tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בנאום בכנסת ארבעה חודשים לאחר מכן, הודיע ראש הממשלה החדש שהוא מתכון להמשיך בהקלות כלפי האוכלוסייה הערבית, אולם אין לו כוונה לבטל כליל את הממשל ותקנותיו.
הוא קבע שיש לצמצם עד כמה שאפשר, את המגע הישיר בין אנשי הממשל ובין האוכלוסייה הערבית.
מטרתו הייתה על פי הגדרתו, הפיכת הממשל לרואה ואינו נראה.
אחד ממתנגדי הממשל העיקריים, חבר הכנסת אורי אבנרי אמר בתגובה למדיניות זו כי
בו בזמן החליטה ממשלת אשכול על קידום מפעלי התיישבות נרחבים בגליל על מנת להגדיל בו את מספר התושבים היהודים.
ברור שפעילות זו לא אפשרה בשלב זה את ביטול הממשל שכן הוא היה נחוץ למימוש תוכניות ההתיישבות.
דברים ברוח זו אמר מאיר ארגוב בוועידת מפא"י לענייני ערבים: "לממשל הצבאי יש גם מטרה ציונית.
הגליל כולו ערבי ויש מטרה ציונית לפצל אותו ולאכלסו ביהודים.
ב-2 בנובמבר 1965 נערכו בחירות לכנסת השישית ולוי אשכול נבחר לראש ממשלה.
בנאומו בכנסת הוא הודיע על כוונתו למצוא דרכים לביטול מנגנון השלטון הצבאי.
צירופם של כמה תנאים, אפשרו ללוי אשכול להתנער מדרכו של דוד בן-גוריון בנושא.
הוכח שגם לאחר ההקלות בתקנות הממשל האוכלוסייה הערבית ככלל לא מעוניינת לפגוע באוכלוסייה היהודית.
סיבה חשובה יותר הייתה השקפתו המדינית השונה של ראש הממשלה אודות תפקיד הממשל בסכסוך הערבי-ישראלי.
בניגוד לדוד בן-גוריון, הוא לא התייחס אל הערבים כאל גיס חמישי עתידי וכסיכון ביטחוני מתמשך, אלא ראה בהם תושבים לגיטימיים בארץ, שעל ידי מדיניות נבונה ניתן להפכם למשתפי פעולה עם השלטון היהודי, או לפחות לא עוינים אותו.
השינויים הפוליטיים שאירעו בעקבות הקמתה של מפלגת רפ"י שמרבית חבריה היו מתומכי הממשל הצבאי, ופרשו מהממשלה, אפשרה לראש הממשלה אשכול לקבץ רוב המתנגד לממשל.
ועוד לפני כן להמשיך במדיניות ההקלות.
חומרתו של הממשל, בפרט בכל הנוגע לחופש תנועה, הלכה ופחתה עם הזמן.
אפילו פעיל זכויות האזרח, ולאחר מכן חבר אש"ף, סברי ג'יריס, שהוגלה מהארץ בשל עמדותיו, הודה כי שורת ההקלות שנעשו בממשל הצבאי "נטלו את העוקץ" מהגבלות התנועה.
חיזוק למדיניותו קבל ראש הממשלה מחברי הוועדה המרכזית לביטחון.
בראשית קיץ 1965 מונה שמואל טולידנו שהיה בעד ביטול הממשל גם בעבר, לתפקיד יועץ ראש הממשלה לענייני ערבים.
ראש האגף הערבי בשב"כ אברהם אחיטוב שמונה גם כן לוועדה היה בעמדה דומה, לדעתם של שניים אלה הצטרף גם ראש הלת"ם במשטרה.
המתנגד היחידי בוועדה זו היה מפקד הממשל הצבאי יהושע ורבין שבעמדתו כנגד הביטול, תמך גם הרמטכ"ל יצחק רבין, כך נקבע רוב של שלושה כנגד אחד בהחלטה לביטול הממשל.
ראש הממשלה קבע דרג חדש בממשלו, יועץ ראש ממשלה לענייני ביטחון, ולתפקיד נבחר איסר הראל שבזמן הזה שינה את עמדתו האוהדת לממשל והתנגד להמשך קיומו.
ב-12 בינואר 1966 בעת הצגתה של ממשלתו החדשה, הודיע ראש הממשלה על קבלת המלצות הוועדה ואישורן על ידי היועץ לביטחון, וכי כוונת הממשלה לבטל את מנגנון הממשל תוך השנה הקרובה.
לוי אשכול לא ראה קשר בין הסכסוך הערבי-ישראלי לבין הממשל הצבאי.
לדעתו צמצום או ביטול הממשל הצבאי אינם מחלישים את כוח ההרתעה של ישראל כלפי מדינות ערב.
הוא לא ראה קשר בין חוזקו וכושר עמידתו של צהל לבין פעילותן של מדינות ערב מחוץ לישראל והקשר של שניהם לצורך בממשל הצבאי ששולט בערבים בישראל.
תפיסת עולמו הייתה הומניסטית וליברלית יותר.
הוא ראה בממשל הצבאי רע הכרחי בזמן נתון.
אולם כאשר הוכיח המצב בשטח שאין בו שום יתרון, שאף לוי אשכול לבטל אותו.
יתר על כן, הטרידה אותו הדאגה שפגיעה בחירותם של ערביי ישראל תיצור עוינות ותסכול שיגרמו להיותם סיכון ביטחוני בטווח הארוך.
עם זאת, היה לוי אשכול מעשי ביותר בדעותיו, הוא חשב כי לחברה הערבית בארץ יש חשבון דמים עם היישוב היהודי וכי בבוא הזמן המתאים מבחינתה והאפשרות המעשית לכך, היא לא תהסס מחיסול היישוב היהודי בארץ.
הוא גם האמין כי ליהודים יש זכות על הארץ ויש לממש זכות זו באמצעות הרחבת יישובים קיימים ובניית יישובים חדשים.
אלא שלוי אשכול לא חשב ששני רעיונות אלו בהכרח מתנגשים וכי הפחתת ההגבלות על הערבים כן תקטין את עוינותם ורצונם להרסה.
בתאריך 27 ביולי 2015 קיימה מליאת הכנסת ישיבה מיוחדת לציון מלאות 120 שנים להולדתו של ראש הממשלה לוי אשכול.
בנאומו של ראש האופוזיציה יצחק הרצוג נאמר:
בנאום בכנסת הודיע לוי אשכול על ביטול המנגנון הצבאי החל מ-1 בדצמבר 1966. כיוון שהממשל הצבאי פעל מכוח הוראות צבאיות לא היה צורך לשנות שום חוק בהחלטת הכנסת.
על פי הודעתו התברר שלא יבוטלו אזורי הביטחון ומתן רישיונות תנועה יהיה מעתה תחת טיפולה של משטרת ישראל.
חברי כנסת מהאופוזיציה תופיק טובי, אורי אבנרי ואחרים אמרו שאין בביטול זה אלא שינוי קוסמטי בלבד שכן במקום פיקוח צבאי יהיה מעתה פיקוח משטרתי.
באותה רוח היו גם דברי משה דיין שאמר:
מסמכים רבים בארכיוני המשטרה מראים שהמשטרה טיפלה בכל הנושאים שהיו בעבר בידי הממשל הצבאי ללא שום שינוי במצב, לדוגמה העתקת מקום מגורים, סיורים באזורי הממשל ומתן רישיונות.
כך אירע שבשנת 1967 לא חל בעצם שום שינוי במעמדם האזרחי של התושבים הערבים בישראל, נשארו אותם אזורי ביטחון ואותן תקנות הגנה לשעת חירום.
מצב זה גרם למורת רוח רבה בציבור הערבי ומחאות רבות גם בציבור הישראלי.
לאחר מלחמת ששת הימים נפסקה בשנת 1968 אכיפת תקנות ההגנה והטיפול באוכלוסייה הערבית הועבר למשרדי הממשלה השונים בהתאם לתחומי עיסוקם.
באנליזה נומרית, ביטול הרסני היא תופעה בה הדיוק של חיסור של שני מספרים עם שגיאה קטנה גוררת שגיאה גדולה.
דבר זה עלול לקרות גם אם החיסור הוא מדויק.
לדוגמה, נניח שיש לנו שני עמודי עץ, אחד באורך והשני .
אם נמדוד אותם בסרגל בעל דיוק של סנטימטר, אנחנו עלולים לקבל ערכים: , , שמתאימים להרבה שימושים: שגיאה יחסית של פחות מ-2% מהאורך האמיתי: .
אבל אם נחשב את ההפרש בין הערכים המשוערים, נקבל: , לעומת הפרש אמיתי של .
השגיאה היחסית היא כעת 100%.
ביטול הרסני עלול לקרות גם אם החיסור מתבצע ללא שגיאה נוספת, כפי שקרה בדוגמה שלנו.
כאשר משתמשים בחישובי נקודה צפה של ערכים קרובים, החישוב של החיסור יהיה די מדויק בגלל הלמה של סטרבנץ, אבל הביטול ההרסני עדיין קורה.
פורמלית, ביטול הרסני קורה בגלל שחיסור היא פעולה בעלת מספר התניה גרוע עבור ערכים קרובים: גם אם המספרים המשוערכים , הם בעלי שגיאה יחסית נמוכה בהתאמה, השגיאה היחסית של פעולת החיסור היא בעלת פרופורציה הפוכה להפרש האמיתי בין הערכים:
וכך אנו נוכחים שהשגיאה היחסית של החיסור המדויק של המספרים המשוערכים היא:
והיא עלולה להיות גדולה מאוד אם הערכים האמיתיים , קרובים.
באלגוריתמים נומריים, חישוב של חיסור של מספרי נקודה צפה קרובים עשוי לא להוסיף אף שגיאה או שגיאה קטנה לחישוב עקב הלמה של סטרבנץ.
אבל הביטול ההרסני עלול להגביר שגיאות שנוצרו עקב עיגול מספרים קודם.
כדוגמה, בחישוב פונקציות טריגונומטריות הפוכות עבור מספרים מרוכבים, מפתה לכתוב את הנוסחה הלוגריתמית ישירות:
כדוגמה בעייתית של שלב החיסור באלגוריתם, נניח למשל: וכן .
ההפרש בין המספרים הוא כמעט אפסי, נבטא את ההפרש: —a
וכעת, אם נחשב את החיסור בנקודה צפה:
ונבצע את החישוב ללא תוספת שגיאה עקב חישוב של נקודה צפה
של שני המספרים הקרובים, ששניהם קרובים לערך , עשוי להגביר את השגיאה באחד ערכי הקלט בפקטור של —a שהוא מאוד גדול, בגלל שההפרש ביניהם הוא מאוד קטן.
