tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
במשחק הווידאו "Assassin's Creed IV: Black Flag", המתרחש בהיסטוריה הבדיונית של סדרת משחקי Assassin's Creed, אדוארד "שחור הזקן" טאץ' הוא שודד ים אימתני שפועל מתוך רפובליקת הפיראטים בנסאו ועוזר לפרוטגוניסט הראשי אדוארד קנוויי.
מועדון הכדורגל שַחְטָאר דוֹנֵצְק (באוקראינית: ФК «Шахтар» Донецьк) הוא אחד ממועדוני הכדורגל החשובים והידועים ביותר באוקראינה ולפני כן בברית המועצות.
המועדון מייצג את העיר דוֹנֵצְק שבמזרח אוקראינה והוא ממועדוני הכדורגל האוקראיניים הפופולריים ביותר.
קבוצת הכדורגל של המועדון הוקמה ב-24 במאי 1936 בחסות כורי הפחם בעיר ונחשבת לאחת הקבוצות הגדולות במזרח אירופה.
לאחר שזכתה באליפות הליגה האירופית בעונת 2008/2009, הפכה לקבוצה הראשונה באוקראינה העצמאית שזכתה בתואר אירופי.
זהו גם אחד המועדונים העשירים ביותר באוקראינה.
בעקבות משבר אוקראינה, אצטדיונהּ הביתי של הקבוצה, החל ממאי 2020, הוא האצטדיון האולימפי בקייב.
קודם לכן, החל משנת 2017, הקבוצה אירחה באצטדיון מטאליסט שבחרקוב, המכיל 40,200 מקומות ישיבה.
קודם לאצטדיון זה, שיחקה הקבוצה בארנה לבוב ובדונבאס ארנה, שהיה האצטדיון הביתי האמיתי האחרון שלה משנת 2009 עד 2014, כאשר הרפובליקה העממית של דונייצק הכריזה על עצמאות.
מועדון הכדורגל, שהוקם רשמית במאי 1936 נקרא תחילה בשם סטאחאנובץ על שמו של אלכסיי סטאחאנוב, שהיה כורה פחם אגדי באותו האזור באוקראינה.
עקב מלחמת העולם השנייה הקבוצה השתנתה מאוד.
מהקבוצה של 1941 נשארו רק שלושה שחקנים.
תוך כמה שנים הגיעו שחקנים חדשים והקבוצה חזרה לליגת העל הסובייטית ב-1949. ההישג הראשון של הקבוצה היה בשנת 1951 עם המאמן החדש ויקטור נוביקוב, בתקופה שבה היא נקראה שחטאר הגיעה הקבוצה למקום השלישי בליגה הסובייטית.
הקבוצה, שכונתה "הכורים", הייתה ידועה בכל ברית המועצות בשל רוח הלחימה של המועדון וההישגיות שלו.
בשנות ה-60, תחת הנהגתו של המאמן אולג אושנקוב, הגיעה הקבוצה שלוש פעמים לגמר הגביע הסובייטי, מתוכן פעמיים, ב-1961 ו-1962 זכתה הקבוצה בגביע.
הקבוצה כונתה "קבוצת הגביע" בשל יכולתה לזכות פעם אחר פעם במעמד מכובד בגביע אך ההישגים המרשימים באמת של הקבוצה היו בשנות ה-70 ותחילת שנות ה-80.
בשנת 1975 שחטאר סיימה במקום השני בליגה הסובייטית וזכתה לייצג את ברית המועצות במפעלים האירופיים.
בשנת 1978 הגיעה הקבוצה למקום השלישי בליגה הסובייטית ושנה לאחר מכן הגיעה בפעם השנייה בתולדותיה למקום השני (1979).
בשנים הללו בקבוצה היה חלוץ ויטאלי סטרוכין, שנחשב לשחקן הטוב בהיסטוריה של המועדון.
שחטאר זכתה בשנת 1983 בסופר קאפ הסובייטי אך לא הצליחה להשלים טרבל שכן באליפות זכתה באותה העונה דנייפר דנייפרופטרובסק.
בעונת 1983/1984 הקבוצה הגיעה לרבע גמר גביע אירופה למחזיקות גביע.
עם הקמת הפרמייר ליג האוקראינית בשנת 1991 הפכה שחטאר דונצק, ביחד עם דינמו קייב, לאחת משתי המועמדות המובילות בכל שנה לתואר האליפות, ועד שנת 2018 זכתה ב-12 אליפויות.
בשנת 2000 השתתפה שחטאר דונצק בפעם הראשונה בליגת האלופות.
באחד מהמשחקים בבית היא ניצחה 0–3 את ארסנל.
בעונת זכתה הקבוצה בגביע אופ"א לאחר שגברה במשחק הגמר בתוצאה 1–2 על קבוצת ורדר ברמן הגרמנית.
בעונת 2010/2011 היא שיחקה בליגת האלופות והגיעה לרבע הגמר, אך הודחה על ידי ברצלונה אחרי שהפסידה 6:1 בסיכום הכולל.
בשנת 2014 הופצץ אצטדיון הקבוצה, בעת המשבר האלים שפרץ במדינה והקבוצה נאלצה לעזוב את העיר המופגזת ולנטוש את מתקן האימונים.
לאחר שדונצק הפכה לאזור קרבות, הקבוצה נדדה במאי 2014 לקייב על מנת להתאמן.
עקב המצב הקבוצה אירחה תחילה את משחקי הבית שלה בארנה לבוב שבעיר לבוב, במערב אוקראינה, המכיל 34,915 מקומות ישיבה.
מאז 2017 אצטדיון מטאליסט בחרקוב שימש אותה למשחקי הבית.
ב-2016 הקבוצה הגיעה עד לשלב חצי גמר הליגה האירופית, אך הודחה על ידי סביליה בתוצאה 5:3 בסיכום הכולל.
במאי 2018 זכתה בגביע האוקראיני בפעם ה-12 בתולדותיה, אחרי ניצחון על דינמו קייב והפכה לקבוצה האוקראינית שזוכה במרב תוארי הגביע.
היא שבה וזכתה בגביע גם עונה לאחר מכן.
בליגה האירופית העפילה לחצי גמר המפעל, אחרי שהדיחה את פ.צ.
בזל והביסה את וולפסבורג 5-1 בגומלין.
בחצי הגמר הפסידה לאינטר מילאנו בתוצאה 5:0. החל ממאי 2020 מארחת את משחקיה במרכז הספורט הלאומי אולימפיסקי בקייב.
בעונת 2020/2021 שחטאר הרשימה בליגת האלופות עם ניצחון 3:2 על ריאל מדריד ושוויון מאופס מול אינטר מילאן בשלב הבתים, אך הובסה בתוצאה 6:0 לבורוסיה מנשנגלדבך, שהייתה לתבוסה הגדולה ביותר בתולדותיה במפעלים האירופיים, לצד התבוסה בשלב הבתים של ליגת האלופות בעונת 2018/2019 למנצ'סטר סיטי.
קבוצת הנוער של שחטאר נחשבת לאחת הטובות והענפות במדינה, היא העפילה עד לשלב הגמר בליגת האלופות לנוער בעונת 2014/2015 אך הפסידה לצ'לסי בתוצאה 3:2.
בעונת 2020/2021 קבוצת שחטאר U19 זכתה באליפות אוקראינה.
מהקמת המועדון בשנת 1936 המועדון אירח את משחקיו באצטדיון שחטאר דונצק, שהכיל 25 אלף מושבים.
ב-1954 הותקנה תאורה חשמלית וזה היה האצטדיון השני בברית המועצות עם תאורה שכזו.
ב-1966 שופץ ותכולת המושבים הוגדלה ל-42 אלף מקומות ועד 1981 שופץ שוב ונוספה בו מערכת חימום.
ב-1999 נערך שיפוץ נוסף, על מנת להתאים את האצטדיון לתקנים מודרניים ולתקני ליגת האלופות, כך שהותקנו מושבי פלסטיק ותכולת המושבים הורדה ל-32 אלף מושבים.
אצטדיון אולימפיסקי בדונצק שימש את הקבוצה ממרץ 2004. האצטדיון נבנה ב-1958 ונקרא בשם "לוקומוטיב", משום שנבנה בחסות חברת הרכבות של דונצק.
ב-1970 הבנייה הושלמה אך לא שימש כמעט את שחטאר.
ב-2003 שופץ ושימש את נבחרת הנוער של אוקראינה ואת הקבוצה כמגרש חלופי.
ב-2006 החלה בנייתו של דונבאס ארנה בפארק על שם לנין בדונצק.
הרעיון לבנות אצטדיון חדש לקבוצה הגיע מהבעלים רינאט אחמטוב.
תקציב הבנייה עמד על 400 מיליון דולרים ונועד לארח משחקים במסגרת יורו 2012. האצטדיון נחנך ב-29 באוגוסט 2008 וכלל מושבים בצבעי שחור, כתום ולבן שמסמלים את חבל דונבאס ואת המועדון.
חזית האצטדיון צופתה בזכוכית וגג האצטדיון מכסה 93% מהמושבים והוא בעל תכולה של 52,667 מושבים.
עקב משבר אוקראינה חדל לשמש כמגרשה של שחטאר ומשמש את קבוצות הכדורגל של הרפובליקה העממית של דונצק.
המשחק האחרון שדונצק אירחה היה ב-2 במאי 2014 נגד איליצ'בץ.
ב-15 במאי 2014 נודע שבעקבות המשבר הביטחוני באוקראינה הוחלט כי דונצק תארח את המשחקים הביתיים באצטדיון האולימפי בקייב ובארנה לבוב שבלבוב.
ארנה לבוב הפך לאצטדיון הקבוצה בטורנירי אופ"א ולעיתים אירחה משחקים בינלאומיים בחרקוב אך את מרבית משחקי הבית ערכה באצטדיון זה.
ב-30 בינואר 2017 נחתם הסכם לפיו שחטאר תארח את כל משחקיה במסגרת הגביע האוקראיני ובמפעלים האירופיים באצטדיון מטאליסט בחרקוב.
עלות השכירות עומדת על 7,000 אירו למשחק.
ממאי 2020 שחטאר מארחת את משחקי הבית במרכז הספורט הלאומי אולימפיסקי המכיל 70,050 מושבים.
עד 2014 מתקן האימונים של הקבוצה היה "קירשה" בעיר דונצק, מתחם בגודל 43 הקטר, 4,368 מ"ר לחוף אגם והכיל 9 מגרשי אימונים (8 מהם עם כיסוי דשא טבעי).
