tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
ההגה [m] דו שפתי, אנפי, קולי, שונה בכל שלושת היסודות המבחינים של עיצורים:
אחרת אם היה ענבלי אנפי קולי, היה [ŋ] כמו במילה פינג-פונג.
זוג מזערי בעברית עדכנית: פין/פינג.
אחרת אם היה דו שפתי אוטם קולי, היה [b].
אחרת אם היה דו שפתי אנפי שותק, הייתה מתקבלת נשיפה מהאף שאינה נחשבת הגה בשפה העברית.
מכיוון שאין בעברית התקנית הגה המובחן רק באחת משלש היסודות המבחינים, ניאלץ לבדוק באמצעות שני הבדלים ויותר.
במקרה שלנו בעזרת צמד המילים מח/כח.
במקרה כזה אנו מכנים את הזוג המינימלי "בלתי מושלם".
המילים נבדלות זו מזו בפונמה אחת בלבד, אך ביותר מתכונית מבחינה אחת, על אף שהפונמות /m/ ו-/k/ נבדלות זו מזו במספר תכוניות מבחינות: אופן החיתוך, מקום החיתוך, וקוליות.
התכונות היסודיות של ההגיה (האלמנטים הפונולוגיים) בכל שפה שונים, אך ברובם הם המרכיבים של העיצורים והתנועות.
תכונת היגוי יסודית (אלמנט פונולוגי) של עיצור הוא
מקום החיתוך של עיצור, למשל בעזרת השפה העליונה בעיצורים b, p, m, f, v, או בהבאת הלשון למכתש העליון שבחיך בעיצורים d, t, l, n.
אופן החיתוך של עיצור, למשל באמצעות אטימת האוויר ושחרורו באחת כמו בעיצורים האוטמים הפוצצים b, p, t, k, לעומת אופן חיתוך הדיבור ליצירת העיצורים f, v, המשמיע קול לאורך הזמן, ולא בבת אחת.
קוליות - השמעת קול על ידי הרטטת שיפתות הקול (הנקראים גם מיתרי הקול) בעת השמעת העיצור, או אי השמעת הקול.
עם הוספת קוליות מתקבל הצליל z.
כך גם p הופך b, וגם k הופך g.
לתנועה יש שלשה רכיבים אותם רושמים ב"טרפז התנועות" - ראו תנועה (פונולוגיה)
קידמה - מקום הלשון בחלל הפה בעת יצירת התנועה תנועות יכולות להיות קדמיות כמו זו המיוצגת בחיריק הקדמית ביותר בעברית וקצת אחריה סגול (הזהה לצירה ולשווא נע בעברית העדכנית).
הן יכולות להיות אחוריות, למשל בעברית התנועות העגולות המיוצגות בשורוק [u] וחולם [o].
והן יכולות להיות מרכזיות - בעברית כיום התנועה [a] המיוצגת בפתח.
סגירות או גובה תנועה - מידת גובה הלשון וקרבתה לחיך בהגיית התנועה.
סגורות (גבוהות): בעברית החיריק [i] הקדמית והשורוק [u] האחורית, אמצעיות הסגול [e] הקדמית פחות, ולעומתה [o] האחורית, ולבסוף פתוחות כלומר נמוכות, ובעברית עדכנית רק פתח [a].
עגילות - מידת עיגול השפתיים בהגיית התנועה.
בעברית העכשיווית יש רק שתי תנועות עגולות המיוצגות בחולם ושורוק [o] [u] ושאר שלושת התנועות, פתח, סגול וחיריק, [a] [e] [i] אינן עגולות כלל.
ישנן שפות שבהן יש מידת עגילות משתנה, וצירוף של עגילות גם בתנועות לא אחוריות, כמו הגיית שם העיר מינכן בחיריק עם שפתיים מעוגלות.
סוגים נוספים של הבדלי הגייה
בנוסף לזוגות מינימליים של מילים שנבדלות זו מזו בתנועה אחת או בעיצור אחד, יש גם זוגות מינימליים מסוגים אחרים, כגון:
בשפות שבהן הטעם יכול להופיע במיקומים שונים בתוך המילה, כדוגמת עברית, ספרדית ויוונית, ניתן למצוא זוגות מינימליים של מילים שההגייה שלהן נבדלת אך ורק במיקום הטעם במילה.
לדוגמה, בעברית ישראלית זוג המילים "א֫וטו" + "אות֫ו" נבדלות בהגייה אך ורק במיקומו של הטעם.
דוגמה נוספת היא זוג המשפטים "הם רצ֫ו [להישאר]" (they wanted) + "הם ר֫צו [אחרי האוטובוס]" (they ran).
זוגות מינימליים שנבדלים אך ורק במיקום הטעם במילה משמשים כדי להדגים שמיקום הטעם הוא פונמי בשפה.
בשפות טונאליות ניתן למצוא זוגות מינימליים של מילים שנבדלות זו מזו אך ורק בטון - היא נעימת הקול של המילה, ומשמעותן תהיה שונה.
לעומת זאת בעברית של ימינו השאלה מקבלת סיומת טון עולה והתשובה מקבלת סיומת טון יורד, אך שניהם אינם משנים את משמעות המילה עצמה.
חלק מהבלשנים מגדירים את השוני הטונלי הקובע את ההבחנה בין הגאי הדיבור כהנגדה שבה מעורבת טונמה.
לדוגמה, בשפת Kono יש הבדל בין הברות בעלות טון גבוה לטון נמוך, כך שזוג המילים /kɔ́ɔ́/ (להתבגר, הנהגית בטון גבוה) + /kɔ̀ɔ̀/ (אורז, הנהגית בטון נמוך), הן זוג מזערי.
זוגות מינימליים שנבדלים אך ורק בטון משמשים כדי להדגים שהטון הוא פונמי בשפה, וכדי לקבוע את אוסף הטונמות של השפה.
לעיתים קיימת בשפה סדרה של מילים השונות כולן זו מזו בהגה אחד בלבד.
ניתן להרחיב את העיקרון של זוג מינימלי כך שיכלול יותר מצמד מילים.
בדומה לעיקרון של הבדל אם זוג מינימלי כולל שתי מילים שנבדלות זו מזו בהגה אחד בלבד ומשמעותן שונה, אז לפי אותו עיקרון, סט מינימלי כולל קבוצת מילים שנבדלות זו מזו בהגה אחד בלבד, במיקום מסוים במילה, ומשמעותן שונה.
לדוגמה, אפשר להראות שהתנועות /o/ ,/u/ ,/i/ ,/e/ ,/a/ הן פונמות נפרדות בעברית ישראלית, על ידי קבוצת המילים הבאות:
/kaˈʃor/ ([חזק] כַּשּׁוֹר, כלומר, "חזק כמו השור"; המילה קיימת במשלב גבוה בלבד)
אולם, ליצור סט מינימלי שיכלול את כל התנועות בשפה, או את כל העיצורים מסוג מסוים, זה לא תמיד פשוט, או אפשרי.
זוגי הוא סוג של מספר דקדוקי, המציין כמות של 2 בדיוק, ובא לידי ביטוי בדרך כלל באמצעות נטייה מורפולוגית.
למשל, הצורה יומיים היא צורה ייחודית בעברית לציון שני ימים, ללא צורך בשם המספר שניים.
בשפות שבהן יש נטייה עשירה של זוגי, גם שמות התואר, כינויי הגוף והפעלים יכולים או צריכים לשאת התאם זוגי.
הבחנה סמנטית זוגית היא הבחנה מסומננת יחסית, ובכל שפה שבה יש צורות זוגי, יש בהכרח גם צורות רבים רגילות.
בשפות המקיימות צורות זוגי, השימוש בהן הוא בדרך כלל חובה.
כך למשל, בעברית, הצירוף שתי שנים פחות תקין משנתיים, וזקוק להקשר מיוחד.
ככלל, שפות בעלות הבחנה של זוגי נוטות לאבד את ההבחנה הזאת עם הזמן.
בשפות עתיקות רבות (סנסקריט, יוונית, אנגלית, רוסית ואירית עתיקות, עברית מקראית ועוד) התקיימו צורות זוגי עשירות, אך ברוב השפות הללו הן הלכו והידלדלו, וכבר בימי הביניים נשמרו בצורה מוגבלת בלבד.
ברוב השפות הסלאביות (וכן בפרוטו-סלאבית) היו בעבר צורות זוגי רבות, אך השפות היחידות ממשפחה זו שמקיימות זוגי בצורה מלאה ופרודוקטיבית עד היום הן סלובנית וסורבית, בעוד שבשפות אחרות נותרו רק שרידים, ובעיקר בשמות שהקונספט הזוגי ממילא דומיננטי בהם (כגון אברי גוף).
למשל, ברוסית ובסרבית/קרואטית, מתקיימת עד היום נטייה מיוחדת עבור שמות עצם המופיעים בסמיכות למספרים 2 עד 4, המבוססת על שרידים של הזוגי הקדום.
באשר למשפחת השפות השמיות, בערבית קלאסית ובעברית מקראית נמצא קיום של צורות זוגי: בערבית – לגבי כל הקטגוריות הדקדוקיות (שם, תואר, פועל, כינוי גוף) ובעברית מקראית רק לגבי שמות עצם, ובצורה זניחה לגבי תוארי פועל ("בעצלתיים") וכינויי גוף ("שתיהם", כינוי גוף מקראי המיוחד לציון שתי נקבות).
אולם גם במשפחת שפות זו ניכרת הידלדלות של הזוגי: ברוב הדיאלקטים המדוברים של ערבית אמנם קיים זוגי, אולם בניגוד לערבית הספרותית, הנטייה היא רק לגבי שמות עצם, וגם היא בגדר רשות בלבד.
בעברית המודרנית, אין כמעט שימוש בצורות זוגי, וכל צורות הזוגי הן צורות קפואות של שמות עצם מקראיים (להוציא מיעוט כגון גרביים שנוצרה בעברית החדשה).
בערבית תקנית מודרנית, כמו גם בערבית קלאסית, השימוש במספר הזוגי הוא חובה בעת תיאור שתי יחידות.
למטרה זאת, ان (אן) נוסף לסוף כל שם עצם או שם תואר ללא קשר למין או לאופן יצירת הרבים.
במקרה של שמות עצם נקביים המסתיימים ב- ة (תא מרבוטה) האות הופכת ל- ت (תא).
כאשר שם עצם או שם תואר זוגי ביחסת השייכות או ביחסת המושא, ה-ان (אן) הופך ל-ين (ין).
