tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
אדית אוונס הייתה מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר ולפרס באפט"א לשחקנית הטובה ביותר בתפקיד ראשי.
דבורה קר הייתה מועמדת לפרס באפט"א לשחקנית הטובה ביותר בתפקיד ראשי.
ארתור איבטסון היה מועמד לפרס באפט"א לצילום הטוב ביותר - צבע.
כרמן דילון היה מועמד לפרס באפט"א לעיצוב ההפקה הטוב ביותר - צבע.
רוס הנטר היה מועמד לפרס גלובוס הזהב לסרט הטוב ביותר - דרמה.
גן הבנים הוא אתר הנצחה בפארק הירקון שבתל אביב.
האנדרטאות שבגן מנציחות את שמות בני העיר שנפלו במערכות ישראל - 4,199 במספר.
הגן משתרע על פני שטח של 45 דונם בחלקו המערבי של פארק הירקון, מצפון לנחל הירקון ומדרום לשדרות רוקח, ממערב לרחוב אבן גבירול.
הוא כולל מדשאה ובה שבילים, שבתוכה ניטעו 11 חורשות זיכרון ובהן 400 עצים.
אלו הן קבוצות עצים, המסמלות תקופות שונות בחיי היישוב והמדינה.
בכל חורשה נטוע מין שונה של עץ מעצי ארץ ישראל וניצבים בה עמודי הנצחה, שמספרם מלמד על היקף אובדן החיים במהלך פרק הזמן המונצח בה.
חורשת עצי השקמה - המדינה שבדרך (3 עמודים)
חורשת עצי הדקל - מלחמת העצמאות (8 עמודים)
חורשת עצי החרוב - בין מלחמת העצמאות למבצע קדש (3 עמודים)
חורשת עצי האורן - מבצע קדש (עמוד אחד)
חורשת עצי התאנה - בין מבצע קדש למלחמת ששת הימים (2 עמודים)
חורשת עצי הזית - מלחמת ששת הימים (2 עמודים)
חורשת עצי צפצפת הפרת - בין מלחמת ששת הימים למלחמת יום הכיפורים, לרבות ההתשה (3 עמודים)
חורשת עצי הברוש - מלחמת יום הכיפורים (4 עמודים)
חורשת עצי הדולב - בין מלחמת יום הכיפורים למלחמת שלום הגליל (3 עמודים)
חורשת עצי אלון התבור - מלחמת שלום הגליל (עמוד אחד)
חורשת עצי התות - ממלחמת שלום הגליל (4 עמודים)
34 עמודי ההנצחה שבגן עשויים בחתך מרובע וראשם מעוצב באלכסון, בתבנית גזעי עצים שנגדעו.
העמודים מחופים באבן גרניט שחורה, ועל פאותיהם נחרתו פרטי תקופת הזמן שמציינת החורשה ושמות הנופלים שנפלו במהלכה.
בסמוך לפאה הצפונית של הגן ניצבת רחבת זיכרון מרוצפת.
מוצבים בה במעגל גושי סלע כורכר, האופיינים לעיר, וביניהם נובעת מזרקה שמימיה זורמים בשבע תעלות המתפצלות ממנה עד אל מתחת לסלעים.
ליד הרחבה מוצבת עמדת מידע ממחושבת המיועדת לאיתור מיקום שמות הנופלים.
בכניסה לגן, מצפון מזרח, מוצב דגם של הגן המקל על ההתמצאות בו.
הגן הוקם ביזמת עיריית תל אביב, תוכנן על ידי האדריכל גדעון שריד ונחנך בשנת 2002.
מעט ממערב לגן ממוקם גן חללי הטרור.
גן הבטון הוא רומן מאת איאן מקיואן.
הרומן ראה אור לראשונה ב-1 באוקטובר 1978 בבריטניה.
הספר מגולל את סיפורם של ארבעה ילדים המוצאים את עצמם לבדם לאחר מותם הפתאומי של אביהם ואימם, תוך ניסיון להסתיר עובדה זו מהעולם החיצון.
בהיעדר השגחת מבוגרים, הילדים מסתגרים בעולמם השמור וגבולות המוכר מתחילים להתפרק.
על אף התכנים השנויים במחלוקת שמופיעים בו, זכה הרומן בעיקר לשבחים מאז פרסומו, ואף נכלל באנתולוגיה "אימה: 100 ספרים נוספים הטובים ביותר" מאת סטיבן ג'ונס וקים ניומן.
הספר תורגם לעברית על ידי חיים גליקשטיין בשנת 1980, בהוצאת זמורה ביתן.
ב-1993 עובד לסרט בשם זהה בבימויו של אנדרו בירקין, ובכיכובם של שארלוט גינסבורג ואנדרו רוברטסון.
הספר מסופר מנקודת מבטו של ג'ק בן ה-14, נער מתבודד, סהרורי ולא היגייני, המתגורר בבית באזור בנייה נטוש יחד עם הוריו, אחיותיו ג'ולי בת ה-17 וסו בת ה-13, ואחיו הקטן טום בן השש.
בפתח הספר, בעת עזרה לאביו בריצוף שביל בטון בגינה, ג'ק מתחמק לשירותים כדי לאונן.
בזמן זה, אביו, שכבר חווה התקף לב בעבר, מתמוטט ונפטר.
זמן לא רב לאחר מכן מתה גם אמם ממחלה, והילדים נותרים לבדם.
מתוך פחד שאם יוודע על מות הוריהם הם יילקחו על ידי שירותי הרווחה ויופרדו זה מזה, הילדים מחליטים לנסות להסתיר את מות אמם.
הם מחביאים את גופתה בארגז במרתף, מכוסה בשאריות הבטון שנותרו להם לאחר מות האב.
ג'ק נזכר כיצד כשהיו צעירים יותר, הוא ואחותו ג'ולי היו משחקים במשחק רופא וחולה עם אחותם הקטנה סו, תוך שהוא מודע לטבעו המיני של המשחק.
ג'ק מביע רצון "לבדוק" גם את ג'ולי באותו אופן אך היא מסרבת.
המתח המיני הברור בין ג'ולי לג'ק הולך וגובר במהלך הספר, כאשר הם נאלצים לקחת על עצמם את תפקידי ההורים והאחריות על הבית ועל אחיהם הקטנים.
הבית בהדרגה מידרדר למצב של הזנחה ולכלוך, כמו גם ההיגיינה של ג'ייק ומצבו הרגשי.
סו מסתגרת בתוך עצמה ומשתמשת בקריאה וכתיבה כמפלט, וטום מראה שינויים התנהגותיים ושינויים בתפיסת העצמי, כאשר הוא מתחיל להתנהג בתינוקיות מוגזמת ובהמשך מביע רצון להתלבש "כמו ילדה".
ג'ולי וסו משתפות איתו פעולה למורת רוחו של ג'ייק.
זמן קצר לאחר מכן, ג'ולי מתחילה לצאת עם דרק, גבר בן 23 שמרעיף עליה מתנות יקרות ובילויים, וביקוריו בבית מעוררים קנאה מצד ג'ק.
חשדו של דרק שג'ולי והילדים מסתירים משהו בבית הולך וגובר.
כאשר ריח הריקבון מתחיל לעלות מהמרתף אל תוך הבית, הילדים מספרים לדרק שכלבתם, קוזמו, קבורה בבטון במרתף.
ג'ק נכנס עירום בפיזור דעת אל חדרה של ג'ולי ומדבר עם טום, שיושב בעריסת התינוק הישנה שלו.
הם מדברים על הוריהם וטום מספר שדרק אמר לו שהוא לא מאמין להם וחושד שאמם היא זו שקבורה במרתף.
ג'ולי נכנסת לחדר ולועגת לטום וג'ק על כך שהם יושבים עירומים בעריסה.
ג'ק וג'ולי מתיישבים על המיטה ומשוחחים, ולאחר שטום נרדם גם סו מתפשטת.
תוך כדי שיחה ג'ק וג'ולי נוגעים זה בזה באינטימיות, כשלפתע דרק פורץ לחדר ומזועזע מהמראה.
הוא וג'ולי מתווכחים והוא יוצא בזעם מהחדר.
אחרי עזיבתו ג'ולי וג'ק מקיימים יחסי מין, ולאחר מכן סו מגיעה לחדר ומספרת להם שדרק החל לשבור את הבטון בפטיש.
השלושה יושבים על המיטה ומעלים זכרונות, ולאחר שרעשי מכוניות משטרה שעוצרות מול הבית מעירים את טום, ארבעת האחים מצטופפים יחד בשעה שהמשטרה נכנסת אל ביתם ואורות סירנות מאירים את החדר.
הספר זכה על פי רוב לביקורות חיוביות.
בביקורת באתר Kirkus Reviews נאמר כי על אף שסצנת המין בין ג'ק לג'ולי מרגישה מבוימת, הסיפור האפלולי "ספוג אור וחמימות." בכתב העת "The New York Review of Books" תואר הרומן כ"חולני, מלא בדימויים דוחים - וקריא באופן שאי אפשר להתנגד לו".
השבועון "הספקטייטור" כינה אותו "פחות או יותר מושלם", ובמוסף הספרותי של הטיימס נכתב כי הספר "מבסס את המוניטין של איאן מקיואן כאחד הסופרים הצעירים הטובים ביותר בבריטניה כיום".
בניו יורק טיימס שיבחו את כישורי הכתיבה של מקיואן אך ביקרו את חוסר היכולת להזדהות עם הדמויות ואת נקודת מבטו המצומצמת יחסית של ג'ייק.
מספר מבקרים טענו כי קיים דמיון בין הרומן לבין הספר "בית אמנו" מאת ג'וליאן גלוג, אך מקיואן מצידו הכחיש וטען שמעולם לא קרא אותו.
ציטוט מהספר ניתן לשמוע בשיר של מדונה "What It Feels Like for a Girl".
ב-1993 עובד הספר לסרט בשם זהה בבימויו של אנדרו בירקין, ובכיכובם של שארלוט גינסבורג ואנדרו רוברטסון.
במרץ 2008 עובד לראשונה למחזה שהועלה בתיאטרון FallOut בקיימברידג'.
גרסה חדשה יותר של המחזה הועלתה בתיאטרון The Vaults בלונדון, בכיכובם של ג'ורג' מקיי ורובי בנטל בינואר 2014.
גן הזיכרון לחללי משחתת אילת בני נשר הוקם על ידי מועצת נשר בשנת 1967, בשכונת בן דור, לזכרם של 3 בני נשר שטבעו במשחתת אילת.
