tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
חלקים מסוימים של הבדיקה, כמו התחקור הביטחוני (ראיון) והליכים נוספים יבוצעו לרוב על-ידי הגוף אליו האדם מועמד או מועסק בו.
הליך בדיקת ההתאמה הביטחונית עשוי לכלול מרכיבים שונים, כגון: מילוי שאלונים, תחקור ביטחוני, בדיקה רפואית, אבחון פסיכולוגי, בדיקות מהימנות, בדיקות פוליגרף, עיון במאגרי מידע של גופים ציבוריים ופעולות נוספות, דוגמת פנייה לאנשים המכירים את האדם.
ייתכן שבמסגרת הליך בדיקת ההתאמה הביטחונית גם בני משפחה מדרגה ראשונה יידרשו לעבור בדיקות שונות, לרבות תחקור ביטחוני ובדיקת פוליגרף.
ככל שתמצא אי התאמה ביטחונית לתפקיד או למשרה, תתקבל על כך הודעה מנומקת בכתב.
קביעה זו תעמוד בתוקפה לכל היותר לפרק זמן של חמש שנים.
נבדק הרואה עצמו נפגע מהחלטה בדבר אי התאמתו הביטחונית לתפקיד שסווג בסיווג ביטחוני, רשאי להשיג על ההחלטה.
דרך הגשת ההשגה מפורטת בתקנות שירות הביטחון הכללי.
תחקיר ארגוני (ובקצרה: תחקיר) הוא בדיקה של אירוע או תופעה שהארגון מעורב בהם באופן המאפשר למידה, הפקת לקחים והסקת מסקנות על דרך ההתנהלות העתידית הרצויה.
התחקיר מבוסס על איסוף של פרטים ועובדות הקשורים לנושא הנחקר, הוא מתבצע באופן יזום, ומסקנותיו נועדו להצגת מצב קיים בפני אנשים אחרים.
שלא כמו בחקירה, התחקיר אינו מיועד למצוא אשמים אלא לחשוף את העובדות, לשפר ולייעל.
לעיתים, כדי לנתק את הגורמים המעורבים בתחקיר מהקונוטציה השלילית שבו, משתמשים בשמות אחרים, למשל תלקיח על בסיס השורש "לקח".
(מערך הדיגיטל הלאומי - תחקור והפקת לקחים)
התחקיר מתקיים כחלק בלתי נפרד מהפעילות השוטפת ומשתתפים בו אנשים שהיו חלק מהאירועים, לצד מנהלים ואנשי מקצוע הקשורים לו.
התחקיר כולל איסוף נתונים, דיווח מפורט של כל אחד מהמשתתפים באירוע על השתלשלות העניינים מנקודת מבטו, וכן נשמעות הערכות ומסקנות על ידי המשתתפים האחרים.
סיכומי התחקיר נרשמים ומתויקים במרכז המידע של הארגון.
התחקיר הוא חלק חשוב בתורת הארגון, מסייע לשיפור הביצועים, ולצמיחה אישית וארגונית.
הוא משמש כלי חשוב להטמעה של נהלים, ונעשה בו שימוש בקורסים ובמערכות למידה של הארגון.
התחקיר הוא אחד הכלים לקיומם של תהליכי ניהול ידע שיטתיים בארגון המבוססים על לימוד מהצלחות לצד לימוד מכישלונות.
הצבא כארגון מקיים אף הוא תחקירים שוטפים, הנקראים תחקיר מבצעי.
תחקירים אלו נעשים בכל יחידה, מהרמה הנמוכה ועד הרמות הגבוהות.
משתתפים בהם חיילים שלקחו חלק באירוע, לצד מפקדים בכירים.
בתחקירים של אירועים בעלי השפעה מכרעת, משתתפים גם אנשי מקצוע העוסקים בתורת לחימה.
כל פעולה מבצעית מחייבת תחקיר מבצעי: יציאת חיילים למשימה, היתקלות מקרית במארב, תרגיל יחידתי, לחימה וכל פעילות אחרת שמתבצעת באופן יזום או כזו שאירעה באופן בלתי צפוי.
התחקיר מתקיים מיד לאחר האירוע, כאשר הפרטים ניתנים לשיחזור מהיר ומדויק.
תחקור האירועים המבצעיים ותהליך הפקת הלקחים מהווה מרכיב חשוב בבניית הצבא לאור ההתפתחויות בשטח.
תורת הלחימה הצבאית מבוססת בין היתר על מסקנות של תחקירים מבצעיים.
תחקיר מבצעי נעשה גם בכל ארגון שפעילותו כרוכה בפעולות מבצעיות, כמו: משטרה או שרות בתי הסוהר.
בשנות ה-80 נעשה 'תחקיר מבצעי' אחרי אירוע בו נהרג חייל צה"ל מירי דו"צ.
משפחת ההרוג (מור חיים) עתרה לבג"ץ לקבל את תוכן התחקיר.
בג"ץ דחה את העתירה וקבע שדרך המלך בחקירת אירוע מבצעי זה 'תחקיר' וכי פרסום התחקיר יפגע בעריכת תחקירים מבצעיים בעתיד.
בג"ץ הורה לתת למשפחה מענה לשאלות "כיצד הבן מת" וכו' בלבד.
לאחר מכן ניתנה הנחיה צבאית שלאחר מוות חייל באירוע מבצעי, קצין אג"ם יסכם את התחקירים בפורמט קבוע שיינתן למשפחה.
הסיכום נמסר גם לפרקליטות הצבאית – שפותחת בחקירה פלילית רק אם עולה מהתחקיר שהייתה בפעילות המבצעית "רשלנות רבתי".
משנת 1997 (תיקון 33) החוק מעניק חיסיון מפני הפללה עצמית על תוכן "בירור שנערך בצבא, בהתאם לפקודות הצבא" בנוגע לאירוע במהלך אמון, בפעילות מבצעית ובקשר אליהם (למעט במשפט בשל "מסירת ידיעה כוזבת או העלמת פרט חשוב בתחקיר").
מטרת החיסיון היא לעודד את המשתתפים בו לומר את מלוא הפרטים הידועים להם, לרבות שגיאות וטעויות שנעשו על ידם.
למרות החיסיון, החומר מועבר לעיון הפרקליטות אבל אין לו משקל ראייתי בהליך פלילי.
כדי לפתוח בחקירה פלילית בעקבות התחקיר יש מגבלות רבות בהן חובת התייעצות עם אלוף.
יש חיץ בתוך הפרקליטות הצבאית בין התובע שמנהל את התיק לבין מי שמעיין בחומר התחקיר ומחליט במה אפשר להשתמש כדי לחקור פרטים נוספים וכו'.
בעקבות פסיקה של ביה"ד לערעורים, נקבע כי החיסיון חל גם כלפי הליך משמעתי, אך פסיקה זו בוטלה בבית המשפט העליון.
כיום, דברי החייל בתחקיר (בו אין לו "זכות שתיקה") עלולים להוות "הפללה עצמית" ביחס להליך מנהלי.
בעקבות פרשה בה הסנגוריה בקשה לקבל ממצאי תחקיר להגנה על נאשם (בקשה שנדחתה בביה"ד לערעורים שפסיקתו בוטלה בבית המשפט העליון), נקבע בחקיקת משנה שביה"ד הצבאי (באמצעות שופט שאינו יושב בתיק) יוכל לעיין בחומר שבתחקיר ככלי שיסייע להגנת נאשם – ולקבוע מה יימסר בפועל לנציגי הנאשם.
בית המשפט העליון דחה עתירה נגד שינוי הדין, תוך שמתח ביקורת (2015) על ש"חקיקת משנה" מכרסמת בחיסיון ססטוטורי.
א." נידון עניינו של רב"ט ששמר במחסום ביו"ש ("פעילות מבצעית") והכניס פלסטינים תמורת שוחד, וסיפר על כך לסמג"ד שחקר אותו.
לאחר מכן התבצעה חקירת מצ"ח והחייל הועמד לדין בבית דין צבאי, אך הסניגור טען שהחקירה של הסמג"ד הייתה "תחקיר צבאי" ולכן יש עליה חיסיון, וגם חקירת מצ"ח פסולה כי היא התבססה על התחקיר באופן פסול.
ביה"ד לערעורים קבע הבחנה בין "תחקיר" שמטרתו "למנוע תאונות עתידיות" וכו' שעליו יש חיסיון, לבין "בירור" שמטרתו לבדוק "התנהגות שאינה ראויה" כדי לבדוק אם לערב את מצ"ח שעל זה אין חיסיון (בשם "איזון אינטרסים").
בהלכה זו נעשה שימוש בפרשת אלאור אזריה, כאשר במשפט נעשה שימוש בחומר שעלה בחקירה שהמפקד ביצע לאלאור אזריה אחרי האירוע.
אף בגופי ביטחון נוספים בישראל קיים חיסיון מפני הפללה עצמית על דברים הנאמרים בתחקיר:
חוק שירות הביטחון הכללי, התשס"ב–2002, סעיף 17 מתייחס אף הוא לנושא החיסיון הפלילי על דברים הנאמרים בתחקיר:
גם במשטרת ישראל, החל משנת 2006, קיים חיסיון פלילי על דברים הנאמרים בתחקיר מבצעי לפי הוראות חוק המשטרה, התשס"ו–2006 [סימן א' סעיף 102(ב)]:
ישנן מספר מתודולוגיות לעריכת תחקירים:
המתודולוגיה הנפוצה בישראל כוללת 5 שלבים-
שיטה אחרת המקובלת מאוד בארצות הברית היא שיטת AAR - "הסקירה שאחרי הפעולה" (ראשי תיבות של: After Action Review)/
עיקרה מענה על ארבע שאלות-
מדוע יש פער בין השניים?
כאשר לעיתים ישנה החלפה בין שתי השאלות הראשונות על מנת לאפשר מיקוד בתיאור התקרית.
ישנן שיטות רבות נוספות, וחשוב שכל ארגון וכל קבוצה יתאימו לעצמם שיטות התואמות לאופי פעילותם ויקבעו מתי הם אכן מקיימים תהליכי הפקת לקחים הלכה למעשה.
אף על פי שרעיון ביצוע תחקירי אירוע חיובי לדעת רוב האנשים והארגונים, קיימים מספר מחסומים, קשיים וטעויות הפוגמים באיכות ביצועו ותוצריו.
