tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
האתר עדין לא נחשף במלואו וחפירות של ממש החלו רק בשנת 2019. הממצאים הראשוניים מהחפירות הוצגו רשמית ב-24 בספטמבר 2021. צפוי שהאתר יפתח בקרוב למבקרים.
האתר נמצא בנפת שנלאורפה (Şanlıurfa) שבדרום מזרח טורקיה, 55 ק"מ מזרחית לבירת הנפה - אורפה (Şanlıurfa), באזור הרי טקטק (אנ').
האתר הארכאולוגי משתרע על גבעת גיר בגובה של כ־700 מטר, יורד לאורך המדרון המזרחי, ועולה לטרסה המערבית של הגבעה ממול וכן במישור הדרומי, על שטח של כ-60 דונם על פי הערכות מוקדמות.
האתר נתגלה בשנת 1997 ומאחר שלא היה לו שם ידוע הוא נקרא על שם גבעה בקרבת מקום.
לפני כן, יש שכינו את המקום קיצ'ילי טפה (Keçılı Tepe) על שם הכפר הסמוך.
קרהנטפה היה מיושב אך ורק בתקופה הנאוליתית הקדם-קרמית, וננטש לאחר מכן, מה שהגן על שרידי היישוב מפני פגעים מאוחרים יותר, ואפשר לו להשתמר כך עד היום.
יש עדויות לכך שמבנים באתר נקברו בשלמותם בכוונה תחילה וגם בשל כך הם השתמרו היטב.
האתר טרם נחשף ברובו ורק בשנת 2019 החלו חפירות ארכאולוגיות.
הסיבות לנטישת האתר אינן ידועות אך משערים כי מחסור במים לאחר בצורת ממושכת שנגרמה על ידי שינוי אקלים, אילץ את התושבים לעזוב את האזור.
בסקרי שטח שנערכו בשנים 2000 ו-2011 נמצא, שבמתחם יש כ־266 עמודי T מאבן גיר, שעדיין עומדים ומציצים כ־50-60 ס"מ מעל פני הקרקע.
הסידור של העמודים מעיד על קיומם של מבנים עגולים בגדלים שונים מתחת לפני הקרקע.
על העמודים נמצאו תבליטים חצובים בסלע של נחש ובעלי חיים אחרים.
דמויות של ראש וכף רגל של ארנב, רגליים ארוכות וזנב אחורי של צבי, וככל הנראה הרגליים האחוריות של חיה אחרת.
תבליט אחר בצורת ציפור ושלוש חתיכות של אסטלה עם תבליטים עליהם ניתן לראות זרועות בצורת אדם.
עמודים אלה דומים לאלו שנמצאו באתרים דומים באזור כמו: בגבקליטפה, ניבלי צ'ורי (Nevali Çori אנ'), המזן טפה (Hamzan Tepe) ואחרים בני אותה תקופה.
כמו כן התגלו בריכות איגון שנחצבו בסלע.
נמצאו מספר לא מבוטל של כלים, אזמלים וקרדומים, חרוזים, שברי קדרות אבן, אבני מכתש ועלי.
הכלים עשויים מצור, אובסידיאן, חלוקי נחל ואבן גיר.
התגלו גם חריצים בסלע דמויי ספרות – כנראה לניהול חשבון.
האתר כנראה היה במיקום טוב להצבת מלכודות ולציד, בשל הימצאותם של גאיות בלתי עבירים באזור.
סביר מאוד כי על ידי חסימת אחת הקצוות על ידי קירות אבן, שימשו הגאיות הללו כמלכודות צייד יעילות.
המחצבה ממוקמת בשלוחה המערבית היורדת לכיוון דרום של היישוב.
במקום זה נמצא חלק סלע בצורת T, המוכן להסרה מסלע היסוד.
לפיו, נראה המקום לחוקרים כמחצבה לייצור עמודי T.
הבנאים, ככל הנראה, הסתייעו בשיפוע של הגבעה כדי להסיר את העמוד המופרד מהסלע.
רוב הממצאים מאז תחילת החפירות בשנת 2019 טרם תועדו או פורשו בספרות המקצועית ורוב המידע הזמין בינתיים הוא מפי דוברים שונים שדווחו לעיתונות או אלה שנוכחו במועד החשיפה של האתר לציבור בספטמבר 2021.
הדיווח היחיד הקיים בספרות המקצועית הוא מאפריל 2021 של נצ'מי קארול (Necmi Karul), ראש צוות החפירות באתר, בשם "מבנים קבורים בקרהנטפה מהתקופה הנאוליתית הקדם-קרמית", העוסק בקבורת המבנים.
לפי המאמר, החפירות שהחלו בשנת 2019 חשפו ארבעה מבנים בצפון המדרון המערבי, המתוארכים לכ־10,800 שנים לפני זמננו.
לפי המאמר רק שניים נחשפו בשלמותם השלישי בחלקו והרביעי טרם נחפר.
תמונות מאוחרות יותר מהאתר שפורסמו באתרים אינטרנטיים כמו של דיילי מייל או סרטונים ביוטיוב מעידים, כי מאז כתיבת המאמר נחשפו מבנים נוספים, וכי נמצאו פסלים מרשימים של בני אדם וחיות, כדוגמת אדם הנושא על גבו נמר.
רוב הממצאים מוצגים במוזיאון הארכאולוגי של אורפה.
שלושה מהמבנים שנחשפו מהווים חלקים של מתחם בנוי אחד, שנחצב כולו בסלע, כולל העמודים, ולאחר זמן כוסה בסלעים ועפר בכוונה תחילה.
קצוות העמודים נשארו חשופים כדי שקל יהיה לאתרם ולחשוף אותם בעתיד.
מעריכים כי המתחם היווה מקום פולחן, אליו נכנסו בגרם מדרגות אחד ויצאו בגרם מדרגות שני.
על אחד הקירות חצוב ראש אדם המוטה במקצת לעבר הנכנסים.
שני ממצאים מעניינים נמצאו באתר בשנים האחרונות.
האחד התגלה ב-2023, פסל אבן בגובה 2.3 מטרים, המתאר דמות גברית עירומה יושבת, אוחזת פלוס בשתי ידיה.
הפסל, שתוארך לכ-9400 לפנה"ס, נחשב לאחת הדוגמאות המוקדמות ביותר לפיסול ריאליסטי של גוף האדם, והוא אף גבוה מהפסל המפורסם "אורפה מן" (אנ').
השני התגלה במהלך עונת החפירות של 2024. זהו תבליט של חמור בר רץ, חקוק על אבן ששימשה כרצפת מבנה תת-קרקעי באתר.
התבליט, באורך של כ-20 ס"מ, מעיד על יכולות אמנותיות גבוהות של תושבי התקופה הנאוליתית.
זהו התיאור הראשון של חמור בר בתנועה שנמצא באתר, והוא, כמו דמויות נוספות של בעלי חיים שנתגלו באתר, משקף את הקשר בין האדם לסביבתו באותה תקופה וכן את הסמליות העשירה וחשיבות בעלי החיים בתרבות המקומית.
המדהים בגילויים אלה הוא שהמבנים והפסלים נחצבו עם כלי אבן ודורשים מיומנויות חציבה ואדריכלות.
כמו כן, נדרשים אמצעים לוגיסטיים, שעל פי הידוע על אורחות חייהם של ציידים-לקטים, קשה לדמיין שהיו להם אז.
העמודים נגררו על פני הגבעה, תוך שימוש בחבל, קורות עץ וכוח אדם.
כל המאמץ הזה דרש התמחות בעבודה ולוגיסטיקה מתקדמת שתאפשר ארגון של אנשים רבים לעבודה, שתאפשר לשחרר אותם מעיסוקיהם הקיומיים, ותספק מזון ומים לעובדים.
לאחר חשיפת האתר התנהל ויכוח האם קרהנטפה שימש אך ורק כאתר פולחני ומקום התכנסות, או שגם התקיים בו יישוב קבוע.
חפירות עדכניות, שחשפו עשרות מבנים דמויי בקתות ובהם אבני ריחיים, כלי עבודה, שרידי צמחים ושרידי עצמות של בעלי חיים, מעידים על שימוש אינטנסיבי במשאבים המקומיים כמזון.
ממצאים אלו תומכים בהשערה כי האתר שימש לא רק להתכנסות וטקסים, אלא גם למגורי קבע, ומספקים תובנות חשובות על הרגלי התזונה של תושביו.
עוד מצאו החוקרים, שבמבנה העמודים החצוב, ביום נקודת ההיפוך החורפית בשעת הזריחה, קרן האור שחודרת דרך החלון המזרחי מאירה את פני האדם החצובים בסלע בקיר הדרומי של המבנה.
לטענתם זו ההוכחה המוקדמת ביותר אי פעם לכך שנקודת ההיפוך החורפית נלקחה בחשבון בעת תכנון האתר המגליתי וייתכן שזה היה חלק ממערכת לוח שנה שמשתמשת בתופעה זו כדי לציין את תחילתו של מחזור זמן שנתי.
אספקת מים הייתה בעיה מכרעת עבור תושבי קרהנטפה כיוון שאין מקור מים משמעותי בסביבתה.
על כן התושבים נאלצו להקים מערכת מים המורכבת מבורות בסלע ותעלות, שניקזו את מי הגשמים.
מהמחקר עולה שהתעלות הללו חולקו למקטעים באורכים שונים ובמקום לזרום ישירות אל הבריכות או בורות המים, הערוצים עקבו אחר מדרון, מתפתלים לעבר יעדיהם כשהמטרה איסוף יעיל ככל האפשר של מי הגשמים.
המערכת הזו נמצאה כ-500 מ' מצפון ליישוב.
ניתן לזהות באזור שני סוגים של בורות איסוף מים.
הסוג הראשון מורכב מבורות מים גדולים שנחפרו עמוק לתוך משטח הסלע הראשי.
הסוג השני מורכב מבורות רדודים יותר המצויים על המשטחים האופקיים באזור, בעומק שאינו עולה על 1.5 מ' ופתחים גדולים מ-2 מ'.
החוקרים מניחים כי אלה היו בריכות שיקוע.
בריכות שיקוע הן נוהג נפוץ בטיהור מים, שבו נותנים למים לנוח בבריכה קטנה כדי להסיר מוצקים מרחפים וזיהומים אחרים לפני שהם מופנים לגוף מים גדול יותר.
אולם בריכות אלו מתאימות, גם כן, מבחינת עומק ורוחב לשתייה לכבשים או עיזים.
מערכות מים אלה מעידות על הבנה הנדסית-סביבתית גבוהה כבר בתקופה הנאוליתית שאפשרה התיישבות קבע במקום.