אם אז הערך המדויק של הוא בסביבות , אבל בשימוש בנוסחה הלוגריתמית בנקודה צפה של בעלת 64 ביטים תתקבל תוצאה של , עם רק 5 מתוך 16 ספרות נכונות, וכל שאר הספרות (עם קו תחתון) הן שגויות.
במקרה של אבל , אם נשתמש בזהות נצליח להימנע מביטול הרסני, וזה בגלל שמתקיים: אבל , ולכן החיסור הוא חיבור עם אותו הסימן שלא סובל מתופעת הביטול ההרסני.
ביטול הרסני הוא לפעמים שימושי ורצוי.
למשל בחישוב אלגוריתמי 2Sum תלויים בביטול הרסני אחרי שגיאת עיגול: הם משתמשים בביטול הרסני כדי לחשב את השגיאה בחישוב נקודה צפה.
ביטוי מגדרי , או הצגה מגדרית , היא אוסף אופני ההתנהגות, תחומי העניין וההבעה החזותית במראה של אדם, למשל לבוש, עיצוב השיער ועיצוב הגוף, שמיוחסים לתפקידי המגדר שלו, למשל נשיות או גבריות.
דרכים אלו נשענות במידה מסוימת על סטריאוטיפים הקשורים למגדר.
ביטוי מגדרי, בדרך כלל, משקף את הזהות המגדרית של האדם.
ביטוי מגדרי אינו קשור בהכרח לנטייתו המינית או לייעודו המגדרי.
ביטוי מגדרי שנחשב כלא טיפוסי למגדרו של האדם יכול להיות קשור לאי-התאמה מגדרית .
המונח "ביטוי מגדרי" נמצא בעקרונות יוגיאקרטה .
המונח "ביטוי מגדרי" מייעד גם כקריטריון להגנה על זכויות אדם במדינות מסוימות.
בעוד שהביטוי המגדרי לא בהכרח מתחבר לנטייה המינית של האדם, לעיתים קרובות, אנשים מפרשים בצורה שגויה יותר את ההבדל ביניהם: אם אישה היא גברית, אז היא לסבית, ואם גבר הוא נשי, אז הוא הומוסקסואל, ללא כל קשר לביטוי המגדרי של הפרט.
אמונות אלו יכולות לגרום לאנשים לפרש לא נכון את הביטוי המגדרי של הפרט על בסיס נטייתו המינית של הפרט.
מחקרים על מתבגרים שנערכו על ידי סטייסי הורן, הראו כי הומוסקסואליים ולסביות, שלא הביעו את עצמם בייעודם המגדרי, נתפסו כפחות מקובלים, ואילו אנשים שהביעו את עצמם בייעודם המגדרי, בדרך כלל, פחות הוטרדו, ואופלו חברתית.
עם זאת, גברים הטרוסקסואליים, שהביטוי המגדרי שלהם היה יותר נשי מאשר גברי, היו המופלים ביותר.
תאוריית "המטריצה ההטרוסקסואלית", שנוצרה על ידי תאורטיקנית האמריקאית, ג'ודית באטלר, טוענת כי אנשים מניחים, לעיתים קרובות, שניתן לזהות נטייה מינית של הפרט על סמך מגדרם וייעודם המגדרי.
ליסה דיסך קבעה כי התאוריה מסבירה מדוע אנשים נוטים להביע ביטוי מגדרי של הפרט על סמך מגדרו ונטייתו המינית.
האיסור לבטל את שמירת המקדש הוא מצוות לא תעשה מתוך תרי"ג מצוות, לפיה אסור לכהנים וללוויים להימנע ממצוות שמירת המקדש.
לאחר מחלוקת קרח ועדתו, שבעקבותיה נשרפו מאתיים וחמישים מקריבי הקטורת, חששו בני ישראל שימותו כשיתקרבו למקום המשכן, ולכך פנו בני ישראל למשה:
בעקבות זאת, ציווה ה' את אהרן ואת כל שבט לוי על שמירת המקדש:
חז"ל דרשו שהציווי "וְשָׁמְרוּ אֶת מִשְׁמֶרֶת אֹהֶל מוֹעֵד" הוא מצוות עשה של שמירת המקדש, והציווי "וּשְׁמַרְתֶּם אֵת מִשְׁמֶרֶת הַקֹּדֶשׁ" הוא מצוות לא תעשה האוסר על ביטול שמירה זו.
הרמב"ם הסביר שלימוד זה נובע מכך ששמירה היא לשון איסור, כמו מצוות "שמור את יום השבת".
ספר החינוך הוסיף והסביר שכיוון שקיימים שני ציוויים בפסוקים, חז"ל דרשו את הציווי בלשון נוכח כמצוות לא תעשה שתוקפה חמור יותר, ואת הציווי בלשון נסתר כמצוות עשה, שכן לשון נסתר היא פחות תקיפה.
הרמב"ם וספר החינוך מונים מצווה זו בכלל תרי"ג מצוות, אך מוני מצוות אחרים כגון ספר מצוות גדול אינם מונים אותה בכלל המצוות.
ספר החינוך הסביר שטעם המצווה הוא כדי לכבד את בית המקדש ולשמור עליו כדרך ששומרים על בתי מלכים ואנשים חשובים.
המצווה היא מצווה תאומה של מצוות העשה שמירת המקדש, והמבטל את מצוות שמירת המקדש עובר על לאו ועשה.
בכלל המצווה נדרשים הכהנים והלוויים לשמור על המקדש וללכת סביבו בכל לילה.
המצווה נועדה לכבד את המקדש, ולכן היא תקפה אף כשאין סכנה מצד אויבים ושודדים.
המשנה במסכת מידות מתארת את המקומות בהם היו הכהנים והלוויים שומרים.
המשנה מתארת גם את תפקידו של איש הר הבית, שהיה מופקד על ערנות השומרים:
ביטוק (בפורטוגזית: Bitoque) הוא מאכל פורטוגזי הנפוץ באזור ליסבון, פורטוגל, אך גם בברזיל וארגנטינה.
המאכל מורכב מסטייק מטוגן, שעליו מניחים ביצה מטוגנת ולצידם אורז, שעועית, סלט וצ'יפס.
מלבד שמו המקורי, המאכל נקרא גם ביף אה קאבאלו (מקור התעתיק: Bife a cavalo) או אובו אה קבאלו (Ovo a Cavalo), שפירושם המילולי הוא: "הסטייק שרכב על הסוס" או "הביצה שרכבה על הסוס", בהתאמה.
חלק גדול ממילות הסלנג הפופולריות ביותר בקרב דור ה-Z ודור האלפא משקפות את החוויות החברתיות הייחודיות, ההומור והתרבות המקוונת אשר נפוצה במיוחד בקרב דור ה-Z ודור האלפא.
המקורות לביטויי הסלנג מגוונים, וכוללים, בין היתר, ביטויים שהגיעו מהסלנג האפרו-אמריקני, מתת-תרבות הגיימרים, תת-תרבות הנשפים הלהט"בית ואף מתת-תרבות האינסל (ובישראל, גם מתתי-התרבות של הערסים וצרכני הסמים).
רשימת ביטויי סלנג נפוצים בקרב דור ה-Z ודור האלפא
מילה או ביטוימשמעותאלפאמונח המשמש לתיאור נער או גבר אשר לכאורה בעל ביטחון עצמי, אסרטיבי ודומיננטי באופן טבעי, ובדרך כלל נועד גם לתאר אדם שמתאים במיוחד להיות מנהיג של קבוצה או של ארגון.
המילה עשויה גם לשאת קונוטציה שלילית כאשר היא מרמזת שמדובר באדם אגרסיבי או תחרותי יתר על המידה.בטאכינוי גנאי המשמש לתיאור נער או גבר שנחשב לחלש, פסיבי, וחסר ביטחון בסיטואציות חברתיות או מקצועיות.סיגמהאדם פופולרי, מצליח, אשר עצמאי ולא זקוק לעזרה מאף אחד.
נולד כהרחבה לביטויים "אלפא" ו"בטא".סימפמילת גנאי המתארת אדם (באופן גורף נער או גבר) המעניק כמות מוגזמת של תשומת לב, הערצה ומתנות למושא אהבתו/ה, לעיתים קרובות על אף שהרגשות אינם הדדיים.
לעיתים נעשה גם שימוש במונח כתחליף למילה "שיטפוסט".Bludמילת סלנג, אשר נפוצה במיוחד בקרב בריטים, המשמשת בפניות לא פורמליות לחבר קרוב, בדומה ל"Bro".
המילה מגיעה במקור מג'מייקה ומשמעותה "אחים בדם".Bruhמונח המשמש לביטוי תחושה של הלם, מבוכה או אכזבה מאדם אחר.
זוהי מילת סלנג שונה במשמעותה ממילת הסלנג "Bro" (ברו) שנאמרת לחבר קרוב.Cap / No capהפירוש של מילת הסלנג "Cap" היא שקר, ונעשה בה שימוש לרוב על מנת לציין שאדם מסוים מגזים או לא ישר.
לחלופין, כאשר אנשים אומרים "No cap" הם עושים זאת על מנת להדגיש שמשהו הוא אמיתי או שהאדם דובר אמת.
לדוגמה, אדם יכול להחמיא לאדם אחר על הנעליים החדשות שהוא לובש, ולומר לאחר מכן "No cap", על מנת להדגיש שהוא התכוון לכך ברצינות.קוֹופּ (Cope)(פונטי: kəʊp) השקרים שאנחנו מספרים לעצמינו ולאחרים בכדי לתמודד עם דיסוננס קוגניטיבי, קיצור של "Coping mechanism" (מנגנון התמודדות).
נהוג גם בשימוש כתגובה מלגלגת לכעסו של אדם למשמע הודעה תקיפה או אמת מרה, באופן דומה ל"תתמודד/י" בעברית.
נגזרות: קוֹפּיום (copium), תוכן שאתה צורך גם כשאתה יודע שהוא שיקרי או מוטה, אבל מחזק את נקודת המבט שלך.
ע"ע POV, גילטי פלז'ר.קרינג'בושה כתוצאה ממעשה של מישהו אחר.
בעברית רווחת גם התצורה "קרינג'י" כשם תואר, והצורה "להקרינג'", היינו, לגרום לקרינג'.DMהודעה פרטית ברשתות חברתיות.
