tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
הוא גם אחד משמות המקומות הארוכים בעולם.
רבים מתושבי האזור, ואתר האינטרנט הרשמי של ובסטר, מחשיבים את הגרסה הארוכה כנכונה.
התרגום ההומוריסטי של שם האגם הוא: "אני אדוג בצד שלי, אתה תדוג בצד שלך, ואף אחד לא ידוג באמצע".
הן השם המוגזם והן התרגום ההומוריסטי שלו הומצאו ככל הנראה על ידי עורך העיתון The Webster Times, לורנס דאלי.
לדברי גודארד, יצר דאלי את השם המוגזם בשנת 1921 בערך.
הוא שוכן בדרום מסצ'וסטס, בסמוך לגבול עם קונטיקט.
זהו אגם המים המתוקים השלישי בגודלו במסצ'וסטס, לאחר לונג פונד הגדול ממנו במעט ומאגר קוובין הגדול מהם בהרבה.
עומקו הממוצע הוא 13 רגל (4 מטרים) ועומקו המרבי הוא 49 רגל (15 מטרים).
אף על פי שהאגם הוא טבעי, על מוצאו ניצב סכר שמרים את מפלס המים הטבעי בכ-60 ס"מ.
מלכתחילה יועד הסכר לספק מים למפעל טקסטיל ובסופו של דבר הוחזקו זכויות המים של האגם על ידי חברת Cranston Print Works.
כיום הסכר נמצא בבעלות שמורת הטבע של אגם ובסטר.
מקובל לחלק את האגם לשלושה גופי מים קטנים יותר: האגם הצפוני, האגם האמצעי והאגם הדרומי.
שלושתם מקושרים באמצעות תעלות צרות.
בשטחו של האגם ניצבים 7–8 איים.
כמה מהם מיושבים ומעטים מביניהם קטנים מאוד ולא מיושבים.
לונג איילנד (Long Island) - האי הגדול באגם ובסטר.
על האי בנויים בתים רבים והוא מקושר לרשת החשמל ולרשת המים והביוב העירונית, כולל כמה ברזי כיבוי אש.
האי ניצב בשטח האגם האמצעי.
גוט איילנד (Goat Island) - האי השני בגודלו באגם.
על האי שוכנים בתים מעטים וכמה סירות עוגנות לחופיו.
גם הוא ניצב בשטח האגם האמצעי, אך מבודד מקבוצת האיים להם משתייך לונג איילנד.
ול איילנד (Well Island) - אי קטן שעליו ניצב בית אחד והשוכן ממערב ללונג איילנד באגם האמצעי.
סטריפ איילנד (Strip Island) - ניצב גם הוא באגם האמצעי, מצפון-מזרח ללונג איילנד ומצפון לקובל איילנד.
קובל איילנד (Cobble Island) - ניצב ממזרח ללונג איילנד, באגם האמצעי.
ליטל איילנד (Little Island) - ניצב באגם הדרומי, ליד המעבר מהאגם האמצעי.
בירץ' איילנד - (Birch Island) - אי גדול במערב השוליים המערביים של האגם האמצעי.
אי קטן ליד הצד המזרחי של המצרים באגם האמצעי.
קרוי גם מיזרי איילנד (Misery Island) או סקנק איילנד (Skunk Island), בתלות במפה בה הוא מופיע.
באגם ובסטר קיימות שתי מרינות:
לייקוויו מרינה (Lakeview Marine) - המרינה היחידה המפעילה חנות בשירות מלא.
פוינט בריז (Point Breeze) - מסעדה עם מרינה קטנה.
צ'רטאנובו המרכזית היא נפה של המחוז הדרומי של העיר הפדרלית מוסקבה, שברוסיה.
המצב האקולוגי במרכז צ'רטנובו מעורב.
במערב המחוז הוא מוערך כבטוח ביותר בגלל היעדר אזורי תעשייה, כבישים מהירים גדולים ונוכחות יער ביטבסקי לאורך כל הגבול.
במזרח המחוז, המצב האקולוגי לא טוב בגלל אזור התעשייה הממוקם מס' 65 "צ'רטנובו" וכביש המהיר ורשבסקויה שעובר שם.
תחנות מטרו פרז'סקאיה ויוז'נאיה של הקו סרפוחובסקו-טימיריאזבסקאיה
צ'רטאנובו הצפונית הוא ראיון של המחוז הדרומי של העיר הפדרלית מוסקבה, שברוסיה.
הנהרות צ'רטנובקה וודיאנקה זורמים בראיון.
נוצר עליהם קומפלקס של מאגרי מים מלאכותיים, "צ'רטאנובסקי פרודי".
על שטח הראיון יש מתחם מגורים ייחודי – אזור התת-ראיון צ'רטאנובו הצפונית, שנבנה בשנים 1978–1980.
מקדש לכבוד האייקון של אם האל
מרכז קניות "ריטאיל פארק" (פאוור סנטר)
סצנות מהסרטים הבאים צולמו בראיון:
רעלים, או ההיסטוריה העולמית של הרעלות
צ'רטאנובו הדרומית הוא ראיון של המחוז הדרומי של העיר הפדרלית מוסקבה, שברוסיה.
נגישות התחבורה בראיון גבוהה מאוד.
קיימת רשת מפותחת של תחבורה ציבורית (מטרו, חשמלית, אוטובוסים) המחברת בין צ'רטאנובו הדרומית למרכז מוסקבה, ראיוני עיר אחרים ויישובים של מחוז מוסקבה.
כנסיית ההתערבות של מרים הבתולה הקדושה בגורודניה
תחנות מטרו "אנינו" "אוליצה אקאדמיקה יאנגלה" ו"לסופרקובאיה"
צֶ'רטָנוֹבוֹ היא שכונת מגורים במחוז האדמיניסטרטיבי הדרומי של מוסקבה, רוסיה.
שמה נובע מהכפר צ'רטנובו שהוזכר לראשונה בשנת 1665. השטח הפך לחלק ממוסקבה בשנת 1960. שטח השכונה הוא 21.3 קמ"ר ואוכלוסייתה מונה 364,693 איש (על פי מפקד האוכלוסין משנת 2010).
ישנם שלושה מחוזות מנהליים של מוסקבה (נפות), חמש תחנות רכבת תחתית, שלוש תחנות רכבת, 25 רחובות וחמישה פארקים בשטח השכונה.
ישנן 10 קבוצות של תלוליות קבורה של ויאטיצ'י ואחד מהשבטים הסלאביים מימי הביניים, המתוארכים למאה ה-12 וה-13. ישנן גרסאות רבות של מקור השם צ'רטנובו.
לדברי ולדימיר טופורוב, שמו של הכפר צ'רטנובו נובע משמו של נהר צ'רטנובקה ושמו נובע מהשפות הפינו-אוגריות מימי הביניים.
הכפר צ'רטנובו היה ממוקם על שטח מחוז צ'רטנובו הצפוני המודרני ליד רציף הרכבת צ'רטנובו.
כפר צ'רטנובו הוזכר לראשונה בכתבים משנת 1665 ובייחוד בספרו של ס.א.
בלוקורוב "הערות יומיות של הפריקאז לעניינים חשאיים" (מוסקבה, 1908): "ביום 28 בדצמבר, ביום שבת, הריבון הגדול חפץ לנסוע לצ'רטנובו שעה לפני עלות השחר" (בשפת המקור: "декабря в 28 день в субботу великий государь изволил итить в Чертаново за час до света").
עם זאת, המקום לא הוזכר בספרי המפקד משנת 1646. לכן ייתכן שכפר צ'רטנובו נבנה בשנים 1646–1665.
בנוסף, 8 כפרים אחרים היו בשטח צ'רטנובו של ימינו:
פוקרובסקוי סלו או פוקרובסקוי-גורודניה סלו (село Покровское או село Покровское-Городня)
בשנת 1960, צ'רטנובו וכל השטחים עד לכביש הטבעת המודרני של מוסקבה הפכו לחלק מהעיר מוסקבה.
מאז סוף שנות ה-60 של המאה ה-20 החל בנייה אינטנסיבית של בתים מגורים רבים.
בסוף שנות ה-70, החלה בצפון צ'רטנובו בנייה של שכונת מגורים, כאשר בשנת 1980 שימשה השכונה ככפר אולימפי עבור אולימפיאדת 1980. כעת נקרא שטח הכפר בשם נפת-הבת צ'רטנובו צפון והוא חלק ממחוז צ'רטנובו צפון.
כיום זו שכונת מגורים צפופה.
הגבול הצפוני של האזור הוא שדרות בלאקלאווה; הגבול המזרחי הוא קווי הרכבת פאבלצקי וקורסקי; הגבול הדרומי הוא כביש הטבעת של מוסקבה; הגבול המערבי הוא גבולו של פארק ביצה, המהווה את הריאה הירוקה של השכונה.
שטחה של צ'רטנובו הוא מישור.
שני נהרות עיקריים בתחומי השכונה:
וודיאנקה, היובל הימני של צ'רטנובקה (המשמעות היא "נהר מים" בלבד)
נחל קרסני (אדום), יובלו הימני של צ'רטנובקה
קוטליאקובקה, יובלה השמאלי של גורודניה
16 בריכות מים טבעיות ממוקמות בצ'רטנובו, רובן נוצרות משני הנהרות העיקריים:
חלק גדול מהשטח תפוס על ידי בניינים רבי קומות.
בנייני דירות יכולים להיות בין שלושה (בתים ישנים באזור ההיסטורי של אנאנו בדרום צ'רטנובו) ועד 39 קומות (כמו הבניין מודרני "שדרה 77").
רוב הבניינים הם גושי דירות בני 9 או 17 קומות.
אזור תעשייה ממוקם בחלק המזרחי של צ'רטנובו, אולם מרבית המפעלים אינם עובדים והמבנים בו משמשים למשרדים של חברות שונות.
שטחה של צ'רטנובו מחולק בין שלושה מחוזות מינהליים במוסקבה ושטחים מוניציפליים בתוך העיר כדלקמן:
קו סרפוחובסקו-טימיריזבסקאיה (הקו האפור) וקו בוטובסקאיה של המטרו במוסקבה עוברים דרך צ'רטנובו.
צ'רטאנובסקאיה, מאז 8 בנובמבר 1983
פרז'סקאיה, מאז 6 בנובמבר 1985
רחוב האקדמאי יאנגליה, מאז 31 באוגוסט 2000
לסופארקובסקאיה, מאז 27 בפברואר 2014
קווי הרכבת פאבלצקי וקורסקי חולפים בשולי צ'רטנובו (ומנוהלים על ידי חברת הרכבות הממשלתית).
תחנת הרכבת צ'רטנובו עם רציף (בניגוד לנקודת העצירה של תחנת הרכבת, המסילות אינן מסתעפות) של קו הפרברים פאבלצקי (צ'רטאנובו הצפונית) מאז 1936.
