tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
כתוצאה מכך בוטלה המדינה "אתיופיה", אף על פי שמלך איטליה זכה לתואר קיסר אתיופיה ("Imperatore d' Etiopia").
בתקופת הכיבוש האיטלקי שימש דגל איטליה כדגל הקולוניה ושטח אתיופיה לשעבר, האיטלקים החזיקו בשטחי אתיופיה עד להפסדם במלחמת השחרור האתיופית ב-1941.
דגל זה נוצר והיה לדגל הרשמי של אתיופיה בין 1987–1991 כאשר אתיופיה הייתה מדינה סוציאליסטית וגרורה של ברית המועצות ביבשת אפריקה.
הדגל נוצר למעשה מהטריקלור המקורי עם סמל אתיופיה בזמנו.
דגל אקוודור (בספרדית: Bandera de Ecuador) הוא דגלה הלאומי של אקוודור.
הוא מכיל שלושה פסים אופקיים: צהוב (כפול ברוחבו משאר הפסים), כחול ואדום אומץ רשמית ב-26 בספטמבר 1860. הדגל דומה לדגל ונצואלה ודגל קולומביה - שתי מדינות שהיו בעבר חלק מרפובליקת קולומביה הגדולה.
עיצוב הדגל מבוסס על הצעתו של פרנסיסקו דה מירנדה (Francisco de Miranda).
ב-5 בדצמבר 1900 הועבר חוק "Registro Oficial No.1272" הקובע כי הנס האזרחי של אקוודור יהיה זהה לדגל המדינה, למעט לעניין רכיב סמל אקוודור אשר מופיע במרכז דגל המדינה ואשר לא יופיע בנס האזרחי.
דגל נפרד משמש את הבניינים המוניציפליים - כאשר על הנס האזרחי מופיעים 19 כוכבים לבנים על הפס הכחול.
הכוכבים הלבנים מסמלים את מספר המחוזות של אקוודור בעד שנקבע דגל זה.
כיום יש באקוודור 22 מחוזות, אולם הדגל המוניציפלי לא שונה.
בין השנים 1810–1812 במהלך המרד נגד השלטון הספרדי במדינה, השתמשו המורדים בדגל אדום על רקע לבן.
בין השנים 1820–1822 השתמשו הכוחות המורדים בדגל המכיל חמישה פסים אופקיים ושלושה כוכבים.
דגל זה משמש כיום את מחוז גייאס.
בין השנים 1822 - 1830 הייתה אקוודור חלק מרפובליקת קולומביה הגדולה והשתמשה בדגל רפובליקת קולומביה הגדולה תלת הצבעי.
בשנת 1830 פרשה אקוודור מהאיחוד, אולם המשיכה להשתמש בדגל קולומביה הגדולה עד שנת 1845.
במהלך המהפכה המרקסיסטית של 1845 שב הדגל הכחול לבן לשימוש לזמן קצר.
עם קבלת אמנת קונצ'ה הפך הדגל לרשמי, ונוספו ארבעה כוכבים.
שבעת כוכבי הדגל סימלו את שבעת מחוזות המדינה באותה עת.
בשנת 1860, עם עלייתו לשלטון של גבריאל גרסיאה מורני והשיב את השימוש בדגל קולומביה הגדולה.
בשנת 1900 הפך הדגל לרשמי, ונוסף לו במרכזו סמל המדינה, על מנת להבדילו מדגל קולומביה.
דה מירנדה עיצב את הדגל בהסתמך על מכתב שהוא קיבל מגתה בנוגע לצבעי היסוד.
בהסתמך על מכתב זה סידר את צבעי הדגל.
גתה תיאר עדשה המפצלת את האור לשלושה צבעי יסוד - ובהתאם סידר דה מירנדה את צבעי הדגל - צהוב, כחול ואדום.
הצהוב מסמל את העושר החקלאי ואת אוצרות הטבע של המדינה, הכחול את האוקיינוס השקט ואת השמים, והאדום את הדם של הלוחמים שנפלו בהשגת עצמאותה של המדינה.
במרכז הדגל מופיעים האלמנטים הבאים:
הקונדור - מסמל כוח ואומץ.
הנוף - מסמל את נהר גיואס ואת הצ'ימבורסו.
גלגל המזלות - את המהפכה המרקסיסטית.
השמש הזהובה - את המסורות הפרה- קולומביאניות.
הדקל ועלי הדפנה - שלום וכבוד.
הדגל התבסס על דגל קולומביה הגדולה.
דגל אנדורה (בקטלאנית: Bandera d'Andorra) הוא דגלה הלאומי של אנדורה.
הוא אומץ בשנת 1866. עיצוב הדגל הוא טריקולור בצבעים כחול, צהוב ואדום, עם סמל המדינה במרכז.
הפס הצהוב מעט עבה יותר מהפסים האחרים.
הדגל מבוסס על דגלי צרפת וספרד, שתי המדינות המגינות על המדינה הזעירה שבפירנאים.
העיצוב של הפסים האנכיים נובע מהדגל הצרפתי, כמו כן הכחול והאדום.
דגל אריתריאה הוא דגלה הלאומי של אריתריאה.
הדגל הנוכחי אומץ רשמית ב-5 בדצמבר 1995. דגל זה דומה מאוד לדגל החזית העממית לשחרור אריתריאה, כאשר לדגל החזית העממית נוסף הזר וענף עץ הזית שהופיע גם בדגל המדינה משנת 1952.
במרכז הדגל מופיע משולש אדום שבסיסו בדופן הדגל הקרובה לניצב, וקדקודו בדופן הנגדית של הדגל.
זר זה מקורו בדגל המדינה משנת 1952 והוא מחליף את הכוכב הצהוב שהופיע בדגל החזית העממית לשחרור אריתריאה.
כיוון המשולש האדום ההולך וצר מהניצב אל הקצה הנגדי של הדגל בא לסמל את השאיפה לעתיד בו שפיכות הדמים תפחת עד שתעלם ובכך מסמל הדגל תקווה לשלום.
דגל אנגליה מתבסס על צלב ג'ורג' הקדוש.
הצלב האדום הופיע כסמל אנגליה במהלך ימי הביניים ומסעות הצלב.
והוא אחד הסמלים העתיקים ביותר המייצגים את אנגליה אשר הגיע למעמדו כדגל הלאומי במהלך המאה ה-16.
ג'ורג' הקדוש הפך לפטרונה של אנגליה במאה ה-13 והאגדה על הקדוש אשר הביס את הדרקון מקורה במאה ה-12.
הדגל מורכב מצלב אדום על רקע לבן כאשר רוחבו של הצלב הוא חמישית מגובה הדגל.
יחס הממדים שלו הוא 3:5. כאשר צלב ג'ורג' הקדוש הוא מרכיב בדגל בריטניה, יחס הממדים שלו הוא 2:1.
בלאזון: "ארז'ן, קרוקס גולס" (כסף, צלב אדום).
מקורו המדויק של דגל אנגליה אינו ברור וישנם מספר תאוריות מתחרות.
למרות שידוע כי הדגל הופיע במהלך ימי הביניים.
התיעוד הראשון לשימוש בצלב ג'ורג' הקדוש כסמל (אך לא כדגל) היה במהלך מלחמת ויילס בשנת 1275.
צלב אדום על רקע לבן שימש כסמלו של ג'ורג' הקדוש במהלך ימי הביניים, כך גם דגל גאורגיה אשר עליו מתנוסס צלבו של הקדוש אשר מוכר כפטרון שלה גם כן.
התאוריה הראשונה אומרת כי מקורו של הדגל הוא במדי האבירים הצלבנים במסעות הצלב.
חלוקת הצבעים של מדי הצלבנים, כפי שאושרה על ידי האפיפיור, הייתה כדלקמן: לצלבנים האנגלים הוענק צלב לבן על רקע אדום, לצרפתים, צלב אדום על רקע לבן ואילו לאיטלקים הוקצה צלב צהוב על רקע לבן.
רבים מאבירי צרפת המשיכו ללבוש את דגל הצלב האדום ומכיוון ואבירי אנגליה לבשו אותו גם כן, הפך הצלב האדום על רקע לבן לסמל האופייני של הצלבנים, ללא קשר ללאומיותם.
לפי תאוריה נוספת היה צלב ג'ורג' הקדוש דגלה של ג'נובה במקור, ואומץ על ידי בריטניה והעיר לונדון ב-1190 כדגל אשר הונף על ספינות אנגליות אשר שטו במימי הים התיכון וזאת על מנת ליהנות ממטרית ההגנה של הצי הג'נובי האדיר.
הרפובליקה הימית של ג'נובה הייתה כוח עולה ויחד עם יריבתה ונציה הפכה להיות אחד ממוקדי הכוח בעולם.
המלך האנגלי העלה מס שנתי לדוג'ה הג'נובי בעבור הזכות להשתמש בדגל הרפובליקה.
צלב ג'ורג' הקדוש אומנם לא הגיע למעמדו כדגלה הלאומי של אנגליה עד המאה ה-16. אך כאשר כל דגלי הקדושים נזנחו במהלך הרפורמציה, זוהה הדגל כדגלם הלאומי של אנגליה וויילס.
התיעוד הראשוני של הדגל בים, כדגל אנגלי, הייתה בשילוב עם הנס המלכותי ללא כל דגל של קדוש אחר, היה בשנת 1545.
הדגל האנגלי הוא אחד המרכיבים העיקריים של דגל הממלכה המאוחדת.
מספר גרסאות של דגל הממלכה המאוחדת היו בשימוש מאז 1606, כאשר דגלי ממלכות אנגליה וסקוטלנד אוחדו לדגל אחד, על מנת לסמל את איחוד הכתרים (משנת 1603).
ממצאים היסטוריים מצביעים על שימוש בעיצוב שונה בסקוטלנד, ובמיוחד בספינות סקוטיות בים, מזה אשר היה בשימוש באנגליה.
אך לאחר חוקי האיחוד של 1707, אשר איחדו למעשה את ממלכות אנגליה וסקוטלנד, "הגרסה האנגלית" של הדגל אומצה כדגל ממלכת בריטניה הגדולה.
על מנת לציין את האיחוד של בריטניה הגדולה עם ממלכת אירלנד בשנת 1801, צלבו של פטריק הקדוש - פטרונה של אירלנד שולב בדגל על מנת ליצור את דגל הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד.
עיצוב זה אשר שרד את הפילוג באירלנד בשנת 1921 למדינת אירלנד החופשית ולצפון אירלנד המשיך להיות דגלה של הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה וצפון אירלנד.