מילה המשמשת לתיאור אדם שנחשב לטוב ביותר בתחומו - לרוב כאשר מתייחסים לספורטאים או מוזיקאים אשר זכו להצלחה יוצאת דופן.גיאט (Gyatt)מילת סלנג המשמשת לרוב על מנת להביע הערכה או הערצה, ובמיוחד בתגובה למראה מושך של אדם מסוים.
המילה היא קיצור של "Gyatt dayum", שהיא צורת ההגייה באנגלית אפרו-אמריקנית למילה "Goddamn" שמשמעותה היא "אלוהים אדירים".
בתחילה המותח משלב במשפט כלשהו את המילה "Ligma", ובעקבות כך האדם השני שואל בתגובה "".
המותח עונה לו "Ligma balls" (נשמע כמו "לקק לי את הביצים").
המונח הפך לתופעת רשת, ובעקבות כך הפך נפוץ בסיטואציות משעשעות שונות בהם לרוב מעורבים אנשים שמעולם לא שמעו את המילה.
המילה דומה מאוד לבדיחות "אבאש'ך ערומכו?" בישראל.לוקסמאקסינג (Looksmaxxing)מונח המתייחס לניסיונות למקסם באופן המרבי את האטרקטיביות הפיזית באמצעות התעמלות, הרמת משקולות, דיאטות הרזיה או מיואינג לדוגמה.מיד (Mid)מילה המשמשת לתיאור אדם/משהו כממוצע או לא מיוחד.
לעיתים רבות השימוש במילה נעשה בצורה שלילית או מעליבה.NPC ראשי התיבות של הביטוי "Non-player character" (דמות שאינה שחקן).
מבקרי הביטוי טוענים כי הוא גילני.ריז (Rizz)סגנון, קסם או אטרקטיביות אשר מאפשרים למשוך בן/בת זוג רומנטי/ת או מיני/ת.
נאמר לעיתים רבות לתיאור היכולת של אדם לפעול באופן המיטבי בסיטואציות חברתיות שונות בהן הוא/היא מנסים להרשים בן/בת זוג פוטנציאלי/ת.
המילה היא קיצור של המילה כריזמה.סאס (Sus)נאמר/נכתב בתגובה למישהו/משהו אשר מעורר חשדות.
מקור המילה מהמשחק Among Us.Yeetמילה שנאמרת כאשר זורקים/נפטרים ממשהו באופן מעט אגרסיבי.סקיבידי (Skibidi) מילת סלנג המשמשת הן לתאר משהו מגניב, אך גם לתאר משהו רע או טיפשי.
המשמעות של המילה תלויה בהקשר - למשל, כאשר אומרים שלאדם מסוים יש "סקיבידי ריז" הכוונה היא שיש לו כריזמה יוצאת דופן, בעוד שכאשר אומרים שאדם מסוים הוא "סקיבידי אוהיו" הכוונה היא שהוא מוזר או אקסצנטרי במיוחד.
מקור המונח הוא במם האינטרנטי הוויראלי סקיבידי טוילט.אוהיו מילת סלנג המשמשת לתיאור משהו מוזר, כאוטי או סוריאליסטי.
המקור של מילת הסלנג היא במֶם אינטרנט שהיה פופולרי במיוחד בשנים 2021–2022 אשר במסגרתו משתמשים רבים במדיה החברתית פרסמו סרטוני וידאו ומאמרים באתרי חדשות של דברים מוזרים או כאוטיים שהתרחשו במדינת אוהיו שבארצות הברית עם הכיתוב "רק באוהיו".
רשימת ביטויי סלנג עבריים בקרב דור ה-Z ודור האלפא
מילה או ביטוימשמעותבלתישם תואר, קיצור של הביטוי "בלתי נסבל".גזורבמקור, התואר התייחס לאדם הנמצא תחת השפעת סמים.
תיאור חיובי לאדם שעושה מעשי שטות.פלופאדם מוזר, או תחת השפעת סמים, שמתנהג בצורה משעשעת.
ניתן גם לומר "אוכל פלפה" על מנת לתאר אדם שנמצא בשיגעון.דיבורכינוי למשהו מעורר עניין.
נאמר גם בצורה "יש דיבור", כדרך להביע הסכמה.זורםמסכים לתוכנית כלשהי.
לדוגמה: "אתה זורם לנסוע לאילת?".
(נפוץ גם כשם עצם: זרימה, לדוגמה: "יש זרימה לאילת?")חצי קלאץ'באופן חלקי.
ביטוי מיושן שחזר לשימוש.מקריפצורה שמושמשת בעברית של הביטוי האנגלי "קריפי".
דבר מה מטריד ומעורר צמרמורת.מתצורה מקוצרת של הביטוי "מת מצחוק".פיפיקיצור של "עשיתי פיפי במכנסיים (מרוב צחוק)" - כינוי לדבר מה מצחיק, וביטוי צחוק.צ'וצ'הכינוי לבחורה בעלת מראה חיצוני אטרקטיבי.תסביךמצב של חרדה או צרה, שאליו אין פתרון פשוט.
ניתן גם לומר "אוכל תסביך" על מנת לתאר אדם שנמצא במצב כזה.שבּור/שבּורהאדם מתוסבך.
ביטול האדם הוא ספר משנת 1943 מאת ק.
כותרת המשנה שלו היא "הרהורים על חינוך, בדגש על הוראות ספרות בכיתות י"א וי"ב", והוא משתמש בטקסט עכשווי העוסק בשירה כנקודת מוצא להגנה על ערכי מוסר אובייקטיביים ועל החוק הטבעי.
לואיס מזהיר את הקוראים מפני ההשלכות של ויתור על הרעיון של ערכים אובייקטיביים.
הוא מגן על "כוחו של האדם על הטבע" כמשהו ששווה לשאוף אליו, אך מבקר את השימוש בו כדי להפריך ערכים, בכלל זה גם את ערכו של המדע עצמו.
משמעות כותרת הספר, אפוא, היא שרלטיביזם מוסרי מאיים על עצם רעיון האנושיות.
הספר הוצג לראשונה כסדרה של שלוש הרצאות ערב באוניברסיטת ניוקאסל (שהייתה חלק מאוניברסיטת דרהאם), במסגרת הרצאות רידל לזיכרון, ב־24–26 בפברואר 1943.
סובייקטיביזם מוסרי לעומת החוק הטבעי
לואיס פותח בתגובה ביקורתית כלפי הספר הירוק מאת "גאיוס וטיטיוס": שליטת הלשון: גישה ביקורתית לקריאה וכתיבה, שפורסם בשנת 1939 מאת אלכסנדר ("אלק") קינג ומרטין קייטלי.
הספר הירוק שימש כספר לימוד לתלמידי הכיתות הגבוהות בבתי הספר הבריטיים.
לואיס מותח ביקורת על המחברים על כך שהם חותרים תחת ערכי התלמידים וטוען כי הם מלמדים שכל אמירות ערכיות (למשל "המפל הזה נשגב") אינן אלא ביטויים של תחושות הדובר ואינן אומרות דבר על מושאן.
לפי השקפה זו, מסביר לואיס, השיח על ערכים הופך לחסר היגיון: כאשר מישהו מגנה מעשה מסוים כמתועב, הוא לכאורה רק אומר "יש לי רגשות של תיעוב."
בהכחישו שערכים אמיתיים קיימים או שרגשות יכולים להיות סבירים, הסובייקטיביזם שוחק את המוטיבציה המוסרית ושולל מן האדם את היכולת להגיב רגשית לטוב ולאמת.
יתר על כן, לואיס טוען כי אי־אפשר להיות סובייקטיביסט מוסרי עקבי: גם מחברי הספר הירוק מאמינים בבירור שיש דברים – כגון שיפור יכולת הלמידה של התלמידים – שהם באמת טובים ורצויים.
לואיס מצטט הוגים קדומים כמו אפלטון, אריסטו ואוגוסטינוס הקדוש, שסברו שמטרת החינוך היא לעצב את "החיבורים המסודרים" (ordinate affections) של הילד, ללמדו לאהוב את הטוב ולתעב את הרע.
לטענתו, על אף שערכים אלה אוניברסליים, הם אינם מתפתחים מעצמם או בהכרח בילדים; לכן הם אינם "טבעיים" במובן זה, ויש ללמדם בחינוך.
מי שחסר ערכים אלו הוא אדם שחסר בו הרכיב האנושי הייחודי – "החזה" המחבר בין האדם התבוני ("הראש") לאדם החייתי ("הבטן") – ולכן הוא בגדר אנשים בלי חזה.
אנשים בלי חזה: עתיד דיסטופי
לואיס מבקר ניסיונות מודרניים להפריך ערכים טבעיים כגון שלילת ערך אובייקטיבי מן המפל, על בסיס טענות רציונליות.
הוא טוען שישנו מכלול של ערכים אובייקטיביים שאותם חלקו, בהבדלים מועטים, כל התרבויות; הוא מכנה זאת "המוסריות המסורתיות של מזרח ומערב, הנוצרי, הפגאני והיהודי...".
לואיס מכנה מערך זה בשם "הטאו", בהשראת המילה הדאואיסטית ל"דרך" או "הנתיב" האולטימטיבי של המציאות וההתנהגות האנושית.
(למרות שלואיס ראה בחוק הטבע ביטוי שמקורו על־טבעי – כפי שמשתקף בהוכחת התאיזם שהציג בספרו פשוט נצרות – טענותיו בביטול האדם אינן נשענות על התיאיזם.)
לואיס טען כי "החזה", שהוא בעיניו מושב הרגשות והאינסטינקטים המוסריים, חיוני לחיבור התבונה ("הראש") עם התשוקות ("הבטן").
ללא חיבור זה, האדם מתנתק מרגשותיו וממצפונו המוסרי, והתוצאה היא היעדר מידה טובה ויוזמה.
ללא הטאו, אין כל אפשרות להשמיע שיפוטי ערך כלשהם, וכל ניסיון מודרני להיפטר מחלקים מסוימים של המוסר המסורתי בשם "תבונה" נעשה תמיד על ידי בחירה שרירותית של חלק אחר של הטאו כדי להצדיק את ביטול החלקים הנותרים.
הפרק האחרון מתאר את ההשלכות האולטימטיביות של ערעור זה: עתיד לא רחוק שבו ערכי הרוב נשלטים בידי קבוצת מיעוט אשר מושלת בכוח שליטה מושלמת בפסיכולוגיה האנושית, ואשר בעצמה, משעה שהיא רואה מבעד לכל שיטה מוסרית שעלולה להניע אותה לפעולה, מונהגת רק בידי גחמותיה הבלתי־רפלקטיביות.
