tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
למרות שמינהו נבחר רשמית על ידי וויקד כ"המנהיג" (התיוג שלו - "קבוצה א', מועמד א-9, המנהיג"), ניוט הוא זה שמספק את האיזון הרגשי, מקשיב לנערים ומקבל החלטות שקולות כשמינהו מאבד את העשתונות.
ניוט קרוב במיוחד לתומאס, אך הוא גם חבר של מינהו ושאר הבנים בקבוצה.
הקעקוע על עורפו מסמן אותו כ"הדבק", משום שהוא מחזיק את כולם יחד.
ניוט ב"מבחני הכווייה" הוא דמות של נאמנות ללא תנאי.
הוא מסמל עבור הנערים את האנושיות אל מול האכזריות של וויקד.
לתומאס, בעולם בו הקרובים לו בוגדים בו, ניוט הוא הדמות היחידה שאפשר לסמוך עליה בעיניים עצומות.
אחד מהנערים שהגיעו עם תומאס מקרחת היער, שם היה האחראי על הרצים.
הוא אגרסיבי, עקשן וחצוף, מה שמכניס אותו לצרות לעיתים קרובות.
הוא חבר של כל היוצאים מקרחת היער, ובכללם ניוט ותומאס.
הקעקוע על גב צווארו מראה שוויקד מכוון שהוא יהיה "המנהיג".
וינסטון (על שם וינסטון צ'רצ'יל)
וינסטון הוא אחד ה"קורחים" (Gladers) ששרדו את המבוך הראשון יחד עם תומאס, ניוט ומינהו.
במהלך המסע במנהרה חשוכה בתחילת הכווייה, נוחת על ראשו כדור של "מתכת נוזלית" (אחד המכשולים של וייקד).
הכדור כמעט עורף את ראשו וגורם לו לכוויות קשות מאוד בפנים ובצוואר, אבל הוא שורד את הפציעה וממשיך עם הקבוצה כמעט עד סוף המסע במדבר.
הוא נהרג מאוחר יותר, במהלך סופת ברקים קטלנית המכה בחבורה כשהם מתקרבים לעיר.
זיגי (על שם זיגמונד פרויד)
זיגי הוא אחד מהנערים ששרדו את המבוך הראשון, שם שימש כטבח של הקרחת.
הוא מתואר כבעל עור כהה ועם זקן, למרות שהוא עדיין נער.
עבור פריפן, המעבר מהמבוך לכוויה היה קשה במיוחד.
במבוך היה לו תפקיד ברור - לספק מזון ותחושת ביטחון.
במדבר, כשאין אוכל והקבוצה גוועת ברעב, הוא חווה תסכול עמוק מכך שאינו יכול למלא את תפקידו.
למרות זאת, הוא משתמש בתושייה שלו כדי לעזור בניהול המשאבים המועטים שהקבוצה מצליחה להשיג.
חורחה מציג את עצמו כמנהיג הקראנקס.
נראה מסוכן ופסיכוטי, אך גם מצחיק.
עוזר לקורחים להתגבר על הכוויה ובתמורה מצפה לתרופה כנגד המגפה, לעצמו ולברנדה.
בת חסותו וסגניתו של חורחה.
בחורה יפה מקנדה, הטוענת שהיא הופכת לקראנק.
חורחה וברנדה עוזרים להוביל את הקורחים דרך הכוויה.
ברנדה מובילה את תומאס לאחר שהם מופרדים משאר הקבוצה.
ברנדה מאוהבת בתומס ומפלרטטת איתו באופן עקבי, ומערכת היחסים ביניהם מתערערת לאחר שסמים גורמים לה לפעול על פי רגשותיה והוא מעליב אותה.
ברנדה, עבור תומאס, הופכת למקור המידע המרכזי על העולם שבחוץ ועל האופן שבו הנגיף משפיע על המוח.
במהלך הספר מתברר שלאריס ותרזה יש עבר משותף בוויקד, עוד לפני המבוך.
הקעקוע על צווארו מסמן אותו כ"השותף", ילד שהיה מעורב בוויקד לפני המבוך.
תפקידו בקבוצה דומה לזה של תרזה, כששניהם משמשים חולית קישור בין שני המבוכים.
הוא יכול לתקשר טלפתית עם תומאס ותרזה, ועם חברתו הטובה ביותר, רייצ'ל.
רייצ'ל נהרגה כשקבוצה ב' ברחה מהמבוך שלהם.
במהלך מבחני הכוויה מתגלה שאריס ותרזה משתפים פעולה עם וויקד.
הם מובילים את תומאס למארב, ובוגדים בו תוך טענה שכך הם מצילים את חייו.
האירוע מביא לקרע עמוק בין אריס לתומאס.
החוקר הראשון שנפגש עם הקורחים אחרי שנחלצו מהמבוך.
תומאס מעניק לו את הכינוי "איש העכברוש" בשל מראהו החיצוני - מתואר כאדם בעל פנים צרות ומוארכות, המזכירות עכברוש.
הוא מדבר אליהם מאחורי קיר זכוכית בלתי חדיר ומוסר להם כמה הודעות:
הוא מיידע אותם לגבי קיומו של נגיף ה"התלקחות", ואומר שהם כולם נדבקו בו.
הוא מסביר שכדי להגיע לתרופה, עליהם לחצות את ה"כווייה" ולהגיע לנקודת המקלט תוך שבועיים.
הקנצלרית, שהיא הדרג הבכיר ביותר בארגון וויקד.
היא המוח המתכנן את "הניסויים", ומקבלת את ההחלטות הגורליות לגבי חייהם של תומאס וחבריו.
היא זו שמנווטת את הכל מרחוק.
היא האחראית על שליחת בני נוער למבוך לצורך מחקר ופיתוח תרופה להתלקחות.
ב-2015 עובד הספר לסרט קולנוע בשם "הרץ במבוך: מבחני הכווייה".
בשנת 2018 יצא הסרט השלישי בסדרה והוא "הרץ במבוך: תרופת המוות".
בסרט משתתפים, בין השאר, דילן או'בריאן בתפקיד תומאס, קאיה סקודלריו בתפקיד תרזה, ויל פולטר בתפקיד גאלי, תומאס סאנגסטר בתפקיד ניוט, אמל אמן בתפקיד אלבי, קי הונג לי בתפקיד מינהו, פטרישה קלארקסון בתפקיד אווה פייג' ובלייק קופר בתפקיד צ'אק.
במתמטיקה, מבחני התכנסות לסדרות מהווים כלים לבדיקה אם סדרה מתכנסת או מתבדרת.
סדרות, והתכנסות סדרות בפרט, מהווים בסיס וכלים לנושאים רבים במתמטיקה, במיוחד בחשבון אינפיניטסימלי.
גבול של סדרה מסומן כך:
וניתן לסמן אותו גם בצורה המקוצרת:
lim - הוא קיצור של המילה הלועזית Limit שפירושה "גבול".
בסימון , האות a הוא סימן המציין את הסדרה שהאיבר שייך אליה, ו-n הוא אינדקס, המציין את מספרו הסידורי של האיבר בסדרה.
הסימן מסמל שאיפה של הביטוי המצוין בתחילת החץ לזה שבסופו.
כך ש מציין ש- n שואף לאינסוף.
L מייצג את המספר שאליו הולכים ומתקרבים איברי הסדרה ככל ש -n גדל
סדרה נקראת מתכנסת אם רק אם L הוא מספר ממשי שונה מאינסוף
סדרה נקראת מתבדרת אם ורק אם
בפרט, הגדרה רגורוזית להתכנסות היא:
תהי סדרה חיובית, נסמן .
בדומה למבחן המנה של ד'אלמבר, ההוכחה מתבססת על בניית סדרה הנדסית בהתבסס על הגבול והשוואתה לסדרה הנתונה.
ניתן לקצר תהליכים ולהתבסס ישירות על מבחן המנה לטורים כי אם הסדרה חיובית והגבול , אז המבחן קובע כי הטור מתכנס, אז לפי תנאי הכרחי להתכנסות טור אינסופי גבול הסדרה הוא אפס: .
כיוון ש־, קיים כך שלכל מתקיים , או באופן שקול: לכל .
נציב את להיות וכו' באי־שוויון זה ונקבל:
באופן כללי, ניתן לקבל באינדוקציה כי לכל .
היא סדרה הנדסית עם מנה ולכן היא שואפת לאינסוף.
לכן מאי־השוויון לעיל נובע כי שואפת לאינסוף.
נשים לב שמבחן השורש חזק יותר ממבחן המנה, כלומר ישנם מקרים בהם הגבול במבחן המנה לא יהיה קיים והגבול במבחן השורש יהיה קיים.
אבל לפי משפט, אם הגבול של מנת האיברים קיים .
אזי הוא שווה לגבול ממבחן השורש, כלומר .
בדומה למבחן השורש של קושי, ההוכחה מתבססת על בניית סדרה הנדסית בהתבסס על הגבול והשוואתה לסדרה הנתונה.
ניתן לקצר תהליכים ולהתבסס ישירות על מבחן השורש לטורים כי אם הסדרה חיובית והגבול , אז המבחן קובע כי הטור מתכנס,
וכיון שהתכנסות טור גוררת התכנסות הסדרה לאפס, נקבל .
כיוון ש־ קיים כך שלכל מתקיים , או באופן שקול: לכל .
היא סדרה הנדסית עם מנה ולכן שואפת לאינסוף.
מאי־השוויון לעיל נובע כי שואפת לאינסוף.
תנאי קושי הוא אפיון שקול לסדרה מתכנסת.
הגדרה: תהי סדרת מספרים ממשיים.
הסדרה מקיימת את תנאי קושי אם לכל קיים אינדקס כך שלכל מתקיים .
הסדרה מתכנסת (לגבול סופי) אם ורק אם היא סדרת קושי.
לכן קיים אינדקס כך שלכל מתקיים .
נבחר מספרים ונקבל לפי אי-שוויון המשולש כי:
אזי הסדרה היא סדרת קושי.
נניח כי היא סדרת קושי.
ראשית, נוכיח כי היא חסומה.
כיוון שהיא סדרת קושי, קיים אינדקס כך שלכל מתקיים .
אזי לכל מתקיים אז הסדרה חסומה בקטע .
בקטע יש לסדרה רק מספר סופי של איברים ולכן היא חסומה שם.
לפיכך, הסדרה חסומה בכל אינדקס.
על פי משפט בולצאנו-ויירשטראס, לכל סדרה חסומה יש תת-סדרה מתכנסת, לכן לסדרה יש תת־סדרה מתכנסת .
נסמן ונוכיח ש־ מתכנסת ל־.
