tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
+שם המשחקשנת יציאהאלימלך אגוז בתככי הרייטינג1996פיפוש1999פיפוש 22000חלום שהתגשם2001פיפוש 3D – המהפכה2003ווג'ימון2003השמיניה - תוכנית ב'2008פיפוש2021
גילי רענן (נולד ב-1969) הוא משקיע הון סיכון ישראלי ואחד מממציאי ה-CAPTCHA (פטנט מ-1997), ה-WAF (Web Application Firewall), והמצאות אחרות בתחומי אבטחת יישומים.
רענן נולד בכפר סבא, ישראל.
ב-1994 קיבל תואר ראשון במדעי המחשב ובכלכלה מאוניברסיטת תל אביב, וב-1996 קיבל תואר שני במנהל עסקים בבית ספר רקנאטי של אוניברסיטת תל אביב.
שירת במשך תשע שנים ביחידה 8200 והיה שותף בצוות שזכה בפרס ביטחון ישראל ב-1996.
בתו עדי נהרגה באסון נחל צפית.
רענן הקים את Sanctum בשנת 1997, ושימש מנכ"ל שלה עד 2002. המציא את חומת האש הראשונה של אפליקציית האינטרנט AppShield ואת תוכנת בדיקת החוסן הראשונה של יישומי האינטרנט AppScan.
בשנת 2003 הקים את nLayers, ושימש כמנכ"ל וכנשיא שלה עד 2006 שבה נרכשה החברה על ידי תאגיד EMC תמורת 50 מיליון דולר.
רענן המשיך לעבוד בחברת EMC עד 2008.
כחלק מהמחקר בנושא אבטחת יישומים רענן שותף להמצאת CAPTCHA, כפי שמתואר בבקשת הפטנט: "ההמצאה מבוססת על יתרון אנושי ביישום מיומנויות חושיות וקוגניטיביות לפתרון בעיות פשוטות שמתגלות כקשות ביותר עבור תוכנת מחשב.
מיומנויות כאלה כוללות, בין היתר, עיבוד של מידע חושי כגון זיהוי עצמים ואותיות בתוך סביבה גרפית רועשת".
בנובמבר 2007 הצטרף לקרן ג'מיני ישראל.
בשנת 2009 הצטרף ל-Sequoia Capital בישראל כשותף כללי.
במסגרת זו הוביל את הקרן להשקעה בחברת אדאלום, שנמכרה ביולי 2015 לחברת מיקרוסופט תמורת 320 מיליון דולר.
בשנת 2018 הקים את סייברסטרטס (Cyberstarts), קרן הון סיכון בשלב מוקדם המתמקדת באבטחת סייבר, והוא שותף כללי בה.
עם השקעות הקרן נמנות החברות Wiz, פיירבלוקס, סייארה ו-Island.io.
הוא משקיע הון ראשוני במספר חברות סייבר כמו Fireblocks, Wiz, נוניים גייט, Island.io, ארמיס סקיוריטי, Adallom ו-Avalor.
בפברואר 2025 רכש 10% מהבעלות על קבוצת הכדורסל הפועל תל אביב תמורת כ-10 מיליון ש"ח.
ב-2010 רענן היה אחד התורמים המוקדמים לבראשית של SpaceIL.
יזם והקים ביחד עם פרופ' רוני גמזו אגף לטיפול בנפגעי פוסט-טראומה בבית החולים איכילוב בעקבות טבח שבעה באוקטובר.
גילליה (בדנית: Gilleleje) היא כפר דייגים ונופש על החוף הצפוני של חצי האי צפון שלן, בנקודה הצפונית של האי שלן בדנמרק.
היא כפר מרכזי בעיריית גריבסקוב באזור הובדשטדן (Hovedstaden) בדנמרק.
השם גילליה מורכב מהמילה הדנית העתיקה gil, שמשמעה סדק או שסע, ו-leje, שהוא מקום שאליו מגיעים דייגים בעונות ספציפיות כדי לדוג.
השם נבע כנראה מ-Gilbjerg Leje.
השם Gilbjerg ("הר שסוע") מתייחס לנקודה ממערב לעיירה.
מקום המגורים הקבוע המוקדם ביותר שאותר בגילליה תוארך לתחילת המאה ה-16. חפירה שביצע מוזיאון העיר ב-1979 חשפה חלק של בית מתחת לשכבות חול.
ככל הנראה הבית נבנה לאחר 1536, שכן נמצא מטבע המתוארך לשנים 6–1534. נמצאה גם קרמיקה המזכירה ממצאים אחרים.
ארכאולוגים מניחים ששכבת התרבות היא מסוף המאה ה-16 כי הבית נמצא בכתובת Fabersvej 10 שאינה הקרובה ביותר לחוף, וההרגל היה לבנות מהחוף פנימה.
בערך בזמן הזה, לכפר היו אמצעים כספיים לבנות כנסייה ולשכור כומר.
לשם כך נדרשו כספים רבים, ולכן נראה שהעיירה עברה מדיג עונתי לדיג כל השנה, והדייגים התיישבו סביב 1500. בית העירייה קבע את 1488 כשנת ההקמה ה"רשמית" כדי להקל על החגיגה.
הכנסייה נחנכה בשנת 1538 על ידי הכומר החדש הנס לאורידטצן (Lauridtzen).
בשנת 1588 ערך הווסאל של טירת קרונבורג רשימה של המיסים שעל הדייגים לשלם.
זו הייתה חבית אחת או חצי חבית בקלה.
מרשימה זו עולה זהות האזרחים המוקדמים: כ-70 שמות.
שם הוא מקביל לבית אב, כך שהיו כנראה כ-500 אזרחים.
שמות משפחה פטרונימיים (על שם אב המשפחה) היו הנורמה, ומהם ניתן להסיק מה היו השמות הפרטיים המקובלים.
מלבד הדיג, המיסים אפשרו לאנשים לגדל סוגים שונים של יבולים מדרום לעיירה, כמו חיטה.
היה גם מרעה לפרות וכבשים.
רוב העיירה הייתה בצד המזרחי של הנחל שהגיע מסובורג ("Lakecastle".
האגם נוקז והטירה היא כעת חורבה) בדרום ויצא לאוקיינוס מזרחית לשטחי הייבוש.
ריבוי הדייגים הקשה על הדיג, והיו משפחות שלא יכלו לדוג מספיק דגים כדי להתפרנס וגם לשלם את המיסים.
מיעוט הדיג ייצב את התנאים, ובשנת 1682 כבר היו 30 משפחות לפי רישומי כריסטיאן החמישי.
החול הנודד קבר סירות ורשתות, והדיג הופרע.
חלק ממזרח העיירה ננטש שכן בתים נקברו בהדרגה מתחת לדיונות.
דרומית לעיר הייתה נלרופגארד (Nellerupgård), האחוזה המקומית, ביתם של קרל כריסטיאן למבך וקטרין מארי מילאן בסוף המאה ה-18. הם החזיקו במרבית הקרקעות באזור, שלטו בחלקי מרעה ואפשרו לאזרחים פשוטים לקבל שטחים רחוקים יותר.
בשנות ה-1810 וה-1820 העיירה התרחבה ובאזור המזרחי נבנו בתים חדשים.
נמל נבנה בשנת 1873, במקום בו הייתה קרקע שיובשה.
ספינות גדולות יותר יכלו לעגון, ונוספו מקומות עבודה.
בשנת 1896, גילליה חוברה לרשת הרכבות הדנית כאשר נפתח קטע גרסטד (Græsted) - גילליה של קו הרכבת גריבסקוב (Gribskov) בין הילרוד וגילליה.
בניית הנמל הסתיימה ב-1902, ובשנת 1916 התחברה גילליה לאלסינור כאשר נפתח קטע הורנבק-גילליה של קו הרכבת הורנבק.
במקביל התפתחה גילליה לאתר נופש על החוף שמשך נופשים רבים.
בתחילת המאה ה-20 העיירה הכילה בית הארחה, מלון, וילות, סנטוריום ובתי נופש.
ב-1940 גרמניה הנאצית כבשה את דנמרק.
כמו רוב הדנים האחרים באותה תקופה, בני גילליה היו נגד הדיכוי ועזרו ליהודים בכך שהחביאו אותם.
ב-2 באוקטובר 1943 יצא הגסטפו ללכוד את יהודי דנמרק.
היהודים בגילליה הוסתרו על גג הכנסייה, והדייגים התכוננו להשיט אותם על פני המצר לשוודיה.
הם לא יכלו לעזוב מיד בגלל הסיורים הגרמנים.
לאחר מספר ימי הסתתרות, מלשין הודיע לגרמנים היכן מסתתרים כ-75 היהודים, וכולם נלכדו, חוץ מנער שהסתתר מאחורי מצבה בבית הקברות.
הכומר היה נסער ויציבותו הנפשית התערערה.
לאחר שהגסטאפו תפס משפחות יהודיות בעיירה קרא כפרי אחד בפני קצין גסטפו "היהודים המסכנים!" הגרמני הגיב ש"כתוב בתנ"ך שזה יהיה גורלם".
הכפרי השיב, "אבל לא כתוב שזה צריך לקרות בגילליה".
עם זאת, יהודים שהגיעו לגילליה ממקומות אחרים בדנמרק הוברחו מחוף גילליה בסירות אל מעבר למצרי הים והגיעו לשוודיה.
לאחר השחרור הוצבו בעיירה מצבות זיכרון, לזכר היהודים והדייגים שנהרגו בהתנגשות במוקשים ימיים.
האזורים המזרחיים (Stæremosen - "ביצות הזרזירים") ששימשו למרעה הפכו לאזור תעשייה ב-1950 ויצרו מקומות עבודה, מה שהביא להגעת מתיישבים חדשים.
נמל גילליה הוא נמל הדיג המסחרי החמישי בגודלו בדנמרק.
קו הרכבת הורנבק מחבר את גילליה עם אלסינור וקו הרכבת גריבסקוב מחבר את גילליה עם הילרוד.
תחנת הרכבת גילליה היא תחנת הרכבת העיקרית של העיירה.
העיר מונגשת גם על ידי תחנות הרכבת גילליה מזרח סטרמוסן ופיילנסטרופ (Fjellenstrup).
הולגר יאקובסן (1876–1960) אדריכל דני, תכנן את בית הקיץ שלו בגילליה ב-1919
דינה בירטה אל ארחיים (1975–2019) שחקנית דנית עם רקע עיראקי, גדלה בגילליה
כריסטינה מילטון (נולדה ב-1985) זמרת פופ דנית, כותבת שירים ורקדנית מקצועית, שגדלה בגילליה
גילית קוזבה (נולדה ב-6 באוקטובר 1991) היא עיתונאית תחקירים ומחזאית ישראלית.