תרבות: חשש מהאשמות ותשלום מחיר ארגוני על ידי הפרט, בעקבות התחקיר
טכניקה: טביעה בפרטים ודיוק יתר בהם, על חשבון העיסוק במהות- ניתוח גורמי השורש והבנה כיצד נכון להתנהל לעתיד
מיקוד בלמידה: עיסוק ב"אמת" ובאחריות שותפים חיצוניים, במקום מיקוד פנימי במה ניתן ללמוד מהמרכיבים שכן בהשפעתנו אנו.
זמן: תהליך הפקת המסקנות דורש מאמץ, ונתפס לכאורה כלא מספיק חשוב, אל מול משימות השוטף הבוערות.
פרקטיקה: ביותר מידי ארגונים לא עושים די שימוש בידע הנלמד .
אחת הבעיות המרכזיות הקשורות להפקת לקחים היא חזרת בעיות דומות על אף הפקת הלקחים ולמידת לקחים דומים שוב ושוב.
הסיבה העיקרית היא שארגונים נוטים להסתפק בתהליך ההפקה, ולכל היותר הפצה של הידע, או כתיבת נוהל.
מומלץ לארגונים לקיים תהליך של ניהול לקחים בו הלקחים עצמם מנוהלים מעבר לגבולות ההפקה ובו ישנו שלב משלים לקידום השימוש בידע שהופק.
תחרה היא אריג, סריג עדין, או רשת כלשהי.
תחרה משמשת לקישוט בגדים ,לבני נשים, מפות שולחן, מפיות שונות, ממחטות, וילונות, קישוטי שיער, תיקים ועוד.
בתקופות שונות שימשה לבישת או ענידת תחרה לסמל מעמד.
שמלות כלה מעוטרות לרוב בתחרה או עשויות כולן מבד תחרה.
במאה ה-19 ואמצע המאה ה-20 נהגו גם לקשט מדפים בארונות הכלים והבגדים בפסי תחרה מיוחדים.
תחרה ארוגה נוצרת בנול, או ברקמת יד על בד, בדרך כלל בעל אריג רפוי.
ניתן ליצור סריגי התחרה במסרגה אחת בעלת וו בקצה, או במסרגות לסריגה רגילה.
שיטה נוספת היא ליפוף חוטים המחוברים לסלילים.
בכל אמצעי היצור, קים מגוון של דוגמאות.
על פי 'המילון החדש' של אברהם אבן-שושן, תחרההיא 'צורת משנה של תחרים' תחרים סלסלה, רצועה של רקמה חרורה, גדילים.
ישנם סוגים רבים של תחרה, הסיווגים הם על פי אופן היצירה או לעיתים גם על פי מקום המוצא של התחרה.
בארצות שונות ולעיתים אף באזורים שונים של אותה ארץ, נוצרו תחרות על פי החומרים המקומיים, או על פי מראות מקומיים.
תחרה ארוגה – אפשר לארוג בד תחרה בנול, או על מסגרת, האורג יכול להשחיל את השתי ואחר להעביר דרכו את הערב, בצורה שייוצרו 'חורים' בבד.
תחרה רקומה או תפורה – שולפים מאריג מספר חוטים ומחזקים ומקבעים את הרווחים שנוצרו בעזרת תכי רקמה.
תחרה סרוגה או מצונרת – על ידי דילוג על עיניים, אפשר לקבל בסריגה כל חורים בגדלים ובצורות שונות, ואפשר ליצרם כך שנוצרת דוגמה מעניינת.
תחרת סלילים – תחרה שנעשית בעזרת סלילים, כל סליל קשור לחוט והתחרה נוצרת על ידי ליפוף וקשרים.
תחרת טנריפה – את חוטי הבסיס מותחים על בד, אחרי שקושרים את החוטים בצורת שונות, משחררים את התחרה מהבד.
תחרה אירית – מצנרים כל מיני יחידות בצורות הנדסיות שונות, עלים, פרחים, חיות וכולי מחברים אותן בעזרת רשת של שרשרות, מעוינים, פרחים, משושים, קשתות ועוד.
תחרת סיכת השיער- (Hairpin Lace) נעשית על ידי סריגת לולאות במסרגה אחת, וסיבוב החוט סביב אחת מזרועות ה'סיכה', שהיא תיל מתכתי בצורת ח (מכאן הכינוי סיכת השיער).
תחרת ספראנג (Sprang) – תחרה הנעשית על ידי מתיחת חוטי שתי כשהם מתוחים בין שני מקלות, בעזרת מקל קטן שאותו מכניסים בין כמה חוטים ומסובבים את החוטים כך שנוצרים חורים משני צידי החוטים על ידי קליעה וסיבוב החוטים זה על זה, מקבלים דוגמאות שונות, לבסוף מקבעים את הדוגמה שנוצרה.
תחרת פילה – דומה לרשת דייגים, נעשית על סליל עץ עגול ומסרגה אחת.
תחרת מקוק (Tating)- עשויה מקשרים ולולאות בכלי מיוחד הנראה כלהב דו-צדדי.
תחרה זו בעיקר משמשת לקישוט ועיטור בגדים.
תחרת השפל הגדול – בזמן השפל הגדול 1933-1929, כאשר לאנשים לא היה כסף למחיה, נשים רקמו על בד משובץבחוטי תפירה ורקמה ויצרו מעין תחרה.
תחרת שאטלנד – (Shetland lace) סריגה הגיעה לשאטלנד בערך בשנת 1500, ב-1830 התחילו תושבי האיים לסרוג גרביים וצעיפים עדינים כדי להתגבר על השפל במכירת סריגים אחרים.
התחרה הזו אינה ממש תחרה אלא בגלל דקות ועדינות החוט הטווי והדוגמאות המורכבות, היא נחשבת למוצר יקר ומיוחד.
תחרת מחט- (Needle Lace)זו צורה של רקמה שאינה מחוברת למצע בכל תך, אך מחוברת בקצוות.
התכים נרקמים על הקודמים להם.
ראשיתה של התחרה היא ברשתות שקלעו וקשרו דייגים, ומלכודות לציפורים שקשרו ציידים בין עצים.
עם הדורות אנשים פיתחו תחרות יותר עדינות, עם חוטים דקיקים כקורי עכביש.
סוגים של התחרות נוצרות כיום בדגמים מוקטנים של כלי הקשירה והקליעה המשמשים דייגים עד היום .
בדנמרק ובנורווגיה נמצאו קטעי תחרת ספראנג, כובעים, רשתות שיער וגרביים שתוארכו ל-1500 עד 1100 לפנה"ס.
בפרו הקדומה נמצאו קטעי ספראנג.
ובציורים יווניים נראות נשים יוצרות משהו דמוי ספראנג.
במצרים העתיקה, גדלו פשתן ועל פי ממצאים שנחפרו במאה ה-19 בקברות עתיקים, נמצאו שם מומיות לבושות בבגדים מקושטים בתחרה של חוטים שלופים מהאריגים וכן רצועות פשתן שנכרכו על המומיות.
מקלעות שונות שיצרו פסי תחרה שימשו גם להידוק בגדים לגוף.
גם חלק מצורות החיבור של חלקי הבגדים נעשה בצורה של קליעה וקשרים הנראים כמו תחרת סלילים.
כמו כן נמצאו במצרים רשתות שיער עשויות בספראנג מהתקופה הקופטית.
במאה ה-18, התפתחה תחרת המקוק, בניסיון לשחזר את תחרת הקשרים של המאה ה-16. תחרת קשרים: יוצרים עם חוט כותנה קשרים וליפופים מעל שרוך או פתיל והחוט כרוך על סליל מיוחד שהוא קטן דיו כדי להעבירו מעל ומתחת לפתיל.
תחרה זו שונה מתחרת קרושה בהיותה הרבה יותר עדינה, ובגלל המבנה שלה קשה לפרום אותה אם שוגים במהלך העבודה.
ב-1767 נמצאה בקבר בסביבות וארהם () בסקנדינביה פיסת תחרה בסגנון היצירה של המצרים, עשויה מחוט זהב, מה שעשוי להצביע על יבוא תחרות ממצרים.
בימי הביניים בין המאה ה-5 ועד המאה ה-15, נוצרו במנזרים בכל רחבי אירופה יצירות שונות דמויות תחרה.
דוגמאות של תחרה בימי הבינים הכילו דוגמאות של לכסנית, הפלר דה ליס (fleur-de-lis) וצמחייה שונה.
שיא העידון בהתפתחות התחרה הגיע בזמן שלטונו של לואי ה-14 בצרפת.
ההערצה והאהבה לתחרה הגיעה למעלה כזו שאנשים השתמשו בתחרה כבכסף עובר לסוחר.
גם לואי ה-15 וגם לואי ה-16 התקשטו בתחרה והעניקו אותה לנשותיהם ולמאהבות שלהם.
מאדאם דה פומפדור מצוירת לרוב עם פיסות תחרה על מלבושיה.
בשלהי המאה ה-15 או ראשית המאה ה-16. בגדי תחרה נארגים לרוב מכותנה, אך גם מחוטי משי, כסף וזהב.
במאה ה-16 מתקין הקיסר צ'ארלס ה-5 (Emperor Charles V 1500- 1558) תקנה המחייבת מנזרים ללמד את כל החניכות ליצור תחרה.
הנרי ה-8 התקין את תקנות הלבוש (Acts of Apparell) שבו נאסר על מי שדרגתו נמוכה מדרגת אביר ללבוש חולצות ומכנסיים מעוטרים בתחרה.
בבריטניה בתקופה הוויקטוריאנית המוקדמת, תחרה עשויה בקרושה נחשבה הרבה זמן ככתחליף נחות וזול של תחרה רקומה ושל תחרת סלילים, ולכן לא הייתה אהודה על ידי האצולה והעשירים.
המלכה ויקטוריה השתדלה לחבב תחרה מצונרת שנוצרה ביד האיכרות האיריות, שנאבקו למצוא פרנסה בזמן רעב תפוחי האדמה הגדול באירלנד, שהמית מאות אלפי אירים באמצע המאה ה-19.
המלכה ויקטוריה החליטה ללמוד לסרוג קרושה, ויצרה שמונה צעיפים אותם העניקה כפרס לחיילים ותיקים שלחמו במלחמת דרום אפריקה.
בעקבות פעולתה זו של המלכה הפכו יצירות התחרה האיריות מאוד רצויות בבריטניה.
ומכירתן ספקה פרנסת להרבה משפחות .
על שם הממציא הגרמני א.
Henkels) שגר בלנגרפלד (Langerfeld) בממלכת פרוסיה באימפריה הגרמנית, הוא הגיש את הפטנט ב-8 באוקטובר 1884. על פי דבריו הוא שיפר את התחרה שארוגה במכונה, עלי ידי הוספת האפשרת להוסיף תחרה בצורת זיגזג.