מלבד המספר הזוגי לשמות עצם ולשמות תואר, ישנן גם צורות פועל זוגיות בשימוש חובה בגוף שני ושלישי, יחד עם כינויי הגוף שלהם, אך אין כאלה בגוף ראשון.
השימוש במספר הזוגי בערבית מדוברת משתנה מאוד ומופיע לרוב כ-ين (ין) אפילו כנושא.
בעוד שהשימוש בו נפוץ למדי בערבית הלבנטינית, למשל كيلوين (כִּילוַּיְן) שמשמעותו "שני קילוגרמים".
צורות הזוגי בדרך כלל אינן בשימוש בערבית המגרבית, אשר שם שתי יחידות מבוטאות בדרך כלל עם המילה زوج (זוּג), כמו ב- زوج كيلو (זוּג' כִּילוּ) שפירושו "זוג קילוגרמים", כאשר שם העצם מופיע ביחיד.
ההתפתחות של צורת הזוגי בעברית
צורן הזוגי בעברית, הן לזכר והן לנקבה, הוא הסופית -ַיִם, כגון: יָדַיִם, שְׂפָתַיִם.
הסופית מתחברת על פי רוב לצורת היסוד של המילה (הדומה בדרך כלל לצורת הנסמך), ולא לצורת הרבים; לכן נקודָתיים ולא .
כבר במקרא היו צורות הזוגי בגדר שארית זניחה של תופעה קדומה, והן הפכו - כמו שאר מרכיבי השפה - לצורות קפואות, כשהעברית פסקה להיות מדוברת, במאה השנייה לספירה.
במקורות הכתובים של העברית ניתן למצוא עשרות בודדות של צורות זוגי בלבד, רובן שמות עצם, המקבלות התאם רגיל של רבים.
לאחר תחיית השפה העברית (1880 ואילך) זכו גם צורות הזוגי המקראיות להיות מדוברות ולהיכתב במילונים, אולם רוב צורות הזוגי שנכנסו לעברית החדשה היו צורות "קפואות" (כמו מאזניים, כיריים ועוד) שלא הביעו זוגיות ממשית, אלא לכל היותר שיקפו תהליך היסטורי שגרם להיווצרות הצורה בצירוף מוספית הזוגי.
בשנות ה-30 עד ה-60 – וביתר שאת בשנות ה-30 וה-40 – נוצר גידול רחב היקף של מאות צורות זוגי, בעיקר בשפה הכתובה (עיתונות, ספרות, שירה) על ידי יוצרים כמו נתן אלתרמן, אברהם שלונסקי, ע.
זאת בניגוד לביאליק ולבני דורו שמיעטו מאוד להשתמש בצורות זוגי, קל וחומר להמציא צורות חדשות.
אולם, תופעה זו לא תפסה תאוצה, ולא חלחלה לגמרי ללקסיקון המדובר והחי של העברית: עד מהרה נעלמו רוב הצורות החדשות ושוב נותרו רק צורות הזוגי ה"קפואות" והצורות העתיקות.
וכיום, בעברית המדוברת של שנות האלפיים, אין מוצאים צורות זוגי טהורות מלבד אלו המציינות כמויות (אלפיים, מאתיים) ויחידות זמן''' (יומיים, שבועיים וכו').
בשפה הכתובה, עם זאת, ניתן למצוא מעט צורות זוגי "מיוחדות" יותר, אך בחינה דקדקנית של הסמנטיקה של אותן צורות מגלה שלא מדובר תמיד בזוגי של ממש.
בעברית קיימות שתי קבוצות עיקריות של מילים עם מוספית הזוגי -יים ([ayim''-]), לפי החלוקה הבאה:
לקבוצה זו שייכות כל המילים שהמוספית –יים בהן מייצגת את הכמות או המספר 2 בדיוק (כלומר הן צורות זוגי "אמיתיות").
צורות אלו עומדות בניגוד לצורת היחיד ולצורת הרבים, וניתן להמירן לפי הנוסחה: 'X' + יים = 2 'X'.
לקבוצה זו שייכות מילים מהמקורות, המציינות בעיקר יחידות זמן ומדידה, ורובן שימושיות מאוד גם בעברית מודרנית:
חודשיים: בניגוד ל-חודש (יחיד) ול-חודשים (רבים), וניתן גם לומר: שני חודשים
אלפיים: בניגוד לאלף (יחיד) ולאלפים (רבים), וניתן גם לומר: שני אלפים
במילים שלעיל ניכרת דרך המלך של גזירת צורת הזוגי בעברית המקראית, על בסיס צורת היחיד של השם, למשל: שעה+יים=שעתיים ולא *שעות+יים=.
על בסיס כלל זה נקבעו גם החוקים הנורמטיביים ליצירת זוגי על ידי האקדמיה ללשון בימינו, ולפיכך יש לומר "אוטובוס קומָתיים" (מן: קומה) ולא (מן: קומות), כפי שנהוג בפי הדוברים, ו"נקודתיים" ולא .
קיימות צורות זוגי נוספות מהמקורות, שאינן שימושיות בעברית מודרנית, וכבר בהן מתגלים סדקים בחוקיות של יצירת הזוגי בעברית המקראית, כלומר הן נגזרות מן הרבים, כגון:
אמותיים (מן: אמות) [לצד אמתיים (מן: אמה)]
הזוגי המדומה המציין ריבוי כולל את השמות המסתיימים בסיומת –יים, שהסמנטיקה שלהם היא של רבים לכל דבר (קרי 2 או יותר מ-2), בניגוד ליחיד.
המוספית בשמות אלה אינה מייצגת את המספר 2 כלל.
ולראיה, אין כל סתירה במשפטים הבאים:
(אבל לא: *עברו מאז שלוש שנתיים)
(אבל לא: *כמה יומיים לוקח לך?)
לשמות מקבוצה זו, כגון עיניים, אין צורת רבים אחרת, שאינה מסתיימת ב-יים (נניח: עיינות - צורה זו נכונה כשמדובר במעיין מים, אבל כשמדובר באיבר בגוף צורת הרבים היא עיניים בלבד), וצורת הזוגי המדומה היא-היא צורת הרבים הרגילה שלהם.
רוב השמות בקבוצה זו הם חלקי גוף (של בני אדם או בעלי חיים) ואביזרים הקשורים אליהם, כגון: אוזניים, ברכיים, גפיים, ידיים, ציפורניים, שיניים, ירכיים, כנפיים, כתפיים, טלפיים, נעליים, עיניים, רגליים, שוקיים, שפתיים, לחיים, עפעפיים, קרניים, נחיריים, מגפיים, גרביים, מכנסיים, משקפיים ועוד.
מטבע הדברים, כיוון שחלקי גוף רבים מופיעים במציאות בזוגות, רבים מהשמות בקבוצה זו בכל זאת טומנים בחובם סמנטיקה זוגית במידה מסוימת, והיא זו שמלכתחילה גרמה לכך שצורת הרבים שלהם תיגזר כמו צורת זוגי.
במילים אחרות, אפשר לטעון שמדובר כאן בזוגי דיאכרוני "קפוא", שמקורו בתקופה שבה הנטייה הזוגית הייתה חזקה יותר בשפה.
לפי טענת גלינראט, הסיבה שאנו מפרשים מילים כמו רגליים דווקא על דרך הזוגי היא פרגמטית, ולא סמנטית.
כלומר, אנחנו פשוט רגילים לדבר על אברי הגוף כעל ישות זוגית.
רוב השמות בקבוצת הזוגי המדומה הם ממין נקבה.
עובדה זו עשויה להסביר את הנטייה של דוברים להתייחס לשמות בסיומת זוגי כאל שמות ממין נקבה, גם כאשר מדובר בשמות ממין זכר (עובדה שברורה לאותם דוברים כאשר השם מופיע ביחיד).
למשל, דוברים רבים אומרים: אופניים חדשות, משקפיים עגולות, אבל לא נשמע אותם אומרים *אופן חדשה או *משקף עגולה.
הקבוצה של זוגי מדומה מוחלט כוללת שמות בעלי סיומת -יים, שאינה מייצגת מספר דקדוקי (בוודאי לא זוגי וגם לא בהכרח ריבוי).
לפיכך, מתייחסת שורצולד למוספית –יים בקבוצה זו כאל צורן גזירה חסר כל קשר של נטייה לצורת היחיד וללא צורת רבים.
כלומר, המילים בסיומת –יים בקבוצה זו מהוות לקסמות נפרדות ועצמאיות, וגזירתן באמצעות סיומת זו היא שרירותית.
דוגמאות למילים בקבוצה זו: מאזניים (שאין לה צורת יחיד או רבים אחרת), שמות פרטיים כגון מחניים, אפריים ומצריים, תואר הפועל שבעתיים או בעצלתיים, ושמות עצם כמו צהריים, שמיים, ומים.
זוג בסיסים הוא יחידת מידה המשמשת בביולוגיה מולקולרית למדידת אורך של DNA.
יחידה מידה זו מנצלת את אופיו של סליל ה-DNA היוצר זיווג בסיסים.
ה-DNA מורכב מארבע תת-יחידות אוניברסליות של בסיסים חנקניים (נוקלאוטידים).
כל אחד מבסיסים אלה יוצר קשר מימן אך ורק עם בסיס אחד אחר, ולא עם זולתו.
לכן, מתקבלים שני זוגות בסיסים אפשריים בלבד : גואנין (G) ו-ציטוזין (C) מהווים זוג אחד היוצר שלושה קשרי מימן, ואדנין (A) ו-תימין (T) מהווים זוג שני היוצר שני קשרי מימן (ב-RNA התימין מוחלף באורציל (U)).
חיבורם של זוגות הבסיסים לאורך השלד הפוספודיאסטרי יוצר את מבנה הסליל הכפול המפורסם של ה-DNA, ונקרא זיווג ווטסון-קריק על שם החוקרים אשר גילו מבנה זה.
ה-RNA יוצר גם כן זיווג בסיסים, אך מכיוון שמדובר במולקולה חד-גדילית היא מתקפלת על עצמה ויוצרת מבנים שניוניים שונים, כגון tRNA, גזע ולולאה (stem and loop).
למעלה, זוג בסיסי GC עם שלושה קשרי מימן ביניהם.
למטה, זוג בסיסי AT עם שני קשרי מימן ביניהם.
קשרי המימן אינם קוולנטיים והם מוצגים כקווים מקווקווים.
קשר מימן הוא קשר כימי המאפשר את זיווג הבסיסים.
עקב התכונות הגאומטריות של הבסיסים, רק סוג אחד של קשר יציב ייווצר - קשר בין פורין לפירימדין.