פוקרובסקויה (תחנת השתדלות; פוקרובסקויה היה שמו של הכפר השכן) קו הפרברים של קורסקי (מחוז צ'רטאנובו המרכזית), מאז 1949.
תחנת קראסני סטרויטל עם רציף בקו הפרברי של קורסקי (מחוז צ'רטאנובו הדרומית) מאז 1929.
ארבעה תחנות אוטובוסים, אחד מהם ממוקם בצ'רטנובו (פארק האוטובוסים ה-17), ומשרתים 36 מסלולי אוטובוס.
ישנו קו טרוליבוס מספר 40 העובר בשכונה.
לאורך רחוב צ'רטאנובסקאיה נמצא קו חשמלית מגודר וקווי החשמלית העוברים הם מספר 1, 3 ו-16.
מתחנת המטרו "יוז'נאיה" ו"אנינו", אוטובוסים פרבריים לנסיעות ארוכות יוצאים מכאן לאזורים הדרומיים של רוסיה.
מתקני הספורט המשמעותיים ביותר כאן הם:
המרכז לאמנויות לחימה של מוסקבה
מועדון הכדורגל צ'רטנובו מוסקבה, בבעלות ועדת הספורט של עיריית מוסקבה
בשנת 2017 הבמאי פיודור בונדרצ'וק צילם את סרט המדע בדיוני משיכה בשכונה שמהווה את מרכז ההתרחשויות בסרט, מאחר שבשטחה מתרסקת חללית של חייזרים.
צֶ'קְרֵבָרָתִי רָג'אגוֹפָלַאצֶ'ארִי (בהינדי: चक्रवर्ती राजगोपालाचारी; 10 בדצמבר 1878 – 25 בדצמבר 1972) היה פוליטיקאי, מדינאי ופעיל בתנועת העצמאות ההודית אשר שימש כמושל הכללי האחרון של הודו לפני שהאחרונה הפכה לרפובליקה של הודו.
רג'אגופלאצ'ארי, שעזב את עבודתו כעורך דין פלילי עוד בצעירותו למען תנועת העצמאות ההודית, ערך את המאמרים של מוהנדס קרמצ'נד גנדי בראג' הבריטי בזמן שגנדי עצמו היה בכלא בתחילת שנות ה-20 של המאה ה-20.
במשך 20 שנה (1922–1942) כיהן בוועדת העבודה של הקונגרס הלאומי ההודי והיה ראש השרים של נשיאות מדרס בין השנים 1937–1939.
רג'אגופלאצ'ארי פעל במהלך התקשורים בין גנדי למוחמד עלי ג'ינה כאשר הגיע הסכמה שבעת עצמאות, הראג' יחולק למדינה בת רוב הינדי ומדינה עם רוב מוסלמי.
לרג'אגופלאצ'ארי נוסף חלק בהקמתה של חוקת הודו.
ביוני 1948 רג'אגופלאצ'ארי החליף את לואי מאונטבאטן כמושל הכללי של הודו, שעדיין הייתה דומיניון עד לכניסת חוקת הודו לתוקף ב-26 בינואר 1950, בה נקבעה הודו כרפובליקה.
לאחר מות שר הפנים הראשון של הודו, ואלאבאי פאטל בדצמבר 1950, מונה לשר הפנים, תפקיד בו החזיק עד נובמבר 1951.
משנת 1952 עד 1954 היה רג'אגופלאצ'ארי שוב ראש השרים של מדרס.
הוא קיבל את פרס בהרט רטנה בשנת 1954 על תרומתו להודו.
ביוני 1959 סייע רג'אגופלאצ'ארי לייסד את מפלגת סוואטנטרה במדרס, שייצגה קואליציה של אינטרסים אשר מנוגדים לאידאולוגית מפלגת הקונגרס.
המפלגה הייתה שמרנית ואנטי-קומוניסטית מיסודה, ותמכה במפעל וכלכלה חופשית (קפיטליזם) ובצמצום שליטת הממשל הריכוזי בניו דלהי על המדינות והטריטוריות של הודו.
רג'אגופלאצ'ארי קיבל כבוד גדול בחברת בני עמו (טמילים) ולבסוף נפטר בעיר צ'נאי שבטאמיל נאדו בעודו בן 94 מזקנה ובסבה טובה.
צ'רודה (בהונגרית: Csaroda) הוא כפר במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג שבצפון מזרח הונגריה.
כמו יישובים רבים באירופה גם בצ'רודה מספר התושבים נמצא בירידה.
יהודים חיו בצ'רודה בתקופות זמן שונות, רבים מתושבי הכפר נרצחו בשואה.
צ'רינג קרוס הוא אזור ברובע וסטמינסטר, במרכז לונדון שבאנגליה.
מקור השם הוא כפר קטן שהיה במקום זה בשם צ'רינג קרוס.
מקורו של שם הכפר שנוי במחלוקת.
הכפר ידוע בכך שבו נבנתה האחרונה באנדרטאות הזיכרון למלכה אלינור מקסטיליה, אשתו של המלך אדוארד הראשון.
המלכה נפטרה במחוז נוטינגהאמשייר והובאה משם למנזר וסטמינסטר במסע שנמשך שלושה עשר ימים ושנים עשר לילות.
בכל שנים עשר המקומות שבהם נח ארונה של המלכה בנה המלך אדוארד הראשון צלבי זיכרון שנקראו מאז צלבי אלינור.
מקום מנוחת הארון האחרון לפני לוויית המלכה היה בצ'רינג.
מתוך צלבים אלה נותרו עד ימינו שלושה.
יש הגורסים שהמקום קרוי על שם הצלב, ומקורו במשפט הצרפתי "שר רין" - "מלכה אהובה".
לפי גרסה אחרת, מקור השם הוא מילה אנגלית עתיקה שמשמעה "עיקול הנהר".
אנדרטת הצלב הנוכחית העומדת מול תחנת הרכבת של צ'רינג קרוס היא שחזור ויקטוריאני של הצלב המקורי (אף שרבים חושבים ששחזור זה מעוטר יותר מהמקור).
השחזור תוכנן על ידי האדריכל אדוארד מילטון בארי.
כל המרחקים בלונדון נמדדים ממיקומה של האנדרטה המקורית, אשר כיום נמצא בה פסלו של המלך צ'ארלס הראשון.
תחנת הרכבת של צ'רינג קרוס מאוזכרת בכמה מסיפורי שרלוק הולמס.
צ'רטר מלכותי הוא צ'רטר, כלומר מסמך המעניק זכויות וסמכויות, אשר שימש במונרכיות שונות כהכרה רשמית של השלטון המלוכני בקיומה של רשות מקומית.
באנגליה של ימי הביניים שימש הצ'רטר המלכותי להכרזה רשמית על ערים, כלומר על ישויות מקומיות עם זכויות וחובות.
תאריך מתן הצ'רטר נחשב לתאריך הייסוד של העיר, גם אם האתר בו היא שכנה היה מיושב קודם לכן.
בעבר הענקת צ'רטר מלכותי הייתה הדרך היחידה שבה גוף מאוגד היה יכול להיווצר, וכיום משמשים לצורך זה גופים שונים כגון רשם החברות.
בין הגופים והקבוצות שהוקמו בצ'רטר מלכותי ניתן למנות את חברת הודו המזרחית הבריטית, חברת הלבנט, חברת מפרץ הדסון, חברת דרום אפריקה הבריטית והקולוניות הבריטיות בצפון אמריקה.
העיר באת', לדוגמה, קיבלה את הצ'רטר המלכותי שלה מהמלכה אליזבת הראשונה ב-1590, הנחשבת לשנת הקמתה, על אף שהיא הייתה מיושבת כבר בתקופה הרומית בבריטניה.
צ'רטרים מלכותיים ניתנו גם על ידי המועצה המלכותית הבריטית.
צ'ריטי המתוקה הוא מחזמר, פרי עטו של המחזאי ניל סיימון.
כל שירי צ'ריטי המתוקה נכתבו על ידי דורותי פילדס והולחנו על ידי סיי קולמן.
המחזמר, שהועלה בברודוויי בוים על ידי בוב פוסי, אשר תרם את חלקו גם בכוריאוגרפיה.את צ'ריטי גילמה גוון וורדוֹן, אשתו של בוב פוסי, ולצידה שיחק ג'ון מק'מרטין כאוסקר לינדקוויסט.
המחזמר מבוסס על סרטו של פדריקו פליני - לילות כביריה, המתמקד בעליות ובמורדות של פרוצה בעלת תקווה אינסופית.
לעומת זאת במחזמר הומר תפקידהּ של הדמות הראשית, צ'ריטי, לרקדנית בתשלום במועדון ריקודים בטיימס סקוור.
המחזמר הועלה לראשונה בברודוויי בשנת 1966, והועמד ל-12 פרסי טוני.
בנוסף, הוצג המחזמר גם בווסט אנד וכן הועלה פעמים רבות בהפקות מחודשות ברחבי העולם.
המחזמר אף זכה לגרסה קולנועית ב-1969 בכיכובה של השחקנית שירלי מקליין וג'ון מק'מרטין לצידה, המגלם את דמותו של אוסקר לינדקוויסט.
גם בַּגִּרְסָה הקולנועית נטל בוב פוסי, את שרביט הכוריאוגרף והבמאי.
צ'ריטי הופּ ולנטיין היא בחורה צעירה, העובדת כרקדנית בתשלום באולם הריקודים "פאנְדַנְגוֹ" בניו יורק.
עם תיק וקעקוע בזרועהּ השמאלית, פוגשת צ'ריטי את בן-זוגהּ צ'ארלי בסנטרל פארק.
בעוד צ'ארלי מתגנדר בשתיקה, צ'ריטי היא זו האומרת את משפטי החיזור שבדמיונה הייתה רוצה לשמוע את צ'ארלי אומר לה.
היא מחניפה לו ומחמיאה ליופיו ("אתה צריך לראות את עצמךָ") ואילו הוא בתגובה חוטף את התיק שלה ודוחף אותה אל האגם ובורח (לרוב, במחזמר, השחקן מפיל את השחקנית המגלמת את צ'ריטי לבור התזמורת).
החולפים-ושבים שמים-לב לצ'ריטי הטובעת אך לא עושים דבר, עד אשר בחור ממוצא ספרדי מצילה לבסוף.
באולם הריקודים, צ'ריטי מנסה לשכנע את עצמה ואת חברותיה כי צ'ארלי דווקא ניסה להציל אותה, אולם ניקי, חברתהּ, מעמידה דברים על דיוקם ואומרת לה: "את מנהלת את הלב שלך כאילו היה זה בית מלון - תמיד יש לך גברים שעושים צ'ק-אין וצ'ק אאוט".