תחרה הפכה כל כך יקרה שלא זרקו שום פיסה, גם מקטעים קטנים יצרו פריטים לקישוט או אף ללבוש.
בהרבה בגדים ממוחזרים אפשר לראות גם קטעי תחרות ישנות.
כמו כן תפרו לעיתים קטעים שונים של תחרה למעין מפית שנקראה גם דוגמית והיא שימשה כמפית קישוטית.
לעיתים תחרה שמשה גם למטרות פוליטיות, או להצגת דמויות מכתבי הקודששסמלו או רמזו משהו על לובש/ת התחרה, או ליצוג השושלת של לובש/ת התחרה.
במלחמת העולם הראשונה יצרה עקרת הבית לואיז לינו-פרחאו (Louise Lie'naux-Vergauwe) הבלגית בתחרת סלילים סדרה שלשש יצירות חתרניות שבהן הביעה את דעתה על מוראות הכיבוש הגרמני.
יהודים שעסקו בטקסטיל יצרו גם תחרות.
בשנות ה-1990 התחילו אמני-סיבים ליצור תחרות שחרגו מהנוהג של עשיית תחרות חד-גווניות וסימטריות, הם קראו לכך 'סריגה וקרושה בסגנון חופשי' עיצוב אקראי, שימוש בחוטים שונים בעובי ומרקם.
הם יצרו סוג של תחרה אישית חד פעמית.
ברשומות בית המשפט הבריטי "אולד ביילי" (Old Bailey) בין 1676 עד 1913 מופיעים יותר מ-2,000 מקרים של גנבת תחרה, מה שמראה לנו את ערכה הרב של התחרה וגם את הקלות של גניבתה.
הגנבים מכרו את התחרה או החליפו אותה במזומנים בבתי עבוט.
בחוברת "אומנים, מרפאים ועושי נפלאות בגליל", שיצאה בהוצאת אריאל ב-1993 תיאר המחבר מיכאל בן דרור, את אינעם הארון, רוקמת התחרה מריחניה.
בשנת 1994 הוצגה תערוכה "תחרה" במוזיאון למוזיקה ולאתנולוגיה בחיפה.
התערוכה משכה קהל רב, כיום המוזיאון נסגר.
בישראל יש היום קבוצת יוצרות תחרה בחורפיש.
במאה ה-19 אנשים התרחצו פעם בשבוע לכל היותר והכביסה הייתה עניין מפרך.
אי לכך נשים וגם גברים רבים לבשו בגדים חסרי צווארונים, שאליהם תפרו בתפר נסתר ביד, צוארונים וחפתים נפרדים מתחרה, שאותם היו מורידים בקלות מכבסים ושוב תופרים על מפתח הצוואר וקצוות השרוולים.
מלפנים רכסו את הצווארון עם סיכה קישוטית.
לרוב היו לאשה מספר ערכות של צוארון וחפתים תואמים, כל ערכה סרוגה, מצונרת או עשויה מאריג רקום בדוגמה שונה.
כאשר האשה כיבסה ערכה אחת וענדה ערכה שנייה היא חשה שהשמלה נראית שונה.
תחרויות העל הן תחרויות שחמט הנערכות מדי שנה ואשר הקטגוריה השחמטאית שלהן היא 19 ומעלה (מד כושר ממוצע של 2700 או יותר).
התחרויות סגורות וניתן להשתתף בהן רק בהזמנת המארגנים.
תחרויות העל משוחקות בדרך כלל בשיטת ליגה.
בדומה לגראנד סלאם בטניס, תחרויות העל הן התחרויות החשובות ביותר המתקיימות כל שנה.
בין המנצחים בתחרויות אלו נמצאים רבים מגדולי השחקנים בהיסטוריה.
תחרות העל קורוס מתקיימת בינואר מדי שנה בעיירה קטנה בשם ויק אן-זהה שבהולנד.
מלבד האירוע הראשי- תחרות בין 14 רב-אמנים מהצמרת העולמית בשיטת רובין, ישנן גם תחרויות משניות במספר רמות.
שיאן הזכיות בקורוס הוא מגנוס קרלסן עם 6 זכיות (מהן אחת במשותף) ואחריו וישוואנתן אנאנד עם 5 זכיות (מהן 3 במשותף) ואחריו מקס אויבה, לאיוש פורטיש, לבון ארוניאן וויקטור קורצ'נוי עם 4 זכיות (חלקן במשותף).
בין זוכי התחרות נמצאים 10 אלופי עולם בשחמט.
הטורניר נערך לראשונה ב-1928. מאז 1939 הטורניר נערך ברציפות עד היום (להוציא את 1945).
זו תחרות שנערכת מדי שנה החל מ-2013 בסטוונגר, שבנורווגיה.
התחרות מתקיימת בשיטת ליגה הכוללת מפגש בודד בין 10 השחמטאים.
לפני התחרות הראשית נערכת תחרות בשחמט מהיר לקביעת סדר המשתתפים.
התחרות מתקיימת החל משנת 2023 בבוקרשט ומהווה חלק של גראנד צ'ס טור.
תחרות העל גרנקה קלאסיק היא תחרות על בשחמט שנערכת בגרמניה מדי שנה החל מ-2013.
תחילה היא נערכה בבאדן-באדן והחל משנת 2017 גם בקרלסרוהה.
בנוסף לתחרות הראשית, נערכת גם תחרות משנית.
התחרות מתקיימת בשיטת ליגה הכוללת מפגש כפול בין השחמטאים.
תחרות העל של לינארס התקיימה בעיירה לינארס שבספרד.
לינארס מתוארת לעיתים קרובות כוימבלדון של השח כלומר כטורניר השנתי החזק ביותר.
בתחילה היא לא נחשבה תחרות על וזוכיה היו שחמטאים אלמונים יחסית, אך בהדרגה התחרות נהפכה לתחרות החזקה והחשובה ביותר בעולם השחמט.
בשנים 2006–2008 חצייה הראשון של התחרות נערך בעיר המקסיקנית מורליה.
שיאן הזכיות בלינארס הוא גארי קספרוב עם 9 זכיות (במקום השני נמצאים וסילי איוונצ'וק ווישוואנתן אנאנד עם 3 זכיות).
תחרות העל M-Tel התקיימה בסופיה שבבולגריה.
התחרות מומנה על ידי חברת טלפונים סלולריים בשם M-Tel.
התחרות נערכה בין השנים 2005 ל-2009. התחרות הייתה סגורה למוזמנים בלבד וכל ששת משתתפיה היו רב-אמנים מהשורה הראשונה בעולם.
שיאן הזכיות בסופיה הוא וסלין טופאלוב עם שלוש זכיות (במקום השני נמצאים וסילי איוונצ'וק ושירוב עם זכייה בודדת).
תחרות העל של דורטמונד מתקיימת בקיץ מדי שנה בדורטמונד שבגרמניה.
כל המשתתפים בדורטמונד מוזמנים לתחרות מלבד הזוכה בתחרות אירפלוט שבמוסקבה שמקבל את הזכות להשתתף אוטומטית.
התחרות התקיימה לראשונה ב-1928 וזכה בה פריטס זאמיש.
היא התקיימה פעם נוספת בשנת 1951 וגם בשנת 1961 אז זכה מארק טיימנוב.
משנת 1973 התחרות מתקיימת ברציפות כל שנה.
שיאן הזכיות בדורטמונד הוא ולדימיר קראמניק - מתוך 37 הפעמים שהתחרות התקיימה (להוציא השלוש הראשונות המיוחדות) קראמניק זכה בתחרות 9 פעמים (במקום השני נמצא לקו עם 3 זכיות).
בשנת 1984 זכה יהודה גרינפלד הישראלי בתחרות.
בשנת 2005 השתתף הישראלי אמיל סוטובסקי בתחרות.
למרות הופעתו החלשה (מקום לפני אחרון עם 3.5/9) הוא התפרסם בתחרות זו בזכות משחק מרשים נגד אלוף העולם ולדימיר קראמניק בו הקריב סוטוסבקי כלי בהקרבה עמדית עמוקה וזכה במשחק.
במהלך המאה ה-21 חשיבות התחרות ירדה והיא כבר לא מגיע לרמה גבוהה במיוחד.
תַּחְפַּנְחֵס (בפיניקית: 𐤕𐤇𐤐𐤍𐤇𐤎), הידועה גם כדָפַנֶה או תַּפַנֶה, הייתה עיר במצרים העתיקה, על גדת הזרוע הפלוסית של היאור (זרוע מזרחית, הנשפכת לים התיכון במערב סיני, שחרבה מזה מאות שנים), מערבית למקום בו מצויה כיום העיר קנטרה.
הרודוטוס כותב כי במאה ה-7 לפנה"ס ייסד פרעה פסמטיכוס הראשון חיל משמר של שכירי חרב זרים בתחפנחס (דפנה בלשונו), רובם יוונים איונים וקארים, מכיוון שהעיר הייתה סמוכה לגבול המזרחי של מצרים (שלא כוללת מבחינה היסטורית את סיני).
לאחר חורבן ירושלים בידי נבוכדנצר מצאו מקלט בתחפנחס פליטים יהודים, ביניהם הנביא ירמיהו, כמסופר בספר ירמיהו: .
לפי עדות מכתבי הפפירוס הפיניקיים, ישבו בתחפנחס גם פיניקים.
כאשר קיבלה נאוקרטיס את המונופול על הסחר עם יוון מידי הפרעה יעחמס השני, עזבו היוונים את תחפנחס, והמקום ירד מגדולתו.
כבר בימי הרודוטוס צוין כי המקום עזוב וחרב, אך ניתן היה עדיין להבחין בשרידי המעגן והבתים.
המקום נתגלה מחדש על ידי פלינדרס פיטרי בשנת 1886. במקום נמצאה מצודה ומתחם מבוצר.
נמצאו שברי חרס רבים, שהיו בעלי חשיבות לשיטת התיארוך שאותה הגה פיטרי, שכן ניתן היה לשייך אותם בוודאות לתקופה שבין פסמטיכוס הראשון ויעחמס השני, דהיינו סוף המאה ה-7 לפנה"ס ותחילת המאה ה-6 לפנה"ס.
החרסים מראים מאפיינים של אמנות איונית, אך מאפיינים אחרים מראים כי יוצרו באופן מקומי.
תחנת שידור תל חיים (נקראת גם בית השידור הראשון) הייתה תחנת השידור הראשונה של קול ישראל.
הבניין נמצא כיום במפגש הרחובות יצחק שדה ודרך משה דיין בתל אביב, והוא מבנה לשימור.