אדנין וגואנין שייכים לקבוצת תרכובות הנקראת פורינים ומכילות שתי טבעות ארומטיות הטרוציקליות, ואילו תימין וציטוזין שייכים לקבוצת תרכובות בשם פירימידינים המכילות טבעת ארומטית הטרוציקלית אחת.
קשר בין שני פורינים לא מועדף בגלל שאינו יעיל, עקב המרחק הפיזי המקשה על קשרי המימן להיווצר, ואילו קשר בין שני פירמדינים לא מועדף בגלל שהקרבה ביניהם דורשת אנרגיה גבוהה.
יוצא מכך שהזוגות המועדפים הם GC, AT ו-AU (ב-RNA).
קישור בין A ל-G, G ל-T ו-U ל-G (ב-RNA) נקרא התמרה (mismatch mutation), מכיוון שתבנית קשרי המימן אינה מתאימה.
מולקולות DNA הנמצאות בזיווג בסיסים יציבות בטמפרטורת החדר.
מעל טמפרטורה מסוימת הגדילים ייפרדו זה מזה, וקשרי המימן יתפרקו.
טמפרטורה זו תלויה בנוקליאוטידים המרכיבים את הרצף ובאורכו.
ככל שישנם יותר קשרי GC, מולקולת ה-DNA תהיה יציבה יותר, מכיוון שישנם שלושה קשרי מימן מעורבים, לעומת שניים בזיווג AT, ולפיכך תידרש טמפרטורה גבוהה יותר כדי להפריד בין הגדילים.
ליצורים אשר חיים בטמפרטורות גבוהות יש גנום עשיר ב-GC.
לעומת זאת, אזורים שהתא צריך להפריד באופן תכוף, כמו גנים המשועתקים ברמה גבוהה, הם עניים בקשר GC.
תכונה זאת חשובה בעת יצירת פריימרים לריאקציית PCR.
זיווג הבסיסים מאפשר למולקולת ה-DNA לשמור על מבנה של סליל.
בנוסף תכונה זו מאפשרת להשלים רצף של גדיל אחד, בהינתן הגדיל השני.
דבר זה מנוצל על ידי מערכת השעתוק של התא.
בנוסף, החוזרניות של המידע הגנטי יוצרת גיבוי של המידע, דבר שיכול לסייע למערכות התאיות בתיקון נזקי DNA.
חלבונים רבים יודעים לזהות רצף קצר של זוגות בסיסים וכך להוביל לתגובות ספציפיות.
זיווג בסיסים נכתב בצורה כזאת:
הקו האנכי מסמל זיווג בסיסים מושלם.
במידה וישנה מוטציה מסוג התמרה, ולא מתקיים זיווג בסיסים מושלם, לא מציגים קו אנכי.
כאשר גדיל של RNA מיוצר מול גדיל ה-DNA במהלך התעתוק, אורציל (U) מחליף את התימין ביצירת צמד בסיסים עם אדנין (A) שב-DNA.
ה-RNA הוא חד גדילי, אך גם בו יכול להיווצר באזורים בתוכו זיווג בסיסים הקובע את המבנה השניוני שלו.
בשונה מה-DNA, ה-RNA הוא מולקולה חד גדילית המתקפלת על עצמה, כך שישנה כיווניות אחת לגדיל.
הנקודות מסמלות שישנו המשך ל-RNA שבו אין זיווג בסיסים.
זיווג בסיסים לא תקין עלול להתרחש עקב הימצאותו של אנלוג לנוקליאוטיד.
דבר זה יוביל למוטציה נקודתית במהלך שיעתוק או שכפול.
לדוגמה, אנלוג של תימין, 5-ברומואורציל, יוצר זיווג בסיסים עם גואנין במצב אנול.
אורך של מולקולת דו גדיליות נמדד בזוגות בסיסים.
מולקולות חד גדיליות נמדדות באורך של נוקליאוטידים.
על מנת למדוד מרחק על גבי כרומוזומים, נהוג להשתמש גם ביחידות סנטימורגן.
הגודל היחסי של יחידת סנטימורגן אינו קבוע.
באדם מדובר על יחס של כמיליון זוגות בסיסים לסנטימורגן אחד.
זוגיות היא מערכת יחסים הדוקה בין שני פרטים המורכבת לרוב מיחסים חמים של אהבה, אינטימיות, קרבה, שותפות, דאגה ונאמנות.
מאפיין בולט, אם כי לא הכרחי, של זוגיות הוא קיום יחסי מין בין בני הזוג.
זוגיות שמתקיימת ללא משיכה מינית נקראת זוגיות אפלטונית.
זוגיות באדם מתקיימת במגוון רחב מאוד של דרכים, והיא כוללת פעמים רבות אמון בין הצדדים, מגורים משותפים, מחויבות והקמת משפחה.
בניית קשר זוגי היא תהליך הדרגתי המחייב ויתורים כאלה או אחרים מכל אחד מהצדדים, ששיאו הוא הקמת משפחה, בדרך של נישואים או בדרכים אחרות.
קשר זוגי מגיע לסיומו בהחלטה של אחד הצדדים לסיימו, או בהסכמה ביניהם על סיום הקשר.
כאשר הזוגיות הפכה לקשר פורמלי באמצעות נישואים, פירוקה דורש אף הוא צעד פורמלי של גירושים.
זוגיות היא סטטוס, ולכן יש לה משמעויות פורמליות גם ללא מיסוד פורמלי.
היותם של בני זוג ידועים בציבור – סטטוס המשקף זוגיות הדוקה, נובע מהתנהגותם היומיומית, ללא כל צעד פורמלי או טקס המלווים זאת.
התנאים הנדרשים להכרה בזוגיות תלויים בהקשר.
בפקודת מס הכנסה, למשל, מוגדר בן זוג: "אדם נשוי החי ומנהל משק בית משותף עם מי שהוא נשוי לו", כלומר נדרשת פורמליות גבוהה (נישואים) וגם התנהגות הולמת (ניהול משק בית משותף).
קיימות דרכים אחדות לשפר זוגיות וקשרים בין־אישיים, ובהן פנייה לסקסולוג או יועץ זוגי.
יחסים אינטימיים, הוא מושג שלעיתים מבולבל עם יחסים מיניים.
אינטימיות היא קרבה רגשית עמוקה, והיא קיימת בין אצל אנשים מאוד קרובים, המחבבים מאוד זה את זה, בין אם היחסים כוללים יחסים מיניים ובין אם לא.
יחסים אינטימיים מהווים תפקיד מרכזי בחיי האדם; לבני האדם יש רצון אוניברסלי להיות שייכים ולאהוב, והוא מתממש ביחסים אינטימיים.
המאפיינים של יחסים אינטימיים כוללים התנהגות מתמשכת של יחסי גומלין וחשיפה הדדית, התקשרות שחוזרת על עצמה, משיכה רגשית והגשמה.
יחסים אינטימיים לא חייבים להיות רק בזוגיות והם קיימים גם באהבת רֵעים.
יש מספר שלבים ליחסים אינטימיים: ההתחלה של שלבי ההתפתחות (משיכה ומפגשים ראשונים), תחזוק המשיכה והקשר (סלחנות), תחזוק הלחץ (קונפליקט שמתפתח או בגידה), וסיום (מודל של פתרון).
ניתן למסד קשרים חברתיים זוגיים בין שני אנשים במגוון דרכים, בין המוכרות שבהן:
בבעלי חיים הזוגיות מתבטאת במגוון רחב מאוד של דרכים, החל בזוגיות חד־פעמית לשם הזדווגות בעונת הרבייה, שהיא המודל השכיח בעולם החי וכלה במקרים של נאמנות הדדית ובפיתוח קשרים ארוכי טווח, גם בין בני אותו המין.
החיבה הפיזית עשויה להתבטא בין השאר במחוות של אהבה ובהזדווגות, והמחויבות מתבטאת בגידול משותף של הצאצאים, בדאגה ובשמירה משותפת עליהם ואחד על השני.
זוגניים (Zygophyllaceae) היא משפחה בסדרת הזוגנאים (Zygophyllales), הכוללת כ-22 סוגים וכ-293 מינים.
בעשורים האחרונים חלו בה עדכונים טקסונומיים: שלושה סוגים שנכללו בעבר במשפחה (Peganum, Tetradiclis, Nitraria) הועברו למשפחת הימלוחיים (Nitrariaceae) ואף מוקמו בסדרה אחרת הסבוננאים (Sapindales) ולא בזוגנאים; זה קיבל אישור ב־APG IV (2016) ואומץ במקורות מרכזיים.
בשנת 2018 הוצע לכלול את הסוג פגוניה (Fagonia) בתוך זוגן (Zygophyllum).
הצעה שאומצה ב־POWO וב־WFO אך טרם התקבלה בכל הפלורות.
בערך זה אנו שומרים את פגוניה כסוג עצמאי.
משפחת הזוגניים אופיינית לאזורי מדבר וערבות, בעיקר בתחומי האקלים הטרופי והסובטרופי של העולם הישן והחדש.
בישראל מיוצגת המשפחה בכ־16 מינים בחמישה סוגים, שרובם גדלים בחבלים המדבריים.
חריג בולט הוא קוטב מצוי, הגדל גם באזורים ים-תיכוניים.
מבין המינים הבולטים: זוגן השיח, הנפוץ במדבריות הארץ, וזקום מצרי — עץ קוצני המתלווה לרוב לשיזף מצוי לאורך עמק הירדן, ושניהם יחד מרכיבים את חברת הצמחים האופיינית לנאות המדבר של העמק.
באמריקות מיוצגת המשפחה בסוג העצים גואיקון (Guaiacum), וכמה משבעת מיניו מספקים את עץ ה"גיאק" המשובח (lignum vitae).
שם המשפחה מבוסס על הסוג Zygophyllum (לינאוס), שמקורו בשתי מילים יווניות: zygon – עוֹל, כלומר מוט על צוואר בהמה או מוט המחבר בין שתי בהמות משא (לרוב שוורים) שאליו קושרים את הרִתמה, ו־phyllon – עלה.
השם מתאר את מבנה העלה האופייני לסוג: זוג עלעלים בשרניים היושבים בקצה ציר העלה.
תכונה זו העניקה לסוג גם את שמו העממי באנגלית – Twinleaf ("עלים תאומים").
גם השם העברי "זוּגָן" ו"משפחת הזוגניים" משקפים תכונה זו – הן במשמעות ("עשוי מזוג") והן בצליל הקרוב לשם המדעי.
