tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
באותו האירוע, ברט ניצח בקרב הרויאל ראמבל המסורתי ביחד עם לקס לוגר ושניהם קיבלו קרב אליפות נגד יוקוזונה ברסלמניה 10. אירוע זה לא בישר טובות לברט, שנאלץ להתאבק גם נגד אחיו וגם נגד יוקוזונה על התואר, וזה היה בתנאי שלוגר לא יזכה בתואר.
בקרב הפתיחה של רסלמניה 10 ברט הפסיד לאחיו, לאחר מכן לוגר הפסיד בפסילה ליוקוזונה ובקרב השני, ברט ניצח את יוקוזונה וזכה בתואר.
אואן זכה בטורניר מלך הזירה של 1994 בעזרת בן דודו ושותפו להארט פאונדיישן, ג'ים ניידהארט, כשהוא בגד בברט והרס לו את הקרב נגד דיזל על התואר.
בסאמרסלאם, ברט הארט התאבק בקרב כלוב על התואר נגד אואן, כשג'ים ניידהארט היה לצידו של אואן ואז בריטיש בולדוג חזר ועזר לברט לנצח ולהגן על התואר בהצלחה.
בסדרת ההישרדות, ברט הארט הפסיד את התואר לבוב באקלנד בקרב מגבות לאחר שאואן הורה לאמם לזרוק את המגבת בשביל ברט.
ברט חידש את הפיוד שלו נגד ג'רי לולר בשנת 1995 והיה בפיודים נגד אייזיק יאנקם (קיין בעתיד) וז'אן פייר לאפיט.
באירוע סדרת ההישרדות 1995 הוא התמודד נגד דיזל על התואר העולמי וניצח.
ברסלמניה 12 הפסיד את התואר לשון מייקלס בקרב איירון מן.
לאחר הקרב ברט לקח חופשה מהיאבקות.
בסוף שנת 1996 חזר ברט ובאירוע In Your House 13: Final Four הוא זכה בתואר לאחר שניצח בקרב מרובע.
לעומת זאת, הוא הפסיד אותה לסייקו סיד לילה לאחר מכן.
ברט פתח בפיוד נגד סטיב אוסטין, מה שהוביל לקרב ברסלמניה 13, שבו ברט ניצח והפך לדמות הרעה.
לאחר מכן, ברט איחד את כל משפחתו - אואן, דייבי בוי סמית', ג'ים ניידהארט, ואליהם הצטרף בריאן פילמן, כשהם נקראו הגרסה המחודשת של ה"הארט פאונדיישן" וגילמו דמויות של קנדים אנטגוניסטים.
ברט זכה בתואר שוב בפעם החמישית לאחר שניצח את אנדרטייקר בשל עזרה משון מייקלס, ששימש כשופט מיוחד.
ברט התמודד בסדרת ההישרדות 1997 נגד שון מייקלס על התואר והפסיד במה שהוביל לאירוע "הדפיקה במונטריאול" המפורסם.
לאחר מכן, ברט עזב בטריקת דלת את הארגון.
ב-12 באוקטובר 1992 זכה הארט לראשונה באליפות ה-WWE אחרי שניצח את ריק פלייר באירוע שלא שודר בטלוויזיה.
הוא הפסיד את התואר ברסלמניה 9 למתאבק יוקוזונה.
הארט השיב לעצמו את התואר מיוקוזונה שנה לאחר מכן ברסלמניה 10, והגן עליו עד סדרת ההישרדות 1994 בה הפסיד לבוב באקלנד את התואר.
במהלך כהונתו כאלוף, הסתכסך הארט עם אחיו אואן הארט ואף נלחם מולו על האליפות בקרב כלוב בסאמרסלאם 1994.
בסדרת ההישרדות 1995 זכה הארט בפעם השלישית בתואר לאחר ניצחון על דיזל.
את תואר זה איבד בקרב "איש הברזל" ברסלמניה 12 לשון מייקלס, קרב שנודע כאחד הקרבות ה"טכניים" ביותר שידע הענף.
בסוף אותה שנה חזר הארט להופיע, ובתחילת 1997 זכה ברביעית באליפות לאחר ניצחון בקרב מרובע על אנדרטייקר, סטיב אוסטין וויידר.
תואר זה נותר ברשותו למשך יום אחד בלבד, כשלמחרת הפסידו למתאבק סיד וישס במסגרת התוכנית RAW!.
ברסלמניה 13 התאבק הארט מול סטיב אוסטין כוכבו הפופולרי של הארגון, וכתוצאה מכך הפכה דמותו של הארט לרעה, אנטי אמריקנית ופרו קנדית.
בסאמרסלאם 1997 זכה הארט פעם נוספת בתואר לאחר ניצחון על אנדרטייקר, תואר בו החזיק עד סדרת ההישרדות 1997. ב-23 במאי 1999 אחיו של ברט הארט (אואן הארט) מת במהלך פעלול לאחר שחבל שאמור היה להורידו לזירה במהלך מופע נקרע והוא נפל לזירה ונפצע אנושות ולאחר מכן נפטר בבית החולים.
בעת היותו אלוף מכהן הציע מנהל הWCW להארט חוזה על סכום עתק, בעוד וינס מקמהון נשיא ה-WWE הציע להארט חוזה על סכום נמוך יותר, אך לטווח זמן ארוך יותר של 20 שנה.
בתחילה החליט הארט להישאר בארגון, אולם כשהבין שאינו נמצא בתוכניות המקצועיות של ה-WWE שינה את דעתו וחתם ב-WCW.
מאחר שכיהן כאלוף ולא רצה להפסיד את התואר ליריבו שון מייקלס בקנדה, הוחלט בסדרת ההישרדות לסטות מאחורי גבו של הארט מהסיום המתוכנן בקרב "הדפיקה ממונטריאול", ולהעניק את התואר לשון מייקלס.
באותו לילה נכנסו הארט ומקמהון לתגרה מילולית אמיתית.
הארט עשה את בכורתו ב-WCW במופע סטארקייד 1997 כשופט מיוחד בקרב על אליפות ה-WCW העולמית במשקל כבד בין סטינג להאלק הוגאן.
אחרי זה ברט היה מעורב במה שקורה ב-nWo והיה בפיודים עם רודי פייפר, רנדי סאבאג' וריק פלייר.
ברט זכה בתואר ארצות הברית אחרי שגולדברג ויתר על התואר, ברט הפסיד את התואר ללקס לוגר וניצח אותו נייטרו אחרי.
ברט היה מעורב בעלילה עם סטינג כשאמר שהוא יעזור לסטינג חוץ מל-nWo וסטינג ניסה לקנות האמון שלו, בסופו של דבר סטינג קנה את האמון של ברט הארט שהיה לשווא לאחר שברט תקף את סטינג עם הבייסבול באט והתמודד איתו בהאלווין האבוק 1998 וברט ניצח.
ברט אחרי זה היה בפיוד על תואר ארצות הברית עם דידיפי והפסיד לו את התואר.
חודשיים אחרי השניים התמודדו שוב על התואר וברט ניצח בעזרת הענק.
ברט הפסיד את התואר לרודי פייפר בסופרבראוול 1999. ברט פרש מ-WCW אחרי ההפסד.
ברט חזר ל-WCW באמצע 1999 ושיתף פעולה עם האלק הוגן וריק פלייר נגד סטינג ולקס לוגר ואז זכה בתואר העולמי מסטינג.
ברט הגן על התואר נגד גולדברג, השניים גם זכו בתוארי הזוגות והפסידו אותם לאוטסיידרס.
ברט התמודד נגד גולדברג על התואר העולמי וניצח, ברט חטף זעזוע מוח בקרב לאחר שגולדברב בעט בו בעוצמה.
ברט שוב ניהיה בחור רע והצתוות לקייוין נאש, ג'ף ג'ארט, סקוט הול וסקוט שטיינר ל-nWo 2000 אך זה היה לזמן קצר וברט היה צריך לפרוש.
ההופעה האחרונה של ברט ב-WCW הייתה בעידן הניו בלאד כשברט תקף את האלק הוגן ודרש את הקרב איתו,אך הקרב לא התקיים כי ברט לא יכל להתאבק יותר.
בדצמבר 2009 דווח שברט הארט חתם על חוזה ל-5 חודשים ב-WWE.
בשנת 2010 שב ברט הארט לזירת ה-WWE במסגרת הפרק הראשון לעונה של תוכנית הטלוויזיה Raw בה לא השתתף מזה 13 שנים.
ברט הזמין לזירה את יריבו המיתולוגי, שון מייקלס, עימו לא התעמת מאז קרב "הדפיקה במונטריאול" באירוע סדרת ההישרדות 1997, והשניים התפייסו.
בהמשך הפרק נפגש הארט עם נשיא ה-WWE, וינס מקמהן, שהיה למעשה ה"מוח" מאחורי אירוע "הדפיקה במונטריאול", השניים לחצו ידיים, אך עם סיום הפרק בעט מקמהן בבטנו של הארט, במה שהיה תחילתו המחודשת של הסכסוך בין השניים.
ברסלמניה 26, שנערך בשנת 2010, התמודד ברט מול וינס מקמהן וניצח אותו.
ברט היא חברה פרטית ישראלית לייצור מזון, חברה-אחות לחברת שוקוטרייד המתמחה בייבוא והפצת ממתקים.
חברת ברט הוקמה בישראל על ידי מרגלית ברט (גיסתו של אהרן ברט) עם עלייתה לארץ ישראל מגרמניה בשנת 1933 עם עליית הנאצים לשלטון.
הידע שהביאה איתה בייצור אובלטים, שוקולד ומרציפן תורגם למפעל ביתי קטן ברחוב דיזנגוף בתל אביב.
בשנת 1959 עבר המפעל לרחוב מודיעין ברמת גן, בשנת 1992 התבסס במבנה שהחברה בנתה במיוחד לצרכיה בקריית אריה שבפתח תקווה.
בשנה זו גם זכה המפעל בפרס מבנה התעשייה היפה ביותר לאותה שנה.
לחברת ברט חברה אחות - שוקוטרייד בע"מ, שנוסדה בשנת 1963. במסגרת החברה מיובאים לארץ מותגי ממתקים ושוקולד.
בשנת 2023, עם פטירתם של הבעלים מיכה ועודד ברט, עברה החברה לניהולו של הדור הרביעי, על ידי אלכסנדרה אהרון ברט.
מוצר הדגל של ברט הוא אובלטים עגולים עם קימל.
במשך השנים שכללו בני משפחת ברט את המכונות, וכיום הייצור אוטומטי.