מאז משחקי יורו 1996, השימוש גבר יותר ויותר בדגל צלב ג'ורג' הקדוש בקרב האנגלים, בעיקר באירועי ספורט.
לפני כן לדגל היו קונוטציות שליליות עקב השימוש בדגל בידי המפלגה הלאומית הבריטית (BNP) הימנית קיצונית; טרם הטורניר תומכי הקבוצה האנגלית הניפו את דגל האיחוד.
את הדגל ניתן לראות בתחרויות קריקט, ובעיקר במשחקי הגביע העולמי כאשר קבוצתה של אנגליה משחקת, אך הוא חשוב ביותר במשחקי האשס (The Ashes) בין אנגליה לאוסטרליה שם הזכייה היא שיא ההצלחה האנגלית והדגלים מונפים על ידי האוהדים האנגליים בבית או על ידי "צבא בארמי" - קבוצת האוהדים של נבחרת אנגליה.
מאז 1996, דגל אנגליה נעשה מזוהה עם אוהדי נבחרת אנגליה בכדורגל, ו־27% מהאנגלים קנו את דגל אנגליה במהלך מונדיאל 2006. דגל אנגליה נמצא בשימוש גם באיחוד הרוגבי.
והוא נמצא בשימוש לעיתים באינטרנט כציון עיצוב אנגלי לאתר, כתחליף לשימוש בדגלי בריטניה וארצות הברית.
למרות השינוי בקונוטציות של השימוש בדגל, רבים מן האוכלוסייה השחורה באנגליה רואים את הדגל בעין חשודה, בסקר אשר נערך על ידי המגזין אומה חדשה (New Nation): "רוב המרואיינים השחורים אמרו כי הם חשים ניכור מדגל ג'ורג' הקדוש ועדין חשים כי הוא שייך ל-'BNP'".
אך למרות זאת, מספר צעירים לא לבנים, נצפו מניפים את הדגל כתמיכה בנבחרת אנגליה.
עקב התפשטותה של האימפריה הבריטית, דגל אנגליה היה ועודנו בשימוש במספר דגלים ושלטים הרלדים של מדינות, פרובינציות וארצות ברחבי העולם, אשר היו תחת שליטת הכתר הבריטי.
דגלים נוספים הדומים מאוד לדגל האנגלי משמשים גם לסימולים שונים בכל מיני תחומים.
דגל המרוצים של אינדיקאר המתריע שיש רכב בטיחות על המסלול.
דגל הקוד הרוסי "Л" (או בשמו Люди) המסמל: "אני משנה מסלול לשמאל".
דגל אלבניה (באלבנית: Flamuri i Shqipërisë) הוא דגלה הלאומי של אלבניה.
עיצובו הוא אדום ובמרכזו מופיע עיט דו-ראשי בצבע שחור, בהתאם למשמעות שם המדינה – "ארץ העיטים".
דגל ארמניה (בארמנית: Եռագույն) הוא דגלה הלאומי של ארמניה.
עיצובו הוא טריקולור המורכב משלושה פסים אופקיים בצבעים אדום, כחול וכתום.
ישנם פירושים רבים למשמעות הצבעים, אך אחד המקובלים שבהם הוא שהאדום מסמל את הדם הארמני שנשפך בהגנתם על מדינתם, הכתום מסמל את האדמה הפורייה של האומה, והכחול מסמל את השמים.
דגל ארמניה הונף לראשונה במהלך תקופת העצמאות הקצרה של המדינה, לאחר פרישתה מהאימפריה הרוסית ב-1918 ועד לצירופה לברית המועצות ב-1921. עיצוב הדגל נעשה על בסיס הדגל האחרון של ממלכת קיליקיה הארמנית, המדינה הארמנית האחרונה, אך הצהוב שבתחתית הדגל הומר בכתום.
כשהצבא האדום כבש את ארמניה ב-1920, היא אוחדה עם גאורגיה ואזרבייג'ן ליצירת הרפובליקה הסובייטית הפדרלית הסוציאליסטית עבר-הקווקז, שהתקיימה עד ל-1936. בתקופה זו לא היה דגל נפרד לארמניה.
לאחר הקמת הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הארמנית הניפה הרפובליקה דגל שדמה לדגל ברית המועצות, פטיש ומגל זהובים על רקע אדום, עם ראשי התיבות של הרפובליקה בארמנית.
ב-1952 אימצה הרפובליקה דגל חדש, שכלל קו כחול דק באמצעו מתחת לפשטי ומגל.
כאשר ארמניה פרשה מברית המועצות ב-1990, אימצה המדינה את הדגל ההיסטורי כדגלה הרשמי.
דגל נגורנו קרבאך, הרפובליקה הבדלנית הארמנית, מכיל את דגל ארמניה בתוספת משולש לבן בצד הימני של הדגל.
דגל אל סלוודור (בספרדית: Bandera de El Salvador) הוא דגלה הלאומי של אל סלוודור.
הוא משמש כדגל המדינה מאז שנת 1972. דגלה הראשון של אל סלוודור אומץ בשנת 1822 בהתבסס על דגל הפרובינציות המאוחדות של מרכז אמריקה.
דגל זה נזנח בשנת 1865, הושב בשנת 1912 ואושרר ב-27 בספטמבר 1972. הפסים הכחולים והפס הלבן נלקחו מארגנטינה כמו רבות מהמדינות החברות בפדרציה של מרכז אמריקה.
במרכז הדגל ישנו סמל מורכב: משולש שווה-צלעות המסמל למעשה חירות, שוויון ואחווה; תמונת נוף של חמישה הרים - חמש החברות בפדרציה), שני ימים והתנופפות דגלים; בחלק העליון של הסמל ישנה כיפה אדומה המסמלת חירות; מסביב לסמל מצוין התאריך 15 בספטמבר 1821 - יום שחרור המדינה מעולה של ספרד.
מתחת למשולש ישנה כתובת עם שם המדינה.
דגל דומה, בו אין את הסמל במרכז הדגל ובו המוטו: "DIOS UNION LIBERTAD" (בספרדית: אלוהים, אחדות, חירות) באותיות צהובות, משמש כדגל לשימושים אזרחיים ואף שימושים רשמיים.
בין השנים 1865 - 1912 נעשה שימוש בדגל המבוסס על דגל ארצות הברית - דגל כחול - לבן שבקנטון (הרביע העליון הקרוב לניצב) שדה אדום ובו כוכבים לבנים.
דגל זה הוא אחד מחמשת דגלי המדינה בהם כחלק מהעיצוב שלו גם הדגל בעצמו מצויר עליו.
זאת לצד הדגל של: אקוודור, הרפובליקה הדומיניקנית, בוליביה והאיטי.
דגל אנטיגואה וברבודה הוא דגלה הלאומי של אנטיגואה וברבודה.
הוא אומץ ב-27 בפברואר 1967 ועוצב על ידי האמן והפסל המקומי סר רג'ינלד סמואלס.
בעקבות הענקת ממשל עצמי למדינה בשנת 1967, נערכה תחרות לבחירת דגל הלאום, שבה הוגשו למעלה מ-600 עיצובים שונים.
הדגל כולל כמה צבעים שלהם משמעויות שונות:
השחור בראש הדגל מסמל את המוצא האפריקאי של התושבים.
השמש הצהובה הזורחת על הצבע השחור מסמלת את זריחתו של עידן חדש.
הצבעים הכחול והלבן מתחת לשמש מסמלים את הים הקריבי והחול בהתאמה.
המשולשים האדומים מימין ומשמאל מסמלים את הדינמיות והאנרגיה של התושבים.
דגל אסוואטיני אומץ לראשונה ב-6 באוקטובר 1968.
הדגל מורכב מחמישה פסים אופקיים – בחלקו העליון והתחתון פסים כחולים רחבים, פנימה מהם לכיוון מרכז הדגל פסים צהובים צרים יותר, ובמרכז הדגל פס אדום.
דגל פרובינציית אלברטה שבקנדה אומץ ב-1 ביוני 1968 לאחר אישור הממשלה הפרובינציאלית.
יחס אורכו של הדגל לגובהו הוא 1:2 והוא כולל את סמל אלברטה במרכז דגל בצבע כחול.
גובהו של הסמל הוא 7/11 מגובהו של הדגל.
דגל אנגווילה מבוסס על נס כחול בריטי כאשר ברביע העליון הסמוך לניצב הדגל (הקנטון) מופיע היוניון ג'ק, ובמרכז הדגל מופיע סמל אנגווילה.
סמל אנגווילה כולל שלושה דולפינים, המייצגים חברות, חכמה וכח, השדה הלבן המייצג את השאיפה לשלום והפס הכחול מסמל נעורים ותקווה.
עיצוב הסמל לקוח מדגל הדולפינים, שהיה דגלה הקודם של אנגווילה בשנים 1967-1969.
דגל זה הוא הדגל השלישי של אנגווילה (כאשר לא לוקחים בחשבון את היותה חלק מסנט כריסטופר ונביס).
הדגל הראשון היה דגל כחול ואדום, במרכזו שם האי בצבע צהוב, ועל הדגל שתי בתולות ים.
דגל זה היה מאוד לא פופולרי, והוחלף במהלך התקופה הקצרה בה היה האי עצמאי בדגל הדולפינים, אשר עדיין מונף ברחבי האי.
דגל אלסטר הוא הנס ההיסטורי המייצג את אלסטר, אחת מארבע הפרובינציות ההיסטוריות של אירלנד.
זהו דגל זהב המוטבע בצלב ישר אדום הנמתח עד לקצות הדגל ובמרכזו מגן לבן המוטען בכף יד ימנית בצבע אדום.
הדגל משלב בין שלטי האצולה של שתי משפחות אצולה חשובות מהפרובינציה – היד האדומה, הידועה כיד האדומה של אלסטר, מייצגת את שבט או'ניל (O'Neill) שממנו הגיעו המלכים ההיסטוריים של אלסטר, והצלב האדום על רקע זהב, לייצוגו של בית ברק (Burke) - בית אצולה נורמני אשר התיישב באזור במאה ה-11.
הדגל עודנו בשימוש לייצוגה של פרובינציית אלסטר בעיקר באירועי ספורט איריים בנפרד לצדם של דגלי הפרובינציות האחרות או כחלק מדגל ארבע הפרובינציות - דגל משולב של ארבעת הדגלים, שם הוא מופיע ברבע הראשון (שמאלי עליון).
הדגל אף שימש בסיס לעיצובו של דגלה ההיסטורי של צפון אירלנד, ששטחה חופף לשטחיה ההיסטוריים של אלסטר.