במובן זה, בהפקירם את הבחינה הרציונלית של מניעיהם, חדלים השליטים להיות אנושיים, הנשלטים נעשים כמעין רובוטים, וביטול האדם יושלם.
נספח לביטול האדם כולל רשימה של ערכים בסיסיים שלואיס ראה כחלק מהטאו, לצד מובאות מתרבויות שונות.
הדיונים הדיסטופיים שלואיס מעלה בביטול האדם מפורטים עוד יותר ברומן המדע הבדיוני שלו הכוח הנתעב הזה (That Hideous Strength), כפי שלואיס עצמו מציין בהקדמה לסיפור.
בעוד שהספר נחשב לאחד האהובים על מחברו, לואיס סבר כי הוא היה "כמעט התעלמות מוחלטת מצד הציבור."
עם זאת, במאה ה־21 מצב זה כבר אינו נכון, לפחות בקרב אינטלקטואלים – נוצרים ושאינם נוצרים כאחד.
ג'ונה גולדברג העריך אותו כאחד הספרים החשובים ביותר של תקופתו, משום שהוא מסייע לשמר את הרעיונות של אבסולוטיזם מוסרי.
הבישוף הקתולי רוברט בארון ראה בו כמעט נבואי בכל הנוגע ל"ערכים", עד כי כיום הם נתפסים כ"השלכות של תחושותינו וגחמותינו הסובייקטיביות, ולכן כל מי שמעז לדבר על אמת אובייקטיבית או ערך מוסרי אובייקטיבי נחשב כמי שמנהל משחק דיכוי של כוח."
קרל טרומן טען כי קובץ המסות רלוונטי מאוד לימינו, שכן "המהומה בעולם המערבי המודרני היא פונקציה של קריסת הקונצנזוס בשאלה מה משמעות היות אדם...
בתגובה לרכיבים הפוליטיים שבספר, מייקל וורד סבור כי המסה של לואיס היא אזהרה מוקדמת לכך שדמוקרטיות פגיעות לסכנות הסובייקטיביזם.
וורד כתב: "דמוקרטיות יכולות להישמר...
רק אם יתייחסו למערכות אתיות באור לא־דמוקרטי." בהרחיבו על כך, סמואל גרג שיער שהביקורת המרומזת של לואיס כלפי הדמוקרטיה אולי גרמה לאי נוחות אצל הקוראים מיד לאחר פרסומה, בשל האקלים הפוליטי של מלחמת העולם השנייה והאיום המידי מצד דיקטטורות סמכותניות.
עם הזמן, עם זאת, טענות דומות הועלו ופותחו בידי הוגים שקולים ומאוחרים, כגון וילהלם רופקה, הקרדינל ז'אן-מארי לוסטיז'ה והרב יונתן זקס.
רעיון ה"טאו" של לואיס הפך מקובל כמונח מקוצר לחוק הטבעי.
לפיכך, המסה נחשבת כיום מרכזית לתחיית הרעיון של החוק הטבעי ונקודת נגד חזקה לאתיקה של קרל בארת', שבה המוסר תלוי בהתגלות מיוחדת.
כמה הוגי דעות משפטיים אף רואים במסה חיזוק לתפיסה הקלוויניסטית של החוק הטבעי – שהוא בעל אופי טרנסצנדנטי.
רוס דאות'ט כתב פעמים רבות על רעיונות הספר בניו יורק טיימס, ורשם אותו ברשימת הספרים שהיה ממליץ להקצות לכל סטודנט באוניברסיטה, במיוחד בבואם לבקר את איומי הטכנולוגיה המודרנית.
הפילוסוף פיטר קריפט שותף לדעה זו, וכלל אותו באחת משש היצירות שראוי לקרוא כדי "להציל את הציוויליזציה המערבית", לצד אבודים בקוסמוס מאת ווקר פרסי, פשוט נצרות מאת לואיס, האדם הנצחי מאת ג'.
צ'סטרטון, אורתודוקסיה מאת צ'סטרטון ועולם חדש מופלא מאת אולדוס האקסלי.
קטעים מתוך ביטול האדם נכללו בספרו של ויליאם בנט מ־1993, ספר המידות הטובות.
ואולם, כפי שמציין ההיסטוריון פול אי.
מיקלסון, רבים מבין האינטלקטואלים דווקא הונעו בעקבות עבודתו של לואיס להתווכח נגדו במישרין.
סקינר, שבספרו מעבר לחירות ולכבוד טען בניגוד ללואיס כי "האדם אכן מבוטל...
אך מה שמבוטל הוא האדם האוטונומי – האדם שהספרות על חירות וכבוד מגנה עליו."
National Review דירג את הספר במקום השביעי ברשימת "100 ספרי העיון הטובים ביותר של המאה ה־20".
המכון הלימודי השמרני (Intercollegiate Studies Institute) דירג אותו כספר השני בטיבו במאה ה־20.
מאמר אקדמי משנת 2019, מדע בדיוני וביטול האדם, טען שרבים מדמויות המדע הבדיוני נשענות על רעיון ה"אדם בלי חזה", בהם הוולקנים הרציונליים מסטארטרק והרפליקנטים "חסרי הרגש" בסרט בלייד ראנר.
בשנת 2022 יצר האמן קארסון גרובו עיבוד לקומיקס בשם ביטול האדם, תוך שימוש באיורים שנוצרו על ידי בינה מלאכותית.
הטקסט של לואיס שימש כהנחיות הגדרה לתמונות הבינה.
רעיונות רבים מהספר הופיעו גם במוזיקה, ביניהם:
צמד ההיפ הופ הנוצרי Mars ILL קרא לשיר "The Abolition of manCHILD" באלבום משנת 2002 Raw Material על שם הספר.
בשנת 2003 להקת הפוסט-הארדקור Thrice כתבה את מילות השיר "The Abolition of Man" בהשראת הספר.
TAO, אלבום האולפן השישי של הראפר הקנדי Shad, שיצא בשנת 2021, הושפע רבות מביטול האדם.
האספה הלאומית הגדולה של טורקיה ביטלה את המונרכיה ב־1 בנובמבר 1922 וסיימה את קיומה של האימפריה העות'מאנית, שהתקיימה מאז 1299. ב־11 בנובמבר 1922, בוועידת לוזאן (1922–1923), הוכרה ריבונותה של האספה הלאומית הגדולה, בראשה ממשלת אנגורה (אנקרה) על שטח טורקיה.
הסולטן האחרון, מהמט השישי, עזב את הבירה העות'מאנית קונסטנטינופול (איסטנבול) ב־17 בנובמבר 1922 על סיפון אה"מ מלאיה.
המצב המשפטי עוגן בחתימת אמנת לוזאן ב־24 ביולי 1923 ובהכרזת רפובליקת טורקיה ב־29 באוקטובר 1923. במרץ 1924 בוטלה הח'ליפות, ובכך נעלם שריד השלטון המלוכני האחרון.
כניסת האימפריה העות'מאנית למלחמת העולם הראשונה לצד מעצמות המרכז הייתה ב־11 בנובמבר 1914. הזירה המזרח תיכונית במלחמת העולם הראשונה הסתיימה עם חתימת הפסקת האש של מודרוס ב־30 באוקטובר 1918. כיבוש איסטנבול בידי הבריטים, הצרפתים והאיטלקים התרחש ב־13 בנובמבר 1918.
חלוקת האימפריה העות'מאנית החלה עם ברית לונדון (1915) ונמשכה בשורה של הסכמים, ברובם חד־צדדיים בין בעלות הברית.
לאחר הנהגת משטר צבאי בליל 15 במרץ 1920 החלו הבריטים לתפוס מבני שלטון מרכזיים ולעצור לאומנים.
ב־18 במרץ 1920 התכנס הפרלמנט העות'מאני ושיגר מחאה לבעלות הברית נגד מעצרם של חמישה מציריו; זו הייתה ישיבתו האחרונה וסימנה את קץ המערכת הפוליטית העות'מאנית.
ב־11 באפריל 1920 פיזר הסולטן מהמד השישי את האספה הכללית של האימפריה העות'מאנית.
ממשלת איסטנבול והבירוקרטיה נותרו פעילות ללא פרלמנט, כשהסולטן מקבל את ההכרעות.
הסכם סוור (10 באוגוסט 1920) גיבש את החלוקה.
בתקופה זו כ־150 אנשי ציבור הוגלו למלטה.
התנועה הלאומית הטורקית, בהנהגת מוסטפא כמאל אטאטורק, הקימה את האספה הלאומית הגדולה באנקרה ב־23 באפריל 1920.
האספה הלאומית הגדולה ניהלה את מלחמת העצמאות של טורקיה כנגד ממשלת איסטנבול המלוכנית.
הסולטן מהמד השישי נשא גם את תואר הח'ליף.
ממשלת איסטנבול, ללא פרלמנט, הקימה את קובאי-יי אינזיבטייה, "צבא הח'ליפות", להילחם בקובאי-יי מילייה של האספה.
עימותים פרצו בבולו, דוזג'ה, הנדק ואדאפזרי, לצד מרידות נוספות.
צבא הח'ליפות נטה לתמוך בח'ליפות (ומכאן שמו) וחומש בידי הבריטים.
יעדו האסטרטגי, כמו גם יעד הבריטים, היה למנוע מהכוחות הלאומיים להתקדם אל מצרי הבוספורוס.
צבא הח'ליפות הובס בידי ה־Kuva-yi Milliye.
אף שה־Kuva-yi Milliye נחשבים לשלב הראשון של ההתנגדות לשחרור טורקיה, הלוחמה הבלתי־סדירה ננטשה בהמשך; עוד לפני העימות עם יוון הפכו הכוחות הללו לגרעין צבא מאורגן, שהפך לכוחות המזוינים של טורקיה עם הכרזת הרפובליקה.
הריבונות העות'מאנית התגלמה בשושלת עות'מאן הראשון, מייסד האימפריה, ששלטה ברצף משנת 1299. הסולטאן החזיק בסמכות העליונה, ראש מדינה וראש ממשלה כאחד, והמערכת שנקבעה בחוקת 1876 העות'מאנית ובידי הווזירים גדולים פעלה כל עוד רצה בכך הסולטאן.
בעלות הברית הזמינו את ממשלות קונסטנטינופול ואנקרה לוועידת לוזאן, אך מוסטפא כמאל אטאטורק עמד על כך שרק ממשלת אנקרה תיוצג.
ב־1 בנובמבר 1922 קבעה האספה הלאומית שהממשלה בקונסטנטינופול אינה עוד הנציג החוקי, ושקונסטנטינופול חדלה להיות בירת האומה מאז כיבושה בידי בעלות הברית; עוד הוחלט על ביטול הסולטנות.
