 שהיא מקבילה למעשה לפעולת XOR.
היות ש-XOR הופכי של עצמו חיסור זהה לחיבור.
בסיכומו של דבר הכפל ב- דורש רק הזזת כל סיביות המחרוזת פוזיציה אחת ופעולת XOR מותנית אחת עם הקבוע לעיל.
שהן כידוע פעולות מהירות וזולות במונחי מחשוב.
מכאן הדרך לביצוע כל כפל ביעילות רבה ברקורסיה.
כדי לחשב את מייצגים את כחזקות של האלמנט , מבצעים רקורסיה כלומר בכל שלב מכפילים את ב- בשיטה המתוארת ואם מבצעים חיבור אחד נוסף ב-XOR (מלבד החיסור המותנה בכפל ב-), התוצאה היא ב- כדלהלן:
מספר הפעמים שיש להפעיל את אלגוריתם הכפל בהצפנה אחת של טקסט בגודל סיביות הוא .
וכן אם יש מידע נלווה בגודל סיביות יש להוסיף פעולות כפל.
יתרה מזו, אם הזיכרון זמין, אפשר להאיץ את פעולת הכפל על ידי הכנה מוקדמת של טבלאות כפל.
כלומר כדי לחשב את אפשר להכין טבלה של תת-קבוצה של חזקות של .
אם מחלקים את 128 הסיביות של ל-16 בתים, ומכינים 16 טבלאות של 256 ערכים כל אחת, פעולת הכפל של כלשהו יכולה להיות:
הערך מתייחס לבית ה- של .
הרעיון הוא שאם מבודדים שמונה סיביות של כלשהו פעולת הכפל ב- היא תוצאה אחת מתוך תוצאות אפשריות, כלומר 256 אלמנטים.
אם מכפילים ב-16 מתקבל למעשה כל האפשרויות כאשר סך כל הזיכרון המנוצל הוא 65,536 בתים.
ויקטור שופ הציע רעיון לצמצם את דרישות הזיכרון במחיר של חישוב ארוך יותר.
אפשר להיפטר מכל הטבלאות למעט ולבצע את הכפל כדלהלן:
כלומר אפשר לבצע את הכפל ב- רקורסיבית יחד עם פעולות XOR.
וכן להיעזר בטבלה כדי לחשב את .
אולם תהיה בעיה של עם כי הוא חורג מגודל 16 בתים.
אפשר להוסיף טבלה שתכלול את כפולות ב-.
בשיטת שופ אפשר לצמצם את דרישות הזיכרון של שתי הטבלאות ו- לסך הכול 256 ועוד 64 בתים במחיר של מעט עבודה נוספת.
באותה דרך אפשר להכין את יתר הטבלאות .
GCM בנוי לפי פרדיגמה של הצפנה מאומתת שנקראת "הצפנה ואז אימות" (encrypt-then-authenticate) שידועה בביטחון שהיא מספקת, בתנאי שהמרכיבים הבסיסיים כמו הצופן הסימטרי ופונקציית הגיבוב בטוחים.
ההעדפה של מצב מונה נובעת מתכונת המקביליות ומהפשטות שלו.
וניצול כפל פולינומים מעל השדה המורחב נובע גם בשל תכונת האקראיות המוכחת ובשל היעילות במימוש במיוחד בחומרה.
פחות מעגלים ופחות עיכובים בצינור עיבוד נתונים.
הפולינום של השדה נבחר באופן שיכיל משקל נמוך (מספר סיביות אחד נמוך) והוא נלקח מטבלה של גדיאל סרוסי מהטכניון.
לצורך האלגוריתם נדרש רק מפתח הצפנה יחיד, בעוד שמפתח פונקציית האימות נגזר ממנו.
השימוש בכפל פולינומים מעל שדה בינארי מורחב, הוכח כבטוח נגד התקפת גלוי-נבחר על ידי בלייר, קיליאן, רוגווי ואחרים.
השימוש בפונקציית גיבוב 'אוניברסלית' להבטחת שלמות ואימות כמו בקוד אימות מסרים הוכח כבטוח על ידי ווגמן וקרטר.
מצב מונה שהועלה לראשונה על ידי דיפי והלמן ב-1979 הוכח על ידם כיעיל ובטוח.
לפי הצהרת המפתחים תפוקת האלגוריתם עם זיכרון של 256 בתים עומדת על כ-90 מחזורי שעון לבית בממוצע.
וכן הסיכויים להתקפה מוצלחת כנגד מנגנון האימות הם בהסתברות של .
ניילס פרגוסון (ממפתחי אלגוריתם Twofish) גילה שתי חולשות במנגנון האימות של GCM כאשר משתמשים בתג אימות קצר כמו 32 או 8 סיביות, בנוסף להערות טכניות לגבי התכנון של GCM.
הבעיה הראשונה שהעלה מראה שאפשר להעלות את הסיכויים לזיוף מוצלח לכדי חצי ממה שצפוי, לדוגמה עבור תג אימות בגודל 32 סיביות הסיכויים הם , שזה גבוה במידה ניכרת ממה שהצהירו המפתחים.