שמות אלו נקבעו במילון צמחי ארץ ישראל – שמות המשפחות והסוגים (1946, סעיפים 984, 985), ואושררו במילון צמחי ארץ ישראל [בוטניקה] (תשס"ג), שבו ניתנו גם שמות המינים: זוגן לבן, זוגן אדום, זוגן רחב וזוגן השיח.
לפני כן, במגדיר הצמחים העברי הראשון המגדיר לצמחי ארץ ישראל מאת איג, זהרי ופיינברון (1931, האוניברסיטה העברית בירושלים), הופיע השם "דועלה" (דו-עלה).
שמו של זוגן השיח מופיע שם כדו-עלה שיחני, וגם בספרו של מיכאל זהרי "מבוא לגיאובוטניקה של ארץ-ישראל" (1944).
בישראל נמנים כיום כ-16 מינים בחמישה סוגים, שרובם גדלים בחבלים מדבריים ומדבריים למחצה (נגב, מדבר יהודה); מיעוטם מופיעים גם בחבל הים-תיכוני בשכיחות משנית.
המינים הנפוצים הם זוגן השיח, מיני פגוניה שונים וקוטב מצוי.
מנגד, כ-10 מינים נחשבים נדירים, ומהם חמישה מסווגים כמינים אדומים: זצניה מזרחית, שני מינים מהסוג קוטב, פגוניה צרת-עלים וזוגן לבן.
זקום מצרי נדיר מאוד אך אינו ברשימת האדומים, שכן הוא מוגן במספר שמורות.
בעשורים האחרונים חלו עדכונים טקסונומיים משמעותיים במשפחת הזוגניים.
מאחר שחלק מן הספרות, המגדירים ואף אתרי אינטרנט עדיין אינם מעודכנים, נוצרים פערים ובלבול.
פרק זה מסכם את השינויים הרלוונטיים לצמחיית ישראל.
לפי אתר POWO, שלושה סוגים שנכללו בעבר בזוגניים הועברו למשפחת הימלוחיים (Nitrariaceae): שבר לבן (Peganum harmala), אבי-ארבע מלוח (Tetradiclis tenella), ימלוח פגום (Nitraria retusa) וימלוח תמים (Nitraria schoberi).
ההצעה אומצה ב־POWO וב־WFO; עם זאת, פלורות אזוריות, כגון Flora of North America ופלורת ישראל, ומגדירים אחדים ממשיכים להכיר ב־Fagonia כסוג תקף, ולפיכך כאן אנו משאירים אותו כסוג עצמאי.
הסוג זצניה (seetzenia) כולל שני מינים רב־שנתיים של בתי גידול מדבריים או שיחיות יובשניות.
בישראל מיוצג ע"י זצניה מזרחית (Seetzenia orientalis), שתפוצתה מן הסהרה דרך צפון-מזרח אפריקה הטרופית, חצי-האי ערב וסיני עד הודו; בישראל בנגב הדרומי ובערבה הדרומית.
המין השני הוא זצניה צמרנית (S.
lanata) אנדמית לפרובינציית הכף המערבי, דרום אפריקה.
הסוג זוגן (Zygophyllum) כולל 124 לרבות מיני פגוניה.
הסוג זקום (Balanites) כולל 10 מינים ונציגו היחיד בישראל הוא זקום מצרי.
הסוג פגוניה (Fagonia, שם נרדף: Zygophyllum) כולל בישראל וסביבתה 6 מינים: פגוניה דביקה (Fagonia glutinosum), פגוניה ערבית (Fagonia arabicum), פגוניה צרת-עלים (Fagonia orientale), פגוניה קטנת-פרחים (Fagonia bruguieri), פגוניה רכה (Fagonia molle), פָגוֹנְיַת סִינַי (Fagonia scabrum), והאחרונה, פגוניה הודית (Zygophyllum indicum) אינה בישראל - אולי בסיני או בירדן.
ראו הרחבה בערך קוטב מצוי.
לסיכום, בישראל נמנים כיום 5 סוגים ממשפחת הזוגניים (כאן אנו שומרים את פגוניה כסוג עצמאי), ובהם 16 מינים מאושרים.
נוסף עליהם תועדו באזור עוד שני מינים שאינם מבוססים בישראל: פגוניה הודית (Fagonia indica) - מוכרת מסיני בלבד, וקוטב רך (Tribulus mollis) - עשב חד-שנתי נדיר שאותר באקראי בשולי שדות קיבוץ יוטבתה בערבה הדרומית.
הלוואים קיימים, לעיתים קרובות קוצניים או קשקשיים או דמויי עלים.
העלים נגדיים בדרך כלל, או מסורגים וספירליים; לרוב מורכבים מעלעל אחד, משני עלעלים משלוש עלעלים או מנוצים, ולעיתים נדירות פשוטים (בחלק ממיני פגוניה וזוגן); הטרף בעל עורק יחיד או בעל עירוק מנוצה, או שהוא מנוון ומוסב לקוצים.
התפרחות סופיות, חיקיות (בחיק העלה) או יוצאות מול העלה או לעיתים פרחים בודדים.
הפרחים בעלי סימטריה רדיאלית, דו-מיניים; לעיתים נדירות חד-מיניים (בסוג Neoluederitzia מנמיביה הצמחים דו-ביתיים); בני 5 איברים בכל דור לעיתים רחוקות 4 או 6 איברים; עטיף הפרח כפול וניתן להבחין באופן ברור פחות או יותר בין כותרת לגביע, או בעל עטיף פשוט (הכותרת עשויה לחסר, למשל בסוג זצניה (seetzenia).
במצעית ישנה טבעת בולטת, טבעת צופנית עילית שמפרישה צוף מתחת ו/או סביב לשחלה עילית;
עלי גביע מפורדים או מאוחים בבסיס; עלי כותרת מפורדים או חסרים, בצבע לבן, צהוב, אדום או לעיתים נדירות כחול;
האבקנים מפורדים ומספרם כפול ממספר עלי הכותרת, כשיש אבקנים מנוונים אז מספרם 4 או 5; המאבקים נפתחים בסדק אורך.
השחלה עילית, לרוב בעלת 5 מגורות; לעיתים 2, 3, 4 או 6; המגורות מתחלקות על ידי מחיצות מדומות או שלא; השחלה מפורצת עמוקות או מכונפת, או נושאת זוג קוצים על כל עלה שחלה; מתחדדת מעלה לעמוד שחלה יחיד ופשוט.
בכל מגורה 1 עד 50 ביציות תלויות
הפרי הלקט או מפרדת או בית גלעין בשרני (בסוג זקום).
בפיזיקה של חומר מעובה, זוג קופר, או זוג BCS, הוא זוג אלקטרונים (או פרמיונים אחרים) הקשורים יחדיו בטמפרטורה נמוכה.
המצב תואר לראשונה בשנת 1956 על ידי הפיזיקאי האמריקאי לאון קופר.
קופר הראה כי משיכה קטנה בין אלקטרונים במתכת יכולה לגרום למצבים של שני אלקטרונים להיקשר זה לזה.
במוליכות-על קונבנציונלית, המשיכה נגרמת כתוצאה מאינטראקציית אלקטרון-פונון.
מצב של זוג קופר הוא הגורם למוליכות על, כפי שמתואר על ידי תאוריית BCS שפותחה על ידי ג'ון ברדין, לאון קופר וג'ון שרייפר, שזכו עליה בפרס נובל בשנת 1972.
למרות שזיווג קופר הוא אפקט קוונטי, ניתן להסביר את התופעה באמצעים קלאסיים מופשטים.
אלקטרון במתכת לרוב מתנהג כחלקיק חופשי.
שאר האלקטרונים דוחים את האלקטרון על ידי מטענם השלילי, והיונים החיוביים מושכים אותו ויוצרים את הסריג הקשיח במתכת.
משיכה זו מעוותת את הסריג היוני על ידי קירוב האלקטרונים ליונים, ומגדילה את צפיפות המטען החיובי של הסריג בקרבת האלקטרון.
המטען החיובי יכול כעת למשוך אלקטרונים נוספים.
משיכה זו יכולה להתגבר על הדחייה מהאלקטרונים הקרבים ולגרום להם להפוך לזוג.
אנרגיית הצימוד היא חלשה, מסדר גודל של , והאנרגיה התרמודינמית יכולה להפריד בקלות בין הזוגות.
על כן, רק בטמפרטורות נמוכות נצפה שמספר משמעותי של אלקטרונים יימצאו בזוגות קופר.
האלקטרונים בזוגות לא בהכרח קרובים, היות שהאינטראקציה היא לטווח ארוך, ועל כן הם יכולים להיות במרחק של מאות ננומטרים זה מזה.
מרחק זה גדול לרוב מהמרחק הבין-אלקטרוני, ולכן זוגות קופר רבים תופסים את אותו המרחב.
זוג קופר הוא בוזון אפקטיבי המורכב משני אלקטרונים בעלי ספין חצי, ועל כן הספין שלו יכול להיות 0 או 1. משמעות הדבר היא שפונקציית הגל שלו היא סימטרית תחת חילוף חלקיקים, ועקרון האיסור של פאולי לא חל עליו.
תאוריית BCS שמישה גם למערכות של פרמיונים אחרים, כמו הליום-3. אכן, זוגות קופר גורמים לנוזליות-על של הליום-3 בטמפרטורות נמוכות.
ניתן גם להרכיב זוגות קופר משני בוזונים.
כאן הזיווג נוצר באמצעות שזירה בסריג אופטי.
הנטייה של זוגות קופר במערכת היא 'להתעבות' למצב היסוד הקוונטי שאחראי לתכונות הייחודיות של מוליכות-על.
קופר התייחס במקור רק למקרה של זוג מבודד במתכת.
מאוחר יותר, כאשר הוא התייחס למצב יותר מציאותי של ריבוי זוגות אלקטרונים, כפי שהובהר בתאוריית BCS, הוא מצא שהזיווג פותח פער בספקטרום רציף של רמות אנרגיה מותרות של האלקטרונים, כך שכל עירור של המערכת חייב להיות בעל כמות מינימלית כלשהי של אנרגיה.
פער העירור הזה מוביל למוליכות-על, שכן עירור קטן (כגון פיזור של אלקטרונים) הוא אסור.
הרברט פרוליך הציע לראשונה כי האלקטרונים מתנהגים כזוגות המצומדים על ידי תנודות בסריג המתכת.
ניתן להסיק זאת באמצעות אפקט האיזוטופ הנפצה במוליכי-על.
התאוריה של קופר היא כללית למדי ובלתי תלויה באינטראקציה הספציפית בין האלקטרון לפונון.