ידוע על כ־12 אתרים באזור קרהנטפה, המכונים גבעות האבן (Taş Tepeler), שיש בהם ממצאים דומים, כולם בני אותה תקופה.
בספטמבר 2021 נחתם הסכם על שיתוף פעולה בינלאומי של 12 מוסדות וארגונים מ-5 מדינות, לפיו יתקיימו חפירות ארכאולוגיות באתרים אלה בשנים 2021 עד 2024, ביניהם בקרהנטפה.
קרואטיה השתתפה באירוויזיון 2022, שהתקיים בטורינו שבאיטליה, עם השיר "Guilty Pleasure" של מיה דימשיץ'.
זו הייתה השתתפותה ה-27 בתחרות הזמר של האירוויזיון.
בדומה לשנותיה הקודמות של המדינה בתחרות, הנציג והשיר לאירוויזיון נבחרו באמצעות הקדם הלאומי, Dora, בהפקת רשות השידור הקרואטית.
קדם לאירוויזיון 2022, קרואטיה השתתפה עשרים ושש פעמים באירוויזיון, מאז הופעת הבכורה שלה ב-1993. נכון לשנת 2021 טרם רשמה המדינה את ניצחונה הראשונה בתחרות.
היא הגיעה למקום הרביעי בשני אירועים של האירוויזיון; בשנת 1996 עם השיר "Sveta ljubav" של מאיה בלגדן וב-1999 עם השיר "Marija Magdalena" של דוריס דרגוביץ'.
החל מאירוויזיון 2004, בו נערכה לראשונה שיטת חצאי הגמר, העפילה המדינה לגמר שבע פעמים.
באירוויזיון 2021 הגיעה הנציגה הקרואטית, אלבינה גרצ'יץ', עם השיר "Tick-Tock", למקום ה-11 בחצי הגמר, ולא הצליחה להעפיל לשלב הבא.
בדומה לשנותיה הקודמות של המדינה בתחרות, הנציג והשיר לאירוויזיון יבחרו באמצעות הקדם הלאומי, Dora, בהפקת רשות השידור הקרואטית (HRT).
התחרות תורכב מאירוע אחד, שיערך ב-19 בפברואר 2022, ובו ישתתפו ארבעה עשר אמנים.
היא תתקיים בהיכל הספורט של אופטיה, בהנחייתם של דסקו צ'רליץ', אליזבתה ברודיץ' ופרנקה בטליץ', נציגת המדינה לאירוויזיון 2018.
ב-27 באוקטובר 2021 פתחה HRT את תקופת הגשת השירים, שהסתיימה ב-25 בנובמבר.
אולם היא הוארכה עד ל-12 בדצמבר בשל מגפת הקורונה בקרואטיה.
184 שירים הוגשו לוועדה המקצועית של רשות השידור.
בניגוד לשנים הקודמות של קרואטיה באירוויזיון, השיר הנבחר לא יצא לאור בגרסה חדשה, המיועדת לתחרות, אלא יעבור שינויים קלים גרידא.
שמותיהם של 14 השירים נחשפו ב-17 בדצמבר.
ב-2 בפברואר 2022 חשפה רשות השידור הקרואטית את שיטת הניקוד בקדם.
הזוכה ב-"Dora 2022" יקבע באמצעות שילוב שהצבעתם של עשרת חברי השיפוט, המפוזרים ברחבי המדינה, והצבעות הקהל.
במקרה של תיקו, תינתן עדיפות לקולות הציבור.
חברי השיפוט יורכבו משלושה שופטים, עובד מוזיקלי של רשות השידור, חבר באיגוד המלחינים הקרואטים וחבר באיגוד המוזיקה הקרואטית.
להלן הערים בהם תשב ועדת שופטים: זאגרב, ואראז'דין וצ'אקובץ (נחשבות כנקודת שיפוט אחת), רייקה, פולה, אוסייק, קנין ושיבניק (נחשבות כנקודת שיפוט אחת), ספליט, ווקובאר ודוברובניק.
כול ועדה תדרג את השירים בסדר יורד (1–14, כשאחד מייצג את השיר שאהבו).
עשרת השירים הראשונים בכול ועדה יקבלו 1–8, 10 ו-12 נקודות בהתאמה, בדומה לשיטה המקובלת באירוויזיון.
הקהל יצביע בשיחת טלפון או בהודעת SMS, כשלכול אדם יש אפשרות לשלוח עד עשר הצבעות.
הגמר התקיים ב-19 בפברואר 2022.
קרואטיה השתתפה באירוויזיון 2023, שהתקיים בליברפול שב, עם השיר "" של להקת לט 3. על מנת לבחור את נציגה לאירוויזיון השתמשה רשות השידור הקרואטית HRT בקדם המסורתי הלאומי שלה Dora.
זוהי השתתפותה ה-29 של המדינה בתחרות הזמר של האירוויזיון.
גם באירוויזיון 2022 כשלה נציגת המדינה מיה דימשיץ' בניסיון להעפיל לגמר התחרות עם השיר "Guilty Pleasure".
רשות השידור הקרואטית HRT אישרה את השתתפותה באירוויזיון 2023 ב-20 בספטמבר 2022. בין השנים 1993–2011 השתמשה HRT בתחרות ה-Dora לבחירת שירה לאירוויזיון.
עם זאת, בשנים 2012–2013 שינתה את שיטת בחירתה לפנימית וחסויה.
לאחר שנעדרה מהאירוויזיון ב-2014 וב-2015 חזרה להשתמש בשיטת הבחירה הפנימית עד אירוויזיון 2019.
Dora 2023 הייתה המהדורה ה-24 של הקדם הלאומי הקרואטי לתחרות הזמר של האירוויזיון.
היא כללה שמונה עשר מתמודדים, שהתחרו על המקום הראשון ב-11 בפברואר 2023 בהיכל הספורט על שם מרינו צ'ווטקוביץ' באופטיה.
את האירוע הנחו מירקו פודור, מקיו ליפובשק ומרקו טוליאה.
הוא שודר ב-HRT 1 ובאינטרנט באמצעות שירות הסטרימינג HRTi.
ב-20 בספטמבר 2022 פתחה HRT את תקופה בת חודשיים של הגשת המועמדויות להשתתפות בקדם.
התקבלו לרשות השידור מאה תשעים ושש קריאות מאמנים שונים.
ועדה מומחית בת תשעה חברים (ז'ליקו מסר, זלטקו טורקאי, רוברט אורליץ', אמה גרוס, איגור גרז'ינה, ז'לין קלאשטרקה, איוואן חורבאט, טומיסלאב קריזמאניץ' ודראז'ן מיוצ'יץ') סקרה את המועמדים, ובחרה מתוכם שמונה עשר שהעפילו לשלב הבא.
ב-9 בדצמבר נחשפה רשימת האמנים.
ביניהם נמנה דמיר קדז'ו, שהיה אמור לייצג את קרואטיה באירוויזיון 2020 לפני ביטולו בשל מגפת הקורונה.
גמר הקדם התקיים ב-11 בפברואר 2023. השיר הזוכה, "" של לט 3, נקבע על ידי שילוב בין הצבעות הקהל וקולות השופטים שחולקו לאזורים שונים במדינה ביחס שווה.
לקהל ולשופטים היו 580 נקודות לחלק בין שמונה עשר המשתתפים.
כל קבוצת שופטים דירגה את עשרת השירים האהובים עליה בשיטת "שתים עשרה הנקודות" של האירוויזיון (1–8, 10 ו-12 נקודות לשיר שאהבו ביותר).
הצבעת הקהל התבססה על האחוז הכולל שקיבל כל שיר מסך 580 הנקודות.
כלומר, אם שיר א' זכה בעשרה אחוז מהצבעות הקהל, הוא יקבל 58 נקודות (עשרה אחוזים מ-580 נקודות).
הגמר נפתח בהופעתה של נציגת המדינה לאירוויזיון 2022 מיה דימשיץ'.
ב-9 במאי 2023 ביצעה הלהקה את "" על בימת חצי הגמר הראשון של אירוויזיון 2023. עם הקראת התוצאות של שלב זה היא נמנתה בין האמנים שהעפילו לגמר.
מאוחר יותר התברר כי קרואטיה הגיעה למקום השמיני עם 76 נקודות.
קרואטיה הגיעה למקום ה-13 בגמר עם 123 נקודות; 11 נקודות מהשופטים, ו-112 נקודות מהקהל.
חבר השופטים הקרואטי הורכב מברנימיר מיהלייביץ', דמיר קדז'ו, ניקשה בראטוש, אלבינה גרצ'יץ' וילנה באלנט.
נקודות שהוענקו על ידי קרואטיה
קאוהג'וקי קרהו באסקט (בפינית: Kauhajoki Karhu Basket) היא קבוצת כדורסל פינית מקאוהג'וקי המשחקת בליגת העל הפינית בכדורסל.
בשנת 2018 זכה המועדון באליפות פינלנד הראשונה בתולדותיה לאחר ניצחון 4–2 על סאלון וילאפס בגמר הפלייאוף.
בעונה הבאה ניצחה קרהו את קובוט 4–1 ושמרה על האליפות, ובעונת 2021/22 זכתה באליפות שלישית לאחר ניצחון 4–1 על וילאפס.
הישג השיא של הקבוצה במסגרות האירופיות היה בעונת , אז העפילה הקבוצה לחצי גמר היורופקאפ אך הודחה בידי האלופה בסופו של דבר ק.ק.
זהו גם הישג השיא של קבוצות פיניות במפעל זה.
קרו דרגון אנדוור (C206ׂ) היא קפסולת חלל שמיועדת להעברת אנשים לתחנת החלל הבין-לאומית.
החללית נבנתה בעקבות זכיית SpaceX במכרז של נאס"א לתוכנית מאוישת מסחרית.
הטיסה הראשונה בוצעה בשנת 2020. החללית קיבלה את שמה לזכר מעבורת החלל אנדוור, בה טסו לראשונה לחלל חלק מחברי הצוות הראשון של קרו דרגון אנדוור.
החללית מתוכננת ל-7 אנשי צוות, אך בטיסות רגילות משובץ צוות של 4 אנשים.
כל השיגורים מבוצעים מכן שיגור 39A במרכז החלל קנדי בעזרת משגר פאלקון 9 Block 5 שמתואם לשימוש חוזר.
בתוכנית המקורית הייתה מיועדת חללית C206 לביצוע משימת Crew Dragon In-Flight Abort Test, אך הנזק שנגרם לחללית C204 באפריל 2019 במהלך בדיקות במפעל הביא לשינוי בתוכנית של SpaceX.