בשנת 1968 הוחלט להוסיף בגן לוח הנצחה ואנדרטה.
רס"ר מבן דור, היה אלקטרונאי
סמל משכונת גבעת נשר ומקום קבורתו לא נודע.
גן הזיכרון שוכן ברחוב דרך הטכניון 1 בשכונת בן דור בעיר נשר ליד בית הספר היסודי גלילות
בשנת 1967 החליטה המועצה המקומית נשר להקים גן בשכונת בן דור ליד בית הספר היסודי גלילות, בפינת הרחובות המתמיד ודרך הטכניון.
בישיבת המועצה ב-7 בנובמבר 1967, שבועיים וחצי לאחר טביעת משחתת אילת.
החליטה המועצה לקרוא לגן בהקמה, "אח"י אילת".
בנוסף החליטה מועצת העיר לאשר תוספת מימון לגן של 8,000 ל"י.
בישיבת הנהלת מועצת נשר שהתקיימה ב-2 בספטמבר 1968 הוחלט על הקמת אנדרטה לזכר הנופלים ממשחתת "אילת" בגן הציבורי בבן דור.
ההחלטה הייתה למסור את עבודת תכנון האנדרטה למתכננים פולק-פרוכטר, בניסוח ההחלטה נכתב: "הקמת יד לזכר חללי המשחתת אילת" בסכום של 7,000 ל"י..
בישיבת ועד המכרזים שהתקיימה ב-17 בספטמבר 1968 דנו בנושא: "הקמת אנדרטה לזכר חללי אח"י אילת" התקבלה הצעתו של אריה לביא לביצוע הקמת האנדרטה בסך של 6,922.50 ל"י.
בפרוטוקול מוזכר הובלה והצבה של העוגן, והצבה של קערת נחושת.
בישיבת הנהלת מועצת נשר שהתקיימה ב-30 באוקטובר 1968 הוחלט לממן לוח לאנדרטה בגן הזיכרון בסך של 475 ל"י.
האנדרטה שהוקמה בשנת 1968, כללה לוח מתכת עם שמות 3 החללים על גבי יציקת בטון מוגבהת, וכן עוגן גדול ממתכת.
בשנת 2024 האנדרטה עברה שדרוג על ידי עיריית נשר בשיתוף עם עמותת חיל הים משפחות החללים המונצחים, ניצולי המשחתת ואדריכל הנוף יהודה פרחי.
השדרוג כלל הגבהת לוח ההנצחה עם שמות החללים בשטח גן הזיכרון, והוספת לוח הנצחה ממתכת המספר את סיפור המשחתת, צללית ממתכת של המשחתת, הגבהת כל המפלס עליו עמדו לוח ההנצחה משנת 1968 וכן העוגן, תוספת דגלים וגינון.
הוסף עמוד תאורה עם פנס המאיר בשעות הלילה את גן הזיכרון בצבעים מתחלפים.
ב-31 באוקטובר 2024 בשעה 16:30 התקיים טקס חנוכת שדרוג האנדרטה בשיתוף עיריית נשר ועמותת חיל הים.
נאמו בטקס אלוף במיל דוד בן בעש"ט שהיה מפקד חיל הים בין השנים 2004–2007 וראש עיריית נשר רועי לוי בטקס השתתפו חברי עמותת חיל הים, תושבי נשר, משפחות החללים וכן שלמה לריח בן נשר שגם היה על משחתת אילת כשהיא טבעה, וניצל.
גן הזיכרון והגבורה הוא אתר הנצחה הניצב במקום בו עמדה תחנת המשטרה של העיר שדרות שנחרבה בקרב שדרות בטבח שבעה באוקטובר.
האתר מנציח את תחנת המשטרה, את אנשי כוחות הביטחון שנפלו בהגנה עליה, ואת אזרחי העיר שנרצחו במתקפה.
האתר הוקם ביוזמת עיריית שדרות, הקרן לפיתוח שדרות ותיירות שדרות, ובסיוע משרד המורשת, המשרד לביטחון פנים, משטרת ישראל והביטוח הלאומי - אגף נפגעי פעולות איבה, במגרש בו עמדה תחנת המשטרה של שדרות שהוקרסה בליל השמונה באוקטובר 2023, לאחר קרב עקוב מדם שהתרחש במקום.
האנדרטה נחנכה ביום השנה לטבח, ה-7 באוקטובר 2024, בטקס במעמד נשיא המדינה יצחק הרצוג, ראש העיר אלון דוידי, רב העיר דרור טוויל ומפקד מחוז הדרום של משטרת ישראל אמיר כהן.
לתכנון ולהקמת האתר נבחר משרד שלומית עצבה.
צוות התכנון כלל את משרד אדריכלות הנוף חלי אלול צלניקר, המעצבת ססיליה ויטס - תכנון ופיסול סביבתי האנדרטה ושביל הנופלים, סטודיו כשר תקשורת חזותית - עיצוב גרפי סביבתי, ומנהל הפרויקט דרור לייבה, מעצב ויועץ תאורה בן אלון.
בכניסה לגן ניצבת אנדרטת "עמודי הנצח", במקום בו עמד בניין תחנת המשטרה.
18 העמודים נישאים אל השמיים במקבץ מאוחד שבמרכזו חלל ריק.
העמודים מסמלים את העמידה האיתנה, את הערבות ההדדית של קהילת העיר שדרות, ואת החלל שנפער בה עם נופלם של בניה, בנותיה ומגיניה.
על גבי העמודים נחרטו אותיות, פסוקים וציטטות בהשראת הביטוי "גווילין נשרפים ואותיות פורחות" מתוך תלמוד בבלי, עבודה זרה דף י"ח.
האותיות המופיעות על העמודים הפנימיים יוצרות יחד את המשפט – עם ישראל חי.
את האנדרטה מלווה פסקול מקורי של היוצרים המקומיים חיים אוליאל ורן אלמליח.
לצד האנדרטה ניצבים שני קירות, על האחד מופיעים שמות אנשי כוחות הביטחון שנפלו בשבעה באוקטובר ובמלחמת "חרבות ברזל", ולצידו קיר ובו שמות תושבי העיר והבאים בשעריה שנרצחו.
שביל נופלים לבני ובנות העיר שדרות יורד אל עומק הגן, ולצידו קיר זיכרון המורכב משברי תחנת המשטרה.
לאורך השביל ניצבים לוחות זיכרון, עליהם מונצחים תושבי ותושבות העיר שדרות.
בנוסף 3 קירות המספרים את אירועי יום הטבח בישראל ובנגב המערבי, בשדרות וקרב תחנת המשטרה.
הגן כולו עטוף בצמחייה ובעצים עם מופעים המשתנים לאורך השנה.
גן הזיכרון והגבורה מהווה מוקד לביקורים חינוכיים, סיורים מודרכים וטקסים ממלכתיים.
גן החיות בבגדאד הוא גן החיות הגדול ביותר בעיראק אשר משתרע על פני 200 דונם וממוקם באזור גני אל-זווארה שבבגדאד.
גן החיות בבגדאד נפתח בשנת 1971 תחת שלטונו של נשיא עיראק אחמד חסן אל-בכר.
הוא הפך במהרה לאחד מגני החיות הגדולים באזור המזרח התיכון, והכיל מאות בעלי חיים מעיראק ומחוצה לה.
באביב 2002 נשיא עיראק סדאם חוסיין סגר את גן החיות עקב שיפוצים.
גן החיות ניזוק קשות במהלך הפלישה לעיראק ב-2003. בעלי חיים רבים מתו כתוצאה מהזנחה או רעב לאחר שהקרבות הגיעו לבגדאד באפריל 2003. כמו כן, כוחות צבא עיראקים התבצרו בגן החיות ובעקבות כך התקיימו בשטח גן החיות גם קרבות אשר גרמו להרס ניכר לתשתית של גן החיות.
מתוך 650 בעלי חיים של גן החיות, רק 35 שרדו את הפלישה.
החיות ששרדו היו במצב ירוד, סבלו מרעב והתייבשות.
לאחר המלחמה אנשי צבא אמריקנים ומתנדבים מהאוכלוסייה האזרחית העיראקית עבדו בשיתוף פעולה במטרה להקים מחדש את המתחמים של גן החיות ולטפל בבעלי החיים ששרדו את המלחמה.
ב-20 ביולי 2003 גן החיות נפתח מחדש לציבור עם 86 בעלי חיים, כולל אריות, נמרים, דובים, זאבים, גמלים, ויענים.
חלק גדול מאותם בעלי החיים היו בעלי חיים שחולצו במהלך המלחמה מהארמונות הפרטיים של סדאם חוסיין.
באותה שנה ביקרו בגן החיות קרוב ל-8 מיליון אנשים.
גן דה לנגה (נולדה ב־25 בפברואר 1985) היא במאית קולנוע, תסריטאית, ואמנית ישראלית.
כלת פרס אופיר לשנת 2025 בקטגוריית סרט האנימציה הקצר הטוב ביותר על סרטה "הציפור שרצתה".
בוגרת בית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה בהצטיינות.
נולדה וגדלה במצפה עמוקה שבגליל העליון.
מזוהה עם יצירת סרטים קצרים בעלי סגנון ייחודי, המשלבים אלמנטים פנטסטיים עם נרטיבים אישיים.
יצירותיה הוצגו בפסטיבלים בינלאומיים יוקרתיים, והיא נחשבת לדמות בולטת בקולנוע הישראלי העצמאי.
דה לנגה היא בתם של הצייר יצחק דה לנגה והפסלת לי רמון, ואחייניתו של האמן חנן דה לנגה.
במהלך לימודיה בסם שפיגל כתבה וביימה את סרט הביכורים שלה, "סדק" (2011), סיפור על ילד קטן הנכנס ליער במטרה לברוא חיים.
הסרט זכה בפרס ראשון בפסטיבל קיוטו ביפן ובפסטיבל סרטי ילדים בירושלים.
סרט הגמר שלה, "בבגה" (2012), אותו גם שיחקה, עוסק באישה פראית החיה לבדה ביער, המנסה להיות ראויה לאהבה.
הסרט השתתף בתחרות הסינפונדסיון של פסטיבל הקולנוע בקאן, היה מועמד לפרס אופיר, זכה בפרסים בינלאומיים בפיזק (צ'כיה), דוב הפנדה (סין), ובפרסים בישראל: פורום מבקרי הקולנוע (פסטיבל תל אביב), ציון לשבח בפסטיבל ירושלים, פרס הבמאית המבטיחה בפסטיבל סרטי נשים ברחובות.
