tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
דרום קוריאה בפרט השיגה שיעור הרשמה לחינוך על יסודי של 88% עד 1987. נרשמה ירידה בולטת בפער בין מספר הגברים והנשים בעלי השכלה על יסודית במהלך התקופה.
התקדמות זו בחינוך הובילה לרמה גבוהה של אוריינות וכישורים קוגניטיביים.
יצירת סביבה מקרו-כלכלית יציבה היוותה את הבסיס עליו נבנה הנס האסייתי.
כל אחת מארבע המדינות ניהלה, בדרגות שונות של הצלחה, שלושה משתנים: גירעונות בתקציב, חוב חיצוני ושערי חליפין.
הגירעונות התקציביים של כל מדינת הנמר הוחזקו בגבולות הכספיים שלהם, כדי לא לערער את היציבות המקרו-כלכלית.
בדרום קוריאה בפרט היו גירעונות נמוכים מהממוצע ב-OECD בשנות השמונים.
החוב החיצוני לא היה קיים בהונג קונג, סינגפור וטייוואן, מכיוון שהן לא לוו ממדינות אחרות.
דרום קוריאה הייתה יוצאת דופן בכך - יחס החוב שלה לתל"ג היה גבוה למדי בתקופות 1980-1985, אך היא אוזנה על ידי היצוא הגבוה של המדינה.
שערי החליפין בארבע המדינות שונו ממשטרי ריבית קבועה לטווח הארוך למשטרי שער קבועים אך ניתנים להתאמה, תוך פיחות חד, מדי פעם, של משטרי שער משתנים מנוהלים.
ניהול שער חליפין פעיל זה אפשר לכלכלות הנמרים להימנע מפיחות בשער החליפין ולשמור על שער ראלי יציב.
ארבע המדינות שמרו על קצב צמיחה גבוה (מעל 7% בשנה) משנות ה-60 עד שנות ה-90 של המאה ה-20. עד המאה ה-21, כל ארבע המדינות פיתחו כלכלות חזקות ויצרו יתרון תחרותי.
הונג קונג וסינגפור, לדוגמה, הקימו מרכזים פיננסים בינלאומיים מובילים, בעוד שקוריאה הדרומית וטאיוואן פתחו תעשייה עתירת ידע.
ההצלחה הכלכלית של הנמרים שימשה כמודל לחיקוי עבור מדינות מתפתחות רבות בדרום מזרח אסיה והסביבה, בעיקר אינדונזיה, מלזיה, הפיליפינים ותאילנד.
הנמרים נהנו מכמה עשורים של צמיחה גבוהה בעיקר על ידי אימוץ מדיניות של יצוא למדינות מתועשות ועשירות.
כלכלותיהן התאפיינו בהשקעה ממשלתית גבוהה בחינוך, במערכות פוליטיות אוטוריטריות בשנים הראשונות, בהשקעה גבוהה באיגרות חוב של ארצות הברית ובשיעורי חיסכון גבוהים.
המשבר הפיננסי באסיה שהתרחש ב-1997 השפיע בצורה משמעותית על כלכלות הנמרים, בעיקר על קוריאה הדרומית שסבלה מנפילה קשה בשוק המניות שלה.
בשנים שלאחר המשבר, כל ארבע המדינות התאוששו באופן משמעותי.
ארבעת המופלאים היא סדרת טלוויזיה מונפשת שמבוססת על קומיקס של Marvel בעל אותו שם.
הסדרה עלתה לשידור בארצות הברית ב-2 בספטמבר 2006 ברצועה Toonami בערוץ Cartoon Network ובוטלה לאחר ששודרו 8 פרקים.
מ-9 ביוני 2007 ערוץ Cartoon Network שידר 9 פרקים נוספים מהסדרה לקראת עליית הסרט "ארבעת המופלאים: עלייתו של הגולש הכסוף".
כל הפרקים שהופקו, 26 בסך הכול, הופצו ב-DVD.
בשנת 2012 נרכשה הסדרה לשידור בישראל בערוץ ZOOM ושודרה מ-9 בדצמבר 2012 בדיבוב עברי.
ארבעת המפחידים היא קבוצה בדיונית של נבלי-על המופיעה בחוברות הקומיקס ארבעת המופלאים ביקום מארוול קומיקס.
הקבוצה הופיעה לראשונה בחוברת Fantastic Four #36 ממרץ 1965, ונוצרה על ידי הכותב סטן לי והמאייר ג'ק קירבי.
כאשר סאנדמן והלוכד ברחו מהכלא, הם נתקלו במכשף חסר האונים.
הם יצרו ברית לחיסול קבוצת ארבעת המופלאים, וגייסו את מדוזה חולת האמנזיה כחברה הרביעית.
הם התגלו כמוצלחים, אולם עקבות עזיבתה של מדוזה, התקשו במציאת חבר רביעי.
ניסיון ידוע היה שטיפת מוחם של הדבר ובהמשך של ספיידרמן.
בסופו של דבר, סאנדמן הפנה עורף לקבוצה.
בעקבות כך, הקבוצה כללה את המכשף, קונסטריקטור, טאסקמאסטר ודדפול, שהובסו בקלות על ידי הדבר ופרנקלין ריצ'רדס.
המכשף החליף את שאר הקבוצה באביר האימה, הלוכד ומן-בול, שהובסו.
צוות מוצלח יותר כלל חמישה חברים: המכשף, טיטניה, הידרו-מן, קלו וארון הצופה.
ארון הביס את ארבעת המופלאים, אך בגד בארבעת המפחידים.
בניסיון לשקם את הצוות, המכשף גייס את קלו, גברת מארוול ואת הרוח האדומה.
הצוות הובס על ידי ארבעת המופלאים ללא מיסטר פנטסטיק, ובעקבות כך, קלו והרוח האדומה ברחו.
המכשף וגברת מארוול גייסו את הלוכד ואת המעניש - רובוט בשירות גלקטוס - לצוות, ונאבקו בארבעת המופלאים.
בראותם כי דוקטור דום (למעשה ריד ריצ'רדס בגופו של דום) מנהיג את ארבעת המופלאים, המכשף נכנע למניעת סיכון מיותר.
הצוות הבא כלל את המכשף, אשתו של המכשף הידועה בתור הסלמנדרה, הידרו-מן, הלוכד ובתו של המכשף כמרגלת.
המכשף הדיח את הלוכד, ובגלל מרד בתו של המכשף, ארבעת המופלאים הביסו את ארבעת המפחידים.
הקבוצה חזרה, וכללה את המכשף, הידרו-מן, הלוכד וטיטניה.
הם שתלו מתקן האזנה ופצצה בחלליתו של מיסטר פנטסטיק, הביסו את האישה הבלתי-נראית בטיטאן ולכדו אותה שם.
בעוד ארבעת המופלאים בכדור הארץ, ארבעת המפחידים הפעילו את הפצצה.
יחד עם דוקטור קרל מלוס וקלו, המכשף יצא לשחרר את קרנג' מהכלא בתקווה שהוא יהיה החבר הרביעי.
עם זאת, קסדי היה מארח לא יציב, לכן קלו והמכשף מיזגו את קרנג' עם דוקטור מלוס.
הם נאבקו בספיידרמן, ובמהלך הקרב, המכשף איבד שליטה על מלוס\קרנג'.
הוא דקר את קלו עם סכין ויברניום שמצא במחבוא של המכשף.
קלו התפוצץ, וגרם לסימביוט לעבור למכשף.
עם זאת, הסימביוט עזב את המכשף לטובת קסדי, אשר התמזג עם הסימביוט והרג את מלוס.
לפני שהספיק להרוג את המכשף, ברק מגופו המפוזר של קלו פגע בו.
בעקבות אירועים אלו, המכשף נלקח למעצר.
המכשף ברח, והקים צוות של ארבעת המפחידים עם צוות ההריסה, אך ללא פליידרייבר.
הצוות תקף את הדבר ואת ג'וני סטורם חסר הכוחות בכיכר טיימס.
ארבעת המופלאים כמעט הובסו, עד הגעת צוות ארבעת המופלאים של איש הנמלה.
ארבעת המפחידים נלקחו למעצר, אך המכשף גילה כי הם רק חלק ממתקפה גדולה.
ארבעת הספרים וחמש הקלאסיקות (בסינית מסורתית: 四書五經; בסינית מפושטת: 四书五经; בפין-יין: Sìshū wǔjīng) הם הכתבים הרשמיים בבסיס הקונפוציאניזם בסין.
כולם נכתבו לפני שנת 300 לפנה"ס.
ארבעת הספרים הם טקסטים סיניים קלאסיים המציגים את מערכת האמונות והערכים של הקונפוציאניזם.
הם הוגדרו בתקופת שושלת סונג על ידי ג'וּ שִׂי בתור ארבעה חלקים של מבוא כללי למחשבת הקונפוציאניזם, ובשושלות מינג וצ'ינג שימשו הגרעין המרכזי של החומר לבחינות לשירות המדינה.
שם בעבריתשם בסיניתתיאורתורת הגדול大學 במקור היה זה פרק בקלאסיקה של הטקסים.
הספר מתבסס על טקסט מרכזי קצר המיוחס לקונפוציוס, ותשעה פרקי הערות מאת דְזֶנְג דְזְה, אחד מתלמידיו של קונפוציוס.
חשיבותו של "תורת הגדול" מודגשת בהקדמה שכתב לו דְזֶנְג דְזְה, בה הוא מתאר אותו כ"שער ללמידה".
חשיבות זו נובעת מהנושאים הפילוסופיים והפוליטיים הרבים אשר באים בו לידי ביטוי.
אלו הפכו אותו לבעלת השפעה רבה בחשיבה, בממשל, בטיפוח העצמי ובלמידה בסין בעבר כמו גם בימינו.דרך האמצע וקיומה中庸 גם ספר זה היה במקור פרק ב"קלאסיקה של הטקסים", אשר מיוחס לנכדו של קונפוציוס, דְזְה-סְה.
בצורתו כספר עצמאי, מדובר בספר קטן בעל 33 פרקים, הממחיש את יעילותה של הדרך הנכונה להשגת מוסריות מושלמת.
הוא מתמקד בדרך המוענקת באמצעות מנדט השמיים לא רק לשליט, אלא לכל אדם.
על פי הספר, ציות לצווי השמיים באמצעות למידה והוראה יביא בהכרח למוסריות קונפוציאנית.
מאחר שהשמיים מתוים את הדרך למוסריות המושלמת, אין זה קשה כלל ועיקר ללכת בדרכם של מלכי קדם, אם רק יודעים מה הדרך הנכונה.המאמרות論語 אוסף אמרות מאת קונפוציוס ותלמידיו, המשמש גם לתיעוד דיונים ביניהם.
