tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
עוד נודע שאת הסרט יביים דון קים, יכתוב מייקל ג' שטרן, יפיקו בפועל איירין וייבל וקולין בוהם וילחינו פרדריק וידמן, וויליאם ו.
במאי 2014 הוכרז תאריך הבכורה של הסרט, 20 ביוני 2014, כאשר פורסם שידבבו בו כריסטיאן בורל, מייגן הילטי וטום קוואנו ושיופיעו בו שישה שירים מקוריים.
מאז שידור הסרט במקור הוא שודר בערוצי דיסני ג'וניור ברחבי העולם בדיבובים שונים, ביניהם דיסני ג'וניור ישראל בדיבוב לעברית ב-29 באוגוסט 2014. הסרט והשירים שבו תורגמו לעברית על ידי חובי סטאר, אשר דיבב גם את הדמות הראשית, לאקי.
לאקי (באיסלנדית: Laki או Lakagígar – מכתשי לאקי) הוא סדק געשי והר געש באיסלנד.
השם לאקי מתייחס בדרך כלל להר הגעש, ואילו Lakagígar, מכתשי לאקי, מתייחס לסדק עצמו.
סדק לאקי הוא חלק המערכת הגעשית של הר הגעש גרימסווטן.
ביוני 1783 החלה תקופה של שמונת חודשי פעילות געשית חזקה בסדק לאקי.
הפעילות נמשכה עד פברואר 1784 ובמהלכה נפלטו כמויות גדולות של לבה וענני גופרית וחומצה הידרופלואורית.
כתוצאה מכך מתו יותר מ-50% מחיות המשק באיסלנד וכמעט כל הגידולים נהרסו.
הדבר הוביל לרעב כבד ולחיסול כרבע מאולוסיית האי.
ענני הגופרית הביאו לירידה בטמפרטורה הגלובלית והרס יבולים באירופה.
התפרצות לאקי נחשבת להתפרצות במדד 4 בלבד במדד ההתפרצות הגעשית, אולם כמות הגופרית שנפלטה במהלך שמונת חודשי ההתפרצות הגבירה מאוד את עוצמת הנזק האקלימי והסביבתי מההתפרצות.
ב-8 ביוני 1783 נפער סדק באורך 25 קילומטרים ולאורכו נפתחו כ-130 לועות הרי געש.
לאורך הסדק התחילו התפרצויות פריאטו-מגמתיות עקב מפגש בין מי התהום באזור למגמה העולה.
לאחר כמה ימים קטנה עוצמת ההתפרצויות והן הפכו להתפרצויות מהסוג הסטרומבוליאני ולאחר מכן מהסוג ההוואי שכלל קילוחי לבה רבים.
תקופת התפרצות זו נקראה "שריפות סקפטה" (Skaftáreldar או Skaftá fires) כיוון שהלבה זרמה בערוץ נחל סקפטה.
בתקופה זו נפלטו כ-14 קילומטר מעוקב של לבה ו-0.91 קילומטר מעוקב של טפרה.
מעריכים כי מזרקות הלבה הגיעו לגבהים של 800-1,400 מטרים וגובה עמוד ההתפרצות היה כ-15 קילומטרים.
כמו כן נפלטו כ-8 מיליון טון של חומצה הידרופלואורית וכ-120 מיליון טון של גופרית דו-חמצנית (פי 6 ביחס לכמות שנפלטה בהתפרצות פינטובו בשנת 1991).
ההתפרצות הסתיימה ב-7 בפברואר 1784. הר הגעש גרימסווטן, הנמצא בהמשך אותו הסדק, היה פעיל גם כן באותן שנים - מ-1783 ועד 1785.
מוערך כי 20-25% מאוכלוסיית איסלנד מתה כתוצאה מהרעלת פלואוריד ומהרעב ששרר באי לאחר ההתפרצות.
80% מהכבשים ו-50% מהבקר ומהסוסים מתו מהרעלה כתוצאה מענני הגז.
להתפרצות היו השפעות נרחבות על האקלים העולמי באותן שנים.
ישנן עדויות שההתפרצות החלישה את המונסונים בהודו ובאפריקה.
באזורים אלו הייתה הפחתה בכמות המשקעים, והזרם בנהר הנילוס נחלש.
כתוצאה מכך מתה שישית מאוכלוסיית מצרים ברעב ששרר באזור בשנת 1784.
ביוני 1783 התפשט באירופה אובך כבד בעקבות כמויות הגופרית שנפלטו בהתפרצות.
האובך הגיע עד בוהמיה, בצ'כיה של ימינו.
רבים מתו משאיפת הגופרית בצרפת ובבריטניה.
קיץ 1783 היה אחד הקייצים החמים ביותר שתועדו, ובמהלכו התרחשו סופות רעמים חזקות.
החורף העוקב היה קשה במיוחד, ומעריכים כי 8,000 בני אדם מתו בבריטניה כתוצאה ממזג האוויר הקיצוני.
בגרמניה ובמרכז אירופה דווח על הצפות נרחבות באביב.
התפרצות לאקי השפיעה על מזג האוויר באירופה גם בשנים הבאות.
בצרפת גרם הדבר לעלייה ברעב ובעוני של האוכלוסייה, שייתכן ותרמו לפרוץ המהפכה הצרפתית בשנת 1789.
חורף 1784 היה אחד החורפים הקרים ביותר שתועדו בצפון אמריקה.
בניו ג'רזי נמדדו כמויות השלג הגדולות ביותר אי פעם.
מפרץ צ'ספיק קפא לזמן ארוך מהרגיל וגרם לעיכוב בהגעת חברי הקונגרס לאנאפוליס, אז בירת ארצות הברית, כדי להצביע על חוזה פריז שסיים את מלחמת העצמאות האמריקאית.
סופת שלגים גדולה הכתה באזור הדרומי, ונהר המיסיסיפי קפא באזור ניו אורלינס.
לאקירכן (בבווארית: Laakirchen) היא עיירה במחוז גמונדן שבמדינת אוסטריה עילית באוסטריה.
לאקוניקוס היה ספרטני כנראה ממוצא מלכותי, ששימש כמלך ספרטה לזמן קצר לאחר רצח העריץ נאביס ב-192 לפנה"ס והיה למעשה למלך האחרון בספרטה.
לאקוניקוס גדל בחברת בניו של נאביס, שבזמן זה שימש כשליט ספרטה מאז מותו של פלופס (בנו של ליקורגוס) ב-212 לפנה"ס.
בשנת 192 לפנה"ס נרצח נאביס בידי קבוצה מבעלי בריתו האיטוליים בראשות אלקסמוס, עקב סרובו לקבל את עזרתם במלחמתו נגד הליגה האכאית אל אף שנכחו בעיר כדי לסייע.
לאחר מכן טבחו הספרטנים באיטוליים, והמליכו במקומו את לאקוניקוס שהיה צאצא משושלת המלוכה (לא ידוע של איזו מבין שתי שושלות המלוכה של ספרטה).
עם זאת הסטרטגוס (העומד בראש הליגה) של הליגה האכאית פילופוימן ניצל משבר זה כדי להיכנס לספרטה ולאלץ את העיר להצטרף לליגה שלו.
בעקבות זאת המלוכה בספרטה בוטלה והיא נשלטה מאז בידי אוליגרכיה נאמנה לפילופוימן.
אירוע זה מסמל את סופה של ספרטה כמדינה עצמאית.
גורלו של לאקוניקוס לאחר הדחתו אינו ברור, וייתכן כי הוגלה או הוצא להורג.
אלו הן מעט הפרטים הידועים על חייו של לאקוניקוס ואולי אף שמו האמיתי שגוי: מכיוון ששם זה אינו שם ספרטני אופייני, והמקור היחיד בו הוא מוזכר הוא ספרו של ההיסטוריון הרומי טיטוס ליוויוס, שהוא מקור זר לספרטה.
כמו כן ייתכן כי הטעות נובעת מאי-הבנת כוונתו של ההיסטוריון היווני פוליביוס שליוויוס השתמש בו כמקור העיקרי לאירועי 192 לפנה"ס, בכך תרגם את שמו ל-"ילד לאקוני" במקום לשם "לאוניקוס" או "לאונידס".
אם זאת יש חוקרים הסבורים ששם זה היה מקובל בתקופה זו בספרטה, כדוגמת אלפרד ברדפורד.
אלפרד גם מוסיף וטוען כי ייתכן ולקוניקוס היה בנו של ליקורגוס, מלך ספרטה בשנים 219 ל-212 לפנה"ס בערך.
לאקי סטאר (ביפנית: らき☆すた) היא סדרת מאנגה יפנית שנכתבה ואויירה על ידי קגאמי יושימיזו אשר מפורסמת במגזין המאנגה Comptiq מדצמבר 2003 ואילך.
בעקבות ההצלחה הניכרת לה זכתה סדרת המאנגה חברת Kyoto Animation הפיקה בהמשך סדרת אנימה בת 24 פרקים המבוססת על המאנגה אשר שודרה במקור ביפן במהלך 2007. בנוסף, לאורך השנים הופקו ארבעה משחקי וידאו המבוססים על הסדרה, ובשנת 2008 פורסמה גם מאנגת הספין-אוף "Miyakawa-ke no Kūfuku".
עלילת הסדרה עוקבת אחר חיי היומיום של ארבע נערות שלומדות בבית ספר תיכון יפני: קונאטה איזומי האקסצנטרית אשר אובססיבית לאנימה ומאנגה, קגאמי היראגי המעשית והסרקסטית, טסוקאסה היראגי שהיא אחותו התאומה של קגאמי, ומיוקי טקארה החביבה והאינטליגנטית.
לעיתים רבות הסדרה שוברת לעיתים קרובות את הקיר הרביעי.
כמו כן הסדרה מכילה אזכורים רבים לסדרות אנימה, מאנגה והיבטים אחרים בתרבות הפופ היפנית.
עלילת מאנגת הספין-אוף מתמקדת בחיי היומיום של שתי האחיות, הינאטה והיקאגה מיאקאווה.
קונאטה איזומי - הגיבורה הראשית בסדרה.
קונאטה היא נערה נמוכת קומה, אתלטית, עם שיער כחול אשר היא אוטאקו.
למרות שהיא אינטליגנטית במיוחד, היא נוטה לעיתים רבות להזניח את לימודיה לטובת תחביביה, בהם לשחק במשחקי וידאו, קריאת מאנגה וצפייה בסדרות אנימה, למורת רוחם של חבריה והמורים שלה.
מרבה להקניט את חברותיה, ובמיוחד קגאמי.
קגאמי היראגי - חברתה הקרובה של קונאטה.
