tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
אלכסנדר מהון (ויליאם פיכטנר) (עונות 2–4) – סוכן FBI שצד את הנמלטים, ואחראי למותם של שלושה מהם (אברוצי, טווינר והייוויאר).
אחראי גם למותו של אלדו בורוז, אביהם של מייקל ולינקולן.
בעונה השלישית נכנס לסונה אך ברח בסופה עם מייקל, וויסלר ועוד אסיר.
בעונה הרביעית הוא משתתף בחבורה של מייקל נגד החברה וגם רודף אחרי סוכן חברה שהרג את בנו ולבסוף הורג אותו.
באפילוג בסוף העונה הרביעית המתרחחש 4 שנים בעתיד, מהון נמצא בקשר רומנטי עם הסוכנת לאנג.
נורמן "לצ'רו" ג'ון (רוברט ויזדום) (עונה 3) – סוחר סמים פנמי שהופיע לראשונה בעונה השלישית כמנהיג כלא "סונה".
הוא איבד את כוחו אחרי שניסה לברוח מהכלא יחד עם מייקל סקופילד.
הוא נרצח על ידי טי-באג בסוף העונה.
שמו לצ'רו (חלבן בספרדית) ניתן לו מכיוון שכאשר הוא היה צעיר אמו נאנסה על ידי איש עשיר שאצלו עבדה, לצ'רו התחפש לחלבן ורצח את אותו האיש ומכאן ניתן לו שמו.
ג'יימס וויסלר (כריס ונס) (עונה 3 ראשי, אורח בעונה 4) – נמצא בכלא "סונה" וברח עם מייקל בסוף העונה השלישית למרות שהוא עובד עם ה"חברה" בהסתר.
בעונה הרביעית הוא פועל עם גרטשן ומהון נגד החברה, אך נורה ומת על ידי מתנקש שעובד בשירות החברה.
גרטשן מורגן (ג'ודי לין או'קיף) (עונות 3–4) – אשת "החברה" שהחזיקה את שרה ואת אל ג'יי כבני ערובה בעונה השלישית.
בעונה הרביעית היא עבדה בלי ידיעתה עם וויסלר ומהון נגד החברה, אך לאחר שסוכני החברה הפכו אותה לבת ערובה היא נמלטת ועובדת עם טי-באג כנגד החברה.
נלכדת בסוף העונה הרביעית ונשלחת לכלא.
סופיה לוגו (דנאי גרסיה) (עונות 3–4) – חברתו של וויסלר, אך בסוף העונה השלישית כשגילתה שהוא עובד עם גרטשן עזבה אותו והתחברה ללינקולן.
בין העונה הרביעית לחמישית נפרדה ממנו.
דון סלף (מייקל רפפורט) (עונה 4) – סוכן המחלקה לביטחון המולדת של ארצות הברית שעשה עסקה עם סקופילד והשאר שימצאו בשבילו את סילה בתמורה לניקוי שמם, אך הוא בגד בהם.
לאחר מכן הורעל ובסוף העונה מוגדר כ"צמח".
ג'ייקוב אנטון נס / פוסידון (מארק פויארסטין) (עונה 5) – פרופסור לכלכלה באוניברסיטת סירקיוז, בעלה השני של שרה ואביו החורג של מייק.
הוא ושרה התחתנו מתישהו בשבע השנים שלאחר מותו של מייקל.
הוא נורה ברגלו על ידי מישהו שנשלח לכאורה להרוג את שרה ואת מייק.
סוכן CIA מושחת שהפליל את מיקל סקופילד ברצח.
בסצנת סוף העונה נכנס לפוקס ריבר ושותפו לתא הוא תיאודור טיבג באגוול (אחד משמונת הנמלטים בעונה הראשונה).
דייוויד "וויפ" מרטין (אוגוסטוס פרו) (עונה 5) – שותף לתא של מייקל בכלא "אוגיגיה".
גילה במהירות שמייקל הוא לא "קניאל אוטיס" כמו שהציג את עצמו, והוא ומייקל החלו להבריח אנשים מבתי סוהר ברחבי העולם במשך שנים.
הוא נאמן למייקל למרות שלא ידע את שמו האמיתי, אבל ככל שהזמן עובר ותוכנית הבריחה שלהם לא נראית מבטיחה, הוא מתחיל להיות פרנואיד שמייקל יבגוד בו.
ולאחר מכן מגלה שאביו הוא טי-באג.
שיבא (ענבר לביא) (עונה 5) – מובילת תנועת התנגדות בתימן.
איש הקשר של "סי נוט" ואהובתו של לינקולן.
ניק סוורין (פרנק גרילו) (עונה 1) – עורך דין מארגון "פרויקט צדק".
מחליט לעזור לוורוניקה לשחרר את לינקולן כאשר זו מגיעה לחברה לברר מידע.
שחקן דמותעונות הערות הנמלטיםונטוורת' מילר מייקל סקופילד1-5 שמונת הנמלטים (מהעונה הראשונה)דומיניק פרסל לינקולן בורוז1-5אמאורי נולסקו פרננדו סוקרה1-5פיטר סטורמר ג'ון אברוצי1-2רוקמונד דנבר בנג'מין מיילס "סי-נוט" פרנקלין1-2, 4-5רוברט נפר תיאודור "טי-באג" באגוול1-5ליין גאריסון דייוויד "טווינר" אפולסקיס1-2סילאס וייר מיטשל צ'ארלס "הייוויאר" פאטושיק1-2מיוז ווטסון צ'ארלס ווסטמורלנד (די.
השחקן ג'ף פרי החליף את ג'ון בלינגסליי בדמות של טרנס סטדמן, משום שבילינגסליי נבחר להיות שחקן קבוע בדרמה של רשת ABC, בשם "The Nine".
השחקן סטייסי קיץ' שמשחק את מנהל הכלא, הנרי פופ, היה אסיר בעצמו במשך מספר חודשים בכלא באנגליה על אשמת הברחת קוקאין בשנות ה־80. מנהל הכלא בו שהה שימש השראה לדמות של המנהל פופ.
השחקנית שרה וויין קליס (ד"ר שרה טנקרדי), שיחקה בשתי עונותיה הראשונות של הסדרה.
עקב הריונה של קליס, נאלצה הפקת הסדרה לרצוח את דמותה, אך בעקבות מחאת מעריצי הסדרה, הוחזרה דמותה לעונות הרביעית והחמישית ששודרו בשנים 2008 ו-2017 בהתאמה.
בנוסף הייתה המועמדת הראשונה שהמפיקים בחנו לתפקיד ואף השחקנית הבכירה הראשונה שנבחרה בכלל.
דווקא שני השחקנים הראשיים, דומיניק פרסל (לינקולן בורוז) ווונטוורת' מילר (מייקל סקופילד), היו האחרונים להצטרף לצוות.
מילר נבחר שישה ימים לפני תחילת ההפקה ופרסל הגיע שלושה ימים לאחר מכן.
חלק מדמויות הרקע בכלא היו אסירים לשעבר של בית הסוהר "ג'ולייט", בו צולמה הסדרה.
רוב העונה הראשונה צולמה בבית הסוהר ג'ולייט הנמצא בעיר ג'ולייט שבאילינוי ואשר נסגר ב-2002, סצנות חיצוניות צולמו באזורים הסובבים את העיר, כגון וודסטוק ושיקגו.
אתרי צילום נוספים היו נמל התעופה שיקגו או'הייר וטורונטו, אונטריו שבקנדה.
העונה השנייה צולמה בדאלאס, טקסס ובאזורים הסובבים לה.
שלושת הפרקים האחרונים של העונה צולמו בפנסקולה, פלורידה, לצורך ייצוג פנמה.
העונה החמישית צולמה במרוקו, לצורך ייצוג תימן.
מרטי אדלשטיין – מנהל הפקה
זאק אסטרין – כותב ופקח הפקה
מנהלי הצילום – רובי גרינברג, כריס הנלי, בוב לאבונג', ודנטה ספינוטי
עורכי התמונות – ג'יימס קובלנז, אטיין דס לאוריארס, סקוט ד.
אילרס, קאיה פאר ומארק אלפריץ'
מלחין המוזיקה – ראמין ג'ואדי
רשם הפקה – גארי בו וגארי פראטקוף
איפור קעקועים – מייק מאקאש
רוברט נפר הופיע בתפקיד אורח בדמותו של טי באג ב-2011 בפרק השלישי של הסדרה "מלכי הבריחה" שנוצרה על ידי היוצרים של נמלטים.
הדמויות הבאות מופיעות בסדרת הטלוויזיה "נמלטים":
מייקל סקופילד (נולד ב-8 באוקטובר 1974) (כונה בימיו הראשונים בכלא פיש - כינוי שניתן בכלא לאסירים חדשים), הוא דמות בדיונית ראשית בסדרת המתח האמריקאית נמלטים.
דמותו מגולמת על ידי וונטוורת' מילר.
כאשר אביו עזב את משפחתו בחר מייקל לשנות את שם משפחתו לשם אמו - סקופילד, ולינקולן בחר להישאר עם השם בורוז.
לאחר מות אמם, כשמייקל ולינקולן היו בני 11 ו-15 (בהתאמה), לינקולן התדרדר לחיי פשע, בעוד שמייקל נשאר בבית הספר והפך להיות תלמיד מצטיין.
עם זאת, לינקולן המשיך לדאוג למייקל ולכלכל אותו.
לינקולן, בהבינו את הפוטנציאל הטמון במייקל, לווה 90,000 דולר מאנשים בעולם התחתון, והעניק אותם למייקל בטענה שזה החצי שלו מכספי ביטוח החיים של אמם.
הכסף הזה שימש את מייקל כשכר לימוד באוניברסיטה, ובזכות הכסף הזה מייקל הפך להיות מהנדס בניין.
בשנים שלפני תחילת עלילת הסדרה, הקשרים בין מייקל ולינקולן לא היו טובים, ומייקל, שכבר הפך לעובד בכיר בחברת אדריכלות, מאס בלהיות "האח הגדול של אחיו הגדול".
כשלינקולן נכלא ונידון למוות באשמת רצח טרנס סטדמן, מייקל לא האמין בחפותו, אך כשוורוניקה דונובן, חברת ילדות של לינקולן ועורכת הדין של השניים, מגלה לו על עניין 90,000 הדולרים שלינקולן נתן לו, הוא מבין שאחיו הוא לא מי שחשב ומחליט לעזור לו.
החברה שבה מייקל עובד לקחה חלק בשיפוץ בית הסוהר "פוקס ריבר", הוא גונב את שרטוטי בית הכלא ממשרדי החברה, ומתחיל לתכנן דרך פעולה שבה יוכל לחלץ את אחיו מהכלא.