הרמן, המנהל, מגיע ומסביר לצ'ריטי וחברותיה כי הגיע שעת-העבודה.
הבנות מתייצבות בקדמת הבמה לתחילת השיר המפורסם ביותר במחזמר, Big Spender - בזבזן גדול.
הלן וניקי מנסות לנחם את צ'ריטי על חסרונו של צ'ארלי דרך השיר - "נאום מונולוג של צ'ריטי".
ברחוב, לאחר העבודה, צ'ריטי תורמת את כספהּ לכל קבצן המגיח מולה ברחוב, עד אשר היא מבינה כי נותרה ללא פרוטה.
באותו הרגע, כוכב הקולנוע ויטוריו וידאל יוצא בסערה ממועדון ה"פומפיי", בעודו רודף אחרי הפילגש שלו - אורסולה.
אורסולה מסרבת לחזור ולהיכנס עם ויטוריו למועדון, כשהלה בתגובה לוקח את צ'ריטי במקומה ונכנס עימה למועדון.
בתוך המועדון האקסקלוסיבי, הרקדנים מציגים את הסגנון המוטרף והעכשווי ביותר "The rich man's frug".
לתדהמת כל הנוכחים במועדון, ויטוריו וידאל המפורסם נמצא בלווית צ'ריטי האנונימית.
צ'ריטי מנסה להשכיח ממנו את המחשבות על אורסולה ולבסוף הוא מציע לה לרקוד.
אך מכיוון שצ'ריטי לא אכלה פירור משעות הבוקר, היא מתעלפת.
הרקדנים שמסביבה מסכימים פה-אחד כי עליה לשכב ולנוח.
בתגובה, ויטוריו וידאל שואל: "היכן?" וצ'ריטי חוזרת להכרה ובשארית כוחותיה עונה: "אצלך...
שוכבת על מיטתו של ויטוריו, צ'ריטי טוענת כי אינה רעבה יותר.
היא מודה כי היא רקדנית בתשלום, וטוענת כי הסיבה לכך היא "האצבע ההפכפכה של הגורל".
ויטוריו אחוז הלם מחוש-ההומור והכנות של צ'ריטי ואילו היא, מתוך הערצה לוויטוריו, מבקשת ממנו תמונה חתומה כהוכחה ניצחת עבור חברותיה לכך שאכן בילתה בדירתו.
בעוד ויטוריו מחפש בחדר הסמוך חפצים ישנים שקיבל במתנה מהסרטים בהם השתתף, צ'ריטי רואה בעצמה כמי ששפר עליה מזלה, ובמילותיה, "אילו חברותיי יכלו לראותי כעת".
אך בעודה בדירתו של ויטוריו, אורסולה מגיעה כדי להתנצל על קנאותהּ וצ'ריטי נאלצת להסתתר בתוך ארון הבגדים כדי שזו לא תראה אותה.
בעוד אורסולה וויטוריו מקיימים יחסי מין, צ'ריטי נאלצת להסתכל מתוך הארון ולהמתין עד שבבוקר שלמחרת, היא מובלת החוצה על ידי ויטוריו המובך מהסיטואציה אליה נקלעו.
כאשר צ'ריטי חוזרת למועדון הריקודים ומספרת לחברותיה על ליל אמש, אלו מאוכזבות לגלות כי לא הצליחה להוציא עוד פריטים מוויטוריו.
ניקי מכריזה כי אינה מתכננת להמשיך לעבוד בעבודה הנוכחית הזו עד שארית חיה, וממריצה את שאר הבנות לחשוב על קריירות חלופיות, כפי שהדבר בא לידי ביטוי בשיר "חייב להיות דבר-מה יותר טוב מזה!".
אך הרמן, המנהל, מחזיר אותן אל המציאות.
עם זאת, צ'ריטי מחליטה לחפש אחר השכלה תרבותית ב-YMHA (המרכז הקהילתי היהודי) ברחוב 92, בו היא נתקעת במעלית עם אוסקר לינדקוויסט הביישן.
בעודה מנסה להרגיעו, צ'ריטי מגלה כי אוסקר אינו נשוי.
לאחר שהצליחה לגרום לאוסקר להתגבר על הקלסטרופוביה שלו (בשיר, "אני האינדיבידואל הכי אמיץ") הן צ'ריטי והן אוסקר גם יחד, נלחצים כאשר גם האורות במעלית כבים.
אוסקר וצ'ריטי נחלצים מן המעלית וצ'ריטי חוזרת לעבודתה במועדון.
אוסקר מזמין את צ'ריטי להתלוות אליו לכנסייה, וזו מסכימה בהיסוס.
בעודם פוסעים תחת גשר מנהטן לעבר הכנסייה, נשמע מרחוק בכי-העילפון של האדם הבא להיתקע במעלית.
כנסיית "קצב החיים" מסתברת כהעמדת-פנים חיצונית לתרבות ההיפים (אז מבוצע במחזמר השיר "קצב-החיים").
פשיטה של המשטרה מפזרת את האספה ובנסיעה הביתה ברכבת-התחתית, אוסקר מציע לצ'ריטי להיפגש בשנית ומנסה לנחש במה היא עוסקת, תוך שהוא מחליט כי היא עובדת בבנק.
צ'ריטי משקרת בתגובה וממציאה לעצמה עבודה.
אוסקר מנשק את ידה ומכנה אותה "צ'ריטי המתוקה" (ואז מבוצע השיר "צ'ריטי המתוקה").
לאחר כשבועיים, אוסקר וצ'ריטי עדיין ממשיכים לצאת יחד, כשצ'ריטי ממשיכה להסתיר מאוסקר את מקצועה.
בלונה פארק הם נלכדים שוב כאשר אחד המתקנים נשבר.
הפעם, אוסקר רגוע ושלו ואילו צ'ריטי מבועתת, חוששת שמא תתחיל להיות תלויה בו.
היא אף מאבדת עשתונות כאשר היא חושבת לספר לו על מקום עבודתה האמיתי.
בעוד הקהל מביט בזוג, הם מתנשקים.
במועדון בו היא עובדת, בערב ריק מאדם, צ'ריטי נכשלת ללכוד לקוח.
מאידך, בטיימס סקוור, היא תוהה איזו אלטרנטיבה נוספת יש לה (אז מבוצע השיר "לאן אני הולכת?").
צ'ריטי שולחת מברק לאוסקר ומבקשת לפגוש אותו.
היא מודה שהיא רקדנית בתשלום והוא מודה שהוא כבר יודע, שכן הוא עקב אחריה למועדון וצפה בה רוקדת אך הדבר לא מפריע לו והוא מעוניין להינשא לה.
חשה הקלה ומרוממת, צ'ריטי עוזבת (אז נשמע השיר "אני תזמורת כלי נשיפה"), אורזת את חפציה במזוודה ושמה שלט "כמעט נשואה".
לאחר מסיבת פרידה במועדון הריקודים (עם השיר "אני אוהבת לבכות בחתונות"), צ'ריטי ואוסקר פוסעים בפארק, כשלפתע אוסקר מודיע כי לא יוכל להמשיך בהכנות לחתונה, כיוון שאינו מפסיק לחשוב על ה"גברים האחרים".
לבסוף, הוא דוחף אותה אל האגם ובורח.
לאחר שיצאה מהאגם, צ'ריטי פונה ישירוֹת לקהל, ושואלת "האם גם לכם היו כאלה ימים?".
צ'ריטי שמבינה, כי בניגוד לצ'ארלי, אוסקר לא גנב לה את התיק, מושכת בכתפייה ומבצעת רפריזה לריקוד הפתיחה.
הבמה מחשיכה עד שנגלים נורות ניאון בצורת אותיות: "והיא חיה...
היית צריך לראות את עצמךָ
אילו חברותיי יכלו לראותי כעת
חייב להיות דבר-מה יותר טוב מזה!
אני האינדיבידואל האמיץ ביותר (רפריזה)
צ'ריטי הופ וולנטיין (ובתרגום מאנגלית: צדקה תקווה ולנטיין) - הבחורה שרצתה להיות נאהבת.
אוסקר לינדקוויסט - בחור עמו צ'ריטי מתיידדת ולבסוף בו היא גם מתאהבת.
צ'ארלי - בן זוגה של צ'ריטי בתחילת המחזה, והשם המקועקע על גופה.
ניקי והלן - חברותיה הקרובות ביותר של צ'ריטי במועדון הריקודים בו שלושתן עובדות.
הרמן - הבעלים הקשוח של המועדון, הבוס של צ'ריטי.
ויטוריו וידאל - כוכב קולנוע איטלקי מפורסם.
אורסולה מארש - בת זוגו של ויטוריו.
אבא'לה (דאדי) בּרובּק - מנהיג כנסיית "קצב החיים".
צ'רטר חוקי (תעודת היתר, או פשוט "צ'רטר") הוא הענקת סמכות או זכויות, במסגרתה המעניק מכיר רשמית בזכותו של המקבל לממש את הזכויות האמורות.
משתמע מכך כי המעניק משאיר בידיו עליונות או ריבונות, ושהמקבל מודה במעמד מוגבל או נחות במערכת היחסים.
זהו המובן שבו צ'רטרים הוענקו היסטורית.
בשימוש המודרני במונח נשמרו הן המובן ההיסטורי של מסמך המעניק זכויות או סמכויות (למשל "צ'רטר האומות המאוחדות", המהווה את חוקת האו"ם), והן משמעות רחבה יותר של "הרשאה" או "היתר", למשל ב"טיסת צ'רטר".
מקור המונח יווני - χάρτης (כָארְטִיס, שכבת פפירוס).
מן היוונית עבר המונח ללטינית (charta) וממנה לשפות רומאניות ("שפות לטיניות") שונות.
לאנגלית נכנס המונח charter מ-"charte" בצרפתית עתיקה.
צ'רטר מלכותי, אשר שימש במונרכיות כהכרה רשמית בקיומן של ערים, מהווה אף הוא סוג של צ'רטר חוקי.
צ'ריטי וייקפילד היא שחקנית אנגלייה.
כשהייתה תינוקת עברה עם אמה, קרוליין, לספרד לעיר ל'אמפויה (L'Ampolla) שבקטלוניה.
הן חזרו לאנגליה כשהייתה בת ארבע.
לווייקפילד יש אחות למחצה בשם אוליביה.
סבה מצד אמה היה השחקן ג'יימס הייטר .
וייקפילד למדה בקולג בקסהיל, ובין השנים 2000 ל-2003 למדה משחק בבית הספר לדרמה באוקספורד.
בנוסף למשחק היא גם מנגנת בכינור ויש לה קול סופרן.
הופעת הבכורה של וייקפילד על המסך הייתה בשנת 2004 בסרט "".