קגאמי היא נערה רצינית, חרוצה, מעשית ולעיתים רבות סרקסטית.
היא נוטה להיות מגוננת במיוחד על אחותה התאומה טסוקאסה.
טסוקאסה היראגי - אחותו התאומה של קגאמי.
טסוקאסה היא נערה תמימה, טובת לב, ולעיתים רבות שכחנית.
מיוקי טאקארה - נערה מנומסת ואינטליגנטית אשר אוהבת במיוחד ללמוד ולקרוא בזמנה הפנוי.
סדרת המאנגה נכתבה ואויירה על ידי קגאמי יושימיזו, ומפורסמת מדצמבר 2003 ואילך במגזין המאנגה Comptiq.
לאורך השנים הסדרה התפרסמה גם ב-10 כרכים שונים.
בשנת 2008 פורסמה גם מאנגת הספין-אוף "Miyakawa-ke no Kūfuku" אשר מתמקדת בדמויות חדשות ביקום של לאקי סטאר.
חברת Kyoto Animation יצרה סדרת אנימה בת 24 פרקים המבוססת על סדרת המאנגה אשר שודרה במקור ב-2007. פרקים 1 עד 4 בוימו על ידי יוטאקה יאמאמוטו והפרקים 5 עד 24 בוימו על ידי יאסוהיאו טאקמוטו.
לאורך השנים יצאו לשווקים ארבעה משחקי וידאו המבוססים על סדרת המאנגה לפלטפורמות המשחק Nintendo DS ו-PlayStation Portable.
לאקי לוק היא סדרת טלוויזיה מונפשת ששודרה בין השנים 2001–2003, המבוססת על סדרת הקומיקס הפרנקו-בלגית באותו שם שנוצרה על ידי הקריקטוריסט הבלגי מוריס.
הסדרה בוימה על ידי אוליבייה ז'אן-מארי והופקה על ידי מארק דו פונטאביס באולפני XILAM בפריז, צרפת.
המוזיקה לסדרה הולחנה על ידי רמון פיפן, הוג לה ברס והרווה לבנדייה.
סרט קולנוע באורך מלא המבוסס ישירות על הסדרה יצא לאקרנים מאוחר יותר בשנת 2007.
לאקי לוק הוא קאובוי שיורה מהר יותר מהצל של עצמו.
בעזרת סוסו הנאמן ג'ולי ג'אמפר, הסוס החכם ביותר בעולם, ולפעמים גם רינטינבל (Rintindumb), הכלב הכי טיפש בעולם, הוא שומר על שלום וסדר במערב הפרוע.
הוא צד נואשים, שומר על צלפים כמו בילי הילד תחת שליטה ולוכד מחדש את הדלתונים ומחזיר אותם לכלא בכל פעם.
אנטואן דה קאונס בתפקיד לאקי לוק
אריק לגראנד בתפקיד ג'ולי ג'אמפר, ג'ק וויליאם דלטון
ברנרד אלן : אוורל דלטון
ג'רארד סורוג בתפקיד ג'ו דלטון
איזבל מנגיני בתור ג'יין קלמייטי
דונלד ריינו בתפקיד בילי הילד
מארק סאז בתפקיד שריף סליקהורן, צ'ינס צ'ין
פרנסואה סינר בתפקיד Aigle Intègre, ג'ון גלוטון
פרנסואז ואלון בתור לולה מונטס
מרסל ז'נין בתור לאקי לוק ורינטינבל
מארק קמאצ'ו בתפקיד ג'ולי ג'אמפר, ג'ק דלטון
ג'ון סטוקר בתור ג'ו דלטון, ג'נרל קאסטר
פאולין ליטל בתור לוטה לגס
ריק ג'ונס בתפקיד ג'ק דלטון
קתלין פי בתפקיד דוב העצם הגדול
אדריאן טראס בתפקיד ג'ולי ג'אמפר
גלעד קלטר - דיבב את לאקי לוק ואת ויליאם דלטון.
עמי מנדלמן - דיבב את ג'ולי ג'אמפר, אוורל דלטון ודמויות משנה.
גיורא קנת - דיבב את רן-טאן-פלאן / רינטינבל ודמויות משנה.
צביקה שוורצברג - דיבב את ג'ו דלטון ודמויות משנה
לירון לב - דיבב את ליקי ליקי, ג'אק דלטון ודמויות משנה
אורלי קטן - דיבבה את ג'יין קלמייטי
ענת ניב - דיבבה את וייטי טיטפדר
טליה ברקאי, אורנה כץ, איל כהן, עפרון אטקין, גיא נתיב, ניר רון, יורם יוספסברג וחנן רוזן - דיבבו דמויות משנה.
עשר שנים לאחר הסדרה האחרונה של פרקי לאקי לוק, חברת Xilam השיקה הפקת פרקים חדשים.
התקווה של מארק דו פונטאביסה עבור הסדרה הזו היא שהיא תמלא את הפער בין הסדרות שכבר שודרו "אשר הזדקנו" לבין הפרקים החדשים "שלא הזדקנו".
חמישים ושניים פרקים נוצרו בתקציב של 120 מיליון פרנק (קצת יותר מ-18 מיליון אירו).
פרקים אלה הם סיפורים חדשים שנכתבו עבור הסדרה.
מכיוון שהוא נפטר ביולי 2001, והסדרה לא הופצה עד ספטמבר, מלבד כמה הזדמנויות מהירות, מוריס מעולם לא צפה בסדרה.
הסדרה משתמשת בתהליך הגרפי בו השתמש מוריס, המשתמש בצבעים כדי להבדיל דמות לפי ערכה בחזית, ברקע), לפי מצב רוחה (זעם ירוק, ...) או כדי לתאר מצב רוח (אש אדומה, כחול לילה, ...).
חלק מהדמויות הן קריקטורות של מפורסמים (גרסימור, רוברטו בניני, וודי אלן, ...)
סדרה זו כוללת דמויות היסטוריות חדשות (גנרל קסטר, האחים לומייר, לולה מונטז, באפלו ביל, ג'ון פורד, יוליסס ס.
גרנט, המלכה ויקטוריה), או ספרותיות (שרלוק הולמס, דון קישוט).
נראה כי חלה טעות בכרונולוגיה של האירועים.
בפרק 47, "עצם לדלטונים", לאקי לוק מציין שהוא מכיר ארכאולוג אותו הוא פוגש לראשונה בפרק הבא, "האף הגדול של הקמע".
בצרפת, התוכנית שודרה ב-France 2 וב-France 3, בעוד שבקנדה היא שודרה ב-Télé-Québec וגם ב־Teletoon בקנדה, Italia 1 באיטליה, Super RTL בגרמניה ו-BBC Two ו-CBBC בבריטניה.
בישראל, הסדרה שודרה בדיבוב לעברית בשנת 2003 בערוץ הילדים ומאוחר יותר שודרה הסדרה בשידורים חוזרים בערוץ ג'וניור.
לאצ'י (באלבנית: Laçi) היא עיירה השוכנת במחוז לז'ה אשר בצפון-מערב אלבניה, כ-35 קילומטרים צפונית לבירה טירנה, וכ-11 קילומטרים מזרחית מחוף הים האדריאטי.
השם לאצ'י משמעו אדמת ביתה.
בפאתי לאצ'י משתרע הרכס הראשון של הרי סקאנדרבג והאזור היה אגן ניקוז של נחלים שזרמו מההר.
בעיירה שורר אקלים ים-תיכוני מתון.
ב-2019 במהלך רעידת האדמה באלבניה נגרמו נזקים כבדים בעיר ואדם אחד נהרג.
לאצ'י שוכנת בסמיכות לשני עורקי תחבורה מרכזיים של רשת הכבישים האירופית.
בשלהי ימי הביניים עברה העיר לחזקת הרפובליקה של ונציה תוך עימות מתמשך עם צבא האימפריה העות'מאנית שהתקדם לאזור.
האזור שמרכזו היה העיר לז'ה שימש מקום מושבו של סקנדרבג שהקים בה את "הליגה של לז'ה" ואיחד את הכוחות האלבניים נגד העות'מאנים.
במהלך המלחמות החליפה לאצ'י ידיים.
האזכור הראשון ליישוב במקום נמצא בדפתר עות'מאני מ-1467 המתאר ארבע משפחות נכבדים ביישוב.
ב-1478 לאחר מותו של סקנדרבג נפלה העיר לידיו של מהמט השני, סולטאן האימפריה העות'מאנית, ונותרה בחזקת העות'מאנים במשך יותר מ-400 שנים.
לאחר הכיבוש העות'מאני נמלטו מלאצ'י לאזור איטליה בני משפחת אלבני .
היא הפכה לאחת המשפחות הנכבדות ברומא ומבין בניה ניתן למנות את האפיפיור קלמנס האחד עשר, ואת הקרדינל אלסנדרו אלבני.
ב-18 בנובמבר 1912, במהלך מלחמת הבלקן הראשונה נכבשה לאצ'י על ידי כוחות הארמייה השנייה הסרבית, ובהמשך לאחר חתימת הסכם לונדון, הפכה אלבניה למדינה עצמאית ובתוכה העיירה לאצ'י.
במהלך מלחמת העולם הראשונה נסוג הצבא הסרבי דרך האזור בדרכו להתארגנות מחדש באי קורפו.
ב-1928 הוקמה ממלכת אלבניה, ובאפריל 1939 פלשו האיטלקים לאלבניה וכבשו אותה ובכלל זה את העיירה לאצ'י.
בתקופה הקומוניסטית נבנו באזור מפעלי תעשייה כימית בעיקר לייצור פוספטים שגרמו לזיהום סביבתי בשל פליטת חומצה גופרתית, ובעיקר זיהום משמעותי של מי תהום.
מפעלי התעשייה נסגרו בהדרגה והעיירה חוותה ירידה משמעותית של כ-30 אחוזית במספר האוכלוסין.
קבוצת הכדורגל העירונית לאצ'י, שיחקה בעברה בליגת העל האלבנית ואף זכתה באליפות, בראשית העשור השני של המאה ה-21 גם פעמיים בגביע האלבני ונכון ל-2025 משחקת בליגה השנייה .
לארה קרופט היא דמות בדיונית.
גיבורת סדרת משחקי הווידאו "טומב ריידר" ושני סרטים בשם זה.
ללארה נכתבו שלוש ביוגרפיות שונות.
הביוגרפיה הראשונה נכתבה בצאת המשחק הראשון ולפיה לארה נכון לספטמבר 2018 בת 50. הביוגרפיה השנייה נכתבה כדי להתאים את לארה למשחקים חדשים בסדרה, ובכך להפוך אותה לצעירה יותר.