מכיוון שלא ניתן לזכור בעל פה את עשרות השרטוטים של הכלא, מייקל מחליט לקעקע על פלג גופו העליון את מפת הכלא כולל הצנרת המסועפת שבה, וכן סימנים וקודים שונים שיסייעו לו להוציא לפועל את תוכנית הבריחה מהכלא.
הוא מתכנן במשך חודשים תוכנית שתוכל להבטיח שהוא ואחיו יוכלו להימלט בבטחה מן הכלא.
מלבד הבריחה עצמה, מייקל אוסף מידע על חלק מהאסירים בכלא, שיעזרו לו בביצוע הבריחה ובהישרדות מחוץ לחומות הכלא לאחר שהבריחה תתבצע בהצלחה.
במהלך שהותו של מייקל בכלא פוקס ריבר, חלים שינויים רבים בתוכנית הבריחה שלו.
השינויים חלים עקב הדינמיקה הגבוהה של בית הכלא ועקב אופיים ומורכבותם של האסירים והסוהרים.
לאחר שסיים את כל ההכנות לבריחה ולהישרדות שאחריה, מייקל מביים שוד בנק במטרה להתפס ונשלח למאסר בכלא פוקס ריבר, שם יוכל להתחיל בביצוע התוכנית שרקם.
הוא נכנס לכלא חודש אחד בלבד לפני תאריך ההוצאה להורג של אחיו.
בתוך הכלא, מייקל יוצר קשר עם האנשים שהוא צריך את עזרתם בביצוע תוכנית הבריחה שלו:
שותפו לתא, פרננדו סוקרה - מייקל צריך ששותפו לתא יהיה חלק מתוכנית הבריחה, מכיוון שהוא צריך לצאת לעיתים תכופות מהתא (לאחר שיצר חור נסתר בקיר) כדי להכין את הבריחה.
אם השותף שלו לתא לא ירצה לברוח יחד איתו, כל התוכנית תכשל.
המאפיונר, ג'ון אברוצי - שיספק לו מטוס לאחר הבריחה ויכניס אותו לעבוד בתוכנית מפעלי הכלא (שאותה אברוצי מנהל), שתעזור לו בבריחה.
קופר) - וסטמורלנד הוא אסיר זקן הנמצא בכלא עשרות שנים.
מייקל גילה בטרם נכנס לכלא שהוא שודד מפורסם בשם די.
קופר, דמות המבוססת על אירוע אמיתי, שחטף מטוס וגנב 5,000,000 דולר ב-1971, אך הכסף לא נמצא מעולם.
מייקל מאמין שצ'ארלס יוכל לספק לו כסף שיעזור לו ולאחיו להיעלם אחרי הבריחה.
ד"ר שרה טנקרדי - רופאת הכלא.
מייקל צריך לבקר במרפאת הכלא לעיתים תכופות כדי להכין את הקרקע לבריחה, ולכן מזייף סכרת נעורים כדי לקבל זריקות במרפאה באופן קבוע.
בנג'מין מיילס "סי-נוט" פרנקלין - סי-נוט יכול לספק למייקל כדורים שישנו את מבנה הדם שלו כדי שייראה כאילו הוא אכן סובל מסכרת.
מנהל הכלא, הנרי פופ - מייקל תורם מהידע האישי שלו כמהנדס בניין כדי לבנות לפופ דגם של הטאג' מאהל, שאותו ייתן במתנה לאשתו.
בתמורה מייקל זוכה להערכה ממנהל הכלא ובכך זוכה מדי פעם בטובות ממנו.
במשך כל העונה הראשונה מייקל מבצע את ההכנות לבריחה, אך נתקל בקשיים ובתקלות רבות, שגורמים לו לשנות את תוכנית הבריחה מס' פעמים.
שתיים מבהונותיו נכרתו על ידי ג'ון אברוצי, לאחר שזה רצה להוציא ממנו מידע על מיקומו של האדם שהכניס אותו לכלא אשר מייקל לא הסכים לתת לו עד אשר יעמדו מחוץ לכותלי בית הסוהר.
מס' אסירים (מלבד אלה שמייקל ציפה לקחת מראש) מגלים על תוכנית הבריחה, ומאיימים לדווח עליה אם לא יצורפו.
מייקל, בלית ברירה, מצרף אותם לבריחה.
כשחבורת האסירים מנסה להימלט בפעם הראשונה, הבריחה נכשלת לאחר שאחד הצינורות דרכו היו אמורים לעבור מוחלף וחוסם את דרכם.
דבר זה גורם למייקל לתכנן תוכנית בריחה חדשה.
גם עם תוכנית הבריחה השנייה, מייקל נתקל בקשיים רבים (ביניהם כווייה שמחקה חלק חשוב מהקעקוע) אך לבסוף הוא ו-7 אסירים אחרים מצליחים להימלט מהכלא.
אסיר נוסף שהיה אמור לברוח איתם נשאר מאחור.
בליל הבריחה ועל ערש דווי, צ'ארלס וסטמורלנד מגלה למייקל כי הוא גנב 5 מיליון דולרים (ולא מיליון כמו שחשבו עד עתה).
הוא גם מציין את המקום המדויק שבו הכסף נמצא - חווה ביוטה.
את השיחה שומעים גם חלק מהנמלטים האחרים, ומאוחר יותר כל הנמלטים מתוודעים למיקום הכסף.
חמישה מתוך שמונת האסירים (ביניהם מייקל ואחיו) שהצליחו להימלט מגיעים לשדה תעופה קטן שבו אמור לחכות להם מטוס שאורגן על ידי ג'ון אברוצי, אך כשהם מגיעים, מאחוריהם דולקות עשרות ניידות משטרה ואף מסוק משטרתי, המטוס ממריא בלעדיהם, והם מתחילים לרוץ לעבר היער.
סוכן ה-FBI, אלכסנדר מאהון, ממונה על תפיסת הנמלטים והוא מתמקד בעיקר במרדף אחר מייקל ואחיו (שבינתיים נפרדו משאר הנמלטים).
מייקל מגלה שמאהון הרג את אוסקר שיילס, רוצח ופדופיל, ומאיים עליו שיגלה את סודו.
מייקל ולינקולן מנסים להבריח מבית מעצר את בנו של לינקולן, אל.
ג'יי (שהופלל ברצח כפול על ידי אותם אנשים שהפלילו את אביו).
הסוכן מאהון מצליח לעלות על התוכנית ולאחר קרב פיזי, הוא מצליח למנוע מהם לקחת את אל.
ג'יי, אך מייקל ולינקולן עצמם מצליחים לברוח.
הסוהרים בראד בליק ורוי גרי, שאיבדו את עבודתם בגלל הבריחה, מחליטים לרדוף אחר מייקל ולינקולן בשביל נקמה ובשביל הפרס הכספי על ראשם.
השניים מצליחים ללכוד את מייקל ולינקולן, אך במקום להסגיר אותם לרשויות הם רוצים להגיע לכספו של וסטמורלנד.
עם זאת, מייקל ולינקולן מצליחים להימלט מהם.
לאחר שהשניים מצליחים להגיע ליוטה, הם חוברים לשניים מהנמלטים האחרים במטרה למצוא את כספו של וסטמורלנד.
הם מגלים שבזמן שעבר מאז שווסטמורלנד החביא את הכסף (ב-1971), הספיקו לבנות עיר שלמה מעל המקום והם מגיעים לבית שמתחתיו אמור להיות קבור הכסף.
תחילה הם מתחזים לטכנאי חשמל, אך במהרה בעלת הבית ובתה השוטרת הופכות להיות בנות-ערובה, בזמן שהחבורה חופרת ומגיעה לכסף.
מגולם על ידי דומיניק פרסל.
אחיו של מייקל סקופילד, אומץ על ידי הוריו של מייקל כ-4 שנים לפני שמייקל נולד (מייקל ולינקולן לא יודעים על כך בשלבים המוקדמים של הסדרה).
בורוז מואשם ברצח של טרנס סטדמן, אחיה של קרוליין ריינולדס, סגנית נשיא ארצות הברית (אחר כך הנשיאה), בעזרת ראיות שפוברקו ושונו על ידי סוכני "החברה", מורשע לינקולן ברצח מדרגה ראשונה ונגזר עליו עונש מוות, כאשר ההוצאה להורג מתוכננת להתבצע תוך מספר חודשים בכיסא חשמלי.
למרות הרשעתו מתעקש לינקולן שהוא חף מפשע, ושהוא הופלל.
אחיו של לינקולן, מייקל סקופילד, מאמין לו ומתכוון לעשות כל שביכולתו כדי לעזור לו.
מייקל מבצע שוד מזוין שעונשו מאסר בפועל ונכנס לכלא פוקס ריבר, היכן שכלוא אחיו, כדי לסייע לו לברוח.
בהמשך הסדרה האחים עוזרים אחד לשני בבריחה מהרשויות ומ"החברה", ובהימלטות מבתי כלא שונים.
מגולמת על ידי רובין טאני.
עורכת דין וחברה לשעבר של לינקולן בורוז.
היא ניסתה לעזור ללינקולן מבחינה משפטית, אך היא לא הצליחה.
היא נרצחה על ידי איש החברה בעונה השנייה.
מגולם על ידי אמורי נולסקו.
פורטו-ריקני, מבין שמונת הנמלטים, הוא הכי קרוב למייקל ולינקולן, והיחיד אשר לא בגד בהם.
הוא החבר הכי טוב של מייקל.
צירופו של סוקרה לתוכנית הבריחה היה הכרחי וזאת כיוון שהיה שותף לתא של מייקל.
הסיבה שהוא רוצה לברוח מהכלא היא כיוון שחברתו מריקרוז, הנושאת ברחמה את ילדו מתכוונת להתחתן עם בן דודו הקטור והוא נחוש למנוע זאת.
בעונה הרביעית הוא החליט לעזוב את מייקל ואחיו כדי לשוב לחיים נורמליים עם בתו התינוקת.
את דמותו של באגוול מגלם רוברט ניפר.
באגוול נולד באלבמה לאחר שאביו ניצל מינית את אחותו, הלוקה בפיגור שכלי.
טיבג גדל להיות פדופיל, אנס סדרתי ורוצח סדרתי שמרצה מאסר עולם על חטיפה, אונס ורצח של שישה ילדים.
לפני כניסתו לכלא, הייתה לבאגוול חברה בשם סוזן הולנדר, שהייתה אם לשני ילדים.
בזמן שביקר בביתה ושיחק עם הילדים, חברתו ראתה את תמונתו בתוכנית America Most Wanted וגילתה שהוא פדופיל.