דגל מדינת אריזונה מורכב מ-13 פסים של אדום וצהוב (צבעי דגל ספרד) בחלק העליון, אשר מייצגים את 13 המושבות המקוריות, וכמו כן את השקיעות האגדיות של אריזונה.
באמצע הדגל ישנו כוכב נחושת גדול, אשר מציין את תעשיית כריית הנחושת באריזונה.
צבעו של החלק התחתון כחול כדגל ארצות הברית.
הדגל אומץ ב־17 בפברואר 1917. הוא עוצב על ידי קולונל צ'ארלס וו.
דגל מדינת ארקנסו מורכב ממעוין לבן עם מסגרת כחולה על רקע אדום.
עשרים וחמישה כוכבים לבנים נמצאים בתוך המסגרת הכחולה.
בתוך המעוין הלבן נמצא הכיתוב ARKANSAS, כאשר מעליו נמצא כוכב כחול ומתחתיו שלושה כוכבים כחולים.
צורת היהלום מסמלת את היותה של ארקנסו המדינה הראשונה בארצות הברית בה כרו יהלומים.
עשרים וחמישה הכוכבים הלבנים מסמלים את היותה של ארקנסו המדינה ה-25 להצטרפות לאיחוד.
ארבעת הכוכבים הכחולים מסמלים את ארבע המדינות ששלטו בארקנסו: ספרד, צרפת, ארצות הברית והקונפדרציה.
הדגל נבחר במסגרת תחרות שנערכה לבחירת דגל בשנת 1912. הוא עוצב על ידי וילי הוקר שציירה במקור את הדגל בלי המילה ארקנסו ועם שלושה כוכבים כחולים.
בשנת 1923 הוחלט להוסיף לדגל את הכוכב הכחול הרביעי המייצג את הקונפדרציה.
דגל מדינת אלסקה מציג שמונה כוכבים זהובים על רקע כחול כהה.
לדגל כוכב גדול בפינה הימנית עליונה, ושבעה כוכבים קטנים בחלק השמאלי תחתון, המייצגים את שבעת כוכבי הדובה הגדולה.
הדגל עוצב בשנת 1927 על ידי נער בן 13 בשם בני בנסון מאלסקה לתחרות של בני נוער לעיצוב דגל עבור טריטוריית אלסקה.
בהסבר על הדגל צוין שהצבע הכחול מסמל את השמים ואת הצבע של פרח הזכריני, פרח שכיח באלסקה המשמש גם כפרח המסמל אותה.
הכוכב בפינה הימנית עליונה הוא כוכב הצפון ונועד לייצג את המדינה העתידית אלסקה כמדינה הצפונית ביותר בארצות הברית.
הדגל של בנסון נבחר פה אחד והפך לדגל של מדינת אלסקה בעת צירופה לאיחוד של ארצות הברית.
שלושים ושתיים שנים לפני שאלסקה נהייתה מדינה, מחלקת אלסקה מהארגון הלגיון האמריקני מימנו תחרות אזורית בשביל ילדי אלסקה בין כיתות ז' עד י"ב לעצב את דגל לשטח.
בשנת 1927, ועדת התחרות בחרה בעיצובו של יתום בן 14 בני בנסון בשביל לייצג את הדגל העתידי בשביל טריטוריית אלסקה.
עד אז, אנשי אלסקה הניפו רק את דגל ארצות הברית מאז רכישת אלסקה בשנת 1867. עיצובו של בנסון נבחר מאשר 700 עיצובים אחרים מתלמידי בית ספר מכל הטריטוריה.
כדאי לחגוג את הישגו, בנסון הוענק 1000 דולרים אמריקאים ושעון טבוע.
דגל מדינת אלבמה הוא דגל המורכב מצלב אנדראס הקדוש בצבע אדום על רקע מלבני לבן.
הקווים האדומים היוצרים את צורת הצלב נדרשים להיות ברוחב של 15 סנטימטרים לפחות.
הדגל אומץ ב-16 בפברואר 1895. מקובל לטעון שהדגל אומץ בגלל דמיונו לדגל המערכה של הקונפדרציה, למרות שדגל הקונפדרציה היה רבוע ודגל אלבמה הוא לרוב מלבני ולא ריבועי.
דגל כמעט זהה לזה של אלבמה שימש בעבר את אירלנד וכונה דגל פטריק הקדוש.
דגל מדינת פלורידה דומה גם הוא לדגל אלבמה, אולם מכיל בתוכו גם את סמל פלורידה.
דגל סקוטלנד דומה בצורתו לדגל אלבמה, אך משתמש בצבעים שונים.
דגל זהה נוסף לזה של אלבמה הוא דגל הקוד הבינלאומי "V" (או בשמו Victor) המסמל: "אני זקוק לעזרה".
בדגלי הקוד הרוסי הדגל משמש כדגל הקוד Ю (או בשמו Юла).
דגל ארובה אומץ רשמית ב-18 במרץ 1976.
הדגל הוא דגל כחול בהיר (צבע דגל האומות המאוחדות).
שני פסים מקבילים צרים בצבע צהוב חוצים את חלקו התחתון של הדגל.
כוכב בן ארבע פינות בצבע אדום שגבולו לבן מצוי בקנטון הדגל (הרביע העליון הקרוב לניצב הדגל).
הכחול מסמל את השמים, את הים, את השלום, ואת התקווה לעתיד טוב יותר.
הפסים הצהובים מסמלים את חופי האי ואת התיירות המהווה מרכיב חשוב בכלכלת האי כיום, כמו גם את הזהב והזהב השחור שהיוו מרכיב בכלכלת האי בעבר.
הכוכב מסמל את ארבע רוחות השמים מהם הגיעו תושבי ארובה לאי, וכן את ארבע השפות המדוברות באי: פאפיאמנטו, ספרדית, אנגלית והולנדית.
הכוכב מסמל את האי עצמו - כאשר האדום מסמל את אדמת האי והלבן את חופי האי.
הכוכב מסמל גם את ההיסטוריה של האי - המאבק של האינדיאנים באי בכוחות שכבשו אותם.
הצבע האדום מסמל אהבה פטריוטית של תושבי האי לאי, והלבן מסמל טוהר וכנות.
18 במרץ מדי שנה הוא חג לאומי בארובה שנקרא "יום הדגל".
דגל אנדלוסיה (בספרדית: Bandera de Andalucía) הוא דגלה של הקהילה האוטונומית הספרדית אנדלוסיה.
עיצובו הוא שלושה פסים אופקיים בצבע ירוק-לבן-ירוק והוא מוטען בסמל אנדלוסיה במרכזו.
הדגל אומץ בשנת 1918 במהלך אספה אשר כינס בלאס אינפנטה, אביה של המולדת האנדלוסית, בעיר רונדה.
במהלך האספה אושררה חוקתה של אנדלוסיה והיא הוכרזה כרפובליקה אוטונומית בתוך המדינה הפדרלית הספרדית, חוקה זו הכריזה גם על דגל וסמל הרפובליקה כסמליה הלאומיים.
דגל אמסטרדם, דגלה הרשמי של העיר אמסטרדם, הולנד, הוא דגל אדום, שבמרכזו רצועה שחורה שעליה שלושה צלבי אנדראס הקדוש.
הדגל אומץ ב-5 בפברואר 1975 בהתבסס על שלט האצולה המופיע במרכז סמל העיר אמסטרדם.
דגל אקדיה אומץ ב-15 באוגוסט 1884 בעיצומה של האספה האקדית הלאומית השנייה אשר נערכה במיסקוצ'ה, אי הנסיך אדוארד בהשתתפות של 5,000 אקדים מרחבי הפרובינציות הקנדיות: אי הנסיך אדוארד, ניו ברנזוויק ונובה סקוטיה.
הדגל עוצב בידי מרסל-פרנסואה רישאר, כומר מסן לואי דה קנט והוא כולל את דגל צרפת - מולדתם של האקדיים וכוכב זהוב - סימלה של סטלה מאריס - אחד האספקטים של הבתולה הקדושה המשמשת כפטרוניתם של תושבי האזור.
דגל באדן מציג שילוב של פסים בצבעי צהוב ואדום, צבעיה ההרלדיים של המדינה הגרמנית ההיסטורית באדן.
ביקולור בצבעי אדום-צהוב ששמש כדגלה של הדוכסות הגדולה של באדן (1806 - 1918) בשנת 1871 ובשנת 1891 שונה לתצורת טריבנד צהוב-אדום-צהוב.
בעקבות שקיעתה של המונרכיה בגרמניה לאחר מלחמת העולם הראשונה, המשיך הדגל להיות דגלה של רפובליקת באדן עד לעליית המפלגה הנאצית לשלטון בשנת 1933 וביטולם של כל הסמלים הלאומיים הגרמניים.
לאחר מלחמת העולם השנייה חצייה הדרומי של באדן נכלל באזור הכיבוש הצרפתי ונקרא בשם דרום באדן, ודגל באדן ההיסטורי נקבע כדגלה ושימש אותה עד לפירוקה של המדינה ואיחודה אל תוך המדינה המודרנית באדן-וירטמברג בשנת 1952.
דגל באדן-וירטמברג הוא דגלה של המדינה הגרמנית באדן-וירטמברג.
עיצובו של הדגל הוא עיצוב ביקולור שחור-זהב.
הדגל הוכרז רשמית בפרק 24, סעיף 1 של חוקת באדן-וירטמברג.
הצבע השחור מייצג את וירטמברג-הוהנצולרן ואילו הזהב את באדן, שלושת חלקיה ההיסטוריים של המדינה הגרמנית.
לשימושה של ממשלת באדן-וירטמברג קיים דגל אזרחי המושחת בסמל באדן-וירטמברג.
טרם הקמתה של המדינה הניפה קודמתה וירטמברג-באדן דגל טריקולור בצבעי שחור-אדום-זהב (כצבעי דגל גרמניה) אולם, לבחירת הצבעים לשימוש בתוך המדינה לא היה קשר ליצוגם ההיסטורי של הצבעים אלא פשוט הוסף צבע הזהב לצבעי השחור והאדום של וירטמברג.
במקריות, צבעי האדום-זהב היו צבעיה ההרלדיים של באדן, וכך ניתן לטעות ולחשוב כי הדגל הוא שילוב צבעי השחור-אדום של וירטמברג והאדום-זהב של באדן.
דגל אסטוריאס (בספרדית: Bandera de Asturias) הוא דגלה של הקהילה האוטונומית הספרדית אסטוריאס.
הדגל מעוצב כדגל כחול המוטען בצלב הניצחון.