ראשית, מהתכנסות נקבל כי קיים טבעי כך שלכל מתקיים .
שנית, מהיות הסדרה סדרת קושי, קיים אינדקס כך שלכל מתקיים .
נסמן , אז ולכן .
בנוסף, סדרת האנדקסים מוגדרת כסדרה עולה של טבעיים וניתן להוכיח באינדוקציה (ראה למת עזר) שלכל טבעי מתקיים , ובפרט ולכן לכל מתקיים .
כלל הסנדוויץ' הוא משפט שימושי לחישוב גבולות בחשבון אינפיניטסימלי.
בניסוח מתמטי: אם סדרות המקיימות:
אז גם לסדרה קיים גבול, .
כלל דומה תקף למקרה האינסופי.
אם ניתן לחסום מלמטה סדרה (או פונקציה) על ידי סדרה (או פונקציה) השואפת לאינסוף, אז גם הסדרה המקורית שואפת לאינסוף.
נרצה למצוא מספר טבעי כך שלכל יתקיים .
התכנסות סדרה לפי תת־הסדרות שלה
תהי סדרה כלשהי, ותהי סדרה עולה ממש של מספרים טבעיים.
אז הסדרה נקראת תת־סדרה של .
אם ורק אם כל תת־סדרה של מתכנסת ל־ .
אזי לכל קיים כך שלכל מתקיים .
ניקח תת־סדרה שרירותית ונראה כי היא מתכנסת ל־ .
מתקיים (הוכחה לכך מובאת בסוף העמוד), אזי עבור מתקיים כי ולכן נקבל כי .
כדי להוכיח את הכיוון ההפוך, נשים לב כי היא תת־סדרה של עצמה שמתכנסת ל־ ולכן זה טריוויאלי שמתקיים .
נניח כי ונוכיח כי .
נשים לב כי סדרה מונוטונית עולה ממש (בבניית תת־סדרה, איננו לוקחים איברים מהסדרה המקורית בסדר הפוך לסדר בו הם הופיעו ואיננו לוקחים אבר כלשהו יותר מפעם אחת), לכן .
תהי סדרה כלשהי, ותהי סדרה מונוטונית עולה ממש ומקיימת .
אם במובן הרחב, אזי גם .
לפי הגדרת הגבול, לכל קיים כך שלכל מתקיים:
מונוטונית עולה ממש, לכן או וניתן להכפיל בו את אי־השוויון.
סכימת אי־השוויון לעיל תיתן לנו את אי־השוויון הבא:
נחלק את אי־השוויון ב־ ונקבל:
, לכן קיים המקיים כך שיתקיים:
הערה: כפי שניתן לראות בבירור מההוכחה, מספיק שהסדרה תהיה חיובית ומונוטונית החל מאיבר מסוים בה ולאו דווקא מהאיבר הראשון שלה.
תהי סדרה המתכנסת לגבול סופי .
אזי גם הסדרות הבאות מתכנסות לגבול :
סדרת הממוצעים ההנדסית: אם לכל
סדרת הממוצעים ההרמונית: אלא אם כן והסדרה אינה שוות סימן
תחילה נוכיח את הטענה הראשונה.
ברור כי היא סדרה חיובית, מונוטונית עולה ממש ומתכנסת במובן הרחב לאינסוף.
כעת נוכיח את הטענה השלישית.
אם אז הטענה נכונה טריוויאלית על־פי מה שהרגע הוכחנו.
אם נקבל כי ואז כיוון ש־ ובתוך הסוגריים סדרת הממוצעים החשבונית של נקבל מהטענה הראשונה כי .
עבורו, הטענה אינה נכונה באופן כללי ודוגמה פשוטה לכך היא הסדרה המוגדרת לפי .
עבור סדרות שוות סימן (כלומר, סדרות שבהן קיים כך שלכל אברי הסדרה הם כולם בעלי אותו הסימן), מובטח כי מתכנסת ל־ או ל־ .
עובדה זו מאפשרת להראות את נכונות הטענה על־פי נימוק דומה למקרה בו .
נותר לנו כעת רק להוכיח כי אם לכל .
זאת ניתן להוכיח ישירות באמצעות שימוש בטענות שהוכחנו עד כה ואי־שוויון הממוצעים אשר נכון עבור סדרות חיוביות:
לכן על־פי כלל הסנדוויץ' גם ובזאת הושלמה ההוכחה.
הערה: נזכיר כי הטענה על הממוצע ההרמוני אינה נכונה באופן כללי עבור אך כאן לכל , לכן הטענה נכונה במקרה זה כיוון שהסדרה שוות סימן.
הוכחה חלופית עבור התכנסות סדרת הממוצעים החשבונית
ההוכחה הבאה מראה כי סדרת הממוצעים החשבונית מתכנסת לגבול הסדרה המקורית באמצעות הגדרת הגבול בלבד.
, לכן קיים כך שלכל מתקיים .
כעת נסתכל על תת־סדרת האיברים עד , כלומר: .
כיוון ש־ קבוע (ערכו נקבע על פי אפסילון), תת־סדרה זו היא סופית ולכן סכום אבריה הוא מספר סופי ולכן מתקיים: .
אזי קיים כך שלכל מתקיים .
כעת ניגש לטפל באיברים שנמצאים אחרי , כלומר (נשים לב שזהו אינו מספר סופי של איברים).
כל אחד מאיברים אלו מקיים לכל טבעי.
נסמן ונשים לב שהדבר גורר כי לכל מתקיים .
נסכם: נסמן ונקבל כי לכל מתקיים:
מבחן רישוי שנתי לרכב (טסט) הוא הליך המתקיים כחובה במדינות רבות בעולם, המיועד לוודא כי כלי הרכב הנעים בתחומן נמצאים במצב כשירות גבוה מבחינה בטיחותית, ואינם פולטים פליטות יתר המזהמות את הסביבה.
כחלק מהליך זה נדרשים הבעלים של הרכב לעבור בדיקה של כלי הרכב אחת לתקופה המוגדרת בחוק, לרוב פעם בשנה עד שנתיים.
הנושאים הנבדקים בטסט הם תאורת הרכב, האיתות, הבלמים, ההגה והצירים של הרכב.
כמו כן נבדק מצב צמיגי הרכב, תחתית הרכב, כיוון הגלגלים, ובדיקת זיהום אוויר הנפלט מהרכב.
בישראל חייב בעל רכב לבצע מבחן רישוי לרכב אחת לשנה.
רכב שמלאו לו 15 שנים חייב להציג בטסט אישור ממוסך מורשה על תקינות הבלמים.
רכב שמלאו לו 19 שנים מוגדר כרכב מיושן, חייב בביצוע מבחן זה אחת לחצי שנה.
רכב המוגדר כרכב אספנות יבצע מבחן רישוי פעם אחת בשנה.
החל מינואר 2016 רכב חדש חייב לבצע מבחן רישוי רק כעבור 3 שנים מיום רכישתו, לאחר שבשל שיפורים טכנולוגיים הוחלט להאריך את משך תקופת הפטור מטסט משנתיים לשלוש.
בספטמבר 2025 פורסם מתווה חדש שנוגע גם לרכבים ישנים ומציע כי רכב פרטי שעלה לכביש החל משנת 2022 יעבור מבחן רישוי ראשוני רק לאחר שלוש שנים.
לאחר מכן, בין השנה השלישית לשביעית, תידרש בדיקה אחת לשנתיים בלבד
את מבחן הרישוי יכול הבעלים של הרכב לבצע בכל אחד ממכוני הרישוי המורשים הנמצאים בישראל.
מכוני הרישוי הם גופים עסקיים פרטיים שפועלים כמורשים מטעם משרד התחבורה, המפקח על פעילותם ורשאי לסגור מכון רישוי שלא עמד בתנאי הרישיון, החל ממספר ימים, ועד מספר חודשים.
מלבד זאת, במקרים של לוחיות רישוי, יש לשים לב לשלט לוחיות רישוי במבחן, המבהיר את ההגבלות והדרישות החלות.
למידע נוסף, ראה שלט לוחיות רישוי במבחן.
מבחן קוקראן-ארמיטאז' הוא וריאציה של מבחן חי-בריבוע המתאימה להערכת מגמת הקשר (trend) בין שני משתנים איכותיים, שאחד מהם נמדד בסולם מדידה סודר, והשני מקבל שני ערכים בלבד.
בניגוד למבחן חי בריבוע, מבחן זה לוקח בחשבון את העובדה שקיים סדר בין ערכי המשתנה הסודר.
מבחן זה הוא מקרה פרטי של מבחן M בריבוע.
יהיו ו- שני משתנים מקריים איכותיים כאשר המשתנה מקבל שני ערכים בלבד והמשתנה נמדד בסולם סדר.
נניח ללא הגבלת הכלליות כי המשתנה מקבל את הערכים ו- , וכי המשתנה מקבל את הערכים כאשר .
בטבלה זו יש שורות ו- עמודות, כאשר בהצטלבות השורה ה- והעמודה ה- נמצא המספר נקראת לוח השכיחות של המשתנים ו-.
מבחן קוקראן-ארמיטאז', , מוגדר על ידי:
כאשר הם ציונים מספריים עבור ערכי המשתנה , המקיימים .
ציונים אלה העשויים להיקבע על ידי המשתמש על סמך ידע קודם אודות המשתנה , או על סמך השערה ספציפית על הקשר בין המשתנים.
לדוגמה, אם מקבל את הערכים , ואנו מצפים כי השכיחויות של הערכים ו- יהיו דומות (עבור כל אחד משני הערכים של , אך השכיחויות של הערך יהיו שונות, משקלות מתאימים יכולים להיות .
אם לעומת זאת אנו מצפים כי השכיחויות של עבור יעלו כאשר גדל, משקלות מתאימים יכולים להיות .
לסקירה נרחבת על אופן בחירת הציונים עיינו בספרו של אלן אגרסטי.
השערת האפס של המבחן היא ההשערה כי לא קיימת מגמה כלשהי בשכיחויות של ערכי המשתנה .
ניתן לבטא השערה זו באופן הבא:
תחת השערת האפס ניתן להראות כי וכי השונות של שווה ל-:
כאשר גודל המדגם מספיק גדול, אזי תחת השערת האפס ל- יש בקירוב התפלגות נורמלית: .
הדוגמה הבאה מבוססת על הדוגמה שהובאה בספרו של אגרסטי שהוזכר קודם.
בתוכנת R ניתן לבצע את מבחן קוקראן-ארמיטאג' בעזרת הפונקציה prop.trend.test מחבילת stat.
