tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
ב-2007 דנה פראני ארמסטרונג על הפרויקט שלה עם מנהיג הלהקה רוברט "האקר" ג'סט אשר גייס 20,000 לירות שטרלינג לצורך הקלטת וקידום אלבום הקונספט שלה Bob & Veronica Ride Again.
מאז הפרויקטים הראשונים למימון המונים בתעשיית הקולנוע, Spanner films פרסמו מדריך שימושי לביצוע של מימון המונים.
פלטפורמות חדשניות דוגמת RocketHub, אתר אינטרנט המקדם פרויקטים יצירתיים, הסיקו כי יש לשלב את המימון המסורתי עם מקורות מימון המונים ממותגים, לצורך סיוע לאמנים וליזמים להתחבר עם מותגים גדולים ומוכרים, ללא צורך באנשי תיווך.
Professional Contractors Group, איגוד מקצועי לעובדי הפרילנס בבריטניה הוקם באינטרנט בשנת 1999 כאשר אנדי ווייט פרסם קריאה ל-2,000 קבלנים להתחייב על סכום של 50 לירות שטרלינג לצורך גיוס 100,000 לירות שטרלינג כדי שיוכל להתחיל להפעיל את הארגון.
חמישה ימים לאחר מכן 2,002 אנשים התחייבו על הסכום המבוקש וכך נולד הארגון.
כיום הוא מונה מעל 14,000 חברים וזהו איגוד סחר משגשג.
הציטוט הידוע המוקדם ביותר של המושג "מימון המונים" הוא של מייקל סאליבן ב-12 באוגוסט 2006 ב-fundavlog.
חוק ה-JOBS Act, אשר נחתם ואושר על ידי נשיא ארצות הברית ברק אובמה ב-5 באפריל 2012, מאפשר מאגר רחב יותר של משקיעים קטנים יותר לטובת מימון המונים, עם פחות הגבלות.
לרשות לניירות ערך של ארצות הברית ניתנו כ-270 ימים מיום החקיקה כדי לקבוע שיטות וכלים ספציפיים על מנת להבטיח שהמימון יתקיים הלכה למעשה.
מגוון של פלטפורמות מימון המונים התפתחו כדי לאפשר לגולשים רגילים לתמוך בפרויקטים ספציפיים של נדבנות ללא צורך בסכומים גדולים של כסף.
GlobalGiving, שוק מקוון המחבר תורמים עם פרויקטים של תנועות שורשיות במדינות מתפתחות, מאפשר לאנשים לדפדף בין מבחר של פרויקטים קטנים המוצעים על ידי מוסדות ללא כוונת רווח ברחבי העולם ולתרום כספים לפרויקטים לפי בחירתם.
פלטפורמות למתן הלוואות זעירות דוגמת Kiva ו-Wokai, מקלות על הלוואות מימון המונים המנוהלות על ידי ארגונים למתן הלוואות זעירות במדינות מתפתחות.
אתר Zidisha, העוסק בתחום מיקרו מימון עמית לעמית ובסיסו בארצות הברית, מציע טוויסט על נושאים אלו כשהוא מחיל מודל הלוואות ישיר מאדם לאדם למיקרו מימון עסקים זעירים שלבעליהם הכנסה נמוכה במדינות המתפתחות.
הלווים מ-Zidisha העוברים בדיקת רקע יכולים לפרסם בקשות למיקרו-הלוואות ישירות באתר Zidisha, תוך שהם מפרטים את שיעורי הריבית ותנאי האשראי המוצעים.
משתמשי אינטרנט בודדים בארצות הברית ובאירופה יכולים להלוות סכומים קטנים עד כדי דולר אחד ופלטפורמת מימון ההמונים של Zidisha מאפשרת למלווים וללווים לקיים דיאלוג ישיר.
קרנות ורווחים שנפרעו מוחזרים למלווים אשר עשויים למשוך את הכסף או להשתמש בו לצורך מימון הלוואות חדשות.
מימון המונים מבוסס הון - Equity Crowdfunding
מימון ההמונים מבוסס הון (השקעה בתמורה למניות בחברה המגייסת השקעה), מאפשר לכל אזרח להשקיע בחברות הזנק.
השיטה מאפשרת לכל אחד להשקיע בחברות וביזמים בהם הוא מאמין ולא רק לקבל או לקנות מוצר עתידי של החברה אלא ממש להיות בעל מניות בחברה.
שיטה זו הפכה לשיטה פופולרית ביותר לגיוס השקעות למיזמים וחברות היי טק בשלביהם המוקדמים.
בחודש דצמבר 2017, נכנסו בישראל לתוקפן תקנות ניירות ערך (הצעת ניירות ערך באמצעות רכז הצעה) התשע"ז - 2017, "תקנות רכז הצעה", המסדירות את פעילותן של פלטפורמות למימון המונים מבוסס הון או חוב בישראל ופלטפורמות להשקעות ההמונים.
פלטפורמות אינטרנטיות בתחום הפיננסים מבקשות לעקוף את מערכת התיווך הקיימת, בנקים וחברות כרטיסי אשראי, וליצור נקודת מפגש בין לווים למשקיעים בתחום "הלוואות עמית לעמית".
דוגמאות לפלטפורמות כאלה: Zopa (אנגליה), Lending Club (ארצות הברית), קרדיטפלייס (ישראל) ו-Eloan (ישראל).
הלוואות מקהל לא בנקאי צוברות תאוצה ברחבי העולם, כאשר בנקים הגדילו את שיעורי הריבית או נסוגו מהלוואות לצרכנים ולעסקים קטנים.
קצב הגידול השנתי של פלטפורמות אלה מרשים ביותר והן זוכות בעולם המערבי לתמיכה ועידוד של המחוקק והבנקים המרכזיים.
אחד האתגרים בפרסום רעיונות חדשים באתרי מימון המונים, הוא שהאתרים עצמם מספקים מעט מאוד - אם בכלל - הגנה על הקניין הרוחני.
ברגע שרעיון פורסם, ניתן להעתיקו.
כפי שציין סלבה רובין, מייסד IndieGoGo: "שואלים אותנו את זה כל הזמן, 'איך אתה מגן עליי מפני האפשרות שמישהו יגנוב את הרעיון שלי?' אנחנו לא אחראים על כל הדברים האלה".
ב-30 בספטמבר 2011 הגיש אתר מימון ההמונים קיקסטארטר (Kickstarter) תביעה לקבלת סעד הצהרתי נגד Fan Funded שבבעלותו הפטנט שמפרט את "השיטות והמנגנונים למימון ושיווק עבודה יצירתית".
ממציא הפטנט הוא המוזיקאי בריאן קמליו, מייסד אתר מימון ההמונים ArtistShare.
קיקסטארטר הגיש את התביעה בטענה שהוא עצמו מפר את הפטנט, ותבע לבטל את הפטנט, או לפחות לקבוע כי האתר לא יואשם בהפרתו.
קמליו הגיש את הבקשה הראשונית לרשום את הפטנט כבר ב-2003, אולם הרישום הסופי של הפטנט הושלם רק בראשית 2011. בתקופה זו החל קמליו במסע לגביית תמלוגים כשפנה למספר אתרי מימון המונים וביקש לקבל תשלום עבור השימוש בפטנט שלו.
קיקסטארטר טען כי הוא חושש שבכוונתו של קמליו לתבוע את האתר על הפרת הפטנט שלו.
קיקסטארטר תבע לבטל את הפטנט או לפחות לקבוע שהאתר לא יואשם בהפרתו.
בפברואר 2012 הגיבו ב-Fan Funded להאשמות קיקסטארטר כי מעולם לא נעשו מהלכים להגשת תביעה על הפרת פטנט ושבמקום להגיש הצעה נגדית, קיקסטארטר מיהרו להגיש תביעה.
חסידי פלטפורמת מימון ההמונים טוענים כי היא מאפשרת לרעיונות טובים, שלא היו עוברים את המסננת השגרתית של בעלי הון, לפרוץ ולהשיג מימון באמצעות שימוש בחוכמת ההמונים.
אם הצליח היזם למשוך את תשומת הלב הראשונית בצורה זו, הוא יוכל לא רק להבטיח מימון לשלב ה-seed לצורך התחלת הפרויקט שלו, הוא אף עשוי לבסס ראיות שיתמכו בו וברעיון מצד לקוחות פוטנציאליים ולהפיק תועלת מקידום מכירות בשיטת "מפה לאוזן".
כנגד תועלות אלו עומדת הדרישה מהיזם לחשוף את הרעיון שלו בשלב בראשיתי.
חשיפה זו מעמידה את היזם בסיכון לכך שהרעיון שלו יועתק ויפותח לשלב מתקדם יותר על ידי מתחרים בעלי מימון יציב יותר.
לרגולטורים אלו יכולות להיות דרכים שונות לקבוע מהו נייר ערך ומה לא נחשב לנייר ערך, אולם חוק כללי שניתן להסתמך עליו (לפחות בארצות הברית), הוא the Howey Test .the Howey Test קובע כי העִסקה מהווה חוזה השקעה (ולכן נייר ערך) אם יש: 1. חלופה בכסף.
4. אשר תלויים אך ורק במאמציהם של היזם או של צד שלישי.
על פי תקן זה ברור, שכל הסדר למימון המונים שבו אנשים מתבקשים לתרום כסף תמורת רווחים פוטנציאליים המבוססים על עבודתם של אחרים ייחשב לנייר ערך.
לפיכך, חוזה ההשקעה הישים צריך להיות מוסדר עם סוכנות רגולציה (כמו הוועדה לניירות ערך ולבורסות (ארצות הברית)) אלא אם כן הוא מתאים לפטור כלשהו.
העונש על הפרת כללי ניירות הערך יכול להשתנות במידה רבה ותלוי בחלקו הגדול בכמות הרווחים שהושגו על ידי היזם, הנזק שנגרם למשקיעים, והאם הפגיעה היא עבירה שנעשתה בפעם הראשונה.
כך או אחרת, עבירה יכולה להסתיים בענישה אזרחית או פלילית, השבת כל רווח שנעשה ולעיתים, השעיה לכל החיים מעבודה בתעשיית ניירות הערך.
בישראל פועלים בין היתר אתרי מימון ההמונים "מימונה", הדסטארט וכן "start*art", המסייע למימון פרויקטים בתחומי היצירה.
הסרט "לא בתל אביב" הופק תוך גיוס למעלה מ-100,000 ש"ח באתר IndieGoGo.