נוספו טעמים חדשים: שומשום וזעתר.
המפעל עובד 24 שעות ביממה 6 ימים בשבוע ומייצא חלק מתוצרתו גם תחת מותג פרטי.
בשנת 2023 הוסיפה החברה שני ליינים חדשים, האחד של ביסקוויטים מדגנים חלקם ללא תוספת סוכר, האחר של שוקולדים בארבעה גדלים.
ליין נוסף של מוצרי מתנה מתוקים ומיוחדים הושק לראש השנה 2023.
ברט בכרך היה פסנתרן ומלחין יהודי-אמריקאי, שנחשב לאחד מיוצרי הלהיטים הגדולים ביותר בתולדות הפופ.
מלהיטיו הגדולים: נעימת הסרט "קיד וקאסידי" ("טיפות הגשם ממשיכות ליפול על ראשי"), נעימת הסרט "אלפי" (בגרסתו הראשונה), ו"I'll never fall in love again".
ברט בכרך נולד בקנזס סיטי, מיזורי שבארצות הברית, אולם גדל בניו יורק, שם סיים את לימודיו בתיכון פורסט הילס (אשר ברובע קווינס) בשנת 1946. בנם של אירמה (לבית פרימן) מורה למוזיקה, ומארק "ברט" בכרך, בעל טור בעיתון.
בכרך למד מוזיקה באוניברסיטת מקגיל אצל הלמוט בלום, בבית הספר למוזיקה מאנס וכן ב"אקדמיה למוזיקה של המערב" בקליפורניה.
בין מוריו להלחנה: דריוס מיו, הנרי קאוול, בוהוסלב מרטינו ונדיה בולאנז'ה.
לאחר פרישתו מהצבא האמריקאי, עבד כפסנתרן, כשהוא מופיע לעיתים בסולו ולעיתים כמלווה לזמרים כגון ויק דאמון, פולי ברגן, סטיב לורנס, האחים איימס ופולה סטיוארט (שלימים הייתה לאשתו הראשונה).
מאמצע שנות ה-50 עד 1961 קיים בכרך סיורי הופעות, הן כאמרגן והן כפסנתרן, ומאוחר יותר כמוביל הרכב עם מרלן דיטריך.
בשנת 1957 פגש את הפזמונאי האל דייוויד במשרדי בניין בריל המפורסם בתעשיית המוזיקה בניו יורק.
השניים ביססו מאז שיתוף פעולה ארוך שנים והפיקו כבר באותה שנה את להיטם המשותף הראשון "הסיפור של חיי".
ולאחר זמן קצר גם את "רגעי קסם", בביצועו של פרי קומו שהגיע בפברואר 1958 למקום הרביעי במצעד האמריקאי ולמקום הראשון במצעד הבריטי, שם החליף במקום הראשון את "הסיפור של חיי".
בשנות ה-60 המוקדמות כתב בכרך מעל 100 שירים עם דייוויד.
לאורך שנות ה-60 פעל צמד הכותבים במקרים רבים יחד עם הזמרת דיון וורוויק, זמרת בוגרת קונסרבטוריון שהשניים חשבו עליה כמבצעת בעת כתיבת יצירותיהם.
שיתוף הפעולה ביניהם הוליד את אחד הצוותים המצליחים ביותר בתולדות המוזיקה הפופולרית.
במשך אותן שנים ביצעה ווריק 38 שירים פרי עטם שנכנסו למצעד בילבורד הוט 100; מהם תשעה ב"עשרת הגדולים".
לאורך שנים אלה שיתף בכרך פעולה גם עם התמלילן בוב היליארד וגם איתו היו לו מספר להיטים.
במהלך שנות ה-60 וה-70 היו עוד מבצעים נוספים שפרסמו להיטים רבים פרי עטם של דייוויד ובכרך.
ביניהם: דאסטי ספרינגפילד, סילה בלאק, השירלז, הביטלס, הקרפנטרס, אריתה פרנקלין, אייזיק הייז, בי ג'יי תומאס, טום ג'ונס ואנגלברט המפרדינק.
השירים של בכרך אומצו גם על ידי זמרי הג'אז הוותיקים, כמו סטן גץ, קאל ג'יידר ווס מונטגומרי.
השיר "My Little Red Book" של הצמד, שהוקלט במקור על ידי מנפרד מן עבור הסרט ?What's New, Pussycat, הפך לסמל רוק.
בכרך הלחין ועיבד את הפסקול לסרט "קזינו רויאל" (פרודיה על סרטי ג'יימס בונד) שיצא למסכים ב-1967 וכלל את הלהיטים "The Look of Love", בביצועה של דאסטי ספרינגפילד ואת נעימת הנושא שבוצעה על ידי הרב אלפרט והטיחואנה בראס.
ב-1968 שיתפו דייוויד ובכרך פעולה עם המפיק דייוויד מריק במחזמר "Promises, Promises" שהניב שני להיטים; נעימת הנושא והשיר "I'll Never Fall in Love Again" שבוצע על ידי דיאן ווריק.
שנת 1969 היוותה שיא נוסף עבור צמד המחברים כשזכו עם הלהיט "טיפות הגשם ממשיכות ליפול על ראשי" (Raindrops Keep Falling on My Head), מתוך הסרט "קיד וקאסידי" שזכה בפרס האוסקר לשיר הטוב ביותר ונעימת שיר הנושא לסרט ארתור שזכתה בפרס אוסקר לשיר המקורי הטוב ביותר
במאה ה-21 החל לכתוב פזמונים בעצמו ואף הקליט שירים עם הראפר ד"ר דרה.
רוב שניידר כינה אותו "מוצרט של מוזיקת הפופ וסת' מקפרלן שיבח אותו כ"אחד המלחינים/כותבים הקלאסיים הגדולים האחרונים".
בשנת 2008 נערכה הופעתו לציון 60 שנות קריירה מוזיקלית בפסטיבל מוזיקה בלונדון, בשיתוף עם הזמרות אדל ובת' ראולי ותזמורת של ה-BBC.
את המוזיקה של בכרך מאפיינים מהלכי אקורדים יוצאי דופן, תבניות רתמיות סינקופטיות, פיסוק לא-סדיר, מודולציות תכופות ושינויי משקל חריגים, כאשר בכרך הוא המעבד, המנצח ושותף להפקה של רוב יצירותיו המוקלטות.
דוגמה לשימוש הייחודי שלו במשקל משתנה נמצאת ב"הבטחות, הבטחות" (מתוך המוזיקה למחזמר הנושא אותו שם).
סגנונו נקשר לעיתים עם צירופים אינסטרומנטליים מסוימים, שנראה כי יש, או הייתה, לו העדפה אליהם, ובכלל זה השימוש הבולט בפלוגלהורן ביצירות כמו "Walk on By", "ניקי" ו"טולדו".
לו ולרעייתו האחרונה, ג'יין הנסן, לה נישא ב-1993, יש 3 ילדים.
ברֵט איסטון אליס הוא סופר ותסריטאי אמריקני.
ברט איסטון אליס נולד להורים אמידים בלוס אנג'לס, קליפורניה.
הוריו התגרשו ב-1982, ולדבריו של אליס, הוא סבל מהתעללות מצד אביו.
ב-1985 פרסם אליס את הרומן הראשון שלו, פחות מאפס, המתאר את חייהם של ילדי עשירים בלוס אנג'לס מנקודת מבטו של קליי, תלמיד קולג' החוזר לעיר לחופשת חג המולד.
הספר מכר כ-50 אלף עותקים בשנה הראשונה לצאתו.
ב-1987 פרסם רומן שני, חוקי המשיכה, העוסק בחייהם של תלמידי קולג' בניו המפשייר ובמערכות היחסים ביניהם.
ב-1991 פרסם אליס את הרומן פסיכופת אמריקאי, שגיבורו הוא פטריק בייטמן, ברוקר ניו יורקי צעיר ועשיר, המתגלה כאנס וכרוצח סדרתי.
הוצאת הספרים סיימון אנד שוסטר, שהייתה אמורה לפרסם את הספר, דחתה את כתב היד.
הספר, שפורסם לבסוף בהוצאת רנדום האוס, גרר מחאות מצד ארגונים פמיניסטיים ונוצריים בשל תכניו הקשים, ומכירתו הוגבלה במספר מדינות, כגון גרמניה, אוסטרליה וניו זילנד.
על בסיס ספר זה מתוכננים צילומי סרט "אמריקן פסיכו".
ב-1994 פורסם המלשינים, קובץ סיפורים קצרים המתרחשים בלוס אנג'לס, שחלקם נכתבו על ידי אליס עוד בתקופת לימודיו בקולג'.
ב-1998 פרסם אליס את הרומן "גלאמוראמה".
ב-2005 פרסם אליס את הרומן לונאר פארק, שנכתב לכאורה כאוטוביוגרפיה שלו, אף שרבים מהפרטים הביוגרפיים בספר אינם מדויקים, ולמעשה מדובר בספר אימה בדיוני.
ב-2010 יצא לאור Imperial Bedrooms, ספר המשך לפחות מאפס, המתאר את חייהם הבוגרים של קליי וחבריו.
ב-2023 יצא לאור The Shards, רומן שעלילתו מתרחשת בלוס אנג'לס ב-1981 ועוקבת אחרי גרסה בדיונית של אליס בגיל 17, שלומד בתיכון יוקרתי.
הסיפור פורסם לראשונה כספר אודיו סדרתי והפך לרומן מודפס ב-2023. אליס לפתח גרסה של הסיפור ברשת HBO, אך היא לא יצאה לפועל.
במאי 2025 דווח כי ראיין מרפי מפתח סדרת טלוויזיה ב-FX המבוססת על הרומן וכי קאיה גרבר צפויה לככב בסדרה, ומקס וינקלר יביים.
כתיבתו של אליס מתאפיינת בריאליזם, וספריו כוללים תיאורים רבים של יחסי מין, שימוש בסמים ואלימות, כולל מעשי אונס ורצח, הנכתבים לרוב בצורה לאקונית, לעיתים תוך שימוש בהומור שחור.
אליס נחשב לאחד הדוברים הבולטים של דור ה-X בשל העיסוק שלו בתחושת הניכור של צעירים אמריקאים, בעיקר ממעמד חברתי גבוה.
מכתביו נרמזת ביקורת כלפי תרבות הצריכה והמדיניות הכלכלית הנאו-ליברלית בארצות הברית, בייחוד בתקופת כהונתם של הנשיאים לשעבר רונלד רייגן וג'ורג' בוש האב.