נגדיר תחילה את טבלת הנתונים:
למעשה, כדי לבצע את המבחן הפונקציה צריכה לקבל את אחת השורות בטבלה: "לא קיים מום בלידה" (absent) או "קיים מום בלידה" (present).
כן יש להזין לפונקציה את שורת סך הכל.
הפרמטר השלישי שיש להזין לפונקציה הוא ציוני השורות:
כעת נוכל לבצע את המבחן.
עבור הציונים הליניאריים נבצע אותו פעמיים: פעם אחת עבור השורה/משתנה absent, ופעם עבור השורה.
שימו לב שהפונקציה מסתמכת על התפלגות חי בריבוע לחישוב ערך ה-p.
זאת מכיוון שאם ל- יש בקירוב התפלגות נורמלית סטנדרטית, הרי של- יש בקירוב התפלגות חי בריבוע עם דרגת חופש אחת.
נבצע את המבחן גם עבור ציוני אמצע הטווח וציוני הדרגה הממוצעת:
בשפת R קיימת חבילה (Package) בשם CATT שיש בה את הפקודה (פונקציה) CATT שמבצעת את מבחן מבחן קוקראן-ארמיטאז'.
בסטטיסטיקה, מבחן קוקראן-מנטל-הנזל (CMH) משמש לבדיקת השערת אי התלות בין שני משתנים איכותיים דיכוטומיים (כלומר כל אחד מהם יכול לקבל שני ערכים אפשריים), כאשר ידוע כי הנתונים נאספים בשכבות.
במובן מסוים, מבחן זה הוא הרחבה של מבחן מקנמר, ומאידך זהו מקרה פרטי של רגרסיה לוגיסטית מותנית.
וריאציות שונות של המבחן הוצעו על ידי ויליאם קוקראן, נתן מנטל וויליאם הנזל.
בדרך כלל, כדי לבחון את ההשערה כי אין קשר בין שני משתנים איכותיים, המבחן המקובל הוא מבחן כי בריבוע.
עם זאת, כאשר הנתונים נאספים בשכבות, יש לקחת נתון זה בחשבון, כדי להימנע מפרדוקס סימפסון.
מבחן קוקראן-מנטל-הנזל בודק את השערת אי התלות המותנה בשכבה.
לדוגמה, כדי לבדוק את ההשפעה של מסע פרסום למוצר כלשהו (למשל מותג של קפה נמס) על אחוז האנשים שקנו את המותג, נלקח מדגם מהאוכלוסייה, וכל אדם במדגם נשאל האם נחשף לפרסומת והאם קנה את המותג בחודש האחרון.
ייתכן ויש הבדלים בתגובה לפרסומת בין אנשים ממעמדות סוציו-אקונומיים שונים, ולכן תועד גם המצב הסוציו-אקונומי של כל המשיבים למדגם.
במקרה זה המשתנים ביניהם נמדד הקשר הוא חשיפה לפרסום (נחשף/לא נחשף) וקניית המותג (קנה/לא קנה), והשכבות הן המצב הסוציו אקונומי (למשל מעמד נמוך, בינוני או גבוה).
דוגמה נוספת: היא ניסוי קליני שנערך כדי לבדוק את היעילות של טיפול ניסיוני בהשוואה לטיפול המקובל, ועבור כל חולה מתעדים אם מצבו השתפר לאחר שבוע של טיפול.
ניסויים כאלה נערכים בדרך כלל במספר בתי חולים.
כאן המשתנים שהקשר ביניהם נבחן הם סוג הטיפול ותוצאת הטיפול, ובתי החולים הם השכבות.
בניסוי קליני שנערך בבית חולים מסוים, חלק מהחולים קיבלו טיפול נסיוני למחלתם, בעוד חלק אחר קיבלו את הטיפול המקובל.
עבור כל חולה, נבדק האם מצבו השתפר לאחר שבוע של טיפול.
ניתן לרכז את הנתונים בטבלה:
סטטוסשיפורללא שיפורסך הכלטיפול ניסיוניABA+Bטיפול מקובלCDC+Dסך הכלA+CB+DN
כאשר A הוא מספר החולים שקיבלו טיפול ניסיוני ומצבם השתפר, B הוא מספר החולים שקיבלו טיפול ניסיוני ומצבם לא השתפר, וכן הלאה.
כמו כן, N הוא המספר הכולל של החולים שהשתתפו בניסוי.
יחס הסיכויים הוא לכן .
בהנחה כי אין קשר בין הטיפול ומצב החולה, נצפה כי מספר החולים שמצבם השתפר לאחר קבלת הטיפול הניסיוני הוא .
תחת ההנחה כי שולי הטבלה קבועים (כלומר מספר החולים בכל קבוצה נקבע מראש וכן המספר הכולל של החולים שמצבם השתפר והמספר הכולל של החולים שמצבם לא השתפר גם הם קבועים מראש), השערת האפס כי יחס הסיכויים שווה ל-1, , שקולה להשערה כי .
סטטיסטי מבחן מתקבל על הדעת לבדיקת השערה זו הוא .
לעומת זאת, אם הניסוי נערך בשני בתי חולים, ניתן לחשב את יחס הסיכויים בנפרד לכל אחד מבתי החולים:
מבחן קוקראן-מנטל-הנזל משקלל את יחסי הסיכויים של שני בתי החולים לפי מספר החולים בכל אחד מהם.
באופן אינטואיטיבי, השקלול צריך להיות ממוצע משוקלל של יחסי הסיכויים משני בתי החולים.
אולם, אפשרות אחרת לבדיקת ההשערה כייחס הסיכויים הכולל שווה ל-1 היא לבדק את הערך של .
ביטוי זה מהווה את הבסיס להגדרת מבחן קוקראן-מנטל-הנזל, והוא מתקבל לאחר שקלול מתאים של בשונויות של ו-.
נתון לוח שכיחות תלת־ממדי מסדר כאשר לכל , לוח השכיחות הדו-ממדי הוא .
מבחן קוקראן-מנטל-הנזל מוגדר על ידי:
תחת השערת האפס כי יחס הסיכויים הכולל שווה ל-1, ל- יש התפלגות אסימפטוטית עם דרגת חופש אחת.
דוגמה: אפליה על רקע מגדרי באוניברסיטת ברקלי
באוניברסיטת ברקלי בקליפורניה, נתוני הקבלה לסתיו 1973 הראו כי לגברים יש סיכויים גבוהים יותר להתקבל ללימודים בהשוואה לנשים.
מתוך 8442 גברים שביקשו להתקבל ללימודים מתקדמים, התקבלו בערך 44% מהפונים.
לעומת זאת, מתוך 4321 נשים שביקשו להתקבל ללימודים, התקבלו רק 35%.
לא ניתן להסביר פער זה כצרוף מקרים סטטיסטי (במילים אחרות, השערת אי התלות נדחתה).
ניתן לראות זאת גם בנתוני הקבלה של ששת החוגים הגדולים ביותר:
יחס הסיכויים מראה בבירור כי שיעור הקבלה של הגברים גבוה בהרבה מזה של הנשים:
אולם, כאשר נבחנו הנתונים מכל חוג בנפרד, נראה היה ששיעורי הקבלה בכל חוג היו בדרך כלל דומים עבור גברים ונשים, ואף נמצאו חוגים שבהם שיעור הקבלה של גברים היה נמוך יותר מזה של הנשים.
בטבלה הבאה מובאים נתוני הקבלה עבור 6 החוגים הגדולים ביותר לכל חוג בנפרד:
ערכו של מבחן קוקראן-מנטל-הנזל הוא .
בהנחה שקבענו מראש כי רמת המובהקות של המבחן היא לא נדחה את השערת האפס ונסיק כי לא נצפו הבדלים בהעדפות בין גברים ונשים.
מבחן קומבס היא בדיקת דם לגילוי נוכחות נוגדנים בדם כנגד אנטיגנים על פני תאי דם אדומים, העלולים לגרום להמוליזה.
מבחן קומבס משמש לברור מקרים של אנמיה המוליטית אוטואימונית או המוליזה ביילוד (אנמיה עוברית עקב גורם רזוס).
השם מבחן קומבס מתייחס לשתי בדיקות דם: בדיקה ישירה (Coombs Direct) ובלתי ישירה (Coombs indirect).
מבחן קומבס תואר לראשונה בשנת 1945 על ידי אימונולוגים מאוניברסיטת קיימברידג', (שהבדיקה נקראת על שמו), ו.
המבדק משמש לאבחון אנמיה המוליטית אוטואימונית או לבירור בעקבות תגובה לא רצויה לעירוי דם, הבדיקה נועדה לגלות נוגדנים או חלבוני משלים הספוחים על פני תאי הדם האדומים.
בישראל לא נדרש מבחן קומבס ישיר כמבדק חובה בבירורים שלפני עירוי דם.
נלקחת דגימת דם ורידי, כדוריות הדם האדומות נשטפות בתמיסת מלח, ולאחר מכן מודגרות עם ריאגנט antihuman immunoglobulin (הידוע גם כריאגנט Coombs).
אם הדגרה זו יוצרת (היצמדות) של הכדוריות האדומות, משמע שיש נוכחות של נוגדנים עצמיים או חלבוני משלים הספוחים על הכדוריות האדומות, ותוצאת המבחן מוגדרת כחיובית.
בדיקה בלתי ישירה (Coombs indirect)
המבדק משמש כמבחן חובה עבור מנות דם לעירוי לזיהוי סוג דם וגורם רזוס או כבדיקות הריון לזיהוי גורמי סיכון לאנמיה עוברית.
מבחן זה מגלה האם ישנה בנסיוב הנבדק נוכחות נוגדנים כנגד כדוריות דם אדומות, שאינם ספוחים לכדוריות אלה.
נלקחת דגימת דם ורידי, הדם מסורכז והנסיוב מודגר עם כדוריות דם עם אנטיגניות ידועה, לאחר מכן מוסיפים ריאגנט antihuman immunoglobulin.
אם הדגרה זו יוצרת (היצמדות) של הכדוריות האדומות משמע שהנסיוב הנבדק הכיל נוגדנים עצמיים לאנטיגנים מסוימים (בהתאם לכדוריות שנבחנו).
"מבחן קבלה" הוא ספר לבני נוער מאת הסופרת נאוה מקמל-עתיר.
הספר יצא לאור בשנת 2005 בהוצאת ידיעות ספרים.
בשנת 2006 זכה הספר בפרס זאב לספרות ילדים ונוער.
"מבחן קבלה" מספר על חייה של סול, נערה בת חמש עשרה, המתגוררת בשכונת עוני בתל אביב עם אביה, אמה ואחותה הקטנה.