היא הסגירה אותו למשטרה ועקב כך הוא נכנס לכלא.
כשסוזן באה לבקרו בכלא, הוא הצהיר שהוא ניסה להשאיר את עברו מאחור ולפתוח דף חדש איתה, וכי לא נגע בילדים שלה, אך החזרה לכלא גרמה לו לחזור להרגליו הרעים, והודיע לה שהוא מתכוון לנקום בה כשהוא ייצא מהכלא.
גם בכלא, טי-באג המשיך בהרגליו המיניים ואנס אסירים אחרים.
כשסקופילד הגיע לפוקס ריבר, טי-באג רצה להפוך את מייקל לאחד מעבדי המין שלו, ללא הצלחה.
לאחר שה"חבר המיוחד" שלו נרצח בזמן מהומות בכלא, טי-באג ייחס את הרצח לסקופילד ורצה לנקום בו, אך נעצר על ידי האסיר-מפיונר, ג'ון אברוצי.
בזמן מהומות אחרות בכלא, טי-באג מגלה חור בתא של סקופילד ופרננדו סוקרה, ומבין כי הם מנסים לברוח.
הוא עומד לספר את זה לאסירים האחרים, אך נעצר על ידי אברוצי, שמתכוון לברוח יחד עם סקופילד.
טי-באג מצרף את עצמו לבריחה, למורת רוחם של הנמלטים האחרים.
כמו כן, הוא רוצח סוהר שראה את החור.
לאחר שהחיפושים אחר רוצח הסוהר מתחילים להתקרב לטי-באג, הוא מפליל ברצח את אחד מחברי הכנופיה שלו.
כשהתברר כי יותר מדי אנשים הצטרפו לבריחה ושיש להיפטר מאחד, הוחלט פה אחד להוציא את טי-באג.
טי-באג, שמבין שהנמלטים האחרים קושרים קשר נגדו, מודיע על עניין הבריחה לבן דודו, שאמור להודיע על הבריחה למנהל הכלא במידה ויקרה משהו לטי-באג.
אברוצי מארגן אנשים שיחטפו את בן דודו של טי-באג, אך העניינים מסתבכים ובן הדוד ובנו בן ה-4, נרצחים על ידי אחד מהמפיונרים של אברוצי.
לאחר מכן, אברוצי מנסה להרוג את טי-באג בכלא, אך בעקבות תהליך חזרה בתשובה שעובר עליו, הוא מוותר לו ומודיע לו שאם הוא יוותר על הבריחה הוא יוכל לחיות.
טי-באג מסכים, אך כשאברוצי מסתובב טי-באג דוקר אותו ושולח אותו לבית-חולים.
לאחר שהבריחה נכשלת בפעם הראשונה, טי-באג חושש שאברוצי יחזור ויגרום לחיסולו (אף אחד לא ידע מי דקר את אברוצי).
חששותיו של טי-באג מתגשמים, ואברוצי חוזר מבית החולים אחרי מספר ימים, והוא נראה כאילו חזר בתשובה לגמרי, והוא אומר לטי-באג שהוא סולח לו.
בליל הבריחה, טי-באג מגלה (יחד עם חלק מהנמלטים האחרים) שנמלט נוסף בשם צ'ארלס וסטמורלנד החביא ב-1971 5 מיליון דולר בחווה ביוטה.
לאחר מכן וסטמורלנד מת, כתוצאה מפציעה שאירעה יום קודם לכן.
אחרי שעברו את חומות הכלא, טי-באג כובל את עצמו לסקופילד באזיקים כדי להבטיח את מקומו במטוסו של אברוצי, אך אברוצי כורת את כף ידו של טי-באג עם גרזן כדי לנקום וכדי לשחרר את סקופילד.
החבורה נוטשת את טי-באג המדמם אך טי-באג מצליח לעמוד על רגליו ולהמשיך לברוח.
טי-באג מצליח להישאר בחיים למרות כף ידו הכרותה.
הוא מגיע למרפאתו של ד"ר מרווין גודאט, שמתברר כווטרינר.
הוא פוקד עליו באיומי מברג לבצע בו ניתוח לחיבור כף היד בחזרה לגוף.
לאחר שההליך מסתיים, טי-באג רוצח את ד"ר גודאט על ידי זריקת רעל, גונב את מכוניתו ומתחיל בנסיעה ליוטה, במטרה להשיג את הכסף של וסטמורלנד.
טי-באג עוצר להתפנות בתחנת דלק בנברסקה, וכשהוא חוזר הוא מגלה ששוטרים חושדים ברכבו הגנוב.
הוא טוען בפני השוטרים שהוא חייל מארינס לשעבר ומפליל בגנבת האוטו בחור שפגש בשירותים.
לאחר מכן הוא מקבל טרמפ מחייל משוחרר בשם ג'רי קורטן, אך טי-באג מנסה לשכב עם בתו הקטינה של ג'רי, וכשזו רצה לאביה הם נכנסים לקטטה וטי-באג רוצח את ג'רי ומצליח להסתלק עם רכבו.
טי-באג הוא הנמלט הראשון שמגיע ליוטה, שם הוא חובר לנמלט אחר מהכלא, דייוויד "טווינר" אפולסקיס שגם מחפש את הכסף של וסטמורלנד.
הוא משיג מפה שלפיה הם יוכלו לדעת איפה נמצא האוצר.
לאחר שגם האחים, מייקל סקופילד ולינקולן בורוז, מגיעים ליוטה במטרה למצוא את הכסף, טי-באג אוכל את המפה לאחר ששינן אותה בעזרת הזיכרון הצילומי שלו, ובכך מאלץ את סקופילד ובורוז להיות תלויים בו ולקבל חלק שווה מהכסף.
לאחר שנתפס על ידי הרשויות ומואשם בעוון רצח הוא נכנס לכלא "סונה" ביחד עם מייקל, מהאון ובליק שם הוא מתחבב על ידי שליט האסירים לצרו, במהלך העונה חובר למהלך הבריחה של סקופילד וברגע הבריחה סקופילד מפיל אותו בפח וגורם לו להתפס.
לאחר שנתפס הרג את לצ'רו ונהפך למנהיג האסירים ב"סונה".
לאחר שברח מסונה בשריפה שהייתה במקום, הוא חי תחת זהות בדויה ועבד בעבודה משרדית ותכנן להרוג את סקופילד, הוא חובר לגרטשן ול"חברה" ועוזר להם לחפש את "סקילה".
לאחר שבגידתו של דון מתגלה הוא חובר אליו ולוכד את אחותה ובתה של גרטשן וכאשר סוכן חברה שהציג את עצמו בתור מוכר ספרי תנ"ך מגיע לבית הוא חושד בו אך לבסוף חס על חייו ולאחר מכן נתפס על ידי החברה ומוכרח לעבוד ביחד עם לינקולן, מאהון ודון אחרת אימו תיהרג.
לקראת סוף העונה הוא בוגד בלינקולן ומספר לחברה את מה שהוא לא סיפר ובכך מגויס באופן חלקי לחברה.
הוא מקבל פקודה לאנוס את שרה אך לפני שמספיק לעשות משהו מייקל חובט בראשו.
בסוף העונה הוא חוזר לפוקס ריבר.
מגולם על ידי וייד ויליאמס.
עיסוק: סוהר ראשי (לשעבר), אסיר, חבר בקבוצת משימה ממשלתית
מוות: עונה 4, נהרג בעת משימה לשיבוש תוכניות "החברה"
אופי: בתחילה אנטגוניסט, עובר תהליך שינוי מוסרי משמעותי
בראד בליק שימש כסוהר הראשי בכלא פוקס ריבר (Fox River State Penitentiary), בו נכלאו האחים לינקולן בורוז ומייקל סקופילד.
בתחילת הסדרה, בליק הוא ערירי, בעל סמכות אכזרי, כוחני ושחצן, שנהנה מלנצל את כוחו לרעה ומנהל מערכת יחסים מתוחה עם האסירים, במיוחד עם סקופילד.
הוא מזוהה עם שחיתות מוסרית ועם שיתוף פעולה סמוי עם אנשי צוות מושחתים ואסירים מסוימים, כמו ג'ון אברוצי.
במהלך העונה הראשונה, בליק חושד בהתנהגותו החריגה של מייקל סקופילד אך אינו מצליח להוכיח את תוכנית הבריחה.
בליק משחד ומתעלל באסירים על מנת לקבל מידע על תוכניותיו של מייקל.
כשבליק מגלה שמייקל ניתק את חוטי החשמל של הכיסא החשמלי שעתיד להרוג את בורוז, בליק חיבר מחדש את החוטים.
בהמשך הוא מגלה את אחד המנהרות הסודיות של מייקל, אך נלכד שם, בסוף העונה, מייקל מצליח לברוח, בליק מצטרף למשלחת ציידים שמחפשת את האסירים הנמלטים.
לאחר מכן מפוטר לאחר שנחשב כאחראי למחדל.
בליק, לאחר פיטוריו, שומע על הפרס הכספי שהרשויות מציעות על הסגרת הנמלטים, וביחד עם ויליאם גירי (סוהר לשעבר בפוקס ריבר, פוטר לאחר שהואשם על ידי מנהל הכלא בשחיתות והתעללות באסירים), הם מחפשים אחר הנמלטים.
מהר מאוד בליק מבין שיש לתאודור "טי-באג" (מהאסירים הנמלטים) 5 מיליון דולר, השניים מוותרים על הפרס הכספי מהרשויות ומתחילים לחפש אחר טי-באג השניים מצליחים ללכוד את טי-באג, שודדים אותו, בורחים משם ומסגירים אותו.
לאחר מכן גירי בוגד בבליק, מכה אותו, בורח עם הכסף ומשאיר אותו לדמם.
מאוחר יותר, גירי נרצח ונשדד על ידי טי-באג, בליק מופלל ברצח גירי ונכלא בבית הכלא "סונה" שבפנמה יחד עם סקופילד, טי-באג, ואלכס מאהון.
מגולמת על ידי שרה ויין קליס.
הרופאה לשעבר של פוקס ריבר, פוטרה מעבודתה לאחר שחשדו בה בסיוע לאסירים להימלט מהכלא.
בתו של מושל אילינוי, שנרצח במהלך העונה השנייה.
עקב הריונה של קליס דמותה נרצחה אך בשל מחאת המעריצים דמותה שבה בעונה הרביעית ומתגלה ששרה עדיין בחיים.
מגולם על ידי רוברט ויזדום.
נורמן "לצ'רו" ג'ון, הוא סוחר סמים פנמי שהופיע לראשונה בתוכנית בעונה השלישית כמנהיג כלא "סונה".