פרויקטים נוספים שנעזרו במימון המונים הם האלבום הורה הסלמה!
של הבילויים, האלבום "לחם אהבה" של עלמה זהר והספר "2023" של יגאל סרנה.
ספר "אפשר הכל" של רועי מייקל שפי מומן בשיטה זו.
גם הספר מזרח אירופה היהודית יצא לאור בעזרת מימון המונים - ההוצאה לאור שלו, הוצאת זרש, מתמחה בהפקת ספרים במימון המונים.
בתחום הלוואות עמית לעמית Peer to peer Lending פועלים בישראל האתרים קרדיטפלייס, בלנדר ו- Eloan.
בשנת 2019 הוקמה באק מיי ארט, פלטפורמת מימון המונים שמתמקדת באומנים בלבד.
התמיכה באומן מתבצעת באופן חודשי ולא חד פעמי.
הארגון הישראלי למימון המונים (ISCA)
הארגון הישראלי למימון המונים (ISCA) הוא ארגון ללא מטרות רווח שמטרתו יצירת מקורות מימון חדשים לעסקים קטנים ובינוניים, עמותות ומשקי בית על ידי שימוש במנגנוני מימון המונים.
הארגון אימץ גישה ממלכתית והוליסטית לקידום רגולציה בתחום כמשאב לאומי חדש לתועלת הכלכלה והחברה.
הארגון מתחזק אתר אינטרנט בו ניתן להתעדכן בפעילות הארגון, לקבל מידע כללי וללמוד על התחום, ולקבל עצות שימושיות בקשר לגיוס כספים במימון המונים.
מימוש (לעיתים גם: יישום; באנגלית: implementation) הוא ההגשמה של יישום מחשב או ביצוע של תוכנית, רעיון, מודל, תכנון, אפיון, תקן, אלגוריתם, או מדיניות.
במדעי המחשב, מימוש הוא יישום של מפרט טכני או אלגוריתם כתוכנית, רכיב תוכנה, או מערכת מחשב אחרת באמצעות תכנות ופריסה.
עשויים להתקיים מימושים רבים למפרט סטנדרטי או נתון.
לדוגמה, דפדפני אינטרנט מכילים מימושים של מפרטי World Wide Web Consortium מומלצים, וכלים לפיתוח תוכנה מכילים מימושים של שפת תכנות.
במדעי המדינה, יישום מתייחס לביצוע של מדיניות ציבורית.
מחוקקים מעבירים חוקים המבוצעים על ידי עובדי ציבור שעובדים בגופים בירוקרטיים.
תהליך זה מורכב מקבלת החלטות, שלטון ושיפוט.
גורמים המשפיעים על יישום כוללים כוונת המחוקק, היכולת המנהלית של הבירוקרטיה, פעילות קבוצות המעונינות ביישום ואופוזיציה, תמיכה נשיאותית או בדרג הביצועי.
המימוס היה מופע בידור עממי ברומא, החל מהמאה ה-2 לפנה"ס.
הוא כלל מופעי לוליינים, חקיינים, בדרנים וליצנים, גברים ונשים, שסבבו בשווקים ובירידים ואספו כסף מהקהל.
שחקני המימוס הופיעו בלהקות נודדות קטנות והקימו במות עץ פשוטות וקלות.
הופעות מימוס מאוחרות יותר (המאה ה-3) כללו גם טקסטים קבועים, בעלי עלילה פשוטה וקבועה, אך עיקרו של המופע היה תנועתי ולולייני.
מופעי מימוס שהתקיימו בחגיגות פולחן אליליות-פגניות כללו גם חלקים פורנוגרפיים ואף הוצאות להורג פומביות.
מופעי המימוס המשיכו עד המאה השביעית אז נאסרו על ידי הכנסייה.
שורשיו של המימוס בקומדיה היוונית, שהייתה בראשיתה מקובעת למקום התיאטרון ולזמן חגיגות פולחן אליליות, תהליך הניידות של התיאטרון החל במאה הרביעית לפנה"ס על ידי אמני דיוניסוס.
מופעי המימוס הם המשך של תהליך ההתניידות.
במאה השלישית לפני הספירה ואילך עברו מופעי להקות דיוניסוס תרגום לרומאית על ידי אמנים רומיים דו-לשוניים.
בניגוד ליוון בה נחשבה הקומדיה לתרבות גבוהה ולא ערבו בה מופעים אחרים, המימוס היה חלק ממכלול של מופעים שכללו מרוצים, אתלטיקה, מופעי שחקנים עם מסכות-אטלנה, קרבות אדם מול חיה עד מוות- לודר, בלט מים, וכן "קטעים נבחרים" מקומדיות יווניות שברומא הרשו לעצמם לפרק לחלקים.
במימוס היו גם יסודות אלתוריים.
בניגוד ליוון, ברומא מעמדם של השחקנים היה נמוך, חלקם היו עבדים משוחררים, כמו כן השתתפו במופע נשים דבר שלא היה מקובל בתיאטרון היווני.
במאה הראשונה לפני הספירה עלה מעמדו של המימוס בזכות מחברים שנתנו לו לבוש ספרותי.
דעת חכמי ישראל על המימוס
חכמי ישראל התנגדו לתיאטרון הרומי בכלל ולמימוס בפרט.
הם ציינו שיש בו זנות ועבודת אלילים וגם תיאטרון שאין בו את אלו בצורה ישירה יש בו משום מושב לצים וחוקות הגויים.
יוספוס פלביוס מתאר שיחה בין הורדוס לזקני היהודים בה ניסה לשכנעם לבוא לתיאטרון שאין בו עבודת אלילים, אך הם סירבו ואמרו שלא הורגלו בכך אבותם.
כמו כן הצביעו חז"ל על יסודות אנטישמיים במופעי המימוס, כגון לעג לעושרם או עניותם של היהודים מצד שני ריש לקיש מצא טוב במופעי המימוס ואמר:
טרטוליאנוס, תאולוג נוצרי קדום, הזהיר שיש בהם עבודת אלילים, שכרות ופריצות.
הכנסייה לחמה נגד מופעי המימוס ומופעים פגאניים אחרים, אך הצליחה לאוסרם רק באמצע המאה השישית במזרח האימפריה הרומית ובמערבה באמצע המאה השביעית.
השפעות המימוס על אמנות מאוחרת
ענף הפנטומימה שנקרא בתחילתו פנטומימוס צמח מתוך מופעי המימוס.
ליצן הפנטומימה בעל הפנים העצובות-פיירו הצרפתי והמוקיונים השוטים של ימי הביניים הם צאצאיו של המימוס.
מהם נולד ארלקינו של הקומדיה דל ארטה ופולצינלה.
משתה השוטים של ימי הביניים היה חגיגה של פריקת עול בסגנון מופעי מימוס.
פרדריק בוסי ציין את דון קישוט כדמות המושפעת מליצני המימוס.
הדמויות במחזה מחכים לגודו הן סוג של מוקיונים בעלי אפיוני מימוס.
כמו כן נוהגין לציין את דמויות הסיטקום כגון ארצ'י באנקר ודומיהם כמושפעים מדמויות מימוס בהיותם דמויות בעלות חסרונות מובלטים, שלא משתנות.
מימון ישיר מקבוצת ישיר (2006) בע"מ היא חברת אשראי חוץ בנקאי.
החברה מציעה פתרונות מימון לתחום הרכב ולתחום המשכנתאות באמצעות חברת הבת - מימון ישיר משכנתאות.
החל מאוגוסט 2020 החברה היא חברה ציבורית.
החברה נמצאת בשליטת צור שמיר אחזקות בשיעור של 44.08%.
בין בעלי המניות נמנים גם גופים מוסדיים.
חברת "מימון ישיר" הוקמה בשנת 2006 תחת קבוצת החברות "צור שמיר" בבעלות מוקי ודורון שנידמן.
היא חברה אחות לחברת הביטוח איי.
איי, בעלת המותגים "ביטוח ישיר" ו־"ביטוח 9 מיליון".
החל מינואר 2024 מנכ"ל החברה הוא ערן גולן.
גולן הצטרף לצוות הניהולי הבכיר במימון ישיר בשנת 2017, בתור סמנכ"ל פיתוח עסקי ואשראי, לאחר מכן מונה למשנה למנכ"ל ולמנכ"ל חברת הבת 'מימון ישיר נדל"ן ומשכנתאות'.
מנכ"ל החברה מיום הקמתה במשך 18 שנה היה ערן וולף.
בשנת 2019 רכשה החברה את הסטארט־אפ "CarWiz" שייעודו הקמת זירת מסחר מעודכנת ונגישה ללקוחות הנמצאים בתהליך רכישת רכב על ידי הצגת נתונים על מלאי זמין של סוכנויות רכב שונות, מידע אובייקטיבי על דגמים והשוואות מחירים.
באוגוסט 2020 ניגשה מימון ישיר להנפקה לציבור בשוק ההון לפי שווי מוערך של 940 מיליון שקל.
בנובמבר 2021 רכשה החברה 80% ממגזין הרכב "אוטו".
מימון ישיר פועלת בתחום האשראי לרכב ומציעה סוגי הלוואות לרכישת רכב: מאדם פרטי וכן באופן דיגיטלי (All The Way) דרך אתר החברה.
בנוסף מציעה החברה שירות מאצ'ינג - שירות מציאת רכב שמסייע באיתור רכבי יד שנייה מסוכנויות ומגרשים אשר מימון ישיר עובדת איתם בשיתוף פעולה, ללא עלות, ללא מחויבות ואינו מותנה בלקיחת הלוואה.
אם כי יש סוכנויות שהחברה לא מספקת מימון למי שקונה דרכן.
עוד מציעה מימון ישיר הלוואות באמצעות אתר "CarWiz", לוח רכב המקשר בין סוכנויות רכב לקונים באמצעות מנוע חיפוש חכם.
למימון ישיר פעילות בתחום הלוואות מגובות נדל"ן משכנתאות תחת השם "מימון ישיר משכנתאות".
החברה החלה את פעילותה בשנת 2022, ומהווה חברת בת של מימון ישיר.
החברה מאפשרת ללקוחותיה לקבל משכנתא לרכישת נכס והלוואות לכל מטרה בשעבוד נכס קיים.
מימייה היא מכל או בקבוק המיועד למי שתייה ומעוצב באופן המאפשר את נשיאתו ושימושו על ידי מטיילים, חיילים או עובדים בשטח.
לרוב מחוברת למימייה רצועת כתף או רצועה המאפשרת את נשיאתה על החגורה.
