tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
טייט, שעסקה באמנויות הלחימה היאבקות וג'ו ג'יטסו ברזילאי שמתרכזות בטכניקות גראפלינג (ולא בסטרייקינג ), חששה תחילה לעסוק בענף ה-MMA, אולם לאחר שצפתה בחבריה למועדון משתתפים בקרבות MMA, החליטה להצטרף לענף זה, ובשנת 2006 התחרתה לראשונה בקרב חובבני.
בטרם הפכה למקצוענית בתחום, נלחמה טייט בשישה קרבות חובבניים עם מאזן של חמישה ניצחונות והפסד אחד.
בנובמבר 2007 נלחמה טייט בקרב ה-MMA המקצועני הראשון שלה במסגרת אירועי קרבות נשים של הארגון HOOKnSHOOT שהיה בין הארגונים הראשונים בארצות הברית לאפשר קרבות נשים ב-MMA.
בשנת 2008 החלה להילחם במסגרת איגוד Strikeforce.
בשנת 2009, זכתה בתואר האליפות הראשון למשקל תרנגול לאחר שהביסה את ליז קראירו במסגרת אירועי Freestyle Cage Fighting.
בשנת 2011 זכתה להכרה עולמית כאשר זכתה באליפות Strikeforce למשקל תרנגול.
בשנת 2012 נערך הקרב הראשון של טייט להגנת תואר האליפות מול רונדה ראוזי, שהייתה באותה העת לוחמת Strikeforce חדשה, וזכה לתהודה תקשורתית רבה.
טייט הפסידה את תואר האליפות לראוזי, שהצליחה להכניעהּ באמצעות נעילת בריח בזרוע.
בשנת 2013, הצטרפה טייט לשורת לוחמות ה-UFC ונלחמה בראוזי על תואר האליפות פעם שנייה במסגרת אירועי UFC 168 , אולם בסיבוב השלישי נחלה הפסד נוסף באמצעות נעילת בריח בזרוע.
ב-5 במרץ 2016 זכתה טייט בתואר אליפות ה-UFC לאחר ניצחון בכניעה טכנית על הולי הולם במסגרת אירועי UFC 196 .
ביולי 2016, הפסידה את תואר האליפות לאמנדה נונס.
ב-12 בנובמבר 2016, במסגרת אירוע UFC 205 , מיד לאחר שהפסידה בקרב מול רקל פנינגטון , הודיעה טייט כי היא פורשת מעולם ה-MMA.
בשנת 2012 השתתפה בסרט הדוקומנטרי Fight Life העוסק בחייהם של לוחמי MMA.
בשנת 2013 השתתפה כמנטורית לצד רונדה ראוזי בתוכנית הריאלטי The Ultimate Fighter .
בשנת 2014 הופיעה דמותה של טייט במשחק המחשב EA Sports UFC .
בשנת 2015 השתתפה בסרט Fight Valley שעלילתו עוקבת אחר לוחמות במועדון קרב מחתרתי.
בשנת 2022 השתתפה בעונת ה-VIP השלישית של תוכנית המציאות האמריקאית "האח הגדול"; שם הגיעה לגמר ואף זכתה.
בשנת 2023 יצא לאקרנים הסרט "Pursued"; מותחן בה היא תשחק לצד מולי רינגוולד.
תאריךיריבהסיבובזמןשיטהאירוערקורדתוצאה12 בנובמבר 2016רקל פנינגטון55:00החלטת שופטים (פה אחד)UFC 205 18-7-09 ביולי 2016אמנדה נונס13:16כניעה (חניקה)UFC 200 18-6-05 במרץ 2016הולי הולם53:30כניעה טכנית (חניקה)UFC 196 18-5-025 ביולי 2015ג'סיקה איי 35:00החלטת שופטים (פה אחד)UFC on Fox: Dillashaw vs.
Nelson 15-5-019 באפריל 2014ליז קרמוש 35:00החלטת שופטים (פה אחד)UFC on Fox: Werdum vs.
Browne 14-5-028 בדצמבר 2013רונדה ראוזי30:58כניעה (נעילת בריח)UFC 168 13-5-013 באפריל 2013קט זינגנו 32:55נוקאאוטThe Ultimate Fighter: Team Jones vs.
Team Sonnen 13-4-018 באוגוסט 2012יוליה קדזי 33:28כניעה (נעילת בריח)Strikeforce: Rousey vs.
Kaufman 13-3-03 במרץ 2012רונדה ראוזי14:27כניעה (נעילת בריח)Strikeforce: Tate vs.
Rousey 12-3-030 ביולי 2011מרלוס קואנן 43:03כניעה (חניקה)Strikeforce: Fedor vs.
Mahe9-2-016 בינואר 2010ואל קולבאו14:45כניעה (נעילת בריח)Freestyle Cage Fighting 388-2-03 באוקטובר 2009שרה אוריזה20:08נוקאאוטCageSport MMA7-2-015 במאי 2009שרה קאופמן 33:00החלטת שופטים (פה אחד)Strikeforce Challengers: Evangelista vs.
Aina 6-2-04 באפריל 2009ליזבת קראירו32:48כניעהFreestyle Cage Fighting 306-1-021 בפברואר 2009דורה באפטיסט11:48כניעהAtlas Fights: USA vs.
Brazil5-1-031 בינואר 2009ג'סיקה בדנרק11:22נוקאאוטFreestyle Cage Fighting 274-1-029 בנובמבר 2008ג'ימי לין וולש12:21נוקאאוטCageSport MMA3-1-027 ביוני 2008אלינה מקסוול 33:00החלטת שופטים (פה אחד)Strikeforce: Melendez vs.
מישה גלני הוא עיתונאי בריטי.
ספריו שהיו לרבי-מכר עוסקים בתחומי התמחותו: דרום-מזרח אירופה וחבל הבלקן; פשע מאורגן ברחבי העולם; והמרחב הקיברנטי: פשעי מחשב , לוחמת רשת, טרור קיברנטי ואבטחת מידע.
גלני הוא בנו של מייקל גלני (1927–1990) , מומחה לרוסיה ומתרגם מרוסית לאנגלית.
למד בבית ספר פרטי ובתיכון של "Magdalen College School" באוקספורד , באוניברסיטת בריסטול ובאוניברסיטת קארל בפראג.
במהלך לימודיו התמנה לכתב הגרדיאן במרכז אירופה, ובהמשך גם ככתב ה-BBC.
את עיקר פרסומו קיבל בעת שדיווח על מלחמות יוגוסלביה בראשית שנות ה-90 של המאה ה-20, בעקבות סיקור זה זכה לפרס האקדמיה לרדיו ("פרס סוני").
שלושה מספריו עוסקים במרכז ובמזרח אירופה, ובמשך שלוש שנים הוא עמד בראש עמותה לשיקום סרביה, מקדוניה וקוסובו.
בשנת 2008 ראה אור ספרו "מקמאפיה" (McMafia) שבו טען כי הפשע המאורגן הבינלאומי אחראי ל-15% מהתמ"ג העולמי.
בשנת 2011 ראה אור ספרו "רשת אפלה: פשע, ריגול וטרור באינטרנט" (DarkMarket), העוסק ברשת האפלה.
בשנה זו גם הופיע בסרט הדוקומנטרי "אופיום גולמי: כאב, עונג, רווחים" ().
גלני משמש בעשורים הראשונים של המאה ה-21 כיועץ לממשלת ארצות הברית ולמספר ממשלות באירופה בנושאי מדיניות חוץ.
הוא נשוי לעיתונאית הבריטית קירסטי לנג ואב לילדים.
DarkMarket: Cyberthieves, Cybercops and You (2011) (בעברית: רשת אפלה: פשע, ריגול וטרור באינטרנט, משכל וספרי עליית הגג, 2012)
Nemesis: One Man and the Battle for Rio (2015) בעברית: כנופיות ריו, פושעים, פוליטיקאים והמלחמה על ברזיל, ידיעות ספרים, (2018)
"מישהו" הוא שיר שכתב אהוד מנור, הלחין מתי כספי וביצעה יהודית רביץ.
את השיר כתב מנור לזכר אביו, שנפטר כשמנור היה בן 15.
השיר בוצע בשנת 1978 בפסטיבל הזמר והפזמון, שהיווה בשנה זו את קדם האירוויזיון לתחרות האירוויזיון שהתקיימה בהמשך השנה בפריז.
יהודית רביץ ביצעה את השיר בפסטיבל, והוא זכה במקום השישי.
השיר נכלל באלבומה של רביץ שנקרא "יהודית רביץ" ויצא לאור ב-1979.
מתי כספי ביצע את השיר בהופעותיו, והקליט אותו עבור אלבום האוסף שלו "צד ג' צד ד'", שיצא לאור ב-1987, וכן באלבום הכפול "הופעה חיה בערד 1997".
השיר תורגם לאנגלית על ידי אלכסנדרה בשנת 1978 ובוצע על ידי נאוה ברוכין.
בעז שרעבי הזדהה עם השיר, ולאחר מות אביו הקליט אותו עבור האלבום "ריגושים", שכלל ביצועים חדשים לשירים ישנים, ויצא בשנת 2000.
במצעד העברי השנתי לשנת התשל"ח (1978) של רשת ג' הגיע השיר למקום ה-24.
בהלווייתו של אהוד מנור שר כספי את השיר.
בפברואר 2024 ביצעה את השיר הזמרת והשחקנית לירז צ'רכי בפרק 10 של סדרת הרשת "שיר תקווה", שהפיק בית אבי חי.
השיר נחשב עד היום כאחד מהשירים המזוהים ביותר עם טקסי יום הזיכרון לחללי מערכות ישראל.
השיר מדבר על אדם מת שהיה קרוב אל הדובר.
הוא נמצא למעלה בשמיים, על פי האמונה כי אנשים מתים נמצאים במקום זה.
הדובר והמת נמצאים במקומות שונים.
החי נמצא בין החיים והמת למעלה בין המתים, ולכן הם "סובבים בשתי דרכים שונות".
הדובר מבטיח למת כי הם ייפגשו, אך לא עכשיו אלא בעתיד, "בתום ימים רבים בתום הרבה לילות", לאחר חילופי עונות רבים המתוארים כך "אביב חלף, קיץ נאסף והגשם שב".
"מישהו הולך תמיד איתי" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית עפרה חזה.
השיר יצא לאור ב-2 בפברואר 1985, כסינגל מתוך אלבום הסולו התשיעי של חזה, "אדמה".
עם צאתו נכנס השיר אל המקום הראשון במצעד של רשת ג'.