משנת 2014 הקבוצה מתאמנת במרכז האימונים סוויאטושין, בפרברי קייב.
אולג פופוב - יו"ר דירקטוריון
בוריס קולסניקוב - סגן נשיא
זכארוב 1974—1978 ולדימיר סלקוב 1979—1985 ויקטור נוסוב 2 גביעי ברית המועצות 1 הסופר קאפ הסובייטי 1986 א.
יארמצ'נקו 1 הגביע האוקראיני 1999 אנטולי בישובץ 1999 אלכסיי דרוזדנקו 1999—2001 ויקטור פרוקופנקו 1 הגביע האוקראיני 2001—2002 ו.
יארמצ'נקו 2002 נביו סקאלה 1 אליפות אוקראינה 1 הגביע האוקראיני 2003 ו.
להלן עשרת השחקנים ששיחקו הכי הרבה משחקי ליגה במדי הקבוצה, נכון ל-27 באוגוסט 2021. שחקנים מודגשים הם שחקנים שעדיין פעילים בקבוצה.
להלן עשרת השחקנים שהבקיעו הכי הרבה שערי ליגה במדי הקבוצה, נכון ל-11 בדצמבר 2016. שחקנים מודגשים הם שחקנים שעדיין פעילים בקבוצה.
שחורי (בפינית: Musti) הוא אחד מספרי המשורר והסופר הפיני אינו לינו.
מדובר בנובלה שראתה אור בפינית בשנת 1916 ושתורגמה עד כה לאסטונית (1926), לאנגלית (1986), לנורווגית (2004) ולעברית (2005).
מתרגם הספר לעברית, רמי סערי, צירף לתרגום העברי של הנובלה תרגום של נובלה נוספת מאת אינו לינו, כף-דבש וכן אחרית דבר.
בנובלה "שחורי" מסופרות קורות חייו של כלב נבון ומשעשע, השומר על הדרך אל איי החלום.
סיפורו של שחורי מתחיל בחלום ומסתיים בחלום: בין שני החלומות שזורות קורות חייו של הכלב, אולם סיפור המסגרת החלומי מפקפק בעצם קיומה של מציאוּת חוץ-חלומית, וסופו ששחורי, כמוהו כקוראיו, אינו יכול עוד לדעת בוודאות מתי מת או שמא עודו חי.
כיצירה מודרנית הנובלה מסתיימת בהדגשת היחסיות, חוסר היציבות וחוסר הוודאות בכל מה שנוגע לתפישה חד משמעית של המתרחש.
עיצוב דמותו של שחורי משמש לנובלה הן סיפור מסגרת והן ציר שהעלילה מתפתחת סביבו.
סיפור המסגרת של הנובלה קושר את עלילות הכלב לקורות הדוב, שהוא הגיבור הראשי בנובלה "כף-דבש", ואפשר לקרוא את שתי הנובלות גם יחד כיצירות מלבבות שחוכמת חיים ותום ילדות משולבים בהן זה בזה או כאלגוריות מחכימות על טבעו של עולמנו.
שחור ופתור היא חידת היגיון גרפית שבה יש לגלות ציור חבוי בטבלת משבצות לבנה על ידי השחרה של חלק מהן.
החידה מכונה גם תשבץ יפני, אך בישראל אינה מקובלת כתשבץ.
בראש כל טור ושורה של הטבלה, רשומות סדרות של מספרים המייצגים רצפים של משבצות צבועות באותו הטור או באותה השורה, בסדר הנתון.
לדוגמה- "1 3 6" בראש שורה משמעו שיש בטור שלושה רצפים נפרדים של משבצות שצריכות להיצבע, רצף אחד של שש משבצות, אחריו אך במרחק לא ידוע ממנו, רצף נוסף של שלוש משבצות ולאחריו משבצת צבועה אחת ואחרונה לשורה זו.
הפתירה נעשית על ידי הצלבה של הטורים והשורות.
ישנם מספר סוגים לחידה זו, למשל תשבץ שחור לבן לעומת תשבץ צבעוני.
בתשבץ שחור לבן חייב להיות רווח של לפחות משבצת אחת בין כל קבוצה מושחרת, ובתשבץ הצבעוני שתי קבוצות בצבעים שונים יכולות להיות סמוכות זו לזו.
משבצותיהם של חלק מהתשבצים עשויות ממשולשים, כך שכל משבצת צריכה לענות על התנאים שקובעות שלוש סדרות של מספרים, לעומת שתי סדרות של מספרים המשפיעות על משבצות ריבועיות.
חידה דומה ומעט מורכבת יותר, היא הטרידלר, המורכבת ממשולשים.
חידה זו פותרים תוך הצלבה של 3 צדדים, לעומת ההצלבה בין 2 כיוונים בשחור ופתור הרגיל.
כדי לפתור את החידה יש לקבוע אילו תאים צבועים ואילו לבנים.
קביעת התאים הלבנים חשובה כמו קביעת התאים הצבועים.
פותרים משתמשים בדרך כלל בנקודה או באיקס לסימון תאים לבנים.
כמו כן, חשוב לא לנחש.
תאים שצובעים או מסמלים כלבנים צריכים להיות רק תאים שאפשר להסיק את מצבם על ידי היגיון.
אם מנחשים, הטעות יכולה להתפשט לכל הלוח ולהרוס את הפתרון.
בדרך כלל "עולים" על הטעות בשלב שכבר קשה לתקן אותה.
רק פותרים מתקדמים יכולים לתקן את הטעות ולסיים את החידה.
את החידות הפשוטות ניתן לפתור על ידי חשיבה על שורה (או עמודה) אחת בכל פעם, וקביעה איזה תאים צבועים בשורה זאת ואיזה תאים לבנים.
לאחר מכן מנסים עוד שורה (או עמודה) עד לפתירת כל החידה.
חידות קשות יותר עשויות לדרוש מספר "מה אם?".
שיטה הכוללת חשיבה על יותר משורה או עמודה אחת.
שיטה זאת עובדת על חיפוש סתירות: אם צביעת תא מסוים גורמת לשגיאה בתא אחר ניתן להסיק שתא הנ"ל הוא לבן, ולהפך.
שיטה זאת דורשת יותר זמן להתקדמות.
את התשבץ מתחילים בדרך כלל מחפיפה.
את החפיפה מבצעים כך: בוחרים מספר כלשהו, ובודקים עד לאן יגיע אם יהיה "מיושר" עד הסוף שמאלה, לאן יגיע אם יהיה "מיושר" עד הסוף ימינה.
המשבצות החופפות בכל מקרה נצבעות.
שיטת החפיפה מועילה בעיקר במקרים של מספר גדול, או של מספרים רבים.
בדוגמה הראשונה ניתן לראות שבין אם "ניישר" את ה-8 עד הסוף שמאלה, ובין אם "ניישר" את ה-8 עד הסוף ימינה, שש המשבצות המרכזיות יהיו תמיד צבועות.
בדוגמה השנייה ניתן לראות שבכל מקרה שתי משבצות של ה-4 יהיו צבועות, ומשבצת אחת של ה-3. בדרך כלל קשה לעשות זאת בצורה כזאת, אלא סופרים כל מספר לחוד.
בשיטה זו, מחפשים תאים שניתן לקבוע שהם לבנים בגלל שלא ניתן למלא אותם על ידי הרצפים.
לדוגמה, בשורה של עשרה תאים, כאשר התאים ה-4 וה-9 צבועים והרצפים הם 3 ו-1. הרצף 3 חייב להכיל את התא ה-4 והרצף 1 חייב להיות בתא ה-9.
הרצף 1 הוא מלא וניתן לסמן את התאים הסמוכים לו כלבנים.
הרצף 3 חייב להיות איפשהו בין התא השישי לתא השני, כי הרצף מכיל את התא הרביעי; כך על התאים ה-1 וה-7 לא יכול להימצא שום רצף וניתן לסמנם כלבנים.
בשיטה זו, משתמשים בתאים שאנו יודעים שהם לבנים כדי לדעת שהרצף נמצא בצד מסוים שלהם.
כמו כן, פערים שהם קטנים מדי מכדי להכיל את הרצפים אפשר לסמן כלבנים.
לדוגמה, בשורה של 10, כאשר אנו יודעים שהתא ה-5 וה-7 הם לבנים, והרצפים הם 3 ו-2, ניתן להסיק ש:
הרצף 3 חייב להיות בתאים 1-4, כי הוא לא נכנס בשום מקום אחר.
(לאחר מכן ניתן לצבוע את התאים 2 ו-3 לפי שיטת החפיפה).
הפער (תא 6) בין התאים שאנו יודעים שהם לבנים קטן מדי מכדי להכיל את הרצפים ולכן ניתן לסמנו כלבן.
הרצף 2 חייב להיות בתאים 8-10. (לאחר מכן ניתן לצבוע את התא ה-9 לפי שיטת החפיפה).
בשיטה זו משתמשים בתאים צבועים שנמצאים די קרוב לתחילת השורה.
אם המרחק הכולל אותם מתחילת השורה קטן מהרצף הראשון, ניתן לצבוע את התאים הצמודים לצידם השני.
לדוגמה, בשורה של 10 משבצות, כאשר התא השלישי צבוע ויש רצף של 5, ניתן לצבוע את התאים ה-4 וה-5 בגלל הגבול.
שימו לב: ניתן להשתמש בשיטה זו גם באמצע השורה, רחוק מההתחלה, במצבים הבאים:
תא שאנו יודעים שהוא ריק יכול לשמש כגבול של הרצף הראשון במקרה שהרצף חייב להיות מימינו.
הרצף הנקרא "רצף ראשון" יכול להיות גם רצפים אחרים, אם אנו יודעים שרצף זה חייב להופיע ישר אחרי תא שאנו יודעים שהוא לבן.
במקרה שישנם תאים צבועים קרובים זה לזה, ניתן לחבר ביניהם או לקבוע שהתא ביניהם הוא לבן.
כאשר יש שני רצפים עם תא ריק ביניהם, תא זה יהיה:
תא לבן, אם חיבור שלו עם התאים לידו יצור רצף גדול מדי.
תא צבוע, אם הפיכתו לתא לבן תיצור שני רצפים קטנים מדי או שאין עוד תאים.
בגלל הרצף הראשון של 5, ניתן לקבוע שהתא ה-5 צבוע, משום שאם הוא יהיה לבן אז הרצף הראשון יהיה רק 4.
בגלל שני הרצפים של ה-2, ניתן לדעת שהתא ה-12 הוא תא לבן, משום שאם הוא יהיה צבוע הוא יצור רצף של 3.