כעת הוחלט שחללית C206 תהיה החללית בה תתבצע טיסה מאוישת ראשונה במסגרת משימה SpaceX Demo-2. בתחילת אפריל 2020 הועברה החללית למתקני נמל החלל קייפ קנוורל לביצוע בדיקות אחרונות.
ב-21 במאי הוצבה החללית על גבי משגר פאלקון 9 בכן שיגור 39A במרכז החלל קנדי.
המשגר נחת בחזרה על פלטפורמה צפה באוקיינוס האטלנטי והיה מוכן לשימוש חוזר.
באותו יום הוכרז על שם החללית.
החללית התחברה לתחנת החלל הבין-לאומית וצוותה הצטרף למשלחת מס' 63. במהלך השהות בתחנת החלל הוכרז על כך שלחללית יוענק השם "אנדוור".
מספר ימים לאחר השיגור קיבלה החללית מנאס"א אישור לשימוש חוזר.
החללית נחתה בהצלחה ב-2 באוגוסט 2020.
השיגור השני בוצע באפריל 2021 במסגרת משימה SpaceX Crew-2. המשגר נחת בחזרה על פלטפורמה צפה באוקיינוס האטלנטי והיה מוכן לשימוש חוזר.
לאחר חיבור לתחנת החלל וביצוע תוכנית המשימה, חזרה החללית לכדור הארץ לאחר 199 ימים.
הטיסה השלישית שוגרה ב-8 באפריל 2022. המשגר נחת בחזרה על פלטפורמה צפה באוקיינוס האטלנטי והיה מוכן לשימוש חוזר.
טיסת Axiom Mission 1 הייתה הטיסה הפרטית הראשונה שנערכה בקפסולות דרגון 2. היא נמשכה 17 ימים.
הטיסה הרביעית בוצעה בשנת 2023. המשגר נחת בחזרה על פלטפורמה צפה באוקיינוס האטלנטי והיה מוכן לשימוש חוזר.
החללית חזרה לכדור הארץ לאחר כחצי שנה.
לשנת 2024 מתוכננת טיסה חמישית של החללית.
קרו דרגון רזיליאנס היא קפסולת חלל מדגם דרגון 2, המיועדת להעברת אנשים לתחנת החלל הבין-לאומית.
הטיסה הראשונה בוצעה בשנת 2020.
כל השיגורים מבוצעים מכן שיגור 39A במרכז החלל קנדי בעזרת משגר פאלקון 9 Block 5 שמותאם לשימוש חוזר.
החללית מצוידת במערכת עגינה מסוג NDS (NASA Docking System), המאפשרת לה לעגון באופן עצמאי ואוטומטי בתחנת החלל הבין-לאומית.
החללית, שמספרה הסידורי C207, הייתה מיועדת במקור לטיסה המאוישת השלישית של חלליות דרגון.
כתוצאה מתקלה, נהרסה חללית C204 באפריל 2019 במהלך בדיקות במפעל.
בעקבות כך בוצעו שינויים בתוכנית של SpaceX, והוחלט שחללית C207 תהיה החללית בה ישתמשו לטיסה המאוישת השנייה: משימת SpaceX Crew-1. בתחילת אוגוסט 2020 עברה החללית למתקני נמל החלל קייפ קנוורל לביצוע בדיקות אחרונות.
ב-29 בספטמבר הודיע מפקד הטיסה המיועד, מייל הופקינס, שהחללית קיבלה את השם "רזיליאנס".
השיגור בוצע ב-15 בנובמבר על ידי משגר פאלקון 9 מכן שיגור 39A במרכז החלל קנדי.
המשגר נחת באסדה צפה באוקיינוס האטלנטי.
החללית התחברה לתחנת החלל הבין-לאומית, וצוותה הצטרף למשלחת מס' 65. רזיליאנס חזרה לכדור הארץ ב-2 במאי 2021.
השיגור השני של רזיליאנס בוצע בספטמבר 2021 במסגרת משימה Inspiration4 - טיסת תיירי חלל בת 3 ימים.
מכיוון שלא תוכננה עגינה בתחנת החלל, הוחלפה יחידת העגינה במגן שקוף.החללית חזרה לכדור הארץ ב-18 בספטמבר 2021.
הטיסה השלישית מתוכננת ל-27 באוגוסט 2024, במסגרת משימת Polaris Dawn.
מדובר במשימת מחקר פרטית שתימשך חמישה ימים, במהלכה יבוצעו ניסויים טכנולוגיים מתקדמים וינסה הצוות לבצע את הליכת החלל הפרטית הראשונה בהיסטוריה.
דרגון C210 אנדורנס היא קפסולת חלל המיועדת להעברת אנשים לתחנת החלל הבין-לאומית.
הטיסה הראשונה בוצעה בשנת 2021.
באוקטובר 2021 הוחלט ששם החללית תהיה "אנדורנס" לכבוד מאמץ מיוחד של צוותי נאס"א ו-SpaceX בהכנות לטיסה בתקופת מגפת הקורונה.
כמו כן היה זה שמה של אונייתו של ארנסט שקלטון במשלחת הטראנס-אנטארקטית האימפריאלית.
השיגור הראשון בוצע ב-11 בנובמבר 2021 על ידי משגר פאלקון 9 מכן שיגור 39A במרכז החלל קנדי.
לראשונה בשיגור טיסה מאוישת בוצע שימוש חוזר במשגר שכבר היה בשימוש.
המשגר נחת בחזרה על פלטפורמה צפה באוקיינוס האטלנטי.
השיגור השני בוצע באוקטובר 2022 במסגרת משימה SpaceX Crew-5. המשגר נחת בחזרה על פלטפורמה צפה באוקיינוס האטלנטי.
משך המשימה היה 157 ימים.
השיגור השלישי בוצע ב-26 באוגוסט 2023 במסגרת משימה SpaceX Crew-7. המשגר נחת בחזרה באזור נחיתה מס' 1 בקייפ קנוורל.
החללית חזרה לכדור הארץ במרץ 2024.
דרגון C212 פרידום היא קפסולת חלל שמיועדת להעברת אנשים לתחנת החלל הבין-לאומית.
הטיסה הראשונה בוצעה בשנת 2022.
במרץ 2022 הוחלט ששם החללית תהיה "פרידום" לכבוד הזכות הבסיסית של האנשים.
כמו כן זה היה השם של קפסולת חלל בטיסה אמריקאית ראשונה בשנת 1961.
השיגור הראשון בוצע ב-27 באפריל 2022 על ידי משגר פאלקון 9 מכן שיגור 39A במרכז החלל קנדי.
זו הייתה טיסת נאס"א לתחנת החלל הבין-לאומית ל-170 ימים.
השיגור השני בוצע במאי 2023 כטיסת תיירות פרטית של חברת אקסיום ספייס.
המשגר נחת בחזרה באזור נחיתה מס' 1 בקייפ קנוורל.
חללית התחברה למודול הרמוני של תחנת החלל הבין-לאומית.
היא חזרה לכדור הארץ לאחר 8 ימי פעילות.
השיגור השלישי שוגר ב-18 בינואר 2024 כטיסת תיירות פרטית של חברת אקסיום ספייס.
היא חזרה לכדור הארץ לאחר השלמת הפעילות המתוכננת והוספת מספר ימים עקב מזג אוויר באזור הנחיתה.
קרוב אלי הוא סרט ישראלי משנת 2024 בבימויה של תום נשר.
הסרט זכה בפרסי אופיר לשנת 2024 בקטגוריות "הסרט הטוב ביותר", "הבימוי הטוב ביותר", "השחקנית הטובה ביותר" ו"העריכה הטובה ביותר".
נשר כתבה את התסריט לסרט, שנקרא תחילה "סוף סוף" ומבוסס על סיפורה האישי.
היא הייתה היוצרת הצעירה ביותר שקיבלה מימון מקרן ממשלתית להפקת סרט.
בספטמבר 2018 נהרג אחיה של תום, ארי, בתאונת פגע וברח על ידי הכדורגלן יצחק אספה.
זמן קצר לאחר יום הולדתו ה-17. היות שאביהם הוא במאי הקולנוע אבי נשר, סיפור דריסתו הגיעה להד ציבורי נרחב.
"התרגעות" היה השיר שהתנגן בהלווייתו של ארי נשר, והשיר בביצוע אודיה היה שיר הנושא של הסרט.
עלילת הסרט מציגה את עדן (ליה אללוף) ואחיה הצעיר נתי (עידו טאקו), שני אחים שהם ילדים להורים (נטע גרטי ויעקב זדה דניאל) שהתגרשו כאשר האב לאחר הגירושים הוא מסעדן שחי בהולנד.
הסרט מתחיל בכך שנתי מובא למסיבה בחוף הים שם הוא מבלה עם אחותו ליה.
לאחריה נתי נהרג בתאונת דרכים, במהלך ההלוויה היא מגלה את אהבתו של נתי לנערה בשם מאיה (דריה רוזן).
הסרט עוסק באובדן התמימות ובתהליך ההתבגרות שעוברות הדמויות בו ומציג את הניגודים בין עדן, צעירה פרועה ומשולחת רסן המבלה במסיבות למאיה, התמימה והמופנמת ואף חרדתית.
במהלך הסרט מנהלת עדן רומן עם גבר נשוי אותו מגלם שלומי שבן.
בסרט מככבות בתפקידים הראשיים ליה אללוף (בתפקיד עדן) ודריה רוזן (בתפקיד מאיה), ולצידן עידו טאקו (בתפקיד נתי), נטע גרטי בתפקיד אמם של נתי ועדן, יעקב זדה-דניאל ואופק פסח.
הסרט היה מועמד ב-12 קטגוריות בפרסי אופיר לשנת 2024, וזכה בקטגוריות הסרט הטוב ביותר, השחקנית הראשית הבימוי והעריכה.
ביולי 2024 זכה הסרט בפרס סרט הביכורים הטוב ביותר בפסטיבל הקולנוע ירושלים.
הסרט זכה בפרס בפסטיבל טרייבקה בניו יורק במסגרת קטגוריית ה-Viewpoints, המיועדת לסרטים המציגים "קולות נועזים ויוצאי דופן" בזירת הקולנוע העצמאי.
קרואנגבין , הוא הרכב מוזיקלי אמריקאי מהעיר יוסטון, טקסס.
הלהקה מורכבת משלושה חברים: לורה לי אוצ'ואה (גיטרה בס ושירה), מארק ספיר (גיטרה ושירה), ודונלד "די.
ג'יי." ג'ונסון (תופים, קלידים ושירה).
השלישייה ידועה בסגנונה הייחודי שמשלב השפעות ממוזיקה עולמית, כמו סול קלאסי, דאב, רוק ופסיכדליה.