לעיתים קרובות המימייה מכוסה בבד או תרמיל נשיאה קטן מותאם, שנועד להגן עליה ולבודד את המשקה שהיא מכילה מפני חום או קור.
מימיות עתיקות היו עשויות לרוב מעור או מסוג של דלעת שתוכנה רוקן.
בהמשך יוצרו המימיות מבקבוקי זכוכית שנישאו בתוך סל ארוג מותאם.
מכסה המימיות היה לרוב פקק שעם.
עד אמצע המאה ה-20 הוכנו המימיות מפח, פלדת אל-חלד או אלומיניום, עם פקק מוברג שלרוב אובטח לגוף המימייה באמצעות שרשרת או רצועה קצרה כדי שלא יאבד.
מימיות אלו היוו שיפור לעומת מימיות הזכוכית, אך הן היו פגיעות ליצירת חורים ודליפות במקרה של נפילה.
כיום המימיות המודרניות עשויות כמעט תמיד מסוג כלשהו של פלסטיק, במיוחד פוליאתילן או פוליקרבונט.
הן לרוב קלות משקל כמו מימיות המתכת ואף יותר מהן, והן עמידות יותר בפני דליפות.
בצה"ל, מסדר מימייה הוא מסדר שבו החיילים נדרשים לשתות ממימיותיהם במהלך פעילות, לבל יתייבשו.
מימוש עצמי או הגשמה עצמית היא מונח המשמש במספר תאוריות פסיכולוגיות, אך ללא אחידות מלאה במשמעותו.
כלומר משמעותו היא החוסר צורה שלפני הפוטנציאל הנראה והגלום בתהליך ההגשמה זוהי הנטייה המולדת של האדם לפתח את כל יכולותיו, כישוריו והפוטנציאל הטמון בו במטרה להיות העצמי הטוב ביותר שטבעו המולד מאפשר לו.
המימוש העצמי מתבטא בשמירה על הקיום הפיזי שלנו וגם בצמיחתנו האישית; בעוד שקיום פיזי משותף לכלל בני האדם, הצמיחה האישית ייחודית לכל פרט בהתאם לשאיפות הדינמיות האישיות של כל אחד.
הראשון לטבוע את המונח היה האורגניציסט קורט גולדשטיין, שהגדירו כמניע למימוש מלוא הפוטנציאל האישי.
ביטוי של היצירתיות האישית, חיפוש אחר הארה רוחנית, שאיפה לידע ורצון לתרום לחברה הן דוגמאות להגשמה עצמית.
לדעתו של גולדשטיין, זהו מניע העל של הפרט, המניע האמיתי היחיד: "הנטייה להגשים את עצמו באופן מלא ככל האפשר הוא הדחף הבסיסי ...
לתאוריה זו של קרל רוג'רס ישנם שלושה עקרונות: הומניזם, פנומנולוגיה והוליזם.
הומניזם - תפיסה המעמידה את האדם במרכז.
רוג'רס האמין כי האדם טוב מטבעו, וביכולתו לשלוט בגורלו ולכוון את חייו לקראת הגשמה עצמית ומימוש עצמי.
לפי רוג'רס, התנהגויות אנטי חברתיות חורגות מטבעו האמיתי של האדם, כיוון שכאשר אדם חי בתנאים מתאימים - הוא מתפתח ליצור טוב וחברתי.
פנומנולוגיה - הדגשת החוויה הסובייקטיבית כגורם מרכזי בהבנת התנהגות האדם.
ההנחה הבסיסית של רוג'רס היא שכל אדם תופס את הגירויים והמאורעות בחייו באופן שייחודי לו, ובהתאם לעולמו האישי, לניסיונו, לדעותיו, לרצונותיו וכו'.
אם כך אין מציאות אובייקטיבית, אלא יש חוויה אשר נתפסת באופן סובייקטיבי על ידי אנשים שונים, כך שכדי להבין אדם - יש לנסות ולראות את המציאות כפי שהוא תופס וחווה אותה.
הוליזם - תפיסת האדם כישות שלמה שאינה ניתנת להבנה על ידי ניתוח לחלקיקים, כיוון שבפירוק לחלקים מפספסים את החוויה השלמה כפי שחווה אותה האדם, כלומר במקרה של אדם, השלם הוא יותר מסכום חלקיו.
הנטייה למימוש עצמי היא מולדת, גם אם האופן בו היא מתפתחת ומנוצלת תלוי באדם עצמו ובסביבתו.
במימוש עצמי נכללים מניעים פיזיולוגיים (של קיום פיזי), מניעים חברתיים, מניעים תרבותיים ומניעים של צמיחה אישית.
על פי הגישה ההומניסטית פנומנולוגיה ותפיסתה, האמין רוג'רס כי המימוש העצמי הוא המניע המרכזי לצמיחה אישית ולפיתוח הכישורים האישיים בצורה הטובה ביותר.
הנטייה למימוש עצמי היא הכוח המרכזי אשר מניע את האדם, או במילים אחרות: המימוש העצמי אחראי לפיתוח כל האפשרויות הטמונות ביחיד.
בעוד שהקיום הפיזי משותף לכל בני האדם, הצמיחה האישית היא ייחודית לכל פרט, בהתאם לשאיפת ההתקדמות שלו.
שאיפה זאת היא שמובילה להישגים.
על פי רוג'רס, האדם שופט כל אירוע או חוויה בהתאם למידה שהם מקרבים אותו אל המימוש העצמי שלו, כאשר האדם יודע באופן מולד ביולוגי מה טוב בשבילו ומה מקרב אותו למימושו העצמי, כך שאם האירוע או החוויה מקרבים אותו למימושו העצמי – הוא חש סיפוק.
לעומת זאת, אירוע או חוויה אשר מרחיקים את הפרט ממימושו העצמי – גורמים לתחושת אכזבה.
המדד להצלחה הוא ההשוואה שעושה האדם ביחס לעצמו וביחס לפוטנציאל האישי שלו.
על פי תפיסתו של רוג'רס, כל מה שהאדם עושה הוא עושה במטרה להרחיב את העצמי שלו ולממש אותו.
כדי להתקרב למימושו העצמי, חייב האדם לקבל שני תנאים מתאימים להתפתחותו:
חופש ולא הפקרות, הורים צריכים לתת לילד את החופש להיות הוא עצמו ולבחור את בחירותיו, אך החופש צריך להיות תחום בגבולות מסוימים – אחרת זוהי הפקרות.
הערכה חיובית בלתי מותנית, הערכה חיובית היא קבלת כבוד, הערכה, הכרה ואהבה מצד אחרים משמעותיים (כמו ההורים).
רוג'רס האמין, כי הערכה חיובית מותנית מזיקה להתפתחות אישיותית תקינה.
הערכה חיובית זוהי ההערכה שההורים נותנים לילדם, ואילו רק בתנאי שהילד מתנהג בהתאם לציפיותיהם.
במצב כזה הילד פועל על מנת לרצות את הוריו, ולא כדי לממש את עצמו.
כתוצאה מכך, הילד לא יתנהג בהתאם לעצמי האמיתי שלו ויתרחק מהגשמת מימושו העצמי.
לפיכך על ההורים לתת לילד הערכה חיובית בלתי מותנית, שהיא הערכה ללא תנאים כלשהם, בלי "אם" או "אבל", רק מעצם היות הילד יצור אנוש יקר ובן להוריו.
ילד אשר גדל באווירה עקרונית של כבוד וקבלה והערכה חיובית בלתי מותנית, יפתח אישיות תקינה ויתקדם לכיוון מימושו העצמי.
ילד כזה יפתח דימוי עצמי בריא, הערכה עצמית חיובית וכובש בעזרתם יעדים בדרך למימוש עצמי.
התאוריה של רוג'רס מכונה תיאורית העצמי, והעצמי (self) הוא מושג עיקרי בה:
self - מבנה מאורגן ויציב של תפיסות הפרט את מאפייניו, את היחסים בינו לבין אחרים ותפיסותיו את הממדים השונים בחיים והערך שהאדם מייחס לתפיסות אלה.
העצמי מורכב מעצמי ריאלי ועצמי אידיאלי:
עצמי ריאלי- תפיסות האדם את עצמו בהווה.
עצמי אידיאלי- תפיסות האדם את עצמו כפי שהוא רוצה להיות בעתיד.
העצמי הריאלי והאידיאלי נמצאים במן פער ביניהם, אשר מעיד על איכות הסתגלותו של האדם למציאות.
אפשריים ביניהם שלושה סוגי פערים: פער גדול, העדר פער ופער קטן מסוים:
פער גדול- מרחק רב בין העצמי הריאלי לעצמי האידיאלי אשר גורם לתחושת תסכול, ייאוש וחוסר מוטיבציה לעשייה.
חוסר פער- מצבי בו העצמי הריאלי הוא העצמי האידיאלי, ולהפך.
זהו המצב המסוכן ביותר, כיוון שלאדם אין לאן לשאוף והוא חי כמו מת.
מצב זה עלול להוביל לנטיות אובדניות.
פער קטן מסוים- הפער הרצוי.
זהו הפער האידיאלי כיוון שהוא מוביל לעשייה, יוצר מוטיבציה אצל האדם ואף דוחף אותו לקראת השגת יעדים בדרך למימוש העצמי שלו.
על פי רוג'רס, כאשר האדם חווה איום הוא יכול לעשות את אחד משני הדברים הבאים:
יוצר שינוי של המודעות, אך כרוך בפגיעה באגו – ולכן האדם אינו נוטה בדרך כלל לבחור בדרך זו, אלא בדרך השנייה.
שינוי החוויה- הדרך הקלה יותר.
על מנת שתתאים לעצמי, היא נעשית על ידי שני מנגנוני הגנה – הכחשה ועיוות תפיסתי של החוויה:
הכחשה- כאשר החוויה אינה מגיעה למודעות, למשל: לא נכשלתי במבחן.
עיוות תפיסתי של החוויה- כאשר החוויה הנוגדת את העצמי נכנסת לתוך המודעות, אך בצורה מעוותת, למשל: תלמידה, אשר מחזיקה מעצמה כחכמה, נכשלת במבחן: כולם נכשלו/המורה לא הוגנת.
לדעת רוג'רס, יש להתייחס אל האדם באופן הוליסטי (שלם, מוכלל).
רוג'רס טוען כי אדם שחי חיים מספקים, ומקבל תנאים נאותים להתפתחותו, גדל להיות האדם השלם (לא מושלם, אלא שלם עם עצמו).