חייה משתנים בעקבות מבחן קבלה להצגה אליו היא ניגשת.
בעקבות מבחן זה סול עוברת אירועים ומצבים חדשים כחלק ממסע ההתבגרות שלה.
בהתמודדות עם הקושי, הכאב, העוני והחרם, היא מגלה בעצמה כוחות חדשים, שלא ידעה על קיומם, המאפשרים לה להתגבר על הקשיים בחייה, ואף לעזור לאחרים החווים מצבים קשים אף יותר.
סול היא נערה בת 15 שעלתה מרוסיה עם משפחתה ומתגוררת ליד תחנת הרכבת הישנה שבדרום תל אביב.
בתחילת הספר, סול שומעת על אודישנים לתפקיד ראשי בהצגה העירונית וניגשת אליהם.
אך היא לא מקבלת את התפקיד, ובמקומה מקבלת אותו חברתה הטובה דניאל.
בעקבות אודישן גורלי זה, סול ודניאל מתחילות להתרחק זו מזו ואט אט מפסיקות להיות חברות.
בבית סיפרה, סול עוברת חרם, אותו ארגנה מלכת הכיתה, רחל, וסול נותרת לבדה ללא חברים.
במצב זה, סול פוגשת את בועז, שלימים יהיה חברה הטוב ביותר.
אחיו של בועז מטופל בבית חולים בעקבות פיגוע טרור.
בועז מוותר על בית הספר ומטפל באחיו.
סול, שלא מוכנה לוותר על בועז, מתחזה לבת דודתו ואוספת את שיעורי הבית שלו בכל יום מחברו הטוב של בועז, קובי.
לאחר מכן היא נוסעת לבית החולים ומשאירה לבועז את השעורים בקבלה.
בהמשך הספר סול פוגשת את אורלי, ילדה שברחה מביתה לאחר שהציתה את הבית של הילדה שהתעללה בה וארגנה נגדה חרם.
סול עוזרת לאורלי להתגבר על מעשה זה, מחליטה לא להסגיר אותה למשטרה, ומוצאת לה בית חם וזוג הורים שיאמצו אותה.
בסוף הספר בועז נכנס לכיתתה של סול ומספר על כל הדברים שהיא עשתה למענו.
בעקבות כך מחליטים חבריה לכיתה של סול להפסיק את החרם נגדה.
דניאל חוזרת להיות חברתה הטובה ביותר, וסול חוזרת להיות נערה מאושרת.
סול - נערה בת 15, בת למשפחת עולים מרוסיה.
בספר היא מתוארת בתור ילדה יפה מאוד, חכמה ובעלת כישרון משחק.
במהלך הספר סול עוברת תהליך עם עצמה בו היא מוצאת חברים חדשים ולומדת לקבל את עצמה כפי שהיא.
אביה נגן שמנגן ברחוב ואמה עובדת במעדנייה, מצבם הכלכלי לא טוב.
דניאל - חברתה הטובה ביותר של סול.
בספר היא מתוארת בתור שחקנית טובה ואף מקבלת את התפקיד הראשי בהצגה המקומית.
בועז - חברה הטוב של סול.
סול מביאה לבועז את שיעוריו לבית החולים במשך כל יום לאחר שאחיו אושפז בבית החולים.
רחל - מלכת הכיתה שמארגנת חרם נגד סול.
רחל משפילה את סול מול כל בית הספר.
היא חושפת שאביה של סול מנגן ברחוב, ברחבה מול תיאטרון הבימה.
רחל גונבת חיבור של סול, ומקבלת בזכות זאת פרס במקומה.
קובי - חברו הטוב של בועז, היה מביא לסול כל יום את השיעורים בית כדי שתביא לבועז.
הספר מבחן קבלה נכתב בעקבות סיפור אמיתי של נערה שפגשה הסופרת נאוה מקמל-עתיר באחת מהרצאותיה בבתי הספר בישראל.
בסוף אחת מהרצאותיה ניגשה אל הסופרת נערה אשר התעקשה לספר לה את חוויותיה.
הנערה סיפרה לסופרת על החרם בבית ספרה ועל מצבה החברתי הקשה.
בתגובה לכך, הסופרת אמרה לנערה שהיא תוכל לשלוח לה מכתבים.
כך, התכתבו השתיים במשך כשלוש שנים.
הנערה סיפרה לסופרת על העלייה לארץ מרוסיה, ועל החרמות שהופעלו נגדה בבית סיפרה.
יום אחד, המכתבים הפסיקו להגיע אל הסופרת וזו החליטה ללכת אל ביתה של הנערה ולשאול לשלומה.
הסופרת חיכתה מחוץ לביתה ולבסוף אחד השכנים אמר לה שהמשפחה שהתגוררה כאן חזרה לרוסיה.
כעבור זמן מה, הגיע מכתב נוסף אל הסופרת אשר מספר על העזיבה לרוסיה.
קוראים רבים התחברו לספר ולסיפור שמאחוריו.
יש מקוראי הספר הרגישו כי העלילה מוגשת בצורה מצחיקה אך רצינית, ונוגעת בנושאים נכבדים וקשים.
הספר מרגש, סוחף, מציאותי מאוד וכתוב בשפה גבוהה וברורה.
קוראים רבים התחברו לדמות הראשית בספר והזדהו עם חוויותיה ורגשותיה.
מחקרי אסוציאציה הם אוסף שיטות בתחום הגנטיקה של אוכלוסיות, שמטרתן איתור אסוציאציה גנטית בין גנוטיפ לפנוטיפ (תכונה נמדדת של אורגניזם).
למעשה, מחקרי אסוציאציה בוחנים היתכנות של מצב בו באוכלוסייה מסוימת, אלל (צורת הופעה של אתר גנטי) אחד או יותר מופיע יחד עם פנוטיפ נחקר בתדירות גבוהה מהצפוי באקראי.
זיהוי אסוציאציה גנטית יכול להוות שלב ראשוני בתהליך מציאת אתרים בגנום התורמים להופעת תכונה, או מחלה מסוימת.
מחקרי אסוציאציה מודרניים מתבססים על סקירה רחבה של מיליוני אתרים רב-צורניים (פולימורפיים) המתאפשרת בזכות הפיתוח של טכנולוגיות ריצוף וקביעת גנוטיפ (Genotyping).
באמצעות מבחנים אלה, ניתן למצוא אסוציאציה בין פולימורפיזם נפוץ (הקיים ביותר מאחוז מהאוכלוסייה) לפנוטיפים מורכבים נחקרים, כגון סוכרת מסוג 2, נטייה ללחץ דם גבוה או השמנת יתר.
בשונה מכך, מחקרי אסוציאציה קלאסיים מתמקדים באתר גנטי (לוקוס) ספציפי או מספר גנים מועמדים בלבד לחיפוש אסוציאציה עם הנטייה לפתח פנוטיפ נחקר.
למחקרי אסוציאציה שימוש נרחב בענפים מדעיים רבים כגון רפואה, פסיכיאטריה וגנטיקה.
זאת כיוון שמדובר באחת משיטות המחקר היחידות שמאפשרות ללמוד על המקורות הגנטיים של מחלות ותכונות מורכבות (מחלות פוליגניות, שנובעות ממספר לוקוסים שונים).
בין כל שני מכלולי גנים של בני אדם (או כל יצור אחר) ישנה שונות גדולה מאוד, כגון וריאציה בבסיסים בודדים, מחיקות של מקטעים, תוספות של מקטעים חדשים ושוני במספר העותקים של אתרים חזרתיים .
ב-1975 הראו מדענים שישנם וריאנטים רבים נפוצים יחסית באוכלוסיית בני האדם, חלקם אפילו נמצאים באזורים מקודדים, ובעלי פוטנציאל לחולל שוני במבנה חלבון.
מכאן העלו חוקרים את ההשערה, שאותם וריאנטים נפוצים אחראיים לשונות המורשת בתכונות הפיזיות והפיזיולוגיות של בני אדם, ולשוני בנטייה לפתח מחלות נפוצות (Common variant common disease hypothesis).
אסוציאציה גנטית יכולה להיות בין פנוטיפים: תכונות מורפולוגיות כגון משקלו ואורך זנבו של עכבר, בין פנוטיפ ופולימורפיזם גנטי, בדרך כלל פולימורפיזם בנוקלאוטיד יחיד (המכונה SNP או סניפּ) או בין שני גנוטיפים שונים.
אסוציאציה גנטית בין שני אתרים פולימורפיים שונים יכולה להתרחש עקב מספר סיבות, כגון קשר פונקציונלי בין האתרים (לדוגמה חלק מאותו קומפלקס חלבוני או שרשרת מטבולית) או קרבה פיזית בין האתרים על גבי אותו הכרומוזום.
אם אכן קיימת אסוציאציה בין אתר פולימורפי לפנוטיפ, אותו האלל, גנוטיפ או הפלוטיפ (קבוצת אללים בתאחיזה על גבי אותו כרומוזום המורשים יחדיו) יופיע יותר מהצפוי באקראי בפרטים להם יש את התכונה.
קיימות מספר סיבות אפשריות לקיומה של אסוציאציה גנטית: ישנו קשר סיבתי בין הפולימורפיזם לפנוטיפ, אין קשר סיבתי אך ישנו אתר פולימורפי נוסף בתאחיזה לאתר הפולימורפי הנחקר, אשר לו יש קשר סיבתי לפנוטיפ, או שהאסוציאציה נובעת משוני נוסף באוכלוסייה הנבדקת, כגון מוצא אתני, גאוגרפי, מין וגיל.
באוכלוסייה המורכבת מתתי-קבוצות הנבדלות במקורם האתני או הגאוגרפי, סביר שרבים מן האללים המבדילים בין תתי הקבוצות יראו אסוציאציה למחלה או לתכונה, גם אם אין קשר סיבתי.
כדי לאמת את האסוציאציה משתמשים בשיטות הסקה סטטיסטית, כגון מבחני חי בריבוע או המבחן המדויק של פישר.
במחקרי אסוציאציה של כלל הגנום האנליזה מורכבת יותר, כיוון שמבצעים מספר רב של מבחנים סטטיסטיים על אותו המאגר, תחת אותה שאלה מחקרית; ככל שמבצעים יותר מבחנים סטטיסטיים, הסיכוי לטעות מסוג אלפא עולה (דחייה שגויה של השערת ה-0).
לכן, מקובל להתמודד עם כך בעזרת תיקון חישובי למבחנים מרובים כגון תיקון בונפרוני או תיקון המעריך את שיעור התגליות השגויות.
