tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
הארנב בעל אוזניים קטנות וגוף עגלגל מכוסה פרווה עבה כדי להישמר מהקור.
דבר זה עושה אותו דומה מעט למכרסם.
הארנב מגיע לבגרות מינית בגיל שנה.
תפוצתו בטבע היא במערב אמריקה הצפונית ממורדות הרי הרוקי בוושינגטון ואיידהו עד לנבאדה וקליפורניה.
הארנב ניזון מזרעים ומעלים שונים.
בתורו הוא נטרף בידי טורפים רבים הכוללים שונר מצוי, קויוטים, עקב, אוח וירג'יניה, הרמין, שועל אדום ועוד.
ישנם ארנבים מעורבים, שאחד מהוריו של ארנבון זה הוא ננסי, הגדלים מעט יותר מארנב ננסי, ועם אוזניים גדולות יותר בדומה לארנבון מצוי.
ארנבון זה יכול להגיע עד 35 ס"מ, ועד משקל קילו ומאתיים גרם לכל היותר.
ארנב זה נקרא באופן לא פורמלי "ארנבון מעורב ננסי" או "ארנב חצי ננסי" בשל היותו מעט גדול יותר מארנב ננסי, וקטן מארנבון מצוי וקרוב בגודלו לארנב ננסי הולנדי.
ארנבים מסוג זה ידועים כחיית מחמד.
תהליך קליטתם בבית החדש כרוך במספר הכנות הכוללות הכנת המתחם בו הם ישהו, כמו גדר גורים או כלוב מספיק גדול, מאחר שמערכת העיכול של הארנבים פועלת רק בזמן תזוזה, ולפיכך תנועה שלהם חשובה מאוד.
מעבר לכך, יש לדאוג ל"ארגז צרכים", שכן כמו כלבים או חתולים, ניתן ללמד את הארנבים להשתמש באזור ספציפי לצרכיהם.
המזון והמים חשובים מאוד בהתפתחות הארנבים.
הם ניזונים מחציר, אספסת, אוכל יבש המצוי בחנויות לחיות, ירקות ירוקים והרבה מים.
ארנאלדו דנטה מומיליאנו (באיטלקית: Arnaldo Dante Momigliano; 5 בספטמבר 1908, קראג'ילו פיימונטה - 1 בספטמבר 1987, לונדון) היה היסטוריון יהודי-איטלקי שנודע בשל עבודתו ההיסטוריוגרפית, אותה אפיין ההיסטוריון דונלד קגן "המלומד המוביל בעולם בכתיבת ההיסטוריה של העת העתיקה".
מומיליאנו מונה לפרופסור באוניברסיטת טורינו ב-1936, אבל כיהודי איבד תוך זמן קצר את משרתו בשל חוקי הגזע האנטי-יהודיים (שנחקקו בעת השלטון הפשיסטי ב-1938), והיגר לאנגליה, שם חי עד אחרית ימיו.
לאחר שהורה זמן מה באוניברסיטת אוקספורד, עבר ליוניברסיטי קולג' לונדון, שם כיהן כפרופסור בשנים 1975-1951. מומיליאנו ביקר דרך קבע באוניברסיטת שיקגו, שם שימש כפרופסור ומופקד הקתדרה על שם אלכסנדר ווייט למדעי הרוח, והרבה ללמד ב-Scuola Normale Superiore di Pisa.
מומיליאנו חקר את ההיסטוריונים של יוון העתיקה ודרכי עבודתם ובנוסף לכך הוא בחן את ההיסטוריונים המודרניים כמו אדוארד גיבון, וכתב על אודותם מספר מחקרים, הוא הקדיש עיון לא מבוטל להבהרת הכוחות המניעים שהיו אחראים לפירור ההדרגתי של האימפריה הרומית.
לאחר 1930 מומיליאנו כתב מספר ביוגרפיות ל-Enciclopedia Italiana, ובשנות הארבעים והחמישים הוא תרם ביוגרפיות ל-Oxford Classical Dictionary ולאנציקלופדיה בריטניקה.
מספר מסות שלו כונסו לכמה כרכים ופורסמו לאחר מותו.
מומיליאנו גם זכה בפרס קפלון.
ארנב הקטיפה הוא ספר ילדים אשר נכתב על ידי הסופרת האנגליה מרגרי וילאמס ואויר על ידי ויליאם ניקולסון.
הספר יצא לאור בשנת 1922 ומאז עובד לסרטים, הצגות וסרטי אנימציה.
הספר מגולל את סיפורו של ארנב צעצוע מקטיפה המוענק במתנה לילד בחג המולד.
ארנב הקטיפה רוצה להפוך לארנב אמיתי, ולומד כי יוכל להגשים זאת רק אם יזכה באהבתו של הילד.
בשנת 1985 גרסת הווידאו של היצירה, בהשתתפות מריל סטריפ ועם מוזיקה של ג'ורג' וינסטון, הייתה מועמדת לפרס גראמי.
ארנב הקטיפה, או, איך צעצועים נעשים אמתיים, תרגום: מאירה פירון, איורים: דון דיילי, משכל, 2014.
ארנב הקטיפה : או איך צעצועים הופכים לאמתיים, תרגום: יהודה אטלס, איורים: שרה מסיני, אגם, 2019.
ארנב או ארנבי הוא דמות בדיונית בסדרת ספרי "פו הדב" מאת א.א.
לארנב פרווה צהבהבה ושאר גופו לבן.
ארנב הוא אחד מחבריו הטובים ביותר של פו הדב אשר לעיתים חולק איתו בדברים ובתמורה הם מחזירים אחד לשני.
ארנב הוא רגיש מאוד אבל מבחוץ מביע אחריות, למשל כשהוא תמיד שומר על מעשי חבריו אם כי לפעמים הם מעלים חמתם לא בכוונה אבל הוא מאוד אוהב לעזור.
הופעותיו של ארנב בסרטים ובסדרות
"פו הדב: ההרפתקה הגדולה ביותר" (1997)
ארנב הופיע בשנת 1988 בסדרת הטלוויזיה "הרפתקאות פו הדוב" ששודרה בזמן דיסני בערוץ 2, ובסדרה "חבריי טיגר ופו" ששודרה בין השנים 2007–2010.
ארנב אדום הוא ספר מתח מאת טום קלנסי.
הספר, התשיעי בסדרת הספרים אודות ג'ק ראיין, מנתח מודיעין של ה-CIA, מהווה פריקוול לסדרת הספרים המקורית, אשר במהלכה הפך ראיין ממנתח מודיעין של ה-CIA לנשיא ארצות הברית.
הספר מהווה המשך ישיר לאירועי הספר משחקים פטריוטיים, כאשר הספר עוסק למעשה בתקופת שהותו של ראיין בלונדון, לשם עבר בשליחות מטעם ה-CIA כנציגו האישי של ראש הארגון, וכאחראי על הקשר עם ה-MI6.
עלילת הספר נפתחת בתיאור אופן התאקלמותו של ג'ק ראיין, איש חיל הנחתים האמריקני בעברו, ושל אשתו קאתי, אשר עברו זה עתה ללונדון יחד עם ילדיהם, במסגרת הצבתו של ראיין כנציגו האישי של ראש ה-CIA במפקדת ה-MI6 בלונדון.
בעוד המלחמה הקרה נמצאת ברקע, תפקידו של ראיין הוא לנסות ולחשוף את מהלכיהם הפוליטיים והכלכליים של הסובייטים, בניסיון לאפשר למקבלי ההחלטות פעולה המבוססת על מידע איכותי, תפקיד המוגדר כרחוק ביותר מתפקיד מבצעי, לשמחתו של ראיין.
עם זאת, תקוותיו של ראיין לשירות רגוע מתנפצות בעקבות מכתבו של האפיפיור לממשלה הקומוניסטית הפולנית, בו גינה את הדיכוי הדתי כנגד הכנסייה הקתולית במדינה.
בעקבות זאת החליט הפוליטביורו של ברית המועצות כי צעדי האפיפיור מהווים איום ממשי על יציבות ברית ורשה, וכי יש לעצור את האפיפיור בכל דרך אפשרית, וזאת לרבות התנקשות בחייו.
חרף הניסיון לשמור על חיסיון ההחלטה, מספר אנשים בברית המועצות נחשפים לה, ביניהם עובד במרכז הקשר הסובייטי בשם אולג זייצב, אשר חוסר נוחותו מההחלטה לרציחת האפיפיור, מוביל אותו ליצירת קשר עם נציגי ה-CIA בניסיון לעצור את התהליך.
בו זמנית, הספר מתאר את בני הזוג פולי, מרי פט ואד, אשר מתפקדים כנציגי ה-CIA בשגרירות ארצות הברית במוסקבה, ואשר אחראים על יצירת הקשר עם זייצב, ועל הפעולה להוצאתו מתחומי ברית המועצות להמשך החקירה.
זוהי הופעתם הראשונה (מבחינה כרונולוגית) של בני הזוג פולי, אשר עתידים להיות חברים קרובים של ראיין, ולכהן בתפקידים בכירים בממסד הביון האמריקני.
בשלב זה, לאחר חשיפת התוכנית הסובייטית, על גורמי הביטחון האמריקנים מוטלת המשימה לעצור את המזימה הסובייטית, ולהציל את חיי האפיפיור.
במאמץ זה משתלב ראיין, אשר פעם נוספת נמצא במוקד העניינים, ועליו לגייס את כל כוחותיו על מנת לעמוד במשימה.
ארנב כותנה מזרחי (שם מדעי: Sylvilagus floridanus) הוא מין של ארנב החי באמריקה הצפונית, המרכזית והדרומית.
הוא בין הארנביים הנפוצים ביבשות אלה וכמו ששמו מציין הוא חי במזרח אמריקה, אף על פי שנמצא גם באורגון, וושינגטון וקולומביה הבריטית ודרומה משם בניו מקסיקו ובאריזונה המערביים.
הוא נפוץ באיים הקריביים ובצפונה של דרום אמריקה בקולומביה וונצואלה.
בשל תפוצתו הגדולה הוא מסתגל למגוון של בתי גידול שונים מהרים מושלגים, מדבריות חול, ביצות ויערות גשם.
אזורי הגידול העיקריים שלו הם ערבות עשבים או שיחים נמוכים ולעיתים גם ביצות, אבל באופן כללי הוא נמנע מחיים במעבה היערות, שם קשה למצוא מזון וקשה לאתר טורפים ולברוח מהם במהירות כמו באחו ובערבה.
בערבה גם יש הרבה עשבים ושיחים שונים שהם עיקרי מזונם של הארנבים.