ספריו של אליס מכילים אזכורים רבים לתרבות הפופ ולמוזיקאים שונים, בהם דוראן דוראן, טוקינג הדס ואלביס קוסטלו.
שמות הספרים פחות מאפס ו-Imperial Bedrooms לקוחים שניהם משירים של קוסטלו.
דמויות שונות בספריו של אליס הופיעו ביותר מספר אחד.
לדוגמה, גיבור פסיכופת אמריקאי, פטריק בייטמן, מופיע לראשונה בספרו הקודם של אליס, חוקי המשיכה, בו מופיעה שוב גם דמותו של קליי, גיבור פחות מאפס.
פחות מאפס, חוקי המשיכה, פסיכופת אמריקאי והמלשינים עובדו לסרטי קולנוע.
סטיבן וילסון, סולן להקת פורקיופיין טרי, אמר כי Fear of a Blank Planet, אלבומה של הלהקה מ-2007, הושפע עמוקות מהרומן לונאר פארק.
השיר "(Song For Clay (Disappear here" של להקת בלוק פארטי נקרא על שמו של גיבור פחות מאפס, והשיר "Patrick Bateman" של להקת מאניק סטריט פריצ'רס נקרא על שמו של גיבור פסיכופת אמריקאי.
שמו של אליס נזכר בשירים "Obsessions" של להקת סווייד ו"The Booklovers" של להקת דיוויין קומדי.
אליס משמש מדי פעם גם כתסריטאי בסרטי קולנוע.
בין היתר כתב את התסריט לסרט האימה "Smiley Face Killers" מ-2020.
פחות מאפס (1985) (תורגם לעברית על ידי דן טברסקי בהוצאת מודן)
פסיכופת אמריקאי (1991) (תורגם לעברית על ידי דן שדור בהוצאת שדוריאן)
המלשינים (1994) (תורגם לעברית על ידי טל גולדשמיד בהוצאת כנרת)
לונאר פארק (2005) תורגם לעברית על ידי רונית ליברמנש בהוצאת בבל
ברחשים (שם מדעי: Leptoconopinae) הם תת-משפחה של דו-כנפיים קטנים (בין 1–4 מ"מ) המצויים בכל סביבת מחיה לחה או מימית על פני כדור הארץ מלבד הקטבים.
במרבית מיני הברחש הנקבה מוצצת דם מפונדקאי, ומינים אחדים הם טפילים אף על חרקים גדולים מהם.
ישנם גם סוגי ברחשים שטורפים חרקים קטנים אחרים.
לברחשים קִרבה משפחתית גדולה לימשושיים.
הפגיות נמצאות תמיד במקומות רטובים, תחת קליפות עצים ובחורים שנוצרו בעצים, בתוך עץ מרקיב ובקומפוסט, כמו גם בשולי נחלים, באזורי בוץ ועל צמחיית מים.
רבים מהמינים הניזונים על דם הם מטרדים טרחניים בקרבת אזורים מיושבים של חוף או הר, המהווים בתי גידול עבורם.
מינים אחרים, לעומתם, הם מאביקים חשובים של יבולים טרופיים (כמטעי קקאו).
המינים העוקצניים עשויים לשמש מעבירי מחלות באמצעות וירוסים, זיהומים חד-תאיים או תולעים טרופיות.
עקיצת הברחשית בבני אדם עשויה לגרום חבורות קטנות ממושכות בעור המלוות בגירוד רב.
התגובה האלרגית המטרידה מגיעה מחלבונים ברוק של החרק וניתנת לשיכוך על ידי פעולה אנטיהיסטמינית (נוגד-היסטמין).
הפרטים הקטנים ביותר במשפחה זו הם כה קטנים עד כי ביכולתם לעבור דרך חורי רשת חרקים אופיינית.
אוהלי קמפינג מצוידים לא אחת בהגנת-רשת צפופה למניעת כניסתם.
בין המינים שנפוצים בישראל ברחש סִינָי וברחש טורדן.
מחוץ להקשר הטקסונומי המדויק, "ברחש" (או יבחוש) משמש בלשון הדיבור מילה כללית לקבוצה גדולה יחסית של דו-כנפיים קטנים המופיעים בנחילים מעופפים ונפוצים בכל העולם.
רבים מביניהם נוטלים תפקיד אקולוגי חשוב בהיותם טרף עבור מיני אינסקטיבורים (כצפרדעים), ואינם מזיקים.
ברט הלינגר היה פסיכותרפיסט גרמני שעסק בשיטת טיפול הידועה כקונסטלציה משפחתית או קונסטלציה מערכתית.
בשנותיו האחרונות התפתחה עבודתו מעבר לפורמטים אלה למה שהוא כינה "תנועות רוח-מחשבה" (Movements of The Spirit Mind).
ישנם כמה אלפי מנחים, יועצים ומטפלים מקצועיים ברחבי העולם אשר מושפעים מהלינגר ברמה כלשהי.
הם ממשיכים ליישם את התובנות המקוריות שלו במגוון רחב של נושאים אישיים, ארגוניים ופוליטיים.
אנטון הלינגר נולד למשפחה קתולית בעיירה לימן שבבאדן, גרמניה בשנת 1925. הלינגר עצמו ציין כי אמונתם הקתולית של הוריו העניקה לכל המשפחה חסינות מפני אמונה בעיוותי הנאציזם.
בגיל 10 עזב את משפחתו כדי ללמוד במנזר קתולי אשר נוהל על ידי המסדר אשר בו, מאוחר יותר, הוא הוסמך לכומר ונשלח לדרום אפריקה כמיסיונר.
ארגון הנוער ההיטלראי המקומי ניסה לגייס את הלינגר בנעוריו, אך ללא הצלחה.
כתוצאה מכך הוא נחשד "כאויב העם".
בשנת 1942 הלינגר גויס לצבא הגרמני הסדיר והשתתף בלחימה בחזית המערבית.
ב-1945 נפל בשבי ושהה כשבוי במחנה בעלות הברית בבלגיה.
לאחר שנמלט ממחנה השבויים שב לגרמניה, הצטרף למסדר קתולי ואימץ את השם הדתי "Suitbert" שהוא מקור שמו הפרטי "ברט".
הוא למד פילוסופיה ותאולוגיה באוניברסיטת וירצבורג כחלק מהסמכתו לכומר.
בשנות ה-50 המוקדמות נשלח לדרום אפריקה והוצב כמיסיונר לשבט הזולו.
שם המשיך את לימודיו באוניברסיטת פיטרמריצבורג ובאוניברסיטת דרום אפריקה וקיבל תואר ראשון ותעודת הוראה אוניברסיטאית שאפשרה לו ללמד בבתי ספר תיכוניים ציבוריים.
הלינגר חי בדרום אפריקה במשך 16 שנים.
במהלך שנים אלו כיהן ככומר בקהילה, כמורה ולבסוף כמנהל בית ספר גדול לסטודנטים אפריקניים.
בנוסף, הייתה לו אחריות מנהלית כלפי כל מחוז הבישוף שכלל 150 בתי ספר.
הוא למד לדבר באופן שוטף בשפת הזולו, השתתף בטקסים שלהם והשיג הבנה מעמיקה על תפיסת עולמם הייחודית.
בשנות ה-60 המוקדמות השתתף הלינגר במפגשי דינמיקה קבוצתית אשר הונחו על ידי אנשי דת אנגליקניים בדרום אפריקה.
מפגשים אלו, אשר כללו אנשי דת מגזעים ומזרמי נצרות שונים, הניחו את היסודות אשר הובילו לעזיבתו את הכמורה הקתולית.
מנחי הקבוצה פעלו מתוך אוריינטציה פנומנולוגית.
הם עסקו בזיהוי התוכן החיוני מתוך המגוון הנוכחי, ללא הכוונה, ללא פחד, ללא דעות קדומות, תוך הסתמכות אך ורק על מה שנראה.
הלינגר התרשם עמוקות משיטות אלה אשר הראו שניגודים אכן יכולים להפוך לשלם בעזרת כבוד הדדי.
תחילת עניינו של הלינגר בפנומנולוגיה התרחשה בד בבד עם התרת נדריו לכמורה.
הלינגר מספר כיצד אחד המנחים שאל את הקבוצה, "מה יותר חשוב לך, אנשים או האידיאלים שלך?
את מי מתוכם היית מקריב למען האחר?" זו לא הייתה רק חידה פילוסופית עבור הלינגר.
הוא היה רגיש מאוד לאופן שבו המשטר הנאצי הקריב בני אדם בשירות האידיאלים.
הוא אומר, "במובן מסוים, השאלה הזו שינתה את חיי.
נטייה בסיסית כלפי אנשים עיצבה את כל עבודתי מאז".
לאחר שעזב את הכמורה, פגש הלינגר את אשתו הראשונה, הרטה, והתחתן זמן קצר לאחר ששב לגרמניה.
בתחילת שנות ה-70 הוא בילה מספר שנים בווינה ולמד קורס קלאסי בפסיכואנליזה באגודה הוינאית לפסיכולוגיית עומק (Wiener Arbeitskreis für Tiefenpsychologie).
לאחר מכן השלים את הכשרתו במוסד ההכשרה לפסיכואנליזה במינכן (Arbeitsgemeinschaft Münchner für Psychoanalyse) והתקבל כחבר פעיל באיגוד המקצועי שלהם.
ב-1973 נסע הלינגר לארצות הברית כדי ללמוד במשך תשעה חודשים אצל ארתור ג'נוב.
שם פגש בהשפעות חשובות רבות אשר עיצבו את גישתו.
אחת ההשפעות המשמעותיות ביותר היה אריק ברן וניתוח עסקאות (Transactional Analysis).
בהתקרבו לגיל 70, הלינגר לא תיעד את תובנותיו ואת גישתו ואף לא הכשיר סטודנטים לעבודה עם שיטותיו.
הוא אישר לפסיכיאטר הגרמני גונטהארד ובר להקליט ולערוך סדרה של תמלילי סדנה.
ובר פרסם את הספר בשנת 1993 תחת הכותרת "Zweierlei Glück" ("מזל טוב פתאומי"; או "ההזדמנות שנייה").
במהלך 15 השנים שלאחר מכן, הלינגר כתב בעצמו או במשותף 30 ספרים, מתוכם ספרו "הכרה בקיים" תורגם לעברית על ידי ג'ודי הירשפלד וישי גסטר.
הלינגר העביר הרצאות, סדנאות וקורסי הכשרה בכל רחבי אירופה, ארצות הברית, מרכז ודרום אמריקה, רוסיה, סין ויפן, וביקר גם בישראל.
