tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
דאטה יצר במאגרי הזיכרון של האנטרפרייז מספר מאות של וריאציות על תוספות מזון חתולים עבור ספוט, ואף כתב שיר הלל לכבודה - "Ode to Spot".
תקלה במחשב אשר מתרחשת בשלב מאוחר בסדרה (בפרק "A Fistful of Datas"), גורמת למספר משכפלי מזון בספינה לייצר את תוספות המזון של ספוט בלבד, ולהחליף חלקים ממחזות מפורסמים בטקסטים מתוך שיר ההלל לחתול, שכתב דאטה.
בפרק "Genesis", וירוס מורפו-גנטי גורם לספוט לעבור מוטציה, ולהפוך באופן זמני לזוחל דמוי איגואנה.
ספוט ידועה לשמצה כלא ידידותית לרוב האנשים שאינם דאטה.
קומנדר ויליאם רייקר נשרט בעת שניסה להאכיל את ספוט (בפרק "Timescape").
ג'ורדי לה פורג' השאיל אותה לצורך החוויה של טיפול בחתול, אבל היא הפילה אגרטל וקנקן תה וגרמה נזק לרהיטיו ("Force of Nature").
כאשר דאטה ביקש מוורף לשמור על ספוט, וורף התגלה להיות אלרגי אליה והתעטש בפניה, דבר אשר הכעיס אותה (הפרק "Phantasms").
עם זאת, היא מסתדרת עם לוטננט רג'ינלד בארקלי, כך שכאשר דאטה נאלץ לעזוב לצורך משימה, באותו הזמן שבו ספוט הייתה צפויה להמליט, הוא שכנע את בארקלי שיטפל בה (הפרק "Genesis").
לאחר מותו של דאטה, ספוט מוזכרת בסצנה שנמחקה מ-"מסע בין כוכבים: נמסיס", בה נמסר כי וורף מטפל בה כעת, על סיפון האנטרפרייז-E.
כמו ספוק, דאטה הפך לסמל מין ומכתבי המעריצים של ספיינר באו בעיקר מנשים.
הוא תיאר את המכתבים כמו "דואר רומנטי" שממש היה "נכתב עבור דאטה; הוא באמת אישיות נגישה".
מהנדסי רובוטיקה מתייחסים אל דאטה (כמו גם ל-"דרואידים" מסדרת סרטי "מלחמת הכוכבים") כאל הפנים המפורסמות של תחום עיסוקם בתפיסתו של הציבור הרחב.
ב-9 באפריל 2008, דאטה הוכנס אל ה-Robot Hall of Fame אשר באוניברסיטת קרנגי מלון, במהלך טקס שהתקיים ב-Carnegie Science Center, פיטסבורג, פנסילבניה.
The Beat Fleet, להקת היפ הופ קרואטית, כתבה שיר בשם "Data" לאלבומם "Galerija Tutnplok" המוקדש כולו לדאטה.
הוצאתו לאור של האלבום הזה התבצע במקביל לשידורים חוזרים של "מסע בין כוכבים: הדור הבא" בטלוויזיה הקרואטית.
בשנת 2005, הרכב מוזיקלי בשם "The Futuristic Sex Robotz" הוציא לאור שיר בשם "The Positronic Pimp" על דאטה.
דלמאר דרו ארנו , ידוע גם בשם הבמה דאז דילינגר (Daz Dillinger), הוא ראפר ומפיק היפ הופ אמריקאי מלונג ביץ', קליפורניה.
ידוע בעיקר כחבר בהרכב דה דוג פאונד, עם חברו קורופט ובעבודה שלו בחברת התקליטים דת' רואו רקורדס.
דאז התחיל את הקריירה שלו בדת' רואו רקורדס כמפיק של חברה של שוג נייט (מייסד ושותף בדת' רואו רקורדס), Paradise.
דאז התחיל לעבוד עם ד"ר דרה על האלבום, The Chronic; במשך ההקלטות לאלבום הוא פגש את קורופט.
קורופט ודאז הקימו את ההרכב דה דוג פאונד בשביל Doggystyle, האלבום הראשון של בן דוד שלו, סנופ דוג.
המבקרים שבחו את האלבום, במיוחד את הסינגל האחרון מהאלבום "What Would You Do?", הם ראו בדה דוג פאונד חלק מהיריבות שבין ד"ר דרה ל-Eazy-E, על ידי דיסים על אומנים מהלייבל של Ruthless Records Eazy-E.
הוא גם הפיק שירים לפסקול של הסרטים "Murder Was the Case" ו-"Above The Rim".
לאחר סכסוך בין ד"ר דרה לבין שוג נייט, דרה הפסיק להפיק אלבומים שלמים בדת' רואו רקורדס, ובימיו האחרונים כמפיק בדת' רואו הוא הפיק שלושה שירים באלבום All Eyez on Me של טופאק שאקור.
אפילו לפני שדרה עזב את דת' רואו רקורדס כדי להקים את אפטרמת' אנטרטיינמנט, דאז הפיק את השירים 2 of Amerikaz Most Wanted, I Ain't Mad at Cha ,Ambitionz Az A Ridah ועוד מספר שירים אשר נתנו לו פרסום בציבור.
דאז נהפך להיות המפיק הראשי באלבום של סנופ דוג, Tha Doggfather.
המעמד של מפיק ראשי נהפך להיות רשמי לאחר עזיבתו של ד"ר דרה מדת' רואו רקורדס ולאחר הרצח של טופאק שאקור.
דאז הפיק שירים בפסקול של הסרט Gridlock'd, באלבום Necessary Roughness של הראפרית Lady of Rage, ובאלבום של נייט דוג G-Funk Classics, Vol.
1. הפקות נוספות שלו יצאו לאור באלבום הלא רשמי של סנופ דוג, Dead Man Walkin, שיצא על ידי שוג נייט ב-2001 לאחר שדאז עזב את דת' רואו רקורדס.
בשנת 1998 דאז דילינגר הוציא לאור את אלבומו הראשון, Retaliation, Revenge and Get Back, תחת הלייבל דת' רואו רקורדס.
באלבום התארחו הראפרים נייט דוג, סנופ דוג וקורופט אשר עזבו את דת' רואו וראפרים נוספים כמו: דאב סי, טופאק שאקור, טו שורט ואם סי אייט.
באותה התקופה היה סכסוך בין סנופ דוג לשוג נייט, אשר הובילה לעזיבתו של דאז מדת' רואו רקורדס.
קריירת סולו והסכסוך עם קורופט
אחרי שעזב את דת' רואו רקורדס, דאז דילינגר הפיק שירים למספר אומנים כמו: סופאפליי, קורופט ובי-לגיט.
בשנת 2000 דאז הוציא לאור את האלבום .R.A.W, תחת הלייבל שלו .D.P.G.
Recordz ב-2001 קורופט ודאז חזרו לעבוד יחד כהרכב בשביל האלבום השני שלהם, Dillinger & Young Gotti, ששוחרר ב-2002; האלבום קיבל תגובות מעורבות מצד המבקרים ומהציבור.
לאחר שקורופט חזר לחברת התקליטים דת' רואו רקורדס, דאז עשה מספר דיסים כנגד דת' רואו כמו: " Catch U In The Club", " U Ain't Shit" וקטע קצר בשם " A Message to Ricardo Brown".
קורופט הגיב לו עם השיר " No Vaseline Part 2" .
הסכסוך התרחש בין השנים 2002 – 2005, בזמן שדאז הוציא לאור מספר אלבומי סולו כמו: DPGC: U Know What I'm Throwin' Up ו- Tha Dogg Pound Gangsta LP.
ב-2005 דאז וקורפט ישבו את המחלקות שהיו ביניהם, והופיעו יחד במופע של החוף המערבי שהופעל על ידי סנופ דוג.
קורופט עזב את דת' רואו רקורדס בפעם השנייה, דאז וקורופט רכשו את הזכויות על השם דה דוג פאונד וייסדו מחדש את ההרכב ; דאז עזב את חברת ההקלטות סו סו דאף רקורדינגס של ג'רמיין דופרי.
ב-1 באוגוסט 2008, דאז הציע לבעלים החדשים של דת' רואו רקורדס לעשות קליפים לשירים באלבום Dogg Food, דאז גם מתכנן להוציא לאור חומרים שלא פורסמו בעבר.
דאח'לה , לשעבר וייה סיסנרוס (בספרדית: Villa Cisneros) היא עיר בסהרה המערבית הנמצאת תחת שליטת מרוקו.
העיר היא המרכז המנהלי של מחוז ואדי אל-ד'הב לכוירה (وادي الذهب لكويرة).
העיר שוכנת על חצי אי צר – חצי אי "ריו דה אורו" (דהיינו, חצי אי נהר הזהב; בספרדית: Península de Río de Oro; בערבית: شبه جزيرة وادي الذهب) – על חוף האוקיינוס האטלנטי כ-550 ק"מ מדרום לבירת הטריטוריה לעיון.
האזור היה מיושב על ידי ברברים מאז העת העתיקה.
דאח'לה הוקמה או לכל הפחות הורחבה על ידי המתיישבים הספרדים.
האינטרס של הספרדים בחופים המערביים של מדבר סהרה היה קשור לפעילות הדיג שנוהלה מתוך המושבה הספרדית של האיים הקנריים ולאיום שנשקף מצדם של שודדי ים.
הספרדים עסקו בפעילות דיג ענפה ובצייד לווייתנים בכל חופי מערב אפריקה החל מראשית המאה ה-16 ועד לאמצע המאה ה-20. ב-1884 הוקמה דאח'לה באופן רשמי ונבנה במקום מזח דיג.
בתקופה הקולוניאלית שימשה העיר כבירת המושבה ריו דה אורו שהייתה אחד משני החלקים של סהרה הספרדית (כיום סהרה המערבית).
הספרדים בנו בעיר מבצר (שנהרס על ידי המרוקאים ב-2004) וכנסייה שקיימת עד היום.
במקום היה גם בית כלא שפעל בעיקר בתקופת מלחמת האזרחים בספרד ונכלאו בו מתנגדי המשטר של פרנקו.
בשנות השישים בנו הספרדים בעיר נמל תעופה ובינואר 1976 המריאו ממנו אחרוני החיילים הספרדים כאשר ספרד פינתה מיוזמתה את המושבה.
בין השנים 1975–1979 הייתה דאח'לה בירת המחוז הדרומי של סהרה המערבית שנשלט אז על ידי מאוריטניה.
ענפי הכלכלה העיקריים של העיר הם דיג ותיירות.
דאות (שם מדעי: Elaninae) היא תת-משפחה של דורסי יום ממשפחת הנציים.