השיר נכתב על ידי רמי קידר, הולחן על ידי אפי נצר והופק על ידי אריק רודיך.
השיר הוא מעין בלדת פופ, המשלב בתוכו גם את סגנון מוזיקת עולם, שאפיין את מרבית שיריה ואלבומיה של עפרה חזה.
בשנת 2010 נבחר השיר לשיר הטוב ביותר של עפרה חזה, במצעד שנערך לציון עשר שנים למותה.
הווידאו קליפ הנלווה שצולם לשיר מציג בתוכו את עפרה חזה בגינה של אולפני הטלוויזיה החינוכית, וצולם לתוכנית "זהו זה!".
בקליפ, ניתן לראות את חזה לובשת בגדים בצבעי שחור ואדום.
לאורך הקליפ הזמרת צועדת בגינה.
הקליפ עלה לערוץ היוטיוב של החינוכית, ב-30 באוקטובר 2011, 26 שנים לאחר שיצא.
לשיר בוצעו עשרות גרסאות כיסוי, ביניהן:
לידור יוספי, שביצע את השיר בשנת 2000, וכלל אותו באלבומו הרביעי, מרגיש כחול.
אברהם פריד, שביצע את השיר בהיכל התרבות בשנת 2010.
חגית יאסו, שביצעה את השיר בגמר התוכנית "כוכב נולד", בשנת 2011.
להקת חיל האוויר, שביצעה את השיר לכבוד אירוע "כי הכסף", בשנת 2011.
אגם בוחבוט, שביצעה את השיר באחד מפרקי הסדרה של "בית ספר למוסיקה", בשנת 2013.
רינת גבאי, שביצעה את השיר כחלק מהסדרה "מלכת קסמים: רינת בשירי עפרה חזה", בשנת 2013.
משה פרץ, שביצע את השיר בפארק איילון-קנדה, בשנת 2015.
מאיה בוסקילה, שביצעה את השיר בטקס פרסי אקו"ם, בשנת 2015.
שרית חדד, שביצעה את השיר בתוכנית "פסקול ישראלי", בשנת 2016.
חיה ארד, שהייתה הסולנית של להקת חיל הים, ביצעה את השיר מחדש בשנת 2016.
ספיר סבן, שביצעה את השיר במופע "זוכרים" שהתקיים בבריכת הסולטן בשנת 2017.
נטלי פרץ, שביצעה את השיר בשנת 2018.
יסמין לוי, שביצעה את השיר בשנת 2018. גרסתה של לוי נכללה באלבום המחווה שיצא עבור עפרה חזה באותה השנה, קול הנשמה: שרים עפרה חזה.
חנן בן ארי, שביצע את השיר בשנת 2020 בטקס הדלקת המשואות.
"מישהו יחבק אותי" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הישראלית שרית חדד.
השיר יצא לאור ב-24 ביוני 2019, על ידי חברת התקליטים אבי גואטה הפקות בע"מ, כשיר הנושא של הסרט הישראלי "המוסד".
השיר הצליח להיכנס למצעד ה-Home, של מדיה פורסט.
השיר שולב בפלייליסט של גלגלצ בחודש אוגוסט 2019.
השיר נכתב על ידי מורן דוד, הדס כהן והנרי, הולחן על ידי דוד והופק על ידי ניר מימון.
יוסי חרסונסקי סקר את השיר בחיוב, תוך שהעניק לו ציון של שלושה וחצי כוכבי זהב מתוך חמישה.
הווידאו קליפ המלא שיצא עבור השיר בוים על ידי אסף שגיא גפני, והועלה לערוץ היוטיוב של שרית חדד ב-24 ביוני 2019, בסמוך לצאתו של השיר כסינגל.
הקליפ משלב בין צילומים של חדד וקטעים מתוך הסרט "המוסד".
נכון לספטמבר 2020, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-743 אלף צפיות.
מישה מרה (בהולנדית: Micha Marah; נולדה ב-26 בספטמבר 1953) היא זמרת בלגית.
מרה נולדה באזור דובר ההולנדית של בלגיה, ב-1969 בהיותה בת שש עשרה הוציאה את הסינגל הראשון שלה.
ב-1971 התפרסמה כשהשתתפה בתחרות המוזיקה הבלגית לבחירת נציגות בלגיה באירוויזיון, היא עלתה לגמר התחרות אך בגמר לא קיבלה נקודות, השיר עמו השתתפה בתחרות "Tamboerke" זכה להצלחה במצעד הסינגלים הפלמי.
שירה השני שזכה להצלחה הוא הגרסה הפלמית לשיר "En Un Mundo Nuevo" שייצג את ספרד באירוויזיון 1971.
ב-1975 ניסתה בשנית לייצג את בלגיה באירוויזיון, אך בשנית לא הצליחה לזכות בגמר התחרות.
ב-1979 נבחרה באופן פנימי לייצג את בלגיה באירוויזיון שנערך בירושלים, עם השיר "Hey Nana" הייתה בתחרות במקום ה-18 והאחרון עם 5 נקודות.
ב-1984 יצא אלבומה "Alleen voor kinderen" שהכיל שירי ילדים, לאחר היא הנחתה תוכנית לילדים ונוער בטלוויזיה.
"מישהו איתי כאן" הוא סינגל של הזמר-יוצר בניה ברבי, שיצא לאור ב-12 במרץ 2018, כסינגל הראשון מתוך אלבומו השני, "מישהו איתי כאן".
את השיר כתב והלחין ברבי יחד עם הזמרים-יוצרים אליעד נחום ודודי בר דוד, והוא בסגנון המוזיקה האתנית, בדומה לשירים נוספים של ברבי.
את השיר הפיק פטריק סבג, בדומה ללהיטו של ברבי, "תפסת לי מקום", ושירים נוספים מתוך האלבום "מישהו איתי כאן".
השיר הגיע לראשונה למקום ה-7 במצעד ההשמעות ברדיו השבועי של מדיה פורסט, בשיאו הגיע למקום ה-2, וצעד במצעד כ-5 שבועות.
במצעד הרשמי של גלגלצ הגיע השיר בשיאו למקום הראשון.
גם במצעדי הפזמונים העבריים השנתיים זכה השיר להצלחה רבה, תוך שהגיע למקום ה-10 במצעד של מדיה פורסט, ה-14 במצעד של גלגלצ, ה-13 במצעד של כאן גימל וה-6 במצעד של אקו"ם און אייר.
נכון ליולי 2021, השיר עומד על כ-27 מיליון צפיות באתר יוטיוב, ולמעלה מ-6 מיליון השמעות ברשת הזרמת המדיה ספוטיפיי.
אתר פרוגי העניק לשיר ביקורת חיובית: "כבר בתחילת השיר אפשר לראות בו משהו אחר, מיוחד ולא רגיל.
משהו בשילוב הלחן, המילים וקולו המיוחד של ברבי מצליחים להביא משהו מיוחד ומצוין.
הוא מתפתח לאט לאט ונהיה טוב יותר מרגע לרגע.
הוא נעים לאוזן, אמיתי, בלתי רגיל ובעיק עושה חשק שהשיר לא יגמר (או שיתחיל מחדששוב ושוב).
סך הכל השיר טוב, טוב מדי אפילו".
מישהו איתי כאן הוא אלבום האולפן השני של הזמר-יוצר הישראלי בניה ברבי.
האלבום יצא לאור ב-23 במאי 2019, על ידי חברת התקליטים NMC.
את האלבום הקליט ברבי במהלך השתתפותו בעונה הרביעית של תוכנית המציאות The Voice ישראל.
האלבום הגיע למעמד של אלבום פלטינה על מכירה של 30,000 עותקים.
כמו כן, בזכות האלבום זכה ברבי בפרס אקו"ם ל"תגלית השנה".
מישה גרין היא מפיקה ותסריטאית טלוויזיה וקולנוע אמריקאית.
גרין הייתה תסריטאית בסדרות טלוויזיה כמו "גיבורים", "ילדי האנרכיה", "הליקס", "ספרטקוס" ו"ספרטקוס אלוהי הזירה".
בשנת 2016, יצרה את סדרת הטלוויזיה התקופתית "הבריחה מג'ורג'יה" העוסקת במסילת הרכבת המחתרתית אשר עברה בין מדינות עבדות ומדינות חירות בארצות הברית.
הסדרה עלתה לשידור ב-9 במרץ 2016, ועונתה השנייה עלתה לאוויר ב-8 במרץ 2017. הסדרה קיבלה תגובות חיוביות מהמבקרים.
בשנת 2020, גרין יצרה וכתבה את הסדרה "ארץ לאבקראפט", שהופקה על ידי ג'ורדן פיל ושודרה ב-HBO.
גרין הייתה מועמדת לפרס אמי לבידור בפריים טיים לתסריט הטוב ביותר בסדרת דרמה לשנת 2021.
בשנת 2023, גרין כתבה והפיקה את הסרט "האימא" בכיכובה של ג'ניפר לופז שעלה ב-12 במאי בנטפליקס.
נתן נולד בפולין, לשמחה ולנעמי - שהיו שחקנים.
ב-1937, בתום לימודיו, הצטרף לתיאטרון של הוריו ושיחק בתיאטרון היידי בהנהלת אידה קמינסקה.
לאחר השואה הגיע למינכן, שם שיחק בתיאטרון היידי.
עלה ארצה ב-1949. מאז עלייתו שיחק בהפקות תיאטרון ביידיש, בלהקות של יוסף בולוף, דז'יגאן ושומאכר, זיגמונט טורקוב ויעקב בן-עמי.
ב-1992 זכה בפרס יקיר איגוד אמני ישראל.
ב-1989 כתב את התסריט לסרט תלווה לי את אשתך, בו גם שיחק.
נתן היה נשוי לשחקנית נורית כהן ולזוג שתי בנות.
מישהו במיטתה של אמא הוא סרט קולנוע אמריקאי מסוגת קומדיה רומנטית משנת 1968 בבימויו של הווארד מוריס, עם דוריס דיי ובריאן קית' בתפקידים הראשיים.
העלילה היא על אלמן ואלמנה מטופלים בילדים שמחליטים לאחד את משפחותיהם על אף כל הקשיים הנובעים מיחסם של הילדים.
שם הסרט בעברית נובע ממשפטו של אחד הילדים שרואה לפתע את אביו החורג במיטתה של אמו וצועק "יש מישהו במיטתה של אמא".
שם הסרט באנגלית נובע ממשפט של אותו ילד שכאשר המשפחה המאוחדת הכוללת שישה אנשים, יושבים לאכול במסעדה סינית, הם מקבלים בגלל זה תוספת של אגרול לכל אחד - כדאי להתחתן כי "עם שישה מקבלים אגרול".