בשנת 1948 בימיו האחרונים של המנדט הבריטי מבינים קברניטי המדינה שבדרך את חשיבותו הרבה של שידור רדיו עצמאי ואוטונומי של המדינה אשר תקום ומבינים שתחנת השידור הבריטית אשר הייתה ברמאלה לא תוכל לשמש את היהודים לאחר הקמת המדינה, ומחליטים על הקמת תחנת רדיו עצמאית.
התחנה הוקמה ערב הקמת המדינה בשטח חקלאי שהיה עד אותה עת בבעלות תושביה הגרמנים של המושבה הטמפלרית שרונה, באזור שנקרא תל חיים, במזרח תל אביב.
בעקבות החלטת ראשי המדינה שבדרך להקים תחנת שידור רדיו ישראלית, נבחר האתר שהיה נידח באותה עת אך קרוב למרכז תל אביב, כמיקום מיטבי להצבת מתקני השידור.
בחירת האתר וייעודו נחשבה לסוד שמור אותו ידעו מעטים.
צוות ההקמה של "קול ישראל" החל לפעול בינואר 1948, תוך כדי המלחמה.
לראשות הצוות התמנה המהנדס הלל לנגהולץ, שהיה מנהל התחנה המנדטורית בבית ג'אלה, מדרום לירושלים.
מיקומו הראשון של מבנה התחנה היה צריף שנבנה במעלה הגבעה.
חודשים ספורים לאחר מכן הוקם מבנה בעל חזות של מבנה חקלאי, כדי להסוות את ייעודו האמיתי של הבניין, ומתחת לאולם הראשי נחפר בונקר תת-קרקעי.
הבונקר בנוי כאולם עגול שקירותיו מורכבים מלבני סיליקט, והרצפה והתקרה מבטון.
שלד פלדה הכולל עמודים עגולים וקורות בצורת האות I תומך בתקרה.
ערב הקמת המדינה הורכבו בבונקר שלושה משדרים בעוצמה של 2.5 קילו-וואט, שנלקחו במבצע נועז מתחנת השידור המנדטורית ברמאללה, ובכוחם היה לשדר לכל רחבי הארץ ואף למדינות שכנות.
השידור הראשון שתוכנן לחנוך עמו את שידורי "קול ישראל" היה טקס הכרזת המדינה, ששודר בשידור חי.
לצורך כך נמתח קו טלפון מבית דיזנגוף בשדרות רוטשילד, שם התכנסה מועצת העם, ועד לתחנת השידור.
ביום שישי ה' באייר התחיל השידור בתדר 6.82 מגה-הרץ.
מספר דקות לפני השידור כאשר הדרמה בעיצומה, פוסק לרגע השידור ומתגלה כי אחת משפורפרות יישור הזרם נשרפה.
בתושיה של הרגע האחרון מצליחים לעקוף את התקלה והשידור מתחדש תוך השמעת רחש רקע המוכר לנו עד היום הזה.
השידור התת-קרקעי לא נמשך לאורך תקופה ממושכת.
ככל שהתקדמה הלחימה, והתברר כי הבניין לא עתיד להיפגע מכוחות אויב, עבר השידור למשדרים איכותיים יותר על פני הקרקע.
המשדרים ההיסטוריים, שהירידה אליהם הייתה ממילא קשה, מסוכנת ומסובכת, נשכחו והבונקר נסגר.
תחנת השידור המשיכה לפעול במפלס הקרקע ולשרת את "קול ישראל" כתחנת גיבוי.
לאחר מכן שירתה את "בזק" עד 2004, לאחר שאת תפקידה ירשו תחנות שידור ביבנה ובקדימה, והאתר הוזנח.
בתחילת שנות ה-2000 הייתה כוונה להרוס את מבנה התחנה, אך בהתערבות המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל התוכנית נגנזה.
מאוחר יותר החלה עיריית תל אביב לקדם תוכנית לשימור האתר ההיסטורי.
המבנה שופץ ושומר ב-2023 ונפתח עבור התושבים והתושבות כבית לרדיו וכמקום מפגש קהילתי.
ינואר 1947 התקבלה ההחלטה להקמת התחנה העברית הראשונה שתשדר בארץ ותיקרא תחנת "קול ישראל".
20 בינואר 1948 הצוות מתחיל בתכנון החשמלי והמכני של המשדר – עוצמתו תהיה 2.5 קילו-ווט.
פברואר 1948 הצוות שנבחר להקמת התחנה, איצקוביץ ושלמה גרזובסקי יורדים מירושלים לתור אחר האתר המתאים לתחנה, האתר הנבחר כאמור גבעת תל חיים.
3 במרץ 1948 נוסד הצריף אשר הוקם בתל חיים, בית מלאכה לשם בניין תחנת שידור לשעת חירום ולשירותי "קול ישראל"
14 במאי 1948 הופעל לראשונה המשדר, לשידור הבכורה להכרזת תקומת מדינת ישראל.
6 ביוני 1948 הכנת בניין עבור תחנת השדור ובית המלאכה ומרתף לשם ביטחון המשדרים מפני הפצצות מהאוויר.
16 באוקטובר 1948 האגף החדש של הבניין הוקם בתקופה שבין 16 באוקטובר 1948 לבין 16 בדצמבר 1948.
12 בפברואר 1949 נחנך שדור החוליות בהעברת "הפתיחה החגיגית של הכנסת הראשונה בישראל".
במחנה נח"ל – גיליון מס.
"מידע בזק" – גיליון מס.
תחנת רכבת תחתית היא תחנת רכבת לרכבת תחתית, אשר לעיתים מכונה בשם "מטרו".
תחנה כזאת יכולה להיות מוגבהת, מתחת לאדמה או על פני הקרקע ובהתאם למיקום המסילות.
ישנן כניסות ויציאות מהרחוב, בדרך כלל עם מדרגות רגילות או נעות המובילות לרציף המוגבה או מתחת לאדמה.
בחלק מהמקרים התחנות מחוברות למבנים חשובים באמצעות מסדרונות ישירים למבנה.
חלק מתחנות הרכבת התחתית, כמו אלה של מוסקבה, סנקט פטרבורג, טשקנט, קייב, פראג מפורסמות בזכות אדריכלות יפה ואומנות ציבורית.
הרכבת התחתית של פריז מפורסמת בשל האר נובו בכניסה לתחנות.
לתחנות רכבת תחתית יש לעיתים קרובות מאפיינים אומנותיים אשר עוזרים לזיהוי התחנה שהרכבת עוצרת בה.
לדוגמה, תחנת רחוב בייקר בלונדון מעוטרת באריחים המתארים את שרלוק הולמס.
תחנת קונקורד בפריס מעוצבת באריחים המציגים את הצהרת זכויות האדם והאזרח.
בכל תחנת רכבת תחתית בולנסיה שבספרד יש פסל שונה באזור הכרטיסים.
כל תחנה ברכבת התחתית של מקסיקו סיטי מזוהה על ידי סמל ייחודי בנוסף לשמה, משום שרוב משתמשיה לא ידעו קרוא וכתוב בעת שהרכבת התחתית תוכננה.
עם זאת, לא כל מפעילי הרכבת התחתית מתאמצים להפוך כל תחנה לייחודית.
מערכת הרכבת התחתית בבילבאו שבספרד, שתוכננה על ידי נורמן פוסטר, משתמשת באדריכלות מודרנית זהה בכל התחנות על מנת להפוך את ההתמצאות בתחנה עצמה לקלה יותר עבור הנוסע.
בחלק מהתחנות, בעיקר היכן שהרכבות הן אוטומטיות לחלוטין, כל הרציף מבודד מהמסילה, לרוב באמצעות מחיצת זכוכית עם דלתות אוטומטיות.
הן נפתחות כמו דלתות מעלית, אך רק כאשר הרכבת נעצרה ברציף ובכך מבטלות את הסיכון שנוסע יפול בטעות (או ינסה להתאבד במכוון) על המסילות יידרס או יתחשמל.
הדלתות מאפשרות מיזוג אוויר יעיל יותר, כך ניתן לחמם או לקרר את הרציף מבלי לעשות זאת במנהרה עצמה.
התקנות הדלתות מוסיפה עלויות ומורכבות למערכת הרכבת התחתית, ולעיתים הרכבות נדרשות להיכנס במהירות נמוכה יותר לתחנה על מנת שיעצרו במקביל לדלתות הרציף.
תחנת הרכבת התחתית הגדולה והמורכבת ביותר בעולם היא תחנת שאטלה-לה האל של הרכבת התחתית של פריז - RER.
תחנת הרכבת התחתית הגבוהה ביותר בעולם היא תחנת סמית-הרחוב התשיעי ברכבת התחתית של ניו יורק שגובהה כ-27 מטר מעל לפני הקרקע.
נכון ל-2015, התחנה העמוקה ביותר נמצאת כנראה ברכבת התחתית של סנקט פטרבורג, שבה עומק התחנות מגיע עד 86 מטר מתחת לפני האדמה.
תחרויות יופי בישראל החלו עוד לפני הקמת המדינה.
בשנת 1926, בעקבות ההצלחה של נשפי הקרנבל הפרטיים והנשפים העממיים בתל אביב, הוחלט לערוך במסגרת חגיגות פורים תחרות יופי בשם "אסתר המלכה העברייה", המייצגת את היופי העברי הטיפוסי, והזוכה הייתה מובילה את העדלאידע.
תחרות זו, כמו תחרויות נוספות שבאו לאחר מכן עוררה התנגדות מצד גורמים דתיים.
ב-1950, לאור הצלחתן של תחרויות יופי בארצות שונות, הודיעה מערכת השבועון "לאשה" על הקמת תחרות "מלכת היופי" של ישראל.
תחרות זו התקיימה ברצף עד שנת 2022. משנות החמישים ועד שנות ה-2000 היה נהוג שמלכת היופי של ישראל נשלחת לייצג את ישראל בתחרות מיס תבל, תחרות היופי היוקרתית בעולם, והזוכה במקום השני, נערת ישראל, נשלחת לייצג את ישראל בתחרות מיס עולם.
ב-1976 זכתה רינה מור בתואר מיס תבל.
ב-1984 השתתפה ישראל בפעם הראשונה בתחרות "מיס אירופה", אליה נשלחה להשתתף מלכת היופי ספיר קופמן.
בשנת 2022 הוחלט שלא לקיים את התחרות.
מלבד מלכת היופי, תחרות היופי המובילה בישראל, נערכו לאורך השנים תחרויות יופי נוספות.
