tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
אבל, במלון יש רק 16 סוויטות ארמון (Palace Suites) בקומה השישית והשביעית.
22 סוויטות בנות שלושה חדרי שינה שמורות לאירוחם של ראשי מדינה ואורחיהם.
מחירו של החדר הפשוט ביותר במלון הוא $400 ללילה עבור Coral Room (שטח רצפה של 592 רגל מרובע), ו- The Palace Grand Suite (7319 (7319 רגל מרובע) הוא היקר ביותר ומחירו $11,500 ללילה.
מלון ארבע העונות, הונג קונג הוא מלון בדרגת חמישה כוכבים בבעלות Sun Hung Kai Properties, המצוי בסנטרל, מרכז העסקים הבינלאומי, הונג קונג, בסמוך למעבורת בין הונג קונג למקאו, ומשיק לנמל ויקטוריה; בניית המלון הושלמה בספטמבר 2005.
זהו בניין בן 45 קומות, המציע 399 חדרים ו-519 יחידות דיור (ששייכות ל-Four Seasons Place).
פרויקט שיפוץ בתי מלון - מלון Four Seasons הונג קונג מבצע תוכנית שיפורים הכוללת חדרי אירוח ותכונות לובי מסוימות.
כדי להבטיח הפרעה מינימלית לאורחים, שיפורים אלה יבוצעו בשלבים עם בידוד מתאים.
רצפות חיץ חדשות מסודרות כדי להקל על העברת כל צליל בחדרי האירוח, והעבודה תוזמן בזמנים של תפוסה מלאה.
מלון פור סיזנס הונג קונג נותר פתוח עם פעילות כרגיל לאורך כל תקופת השינוי ומצפה לספק שירותים יוצאי דופן לאורחים במהלך שהותם.
בנובמבר 2009, המלון הפך למלון הראשון בעולם שבין כתליו שוכנות שתי מסעדות של שלושה כוכבים כל אחת במדריך מישלן האדום.
המסעדה הצרפתית "קפריס" (Caprice) זכתה בשלושה כוכבים במהדורת שנת 2010 של מדריך מישלן האדום להונג קונג, ובכך היא הצטרפה למסעדה הקנטונזית "לונג קינג הין" (Lung King Heen), שקיבלה שלושה כוכבים במהדורת 2008.
מלון בוטיק הוא מונח רווח לתיאור בתי מלון קטנים יחסית המאופיינים באינטימיות, עיצוב ייחודי ומתן תשומת לב אישית לאורחים.
המילה בוטיק בצרפתית מציינת חנות קטנה, בדרך כלל בתחום האופנה, המציעה סחורה ייחודית של פריטי ביגוד, הנעלה או תכשיטים בעיצוב אישי ובכמות מוגבלת, וזאת בהבדל מובהק מסניף של רשת שיווק גדולה או חנות כלבו המציעים סחורה מתועשת ואחידה.
המונח אומץ לתחום המלונאות לאפיון מלון קטן וייחודי המנסה להציג אנטיתזה למלון סטנדרטי, אחיד ורשתי הדומה למלונות אחרים.
"מלונות בוטיק" הופיעו לראשונה בתחילת שנות השמונים של המאה ה-20 בערים גדולות כמו ניו יורק, סן פרנסיסקו ולונדון, מתוך כוונה להעניק חוויית אירוח שונה, איכותית ומפתיעה, מעבר לרק פתרון אכסון נוח המאפיין בתי מלון רגילים רבים.
מלונות הבוטיק הראשונים היו כאלה שהופעלו על ידי בעלים פרטיים המעורבים אישית בניהולם, עובדה שהדגישה את ייחודיותם לעומת מלונות בניהול רשת או חברת ניהול.
החל משנות ה-90 של המאה ה-20 הפכו מלונות הבוטיק יותר ויותר לבחירתם המועדפת של רבים מהנוסעים בעלי האמצעים, שמאסו במלונות היוקרה הסטנדרטיים וחיפשו חוויות אירוח חדשות ושונות.
הפופולריות לה זכו מלונות הבוטיק גרמה לרשתות לאומיות ובינלאומיות רבות ליזום ולהקים, כענף בפעילותם, מותגי משנה יוקרתיים המדמים באופיים את מלונות הבוטיק הפרטיים, לעיתים קרובות תוך צירוף המילה "בוטיק" לשמם או לתיאורם של בתי המלון.
כניסת רשתות אלו לתחום הביאה לעלייה במספר מלונות הבוטיק ובהיקף פריסתם בעולם, אך גם לשחיקה מסוימת בייחודם של מלונות אלה ובמשמעותו של המושג "מלון בוטיק".
אין תקן רשמי ומחייב להגדרתו של מלון בוטיק, ועל פי רוב זוהי הגדרה סובייקטיבית של בעלי של המלון ומנהליו.
עם זאת, מקובל לצפות שמלון בוטיק יתאפיין במספר פרמטרים המיוחדים לו לעומת מלונות רגילים:
מלון קטן המכיל מספר חדרים מועט יחסית (בודדים עד כמה עשרות)
אינו מיועד למשפחות, במקרים רבים ישנו גיל מינימום לשהייה במלון.
ממוקם לעיתים קרובות במבנה היסטורי משומר, או לעיתים במקום מבודד ופראי כדי להוסיף לאווירה המיוחדת של המלון.
דגש על עיצוב פנים ייחודי, על פי רוב סביב נושא מובהק.
במקרים רבים חדרי המלון עצמו שונים זה מזה וכל אחד בעל ייחוד לעצמו.
מחירו של מלון בוטיק יהיה יקר יותר ללילה מול מלון רגיל, בשל ייחודיותו.
תשומת לב רבה ויחס אישי מצד צוות המלון לאורחים, וקשב לצרכיהם ולפינוקם.
למרות הגדרת הגודל לעיל, ישנם גם מלונות בני מאות חדרים המגדירים עצמם או נחשבים בעיני אחרים "מלון בוטיק" משום עמידתם בסטנדרטים גבוהים של עיצוב ייחודי, יוקרה מפנקת ושירות אישי.
מלון הבוטיק הקונספטואלי הראשון בישראל, מלון סינמה בתל אביב, נפתח ב-2001 לאחר שהוסב מבניין "קולנוע אסתר" על ידי בני משפחת המייסדים.
המלון עוצב בהשראת קולנוע וארכיטקטורת באוהאוס והחללים המרכזיים בו שומרו.
במהלך העשור השני של המאה ה-21 החלו להיבנות בישראל מלונות בוטיק רבים, בעיקר בתל אביב ובירושלים.
בין רשתות מלונות הבוטיק הבולטות ניתן למנות את מלונות בראון, רשת הרברט סמואל, מלונות אטלס ורשת מלונות ג'ייקוב.
גם רשתות בתי המלון הגדולות כמו דן וישרוטל החלו לעצב את בתי המלון החדשים שלהן באזורי הביקוש בסגנון העונה על המאפיינים של מלון בוטיק.
מלון בראשית הוא מלון בוטיק יוקרתי של רשת מלונות ישרוטל, השוכן במצפה רמון.
המלון, שנחנך בשנת 2011, ממוקם על שפת מכתש רמון, מעל מעלה העצמאות שבכביש 40.
המלון, שממתג את עצמו כ"מלון נופש מדברי יוקרתי", הוקם בהשקעה של 180 מיליון ש"ח הכוללים סיוע ממשלתי בסך 21 מיליון ש"ח.
הוא משתרע על-פני שטח של 50 דונם ושירות קרוניות גולף זמין להעברת האורחים בשטחו.
במלון 111 חדרים וב-39 מהם בריכות שחייה פרטיות בשטח של 12 עד 40 מ"ר.
שתי בריכות השחייה המרכזיות שוכנות על שפת המכתש.
חדרי המלון הסטנדרטיים גדולים במיוחד ושטחם הוא 42 מ"ר.
הם ערוכים ב-40 מבנים בני קומה בודדת או שתי קומות, העשויים אבן ועץ כך שיטיבו להשתלב בנוף.
בעיצוב המלון נעשה מאמץ שלא לפגוע בנוף המדברי, על עצי השיטה המאפיינים אותו, ואין במלון צמחייה, ערוגות פרחים ומזרקות.
כל התשתיות הן תת-קרקעיות והגדר ההיקפית של המתחם נמוכה ומאפשרת ליעלים לרעות בשטחו.
עם השירותים שמציע המלון נמנים ספא, גן ילדים, אולם כנסים, מסעדות ובר, חדר כושר ומגרשי טניס.
בשנת 2012 היה המלון היחיד בישראל שנכלל בידי קונדה נאסט טראבלר ברשימת 60 המלונות הטובים בעולם.
מלון גת רימון היה בית מלון שפעל בתל אביב בשנים 1933–1962 ונחשב למלון יוקרה במונחי התקופה.
בשנות השלושים של המאה העשרים נפתחו בתי מלון לאורך שפת הים של תל אביב.
אחד מהם היה מלון גת רימון.
המלון נבנה ברחוב הירקון 78 ופעל מאז שנת 1933, כמלון ופנסיון קטן.
היזם שהקים את המלון היה משקיע מעולי גרמניה בשם פליישר, שהשכיר אותו ללאונרד וייסברם, אף הוא מעולי גרמניה, שהפעיל בו את בית המלון.
שם המלון "גת רימון" נגזר משמה של אחת מערי הלויים הנזכרות בתנ"ך.
תוך כשנה הפך השוכר לבעלים והחליט להעתיק את המלון לבניין חדש מעבר לכביש, ברח' הירקון 79, שתוכנן על ידי האדריכל ורנר יוסף ויטקובר ונבנה בשנים 1934–1936.
בזמן הבנייה נתגלעו חילוקי דעות בין האחים וייסברם לוויטקובר.
האדריכל תכנן 26 חדרים עם אמבטיה, והאחים סברו כי במקום אמבטיות אפשר לבנות עוד חדרים.
בפשרה הוחלט לבסוף לבנות 10 חדרים עם אמבטיה ויתר החדרים רק עם מקלחות.
מחלוקת אחרת נבעה מהצעתו של ויטקובר להתקין במלון בר מעוצב והאחים סברו שאין צורך בכך כי לדבריהם "היהודים לא שותים".
בסופו של דבר הותקן הבר והתברר שיש לו גם לקוחות יהודים.
במודעה שפורסמה בעיתון "דבר" ב-4 במרץ 1936 הודיע לאונרד ויסברם על פתיחת המלון החדש "מול המלון הראשון שלנו שיתקיים גם להבא בטיבו הידוע ובמחיריו הנוחים", והוסיף כי במלון החדש יהיו שכלולים כמים חמים והסקה מרכזית ויהיו בו בית קפה, בר, מסעדה ומרפסת לים.