צלב הניצחון המופיע בדגל הוא צלבו של פלגיוס אשר נישא על ידו בקרב קובאדונגה בשנת 722 כנגד המורים.
הקרב, אשר נערך בהרים האסוטוריים, נחשב כתחילתו של תהליך הרקונקיסטה - כיבושה מחדש של ספרד מידי המוסלמים.
סמל אלפא ואומגה תלוי מן הזרוע האופקית מציין את פסוק א', 11 מתוך חזון יוחנן:
הדגל אומץ כדגלה הרשמי של הקהילה עם קבלתו של חוק הדגל של אסטוריאס ב-19 בדצמבר 1990.
דגל אקסטרמדורה (ספרדית: Bandera de Extremadura) הוא דגלה של הקהילה הספרדית אקסטרמדורה.
עיצובו של הדגל הוא עיצוב טריקולור אופקי של ירוק, לבן ושחור מוטען בסמל הקהילה בשליש הדגל לכיוונו של התורן.
דגל אראגון הוא דגלה של הקהילה האוטונומית הספרדית אראגון.
עיצובו של הדגל הוא דגל צהוב עליו ארבעה פסים אדומים אופקיים, כדגלה של קטלוניה, מוטען בסמל הקהילה.
העיצוב נשען על סמלם ההרלדי המסורתי של מלכי אראגון, המוטות של אראגון, עיצוב לו שותפים דגלי שלוש קהילות אוטונומיות נוספות.
הדגל מתוקנן תחת סעיף 3 לחוק האוטונומיה אשר קובע כי דגלה המסורתי של הממלכה הוא דגלה של הקהילה.
הדגל הוכר חוקית ב-16 באפריל 1984.
דגל אסנשן הוא נס כחול מושחת בסמל אסנשן.
האי אסנשן הוא חלק מהטריטוריה הבריטית של סנט הלנה, אסנשן וטריסטן דה קונה.
בעוד שלסנט הלנה ולטריסטן דה קונה היו דגלים וסמלים ייחודיים, באסנשן נעשה שימוש בדגל הבריטי כדגל הרשמי.
ב-3 במרץ 2009 ממשלת האי החליטה על עיצובו של דגל ייחודי לאי.
ב-30 ביולי 2010 הוגשו שתי הצעות לממשלה.
אחרי התייעצות עם הציבור, נבחר העיצוב הסופי שאושר על ידי המושל הכללי.
שני העיצובים היו דומים – נס כחול מושחת בסמל העתידי של האי.
בינואר 2012, הממשלה אישרה עיצוב סופי לסמל.
הסמל קיבל אישור מלכותי באוגוסט באותה השנה.
הדגל הסופי אושר בנובמבר 2012 וקיבל תוקף בצו מלכותי מאפריל 2013. ב-11 במאי 2013, הונף הדגל לראשונה בטקס רשמי.
דגל ארבע הפרובינציות הוא דגל המשלב את דגלי ארבע פרובינציות אירלנד ההיסטוריות, לנסטר, אלסטר, מנסטר, וקונכט.
הדגל משמש כייצוגם של ארבע הפרובינציות באירועי ספורט ואירועים נוספים.
דגל אספרנטו הוא הדגל המייצג את תנועת האספרנטו.
לדגל שדה ירוק, המסמל תקווה, ריבוע לבן בקנטון, שמסמל את השלום, ובתוכו כוכב מחומש בצבע ירוק, המסמל את חמש היבשות המיושבות (אסיה, אפריקה, אירופה, אמריקה, ואוקיאניה).
הדגל נוצר על ידי חברי מועדון האספרנטו בבולון-סור-מר בתור סמל פרטי של המועדון שלהם, אך אומץ לשמש כסמלה הבינלאומי של אספרנטו ב-1905, בכנס האספרנטו העולמי שהיה בעיר.
לאחר מכן נקבעו מידותיו המדויקות של הדגל על ידי אגודת האספרנטו העולמית (בתמונה משמאל).
ב-15 בדצמבר 2009 הופיע הדגל כחלק משרבוט גוגל לציון יום הולדתו ה-150 של זמנהוף, ממציא השפה.
על פי אחת ההשערות, הכוכב האדום, כסמל של סוציאליזם וקומוניזם, קשור למפגש בין טרוצקי לבין ניקולאי קרילנקו.
קרילנקו, שהיה תומך של תנועת האספרנטו, הלך עם הכוכב הירוק מהדגל על כתפו.
כאשר טרוצקי ראה זאת, הוא שאל אותו מה משמעות הכוכב, וקרילנקו הסביר כי הוא מסמל את חמש היבשות.
טרוצקי אהב את הרעיון, ושינה את צבעו של הדגל לאדום כדי לייצג את הצבא האדום, וכך הפך הכוכב האדום לסמלו של הצבא האדום.
דגל אנושי הוא תרגיל באימון רחוב שבו הגוף מקביל לקרקע ונתמך על ידי מוט אנכי.
קו ישר נוצר באמצעות הזרועות והגוף.
התרגיל דורש מהמבצע להיות בעל חוזק נרחב בפלג הגוף העליון .
היד התחתונה בדרך כלל מסובבת כדי לאחוז במוט והיא ישרה כדי "לדחוף" את הגוף למעלה.
היד העליונה פונה קדימה ואוחזת במוט.
זרוע זו "מושכת" את הגוף כדי לשמור על מיקום מקביל לקרקע.
וריאציות קלות יותר כוללות חיבור זרוע אחת על המוט או על ידי רגליים מפוסקות, מקופלות או מורמות.
לימוד האחיזה נעשה בדרך כלל על ידי התחלת הרגליים מקבילות למוט ואז הורדתן לאט לקרקע.
קיפול או פישוק הרגליים מפחיתה את הלחץ על הבטן, וגם הופכת את המהלך להרבה יותר קל לאחיזה.
מתח בדגל אנושי: עליית מתח המבוצעת בדגל.
דגל אנושי בעזרת הזרוע: דגל אנושי שבו הגוף מוחזק על המוט בעזרת הזרועות, מה שמפחית את המנוף ומקל על התרגיל.
דגל אנושי: דגל אנושי שבו הגוף מורם אל המוט וחוזר למטה.
"דראגון פלאג": דגל שבו הגב מקביל לקרקע במקום לצד.
המהלך הזה הומצא על ידי ברוס לי .
שיא העולם לדגל האנושי הארוך ביותר שנערך עומד על דקה ו-5 שניות ובוצע על ידי וואנג ז'ונג-הואה.
דגל ברזיל במתכונתו הנוכחית (החל מ-11 במאי 1992) כולל מלבן ירוק שבמרכזו מעוין צהוב.
במרכז המעוין עיגול בצבע כחול עם 27 כוכבים.
על העיגול סרט לבן עם המוטו הלאומי של ברזיל, בהשראת הפילוסופיה הפוזיטיביסטית של אוגוסט קונט: "Ordem e Progresso" (סדר וקדמה).
לאלמנטים השונים בדגל המשמעויות הבאות:
המלבן הירוק מסמל את יערות הגשם בהם משופעת ברזיל.
המעוין הצהוב מסמל את המחצבים הרבים, ובעיקר את הזהב, הנמצאים באדמת ברזיל.
העיגול הכחול והכוכבים מסמלים את שמי הלילה מעל ריו דה ז'ניירו (בירת ברזיל עד ל-1960) ב-15 בנובמבר 1889, היום בו הוקמה הרפובליקה של ברזיל.
27 הכוכבים מייצגים את 26 מדינות ברזיל, ואת המחוז הפדרלי של ברזיל.
לצבעי הירוק והצהוב גם משמעות היסטורית כפי שיתואר להלן.
דגל ברזיל מבוסס על דגל האימפריה הברזילאית שהתקיימה בין השנים 1822–1889 (מעצמאות ברזיל ועד הקמת הרפובליקה).
דגל זה היה מלבן ירוק ובו מעוין צהוב שבמרכזו סמל האימפריה.
צבעי הדגל נקבעו לפי צבעי הבתים של שליטי ברזיל: הצבע הירוק סימל את בית ברגנסה של פדרו הראשון, קיסר ברזיל והצבע הצהוב את בית הבסבורג ממנו יצאה אשתו של פדרו, מריה.
לאחר הקמת הרפובליקה של ברזיל ב-15 בנובמבר 1889, הועלתה הצעה לעצב את דגל הרפובליקה באופן דומה לדגל ארצות הברית עם 13 פסים ב"צבעי הלאום" צהוב וירוק, ו-21 כוכבים כמניין מדינות ברזיל באותה עת.
דגל כזה שימש כדגל זמני עד 19 בנובמבר, אך הוחלט לא להשתמש בו באופן קבוע עקב הדמיון הרב שלו לדגל ארצות הברית.
כדגל הרשמי הקבוע התקבל העיצוב של ריימונדו מנדס (Raimundo Teixeira Mendes) שהיה מבוסס על דגל האימפריה, אך עם מעוין קטן יותר ובתוכו עיגול כחול עם 21 כוכבים ועם סרט עם המוטו הלאומי.
ברבות השנים, עם הקמת מדינות נוספות בברזיל, התווספו כוכבים נוספים לדגל והחל מ-11 במאי 1992 מספרם עומד על 27.
הכוכבים בדגל הם הכוכבים הבאים :
פרוקיון מייצג את מדינת אמזונאס.
חמישה כוכבים מקבוצת הכלב הגדול מייצגים את מאטו גרוסו, אמאפה, רונדוניה, רוריימה וטוקנטינס.
הכוכב הגדול בקבוצה זו הוא סיריוס המייצג את מדינת מאטו גרוסו.
זהו הכוכב היחיד מקבוצה זו שהופיע בדגל 21 הכוכבים.
שני כוכבים מקבוצת נחש מים מייצגים את מאטו גרוסו דו סול ואקרי.
כוכבים אלו לא הופיעו בדגל 21 הכוכבים.
חמישה כוכבים מהצלב הדרומי מייצגים את סאו פאולו, ריו דה ז'ניירו, באהיה, מינאס ז'ראיס ו אספיריטו סאנטו.
σ באוקטנט מייצג את המחוז הפדרלי של ברזיל.
שלושת כוכבי המשולש דרומי מייצגים את פרנה, סנטה קטרינה וריו גראנדה דו סול.
שמונה כוכבים מקבוצת עקרב מייצגים את סרז'יפה, אלגואס, פרנמבוקו, פאראיבה, ריו גראנדה דו נורטה, סיארה, מרניאו, פיאאוי.
דגל בוליביה (בספרדית: Bandera de Bolivia) הוא דגלה הלאומי של בוליביה.