אלו מינים טריטוריאליים והם חיים בנחלות שמשתנות לפי בית הגידול וכמות המזון מחצי דונם ל-4 דונמים.
בדרום-מערב השטחים גדולים יותר ויש חפיפות של זכרים בטריטוריות של נקבות ולהפך.
גודל הארנבים הוא גודל בינוני לארנב של 36–48 ס"מ ומשקלם 800–2,000 גרם ואף יותר.
צבע הפרווה חום-אדמדם או חום-אפור ולפרטים הצפוניים הפרווה משנה צבע קצת לאפור יותר בחורף.
הפנים חומות עם כתם לבן על המצח ובעלי עיניים ואוזניים גדולות שעוזרות בזיהוי טורפים.
הם ניזונים בעיקר מצמחים אך נמצא שהם אוכלים גם פרוקי רגליים.
כמו רוב הארנביים הם אוכלים בשדה, מפרישים את הצואה, ואוכלים אותה כדי להפיק יותר חומרים מזינים מהמזון.
אורח החיים של הארנבים הוא דריכות מתמדת לכל סכנה ובריחה מהירה כשהם רואים אותה, ויש להם הרבה סכנות.
יש להם מגוון טורפים כמו: פומה, שונר צפוני, זאב אפור, זאב ערבות, דובים, שועלים, סמורים, גיריות, כלבים וחתולים מבויתים, וכן עופות דורסים כמו עיט זהוב, נץ גדול ואוח וירג'יניה.
את הקטנים יכולים לטרוף גם אופוסומים, ינשופים ונחשים.
בנוסף הם קורבן להתקפות של חרקים וטפילים שונים ותולעים נמטודות שמעבירים להם מחלות בגופם.
הם נהרגים גם מטולרמיה והרבה פרטים גם נדרסים בכבישים.
למעשה אחוז הארנבים שמגיעים לבגרות בשנה ראשונה הוא רק 20%.
למרות כל אלה הם אינם נמצאים בסכנת הכחדה בטבע.
ארנארסאק (בערך 1716 - אחרי 1778), הייתה מתרגמת ומיסיונרית אינואיטית גרינלנדית, עוזרתם של פאול אגדה (בנו של האנס אגדה), האנס גלהאן, ו-י' סוורדרופ.
היא והנס פונגויוק תרגמו את התנ"ך לגרינלנדית.
היה לה תפקיד חשוב במיסיונריות הדנית בקרב האינואיטים בגרינלנד במאה ה-18, וכך היא גם הוצגה בספרות.
ארנארסאק הגיעה אל פאול אגדה בשנת 1736 וביקשה ממנו שילמד אותה כיצד להגיע לאלוהים.
היא המירה את דתה לנצרות והוטבלה בשנת 1737, ובאופן חריג הותר לה לשמור על שמה המקורי במקום לקבל שם מהתנ"ך בטבילתה.
היא מתוארת כשותפה לדיון ביקורתי של אגדה.
בתרגום התנ"ך, היא מנעה צנזורה והייתה מסוגלת להציג את הדברים בדרך שבה היא ראתה אותם.
הפרשנות שלה לנצרות השפיעה רבות על הגרסה של הנצרות המקובלת על האינואיטים.
היא עקבה אחרי אגדה לדנמרק בשנת 1740. היא ביקרה בחצר המלוכה הדנית בשנת 1740, שם הוצגה לבית המשפט יחד עם ילד אינואיטי.
בשנת 1741, ארנארסאק נשלחה כמיסיונרית לגרינלנד, שם התחרתה במיסיונרים של הכנסייה המורבית.
בשנת 1743, היא פרשה לביתה באזור מפרץ דיסקו במשך עשרים שנה.
בשנת 1763, ארנארסאק חזרה לעזור למיסיון הדני.
היה לה תפקיד חשוב ומשפיע בין המיסיונרים, בגלל שהיא דיברה בשפת האינואיט, שפה שהם לא הבינו.
שנת מותה אינה ידועה; השנה האחרונה שבה היא מוזכרת היא 1778. היא מעולם לא נישאה.
ארנבון יער או ארנבון כותנה (שם מדעי: Sylvilagus) הוא סוג במשפחת הארנביים החיים ברחבי יבשת אמריקה וקרוב למין ארנבון מצוי.
ארנבוני היער הם ארנבים בעלי זנב לבן כמו הכותנה, והם בעלי אוזניים ארוכות ורגליים אחוריות ארוכות העוזרות להם להימלט מטורפים.
הם חיים באמריקה הצפונית, אמריקה המרכזית ואמריקה הדרומית במגוון בתי גידול ולא רק ביערות.
הם אוכלים בישיבה מגוון צמחים וחלקי צמחים שונים, ולעיתים גם פרוקי רגליים.
הם חיים בזוגות או בחבורות קטנות והגורים מצויים במאורות בעצים או באדמה עד לבגרות.
אַרְנֶבּ (מערבית: أرنب "ארנב" - ארנבת), נקרא גם α בארנבת, הוא הכוכב הבהיר ביותר בקבוצת הכוכבים ארנבת עם בהירות נראית מדרגה 2.57. הוא נמצא במרחק של כ-2,200 שנות אור ממערכת השמש.
ארנבּ הוא כוכב־התקן של המחלקה הספקטרלית F0Ib.
ארנב הוא על-ענק צהוב-לבן מסוג ספקטרלי F0 Ib, מסתו מוערכת בקרוב ל-14 מסות שמש, רדיוסו כ-74 מרדיוסי שמש (קרוב לרדיוס המסלול של כוכב חמה סביב השמש), טמפרטורת פניו היא כ-6,850 קלווין והוא מאיר בעוצמה גדולה פי 37,000 מעוצמת ההארה של השמש.
בעבר דווח שבהירותו של הכוכב משתנה בין דרגות בהירות 2.56 ו-2.62 והוא סווג כחשוד כמשתנה, אך מדידות עדכניות לא מצאו השתנות של יותר ממאית דרגת בהירות.
ארנב נמצא בשלב התפתחות מתקדם מאוד אף על פי שגילו מוערך בכ-13 מיליון שנים בלבד.
הוא כבר סיים להתיך מימן להליום בליבתו ועבר להתכה של יסודות כבדים יותר.
לא ידוע אם הוא נמצא בתהליך של התנפחות בדרך להפוך לעל-ענק אדום או שהוא כבר היה בשלב זה ועכשיו הוא מתכווץ בחזרה תוך כדי התחממות.
בכל מקרה, בשל מסתו הגדולה הוא צפוי לסיים את חייו בסופרנובה.
ארנבון ביצות (שם מדעי: Sylvilagus aquaticus) הוא ארנבון יער גדול, השוכן בביצות ובאזורי יבשה בדרום ארצות הברית.
משמעות השם בלטינית (aquaticus) הוא "מצוי במים".
שם זה מעיד על בעל חיים בעל העדפה לאזורי מחיה רטובים, ובנוסף גם על יכולות שחיה מפותחות.
ארנבוני הביצות נמצאים ברוב חלקי דרום-מרכז ארצות הברית, לאורך חוף המפרץ.
הם נפוצים בעיקר באלבאמה, מיסיסיפי ולואיזיאנה, אך ניתן למצוא אותם גם בקרוליינה הדרומית, טנסי, טקסס, אוקלהומה, ארקנסו, מיזורי, קנזס, אילינוי, אינדיאנה, וג'ורג'יה.
ארנבוני הביצות חיים בעיקר באזורים בעלי מים רדודים, לרוב בביצות עשב, במישורי הצפה וביובלים.
ארנבוני הביצות מבלים את רוב זמנם בחפירת שקעים בתוך עשב גבוה או בעלים, המספקים להם מחסה בזמן שהם מחכים ללילה, בו הם מלקטים מזון.
ארנבון הביצות הוא הארנב הגדול ביותר מכל סוגי ארנבוני היער, אף על פי שהאוזניים שלו קטנות יותר מאשר של שאר הארנבים.זכרים הם מעט גדולים יותר מהנקבות.
ראשם וגבם בדרך כלל בצבע כהה, חום או שחור, ואילו הגרון והזנב שלהם בצבע לבן, וסביב העין שלהם ישנה טבעת בצבע חום ורדרד.
משקלם של ארנבוני הביצות הזכרים נעים בין 1.8 ק"ג ל-2.5 ק"ג ושוקלים בממוצע כ-2.3 ק"ג.
אורך ארנבוני הביצות נע בטווח בין 45 ס"מ ל-55 ס"מ, עם אורך ממוצע של 50 ס"מ.
הסכנות העיקריות הנשקפות לארנבוני הביצות הם מכלבי בית, האליגטור האמריקני ובני אדם.
על אף שיכולת השחייה שלהם אינה מספקת על מנת לחמוק מכלבי ציד, מסוגלים ארנבוני הביצות להתחמק מטורפים באמצעות מציאת מסתור בתוך המים כך שרק קצה אפם בולט החוצה על מנת לנשום.
לארנבוני הביצות ישנם מספר הסתגלויות אבולוציוניות על מנת להצליח להימנע מטורפים: הסוואה, "קפאון" וקפיצות מהירות ולא סדירות.
נקבת ארנבון הביצות ממליטה בין 4 ל-6 ארנבונים בקן אותו בונה בעצמה.
משך תקופת ההיריון נעה בין 35 ל-40 ימים, והנקבות יכולות להמליט בין 1 ל-3 פעמים בשנה.
הארנבונים הצעירים נולדים עם פרווה מפותחת, אך עם העיניים סגורות, וללא יכולת תנועה.
עיניהם נפתחות לאחר 3 ימים, והארנבונים הצעירים מתחילים ללכת.
הם עוזבים את הקן לאחר כ־15 ימים.
הם הופכים לבוגרים מינית בגיל 7 חודשים, ומגיעים למשקלם המקסימלי בגיל 10 חודשים.
הקן ממנו נולד הארנבון הצעיר בנוי משקע קטן באדמה, המלא בעשבים מעורבבים עם פרווה.
עונת הרבייה משתנה באופן נרחב בין ארנבי הביצות.
בדרך כלל מתרחשת בין פברואר לאוגוסט, אך יכולה להתרחש במהלך כל השנה בטקסס.
ספרמטוגנזה מתרחשת אצל ארנבי הביצות בין חודשי אוקטובר ונובמבר.
ארנבוני הביצות הם אוכלי-צמחים; הם אוכלים מגוון רחב של צמחים, כגון עשבים, שיחים, נבטים, ענפים וזרדים.
הם ניזונים בעיקר בלילה, אבל ממטרי הגשם גורמים להם לעיתים לאכול גם ביום.
כמו ארנבאים אחרים, ארנבוני הביצה בעלי מערכת עיכול כפולה.