הקפה הוגש לאורחים בגינת המלון שנשקפה אל הים.
מבעד לדלתות הזכוכית הגדולות של חדר האוכל ומרוב החדרים נתגלה מראה הים.
האורחים התרשמו מהמבואה המרשימה של המלון מרחוב הירקון ומחזותו המודרנית.
עד מהרה הפך המלון למלון יוקרה, לצד מתחרהו הסמוך לו, מלון קטה דן.
שגשוגו של המלון בתקופת המנדט הבריטי
לאונרד וייסברם המשיך לנהל את המלון החדש ובמשך הזמן הצטרף אליו לניהול המלון בנו בנימין וייסברם.
בשנת 1936 כאשר המנצח ארתורו טוסקניני הגיע לתל אביב כדי לנצח על קונצרט הפתיחה של "התזמורת הסימפונית הארץ ישראלית" (אשר עם קום המדינה הוסב שמה ל"התזמורת הפילהרמונית הישראלית" אירח אותו דוד בן-גוריון לסעודה בביתו בתל אביב.
בתום הסעודה נערכה למנצח קבלת פנים בהשתתפות כ-60 אורחים במלון גת רימון.
בין הנוכחים היו פרופסור חיים ויצמן, משה שרת (אז שרתוק) וידוענים רבים.
מלבד היותו של מלון גת רימון מקום אירוח ובילוי חברתי, התקיימה במלון גם פעילות ביטחונית כאשר בתקופת מאורעות תרצ"ו–תרצ"ט נהג אורד צ'ארלס וינגייט לקיים במלון מגעים עם אנשי הסוכנות היהודית לשם חיזוק שיתוף הפעולה עמם.
לימים, כשהגיעה לביקור במדינת ישראל אלמנתו, לורנה וינגייט, היא התאכסנה במלון, לפי בקשתה, משום שזה היה המלון בו התאכסן בזמנו.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה הפכו שלטונות המנדט הבריטי את מלון קטה דן, שכנו ומתחרהו של מלון גת רימון, למפקדת משטרה אזורית.
בעקבות זאת הפך מלון גת רימון למלון היוקרתי של תל אביב בשנות המלחמה, כאשר מאות אלפי חיילים מהצבא הבריטי וחיילים מהאימפריה הבריטית חלפו או חנו בארץ ישראל ובילו את חופשותיהם בתל אביב, בבתי המלון, במסעדות ובבתי הקפה לחופה העיר.
הגיעו הדברים לידי כך שהחיילים היו רוב המבקרים והמתארחים בהם, ותושבי תל אביב היו המיעוט.
בין אנשי הצבא שהתארחו במלון גת רימון היו גם קצינים בכירים בריטים וגם קרובי משפחה של משפחת המלוכה הבריטית שמצאו בו מפלט בזמן הבליץ.
באותה שנה זכה המלון לארח בו אישיות מלכותית, היה זה כאשר נאזרי סברי , אשתו של מלך מצרים פואד הראשון ואמו של המלך פארוק הראשון, התאכסנה בו במשך שלושה שבועות בדרכה למצרים מאיראן, אליה נסעה כדי להסדיר את גירושי בתה הנסיכה פאוזיה מבעלה מוחמד רזא שאה פהלווי, השאה הפרסי.
באותה תקופה התקיימה במלון גם פעילות חשאית, כשהמלון משמש מקום לפגישות והתייעצויות של מפקדי ההגנה והפלמ"ח.
באותה עת עצמה נהג גם ריצ'רד קטלינג ממפקדי הבולשת הבריטית, לבוא למלון עם ידידתו היהודיה.
אישים אחרים שהתארחו במלון, במועדים שונים, בתקופת המנדט, היו הנציב העליון הרולד מקמייקל, זקן שופטים הארי הרברט טראסטד, מלך עיראק פייסל השני, בהיותו עדיין יורש העצר, ראש ממשלת מצרים מוסטפא א-נחאס פאשה ומפקד הלגיון הערבי ג'ון באגוט גלאב.
מיד לאחר הכרזת העצמאות של מדינת ישראל, בשעה אחת לאחר חצות אור ל-15 במאי 1948, באה ההכרה הראשונה למדינה שזה אך נולדה, ארצות הברית הודיעה על הכרה דה פקטו במדינת ישראל.
יומיים לאחר מכן העניקה ברית המועצות למדינת ישראל הכרה דה יורה.
הנציג הדיפלומטי הראשון של ברית המועצות, הציר פבל ירשוב, הגיע לישראל בעת ההפוגה השנייה במלחמת העצמאות, ב-9 באוגוסט 1948. הוא ירד לחוף בנמל חיפה מספינה סובייטית, ועמו הגיעו אנשי צוות הצירות.
בואו לישראל התקבל בהתלהבות רבה על ידי הציבור בישראל.
מיד עם בואם יצאו הנציגים הסובייטיים בשיירת מכוניות לתל אביב והגיעו למלון גת רימון, שבו עמדו להתאכסן עד שימצא משכן קבוע לנציגות.
בהגיעם למלון קרוב לשעת חצות.
המתינו להם לפני המלון מאות אנשים שקידמו אותם בתשואות.
ג'יימס מקדונלד נתמנה לנציג הדיפלומטי הראשון של ארצות הברית בישראל, אף הוא בדרגת ציר.
גם הוא התגורר במלון גת רימון.
עד שיסודר לנציגות משכן קבוע.
בשל התגוררותם של נציגי שתי המעצמות במלון גת רימון הונפו על גג המלון הדגלים של שתיהן.
בואו של הציר האמריקאי לישראל נראה על ידי הציבור בישראל כעניין טבעי.
לעומת זאת הגעתו של הציר הסובייטי עוררה התרגשות רבה בקרב הציבור.
על כך כתב נתן אלתרמן בטור השביעי שיר בשם "מסביב לגת רימון" בו כתב בין היתר:
בתקופת מלחמת העצמאות התאכסן במלון דוד מרכוס, קולונל יהודי ששירת בעבר בצבא ארצות הברית, שהגיע לארץ כאיש מח"ל, על מנת לתרום מניסיונו הצבאי לצה"ל והיה הראשון שהוענקה לו דרגת אלוף.
לאחר סיום מלחמת העצמאות הונהגה בישראל מדיניות הצנע בה הוגבלה רכישת מוצרי מזון וצריכה.
האזרחים רכשו את מוצרי המזון הבסיסיים על פי הקצבה קבועה, תמורת נקודות שהוקצבו לכל אזרח בפנקס אישי.
הנהגת הצנע נבעה מקליטת העלייה ההמונית של עולים שהגיעו לרוב בחוסר כל, בין אם ממחנות העקורים באירופה לאחר השואה, ובין אם ממדינות ערב.
יוצאים מן הכלל, על פי צו, היו 11 בתי מלון יוקרתיים במדינה בהם יכלו תיירים לקבל ארוחות ללא קיצוב וללא תלושים תמורת מטבע זר.
בין בתי המלון הללו נכללו מלון גת רימון ושכנו מלון קטה דן.
ביוני 1950, במהלך תקופת הצנע, הגיע לביקור בישראל השחקן והזמר אדי קנטור, מי שנחשב בתקופתו לכוכב קולנוע.
הוא התאכסן במלון גת רימון שהיו בו התנאים לארח ידוען כמוהו.
בדצמבר 1952 התאכסן במלון אורח נכבד אחר, יו דלטון מדינאי בריטי בכיר, ממפלגת הלייבור הבריטית שבימי מלחמת העולם השנייה שירת כ"שר ללוחמה כלכלית" בקבינט המלחמה הבריטי והיה אחראי להקמת מנהלת המבצעים המיוחדים, ולאחר המלחמה היה שר האוצר של בריטניה.
בעת מלחמת סיני ביקש קצין מצרי שבוי בדרגת סרן בשם יוסף נאדא מקלט בישראל ובקשתו נענתה.
ב 29 בינואר 1957 הוא הוצג בפני נציגי העיתונות במלון האורחים של מלון גת רימון וסיפר על מניעי עריקתו.
לקראת ראשית שנות השישים ירד המלון מגדולתו.
כבר בשנת 1953 נחנך בסמוך לו מלון דן ובו 280 חדרים, ובשנת 1961 נחנך מלון שרתון הישן ובו 206 חדרים, ומלון גת רימון הקטן והמיושן לא יכול היה להתחרות בהם.
בשנת 1962 מכרו בעלי המלון את המבנה ואת המקרקעין ליזמים ולאחר 26 שנים מאז הקמתו חדל המלון מלהתקיים.
כיום (2016) ניצב במקום בית מלון בשם "פארק פלאזה אורכידאה" ובו כ-200 חדרים על פני 16 קומות.
מלון גרנד בודפשט הוא סרט קולנוע מסוגת דרמה קומית בהפקה משנת 2014 בבימויו של וס אנדרסון, על פי תסריט שכתב הוא עצמו בהשראת כתביו של שטפן צווייג.
בסרט מככבים רייף פיינס, אדריאן ברודי וטוני רוולורי בתפקידו המשמעותי הראשון, לצד כוכבים רבים בתפקידי משנה.
הסרט זכה בפרס גלובוס הזהב בקטגוריית הסרט הקומי/מוזיקלי הטוב ביותר ובפרס אוסקר בארבע קטגוריות שונות: פס-קול, עיצוב התפאורה, עיצוב התלבושות, איפור ועיצוב שיער.
בזמן הווה, נערה מבקרת בבית עלמין ברפובליקה מרכז אירופית דמיונית בשם "זוברובקה", עליה נאמר שהיא חווה זמנים קשים.
הנערה מגיעה לאנדרטה המוקדשת לסופר שאינו מזוהה בשמו, כשבידה ספר, כפי הנראה של אותו סופר (גם על כריכת הספר הוא אינו מזוהה).
על האנדרטה תלויים מפתחות רבים מבתי מלון שונים.
הנערה תולה על האנדרטה מפתח נוסף, מתיישבת על ספסל ליד האנדרטה ומתחילה לקרוא בספר, ששמו "מלון גרנד בודפשט".
העלילה עוברת אחורה בזמן לשנת 1985, כאשר הסופר המזדקן נשוא האנדרטה (אותו מגלם טום וילקינסון) יושב בחדר העבודה שלו ומציג את תפיסתו לגבי הכתיבה כמבטאת אירועים מעוררי השראה בחייהם של הסופרים.