הוא איבד את כוחו אחרי שניסה לברוח מהכלא יחד עם גיבור הסדרה, מייקל סקופילד.
הוא נרצח על ידי הפדופיל טי-באג בסוף העונה השלישית.
נמלת-קציר חולית (שם מדעי: Messor arenarius) היא מין של נמלת-קציר, ממשפחת הנמליים שבסדרת הדבוראים.
נמלת הקציר החולית היא מין מדברי והיא מצויה בצפון אפריקה, במדבר סיני, בישראל, בסוריה ובלבנון.
גופה של נמלת-הקציר החולית הוא גדול יחסית וחסון.
מכיוון שסביבת המחיה שלה היא מדברית, מסוגלת הנמלה לשאת משא כבד ביותר.
לסתותיה של נמלת הקציר החולית מותאמות היטב לסביבת המחיה שלה ולמזונה ומאפשרות לה לאכול מזון קשיח ביותר.
לסתות נמלת הקציר החולית ונחשבות גם ללסתות החזקות ביותר מבין נמלי הקציר בארץ ישראל.
גם גופה, כמו הלסתות, נחשב לחזק ביותר בין גופן של נמלי הקציר בארץ-ישראל.
מלכת נמלת הקציר החולית היא בעלת כנפיים וגדולה יותר משאר הנמלים.
פעם בשנה, ב"טקס" הנקרא "מעוף הכלולות", זכר הנמלה, שגם הוא מכונף, מפרה את המלכה.
לאחר שהזכר מפרה את המלכה במעוף הכלולות, הוא נופל ארצה ומת.
החל מההפריה, המלכה מתחילה להטיל ביצי נמלים.
המלכה מטפלת בזחלים הראשונים הבוקעים מן הביצים, בנות הדור הראשון מטפלות בדור השני וכך הלאה.
הנמלים הפועלות הן בעלות מגוון תפקידים כשמירה על הזחלים, האכלת הזכר והנקבה, שמירה על הקן וליקוט מזון.
נִמְלוּל או נִימוּל (פרסתזיה) הוא תסמין ביניים של איבוד (או חזרה) של תחושה חלקית.
עשוי להתבטא בתחושת עקצוץ/דקירות, דגדוג (בעיקר בחזרת תחושה), צריבה והתחממות קלה ועד לאובדן תחושה בעור (תחושה המתוארת לרוב כ"הירדמות" האיבר), כל זאת ללא השלכות גופניות ארוכות טווח.
התסמין נקרא כך בשל התחושות המורגשות על פני העור, הנדמות לחווה אותן כנמלים הצועדות עליו.
התסמין עשוי להיות קצר טווח או כרוני.
נמלול בפה ובגפיים הם תסמינים רגעיים נפוצים של נשימת יתר ושל התקף פאניקה.
כמו כן, התסמין מופיע לעיתים קרובות כאשר פועל לחץ ממושך על עצב, או שנחסם מעבר של דם לאזור - במקרה זה, תחושת הנמלול תדעך בהדרגה לאחר הסרת הלחץ וחידוש זרימת הדם, אם לא נגרם נמק.
נמלול כרוני מצביע על בעיה בתפקוד של תאי העצב, למשל תסמין של נוירופתיה.
בבני אדם בגיל מתקדם, נמלול הוא לרוב תוצאה של זרימת דם פחותה בגפיים, שעשויה להיגרם בשל טרשת עורקים, למשל.
ללא הספקה תקינה של דם וחומרים מזינים, תאי עצב אינם מסוגלים לשלוח אותות למוח.
מכאן שנמלול עשוי להיות תסמין של חוסר בוויטמינים, תת-תזונה והפרעות מטבוליות כגון סוכרת.
גירוי של העצב יכול להיגרם מדלקת של רקמה סמוכה.
מחלות מפרקים כגון תסמונת תעלת שורש היד (תסמונת התעלה הקרפלית) ודלקת מפרקים שיגרונית הן גורמים שכיחים לנמלול.
עצבים בבסיס הראש עשויים להיות נתונים ללחץ בשל בעיות כרוניות בצוואר ובעמוד השדרה.
בין הגורמים לבעיות מסוג זה, ניתן לציין התכווצויות שרירים, שעשויות להיגרם בשל מתח נפשי, מחלות עצם, יציבה לקויה, הרמת משאות כבדים בצורה שאינה בטוחה או טראומה גופנית כמו צליפת שוט.
נמלול נוסף הוא אובדורמישן (Obdormition), או בשמה העממי הירדמות גפיים (רגל או יד), הוא מונח רפואי לקהות חושים באחת מהגפיים המתרחשת עקב לחץ על עצב תחושתי.
נמלת-קציר שחורה (שם מדעי: Messor ebeninus) היא מין של נמלה, מהנפוצים ביותר בישראל.
ידועה בזכות קיניה הגדולים והמרשימים, ומנהגי אגירת המזון שלה.
המין נפוץ במקומות רבים באסיה ובצפון אפריקה.
בישראל היא נפוצה בחלקים נרחבים של הארץ, החל במישור החוף וכלה במדבר יהודה.
אורך הפועלות הוא בין 4–10 מילימטרים, וגופן שחור ומבריק.
ראשן גדול ורחב יחסית לגוף, ואינו מוארך כמו ראשן של מרבית הנמלים.
גופן של החיילות ארוך עוד יותר: כ-10 מילימטרים.
אורכה של המלכה הוא בין 12–13 מילימטר, ואורכם של הזכרים הוא כ-8 מילימטר.
גם הם, כמו הפועלות והחיילות, שחורים ומבריקים.
נמלת-הקציר השחורה פעילה בעיקר בקיץ.
היא ניזונה מפירות וזרעים, שהיא אוספת במשך הקיץ.
בחורף היא עוסקת בעיקר בתחזוקת הקן.
לעיתים היא ניזונה מטחביות שמאכלסות את הקן שלה.
נמלת-הקציר השחורה חיה במושבות גדולות, שיכולות להגיע לעשרות אלפי פרטים.
בניגוד למינים רבים אחרים, היא אינה נודדת באופן קבוע, אלא נשארת באותו קן במשך שנים רבות.
מסיבה זו, וגם בגלל סיבות אחרות (כגון גודלה של הנמלה, ריבוי הפרטים בקן, והזמן הרב שהיא משקיעה בחפירה), קיניה של נמלת הקציר מסוגלים להגיע לגודל עצום, ולעומק של עד שלושה מטרים.
הקן בנוי כמחילה אנכית גדולה, היורדת כלפי מטה, ויש לה הסתעפויות אופקיות רבות.
ההסתעפויות משמשות כמאגרי מזון (נמלת הקציר השחורה ממיינת את סוגי המזון שלה למחילות שונות) מאגרי פסולת, ולמגוריה של המלכה והוולדות.
במחילות העליונות יותר, החשופות יותר לקור, מזיקים, טורפים ושיטפונות, נמצאת הפסולת והזרעים הלא-מקולפים.
בקומות התחתונות והמוגנות יותר חיות הנמלים עצמן, ונמצאים מאגרי המזון הגדולים.
ניתן לזהות את קיני נמלת-הקציר על פי גורן מוקפת פסולת (אדמה, מוץ, ופגרי נמלים) הנמצאת בפתח.
לעיתים לקן אחד יש כמה פתחים.
נמלול (בלועזית: פורמיקָריום) הוא קן נמלים מלאכותי, מעשה ידי אדם.
נמלולים משמשים מירמקולוגים (חוקרי נמלים) על מנת לחקור נמלים בתנאי מעבדה.
בנוסף, לעיתים קרובות אנשים מחזיקים נמלולים כתחביב.
ישנן חברות מסחריות שמשווקות נמלולים בשמות כמו "עיר נמלים" או "חוות נמלים".
לעיתים החברות אף שולחות את הנמלים אל הקונה בדואר.
הנמלול הראשון שנעשה בו שימוש מסחרי הומצא על ידי פרנק אוסטין, ממציא ופרופסור להנדסה בדארטמות' קולג', שרשם אותו כפטנט בשנת 1929.
הנמלול מורכב משני חלקים: החלק החיצוני מדמה את סביבתם של הנמלים, והחלק הפנימי מדמה את קן הנמלים עצמו.
לעיתים המונח "נמלול" מתייחס אך ורק לחלק הפנימי.
החלק הפנימי, שנועד לדמות את קן הנמלים, הוא לרוב מכל שקוף ומרובע, שממלאים באדמה, בוץ, חול או נסורת.
הנמלים חופרות מנהרות ומחילות, וניתן לראות אותן דרך המכל.
לרוב לא כל הקן חשוף לצופה, אלא רק חלקו.
לעיתים במקום לתת לנמלים לחפור את המנהרות בעצמן, יוצקים מנהרות "בנויות מראש" באמצעות גבס.
שיטה זו מאפשרת לעצב את המנהרות כך שניתן יהיה לראות את כל חלקי הקן, אך היא אינה מדמה באופן מלא את חייהם של הנמלים (כי הן אינן חופרות לעצמן את הקן).
בנוסף, בנמלולים לצורכי הנאה, הצפייה בחפירות מוסיפה עניין לגידול הנמלים.
החלק החיצוני צריך לדמות את סביבתן הטבעית של הנמלים, אך עם זאת לא לאפשר לנמלים לברוח או להקים קן נוסף מחוץ למקום המיועד.
השיטה המקובלת ביותר היא להציב את המושבה בתוך ויוריום שקוף, כך שהנמלים לא יוכלו לצאת.
הבעייתיות העיקרית בשיטה זו היא שמאוד קשה לטפל ולתחזק בקן הנמלים כאשר לבני האדם אין נגישות אליו.
שיטות נוספות כוללות הצבת החלק הפנימי על שולחן מים (שולחן שכל רגליו נמצאות בתוך מכלי מים), הקפתו ב"חפיר", או הצבתן בתוך מכל פתוח מלמעלה ומריחת חומר חלקלק כמו וזלין, טלק, או שמן צמחי על הקירות (כמו בנמלול שבתמונה למעלה).
נמלים אינן מסוגלות לטפס על קיר אם הוא חלק מדי.
אם הנמלים אינן מרוצות מתנאיהם בנמלול (טמפרטורה לא מתאימה, מחסור באוכל או במים וכדומה) הן יפגינו יצירתיות רבה בניסיונות ההימלטות שלהן.
למשל: הן מסוגלות לעיתים לבנות "גשרים" על מנת לעבור את ה"חפיר".
תחזוקת הנמלול כוללת ויסות תנאים חיצוניים רבים על מנת לדמות את הסביבה הטבעית של הנמלים.
ויסות הטמפרטורה בהתאם לתנאי הסביבה השונים.