שימו לב: בתמונה צורפו 2 רצפים של 2, אף על פי שאותם מצרפים על ידי טכניקת ההדבקה.
כדי לפתור את החידה, חשוב בדרך כלל גם לפסק כל רצף של תאים צבועים עם תאים המסומנים כלבנים, כפי שתואר לעיל בשיטת חללים פשוטים.
פיסוק מוביל בדרך כלל ליותר אילוצים ועשוי להיות חשוב לפתירת החידה.
הערה: הדוגמאות לעיל לא עשו זאת כדי לשמור על פשטות.
כספית היא מקרה מיוחד של טכניקת חללים פשוטים.
שמה של הטכניקה הגיע מהדרך שבה הכספית "נמשכת" בחזרה מצדדי המכל.
אם יש תא צבוע בשורה שהמרחק שלו מהגבול שווה למספר התיבות של הרצף הראשון, התא הראשון יהיה לבן.
הסיבה לכך היא שהתא הראשון משמאל לא יכול להיות שייך לרצף.
יתר על כן, אם יש עוד תאים צבועים מימין לתא האמור, מספר התאים הלבנים יהיה כמספר התאים, דבר הנקבע על ידי שימוש בשיטה זו מספר פעמים.
חלק מהחידות הקשות יותר עשויות לדרוש חשיבה יותר מתקדמת מהשיטות לעיל.
כאשר השיטות לעיל ממוצות, חיפוש סתירות עשוי לעזור.
מומלץ להישתמש בעיפרון כדי להקל את התיקון.
סימון תא מסוים כצבוע (או כלבן).
פתירת החידה בשיטות המצוינות לעיל ככל האפשר.
אם מוצאים שגיאה, התא שסומן כצבוע אינו צבוע אלא לבן בוודאות.
(או שהוא צבוע אם סימנו בהתחלה שהתא ריק).
בדוגמה זו אנו מנסים לצבוע את התא השלישי בשורה הראשונה מה שמכריח את התא הראשון בשורה להיות לבן.
בעקבות כך אנו צובעים את התא הרביעי בעמודה הראשונה (שיטת החפיפה).
לאחר מכן אנו צובעים את התאים ה-2 וה-3 בשורה הרביעית (שיטת ההדבקה).
אך צביעת התא השלישי גורמת לסתירה בעמודה השלישית, ולכן אנו מסיקים שהתא השלישי בשורה הראשונה הוא לבן.
הבעיה בשיטה זאת היא שלא ידוע באיזה תא מומלץ לנסות לנחש.
בדרך כלל רק כמה תאים מובילים להתקדמות והשאר מובילים לקצוות מתים.
תאים שמומלץ להתחיל לנחש בהם יכולים להיות:
תאים שיש להם הרבה שכנים לא מסומנים.
תאים שנמצאים בגבולות או ליד גוש של תאים שמסומנים שלבנים.
תאים שנמצאים בשורה (או עמודה) שרוב תאיה מסומנים.
חידות מסוימות עשויות לדרוש לנחש יותר על מנת לחפש סתירות.
עם זאת שיטה זו אינה פרקטית בגלל האפשרויות הרבות שיש בה.
שיטה זו היא מעשית לפתרון עם מחשבים.
בחלק מהמקרים, חשיבה על קבוצה של שורות עשויה להוביל לצעד הבא של הפתרון גם ללא שימוש בשיטת סתירות ורקורסיה עמוקה יותר.
עם זאת, מציאת קבוצות כאלה היא בדרך כלל קשה כמו מציאת סתירות.
יש חידות שיש להם כמה פתרונות אפשריים (אחד כזה הוא תמונה של לוח שחמט פשוט).
בחידות אלה, בהגדרה כל הפתרונות נכונים, אך לא כולם יוצרים תמונה סבירה.
בעיית שחור ופתור היא בעיה NP-שלמה.
לפיכך אין אלגוריתם פולינומי שפותר את כל בעיות שחור ופתור, אלא אם P=NP.
עם זאת, עבור מחלקות מסוימות של חידות, כמו אלו עבורן בכל שורה ועמודה יש רצף יחיד של משבצות שחורות, וכל המשבצות השחורות מקושרות, ניתן למצוא פתרון בזמן פולינומי על ידי רדוקציה לבעיית 2-ספיקות.
במהלך חקירה משטרתית מבצעים לעיתים שחזור של מעשה עבירה במטרה לברר בצורה טובה יותר את פרטי הפרטים של ההתרחשויות בזירת העבירה, בשעת העבירה.
לביצוע השחזור נעזרים החוקרים בתיאורי העדים ובחוות דעת מקצועיות של מי שיכולים לתרום לפיענוח המקרה ובהם פתולוגים, מומחים לבליסטיקה, מהנדסים ועוד.
השתתפותו בשחזור של מי שחשוד בביצוע העבירה יכולה לחזק את גרסתו או להחלישה ובתי משפט עשויים לקבל את השחזור כראייה מסייעת, אך השתתפות החשוד בשחזור אינה הכרחית וניתן לבצע שחזור גם בלעדיו.
כדי להעביר לבית המשפט תיאור מדויק יותר של השחזור, מקובל במשטרת ישראל לצלם בווידאו את תהליך השחזור.
שחזור או בשמו האנגלי Reconstruction, הוא סרט תיעודי באורך 90 דקות, שהופק ובוים בארצות הברית, על ידי איירין לוסטיג, בשנת 2001. הסרט הוא בשפות אנגלית, רומנית ועברית עם כתוביות באנגלית.
הסרט בנוי סביב אירוע מעברה של מוניקה סביאנו, סבתא של הבמאית והשורדת היחידה של כנופיית יואניד.
שם הסרט מחקה במכוון את שמו של סרט שחזור שיצרו שלטונות הביטחון של רומניה, Reconstituirea, כששחזרו שוד בנק שביצעה קבוצה של חמישה גברים ואישה אחת, בבירת רומניה, בוקרשט, ב-1959.
הסרט הוצג בפסטיבלי קולנוע שונים, בהם בפסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה ה-19 במסגרת של "זהות יהודית" המשותפת עם הפסטיבל לקולנוע יהודי של בוסטון.
שחזור קבצים אשר נמחקו ממערכת הקבצים או עודכנו באופן שגוי, הוא פעולה אשר נתמכת על ידי חלק ממערכות הקבצים הקיימות היום.
לעיתים ניתן לשחזר קבצים שלא באמצעות שירותי מערכת הקבצים, אך פעולה זו מסובכת יותר, אמינה פחות ולרוב דורשת אנשי מקצוע.
הבסיס ליכולת לשחזור קבצים מחוקים הוא העובדה כי תוכן קבצים שנמחקים ממערכת קבצים אינם מוחלפים מיידית על ידי תוכן אחר, אלא המחיקה היא בעיקרה של רישום הקובץ, ומשמעה סימון השטח, בו תוכן הקבצים המחוקים נמצא, כפנוי לכתיבת קבצים חדשים.
ככל שניסיון שחזור המידע נעשה צמוד יותר למחיקה, כך הסיכוי להצלחת השחזור גדול יותר.
על אף שיכולת זו יכולה לשמש להצלת מידע חשוב שנמחק בשוגג, היא יכולה גם לייצר בעיות ביטחון מידע, כאשר משתמשים אשר אינם מבינים את הקלות שבשחזור מידע אשר נמחק מהכונן הקשיח שלהם, מאמינים שבמחיקתו מנעו את הגישה אליו, בעוד שלמעשה המידע ניתן לשחזור בקלות יחסית.
קיימות שיטות למחיקה לצמיתות של קבצים, אך הן אינן נתמכות באופן אוטומטי על ידי כל מערכות ההפעלה, ולעיתים דרושה לשם כך תוכנה מקצועית.
כאשר המידע נדרש לצורך פיענוח פשעים והמצאת ראיות לבית המשפט, שיחזור המידע נקרא "שחזור קבצים פורנזי".
המילה נגזרת משמו של הפורום הרומאי, מקום בו התקיימו משפטים ברומי העתיקה.
לצורך שחזור פורנזי נדרשות אמינות וטכניקות השונות מאלה הנדרשות לשחזור רגיל.
שחזור גלגולים הוא שיטת טיפול המבוססת על ההנחה כי נפש האדם חוותה בעברה מספר גלגולי נשמות.
טיפול זה עושה שימוש גם בהיפנוזה וגם באמצעות מדיטאציה עמוקה, כדי לשחזר זיכרונות מחייהם הקודמים של המטופלים.
קיימות מספר שיטות לשחזור גלגולים.
הטכניקה הנפוצה במהלך שחזור גלגולים כוללת היפנוט מטופלים והצגת סדרת שאלות בפניהם, המסייעות לחשוף זהות מגלגול קודם ואירועים שחוו במהלכו.
טכניקה אחרת מבוססת על מדיטאציה מודרכת, שהיא סדרת הנחיות של המטפל, ללא שאלות מכוונות.
מטרת הטיפול היא להביא לשיפור בחיי המטופל בעקבות שחרור של אירועים שחווה האדם בגלגולים קודמים ומשפיעים על חייו בהווה באופן שלילי.
הטיפול מסוגל לסייע למטופל למצוא הסברים לטראומות, פוביות או הפרעות פסיכוסומטיות בחייהם, לשחרר את האנרגיה החוסמת ולהביא לרפוי.
יש מדענים המטילים ספק באפשרות של העלאת זיכרונות מגלגולים קודמים.
סוג זה של טיפול עורר ביקורות וספקנות.
יש הטוענים שהזיכרונות שאותם מצליחים המטופלים לשחזר לכאורה במהלך הטיפול הם למעשה זיכרונות שאינם מציאות, אלא פרי דמיונם של המטופלים.
שחזור סיפורים עתיקים (בסינית מסורתית: 古小說鈎沈; בסינית מפושטת: 古小说钩沉; בפין-יין: gǔ xiǎoshuō gōuchén, גוּ שְׂיָאושְׁווֹ גוֹאוּצֶ'ן) הוא אוסף ספרים אבודים שליקט וקיבץ לוּ שׂוּ'ן בשנים 1909–1911. באוסף 36 ספרים המסודרים כרונולוגית, הקדום מביניהם הוא צִ'ינְג שְׁה דְזְה מתקופת שושלת ג'ואו, והמאוחר הוא "רשומות שטיחת הפלאים" מתקופת שושלת סווי.
הספר נכלל באוסף "כל כתבי לוּ שׂוּ'ן" במספר מהדורות.