הוא מציג את סיפור קורותיו במלון גרנד בודפשט, העומד להיפרש בפני הצופים, כדוגמה לכך.
בשנת 1968 מגיע הסופר כאדם צעיר (כעת בגילומו של ג'וד לאו) למלון גרנד בודפשט, השוכן בזוברובקה, בלב הרי האלפים.
המלון היה פעם מלון מפואר שמשך אליו את עשירי היבשת, אך באותה עת הוא נמצא בדעיכה בולטת.
תחזוקתו ירודה ואורחיו מעטים, אף שעדיין ניכרים בו סימני הפאר שידע בעבר.
במלון פוגש הסופר את בעליו, זירו מוסטפא (פ.
מארי אברהם) המספר לו כיצד הגיע המלון לבעלותו, ומדוע הוא ממשיך להחזיק ולהפעיל אותו, אף שאינו רווחי בעליל.
העלילה עוברת לשנת 1932, כאשר המלון נמצא בשיא תפארתו והצלחתו.
זירו מוסטפא, בן מהגרים צעיר (כעת בגילומו של טוני רוולורי, בתפקידו הקולנועי המשמעותי הראשון) מתקבל לעבודה כנער שירות בלובי המלון, תחת גוסטב ה.
שמו של גוסטב יצא למרחוק, הן בשל שליטתו ביד רמה בכל הפרטים בניהולו ותפעולו של המלון, והן בשל שירותי המין שהוא מעניק ביד רחבה לאורחותיו הזקנות והעשירות של המלון, שחלקן מגיעות להתארח בו במיוחד כדי לקבל את שירותיו.
זהות בעליו של המלון נשארת בגדר מסתורין, אך שליחו של הבעלים, עורך הדין קובאקס (ג'ף גולדבלום) מקיים בו ביקורות מדי פעם.
כאשר אחת מהאורחות שאהבה את גוסטב במיוחד, מאדאם סלין דזגוף-אונד-טקסיס, הידועה בקיצור כ"מאדאם ד." (טילדה סווינטון) מתה באופן מסתורי בביתה, נוסעים גוסטב וזירו הצעיר אל ביתה.
באותו יום, לנוכח רוחות מלחמה המנשבות בזוברובקה, נסגרים גבולותיה והרכבת נעצרת בידי המשטרה.
השוטרים עולים לקרון בו נוסעים גוסטב וזירו ובודקים את מסמכיהם.
בעוד מסמכיו של גוסטב הם ללא רבב, לזירו, שהוא מהגר, אין מסמכים.
גוסטב מגן בחירוף נפש על זירו, ולמזלו מזהה אותו מפקדם של השוטרים, המפקח הנקלס (אדוארד נורטון) שהתארח במלון כילד עם הוריו וזוכר את גוסטב לטובה.
הוא נותן לזירו תעודה זמנית בחתימתו, והם ממשיכים בדרכם.
גוסטב וזירו מגיעים לעיר לוץ, לטירתה של מאדאם ד., ונוכחים במעמד קריאת צוואתה על ידי המוציא לפועל של הצוואה – אותו עורך הדין קובאקס העורך לעיתים ביקורות במלון.
איתם נוכחים במעמד קרובים רבים מאוד של המנוחה, החומדים את רכושה העצום.
הורישה לגוסטב ציור יקר ערך, מתעוררת עליו חמתם של קרוביה ובעיקר של בנה, דמיטרי דזגוף-אונד-טקסיס (אותו מגלם אדריאן ברודי).
בעזרתו של זירו, גונב גוסטב את הציור, כשבדרכו להימלט ולצאת למסע בחזרה אל המלון הוא נעזר ברב המשרתים של מאדאם ד., סרז' איקס (מתייה אמלריק) ועוזרתו, קלוטילד (לאה סדו).
כאשר סרז' עוטף את הציור עבור גוסטב הוא מניח בגב הציור, בלא ידיעתו של גוסטב, מעטפה עליה הכיתוב "סודי".
ברכבת בדרך חזור, חושש גוסטב שדמיטרי ינסה לגנוב ממנו את הציור ומחליט לכרות ברית עם זירו.
תמורת עזרתו, מובטח לזירו שיקבל נתח קטן ממכירת הציור, ובכל מקרה יהיה יורשו של גוסטב לכל רכוש שיצבור.
גוסטב וזירו מגיעים למלון וטומנים את הציור בכספת הנמצאת בו, בדיוק כאשר כוחות משטרה מגיעים למלון.
סרז' מעיד כי גוסטב ביקר את מאדאם ד.
בלילה לפני שמצאה את מותה.
לאחר מסירת העדות, סרז' בורח.
גוסטב נעצר על ידי כח המשטרה בפיקודו של המפקח הנקלס באשמת רצח מאדאם ד., והוא מושלך לכלא.
במקביל, מחפש גם ג'ופלינג (וילם דפו), רוצח שכיר מטעם דמיטרי, אחר סרז'.
הוא מגיע לבית אחותו, המאוימת ממראהו והתנהלותו.
היא אומרת לו שלא ראתה את סרז' מזה תקופה ארוכה.
עורך הדין קובאקס מסיק שקיים מסמך נוסף הקשור לירושה והוא מבקש מדמיטרי לדווח על כך לבית המשפט.
דמיטרי חושש שהמידע יסכן את ירושתו ומנסה לשכנע את קובאקס לא לדווח.
קובאקס מסרב ולאחר מכן נרצח בידי ג'ופלינג.
זירו נרתם לעזרתו של גוסטב ומבריח עבורו לכלא כלי חפירה, מוחבאים בתוך קופסאות ובהן מאפים שאפתה אהובתו, אגתה (סרשה רונן), העובדת במגדנייה נודעת.
בעזרתה של קבוצת אסירים בהנהגתו של אסיר קשוח בשם לודוויג (הארווי קייטל) וכלי החפירה שהבריח לו זירו, נמלט גוסטב מכלאו.
במקביל, בעוד אגתה מתכננת לחלץ את הציור הגנוב מכספת המלון, בשליחותו של זירו, מגיע אל המפקח הנקלס ראשה הכרות של אחותו של סרז', שזכתה לביקור נוסף של ג'ופלינג.
כדי להיחלץ מאזור הכלא ולאתר את סרז', נעזר גוסטב ב"אחוות המפתחות המצטלבים" – אחווה סודית של קונסיירז'ים בבתי מלון יוקרתיים ברחבי היבשת.
חברי האחווה דואגים לחילוצם של גוסטב וזירו ומאתרים את מקום מחבואו של סרז', במנזר מבודד בהרים.
גוסטב וזירו שמים פעמיהם אל המנזר ומאתרים את סרז', המגלה להם שקיימת צוואה נוספת של מאדאם ד., שתוכננה להיכנס לתוקף במקרה בו תירצח.
בטרם מגלה להם סרז' את מיקומה של הצוואה השנייה, הוא נרצח בידי ג'ופלינג, שעקב אחרי גוסטב וזירו למנזר.
ג'ופלינג נמלט מהמנזר בסקי, וגוסטב וזירו רודפים אחריו על מזחלת שגנבו.
כאשר הם מתעמתים על קצה צוק, משליך זירו את ג'ופלינג לתהום וכך, מציל את גוסטב ממוות.
השניים נמלטים מכוח המשטרה של הנקלס המגיע למקום.
גוסטב וזירו חוזרים למלון בעוד זוברובקה נמצאת על סף מלחמה.
כאשר הם מגיעים, הם מגלים כי הצבא השתלט על המלון והפך אותו למחנה צבאי.
גוסטב, המאוכזב מדעיכת העולם התרבותי כפי שהכיר אותו, נשבע לא לדרוך יותר במלון.
אגתה מצטרפת אל גוסטב וזירו ונכנסת למלון כדי לחלץ ממנו את הציור, אך שם נתקלת בדמיטרי.
קרב יריות מתפתח וסוחף במהרה גם את החיילים במלון, היורים ללא אבחנה אלה באלה; במהלך ניסיונה של אגתה להבריח החוצה את יצירת האומנות, נקרע נייר העטיפה מעל הציור, ומתגלה המעטפה שהטמין סרז' בגב הציור.
מתברר שהמעטפה מכילה את צוואתה השנייה של מאדאם ד.
גוסטב מנוקה מאשמת רציחתה של מאדאם ד., ומהצוואה מתברר כי הורישה לו, בנוסף לציור, גם חלק נכבד מרכושה, וכן את המלון, שמתברר שהיה בבעלותה.
בינתיים פורצת המלחמה, ולאחר זמן קצר, זוברובקה נכבשת על ידי צבא זר.
חיילי הכיבוש עולים לרכבת בה נוסעים גוסטב וזירו.
הם אינם מכירים במסמכיו הזמניים של זירו החתומים על ידי הנקלס, ואחד מהם מכה את זירו בקת רובהו.
גוסטב, בניסיונו להגן על זירו, מורד מהרכבת על ידי החיילים.
שוב בשנת 1968, מספר זירו המבוגר לסופר הצעיר שגוסטב הוצא להורג בשל ניסיונו להתנגד לחיילים, ושאגתה מתה שנתיים לאחר מכן ממחלה, יחד עם ילדם הפעוט.
זירו מחליט להמשיך ולהחזיק בכל מחיר במלון, אותו קיבל לבעלותו כיורשו של גוסטב.
זאת, כדי לשמר את זכרם של אגתה וגוסטב ואת זכרה של תקופה שהייתה ואיננה עוד, על אף שהוא טוען שהכיר בכך שעולמו של גוסטב למעשה נעלם כבר מזמן, עוד בטרם החל הוא עצמו לעבוד במלון.
שוב בזמן ההווה, הנערה על הספסל שליד האנדרטה מסיימת לקרוא את הספר.
רייף פיינס – גוסטב ה.
טוני רוולורי – זירו מוסטפא (ב-1932)
אדריאן ברודי – דמיטרי דזגוף-אונד-טקסיס
טילדה סווינטון – מאדאם ד.
מתייה אמלריק – סרז' איקס
אדוארד נורטון – מפקח המשטרה הנקלס
ג'ף גולדבלום – עורך הדין קובאקס
מארי אברהם – זירו מוסטפא (ב-1968)
ג'ייסון שוורצמן – מר ז'אן, קונסיירז' מלון גרנד בודפשט (1968)
ביל מארי – מר איוון, קונסיירז' וחבר "אחוות המפתחות המצטלבים"
בוב בלבאן – מר מרטין, קונסיירז' וחבר "אחוות המפתחות המצטלבים"
אוון וילסון – מר צ'אק, הקונסיירז' המחליף של מלון גרנד בודפשט (ב-1932)
טום וילקינסון – הסופר (ב-1985)
הסרט, שהוא הפקה בריטית-גרמנית, צולם כולו בגרמניה.