הדאות דומות לנצים קטנים ובעלות דמיון גם לדיות אך קטנות מהן בהרבה.
לרוב הדאות נוצות לבנות, עיניים אדומות גדולות, כנפיים רחבות וזנבות ארוכים וממוזלגים.
חיות בעיקר באזורים חמים ותרות אחר טרף בגובה נמוך מעל הקרקע.
טרפן העיקרי הוא מכרסמים, עופות קטנים וגם חרקים גדולים.
עם זאת אחד המינים מתמחה בטרף של עטלפים - נץ העטלפים.
הן חיות באסיה ובאירופה, וכמה מינים חיים גם באמריקה, באוסטרליה ובאפריקה.
סוג ומין יחיד דיית זנב מספריים (Chelictinia riocourii)
סוג ומין יחיד דיית הפנינה (Gampsonyx swainsonii)
סוג ומין יחיד דיה זנב סנונית (Elanoides forficatus)
דאוקסיריבונוקלאוטיד (חומצת גרעין החסרה אטום חמצן בריבוז, באנגלית: Deoxyribonucleotide) הוא מונומר המהווה את תת-היחידה הבסיסית ממנה מורכבת החומצה הדאוקסיריבונוקלאית, הידועה בקיצורה כ-DNA.
כל דאוקסיריבונוקלאוטיד מורכב משלושה מרכיבים: בסיס חנקני, חד-סוכר טבעתי המכיל 5 פחמנים וקבוצת זרחה.
קבוצת הזרחה נקשרת לפחמן מספר 5 של הסוכר.
הבסיס החנקני תמיד קשור לעמדה 1' של הדיאוקסיריבוז.
במבנה של נוקלאוטיד, יחידת הבסיס של DNA, פחמן '1 הוא אחד מחמשת אטומי הפחמן שמרכיבים את הסוכר דאוקסיריבוז.
כדי להבדיל בין אטומי הפחמן של הסוכר לבין אלה של הבסיס החנקני, מוסיפים גרש (') אחרי המספר (למשל 1').
הסוכר דאוקסיריבוז הוא חלק משלד ה-DNA.
הבסיס החנקני (אדנין, גואנין, ציטוזין או תימין) מתחבר לפחמן 1' של הסוכר.
הפחמנים האחרים משמשים לחיבור לפוספטים וליצירת השרשרת של ה־DNA.
הבסיס מחובר לפחמן 1', והפוספט מחובר לפחמן 5'.
הדיאוקסיריבוז שונה מן הריבוז הרגיל בכך שישנם פרוטונים על פחמן מספר 2 ולא קבוצת OH.
זהו ההבדל בין החומצה הדאוקסיריבונוקלאית (DNA) לחומצה הריבונוקלאית (RNA) .
כאשר דאוקסיריבונוקלאוטידים מתפלמרים ליצירת ה-DNA, קבוצת הזרחן מנוקליאוטיד אחד תיקשר לפחמן מספר שלוש בנוקליאוטיד השני, על ידי יצירת קשר פוספודיאסטרי.
נוקליאוטידים חדשים יתווספו רק לפחמן מספר שלוש של הנוקליאוטיד הקודם, וכך נשמרת כיווניות הפולימרזיציה.
בהלכה, דְּאוֹרָיְתָא (או: מִדְּאוֹרָיְתָא; בעברית: "של התורה") הוא שמן של מצוות שמקורן בתורה.
ההלכות מדאורייתא הן אלו שנחשבות לחלק ממערכת החוקים שניתנו על ידי אלוהים למשה, לעומת ההלכות דרבנן (או מדרבנן) שנחשבות לחוקים שפורשו והוספו על גבי מערכת ההלכות דאורייתא ("תקנות חכמים").
להבחנה בין הלכות בעלות תוקף מדאורייתא לעומת הלכות בעלות תוקף מדרבנן משמעויות מעשיות בפסיקת ההלכה, כגון במקרה של ספק אם יצא ידי חובת המצווה.
דין דאורייתא כולל את כל הדינים שנמסרו למשה רבנו בהר סיני.
כלומר הן דינים הכתובים בתורה (במפורש או שנלמדים מפסוק) והן דינים שהם "הלכה למשה מסיני", כלומר דינים שאין להן מקור בתורה שבכתב והם בבחינת תורה שבעל פה.
"דאורייתא" הוא מונח בארמית שמשמעתו "של התורה", כינויים נוספים הם "דבר תורה" או "דברי תורה".
בנוסף, המונח מצווה משמש בדרך כלל דווקא להוראות דאורייתא, בניגוד להוראות דרבנן (מתייחסים בשיח ההלכתי ל"תרי"ג מצוות" שהן מן התורה לעומת "ז' מצוות דרבנן" ושאר תקנות וגזירות חכמים).
בשיח ההלכתי מקובל להתייחס ל"דין/איסור/חיוב דאורייתא" לעומת "דין/איסור/חיוב דרבנן".
דרבנן הוא כינוי לתקנות גזירות ומצוות שתקנו חז"ל במשך הדורות, ואין להם מקור בתורה, (אמנם ישנם מקומות שחז"ל מצאו רמז לתקנה או למצווה בתורה, לימוד זה נקרא אסמכתא).
חיוב דרבנן קל יותר מחיוב דאורייתא, וכן בספק בדין דרבנן אפשר להקל.
דינים דרבנן נקראים גם "תקנת חכמים" או "גזירת חכמים" (גם בקיצור: "תקנה" או "גזירה" בסתם).
בין דין דאורייתא לדין דרבנן יש גדר אמצעי שנקרא דברי קבלה.
כלומר מצוות או חיובים שנאמרו על ידי הנביאים, או שנלמדות (בדרכי הלימוד של התורה שבעל פה) מן הכתוב בספרי הנביאים והכתובים.
דברי קבלה אינם כתוקף של דיני התורה, אך הם יותר חמורים מדינים דרבנן.
יש בהם גם צד קל יותר משאר דיני דרבנן, אלא נידונים כדיני דאורייתא, שכן במקרים מסוימים החמירו חכמים בדבריהם יותר מדיני התורה, ובדברי קבלה לא החמירו כבדיני תורה.
דוגמה למצווה מדברי קבלה היא פורים שנתקנה על ידי הנביאים.
הבסיס להוראות וחיובים דאורייתא הן תרי"ג המצוות, כלומר, מערכת החוק המקראי הכתובה בתורה שבכתב.
בנוסף לכך, ישנם עוד חיובים ומצוות שאינם כתובים במפורש בתורה, אך דינם הוא כדין דאורייתא:
תורה שבעל פה - מערך דינים והוראות שנמסרו למשה במעמד הר סיני, הכולל פירושים ותוספות לתורה שבכתב.
מידות שהתורה נדרשת בהן – מערכת כלליים טקסטואליים מדרשיים ששימשו את חז"ל להסקת מסקנות הלכתיות מהטקסט המקראי – וגם להם תוקף דאורייתא.
הלכה למשה מסיני - יש הוראות בודדות שנחשבות בעלות תוקף דאורייתא אף על פי שלא ניתן להם מקור במקרא, והן נקראות הלכה למשה מסיני.
כשישנו ספק בדין דאורייתא, כגון שמסופק אם יצא ידי חובה או לא, במקרה וחיוב המצווה הוא מדאורייתא, חייב לנהוג לחומרא (להחמיר), ולקיים את המצווה, עד שידע בוודאות שיצא ידי חובה.
בראשונים נחלקו אם חיוב זה עצמו, הוא דין דאוריתא, או מדרבנן.
בניגוד לכך, כשישנו ספק במצוות ודינים שחיובים מדרבנן, ההלכה היא שניתן להקל בכך, מדין ספק דרבנן לקולא (להקל).
דאטארייה רמאצ'אנדרה קפרקר (בהינדי: दत्तात्रेय रामचंद्र कापरेकर; 17 בינואר 1905 – 1986) היה מתמטיקאי הודי שחקר תכונות של מספרים, גילה את מספרי קפרקר, מספרי הרשאד, מספרים עצמיים וגם את קבוע קפרקר הנקרא על שמו.
למרות שהשכלתו לא הייתה רחבה דיה והוא עבד בתור מורה בבית ספר, הוא פרסם מאמרים רבים והתפרסם בחוגים של מתמטיקאים העוסקים בשעשועי מתמטיקה.
קפרקר החל את לימודיו העל-תיכוניים ב"קולג' פרגסון" שבפונה.
בשנת 1927 זכה בפרס מחוזי בתחום המתמטיקה בגין פועלו.
הוא למד באוניברסיטת מומביי וסיים את תוארו הראשון בשנת 1929. מאחר שלא המשיך ללימודים גבוהים יותר או ללימודי תארים נוספים לאורך כל הקריירה שלו כמתמטיקאי (1930-1962), הוא עבד בתור מורה בעיר נאשיק.
הוא פרסם מאמרים בקצב תדיר שעסקו בשברים מחזוריים, ריבועי קסם ומספרים שלמים ותכונותיהם המיוחדות.
תוך כדי למידה וחקירה עצמית בעיקר, קפרקר הצליח להגיע לתוצאות חשובות בתורת המספרים ותיאר תכונות שונות של מספרים.
בנוסף לקבוע קפרקר ולמספרי קפרקר שנקראים על שמו, הם גם חקר מספרי הרשאד ומספרים עצמיים.
בתחילה פרסומיו ועבודותיו זכו לזלזול מצד מתמטיקאים הודים, והוא פרסם את מאמריו בקרב חוג מצומצם של קוראים ושל חובבי שעשועי מספרים.
הוא התפרסם בעולם לאחר שהעיתונאי מרטין גרדנר כתב עליו מאמר בסיינטיפיק אמריקן במרץ 1975. כיום, הוא עודו מתמטיקאי מפורסם ומתמטיקאים אחרים לומדים וחוקרים את שכתב במאמריו.
בשנת 1949, קפרקר גילה תכונה מעניינת של המספר 6174, המספר מכונה "קבוע קפרקר".
אם אדם בוחר באופן אקראי ארבע ספרות שונות עליו לסדר את הספרות באופן יורד (משמאל לימין) ובאופן עולה.
חיסור של המספר הגדול מן המספר הקטן ייתן מספר ארבע ספרתי נוסף, את הספרה 0 מחשיבים כספרה גם אם ההפרש אינו עולה על אלף.
ניתן לחזור על התהליכים מספר פעמים עד שלבסוף מגיעים תמיד להפרש 6174 בין המספרים.
משלב זה לא ניתן להמשיך יותר בתהליך המחזורי שכן 7641 פחות 1467 הם 6174. תהליך זה של סידור מספרים מחדש לפני גודל הספרות והחסרתם זה מזה נקרא "שגרת קפרקר".