היא כיכבה בהפקה של BBC One של אגדות ילדים בפרק "רפונזל", בה גילמה דמות של שחקנית טניס צעירה בשם "רפונזל".
היא שיחקה גם בדרמה "חדר מיון 1907".
בתיאטרון הופיעה וייקפילד במחזה "Yesterday Was a Weird Day" העוסק בפיגועים בלונדון שהתרחשו בשנת 2005. היא שיחקה בתפקיד קונסטנס במחזה "שלושת המוסקטרים" בתיאטרון בריסטול אולד ויק, ובתפקיד איליין במחזה "הבוגר" בתיאטרון ניו ויק.
היא זכתה לשבחים על הופעתה בתפקיד סוזן במחזה "Baby with the Bathwater" שהוצג בתיאטרון אולד רד ליון.
ב-2008 השתתפה בסיבוב הופעות בהפקה מחודשת של המחזה "המעגל" מאת סומרסט מוהם בפסטיבל התיאטרון של צ'יצ'סטר.
עוד ב-2008 שיחקה בפיילוט לסדרה הקומית "פרדי".
וייקפילד הופיעה בסדרת הדרמה "Any Human Heart" של ערוץ 4, ושיחקה בתפקיד הראשי בסרט האפל הבריטי "Scar Tissue".
במרץ 2012 לוהקה לסדרה "Mockingbird Lane", חידוש של הסדרה "The Munsters", עבור רשת NBC.
ב-2015 הופיעה וייקפילד בתפקיד מרי בוליין בסדרת הדרמה "וולף הול" של BBC2. עוד שיחקה בדרמה של NBC בשם "The Player" יחד עם פיליפ וינצ'סטר ווסלי סנייפס.
צ'רי לורנס מורגה היא מחזאית, משוררת וכותבת מסות, המגדירה את עצמה כלסבית, פמיניסטית ופעילה חברתית צ'יקאנה.
תחומי העניין המרכזיים שלה הם הצמתים של מגדר, מיניות וגזע ובמיוחד יצירה תרבותית של נשים של צבע.
בעבודתה היא אורגת שירה, פרוזה וכתיבת זיכרונות.
כמו כן, מורגה מלמדת כתיבה יצירתית, עוסקת בתיאטרון צ'יקאנו-לטינו, מלמדת לימודי ילידים, כותבת מחזות ועוד.
מורגה היא אמנית המשכן באוניברסיטת סטנפורד (מאז 2008), במחלקות הדרמה, הספרדית והפורטוגזית ועוסקת בתיאטרון ואומנויות במה ובמחקרים השוואתיים בתוכנית לחקר גזע ומוצא אתני.
בשיתוף עם גלוריה אנזלדואה, מורגה ערכה את הספר This Bridge Called My Back: Writings by Radical Women of Color, שיצא לראשונה בשנת 1981 וזכה בפרס בשנת 1986.
צ'רי מורגה נולדה בשם צ'רילורנס, כבת תערובת לאמה, אלווירה מורגה, אמריקאית ממוצא מקסיקני (נולדה בקליפורניה ב-1914) ולאביה ג'וזף לורנס, קנדי-אמריקאי (נולד בסן-פרנסיסקו ב-1926), שבא ממשפחה קטנה ו"אומץ" על ידי הצד המקסיקני של המשפחה.
אביה שנולד כבן למשפחת סלאטר אימץ את שם משפחתו של אביו החורג, לורנס (Lawrence).
מאוחר יותר, בסוף שנות ה-70, היא אימצה את שם המשפחה של אמה, מורגה, מכיוון שלורנס לא היה אפילו השם האמיתי של אביה וגם מפני שהקשר למשפחת אמה היה חזק בהרבה ואלה היו הקשרים שאיתם הייתה מזוהה.
היא שמרה על השם לורנס כשם אמצעי.
מורגה נולדה בוויטייר, קליפורניה וחיה עם משפחתה במזרח לוס אנג'לס בשכנות לסבתה, אֵם אמה (שמוצאה בסונורה שבמקסיקו), ובקרבת בני משפחה רבים נוספים.
הזהות והזיקה וכן עבודתה ויצירתה, של מורגה מושפעות במידה רבה ממשפחתה המורחבת ובעיקר מאמה שהייתה דמות חזקה ומספרת סיפורים מוכשרת, אף על פי שלא ידעה לקרוא ולכתוב היטב.
היא כותבת "לקחתי את חייה של אמי לתוך לבי".
היא אומרת שהתחושה שהנפש שלה באה מהאהבה של אמה, דודותיה אחייניה ושאר בני המשפחה המורחבת הכוללת מאות אנשים.
זהותה של מורגה מושפעת במידה רבה מהיותה בת תערובת לאב לבן ולאם ממוצא מקסיקני.
במאמרה "La Guera" (שמשמעותו: בהירת העור) שהופיע בספרה This Bridge Called My Back היא אומרת: "מהי האחריות שלי כלפי השורשים שלי, הן הלבנים והן החומים?
כלפי דוברי אנגלית ודוברי ספרדית?
אני אישה עם רגל כאן ורגל שם ואני מסרבת לפיצול בין שני העולמות.
היא הבינה שלעורה הבהיר יש ערך במשפחתה וזאת הסיבה שבגללה היא נחשבה בעיני הסביבה לחכמה יותר.
עם זאת, היה כל הזמן מעין חשד שהיא 'תבגוד' במקסיקניות שלה.
אך כל מה שרצתה זה להיות כמו שאר בני משפחתה.
עבור אמה, המשמעות של להיות צ'יקאנה היא להיות "פחות" ולכן דחפה את ילדיה להיות "יותר אמריקאים" באמצעות השכלה ועבודה קשה, על מנת להחלץ מעוני ומנבערות.
זאת מפני שלדעתה ככל שיצליחו ביעילות רבה יותר להיות חלק מ"העולם-הלבן" עתידם יהיה מובטח והיא קיבלה עידוד ממשפחתה להזדהות עם הזרם המרכזי.
מורגה ובני דורה הצ'יקאנים היו דור ראשון של לומדים והראשונים מתוכם שיצאו ללימודים גבוהים.
הזהות שממנה לא יכלה להימלט הייתה הזהות הלסבית.
ההכרה בלסביות שלה גרמה לה להבין שיש לה זהות שאינה קשורה לצבע העור.
היא ידעה שהיא 'שונה' מגיל צעיר מאוד וכבר בגיל 11 הבינה שהיא נמשכת לנשים וזה הפחיד אותה מאוד.
מורגה מספרת שחשבה ששוכנים בה שדיםוהרגישה שהיא חוטאת, מכיוון שלכנסייה הייתה עמדה נוקשה לגבי חטא ההומוסקסואליות.
כתוצאה מכך היו לה סיוטים רבים במהלך שנות ההתבגרות.
בזמן הלימודים בבית ספר התיכון היא הדחיקה את נושא המיניות שלה אך לאחר שחוותה יחסים הטרוסקסואליים היא הבינה שהיא לסבית.
באותה תקופה היא פחדה שהחשיפה תגרום לה לאבד את כל משפחתה.
לאחר שמורגה סיימה את המכללה והתחילה להיות פעילה מבחינה מינית, היא נחשפה לראשונה כלסבית בפני אמה, כי לא יכלה להכחיש ולהסתיר את זה יותר.
היא אף פעם לא שמעה את המילים צ'יקאנה ולסבית באותו משפט, אלא כביטוי גנאי, לכן כשכתבה את זה כדי לתאר את עצמה היא חשבה שהיא הולכת לגיהנום למרות הפחד שלה לספר והקושי של אמה לשמוע את הגילוי, היא קיבלה אותה.
היא כותבת: "מגע של אישה הסעיר את דמי.
אלוהים אף פעם לא סלח לי, אבל אמי סלחה".
חשיפת הסוד גרמה לה לתחושת שחרור גדולה ואפשרה לה לראשונה לכתוב ללא סודות.
ברגע שהיא הצליחה לגשר על הפער בין המשפחה שלה ובין מי שהיא אמורה להיות, היא הרגישה שהיא יכולה להתחיל לעשות דברים בעלי משמעות בחייה.
רק לאחר שמורגה נחשפה כלסבית היא התחילה לקשר בין זה לבין צורות אחרות של דיכוי, כולל הזכות שלה להיות צ'יקאנה.
לדבריה, צ'יקאנה הוא מושג פוליטי.
זוהי תנועה של אמריקאים ממוצא מקסיקני שמצהירים על זכותם לחיות בארצות הברית.
התנועה הצ'יקאנית עלתה יחד עם תנועות לשחרור השחורים והתנועות לזכויות נשים בארצות הברית באמצע שנות ה-60 של המאה ה-20. זמן קצר אחרי שסיימה את לימודיה במכללה בלוס אנג'לס היא הבינה שהסיבה עיקרית לניכור המוחלט ולפחד שלה מפני בני כיתתה היה מושרש תחת מעמד ותרבות.
אחרי שהזדהתה כלסבית ונוצר בינה לבין אמה קשר אוהד, היא החלה להבין את הדיכוי של אמה בשל היותה עניה, חסרת השכלה וצ'יקאנה.
היא נבהלה כשהבינה שהפנימה את אותה גזענות ואת תחושת הנחיתות המעמדית, כשאובייקט הדיכוי אינו נמצא מחוצה לה, אלא מתחת לעור שלה לטענתה, אי אפשר להבין בעיות של סקסיזם וגזענות מנקודת מבט תאורטית בלבד, אפשר להבין אותן רק דרך החוויה האישית של הדיכוי.
התודעה הפמיניסטית של מורגה התפתחה בשנותיה המוקדמות בתוך החוויה המשפחתית, כשראתה "את הנשים עובדות ללא הרף והגברים מתנהגים כמו מלכים".
היא ראתה את ההבדל הגדול בין החופש של הגברים לעומת הנשים.
"רציתי להיות כמו אח שלי, שהיה יכול לעשות כל מה שבא לו".
אבל דווקא אחותה היא זו שהציגה לראשונה בפניה את הרעיון הפמיניסטי כשהכירה לה את ספרה של בטי פרידן: "המסתורין הנשי".
דרך המעורבות בתנועת הנשים מורגה התחילה להבין כיצד גזענות ואפליה מעמדית וגם הדיכוי שלה כאישה, פועלים בתוך ההקשר התרבותי הספציפי.
"לנו הנשים יש את אותו סיוט, כי כל אחת מאיתנו היא גם מדוכאת וגם מדכאת.
אנחנו פוחדות לראות כיצד הכשלנו אחת את השנייה ואיך הפנמנו את הערכים של המדכא לתוך ליבנו והפנינו אותם כנגד עצמנו וכנגד כל אחת מאיתנו".
לראשונה הבינה מורגה באופן עמוק ש"דיכוי הוא לא עניין אינדיבידואלי, אלא ממוסד".