מארק ספיר ודונלד ג'ונסון נפגשו לראשונה בשנת 2004, כששניהם ניגנו בלהקת הגוספל של כנסיית סיינט ג'ון במועדוני יוסטון, שם ספיר היה הגיטריסט וג'ונסון ניגן בעוגב.
השניים התחברו בזכות הידע הנרחב של ספיר במוזיקה מרחבי העולם, שהתגלה במהלך שיחות ביניהם.
בשנת 2007, ספיר פגש את אוצ'ואה באמצעות חברים משותפים, והם התחברו בזכות אהבתם למוזיקה אפגנית ולאדריכלות מהמזרח התיכון.
אוצ'ואה, שהייתה כבר מנוסה בנגינה על גיטרה ופסנתר, החלה ללמוד לנגן בבס בהנחייתו של ספיר, ובשנת 2010 יצאה לסיבוב הופעות כבסיסטית עבור האמן Yppah, בו גם ספיר השתתף כגיטריסט.
לאחר סיבוב ההופעות, אוצ'ואה וספיר החליטו לקחת את שיתוף הפעולה המוזיקלי שלהם צעד נוסף קדימה והקימו את קרואנגבין.
הם בחרו בשם "קרואנגבין", שמשמעותו בתאית היא "מטוס", כחלק מסמליות להשפעות הבינלאומיות המרובות שעיצבו את המוזיקה שלהם.
בינואר 2018, קרואנגבין הוציאו את אלבומם השני Con Todo el Mundo, שנקרא על שם ביטוי שנהגה סבה המקסיקני-אמריקאי של אוצ'ואה.
האלבום כלל השפעות מוזיקליות מגוונות מהמזרח התיכון וספרד, ובמיוחד מאיראן.
באותה שנה, הם יצאו לסיבוב הופעות עם הזמר ליאון ברידג'ס.
ב-2020, הוציאו את אלבומם השלישי Mordechai תחת חברת התקליטים Dead Oceans.
האלבום כלל שלושה סינגלים בולטים: "Time (You & I)", "So We Won't Forget", ו-"Pelota".
הלהקה חידשה את סדרת הדיג'יי שלהם AirKhruang והופיעה יחד עם ברידג'ס בתוכנית Austin City Limits.
ב-23 בספטמבר 2022, יצא אלבומם Ali, אשר היה שיתוף פעולה עם המוזיקאי ויו פארקה טורה, וכלל שמונה גרסאות כיסוי לשירים של אביו, המוזיקאי עלי פארקה טורה.
בינואר 2024, הלהקה הכריזה על אלבומם הרביעי A La Sala, שיצא ב-5 באפריל 2024. באוקטובר 2024, הופיעו קרואנגבין בשני סופי השבוע של פסטיבל המוזיקה ACL באוסטין, טקסס.
הסיבוב יסתיים בארצות הברית בספטמבר עם הופעה בפסטיבל Bourbon & Beyond בלואיוויל, קנטאקי.
הסגנון של קרואנגבין נחשב לייחודי ולא ניתן להגדירו באופן חד-משמעי תחת ז'אנר קיים.
הניו יורק טיימס תיאר אותו כ"ז'אנר חלקלק ומסתורי" וכולל השפעות של נשמה, רוק פסיכדלי, דאב ופאנק.
המונח הנפוץ ביותר לתיאור המוזיקה שלהם הוא פאנק תאי, אך חברי הלהקה עצמם מתנגדים להגדרה בז'אנר אחד ומאמינים כי המוזיקה שלהם חוצה גבולות ותרבויות, כמו השם שבחרו, "מטוס", המסמל את ההשפעות הבינלאומיות שמרכיבות את יצירתם.
קרואוז נסט הוא פרוור הממוקם בצפון סידני, ניו סאות' ויילס, אוסטרליה.
כ-5 קילומטרים צפונית-מערבית למרכז העסקים הראשי של סידני, בתחום השיפוט של מועצת נורת' סידני.
בשנת 1821 בנה אדוארד וולסטונקראפט שהיה סוחר קרקעות ועצים, אחיינה של מרי וולסטונקראפט הידועה כראשונות הפמניסטיות, ובן דודה של מרי שלי, מחברת הספר פרנקנשטיין, בית בשם "קרואוז נסט".
ולעתיד – על שם הבית הזה, נקרא שמו של הפרוור.
לאחר מותו, בשנת 1832, האחוזה הייתה בבעלות של גיסו , שהיה נשוי לאחותו, ובשנת 1840 בנה במקום בית, כחלק מאחוזת קרואוז נסט.
בשנות ה-90 של המאה ה-19 נמכרו הקרקעות ליזמים שהקימו מבני מגורים רבים, והבית ההיסטורי נהרס בשנת 1933, כשבמקומו נבנה בית ספר.
עם התפתחות האזור נעשה שימור של חלק מהמבנים ההיסטוריים, והם שולבו בבניה המודרנית.
לדוגמה: תחנת הכוח קרואוז נסט , היא דוגמה מייצגת לבניין המעוצב בסגנון בנייה מהתקופה שבין שתי מלחמות העולם, ונרשמה ב-2 באפריל 1999 כאתר מורשת של מדינת ניו סאות' ויילס .
בקרואוז נסט אוכלוסייה מגוונת, כולל משפחות, צעירים ומבוגרים, המשקפת את הסגנון הרב-תרבותיות של סידני.
בפרוור ישנה גישה נוחה לתחבורה ציבורית, המקשרת אותו עם מרכז סידני ופרוורים סמוכים.
תחנת המטרו קרואוז נסט (נפתחה ב-19 באוגוסט 2024), בעומק של 25 מטר, ויוצאים ממנה קווים לפרוורים שונים של סידני.
בנוסף, תחנת הרכבת סיינט לנרדס (St Leonards) ממוקמת בקרבת מקום, ובה קווי רכבת לפרוורים אחרים ולעיר.
בקרואוז נסט פועלים מספר מוסדות חינוך, כולל בתי ספר יסודיים ותיכוניים, המשרתים את הקהילה המקומית.
הפרוור ידוע בסצנת האוכל התוססת שלו, עם מגוון רחב של מסעדות, בתי קפה וברים.
בנוסף, ישנם מרכזי קניות, פארקים ומתקני ספורט המציעים פעילויות פנאי לתושבים ולמבקרים.
האזור משמש כמרכז עסקי מקומי, עם משרדים, חנויות ושירותים המשרתים את התושבים והמבקרים.
וכן קיימים במקום בתי חולים ומרכזים רפואיים המספקים שירותי בריאות לקהילה המקומית.
האזור ממשיך להתפתח, עם פרויקטים חדשים המתוכננים לשיפור התשתיות והמתקנים הציבוריים, במטרה לשפר את איכות החיים של התושבים.
קרואטיה השתתפה באירוויזיון 2024 עם השיר "Rim Tim Tagi Dim", שנכתב, הולחן ובוצע בידי האמן הקרואטי מרקו פורישיץ', אשר הופיע תחת שם הבמה בייבי לזניה.
הגוף המשדר הקרואטי, הטלוויזיה הקרואטית (HRT), יזם וארגן את הקדם הלאומי "דורה 2024" לצורך בחירת היצירה והמבצע אשר ייצגו את המדינה באירוע הבין-לאומי.
בהגרלת סדר ההופעות שובצה קרואטיה לחצי הגמר הראשון של התחרות, שנערך ב-7 במאי 2024, ונקבע כי תופיע במקום השביעי.
בתום המופע הוכרז כי השיר "Rim Tim Tagi Dim" נמנה עם עשרת השירים שדורגו בראש תוצאות ההצבעה, ועל כן העפיל לשלב הגמר, ובכך הובטחה לקרואטיה העפלה שנייה ברציפות לשלב הסופי של התחרות.
בהמשך נחשף כי המדינה דורגה במקום הראשון מבין חמש-עשרה המדינות המשתתפות בחצי הגמר, לאחר שקיבלה ציון כולל של 177 נקודות.
בשלב הגמר, שנערך ב-11 במאי, הופיעה קרואטיה במקום ה-23 בסדר ההופעות, ובסיומו של הלילה דורגה במקום השני מתוך 25 מדינות מתחרות, עם 547 נקודות בסך הכול.
השיר זכה במקום הראשון בהצבעת הקהל.
הישג זה נחשב לגבוה ביותר בתולדות השתתפותה של קרואטיה בתחרות הזמר של האירוויזיון.
בעקבות הנהגת שלב חצאי הגמר בשנת 2004, הצליחה קרואטיה להעפיל לשלב הגמר שמונה פעמים מתוך שבע-עשרה השתתפויותיה בתצורה זו של התחרות.
בשנת 2023, לראשונה מאז שנת 2017, העפילה המדינה לגמר עם היצירה "" בביצוע להקת לט 3, אשר סיימה את דרכה במקום השלושה עשר.
בהיותו הגוף הציבורי הממונה על ייצוגה של קרואטיה בתחרות, אחראי תאגיד השידור הקרואטי (HRT) על בחירת השיר והאמן שייצגו את המדינה, וכן על שידור האירוע בתחומי קרואטיה.
מאז הצטרפותה של המדינה בשנת 1993, נוהג HRT לקיים את הקדם הלאומי "דורה" כאמצעי לבחירת השיר המתחרה, למעט בשנים 2012–2018, שבהן נמנע התאגיד מהשתתפות בתחרות או נקט בהליך בחירה פנימי.
ב-14 בספטמבר 2023 הודיע התאגיד הקרואטי לשידור על כוונתו להשתתף בתחרות לשנת 2024 ועל החלטתו להמשיך להשתמש במסגרת "דורה" לשם בחירת נציגי המדינה.
"דורה 2024" הייתה המהדורה העשרים וחמש של הקדם הלאומי הקרואטי לבחירת נציג המדינה לתחרות הזמר של האירוויזיון.
האירוע התקיים באולפני HRT שבעיר הבירה זאגרב – הפעם הראשונה מאז שנת 2011 שבה לא נערך באופטיה.
את מהלך התחרות הנחו דושקו צ'ורליץ', מיה ציגלנצ'קי ואניה צראר.
השידור הועבר בערוץ הציבורי HRT 1, בשירות הסטרימינג HRTi, וכן בתחנת הרדיו HR 2.
ראש המשלחת הקרואטית לאירוויזיון, טומיסלב שטנגל, העלה בתחילה הצעה להרחיב את מתכונת התחרות ולכלול שני חצאי גמר נוסף לגמר המסורתי, שתוכנן במקור ל-24 בפברואר 2024. לבסוף נקבע כי התחרות תכלול שני חצאי גמר, שנערכו ב-22 וב-23 בפברואר, וגמר שנערך ב-25 בפברואר.
בכל אחד מחצאי הגמר התמודדו שנים-עשר שירים, כאשר שמונה מתוכם העפילו לשלב הגמר בהתאם לתוצאות הצבעת הציבור.