צילומי החוץ נעשו בברלין וברחבי מדינת סקסוניה, בעיקר בעיר גרליץ.
צילומי פנים המלון נעשו למעשה בבניין ששימש בעבר את חנות הכלבו הגדולה "גרליצר וארנהאוס", בניין בסגנון ארט נובו בעל מבואה ענקית ששימשה בצילומים כקומת הלובי של המלון.
הצילומים התקיימו בין ינואר ומרץ 2013. עיצוב המלון נעשה בהשראת מלונות ותיקים קיימים במרכז אירופה, ובצילומי חזית המלון והנוף הסובב אותו נעשה שימוש רב במיניאטורות.
הסרט יועד לצאת לאקרנים במרץ 2014, אך יציאתו הוקדמה ל-6 בפברואר על מנת שיפתח את פסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין.
בין השאר זכה לציון 92% באתר הביקורות Rotten Tomatoes.
הסרט זכה בפרס גלובוס הזהב ל"סרט הטוב ביותר לקומדיה או מחזמר".
מלבד זה, הוא היה מועמד בשלוש קטגוריות נוספות בתחרות:
הבמאי הטוב ביותר: וס אנדרסון
התסריט הטוב ביותר: וס אנדרסון
השחקן הטוב ביותר – קומדיה או מחזמר: רייף פיינס
הסרט היה מועמד לתשעה פרסי אוסקר וזכה בארבעה:
הפסקול הטוב ביותר – זכייה.
עיצוב ההפקה הטוב ביותר – זכייה.
עיצוב התלבושות הטוב ביותר – זכייה.
עיצוב שיער ואיפור הטוב ביותר – זכייה.
הסרט הטוב ביותר – מועמדות.
הבמאי הטוב ביותר – וס אנדרסון – מועמדות.
התסריט המקורי הטוב ביותר – וס אנדרסון – מועמדות.
העריכה הטובה ביותר – מועמדות.
הצילום הטוב ביותר – מועמדות.
הסרט היה מועמד לאחד עשר פרסי באפט"א וזכה בחמישה:
פרס באפט"א למוזיקה הטובה ביותר בסרט
פרס באפט"א לאיפור ועיצוב השיער הטוב ביותר
פרסים נוספים בהם זכה הסרט, היו בין היתר:
פרס דוב הכסף של חבר השופטים, בפסטיבל ברלין.
פרס איגוד מבקרי הקולנוע האמריקאי על התסריט הטוב ביותר.
מלון ארטס (בקטלאנית וספרדית: Hotel Arts) הוא גורד שחקים על חופה של ברצלונה בקטלוניה שבספרד.
בית המלון מופעל על ידי חברת ריץ-קרלטון ובו 483 חדרים.
המלון נישא לגובה של 154 מטר ובו 44 קומות, קרי הוא הבניין הגבוה בברצלונה ביחד עם "טורה מאפר".
הבנייה הסתיימה בשנת 1994 והוא תוכנן בסגנון ההיי טק על ידי האדריכלים סקידמור, אווינגס ומריל (SOM) עם אדריכל קולומביאני בשם ברוס גרהם כשותף אחראי.
צוות התכנון הובל על ידי האדריכל מיגל רואנו, עם ד"ר אגוסטי אבויל.
המלון עבר שיפוץ מלא ב-2006, הכולל התקנת טכנולוגיה חדשה, שדרוג החדרים וחדרי האמבטיה לחללים מודרניים ומפוארים.
המלון נמצא על חוף הים התיכון ובחופו של המלון נמצא פסל של דג זהב שהוכן על ידי פרנק גרי לכבוד אולימפיאדת 1992.
בניגוד להנחה הרווחת המלון לא נבנה כדי לשרת את האולימפיאדה, אם כי בנייתו הייתה חלק מהשינויים הגדולים שבוצעו על ידי העירייה כדי להכין את המשחקים.
מלון אליזבת הוא מתחם הכולל בית מלון ואולמות תיאטרון וקולנוע שנבנה בטבריה על ידי החלוץ והיזם שלמה פיינגולד.
המבנה שהושלם ב-1929 נקרא על שמה של אשתו של פיינגולד.
לאחר מותו של פיינגולד החליף המקום מספר בעלים שניסו לשקם ולתפעל אותו אך כל הניסיונות האלו כשלו והוא עומד היום בשיממונו.
האתר הוגדר על ידי המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל כאתר מורשת.
המלון המפואר היה בן 3 קומות ויועד לאירוח ובידור.
היה זה האולם הראשון בארץ שנבנה ללא עמודי תמך תוך שימוש בקורות בטון שתי וערב שהיוו את שלד הגג.
האגף הימני כלל 80 חדרי אירוח ובאגף השמאלי הוקמו אולם תיאטרון ובית קולנוע שעם הקמתו הוצגו בו סרטים אילמים.
המלון כלל טרקלין שבמרכזו מזרקת שיש מפוארת, אולם מפואר עם כיסאות מרופדים בקטיפה אדומה, אולם סעודות, חדרי עישון וחדרי ברידג' וביליארד מעוטרים ברוב פאר.
עם סיום מלחמת העולם הראשונה עודדו הבריטים את הרחבת היישוב היהודי בטבריה על ידי הקמת שכונות מחוץ לחומות העיר העתיקה.
למטרה זו הוקמה אגודת "אחוזת בית", בראשותם של ברוך בן-טובים ושל אשר זליג ארליך שיזמה הקמה של שכונה יהודית חדשה, במורדות ההר הצפוני-מערבי, בשם "קריית שמואל" (לכבודו של הנציב העליון הראשון הרברט סמואל).
תכנון השכונה נמסר לאדריכלים פטריק גדס ויהושע סלנט שסיימו את העבודה ב-1921. התכנון כלל בתי מגורים, מבני ציבור, גנים ובית מלון.
פיינגולד הצטרף ב-1926 לאגודה ורכש את מגרש מס' 239 שהיה בגודל 5 דונם, בפינת הרחובות אחד העם וביאליק, ועליו תכנן להקים את המלון.
את תכנון המלון מסר פיינגולד לאדריכל זליג אקסלרוד אך לאחר מספר חודשים הסתכסכו השניים ופיינגולד העביר את העבודה לאדריכל אהרון שורצבלט ואליו הצטרף האדריכל דב הרשקוביץ, אדריכל העיר תל אביב.
לקראת סוף השנה החל בהקמת המלון.
בהקמת המלון שאפו הגופים הנוגעים (היזמים, העירייה וההסתדרות) להעסיק בעיקר פועלים יהודיים ולכן חברת הבניה סולל בונה שכרה עובדים מאנשי טבריה וכן פועלים מקבוצת גורדוניה להקים את המבנה.
העבודה נמשכה שלוש שנים והמלון נחנך ברוב פאר והדר ב-1 בפברואר 1929 בנוכחות אישים בכירים ובראשם הנציב העליון סר ג'ון צ'נסלור.
המלון, שנקרא בתחילה "מלון פיינגולד" שינה את שמו ל"מלון אליזבת" (או בשמו המלא "בית המרגוע והרפואה אליזבתה") על שמה של אשתו של פיינגולד, אליזבת-אלישבע, שנפטרה באלכסנדריה ב-1915.
לאחר פתיחת המלון החל פיינגולד לנהל אותו ובמקביל עבר להתגורר בו יחד עם אשתו השנייה, יהודית, ועם מרגרט אליס פלמר (אמה המאמצת של אליזבת).
למרות הפופולריות של המלון נאלץ פיינגולד להכריז ב-1931 על פשיטת רגל ולמכור אותו תוך שהוא ממשיך לנהל אותו כשכיר.
שלמה פיינגולד נפטר ב-1935 ונקבר בבית הקברות בטבריה.
אשתו, יהודית, המשיכה לגור במלון עד פטירתה ב-1953.
בנובמבר 1935 עבר המלון לניהולה של מרים מטילדה טלטש שהפעילה את "פנסיון בית טלטש" בחיפה (מלון הר הכרמל).
המלון זכה לפופולריות רבה בקרב קציני וחיילי המנדט הבריטי.
ב-1944 אף נסגר לחודש, עקב הפקעת מחירים.
אחר כך שימש לשיכון קצינים בריטים, שבתחילת 1947 עזבו את המלון והוא נותר ריק.
לאחר הקמת המדינה המבנה עבר שיפוץ, וב-15 בנובמבר 1949 נחנך המלון המשופץ בשמו החדש "מלון גינוסר" כשהקולנוע ממשיך לפעול לצידו תחת השם "אלישבע".
קישוט הקירות נעשה על ידי הציירת חנה לרנר.
החל מסוף שנות השישים שימש המלון כבית הבראה של קופת חולים.
ב-1980 נסגר המלון ובית הקולנוע ב-1983, המבנה עמד נטוש מאז.
במשך שנים רבות ביקשה עיריית טבריה לשפץ את המבנה, אך לא הצליחה לגייס את התקציב הדרוש, אף על פי שהוכרז מבנה לשימור.
באוגוסט 2001 נשרף המלון וכיפת המבנה קרסה.
בשנת 2005, ביצעו עיריית טבריה והמועצה לשימור מבנים ואתרים, עבודות תחזוקה שנועדו לשמר את חזית המבנה בלבד, כדי למנוע קריסה סופית שלו.
תוכניות עתידיות לשיפוץ וחידוש המבנה
ביוני 2020, אושרה תוכנית לשיפוץ וחידוש המבנה כ"מלון בוטיק" והקמת פרויקט מגורים של 25 קומות לצידו.
באוגוסט 2021 אישרה ועדת המשנה לנושאים תכנוניים עקרוניים תוכנית הכוללת הקמת מלון עם 80 חדרים ומגדל עם 144 דירות, לצד שחזור הגן ההיסטורי
מלון באב"ד היה בית מלון שפעל בירושלים בזמן המנדט הבריטי.
בעלי המלון היו יעקב וחנה באב"ד.
המלון הוקם ברחוב יפו, פינת רחוב יהודית, מול תחנת המשטרה.
במלון השתכנו רבנים ואדמו"רים רבים, בהן רבי אברהם מרדכי אלתר, ה"אמרי אמת", רבי אליעזר הגר, ה"דמשק אליעזר", הרב חיים מרדכי רולר, האדמו"ר מצ'ורטקוב, "הרב מפוניבז'", "הרב מטשיבין" והרב בן ציון ליכטמן הרב יוסף צבי דושינסקי עבר למלון בזמן מלחמת השחרור, עקב מגוריו ליד הגבול ברחוב שמואל הנביא.
