tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
תחת אצטלה של ניסיון ליצור קירבה, היא שופכת עוד דלק רגשי למדורת הכאב.
לדעתה של המטפלת, הקהל הישראלי לא היה משתף פעולה עם תוכנית המצהירה בגלוי שהיא מעוניינת לייצר זמן פרסום מטראומות ומצוקות של אנשים אחרים, ושאין שום סיכוי שיצא מזה משהו ולכן היא מוכרת תקווה שקרית בעטיפה של חופה.
שנהפרסקטגוריהמועמדותתוצאהסימוכין2023פרסי האקדמיה לטלוויזיהתוכנית דוקו-ריאליטיחתונה ממבט ראשון – עונה 5ליהוק בתוכנית ריאליטי ו/או דוקו-ריאליטינדב יצחקי
חתונה מבורכת (בפרסית: عروسی خوبان, תעתיק לאנגלית: Arousi-ye Khouban, שם באנגלית: Marriage of the Blessed) הוא סרט דרמה איראני, אשר בוים על ידי מוחסן מח'מלבאף בשנת 1989. בסרט מתוארת דמותו של צלם איראני בשם חאג'י פאקדל, המתמודד עם תסמיני פוסט טראומה, שבין היתר, נגרמו לו עקב חוויותיו ממלחמת איראן–עיראק.
תסמינים אלו משפיעים על תפקודו היומיומי והאנשים הסובבים אותו.
תסמיני הפוסט טראומה מתבטאים בכך, שבמספר סצנות מוצגים גירויים ראייתיים ושמיעתיים, נייטרליים במהותם, אשר גורמים לחאג'י לשחזור הטראומה, ובחלק מהמקרים אף גורמים לו לאובדן בוחן מציאות.
חלק מהסרט הוא צבעוני וחלקו מצולם בשחור-לבן.
כמו כן, נכללו בסרט גם מספר סצנות שלא בוימו מלכתחילה.
סצנות אלו מתרחשות בין צוות הסרט לבין עוברים ושבים במוקדים מסוימים, ובין הצוות לבין שוטרים איראניים.
בכך מוצגות גם פניה האמיתיות של טהראן בזמן הפקת הסרט.
לדברי הבמאי מוחסן מח'מלבאף ההשראה לסרט התבססה על מקרים דומים שחוו, חלק ממכריו וקרוביו השונים.
מאז יציאתו לאקרנים, הוצג הסרט ביותר מ-60 פסטיבלי קולנוע שונים ברחבי העולם.
בשנת יציאתו הוצג הסרט, בין היתר, בפסטיבל לוקרנו ה-42 בשווייץ, ובפסטיבל הקולנוע של פיגרה דה פוז הפורטוגזי.
הסרט נפתח מנקודת מבט של עגלת מזון, המובלת במסדרון.
במהלך הובלתה נראה בקצה המסדרון, אדם הלבוש בלבן, ורעש תנועת העגלה גורם לו לאחוז בראשו ולצעוק.
כאשר העגלה מוכנסת לחדרה המיועד, נראים בו אנשים, אשר חלק מהם הוזים באופן מילולי ופיזי, התנהגות המדמה שדה קרב.
בסצנה זו נראה לראשונה גיבור הסרט, חאג'י פּאקדל, שלזרועו מוזרקת תרופה.
תוך כדי כך נזכר בחוויה משדה הקרב, ומוצגים סרטוני שחזור ותיעוד מקרבות יבשתיים ואוויריים של מלחמת איראן–עיראק.
כך מתוודעים צופי הסרט לשגרת החיים באותו מרכז רפואי מסוים ולרעיון המרכזי של הסרט.
התמודדותו של חאג'י עם חיי החברה
חאג'י משוחרר מאותו מרכז רפואי בלוויית ארוסתו, מהרי (Mehri), וקרוביו.
רופאו ממליץ על מתן כדורים לצורך איזון מצבו הנפשי במקרה הצורך, וטוען שנישואיו הצפויים יביאו שמחה לחייו.
בזמן נסיעתם של חאג'י וקרוביו ליעדם, נראים בצידי הדרך סיסמאות, המקושרות לאנשי דת שונים, וביניהם האייתוללה חומייני, וכנראה מהוות חלק מתעמולת המהפכה שהתרחשה ב-1979. עם הגעתם, חאג'י מביט במספר כרזות מסוימות, והקול שנוצר מתליית אחת הכרזות חוזר מספר פעמים.
הגירוי הראייתי והשמיעתי גורמים להזעה על גבי פניו, והוא הוזה אנשי ביטחון ואזרחים ביחד עם קולות ירי ברחוב שבו הוא נמצא.
מצב זה גורם לו לצרוח ולגעת בחוזקה בפניו.
הסצנה מסתיימת בהכנסת כדורים לפיו על ידי קרוביו.
זוהי הפעם הראשונה בה צופי הסרט עדים לתסמיני הפוסט טראומה, שמהם סובל חאג'י.
באחת הסצנות הבאות, נער בשם מאמאלי מבהיל בחורה האוחזת במגש, ועליו גרעיני פרי אדום.
כתוצאה מהבהלה, המגש מועף ונוחת בחוזקה, והרצפה מוכתמת בצבע אדום.
גירוי זה גורם לחאג'י לדמיין קול פיצוץ, אש מיתמרת, וחייל פצוע.
גם מצב זה גורם לו לצרוח ולהחזיק בחוזקה את פניו.
בהמשך חאג'י מוכנס על ידי מהרי לחדר מסוים ובו תמונות, סרטים ומקרן.
לאחר קריאה מבחוץ מהרי מפעילה את המקרן, ונצפה סרט שבו נראים בין היתר בני אדם הסובלים מתת תזונה באפריקה, בני אדם העוברים סימון על גבי מצחם, ומהומות בין היתר בלבנון.
תוך כדי הצפייה מהרי מדברת עם חאג'י לגבי חתונתם, אך חאג'י מדבר על הנצפה בסרט.
הצפייה גורמת לפניו להלבין והוא נע בחוסר נוחיות.
תוך כדי מהרי גוערת בו על כך, שלא צריך להיות לו אכפת מבעיותיהם של אחרים בעולם.
במהלך הסרט קרובי משפחתה של מהרי מבטאים חוסר שביעות רצונם מכך שמהרי תתחתן עם חאג'י, בין היתר עקב מצבו הנפשי.
חאג'י מדבר עם שותפו לסטודיו על כך שצריך כסף לחתונתו, ושוקל למכור את חלקו בשותפות.
שותפו אומר לו שיעזור לו לגייס כסף לחתונה.
תוך כדי חאג'י מתפנה לצלם זוג שהגיע לסטודיו.
בת הזוג מסירה את כיסוי הראש ומתגלה שהיא קירחת.
חאג'י אינו מסוגל לצלם ומבקש משותפו שימשיך.
חאג'י מגיע למרכז רפואי, ועובר טיפול הכולל שימוש בתאורה בתדירויות שונות.
תוך כדי טיפול זה הסרט משתנה לשחור לבן.
לאחר מכן, חאג'י ומהרי מגיעים למשרד רישום כללי, כדי לרשום את נישואיהם.
בזמן השהות בחדר ההמתנה נשמע קול תקתוק מכונת הכתיבה, שבה משתמש פקיד הרישום.
קול זה גורם לחאג'י לחוש שלא בטוב, לנוע בחוסר נוחיות במקום ישיבתו, והוא נזכר בקולות ירי.
קולות הירי מתגברים במחשבותיו, הוא קם ממקומו, ומתחיל להזות כנמצא בשדה קרב וזאת בתוך חדר ההמתנה.
תוך כדי התקף זה הוא נזכר בדמויות רעבות מהסרט שצפה בו, משתמש במקל הליכה כרובה ושובר זכוכית בעזרתו.
עם זאת הוא מתמוטט על הרצפה, רועד, ונזכר בסיטואציה שבה ראה גבר מכה אישה, ואישה המנסה לכבות להבות על זרועותיה.
האנשים סביבו אוחזים בו ונוטלים אותו.
מהרי מביעה את כוונתה להתחתן עם חאג'י בכל מחיר, אך חאג'י מבטא היסוס לגבי אפשרות זו, עקב מצבו, ומה שצפוי להם כזוג נשוי.
אביה של מהרי מהרהר על האפשרות שביתו תתחתן עם חאג'י, ומציין שלחאג'י אין עבודה הגונה, ולא יכול לחזור לעבודתו בעיתון בנוסף למצבו הבריאותי.
בביקור במערכת העיתון, שבו עבד, אחד העובדים משבח את תמונותיו של חאג'י מהחזית, ושהיו מבוקשות מאוד.
לאחר מכן, חאג'י מסתובב במספר מוקדים שונים ומצלם אנשים ברחובות העירוניים, חסרי בית, וילדים בשכונת מגורים.
לפי תגובות האנשים למצלמה, כולל חסרי הבית, ומבטי העוברים ושבים ברחוב, נראה כי היו מוטרדים מכך, וייתכן שסצנות אלו היו ספונטניות ולא מבוימות.
בחלק מצילומי חסרי הבית מהרי הצטרפה אליו כצלמת.
רוב חסרי הבית שצולמו היו דרים בחשכה, ותאורת הלהט של המצלמה האירה אותם למספר רגעים, אף על פי שרובם ביטאו חוסר נוחיות מכך.
ייתכן שמטרת צילומים אלו הם מצד אחד להקנות סוג של תרפיה באמצעות צילום, ומצד שני להציג את הפנים האמיתיות של טהראן בזמן הפקת הסרט.
באחת הסצנות שלאחר מכן, חאג'י ביחד עם צוות הסרט נעים רכובים בשעות החושך.
במקרה אחד הם תופסים על חם מספר מבוגרים ונערים, הצמודים למכונית מסוימת, ומתחיל אחריהם מרדף בדרך ללא מוצא.
בסוף הדרך חאג'י מתחיל לצלם אותם, והם מגיבים לכך בתוקפנות.
לאחר מכן חאג'י והצוות תופסים על חם שניים המנסים לפתוח טלפון ציבורי, וגם כאן הם נתקלים בתגובה תוקפנית.
בהמשך לכך, חאג'י וצוות הצילום של הסרט מתושאלים על ידי שוטרים לפשר מעשיהם.
במהלך מקרה זה, נראה צוות הצילום של הסרט עצמו, ונשמע קולו של במאי הסרט מח'מאלבאף, המנסה לשכנע את השוטרים שיניחו להם להמשיך לצלם.
בסופו של דבר חאג'י ומהרי מתבקשים להתלוות לשוטרים, ושני האנשים בתא הטלפון הציבורי מצליחים לשחרר מטבעות/אסימונים מהטלפון.
כאשר משוחררים מתחנת המשטרה, חאג'י מצלם פרח, ומתבקש לזרז את יציאתו.