לאדם השלם מספר של מאפיינים:
חותר למימוש עצמי תמיד, אך לא משיג אותו במלואו לעולם.
תמיד שומר על פער קטן מסוים בין העצמי הריאלי לעצמי האידיאלי.
חופשי לבחור את בחירותיו, מבלי לפחד מאיבוד הערכה חיובית בלתי מותנית.
חווה חוויות ללא תחושת איום, כלומר יודע לסגור את הפערים מתוך מודעות עצמית.
האדם השלם הוא יצירתי וסתגלתן למציאות משתנה.
מימוש עצמי יכול להתבטא באמצעות אמנות, ציור, כתב (הבעה בכתב) ויצירה.
דרכים נוספות הם פיתוח כישורי השפה, דבר שיסייע במימוש והבעת הרצון האדם.
מימוש העצמי יכול להתבטא בהכרה עצמית בערך העצמי.
כאשר אדם חווה משמעות בחייו, מוציא לאור את רעיונותיו ומקבל עבורם תוקף מהאחרים ובמיוחד מהאחר המשמעותי, הוא חווה את עצמו כמי שנחוץ וחיוני לעולם, כמי שיש בו צורך.
הרב מימון נהרי הוא דיין חרדי-ישראלי, המכהן מאז יולי 2016 כדיין בבית הדין הרבני הגדול.
קודם לכן היה אב בית דין בבתי הדין הרבניים האזוריים בתל אביב ובחיפה.
למד בישיבת אוהל יעקב בשכונת זיכרון מאיר ובישיבת פוניבז' בבני ברק, ולאחר נישואיו למד דיינות בכולל "נזר התורה" אצל הרבנים שלמה בן שמעון וניסים בן שמעון, ובכולל "הליכות עם ישראל" של הרב רצון ערוסי.
בשנת 2001 התמנה כדיין בבית הדין האזורי בתל אביב, וכיהן כאב בית דין בתל אביב ובחיפה.
ביולי 2016 התמנה לדיין בבית הדין הרבני הגדול.
מחותן עם חבר הכנסת יואב בן צור ממפלגת ש"ס.
בפסק דין תקדימי, התיר לאישה שבעלה שרוי בתרדמת (לאחר ניסיון התאבדות כושל) להינשא, וזאת משום שהואיל ומצבו הנפשי של הבעל הוסתר מן האישה בעת הנישואין, הרי שהנישואין מוגדרים מקח טעות והם בטלים מעיקרם, וזאת אף על פי שהאישה ילדה בת מנישואין אלו
איפשר נתינת גט מבעל שאינו מתפקד בשל אירוע מוחי שעבר, לאחר בירור מעמיק עם מומחים שהצליחו להשיג את אישורו של הבעל
יש לבתי הדין הרבניים סמכות לדון אדם או זוג, אף אם אינם אזרחי ישראל, ואף ישנה אפשרות לכפות את אחד הצדדים להתדיין בבתי הדין הרבניים בארץ, משום שרק לבתי הדין בישראל יש אפשרות אכיפה חוקית, ועל כן הנתבע לא יכול לכפות את התובע להתדיין בבית הדין הקרוב אליו.
בפסק זה, הסתמך על פסק דין קדום של הרבנים אליעזר גולדשמידט, שאול ישראלי ועובדיה יוסף משנת ה'תשכ"ז.
מימוש נישואים הוא מושג בעל משמעות תרבותית וחוקית המתייחס אל הפעם הראשונה בה בני זוג מקיימים יחסי מין, בין אם לאחר נישואיהם או לאחר מערכת יחסים ממושכת.
בדרך כלל מתייחס ה"מימוש" למין וגינלי.
קיימות גישות דתיות לפיהן אסור על בני הזוג להשתמש באמצעי מניעה במהלך קיום היחסים.
המשמעות של מושג זה נגזרת מגישות שונות לחיי הנישואים.
לדוגמה, לפי הגישה על פיה מטרת הנישואים היא יצירת צאצאים חוקיים משותפים של בני הזוג, היעדר מימוש הנישואים עלול לערער על קיומם.
במערכות משפטיות מסוימות ניתן לבטל את הנישואים אם הוכח כי בני הזוג לא קיימו יחסי מין מעולם.
במקרה של נישואים אזרחיים משתנה החוק לפי אזור השיפוט.
לדוגמה, באנגליה ובוויילס אי-רצון או אי-יכולת לממש את הנישואים יכול להיות בסיס לביטול הנישואים.
לעומת זאת, במקומות אחרים, כמו באוסטרליה, אין למושג הזה משמעות חוקית.
במקרה של ידועים בציבור, קיום יחסי מין ומגורים משותפים, לצד הצגת הזוגיות בציבור חשובים על מנת לבסס את ההגדרה החוקית של זוג כ"ידוע בציבור".
קיימות מדינות בהן הדרך היחידה להינשא באופן חוקי היא על ידי נישואים דתיים, כך שלמשמעות ביטול הנישואים מבחינה דתית יש גם השלכה פרקטית מהפן החוקי.
בין מדינות אלו ניתן למנות את ישראל, מצרים, סוריה, ירדן, איחוד האמירויות הערביות, ערב הסעודית, תימן, לוב, מאוריטניה ואינדונזיה.
מימוש נישואים הוא מושג חשוב בנישואים קתוליים.
בכנסייה הרומית-קתולית, אם נערך טקס הנישואים (ratification) אולם הזוג לא קיים יחסי מין, נקראים הנישואים "Ratum sed non consummatum".
נישואים אלו יכולים להיות מבוטלים על ידי האפיפיור, ללא קשר לסיבה לפיה בני הזוג לא מימש את נישואיהם.
בנוסף, חוסר יכולת או סירוב לקיים יחסים הוא סיבה לביטול נישואים.
על פי המשפט הקאנוני של הכנסייה הקתולית מוגדרים הנישואים כמומשו כש"בני הזוג ביצעו ביניהם בדרך בני אדם מעשה אישות אשר יכול להוביל להולדת צאצא, אשר לשם מטרה זו מיועדים הנישואים בדרך הטבע, ואשר עבורה הפכו בני הזוג לבשר אחד".
לפיכך, יש תאולוגים הסוברים כי קיום יחסי מין עם אמצעי מניעה אינם נחשבים למימוש הנישואים.
מימוש הנישואים נקרא בלשון המשנה בעילת מצווה.
כך גם נקרא במקומות אחרים בספרות חז"ל.
התוספות מבארים זאת על פי דברי התלמוד: , כשהמטרה בזאת היא ש.
בארצות אשכנז התפתח מנהג לדחות את בעילת המצווה מספר ימים לאחר ליל הכלולות, כדי שהחתן והכלה יסתגלו זה לזה לפני בעילת המצווה, וכדי שיוכלו לשמוח יחד לפני שייאסרו כתוצאה מבעילת המצווה.
יש מהאחרונים שהביעו מורת רוח ממנהג זה, מפני שיש מצווה להזדרז לקיים את בעילת המצווה, ומחשש לתקלות הלכתיות שונות כגון הוצאת זרע לבטלה או איסור ייחוד אם הכלה תהיה נידה לפני הבעילה.
בהתעוררות תשובה הסביר שנקראת "בעילת מצווה" כי על ידה "מתקרבת אליו ובאין לידי אחווה ואהבה ורעות ושלום…".
מעבר לכך שיחסי המין מהווים מימוש של הנישואין, מדין תורה ניתן גם לעשות קידושין בביאה, אולם חכמים אסרו זאת מחשש שהדבר יביא לפריצות.
בתרבויות רבות כמו המזרח התיכון ודרום אסיה, מימוש הנישואים חשוב כדי להוכיח שהאישה היא אכן בתולה, באמצעות נוכחות של דם בתולים.
במדינות, דתות ותרבויות מסוימות, אי-מימוש הנישואים הוא בסיס לביטול הנישואים (תהליך הנקרא "Anullmant" השונה מגירושין משום שהוא ביטול הנישואים למפרע).
על עובדה זו הועברה ביקורת עם השנים בטענה כי מדובר בהכנסת דוקטרינה דתית אל החוק החילוני.
בנוסף, נטען שיש בהגדרת "מימוש הנישואים" קונוטציה של בעלות הגבר על האישה.
מושג זה נמצא גם בתחום הסקסולוגיה והרפואה ומתייחס לבני זוג שמעולם לא קיימו יחסי מין.
לעיתים מדובר בזוג שמעולם לא קיבל הדרכה מינית ראויה לשמה.
במקרים אחרים מדובר בבעיות רפואיות כמו הפרעה בזקפה של הגבר או בעיות הקשורות לקרום בתולים (לדוגמה, קרום בתולים נוקשה שיש לפותחו בפעולה כירורגית) שמקשה על חדירה הפין אל הנרתיק.
ייתכנו גם בעיות רגשיות כמו רתיעה מקיום יחסי מין בעקבות חינוך אדוק, או טראומה מהעבר.
יש זוגות שלא מממשים את יחסיהם בכוונה תחילה מתוך הסכמה, לדוגמה ביחסים א-מיניים.
הרב מימון בן-עטר (20 ביולי 1867–19 בינואר 1958) היה מחנך וחזן, רב בקהילה היהודית באלכסנדריה שבמצרים וחבר בית הדין שבה.
נולד במקנס שבמרוקו ב-20 ביולי 1867 (י"ז בתמוז ה'תרכ"ז) למסעודה ולרב יוסף בן-עטר.
בין השנים 1872–1877 למד את מקצועות התורה והכתיבה בתלמוד תורה בעיר אצל הרב שלמה טולדנו.
לאחר סיום לימודיו בתלמוד תורה החל ללמוד בישיבה אצל הרב שלמה בן עמארה.
בישיבה זו צבר ידע רב בתורה, ובהגיעו לגיל 17 כבר נחשב לאחד מגדולי רבני מקנס.
בסביבות חודש אוגוסט 1885 (אב ה'תרמ"ה) יצא יחד עם אמו האלמנה, אחיו הגדול ושאר בני משפחתו למסע שבסופו התכוון להגיע לישראל.
בתחילת המסע הגיע לטנג'יר, שם התעכב עם משפחתו בעקבות מגפת הכולרה.
לאחר חמישה חודשים נסע לג'יבלרטר וממנה יצא בהפלגה בת שמונה ימים לאלכסנדריה שבמצרים.
כשהגיע לאלכסנדריה תכנן להישאר מספר ימים בעיר כדי לנוח, ומשם להתקדם לישראל.