חברת מערכת בתוכנית התחקירים "עובדה".
קוזבה גדלה בנשר, בת לעולים חדשים מברית המועצות.
לאחר השירות הצבאי סיימה תואר שני בפסיכולוגיה.
בין השנים 2013–2016 ערכה והפיקה תוכניות ברדיו חיפה.
ב-2017 הצטרפה לידיעות אחרונות, החלה לכתוב במוסף 7 לילות, ובהמשך מונתה לכתבת התחקירים של מוסף 7 ימים, שם פרסמה תחקיר על בית חולים רמב"ם שחשף כי בין השנים 2016–2017 ניתנו תרופות פגות תוקף במחלקות האונקולוגיות.
בעקבות התחקיר, נפתחה חקירת משטרה.
ביוני 2022 התיק הועבר לפרקליטות.
לאחר בחינה של חומרי הראיות, החקירה הושלמה במרץ 2023. בהמשך פרסמה קוזבה ב-7 ימים תחקיר שחשף את היקפי תופעת הפגיעות המיניות במערכת הבריאות, בעקבותיו נחמן אש, מנכ"ל משרד הבריאות דאז שלח מכתב למנהלי בתי החולים והתקיים דיון מיוחד בוועדת הבריאות בכנסת.
עוד פרסמה קוזבה תחקירים על תופעת ההתמכרות של בני הנוער הישראלים למשככי כאבים אופיואידים, ההתנהלות הפוגענית לכאורה מצד השף ארז קומרובסקי, הפרוטוקולים מהמשפט של ראשי כת "לב טהור" ועוד.
בספטמבר 2021, ראיינה את עומאר בן לאדן, בנו של אוסאמה בן לאדן.
עוד ראיינה את קיילי מור גילברט, חוקרת יהודיה בריטית-אוסטרלית שנכלאה בטהראן באשמת ריגול עבור ישראל מאחר שהייתה נשואה לישראלי.
באוגוסט 2022 הצטרפה למערכת "עובדה", שם עבדה בין היתר יחד עם העיתונאית חן ליברמן על תחקיר "המכללה".
במוקד התחקיר עמד ניסן גבני – מבעלי מועדון הלילה "טאבו" בתל אביב.
בעקבות התחקיר, המשטרה חתמה על צו סגירה למועדון.
בשנת 2025 העלה תיאטרון הבימה את המחזה "מלאכים בלבן" מפרי עטה.
גיליאן הוא מותג ויצרן שוקולד בלגי הידוע בעיקר בזכות הפרלינים שלו בצורת צדפים וסוסוני ים.
החברה נוסדה בשנת 1958 ב-Sint-Niklaas, בלגיה על ידי גיא פובר וכיום היא בבעלות החברה הדרום קוריאנית Lotte Confectionery.
פובר ואשתו גיבשו את מתכון השוקולד המקורי ו"גיליאן" נוצר כהלחם בסיסים מהשמות הפרטיים של גאי וליליאן פובר.
בעוד שגיליאן מתמחים בפרלינים אגוזי לוז קלויים הם מייצרים מגוון רחב של מוצרים כולל חתיכות פרי מצופות שוקולד וטראפלס שוקולד.
מטה החברה נשאר ב-Sint-Niklaas יחד עם מפעל הייצור שלהם, אך כעת גיליאן מייצאת בינלאומית לכ-120 מדינות.
בשנת 2003 נפתח בית הקפה השוקולד הבלגי הראשון של גיליאן באנטוורפן, בלגיה.
יש לחברה כעת 9 זיכיונות במקומות שונים ברחבי העולם.
גיליאן תורמת ועובדת ב-Project Seahorse כדי לעזור בשימור חיות בר ימיות ולהגביר את המודעות לארגון הצדקה.
הם עבדו גם עם קרן Cocoa Horizons על פרויקט קקאו, מקור בר-קיימא של קקאו ומטרתם הייתה להפחית את ההשפעות הסביבתיות השליליות של הייצור.
על עבודה זו קיבלו פרסי אחריות תאגידית יחד עם פרסים רבים אחרים של חדשנות והשוקולדים שלהם.
פובר נולד ב-1938 בסינט-ניקלאס, שם 20 שנה מאוחר יותר, הקים את החברה.
אביו היה אופה ובעוד פובר היה עוד בבית הספר, החל למכור טראפלס בעבודת יד בשווקים מקומיים תוך שימוש במיומנויות שנלמדו בבית הספר לקונדיטוריה ופטיסרי באנטוורפן.
ב-1958, פובר התחתן ושכלל את המתכון שלו, ואז החל לייצר את קונכיות השוקולד שלו בקנה מידה גדול יותר ובשנת 1960 הקים את שם המותג Guylian.
משילוב שמותיהם של פובר ואשתו ליליאן כדי לסמן את ה"אהבה והתשוקה" שלהם כזוג גם באומנות העסקית שלהם.
מפעל חדש נבנה בשנת 1988 בסינט-ניקלאס כדי לנהל את צמיחת החברה ולהגדיל את הייצור.
בשנת 2003 התרחבה גיליאן לתעשיית הקפה עם פתיחתו של Guylian Chocolate Café באנטוורפן, בלגיה.
בשנים 2008–2011 נפתחו שלושה בתי קפה בסידני, אוסטרליה.
לוטה היא יצרנית ממתקים דרום קוריאנית והבעלים הנוכחי של גיליאן.
קונדיטוריית לוטה רכשה את גיליאן ביוני 2008 תמורת 105 מיליון אירו כדי להיכנס לשוק שוקולד הפרימיום האירופי.
שיא גינס לפסל ביצי הפסחא הגדול ביותר בשוקולד הוענק לגיליאן במרץ 2005. לרגל חגיגות מסורות חג הפסחא והשיפוץ של כיכר השוק של סנט-ניקלאס, הביצה שוברת השיאים נבנתה בתמיכת מפיגומי מתכת ולוחות עץ.
26 שוקולטיירים של גיליאן בנו את הביצה במשך שמונה ימים תוך שימוש בכ-50,000 חטיפי צדפים של שוקולד גיליאן במשקל כולל של 950 ק"ג.
הפסל הגיע ל-8.3 מטר גובה ול-6.39 מטר רוחב והחזיק בשיא עד 2011 כאשר ביצה בגובה 10 מטרים נבנתה באיטליה.
המוצר העיקרי של גיליאן הוא מגוון של שוקולדים פרלינים בצורת צדפים וסוסוני ים.
גילי תמיר (נולדה ב-8 באפריל 1979) היא דוקטור לעבודה סוציאלית ומגישת התוכנית "זה מגיע לכם" בכאן ב' באמצעותה היא מסייעת במיצוי זכויות.
מסייעת לפתור בעיות בנושא זכויות סוציאליות וקצבאות.
מרצה בעלת רקע במיצוי זכויות, אשת תקשורת עם ותק של יותר מ־27 שנים בטלוויזיה וברדיו.
תמיר גדלה ברמת אילן וברמת השרון.
אביה מהנדס מכונות ובעל חברה תעשייתית ואמה גיאומורפולוגית, חוקרת סלעים ומעצבת חלונות ראווה.
היא בוגרת תיכון אלון ברמת השרון במגמת מוזיקה.
במהלך לימודיה אובחנה כמחוננת וכסובלת מהפרעת קשב.
תמיר שירתה בגלי צה"ל והייתה לחיילת הראשונה בשירות סדיר שקריינה מהדורות חדשות בכל שעה עגולה, ולא רק מבזקים.
בגיל 21 הגישה מהדורות חדשות בטלוויזיה בכבלים שם תפקדה גם ככתבת ספורט וכעורכת.
בהמשך הגישה מספר חודשים ב"חדשות ישראל".
תמיר למדה לתואר ראשון, שני ושלישי בעבודה סוציאלית באוניברסיטת תל אביב והתמחתה בעבודה סוציאלית קלינית.
עבדה ב, בהוסטל הראשון בישראל שנפתח לשיקום קטינים.
בתפקידה עוסקת תמיר בליווי טיפולי, אבחון וכתיבת חוות דעת על אנשים המצויים בהליכים פליליים.
היא בעלת ניסיון רב גם בעבודה עם בני נוער- טיפול קבוצתי ופרטני בנושא התמכרויות של בני נוער, הפרעות אכילה, הפרעות קשב וריכוז, ועבודה עם נוער בסיכון, ונוער "בקצה הרצף".
עוזרת לשורדי שואה למצות את זכויותיהם הסוציאליות ומעידה על העדר טיפול הולם מצד המדינה.
ב-2011 חזרה לתקשורת ברדיו ללא הפסקה (103fm) בתוכניתה "גילי תמיר".
ב־2016 עברה לכאן ב' מאז היא מגישה את התוכנית "זה מגיע לכם" המשודרת בימים א-ד בשעה 19:00. מטרת התוכנית להנגיש לאזרחים את זכויותיהם.
בתוכניתה תמיר מסייעת לקשישים, לבעלי מוגבלויות, לבני נוער במצוקה ולנפגעי עבירה למצות את זכויותיהם מול מוסדות הרווחה במדינה.
בדרך כלל תמיר מזהה את הפתרון לבעיה כבר בשידור ואומרת למאזין למי עליו לפנות כדי לממש את זכויותיו.
במקרים בהם ההליך נתקע בגלל המערכת, תמיר וצוות התוכנית נכנסים לתמונה ועוזרים.
תמיר נבחרה על ידי מגזין פורבס ישראל כאחת הנשים המשפיעות בישראל לשנת 2020.
תמיר משמשת כיועצת מומחית למשרד המשפטים והסנגוריה הציבורית.
לה ולבעלה נועם אלון יש מרכז בשם 'מחוברים', שעוזר לאנשים בהגשת חוות דעת לבתי משפט ולוועדות שחרורים ובהכנה למאסר.
מעבירה הרצאות וסדנאות בנושא מיצוי זכויות.
מרצה בבתי הספר לעבודה סוציאלית באוניברסיטת תל אביב ובאוניברסיטה העברית.
תמיר אף פועלת במטרה לשנות חקיקה באמצעות התקשורת.
לשם כך היא כותבת ניירות עמדה ומשתתפת בוועדות הכנסת.
מבין הישגיה- המאבק בעניין הזכאות לקצבאות לילדים עם אלרגיות מסכנות חיים.