מאז זמנו של קונפוציוס השפיעו "המאמרות" עמוקות על ערכי המוסר ועל הפילוסופיה של סין בפרט, וארצות מזרח אסיה בכלל.
בבחינות הקיסריות החל משושלת ג'ין ועד הרפובליקה של סין, במסגרת הדגש על לימודי הקונפוציאניזם, נדרשו המועמדים לצטט ולעשות שימוש באותן אימרות של קונפוציוס במאמרים אשר כתבו.מנג דזה孟子 אוסף דיונים של המלומד מנציוס (מנג דזה) עם מלכים בני זמנו.
בניגוד למאמרות קונפוציוס, המאופיינות בקצרנות ושלמות, ה"מנג דזה" מתבסס על דיאלוגים ארוכים ופרוזה רחבת יריעה.
חמש הקלאסיקות הן חמישה ספרים מתקופת טרום שושלת צ'ין, אשר מהוות חלק מהקאנון הקונפוציאני.
חלק מהספרים היו ידועים כבר בתקופת המדינות הלוחמות, ואף ידוע כי מנציוס, המלומד הקונפוציאני המוביל באותה תקופה, ראה ב"רשומות אביבים והסתוים" ספר בעל חשיבות זהה לרשומות האגדיות-למחצה של תקופות עתיקות יותר.
במהלך שושלת האן המערבית, אשר אימצה את הקונפוציאניזם כאידאולוגיה רשמית, הפכו הספרים הללו לחלק מתוכנית לימודים במימון ממשלתי.
החל מאותה תקופה הם החלו להיחשב כחלק מאוסף ספרים אחד, אשר קיבל את השם "חמש הקלאסיקות".
זוהי כפי הנראה הסיפורת הסינית העתיקה ביותר, בהיותה מתוארכת למאה ה6 לפנה"ס.
הספר מכיל דוגמאות של פרוזה סינית מוקדמת.הקלאסיקה של הטקסים禮記 תיאור של טקסים, הליכות ומנהגים עתיקים.
הגרסה שמשמשת כיום במחקר אינה הטקסט המקורי אשר עריכתו מיוחסת לקונפוציוס עצמו, אלא גרסה שהורכבה מחדש על ידי מלומדים במאה ה3 לפנה"ס.יִי גִ'ינְג(הקלאסיקה של התמורות)易經 זהו ספר המכיל את השיטה הסינית העתיקה הידועה ביותר לקריאת עתידות.
שיטה המבוססת על סימנים והשינויים בהם.
הספר נחשב בקרב המלומדים לאורך כל ההיסטוריה הסינית כמקור בלתי נדלה לתובנות וחוכמה, ובמקביל המשיך לאורך כל ההיסטוריה לשמש ככלי לחיזוי עתיד, ואף הגיע לשמש בתפקיד זה במערב.רשומות האביבים והסתוים春秋 הרשומות היסטוריות הרשמיות של מדינת לוּ, מדינת האם של קונפוציוס.
הרשומות מתעדות בשורות קצרות ותמציתיות אירועים מרכזיים בשנים 481-722 לפנה"ס.
הרשומות עצמן כתובות במבנה דיווח יבש, אולם דווקא בשל כך ראו בהן הקונפוציאנים בהן מקור לרמזים לעניינים נסתרים, וספרי הפרשנויות שנכתבו עליהן, כגון הדְזְווֹ גְ'ווָאן הפכו ליצירות קלאסיות נפוצות ובעלות ערך רב בפני עצמן.
קלאסיקה נוספת "הקלאסיקה של המנגינות" לא שרדה את שיני הזמן, ואבדה כבר בתקופות קדומות.
ייתכן שישנם פרקים ב"קלאסיקה של הטקסים" אשר לקוחים ממנה.
על פי המסורת, חמש הקלאסיקות נערכו על ידי קונפוציוס עצמו.
במהלך ההיסטוריה היו חוקרים שתמכו בגישה זו, והיו שטענו כי עריכה זו הייתה בגדר תיקונים בלבד ביצירות שהיו קיימות בזמנו, ולא ממש ליקוט לכדי יצירות חדשות.
לפחות במקרה של "הקלאסיקה של המסמכים" הנושא נבדק לעומק בידי חוקרים: מחקרים במאות ה-16 וה-17 שביצעו מחקר טקסטואלי מקיף הגיעו למסקנה כי "הטקסט הישן" נראה כזיוף מן המאות ה-3 וה-4 לספירה.
עותקים של הטקסט שנמצאו בקברים שקדמו לתקופת שריפת הספרים ונרכשו על ידי אוניברסיטאות בשנים 1993 ו-2008 אף חשפו את הטקסט המקורי של כמה פרקים, ואלו הוכיחו חד-משמעית כי ב"טקסט הישן" הפרקים הללו זויפו, ואלו של "הטקסט החדש" הם המקוריים.
באשר לשאלת עריכת הטקסט, בהתבסס על טכניקות מודרניות של מחקר טקסטואלי, חוקרים רבים כיום אינם רואים בקונפוציוס גורם קשור לעריכת הקלאסיקות, ובודאי שלא רואים קשר בינו לבין הכותבים.
ועם זאת אין ספק כי לקונפוציאנים חלק נכבד בשימור הקלאסיקות, בין אם הייתה או לא הייתה כוונה של קונפוציוס ותלמידיו ליצור סדרה כזו של ספרים קאנוניים.
ובכל מקרה, אימוץ הקונפוציאניזם כפילוסופיה ממשלתית רשמית בשושלת האן המערבית ובשושלת סונג, והכללתן כחלק אינטגרלי בבחינות, הם שהביאו לשימור ולתפוצה הרחבה של הקלאסיקות והמסורות הנלוות להן.
פירושיו של ג'וּ שִׂי, המלומד הנאו-קונפוציאני הידוע מן המאה ה-11, הם שקיבעו את המבנה של ארבעת הספרים, כשהם מציגים לעולם פרשנות חדשנית לטקסטים העתיקים המוצגת כגילוי דעתו של קונפוציוס עצמו.
ארבעת בני הורוס – חפי, דאומותף, קבחסנוף ואמסתי, הם קבוצה של ארבעה אלים מן הדת המצרית, הקשורים לתהליך המוות, הקבורה והעולם הבא.
אחת מהופעותיהם המוכרות ביותר היא על מכסי ארבעת הכדים הקנופים, המשמשים בתהליך חניטת המומיה.
ארבעת הבנים היו במקור מדריכים שתפקידם היה לעזור למלך המנוח על ידי הזנתו, אפשור התקדמותו וזריחתו לאחר המוות עם השמש:
"חפי, דאומותף, קבחסנוף ואמסתי יגרשו רעב זה אשר בבטני וצמא זה שעל שפתי." (כתבי הפירמידות #338).
"הו חפי, דאומותף, קבחסנוף, הביאו לי סירה זו אשר בנה ח'נום, המצוייה בנתיב המים של ציפור הח'תם." (כתבי הפירמידות #522).
בני הורוס קושרו לארבעת כיווני המרחב, ותמונותיהם או שמותיהם צוירו על ארבעת הצדדים של ארון הקבורה המצרי.
אזכורים לבניו של הורוס מצויים החל למן הממלכה הקדומה עד לתקופה היוונית-רומית.
חפי מופיע איקונוגרפית עם ראש של קוף בבון.
האיבר הפנימי עליו הוא מגן הן הריאות.
הכיוון במרחב אליו הוא משויך הוא הצפון.
אימסת מופיע איקונוגרפית עם ראש אנושי.
האיבר הפנימי עליו הוא מגן הוא הכבד.
הכיוון במרחב אליו הוא משויך הוא הדרום.
דואמותאף מופיע איקונוגרפית עם ראש של תן.
האיבר הפנימי עליו הוא מגן הוא הקיבה.
הכיוון במרחב אליו הוא משויך הוא המזרח.
קבחסנואף מופיע איקונוגרפית עם ראש של בז.
האיבר הפנימי עליו הוא מגן הוא המעיים.
הכיוון במרחב אליו הוא משויך הוא המערב.
עם הקמתו בשנת 1927, הטורניר, שנקרא לימים אליפות צרפת הפתוחה, נקרא Coupe des Mousquetaires (גביע המוסקטרים) לכבוד הרביעייה.
בעוד שבריונון התמחה במשחק הזוגות, בורוטרה, קושה ולאקוסט זכו בתארים רבים לבודדים.
הם זכו שלוש פעמים באליפות ארצות הברית הפתוחה בטניס, שישה תארים בווימבלדון, ברציפות, משנת 1924 עד 1929, ו-10 תארים ב-11 שנים באליפות צרפת, מ-1922 עד 1932 (עד 1924 כולל הטורניר היה פתוח רק לחברי מועדוני הטניס הצרפתים, לכן לא היה טורניר גדול עד 1925).
משנת 1926 עד 1930 דורג "מוסקטר", לקוסט או קושה, במקום הראשון בעולם ובשנת 1926 וב-1927 דורגו כל ארבעת המוסקטרים בעשירייה הראשונה.
השחקן היחיד שהצליח לאתגר את הדומיננטיות שלהם היה ביל טילדן האמריקאי (מספר אחד בעולם מ-1920 עד 1926, אז לקוסט ירש את מקומו).
המוסקטרים הודחו ממעמדם לאחר הגעתם של אלסוורת' וויינס, פרד פרי וג'ק קרופורד לזירת הטניס הבינלאומית במחצית הראשונה של שנות השלושים.
ההצלחה של ארבעת המוסקטרים בזכייה בגביע דייוויס ב-1927 נגד ארצות הברית הייתה אחראית ישירות להחלטה של פדרציית הטניס הצרפתית לבנות את מגרש הרולאן גארוס.
ארבעת הטניסאים היו אייקונים לאומיים בצרפת וכולם האריכו חיים לפחות עד גיל 83, נהנים מתפארתם שנים רבות לאחר פרישתם מטניס.
הם הוכנסו בו זמנית להיכל התהילה הבינלאומי בטניס בניופורט, רוד איילנד, בשנת 1976.
המוסקטרים החדשים, (Nouveaux Mousquetaires או néo-Mousquetaires) לפי הכינוי הקבוצתי, שקיבלו מל'אקיפ ואומץ על ידי העיתונות הצרפתית, מתייחס לטניסאים המצטיינים: ז'ו-וילפריד צונגה, גאל מונפיס, רישאר גאסקה ו-ז'יל סימון.
בשנת 2008 התפארה בצרפת בארבעה שחקני טופ-20, הישג שמעולם לא הושג מאז נקבע דירוג מחשבים בשנת 1973. הופעה זו של אותם ארבעת השחקנים בטופ-20 שוחזרה באמצע 2011, בתחילת 2012 ובתחילת 2016.