המגזין "העולם הזה" ארגן מדי שנה את תחרות "מלכת המים", שבין הזוכות בה היו הדוגמנית הבינלאומית חני פרי ופנינה רוזנבלום ואילו ציפי לוין נבחרה כסגנית.
בשנות החמישים החל השבועון "מעריב לנוער" לארגן את תחרות "צברית השנה", בניסיון ליצור תרבות של יופי ישראלי אותנטי, ובין הזוכות היו אופירה נבון (לעתיד רעיית נשיא המדינה יצחק נבון).
תחרות זו הובילה לתחרות "נערת השנה" בה התחילו דוגמניות מובילות בישראל את הקריירה שלהן.
ב-1969 זכתה שרונה מארש, צעירה בת 17 מתל אביב, בתואר "בת הנעורים הבינלאומית".
בשנות השמונים והתשעים החלו לארגן את תחרויות "הפנים של שנות השמונים" ו"הפנים של שנות התשעים" בהן הזוכות (רונית יודקביץ', שירז טל) ייצגו את ישראל בתחרות דוגמנות בינלאומית של סוכנות פורד מודלס, דוגמנית העל העולמית.
בנוסף נערכו גם תחרויות לבחירת נציגת ישראל לתחרות היופי מראה השנה של עלית (Elite Model Look).
בשנות השמונים והתשעים זכתה לפופולריות גם תחרות "תגלית השנה", שנערכה בקרב דוגמניות, ואורגנה על ידי מגזין ראש 1, לאישה וסוכנות לוק.
גלית גוטמן זכתה בתחרות בשנת 1984.
תחרות יופי נוספת שנערכת מדי שנה היא ה"סופר מודל הישראלית", שבה זכתה בשנת 2012 טהוניה רובל, ובכך הפכה ליוצאת אתיופיה הראשונה שזכתה בתחרות יופי בישראל.
"מיס פרוגרס" היא תחרות יופי בישראל הנערכת מדי שנה בין נשים צעירות בישראל משנת 2016. תחרות זו מנוהלת על ידי סוכנות הדוגמנות זנטי.
הזוכה בתחרות מוכתרת בתואר "מיס פרוגרס ישראל", ומייצגת את ישראל בתחרות מיס פרוגרס אינטרנשיונל.
בתחרות העולמית משתתפות מדי שנה מעל ל-20 מדינות מרחבי העולם.
טל בן חיים הייתה הנציגה הראשונה של ישראל בתחרות העולמית בשנת 2016.
נערכות גם תחרויות לאנשים בעלי מאפיינים מיוחדים כגון "מלכת היופי השמנה".
בשנות ה-2000 החלו לקיים את תחרויות מלכת היופי של גיל הזהב ומלכת היופי של הגיל השלישי, ועמותת "יד עזר לחבר" מארגנת את תחרות מלכת היופי של ניצולי השואה.
בשנת 2005 זכתה סימה בכר בתחרות מיס (Mrs) עולם לנשים נשואות, וב-1999 אירחה ישראל את התחרות.
בשנות התשעים ובתחילת שנות ה-2000 נהג מגזין הלהט"ב הזמן הוורוד לערוך מדי שנה את תחרות "גבר השנה".
מאז סגירת המגזין בשנת 2008 אין לישראל נציגים בתחרויות כגון אלה.
באפריל 1988 נערכה תחרות "הגבר האידיאלי" בהסינרמה.בשנת 1996 החל שבועון לאישה לערוך תחרות יופי לגברים, שנקראה "הגבר הישראלי" והזוכה בה ייצג את ישראל בתחרות מר עולם.
ב-1996 הזוכה היה צפריר בן צבי, ב-1997 הזוכה היה אלעד מדני וב-2000 ייצג את ישראל בתחרות ערן אליהו.
נערכו בישראל גם תחרויות יופי מקומיות דוגמת "מיס תל אביב", "מיס ירושלים" ו"מלכת היופי של ראש העין", וגם כיום תחרויות יופי מקומיות פופולריות בישראל, בין היתר "נער.ת השנה" "נערת חיפה והצפון", "מיס באר שבע והנגב".
ב-1976 עמדה ישראל לארח תחרויות יופי בינלאומית אך לבסוף בוטלה התוכנית.
ב-1999 נערכה בישראל בתיאטרון ירושלים תחרות Mrs.
בשנת 2021 נערכה באילת תחרות מיס תבל.
בסדרה עניין של זמן דפנה (מיכל קפטה) היא מלכת היופי של בית הספר
בסדרה ראש גדול ריטה (גיליה שטרן) מספרת שהפסידה את תחרות תגלית השנה 85 בשביל מבחן בהיסטוריה.
בסרט בננות יעל (יעל בר זוהר) היא מלכת היופי של ישראל לשעבר.
תַּחְפְּנֵיס (או: תַּחְפְּנֵס) הַגְּבִירָה היא דמות מקראית המוזכרת בספר מלכים כאשתו של פרעה מלך מצרים בימי דוד המלך.
הדד האדומי, בנו של מלך אדום, ברח למצרים כשיואב בן צרויה "הִכְרִית כָּל זָכָר בֶּאֱדוֹם".
הדד מצא חן מאוד בעיני פרעה מלך מצרים, והוא נתן לו לאישה את "אֲחוֹת אִשְׁתּוֹ, אֲחוֹת תַּחְפְּנֵיס הַגְּבִירָה".
לפי פירוש רש"י למקרא ופרשנים נוספים, "הגבירה" פירושו המלכה.
יש הסוברים כי תחפניס זהו תואר מצרי: תא-חמת-פא-נסו שפירושו "אשת המלך", דהיינו המלכה.
לשיטתם באמצעות התואר "גבירה" מסביר המחבר המקראי את שם התואר המצרי.
בדרך כלל, התואר "גבירה" במקרא מתייחס לאם המלך, ולא לרעיית המלך.
התבנית "גבירה" מופיעה כ"גדולה" בתרגום השבעים.
אחותה של תחפניס ילדה להדד את גְּנֻבַת, ותחפניס היא זו שגומלת אותו "בְּתוֹךְ בֵּית פַּרְעֹה", והוא גדל בבית פרעה, בין בני פרעה.
ממקורות נוספים ידוע כי אשת המלך במצרים גמלה תינוק אשר לא היה שייך לה.
הילד גדל בארמונו של פרעה עם שאר בני המלך, מיטב בני האצולה המצרית וייתכן גם כי גדלו עמם בני שליטים מהאזור.
תחותמס השלישי כתב כי אחרי מסע לארץ רת'נו הוא הביא את ילדי המושלים עמם קשר ברית ואסלית למצרים.
הילדים, שיועדו למלכות ולשלטון בארצות מוצאם, קיבלו במצרים חינוך מצרי, ובעיקר לימדום לירוא ולעבוד את פרעה.
בשיטה זו נהגו שליטי בבל ואשור.
בתרגום השבעים לפרק יב פסוק כד ישנה תוספת המציגה מסורת מיוחדת על תקופת גלותו של ירבעם בן נבט במצרים, המקבילה לסיפור הדד האדומי, על פיה נשא ירבעם אישה מבית פרעה: "ושישק נתן לירבעם את אַנוֹ אחות תחפניס הגבירה", שילדה לו את אביה בנו, בזמן ששהה במצרים.
תחנת שאול המלך היא תחנת רכבת קלה תת-קרקעית מתחת לדרך בגין, מדרום לשדרות שאול המלך ובניצב לרחוב מוזס בתל אביב.
התחנה נבנתה בעומק של 27 מטר ומשתרעת לאורך של כ-150 מטר מתחת לדרך בגין.
רוחב רציפי התחנה 10 מטר ושטח התחנה 3,139 מטר רבוע.
הצפי לכמות הנוסעים היומית הוא כ-19,000. לתחנה שתי כניסות, כניסה צפונית הממוקמת סמוך למפגש הרחובות שדרות שאול המלך ודרך בגין, כניסה זו תחובר לבית החולים איכילוב במנהרה תת-קרקעית להולכי רגל באורך של כ-200 מטר.
כניסה דרומית לתחנה ממוקמת סמוך למקום בו שכן "בית ידיעות אחרונות", עד שנהרס בשנת 2017. כניסה זו תתחבר למרכז עזריאלי כחלק מפרויקט בניית מגדל הספירלה שבמתחם.
+כניסהנגישותאתר סמוךAמעלית, דרגנוע ומדרגותמחנה רבין, המרכז הרפואי תל אביב, בית אסיה, מוזיאון תל אביב, בית הדר דפנהBדרגנוע ומדרגותמידטאון תל אביבCמדרגותמרכז עזריאלי, תחנת תל אביב – השלום
במאי 2015 זכו ביחד חברת סולל בונה וחברת CRTG הסינית במכרז לבניית המנהרות והתחנות בחלק המערבי של הקו האדום הכולל גם את תחנת שאול המלך.
ב-3 בדצמבר 2015 החלו העבודות להקמת התחנה והופעלו הסדרי תנועה חדשים במתחם העבודות.
ב-2021 בוצעו בתחנה עבודות הגמר ובניית הכניסות לתחנה.
ב-1 במרץ 2022, נת"ע חשפה לראשונה את התחנה.
התחנה ממוקמת על דרך בגין, מדרום לשדרות שאול המלך ובסמוך לרחוב מוזס.
התחנה אף ממוקמת בסמוך למגדלי עזריאלי, לקריה ולבית החולים איכילוב, ובעתיד התחנה תחובר למגדלי עזריאלי ובית החולים איכילוב באמצעות מעברים תת-קרקעיים.
תחנת הרכבת הקלה שנקר היא אחת מהתחנות בקו האדום של הדנקל.
מיקומה סמוך למחלף גהה, על רחוב ז'בוטינסקי, בין פתח תקווה לבני ברק.
זו התחנה האחרונה לפני כניסת הרכבת למנהרה התת-קרקעית, בפורטל שנקר.
הקמת התחנה החלה בשנת 2009 והיא נפתחה בדצמבר 2011 כתחנת אוטובוסים בשלב הראשון וכחלק מרכזי בנתיב תחבורה ציבורית של הרחוב.
תחפושות של ליל כל הקדושים הן תחפושות שנהוג ללבוש בליל כל הקדושים או בפסטיבלים השונים הקשורים לחג, שחל ב-31 באוקטובר.
את התחפושות הראשונות של ליל כל הקדושים ניתן היה לראות כבר בשנת 1585 בסקוטלנד.
במהלך המאה ה-18 וה-19 המנהג זכה להתייחסות במדינות כמו סקוטלנד, אירלנד, האי מאן וגם ויילס.