היא הובילה לכך שעשרות אלפי ילדים הפכו זכאים לקצבאות שמאפשרות להסתייע בהשגחה ובליווי.
הישג נוסף שלה הוא התחייבות אגף השיקום של משרד הביטחון לא לפתוח יותר נכות צמיתה, למעט מצב של רמייה או צו שופט.
כתבה שירים אשר זכו להצלחה בביצועה של זהבה בן ואחרים.
רוכבת שטח מ־2002 בג'יפ שטח ובאופנוע כבד.
גילרמה קאריבה אוליביירה סנטוס (בפורטוגזית: Guilherme Caribé Oliveira Santos; נולד ב-1 במרץ 2003) הוא שחיין ברזילאי, סגן אלוף עולם בבריכת 25 מטר (בודפשט 2024) במשחה ל-100 מטר חופשי ובמשחה ל-50 מטר חופשי.
בעל התוצאה העשירית בטיבה בכל הזמנים במשחה ל-100 מטר חופשי.
קאריבה נולד וגדל בסלבדור שבבאהיה, ברזיל.
באליפות אמריקה הדרומית שנערכה בבואנוס איירס שבארגנטינה במרץ זכה במדליית זהב במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:18.54 דקות.
בנוסף, סיים במקום חמישי במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 50.34 שניות.
באליפות העולם שנערכה בפוקואוקה שביפן ביולי סיים במקום 12 במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 48.18 שניות, במקום שישי במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:12.71 דקות, ובמקום שישי במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי משולב בתוצאה של 3:25.21 דקות.
בנוסף, נפסל בשלב המוקדמות במשחה ל-50 מטר חופשי.
במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו בסנטיאגו דה צ'ילה שבצ'ילה באוקטובר זכה בשלוש מדליות זהב: במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 48.06 דקות, במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:13.51 דקות, ובמשחה שליחים 4x100 מטר חופשי משולב בשיא תחרות חדש של 3:23.78 דקות.
בנוסף, זכה במדליית כסף במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:35.12 דקות.
באולימפיאדת פריז שנערכה ביולי-אוגוסט סיים במקום עשירי במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 48.03 שניות, ובמקום 33 במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 22.31 שניות.
בנוסף, סיים במקום עשירי במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:14.22 דקות.
בנוסף, סיים במקום עשירי במשחה ל-50 מטר פרפר בשיא אישי חדש של 22.18 שניות, ובמשחה שליחים 4x100 מטר חופשי סיים במקום חמישי בשיא ברזיל חדש של 3:04.84 דקות יחד עם חבריו לנבחרת.
גילי קימור (נולד ב־1990) הוא משורר, פזמונאי, מרצה ויוצר ישראלי.
יצירתו עוסקת בנושאים של זהות, אוטיזם, אהבה וחברה, תוך שילוב בין שירה, מוזיקה והופעות ציבוריות.
קימור מאובחן עם תסמונת אספרגר, והוא פועל להעלאת המודעות לאוטיזם בישראל באמצעות יצירתו והופעותיו הציבוריות.
קימור נולד בירושלים בשנת 1990 לבמאים דלית (לבית שקד) וירין קימור ולו אח אייל, ואחות טנא מנישואיו הראשונים של אביו.
מצד אמו הוא נכדם של גרשון שקד, שהיה פרופסור לספרות עברית באוניברסיטה העברית בירושלים, וד"ר מלכה שקד, חוקרת ספרות עברית וספרות השוואתית, שהייתה מורה לספרות בעבר באוניברסיטה העברית ובתיכונים שונים בארץ.
מצד אביו הוא נכדם של פרופ' ברוך קימור, מחלוצי חקר הימים והאגמים בישראל, ושל אמה קימור, משוררת, מחזאית ומורה לאנגלית.
גילי קימור בוגר תואר ראשון במדעי המדינה והמזרח התיכון, ותואר שני במורשת ישראל מאוניברסיטת אריאל.
עובד ככותב תוכן שיווקי בחברת התרגום טומדס.
קימור מתאר את השירה כ"תקשורת אלטרנטיבית ומשמעות לחיים", ומשתמש בה כדי לבטא את חוויותיו כאדם על הספקטרום האוטיסטי.
קימור למד כתיבת שירה באופן מקצועי אצל חמישה מורים, ביניהם: סבתא שלו ד"ר מלכה שקד, נעם חורב, מאיר גולדברג, דן תורן, ונילי שרייבר שהייתה מורה לספרות וללשון בתיכון אורה מודיעים, שבזכותה הוגש קימור לתחרות ביכורי היצירה ברמת גן ושיריו זכו בה ארבע שנים ברציפות במקומות הראשונים.
קימור פרסם ארבעה ספרי שירה, מהם שלושה בהוצאת צבעונים ואחד בהוצאה עצמית:
משק הברבור (2025) – יצא בהוצאה עצמית
שיתופי פעולה: גילי קימור עובד בימים אלה עם יוצרים אוטיסטים אחרים.
היוצרים שלומי דיין ומתן רגב.
עם שלומי דיין גילי כותב ספר מחקרי בשם "מעשה בחמישה חומשים" ספר זה משלב בין אוצרות התרבות היהודית התורה, ספרות חז"ל וספרים דתיים אחרים לתרבות הישראלית ולהגות ציונית.
הספר מהווה פירוש חדשני לספרי הילדים שכולנו גדלנו עליהם מעשה בחמישה בלונים, איה פלוטו, הבית של יעל, איתמר מטפס על הקירות ועוד ספרים רבים אחרים תוך גילוי הסוד הציוני והיהודי שהוסתר בהם.
ספרי ילדים לכאורה שהם למעשה ספרי נבואה חילוניים.
צפוי לצאת גם פודקאסט מעמיק בנושא הזה.
עם מתן רגב גילי קימור כותב את ספר הפנטזיה רשומות ווינטרייז ספר זה אמור להיות ספר הפתיחה לסדרה שלמה של ספרי פנטזיה.
גילי קימור כתב עשרות שירים שהולחנו ובוצעו על ידי אמנים שונים, בהם:
"אהבה במוזיאון" – יוסי סידי
"כוכבייך יזרחו במקום דמעות" – שלומי דיין
"על מיתרי ליבי" – גילי קימור (לחן: הילה זהרור)
"כוכב רחוק שלי" – עדן פאדל (לחן: פאדל ויוסי סידי)
"מי את" – גילי קימור (לחן: דורון דוקטורי)
"כיבוש המבצר" – גילי קימור (לחן: דורון דוקטורי)
"כשהשמש זורחת" – גילי קימור (לחן: דורון דוקטורי)
"בשבילכם" – גילי קימור (לחן: הילה זהרור)
"עומדת בדוכן הנשיקות" – אופאל כשר (לחן: הילה זהרור)
"היא עזבה את דוכן הנשיקות" – גילי קימור (לחן: הילה זהרור)
"אין גבול לרחמים בעולם" – אודי בארי (לחן: יוסי סידי)
"מתרימים / לא שווים" – אנסמבל משתתפים (לחן: עילי בוטנר)
"שקרים עולים בדם" – אודי בארי (לחן: יוסי סידי)
"כיף התקווה הטובה" – דניאל סלומון (לחן: דני רובס)
"היא" – נורית האן זיגלר (לחן: רחלי וולרשטיין)
"החובש שלי" – גלי אבינועם
"יהודי עם גב לקיר" – גילי קימור (לחן: מקהלת שירה)
"אני מבטיח לך" – גילי קימור (לחן: הילה זהרור)
"סודו של הירח" – גילי קימור והילה זהרור (לחן: הילה זהרור)
"מרחב אינסופי / סעי ונדי שלי" – חנה דסקל
קימור מרצה על התמודדות עם תסמונת אספרגר דרך שירה.
הרצאותיו מתקיימות בבתי ספר, מוסדות אקדמיים, ארגונים המספקים שירות לאנשים עם אוטיזם, הורים לאנשים על הספקטרום האוטיסטי, ולאנשי הספקטרום עצמם.
בין המקומות בהן הרצה גילי קימור - המחלקה לפסיכולוגיה באוניברסיטה העברית, מחלקת לימודי עבודה סוציאלית במכללת רופין, קורס עבודה סוציאלית באוניברסיטת בר-אילן, מרכז מטר"ה לטיפול באוטיסטים, מרכז מפת"ח לטיפול באוטיסטים, האגודה למען החייל תוכנית "ניצוצות" ועוד מגוון מוסדות, ארגונים וחברות.
שיריו של גילי קימור פורסמו בעיתונות המודפסת ובמדיה הדיגיטלית.
שניים משיריו, "אדם וחוה" ו"ואהבה וירטואלית", פורסמו במדור "שיר ביום" במוסף "גלריה" של עיתון "הארץ".
כמו כן, השיר "השירה שלי" הוצג בתוכנית הבוקר של גיא מרוז ואורלי וילנאי.
שירים נוספים, כמו "על מיתרי ליבי" ו"מי את", שודרו בתחנות רדיו ישראליות שונות: הראשון בתוכנית "אופיר וחריש בחמישי" ברדיו לב המדינה 91FM, והשני בתוכנית "האור בקצה" של הרדיו החברתי הראשון.
גם השירים "אינסומניה" ו"כד הזהב הסדוק" זכו לחשיפה במדור הספרות של "מקור ראשון".
השיר כיף תקווה טובה זכה גם לאזכור בעיתון ידיעות אחרונות במסגרת יום התרמה לאנשים על הקשת האוטיסטית בו גילי קימור שימש פרזנטור לאלו"ט.
יצירתו של קימור שודרה בתוכניתה של יהודית בן יעקב בתחנת כאן 88, והוזכרה באנתולוגיות שירה כמו "יוצרים בצוותא" ו"מילים ורגשות".
שיר של גילי קימור פורסם גם בירחון מוטיב.
השיר "כיף התקווה הטובה" זכה לחשיפה רחבה במספר ערוצי תקשורת: ידיעות אחרונות, התוכנית "שש עם עודד בן עמי" בערוץ קשת 12, ערוץ הילדים, יס קידס, ערוץ 20, הטלוויזיה החינוכית (ערוץ 23), בגלי צה"ל ובתוכנית של יעל דן.
כתבה על קימור שודרה בערוץ 13 במסגרת "דיבור ישיר" וזכתה ללמעלה מ-130,000 צפיות.
כתבה נוספת נכתבה על גילי קימור בעיתון גבעתיים פלוס על ידי הכותבת בטי בן בשט.
כמו כן, הוא השתתף בשידורים חיים אצל חנה כלופפר.