התנהגותו הייחודית של הלינגר עוררה, לא פעם, סערה וביקורת על ידי כמה מהעמיתים והתומכים שלו, כאשר השתמש בהצהרות גורפות, שהפחיתו סוגיות מורכבות לאמירת שורש יחידה, או על ידי דיבור ללקוחות לעיתים בנימה עוקצנית או רודנית.
מתרגלים רבים התרחקו מדמות היסוד של השיטה, אך רבים אחרים ממשיכים את הקשר ומשלבים התפתחויות נוספות לתוך שיטות העבודה שלהם.
הלינגר ואשתו השנייה מריה סופי הלינגר הפעילו את "בית הספר הלינגר".
הלינגר נפטר ב-19 בספטמבר 2019.
בְּרָחֵל בִּתְּךָ הַקְּטַנָּה הוא ביטוי עברי ממקור תנ"כי, המורה על אמירת דבר בצורה מפורשת, מפורטת, וללא נתינת מקום לספק.
הביטוי שאול מדברי יעקב ללבן הארמי:
השם "רחל" מספיק לכאורה לצורך הזיהוי, אך הפירוט "בתך", יחד עם "הקטנה", אינו מותיר כל מקום לספק או לאי־הבנה.
לכן נעשה הצירוף המשולש שם דבר להתייחסות מפורשת ומפורטת, פירוט מדוקדק שאינו מותיר מקום לספק.
רש"י מפרש את דבריו של יעקב ללבן, "ברחל בתך הקטנה", כך:
מקורו של רש"י במדרש בראשית רבה, נאמר בפרשה ע' פסוק י"ז:
עורך הדין אלישי בן יצחק מסביר שהביטוי מהווה בעצם את העיקרון של חוזים: "מטבע הלשון 'ברחל בתך הקטנה' המופיע בפרשת השבוע 'ויצא', מושאל אל עולם החוזים, ומשמעותו שחוזים ועסקאות ראוי לסכם בדברים ברורים ומפורשים".
השופטת דפנה ברק-ארז הקדישה פרק שלם בספרה: לקרוא משפטים בתנ"ך לנושא: "איך כותבים חוזה ואיך מפרשים אותו ?
"השר ללא תיק, אבנר שאקי, ביקש ב-1989 הבהרה משר החוץ משה ארנס, בנוסח "'ברחל בתך הקטנה' אם מתקיימים או לא מתקיימים מגעים עם אש"ף".
בְּרֵט בָּאטְלֶר היא שחקנית, קומיקאית וסטנדאפיסטית אמריקאית, מועמדת שני פרסי גלובוס הזהב על תפקידה בסיטקום "גרייס על הכוונת" .
באטלר נולדה בשם ברט אנדרסון בעיר מונטגומרי שבאלבמה, לפני שהחלה את דרכה כסטנדאפיסטית עבדה באטלר כמלצרית.
פרצה לתודעה בשנות ה-90 בזכות תפקיד ראשי אותו קיבלה בקומדיית המצבים של רשת ABC "גרייס על הכוונת".
באטלר הופיעה במהלך 5 עונות הסדרה בתפקיד האם החד הורית גרייס קלי והייתה מועמדת פעמיים לפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר בסדרה קומית.
באטלר כוכבת הסדרה הייתה מכורה במהלך השנים למשככי כאבים, דבר שהעיב על תפקודה ועל יחסה עם שאר השחקנים בתוכנית.
בשל התנהגותה הבעייתית שוחררה באטלר מהתוכנית.
באטלר השתתפה בקומדיית המצבים "סדנה לעצבים" בתפקיד הברמנית ברט בפאב בו מבלה צ'ארלי (צ'ארלי שין), ובאופרת הסבון "צעירים חסרי מנוח".
בחייה האישיים באטלר גרושה פעמיים.
ברזנה (באוקראינית: Березне, בפולנית: Bereźne, ביידיש: בערעזנע) היא עיירה במחוז רובנו שבמערב אוקראינה, על גדת נהר סלוץ', בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
התיעוד הראשון לעיירה הוא מאמצע המאה ה-15, עת הועברה לרשות האיחוד הפולני-ליטאי.
באמצע המאה ה-16 הוענקו לה זכויות עיר.
העיירה מהווה מרכז של ראיון ברזנה של מחוז רובנו.
ראיון החל משנת 1962 כולל גם סוסנובה וסביבתה שקודם לכך היו ראיון נפרד.
נראה שיהודים החלו להתיישב בברזנה מעת שקיבלה מעמד עירוני.
בפרעות ת"ח ות"ט נרצחו בה כחמישים משפחות יהודיות, והקהילה היהודית במקום השתקמה וגדלה רק במאה ה-19. זרז משמעותי להתפתחות הקהילה בעיירה היה התיישבותו במקום של האדמו"ר יחיאל מיכל הלוי פיצ'ניק, אשר הקים בה את חסידות ברזנה.
בקרב שנערך בסמוך לעיירה במהלך המלחמה הפולנית-סובייטית פרעו חיילים פולנים ביהודי המקום.
בין מלחמות העולם פעלו בעיירה בתי ספר מרשת יבנה ומרשת תרבות, וכן ספרייה עברית.
כמו כן, בעיירה התקיים ייצוג למפלגות הציוניות השונות, תוך דומיננטיות של הרוויזיוניסטים, ופעלו בה תנועות נוער ציוניות שונות, ואף קיבוץ הכשרה של החלוץ, שמבין בוגריו היו ממייסדי קיבוץ נגבה.
בתקופה זו נמנו בעיירה כ-2,400 יהודים, רוב תושביה.
הגרמנים נכנסו לעיירה ביום 6 ביולי 1941. עם כניסתם, ערכו האוקראינים המקומיים מעשי שוד והתעללות בקרב האוכלוסייה היהודית.
כמו כן, נאסרו 250 מנכבדי הקהילה, ואלו שוחררו רק לאחר תשלום סכום כופר גבוה.
עם כניסתו של הוורמאכט הגרמני לעיירה הציתו חיילים את בתי היהודים על כל תכולתם.
עד מהרה ציוו הגרמנים על יהודי העיירה לשאת אות עם מגן דוד, והם נלקחו לעבודות כפייה בסביבתה.
כ-300 צעירים יהודים מהעיירה נלקחו למחנה עבודה בקוסטופול.
לראש היודנרט בעיירה מונה יואל גילברג.
ב-6 באוקטובר 1941 הוכנסו יהודי העיירה לשני גטאות: האחד סגור, והשני, קטן יותר ולבעלי מקצועות, פתוח.
בשל הקצבת מזון מזערית לגטאות, שררו בהם תנאי רעב כבדים, לצד תנאי צפיפות דוחקים.
ביוני 1942 הובאו לגטאות שבעיירה יהודים שגורשו מכפרי הסביבה, ומספר יושביהם הגיע לכ-3,000.
ב-25 באוגוסט 1942 כותרו שני הגטאות שבעיירה בידי שוטרי אס אס מיחידות האיינצגרופן הגרמניות ואוקראינים, ויושביהם הובלו לבורות שהוכנו מראש ליד בית העלמין במאלינסק, שם נורו, וחלקם נקברו חיים.
יהודים רבים שהצליחו להימלט מהאקציה נתפסו בידי אוקראינים, והוסגרו לגרמנים או נרצחו במקום.
יהודים מהעיירה שהצליחו להסתתר ביערות הסביבה הקימו יחידה פרטיזנית, אשר דאגה לנמלטים נוספים מהאזור, וביצעה פעולות חבלה במסילת הברזל רובנו-סארני.
חלק מהיהודים שרדו בשל עזרה משלושה כפרים שהיו מאוכלסים במיעוט הפולני המזורי.
העיירה שוחררה בידי הצבא האדום ב-9 בינואר 1944. מתושביה היהודים שרדו כ-150 איש.
ויליאם ברט בייר הוא מגיש טלוויזיה ופרשן אמריקאי בערוץ פוקס ניוז, המשמש כמנחה הפוליטי הבכיר בערוץ.
מגיש את תוכנית החדשות היומית "Special Report".
בייר נולד ברמסון, עיירה קטנה שבמרכז ניו ג'רזי.
הוא גדל בדאנוודי, פרוור של אטלנטה שבג'ורג'יה, וחונך כקתולי.
לאחר שסיים את לימודיו התיכוניים בשנת 1988, למד באוניברסיטת דפאו שבאינדיאנה, שם סיים תואר ראשון במדע המדינה ובאנגלית ב-1992.
לפני שהחל להנחות את תוכניתו היומית, "Special Report", שימש ככתב הבית הלבן והפנטגון עבור פוקס ניוז.
ברט היום, המנחה הקודם של התוכנית, הודיע בדצמבר 2008 על פרישתו מן התפקיד לצורך קידום למשרה אחרת, ובייר נבחר להחליפו.
הוא משמש כמנחה התוכנית מאז ינואר 2009.
בייר נשוי ואב לשני ילדים.
הוא מתגורר בפרוור של וושינגטון די.
ברחשיתיים (שם מדעי: Polioptilidae) היא משפחת ציפורי שיר, הנפוצה באמריקה הדרומית ובאמריקה הצפונית, רובם באזורים הטרופיים והסובטרופיים, למעט המין ברחשית כחלחלה החי בקנדה ונודד דרומה בחורף.
ציפורים קטנות ועדינות אלה מזכירות במראם את הגדרוניים או את סבכי העולם החדש.
מרביתן אפורות עם ראשים כהים, והמקורים עדינים ודקים אשר מותאמים לציד חרקים.
לחלקן יש זנב ארוך ומפוספס בשחור-לבן, ולחלק מהמינים גוף חום וזנבות קצרים יחסית.
רבות מהן חיות בחופות היערות של דרום אמריקה (למעט באזור הרי האנדים), וחיות גם ביערות, אזורים לחים, ערבות שיחים וחורשים, שם הן נפוצות בעיקר באמריקה הצפונית.
סוג Microbates - בו 2 מינים
סוג ברחשית (Polioptila) - בו 16 מינים
ברחשית (שם מדעי: Polioptila) היא סוג של ציפורים ממשפחת הברחשיתיים, הקרובה לחטפיתיים, הנפוצות באמריקה הצפונית.
המינים בסוג קטנים למדי וקרובים למשפחת הגדרוניים.
הם בעלי גוף אפור צפחתי ומקור דק ושחור, המעוצב לתפיסת טרף קטן במהירות.
באורח חייהן הן מזכירות את החטפיתיים.
הן אורבות לחרקים מעופפים העוברים סמוך לענפים עליהן הן עומדות, ואז עטות עליהם באוויר; אך הן גם ילקטו טרף על גבי הענפים בדומה לעלוויות.