הדבר חשוב במיוחד כאשר חוקרים נמלים מאזור בעל אקלים שונה מאשר במקום שבו הנמלול מוצב
הרטבת הקן אחת לכמה זמן, כדי לדמות את הטל או הגשם
הצבת אוכל בקרבת הקן, כדי שהנמלים יאספו אותו.
האוכל הדרוש משתנה בהתאם למין הנמלים, אבל לרוב סוכר וחרקים שונים יספיקו.
מתן "תקופת היסתגלות" של כמה ימים, במהלכם הנמלים יבססו את הקן
לנמלול כמה יתרונות וכמה חסרונות עבור המירמקולוג הרוצה לחקור נמלים.
היתרונות העיקריים הם היכולת לווסת את תנאי הסביבה (וכך לבדוק את תגובת הנמלים לשינויים באקלים), הקרבה למעבדה על כל הציוד שבה, והאפשרות לעקוב אחרי כל הנמלים ולספור אותן.
החסרונות העיקריים הם הקושי לדמות את תנאי הסביבה באופן מלא, והקושי להפגיש את הנמלים עם בעלי חיים אחרים הנמצאים בסביבה הטבעית שלהם.
בנוסף, נמלים לרוב לא אוהבות להיות בנמלול אחד במשך כמה שנים.
נמל תל אביב הוא נמל על חוף הים התיכון שפעל בשפך הירקון בצפון-מערב תל אביב-יפו בשנים 1938–1965 וכונה "הנמל העברי הראשון".
הקמת הנמל נחשבה צעד משמעותי בהתפתחות הספנות העברית בתקופת המנדט.
מאז העשור הראשון של המאה ה-21 משמש מתחם הנמל כמתחם בילוי.
הרעיון להקים את נמל תל אביב הועלה לראשונה מיד לאחר מלחמת העולם הראשונה על ידי החברים מאיר דיזנגוף ויוסף אליהו שלוש.
אף על פי שיוסף אליהו שלוש רכש למען כך שטחים נרחבים סביב שפך הירקון- רעיון זה נדחה על ידי השלטון הבריטי עד לכינונו של שלטון אזרחי בארץ.
בראשית שנות ה-30 רעיון זה נשלל סופית על ידי השלטונות הבריטים, שהעדיפו לחזק את נמל יפו ונמל חיפה.
אמנם מנהיגי העיר החדשה, לא גמרו אומר, ובראשית שנות ה־30 ניסו לשכנע את הבריטים בנחיצות של הנמל לעיר המתפתחת.
לשם כך משפחת שלוש קנתה שטחים נוספים באזור שפך הירקון מהכפר שייח' מוניס והאחים שלוש, יוסף ויעקב שהיו בקשרים טובים עם נכבדי ערביי יפו, ניסו להשפיע על ערביי יפו לתמוך ביוזמת נמל משותפת ליפו ותל אביב.
כן הוכנה תוכנית סדורה ל" של תל אביב" ובשנת 1935 הבטיח ברנט ג'אנר להעלות את נושא הקמת נמל בתל אביב בפרלמנט הבריטי.
במרץ 1936 דווח בעיתונות על מדידות באזור בו הוקם נמל תל אביב לצורך הקמת נמל במקום.
אמנם פרוץ המרד הערבי הגדול שיבשה את תוכניתם זו.
לאחר שנכשלה התכנית, ניסה יוסף אליהו שלוש ניסה לשכנע את מנחם אוסישקין שיקנה בשם הקק"ל שטחים נוספים באזור הירקון למטרה זו.
וכן משלחת שהורכבה מאליעזר הופיין, מאיר דיזנגוף ויוסף אליהו שלוש יצאה ללבנון לבדוק את עבודתו של המהנדס קלוד גרינבלט כדי להקים את הנמל בירקון.
אמנם אף לאחר שחזרו בהתלהבות הבריטים ביטלו את תוכניתם.
זאת על אף התנגדות השלטון הבריטי, אשר ראה בכך כניעה לשביתה הערבית.
לבסוף הסכימו הבריטים להקמת מזח בצפונה של תל אביב ובלבד שהמימון לא יבוא מקופת המנדט.
מיקומו של הנמל נקבע בצפון העיר, אזור בו שפך הירקון מבקיע את רכס הכורכר הצפון-מערבי של תל אביב.
מזח נמל תל אביב נקבע בדיוק במקומו של 'עמוד הברזל' שקבעו במקום רב חובל אריה גרבנוב וחניכי בית הספר הימי זבולון של אגודת יורדי ים זבולון בשנת 1931.
תוכניות להקים נמל המתחרה בנמל יפו החלו כבר עם הקמתה של תל אביב.
התוכנית להקמת הנמל בקצה רחוב אלנבי של ימינו לא עלתה בקנה אחד עם תוכנית גדס ולא יצאה לפועל.
הנמל הוקם בחצי האי שיוצר שפך הירקון, בצפון-מערב העיר תל אביב-יפו.
עם השביתה הערבית ב-1936, ביקשו המוסדות הציוניים רישיון מהממשלה לפרוק מטעני אוניות ליד שפך הירקון.
ב-15 במאי נתן הנציב העליון את הרישיון והורה להקים תחנת ביקורת מכס, ועבודות הקמתו של מזח קטן החלו מיד על ידי חברה יהודית.
תיאור של תחילת הפעילות בנמל תל אביב ניתן על ידי ותיקי הפלוגה הימית של הפועל.
תיאור מפורט ניתן על ידי יאיר שוחט (עובד הנמל מהקמתו עד סגירתו).
עובדי נמל נוספים מוותיקי הפלוגה הימית המתארים את הקמת הנמל הם שמואל טנקוס, מנשה ברוך (נש), שייקה ערמוני, דוד מימון, יעקב ורדי, מכס זילברברג ואהרון אלטמן.
מדברי ותיקי הפלוגה הימית של הפועל עולה התיאור הבא: עם אישור השלטונות הבריטיים להקמת מעגן לפריקת סחורות בתל אביב, הוטל על מרכז הפועל תל אביב בראשות זאב שרף להפעיל את הפלוגה הימית של הפועל בראשות יואל ליפשיץ לצורך תחילת הפעילות.
פעולה ראשונה הייתה איתור המיקום המדויק של המעגן בסביבת יריד המזרח אשר חלק מהמבנים שלו היו אמורים לשמש כמחסנים.
בחירת מיקום המעגן נעשתה על ידי כתריאל יפה והאחים עמירם שוחט (מפעילי עלייה ב' אשר נספה בפעולת כ"ג יורדי הסירה) ויאיר שוחט, אשר חיפשו אזור בו המים בקרבת החוף הם מספיק עמוקים לצורך מעבר של סירות עמוסות.
מיקום המעגן אושר על ידי רב החובל יוסף פודולי מאגודת יורדי ים זבולון.
הוחלט להשתמש באופן זמני בסירות החתירה הכבדות של הפועל עד אשר תירכשנה דוברות במתכונת נמל יפו.
בנוסף לסירות החתירה הוחלט להשתמש בסירת המנוע "טרומפלדור" של הפלוגה הימית ומקום עגינתה היה בירקון.
עם קבלת האישור על הקמת המעגן ומידע על מועד הגעת האונייה, אורגנה קבוצת סווארים סלוניקאים מעובדי נמל חיפה והם היו מוכנים להגיע לתל אביב עם הגעת האונייה הראשונה שהגיע בעזרת אלאלוף ספנות שהייתה בבעלות יהודים מסלוניקי.
על מנת להקים את הנמל הוקמה חברת "אוצר מפעלי ים", ומניותיה נרכשו על ידי הציבור היהודי.
עבודות הקמת הנמל התבצעו על ידי יהודים יוצאי יוון (בעיקר יוצאי יהדות סלוניקי), אשר להם היה ניסיון רב בעבודות מסוג זה.
מזח העץ, שהקמתו נחגגה בפאר רב, התמוטט למחרת היום, אולם מזח מתכת חדש נבנה לאחר חודש.
נמל הקבע נחפר על פי תוכניתו של מהנדס העיר יעקב בן-סירה (אז יעקב שיפמן).
בניית הנמל הסתיימה בפברואר 1938, עת נפתח נמל הנוסעים.
ב-23 בפברואר התקיים טקס פתיחה חגיגי בהשתתפות ראשי היישוב.
בניית הנמל העברי הראשון עוררה התרגשות רבה ביישוב, ונחשבה בעיני רבים כצעד נוסף בדרך להקמת מדינה עצמאית.
רבים רכשו מניות בחברת "אוצר מפעלי ים" כהזדהות עם המפעל.
שובר הגלים של הנמל לא נבנה כנהוג לתוך הים אלא נבנה במקביל לקו החוף, והמעגן נחפר בקרקע פרטית ביבשה בחוף הים מזרחית לקו המים.
מצורת הבניה היה ברור שהנמל יהיה קטן ולא נמל עמוק מים, כך שאוניות לא יכלו להיכנס לתוכו אלא לעגון בקרבתו.
בעת פתיחתו היה קרוי הנמל בשם: שער ציון, משום שממנו הגיעו גם ספינות של עולים חדשים.
כיום הרחוב הראשי שהוביל אל הכניסה הראשית של הנמל קרוי בשם: רחוב שער ציון.
האוניות עגנו מחוץ לנמל, עבודות הפריקה והטעינה נעשו לדוברות שהוכנסו ל"בריכת הנמל" בעזרת ספינות גרר קטנות, אורכה של "בריכת הנמל" הוא כ-225 מטר ורוחבה הוא כ-63 מטר.
נוסעים ועולים חדשים הורדו מן האוניות בלב ים לסירות קטנות, "לאנץ'" בשפת הנמל, ובאנגלית "(Launch (boat" ואלה יצאו ונכנסו לבריכת הנמל.
החברה לשירות ימי עתיד צוינה לשבח על ידי מנהל הנמל הראשון זאב הים, על כך שאוניות החברה ביקרו בקביעות בנמל החדש.
עם הזמן צורפו לסווארים הסלוניקאים פועלים ומתנדבים מהאזור.
ביניהם היו חברי הפלוגה הימית של הפועל וחברי אגודת זבולון.מנהל הנמל הראשון היה זאב הים ומנהל התפעול הראשון היה רב החובל יוסף פודולי מאגודת זבולון.
במאי 1936 הוקם מזח קטן וביום 19 במאי 1936 הגיעה לחוף תל אביב האונייה היוגוסלבית צ'טוורטי אשר הביאה מטען של שקי מלט שמשקל כל אחד מהם כ־25 ק"ג.
הסירות אשר שימשו להעברת המטענים היו "נחשון" ו"עמל" של הפלוגה הימית ועוד סירה של אגודת זבולון.