לאחר התייעצות עם מכרים מקומיים, החליט להישאר עם משפחתו באלכסנדריה למשך תקופה ארוכה יותר, בעקבות העוני ששרר בישראל.
בתחילת תקופת שהותו באלכסנדריה הקים יחד עם אחיו, הרב יעקב, תלמוד תורה מסורתי לילדים, שהכיל בשיאו כ-300 תלמידים, ולימד בין היתר בשפות ערבית, אנגלית וצרפתית.
לצורך הקלה על המורים והתלמידים, חיבר ספרי לימוד בשם "חינוך נערים" בעברית, ודאג לתרגם גם ספרי קודש נוספים לשפה המדוברת במדינה.
לאור הצלחתו בתחום החינוך, הוזמן בשנת 1891 (ה'תרנ"א) לנהל גם את בית הספר העברי של הקהילה היהודית בעיר, שם שימש בתפקיד עד לשנת 1924 (ה'תרפ"ד).
הרב בן-עטר ניחן בקול ערב, ובין השנים 1907–1954 (ה'תרס"ח–ה'תשט"ו) שימש כחזן ושליח ציבור בבית הכנסת הגדול "אליהו הנביא" שבאלכסנדריה.
בשנת 1925 (ה'תרפ"ו) החל לכהן כרבה של אלכסנדריה וחבר בית הדין היהודי בעיר.
ביום ב', י"א בכסלו ה'תשט"ו, 6 בדצמבר 1954, עלה לארץ ישראל לאחר כ-70 שנות שרות ומסירות נפש לקהילה היהודית באלכסנדריה.
הלך לעולמו ב-19 בינואר 1958 (כ"ז בטבת ה'תשי"ח) ונקבר בבית העלמין "שער מנשה" הסמוך לפרדס חנה.
הקים באלכסנדריה את חברת "גמילות חסדים" שעסקה בכל צורכי האבלים, וכן חברת "ביקור חולים" שעסקה בכל צורכי חולים עניים ומשפחותיהם.
בעת ששימש כרב הקהילה בעיר, יצר קשרים בין קהילתו ליישוב היהודי בישראל, וייבא משם תשמישי קדושה כדוגמת תפילין, מזוזות, ספרי תורה וטליתות.
כמו כן דאג לטפל בכל עסקי הקהילה כדוגמת כתיבת ספרי הלכה, מסירת שיעורי תורה, סידור חופות וקידושין והכשרת נערים לקראת כניסתם לעול מצוות.
בכל יום חמישי נהג לחלק למשפחות מעוטות יכולת שוברים עם חתימתו, באמצעותם קנו מצרכים לשבת, ואחת לחודש היה עובר בין החנויות ומשלם את חובות השוברים.
בכל יום שישי היה מגיה את ספרי התורה בכל בתי הכנסיות בעיר.
לאחר מכן היה יוצא לשוקי אלכסנדריה כדי להזכיר לסוחרים היהודים על כניסת השבת.
תושבי אלכסנדריה היהודים והערבים כאחד כיבדוהו, והיו פונים אליו להתייעצות בכל עת.
גם מצד הרשויות במצרים זכה לכבוד ואהדה, וכשאושפז בעקבות מחלה בבית החולים הממשלתי באלכסנדריה, הגיע לבקרו נשיא מצרים הראשון, מוחמד נגיב.
היה תומך נלהב בחידוש השפה העברית, ובמלאת 50 שנים לתחיית השפה שלח לאליעזר בן-יהודה מכתב ברכה שהתפרסם בעיתוני התקופה.
טעמי המקרא פירוש לחמישה חומשי תורה בדרך הפרד"ס, בהוצאת נכדו הרב משה אבידן.
כן חיבר מספר ספרים נוספים שנשארו בכתבי יד שלא הודפסו.
מימי קודלי (באלבנית: Mimi Kodheli; נולדה ב-11 בספטמבר 1964) היא פוליטיקאית אלבנית המכהנת כחברת האספה הלאומית של אלבניה.
היא כיהנה כשרת ההגנה של אלבניה בשנים 2017–2013. הייתה האישה הראשונה לכהן בתפקיד זה.
קודלי נולדה ב-11 בספטמבר 1963 בטירנה.
היא השלימה דוקטורט במדעים ובכלכלה מאוניברסיטת ורונה שבאיטליה.
יש לה תואר שני במינהל ציבורי מאוניברסיטת לינקולן שבנברסקה.
היא נכנסה לפוליטיקה ב-2002, כאשר היא מונתה להיות סגנית ראש עיריית טירנה.
בשנת 2005, מונתה לתפקיד הפרפקט של מחוז טירנה ובשנת 2009 נבחרה לאספה הלאומית.
כחברה באספה הלאומית היא יו"ר ועדת הכלכלה.
מאז 2007, היא חברה במפלגה הסוציאליסטית של אלבניה.
היא למדה לימודים גבוהים בתחומים שונים, כגון בנקאות, יחסים בינלאומיים.
היא השתתפה בפרויקט של מחלקת המדינה של ארצות הברית, "נשים בפוליטיקה".
ב-15 בספטמבר 2013 מונתה קודלי לתפקיד שרת ההגנה של אלבניה בממשלתו הראשונה של ראש ממשלת אלבניה אדי רמה.
לאחר בחירות כלליות שהתקיימו באלבניה ב-2017, מונתה במקומה אולטה ג'צקה
מימי רוזנברג (נולדה ב-6 באפריל 1936) היא אמנית.
פסליה מוצבים בעיר מגוריה חולון ותמונותיה תלויות במחלקת הרווחה בעיר.
ציורה "גירוש ספרד" מוצב דרך קבע בבית התנ"ך בתל אביב.
מימי רוזנברג נולדה בשם מרי דוד בבית היולדות הסקוטי (שהוסב בשנת 1959 ל"המלון הסקוטי") בעיר טבריה.
אימה של מימי התעקשה ללדת בבית היולדות היוקרתי בטבריה (עיר הולדתה) אף כי התגוררה בירושלים.
בהיות מימי בת שנתיים התגרשו הוריה.
אימה עזבה את הבית ומימי נשארה בחזקת אביה.
במשך שלש השנים הבאות הועברה מימי (בתשלום מלא) ממשפחת אומנה אחת לשנייה.
בהיות מימי בת שמונה שיכן אותה אביה במנזר האחיות ציון בעין כרם.
בלחץ משפחתה שומרת המצוות של האם, הוציאה האם את מימי מהמנזר ונטלה אותה תחת חסותה.
בשנת 1946 עזבו מימי ואימה את ירושלים ועברו לשכונת בית יעקב בתל אביב.
השם הלא עברי "מרי" לא נשא חן באוזני מורתה בבית הספר, ושמה שונה למרים.
השם "מימי" נקבע כפשרה בין מרי למרים.
ב-8 בדצמבר 1947 תקפו כוחות חסן סלאמה את שכונת בית יעקב וביתה של מימי נבזז ועלה באש.
מימי ואימה נמלטו על נפשן בחוסר כל.
הן מצאו מחסה בבית הכנסת "נצח ישראל" שליד התחנה המרכזית בתל אביב.
בהמשך הן עברו לדירת חדר בשכונת הקווקזים.
בשנת 1951, בהגיעה לגיל חמש עשרה החלה מימי לעבוד לפרנסת המשפחה בשירות המטאורולוגי.
הקריירה שלה בשירות נמשכה בהפוגות קצרות עד פרישתה המוקדמת לגמלאות בשנת 1985. בשירות המטאורולוגי היא נחשפה לראשונה בחייה לאנשים הדוברים "שפות של משכילים" שעודדו אותה ללמוד, לרכוש השכלה ולפתח את כשרונותיה בציור פיסול ומשחק.
לאחר פרישתה היא התפנתה ללימודים פורמליים ולהרחבת אופקים.
בשירותה בצה"ל, פגשה את אריה רוזנברג, ונישאה לו.
בעקבות הנישואים שוחררה לאחר שירות צבאי קצר של פחות משנה.
מימי שבה לשירות המטאורולוגי אותו עזבה עקב גיוסה לצבא.
עד מהרה נולדו להם בת ובן.
נישואיהם חוו עליות ומורדות, והסתיימו בגירושים לא יפים.
על מנת לממשם ויתרה מימי על חלקה ברכוש המשותף.
באין ברירה היא עברה לגור בשכונת המצוקה ג'סי כהן בחולון.
בתחילה השכונה התייחסה בחשדנות ל"גברת רוזנברג" האשכנזיה (אף כי אביה יליד איראן ואימה צאצא ליהודי פקיעין שלא גלו מהארץ).
בהמשך למדו אנשי השכונה להכיר את מימי האמיתית שתרמה וממשיכה לתרום מכשרונותיה בתחומי הציור והמשחק במתנ"ס השכונתי.
בין מוריה היו: צבי תדמור, ישראל הרשברג, מרים גמבורד, יאיר גרבוז, גדעון עפרת, דן קריגר, צביקה לחמן, גד אולמן.
סיימה סדנא לוויטראז' באורט חולון.
בוגרת סדנת פיסול של הפסל הרמן קרונהאוז.
השתתפה בסדנת קליגרפיה וציור יפני.
לימדה ציור במשך מספר שנים במתנ"סים.
הדריכה נוער בציור ופיסול בארצות הברית בשליחות הסוכנות היהודית.
חברה באגודת הציירים והפסלים הארצית.
נבחרה לאשת השנה בחולון וקבלה את אות ליונס הבין לאומי לשנת 1993.
ממייסדי אגודת הציירים והפסלים בחולון.
חברת הנהלה בקבוצה "צבע בטבע"
מחווה לאלירן - אלירן, נכדה של מימי נהרג בפיגוע איבה בד' בניסן תשס"א (28 במרץ 2001) בנווה ימין.
2004, ציור ב"גלריית השלום", קרקוב, פולין.
1999, פיסול ליום השואה, (זכייה במקום שלישי).
1994, משכן לאומנות על שם מאירוב, חולון.
פסל האוסקר הישראלי, סינמטק תל אביב.
תחרות סמל האישה למען השלום, אונסק"ו, ז'נבה.
2004, ציור תערוכת "המזוודה" לזכרו של מרסל דושאן - תערוכה נודדת בעולם.
שלושה מציוריה נרכשו לאוסף האמנותי של בנק לאומי לישראל.
2005, ציור הנושא "גירוש ספרד" מוצג קבוע במוזיאון בית התנ"ך, תל אביב.
1988, תערוכת ציור 40 שנה למדינת ישראל, אוהיו, ארצות הברית.