הביוגרפיה השלישית נכתבה כדי לתת צד חדש לדמות וכדי להצעיר אותה יותר בשביל המשחקים החדשים בסדרה.
לארה קרופט (נולדה ב-14 בפברואר 1968) היא בתו של לורד הנשינגלי קרופט.
היא גדלה באחוזה מפוארת השייכת למשפחתה וחונכה במוסדות לבני אצולה במעמדה.
החל מגיל שלוש היא התחנכה על ידי מורה פרטית, ובגיל 11 עברה לבית הספר וימבלדון לבנות.
בגיל 16 עברה לפנימיית "גורדונ'סטאון", שם סיימה את לימודיה בגיל 18. לאחר מכן עברה לתיכון בשווייץ, וסיימה בו את לימודיה בגיל 20.
לארה למדה סקי במהלך שהותה בשווייץ; סקי הפך לספורט החביב עליה, והיא נהגה לבלות את חופשותיה בסקי בהרי ההימלאיה.
באחת החופשות, מטוסם של לארה וחבריה התרסק על הר מושלג, ולארה הייתה היחידה ששרדה.
כתוצאה מההתרסקות איבדה לארה את זיכרונה ונשאר לה חלקיק קטן של זיכרון מחיי האצולה שהיו לה.
ההתרסקות והעובדה שהיא שרדה שינו את חייה של לארה, וכך גם ביקור שלה לאחר מכן בכפר מבודד ומרוחק.
היא החליטה שנמאס לה מחיי האצולה המשעממים, ובחרה להפוך לשודדת קברים (באנגלית "טומב ריידר", כשם המשחק).
בביוגרפיה זו, לארה נולדה ב-14 בפברואר 1977.
לארה קרופט נולדה ב-14 בפברואר 1992 בבריטניה ללורד ריצ'רד קרופט ואמיליה קרופט.
הוריה היו רוב הזמן לא איתה.
לאחר מות אמה, אביה של לארה התחיל להיות אובססיבי למיתוסים ולאחר מות אביה, לארה הפכה ליתומה.
היא נותרה בחסותו של חבר של אביה, קונרד רוט שאימץ אותה כאילו הייתה ביתו.
בעקבות עבודתו של רוט, לארה ברוב ילדותה נשארה לבד.
בנעוריה, למדה בקולג' האוניברסיטאי של לונדון.
לאחר סיום לימודיה היא חוברת לסמנתה נישימורה והופכת לחברתה הטובה ביותר.
ההרפתקאה הראשונה של לארה החלה במציאת הממלכה האבודה ימטאי.
דמותה של לארה קרופט ניצבה במוקד ויכוח ציבורי על חוסר הפרופורציה בין גודל שדיה למותניה הדקיקות וגופה החטוב.
נטען כי עיצוב זה הופך את לארה לאובייקט מיני וסמל סקס (ביקורת דומה נמתחה בעבר על בובות ברבי).
עיצוב דמותה של לארה קרופט שונה החל מ-2013, כך ששדיה הוקטנו וממדי גופה הפכו למציאותיים יותר.
באפריל 2006 זכתה דמותה של לארה קרופט לתואר "גיבורת משחקי הווידאו המצליחה ביותר בהיסטוריה" בספר השיאים של גינס.
בסרטי הקולנוע גולמה לארה קרופט על ידי השחקנית המפורסמת אנג'לינה ג'ולי, דבר שהקנה לה פופולריות נוספת.
לאקשמן קאדירגמר (1932 - 12 באוגוסט 2005) היה מדינאי מסרי לנקה שנרצח בעת כהונתו כשר החוץ.
קאדירגמר, משפטן בהכשרתו, שירת כשר החוץ של סרי לנקה בשנים 1994–2001 ושוב משנת 2004.
אף על פי שהיה בן המיעוט הטמילי, התנגד למאבקם של הטמילים להקמת מדינה נפרדת.
יצא באו"ם ובזירות אחרות בנאומים נגד הנמרים הטמילים, ארגון הטרור של הטמילים.
קאדירגמר נרצח ביריות בחצר ביתו בקולומבו ב-12 באוגוסט 2005, בעודו מכהן כשר החוץ.
המשטרה עצרה 12 טמילים כחשודים ברצח, אך הנמרים הטמילים הכחישו את אחריותם לרצח.
לארה פביאן היא זמרת קנדית-בלגית.
שרה בצרפתית, באנגלית, באיטלקית, ובספרדית.
במהלך הקריירה שלה מכרה כ-12 מיליון אלבומים, ונחשבת לאחת הזמרות המצליחות ביותר בצרפת, ובאירופה בכלל.
פביאן נולדה באטרבק, במחוז בריסל שבבלגיה, בשם לארה קרוקארט (Lara Crockaert), לאב פלמי ולאם ממוצא סיציליאני.
משפחתה התגוררה בעיר קטניה שבאי סיציליה, איטליה, ולכן היא דוברת איטלקית.
כשהייתה בת 5 היגרה משפחתה לבריסל.
פביאן החלה לשיר, לרקוד וללמוד נגינה על פסנתר בגיל צעיר מאוד, ואף החלה ללמוד בקונסרבטוריון המלכותי בבריסל, כשהיא בת 8 בלבד, לימודים שנמשכו כ-10 שנים.
בזמן לימודיה החלה לכתוב שירה, ואף הופיעה עם מספר משיריה.
בשיריה הראשונים ניתן למצוא השפעות קלאסיות רבות, כנראה מלימודיה הקלאסיים בקונסרבטוריון, יחד עם השפעות מסגנון השירים של אמנים מודרניים, כמו ברברה סטרייסנד ולהקת הרוק קווין.
במהלך לימודיה השתתפה פביאן במספר תחרויות אירופיות, וזכתה במספר פרסים.
זכייה באחת מהתחרויות הובילה להוצאת הסינגל הראשון שלה "L'Aziza Est En Pleurs" בשנת 1986. השיר היה מחווה לזמר המנוח דניאל בלבואן , שאחד מלהיטיו היה "L'Aziza".
ערוץ הטלוויזיה הלוקסמבורגי RTL הציע לפביאן לייצג את לוקסמבורג בתחרות האירוויזיון ה-33, שנערכה ב-1988 בדבלין שבאירלנד.
פביאן הסכימה וביצעה את השיר "Croire".
ביצוע זה זיכה אותה במקום הרביעי.
אף על פי שלא זכתה, "Croire" הפך ללהיט באירופה ונמכר בקרוב לחצי מיליון עותקים.
לשיר הוקלטו גרסה באנגלית שנקראה "Trust", וגרסה בגרמנית שנקראה "Glaub".
עם סיום לימודיה נסעה פביאן לקנדה כדי לקדם את מכירות הסינגל השלישי שלה "Je Sais", והתאהבה בקוויבק.
כך, בשנת 1991, עם שתי מזוודות ו-1,000$ בכיסה, היגרה פביאן למונטריאול שבקנדה, ביחד עם חברה, ומי שעתיד היה להיות שותפה המוזיקלי, ריק אליסון.
בקנדה היא הקימה חברת תקליטים ויחסי ציבור משלה, "Productions Clandestines".
באוגוסט 1991 יצא בקנדה אלבום הבכורה של פביאן שנקרא בפשטות "לארה פביאן".
האלבום, שהוקלט בבלגיה, נמכר ביותר מ-100,000 עותקים.
בשנת 1993 זכה למעמד של אלבום זהב, ובשנת 1994 זכה למעמד של אלבום פלטינה.
הסינגלים "Le Jour Où Tu Partiras" ,"Les Murs" ,"Qui Pense à l'Amour" הביאו לפביאן חשיפה רבה באמצעי התקשורת, והיא הייתה מועמדת למספר פרסי ADISQ בשנת 1993.
בשנת 1994 הוציאה פביאן את אלבומה השני, "Carpe Diem".
האלבום הגיע למעמד של אלבום זהב תוך פחות משלושה שבועות לאחר תחילת מכירותיו, וכלל שלושה להיטים: "Tu T'en Vas", "Si Tu M'aimes" ו-"Leila".
בשנה שלאחר מכן הגיע האלבום למעמד של פלטינה משולשת, ומסע ההופעות שלה "SRO" משך יותר מ-150,000 צופים.
ההצלחה הביאה לכך שבשנת 1995 זכתה פביאן, בטקס פרסי ה-"ADISQ", בשני פרסי פליקס: המופע הטוב של השנה, וזמרת השנה - קטגוריה שבה הציבור מצביע למנצחת.
בינואר 1995 ביקש ממנה הזמר סרז' לאמה שתצטרף אליו להופעה בפריז, ותשיר איתו את השיר "Je Suis malade" שחידשה באלבום "Carpe Diem".
נפעם מתגובת הקהל לדואט, הוא מיד ביקש מפביאן לשיר פעם נוספת את השיר אך הפעם לבדה, וגם ביצוע זה גרר אחריו תשואות נלהבות.
בשנת 1996 הציעו אולפני וולט דיסני לפביאן לדבב את הקול של אזמרלדה בסרט האנימציה "הגיבן מנוטרדאם", ולבצע שיר עבור הסרט.
במהלך חריג של החברה החליטה דיסני לכלול את הגרסה של פביאן לשיר בפסקול הסרט, בנוסף לגרסה של בט מידלר.
אלבומה השלישי של פביאן, "Pure", יצא ב-1997 ונמכר ב-2 מיליון עותקים.
בקנדה הגיע האלבום למעמד פלטינה תוך פחות משבועיים לאחר תחילת המכירות.
פביאן זכתה בפרס הפליקס על "האלבום הפופולרי של השנה" בטקס פרסי ה-ADISQ בשנת 1997. כמו כן הייתה מועמדת לשני פרסי Juno קנדיים.
הצלחת האלבום משכה את תשומת לבם של ראשי אולפני הסרטים, ומפיק הסרט "לכודים", בכיכובו של סילבסטר סטאלון, ביקש מפביאן וריק אליסון, לכתוב שיר לסרט.
הם נענו לבקשה, וכתבו את השיר "Tant Qu'Il y Aura de l'Amour".
הגרסה הצרפתית של השיר בוצעה על ידי דונה סאמר וברוס רוברטס.
לאחר מכן חתמה פביאן על חוזה למספר אלבומים עם חברת התקליטים פולידור רקורדס, ו-"Pure" יצא גם בצרפת.
התוצאה הייתה המראת הקריירה שלה באירופה.
כמיליון וחצי עותקים של האלבום נמכרו בצרפת, והוא זכה למעמד של אלבום יהלום.