זה סרטה האחרון של דוריס דיי והראשון של ברברה הרשי.
אבי מקלור (דוריס דיי) היא אלמנה מטופלת בשלושה בנים.
הבכור פליפ (ג'ון פידלייטר) הוא בגיל ההתבגרות ואחיו הקטנים הם ג'ייסון (ריצ'רד סטיל) ומיץ' (ג'ימי בראקן).
אבי עסוקה כל הזמן בניהול מנסרת העץ הגדולה שהוריש לה בעלה.
בבית עוזרת לה המטפלת המסורה מולי (אליס גוסטלי).
אחותה פאט (פאט קרול) מנדנדת לה כל הזמן שהיא צריכה למצוא גבר ולהקים משפחה.
היא מכירה לה את ג'ייק איברסון (בריאן קית') אלמן מבוסס שמטפל בבתו היחידה סטייסי (ברברה הרשי) שעומדת לפני סיום למודיה בתיכון, כמו פליפ מקלור.
אבי מזמינה את ג'ייק למסיבה בביתה אבל הוא לא מתחבר למוזמנים ואומר שעליו לעזוב כי צריך לטוס.
היא פוגשת אותו אחר כך בסופרמרקט והוא מתנצל על השקר.
מדי פעם הם עוצרים בדרייב אין סמוך והמוכר הרבי (ג'ורג' קרלין) משגר לעומתם רמיזות מביכות.
פליפ לא סובל את ג'ייק וסטייסי לא סובלת את אבי.
למרות זאת מחליטים אבי וג'ייק להתחתן בלי נוכחות הילדים.
הנישואין נתקלים בבעיות רבות כמו היכן לגור?.
אין חדרים מספיקים בשני הבתים ולכן אבי וג'ייק שוכרים קרוואן וישנים בו.
לאחר ריב גדול נכנסת אבי לתא הנהג ונוהגת בפראות.
באמצע הדרך מושלך ג'ייק לכביש כשהוא לבוש בבגדים תחתונים והרבי מסייע לו בבגדים ודואג לו להסעה הביתה.
בינתיים מסתבר לאבי שג'ייק איננו והיא מחפשת אחריו בעזרת קבוצת היפים.
היא מתנגשת במשאית מובילה עופות ומובאת לתחנת המשטרה שם היא נאשמת בנהיגה פרועה.
אבי מתקשרת לבית ואז נזעקים לעזרתה כולם.
פליפ נוהג ברכב הפרטי שלו ומתנגש שוב במשאית העופות.
הנהג רוצה להכות אותו אך ג'ייק מגן עליו וסופג מכות.
כאן מתנפלים כל הילדים על הנהג ועוזרו.
כולם נכנסים שוב לתחנת המשטרה וטוענים שהם משפחה אחת מלוכדת.
השוטר מבטל את התלונה וכולם יוצאים מאוחדים ושמחים כשברקע נשמעת מקהלת "הללויה" של הנדל.
אבי וג'ייק מעמידים את שני הבתים למכירה על מנת לקנות בית גדול שיספיק לכולם.
שם השחקן/יתשם הדמותהערותדוריס דייאבי מקלורבריאן קית'ג'ייק איברסוןברברה הרשיסטייסי איברסוןפאט קרולפאט סקוטאחותה של אביג'ורג' קרליןהרבימוכר בדרייב-איןאליס גוסטלימוליעוזרתג'ון פידלייטרפליפ מקלורריצ'רד סטילג'ייסון מקלורג'ימי בראקןמיץ' מקלור
מישהו איפשהו הוא ספר המשך אוטוביוגרפי לספרה הראשון של דונה ויליאמס, אף אחד בשום מקום.
הספר מתאר את קורותיה בחייה הבוגרים של ויליאמס, אוטיסטית בתפקוד גבוה ילידת אוסטרליה.
הספר פורסם במקור בבריטניה ב-1994. ב-2016 יצא הספר לאור בישראל בתרגום לעברית של אורה פין, בהוצאת הספרים סיפורי אמת-של-הלב.
מישאל וקנין (נולד ב-25 ביוני 1971) הוא מנהל, דירקטור ואיש עסקים ישראלי.
כיהן כיו"ר דואר ישראל משנת 2022, ועד נובמבר 2024, וקודם לכן היה יו"ר חברת IBC.
מישאל וקנין נולד באשדוד לרוזה ויעיש וקנין שעלו ממרוקו, הצעיר מבין ארבעת ילדיהם.
הוא בעל תואר ראשון בכלכלה, מדע המדינה וסוציולוגיה, תואר שני במנהל עסקים ותואר שני במשפטים, כולם מאוניברסיטת בר-אילן.
שימש עורך מוסף השבת של "גלובס" ולאחר מכן העורך הכלכלי של "ידיעות אחרונות".
בנובמבר 1999 עזב את עולם העיתונות והצטרף לקבוצת אי.
בי, שבה שימש כמנהל ההשקעות של חברת אלרון, זרוע ההשקעות בטכנולוגיה של הקבוצה.
בשנים 2001–2003 שימש יועץ כלכלי לשר האוצר סילבן שלום.
בין היתר היה חבר בוועדה לרפורמה במס הכנסה שהמליצה על הטלת מס על רווחי הון בבורסה.
ב-2003 הצטרף לחברת סלקום בתפקיד סמנכ"ל רגולציה ופיתוח עסקי.
ב-2006, לאחר השתלטותו של נוחי דנקנר על סלקום והדחת מנכ"ל סלקום, יצחק פטרבורג, הודיע על התפטרותו מהחברה.
ב-2006 הצטרף כשותף לצוות המייסד של חברת התוכן הסלולרי לוגיה, בה שימש מנכ"ל משותף לצידו של קובי מרנקו.
ב-2010 נמכרה לוגיה לתאגיד המדיה האמריקני מנדלאיי.
שימש דירקטור בחברות ערד השקעות ופיתוח תעשייה, נכסים ובניין, מטעי הדר, אשטרום נכסים, דויטשה ניירות ערך ישראל, מגדל חברה לביטוח ומגדל מקפת קרנות פנסיה, ודירקטור מטעם המדינה בתעשייה האווירית לישראל.
ביולי 2021 מונה ליו"ר דירקטוריון מיזם הסיבים האופטיים IBC.
בשנת 2022 מונה על ידי שר התקשורת, יועז הנדל, ליו"ר דירקטוריון דואר ישראל.
בתקופת כהונתו השתפרו משמעותית התוצאות הכספיות של החברה, אחרי 3 שנות הפסדים של 1.9 מיליארד ש"ח.
הוא הוביל את תוכנית ההתייעלות של החברה, שכללה החלפת הנהלת החברה, פיטורי 1,050 עובדים ומעבר לאוטומציה.
כתוצאה מההתייעלות, בחצי הראשון של 2023 הרוויחה החברה 29 מיליון ש"ח, לעומת הפסד של 176 מיליון ש"ח בתקופה המקבילה בשנה שעברה.
השיפור נמשך גם בחצי השני של שנה זו.
ב-17 ביולי 2023 הודח מתפקידו על ידי שר התקשורת שלמה קרעי והשר דודי אמסלם, שמשרדו ממונה על רשות החברות הממשלתיות.
וקנין וחברת דואר ישראל עתרו לבג"ץ נגד ההדחה.
היועצת המשפטית לממשלה, גלי בהרב-מיארה, הודיעה לשרים כי לא תגן בבג"ץ על ההדחה.
בספטמבר 2023, הוציא בג"ץ צו ביניים להקפאת הדחתו של וקנין, והורה למדינה לנמק מדוע לא לבטל את ההדחה.
ב-4 בינואר 2024 המליץ בג"ץ לשרים קרעי ואמסלם לבטל את פיטורי וקנין, ואם יסרבו לעשות זאת, בג"ץ צפוי לפסוק בעניין ולבטל את ההדחה בעצמו.
קרעי הודיע לבג"ץ שהוא דבק בהחלטתו להדיח את וקנין.
ב-7 במרץ 2024 ביטל בג"ץ את ההחלטה להדיחו.
בנובמבר 2024, לאחר שהושלמה הפרטת חברת דואר ישראל, הודיע וקנין על פרישתו מתפקיד יו"ר דירקטוריון דואר ישראל.
ביולי 2025 הצטרף לדירקטוריון חברת הפניקס פיננסים.
וקנין הוא חובב פיוטים ותפילות.
יזם וערך את פרויקט "סיור סליחות", להנגשה ושימור עולם הסליחות הספרדי.
במסגרת הפרויקט ערך והוציא לאור במאי 2023 את הספר "סיור סליחות" ושני אלבומי מוזיקה הכוללים את פיוטי הסליחות ותפילות הימים הנוראים.
האלבום הראשון, "סיור סליחות גרסת בית הכנסת", כולל 60 ביצועים לפיוטי הסליחות ותפילות הימים הנוראים, בביצוע הרב חיים לוק וחברי אנסמבל הפיוט בראשות יאיר הראל.
האלבום השני, "סיור סליחות גרסה עכשווית", כולל פרשנות מודרנית לתשעה פיוטי סליחות ותפילות בביצוע חברי אנסמבל הפיוט המארחים את הרב חיים לוק, שי צברי ונטע אלקיים.
בשנת 2025 יצא לאור "סיור סליחות חלק ב", העוסק במנהגי הסליחות ותפילות הימים הנוראים בנוסח אשכנז.
יחד איתו יצאו שני אלבומי מוזיקה עם הקלטות הפיוטים המופיעים בספר, בביצוע החזן האשכנזי יצחק מאיר.
נשוי ליעל, מורה בחינוך המיוחד, אב לארבעה.
מישהו איפשהו היא סדרת טלוויזיה אמריקנית בת שלוש עונות בכיכובה של ברידג'ט אוורט .
הסדרה נוצרה על ידי האנה בוס ופול ת'ורין ושודרה לראשונה ברשת HBO ב-16 בינואר 2022. שידורי העונה השנייה של הסדרה החלו ב-23 בינואר 2023. הסדרה זכתה בפרס מכון הסרטים האמריקאי לאחת מ-10 הסדרות הטובות ביותר לשנת 2022. בישראל שודרה הסדרה ב־HOT, yes, וסלקום tv.
ביוני 2023 פורסם כי הסדרה תחודש לעונה נוספת, ובאוגוסט 2024 הודיעה HBO כי תחל לשדר את העונה השלישית ב-27 באוקטובר 2024. העונה השלישית עלתה לשידור בישראל באוקטובר 2024.