במסגרת פרויקט "מתרימים / לא שווים", השיר פורסם בערוץ 98, בעמוד הפייסבוק של "שווים בתקשורת", ובפלטפורמות של משפיענים בהם ליידי וולף, עידן מוטולה, דניאל עמית, ספיר משה ועמוד קול רמת השרון.
גילי (גלעד) שנהר (נולד ב-1957) הוא מרצה וחוקר בחוג לניהול מצבי חירום ואסון באוניברסיטת תל אביב ואלוף-משנה (במיל') בצה"ל, המשמש מאז מבצע עופרת יצוקה כמסביר לציבור מטעם פיקוד העורף.
שנהר גדל במושב אביחיל ולמד בכפר הנוער הדסים.
במהלך ילדותו התגוררה משפחתו בדטרויט ובפריז, שם למד בבית הספר הישראלי ע"ש שרת.
ב-1976 התגייס לצה"ל ושירת בתפקידי פיתוח, ניהול פרויקטים, הדרכה, אסטרטגיה ופיקוד, עד לשחרורו בשנת 2003 בדרגת אלוף-משנה.
בתפקידו האחרון היה ראש מחלקת תורה ופיתוח בפיקוד העורף.
בשנת 1999 השתתף שנהר, במסגרת תפקידו בפיקוד העורף, במשלחת ההצלה שיצאה לאזור רעידת האדמה בטורקיה.
בשנת 2005 היה שותף להקמת החוג והתוכנית לניהול מצבי חירום ואסון באוניברסיטת תל אביב.
משנת 2007 משמש שנהר כמומחה מטעם האו"ם להתמודדות עם מצבי אסון (UNDAC), והשתתף במשלחות סיוע ברחבי העולם.
בין היתר היה קצין הקישור לאו"ם של משלחת פיקוד העורף בהאיטי ב-2010, קצין התיאום הבינלאומי של משלחת החילוץ שיצאה לנפאל בעקבות רעידת האדמה ב-2015, ב-2017 היה חבר במשלחת פיקוד העורף לרעידת האדמה בפואבלה במקסיקו, וב-2023 היה חלק ממשלחת החילוץ של פיקוד העורף לרעידת האדמה בטורקיה.
גילי פרסם מאמרים מקצועיים רבים בנושאי תקשורת במצבי חירום, מידע כוזב ומצבי אסון.
במהלך מגפת הקורונה היה חבר בגוף מחקר כלל אוניברסיטאי שפרסם תשתית מחקרית לרתימת הציבור להתמודדות עם המגפה.
כמו כן היה שותף במחקר של המרכז להתמודדות עם מגפות באוניברסיטת תל אביב במימון המכון הלאומי לחקר מדיניות הבריאות, לצד פרופ' נורית גוטמן וד"ר נתן סטולרו.
במערך המילואים של פיקוד העורף, משמש שנהר כדובר ומסביר לציבור בעתות חירום.
הוא מופיע בקביעות בתאגיד השידור ובתחנות הרדיו הארציות מאז מבצע עופרת יצוקה בשנת 2008, ובמהלך מבצע עמוד ענן בשנת 2012, מבצע צוק איתן, מבצע שומר החומות, מלחמת חרבות ברזל והתקיפה הישראלית באיראן.
בשנת 2025, נבחר כמרצה מצטיין בפקולטה לרפואה באוניברסיטת תל אביב לשנת הלימודים תשפ"ד.
שנהר נשוי לאילה כץ, אלמנתו של שנהרג באסון צאלים א'.
שנהר היה אביו החורג של ניר כץ, שנרצח בפיגוע בברנוער בתל אביב בשנת 2009.
בנוסף, גילי אב לחמישה ילדים (טל, עומר, חן, רוני ומירב).
מתגורר בתל אביב וחובב רכיבת אופניים.
בספרות הרבנית: גִּימַטְרִיָּא, ובהתאם לזאת לעיתים בלשון רבים: גִּימַטְרִיאוֹת) היא שיטת מספור על פי אותיות.
הגימטריה מבוססת על חשבון אותיות לפי ערכיהן.
לכל אות יש ערך מספרי שונה .
על ידי צירוף אותיות, מילים ומשפטים, מתקבלת תוצאה מספרית מסוימת.
כיום, הגימטריה קיימת כמעט אך ורק בתרבות היהודית.
אצל העוסקים בגימטריה יש המוצאים במילים בעלות ערך מספרי זהה משמעות מיסטית, ויש הרואים בכך שעשוע.
חז"ל מצאו בגימטריה אסמכתא ומקור לדרשות ופירושים בפסוקי התנ"ך על פי הערך המספרי של המילים.
בעולם העתיק שימשה מדידת האדמה כבסיס לחישוב מיסים, והמונח "גאומטריה" (γεωμετρία, "מדידת האדמה" ביוונית) היה ביטוי מכליל למקצוע החשבונאות.
על פי אחת הסברות, המונח היווני היה מקור הביטוי "גימטריה".
על פי סברה אחרת, מקור הביטוי ביוונית הוא גמא-טריה; כלומר, האות היוונית גמא, שהיא השלישית במניין האותיות באלפבית היווני, ערכה שלוש (טריה).
אותיות האלפבית העברי משמשות לכתיבת ספרות עבריות, לפי ערכן המספרי של האותיות המופיע בטבלה שמשמאל.
בעבר הייתה הגימטריה השיטה העיקרית לציון מספרים בכתיבה העברית אבל בימינו שימושיה מצומצמים יותר.
בעיקר במניית הפסוקים, הפרקים והעמודים בספרי תנ"ך ותלמוד, ובמניין הימים והשנים בתאריך העברי.
לצד הגימטריה מתקיים גם מניין אלפביתי פשוט יותר בו לדוגמה האיבר ה-11 הוא כ'.
בכתיבה עברית (הן בכתבי יד והן בדפוסים), כאשר אותיות או מילים מסוימות מכוונות לשמש ספרות עבריות, נוהגים לסמן גרש ' מעל האותיות, כדי להדגיש שזהו ציון של מספרים ולאו דווקא של מילים.
השימוש בערכן המתמטי של אותיות האלפבית העברי (א, ב, ג, ד, ה...) בתור ספרות עבריות על מנת להחליף בכתיבה העברית את תגיות המספרים הלועזיים (1, 2, 3, 4, 5...) כדי לייצג כמויות ומספרים הוא כנראה קדום.
לעומת זאת, קשה הרבה יותר להצביע על עדויות ישירות בתוך המקרא עצמו לשימוש בחישובי גימטריה המכמתים את ערכן המתמטי של מילים מן השפה הטבעית, אך מספר חוקרים סוברים כי כבר בזמן המקרא נעשה בגימטריה שימוש.
ישראל קנוהל, לדוגמה, איתר תבניות מספריות בשירה המקראית וציין כי "הערכים המספריים [...] שבשירות האלה משקפים, כנראה, ייצוגים מספריים של השם המפורש בדרך של גימטריה".
העובדה שאין שימוש גלוי בגימטריה עד התקופה ההלניסטית מלמדת שהאמצעי נשמר, לדבריו, בסוד בקרב המשוררים המקראיים "במשך למעלה מאלף שנה".
גימטריה שימשה כבר במסופוטמיה בתקופת המקרא, ולכן, לדברי סטיבן ליברמן: "עלינו להודות כי ייתכן וטכניקות כאלה שימשו בטקסטים מקראיים.
האמצעים היו זמינים, ואם הרצון היה קיים, בהחלט היה אפשר להכניס לתנ"ך מסרים נסתרים".
כבר במאה ה-1 לספירה ישנה עדות מפורשת לשימוש בגימטריה, מתוך הברית החדשה (חזון יוחנן 13:18) וכך נכתב שם: "בָּזֹאת חָכְמָה.
הגימטריה כדרך לקבלת רמז להבנת הכתוב וככלי פרשני שולי נמצאת בשימוש בדברי התנאים ובתלמוד במדרשים - באגדה בלבד, אך אין לומדים הלכות מגימטריה (אלא אם כן הן מקובלות במסורת כהלכה למשה מסיני) (חוץ מלעיתים נדירות- נזיר ה א "סתם נזירות 30 יום יהיה בגימטריה תלתין הוה".
שבת ע א "דברים הדברים אלה הדברים אלו ל"ט מלאכות שנאמרו למשה בסיני").
בברייתא של ר' אליעזר הגלילי היא נמנית עם הל"ב מידות שהתורה נדרשת בהן באגדה.
בפרקי אבות (), לעומת זאת, מודגש ערכה השולי של הגימטריה: "ר' אלעזר חסמא אומר: קינין ופתחי נידה הן גופי הלכות, תקופות וגימטריאות - פרפראות לחכמה".
על הפסוק (): "וישמע אברם, כי נשבה בן אחיו; וירק את חניכיו ילידי ביתו, שמונה עשר ושלש מאות, וירדוף, עד-דן" נאמר בברייתא כי 318 חניכיו ילידי ביתו אינם אלא אליעזר עבד אברהם לבדו, שהרי אליעזר = 318 בגימטריה.
בפירושו לפסוק זה אברהם אבן עזרא מותח ביקורת על פרשנות זו ומציין: "וחשבון אותיות אליעזר דרך דרש, כי אין הכתוב מדבר בגימטריא, כי יכול יוכל הרוצה להוציא כל שם לטוב ולרע, רק השם כמשמעו".
מהפסוק (): "עד מלאת הימים אשר יזיר לה', קדוש יהיה" נלמדת ההלכה (מסכת נזיר, ה/א) שנזירות שלא נקבע אורכה נמשכת 30 יום, כערכה של המילה "יהיה".
הרא"ש, בפירושו שם, מזכיר את העובדה שפרט זה הוא הלכה למשה מסיני, ורק נסמך על הפסוק כרמז.
הביטוי "נכנס יין יצא סוד" מופיע במסכת עירובין (דף סה/א) ושם מוסבר כי בנוסף להשפעתו המשחררת לשון של היין, תכונה זו שלו נרמזת גם בגימטריה: יין = 70 = סוד.
שימוש בגימטריה נעשה גם בספרות רבנית בתר-תלמודית, ולהלן דוגמאות אחדות:
על דברי יעקב אבינו: "עם לבן גרתי" () אומר רש"י: "גרתי בגימטריא תרי"ג, כלומר עם לבן הרשע גרתי ותרי"ג מצוות שמרתי".
פירוש זה מיוחס לרבי משה הדרשן.