הסינגלים "Tout", "Je T'aime" ו-"Humana" נמכרו, כל אחד, ביותר ממיליון עותקים.
בינואר 1998 שרה פביאן דואט עם ג'וני הולידיי בקונצרט צדקה בצרפת.
בנוסף ערכה פביאן באותה תקופה שתי הופעות שהכרטיסים אליהן אזלו מראש, באולם "L'Olympia" בפריז.
חודש לאחר מכן, באותו המקום, זכתה פביאן בפרס "תגלית השנה" בטקס היוקרתי, "Victoires de la Musique".
לאחר הזכייה החליטה חברת פולידור להוציא את האלבום "Carpe Diem" בצרפת (עד אז, נמכר רק בקנדה).
פביאן ערכה שתי הופעות נוספות ב-"Paris Palais des Sports", שהכרטיסים אליהן אזלו מראש.
הביקוש לפביאן גדל עוד יותר, והיא הוזמנה שוב לשיר עם ג'וני הולידיי במספר קונצרטים ב-"Stade de France", בפני קהל כולל של כ-240,000 איש.
בסתיו שלאחר מכן יצאה פביאן במסע הופעות אירופי והופיעה בפני יותר מ-150,000 איש.
מסע ההופעות כלל 24 ערים, בהן פריז, ליון, מרסיי, ז'נבה, ומונקו.
דוגמה לפופולריות שלה בצרפת ניתן למצוא בהחלטת מוזיאון השעווה "Grévin", ליצור בובת שעווה בדמותה, כפי שכבר עשה המוזיאון בקוויבק.
כך היא הפכה פביאן לזמרת הקנדית הראשונה שזכתה לכבוד זה מהמוזיאון הצרפתי.
בנובמבר 1998 זכתה פביאן בפרס הפליקס לאמן שזה להכרה מרבית מחוץ לקוויבק, בטקס פרסי ה-ADISQ.
בדצמבר נבחרה פביאן ל"תגלית השנה" של השבועון "Paris Match", שהקדיש לה את עמוד השער של הגיליון.
ביולי 1999, עם מכירות של יותר מ-6 מיליון עותקים, בעקבות ביקוש רב הוציאה חברת פולידור את אלבומה הראשון מחדש, עם מספר שינויים, ביניהם הוספת השיר "Croire" ושינוי עטיפת האלבום.
לאחר הצלחת האלבום "Pure" קיבלה פביאן הצעות לחוזים אצל חברות תקליטים שונות, ולבסוף בחרה לחתום עם חברת "Sony Music", לאחר שנשיא החברה טומי מוטולה הבטיח לא לחסוך בהוצאות ולהשקיע כל שיידרש באלבומה החדש.
בקיץ 1999 נסעה פביאן לארצות הברית כדי להקליט את אלבומה הראשון באנגלית, בניו יורק ובסן פרנסיסקו.
את השירים כתבו היא עצמה, ריק אליסון, דייב פיקל, וולטר אפאנסייף, גלן בלרד ופט לאונרד.
שיר הדאנס-פופ, "I Will Love Again", שהיה גם הסינגל הראשון מהאלבום, הגיע למקום הראשון במצעד ה-"Billboard Hot Dance Music/Club Play".
האלבום עצמו נכנס היישר למקום הראשון במצעד ה-"Heatseekers".
בלדת המשך, "Love By Grace", זכתה להצלחה בינונית בארצות הברית, ולהצלחה אדירה בברזיל, בעקבות החלטה לשלב את השיר בטלנובלה הברזילאית המצליחה "קשרי משפחה".
שיר נוסף מאוד מוצלח שיצא באלבום הזה הוא השיר "adagio".
שיר אותו לרה פביאן נוהגת לשיר חצי טון נמוך יותר מגרסת האלבום
בנוסף הקליטה פביאן שירים למספר סרטים הוליוודיים, ביניהם את השיר "The Dream Within" שהיה שיר הנושא של הסרט "Final Fantasy: The Spirits Within", וגם את "For Always", עם ג'וש גרובן, לפסקול הסרט "אינטליגנציה מלאכותית".
פביאן גם שיחקה תפקיד קטן בסרט "לילה ויום".
"Nue" היה האלבום הרביעי שפביאן הוציאה בצרפתית.
האלבום, שיצא בסתיו 2001, בקוויבק ובצרפת, סימן את חזרתה לשיר בצרפתית.
האלבום "Nue" הוא דיוקן אישי, לדברי פביאן, והיא וריק אליסון החליטו לקרוא לו "Nue" (ערומה).
הסינגל הראשון שיצא היה "J'y Crois Encore", שנכנס לטופ 20 הצרפתי, כחודש לפני יציאת האלבום.
כמו כן, יצא גם דואט עם הזמרת הבלגית מורן (Maurane), שנקרא "Tu Es Mon Autre".
השיר הפך ללהיט בשנת 2002, והגיע למקום החמישי במכירות הסינגלים בצרפת.
בנוסף יצא האלבום גם בפורטוגל, ושם נכנס לעשירייה הראשונה בסתיו 2001.
לקראת סוף שנת 2002 הוציאה פביאן אלבום הופעה חיה חדש ממסע ההופעות שלה, יחד עם DVD בשם "Intime", שכלל שתי הופעות מוקלטות מדצמבר 2001. בדומה לאלבום ההופעה החיה הקודם שלה, היה זה סט כפול, שכלל את רוב השירים מ-"Nue" יחד עם השירים הישנים יותר שלה.
אחת מגולות הכותרת של ה-DVD היא ההופעה של השיר "Je T'aime" שבה החל הקהל לשיר את השיר לבדו, לכבודה, והשאיר אותה נרגשת.
במקביל החלה פביאן בסדרת הופעות נוספת, אך זו הייתה אינטימית יותר וכללה גרסאות אקוסטיות של שיריה.
סדרת ההופעות נערכה ב-"Casino De Paris" במהלך ימי שני של חודש נובמבר.
תוצאת ההופעות האקוסטיות האלה הייתה האלבום "En Toute Intimité".
בשנת 2003 הוציאה פביאן את ה-CD, ואת ה-DVD בעל אותו השם, "En Toute Intimité".
זהו אלבום אינטימי, אקוסטי, שכולל בעיקר נגינת פסנתר, ופביאן שרה בו באנגלית, בצרפתית ובאיטלקית.
ב-DVD, שהוקלט בתיאטרון ה-"Olympia", שרה פביאן את "Pour Que tu M'aimes encore" כמחווה לסלין דיון, וכך הבהירה את תחושת הכבוד וההערכה שהיא רוחשת לה, על אף שנים של השוואות ביניהן שנערכו על ידי התקשורת.
בנוסף ללהיטיה הישנים של פביאן כלל האלבום גם את השירים "Caruso" של לוצ'ו דאלה, "Calling You" של ג'בטה סטיל מהסרט "קפה בגדד", את השיר "Mistral Gagnant" של הזמר הצרפתי רנולד, וגם מחרוזת משירי המחזמר "Starmania".
בגלל גודלו הקטן של האולם נוצרה אווירה אינטימית בינה ובין הקהל, ופביאן קיבלה הזדמנות להמחיז את שיריה.
התוצאה, לפי הנוכחים במקום, הייתה מדהימה.
2004: האלבום השני באנגלית: "A Wonderful Life"
בשנת 2004 הוציאה פביאן את אלבומה השני באנגלית, "A Wonderful Life".
האלבום נחל כישלון מסחרי צורב, אבל זכה לביקורות טובות מאוד.
אף על פי שלא הצליח כמו אלבומה הקודם באנגלית, סלל את המסלול לשינוי מוזיקלי שילווה את פביאן מכאן ואילך.
גולת הכותרת של האלבום, כפי שפביאן אמרה בריאיון לקראת השקת האלבום, הוא השיר "Review My Kisses", שנכתב על ידי דזמונד צ'יילד.
הוא הוצע לפביאן בתחילה, והיא תכננה להקליט אותו, אבל השיר נשכח איכשהו.
בשנת 2002 הקליטה ליאן ריימס את השיר לאלבומה "Twisted Angel", ולבסוף, פביאן הקליטה אותו, לאחר מכן.
"The Last Goodbye" היה הסינגל הראשון מהאלבום.
השיר יצא (רק לרדיו) בכל העולם למעט צרפת, כי פביאן הרגישה שהוא "אמריקני מדי" לקהל שרגיל לכתיבתה.
לכן בצרפת יצא הסינגל "No Big Deal", והופק לו וידאוקליפ.
למרות זאת, שני השירים לא זכו להצלחה, בעיקר בגלל החלטתה של פביאן לפרוש מהפרויקט, וגם בגלל חילוקי דעות עם "Sony Music".
כך האלבום כמעט ולא קודם על ידה, ולכן בוטלה יציאתו בארצות הברית.
למרות זאת, לפחות שיר אחד זכה לעדנה כלשהי, כשמפיקי הטלנובלה הברזילאית "הגורל שלה", החליטו לכלול את השיר "I Guess I Loved You" בפסקול הטלנובלה, והשיר זכה לפופולריות גדולה מאוד שם.
שאר שנת 2004 עברה על פביאן כשהיא בבידוד כמעט מוחלט מסצנת המוזיקה הצרפתית והעולמית.
עיתונים החלו לדווח על מחלה קשה שפגעה בה, עד שפביאן נדרשה להתראיין לתוכנית טלוויזיה בקוויבק, ולהסביר את הסיבות להחלטתה לפרוש מהעין הציבורית, יחד עם החלטתה לעזוב את קוויבק, שבה חיה 15 שנים, ולחזור למולדתה, בלגיה.
פביאן חזרה לסצנת המוזיקה בצרפת, ובקנדה, עם אלבום חדש, שסימן כיוון שונה לחלוטין בחייה המוזיקליים והאישיים של פביאן.
בתחילת 2005 הוציאה את אלבומה החמישי בצרפתית, "9", שם שמסמל שינוי, לידה, סיום תקופה אחת ותחילתה של תקופה אחרת.
פביאן שרה אחרת: בעדינות, בשלווה, ועם הרבה שמחה.
היה זה שינוי גדול מאלבומיה הקודמים, הדרמטיים.
מספר מבקרים שטענו שפביאן "צורחת" את השיר, או שהיא מנסה להפוך לסלין דיון נוספת, ראו שפביאן לא השתמשה יותר בעוצמת הקול שלה על מנת להתחבר עם הקהל שלה, והביקורות הפכו למחמאות.
האלבום הוליד את הלהיט "La Lettre", שנכתב על ידי פביאן עצמה והולחן על ידי ז'אן פליקס לאלין, שהיה חברה באותה תקופה.