בשונה ממחקרי תאחיזה, שמהותם היא חיפוש מתאם בין פנוטיפ להורשת אללים בקרב משפחות (היינו האלל החשד יופיע רק אצל החולים ולא אצל הבריאים במשפחה), מחקרי אסוציאציה מתבססים על השוואה בין פרטים מרוחקים מבחינה גנטית.
יתרה מכך, במחקרי אסוציאציה, חשוב שהפרטים לא יהיו מאותה השושלת כדי להמעיט השפעה של משתנים מתערבים שעלולים להוביל לאסוציאציות לא אינפורמטיביות בין הפנוטיפ הנבדק לווריאנטים נפוצים בקרב אותה השושלת.
למרות זאת, כיוון שלכל היצורים החיים מקור משותף, יש המגדירים מחקרי אסוציאציה כגרסה מיוחדת של מבחני תאחיזה בהם המשפחה היא המין או האוכלוסייה הנחקרת.
מסיבות אלה, על החוקרים לעצב את המחקר בצורה המתאימה ביותר עבור האוכלוסייה הנבדקת והפנוטיפ.
בטבלה ניתן לראות מבחר של עיצובי מבחן נפוצים ואת היתרונות והחסרונות של כל אחד.
אנשים עלולים לנשור במהלך המעקב.עקומת שרידותמקרה-בקרהנבדק גנוטיפ לשתי קבוצות נפרדות, קבוצה בעלת המחלה/תכונה (מקרה) וקבוצה ללא המחלה/תכונה.אין מעקב לאורך זמן, זול יחסית, פשוט לאנליזהיש להזהר מפרמטרים אחרים מלבד הפנוטיפ הנבדק שעלול להבדיל בין שתי הקבוצות (לדוגמה ריבּוד באוכלוסייה).רגרסייה לוגיסטית,
מחקרי אסוציאציה גנטיים נבדלים בהיקף החיפוש (מספר האתרים הפולימורפיים שיבחנו), בידע המקדים הנדרש לפני התחלת המבחן ובשיטה שבעזרתה החוקרים יבחינו באתר פולימורפי שמצוי באסוציאציה עם תכונה נחקרת.
מחקרי אסוציאציה כלל גנומיים (Genome wide association study, בראשי תיבות GWAS) הם הסוג הנפוץ ביותר של מחקרי אסוציאציה כיום.
GWAS מאפשר חיפוש אסוציאציה בין אוסף גדול של אתרים פולימורפיים (בדרך כלל של סניפּים) ברחבי הגנום לתכונה או מחלה מסוימת.
השימוש השכיח ביותר נובע ממניעים קליניים, במטרה למצוא אסוציאציה בין סניפּים לנטייה לפתח מחלות מורכבות באדם, אך ניתן באופן דומה לחפש אסוציאציות ביצורים אחרים ולפנוטיפים שאינם קשורים למחלה.
כשמם, מחקרי אסוציאציה כלל גנומיים סורקים את כל הגנום, בניגוד לשיטות אחרות המתמקדות באתר גנומי (לוקוס) מסוים או מספר קטן של גנים באופן פרטני.
כלומר, מדובר בשיטה בלתי מוטה אשר אינה מניחה כל הנחה על המיקום הגנומי המעורב בקביעת הפנוטיפ הנבדק, בניגוד למחקרי אסוציאציה המתבססים על גנים מועמדים .
בחינה של כל הגנום מגדילה משמעותית את הסיכוי למצוא אללים המצויים באסוציאציה עם הפנוטיפ.
עם זאת, כיוון שהסיכוי למצוא אסוציאציות ללא קשר סיבתי גדל גם כן, לא ניתן להסיק מניסוי זה אילו גנים או אזורים בקרתיים גורמים בוודאות, או לוקחים חלק תפקודי בפנוטיפ.
כדי להעריך את המשמעות התפקודית של אתר שנתגלה כבעל אסוציאציה לנטייה לפתח פנוטיפ מסוים, על החוקרים לבצע ניסויי המשך, בדרך כלל ניסויים הבוחנים את פעילות הלוקוס בתאים בתרבית, או בחיות מודל.
עיצוב המחקר הנפוץ ביותר למחקרי אסוציאציה כלל גנומיים הוא מקרה-בקרה (case-control), בו משווים בין שתי קבוצות של פרטים, אחת מורכבת מחולים או פרטים בעלי תכונה נבדקת, והשנייה מורכבת מפרטים בריאים או פרטים ללא התכונה.
בעזרת שיטות כמו מערך סניפּים , נבדקים האללים של הפרטים במספר רב של סניפּים, בדרך כלל יותר ממיליון.
לאחר מכן, עבור כל אתר פולימורפי, תדירות האלל מחושבת ונבדקת, על מנת לגלות אם היא משתנה בצורה מובהקת בין שתי הקבוצות בעזרת הסקה סטטיסטית.
אם היא קיימת, מקובל לדווח על חוזק האסוציאציה בעזרת יחס הסתברויות (odds ratio), המנה של חלוקה בין ההסתברות לאלל מסוים להסתברות לאלל אחר.
לדוגמה, עבור וריאנט בעל שני אללים: T ו-C, יהא מספר הפרטים בקבוצת המקרה עם האלל T 'A', ובקבוצת הבקרה יהא 'B'.
באופן דומה, מספר הפרטים בעלי האלל C בקבוצת המקרה יהיה 'C' ובקבוצת הבקרה 'D', כך שיחס ההסתברויות הוא
כאשר אלל מסוים קיים יותר אצל קבוצת המקרה, מספר זה יהיה גדול מ-1. בנוסף ליחס ההסתברויות, מקובל לחשב ערך הסתברותי (p) המתבסס בדרך כלל על מבחן חי בריבוע.
עקב הכמות הגדולה של סניפּים שנבדקים, מקובל להחשיב רק ערכי p נמוכים מאוד (בדרך כלל קטן מ-5x10-8) כמובהקים סטטיסטית.
במטרה להפחית עלויות ולהגדיל את הסיכוי למצוא אסוציאציות, ניתן להשתמש בתהליך ייחוס גנטי .
על בסיס סניפּים שנבדקו ניסויית המאפיינים הפלוטיפ מסוים , ניתן להסיק מהו האלל הסביר של וריאנטים נוספים המשתייכים לאותו ההפלוטיפ.
פרויקט HapMap שפורסם לראשונה ב-2005, מכיל מאגר גדול של סניפּים אופייניים לכל הפלוטיפ ברחבי גנום האדם, ומהווה כלי שבעזרתו חוקרים יכולים לבצע ייחוס גנטי ובכך להגדיל משמעותית את מאגר הסניפּים ואת הסיכוי למצוא אסוציאציות.
כיום, פרויקט 1,000 הגנומים עבר את HapMap כמאגר הסניפּים הגדול ביותר.
מעבר לכך, ידוע שווריאנטים רבים מאפיינים אוכלוסיות בעלות קשר אתני או גאוגרפי, עקב מוצא משותף בו התפתחו לראשונה אותם הווריאנטים.
לכן, מחקרי אסוציאציה חייבים לקחת בחשבון את הרקע הגאוגרפי והאתני של הפרטים הנבדקים.
אחרת, ייתכן שהמחקר יניב תוצאות חיוביות כוזבות.
על מנת להציג את המידע שחושב באנליזה הסטטיסטית, יחסי ההסתברויות המודדים את גודל האפקט וערכי p, מקובל להשתמש בגרף מנהטן .
בגרף מיוצג הלוגריתם השלילי של ערך ה-p כפונקציה של מיקום גנטי, כך הסניפּים עם האסוציאציה החזקה ביותר (ערך p קטן מאוד) מופיעים כעמדות גבוהות בגרף.
השימוש הראשון ב-GWAS שפורסם היה ב-2001, במחקר שבו נמצאה אסוציאציה בין סניפּ הממוקם בגן lymphotoxin-α , חלבון שמופרש מלימפוציטים וקשור למוות תאים מתוכנן (אפופטוזה) וחלוקת תאים, לאוטם שריר הלב.
נכון ל-2020, התבצעו כמעט 5,000 מחקרי אסוציאציה שונים ליותר מ-2,000 תכונות ומחלות.
בניגוד למחקרי אסוציאציה כלל גנומיים, מבחני גנים מועמדים מתמקדים במציאת אסוציאציה בין וריאנטים הממוקמים בגנים שנבחרו מראש כמוקדי עניין לתכונה או מחלה.
סוג מבחן זה מתאים כאשר לחוקרים יש ידע מוקדם על ההשפעה הפונקציונלית של אותם גנים על התכונה או המחלה הנבדקת.
הרעיון המרכזי מאחורי שיטה זו, המתמקדת בווריאציה באתרים גנומיים ספציפיים הוא שמוטציות מסוימות ישפיעו באופן ישיר (קשר סיבתי) על תפקוד הגן בו הם נמצאות, וזה יוביל או יתרום לפנוטיפ השונה או המחלה הנחקרת.
מבנה המבחן הנפוץ ביותר לשיטה זו הוא מקרה-בקרה, המנסה לענות על השאלה: "האם אלל מסוים של גן מועמד נפוץ יותר בקבוצה בעלת הפנוטיפ מאשר בקבוצת הביקורת?".
בחירה נכונה של גנים מועמדים היא השלב הקריטי הראשון למציאת אסוציאציות בשיטה זו.
הבחירה מתבססת על רלוונטיות ביולוגית, פיזיולוגית או פונקציונלית לפנוטיפ או המחלה הנבדקת.
גישה זו תלויה בידע מוקדם ומבוסס על המנגנון הביולוגי המולקולרי שמוביל להתהוות הפנוטיפ או המחלה.
ניתן למצוא גנים מועמדים בעזרת שיטות כמו GWAS ומיפוי לוקוס תכונה כמותית בוחנות שונות בכל הגנום, ולכן יכולות לאתר אתרים חדשים בהם יש אללים אסוציאטיביים למחלה, ייתכן שאתרים אלה נמצאים בתוך, או סמוכים לגנים הקשורים באופן ישיר למחלה.
בנוסף, ניתן להשתמש בנתונים מהערכת רמת ביטוי גנים במערך דנ"א (micro-array) או ריצוף רנ"א (RNA-seq) כדי לבחון ביטוי גנים דיפרנציאלי בין קבוצה בעלת פנוטיפ לקבוצת ביקורת, וכך למצוא גנים מועמדים נוספים (הגנים המתבטאים באורח שונה בין שתי הקבוצות).
מחקר של גנים מועמדים שואף לאזן את כמות המידע הקיים עם הסיכוי לקבל תוצאות כזב חיוביות או שליליות.