מרוץ ארבעת הימים של דנקרק הוא מרוץ אופני כביש בקטעים שמתקיים באזור נור-פה דה קאלה בצרפת מאז שנת 1955. משנת 2020, המרוץ הוא ברמה 2.פרו בסבב ה-UCI ProSeries.
המרוץ נוסד בשנת 1955, אז ניצח בו לואי דפרה.
המרוץ מתחיל ומסתיים בקביעות בדנקרק, שהיא עיר במחוז נור שנמצא בחבל נור-פה דה קאלה, ובשל כך קרוי המרוץ על שם דנקרק.
למרות השם, בשנים האחרונות כלל המרוץ שישה או חמישה קטעים.
ארבעת העמקים (בפרסית: چهار وادی) הוא ספר שנכתב על ידי בהאא אללה, מייסד הדת הבהאית.
הספר שבעת העמקים נכתב גם הוא על ידי בהאא אללה, ושני הספרים ביחד מפורסמים בשם שבעת העמקים וארבעת העמקים.
עם זאת, שני הספרים שונים זה מזה ואין ביניהם קשר ישיר.
הספר ארבעת העמקים נכתב בשנת 1857, בבגדאד.
בהאא אללה כתב את הספר כמענה לשאלותיו של מנהיג הקאדריה, זאת לאחר שבהאא אללה שהה איתם, עם הקאדריה, כשנתיים בהרי כורדיסטן.
בספר, מתאר בהאא אללה ארבעה סוגים של אנשים:
אלו אשר מנסים להתקרב לאל באמצעות קיום מצוות דתיות.
אלו אשר מנסים להתקרב לאל באמצעות השכל וההיגיון.
אלו אשר מנסים להתקרב לאל באמצעות אהבתם אליו.
אלו אשר משלבים את שְלוש הדרכים שנזכרו לעיל.
דרך זו מתוארת בספר כדרך המיסטית הנעלה ביותר.
ארבעת המוסקטרים (הידוע גם בשם ארבעת המוסקטרים: נקמתה של מיליידי; באנגלית: The Four Musketeers) הוא סרט משנת 1974 בבימויו של ריצ'רד לסטר ומהווה סרט המשך לסרטו משנת 1973, "שלושת המוסקטרים" ומהווה עיבוד לחלק השני של ספרו של דיומא משנת 1844 "שלושת המוסקטרים".
15 שנה לאחר השלמת ארבעת המוסקטרים, חלק גדול מהצוות חזר מחדש לצילומי "שובם של המוסקטרים" (1989), המבוסס באופן רופף על "אחרי עשרים שנה" (1845).
במהלך המלחמה האנגלו-צרפתית (1627–1629), שכללה דיכוי המורדים הפרוטסטנטים של לה רושל, ממשיך הקרדינל רישליה במזימותיו בכך שהורה לרוזן דה רושפור לחטוף את קונסטנס בונסיה, המלבישה של המלכה אן.
מיליידי דה ווינטר הרעה, שרוצה לנקום במוסקטר הזוטר ד'ארטניאן, מפתה אותו כדי להעסיק אותו.
עד מהרה הוא מגלה את טיבה האמיתי, וגם כי היא נשואה פעם לחברו המוסקטר אתוס, שלכאורה הרג אותה לאחר שגילה שהיא פושעת.
שלישיית המוסקטרים - אתוס, פורתוס ואראמיס - מצילים את קונסטנס ממאסר במעונו של רושפור בסנט קלוד ומביאים אותה לבטחה למנזר ארמנטיירס.
דה וינטר שולחת לד'ארטניאן יין מורעל ופתק שנועד להונות אותו לחשוב שהשלישייה נכלאה בגלל שכרות.
בדרכו לחלץ אותם, ד'ארטניאן מותקף על ידי רושפור ואנשיו.
השלישייה מצטרפת לקרב ורושפור בורח.
אחד מאנשיו נלכד ועונה לצורך קבלת מידע ומתגלה כי רישלייה הולך לפונדק דובקוט ליד לה רושל, אך אז שותה את היין המורעל ומת וחושף את המלכודת של דה ווינטר.
השלישייה ממשיכה לפונדק בו הם מרגלים אחר רישלייה.
הקרדינל מורה לווינטר לאיים על הדוכס מבקינגהם בחשיפת הרומן שלו עם המלכה, כדי להרתיע אותו מלשלוח כוח סיוע שיסייע למורדים; היא תהרוג את הדוכס אם הוא לא מציית.
בתמורה, דה ווינטר מבקשת צו, כדי שהיא תוכל להרוג את ד'ארטניאן וקונסטנס.
רישלייה חותם על אחת כזו, בניסוח בצורה שאינה משאירה כל ראיות כנגד עצמו: "על פי פקודתי ולטובת המדינה, הנושא עשה את מה שנעשה."
לאחר שחשף את עצמו בפני דה ווינטר, אתוס לוקח ממנה את צו המוות ומאוחר יותר מספר לד'ארטניאן על המזימה.
ד'ארטניאן שולח את משרתו פלאנשט להזהיר את הדוכס.
באנגליה דה וינטר מבקשת מבקינגהם לא לעזור למורדים, אך הוא מסרב.
דה ווינטר מנסה להתנקש בחייו, אך היא נלכדת.
בקינגהאם ומשרתו ג'ון פלטון כולאים אותה במגדל לונדון, אך היא מפתה את פלטון ומשכנעת אותו שבקינגהם הוא האויב שלו.
פלטון עוזר לה לברוח ולחזור לצרפת ואז רוצח את בקינגהאם לפני שפלאנשט מספיק להזהיר אותו.
זמן קצר לאחר מכן לה רושל נכנעת.
רושפור ודה ווינטר עדיין מתכוננים להרוג את ד'ארטניאן וקונסטנס.
הם כובשים את המנזר בארמנטיירס ונלחמים בכל ארבעת המוסקטרים כשהם מגיעים.
בזמן שרושפור ואנשיו מחזיקים את המוסקטרים, דה וינטר חונקת את קונסטנס.
אתוס לוכד את דה ווינטר; ד'ארטניאן מנהל קרב עם רושפור וככל הנראה הורג אותו (אם כי מתגלה בסרט ההמשך שהוא שרד).
ארבעת המוסקטרים גוזרים את דה וינטר למוות בעריפת ראש, והם שוכרים תליין להוציא לפועל את העונש.
לאחר מכן הם נעצרים על ידי שומרי הקרדינל.
רישלייה מאשים את ד'ארטניאן ברצח והריגת משרתת של המדינה, אך ד'ארטניאן מראה לו את צו המוות החתום, שנראה כי בשל הניסוח המעורפל שלו, מאשר את פעולותיו של ד'ארטניאן.
הקרדינל מובס ומתרשם למדי מההישג של ד'ארטניאן, ומציע לו להפקיד עבורו או על אחד משלושת חבריו להיות קצין.
אתוס, פורתוס ואראמיס כולם דוחים את ההצעה וד'ארטניאן מועבר לפקד על המוסקטרים.
ז'אן-פייר קאסל בתפקיד לואי ה -13
ג'רלדין צ'פלין בתפקיד אן אוסטריה
פיי דאנוויי בתפקיד מילאדי דה וינטר
כריסטופר לי בתפקיד הרוזן דה רושפור
ראקל וולש בתפקיד קונסטנס בונאסיו
במהלך ההפקה על שלושת המוסקטרים הבינו המפיקים שהפרויקט היה כה ארוך, עד שהם לא יוכלו להשלים אותו כמתוכנן בתחילה - כאפוס דרכים - ועדיין להוציא את הסרט בתאריך השחרור שהוכרז.
לכן התקבלה ההחלטה לפצל את הפרויקט לשני סרטים וכך יצאו שני החצאים בתור "שלושת המוסקטרים" ו"ארבעת המוסקטרים" בהפרש של חצי שנה.
מרבית השחקנים לא התלהבו מכך שעבודתם בצילומים הארוכים שימשה ליצירת סרט נפרד לחלוטין, בעוד ששילמו להם רק עבור עבודה על סרט אחד.
תביעות הוגשו מטעם התורמים לסרט להשגת המשכורות וההטבות הקשורות לסרט שני שלא הוזכר בחוזים המקוריים.
בכל חוזי העבודה של שחקני גילדת שחקני המסך יש כעת מה שמכונה "סעיף סלקינד", הקובע כמה סרטים נעשים, כדי להימנע ממצב כזה בעתיד.
ארבעת הפרשים, מימין לשמאל: פירס באטלר, ג'יימס קלארק מק'ריינולדס, ג'ורג' סאת'רלנד וויליס ואן דוונטר.
"ארבעת הפרשים" היה כינוי שניתן על ידי העיתונות לארבעה משופטי בית המשפט העליון של ארצות הברית, שמרנים בהשקפתם, שכיהנו על כס השיפוט בשנים 1932–1937, ושהתנגדו למדיניות הניו דיל של נשיא ארצות הברית פרנקלין דלאנו רוזוולט.
הארבעה היו השופטים פירס באטלר, ג'יימס קלארק מק'ריינולדס, ג'ורג' סאת'רלנד וויליס ואן דוונטר.
מולם ניצבה שלישיית השופטים הליברלים, שכונו שלושת המוסקטרים - השופטים לואי ברנדייס, בנג'מין קרדוזו והרלן סטון.
נשיא בית המשפט העליון צ'ארלס אוונס יוז והשופט אוון רוברטס היו בתקופה זו לשון המאזניים.
יוז נטה יותר להצטרף לדעתם של הליברלים, אך רוברטס הזדהה לעיתים קרובות עם השמרנים.
בפסק הדין "קרטר נגד חברת הפחם קרטר" מ-1936, פסלו ארבעת השופטים יחד עם רוברטס את החקיקה לפיקוח על תעשיית הפחם.
אותו הרכב פסל את חוק שכר המינימום לנשים וילדים של מדינת ניו יורק בפסק הדין "מורהד נגד ניו יורק" (Morehead v.
בית המשפט פסל גם את חוק השיקום הלאומי התעשייתי בפסק הדין "תאגיד העופות שכטר נגד ארצות הברית" שנה קודם לכן.
אף על פי שהחלטה זו התקבלה פה אחד, קרדוזו לא הצטרף לחוות דעת הרוב (שנכתבה על ידי יוז ואליה הצטרפו ברנדייס, רוברטס וארבעת הפרשים), וכתב חוות דעת משלימה נפרדת, שאליה הצטרף סטון, כדי לשקף את הדעה מדוע סמכות שהואצלה בחוק הנדון "לא תינתן לבנקים כדי למנוע היצף".