יום פריקת המלט בחוף תל אביב מתואר על ידי יוסי גולדברג באתר האנציקלופדיה העירונית של עיריית תל אביב.
ראש העירייה מאיר דיזנגוף נשא דברים ובסיומו של הטקס הועבר שק מלט אחד למשמורת במוזיאון תל אביב.
עם סיום השביתה הכללית הערבית באוקטובר 1936, היו סוחרים יהודים שטענו כי יש לשוב ולהשתמש בנמל יפו, אולם בן-גוריון העדיף את השיקולים הלאומיים על פני הכלכליים והמזח הפך לקבוע.
עובדי נמל יפו הערבים פרסמו לאחר תום השביתה הצהרה בה תקפו את ממשלת המנדט על כך שאשרה את הקמת המזח בתל אביב ועל ידי כך "נישלה 2,000 משפחות ערביות מפרנסתן".
ההצהרה ביקרה גם את ההנהגה הערבית ונשאל בה: "מהן ההכנות שנעשו בידי המנהיגים הנעלים, אשר תבעו מאתנו להתמיד בשביתה עד הסוף כדי להביא עלינו את העונש החמור הזה?".
מאז תום השביתה הערבית, הפעיל הוועד הערבי העליון לחץ מתמיד על הממשלה לבטל את הרישיון להפעלת המזח, אולם נכשל בכך ונאלץ להסתפק בקריאה לסוחרים הערבים להשתמש בנמל יפו בלבד ולהחרים את נמל חיפה כדי לפצות את נמל יפו על ההפסדים שנגרמו לו.
ב-23 בפברואר 1938 הנמל נפתח רשמית.
בתקופת מלחמת העולם השנייה היה הנמל בסיס צבאי עבור הצבא הבריטי.
בתקופת מלחמת העצמאות שימש כנמל האספקה הראשי של מדינת ישראל.
מאחר שנמל חיפה נותר בשליטה בריטית.
לאחר הקמת מדינת ישראל המשיך לפעול באופן רגיל.
בשנותיה הראשונות של ישראל הועלו תוכניות להמשיך ולפתח את הנמל כנמל ראשי נוסף לצד נמל חיפה.
התוכניות נגנזו מפני שהתברר כי לא היה די שטח בעורף הנמל (שהיה כבר בנוי) לצורך הרחבתו, ושמסובך להעביר מסילת ברזל ודרכים רחבות לנמל דרך שטח העיר.
לפיכך הוחלט באמצע שנות החמישים לבנות נמל חדש בשפך נחל לכיש, לימים נמל אשדוד.
בינתיים, שימש נמל תל אביב להבאת סחורות שונות, בהן נפט ומזוט, לתחנת הכוח רדינג.
עבודות הפריקה והטעינה הופסקו ב-3 בנובמבר 1965 הן בנמל תל אביב והן בנמל יפו, בעקבות פתיחתו של נמל אשדוד.
האונייה האחרונה עגנה בנמל תל אביב ביום 25 באוקטובר 1965. שטחו של הנמל בתל אביב נזנח והפך למוקד של זנות ושל סמים וחלק מן המבנים שבו נהרסו בחלקם או הפכו ל"מחסנים" עבור כלי בית וקרמיקה.
לאחר סגירתו שימש הנמל כשטח של מחסנים ובתי מלאכה.
במלחמת יום הכיפורים הועברו הדוברות של הנמל לחזית הדרום, ושימשו לצליחת תעלת סואץ, ואחר כך כבסיס לגשר היבשתי שבנה חיל ההנדסה בתעלה.
באמצע שנות התשעים הוחלט בעיריית תל אביב ובחברת אוצר מפעלי ים להפוך את הנמל למתחם מסחר תיירות ופנאי, והמתחם הותאם לשימושים אלה.
בשנת 1988 החלו זוג האדריכלים יעקב יער ואורה יער יחד עם אדריכלית הנוף לאה רובננקו עובדים על תוכנית לשיקום ופיתוח הנמל כמתחם בילוי ותעסוקה.
אולם שנה אחר כך נמכר חלק משטח הנמל, שהיה בבעלות "החברה לפיתוח תל אביב", לאנשי העסקים יעקב נמרודי וגד זאבי שביקשו לבנות במקום.
הסוכנות היהודית שהייתה בעל מניות ב "חברה לפיתוח תל אביב" יחד עם עיריית תל אביב, התנגדה למכירת החברה בלי שנערך מכרז פומבי וקידום תוכנית המתאר לאזור התעכב במשך שנים רבות.
במהלך שנות ה-90 נעשה ניסיון ראשון בתהליך שיקום הנמל כאשר החלו לשפץ חלקים מן המתחם ולנסות לחבר את טיילת תל אביב אל תוך המתחם ביחד עם הקמתם של מתחמי בידור במתחם.
בשנת 2001 החלה חברת אוצר מפעלי ים בפרויקט שיקום נמל תל אביב, הכולל השקעה בשיקום המבנים ובשיקום התשתיות כחלק מהפיכתו של הנמל למתחם תרבות בילוי ופנאי הפתוח לציבור הרחב.
מטרתו העיקרית של הפרויקט הייתה שדרוג המרחב והנוף הציבורי, החזרת נמל תל אביב לידי הציבור והפיכתו למתחם תרבות ובילוי.
כאשר מתחם הנמל הפך למתחם בילוי בדצמבר 2004. במהלך העשור הראשון של המאה ה-21 נעשו במתחם שיפוצים נרחבים ושוקמו מבנים, בין היתר הוקם במקום גם שוק הנמל.
בשנת 1935 הוקם מגדלור תל אביב הוקם בצידו השני של נחל הירקון בסמוך אל תחנת הכוח רדינג על ידי הבריטים ומתחתיו נחשף תל ארכאולוגי בשם: "תל כודאדי".
המגדלור הפסיק לפעול בשנת 1965 עם פתיחתו של נמל אשדוד ובמשך שנים רבות עמד נטוש ומוזנח.
בשנת 2011 החל לעבור תהליך שיקום ושיפוץ שנמשך במשך שנתיים.
במסגרת פרויקט שיקום הנמל הוכרזה תחרות אדריכלים במסגרתה הוצגו הצעות לפיתוח המרחב הציבורי בנמל.
במסגרת התוכנית הזוכה, שהוצגה על ידי משרד האדריכלים מייזיליץ-כסיף בשיתוף עם האדריכלית גלילה יבין, נבנו טיילות עץ ייחודיות (בשטח כולל של למעלה מ-20 אלף מ"ר), תוכננו פינות ישיבה והצללה ושוקמו שטחי החניה (כאשר אלה נבנו כך שיוכלו לארח שווקים וירידים).
בנמל פועלים למעלה מ-60 עסקים מתחומי האוכל, אופנה, בריאות ותקשורת, אולמות אירועים וכנסים, מועדונים וחנויות.
בין העסקים הללו פעלה תחנת הרדיו האזורית "רדיו תל אביב".
בנמל פועל שוק איכרים פתוח.
הרחוב הראשי במתחם הנמל קרוי בשם: "רחוב נמל תל אביב".
החל משנת 2012 מדי חצי שנה מתקיים מופע "קולות חדשים" ביוזמת רובי ראובני ואנשי האנגר 13.
נמל תעופה הוא סרט אסונות אמריקאי שובר קופות משנת 1970 המבוסס על רומן רב-מכר בשם זה מאת ארתור היילי.
הצלחת הסרט פתחה עידן של סוגת סרטי אסונות מוצלחים, כגון "המגדל הלוהט" ו"הרפתקה בפוסידון".
זה היה הסרט הראשון מתוך סדרה של ארבעה סרטי אסונות תעופה: "נמל תעופה 1975", "נמל תעופה 77" ו"קונקורד...נמל תעופה 79".
השחקן ג'ורג' קנדי שיחק בכל ארבעת סרטים אלה.
הסרט היה מועמד לתשעה פרסי אוסקר, מתוכם זכתה הלן הייס בפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר.
מורין סטייפלטון זכתה בפרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר (ביחד עם קארן בלק מהסרט "רסיסי חיים").
עלילת הסרט מתרחשת בנמל התעופה לינקולן (שם פיקטיבי) ליד שיקגו ובמטוס בואינג 707 של חברת TGA (Trans Global Airlines) (גם כן שם פיקטיבי).
מספר סיפורים אישיים מתקשרים בטיסה אחת במטוס העומד להתרסק.
הסרט צולם בנמל התעופה סנט פול ליד מיניאפוליס.
מטוס הבואינג מהסרט התרסק ב-1989 לתוך אזור מגורים ליד סאו פאולו, שלושה אנשי הצוות ו-22 תושבי האזור נהרגו.
סופת שלגים עזה פוקדת את נמל התעופה לינקולן.
מטוס בואינג נתקע בתוך השלג וחוסם את אחד המסלולים.
מנהל הנמל, מל בייקרספלד (ברט לנקסטר) מקבל הוראה לסגור את נמל התעופה, אך מסרב היות שטיסה עומדת לצאת לרומא.
הוא מזעיק את איש התחזוקה ג'ו פטרוני (ג'ורג' קנדי) כדי שיחלץ את המטוס התקוע שנוסעיו מפונים בתוך הסערה.
יחסיו עם אשתו (דנה וינטר) מעורערים והוא מפתח יחסים עם טניה לווינגסטון (ג'ין סיברג), מנהלת קשרי הלקוחות של החברה.
היא מטפלת בעניינה של הקשישה עדה קוואנסט (הלן הייס) אלמנה הנוהגת להתגנב באופן סמוי לטיסות.
היא מסבירה לטניה ומל שברצונה לבקר אצל בתה ואין לה כסף.
טניה נותנת לה כרטיס חזרה ומפקידה עליה שומר אך הקשישה מצליחה להתחמק ממנו בערמה ולעלות דרך שרוול הכניסה למטוס הממריא לרומא.
היא נכנסת לשירותים ומבחינה במקום פנוי עליו היא מתיישבת.
הטייס הבכיר בטיסה הוא ורן דמרסט (דין מרטין) הנשוי לאחותו של מל אך בוגד בה עם הדיילת הראשית של הטיסה, גוון מייגן (ז'קלין ביסט).
לפני הטיסה היא מודיעה לו שהיא בהריון ממנו.
גררו (ואן הפלין בסרטו האחרון) הוא אדם מעורער בנפשו, קבלן פיצוצים שפוטר.
הוא רוקם תוכנית זדונית שמטרתה להרוויח כסף עבור משפחתו.
הוא מתקין מזוודת נפץ ורוכש ביטוח חיים ב-225,000 דולר.