המזון עובר דרך בטנם פעמיים, בפעם הראשונה, על מנת להפיק צואה רכה וירוקה, אשר מכילה חומרים מזינים.
היא נאכלת על ידי הארנבון (קופרופגיה), ואחרי עיכול נוסף נשארים שרידים יבשים, בצורת כדורים קשים, בצבע חום כהה או שחור, אשר אינם נאכלים.
זכרים יריבים עוסקים לעיתים קרובות במפגשים תוקפניים, אשר לרוב הופכים לאלימים מספיק על מנת להרוג את אחד מהם.
בזמן שהם נלחמים, הזכרים עומדים על הרגליים האחוריות והם משתמשים בשיניים ובציפורניים שלהם על מנת לגרום לפצעים אצל יריבם.
הם גם יקפצו מן הקרקע ויפגעו עם הציפורניים החדות של רגליהם האחוריות.
ארנאלדו מוויאנובה , בספרדית: Arnaldo de Villanueva, בצרפתית: Arnaud de Ville-Neuve, בערך 1240–1311) היה רופא, כומר וסופר קטלאני מימי הביניים, אולי ממוצא פרובנסלי.
הוא היה גם תאולוג בעל דעות שחרגו מהקו הרשמי של הכנסייה ומילא שליחויות דיפלומטיות.
ארנאלדו מוויאנובה נמנה עם אותם המלומדים שהחזירו את הרפואה במערב אירופה למורשת היוונית-רומית.
בעבר יוחסו לו בשוגג ספרים רבים בתחום הרפואה, ואף בתחום האלכימיה והאסטרולוגיה.
לכל אורך חייו הוא נע בין שטחי ספרד, צרפת ואיטליה של ימינו, שהיו מחולקים בתקופתו בין פסיפס של ממלכות קטנות ורוזנויות - כתר אראגון, תחת חסות מלכי אראגון, שהסתפחו ואבדו בהתאם לתוצאות המלחמות וקשרי הנישואים בין השליטים.
ארנאלדו התגורר במשך חייו בוולנסיה, בברצלונה, במונפלייה, בנאפולי, בפלרמו ובמסינה.
הוא ביקר אצל האפיפיורים ברומא, בפרוג'ה ובאביניון, והיה שגריר בפריז.
אחרי תקופה שבה חי בחצר מלך אראגון, ושנים שבהן לימד בבית הספר לרפואה במונפלייה, נסע ארנאלדו לפריז, שם זכה לפרסום רב ועורר את עוינות הכמורה המקומית.
בשיעוריו במונפלייה לימד במיוחד את הרפואה של גאלנוס, בגרסה המתוקנת והמתומצתת הערבית של א-ראזי.
הוא נחשב לאחד האבות של החינוך הרפואי הממוסד במערב אירופה.
ב-1311 הוזמן לאביניון על ידי האפיפיור קלמנס השביעי, אולם מת בעת המסע מחוץ לחוף של ג'נובה.
מייחסים לו תרגומים של ספרי רפואה ופילוסופיה מהשפה הערבית, כולל ספרי אבן סינא ואבו א-סאלט, וכן תרגומים מגאלנוס.
אוספי כתביו הופיעו בעיר ליון ב-1504 ו-1532 (עם ביוגרפיה מאת סימפוריאנוס קמפגיוס), אחר כך בבזל -1585 ושוב בליון ב-1686.
כיום סבורים שספרי רפואה אחרים שיוחסו לו, כמו Breviarium Practicae, לא נכתבו על ידו.
ארנאלדו מוויאנובה כתב גם ספרי תאולוגיה בלטינית ובקטלאנית ולנסיאנית, שבהם הטיף לרפורמות בכנסייה הנוצרית, וניבא נבואות אפוקליפטיות וסכיזמה חדשה אלימה בין הכנסייה ה"אמיתית" וזו ה"מזויפת".
ארנאלדו התנתק מהחוגים הדומיניקנים, למרות שהיה בתחילה תלמידם, ואימץ את השקפות הבגינים והאחים הרוחניים הפרנציסקנים.
ארנאלדו מוויאנובה היווה דמות של מלומד מגויס, כרופא המונע על ידי גישה שכלתנית וכתאולוג מעורב בפולמוסים האידאולוגיים והמוסריים של התקופה.
ארנאלדו מוויאנובה נולד בין השנים 1235 ו-1240 ככל הנראה במשפחת מעוטת אמצעים בממלכת אראגון או באחד משטחיה האיבריים או הדרום-צרפתיים של כתר אראגון.
מקום הולדתו המדויק שנוי במחלוקת, מכיוון שקיימים יישובים רבים בעלי אותו שם באראגון, בממלכת ולנסיה, בקטלוניה (כיום בספרד), בלנגדוק ובפרובאנס.
כאפשרויות נוספות הוזכרו וילנב-לה-מגלון שעל יד מונפלייה בלנגדוק (כיום אזור אוקסיטניה), ויאנובה-אואסקה במחוז אואסקה בצפון-מזרח ארגאון, ויאנובה דה גראו או גראו דה ולנסיה, על יד ולנסיה, או ויאנובה דה חילוקה במחוז סרגוסה שבמרכז אראגון.
באזור הולדתו הוא התוודע לאוכלוסייה המקומית ההיספנית-ערבית-ברברית ולשפה הערבית, אולם, הדגיש פעם שהרגיש קטלאני.
הוא למד רפואה ותאולוגיה בוולנסיה.
בסביבות 1260 למד ארנאלדו פילוסופיה באוניברסיטת מונפלייה, אז בתחום ממלכת אראגון ומאוחר יותר בתחום ממלכת מיורקה.
אחרי 1260 הוא סיים במונפלייה את התואר מגיסטר ברפואה Magister medicinae.
הוא למד גם תאולוגיה אצל הנזירים הדומיניקנים על יד ברצלונה או ולנסיה, למד קורס Humaniora (מדעי רוח), לשונאות (studium languarum) בערבית, לטינית, ואולי גם עברית והשתלם ככל הנראה בלטינית וביוונית באקס-אן-פרובאנס
לאחר שקיבל את "ההסמכות הקטנות".
ארנאלדו ויתר על המעמד של כומר על מנת להתחתן עם אנייס בלאזי, בת של סוחר שמקורה במונפלייה, אך לא חדל משיעורי כתבי הקודש אצל הדומיניקנים בברצלונה.
נולדה לו בת, מריה, שהפכה לנזירה דומיניקנית.
חושבים שבסביבות השנים 1265–1275 למד ארנאלדו באוניברסיטת סורבון בפריז, שנוסדה זה עתה, (1257) לצורך קבלת תואר נוסף של מאסטר באמנויות, תואר שאפשר לו ללמד במוסדות אקדמיים.
עוד לא הייתה קיימת פקולטה לרפואה פרופר והתואר כלל יותר לימודי פילוסופיה.
בערך בשנים 1280–1308 חזר ארנאלדו לאוניברסיטת מונפלייה.
הוא התמנה בה ל"רגנט" - מורה באוניברסיטה.
כמו כן השתלם ארנאלדו בתאולוגיה, למשך סמסטר, אצל הדומיניקנים במונפלייה.
זמן מה התיישב עם אשתו בכפר בסביבות ולנסיה ועבד שם כרופא, לא רחוק מהמנזר הדומיניקני של מרים המגדלית שבו שהתה בתם, מריה.
ככל הנראה, במידה רבה הסתמך הידע שלו ברפואה על ספרי רפואה בערבית אותם תרגם ללטינית ועל שאר הספרות הרפואית הקלאסית בלטינית ויוונית.
מורה באוניברסיטה ורופא של מלכים ואפיפיורים
ארנאלדו התפרסם מהר כרופא, ונקרא לייעוץ בחצרות השליטים.
בערך ב-1280 הוא כתב את ספרו הראשון בתחום הרפואה.
בהמשך כתב כ-40 ספרים, שנגעו בכל היבטי הבריאות.
כמו כן כתב ספרי תאולוגיה, ואחרי מותו נתגלו כתבי אלכימיה שהיו חתומים בשמו.
ב-1285 הוא נקרא לברצלונה למראשות המלך פרו השלישי, מלך אראגון "הגדול" של אראגון (1285-1276) ששכב על ערש דווי.
כגמול על שירותיו העניק לו המלך את הכנסות טירת אולייר באזור טרגון.
קצבה זו אושרה לו מחדש על ידי המלך הבא, חיימה השני הקרוי "הצדיק" (1326-1285).
חיימה השני קרא לו פעמים נוספות לחצרו - ב-1293 וב-1297. ארנאלדו הקדיש לו ספר על דיאטות בריאות.
מדובר בפירוש לספר מיסודה של אסכולת הרפואה של סלרנו Regimen sanitatis Salernitanum, שנפוץ באירופה כולה והיה לספר הרפואה הפופולרי ביותר במאה ה-15 באירופה.
בשלב מסוים, בגלל רעיונות שלו בתחום התאולוגיה וביקורתו כלפי השלטון, גורש ארנאלדו מהחצר בברצלונה ובישוף טרגונה הטיל עליו חרם.
בשנים 1299-1289 לימד ארנאלדו רפואה באוניברסיטת מונפלייה.
לפי עדויות, ברחוב קאמנו, בחזית בית מגוריו במונפלייה, היו מוצבים פסלים של אריה ושל נחש האוכל את זנבו.
בהרצאותיו הגן ארנאלדו על השקפותיו של גלנוס, במטרה להעביר את העקרונות הגאלניים ששימשו כבסיס לפעולות הרפואיות השונות.
הייתה זו תקופה פורייה מאוד בחייו, שבה כתב את עיקר כתביו בתחום הרפואה והתאולוגיה.
בתקופה 1295–1303 טיפל ארנאלדו באפיפיור בוניפציוס השמיני שסבל מכאבים עזים שנגרמו לו על ידי אבנים בכליות.
הוא המליץ לו על הידרותרפיה בעזרת מים חמים ממעיינות פיוג'י שהובאו במיוחד לרומא ולאנאני "בתוך כדים עטופים בשטיחים או בבדי צמר" על מנת לשמור על הטמפרטורה המקורית שלהם.
אומרים שבמהלך טיפול זה נעזר ארנאלדו ביולי 1301 גם בחותם - קמע אסטרולוגי מזהב, טעון תכונות מגיות.
לדבריו, הושגו התכונות אלה על ידי חשיפת הקמע לכוח השמש שנמצאה באותם הימים במזל אריה.
האפיפיור נשא אותו קמע בתוך חגורה מעור שנועדה לתמוך בכליות, כנראה כדי לטפל בצניחתן (נפרופטוזיס).