ארבעת השופטים נהגו להגיע לעבודתם ולשוב לבתיהם בנסיעה משותפת במכונית אחת כדי לתאם את עמדותיהם ואת טיעוניהם.
הם התנגדו בתוקף לצעדי מדיניות הניו דיל לשיקום תעסוקתי וכלכלי, ופסלו חוקי מדינות שנועדו לפקח על יחסי העבודה.
הצבעותיהם של הארבעה מנעו מהקונגרס ומהמדינות מלפקח על הכלכלה.
צעדים אלו הובילו משקיפים רבים למסקנה שבית המשפט נועד ככל הנראה להפריע לכל מאמצי החקיקה שנועדו להתמודד עם השפל הגדול ולהישאר כבול לתקדימים של "עידן לוכנר".
חלק מהחוקרים טענו שסלידתו של בית המשפט ל"קפיטליזם מפוקח" עימת את ארצות הברית עם "השאלה לא כיצד יש לחלק את תפקידי הממשלה, אלא עם המהות המרכזית אם עלינו למשול בכלל".
תוצאות הדינמיקה הזאת היו התדרדרות תמידית של בית המשפט לקראת משבר.
מושב בית המשפט של 1935 כונה על ידי סטון כ"אחד מהמושבים הרי האסון בהיסטוריה [של בית המשפט]".
חסידי הניו דיל גינו את צעדיו של בית המשפט כ"רודנות כלכלית" ובכמה מקומות בארצות הברית אף תלו את דמויותיהם של השופטים.
הצלחתם של ארבעת הפרשים לפסול את חוקי הניו דיל הובילה את הנשיא רוזוולט להגיש הצעת חוק לרפורמה בבית המשפט העליון, הצעה שנויה במחלוקת שפורסמה בפברואר 1937, למנות לבית המשפט העליון שופטים נוספים כדי לשנות את הרכבו.
צעד זה הפך לבלתי נחוץ כאשר רוברטס, שבשנים 1935–1936 תמך בכמה מפסקי הדין של ארבעת הפרשים, צידד בשלושת המוסקטרים בפסק הדין שהיווה ציון דרך וניתן במרץ אותה שנה, "מלון החוף המערבי נגד פאריש" , ושנודע בכינוי "השינוי בזמן שהציל תשעה" .
פסק דין זה, בנוסף לפרישתו ביוני 1937 של ואן דוונטר והחלפתו בהוגו בלאק, שמו קץ לשליטתם של ארבעת הפרשים בבית המשפט.
בלאק ורוזוולט ראו בארבעה "צאצאיהם הישירים של דרווין וספנסר".
ארבעת המופלאים: צעדים ראשונים הוא סרט גיבורי-על אמריקאי משנת 2025, המבוסס על דמויותיהם של קבוצת גיבורי-העל ארבעת המופלאים מאת מארוול קומיקס.
הסרט מופק על ידי אולפני מארוול ומופץ על ידי אולפני וולט דיסני, והוא הסרט ה-37 בהיקום הקולנועי של מארוול (MCU) והאתחול הקולנועי השלישי של סדרת הסרטים "ארבעת המופלאים".
הסרט בוים על ידי מאט שקמן, על פי תסריט מאת ג'וש פרידמן, אריק פירסון, ג'ף קפלן ואיאן ספרינגר.
את צוות השחקנים מובילים פדרו פסקל, ונסה קירבי, איבון מוס-בכרך וג'וזף קווין בתפקידי חברי הרביעייה, ולצדם משתתפים גם ג'וליה גארנר, שרה ניילס, מארק גאטיס, נטשה ליון, פול וולטר האוזר וראלף איינסן.
עלילת הסרט מתרחשת בעולם רטרו-עתידני בהשראת שנות ה-60, ובמרכזה מאבקה של הרביעייה להציל את עולמם מהיישות הקוסמית טורפת-העולמות גלקטוס.
לאחר כישלונו הקופתי והביקורתי של "ארבעה מופלאים" (2015), החלה פוקס המאה ה-20 לעבוד על סרט חדש.
עם רכישת החברה על ידי דיסני במרץ 2019, הועבר הזיכיון לידי אולפני מארוול, וביולי אותה שנה הוכרז רשמית על פיתוח סרט חדש בזיכיון.
בדצמבר 2020 הוכרז כי ג'ון וואטס יביים את הסרט, אך באפריל 2022 פרש מהפרויקט, והוחלף בספטמבר על ידי שקמן, כאשר קפלן וספרינגר עבדו על התסריט.
תהליך הליהוק החל בתחילת 2023, ובמרץ 2023 הצטרף פרידמן על מנת לכתוב גרסה מחודשת של התסריט.
נוסף לכך, דווח כי בניגוד לעיבודים הקודמים, סרט זה ידלג על סיפור המקור של הקבוצה.
בפברואר 2024 הצטרף פירסון לצורך כתיבת טיוטה אחרונה לתסריט, ובמקביל הוכרז שם הסרט וצוות השחקנים המלא.
תת-הכותרת, "צעדים ראשונים", נוספה ביולי 2024 עם תחילת הצילומים שנמשכו עד נובמבר באולפני פיינווד ובאתרי צילום באנגליה ובספרד.
בכורת הסרט התקיימה ב-21 ביולי 2025 בתיאטרון דורותי צ'נדלר פביליון שבמרכז לאמנויות הבמה בלוס אנג'לס, והוא עלה לאקרנים בישראל ב-24 ביולי 2025; ובארצות הברית ב-25 ביולי 2025 – כסרט הפותח את השלב השישי של היקום הקולנועי של מארוול.
הסרט זכה לביקורות חיוביות ברובן.
ביקום 828, בשנת 1964, חלפו ארבע שנים מאז שריד ריצ'רדס, סו סטורם, בן גרים וג'וני סטורם קיבלו כוחות-על בעקבות חשיפה לקרינה קוסמית, והפכו לצוות גיבורי-העל "ארבעת המופלאים".
מאז, הפכו הארבעה לחלק מרכזי בתרבות הפופולרית, ובפרט ריד, שפועל לקידום המדע והטכנולוגיה, בעוד שסו מובילה יוזמות שלום עולמיות באמצעות "קרן העתיד".
במהלך ארוחת ערב משפחתית, מודיעים ריד וסו לג'וני ולבן כי הם מצפים לילד.
נוסף לכך, מודיעים ריד וסו בפומבי על הריונה של סו, הכרזה המביאה להופעתה של גולשת כסופה המודיעה ל"ארבעת המופלאים" ושאר הציבור כי כדור הארץ סומן להשמדה בידי הישות הקוסמית טורפת-העולמות – גלקטוס.
הארבעה עוקבים אחר חתימת האנרגיה של הגולשת, ובעקבותיה חוקרים מספר רב של תופעות חריגות הקשורות בהיעלמות כוכבי לכת, ובעקבות כך מחליטים לנסות ולשאת ולתת על גורל כדור הארץ מול גלקטוס.
באמצעות טכנולוגיה על-אורית, הארבעה מגיעים לכוכב שנשמד לעיניהם בידי גלקטוס.
הם נשבים על ידי גלקטוס, שמצהיר כי בנם שטרם נולד של ריד וסו ניחן בכוח קוסמי שעשוי לשחררו מרעבונו האינסופי.
גלקטוס מציע לחוס על כדור הארץ בתמורה לילד.
הצוות מסרב ונמלט מידיהם של גלקטוס ושל הגולשת הכסופה.
סו יולדת את פרנקלין בדרכם חזרה לכדור הארץ.
במסיבת עיתונאים הרת-אסון, מגלה ריד את פרטי המפגש עם גלקטוס, והציבור זועם על כך שהצוות העדיף את חיי הילד על פני מיליארדים אחרים.
הצוות מנסה להסביר את כישלונו, אך זוכה ללעג ולפחד מצד הציבור לנוכח הגעתו הקרבה של גלקטוס.
סו יוצאת אל הציבור כשפרנקלין בזרועותיה ומכריזה כי יעשו כל שנדרש על מנת להביס את גלקטוס.
במקביל, ג'וני מצליח לפענח את שפתה של הגולשת הכסופה בעזרת מסרים שקיבל מהחלל ומגלה כי שמה האמיתי הוא שאלה-בל וכי היא בחרה לשמש כשליחתו של גלקטוס בתמורה להצלת עולמה.
ריד מציע פתרון חדש: מערך גשרים טלפורטיים שיניע את כדור הארץ ליקום מקביל הרחק מהישג ידו של גלקטוס.
בסיוע מדינות העולם, הארבעה מתחילים בבניית הגשרים, אך הגולשת שבה ומתחילה להשמידם למעט האחרון – זה שבטיימס סקוור.
ג'וני מונע ממנה להשמיד אותו ומערער את מצפונה כאשר הוא חושף בפניה את תוצאות מעשיה בכוכבים אחרים..
הצוות מחליט להשתמש בפרנקלין כפיתיון במטרה למשוך את גלקטוס לגשר שבטיימס סקוור, ולשלוח אותו הרחק מכדור הארץ; במקביל, מארגנת סו את פינוי תושבי ניו יורק לממלכתו התת-קרקעית של איש-החפרפרת.
התוכנית נכשלת, וגלקטוס חוטף את התינוק ממפקדתם.
הקרב מגיע לשיאו כאשר סו מצליחה לדחוף את גלקטוס לתוך השער בכוחותיה האחרונים.
ג'וני מנסה להקריב את עצמו – אך ברגע האחרון שאלה-בל משנה את דעתה, מקריבה את עצמה במקום ודוחפת סופית את גלקטוס אל תוך השער, שם הוא נבלע ונשלח אל תוך הריק.
סו מתה, אך ריד מניח את פרנקלין על חזהּ, וכוחותיו המתעוררים משיבים אותה לחיים.
בעקבות הקרב, העולם חוגג את ניצחונם של ארבעת המופלאים.
בסצנה שאחרי הכתוביות, המתרחשת ארבע שנים לאחר מכן, סו נמצאת לבדה בביתם שבבניין בקסטר בעודה שומרת על פרנקלין ומקריאה לו סיפור.
לאחר שהיא יוצאת מהחדר לרגע, היא חוזרת ונחרדת לגלות אדם מסתורי עטוי-גלימה ירוקה ומסכה מתכתית משוחח עם פרנקלין.
פדרו פסקל – ריד ריצ'רדס / מיסטר פנטסטיק, מדען גאון ומנהיג קבוצת "ארבעת המופלאים", אשר זכה ליכולות אלסטיות מוגברות ועל-אנושיות המאפשרות לו למתוח את גופו לכל צורה בה יחפוץ.