על דברי אחשוורוש להמן במגילת אסתר: "הכסף נתון לך והעם לעשות בו כטוב בעיניך", מפרשים התוספות (): "גימטריא דהכסף עולה הע"ץ, רמז לו שיתלה עליו" (כלומר כסף = 160 = עץ).
פירוש זה מצוי כבר במדרשי האגדה למגילת אסתר (אסתר רבה ז:כא; אבא גוריון פרשה ג עמ' טו)
אחת ממצוות חג הפורים היא סעודת פורים, ובה יש (לטענת חלק מהפוסקים) לשתות לשוכרה במידה מסוימת: "עד דלא ידע בין ארור המן לברוך מרדכי" ().
בגימטריה מתקיים: "ארור המן" = 502 = "ברוך מרדכי".
אצל רש"י הפרשנות באמצעות גימטריה היא בצמצום, ובפרשנותו לכל התנ"ך יש רק כעשרה מקומות, בהם הוא עושה שימוש בגימטריה.
הרמב"ן קבע כי "אין אדם רשאי לדון בחשבון גימטריות ולהוציא מהן [כל] עניין [אשר] עלה בדעתו".
לעומתם רבי יעקב בן אשר בספר פרשנותו לתורה, המכונה "בעל הטורים", עושה שימוש נרחב בגימטריה, ונמצאו בו למעלה מ-600 מקומות, שבהם הוא מפרש באמצעות גימטריה.
המחבר מתאר פרשנות זו כ"מעט פרפראות וגימטריות וטעמי המסורות, להמשיך הלב" והיא משמשת כמבוא לפרשנותו המקיפה לתורה.
הוא מחדש, כי ניתן להשתמש בגימטריה, גם כאשר יש פער של מספר אחד בין המילים (לדוגמה: משנה = 395 - יהודה הנשיא = 396).
גם המהר"ל מפראג ופרשנים חסידיים השתמשו תדיר בגימטריה.
השימוש בגימטריה כחלק מהקבלה החל להתפתח במאה ה-12 ואילך, בהתאם לגישה שהעולם נברא באמצעות צירופים שונים של האלפבית העברי.
הגימטריה שימשה כדרך להביא אסמכתא נוספת לחיזוקו של רעיון שיש לו מקורות אחרים, וכאמצעי עזר לזיכרון.
שימוש נרחב בגימטריה כדרך לפענח את הכוונות הנסתרות שבתפילה וככלי לפרשנות המקרא מופיע בכתביהם של רבי אלעזר מוורמס ותלמידיו.
שימוש נרחב ביותר בגימטריה מופיע בכתביו של רבי אברהם אבולעפיה.
דרשה ידועה היא הקשר בין עמלק = ספק = אל אחר = רם (240) שמופיעה בספר "מבוא לחכמת הקבלה".
גרשם שלום, חוקר הקבלה הנודע, מציין:
"בהמשך התפתחות הקבלה מצטיירות שתי מגמות: של חובבי הגימטריה ושל הממעטים להשתמש בה.
בדרך כלל ניתן לומר, שרעיונות חדשים נתפתחו תמיד מעבר לתחום הגימטריה, אולם תמיד נמצאו חכמים שמצאו להם ביסוסים או הקשרים רחבים בדרך הגימטריה, ובלי ספק ייחסו להם ערך ממשי העולה על זה של אסמכתא בעלמא".
במאה ה-17 יצא לאור הספר "מגלה עמוקות" של הרב נתן שפירא ובו שימוש נרחב ומעמיק בגימטריה כדרך להגות ולפרשנות.
לספר זה הייתה השפעה ניכרת על הבאים אחריו.
השבתאים השתמשו בגימטריה כדי להוכיח את משיחיותו של שבתי צבי, ומתנגדיהם השתמשו בטכניקה זו כדי להוכיח את ההפך (למשל באמצעות הגימטריה שבתי צבי = 814 = רוח שקר).
על פי שיטת הקבלה גימטריה יכולה לטעות ב-1 ועדין להיות גימטריה טובה.
יש פרשנים המשתמשים בגימטריה ככלי להבנה והארה של מושגים וטקסטים, כך למשל אחד = 13 = אהבה, או אשה = 306 = דבש.
למעשה, עבור רוב הקשרים-לכאורה המוצגים בעזרת גימטריה ניתן למצוא גם קשרים הפוכים לגמרי, ובהם מובנים הסותרים לאותם צירופי אותיות.
בחוגים דתיים משמשת הגימטריה להפיכת מספרה של השנה העברית למילים בעלות משמעות מעודדת.
דוגמה לכך מופיעה בתחילת סיפורו של ש"י עגנון, "הסימן" שבה נאמר: "שנת תרפ"ט, שגימטריא שלה נצח ישראל".
שימוש הומוריסטי בגימטריה נעשה בתוכנית הטלוויזיה "זהו זה!", שבה הופיעה דמותו של הבבא בובה, פרודיה על דמותו של מקובל, המשתמש בגימטריה למתן פרשנות לאירועים אקטואליים.
בנוסף לשיטת הגימטריה הבסיסית, שבה ניתן לכל אות ערך מספרי, התפתחו שיטות גימטריה נוספות, המאפשרות להגיע לשוויונות שאינם נוצרים בשיטה הבסיסית.
אחדות מהן מופיעות בספרו של רבי משה קורדובירו, "פרדס רימונים", ובהן:
מילוי אותיות: ערכה של אות שווה לערך השם המלא של האות, כלומר אם נפתח את כל אחת מן האותיות במילה לכדי מילה בפני עצמה.
לדוגמה, א תהיה "אלף", ב תהיה "בית", וכך נוכל לחשב את הערך הגימטרי של כל אחת מן האותיות - והסכום הכולל של כל האותיות נקרא גימטריה במילוי אותיות.
למשל, האות ח שנכתבת "חית" תהיה בעלת ערך גימטרי של 418. קיימת גם שיטה של חישוב המילוי בלבד בלי האות עצמה (למשל חית = 410).
שיטה זו נקראת אותיות פנימיות.
עם הכולל (לעיתים רבות בראשי תיבות: עה"כ): הוספת המילה עצמה כמספר אחד לערך הגימטריה.
מספר מעוגל, שאינו מביא בחשבון את האפסים בעשרות ובמאות, ולכן, למשל, ל = 3, ק = 1. שיטה זו נקראת גם "מספר קטן" .
מספר מרובע, שבצד אחד של המשוואה נלקחים ערכים הריבועים של מספרי האותיות.
מספר קדמי, שבו ערכה של אות שווה לסכום ערכי כל האותיות החל מהאות א ועד לאות הנתונה.
עם האותיות: הוספת מספר האותיות שבמילה לערכה של המילה.
לדוגמה: המילה "דוגמה" ערכה 54 ועם האותיות ערכה 59.
עם המילים (בדרך כלל נקראת עם התיבות, ובראשי תיבות: עה"ת): הוספת מספר המילים שבמשפט לערך הגימטריה שלו.
לדוגמה, ערך הביטוי שמע ישראל הוא 951, ועם המילים - 953.
אותיות קודמות: הפיכת כל אות לאות שלפניה (א' נהפכת לת') ואז חישוב גימטריה רגילה.
לדוגמה: המילה "בית" נהפכת לביטוי "אטש" שערכו הוא 310.
אותיות מאוחרות: הפיכת כל אות לאות שלאחריה (ת' נהפכת לא') ואז חישוב גימטריה רגילה.
לדוגמה: המילה "שלום" נהפכת לביטוי "תמזנ" שערכו הוא 497.
צורה נפוצה פחות של שימוש בגימטריה נקראת גימטריה קטנה וקרויה גם חשבון קטן.
בגימטריה קטנה, חישוב האותיות אינו לפי סדר עולה לכל הא"ב, אלא במחזור של 1 עד 9. למעשה די להוריד את האפסים מערכי האותיות בחישוב הרגיל.
לדוגמה: האות צ' ערכה 90. בגימטריה קטנה יהיה ערכה 9. הדבר שקול לגימטריה מודולו 9, כאשר במקום 0 משתמשים ב-9.
לעוסקים בנומרולוגיה מאפשרת הגימטריה הקטנה לקשר בין הערך הגימטרי של המילים לבין המשמעות הנומרולוגית של התוצאה.
השימוש הנפוץ בגימטריה, אשר בו לא מסכמים את ספרות התוצאה, נקרא בהתאמה, גימטריה גדולה.
בספר "זרע קודש" מאת רבי נפתלי מרופשיץ מביא בתחילת פרשת חיי שרה גימטריה של ניקוד.
הוא מצטט שם את הפסוק , וקובע שהניקוד של הוא בגימטריה 72 (=חס"ד) לפי ההסבר הבא:
הניקוד מורכב מנקודה וקו, והחישוב הוא לפי שני פרמטרים אלו בלבד.
נקודה דומה בצורתה לאות י' ולכן ערכה 10. קו דומה בצורתו לאות ו' וערכו 6.
הניקוד פתח הוא קו מאוזן (מתחת לאות) ולכן ערכו 6, הניקוד קמץ הוא קו מאוזן עם נקודה במרכז מתחתה, וערכו 16, כל שאר סימני הניקוד מורכבים מנקודות בלבד.
שווא - שתי נקודות במאוזן ערכו 20, צירי שתי נקודות במאונך ערכו 20, סגול משולש של נקודות ערכו 30, קובוץ שלוש נקודות (באלכסון) ערכו 30, כל שאר הנקודות הן יחידה אחת וערכן 10, והן: חיריק, חולם, שורוק, הנקודה באות שין, דגש באותיות בג"ד כפ"ת.
במהדורה המבוארת מציין שהשל"ה כבר חישב גימטריה של ניקוד.
איסופספיה (מיוונית: איסוס משמעו שווה, ופְּסֶפוֹס משמעו חלוק נחל) היא המקבילה היוונית לגימטריה.
עד שאומצו באירופה הספָרות ההודיות-ערביות בעקבות פרסום "ספר החשבונייה" של פיבונאצ'י, רווח השימוש באותיות כאמצעי לכימות מספרי.
למשל, ביוון העתיקה סימולי הספָרות הגיעו מהאותיות.
כיוון שבאלפבית הערבי יש 28 אותיות, הגימטריה הערבית אינה עוצרת ב-400, ויש בה אותיות שערכן גבוה יותר.
בנוסף, מקובל לתת ערך מספרי לליגטורה ﻻ (צירוף של האותיות ل ו-ا).
יש מספר תוכנות שעוזרות למצוא התאמות בגימטריה.