ביטול הסולטנות סיים את האימפריה העות'מאנית.
לאחר ההחלטה ביקש מהמד השישי מקלט על סיפון אוניית המלחמה הבריטית אה"מ מלאיה (17 בנובמבר).
שרידי ממשלתו הכירו במציאות החדשה.
לא פורסם מסמך רשמי של כניעה מטעם הממשלה העות'מאנית או הסולטאן והמערכת התפוגגה למעשה.
ב־11 בנובמבר 1922 הכירה ועידת לוזאן בריבונות האספה הלאומית הגדולה של טורקיה במקום האימפריה העות'מאנית; הסולטן האחרון, מהמט השישי, עזב את קונסטנטינופול ב־17 בנובמבר 1922.
לוועידת לוזאן הוגשה רשימה של 600 איש שיוכרזו פרסונות בלתי רצויות (personae non gratae), רשימת נכבדי האימפריה, במטרה להדיר את שכבת השלטון הישנה.
במסגרת המשא ומתן בלוזאן צומצם המספר ל־150, וההסכם נחתם ב־24 ביולי 1923.
שושלת עות'מאן נשאה גם את הח'ליפות העות'מאנית מאז המאה ה־16, מימי סלים הראשון.
ראש השושלת נשא בתואר ח'ליף, מנהיג כל המוסלמים, וכאשר בן דודו של מהמד, אבדילמג'יט השני, קיבל את התואר, נותרה השושלת כממשיכה הדתית־פוליטית במרחב שלאחר האימפריה.
ב־1916 ערער מנהיג המרד הערבי, חוסיין בן עלי, על מהמט החמישי, אך ממלכתו הובסה וסופחה בידי אבן סעוד ב־1925.
במהלך ירידת קרנה של האימפריה העות'מאנית ומודרניזציה (1828–1908) יצאו מתחומיה יוונים, בולגרים וסרבים; במהלך תבוסת האימפריה העות'מאנית והתפרקותה (1908–1922) עזבו או נספו אלבנים וארמנים (התנועה הארמנית לשחרור לאומי והרפובליקה הראשונה של ארמניה).
עד 1922 היו רוב תושבי טורקיה מוסלמים בני לאום טורקי או כורדי.
האספה הלאומית הגדולה הכריזה על רפובליקת טורקיה ב־29 באוקטובר 1923.
חברי השושלת העות'מאנית שעדיין שהו בטורקיה לאחר ההכרזה הוגלו בהתאם לחוק.
רשימת גירוש הוכנה והופעלה בידי רפובליקת טורקיה ב־23 באפריל 1924 (עודכנה ב־1 ביוני 1924), וכללה 120 מבני השושלת המודחים.
ביטול ההתנתקות בצפון השומרון הוא מהלך משפטי והתיישבותי המתבצע בישראל במטרה לבטל את תוצאות תוכנית ההתנתקות באזור צפון השומרון, ולהקים מחדש את יישוביו הישראלים שהיו באזור לפני ביצועה – חומש, שא-נור, גנים וכדים.
יוזמות לביטול ההתנתקות באזור זה החלו להישמע במרחב הפוליטי הישראלי כבר מיד לאחר ביצוע התוכנית, כהמשך למחאה נגדה קודם לכן.
בקיץ 2005 ביצעה מדינת ישראל את תוכנית ההתנתקות, תוכנית לפינוי חד צדדי של כל ההתנחלויות וכוחות צה"ל מרצועת עזה, ומצפון השומרון לגבולות הקו הירוק.
ההתנתקות בוצעה תחת ממשלת ישראל השלושים בראשותו של אריאל שרון יושב ראש הליכוד.
במסגרת התוכנית חוקקה הכנסת את חוק יישום תוכנית ההתנתקות, שאסר על שהיית ישראלים בצפון השומרון, ובהמשך פינתה את כל יישוביה ובסיסיה הצבאיים מאזורים אלו.
ב הגישו חברי הכנסת בצלאל סמוטריץ' ושולי מועלם-רפאלי הצעת חוק לביטול סעיפים בחוק יישום תוכנית ההתנתקות שהיו מבטלים את ההגבלות על שהיית ישראלים בצפון השומרון.
ב הגישו חברי הכנסת בצלאל סמוטריץ' ומיקי זוהר הצעת חוק לביטול תוכנית ההתנתקות כולו.
ב הגישו חבר הכנסת שלמה קרעי וחברת הכנסת אורית סטרוק הצעות חוק לביטול סעיפי פינוי היישובים בחוק יישום תוכנית ההתנתקות.
הצעות אלו לא הבשילו לכדי הליך חקיקה.
ב הוגשו שלושה הצעות חוק לשינוי החוק.
בהליך החקיקה מוזגה הצעת חוק של חברת הכנסת לימור סון הר-מלך בהצעת חוק שהוגשה בידי קבוצת חברי כנסת אחרים.
בהצעת החוק שהובאה לידי ועדת החוץ והביטחון ואושרה בסופו של דבר הוחלט לשנות את שמו של החוק ל"חוק ההתנתקות והפיצויים לנפגעיה", ובנוסף הוחלט לבטל את סעיפי הפינוי ממועד התיקון בלבד, רק באזור צפון השומרון.
הצעה זו עברה לבסוף בכנסת בסוף מרץ 2023.
מאז העלייה שארגן מטה חומש תחילה לחומש בב' באב ה'תשס"ז (2007) הייתה נוכחות כמעט רציפה של פעילים על חורבותיו, כאשר מדי פעם הם היו מפונים לצומת בית ליד או קדומים ועולים חזרה להר.
מאז גם שוכנת במקום ישיבת חומש, הנמצאת בו באופן קבוע מאז ה'תשס"ט (2009).
בצפון השומרון, השטחים המפונים נותרו בעיקרם בשליטה ביטחונית ישראלית ולא הועברה לידי הרשות הפלסטינית.
לפיכך, ניסיונות לביטול ההתנתקות מצפון השומרון החלו כבר מיד לאחריה ועלו יוזמות התיישבות בעיקר בנוגע לאזור זה.
ב־2006 החל הארגון חומש תחילה, ולאחריו גורמים נוספים, לפעול להשבת הנוכחות הישראלית לחומש, הנמצא במרחק קטן מהשבי שומרון.
שיטת הפעולה של הארגון הייתה בהנעת התארגנויות עלייה המונית ליישוב, שהיו בסדרי גודל של עד 15,000 איש.
אותן עליות היו לעיתים מגובות אף בנוכחות של חברי כנסת ורבנים בולטים.
בב' באב ה'תשס"ז (2007), באחת העליות, הוקמה נוכחות קבועה למחצה בחומש, ומאמצי הרשויות הישראליות לפינוי העולים הצטמצמו.
ב־2009 הוקמה באתר ישיבת חומש.
בוצעו לאורך השנים עליות גם לשא-נור, הקרוב לחומש, התקיימו עליות, לפעמים בנוכחות חברי כנסת.
בנוגע ליישוב זה פורסם שהוקם גרעין התיישבות ייעודי, שאף ניסה לחזור להתיישב בו מספר פעמים.
אל שני היישובים האלה בוצעו עליות רבות באופן תדיר לאורך השנים עד אישור ההתיישבות הקבוע שניתן להם.
בכ"ט בתמוז ה'תשע"ה, 17 ביולי 2015, התקיים סיור אזרחי בגנים וכדים, בהשתתפות עקורים מיישובים אלו.
במאי 2023, חודשיים לאחר שהכנסת אישרה את התיקון לחוק ההתנתקות שהתיר שהיית ישראלים בצפון השומרון, חתם אלוף פיקוד המרכז על צו אשר צירף את שטח חומש לתחום שיפוטה של מועצה אזורית שומרון, ובאותו חודש הועתקה ישיבת חומש לאדמות מדינה בתחום המקום.
מאז התפתח היישוב התפתח דרך קבע, נבנו בו מבנים רבים והצטרפו אליו משפחות חדשות רבות.
בעקבות תיקון החוק החלו פעילי התיישבות להכין את הקרקע לעלייה גם ליישובי צפון השומרון האחרים, ובמסגרת זו הוקם גרעין ההתיישבות "עין גנים וכדים", אשר פעל להתיישב מחדש בגנים ובכדים.
מאז הקמתו ביקש הגרעין מצה"ל לאפשר כניסת יהודים ליישובים, אך סורב פעם אחר פעם.
כך גם כשביקש הגרעין לקיים נטיעות ביישובים, אך סורב, וקיים אותן במעבר גלבוע במקום זאת, במבנה היסטורי הסמוך אליו, אותו תכנן להפוך לתקופה לאתר מורשת ופעילות ליישובי צפון השומרון.
ביום ירושלים ה'תשפ"ה, 26 במאי 2025, החליט הקבינט המדיני-ביטחוני על בנייה מחדש של חומש ושא-נור, לצד בניית 20 יישובים נוספים, על פי תכנונה של מנהלת ההתיישבות.
בהמשך השנה, כחלק מהליך הקמת שא-נור מחדש, הוקם גרעין משפחות שהורכב מזוגות צעירים וממפוני היישוב, המתוכנן להקים את היישוב מחדש, ובאותו חודש אישרה הוועדה המחוזית לתכנון ובנייה תוכנית בניין עיר עבורו, הכוללת פי שלושה יחידות דיור מאלו שהיו בו קודם הריסתו.
בנובמבר אותה שנה חתם מפקד פיקוד המרכז אבי בלוט חתם על צו המעניק ליישוב מעמד רשמי, ובדצמבר הוחזר לו על ידי משרד הפנים סמל היישוב שהוקפא לאחר ההתנתקות.
באותו חודש אושר תקציב ממשלתי של 20 מיליון שקלים לבניית כביש העוקף את סילת א-ד'אהר, על מנת לאפשר הגעה בטוחה אל שא-נור, והוחלט שגרעין ההתיישבות המיועד ליישוב יעלה להתיישבות בו עד פורים ה'תשפ"ו.
לפי התוכנית, עד 15 בינואר 2026 צפויה להתמקם במקום פלוגת לוחמים צה"ל במטרה להכין את השטח להגעת התושבים החדשים.
ב־11 בדצמבר 2025 אושרה בקבינט המדיני-ביטחוני הקמתם מחדש של היישובים גנים וכדים, ובכך כל ארבעת היישובים שפונו מצפון השומרון בהתנתקות קיבלו סטטוס ממשלתי של יישוב בהקמה.
ב־28 באותו חודש חתם מפקד פיקוד מרכז אבי בלוט על צו המגדיר את חומש כיישוב, ובכך היה היישוב לראשון אשר הוקם מחדש באופן רשמי.