תאורטיקנים מהתחום של חומר מעובה הציעו מנגנון זיווג המבוסס על קשר אחר בין אלקטרון לאקסיטון או בין אלקטרון לפלזמון, אך טרם נצפתה אינטראקציית זיווג שכזו במתכת.
זוגו הראשון, מלך אלבניה (באלבנית: Zogu I, כתיב פונטי [ˈzɔɡu]; נולד בשם אהמט מוהטאר ביי זוגולי (Ahmet Muhtar Bej Zogolli) ובהמשך נקרא גם אהמט זוגו (Ahmet Zogu); 8 באוקטובר 1895 – 9 באפריל 1961) היה פוליטיקאי אלבני שכיהן כראש ממשלת אלבניה, כנשיא אלבניה, ולבסוף כמלכהּ היחיד של המדינה.
אהמט מוהטאר ביי זוגולי נולד בטירת בורגאייט בסמוך לעיירה בורל ב-1895. הוא היה בנו השני של מושל מחוז מאט, ג'מאל פאשה זוגולי.
משפחתה של אמו, סאדייה טופטאני, טענה כי היא נצר לאחותו של סקנדרבג, הגיבור הלאומי האלבני בן המאה ה-15. הוא למד בבית ספר גלאטסראיי באיסטנבול.
עם מות אביו ב-1911, ירש אותו כמושל המחוז, אף שלא היה בנו הבכור, והוא בן 16 בלבד.
במהלך מלחמת העולם הראשונה התנדב לצבא האימפריה האוסטרו-הונגרית.
ב-1917 עבר להתגורר בווינה, ב-1918 עקר לרומא, ושב לאלבניה בשנה שלאחר מכן.
עם שובו, החל לגלות מעורבות בפוליטיקה המקומית.
הוא זכה לתמיכתן של משפחות האצולה מקומיות ושל הביים שחלשו על קרקעות רבות במהלך השלטון העות'מאני, לצד סוחרים, תעשיינים ואינטלקטואלים.
ב-1922 שינה את שמו הטורקי זוגולי לזוגו (Zogu), שפירושו באלבנית "ציפור".
ב-1923 נפצע במהלך ניסיון התנקשות בחייו בפרלמנט האלבני.
זוגו עצמו היה מעורב בהתנקשות באחד מיריביו הפוליטיים, אבני רוסטמי, ב-1924. בלחץ מפגינים מהשמאל עזב את המדינה, אך שב אליה בגיבוי כוחות יוגוסלביים ואנשי הצבא הלבן.
לאחר שובו, מונה לראש הממשלה.
ב-21 בינואר 1925 בחרה האספה המכוננת של אלבניה בזוגו לנשיאה הראשון של המדינה, וב-1 בפברואר הוא נכנס לתפקידו.
כמלך, פעל זוגו הראשון לקידום מערכת החינוך ולבנייתו של צבא מודרני.
ב-1929 ביטל חוקים אסלאמיים שהיו נהוגים במדינה והנהיג קודקס אזרחי דומה לזה של שווייץ.
במהלך כהונתו ניצל מלא פחות מ-55 ניסיונות התנקשות בחייו.
באחד המקרים, שאירע בסמוך לבית האופרה של וינה ב-21 בפברואר 1931, ירה בעצמו לעבר המתנקשים מאקדח שנשא עמו.
מחשש להרעלות, מינה את אמו לעמוד בראש צוות הטבחים.
משטרו של מוסוליני תמך בתחילה בזוגו הראשון, והיחסים בין המדינות היו הדוקים.
המשבר הכלכלי הגדול בשנות ה-30 פגע קשות בכלכלת אלבניה, והיא הפכה תלויה במידה רבה באיטליה.
אלבנים רבים עזבו את המדינה, ובמקביל הותר לאיטלקים רבים להתיישב במדינה.
המלך פנה ליהודי העולם והזמין אותם להגר לארצו ולפתח אותה.
כתחליף לקשר עם איטליה ניסה לחזק את קשריו עם צרפת, גרמניה ומדינות הבלקן, אך ללא הצלחה.
ב-7 באפריל 1939 פלשה איטליה לאלבניה, וכבשה אותה כמעט ללא התנגדות מצד הצבא האלבני החלש.
זוגו הראשון ובני משפחתו נמלטו מהמדינה עוד בטרם הספיקו החיילים האיטלקים להגיע לארמונו, ובכך הגיע שלטונו לקצו.
מוסוליני הכריז על אלבניה כמדינת חסות איטלקית (מדינה שנקראה אף היא "ממלכת אלבניה") ששליטהּ הוא המלך ויטוריו אמנואלה השלישי.
משפחת המלוכה מצאה מקלט באנגליה.
בתחילה התגוררה במלון ריץ בלונדון, וב-1941 עקרה לפרמור בבקינגהאמשייר.
גם לאחר תום השלטון האיטלקי באלבניה, במהלך מלחמת העולם השנייה, לא שב זוגו הראשון לארצו, שכן הקומוניסטים בהנהגתו של אנוור הוג'ה, שתפסו את השלטון במדינה, התנגדו לכך.
ב-1946 עזבו זוגו הראשון ומשפחתו את אנגליה, ועברו להתגורר במצרים, בהזמנתו של המלך פארוק הראשון.
ב-1955, שלוש שנים לאחר הדחתו של פארוק הראשון במהפכת הקצינים החופשיים, עזבה המשפחה לצרפת.
ב-1961 מת זוגו הראשון בבית חולים בפריז.
זוגו הראשון התארס ב-1922 עם בתו של שפצ'ט ביי ורלאצי, שכיהן כראש ממשלת אלבניה לפניו, אך הוא ביטל את האירוסין זמן קצר לאחר שהכתיר עצמו למלך.
לפי המסורת המקובלת באלבניה באותה העת, ביטול האירוסין הקנה לורלאצי את הזכות להורגו כנקמת דם.
ב-1938 נישא לג'ראלדין אפוני דה נג'אפוני, בת אצולה הונגרית-אמריקאית.
שנה אחר כך נולד בנם היחיד, לקה.
המלכה ג'ראלדין שבה לאלבניה רק ב-2002, ומתה בטירנה חודשים ספורים אחר כך.
לקה, שנולד יומיים לפני הפלישה האיטלקית לאלבניה, שב לביקור במולדתו ב-1993, זמן קצר לאחר נפילת המשטר הקומוניסטי.
הוא נשא עמו דרכון שהנפיק בעצמו כ"שליט בגלות", ובו נכתב כי מקצועו הוא "מלך".
ב-1997 שב בשנית, לקראת משאל עם שנערך סביב השאלה האם להחזיר את המשטר המלוכני למדינה.
ההצעה נדחתה ברוב של שני שלישים מהבוחרים, ולקה טען כי התוצאות זויפו.
בעקבות עימותים אלימים שהתקיימו במדינה ונסובו סביב האשמותיו, הוא עזב אותה, ונדון שלא בפניו לשלוש שנות מאסר באשמת הסתה.
ב-2002 קיבל חנינה ושב לאלבניה.
ב-2006 הכריז כי אין לו עוד שאיפות פוליטיות.
הוא נפטר בשנת 2011 בטירנה.
באלגברה, זוג ז'ורדן הוא מבנה אלגברי המכליל את אלגברות ז'ורדן.
המערכת מוגדרת מעל שדה ממאפיין שאינו 2 או 3, וכוללת שני מרחבים וקטוריים, , וזוג פעולות תלת-מקומיות טריליניאריות (אותן מקובל לסמן בסימון המשותף ), המקיימות את אקסיומת הקומוטטיביות ואת האקסיומה .
המקרה המיוחד נקרא מערכת ז'ורדן משולשת.
במערכת ז'ורדן משולשת מוגדרת אינוולוציה , כך שמערכת ז'ורדן משולשת היא, בסופו של דבר, זוג ז'ורדן עם אינוולוציה.
עם זאת, יש גם זוגות ז'ורדן ללא אינוולוציה (שבהם ממדי שני הרכיבים שונים זה מזה).
כל אלגברת ז'ורדן J מגדירה מערכת ז'ורדן משולשת , עם הפעולה .
מצד שני, בכל זוג ז'ורדן ולכל איבר באחד המרכיבים, הפעולה הופכת את המרכיב השני לאלגברת ז'ורדן.
אם היא אלגברה (אסוציאטיבית) מדורגת, אז הוא זוג ז'ורדן, ביחס לפעולה .
אם R אלגברה (מדורגת) פשוטה לא טריוויאלית (היינו, אחד המרכיבים הקיצוניים אינו 0), אז גם זוג ז'ורדן פשוט.
בניה דומה קיימת עבור אלגברות לי מדורגות , שם אפשר להגדיר .
זוגות ז'ורדן כאלה מאפשרים להכליל את הבניה של Tits-Kantor-Koecher, העומדת ביסודו של ריבוע הקסם של פרוידנטל.
אם הוא זוג ז'ורדן, ו-H אלגברה של נגזרות של הזוג המכילה את כל הנגזרות הפנימיות, אז היא אלגברת לי מדורגת, ויש התאמה מלאה בין אלגברות לי מדורגות שבהן המרכיב האמצעי פועל בנאמנות על סכום שני האחרים, לבין זוגות ז'ורדן עם אלגברת נגזרות כנ"ל.
בניה זו, ודומות לה, הן שאפשרו לחקור את אלגברות לי הפשוטות בכלים מתחום התורה של אלגברות ז'ורדן והכללותיהן.
זוג קווים למילימטר (בראשי תיבות: זקלמ"מ; באנגלית :LP/mm) היא יחידת מידה תקנית למדידת רזולוציה של תמונות דיגיטליות או מודפסות.
על מנת למדוד רזולוציית תמונה, ניתן להשתמש במגוון שיטות.
אחת השיטות היא לספור כמה קווים אפשר לצופף יחדיו לאורך מילימטר אחד בתמונה ועדיין יהיה ניתן להבחין כי מדובר בקווים נפרדים.
עין האדם מסוגלת להפריד בין לא יותר מעשרה קווים למילימטר – 10 זקלמ"מ.
מכיוון שבין הקווים המסומנים יהיו קווים לבנים (השווים ברוחבם לקווים השחורים), ניתן לדבר על זוג קווים, השחור והלבן, במקום על מספר קווים כללי.
מועדון הכדורגל זוגדידי (בגאורגית: საფეხბურთო კლუბი ზუგდიდი) היה מועדון כדורגל מהעיר זוגדידי, גאורגיה.
הקבוצה נוסדה בשנת 1918, בשם אודישי זוגדידי, ונכללה בליגת העל הגאורגית של הרפובליקה הדמוקרטית של גאורגיה עם הקמתה.