הסדרה מתרחשת בעיירה הנידחת מנהטן שבקנזס, ומתמקדת בסם, המתמודדת עם משבר אמצע החיים על רקע מות אחותה.
ברידג'ט אוורט כסאם, גיבורת הסדרה בשנות ה-40 לחייה המחפשת אושר.
ג'ף הילר כג'ואל, חברהּ של סאם.
מארי קת'רין גאריסון כטרישה, אחותה של סאם, המנהלת חנות.
דני מקרת'י כריק (עונה 1), בעלה של טרישה.
מייק הגרטי כאד מילר (עונה 1), אביה של סאם וחקלאי.
מוריי היל כפרד רוקו, מדען קרקע, וחבר של ג'ואל ובהמשך העונה הראשונה גם של סאם.
ג'יין דריק ברודי (Jane Drake Brody) כמארי או MJ מילר, אמהּ של סאם המתמודדת עם אלכוהוליזם.
ג'ון הרדסון אודום (Jon Hudson Odom) כמייקל (עונה 1), חברו של ג'ואל.
היידי ג'ונינגמאייר () כצ'ריטי (עונה 1), בעלים שותפה של חנות יחד עם טרישה.
מרדצדס וויט (Mercedes White) כטיפאני, חברה בקבוצת החברים של סאם וג'ואל.
קיילי אלבוס (Kailey Albus) כשאנון, בתה המתבגרת של טרישה.
ג'וש ביווטר (Josh Bywater) כקופ, (עונה 1) בעלה של צ'ריטי.
טים באגלי כבראד שריידר, (עונה 2) אהובו של ג'ואל.
ג'ניפר מודג' כסוזאן, (עונה 2), ארוסתו של פרד.
ברברה רוברטסון (Barbara Robertson) כדרלין (עונה 2), מאמנת לפיתוח קול.
ביולי 2020 הודיעה HBO כי תפיק סדרה בשם Somebody Somewhere אשר תשאב השראה מחייה של המוזיקאית, הקומיקאית והשחקנית ברידג'ט אוורט לו הייתה ממשיכה לגור בעיירה בקנזס, וכי ברידג'ט גם תשחק בה את התפקיד הראשי.
ביוני 2021 פורסם הרכב השחקנים שלוהקו לסדרה.
בפברואר 2022 הודיעה רשת HBO כי הסדרה תחודש לעונה שנייה.
הסדרה צולמה בפרוורים של מדינת שיקגו, בעיקר בלוקפורט ובוורנוייל .
ב-1 ביוני 2023 הודיעה HBO כי הסדרה תחודש לעונה שלישית.
באוגוסט 2024 פרסמה הרשת כי העונה השלישית של הסדרה תשודר ב-27 באוקטובר באותה השנה.
באתר הביקורות Rotten Tomatoes מחזיקה הסדרת בציון 100% בפרמטר שביעות הרצון המבוסס על 29 ביקורות חיוביות לשתי העונות ששודרו עד כה, וציון ממוצע של 8.6\10 בקרב המדרגים את העונה הראשונה וציון ממוצע של 9\10 לעונה השנייה.
באתר Metacritic הסדרה ממוקמת בקטגוריית חובת הצפייה, וזכתה במדד המבקרים בציון 88 (מתוך 100) על בסיס 18 ביקורות המורכב מציון 86 לעונה הראשונה וציון 93 לעונה השנייה.
לאחר שידור העונה השנייה כתב קולמן ספלייד בעיתון The Daily Beast כי מדובר באחת מהסדרות הטובות של העשור.
ואסקס נולדה בצפון קחאמרקה, היא סיימה תואר במשפטים מהאוניברסיטה הלאומית של קחאמרקה ולאחר מכן תואר שני בניהול חברתי באוניברסיטה האפיפיורית הקתולית של פרו.
ואסקס הייתה מרצה באלמה מאטר שלה, האוניברסיטה הלאומית של קחאמרקה.
היא גם שימשה כעורכת דין ומזכירה של Grufides, צוות חשיבה לזכויות אדם והגנת הסביבה שבסיסו בקחאמרקה.
היא גם שימשה כסנגורית של האגודה לזכויות אדם (APRODEH), ושימשה כחברה במועצת המנהלים של המתאם הלאומי לזכויות אדם.
היא גם הייתה כתבת טור של Noticias SER.
ואסקס, שנבחרה לקונגרס של פרו בבחירות לפרלמנט ב-2020, ייצגה את מחוז הבחירה קחאמרקה ואת קואליציית החזית הרחבה כעצמאית.
לאחר התפטרותו של מנואל מרינו מתפקיד נשיא פרו ב-15 בנובמבר 2020, היא נבחרה לסגנית הנשיאה הראשונה של הקונגרס, כחלק מרשימת הקונגרס בראשות פרנסיסקו סגאסטי.
כשסגאסטי קיבל את תפקיד הנשיאות דרך ירושה חוקתית כנשיא הקונגרס, ואסקס כיהנה בתפקיד זמני.
ב-6 באוקטובר 2021, ואסקס מונתה לראש ממשלת פרו על ידי הנשיא פדרו קסטיו.
היא האישה השישית שהחזיקה בתפקיד.
היא התפטרה ב-31 בינואר 2022, והביאה למינוי חדש של הקבינט על ידי קסטיו.
מיש-מאש (בבולגרית: Миш-маш) הוא מאכל אביבי בולגרי העשוי מירקות טריים.
מכינים את המנה מירקות (בדרך כלל עגבניות, פלפלים ובצל), ביצים וסירנה (סוג של גבינה בלקנית מלוחה), ולעיתים קרובות מעוטר בפטרוזיליה טרייה קצוצה.
ישנן וריאציות שבהן מוסיפים למנה שום, בצל ירוק, חצילים, במיה או גזר.
יש וריאציות ללא סירנה וללא בצל גם כן.
באופן מסורתי מכינים מיש-מאש מפלפלים ועגבניות קצוצים, שמתבשלים בשמן חם על אש בינונית.
ניתן לצלות מראש ולקלף פלפלים או לחתוך אותם גולמיים.
לאחר מכן מוסיפים לתערובת ביצים וגבינת פטה או בולגרית להסמכה.
פטרוזיליה מתווספת אחרונה, רגע לפני שמסירים את המיש-מאש מהאש.
אפשר להכין את המנה גם בתנור.
לפעמים נוח להכין את הירקות המבושלים מראש ופשוט להוסיף ביצים וגבינה לפני האכילה.
אין מתכון אחד להכנת מיש-מאש, וקיימות וריאציות רבות ושונות של המנה.
עם זאת, המרכיבים הנפוצים מפורטים להלן:
שמן חמניות / שמן צמחי / חמאה
המנה מוגשת בדרך כלל חמימה, כמתאבן או כמנה עיקרית, לרוב עם לחם טרי.
מישהו יאהב מישהו הוא סרטה של הדס בן ארויה משנת 2021. בסרט משחקים אלישבע וייל, לייב לב לוין, הדר כץ ויואב הייט.
בחלק הראשון דני, בחורה בשנות ה-20 לחייה, מגיעה למסיבה, כדי לספר למקס, שהיא בהריון ממנו, ומתכננת לעשות הפלה.
היא מופתעת לגלות שמקס בזוגיות חדשה עם אבישג, איתה הוא מתכנן לנסוע לסיני.
בחלק השני מקס מגיעה לדירתה של אבישג כדי להגשים פנטזיה מינית שלה.
בחלק השלישי נוצר קשר בין אבישג, לבין דרור, המבוגר ממנה, ומעסיק אותה כדוג- ווקרית.
הסרט מתאר כמיהה לאהבה, ויש בו עדות לניתוק הרגשי המאפיין את בני דור ה־Y, דורה של יוצרת הסרט.
מבקר הקולנוע אורי קליין, מצא שהסרט מתכתב עם יוצר הקולנוע הצרפתי גודאר.
שמו של הסרט נלקח משירה של לאה גולדברג "זה מכבר", המנוגן בסרט.
הסרט הוקרן לראשונה בפסטיבל ברלין.
בהמשך הוקרן בפסטיבל ירושלים, שם זכה בפרס השחקנית ובפרס הסרט הטוב ביותר.
מישאק פרנקלין היה פוליטיקאי אמריקאי, אשר כיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם קרוליינה הצפונית.
פרנקלין נולד בשנת 1772 במחוז סארי שבפרובינציית קרוליינה הצפונית, והיה אחיו של ג'סי פרנקלין.
פרנקלין כיהן כחבר בבית הנבחרים של קרוליינה הצפונית בשנים 1800 ו־1801, ולאחר מכן שירת כחבר הסנאט של קרוליינה הצפונית בשנים 1828, 1829 ו־1838. הוא נבחר מטעם המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית לקונגרס העשירי ולשלושת הקונגרסים שלאחריו, וכיהן בבית הנבחרים של ארצות הברית מ־4 במרץ 1807 ועד 3 במרץ 1815.
מישאק פרנקלין נפטר ב־18 בדצמבר 1839 במחוז סארי שבקרוליינה הצפונית.
ביתו של פרנקלין, שנבנה בשנת 1799 בידי חותנו גדעון אדוארדס, נמצא כיום בבעלותה ובתחזוקתה של האגודה ההיסטורית של מחוז סארי, ונודע בשם "בית אדוארדס–פרנקלין".
מישור הוא צורת נוף ששטחה חלק מהתרוממות ונמוך יחסית משאר האזורים.
במישור, הגבעות אינן עוברות את גובה ה-100 מטר, ובדרך כלל הוא נטול עצים.
מישורים מתאימים לחקלאות, בשל האדמה השטוחה והלא סלעית שלהם.
מישור יכול להכיל מגוון סוגי אזורים שטוחים הכוללים: ערבות, בתות, סוואנות, טונדרות ואזורי שיחים וגם מדבריות או אפילו יערות וחלק מהמישורים יכולים להיות מוצפים בחלק מהשנה.
גם רמות או עמקים שטוחים יכולים להיחשב למישורים.
המישור הוא גם חלק נמוך ושטוח על פני כדור הארץ.
לעיתים מתרוממות מעל המישור גבעות נמוכות.
המישור הגדול ביותר בעולם, מישור הקרח הגדול (הקרוי בשם זה בשל הקרחונים וההרים המקיפים אותו), נמצא ביבשת אנטארקטיקה, בשטחה של אנטארקטיקה הארגנטינאית.
שטחו הוא 3,672 קילומטרים רבועים.