"מימי" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית שרית חדד, מתוך אלבומה ה-22, שרית חדד.
השיר יצא לאור ב-25 בפברואר 2015, כסינגל השני מתוך האלבום, על ידי חברת התקליטים אבי גואטה הפקות בע"מ.
השיר הגיע למקום השביעי במצעד של רשת ג', השלישי ברדיו אמצע הדרך, והתשיעי במדיה פורסט.
השיר נכתב, הולחן והופק על ידי הנרי, שעשה זאת גם עם ארבעת השירים "חיכיתי לו", "חצאים", "הבטחת לי עולם", ו-"תפרנים".
השיר הוא שיר בסגנון הפופ, המשלב בתוכו את סגנון המוזיקה המזרחית.
בנוסף לכך, נכתב השיר בהשראת אמו של הנרי והיחסים ביניהם.
במצעדים השבועיים זכה השיר להצלחה רבה כאשר הגיע אל המקום ה-7 במצעד של רשת ג', ה-3 במצעד של רדיו אמצע הדרך, וה-9 במצעד של מדיה פורסט.
בנוסף לכך, נכנס השיר אל המקום ה-37 במצעד סוף השנה של מדיה פורסט עם כ-885 בשנה זו בסך הכל.
האודיו זכה להצלחה נאה, ונכון ל-15 באוגוסט 2018, מונה הצפיות שלו עומד על כ-1.6 מיליון צפיות.
מימי אייזנשטדט (נולדה ב-24 בספטמבר 1956) היא פרופסור מן המניין באוניברסיטה העברית, במכון לקרימינולוגיה שבפקולטה למשפטים וכן בבית הספר לעבודה סוציאלית ולרווחה חברתית.
בנוסף, אייזנשטדט גם לימדה, במהלך השנים (במעמד של פרופ' אורח), באוניברסיטאות בקנדה, בארצות הברית ובשוודיה.
כיהנה כנשיאה התשיעית של האוניברסיטה הפתוחה בשנים 2023-2018, והחל מאוקטובר 2025 מכהנת כנשיאה של המרכז האקדמי רופין.
מימי אייזנשטדט (לבית קטקו) נולדה בירושלים, לאב שעלה מניו זילנד ואם שעלתה מאוקראינה, וגדלה בשכונת רחביה.
למדה בגימנסיה רחביה (סיימה ב-1974) ושירתה בצבא בחיל המודיעין.
בשנת 1977 לאחר סיום שירותה הצבאי למדה לתואר ראשון בחינוך ובספרות ושפה ערבית באוניברסיטה העברית (סיימה ב-1980).
בהמשך, למדה לתואר שני בקרימינולוגיה במוסד זה (סיימה ב-1984).
שלה, בנושא התנהגות סוטה בבתי הספר, כתבה בהדרכתו של סטנלי כהן.
בהתייעצות עם כהן, היא נסעה בשנת 1985 כדי להמשיך את לימודיה לתואר שלישי ב בוונקובר שבקנדה.
עבודת הדוקטור שלה עסקה בשיקולים בריאותיים ומוסריים שהנחו את האסדרה של צריכת האלכוהול בקנדה בין השנים 1871–1925. היא סיימה את לימודי התואר שם בשנת 1992.
לאחר חזרתה לישראל התמנתה בשנת 1994 כחברת סגל בדרגת מרצה באוניברסיטה העברית, כשחלק ממשרתה הוא במכון לקרימינולוגיה שבפקולטה למשפטים, וחלק הוא בבית הספר לעבודה סוציאלית ולרווחה חברתית על-שם פאול ברוואלד.
ב-2002 מונתה למרצה בכירה, ב-2008 מונתה לפרופסור חבר, וב-2011 מונתה לפרופסור מן המניין.
בשנים 2018-2023 כיהנה כנשיאת האוניברסיטה הפתוחה.
היא החליפה בתפקיד את פרופ' יעקב מצר והוחלפה על ידי פרופ' ליאו קורי.
במאי 2025 קיבלה תואר דוקטור לשם כבוד מהאוניברסיטה הפתוחה.
באוקטובר 2025 תתחיל לכהן כנשיאה של המרכז האקדמי רופין.
המחקר של אייזנשטדט נטוע בתחומי הקרימינולוגיה, הסוציולוגיה (והסוציולוגיה של המשפט) והעבודה הסוציאלית.
הוא סובב סביב מדיניות חברתית, מדינת הרווחה הישראלית ואוכלוסיות בסיכון.
ההתמקדות המחקרית היא בחיתוך בין מגדר לבין נושאי המחקר הספציפיים (כמו עבריינות נוער, מאסר וכו').
אייזנשטדט מגיעה למסקנותיה המחקריות תוך שימוש בשיטות מחקר איכותניות.
נושאים עיקריים בהם עסקה במחקריה:
השיקולים המוסריים והבריאותיים בחקיקה נגד צריכת משקאות אלכוהוליים (בהתבסס על עבודת הדוקטורט לשלה).
"כאבי המאסר"/ השפעות המאסר בקרב נשים-אסירות בישראל.
מחקרה על נשים אסירות נסב על אסירות בכלא נווה-תרצה, שהוא הכלא היחיד בישראל לנשים.
שיקולים חברתיים בחקיקה הישראלית בתחום בריאות הנפש.
גישות שונות להבניית חברתית של תופעת עבריינות הנוער בתקופה שלפני הקמת המדינה.
החקיקה הישראלית לגבי התעללות בקטינים.
תפיסת מסוכנות ביחס למהגרי עבודה.
חלק מפרסומיה בתחום היה שותף לה ד"ר צביקה אור ממרכז אקדמי לב.
במקביל לעיסוקה במחקר, מילאה אייזנשטדט כמה תפקידי ניהול אקדמי במסגרת האוניברסיטה העברית, ואלו הבולטים שבהם:
בשנים 2006–2009 הייתה סגנית ראש המכון לקרימינולוגיה בפקולטה למשפטים.
בשנים 2007–2009 כיהנה כיו"ר מרכז לייפר ללימודי האשה והמגדר.
בשנים 2009–2010 הייתה ראש המכון לקרימינולוגיה בפקולטה למשפטים.
בשנים 2010–2015 הייתה מנהלת בית הספר לתלמידים מחו"ל על שם רוטנברג.
בשנים 2015–2018 כיהנה כדיקנית בית הספר לעבודה סוציאלית ולרווחה חברתית.
עם כניסתה לתפקידה כנשיאת האוניברסיטה הפתוחה הביעה אייזנשטדט דעה, כי שיטת ההוראה של האוניברסיטה הפתוחה המבוססת על קבלה ללא תנאים מוקדמים, ועל הוראה מרחוק, רלוונטית יותר מאשר בעבר.
דעה זו התחזקה אצלה על רקע משבר הקורונה.
בתקופת כהונתה, התקבל אישור עקרוני מהמועצה להשכלה גבוהה לפתוח באוניברסיטה הפתוחה מסלול לימודים לתואר שלישי בתחום של חינוך, טכנולוגיות ומערכות למידה.
עם קבלת האישור, אמרה אייזנשטדט כי מדובר באבן דרך משמעותית לאוניברסיטה הפתוחה.
אייזנשטדט כיהנה כחברת מערכת וכעורכת שותפה בכתבי עת מרכזיים העוסקים בקרימינולוגיה ובמשפט.
היא עורכת שותפה עם פרופ' תמר הרמן מהאוניברסיטה הפתוחה, של כתב העת "מגמות", כתב עת בין תחומי במדעי החברה.
כמו כן, היא כיהנה כנשיאה של האגודה הישראלית למשפט וחברה.
בשנת 2025 התמנתה ליו"ר הוועדה לשוויון מגדרי, מגדר והכלה של הוועד האולימפי בישראל.
אייזנשטדט כתבה יותר מ-50 מאמרים מדעיים.
מימי אייזנשטדט, האם המושג "מסוכנות" מסוכן?, ביטחון סוציאלי, מס' 75, דצמבר 2007, עמ' 65–88.
מימי אייזנשטדט, ג'וני גל, אלון שפירא, לקראת מדיניות מבוססת ממצאים: סקירה שיטתית של תוכניות להתמודדות עם אבטלה בישראל, סוציולוגיה ישראלית, כרך ט, חוברת 1, 2007. עמ' 41–70.
מימי אייזנשטדט, מונא חורי כסאברי, ההקשר התרבותי של מדיניות הענישה כלפי קטינים בישראל, ביטחון סוציאלי, מס' 92, אוקטובר 2013. עמ' 9–32.
הייתה נשואה למיכאל אייזנשטדט (1953-2024), מומחה לתולדות האופרה ששימש כמתאם אמנותי באופרה הישראלית החדשה והיה בנו של הסוציולוג הישראלי שמואל נוח אייזנשטדט.
להם בן (עדו אייזנשטדט, שהיה סייף מצטיין) ובת (עדי).
המשפחה התגוררה בשכונת גילה בירושלים.
מרים "מימי" רוג'רס היא שחקנית קולנוע וטלוויזיה ושחקנית פוקר אמריקאית ממוצא יהודי.
נולדה בשם מרים ספיקלר (Miriam Spickler) בפלורידה שבארצות הברית, לאב, פיליפ ספיקלר, יהודי ולאם נוצרייה-אפסיקופלית.
ב-1987 שיחקה בסרט "עיתונות שחורה" לצדו של כריסטופר ריב.
בשנת 1996 שיחקה בסרטים "במצמוץ העין" (סרט טלוויזיה) ובסרטה של ברברה סטרייסנד כבמאית "שתי פנים למראה".
בשנת 1997 שיחקה בסרט הקומדיה "אוסטין פאוורס: מרגל עם סגנון"; הראשון מבין סדרת סרטי קומדיה.
בהמשך השנה שיחקה גם בסרט הטלוויזיה "כלי נשק של הסחת דעת המונית".
בשנת 1998 הופיעה בסרט "Lost in Space", בשנת 1999 שיחקה בסרט הטלוויזיה "חשבון השטן" מבית שואוטיים, המבוסס על ספרה של ג'יין יולן שיצא לאור ב-1988.
בשנת 2000 שיחקה בסרט האימה הקנדי "ג'ינג'ר סנאפס".
בשנת 2003 שיחקה בקומדיה "טיפשים בהפסקה שנייה: כשהארי פגש לויד".
בשנת 2011 שיחקה בקומדיית הפשע "Lucky" לצד קולין הנקס, ובשנת 2012 שיחקה בסרט הקומדיה "סטודנטיות לוהטות".