הבמאי מאט שקמן תיאר את ריד כ"אדם החכם ביותר מדעית על פני כדור הארץ", וכשילוב בין סטיב ג'ובס, אלברט איינשטיין ורוברט מוזס.
פסקל ציין כי מה שמשך אותו לדמות הוא דווקא השכל של ריד ולא הפיזיות שלו, והשווה את חוכמתו של הדמות ל"חוכמתו של תמנון".
עבור גילום הדמות, שאב פסקל השראה מגרסאות שונות של הדמות בקומיקס, ולא מהופעותיה הקודמות של הדמות בקולנוע בגילומם של יואן גריפיד', מיילס טלר וג'ון קרסינסקי.
שקמן ציין כי על אף שמדובר בדמות שהייתה הקשה ביותר לליהוק, הבחירה בפסקל הייתה טבעית בזכות הקשר המקצועי הממושך ביניהם.
ונסה קירבי – סוזן "סו" סטורם / האישה הבלתי-נראית, אשתו ההרה של ריד, אחותו הגדולה של ג'וני וחברה בקבוצת "ארבעת המופלאים", אשר זכתה ליכולת להפוך את עצמה ועצמים אחרים בקרבתה לבלתי-נראים באמצעות כיפוף גלי האור, כמו-כן להשתמש בשדות כוח רבי-עוצמה.
סו משמשת כמייסדת קרן העתיד – ארגון שהוביל לדמוקרטיזציה ושלווה עולמית.
שקמן תיאר את סו כאישה בעלת "האינטליגנציה הרגשית הגבוהה ביותר על פני כדור הארץ".
קירבי שילבה בהופעתה גרסאות שונות של הדמות מתוך הקומיקס, תוך התמקדות באמהות כקו מקשר רגשי.
קירבי ציינה בנוסף שהושפעה במיוחד מקשת הסיפור שבו סו מאמצת את זהותה האפלה, "מאליס", ושילבה אלמנטים מהמאפיינים שלה במטרה להימנע מלהציג את הדמות כאם סטריאוטיפית ומתוקה מדי.
ג'וזף קווין – ג'וני סטורם / הלפיד האנושי, אחיה הצעיר של סו וחבר בקבוצת "ארבעת המופלאים", אשר זכה ליכולת לאגף את כל גופו בלהבות, לעוף וכן לשלוט באש בכוח רצונו בלבד.
קווין, שהעריך את הופעתו של כריס אוונס בתפקיד זה בסרטי אולפני פוקס המאה ה-20, לא התבסס על גרסה זו.
יחד עם המפיק קווין פייגי, החליטו שקמן וקווין להציג את ג'וני בגרסה עכשווית ופחות שוביניסטית, מתוך מודעות לכך שהתנהגותו מהעבר לא תתפרש כיום כ"סקסית".
שקמן תיאר את ג'וני החדש כאדם המודע יותר לעצמו, אמפתי יותר כלפי אחרים, ועדיין מלא הומור וביטחון עצמי.
שקמן הדגיש שגם אם ג'וני מקליל מצבים, הוא דמות חכמה והרואית.
איבון מוס-בכרך – בנג'מין "בן" גרים / הדבר, חברו הטוב של ריד, אסטרונאוט לשעבר של סוכנות נאס"א וחבר בקבוצת "ארבעת המופלאים, אשר זכה לכוח וחוזק על-אנושיים, אך במחיר הפיכת עורו לסלעי.
מוס-בכרך השווה את הדמות לדמותו של ריצ'י מהסדרה "הדוב", וראה בשניהם לוחמים בעלי קוד מוסרי עמוק ותחושת משפחתיות.
בכרך גילם את הדמות באמצעות לכידת תנועה ואפקטי CGI במקום שימוש בתותבות ואפקטים פרקטיים.
השחקן שוחח על התהליך עם מארק ראפלו ואף צילם מחדש סצנות מסוימות כשהוא עטוי חלקים פיזיים או לצד כפיל בחליפה מלאה של "הדבר", במטרה לסייע לשחקנים לחוש את נוכחות הדמות.
שקמן נעזר בגאולוגים ובחן סלעי מדבר אמיתיים על מנת לגבש מראה ייחודי לדמות; אחד מהם – סלע שכונה "ג'ניפר" – צולם כמדגם תאורה עבור צוות האפקטים.
ג'וליה גארנר – , חייזרית מכוכב אוטופי בשם זן-לה, שהסכימה להפוך לשליחתו של גלקטוס בתמורה לכך שיחוס על עולמה.
גארנר אמרה כי לדמות יש אנרגיה מסתורית, במיוחד בקשר שלה עם גלקטוס.
היא גילמה את הדמות בטכניקת לכידת תנועה, תוך שילוב תנוחות גלישה עם תנועות פיסוליות מהקומיקס במטרה לגרום לה "לנוע באלגנטיות, כמו בריקוד".
שרה ניילס – לין ניקולס, מנכ"לית "קרן העתיד".
מארק גאטיס – טד גילברט, מנחה תוכנית האירוח הפופולרית "The Ted Gilbert Show".
נטשה ליון – רייצ'ל רוזמן, מורה ואהובתו של בן גרים.
פול וולטר האוזר – , יריב לשעבר ובן ברית נוכחי של "ארבעת המופלאים", מנהיגה האנושי של תת-טרניה – ממלכה תת-קרקעית המאוכלסת בידי חפרפרתיים.
שקמן השווה את הדמות למנהיג איגוד עובדים בעל חזון קהילתי ואנושי.
ראלף איינסן – גלקטוס, ישות קוסמית עתיקת-יומין שצורכת את כוחות החיים של כוכבי לכת.
גלקטוס הוא הניצול האחרון של יקום קדום שקדם ליצירת יקום 828. שקמן כינה אותו "ערפד קוסמי בן 14 מיליארד שנה בגובה עצום".
איינסן לא ראה בו רוע, אלא מעין "אל" שעושה את מה שהוא נועד לעשות – לאכול עולמות.
איינסן התכונן לתפקיד בין היתר באמצעות התבוננות ממגדלים גבוהים.
פייגי שיתף עמו קטע מהמשחק "פורטנייט" כהשראה לגילום הדמות.
עיצוב הדמות מבוסס על הקומיקס, בניגוד לגרסת הענן הקוסמי מהסרט "עלייתו של הגולש הכסוף" (2007); איינסן לבש את השריון הסגול-כחול של הדמות, שנבנה במיוחד עבורו, במטרה לשלב בין תלבושת פיזית ללכידת תנועה.
צוות ההפקה דאג לקירורו בין הצילומים.
בנוסף, מת'יו ווד מדבב את הרובוט של "ארבעת המופלאים", H.E.R.B.I.E (ראשי תיבות של Humanoid Experimental Robot B-Type Integrated Electronics), אשר משמש בעיקר כעוזרו של ריד ריצ'רדס.
הבמאי מאט שקמן תיאר את H.E.R.B.I.E כ"חינני, מקסים, מעט תשוש אך חיוני לצוות".
אדה סקוט ותינוקות נוספים מגלמים את דמותו של פרנקלין ריצ'רדס, בנם התינוק של ריד וסו.
בתו של שקמן, מייסי, מופיעה כילדה שג'וני מציל.
אלכס הייד-וייט, רבקה סטאב, ג'יי אנדרווד ומייקל ביילי סמית' – אשר גילמו את חברי "ארבעת המופלאים" בסרט משנת 1994 שהפצתו נגנזה – מופיעים בהופעות קמע: הייד-וייט וסטאב מגלמים עיתונאים, אנדרווד וסמית' מגלמים עובדי תחנת כוח שמצדיעים לג'וני, וכל הארבעה נראים יחד כאזרחים המודים לצוות.
רוברט דאוני ג'וניור מופיע בהופעת קמע בסצנת האמצע של כותרות הסיום כויקטור פון דום / דוקטור דום.
פניו אינם נראים במהלך הסצנה, אך התסריטאי קירבי אישר שדאוני צילם את הסצנה במהלך הפקת הסרט "Avengers: Doomsday" (2026).
לאחר כישלונו הקופתי והביקורתי של הסרט "ארבעה מופלאים", אולפני פוקס המאה ה-20 החלה לשקוד על חיפוש "זוויות שונות" לקחת אליהם את הזיכיון במקום להפיק סרט המשך.
ביוני 2017, נמסר כי התסריטאי סת' גרהאם-סמית' כתב תסריט לסרט חדש שלא יאתחל מחדש את הזיכיון, אלא יעביר את הפוקוס אל פרנקלין וריה ריצ'רדס, ילדיהם של מנהיגי ארבעת המופלאים המקוריים, ריד ריצ'רדס וסו סטורם.
בהשראת הקומיקס האולטימטיבי ארבעת המופלאים, התסריט כלל גם את דמויותיהם של בן גרים וג'וני סטורם, ותואר כסרט העוסק בדור הבא שלו אווירה קרובה יותר לזו של "משפחת סופר-על" (2004) מאשר לסרט הקודם של ארבעת המופלאים.
הבסיס עבור התסריט הגיע מתסריט אחר שאותו עיבד קרטר בלנשרד על פי ספר ילדים מאת מארק מילר.
מילר התייעץ בעבר עם "פוקס" על סרטיהם המבוססי-מארוול.
במרץ 2019, נמסר כי חברת וולט דיסני רכשה רשמית את אולפני "פוקס מאה ה-20", ובכך קיבלה את הזכויות עבור דמויות של מארוול קומיקס שבהן שלטה "פוקס" בעבר, כולל דמויותיהם של ארבעת המופלאים.
פיתוחם של שאר הסרטים המבוססים על מארוול קומיקס שהיו בתהליכי פיתוח במועד הרכישה הוקפאו.
ביולי 2019, אישר נשיא אולפני מארוול, קווין פייגי, כי סרט חדש אודות קורותיהם של ארבעת המופלאים נמצא בפיתוח, במקביל להכרזה רשמית על סרטי השלב הרביעי של החברה.
פייגי הצהיר על התרגשותו הרבה "מהדמויות האלו, ומלהעלות את המשפחה הראשונה של מארוול לפלטפורמה ולרמה המגיעות להם".
בדצמבר 2020, הודיע פייגי כי במאי טרילוגיית "ספיידרמן", ג'ון וואטס, יהיה אמון על בימוי הסרט.
בפברואר 2021, נמסר כי אולפני מארוול החלו להיפגש עם תסריטאים פוטנציאלים עבור הסרט.
ביוני 2021, אמר מנכ"ל דיסני, בוב צ'אפק, הצהיר על כוונתם של פייגי ו"אולפני מארוול" "לכרות" את המיטב מזיכיון "ארבעת המופלאים".