המלון שימש גם כאולם חתונות.
במלון התחתנו הרב יחיאל מיכל פיינשטיין וליפשא סולובייצ'יק (בתו של הרב מבריסק).
במרתף המלון פעל לימים דפוס "ספערא" של עיתון המודיע.
מלון אלקונין-צנטרל היה המלון הראשון בתל אביב.
נמצא ברחוב ליליינבלום מספר 9. בשנות ה-40 הוסב הבניין לדירות מגורים עד שהוזנח וננטש במשך שנים רבות.
החל מ-2013 עבר תהליך שיפוץ והרחבה, ובדצמבר 2022 נפתח מחדש.
המלון נבנה על ידי מנחם נחום אלקונין שעלה ארצה ב-1912 מרוסיה (שם עסק ביערנות).
אלקונין הגיע עם אשתו, מלכה, ושישה ילדים (השביעי נולד בארץ ישראל).
רכש, מבעל קרקעות בשם איזרסקי, מגרש של שלושה דונם בין שכונת נווה צדק לאחוזת בית ועליו הקים ב-1913 בית מגורים ומלון.
עם התרחבותה של תל אביב נקרא הרחוב רחוב ליליינבלום ומספר הבית נקבע כמספר 9.
מקים המלון היה הקבלן שמואל נתן וילסון שהקים מספר רב של בתים בעיר.
המלון נבנה על פני שתי קומות בסגנון האקלקטי וכלל 38 חדרים.
קירות הבניין נבנו מאבן כורכר והיו בעובי של כ-50 ס"מ.
בעיצוב הבית נעשה שימוש באלמנטים מסוגננים כמו מעקות, אדני חלונות, מדרגות, כרכובי הגג ועוד.
בנוסף קושטו הקירות הפנימיים בציורי קיר.
המבנה כלל גם בית כנסת פרטי עבור בני הבית ואורחי המלון.
המלון זכה לארח אורחים רמי דרג מלאומים שונים כמו דוד בן-גוריון, יצחק בן-צבי, אלברט איינשטיין, חיים ויצמן, עבדאללה הראשון ועוד.
בתקופת מלחמת העולם הראשונה גורשה המשפחה והגיעה לצפת כשצעירי העיר הופקדו על שמירת הנכס.
לאחר המלחמה חזרה המשפחה למלון ושיקמה אותו.
האלמנה, מלכה אלקונין, מסרה את ניהול המלון לפייבלושה (שרגא) זוסמנוביץ ששינה את שמו ל"מלון צנטרל" וחנך אותו ב-1920. משפחת אלקונין המשיכה להתגורר במקום.
בהמשך שינה המלון את שמו שוב ל"מלון תל אביב" ואחר כך ל"מלון שוגר".
לאחר 1930 הפסיק המקום לתפקד כמלון וחדריו הושכרו כדירות מגורים.
בשנות ה-50 וה-60 שימשו חדרי המלון כבתי מלאכה ומחסנים תוך שמצבו של הבית הולך ומתדרדר.
בשנות ה-70 ננטש הבניין עקב מצבו.
בשנות ה-80 נמכר הבית לנתן מוזס מירושלים.
לאחר שנת 2000 נמכר המקום ליזם צרפתי שהחל לפעול לשינוי תוכנית המבנה.
בשנת 2013 החל שיפוץ הבניין והרחבתו במגמה להשלים את השיפוץ עד סוף שנת 2015. ב-2018 הוחלפה האדריכלית על ידי האדריכל גידי בר אוריין והיעד להשלמת הבניה ופתיחת המלון שונה ל-2022. המלון ינוהל על ידי הרשת בינלאומית אקור (ACOOR) שהשקיעה במיזם 145 מיליון ש"ח.
בדצמבר 2022 נפתח המלון כמלון בוטיק והוא כולל 44 חדרי אירוח.
המלון בבעלות דומיניק רומנו שחבר לרשת MGallery המפעילה 107 מלונות בוטיק ב-31 מדינות בעולם
מלון דן אילת הוא מלון יוקרה השוכן לצד הטיילת של החוף הצפוני באילת.
המלון כולל 375 חדרים וסוויטות.
בית המלון נבנה בידי רשת מלונות דן.
תחילה תוכנן המלון על ידי האדריכל היינץ פנחל אך עם פטירתו עברה העבודה לידי שניים מעובדיו - האדריכלים אלברט סגל ויחיאל קומט.
על עיצוב הפנים הופקד האדריכל אדם טיהאני שהתמחה באותה עת בעיצוב מסעדות אך מאז קנה לעצמו שם עולמי בעיצובם של בתי מלון.
הבנייה החלה בשנת 1992 והושלמה ב-1995 לאחר עיכובים שנבעו משרפה ורעידת אדמה שפגעו בבניין.
הבניין מתנשא לגובה 14 קומות וכולל שלוש קומות ציבוריות ובהן, לבד מלובי המתפרס על פני שתי קומות, גם מתחם ילדים ונוער, חדר כושר, חמאם טורקי, מגרשי סקווש, מרכז כנסים, מרכז מסחרי, בית כנסת ובריכת שחייה מחוממת.
בנוסף לבריכה הראשית הגדולה (שבתוכה יש בר משקאות ומגלשה) ישנה בריכה נוספת מלבנית המיועדת לשחייה, וג'קוזי מחומם עם זרמי מים.
5 מעליות נוסעים ו-3 מעליות שירות
חדרי המלון ידועים בגודלם אשר נחשב לגדול יחסית למלונות אחרים.
במהלך שנת 2017, השקיעה רשת דן כ-45 מיליון שקלים בשיפוץ נרחב של המלון, שיפוץ שעדיין נמשך עקב מגפת הקורונה.
ביולי 2022 אורחים שאכלו במסעדת המלון התלוננו על כאבי בטן וקלקול קיבה, חלקם אף אושפזו במרכז הרפואי יוספטל באילת.
דגם מוקטן של בית המלון נמצא בפארק המיניאטורות מיני ישראל.
מלון "גליה" (ידוע גם בשם סרדה בדרום-מזרח אסיה) הוא זן מכלוא מסוג F1 של מלון מקבוצת רטיקולטוס.
מקורו הוא בהכלאה של מלון מזן "העוגן" שהוא בעל ציפה ירוקה ומלון מזן "קרימקה" שהוא בעל קליפה מרושתת.
הזן גליה פותח במרכז מחקר נווה יער של מכון וולקני בישראל על ידי דר' צבי קרחי, שהתמחה בטיפוח מיני דלועיים (אניקה גוברס ואברהם פנטי היו שותפים בפיתוח).
הזן יצא לשוק ב-1973 ונקרא כך על שם של בתו של צבי קרחי.
מלונים מטיפוס "גליה" מטופחים גם כיום (נכון ל-2013) על ידי חברות זרעים בינלאומיות ונמכרים למדינות שונות ברחבי העולם.
משקלו הממוצע של פרי בודד הוא קילוגרם אחד לערך.
צורת הפרי היא עגולה וקליפתו מרושתת בקווים צפופים ומחוספסים.
בהבשלה מלאה צבע הקליפה הוא צהוב.
טעם מלון גליה נחשב כעשיר וארומטי והוא בעל תכולה גבוהה של מוצקים מסיסים (ערכים של עד 18% אפשריים, אם כי ערכים מעל 11% נחשבים כראויים לשיווק מסחרי).
בשלותו נבחנת על ידי צבע הקליפה, רקמת ניתוק והריח, ולא על ידי רכות או יובש הגבעול כפי שנעשה לעיתים בדלועיים.
אם נשמר שלם בטמפרטורת החדר, הפרי שומר על איכותו, אך לאחר שנחתך, חלקים שלא נאכלו צריכים להיעטף ולהישמר בקירור כדי לשמור על טעמם.
מלון הגליה נחשב כנוח לגידול ומגודל במדינות רבות ברחבי העולם, בהן: פקיסטן, ברזיל, צ'ילה, גואטמלה, פורטוגל, ספרד, מרוקו, מדינות הדרום בארצות הברית, קוסטה ריקה, פנמה, הונדורס, יוון, טורקיה, מצרים וישראל.
נכון לשנת 2002, היקף גידול מלון גליה בעולם היה כ-300–500 אלף טונות לשנה.
מלון דורצ'סטר הוא בית מלון יוקרתי בפארק ליין בלונדון.
מבנה המלון מוגדר כבניין רשום דרגה II.
מלון דורצ'סטר נפתח ב-18 באפריל 1931. המלון היה בבעלות משפחת מק-אלפיין עד שנמכר ב-1976 לקבוצת אנשי עסקים מהמזרח התיכון ובראשם סולטאן ברוניי.
במלון התארחו בכירים וראשי מדינות, בהם המלך חוסיין.
במהלך מלחמת העולם השנייה קיים דווייט אייזנהאואר מטה במלון.
במשך השנים התקיימו במלון נשפים רבים, בהם גם של ארגונים יהודיים וציונים רבים.
בעקבות מכירת המלון לגורמים ערביים, החרימו גופים יהודיים שונים את המלון, בין השאר בטענה שהוא אינו מאובטח כיאות.
ביוני 1982 אירע ניסיון ההתנקשות בחייו של שלמה ארגוב, בצאתו ממלון דורצ'סטר.
במלון כיהנו שפים נודעים, בהם יוג'ין קאופלר ואנטון מוסימן.
מגדל אחמד עבד א-רחים אל-עטאר , או בשמו באנגלית מלון גבורה , הוא גורד שחקים סופר גבוה בדובאי, איחוד האמירויות הערביות.
בית המלון ממוקם על כביש E 11. המלון בעל ארבעה כוכבים נפתח בפברואר 2018, לאחר תקופת בנייה של שתים עשרה שנים.
יש בו 528 חדרים הפרוסים על פני 75 קומות, והוא כולל גם מסעדות ובריכה על גבי החניון.
מלון גבורה נמצא קרוב למרכז הפיננסי הבין-לאומי של דובאי (DIFC) ולתחנת המטרו הנושאת את שמו, למגדל הוורד, ולמגדלי האמירויות.
גובהו של הבניין הוא 342 מטרים (1,122 רגל) והוא כולל 78 קומות מתוכן 76 קומות עיליות ו-2 קומות תת-קרקעיות והוא כולל צריח סריג מוזהב.
בניית הבניין החלה בשנת 2005 והסתיימה בשנת 2017.
נכון לשנת 2025, המגדל הוא התשיעי בגובהו בדובאי, העשירי בגובהו באיחוד האמירויות הערביות, ה-13 בגובהו במזרח התיכון וה-78 בגובהו בעולם.