עיצובו הוא טריקולור בצבעי אדום, צהוב וירוק.
לדגל שתי גרסאות כאשר האזרחית נטולת סמל והמדינית כוללת הטבעה של סמל המדינה.
על פי המסורת מסמל הצבע האדום את אומץ לבם של החיילים הבוליביינים, הירוק פוריות והצהוב את המינרלים שבאדמת המדינה.
דגל בולגריה (בבולגרית: знаме на България) הוא דגלה הלאומי של בולגריה.
עיצובו הוא טריקולור המורכב משלושה פסים אופקיים, לבן (למעלה), ירוק ואדום.
הלבן והאדום מקורם בדגל רוסיה, בו השתמשו במלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878).
הירוק החליף את הכחול כדי לסמל את הטבע והתרבות של המדינה.
סמל המדינה הקודם, שהיה בעבר בצד המוט של הפס הלבן הוסר לאחר 1989 – הוא הכיל אריה משתולל בתוך עטרה של אוזני חיטה מתחת לכוכב מחומש אדום ומעל לסרט הנושא את התאריכים 681 (הקמת המדינה הבולגרית הראשונה) ו-1944 (השחרור מהכיבוש הנאצי).
דגל בנגלדש (בבנגלית: বাংলাদেশের জাতীয় পতাকা) אומץ באופן רשמי ב-17 בינואר 1972. במהלך מלחמת הודו–פקיסטן השלישית, הידועה בבנגלדש כמלחמת השחרור, בשנת 1971, היה בשימוש דגל דומה, שבו הופיעה מפת בנגלדש מעל השמש האדומה.
המפה הוסרה מאוחר יותר, כנראה כדי לשמור על עיצוב פשוט.
הדגל דומה לדגל יפן, אך יש לו רקע ירוק במקום לבן.
העיגול האדום שבדגל לא נמצא בדיוק במרכז וזאת כדי לייצר את המצג שכאשר הדגל מתנוסס כאמור העיגול כן יראה שהוא במרכז.
הדגל מורכב מדיסקה אדומה המייצגת את השמש האדומה העולה מעל בנגל מעל לרקע ירוק.
הצבע האדום של השמש מסמל גם את הדם של אלו שנפלו למען עצמאות בנגלדש.
הירוק מסמל את השפע של אדמת בנגלדש.
דגל ג'מייקה הוא דגלה הלאומי של ג'מייקה.
הוא אומץ ב-6 באוגוסט 1962 אשר היה יום העצמאות המקורי של ג'מייקה.
הדגל מכיל את הצבעים: ירוק, זהב, ושחור.
השחור מסמל את הכוח והיצירתיות של העם הג'מייקני, הזהב מסמל את אור השמש ואת עושרה הטבעי של הארץ, הירוק מסמל את התקווה לעתיד והעושר החקלאי.
דגל חיל הים הג'מייקני הוא נס לבן עם הדגל הלאומי בקנטון.
נכון לינואר 2025, דגל ג'מייקה הוא הדגל היחיד בעולם שלא מכיל את אחד הצבעים כחול, אדום ולבן.
דגל בהוטן (בדזונגקה: ཧྥ་རན་ས་ཀྱི་དར་ཆ) הוא דגלה הלאומי של בהוטן.
הדגל קיים בצורה דומה מאז המאה ה-19, והגיע לצורה הנוכחית בשנת 1960. הדרקון הוא "דרוק" או "דרקון הרעם", ומסמן את היותה של בהוטן נודעת בשם ארץ הדרקון בדיאלקטים טיבטיים מקומיים.
העצמים בטופרי הדרקון הם תכשיטים, המסמלים עושר.
הצבעים מחולקים ומסמלים את המלוכה החילונית (צהוב), והדת הבודהיסטית (כתום).
הדרקון לבן כדי לסמל טוהר.
דגל זה מכיל את הריכוז הגבוה ביותר של הצבע הכתום – 40.7% ממנו צבועים בכתום.
דגל בוטסואנה הוא דגלה הלאומי של בוטסואנה.
הוא אומץ ב-30 בספטמבר 1966. הדגל הוא בצבע תכלת כשפס שחור אופקי, ששוליו לבנים, חוצה אותו במרכזו.
דגל גאנה אומץ בשנת 1957. הוא הוחלף בגרסה שכללה פס לבן במרכז בין השנים 1964 - 1966.
הדגל עוצב על ידי תאודוסיה אוקו כדי להחליף את דגל בריטניה לאחר קבלת העצמאות בשנת 1957. הוא מורכב מהצבעים הכלל-אפריקאיים של אתיופיה, כלומר אדום, צהוב וירוק, בפסים אופקיים עם כוכב שחור בעל חמישה קודקודים במרכז הפס הזהוב.
דגל גאנה היה הראשון באפריקה שכלל צבעים אלו.
האדום מסמל את דמם של אלו שנפלו במאבק לעצמאות, הזהב מסמל את עושר המחצבים של המדינה, והירוק את היערות והטבע העשיר שהמדינה התברכה בהם, בעוד הכוכב השחור מסמל את העיקרון המנחה של החופש האפריקני.
דגל בלארוס אומץ ב-7 ביוני 1995 ואושר במשאל עם, כאשר הוא מחליף עיצוב קודם ששימש מאז קבלת העצמאות מברית המועצות.
הדגל החדש דומה לזה שהיה בשימוש כאשר בלארוס הייתה חלק מברית המועצות, בהשמטת הפטיש והמגל.
הדוגמה הדקורטיבית בצד שמאל של הדגל היא דוגמה בלארוסית מסורתית, והצבע האדום אמור לסמל את דמם של מגיני בלארוס.
הדגל הקודם של בלארוס (בין השנים 1991–1995) הוא לבן-אדום-לבן (עיצוב של קלאודזי דוז'-דושבסקי על ידי רפובליקה עממית קצרת זמן בשנת 1918).
הנשיא לוקשנקו ביקש להחליפו בטענה ששימש את הבלארוסים ששיתפו פעולה עם הנאצים במלחמת העולם השנייה.
ב-14 במאי 1995 נערך משאל עם בנושא והצעת לוקשנקו להחליף את הדגל התקבלה ברוב של 75% על-פי התוצאות הרשמיות.
האופוזיציה הבלארוסית לרבות מפלגת הדמוקרטיה הנוצרית הבלארוסית לא מכירה בתוצאות משאל העם ובדגל החדש ומוסיפה להניף את הדגל הלבן-אדום-לבן בהפגנות ובאירועים אותם היא מארגנת.
דגל גואטמלה מכיל שני צבעים: כחול שמים ולבן.
הכחול מסמל את מיקומה של המדינה בין האוקיינוס השקט והאוקיינוס האטלנטי, בעוד הלבן מסמל את הטוהר של ערכי המדינה.
מקורו של הפס הלבן בין שני הפסים הכחולים בדגל הפרובינציות המאוחדות של מרכז אמריקה, אולם הגרסה הגואטמלית הפכה את הפסים לאנכיים במקום אופקיים.
דגל בורקינה פאסו מורכב משני פסים אופקיים שווים בצבעים אדום (צבע עליון) וירוק (צבע תחתון), וכוכב צהוב בעל חמישה קודקודים במרכז.
הוא משתמש בצבעים הכלל-אפריקאיים המקובלים של אתיופיה.
האדום מסמל גם כן את המהפכה הסוציאליסטית, והירוק את עושרה של בורקינה פאסו.
צבעו הצהוב של הכוכב מסמל את האור המוביל את המהפכה.
דגל גבון אומץ בשנת 1960. הדגל הוא דגל תלת צבעי הכולל את הצבעים הכלל-אפריקאיים: ירוק, צהוב וכחול (מלמעלה למטה).
גבון הייתה קולוניה של צרפת עד לשנת 1960. הדגל הקודם, היה דומה לנוכחי, אולם באותו זמן היה בפינה השמאלית העליונה את דגל צרפת.
דגל גבון הנוכחי, אומץ ב-9 באוגוסט 1960, שבוע לפני שגבון זכתה בעצמאות ב-17 באוגוסט 1960. הדגל עוצב על ידי לואי מילמן (Louis Mühlemann).
הדגל ביחס אורך / גובה של 3:4.
דגל נשיא גבון, שתוכנן גם הוא על ידי לואי מילמן, מכיל את סמל גבון: שלט הרלדי על רקע הדגל התלת צבעי.
שני פנתרים שחורים העומדים על רגליהם האחוריים תומכים במגן ובו ספינת מפרש.
הפנתרים מציינים את אומץ ונחישות הנשיא להגן על המדינה.
הספינה מסמלת את גבון שטה לעתיד טוב יותר.
יש שני סרטים, שעל כל אחד כתוב מוטו.
על הראשון, מתחת למגן, כתוב בצרפתית: UNION, TRAVAIL, JUSTICE (איחוד, עבודה, צדק).
קלף נוסף מצוי תחת עץ האוקומה ועליו המוטו בלטינית: UNITI PROGREDIEMUR (ננוע קדימה מאוחדים).
דגל בורונדי אומץ ב-28 ביוני 1967. הצבע הירוק מסמל תקווה, הלבן מסמל טוהר, והאדום את המאבק לעצמאות.
הדגל מורכב מצלב לבן שמחלק אותו לארבעה אזורים - שניים ירוקים ושניים אדומים.
דגל בנין אומץ במקור בשנת 1959 והוחלף בשנת 1975. ב-1 באוגוסט 1990 אומץ מחדש העיצוב הנוכחי, לאחר תום המשטר המרקסיסטי.
הצבעים הם צבעים כלל-אפריקאיים מסורתיים: ירוק מסמל תקווה, צהוב מסמל עושר ואדום מסמל אומץ לב.
דגל בליז אומץ ב-21 בספטמבר 1981 לאחר קבלת העצמאות מהממלכה המאוחדת.
הדגל הוא המשך ישיר של דגל מוקדם יותר של הונדורס הבריטית - שמה של בליז בעת השלטון הקולוניאלי הבריטי.
הדגל הוצג בשנת 1950 כאשר הונדורס הבריטית החלה בצעדיה לקבלת עצמאות.
שני הפסים האדומים למעלה ולמטה הוספו לעיצוב המקורי עם קבלת העצמאות.
במרכז הדגל מופיע סמל בליז.
כמו כן הוא אחד משלושה דגלי המדינה היחידים שבו יש בני אדם (בנוסף לדגל מלטה וברוניי).
דגל זה מכיל הכי הרבה צבעים וגוונים – 16 במספר.
דגל בוסניה והרצגובינה הנוכחי אומץ ב-4 בפברואר 1998. הדגל החליף דגל קודם ששימש מאז שקיבלה המדינה עצמאות.