הוא למעשה אחראי להפקת האלבום יחד עם פביאן עצמה.
הצלחת האלבום לוותה במסע הופעות גדול (יותר מ-60 הופעות) שנקרא "Un Regard 9", במדינות רבות, בהן צרפת, בלגיה, שווייץ, לבנון, רוסיה, קנדה, טורקיה, לוקסמבורג ומאוריציוס.
פביאן גם הופיעה בפעם הראשונה בפורטוגל, שם שרה שירים מאלבומיה באנגלית, ומספר שירים בצרפתית.
לקראת סוף 2006 הוציאה פביאן את אלבום ההופעה החיה, "Un Regard 9", שהוקלט במרץ 2006 ב-"Zenith" בפריז.
התקליטור מכיל 15 הופעות חיות, ועוד שיר חדש שנקרא "Aime", שהוקלט בסטודיו במונטריאול.
השיר הוקלט בצרפתית ובאנגלית, אף על פי שרק הגרסה הצרפתית שווקה.
בתחילה שרה פביאן את השיר במהלך מספר הופעות בבלגיה, כמתנה למעריציה הבלגים, אבל תגובת הקהל הנרגש הייתה גדולה, ופביאן הרגישה צורך לכלול את השיר באלבומה הבא.
כאשר פביאן קידמה את האלבום בתוכניות טלוויזיה, ניתן היה לראות את הקהל משלב את ידיו בצורת לב, מחווה שהיא החוותה לקהל במהלך אחת מהופעותיה.
האלבום מכיל שירים מהאלבום "9", וכל השירים הם בגרסאות אקוסטיות.
כך למשל השיר "Tout" עובד מחדש על מנת להתאים לסגנון החדש של פביאן.
באלבום יש גם גרסאות לשני שירים של הזמרת ברברה סטרייסנד, שפביאן מעריכה: "A Piece of Sky" ו-"?Papa, Can You Hear Me" מהסרט "ינטל" משנת 1983. ב-DVD נמצאים בנוסף גם מספר שירים שהושמטו מה-CD, כמו "Je t'Aime", ושני שירים נוספים באנגלית: "Broken Vow" ו-"I Guess I Loved You".
לדברי פביאן השירים האלו דורשים היבט חזותי חזק בנוסף לאפקט קולי, ולכן בחרה להשמיטם מה-CD.
ב-DVD נמצא גם ביצוע של השיר "Humana", שגלש יותר מהצפוי, בגלל תגובת הקהל, ונמשך 10 דקות.
ב-DVD ניתן לראות את הקהל שר את השיר לבדו במשך 5 דקות, תגובה שהפתיעה מאוד את פביאן, שקופצת משמחה, ומדרבנת את הקהל להמשיך ולשיר.
2007–2008: הסינגל באיטלקית ומסע ההופעות באירופה
בהודעה שכתבה פביאן באתר הבית שלה, האלבום החדש שלה יהיה הפרויקט האיטלקי הראשון שלה.
על אף שלא נחשפו פרטים רבים, מהמעט שפביאן פרסמה, נודע כי היא עובדת עם הזמר האיטלקי ג'יג'י ד'אלסיו, שהופיע יחד איתה במספר קונצרטים של "Un Regard 9".
בשנת 2007 הוציאו ד'אלסיו ופביאן סינגל מאלבומו "Made In Italy", שנקרא "Un Cuore Malato", שזכה גם לגרסה צרפתית.
השקת הסינגל עזרה לקידום הקריירה של פביאן באיטליה.
כך היא הופיעה עם ד'אלסיו בפסטיבל סן רמו 2007, ששודר בטלוויזיה האיטלקית.
הסינגל צעד בראש המצעד האיטלקי באותה תקופה, והגיע למקום ה-16 בצרפת.
בהמשך השנה, פביאן הופיעה בקוויבק שבקנדה, ובמדינות רבות באירופה, ביניהן פורטוגל, טורקיה, יוון, אוקראינה ורוסיה.
בסוף השנה היא חברה שוב לד'אלסיו והופיעו יחד בהופעה חד-פעמית בפריז.
במהלך שנת 2008 עבדה פביאן על אלבומה הבא במונטריאול שבקנדה, עם הפסנתרן מארק הרשקוביץ' שהיה אחרי גם לאלבומה "Nue" מ-2002.
פביאן סירבה לפרסם פרטים על האלבום, או על הקריירה באיטליה, ושמועות רבות הסתובבו סביב האלבום הבא, בעיקר לגבי שפת השירים.
2009–2010: האלבום "Toutes les femmes en moi", המקביל שלו באנגלית ודיסק האוסף הראשון
בסוף שנת 2008 הסכימה לבסוף פביאן לספר לקהל מעריציה באתר הרשמי שלה על האלבום הבא, השישי במספר, שיקרא "Toutes les femmes en moi" ("כל אישה שבתוכי"), ויכלול שירי בלוז, ג'אז, כליזמר, טנגו נאו קלאסיק וסול.
ב-11 במרץ 2009 יצא הסינגל הראשון מהאלבום, שנקרא "Soleil, Soleil" ("שמש, שמש"), חידוש לשירה של נאנה מוסקורי.
האלבום, לפי דבריה של פביאן, מוקדש בהערכה לזמרות הגדולות שדוברות צרפתית, ביניהן דלידה, פראנס גל, סלין דיון ועוד.
האלבום עצמו יצא ב-25 במאי 2009 בצרפת, ואחריו יצא גם סינגל נוסף, כשם האלבום.
בעקבות ביקורות טובות שקיבלה פביאן על הרעיון להערכת הזמרות, הוציאה אלבום באנגלית שנקרא "Every woman in me", והוא גם מוקדש לזמרות דוברות אנגלית שפביאן מעריכה ומוקירה.
האלבום יצא באוקטובר של אותה שנה.
בתחילת שנת 2010 פביאן החלה במסע ההופעות שלה בעקבות האלבום (שגם נקרא באותו שם), בצרפת, שווייץ ובלגיה.
היא הופיעה גם במזרח אירופה עם שיריה באנגלית, ספרדית, איטלקית ובצרפתית, בעיקר ברוסיה ובאוקראינה, שגם בהמשך יצא כדיסק הופעה חיה וכ-DVD בחודשים אוקטובר-נובמבר 2010.
בסוף אותה שנה, היא יצאה למסע הופעות גם בקנדה שנחל הצלחה גבוהה.
ב-15 בנובמבר 2010, יצאה אלבום האוסף הראשון של פביאן, שבא במארז יחד עם DVD של סיבוב הופעות שלה ("Tout Les Femmes Font Leur Show", "כל הנשים עושות את המופע שלהן").
אלבום אוסף זה גם כולל שני שירים חדשים של פביאן.
פביאן הייתה בת זוגו של המפיק הצרפתי ממוצא יהודי ז'ראר פוליצ'ינו, ובתקופה זו הייתה קשורה לדתו ולמדה רבות אודות הדת ועל הישראלים שבמדינת ישראל.
במאי 2008, השתתפה בחגיגות 60 שנה לעצמאותה של מדינת ישראל שהתקיימו סמוך למגדל אייפל שבפריז, והדהימה את כולם כששרה את "חורשת האקליפטוס" בעברית.
בסוף השיר צעקה פביאן לקהל המעריצים הנלהב "אני אוהבת אתכם ישראל, תודה רבה" בעברית.
בעקבות הופעתה, גדלה ההתעניינות בה ברחבי ישראל ובקרב היהודים בגולה.
ב-29 במרץ וב-30 במרץ 2010 פביאן הופיעה פעמיים בתל אביב עם שירים מכל אלבומיה, וכמו כן היא שרה את "חורשת האקליפטוס".
ב-28 בפברואר 2015 הופיעה פביאן בהיכל מנורה מבטחים בתל אביב.
פביאן חזרה להופיע שוב בהיכל מנורה מבטחים ב-14 בדצמבר 2019.
החל משנת 2006 הייתה לארה פביאן בת זוגו של המפיק הצרפתי ממוצא יהודי ז'ראר פוליצ'ינו.
לארה פביאן נישאה בשנת 2013 לקוסם גבריאל די ג'ורג'יו.
2015: Essential Lara Fabian (הופץ באיטליה ובארצות הברית בלבד)
לארה פלין בויל (באנגלית Lara Flynn Boyle; נולדה ב-24 במרץ 1970) היא שחקנית אמריקאית.
שמה ניתן לה על שם אחת הדמויות ברומן "ד"ר ז'יוואגו" של בוריס פסטרנק.
ילדותה עברה עליה בשיקגו ובמדינת ויסקונסין.
היא למדה באקדמיה לאמניות של שיקגו.
תפקידה הראשון בקולנוע היה תפקיד קטן בסרט "שמתי ברז למורה" (1986), בזכותו הצטרפה לאיגוד שחקני המסך למרות שהסצנה שלה נחתכה לבסוף בעריכה.
לאחר מכן שחקה ב-1987 במיני-סדרה Amerika, ב-1988 בסרט "פולטרגייסט 3" וב-1989 בסרט "ללכת שבי אחריו".
תפקידה המשמעותי הראשון היה גילום דמותה של דונה הייוורד, אחת הדמויות המרכזיות בסדרה "טווין פיקס" שזכתה לביקורות מהללות.
לאחר סיום הסדרה ב-1991, הפיק דייוויד לינץ' סרט בשם "טווין פיקס - אש הולכת עמי" אך בו סרבה בויל להשתתף בשל הצעות טובות יותר שעמדו בפניה.
את תפקיד דונה בסרט גילמה מוירה קלי.
במהלך שנות התשעים שיחקה בויל במספר סרטים, בהם סרטים שזכו להצלחה ואחרים שכשלו בקופות.
ב-1992 שיחקה בדרמת הפשע "תאומים ובנים" (Equinox), שביים אלן רודולף.
באותה שנה שיחקה בדרמת הנעורים "איפה הימים לוקחים אותך" לצד ויל סמית'.
ב-1994 הופיעה בסרט "שלושה במיטה אחת.
ב-1997 היא ניגשה למבחני בד לתפקיד הראשי בסדרה "אלי מקביל" אך זה ניתן לבסוף לקליסטה פלוקהארט.
עם זאת, בויל הותירה רושם עז על יוצר הסדרה, דייוויד אי קלי, וזה יצר עבורה את תפקיד המשנה לפרקליט המחוז, הלן גמבל, בסדרה אחרת, הפרקליטים.
בויל כיכבה בסדרה זו עד 2003, אז חלו שינויים בצוות השחקנים במטרה להעלות את פופולריות הסדרה ותפקידה בה נסתיים.