בגלל הקושי בשמירה על איזון שכזה, במחקרי אסוציאציה רבים מתקבלות אסוציאציות סתמיות.
לדוגמה, הדמיה של מחקרי אסוציאציה עם 10 סניפּים שנמצאו בעבר כקורלטיביים לפעילות קוגניטיבית הראו שברוב המקרים (96.8%) ההדמיות מייצרות תוצאות כזב חיוביות.
בנוסף, למחקרי אסוציאציה ככלל, ומבחני גנים מועמדים בפרט, יש הדירות נמוכה הנובעת מאותה הסתברות לתוצאות שקריות.
במטא-אנליזה, אחת התגלה כי מתוך 166 אסוציאציות שנתגלו, רק שש חזרו על עצמן בצורה עקבית.
קיימות דוגמאות למקרי שגיאה קיצוניים: מחקר של 18 גנים מועמדים שנמצאו באסוציאציה לדיכאון ב־10 מחקרים נפרדים לפחות, גילה כי אף אחד מהם לא הראה אסוציאציה מובהקת עם דיכאון במחקר בו ניסו לשחזר את התוצאות, וזאת אף על פי שעבדו עם גודל מדגם גדול בכמה סדרי גודל מהמחקרים המקוריים.
בנוסף לבעיות בכוח סטטיסטי, קיומו של ריבוד באוכלוסייה (population stratification) יכול גם כן להוביל לחוסר העקביות של תגליות העולות ממחקרי אסוציאציה.
אחת הדוגמאות המוקדמות ביותר לשימוש מוצלח בסוג מבחן זה הייתה בזיהוי מוטציה בבסיס (נוקלאוטיד) יחיד הממוקמת באזור הלא מקודד של הגן APOC3 , אשר מיוחסת לסיכון גבוה לסבול מעודף טריגליצרידים בדם וטרשת עורקים.
המוטיבציה לרוב מבחני האסוציאציה היא קלינית, במטרה לאתר אסוציאציות בין אתרים פולימורפיים למחלות נפוצות ומורכבות בבני אדם, לעיתים כשלב מקדים לחיפוש גנים או אתרים רגולטוריים התורמים למחלה.
מלבד מחלות מורכבות, חוקרים מבצעים מחקרי אסוציאציה כדי לאתר את הגורמים הגנטיים המעורבים בתכונות פיזיות כגון גובה, משקל ויחס מותניים-ירכיים ובתכונות פסיכולוגיות, כמו התמכרות לעישון.
סוכרת מסוג II מאופיינת בחוסר תגובתיות לאינסולין (Insulin resistance) ועודף אינסולין בדם .
בחלק ניכר מן החולים מתפתח חוסר ניצול גלוקוז ועודף גלוקוז בדם.
המחלה נגרמת משילוב של פקטורים גנטיים וסביבתיים.
מבחינה גנטית, מדובר במחלה מורכבת המערבת מספר רב של גנים שכל אחד מהם תורם במידה שונה להתפתחות המחלה.
סוכרת מסוג II היא אחת המחלות הנחקרות ביותר במחקרי אסוציאציה - ב-144 מחקרי אסוציאציה נפרדים, התגלו כ-2,284 סניפּים אסוציאטיביים למחלה.
הסניפּים שמראים את האסוציאציות החזקות ביותר ממוקמים בפקטורי תיעתוק ושחקנים מרכזיים אחרים בשמירה על הומאוסטאסיס של גלוקוז והפרשת אינסולין.
דלקת מפרקים שיגרונית היא מחלה אוטואימונית כרונית רב-מערכתית המאופיינת בדלקת רב-מפרקית, יחד עם חום, נפיחות, כאב ולעיתים, בפגיעה מערכתית מחוץ למפרקים.
המחלה מתרחשת בעקבות שילוב של גורמים גנטיים וסביבתיים.
מדובר במחלה חשוכת מרפא ונפוצה יחסית, המשפיעה על בין 0.5 ל-1% מהאוכלוסייה המבוגרת בעולם המפותח.
מסיבות אלה, ישנם מחקרי אסוציאציה רבים המנסים לחשוף את הווריאנטים שתורמים להתפתחות המחלה.
מספר רב של סניפּים ממוקמים בגן HLA-DRB1 המקודד לחלבון ממברנה MHC class I שתפקידו לאפשר לתאים של מערכת החיסון להבדיל בין תאים פגומים שצריך להשמיד (לדוגמה, מודבקים על ידי נגיף או גידול סרטני) לתאים במצב תקין.
מדד מסת גוף, או BMI, מבוסס על גובהו ומשקלו של אדם, ומחושב כמשקל גוף חלקי גובה בריבוע.
ה-BMI הוא מדד נוח לחלק אנשים לארבע קטגוריות: תת-משקל, משקל תקין, משקל עודף והשמנת יתר חולנית.
כאשר ערכים מתחת ל-20 ומעל 25 נחשבים כקורלטיביים למחלות רבות.
למרות, שערך ה-BMI של אדם מסוים מושפע בעיקר מאלמנטים סביבתיים, מחקרי אסוציאציה הראו שישנו גם מרכיב גנטי.
נכון ל-2020, ב-179 מחקרים נפרדים נמצאו כ-7,751 סניפּים אסוציאטיביים.
כצפוי למדד רציף המושפע מאלמנטים רבים, ישנו מגוון רחב מאוד של גנים שנמצאו כאסוציאטיביים ל-BMI גבוה, ביניהם גנים המעורבים בביו-סינתזה של כולסטרול, התפתחות רקמות שומן ותרמו-רגולציה.
מבחן סיכה או מבחן מחט הוא מבחן המצריך זיכרון חזותי ברמה גבוהה.
המבחן נערך לרוב כאשר הספר המשמש כחומר למבחן מונח סגור לפני הנבחן, והוא צריך להוכיח את בקיאותו בידיעת הטקסט של תוכן הספר לפי מיקומו המדויק.
המיקום נבחר על ידי הנחת אצבע או סיכה על כריכת הספר (או על אחד מדפי הספר הקודמים לדף עליו נערך המבחן).
לרוב המבחן מתבצע על ספרי קודש בהם קיימת שמירה על עימוד הטקסט בפורמט של צורת הדף (צורת עימוד עקבית הנשמרת בכל מהדורות הספר).
המבחן נחשב כהוכחה לזיכרון חזותי ברמה גבוהה.
ידיעה ברמה זו מאפיינת תלמידי חכמים רבים המצוינים בכך.
בעריכת מבחן סיכה מניחים את הספר לפני הנבחן, כשהוא סגור או פתוח במקום אחר מהמקום עליו נערכת הבחינה.
הבוחן מניח את אצבעו בנקודה מסוימת, ומורה לנבחן לומר את הטקסט המופיע באותו המיקום בעמוד בדף נקוב מדפי הספר.
על הנבחן לומר את הטקסט המופיע באותו המקום עליו נשאלה השאלה.
פעמים רבות יידרש הנבחן לומר את הטקסט המדויק כלשונו בספר.
צורת המבחן, הדורשת בקיאות לפי מקום מוגדר ביותר, מקנה לו את השם "מבחן סיכה".
אמנם לפעמים אכן נערך המבחן בנעיצת סיכה או מחט.
קיימת גם גרסה קשה של המבחן, בה לא ננקב דף מסוים מדפי הספר, אלא על הנבחן לשער את הדף הנקוב לפי עומק חדירת המחט.
בגרסה קשה יותר, היה על הנבחן לומר את כל המילים שדרכן חדרה המחט בכל הדפים דרכן חדרה אל הספר.
הבחינה נערכת לרוב כהפגנת בקיאות הנבחן וזיכרונו המיוחד את הטקסט עליו הוא נבחן.
המבחן משרת גם מטרה משנית של דרבון תלמידים לשינון החומר הנלמד, או לשקדנות וחזרה, עד לרמת ידיעה כזו.
מבחן זה מופיע לראשונה במאה ה-20. במקור, מופיעה הבחינה כמי שרווחה בעיקר בישיבות ליטא.
בהמשך התפשט המבחן גם לישיבות נוספות.
מפורסמת בהקשר זה היא ישיבת בניין אב שבראשות הרב דוד אברהם.
קיימים רבנים ותלמידי חכמים המפורסמים בהקשר זה, או שצוינו במיוחד ככאלו הבקיאים בתלמודם ברמה של "מבחן סיכה".
בקיאות ברמה של "מבחן סיכה" נחשבת לרמה גבוהה או מיוחדת של ידיעת התורה.
מבחן הסיכה מתבצע בעיקר על התלמוד בבלי עם פירוש רש"י ותוספות, זאת בשל שימור צורת הדף של עמוד הגמרא בכל הדפוסים מאז הודפס בדפוס ונציה בוונציה בשנים ה'ר"פ–ה'רפ"ג (1520–1523).
המבחן מתקיים גם בספרים תורניים נוספים בהם קיימת צורת-הדף, כמו תלמוד ירושלמי, שולחן ערוך בחלק ממהדורותיו, משנה ברורה ועוד.
קיימים כאלו המבקרים את שיטת המבחן הבאה להוכיח את ידיעת התורה כאשר היא נערכת על ספרים תורניים, בטענה כי אין זו ידיעת התורה האמיתית, שאין ידיעת התורה נחשבת לדבריהם כידיעה אמיתית אלא אם היא על גוף התוכן ולא על מיקומו בעמוד.
בין המבקרים קיימים כאלו הטוענים כי ביצוע המבחן מעודד באופן עקיף התמקדות בזכירת הטקסט לפי מיקומו בעמוד, בעוד שזה בא על חשבון הבנת התוכן.
גם מאלו שלא התנגדו במפורש למבחן הסיכה, או שאף עודדו זאת, יש שהדגישו כי אסור לידיעה ברמה כזו לבוא על חשבון הבנת הנלמד באופן עמוק ונרחב.
מבחן קיבוע המשלים היא בדיקה רפואית אימונולוגית שניתן להשתמש בה כדי לזהות נוכחות של נוגדן ספציפי או אנטיגן ספציפי בנסיוב של המטופל, בהתבסס על מערכת המשלים.
המבחן היה בשימוש נרחב לאבחון זיהומים, במיוחד עם חיידקים שאינם מתגלים בקלות בשיטות תרבית ובמחלות ראומטיות.
עם זאת, במעבדות אבחון קליני המבחן הזה הוחלף במידה רבה על ידי שיטות סרולוגיות אחרות כגון ELISA ועל ידי שיטות מבוססות DNA של זיהוי פתוגנים, במיוחד PCR.
מערכת המשלים היא מערכת של חלבוני נסיוב המגיבים עם קומפלקסים של אנטיגן-נוגדנים.