ניתן לחזור על התהליך לכל היותר במשך 7 פעמים.
מספר קפרקר הוא מספר שמעלים אותו בריבוע, חוצים את התוצאה שהתקבלה לשני מספרים וסכומם הוא סכום המספר המקורי.
ישנה קבוצה גדולה של מספרים המשתייכת לקבוצה זו.
חובה שהמספרים שמפוצלים מן העלאת המספר בריבוע יהיו חיוביים ושונים מאפס.
כך למשל 100 אינו מספר קפרקר כי החלוקה של הריבוע שלו לשני מספרים נותנת 100 ו-00 (0) שאינו מספר חיובי.
בשנת 1963 קפרקר תיאר תכונה של מספרים שקיבלו את הכינוי "מספרים עצמיים".
מספר עצמי הוא מספר שלא ניתן להציג אותו מבחירת מספר שלם אחר כלשהו וסכום הספרות של אותו מספר.
כך למשל המספר 21 לא נחשב למספר עצמי, כי אם נבחר במספר 15 נקבל את הביטוי הבא: 15 + 1 + 5 = 21. לעומת זאת 20 הוא מספר עצמי.
מספרים עצמיים קרויים גם בשם "מספרים קולומביאניים".
קפרקר הגדיר גם את מספרי הרשאד, כאשר המילה "הרשאד" היא שיבוש של הביטוי "לתת אושר" בסנסקריט.
מספר הרשאד הוא מספר שמתחלק ללא שארית בסכום של הספרות המרכיבות אותו.
מספרי הרשאד נחקרו רבות במתמטיקה ויש להן מקום מיוחד בתורת המספרים.
המתמטיקאי הקנדי איוון מורטון ניבן נשא הרצאה חשובה בשנת 1977 על מספרים אלה ולכן הם גם מכונים "מספרי ניבן".
תחום נוסף שמשך את קפרקר הוא יחידות חוזרות.
הוא הגה את הרעיון ל"מספר דמלו" בתחנת רכבת בהודו המרוחקת 30 מיילים מבומביי ומכאן שם המספר.
דאחִיֶה (בסרבית: Дахије- Dahije) הם הקצינים היניצ'רים, סרבים לשעבר, מתאסלמים ומוסלמים מלידה, שבראש יחידות היאמאקים - היניצ'רים החניכים - נועדו להגן על הגבולות של האימפריה העות'מאנית בסרביה, על הנהרות דנובה וסאווה.
הם השתלטו בשנים 1802–1804 על הסנג'אק סמדרבו (שנודע גם כ"פשאליק בלגרד") אחרי שרצחו את חאג'י מוסטפא פאשה של בלגרד ב-15 בדצמבר 1801. ארבעת מנהיגי הדאחיה היו קוצ'וק עליה, הרוצח של מוסטפא פאשה, אגאנליה (אגנלי ביירקטר), מולה יוסוף ומהמט-אגא פוצ'יץ' (פולה-אולו).
הם חילקו את הסנג'אק ביניהם ושלטו בו בלי לציית לשלטון המרכזי של הסולטן העות'מאני.
הם הגבירו במקום את דיכוי האיכרים הסרבים והטילו עליהם מיסים נוספים.
השלב הראשון של ההתקוממות הסרבית הראשונה כוון נגדם ונקרא גם "ההתקוממות נגד הדאחיה" (Буна против дахија-Buna protiv dahija) והוא הסתיים בתבוסת היניצ'רים האלה על ידי המורדים הסרבים.
השם "דאחייה" שבהם כונו הקצינים היניצ'רים בסרביה בא מהמילה הטורקית dayı שמשמעותה "דוד" (אח של אמא).
הקצינים הזוטרים נקראו "קאבאדאחיה", מן המילה הטורקית kabadayı שמשעותה "בריונים".
בשנת 1788, בעת המלחמה ההבסבורגית-עות'מאנית (1788–1791), כבשו מורדים סרבים מאזור הספר המאורגנים ב"קורפוס הסרבי החופשי" בראשות קוצ'ה אנג'לקוביץ' שפעלו במסגרת הצבא האוסטרי יחד עם היידוקים סרבים, את מזרח שומאדיה ואחר כך שחררו את רוב השטח של הסנג'ק סמדרבו מהעול העות'מאני.
ב-15 בספטמבר-8 באוקטובר 1789 צר כוח אוסטרי על המבצר בלגרד.
ההבסבורגים החזיקו בעיר בלגרד עד בשנת 1791, אז נאלצו להחזירה לעות'מאנים בהתאם להסכם סבישטוב (סיסטוב).
עם חזרת הסנג'ק לאימפריה העות'מאנית ציפו הסרבים לנקמת הטורקים על שתמכו באוסטרים.
הסולטן סלים השלישי מסר את פיקוד הסנג'ק סמדרבו ובלגרד לידי היניצ'רים למודי הקרבות שנאבקו בצבאות הנוצרים בימי המלחמה באוסטרים ובעימותים צבאיים אחרים.
אף-על-פי שהסולטן העניק בשנת 1793 את התפקיד הבכיר ביותר באזור לווזיר חאג'י מוסטפא פאשה שנודע כשוחר שלום (אף כינו אותו "אמא של הסרבים"), המתחים בין האוכלוסייה הסרבית למנהיגים היניצ'רים לא פסקו לרגע.
בשנים 1793, 1794 ו-1796 הוציא הסולטן סלים השלישי פירמנים שהרחיבו את זכויות הסרבים.
זכו בסמכות לגבות את המיסים, הושהו היחסים הפאודליים והאיכרים הסרבים הורשו לשמור לעצמם את תפוקתם.
הותר לסרבים לשאת נשק והובטח להם חופש הפולחן והמסחר וביטחון.
סלים השלישי ציווה על חלק מהיניצ'ירים, השנואים מביניהם על האוכלוסייה המקומית, לעזוב את הפשליק בלגרד כיוון שהם היוו איום על סמכותו של האג'י מוסטפא פאשה, הנציג הבכיר של הסולטן בסנג'ק.
מוסטפא פאשה הקים כוח שיטור סרבי שבראשותו עמדו נכבדים סרבים.
רבים מהיניצ'רים שסולקו מן הסנג'ק סמדרבו נמלטו לשטחי בולגריה של ימינו, בסנג'ק וידין, שבו שלט מנהיג שמרד בסולטן, הפאשה מווידין, אוסמאן פאזוואנטולו בן למשפחת המתאסלמים ארומנים מבוסניה.
ללא רשות הסולטן, ארגן פאזוואנטולו פשיטות חוזרות נגד הסרבים, שזרעו אימה רבה באזור.
לבסוף בשנת 1793 בקרב קולארי הביסו הסרבים את פאזוואנטולו.
בקיץ 1797 מינה הסולטן את מוסטפא פאשה לביילרביי של האליט רומליה הוא עזב את בלגרד לכיוון פלובדיב על מנת להתפנות להמשך המאבק נגד פאזוואנטולו.
לכוח העות'מאני שבפיקודו צורפו גם חברי הכוח השיטור הסרבית.
עם זאת בהיעדרו של מוסטפא פאשה הכוחות של פאזוואנטולו כבשו את פוז'ארוואץ והטילו מצור על המבצר בלגרד.
בסוף חודש נובמבר 1797 האובור-קנזים אלקסה ננאדוביץ', איליה בירצ'אנין וניקולה גרבוביץ' מוואלייבו, הגיעו לבלגרד ואילצו את היניצ'רים לסגת לסמדרבו.
בלחימה בפאזוואנטולו רכשו הלוחמים הסרבים ניסון קרבי נוסף.
ב-1799 בתקופת המסע של נפוליאון נגד העות'מאנים במצרים בכורח הנסיבות נאלץ הסולטן להעניק מחילה ליניצ'רים מסרביה והם הורשו לחזור לסנג'ק סמדרבו.
חזרת היניצ'רים הביא אסון על אוכלוסיית האזור.
אחד מהנכבדים הסרבים, רנקו לאזארביץ' נרצח על ידם בעיר שאבאץ.
בהמשך, ב-15 בדצמבר 1801 הווזיר האג'י מוסטפא, הפאשה של בלגרד בעצמו, נרצח על ידי אחד מארבעת מנהיגי הדאחיה, קוצ'וק עליה.
הרצח הביא לנפילת הסנג'ק סמדרבו או הפאשאליק של בלגרד לידי הדאחייה בהנהגתם של ארבעה אנשים -ראשי ה"דאחיה" :קוצ'וק עליה, אגאנליה, מולה יוסוף ומהמט אגא פוצ'יץ', שלא ראו עצמם מחויבים לסולטן באיסטנבול..
ה"דאחיה" כפו על התושבים משטר דכאני ושרירותי שלא נראו הרבה כמוהו בכל תולדות הדיכוי העות'מאני בבלקן.
מנהיגי הדאחיה חילקו ביניהם את הסנג'ק לארבעה פאשאליקים.
הם ביטלו את האוטונומיה שהוענקה על ידי סלים השלישי והעלו באופן דרסטי את המיסים, הפקיעו אדמות, הנהיגו עבודות כפייה ("צ'יפטליק" - בסרבית - čitlučenje).
כמה מהסיפאהים העות'מאנים והאנשים נאמנים למוסטפא פאשה המנוח קשרו קשר נגד שלטונם של הדאחיה בברית עם הקנזים הסרבים.
לצורך המרד הוברחה תחמושת מעבר לגבול האימפריה ההבסבורגית והיא הוחבאה אצל הסרבים ועל ההר אוואלה.
המרד שפרץ בפוז'ארבאץ ב-1802 דוכא באיבו.
בחבל שומאדיה גברה פעילותם של ההידוקים הסרבים בראשות ג'ורג'ה צ'ורצ'יה, סטאנויה גלאוואש והאחים נדיץ'.
נוכח המשך הרודנות שלחו הסרבים קובלנה לסולטן.
הדבר נודע לדאחייה שחששו כי הסולטן ייעזר בסרבים נגדם.
על מנת למנוע זאת הם החליטו להוציא להורג את מנהיגי הסרבים מכול הסנג'ק ובמיוחד את אלקסה ננאדוביץ' ואיליה ביצ'אנין שהיו בעלי מעמד אמידים ועמד בקשר עם אוסטריה.
הם הצליחו בעורמה לעצור בין 70 ל-150 נכבדים -"קנזים" - סרבים, כולל מנהיגים דתיים כמו האג'י ג'רה והאג'י רובים, ולטבוח בהם בסוף ינואר 1804. מעשה זה נודע בהיסטוריה כ"טבח הקנזים" (Seča knezov)..