הדגל מורכב מפס אנכי רחב בצבע כחול בצד המתנפנף כאשר משולש שווה-שוקיים בצבע צהוב תוחם את הפס החל מראש הדגל.
במקור היה הצבע הכחול בגוון כחול או"ם אך הוא הוחלף בצבע כחול עמוק יותר בדומה לדגל האיחוד האירופי.
שלושת הקודקודים של המשולש מסמלים את תאוריית שלוש האומות של בוסניה והרצגובינה (קרואטים, בוסניאקים וסרבים).
המשולש עצמו מזכיר בצורתו את צורתה של בוסניה-הרצגובינה.
הכוכבים, המסמלים את אירופה, אמורים להראות כאילו יש אינסוף מהם ולכן הם נמצאים ברצף מלמעלה למטה.
דגל העצמאות היה פלר דה ליס - סמל שנחשב לספציפי מדי לבוסנים, ולכן הוחלף.
דגל ג'יבוטי מורכב משני פסים אופקיים שווים בצבעים כחול (למעלה) וירוק, עם משולש שווה-שוקיים לבן שבסיסו בצד התורן ובמרכזו כוכב בעל חמישה קודקודים בצבע אדום.
צבעי הדגל מסמלים את האדמה (ירוק), הים והשמים (כחול) השלום (לבן) והכוכב האדום מסמל אחדות.
הדגל הונף לראשונה ביום העצמאות של ג'יבוטי - 27 ביוני 1977.
דגל בחריין הוא דגלה הלאומי של ממלכת בחריין.
הדגל מורכב מרצועה לבנה בצד שמאל המופרדת מאזור אדום בצד ימין על ידי חמישה משולשים היוצרים קו משונן.
בחריין, כיתר האמירויות השונות שלחוף המפרץ הפרסי במאה-18, החזיקה בדגל אדום כדגלה החל מ-1783.
ב-1820, כפתה בריטניה על האמירויות את ההסכם הימי הכללי , שיצר את חוף שביתת הנשק, ומנע מהאמירויות את העיסוק בשוד ימי.
במסגרת ההסכם, הוסיפו האמירויות מסגרת לבנה סביב הדגל האדום, שתייצג שלום.
רוב האמירויות צמצמו את החלק הלבן, ובחריין הותירה אותו כקו לבן בצד שמאל.
ב-1932 הפכה בחריין את הקו הישר בין שני חלקי הדגל לקו משונן, בעל עשרים ושמונה ראשים, כדי להבדיל את דגל בחריין מדגלי שכנותיה.
לאחר עצמאות בחריין ב-1972, צומצם מספר הראשים לשמונה ראשים לבנים.
ב-2002 צומצמו מספר הראשים פעם נוספת, ונותרו בו רק חמישה משולשים, המסמלים את חמשת עמודי האסלאם.
הצבע האדום מסמל ככל הנראה את הפלג הח'ארג'י של האסלאם, והדגלים העתיקים ביותר של בחריין היו פשוט בצבע אדום.
יש נטייה מסוימת לבלבל בין דגל בחריין לדגל קטר, שכנתה מדרום.
ההבדלים המרכזיים הם שהצבע של הרצועה הגדולה של דגל קטר הוא בצבע ערמון ולא אדום עם תשעה קצוות משוננים (ולא חמישה כמו בדגל בחריין).
הדגל המלכותי של בית ח'ליפה כולל את הדגל, אשר מוצבים שני קווים לבנים מעליו ומתחתיו, ומוטבע כתר צהוב בפינתו, שעליו שתי נקודות, המסמלות את 'ממלכת שני הימים' - משמעות בחריין בערבית.
דגל ברבדוס אומץ ב-30 בנובמבר 1966. הוא דגל תלת פסי המורכב משני פסים כחולים אנכיים המופרדים על ידי פס זהוב.
בתוך הפס הזהוב מופיע ראש קלשון בצבע שחור.
ראש הקלשון מסמל את עצמאות ברבדוס מבריטניה (הסמל הקולוניאלי כלל קלשון שלם), וכל שן של הקלשון מסמלת את אבני הבניין של הדמוקרטיה.
הפסים הכחולים מסמלים את הים והשמים, והפס הצהוב מסמל את החול של ברבדוס.
דגל ברית המועצות היה דגלה הלאומי של ברית המועצות.
הדגל כלל פטיש ומגל זהובים משולבים מתחת לכוכב זהוב, על רקע אדום.
הדגל שימש בסיס לדגלי רפובליקות ברית המועצות, שכללו את הדגל בתוספות שונות.
הדגל בוסס על הדגל האדום.
הדגל קומוניסטי הראשון היה הדגל האדום המהפכני, ששימש בין היתר את הקומונה הפריזאית.
עם הקמתה הרשמית של ברית המועצות ב-30 בדצמבר 1922, נקבע בחוקתה הראשונה כי "לברית המועצות יש דגל לאומי וסמל", אך לא הוגדר דגל רשמי.
ב-6 ביולי 1923 אימצה ברית המועצות דגל רשמי ראשון.
הדגל, שהיה בעל יחס ממדים חריג של 1:4, כלל לצד הדגל האדום את סמל ברית המועצות במרכזו.
הדגל שימש כדגל רשמי למשך ארבעה חודשים, עד שהוחלט ב-13 בנובמבר 1923 להחליפו בדגל בו הוצגו הפטיש והמגל ומעליהם כוכב, עקב קשיים בייצור הדגל.
ב-15 באוגוסט 1980 הוחלט על שינוי קל בדגל – צדו האחורי הפך למשטח אדום בלבד, בלי פטיש, מגל, או כל קישוט אחר.
שונה עיצובו של הפטיש והמגל.
נוסף על כך, הוחלף גון הצבע האדום בגוון בהיר יותר.
עם פירוק ברית המועצות ב-25 בדצמבר 1991, הפסיק הדגל לשמש כדגל לאומי.
באפריל 1996 חתם נשיא רוסיה בוריס ילצין על צו נשיאותי שהעניק לדגל מעמד דומה למעמד דגל רוסיה, על מנת לאפשר את הנפת נס הניצחון, שהונף על ידי הצבא האדום מעל בניין הרייכסטאג במאי 1945, שנחשב לסמל ניצחון ברית המועצות על גרמניה הנאצית.
הנס מוצג במהלך יום הניצחון.
באפריל 2022 אישר הפרלמנט של אסטוניה חקיקה האוסרת הצגה של "סמלים המשמשים בביצוע מעשה של תוקפנות, רצח עם, פשע נגד האנושות או פשע מלחמה במטרה לתמוך או להצדיק פשעים אלה".
החוק לא כלל התייחסות מפורשת לסמל כל שהוא, אך בעיתונות נאמר כי החוק יאסור על הצגתם של דגלי הפדרציה הרוסית וברית המועצות, לצד מדים סובייטים.
דגל ברית המועצות הורכב ממשטח אדום ועליו פטיש מוצלב עם מגל וכוכב אדום, בחלק העליון של צד התורן.
הפטיש סימל את עובדי התעשייה, והמגל סימל את העובדים בחקלאות.
הכוכב האדום סימל את שלטון המפלגה הקומוניסטית.
דגל טרנסניסטריה הוא הדגל הלאומי האחרון המכיל את דגל ברית המועצות, המכיל קו רוחבי ירוק.
ב-2017 אימצה טרנסניסטריה דגל לאומי נוסף, המבוסס על דגל רוסיה.
דגל נוסף אשר עדיין משתמש בדגל ברית המועצות הוא דגל מחוז ולדימיר, אשר דומה בעיקרו לדגל הרפובליקה הסובייטית הפדרטיבית הסוציאליסטית הרוסית.
דגל גאורגיה המכונה גם "דגל חמשת הצלבים", הוחזר לשימוש ב-14 בינואר 2004 לאחר הפסקה של כ-500 שנה.
דגל זה שימש את הממלכה הגאורגית המאוחדת בימי הביניים ושימש גם כסמל הרשמי של מפלגת התנועה הלאומית המאוחדת של גאורגיה.
"דגל חמשת הצלבים" נמצא בשימוש לפחות מאז המאה ה-13. האלמנט המרכזי בדגל הוא צלב גיאורגי הקדוש (גיאורגי הקדוש הוא הפטרון של אנגליה, אתיופיה ושל גאורגיה), אותו הצלב המצוי בדגל אנגליה.
המלומד הגאורגי גיאורגי גבסקיריה סבור שארבעת הצלבים הנוספים הוספו ככל הנראה בזמן שלטונו של גאורגי החמישי המזהיר , שגירש את המונגולים.
בערך באותו זמן, אומץ העיצוב החדש כווריאנט של צלב ירושלים, שמשתמש גם הוא בצלב מרכזי המוקף בארבעה צלבים קטנים בארבעת הרבעים שהוא מגדיר.
הצלבים אמורים לסמל את חמשת הפצעים הקדושים של ישו.
הדגל יצא משימוש בימי הביניים המאוחרים, אך לאומנים גאורגים החזירו אותו לשימוש בעת הכרזת עצמאות המדינה מברית המועצות בשנת 1991. רוב הגאורגים, כולל הפטריארך הקתולי של הכנסייה האורתודוקסית והאפוסטולית הגאורגית רב ההשפעה, תמכו בהחזרת הדגל הישן ובשנת 1999 אישר הפרלמנט הגאורגי חוק לשינוי הדגל.
עם זאת, הנשיא אדוארד שוורדנדזה לא תמך בחוק.
הדגל אומץ בסוף שנות התשעים על ידי מפלגת האופוזיציה העיקרית - התנועה הלאומית המאוחדת בהנהגת מיכאיל סאקשווילי, כסמל להתנגדות העממית לשלטון שווארדנדזה.
הדגל אומץ סופית על ידי הפרלמנט הגאורגי ב-14 בינואר 2004, ובאופן רשמי על ידי צו נשיאותי עליו חתם סאקשווילי ב-25 בינואר, בעקבות בחירתו לנשיאות גאורגיה.
השינוי התקבל בוויכוח ציבורי מסוים וטענו נגדו שאימוץ דגל של מפלגה פוליטית כסמל לאומי הוא צעד אנטי-דמוקרטי.
כמו כן, הועלו טענות על הזיהוי הדתי המובהק לנצרות של הסמל הלאומי של גאורגיה.
במהלך קיומה של גאורגיה כמדינה עצמאית (הרפובליקה הדמוקרטית של גאורגיה) בשנים 1918–1921, אומץ הטריקולור המוצג כאן.