הספרים המשוחזרים באוסף מסווגים כמשויכים ל"אסכולת דברי הזוטרים", שעיקר עיסוקה היה בתיעוד דברים שנשמעו "ברחוב".
על פי ההקדמה לאוסף, מקור השם "אסכולת דברי הזוטרים" הוא בצורת איסוף ורישום המידע: הפקידים הזוטרים שימשו אוזניים למלך בקרב האוכלוסייה, ומקור להבנת הלך רוחו של הציבור, והידיעות שהביאו, "גם אם היו אלו להגי ניחוש או להגיו של משוגע", קובצו ונרשמו.
על פי אותה הקדמה, הסיבה לעיסוק בסיפורי שדים שכאלו הוא הבאתם לעיסוק בענייני הדאו.
לוּ שׂוּ'ן תיעד בדקדקנות את המקורות מהן ליקט את היצירות, ואף ציין הבדלי גרסאות, ובנוסף נתן משקל רב לאותנטיות של מקורות ונמנע משימוש במקורות חשודים בזיוף.
הדבר מוסיף ליצירה אמינות ודיוק ברמה אקדמית.
האוסף נחשב מקור חשוב במיוחד ללימוד ספרות פופולרית בסין העתיקה, ז'אנר שזכה להתעלמות לאורך ההיסטוריה של סין מצד חוקרים וכותבי ביבליוגרפיות.
לוּ שׂוּ'ן עצמו השתמש בו בכתיבת ספרו "קווים להיסטוריה של הרומן בסין".
הציטוטים מהם מורכבים השחזורים נאספו בעיקר מספרים המוזכרים ברשימות בספר הָאן, ספר סְווֵי וספר טאנג החדש, זאת על מנת להגן על האיסוף ככל האפשר מזיופים מאוחרים.
בנוסף נעשה שימוש מקורות מאותם ספרים המסווגים תחת קטגוריות אחרות, וביצירות ללא אזכור במקורות ההיסטוריים.
בסך הכל משתמש האוסף בכ80 מקורות.
את עבודת הליקוט החל לוּ שׂוּ'ן בשנת 1898. בשנת 1909 חזר לסין מלימודיו ביפן והחל לכתוב ולארגן סיפורים מטרום תקופת שושלת טאנג.
העבודה על האוסף נסתיימה ב-1911 והוא קיבל את שמו "שחזור סיפורים עתיקים".
שחזור עורלה הוא תהליך בו מורחב עור הפין של גברים באמצעות מתיחתו כלפי מטה או ניתוח, בניסיון להרחיב את העורלה או לשחזרה לאחר שהוסרה במהלך ניתוח מילה, באמצעות רקמת עור חדשה.
שחזור עורלה יכול להתבצע מסיבות שונות.
יש המבצעים זאת בשל שאיפה ליצור מראה של עורלה טבעית אשר עוטפת את העטרה של הפין, או להגביר את הרגישות המינית של העטרה והחלק הפנימי של העורלה המשוחזרת, או לצמצם אי-נוחות הנגרמת מחשיפה של אזורים רגישים במהלך פעילות יום-יומית.
שחזור עורלה לרוב מתבצע בקרב גברים נימולים המעוניינים בכך, אך גם על ידי גברים המעוניינים בעורלה ארוכה יותר או גברים הסובלים מפימוזיס.
ג'ון ביגלו מציין בספרו מספר נימוקים שגברים נימולים מציגים לשחזור עורלתם:
גירוי מיני ושחזור תפקוד מיני
שיפור דימוי עצמי בכל הקשור לגוף
החזרת השליטה בגוף לידי האדם עצמו
התמודדות עם כעס על המילה
בעולם היווני-רומי העורלה נחשבה לסימן של יופי, נימוס וגבריות.
בתקופת יוון הקלאסית והחברות הרומיות (המאה ה-8 לפני הספירה עד המאה ה-6 לספירה) נחשבה חשיפת עטרת הפין לפוגענית, ולא תואמת את אידיאל העירום ההלניסטי, וגברים בעלי עורלה קצרה נהגו לענוד רצועת עור כדי למנוע חשיפה מקרית.
שחזור עורלה מסוג "משיכת עורלה" נערך לאורך ההיסטוריה על ידי חלק מהיהודים בחברה ההליניסטית ובחברה הרומית.
המילה יצרה חסם עבור יהודים מהשתתפות בחינוך הספורטיבי ותחרויות הספורט שהתקיימו בעירום בגימנסיון, לפי המסורת ביוון העתיקה, והיו חלק משמעותי מהאזרחות בפוליס ההלניסטית; לכן ניסו חלק מהיהודים למשוך את עורלתם כלפי מטה, כדי לטשטש את המילה ולהקל את התקבלותם בחברה ההלניסטית.
גם בתקופה שקדמה למרד החשמונאים נהגו המתייוונים בממלכת יהודה למשוך את עורלתם.
חז"ל לא ראו בעין יפה את התופעה והטילו סנקציות הלכתיות על מי שמשך ערלתו ופסלו כהן שכזה מלאכול בתרומה (), וקבעו כי העושה זאת "אף על פי שיש לו תורה ומעשים טובים אין לו חלק לעולם הבא" ().
במאה ה-20, בתקופת מלחמת העולם השנייה, ערכו מספר יהודים ניתוחים לשחזור העורלה על מנת להימלט מרדיפת הנאצים.
בעשורים האחרונים של המאה ה-20 נוצר עניין מחודש בשחזור עורלה, והוחל בפיתוח טכניקות וחומרים מודרניים לשם כך.
ב-1982 הוקמה קבוצת BUFF (Brothers United for Future Foreskins), אשר הציעה שימוש ברצועות דבק בביצוע שחזור עורלה בדרך לא-כירורגית.
הארגון NORM (National Organization of Restoring Men) נוסד בשנת 1989 בסן פרנסיסקו כקבוצת תמיכה ללא מטרות רווח לגברים המשחזרים את עורלתם.
מאז הקמתו נוסדו עוד מספר סניפים של NORM ברחבי ארצות הברית, קנדה, בריטניה, אוסטרליה, ניו זילנד וגרמניה.
שיטות בלתי כירורגיות לשחזור עורלה
שחזור עורלה בלתי כירורגי מושג על ידי הרחבת רקמות והוא הדרך הנפוצה יותר לביצוע התהליך.
בסוג זה של שחזור ניתן להרחיב הן את עור גזע הפין והן את שאריות העורלה (שכבת העור החיצונית ושכבת העור הפנימית המוקוזית), אם נותרו כאלו לאחר המילה.
התהליך מתבצע על ידי מתיחת העור קדימה באמצעות הידיים, משקולות, רצועות אלסטיות או מכשירים ייעודיים.
כאשר משתמשים במשקולות או ברצועות אלסטיות יש להשתמש בנוסף במתקן המצמיד אותן לעור.
לעיתים קרובות נעשה שימוש בסרט הדבקה רפואי למטרה זו.
אחת מהשיטות שבהן משתמשים ברצועה אלסטית וסרט רפואי היא שיטת ה-T-Tape, שפותחה בשנות ה-90 כדי להאיץ את תהליך השחזור.
ישנם מכשירי שחזור מסחריים ייעודיים, כגון CAT II Q, TLC, DTR ועוד, המאפשרים להצמיד את העור למתקן באופן נוסף (שלא באמצעות סרט) על ידי שימוש בחלקי סיליקון.
מתיחת העור גורמת להתרחשותו של תהליך התחלקות תאים, ובו הרקמה מתארכת ומתרחבת.
זוהי הסיבה לכך שתכונות העור החדש שנוצר יהיו זהות לתכונות העור שממנו הוא הורחב, אך לא ניתן לשחזר את קצות העצבים ואת השריר הטבעתי שבעורלה.
יש צורך להתאים את המתח בשימוש בכל אחת מהשיטות השונות על מנת להימנע מאי נוחות, כאב או פציעה.
בשימוש לא נכון (כאשר מפעילים מתח רב מדי או למשך זמן ארוך מדי) קיימת סכנה של פגיעה ברקמה.
פגיעה כזו תחלים לרוב לאחר כמה ימים ללא הפעלת מתח.
כיום קיימות המלצות שונות של משחזרים לגבי משך הזמן ומידת המתח שיש להפעיל.
חלקם ממליץ על הפעלת מתח מתון למשך מספר שעות ביום בעוד חלק אחר ממליץ להפעיל מתח גבוה למספר דקות ביום (לדוגמה על ידי שימוש בשיטות ידניות).
במקום לגדל עור חדש, או עד שנוצר עור שכזה בכמות מספקת במהלך השחזור, חלק מהמשחזרים בוחרים להשתמש בהתקן אשר יחזיק את העור הזמין מעל העטרה באופן דומה לשימוש שנעשה בקינודסמה ביוון העתיקה (אותה רצועת עור המוזכרת לעיל) .
מאחר שהעטרה מורכבת מקרום פנימי, אשר אמור להיות מכוסה ומוגן במקור על ידי העורלה, המטרה בכיסוי העטרה בעור על ידי שימוש בהתקן היא לדמות את כיסוי ההגנה לעטרה.
אם לא קיימת כמות עור מספקת לכיסוי העטרה ניתן להשתמש בכיסויים מסחריים מלאכותיים כגון עורלה תותבת העשויה מלטקס אשר מגינה ויוצרת סביבה לחה סביב העטרה (SenSlip) או בגד תחתון העוטף את הפין בבד עדין דו-שכבתי וממזער את החיכוך המופעל על העטרה (manhood).
ניתן לבצע שחזור עורלה באמצעות ניתוח לבניית עורלה.
לרוב, ניתוח זה כרוך בהשתלת עור הנלקח בדרך כלל משק האשכים על הפין.
עור זה מכיל סיבי שריר בדומה לעור הפין.
עלויות הניתוח הן גבוהות ותוצאותיו עלולות שלא להיות מספקות.
כמו בכל ניתוח להשתלת עור, קיימת סכנה להיווצרות סיבוכים קלים או קשים.
תהליך שחזור עורלה בלתי כירורגי בשלמותו יימשך לרוב מספר שנים.
הזמן הנדרש להשלמתו משתנה מאדם לאדם ותלוי בכמות העור שנותרה לאחר המילה, בשיטות השימוש, במשך זמן הפעלת המתח, בכמות העור הרצויה בסופו ועוד.
התהליך דורש סבלנות ומסירות ולכן קיימים קבוצות תמיכה ואתרים שונים המיועדים למשחזרי עורלה ברחבי העולם .