באפריל 2022, נמסר על פרישתו של וואטס מתפקידו כבמאי הסרט, בעקבות רצונו להתרחק מסרטי גיבורי-על לאור עבודתו הכמעט-קבועה בצילומי וקידום סרטי "ספיידרמן" עבור "אולפני מארוול" במשך שבע שנים.
חרף פרישתו, אולפני מארוול ו-וואטס הביעו עניין לעבוד שוב יחד בעתיד.
במאי 2022, נודע כי לדמותו של ריד ריצ'רדס לוהק השחקן ג'ון קרסינסקי, שבמשך שנים רבות נחשב לפייבוריט המעריצים עבור ליהוק הדמות, לסרט "דוקטור סטריינג' בממדי הטירוף" (2022).
בסרט זה, גרסה זו של הדמות היא מארץ-838, יקום חלופי המתקיים במקביל ליקום הראשי, והיא חברה באגודת האילומינטי; טרם היה ידוע אם מדובר בליהוק חד-פעמי או עבור פרויקטים עתידיים של היקום הקולנועי, בהם הסרט.
עם זאת, בהמשך טען קרסינסקי שטרם התקיימו דיונים על שובו לגילום הדמות בפרויקטים עתידיים.
במאי 2022, נחשף כי על הפקת הסרט יהיו אמונים גרנט קרטיס וניק פפין, לאחר ששיתפו פעולה בעבר עם אולפני מארוול במיני-סדרה "מון נייט" מבית "דיסני+".
בתחילת יוני, נמסר כי ברשימת המועמדים לבימוי הסרט, נכללים מספר קולנוענים בעלי פרופיל גבוה.
על פי הדיווחים, פייגי מעוניין לשכור במאי שיוכל לפקח על תהליך הצילום מבלי שיהיה נוכח במשך כל הצילומים, בדומה לעבודתו של הבמאי סם ריימי על "דוקטור סטריינג' בממדי הטירוף".
פייגי הוסיף כי באולפנים ישנה תחושה שהציבו לעצמם רף גבוה מאוד בעצם הפקת הסרט, בשל ההיסטוריה הארוכה של הרביעייה בחוברות הקומיקס, החל משנת 1961.
בשלהי אוגוסט 2022, נמסר כי הבמאי מאט שקמן נמצא בתהליכי משא ומתן ראשוניים על בימוי הסרט.
עוד נמסר כי הוא, מייקל מתיוס וריד קרוליין נחשבו למועמדים המובילים, אם כי "דדליין הוליווד" ציינה שהבחירה בשקמן לבימוי הסרט היא המובילה והאפשרית ביותר לאור היכרותו עם פייגי והצלחת המיני-סדרה שביים עבור אולפני מארוול, "וונדה-ויז'ן" (2021).
עם פרסום ניהול המשא ומתן עם אולפני מארוול, נמסר כי שקמן פרש מבימוי הסרט העתידי של "מסע בין כוכבים", על מנת לעמוד הלוח הזמנים של הפקת הסרט.
ב-10 בספטמבר 2022, נמסר רשמית במסגרת אירועי D23 2022 כי שקמן יופקד על בימוי הסרט.
בשלהי ספטמבר, נחשף כי על כתיבת התסריט יהיו אמונים ג'ף קפלן ואיאן ספרינגר.
בנוסף, צוין כי הצמד עבד עם פייגי במשך "זמן מה" על טיוטות לתסריט לפני שכירתו של שקמן וכי הארבעה יפעלו כעת על מנת "לתאם בין חזונותיהם" לסרט.
עוד נמסר כי במהלך תקופת כתיבת התסריט הסופי, פייגי ושקמן עתידים להתחיל ללהק את צוות השחקנים.
ב-11 באוקטובר 2022, נמסר על דחיית הפצתו של הסרט במספר חודשים, ל-14 בפברואר 2025. בשלהי החודש, נמסר כי דמותו של דוקטור דום לא תשמש כאנטגוניסט הראשי של הסרט, אך כי ייתכן שיופיע בתפקיד קטן בסצנה שאחרי הכתוביות.
בנוסף, על פי הדיווחים, החלו סוכני שחקנים להתכונן לשלב הליהוק.
בפברואר 2023, חשף שקמן שצילומי הסרט יתחילו בתחילת 2024, והסביר שבחר לעבוד על סרט זה מכיוון שלא רצה לוותר על ההזדמנות, והביע את התרגשותו מההתמקדות במשפחה, אופטימיות וטכנולוגיה.
בנוסף, אישר שקמן שהם נמצאים בשלביו המוקדמים של תהליך הליהוק, שיתחיל בשלהי החודש.
על פי הדיווחים, נמסר כי התוכנית היא להתמקד תחילה בליהוק דמותה של סו סטורם, ולאחריו בליהוק שלושת חברי הצוות הנותרים.
בנוסף, העיר פייגי כי ארבעת המופלאים ישמשו כעמוד התווך המרכזי של הסאגה החדשה ביקום הקולנועי.
בשלהי מרץ 2023, נמסר כי תסריטאי הסרטים "אווטאר" ו"אווטאר: דרכם של המים", ג'וש פרידמן, נשכר לשכתוב התסריט.
הכתב בוריס קיט מ"הוליווד ריפורטר" ציין כי שכירתו של פרידמן מעידה על שינוי טונלי אפשרי לסרט, שכן פרידמן כתב פרויקטים רבים בסוגת המדע הבדיוני, בעוד שקפלן ופרינגר היו ידועים יותר בסגנונם הקומי.
עוד נמסר מטעמו של סניידר כי שקמן תכנן שעלילת הסרט תהיה ממוקדת-קוסמית ובעלת אלמנטים משנות ה-60, שיובעו באמצעות דמויותיהם של גלקטוס והגולש הכסוף, וכי פרידמן נשכר כדי להתאים את הסרט לחזונם של פייג' ושקמן.
אף על כן, נמסר כי "אולפני מארוול" עדיין פתוחים לעבודה משותפת עם קפלן ופרינגר בעתיד.
באפריל 2023, דווח כי אולפני מארוול הציעו לאדם דרייבר את גילום דמותו של ריד ריצ'רדס.
במאי 2023, נמסר כי אמה סטון הייתה הבחירה המובילה של האולפנים לגילום דמותה של סו סטורם, אך זו סירבה להצעה לאחר שלא רצו לשלם לה שכר שכר בסך 15–20 מיליון דולר אותו דרשה בתמרה להשתתפותה.
דרייבר גם הוא סירב לתפקיד לאחר שהאולפנים סירבו להיענות לדרישתו עבור משכורת גבוהה, ולאחר שהתקשה להתחבר לטיוטה מוקדמת של התסריט.
לפני תחילת שביתת שביתת אמני הטלוויזיה והרדיו ביולי 2023, ערכו אולפני מארוול בדיקות מסך עם קבוצת שחקנים לגילום דמותו של ריצ'רדס, שכללו בין היתר את כריסטופר אבוט וג'יימי דורנן, שעל פי דיווחו של סניידר "לא הלכו טוב".
על פי סניידר, האולפנים חיפשו ללהק לתפקיד שחקן בעל פרופיל גבוה והציעו את גילום הדמות לג'ייק ג'ילנהול, שגילם בעבר את דמותו של מיסטריו בסרט "ספיידרמן: רחוק מהבית" (2019), אך נסוגו מהאפשרות ללהקו לאחר שביקש שכר גבוה.
בנוסף, החלו האולפנים לשקול ללהק לתפקיד שחקן ממוצא אתני אחר לאחר שנמסר כי פדרו פסקל הביע את התעניינותו בתפקיד.
באוקטובר 2023, חשף שקמן כי בכוונתם להתחיל את צילומי הסרט בתחילת 2024 באולפני פיינווד שבלונדון, וכי ליהוקם של צוות השחקנים יוכרז לאחר סיום שביתת אמני הטלוויזיה והרדיו.
שקמן אף ציין כי על אף שביתות גילדות התסריטאים והשחקנים, כבר נערכו מבחנים ראשוניים עבור האפקטים החזותיים של הסרט על מנת לעזור לתרגם את חוברות הקומיקס למסך הקולנוע, וכי העבודות על עיצוב ההפקה של הסרט החלו.
על עיצוב התלבושות הופקדה המעצבת אלכסנדרה בירן, שעבדה בעבר על סרטים אחרים ביקום הקולנועי של מארוול.
בשלהי אוקטובר, חשף שקמן כי על כתיבת התסריט לצד פרידמן הופקד קמרון סקווירס.
שניהם עבדו עם שקמן על סרטו המתוכנן לזיכיון "מסע בין כוכבים", וסקווירס אף שימש כתסריטאי ב"וונדה-ויז'ן".
בנוסף, נועץ שקמן בקומיקסאי מאט פראקשן, והצהיר כי עבודתו על סדרת הטלוויזיה "פילדלפיה זורחת" תשפיע באופן מהותי על הטון של הסרט.
לאחר סיום שביתת השחקנים בנובמבר 2023, נכנס פסקל למשא ומתן על גילום דמותו של ריצ'רדס ועל לוח הזמנים שלו עבור צילומי הסרט במקביל להתחייבויות אחרות.
בהמשך דווח מטעם "" על ליהוקו של פסקל לתפקיד וכי הכרזה רשמית על כך תפורסם בקרוב.
באותו זמן, נמסר כי האולפנים מעוניינים ללהק את חאווייר ברדם לגילום דמותו של גלקטוס לאחר שהיו מעוניינים בעבר בליהוקו של אנטוניו בנדרס לתפקיד, אם כי לברדם היה אילוצים בלוח הזמנים שלו עקב התחייבות קודמת לסרט אחר בבימויו של ג'וזף קוסינסקי.
עוד נמסר כי מוס-בכרך עתיד לגלם את דמותו של הדבר, וכי האולפנים מעוניינים ללהק אישה לגרסה נשית של הגולש הכסוף.
בתחילת ינואר 2024, דיווח סניידר כי הצילומים עתידים להתחיל באמצע מרץ או אפריל, אך זמן קצר לאחר מכן, דיווח מחדש כי צילומי הסרט לא יתחילו עד לרבעון השלישי של 2024. בנוסף, בדיווחו הטיל סניידר ספק אם הסרט אכן יעלה לאקרנים במאי 2025 אם דיווחו יתברר כנכון.
בשלהי ינואר נחשף כי הצילומים אכן יתחילו באוגוסט 2024. בתחילת פברואר, נמסר כי באיגוד אמני הטלוויזיה והרדיו נרשם כי פסקל לוהק לגילום דמותו של ריד ריצ'רדס.
ב-14 בפברואר 2024, אישרו "אולפני מארוול" את ליהוקו של פסקל, לצד ליהוקם של קירבי, קווין ומוס-בכרך.