חאג'י ומהרי מגיעים למערכת העיתון ומוסרים לעורך את התמונות.
שם פוגש בו יוּסוֹף, שפניו הושחתו, אך לא ברור מה הקשר ביניהם.
בנסיעה על קטנוע סירה עם חברו מתברר, כי מכל התמונות שחאג'י צילם, רק צילום הפרח פורסם בעיתון, וחאג'י מתרגז.
בהמשך הנסיעה, אדם מסוים מבקש צדקה בתמורה לניקוי השמשה של קטנועו.
חאג'י ממשיך לנסוע, ותוך כדי נזכר ויזואלית בתמונות ובסרטונים לא נעימים שאותם צילם.
פניו מתחוורות, והוא מאבד את ריכוזו בנהיגה עד כדי שנוסע בנתיב הנגדי וראשו מוטל למספר רגעים.
הוא נעצר בפתאומיות באמצע הכביש, ומתחיל לדמיין עצמו בקבוצת אנשים העוברים סימון על גבי המצח.
חאג'י ממשיך בנהיגה למרות הפצרותיו המילוליות והפיזיות של חברו לעצור, וממשיך להיזכר בחוויות ויזואליות שונים.
במהלך תערוכת של צילומיה מהרי, כתב מסוים משוחח בקצרה עם מהרי, ותוך כדי פונה אליה אישה המציגה עצמה כחברתה של אימה.
אל אותה אישה מתלווה מישהי, וכאשר מהרי ממשיכה בדרכה, האחת אומרת לשנייה כי פיה של מהרי אינו נודף צחנה, ומהרהרת האם מהרי קירחת?
אל אחת מהן פונה אותו כתב, אך היא מסרבת לדבר איתו, כי לדבריה, בעלה אינו מרשה לה לשוחח עם זרים.
הכתב מעלה שאלה "מדוע בתערוכה שהופקה על ידי אישה נראים גברים?", אך שתי הנשים מסרבות להשיב.
בסופו של דבר נערכת חתונתם של חאג'י ומהרי.
אישה מסוימת אומרת למהרי, שלא סידרה את שערותיה.
חאג'י מגיע למקום החתונה ומתיישב ליד מהרי.
חאג'י נוטל את המצלמה מחברו, ותוך כדי צילומים שוב נזכר בתמונה לא נעימה שצילם בעבר.
חאג'י נקרא לנאום בפני האנשים, ומתחיל לומר דברים, שחלקם מתקבלים בקהל בצחוק רם וחלקם בחוסר הבנה.
הוא חוזר על משפט מסוים, "מזון גנוב הוא מעדן" מספר פעמים, ולאחר משפט נוסף, אביה של מהרי דורש להורידו מהבמה.
חאג'י מתחיל לשיר בעצב, וחוזר מספר פעמים על מילה מסוימת מתוך השיר בתדירות מתגברת תוך שהוא נזכר במראות וקולות משדה הקרב, ומסובב את ראשו בפראות.
לבסוף נלקח בכח על ידי מספר אנשים, ומוחזר לאשפוז במרכז לבריאות הנפש, ומאושפז ככל הנראה באותו חדר שנראה בתחילת הסרט.
מהרי מבקרת את חאג'י באותו מרכז, וחאג'י מבקש ממנה לומר להתראות, כי לא תראה אותו שוב.
מהרי אומרת, כי אף על פי שיש הבדלים ביניהם, גורלם שזורים אחד בשני.
בסיום המפגש ביניהם חאג'י אומר, כי אביה יכניע את המהפכה מבפנים.
בהמשך, לאחר שחאג'י הצליח לחמוק מהמרכז בו הוא מאושפז, הוא נראה שוכב לצד גדר עם עיתון המכסה אותו, ומנסה לחמוק מאדם המצלם אותו.
חאג'י מדבר עם מהרי, ומבינה כי עזב את האשפוז על דעת עצמו.
היא מבקשת להיפגש עימו, אך הוא אינו משיב לה.
מהרי יוצאת מביתה ולא ברור לאן מועדות פניה.
חאג'י נראה במקום מסוים, ונשמע קליק של צילום.
הסרט מסתיים עם מכונת כתיבה מונחת על שולחן בשדה קרב, ותוך כדי ההקלדה נשמעים קולות ירי, אשר נמשכים עם צילום פנורמי של טהראן.
מחמוד ביח'אם (Mahmoud Bigham) – חאג'י
רויא נונאהאלי (Roya Nonahali) – מהרי
אבראהים עבאדי (Ebrahim Abadi) – הדוד ראמֶזוּן
חוסיין מוֹסלמי (Hossein Moslemi) – מאמאלי.
חתונה מלכותית הוא סרט מוזיקלי אמריקאי משנת 1951 בבימויו של סטנלי דונן עם פרד אסטר וג'יין פאוול בתפקידים הראשיים.
בסרט משחקת גם שרה צ'רצ'יל, בתו של וינסטון צ'רצ'יל.
זה סרטו הראשון של דונן כבמאי יחידי לאחר שביים את הסרט יום בניו יורק ביחד עם ג'ין קלי.
העלילה מתרחשת בלונדון בשנת 1947 בעת חתונתם של הנסיכה אליזבת ופיליפ מאונטבאטן.
אסטר ופאוול משחקים בתור אח ואחות רקדנים/זמרים שמגיעים להופעות בלונדון בתקופת החתונה המלכותית ומתאהבים שם.
בחיים האמיתיים אסטר הופיע שנים רבות עם אחותו אדל.
התסריט ומילות השירים נכתבו על ידי אלן ג'יי לרנר והמוזיקה על ידי ברטון ליין .
הסרט צולם בהוליווד ומשולבים בו קטעים מקוריים של החתונה המלכותית.
זכויות הסרט הפכו לרשות הציבור בשנת 1978. השיר ""Too Late Now" היה מועמד לפרס אוסקר לשיר המקורי הטוב ביותר.
בסרט משולבים שני קטעים מפורסמים של אסטר, כשהוא רוקד על התקרה וכשהוא רוקד עם מתלה כובעים.
טום בוון (פרד אסטר) ואחותו אלן (ג'יין פאוול) הם צמד רקדנים/זמרים שהמופע שלהם Every Night at Seven נוחל הצלחה גדולה בברודוויי.
האמרגן שלהם אירוינג קלינגר (קינן ווין) משכנע אותם לצאת לסיבוב הופעות בלונדון לרגל החתונה המלכותית שיאורגן שם על ידי אחיו התאום אדגר (קינן ווין בתפקיד כפול).
באוניה מדגימים שניהם ריקוד לעיני הנוסעים שמשתבש עקב סערה ונדנוד של האוניה מצד לצד.
בנסיעה מתוודעת אלן לצעיר יפה ושרמנטי בשם לורד ג'ון ברינדייל (פיטר לופורד).
הקשר ביניהם מתהדק לאחר שהיא מגיעה ללונדון.
טום פוגש בחזרות את הרקדנית אן המונד (שרה צ'רצ'יל), מתאהב בה ומצרף אותה להופעה.
הוא מבקש להמשיך את היחסים אתה אבל היא אומרת לו שהיא מאורסת לאיש עסקים בשיקגו.
הוא מבקש מהסוכן שלו לברר על הארוס ומסתבר שהוא נשוי.
אן מוכנה כעת למסד את הקשר עם טום אבל הוא מקבל לפתע "רגליים קרות" כי הנישואין יפגעו בקריירה שלו.
גם אלן מסרבת להפצרותיו של ג'ון ורוצה להמשיך את חייה המקצועיים עם אחיה.
טום ואלן נוכחים במצעד החתונה המלכותית ולפתע הם מבינים שגם הם רוצים להתחתן.
טום מוצא בקהל את אן ואלן את ג'ון.
הם ממהרים לבית העירייה שם מסדר להם אמרגנם אדגר קלינגר רישום נישואין מהיר.
כולם יוצאים נשואים באושר ומצטרפים לקהל החוגגים.
חתונה במלינובקה הוא סרט קומדיה מוזיקלי סובייטי משנת 1967 בבימויו של אנדריי תותישקין, המבוסס על אופרטה מאת בוריס אלכסנדרוב שעיבד ליאוניד יוכוויד.
הסרט הוא בין הסרטים הפופולריים בקולנוע הסובייטי.
למעלה מ-70 מיליון איש צפו בסרט.
הסרט עוסק בכפר אוקראיני בתקופת מלחמת האזרחים ברוסיה.
עם כוח המתחלף כמעט מדי יום בין כוחות לאומניים סובייטים ואוקראינים, תושבי מלינובקה לעולם אינם בטוחים מי האחראי, ולכן הם משנים את התנהגותם ומתלבשים בהתאם.
חתונה הפוכה הוא סרט תיעודי מאת הרב והבמאי מרדכי ורדי.
בסרט מובאים סיפוריהם של להט"בים דתיים ודתיות שנאלצו להתחתן עם בני המגדר השני, ושל בני זוגם לשעבר.
הסרט מלווה את הדמויות באירועים נוכחיים בחייהם, ומשובץ בקטעי וידאו ותמונות מעברם.
הסרט גם מפגיש בין הדמויות השונות בצורה של דו-שיח או רב-שיח.
הסרט יצא לאור בספטמבר 2020 והוקרן במסגרת פסטיבל דוקאביב, ובאוקטובר 2020 גם בערוץ HOT8.
הסרט הופק בסיוע HOT8, קרן גשר לקולנוע רב תרבותי, קרן אבי חי, קרן מיימונידיס ומפעל הפיס.
חתונה בהחלפה הוא סרט קומי, שביים דמיטרי גראצ'יוב.
הקרנת הבכורה התקיימה ב-21 באפריל 2011. הסרט נחשב לשיתוף הפעולה הקולנועי הרביעית בין השחקנים מקסים מאטבייב ויקטרינה וילקובה אחרי הסרטים "מלחציים", "המגונדרים" ו"על הגל!".
דוגמנית העל סוניה (יקטרינה וילקובה) חולמת על אושר משפחתי שקט עם החבר הוותיק רוסלן (פיודור בונדרצ'וק), מנחה נרקיסיסטי של מופע קולינרי.
אבל הוא לא חולק את חלומותיה, הוא רק חולם על תהילה ועלייה ברייטינג שלו, ולכן הוא מארגן לסוניה להצעת נישואין בנוכחות קהל כתבים.
כנקמה, סוניה מחליטה להתחתן עם האדם הראשון שהיא פוגשת, שמתגלה כפקיד בנק רגיל בשם סשה (מקסים מטבייב).
הוא גם מסכים לכך כנקמה בחברתו, כריסטינה.
בעודם עוזבים את משרד הרישום, סשה וסוניה מבינים שהם התלהבו יותר מדי.