הסיבה לבעיה אינה GHASH עצמה כיוון שהפונקציה מוכחת כחד כיוונית והתנגשויות הן בהסתברות של עבור בלוקים.
הסיבה לנקודת התורפה נעוצה בעובדה שתוצאת GHASH מוצפנת על ידי המפתח באמצעות XOR שכידוע אינו מגן מפני מניפולציה של סיביות הפלט (כלומר קלט עם סיבית שגויה אחת ישפיע רק על הסיבית המקבילה בפלט, זוהי פרצה שמאפשרת התקפה כאשר ידוע איזו סיבית שגויה).
אבל הבעיה היותר חמורה היא שבעקבות זיוף מוצלח אחד ניתן להגביר את הסיכויים לחשיפת סיביות אחרות של מפתח האימות עד כדי חשיפת המפתח כולו אחרי מספר ניסיונות די קצר.
ההמלצה שלו היא להשתמש בתג אימות באורך 128 סיביות ולא פחות או במנגנון אימות אחר.
אם למשל משנים את GCM כך שלפני XOR עם המפתח מצפינים את התוצאה באמצעות צופן הבלוקים נראה שהבעיה תיפתר על חשבון יעילות.
כמו כן מעלה נילס פרגוסון כמה מגבלות ראויות לציון בתכנון GCM.
העובדה שאורך המסר המאומת הוגבל ל- שזה יחסית קצר וכן העובדה שהאלגוריתם אינו מגביל את אורך המסר לגבולות בתים מה שעלול ליצור בעיות תאימות וכן העובדה שבמצב אופטימלי נדרשות טבלאות גדולות כדי להגיע לביצועים גבוהים, מה שלטענתו אינו מעשי.
מצב מונה נחשב בעיקרון למצב הפעלה מהיר, בטוח ויעיל.
השימוש בפעולות אלגבריות פשוטות בשדה ניתן למימוש יעיל ומאפשר ביצועים טובים הן בתוכנה והן בחומרה (להלן שיטות יישום מהירות ואלגוריתמים).
אפשר להשתמש ב-GCM גם כקוד אימות מסרים עצמאי, כאשר אין צורך בהצפנה, ללא מאמץ מיוחד.
במקרה שבוצע שינוי במסר לאחר שתג האימות עבורו הוכן, אפשר לחשב את התג מחדש במאמץ שהוא פרופורציונלי למספר הסיביות ששונו.
האלגוריתם מקבל וקטור אתחול באורך שרירותי.
כך שאפשר לנצל קטע נתונים כלשהו גם אם גודלו עולה על גודל הבלוק שהצופן מקבל.
GBIF (בעברית: מאגר המידע העולמי למגוון הביולוגי; באנגלית: Global Biodiversity Information Facility) הוא ארגון בין-לאומי המתמקד ביצירת נתונים מדעיים על המגוון הביולוגי הזמין דרך האינטרנט באמצעות שירותי אינטרנט.
הנתונים נמסרים על ידי מוסדות רבים מרחבי העולם; ארכיטקטורת המידע של GBIF הופכת נתונים אלה לזמינים וניתנים לחיפוש באמצעות פורטל יחיד.
הנתונים הזמינים באמצעות פורטל GBIF הם בעיקר נתוני הפצה על צמחים, בעלי חיים, פטריות ומיקרובים, ונתוני שמות מדעיים לכל יצור חי.
מטרת GBIF היא לאפשר גישה חופשית ופתוחה לנתוני המגוון הביולוגי ברחבי העולם כדי לתמוך בפיתוח בר-קיימא.
לארגון יש סדרי עדיפויות, בדגש על קידום השתתפות ועבודה באמצעות שותפים, כוללים גיוס מידע על המגוון הביולוגי, פיתוח פרוטוקולים ותקנים על מנת להבטיח שלמות מדעית ותפעוליות הדדית, בניית אתרים מעוצבים שונים המאפשרים קישור בין סוגי נתונים מגוונים ממקורות שונים וכדומה.
GBIF שואפת ליצור קשרים מידעיים בין משאבי נתונים דיגיטליים מכל רחבי הספקטרום של הארגון הביולוגי, בין גנים למערכות אקולוגיות, וכדי לחבר אותם בנושאים חשובים למדע, לחברה ולקיימות על ידי שימוש בכלים גאוגרפיים ובכלי GIS.
זה עובד בשיתוף עם ארגונים בין-לאומיים אחרים כגון: שותפות קטלוג של החיים, מידע המגוון מידע ביולוגי, קונסורציום עבור ברקוד החיים (CBOL), האנציקלופדיה של החיים (EOL), ו-GeoRSS.
GCompris (הגייה: זֶ'ה קוֹמפּרי) הוא מארז תוכנה הכולל תוכנת בידור חינוכי לילדים בגילאי 2 עד 10. GCompris נכתב במקור בשפות התכנות C ו־Python ובעזרת ערכת הכלים GTK+, אך שוכתב בתחילת 2014 וכעת כתוב בשפות התכנות C++ ו־QML ומשתמש בערכת הכלים Qt.