בשנת 2006, באותה השנה בה פונה מחנה סנור, שהיה סמוך לשא-נור, נבדקה בפיקוד המרכז האפשרות להקמתו מחדש בנימוק שהוא חיוני למלחמה בטרור באזור, בתמיכת אלוף הפיקוד.
אולם, באותה תקופה היו סעיפי הפינוי של חוק ההתנתקות בתוקף, ובהתאם הוגשה לאלוף חוות דעת משפטית על פיה הקמת הבסיס מחדש עומדת בניגוד להחלטת הממשלה על תוכנית ההתנתקות.
בדצמבר 2025, שנתיים לאחר ביטול סעיפי הפינוי של החוק, הורה השר במשרד הביטחון האחראי על מנהלת ההתיישבות על הקמה של בסיס צבאי בשא-נור.
הבסיס צפוי לאכלס את מפקדת חטיבת מנשה ושני בסיסים גדודיים תחתיה.
ביטחון קיבוצי הוא משטר ביטחון מוסכם על מדינות, הקובע כללים לשמירת השלום שהעיקרון המנחה אותם הוא, שמעשה תוקפנות מצד מדינה כלשהי ייתקל בתגובה קיבוצית של המדינות.
עיקרון זה נודע בעיקר מאירופה של לפני מלחמת העולם הראשונה, אז התפיסה הייתה שהסכמי אי תקיפה ובריתות צבאיות בין המדינות ימנעו מלחמה.
תפיסה זו התנפצה עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה, אך זכתה לעדכון לאחר מלחמת העולם הראשונה, עם הקמת חבר הלאומים, אולם המונח משמש יותר כביטוי לאשליה, מכיוון שבתקופה זו היו מספר אירועים שהפרו את "הביטחון הקיבוצי":
כניסת גרמניה לחבל הריין המפורז בשנת 1936.
פלישת איטליה לאתיופיה בשנת 1935.
פלישת האימפריה היפנית למנצ'וריה ב-1931 ולסין ב-1937.
המשבר הכלכלי העולמי של 1929
עם המלחמה הקרה בין ברית המועצות לארצות הברית, רווחה הדעה שמאזן האימה בין המדינות, ובתוכו הידיעה כי תקיפה של אחד הצדדים תביא לחורבן מוחלט – הן של היריבה והן שלה עצמה, תמנע מלחמה.
עקרון הביטחון הקיבוצי טוען ששלום ישכון בין מדינות כאשר זה יהיה האינטרס שלהן, ולכן כדי למנוע מלחמות אין להתבסס על הרצון לשלום מצד המדינות, רצון שעלול להשתנות, אלא על הצבת המלחמה כמצב לא כדאי עבור המדינות.
ביטורנט (BitTorrent) הוא פרוטוקול עמית לעמית לתוכנות שיתוף קבצים שנכתב על ידי בראם כהן.
התוכנה הראשונה נכתבה בשפת התכנות פייתון.
הפרוטוקול מאפשר לאנשים רבים להוריד קובץ בלי להאט את קצב ההורדה של אנשים אחרים.
יכולת זו מתאפשרת על ידי כך שהמורידים עצמם משתפים את החלקים שהם הורידו עם שאר המורידים, במקום שכולם יורידו את הקובץ משרת אחד אשר רוחב הפס שלו מוגבל.
בדרך זו, לא רק שהמשתמש משתמש ברוחב פס, אלא הוא גם תורם רוחב פס בחזרה לשאר המשתמשים.
עובדה זו גורמת לכך שבדרך כלל הפעלת ביטורנט תוך מתן האפשרות להעביר את הקובץ הלאה, גורמת להאטה משמעותית בעבודה עם יישומי אינטרנט אחרים.
כהן העלה את הקוד הפתוח של התוכנה לאינטרנט ומאז התפתחו מספר גרסאות ביטורנט שונות המתבססות על הקוד של כהן.
התוכנה עובדת עם קבצים בעלי הסיומת torrent.
קבצים אלו הם למעשה מצביעים שמטרתם להפנות את התוכנה למידע הדרוש על מנת להוריד את הקובץ המבוקש.
קובץ ה-torrent מפנה את התוכנה ל-Tracker, שהוא למעשה שרת המכוון את כל התנועה בין המשתמשים המורידים את אותו קובץ.
ביטורנט שולחת ומקבלת מספר חלקים מקובץ ההורדה בו-זמנית, על פי הוראות ה-Tracker.
היכולת לשלוח ולקבל חלקים שונים של הקובץ בו זמנית, ממשתמשים שונים, מאפשרת לביטורנט לשמור על קצב העברה גבוה מאוד.
אדם מסוים רוצה להוריד את הקובץ A באמצעות ביטורנט.
הוא תר את האינטרנט אחר קובץ Torrent המצביע על הקובץ A, ומפנה את התוכנה לשרת (Tracker).
ברגע שתוכנה מתחברת לשרת, היא מקבלת ממנו הוראות באשר למי מהמשתמשים השונים עליה להתחבר.
התוכנה מתחברת למשתמשים רבים ומורידה מכולם את הקובץ בו-זמנית.
כל חלק מהקובץ שהורד והוא כבר מוכן, הופך להיות זמין למשתמשים אחרים דרך התוכנה.
כלומר, ברגע שהתוכנה מסיימת להוריד חלק מסוים, היא חולקת אותו עם שאר המשתמשים.
בו בזמן, השרת מפנה משתמשים אחרים אל המחשב של אותו אדם, על מנת שיוכלו להוריד ממנו חלקים מהקובץ שהורדתם הסתיימה.
בניגוד לתוכנות העמית לעמית (P2P), ביטורנט מוצאת מקורות דרך שרת, ולא דרך משתמשים אחרים, על אף שהעברה עצמה של הקובץ כן מתבצעת ישירות ממשתמש לאחר.
תוכנת שיתוף מהירה יחסית לתוכנות שיתוף אחרות.
ביטחון לאומי הוא יכולתה של מדינה ריבונית להגן על אזרחיה, כלכלתה ומוסדותיה.
נושא זה נמצא באחריות הממשלה.
בעבר, ביטחון לאומי נתפס כהגנה מפני התקפה צבאית של מדינת אויב, אך כיום הוא נתפס באופן נרחב יותר, הכולל גם היבטים שאינם צבאיים, בהם הגנה מפני ארגוני טרור, מזעור פשיעה, ביטחון כלכלי, ביטחון אנרגטי, ביטחון סביבתי, ביטחון תזונתי ואבטחת מערכות מחשוב.
בין הגורמים המסכנים את הביטחון הלאומי נמנים לא רק מדינות עוינות, אלא גם פעולות של גורמים אלימים שאינם מדינתיים, בהם קרטלי סמים, ארגוני פשע מאורגן, תאגידים רב-לאומיים, וכן השפעות של אסונות טבע.
לשם הגנה על הביטחון הלאומי משתמשות ממשלות במגוון אמצעים, בהם כוח פוליטי, כלכלי, צבאי ודיפלומטי.
אחת הדרכים להגביר את הביטחון הלאומי היא צמצום גורמי סיכון בין-לאומיים, בהם שינויי אקלים, אי-שוויון כלכלי, חרם פוליטי והתפשטות נשק גרעיני.
במקרה של מדינת ישראל, מעמדה במזרח התיכון הוא כזה, ששאלת הביטחון הלאומי עמדה בראש סדרך העדיפויות של כל הממשלות מיום הקמתה, ועוד קודם לכן.
משנות ה-50' התפתחו שתי אסכולות בנושא, המקיפות כמה וכמה נושאים הקשורים לבעיית הביטחון הלאומי הישראלי: תפקיד השלום וסיכוייו, הבחנה בין סוגי משטרים בעולם הערבי, תפקיד הנשק הבלתי-קונוונציונלי אם בכלל, אופיו של הצבא והגיוס לצבא, מעמדו החברתי-תרבותי של הצבא ושל שאר זרועות הביטחון, ועוד.
אמצעים לשמירה על הביטחון הלאומי כוללים:
קיומם של גופי מודיעין על מנת לאפשר התרעה
קיום מערך דיפלומטי לגיוס בעלי ברית והרחקת איומים חיצוניים
קיומם של גופי הגנה אזרחית (הג"א) השומרים על שלום הציבור
הגורמים העיקריים העוסקים בביטחונה של מדינה הם משרד הביטחון, משרד החוץ והצבא, שלצידם או במסגרתם פועלים גורמים נוספים, כגון גופי מודיעין, תעשיות ביטחוניות ועוד.
בישראל, המופקדת על שמירת הביטחון הלאומי היא מערכת הביטחון, ובתוכה צה"ל, המוסד והשב"כ, משרד החוץ, המטה לביטחון לאומי ועוד, וכמו בכל מדינה אחרת, קל וחומר מדינה דמוקרטית, כל זרועות הביטחון כפופות לדרג המדיני.
ביטלג'וז (באיות אחר: ביתלג'וז; באנגלית: Betelgeuse) או α באוריון הוא כוכב על-ענק אדום המרוחק כ-650 שנות אור ממערכת השמש.
בעברית מקובלים גם השמות הבאים לכוכב זה: בית אל-ג'וז, בית אגוזה ובית אגוזי.
כוכב זה הוא השני בבהירות בקבוצת הכוכבים אוריון, והתשיעי בבהירותו בשמי הלילה.
הכוכב ממוקם בתוך משושה החורף ומהווה את אחד מקודקודיו של משולש החורף.
ביטלג'וז הוא מסיווג ספקטרלי M1 Ia-Iab - על-ענק אדום הנמצא בשלב מתקדם של התפתחותו לאחר שכילה את כל המימן שבליבתו להליום ועבר להתכת הליום לפחמן ולחמצן.
תהליך זה הביא להתנפחותו לקוטר של כ-440 מיליון ק"מ, כמרחקה של חגורת האסטרואידים מהשמש.
הוא אחד מהכוכבים היחידים בשמיים שניתן למדוד את קוטרו הזוויתי באמצעות צילום טלסקופי ישיר.
למרות היותו בשלב התפתחות מתקדם, זמן חייו קצר יחסית, גילו מוערך ב-8.5-8 מיליוני שנים בלבד והתפתחותו המהירה נובעת ממאסתו הגדולה - כ-14 מסות שמש.
תהליכי ההיתוך בליבת הכוכב צפויים להסתיים בתוך כ-10,000 שנים ואז הכוכב יתפוצץ בסופרנובה ובשל הקרבה היחסית למערכת השמש, היא תהיה עם בהירות דומה לשל הירח ותראה גם באור יום.