הבעלים של הבניין הוא אחמד עבד אל-רחים אל-עטאר נכסים.
אל-עטאר פרופרטיס שיווקה ומכרה נכסים רבים בדובאי בעשור האחרון; למרות זאת, הם לא סיימו את רוב הפרויקטים שהם החלו לבנות.
חלק מהפרויקטים שלהם דוגמת מגדלי טורונטו ומגדל ונקובר בוטלו לאחרונה על ידי סוכנות הרגולציה לנדל"ן של דובאי (RERA) .
הם נתבעו על ידי משקיעים רבים שאיבדו את כספם.
מלון גינוסר היה מלון הפאר הראשון בתל אביב, ממוקם ברחוב אלנבי 118 פינת שדרות רוטשילד 32 בלב העיר תל אביב.
המלון נבנה בשנת 1921 על ידי היזם שלמה פכטר, סוחר נעליים מאוסטרליה והמבנה הציבורי הראשון בתכנונו של האדריכל יהודה מגידוביץ.
הקבלן היה שמואל וילסון האמריקני ששיתף פעולה עם מגידוביץ בבנית מבנים רבים אחרים שתוכננו על ידו.
מלון גינוסר תוכנן בסגנון אקלקטי המשלב מוטיבים מן האדריכלות המזרחית עם אלמנטים של האדריכלות הקלאסית.
המלון כלל כ-25 חדרי אירוח, טרקלין, חדרי מנוחה וקריאה, אולם אירועים וחדר אוכל.
החזית הפונה לשדרות רוטשילד מורכבת ממרפסות המעוטרות בקשתות ואילו החזית לרחוב אלנבי מתאפיינת בקווי מתאר ישרים.
בנקודת המפגש הפינתית של החזיתות הוקם מגדל מדרגות המסתיים בקו גבוה מקו מעקה הגג, ובראשו כיפה בסגנון מזרחי.
בתחילה, הוצב בכניסה לבניין תבליט, פרי עבודתו של הפסל יעקב דב גורדון ובו נראו רב ותלמידיו מוקפים בחיות, הניצבים מעל נשר פורש כנפיים.
היה זה ככל הנראה השילוב הראשון בין אמנות לאדריכלות בתל אביב.
בלחצם של חוגים דתיים אשר טענו לחילול השם עקב הדמיון לפסל יווני ואיימו בהטלת חרם על המלון, הוסר הפסל.
לאחר הקמתו של המבנה, פעל המלון בקומות השנייה והשלישית שלו, בניהולו של בנימין בן נחום ולכן הוא מוכר גם כ"מלון בן נחום".
המלון עוצב בסגנון אירופאי קלאסי, נחשב למפואר ביותר, ולאורחים סופקו שירותי טלפון ותאורת חשמל.
בשנת 1933 נמכר המלון למשה (מוריס) בנין, קבלן ואיש עסקים מעשירי תל אביב.
בשנת 1936 נערך במבנה שיפוץ שכלל פתיחת חזית מסחרית לכיוון רחוב אלנבי.
במרפסת הקומה הראשונה במלון נפתח בית הקפה "עטרה" שהפך למקום מפגש מרכזי לאמנים ואנשי רוח.
בנין ומשפחתו עברו להתגורר בקומה השלישית של המלון.
בשנת 1960 העתיקה משפחת בנין את מקום מגוריה.
במשך השנים בוצעו במבנה שינויים רבים שטישטשו את צורתו החיצונית המקורית, והעלימו את האלמנטים האמנותיים שהכיל בתוכו.
המבנה נותר מוזנח, ושימש כבניין משרדים ומחסנים.
בשנת 2005 נמכר המגרש הסמוך בשדרות רוטשילד מס' 30, ואושרה בו בניית מגדל מודרני.
היתר הבנייה כלל בתוכו הקלה המאפשרת הגדלה של מספר הקומות במגדל בתמורה למימון שיפוץ המבנה הסמוך של מלון גינוסר ההיסטורי.
בעקבות זאת בשנת 2012 החל במבנה תהליך שיקום ושיחזור בניהולה של האדריכלית ניצה סמוק כחלק מבניית המגדל הצמוד אליו ביזמות של קבוצת רכישה.
במהלך העבודות נחשפו ושוחזרו ציורי קיר ומרצפות מעוטרות פרי עבודתו של מנחם מנדל קרול שעיטר גם את קירות ביתו של דוד בן-גוריון בשדרות בן-גוריון 17. כיפת חדר המדרגות הפינתי שוחזרה בעץ כפי שהייתה במקור.
מלון גרנד הוטל סופוט, פולין, נבנה בשנים 1924–1927 בדנציג בעלות של 20 מיליון גילדן של דנציג ונחשב אז למפואר ביותר בעיר.
שמו אז היה מלון קזינו (Kasino Hotel).
המלון שוכן לחופי מפרץ גדנסק במרכז עיירת הנופש סופוט, ובשנים האחרונות עבר שיפוץ מקיף.
בשנת 2007 הוקם במלון ספא בשם "Grand Spa" על ידי חברת Algotherm במטרה לשמר את ההיסטוריה העירונית כאתר נופש וספא.
כיום (2017) המלון שייך לרשת סופיטל.
ברבות השנים התארחו במלון שועי עולם ומפורסמים רבים.
ביניהם גם שארל דה גול, אלפונסו השלושה עשר מלך ספרד, פידל קסטרו, אדולף היטלר, ולדימיר פוטין, איגנץ מושצ'יצקי נשיא פולין, זמרים, שחקנים וידוענים רבים.
מלון ארבע העונות מוסקבה הוא בית מלון בדירוג חמישה כוכבים הנמצא בכיכר מנז' במרכז מוסקבה.
מלון ארבע העונות נמצא בבניין של מלון מוסקבה הישן שהוקם בשנות ה-30 של המאה ה-20, עבר שיפוץ ונפתח מחדש ב-2014.
המלון ממוקם בלב מוסקבה ליד הכיכר האדומה, הקרמלין ובניין הדומה הממלכתית.
מלון ג'ורג' ופונדק עולי הרגל בגלסטונברי בסאמרסט באנגליה נבנה בשלהי המאה ה-15 לארח מבקרים למנזר גלסטונברי.
המבנה מוגדר כבניין רשום דרגה I.
נטען כי הוא הפאב העתיק ביותר שנבנה בדרום-מערב אנגליה.
המבנה היה ידוע פעם כ"פונדק עולי הרגל", אבל במאה ה-19 המבנה היה ידוע כ"מלון ג'ורג'".
השם הנוכחי משמר את שניהם.
התיעוד הראשון על המבנה הוא מ-1439 כשהדייר היה נ.
ב-1493 נתן אב המנזר ג'ון סלווד (John Selwood) את הבניין ה"חדש" למנהל המנזר (abbey chamberlain).
לאחר פירוק המנזרים באנגליה עבר המבנה לבעלותו של דוכס סאמרסט.
ב-1562, כאשר ג'ורג' קאודרי (George Cowdrey) שכר את הבניין ל-21 שנים, הוא תואר כ"במצב הרס כה רב שבמקרה שלא יבוצעו שיפוצים בתוך כמה שנים לא ישולמו דמי השכירות", אבל כלל "שש מיטות עם ריפודי נוצות".
ב-1658 הנכס עבר חלוקה והותקנה טחנה מופעלת בכוח סוסים לטחינת לתת.
הבניין גם שימש למפגשים למשל של הקווייקרים ב-1691.
החזית של הבניין בן השלוש הקומות מחולקת לשלוש שכבות של פנלים עם תחרת חלונות.
מעל צד ימין של קשת הכניסה יש שלושה פנלים מגולפים הנושאים את שלט האצולה של המנזר ואדוארד הרביעי, מלך אנגליה.
הבניין מכוסה בפנלים של אבן, כשעבודת הגילוף דומה למה שהיו מגלפים בעץ בזמן שבו נבנה הבניין.
עמודי האבן משקפים את סידור האולמות והחדרים בתוך הבניין.
לפני הגמלונים של הגג יש מעקה עם שינות יחד עם מגדל פעמונים מעליו.
פנים המבנה כוללים גרם מדרגות סביב עמוד מרכזי מאבן ומתחת לבר יש מרתפים גדולים.
למבנה יצא שם של רדוף רוחות.
מלון ארמון טאג' מהאל הוא בית מלון בדרגה של חמישה כוכבים בעיר מומבאי שבהודו.
המלון, מהידועים ביותר בעיר, שוכן לחוף הים הערבי בדרום־מזרח העיר בסמוך למונומנט השער להודו.
הוא מוכר גם בשמות מלון טאג' מהאל והטאג'.
המלון זכה שלא בטובתו בפרסום נוסף לאחר שהיה בין היעדים שהותקפו במסגרת מתקפת הטרור במומבאי ב-2008.
המבנה המקורי של המלון נבנה בהזמנתו של התעשיין ההודי ג'מסטג'י טאטה (Jamsetji Tata) בסגנון האדריכלות ההודית-סרסנית ובו שש קומות.
הוא נפתח ב-16 בדצמבר 1903. מתכנניו היו האדריכלים סיטאראם קנדראו ויידיה (Sitaram Khanderao Vaidya) וד.נ.
הכניסה למלון, הממוקמת כיום ממזרח, נמצאה במקור בצדו המערבי, בחצר שבה נמצאת כיום ברכת המלון.
בקרבת המלון הושלמה ב-1924 הקמת מונומנט השער להודו על גבי שטח ים שיובש לשם כך.
מאז פתיחתו צבר המלון מוניטין רבים לאחר שהתארחו בו מדינאים, תעשיינים, שחקנים ואח"מים נוספים, רבים מהם ממדינות המערב.
במהלך מלחמת העולם הראשונה הוסב המלון לבית חולים צבאי שהכיל 600 מיטות.
בשנת 1973 נפתח ליד המבנה המקורי של המלון אגף נוסף בסגנון ארכיטקטוני שונה - מגדל טאג' מהאל ובו 20 קומות.
מתכנניו היו דאראיוס בטליוואלה (Daraius Batliwala) ורוסטום פאטל (Rustom Patell).
במלון מצויים 560 חדרים ו-44 סוויטות ומועסקים בו 1,600 עובדים.
הוא נמצא בבעלות רשת בתי המלון Taj Hotels.
המלון הותקף על ידי מחבלים בשעת ערב ב-26 בנובמבר 2008, כאחד מתשעה אתרי התקפות.