על גילום תפקידה של הלן הייתה בויל מועמדת לפרס אמי וכן למספר פרסי איגוד שחקני המסך.
שיחקה גם בעונה השלישית של התוכנית לאס ווגאס כמוניקה מנקוזו הבעלים החדשים של בית המלון מונטסינו.
בשנת 1998 גילמה תפקיד מרכזי בסרט "אושר".
בשנת 2002 גילמה בויל תפקיד ראשי בסרט המצליח "גברים בשחור 2", בו שיחקה את תפקידה של החייזרית המרושעת סרלינה.
היא גם התארחה במספר פרקים של אלי מקביל, בסדרה "חוק וסדר" ובסדרות נוספות.
בשנת 2009 שיחקה בדרמת הפשע "Life Is Hot in Cracktown" בתפקיד הזונה בטי מקביין, בכיכובה של שאנין סוסאמון.
לבעלה הראשון נישאה באוגוסט 1996 והתגרשה ממנו שנתיים לאחר מכן.
כיום היא נשואה לדונלד ריי תומאס השני, משקיע נדל"ן לו נישאה בדצמבר 2006. היא מתגוררת עמו בבוורלי הילס בבית שנבנה במקור כמעון המשרתים של השחקנית מרי פיקפורד.
לבויל אין ילדים משלה ובמספר ראיונות הצהירה שהיא אינה מעוניינת להביא ילדים לעולם.
לאקנאו (בהינדי: लखनऊ, באורדו: لکھنؤ, באנגלית: Lucknow) היא בירתה של המדינה המאוכלסת ביותר בהודו, אוטר פרדש.
20% מתושבי העיר הם מוסלמים שיעים והיא העיר החשובה של האסלאם השיעי בהודו.
נכון ל-2017 גרים בעיר כ-3.3 מיליון איש והיא העיר השנייה בגודלה באוטר פרדש (אחרי קאנפור) וה-11 בהודו.
לאקנאו היא בעיקרה יציר כפיהם של הנוואבים של אווד, שליטים מוסלמים ששלטו בחלק של צפון מרכז הודו במשך קרוב למאה שנים לאחר דעיכתה של האימפריה המוגולית.
כבר מתקופה זו יצא ללאקנאו מוניטין כעיר של יופי ותרבות, כמו גם המבנים המעניינים שבעיר שצמחו בתקופת שלטון הנוואבים.
העיר עלתה לגדולה כאשר אסף אוד-דאולה העביר את עיר הבירה שלו מפאיזאבאד (फ़ैज़ाबाद, Faizabad) ללאקנאו.
ב-1856 העבירה חברת הודו המזרחית הבריטית את כוחותיה לפאתי העיר והכפיפה את המדינה והעיר תחת שלטון בריטי בהתאם ל"דוקטרינת הפקיעה" של לורד דלהאוז, על-פיה כל נסיכות או שטח וסאלי שבהשפעת הבריטים, כאשר לאחר מות השליט נותרת ללא שליט חוקי או יורש ישיר, עוברת לשלטון ישיר של הבריטים.
מאוזוליאום בארה אימאמבארה (Bara Imambara; אימאמבארה הוא קבר של קדוש שיעי מוסלמי), שנבנה ביוזמתו של אסף א-דאולה בשנת 1784, במסגרת פרויקט יזום, בתקופה של רעב בעיר.
רומי דארוואזה (שיבוש של המילה רומאי), העתק של שער הכניסה באיסטנבול, שהוקם גם הוא על ידי אסף-אוד-דאולה.
חוסיינאבאד אימאמבארה (Hussainabad Imambara), שהוקם בשנת 1837 על ידי מוחמד עלי שאה, כדי לשמש בעתיד כמאוזוליאום שלו עצמו.
בחצר המתחם יש שני דגמים של הטאג' מאהל בהם קבורים בני משפחת המלוכה.
הרזידנסי (Residency - "בית הנציבות"), שהוקם בשנת 1800, בו התרחש מצור לאקנאו, במהלך התקוממות 1857.
בית הספר "לה מרטיניי" היה בעבר בית מגורים שנבנה עבור הגנרל הצרפתי מרטיניי.
המבנה הוא דוגמה לארכיטקטורה אקלקטית שלא הייתה נפוצה בהודו
בלאקנאו אקלים סובטרופי גשום עם חודשי חורף קרירים ויבשים מדצמבר עד פברואר וחודשי קיץ חמים מאפריל עד יוני.
העונה הגשומה היא מאמצע יוני ועד אמצע ספטמבר ויורדים בה בממוצע 1,010 מילימטר גשם.
בחורף, הטמפטורה הגבוהה היא כ-24-23 מעלות צלזיוס והנמוכה היא כ-7 מעלות צלזיוס.
לארדו היא עיר בדרום מדינת טקסס, ארצות הברית.
לארדו היא העיר הגדולה ביותר והמרכז המנהלי של מחוז ווב.
העיר שוכנת בסמוך לגדותיו של הריו גראנדה בסמוך לגבול עם מקסיקו.
דרומית לה, בגדה הדרומית של הריו גראנדה, שוכנת העיר המקסיקנית נואבו לארדו השייכת למטרופולין של לארדו (וזאת אף על פי ששתי הערים במדינות שונות).
במטרופולין של לארדו-נואבו לארדו חיים כ-800,000 תושבים.
הכלכלה של העיר מתבססת בעיקר על מסחר עם מקסיקו.
בין שתי הערים מחברים חמישה גשרים כאשר ארבעה מהם מיועדים לכלי רכב והולכי רגל ואחד מיועד לרכבות.
לארדו אשר הוקמה בשנת 1755 גדלה מווילה מבודדת לעיר גדולה ומשגשגת ואף הפכה לבירתה של רפובליקת ריו גראנדה וכיום לעיר הנמל הגדולה ביותר על נהר הריו גראנדה.
בשל סמיכותן של לארדו ונואבו לארדו, 47% מהיצוא של ארצות הברית למקסיקו עובר דרך לארדו וכן 36% מהיצוא של מקסיקו לארצות הברית.
לארדו היא ביתה של Texas A&M International University, הקולג' הקהילתי של לארדו וקמפוס של אוניברסיטת טקסס בסן אנטוניו לימודי רפואה.
בשנת 1755 הוקמה באזור שהיה שייך לסנטנדר החדשה 'וילה דה סן אגוסטין דה לארדו' על ידי דון תומאס סאנצ'ז.
הוילה של דון סאנצ'ז נקראה על שם העיר לארדו הספרדית.
אט אט החלו להיבנות סביב הוילה עוד ועוד בתים עד שהפכה לעיר.
בשנת 1840 הפכה לארדו לבירתה של רפובליקת ריו גראנדה העצמאית, רפובליקה אשר הוקמה על ידי תושבים מקומיים אשר מרדו בשלטון של מרכז מקסיקו ושרדה פחות משנה לאחר שצבא מקסיקו כבש אותה.
במהלך מלחמת ארצות הברית–מקסיקו העיר נכבשה על ידי טקסס רנג'רס.
לאחר סיום המלחמה, חתמו שתי המדינות על הסכם גואדלופה אידלגו אשר קבע ששטח העיר יישאר בריבונות ארצות הברית.
מיד לאחר ההחלטה נערך משאל של כל תושבי העיר, אשר הציג רוב מוחלט רוצים בעד החזרת העיר למקסיקו.
למרות תוצאות המשאל, נותרה העיר בתחומי ארצות הברית, ורוב תושביה עזבו דרומה לשטחה של מקסיקו והקימו מעבר לנהר את נואבו לארדו.
לארדו שוכנת לגדתו הצפונית של הריו גראנדה המפריד בין ארצות הברית ומקסיקו.
הגבול עובר מדרום וממערב לעיר.
האקלים באזור הוא חם ומדברי.
מזג האוויר מושפע רבות מהרי 'סיירה מדרה אוריינטל' הנמצאים מדרום בשטחה של מקסיקו, מדבר סונורן ממערב ומפרץ מקסיקו ממזרח.
בגלל שהעיר שוכנת בשטח מדברי בפנים הארץ ובשטח מישורי הקיץ מאוד חם בה.
החורף קר יחסית לערי דרום טקסס והטמפרטורה הממוצעת בה היא 19 מעלות.
הטמפרטורה הממוצעת בקיץ היא 37 מעלות צלזיוס.
נמל התעופה הבינלאומי של לרדו נמצא 6 ק"מ צפונית מהעיר.
ממנו יוצאות טיסות יומיות ליוסטון ודאלאס ושלוש טיסות בשבוע ללאס וגאס.
נמל התעופה הוקם בשנות ה-70 במקומו של בסיס חיל האוויר שנסגר.
בתחילת שנות ה-2000 נבנה טרמינל חדש והוגדל שטח הנמל.
לאראמי היא בירת מחוז אולבני במדינת ויומינג בארצות הברית והעיר היחידה במחוז כולו.
נכון למפקד האוכלוסין של שנת 2019, מתגוררים בעיר 32,711 תושבים (מתוך 38,299 תושבי המחוז כולו).
שטח העיר 46 קמ"ר וגובהה 2,184 מטר מעל פני הים.
העיר נקראת על שמו של מגלה ארצות וצייד צרפתי-קנדי בשם ז'ק לה-ראמי שהלך לאיבוד באזור.
על שמו נקרא גם הנהר העובר בסמוך לעיר, רכס הרים, מחוז במדינה ומבצר צבאי של צבא ארצות הברית.
לה-ראמי הוא הצייד המונצח ביותר בארצות הברית, למעט ג'ים ברידג'ר.
העיר הוקמה במהלך העשור השישי של המאה ה-19, כחלק מהקמת קו הרכבת חוצה היבשת הראשון, על ידי חברת יוניון פסיפיק.
כיום, בעיר ממוקמת אוניברסיטת ויומינג, האוניברסיטה הציבורית היחידה במדינה.
שמה של העיר התפרסם בעקבות הירצחו של מת'יו שפרד, הומוסקסואל ופעיל למען זכויות האזרח שהוכה למות בלילה שבין ה-6 ל-7 באוקטובר 1998.
לאראש היא עיר נמל חשובה בצפון מרוקו, השוכנת ליד נהר לוקוס ומשמשת כעיר הבירה המחוזית של מחוז לאראש במחוז טנג'יר-תטואן-אל-חוקיימה.
בשנת 2014 התגוררו בה כ-125,008 איש (לפי מרשם האוכלוסין של המחוזות במרוקו).