ברחשיות נפוצות ממרכז ודרום ארצות הברית, דרך מקסיקו ועד ליערות אמריקה הדרומית.
רובן חיות באזורים סובטרופיים וחלקן גם במדבריות.
הסוג כולל כיום 16 מינים (מרבית השמות העבריים בתרגום חופשי, שכן עוד אין להם שם רשמי):
ברט ויליאם בראון הוא מאמן כדורסל אמריקאי.
בין השנים 2013–2020 שימש כמאמן הראשי של קבוצת פילדלפיה 76' מליגת ה-NBA, ובין השנים 2009–2012 אימן את נבחרת אוסטרליה בכדורסל.
בראון נולד בעיר פורטלנד הדרומית שבמיין, ובשנתו האחרונה כתלמיד ב"תיכון פורטלנד הדרומית" הוביל את נבחרת הכדורסל שלו לזכייה באליפות התיכונים של מדינת מיין, תוך שהוא נבחר לחמישיית העונה של ליגת התיכונים.
מאמן קבוצת התיכון באותה תקופה היה בוב בראון, אביו של ברט.
בין השנים 1979–1983 למד בראון באוניברסיטת בוסטון, ושיחק בקבוצת הכדורסל שלה תחת המאמן ריק פיטינו, חבר היכל התהילה לעתיד.
בעונת 1982/1983 היה שותף להעפלתה של אוניברסיטת בוסטון לטורניר אליפות המכללות לראשונה מאז שנת 1959. בארבע עונותיו כרכז בקבוצה רשם ממוצעים צנועים של 5.3 נקודות ו-3.2 אסיסטים למשחק.
בעונת 1983/1984, בסיום לימודיו האקדמיים, היה חלק מצוות האימון של ג'ון קיוסטר באוניברסיטת בוסטון.
בשנת 1987 יצא בראון לטייל באזור אוקיאניה, ובעת שהותו באוסטרליה יצר קשר עם מאמן קבוצת מלבורן טייגרס המקומית, לינדסי גייז, אשר בסופו של דבר צירף אותו לצוות האימון של הקבוצה.
ב-5 השנים הבאות שימש כעוזר מאמן של הטייגרס, ובשנת 1993 קיבל את תפקיד המאמן הראשי של קבוצת נורת' מלבורן ג'איינטס.
כבר בעונתו הראשונה כמאמן ראשי זכה בתואר "מאמן העונה", לאחר שהוביל את קבוצתו לזכייה השנייה בתולדותיה באליפות ליגת העל האוסטרלית.
בקיץ 1998 חזר בראון לארצות הברית, ועבד ללא תשלום במחלקת התפעול של קבוצת סן אנטוניו ספרס בעונת , בסיומה זכתה הקבוצה באליפות ליגת ה-NBA.
בין השנים 2000–2002 אימן את קבוצת סידני קינגס האוסטרלית, מה שהקל על עבודתו במקביל כעוזר מאמן נבחרת אוסטרליה.
בין השנים 1995–2003 היה בראון עוזר מאמן בנבחרת אוסטרליה בכדורסל, במקביל לעבודתו עם נורת' מלבורן ג'איינטס, סידני קינגס וסן אנטוניו ספרס.
בשנת 2009 מונה למאמן הראשי של הנבחרת, ותחתיו סיימה הקבוצה במקום העשירי באליפות העולם בכדורסל 2010. באולימפיאדת לונדון (2012) העפיל עם נבחרת אוסטרליה לשלב רבע הגמר, בו הודחה על ידי נבחרת ארצות הברית אשר זכתה בהמשך במדליית הזהב.
נבחרתו של בראון סיימה את הטורניר במקום השביעי, עם מאזן כולל של 3 ניצחונות ו-3 הפסדים.
לקראת עונת מונה בראון לתפקיד "מנהל פיתוח שחקנים" בסן אנטוניו ספרס, ובחמש העונות הבאות הופקד בעיקר על פיתוח שחקני הספסל של הקבוצה.
בשנת 2007 קודם לתפקיד עוזר מאמן בסן אנטוניו, ועד 2013 המשיך לשמש כעוזר מאמן בכיר, לצד מייק בודנהולצר, תחת גרג פופוביץ' אשר הפך לאחד מחבריו הקרובים ביותר.
בעונות , ו- זכה עם הספרס ב-3 אליפויות NBA נוספות.
בעונת עזב את סן אנטוניו לאחר 13 עונות בסך הכול, כשקיבל את תפקיד המאמן הראשי של קבוצת פילדלפיה 76'.
באותה תקופה הייתה פילדלפיה בשיאו של תהליך "בנייה מחדש", כקבוצה צעירה וחסרת ציפיות אשר פרשנים רבים אף העריכו שמנסה לנצל את שיטת הדראפט ולהפסיד כמה שיותר משחקים במטרה להשיג בחירות דראפט גבוהות.
הגיל הממוצע של שחקני הקבוצה בעונתו הראשונה של בראון עמד על 23.4 – ממוצע הגילים הנמוך בליגה באותה עונה, והממוצע השישי הכי נמוך לקבוצה בתולדות ה-NBA.
לקראת סיום אותה עונה רשמה פילדלפיה 26 הפסדים רצופים, ובכך השוותה את שיא ה-NBA.
בכל אחת מארבע עונותיו הראשונות של בראון כמאמן ראשי (2014–2017) סיימה קבוצתו באחד מארבעת המקומות האחרונות בליגה מבחינת מאזן ניצחונות, ולאורך תקופה זו רשמה פילדלפיה מאזן כולל של 75 ניצחונות לעומת 253 הפסדים (22.9%).
לקראת עונת בחרה פילדלפיה את מרקל פולץ עם הבחירה הראשונה בדראפט, וכן חזרו מפציעות שני כוכבי הקבוצה המיועדים ג'ואל אמביד ובן סימונס, מה שהפיח תקווה לשיפור של הקבוצה בעתיד.
הסיקסרס אכן הציגו שיפור משמעותי, בהובלתם של אמביד וסימונס, וסיימו את העונה עם המאזן השלישי בטיבו באזור המזרחי; 52–30. בפלייאוף ה-NBA הודחה הקבוצה על ידי בוסטון סלטיקס בחצי גמר המזרח, בתוצאה 1–4. העונה העוקבת הניבה תוצאות דומות; מאזן ניצחונות 51–31, והפסד בחצי גמר המזרח על ידי טורונטו ראפטורס (3–4).
בסיום עונת , לאחר שהובסה מול בוסטון בסיבוב הפלייאוף הראשון (0–4), פוטר בראון מאימון הקבוצה.
לאורך תקופתו כמאמנה, רשמה פילדלפיה מאזן כולל של 221 ניצחונות ו-344 הפסדים (39.1%).
ברזנצה (בהונגרית: Berzence) הוא כפר במחוז שומוג' שבדרום מערב הונגריה.
מבחינה מנהלית היא חלק של נפה עם מרכזה בעיר צ'ורגו.
היישוב הוזכר לראשונה בשנות ה-30 של המאה ה-14. בשנת 1566 חיילים עזבו את המקום ללא קרב ויחידות של אימפריה העות'מאנית לקחו את שליטה על האזור.
בשנת 1664 לתקופה קרצה כוחות במפיקוד מיקלוש זריני כבשו את העיר.
במהלך תחילת המאה ה-18 אוכלוסיית העיר הייתה מעורבת ללא רוב ברור להונגרים או קרואטים.
באותה תקופה היא הייתה בשליטת משפחת סלאי.
בהמשך השליטנ נועברה למשפחת פסטטיקס, בעלת שורשים קרואטים.
בשנת 1758 היישוב קיבל לראשונה זכויות של "עיר שוק".
לא ידוע הרבה על יהודי הכפר מלבד תיעוד הקהילה במפקד קהילות הונגריה שם נכתב שלא היה רב למקום ובקהילה חיו 18 יהודים.
ברט ודיקי הוא סרט טלוויזיה משנת 2012 שהופק על ידי ה-BBC כחלק מהחגיגות לקראת אולימפיאדת לונדון של 2012. הסרט שודר גם בשם "המרוץ לזהב: אולימפיאדת 48" .
הסרט מתאר את הישגם של דיקי בורנל וברט בושנל באולימפיאדת 1948.
ברט בושנל ודיקי בורנל שובצו לחתור כזוג רק חמישה שבועות לפני תחרות הגמר באולימפיאדת לונדון של שנת 1948.
סם הואר – דיקי בורנל
מאט סמית – ברט בושנל
ג'פרי פאלמר – צ'ארלס בורנל
ג'יימס פריין – ג'ק ברספורד
דאגלס הודג' – ג'ון בושנל
אנסטסיה היל – לנה בושנל
אלכסנדרה מואן – רוזלינד בורנל
פדי שנאן מהליברפול אקו כתב ש"ברט ודיקי" היא דרמה מרתקת, מרוממת ושובת לב אודות צוות מנצח.
ג'יימס ווטסון מהטלגרף ציין את הופעתם של דאגלס הודג' וג'פרי פאלמר.
"דאגלס הודג' העביר בצורה מבריקה את הרצון הנואש וכמעט מביך של ג'ון בושנל, שבנו יצליח במקום שהוא נכשל".
הסרט היה מועמד לפרסים הבאים:
שנה פרס קטגוריה הערות תוצאה 2012 פסטיבל הטלוויזיה של מונטה קרלו נימפת הזהב סרט הטלוויזיה הטוב ביותר 2012 פסטיבל הטלוויזיה של מונטה קרלו נימפת הזהב סרטי טלוויזיה - הבמאי הטוב ביותר: דייוויד בלייר
ברט (בהונגרית: Beret) הוא כפר במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה.
אוכלוסיית הכפר ברובה (57%) מגדירה את עצמה ממוצא צועני ו43% ממוצא הונגרי.
בברט חיו יהודים בתקופות זמן שונות.
ברזק (בהונגרית: Berzék) הוא כפר במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה.
כ-87% מאנשי הכפר הם מדיארים וכ-13% הם צוענים.
בכפר התגוררו יהודים מעטים וקיים תיעוד להימצאות בית קברות יהודי במקום.
ברחוב האחיות השחורות הוא רומן מאת צ'יקה אוניגווה שנכתב במקור באנגלית אך יצא לאור לראשונה בתרגום להולנדית בשם Fata Morgana.
הספר משמיע את קולן של נשים שהיגרו לאירופה מאפריקה שנאלצות לפנות לתעשיית המין כדי לשרוד.