באותה עת שהו בו כ-450 אורחים, שהמחבלים תפסו מביניהם בני ערובה.
כוחות צבא הודים נכנסו למלון כדי לטהרו ממחבלים.
הקרבות בתוכו נמשכו יותר משתי יממות ורק בבוקר ה-29 בנובמבר הוכרז על סילוק המחבלים מתוכו.
לפחות 31 אנשים נהרגו במהלך הקרבות בתוך המלון.
המלון היה סגור עת ארוכה לאחר ההתקפה.
מגדל טאג' מהאל, שניזוק פחות, שב ונפתח ב-21 בדצמבר.
המבנה הוותיק שב ונפתח לאחר שיקום ביום העצמאות של הודו, 15 באוגוסט 2010. בנובמבר 2010 היה נשיא ארצות הברית ברק אובמה לראש המדינה הראשון שהתארח במלון לאחר שנפתח מחדש.
מלון בלגרד הוא סרט קומדיה רוסי בבימויו של קונסטנטין סטטסקי, מהווה המשך לסדרה "מלון אלאון".
בכיכובם של השחקן הסרבי מילוש ביקוביץ' והשחקניות הרוסיות דיאנה פוז'ארסקאיה ואלכסנדרה קוזנקינה.
הסרט יצא להקרנה מסחרית ב-5 במרץ 2020.
הסרט היה אמור לצאת לאקרנים בישראל ב-19 במרץ 2020, אך בעקבות מגפת הקורונה בישראל ההקרנה בוטלה.
גרסת מיני-סדרה באותו שם (Хотел Београд) בת שלושה פרקים שודרה ברשת Superstar TV בסרביה.
פאשה, בחור עליז וכובש לבבות סרבי, הוא הבעלים של מלון חמישה כוכבים בבלגרד.
הוא חי, ללא דאגות, עד שיום אחד, במקרה, הוא מוצא עצמו מסתבך עם המאפיה הסרבית.
כתשלום החוב, ראש המאפיה מאלץ את פאשה להתחתן עם בתו.
נערה מתחילה להתכונן בקנאות לחתונה במלונית נאה, כאשר פשה, לאחר ארבע שנות פרידה, נתקל לפתע בדאשה, אהבתו הרוסייה.
באווירה הרומנטית של העיר העתיקה, הרגשות ביניהם מתפרצים שוב...
הפעם על רקע מצב לא פשוט שעליו למצוא בו את הפתרון לכל צרותיו.
בוריס דרגאצ'ב - ראש המאפיה הסרבית
מלון בוורלי וילשייר הוא מלון היסטורי ויוקרתי השוכן בבוורלי הילס שבקליפורניה.
הוא נפתח ב-1928. החל משנת 1992 המלון הוא חלק מרשת ארבע העונות.
הוא שוכן בשדרות וילשייר מול הקצה הדרומי של הקטע המסחרי של רודיאו דרייב.
השטח התחום בין שדרות וילשייר בצפון, דרך לאסקי במערב, שדרות אולימפיק בדרום וסאות' בוורלי דרייב במזרח שימש בשנים 1920 עד 1924 מסלול מרוץ מכוניות מפורסם ופופולרי בשם Beverly Hills Speedway (וקודם לכן היה שדה שעועית).
עליית שווי הקרקעות באזור הביאה לכך שהאדמה הייתה שווה יותר מהמסלול ובעליו מכרו אותו ליזם הנדל"ן וולטר ג'ורג' מקארתי (1882 – 1956) לשם פיתוח עירוני.
מקארתי יזם, בין היתר, את הקמתו של מלון דירות בצורת האות E בשם Beverly Wilshire Apartment Hotel.
המבנה שהוקם היה בסגנון רנסאנס איטלקי והוא נבנה מאבן טוסקנית ושיש קרארה.
הוא תוכנן על ידי משרד האדריכלים ווקר ואייזן.
בשנות ה-40 של המאה ה-20 המלון, אשר החליף ידיים, שופץ על ידי הבעלים החדשים והוקמו בו חדר נשפים, בריכת שחייה ומגרשי טניס.
הטניסאי פנצ'ו גונסאלס מונה למנהל הטניס.
המלון החליף ידיים פעם נוספת ב-1958 ואחר כך גם ב-1961 כאשר נמכר להרננדו קורטרייט שהקים בו אגף חדש; האגף נבנה דרומית לאגף הוותיק, הוא מתנשא לגובה של 50 מטרים וכולל 14 קומות מעל קומת הקרקע.
הבנייה החלה ב-1969 והסתיימה ב-1971, דבר שהביא להכפלת שטחו של המלון.
ב-1985 נרכש המלון, שמנה בשלב זה 395 חדרים וסוויטות, על ידי רשת ריג'נט תמורת 125 מיליון דולר ו-100 מיליון דולר נוספים הושקעו בשיפוצו.
שמו שונה בשלישית, הפעם למלון ריג'נט בוורלי וילשייר.
ב-1992 נרכשה רשת ריג'נט על ידי רשת ארבע העונות, מותג שצורף לשמו.
ב-1995 נרכש על ידי קרן השקעות פרטית שבסיסה בהונג קונג.
ב-2006 השף וולפגנג פאק פתח במלון מסעדת סטייקים בשם CUT.
במשך השנים המלון אירח ואף שימש כביתם של אנשים מפורסמים רבים.
וורן בייטי ואלביס פרסלי התגוררו בו שנים, ג'ון לנון התגורר בו חודשים בזמן שהיה פרוד מאשתו יוקו אונו.
אשת החברה ברברה האטון בילתה בו את שנותיה האחרונות.
בין היתר התארחו במלון גם הדלאי לאמה, קיסר יפן הירוהיטו וברק אובמה.
המלון אירח פעמים רבות את טקס פרס גלובוס הזהב.
המלון שימש פעמים רבות כזירת צילום לסדרות טלוויזיה וסרטי קולנוע (בין אם לצילומי חוץ, פנים או שניהם יחד), בהם: השוטר מבוורלי הילס (1984), בולוורת' (1998) ופרוסט/ניקסון (2008).
הופעתו הזכורה ביותר על המסכים התרחשה ב-1992, אז כיכב המלון בשובר הקופות אישה יפה – שם התארחו אדוארד לואיס (ריצ'רד גיר) וויויאן וורד (ג'וליה רוברטס).
צילומי הפנים של המלון בסרט התבצעו במלון אמבסדור שבלוס אנג'לס.
ב-1987 צורף המלון למרשם הלאומי של מקומות היסטוריים בארצות הברית.
מלון דן אכדיה הרצליה הוא בית מלון על החוף של הרצליה בבעלות ובהפעלת רשת מלונות דן.
המלון הוקם לראשונה בשנת 1955 ומאוחר יותר נפתח מחדש בשנת 1958 לאחר 16 חודשי סגירה.
המלון כולל 208 חדרי אירוח.
החדרים בבניין המלון הראשי משקיפים אל הבריכה והים, ואילו חדרי בקתות הגן כוללים טרסות פרטיות, אשר חלקם עם אמבט עיסוי.
מתקני הפנאי המוצעים במלון כוללים בריכת שחייה חיצונית, 6 מגרשי טניס וחדר כושר.
נוסף על כך, ליד המלון ניתן לעסוק בצלילה וברכיבה על סוסים.
לילדים קיימת בריכת שחייה נפרדת, מתקני שעשועים ותוכנית פעילויות בזמן חופשות מרכזיות מבית הספר.
המלון ממוקם על החוף, ונמצא במרחק הליכה קצרה מהמרינה של הרצליה ומהקניון הסמוך.
המלון נבנה על ידי חברת "ארגל" במימון של ציונים ארגנטינאים ושל ממשלת ישראל.
בנייתו נמשכה 3 שנים והושקעו בו כ־3 מיליון לירות ישראליות.
המלון תוכנן על ידי האדריכל ורנר יוסף ויטקובר.
המלון נפתח ב-21 ביוני 1955 בנוכחות ראש הממשלה וחברי כנסת.
המלון השתרע על 46 דונאם וכלל 120 חדרים בבניין בן 5 קומות ומרתף.
השם "אכדיה" שניתן למלון לקוח מספר בראשית פרק י' פסוק י' — "אכד" בארץ שנער, אחת הערים בממלכתו של נמרוד.
הפסוק מגולף כצורתו על הקיר באכסדרה של המלון.
המלון נרכש בסוף שנת 1957 מידיו של פנחס ספיר שהציע ליקותיאל ושמואל פדרמן רכישת מלון כושל בהרצליה בשם "אכדיה".
המלון נפתח מחדש בשנת 1958 לאחר שהיה סגור 16 חודשים.
בשנת 1959 הועלה הרעיון של הקמת בריכה (וזאת, אף על פי שהמלון היה צמוד לים) וזו הוקמה ביחד עם הגדלת המלון לכ-200 חדרים.
בשנת 2012 ניתן אישור להקים בסמוך למלון עוד 2 מלונות בני 8 קומות מצפון למבנה המלון הנוכחי, ומלון בן 17 קומות מדרום למבנה הנוכחי.
המלונות החדשים צפויים להכיל עוד כ-1,300 חדרי אירוח.
לאחר מאבק משפטי ממושך שבו בוטלה ההרחבה, בשנת 2019 נדחו העררים והתוכנית אושרה מחדש.
בשנת 2017 עבר המלון שיפוץ מקיף בשווי 40 מיליון שקל, אשר כלל את שיפוץ החדרים ואת שדרוג אולם ההסעדה.
הבניין המרכזי במלון הוכרז כבניין לשימור.
מלון בלצ'וג קמפינסקי הוא מלון חמישה כוכבים במוסקבה של רשת מלונות יוקרה קמפינסקי.
בניין המלון נבנה לאחר שרפה של 1812, ובשנים 1897–1898 נהרס ונבנה מחדש.
בשנים 1989–1992, בניין המלון נבנה מחדש באופן קיצוני על ידי חברת בנייה אוסטרית.
ב-1 באוקטובר 1992 נפתח המלון הנוכחי "מלון בלצ'וג קמפינסקי".
אסטוריה הוא מלון חמישה כוכבים בסנקט פטרבורג, הממוקם במרכז העיר בכיכר איסק הקדוש ליד קתדרלת איסק הקדוש.
ממוקם בבניין היסטורי - אנדרטה ארכיטקטונית בעלת חשיבות פדרלית.
מלונות בערים שונות בעולם נושאים גם את השם "אסטוריה": וינה, בודפשט, אופה וכו'.
מלון גרנד אירופה הוא מלון חמישה כוכבים במרכז סנקט פטרבורג.