אבל אין מה לעשות, עכשיו הם צריכים להציג כלפי חוץ עד כמה הם זוג מאושר ומאוהב, תוך שהם מסתירים עוינות הדדית.
מעט מאוחר יותר, הם מנהלים מערכת יחסים, והם מתחילים לתקשר ביניהם.
זה לא נמשך זמן רב ושוב פורצת ביניהם מריבה.
סוניה, למורת רוחו של סשה, מתחתנת עם רוסלן וסשה מתחתן עם כריסטינה.
במהלך החתונה רוסלן אומר "כן!
", ואחריו סוניה אומרת את אותו הדבר, אבל סשה מיד אומר "לא!".
אחרי זה, סשה מסביר שכל החתונה הזו היה למרות כולם, ואומר לסוניה כמה שהוא אוהב אותה באמת.
היא מאמינה לו והם מתחתנים.
יקטרינה וילקובה - סוניה אולחובסקאיה
פיודור בונדארצ'וק - רוסלן בוגוסלבסקי
אנדריי מלאחוב - הופעת קמע
ויקטור בלבנוב - לקוח בנק
אולגה חכלובה - רשמת לשכת הרישום האזרחי
Quest Pistols - שפירית לבנה של אהבה
Band'Eros - על חיים יפים
Band'Eros - לא חבל על החיים
חתונה ללא נשים הוא הופעה שמהווה טקס קהילתי מסורתי, הטקס היה פופולרי בארצות הברית בתחילת המאה ה-19. בטקס זה הגברים היו ממלאים את כל התפקידים שמבצעות נשים בחתונה מסרותית, בהם תפקיד השושבינה, ילדות פרחים ואם הכלה ואף הכלה עצמה - כאשר הגברים לבושים בשמלות ובשמלות כלה.
באירופה המודרנית הקדומה וגם באמריקה השתמשו בחתונות ללא נשים כדרך לבטא מעמדות בחברה בתקופה שלפני המאה ה-19. בדרך כלל השחקנים היו ממעמד נמוך יותר ומהווים מושא ללעג, לעומת אורחי הכבוד של החתונה ואזרחים שהשתתפו בה עשו זאת מפאת טוב לב ולהראות את מעמדם התרבותי בחברה.
חתונות ללא נשים נערכו ברחבי ארצות הברית, בעיקר במערב התיכון ובאזורים מסוימים בדרום ארצות הברית.
במספר עיירות מהדרום נערכו מופעי חתונות ללא נשים ככלי לגיוס כספים בעזרת גביית דמי כניסה.
חתונות ללא נשים מומנו באופן מסורתי על ידי ארגוני צדקה ואיגודים, כך למשל היה כאשר נערכה חתונה ללא נשים בקרוליינה הצפונית בה השתתפו יותר מ-1000 איש כדי לגייס כספים עבור התאחדות הורים ומורים.
חתונה ללא נשים תכלול מערכון של טקס חתונה ובדיחות על סטריאוטיפים מגדריים או דיון בעניין תכונות מגדריות "נשיות" המערערות את הנורמות החברתיות המקובלות.
חתונות לאס וגאס מתייחס לטקסי חתונה שנערכו בלאס וגאס, נבדה, אשר זכתה לכינוי "בירת הנישואין של העולם" בגלל הקלות ברכישת רישיון נישואין והעלויות המינימליות הכרוכות בכך.
העיר ממשיכה להיות ידועה כיעד פופולרי לחתונות מאותן סיבות, אך גם כתוצאה מסוגי החתונות השונים הקיימים.
על פי חישובים מסוימים, ישנן כ-315 חתונות בלאס וגאס כל יום.
רישיונות נישואין לנבדה נחשבים כקלים להשגה; אין צורך בבדיקת דם או תקופת המתנה נדרשת.
לאס וגאס ייעלה את התהליך עוד יותר.
ברגע שטופס קצר יושלם ויוגש ללשכה לרישום נישואין יחד עם 77.00 דולר שמשולמים במזומן או בצו כסף וכן תמונת פספורט שמונפקת על ידי הממשלה, ניתן לקבל רישיון נישואים בתוך דקות עד חצות בכל לילה.
בתוך שנה מיום קבלת רישיון הנישואין יש לערוך טקס חתונה על מנת לקיים איחוד משפטי, והנישואין הם חוקיים ומחייבים ברחבי ארצות הברית במסגרת סעיף אמונה מלא ואשראי, כמו גם ברוב המדינות האחרות.
ישנן אפשרויות רבות לטקסי חתונה בלאס וגאס.
האופציה הכי פחות יקרה, בעלות של 75.00 דולר, היא להינשא במשרד לנישואין אזרחיים.
רוב החתונות המתקיימות בלאס וגאס עשויות להיות שירות אזרחי או דתי, תלוי במקום החתונה שנבחר.
ברוב המלונות הגדולים בעיר יש קפלות חתונה ורבות מהמסעדות המקומיות מציעות טקסי חתונה.
חתונות יכולות להתבצע גם באחת הכנסיות המקומיות, בתי הכנסת, באחד ממגרשי הגולף הרבים, או בקפלת חתונה חופשית.
חתונות דרייב ת'רו זמינות גם הן.
רוב קפלות החתונות החדשות יותר ממוקמות בלאס וגאס סטריפ.
חוק מקומי בשנות ה-70 של המאה ה-20 איפשר לבנות קפלת חתונות חופשית בלאס וגאס סטריפ.
קפלות החתונה הישנות יותר יימצאו במרכז העיר.
קפלות רבות מציעות גם חתונות בעלות נושא.
הנושאים הנפוצים כוללים הוואי, אגדות, מסע בין כוכבים, מלחמת הכוכבים, גותי, ליל כל הקדושים וחתונות עם חקיין של אלביס או חקיין של מייקל ג'קסון.
הטרופיקנה הציעה חתונת "כוכב רוק" בהנחייתו של סולן "Quiet Riot" לשעבר, פול שורטינו.
מדי שנה, פסטיבל ריקוד אלקטרוני בשם Electric Daisy Carnival המתקיים בלאס וגאס מוטור ספידווי מציע לזוגות להתחתן במהלך הפסטיבל עם נושאים מגוונים.
חבילות אלה הן אפשרות כאשר רוכשים כניסה, והמחירים נעים בין 300–700 דולר.
השנייה בפופולריות לאופציית הקפלה לחתונה, היא לערוך טקס בחוץ, אי שם באזור לאס וגאס שמסביב.
אישים מפורסמים שהתחתנו בלאס וגאס
אנג'לינה ג'ולי ובילי בוב תורנטון
מרטין פון הסלברג ובט מידלר
ג'ון בון ג'ובי ודורות'י הארלי
אריה לוינדיק ולורן ברנהם לויינדיק
שרה מישל גלר ופרדי פרינז ג'וניור
חתונות לאס וגאס הפכו למוטיב חוזר בתוכניות טלוויזיה רבות, במיוחד בסיטקומים.
תוכניות שהציגו את היבט זה כוללות את:
המפץ הגדול – פני וזאק, אחד מהאקסים שלה, התחתנו שם "בצחוק", ולאחר שהבינו שחתונות בלאס וגאס הן אמיתיות, הם ביטלו את הנישואים.
גם לאונרד ופני התחתנו בלאס וגאס.
חברים – מוניקה וצ'נדלר התכוונו להתחתן בלאס וגאס אך בסופו של דבר, רוס ורייצ'ל התחתנו שם כאשר היו שיכורים.
בוורלי הילס 90210 – ברנדה וסטיוארט התחתנו בלאס וגאס.
המופע של קליבלנד – לאחר ששכבה איתו, אחותה של דונה, ג'נט, בורחת עם הולט ללאס וגאס כדי להתחתן איתו.
ריפר – סוק הוא המום לאחר שאמו (הכוכבת האורחת מרילין נורי) חוזרת מלאס וגאס ומכריזה שהיא התחתנה.
שני גברים וחצי – צ'רלי ומיה מגלים שארגון חתונה עם שתי משפחותיהם המטורפות היא אסון, ולכן הם מחליטים להתחתן בלאס וגאס.
לאחר מכן, כשצ'רלי וצ'לסי נפרדים, צ'רלי מגיב לפרידה מצ'לסי בכך שהוא לוקח את הזונה הראשונה שהוא רואה ומתחתן איתה בלאס וגאס.
ארץ אפלה – זוג נמצא בדרכו להתחתן בלאס וגאס נאלץ להתמודד עם גופה במדבר.
חתונה בהפתעה הוא סרט קומדיה רומנטית מוזיקלי אמריקאי, בכיכובם של ג'ניפר לופז ואוון וילסון, המבוסס על רומן גרפי מאת בובי קרוסבי.
הסרט מתמקד בכוכבת פופ (ג'ניפר לופז) אשר רגע לפני נישואיה לבן זוגה כוכב הרוק (מאלומה) במדיסון סקוור גארדן, מגלה כי הוא בוגד בה עם העוזרת שלה.
מלאה בכעס היא בוחרת בהחלטה של רגע להתחתן במקום עם בחור מהקהל אשר החזיק את השלט "תתחתני איתי" (אוון וילסון).
ג'ניפר לופז בתור קאט ולדז, כוכבת פופ המגלה שארוסה בוגד בה ומחליטה באימפולסיביות להתחתן עם צ'רלי.
אוון וילסון בתור צ'רלי גילברט, מורה למתמטיקה שמתחתן עם קאט.
מאלומה בתור בסטיאן, ארוסה הבוגד של קאט ולדז
בחודש אפריל 2019 פורסם כי ג'ניפר לופז וחברת ההפקה STXfilms החלו לעבוד ביחד על סרט קומדיה רומנטית חדש שיקרא "Marry Me", זאת לאחר שיתופי הפעולה סיבוב שני ונוכלות בלי חשבון.
פורסם כי את הסרט תביים קאט קוירו, בעוד ג'ון רוג'רס ותמי שאגר כתבו את התסריט.
לופז, איליין גולדסמית'-תומאס ובני מדינה מפיקים את הסרט לצד רוג'רס.
באותו החודש נודע כי אוון וילסון לוהק לפרויקט.
בחודש יולי נודע כי חברת סרטי יוניברסל תפיק את הסרט במקום חברת STX.
באותו החודש נודע כי הזמר הקולומביאני מאלומה לוהק לסרט ויגלם את ארוסה של לופז.
ב-12 ביולי 2020, מאלומה שחרר כמה תמונות מאחורי הקלעים של הסרט, מאוחר יותר נודע כי התמונות הן בשלב הכתיבה של הסרט.
מאוחר יותר באותו החודש לוהקו שרה סילברמן וג'ון בראדלי לפרויקט.
בחודש אוקטובר נודע כי השחקנית קלואי קולמן לוהקה לסרט וגם השחקנית מישל בוטו.