הספר תורגם לעברית על ידי נעה שביט ויצא לאור באריה ניר הוצאה לאור ב־2013. הספר זכה בפרס NLNG לשנת 2012, הפרס הספרותי החשוב ביותר בניגריה.
עלילת הספר מתרחשת בין ניגריה לבלגיה, ועוקבת אחר חייהן של אָמָה, סיסי, אֶפֶה וג'ויס, אשר נפגשות בדירה בקומת קרקע, שיש בה חמישה חדרי שינה בגודל תא טלפון וקירות צבועים באדום, באזור מוזנח ואפרורי של אנטוורפן.
ארבען פותו על ידי אותו סוחר נשים מניגריה עם הבטחות לעושר מהיר המצפה להן באירופה.
עם רדתן מהמטוס בבלגיה הן מובלות לדירה שמנהלת מאדאם, נדרשות למסור לה את דרכוניהן ומתחילות מיד לעבוד בזנות – בברים וברובע החלונות האדומים.
אבל כאשר סיסי, שמנסה לזכות בחירותה, נרצחת, עולמן השברירי ממילא עומד בפני קריסה.
מלוכדות בשל הטרגדיה, שלוש הנשים שנותרו – ג'ויס, יפהפייה סודנית, היחידה שנשארה בחיים מכל משפחתה; אָמָה, שתוקפנותה מסתירה עבר של התעללות; ואֶפֶה, שנחושה להעניק לבנה עתיד טוב יותר משלה – מתחילות לחלוק את סיפוריהן.
אלה הם סיפורים על ייאוש, חולשות אנוש וחלומות מנופצים אך גם על שמחה, נדיבות ואהבה.
עלילת הספר מתבססת על תחקיר מקיף וראיונות עם נשים ניגריות מתעשיית המין באירופה שערכה הסופרת, ילידת ניגריה, שהתגוררה בעת הוצאת הספר 17 שנים בבלגיה.
את התחקיר לספר החלה אוניגווה בבית הקפה ששימש מקום מפגש לקהילה הניגרית באנטוורפן:
"ברחוב האחיות השחורות" זיכה את הסופרת בפרס NLNG, הפרס הספרותי החשוב ביותר בניגריה, ב-2012. עם פרסום הספר נסעה הסופרת לבתי ספר בערים וכפרים בניגריה יחד עם ארגוני סיוע והרצתה לנערות בנות 14–16 (גיל הכניסה לעולם הזנות) על נתיב הסחר בנשים מניגריה למדינות אירופה.
ברט איוואן הוא שחקן קול ומדבב אמריקאי.
הוא המדבב של מיקי מאוס, בעקבות מותו של ויין אלווין בשנת 2009.
נולד בשנת 1982 בארצות הברית בעיר פסדינה במדינת קליפורניה.
איוואן למד בתיכון LeRoy, בין השנים 1996–2000. הוא סיים את לימודיו במכללת רינגלינג לאמנות ועיצוב בסרסוטה, פלורידה, בשנת 2004. איוואן היה בעבר מאייר בערוץ הולמרק.
בשנת 2009 החל לדבב את מיקי מאוס בהפקות "מועדון החברים של מיקי מאוס", "הסרטים המצוירים של מיני", "מיקי ומכוניות המירוץ", "מיקי מאוס: כייף של בית", "מיקי מאוס: סיפורן של שתי מכשפות" ו"מועדון החברים של מיקי מאוס+".
ביולי 2021 התחתן איוואן עם בן זוגו דאגלס הופמן, מנהל אמנותי.
ברחש היא הוצאת ספרים לא מסחרית, המתמחה בספרי שירה, קומיקס וספרות חזותית.
ההוצאה נוסדה ב-2016 בידי המשוררים ערן הדס ודניאל עוז, המשמשים גם כעורכים ראשיים, ולהם חברה הקומיקסאות קרן כץ, שפיתחה את תחום הקומיקס בהוצאה ומכהנת כמנכ"לית.
ברחש מתמקדת בשירה אלטרנטיבית ושאינה לירית, ובקומיקס אלטרנטיבי, ספרות חזותית וספרי אומנות, בעברית ובאנגלית.
מאז היווסדה, הוציאה לאור עשרות ספרים ופנזינים.
האומנית הדר ראובן היא המנהלת האמנותית.
להוצאה מערכת רבת חברות וחברים התורמים באופן פעיל להפקה ולהפצה.
ברחש פועלת בשיתוף עם חנות הספרים סיפור פשוט.
עם המשוררים שפרסמו ב"ברחש" נמנים: ערן הדס, ואן נויין, לריסה מילר, נעם דובב, נעה שחם, זלי גורביץ', טינו מושקוביץ, מרחב ישורון, אלה נובק, תמי אסולין, סביון שנהר ועמית בן-עמי.
ברחש היא בית לקבוצת הקומיקס האמדראם, בה השתתפו המאיירים עומר הופמן, הדר ראובן, קרן כץ, דן אלון, הילה נועם, עובדיה בנישו ועוד.
במסגרת ההוצאה ראו אור, בין היתר, ספריו של נעם דובב, "הלימת מילה" (2020) ו"כְּשֶׁחָשַׁךְ" (2022), שהם ספרי השירה הפלינדרומית היחידים בעברית (נכון ל-2025).
2018, 2022 – מספר ספרי קומיקס שיצאו לאור בברחש היו מועמדים לפרס הקומיקס האלטרנטיבי בפסטיבל הבינלאומי אנגולם.
2022 – ספר השירה "תאים" של ערן הדס זכה בפרס "ברווז הזהב" ע"ש דודו גבע לספר השירה האלטרנטיבי.
2023 – הרומן הגרפי "95.94% שלמה" של רון לוין זכה בפרס נבון לקומיקס ישראלי של פסטיבל אנימיקס.
2025 - אסופות הקומיקסים "Third City" ו-"Irreversible" קיבלו ציון לשבח בקטגוריית אנתולוגיה של פרס אריה נבון לקומיקס.
ברח דודי הוא פיוט הגאולה במערכות יוצר לפסח המפייטות את כל פסוקי שיר השירים, החל מימי רבי שלמה הבבלי.
בכל אחת מיצירות האלה, הפסוק האחרון, "ברח דודי ודמה לך לצבי או לעפר האילים על הרי בשמים" (), זכה לפיוט בפני עצמו, הידוע כ"ברח דודי".
בכל יצירות אלה, וגם באחרים שנשמרו רק בכתבי יד, הפייטן מפייט את פסוקי שיר השירים, החל מהיוצר, וממשיך באופן (לפעמים היו גם פיוטי מאורה ואהבה שלא נשמרו בקהילות) ובזולת (לפעמים גם היה פיוט מי כמוך שלא נשמר בקהילות), והפסוק האחרון מפוייט בפיוט הגאולה, המתחיל "ברח דודי".
פיוטי "ברח דודי" הפכו פופולריים, וישנן קהילות שהשמיטו את רוב רובם של הפיוטים, אך עדיין שומרות על פיוטים אלה.
ויש קהילות שאינן אומרות פיוטים אלה במקומם המקורי, אבל נוהגות להשלימם לפני קריאת התורה.
ברט ג'ורדן דייר הוא שחקן קנדי.
התפרסם מתפקידו הראשי בדרמת המסתורין של Freeform, "רייבנסווד" (2013–2014), בזכות תפקידו כמייקל קורדרו ג'וניור בסדרת הטלוויזיה "ג'יין הבתולה" (2014–2019), ומתפקידו בתור צ'ארלי בראון בסיטקום של ABC, "עושות בית ספר" (אנ') (2019–2020).
דייר נולד ב־14 בפברואר 1990 בלונדון, אונטריו, קנדה, בנם של סמנתה ופטריק דייר.
הוא גדל עם אחות גדולה ממנו ואח קטן.
הוא בעל חגורה שחורה בטאקוונדו.
הוא למד לנגן מגיל צעיר על פסנתר וגיטרה.
הוא גם רקדן ברייקדאנס ומתאמן בשחייה.
ב-2008 סיים את לימודיו התיכוניים במכון לונדון סאות' קולגייט (אנ').
דייר קיבל את תפקיד הבכורה שלו בסרט הטלוויזיה של Lifetime, "Family in Hiding" כמאט פיטרסון בשנת 2006.
בשנת 2013 שיחק בתפקיד ראשי בסדרה "רייבנסווד" בתור לוק מת'סון.
מאז 2014 שיחק בתפקיד הבלש מייקל קורדרו ג'וניור בסדרה "ג'יין הבתולה" עד ביטולה בשנת 2019.
החל משנת 2012 היה דיירן בזוגיות עם השחקנית האמריקאית היילי לו ריצ'רדסון; לאחר שהכירו על הסט של "רייבנסווד".
בנובמבר 2022 סיפרה ריצ'רדסון כי השניים נפרדו בשנת 2020.
שנהסרטתפקידהערות2007קרב בסיאטלמפגין #22010הרוצח שלי ואני (אנ')מרכוסיומנו של חנוןרקדן ברייקדאנס2013The Wedding Chapelלארי הצעירברבי בנעליה הוורודותדילוןדיבוב2014GraceבראדPoker Nightבלש חדש2015Exeterבראד2018Snapshots זיהרומנטיקנית החדשה (אנ')ג'ייקובGenèseטוד2021אחרי יאנג (אנ')אהרון2022Freshצ'אד2023אבי החתן (אנ')דאג קולינסScrambled קיילMaybe It's Youפיטר2024Good Bad Thingsג'ייסוןTBAIn Spite of Ourselvesארצ'י
Complexברנדון קלי7 פרקיםBlackstone ג'ייקפרק: "Forgiveness"המעגל הסודיקיילפרק: "Sacrifice"2013אמילי אוונסהנריפרק: "Emily and...
The Social Experiment"שקרניות קטנותלוק מתי'סוןפרק: "Grave New World"Mighty Mighty Monsters in Halloween Havocג'ייקובדיבוב; סרט ל-DVD Mighty Mighty Monsters in New Fears Eveג'ייקובדיבוב; סרט ל-DVD נשים פצצה (אנ')ג'יני קורבט4 פרקים2013–2014רייבנסוודלוק מת'יסוןתפקיד ראשי; 10 פרקים2014The Hazing Secretבריאןסרט טלוויזיה של Lifetime2014–2019ג'יין הבתולההבלש מייקל קורדרו ג'וניורתפקיד ראשי (עונות 1–3, 5)
תפקיד אורח (עונה 4); 65 פרקים2015בקסטרוםארצ'י דנפורטפרק: "Dragon Slayer"2016סופרבוקבחור קשוחדיבוב; פרק: "Saul and David"2019–2020עושות בית ספר (אנ')צ'ארלי בראוןתפקיד ראשי (2 עונות); 34 פרקים
"ברחובות שלנו" הוא סינגל של להקת הפופ רוק הישראלית משינה, אשר נכלל באלבום משינה 3.