תוצאות השחזור הכירורגי הן מיידיות, אך לרוב מתוארות כבלתי מספקות ורוב קבוצות השחזור ממליצות להימנע מביצוע הניתוח.
השחזור יוצר העתק חיצוני של העורלה, אבל רקמות ייעודיות שהוסרו במילה אינן ניתנות להשבה.
בפרט, "רצועת הרכסים" (Ridged Band), מבנה מעוצבב המקיף את הפין בקצה העורלה, ואחד מתפקידיו הוא לכווץ את פתח העורלה סביב העטרה.
קיימים הליכים כירורגיים אשר באמצעותם ניתן לצמצם את פתח העורלה המשוחזרת אך ניתן להשיג תוצאה דומה באמצעות הרחבת יותר עור במהלך השחזור.
עור זה ייאסף בקצה העורלה ויתכווץ באמצעות סיבי השריר המצויים בתוכו.
הסיבים הללו חלשים מ"רצועת הרכסים" ולכן יש צורך בכמות עור גדולה יותר.
פתח העורלה המשוחזרת יהיה לרוב רופף יותר מעורלה טבעית, אך יש הטוענים שקשה מאוד להבדיל חזותית ביניהן.
בשחזור בלתי כירורגי לא ניתן לשחזר את הריסנית (Frenulum) המחברת בין העורלה לעטרה אם הוסרה במלואה או חלקה.
הריסנית בעורלה הטבעית רגישה מאוד ותפקידיה הם לסייע לעורלה לכסות את העטרה ולהגביל את הפשלת העורלה אחורה כלפי הגוף.
בשחזור כירורגי ניתן ליצור ריסנית מלאכותית אך היא לא תכיל את כמות העצבים הגדולה שבריסנית הטבעית ולא תהיה רגישה.
הצלקת אשר נוצרת כתוצאה מהמילה לרוב תוסתר בחלקה הפנימי של העורלה המשוחזרת.
ניתוח שחזור שד הוא ניתוח אלקטיבי המתבצע לאחר כריתת שד עקב גידול סרטני, או כניתוח מניעתי בשל סיכון מוגבר לחלות בסרטן השד.
כשלושים אחוז מכלל הנשים העוברות כריתת שד בישראל עוברות שחזור שד – חלקן בו זמנית עם הכריתה, וחלקן בשלב מאוחר יותר, דבר העשוי להוביל להבדלים בשיטת הניתוח ובתהליך הטיפולי שלאחריו.
ניתוחים לשחזור שד שכיחים בישראל יותר מאשר בארצות הברית ובארצות המערב.
עליה בשכיחות ניתוחי השחזור נובעת, בין היתר, מההתפתחות ברפואה הגנטית בנשים נשאיות של המוטציה בגן ה-BRCA המצויות בסיכון מוגבר לחלות בסרטן.
נשים שעברו כריתת שד חלקית או מלאה מתארות את התהליך כחוויה טראומתית שבעקבותיה נפגעה תחושת המיניות והנשיות שלהן.
ניתוח לשחזור שד מתבצע לאחר כריתת שד חלקית או מלאה, ועשוי לסייע לאישה לקבל בחזרה את תחושת הנשיות והשלמות הגופנית.
למרות תפיסה רווחת זו, קיימת גם ביקורת כלפי הליך שחזור שד, כיוון שמדובר בניתוח הטומן בחובו סכנות וסיבוכים רבים, ואינו חיוני לבריאות האישה.
הביקורת כלפי הפרוצדורה היא שזו משרתת את האינטרס של המערכת הרפואית להגדיל את כוחה ואת השפעתה ולא את טובת הנשים.
עוד נטען, כי שחזור שד מונע מנשים להתמודד עם המציאות של גופן ושל המחלה.
בעשור האחרון העלו מספר מחקרים ממצאים סותרים לגבי תרומתו של שחזור שד להתמודדות עם ההשלכות הפסיכולוגיות של כריתת שד.
חלק מהמחקרים לא הצליחו להראות את יתרונות השחזור.
כלומר, לא נמצאו הבדלים במדדי דיכאון, חרדה, הערכה עצמית, דימוי גוף, תחושת מושכות ותפקוד מיני בין נשים שעברו שחזור שד לעומת אלו שעברו כריתת שד ללא שחזור.
במחקר שעקב במשך כשלוש שנים אחרי נשים שעברו כריתת שד עולה כי הפגיעה בתחושת המושכות ובאינטימיות המינית גדלה עם הזמן, אך ללא הבדל בין נשים שעברו שחזור לאלו שלא עברו שחזור.
ממצאי מחקרים אלו מטילים ספק בתועלת של השחזור, בהתחשב בחסרונותיו.
קיימות מספר דרכים לביצוע שחזור שד, אשר לכל אחת מהן יתרונות וחסרונות.
הבחירה בשיטת השחזור מותאמת לצרכיה הייחודיים של כל אישה ומבוססת על המבנה והמאפיינים הפיזיים של גופה, מצבה הבריאותי ועוד גורמים.
השיטות העיקריות לשחזור שד הן: שחזור בעזרת שתל, שחזור בעזרת מתלה רקמות (tissue flap) מחלקי גוף שונים – הבטן והגב (ולעיתים נדירות גם מהישבן), שילוב שתי השיטות – שחזור באמצעות רקמות שריר מחלק גוף אחר והכנסת שתל, וכריתה משמרת עור ועיצוב מיידי של השד – הטכניקה האונקופלסטית.
קיימים מקרים בהם ההליך הכירורגי לא מאפשר שימור של הפטמה.
במצב כזה ישנה אפשרות לבחור בשחזור פטמה, כשלב אחרון בתהליך השחזור.
ניתן לבחור מבין מספר אופני שחזור פטמה: שימוש בעור השד המשוחזר, יצירת קעקוע או הדבקת פטמות מסיליקון בדבק רפואי זמני או קבוע.
שחזור שד לאחר כריתה חלקית
לאחר הסרה של גוש מהשד יכול להיווצר עיוות בצורת השד ובאי סימטריה עם השד השני.
כאשר הגוש המוסר הוא למעשה בעל ממדים גדולים או במיקום בעייתי, אי אפשר להימנע מעיוות הצפוי בשד, ולכן התערבות של כירורג פלסטי, בתהליך הניתוחי, יכול למנוע את העיוות וכן להעניק לשד את הצורה האידיאלית למטופלת ולמבנה גופה.
כאשר גודל השד בינוני ומעלה, ניתן להסיר את הגוש מהשד ולעצב מחדש את רקמת השד שנותרה, וכך למעשה להקנות לשד את המראה המורם והאסתטי.
הצלקות מניתוח כזה זהות לצלקות מניתוחי הרמת חזה.
לשד שגודלו בינוני ומטה, יש צורך בהוספת נפח לשד, כיוון שלאחר הוצאת הגוש לא יהיה מספיק רקמת שד שתישאר.
התוספת שאמורה להוסיף את הנפח לשד יכולה להיות שתל סיליקון אשר מוכנס לקפל תת-שדי של המטופלת (בדומה לניתוחי הגדלת חזה), או על ידי לקיחת עור ושומן מגופה של האישה הנלקח מאזור הגב או מדופן בטן תחתונה.
שחזור שד לאחר כריתה מלאה
לאחר כריתת שד מלאה, קיימות שתי אפשרויות לשחזור שד: שחזור שד עם שתלים העשויים מסיליקון, ושחזור שד בשימוש ברקמות עצמיות של אותה מטופלת.
כאשר כל מסלול מותאם לפי מבנה גופה וצרכיה של האישה.
השחזור נעשה בשני שלבים, בשלב הראשון מוכנס מתחת לעור ולשרירי החזה, מותחן רקמות - מעין בלון ריק המנופח בצורה הדרגתית תוך מספר שבועות מיד לאחר הניתוח, על מנת למתוח את העור, כדי שלאחר מס' שבועות ניתן יהיה להכניס שתל סיליקון קבוע.
אופן ניפוח הבלון נעשה מדי שבוע על ידי הזרקת מים פיזיולוגיים אל המותחן בהליך שאינו כואב למטופלת.
לאחר מספר הזרקות כאלו, בהליך ניתוחי קצר, מוחלף מותחן הרקמות בשתל סיליקון קבוע, כאשר בהליך זה מאחדים גם את שחזור הפטמה, ואם יש צורך גם התאמת השד השני.
בהתאם למבנה גופה של המטופלת ניתן להחליף את השתל סיליקון ברקמות עצמוניות של המטופלת.
שחזור שד בכל השיטות הקיימות הוא תהליך ארוך, הכרוך בכאבים ובתקופת החלמה ממושכת שבסופה התוצאה המתקבלת אינה זהה לגמרי למבנה של שד ביולוגי, אך עם זאת שואפת לדמות לשד מראה טבעי עד כמה שניתן.
בעקבות הניתוח חל שינוי בתחושת עור מעטפת השד בהשוואה לתחושה שלפני הניתוח; עם הזמן ייתכן שתחזור תחושה חלקית, אך היא לא תשתווה לזו שהייתה טרם ההתערבות הכירורגית.
נשים רבות מדווחות על אובדן תחושה חלקית או מלאה בעור העוטף את השד- תופעה המכונה אובדן סומטוסנסורי.
מדובר בחוסר יכולת לחוש מגע, חום, קור או כאב.
לאובדן התחושה ישנן השלכות רפואיות ארוכות טווח, משום הפגיעה ביכולת לזהות מצבים מסכנים כגון כוויות שמש, כוויות קור, חתכים ונגעים באזור המנותח.
תקופת ההחלמה המשוערת מהניתוח היא ארבעה עד שישה שבועות על פי רוב, אך עשויה להתארך אם מתפתחים סיבוכים.
במהלך תקופה זו עשויים להופיע כאבים בהם ניתן לטפל באמצעות תרופות משככות כאבים.
לאחר הניתוח יש לבצע תרגילי נשימה בהדרכת פיזיותרפיסטית כדי להימנע מפגיעה בעבודת הריאות.
במהלך ההליך הניתוחי יחובר נקז אחד או יותר, שתפקידו להוציא את ההפרשות מפצע הניתוח.
הנקז נשלף על ידי הרופאה כאשר כמות ההפרשות פוחתת, בפרק זמן של שבוע עד שלושה שבועות מתום הניתוח.
צלקות הניתוח על השד מיטשטשות עם הזמן (בתוך כשנה-שנתיים) אך אינן נעלמות לחלוטין.
בקרב נשים העוברות שחזור שד, קיים סיכון לפתח מגבלות תפקודיות באזור בית החזה, הכתפיים, הזרועות או כפות הידיים.