בתוכנת האיחזור של פרויקט השו"ת, למשל, יש מודול של חיפוש פסוקים וחלקי פסוקים בתנ"ך שיש להם גימטריה ששווה למחרוזת מסוימת.
תוכנה כזו היא כלי עבודה בידי המחפשים רמזי גימטריה בתנ"ך, ומאפשרת להגיע לתוצאה מותאמת לרצון המשתמש.
קיימת גם תוכנה בשם "גימטריה", המהווה מחשבון המספק צרופי גימטריה מקבילים ומתעדכן על פי חיפושי הגולשים.
המילה עם הגימטריה הכי גבוהה בתנ"ך היא "לְאַרְתַּחְשַׁשְׂתְּא" () השווה בגימטריה ל-1640. בחמישה חומשי תורה בלבד, המילה בעלת הערך הגבוה ביותר היא "תשתרר" () השווה ל-1500.
גִּילַת הוא מושב ישראלי הממוקם בצפון הנגב ליד העיר אופקים ושייך למועצה האזורית מרחבים.
מושב גילת הוקם בי"ב בכסלו תש"י 3 בדצמבר 1949 (אור לי"ג בכסלו תש"י 4 בדצמבר 1949) והוא אחד מהמושבים הוותיקים ביותר.
שמו של המושב לקוח מפסוק בספר ישעיהו: , מפני שמקימי המושב רצו שלשם המושב יהיו משמעות ורקע תנכי, כמו גם לשמות המושבים תפרח ורנן באותו אזור.
המושב נמצא באזור הנגב הצפון מערבי ושייך למועצה אזורית מרחבים.
מצפון מערב למושב שוכן מטע אגבות שניטע ב-1949 עם הקמת המושב.
המושב נמצא בזמן נסיעה של דקות בודדות מאופקים, ובכ-20 דקות נסיעה בינו לבין באר שבע.
שטחו של המושב הוא כ-6,900 דונם.
במושב ישנם שני בתי כנסת כאשר אחד מהם הוא של- חנון בדש.
ישנו בית-עם אשר משמש את תושבי מושב גילת לאספות קהילתיות שונות.
בנוסף במושב ישנה צרכנייה מקומית לרווחת התושבים, שני מגרשי כדורסל ומגרש טניס המשמש את על חברי המועצה האזורית מרחבים.
גילת, מושב העולים השני אשר הוקם בנגב עלה על הקרקע ב-י"ג בכסלו ה'תש"י (1949) על ידי עולים מתוניסיה.
עם השנים התווספו תושבים ממרוקו, לוב ותימן.
בתחילה היו במושב רק שלושה צריפים שנבנו על גבי בלוקים מוגבהים.
הצריפים שימשו את כל צורכי המושב ומילאו תפקיד של צרכנייה, בית ספר, גן ילדים, בית כנסת ומועדון.
מסביב לצריפים גודרה חלקת קרקע של כעשרה דונמים, ובתוך השטח המגודר הוקמו 60 עד 80 אוהלים צבאיים כהים וכבדים.
בתווך הועמד מכל מים לשתייה על לבנים מספר.
במחצית חייו הראשונה של המושב צביונו היה חקלאי באופן מובהק.
בהתחלה קיבל כל מושבניק שלושה דונמים של אדמה מרושתת ודי מהר הוברר לכל שמשלושה דונמים מושקים, בתנאים של אז, אי אפשר להוציא פרנסה.
זה לא נתן אפילו קיום חלקי.
אותם שלושת הדונמים הראשונים, היו קרקע בתולה שנחרשה בפעם הראשונה 'אחרי אלפיים שנה'.
לאחר סיום הבניה והקמת היישוב, כל חבר שעזר להקים את המושב קיבל חלקת אדמה לחקלאות ששטחה היה כשני דונמים, אף על פי שהם לא ידעו את מושגי החקלאות וכמעט שלא היה להם ציוד.
בסוף שנת 1980 נפגע המושב במשבר הכללי בענף החקלאות.
כשליש מהתושבים עוסקים בחקלאות: לולים לפטמים ותרנגולי הודו, רפתות, גידול פלפל לייצוא ותבלינים לשוק המקומי.
שאר התושבים מועסקים בעבודות חוץ.
בין חברי המושב הבולטים אהרן אוזן אשר כיהן במספר תפקידים בממשלות ישראל, ביניהם סגן שר החקלאות, שר החקלאות, שר התקשורת, שר העבודה והרווחה, השר לקליטת העלייה, וחבר הכנסת מטעם מפא"י ומפלגת העבודה.
בנוסף, יזם את הקמתם של מספר מושבים נוספים בנגב לאורך תקופת שירותו הציבורי והיה ממייסדי תנועת מסורת ישראל בשנת 1981 וארגון הקניות של מושבי הנגב, אותו ניהל עד 1968. היה חבר המושב עד למועד פטירתו ב-23 בינואר 2007.
לאורך השנים הגרעין גדל והתפתח והצטרפו אל המושב עוד משפחות וכיום הוא נחשב כמושב בעל אוכלוסייה צעירה לעומת מושבים אחרים, מה שגורם למשפחות צעירות רבות לעבור לגור שם.
אופי התושבים במושב הוא חילוני עם גרעין מסורתי.
ב"אתר גילת", הנמצא ממערב למושב, בסמוך לאופקים, התקיימו חפירות ארכאולוגיות באמצע שנות ה-70, בראשותו של דוד אלון ובתחילת שנות ה-90 בראשותו של תומאס לוי מההיברו יוניון קולג'.
בחפירות התגלו שרידים מהתקופה הכלקוליתית.
בין היתר, התגלו בו מבנים ומקדש המורכב מחצר גדולה ומספר חדרים קטנים.
כמו כן, נמצאו בו כלי חרס וחפצים מחומרי גלם מקומיים ואף מחומרים זרים המעידים על סחר בינלאומי.
האתר כוסה בעפר לאחר סיום החפירות.
גילת אנקורי (נולדה ב-31 באוקטובר 1955) היא שחקנית ישראלית.
גילת אנקורי גדלה בארצות הברית, במסגרת שליחות של אביה, פרופסור צבי אנקורי בשליחות מטעם המדינה.
אמה, אורה, עבדה במוזיאון ישראל.
הם שבו לישראל ב-1973. לאנקורי שתי אחיות, אחת מהן היא פרופסור גנית אנקורי.
בצה"ל שירתה בלהקת חיל האוויר והיא בעלת תואר ראשון מן החוג לאמנות התיאטרון באוניברסיטת תל אביב.
את קריירת המשחק המקצועית שלה התחילה אנקורי במופע הבידור שכתב וביים שמעון ישראלי, "שלכם בפאניקה", בכיכובו של מוטי גלעדי, שעלה ב-1977. המופע היה להיט ושיחק במשך כשנה.
ב-1980 שיחקה במחזה "למה לא הלילה" בתיאטרון יובל.
ב-1983 שיחקה במחזמר "כנר על הגג" בהפקת אברהם דשא (פשנל).
ב-2001 שיחקה במחזמר "שלגיה" לצד דפנה דקל בתפקיד המלכה הרעה.
בתיאטרון הבימה שיחקה ב-1990 במחזה "עסק משפחתי" מאת אלן אייקבורן; בשנת 2024 שיחקה בהצגה "מרציפנים" מאת מאיה הפנר; בשנת 2025 שיחקה בהצגה "הערת שוליים" המבוססת על סרטו של: יוסף סידר באותו שם.
בתיאטרון הקאמרי שיחקה ב-2008 במחזה "הבדלה" מאת שמואל הספרי ובבימויו; ב-2011 ב"אורזי מזוודות" מאת חנוך לוין ב-2012 בתפקיד הנזירה ב"קומדיה של טעויות"; ובשנת 2022, שיחקה בהצגה "אני סבתא שלךָ" מאת איתי סונטג..
ב-1978 השתתפה בסרט הביכורים של אבי נשר "הלהקה", לצד גידי גוב, מאיר סוויסה וגלי עטרי.
ב-1979 השתתפה בסרטיו של יואל זילברג: "אמי הגנרלית" לצד גילה אלמגור, ו"נישואין נוסח תל אביב" לצד יוסף שילוח.
ב-1980 שחקה בסרטו של שמואל אימברמן, "חמש חמש", לצד אלי גורנשטיין ומנחם עיני, וב-1981 ב"סיפור אינטימי" לצד חוה אלברשטיין.
בשנות השמונים השתתפה ב"עובדים על העולם" לצד מאיר סוויסה והנחתה את התוכנית "חברים מצוירים" בערוץ הראשון.
ב-1991 שיחקה בסרטים "רצח בשבת בבוקר" בתפקיד ד"ר דינה סילבר, ו"מגן אנושי" בתפקיד לאורה מת'יוס.
ב-1993 גילמה תפקיד משנה בסרט הקולנוע זוכה פרס אופיר - "נקמתו של איציק פינקלשטיין", לצד משה איבגי וב-1994 שיחקה ב"הגמל המעופף" לצד גדעון זינגר וסלים דאו.
בשנות התשעים השתתפה בדיבוב סדרות ההנפשה: "עלילות טייני טון" ו"שאלתיאל קוואק" וכן הנחתה את טקס בחירת מלכת היופי ב-1996.
בין השנים 2000-1995 גילמה אנקורי את דמותה של עידית לינוביץ', האישה התככנית והמרשעת באופרת הסבון של ערוץ 2 - "רמת אביב גימל" ודמותה נהייתה לאחת הדמויות האייקוניות בטלוויזיה הישראלית.
בשנת 2000 התארחה בעונה השלישית של הסדרה הקומית "שמש" ששודרה בערוץ 2 גילמה את האמא החורגת של ששי.
בשנת 2002 הנחתה את התוכנית "מבתים" בערוץ החיים הטובים - תוכנית אירוח ושיחה בבתים של אנשי האלפיון העליון.
בשנים 2003–2005 הגיש לצד דליק ווליניץ את תוכנית הבריאות "מישהו מטפל בך" באותו ערוץ.
בנוסף הגישה ב-2007 בערוץ תוכנית תיירות שהוקדשה לפולין.
בשנת 2005 החלה לשחק את דמותה של מירי מורן בטלנובלה "טלנובלה בע"מ" של הוט 3.
בשנת 2006 התארחה במספר פרקים בעונה ראשונה של הטלנובלה "האלופה" ששודרה בהוט 3 גילמה את צילה.
ב-2010 השתתפה בדרמת הפשע "עספור", בתפקיד אביגיל אמבר.
ב-2010 וב-2011 השתתפה בקומדיה "כאן גרים בכיף" בתפקיד ציפי (אמא של נתי קלוגר בסדרה, הסבתא של משפחת שלו).