הסרט נבחר לאחד מעשרים הסרטים הבולטים בתולדות סם שפיגל.
בשנת 2013, עם סיום לימודיה, הקימה יחד עם אמנית האפקטים קארן דוידוף את "מעבדת הירח" – סטודיו לאפקטים מעשיים שפעל בתל אביב במשך עשור (2013–2023).
הסטודיו ייצר דמויות פנטסטיות ואביזרים לקולנוע, תיאטרון וטלוויזיה, בין השאר לסרטים "אבוללה", "ילדי הסתיו", "הצלילה", ולסדרות "בתולות", "כראמל", "מלכות", "יודה", וכן לקליפים של שם טוב האבי, אחינועם ניני, אביתר בנאי ונטע ברזילי.
הסטודיו זכה בפרסים בתחום האפקטים ובמועמדות לפרסי אופיר.
בור המים (2013) – ילדה יוצאת לבדה למדבר בניסיון להשיב את מה שאבד.
הסרט הופק במסגרת "קצר במדבר" והוקרן בפסטיבלים בירושלים, תל אביב, ברלין ווונקובר.
רויטל היא חייזר (2016) – מערכת יחסים בין אם לבת, בכיכובה של הגר בן אשר.
זכה במקום ראשון בתחרות התסריט של עיתון "הארץ", הוקרן בפסטיבלים בינלאומיים בהם פאלם ספרינגס, אספן, קוויבק, חיפה ותל אביב.
זכה בפרס הסרט הקצר בפסטיבל אוטופיה והיה מועמד לפרס אופיר.
אמא של (2018) – סרט One Shot באורך 8 דקות, בכיכובה של נטע גרטי, העוסק בתגובת אם לידיעה טרגית על בתה.
הוקרן בבכורה בפסטיבל טלורייד, וזכה בפרסים בפסטיבלים באיטליה, ארמניה ואסיה.
יאגה היא מכשפה – תסריט לסרט באורך מלא שזכה בפרס הפיץ' בפסטיבל חיפה ובמענק פיתוח מקרן רבינוביץ.
" הציפור שרצתה",(2025), הסרט זכה בפרס אופיר אופיר בקטגוריית "סרט האנימציה הקצר הטוב ביותר", ובפסטיבל הקולנוע ירושלים בפרס "סרט האנימציה הטוב ביותר".
בנאום הזכייה שלה בטקס פרס אופיר הקריאה דה לנגה ברצף את שמות החטופים הישראלים שנחטפו לעזה ב-7 באוקטובר 2023 וטרם הושבו לישראל.
כאמנית פלסטית, דה לנגה הציגה בתערוכות שונות:
"עולמות רכים" – מוזיאון תל אביב
"הכול נשאר במשפחה" – הגלריה האוניברסיטאית באר שבע
"בא אלי פרפר" – גלריה הקצה
"היבריס התשוקה" – גלריה הוראס ריכטר, יפו
"שייך/לא שייך" – החצר הנשית, גלריה קסטיאלי, תל אביב
"אמנות סודית 5" – בנק לאומי, תל אביב
איורים לספר "כשהכריש והדג נפגשו לראשונה" מאת גלעד שליט – מטעם אגודת המאיירים
ליצירתה של דה לנגה סגנון פיוטי-אלגורי, המשלב פנטזיה עם רגש ומציאות.
עבודותיה עוסקות בבדידות, זרות, כאב ואהבה, תוך שימוש בדימויים חזותיים מורכבים והומור אבסורדי.
היא נחשבת לבמאית בעלת קול אישי מובחן, הפועלת בשוליים של הקולנוע המסורתי הישראלי.
גן החיות של תל אביב היה גן החיות הראשון בישראל ששכן עד 1980 בתל אביב בגן הדסה (לימים "גן העיר") שבקצה המזרחי של שדרות קרן קיימת (שדרות בן-גוריון של ימינו), ליד הבריכה הלימודית של גן-הדסה ומצפון לכיכר מלכי ישראל דאז.
שטחו היה קטן יחסית לגני חיות אחרים בעולם ובעלי החיים בו הוחזקו בכלובים קטנים שלא עמדו בסטנדרטים של גני חיות מודרניים.
בזמנו הוא נחשב למקום ייחודי ומושך לבילויים משפחתיים.
זאת בטרם נוצרה המודעות לזכויות בעלי חיים.
ראשיתו של גן החיות בחנות בעלי חיים ברחוב שינקין 15 בתל אביב שהקים הרב ד"ר מרדכי שורנשטיין, רב העיר קופנהגן, שעם עלותו לישראל הביא תוכים וקופים מאיטליה.
בחנות נמכרו ציפורים, דגים ויונקים.
נקודת המשיכה העיקרית בחנות הייתה קוף, מן הסתם הקוף הראשון שראו ילדי תל אביב ואולי אף רבים מן המבוגרים בעיר.
שורנשטיין נתן לחנות את השם "גן חיות".
בשנת 1936 הוקצה לשורנשטיין אזור ביריד המזרח להציג את בעלי-החיים שלו ובקרו בו בתשלום כ-15,000 מבקרים.
אחרי שנסגר היריד, לאור ההתעניינות הרבה שגילה הציבור בחיות, העביר שורנשטיין את גן החיות שלו אל בית ברחוב הירקון 65, אך דיירי הרחוב לא ששו לקבל את השכנים החדשים.
היו פניות לסגור את גן החיות המאולתר, בעיקר לאחר שביוזמת ראש העיר ישראל רוקח נתרמו לו זוג אריות מתנת ממשלת מצרים ובהמשך גם זוג נמרים.
הציבור צבא על המקום לראות את החיות, אך הסכנה לתושבי המקום גדלה והלכה, ועמה הלחץ לסגירת גן החיות.
בד בבד עם הלחץ מצד התושבים, גבר הלחץ שהפעילו חובבי החיות בתל אביב ובארץ ישראל בכלל.
מועצת העירייה הקימה ועדה של דוד צבי פנקס ופנחס רוזן שבחנה את הדרך של עיריית תל אביב להבטיח את קיום גן החיות והגישה את מסקנותיה בינואר 1938. ביוני 1938 הקצתה העירייה שטח של שני דונם במה שהיה אותן שנים צפון העיר, הלא-מיושב עדיין.
השטח נרכש מתושב כפר סומייל אברהים שוקי אפנדי.
גן החיות התל אביבי נפתח ב-17 בדצמבר 1938. לקראת המעבר נבחרה לגן החיות הנהלה ציבורית בראשון פרופסור היינריך לווה.
בשנת 1940 נתגלע מחלוקת בין שורנשטיין להנהלת גן החיות שהועבר לבוררות שנתנה פסק דין בנובמבר 1940. הסכם סופי בין הצדדים הושג ביוני 1941.
בתחילת 1948 סבל גן החיות מקשיים כלכליים בגלל מלחמת העצמאות.
בנובמבר 1965 התרחש אירוע טרגי בגן החיות, כאשר הפיל האסיאתי "מותק" מחץ למוות את המטפל שלו.
בגן החיות היו מכלאות לצבאים ואיילים, זברות ואנטילופות.
בריכה לעופות מים, כולל פלמינגו, צבים ענקיים ואקווריום עגול, שאליו ירדו בשלוש מדרגות.
באגף הציפורים שוכנו עופות דורסים, תוכונים, תוכי ג'אקו אפור, קקדו, טוקנים ואחרים.
בכלובים מסיביים, מעבר לגדרות שנועדו להרחיק את הקהל מן הסורגים, הוחזקו הטיגריסים, בהם טיגריס בנגלי וטיגריס ענק שנודע בשאגותיו.
בכלוב פינתי מעוגל שוכנו אריה ולביאה.
לא רחוק משם נמצא כלוב הדובים – דב סורי חום ודב שחור.
כמו כן באגף זה היה גם כלוב זאבים.
בפינה אחרת, שכנו הקופים – בבונים ולנגורים, קופי סנאי קטנים ולמורים.
במכלאה פתוחה, גדולה ככל שהתאפשר בשטח המצומצם, נעו הפילים.
הולדת פילון, דבר שהתרחש מדי פעם, היה אירוע שסחף את כל העיר ומילא את הגן במבקרים.
מלבד בעלי החיים, היה בגן החיות גם פארק שעשועים קטן לילדים ובו גלגל ענק קטן מאוד, בריכה רדודה שסירות שטות בה במעגל, קרוסלה עם סוסי עץ ומכוניות קטנות, גם הן נוסעות במעגל קבוע.
גם בית קפה קטן היה שם.
הדמות המוכרת והאהובה ביותר בגן, מלבד החיות, הייתה של ג'וני המטפל.
ג'וני אהב חיות, והילדים שאהבו חיות, אהבו גם את ג'וני, שהונצח עם כל גן החיות, בספר "ג'ונגל בכרך" של ברוך גופר, מנהל הגן.
דמות ידועה נוספת הייתה מי שכונה "השמן מגן החיות", איש שמן ביותר שהיה שוער הכניסה, לבוש מדים כחולים וכובע מצחיה.
(שמו, לפי ספרו של נתן דונביץ' "חולות שהיו לכרך", היה מגנוס ויינברג).
אם בעת הקמת הגן בסוף שנות השלושים הוא היה בקצה מרוחק של העיר, בשנות החמישים הוא כבר היה במיקום מרכזי בעיר והגן הוקף בבנייני מגורים והפך למטרד סביבתי.
בנוסף עלתה המודעות לרווחת בעלי החיים שהצטופפו בגן בכלובים קטנים.
ביוזמתו של ראש העיר דאז שלמה להט נערכו תוכניות להעברת הגן.
תחילה תוכנן להעתיק הגן ממקומו למתחם "ראש ציפור" בפארק הירקון, המרוחק יחסית משכונות מגורים.
לבסוף התקיים משא ומתן עם עיריית רמת גן, שהביא למיזוגו עם הספארי בפארק הלאומי ברמת גן.
ב-5 באוקטובר 1980 נסגר הגן והחיות עברו למשכנן החדש, אל כלובים מרווחים ושטחים פתוחים בספארי.
מעבר גן החיות לספארי תועד לסרט קצר בשם "אין ברירה עוברים דירה" שמספר את סיפור המעבר מעיינהם של בעלי החיים, הסרט שודר ברצועת הילדים והנוער של הערוץ הראשון.
על שטחו של גן החיות שנהרס הוקם ב-1988 "גן העיר" – מרכז קניות ומגדל מגורים יוקרתי.
תמונות הגן בשנת 1954, צלם וילי פולנדר
גן החיות פארק פרוספקט הוא גן חיות הממוקם בפארק פרוספקט שברובע ברוקלין, בעיר ניו יורק שבמדינת ניו יורק שבארצות הברית.