הוא נפגש עם אשתו אינז (מורין סטייפלטון) ואומר לה שהכל יסתדר וכי הוא הולך להיפגש עם מעבידו.
כשהיא חוזרת לדירתם היא רואה מכתב מסוכן נסיעות המחזיר גביית יתר על רכישת כרטיס טיסה לרומא.
היא מגיעה לנמל התעופה, נפגשת עם מל וטניה ומזהירה אותם מפני בעלה העומד לפוצץ את המטוס, אך מסתבר כי המטוס כבר המריא.
גוון מבחינה בגוררו היושב ליד עדה ומחזיק במזוודה חשודה.
היא פוקדת עליה להגיע לתא הטייס, שם מספר לה ורן על הסכנה האורבת למטוס ומבקש ממנה לשתף פעולה והיא מסכימה.
היא חוזרת למקומה ואז צועקת עליה גוון וסוטרת לה.
עדה פורצת בבכי ומתרפקת על גררו הנדהם.
באותו רגע חוטפת ממנו גוון את המזוודה אך אחד הנוסעים שמתרגז על כך מנסה להשיב לו אותה.
גררו משיב לעצמו את המזוודה.
כשוורן מפציר בו להניח אותה כי כל הביטוח שלו אינו שווה.
באותו רגע יוצא אחד הנוסעים מהשירותים.
גררו נכנס לשם במהירות, סוגר את הדלת ומפוצץ את המזוודה.
נפער חור בדופן המטוס וגוון נפצעת קשה כשהדלת מוטחת בה.
המטוס מזדעזע, מתחילת ירידת לחץ בתוכו והנוסעים מתחברים למסיכות חמצן.
הטייסים מצליחים לאחר דקות של חרדה להנחית את המטוס בנמל התעופה, ממנו הצליח פטרוני לפנות את המטוס התקוע מהמסלול אך זמן קצר קודם לכן.
נמל תעופה 1975 הוא סרט אסונות תעופה אמריקאי שובר קופות משנת 1974. זה השני מתוך סדרה של ארבעה סרטי אסונות תעופה, סוגה קולנועית שהייתה פופולרית בשנות ה-70 של המאה ה-20.
בכתוביות בתחילה הסרט נכתב כי הוא הופק "בהשראת" הסרט "נמל תעופה" (1970) למרות שהקשר היחידי הוא השחקן ג'ורג' קנדי ששיחק בו בתפקיד דומה.
המטוס הפעם הוא בואינג 747.
גלוריה סוונסון מופיעה בתפקיד אחת הנוסעות בתור עצמה.
זה היה הסרט האחרון בו השתתפה.
שחקנים נוספים בתפקיד נוסעים הם: מירנה לוי, סיד סיזר, נורמן פל, לינדה בלייר ועוד.
צוות מטוס בואינג 747 מכין את המטוס לטיסה 409 של חברת התעופה קולומביה (שם פיקטיבי) מנמל התעופה הבינלאומי וושינגטון דאלס לנמל התעופה הבינלאומי של לוס אנג'לס.
הדיילת הראשית, ננסי פריור (קארן בלאק) היא בת זוגו של מדריך הטיס הראשי של החברה, אלן מרדוק (צ'רלטון הסטון).
לאחר עליית הנוסעים הם ממתינים לאמבולנס שיביא את הילדה ג'ניס אבוט (לינדה בלייר) הסובלת מאי ספיקת כליות ומועמדת להשתלת כליה.
קברניט המטוס הוא קפטן סטייסי (אפרם זימבליסט הבן).
המטוס ממריא מיד לאחר שהילדה מושכבת על מושב מיוחד במטוס.
באותו זמן מטיס סקוט פרימן (דיינה אנדרוז) את מטוס הביצ'קראפט ברון הפרטי שלו, לפגישת עסקים בבויסי, איידהו.
בגלל תנאי ראות קשים לאורך כל החוף המערבי, מקבלים שני הטייסים הוראה לנחות בנמל התעופה של סולט לייק סיטי.
לפתע לוקה פרימן בהתקף לב ומאבד את השליטה במטוסו.
המטוס פוגע בתא הטייס של הבואינג 747 ,מותיר בו חור גדול ואז מתרסק.
טייס המשנה נשאב החוצה ונהרג, מכונאי הטייס נהרג בתא וקפטן סטייסי נפגע קשה בפניו אולם לפני שהוא מאבד את הכרתו, הוא מצליח להעביר את הטיסה למצב של טייס אוטומטי.
ננסי מודיעה למגדל הפיקוח של סולט לייק סיטי על התאונה.
הם מדריכים אותה איך לשמור על מהירות וגובה הטיסה ומודיעים גם למטה החברה בו נמצאים מרדוק וסגן קצין המבצעים ג'ו פטרוני (ג'ורג' קנדי) שאשתו ובנו בין הנוסעים.
הם טסים לסולט לייק סיטי ובדרך הם ממשיכים להדריך את ננסי.
מטוס של חיל האוויר של ארצות הברית מוזנק לעבר המטוס ומדווח על גודל הפגיעה.
הבעיה היא איך לגרום למטוס לעבור את רכס ההרים לפני סולט לייק סיטי, זאת יכול לעשות רק טייס מיומן.
מרדוק ופטרוני מחליטים להזעיק מסוק צבאי שיוריד טייס למטוס הבואינג דרך החור שנפער בו.
הניסיון הראשון נכשל לאחר שהטייס מצליח להשתחל לתוך החור במטוס אך לפתע הוא משתחרר מהרתמה שחיברה אותו למסוק וצונח אל מותו.
בנקודת השפל הזו מחליט מרדוק לנסות פעם נוספת להגיע למטוס למרות הסיכון הרב כי זה הסיכוי היחידי להצלת הנוסעים.
הוא מצליח להשתחל לתא הטייס, להעביר את המטוס מעל רכס ההרים ולהנחית אותו בקושי רב עד קצה המסלול היות שגם הבלמים נפגעו.
הנוסעים מפונים במהירות בעזרת מגלשת חירום.
נִּמְלָנִיִּים (שם מדעי: Zodariidae) הם משפחה בסדרת העכבישאים המזכירה במראה נמלים.
הם נפוצים בכל העולם באזורי הטרופיים והממוזגים, אך רק מינים מעטים חיים באמריקה הצפונית.
מינים אלה מזכירים בצורתם נמלים כחלק מחקיינות המכונה חקיינות נמלים (myrmecomorphy), דבר הנפוץ בעוד כמה מיני עכבישים כמו Myrmaplata plataleoides.
הם מידמים להם כדי לתפוס ולאכול את הנמלים שלא מודעות לטורף.
ייתכן שהם גם מתגוננים מנמלים שיוצאות לצוד עכבישים.
כל מין עכביש משתמש במין נמלה אחרת להערים עליה.
למעשה העכבישים לא באמת מזכירים נמלים אלא רק באופן מוגבל אך מצליחים להיכנס למושבות הנמלים ולחיות איתם ואז כשכולם יוצאים מהקן כדי להילחם באויב או לצוד, העכביש בוחר לו נמלה לטרף, מזריק לה ארס והורג אותה תוך כדי ההמולה.
במקרה שנמלה פוגשת בעכביש כזה הוא מרים את 2 הרגלים הקדמיות שלו כדי להידמות להם ואם זה לא עוזר הוא נוגע עם הכליות שלו במחושי הנמלה, מה שעושים 2 נמלים שנפגשות.
בדרך כלל החיקוי הזה משכנע את הנמלה והעכביש יכול להיכנס.
לעיתים אפילו מעבירים לעכבישים נמלים גוססות, מידי פועלות, כדי שיעבירו אותם החוצה.
אז העכביש יכול לאכול בשקט.
נמלי גדוד או נמלי לגיון הוא שם של קבוצות נמלים החיות ביערות גשם טרופיים, בעיקר באמריקה הדרומית ובאפריקה ויוצאות למסעות ציד גדולים.
נמלים אלה כוללות מעל 200 מינים אך הם אינם קשורים אחד לשני טקסונומית.
הדמיון ביניהם נובע מאבולוציה מתכנסת, בה כל מין התאים את עצמו לשיטת חיים זו.
נמלים אלה חיות בעיקר ביערות של אגן הקונגו ושל יער האמזונאס (אך כמה מינים חיים גם בהודו, דרום-מזרח אסיה ואוסטרליה) ויוצאות למסעות מציאת מזון על פני היער.
נמלים אלה יכולות בעזרת מספרן להכניע כל חיה ביער ולגרום למוות המוני של כל יצור שיימצא.
אחד המינים הנפוצים ביותר הוא Eciton burchellii מאמריקה הדרומית.
באפריקה נפוצות ביותר נמלי הכידן.
הנמלים בעלות גופים אדומים-כתומים עם לסתות שחורות עצומות המזריקות ארס לטרפן.
הן יכולות ליצור מגופן גשרים על-מנת לסייע לאחיותיהן לטפס על ענפים.
הנמלים צדות כל יצור: חרקים, עכבישים, עקרבים, נדלים וחולייתנים קטנים.
כמו כן הן הורגות להקות של צרעות או של נמלים אחרות ולוכדות את זחליהן.
הן עלולות להוות סכנה גם ליצורים הגדולים מהן בהרבה.
היערות יכולים להיראות ריקים כמעט לגמרי מיצורים לאחר שהן מסיימות לאכול.
מספר חיות למדו לעקוב אחרי הנמלים ולתפוס חרקים הבורחים מהן או אף לחטוף את החרקים היישר מלסתותיהן.
ביניהן נמנים: ציפורי נמלים שונות, נקריים וקוקייתיים וכן חיפושיות ממשפחת הקצרחפיתיים (Staphylinidae) וכינים שונות מיטפלות למושבות הנמלים.
נמלי הגדוד אינם קבוצה טקסונומית אלא מיני נמלים המתנהלות באופן דומה באזור חיותם:
"נמלטים" היא סדרת טלוויזיה רוסית, המהווה לגרסה רוסית ולעיבוד של סדרת הטלוויזיה האמריקאית "נמלטים".
הסדרה שודרה במשך שתי עונות בערוץ הראשון של הטלוויזיה הרוסית בשנים 2010–2012.
שני אחים, קיריל ואלכסיי – בעבר ילדים בבית יתומים; אביהם נטש אותם בילדותם ואמם מתה.
האח הגדול קיריל פאנין, מנסה ככל יכולתו לתת חסות לאחיו הצעיר, אלכסיי צ'רנוב.
כבוגר בית ספר מקצועי, הוא מנסה ונוטל הלוואה על סך $25,000, במסווה של ירושה מהאב ומשלם את שכר הלימוד של אחיו באוניברסיטה.