ללא שחקן בעל כישרון טבעי הייתה אודישי זוגדידי קבוצת מרכז הטבלה.
בשנת 1964 שונה שם הקבוצה ל אֵנגוּרהֵסִי זוגדידי לעונה אחת.
מהעונה שהחלה בשנת 1965 ועד לשנת 1973 נקראה הקבוצה אנגורי זוגדידי.
ומשנת 1974 ועד לשנת 1990 נקרה בשם דינמו זוגדידי.
במהלך תקופת גאורגיה הסובייטית זכתה הקבוצה בשתי אליפויות בשנת 1964 ובשנת 1973, ובשני גביעי גאורגיה הסובייטית למחזיקות גביע בשנים 1973 ו-1984.
בעונה שהחלה בשנת 1990, לאחר הכרזת העצמאות של גאורגיה, הוחזר שמה לשמה המקורי - אודישי זוגדידי.
בעונת 92/1991 הגיעה הקבוצה לחצי גמר גביע גאורגיה בכדורגל ושם נוצחה על ידי צחומי סוחומי.
בעונה לאחר מכן הידרדרה הקבוצה לתחתית הליגה וסיימה רק במקום ה-14. בעונה 94/1993 סיימה הקבוצה במקום השביעי בליגת העל - מערב, האחד לפני האחרון ונאבקה על הירידה לליגה נמוכה יותר, אולם הצליחה לשרוד.
בסיכום הכולל סיימה במקום ה-12 (מתוך 19) בעונה 95/1994 שינתה הקבוצה את שמה לדינמו זוגדידי.
השינויים הנוספים שנעכו בקבוצה הניבו תוצאות והיא הגיעה בעונה לאחר מכן למקום החמישי.
כוכב הקבוצה גלה גביסקוניה הגיע למקום הרביעי ברשימת מלך השערים עם 21 שערים בעונה.
גם בעונה זו הגיעה הקבוצה לחצי גמר הגביע ונוצחה על ידי דינמו טביליסי.
בעונה שלאחר מכן שינתה הקבוצה שוב את שמה לדינמו-אודישי זוגדידי.
בעונה 98/1997 הצליחה הקבוצה לשחזר את השיא שהגיעה אליו והגיעה למקום החמישי.
אולם בעונה שלאחר מכן הגיעה למקום ה-15 מתוך 16 וירדה ליגה.
בשנת 2001 שינתה הקבוצה פעם נוספת את שמה ללזיקה זוגדידי עד לשנת 2003. בתום עונה 2002/2003 העפילה לזיקה זוגדידי לליגת העל הגאורגית והתאחדה עם ספרטקי טביליסי.
הקבוצה המאוחדת שנקראה ספרטקי-לזיקה זוגדידי, שיחקה בזוגדידי.
הקבוצה הגיעה למקום ה-11 וירדה ליגה.
במהלך חופשת החורף של 2004 התפצלה הקבוצה בחזרה מספרטקי טביליסי ונקראה דינמו זוגדידי.
ספרטקי טביליסי חזרה לשחק בטביליסי וחזרה לשמה המקורי.
היא המשיכה לשחק בליגה השנייה.
בתחילת העונה החדשה באותה שנה שונה שמה למועדון הכדורגל זוגדידי.
בשנת 2006 התאחד המועדון עם מועדון הכדורגל מגלֵבִּי זוגדידי שהוקם שנה קודם לכן בשנת 2005. היא סיימה את עונה 2006/07 במקום הראשון ועלתה לליגת העל.
בעונה 2007/08 ובעונה שלאחריה דורגה במרכז הטבלה במקום השביעי.
באוגוסט 2009 הקבוצה הודחה מגביע קיפיאני כבר בשלב המוקדם על ידי קבוצת הכדורגל באיה זוגדידי מהליגה הראשונה של גאורגיה שהוקמה בשנת 2006 (5:1 ו-0:0).
בתום העונה אוחדה הקבוצה עם מועדון הכדורגל באיה זוגדידי ונקראה בשם זה.
לפני האיחוד סיימה באיה זוגדידי את הליגה הראשונה במקום השני ועלתה לליגת העל.
בעונה 2009/10 ניצלה הקבוצה מירידת ליגה כשסיימה במקום השמיני (מתוך עשר).
את שתי העונות שלאחר מכן סיימה הקבוצה במקום השישי.
בשנת 2012 שונה שם הקבוצה לשמה הנוכחי - מועדון הכדורגל זוגדידי.
בסוף עונת ירדה לליגה השנייה כאשר סיימה במקום האחד עשר לפני אחרון.
שמות הקבוצהמשנתעד שנתשםשם בגאורגית1918??אודישי זוגדידיოდიში ზუგდიდი19641965אֵנגוּרהֵסִי זוגדידיენგურჰესი ზუგდიდი19651973אנגורי זוגדידיენგური ზუგდიდი19741990דינמו זוגדידיდინამო ზუგდიდი19901994אודישי זוגדידיოდიში ზუგდიდი19941995דינמו זוגדידיდინამო ზუგდიდი19951996דינמו-אודישי זוגדידיდინამო-ოდიში ზუგდიდი19961999אודישי זוגדידיოდიში ზუგდიდი20002001דינמו זוגדידיდინამო ზუგდიდი20012003לזיקה זוגדידיლაზიკა ზუგდიდი20032004ספרטקי-לזיקה זוגדידיსპარტაკ-ლაზიკა ზუგდიდი20042004דינמו זוגדידיდინამო ზუგდიდი20042006זוגדידיზუგდიდი20062009מגלֵבִּי זוגדידיმგლები ზუგდიდი20092012באיה זוגדידיბაია ზუგდიდი2012ואילךזוגדידיზუგდიდი
זוג מנצח VIP היא תוכנית מציאות ישראלית ששודרה בערוץ 10 בשתי עונותיה הראשונות, והחל מעונתה השלישית משודרת ברשת 13. את התוכנית מנחה איתי תורג'מן והחל מהעונה השלישית מנחה לצדו אנה ארונוב.
התוכנית שודרה בשידורים חוזרים בהוט בידור ישראלי.
ב-19 באוגוסט 2025 פורסם שהתוכנית חודשה לעונה רביעית ותשוב למסך.
ב-19 באוקטובר 2025 פורסם כי רון שחר ינחה את התוכנית החל מהעונה הרביעית וכי שם התוכנית ישתנה ל-"Power Couple הזוג המנצח".
במהלך התוכנית מתחרים מספר מפורסמים ובני זוגם על התואר "הזוג המנצח".
למשך מספר שבועות הם עוברים לגור בווילה, ולוקחים חלק במשחק שמעמיד את הזוגיות שלהם במבחן ובודק עד כמה הם מכירים אחד את השנייה ועד כמה הם סומכים על בן הזוג שלהם ומאמינים בו.
מדי שבוע מקבל כל זוג 50 אלף ש"ח לקופה השבועית שלו, אותם יכול להשקיע במשימות של אותו שבוע: משימת גברים ומשימת נשים.
לפני כל משימה, נדרש אחד מבני הזוג (שלא ביצע את המשימה), להשקיע כסף בהצלחת בן הזוג שלו במשימה.
הסכום יכול היה לנוע בין 0 שקלים עד לכל הסכום שנמצא בקופה השבועית של הזוג.
אם בן הזוג מצליח במשימה - סכום ההשקעה נוסף לקופה השבועית של הזוג, אם בן הזוג הפסיד - אותו סכום יורד מהקופה שלהם.
בסוף השבוע, הזוג שנמצא בתחתית הטבלה עם הכי מעט כסף בקופה השבועית, יהיה הזוג הראשון שמועמד לעזוב את המשחק.
בכל שבוע מתקיימת גם משימה זוגית, הזוג שמפסיד במשימה הזוגית יהיה גם הוא מועמד לעזוב את המשחק.
הזוג שמנצח במשימה מרוויח בונוס של 25 אלף שקלים לקופה השבועית שלו.
בסיומו של כל שבוע מתקיים טקס פרידה בו הצביעו שאר הזוגות לזוג שהם רוצים להשאיר במשחק (למעט העונה השנייה בה הוחלפה ההדחה בטקס תספורת), כאשר הזוג שזוכה ברוב קולות נשאר במשחק והזוג השני עזב ללא הכסף שצבר במשחק.
במקרה של שוויון בקולות, יעזוב הזוג שבקופתו הסכום הנמוך יותר.
עונה מספר זוגות מספר שבועות מנחים ערוץ שידור1 86ערוץ 102 67מאיה פישלגליל ודודו שפיגל3 87רשת 13
את פורמט הסדרה יצרה והפיקה חברת אבוט המאירי תקשורת ואת המימון להפקה, בסך 1.5 מיליון שקל, סיפקה השותפות המוגבלת "סינמה נאמנויות השקעות בסרטים" שנסחרה בבורסה, בתמורה קיבלה 30% מהזכויות על הפורמט.
זמן קצר לאחר שעלתה הסדרה לשידור בישראל נמכר הפורמט לרשת הפורטוגלית SIC, במהלך יריד הטלוויזיה MIPTV שנערך בצרפת מדי שנה.
בהמשך נמכר הפורמט להפקה של גרסה מקומית בכעשר מדינות שונות בסך הכל.
זוג יונים הוא בלט בשתי מערכות שהולחן על ידי אנדרה מסג'ר, המבוסס על האגדה "זוג יונים" של ז'אן דה לה פונטן.
הופעת הבכורה הייתה באופרה הלאומית של פריז ב-18 באוקטובר 1886 ובוצעה על ידי הרקדנים רוסיטה מאורי כ'גורולי' ומרי סאנלביל כ'פפיו', על פי כוריאוגרפיה של לואיז מרנטה.
הופעת הבכורה לגרסתו של הכוריאוגרף פרדריק אשטון הועלתה ב-14 בפברואר 1961 בבית האופרה המלכותית, קובנט גארדן ובוצעה על ידי הרקדנים לין סיימור וכריסטופר גאבל.
בבלט המקורי מהמאה ה-19, פפיו (דמות ראשית שגולמה אז על ידי רקדנית) אינו מרוצה מחייו המשעממים בין ארבעה קירות ביתו ולצד ארוסתו גורולי.
מערכת היחסים ביניהם מתוארת בפה דה דה בתחילת המופע, על ידי תנועות ראש חדות ומהירות של מריבה ולאחר מכן התקרבות והתפייסות, כחיקוי של זוג יונים בהם הבחינו.