גן החיות הוקם בשנת 1890 ונקרא "הביבר".
הגן הורחב בשנות ה-30 של המאה ה-20, ונפתח מחדש ב-3 ביולי 1983 בשמו הנוכחי.
הגן שופץ בשנות ה-80 ונפתח מחדש ב-5 באוקטובר 1993.
במקום בו נמצא גן החיות כיום, הוקם באביב 1890 ה"ביבר" (the Menagerie).
ראש מחלקת הפארקים של ניו יורק, ג'ורג' ו.
בראונר, תרם במאי 1890, זמן קצר לאחר מינויו, שלושה דובים צעירים ממין דוב שחור אמריקני לעיר ניו יורק.
בעקבותיו תרם גזבר המדינה הארי אדמס שלושה איילים לבנים, ובאוקטובר אותה שנה נתרמו שני דובים נוספים ושועל.
ב-1893 כבר נמנו בביבר שבעה כלבי ים, ביזון אחד מעזבונו של סמיואל ב.
דורייה, שלושה שועלים אדומים, שלושה דובים, פרה קדושה הודית, שני איילים לבנים, חמישה איילים אדומים, שבעה כלבי ים ובין 12 ל-15 טווסים.
כל בעלי החיים הוחזקו במכלאות שהוקמו קודם לכן, בשנות ה-60 של המאה ה-19, במטרה להחזיק בהן כבשים.
עד סוף המאה נתרמו חיות רבות נוספות לביבר.
בשנת 1935, לאחר השגת מימון ממינהל קידום העבודות (Works Progress Administration) מנהל הפארקים של העיר רוברט מוזס הרס את המחלבה, מכלאת הכבשים והביבר, על מנת לפנות מקום להקמת גן חיות.
האדריכל איימר אמבורי השני תכנן חצי סהר של בנייני אבן, הבנויים סביב בריכה המיועדת לחיות ים.
הבניינים הציגו תרחישים מספרו של רודיארד קיפלינג - ספר הג'ונגל.
הגן נפתח ב-3 ביולי 1935 ונחשב באותה עת לגן מודרני ומתקדם.
לאחר שהוקם סבל הגן מתקציב פיתוח דל ועם השנים מצבו התדרדר.
כמו כן התפתחה עם השנים הגישה שתנאי האחזקה של בעלי החיים צריכים להיות אנושיים ככל האפשר ועל כן הוחלט בשנות ה-80 לשפץ את גן החיות.
שיפוץ גן החיות החל באוגוסט 1989 ועלה כ-37 מיליון דולרים.
במהלך השיפוץ שומרו הקירות החיצוניים של המבנים שתכנן איימר אמבורי, אולם פנים המבנים נהרס ונבנה מחדש, במטרה ליצור תנאים יותר הומניים לבעלי החיים.
בגן החיות מוצגות שלוש תֶמות: הבניין הדרומי מכיל את "עולם בעלי החיים" - תערוכה המציגה את הרבגוניות של בעלי החיים על פני כדור הארץ.
הבניין האמצעי, שהיה בעבר ביתם של הפילים, מציג כיום "אורחות (בעלי) חיים" - תערוכה המציגה בעלי חיים בעלי אורח חיים יוצא דופן וכיצד הם משתלבים בסביבתם ומגיבים אליה.
הבניין הצפוני מציג את התערוכה "בעלי החיים בחיינו" - תערוכה המתארת כיצד משפיעים בעלי חיים על החיים ה"יומיומיים" של האדם (חיי המסחר והתרבות).
מטרת התערוכות היא לעורר בקרב ילדים עניין ומודעות סביבתית.
במסגרת תערוכת "עולם החיות" ישנו נתיב שבו הולכים המבקרים ורואים כלבי דינגו, קיפודים, וולאבים, מונטיאק הציצית, ופנדות אדומות בשחזור של סביבתם הטבעית.
חיות מבויתות מוצגות בתערוכת "בעלי החיים בחיינו" והילדים יכולים ללטפן.
נכון לשנת 2006 מצויים בגן החיות כ-400 בעלי חיים מ-80 מינים שונים.
גן החיות התנ"כי בירושלים על שם משפחת טיש, או בקיצור גן החיות התנ"כי, הוא גן חיות, שהוקם בשנת 1940, ומאז 1993 הוא שוכן ברחוב דרך אהרן שולוב 1 בירושלים, על מדרונותיו הצפוניים של נחל רפאים בקרבת מעיין עין יעל ועין לבן.
ייחודו של גן החיות הוא בהצגת אוסף זואולוגי של חיות ארץ ישראליות שחלקן אף הוזכרו בתנ"ך.
גן החיות שותף לפרויקטים של השבה לטבע של מינים ארץ ישראליים בסכנת הכחדה.
גן חיות זה הוא אחד משישה גני החיות החברים בארגון גני החיות הישראלי.
על-פי דירוג "דן אנד ברדסטריט" - גן החיות התנ"כי היה האטרקציה הפופולרית ביותר בישראל בין השנים 2005–2007, וב-2009 נרשמו 738 אלף מבקרים.
את גן החיות התנ"כי הקים הזואולוג פרופ' אהרן שולוב בשנת 1940. המקום הראשון בו נבנה הגן היה ברחוב הרב קוק במרכז ירושלים, והגן היה למעשה "פינת חי" קטנה ממש במרכז העיר.
בשנת 1941 עבר הגן לשטח של 5 דונם בשכונת שמואל הנביא עקב מטרדי רעש וריח ובגלל צורך בשטח גדול יותר.
בשנת 1947 הועבר הגן שוב, הפעם להר הצופים, לשטחה של האוניברסיטה העברית.
בעקבות מלחמת העצמאות והפיכתו של הר הצופים למובלעת, הוקם בשנת 1950, משכן חדש לגן החיות בחורשת שנלר, שנקרא גם גבעת קומונה, מצפון לתל ארזה, במקביל לרחוב ירמיהו הראשי.
גן החיות החדש נפתח בספטמבר 1950 ובתחילת אוקטובר 1950 הועברו אליו החיות ששהו בהר הצופים, לאחר שבהר הצופים סבלו החיות מרעב.
גן החיות סבל מגרעונות כספיים.
במרץ 1953 ברחו שני דובים מהגן, לטענת מנהל גן החיות, משום שלא קיבלו מזון, בהיעדר מקור מימון.
בשנת 1958 איים פרופ' שולוב שהחיות ימותו ברעב אם העירייה לא תעביר כסף נוסף לאחזקת גן החיות.
גן החיות המשיך להתקיים ולהתפתח, אך בעיית המימון לא נפתרה.
ב-1967 ביום הראשון של מלחמת ששת הימים, לפני פריצת כוחות צה"ל למזרח ירושלים, גן החיות הופגז מירי של חיילים ירדנים, ו-90 בעלי חיים נהרגו.
בשנת 1989 אושרה תוכנית להעברת הגן למיקום חדש, לאחר שבמשך השנים הוא הוקף בשכונות מגורים חרדיות שנבנו סביבו, הבתים התקרבו למרחק של מטרים ספורים מהכלובים; והגן הפך למוקד של מטרדים לסביבה.
בשנים 1991–1993 היה גן החיות סגור לקראת העברתו ופתיחתו החגיגית והמחודשת במקום בו הוא שוכן בימינו.
החל משנת 1993 ועד לאוקטובר 2018, מנהלו הכללי של גן החיות היה שי דורון.
מנהל ציבורי בהכשרתו שעבר מעיריית ירושלים.
החל מאוקטובר 2018 נכנס לתפקיד זיו איילון.
במהלך השנים הקודמות היה איילון מעורב גם בתהליכי פיתוח שונים בגן החיות התנ"כי, בתחומי תשתיות התקשורת, תהליכי פיתוח מנהלים והקמת האקווריום.
באפריל 2017 דחה בית המשפט המחוזי בירושלים את תוכנית הבנייה "מורדות משואה" להקמת יותר מ-450 דירות בסמוך לגן החיות ולגבעת משואה בשל פגיעה אפשרית בתנאי מחייתן של החיות.
באוגוסט 2024 עובד הגן הותקף על ידי התנין קלרנס, ונפצע באורח קשה.
הקב"ט של גן החיות הוזעק למקום, וירה 7 כדורים לעבר שני תנינים והניס אותם, תוך הריגת התנין קלרנס, בכך הציל לדברי המשטרה את העובד ממוות ודאי.
באוגוסט 2025 עובד הגן אריאל נורי בן ה-26, מאמן ומטפל במחלקת הטורפים, הותקף על ידי נמר פרסי, ננשך בצווארו ונפגע באורח אנוש, הוא פונה לקבלת טיפול רפואי בבית החולים הדסה עין כרם שם נקבע מותו.
משטרת ירושלים פתחה בחקירה לבירור נסיבות המקרה.
גן החיות בנוי בצורה ייחודית ומציג את בעלי החיים תוך השתלבות בנוף.
הגן תוכנן על ידי האדריכל לני רביב ממשרד האדריכלים "מילר בלום תכנון סביבתי", במטרה להעניק לבעלי החיים תנאים דומים ככל האפשר לתנאים שבטבע.
החיות אינן מצויות בכלובים, ובין הקהל לבעלי החיים ישנם חפירים עמוקים המונעים מגע בין החיות למבקרים.
הגן מחולק למספר אזורים כאשר בכל אזור ישנן חיות לפי קטגוריה מסוימת (לדוגמה לפי היבשת ממנה הגיעו החיות).
סמוך לגן ממוקמת תחנת הרכבת ירושלים – גן החיות התנ"כי שהחלה לפעול במחצית השנייה של שנות ה-90 ונפתחה מחדש בשנת 2005. השימוש בתחנה פחת מאז שנפתחה תחנת הרכבת ירושלים – יצחק נבון בשנת 2018. משנת 2020 נסגרה התחנה לצמיתות ושירות הרכבות בה הופסק.
באזור גן החיות נערכו חפירות ארכאולוגיות והתגלו שרידים של חוות חקלאיות החל מהאלף השלישי לפני הספירה.
מרבית המוצגים שהתגלו באזור, מקורם בתקופת הברונזה התיכונה (המחצית הראשונה של האלף השני לפני הספירה).
חלק מהחיות בגן שנכחדו מארץ ישראל או מוזכרות בתנ"ך, בהן אריה אסייתי, דוב חום סורי, נמר פרסי ותנין היאור.