העיצוב נוצר בתחרות לאומית לעיצוב דגל שבה זכה יעקב ניקולדזה - צייר במקצועו.
הדגל בוטל על ידי ברית המועצות בעקבות הכיבוש הסובייטי בשנת 1921, אך הושב לשימוש ב-14 בנובמבר 1990 על ידי המועצה העליונה של הרפובליקה של גאורגיה.
אולם הדגל איבד מהפופולריות שלו שכן הוא נקשר אצל התושבים עם התקופה האלימה של ההתנתקות והעצמאות מברית המועצות.
במהלך התקופה הסובייטית אימצה הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית של גאורגיה מספר גרסאות של הדגל הסובייטי האדום, שבהן הופיעו שם הרפובליקה, או פטיש ומגל סובייטים עם כוכב אדום בתוך שמש כחולה בקנטון ופס כחול בחלק העליון של הדגל.
דגל הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית של גאורגיה בוטל על ידי ממשלת גאורגיה כשהצהירה על עצמאותה מברית המועצות ב-9 באפריל 1991.
דגל בלגיה (בהולנדית: Vlag van België; בצרפתית: Drapeau de la Belgique; בגרמנית: Flagge Belgiens) הוא דגלה הרשמי של ממלכת בלגיה.
צבעי הדגל הם צבעי דוכסות בראבנט ההיסטורית אשר שכנה בשטחי הממלכה - שחור, צהוב ואדום, מסודרים בצורת טריקולור אנכי על פי עיצובו של דגל צרפת.
ממדיו הרשמיים של הדגל הלאומי הם 13:15, אולם הם כמעט ואינם בשימוש, ודגל בממדי 2:3 מונף תדיר גם על ידי גופי ממשלה רשמיים.
המדריך הרשמי לפרוטוקול הדגל הבלגי מציין כי הדגל הלאומי גובהו 2.60 מטרים ורוחבו 3.00 מטרים, מידות אשר נותנות יחס של 13:15. כל אחד מהפסים מהווה שליש מרוחבו של הדגל.
לאחר מותו של קארל הגדול במאה ה-9, סופחה הטריטוריה שעליה שוכנת בלגיה כיום (למעט פלנדריה) ללוטרינגיה, אשר דגלה היה טריבנד של אדום ולבן.
עם הכתרתו של קרל החמישי כקיסר האימפריה הרומית הקדושה בשנת 1519, עברה הטריטוריה לידיים ספרדיות, וצבעי הצהוב-אדום הספרדיים נוספו לדגל ארצות השפלה הדרומיות, ולעיתים צלב בורגונדי הוטען על הפס הלבן.
במהלך תקופת השלטון האוסטרי הונפו מספר סוגים של דגלים עד אשר כפה הקיסר את הדגל האוסטרי על ארצות השפלה.
אוכלוסייתה של בריסל לא אהדה את המהלך, וסיכות בצבעי דוכסות בראבנט (שחור-צהוב-אדום) החלו להופיע בהשפעת הסיכות הצרפתיות של המהפכה הצרפתית.
האדום ייצג את האריות האדומים של אינו, של לימבורג ושל לוקסמבורג, הצהוב את האריה הצהוב של בראבנט, והשחור את האריות השחורים של פלנדריה ושל נאמור.
ב-26 באוגוסט 1830, יום למחרת המהומות באופרה של בריסל ותחילתה של המהפכה הבלגית, הונף הטריקולור הצרפתי מעל בית עיריית בריסל, אך הוחלף במהרה בטריקולור אופקי של אדום-צהוב-שחור, דומה לזה שהונף במהלך המהפכה הבראבנטית של 1789, אשר נתפר בחופזה בחנות בדים סמוכה.
כתוצאה מכך, סעיף 193 של חוקת בלגיה קובע כי הצבעים הלאומיים של בלגיה הם אדום, צהוב ושחור ולא על פי סדרים אחרים אשר היו נפוצים גם כן.
ב-23 בינואר 1831 שונה סידור הפסים בדגל מאופקי לאנכי וב-12 באוקטובר באותה השנה נקבע כי הפס השחור יהיה הפס אשר צמוד לתורן.
לדגל הלאומי הרשמי ממדים של 13:15, אך גרסה זו של הדגל אינה בשימוש נפוץ.
דגל בממדים של 2:3, או בממדים דומים מונף כדגל הלאומי אפילו בידי גופים ממשלתיים רשמיים, גרסה זו היא למעשה הדגל הימי האזרחי של כלי שיט הרשומים בבלגיה.
הדגל הימי הצבאי הוא למעשה סאלטייר בצבעי הדגל הבלגי על רקע לבן, כאשר בחלקו העליון מוטען כתר שחור וזוג תותחים מוצלבים ובחלקו התחתון עוגן שחור.
הדגל נוצר בשנת 1950 עם הקמתו מחדש של הצי הבלגי, לאחר שהיה חלק מהצי המלכותי הבריטי בזמן מלחמת העולם השנייה.
כדגלון חרטום מניף הצי הבלגי דגל מרובע בצבעי הדגל הלאומי.
דגל ברוניי אומץ ב-29 בספטמבר 1959, בזמן שהמדינה הייתה פרוטקטורט בריטי, והמשיך לשמש כדגל המדינה גם כאשר קיבלה המדינה עצמאות ב-1 בינואר 1984. במרכז הדגל מופיע סמל ברוניי, על רקע צהוב.
הרקע נחתך על ידי קווים אלכסוניים - לבן ושחור.
הסמל מורכב מסהר (סמל אסלאמי) המלווה בשמשייה (סמל למלוכה), עם שתי כפפות משני הצדדים.
מתחת לסהר נמצא סרט, עליו כתוב בערבית "מדינת ברוניי, משכן השלום" ו"תמיד בשרות בהדרכת האל".
בדרום־מזרח אסיה, צהוב מסמל באופן מסורתי את המלוכה, והדגלים המלכותיים של מלזיה ותאילנד, כמו גם הדגל הנשיאותי של אינדונזיה גם הם בעלי רקע צהוב.
דגל זה הוא דגל המדינה הריבונית בעל ריכוז הצבע הצהוב הגדול ביותר – 54.6% ממנו צבועים בצהוב.
דגל ג'רזי הוא הדגל הרשמי של נסיכות הכתר הבריטית ג'רזי.
על גבי הדגל מתנוססים שני אלכסונים אדומים על רקע לבן ומעליהם מגן ועליו שלושה אריות.
הדגל, במתכונתו הנוכחית, הוכרז רק בשנת 1981.
האלכסונים האדומים על הרקע הלבן בדגל מזכירים את דגל אנגליה והמסורת אומרת שתושבי ג'רזי, אשר שמרו תמיד על נייטרליות בזמן המלחמות התכופות בין אנגליה וצרפת, והמשיכו לסחור עם שתי המדינות כל העת, לקחו את הדגל האנגלי והיטו אותו ב-45 מעלות, כדי שאוניותיהם יוכלו לשוט בתעלה האנגלית בחופשיות.
המגן עם שלושת אריות הזהב הוא אחד מסמליה של נורמנדי.
למרות שניתן לראות את הדגל מונף באי, מקובל הרבה יותר להשתמש במגן בלבד.
דגל ברמודה אומץ ב-4 באוקטובר 1910. בדגל מופיע דגל הממלכה המאוחדת בפינה השמאלית העליונה על רקע אדום (הדגל הימי של בריטניה), מקורו בדגל בו השתמשו סוחרים אנגלים וכיום משמש בסיס לדגליהן של מספר מושבות בריטיות לשעבר.
בצד ימין נמצא מגן המלחמה של ברמודה בו מופיע אריה אדום מחזיק מגן ועליו ספינה טובעת.
האריה האדום מסמל את אנגליה והספינה הטובעת את טביעתה של סי ונצ'ור, הספינה האנגלית הראשונה שהגיעה לברמודה בשנת 1609.
דגל גוואדלופ הוא הדגל הרשמי של גוואדלופ.
בעקבות היות גוואדלופ מחוז מעבר לים של צרפת, הדגל הרשמי של האיים הוא דגל צרפת.
דגל רשמי נוסף הוא דגל מועצת המחוז – דגל לבן שבמרכזו סמל מועצת האי המכיל שמש וציפור על רקע ירוק (המסמל את האיים) וכחול (המסמל את הים הקריבי).
מתחת לסמל מופיע הכיתוב "אזור גוואדלופ" (REGION GUADELOUPE).
תנועת האיחוד העממי לשחרור גוואדלופ (UPLG) הציעה דגל חלופי המבוסס על דגל סורינאם.
דגל מדינת ג'ורג'יה מורכב משלושה פסים אופקיים, אדום, לבן ואדום, בעיצובו של דגל קונפדרציית המדינות של אמריקה, ובפינה השמאלית העליונה ריבוע כחול שבו מעגל של שלושה עשר כוכבים המקיפים שלט אצולה מהסמל של ג'ורג'יה.
שלושה עשר הכוכבים מציינים את היותה של ג'ורג'יה אחת משלוש עשרה המושבות שיסדו את ארצות הברית.
שלט האצולה מציג מבנה שבראשו קשת שרשום עליה באנגלית "חוקה" ושלושה עמודים המסמלים את הרשות המבצעת, השופטת והמחוקקת.
סרטים עליהם מופיעים שלוש המילים: חכמה, צדק ומתינות, המרכיבות את מוטו המדינה, מקיפים את שלושת העמודים.
מתחת למבנה מופיע הכיתוב "IN GOD WE TRUST" המופיע גם על שטרות הכסף של ארצות הברית.
חייל נושא חרב עומד בין העמודים ושומר על השלטון.
עד שנת 1879, שימש את ג'ורג'יה באופן לא רשמי דגל כחול שעליו שלט האצולה של המדינה בצבע זהוב.
בשנת 1879 אימצה המדינה דגל עם שלושה פסים אופקיים, אדום, לבן ואדום, המכסים כשלושה רבעים ימניים של הדגל, בעוד הרבע השמאלי הכיל פס כחול אנכי.
בשנת 1902 הוסף סמל המדינה לדגל בתוך הפס הכחול, ובשנת 1906 פרטי הסמל שונו.
בשנת 1920 שוב שונו פרטי הסמל.
בשנת 1956 הומרו הפסים האופקיים בצורת X (צלב אנדרי הקדוש) המוכר מדגל הקרב של הקונפדרציה.
היו שטענו שהשינוי היה מהלך לקראת ציון מאה שנים למלחמת האזרחים האמריקנית בשנת 1961, אך אחרים טענו שהדגל שונה כמחאה על הכרסום במדיניות האפליה נגד שחורים, שהתבטא בין השאר בפסק דין בראון נגד מועצת החינוך.