לאחר מכן תהפוך ליבת הכוכב לכוכב נייטרונים.
אם מסת הכוכב נמוכה יותר מההערכות (כ-12 מסות שמש בלבד) ייתכן שהכוכב יהפוך לננס לבן נדיר המורכב מחמצן ומניאון.
ביטלג'וז הוא משתנה סדיר למחצה שבהירותו נעה בין דרגה 0.3 (אז הוא הופך להיות השמיני בבהירות) ובין דרגה 1.2 (אז הוא יורד למקום ה-18).
השינוי בבהירות נובע מהתנפחות והתכווצות של השכבות החיצוניות של הכוכב, מה שמשנה את רדיוסו מ-550 רדיוסי שמש ועד ל-920 רדיוסי שמש.
כאשר הרדיוס קטן, צפיפות הגז עולה ויותר קרינה נבלעת בשכבות הגז ומחממת אותן, ההתחממות מביאה להתפשטות הגז והגדלת הרדיוס, כך שצפיפות הגז יורדת, יותר קרינה עוברת דרך הגז אל מחוץ לכוכב והגז מתקרר ומתכווץ בחזרה.
בראשית 2020 התעמעם אורו של ביטלג'וז במידה שלא נראתה מאז תחילת המדידות האסטרונומיות, אירוע שמכונה בשם "העמעום הגדול".
הירידה הפתאומית ברמת האור שנפלט מן הכוכב העלתה סברות כי הוא עומד להפוך לסופרנובה.
עם זאת, עד אפריל באותה שנה שבה בהירותו של הכוכב לקדמותה.
חוקרים משערים כי מקורה של הדהייה באורו של ביטלג'וז היא בגזים שנפלטו ממנו.
הגזים התעבו והפכו לענן אבק, שצמצם לכמה שבועות את האור המגיע מהכוכב לכדור הארץ.
השם "בית אל-ג'וז" הוא שיבוש של השם הערבי يد الجوزاء (בתעתיק מדויק: יד אלג'וזאא'), שהיה כינויו של מזל תאומים, אך בהמשך שימש לכינויו של אוריון.
בתעתיק ימי הביניים מערבית ללטינית השתבשה האות "י" הערבית (נכתבת עם שתי נקודות דיאקריטיות מתחתיה: ي) ל"ב" (נכתבת עם נקודה דיאקריטית אחת: ب), ו"יד אֶל-ג'וּזַא" הפך ל"בית אל-ג'וז" (או: "אִיבְּט-אֶל-ג'וּזַא").
בסיכול ריגול, ביטחון מידע הוא מנגנון שמטרתו למנוע דליפת ידיעות ולסכל נסיונותיו של היריב להשיג מידע.
היריב יכול להיות צבא של מדינת אויב או ארגון כלכלי מתחרה.
הרובד הבסיסי ביותר בביטחון מידע הוא מניעת מידע מהיריב.
גישות נוספות יכולות להיות הזנת היריב במידע מוטעה (דיסאינפורמציה), וניסיון לברר איזה מידע השיג היריב, ומה תמונת העולם שבנה בעזרתה.
בצה"ל מרכז מערך ביטחון מידע את האחריות על ביטחון המידע.
בעבר נקרא התחום ביטחון שדה.
מניעת מידע מהיריב תמנע ממנו הערכה נכונה של מצבנו, ומתן תגובה בהתאם.
מניעת מידע נעשית על ידי משמעת עצמית של החברים בארגון, קביעת סיווג ביטחוני למסמכים, לשיחות, לאמצעים ולמתקנים.
השמדת מידע מסווג על ידי גריסת מסמכים, הצפנה של רשתות תקשורת, ומניעת גישה של חברי הארגון למקומות בהם מידע עשוי לזלוג, על פי עקרון המידור – אדם נחשף רק למידע אותו הוא חייב לצורך עבודתו, אך לא מעבר לכך (ללא קשר לרמת סיווגו הביטחוני בארגון).
כך יכול להיווצר מצב שבו רק ראש הארגון יודע על כלל פעולות הארגון, ולעיתים גם הוא ממודר לכלל המידע.
בכל ארגון האמון על שמירת סודיות, בין אם מסיבות ביטחוניות או כנגד מודיעין עסקי, נדרשת בראש ובראשונה משמעת מחברי הארגון.
בארגונים רבים מוחתמים חברי הארגון על "הצהרה לשמירת סודיות" Non-Disclosure Agreement, ובקיצור NDA.
זהו הסכם סודיות, המלווה בדרך־כלל בתשלום קנסות כספיים לחברה אליה מובטחת הסודיות במקרה ויתפס החותם על ההסכם משתף אחרים במידע המוכרז כסודי.
בנוסף להחתמת עובדי הארגון על הצהרה זו, מוחתמים עליה גם ספקים של הארגון שניתנת להם גישה למידע אודות הארגון.
במערכת הביטחון הישראלית קיימים הסכמים וחוזים דומים הנושאים עמם עונשים פליליים במקרה שהם מופרים.
השמדה של מידע מסווג נחלקת לשני מישורים, מידע מודפס כגון מסמכים כתובים או קלסרי מידע, ומידע מגנטי כגון זה על דיסקים קשיחים, דיסקים צרובים, או קלטות גיבוי ודיסקטים.
השמדה של מסמכים כתובים מתבצעת בדרך כלל באמצעות גריסתם.
המגרסות הזולות יותר חותכות את הדפים במאונך בלבד, דבר המקל מאוד על חיבור הדפים מחדש.
מגרסות מסוג יקר יותר חותכות את הדפים בשני הכיוונים לשבבים קטנים מאוד, אך גם אלה ניתנים לשחזור על ידי אנשים מנוסים בטכניקות כמו התאמת החתכים על הנייר תחת מיקרוסקופ.
קיימות חברות המבצעות שחזור דפים גרוסים במחיר לפי מטר.
כאשר נדרשת אבטחת מידע ברמה גבוהה, נעשה צעד להשמדה של הניירת גם אחרי שנגרסה – למשל שריפתה או הלבנתה.
השמדה של מידע מגנטי חשובה לא פחות – דיסקטים או דיסקים הנזרקים לזבל יכולים להוות מקור רב למידע עבור יריבים.
לפיכך קיימת גם גריסה של מדיה מגנטית לפני זריקתה.
דיסקטים או דיסקים קשיחים שלא רוצים לגרוס עוברים פרמוט נוסף ולפעמים אף מחיקה מגנטית לאחר מכן כדי לא להשאיר זכר למידע שהיה עליהם במקור.
ארגון השומר על סודיותו היה מעדיף תמיד לחסום כל רשת תקשורת שיש לו מגישה לאינטרנט.
למרות זאת, לפעמים הדבר לא אפשרי – לעיתים העובדים צריכים גישה לדוא"ל ולאינטרנט, ופעמים אחרות נדרשת היכולת לעבוד מרחוק.
במקרים כאלה דואגים בארגונים המודעים יותר לחשיבות ביטחון המידע כי אלה יהיו מוצפנים.
דואר אלקטרוני ניתן להצפנה על ידי תוכנות שונות, והתקשרות מהבית נעשית על ידי Virtual Private Network – VPN, המגינה בהצפנה כפולה על המידע העובר בין רשת הארגון למחשב העובד בבית.
בארגונים רבים נחסמת הגישה החוצה לדברים העשויים לסכן את אבטחת המידע בארגון.
לרוב נחסמים שרתי דואר חיצוניים, אתרי ותכנות הורדות, ויישומוני Java כי אלה עשויים לשתול במחשבי הרשת תוכנות עוינות, וגישה לצ'אטים למיניהם כדי למנוע זליגה בשוגג של מידע תוך שיחה בזמן העבודה על המחשב.
על עובדי מערכת הביטחון הישראלית נאסרת גם הנסיעה למדינות ערב.
במסגרות ביטחוניות ורגישות רבות, ישנה דרישה לביצוע תחקיר ביטחוני, שמטרתו להכיר את המועמד לשירות ואת סביבתו, וכך לאתר או למנוע אינטרסים וגורמים עוינים שרוצים להיכנס למערכת, וכן לאתר אנשים שמהם עלול לזלוג מידע בקלות, למשל עקב עבר פלילי.
מועמד שמקבל את הסיווג הביטחוני יכול לעסוק ולהיחשף למידע מסווג הנחוץ לו, מאחר שקיבל את האישור לכך לאור התחקיר הביטחוני שביצע.
מועמד שלא יקבל את הסיווג הביטחוני הנדרש, לא יאושר לעסוק בתפקיד הרגיש.
קביעת סיווגם של מבצעים, אמצעים ומתקנים בהתאם למידת התועלת שהיריב יכול להפיק מחשיפתם.
נקיטת אמצעי מגן לדליפה של מטרות, כוחות ומועדים של המבצעים, לפני ביצועם, על ידי קביעת סיווג ביטחון לפקודת המבצע, הוספה של נספח ביטחון לפקודה והקפדה על שמירתו הקפדנית.
הפצה מכוונת של מידע שקרי ומטעה על ידי צד אחד שנועדה ליצור תמונת מציאות מעוותת אצל היריב.
המידע השקרי נראה אמיתי והוא מופץ באותם ערוצים בהם היריב מצפה לקבל מידע אמיתי.
מכיוון שאין צד אחד יכול לחסום לגמרי מידע מהצד השני הוא שותל מידע שקרי ובכך מונע מהיריב לפעול בדרך הנכונה.
הערכת תפיסת המצב של היריב
ניהול המידע שהשיג היריב עלינו מאפשר לשער מה חושב היריב על כוחותינו.
הערכה תפיסת המצב של היריב מאפשרת לצפות את צעדיו הבאים.
ביטלג'וס הוא סרט פרודיה על סרטי אימה אמריקאים בבימויו של טים ברטון.
הסרט הופק על ידי חברת הפקות הסרטים של דייוויד גפן, הופץ על ידי האחים וורנר ויצא לאקרנים ב-30 במרץ 1988.
עלילת הסרט עוקבת אחרי זוג צעיר - ברברה (ג'ינה דייוויס) ואדם (אלק בולדווין) מייטלנד - אשר מתו לאחרונה והפכו לרוחות רפאים הרודפים את ביתם הקודם - בית גדול ושקט על גבעה המשקיפה על עיירה קטנטנה בקונטיקט.
כאשר משפחה של יאפים עירוניים מניו יורק רוכשים את הבית ועוברים לגור בו, רוחות הרפאים מנסים להפחיד אותם ולגרש אותם מביתם, אך לאחר שהם נכשלים בכך, הם פונים לעזרתו של "מגרש חיים" (משחק מילים על הביטוי "מגרש שדים"), המתגלה כטיפוס גועלי, ערמומי ושובב בשם ביטלג'וס (מייקל קיטון).