הזוכה בגמר נקבע לפי שיטת שקלול המשלבת בחלקים שווים את הצבעת הקהל ואת הצבעת חבר שיפוט, אשר הורכב משמונה פאנלים, ארבעה מקומיים (אוסייק, רייקה, ספליט וזאגרב) וארבעה בין-לאומיים (גרמניה, איסלנד, איטליה ואוקראינה).
כל פאנל כלל שלושה אנשי מקצוע מתעשיית המוזיקה.
הקהל והשופטים חלקו ביניהם סך של 464 נקודות להענקה.
כל קבוצת שיפוט העניקה את ניקודיה לפי שיטת ההצבעה הנהוגה באירוויזיון, כלומר 1–8, 10 ו-12 נקודות.
הצבעת הקהל חושבה על פי אחוז ההצבעות שקיבל כל שיר באמצעות טלפון נייד והודעות SMS; לדוגמה, אם שיר זכה ב-10% מהקולות, הוענקו לו 10% מתוך 464 נקודות, כלומר 46 נקודות (לאחר עיגול למספר השלם הקרוב).
עיצוב הבמה והתפאורה של "דורה 2024" הופקד בידי המעצב איגור יוראס.
ב-15 בספטמבר 2023 פתח תאגיד השידור הקרואטי את תקופת ההגשה הרשמית, שבמהלכה יכלו אמנים, המחויבים להחזיק באזרחות קרואטית, ומלחינים להגיש מועמדויות עד ל-30 בנובמבר 2023. עם תום מועד ההגשה נרשם שיא השתתפות של 203 יצירות שהוגשו לשיפוט.
ועדה אמנותית-מקצועית שמונתה על ידי התאגיד בחנה את כלל ההגשות ובחרה עשרים וארבע יצירות (ולצדן ארבע יצירות חלופיות), אשר פורסמו לציבור ב-15 בדצמבר 2023. בין המשתתפים נכללו דמיר קדז'ו ולהקת לט 3, שזכו בתחרויות "דורה" בשנים 2020 ו-2023, בהתאמה.
בנוסף, הזמרת סברינה, שזכתה בקדם בשנת 2006 וייצגה את קרואטיה באירוויזיון של אותה שנה, שימשה כרקדנית מלווה בהופעתה של להקת לט 3. ב-3 בינואר 2024 נמסר כי הזמרת זשה זשה פרשה מן התחרות מסיבות שלא נמסרו לציבור, והוחלפה בבייבי לזניה.
השירים המשתתפים נחשפו לראשונה ב-4 בינואר 2024 בתוכנית "Svijet diskografije" ששודרה בתחנת HR 2, והועלו לרשת בערוץ היוטיוב הרשמי של התאגיד ב-9 בינואר 2024.
שני חצאי הגמר של תחרות "דורה 2024" נערכו בתאריכים 22 וב-23 בפברואר 2024, בהתאמה.
במופע הביניים של חצי הגמר הראשון הופיע סלימאן, נציג לתחרות האירוויזיון לשנת 2024, ואילו בחצי הגמר השני הופיעה רייבן, נציגת לשנה זו.
במהלך חצי הגמר השני התרחשה תקלה טכנית שגרמה לבעיות שמע בהופעתה של הזמרת נטלי בלמיקס.
חצי גמר ראשון – 22 בפברואר 2024סדראמןשירתוצאה1נואל"Baby"הודחה2מריו בטיפיאקה בהשתתפות רוברט פרלין"Vodu piti trizan biti"עברו3סטפאני"Sretnih dana dat' će Bog"עברה4מישה"One Day"הודח5ארנה"How Do You Love Me"הודחה6אאוגן"Tišine"עבר7ווינקו"Lying Eyes"עבר8ברברה מוניאס"Nepobjediva"הודחה9לט 3"Babaroga"עברו10לאנה מנדאריץ'"More"עברה11פאבל"Do mjeseca"עברו12סאשה לוזאר"Ne plačem zbog nje"עברו
חצי גמר שני – 23 בפברואר 2024סדראמןשירתוצאה1לו דדיץ'"Placi leptir"הודחה2ג'יימס נייט"Nebo plače"הודח3לארה דמרין"Ne vjerujem ti"עברה4אלן ג'ורס"A Tamburitza Lullaby"עבר5דה ספליטרס"Od kad te sanjam"הודחו6בוריס שטוק"Can We Talk"עבר7בייבי לזניה"Rim Tim Tagi Dim"עבר8אי.טי."Pametnom dosta"הודחו9ואטרה"Slatke suze, gorka ljubav"עברו10דמיר קדז'ו"Voljena ženo"עבר11נטלי בלמיקס"Dijamanti"עברה12מרסלה"Gasoline"עברה
מופע הגמר התקיים ב-25 בפברואר 2024 בשעה 20:15 לפי שעון מרכז אירופה, וכלל את שישה-עשר השירים שהעפילו משני חצאי הגמר הקודמים.
הזוכה, השיר "Rim Tim Tagi Dim" בביצועו של האמן בייבי לזניה, נבחר על פי שקלול בין תוצאות הצבעת חבר השיפוט המקצועי לבין הצבעת הקהל.
מופע הביניים בגמר כלל הופעה משותפת של להקת לט 3 והאמנית יובנקה ברוז טיטוטקה, שביצעו את שירם מתחרות האירוויזיון לשנת 2023, "", וכן את יצירתם הידועה "Ero s onoga svijeta".
במסגרת ההצבעה הציבורית נרשם היקף חסר תקדים של למעלה מ-180 אלף הצבעות.
במהלך הערב נרשמו קשיים טכניים אחדים, ובהם תקלת שמע חוזרת בהופעתה של נטלי בלמיקס ועיכוב במופעו של בוריס שטוק, אשר נבע מסיבות טכניות שלא נמסרו לציבור.
במהלך התקופה שקדמה לתחרות ולאחריה, ספג HRT ביקורת נרחבת מצד הציבור הרחב וקהילת חובבי האירוויזיון, בשל החלטתו הראשונית להציב את בייבי לזניה ברשימת המשתתפים החלופיים בלבד.
עם פרסום היצירות המשתתפות התגלה כי לזניה הוא המועמד הבולט לניצחון, עובדה שעוררה תרעומת ציבורית ניכרת.
העיתונאית מרינה ראדוש פרסמה באתר Index.hr מאמר הקורא להתפטרות צוות האירוויזיון של HRT בעקבות התנהלותו בתחרות.
ביקורת נוספת הופנתה כלפי רמתם האמנותית של השירים שנבחרו, וכן כלפי התקלות הטכניות והשיבושים בשידור.
לאחר הופעתו של בייבי לזניה בחצי הגמר הראשון של האירוויזיון, שב האתר Index.hr ותקף את HRT על החלטתו למקמו כמשתתף חלופי בלבד, והטיל ספק בכשירותו המקצועית של חבר השיפוט, אשר כלל את ז'ליקו מסר, איגור גרז'ינה, דראזן מיוֹצ'יץ', רוברט אורליץ', טומיסלב קריזמניץ' ואמה גרוס.
לצורך קידום השתתפותו בתחרות, ערך בייבי לזניה סבב הופעות באירועים בין-לאומיים רשמיים, בהם PrePartyES שנערך במדריד ב-30 במרץ 2024, מסיבת האירוויזיון בלונדון ב-7 באפריל, ואירוע "Eurovision in Concert" שהתקיים באמסטרדם ב-13 באפריל.
יום קודם לכן התראיין האמן בתוכנית האירוח ההולנדית "Beau" ששודרה בערוץ RTL 4. ב-22 במרץ הופיע בטקס פרסי "ורד וצ'רניאק" שנערך בזאגרב.
ב-13 באפריל יזם HRT אירוע ריקוד המוני לשיר "Rim Tim Tagi Dim" בערים זאגרב, ספליט, אוסייק, זאדאר ובעיר הולדתו של האמן, אומג.
תיעוד האירוע שודר בתוכניות "Dobro jutro, Hrvatska", "Dnevnik", "Kod nas doma" ובערוצי המדיה החברתית והאתר הרשמי של HRT.
ב-21 באפריל ביצע בייבי לזניה את השיר בתוכנית הסלובנית "Nedeljsko popoldne" ששודרה בערוץ TV SLO 1. בהמשך נפגש בזאגרב עם שגרירת שוודיה בקרואטיה, אנה בודה.
במקביל חתם על הסכם שיתוף פעולה עם עיריית אומג, שנועד לספק תמיכה כספית ולקדם את חשיפתו הציבורית.
ב-1 במאי השתתף במסיבת יום ההולדת של נציגת סרביה לאירוויזיון, טיה דורה, שנערכה ביוזמת המשלחות הסרבית והקרואטית והייתה פתוחה לקהל העיתונאים והמעריצים.
קרואטיה שובצה לחלקו הראשון של חצי הגמר הראשון, שנערך ב-7 במאי.
בקרואטיה שודרו שלושת מופעי התחרות בערוץ הציבורי HRT 1, וכן באמצעות פלטפורמת הסטרימינג הרשמית של התאגיד, HRTi, בליווי פרשנותו של דושקו צ'ורליץ'.
במקביל הועבר השידור בתחנת הרדיו HR 2 של HRT, שם לוּותה התחרות בפרשנותו של זלטקו טורקליי.
על פי נתוני המדידה הרשמיים, שידור הגמר בערוץ HRT 1 משך ממוצע צפייה של כ-1.225 מיליון איש, המהווים שיעור צפייה חסר תקדים של 74% מכלל קהל הצופים הקרואטי, לאורך שידורו בן ארבע השעות של המופע.
קרואטיה בחרה להציג את דוריס דרגוביץ', שייצגה את המדינה באירוויזיון 1999 ואת להקת לט 3, נציגת המדינה באירוויזיון 2023 שדורגו במקום הרביעי והשלושה עשר בהתאמה.
בייבי לזניה השתתף בחזרות טכניות ב-27 באפריל וב-1 במאי, ולאחר מכן השתתף בעוד שלוש חזרות גנרליות ב-6 וב-7 במאי.
לקראת המופע השתתף בייבי לזניה בשלוש החזרות הגנרליות לגמר, ב-10 וב-11 במאי.
מנגנון ההצבעה בשלושת המופעים נשען על חלוקת מערכות ניקוד של 1–8, 10 ו-12 נקודות, כאשר כל מדינה העניקה שני סטים נפרדים של הצבעה: האחד מטעם חבר שיפוט מקצועי, והאחר מטעם הציבור.
בשלבי חצי הגמר נסמכה ההכרעה על הצבעת הקהל בלבד.