כשהתחילה ללמוד פמיניזם היא הבינה שהפמיניזם הלבן לא מייצג אותה וזה הביא אותה לחפש זרם פמיניסטי שייצג גם נשים של צבע.
מורגה סיימה לימודי תואר ראשון בספרות אנגלית בשנת 1974 במכללת "Immaculate Heart College" בלוס אנג'לס, קליפורניה והתחילה לעבוד כמורה בארגון שנקרא Break Away, בית ספר חופשי לנשים.
לאחר מכן הצטרפה לארגון כותבות פמיניסטיות (Feminist Writers Guild), שם פגשה את גלוריה אנזלדואה והתחילה את כתיבתה.
בסן פרנסיסקו היא פגשה נשים רבות שתרמו להשכלתה הפמיניסטית שהתפתחה סביב הנושא התרבותי.
בשנים 1977–1980 היא עבדה עם אנזלדואה בברקלי ובסן פרנסיסקו.
בשנים אלו היא גם למדה לימודי נשים וכתיבה פמיניסטית לתואר שני באוניברסיטת סן פרנסיסקו סטייט (San Francisco State University) והעמיקה את השכלתה הפמיניסטית.
ב-1979 התחילה מורגה לעבוד עם אנזלדואה על כתיבת הספר This Bridge Called My Back: Writings by Radical Women of Color, שהוגש כעבודת מאסטר לתואר השני ספר זה שפורסם לראשונה בשנת 1981 יצא לאור שוב, לאחר 35 שנים, בשנת 2015, והוא המפורסם ביותר מבין עבודותיה.
מורגה מתארת את ספרה כ"זהו מפגש מורכב של זהויות - גזע, מעמד, מגדר ומיניות - שהם חלק ממערכת הדיכוי והשחרור של נשים של צבע".
העבודה על הספר הייתה בעלת משמעות עבור מורגה, בביסוס הזהות שלה.
עם פרסומו, הספר השפיע באופן משמעותי על מספר תחומים, במיוחד על תחום לימודי הנשים, בזכות ההצעה להתבוננות מחודשת על השיח הלבן וההטרוסקסואלי של הפמיניזם, והפנה תשומת לב לנשים כהות-עור בתוך התנועה הפמיניסטית.
הספר יצא בהוצאת "Kitchen Table Press", ההוצאה העצמאית הראשונה של נשים של צבע.
המונח "נשים של צבע" (Women of Color)פותח בשנת 79–1978 על ידי הנשים שהשתתפו בכתיבת הספר ומטרתו הייתה ליצור הבחנה בין הנשים הלבנות לבין נשים בנות המיעוטים השונים בארצות הברית; נשים שמוצאן מאמריקה-הלטינית, נשים שחורות, אסייתיות ועוד.
לאחר שהות של שלוש שנים בניו יורק מורגה חזרה לקליפורניה מסיבות אישיות ופוליטיות.
היא הרגישה שכדי לקדם את עבודת המחזאות היא חייבת להיות בסביבת קהילת הצ'יקאנה.
בשנות ה-90 של המאה ה-20, מורגה הרחיבה את פעילותה והפנתה את האנרגיה היצירתית והחזון הפוליטי שלה לתחום התיאטרון וכתיבת מחזות, כולל התמחות של שש שנים בתיאטרון בראבה בסן פרנסיסקו.
בכל עבודותיה של מורגה קיימת מחויבות מוחלטת להשמעת הקול הפמיניסטי והקולות הילידים והלהט"בים.
הדמויות במחזותיה הן דמויות הלקוחות מחיי היום-יום של הקהילה שלה; צ'יקאנוס, עובדים-מהגרים, לסביות וילידים ורק לעיתים רחוקות דמויות מהזרם המרכזי.
לדבריה, החשיבות של מחזות אלה היא "השיקוף של מורכבות החיים כפי שהם חווים אותה כבני אנוש".
בנוסף לעבודתה בסטנפורד מורגה היא גם אחת מהחברות המייסדות של "La Red Xicana Indígena", קבוצה תמיכה הפועלת בתחומי החינוך, התרבות וזכויות בינלאומיות ומקומיות של נשים וילידים.
מורגה רואה את עצמה כמחויבת להמשך ההוראה של דור הצעיר וליצירת תחושת משפחה בקרב הקהילה הצ'יקאנית.ככותבת צ'יקאנית מורגה מגדירה שפה כנשק להעצמה וככלי כנגד דיכוי ואומרת שהיא כותבת כנגד שתיקה וטאבו.
לדבריה, המטרה בכתיבתה היא לרפא על ידי יצירת שינוי, אפילו קטן, בחשיבה של האנשים.
כתיבתה של מורגה חוקרת את מורכבות היחסים שבין הזהות המינית והתרבותית שלה, ומנסה לחשוף את הדואליות והסתירות שטבועות במורשת הדו-תרבותית שלה, במדינה הטרוסקסואלית, פטריארכלית ואנגלוצנטרית.
כמו כן היא עוסקת בפוליטיקה רדיקלית על מנת להתמודד מול ההשפעות המתמשכות של הקולוניאליזם.
היא מקדישה את עצמה לחשיפת מה שהיא מזהה כארבעת הכוחות המשלבים דיכוי נשים כמוה: סקסיזם, גזענות, אפליה מעמדית והומופוביה.
כתיבתה של מורגה אשר התמודדה עם נושאים של מגדר, מוצא אתני ומעמד ממשיכה להשתנות ולהפוך לביטוי הולך ומעמיק בנושאים אלו.
ככותבת מסות פוליטיות וספרותיות פרסמה מורגה ספרים רבים ואוספים וזכתה בפרסים רבים על כתיבתה.
ספרה Loving in the War Years: Lo Que Nunca Pasó Por Sus Labios שנחשב לקלסיקה של ספרות פמיניסטית-צ'יקאנית מאז פרסומו ב-1983. זוהי אנתולוגיה של שירים וקטעי פרוזה שבה היא מצהירה על היותה לסבית-צ'יקאנה ובין שאר נושאים הספר מתאר את התפתחותה הפוליטית של מורגה.
ספרה The Last Generation שפורסם ב-1993 הוא עבודה אישית ופוליטית המדברת על הבנייה מגדרית, מיניות, גזע, אמנות, לאומיות ופוליטיקה של הישרדות.
הספר מתעד התבוננות מורחבת של אמהות לסבית-צ'יקאנית.
כמו כן הספר מתאר יחסים להט"בים, קתוליות מקסיקנית, טקסים אינדיאנים ועוד.
מורגה עובדת באזור סן פרנסיסקו ומחזותיה הוצגו ברחבי ארצות הברית.
ההפקה של Heroes and Saints משנת 1992 זכתה בפרסים רבים על התסריט המקורי הטוב ביותר.
המחזה Heart of the Earth הוא עיבוד של מורגה למחזה של פופול (וו Popol Vuh) על מיתוס הבריאה של תרבות המאיה.
New Fire: To Put Things Right Again עלתה בשנת 2012 בתיאטרון בראבה בסן פרנסיסקו.
בעבודה זו מורגה שיתפה פעולה עם האמנית החזותית סיליה הררה רודריגז ויותר משלושת אלפים איש חזו ביצירתן, רובם לא מהזרם המרכזי, אלא אנשים של צבע, להט"בים, ילידים ועוד.
מורגה כתבה והעלתה מחזות נוספים וזכתה בפרסים רבים.
המחזה Mathematics of Love זכה בפרס ויעלה בהצגת בכורה ב-2017 בסן פרנסיסקו.
מועדון כדורגל נשים "צ'רטנובו" הוא מועדון כדורגל נשים מקצועני, משכונת צ'רטנובו שבעיר מוסקבה המתמודדת באליפות רוסיה בכדורגל נשים.
בשנת 2016 שתי כדורגלניות של המועדון נאדז'דה קרפובה ומרגריטה צ'רנומירדינה התחלקו בתואר "מלכת השערים של העונה", אך הקבוצה הגיעה רק למקום הרביעי.
הקבוצה העפילה עד לשלב גמר הגביע הרוסי בכדורגל נשים בעונת 2017, אך הפסידה לצסק"א מוסקבה בתוצאה 1:0.
בעונת 2019/2020 השתתפה לראשונה בליגת האלופות לנשים והעפילה עד לשלב 16 האחרונות.
אליפות רוסיה בכדורגל נשים: מקום שלישי 2016, מקום שני 2017
קבוצת הקטרגל של המועדון זכתה באליפות רוסיה בקטרגל נשים בשנים 2004, 2005, 2006.
צ'רי A11 היא מכונית משפחתית המוגדרת כמכונית קומפקטית, מתוצרת יצרנית הרכב הסינית צ'רי (שם מלא: "Chery Automobile Co., Ltd", בסינית: 奇瑞汽车股份有限公司) אשר יוצרה בסין בין השנים 1999–2006 ומיוצרת בירדן משנת 2008 ועד היום.
מכונית ה"צ'רי A11" יוצאה למצרים.
מערכת סטריאו AM / FM כולל CD
צ'רי A5 היא מכונית משפחתית המוגדרת כמכונית קומפקטית, מתוצרת יצרנית הרכב הסינית צ'רי (שם מלא: "Chery Automobile Co., Ltd", בסינית: 奇瑞汽车股份有限公司) אשר יוצרה בסין בין השנים 2006–2010.
דגמי "צ'רי A5" מיוצרים בתצורות: מנוע בעירה פנימית ובתצורת הנעה היברידית (מנוע מסוג "VVT").
דגם "שרי A5" הוא הדגם הראשון בעלי מנוע הנעה היברידית המיוצר בסין.
מנוע בנזין - 2.0 ליטר
מנועי הנעה היברידית (שני סוגי מנועים, מנוע בעירה פנימית עם מנוע חשמלי)
מנוע קדמי - מנוע הנעה קדמית
במבחני הריסוק של "C-NCAP" זכה הדגם ל-3 כוכבים
בשנת 2006, בסין הוצגה גרסה היברידית של הדגם הקרויה: Chery A5 ISG
צ'רי E5 היא מכונית משפחתית המוגדרת כמכונית קומפקטית, מתוצרת יצרנית הרכב הסינית צ'רי (שם מלא: "Chery Automobile Co., Ltd", בסינית: 奇瑞汽车股份有限公司) אשר יוצרה בסין בין השנים 2011–2016.
בנוסף, יוצר דגם "צ'רי E5" באיראן.
צבעים: שחור, לבן, אפור, כסוף, זהב (בסין)
צ'רי A15 היא מכונית משפחתית המוגדרת כמכונית קומפקטית, מתוצרת יצרנית הרכב הסינית צ'רי (שם מלא: "Chery Automobile Co., Ltd", בסינית: 奇瑞汽车股份有限公司) אשר יוצרה בסין בין השנים 2003–2010.