הסרט זכה לביקורות חיוביות, ולהצלחה בקופות - הכנסות של למעלה מ-73 מיליון דולר, לעומת השקעה של 13 מיליון דולר.
בעקבות הצלחתו נוצרה סדרת אנימציה לילדים, המבוססת על דמויות הסרט.
ב-25 באפריל 2019 עלתה גרסת מחזמר של הסרט על במות ברודוויי, ניו יורק.
ב-2024 יצא סרט המשך בשם "ביטלג'וס ביטלג'וס".
ברברה ואדם מייטלנד הם זוג צעיר שמחליט לקנות בית באזור הכפרי של קונטיקט.
בנסיעתם חזרה מביקור במרכז העיר הזוג מבחין בכלב על הכביש ומנסה לסטות כדי לא לדרוס אותו.
הזוג מאבד שליטה על מכוניתם שנופלת לערוץ נחל.
בחזרה לביתם הם מבחינים שהם ניראים שונה ושהם מוצאים בביתם את "ספר העזר לנפטר הטרי" הם חושדים שקיפחו את חייהם בתאונה.
כשאדם מנסה לעזוב את הבית הוא מוצא את עצמו בעולם משונה מלא חול ותולעי ענק.
בינתיים נמכר הבית למשפחה חדשה, משפחת דיץ, משפחה עירונית מניו יורק.
צ'ארלס דיץ אב המשפחה הוא סוכן נדל"ן לשעבר, אשתו השנייה דליה היא פסלית ובתו מנישואיו הקודמים, לידיה, נערה גותית השואפת להיות צלמת ולומדת ממומחה עיצוב הפנים, אוטו.
משפחת דיץ הופכת את הבית למיצג אומנות מודרני.
מודאגים מהמצב המייטלנדים הולכים לחדר ההמתנה החוץ עולמי בעצת ספר העזר לנפטר הטרי.
בחדר ההמתנה הם נתקלים בעוד נשמות מודאגות רבות, ושם הם נחשפים לסביכות הבירוקרטית של העולם הבא הכוללת טפסים ועובדי רווחה.
בעולם הבא הם נפגשים עם העובדת הסוציאלית שלהם, ג'ונו, ג'ונו מסבירה להם שעליהם להישאר בביתם למשך 125 שנים, ושאם הם רוצים שהדיירים החדשים יעזבו, הם צריכים להפחיד אותם.
ניסיונות ההפחדה שלהם נתקלים בתגובות אדישות.
למרות שהמייטלנדים בלתי נראים לזוג דיץ, לידיה מצליחה לראותם, ומתיידדת עימם.
בניגוד לעצתה של ג'ונו, אדם וברברה שוכרים את עזרתו של ביטלג'וס, שותפה הקודם של ג'ונו ומגרש חיים עצמאי (על משקל מגרש שדים).
לאחר שהוא פוגע ברגשותיהם של אדם וברברה, הזוג חוזר בהם מהרצון להעסיקו, ולמרות שאינו מועסק על ידם ביטלג'וס עדיין זורע הרס בעולם החיים.
צ'ארלס מתרגש מהופעתם של הפעילויות העל טבעיות בניצוחו של ביטלג'וס, והוא מחליט להפוך את העיירה למרכז תיירותי.
הבוס של צ'ארלס, מקסי, רוצה הוכחות לקיומם של רוחות.
אוטו משתמש בספר העזר בשביל לנסות לערוך סיאנס להעלאה באוב של ברברה ואדם, ובטעות מבצע גירוש שדים במקום.
לידיה ההיסטרית קוראת לביטלג'וס לעזרה, ביטלג'וס מסכים לעזור לה בתנאי שתתחתן איתו, וכך יוכל לזרוע הרס בעולם בלי הגבלה.
לפני שהטקס מושלם ברברה קוטעת את הטקס כשהיא פורצת לבית רכובה על תולעת חול שבולעת את ביטלג'וס.
בסוף הסרט שתי המשפחות מסכימות לחיות בהרמוניה בבית וביטלג'וס נראה בחדר ההמתנה לצד שאר הנשמות.
ג'פרי ג'ונס - צ'ארלס דיץ
קתרין אוהרה - דיליה דיץ
וינונה ריידר - לידיה דיץ
פטריס מרטינס - פקידת קבלה
רוברט גולה - מאקסי דין
הסרט גרף פרסים ושבחים רבים.
באתר IMDb קיבל ציון של 7.5 מתוך עשר.
פרס אוסקר לאיפור הטוב ביותר
מועמדות לאפקטים ולאיפור הטוב ביותר באוסקר הבריטי
פרס האקדמיה לסרטי מדע בדיוני, פנטזיה ואימה לסרט האימה הטוב ביותר ולאיפור הטוב ביותר.
מועמד לפרס הוגו לסרט הטוב ביותר.
באחד מפרקי הסדרה "הפיג'מות" נעשתה פרודיה על הסרט בשם "נאג'יג'וס".
ביטיס קרנפי (שם מדעי: Bitis nasicornis) הוא מין של נחש ארסי מסוג ביטיס ממשפחת הצפעיים, המצוי ביערות של מערב ומרכז אפריקה.
זהו ביטיס גדול המוכר בשל צבעיו הבולטים על גבו ובשל הקרניים שעל אפו.
נחש זה ארסי במיוחד אולם לאור אזור מחייתו המוגבל, ידוע רק על מספר קטן של הכשות.
ארסו נחשב קצת פחות ארסי מזה של הביטיס הגבוני וביטיס מתנפח, אך עדיין מסוכן מאוד.
נחש זה הוא גדול ומוצק ומגיע לאורך של 72-107 ס"מ.
בעבר נמנה פריט באורך 120 ס"מ, אך נדיר מאוד שנחשים אלו מגיעים לאורך הזה כאשר אורכם הממוצע הוא 60-90 ס"מ.
הראש צר, שטוח ובצורת משולש, והוא קטן באופן יחסי משאר הגוף.
מעל לנחיריים שלהם יש 2-3 קשקשים דמוי קרניים, מכאן נובע שמם, כאשר הקרן הראשונה יכולה להיות די גדולה.
הניבים שלהם קצרים יחסית ומגיעים לאורך של 1.5 ס"מ.
הם נפוצים מגינאה עד גאנה במערב אפריקה, במרכז אפריקה הם נמצאים ברפובליקה המרכז-אפריקאית, דרום סודאן, קמרון, גבון, הרפובליקה של קונגו, הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, אנגולה, רואנדה, אוגנדה ומערב קניה.
הביטיס הקרנפי הוא שוכן יערות ולעיתים נדירות יוצא לאזורים פתוחים.
דבר זה הופך את שטח המחיה שלו למצומצם יותר מזה של הביטיס גבוני אף על פי שהם חופפים בהרבה אזורים.
במשך היום הם מסתתרים בערימות עלים, מחילות, גזעים נפולים או שורשים של עצי היער.
לרוב הביטיס נמצא על האדמה אולם הוא מסוגל לטפס על עצים עד לגובה של כ-3 מטר.
הם נעים לאט, אך מסוגלים להכיש במהירות מלפנים או מהצד ללא כל אזהרה.
הם משמיעים סוג של קול אזהרה כאשר מתקרבים אליהם, הנחשב לקולני מבין נחשי אפריקה.
הביטיס הקרנפי מעדיף לצוד ממארב, וככל הנראה מבלה הרבה שעות ללא ניע בהמתנה לטרף שיגיע אליו.
הוא ניזון בעיקר מיונקים קטנים, אך באזורים רטובים מסוגל לצוד גם צפרדעים, קרפדות ואף דגים.
בִּיטִיס גַּבּוּנִי (שם מדעי: Bitis gabonica) הוא מין של נחש ארסי מסוג ביטיס ממשפחת הצפעיים, המצוי ביערות הגשם והסוואנות של אפריקה שמדרום לסהרה.
זהו לא רק המין הגדול ביותר בסוג ביטיס, אלא הוא גם הצפע הכבד ביותר, בעל שיני הארס הארוכות ביותר ובעל כמות הארס הרבה ביותר בין כל הנחשים הארסיים.
הוא קרוי על שם מדינת גבון שבה תואר לראשונה (בקרבת העיר ליברוויל).
ביטיס גבוני מערבי או ביטיס גבוני קרנפי (B.
נחשים בוגרים מגיעים לאורך של 122–152 ס"מ.
האורך המקסימלי שנמדד היה 205 ס"מ.
ניתן להבחין בין זכרים לנקבות לפי יחס אורך הזנב לשאר הגוף: בזכרים הזנב מהווה בממוצע 12% מאורך הגוף ובנקבות רק 6%.
פרטים בוגרים, ובמיוחד נקבות, כבדים מאוד.
תת-המין המזרחי לרוב קטן יותר.
הראש גדול ובצורת משולש והצוואר צר, בערך שליש מרוחב הראש.
צמד קרניים מזדקף באזור הנחיריים.
הקרניים מזעריות בתת-המין המזרחי, אך גדולות בתת-המין המערבי.
(מאפיין זה מצוי גם אצל קרובו הביטיס הקרנפי, אולם הביטיס הקרנפי הוא בעל צבעים בהירים יותר וראש צר יותר).
הניבים ארוכים יותר משל כל נחש ארסי אחר ועשויים להגיע לאורך של 55 מ"מ.
ארסם אינו נחשב לארסי מאוד, אך הכמות הרבה של הארס העולה על זו של כל נחש אחר גורמת לו להיות קטלני, ובשל ניביו הגדולים הארס יכול להתפשט לכלי דם עמוקים אליהם מגיעים הניבים.
על אף שהם אינם ששים להכיש, גם הכשה על ידי נחש ממוצע באורכו יכולה להיות קטלנית ומחייבת טיפול בנסיוב במהירות האפשרית.
הנחש נפוץ בגינאה, גאנה, טוגו, ניגריה, קמרון, קונגו, הרפובליקה המרכז-אפריקאית, דרום סודאן, אוגנדה, קניה, טנזניה, זמביה, מלאווי, זימבבואה, מוזמביק, דרום אפריקה, גבון, סיירה לאון, חוף השנהב וליבריה.
מצוי בדרך כלל ביערות גשם ואזורי יער נמוכים, אך עשוי להימצא גם בגבהים של עד 1,500 מטר.
הביטיס הגבוני הוא חיית לילה הידועה כבעלת תנועות איטיות.