לפי עדויות מן התקופה הראשים הערופים של הקנזים הסרבים הוצגו בפומבי בככר המרכזית בולייבו כדי לשמש לקח לכל אלה שיעזו להתקומם.
הטבח גרם לזעם בקרב הסרבים.
רבים נמלטו ליער עם משפחותיהם והתחילו לארוב לפקחים של הכפרים -הסובאשים -ששירתו את הדאחייה - ולרוצחם.
הם תקפו גם חיילים עות'מאנים.
בסופו של דבר, מתוך חשש להסלמה, שלחו הדאחייה אל הכפריים את אחד מהם, אגאנליה, שנחשב בעלי כישורים דיפלומטיים, וכשהוא מלווה בכוחות רבים, ניסה להרתיעם והרגיעם.
ב-14 בפברואר 1804 בחג הדתי האורתודוקסי של המפגש הקדוש (ההיפאפאנטה) נאספו כ-300 מנהיגים סרבים בכפר אוראשאץ על ידי אראנג'לובאץ במרכז החבל שומאדיה, והחליטו לצאת למרד בהנהגתו של קאראג'ורג'ה פטרוביץ'.
תחילה התכוונו הסרבים להיאבק למעשה לצד הסולטן העות'מאני נגד היניצ'רים, כשהם נהנים מעידודם וסיועם של כמה בכירים ופרשים (סיפאהים) עות'מאנים.
ביחס למספרם הקטן, השיגו הלוחמים הסרבים הצלחות מרשימות.
הם כבשו את פוז'ארבאץ, את שאבאץ ותקפו את סמדרבו ואת בלגרד.
הסולטן, שהתחיל לחשוש שהתנועה הסרבית תצא משליטה, שלח לאזור את ווזיר בוסניה, בקיר פאשה, שכיהן בעבר כפאשה של בלגרד.
המטרה הרשמית הייתה לסייע לסרבים, אך למעשה, נדרש המפקד העות'מאני להחזיק אותם בשליטה.
מול הלחץ משני הצדדים - הסרבים וכוחות הסולטן, הסכים המפקד היניצ'רי של בלגרד, עליה גושאנאץ, לתת לבקיר פאשה להיכנס לעיר.
הדאחיה נמלטו מזרחה לכיוון אדה קאלה אי מבוצר בדנובה.
בקיר פאשה דרש את כניעתם.
באותו זמן קאראג'ורג'ה, שקיבל מידע על הגעתם לאי מידי אע'ה רג'פ, שיגר לשם את הוויבוד מילנקו סטויקוביץ'.
כשהדאחייה לא נענו לקריאות להיכנע, תקף אותם סטויקוביץ', לקח אותם בשבי ובלילה 5 -6 באוגוסט 1804 ערף את ראשם.
אחרי שריסק את יחידות הדאחיה, דרש בקיר פאשה גם את פירוק הסרבים מנשקם.
הסרבים היססו להיענות ללא קבלת ערבויות, מכיוון שערים חשובות כמו למשל, אוז'יצה, נותרו בידי היניצ'רים
הסולטן פקד אז על הפאשאליקים הסמוכים לדכא את המורדים הסרבים.
משלחת סרבית שביקרה בספטמבר 1804 בסנקט פטרבורג חזרה עם כסף ועם הבטחות לתמיכה דיפלומטית.
ברגע זה פרץ המרד הסרבי הראשון, הנחשב לשלב הראשון במהפכה הסרבית
נכתבו שירים אפיים סרבים רבים על המאבק בדאחיה, כמו למשל האוסף Početak bune protiv dahija (התחלת המרד נגד הדאחיה) שלוקט על ידי הבארד העיוור פיליפ וישניץ' (1834-1767)
בימי מלחמת בוסניה מנהיגים מן הצד הסרבי השתמשו במורשת המאבק ב"דאחיה"
כך למשל ב-11 ביולי 1995 בכניסתו לעיירה סרברניצה הגנרל רטקו מלאדיץ' אמר:"סוף סוף, אחרי המרד נגד הדאחיה, הגיע הזמן לנקום בטורקים באזור זה" כשכוונתו לבוסנים המוסלמים.
דָאטוֹנְג (בסינית: 大同; בפין-יין: Dàtóng) היא נציבות עירונית במחוז שאנשי שבצפון-מזרח הרפובליקה העממית של סין.
על פי מפקד האוכלוסין משנת 2020, התגוררו בנציבות העירונית כ-3.1 מיליון תושבים, מתוכם כ-2.03 מיליון בארבעת הרבעים.
הנציבות העירונית דאטונג משתרעת על פני 14,071 קמ"ר וגובלת בנציבויות העירוניות ו מדרום-מערב ובמחוזות חביי ומונגוליה הפנימית ממזרח ומצפון בהתאמה.
הנציבות היא הצפונית ביותר במחוז והיא שוכנת ב, בגובה 1,042 מטרים מעל פני הים, כ-265 ק"מ מערבית לבייג'ינג בירת סין וכ-255 ק"מ צפון-מזרחית לבירת המחוז טָאייְוֵּ'אן.
האזור העירוני מוקף משלושה צדדים בהרים, עם מעברים רק למזרח ולדרום-מערב.
בתוך הנציבות העירונית, הגבהים עולים באופן כללי מדרום-מזרח לצפון-מערב.
אזור דאטונג של היום היה בעבר קרוב למדינת ביידי ("הצפון הברברי") של דאי, האזור נכבש על ידי שבט הג'או בשנת 457 לפנה"ס.
האזור היה גבול בין הסינים החקלאיים לבין הנוודים של הערבה האירואסייתית (הידועים לסינים כמו חו או דונגחו).
האזור היה ידוע בסחר בסוסים.
בתקופת האן הוקמה העיר לראשונה בשם פינגצ'נג.
העיר שגשגה מאוד עקב שיירות הגמלים הרבות שעצרו בה בדרכם למונגוליה.
במשך השנים הבאות גדלה העיר בעקביות.
בשנת 1048 שונה שם העיר לשם הנוכחי "דאטונג".
היא הייתה הבירה המערבית של שושלת ג'ין והפכה לעיר סחר גדולה באזור עד שנבזזה בידי המונגלים.
העיר נבזזה פעם נוספת בשנת 1649 בתקופת שושלת מינג אך בשנת 1652 נבנתה מחדש העיר על ידי הסינים.
הנציבות העירונית דאטונג מחולקת לארבעה רבעים ושש נפות:
דאטאוזאורוס (שם מדעי: Datousaurus; מילולית: "לטאה גדולת-ראש", בסינית: "da tou" - "גדול-ראש" עם הסיומת הלטינית "saurus" - "לטאה/זוחל") הוא סוג של דינוזאור זאורופוד, אשר חי במשך היורה התיכון.
המאובנים של הדינוזאור התגלו בסצ'ואן, סין ונקראו בידי דונג שימינג וטאנג בשנת 1984.
מדינוזאור זה נשארו שרידים חלקיים של 2 שלדים.
רק לאחד מהם הייתה גולגולת והייתה בעלת מבנה עמוק וגבוה יחסית, אשר ממנה קיבל הדינוזאור את שמו.
הגולגולת של השלד השני לא השתמרה.
הדאטאוזאורוס היה דינוזאור גדול באורך 15 מטרים מצוואר ועד זנב, שהיה קרוב לממנצ'יזאורוס, הדינוזאור בעל הצוואר הארוך ביותר.
הוא היה ניזון מעלי עצים אליהם הגיע בעזרת צווארו הארוך.
ככל הנראה היה זה דינוזאור שנע ביחידות, מאחר שלרוב מוצאים מאובנים של זאורופודים בקבוצות גדולות.
במבנהו דמה מעט לשונוזאורוס שנמצא באותו אזור, אך מבנה הגולגולות שלהם ואורך הצוואר היה שונה.
עם החוליות הרבות של צווארו היה הדאטאוזאורוס יכול להגיע לעצים רחוקים יותר מהשונוזאורוס ובעזרת השיניים דמויי האתים היה יכול לתלוש בחוזקה ענפים.
המבנה השונה שלהם גרם לירידה בתחרות ביניהם ולהתאמה לתזונה מסוגי עלים ועצים אחרים.
דינוזאורים נוספים שחיו לצידו הם: הזאורופודים אומייזאורוס ופרוטוגנתוזאורוס, האורניתופוד קסיאוזאורוס, הסטגוזאור הואיאנגוזאורוס והדינוזאור הטורף גסוזאורוס.
דאטסון סוג 11 היא מכונית קטנה מתוצרת יצרנית כלי הרכב היפנית Datsun (שם רשמי: Datsun Motor Corporation (בשנת 1934 ניסאן השתלטה על Datsun), אשר יוצרה בשנת 1932 ביפן.
דגמי "דאטסון סוג 11" יוצרו במספר סגנונות גוף: "phaeton", סדאן, קופה, רודסטר, מסחרית.
יוצרו 150 יחידות בשנת 1932, מכיוון ששינויים בחוק אפשרו ל"דאטסון" למכור דגם חדש עם מנוע גדול יותר בשנת 1933.
תקנת שרים מטעם ממשלת יפן משנת 1930 הצהירה כי רישיונות נהיגה לא יידרשו למכוניות עם מנועים של עד 500 סמ"ק, וכי רכישת כלי רכב אלה תחויב במס בשיעור מיסוי דרכים נמוך יותר.
מנוע קדמי, תכנון שסתום צדדי (sidevalve engine).
דאטסון DC-3 היא מכונית ספורט קבריולה קטנה מתוצרת יצרנית כלי הרכב היפנית Datsun (שם רשמי: Datsun Motor Corporation (בשנת 1934 ניסאן השתלטה על Datsun), אשר יוצרה בשנת 1952 ביפן.
יוצרו 50 יחידות, נמכרו 30 יחידות ו-20 יחידות הוסבו לטנדרים, שהיו קרויים "Datsun 5147", (שם מלא: Datsun 5147 Pick-up).
בדגם הורכב מנוע ניסאן סדרה "Nissan D engine" מסוג "D10".
דגם "דאטסון DC-3" צולם בסרטים שיצאו לאקרנים בשנת 1952 ובשנת 1966. בשנת 1952 בסרט "Karumen junjô su" ובשנת 1966 בסרט "Gojira, Ebirâ, Mosura: Nankai no daiketto".
דאטסון סוג 16 היא מכונית קטנה מתוצרת יצרנית כלי הרכב היפנית Datsun (שם רשמי: Datsun Motor Corporation) אשר יוצרה בין השנים 1937–1938 ביפן.
בשנת 1934 השתלטה יצרנית המכוניות ניסאן על Datsun.