שלב הצילומים החל ב-7 באוקטובר 2019. בחודש אוקטובר 2019 צייצה בחשבון הטוויטר שלה השחקנית ג'מילה ג'מיל כי היא מצטלמת לסרט עם ג'ניפר לופז.
צילום הסרט הסתיים ב-23 בנובמבר 2019.
לופז ומאלומה הוציאו לאור את השירים "Pa' Ti" ו-"Lonely" כחלק מפסקול הסרט.
לופז סיפרה בריאיון לג'ימי פאלון כי היא הקליטה "בין 6 ל-8 שירים לפסקול" וכי מאלומה "נכלל בשניים-שלושה שירים".
לופז התארחה בהופעה של מאלומה בניו יורק, שם הם ביצעו את השיר "No Me Ames" הנכלל גם הוא בפסקול הסרט.
ב-18 בנובמבר 2021 יצא שיר נוסף מתוך פסקול הסרט, "On My Way".
תאריך היציאה הראשוני של הסרט היה ב-12 בפברואר 2022, יום ולנטיין.
תחילה, בחודש נובמבר 2020 הוחלט לדחות את יציאת הסרט ל-14 במאי 2021. בחודש פברואר 2021 נדחה שוב הסרט ל-11 בפברואר 2022. ב-14 בספטמבר 2020, מאלומה הודיע כי הסרט צפוי להיות מוקרן כבר בחג הולנטיין הקרוב.
חתונה מטורפת (באוקראינית: Скажене весілля) הוא סרט קומדיה אוקראיני בבימויו של ולאד דיקיי (ולדיסלב קלימצ'וק).
עלילת התסריט שאולה מהסרט הצרפתי משנת 2014 "למה זה מגיע לי?".
בסרט מככבים נזאר זדניפרובסקי, ג'ימי ווהא-ווהא, פולינה וסילינה, לסיה סמאייבה, אולכסנדר קובזאר ווירה קובזאר.
העלילה עוקבת אחר וסיל סרדיוּק, מנהל מוזיאון מקומי, המגלה שבתו קטרינה, שלמדה בצרפת, עומדת להתחתן עם פרנסואה, מנתח לב צרפתי ממוצא אפריקאי.
הסרט מציג את ניסיונותיו של וסיל למנוע את החתונה, תוך כדי שהוא מתמודד עם דעות קדומות, לחצים חברתיים ומשפחתיים.
הסרט הופק בתקציב של כ-10.8 מיליון הריבניה אוקראינית והכניס כ-54.9 מיליון הריבניה אוקראינית, מה שהופך אותו לאחד הסרטים האוקראיניים הרווחיים ביותר בכל הזמנים.
הסרט יצא להפצה בבתי הקולנוע באוקראינה ב-4 באוקטובר 2018 והפך לשובר קופות כשהרוויח 54,9 מיליון ₴ אל מול תקציב הפקה של 10 מיליון בלבד.
העלילה מתרחשת בכפר הבדיוני יאבלוניבקה בפודוליה.
מנהל המוזיאון המחוזי לסיפורת מקומית ואסיל סרדיוק, ששלח את בתו קטיה ללמוד בצרפת, לא ציפה לתפנית כזו: לפני חודש הודיעה קטיה שהיא מתחתנת עם עוזר למנתח לב צרפתי בשם פרנסואה.
"בני סרדיוק – משפחה אירופית!", כולם במחוז שמעו את הסיסמה הזו אישית מפי ואסיל.
מה הייתה רב ההפתעה שלו כשראה שהוא חולם על חתן אירופאי ומגלה שפרנסואה הוא אפרו-צרפתי.
לארגן את החתונה כך שהיא לא תהיה יקרה מדי נראה כמו רעיון נהדר.
אבל כשאהבת אמת עומדת בדרך - לא ידוע אם תוכנית כזו תצא לפועל.
הסרט קיבל מימון ממשלתי מהסוכנות הממלכתית האוקראינית לקולנוע.
התקציב הכולל של הסרט היה 10.8 מיליון הריבניה, מהן סוכנות הקולנוע הממלכתית מימנה 10% מהתקציב, כלומר 1.18 מיליון הריבניה.
צילומי הקומדיה החלו בקיץ 2018. בתחילה, הסרט היה אמור להיות מבוים על ידי דמיטרו מלקוב, אך לאחר מכן הוחלף על ידי ולאד דיקיי.
מאוחר יותר, המפיק השותף של הסרט היה הזמר פוטאפ (אולכסיי פוטאפנקו), שכתב את הפסקול.
חלק מהצילומים התרחשו בזאלשצ'יקי, שבמחוז טרנופול (בסרט עצמו המקום נקרא בשם יאבלוניבקה הבדיונית).
בחודש מאי 2018, שיר משותף של Mozgi, והזמרת מישל אנדראדה יצא והפך לפסקול הסרט.
Prototype Production חתמה על חוזה עם FILM.UA Group על מתן חבילת שירותים מלאה בתנאים מיוחדים להפקה, קידום והפצה של הסרט "חתונה מטורפת".
הסרט הופץ באוקראינה ב-4 באוקטובר 2018.
ב-1 בינואר 2019 התקיימה בכורה טלוויזיונית של "חתונה מטורפת" בערוץ הטלוויזיה 1+1. הקומדיה הפכה לסרט בעל הרייטינג הגבוה ביותר בטלוויזיה האוקראינית מאז 2009 וצפו בו 13.8% מהצופים וצפו בו בממוצע כ-4.3 מיליון צופים.
לאחר שידורו בטלוויזיה, ב-1 בינואר 2019, הסרט הפך לזמין גם בפלטפורמת VOD 1+1 לצפייה דיגיטלית.
לאחר מכן, ב-1 במרץ 2019, הסרט הופיע גם בערוץ היוטיוב הרשמי Film.ua Group.
Amazon.com – מחזיקה בזכויות דיגיטליות במרבית מדינות המערב
Megogo – הפיצה אותו לצפייה בשרתיה במדינות כמו ארמניה, אזרבייג'ן, בלארוס, אסטוניה, גאורגיה, קזחסטן, קירגיזסטן, לטביה, ליטא, מולדובה, פולין, רוסיה, טג'יקיסטן, טורקמניסטן ואוזבקיסטן.
Ocean Media – מחזיקה בזכויות טלוויזיה ודיגיטל (בקנדה, אמריקה הלטינית וארצות הברית).
Kartina.tv – אחראית להפצה במספר מדינות אירופה, ישראל, צפון אמריקה.
הסרט זכה לביקורות מעורבות ממבקרי קולנוע אוקראינים.
במיוחד, מבקר הקולנוע אולכסנדר קובלצ'וק כינה את הופעתם של שירים בשפה הרוסית של פוטאפ בו כחסרון מצער של הסרט, שגרם לדיסוננס בקהל על רקע השפה האוקראינית הנוכחת בשאר הסרט.
ב-25 בדצמבר 2019 יצא סרט ההמשך "חתונה מטורפת 2" וב-2021 יצא הסרט השלישי בטרילוגיה "חתונה מטורפת 3".
חתונה מטורפת 2 (באוקראינית: Скажене весілля 2) הוא סרט קומדיה אוקראיני בבימויו של ולדיסלב קלימצ'וק משנת 2019. מהווה המשך לסרט הקודם "חתונה מטורפת".
הסרט הופץ באוקראינה ב-25 בדצמבר 2019. בדומה לקודמו, הסרט זכה להצלחה מסחרית רבה והכניס 41,235,050 מיליון הריבניה אל מול תקציב הפקה של 15 מיליון בלבד.
שנה לאחר החתונה המטורפת של בתו הצעירה, וסיל סרדיוּק נושם לרווחה, אך השלווה לא נמשכת זמן רב.
כאשר בתו הבכורה מודיעה על כוונתה להינשא, וסיל מוצא את עצמו שוב במרכזו של סיפור משפחתי סבוך ומצחיק.
החתן המיועד, נאזרי זפוחליאק, מביא עמו שלל הפתעות, כולל מרדפים, נזירים, הופעות אורח של ידוענים והרפתקאות בלתי צפויות.
הסרט מציג את ניסיונותיו של וסיל להתמודד עם המצב החדש, תוך כדי שהוא מתמודד עם דעות קדומות, לחצים חברתיים ומשפחתיים.
הסרט יצא לאקרנים בבתי קולנוע אוקראינים ב-25 בדצמבר 2019; חברת MMD UA הייתה אחראית להפצה.
הסרט שודר לראשונה בטלוויזיה האוקראינית בערוץ הטלוויזיה 1+1 ב-20 באפריל 2020.
ב-20 באוקטובר 2020, הסרט הפך זמין בערוץ היוטיוב של ערוץ הטלוויזיה 1+1 בפלטפורמת VOD (הגישה ניתנת רק לכתובת IP אוקראינית).
חתונה מטורפת 3 (באוקראינית: Скажене весілля 3) הוא סרט קומדיה אוקראיני בבימויו של לובומיר לויצקי.
ולפי תסריט מאת מיקולה קוציק ואולקסי פריחודקו.
הסרט מהווה את החלק השלישי והאחרון בטרילוגיית "חתונה מטורפת", וממשיך את סיפור משפחת סרדיוּק.
בסרט מככבים נזר זדניפרובסקי, לסיה סמאייבה, ויאצ'סלב חוסטיקויב, קטיה פיין, ג'ימי ווהה ווהה, אולכסנדר קובזאר, וירה קובזאר, איננה פריחודקו, אראם ארזומניאן, אולקסי פוטפנקו (פוטאפ), אולקסי זווגורודני (פוזיטיב), מונאטיק, איגור קריקונוב, פטרו צ'ורני, אולקסי סופרון (פטרו באמפר), אולג ויניק ואחרים.
הסרט הופק על ידי FILM.UA Group ו-Prototype Production, והופץ באוקראינה ב-25 בפברואר 2021. הוא הופק בתקציב של כ-16 מיליון הריבניה אוקראינית והכניס כ-28.9 מיליון הריבניה אוקראינית, מה שהופך אותו לסרט האוקראיני הרווחי ביותר בשנת 2021, עם כ-303,814 צופים בבתי הקולנוע.
הסרט זכה בפרס השיר הטוב ביותר לסרט בטקס פרסי YUNA לשנת 2022, עבור השיר שבוצע על ידי אולג ויניק, אולקסי פוטפנקו, אולקסי זווגורודני, נדיה מייכר ויורי הורבונוב.
הצלחת הסרט הובילה להפקת סדרת טלוויזיה בת 24 פרקים בשם "Crazy Neighbours", הממשיכה את עלילות משפחות סרדיוּק, קריז'ניבסקי, אובאמיאנג וקרדשיאן.