יש שטענו כי המנהג נובע מהאירועים הקלטיים: סאווין ואולהלוטייד.
תחפושות של ליל כל הקדושים מבוססות באופן מסורתי על יצורים על-טבעיים או יצורים הלקוחים מפולקלורים שונים.
עם זאת, בשנות השלושים של המאה העשרים התחילו לייצר תחפושות בדמויות של ידוענים, מוזיקאים וכולי.
במרוצת השנים, נהגו צעירים ללבוש תחפושות של ליל כל הקדושים, אך בתחילת המאה ה-20 גם מבוגרים החלו ללבוש אותן גם כן.
לבישת תחפושות בליל כל הקדושים עשויה לנבוע מהאמונה כי יצורים על-טבעיים, או נשמותיהם של המתים, משוטטות בכדור הארץ בזמן זה.
נהוג לחשוב שלבישת התחפושות תרתיע ותבלבל את הרוחות והנשמות שמשוטטות ברחבי כדור הארץ בליל כל הקדושים.
במרוצת השנים ייצרו חברות שלל סוגים שונים של תחפושות.
כמו כן, מוזיקאים שונים כמו היוו השראה לתחפושות שיוצרו בדמותם.
הזמרת-יוצרת הוגדרה כ"אחד מהאנשים שהשפיעו על התחפושות של ליל כל הקדושים בשנות ה-80".
ישנן סוגי תחפושות שהוגדרו כרעילות וכמסוכנות לשימוש ואחת מהפרשות הידועות ביותר בנושא נגרמה כתוצאה מליקויים של חברת אילופ, בשנת 2012.
פרשת התחפושות הרעילות של אילופ
בשנת 2012 פנה אל החברה הדוקטור אנתוני א.
חוקרים מטעם הפדרציה הלאומית לקמעונאות בארצות הברית ערכו סקר בנושא הרווחים מתחפושות ליל כל הקדושים ומצאו כי 53.3 אחוז מאוכלוסיית המדינה תכננו לקנות תחפושות של ליל כל הקדושים בשנת 2005, תוך שהוציאה בממוצע 38.11 דולר על כל תחפושת (עלייה של 10 דולר לעומת השנה הקודמת).
בשנת 2006, פורסם כי ההוצאות על התחפושות במדינה היו בגובה של 4.96 מיליארד דולר..
בשנת 2020, העריכו כי למרות מגפת הקורונה, ההוצאות על ליל כל הקדושים והתחפושות יהיו בגודל של שמונה מיליארד דולר.
תחנת תיאטרלנאיה היא תחנת הרכבת התחתית של מוסקבה בקו זמוסקבורצקאיה.
התחנה ממוקמת ברובע טברסקוי, ליד תיאטרון בולשוי ותיאטרון מאלי.
התחנת נפתחה ב-11 בספטמבר 1938 ונקראה "פלושצ'אד סברדלובה" (בתרגום מרוסית: כיכר על שם סברדלוב).
בשנת 1990, בעקבות שינוי שם הכיכר לכיכר תיאטרלנאיה, שונה גם שם התחנה לתיאטרלנאיה.
התחנה מקושרת במעבר עם תחנת אוחוטני ריאד של קו סוקולניצ'סקאיה, ותחנת פלושאד רבוליוציי של קו ארבטסקו פוקרובסקאיה.
תחרות היא התמודדות בין שני צדדים (אנשים, תאגידים, בעלי חיים ועוד) או יותר על משאב מוגבל.
יעד התחרות יכול להיות הישג מסוים, למשל ניצחון בתחרות ספורט, זכייה במכרז, השגת נתח שוק גדול, תחרות על משאב מוגבל ועוד.
תחרות מתקיימת בטבע, בין בעלי חיים השוכנים בסביבה מסוימת.
בעלי חיים מתמודדים על מים, מזון, בני זוג ועוד.
תחרות היא מאפיין בסיסי של כלכלת שוק.
תחרות בפעילות ספורט מושכת עניין ציבורי רב, ומקובלת גם תחרות בתחומי הבידור.
תחרות נחשבת כמנוגדת לשיתוף פעולה, אך מתקיים גם שיתוף פעולה של מתחרים.
התחרות בין בני אדם נחקרת בענפי מדע אחדים, בהם פסיכולוגיה, סוציולוגיה, אנתרופולוגיה וכלכלה.
ביסוס תאורטי מתמטי לחקר התחרות ניתן בתורת המשחקים.
התחרות היא כוח מניע עבור המתחרים ויכולה להוביל לתוצאות טובות יותר עבור המשתתפים בהשוואה למצב בו לא היו מתחרים.
בכל זאת ישנם מצבים בהם התחרות מובילה לתצאות פחות טובות.
התחרות איננה תמיד מצב חיובי.
על מנת שתחרות תהיה יעילה והוגנת חייבים להיות לה כללים שידועים לכל הצדדים ושמחייבים ונאכפים על כל המשתתפים באותה המידה.
כללי תחרויות נקבעים לעיתים על ידי המשתתפים עצמם בהסכמה הדדית, לעיתים בהסכמה שבשתיקה, ולכן לעיתים עשויים כללים אלו להיות ידועים במלואם רק למשתתפי התחרות (ובכך במידה מסוימת למנוע כניסת מתחרים חדשים).
בתחרויות רבות, פומביות בעיקר, נקבעים החוקים מראש על ידי גופים המנהלים את התחרות או מפקחים עליה, כללים אלו מתפרסמים מראש ומאפשרים השתתפות של כל מי שעומד בכללים.
ישנן תחרויות, שמסיבות שונות נקבע כי על משתתפים שונים בהן חלים כללים שונים.
מצב זה יוצר העדפה של משתתפים מסוימים.
דוגמה: בתקנות חובת המכרזים (העדפת תוצרת הארץ), התשנ"ה–1995 ניתנה עדיפות במכרז לספק שמציע מוצר מתוצרת ישראל על פני ספק שמציע מוצר מיובא.
חלק מהתחרויות מתנהלות לפרק זמן קצוב - כלומר יש להן התחלה וסיום מוגדרים, ובסופן יש מנצחים.
יש תחרויות בהן הניצחון ברור - בתחרויות ספורט בהן התוצאה נראית לעין כל, ובחלק מהתחרויות הניצחון נקבע על ידי שופט או צוות שופטים.
יש תחרויות בהן נדרש שיפוט גם במהלך התחרות על מנת לוודא שהתחרות מתנהלת על פי הכללים.
לתחרויות יש וריאציות אחדות מבחינת הרכב המשתתפים בהן:
תחרות שבה שני משתתפים בלבד, כגון דו-קרב או משחק שחמט.
תחרות כזו היא משחק סכום אפס - ניצחון של אחד המשתתפים הוא הפסדו של האחר, אך בתחרויות רבות אפשרית גם תוצאה של תיקו - אין מנצח ואין מפסיד.
תחרות שבה משתתפות שתי קבוצות, למשל משחק כדורגל.
תחרות שבה משתתפים יחידים רבים או קבוצות רבות.
לתוצאה של תחרות כזו יש שתי אפשרויות:
אחד מהמשתתפים מוכרז כמנצח, וכל יתר המשתתפים נחשבים למפסידים.
דוגמה: למכרז ניגשים מציעים רבים המתחרים על זכייה במכרז, ורק אחד מהם מוכרז כזוכה.
בחירות אישיות הן תחרות שבה יש מועמדים רבים שרק אחד מהם זוכה ברוב של קולות הבוחרים ונבחר.
כל אחד מהמשתתפים מקבל ניקוד בתחרות, בעל הניקוד הגבוה ביותר הוא המנצח, והבאים אחריו מדורגים במקום השני, במקום השלישי וכו'.
דוגמה לכך ליגה בספורט, שבה המדורג במקום הראשון הוא אלוף הליגה.
תחרות של יחיד נגד רבים.
דוגמה לכך היא משחק שח סימולטני, שבו שחקן יחיד מתמודד במקביל מול שחקנים רבים.
בשעשועון הטלוויזיה "1 נגד 100" התמודד שחקן יחיד מול מאה משתתפים שפעלו נגדו כקבוצה.
במרבית סוגי התחרות המתוארים להלן התחרות היא בין בני אדם או בין קבוצות של בני אדם.
תחרות מתקיימת גם בין בעלי חיים ואף בין תוכנות מחשב.
מלחמת שוורים היא תחרות בין לוחם שוורים לבין פר.
ברפובליקה הרומית ובאימפריה הרומית התקיימו תחרויות בין גלדיאטור לבין בעל חיים.
תוכנת שחמט מאפשרת תחרות בין אדם לבין התוכנה.
– תחרות בין אדריכלים לתכנונו של מבנה או מתחם
תחרות אדריכלים היא סוג של תחרות תכנון ועיצוב, שבה מזמין אדם או תאגיד הצעות מאדריכלים לתכנן, לעצב ולהקים מבנה, קבוצת מבנים, שכונה או עיר חדשה.
התכנון הזוכה נבחר בדרך כלל על ידי פאנל של אנשי מקצוע בתחום התכנון, העיצוב וההנדסה ושל בעלי עניין, כמו נציגי ממשלה ונציגי האזור, והאדריכל זוכה בפרס כספי.
התחרות נועדה ליצור רעיונות חדשים לתכנון ועיצוב בניינים, לאפשר לאדריכלים חדשים לקבל חשיפה, לייצר פרסום לפרויקט ולעורר דיון ציבורי.
תחרויות אדריכלים משמשות לעיתים למתן תוקף וכתב מינוי לתכנון מבני ציבור, ובמדינות כמו צרפת קובעים הכללים למכרזי בנייה של מבנים ציבוריים כי הם יתוכננו בתחרות אדריכלים פתוחה.
זכייה בפרס הראשון בתחרות איננה מבטיחה את ביצוע הפרויקט על ידי הזוכה, ולעיתים יוזם התחרות מבצע שינויים בתוכנית הזוכה.
תחרות התכנון מחדש של מרכז הסחר העולמי בשנת 2002 הייתה דוגמה לתחרות מתוקשרת שבה נותרו במבנה הסופי רק האלמנטים הבסיסיים של העיצוב הזוכה שתכנן דניאל ליבסקינד.
מופעי בידור שונים, באמצעי התקשורת או בפני קהל צופים, מתקיימים במתכונת של תחרות, שבסופה מוכרז המנצח.
בדומה לתחרויות ספורט גם תחרויות בתחום הבידור מפוקחות על ידי שופט או חבר שופטים, אך בנוסף לכך פעמים רבות משתתף גם הקהל בקביעת המנצח.