בשנים 2014–2021 שיחקה רוג'רס בתפקיז חוזר בסדרת הדרמה המשטרתית, "בוש" (אנ') מבית אמזון פריים וידאו, בתור עורכת הדין לזכויות אזרח, האני צ'נדלר.
בשנת 2015 שיחקה בסרט "זה לא מצחיק" ובסרט "דרך שמחה לעת עתה".
בשנת 2018 השתתפה בסרט "ענייני המדינה".
רוג'רס נשואה בפעם השלישית, ולה שני ילדים מבעלה השלישי, כריסטופר סיאפה.
בעלה השני היה השחקן טום קרוז, והיא זו שהכירה לו את הסיינטולוגיה.
בעלה הראשון היה ג'יימס רוג'רס.
מימי שרתון הייתה עיתונאית יהודייה-אמריקאית, מבקרת מסעדות ומחברת ספרי בישול.
בשנים 1976–1983 עבדה כמבקרת מסעדות ב"ניו יורק טיימס".
מימי שרתון נולדה בשם מרים סולומון בפלטבוש, ברוקלין, ניו יורק, דור שלישי למהגרים יהודים ממזרח אירופה וממרכזה (פולין, גרמניה ורומניה של ימינו).
אביה, ז'וזף סולומון, היה סוחר פירות וירקות ב"שוק המזון הסיטונאי וושינגטון" ("Washington Market") בטרייבקה.
אימה של מימי, ביאטריס, הייתה ידועה במשפחה כבשלנית טובה.
אחרי שסיימה בשנת 1943 את לימודיה בתיכון "מידווד" ("Midwood"), למדה שיווק וכתיבה עיתונאית בבית הספר למסחר של אוניברסיטת ניו יורק.
בעת לימודיה עבדה בפרסום לרהיטים ותכשיטים.
שרתון למדה לבשל לבד מתוך מתכונים של המגזין "גורמה" ("Gourmet") ולמדה קורס ערב בעיצוב פנים.
בעת שעבדה במדור לעיצוב בית של המגזין "סבנטין" ("Seventeen Magazine") התחילה לכתוב גם על אוכל.
בשנת 1945 התחתנה עם ביל שליפמן, חייל אמריקאי שחזר ממלחמת העולם השנייה ושינתה את שם משפחתה לשרתון.
אז עברה לגור בגריניץ' וילג', שם היא התגוררה עד למותה.
בתחילת שנות ה-60 יצאה למסע של ארבעה חודשים ברחבי העולם כדי לכתוב מדריך נסיעות ל-60 ערים מפורסמות בעולם.
את הטור הראשון שלה בביקורת מסעדות כתבה שרתון בשבועון "קיו" שהתמזג עם "ניו יורק מגזין".
שם נדרשה לכתוב בשם העט "מרתה מרטין".
עבדה אחר כך כמבקרת מסעדות של וילג' וויס ושל New York Magazine.
בדצמבר 1975 התקבלה לעבוד כמבקרת מסעדות ב"ניו יורק טיימס" ומילאה תפקיד זה במשך שמונה שנים.
השתלמה בבישול ב"צ'אינה אינסטיטוט" בניו יורק, בבית הספר "לה קורדון בלה" בפריז, כמו כן אצל מורים פרטיים לבישול בקופנהגן, בביירות, בפנום פן ובאיסטנבול.
בעבודתה כמבקרת מסעדות האלמוניות הייתה מרכזית בעיניה.
בעת עבודתה ב"ניו יורק טיימס" לצורך כתבותיה נהגה לבקר במסעדה אחת בין שלוש לשתים עשרה פעמים לפני שכתבה את התרשמותה מהמסעדה.
אחרי שעזבה את "ניו יורק טיימס" ב-1983 עבדה כמבקרת מסעדות בשורה של מגזינים כולל "טיים", "קונדה נאסט טרוולר", "ואניטי פייר",
נשלחה בין היתר לכתוב בתחום "החיים הטובים" בארצות רבות, כולל ברזיל, ארגנטינה וישראל (בה ביקרה ב-1994).
היא למדה בבית הספר למלונאות של אוניברסיטת קורנל ובמכון הקולינרי של אמריקה בסנט הלנה, קליפורניה.
בשנות ה-2000 כתבה שרתון מדור אוכל מצחיק ב"דיילי ביסט".
פחות מעשור אחרי הנישואים הראשונים התגרשה ונישאה לאדם בשם דיק פלקונה, איתו ילדה בן.
נפטרה בניו יורק ב-6 באפריל 2023.
From My Mother's Kitchen, 1977 - (ממטבחה של אמי) ספר המתכונים הראשון שלה
מימונה בנת אל-חארת' הייתה אחת מנשותיו של מוחמד, נביא האסלאם.
שמה המקורי היה ברה (برّة), אך בהדרכת מוחמד שינתה אותו למימונה.
מימונה נישאה למוחמד בשנת 629, כשהייתה בשנות השלושים לחייה.
היא הייתה נשואה לו במשך 3 שנים, עד לפטירתו.
מימי רושאן סעיד אשר מוכרת בשם הבמה מימי קין.
היא שחקנית אנגלייה, אשר ידועה בתפקידיה כסינדי ויליאמס באופרת הסבון של ה-BBC One "איסטאנדרס" וכרובי מת'יוס בסדרה "חינוך מיני" של נטפליקס.
קין נולדה בשם מימי רושאן סעיד באזור רדברידג' בלונדון ב-5 באוגוסט 1998, בת לאם אנגלייה, אלכסיס קין, ולאב פקיסטני בריטי, חסן סעיד.
היא התגוררה בשכונת סאות' וודפורד (אנ') ולמדה בבית הספר היסודי צ'רצ'פילדס.
לאחר מכן עברה להרטפורדשייר ולמדה בבית הספר הקתולי "דיוויין סביור" הממוקם בכפר אבוטס לנגלי (אנ'), ולאחר מכן למדה באקדמיה לאמנויות התיאטרון איטליה קונטי (אנ') בשנים 2009–2014.
הקריירה של קין החלה על הבמה, בהופעה המקצועית הראשונה שלה שיחקה בתפקיד ג'ניי בהצגה "Kin" בתיאטרון רויאל קורט החל מ-19 בנובמבר עד 23 בדצמבר 2010.
בשנת 2013 הופיע קין בסדרת הקומדיה לילדים של ערוץ CBBC "Sadie J" ובסדרה "Our Girl".
בשנת 2016 הופיעה קין בפרק של הסדרה "Casualty" בתור לאנה ווסטמור, ושיחקה את מייגן בסרט הקצר "הבריחה"
בשנת 2017. לקין היו גם תפקידי דיבוב למשחקי הווידאו "Castlevania: Lords of Shadow" 1 ו-2.
בשנת 2019 קין גילמה את אדית' טולקין בצעירותה בסרט הדרמה הביוגרפית "טולקין".
בהמשך השנה החלה לשחק את רובי מתיוס בסדרה של נטפליקס "חינוך מיני", והופיעה בסרט הפעולה "הגנה צמודה".
+שנהסרטתפקידהערות2019הגנה צמודה (אנ')קליירטולקין (אנ')אדית טולקין (אנ') בצעירותה2023אחרי ש...הכל נגמר (אנ')נטלי
שנה סדרה תפקידהערות2013 Sadie J ברנדי מיי לו פרק: "Dederama" Our Girl ג'ייד סרט טלוויזיה של BBC One 2013–2015 איסטאנדרססינדי וויליאמס (אנ') 127 פרקים 2016 Casualty לנה ווסטמור פרק: "High Tide" 2019–2023 חינוך מיני רובי מת'יוס 24 פרקים2025לקראת האפס (אנ')קיי אליוט סטריינג'3 פרקים
מימון טרור הוא שם כולל לפעילות חוצת גבולות מתוך מטרה לשנע משאבים אל ומגבולות המדינה לצורכי מימון של פעילות טרור.
מימון הטרור יכול לנבוע מפעילות עסקית חוקית, מתרומות למוסדות צדקה המסווים את יעד הכספים לתמיכה בפעילות טרור במישרין או בעקיפין, או מפעילות פלילית של ארגון הטרור, כגון סחר בסמים, הברחה או שוד, וגם מתמיכה של מדינות, ארגונים ופרטים התומכים בפעילות הטרור.
בתחילת המאה ה-21 גברה ההכרה במדינות רבות שעל המאבק בטרור להתמקד גם במקורות המימון של פעולות טרור וארגוני טרור.
זאת, כחלק מהתפיסה המניעתית, המחייבת נקיטת צעדים נרחבים ומגוונים למניעת טרור.
חקיקה ורגולציה נגד מימון הטרור
לרוב, מסתמכים ארגוני טרור על כספים שהתקבלו ממקורות שאינם לגיטימיים, דהיינו כספים שהושגו במהלך ביצוע עבירות, ובפרט סחר בסמים, הברחות, סחר לא חוקי בנשק, מעשי מרמה, ומעשי סחיטה.
במקרים אלה, מבוסס המאבק במימון טרור גם על התשתית המשפטית למאבק בהלבנת הון.
בשונה מהמאבק בהלבנת הון שבו הדגש הפלילי הוא על מקור הכספים, מתמקד המאבק במימון טרור ביעד של הכספים, כאמור, פעולות טרור וארגוני טרור.
בשנת 1999 אימצה העצרת הכללית של האו"ם את האמנה הבינלאומית למניעת מימון טרור.
האמנה נכנסה לתוקף בשנת 2002.
החלטה 1373 של מועצת הביטחון של האו"ם מ-28 בספטמבר 2001 קובעת, בין השאר, כי על כל המדינות:
למנוע מימון טרור ולהיאבק בו.
בשל החשיבות הגדולה בסיכול ערוצי מימון הטרור, כחלק מהמאמץ המקומי והבינלאומי לסיכול פעילותם של ארגוני טרור, ובעקבות פיגועי 11 בספטמבר, בשנת 2001 ארגון ה-FATF (Financial Action Task Force) החליט לשלב את המאבק במימון טרור עם המאבק בהלבנת הון.
זאת, לנוכח הדמיון הרב בטכניקות ובדפוסי פעולה המיושמים על ידי ארגוני הפשיעה וארגוני הטרור לשם העברת כספים תוך הסתרת מקורם וייעודם; ולנוכח העובדה כי גורמים רבים, כדוגמת העברות כספים חוצות גבולות, מקשות על איתור הערוצים הכספיים המשמשים למימון טרור ומצריכים רמה גבוהה של שיתוף פעולה בין-לאומי, בו השתלבה גם ישראל.