חיות אחרות מייצגות אזורי גידול אחרים כגון אפריקה (בקצה הגן פארק גדול הכולל אגם ובו ג'ירפות, זברות וקרנפים) דרום אמריקה, אוסטרליה (ציפורים, עטלפים וקנגורו) וחיות מים (התצוגה "סיפורה של טיפה" המוקדש לחיסכון במים וכולל אקווריומים ובהם דגים).
בנוסף, הגן כולל תצוגת חיות קטנות: מיני נחשים, תנינים צעירים וקטנים, דו-חיים, חילזון אפריקאי ענק (מין פולש ומזיק במיוחד), זוחלים, מכרסמים וכן כלובי ציפורים בהם מוצגים תוכאים ועופות דורסים.
בגן מספר גרעיני רבייה של בעלי חיים שנכחדו מנופי ארץ ישראל, כגון ראם לבן, במטרה להחזירם אל הטבע.
גן החיות מנהל פרויקט השבה לטבע של אוכלוסיית היחמורים בשיתוף עם רשות הטבע והגנים, כשבשלב ראשון הם מועברים ל"מכלאת אקלום" בנחל שורק ובהמשך משוחררים לטבע.
נכון לראשית העשור השני של המאה ה-21, ישנם מספר פרטים המשוחררים באזור וכבר נצפו עופרים שנולדו אחרי השחרור.
בשטחו של הגן נמצא מרכז הדגרה ארצי לדורסי ישראל.
במהלך התקופה הרלוונטית בשנה, מגיעים ביצי דורסים מהטבע, בחסות רשות הטבע והגנים, וצוות גן החיות מלווה את ההדגרה עד לבקיעה.
ב-2022 הקים גן החיות התנ"כי גרעין רבייה לשבלול החרמון וסגורית הארבל, האנדמיים לישראל, במטרה להגן עליהם מפני הכחדה.
תיבת נוח - מרכז המבקרים
בסוף המסלול של החצר האפריקנית נמצא מרכז המבקרים של גן החיות בצורת תיבת נח שבו יש קיוסק, אולם קולנוע וחנות מזכרות.
המרכז הוקם על ידי אהרן שולוב בשנת 1990 עם הסרט הראשון באולם הקולנוע שמספר על בניית גן החיות התנ"כי.
באגם עופות המים ישנם מינים רבים של עופות מים:
באגם הגדול יש שני איים של פרימטים:
אי קופי העכביש - באי ליד הגשר נמצאים שני פרטים של קוף עכביש שחור יד.
אי הסיאמנגים - נמצאים באי במרכז האגם 3 קופי סיאמנג.
באגם הקטן יותר חיים עופות מהמינים:
באגם חיים גם קרפיון מצוי וכסיף.
ביתן החיות הקטנות מתחלק לכמה תת-תצוגות שהן:
בית הגידול המדברי והים תיכוני - שבו מספר מיני בעלי חיים החיים במדבריות ובין סלעים בישראל כמו:
האזור הטרופי - בה מיני בעלי חיים שוכני יערות גשם ביניהם:
צפרדע רפואית מצויה (Xenopus laevis)
תצוגת צבי ביצות - בה מצוי צב ביצה מצוי בבריכות.
תצוגת הוקו הקסדה - בה מצוי ההוקו הקסדה.
תצוגת הפינגווינים - בה נמצאים קבוצת פינגווינים מהמין פינגווין שחור-רגל, באקווריום נגיש לצפייה.
תצוגת האורנגאוטן - בתצוגה שני זכרים צעירים של אורנגאוטן בורנאי איטו וקסאטו שהגיעו מהחי פארק, ואורנג-אוטנית מגן החיות בוראס, שוודיה - "סוגה".
התצוגה הוקמה ב-13 בינואר 2019 סמוך לביתן חיות קטנות.
תצוגת הלנגורים - בנוסף בתצוגה יש מספר פרטים של לוטונג ג'אווה.
בתצוגות התוכיים נמצאים תוכים ועופות שונים:
תצוגת "לילה לבן" היא תצוגה חדשה אשר מציגה בעלי חיים ליליים באווירת אור ירח.
התצוגה הוקמה בשנת 2017. בעלי החיים בתצוגה הם:
תנשמת לבנה - נמצאים כחמישה פרטים שהגיעו מהטבע, לרוב ממקרים של פציעות ופגיעות.
עטלף פירות מצוי - מספר פרטים הגיעו מגן חיות בסינסינטי, ארצות הברית.
חולדת ענן חיוורת - בתצוגה נמצאים זוג מתרבה וצאצאיהם.
תצוגה זו היא תצוגה של עופות מים, אותם ניתן לראות מנקודות תצפית ואף ממגדל התצפית הממוקם בתצוגה.
צולל ביצות - מרכז רבייה קטן.
תצוגת צבי האלדברה - בין צבי הענק המרשימים.
חפשו אותם בחצר או בביתן המחומם.
תצוגת הפנדה האדומה - בתצוגה נמצאות שלוש נקבות בשם טיקה יינג ויאנג שהגיעו מצרפת וגרמניה, בעבר היה מצוי הפנדה אדומה הזכר "סיימון" עד שמת ב-2013.
תצוגת הלוטרה המצויה - בתצוגה ישנם זכר ונקבה שהובאו מאירופה ונקבה שנתפסה בטבע בישראל כחלק מתוכנית הרבייה של גן החיות, רשות הטבע והגנים והחברה להגנת הטבע.
צפריית הלורים היא מקום סגור ובפנים מתחם ללא כלובים המאפשר כניסה והאכלה של הלורים.
בצפרייה ישנם מגוון לורים וביניהם מהמינים:
לורי שחור כיפה (Lorius lory)
בשדרה זו, הנמצאת בחלק העליון של גן החיות נמצאים מספר תצוגות גדולות, בהן אריות, דובים וקופים.
תצוגת הדוב החום הסורי - בתצוגה נמצאת שחר, שנולדה בגן החיות.
תצוגת האריות האסייאתים - בגן החיות חיים זוג אריות הזכר "גיר" שהגיע מגן חיות בשוודיה והנקבה "יאשה" שהגיעה מגן חיות בגרמניה, והגורה "קיארה" שנולדה בגן החיות בשנת 2022.
תצוגת האוחים - תצוגת האוחים נמצאת מול תצוגת האריות.
בתצוגה נמצאים מספר פרטים של אוחים מצויים שהגיעו לגן החיות אחרי שנפגעו בטבע או עברו החתמה.
תצוגת הנמרים הפרסים - בגן ישנם את "סיק" הזכר, והנקבה "אשור" (הנמרה בעלת 3 הרגליים).
בתחילת 2025, הובאו לתצוגה 2 נמרים פרסיים נדירים "אלאדין" ו"אפרין" מצ'כיה.
תצוגת השאגנים השחורים - בגן חיים קבוצה של שאגנים שחורים.
תצוגת דלק צהוב גרון - בגן חיים זוג דלקים, התצוגה נפתחה בחנוכה 2013.
תצוגת המנדרילים - בגן החיות ישנה קבוצה מתרבה המורכבת מזכר בוגר דומיננטי, מספר נקבות בוגרות וכן זכרים ונקבות צעירים.
קבוצה זו היא אחת מהגדולות בגני החיות בעולם.
תצוגת האיגואנה הקרנפית - תצוגה המציגה את בית הגידול של האיים הקריביים ובה זוג זכר ונקבה איגואנות.
תצוגת השימפנזים - בגן החיות ישנה קבוצה מתרבה בתצוגה.
תצוגת סנאי חמש פס .
בצפרייה זו מספר מינים של דורסים, בניהם:
במתחם ישנם 2 מינים של למורים שנמצאים במתחם פתוח ומגודר:
למור חום - מספר זכרים בודדים
למור זנב-טבעת - ישנה קבוצה מתרבה
בכניסה ניתן לראות 2 תצוגות של ביצה בהם חיים צב רך סיני, בסיליסק ירוק וצב ארוך-צוואר מזרחי.
בהמשך ניתן לראות שממית יום מדגסקרית וכמה דנדרובטיים.
ולאחר מכן בכלוב את הקלאו האדום
במפלס העליון קיימת תצוגה לטגו ארגנטינאי
מכאן ניתן לעלות למפלס העליון ולצפות מקרוב בטגו ארגנטינאי.
מגשר העץ ניתן לצפות בצורה טובה במיני העופות
בצפרייה ישנם גם קבוצה גדולה של טמרין זהוב-ידיים.
תצוגת הפילים האסייתים - תצוגת הפילים מורכבת משתי חצרות שבכל אחת יש 2 פרטים.
ארץ חיות התנ"ך היא תצוגה ששטחה הוא בן 40 דונם.
האזור הסלעי - החלק הראשון ובו חיים עדר גדול של המין יעל נובי.
בקבוצה ניתן לראות זכרים, נקבות וצאצאים.
החורש הים התיכוני - החלק השני שבו ניתן למצוא עדר גדול של יחמורים פרסיים, העדר משמש כגרעין רבייה להשבת היחמורים לטבע לאחר שנכחדו מנופי הארץ.
בשנים האחרונות שוחררו יותר ממאה פרטים בשמורת נחל שורק בהרי ירושלים, וכעת מתקיימת במקום אוכלוסייה יציבה.
לצד היחמורים נמצא עדר של צבי ארצישראלי שחלקם הגיעו פצועים מהטבע.
האזור המדברי - בחלק השלישי מוצג המין ראם לבן.
צאצאים מהעדר נשלחים ל"חי-בר" יטבתה בערבה ומושבים לטבע.
התצוגה האפריקאית מדמה את הסוואנות האופייניות למרכז ודרום אפריקה ובה ניתן למצוא את בעלי החיים מהמינים:
ג'ירף דרום אפריקאי - נמצאים כ-7 פרטים.
זברה מצויה - ישנם 2 פרטים.
גנו כחול - ישנם 2 זכרים אשר הגיע מהספארי ברמת גן.
יען מצוי - נמצאות כ-3 נקבות.
דישון מקראי - נמצאים שני זכרים ושתי נקבות.
קודו ניאלה - עדר של נקבות מהספארי ברמת גן.
מרבו אפריקני - ישנו זכר יחיד.
קרנף רחב-שפה - 2 זכרים בשם עידן וטופאק.
תצוגת אייל מרכז-אסייתי - הוקמה ב-2014.
תצוגת הזאב האפור - זכר ונקבה, התצוגה הוקמה ב-2013.
תצוגת הדלק סלעים - הוקמה ב-2013.