אחד המלונות הגדולים באירופה של המאה ה-19, מלון גרנד אירופה פתח את שעריו לקהל ב-28 בינואר 1875, והחליף פונדק קדום שנמצא באותו אתר.
פנים השיש וההזהבה, המדרגות הגורפות והריהוט האלגנטי משכו אליו המוני מבקרים אמידים, ביניהם פיוטר איליץ' צ'ייקובסקי, אלטון ג'ון, ביל קלינטון, איוון טורגנייב, קלוד דביסי, הרברט ג'ורג' ולס, איגור סטרווינסקי, גוסטב החמישי, מלך שוודיה וז'אק שיראק, ואחרים.
בתקופת ברית המועצות המלון המשיך לתפקד ומספר פעמים עבר שיפוצים נרחבים.
לאחר התפרקות ברית המועצות הוא עבר לידיים פרטיות והיה בבעלות חברה שווית-רוסית.
בהמשך הוא עבר לבעלות רשת בין לאומית Belmont.
בשנים 2005-2008 הוא עבר שיפוצים נרחבים וכיום כולל 265 חדרים.
מספר שנים השף של אחד המסעדות היה איליה לזרסון, שף ידוע ברוסיה.
בשנת 2009 הוא זכה בתואר "המלון המפואר של אירופה".
גרנד הוטל (באוקראינית: Гранд-Готель) הוא אחד מהמלונות הוותיקים בעיר לבוב שבאוקראינה.
המלון נפתח בשנת 1893. הוא נבנה במקום בניין דו-קומתי שהיה שייך למשטרה ובו נולד לאופולד פון זאכר-מאזוך.
באותה תקופה, הוא היה הכי טוב בעיר מבחינת נוחות.
במלון הותקנה תאורה חשמלית, חללי הפנים נעשו בסגנון נאו-בארוק.
בעשורים הראשונים לקיומו של המלון היו בקומה הראשונה ארבע חנויות ובקומות העליונות 48 חדרים בודדים ומסעדה.
בנוסף למטרתו הישירה, הפך המלון למרכז חיי חברה, בו נערכו לעיתים קרובות פגישות ושהו אורחים מפורסמים.
עד שנת 2010, המלון אירח יותר מ-100,000 אורחים ממדינות שונות בעולם, כולל דיפלומטים ופוליטיקאים מפורסמים, אנשי בידור ואנשי קולנוע.
מאז 2014, המלון נסגר שוב לרגל שיקום רחב היקף.
הוא הורחב ל-121 חדרים וכולל סוויטה בסגנון לאופולד פון זאכר-מאזוך מוזיאון קטן.
פריס הילטון נכחה בפתיחת המלון לאחר השחזור האחרון, שהתקיים ב-31 במרץ 2018.
מלון דייוויד קמפינסקי תל אביב הוא בית מלון של רשת מלונות קמפינסקי השוכן בתל אביב, ברחוב הירקון.
במלון נוהגים להתארח אישים חשובים וידוענים.
המלון תוכנן על ידי פייגין אדריכלים ועיצוב הפנים נעשה בידי חברת Ara Design.
מבנה המלון הוא גורד שחקים בן 34 קומות, המכיל 250 חדרים, מהם 56 סוויטות בגדלים שונים.
מתקנים נוספים במלון הם חמש מסעדות, ספא, סאונה, חדר כושר ובריכת אינסוף.
בנוסף המלון מכיל שני טרקליני עסקים המעניקים שרותי קונסיירז' ותפריט מזון ומשקאות המוגש לאורך כל שעות היום.
טרקלין ה-Rooftop מיועד לאורחי הסוויטות.
בשנת 2022 זכה המלון בתואר על ידי מגזין תיירות היוקרה "ULTRATRAVEL" להיות "המלון החדש הטוב ביותר בעולם" בתחרות Ultimate Luxury Travel Related Awards לשנת 2022. ביוני 2022 התארחו איוונקה טראמפ וג'ארד קושנר ומשפחתם במלון במהלך חופשתם בישראל.
ב-18 באוקטובר 2023 בעיצומה של מלחמת חרבות ברזל התארח במלון נשיא ארצות הברית ג'ו ביידן בעת ביקור תמיכה בישראל.
במהלכו נפגש עם ראש הממשלה בנימין נתניהו, קבינט המלחמה ונפגש עם משפחות האזרחים החטופים.
מלון ג'אסיר פאלאס הוא המלון הגדול ביותר בבית לחם ברשות הפלסטינית.
העיצוב המקורי של הבניין התבסס על אדריכלות פלסטינית טיפוסית ומאפיינים של משק בית ערבי.
הבניין המקורי כלל שלוש קומות, כל אחת משתרעת על פני 800 מ"ר.
המלון שנבנה סביבו הוסיף בריכת שחייה חיצונית, ספא, שני חדרי ישיבות, 250 חדרים ו-11 אולמות אירועים, מסעדות וברים.
המבנה נבנה בשנת 1910 על ידי בנאים מקומיים, בהזמנתו של ראש עיריית בית לחם, סוחר וקבלן בניין מצליח, סולימאן ג'אסיר (סבא רבא של נאסרי ג'אסיר, אמילי ג'אסיר ואן-מרי ג'אסיר), שתכנן שהוא ומשפחותיהם של חמשת אחיו יגורו יחד באחוזה.
הם עשו לזמן מה, אולם המשפחה פשטה את הרגל בשנות ה-20 ונאלצה למכור את האחוזה ואת הרהיטים שבה.
המבנה נתפס בסופו של דבר על ידי הבריטים, שהשתמשו בו כמפקדה בשנות ה-40. בשנות ה-50 הוא שימש כבית ספר פרטי בשם אל-אומה, מאוחר יותר הבית הפך לבית ספר ציבורי לבנים ובשלב מאוחר עוד יותר הפך לבית ספר ציבורי לבנות.
הבית שימש גם את צבא ההגנה הישראלי, במיוחד במהלך האינתיפאדה הראשונה, כנקודת שליטה לאור מיקומו הנוח, והמשיך להיות נקודת עימות מרכזית בין צעירים מקומיים שזרקו אבנים לבין צה"ל.
בסוף שנות ה-90 רכשה חברת השקעות "פדיקו" (Palestine Development & Investment Company - PADICO) (שבבעלות אניש העסקים מוניב אל-מסרי וזאהי חורי) את המבנה מידי המועצה הכלכלית הפלסטינית לפיתוח ושיקום (Palestinian Economic Council for Development and Reconstruction-PEDCAR), סוכנות הפיתוח של הרשות הפלסטינית.
"פדיקו" החלה בהסבת המבנה לבית מלון ובניית שני אגפים נוספים מאחוריו, בהשקעה של 50 מיליון דולר, באמצעות חברת הבת "חברת פלסטין להשקעות בתיירות", חברה בת.
בשנת 1999 חתמה על הסכם ניהול עם מותג המלונות הבין-לאומי אינטרקונטיננטל.
המלון נחשב למלון היוקרתי והגדול בבית לחם ובו מתקיים גם כנסים ומפגשים בינלאומיים שמארגנת הרשות הפלסטינית.
המלון נפתח במרץ 2000, זמן קצר לפני ביקור האפיפיור יוחנן פאולוס השני בישראל, תחת השם "מלון אינטרקונטיננטל בית לחם" ואחר כך "מלון אינטרקונטיננטל ג'אסיר פאלאס".
בטקס הפתיחה נחך יושב ראש הרשות יאסר ערפאת.
עם תחילת האינתיפאדה השנייה נכנס צה"ל לבית לחם ותפס את המלון למשך חמישה חודשים, והוא שימש כמפקדת גדוד 890 של חטיבת הצנחנים.
המלון הפך ליעד מבוצר, ושקי חול הוצבו בחדרים, שהפכו לעמדות לחימה.
מיטות הפוכות נגררו ליד החלונות, לחסום ירי צלפים.
במרץ 2003 תבעו בעלי המלון מצה"ל 2.5 מיליון דולר על נזקים שנגרמו לו בתקופה זו.
המלון היה סגור במשך כחמש שנים, ונפתח מחדש במרץ 2005; לאחר שכבר שיפוץ מקיף לתיקון הנזקים שספג בזמן האינתיפאדה.
בהמשך יצא חברת "אינטרקונטיננטל" מניהול המלון והוא החל לפעול תחת השם "מלון ג'אסיר פאלאס"., בהם הוועידה הכלכלית של הרשות שהתקיימה לפני כמה שבועות.
הוא נסגר שוב בשנת 2021 עקב מגפת הקורונה, ונותר סגור מאז עקב המתיחות הביטחונית ומיעוט התיירים בבית לחם עקב מלחמת חרבות ברזל.
מלון וֶרט ירושלים הוא בית מלון בירושלים, שהוא המבנה השני בגובהו בעיר.
בעבר פעל המלון בשמות "הילטון ירושלים" ו"קראון פלאזה ירושלים".
את הקמת המלון יזמה קבוצה של ארבעה בעלי הון, ממנהיגי יהדות ארצות הברית, שחלקם היו חברים אישיים של גולדה מאיר ופנחס ספיר.
הסכם ראשוני לבניית המלון, בניהול רשת "הילטון", נחתם ב-12 בספטמבר 1968 בניו-יורק.
בראש הקבוצה עמד אברהם פיינברג, והיא כללה גם את פיליפ קלוצניק, לסטר קראון וסול קיטאיי (בהמשך הצטרפו משקיעים נוספים לקבוצה).
הקרקע, שמיקומה הטופוגרפי הוא הנקודה הגבוהה ביותר באזור זה של העיר, תוכננה במקורה כהמשך של קריית הממשלה בגבעת רם.
הממשלה הסכימה לשנות את ייעוד המגרש, ושר האוצר, פנחס ספיר, אף העניק ליזמים הלוואה של 13 מיליון ל"י בתנאים נוחים.
חתימת ההסכם לבניית המלון התעכבה, עקב מחלקת על גובה דמי החכירה עבור הקרקע, והוא נחתם לבסוף בנובמבר 1969, על פי התוכנית המלון היה אמור לקום תוך שנתיים.
טקס הנחת אבן פינה למלון נערך ב-23 באוגוסט 1970, בנוכחות שר התיירות משה קול, ראש העירייה טדי קולק ונציג המשקיעים⁩ אברהם פיינברג.
לאחר עיכובים רבים, בניית המלון הושלמה בשנת 1974 והמלון נפתח חגיגית ב-31 בדצמבר 1974. בפועל קבוצת המשקיעים שיזמה את המלון לא תכננה כלל להחזיק במלון וביקשה לממש את ההשקעה בהקדם האפשרי.