הכרזתה של "אולפני מארוול" על צוות השחקנים לוותה בכרזת קידום מיוחדת לקראת יום ולנטיין, שכללה בין היתר גיליון של מגזין "לייף" המתוארך ל-13 בדצמבר 1963, בכיכובו של לינדון ב.
ג'ונסון על עטיפת השער, ולוגו חדש שרמזו על כך שעלילת הסרט עתידה להתרחש במהלך שנות ה-60. בנוסף לספקולציה זו, שיתף פסקל את כרזת הקידום בחשבונותיו האישיים בצירוף רפרנסים לשירים של "הביטלס" משנות ה-60. בכרזה נכללה גם את דמותו של , בן לוויתם הרובוטי של ארבעת המופלאים.
סניידר דיווח בשנית כי בארדם הוא המועמד המוביל של "אולפני מארוול" לגילום דמותו של גלקטוס, וכי האולפנים החלו בתהליך ליהוק עבור דמויותיהם של הגולש הכסוף ודוקטור דום.
באפריל 2024, נמסר על ליהוקה של ג'וליה גארנר לגילום דמותה של .
צילומי הסרט החלו באוגוסט 2024 באולפני פיינווד שבלונדון.
במקור, התעתדו צילומי הסרט להתחיל בסתיו 2023, ולאחר מכן בינואר 2024, בנוסף, מתכנן שקמן לצלם מספר קטעים מהסרט בפורמט IMAX.
הסרט עלה לאקרנים ב-25 ביולי 2025 והוא חלק מהשלב השישי של היקום הקולנועי של מארוול.
ב-4 בפברואר 2025, מארוול חשפה את הטריילר הראשון לסרט.
ב-4 באפריל 2024 ("יום ה-4–4"), פרסמו אולפני מארוול כרזת טיזר לסרט בו הופיע דמותו של הלפיד האנושי בעודו יוצר את סמל הקבוצה.
בפוסט שצורף לכרזה נכלל גם קישור שהוביל לדף שגיאת 404 שהציג את דמותו של וקוד QR מוטבע המוביל לדף עם רשימה של חוברות קומיקס הזמינים לקריאה כהכנה לסרט.
פרסתאריךקטגוריהעבורתוצאהמקורפרס המוזיקה במדיה של הוליווד19 בנובמבר 2025הפרטיטורה המקורית הטובה ביותר – סרט מדע בדיוני/פנטזיהמייקל ג'אקינופרס איגוד מבקרי הקולנוע האמריקאי4 בינואר 2026עיצוב ההפקה הטוב ביותרג'יל אזיס וקסרה פרחאני
ארבעת המצורעים הוא סיפור תנכ"י המופיע ב - ז.
הסיפור אירע בתקופתו של הנביא אלישע, תחילתו במצור על העיר שומרון שערך מלך ארם, וסופו בישועה הניסית שעושה ה' לעם ישראל.
ארבעת המצורעים הם אלו שמגלים את ישועת ה', ומודיעים לאנשי העיר כי נושעו.
על פי דברי רבי יוחנן בתלמוד, ארבעת המצורעים הללו הם גיחזי ושלושת בניו.
באותה תקופה, יהורם מלך על ישראל, וכנגדו נלחם בן הדד השני מלך ארם.
מחנה ארם מציב מארבים רבים לחיילי ישראל, אך נוכח לדעת כי באורח פלא הם מצליחים שלא ליפול באותם מארבים.
בעקבות כך חושד מלך ארם כי ישנה חפרפרת בתוך מחנהו שמוסר מידע למלך ישראל.
בעקבות כך הוא דורש לדעת מי הוא זה שמוסר את המידע:
למעשה, היה זה אלישע הנביא, ששלח את אחד מנעריו להודיע למלך כי במקום פלוני הקים מלך ארם מארב.
בתחילה שלח המלך לבדוק האם אכן כך.
משונכח לדעת שאכן צדקו דברי הנביא, היה מרבה לשלוח אליו שליחים מדי פעם על מנת להתעדכן במארבים שהכינו מחנה ארם.
בתגובה לחשדו של מלך ארם, מבהיר אחד מעבדיו שאלישע הוא זה שמגלה את דבר המארבים למלך ישראל:
בעקבות כך זועם מלך ארם, והוא מחליט להינקם מאלישע.
לאחר שנודע לו כי אלישע שוהה באותה העת בדותן, הוא שולח חיל גדול על מנת לצור על העיר, ולתפוס את אלישע.
אלישע מתפלל לה' שיעוור את עיניהם, ואז מודיע להם כי האיש שאותו הם מחפשים נמצא בשומרון, והוא אף לקוח אותם עימו לשם.
כשהם מגיעים לשומרון, הוא מבקש מהשם שיפקח את עיניהם, והם מגלים שהם נמצאים בתוך השומרון.
יורם מלך ישראל מבקש מאלישע רשות להכות את החיילים, אך אלישע מונע ממנו לעשות זאת מאחר שתפיסתם נעשתה בדרך נס, ומבקש שיתנו להם לחם ומים ולשלוח אותם חזרה לארצם.
לאחר אירוע זה, מחליט מלך ארם להילחם עם ישראל בצורה חזיתית.
הוא אוסף את כל מחנהו ומקים מצור כבד על השומרון.
בעקבות המצור נוצר רעב חמור בשומרון.
הרעב גובר עד שראש חמור נמכר בשמונים כסף, ורבע קב צואת יונים בחמישה כסף.
באחד הימים יצא מלך ישראל מביתו, כשאישה ניגשת אליו ומבקשת ממנו מאכל, כשחוקר אותה המלך, היא מספרת לו שסיכמה עם חברתה שהם יאכלו את בנה שלה היום ואילו למחרת יאכלו את בן חברתה.
ואכן ביום הראשון התחלקו בבנה, אך למחרת כאשר הגיעה לאכול את בן חברתה, היא העלימה אותו:
כששמע המלך את סיפורה הוא נחרד, ובעקבות כך קורע את בגדיו, כשמתחתיהם - כך מגלה המון העם - הוא לבוש שק, ונשבע כי עוד היום הוא יסיר את ראשו של אלישע מעליו, כשלפי הבנתו אלישע הוא זה שאשם במה שקרה.
אלישע שנודע לו על כך, בנבואה מפרסם דבר זה ברבים, ומבקש ללחוץ את שליחו של המלך בדלת:
כאשר המלאך מגיע לביתו של אלישע, מתעשת המלך ואומר מאחר שרעה זו היא מאת ה' מה יועיל להרוג את הנביא אלישע.
בעקבות כך מבשר לו אלישע כי הרעב יפסק, וכבר מחר התבואה תהיה בשפע ובזול:
אחד מעוזריו של המלך, מתפלא על כך, ומסרב להאמין, כשהוא טוען שאפילו אם ירדו חיטים מהשמים, לא ייתכן כדברי הנביא.
בעקבות כך עונה לו אלישע כי למחרת היום, הוא יראה בעיניו את הדבר, אך לא יזכה להנות מכך.
באותה העת היו מחוץ לשערי העיר ארבעה מצורעים.
מצורעים אלו נשלחו מהמחנה, כדין התורה שיש לשלוח את המצורעים מחוץ לשערי העיר.
לדעת רבי יוחנן בתלמוד אותם מוצרעים היו גיחזי ושלושת בניו.
מצורעים אלו שאף הם היו בחרפת רעב, החליטו שמאחר ובין כה הם עומדים למות ברעב במוקדם או במאוחר, ייתכן ועדיף ללכת למחנה ארם, שם ייתכן שירחמו עליהם ויתנו להם מאכל ויחיו.
ואכן ארבעת המצורעים פונים ללכת למחנה ארם, ומופתעים לגלות את כל המחנה נטוש, כשהוא מלא כסף בגדים ואוכל ובעלי חיים.
הסיבה לאותה מנוסה, מתוארת בנביא כמעשה ניסים: קולות מלחמה שהשמיע ה' במחנה ארם, שהיה משוכנע כי עם ישראל יוצא למלחמה נגדו בסיוע של עמים נוספים, וכפי המתואר בנביא:
לאחר שארבעת המצורעים מגלים את המחנות הנטושים, הם אוכלים ושותים, ולוקחים מהשלל שנשאר במחנות ומטמינים אותם.
לאחר זמן מה מחליטים המצורעים, כי זהו יום בשורה, ואין מהראוי להמתין איתה עד הבוקר, ולכך החליטו מיד לשוב לשער העיר ולהודיע על בריחת מחנה ארם: .
המלך, שדבר הבשורה הגיע אליו, משתף את עבדיו בחששו, שמא מדובר בתחבולה שרקמו מחנה ארם, על מנת שיצאו מחוץ לחומות העיר בכדי שיוכלו לתופסם.
המלך אכן עושה כעצתו ושולח 2 רוכבי סוסים שיבדקו.
הרוכבים מגיעים עד לירדן, כשהם רואים לאורך כל הדרך בגדים וכלים שהושלכו על ידי ארם, שנחפזו לברוח.
השליחים חוזרים ומבשרים למלך ולעם את הדבר.
בעקבות דבריהם יוצא העם בהמוניו למחנה ארם הנטוש, ומתחילים לבזוז את האוכל והכלים שבהם.
בעקבות הכמויות הרבות של האוכל והתבואה שבמחנה ארם, ירד מחירם של החטים והשעורים, וסאה סולת נמכרה בשקל, ושתי סאות של שעורים בשקל, כנבואת אלישע.
המלך מפקיד את השליש שסירב להאמין לדברי אלישע, להיות שומר בשער הכניסה לעיר, ומחמת העמוס של כולם לצאת מהעיר למחנה ארם, נרמס אותו שליש תחת רגלי האנשים ומת.
ובך נתקיימה נבואת אלישע שיראה בעיניו שהאוכל יהיה בזול, אך לא יזכה להנות מכך: .
בתלמוד במסכת עבודה זרה, מחדש רב חסדא משמו של רבי יוחנן, שאדם שאם לא יתרפא וודאי שימות, מותר לו להתרפאות אף מגוי, על אף שבדרך כלל נאסר להתרפאות מהם מחשש שמא יהרגהו, אך מאחר שבלאו הכי הוא ימות, הותר.
ואף שאפשר שעל ידי שיתרפא הוא מקרב את מיתתו, מותר הדבר כיוון שאין אנו חוששים ל'חיי שעה' - לחיים של זמן מועט.
רבי יוחנן מביא ראיה לדעתו זו, מסיפורם של המצורעים שהחליטו ללכת ולהפיל את עצמם במחנה ארם, מחמת הסיבה שבלאו הכי הם ימתו מרעב, ואף שבכך הם מקרבים את מיתתם, מוכח שאין לחשוש לחיי שעה.