בנוסף דגם ה-"צ'רי A15" יוצר באוקראינה על ידי "ZAZ" וברוסיה על ידי יצרן הרכב הרוסי "Avtotor" ויצרן הרכב "TagAZ" (בין השנים 2006–2008).
נפח מכל דלק – 60 ליטר
צ'רי QQ6 היא מכונית סופרמיני המוגדרת כמכונית עירונית, וקומפקטית מתוצרת יצרנית הרכב הסינית צ'רי (שם מלא: "Chery Automobile Co., Ltd", בסינית: 奇瑞汽车股份有限公司) אשר יוצרה בין השנים 2006–2010.
בין השנים 2010 — 2013 יוצרה גרסה של דגם "צ'רי QQ6" שהייתה קרויה "Chery Cowin 1".
מלבד לייצור דגמי "שרי QQ6" בסין, דגמי "צ'רי QQ6" יוצרו במצרים ובאיראן.
דגמי יוצאו לצ'ילה, קולומביה, אוקראינה.
צ'רי QQme היא מכונית סופרמיני המוגדרת כמכונית עירונית, וקומפקטית מתוצרת יצרנית הרכב הסינית צ'רי (שם מלא: "Chery Automobile Co., Ltd", בסינית: 奇瑞汽车股份有限公司) אשר יוצרה בין השנים 2009–2011.
דגם "צ'רי QQme" הוצג לראשונה בתערוכת המכוניות הבינלאומית בשאנגחאי בשנת 2009.
צמיג רזרבי - גודל מלא.
צ'רי אריזו M7 הוא מיניוואן המוגדר קומפקטי מתוצרת יצרנית הרכב הסינית צ'רי (שם מלא: "Chery Automobile Co., Ltd", בסינית: 奇瑞汽车股份有限公司) אשר מיוצר משנת 2015 ועד היום.
דגם "צ'רי אריזו M7" הוצג לראשונה בתערוכת המכוניות הבינלאומית בשאנגחאי בשנת 2015.
צ'רי טיגו 5x הוא קרוסאובר המוגדר קומפקטי מתוצרת יצרנית הרכב הסינית צ'רי (שם מלא: "Chery Automobile Co., Ltd", בסינית: 奇瑞汽车股份有限公司) אשר מיוצר משנת 2017 ועד היום בסין וברזיל (הרכבה על ידי יצרנית הרכב הברזילאית "Grupo Caoa" ).
צ'רי V5 הוא מיניוואן המוגדר קומפקטי מתוצרת יצרנית הרכב הסינית צ'רי (שם מלא: "Chery Automobile Co., Ltd", בסינית: 奇瑞汽车股份有限公司) אשר יוצר בסין ובמלזיה בין השנים 2006–2015.
צ'רי אריזו 3 היא מכונית משפחתית המוגדרת כמכונית קומפקטית, מתוצרת יצרנית הרכב הסינית צ'רי (שם מלא: "Chery Automobile Co., Ltd", בסינית: 奇瑞汽车股份有限公司) אשר מיוצרת משנת 2014 בסין.
צ'רי E3 היא מכונית משפחתית המוגדרת כמכונית קומפקטית, מתוצרת יצרנית הרכב הסינית [[צ'רי (יצרנית רכב)|צ''רי]] (שם מלא: "Chery Automobile Co., Ltd", בסינית: 奇瑞汽车股份有限公司) אשר יוצרה בין השנים 2013–2015 בסין.
מנוע קדמי - מנוע הנעה קדמית.
ביולי 2017 עבר דגם "שרי E3" מתיחת פנים.
צ'רי A1 היא מכונית סופרמיני מתוצרת יצרנית הרכב הסינית צ'רי (שם מלא: "Chery Automobile Co., Ltd", בסינית: 奇瑞汽车股份有限公司) אשר יוצרה בין השנים 2013–2017 בסין.
בנוסף יוצרו דגמי "צ'רי A1" באיטליה, מצרים, ונצואלה, אורוגוואי ברישיון.
מחוז משנה צ'ריקאו (בבלארוסית: Чэрыкаўскі раён; ברוסית: Чериковский район) הוא אחד מ-21 מחוזות משנה מנהליים של מחוז מוהילב שבמזרח בלארוס.
מרכזו המנהלי היא העיר צ'ריקאו.
בתקופת עריכת מפקד האוכלוסין של בלארוס (2009) , מנתה אוכלוסיית מחוז המשנה צ'ריקאו 14,875 בני אדם.
האוכלוסייה הצטמצמה ובשנת 2019 נמנו במחוז המשנה 12,960 בני אדם.
טנק הצ'ריוטיר הוא רכב קרבי משוריין בריטי, אשר יוצר בשנות החמישים של המאה ה-20 במטרה לשדרג את כוחו של חיל השריון המלכותי, שעד אז עדיין השתמש בטנק קרומוול.
הטנק הוא למעשה גרסה משודרגת של טנק הקרומוול עם תותח חזק יותר.
לשם תפעול הטנק נדרשים שלושה אנשים.
הצבא הבריטי השתמש בטנק, אך נעשה בו שימוש נרחב יותר באירופה ובמזרח התיכון.
הטנק פותח בשל חשש בריטי בתחילת שנות החמישים מפלישה של הצבא האדום.
הטנק נחשב לטנק שיוט האחרון שנבנה.
מחד, ייצור של טנקי צנטוריון Mk3 היה איטי יותר בהשוואה לזה של תותחים כבדים יותר, והטנק Conqueror ("כובש") , לו תותח חזק יותר, היה עדיין בפיתוח.
הבריטים השתמשו באותה עת בטנקים קרומוול, צנטוריון וקומט, אבל החימוש של הקרומוול היה חלש להתמודד עם זה של טנקים חזקים וחדישים יותר, והיה צורך לצייד את טנק זה בתותח חזק יותר.
לשם כך נעשה שימוש בתותח ה-84 מ"מ של הצנטוריון .
הכלי החדש נקרא בתחילה "FV4101 קרומוול תותח נגד טנקים כבד", אך בהמשך, לפני שנכנס לשימוש, שונה שמו לצ'ריוטיר.
הצפי המקורי לכמות טנקי הצ'יוטיר שתוכננו להיות מיוצרים היה 630, בפועל נוצרו פחות טנקים.
מספר הטנקים הסופי שיוצר אינו ידוע, ויש המשערים שיוצרו 442 טנקים מסוג זה.
צ'ריוטיר Mk 6,7, 7w ,8 : מבוססים על טנקי קרומוול VI ,VII, VIIw ,VIII בהתאמה לפי שמם.
צ'ריוטיר VIIA (קרוי גם מודל A): טנק צ'ריוטיר ללא תותח משודרג יותר שנוסף לחלק מהטנקים במהלך השימוש בהם (וכלל "משחרר גזים" , כך שאלו לא יישארו בתותח לאחר ירי וייכנסו לתוך הטנק).
צ'ריוטיר VIIB (קרוי גם מודל B): טנק צ'ריוטיר שכלל את התותח המשודרג.
צבא אוסטריה השתמש ב-56 טנקים מסוג זה בשנים 1956–1965. צריחים של טנקים אלו קובעו בבונקרי אוסטריים.
צבא ההגנה הפיני רכש 38 טנקי "צ'ריוטיר MK VII מודל B" בשנת 1960, ואלו היו בשימוש עד 1979. הטנקים אוחסנו עד 2007 ואז נמכרו במכירה פומבית.
הירדנים רכשו 24 טנקים מסוג זה עבור גדוד הטנקים השלישי שלהם בשנת 1954. כמה מטנקים אלו נמכרו ללבנון.
צבא לבנון קיבל במקור 43 טנקים כאלה.
בהמשך העביר אותם בשנת 1976 לגורמים לבנוניים או פלסטיניים אחרים.
צבא לבנון הערבי השתמש בכמות לא ידועה מטנקים אלו בין השנים 1976 - 1977.
תנועת אל- מוראביטון השתמשה בכמות לא ידועה של טנקים אלה בין השנים 1976- 1978.
צבא דרום לבנון השתמש במספר לא ידוע של טנקי צ'ריוטיר בין השנים 1976- 1983.
מיליציית הנמרים השתמשה בכמות לא ידועה מטנקים אלה בין השנים 1976 - 1980.
מיליציית הכוחות הלבנוניים השתמשה בכמות לא ידועה של טנקים מסוג זה בין השנים 1980–1993.
הארגון לשחרור פלסטין השתמש בכמה טנקי צ'ריוטיר מלבנון נגד צה"ל בדרום לבנון במהלך מבצע ליטני.
יחידת המתנדבים של הצבא הבריטי (נקראה בעבר "הצבא הטריטוריאלי" או "הכוח הטריטוריאלי") הייתה הגורם העיקרי שהשתמש בטנק זה בבריטניה.
כיום ניתן למצוא טנקים מדגם זה במקומות הבאים:
ניתן למצוא את טנק זה במוזיאון להיסטוריה צבאית שבוינה .
ניתן למצוא את הטנק במוזיאון כלי הרכב הקרביים שבמדינה, בכניסה לאקדמיה הצבאית שבלאפנראנטה ובמטה הבריגדתה הקרלית בשכונת ולקאלה בעיר קובולה .
ניתן למצוא את הטנק ביד לשריון בלטרון (ובעבר גם במוזיאון בתי האוסף לתולדות צה"ל בתל אביב).
הטנק נמצא במוזיאון הטנק בדורסט (יחד עם גרסה אחרת של הטנק).
כמו כן, ניתן למצוא גרסה נוספת של הטנק במבצר פאול ליד קינגסטון על ההול.
צ'ריומושקי הוא ראיון של המחוז הדרום-מערבי של העיר הפדרלית מוסקבה, שברוסיה.
הראיון ידוע בבתי הפאנלים שלו – ה"חרושצ'ובקה" – שנבנו בשנות החמישים והשישים והחל מסוף המאה ה-20 מוחלפים כחלק מפרויקט החלפת דיור.
יש להבחין בין הראיון האדמיניסטרטיבי של צ'ריומושקי לראיון ההיסטורי צ'ריומושקי.
הראיון ההיסטורי של צ'ריומושקי גדול בהרבה מהראיון האדמיניסטרטיבי של צ'ריומושקי, בעל היסטוריה עשירה והוא ממוקם על שטח של כמה ראיונים אדמיניסטרטיביים.
צ'רי הוא סרט פשע משנת 2021 שבוים על ידי האחים רוסו.
בסרט מככבים טום הולנד, סיארה בראבו ואחרים.
צ'רי מתאהב ממבט ראשון בחברתו לכיתה בקולג', אמילי.
הזוגיות שלהם פורחת אבל אמילי מחליטה לעזוב כדי ללמוד במונטריאול.