ארבע שנים לאחר החתונה המטורפת הקודמת, הבן הצעיר של משפחת סרדיוּק, זכר, מתכנן להתחתן עם רדה, בתו של ברון צועני.
אביו, וסיל, נשבע שלא להרוס את החתונה, אך האירועים מתפתחים בצורה בלתי צפויה.
הסרט מציג את ההכנות לחתונה, המפגש בין שתי התרבויות השונות, והאתגרים המשפחתיים והחברתיים הנלווים לכך.
העלילה משלבת הומור, מסורת, ומוזיקה, וממשיכה את הקו הקומי של הסרטים הקודמים בסדרה.
בדומה לשני הסרטים הקודמים, הסרט "חתונה מטורפת 3" זכה למימון של סוכנות הקולנוע הממלכתית.
הפעם הועמד תקציב של 16 מיליון הריבניה, מתוכם קיבלו היוצרים תמיכה כספית מסוכנות הקולנוע הממלכתית 7 מיליון (44% מהתקציב הכולל).
לובומיר לויצקי מונה לבמאי החדש והחליף את ולדיסלב קלימצ'וק (הידוע בשם בדוי ולאד דיקיי), במאי שני החלקים הקודמים.
לסרט לוהק הזמר פטר צ'ורני, שגם שימש כיועץ על מסורות וטקסי צוענים.
קתרינה פיין, רימה שפובלובה, איגור קריקונוב וויאצ'סלב חוסטיקוייב, שמגלם את זכאר סרדיוק המבוגר יותר, הצטרפו גם הם לצוות.
הסרט יצא לאקרנים בבתי קולנוע אוקראינים ב-25 בפברואר 2021.
בכורה במדיה הביתית: פלטפורמות VOD
ב-15 באפריל 2021, הסרט הפך לזמין לצפייה בפלטפורמת ה-VOD של Kyivstar TV.
"חתונה בעיירה" (1952) הוא סרט מחול אמנותי ישראלי קצר בכיכובה של דבורה ברטונוב.
הסרט "חתונה בעיירה" בן 8.5 דקות, מבוסס על סדרה של ריקודים שיצרה הרקדנית דבורה ברטונוב, ומתארים דמויות מן ההווי של העיירה היהודית.
כל סצנה נפתחה ברישום שיצר אבא פניכל.
סרט זה הוא הראשון בסוגת הסרט האמנותי בישראל.
למרות שהסרט לא נשמר בשלמותו, על פי תיאורים, התפאורה לסרט נוצרה על ידי ג'ניה ברגר והוא לווה בקריינות של יהושע ברטונוב בגרסה בעברית או ביידיש.
בנוסף, שולבו בו בובות שנוצרו על ידי חברת ויצו.
הסרט נשלח להקרנה בפסטיבל קאן בשנת 1952. בשנת 1953 הוצג במשך כחדש בקולנוע אסתר בתל אביב-יפו, כסרט קצר נלווה לסרט "דון קמיליו", וכן בשני בתי קולנוע נוספים בחיפה - "אורה" ו-"הדר".
חלק מצילומי הסרט נמצאים בארכיון הסרטים הישראלי.
חתונה מנייר הוא סרט קולנוע ישראלי משנת 2015 בכתיבתו ובימויו של ניצן גלעדי, עם מורן רוזנבלט, אסי לוי ורועי אסף בתפקידים הראשיים.
העלילה מתרחשת במצפה רמון והיא על בחורה צעירה בעלת פיגור שכלי, שעובדת במפעל לנייר טואלט ושואפת להיות עצמאית ולהתחתן עם בנו של בעל המפעל.
מורן רוזנבלט זכתה בפרס אופיר לשחקנית ראשית.
קרן אייל מלמד זכתה בפרס אופיר לעיצוב תלבושות.
הסרט היה מועמד ל-7 פרסים נוספים: סרט, במאי - ניצן גלעדי, שחקן ראשי - רועי אסף, שחקנית משנה - אסי לוי, צילום - רואי רוט, עיצוב אמנותי - דינה קורנביץ, ליהוק - ניצן גלעדי).
בפסטיבל הקולנוע ירושלים 2015 זכה ניצן גלעדי לפרס חג'ג' לסרט הביכורים.
הסרט הוקרן בפסטיבל טורונטו 2015, קנדה,
הצילומים נערכו במצפה רמון ויש בהם קטעים רבים של המכתש הגדול, יעלים וגבעת הגמל.
חגית (מורן רוזנבלט) היא בחורה בת 24 שגרה עם אמה שרה (אסי לוי) במצפה רמון.
היא סובלת מפיגור קל שמתבטא בדיבור איטי ובחוסר בגרות אינטלקטואלית.
היא עובדת במפעל קטן לנייר טואלט של אריה (אריה צ'רנר) ואשתו פנינה (אביבה גר).
פרט לה עובד במפעל גם עומרי (רועי אסף), בנם של אריה ופנינה.
שרה היא גרושה ואם יחידנית.
לפרנסתה היא עובדת כחדרנית בבית מלון במצפה רמון.
היא מודעת למגבלותיה של חגית ומגוננת עליה מאוד למורת רוחה של חגית שחושבת שהיא כבר "גדולה ועצמאית".
שרה רוצה להכיר לחגית את אלעד (אביב אלקבץ) בעל רמה שכלית כשלה אך חגית מסרבת, היא מאוהבת רק בעומרי.
חן (תומר קפון) הוא אחיה של חגית.
הוא נשוי ויש לו ילדה.
הוא אינו עוזר לשרה בהשגחה על אחותו וטוען שיש להעבירה להוסטל.
גם משה, הגרוש של שרה סובר כך.
חגית מאוהבת בעומרי והוא משיב לה בחיבה שבחלקה היא מרחמים.
היא חולמת שיום אחד הם יינשאו.
הם נפגשים במפעל, חגית מכינה בובת כלה מנייר ועומרי מכין בובת חתן מנייר.
הם נוהגים לשבת על המצוק מעל מכתש רמון להתבונן בנוף, לשוחח ולהתנשק קלות.
שרה מתקשה לפתח זוגיות עם חיים (עודד לאופולד) בגלל שאינה יכולה להשאיר את חגית לבד.
המפעל בצרות ואריה מתכונן לסגור אותו למרות מחאותיו של עומרי.
חגית מחפשת עבודה בסלון כלות בבאר שבע אבל בעלת הסלון (הדר רצון-רותם) לא מקבלת אותה.
עומרי רוצה לפתח את המפעל על ידי קניית מכונות חדשות ומקבל הלוואה מחבריו אלי (יהודה נהרי הלוי) וסימון (אודי פרסי) אך אריה דוחה זאת ורוצה לשלוח אותו ללימודים בקנדה לאחר שראה אותו מתנשק עם חגית.
עומרי מודיע לחבריו שהוא עומד לעזוב והם מחליטים לעשות לו מסיבה במפעל ולזמן את חגית שבטוחה שהיא מוזמנת לחתונה.
היא מעצבת שמלת כלה מגלילי נייר טואלט ומגיעה למקום.
אלי וסימון לועגים לה ומטרידים אותה בעוד שעומרי לא מתערב.
היא בורחת מהמקום בלילה ושרה מחפשת אותה בכל המקומות עד שמוצאת אותה על הכביש ומחזירה אותה הביתה.
שרה מחליטה להעביר את חגית להוסטל וחגית לא מתנגדת.
היא נוסעת אתה כשבידה בובת כלה מנייר.
היא מחזיקה אותה מחוץ למכונית ושומטת תוך הנסיעה, החלום שלה להתחתן, נקטע.
שם השחקן/יתשם הדמותהערותמורן רוזנבלטחגיתאסי לוישרהאמה של חגיתרועי אסףעומריאריה צ'רנראריהבעל מפעלתומר קפוןחןאח של חגיתאביבה גרפנינהאשתו של אריהעודד לאופולדחייםמאהב של שרהאודי פרסיסימוןחבר של עומרייהודה נהרי הלויאליחבר של עומריהדר רצון-רותםבעלת סלון כלותאביב אלקבץאלעד
חתונה בירושלים הוא סרט קולנוע ישראלי תיעודי קצר בבימויו של רנן שור משנת 1985.
לאחר שנבחר לפתוח את פסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה ב־1985, החליט מפיץ הסרטים אלי גלפנד לרכוש את הסרט להקרנתו בארבעה בתי קולנוע מסחריים ברחבי ישראל בפורמט 35 מ"מ.
הסרט הוקרן באותה השנה לפני סרטם של האחים כהן "רציחות פשוטות".
הסרט הוקרן פעמים רבות בהערוץ הראשון ומאות פעמים בפורמט 16 מ"מ במועדוני "צוותא" ובקיבוצים שונים.
בשנת 2015 החליטה נועה רגב, מנהלת פסטיבל הקולנוע ירושלים וארכיון הסרטים הישראלי בסינמטק ירושלים לערוך לסרט רסטורציה לצורך פתיחת הפסטיבל לקולנוע יהודי - ירושלים לשנת 2015.
בשנת 2022, לאחר מותם של אריק איינשטיין ואורי זוהר, ערך רנן שור רסטורציה מחודשת המוקדשת לזכרם.
הרסטורציה הוקרנה לראשונה בפסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה באוקטובר 2022.
במרץ 1985 נישאו בחתונה חרדית אפרים, בנו הבכור של אורי זוהר לבחירת ליבו שירי, בתו של אריק איינשטיין, חברו הקרוב מלהקת הנח"ל ושותפו הקולנועי למציצים, עיניים גדולות, לסדרה הטלוויזיונית "לול", ועוד.
המפגש בין המחותנים החדשים בחתונה המערבבת חוזרים בתשובה ובוהמה תל אביבית חושף מראה לשברו של החלום הישראלי, דרך שניים ממיצגיו הבולטים של הצבר.
באפריל 1989 נישאו בירושלים בן נוסף של אורי זוהר ובת נוספת של אריק איינשטיין מנישואיו לאלונה איינשטיין שהתחרדה.
בהסכמתו של אורי זוהר צילם שור את החתונה הנוספת לצד צלמי חדשות טלוויזיה מהערוצים השונים שהגיעו לאירוע.
בחודשים שלאחר מכן לא הגיע שור לעריכת החתונה השנייה כסרט קצר נוסף.
חתונתם של הנסיכה אליזבת ופיליפ מאונטבאטן נערכה ביום חמישי, 20 בנובמבר 1947, בכנסיית וסטמינסטר שבמרכז לונדון, הממלכה המאוחדת.
הכלה, הנסיכה אליזבת, הייתה בתם הבכורה של המלך ג'ורג' השישי ושל המלכה אליזבת, ויורשת העצר; החתן, פיליפ מאונטבאטן, היה בן למשפחת המלוכה המודחת של יוון, בנם של אנדראס נסיך יוון ודנמרק, ואליס, נסיכת באטנברג.