כשמגיעה קבוצת צוענים לבקר בכפרם, פפיו מתרשם מאוד מריקוד הצ'רדש האנרגטי אותו הם רוקדים, מפלרטט עם דג'לי השחרחרה ומצטרף לנדוד עם הצוענים, משאיר את אהובתו מאחור.
סבתה של גורולי מייעצת לה להתחפש לצועניה וללכת בעקבות אהובה (ובכך לספק לבלרינה תפקיד כפול).
כשהיא מגיעה למקום בו עצרו, היא גורמת לכל הגברים להתאהב בה ומשחדת אחד מהם לגרום לפפיו חיים קשים.
החגיגה נגמרת כשפפיו נשדד ומוברח על ידי הצוענים והוא חוזר אל ביתו מלא חרטה ומתחנן למחילה.
גרסתו של פרדריק אשטון לבלט מתרחשת בסטודיו קטן בעליית גג בפריז ומבוצעת על ידי שתי דמויות ראשיות אנונימיות, צעיר וצעירה.
הבלט מתחיל כשצייר צרפתי מנסה לצייר מודל חסרת סבלנות, אהובתו, הישובה על כיסא ברזל מצועצע.
הניסיון נכשל כשנכנסת קבוצת חברים של המודל וביניהם צעירות ששובות את לבו של הצעיר המתגלה כקל לפיתוי.
להקת צוענים הנשקפת מבעד לחלון עליית הגג, ומחווה מצדו שאינה מתפרשת נכון, מובילים למריבה בין אהובתו ובין כרמן הצועניה חמת המזג איתה הוא מפלרטט, מי תשב על הכיסא כמודל.
משהרגיש שאינם רצויים, עוזב מנהיג הלהקה את הסטודיו והצעיר ממהר להצטרף אליהם, מוקסם מאורח חייהם האקזוטי לכאורה.
אולם הצטרפותו ללהקה לא עולה יפה, והוא מושלך אל מחוץ למאהל.
כששב הצעיר אל ביתו ואל אהובתו שהשאיר מאחור, הם מתפייסים ומתיישבים על כיסא הברזל המצועצע במרכז החדר.
שני יונים אמיתיים משתתפים במופע ומייצגים את האוהבים; בלחן עצמו ליונים יש קטע משלהם.
במערכה הראשונה היונים נצפים יחד כשהצעיר והצעירה מבצעים פה דה דה, וברגע של פרידה לפני סוף המערכה, בה הצעירה עוזבת, יונה אחת עפה אל מחוץ לבמה.
במערכה השנייה, חזרתו של הצעיר אל ביתו מתחילה בנחיתת יונה על כתפו וברגע הפיוס והתאחדות הצעירים, שני היונים מתיישבים מעליהם, על משענת הכסא.
בדרך כלל, הבלט יוצג לצד בלט קצר נוסף באותו ערב.
בעונת החורף 2015-2016 הציג הבלט המלכותי את 'זוג יונים' לצד 'רפסודיה', אף הוא של אשטון.
בסטטיסטיקה, זוג תצפיות תואמות הוא זוג תצפיות (נתונים) על שני משתנים הנמדדים בסולם סדר או סולם גבוה יותר, כך שיש התאמה בסדר בין שתי התצפיות.
ההגדרה הפורמלית של זוגות תואמים ניתנה על ידי גודמן וקראסקל ב-1954:
יהיו ו- שני משתנים מקריים הנמדדים בסולם סדר, רווח או מנה, ויהיו ו- זוג תצפיות על המשתנים ו- שעלו במדגם.
התצפיות נקראות תואמות (concordant) אם הסימנים של ההפרשים בין הזוגות שווים, כלומר:
באופן דומה, התצפיות הן בלתי תואמות (disconcordant) אם
במחקר שנערך על יכולות של תלמידי בית ספר תיכון, נאספו, בין השאר, נתונים על גבהי התלמידים ורמת ההצטיינות בספורט שלהם.
בטבלה הבאה מוצגים נתונים של ארבעה תלמידים:
שימו לב כי הגובה נמדד בסולם מנה בעוד שרמת ההצטיינות בספורט נמדדת בסולם סדר.
לצורך ההדגמה הפורמלית נסמן את רמות ההצטיינות באותיות הלטיניות , ו- עבור רמה גבוהה, בינונית ונמוכה, בהתאמה, ומתקיים כי .
התצפיות של ראובן ושמעון הן תואמות; הגובה של ראובן גדול מהגובה של שמעון, וכן רמת ההצטיינות של ראובן גבוהה מזו של שמעון.
התצפיות של שמעון ויהודה הן בלתי תואמות; שמעון יותר גבוה מיהודה, אך רמת ההצטיינות שלו בספורט נמוכה מזו של יהודה.
התצפיות של ראובן ולוי אינן תואמות וגם אינן בלתי תואמות; הגבהים שלהם שוים, אך רמת ההצטיינות בספורט של ראובן גבוהה מזו של לוי.
המושגים של תצפיות תואמות ובלתי תואמות משמשים להגדרה של מספר מדדים לעוצמת הקשר בין שני משתנים הנמדדים בסולם סדר, וביניהם מדד גאמא של גודמן וקראסקל, מדד Q של יול, מתאם טאו של קנדל, ומדד D של סומרס.
זוג נשוי הוא סרט קולנוע ישראלי משנת 1983 שכתב וביים יצחק צפל ישורון, עם ירון לונדון, מירי פביאן ורות חרל"פ בתפקידים הראשיים.
העלילה עוסקת בזוג נשוי החווה את משבר אמצע החיים עם עליות וירידות ביחסים ביניהם ובין ילדיהם.
בסרט נכללים קטעי סקס וקטע עירום שהיו נועזים לאותה התקופה.
מיכה קליין (ירון לונדון) הוא עיתונאי בן 43 שעובד בידיעות אחרונות.
הוא נשוי בשנית לאביבה (מירי פביאן), בת 38. יש להם שני ילדים משותפים, אסף וליאור.
למיכה יש גם בת מתבגרת בת 16, יעל (שרון לרנר) מאשתו הראשונה.
מיכה ואביבה נמצאים במשבר גיל 40 ורבים כל הזמן מסיבות שונות: היחס לילדים, יחסה של אביבה ליעל שאינה רואה בה אם, חיי המין המשעממים שלהם ועוד.
מיכה מוצא נחמה בזרועותיה של מאיה (רות חרל"פ) פקידה בת 24 במערכת העיתון שמיכה עובד בו.
אביבה מגלה את הקשר הזה, נפגשת עם מאיה ונותנת למיכה אולטימטום להפסיק את יחסיו עם מאיה.
המצב משפיע על עבודתו בעיתון ועמיתיו העיתונאים (אמנון דנקנר ודידי מנוסי) מעירים לו כי כתבותיו משעממות וחסרות עניין.
מיכה ואביבה מחליטים ללכת עם הילדים לייעוץ משפחתי.
הפסיכולוגית (זיוית אברמסון) מנסה לעזור להם, אך עד מהרה הם מתחילים שוב לריב והעניין מתפוצץ.
מיכה נמצא גם בלחץ מאימו (חינה רוזובסקה) שמזכירה לו כי עליו גם לטפל באביו החולה.
במסיבה עם חברים הם מתחילים שוב לריב ואביבה בורחת מהבית לחברה.
מיכה נוקט גם באלימות פיזית על מנת להחזירה אך ללא הועיל.
הם מחליטים להתגרש והולכים לעורך דין שם מתברר להם שהעניין מסובך.
מיכה אורז את חפציו, אך לפני הפרידה הם מקיימים יחסים.
מיכה חוכך בדעתו ומחליט להישאר בבית.
שחקןתפקיד ירון לונדון מיכה מירי פביאן אביבה רות חרל"פ מאיה שרון לרנר יעל אסף יבור אסף ליאור אבן חיים ליאור זיוית אברמסון פסיכולוגית אמנון דנקנר עיתונאי דידי מנוסי עיתונאי חינה רוזובסקה אמא של מיכה הלל נאמן הלל
החשש מזוגות הוא אמונה יהודית המופיעה בתלמוד הבבלי, ולפיה יש להימנע מעשיית דבר מספר זוגי של פעמים מחשש שהעושה כן יוזק על ידי שדים, או כשפים.
לפי ההלכה אין צורך להקפיד על כך.
המקור המרכזי לחשש מזוגות נמצא בתלמוד בבלי במסכת פסחים:
איסור זוגות מוזכר גם במסכת ברכות דף נ"א.
ואינו נמצא כלל בתלמוד הירושלמי.
התלמוד הבבלי משייך את מקור האיסור לתקופה התנאית ומצטט שתי ברייתות בנושא זה, אולם ברייתות אלה אינן נמצאות בידינו וייתכן שאלה אכן ברייתות אמוראיות ולא תנאיות.
בדברי התלמוד מבואר כי החשש הוא מהיזק שדים או כשפים, חלק מהפרשנים הוסיפו כי יש חשש שהאוכל או שותה "זוגות" יימשך לאמונה בשניות, במקום האמונה היהודית הדוגלת במונותאיזם.
הסבר זה מתאים לעובדה שבארץ ישראל לא חששו לזוגות: היהודים בארץ ישראל לא חיו בשכנות לזורואסטרים שדגלו בשניות, ולכן לא היה חשש שיימשכו אחר אמונה זו, וממילא לא הייתה סיבה לגזור שם.
המאירי כתב כי חששות אלו הם .
החשש מ"זוגות" הוא רק כאשר אוכל או שותה זוג בבת אחת ובהחלטה אחת, לכן מי שכוונתו הייתה לאכול אחד ולאחר מכן החליט לאכול עוד, או שיצא לשוק בין אכילה לאכילה אינו צריך לחשוש.
בסוגיית התלמוד מובאות דעות של כמה אמוראים לפיהם במספרים מסוימים אין חשש "זוגות".
עולא סובר כי בעשר אין חשש, רב חסדא ורבה בר רב הונא סבורים כי גם בשמונה אין חשש, רבה ורב יוסף מוסיפים כי גם בשש אין חשש, ולפי אביי ורבא גם בארבע אין חשש זוגות.
הגבלות אלו הם רק מחשש שדים, אך החשש מכשפים קיים גם במספרים אלו.
בתלמוד מובאת דעת רב דימי כי חשש זוגות באכילת ביצים, קישואים, אגוזים ודבר נוסף, מקורו בהלכה למשה מסיני, ומדרבנן הוסיפו את כל שאר הדברים כיוון שלא ידעו מהו הדבר הנוסף.
לדעה זו, החשש בשאר הדברים הוא רק מכח ספק וחומרתו פחותה.