את החותם המאגי יצר ארנלדו לפי תיאור שמצא בספר "Picatrix" (תכלית החכם, ר'עייט אל-חקים) המיוחס בטעות לאסטרונום והאלכימאי הערבי האנדלוסי אבו אל-קאסם מסלמה אבן-אחמד אל-מג'ריטי, שנפטר בסביבות 1008.
האפיפיור גמל לו על ידי הענקת טירה אחת בעיר שלו - אנאני ועל ידי הגנה מפני ההאשמות בכפירה.
יוקרתו של ארנאלדו בעקבות הצלחה טיפולית זו גרמה לכך שקשרו את שמו לספרים רבים לרפואה, לאלכימיה, לאסטרולוגיה ולמגיה, אף על פי שהוא גינה פרקטיקות מגיות.
בהמשך טיפל ארנאלדו גם באפיפיורים בנדיקטוס האחד עשר וקלמנס החמישי.
אחרי שסיים ללמד רפואה במונפלייה הקדיש ארנאלדו יותר ויותר זמן ולהט בקידום דעותיו הדתיות הרדיקליות.
במשך הזמן חיבר מספר רב של ספרים והצטייר, כדברי אנטואן קאלווה, כ"אישיות רוחנית יצרית".
בעת ששימש רופא, יועץ ודיפלומט בחצרות של שליטים ואפיפיורים, ניסה לרכוש את תמיכתם בהשקפותיו הנבואיות בגבול האידיאלוגיה הקתרית.
לאחר שנות ה-90 של המאה ה-13, ולאחר שהיה תלמידם של מטיפים דומיניקנים ושל רמון מארטי (רמון מארטן), מורו לעברית, הושפע ארנאלדו במיוחד מהנזיר הפרנציסקני פייר דה ז'אן אוליבי (או ז'אן אולייה, Olieu) שהטיף למנהגי העוני של מסדרו.
ארנאלדו כתב אז פירושים לאפוקליפסה Expositio super Apocalypsi (1292) שבישרו את בואו הקרוב של אפיפיור מלאכי שיתקן את הכנסייה וניבא את ביאת האנטיכריסט בהמשך, בשנה הגורלית 1378. דעותיו אלה גרמו לנתק בינו לדומיניקנים וקרבו אותו ל"אחים המינורים" - הפרנציסקנים.
בשנים 1299-1300, נשלח ארנאלדו על ידי מלך אראגון, חיימה השני, כשגריר לפריז בחצרו של פיליפ היפה, כדי לדון עם הצרפתים בנוגע לשליטה על ואל ד'אראן.
בעת שהותו בפריז, שוחח ארנאלדו עם חברי הפקולטה לתאולוגיה על ספרו "על ביאת האנטיכריסטוס" (De adventu antechristi, 1288), שבו ניבא שינויים מרחיקי לכת לאחר ביאת האנטיכריסטוס בעתיד הקרוב - בשנת 1378.
בעת שהתכונן לנסוע לטולוז, נעצר ארנאלדו על ידי קצין הפקולטה לתאולוגיה, על אף מחאותיו שלו ושל הארכיבישוף מנרבון, ז'יל אסלן.
ארנאלדו נחשד ב"נבואות שקר", ונטען כי ביקש להוכיח שהופעת האנטכריסטוס תחסל את ממסדו של ישו, של השליחים ושל האפיפיורים.
עם זאת קשריו ההדוקים עם אנשים בתפקידים בכירים, במיוחד עם יועץ המלך, ידידו, גיום דה נוגארה , אפשרו למחרת את שחרורו ממעצר, תמורת ערבות בשווי 3,000 לירות.
התסבוכת אליה נקלע נפתרה כשנאלץ לחתום על רשימת נקודות שנויות במחלוקת (temerarie assertos) שהוכנה על ידי הפקולטה הפריזאית.
הצרות עם אנשי הסכולסטיקה השכלתנית בפריז הדפו אותו עוד יותר אל המחנה היריב שדרש רפורמה עמוקה של הכנסייה.
בשנת 1302 קרא המלך חיימה שני לארנאלדו לקטלוניה כדי לשמש שוב כרופא בחצר המלוכה.
שם התפלמס ארנאלדו עם הדומיניקנים מז'רונה ונאלץ לפנות לעזרת האפיפיור בנדיקטוס האחד עשר.
הוא כתב לו איגרת שבה הגן על עניינם של ה"רוחניים" הפרנציסקנים.
בשנת 1304 הציג השקפותיו בפני כינוס של הכנסייה בפרוג'ה.
נידון בשנת 1304 לשנת מאסר.
אחרי מות האפיפיור בפרוג'ה באותה שנה 1304, נמלט ארנאלדו לחצרו של פדריקו השלישי, מלך סיציליה, מגן ה"רוחניים".
מלך זה העריץ אותו וכינה אותו "אפלטון החדש".
ארנאלדו הקדיש לו את ספרו האחרון "Allocutio christiani (1310) ובו הסברים על חובותיו של מלך נוצרי.
אחרי מות האפיפיור בוניפקיוס השמיני נבחר לתפקיד הרם קלמנס החמישי, ידיד ותיק של ויאנובה, שאפשר לו כמה שנים של שלווה (1309-1305).
יש סבורים שבתקופת שהותו בנאפולי פקד ארנאלדו את בית הספר המפורסם לרפואה שבסלרנו, וכמו כן ביקר בבולוניה ובפירנצה.
ב-1305 שב ארנאלדו לקטלוניה כדי לשמש למלך חיימה רופא, יועץ ושגריר.
אז כתב טקסט שבו תמך בבגיניות Informatio Beguinorum, ושמשך אחרי מותו, ב-1316, גינוי מצד האפיפיור.
אחד המקורות להשקפותיו הרדיקליות נבע ישירות מהספר של אבן סינא שהוא תרגם מערבית ללטינית בשנת 1306 - De viribus cordis.
היוקרה שממנו נהנה אפשרה לו להתערב בסוגיות כמו זו של משפט הטמפלרים וההכנות למסעות צלב (בכך נתמך על ידי תלמידו רמון לול שהחל משנת 1287 שורה של מסעות, כדי לשכנע מלכים ואפיפיורים בצורך ברפורמה של הכנסייה ובנחיצותו של מסע צלב).
ב-1308 נשלח כשגריר של חיימה השני בחצרו של האפיפיור קלמנס החמישי (1314-1305) שמושבו היה באביניון.
קלמנס החמישי הצרפתיסבל תכופות מכאבי בטן, דימומי אף ומצבי חום ולכן העריך מאוד את הרפואה.
בעצתם של ארנאלדו וז'אן ד'אלה (d'Alais), בשנת 1309 הוציא בולות שבהן קבע את תוכניות הלימודים באוניברסיטת מונפלייה, כולל לימודי הרפואה.
כמו כן שכנע את האפיפיור לשפר את מעמדם של הנזירים ה"רוחניים".
כעבור זמן קצר שוב נסע ארנאלדו לסיציליה בחצר בטרינקריה, שם ביקש ממנו פדריקו השלישי לפרש לו חלום ולענות לספקותיו לגבי מקורה האלוהי של התגלות הדת.
פדריקו תכנן מסע צלב ובמטרה זו שלח את ארנאלדו לאביניון.
ארנאלדו פגש שם את רוברטו, בנו של קרלו השני לבית אנז'ו, שהכתיר עצמו זה עתה כמלך נאפולי.
עם מלך זה (1343-1309) מצא ארנאלדו תמימות דעים בסוגיות רבות.
ב-1309 ביקר שוב בפריז, שם נעצר מיד והושלך לכלא באשמת כפירה, בגלל ספרו "De fine mundi" (על סוף העולם).
ארנאלדו הואשם בכך שהוא מבשר את סוף העולם, שהחיה את המגיה המילולית של הגנוסטיקנים, שעסק בנקרומנטיה ועם האלכימיה, ושניהל קשרים עם השטן.
צרמה במיוחד הצהרתו כי שירותו ומעשי החסד של רופא שווים יותר מתפילות הכמרים ואפילו יותר מהמיסה הקדושה.
הוא שוחרר למחרת בהתערבות ידיד.
ספרי פילוסופיה שלו נידונו לשריפה בפומבי.
ארנאלדו ניסה לרכך את לב האפיפיור קלמנס החמישי, ושלח לו גרסה מתוקנת של הספר Semita semitae אבל בית הדין דאג לשלוח לאפיפיור את הגרסה המקורית שנחשבה לכפירה.
האפיפיור הורה לאסור אותו שוב.
בדיון חשאי נכפה עליו להודות בשגיאותיו.
בהמשך, הרשו לו המלך פיליפ הרביעי והאפיפיור לעזוב את צרפת.
לפי הזמנת רוברטו הראשון, מלך שנודע בתמיכתו במלומדים וב"רוחניים", נסע ארנאלדו בשנת 1311 לנאפולי.
תחת חסות המלך מנאפולי הוקמו scriptoria בנאפולי, בברצלונה, בוולנסיה, במסינה וכנראה בפלרמו ובקטניה, שבהן התפתחו קהילות שאימצו את דעותיו של ארנאלדו.
האפיפיור קלמנס החמישי שכבר טופל על יי ארנאלדו בשנת 1306 בעיר בורדו, מחל לרופא על "שגעונותיו" התאולוגיים ופנה שוב לעזרתו.
ארנאלדו מיהר לצאת לאביניון לראותו כשהוא מילא גם שליחות דיפלומטית.
הוא הפליג ממסינה בספינה אך מת בדרך ב-6 בספטמבר 1311, כשהאונייה שבה נסע טבעה קרוב לנמל ג'נובה.
קברו נמצא בטירת מונטאלבנו אליקונה במסינה בסיציליה.
שלוש שנים אחרי מות האפיפיור קלמנס החמישי החליט האינקיזיטור של טרגונה לרענן את גינוי דעותיו.
במיוחד נפסלו 14 עקרונות של השקפתו, בתוכם 4 הבאים:
כי אלוהותו ואנושיותו של ישו שווים
גינוי שבועותיהם האמוניות של הנזירים והפילוסופים
המיסה הקדושה היא כמעט מיותרת
מעשי החסד והצדק עולים על הטקס בכנסייה
ביולי 1305 ערך ארנאלדו את צוואתו בפני נוטריון בברצלונה.
הצוואה נתגלתה בארכיון הספרדי של קתדרלת ולנסיה.
הוא הוריש דרכה לאשתו אנייס נדל"ן ונכסים אחרים בעיר מונפלייה.
הוא השאיר לרשות "קהילת החוזרות בתשובה החדשות" שליד המנזר הדומיניקני של מונפלייה את הבתים שהשכיר לה.