צ'רי הרוס ומחליט להתגייס לצבא כחובש כדי להימלט משברון לבו.
רגע לפני שהוא עומד לצאת לטירונות, אמילי מבינה שהיא טעתה, ומתוודה שגם היא מאוהבת בצ'רי ושהם מיועדים זה לזה, אך זה מאוחר מדי וצ'רי מתגייס לצבא.
טום הולנד – צ'רי (מבוסס על דמותו של ניקו ווקר)
ג'ק ריינור – פילס וקוק
קלי ברגלנד – מדיסון קובלסקי
פורסט גודלאק – ג'יימס לייטפוט
הסרט הופץ באפל TV פלוס ב-26 בפברואר 2021.
צ'רי טיגו 5 הוא קרוסאובר קומפקטי, המיוצר על ידי צ'רי כחלק מסדרת המוצרים טיגו.
הצ'רי טיגו 5 הושק בנובמבר 2013 בתערוכת הרכב של גואנגזו 2013. מאוחר יותר הושק הצ'רי טיגו 5 בסין ב־28 בנובמבר, ומחירו מתחיל בסביבות 100,000 יואן ל־150,000 יואן.
צ'רי טיגו 5 גדול יותר מצ'רי טיגו 3.
צ'רי טיגו 7 הוא קרוסאובר קומפקטי, המיוצר על ידי צ'רי כחלק מסדרת המוצרים טיגו.
הדור הראשון של צ'רי טיגו 7 הוצג על ידי קונספט ה-SUV של Chery TX במהלך תערוכת הרכב של בייג'ינג 2012, גרסת ההפקה נחשפה במהלך תערוכת הרכב של בייג'ינג בשנת 2016 בסין.
ברכב יש מנוע בנזין 1.5 ליטר ארבע טורבו ומנוע בנזין של 2.0 ליטר.
הייצור צ'רי טיגו 7 הושק מאוחר יותר בשוק הרכב בסין בחודש יולי במחירים של 85,900 יואן – 150,900 יואן, והציבו את צ'רי טיגו 7 מעל צ'רי טיגו 5.
המתיחה הקדמית נחשפה בשנת 2018 שוזכתה לכינוי צ'רי טיגו 7 Fly.
ה"צ'רי טיגו 7 Fly" היה גרסה עיצובית שעשתה שימוש חוזר עבור צ'רי טיגו.
דגם המתיחה הקדמית משתמש במנוע טורבו בנפח 1.5 ליטר המפיק 147 כ"ס ו-210 נ"מ.
תיבת ההילוכים היא תיבת הילוכים כפולת מצמדים בת 6 הילוכים או תיבת הילוכים ידנית בת 6 הילוכים.
באוגוסט 2017 נחשף הקרוסאובר הקומפקטי של קורוס יאנג כגרסה מחודשת לצ'רי טיגו 7. צ'רי מחזיקה במחצית מקורוס אוטו ואילו המחצית השנייה שייכת לחברת ההשקעות סינגפור, קנון הולדינגס.
הקורוס יאנג מעולם לא הושק לשוק, אך בעיצוב שלו נעשה שימוש חוזר כמו צ'רי טיגו 7 FLY.
הדור השני של צ'רי טיגו 7 הופיע לראשונה במהלך תערוכת הרכב של גואנגג'ואו בשנת 2019, אפשרויות המנוע של הדור השני של צ'רי טיגו 7 כללו בתחילה מנוע בנזין טורבו בנזין 1.5 ליטר מוטבע, המפיק 147 כ"ס, מנוע בנזין המפיק 156 כ"ס ומנוע בנזין 1.6 ליטר המפיק 197 כ"ס.
צ'רי טיגו 8 הוא קרוסאובר בגודל בינוני עם 7 מושבים, המיוצר על ידי צ'רי כחלק מסדרת המוצרים טיגו.
הייצור של צ'רי טיגו נחשף במהלך תערוכת הרכב הבינלאומית של בייג'ינג בשנת 2018 בסין למחירים הנעים בין 98,800 יואן ל־142,800 יואן, והציב את צ'רי טיגו 8 מעל צ'רי טיגו 7.
המנוע של צ'רי טיגו 8 הוא מנוע בנזין טורבו 1.5 ליטר.
בדגם של 2019 יש מנוע בנזין טורבו בעל הזרקה ישירה של 1.6 ליטר עם תיבת 7 הילוכים, 197 כ"ס ו-290 נ"מ.
ישנו קו נוסף למוצרים עם מחירים הנעים בין 88,800 יואן ל-155,900 יואן.
באוקטובר 2020 הוצג צ'רי טיגו 8 Plus כגרסה מעודנת יותר בלעדית לשוק המקומי הסיני.
ה- צ'רי טיגו 8 Plus מחזיקה את הקצוות הקדמיים והאחוריים מחדש בשפת העיצוב "Life In Motion 3.0" והיא ארוכה ב-22 מ"מ וגובהה 1 מ"מ מהטיגו 8 הרגיל.
היא זמינה בתצורות של 5-, 6- ו-7 מושבים עם סגסוגות נוספות בגודל 18 ו-19.
הפנים כולל תצוגות כפולות של 12.3 אינץ' עם מערכת האינפוטיינמנט LION4.0 ומערכות סטריאו היקפיות עם 8 רמקולים המסופקות על ידי סוני.
הצ'רי טיגו 8 Plus זמין עם מנוע 1.6 ליטר טורבו המפתח 197 כ"ס (145 כ"ס) ותיבת 7 הילוכים DCT ומנוע 1.5 ליטר טורבו היברידי קל עם 48 וולט חשמל המפתח 156 כ"ס משולבים.
115 קילוואט ו-230 N· משויכים לתיבת הילוכים CVT.
צ'רי היא יצרנית כלי רכב, המבוססת בעיר ווחו שבמחוז אנחווי.
החברה נמצאת בבעלות ממשלתית והיא מתרכזת בייצור מכוניות נוסעים, רכבים מסחריים ומיניוואנים.
בשנת 2024 הייתה צ'רי ליצרן הסיני הרביעי בגודלו עם מכירות של 2,603,916 רכבים ברחבי העולם.
צ'רי אימצה את אסטרטגיית ריבוי המותגים ומחזיקה תשעה מותגים שונים, המיועדים להגיע לקהלים מגוונים, ביניהם צ'רי, אומודה, אקסיד וג'אקו.
צ'רי הוקמה בשנת 1997 והחלה לייצר מכוניות בשנת 1999. החל משנת 2001 היא מייצאת אותם מחוץ לגבולות סין.
כלי הרכב הראשון מתוצרתה הנקרא Fengyun והוא היה מבוסס על SEAT Toledo.
בשנת 2007 החברה החלה בשיתוף פעולה עם קרייזלר.
באותה שנה הוקם מיזם משותף עם קנון הולדינגס שפועל בשם "קורוס".
בשנת 2009 ייצור המכוניות על ידי החברה הגיע ל-509 אלף מכוניות ובשנת 2010 ל-700 אלף.
בהתאם למדיניות הממשלתית, החברה נכנסה לתחום של מכוניות היברידיות ומכוניות חשמליות בשנת 2010.
בנוסף למפעלים בסין, בבעלות החברה מפעלים במצרים, אינדונזיה, איראן, מלזיה, פקיסטן, רוסיה, אוקראינה ומדינות נוספות.
בשנת 2012 נחתם הסכם עם יצרן כלי רכב בריטי "יגואר לנדרובר".
ייצור מכוניות אלו מרוכז במפעל חדש בצ'אנגשו.
צ'רי היא יצואנית הרכב הסינית הגדולה ביותר.
החברה החלה את פעילות הייצוא שלה הרבה לפני יצרנים סיניים אחרים, והחלה לפעול במזרח התיכון כבר בשנת 2001. מאז 2003 היא יצואנית הרכב הגדולה מסין, למעט תקופה קצרה בשנת 2022.
קרסו מוטורס היא היבואנית של צ'רי לישראל.
לקראת סוף שנת 2022 זכה המותג במרכז הרכבים של צה"ל.
בעקבות חששות מריגול, הוחלט לנתק יחידת תקשורת ברכבי המותג וכן לספק לקציני המשרתים בבסיסים מסווגים רכבים מדגם אחר.
צ'רי הייתה ברשימת עשרת המותגים הנמכרים ביותר בשנת 2024 בישראל.
בשנה זו נמכרו כ-6,500 רכבי צ'רי בישראל.
צ'רי אריזו GX (במנדרינית: 艾瑞泽GX, באנגלית: Chery Arrizo GX) היא מכונית משפחתית מתוצרת יצרנית הרכב הסינית צ'רי (שם מלא: "Chery Automobile Co., Ltd", בסינית: 奇瑞汽车股份有限公司), אשר מיוצרת משנת 2018 בסין.
ה-"צרי אריזו GX" היא מכונית סדאן קומפקטית (C-Segment) הממוקמת בטווח היצרן בין "Arrizo 5" הקומפקטית לבין "Arrizo 7" הבינונית.
הצגת המכונית התקיימה בתערוכת הרכב הבינלאומית של בייג'ינג 2018 באפריל 2018, בעוד המכירות בסין החלו באוקטובר 2018. "שרי אריזו GX" מיועדת ל-5 נוסעים בתצורה 4 דלתות סדאן.
דגם "צ'רי אריזו GX" פותח על בסיס הפלטפורמה של דגם "שרי אריזו 5" המיוצר משנת 2016, וחולקת את אותה שלדה בסיסית והמרכב.
המכונית מבוססת על שלדה מודולרית (פלטפורמת M1X).
המרכב נעשה עם פלדה בעלת עמידות גבוהה של 1600 מגה-פיקסל באזור הקדמי ובתווך עמודי A ו- B, ועם פלדת דפורמציה מתוכנתת בשאר השלד.
מבחינה אסתטית, "צ'רי אריזו GX" מובדל מדגם ה-"אריזו 5" הקומפקטי במחיר הנמוך יותר על ידי הצגת השפה העיצובית המעודכנת עם הלוע המאופיין בסורג השחור הגדול בצורת X המשתרע בין האורות לפגושים התחתונים, הפנסים הקדמיים ופנסי הערפל הם גם LED.
החלק האחורי של הדלת האחורית עם רצועת כרונוגרף שעוברת אופקית.
הדלתות נותרו כמו בדגם ה-"ארזיו 5" אך מסגרות הכרום לאורך קשת החלונות הוחלפו.
מנועים: מנועי בנזין בפוזיציה קדמית, מנוע הנעה קדמית.
הבלמים הקדמיים הם דיסק מאוורר והאחוריים דיסק.
תא הנהג חדש לחלוטין הן בשלד לוח המחוונים והן בתנאי שמבטל כמעט את כל הכפתורים שמשאירים רק את החיוני.