תצוגת עזניית הנגב - הוקמה בפברואר 2022
תצוגת המגוון הביולוגי ובית הפרפרים על שם הילרי טיש -
בתחילת נובמבר 2009 נפתחה תצוגה חדשה הנקראת "סיפורה של טיפה", ובה המינים:
תצוגת לוטרה חסרת טופר אסייתית - נמצאים מספר פרטים.
תצוגת תניני יאור - נמצאים מספר פרטים.
הוקמה בשנת 2013. בתצוגה זו חי בעבר התנין המפורסם, קלרנס, אשר תקף עובד בגן ומת לאחר שנורה על ידי מאבטח באותה התקרית.
תצוגה המייצגת בעלי חיים השוכנים מעל ומתחת לפני הקרקע.
סוריקטה - נמצאת קבוצה מתרבה
נובחנית שחורת-זנב - נמצאת קבוצה מתרבה
טטרה מקסיקנית עיוורת (Astyanax mexicanus)
חולד ארצישראלי - תצוגה שהוקמה ב-2020.
בתצוגה זו ישנם שני כלובים - של הפקארי ושל השאר.
טפיר ברזילאי - נמצאים זוג מתרבה (ג'וחא ובבט) וצאצאיהם.
פקארי הצווארון - נמצאת קבוצה מתרבה.
סוס מיניאטורי - 3 פריטים - זכר, "אדי" ושתי נקבות, "סילקי" ו"אימג'"
ארמדיל שעיר הררי - זכר אחד.
בנוסף ישנו תצוגה בפינה בשם החדר של פיני, לכבוד האנטימולוג פיני אמיתי ובה פרוקי-רגליים שונים:
שועל-מעופף אפור-ראש - העטלפים נפצעו באוסטרליה והגיעו לגן החיות ממקלט מיוחד לעטלפים פצועים.
פודרגוס ינשופי - בגן זכר אחד שנמצא בתצוגת העטלפים.
קוקברה צוחקת - בגן פרט אחד שנמצא בתצוגת קקדו הדקל.
קלאו פפואני - בגן שני פרטים.
קנגורו אפור מזרחי - בגן כ-15 פרטים.
בטונג זנב-מברשת - שני פרטים שהגיעו ב-2019 לחצר העטלפים.
זהו יונק כיס פעיל לילה.
כיסנאי דואה - מספר פרטים שהגיעו ב-2020.
קזואר מצוי - פרט אחד ליד חצר הקנגורו.
קקדו דקלים - 2 פרטים.
תצוגת הטיגריסים משתרעת על פני שטח של דונם וחצי ובה:
טיגריס סומטרה - בתצוגה טיגריסית חדשה שהגיעה לארץ מאתונה בינואר 2022 בשם ג'קארטה.
ישנה תצוגה קטנה ליד תצוגת הטיגריסים ובה:
תצוגה של מונטיאק סיני - בתצוגה נמצאים זכר נקבה וגור.
תצוגת קוף הסנאי - בתצוגה ישנה קבוצה של קוף סנאי מצוי.
תצוגת הברדלסים - 2 זכרים
תצוגת הבזים האדומים - כל שנה מגיעים לגן החיות מספר בזים אדומים שנפגעו או גוזלים שפרחו מהקן טרם הזמן.
פרטים אלו מטופלים בגן החיות ולאחר שיקומם משוחררים גם הם לטבע.
בתצוגה זו מוחזק גרעין רבייה שצאצאיו מושבים גם הם לטבע בירושלים ובכל רחבי ישראל.
התצוגה נבנתה כחזית בית בשכונת מורשה, שבעבר הייתה אזור קינון מרכזי לבזים האדומים בירושלים, אולם עם גדילת העיר והתרחקות אזורי הציד מהעיר נעלמים ממנה הבזים.
תצוגת המגוון הביולוגי ובית הפרפרים ע"ש הילרי טיש- תצוגה השייכת למתחם אקווריום ישראל הוקמה תצוגה ובה מינים שונים של פרוקי רגליים ייחודיים, פרפרים טרופיים שמתעופפים סביב למבקרים ואף ארונות הגחה עם גלמי פרפרים.
התצוגה מדמה יער טרופי, בה לחות גבוהה (80%) וטמפרטורה של 26 מעלות.
אקווריום ישראל על שם משפחת גוטסמן הוא אקווריום בירושלים, בסמוך לגן החיות התנ"כי, שנחנך ב-19 ביוני 2017, והוא האקווריום הציבורי היבשתי היחיד במזרח התיכון והאקווריום היחיד בעולם המתעסק בים סוף ובים התיכון.
האקווריום מתמקד בסביבה הימית של ישראל - בכנרת, בים המלח, בים האדום ובים התיכון.
תצוגת המגוון הביולוגי ובית הפרפרים ע"ש הילרי טיש- בתוך מתחם אקווריום ישראל הוקמה תצוגה ובה מינים שונים של פרוקי רגליים ייחודיים, פרפרים טרופיים שמתעופפים סביב למבקרים ואף ארונות הגחה עם גלמי פרפרים.
גן החיות של סן דייגו אשר הוקם בשנת 1915, הוא גן החיות הגדול בעולם.
גן החיות של סן דייגו שוכן, לצד גנים ומוזיאונים שונים, בפארק בלבואה שבסן דייגו, קליפורניה.
הגן מכיל קרוב ל-4,000 בעלי חיים מכ-800 מינים שונים.
גן החיות מופעל באופן פרטי על ידי "החברה הזואולוגית של סן דייגו" שהיא מוסד ללא כוונת רווח.
גן החיות מכיל בין השאר אזור מיוער גדול, נהר ארוך, לונה פארק קטן ומוזיאון להיסטוריה של חיות.
הגן מציע למבקרים אפשרות לסיור ממונע המגיע לכ-75% משטחי הגן.
בנוסף, בביתנים שונים בגן נערכים מופעים שונים, גם כאלה שאינם קשורים לחיות.
באפריל 2005, צולם במקום אני בגן החיות, הסרטון הראשון שהועלה לאתר יוטיוב.
גן החיות של סינגפור (בסינית: 新加坡动物园; רשמית: הגן הזואולוגי של סינגפור; רווח השם גן החיות מאנדאי) הוא גן חיות הממוקם בסינגפור.
הגן משתרע על 280 דונם בתוך שמורת טבע מיוערת, וגובל עם "המאגר העליון סלטר" - ממאגרי המים הגדולים של סינגפור.
גן החיות, שנפתח ב-23 ביוני 1973, נבנה בעלות של 9 מיליון דולרים אמריקני ובנייתו מומנה על ידי ממשלת סינגפור.
הגן מופעל בידי אגודת שימור חיות הבר הסינגפורית, המנהלת אף את "ספארי הלילה" השכן ואת "פארק הציפורים ג'ורונג" (Jurong BirdPark).
מאז פתיחתו, נוהג גן החיות בגישה המודרנית של תפעול גני חיות: הצגת בעלי חיים בסביבה הדומה לבית גידולם הטבעי ולא בכלובים תחומים, תצוגות "פתוחות" - כלומר גדר חבויה קיר זכוכית או תעלה המונעת מבעלי החיים לעבור, וכך הלאה.
בגן החיות של סינגפור כ-300 מינים שונים של בעלי חיים, מתוכם כ-20% נחשבים כבסכנת הכחדה; מלבד זאת, לגן החיות עוד מספר שיאים: נמצאת בו אוכלוסיית האורנגאוטנים (Pongo) הגדולה ביותר בשבי, והוא המקום הראשון שהרביע בהצלחה דוב קוטב (Ursus maritimus) בגן חיות.
הגן מושך אליו כ-1.3 מיליון מבקרים בשנה.
החל משנת 1969 הועלו תוכניות לבניית גן חיות בסגנון גן החיות של סינגפור.
מִנהלת השירותים הציבוריים (Public Utilities Board; PUB) החליטה להקדיש מקצת מנכסיה סביב מאגר המים לשם הקמת פארקים ומתקני פנאי ושעשועים.
יושב ראש המִנהלת, אונג סווי לאו, הקצה 880 דונם להקמת גן זואולוגי.
בשנת 1970 צוות עובדים ויועצים הושכר, ושנה לאחר מכן - בשנת 1971 - בניית 50 המתחמים הבסיסיים החלה.
בעלי החיים נאספו מסוחרים ונתרמו בידי נותני חסות.
מנהל גן החיות של קולומבו שבסרי לנקה, לין דה אלוויס, הושכר כיועץ לפיתוח גני-חיות באזורים טרופיים ובכלל זה גן החיות בסינגפור.
ב-23 ביוני 1973 פתח גן החיות של סינגפור את שעריו לראשונה, כשלו אוסף של כ-270 בעלי חיים מיותר מ-72 מינים שונים, וצוות עובדים הכולל 130 איש.
כמעט עשרים שנה מאוחר יותר, בשנת 1990, כלל גן החיות 1600 בעלי חיים מיותר מ-130 מינים ששהו ב"תצוגות נוף פתוחות" התחומות באופן מוסתר מהעין, כך שבני האדם הצופים ובעלי החיים ירגישו בצורה הדומה ביותר לטבע.
גן החיות לא הורחב מעבר ל-0.28 הקילומטרים הרבועים המקוריים, אך 400 דונם של יער שניוני הומרו מאוחר יותר לספארי לילה, ושאר האדמות שלא נוצלו נשמרו כשטחים מיוערים.
יערות אלו, יחד עם מאגר המים הגובל בגן החיות, מעניקים לגן תחושה טבעית.
מבין האטרקציות השונות שמציע גן החיות של סינגפור ניתן למנות את תוכנית "ארוחת הבוקר עם אורנגאוטן" המאפשרת למבקרים להתקרב ולפעול עם אורנגאוטנים השוהים בגן.
גן החיות הלימודי חיפה ע"ש לואי אריאל גולדשמידט נמצא במדרונו הצפוני המיוער של נחל לוטם, במורדות גן האם במרכז הכרמל, ברחוב התשבי 124, חיפה.
המכון הביולוגי, שכלל פינת חי קטנה, נוסד בשנת 1949 על ידי פנחס כהן, שהיה מראשוני המורים לטבע בחיפה.
תחילתו של המכון בגן חיות ולצדו מוזיאון במרתף של בית הכנסת המרכזי של מרכז הכרמל, ברח' דרך הים 10. במרתף עצמו הוקם חדר טבע שבו היו שיעורים לתלמידים והשתלמויות למורים.
מרתף זה שכן מעל מערת בירינג - מערה של הולנדי בשם בירינג וממנה היה צופה על תנועות הצי העות'מאני והגרמני ודיווח משם על תנועות אלו לאנגלים.