בצפון העיר לאראש המודרנית שוכנות הריסות העיר לכש (ליקסוס) , עיר שהוקמה כנראה על ידי שבט ברברי במאה ה-12 לפני הספירה ושגשגה בעת העתיקה.
העיר הייתה תחת השפעתה של קרתגו כאשר הגיעו אליה מתיישבים פיניקים במאה ה-7 לפנה"ס.
בהמשך היא נהפכה להיות חלק מהפרובינקיה הרומאית מאוריטניה.
מספר כותבים יוונים עתיקים מציינים את ליקסוס כמקום משכנם של גני ההספרידות המיתולוגיים.
במשך תקופה ממושכת הייתה העיר בלתי מיושבת.
ההתיישבות בה התחדשה משלב מסוים, אך בשנת 1471 האימפריה הפורטוגזית גירשה את התושבים המקומיים.
בתקופת השושלת הסעדית הסולטאן מוחמד א-שייח החליט לבנות מחדש את העיר והקים לידה מבצר.
בשנת 1610 ספרד כבשה את העיר, אך עשתה שימוש בנמל לצרכיה האימפריאליים מבלי לנהל את העיר עצמה.
בשנת 1689 מולאי איסמעיל הטיל מצור על העיר והצליח להחזיר אותה לידיים מוסלמיות.
בשנת 1765 צרפת שלחה משלחת צבאית בניסיון לכבוש את העיר, אך נכשלה.
בעקבות מתקפות פיראטים מאזור ברבריה, העיר ספגה התקפות צבאיות מצד כוחות אירופאיים נוספים.
ב-1912 הפכה לאראש לחלק ממרוקו הספרדית עד עצמאות מרוקו ב-1956.
התהפוכות הצבאיות והמדיניות בתולדותיה של לאראש הותירו את השפעתן על המראה של העיר.
יש בה מבנים בסגנון ספרדי וצרפתי ולצד זאת בסגנון מורי ואנדלוסי.
הארכיטקטורה שניכרת בה ביותר היא הארכיטקטורה האנדלוסית.
עדיין קיימים בה חורבת אחד מבתי הכנסת ושני בתי קברות יהודיים.
לארה גוט-בהראמי (באיטלקית: Lara Gut-Behrami; נולדה ב-27 באפריל 1991) היא גולשת סקי אלפיני שווייצרית, אלופה אולימפית (בייג'ינג 2022) ובעלת שתי מדליות ארד אולימפית (סוצ'י 2014 ובייג'ינג 2022).
זוכת שתי מדליות זהב, ארבע מדליות כסף ושלוש מדליות ארד באליפויות העולם בסקי אלפיני.
גוט נולדה בסורנגו, השוכנת בקנטון טיצ'ינו שבדרום שווייץ, על גבול איטליה.
היא החלה להתחרות בסקי אלפיני עוד בילדותה, תחת הדרכתו של אביה, גולש סקי אלפיני תחרותי בעצמו.
בדצמבר 2007 השתתפה לראשונה בתחרות גביע העולם של הפדרציה הבינלאומית לסקי במקצה הסלאלום הענק.
ב-2008 זכתה 7 פעמים בתחרויות גביע אירופה, בדצמבר אותה שנה הייתה לזוכה הצעירה ביותר בתולדות תחרות סופר G בגביע העולם.
מאז זכתה עוד 23 פעמים בתחרויות גביע העולם בסלאלום ענק, גלישה במורד ובסופר g.
באליפויות העולם בסקי אלפיני זכתה בשלוש מדליות כסף ובשתי מדליות ארד.
באליפות העולם בסקי אלפיני ב-2009 זכתה במדליית כסף בתחרות הגלישה במורד לאחר לינדזי וון, ובמדליית כסף בתחרות הסופר משולב לאחר קתרין זטל האוסטרית.
בתחרות הסופר-G סיימה במקום השביעי ונפסלה בתחרות הסלאלום הענק.
גוט החמיצה את אולימפיאדת ונקובר (2010) בשל פציעה בירך.
גוט עברה להתאמן תחת אביה ובקבוצה נפרדת מהנבחרת הלאומית של שווייץ, הממומנת באופן עצמאי, בסוף 2010 הושעתה על ידי התאחדות הסקי השווייצרית מתחרויות גביע העולם לאחר התפרצות פומבית על מאמן נבחרת הנשים (מאמנה לשעבר) ואי ציות לתקנון הלבוש של הנבחרת השווייצרית.
באליפות העולם בסקי אלפיני ב-2013 זכתה במדליית כסף בתחרות הסופר-G לאחר טינה מזה הסלובנית, היא סיימה שביעית בתחרות הסלאלום הענק ובמקום ה-16 בתחרות הדאונהיל.
באולימפיאדת סוצ'י (2014) זכתה במדליית ארד בתחרות הדאונהיל.
בתחרות הסופר משולב סיימה שנייה במקצה הדאונהיל, אך נפסלה בתחרות הסלאלום ובתחרות הסופר-G סיימה במקום הרביעי.
באליפות העולם בסקי אלפיני ב-2015 שהתקיימה בקולורדו זכתה גוט במדליית ארד בתחרות הדאונהיל, סיימה שביעית בסופר-G וחמישית בקומביין.
בתחרויות גביע העולם בעונת 2016 זכתה בתואר הכללי באליפות העולם שהתקיימה ב-2017 בסנט מוריץ זכתה במדליית ארד בתחרות הסופר G.
בהמשך התחרות נפצעה וקרעה את רצועת ה-ACL, פציעה שסיימה את עונת התחרויות עבורה.
בעונת 2018 חזרה להתחרות וזכתה בניצחון נוסף במסגרת גביע העולם בתחרות הסופר-G ובמקום השני בסיכום הסבב.
באולימפיאדת פיונגצ'אנג סיימה במקום הרביעי בתחרות הסופר G, מאית שנייה אחת לאחר זוכת מדליית הארד טינה וייארתר.
במהלך תחרויות הסלאלום ענק וגלישה במורד היא התרסקה ולא סיימה.
באליפות העולם שנערכה בקורטינה ד'אמפצו בפברואר 2021 היא זכתה בשלוש מדליות, שתיים מזהב ואחת מארד.
מדליית זהב בסופר-G לפני בת ארצה קורין סוטר ומיקיילה שיפרין מארצות הברית.
מדליית זהב נוספת בסלאלום ענק 2 מאיות לפני מיקיילה שיפרין ו-9 מאיות לפני קתרינה לינסברגר.
מדליית ארד בגלישה במורד אחרי קורין סוטר וקירה ויידל מגרמניה.
באולימפיאדת בייג'ינג (2022) זכתה במדליית זהב בתחרות הסופר G ובמדליית ארד בתחרות הסלאלום ענק.
בעונת 2024 זכתה בפעם השנייה בגביע העולמי הכללי בסקי אלפיני וכן בפעם החמישית בסיכום תחרויות הסופר G, בפעם הראשונה בסיכום תחרויות הסלאלום ענק ובמקום השני בגלישה במורד.
בשנת 2025 סיימה שנייה בדירוג הכללי בגביע העולמי וזכתה בפעם השישית בסיכום תחרויות הסופר G.
פציעה בתחילת עונת 2025-2026 של הגביע העולמי גרמה לה להחמיץ את שאר התחרויות.
ב-2012 כיכבה בסרט הדרמה השווייצרי Tutti giù, על גולשות סקי אלפיני המפלסות דרכן לצמרת.
ביולי 2018 נישאה לכדורגלן השווייצרי ואלון בהראמי.
לארה פולבר היא שחקנית יהודייה-בריטית.
ב-2008 הייתה מועמדת לפרס לורנס אוליבייה ולפרס בחירת הקהל של אתר Whatsonstage.
היא גילמה את ארין ווטס בסדרת הריגול של ה-BBC "ספוקס" ואת איירין אדלר בעיבוד המודרני של ה-BBC לסיפורי שרלוק הולמס בסדרה "שרלוק".
פולבר נולדה בסאות'אנד-און-סי שבמחוז אסקס.
אביה ממשפחה יהודית, ואמה ממשפחה אנגלית והתגיירה.
הוריה התגרשו כשהייתה בת 11. בין השנים 1994 ו-1998 היא הייתה חברה בתיאטרון לנוער " National Youth Music Theatre", כמו גם בחוג "The Liz Burville Dance Centre" שבבקסלי.
ב-1997 החלה ללמוד בבית הספר "קולג' דורין בירד" וסיימה את לימודיה בשנת 2000. מאז היא מופיעה כשחקנית, זמרת ורקדנית במחזות מוזיקליים בתיאטראות וסט אנד.
ב-2008 הייתה פולבר מועמדת לפרס אוליבייה לשחקנית הטובה ביותר על תפקידה כלוסיל פרנק בהפקת הבכורה בווסט אנד של המחזמר "המצעד" שהועלה בתיאטרון דונמאר ורהאוס.
היא שבה וגילמה את הדמות בהפקה בלוס אנג'לס ב"מארק טאפר פורום" לצדו של טי אר נייט.
Bermange" (שירים מתוך מחזות זמר של אלכסנדר ס.
ב-2009 הצטרפה פולבר לצוות השחקנים של סדרת הטלוויזיה "רובין הוד" בתפקיד איזבלה, אחותו של גאי גיזבורן.
ב-2010 הצטרפה פולבר לצוות השחקנים של סדרת הטלוויזיה "דם אמיתי" של רשת HBO בתפקיד קלודין קריין, הפיה הטובה של סוקי סטאקהאוס.
בעונה העשירית והאחרונה של סדרת הריגול של ה-BBC "ספוקס" גילמה פולבר את ארין וואטס, ראש מדור D.
פולבר גילמה את דמותה של איירין אדלר בפרק "שערורייה בבלגרביה", הפרק הראשון בעונה השנייה של הסדרה "שרלוק".
ב-2012 השתתפה פלובר בסדרת הטלוויזיה "הסודות של דה וינצ'י" בתפקיד קלריס אורסיני, אשתו של לורנצו דה מדיצ'י (בגילומו של אליוט קוואן).
ב-2014 הופיעה פלובר בתפקיד לואיז בהפקה מחודשת של המחזמר "ג'יפסי" (מאת סטיבן סונדהיים) בפסטיבל התיאטרון של צ'יצ'סטר לצד השחקנית אימלדה סטונטון.
לקראת סוף אפריל 2015 הועלתה ההפקה בווסט אנד.
ההפקה זכתה לפרסים רבים, מתוכם פולבר זכתה בפרס האולייביה כשחקנית משנה הטובה ביותר במחזמר.
ב-2015 שבה והופיעה בתפקיד ארין וואטס בסרט הקולנוע "Spooks: The Greater Good" סרט המשך לסדרה "ספוקס".