דגמי "דאטסון סוג 16" יוצרו במספר סגנונות גוף: "phaeton", סדאן, קופה, רודסטר.
2 דלתות, דלתות קדמיות - "דלתות התאבדות" (ציר פתיחת הדלת מנוגד לכיוון הנסיעה) (דגם "סדאן").
דגם דאטסון סוג 17 שיוצר לאחר דגם "דאטסון סוג 16" היה כמעט זהה ל"דאטסון סוג 16" שקדם לו אך נבדל על ידי מוט אנכי רחב באמצע הסורג הקדמי ובעיצוב פנים הרכב שהיו פשוטים יותר.
דאטסון 17T הוא טנדר מתוצרת יצרנית כלי הרכב היפנית Datsun (שם רשמי: Datsun Motor Corporation (בשנת 1934 ניסאן השתלטה על Datsun), אשר יוצר בין השנים 1938–1944 ביפן.
דגם "דאטסון 17T" יוצר בתקופת מלחמת סין–יפן השנייה.
לאחר שיפן נכנסה למלחמה, הצבא היפני הקיסרי העביר את הייצור ממכוניות נוסעים לעבר משאיות, טנדרים וכלי רכב מסחריים.
מכונית הנוסעים "דאטסון סוג 17", עליה התבסס הטנדר "דאטסון 17T", נשארה בייצור במשך כשנה, ודגם הטנדר "דאטסון 17T" יוצר עד לינואר 1944.
תא נהג (קבינה): נהג + נוסע.
מיקום ידית תמסורת ידנית: על הרצפה.
דאטסון סוג 17 היא מכונית קטנה מתוצרת יצרנית כלי הרכב היפנית Datsun (שם רשמי: Datsun Motor Corporation) אשר יוצרה בין מאפריל 1938–1939 ביפן.
דגם "דאטסון סוג 17" יוצר במשך כשנה עד תקופת מלחמת סין–יפן השנייה.
הטנדר "דאטסון 17T", אשר התבסס על דגם "דאטסון סוג 17" יוצר עד לינואר 1944.
דגם "דאטסון סוג 17" שיוצר לאחר דגם "דאטסון סוג 16" היה כמעט זהה ל"דאטסון סוג 16" שקדם לו אך נבדל על ידי מוט אנכי רחב באמצע הסורג הקדמי ובעיצוב פנים הרכב שהיו פשוטים יותר.
דאטסון סוג 14 היא מכונית קטנה מתוצרת יצרנית כלי הרכב היפנית Datsun (שם רשמי: Datsun Motor Corporation) אשר יוצרה בין אפריל 1935 – אפריל 1936 ביפן.
דגם "דאטסון סוג 14" הייתה המכונית היפנית הראשונה שבפסי הייצור שלה נבנו אלפי יחידות.
המכונית הראשונה מהדגם יצאה מפס הייצור ב-12 באפריל 1935.
יוצרו 3,800 יחידות, מהן יוצאו 53 יחידות.
דגמי "דאטסון סוג 14" יוצרו במספר סגנונות גוף: "phaeton" (4 נוסעים), סדאן (סלון), רודסטר (2 נוסעים), מסחרית.
דאטסון סוג 15 היא מכונית קטנה מתוצרת יצרנית כלי הרכב היפנית Datsun (שם רשמי: Datsun Motor Corporation) אשר יוצרה בין השנים 1936–1937.
ממאפייני דגמי "דאטסון סוג 15"
דגם "דאטסון סוג 15" היה דומה מאוד מכנית ל"דאטסון סוג 14" שקדם לו.
המנוע העביר את הגלגלים האחוריים דרך תיבת הילוכים בעלת שלושה הילוכים כדי לתת לרכב מהירות עליונה של 80 קמ"ש.
חיצונית המכונית הייתה גדולה מקודמתה "דאטסון סוג 14", אך עם פחות פירוט כרום בגלל חוסר בכרום עקב מלחמת סין–יפן השנייה (כרום הוא אחד המרכיבים של פלדת אל-חלד ושימושו בסגסוגות, בנוסף כרום מעניק עמידות לקורוזיה), הפנים של הדגם היו גדולים יותר אך דלילים יותר.
הקצה הקדמי דמה למכוניות אמריקאיות של התקופה, אך בקנה מידה קטן יותר.
לכל דגמי "דאטסון 15" היו פגושים.
דגם "דאטסון סוג 15" היה בעל סורג רדיאטור זקוף בהרבה מדגם "דאטסון סוג 14".
בסיס הסורג מוקם באותו מקום כמו ב"דאטסון סוג 14", אך הסורג ב-"דאטסון סוג 15" היה כמעט אנכי, שלא כמו זה על ה"דאטסון סוג 14" שהשתפל בזווית, וכל זה הגדיל את המרחק מלמעלה של הרדיאטור לשמשה הקדמית.
דגמי "דאטסון סוג 15" יוצרו במספר סגנונות גוף: "phaeton" (4 נוסעים), סדאן, קופה, רודסטר 2 נוסעים ומסחרית.
מיקום ידית תיבת ההילוכים: רצפה.
2 דלתות, דלתות קדמיות - "דלתות התאבדות" (ציר פתיחת הדלת מנוגד לכיוון הנסיעה) (דגם "phaeton").
מרבית דגמי "דאטסון סוג 15" יועדו לשימוש מקומי ביפן, מלבד 87 יחידות שיוצאו.
ממאי 1936 - אפריל 1938 נבנה טנדר שהיה קרוי "דאטסון 15T" והתבסס על דגם "דאטסון סוג 15".
כיסוי המנוע היה שונה, עם פתחי אוורור כמעט אנכיים במקום פתחי האוורור של דגמי "דאטסון סוג 15".
טראן הוא פקיד ממשל אמריקאי, שכיהן כמזכיר לענייני חיילים משוחררים של ארצות הברית בפועל.
במקביל הוא מכהן כסגן עוזר ראשי למזכיר המחלקה במשרד לשילוב ארגוני, שם הוא מייעץ למנהיגי המחלקה לענייני חיילים משוחררים של ארצות הברית בנושאים ביצועיים, בחקר מדיניות, ניתוח נתונים ותחבורה.
טראן נולד בווייטנאם, ומשפחתו היגרה אל ארצות הברית בשנת 1975 לאחר נפילת סייגון , בה נשבתה סייגון בידי הווייטקונג.
כאשר תמה מלחמת וייטנאם, משפחתו פונתה באחד המסוקים האחרונים שעזבו את שגרירות ארצות הברית בסייגון ב-1975. משפחתו התיישבה באוהיו, ואת לימודיו הגבוהים בהנדסת מכונות השלים באוניברסיטת המדינה של אוהיו, שם למד בשנים 1987–1982. טראן עבד כמנהל ייצור בחברת החשמל "Square D" השוכנת במילווקי שבוויסקונסין.
בשנים 1995–2001 עבד כחבר בסגל הוועדה לענייני חיילים משוחררים של הסנאט של ארצות הברית.
הוא היה אחראי על פעילויות הפיקוח על המחלקה לענייני חיילים משוחררים בדבר תוכניות המידע והטכנולוגיה, ותיאם את שימועי הוועדה כמו גם חקיקותיה.
במאי 2008 החל לנהל את המרכז הלאומי לניתוח וסטטיסטיקות במחלקה לענייני חיילים משוחררים (NCVAS), תפקיד שמילא עד 2011.
מיד עם השבעתו לנשיאות, נשיא ארצות הברית ג'ו ביידן הכריז כי טראן ימלא באופן ארעי את תפקיד המזכיר לענייני חיילים משוחררים של ארצות הברית, עד אשר יאושר מינוי מועמדו דניס מקדאנה בידי הסנאט של ארצות הברית.
הוא סיים תפקיד זה עם השבעתו של מקדאנה למזכיר המחלקה.
דאטי בוקמן (נולד בסביבות שנת 1767 ומת ב-7 בנובמבר 1791) היה המנהיג בתחילת מרד העבדים בהאיטי.
הוא נולד בסנגמביה (כיום סנגל וגמביה), נחטף, שועבד ונשלח לג'מייקה.
בסופו של דבר הוא הגיע להאיטי, היכן שהפך למנהיגם של המארונים (Maroons) ושל ההונגנים (כוהני הוודו).
על פי מספר מקורות בני זמנו, באוגוסט 1791, בוקמן וססיל פטימן ניהלו טקס דתי בבויס קיימן ששימש זרז למרידת העבדים ב-1791, שמקובל לראות בה את הפתיחה של מרד העבדים בהאיטי.
בוקמן היה מנהיג מפתח במרד העבדים בקאפ-האיסיין, בחלק הצפוני של האיטי.
הוא נהרג בידי בעלי מטעים צרפתיים וחיילים קולוניאלים ב-7 בנובמבר 1791, חודשיים בלבד לאחר שהמרד התחיל.
הצרפתים הציגו לראווה את ראשו של בוקמן במאמץ לפוגג את הילת הלוחם הבלתי מנוצח שיצר בוקמן סביבו.
למעשה, העובדה שהצרפתים עשו זאת ממחישה את אמונתם בחשיבות של בוקמן.
בסביבת שנת 1767, דאטי בוקמן נולד בסנגמביה, שם הוא היה עולמא.
הוא נתפס בסנגמביה ונשלח לעבדות בקריביים, בהתחלה לג'מייקה, לאחר מכן לסן-דומנג (המושבה הצרפתית בהאיטי), שם הפך להונגן.בעקבות מאמציו ללמד את העבדים האחרים לקרוא, נמכר לבעל מטעים צרפתי, תפקידו היה לפקח על העבדים האחרים ולאחר מכן נהג עגלה.
שמו הצרפתי בא מכינויו האנגלי, "Book Man", שהחוקרות סילוויאן דיוף וסילוויאן קמארה פירשו זאת כראיה למקורותיו האיסלמיים; הן ציינו שהמונח "אהל אל-כתאב" הוא מילה נרדפת למוסלמים בחלקים רבים בעולם.
לורן דובואה טוען יכול להיות שבוקמן מילא אחר המצוות של דת סינקרטית המשלבת דתות אפריקאניות מסורתיות וצורה של אחת מהדתות האברהימיות.
בוקמן נהרג על ידי הצרפתים בנובמבר 1791.
דיווחים בני התקופה ממקמים את הטקס בבויס קיימן בערך ב-14 באוגוסט 1791. בוקמן והכוהנת ססיל פטימן ניהלו את האחרון בסדרת מפגשים לארגון מרד עבדים שבועות מראש; השותפים לקשר שנכחו במפגש היו ז'אן פרנסואה, בייסו, ג'אנוט בול ואחרים.