חבר השיפוט הקרואטי הורכב מג'ינה ויקטוריה דמיאנוביץ', דינו ילושיץ', זוכה תחרות אירוויזיון הילדים 2003, סרדז'ן סקולוביץ' סקאנסי, מיהוביל שושטאריץ' והזמרת ואנה, שייצגה את קרואטיה באירוויזיון 2001. בחצי הגמר הראשון דורגה קרואטיה בראש טבלת התוצאות עם 177 נקודות.
המדינה קיבלה את הניקוד המרבי, 12 נקודות, מ, , , , ו.
תוצאה זו הבטיחה לה העפלה שנייה ברציפות לשלב הגמר.
בגמר הגדול דורגה קרואטיה במקום השני עם 547 נקודות, לאחר שקיבלה 12 נקודות מחבר השיפוט של ו, ו-12 נקודות נוספות בהצבעת הציבור מ, , , , איסלנד, , , סרביה וסלובניה.
הישג זה נרשם כהישג הגבוה ביותר של קרואטיה בתולדותיה בתחרות האירוויזיון.
במהלך התחרות העניקה קרואטיה את 12 נקודותיה לסרביה בחצי הגמר הראשון, ול (בהצבעת השופטים) ולסרביה (בהצבעת הקהל) בשלב הגמר.
כפי שנעשה בשנים 2021 ו-2022, מונה בשנית איוון דוריאן מולנר לדובר הרשמי של HRT, אשר הכריז על תוצאות הצבעת חבר השיפוט של קרואטיה בגמר.
הצבעות שהוענקו על ידי קרואטיה
קרוּ היא עיירה בדרום מחוז צ'שייר בצפון-מערב אנגליה.
העיירה מזוהה במיוחד עם רשת הרכבות הבריטית ועם תעשיית ההנדסה הכבדה שהתפתחה סביבה במאה ה-19, היא צמחה מיישוב קטן לכדי מרכז עירוני בזכות היותה צומת תחבורה מסילתית ומרכז לסדנאות רכבת, מעמד המשפיע על כלכלתה, על גידול האוכלוסייה שלה ועל דימויה הציבורי בממלכה המאוחדת כולה.
אזור קרו היה עד ראשית המאה ה-19 אזור כפרי המורכב מכפרים ושטחי חקלאות, ללא מרכז עירוני משמעותי.
נקודת המפנה הייתה החלטת חברת גרנד ג'נקשן ריילווי להקים תחנת רכבת ומתקני תחזוקה על ציר הדרך הראשית בין ברמינגהאם לליברפול ומנצ'סטר, בצומת סמוך לתעלות הטרנספורט – שילוב שאפשר נגישות טובה הן למסילה והן לתעבורה ימית ושימש בסיס לבחירה האסטרטגית באתר.
עם פתיחת התחנה ב-4 ביולי 1837 הפך האזור מכפר שולי למוקד תעסוקה חדש, והנחתה בכך את הבסיס להקמת העיירה המודרנית.
תחנת הרכבת של קרו הפכה כבר במאה ה-19 לאחת מנקודות המפתח ברשת המסילות הבריטית, וקיבלה מעמד של תחנת צומת לאומית.
התחנה ממוקמת על קו החוף המערבי הראשי, ומשמשת כנקודת מפגש והתפצלות של מסילות המוליכות דרומה ללונדון, צפונה לגלאזגו, מערבה אל צפון ויילס ומזרחה לכיוון מנצ'סטר וליברפול, לצד קווי שלוחה לשרוסברי, סטוק-און-טרנט ודרבי.
כבר בשנות ה-40 של המאה ה-19 הוקמו או חוברו לקרו קווים משמעותיים נוספים – בהם קו קרו–צ'סטר, שהיווה בסיס לציר המהיר לנמל הוליהד וחיבור לאירלנד, מה שחיזק עוד יותר את מעמד העיירה כצומת מרכזית לתנועת נוסעים ומטענים.
ההתפתחות המסילתית הובילה לגידול מואץ בתעשיית הרכבות המקומית, ובראשה פתיחת סדנאות קרו (Crewe Works), שהפך לאחד ממרכזי הייצור והתחזוקה הגדולים בבריטניה.
המפעלים כללו בתי יציקה, סדנאות קטרים וקרונועים, לצידם הוקמו שכונות פועלים, מוסדות חינוך ושירותים.
בשיא פעילותו העסיק האתר עשרות אלפי עובדים, והתעסוקה במסילות, במחסני המטען ובמסופי התפעול יצרה תלות עמוקה של כלכלת העיירה בענף הרכבות.
מדרום לתחנת קרו שוכן מרכז מטען בספורד הול (Basford Hall yard), שנבנה כמרכז תפעול לרכבות משא וממשיך לשמש צומת עיקרי לרוב רכבות המטען הנעות על קו החוף המערבי.
פריסת המסילות, מסופי ההעמסה והיכולת לתמרן רכבות ארוכות ומרוכבות הופכים את קרו לצומת משא אסטרטגי, המשרת זרימות מטען בין נמלי המערב, אזורי התעשייה הצפוניים ואזור מידלנדס, ומקבעים את תפקידה בלוגיסטיקה הלאומית גם בעידן התחבורה הכבישית והאווירית.
לצד תעשיית הרכבות צמחה בקרו גם מסורת הנדסית נוספת, ייצור רכבי יוקרה, המיוצגת כיום בעיקר על ידי מפעל בנטלי במערב העיירה.
מפעל זה, שהחל את דרכו תחת המותג רולס-רויס והמשיך כמתחם ייצור של בנטלי, מעסיק אלפי עובדים ומוסיף נדבך תעשייתי משלים, הנשען על כוח האדם ההנדסי, מלאכת המתכת ומסורת הדיוק המקומית שהתפתחו בתקופת הרכבות.
מוסדות השכלה מקצועית וגבוהה בקרו מתאימים את עצמם לצרכים אלה ומספקים הכשרה בתחומי הנדסה, אנרגיה ולוגיסטיקה, כחלק מתפיסת העיר כמרכז תעשייתי–תחבורתי מודרני.
בעשורים האחרונים ממשיכה קרו להיתמך במעמדה כעיר רכבת, תוך מעבר מדגש על ייצור קטרים חדשניים לתחזוקה, מודרניזציה ותכנון מחדש של מרכז התחבורה.
באתרי התחזוקה צפונית לתחנה פועלים כיום מתקני שירות לקטרי חשמל ודיזל בבעלות חברות פרטיות, והעיר נכללת בתוכניות השדרוג של רשת קו החוף המערבי ושל פרויקטים עתידיים דוגמת מסילה מהירה 2 (HS 2), שנועדו להגדיל את קיבולת הקווים ולשפר את הנגישות לצפון־מערב.
לצד זאת מתנהלים מהלכי פיתוח עירוני סביב מרכז התחנה, והקהילה המקומית מדגישה את הזהות ההיסטורית של קרו כ"עיר רכבת" ואת הרצון למנף מורשת זו לצמיחה כלכלית, תרבותית וחינוכית במאה ה-21.
העיירה שוכנת בסמוך לכביש המהיר M6, המשמש כציר האורך הראשי של מערב אנגליה ומקשר את אזור צ'שייר לצפון-מערב, למידלנדס ולדרום.
בנוסף, רשת כבישים ראשיים, בהם ה-A500, A530 וה-A534 מחברת את קרו לאזורי ננטוויץ', סטוק-און-טרנט וצ'סטר, ותומכת בתנועת מטענים ונוסעים אל אזורי התעשייה והמסחר המקומיים.
מבחינת תעופה, קרבתה היחסית של קרו לנמל התעופה מנצ'סטר, אחד מנמלי התעופה הגדולים בבריטניה, וכן לנמל התעופה ליברפול ג'ון לנון, מעניקה לה גישה נוחה לטיסות פנים-בריטיות ובינלאומיות באמצעות נסיעה קצרה ברכב או ברכבת ייעודית.
תחנת הרכבת קרו מהווה מוקד קישוריות מסילתי מן החשובים ברשת הבריטית, ומשרתת הן רכבות מהירות בין-עירוניות והן שירותים אזוריים.
התחנה שוכנת על קו החוף המערבי הראשי ומציעה קישורים ישירים ללונדון, ברמינגהאם, מנצ'סטר, ליברפול, גלאזגו ואדינבורו, לצד קווי שלוחה לצפון ויילס (בהפעלת TfW רייל), לצ'סטר ולשרוסברי.
תדירות הרכבות הגבוהה וריבוי המפעילות מחזקים את מעמד קרו כ"צומת העברה" מרכזי, שבו נוסעים מחליפים רכבות בין קווי הצפון–דרום לקווי המזרח–מערב, והופכים את התחנה לשער תחבורתי משמעותי עבור צ'שייר והצפון-מערב כולו.
קרובים קרובים היא קומדיית מצבים ישראלית אשר הופקה על ידי ה ושודרה ב בשנים 1983–1986. הסדרה נודעה בתור קומדיית המצבים הישראלית הראשונה ונחשבה לאחת מתוכניות הדגל של הטלוויזיה בישראל.
"קרובים קרובים" עסקה בחייה של משפחה ישראלית מורחבת, החולקת מגורים בבניין משותף בתל אביב.
עונותיה הראשונה והשנייה נכתבו על ידי אפרים סידון וב.
מיכאל, ואילו העונה השלישית נכתבה על ידי סידון לבדו.
את פרקי הסדרה ביים יצחק שאולי והפיקה אותה רישה טירמן.
עלילת הסדרה מתמקדת בדיירים הגרים בשלוש דירות בבניין מגורים משותף ברחוב ויטק 9, בתל אביב: בני הזוג אילן ותיקי ובתם גליה בקומה השלישית, בני הזוג יורם (אחיה של תיקי) וליאורה ושלושת ילדיהם – אביתר, אפרת ומולי - בקומה השנייה, ודודתם של יורם ותיקי – חנה - בקומה הראשונה.
הדמויות הראשיות והקבועות בסדרה היו ריאליסטיות יחסית ולא הוקצנו באופן מוגזם.
על אף הנטייה לריאליסטיות של הדמויות, נעשה מאמץ להימנע מדיונים בפוליטיקה ומשימוש בגסויות.
מיכאל ידועים ככותבי סאטירה, ואף השתתפו בצוות הכותבים של "ניקוי ראש", אולם בסדרה זו הביקורת החברתית הייתה מרומזת בלבד.
שני פרקים היו ביקורתיים בצורה קצת יותר גלויה – פרק שבו מחליטים בני המשפחה להעסיק עוזר בית שהוא סטודנט ערבי, ופרק שבו הילדים מתבקשים לספר בבית הספר על מנהגי העדה שלהם, דבר הגורר ויכוח בין ההורים לאיזו עדה שייכים הילדים (יורם ותיקי הם מזרחים, ואילו ליאורה ואילן אשכנזים).