המישור השלישי בגודלו בעולם, מישור סחלין, נמצא במזרח רוסיה באי סחלין.
בקו החוף של ישראל עם הים התיכון משתרע מישור החוף, שאורכו כ-238 קילומטרים.
מישהו לרוץ אִתו הוא ספר מאת דויד גרוסמן, שיצא לאור בשנת 2000. הספר זכה בפרס ספיר לשנת 2001, ונקרא רבות על ידי בני נוער.
הספר נבחר לרשימת הספרים האהובים ב"מצעד הספרים הארצי" של נערי ישראל לשנים 2003 ו-2007 עד 2010, מטעם משרד החינוך והתאחדות המו"לים.
הספר עובד למחזה, ומאוחר יותר גם לסרט ולמיני סדרת טלוויזיה.
ב-2019 נאסר על הפצת הספר ברוסיה.
אסף הוא נער ירושלמי בן 16, אשר במסגרת עבודת הקיץ בעירייה, כאשר הוריו נמצאים מחוץ לארץ, מתבקש לאתר בעלים של כלבה המסתובבת ללא רישיון.
במהלך החיפושים מתוודע אסף לסיפורה המופלא של תמר, בעלת הכלבה ששמה דינקה.
הוא מחליט למצוא אותה בכל מחיר.
במסגרת חיפושיו, דינקה מובילה אותו אל בית ערבי נטוש בליפתא, שם נמצאים נערים נרקומנים, שמספרים לו שתמר מחפשת בחור, גיטריסט, ואסף מבין מכך, באכזבה, שזה כנראה החבר שלה.
אסף מגלה גם שחייה של תמר מעורבים במאפיה, בסמים ובחיי הרחוב ומתלבט האם כדאי להמשיך בחיפוש אחר נערה ששקועה כל כך בצרות.
עם זאת, בעקבות הגילויים על תמר, אסף מגלה דברים חדשים על עצמו.
הוא מגלה שמבלי להכיר את תמר, הוא נקשר אליה ומרגיש כאילו הוא מכיר אותה מתחילת חייו.
בהמשך החיפושים, מגיע אסף אל המסעדה של לאה, חברתה של תמר.
לאחר שהיא מגלה בו אמון, היא מסיעה אותו יחד עם דינקה אל הנקודה ממנה מגיעים אל מקום המחבוא של תמר, שם הוא יורד אל הוואדי.
בתחילה הוא מזהה מרחוק שני נערים, אחד גבוה וכחוש, והשני נער קצוץ שיער (ולא יודע שזו היא תמר).
הנער הגבוה בורח מהשני, ואסף תופס אותו ומונע ממנו לברוח, אבל אז הוא מותקף בידי הדמות השנייה, תמר.
סיפורה של תמר מסופר במהלך חודש לפני שאסף ודינקה הכלבה מצאו זה את זה.
תמר בת ה-16, היא נערה חכמה, אמיצה, מציאותית, מלאת חיים ובוגרת לגילה.
היא שרה במקהלה, ושירה היא חלק בלתי נפרד ממנה.
חייה השתנו כאשר אחיה הגדול, שי, נגן גיטרה מוכשר, התמכר להרואין וברח מהבית.
לאחר זמן רב של היעדרות, תמר קיבלה שיחת טלפון משי, שבה הוא סיפר לה כי הוא נלקח למעון לאמני רחוב צעירים בניהול אדם מהמאפיה בשם פסח, שם ההתמכרות שלו להרואין התחזקה והוא שועבד לסם.
בשיחה הוא ביקש מתמר להצילו.
במשך מספר חודשים לאחר שיחת הטלפון, תכננה תמר תוכנית להציל את שי מהמעון ולגמול אותו מהסם.
היא ארגנה במערה בהרי ירושלים מחבוא, אליו היא תכננה להביא את שי לאחר שתברח אתו, ושם הם יעברו ביחד את תקופת הגמילה.
היא ברחה מן הבית ביחד עם דינקה, והצליחה להגיע אל המעון, שם פגשה את פסח, העבריין המפוקפק שמנהל את המקום.
בימיה הראשונים היא לא ראתה זכר לשי, עד שלילה אחד הוא הוחזר למעון לאחר ניסיון בריחה, חבול ופגוע מידי פסח.
היא יצרה איתו קשר כדי לתכנן את הבריחה.
ביום המיועד, ברחה תמר עם שי במכוניתה של לאה, שהסיעה אותם אל המחבוא כמתוכנן.
לאחר אי ההבנה ביניהם, הם מתוודעים אחד לשני, ומגלים את החלקים החסרים בתמונה - תמר מגלה על אסף ועל מסעו עם דינקה, ואסף מגלה ששי הוא אחיה של תמר ולא החבר שלה.
אסף מחליט להישאר במחבוא ולעזור לתמר לגמול את שי מהרואין.
באחד הלילות הבאים בשעה שתמר ואסף יושבים ומשוחחים, הם מתגלים על ידי פסח ואנשיו.
פסח מנסה לפתות את שי במנה נוספת ממש לאחר שהגמילה נגמרה, אך לאחר היסוס, שי מסרב.
פסח הנדהם מחליט לנקום בשי ולשבור לו את האצבעות כדי שלא יוכל יותר לנגן, אולם בדיוק אז מגיחים קרנף (חברו של אסף) וכוח שוטרים.
מתברר שקרנף הוא זה שהסגיר לפסח את מקום הימצאם של תמר ושי, על מנת לגרום ללכידתו של פסח על ידי המשטרה.
בסיום הספר שי חוזר הביתה אל הוריו, ותמר ואסף חוזרים אל המערה עם דינקה.
שי - אחיה של תמר.
התמכר לסמים, ברח מהבית, והצטרף למעון האמנים של פסח.
תיאודורה - נזירה שהגיעה לירושלים בניגוד לרצונה, ולא יצאה מהמנזר במשך שישים שנה.
פסח - עבריין, מנהל מעון לאמני רחוב, ראש המאפיה.
לאה - חברתהּ הטובה של תמר.
חברה לשעבר בעולם הפשע, ומנהלת מסעדה עצמאית.
מצליח - אדם שנכווה קשות בצעירותו ולומד בביתו משום כך.
תמר התחברה איתו, באומרה לו שהיא עיוורת.
רועי - חברו הטוב של אסף.
צחי ("קרנף") - חבר לשעבר של רלי.
קרנף מתפקד על תקן מנטור לאסף במהלך כל הרומן.
רלי - אחותו של אסף.
הוריהם של אסף ושל רלי נמצאים בזמן עלילת הספר בביקור אצל רלי.
הייתה בעבר בת הזוג של קרנף.
שלי - חברתה של תמר, אותה היא מכירה במעון של פסח.
נהרגה אחרי שברחה מהמעון בשל לקיחת מנת יתר של סמים.
מישור החוף הוא חבל ארץ מישורי בארץ ישראל המשתרע לאורך חוף הים התיכון, מגבול הצפון (מישור החוף הצפוני) בראש הנקרה ועד לגבול מצרים בדרום (מישור החוף הדרומי), ברצועת עזה.
מישור החוף הוא אזור נוח לפיתוח ולהתיישבות.
קרקעות הסחף עמוקות ופוריות, האקלים ממוזג, גשמים עם טמפרטורות נוחות, ומפלס גבוה של מי תהום המאפשר שאיבת מים בקלות יחסית.
החלק המישורי נוח לתנועה ולמעבר והסמיכות לים התיכון מהווה מקור פרנסה.
מישור החוף נחלק לשלושה חלקים:
מישור החוף הצפוני – מראש הנקרה בצפון ועד נחל תנינים בדרום, נחלק לחוף הגליל המערבי ולחוף הכרמל.
השרון (מישור החוף המרכזי) – מנחל תנינים בצפון ועד נחל הירקון בדרום.
מישור החוף הדרומי – מנחל הירקון בצפון ועד רפיח בדרום וגבול ישראל–מצרים.
האזור היה שקוע תחת פני הים עד לפני כשני מיליון שנה.
ב, ב, החל חורבנו של מישור החוף.
מרכז שלטונם של הממלוכים היה במצרים, ובשל חולשתם הממלוכים בתחום הימי, הם חששו מאפשרות חזרתם והתבססותם של הצלבנים במישור החוף.
לכן הם זרעו בו הרס והציפו את שטחיו, שהפכו לביצות, והעתיקו את צירי הסחר ("דרך הים") אל פנים הארץ.
השלטון העות'מאני לא תיקן את המצב ושבטים בדווים ניצלו זאת והשתלטו על אזורים במישור החוף.
הכפריים המועטים של האזור נדחקו אל שולי אזור ההר, ותושבי ערי החוף נעשו מבודדות.
רק במאה ה-18 החל השלטון העות'מאני לנסות לשנות את המצב בהדרגה.
במאה ה-19 קמו במישור החוף כפרים חדשים.
במשך מאות שנים הוזנח מישור החוף הארץ-ישראלי, ועד תחילת המאה ה-20 גרה בו מעט מהאוכלוסייה שהייתה בארץ.
העות'מאנים לא השקיעו בפיתוח, ואדמת הביצה באזור לא יושבה.
שודדים היו נפוצים באזור באותה תקופה, ושילוב הבעיות מנע התפתחות התיישבותית באזור.
למרגלות הרי השומרון והרי יהודה התקיימה אוכלוסייה של ערבים בהתיישבות כפרית מבוססת חקלאות.
הערבים ניצלו את האדמות הפוריות הנמצאות למרגלות ההר ועיבדו אותן.
על קו החוף היו ערי נמל קטנות כמו יפו ועכו.
עד ראשית העלייה הראשונה אזור מישור החוף היה דל באוכלוסייה.
עם העלייה הראשונה החלה רכישת קרקעות מערביי ארץ ישראל להקמת מושבות חקלאיות במישור החוף.
בהמשך הוקמו גם מושבים וקיבוצים שעד שנות ה-60' התמודדו עדיין עם בעיית הביצות.
עם קום מדינת ישראל והעליות הגדולות לארץ ישראל, תאוצת הבנייה במישור החוף גדלה מאוד, ומרבית המושבות התפתחו להיות ערים לכל דבר, כמו פתח תקווה, ראשון לציון, נס ציונה ורחובות.
כיום מרוכזת במישור החוף מרבית אוכלוסיית ישראל.
בחלקו הצפוני, באזור נהריה, לאורך של כ-15 קילומטרים מישור החוף הוא צר ואילו בחלקו הדרומי באזור חוף הנגב רוחבו מגיע עד 40 קילומטרים.