חיה נשחטה, שבועה נישאה ובוקמן נאם את הנאום הבא:
לפי האנציקלופדיה של הדת האפריקאית, "הדם של החיה שניתן לשתייה לנוכחים נועד כדי לחתום את גורלם לנאמנות לסיבת השחרור של סן-דומנג." שבוע לאחר כן, אלף שמונה מאות מטעים נהרסו ואלף בעלי עבדים נהרגו.
בוקמן לא היה הראשון שניסה לארגן התקוממות של העבדים בסן-דומנג, קדמו לו אחרים, כגון פדרג'אן ב-1676 ופרנסואה מקנדל ב-1757. מידותיו הגדולות, מראה הלוחם שלו ומזגו החם הפכו אותו למנהיג יעיל ועזרו לו להצית את מרד העבדים בהאיטי.
הלהקה בוקמן אקספיריאנס נקראה על שמו.
ברומן בבוק, משל אנטי-קפיטליסטי על המהפכה בהאיטי מאת גאי אנדור, מופיעה דמות בדויה של בוקמן.
אנשי האיטי חלקו לו כבוד בכך שצירפו אותו לפנתאון של לואה (רוחות מנחות).
ההתמרדות של בוקמן ("Bouckmann") מסופרת מחדש בספר השמש השחורה מאת לאנס הורנר.
"הבוקמן" הוא אחד ממספר דמויות עם מסכות שטניות שמופיעות בקרנבל של טרינידד וטובגו.
הפעיל הקהילתי מהאיטי סנדה בוקמן, שנרצח על ידי מתנקש ב-9 במרץ 2012, נקרא על שם בוקמן.
בסרט חמשת הראשונים, הדמות הראשית, אנדרה אלן (כריס רוק) הוא באמצעו של מסע מכירות לביוגרפיה של בוקמן בשם עלייה (Uprize).
בסיפור הקצר של אדווידג' דנטיאט, A Wall of Fire Rising, הדמות של גאי הקטן לוהקה לתפקיד בוקמן בהצגה הבית סיפרית.
דאטה-דוג היא חברת תוכנה אמריקאית, המפתחת פלטפורמת תוכנה כשירות לניטור שרתים ומסדי נתונים.
החברה מעסיקה כ-2,600 עובדים ומספקת שירותים ללקוחות ברחבי העולם.
משרדיה הראשיים נמצאים בעיר ניו יורק, ארצות הברית.
דאטה-דוג הוקמה בשנת 2010 על ידי אליבר פומל (Olivier Pomel) ואלכסיס לקו (Alexis Lê-Quôc) במטרה לספק מערכת ניטור של מערכות מבוססות ענן.
בשנת 2012, גייסה כ-6.2 מיליון דולר בסבב גיוס בהובלת קרן אינדקס ונצ'רס (Index Ventures) וארטיפי ונצ'רס (RTP Ventures).
בשנת 2014, גייסה כ-15 מיליון דולר בסבב גיוס בהובלת קרן אופן וויו ונצ'רס (OpenView Ventures).
בשנת 2015, גייסה כ-31 מיליון דולר בסבב גיוס בהובלת קרן אינדקס ונצ'רס (Index Ventures) ורכשה את חברת מורטר דאטה (Mortar Data).
בסוף שנת 2015, פתחה החברה משרד מחקר ופיתוח בעיר פריז, צרפת.
בשנת 2016, גייסה כ-94.5 מיליון דולר בסבב גיוס בהובלת קרן אייקוניק קפיטל (ICONIQ Capital).
בשנת 2017, רכשה דאטה-דוג את חברות לוגמטיק (Logmatic) ומדומבו (Madumbo).
בתאריך 19 בספטמבר 2019, החלה להיסחר בבורסה לניירות ערך הנאסד"ק וגייסה כ-648 מיליון דולר.
בשנת 2019, הקימה דאטה-דוג את חברת בת בטוקיו, יפן.
דאי הוא מטבע מבוזר יציב הנצמד לערכו של הדולר האמריקאי באמצעות מערכת אוטומטית של חוזים חכמים הבנויה על גבי הבלוקצ'יין של אתריום.
המערכת מתוחזקת על ידי מייקרדאו, ארגון אוטונומי מבוזר המורכב מבעלי השליטה וממחזיקים במטבע מייקר, הרשאים להצביע מעת לעת על שינויים ותיקונים הנדרשים כדי לשמור על יציבות המטבע.
על פי רון כריסטנסן, מייסד ארגון מייקרדאו, שמו של המטבע נגזר מהאות הסינית 貸 אותה תרגם לביטוי, "להלוות או לספק הון עבור הלוואה".
הנפקת המטבע נעשית בידי חוזים חכמים המרכיבים יישום מבוזר שמתוכנת לנהל שירותי לקיחת הלוואות והחזרת תשלומים.
משתמשים המפקידים מטבעות מבוזרים המקובלים על שני הצדדים כמשכון, לרוב בדמות אתריום, יכולים להלוות דאי בשווי השקול לביטחון שסיפקו.
יחס הערבות הנדרש לקבלת הלוואה כנגד הפקדה של אתריום, לדוגמה, הוא 150 אחוז.
כלומר, משתמש יצטרך להפקיד אתריום בשווי 150 דולר כדי לקבל מאה מטבעות דאי השווים בערך ל־100 דולר.
אם ערך הערבות שניתנה נופל מתחת ליחס שנקבע מההתחלה, ההלוואה שנלקחה תעבור הנזלה בידי היישום.
מצד שני, אם ערכה יעלה על פני היחס הזה, יוכל המשתמש להלוות עוד מטבעות דאי בהתאם או לשלם את חובו עם הרווח שעשה.
תשלום ההלוואה והריבית שנצברו מוביל לשריפת מטבעות הדאי שהושבו והשבת הערבות שסופקה.
בדרך זו ניתן לומר שערך הדולר הצמוד למטבע מגובה על ידי שווי הדולר של הערבות המוחזקת בידי מייקרדאו.
שליטתם של חברי מייקרדאו בסוגי הערבויות המתקבלות, ביחסי ההחלפה, ובשיעורי הריבית הנגבית בגין הלוואת או אחסנת מטבעות דאי מאפשרת להם לשלוט בכמות היחידות הנמצאות בסירקולציה ולשמור על ערכו ויציבותו של המטבע.
הכוח להציע וליישם החלטות חדשות הנוגעות למכלול הפעולות של המערכת מותנה באמצעות קוד למחזיקי מטבע מייקר.
בעלי השליטה בו יכולים להשתתף בהצבעה על הצעות לשינויים ותיקונים ומשקל קולם נקבע לפי כמות המטבעות שהם מחזיקים.
כמו כן משמש דאי להשקעה במייקר; הריבית המתקבלת מידי החייבים מועברת לרכישת מטבעות מייקר נוספים לשם שריפתם, זאת על מנת לגרום לדפלציה ולהעלות את ערכו של הנכס.
ארגון מייקרדאו נוסד על ידי היזם הדני רון כריסטנסן בשנת 2014. כעבור שלוש שנים עלה לאוויר מטבע הדאי יחד עם החוזים החכמים המפעילים אותו על גבי הבלוקצ'יין של אתריום.
מחירו של המטבע הצליח להיצמד בקירוב לערכו של הדולר האמריקאי במהלך שנתו הראשונה, אף על פי שמחיר האתריום, שבאותה העת היה המשכון היחיד שניתן היה להפקיד תמורת הלוואתו, צנח ביותר מ־80 אחוז.
בספטמבר 2018 השקיעה קרן הון הסיכון אנדריסן הורוביץ כ־15 מיליון דולר בקבוצת מייקרדאו ורכשה כ־6 אחוז מכלל מטבעות המייקר.
בנובמבר אותה שנה הקימה מייקרדאו את קרן מייקר, ארגון המבוסס בדנמרק הנועד לסייע לאקוסיסטם בסיפוק שירותים מקצועיים כגון הנדסת תוכנה או קידוד הנדרשים לשם המשך קיומה של הפלטפורמה והסתגלותה למצב השוק.
ב־2019 התקיימה מחלוקת פנימית בין חברי ארגון מייקרדאו בנוגע להשתלבותם בכלכלה הממוסדת וניהול יחסיהם מול בנקים ורשויות מדיניות.
כריסטנסן רצה לקדם ציות רגולטורי ניכר יותר במטרה להציע למשתמשי הפלטפורמה את האפשרות להפקיד נכסים שאינם בהכרח מטבעות מבוזרים כערבות לקבלת הלוואות דאי.
המחלוקת הובילה לעזיבתו של המנהל הטכני הראשי.
בראשית מגפת הקורונה חווה שוק הקריפטו תנודתיות לא רגילה ותחת השפעתה נסק מטבע הדאי לתוך מערבולת דפלציה שבשיאה הגיע ערכו לשווי של 1.1 דולר לפני שחזר למצבו הטבעי של דולר אחד.
דאטה ג'ן היא חברת תוכנה רב לאומית שהוקמה בשנת 2018 על ידי אופיר צ'קון וגיל אלבז.
החברה מספקת פלטפורמה להפקת נתונים סינתטיים המשמשים תעשיות כגון אלו העושות שימוש במציאות מדומה (VR), מציאות רבודה (AR), ראייה ממוחשבת (CV), ובינה מלאכותית (AI), בעיקר, מכוניות אוטונומיות, רובוטיקה ואבטחת IoT.
הטכנולוגיות של החברה מוטמעות באלו של חברות פורצ'ן 500 שונות וענקיות טכנולוגיה אמריקאיות.
דאטה ג'ן הוקמה בשנת 2018 על ידי בוגרי הטכניון הישראליים אופיר צ'קון וגיל אלבז שפיתחו פלטפורמה להפקת נתונים סינתטיים עבור מודלים של אינטליגנציה מלאכותית.
ההשראה הראשונית, ליצירת מה שלימים עתיד להיות דאטה ג'ן, הייתה סרטון של מייסד פייסבוק, מארק צוקרברג, המדגים את אוקולוס.
בשנת 2021 הצטרפו לחברה 4 בכירים בתעשייה; טל דרום (סמנכ"לית מחקר ופיתוח, בעבר מנהלת בכירה באמזון מו"פ בישראל), ד"ר יונתן לזרסון (ראש מחקר AI), קארין רגב (סמנכ"לית שיווק) והדס שיינפלד (סמנכ"לית מוצר דאטה ג'ן, (מנהלת לשעבר בגוגל).
בשנת 2022 הודיעה החברה כי גייסה 50 מיליון דולר בסבב גיוס מסדרה B.