אליזבת הייתה בת 21 ופיליפ בן 26.
ארבע וחצי שנים לאחר מכן עלתה אליזבת לכס המלוכה.
נישואיהם נמשכו עד מות הנסיך פיליפ ב-2021, ונולדו להם ארבעה צאצאים: המלך צ'ארלס, הנסיכה המלכותית אן, הנסיך אנדרו, והנסיך אדוארד.
הטקס הועבר בשידור חי על ידי תחנת הרדיו של ה-BBC.
אליזבת ופיליפ היו בני דודים מדרגה שנייה, על פי הייחוס מכריסטיאן התשיעי מלך דנמרק ולואיז מהסה-קאסל; ובני דודים מדרגה שלישית לפי הייחוס מן המלכה ויקטוריה והנסיך אלברט.
הנסיכה אליזבת פגשה את הנסיך פיליפ בשנת 1934 בחתונתה של בת דודתו, הנסיכה מרינה מיוון, עם הנסיך ג'ורג' מדנמרק, דוכס קנט ודודה מצד האב של אליזבת.
הם נפגשו פעם נוספת ב-1937. לאחר פגישתם השלישית בשנת 1939, במכללת הצי המלכותית בדרטמות, אליזבת, שהייתה אז בת 13, התאהבה בפיליפ בן ה-18 והם החלו להתכתב.
הקשר ביניהם עורר התנגדות חמורה: הבעל המיועד היה זר וחסר פרוטה, וכמה מאחיותיו היו נשואות לבני אצולה גרמניים עם קשרים למשטר הנאצי.
כאשר פיליפ ביקש את ידה מאביה המלך, ג'ורג' השישי סירב בתחילה, אך אליזבת שכנעה אותו לשנות את דעתו.
גם המלכה הטילה ספקות בקשר ביניהם, ואף קראה לפיליפ בדלתיים סגורות "ההוני" (כינוי גנאי לגרמני).
כדי לאפשר את הנישואין, נדרש פיליפ, שהיה נסיך יוון ודנמרק, לוותר על תאריו הזרים ולהתאזרח בבריטניה, ולהמיר את דתו מנצרות אורתודוקסית לאנגליקניות.
ב-18 במרץ 1947 ויתר על תאריו היווניים והדניים, ואימץ לעצמו את השם מאונטבאטן (Mountbatten), גרסה אנגלית של השם הגרמני "באטנברג" שאימץ בשעתו סבו, המרקיז ממילפורד הייבן.
ההסכמה הרשמית והחוקית, במועצה המלכותית הבריטית וגם בזו הקנדית, ניתנה כשאליזבת הייתה כבר בת 21. ב-9 ביולי 1947 פורסם דבר האירוסין.
ערב החתונה העניק המלך לפיליפ את התארים דוכס אדינבורו, רוזן מריונת', וברון גריניץ'; כפועל יוצא מהנישואין, הוא נכנס למשפחת המלוכה והחל להיקרא "הוד מעלתו המלכותי" (His Royal Highness).
הנסיכה אליזבת נעשתה דוכסית אדינבורו.
פיליפ הציע נישואין לאליזבת באמצעות טבעת עם יהלום עגול 3 קראט שמסביבו עוד יהלומים קטנים.
היהלומים נלקחו מנזר שהיה שייכת לאמו של פיליפ הנסיכה אליס מבאטנברג, ומחלקם נוצר צמיד תואם עבור אליזבת.
המעצב המלכותי נורמן הארטנל היה אמון על עיצוב השמלה.
כיוון שהנישואין נערכו רק שנתיים אחרי תום מלחמת העולם השנייה, כאשר המצב הכלכלי בבריטניה עוד לא חזר לקדמותו, אליזבת ביקשה ששמלת החתונה שלה תמומן לפי כללי מדיניות הקיצוב.
היא רכשה את הבד בעבור תלושים.
הממשלה אישרה לאליזבת תוספת מיוחדת של 200 תלושים.
מאות כלות תרמו לה את תלושיהן, אך היא החזירה את המתנה משום שהיה זה לא חוקי.
השמלה נתפרה ממשי סיני, עם קו צוואר גבוה, מחוך מחויט ושובל, ללא רצועות ועם שרוולים ארוכים, שכולם שיוו לה צללית ארוכה ודקה.
הצווארון בצורת לב נסגר בנזר יהלום.
האריג, משי עשיר בגוון שנהב, נבחר על ידי המלכה והופק בטירת ללינגסטון מתולעי משי שיובאו מסין הלאומנית (ולא מיפן האויבת או מסין הקומוניסטית).
השובל, באורך 5 מטרים, סימל לידה מחדש וצמיחה לאחר המלחמה.
על השובל עבדו מומחי רקמה במשך מספר חודשים תוך היעזרות באיורים שסיפק הארטנל.
השובל קושט עם קריסטלים ו-10,000 פנינים אשר יובאו מארצות הברית של אמריקה.
הסאטן נבחר לשובל אשר אמור להיות גמיש יותר ותואם לשמלה.
שוליים של פריחת התפוז הודבקו על הטול שקוף המאותר בפנינים וקריסטל.
ביום החתונה השמלה נצצה עם התכשיטים, הפנינים ששולבו במיומנות ועם קווים זורמים של שיבולי חיטה, סמל הפוריות.
נעלי הכלה נתפרו אף הם מבד סאטן ושובצו בהן פנינים כסופות.
העיצוב אושר שלושה חודשים לפני החתונה.
השמלה נתפרה על ידי 350 תופרות במשך 7 שבועות.
הוא נשמר בסוד, אף על פי ששמועות רבות רחשו סביבו.
הנסיכה חששה שאם פרטי השמלה ידלפו לציבור שמלות דומות יעוצבו לפני חתונתה.
השמלה שימשה השראה לעיצוב שמלת החתונה של גרייס קלי בשנת 1956 וכן בשמלת החתונה של קייט מידלטון שעוצבה על ידי שרה ברטון ואלכסנדר מקווין.
לאחר החתונה השמלה הוצגה בתצוגה בארמון סנט ג'יימס.
הטבעת של הנסיכה אליזבת, בדומה לזו של אמה, נצרפה מזהב וולשי, שהותך מעפרה ממכרה קלוגאי סנט דייוויד ליד דולגלאי, שניתנה במתנה למלכה לפני נישואיה.
מאותה עפרה נעשו טבעות הנישואין של הנסיכה מרגרט, הנסיכה אן, הנסיכה דיאנה ומייגן מרקל.
זר הפרחים הוכן על ידי גברת מ.ה.
לונגמן וכלל סחלבים לבנים וענף של הדס.
ענף ההדס נלקח משיח שגדל מהענף שהיה חלק מזר הפרחים בחתונתה של המלכה ויקטוריה ונשתל בשנת 1846. הזר הוחזר יום למחרת החתונה והונח על קבר החייל האלמוני בכנסיית וסטמינסטר, מסורת שהחלה על ידי אמה של אליזבת בחתונתה בשנת 1923, ונשמרת גם כיום.
בבוקר החתונה, בזמן שהנסיכה אליזבת התלבשה בארמון בקינגהאם, הנזר שלה נשבר.
תכשיטן הממלכה אשר עמד בכוננות לכל מקרה הוזעק בליווי משטרתי על מנת לתקן את הנזר.
אביה של הנסיכה אליזבת נתן לה צמד שרשאות פנינים אשר היו שייכות למלכה אן ולמלכה קרוליין כמתנת חתונה.
עגילי הפנינה והיהלומים שלה היו גם הם רכוש המשפחה והיו שייכים לנסיכה מרי וניתנו לה על ידי אמה, מרי, הדוכסית מטק.
ביום חתונתה נזכרה אליזבת כי היא השאירה את שרשרת הפנינים בארמון סנט ג'יימס.
המזכיר האישי שלה ג'וק קולוויל, התבקש להביא אותם עבורה.
הוא הצליח להביאם ברגע האחרון לציור הדיוקן שלה בארמון בקינגהאם.
אליזבת דאגה לאיפור עבור עצמה לחתונתה.
פיליפ לבש את מדי הצי על עיטוריו, ואת אות מסדר הבירית.
הוא נשא חרב טקסית, מתנת חותנו המלך.
הנסיכה אליזבת ופיליפ מאונטבאוטן התחתנו בשעה 11:30 ב-20 בנובמבר 1947 בכנסיית וסטמינסטר.
אליזבת הייתה בת המלוכה העשירית אשר התחתנה בכנסייה זו.
השושבין של פיליפ היה המרקיז מילפורד הייבן, בן דודו מדרגה ראשונה של פיליפ.
בני דודה של אליזבת הנסיכים ויליאם מגלוסטר ומייקל מקנט שימשו כנושאי הטבעת.
בני המשפחה המלכותית הובאו לטקס באמצעות כרכרות מלכותיות.
בראשונה המלכה אליזבת ובתה הנסיכה מרגרט ולאחר מכן המלכה מרי, סבתה של אליזבת.
פיליפ לווה על ידי שושבינו.
הנסיכה אליזבת הגיעה לטקס עם אביה המלך, בכרכרה האירית המלכותית .
הטקס נוהל על ידי הארכיבישוף מקנטרברי ג'פרי פישר, ועל ידי דיקן וסטמינסטר אלן קמפבל דון.
הטקס הוקלט ושודר על ידי רשת הרדיו של ה-BBC לקרוב ל-200 מיליון בני אדם בכל העולם.
שלוש מבין ארבע אחיותיו של פיליפ לא הוזמנו לחתונה, עקב קשריהן עם המשטר הנאצי בימי מלחמת העולם השנייה.
גם הדוכס מווינדזור, דודה של אליזבת שוויתר על הכס, לא הוזמן.
לאחר הטקס המשיכו הנסיכה אליזבת ופיליפ, הדוכס מאדינבורו, במרכבת הזכוכית לארמון בקינגהאם, שם נופפו לקהל הרב מהמרפסת.
ארוחת הבוקר של החתונה נחגגה באולם החגיגות בארמון בקינגהאם.
התפריט כלל פילה סול מאונטבאטן, תבשיל חוגלה, ועוגת גלידה על שם הנסיכה אליזבת.
המוזיקה נוגנה על ידי תזמורת צבאית.
עוגת החתונה הרשמית נאפתה על ידי מאפיית מקוויט ופרייס.
זו הייתה עוגת פירות בעלת 4 שכבות בגובה של כ-2.5 מטרים.
היא הוכנה מ-80 תפוזים, 660 ביצים ו-3 גלונים של רום.
כיוון שמלחמת העולם השנייה הסתיימה רק שנתיים קודם לכן, חלק מהמצרכים היו חסרים ויובאו מכל רחבי העולם מה שנתן לעוגה את השם עוגת 10,000 המילין.