מרבית שטחו של מישור החוף, בעיקר מישור חוף הכרמל, השרון ואזור מישור חוף הגליל, מכוסה באדמת סחף (קרקעות שירדו מאזור הרי הגליל, השומרון והרי יהודה) וביצה שנוצרו ביצות בעיקר בסמוך לנחלים, כתוצאה מהמחסום הטבעי של רכסי כורכר.
רכסי הכורכר מנעו את זרימת המים לכיוון הים ובמיוחד בעונות הגשומות התרחבו שטחי הביצה באזור נחל הירקון, נחל אלכסנדר, נחל פולג, נחל התנינים ונחל נעמן.
המרזבה היא מישור בחלקו של מישור החוף התיכון והדרומי לרגלי הרי יהודה.
הכינוי "מרזבה" בא מן המילה מרזב – צינור לאיסוף וסילוק מים.
באזור זה נמצאת קרקע סחף אשר הגיעה מההרים.
זוהי קרקע פורייה, המתאימה לעיבוד חקלאי.
אף על פי שמיקומו לרגלי ההרים, אזור זה לא היה ביצתי שכן הוא משתפל מערבה לכיוון הים התיכון, דבר המסביר את העובדה שאזור זה היה מיושב בצפיפות יחסית כבר בימי קדם, כל עוד הקפידו התושבים על מעברי מים פתוחים.
החולות משתרעים לאורך החוף ומופיעים בנוף בצורת רכסי גבעות, הנקראים חוליות (בלועזית – דיונות) ובצורת משטחי חול מישוריים.
במישור החוף הדרומי (מישור יהודה) שטחי החולות גדולים ונרחבים, ואילו במישור החוף התיכון (השרון) שטחי החולות קטנים יותר, ובמישור החוף הצפוני (חוף הגליל) אינם קיימים כלל, והם נמצאים בעיקר בשפכי נחלים.
קרקע החול מורכבת מגרגירים קשים שצבעם זהוב.
הגרגרים עפים בקלות עם הרוח ועוברים ממקום למקום, ולכן הם נקראים חולות נודדים.
רק מינים מעטים של צמחים מסוגלים לגדול ולהתפתח בשטחי החולות הנודדים מכיוון שהמים מחלחלים בקלות בין גרגרי החול ונעלמים במהירות במעמקי האדמה, לפני שהספיקו להשקות ולהרוות את הצמחים וגם החולות נודדים ממקום למקום ולעיתים תוך כדי תנועתם הם מכסים לגמרי את הצמח או שהם מגלים את שורשיו והוא נעקר ממקומו.
החול שבחופי ארץ ישראל נוצר באזורים הרריים במזרח אפריקה, במקורות הנילוס.
חלק מהסלעים באזורים אלה (כדרכם של סלעים בטבע) מתפרקים, מתפוררים ונסחפים מן ההרים אל אפיק הנילוס.
במהלך המסע שאורכו 6,670 קילומטר עד הים התיכון ובהמשכו הם ממשיכים להתפורר עד שהם הופכים לחול.
נהר הנילוס נשפך אל הים התיכון, עם המים נשפך גם החול שהוסע במי הנהר.
זרמים בים התיכון מסיעים את החול מחופי מצרים מזרחה ואחר כך צפונה, לכיון חופי ישראל.
כאשר החול מגיע לחופי הארץ, גלי הים מעלים אותו אל החוף.
גבעות הכורכר הן רצועת גבעות בודדות של רכסי גבעות הבנויות מסלע כורכר, וביניהן עמקים מכוסים בקרקע סחף.
רוב גבעות הכורכר נמצאות ממזרח לרצועת החולות, אך יש גם גבעות אחדות לאורך חוף הים (ממערב לחולות).
לחלק מגבעות הכורכר יש מדרונות תלולים, ולעיתים חלקן העליון בנוי מקירות של סלעים זקופים וגבוהים הנקראים מצוקים.
הכורכר הוא סוג של סלע, העשוי בעיקר מגרגירי חול ומשברי צדפים.
בתהליך ממושך התלכדו חומרים אלה והפכו לסלע.
קרקע הסחף שבין רכסי הכורכר נוצרה מהתפרקות של סלעים.
חלקי הסלע שהתפרקו נסחפו ונשחקו במי הנחלים, הפכו לקרקע ושקעו בין גבעות הכורכר.
לקרקע זו צבע כהה, והיא עשויה מגרגרים זעירים.
קרקע הסחף היא קרקע פורייה ומתאימה לעיבוד חקלאי, אך בעבר חלקים גדולים של קרקע הסחף במישור החוף התיכון (בשרון) היו מכוסים בביצות רחבות ידיים, ולכן לא היה אפשר לעבד את אדמתם.
עם זאת, בחלק מגבעות הכורכר ישנה פריחה רבה בחורף ובאביב, דבר שהפך אותן למוקד טבע וטיולים במרכז שמאופיין בהתיישבות עירונית צפופה.
בחלק מן המקרים – כגון גבעת האירוסים, גן לאומי גבעות הכורכר נס ציונה וגבעת חומרה – קמו קבוצות תושבים מקומיים הפועלות לשימורן והכרזה עליהן כשמורת טבע.
גבעות החמרה (אַחְמָר احمر בערבית – צבע אדום) הן גבעות נמוכות שמדרונותיהן מתונים מאוד.
בין הגבעות יש שטחים מישוריים נמוכים, המכוסים בקרקע סחף, אשר היו מכוסים בעבר בביצות.
הקרקע שממנה בנויות הגבעות נקראת קרקע חול אדום, בשל צבעה האדמדם.
מקורן של גבעות החול האדום בגרגירי חול, אשר בתהליך ארוך צופו בחומרים המכילים ברזל, והחלודה נותנת להם את צבעם האדום.
בקרקע החול האדום, בדומה לקרקע החול, המים מחלחלים ונעלמים במהירות בתוך האדמה.
החי והצומח של מישור החוף מותאמים לאדמות כורכר, חמרה וחולות.
לצידם נפוצים מגוון בעלי חיים מבויתים ולא מבויתים שהסתגלו לחיים ביישובים, בערים ומשכנות האדם.
בין הצמחים הנפוצים במישור החוף: חצב מצוי, סביון אביבי, סביון יפו, ציפורני-חתול מצויות, לשון-שור מגובבת, מרגנית השדה, כלנית מצויה, צבעוני השרון, אירוס הארגמן, פרג אגסני, חלמית, חרדל השדה, חרצית עטורה, גדילן מצוי וחבצלת החוף.
בעשורים האחרונים נפוצו מאוד בטבע מינים פולשים ופליטי תרבות שהובאו על ידי האדם, בהם חמציץ נטוי (נמצא בארץ ישראל למעלה ממאה שנה), נר הלילה החופי, לנטנה ססגונית, טיונית החולות וכנפון זהוב.
היונקים במישור החוף מותאמים לחיים בחולות.
הם כוללים מספר מיני מכרסמים, קיפוד מצוי וקיפוד החולות, תן זהוב ושועל מצוי.
בערים נפוצים כלב הבית, חתול הבית, עכבר הבית, חולדה מצויה וחולדת החוף.
בין העטלפים נפוצים בעיקר עטלף פירות מצוי, עטלפון לבן-שוליים ואשף מצוי.
על פי סקר מרכז היונקים והזוחלים של החברה להגנת הטבע שנערך בשנים 2001–2006 עולה כי "מינים לא מעטים של בעלי חיים וצמחים נעלמו ממישור החוף", או שהם נתונים בסכנת היעלמות (הכחדה).
הרכיכות הנפוצות במישור החוף הם חלזונות ים, צדפות ושבלולי יבשה.
בטבע נפוצים שבלול השדה, דרחול השיח ושבלולון מצוי.
בערים נפוצים שבלול הגינה, חרוטית הגינה, רומינה ערופה וכן חשופיות.
בגאומטריה, מישור הוא מושג יסודי, המשקף את העצם הדו-ממדי הבסיסי.
ניתן לדמיין מישור כפיסת נייר אינסופית לכל הכיוונים.
חלק גדול מן הגאומטריה, הטריגונומטריה ותורת הגרפים הוא דו-ממדי, כלומר, עוסק במישור.
המישור הוא מושג יסודי בגאומטריה האוקלידית וגם בגאומטריות אחרות.
בהמשך מדובר במישור במסגרת הגאומטריה האוקלידית.
בהינתן מישור, ניתן להשליך עליו מערכת צירים קרטזית כדי להיות מסוגלים לציין כל נקודה במישור בעזרת שני ערכים – הקוארדינטות של הנקודה.
ניתן לעשות דבר דומה עם מערכת צירים קוטבית, שבה כל נקודה מזוהה על ידי שני ערכים – זווית ומרחק מהמרכז.
המישור שבו עוסקת הגאומטריה נקרא המישור האוקלידי והוא מקרה פרטי של מרחב מכפלה פנימית ממשי, ונהוג לסמנו .
המכפלה הפנימית היא המכפלה הסקלרית: .
המישור האוקלידי הוא גם מרחב טופולוגי ובפרט מרחב מטרי עם המטריקה המושרית מהמכפלה הפנימית .
הצגות של מישור במרחב התלת-ממדי
מקרה שימושי של טיפול במישורים הוא כאשר המישור נמצא במרחב האוקלידי התלת-ממדי המצויד במכפלה סקלרית ומכפלה וקטורית.
במערכת צירים תלת־ממדית x-y-z, אפשר להגדיר מישור כמקום הגאומטרי של כל פתרונות המשוואה
כאשר , , ו- הם מספרים ממשיים ולא כל המקדמים שווים לאפס.
אפשר לכתוב גם , כאשר הוא הווקטור (שלמעשה מהווה הנורמל של המישור) ו- הוא הווקטור .
אם היא נקודה על המישור ניתן להציגו על ידי המשוואה או בכתיב מפורש לפי קואורדינטות:
במילים אחרות, המישור הוא קבוצת כל פתרונות המשוואה
המישור הוא תת-מרחב וקטורי אם ורק אם הוא עובר דרך הראשית (כלומר: הוא פתרון של מערכת המשוואות המגדירה את המישור).
הצגות אלה מאפשרות לחשב בקלות תכונות של המישורים המתוארים, בדומה למצב בישרים.
לדוגמה, המרחק של נקודה מן המישור הוא .
דרך נוספת להצגת מישור במרחב ממדי היא כצירוף של n-2 משוואות ליניאריות.