בשנת 2012 שבה לגלם את דמותה של עידית לינוביץ', בדרמה הקומית של HOT - "תנוחי", לצידן של חנה לסלאו, צופית גרנט, אוולין הגואל ונוספים.
באותה שנה התחילה לשחק בגרסה הישראלית, של ערוץ 2, לסיטקום האמריקאי "כולם אוהבים את ריימונד - "משפחה לא בוחרים" וכן, השתתפה בקמפיין לעידוד התיירות בישראל.
בשנים 2016–2017 שיחקה בסדרת הנוער "Oboy" ערוץ הילדים, בבימויו של אורי גרוס בתפקיד אימו של ג'וני, הזמרת יונה בר לב.
בשנת 2022, שיחקה בעונה השלישית והרביעית של זיגי כראשת הממשלה ובעונה השנייה של סקיי בתור זהבה.
בשנת 2023 התארחה בסדרה הקומית של קשת 12 "סברי מרנן" גילמה את דינה.
בשנת 2025 שיחקה את דמותה של דוניה בסדרה "הורסת" של HOT מאת בת חן סבג.
בשנת 2004 שימשה פרזנטורית של רשת מרכזי היופי "רונית רפאל".
בשנים 2005–2006 הובילה קמפיין של רשת האופנה "מאוזנר".
אנקורי נשואה לבמאי והמפיק מייקל גרינספן, ולהם שתי בנות.
אנקורי סובלת מפרוסופאגנוזיה ("עיוורון פנים").
גִּילָנוּת היא דעה קדומה כנגד אדם, הנובעת מגילו של אותו אדם.
את המושג האנגלי, Ageism, טבע בשנת 1969 הגרונטולוג רוברט באטלר, על משקל מילים אחרות המבטאות אפליה, כגון גזענות.
לגילנות יש שני הבטים עיקריים:
סטריאוטיפ המתקבע על אדם עקב גילו, כמו צעיר, מבוגר, בגיל ההתבגרות, וזאת מבלי להתייחס לתכונותיו האישיות של אותו אדם.
מחקרים שנערכו במדינות המערב גילו כי סטריאוטיפ זה קיים במידה זו או אחרת אצל כל אדם.
התקבעות הסטריאוטיפ עלולה להשפיע על שיקול הדעת ולבוא לידי ביטוי באפליית אדם, או העדפתו על פני אחרים.
עקרונית, עשויה גילנות להיות מופנית כלפי כל קבוצת גיל, אך ברוב המקרים מדובר בדעות קדומות כלפי צעירים או כלפי קשישים.
הגילנות שונה ממקבילותיה (גזענות, שוביניזם, הומופוביה וכיוצא בזה) בכך שמטבע הדברים, אדם יכול, למשל, להיות גילן כלפי קשישים, ואחר כך להיות קשיש בעצמו.
לא כך הדבר לגבי רבות מהדעות הקדומות אחרות - בהן נדיר יותר למצוא אדם המגלה גזענות כלפי קבוצת מיעוט מסוימת, בעודו שייך אליה באופן חלקי או מלא.
גילנות מתקשרת פעמים רבות לאפליה במקומות עבודה.
בשונה מאפליה על רקע גזע או מגדר, בדרך כלל האפליה הגילנית לא באה לידי ביטוי בשכר.
עובדים מבוגרים מרוויחים בדרך כלל יותר מצעירים בשל הוותק שצברו.
עם זאת, מעסיקים נוטים להעדיף עובדים חדשים צעירים, ולהציע תוכניות פרישה מוקדמת לעובדיהן המבוגרים.
מחקר שנערך בארצות הברית בעניין גילה כי הסיכוי שחברה תראיין מועמד צעיר גבוה ב-40% מהסיכוי שתבחר לראיין מועמד מבוגר.מחקר שנערך באוניברסיטת קנט שבאנגליה מצא כי 29% מהנשאלים סבלו מאפליה על רקע גיל.
מדובר בשיעור גבוה משיעור הסובלים מאפליה על רקע מגדר או גזע.
גילנות באה לידי ביטוי גם בתחומי הבידור.
השחקן פירס ברוסנן טען כי החלפתו בתפקיד ג'יימס בונד נבעה מגילנות.
עם זאת, נראה (וגם נעשו סרטים תיעודיים בעניין) שהגילנות בעולם הבידור מפלה נשים יותר מגברים וחלה עליהן כבר מגיל צעיר יחסית (נטען למשל שמגיל מסוים שחקנית יכולה לקבל עבודה רק בתפקיד "אמא של").
בישראל, בשנות ה-50, התקשו מבוגרים רבים מעל גיל 45, ובמיוחד מעל גיל 55, למצוא עבודה.
בלשכות העבודה כלל לא הסכימו לרשום מחפשי עבודה בני 55 ומעלה.
במקומות עבודה רבים נקבעו גילאי סף שמעליהם לא יסכימו לקבל עובדים.
למשל, באתא סירבו לקבל עובדים מעל גיל 24, בבנק לאומי מעל גיל 28, ובדואר ישראל, אגד ונשר מפעלי מלט ישראליים מעל גיל 30. חברי הכנסת ניסו להתמודד עם בעיית אבטלת הקשישים בדרך של הקצאת סוגים של עבודה לקשישים ונכים.
באוגוסט 1953 העבירה הכנסת בקריאה ראשונה את "חוק החצרנים" שיזמה חנה למדן, המחייב בתים משותפים להעסיק חצרן נכה או מעל גיל 50, במטרה לספק עבודה לאנשים מבוגרים.
הצעת חוק נוספת הייתה של אידוב כהן שהציע להגביל את העבודה בממכר סיגריות, טבק ובולים לנכים וקשישים בלבד.
לאחר שחוקים אלו לא קודמו, הקימה שרת העבודה, גולדה מאיר, ועדה בראשות חנה למדן ולבחינת מצב התעסוקה של קשישים ודרכי פתרון של בעיית האבטלה שלהם.
הוועדה המליצה להקצות ענפי תעסוקה לקשישים בלבד, לרשום מובטלים בלשכות התעסוקה עד גיל הפנסיה ולאסור בחוק הימנעות מתעסוקה בגלל גיל.
חוק שוויון ההזדמנויות בעבודה, התשמ"ח-1988, אוסר על אפליית עובדים ומועמדים לעבודה לפי שלל גורמים, ובהם גיל העובד, למעט אם ההבחנה נדרשת ממהותו או אופיו של התפקיד.
עם זאת, בחוק גיל פרישה נקבע גיל פרישת חובה, שבהגיע העובד אליו רשאי המעסיק לחייבו לפרוש מהעבודה, ובחוקים אחרים נקבע גיל מרבי לתפקידים שונים, כולל תפקידי שופטים וגיוס למשטרה.
בפרשת רקנטי דן בית המשפט העליון בעתירתם של דיילים שלפי הסכם העבודה הקיבוצי שלהם, נדרשו לפרוש מתפקידם בגיל 60. בית המשפט דחה את טענותיה של חברת "אל על" לפיהן הפרישה נחוצה מאחר שהתפקיד דורש הופעה נאה וכוח פיזי, וקבע כי הדבר מנוגד לחוק שוויון הזדמנויות בעבודה.
באוגוסט 2012 קבע בג"ץ שהדרישה מעובדי שירות בתי הסוהר לפרוש לפנסיה בגיל 57 אינה חוקית.
חוק איסור הפליה במוצרים, בשירותים ובכניסה למקומות בידור ולמקומות ציבוריים מונה, בדומה לחוק שוויון ההזדמנויות בעבודה, שלל גורמים שאין להפלות לפיהם באספקה של מוצרים ושירותים ובכניסה למקומות בידור ומקומות ציבוריים, ובשנת 2014 נוספה לרשימת גורמים אלה הפליה מחמת גיל.
בנובמבר 2018 פסק בית המשפט לתביעות קטנות בהרצליה שעל בנק אוצר החייל לשלם פיצוי בסך 15,000 ש"ח לאדם שאותו סירב לקבל כערב מחמת גילו.
ההצטלבות בין גילנות ומגדר מעמיקה היבטים של אפליה חברתית באופן המייצר חוויות ייחודיות ומורכבות לנשים.
מחקרים מצביעים על כך שנשים מבוגרות מתמודדות עם הדרה כפולה – הן בשל גילן והן בשל מגדרן.
בעוד גברים מבוגרים נתפסים לעיתים כבעלי ניסיון וחוכמה, נשים בגיל דומה נתפסות במקרים רבים כפחות רלוונטיות, מה שמוביל להקטנת מקומן בשוק העבודה ובמרחב הציבורי.
בנוסף, האובייקטיביזציה של נשים בחברה, הנשענת על אידיאלים של נעורים ויופי, תורמת להדרה של נשים מבוגרות ולהכחדה הסימבולית שלהן מהמרחב הציבורי.
עם זאת, מחקר שנערך בישראל ופורסם בשנת 2023, בקרב במאים נודעים במחצית השנייה של חייהם העלה שגם הם סובלים במקרים רבים מאפליה, המתבטאת בין השאר במימון מופחת של קרנות לסרטיהם.
גילת טלקום (Gilat Telecom; בעבר פעלה תחת השם "גילת סאטקום") היא חברה המתמחה באספקת שירותי תקשורת ואינטגרציה לרבות שירותי אינטרנט, באמצעות תשתיות סיבים אופטיים, תשתיות לוויין, ורדיו ובאספקת פתרונות תקשורת, אינטרנט ומחשוב בישראל ובעולם.
החברה משרתת עשרות אלפי לקוחות אינטרנט פרטיים ומאות לקוחות עסקיים וביניהם גופים ממשלתיים וביטחוניים, מפעילי תקשורת, ספקי שירות ולקוחות עסקיים.
החברה מתמחה בפתרונות מורכבים לרבות אילוצים הנובעים מהיעדר תשתית פיזית.
החברה מפעילה רשת תקשורת ואינטרנט הכוללת מרכזי תקשורת וחיבור לעננים הציבוריים והפרטיים.
החברה הוקמה בשנת 2002 בשם "גילת סאטקום", כאשר חברת גילת תקשורת (שפעלה אז בשם "מנטרג'י"), ביצעה ספין-אוף לפעילות שירותי התקשורת הלוויינית שלה והעבירה אותם לשלד בורסאי שבשליטת בית ההשקעות דור ברגר, תמורת כ-70% מהון המניות של החברה הבורסאית.