בשנת 2001 נחקק בארצות הברית "חוק הפטריוט", שהפרק השלישי שלו עוסק בסיכול טרור באמצעות מניעת הלבנת הון.
כחלק מהמאבק במימון הטרור נחקק בישראל , שהוחלף בשנת 2016 ב.
ביישום חוקים אלה עוסקת הרשות לאיסור הלבנת הון ומימון טרור.
בנוסף לחקיקה המיועדת למניעת מימון לטרור נעשות פעולות לחימה, בידי כוחות צבא וארגוני מודיעין, לשם פגיעה במימון הטרור.
מקור הכנסה עיקרי של ארגון המדינה האסלאמית היה ייצור והברחה של נפט.
לחסימת מקור זה נערכו תקיפות אוויריות נגד תשתיות ייצור הנפט והמשאיות ששימשו להובלתו.
"המוסד", בעת שבראשו עמד מאיר דגן, הקים את יחידת צִלְצָל שמטרתה מבצעים חשאיים לסיכול מימון הטרור.
במרץ 2021 דיווח העיתון "וול סטריט ג'ורנל" שבשנים האחרונות פגעה ישראל ב-12 ספינות לפחות שהובילו נפט מאיראן לסוריה.
לדברי פרשן "הארץ", עמוס הראל, נערכו עשרות תקיפות כאלה, שנועדו גם למנוע העברה של התמורה על הנפט לחזבאללה שדבר שהיה מגדיל את מקורות המימון של חזבאללה, והתקיפות גרמו לנזק כספי של מיליארדי דולרים.
אמיליה וב , הידועה בשם הבמה מימי וב , היא זמרת-יוצרת בריטית.
היא ידועה בשל הסינגל שלה "Before I Go", בהשתתפות צ'ארלי ד'אמליו, שזכה להצלחה בטיקטוק, והסינגל "Good Without", שהגיע בשיאו למקום השביעי במצעד הסינגלים האירי ולמקום השמיני במצעד הסינגלים הבריטי.
וב נולדה בקנטרברי, אנגליה, הממלכה המאוחדת ב-2000, והיא גדלה שם עם הוריה ואחיה.
היא למדה לנגן בגיטרה ובפסנתר, והחלה לכתוב שירים משלה כשהייתה בת 13. השפעותיה המוזיקליות הם אדל, איימי ויינהאוס, אמילי סאנדיי, סם סמית', לואי ארמסטרונג, אטה ג'יימס, אלה פיצג'רלד ונט קינג קול.
בגיל 16, היא עברה לגור בברייטון, בשביל ללמוד במכון למוזיקה מודרנית הבריטית והאירית .
בפברואר 2019, כשהייתה בת 18, היא הוחתמה בחברת התקליטים אפיק רקורדס.
באפריל 2020, וב הוציאה, בשיתוף פעולה עם צ'ארלי ד'אמליו, את הסינגל "Before I Go".
נכון ליולי 2021, הסינגל נצפה למעלה מ-85 מיליון צפיות בטיקטוק, והושמע למעלה מ-22 מיליון פעמים בספוטיפיי.
בהמשך השנה, היא הוציאה את הסינגל "I'll Break My Heart Again", שהושמע למעלה מ-5 מיליון פעמים בספוטיפיי.
ב-2021, היא הוציאה את הסינגל "Reasons", שהושמע למעלה מ-10 מיליון פעמים בספוטיפיי.
בנוסף, הסינגל הושמע ב-BBC Radio 1. הסינגל הגיע, בשיאו, למקום ה-85 במצעד הסינגלים הבריטי.
ב-26 במרץ 2021, היא הוציאה את הסינגל "Good Without".
הסינגל הושמע למעלה מ-64 מיליון פעמים בספוטיפיי.
הסינגל הגיע בשיאו למקום השביעי במצעד הסינגלים האירי, ולמקום השמיני במצעד הסינגלים הבריטי.
ב-2 ביוני באותה שנה, היא ביצעה את השיר בתוכנית האירוח הקומית האמריקאית, המופע של אלן דג'נרס.
ב-11 ביוני 2021, היא הוציאה את הסינגל "Dumb Love".
הסינגל הגיע בשיאו למקום ה-12 במצעד הסינגלים הבריטי, למקום ה-12 במצעד הסינגלים האירי ולמקום הראשון בשוודיה.
ב-22 באוקטובר 2021, וב הוציאה את המיני-אלבום הראשון שלה, Seven Shades of Heartbreak.
מימורפלטה (שם מדעי: Mymoorapelta; משמעות השם: "המגן של מיגת-מור") הוא סוג של דינוזאור צמחוני ממשפחת הנודוזאוריים שהתקיים במשך היורה העליון שלפני 155 עד 150 מיליון שנה מזמננו.
המימורפלטה היה נודוזאור קדום ביותר, בין הבודדים (לצד הגרגוילאוזאורוס) שהתקיימו ביורה ולא בקרטיקון.
המאובנים שלו נמצאו בתצורת מוריסון במערב קולורדו והוא תואר וסווג על ידי הפלאונטולוגים קנת' קרפנטר וג'יימס קירקלנד .
את שמו הוא קיבל ממחצבות "מיגת-מור", בהם התגלה.
המימורפלטה היה אנקילוזאור קטן ממדים ארבע-רגלי שהגיע לאורך של 2.7 עד 3 מטרים, לגובה של 1 מטר בכתפיים ולמשקל של כ-200 ק"ג.
בדומה למרבית האנקילוזאורים היה בעל לוחיות שריון אוסטאודרם לאורך גופו, היה בעל גפיים קצרות, גולגולת שטוחה וקשה ובלסתותיו החלשות היו סוללת שיניים קצרות שהתאימו לטחינת צמחייה.
הוא משתייך למשפחת הנודוזאוריים, אף שאיננו קרוב לדינוזאור כלשהו.
בעבר השתייך לתת-המשפחה Polacanthidae, אך כיום נחשב לסוג ללא מקור במשפחה.
מרים "מימי" לדר היא במאית קולנוע וטלוויזיה ומפיקה יהודייה-אמריקאית הידועה בשל סרטי הפעולה והשימוש שלה באפקטים מיוחדים.
לדר הייתה הבוגרת האישה הראשונה של מכון הסרטים האמריקאי, ב-1973.
לדר נולדה בניו יורק סיטי ב-1952 לאתל, פסנתרנית קלאסית, ולפול לדר, במאי, מפיק, שחקן, תסריטאי ועורך של סרטים כמו "My Friends Need Killing", "Attack of the Giant Horny Gorilla", ו-"Dismember Mama".
היא גדלה בלוס אנג'לס, בבית יהודי.
אמה הייתה ניצולת שואה שנכלאה באושוויץ.
אביה, שהתמחה ביצירת סרטים עצמאיים דלי תקציב, הכיר לה ולאחיה בילדותם את עולם הפקת הסרטים.
אביה לקח אותה לעיתים תכופות לקולנוע לראות את הסרטים החדשים שיצאו, ולדר ציינה שאחד הסרטים שהשפיעו עליה בילדותה היה הסרט שמונה וחצי של הבמאי פדריקו פליני.
היא הייתה האישה הראשונה שהתקבלה למכון הסרטים האמריקאי, שם למדה צילום.
לדר החלה את הקריירה שלה בעולם הקולנוע כבודקת תסריטים במספר סרטים, כמו "Spawn of the Slithis" (1978), "Dummy" (1979), "The Boy Who Drank Too Much" (1980) ו-"A Long Way Home" (1980), ואז עברה לסדרת הטלוויזיה "בלוז לכחולי המדים" (1981).
לדר יצרה את הסרט הקצר "Short Order Dreams" אותו כתב ומימן אביה, והקרינה אותו לסטיבן בוצ'קו, יוצר הסדרה "בלוז לכחולי המדים", ולחברו גרגורי הובליט, ששכר אותה לביים פרק בסדרה "פרקליטי אל איי".
ב-1988 ביימה לדר פרקים בסדרת הטלוויזיה "Crime Story", "The Bronx Zoo" ו-"Midnight Caller", ולאחר מכן ביימה כמה פרקים לסדרת הטלוויזיה "צ'יינה ביץ'" (1988–1991) עליה הייתה מועמדת לארבעה פרסי אמי.
היא יצרה את סרט הטלוויזיה "Woman with a Past" (1992), "House of Secrets" (1993) ו-"Baby Brokers" (1994), ואז הפכה לאחת הבמאיות העיקריות של סדרת הטלוויזיה "ER" (1994–2009).
עבור עבודתה בסדרה זכתה בפרס אמי לסדרת דרמה יוצאת דופן ב-1995 וב-1996. ב-2009 חזרה לביים פרקים בעונתה האחרונה של הסדרה.
ב-1997 הוזמנה על ידי סטיבן שפילברג כדי לביים את הסרט "פיסמייקר"
לדר המשיכה לעבוד עבור אולפני דרימוורקס של שפילברג, וביימה את הסרטים "פגיעה קטלנית" (1998), ו"תעביר את זה הלאה" (2000), ובמקביל יצרה את הסרט הקצר "Sentimental Journey" (1999), המתאר את סיפור האהבה של הוריה.
כשנשאלה מה היא חושבת על הסרט "ארמגדון" שהתחרה בסרטה "פגיעה קטלנית" שיצאו שניהם באותה תקופה ועסקו שניהם במטאור קטלני שנמצא בדרכו לכדור הארץ, סיפרה שמייקל ביי הגיעה להקרנת הבכורה של "פגיעה קטלנית", מה שהפתיע אותה מאוד, ולאחר שצפה בו צילם מחדש את סוף סרטו.
לאחר שביימה את "תעביר את זה הלאה" נקלעה לדר לתקופה יבשה בה לא הוזמנה לביים סרטים, וטענה שכשאישה במאית לא זוכה להצלחה מסחרית, "היא לא מוזמנת חזרה למסיבה", וציינה שבעוד שהדבר לא השפיע על עבודתה בתקופתה כבמאית טלוויזיה, הרי שהוא משפיע עליה כבמאית קולנוע.
היא סיפרה שחוסר ההצלחה של "תעביר את זה הלאה" גרם לה לחוש שהיא בכלא של הוליווד לקולנוענים.
עקב התקופה היבשה שאחרי הכישלון המסחרי היחסי של "תעביר את זה הלאה", החלה לדר לממש פרויקטים נוספים בטלוויזיה ובקולנוע.