דרך שלוש נקודות שאינן על ישר אחד – עובר מישור אחד ויחיד;
דרך ישר ונקודה שאינה עליו – עובר מישור אחד ויחיד;
דרך שני ישרים הנחתכים בנקודה או המקבילים זה לזה – עובר מישור אחד ויחיד;
נוסף לזה, במרחב האוקלידי התלת-ממדי:
עבור כל ישר, וכל נקודה מחוץ לישר – יש מישור אחד ויחיד העובר דרך הנקודה ומאונך לישר.
במרחב תלת־ממדי, ישר שאינו מקביל למישור נתון חותך את המישור הזה בנקודה אחת.
שני מישורים יכולים להיות מקבילים זה לזה או לחתוך זה את זה בישר.
הזווית בין שני המישורים נקראת זווית דו-מישור.
מישהו שומר עלי (הינדית: बाग़बान) הוא סרט דרמה הודי מ-2003 העוסק ביחס של בנים בוגרים כלפי הוריהם המתבגרים.
במרכז הסרט עומדים יחסיהם של ראג' מלהוטרה (בגילומו של אמיטאב באצ'אן, אשתו פוג'ה (אותה משחקת המה מליני) וילדיהם.
לזוג ארבעה בנים ובן אחד מאומץ (בגילומו של סלמאן ח'אן) שלומד בחו"ל.
בניו כבר מבוססים, בעלי עבודה ובית וחלקם נשואים.
ראג' שעבד בבנק יוצא לפנסיה.
הוא נשוי ארבעים שנה לאשתו האהובה פוג'ה, יש לו בית גדול, ואת כספו הרב הוא משקיע בבנו הבכור ובעסקיו.
אולם, כאשר כספם של הזוג אוזל הם מחליטים להיעזר בילדיהם.
כאשר ילדי הזוג שומעים את הבשורה הם אינם נלהבים לעזור.
מאחר שאינם רוצים לשאת בעול של שני הורים בביתם, הילדים מחליטים כי כל אחד מההורים יחיה בביתו של בן אחר ובתום חצי שנה הם יתחלפו במקומות.
ראג' זועם על בניו, אך אשתו משכנעת אותו להסכים.
פרידת בני הזוג קשה עליהם.
שיחות טלפוניות ומכתבים מהווים את הקשר היחיד ביניהם.
בזמן פרידתם ושהותם בביתם של ילדיהם, הם עוברים קשיים רבים.
ילדיהם אינם עוזרים להם כלל, מעליבים, מתעמרים ומתייחסים אליהם בזלזול רב ומופגן.
בזמן שהותו של ראג' בבית אחד מבניו, הוא מתיידד עם זוג נשוי, בעלי מסעדה עריריים מילדים, הרוכשים לו חיבה רבה.
בזמן שהותו במסעדה הוא כותב ספר: "השומר" - ספר המספר על יסורי האנשים הזקנים עקב יחסיהם של ילדיהם כלפיהם.
בתום חצי שנה ובשל געגועיהם העזים זה לזה, מחליט ראג' כי עליו ועל אשתו לברוח בעת בה הם אמורים להחליף מקום מגורים אצל אחד מילדיהם.
מעת בריחתם של הזוג מזלם משתנה.
במסגרת בריחתם, הם נוסעים למקומות מוכרים ואף מצליחים למצוא את בנם המאומץ ששב להודו.
למרות שחיפש את הוריו זמן רב, בשל העתקת מגוריהם לא הצליח למצוא אותם.
הוא לוקח את הוריו המאמצים תחת חסותו ומתייחס אליהם כמו אל אלילים.
למרות זאת, בני הזוג מחליטים לבסוף לשוב לביתם, על אף היותם חסרי כל.
כאשר הזוג חוזר לביתו, נודע להם כי הספר שכתב ראג' יצא לאור בעזרתם של הזוג שהתיידד איתו במקום שהותו.
הספר הופך לרב-מכר וראג' מרוויח ממון רב מכך.
במסיבה הנערכת לכבוד ראג' מגיעים ילדי הזוג וגם נכדיהם, אשר הצליחו בסופו של דבר לקיים קשר אוהב עם סביהם למרות הניכור של ההורים כלפיהם.
בעוד הילדים מאמינים כי אחד מהם יהיה זה שיוזמן לשאת דברים למען האב, מי שנושא דברים הוא בנם המאומץ המפליג בשבחי ראג'.
ראג לעומת זאת אומר "אם האב יכול לעזור לבנו לעשות את צעדיו הראשונים, לא יכול הבן לעזור לאב לעשות את צעדיו האחרונים?".
כאשר ראג' רואה את ילדיו, המנסים לפייסו, הוא מסרב לכך ופוג'ה אף היא תומכת בהחלטתו.
מישור החוף הצפוני הוא אחד משלושת חלקיו של מישור החוף בארץ ישראל.
מישור החוף הצפוני משתרע מראש הנקרה שבצפון, דרומה דרך אזור עכו ועמק זבולון, באזור חיפה הוא הצר ביותר שכן לאחר כמה מאות מטרים מקו החוף מתחיל רכס הכרמל.
לאחר חיפה ממשיך מישור החוף הצפוני דרך אזורי עתלית וזכרון יעקב עד לאזור נחל תנינים, בו נהוג לקבוע את הגבול הדרומי של חלק זה ממישור החוף.
מבין שלושת חלקי מישור החוף השונים, רצועת מישור החוף הצפוני היא הצרה ביותר בשל סמיכותם לחוף של רכסי הגליל והכרמל.
מישור החוף הצפוני מתחלק באופן טבעי לשניים:
הגליל המערבי – (בעיקר חלקו המישורי), הנמשך מראש הנקרה בצפון ועד לגבול הדרומי של עמק זבולון בדרום.
מישור חוף הכרמל – רצועת חוף הנמשכת מאזור חיפה בצפון ועד אזור זכרון יעקב בדרום.
מבחינה התיישבותית, הוקמו במקום יישובים קדומים, בגלל הקרבה לים וכן הנוחות לגידולים חקלאיים בחלק מקטעי מישור זה.
יישובים קדומים שהוקמו הם בעיקר שוני, עתלית ועכו.
עם תחילת ההתיישבות היהודית בארץ ישראל, בסוף המאה ה-19, הוקמה באזור המושבה זכרון יעקב ולאחר מכן בנימינה.
מאוחר יותר הוקמו (לפי הסדר) נשר, קריית אתא, קריית ביאליק, קריית מוצקין, נהריה וקריית ים, כולן בשנות ה-30 ושנות ה-40. עם הזמן הוקמו באזור מושבים וקיבוצים שונים והחקלאות באזור התפתחה, בעיקר בתחומי הדיג, וגידול בננות ואבוקדו בגלל האקלים במקום המתאים לכך.
מישור החוף הצפוני מבחינה צבאית והיסטורית
עם כיבוש שטחי ארץ כנען על ידי שבטי ישראל נכבש רוב אזור הגליל המערבי על ידי שבט אשר ועוד חלקים נכבשו על ידי השבטים זבולון ומנשה.
בעת כיבוש צפון הארץ על ידי ממלכת אשור נכבש גם מישור החוף הצפוני ובשנת 725 לפנה"ס נערך במקום, באזור עכו, המרד של הצורים והצידונים בשלמנאסר החמישי, מלך אשור.
מבין כל יישובי מישור החוף הצפוני, השתתפה עכו בהכי הרבה קרבות מבין אלו שלמד האזור.
בתקופת בית תלמי התרחשו באזור הגליל המערבי קרבות רבים של היוונים בחשמונאים וברובם ניצחו החשמונאים שהצליחו לדחוק את רגלי היוונים ברוב הקרבות עד לרצועת החוף הדקה בקרבת נהריה ועכו.
בשנת 638 נכבש מישור החוף הצפוני, ובכללו העיר עכו על ידי הערבים.
בשנת 1104 נכבש האזור על ידי הצלבנים בראשות בלדווין הראשון.
בשנת 1187 כבש סלאח א-דין את האזור מידי הצלבנים ובשנת 1191 נכבש שנית על ידי הצלבנים בראשות ריצ'רד לב הארי.
מבצר צלבני נוסף באזור מישור החוף הצפוני היה בעתלית.
בשנת 1291 נכבש האזור על ידי הממלוכים בראשות מאליק אל-אשרף.
בראשית המאה ה-16 נכבש האזור על ידי העות'מאנים.
עלי ביי, ידידו של דאהר אל-עומר, השליט הבדואי של הגליל, נלחם במקום כנגד העות'מאנים, על ידי כוח תגבור שקיבל מהאימפריה הרוסית ובו נכללו גם כ-3,000 לוחמים מאלבניה.
בשנת 1799 הגיע נפוליאון לעכו במסעותיו בארץ ישראל וניסה לכובשה מידי הטורקים.
במאה ה-19 ניסו המצרים לכבוש את העיר אך כוח משותף בריטי-אוסטרי שעזר לצבא הטורקי במקום גירש את האיום המצרי.
בתחילת המאה ה-20 נערכו במקום חלק מקרבות מלחמת העולם הראשונה, בהם כבשה בריטניה את ארץ ישראל מידי האימפריה העות'מאנית.
אחד ממוקדי הסיוע לבריטניה היה בזכרון יעקב בו פעלו חברי מחתרת ניל"י ובראשם אהרון אהרונסון.
לאחר כיבושו על ידי בריטניה התיישבו במקום יהודים מספר, באזור עמק זבולון, הגליל המערבי ואזור עתלית וזכרון יעקב.
בשנות ה-40 שימשה עתלית כבסיס של המשטרה בריטית בעוצרה מעפילים יהודים שהגיעו לחופי ישראל.
במאורעות תרפ"ט ובמאורעות תרצ"ו-תרצ"ט היו במקום קרבות של היהודים בערבים ונחרב היישוב היהודי בעכו אך עם הזמן הוקמו במקום יחידות הגנה יהודיות.
במלחמת העולם השנייה הופצצו אזורי חיפה והקריות על ידי מפציצים גרמנים בגלל הקרבה למפעלי הזיקוק בחיפה.
היישוב היהודי, עם התקדמות הכוחות הגרמנים בצפון אפריקה, הכין תוכנית לפיה אם ייכנסו הגרמנים לארץ ישראל מכיוון דרום יתרכזו היהודים באזור ההררי שבין זכרון יעקב לחיפה על מנת להתגונן בשארית כוחות היישוב, אך בסוף לא יצאה התוכנית אל הפועל בכלל הכישלון הגרמני בקרב אל-עלמיין השני וההתקדמות הבריטית מערבה.