ביקורת הושמעה על השימוש במוטיבים מדגל המערכה של הקונפדרציה, במיוחד מצד ארגונים של שחורים.
הביקורת זכתה לתהודה רבה במיוחד לקראת אולימפיאדת אטלנטה.
מושל המדינה ניסה בשנות ה-90 של המאה ה-20 להביא לשינוי הדגל, אולם בתי המחוקקים של ג'ורג'יה סירבו לשנותו.
בעוד חלק מתושבי ג'ורג'יה ראו חשיבות רבה בשימוש בדגל עם צלב אנדרי הקדוש, אחרים סירבו להשתמש בדגל זה והניפו את דגל ג'ורג'יה מלפני 1956.
בשנת 2001 הצליח מושל ג'ורג'יה להביא לשינוי הדגל.
הדגל של שנת 2001 כלל את סמל ג'ורג'יה ומתחתיו תמונות קטנות של חלק מהדגלים הישנים.
הדגל החדש הזה היה מסובך מאוד וגרר ביקורת רבה בשל כך.
בסקר שנערך על ידי איגוד הווקסילולוגיה הצפון-אמריקאי, הוא נבחר לדגל הגרוע ביותר מכל הדגלים של מדינות ארצות הברית ופרובינציות קנדה.
בשנת 2002 נבחר מושל חדש לג'ורג'יה, שבין השאר הבטיח משאל עם על דגל המדינה.
למרות הבטחתו, הוא לא קיים משאל ובמקום זאת שינה את הדגל, במאי 2003, לדגל הנוכחי.
במרץ 2004 קוים משאל עם לבחירת הדגל בין הדגל הנוכחי לזה שקדם לו, בלי שניתנה אפשרות לבחור בדגל של 1956. דבר זה הביא לחרם על המשאל על ידי רבים שתמכו בדגל של 1956.
דגל גואם אומץ רשמית ב-9 בפברואר 1948.
הדגל הוא דגל כחול המוקף בקו אדום שבמרכזו סמל גואם.
דגל בונייר כולל משולש כחול גדול בחלקו התחתון של הדגל המרוחק מהניצב, ומשולש צהוב קטן בחלקו העליון של הדגל הקרוב לניצב.
המשולש הצהוב מסמל את השמש והכחול מסמל את הים הקריבי.
הפס הלבן מסמל את השמים.
הצבעים אדום, לבן וכחול מסמלים גם את הנאמנות של בונייר להולנד, שאלו הם צבעי דגלהּ.
המצפן השחור מסמל את תושבי האי, אשר הגיעו אליו מכל קצווי הארץ.
הכוכב בן שישה קצוות מסמל את ששת האיים המקוריים שהיו חלק מהאנטילים ההולנדיים: בונייר, ארובה, קורסאו, סאבא, סנט מארטן וסנט יוסטטיוס.
הדגל עוצב בעצתו של הוקסילולוג ויטני סמית.
דגל בחצי התורן הוא מנהג המבטא אבל, כבוד או מצוקה, שבו מונף דגל באמצע התורן, אם כי מקובל כל מיקום בין חצי התורן לשני שלישים של הגובה.
המסורת של הנפת הדגל בחצי התורן החלה לפני מאות שנים על מנת לאפשר את הנפתו של הדגל הסמלי הבלתי נראה של המוות בראש התורן מעל הדגל המונף ובכך להכיר בנוכחותו הבולטת ובכוחו של המוות.
במדינות מסוימות, לדוגמה, בממלכה המאוחדת, במיוחד בהקשרים צבאיים, "דגל בחצי התורן" מונף בדיוק רוחבו של דגל אחד למטה על התורן, אך לא למטה מכך, ובכך לפנות מקום לדגל המוות.
אולם, כאשר דגל גדול מונף על תורן קצר (בייחוד על גגות בניינים ציבוריים), מנהג הנפת הדגל בחצי התורן כלשונו הפך למנהג נפוץ, והדגל מונף בחצי התורן ברחבי העולם (למעט הממלכה המאוחדת) ללא קשר לגודלו של הדגל או לגובהו של התורן.
כאשר מניפים דגל על מנת להציגו בחצי התורן, מניפים אותו בתחילה עד לראש התורן ולאחר מכן מרכינים אותו לחצי התורן.
כמו כן, כאשר הדגל מורד מן התורן בסופו של היום הוא מונף תחילה לראש התורן.
הנס המלכותי של הממלכה המאוחדת, אשר משמש את ריבון הממלכה המאוחדת, להבדיל מדגל הממלכה המאוחדת אשר משמש את המדינה, אינו מורכן לעולם לחצי התורן, אפילו לאות אבל על מותו של הריבון, משום שאף על פי שהריבון מת, תמיד יהיה מי שימלוך תחתיו, לפי העיקרון של "המלך מת, יחי המלך!".
גם דגל ערב הסעודית אינו מורכן לחצי התורן, אך מסיבה אחרת – הוא נושא את השהאדה, הכרזת האמונה האסלאמית, ולכן הרכנתו עלולה להיחשב לכפירה.
במדינת ישראל דגל המדינה מורד לחצי התורן על פי חוק ביום הזיכרון לחללי מערכות ישראל, ביום הזיכרון לשואה ולגבורה וביום הזיכרון ליצחק רבין.
כמו כן מורד הדגל גם ביום לוויות אישים לשעבר כגון: נשיא המדינה, ראש ממשלה או יושב ראש הכנסת.
דגל ברלין משמש הן את העיר ברלין, בירת גרמניה והן את מדינת ברלין (אחת ממדינות גרמניה).
הדגל כולל שלושה פסים: אדום, לבן ואדום.
אורך שני הפסים האדומים החיצוניים כחמישית מאורכו של הדגל, ואורך מרכז הדגל הלבן כשלוש חמישיות מהדגל.
במרכז הדגל (קרוב יותר לניצב הדגל, היינו לשמאל הדגל) מופיע דוב שחור - המופיע גם על סמל ברלין.
הדגל הנוכחי אומץ על ידי מערב ברלין ב-26 במאי 1954. דגל זה עוצב על ידי אוטפריד נויבקר (Ottfried Neubecker) וזכה במקום השני בתחרות שנערכה בשנה זו (הדגל שזכה במקום הראשון נדחה).
הדב נבחר בשל היותו בסמל העיר ובשל הדמיון בין שמו לשמה של העיר.
לאחר איחוד העיר ב-1990 הפך דגל זה לדגלה של העיר המאוחדת.
בין השנים 1618–1861 נעשה שימוש בדגל דו צבעי - בחלקו העליון שחור, ובחלקו התחתון לבן.
עד שנת 1861 נעשה שימוש בדגל תלת צבעי אופקי - כאשר צבעיו היו שחור בראשו, אדום במרכזו, ולבן בחלקו התחתון.
דגל זה תוכנן על ידי ארנד פידיקין בעקבות הכתרתו של הקייזר וילהלם הראשון ב-19 בדצמבר 1861 - ועושה שימוש בצבעי בית ברנדנבורג.
בין השנים 1913–1954 נעשה שימוש בדגל הדומה לדגל הנוכחי, אולם צורת הדב הייתה שונה מהצורה הנוכחית.
דגל בוואריה הוא דגלה של המדינה הגרמנית בוואריה.
דגל בוואריה קיים בשתי גרסאות רשמיות מקבילות: הראשונה היא גרסה בתצורת ביקולור לבן-תכלת, ואילו השנייה בתצורת מעוינים אלכסוניים בצבעי תכלת ולבן.
שני הדגלים הללו מזוהים עם בית ויטלסבאך, אשר משל בבוואריה מהמאה ה-12.
שתי גרסאות הדגל, ללא כל סמל, נחשבות על פי חוק כדגלי בוואריה האזרחיים והמדיניים, ואילו גרסת הדגל המושחתת בסמל המדינה לא רק שנחשבת לא-רשמית, אלא גם אינה חוקית.
סמלה של חברת המכוניות הגרמנית BMW מבוסס על דגל זה.
דגל ברנדנבורג הוא דגלה של המדינה הגרמנית ברנדנבורג.
עיצובו של הדגל הוא עיצוב ביקולור אדום-לבן המוטען במרכזו בסמל ברנדנבורג.
עיצובו של הדגל מעוגן בחוק מדיני מ-30 בינואר 1991. הקובע את צורתו של הדגל, צבעיו, יחסיו והשימוש בו.
עם תבוסת גרמניה הנאצית בסופה של מלחמת העולם השנייה, הניפה ברנדנבורג דגל טריבנד אדום-לבן-אדום (ביחס של 2-1-2) אשר הוטען בסמל המדינה דאז.
אולם, עם הקמתה של גרמניה המזרחית וביטול החלוקה למדינות בוטל גם דגל זה.
נפילתה של חומת ברלין ואיחוד גרמניה הובילו להקמתה מחדש של המדינה.
הדגל הנוכחי הונף באופן לא רשמי משנת 1989 ועד לאימוצו החוקי.
דגל ברמן הוא דגלה של המדינה הגרמנית ברמן.
עיצובו כולל שמונה פסים אופקיים הצבועים לסירוגין באדום ולבן ושישה עשר ריבועים אדומים לבנים הצמודים לתורן בדוגמת לוח שח-מט.
הצבע האדום משויך לברמן כבר משנת 1303, בדומה לשאר ערי ברית ההנזה, כצבעי הדגלים אשר הונפו על ספינות הברית.
דגל הפסים הונף לראשונה בשנת 1691 כדגלה של ברמן.
ב-21 בנובמבר 1891 הוכר הדגל באופן רשמי כדגל ברמן בארבע גרסאות לשימוש.
הגרסה הראשונה כללה את דגל הפסים החלק לשימוש האזרחים, השנייה כללה גרסה מוקטנת של סמל ברמן במרכז שדה לבן, השלישית כללה את הגרסה המלאה של הסמל (לשימושם של מוסדות המדינה) והרביעית הוסיפה עוגן כחול לקנטון הגרסה המדינית לשימוש צי הסוחר של ברמן.
עם סיומה של מלחמת העולם השנייה והקמתן המחודשת של המדינות הגרמניות, הוכר הדגל כדגל המדינה בחוקת ברמן תחת סעיף 68.
את הדגלים המושחתים בסמל ברמן רשאים להניף כל האזרחים אך בדרך כלל הם בשימוש רשמי של הרשויות המדיניות.
דגל גדסדן הוא דגל היסטורי של ארצות הברית.