בשטח אדמה קטן ליד המרתף הוקמה פינת חי קטנה אשר הלכה והתרחבה במהירות.
הרעש של בעלי החיים הפריע למתפללי בית הכנסת, ובלחצם, בשנת 1952, הועברה פינת החי לואדי טאטר מיקומו הנוכחי של גן החיות.
העירייה הקציבה 50,000 לירות להקמת מבנה למכון ביולוגי,בספטמבר 1953 הוחל בבניית המכון.
באפריל 1955 נחנך האגף הראשון של המכון הביולוגי בתוך השטח החדש של גן החיות.
אחרי פטירתו של פנחס כהן ביולי 1956 הוחלט כאות הערכה לפועלו, ולהיותו מייסד גן החיות והמכון הביולוגי, לקרוא למכון "בית פנחס" על שמו.
לפני השיפוץ ושדרוג התצוגות בגן החיות עלו טענות מצד חוגים התומכים ברווחת החיות, על צפיפות והעדר תנאי מחיה הולמים לבעלי החיים.
לשם המחשת הבעיה השתמשה הנהלת גן החיות בכלוב הדובים, שהיה קטן ולא ראוי, טענות אלו קידמו את שיפוץ הגן.
בשנת 2002, בזכות תרומה של הנדבנים החיפאים משפחת אריאלי, עבר גן החיות שיפוץ משמעותי, בו הוחלפו כל התשתיות הישנות בחדשות ונבנו תצוגות חדשות ופתוחות לבעלי החיים השוכנים בגן, וכן כלל הכלובים הוחלפו והורחבו, דבר ששיפר את תנאי המחיה של החיות.
תנאי המחיה של החיות בגן
באוגוסט 2020, חברת מועצת העיר הילה לאופר מסיעת הירוקים פנתה בשאילתה לראש העירייה עינת קליש רותם בה כתבה:
בתשובה לשאילתה כתבה קליש רותם שהיא "שותפה לביקורת על אופן ניהול גן החיות.
יוקם צוות לבחינת מצבו של גן החיות, בשיתוף פעולה עם כל הגורמים הרלוונטיים – רשות הטבע והגנים ומשרדי ממשלה".
חומט כחול-לשון מזרחי (Tiliqua scincoides)
לורי אדום ראש (Eos Bornea)
טיגריס בנגלי לבן - זכר יחיד, לאחר שאחותו מתה ב-2018.
למור צווארון שחור לבן - שתי נקבות
פוסה - זוג זכרים שהם הפוסות היחידות בגן חיות במזרח התיכון.
המכון הביולוגי - בית פנחס
גן החיות צמח מתוך המכון הביולוגי, המכון הוקם בשנת 1949 עם התרחבות פינת החי הקטנה, שהפכה לגן חיות, אולם במהלך השנים המכון מנוהל בנפרד מגן החיות.
בשנת 1955 הוקם המכון החדש בגן החיות, לאחר העברת גן החיות למיקומו הנוכחי.
המכון הביולוגי החל כמכון להכשרת והשתלמויות מורים לביולוגיה, ומחקר אתולוגי.
יוזמו היה פנחס כהן במהלך השנים שינה המקום פניו, מתקיימות בו השתלמויות מורים ספורות ולרוב הוא פונה ישירות לתלמידים.
המכון כולל:מרכז ללימודי הטבע ובו: שעורי העשרה לבתי הספר בכל רמות הלימוד, תוכניות מיוחדות למחוננים ולכיתות מדעיות, השתלמויות למורים ולגננות, הדרכה לבתי הספר בהקמה והחזקה של פינות חי, הדרכת תלמידים בעבודות חקר וטיפוח יחס לבעלי חיים והדרכת תלמידי תיכון בעבודות אקולוגיות.
המרכז כולל ספרייה מקצועית, ובה כ־3,000 כותרים וכתבי עת בעברית ובאנגלית, אוסף גדול של פוחלצים להוראה ותצוגה, מרכז משאבים והשאלה של תערוכות נודדות וחומרי למידה.הגן הבוטני במכון הביולוגי מוקדש לצמחי הבר של החבל הים תיכוני בישראל.
חלק מהגן הוא גן מים הכולל צמחי מים וגדה של הארץ.
בחלקו התחתון של הגן הבוטני חלקת שרכים.
בגן הבוטני מאות מינים, חלקם מינים הנמצאים בסכנת הכחדה.
הגן מהווה המשך לצומח הטבעי בנחל לוטם.המוזיאון לטבע תצוגות של פוחלצים במספר נושאים, ותצוגת חוליות ולסתות לווייתנאים.
בחגים מתקיימות תערוכות מתחלפות על נושאי הקשר שבין חגי ישראל והטבע.המוזיאון לפרהיסטוריה ע"ש משה שטקליס הוא חלק ממוזיאוני חיפה ואף מנוהל על ידו, אולם ממוקם בבנין המכון הביולוגי.
במקום תצוגה של דיורמות מחיי האדם הניאנדרטלי, ממצאים שנחשפו באתרים תת-ימיים באזור חיפה, ותערוכת קבע "עצמות ורוח" העוסקת במנהגי קבורה פרהיסטוריים.פינת החי הלימודית''' במכון - בה מגוון של בעלי חיים המשמשים בשעורי המכון, וכמקור לבעלי חיים לבתי ספר.
גידול בעלי החיים בפינה זו מאפשר הדרכה וליווי של בתי הספר המעוניינים בפיתוח פינת חי בית ספרית.
בפינת החי אוגרים, גרבילים, ארנבונים, שרקנים, צ'ינצ'ילות, חולדים וקיפוד - מבין היונקים.
תור צוחק, תוכונים וברווזים מבין העופות, ואיגואנות, זיקיות ושממיות מהזוחלים.
כמו כן, שוכנים במקום הדו-חיים של ארץ ישראל, עקרבים, מקלונים וחרקים נוספים.
גן הילד הוא מוסד משלים להוראה וחינוך עבור ילדים עם מוגבלויות שונות.
שמו מקביל לגן האם הסמוך.
הגן נמצא במתחם גן החיות בחיפה, ומקנה העשרה טיפולית לילדים, בעיקר על ידי טיפול בעזרת בעלי חיים, וכן טיפול בתחומים אחרים.
גן החיות שנברון או גן החיות של וינה הוא גן החיות בפארק ארמון שנברון שבווינה בירת אוסטריה.
זהו גן החיות הוותיק ביותר שעודנו פעיל כיום.
גן החיות שנברון הוקם בתור מתחם מלכותי ב-31 ביולי 1752. מאז הקמתו עבר שינויים רבים, אולם הוא עדיין פעיל במקום בו הוקם.
את גן החיות ייסד פרנץ הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, אשר רצה להקים גן חיות מלכותי במושב הקיץ שלו.
בעבר כלל מספר מועט של מינים שהוחזקו ב-12 כלובי-ברזל קטנים ואחידים, שהיו ממוקמים זה ליד זה כדי לאפשר צפייה בכל בעלי החיים.
הקיסר התנגד להבאת טורפים לגן החיות בגלל שריחם הפריע לו, ולכן בתחילת דרכו כלל גן החיות מיני אנטילופות שונים ועופות.
עם הזמן, קיבל גן החיות שנברון בעלי חיים נוספים שניצודו בארצות רחוקות בעת מסעותיו של הקיסר ואנשים אחרים או נקנו מקרקסים וגני חיות נודדים.
דובי קוטב, לדוגמה, הובאו מהאזור הארקטי בשנת 1873. בעלי חיים אחרים, דוגמת הג'ירף, לא שרדו את המסעות ומתו בדרך.
בתקופת התפתחותו של גן החיות בעלי החיים הוחזקו בתנאים לא טובים ורבים מהם סבלו מרעש הקהל הרב, מתזונה לקויה וטיפול לא נכון.
את מלחמת העולם הראשונה שרדו רק 400 בעלי חיים מגן החיות.
ב-1924 מונה אוטו אנטוניוס, שהיה נאצי נלהב, למנהל הגן חיות.
הוא ביצע מודרניזציה לגן ושיפר את תנאי החיים של החיות.
לאחר האנשלוס הוא עיטר את גן החיות בדגלים נאצים.
בסוף מלחמת העולם השנייה, גן החיות סבל נזק גדול מהפצצות אוויריות, שהרסו או פגעו קשות במתחמים רבים.
אלפי בעלי חיים מתו בתקופה זו.
כוחות הכיבוש הסובייטים, ומאוחר יותר הבריטים, סייעו במאמצי השיקום של גן החיות לאחר המלחמה.
החל מהמחצית השנייה של המאה ה-20, עם התפתחות גני החיות ברחבי העולם, השתכלל מאוד גן החיות ותנאי אחזקתן ורווחתן של החיות השתפרו.
כיום מחזיק גן החיות מינים רבים מאוד של בעלי חיים, מהם מינים בסכנת הכחדה, במתחמים גדולים יחסית - יותר מבעבר, ונעשים מאמצים לדמות את סביבתן הטבעית של החיות.
ב-14 ביולי 1906, בגן החיות שנברון נולד הפיל הראשון שנולד בגן חיות אי-פעם.
בשנת 1980 הוחזקו בגן כ-4,000 בעלי חיים ממינים שונים, אולם מאז המספר הצטמצם בשל המגמה לשפר את תנאי חייהן של החיות, וכיום מוחזקים בגן כ-2,500 בעלי חיים.
גן החיות שנברון הוא מגני החיות המעטים בעולם המחזיקים פנדה, בעל חיים המצוי בסכנת הכחדה וקשה מאוד לגדלו בשבייה.
מוקדי התעניינות אחרים הקיימים בגן החיות הם ביתן יער הגשם בו עוברים המבקרים דרך צמחייה המדמה את יער האמזונאס וצופים בבעלי חיים שונים ואקווריום גדול המאפשר למבקרים לצפות בבעלי חיים ימיים.
גן החיות מציע למבקרים פעילויות סמליות כגון "אימוץ בעל-חיים" בעבור תרומת כסף.
פעילויות אחרות כוללות, לדוגמה, השכרה של אזור מסוים בגן החיות עבור קיום אירוע.
בנוסף למתחמים הרגילים, בגן החיות מתחמים ייעודיים עבור קבוצות מסוימות של בעלי חיים או עבור אזורי מחיה מסוימים, בהם הם מוחזקים בתנאים המיוחדים המתאימים להם.
קיימים מתחמי זוחלים, עופות וחרקים, ומתחמי ביצת מנגרובה, מדבר ומערה.