הפעילות של גילת סאטקום עצמה החלה כספין-אוף של חברת גילת רשתות לווין בשנת 1990.
בפברואר 1998, גם רכשה את הבעלות המלאה בחברת ישראסט, חברה שגם עסקה בשירותי תקשורת לוויינית והוקמה בשנת 1992 בשותפות עם אלביט ואחרים.
ישראסט עסקה בשירותי תקשורת לוויינית בישראל ללקוחות כגון: אוניברסיטאות, מפעל הפיס, הטוטו, קופת חולים מכבי.
ואילו "גילת סאטקום" פעלה בעיקר מחוץ לישראל עם לקוחות באירופה ואפריקה.
השלד הבורסאי שאליו מוזגה היה במקור חברה לייצור אריזות בשם "ליטו אופסט זיו", שהוקמה ב-1968, הונפקה בבורסה לניירות ערך בתל אביב ב-1994 ומכרה את פעילותה בשנת 2001. בעקבות העברת הפעילות, ביולי 2002, שינתה "ליטו אופסט זיו" את שמה ל"גילת סאטקום מערכות בע"מ".
במרץ 2003 שינתה החברה את שמה ל"סאטקום מערכות בע"מ".
במרץ 2004, חברת מנטרג'י (לשעבר "גילת תקשורת"), נקלעה לכינוס נכסים, ואיש העסקים צביקה בארינבוים רכש ממנה את השליטה ב"סאטקום מערכות", לאחר שגבר בתהליך התמחרות על קבוצת יורוקום.
בארינבוים מיזג לתוך "סאטקום מערכות" את החברות גאיה-קום ואי.פי.פלנט.
חברת "גאיה-קום" הייתה נציגת תאגיד אירידיום בישראל, ושיווקה את שירות הטלפון הלוויני שלה.
חברת "אי.פי.פלנט" הייתה מתחרה שסיפקה שירותי תקשורת לוויינית והתמקדה בשיווק והפצה של חבילות תקשורת למדינות מתפתחות, בעיקר באפריקה.
אי.פי.פלנט הייתה בשליטת יורוקום תקשורת.
במקביל החל במהלך של הכנסת משקיעים חדשים ופיצול הפעילות הבינלאומית, שוב תחת השם "גילת סאטקום" כחברת בת של "סאטקום מערכות".
באפריל 2005 הודיע בארינבוים כי הוא מנהל משא ומתן עם ראש הממשלה לשעבר אהוד ברק ואיש העסקים חזי בצלאל על השקעה בהיקף 10 מיליון דולר בגילת סאטקום.
ברק ובצלאל לא ביצעו את ההשקעה אך ביולי 2005 מונה ברק לנשיא גילת סאטקום, תמורת דמי ניהול חודשיים וכן אופציה לרכישת עד 5% מהונה של גילת סאטקום.
באוגוסט 2005, הונפקה גילת סאטקום בבורסת AIM, בורסת משנה של הבורסה לניירות ערך בלונדון, וגייסה 8 מיליון דולר לפי שווי שוק של 30 מיליון דולר.
שווי כמעט כפול מהשווי בו נסחרה סאטקום מערכות באותה עת בבורסה של תל אביב.
בדצמבר 2005, חצי שנה לאחר שמונה, פרש ברק מתפקידו כנשיא גילת סאטקום.
במהלך 2006, ניהל בארינבוים משא ומתן על מיזוג עם החברה הישראלית המתחרה סקייוויז'ן, שגם עוסקת בתקשורת אינטרנט לוויינית, אך המיזוג לא יצא לפועל.
באפריל 2007, קבוצת יורוקום רכשה את השליטה בחברת סאטקום מערכות ובחברת הבת גילת סאטקום תמורת כ-35 מיליון שקל.
במאי 2008, פרסמה סאטקום מערכות הצעת רכש לקניית המניות המוחזקות בידי הציבור של חברת גילת סאטקום, בבורסת בלונדון.
במטרה למחוק את מניות גילת סאטקום מהמסחר.
במאי 2018, נכנסה קבוצת יורוקום, שהייתה בבעלות איש העסקים שאול אלוביץ' להליכי פירוק.
למניות סאטקום שבבעלותה מונה כונס נכסים, שהחל לחפש רוכש לגרעין השליטה בחברה.
בינואר 2020, השלימה גיוס הון פרטי בהיקף של 10.5 מיליון שקל בהנפקת מניות לגופי השקעה.
מניות המהוות כ-22.7% מהון המניות הכולל.
במאי 2021, הכריזה החברה על השקת שירות אינטרנט לווייני, בשיתוף חברת חלל תקשורת, באמצעות הלוויין עמוס 17. בנוסף זכתה במכרז של תאגיד השידור הישראלי להקמת פלטפורמה להעברת שידוריו באמצעות הלוויין עמוס 17.
באוקטובר 2021, שינתה חברת האם, סאטקום מערכות, את שמה לגילת טלקום גלובל.
בתחילת 2022 נכנסה גילת טלקום לתחום קישוריות האינטרנט בישראל, כספקית שירותי אינטרנט על בסיס סיבים אופטיים.
תחילה למגזר העסקי ואחר כך גם לשוק הצרכני בישראל.
שירותי אינטרנט ותקשורת נתונים- שירותי קישור ותשתית (חיבור פיסי) לרשת האינטרנט העולמית וכן שירותי הקמה והפעלה של רשתות תקשורת נתונים פנים ארגוניות.
שירותי תקשורת לוויינית ניידת באמצעות תשתית לוויינית כמעט בכל מקום על פני כדור הארץ (בים, באוויר וביבשה).
קישור ותשתית לאינטרנט- שירותי תשתית (חיבור פיסי) וקישור ISP לרשת האינטרנט.
הקמה והפעלה של רשתות תקשורת עבור ארגונים בעלי מספר MPLS פרטיות פנים ארגונית - לרבות רשתות סניפים מרוחקים.
מכירה של מקטעי חלל גולמיים (MHz) על לוויינים שונים, קישור בין שני משתמשי קצה לצורך הקמת מערכת תקשורת פרטית בין נקודות מרוחקות.
אספקת שירותי תקשורת באמצעות טכנולוגית לוויין מתקדמת- "O3b Networks Ltd" פתרון טכנולוגי לווייני בשליטתה של חברת SES.
גילת רשתות לווין בע"מ , היא חברה ציבורית ישראלית הנסחרת בבורסה לניירות ערך בתל אביב ובנאסד"ק.
גילת היא ספקית עולמית בטכנולוגיה לרשתות תקשורת לווייניות ועיקר התמחותה הוא בפיתוח, ייצור ושיווק מערכות ותחנות לווין קרקעיות לתקשורת גלובאלית על לוויינים.
החברה מעסיקה נכון לשנת 2023 כ־1100 עובדים.
יו"ר הדירקטוריון הוא עמירם בוהם והמנכ"ל הוא עדי צפדיה.
את שנת 2022, סיימה החברה עם הכנסות בסך 240 מיליון דולר.
גילת נוסדה בשנת 1987, על ידי יואל גת, עמירם ויהושע לוינברג, שלמה תירוש וגידי קפלן.
כולם, למעט האחרון, הכירו במהלך השירות הצבאי, שהיו שותפים לפרויקט סודי, שזיכה אותם בפרס ביטחון ישראל ובהמשך סייעו ליתר חברות הכבלים שהוקמו באותה עת.
מטרת מקימי החברה הייתה לפתח מוצרים לשוק האזרחי וההזדמנות הגיעה כאשר חברת "ספייסנט" מארצות הברית (), שהפעילה רשת של לוויינים לתקשורת נתונים, שכרה את שירותיהם לתכנון מערכות Very Small Aperture Terminal או בקיצור VSAT, תחנת בסיס זעירה לתקשורת נתונים דו-כיוונית.
"ספייסנט" ביקשה שיפתחו פתרון קטן וזול יחסית.
כאשר הושלם הפיתוח, הם יצאו להדגים אותו לחברה ולמרות שפעל בהצלחה, "ספייסנט" החליטה תחילה לא לקנות את המוצר והם נדרשו לגייס מימון חיצוני להמשך הפעילות.
את המימון החיצוני הראשון קיבלה גילת מקרן ההון סיכון היחידה שפעלה אז בישראל, קרן אתנה וחברת השקעות דיסקונט.
בשנת 1991, השיקה גילת VSAT, אותו מכרה לרשת בתי המרקחת Rite Aid, שתפעלה כ-2700 סניפים ברחבי ארצות-הברית.
בשנת 1993, היא הונפקה בנאסד"ק וגייסה כ-28 מיליון דולר.
בשנת 1994, השיקה את מערכת Faraway לשירותי טלפוניה באמצעות לווין למקומות מרוחקים.
בשנת 1997, השיקה את מערכת Dial Away.
בשנת 1998, מנהלי גילת רכשו את חברות ספייסנט תמורת 225 מיליון דולר באמצעות החלפת מניות.
בעקבות העסקה החזיקה ג'נרל אלקטריק ב-30% ממניותיה של גילת, והייתה לבעלת המניות הגדולה ביותר בחברה שנמכרו ברובן תוך שנים ספורות ברווח גדול.
בינואר 1999,הגישה גילת תשקיף לרשות ניירות ערך האמריקאית (SEC) להנפקה של מניות שההיקף הכספי שלה היה כ-275 מיליון דולר.
גיוס ההון הגדול בכל הזמנים של חברה ישראלית בוול-סטריט עד אז.
זה היה הגיוס הרביעי שגילת ביצעה בוול-סטריט עד אז, וסך ההון שגייסה הגיעה באותה עת לכ-400 מיליון דולר.
את השנה סיימה החברה עם הכנסות של כ-338 מיליון דולר.
בפברואר 2000, בשיא בועת הדוט-קום נסחרה בשווי של קרוב לארבעה מיליארד דולר.
בשנת 2002, לאחר התפוצצת בועת הדוט-קום, חוותה גילת ירידה בהכנסות, וכישלון מיזם StarBand (מיזם ענק להקמת רשת לוויינים לאספקת שירותי אינטרנט מהיר דו כיווני).
גילת צברה חוב של כחצי מיליארד דולר (350 מיליון לבעלי איגרות חוב ו-150 מיליון לבנקים, בעיקר לבנק הפועלים) ונכנסה להליך של הסדר חוב.
במרץ 2003, לאחר 16 שנה בהן שימש כמנכ"ל ויו"ר החברה פרש יואל גת מהתפקיד, בעקבות המשבר הפיננסי החריף אליה נקלעה החברה והסדר הנושים בעקבותיו.