תחרות זמר היא תחרות בידור פופולרית שבה המתחרים מתמודדים בזמרה, בדרך כלל בשירים חדשים שנכתבו לתחרות.
פופולרית במיוחד היא תחרות הזמר השנתית - האירוויזיון, המשודרת בטלוויזיה וברדיו וזוכה מדי שנה למאות מיליוני צופים ומאזינים.
שעשועון הוא תוכנית רדיו או תוכנית טלוויזיה שבה המשתתפים מתחרים ביניהם במילוי משימות למטרת זכייה בפרס.
שעשועונים רבים מבוססים על שאלות טריוויה, משימות קצובות בזמן, וכדומה, המוצגים על ידי מנחה התוכנית למתמודדים.
הפרס בשעשועונים הוא, לרוב, פרס כספי או חפצים בעלי ערך.
תחרות ידע היא תחרות שבה המתמודדים נדרשים להוכיח ידע בתחום מסוים או בשלל תחומים.
תחרויות ידע מתקיימות לעיתים בצורה של שעשועון, כגון המרדף - שעשועון ידע בנושאי טריוויה, או אלגרו – חידון מוזיקלי.
במקרים אחרים התחרות משמשת לעידוד תלמידים להצטיינות או כמבחן כניסה למוסד לימודים שהביקוש לו עולה על ההיצע.
בתחרויות הידע יש כאלה הדורשות בקיאות (למשל חידון התנ"ך, המצריך בקיאות בתנ"ך) ואחרות הדורשות יכולת פתרון בעיות (למשל האולימפיאדה הבינלאומית למתמטיקה) או כישורי ידע נוספים.
תחרות יופי היא תחרות המתמקדת בשיפוט ודירוג מתמודדים לפי מראה חיצוני.
למרות שבאופן מסורתי עוסקת התחרות ביופי חיצוני, ישנן תחרויות יופי שהתפתחו עם השנים, בהן נבחנת גם אישיותם של המתמודדים, ואינטליגנציה.
תחרות יופי מורכבת בדרך כלל ממספר שלבים ובהם תחרות שמלות ערב, תחרות בגדי ים, ושלב שבו מתמודדים צריכים לענות על שאלות ששופטי התחרות שואלים אותם.
לרוב זו תחרות שבה מתמודדות נערות ונשים צעירות.
עם זאת ישנם סוגי תחרויות יופי מיוחדות כמו תחרות יופי לגברים, לנשים נשואות ועוד.
זוכה בתחרויות יופי מכונה בדרך כלל "מלכת יופי".
בכלכלה, תחרות היא מצב שבו גופים שונים (בעיקר גופים עסקיים, אך גם גופים הפועלים ללא כוונת רווח) מציעים מוצרים או שירותים חלופיים, כך שכל גוף מנסה לשכנע את הצרכן לבחור בו.
התחרות מתקיימת לפי מאפיינים אחדים, בהם: מחיר, טיב המוצר, מאמצי השיווק המושקעים בו והזמינות שלו.
במסגרת התחרות ייתכן שיוצעו מוצרים דומים (למשל בתחרות בין שני יצרני עפרונות), מוצרים דומים פחות (למשל בתחרות שבין יצרן עטים ליצרן עפרונות) או שונים במידה ניכרת אך עדיין נותנים מענה לאותו צורך (למשל התחרות בין יצרן של מעבד תמלילים ליצרן עטים).
תחרות מגדילה את מגוון המוצרים המוצעים ומביאה למחירים נמוכים יותר, בהשוואה למצב שבו אין תחרות בתחום מסוים (פועל בו מונופול) או שמספר המתחרים מצומצם (אוליגופול).
עקב כך יש מדינות שפועלות נגד צעדים שלדעתן נועדו לצמצם את התחרות, באמצעות חוקים שנועדו למנוע קרטל - התאגדות של יצרנים להקטנת התחרות ביניהם, ומטילות הגבלות על מיזוגים ורכישות שמביאים לצמצום התחרות.
עם זאת, מדינות פועלות גם להגנה על יצרנים מקומיים מפני תחרות עם יצרנים במדינות זרות, באמצעות הטלת מכסים ומכסות על ייבוא, וחסמי כניסה רגולטוריים אחרים כגון תקנים ותקנות שונות.
לעיתים מתקיים בצד התחרות שיתוף פעולה של מתחרים.
מידת התחרות המתקיימת בתחום מסוים תלויה בגורמים אחדים, בצד ההיצע (מספר היצרנים, חסמי כניסה לשוק) ובצד הביקוש (מספר הצרכנים הפוטנציאליים, מידת העניין שלהם במוצר ועוד).
כחלק מהתחרות מנסה כל יצרן להשיא את רווחיו, בין השאר על ידי הגדלת נתח השוק שלו.
ככל שקטן חלקו של היצרן בעל נתח השוק הגדול ביותר, כך גדולה התחרות בשוק זה.
לשמירה עליה או להפרעה לה משמשות במדינות רבות חקיקה ואסדרה.
בישראל עוסקים בכך חוק התחרות הכלכלית ורשות התחרות שהוקמה מכוחו.
תחרות מס היא קביעת מדיניות מס שבה מדינה מתחרה במדינות אחרות, בין היתר, בניסיון להשיג עדיפות במשיכת השקעות באמצעות מתן הטבות מס שונות (פטורים, הנחות, זיכויים, שיעור מס אפס וכדומה).
אחד המאפיינים של הגלובליזציה היא הניידות המוגברת של גורמי הייצור.
תופעה זאת מתחזקת באמצעות התנהגות תחרותית של מדינות המבקשות להשפיע על זרם ההשקעות העולמיות.
התחרות יכולה להיות בהגמשת דיני החברות המקומיים, הרגולציה של איכות הסביבה ועוד.
גם תחום המיסוי עשוי לשמש כמכשיר חשוב למשיכת השקעות גלובליות.
ברור כי משטר המס מהווה נדבך חשוב במדיניות פיסקלית של מדינות העולם לצורך קביעת סדר עדיפויות כלכלי וחברתי, השונה ממדינה למדינה.
אכן, בצד ההטבות למשקיעים זרים, מדינות מעניקות תמריצים ממשלתיים באמצעות משטר המס לתושבים מקומיים לצורך עידוד סקטורים מסוימים או עידוד הייצוא.
במקרה זה, בשונה מההטבות למשקיעים זרים, המניעים למתן ההטבה אינם מהווים בהכרח אסטרטגיה בתחרות המס אלא קידום מדיניות-פנים.
ישנם שיקולים נוספים, מלבד שיקולי המס, הנחשבים כמהותיים בעיני הנישומים בעת קביעת התחום הגאוגרפי של העסק.
הנישומים מסווגים את המדינות, בין היתר, בהתאם ליציבות הכלכלית והפוליטית, תשתיות בכלל ותשתיות תקשורת בפרט, הגידול הצפוי במשק, עלות כוח העבודה, זמינות כוח עבודה מיומן, מערכת בנקאות יעילה וטובה.
פעילות ספורטיבית שבה שני משתתפים או יותר מתחרים על הישג ספוטיבי
תחרות היא מרכיב מרכזי בפעילות ספורטיבית, ובמסגרתה מתמודדים שני משתתפים או יותר על הישג מסוים, כגון שיא, גביע (פרס) או אליפות בליגה.
תחרויות ספורט, כגון משחקי הליגה בכדורגל או האולימפיאדה, מושכות עניין ציבורי רב.
תחרות ספורט מוסדרת מתקיימת בפיקוחו של שופט, המוודא שכל המתחרים מקפידים על כללי המשחק.
לשופט סמכות לקבל החלטות שמשנות את מהלך המשחק, כגון הרחקת שחקן שהפר את הכללים.
שופטים משתתפים במשחקי ספורט, כגון כדורסל, וגם בתחרויות שאינן משחק, כגון תחרויות אתלטיקה.
במרבית תחרויות הספורט המנצח נקבע לפי נתונים אובייקטיביים, כגון מהירות בתחרות ריצה או מספר שערים במשחק כדורגל.
בענפי ספורט מסוימים, כגון התעמלות אמנותית, המנצח נקבע גם לפי התרשמות סובייקטיבית של השופט.
תחרויות מתקיימות בשלל תחומים נוספים, כגון תחרויות אכילה דוגמת תחרות אכילת נקניקיות שהיא תחרות מסורתית בחגיגות יום העצמאות בארצות הברית ובמפגשים אחרים ברחבי ארצות הברית.
בתחום האוכל קיימות תוכניות טלוויזיה פופולריות של תחרויות אפייה ובישול.
בתחרויות אלו משתתפים חובבי בישול והן נשפטות לרוב על ידי מומחי בישול ואפיה מוכרים.
דוגמאות לתוכניות מסוג זה הן
בישראל ישנן מספר תוכניות ריאליטי של תחרויות בישול ואפיה.
ישנן גם תחרויות בנושאי שיווק ופרסום.
בתחום הפרסום יש מספר רב של פרסים לתחרויות בתחום.
אחת התחרויות הידועות והנחשבות בתחום הפרסום היא תחרות פרסי הקליאו.
בתחום הספרות ישנן תחרויות ופרסים רבים על כתיבת סיפור קצר, כתיבת ספר וכתיבת מאמר.
מעבר לפרס החשוב ביותר, פרס נובל בספרות, פרס הפוליצר הוא אחד הפרסים הנחשבים ביותר.
תחרות בין בעלי חיים נעשית גם ביוזמת האדם, כך שלמעשה התחרות היא בין בעליהם של בעלי החיים המתמודדים.
בין פסולי העדות (אנשים שאסור להשתמש בעדותם במשפט העברי) מונה המשנה את מפריחי היונים, ואחד הפירושים שמביא רבי עובדיה מברטנורא הוא שמדובר בהימור "אם תקדים יונתך ליונתי אתן לך כך וכך", כלומר בתחרות בין היונים.
קרב תרנגולים, שהוא תחרות לחיים ולמוות בין שני תרנגולים, מתועד החל מהמאה ה-16. קרב כלבים, שאף הוא תחרות לחיים ולמוות, התקיים מימי הביניים, לצד קרבות נוספים בין בעלי חיים, כגון קרב בין דוב לכלבים, נערכו לשם בידור או לשם הימור.
במדעי המחשב, מרוץ תהליכים, הקרוי גם תחרות או תנאי מרוץ, הוא מצב שבו מספר תהליכים או תהליכונים מנסים בו זמנית להשיג גישה למשאב משותף.