אם תגובה זו מתרחשת על פני השטח של תא, היא תגרום להיווצרות נקבוביות טרנס-ממברניות ולכן להרס התא.
השלבים הבסיסיים של מבחן קיבוע משלים הם כדלקמן:
למטופלים יש באופן טבעי רמות שונות של חלבונים משלימים בנסיוב שלהם.
כדי לשלול את כל ההשפעות שעלולות להיות לכך על הבדיקה, יש להשמיד את חלבוני המשלים בנסיוב של המטופל ולהחליף אותם בכמות ידועה של חלבוני משלים סטנדרטיים.
הסרום מחומם בצורה כזו שכל חלבוני המשלים - אך אף אחד מהנוגדנים בתוכו - נהרס.
(זה אפשרי מכיוון שחלבונים משלימים רגישים הרבה יותר להרס בחום מאשר נוגדנים).
כמות ידועה של חלבוני משלים סטנדרטיים מתווספת לנסיוב.
(חלבונים אלו מתקבלים לעיתים קרובות מנסיוב חזירי ניסויים)
האנטיגן נשוא הבדיקה מוסף לנסיוב.
תאי דם אדומים של כבשים (), אשר נקשרו מראש לנוגדני הנגד מתווספים לנסיוב.
הבדיקה נחשבת שלילית אם התמיסה הופכת לוורודה בשלב זה ולחיובית אם לא.
אם הנסיוב של המטופל מכיל נוגדנים נגד האנטיגן המעניין בבדיקה, הם ייקשרו לאנטיגן בשלב 3 ליצירת קומפלקסים של אנטיגן-נוגדנים.
חלבוני המשלים יגיבו עם הקומפלקסים הללו יתרוקנו.
לפיכך כאשר מוסיפים את קומפלקס הנוגדנים בשלב 4, לא יישאר משלים בנסיוב.
עם זאת, אם לא קיימים נוגדנים נגד האנטיגן נשוא הבדיקה, המשלים לא יתרוקן והוא יגיב עם קומפלקסי - הנוגדנים שנוספו בשלב 4. יחול תהליך של התפוררות או פירוק של ה- ותוכנם יישפך לתוך התמיסה, ובכך יהפוך את התמיסה לוורוד.
בעוד שזיהוי נוגדנים הוא פורמט הבדיקה הנפוץ ביותר, ניתן באותה מידה לבדוק את נוכחותו של אנטיגן.
במקרה זה, הנסיוב של המטופל מתווסף עם נוגדן ספציפי כדי לגרום להיווצרות קומפלקסים.
ניתן להפוך את הבדיקה לכמותית על ידי הגדרת סדרה של דילולי נסיוב המטופל וקביעת מקדם הדילול הגבוה ביותר שעדיין יניב בדיקת CF חיובית.
גורם דילול זה מתאים לכיל.
מבטח הוא רכיב חשמלי שמטרתו הגנה על מעגל חשמלי מפני קצר חשמלי או עומס יתר.
המבטח מגן על ידי ניתוק התקלה ממקור הזרם.
ישנם שני סוגים של מבטחים:
מפסק אוטומטי מגנטי תרמי (מאמ"ת)
תקלות במעגלים חשמליים יכולות לנבוע ממגוון רחב של גורמים.
שני הגורמים העיקריים לתקלות הם בידוד לקוי - עקב שחיקה או כתקלה מובנית, וטעויות אנוש בחיבורי המעגלים.
קצר חשמלי ייווצר כתוצאה מבידוד שנהרס בתוך מכשיר, או עקב מגע מקרי בין שני גופים שיש ביניהם הפרש מתחים.
ברגע שמופעל מעגל הקצר, מופיע זרם חשמלי גבוה ביותר מהקודם, שמוגבל אך ורק על ידי ההתנגדות הפנימית של המעגל ויכולתו של מקור המתח לספק אנרגיה.
בזרם זה עשויות לעבור כמויות גדולות (עצומות) של אנרגיה שעלולות לגרום למספר סוגי נזקים:
הרס פיזי של המכשיר, כתוצאה מהתכה הנגרמת מהחום המופק מהאנרגיה, או מהכוחות האלקטרו-דינמיים שנוצרים.
התחשמלות, אם הקצר נגרם על ידי מגע אדם.
ישנם שני מצבים של עומס יתר:
כאשר למעגל חשמלי מחוברים צרכנים בעלי הספק חשמלי גדול יותר מיכולתם של מוליכי המעגל לשאת, התוצאה המיידית של העומס תהיה התחממות חריגה של המוליכים וכתוצאה ממנה התבלות מואצת של הבידוד, שמובילה לקצר.
לעיתים נדירות עלולה גם לפרוץ שרפה כתוצאה מההתחממות החריגה של המוליכים.
כאשר למקור האספקה מחוברים צרכנים בעלי הספק חשמלי מצטבר גדול יותר מיכולתו של המקור לספק.
מקור יכול להיות שנאי, ובמקרה כזה השנאי עלול להינזק בשל התחממות יתר והיווצרות קצרים פנימיים, וכן מקור יכול להיות גנרטור שבמצב של עומס יתר ממושך יקרוס.
שני סוגי המבטחים מגנים הן מפני קצר והן מפני עומס יתר.
ההבדל העיקרי נעוץ בצורת ההגנה.
בלבו של הנתיך מצוי תיל מתכתי דק.
בעת תקלה במעגל התיל מתחמם וניתך, ועל ידי כך מנותקת התקלה ממקור הזרם.
למעשה כמעט שאין סיכוי לכך שבעת תקלה הנתיך לא יפעל.
כושר ניתוק גבוה מאוד כך שהוא יכול להתנתק מהר מאוד.
נתיך שנשרף חייבים להחליפו על מנת להפעיל מחדש את המכשיר או המעגל.
סרבול - הנתיך הוא רכיב גדול יחסית.
המאמ"ת מנתק את התקלה ממקור הזרם על ידי ניתוק מגעים הנמצאים בתוכו.
במקרה של קצר ניתוק זה מבוצע על ידי אלקטרומגנט, ובמקרה של עומס יתר על ידי דו-מתכת.
ניתן לחיבור מחדש לאחר ביצוע פעולת הניתוק - פשוט על ידי הרמת מתג.
פחות אמין מנתיך: בזרמי קצר גבוהים במיוחד המגעים לא יוכלו להיפתח, וכן אם הופעל מספר פעמים תיתכן פגיעה במגעים שתפגע בתפקודו.
"מבט לחדשות" או "מבט" הייתה מהדורת החדשות המרכזית של הערוץ הראשון.
הייתה משודרת ברציפות מאז ייסודה של הטלוויזיה הישראלית משנת 1968 עד סגירת רשות השידור, מהדורת מבט האחרונה שודרה ב-9 במאי 2017.
התוכנית סיכמה את חדשות היום באמצעות כתבות חדשותיות וקריינות מן האולפן.
מתכונת התוכנית השתנתה במהלך השנים.
השינויים העיקריים ניכרים בכמות הפריטים שכל תוכנית מתייחסת אליהם.
המגישים המזוהים עם מבט הם, בין השאר, חיים יבין, דניאל פאר, דליה מזור, יעקב אחימאיר, שמעון טסלר ורם עברון.
מהדורת מבט הראשונה שודרה ב-1 באוגוסט 1968, הוגשה על ידי חיים יבין והנושא הראשון שסוקר במהדורה היה חטיפת מטוס אל על לאלג'יריה.
כבר בשבועות הראשונים לשידורה חל ויכוח על אורך המהדורה, על תכניה, ועל תקלות טכניות שחלו בשידורה.
בשנותיה הראשונות כללה התוכנית פחות פריטים, ועל כן הייתה איטית יותר.
בהמשך התרבו הפריטים ובהתאם לכך התקצרו.
הגשת התוכנית השתנתה מעט מאוד והיא מבוססת על מגיש או קריין באולפן שלעיתים גם מראיין מומחים לנושאים שעל סדר היום.
בחלק מהזמן הוגשה התוכנית יחד על ידי זוג של קריין וקריינית, מה שקרה בעיקר בשנות השמונים בעת הגשתו המרובה של דניאל פאר את התוכנית.
בשנות ה־70 וה־80, עד לתחילת השידורים של הערוץ המסחרי (ערוץ 2) זו הייתה תוכנית פופולרית ביותר.
משנת 1976 שודרה בערוץ גם תוכנית תחקירים אשר נקראה "מבט שני", המאזכרת בשמה את מהדורת מבט, וכן את העובדה שבמקרים רבים "מבט שני" שודרה לאחר מהדורת מבט.
באוגוסט 1978 החלה גלי צה"ל להעביר ברדיו את התוכנית מבט, במקביל לשידור התוכנית בטלוויזיה.
באמצע שנות התשעים, לאחר הפסקה מאז שנת 1989, חזרה רשת ב' לשדר ברדיו את מבט ואילו גלי צה"ל עברו לשדר מהדורות של ערוצי טלוויזיה אחרים.
ב-16 בפברואר 1983 שודרה התוכנית בשידורי צבע לראשונה, לאחר ביטול האנטי מחיקון.
חיים יבין הוא המגיש הוותיק ביותר של "מבט לחדשות".
הוא הגיש את מהדורת מבט לחדשות הראשונה, הפיק את השידור הראשון והמשיך להגיש את "מבט" במשך 40 שנה.
כמו כן, בעקבות הגשה זו, זכה לכינוי "מר טלוויזיה", כינוי שדבק בו בעיקר בשנות השמונים.
יבין ליווה את התוכנית במשך רב ימיה, מלבד שנות השמונים, אז כאמור, שידרו את התוכנית דניאל פאר, ירון לונדון ואחרים.
בשנת 1997 שונה פורמט התוכנית עקב עזיבתו של יבין לחדשות ערוץ 2. גאולה אבן נבחרה להחליפו.
נוצר מצב ששני מגישי מהדורות החדשות המרכזיות, יחד עם גדי סוקניק בחדשות ערוץ 2, עוזבים את הגשת המהדורה.
במשך מספר חודשים הופצו שמועות על מחליפו של יבין ואף נטען כי גאולה אבן, שהגישה את יומן בימי שישי בערוץ הראשון, ואף החליפה את יבין לפני כעשור, תחליף אותו.
לבסוף נבחרו להגשת המהדורה ינון מגל ומרב מילר.
לקראת עזיבתו של יבין הוחלט ברשות השידור להחליף את האולפן שמשמש את תוכניות החדשות של הערוץ ואת מהדורת "מבט", באולפן חדיש ומתקדם יותר ובעיצוב גרפי חדש.