בליל הגשרים, ב-16 ביוני 1946, בו פוצצו מספר גשרים מרכזיים המקשרים את ארץ ישראל עם שכנותיה, פוצצו שני גשרים באזור אכזיב אך בפעולה זאת החל הצבא הבריטי לפתוח באש כלפי הלוחמים ונהרג במקום הלוחם יחיעם ויץ.
הגשר קרס בסופו של דבר אך נפצעו ונהרגו רבים במערכה לאחר קרב יריות ממושך עם הכוחות הבריטיים.
בשנת 1947, ב-4 במאי פוצץ הכלא בעכו על ידי חיילי האצ"ל במטרה לשחרר לוחמים יהודים שהוחזקו בכלא.
במלחמת העצמאות היו באזור מישור החוף הצפוני המבצעים הבאים:
מבצע בן עמי – מבצע כיבוש הגליל המערבי וכן כיבוש עכו על ידי חטיבת כרמלי
מבצע נמל – במהלכו נכבש הכפר הערבי טנטורה שבקרבת חיפה אשר היה הכפר הערבי היחיד באזור ושממנו יצאו ההתקפות על כביש זכרון יעקב–חיפה
מבצע דקל – בו נכבשו שטחים נרחבים בגליל המערבי ואזור העיר שפרעם.
מבצע שוטר – בו נכבש שטח שלושת הכפרים הערביים עין ע'זאל, ג'בע ואיג'זים, אשר על שטחיהם יושבים כיום היישובים כרם מהר"ל, עין איילה וגבע כרמל.
ערים, מועצות מקומיות, ומועצות אזוריות הנמצאים באזור מישור החוף הצפוני:
מישור החוף הדרומי הוא הדרומי מבין שלושת חלקיו של מישור החוף בארץ ישראל, ומכאן שמו.
הוא משתרע מאגד הערים תל אביב-יפו עד לרצועת עזה, ומחוף הים התיכון במערב עד לגבעות השפלה במזרח, גבולות אלה אינם מקובלים על הכול, ויש חילוקי דעות לגביהם.
את גבולו הצפוני של מישור החוף הדרומי נהוג לקבוע בנחל הירקון, באזור גוש דן, משם הוא ממשיך דרומה לאורך קו החוף עד לרצועת עזה ואזור העיר רפיח.
קטע זה של מישור החוף הוא הרחב ביותר מבין שלושת קטעי מישור החוף והוא עשוי להגיע עד לכ-40 קילומטר ברוחבו המקסימלי באזור חבל אשכול.
יש המחלקים את מישור החוף הדרומי לשני חלקים מרכזיים:
מישור חוף יהודה – מנחל הירקון בצפון עד נחל שקמה בדרום, אזור זה משתרע מאזור תל אביב עד לקצה הצפוני של רצועת עזה והוא נקרא כך מכיוון שלאחר מספר קילומטרים ברוחב קטע זה מתחילה שפלת יהודה, המוכרת גם כ"השפלה", ובנחליה מתנקזים המים מהרי יהודה הנמצאים ממזרח.
מישור חוף עזה – מוכר גם כרצועת עזה והוא תחום מנחל שקמה בצפון עד גבול ישראל-מצרים בדרום אף על פי שלא כל שטחו של קטע זה הוא בשטחה של רצועת עזה אלא נכלל בו גם חבל אשכול.
פני השטח במישור החוף הדרומי הם גבנוניים, הדבר בולט בעיקר ברכסי הכורכר החוצים את האזור לאורכו.
בדרך כלל גובהם לא עולה על 70–80 מטר, חוץ מאזור קריית גת, שבו יש התרוממות עד לגובה של למעלה מ-100 מטרים, ואפילו ל-138 מטרים באזור חוות ניבה.
באזור מישור החוף, ניתן להבחין בארבע רצועות המשתרעות ממערב למזרח:
אורכה של רצועת החולות במישור החוף מגיעה לרוחב של 5–6 קילומטרים, ונקטעת לשש יחידות משנה רוחביות על ידי עמקי הסחף שיוצרים ערוצי הנחלים בדרכם אל הים, ההולכים ונעלמים מתחת לשטחי הבנייה של הערים הגדולות:
חולות זיקים (בין גדר המערכת סביב רצועת עזה לזיקים)
חולות ניצנים (בין אשקלון לאשדוד)
חולות אשדוד (בין אשדוד לנחל לכיש)
רכסי הכורכר באזור מצטיינים בפריסתם הרבה, והם יוצרים 3–5 רכסים, המקבילים זה לזה, אך בשל המרחק הרב ביניהם והכיסוי החולי קשה לעיתים להבחין בהם, בייחוד בחלקו הדרומי של האזור.
הרכס המערבי יוצר, במגעו עם קו המים, חוף, מצוקת וכפים, שנוצלו בתקופות שונות לבניית מעגנים ונמלים, דוגמת אשקלון הימית ויבנה ים, רכס זה מכוסה כמעט לכל אורכיו בחוליות, המגיעות עד חולון בצפון.
ממזרח לו משתרע רכס הכורכר, שעליו שוכנת ראשון לציון ונס ציונה, הוא מפוצל ליחידות אורך משניות, ובינו לבין הרכס המערבי והחוליות הוא יוצר את המרזבה.
הרכס המזרחי בנוי כשורת גבעות מפוצלות, הנמשכות מרמלה דרך אזור רחובות, לגדרה ודרומה.
בשל גובהם הגדול יחסית של גבעות הכורכר, נבנו עליהם יישובים הצופים על מישור החוף והדרכים שמובילות אל הים, במאה ה-20 הוקמו מחצבות כורכר לבניה וסלילת כבישים.
תפוצת גבעות החמרה מגיעה לשיאה בצפונו של האזור.
הן מהוות גוש רחב משתרע בין נחל שורק בדרום ונחל איילון בצפון.
ובו כלולות סביבות היישובים ראשון לציון, רמלה ורחובות.
קרקע זאת נפוצה גם בדרום, בעיקר בחלקו המערבי של האזור, ברכסי הכורכום ובחולות.
עמקי האורך שיוצרים נחלי האזור בולטים רק בחלקו המערבי, הם מהווים את המרזבה של מישור החוף הדרומי.
בניגוד לאבוסים שבאזור השרון, המקבילים לה בהיותם מצויים בין רכסי הכורכר, המרזבה היא רחבה, גבוהה יותר (25–30 מטר מעל פני הים) וניקוזה יעיל וכמעט אינו יוצר שטחי ביצות.
לאורכה של המרזבה נמשכים כביש החוף ומסילת הברזל לעזה (בקטע שמדרום ליבנה).
קרקעיתה בנויה אדמות סחף שהורבדו על ידיד הנחלים, הבולטות בצבען הכהה.
בחלקו המזרחי של האזור אפשר להבחין בעמקי אורך נוספים, רחבים יותר ומקוטעים.
במקביל לעמק האורך המזרחי של השרון (מרזבת השרון) מצוי גם במישור החוף הדרומי עמק אורך, הנמשך מצפון לדרום, בין רכסי הכורכר וגבעות החמרה מזה ושלוחות השפלה מזה.
כלפי דרום הוא מתרחב והולך עד לאגן ניקוז של נחל לכיש (בו עובר כביש האורך המזרחי רמלה-קריית גת).
לנחלי מישור החוף הדרומי אופיינית זרימה בערוצים נפרדים עד למרזבה, לרגלי החוליות ורכסי הכורכר המערביים מתלכדים ויוצרים ערוצים נפרדים לערוצים הראשיים ומוסיפים לזרום צפונה לאורך כמה קילומטרים עד שהם פורצים להם דרך מערבה, לעבר הים.
כך הם יוצרים, במעבר מן המרזבה אל חוף הים, קשת גדולה, המנתקת את אזורי החולות לגושים בודדים.
מערכת הדרכים באזור הייתה מבוססת לפנים על תוואים טבעיים, כגון דרך חוף הים, שעלתה מעזה צפונה לאורך המרזבה (בקירוב בתוואי מסילת הברזל לוד-חיפה וכביש החוף) "הדרך הדרומית" שעברה לרגלי גבעות השפלה מלוד דרומה, וצירי רוחב שעברו בעמקי הנחלים, כיום נפרצות הדרכים בהתאם לצורכי התעבורה, וכמעט ללא התחשבות בתוואים הטבעיים.
בייחוד בולט הדבר בכביש המהיר תל אביב-אשדוד ובדרכי רוחב רבות שנפרצו באזור, בעיקר בצפונו, באזור גבעות החמרה של האזור.
בקרבת הים נושבות רוחות חזקות, הנושאות עמן רסס מלוח של מי ים.
כמות הרסס והשפעתו על הצמחים רבה בקרבת הים, ואילו במרחק של כמה עשרות מטרים מן החוף פוחתת השפעתו.
בהתאם לשינוי בעוצמת הרוחות וברסס גדל הצומח ב"חגורות" המקבילות לחוף.
לחגורות הקדמיות אופייני צומח חופי מיוחד, העמיד בפני רוחות ורסס מי הים.
רצועת החוף של אזור ההצפה של הים היא מלוחה, וכמעט לא גדלים בה צמחים עילאיים.
חגורת הצומח הראשונה הקרובה לים היא חברת מלחית אשלגנית ולפופית החוף.
בעורפה של חברת צמחים זו, ברצועה צרה, שולטת בדרך כלל חברת מד חול דוקרני ולוטוס מכסיף, אם כי הגבולות בין שתי החגורות לא תמיד ברורים.
חגורת הצמחים השלישית מאכלסת את החוליות הקדמיות שלמרגלות מצוק הכורכר.
חוליות אלו בנויות לרוב מחול גס ומחצץ כורכרי.
לחגורת הצמחים הזאת אופייניים לוטוס מכסיף, חבצלת החוף, צלבית החוף, גלעינון החוף, ידיד החולות המצוי, ועוד.
בפסגת המצוק עוצמת הרוח חזקה ביותר, התשתית נעדרת כיסוי חולי והצומח מורכב מבני שיח שרועים.
לחוליות העורפיות, כלומר אותן חוליות המצויות מעבר למחסה המצוק, אופייניות שתי חברות של צומח החולות.
החוליות הנעות מאוכלסות בחברת ידיד החולות המצוי.
החוליות שנעצרו בידי רכס הכורכר מכוסות בחברת הלענה חד זירעית, המלווה גם בצמחי רותם המדבר, דנתונית החולות, ארכובית ארץ ישראלית, ועוד.
בשקעים בין החוליות מופיעים צמחי אגמונית הכדורים, וקנה-סוכר מצרי.
מציאותם של צמחים אלו מעידה על מי תהום גבוהים ועל תשתיות של קרקע חריסית.