הקישוטים כללו את שלטי האצולה של המשפחה, תמונות החתן והכלה, וסמלים שונים.
העוגה נפרסה באמצעות החרב שניתנה כמתנת חתונה לפיליפ על ידי המלך.
הזוג קיבל למעלה מ-2,500 מתנות נישואין מכל רחבי העולם, ובנוסף הם קיבלו 10,000 מברקי ברכה.
המתנות הוצבו לתצוגה בארמון סנט ג'יימס והוצגו בפני הציבור.
הזוג עלה על רכבת בתחנת ווטרלו להמפשייר, ובילה את ליל החתונה בבית דודו של הדוכס מאדינבורו, משם נסע הזוג לאחוזת בלמורל שם בילו את שארית ירח הדבש.
לנסיעה לירח הדבש לבשה אליזבת שמלה ומעיל תואם בצבע כחול שעוצבה על ידי הארטנל.
לאחר נישואיהם, עברו דוכס ודוכסית אדינבורו לגור בבית קלרנס שבלונדון.
הדוכס פיליפ ביקש להמשיך בקריירה בצי המלכותי, וחזר לשירות בתום ירח הדבש; הוא הועלה לדרגת קברניט ומפקד בפריגטה משלו, אניית הוד מלכותו "מאגפיי".
חתונת הנסיך צ'ארלס וקמילה פרקר בולס התקיימה בטקס אזרחי בבית העירייה של וינדזור, ב-9 באפריל 2005.
צ'ארלס היה נשוי בעברו לדיאנה ספנסר, ולו שני בנים הנסיך ויליאם והנסיך הארי.
פרקר בולס הייתה נשואה בעברה לאנדרו פרקר בולס ולה שני ילדים טום פרקר בולס ולורה פרקר בולס.
החתונה נערכה בטקס אזרחי, משום שלפי חוקי הכנסייה האנגליקנית, מי שהתגרש אינו רשאי להינשא שוב בטקס דתי.
החתונה התקיימה עם ברכתו של הארכיבישוף של קנטרברי.
הטקס האזרחי, שכלל 30 איש בלבד, ונערך בנוכחות משפחותיהם של בני הזוג, התקיים בבית העירייה של וינדזור, ולאחריו נערכה תפילה והקדשה בקפלת סנט ג'ורג' בתוך הטירה.
הוריו של החתן, המלכה אליזבת השנייה והנסיך פיליפ, דוכס אדינבורו, לא השתתפו בטקס החתונה האזרחי, אך נכחו בטקס התפילה וההקדשה בקפלה וערכו קבלת פנים לבני הזוג בטירת וינדזור לאחר מכן.
הנישואים קבעו את היחסים בין צ'ארלס לפארקר בולס.
עם הנישואים היא קיבלה את התואר דוכסית קורנוול.
טקס התפילה וההקדשה כוסו על ידי רשת ה-BBC.
אישים בולטים שנכחו כללו דמויות פוליטיות, דתיות ומלכותיות בינלאומיות וסלבריטאים שונים.
צ'ארלס היה בן 56 וקמילה פרקר בולס הייתה בת 57 ביום החתונה.
הרומן בין בני הזוג החל במשחק פולו ב-1970. הנסיך התאהב באשת האצולה שלפי השמועות אמרה לו "הסבתא רבה שלי הייתה המאהבת של הסבא רבה שלך.
ככל הנראה צ'ארלס לא מיהר להתחתן, הוא התגייס לצי וקמילה עזבה אותו והתחתנה עם אנדרו פרקר בולס ב-1973, אך הם נשארו בקשרי ידידות גם אחרי שצ'ארלס נישא לליידי דיאנה ספנסר ב-1981. קמילה ואנדרו התגרשו ב-1995, צ'ארלס ודיאנה התגרשו רשמית ב-1996. שנה לאחר מכן נהרגה דיאנה בתאונת דרכים.
בתקופה שאחרי מותה של דיאנה היחסים בין צ'ארלס לקמילה נשארו בצל, אולם לקראת סוף שנות ה-90 החלו השניים להופיע בפומבי באירועים רשמיים, תוך שהם מקפידים להגיע לחוד ולעזוב לחוד.
בשנת 2001 הפך הקשר לפומבי כאשר צ'ארלס נשק לקמילה לעיני המצלמות ומאז הופיע עימה גם לאירועים ממלכתיים רשמיים.
ב-10 בפברואר 2005, הוכרז כי קמילה פרקר בולס וצ'ארלס, הנסיך מוויילס, יתחתנו ב-8 באפריל 2005, הטקס יערך בבית העירייה של וינדזור כטקס אזרחי ולאחריו תתבצע תפילה דתית.
מועצת המלך התכנסה ב-2 במרץ 2005 כדי לתת תוקף להסכמת המלכה לנישואין, בהתאם להוראות חוק הנישואים המלכותיים משנת 1772. הממשלה ציינה שהנישואים אינם נישואים מורגנטיים.
לאחר הודעת האירוסין, בירכו את בני הזוג המלכה אליזבת השנייה ובעלה, הדוכס מאדינבורו.
הארכיבישוף מקנטרברי, רואן ויליאמס, פרסם הצהרה שבה נכתב: "הסדרים אלה זוכים לתמיכתי החזקה ועומדים בקנה אחד עם הנחיות הכנסייה האנגלית בנוגע לנישואים שניים שהנסיך מוויילס מקבל במלואו כאנגליקני וכמושל העליון לעתיד של הכנסייה ושל אנגליה".
ראש ממשלת אנגליה טוני בלייר, מנהיג האופוזיציה מייקל הווארד, מנהיג הליברל-דמוקרטים צ'ארלס קנדי, מנהיג בית הנבחרים פיטר היין וראשי הממשלה של מדינות חבר העמים האחרים הוסיפו את ברכותיהם.
טבעת האירוסין של הדוכסית היא ירושה של משפחת וינדזור שהייתה שייכת למלכה אליזבת המלכה האם.
היא עשויה מפלטינה משנות ה-20, כאשר היא מורכבת מיהלום מרכזי בחיתוך מרובע שמסביבו שישה יהלומים קטנים.
טקס אזרחי נבחר ככל הנראה כדי למנוע מחלוקת פוטנציאלית שתגרם אם המושל העליון העתידי של הכנסייה של אנגליה התחתן עם גרושה בטקס דתי.
למעשה, נישואיו של אדם גרוש שלו בן הזוג לשעבר עדיין חי מתאפשר בכנסייה של אנגליה, לפי שיקול דעתו של חבר הכמורה המנהל את הטקס, מאז 2002. כשהנסיכה אן נישאה לטימותי לורנס לאחר שהתגרשה ממארק פיליפס, היא עשתה זאת בכנסיית סקוטלנד.
נישואים מחדש של גרושים אינם נושא שנוי במחלוקת בכנסיית סקוטלנד, שאינה רואה בנישואים קודש, ולריבון אין תפקיד חוקתי בממשל הכנסייה.
הנסיך מוויילס וכלתו לא בחרו בדרך הזו.
הטלת ספק בחתונה אזרחית מלכותית
צ'ארלס הוא הבן הראשון במשפחת המלוכה שהתחתן בטקס אזרחי באנגליה.
סטיבן קרטני, חבר ב-All Souls College באוקספורד, תהה האם צ'ארלס וקמילה יכולים להינשא בטקס אזרחי, מכיוון שמשפחת המלוכה הוחרגה במיוחד מהחוק שהנהיג נישואים אזרחיים באנגליה (חוק הנישואין 1836).
ב-14 בפברואר תוכנית הטלוויזיה פנורמה של ה-BBC חשפה מסמכים של ייעוץ חקיקתי רשמי מ-1956 ו-1964, שקבעו כי אין זה חוקי עבור בני משפחת המלוכה להתחתן בטקס אזרחי באנגליה ובוויילס, אף על פי שזה יהיה חוקי בסקוטלנד.
הצהרות המסמכים הללו נדחו בהצהרה שפרסם בית קלרנס בעצת ארבעה מומחים משפטיים ללא שם.
לא ירחיב לנישואים של איש ממשפחת המלוכה".
אבל ההוראות על נישואים אזרחיים בחוק 1836 בוטלו על ידי חוק הנישואין 1949. כל החלקים הנותרים של חוק 1836, כולל סעיף 45, בוטלו על ידי חוק שירות הרישום 1953. לכן שום חלק מחוק 1836 לא נשאר בספר החוקים.
אנו מודעים לכך שהשקפות שונות ננקטו בעבר; אך אנו סבורים כי אלה היו זהירים מדי, וברור לנו שהפרשנות שציינתי בהצהרה זו נכונה.
כמו כן, נציין כי חוק זכויות האדם מחייב מאז שנת 2000 לפרש את החקיקה בכל מקום אפשרי באופן התואם את הזכות להינשא (סעיף 12) ולזכות ליהנות מהזכות הזו ללא הפליה (סעיף 14).
זה, לדעתנו, מעמיד את המשמעות המודרנית של חוק 1949 מעבר לכל ספק.פרופסור רבקה פרוברט טענה לאחר מכן שהחתונה של צ'ארלס וקמילה אינה חוקית.
לדבריה, לא ניתן היה, כפי שטענה הממשלה, ששינוי כה קיצוני בחוק יושם על ידי חוק 1949, משום שהוא הוכנס לפי נוהל מורשה מיוחד שניתן להשתמש בו רק לגבי "חוקי איחוד".
מעשים המאגדים את החוק שהופיע בעבר במספר חוקים לחוק אחד מבלי לשנותו באופן מהותי.
פרוברט טוען שסעיף 79(5), האומר: "שום דבר בחוק זה לא ישפיע על כל חוק או מנהג הנוגע לנישואים של בני משפחת המלוכה", עדיין מתקיים, בנימוקים אלה.
הממשלה העלתה את סוגיית חוק זכויות האדם, וציינה כי לפי זה יש לפרש את חוק 1949 בכל מקום אפשרי כדי לקיים את הזכות להינשא ללא אפליה.
מילות המפתח הן "בכל מקום אפשרי" – חוק זכויות האדם קובע במפורש שבמקום שבו חוק הופך משהו לבלתי חוקי הדרך היחידה להפוך אותו לחוקי היא לתקן או לבטל את החוק.
לדוגמה, אם הריבון ימנע מחבר אישור להינשא לפי חוק הנישואים המלכותיים, בקשה לבית המשפט להכרזה שיש לאפשר לנישואים להתקיים במסגרת חקיקת זכויות האדם תיכשל.
11 התנגדויות התקבלו על ידי משרדי הרישום של סירנססטר וצ'יפנהאם, אך כולן נדחו על ידי הרשם הכללי (והסטטיסטיקאי הלאומי) לן קוק, שקבע שהנישואים האזרחיים יהיו למעשה תקפים.