לדעת התוספות אין לחוש לחיי שעה רק במקרה כזה שישנה אפשרות שעל ידי כך יוכלו לחיות, כגון במקרה של המצורעים שייתכן ומחנה ארם יתן להם אוכל ולא ימותו ברעב.
במסכת בבא קמא אמרו חז"ל כי בזמן שיש רעב יש לאדם 'לפזר רגליו', ולנדוד ממקומו.
ולמדו כן מכמה מקורות, ביניהם מכך שהמצורעים העדיפו ללכת למחנה ארם, ולא להיכנס לעיר.
בצורך למקור זה כותב התלמוד, דאף שישנה סכנת מיתה בהליכה למחנה ארם, מותר להיכנס לספק סכנה.
לדעת המהרש"א החידוש בכך הוא שאף בחזרה לעיר מדובר רק בספק סכנה, ולא בסכנה וודאית.
באחרונים העירו על כך, שהרי הטעם שהמצורעים העדיפו ללכת למחנה ארם הוא מפני שנאסר עליהם על פי התורה להיכנס לעיר.
יש שכתבו ליישב שאף שאסור למוצרע להכינס לעיר, אך מפני פיקוח נפש - שלא ימותו ברעב, היו מכניסים אותם.
אחרים כתבו שהצרעת שהייתה להם, לא הייתה אותה צרעת המוזכרת בתורה האוסרת כניסה לעיר, אלא כעין מחלה הדומה לצרעת, ושילוחם מהעיר תלוי בדעתם של בני העיר.
באחרונים תמהו כיצד ניתן ללמוד ממעשיהם של גיחזי ובניו, אחר שחז"ל אמרו שאין להם חלק לעולם הבא, ועשו מעשיהם שלא על פי ההלכה.
באגרות משה כתב לבאר .
מכוח זה מסיק הרב פנשטיין שמותר לחולה להעדיף חיי שעה הוודאין מלחיות ספק חיים מרובים.
בספר נשמת אברהם העיר שבירושלמי מבואר שגיחזי היה אדם גדול בתורה, והביא את תירוצו של הרב שלמה זלמן אוירבך, שמכיוון שלא נזכר בדברי הנביא שעשו שלא כהוגן, וכן לא נזכר שמו של גיחזי ובניו במפורש בסיפור המעשה, ניתן ללמוד מהן הלכות.
החוקרים מצאו קווי דמיון בין סיפור המצורעים לסיפור משפט שלמה, הם סבורים שהם מתייחסים אליו בעקיפין, כפרשנות פנים-מקראית או בזיקה אינטרטקסטואלית.
בסיפור המצורעים בשעה שהמלך עבר בעיר, קראה אליו אישה מנשות העיר כדי שיכריע בסכסוך שהיה לה עם אישה אחרת: שתי הנשים סיכמו ביניהן שיבשלו ויאכלו את בנה של האחת, ולמחרת יעשו כן לבנה של השנייה; אבל לאחר שאכלו את בנה של האחת, החביאה השנייה את בנה.
המלך, מזועזע מהמקרה שהוצג לפניו, קרע את בגדי המלכות שלו ותחתיהם נחשף לבוש שק.
הוא הטיל את האשמה במצב העניינים על אלישע, ופנה לרדפו.
ישנם קווי דמיון בולטים בין סיפור זה לסיפור משפט שלמה.
בשני הסיפורים מעורבות שתי נשים חסרות שם, ששתיהן ילדו בן.
אחד הבנים מת ומתגלעת מחלוקת על גורלו של הנותר.
לדעת לסין, ההשוואה בין הסיפורים מחדדת את הרקע האבסורדי לסיפור הנשים הקניבליות: בעוד ששלמה מתבסס על הטבע האמהי כדי לגלות את האמת, סיפור הנשים הקניבליות מציג "עולם הפוך" שבו הטבע האמהי נוהג בניגוד למצופה, ומותיר את המלך חסר יכולת להושיע.
זקוביץ דן בסיפור משפט שלמה ביחד עם שני סיפורים אחרים העוסקים בחידות משפטיות המוצגות למלך: סיפור האישה החכמה מתקוע וסיפור הנשים הקניבליות.
לדעתו, המוקדם מבין השלושה הוא משפט שלמה, ושני הסיפורים האחרים מושפעים ממנו.
סיפור המצורעים, נקרא בהפטרה לפרשת מצורע.
התימנים והאיטלקים מתחילים ב, והספרדים והאשכנזים (וכן בנוסח רומניא) מתחילים ב; בכל המנהגים מסיימים ב, אך התימנים והאיטלקים מוסיפים גם את הפסוק ב.
רחל המשוררת, כתבה שיר בשם יום בשורה המתייחס לסיפור ארבעת המצורעים, והוא עוסק בסופו של הסיפור, כאשר המוצרעים מבשרים לתושבי העיר על סיומו של המצור.
בשירהּ מצהירה המשוררת כי תסרב לשמוע בשורת גאולה אם זו לא תגיע מאיש טהור; כלומר רק מי שמעשיו טהורים ראוי לגאול את העם, לא "מצורע" – מי שמנודה מהחברה עקב מעשיו.
אַרְבֶּעס (או שלום-זכר בּאָנדלעך; במקור היידי גם: עֶרְבְּס) הם כינוי עממי אשכנזי (ממקור יידי) לגרגרי חמצה מבושלים הנאכלים כחטיף, וגם לגרגרי חמצה מבושלים המופיעים כמרכיב של מאכלים מסוימים.
הארבעס נפוצים בעיקר במטבח היהודי-אשכנזי, והם תופסים מקום עיקרי בסעודות שלום זכר, ונחשבים כאחד מסמליו, אך נאכלים גם בהזדמנויות אחרות.
הארבעס נאכלים בעיקר כמאכל בפני עצמו, כחטיף, כשהם מוגשים מבושלים (לעיתים בתוספת מעט סודה לשתייה לריכוך) ומתובלים, לרוב במלח ובפלפל שחור.
השם "ארבעס" מקורו מיידיש (בה הם קיימים גם בשם "עֶרְבְּס").
החמצה מכונה ביידיש "נאהיט", אך קיימת גם בכינוי העממי "ווייסע ארבעס" (בתרגום מיידיש: "אפונה לבנה"), עקב כך שדומה בצורתה לאפונה לעומת צבעה שהוא קרוב ללבן.
אפונה בגרמנית היא "Erbse", ומשם הגיע ה"ארבעס" לאפונה ביידיש.
כיום מקובל לכנות את החמצה בשם מקוצר "ארבעס" (שבמקורו מתאר את האפונה, ולא את החמצה), וכן מקובל לכנות כן דווקא את החמצה שהתבשלה.
ביהדות מזרח אירופה, ובייחוד אצל יהודים הונגרים, גליציאנים ורומנים, מקובל המנהג לאכול ארבעס בסעודת השלום זכר לכבוד תינוק שנולד, והוא נחשב כמאכל יסוד בשלום זכר ומופיע אחד מסמליו.
כיום סעודת ה"שלום זכר" והופעת הארבעס בה נפוצים בהרבה קהילות יהודיות אשכנזיות ואחרות.
בציבור החרדי אף קיימים מספר גמ"חים לארבעס.
בטעם הגשת ארבעס בסעודות שלום זכר, יש שכתבו שהוא משום שהוא מאכל אבלים (שכן גרגרי החמצה הם עגולים, ובסעודת הבראה מגישים לאבלים מאכלים עגולים), וזאת בהתאם לטעם של קיום סעודת שלום זכר כסעודת ניחומים לתינוק שמתאבל על ששכח את תלמודו שלמד במעי אמו.
יש שרואים רמז בין הארבעס לבין הפריון המובטח בפסוק שבו אמר ה' לאברהם: (לדמיון המילה "ארבה" לארבעס, או לפי שהמילים "ארבה את" בהגייה יידישאית של מזרח אירופה זהה להגיית המילה ארבעס).
הארבעס מוגשים במטבח היהודי-אשכנזי גם בסעודות מצווה שונות, ובעיקר בסעודת ליל שבת, והם נאכלים גם בערבי שבתות או בסתם ימי חול.
יש שנהגו לאכול ארבעס בסעודת נישואין, כרמז לדברי ה' לאברהם.
יש שציינו מנהג של אכילת ארבעס בסעודת פורים, כזכר לכך שאסתר אכלה זרעונים בארמונו של אחשוורוש.
יש קהילות שנהגו לאכול ארבעס בראש השנה בסימני ראש השנה, כרמז לדברי ה' לאברהם: ולפי שבראש השנה נפקדה שרה בזרע.
הכינוי ארבעס משמש לעיתים גם לגרגרי חמצה המופיעים כמרכיב במאכלים אחרים מהמטבח היהודי, בעיקר בז'רגון האשכנזי, כמו באלו המופיעים כמרכיב בטשולנט בחלק מהמתכונים שלו,
או באלו שנוספים לעיתים בסלטי חומוס לטעם ולנוי.
מלבד הופעת הארבעס בסעודות שונות, קיימים גם ניבים וביטויים בהם קיימת התייחסות לארבעס.
ביטוי ידוע הוא "כמו ארבעס לקיר" (במקור, ביידיש: "װי (אַן) אַרבעס צום װאַנט", או "ווי ארבעס צו דער וואנט"), שהוא בא לבטא דבר שאינו תואם לדבר אחר, במשמעות הפוכה: כשם שארבעס אינם נדבקים לקיר, אף אותו הדבר אינו מתאים לדבר האחר.
הביטוי נחשב לביטוי יידי מוקדם ומופיע כבר אצל אישים מהמאה ה-19 כמו רבי שמחה זיסל זיו ("הסבא מקלם"), וכן אצל שלום עליכם.
ארבעת הימים של נאפולי (באיטלקית: Quattro giornate di Napoli) הייתה התקוממות בנאפולי, איטליה, נגד כוחות הכיבוש הגרמניים מ-27 בספטמבר עד 30 בספטמבר 1943, זמן קצר לפני הגעת כוחות בעלות הברית לנאפולי ב-1 באוקטובר במהלך מלחמת העולם השנייה.
ההתקוממות הספונטנית של ההתנגדות הנפוליטנית והאיטלקית נגד כוחות הכיבוש הגרמניים, למרות חימושם המוגבל, וללא ארגון או תכנון מתאים, שיבשה בהצלחה את התוכניות הגרמניות לגרש את הנפוליטנים בהמוניהם, להרוס את העיר ולמנוע מכוחות בעלות הברית להשיג בה דריסת רגל אסטרטגית.
העיר זכתה לאחר מכן במדליית הזהב לאומץ צבאי.