הוא דאג גם לעתידה הכלכלי של בתו שהייתה נזירה בוולנסיה.
כמו כן את הספרייה התאולוגית שלו השאיר למנזר הקרטוזיאנים "סקאלה דאי" ביישוב לה מוררה דה מונסאן באזור טרגונה שבקטלוניה ונתן זכות לשלושה אנשים לעיין בה, ביניהם אחיינו פדרו דה וילאנובה.
ספריו הרוחניים של ארנאלדו דה ויאנובה הוקעו על ידי האינקוויזיציה, בעוד שספרי הרפואה שלו זכו להערכה ולביאורים רבים.
יחד עם רמון לול נחשב ארנאלדו לאבי הספרות הקטלאנית.
דמותו כמלומד מגויס הייתה לדגם לעוד אינטלקטואלים אחרים בתקופות הבאות.
ארנאלדו דה ויאנובה הצטיין כאיש מדעים רציונליסטי, מוכשר במלאכת הרפואה, כפי שנודעה באותם הימים, וכאדם מעורב בלהט במחלוקות המוסריות והדתיות של זמנו.
עם תלמידיו וידידיו נמנו רמון לול, איש פלמה דה מיורקה ופדרו ד'אפונו.
בתחום הרפואה ומדעי בטבע תרם ארנלדו דה ויאנובה תרומות רבות.
בין היתר תיאר את הפחמן חד-חמצני CO, גז רעיל שנוצר, למשל, תוך כדי שריפת העץ.
מיחסים לו גם את השימוש באלכוהול הרפואי, "מי האש של מאסטר ארנלדו" ( Eau ardente ,לימים "מי חיים" Eau de vie כמעין מחטא או מטהר.
הוא ייצר אותו על ידי זיקוק היין וייחס לו תכונות של "ריפוי הרעלות, טיהור בית החזה, הארכת חיים, ושימור הנעורים"
ייחסו לארנאלדו את ייצור "היינות המתוקים הטבעיים" הראשונים שבדרום צרפת על ידי הוספת האלכוהול ליין.
בית חולים האוניברסיטאי CHU בעיר מונפלייה קיבל את שמו - Arnaud de Villeneuve.
כרם בחבל רוסיון בצרפת נושא את שמו.
פסל שלו, יצירתו של הספר אוסבי ארנאו, הוצב בבית החולים פאו הקדוש בברצלונה.
המהדורה הראשונה של כלל כתביו הוצאה לאור (Opera omnia) בליון בשנת 1504. היא פורסמה שוב ב-1520 וב-1532.
מהדורה מקיפה יותר היא זו של טאורלוס בבזל בשנת 1585 מלווה בביוגרפיה של המחבר.
המהדורה מברצלונה של כתביו הרפואיים ב-17 כרכים - 2014:
מהדורה של כלל כתביו התאולוגיים, ברצלונה, המכון למחקרים קטלאניים, הפקולטה לתארולוגיה של קטלוניה 2004, תחת עריכתו של ז'וזפ פרארנאו
לפי פניאגווה ה ספרים הבאים הוערכו כאותנטיים
פניאגווה מציג עוד רשימה של 14 ספרים המשוערים כאותנטיים:
ו-12 ספרים המשוערים כ"אפוקריפים" - כולל Liber de vinis (ספר היינות), Tractatus de venenis ועוד-26 ספרים הנחשבים בוודאות לאפוקריפים:
כמו Flos florum, Rosarius philosophorum ו-8 ספרים שזהות מחבריהם האמיתיים נקבעה.
(ההצהרה מברצלונה) - הכרזה על הטענה הנבואית-אפוקליפטית שהקריא אנלדו בארמן המלך בפני המלך חיימה השני ואספת נכבדים.
על בסיס טקסטים מהתנ"ך (דניאל י"ב, י"א), מהברית החדשה (מעשי השליחים א, ז) והתגלויות מיוחדות (המיוחסות לקירילוס האלכסנדרוני, Insurgent gentes, המיוחסת ליואכים מפיורה או להילדגרד מבינגן וכו') בספר טען ארנלדו שחשוב ומועיל הוא לדעת את זמני ההגעה הקרוב של האנטיכריסט.
הפרק המוקדש ל"נזירים המזויפים" הוא תרגום מ"ההצהרה מליידן" (Confessio Ilerdensis).
1308-1305, אולי באוקטובר 1308 -Lliçó de Narbona (השיעור מנרבונה) - הוקראה בנרבון.
בה הציג ארנלדו תוכנית רוחנית לנזירים הבגינים.
הוא העמיד את האמונה האמיתית של הבגיניות לעומת הנצרות השטחית של התקופה.
1310 - Informació espiritual - הנחיה רוחנית (למלך פרדריק של סיציליה)
ארנב אממי (שם מדעי: Pentalagus furnessi) הוא מין של יונק ממשפחת הארנביים, החי רק בשני איים ביפן: טוקונושימה ואממי אושימה, שעל שמו קרוי הארנב.
שני איים אלה מצויים בין קיושו ואוקינאווה במחוז קגושימה ביפן.
מין זה הוא היחיד בסוג Pentalagus והוא מצוי בטבע בסכנת הכחדה.
ארנב זה גדול יחסית, בעל פרווה עבה וצמרית בצבע כהה עד שחור והצידיים חומים-אדמדמים.
אורכו מגיע ל-40 עד 50 סנטימטרים, ומשקלו ל-2–2.5 קילוגרם בממוצע.
הוא בעל אוזניים קטנות המזדקרות רוב הזמן, והכפות בעלות טפרים חדים וארוכים לחפירה.
הוא בעל מראה פרימיטיבי ונחשב לקדום יחסית, קרוב למיני ארנבונים אסייתים נכחדים שהיו קרובים לפיקות.
הארנב הוא יצור ביישן המצוי בגדות יערות בינוניים עד נמוכים ובכרי מרעה לאורך הרמות.
הוא צמחוני וניזון ממגוון צמחים ופרחים עשבוניים לאורך הקיץ.
בחורף ניזונים הארנבים מחזזיות וטחבים ומבלוטים שהם מוצאים.
נקבת הארנב ממליטה גור אחד עד שניים ומטמינה אותם במחילה, בה היא שומרת עליהם מטורפים כגון נחשים.
ארנב זה כמעט נכחד בטבע עקב ציד, הטמנת מלכודות, כריתת יערות והבאת מיני טורפים פולשים כגון נמיות, כלבים וחתולים פראיים הטורפים את הארנב.
ארנב עכשיו היא סדרת אנימציית פלסטלינה ישראלית, שהופקה לטלוויזיה על ידי האנימטור רוני אורן ושודרה בערוץ הראשון בשנת 1999.
עלילת הסדרה מספרת על ארנב בשם "עכשיו" אשר חי ביער מעט שונה ועובר יחד חבריו הרפתקאות קסומות.
איציק סיידוף - עכשיו הארנב
רוברט הניג - שמשון השועל
שמוליק טנא - דיבל הדוב / רקסי הכלב
ניקו בר - נחשון הנחש
אלי גורנשטיין - המלך אריה
שמעון כהן - ציבי הצבוע / בר העכבר
יעקב בוך - אפרים החפרפר / קרפי הקרפד
יואב היימן - דוד הדביבון
גבי קרן - דונדולה הברבורה
איילת קורץ - הילדה הברבורה
אסתי כץ - דודה שפיצר הקיפודה / פזית הפרה
ארנב ננסי הולנדי הוא זן של ארנב בית שמקורו בהולנד.
במשקל 0.50–1.59 ק"ג, ארנב ננסי הולנדי הוא אחד מגזעי הארנבים הקטנים ביותר, והגזע הקטן ביותר מבין הארנבים המבויתים.
לעיתים מבלבלים בין ארנב ננסי, ארנב ננסי הולנדי וארנב פולני.
זן הארנב הננסי ההולנדי התחיל להיווצר בראשית המאה ה-20. נלקחו ארנבים פולניים, והורבעו עם ארנבי בר אירופאים קטנים יותר, שחלקם אף סבלו מגן הגמדות.
לאחר מספר דורות החיה שהתקבלה הייתה ארנב בית קטן מאוד שקיים במגוון רחב של צבעים ודוגמאות.
ננסיים הולנדיים יובאו לראשונה לבריטניה בשנת 1948. בשנות השישים והשבעים ארצות הברית ייבאה את ארנבותיה הננסיות הראשונות.
הגזע התקבל על ידי איגוד מגדלי הארנבים האמריקני בשנת 1969 באמצעות שינוי בתקן הבריטי.
הארנבים הננסים ההולנדיים, המשיכו לסבול מבעיות אישיות של פחדנות ותוקפנות, וזו הייתה תוצאה של מגדלים שבחרו את הפריטים המורבעים לפי גודל, ולא לפי אופיו של הארנב.
הארנבונים הננסיים הראשונים התנהגו יותר כמו ארנבות הבר האלה מאשר חיות בית ולא היו חיות מחמד טובות.
עם זאת, לאורך דורות של גידול סלקטיבי, הגמד ההולנדי המודרני בוית לארנב בית עדין וידידותי, אם כי הוא עדיין יכול לשמור על נטייה אנרגטית יותר מגזעים גדולים יותר.
ישנם ארנבים מעורבים, שאחד מהוריו של ארנבון זה הוא ננסי או הולנדי, הגדלים מעט יותר מארנב ננסי, ועם אוזניים גדולות יותר בדומה לארנבון מצוי.
כחיית מחמד העובדה שארנבים ננסיים ממש קטנים ופחדנים באופן יחסי, לרוב הם לא יהיו חיית מחמד טובה לילדים קטנים (אם כי ההתאמה תשתנה בין ארנבים בודדים).
ילדים אוהבים לשחק עם חיית המחמד, ולהרים אותה וללטף אותה, בעוד הארנב הננסי ההולנדי לא אוהב זאת, ואף ינשך, ישרוט ויחל להיאבק בפראות מכיוון שהוא רואה זאת כסכנה משמעותית לחייו.
לעיתים קרובות תאונות יכולות לקרות אם הילד מפיל אותם, מה שמוביל לפציעות קשות עקב רגישותו של הארנב ננסי ועצמותיו השבירות יחסית.
עם זאת, ארנבים ננסיים יכולים להיות חיות מחמד מעולות למבוגרים.
הם פורחים בסביבה שקטה ויציבה עם הרבה אינטראקציה אנושית.
הם ניתנים לאימון, שקטים ונקיים.
צורכי הטיפוח הם מינימליים, אך הארנב נהנה מהברשה יומיומית.