ב-17 בפברואר, בית קלרנס הכריז על שינוי מקום הנישואים מטירת וינדזור לאולם גילדהול מחוץ לחומות הטירה.
החלפה זו נוצרה כאשר התגלה כי הדרישות החוקיות לרישוי הטירה המלכותית לחתונות אזרחיות יחייבו לפתוח אותה לזוגות פוטנציאליים אחרים למשך שלוש שנים לפחות.
ב-22 בפברואר הודיע ארמון בקינגהאם כי המלכה ובעלה לא ישתתפו בטקס החתונה האזרחי, אבל ישתתפו בתפילה בכנסייה וכי המלכה תארח את קבלת הפנים לאחר מכן.
הסיבה שציין הארמון הייתה שהזוג רצה לשמור על פרופיל נמוך באירוע.
ב-4 באפריל, הוכרז כי החתונה תידחה ב־24 שעות עד ל-9 באפריל, כדי שהנסיך מוויילס יוכל להשתתף בהלווייתו של האפיפיור יוחנן פאולוס השני כנציג המלכה.
הדחייה אפשרה גם לחלק מהמכובדים שהוזמנו להלוויה להשתתף בחתונה.
בהתאם למסורת, הנסיך מוויילס בילה את הלילה לפני החתונה ללא כלתו לעתיד בבית הייגרוב, ביתו הכפרי בגלוסטרשייר, עם בניו הנסיכים ויליאם והארי.
החתונה התקיימה ביום שבת, 9 באפריל 2005, בשעה 11:30 באולם בבית העירייה של וינדזור.
המונים התאספו ברחובות מאז עלות השחר לקראת האירוע.
בטקס השתתפו בכירים במשפחת המלוכה מלבד המלכה והדוכס מאדינבורו.
העדים של בני הזוג היו הנסיך ויליאם מוויילס וטום פארקר בולס, בני החתן והכלה בהתאמה.
בהתאם למסורת, טבעות הנישואין היו עשויות מזהב וולשי 22 קראט ממכרה סנט דייוויד בבונטדו.
המסורת של שימוש בזהב ממכרה קולגאו בטבעות הנישואין של משפחת המלוכה החלה משנת 1923. העיצוב של טבעות הנישואין נעשה על ידי וורסקי, תכשיטן לונדוני המחזיק בצו המלכותי לנסיך מוויילס מאז 1979.
אחרי החתונה האזרחית נערך טקס נוסף של תפילה והקדשה ששודר בטלוויזיה.
טקס זה נערך אחר הצהריים בקפלת סנט ג'ורג', אשר בטירת וינדזור.
בטקס השתתפו 800 אורחים וכל בכירי משפחת המלוכה, כולל המלכה והדוכס מאדינבורו, ובראשם הארכיבישוף מקנטרברי דאז, רואן ויליאמס.
סידורי החתונה והתפילה לאחריה התקבלו בחיוב על ידי הארכיבישוף מקנטרברי כ"תואמים את ההנחיות של הכנסייה האנגלית בנוגע לנישואים מחדש".
הווידוי התפרש כהודאה של שניהם על חטאי העבר, אם כי ללא התייחסות ספציפית לעבירות העבר שלהם.
לחתונה לבשה הדוכסית שמלה ומעיל בצבע שמנת עם כובע רחב שוליים בצבע שמנת.
לטקס התפילה וההקדשה לאחר מכן, היא לבשה מעיל רקום בכחול בהיר וזהב באורך הרצפה על שמלת שיפון תואמת והתזה דרמטית של נוצות זהובות בשערה.
שתי התלבושות היו של אנטוניה רובינסון ואנה ולנטיין, מעצבות לונדוניות שעבדו תחת השם רובינסון ולנטיין, שכיום נקראת אך ורק אנה ולנטיין; שני הכובעים נוצרו על ידי הכובען האירי פיליפ טרייסי.
זר הפרחים של הדוכסית הכיל נרקיסים, יסמין, שושנת העמק, חבצלות ורודות ובצבע שמנת, קמליות, הידראנגאה ושושנים שהגיעו מגני בית הנסיך מוויילס.
צ'ארלס וכל הגברים ממשפחת המלוכה לבשו בגדים פורמליים.
עוגת החתונה הוכנה על ידי גברת בלונדן, הבעלים של חנות העוגות "סופיסטיקייק" בוודהול ספא, לינקולנשייר.
באפריל 2005 שילם מלונאי 215 פאונד במכירה פומבית באינטרנט עבור פרוסת עוגה.
עם סיום הטקס, בירכו בני הזוג את האנשים שעמדו בתור מחוץ לקפלה.
לאחר מכן עברה המסיבה לחלק אחר של טירת ווינדזור, שם אירחה המלכה קבלת פנים למספר אורחים.
לאחר סיום קבלת הפנים השניים יצאו מהטירה במכונית שעליה נכתב "נסיך ודוכסית".
על החלון האחורי הוצב שלט: "Just Married", ועל החלון הקדמי נרשמו ראשי התיבות של שמותיהם, C&C.
מאוחר יותר נסעו בני הזוג לסקוטלנד לירח הדבש שלהם.
יצרני כלי חרס ופריטי הנצחה אחרים נאלצו להתמודד עם השינוי ברגע האחרון של תאריך החתונה.
עם זאת, המכירות של פריטים עם התאריך השגוי זינקו כאשר אנשים החלו לחשוב שאלו יהפכו לפריטי אספנים.
לרגל יום החתונה, פארק השעשועים אלטון טוארס שינה את שם רכבת ההרים שלהם ל-"Camilla: Queen of Speed".
פרסומות טלוויזיה ושלטים ברחבי הפארק עודכנו כולם כדי לשקף את השינוי הזה.
רשת ה-BBC השיגה את הזכויות לשידור האירוע שבו היה שידור חי של שירות התפילה וההקדשה מקפלת סנט ג'ורג'.
ל-BBC היו כשלושים מצלמות באירוע והם שיתפו צילומים עם גופי שידור ברחבי העולם.
ל-News 24 היה גם סיקור במהלך היום עם ג'יין היל וסיימון מקוי שדיווחו בשידור חי מווינדזור.
מעריצים רבים של דיאנה, הנסיכה מוויילס, התנגדו לחתונה של צ'ארלס וקמילה פרקר-בולס, כאשר חלקם התייחסו לאירוע כ"יום חמישי השחור" וכתבו לעיתונים כדי להביע את אי הסכמתם.
חתונת הנסיך צ'ארלס וליידי דיאנה ספנסר התקיימה ביום רביעי, 29 ביולי 1981, בקתדרלת סנט פול בלונדון, בריטניה.
החתן, בנה הבכור של אליזבת השנייה, מלכת הממלכה המאוחדת ובעלה הנסיך פיליפ, דוכס אדינבורו, היה יורש העצר של כס המלוכה הבריטי וחבר העמים, והכלה הייתה בת למשפחת ספנסר.
ביום חתונתם דיאנה הייתה בת 19 וצ'ארלס בן 33.
הטקס שנערך היה טקס חתונה מסורתי של הכנסייה האנגליקנית.
הטקס נוהל על ידי אלן וובסטר, דיקן קתדרלת סנט פול, ורוברט רנסי, הארכיבישוף מקנטרברי, ניהל את הנישואים.
אישים בולטים שנכחו כללו חברים רבים ממשפחות מלכותיות אחרות, ראשי מדינות רפובליקניות ובני משפחות החתן והכלה.
לאחר הטקס, עשו בני הזוג את ההופעה המסורתית במרפסת של ארמון בקינגהאם.
בממלכה המאוחדת הוכרז חג לאומי באותו יום לציון החתונה.
הטקס כלל היבטים טקסיים רבים, כולל שימוש בכרכרות המדינה וטקסים של חיל הרגלים ושל חיל הפרשים.
עם הנישואין קיבלה דיאנה את התואר הנסיכה מוויילס.
החתונה כונתה באופן נרחב על ידי התקשורת כ"חתונת אגדות" ו"חתונת המאה".
החתונה נכנסה לספר השיאים של גינס כחתונה הנצפית ביותר בהיסטוריה של הטלוויזיה כאשר כ-750 מיליון איש צפו בטקס בטלוויזיה ברחבי העולם.
אירועים ומסיבות רחוב רבות נערכו ברחבי הממלכה המאוחדת כדי לחגוג את המאורע.
עקב כך, דיאנה הפכה לאישה המפורסמת ביותר בעולם עד למותה.
בני הזוג נפרדו ב-1992 והתגרשו ב-1996 לאחר חמש עשרה שנות נישואים.
הנסיך צ'ארלס הכיר את ליידי דיאנה ספנסר במשך כמה שנים.
הם נפגשו לראשונה ב-1977 בזמן שצ'ארלס יצא עם אחותה הבכורה ליידי שרה.
הוא גילה בה עניין רציני ככלה פוטנציאלית בשנת 1980 כשהם התארחו יחד בסוף שבוע כפרי, שם צפתה בו משחק פולו.
בהמשך הוא הזמין אותה לסוף שבוע של שייט לעיירה הבריטית קאוז, על סיפון היאכטה המלכותית של בריטניה.
לאחר מכן הגיעה הזמנה לטירת בלמורל, ביתה הסקוטי של משפחת המלוכה, על מנת לפגוש את משפחתו.
דיאנה התקבלה היטב בבלמורל על ידי המלכה, הנסיך פיליפ והמלכה אליזבת המלכה האם.
בהמשך היו לזוג כמה פגישות בלונדון.
דיאנה וצ'ארלס התראו זה את זה במשך כשישה חודשים, אך בראיונות עתידיים אמרה דיאנה כי הם נפגשו רק 13 פעמים בסך הכל לפני הצעת הנישואין.
הצעת הנישואין הגיעה ב-3 בפברואר 1981 בחדר הילדים בטירת וינדזור.
דיאנה תכננה חופשה לשבוע הבא, וצ'ארלס קיווה שתנצל את הזמן לשקול את תשובתה.
דיאנה הסכימה, אבל האירוסין שלהם נשמרו בסוד במשך השבועות הבאים.
האירוסין שלהם הפכו לרשמיים ב-24 בפברואר 1981, והזוג נתן ראיון בלעדי לתקשורת.
במהלך ההכרזה הפומבית על האירוסין, לבשה דיאנה "חליפת חצאית כחולה קובלט" של המותג הבריטי "קוג'נה".
דיאנה בחרה טבעת אירוסין גדולה שהורכבה מ-14 יהלומי סוליטר המקיפים ספיר ציילון כחול אובלי 12 קראט משובץ בזהב לבן 18 קראט, שהיה דומה לטבעת האירוסין של אמה.