כיוון שהגישה למשאב המשותף נעשית במסגרת קטע קריטי, המאפשר גישה רק למספר מוגבל של תהליכים או תהליכונים (ולרוב רק לאחד), במצב כזה מתקיימת תחרות בתנאי כל הקודם זוכה.
פופולרית במיוחד היא תחרות הזמר השנתית – האירוויזיון, המשודרת בטלוויזיה וברדיו וזוכה מדי שנה למאות מיליוני צופים ומאזינים.
תוכניות מציאות רבות הן תחרות בין המשתתפים בהן.
מאסטר שף: תחרות בישול שבה משתתפים בשלנים חובבים.
הישרדות: במסגרת התוכנית נשלחים כ-16–20 מתמודדים להתמודד עם תנאי הטבע ומשתתפים בתחרויות, ואחת לשלושה ימים מדיחים אחד מכלל המתמודדים, כשהזוכה הוא המתמודד שנשאר אחרון.
לתחרות יש תפקיד מרכזי באמנות הבמה ובמיוחד בתחום המוזיקה.
כגון תחרות רובינשטיין לנגינה בפסנתר.
קיימת תעשייה גלובלית ענפה המתבססת על תחרויות מוזיקליות.
תחנת שחם היא אחת מהתחנות בקו האדום כחלק מהדנקל, הנמצאת בפתח תקווה.
מיקומה בהצטלבות רחוב ז'בוטינסקי ודרך רבין בפתח תקווה, צפונית לב.ס.ר סיטי וגלובל טאוורס.
אזורי התעשייה קריית אריה ורמת סיב נמצאים בסמוך לתחנה, ושירות אוטובוסים מופעל בינה לבין גבעת שמואל ודרום רמת גן.
על מנת לתת מענה תחבורה ציבורית ראוי, הועברו תחנות האוטובוס, שהיו לאורך הנתיב, בחזרה לצידי הכביש.
בדצמבר 2018 החלו עבודות להנחת מסילות הרכבת בתוואי והקמת תשתיות בשבילן.
בינואר 2020 פורסמו צילומי אוויר במסלול הקו, בהם בין היתר, תועדה התחנה והמסילות אשר מוקמות במקום.
עם סיום הבנייה ומתן האישורים, התחנה נפתחה יחד עם שאר הקו האדום, בתאריך 18 באוגוסט 2023.
התחנה נמצאת סמוך לנקודת ההצטלבות של שני רחובות ראשיים בפתח תקווה: רחוב ז'בוטינסקי ודרך רבין.
אזורי התעשייה קריית אריה ורמת סיב נמצאים נמצאים צפונית ודרומית (בהתאמה) לתחנה.
בסמוך לתחנה ממוקם מתחם ב.ס.ר סיטי.
במתחם ארבעה מגדלים בני 30 קומות כל אחד, בשטח כולל של כ-150,000 מ"ר, ותחתיהם עמי ב.ס.ר סיטי (DAN TOWN), הכולל 25,000 מ"ר של מסחר ותעסוקה בשלושה מפלסים, חניון תת-קרקעי אשר כולל גם מתחם קטן לחנייה של אופניים וכ-1,000 מקומות חנייה לבאי המקום, עלות הפרויקט שנצפתה בעבר היא כ-1.6 מיליארד שקלים.
כמו כן סמוכים לתחנה צמד מגדלי GLOBAL TOWERS, המתנשאים לגובה של 32 קומות ו-36 קומות וצפויים לאכלס 105,000 מ"ר משרדים ואף כ-8,000 מ"ר למטרות מסחר.
מתחת למגדלים נמצא מתחם גלובל סטריט, המתפרס על פני שטח כ-10,000 מטרים רבועים של מסחר ובילוי באוויר הפתוח, ומכיל מספר גדול של מותגים ובנקים מובילים.
מתחמים קרובים במיוחד לתחנה, אך המשורתים על ידי תחנות רכבת אחרות בקו האדום, הם הקניון הגדול, הפארק הגדול ובו האגם האקולוגי של העיר (משורתים על ידי תחנת בילינסון) וכן אזור התעשייה קריית אריה, ושטחי המגורים של שכונת קריית מטלון, שבסמוך אליהם שוכנת תחנת שנקר.
בנוסף, מיקומה התחבורתי המרכזי של התחנה, בצמוד לדרך רבין ולרחובות האורך ברמת סיב, גורם לחברות האוטובוסים קווים ואפיקים להפעיל קווים לתחנת הרכבת מגבעת שמואל וחלקים בדרום רמת גן.
תחנת שַלְמָה היא אחת מהתחנות של הקו האדום ברכבת הקלה בתל אביב.
מיקומה בשדרות ירושלים 15 בסמוך לדרך שלמה בתל אביב-יפו.
בתחנה עוברים מסלולי השירות R1 ו-R2.
באוגוסט 2014 החל לפעול קו 1 של חברת דן, כאשר הוא משמש כקו מקדים לרכבת הקלה.
ב-2015, החלו בכריית המנהרה, ובסלילת תוואי המסילה של הדנקל - הקו האדום.
חברת סולל בונה יחד עם חברת CRTG הסינית זכו במכרז לבניית המנהרות והתחנות בחלק המערבי של הקו
תחנת שלמה נבנתה עד 2021, וב-21 באוקטובר באותה שנה, נת"ע ביצעה נסיעת מבחן ראשונה לכל אורך הקו.
ב-18 באוגוסט 2023, עם השקת הקו האדום נפתחה התחנה לקהל הרחב.
התחפשות בפורים היא מנהג יהודי המוזכר מאז המאה ה-14. רבים סבורים שמקור המנהג הוא בקרנבלים נוצריים במערב אירופה.
האזכור הראשון למנהג הוא אצל קלונימוס בן קלונימוס (סוף המאה ה-13) הכותב .
תקופה קצרה אחריו רבי משה הכהן אחיין הרא"ש תוקף את המנהג מפני איסור "לא ילבש", אחריו המהרי"ל ותלמידו דנים בשאלת כלאים בתחפושת.
רבי יהודה מינץ (המאה ה-15) דן בשאלת לא ילבש ואומר שילדיהם של גדולי וחסידי עולם (באשכנז) היו נוהגים ללבוש "פרצופים" ולהחליף בגדים בין גברים לנשים, הרב מינץ מביא את דעת הרב גרשון בוניפאצו (האיטלקי) החולק ותוקף אותו על כך, הרמ"א בהגהה לשולחן ערוך הזכיר את המנהג, ללא הסתייגות מעצם המנהג.
במאה ה-16 נפוץ מנהג דומה - הצגות "פורים שפיל" בה על הרוב העלו הצגות מסיפור המגילה כולל תחפושות, מנהג מאוחר יותר שהחל בתל אביב בתחילת המאה העשרים הוא ה"עדלאידע" תהלוכות של אנשים מחופשים.
מכיוון שאחד המקורות הראשונים של המנהג הוא בגרמניה, טען ישראל יובל שמקור המנהג הוא קרנבל הפאסנאכט כך סברו גם הרב שם טוב גאגין רבי יוסף משאש ואחרים.
רבנים רבים כתבו שסיבת המנהג היא להרבות שמחה, יעקב שמואל שפיגל סבור שזו גם הסיבה ההיסטורית.
בספרות ההלכתית והדרשנית נכתבו נימוקים רבים, רובם אנכרוניסטים.
על סמך דברי חז"ל "עד דלא ידע בין ארור המן לברוך מרדכי".
לזכר "התייהדותם" של הגויים ().
על שם לבישת בגדי המלכות על ידי מרדכי היהודי ().
בעבר השימוש ביחס לתחפושת היה במילים "מסכות" או "פרצופין", ב-1927 חודשה המילה תחפושת ב"מלון אשכנזי–עברי" של נפתלי הרץ טור-סיני ושמעון מנחם לזר, ולאחר שלוש שנים הוכנסה המילה ל"מילון שימושי לשפה העברית" של יהודה גור.
הפועל "התחפש" מופיע במקרא מספר פעמים אך כשם עצם הוא מוכר רק במאה ה-20.
הלשונאי יצחק אבינרי לעג לתחדיש וכינה אותו "חידוש יתר".
השימוש במילה התגבר בעיתונות במלחמת העולם השנייה, כדי לתאר מבצעים חשאיים.
רק אחרי שמנהג ההתחפשות התקבע בישראל החל השימוש במילה בהקשר הפורימי.
המנהג נפוץ בספרד, באיטליה, באשכנז, בלוב ועוד.
יהודי תימן לא נהגו להתחפש, כך גם יהודי חלב, יהדות מרוקו, יהדות איראן, יהדות עיראק, ועוד.
פוסקים רבים תקפו בחריפות החלפת בגדים בין גברים לנשים בשל דין "לא ילבש" מבחינה הלכתית והנהגתית, החיד"א כותב: "אוי לנו!
איך זרע ישראל בני אברהם יצחק ויעקב, ונשמת שדי בקרבם, בלכתם ילכו בחוקי הגוים, ונותנים כח ליצר הרע ופרקו עול תורה ומצות ביום הקדוש הזה, היאומן כי יסופר שמצוה הוא ביום הזה לעבור על דת משה וישראל.
לגבי התחפשות בכלל, השל"ה כתב שזהו מנהג הוללות ויש להימנע ממנו, רבי שמואל אבוהב כתב שיש במנהג איסור של הליכה בחוקות הגויים, הרב מאיר מאזוז גם יצא בחריפות נגד המנהג מפני שמקורו בקרנבלים נוצריים ומסיבות אחרות.
הפוסקים דנו האם יש איסור לאדם להתפלל עם תחפושת, והאם יש איסור להתחפש לאדם רשע.
לאחר טבח שבעה באוקטובר ופרוץ מלחמת חרבות ברזל עלו מספר הצעות ויוזמות להקמת ועדת חקירה ממלכתית ולביצוע תחקירים מבצעיים שיבדקו את הכשלים שהובילו למתקפה.
חלק מהיוזמות יצאו אל הפועל.
צה"ל ערך תחקירים עבור כ-40 זירות קרב נפרדות, שנוהלו בידי קצינים במילואים ובקבע בדרגות שבין אלוף-משנה לאלוף.
בכל אחד מהתחקירים כלול גרף המציג את מספר החמושים בשני הצדדים, על פני שעות, בכל קרב: חיילי צה"ל (רק הלוחמים נושאי הנשק בהם) ואנשי כיתות הכוננות, ומולם מספר המחבלים התוקפים.
ב-13 ביוני 2025 הוצג תחקיר צה"ל על קרב מחנה רעים, שבו שכנה אוגדת עזה.