לאחר שידורו האחרון של יבין, שכלל תוכנית פרידה ששודרה מיד עם סיומה של מהדורתו של יבין, ב-10 בפברואר 2008 שודרה מהדורת מבט עם המגישים החדשים.
ב-10 ביוני 2010, הפכה מבט למהדורת החדשות הראשונה בישראל ששודרה בפורמט ה-HD, כחלק מפתיחת תחרות המונדיאל באותו ערב.
המהדורה שנקראה "מבט למונדיאל" צולמה באולפן חדש בהגשתו של ינון מגל.
מאז אותו שידור, משודרות 2 מהדורות מבט: אחת באולפן אירוח (ל-HD) והשנייה מהאולפן הרגיל.
ב-6 במאי 2012, עברה שעת השידור של מבט ל-19:52 כחלק מתפיסת השידור החדשה של רשות השידור והרצון להאריך את הפריים טים ולהתחרות מול המהדורות של הערוצים המסחריים.
ב-12 ביוני 2012 התפטר מגיש המהדורה ינון מגל מתפקידו; ביום זה הוגשה המהדורה האחרונה בהנחייתו.
באותה עת הייתה מרב מילר בחופשת לידה.
לאחר מכן הגישו את המהדורה לסירוגין עודד שחר, יעקב אחימאיר, אמיר בר שלום, מיכל רבינוביץ', אמיר איבגי ותמר אלמוג.
כשמילר שבה מחופשת הלידה החלה להגיש את המהדורה יחד עם אמיר איבגי.
ב-20 בינואר 2013 עברה חטיבת החדשות לפורמט שידור ברזולוציית HD מלאה באפיק 511 בכבלים ובלוויין.
מ-21 באוגוסט 2014 משודרת מבט מהשעה 19:58 ונמשכת כשעה (ולא כחצי שעה, כפי שהיה עד אז).
החל מאוגוסט 2014 ערך את "מבט", באופן בלעדי, אלון מזר.
כניסתו לתפקיד לוותה בביקורת מצד קודמו, אבי מוסקל.
לאחר עזיבתו נבחרה מיכל רבינוביץ' למגישת התוכנית, כשאמיר בר שלום מחליף אותה פעם בשבוע.
החל מ-15 במרץ 2015 החלה מבט להיות משודרת מאולפן חדשות HD שהושק בשבוע בחירות 2015. האולפן משלב טכנולוגיות מתקדמות של גרפיקה, תצוגה ואינטגרציה.
עם השקת האולפן שונו גם הפתיחים הגרפיים והאותות המוזיקליים של רוב משדרי חטיבת החדשות.
ב-9 במאי 2017 שודרה מהדורת מבט האחרונה, לקראת סגירתה של רשות השידור בשבוע שלאחר מכן.
אופיו של השידור האחרון, אותו הגישה מיכל רבינוביץ', היה שונה מיתר מהדורות התוכנית והוא לווה בדברי פרידה של אנשי העיתונות הרבים שנטלו בו חלק ובסיומו עובדי התחנה שרו את "התקווה".
התוכנית "מבט לאחור" ששודרה בכאן 11 מאז דצמבר 2017 ועד ינואר 2019 השתמשה בקטעי ארכיון היסטוריים מתוך מהדורות "מבט לחדשות" ותוכניות אקטואליה נוספות של הערוץ הראשון, ושמה של תוכנית זו הזכיר בתוכו את שמה של מהדורת "מבט".
ועם פתיחת התאגיד, שמה של המהדורה השתנה ל"חדשות הערב".
מִבְטַחִים הוא מושב בחבל אשכול, סמוך לרצועת עזה, המשתייך לתנועת המושבים.
המושב הוא ישוב מסורתי - חילוני, וקיימים בו גם בית כנסת ומקווה.
עיקר העיסוק ביישוב הוא בחקלאות: גידול ירקות, פרחים ומשתלות.
בין שאר מוקדי התעסוקה ביישוב בתי מסחר, בתי אריזה, ומסגריה.
המושב מבטחים הוקם מחדש ב-1950 על ידי עולים מכורדיסטן ליד היישוב הישן הנטוש, כשאת אבן הפינה הניחו ראש הממשלה דוד בן-גוריון ושר החוץ משה שרת.
בשנת 1954 הגיעו למבטחים עולים חדשים ממרוקו ומכורדיסטן.
היישוב היה בסיס קדמי לצה"ל במלחמת סיני, מגודר ומוקף בעמדות ירי ובתעלות קשר, וממנו יצאו כוחות חי"ר למבצע.
ממבטחים הישנה נותר רק בית הביטחון, שהוכרז ב-1982 כאתר לאומי.
הבית נמצא במצב גרוע בין חממות החקלאים כשהוא מחורר מהפגזות ומט ליפול.
ב-7 באוקטובר 2023, במסגרת טבח שבעה באוקטובר, הסתערו על מושב מבטחים מספר מחבלים המשתייכים לזרוע הצבאית של חמאס, במטרה לבצע טבח במושב ולחטוף ממנו שבויים.
חברי כיתת הכוננות של המושב, יחד עם חברים מכיתת הכוננות של המושב הסמוך ישע, ניהלו קרב עם המחבלים והצליחו לבלום אותם מלבצע טבח במושב.
5 מחברי המושבים נהרגו בקרבות.
מבט ספורט (או מבט לספורט) היה מגזין ספורט ששודר בעבר בערוץ הראשון.
"מבט ספורט" הייתה תוכנית הספורט הטלוויזיונית העברית הראשונה, ובמשך שנים רבות זכתה להצלחה רבה ונחשבה למקבילה הטלוויזיונית של תוכנית הרדיו שירים ושערים.
את התוכנית הנחו ניסים קיויתי, יורם ארבל, אורלי יניב ודן שילון, ובה החלה הקריירה הטלוויזיונית שלהם.
גם רפי גינת החל את דרכו בערוץ הראשון כעורך וכתב ב"מבט ספורט".
בין כתבי התוכנית היו: דני לבינשטיין, ירין קימור, בני עורי, אבנר הדר, ויהודה סנפירי.
"מבט ספורט" הייתה מהוותיקות שבתוכניות הערוץ הראשון.
היא החלה את שידוריה כמעט עם הקמת הערוץ בסתיו 1968 והיא הייתה למעשה התוכנית השנייה הכי ותיקה בערוץ, אחרי "מבט לחדשות" (אם כי, מכיוון שלא שודרה באופן רציף במהלך כל השנים שחלפו מאז, יש הטוענים שכתר התוכנית השנייה בוותיקותה מגיע לפסוקו של יום).
היא החלה את שידוריה עם שידור הדרבי של תל אביב בכדורסל של שנת 1968, שהתקיים דווקא באצטדיון בלומפילד.
אגודת מכבי תל אביב, שאירחה את המשחק, רצתה להביא קהל גדול למשחק, ולכן החליטה להתקין פרקט עץ על מגרש הדשא של האצטדיון.
הטלוויזיה הישראלית, ששידרה אז שידורים נסיוניים, החליטה להקליט את המשחק כולו, אך לשדר רק את המחצית השנייה.
מכיוון שהתגובות היו חיוביות הוחלט למחרת לשדר את המשחק כולו.
גדעון הוד היה שדרן המשחק.
השידור השני היה תקצירים מהאולימפיאדה במקסיקו סיטי.
מחלקת הספורט בטלוויזיה הישראלית הוקמה בסתיו 1968 בהכנה לקראת תחילת השידורים הסדירים של רשות השידור.
דן שילון, שהיה מעורכי ומגישי "מבט לחדשות", הקים את המחלקה החדשה, מעט אחר כך הצטרף גם אלכס גלעדי לצוות.
תחילה שודרה פינת ספורט שודרה במהדורת "מבט לחדשות" פעם או פעמיים בשבוע, ובעקבות התגובות החיוביות לשידורים הוחלט להעלות תוכנית ספורט שתסקור בעיקר את הליגה הישראלית בכדורגל.
כמו כן שודרו קטעי ספורט בענפים שונים מישראל וכדורגל מהליגה האנגלית.
בשנת 1980 הצטרפה להגשת המהדורה אורלי יניב לצידו של יורם ארבל כזוג מנחים, שהמשיכו בהגשה משותפת עד שנת 1987. בשנת 1983 הצטרף גם אורי לוי למגישי מחלקת הספורט.
משחק השבת ירדה משידור בשנת 1994, לאחר העברת זכויות הכדורגל הישראלי לערוץ 2 עם תוכנית סיכום משחקי השבת הדקה ה-91.
התוכנית האלף שודרה בקיץ 1989, והתוכנית האחרונה שודרה ב-2 בספטמבר 1993, עקב תוכן מקביל ששודר בערוץ הספורט.
לאחר שהערוץ הראשון איבד את זכויות השידור שלו לכדורגל הישראלי ב-1994, בוטלה גם התוכנית "משחק השבת", כאשר שידור סיכום משחקי השבת עברו לערוץ 2 בתוכנית הדקה ה-91.
בשנות ה-2000 חזרה התוכנית במתכונת חדשה בשם "חמשוש בספורט", ששודרה בימי חמישי, וירדה משידור לאחר שנתיים.
בקיץ 2011 עלתה תוכנית חדשה בשם "היום בספורט" שהייתה משודרת בימים א'-ד' (ותוכנית ספורט מסכמת "סופ"ש בספורט", שהייתה משודרת בימי חמישי בשעה 19:00) וירדה משידור בשנת 2013.
תדירות ושעות השידור של התוכנית שונו במהלך השנים.
תחילה נקבע שהתוכנית תשודר בימי ראשון, וזאת כיוון שהטלוויזיה הישראלית שידרה רק שלושה ימים בשבוע (ראשון, שלישי וחמישי) וראשון היה היום הקרוב יותר למועד משחקי הכדורגל.
רק מאוחר יותר, כשהטלוויזיה עברה לשדר גם בימי שבת, עברה למוצאי שבת וסיקרה את משחקי הליגה בכדורגל שנערכו באותו יום.
מאוחר יותר הועברה התוכנית לימי חמישי בשעה 20:00 (במקום "משחק השבוע" ששודרה קודם באותה משבצת שידור), ועסקה בעיקר בסיכום אירועי הספורט שאירעו במהלך השבוע.
בשנות השמונים זכתה התוכנית לפופולריות גבוהה, לאור הבלעדיות של הערוץ הראשון באותה תקופה והנגישות הרבה יותר לשידורי ספורט איכותיים (וביטול האנטי מחיקון, אשר אפשר לשדר תקצירים וכתבות בצבע).