נדרש זמן להיקשר עם הארנב ("בונדינג") וכדי לבנות אמון, מכיוון שגזעי הגמדים לעיתים קרובות עצבניים יותר ומרוחקים יותר מגזעים גדולים יותר.
עם זאת, כאשר הארנב נקשר לבעליו הוא נהיה חיית מחמד מלאת חיבה.
אחת הבעיות הנפוצות ביותר בגידול ארנבים היא גדילת שיניי הארנב.
בעיות אלו נובעות לעיתים מבעיות גנטיות, ובהרבה מהמקרים, עקב תזונה לא נכונה של הארנב.
אם שיניי הארנב גדולות מידיי, הוא צריך לעבור ניתוח לשיוף שיניו אחרת לא יהיה מסוגל להמשיך לאכול בצורה תקינה.
אורך החיים הצפוי של ארנב ננסי הולנדי מוערך בין 7 ל־10 שנים.
ארנב אנגורה הוא זן של ארנב מבוית שמקורו בטורקיה.
במשקל 2–5.5 ק"ג, ארנב אנגורה הוא אחד מגזעי הארנב שבויתו ראשונים.
ארנב אנגורה הורבע בעיקר בשביל הצמר שלו שנקרא צמר אנגורה.
צמר זה נאסף על ידי גילוח, הברשה, או מריטה.
מפני שארנבים בדרך כלל לא גורמים לאלרגיות אצל אנשים, צמר זה נפוץ יחסית.
לארנב האנגורה יש 12 תתי זן, כשארבעה מהם מוכרים על ידי איגוד מגדלי הארנבים האמריקאי.
ארנב האנגורה הורבע לראשונה באנקרה (הידועה היסטורית בשם אנגורה), בטורקיה של ימינו, וידוע שהובא לצרפת בשנת 1723. ארנב אנגורה הפך לחיית מחמד פופולרית של המלוכה הצרפתית באמצע המאה ה-18, וארנבי האנגורה התפשטו לחלקים אחרים באירופה עד סוף המאה.
בארצות הברית בגדים עשויים צמר ארנבות אנגורה היו פופולריים מאז שהגיעו לראשונה בתחילת המאה ה-20. אך רק במהלך מלחמת העולם השנייה התרחב הייצור המקומי כדי לענות על הביקוש ליותר מ-60,000 ק"ג בשנה.
סיב משי רך זה עורר עניין רב, ומהר מאוד אנשים התאהבו בצמר אנגורה.
ארנבי אנגורה מגודלים בעיקר בזכות צמרן, שהוא משיי ורך.
בקוטר של 14–16 מיקרון בלבד, צמר זה דומה לקשמיר בעדינות וברכות למגע.
צמר ארנב אנגורה מבוגר בריא יגדל כשלושה סנטימטרים לחודש.
טיפוח קבוע הכרחי כדי למנוע מהסיבים להשתלב וליצור קשרים על הארנב, מה שגורם לאי נוחות ועלול לגרום לכאב ואף לזיהום.
צמר האנגורה נבצר (נקטף או נגזז) כל שלושה עד ארבעה חודשים לאורך השנה.
צמר אנגורה עשוי להיאסף מעת לעת על ידי אספת השערות מתוך הפרווה שיוצאות באופן טבעי.
קציר מלא נעשה על ידי גזירת הפרווה עם מספריים קטנים.
גזירה מתחילה בדרך כלל בראש, עוברת מהכתפיים לזנב.
לאחר מכן הופכים את הארנב ואת החלק התחתון גוזרים מזנב לסנטר.
בין 12 אונקיות (340 גרם) לבין 18 אונקיות (510 גרם) צמר ניתן לקצור מאנגורה ענקית.
האנגורה מתחלקים לארבעה זנים המוכרים על ידי איגוד מגדלי הארנבים האמריקאים:
אנגורה ענקית, סאטן אנגורה, אנגורה צרפתית ואנגורה אנגלית, ושמונה גזעים שבפיתוח או כבר מוכרים במדינות אחרות: אנגורה גרמנית, אנגורה סינית, אנגורה פינית, אנגורה יפנית, אנגורה רוסית, סנט לוסיאן אנגורה, אנגורה שווייצרית, אנגורה הולנדית.
ארנב אנגורה אוכל בעיקר חציר לארנבים, בדרך כלל חציר שיבולת שועל, או חציר הרים.
חציר מהווה מעל 85% מתזונת הארנב כששאר המרכיבים הם כופתיות, ירקות ומעט פירות.
אורך החיים הצפוי של ארנב אנגורה הוא בין 7 ל-12 שנים, אך זה משתנה בהתאם לגזע הספציפי.
ארנב מפוספס (שם מדעי: Nesolagus) הוא סוג של ארנבים הכולל רק 2 מינים קיימים.
מינים אלה שוכנים בדרום מזרח אסיה באזורי יערות הרריים בין לאוס ווייטנאם לסומטרה, אינדונזיה וידועים בעיקר ממספר תיעודים ממצלמות ליליות שהופעלו בידי הארנב, כשלרוב הם בלתי נראים לאנשים סביבם.
מין נוסף - Nesolagus sinensis ידוע משרידים בסין שהתקיימו בפליסטוקן.
ארנב זה בינוני בגודלו ומגיע לאורך מוערך של 40 ס"מ בקירוב עם פרווה רכה צהובה בהירה עד חומה-אדמדמה והוא בעל אוזניים קצרות דומות לאלה של ארנבון מצוי יותר משל ארנבת.
לרוב הוא פעיל בלילה ומחפש צמחייה קרקעית למאכל.
בימים הוא נח במאורות באדמה ההררית.
מין שהתקיים בפליסטוקן של סין.
ארנב הנהרות (שם מדעי: Bunolagus monticularis) הוא מין של יונק ממשפחת הארנביים שהוא המין היחיד בסוגו, אף שבעבר שויך לסוג ארנבת ולעיתים מבלבלים בינו למיני ארנבות.
הוא חי בטבע רק בשטחי מדבר קארו, במדינת הכף הצפוני שבדרום אפריקה והוא מהארנבים הנדירים ביותר בעולם, כשנותרו ממנו רק 500 פרטים בטבע.
ארנב זה דומה מעט לארנבון מצוי אך בעל מבנה אוזניים וגוף ארוכים יותר.
הוא בעל פרווה צמרירית אפורה כהה עם עיניים גדולות מוקפות "טבעת" לבנה ותחתיה עובר פס שחור לאורך הלחי, הזנב שחור והבטן לבנה.
הנקבות יותר גדולות מהזכרים במין זה כשהזכרים שוקלים 1.5 ק"ג בממוצע והנקבות עד 1.8 ק"ג בממוצע.
הארנב מצוי במחילות לאורך שיחיות ונרות קטנים באזור מדבר הקארו הדרום אפריקאי והוא יוצא בלילות לחפש צמחייה עשבונית, כשלרוב הוא ניזון מצמחיגדות מלוחם כמו אטד ו-Salsola (ממשפחת הירבוזיים) הנפוצים בסביבת הנהרות המדבריים.
הוא נטרף בידי עופות דורסים ובייחוד עיט שחור ובזים, חתוליים ועוד.
לרוב הוא בורח למחילתו מהטורף אך הוא יכול לרוץ בזגזוג מפתיע ולהשתמש בשיחים להתחבא.
הארנב מצוי בסכנה חמורה, בעיקר עקב התמעטות בית הגידול שלו הכולל שיחיות סמוכות לנהרות, אשר נהרסו לטובת חקלאות או התייבשו בשטחים רבים, מה שגרר אובדן של מזונו ושל מאורתו וכן חשף אותו לטורפים ולחום השמש.
ארנבים נתפסים לעיתים גם במלכודות של האדם, אך לרוב הם לא ניצודים בעצמם.
לפי הרשימה האדומה של IUCN ישנם כיום רק 500 ארנבים בוגרים בטבע והם הארנבים הנדירים בעולם.
ארנבון געשי (שם מדעי: Romerolagus diazi) הוא מין יחיד בסוגו של יונק ממשפחת הארנביים החי רק במספר הרים במקסיקו והוא אחד הארנבים הקטנים בעולם, אך גדול יותר מארנב ננסי.
הארנב בעל פרווה צמרירית כהה והוא בעל רגליים ואוזניים קצרות ביותר, כשלעיתים מבלבלים בינו למכרסמים.
הארנב יכול לחיות 7 עד 9 שנים בטבע.
ארנב זה הוא פעיל ערביים היוצא ממחילות שסמוכות לעשבים צומחים לאכול צמחייה עשבונית קרקעית שונה.
עקב גודלו הקטן ורגליו הקצרות הוא פגיע לטורפים ולכן אינו מתרחק במיוחד ממאורתו.
הזכר מתקשר בדומה לפיקות בשימוש בקולות צווחניים כדי לשמור על טריטוריה או למשוך נקבות וכן להתרות על סכנות.
ארנב זה נדיר מאוד ונותרו ממנו רק אוכלוסיות קטנות החיות ביערות אורנים, אלמונים ועוד לאורך מספר הרי געש כבויים לאורך דרום-מזרח מקסיקו, בקרבת ממקסיקו סיטי.
הארנב נפגע מפיצול האוכלוסיות שלו עקב פעילות האדם לבניית כבישים, חקלאות או עיורים.
מחקר חדש מצא קשר בין הירידה באולוסיות לשינויי אקלים גלובליים.
ארנב אוגנדי (שם מדעי: Poelagus marjorita) הוא מין של יונק ממשפחת הארנביים שהוא המין היחיד בסוגו.
ארנב זה מצוי בטבע במזרח אפריקה בשטחי סוואנה וערבות לחות.
תפוצתו היא מצ'אד ודרום סודאן בצפון עד לצפון הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו ומערב קניה והוא מדרים עד צפון אגם טנגניקה ואוכלוסייה אחת מצויה באנגולה.
צבעו חום-אפרפר עם זנב צהבהב ובטן לבנה.
הוא בעל אוזניים ורגליים קצרות יחסית לארנבים אפריקאים.
לעיתים מבלבלים בינו לשפן סלעים מרחוק עקב מבנה גוף דומה, אך השפן איננו קרוב שלו.
הארנב הוא פעיל לילה הנח ביום במאורות או בחורי סלעים ויוצא ללחך עשבים וצמחי קרקע בשעות הלילה.
הוא מחבב במיוחד את הנבטים הצומחים לאחר שהקרקע נשרפת או נשטפת.
טורפיו כוללים דורסים שונים, חתוליים כמו הסרוואל ומספר מיני גחניים.
הארנב הוא מין פוליגמי המתרבה במשך כל השנה והנקבה ממליטה לאחר 5 שבועות גור אחד או שניים במאורה מגוננת המרופדת בעשבים.