מגבלות אלו כוללות פגיעה בטווח התנועה, כאב, תחושת גרד פנימית, אובדן תחושה או היחלשות שרירים.
על פי פרסום אחרון של FDA, ארבעים עד שבעים אחוזים מהנשים שבוחרות לעבור שחזור שד על ידי שתל, זקוקות להתערבות כירורגית נוספת במהלך 8–10 השנים הראשונות לאחר הניתוח, עקב סיבוך הקשור לשחזור על ידי השתל (קרע בשתל או תזוזה ממיקומו, זיהום, אסימטריה ועוד).
בחמישה אחוז מניתוחי שחזור השד, ההליך הכירורגי נכשל ועשוי להוביל להוצאת השתל מהגוף.
לעישון יש השפעה הרסנית על שחזור שד.
העישון פוגע באספקת הדם לרקמות השד המשוחזר ולעור מעטפת השד המנותח ועלול לגרום לנמק של הרקמות ולקשיים של ממש בריפוי פצעי הניתוח.
סיבוכים כגון אלה מחייבים לעיתים התערבויות כירורגיות נוספות.
על כן, נדרשת הפסקת עישון במשך שישה שבועות לפני מועד הניתוח ועד חודשיים לפחות לאחריו.
שחור וכחול הוא ספרה של אנה קווינדלן, שיצא בהוצאת רנדום האוס בשנת 1998. הספר תורגם לעברית בידי שלומית קדם ויצא לאור בהוצאת אור-עם בשנת 1999. "שחור וכחול" נבחר על ידי מועדון הספר של אופרה וינפרי לספר השנה 1998.
"שחור וכחול" הוא ספרה השלישי של אנה קווינדלן.
קדמו לו שני רומנים רבי-מכר, "Object Lessons" ו"הדבר האמיתי".
הטור שלה בניו יורק טיימס, "ציבורי ופרטי", זכה בפרס פוליצר בשנת 1992, ומבחר מטורים אלה התפרסם כ"Thinking Out Loud".
היא חיברה גם אוסף של הטורים שלה "החיים בשנות ה-30'", Living Out Loud, ושני ספרי ילדים, The Tree That Came to Stay ו-Happily Ever After.
פראן בנדטו ובנה בן העשר, רוברט, מצונפים על ספסל בתחנת הרכבת של פילדלפיה, מגומדים תחת תקרתה הנישאה בגובה ארבע קומות, וממתינים.
פראן נסה על נפשה מבעלה המתעלל, בטרם ינחית עליה את המהלומה הסופית.
היא מצפה למישהו שיבוא ויגיד לה לאן פניה מועדות.
באישון לילה, מיד לאחר שבעלה השוטר, בובי, יצא לעבודתו, שינתה פראן את חזותה, ועכשיו היא דרוכה לכל תנועה בשתי דלתות התחנה, שמא יופיע בהן בובי.
רוברט איננו יודע דבר, ושאלותיו נענות בהתחמקות.
למחרת ימצאו שניהם את עצמם בעיר קטנה בפלורידה, בדירת מסתור עלובה, בזיהות שונה, בחיים אחרים.
פראן, סטודנטית לסיעוד, נישאת לבובי, שוטר במשטרת ניו יורק.
שניהם צעירים, מאוהבים ולכאורה, כל עתידם לפניהם, אלא שהאלימות הכבושה של בובי מתחילה לצאת משליטתו.
כל שאלה שלו נענית בתשובה הקבועה - הייתה לי תאונה.
נפלתי, התנגשתי בקיר, נחתכתי - עד שהוא חדל לשאול, וככל שהוא גדל, רואה פראן את פניו הנאטמים, את עיניו חסרות החיים, את ההשלמה חסרת התקווה הדורסת תחתיה את הילד, המאבד את חיותו לנגד עיניה.
מבחינת בובי, לפראן יש כל מה שאישה יכלה להתאוות לו - בית יפה, כלים נאים, בן מוצלח, שאמו משגיחה עליו כשפראן עובדת כאחות בבית חולים - מצב שחבריו השוטרים של בובי מתקשים להבין ונשותיהם משתאות עליו.
למה אתה מרשה לה לצאת לעבודה, תוהים החברים, אבל בובי מציג זאת כחסד שהוא עושה עמה כשהוא מרשה לה לעבוד.
אך הוא ממרר את חייה בקנאה חסרת יסוד וממורמר, כשמסתבר שמשכורתה השנתית גדולה במשהו משלו.
וכל סטיה קלה מן התכתיבים, עלולה להביא לחבטות אגרוף או לדחיפה במורד המדרגות.
אלה הם חייה של פראן.
היא רוצה לעזוב, אבל תמיד יש סיבה לדחות את העזיבה - חופשת קיץ, חגים, בית ספר - וכך היא נשארת עוד ועוד, וכשכבר אמרה לבובי שהיא עוזבת אותו, אמר לה פשוט: לא, את לא.
ועוד אמר לה: מה תעשי, פראן, תקראי לשוטר?
ופראן יודעת שכל הדרכים הרגילות, המקובלות, של גירושין והסכמים ומעבר לבית אחר, חסומות בפניה.
תחילה היא לוקחת את בנה אל בית אחותה, שרואה בפעם הראשונה את תוצאות אלימותו של בעלה, חתומות לאין הסתר על פני אחותה הגדולה.
בלייק פלאטה שבפלורידה, מוצאים עצמם פראן ורוברט בדירה דו-מפלסית קטנה ועלובה, שמזכירה לפראן את כל הדירות העלובות שבהן גרה עם אביה הנכה ואמה העסוקה בפרנסת המשפחה וגרייס, אחותה הקטנה, דירות שפינו ודירות שעברו אליהן ללא סיבה ברורה, כולן דלות ועלובות באותה מידה.
הידיעה, שלהצלת חייה ולהצלת נפשו של בנה נאלצה לעקור אותו מכל חייו הקודמים, מכרסמת בה.
כיון שבזיהותה הבדויה איננה יכולה לעבוד במקצועה, כאחות מוסמכת, בת קרנשואו - גלגולה החדש של פראן בנדטו - נאלצת לעבוד כמטפלת-בית סיעודית, אך היא שלמה עם המעבר הזה, מתיידדת עם מטופליה ושמחה באפשרות לצאת ולפגוש אנשים, שאינם יודעים דבר על חייה הקודמים.
ביום הראשון ללימודים בבית ספרו החדש של רוברט, היא מתיידדת עם סינדי, וזוכה ליהנות שוב מחברות פשוטה, נעימה, חופשייה מצלו המאיים של בובי.
סינדי יודעת רק שבת' היא אישה גרושה, אם לבן, שבאה לפלורידה מדלאוור.
היא צופה מן הצד, בעידוד, בקשר הנרקם והולך בין בת' למאמן הספורט של רוברט, גבר השונה בכל מובן אפשרי מבובי, ובדיוק מסיבה זו בת' איננה מרגישה כלפיו את המשיכה המסוכנת, המאיימת, שכבלה אותה אל בובי.
היא בוטחת בו, שמחה על קרבתו, אבל מהססת.
ביום בילוי בלונה פארק נודד, פרס לקבוצת הכדורגל של רוברט על משחק מוצלח, קורה אסון כשמושב בגלגל הענק מתפרק ומטיח ילד וילדה ארצה מגובה רב.
בת', האחות המוסמכת האחראית, נחלצת מיד לטיפול בילדים ומצילה את חייהם, אבל תוך כדי כך, היא נקלטת במצלמתו של אב, הממרר את חיי בנו בצילומי וידאו המנציחים כל רגע בחייו.
הצלם מטעם עצמו נחפז עם הסרטון אל תחנת הטלוויזיה הקרובה, ובאותו ערב משודרת תמונתה של בת', כשהיא פונה להרף עין מן הפצועים שבטיפולה אל הקהל המקיף אותם.
השידור הזה, יחד עם שיחת טלפון באישון לילה מרוברט אל אביו, חורצים את גורל שניהם.
כל חודשי המסתור, ההקפדה, כללי הסודיות המחמירים שכפתה על בנה - כולם מתפוגגים לאין.
בובי מגיע אל דירת המסתור שלה, כשרוברט מבלה לילה אצל חברו בני בשכנות, מכה וחונק אותה ומשאיר אותה חסרת-הכרה וחבולה קשות, לוקח את רוברט ונעלם עמו.
חיים חדשים וחסר ללא מרפא
בארבע השנים הבאות בת' נישאת מחדש למייק, מאמן הספורט ועכשיו מנהל בית הספר, יולדת בת ומנהלת חיי משפחה טובים ושקטים סביב הבור השחור הפעור במרכזם, בור היעדרותו של רוברט.
כל מאמציהם של בת' ומייק לאתר אותו עולים בתוהו, וכמו שאומר להם החוקר הפרטי שהם פונים אליו, מה יוכלו להגיד אם ימצאו אותו?
אביו עשה בדיוק מה שעשתה אמו - היא חטפה אותו ונעלמה, והוא החזיר אותו לרשותו.
ייתכן, הוא אומר להם, שבת' היא שתישפט ותימצא אשמה, כמי שהרחיקה ראשונה את בנו של בובי מחזקתו.
ועל כן הם חדלים מן החיפושים, ובת' ממשיכה לחכות ולקוות.
היא שומרת על מספר הטלפון שרוברט מכיר, נותנת לדיירת שהחליפה אותה בדירתם את כתובתה החדשה, מקשיבה פעם אחר פעם להודעה המוקלטת על המזכירה האלקטרונית שהשאיר רוברט מאי-שם, כשחמק מהשגחת אביו, ומדי פעם, היא בוכה בכי תמרורים עם סינדי.
רוברט קרוב לגיל שש-עשרה, בוגר ועצמאי, והיא ממשיכה לצפות לצלצול הטלפון המיוחל.
שחזור שדה מהירות מתמונות חלקיקים עוקבי זרימה (בראשי תיבות: שמ"ח עו"ז) היא שיטה אופטית להדמיית שדה מהירות בזורם.
בשיטה זו מצלמים חלקיקים המפוזרים בתוך זורם בהפרשי זמן ידועים.
מתוך שני צילומים עוקבים ניתן לשחזר שדה וקטורי רגעי של מהירויות החלקיקים.
שדה זה מדמה בקירוב את שדה מהירות בזורם.
טיבו של הקירוב תלוי בצפיפות החלקיקים ובדבקותם בזרימה המאופיינת על ידי מספר סטוקס.