הרעיון המקורי היה הפקת סדרה קומית לטלוויזיה הלימודית שתעסוק בנושאי יחסי הורים-ילדים, תוכנית מקבילה בתכניה ל"קשר משפחתי", והשם המקורי שהוצע לה בשלב הפיתוח היה "המשפחה".
בריאיון למודי בר-און בסדרה התיעודית "במדינת היהודים", סיפר במאי הסדרה יצחק שאולי כי מפיקת התוכנית רישה טירמן והוא החליטו לנסות להפיק קומדיית מצבים ישראלית, ולשם כך נסעו לארצות הברית וצפו בצילומי הסדרה "שלושה בדירה אחת", כדי ללמוד על אופן ההפקה והבימוי.
לדבריו, הביקור בארצות הברית עורר בהם חששות שמא התנאים העומדים לרשותם בישראל אינם מספיקים, אך הם החליטו לנסות בכל זאת.
כתובת הבניין בסדרה "ויטק 9" היא פיקטיבית.
הבניין המצולם בפתיח הסדרה ואשר בו היא מתרחשת כביכול, הוא למעשה הבניין הממוקם בשדרות רוטשילד פינת רחוב החשמונאים בתל אביב מכיוון דרום מערב.
השם ויטק נלקח משמו של בעלה של מפיקת הסדרה.
על אף שמדובר בבניין פשוט וצנוע, הוא הפך מפורסם ביותר בזכות הסדרה, שזכתה לפופולריות עצומה באמצע שנות ה-80. הבניין עצמו, המכונה "בית רבינוביץ'", תוכנן על ידי יהושע שטיינבוק (שני) ב-1935 בסגנון הבינלאומי ומוגדר כבניין לשימור כחלק מהעיר הלבנה של תל אביב.
בשנת 2020 חודש הבניין, ונוספו לו מרפסות נוספות, כחלק משימור הבניין וחידושו, וכן שמירה על צורתו.
על אף שהסדרה הופקה על ידי הטלוויזיה הלימודית אשר משבצת השידור שלה הייתה עד 17:30, היא שודרה בשעה 20:30 בשעה המוקדשת לשידורי הטלוויזיה הכללית.
הסדרה שודרה בחודשים פברואר-מאי של השנים 1983 (עונה ראשונה), 1984 (עונה שנייה) ו-1986 (עונה שלישית), ובמהלך החודשים יולי-אוקטובר בשידורים חוזרים בטלוויזיה החינוכית בשעות אחר הצהריים.
שידור הפרק החותם את העונה השנייה בטלוויזיה הכללית בוטל בעקבות סקירת הבחירות להסתדרות במאי 1984, ושודר לראשונה מאוחר יותר בטלוויזיה החינוכית.
כל עונה הכילה 12 פרקים, זאת אם מפרידים את פרק הפיילוט "איחוד משפחות" (הפרק הראשון, אשר היה למעשה החמישי שצולם).
העונה השלישית הופקה ושודרה כשנתיים לאחר העונה השנייה.
מאז שידורה הראשון, שודרה הסדרה פעמים רבות בשידורים חוזרים.
בין היתר מספר פעמים שודרו פרקים נבחרים של הסדרה בשידור מחזורי בערוץ 23 במהלך סופי שבוע וימי חג.
סדר הפרקים בשידורים החוזרים שונה מאז שידורם הראשון.
ב-17 במרץ 2015 שודר בטלוויזיה החינוכית הפרק "מה שבטוח", ששודר לראשונה בשנת 1986. הפרק לא נשמר כראוי בארכיון ולא היה ראוי לשידור.
לאחר שעבר שיפוץ דיגיטלי הוקרן "ראש בראש" מול תוצאות מדגם הבחירות של 2015. הפרק נכלל גם במארזי ה-DVD של הסדרה.
מרבית הדמויות בסדרה נקראו בשמם הפרטי של השחקנים.
כמו כן הוחלט שלא לתת שמות משפחה לדמויות הראשיות.
להלן רשימת השחקנים הראשיים, על פי סדר הופעתם בכתוביות הפתיחה:
אודות הדמות יהורם גאון יורם בעלה של ליאורה, אביהם של אביתר, אפרת ומולי ואחיה של תיקי.
היפוכונדר המתלונן באופן קבוע על מיחושים, כאבים, מחלות ודיכאונות, כאשר הוא מפגין בקיאות רבה בכל סוגי התרופות ואמצעי הריפוי.
לאורה אשתו של יורם ואמם של אביתר, אפרת ומולי.
נוהגת לעשן באופן כרוני, אך בהמשך מפסיקה לעשן.
משה גרשוני אביתר בנם הבכור של יורם וליאורה.
אפרת בתם האמצעית של יורם וליאורה.
מתנהגת ומתבטאת בצורה בוגרת והגיונית, אך לעיתים גם צינית.
מולי שגב מולי בנם הצעיר של יורם וליאורה.
נוהג לצחוק על כולם ולהתחכם, בפרק "המצב צב" הוזכר שכנראה יתחיל לעבד כעוזר הפקה בארצות הברית.
אילן דר אילן בעלה של תיקי ואביה של גליה.
סוכן ביטוח ויועץ השקעות, קמצן ומניפולטור.
תיקי דיין תיקי אשתו של אילן, אמה של גליה ואחותו של יורם.
אישה מלאת מרץ, תוססת ומעשית.
גליה קדם גליה בתם היחידה של אילן ותיקי.
ילדה אינטליגנטית חובבת שחמט, בפרק האיחוד "המצב צב" שיחקה אותה השחקנית סיון ששון.
חנה מרון חנה דודתם של יורם ותיקי.
אישה אקסצנטרית ושנונה המפתיעה כל פעם מחדש ברעיונות מפתיעים ומשעשעים.
למרות גילה המתקדם דווקא היא הצעירה מכולם ברוחה ובפתיחותה לרעיונות חדשים, וגם לרוב היא זו שמחזירה את השפיות וההיגיון למשפחה אחרי שהיא נכנסת ל"שיגעון חדש".
בדרך כלל הכי פיקחת וחכמה, ומצליחה ללמד את האחרים לקח חדש שנלמד תוך כדי עלילת הפרק.
חנה נוהגת לנהל שיחות עם הצמחים שלה כדי להפיג את השעמום.
הקריאה "פתוח!", בה היא עונה לצלצול פעמון הדלת, הפכה לאחד מסימני ההיכר העיקריים של הסדרה.
מר קוזילביץ' (שמואל סגל): יו"ר ועד הבית.
קוזילביץ' הוא איש ימין, ולעיתים אף נוטה לגזענות.
דליה גילינסקי (ענת צחור): הפקידה של יורם בפרקים "אין אהבות שמחות", "הטובים לטיס" ו"על נהרות ויטק".
פנחס קרני (יהודה אפרוני) - המנהל של יורם, מוזכר על ידו לעיתים קרובות.
הופיע בפרקים "יום העצמאות של יורם" ו"ארכימדס".
דורון גירון (דורון נשר): דייר משנה - שותף בדירתה של חנה.
הופיע בפרקים "לאב סטורי" ו"בעל חורג".
קוזילביץ' הבן (יוסי סגל): בנו של קוזילוביץ'.
גברת ברנר (חינה רוזובסקה) - קשישה אשר מתגוררת בוויטק 9, הופיעה בפרק "אחזקה שוטפת".
ציון וסמדר (חגית דסברג, דוד שמול): בני זוג, מתגוררים בפנטהאוז של הבניין, מופעים בפרק "אחזקה שוטפת".
גילינסקי מהעירייה (שמואל עצמון): פקיד בעירייה ומקורבו של מר קוזילביץ', אביה של דליה, העובדת עם יורם.
הופיע בפרק "על נהרות ויטק".
דוד חזי (יחזקאל) (יוסף שילוח): הדוד העני מאמריקה, עובד לשעבר ב"צ'ייס מנהטן בנק", מכונה "הטמבל של המשפחה", חבר של מר קוזילביץ' מהצבא, שם היה מכונה "הטמבל של המחלקה", מופיע בפרק בפרק "חבילה מאמריקה".
מנחם גירשטיין (אבנר חזקיהו): אביו של דורון, מנסה לנהל רומן עם חנה, בפרק "בעל חורג".
ברוריה (סנדרה שדה): שותפתה לעבודה של ליאורה בשירות התעסוקה.
הופיעה בפרק "אין אהבות שמחות".
הפסיכולוג ד"ר פיינשמקר (טוביה צפיר): הפנט את יורם והחזיר אותו לגיל 6. הופיע בפרקים "נפש בריאה" ו"ילדות קשה"
המורה רבקה (רבקה מיכאלי): מורתם של מולי וגליה, אשר לא מוצאת חן בעיני תיקי.
כשיורם הופנט וחזר לילדותו, היא חשבה שהמשפחה מעלה הצגה על הילדות בירושלים.
המורה טובה (עליזה רוזן): מורתם של מולי וגליה.
מר אליקום (אלי גורנשטיין): בחן את ליאורה בתחרות "האישה האידיאלית".
פקיד השומה (אברהם מור): פקיד שומה המנהל דיאלוג שנון ומינימליסטי עם חנה, ולאחר מכן גם עם יורם.
נישום בוכה (משה איש כסית): נישום שבוכה מול פקיד השומה בניסיון לקבל הקלה בתשלום המס.
תיאודורה בלפור (טליה שפירא): אסטרולוגית.
דוור (אברהם פלטה): הדוור ברחוב ויטק.
ענת (דפנה רכטר): חברתו של אביתר.
עורך הדין שילה (דב גליקמן): העורך דין של אילן ותיקי.
פקיד משרד הקליטה (ששון גבאי): פקיד המשרד לקליטת העלייה שחושב בטעות שיורם מתכוון לרדת מן הארץ ומנסה להניא אותו מכך בפרק "מוכְרים בלבד".
לקוחות בבזאר (רוברט הניג, דני פרידמן, מאיה רוטשילד ובילהה בירמן): לקוחות שהגיעו לבזאר של ליאורה ואילן.
סוקר (גיל אלון): סוקר מטעם הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה.
שדרנית (אורלי יניב): מופיעה בפרקים "אין מילים" ו"לעזרת העם".
ריצ'רדסון (ג'וני פיליפס): סנאטור אמריקאי שתיקי מעבירה לו סיור ברחבי הארץ, בזמן שהוא צריך להחליט האם לאשר סיוע אמריקאי לישראל.
מועמדת לתפקיד עוזרת בית (אירית ברק): הופיעה בפרק "עוזר בית".