לדעת רב נחמן אין לחשוש ל"זוגות" בשתיית ארבע כוסות בליל הסדר מכיוון שבלילה זה יש שמירה מהמזיקים.
בספר הזוהר נאמר כי אין לחשוש ל"זוגות" במצוות לחם משנה מכיוון ש"שלוחי מצווה אינם ניזוקים".
בעלי התוספות כתבו כי למעשה אין נוהגים לחשוש ל"זוגות", מאחר שאין אותה "רוח רעה" שורה בארצותינו.
הטור העתיק את דברי התלמוד כי אין לאכול ולשתות זוגות, אך בבית יוסף הקשה עליו מדברי התוספות שאין לחוש לכך.
בשולחן ערוך ובמשנה תורה אין אזכור לחשש זוגות.
הפוסקים נסמכים גם על דברי התלמוד כי מי שלא מקפיד בכך אין השדים מקפידים איתו.
על אף הסכמת רוב הפוסקים כי אין לחוש ל"זוגות", היו בודדים שחששו לכך.
הרב חיים אלעזר שפירא הקפיד שלא לאכול או לשתות זוגות, מאחר שלדברי הגמרא גם מי שאינו מקפיד – "למיחש מיבעי", החזון איש הקפיד לא לאכול שתי ביצים יחד, כיוון שלדברי רב דימי זו הלכה למשה מסיני, לדעת הרב חיים הלברשטאם יש להימנע מלברך על זוגות.
זוג מהעתיד הוא סרט קומדיה רוסי, בבימויו של אלכסיי נוז'ני בהפקת ניקיטה מיכאלקוב, לאוניד ורשצ'אגין ואנטון זלאטופולסקי.
בכיכובם של סרגיי בורונוב ומריה ארונובה.
הסרט הופק בסיוע אולפני T3 ורשת רוסיה-1 בתמיכת קרן הקולנוע הרוסי.
אירוע הקרנת הבכורה נערך ב-1 במרץ 2021 והוא יצא להקרנות מסחריות ב-4 במרץ אותה שנה.
ניז'ני נובגורוד, שנת 2040. יבגני ואלכסנדרה נשואים 20 שנה, מערכת היחסים שלהם היא כמו משמש מיובש.
גירושין גם לא עובדים, כי בעתיד גירושין הם שירות יקר.
אבל הגורל מעניק להם הזדמנות: יבגני ואלכסנדרה נופלים לעבר, לפני 20 שנה, כאשר המאהב ז'ניה הצעיר הציע לסשה המקסימה.
כזוג מהעתיד הם רוצים להפריד את עצמם בצעירותם.
צילומי הסרט נערכו בעיר ניז'ני נובגורוד בספטמבר 2020 ובזלנוגרד באוקטובר 2020.
זוג מנצח VIP עונה 1 היא העונה הראשונה של תוכנית המציאות הישראלית "זוג מנצח VIP".
העונה שודרה מ-25 בפברואר עד 9 באפריל 2014 בערוץ 10. את העונה הנחה איתי תורג'מן.
בעונה זאת הזוג המנצח הוא ג'קי וישראל אזולאי.
עונה זאת היא העונה הראשונה של התוכנית "זוג מנצח VIP".
בעונה זאת השתתפו 8 זוגות והיא נמשכה במשך 6 שבועות.
איתי תורג'מן הנחה את העונה הראשונה.
זוג מקוםנשואים +2מקום 212 שנים ביחדמקום 3חצי שנה ביחדמקום 4מקום 5נשואיםמקום 6נשואים טרייםמקום 7נשואיםמקום 8
לאורך העונה, התקיים סכסוך בין ג'ניפר סנוקל לבין דנה רון.
מכיוון שבשבוע ה-2 הועמדו להדחה שלושה זוגות, כל זוג הצביע לשני זוגות שהיה רוצה להשאיר בתוכנית.
הזוגות שהפסידו במשימת הנשים בשבוע ה-3 היו צריכים להיות אזוקים אחד לשני למשך 48 שעות.
מכיוון שדנה וג'ניפר לא ביצעו את המשימה, אז עופר היה אזוק לדנה ויריב היה אזוק לג'ניפר.
המנצחים במשימה הזוגית בשבוע ה-4 קיבלו פרס ונסעו למלון ללילה.
מיכל וג'פרי ניצחו וניתנה להם האפשרות לבחור עוד זוג שיבוא איתם.
לאחר שמיכל וג'פרי הודחו בשבוע ה-5, ג'פרי הציע נישואים למיכל.
הזוגשבוע1שבוע2שבוע3שבוע4שבוע5הגמרג'ניפר ועופרללאהצבעהלירז ואיציקלירז ואיציקללאהצבעהללאהצבעהללאהצבעהג'ניפר ועופרללאהצבעהללאהצבעהג'קי וישראלללאהצבעהללאהצבעהג'ניפר ועופרדורין ואמירםלירז ואיציקמיכל וג'פריללאהצבעהללאהצבעהג'ניפר ועופרדורין ואמירם– ללאהצבעההודחוללאהצבעהדורין ואמירם
ג'קי וישראללירז ואיציקללאהצבעההודחוג'ניפר ועופרללאהצבעהללאהצבעההודחוג'ניפר ועופרללאהצבעההודחוללאהצבעההודחו
לילך וולך מאתר "וואלה תרבות" כתבה ביקורת שלילית במיוחד כלפי התוכנית וכתבה: "זוג מנצח VIP היא בדיוק המגעיל ומעולה היא שילוב מעורר פלצות של האח הגדול, פאנק'ד, ג'קאס, הישרדות והמירוץ למיליון, והיא לוקחת את המשפיל ביותר מכולם.
מאחר שרוב המתמודדים ממילא מעוררים חלחלה, יש כאילו איזה צדק פואטי בזה, אבל ממילא כשהם נגררים לחרא הם מושכים את הצופה איתם"
חגית גינזבורג מאתר "הארץ" נתנה גם לתוכנית ביקורות שליליות וכתבה: "זוג מנצח VIP נעשתה בחסות אותה נוסחת ריאליטי לעוסה ומשומשת לעייפה: תחרויות מביכות ששולפות את המתמודדים מאזור הנוחות שלהם, ומציבות אותם בסיטואציות בלתי נוחות בעליל.
זוג מנצח VIP עונה 2 היא העונה השנייה של תוכנית המציאות הישראלית "זוג מנצח VIP".
העונה שודרה מ-23 ביולי עד 14 בספטמבר 2017 בערוץ 10. את העונה הנחה איתי תורג'מן.
בעונה זאת הזוג המנצח הוא דנית גרינברג ואליאב אוזן.
עונה זאת היא העונה השנייה של התוכנית "זוג מנצח VIP".
בינואר 2017 פורסם שהתוכנית צפויה לחזור לאוויר לאחר 3 שנים מסיום העונה הראשונה.
התוכנית חזרה לאוויר למרות תוכנית הקיצוצים בערוץ 10 בשנת 2014, שבמסגרתה החליט הערוץ לוותר על הפקת תוכניות מציאות.
לעומת העונה הקודמת בה השתתפו 8 זוגות, בעונה זאת השתתפו רק 6 זוגות.
בנוסף לא נערכו הדחות אלא טקסי "תספורת" בהם בוחרים למי לקחת כסף מהקופה.
איתי תורג'מן המשיך בהנחיית התוכנית לאחר שהנחה את העונה הראשונה.
זוג סטטוס זוגי מקוםנשואיםמאיה פישל וג'ובאני רוסורומן שהסתיים בחתונהמקום 2גליל ודודו שפיגלנשואיםמקום 3דנה זרמון וגיא ביטון נשואיםמקום 4אילנית ואבי לוינשואיםמקום 5אביבה תבורי וערן ברנעבני זוג בתוכניתפרשו
הזוג שבוע1 שבוע2 שבוע3 שבוע4 שבוע5 שבוע6 הגמר20,000₪40,000₪120,000₪60,000₪60,000₪60,000₪אביבה וערןללאהצבעהללאהצבעהאילנית ואביללאהצבעהאילנית ואביללאהצבעהללאהצבעהללאהצבעהגליל ודודואביבה וערןדנה וגיאדנה וגיאללאהצבעהללאהצבעהללאהצבעהאביבה וערןללאהצבעהאביבה וערןאילנית ואבידנית ואליאבמאיה וג'ובאניללאהצבעהללאהצבעהאביבה וערןגליל ודודואביבה וערןללאהצבעהללאהצבעהמאיה וג'ובאניללאהצבעההודחואביבה וערןגליל ודודואביבה וערןללאהצבעהדנה וגיאללאהצבעהללאהצבעההודחוללאהצבעהדנית ואליאבללאהצבעהאילנית ואבי פרשו
זוג מנצח VIP עונה 3 היא העונה השלישית של תוכנית המציאות הישראלית "זוג מנצח VIP".
העונה שודרה מ-29 במרץ עד 21 ביוני 2021 ברשת 13. את העונה מנחים איתי תורג'מן ואנה ארונוב.
הזוג המנצח בעונה זאת הוא אדל בספלוב ומצליח עבד.
עונה זאת היא העונה השלישית של התוכנית "זוג מנצח VIP".
בדצמבר 2019 פורסם שערוץ 13 ישדר עונה נוספת של התוכנית.
לעומת עונות קודמות, צילומי התוכנית היו בווילה בברזיל עד להתפשטות נגיף הקורונה.
הצילומים החלו ב-3 במרץ 2020. בעקבות נגיף הקורונה צילומי התוכנית בברזיל הופסקו, וכלל המשתתפים חזרו לארץ.
במהלך יולי 2020, המשיכו אותם בווילה בישראל.
לעומת העונה הקודמת בה השתתפו שישה זוגות, בעונה זאת השתתפו שמונה זוגות.
העונה השלישית היא הראשונה שמשודרת בערוץ 13 לאחר מיזוג רשת וערוץ עשר.
בעונה זאת הצטרפה אנה ארונוב להנחיית התוכנית לצד איתי תורג'מן, שמנחה את התוכנית מעונתה הראשונה.
זוג סטטוס זוגי מקוםנשואים טריים +2איגי וקסמן ועתי שולברגמקום 2איציק זוהר ולאורה לנטינויוצאים 3 שניםמקום 3מני צוקרל ופרלה דנוךנשואים שנהמקום 4אביבה ויחיאל חזן39 שנים ביחדמיכאל ושירן ספירנשואים +3מקום 6בן זיני וטיילור מלכובבזוגיות 3 שניםמקום 7טל גלבוע ורועי שפרניקפרק ב'מקום 8