על מנת שהחלקיקים ייראו כנייחים בצילום גם בזרימות מהירות (מספרי ריינולדס גבוהים), יש להאיר את הזורם בחושך לפרק זמן קצר עם הבזק אור "מקפיא מצב".
האור המתפזר מהחלקיקים נקלט במצלמה דיגיטלית ותמונת מקומם הרגעי של החלקיקים נשמרת בזיכרון הפנימי של המצלמה.
קצב הצילום נקבע בהתאם למהירות הזורם באופן כזה שהזזה של החלקיקים המהירים בזורם בין שתי תמונות סמוכות תהיה כעשרה פיקסלים.
כאשר הזיכרון מתמלא נשלחות התמונות למחשב לטובת חישוב והדמיה של רצף שדות מהירות רגעיים.
כדי להימנע מרווית יתר של חיישן המצלמה בעת ההבזק צריך למקם אותה מחוץ לאלומת האור, מה שבתורו דורש כיווניות של ההבזק.
בפועל מאירים את הזורם באלומה עם קרני אור מסודרות במישור (שמ"ח עו"ז מישורי) או בנפח (שמ"ח עו"ז טומוגרפי) ומתפזרות מהחלקיקים לפי פיזור מיי, בו רוב האור מתפזר בכיוון הקרן הפוגעת.
זוהי שיטה לשחזור שדה מהירות דו-ממדי בה מאירים את הזורם באלומה מישורית ומקבלים תמונות של חלקיקים בחתך כלשהו המקביל לזרימה.
את התמונות מחלקים לאזורים קטנים, המכונים חלונות חקירה, בעלי שטח אופייני של כ-30X30 פיקסלים.
מניחים שכל החלקיקים בתוך חלון חקירה אחד נעים בצורה אחידה, כך שהמהירות הרגעית הממוצעת שלהם מדמה את המהירות הרגעית של זורם באותו החלון.
וקטורי מהירות של כל החלונות מהווים את השדה הווקטורי הרגעי המקורב, שאותו המטרה לשחזר.
בפועל השחזור מתבצע על ידי מציאת וקטור הזזה ממוצעת D של חלקיקים בתוך חלון חקירה המתרחשת בזמן Δt ידוע בין שתי הארות עוקבות.
מכאן ניתן ליחס לזורם בתוך חלון חקירה זה וקטור מהירות רגעית v=D/Δt.
את וקטור ההזזה D קובעים מתוך מכפלה בהצלבה (cross correlation) של שתי תמונות המופיעות בחלון חקירה בזמנים t ו־t+Δt.
המשמעות הגאומטרית של המכפלה הזאת היא מציאת חפיפה מרבית בין שתי תמונות על ידי הצלבתן (הזזה של תמונה אחת על גבי השנייה בצעדים של פיקסל אחד).מתמטית, ניתן להסתכל על תמונה כעל פונקציה מרחבית של עוצמת האור (I(x,y.
מכפלה בהצלבה של שתי פונקציות המתארות שתי תמונות עוקבות היא בעצמה פונקציה אשר תלויה בתזוזה הדדית של התמונות (Dx, Dy):
I*I'(Dx,Dy) = ∫∫₵ I(x,y)|t•I'(x+Dx,y+Dy)|t+Δtdxdy ₵ האינטגרציה מתבצעת על חלון חקירה
מקסימום של הפונקציה (I*I'(Dx,Dy מתקבל עבור מצב החפיפה המרבית בין התמונות,(D=(Dx,Dy
שחזור מערכת היא תכונה של מערכת הפעלה חלונות מבית מיקרוסופט, המאפשרת להחזיר את מערכת המחשב למצב קודם (כולל קובצי מערכת, אפליקציות שהותקנו מאז, מצב ה-Registry, והגדרות מערכת).
השחזור יעיל כאשר רוצים לצאת ממצב בו המערכת אינה מתפקדת כראוי ואין פתרון יעיל לבעיה שנוצרה.
התכונה נכללה לראשונה ב-Windows ME, ומאז הוטמעה בכל גרסאות מערכת ההפעלה, להוציא את Windows Server.
בתחילה היה שימוש בהעתקת קבצים לפני שהם נדרסו כדי לשמור את המצב.
בגרסאות מאוחרות יותר (החל מ Windows Vista) נעשה שימוש ב Shadow Copy בשירות "Back-End" אשר מאפשר להעלות את השחזור אפילו חלונות לא עולה (boot) כלל.
ניתן ליצור נקודות שחזור (Restore Points) ומאוחר יותר לבחור נקודה אליה רוצים לחזור.
חלונות עצמה יוצרת באופן אוטומטי נקודות שחזור, לדוגמה Windows 7 יוצרת נקודת שחזור אם לא נוצרה כזו במהלך ה-7 ימים האחרונים.
XP יוצרת נקודה כזאת כל 24 שעות.
שחור (בהינדי: ब्लैक, אנגלית: Black) הוא סרט דרמה הודי משנת 2005, שבוים על ידי סנג`אי לילה בנסאלי.
עלילת הסרט סובבת סביב ילדה עיוורת וחירשת ויחסיה עם המורה שלה שלוקה מאוחר יותר במחלת אלצהיימר.
הסרט שואב השראה מסיפור חייה של הלן קלר.
הסרט הוקרן בפסטיבל הסרטים של קזבלנקה ובפסטיבל הסרטים הבינלאומי בהודו.
הוא זכה בפרס הפילמפייר עבור הסרט הטוב ביותר.
טיים מגזין הכתיר אותו במקום החמישי ברשימת עשרת הסרטים הטובים ביותר מרחבי העולם לשנת 2005. מגזין אינדיה טיימס דירג את הסרט ברשימת עשרים וחמש סרטי בוליווד שחובה לראות.
הסרט מתחיל כאשר מישל מקנלי, אשה עיוורת וחירשת (ראני מוקרג'י), מבקרת את המורה שלה לשעבר, דבראג' סאהי (אמיטאב באצ'אן), שלקה במחלת אלצהיימר ונמצא בבית חולים.
לאחר מכן יש פלאשבק לעברה כילדה.
מישל היא ילדה שאיבדה את מאור עינייה ואת שמיעתה בגיל שנתיים.
היא מבודדת וכלואה בעולם שבו היא אינה מסוגלת לראות, לשמוע ולהביעה את עצמה.
היא הופכת יותר ויותר מתוסכלת עם העולם השחור והאפל סביבה ונהיית ילדה אלימה וחסרת שליטה.
הורייה, פול וקתרין, אינם מסוגלים להשתלט עליה עד שיום אחד יש אור בקצה המנהרה.
דבראג' סאהי, מורה מבוגר, אלכוהוליסט ואקסנטרי, נכנס לחייהם.
הוא רואה את עצמו כקוסם.
הוא לוקח על עצמו להביא את מישל אל האור.
שיטותיו הן קשות אך תמיד למען תועלתה של מישל לטווח הארוך.
תחילה, שיטותיו הן אינן לרוחו של אביה של מישל אשר מבקש מדבראג' לעזוב.
אף על פי שאביה חושב שעזב, דבראג' נשאר כאשר אביה נוסע לעשרים יום.
אמה נותנת את אישורה מפחד שמישל תשלח למוסד לחולי נפש.
בסופם של עשרים הימים דבראג' מצליח ללמד את מישל כמה מילים ונימוסים אך מתקשה ללמד אותה את פירושן של המילים.
כאשר חוזר אביה של מישל, דבראג' אורז את חפציו.
ברגע האחרון, כאשר הוא מתהלך לעבר הדלת עם המזוודה, דבראג' מתעצבן מהתנהגותה הרעה של מישל וזורק אותה במזרקת המים.
מישל לפתע מבינה את מה שלימד אותה דבראג' ומתחילה להבין את המשמעות.
היא מסוגלת לזהות את אמה ואת אביה ומסוגלת להשמיע את ההברות הראשונות של כמה מילים.
הזוג מקנלי מחליטים להשאיר את דבראג' כמורה.
כמה שנים מאוחר יותר, מישל למדה הרבה.
היא רגועה ויכולה להביעה את עצמה.
היא מסוגלת לרקוד ויודעת את שפת הסימנים.
דבראג' משכנע מנהל אוניברסיטה לאשר לה ראיון שאותו היא עוברת ומתקבלת ללימודי תואר ראשון, העיוורת חירשת הראשונה לעשות זאת באוניברסיטה.
מישל עוזבת את הבית ועוברת לגור עם דבראג' ועוזרת.
במהלך השנתיים שלאחר מכן, היא נאבקת לקבל את התואר כשהיא נכשלת שנה אחר שנה אך לא מאבדת תקווה.
סיבה אחת לכך היא שהיא תלויה לחלוטין בדבראג' שיתרגם עבורה את חומר הלימוד.
את הבעיה הזו פותר המנהל כאשר הוא מביא לה את כל חומר הלימוד בשפת ברייל.
סיבה נוספת לכישלונותיה היא מהירות ההקלדה שלה שעליה היא מתגברת לאחר ויכוח עם דבראג' כאשר היא על סף פרישה מהאוניברסיטה.
באותו הזמן שבו מישל מתגברת על קשייה, אנו עדים לכמה שינויים.
מישל משלימה עם אחותה, שרה, שקינאה בתשומת הלב שקיבלה מישל לאורך כל חייה.
לאחר שנכחה בחתונתה של שרה, מישל מתחילה לתהות על אהבה, שאותה לא חוותה, ואף מבקשת מדבראג' לנשק אותה על השפתיים.
דבראג' מסכים אך עוזב את מישל על שהעמידה אותו במצב הזה.
שתים עשרה שנים לאחר שהתקבלה, מקבלת סוף סוף מישל את התואר ואף נותנת נאום לכיתה כאשר היא אינה לובשת את החלוק השחור, היא מודה להוריה ומצהירה שהיא תלבש את החלוק השחור רק עבור המורה שלה.
דבראג' נמצא בבית חולים, כאשר הוא אינו זוכר את עברו או כיצד לדבר.
מישל מבקרת אותו כאשר היא לובשת את החלוק השחור ואנו רואים כיצד הבזקי זיכרון חוזרים לדבראג' כאשר הוא מבין שהיא סיימה את התואר ואף רוקד את ריקוד הניצחון שלהם.
כאשר נפתח החלון, עם הגשם שיורד בחוץ, אנו רואים את ידו של דבראג' בידה של מישל מושטת לעבר הגשם ואנו שומעים את שניהם אומרים את ההברה הראשונה של המילה "מים" אשר מקבילה לסצנה מהמזרקה שבה מישל מבינה את משמעות המילה.