אנטואן (סוהיל חדאד) - עוזר הבית הערבי הממונה בידי יורם וליאורה ומנסה להסתגל למציאות הביזארית בוויטק 9. הופיע בפרק "עוזר בית".
מתקין המנעולים (מאיר סויסה): מתקין מנעולים וסורגים אצל תיקי ואילן לאחר הפריצה.
צביקה (יענקל'ה יעקובסון): חבר של ליאורה מתקופת נעוריה המחדש עימה את הקשר ומעורר את קנאתו של יורם.
הופיע בפרק "אין אהבות שמחות".
דורש עבודה (אלדד כהן): מגיע ללשכת התעסוקה בה עובדת ליאורה.
מועמד לשכירת חדר אצל חנה (אלדד כהן): מעוניין להיות דייר המשנה בביתה של חנה ומשוכנע על ידי תיקי שלטובתו עדיף שלא.
רון שגב (דב נבון): סוכן ביטוח המעוניין למכור ביטוח לבני המשפחה, הופיע בפרק "מה שבטוח".
פורץ (יעקב כהן): חשוד בפריצה לביתם של תיקי ואילן.
שוטר (אורי גבריאל): מחפש את אילן בפרק "אין עשן" וכן תופס ומחזיר את יורם לאחר שיטוט שמירה על אחותו תיקי בבית המלון "פרזידנט" בפרק "לעזרת העם".
המנהל של יורם (יהודה פוקס): הופיע בפרק "הטובים לטיס".
פקידה במשרד של אילן (דורית פלד הרפז): מופיעה בפרקים "מה שבטוח" ו"כבוד המשפחה".
מר שגיא (מיכאל ורשביאק): יו"ר ועד ההורים של כיתתה של גליה ומולי.
במהלך ראיון עם יהורם גאון לרגל זכייתו בפרס ישראל לשנת 2004, בתוכנית "תוכניות לשבת" בגלי צה"ל עם ניב רסקין וליעד מודריק, תהו השניים מדוע לא מפיקים פרק איחוד לסדרה.
המגישים מודריק ורסקין החלו במסע להפקת פרק שכזה ואכן גלי צה"ל דיווחו על כוונה להפיק "פרק קאמבק" של הסדרה.
אפרים סידון הביע את תמיכתו תוך כתיבת תסריט שתואם לשנות ה-2000. יפה ויגודסקי, מנכ"לית הטלוויזיה החינוכית (שהיא מחזיקת הזכויות על הסדרה) הסכימה, ובנק דיסקונט מימן את ההפקה.
פרק האיחוד, שנקרא "המצב צב", צולם בטלוויזיה החינוכית ב-11 בנובמבר 2004 מול קהל, ושודר במסגרת "שידורי קשת" בערוץ 2 ב-24 במרץ 2005, לקראת חג פורים.
בפרק האיחוד הצטרפו לצוות השחקנים תם גל שמשחק את נבו, בנו של אביתר וסיון ששון בתפקיד גליה במקום גליה קדם, אשר פרשה מתחום המשחק לאחר סיום הסדרה וסירבה להשתתף בפרק האיחוד.
מאז הבנתי שאני לא רוצה להיות על המסך בחיים שלי".
שתי הדמויות הוזכרו בחטף, כאילו ירדו מישראל.
ב-7 ביוני 2009 יצא מארז DVD בהפקת חברת NMC יונייטד, המכיל את כל 37 פרקי הסדרה, את פרק האיחוד, וכן סרט תיעודי המתעד את "מאחורי הקלעים" של הפקת פרק האיחוד.
בשנת 2012 המארז הופק מחדש תחת חברת קלסיקלטת.
בשנת 2024 הפיק התיאטרון העברי את ההצגה "קרובים קרובים - הדור הבא" המבוססת על הסדרה, ונכתבה על ידי יוצרי הסדרה עצמה.
תיקי דיין היא השחקנית היחידה מצוות השחקנים המקורי המשתתפת בגרסה הבימתית ומגלמת את דמותה מהסדרה.
עלילת ההצגה מתרחשת 9 שנים אחרי עלילת פרק האיחוד.
הוקרה בטקס פרסי מסך הזהב (1999)
בסדרה "שובו של השריף" נעשתה פרודיה על הסדרה הזו.
פרודיה נוספת הופיעה במספר תוכניות של "ערב אדיר", כשבאחת מהן הייתה בהשתתפות הליצן איציק עוזרי.
כמו כן, ההרכב "אפקט הדומינו" (המככב בפרודיה) עשה פרודיה נוספת בתוכנית "ראשון בבידור".
באחד מתשדירי "שים לב אפרים" ששודרו בחינוכית, בכיכובו של ארמנדו ביסמוט, השתתפה חנה מרון, כשבתחילה מופיע הבניין של הסדרה עם הקריאה של חנה פתוח!
בשנת 2013 הופיעה חנה מרון בדמותה מ"קרובים קרובים" בפרסומת ל-HOT לצד משתתפי "גולסטאר".
בתוכנית "ארץ נהדרת" נעשתה פרודיה על הסדרה הזו.
בתוכנית "זהו זה!" הוצג מערכון כפרודיה על הסדרה הזו ועל סצנה מפרסמת מהסרט "לילה באופרה" של האחים מרקס.
בתוכנית "כאן גרים בכיף", הופיע אילן דר בתור הסב של דניאל, עומרי, ויהלי.
כשישבו סביב לשולחן, ונשמעה דפיקה בדלת, אילן צעק: "פתוח!" כמו בקריאה המפורסמת בתחילת כל פרק ב"קרובים קרובים", על ידי חנה מרון.
קרובות (Related) היא סדרת טלוויזיה אמריקאית מסוגת קומדיה דרמטית, שעלתה לשידור בשנת 2005 ברשת הטלוויזיה The WB, אותה יצרה התסריטאית ליז טוצ'ילו ("סקס והעיר הגדולה").
אחת מהמפיקות בפועל היא מרתה קאופמן, מיוצרי "חברים".
הסדרה המגוללת את סיפורן של ארבע אחיות ממוצא איטלקי, אשר גדלו בברוקלין ומתגוררות במנהטן.
הסדרה שודרה במשך עונה אחת ולאחר מיזוג הרשת WB לתוך CW בחרה הרשת לא להמשיך את הפקתה.
בוב ספנסר (קאלום בלו): בעלה הבריטי של ג'יני שעובד כמהנדס תוכנה.
קרוב לוודאי היא סדרת טלוויזיה ישראלית קומית-דרמטית ששודרה בערוץ 10 בשנת 2006.
הסדרה המוקומנטרית עוקבת אחר מאיר סויסה, המשחק במסגרתה את עצמו, שחקן עבר שלא מצליח בתקופה הנוכחית.
הכסף כבר לא נופל מהשמים, הצעות הפסיקו להגיע, וההצגה האחרונה לא ממש מצליחה.
בוקר אחד מגלה השחקן כי בנוסף לכל אלה, אשתו עזבה עם הילדים ללוס אנג'לס, ובייאושו מסתגר בבית ומסרב לצאת.
סויסה לוקח תקופה ארוכה לעצמו, וכעת מנסה לחזור לעבוד, ומקבל הצעה מוצלחת לשחק בסדרת טלוויזיה והצעה לא-מוצלחת לשחק בהצגה כושלת, שהיתרון הרווחי היחיד בה הוא השתתפותה הצפויה של הדוגמנית מירי בוהדנה (אזכור להצגה הלא-מצליחה של השניים: "אני עם אשתך גמרתי").
פגישה מקרית של ג'רבי, הסוכן החלקלק של סויסה, עם כוכבת העל מירי בוהדנה, משנה את פני המצב.
ג'רבי מציע ללהק את בוהדנה לתפקיד ראשי בהצגה הכושלת.
אך כבר בהיכרותם הראשונה היחסים עולים על שרטון, כשסויסה ובוהדנה מתנגחים ומתקוטטים כמו חתול ועכבר.
כבוד ואגו, יכולות המשחק המפוקפקות של בוהדנה, סיפורי אהבה מזדמנים – כל אלה הם הרקע לתחילתה של ידידות מופלאה, וגם תחילתה של הסדרה "קרוב לוודאי".
יחסיהם של בוהדנה וסויסה עולים על שרטון, כשהשניים רבים בקביעות במהלך החזרות על ענייני כבוד ואגו, בעוד בוהדנה מזלזלת בקריירה הלא-עדכנית של סויסה, והוא מזלזל ביכולות המשחק המפוקפקות שלה.
אולם במהרה יחסיהם מקבלים מפנה בלתי-צפוי, והשניים מתחילים לפתח חברות ייחודית.
מאיר סויסה (בתפקיד עצמו): שחקן מצליח בעבר, אשר השתתף ב"דיזנגוף 99" וב"הלהקה" המצליחים של אבי נשר.
במבט עדכני סויסה לא מצליח לשקם את הקריירה שלו, בעיקר בגלל שלא מקבל הצעות מספיק טובות.
חייו האישיים גם הם כושלים, כאשר אשתו וילדיו עוברים להתגורר בארצות הברית.
כעת מאיר מלוהק להצגה כושלת לצד הדוגמנית מירי בוהדנה, שאותה אינו מעריך כלל, אך אט-אט מפתח עמה מערכת יחסים מופלאה.
סויסה פרנואיד וילדותי, וחייו מתאפיינים בקו מבולגן וחסר סדר.
מתכונן לשחק בסדרת טלוויזיה אשר תחזיר לו תהילתו.
מירי בוהדנה (בתפקיד עצמה): דוגמנית וכוכבת צעירה אשר השתתפה במגוון קמפיינים.
בוהדנה חפצה לפתח קריירת משחק, אך נוטלת חלק אך ורק בטלנובלות מפוקפקות.
כעת ניתנת לה הזדמנות להוכיח כישורי משחק, למרות שאינם מפותחים, בהצגה לצד כוכב העבר מאיר סויסה.
היחסים עם סויסה מתחילים ברגל שמאל, כשהשניים רבים לעיתים קרובות, אך מצבה האישי של בוהדנה, המאופיין בסיפור אהבה מסובך עם כוכב תוכנית מציאות לא-מוצלח, יוצר מערכת יחסים ייחודית עם סויסה.
טליה סויסה (בתפקיד עצמה): בתו המתבגרת של מאיר המגיעה לביקור בישראל, לאחר שעזבה עם אמה לארצות הברית.
ג'רבי (אלי זאבי) (בתפקיד עצמו): הסוכן של מאיר.
אדם חלקלק ועצבני, אך טוב-לב ויעיל.
אמנון קור (אמנון שרפי בתפקיד עצמו): השכן של מאיר העובד למחייתו כטכנאי מזגנים.