הפקדים העיקריים הם חלק ממערכת האינפורמציה החדשה בגודל 7 אינץ' עם מסך מגע עם ניווט משולב, מצלמת וידאו 360 מעלות, קישוריות לאינטרנט 4G, לרדיו, בלוטות', Wi-Fi ,CarPlay ו- Android Auto.
בקרות האקלים משולבות במסך מגע שני בגודל 8 אינץ' LCD.
האבזור מעורבב עם שתי חוגות מעגליות עבור טכומטר ובאמצע מסך LCD בגודל 9 אינץ' שיכול לשחזר את הנווט או פונקציות אחרות של מערכת מולטימדיה כמו המצלמה האחורית.
כל הדגמים זמינים עם שש כריות אוויר, ABS ו- EBD , בקרת יציבות ומשיכה כסטנדרט.
בשנת 2021 עבר הדגם מתיחת פנים, וקרוי: "Arrizo 5 Plus".
הדגם הוצג בשנת 2021 בשתי גרסאות שונות, בשמות: "Xiao Ai" ו- "Ozawa".
שתי הגרסאות השונות כוללות עיצובי פנים קדמיים שונים, בעוד ששתי הגרסאות בעלות אותו עיצוב בדיוק על הצד הצדדי, האחורי והפנים.
החל משנת 2019 הדגם מיוצא להמזרח התיכון ולאמריקה הלטינית שם היא נמכרת כ- "Chery Arrizo 6".
צ'רי Q21 הוא מיניוואן מסחרי מתוצרת חטיבת המסחריות הקלות "קארי" בבעלות יצרנית הרכב הסינית צ'רי (שם מלא: "Chery Automobile Co., Ltd", בסינית: 奇瑞汽车股份有限公司) אשר מיוצר משנת 2009.
"צ'רי Q21" הוא מיניוואן מסחרי המיוצר על ידי קארי (开 瑞 汽车), תת-מותג של המותג צ'רי לייצור טנדרים מסחריים, משאיות, רכבי שטח ומיניוואנים קטנים, שנמכרות בעיקר בערים דרג שלישי ורביעי ובאזורים הכפריים בסין
"צ'רי Q21" הוצג רשמית לציבור באמצע אפריל בתערוכת הרכב בשנחאי 2009.
מחירו של דגם "Chery Karry Youpai" (קרוי גם: "Viewsonic minivan"), בעל ארבע הדלתות מיועד בעיקר לעסקים קטנים ומשתמשים מסחריים אחרים, החל מ־5,100 דולר.
המיקרו-וואן כולל גג גבוה ומעט מאוד כיסוי קדמי ואחורי, כך שהחניה צריכה להיות קלה, אפילו במקומות צרים יחסית.
חלונות חשמל ו-ABS ("מערכת למניעת נעילה בבלימה") הם בין האפשרויות האופציונליות.
4 דלתות + דלת אחורית
נתוני מכירות דגם "yousheng-q21" (בסיס גלגלים ארוך) בין השנים 2011–2012
+נתוני מכירותשנהמדינהיחידות שנמכרו2011הרפובליקה העממית של סין9,528 יחידות2012הרפובליקה העממית של סין3,269 יחידות
צ'רלאק הוא יישוב בסגנון עירוני ברוסיה, במחוז אומסק.
צ'רלאק הוקמה כמאחז, אחד מתוך מספר מאחז אשר הוקמו לאורך נהר אירטיש.
מטרתם של מאחזים אלו הייתה להגן על יישובים רוסים ומסחר.
היישוב הוקם בשנת 1720, במקום הייתה יחידה של עשרים קוזאקים אשר, יחידות במקום התחלפו מעת לעת.
ב-1730 הוחלט ליישב כאן חלק החיילים באופן קבוע.
ב-1745 צ'רלאק הוקמה במקום חדש.
החל מ-1762 בקרבת המקום החלו להתיישב צמיתים.
לקראת המאה ה-20 צ'רלאק כבר היה ליישוב מבוסס, אוכלוסיית המקום עסקה בגידול חיטה ומסחר.
צ'ריקאו (בבלארוסית: Чэрыкаў; ברוסית: Че́риков, צ'ריקוב; ביידיש: טשעריקאָוו) היא עיר בבלארוס, והיא מרכז מחוז-משנה צ'ריקאו במחוז מוהילב.
האזכור הראשון בכתב ליישוב בצ'ריקאו מתוארך לשנת 1460. לאחר הרפורמה המנהלית-טריטוריאלית (בשנים 1565–1566) היא הפכה לחלק ממחוז-משנה אורשה שבפלך ויטבסק.
בשנת 1578 הפכה העיר למרכז כלכלי בכלכלת המחוז.
בתחילת המאה ה-17 קיבלה צ'ריקאו מעמד של עיר.
בשנת 1641 העניקו המלך והדוכס הגדול ולדיסלאב הרביעי לעיר את זכויות מגדבורג ואת סמלה.
עקב חלוקת פולין הראשונה של האיחוד הפולני-ליטאי בשנת 1772, צ'ריקאו הפכה לחלק מהאימפריה הרוסית, ומעמדה הורד לשטעטל.
בשנת 1773, צקריקוב קיבלה בחזרה מעמד של עיר והפכה למרכז מחוזי במחוז מסטיסלבקי.
בשנת 1787 היו 300 בתים בעיר, 2 כנסיות פעלו ובית ספר.
בשנת 1789 נפתח בית ספר דו-כיתתי.
בסוף המאה ה-18 היה מסלול הרכבת של מוגילב-צ'אוסי-קריצ'וב-מסטיסלב דרך צ'ריקאו, במאה ה-19 הכביש המהיר מוסקבה-וורשה עבר דרכה.
בשלב זה, היו בה 3 מזחים על נהר הסוז'; נערכו בה ירידי סוסים, מפעל סוכר.
בעיר הייתה קהילה יהודית והיה לה בית כנסת.
ב-25 במרץ 1918 הוכרזה צ'ריקאו כחלק מהרפובליקה העממית של בלארוס.
ב-1 בינואר 1919 היא הפכה לחלק מהרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הבלארוסית (BSSR).
שטחי צ'ריקאו נכבשו על ידי הרפובליקה הסובייטית הפדרטיבית הסוציאליסטית הרוסית, ובשנת 1924 הוחזרה צ'ריקאו ל-BSSR.
במהלך מלחמת העולם השנייה, מ-17 ביולי 1941 עד 1 באוקטובר 1943 הייתה צ'ריקאו תחת כיבוש גרמני, והוקם בה גטו ליהודי העיר .
בשנים 1962–1965 הייתה חלק ממחוז משנה קרסנופוליה.
צ'רי בולט היא להקת בנות דרום קוריאנית שהוקמה על ידי FNC Entertainment ומנוהלת תחת חברת המשנה שלהם, FNC W.
הלהקה הוכרזה רשמית ב-21 בינואר 2019, עם צאתו של הסינגל הראשון שלהם, Let's Play Cherry Bullet.
כיום, מורכבת הלהקה משבע חברות: האיון, יוג'ו, בורה, ג'יוון, רמי, צ'ארין ומאי.
במקור, הורכבה הלהקה מעשר חברות; מירה, קוקורו ולינלין עזבו את הלהקה בדצמבר 2019.
תחילה, השתתפה האיון בתוכנית ההישרדות "Produce 48" של ערוץ Mnet.
היא סיימה במקום ה-19, ולא נכנסה ללהקת הבנות Iz*One, שנבנתה בתוכנית.
בעברה, הייתה בורה מתלמדת בחברת התקליטים Music K.
בורה, יחד עם חברה נוספת מהלהקה, יוג'ו, הופיעו בקליפ הרגעים הנבחרים של המיני-אלבום Love Yourself: Her של להקת הבנים BTS.
בנוסף, הופיעה יוג'ו בקליפ לשיר "Someone to Love" של להקת הפופ-רוק הוניסט.
ג'יוון נבחנה לעונה הראשונה של התוכנית "K-pop Star" של SBS עם השיר "Because Of You" של קלי קלארקסון, ולאחר מכן הפך למתלמדת תחת חברת ההקלטות סטארשיפ אנטרטיינמנט.
ב-2012, היא הופיעה בקליפ לשיר "White Love" של סטארשיפ פלנטה.
רמי הייתה מתלמדת בחברה Avex Proworks והופיעה בקטעי הלייב אקשן של סדרת האנימה "Pretty Rhythm: Dear My Future" בשנת 2012, כאחת מה-"Prism Mates" של להקת הבנות פריזמי, אך לא עברה את האודישן כדי להפוך לחברה רשמית.
בנוסף, דגמנה רמי לקולקציית אביב 2014 של רפיפי ארמאריו.
קוקורו הייתה גם סטודנטית באקדמיית Avex Artist שבנגויה, יפן, והוחתמה ב-FNC Entertainment ב-2016.
2018–2020: הופעת בכורה, Let's Play Cherry Bullet, שינויים בהרכב וסינגלים דיגיטליים
תוכנית הריאליטי "Insider Channel Cherry Bullet" החלה את שידוריה ב-28 בנובמבר 2018, בערוץ Mnet.
התוכנית נועדה להציג בפני הצופים את הלהקה ואת כל אחד מ-10 חברותיה.
אלבום הסינגל הראשון שלהן, Let's Play Cherry Bullet יצא ב-21 בינואר 2019, והורכב מהסינגל המוביל "Q&A", ושני שירים נוספים, "Violet" ו-"Stick Out".
הלהקה ערכה את הופעת הבכורה שלהן באותו היום, ב-YES24 לייב הול שבגווגנג'ין-גו, סיאול.
ב-9 במאי 2019, נחשף כי הלהקה עתידה לחזור ב-22 במאי עם הסינגל האלבום השני שלהן, Love Adventure, הכולל את הסינגל המוביל "Really Really".
ב-13 בדצמבר 2019, הודיעה FNC כי מירה, קוקורו ולינלין עזבו את הלהקה והפסיקו את החוזים שלהן.
ב-11 בפברואר 2020, הוציאה הלהקה, עם שבע החברות שנותרו, את הסינגל הדיגיטלי הראשון שלה, "Hands Up".
ב-6 באוגוסט 2020, פרסמה הלהקה את הסינגל הדיגיטלי השני שלה, "Aloha Oe".
ב-4 בינואר 2021, פורסם שהלהקה הצטרפה לפלטפורמת המדיה החברתית "Weverse".
מאוחר יותר באותו החודש, ב-20 בינואר, פרסמה הלהקה את המיני-אלבום הראשון שלה, Cherry Rush, ממנו יצא הסינגל המוביל "Love So Sweet".
ב-3 בפברואר, הוכרז כי הלהקה תנוהל על ידי התת-חברה החדשה של FNC, "FNC W", המתמחה בלהקות בנות.