ארנב פלמי ענק הוא גזע של ארנבון מצוי מבוית הנחשב לגדול שבארנבונים.
פרוותו קצרה וצבעה נע בין לבן, חום, אפור פלדה, אפור בהיר, שחור וכחלחל.
גזע זה הורבע במקור עבור פרוותו ושימושו כחיית מאכל, בשל גודלו המאסיבי.
מקור הגזע הזה הוא בפלנדריה שבבלגיה במאה ה-16. מקור הגזע הוא בארנבונים ששימשו למאכל ומקור לפרווה.
תומאס קוטאוהם במאמרו "מקורו של הבלגי הענק" כותב שהאזכור הראשון לגזע ארנבון פלמי ענק הוא ב-1860. הסטנדרטים של הגזע נכתבו לראשונה ב-1893, והוא מקור לגזעים אחרים.
כבר מ-1890 החלו לייצא אותו לאנגליה, אירופה ולארצות הברית שבה הוא החל לזכות בפופולריות רבה כבר החל מ-1910.
ארנבים פלמיים ענקיים קיימים בישראל כחיית מחמד.
בישראל אינם נחשבים כגזע פופולרי מכיוון שהם מצריכים מרחב רב יותר, וכמו כן סביבת מחיה קרירה.
מכיוון שישראל היא מדינה חמה, ללא תרבות גידול ארנבים מפותחת, מגודלים לרוב גזעים קטנים יותר, כמו ההולנד לופ או ארנב ננסי הולנדי.
ארנבונים אלה בדרך כלל כנועים ונוחים מאוד, אבל הם צריכים לבוא במגע עם בני אדם באופן שוטף על מנת שזה יקרה.
אם הם אינם מטופלים טוב, הם יכולים להיות פחדנים ואגרסיביים לעיתים.
מכיוון שהם גדולים משאר זני הארנבונים ולכן הם זקוקים לסביבת מחיה גדולה יותר, עם מתחם מחיה (אם מגדלים אותם בתוך הבית) של לפחות חמישה מטרים רבועים.
כמו כן, הם אוכלים הרבה יותר ומייצרים יותר לכלוך מארנבונים אחרים.
הם מצוינים עם ילדים, ובשל גודלם הם נוטים להסתדר עם חיות בית אחרות כל עוד הן לא אגרסיביות או תוקפניות כלפי הארנבון.
ניתן להאכיל ארנבונים פלמיים ענקיים ככל זן ארנבונים אחר, אך בכמות גדולה יותר.
ארנב פלמי ענק במשקל 15 ק"ג יאכל פי חמישה מארנבון ששוקל שלושה ק"ג.
ארנבונים צעירים יזדקקו לתזונה עשירה בחלבון, כ-16%, כדי לצבור מסת עצם בריאה כשהם גדלים.
בחורף קר (נדיר בישראל), זקוקים ארנבונים מגזע זה וגורי ארנבונים עד גיל שנה וחצי (הגיל בו הם מגיעים לגודלם המרבי), לאכול ללא הגבלה.
לאחר מכן ובקיץ יש להקפיד על תזונתם מכיוון שהם נוטים להשמנת יתר.
ארנב לבן הוא סרט קולנוע, דרמה פסיכולוגית משנת 2013 בבימויו של טים מקאן ובכיכובם של ניק קראוזה, סם טראמל ובריט רוברטסון.
התסריט לסרט נכתב על ידי אנתוני די פייטרו.
הסרט עוסק בנער חולה נפש ובריון בית הספר התיכון, שחזיונותיו דוחקים בו לנקום.
הסרט הופק על ידי רוברט יוקום (Burning Sky Films), שון סנגאני (SSS Entertainment) וג'קי לי מורגן.
הסרט הוקרן בבכורה עולמית בפסטיבל הסרטים בציריך והוא מופץ בארצות הברית על ידי Breaking Glass Pictures.
הרלון מקיי מתייסר בחזיונות מאז שאביו האלכוהוליסט הכריח אותו להרוג ארנב תמים בזמן ציד כילד.
כעת, כשהרלון הוא נער מתבגר בתיכון, מחלת הנפש הלא-מאובחנת שלו מחמירה.
הוא מתחיל לשמוע קולות, ואלה מעודדים אותו לבצע מעשים אלימים.
כאשר ג'ולי, נערה צעירה מרדנית, עוברת לעיר ומתיידדת עם הרלון, דברים מוזרים מתחילים להופיע.
כשהיא בוגדת בו, הגבול בין המציאות לדמיונו של הרלון מתחיל להיטשטש, והארנב יחד עם דמויות קומיקס דמיוניות אחרות לועגים לו לבצע פעולת נקמה אחת אחרונה.
ניק קראוזה - הרלון מקיי
סם טראמל - דארל מקיי
בילי סלוטר - ד"ר קלייטון
צילומי הסרט התרחשו באוגוסט 2012 בלואיזיאנה, ארצות הברית.
הסרט צולם בשתי מצלמות דיגיטליות תוך 21 יום.
פסקול הסרט הולחן על ידי ג'ון וינסנט מקולי, ויצא באופן דיגיטלי ב-20 בינואר 2015.
הסרט הוקרן בבכורה ב-30 בספטמבר 2013 בפסטיבל הסרטים בציריך .
הוא יצא בקולנוע ובווידאו לפי דרישה בצפון אמריקה ב-13 בפברואר 2015.
ארנב ראש אריה או ארנב רעמת אריה הוא זן של ארנב בית המוכר על ידי מועצת הארנבים הבריטית (BRC) ועל ידי איגוד מגדלי הארנבים האמריקאי (ARBA).
כמו ששמו מציין ראשו מוקף ברעמת שיער עבה שמזכירה את האריה הזכר.
מאפיינים אחרים של ארנב ראש אריה כוללים מנוחת ראש גבוהה, גוף זקוף קומפקטי, פרווה קצרה, אוזניים בגודל 5 עד 8.9 סנטימטר, ומשקל של 1 עד 2 קילו.
מקורו של ארנב ראש אריה הוא מצרפת ומבלגיה; למרות שהוא אינו מוכר על ידי הפדרציה הצרפתית לתרבות.
לפי דיווחים הוא הופק על ידי מגדלי אנרבים שניסו לגדל ארנב ננסי בעל מעיל פרווה על ידי עירוב שועל שווייצרי מיניאטורי וגמד הולנדי.
חיבור זה הביא למוטציה גנטית שגרמה לפרווה להופיע סביב הראש ועל האגפים.
גן זה זכה לכינוי "גן הרעמה".
ישנם דיווחים רבים אחרים הדומים לזה, למשל, על כך שראש האריה נולד מארנב ננסי הולנדי וארנב צמר ג'רזי, אך אף אחד מהם לא הוכח, מכיוון שגן הרעמה נפרד מהגן שיוצר מעילי צמר בארנבות צמר.
ארנב ראש האריה המשיך לצבור פופולריות באירופה, וראשי האריה בהתכילו להגיע לארצות הברית בסוף שנות ה-90.
בבריטניה, מועצת הארנבים הבריטית מכירה בגזע ראש האריה מאז שנת 2002.
בשנת 2013 ראש האריה התקבל כגזע מוכר על ידי איגוד מגדלי הארנבים האמריקאי בשני זנים: צב ולבן-רובי עיניים.
מאז ה-1 בפברואר 2014, ארנבי ראש אריה היו זכאים להתחרות על הארנב הטוב ביותר בהצגה ולקבל הכרה כאלוף הגדול.
מועדון הארנב רעמת הערייה בצפון אמריקה מקיימים את תערוכת הארנב רעמת אריה השנתית שלו בקולומבוס, אוהיו.
בדרך כלל, גזע ראש הארי מיוצג על ידי כ-300–500 נרשמים ו-50–80 מציגים מכל רחבי ארצות הברית וקנדה.
בדרך כלל, הרעמה עבה, פרוותית ורכה עם "כיווצים" ניכרים.
לארנב ראש אריה כפול הרעמה תהיה בצורת V בולטת סביב החצאית/אגפים, בעוד שארנב עם גן רעמה יוולד כמו כל ארנב אחר, ואז יהיה לו סיכוי לגדל רעמה אחת.
אחרי הלידה גורמים רבים תורמים לכמות הרעמה של כל ארנב, כולל לעיסת הרעמה בעצמו או מאחרים.
לארנבים שיש להם רק עותק אחד של "גן הרעמה" יהיה רק רעמה אחת.
הארנבים האלו בדרך כלל אינם מחזיקים ברעמתם במשך כל חייהם, אם הם מגדלים בכלל.
יש להם רעמה שיכולה להיות סביב הראש, האוזניים, הסנטר ולפעמים על החזה והגב.
הרעמה עשויה להיות דלילה ודקה ועשויה להיעלם על חלק מהארנבים לגמרי כשהם מתבגרים.
ארנב ראש עריה עם רעמה אחת הם בדרך כלל תוצר של ראש אריה עם רעמה כפולה שמורבה עם ארנב מגזע אחר בשביל לשפר גן מסוים, או להכניס צבע מסוים לגזע ראש האריה.
ארנבים שנולדו ללא עותק של גן הרעמה נקראים "ללא רעמה".
בדרך כלל ארנבי רעמת אריה הם מאוד נחמדים ומנומסים, אך אם הם חשים בסכנה הם יכולים להיות מאוד עצבניים.
אפשר לאמן ראש אריה מכיוון שהם ארנבים מאוד אינטליגנטים.
אפשר לאמן אותם להבין פקודות מסוימות כגון, לבוא, לשחק ולאכול.
בזמן האחרון נהיה מאוד פופולרי לאמן ארנבים אלו בעזרת "קליקר".
ניתן לאלף ארנב ראש אריה לעשות את צרכיו במקום המיועד לכך.
כמו כל הארנבים, ארנב ראש אריה צריכים להישמר בזוגות לכל הפחות מכיוון שהם יצורים מאוד חברותיים.
יש לנקוט משנה זהירות כאשר מציגים או מנסים לחבר ראש אריה עם ארנב אחר, במיוחד ראש אריה אחר.
ארנבים אלו יכולות להיות תוקפניים ובדרך כלל תוקפים כאשר הם חשים בסכנה.
ארנבונים אמיצים היא סדרת טלוויזיה מונפשת ספרדית-אוקראינית-בריטית לילדים שנוצרה על ידי אולגה צ'רפונובה.
בבריטניה הסדרה שודרה בערוץ 5 (ברצועת מילקשייק!) בשנת 2020, ובישראל בדיבוב לעברית בערוץ לולי בשנת 2021. הסדרה בת עונה 1 עם 52 פרקים באורך 7 דקות.