את השיר כתב יובל בנאי, סולן הלהקה, ואת הלחן לשיר כתבו כל חברי הלהקה יחד עם ראובן שפירא, מפיק האלבום.
השיר הוצג כמועמד למצעדי הפזמונים השבועיים ב-14 בספטמבר 1988 וצעד שם 13 שבועות, כשבשיאו הגיע למקום השישי.
במצעד הפזמונים העברי השנתי של התחנה, דורג השיר במקום ה-38. משינה זכתה בתואר "להקת השנה" במצעד זה.
במאי 1994 יצאה גרסת כיסוי בביצועה של יהודית רביץ לשיר, אשר הוקלטה במסגרת המופע "סטנדרד מקומי" בפסטיבל "ג'אז, סרטים ווידאוטייפ".
ב-4 באפריל 2024 הוציאה חבורת זהו זה!
ברט זקמן הוא פיזיולוג תאים גרמני.
הוא חלק את פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה עם ארווין נהר, בשנת 1991, על פיתוח שיטות המדגימות כי תעלות יונים קיימות בכל קרומי התא ומאפשרות לימוד תכונותיהם.
ברט זקמן היה פרופסור באוניברסיטת היידלברג והוא חבר מדעי אמריטוס במכון מקס פלאנק למחקר רפואי בהיידלברג, גרמניה.
מאז 2008 הוא מוביל קבוצת מחקר אמריטוס במכון מקס פלנק לנוירוביולוגיה.
זקמן נולד בשטוטגרט, בנם של אנמרי (לבית שייפר), פיזיותרפיסטית, וברטולד זקמן, מנהל תיאטרון.
זקמן נרשם לפולקסשול בלינדאו וסיים את הגימנסיה ווגנבורג בשטוטגרט בשנת 1961. הוא למד רפואה משנת 1967 ואילך בטיבינגן, פרייבורג, ברלין, פריז ומינכן.
לאחר שסיים את בחינות הרפואה שלו באוניברסיטת לודוויג-מקסימיליאנס במינכן, הוא הפך לעוזר רפואי בשנת 1968 באוניברסיטת מינכן, בעודו עובד כעוזר מדעי (וויסנשפטליכר אסיסטאנט) במכון מקס-פלאנק לפסיכיאטריה במינכן, במחלקה הנוירופיזיולוגית של אוטו דטלב קרויצפלדט.
בשנת 1971 עבר ליוניברסיטי קולג' לונדון, שם עבד במחלקה לביופיזיקה בניהולו של ברנרד כץ.
בשנת 1974 סיים את עבודת הדוקטורט שלו, תחת הכותרת "Elektrophysiologie der neuralen Helladaptation in der Katzenretina" ("אלקטרופיזיולוגיה של התאמת אור עצבי ברשתית החתול") בפקולטה לרפואה של אוניברסיטת גטינגן.
לאחר מכן (עדיין בשנת 1974) שב זקמן למעבדתו של אוטו קרויצפלדט, שעבר בינתיים למכון מקס פלאנק לכימיה ביופיזיקלית בגטינגן.
זקמן הצטרף לקבוצת הביולוגיה הממברנתית בשנת 1979.
בשנת 1990 קיבל תפקיד בפקולטה לרפואה למדעי הטבע באוניברסיטת היידלברג.
שנה לאחר מכן הוא הפך לפרופסור מן המניין באוניברסיטה בפקולטה לביולוגיה בהיידלברג.
בשנת 1991 חלק זקמן את פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה עם ארווין נהר.
זקמן תרם חלק מכספי הפרס להקמת מפעל פרסים לכבודו של זוכה פרס נובל הבריטי סיר ברנרד כץ, שהיה מייסד תחום החקר החוץ תאי של התמסורת העצבית.
הפרס ניתן לסירוגין למדענים צעירים בתחום מדעי העצב מגרמניה וישראל.
פרס ברנרד כץ נוסד ב-1991 בידי פרופ' ברט זקמן שזכה בפרס נובל לרפואה באותה השנה ביחד עם ארווין נהר על הישגיהם בתחום תעלות היונים בקרום התא.
ב־2 ביוני 2009 הודיע פיטר גרוס, נשיא אגודת מקס פלאנק כי זקמן ישמש כמנהל המדעי של מכון מקס פלנק פלורידה, מתקן המחקר הביו-רפואי של הארגון באוניברסיטת פלורידה אטלנטיק ביופיטר, פלורידה.
זקמן הוא המייסד של חברת ברט-זקמן-סטיפטונג.
בשנת 1986 הוענק לו ולארווין נהר פרס לואיזה גרוס הורביץ מאוניברסיטת קולומביה.
בשנת 1987 הוא קיבל את פרס לייבניץ של דויטשה פורשונגסגמיינשאפט, שהוא הכבוד הגבוה ביותר שהוענק במחקר הגרמני.
בשנת 1991 הוא קיבל את פרס ראלף וו.
ג'רארד במדעי המוח, את פרס הארווי ואת פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה יחד עם נרה, איתו עבד בגטינגן.
הוא נבחר כחבר זר בחברה המלכותית (ForMemRS) בשנת 1994. ביוני 2009 קיבל זקמן תואר דוקטור לשם כבוד, בעצרת החגיגית של המושב ה-72 של חבר הנאמנים ב.
סטיבן בְּרֶט גות'רי הוא פוליטיקאי אמריקאי, המכהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס השני של קהיליית קנטקי.
גות'רי, חבר המפלגה הרפובליקנית, היה חבר הסנאט המדינתי של קנטקי טרם היבחרו לקונגרס.
במחוז אותו הוא מייצג שוכן בסיס פורט נוקס.
גות'רי נולד בפלורנס שבאלבמה, בנם של קרולין פ.
בשנת 1987 השלים לימודי תואר שני בכלכלה מתמטית מהאקדמיה הצבאית של ארצות הברית שבווסט פוינט, וכעבור עשור השלים ב-1997 תואר שני בניהול פרטי וציבורי באוניברסיטת ייל.
גות'רי הוא סגן נשיא לשעבר של חברת ".Trace Die Cast, Inc", ספקית חלקי חילוף לכלי רכב שבסיסה בבולינג גרין.
גות'רי שימש בעבר כקצין ארטילריה בדיוויזיה המוטסת ה-101. בבסיס הצבאי פורט קמפבל שעל גבול קנטקי-טנסי.
משנת 2000 עד 2008 היה גות'רי חבר הסנאט של קנטקי, כנציג מחוז הבחירה ה-32. במהלך כהונתו היה סגן יו"ר הוועדה לפיתוח כלכלי, תיירות ועבודה, ואף כיושב ראש ועדת התחבורה.
במהלך בחירות 2008 בארצות הברית נבחר גות'רי אל בית הנבחרים של ארצות הברית במחוז הקונגרס השני של קנטקי.
הוא גבר על עמיתו לסנאט המדינתי דייוויד בוסוול, מועמד המפלגה הדמוקרטית, בבחירות להחלפתו של נציג המחוז המכהן רון לואיס .
לואיס הודיע על פרישתו ביום האחרון להגשת המועמדות בבחירות, בתקווה להוביל לניצחונו בבחירות המקדימות של דניאל לונדון, ראש הסגל שלו.
עם זאת, גות'רי נכנס לבחירות המקדימות וניצח את לונדון במהלך הפריימריז.
הבחירות הכלליות היו צמודות יחסית למערכות בחירות קודמות במחוז.
אמנם לדמוקרטים היה יתרון יחסי על הרפובליקנים מבחינת רישום בוחרים, אך כלל המצביעים היו ועודנם שמרניים מבחינה חברתית.
בסופו של דבר גות'רי ניצח בפער בן 15 אלף קולות, בעיקר הודות למצביעים המתגוררים באזורים כפריים.
גם הבחירות לנשיאות ארצות הברית שהתקיימו באותה השנה בנוסף על הבחירות לסנאט האמריקאי תרמו להגעת מצביעים רפובליקנים אל הקלפיות באותה העת.
באותו היום זכו במחוז המועמד הרפובליקני לנשיאות ג'ון מקיין והסנאטור מיץ' מקונל.
ב-3 בינואר 2009 גות'רי הושבע לתפקידו בקונגרס.
בשנת 2011, הצביע גוטרי בעד "חוק אישור תקציב ההגנה הלאומי לשנת הכספים 2012" כחלק מהוראה מעוררת מחלוקת המאפשרת לממשלה הפדרלית ולכוחות המזוינים של ארצות הברית לעצור ללא הגבלה אזרחים אמריקאים ללא משפט.
ביולי 2013 גות'רי התנגד למהלך שהגן על הסוכנות לביטחון לאומי עקב הפרת פרטיות שביצעה לכאורה, לפי דיווחיו של חושף השחיתויות אדוארד סנודן.
באותה השנה הוסיף להצביע בעד סיום השבתת הממשל בארצות הברית.
בספטמבר 2013 הציג גות'רי את "חוק אישור הסיוע לילדים דרי-רחוב", שאשרר את המשך המימון הפדרלי עבור המרכז הלאומי לילדים נעדרים ומנוצלים (NCMEC) עד שנת הכספים של 2018. כמו כן, לצד חברת בית הנבחרים וירג'יניה פוקס, הציג גות'רי את חוק PROSPER.
לגות'רי דירוג "A" מטעם איגוד הרובאים הלאומי על תמיכתו בזכות לשאת נשק מכוח התיקון השני לחוקת ארצות הברית.
הוא תומך בביטול חוק הגנת החולה וטיפול בר השגה ומתנגד להפלות.
"ברחובות של תל אביב" הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית עדן בן זקן, מתוך אלבום האולפן החמישי שלה, מועבט (2021).
הוא יצא לאור ב-7 ביוני 2021, בהוצאת חברות התקליטים שרית הפקות וארומה מיוזיק, כסינגל העשירי מתוך האלבום.
במקור, יצא השיר כבר ב-5 במאי 2021, עם קליפ מילים נלווה שהועלה ליוטיוב.
השיר הגיע למקום החמישי במצעד הרשמי של גלגלצ.
לאחר ש"מועבט" זכה להצלחה ארצית רבה, הוחלט כי בן זקן תוציא את הרצועה הראשונה ממועבט, כסינגל העשירי מתוכו.