בתחילת 2004 נפתח בגן החיות מתחם "פולריום" (מהמילה polar - קוטב) שבו מוחזקים בעלי חיים מאזור הקוטב, הרגילים לסביבה קרה מאוד.
בשנת 1992 הועבר הגן לבעלות פרטית ומאז ועד שנת 2007 הוא נוהל על ידי הלמוט פכלאנר, המכהן גם כנשיא הקרן העולמית לשימור חיות הבר באוסטריה.
פכלאנר הצליח לחדש חלקים רבים בגן החיות.
בתחילת 2007 פרש פכלאנק, ומאז מנהלת אותו סגניתו.
גן החיות שנברון לוקח חלק בתוכניות שימור מינים בסכנת הכחדה ופעילויות מחקר מדעי, והוא חבר באיגוד גני החיות והאקווריומים האירופאי ובאיגוד גני החיות האוסטרי.
גן החיות מפעיל גם תוכניות הכוללות פעילויות חינוכיות עבור קבוצות של ילדים המבקרים בגן מטעם בית ספרם.
בגן החיות שנברון אירעו במשך השנים מספר תאונות טראגיות בין בעלי החיים למטפליהם.
בשנת 2002, תקף והרג יגואר עובדת בגן החיות לעיני המבקרים, בשעה שהאכילה אותו.
מנהל גן החיות, פכלאנר, ניסה לסייע לעובדת המותקפת, אולם ניסיונותיו נכשלו והוא נפצע ברגלו.
בפברואר 2005, מחצה פילה צעירה למוות את אחד מהמטפלים בגן החיות.
המקרה עורר עניין בתקשורת, והעיתונות לחצה על פכלאנר להתפטר.
גן החיות של ברלין (גרמנית: Zoologischer Garten Berlin) הוא אחד מגני החיות הגדולים בגרמניה ובאירופה ומהעתיקים בעולם.
הוא נוסד בחודש אוגוסט 1844 בברלין, אז בירת הממלכה הפרוסית והיה גן החיות הראשון שנבנה בגרמניה.
החיות הראשונות נרכשו עבור הגן על ידי פרידריך וילהלם הרביעי, מלך פרוסיה.
גן החיות בברלין נחשב כגדול בעולם מבחינת מספר המינים החיים בו: מעל 1,500 מינים ומעל 14,000 בעלי חיים.
גן החיות, המתפרש על פני 350 דונם, נמצא בקצהו של הפארק העירוני הגדול טירגארטן (שם שפירושו המילולי גן חיות, אף שכלל אינו כזה, ושמו ניתן לו כאשר שימש כאזור ציד של בית המלוכה).
בקצה השני של הפארק ניצב בניין הרייכסטאג, בניין הפרלמנט הגרמני.
זהו אחד מגני החיות המתוירים בעולם, עם כשלושה מיליון מבקרים בשנה.
במלחמת העולם השנייה נהרס רובו בהפצצות מהאוויר ושרדו בו כ-90 בעלי חיים.
לאחר סיום המלחמה, בעוד בניין הרייכסטאג נותר צמוד לחומת ברלין ונותר בשממונו וחורבנו עד איחוד גרמניה, שופץ גן החיות ששכן בחלקה המערבי של העיר ושוקם במלואו.
אחד מהמינים הנדירים בגן הם פנדה ענקית.
זהו מין הנתון בסכנת הכחדה ונדיר גם בגני חיות ברחבי העולם, כאשר לפי הערכות, רק 1,000 פנדות חיות בטבע בדרום סין.
הפנדות הוענקו לקנצלר גרמניה כמחווה מיוחדת מידי נשיא סין.
בתחילת שנת 2007 התפרסם גן החיות בברלין גם בזכות הדיון הציבורי בעניינו של דוב הקוטב קנוט, אשר נולד בשבי בגן בחודש דצמבר 2006. בחודשים שלאחר לידתו הפך קנוט למושא לפרסום עולמי מצד אחד, ולסוגיה שנויה במחלוקת בדבר הזכות להחזיק חיות בר בשבי ולהחתימן באופן מלאכותי על ידי אדם, מצד שני.
בסמוך לגן החיות ממוקמת תחנת הרכבת "ברלין גן החיות", אשר אליה צמוד מסוף אוטובוסים גדול, והיא מוכרת בשמה הגרמני המקוצר "Bahnhof Zoo" (קרי: בנהוף צו).
גן החיות של לונדון , או, בשמו הרשמי גן החיות של האגודה הזואולוגית של לונדון (ZSL London Zoo) הוא גן החיות המדעי הוותיק ביותר בעולם.
גן החיות נפתח ב-27 באפריל 1828 ונועד לשמש כאוסף בעלי חיים למטרות מחקר מדעי.
הגן נפתח לציבור הרחב בשנת 1847 ובינואר 2016 הכיל הגן 17,480 בעלי חיים מ-756 מינים שונים.
הגן מנוהל על ידי האגודה הזואולוגית של לונדון (אשר נוסדה בשנת 1826) והוא ממוקם בקצה הצפוני של ריג'נטס פארק, דרומית לתעלת ריג'נטס.
גן החיות היה גן החיות הראשון שפתח בית זוחלים (בשנת 1849); אקווריום (בשנת 1853) ובית חרקים (בשנת 1881).
כמו כן גן החיות היה הראשון שהקים גן חיות לילדים (בשנת 1938).
הגן ממומן מתרומות ומדמי הכניסה לגן, ואינו מקבל מימון ממשלתי.
האגודה הזואולוגית של לונדון נוסדה על ידי סר תומאס סטמפורד ראפלס בשנת 1826. ראפלס רכש את השטח בו הוקם לימים גן החיות והזמין את התוכניות עבורו, אולם נפטר באותה שנה בטרם החלו העבודות.
לאחר מותו של ראפלס עבר ניהול הפרויקט להנרי פטי-פיצמוריס, מרקיז לאנסדאון השלישי, אשר פיקוח על בניית המבנים הראשונים עבור החיות.
גן החיות נפתח באפריל 1828 לשימושם של חברי האגודה הזואולוגית, לצורכי מחקר, וכלל ראם לבן, קודו גמלוני, אורנגאוטן וכן בעלי חיים אשר מאז נכחדו: קואגה וזאב טסמני.
בשנת 1829 הוענק לאגודה זיכיון מלכותי על ידי המלך ג'ורג' הרביעי.
בשנת 1847 נפתח גן החיות לציבור הרחב, במטרה להשתמש בדמי הכניסה לסייע במימון עלויות האחזקה של הגן.
עד שנת 1902 האמינו כי בעלי חיים טרופיים לא ישרדו באקלים הקר של לונדון, ולכן כל בעלי החיים הטרופיים הוחזקו בתוך מבנים.
לאחר שד"ר פיטר צ'אלמרז מיטצ'ל מונה למזכיר האגודה, הוא החל בארגון מחדש של מבני גן החיות, והחל להוציא את בעלי החיים ממבנים סגורים למתחמים פתוחים (תוך הסתמכות על הניסיון של גן החיות של המבורג).
בעקבות תוכנית ההרחבה של מיטצ'ל, נרכשה בשנת 1926 חוות הול הסמוכה, ובשנת 1931 נפתח גון החיות מחדש כפארק זואולוגי פתוח (הפארק הראשון מסוגו בעולם).
בשנת 1962 נשלחה ראמה לבנה לגן החיות של פניקס באריזונה שבארצות הברית, במסגרת תוכנית ההרביה הבינלאומית הראשונה.
כיום משתף גן החיות פעולה עם גני חיות ברחבי העולם להרביית 130 מינים שונים.
בשנות ה-80 של המאה ה-20 היו בגן החיות כ-7,000 בעלי חיים (המספר הרב ביותר בממלכה המאוחדת - הגן השני בגודלו - גן החיות של צ'סטר החזיק פחות מ-3,500 בעלי חיים).
בין בעלי החיים שהוחזקו בגן היו בעלי חיים שלא ניתן היה לראותם בשום מקום אחר בממלכה המאוחדת, כגון: וומבט, שד טסמני וקנגורו חולדתי חוטמני.
אחזקת מספר בעלי החיים הרב הקשתה מאוד על ניהול הגן.
יחס ציבורי המבקר את תנאי אחזקת בעלי החיים במתחמים סגורים, והמיתון אשר פקד את הממלכה המאוחדת באותה עת הביא להפחתה במספר המבקרים.
בשנת 1991 הכריזה האגודה על סגירת הגן משיקולים תקציביים.
הכרזה זו הביאה לפעילות ציבורית נרחבת לתמיכה בגן, והתרומות הרבות איפשרו שיקום הגן והמשך פעילותו.
במסגרת תוכנית רב שנתית של גן החיות, מאז ראשית המאה ה-21 הגן החל לעבור שיפוץ ושיפור במטרה להחליף את הכלובים בהם הוחזקו בעלי החיים בשטחים פתוחים הדומים לסביבה הטבעית של בעלי החיים.
בשנת 2005 הוקמו מתחם "ספארי הציפורים האפריקאי" (African Bird) ו"פגוש את הקופים" (Meet The Monkeys), ובשנת 2006 נפתח מתחם "לתוך אפריקה" ("Into Africa") ומתחם "גן העדן לפרפרים" ("Butterfly Paradise").
בשנת 2007 נפתח מתחם "ממלכת הגורילות" ("Gorilla Kingdom") בנוכחות הנסיך פיליפ, הדוכס מאדינבורו, ו"מתחם יער הגשם על שם קלור" ("Clore Rainforest Lookout") במקום בו עמד קודם לכן בניין היונקים הקטנים.
בחג הפסחא של שנת 2008 נפתח "ביתן בלקבורן" (the "Blackburn Pavilion) - ביתן ציפורים בדמות יער טרופי.
תוכניות לעתיד כוללות שיפוץ והרחבת גן החיות של הילדים וטרסות האריות של הפארק.
ספארי הציפורים האפריקאי (African Bird Safari)(), שנפתח בחג הפסחא של שנת 2005, החליף שלושה מתחמים שקדמו לו באזור ביתן החסידות והיענים.
אורכו של השביל 51 מטרים וגובה המבנה 10 מטרים.
המתחם מכיל פלג קטן שמעליו גשר, וכן מספר עצים גבוהים.
במתחם מוצגים חסידות לבנות בטן, זרזירים הדורים, שרשירי מדגסקר (Anas bernieri), טוקוס פון דר דקן וכן כחל כחול-בטן וכחל לילכי.
האקווריום () של גן החיות הוקם בשנת 1853 והיה האקווריום הראשון בעולם.