בוופ ובו הם שני ארנבים כחולים, בכל פרק הם, אימם, אביהם והתינוקות נבי יצאו להרפתקה במקום כלשהו שם הם ימצאו חבר (לרוב בוופ ובו מצויים לרוב בלשחק איתו).
בסוף כל פרק ישנו שיר העוסק בנושא חברות.
בוופ (Bop): ארנב כחול, אחיו הגדול של בו, אוהב לצאת להרפתקאות.
בו (Boo): ארנבת כחולה, אחותו הקטנה של בוופ, אוהבת לצאת להרפתקאות.
תינוקות נבי: ארבעה ארנבונים כחולים, אחיהם הקטנים של בוופ ובו, מבלים יחד עם אימם ואביהם בזמן שבוופ ובו עם חבריהם.
מר וגברת נבי: שני ארנבים כחולים, אימם ואביהם של בוופ, בו ותינוקות נבי.
הדיבוב העברי הופק על ידי ענבר שטגר עזרא ובוים על ידי ענת ניב.
שם הדמותמדבב\ת באנגליתמדבב\ת בעבריתבוופויילבר קונבארזואי אלמוגבומרגוט פאוולגיא גולדברגאמא נביהרייט קרשואורנה כץאבא נביג'נסן אדיאנג'וגדי לוי
ארנבים פרקמבריונים או "מאובני ארנבים בפרקמבריון" נכללו בין התגובות שנתן הביולוג ג'ון הלדיין כשנשאל אילו ראיות עלולות להרוס את ביטחונו בתאוריית האבולוציה ובתחום המחקר שלה.
תשובה זו הפכה לדימוי פופולרי בוויכוחים על אבולוציה ועל התחום המדעי של ביולוגיה אבולוציונית בשנות ה-90 של המאה ה-20.
מדענים רואים בתשובה הפרכה טובה כנגד הטענות לפיהן תאוריית האבולוציה אינה ניתנת להפרכה באמצעות ראיות אמפיריות כלשהן.
חלק ממתנגדי האבולוציה טוענים כי היא טאוטלוגיה ולא תאוריה מדעית כיוון שאינה עומדת במבחן ההפרכה של קרל פופר.
התאוריה של דרווין חזתה כי עם הזמן ימצאו יותר ויותר מאובנים, מאורגנים לפי סדר הופעה מסוים וכן כי ימצאו מאובן מעבר שיעידו על אב קדמון משותף ועל התפתחות והתפצלות של מינים למינים אחרים.
דבר זה הוא דוגמה לכוח ניבוי של התאוריה.
עם הזמן התגלו אלפי מאובנים שהדגימו את נכונות התאוריה וסיפקו לה אישושים.
הופעת ארנבים בתקופת הפרקמבריון הייתה יכולה להיות הפרכה לתאוריה.
כמו גם הופעת כל מאובן אחר בתקופה שאינה מתאימה לפי התאוריות האבולוציונית והגאולוגיות, אבל אף מאובן כזה לא נמצא.
בעבר נעשו מספר ניסיונות בודדים לזייף מאובנים אך ניסיונות אלה נחשפו, וכל המאובנים האמיתיים שנמצאו, הופיעו בשכבות גאולוגיות מתאימות לתאוריה האבולוציונית.
בעבר הדבר כלל אלפי מאקרו מאובנים של בעלי חיים וצמחים רב תאיים ובעשורים האחרונים מדובר גם במספר גדול בהרבה של מיקרו מאובנים של יצורים מיקרוסוקפיים כולל מאובני חיידקים, אצות פטריות וחד תאים נוספים מהעבר הקדום של כדור הארץ.
ארנבים הם סוג של יונקים.
יונקים הם מחלקה של בעלי חיים שההופעה שלהם בלוח הזמנים הגאולוגי מתוארכת לתקופה מאוחרת בהרבה מכל אלה שנמצאו בשכבות פרקמבריות תקופה המתארת זמן ארוך – מהיווצרות כדור הארץ לפני כ-4.54 מיליארד שנה ועד לפני 542 מיליון שנה.
רישומים גאולוגיים מצביעים על כך שאף על פי שהיונקים האמיתיים הראשונים הופיעו בתקופת הטריאס, סדרות יונקים מודרניים (בדומה לארנבים) הופיעו בתקופת הפלאוקן (מלפני 66 מיליוני שנים) והאאוקן שהתרחשו במסגת תקופת הפלאוגן.
מנקודת המבט של הפילוסופיה של המדע, ספק אם גילוי תאורטי של מאובני יונקים בסלעים קדם-קמבריים יפיל את תורת האבולוציה באופן מיידי, אם כי אם תגלית כזו תהיה אותנטית, היא תצביע על שגיאות חמורות בהבנה המודרנית לגבי התהליך האבולוציוני, שכן כ-400 מיליוני שנים מפרידות בין התקופה הזו לבין הפרקמבריון.
ארנאס קלוב (בספרדית: Arenas Club de Getxo) הוא מועדון כדורגל ספרדי.
המועדון נוסד בשנת 1909 בעיר גצ'ו שבחבל הבסקים.
הקבוצה הייתה בין הקבוצות המייסדים של לה ליגה.
היא זכתה כמה פעמים בקופה דל ריי.
בעונת 2025/2026 היא משחקת בפרימרה דיוויסיון RFEF (הליגה השלישית בחשיבותה).
האזור היה מרכז פיתוחי תעשיית הפלדה ומכרות שהתבסס בין היתר על מידע שהתקבל ממומחים מבריטניה.
כבר בשנת 1901 נערכו משחקי כדורגל שבועיים בשכונת Las Arenas של עיר גצ'ו.
בשנת 1909 הוקמה קבוצה בשם Arenas Football Club שבשנת 1912 שינתה את שמה ל-Club Arenas.
בשנת 1917 הקבוצה הגיעה לגמר קופה דל ריי והפסידה בתוספת זמן לריאל מדריד.
ב-1919 הם זכו בגביע תוך ניצחון על ברצלונה במשחק גמר.
בשנים 1925 ו-1926 הקבוצה הפסידה במשחק הגמר על הגביע.
בעקבות הצלחות בתחרויות קופה דל ריי הקבוצה נכללה בעונה הראשונה של לה ליגה.
היא שיחקה בה עד לעונת 1934/1935 בלה ליגה ואחריה ירדה לליגה הספרדית השנייה בכדורגל.
הקבוצה שיחקה בה במשך 6 עונות עד שבסיום עונת 1943/1944 ירדה לליגה השלישית.
מאז שנות ה-40 של המאה ה-20 הקבוצה משחקת בעיקר בליגה השלישית תוך ירידה מפעם לפעם לליגה הרביעית.
ארנב בלי אוזניים הוא סרט גרמני מ-2007 בבימוי טיל שווייגר.
לודו דקר הוא עיתונאי ברלינאי העוסק בעיתונות צהובה, הוא עוסק בריגול ומרדף אחר ידוענים עבור העיתון "Das Blatt".
לודו ומוריץ, צלם פפארצי, נמצאים במסיבת האירוסים של המתאגרף וולודימיר קליצ'קו והזמרת איבון קטרפלד, כשקליצ'קו מרים את הכוס שלו שבא לעשות לחיים בהרמת, מתפרץ לודו מתוך הגג העשוי מזכוכית ונופל אל תוך העוגה, על עבירה זו הוא נדון לעבודות שירות של שלש מאות שעות בגן ילדים מקומי.
שם הוא פוגש את אנה מנהלת הגן אשר גדלה עמו באותה שכונה, בילדותם נהג לודו ללעוג לאנה, היא נוקמת בו בכך שהיא נותנת לו לבצע עבודות משפילות.
הוא מנהל רומן עם נינה, אמא של אחד הילדים בגן.
בסופו של דבר המתחים בין לודו לאנה מתפוגגים והם מתיידדים, לאחר שפגישה רומנטית בין אנה לגבר שבאה להכיר משתבשת, היא הולכת ללודו על מנת למצוא אצלו נחמה, אך תקוותיה של אנה שזה ייתפתח למשהו רציני מתנפצות שלודו רואה אותה אך ורק כידידה ולא מעבר לזה.
אנה פוגשת בפארק את השחקן יורגן ווגל והיא מתחילה לצאת איתו, היא מתלווה אליו לטקס פרסי הקולנוע הגרמני, לודו כותב שהיא האישה היפה ביותר הנוכחת בטקס, זאת במקום לסקר ידוענים כפי שהעורך מעוניין שייעשה, לודו מפוטר מעבודתו.
לודו מבין שהרגיש כללפי אנה יותר ממה שחשב קודם לכן, במהלך פסטיבל ילדים בתיאטרון מקומי, הוא מתוודה על אהבתו אליה, בזמן שהיא יושבת בקהל על הילדים שבן שלה, כתוצאה מכך שאיבד את עבודתו בעיתון, הוא מתחיל לעבוד בגן הילדים.
ארנבת מצויה (שם מדעי: Lepus capensis) היא מין חיה ממשפחת הארנביים הנפוצה ברחבי דרום אסיה ואפריקה וגם בישראל.
הארנבת המצויה נפוצה במזרח התיכון, באפריקה ובמערב אסיה.
היא נפוצה בכל סוגי הקרקע הפתוחים – מישוריים או הרריים.
באפריקה למשל, אוכלוסיות של המין נפוצות אף במדבר.
היא אינה נמצאת בחורש סבוך או ביערות גדולים.
בישראל היא נפוצה בכל רחבי הארץ, למעט החורש הצפוף בגליל ובכרמל.
מבנה גופה של הארנבת ארוך וצר, זנבה עבה.
הראש עגלגל בצורתו, האוזניים ארוכות, עד 14 ס"מ, ושחורות בקצותיהן.
העיניים גדולות וצבען אדום–חום, הרגליים האחוריות ארוכות בהשוואה לקדמיות וחזקות מהן.
צבע הפרווה חום–אדמדם ("ג'ינג'י") עם גוונים שחורים בחלקים העליונים וגוונים בהירים עד לבנים ברגליים בצוואר ובבטן.
בעזרת צבע פרוותה, היא מסתווה בקלות על רקע האדמה.
ישנם 12 תת־מינים לארנבת המצויה, והם כוללים את הבאים:
הארנבות חיות ביחידות או בזוגות.
עונת הרבייה מתחילה בינואר ומסתיימת ביוני.
במהלך תקופה זו מתעברת הנקבה 2–4 פעמים.
לעיתים מתחיל היריון נוסף עוד בטרם הסתיים ההיריון הקודם, כך שהנקבה נושאת ברחמה שני הריונות (או שְׁגָרִים) בו זמנית.