פלטפורמת דאטה ג'ן משמשת להפקת נתונים סינתטיים המשמשים בבינה מלאכותית של ראייה ממוחשבת תוך הפיכתה של הפקת תמונות דו-ממדיות ותלת-ממדיות, באמצעים אחרים, לצורך הכשרת דגמי בינה מלאכותית, למיושנת.
על ידי יצירת סביבה וירטואלית תלת־ממדית של העולם האמיתי, הפלטפורמה מאפשרת ללקוחות לקצץ את זמן יצירת מערך הנתונים של אימון בינה מלאכותית, שבדרך כלל ייקח להם כמה חודשים, לכמה שעות.
על ידי מתן שליטה רבה יותר על תוצאת מערך הנתונים הסופית לצורך אימון בינה מלאכותית, המערכת מאפשרת למפתחי בינה מלאכותית לבודד ולתקן את כל הפערים האפשריים שיש לבינה המלאכותית שלהם, ובכך ליצור בינה מלאכותית מאומנת ומשופרת יותר.
הדאורים, הדאגורים, הדאגהורים או הדאהורים (דאגור : ᡩᠠᡤᡠᠷ, דאורה; ח'לקהה מונגולית: дагр, daguur; סינית מפושטת: 达斡尔族; סינית מסורתית: 達斡爾族; פין-יין: dáwòěr zú; רוסית: дlaly, daury) הם אנשים ממוצא מונגולי במקור ילידי דאוריה וכיום ממוקמים בעיקר בצפון-מזרח סין (בעבר בסיביר, רוסיה).
הדאורים מהווים אחת מ-56 הקבוצות האתניות המוכרות רשמית ברפובליקה העממית של סין.
הם מנו 131,992 לפי המפקד האחרון (2010) ורובם מתגוררים ב , בחולונבויר , מונגוליה הפנימית ומחוז מליסי דאור בצ'יצ'יהאר , חיילונגג'יאנג שבסין.
יש דאורים גם ליד טאצ'נג בשינג'יאנג.
בלגנדריום של טולקין, דֵאוֹר (, משמעות ברוֹהִירִית: "נועז") היה מלך רוֹהָן השביעי.
דֵאוֹר נולד ברוֹהָן, ככל הנראה באֵדוֹרָס, בשנת 2644 לעידן השלישי, כבנם הבכור של גוֹלְדְוַּין ואשתו, ששמה לא ידוע.
הוא ירש את כס אביו בשנת 2699, לאחר שאביו מת, ומלך כ-19 שנים.
בתקופת שלטונו הותקפה רוֹהָן מצפון במפתיע על ידי בני דוּן.
דֵאוֹר יצא למסע מלחמה צפונה.
הוא נתקל בקבוצה גדולה של בני דוּן, נלחם בהם והרג אותם.
כשהגיע לאַיסֶנְגַרְד ראה שקבוצה נוספת של בני דוּן צרה עליה, והסיר את המצור.
אבל, כאשר שלח שליחים של רצון טוב לאַיסֶנְגַרְד, השערים נטרקו, ועל השליחים נורה מטר של חצים.
כמה זמן לאחר מכן התגלה ששליטי אַיסֶנְגַרְד, אשר היו קרובים בקשר דם אל בני דוּן, פתחו את השערים בפני קבוצה של בני דוּן, שנכנסו לעיר כשאין מי שיעצור אותם וטבחו ביושביה.
דֵאוֹר שלח משלחת אל שליט גוֹנְדוֹר, אך הוא אינו היה יכול להביא לעזרתם תגבורת.
במותו ירש אותו בנו, גְרַם.
דאטהבריקס (Databricks) היא חברת הזנק אמריקאית, המספקת פלטפורמה מבוססת מחשוב ענן המסייעת לארגונים לבנות, להרחיב ולנהל נתונים ובינה מלאכותית.
החברה הוקמה ב-2013 על ידי יוצרי אפאצ'י ספארק, חוקרים מאוניברסיטת קליפורניה בברקלי, בסיוע השקעה בסך 13.9 מיליון דולר מקרן ההון סיכון אנדריסן הורוביץ.
בדצמבר 2024 גייסה החברה 10 מיליארד דולר מקרן ההון סיכון "Thrive Capital" לפי שווי של 62 מיליארד דולר.
בדצמבר 2025 השלימה גיוס נוסף של 4 מיליארד דולר לפי שווי חברה של 134 מיליון דולר.
ב-2024 רשמה החברה הכנסות של 2.6 מיליארד דולר וב-2025 הגיעה ברבעון השלישי לקצב הכנסות שנתי של כ-4.8 מיליארד דולר.
החברה מעסיקה 8,000 עובדים ברחבי העולם.
דאטאפיקציה היא מגמה טכנולוגית וחברתית ההופכת היבטים רבים של חיינו לנתונים הניתנים לאיסוף, ניתוח ועיבוד, אשר לאחר מכן מומרצים למידע ומיושמים כצורה חדשה של ערך כלכלי, חברתי ופוליטי.
המונח נכנס לשיח האקדמי והציבורי בשנת 2013, בעיקר בעקבות עבודתם של קנת' קוקייר וויקטור מאייר־שנברגר, שעסקו בהשלכות של ביג דאטה על קבלת החלטות, ניהול וארגון חברתי.
בעוד שבעבר נאספו נתונים בעיקר לצורכי מדידה סטטיסטית מוגבלת או תיעוד, הרי שכיום דאטאפיקציה מתבצעת בקנה מידה נרחב וחודרני הרבה יותר.
התפתחות האינטרנט, הטלפונים החכמים, חיישנים, רשתות חברתיות ומערכות בינה מלאכותית מאפשרת להפוך כמעט כל פעולה אנושית – תנועה, תקשורת, העדפה, מצב בריאותי או התנהגות צרכנית – לנתון דיגיטלי בר־עיבוד.
חשוב להבחין בין דיגיטציה לבין דאטאפיקציה.
דיגיטציה מתייחסת להמרה של תוכן אנלוגי קיים – כגון ספרים, סרטים, תמונות או מסמכים – לפורמט דיגיטלי.
לעומת זאת, דאטאפיקציה היא תהליך רחב ועמוק יותר, שבמסגרתו היבטים של המציאות שלא נתפסו בעבר כנתונים כלל, הופכים למדידים, ניתנים לניתוח ומוטמעים במערכות קבלת החלטות.
לדוגמה, בעוד שדיגיטציה של ספר הופכת טקסט מודפס לקובץ PDF, דאטאפיקציה של קריאה כוללת מעקב אחר זמן הקריאה, קצב הדפדוף, סימון קטעים והעדפות הקורא – נתונים המאפשרים ניתוח התנהגותי ויצירת ערך חדש.
לדאטאפיקציה יש גם היבט אידאולוגי המכונה דאטאיזם.
אידאולוגיה זו מבוססת על האמונה כי נתונים כמותיים יכולים לייצג את המציאות החברתית, ולעיתים אף באופן אובייקטיבי, מדויק או אמין יותר מפרשנות אנושית איכותנית.
על פי תפיסה זו, קבלת החלטות מבוססת־נתונים עדיפה על שיפוט אנושי אינטואיטיבי, שכן היא נשענת על דפוסים סטטיסטיים, חיזוי והצלבת מאגרי מידע רחבים.
עם זאת, חוקרים רבים מצביעים על כך שגם נתונים אינם נייטרליים: הם נאספים בהקשרים חברתיים מסוימים, משקפים הטיות מבניות, ולעיתים מחזקים אי־שוויון קיים.
אחת הדוגמאות הבולטות לדאטאפיקציה היא פעילות ברשתות חברתיות.
פלטפורמות כגון טוויטר, פייסבוק ואינסטגרם מבצעות דאטאפיקציה של מחשבות, רגשות, קשרים חברתיים ודפוסי תקשורת.
לייקים, שיתופים, תגובות וזמן צפייה נאספים ומנותחים לצורכי פרסום ממוקד, חיזוי התנהגות והשפעה על דעת קהל.
בתחום האדריכלות, התכנון העירוני והעיצוב, דאטאפיקציה מאפשרת חיבור בין נתונים פיזיים וחברתיים לבין תוצרים מוחשיים.
חיישנים עירוניים, מערכות תחבורה חכמות ומודלים חישוביים מאפשרים תכנון מבוסס־נתונים של מבנים, שכונות ותשתיות, תוך אופטימיזציה של יעילות אנרגטית, זרימת תנועה וחוויית משתמש.
הדאטאפיקציה של תחום הבריאות מתרחשת במספר רמות:
מחקר רפואי ובריאות הציבור – שימוש במאגרי נתונים רחבי היקף, ביובנקים ומאגרי מידע ממשלתיים לצורכי מחקר אפידמיולוגי וחיזוי תחלואה.
שירותי בריאות קליניים – ניטור רציף של מטופלים באמצעות חיישנים לבישים או מושתלים, רפואה מרחוק ורפואה מותאמת אישית המבוססת על נתונים גנטיים והתנהגותיים.
טיפול עצמי – בדיקות גנטיות ישירות לצרכן, אפליקציות כושר, שעונים חכמים ורשתות חברתיות בנושאי בריאות, המאפשרים לאנשים לנהל את בריאותם באמצעות נתונים.
בתחום משאבי האנוש, דאטאפיקציה משמשת לזיהוי מועמדים, הערכת ביצועים וניהול עובדים.
נתונים הנאספים מטלפונים ניידים, אפליקציות, פלטפורמות מקצועיות ומדיה חברתית משמשים לניתוח אישיות, נטילת סיכונים והתאמה לתפקיד, ולעיתים נתפסים כתחליף למבחני אישיות מסורתיים.
חברות ביטוח ובנקים עושים שימוש נרחב בדאטאפיקציה לצורך הערכת סיכון.
נתונים התנהגותיים, פיננסיים ולעיתים אף בריאותיים משמשים לחישוב פרמיות ביטוח, קביעת תנאי הלוואה והערכת הסבירות להחזר חוב.
תהליכים אלו מעוררים דיון ציבורי בנוגע לשקיפות, פרטיות ואפליה.
בתחום השיווק וניהול קשרי הלקוחות, דאטאפיקציה מאפשרת הבנה מעמיקה של דפוסי צריכה.
ניתוח שפה, טון דיבור, התנהגות מקוונת והיסטוריית רכישות משמשים ליצירת חוויות מותאמות אישית, טריגרים שיווקיים ופרסום ממוקד.
לצד היתרונות הרבים של דאטאפיקציה, חוקרים ואנשי ציבור מצביעים על שורה של אתגרים וסיכונים חברתיים, אתיים ופוליטיים.
אחד הנושאים המרכזיים הוא סוגיית הפרטיות.