בסמוך לכך, הופצה עטיפתו הרשמית, אשר דמתה ברובה לעטיפת האלבום עצמו.
בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-650,000 השמעות.
קליפ המילים הרשמי של השיר פורסם ב-5 במאי 2021, חודש לפני שיצא כסינגל.
הקונספט של הקליפ הוא הנפשה, ובתחילתו ניתן לראות את בן זקן במרפסת ביתה, כשהיא מביטה בשמיים בעת שלילה בחוץ.
בהמשך, היא נכנסת פנימה ומתחילה לכתוב דברים.
לאחר מכן, היא נוסעת ברכב ובאחת מהסצנות הולכת כשגשם יורד עליה.
נכון ליולי 2021, מונה הצפיות של הקליפ עומד על למעלה מ-8 מיליון צפיות.
קליפ המילים של "ברחובות של תל אביב" זכה להצלחה רבה כאשר צבר בשבוע אחד 833,000 אלף צפיות והיה הקליפ השני הנצפה ביותר בישראל ביוני 2021, כשמלפניו ניצב "מועבט" של בן זקן גם כן, שצבר 885,000 אלף צפיות באותו השבוע.
בשבוע שקדם לו, צבר 930,000 אלף צפיות כשמלפניו ניצב בשנית "מועבט" שצבר 944,000 אלף צפיות.
אזורתאריך יציאהפורמטחברת תקליטיםמקורכלל העולם7 ביוני 2021הזרמת מוזיקה • הורדה דיגיטליתשרית • ארומה
ברט גולדשטיין הוא שחקן, קומיקאי ותסריטאי יהודי-אנגלי.
הוא ידוע בתפקידו כרוי קנט בסדרת הקומדיה של אפל TV "טד לאסו", עליו זכה בפרס אמי לשחקן המשנה הטוב ביותר בסדרת קומדיה בשתי העונות הראשונות של הסדרה.
גולדשטיין נולד בעיירה סאטון, לונדון, למשפחה יהודית בריטית, ב-17 ביולי 1980. לאחר שסיים את לימודיו בבית הספר, הוא השתתף בשיעורי משחק באוניברסיטת ווריק, שם סיים תואר בקולנוע ופמיניזם.
זמן קצר לאחר מכן, גולדשטיין עבר לזמן קצר לעיר מרבלה שבספרד, כדי לעבוד במועדון חשפנות שאביו רכש במהלך "משבר אמצע החיים" שלו.
מאוחר יותר הפך גולדשטיין את החוויה למופע סטנד-אפ בשם "ברט גולדשטיין גדל במועדון חשפנות", שעלה באדינבורו פרינג' פסטיבל.
הוא הופיע בקומדיה של ערוץ 4, "Drifters".
הוא גם הופיע בדרמה הקומית של ערוץ 4, "דרק" בתפקיד טום.
הוא כתב את "The Catherine Tate Live Show" עם קתרין טייט וכתב וביצע ארבעה מופעי סטנד-אפ לבדו.
הוא זכה בשנת 2016 בפרסי הקולנוע הבריטי העצמאי לשחקן המשנה הטוב ביותר על תפקידו בתור ברנדן בסרט "Adult Life Skills".
ב-2018 החל גולדשטיין את הפודקאסט "Films to Be Buried With", ובו ראיין אנשים שדיברו על סרטים שהיו חשובים בחייהם.
מפיק הטלוויזיה ביל לורנס שכר את גולדשטיין ככותב לתוכנית של אפל TV פלוס, "טד לאסו", בכיכובו של ג'ייסון סודייקיס.
הכתיבה בתוכנית הובילה לכך שגולדשטיין לוהק לדמותו של הכדורגלן המזדקן רוי קנט.
מאוחר יותר הוא זכה בפרס גילדת הכותבים של אמריקה לטלוויזיה: סדרת קומדיה וקיבל פרס אמי לבידור בפריים טיים לשחקן משנה מצטיין בסדרה קומית בשנת 2021 על תפקידו בתוכנית.
יחד עם תסריטאי "מראה שחורה" וויל ברידג'ס, גולדשטיין יצר וכתב את סדרת האנתולוגיה בת ששת החלקים "Soulmates" ל־AMC, המבוססת על סרטם הקצר "For Life" משנת 2013. הסדרה עלתה לראשונה ב-AMC ב-5 באוקטובר 2020. צוות השחקנים כולל את שרה סנוק, מאלין אקרמן, בטסי ברנדט, ג'יי ג'יי פילד וצ'ארלי היטון.
לאחרונה, גולדשטיין חתם על עסקה כוללת רב שנתית עם חברת ההפקה האחים וורנר טלוויזיה.
שנהסרטתפקדהערות 2012The Knotאלברט2015HowlדייווידSuperBobבוב 2016Adult Life Skillsברנדן2022סבתא בהפרעה (אנ')תסריטאיתור: אהבה ורעםהרקולסהופעת קמע2024גארפילדרולנדדיבובAll of Youסימוןגם תסריטאי ומפיקTBAAt the Sea
שנהשםתפקידהערותעבריתאנגלית2009The Billג'ארד מיילס2 פרקים2012–2014דרקDerekטום11 פרקים2013–2016Driftersסקוט7 פרקים2014–2017Uncleקספר9 פרקים2015–2016Hoff the Recordדני ג'ונסתפקיד ראשי2015Catherine Tate's Nanג'ונת'ןפרק אחדסמוייםUndercoverכריסטוף4 פרקים2016–2017היסטוריה שתויהDrunk Historyדמויות שונות2 פרקים2018דוקטור הוDoctor Whoאסטוספרק: "The Tsuranga Conundrum"2020–הווהטד לאסוTed Lassoרוי קנטתפקיד ראשי; גם תסריטאי ומפיק2020Soulmatesיוצר שותף, מפיק ותסריטאי2021רובוט צ'יקןRobot Chickenטוני סטארק (דיבוב)פרק: "May Cause Light Cannibalism"2023 - הווהשרינקינגShrinkingלואיסיוצר שותף, מפיק ותסריטאי
ברזנט (מכונה גם אברזין, צדרה או שמשונית) הוא יריעה המשמשת להגנה בפני תנאי סביבה.
יריעות ברזנט מורכבות מליבה ומאריג.
ליבת היריעה מיוצרת בדרך כלל מפוליאתילן או פוליוויניל כלוריד.
יריעות ברזנט נבדלות בעובי הליבה ובצפיפות האריג – ככל שהליבה עבה יותר וצפיפות האריג גבוהה יותר, בנויה היריעה לעמוד בעומסי עבודה גבוהים יותר.
ליריעות ברזנט קלות נחשבות יריעות שעובי הליבה בין 0.13–0.15 מילימטר, וצפיפות האריגה 8x8 חוטים לאינץ'.
ליריעות ברזנט לעומס גבוה מאוד עובי ליבה של כ-0.4 מ"מ וצפיפות אריגה של 14x14 חוטים לאינץ'.
דרך נוספת להבדיל בין סוגי היריעות היא על פי המשקל למטר מרובע.
יריעות ברזנט נחתכות לשימוש סופי על פי מידות.
לאחר חיתוך היריעה נתפרים שוליה למכפלת, אשר לתוכה נתפרות לולאות (בדרך כלל מאלומיניום או ממתכת אל-חלד אחרת), אשר משמשות למתיחת היריעה.
יישום היריעה מתבצע על ידי חיבור חבלים אל הלולאות התפורות במכפלת, וקשירתם למבנה יציב (מבנה, עמודים, עצים, יתדות וכיוצ"ב).
בארצות הברית היה מקובל במשך שנים רבות קוד צבעים ליריעות ברזנט:
יריעות ברזנט הן גמישות, חזקות מאוד יחסית ליריעות בד אחרות, עמידות בפני רטיבות ולרוב גם אטומות למים.
מבנה היריעה מונע קריעה או היווצרות חורים, ואם אלה נוצרו מונע את התפשטותם.
יריעות ברזנט מספקות הגנה בפני גשם, שלג, אבק, קרינת שמש, רוח, חומרים שונים ועוד.
בין השימושים הנפוצים ליריעות ברזנט:
כיסויי רכב, כולל גגות רכב, כיסוי ארגזי מטען וכיסויי הגנה לרכב.
קירוי קל של שטחים גדולים (מגרשי ספורט, גני שעשועים וכדומה).
הגורם המשפיע ביותר על יריעות ברזנט הוא הרוח.
על מנת למנוע נזק ליריעה כתוצאה מרוח חזקה, קיבוע היריעה נעשה רק באמצעות הלולאות – חיבור יריעות ברזנט על ידי מסמרים או ברגים יוצר חורים ביריעה אשר יורחבו כתוצאה מרוח חזקה, וכן פוגע ביכולת האיטום של היריעה.
עטיפה של ציוד או מוצרים העשויים מחומר קשיח מחייבת הגנה על נקודות המגע של היריעה בציוד באמצעות ריפוד, על מנת למנוע שחיקה וקריעה של היריעה.
מקור המילה מרוסית – брезент (ברזנט), שיבוש מ־презенинг (פרזנינג – עטיפה) שנכנס לשימוש ברוסית במאה ה-18 מההולנדית (presenning), דרך הצרפתית מהלטינית (praecincta – פּרייקינקְטה) – עטיפה.
המונח "אברזין" מופיע כבר בלשון חז"ל שם שימש לתיאור יריעת עור המשמשת לכיסוי.
ברזל מחושל הוא סגסוגת ברזל עם תכולת פחמן נמוכה מאוד (פחות מ-0.05%) בניגוד לזו של ברזל יצוק (2.1% עד 4%).
חומר מותך למחצה של ברזל עם תכלילי סיגים סיביים (עד 2% במשקל), המעניקים לו מראה "גרגרי" דמוי עץ הנראה לעין כאשר הוא נחרט, מחליד או מכופף עד לכשל.
ברזל מחושל הוא קשיח, רקיע, משיך, עמיד בפני קורוזיה, ניתן לריתוך בקלות, אך קשה יותר לריתוך חשמלי.
לפני פיתוחן של שיטות יעילות לייצור פלדה ועליית זמינותן של כמויות גדולות של פלדה, ברזל מחושל היה הצורה הנפוצה ביותר לריקוע ברזל.
הוא קיבל את השם מחושל מכיוון שהוא הוקשה, כופף או עובד בדרך אחרת בעודו חם מספיק כדי להוציא ממנו סיגים מותכים.
המקבילה הפונקציונלית המודרנית של ברזל מחושל היא פלדה עדינה, הנקראת גם פלדה דלת פחמן.