בינואר 2017 שיחקה בסרט הפנטזיה "מלחמת האופל: מלחמת דמים", הסרט הוא הסרט החמישי בסדרה.
שם שיחקה לצד קייט בקינסייל, תיאו ג'יימס ובראדלי ג'יימס.
בשנת 2003 הכירה פולבר את השחקן האמריקאי ג'וש דאלאס כשחי בבריטניה ולמד ב-"Mountview Academy of Theatre Arts".
הם התחתנו בחג המולד של 2007 באסם מהמאה ה-16 בדבון.
בראיון רדיו ב-2 בדצמבר 2011 הודיע דאלאס שהם מתגרשים.
ב-2012 החלה פולבר לצאת עם השחקן ראזה ג'אפרי והשניים התחתנו ב-27 בדצמבר 2014.
שנה פרס תפקיד תוצאה 2008 פרס לורנס אוליבייה לשחקנית הטובה ביותר במחזמר המצעד 2012 פרס מבקרי הטלוויזיה לשחקנית הטובה ביותר בסרט או במיני-סדרה שרלוק בפרק "שערורייה בבלגרביה" 2016 פרס לורנס אוליבייה לשחקנית הטובה ביותר בתפקיד משנה במחזמר Gypsy 2025פרס לורנס אוליבייה לשחקנית הטובה ביותר במחזמרכנר על הגג
המצעד (לוסיל פרנק), דונמאר ורהאוס, מועמדות לפרס אוליבייה לשחקנית הטובה ביותר במחזמר ולפרס "Whatsonstage.com"
אל תוך היער (לוסינדה), בית האופרה המלכותית, קובנט גארדן
(הנרייטה), התיאטרון המלכותי הלאומי (המחזמר החדש הטוב ביותר, פרס אוליביה לשנת 2000) וכן סיבוב הופעות ברחבי המדינה
לארה קתרין סטון (נולדה ב-20 בדצמבר 1983) היא דוגמנית הולנדית.
סטון נולדה בעיירה בצפון הולנד לאם הולנדית ואב אנגלי.
היא התגלתה ברכבת המטרו בפריז בעת שהייתה בחופשה עם משפחתה.
כשהייתה בת חמש עשרה השתתפה בתחרות מראה השנה של עלית ולמרות שלא זכתה בתחרות היא הרשימה את ההנהלה של סוכנות עלית וחתמה על חוזה עימם.
היא הופיעה בתצוגות אופנה של ז'יבנשי וקלווין קליין.
מגזין ניו יורק דירג אותה כ"אחת מעשר הדוגמניות המובילות לצפות בהן" במהלך שבוע האופנה בניו יורק.
היא דגמנה ל-H&M ורוברטו קוואלי ובפברואר 2009 הופיעה על השער של מגזין ווג פריז הצרפתי.
בשנת 2012 סטון הופיעה בפעם השלישית ברציפות בלוח השנה של פירלי שצולם על ידי מריו סורנטי.
היא גם הייתה הפנים של קמפיין ההלבשה התחתונה של קלווין קליין לשנת 2012.
במרץ 2014, סטון הופיעה שוב על שער ווג פריז, וחודש לאחר מכן הופיעה על שער של הרפרס בזאר האמריקאי.
סטון החלה לצאת עם הקומיקאי האנגלי דייוויד ואליאמס בספטמבר 2009. הם התארסו בינואר 2010 ונישאו במלון קלארידג'ס בלונדון ב-16 במאי 2010. ב-6 במאי 2013, סטון ילדה בן, אלפרד.
דווח ב-4 במרץ 2015 כי לאחר חמש שנות נישואין, הזוג החליט להיפרד.
ב-9 בספטמבר 2015, ואליאמס הגיש בקשה לגירושין מסטון, בטענה ל"התנהגות בלתי סבירה".
השניים התגרשו כשישה שבועות לאחר תאריך הגשת הבקשה.
ב-17 ביולי 2021 היא נישאה בשנית ליזם הנדל"ן דייוויד גרייבסון.
לארה וורת'ינגטון היא דוגמנית אוסטרלית.
בינגל ידועה בשל הופעתה בקמפיין התיירות האוסטרלי מ-2006 "אז איפה אתם לעזאזל?" ותוכנית המציאות שלה, "להיות לארה בינגל".
נולדה בשם לארה בינגל בניו סאות' ויילס, אוסטרליה לגראהם ושרון בינגל.
יש לה אח גדול, ג'וש בינגל.
בינגל למדה בסנט וינסנט קולג' בפוטס פוינט לפני שנשרה בגיל 16 כדי לעבור לאיטליה.
בינגל הופיע על שערים של מגזינים כגון: Elle, גרציה, אויסטר, קליאו ו-New Idea.
הופיעה במספר פרקים של אופרת הסבון האוסטרלית "קרוב רחוק", בתוכנית המציאות "המתמחה" בגרסת הסלבס של אוסטרליה, ההטופ מודל הבאה של אוסטרליה ובתוכניות נוספות.
ביוני 2012 עלתה לשידור תוכנית המציאות שלה, "להיות לארה בינגל" בערוץ Network Ten.
התוכנית שודרה בימי שלישי בין השעות 20:00 ל-20:30. פרק הבכורה זכה ל-925,000 צופים והגיע לשיא של 1.3 מיליון צפיות.
מספר הצופים ירד בהדרגה לאורך העונה ובפרק הסיום צפו כ-387,00 צופים בלבד.
הנהלת הערוץ החליטה שלא לחדש את התוכנית לעונה נוספת בטענה שהתוכנית לא משקפת את רוח הערוץ.
בינגל החלה לצאת עם שחקן הקולנוע סם וורת'ינגטון ב-2013. הזוג נישא ב-2014, ולארה שינתה את משפחתה לשלו.
לארה גראנז'ון (; נולדה ב-21 בספטמבר 1991) היא שחיינית צרפתייה, זוכת מדליית ארד באליפות העולם (קוואנגג'ו 2019) ומדליית ארד באליפות אירופה (גלאזגו 2018) בשחייה במים פתוחים ל-25 ק"מ וסגנית אלופת אירופה (בריכת 25 מטר) במשחים ל-200 מטר פרפר ול-400 מטר מעורב אישי.
מולר נולדה וגדלה בנומאה, קלדוניה החדשה.
באליפות אירופה (בריכת 25 מטר) שנערכה באיינדהובן, הולנד 2010 זכתה גראנז'ון בשתי מדליות ארד, במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:10.22 דקות ובמשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:30.93 דקות
באולימפיאדת לונדון (2012) סיימה גראנז'ון במקום 18 במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:44.28 דקות.
באליפות אירופה (בריכת 25 מטר) שנערכה במכון וינגייט, נתניה בדצמבר 2015 זכתה גראנז'ון בשתי מדליות, כסף וארד.
מדליית כסף במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:03.85 דקות, אחרי פרנציסקה הנטקה מגרמניה (2:03.01 דקות) ולפני אלסיה פוליירי מאיטליה (2:04.37 דקות) ומדליית ארד במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בשיא צרפת חדש של 4:27.31 דקות, אחרי קטינקה הוסו מהונגריה (4:19.75 דקות) והאנה מיילי מבריטניה (4:26.87 דקות).
נוסף לכך, היא סיימה במקום רביעי במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:08.39 דקות.
באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) סיימה גראנז'ון במקום 18 במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:09.69 דקות ובמקום 22 במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:43.98 דקות.
באליפות העולם שנערכה בבודפשט, הונגריה ביולי 2017 סיימה גראנז'ון במקום 13 במשחה ל-25 ק"מ בתוצאה של 5:33:12.00 שעות.
באליפות אירופה (בריכת 25 מטר) שנערכה בקופנהגן, דנמרק בדצמבר אותה שנה היא זכתה בשתי מדליות, כסף וארד.
מדליית כסף במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:28.77 דקות, אחרי קטינקה הוסו (4:24.78 דקות) ולפני בת ארצה פנטין לספר (4:30.68 דקות) ומדליית ארד במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:04.31 דקות, אחרי פרנציסקה הנטקה (2:03.92 דקות) ואילריה ביאנצ'י מאיטליה (2:04.22 דקות).
נוסף לכך, היא סיימה במקום שישי במשחה ל-10 ק"מ בתוצאה של 1:57:22.0 שעות ובמקום שמיני במשחה ל-5 ק"מ בתוצאה של 57:25.6 דקות.
באליפות העולם (בריכת 25 מטר) שנערכה בהאנגג'ואו, הרפובליקה העממית של סין בדצמבר אותה שנה היא סיימה במקום חמישי במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:29.56 דקות.
בשלב המוקדמות היא קבעה תוצאה של 4:27.91 דקות ועלתה שלישית למשחה הגמר.
באליפות העולם שנערכה בקוואנגג'ו, קוריאה הדרומית שנערכה ביולי אותה שנה היא זכתה במדליית ארד במשחה ל-25 ק"מ בתוצאה של 5:08:21.2 שעות, אחרי אנה מרסלה קוניה מברזיל (5:08:03.0 שעות) ופיניה וונראם מגרמניה (5:08:11.6 שעות).
נוסף לכך, היא סיימה במקום רביעי במשחה ל-10 ק"מ בתוצאה של 1:54:50.0 שעות, עשירית השנייה איטי ממדליית ארד, במקום תשיעי במשחה ל-5 ק"מ בתוצאה של 58:01.5 דקות ובמקום שישי במשחה שליחים 4x1.250 ק"מ משולב ביחד עם דוד אוברי, אורלי מולר ומארק אנטואן אוליבייה בתוצאה של 54:37.1 דקות.
לארגו ווינץ' היא סדרת קומיקס בלגית מאת פיליפ פרנק וז'אן ואן-המה, בהוצאת דופויס.
הסדרה התחילה כסדרת רומנים בשלהי שנות השבעים, אך פרסומם הופסק בשל חוסר הצלחה וכמות העבודה הרבה שהייתה למחבר עם אוגדני קומיקס אחרים שלו.
כאשר האמן פיליפ פרנק רצה לפתח סדרה עם ואן ממה, הוא החיה את גיבורו הישן ועיבד מחדש את הרומנים לחחוברות ראשונות של סדרת הקומיקס.
הדמות הראשית היא לארגו ווינץ'; שם לידה לארגו וינצלאב, יליד יוגוסלביה.
דמויות חשובות אחרות כוללות את נריו ווינץ' (אביו המאמץ, אם כי יש לו סבא וסבתא רבתא), בכירי קבוצת W ג'ון ד.