איסוף מתמשך של נתונים אישיים, לעיתים ללא מודעות מלאה של המשתמשים, מעלה חששות מפני פיקוח יתר, דליפות מידע ושימושים משניים בנתונים מעבר למטרות המקוריות שלשמן נאספו.
אתגר נוסף הוא שקיפות אלגוריתמית.
מערכות מבוססות־נתונים רבות פועלות באמצעות אלגוריתמים מורכבים, אשר אופן פעולתם אינו תמיד מובן למשתמשים ואף לא למקבלי ההחלטות עצמם.
מצב זה עלול להקשות על ביקורת ציבורית, ערעור החלטות אוטומטיות וזיהוי הטיות מערכתיות.
בנוסף, קיימת ביקורת על מה שמכונה "אובדן הקשר" – מצב שבו נתונים כמותיים מחליפים הבנה איכותנית ומורכבת של מציאות חברתית.
הסתמכות יתר על מדדים מספריים עלולה לצמצם תהליכי קבלת החלטות ולהתעלם מהיבטים תרבותיים, רגשיים או מוסריים שאינם ניתנים למדידה בקלות.
התרחבות תהליכי הדאטאפיקציה הובילה להתפתחות רגולציה חדשה במדינות רבות.
חקיקה בתחום הגנת הפרטיות, כגון תקנות הגנת המידע באיחוד האירופי (GDPR), נועדה להסדיר את אופן איסוף הנתונים, עיבודם ושמירתם, ולהעניק לאזרחים זכויות רחבות יותר בנוגע למידע האישי שלהם.
עם זאת, יש הטוענים כי רגולציה מתקשה להדביק את קצב ההתפתחות הטכנולוגית, וכי פערים בין מדינות יוצרים אי־אחידות באכיפה ובסטנדרטים של הגנה על נתונים.
בתחום החינוך, דאטאפיקציה תופסת מקום הולך וגדל.
מערכות ניהול למידה, פלטפורמות דיגיטליות וכלי הערכה מקוונים אוספים נתונים על התקדמות תלמידים, סגנונות למידה ודפוסי השתתפות.
נתונים אלו משמשים לפיתוח למידה מותאמת אישית, זיהוי תלמידים בסיכון ושיפור תהליכי הוראה.
עם זאת, הביקורת בתחום זה מתמקדת בחשש מהפיכת תלמידים ל"אובייקטים מדידים" בלבד, תוך התעלמות מהיבטים רגשיים וחברתיים של תהליך הלמידה.
גם הזירה הפוליטית מושפעת באופן נרחב מתהליכי דאטאפיקציה.
מפלגות, גופים ממשלתיים וחברות ייעוץ פוליטי משתמשים בניתוח נתונים רחבי היקף לצורך מיפוי עמדות ציבוריות, חיזוי דפוסי הצבעה והתאמת מסרים פוליטיים לקהלי יעד שונים.
נתונים הנאספים מרשתות חברתיות, סקרים מקוונים ומקורות מידע ציבוריים מאפשרים קמפיינים פוליטיים ממוקדים, המבוססים על פרופילים דמוגרפיים והתנהגותיים.
שימוש זה בדאטאפיקציה מעורר דיון נרחב בנוגע להשפעתה על תהליכים דמוקרטיים.
מצד אחד, נטען כי ניתוח נתונים תורם להגברת המעורבות האזרחית ולהבנה טובה יותר של צורכי הציבור.
מצד אחר, קיימים חששות מפני מניפולציה של דעת קהל, הפצת מידע מטעה והעמקת פערים בין קבוצות אוכלוסייה בעלות נגישות שונה למידע.
בתחום התרבות, דאטאפיקציה משפיעה על אופן יצירת התוכן, הפצתו וצריכתו.
פלטפורמות סטרימינג, רשתות חברתיות ואתרי חדשות אוספים נתונים על העדפות צפייה, קריאה והאזנה, ומשתמשים בהם לצורך המלצות מותאמות אישית.
תהליכים אלו משפיעים על חשיפה לתכנים, על מגוון תרבותי ועל יחסי הכוח בין יוצרים, פלטפורמות וצרכנים.
חוקרים מצביעים על כך שדאטאפיקציה תרבותית עשויה להוביל להעדפת תכנים פופולריים או "מדידים" יותר, על חשבון יצירה ניסיונית או שולית, ובכך להשפיע על הדינמיקה התרבותית והחברתית.
בזירה הכלכלית, דאטאפיקציה מהווה בסיס להתפתחותם של מודלים עסקיים חדשים.
חברות טכנולוגיה רבות מבססות את פעילותן על איסוף, ניתוח ומסחור של נתונים, כאשר מידע על משתמשים נתפס כמשאב כלכלי מרכזי.
כלכלת הנתונים משפיעה על שווקים, על תחרות בין חברות ועל יחסי עבודה, ומעלה שאלות בנוגע לבעלות על נתונים וחלוקת ערך.
חלק מהחוקרים טוענים כי דאטאפיקציה תורמת לריכוזיות כלכלית, מאחר שחברות בעלות גישה למאגרי נתונים גדולים נהנות מיתרון תחרותי משמעותי.
גם הזירה הפוליטית מושפעת מתהליכי דאטאפיקציה.
ניתוח נתונים רחבי היקף מאפשר קמפיינים פוליטיים ממוקדים, חיזוי דפוסי הצבעה והשפעה על דעת קהל באמצעות מסרים מותאמים אישית.
תהליכים אלו מעלים שאלות בנוגע לדמוקרטיה, מניפולציה ושוויון בגישה למידע.
דאטאפיקציה היא תהליך רחב־היקף המשנה את האופן שבו חברות מודרניות מבינות, מודדות ומנהלות מציאות חברתית, כלכלית ופוליטית.
לצד הפוטנציאל לייעול, חדשנות וקבלת החלטות מושכלת יותר, היא מציבה אתגרים משמעותיים בתחום האתיקה, הפרטיות והמשפט.
הבנת תהליכי הדאטאפיקציה והשלכותיהם מהווה תנאי מרכזי לדיון ציבורי מושכל בעידן הדיגיטלי.
דאלאס היא עיר במדינת טקסס בארצות הברית.
היא העיר התשיעית בגודלה בארצות הברית, ולפי מפקד אוכלוסין שנערך בשנת 2020 מתגוררים בעיר 1,304,379 תושבים.
במטרופולין דאלאס - פורט וורת' - ארלינגטון מתגוררים כ-7.6 מיליון אנשים.
דאלאס נוסדה בשנת 1841 והוכרזה רשמית כעיר ב-2 בפברואר 1956 והיא נקראת, כפי הנראה, על שמו של ג'ורג' מ.
דאלאס, שהיה סגן נשיא ארצות הברית באותה התקופה ותמך בסיפוחה של טקסס לארצות הברית.
דאלאס סובלת מאחוז פשיעה גבוה, והייתה העיר בעלת אחוז הפשיעה הגבוה ביותר בארצות הברית בין השנים 1998–2003. אומנם רוב האזורים שלווים, אך ישנן שכונות שאינן בטוחות לאחר החשיכה.
העיר מונה אוכלוסיות מרובות מרקעים אתניים שונים.
יש בה קהילה היספנית וקהילה שחורה גדולה.
מבחינה דתית רוב האוכלוסייה היא נוצרית פרוטסטנטית וקתולית.
דאלאס, שהיה סגן נשיא ארצות הברית באותה התקופה ותמך בסיפוחה של טקסס לארצות הברית, אם כי ישנה מחלוקת אם העיר נקראת על שמו או על שם אחד מבני משפחתו.
תיאוריה נוספת טוענת שמקור השם הוא בכפר דאלאס שבסקוטלנד בדומה למקור שמה של יוסטון.
עם הקמת מסילות הברזל בסוף המאה ה-19 דאלאס הפכה למרכז מסחר ועסקים ומשכה אליה עובדים רבים ממדינת טקסס.
ב-22 בנובמבר 1963 נרצח נשיא ארצות הברית ג'ון פ.
קנדי בעיר בעת שנסע ברכבו יחד עם אשתו ומושל טקסס ג'ון קנולי.
רצח קנדי נחשב בעיני רבים לאחד מהרגעים הדרמטיים שאירעו במאה ה-20.
ב-7 ביולי 2016 נערכה בעיר מחאה שקטה כנגד המשטרה בגין רצח שני גברים שחורים יומיים קודם לכן על ידי המשטרה במינסוטה, בשעה 8:58 אזרח בשם מיכה חאבייר ג'ונסון פתח באש כנגד השוטרים, הרג חמישה ופצע תשעה, כמו כן פצע שני אזרחים.
זה היה היום הקטלני ביותר כנגד אכיפת החוק בארצות הברית מאז פיגועי 11 בספטמבר.
ג'ונסון ברח מייד למכללת אל סנטרו הסמוכה וניהל עם המשטרה משא ומתן במהלכה אמר שרצה לנקום בלבנים, בעיקר בשוטרים לבנים על ההרג שאירע על ידם יומיים קודם לכן.
לאחר שעות הכניסה המשטרה פצצה שהוצמדה לרובוט בסמוך לג'ונסון והרגה אותו.
זו הייתה הפעם הראשונה בה אכיפת החוק האמריקנית משתמשת ברובוט על מנת להרוג חשוד.
על פי הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה של ארצות הברית, שטחה של דאלאס הוא 997.1 קמ"ר, 887.2 קמ"ר מתוכם יבשה, והיתר מים.
11.03% משטחה של דאלאס הם מקווי מים.
דאלאס, כמו האזורים הסמוכים לה, היא ברובה מישורית, ומצויה בגובה שבין 135 ל-165 מטרים מעל לפני הים, כאשר ישנן שכונות בדרום דאלאס המצויות עוד כשישים מטרים מעל לגובה זה.
הנהר טריניטי עובר בצפון-מערב העיר, בדרכו דרום-מזרחה ליוסטון.
הנהר מחופה משני צידיו בסוללת עפר שגובהה 15 מ', המונעת אותו מלהציף את העיר.
מספר גשרים חוצים את הנהר ומחברים את דרום דאלאס לצפונה.
אינטרסים עסקיים גרמו להקמת גשר בעלות של מיליוני דולרים מעל הנהר, ולהפיכת חלק מהנהר לאזור פארק, עם שירותים מסחריים סמוכים, בדומה לטיילת הנהר בעיר סן אנטוניו או אוסטין.
יש הטוענים כי התפתחות זו תביא לדרום דאלאס, מוכת העוני והפשע, מעט יותר עסקים והכנסה, בעוד שאחרים סבורים כי המדובר במימוש אינטרסים של בעלי הון.
העבודה על הפרויקט טרם הושלמה.
מקור מים משמעותי אחר הוא אגם רוק לייק.