עתה, זהו דבראג' המתחיל ללמוד, לדבר ולהבין.
הסרט מסתיים כאשר מישל וקהל אנשים אשר לבושים בשחור מחזיקים בידיהם נרות והולכים לעבר הכנסייה.
ברקע אנו שומעים דיבוב של מישל למכתב שהיא כתבה לחברתו של דבראג', גב' נאיר, שבו היא מודיעה לה שהיום היה היום הראשון של מורה בבית הספר וכמוה האלף-בית שלו התחיל ב-"ש.ח.ו.ר".
דבראג' סאהי (מורה) (אמיטאב באצ'אן)
מישל מקנלי הצעירה (איישה קאפור)
קתרין מקנלי (אמה של מישל) (שרנז פאטל)
פול מקנלי (אביה של מישל) (דריטימן קטרג'י)
שרה מקנלי (אחותה של מישל) (נאנדה סן)
את פסקול הסרט הלחין מונטי שארמה.
בניגוד לסרטי בוליווד אחרים, לסרט יש רק שיר אחד, "האן מיין צ'וקאר דקה היין", שבוצע על ידי גייטרי גנג'אוואלה.
בשנת 2013 הוקרן סרט טורקי בשם Benim Dünyam שהתבסס על עלילת הסרט.
"שחור כחול-לבן : מסע אל תוך החברה החרדית בישראל" הוא ספר עיון מאת ד"ר חיים זיכרמן העוסק בחברה החרדית בישראל.
שם הספר משקף את נושאו - החרדים (שחור) במדינת ישראל (כחול לבן).
פרופסור ידידיה צ' שטרן כתב הקדמה לספר, ובין השאר כתב בה: "דפי הספר מגוללים את הסיפור החרדי הפנימי, האינטימי.
הקורא חש את ריתמוס החיים של הקהילה ונעשה מיודע לריחה, לטעמה ולאורחותיה, על רגעי האור והצל המאפיינים אותה.
בכך הספר נבדל ממחקר מדעי אנליטי פרי הגותו של סוציולוג או אנתרופולוג של החברה החרדית.
בו בזמן הספר גם נבדל מהסוגה העממית, שהיא לעיתים תעמולתית ויחצ"נית ולעיתים רכילותית וצהובה."
דיון בשאלת היסוד: "מיהו חרדי"
הצגת מגוון הזרמים ותת-הזרמים בחברה החרדית; חסידים, ליטאים, בני עדות המזרח, חרדים מודרניים, חוזרים בתשובה ונושרים.
לכל זרם מתוארים הרקע להיווסדו ומאפייניו, וכן מתוארים היחסים בין הזרמים.
שער שני: מאפיינים חרדיים, בתחומים אחדים:
מעגל השנה החרדי, תוך התייחסות לזמנים הישיבתיים כעוגנים המחלקים את תקופות השנה.
מסלול החיים החרדי בסדר כרונולוגי; מוסדות חינוך יסודיים לבנים ולבנות (כולל הסבר על הימנעות החרדים מללמד את הבנים מתמטיקה ואנגלית), בר מצווה ובת מצווה, ישיבה קטנה וישיבה גדולה מול סמינרים, מנגנון השידוכים הייחודי, חתונה, כולל ולחלופין שירות צבאי או שירות אזרחי.
המרחב החרדי; ריכוזים גאוגרפיים של הציבור החרדי (דיון בצפיפות הדיור והגורמים לה) לעומת שכונות מעורבות, ענף הגמ"חים המשגשג בכל מתחם חרדי, שבתות וחגים כפי שהם מורגשים בפרהסיה החרדית ומאפייני בית חרדי (עיצוב, ריהוט, יחס לחיות מחמד ועוד).
הפוליטיקה החרדית הארצית (אגודת ישראל, מפלגת ש"ס ודגל התורה) פוליטיקה מוניציפלית (פעילות בערים עם רוב חרדי לעומת התמודדות עם ראש עיר חילוני) עלייתה ונפילתה של מפלגת טוב, ההנהגה החרדית של כל זרם, המחלוקות הפוליטיות ובכלל זה התפתחות המחלוקת בציבור הליטאי.
כלכלה; סל הקניות של המשפחה החרדית, השפעת הפריון על המצב הכלכלי, הנוהג לרכוש דירות עבור הילדים, גמ"ח כספים, שיעור העבודה בקרב הנשים לעומת הגברים והשפעתו על המרקם החרדי.
שער שלישי: השקפה, התפיסה החרדית המקובלת ביחס למדינה ולמגוון סוגיות ציבוריות כמו גם יחסם למודרנה.
דיון במושג "ההשקפה הטהורה", כמהווה בסיס לאידאולוגיה החרדית הישראלית.
החינוך החרדי; הערך העליון של לימודי קודש (במיוחד במוסדות לבנים), התנגדות ללימודי חול בישיבות, הדרישה לאוטונומיה מלאה (ובכללה המאבק נגד הקמת "חינוך ממלכתי החרדי").
מעמד האישה; גישות שונות ביחס התנהלות הראויה ("כל כבודה בת מלך פנימה" לעומת "הייתה כאוניית סוחר ממרחק תביא לחמה") איסור לימוד גמרא לנשים, הפרדה מגדרית במרחב הציבורי, העמדת הייצוג הציבורי כתפקיד גברי, השינויים המעמדיים שחוות הנשים החרדיות כתוצאה מהיותן מפרנסות עיקריות,
היחס לציבור החילוני; התייחסות לפרט החילוני כתינוק שנשבה, הבחנה בין "מומר לתיאבון" לבין "מומר להכעיס", היעדר הסברה חרדית כלפי הציבור הכללי.
ההתנגדות להכרה בזרמים שאינם אורתודוקסיים; ראיית ה"רפורמה" כגרועה מה"חילוניות", החרמה גורפת של הרפורמים והקונסרבטיבים.
עמדותיו המדיניות של הציבור החרדי; נטייתו הימנית-לאומית של רוב מוחלט בציבור החרדי, פער בין עמדות הציבור לעמדות ההנהגה בסוגיית "מסירת שטחים", מיעוט תמיכה במתן זכויות לערבים (ביחס לעמדות כלל הציבור היהודי בישראל), הברית עם הליכוד ודחייה כלפי השמאל.
התמורות הבין-דוריות בחברה החרדית בישראל; ההסתגרות שהוביל "הדור הראשון" ונמשכה "בדור השני לעומת מגמות השתלבות ב"דור השלישי", "שכונות מעורבות" במקום מודל יחיד של ריכוזים חרדיים הומוגניים, היחלשות הזרם המרכזי לעומת צמיחת החרדים המודרניים מחד והפלג הירושלמי מאידך.
הקצנה לצד ויתור; תהליך הקצנה כתגובת נגד למודרנה והשפעתה על הציבור החרדי, החרמת חברות מחללות שבת, הגברת ההפרדה המגדרית במרחב הציבורי, מאבק נגד היתר מכירה, יאוש שהוביל לוויתור על הצביון של "רשות הרבים" בישראל.
תמורות עתידיות; תרחישים חלופיים לדמותה של החברה החרדית בעתיד.
שחור על לבן היא דרמת פשע אמריקאית שכתב וביים ספייק לי המבוססת על האוטוביוגרפיה "Black Klansman" שנכתבה על ידי רון סטולוורת'.
בסרט משחקים ג'ון דייוויד וושינגטון (בנו של דנזל וושינגטון), אדם דרייבר, לורה הרייר וטופר גרייס.
עלילת הסרט מתרחשת בקולורדו של שנות ה-70 ועוקבת אחר שוטר ממוצא אפרו אמריקאי שמנסה להסתנן לשורות הקו קלוקס קלאן.
הסרט הוקרן לראשונה בפסטיבל קאן ב-14 במאי 2018, בו זכה בפרס הגרנד פרי.
הוא יצא לאקרנים בישראל ב-9 באוגוסט 2018. הסרט זכה בפרס אוסקר לתסריט המעובד הטוב ביותר.
רון סטולוורת' (ג'ון דייוויד וושינגטון), שוטר בקולורדו ספרינגס, קולורדו, ממוצא אפרו אמריקאי מצליח לחדור לאיגוד המקומי של הקו קלוקס קלאן.
את רוב התקשורת שלו עם הקלאן הוא מבצע דרך הטלפון בעוד במפגש פנים אל פנים, הוא שולח שוטר אחר, יהודי, בשם פליפ צימרמן (אדם דרייבר), כדי לגלם את עצמו.
בשנת 2015, הביא מפיק הסרטים שון רדיק את הזכויות על ספרו של רון סטולוורת', Black Klansman, למשרדי QC אנרטיימנט והם החלו לעבד את סיפור לתסריט.
בעקבות הצלחתו של הסרט תברח ב-2017 חברו QC למפיקי הסרט כדי לעזור בפיתוחו.
בספטמבר של אותה שנה, חתמו ספייק לי וג'ון דייוויד וושינגטון על העסקתם בסרט.
חודש לאחר מכן, אדם דרייבר, לורה הרייר וטופר גרייס חתמו גם הם.
ב-12 באפריל נבחר הסרט להתחרות בפסטיבל קאן והוקרן בבכורה ב-14 במאי 2018. הפצתו הרחבה בישראל התקיימה ב-9 באוגוסט באותה השנה, ולמחרת בארצות הברית, ביום השנה לאירועי שארלוטסוויל.
באתר הביקורות Rotten Tomatoes, קיבל הסרט ציון של 97% על ידי 50 מבקרים שונים עם ממוצע של 7.7/10. הכותבים הסכימו כי הסרט משתמש בהיסטוריה כפרשנות נוקבת על אירועים עכשוויים.
פרויקט שחזור חוות מי הנגר הוא פרויקט מדעי, שמטרתו מחקר ופיתוח חקלאות מדברית.
המיזם החל בשנת 1957 כדי לשחזר את החקלאות המדברית הקדומה שאפיינה את הר הנגב, ולהסיק ממנה על אפשרות הקיום של חקלאות מודרנית באזורי המדבר.
מטרת הניסוי הייתה חקר חקלאות הנגר, המסתמכת על מי הנגר המדבריים לצורך השקיית הגידולים, בניגוד לחקלאות הבעל.
המיזם כולל שלושה אתרים מחקריים: חוות שבטה, חוות עבדת וחווה נוספת בנחל סכר.
כיום המיזם מופעל על ידי האוניברסיטה העברית ואוניברסיטת בן-גוריון, באינטנסיביות מחקרית פחותה.
השימוש בחקלאות מי הנגר בנגב במהלך ההיסטוריה