על רקע בעיות בחייו וחוסר היציבות ואיבוד משרות תדיר פאנין נאלץ להרוג אדם שמסתבר כשר האוצר אנדריי מצנקו.
כדי להיפטר מקיריל, מארגני הרצח מתבררים כבעלי קשרים בדומה הממלכתית של הפדרציה הרוסית ומנסים לארגן ביטול ההקפאה על עונש מוות, כך שיוטל עונש מוות על פשעי "פדופיליה" ו"טרור" וקיריל פאנין נידון למוות, בזריקה קטלנית.
אלכסיי צ'רנוב תחילה מסרב להאמין בחפות אחיו אבל אחרי מפגש עם עורכת הדין סבטלנה דונאייבה הוא נחוש להוציא את אחיו מהכלא הזה, לאחר שהוא מבין שהאח לא ביצע את הפשע.
אלכסיי עובד בחברת בנייה כמהנדס וכשהחברה שלו מקבלת חוזה לשיפוץ מתקן הכליאה מספר 24 שבו נמצא אחיו, קיריל, הוא מחליט לנצל את ההזדמנות ומקבל גישה לתוכניות הכלא ומחליט לקעקע אותם על גופו.
כדי להיכלא בכלא שבו אחיו יושב הוא מבצע שוד בנק.
כשהוא רוקח תוכנית מבריקה שכוללת בניית מערכות יחסים עם שאר האסירים, הוא מנסה להציל את אחיו.
במהלך הסדרה, מתברר כי את רצח שר האוצר מצנקו, יזמה אשתו של חבר הפרלמנט קוצ'טקוב (שמשתפת פעולה עם ארגוני פשיעה בין-לאומיים) והיא רוקחת מזימה, שמטרתה לקדם את בעלה כמועמד לתפקיד נשיא רוסיה תוך סילוק אויבים אפשריים.
אלכסיי וקיריל מצליחים להימלט מהכלא כשרודף אותם מייג'ור בלנקו.
יחד איתם רודפים אותם גם אנשי ארגון חשאי בשם מחלקת המבצעים המיוחדים, OSO – משרד מיוחד בראשות קצין בשם אלכסנדר מקאנין.
אשתו של קוצ'טקוב מקבלת לידיה הנחיות מאדם בשם לפטנדר שמבקש להושיב על כס הנשיאות אדם הנאמן לו.
עורכת הדין סבטלנה מוצאת את מצנקו בבית שבו היה עצור בהוראות קוצ'טקובה ומה שלמעשה מסיר כל אחריות פלילית מקיריל, היא מנסה לשכנע אותו להעיד לטובת קיריל פאנין, אך זה נהרג.
קיריל ואלכסיי בורחים למחוז קרסנודאר ומנסים להגיש סיוע לבנו של קיריל, מקסים, שנמצא בכלא ולמצוא יהלומים שהובטחו להם בכלא על ידי אחד האסירים.
במהלך המשפט, אלכסיי וקיריל מנסים להבריח את מקסים אך מקאנין מפריע להם.
בלנקו, יחד עם המאבטח סיצ'ב מגלים שצ'רנוב ופאנין ברחו להשיג יהלומים ולאחר חיפוש ממושך מוצאים אותם, אך מגלים כי תיק היהלומים הוחלף.
הם בורחים לחוף ומנסים להימלט לטורקיה, אך מוצאים עצמם מוקפים בכוחות אומו"ן, עד שמתברר כי הממשלה עלתה על הקנוניה של קוצ'טקוב ופעלה למנוע אותה.
יורי צ'ורסין – אלכסיי צ'רנוב
ולדימיר יפיפאנצב – קיריל פאנין
יקטרינה קלימובה – עורכת הדין סבטלנה דונאייבה
על פי המבקרים, הסדרה הרוסית הייתה ניסיון כושל ליצור עלילה מקורית בהתבסס על סדרת הטלוויזיה האמריקאית.
עם זאת, רבים שיבחו את העלילה שנוצרה על ידי פול שרינג ומוניקה מייסר (ומופיעים בכתוביות הפתיחה כיוצרים וכותבי התסריט), בתור אחד מהיתרונות הבודדים של הסדרה.
המבקרים ביקרו את איכות המשחק של רוב השחקנים ויכולתם המוגבלת לעבד את תמונת הדמויות הססגוניות, מהגרסה האמריקאית.
נמלת-האש הקטנה (שם מדעי: Wasmannia) היא סוג במשפחת הנמליים.
ידועה גם בשם נמלת החשמל (Electric ant) ונחשבת על ידי מדינות רבות כזן הרסני, פולשני מאוד.
נמלה זעירה (1–2 מ"מ), כתומה, מקורה באזורים טרופיים בדרום אמריקה.
המין Wasmannia auropunctata התפשט ברחבי העולם, פלש לאיי גלאפגוס, ואף לישראל.
היא מתרבה בקינים מרובי מלכות, ומתפשטת ללא מעוף מלכות.
נפוצה במדשאות, בין עלים יבשים ומתחת לאבנים.
כמין פולש היא דוחקת מינים מקומיים של חרקים ופוגעת במגוון הביולוגי.
המלכות והזכרים מתרבים באמצעות שיבוט והפועלות נוצרות ברבייה מינית אשר שומרת על המגוון הגנטי של המושבה.
בישראל נצפו לראשונה נמלי אש בקיבוץ אפיקים שבעמק הירדן בשנת 2005. בתחילה הן נמצאו בעיקר בתוך יישובים, אך לאחר מכן גם בשטחים פתוחים הסמוכים ליישובים.
המשרד להגנת הסביבה הוציא התראה מיוחדת בנושא.
זוהי רשימה של נמלי תעופה בישראל, ממוינים לפי סוגי נמל התעופה.
כיום פועלים בישראל שלושה נמלי תעופה בין-לאומיים, כולם מנוהלים על ידי רשות שדות התעופה.
נמל התעופה בן-גוריון משמש כנמל התעופה הראשי לכניסה לישראל ויציאה ממנה.
נמל התעופה רמון, בהיותו נמל התעופה השני בגודלו, משמש כנמל העיקרי לצד נתב"ג, בעוד לנמל התעופה חיפה יש גם בסיס צבאי לצד הטרמינל האזרחי שלו.
שם ICAO IATA ערים מקוםהקמה נמל התעופה בן-גוריון(תל אביב-בן-גוריון) LLBG TLV תל אביב וירושלים לוד, מחוז המרכז 1937נמל התעופה חיפה LLHA HFA חיפה חיפה, מחוז חיפה 1934 נמל התעופה רמון(אילת-רמון) LLER ETM אילת באר אורה, מחוז הדרום 2019
שדות תעופה מקומיים ללא לוחות זמנים
בישראל ישנם שני שדות תעופה נוספים המנוהלים על ידי רשות שדות התעופה, אך אין בהם טיסות סדירות.
שם ICAO IATA ערים מקוםהקמהשדה התעופה הרצליה LLHZ הרצליה הרצליה, מחוז תל אביב 1948שדה התעופה ראש פינה LLIB RPN ראש פינה מחניים, מחוז הצפון 1943
ישנם כ-15 מנחתים נוספים ברחבי ישראל, המשמשים בעיקר לטיסות פרטיות או לאימוני טיסה.
ישנם כ-6 מנחתים נוספים ברחבי ישראל ללא פעילות תעופתית.
שם ICAO IATA מקוםהקמה מנחת דימונה דימונה, מחוז הדרוםמנחת דלתון רמת דלתון, מחוז הצפון 2002מנחת ציקלון LLBS BEV כרמיאל, מחוז הצפון 1970מנחת יטבתה LLYO YOT יטבתה, מחוז הדרוםמנחת מישר הר הנגב, מחוז הדרוםמנחת שמרת שמרת, מחוז הצפון
כל בסיסי הטיסה הצבאיים בישראל הם בבעלות חיל האוויר הישראלי.
לנמל החלל היחיד של ישראל יש גם בסיס טיסה צבאי לצד נמל החלל.
התנועה מוגבלת על ידי חיל האוויר הישראלי.
הוא גם מנוהל בחלקו גם על ידי סוכנות החלל הישראלית.
שם ICAO מקוםהקמה בסיס פלמחים LL59 פלמחים, מחוז מרכז 1963
שם ICAO IATA ערים מקוםהקמהסגירה שדה התעופה עטרות(ירושלים-עטרות) LLJR JRS ירושלים ירושלים, מחוז ירושלים 1918 2001 נמל התעופה אילת LLET ETH אילת אילת, מחוז דרום 1949 2019נמל התעופה דב הוז LLSD SDV תל אביב תל אביב, מחוז תל אביב 1937 2019
נמל תעופה בין-לאומי הוא נמל תעופה עם מתקני מכס וביקורת גבולות המאפשרים לנוסעים לנסוע בין מדינות ברחבי העולם.
נמלי תעופה בין-לאומיים בדרך כלל גדולים יותר מנמלי תעופה מקומיים, והם חייבים לכלול מסלולים ארוכים יותר ובעלי מתקנים לקליטת מטוסים כבדים יותר כמו בואינג 747 ואיירבוס A380 המשמשים בדרך כלל לנסיעות ביו-לאומיות ובין-יבשתיות.
נמלי תעופה בין-לאומיים מקבלים לעיתים קרובות גם טיסות פנים.
מבנים, תפעול וניהול הפכו יותר ויותר מתוחכמים מאז אמצע המאה ה-20, כאשר נמלי תעופה בין-לאומיים החלו לספק תשתית לטיסות אזרחיות בין-לאומיות.
סטנדרטים טכניים מפורטים פותחו כדי להבטיח בטיחות ומערכות קידוד נפוצות המיושמות כדי לספק עקביות גלובלית.
המבנים הפיזיים המשרתים מיליוני נוסעים וטיסות בודדים הם מהמורכבים והמקושרים בעולם.
עד העשור השני של המאה ה-21, למעלה מ-1,200 נמלי תעופה בין-לאומיים עם כמעט שני מיליארד נוסעים בין-לאומיים יחד עם 50 מיליון טונות של מטען שעוברות דרכם מדי שנה.
באוגוסט 1919, הונסלאו הית', בלונדון, אנגליה, היה נמל התעופה הראשון שהפעיל שירותים מסחריים בין-לאומיים סדירים.
הוא נסגר והוחלף על ידי נמל התעופה קרוידון במרץ 1920. בארצות הברית, נמל התעופה העירוני דאגלס באריזונה הפך לנמל התעופה הבין-לאומי הראשון של אמריקה בשנת 1928.
בימים הראשונים של טיסות בין-לאומיות, התשתיות היו מוגבלות, "אם כי אם התעוררו בעיות במנוע היו הרבה מקומות שבהם מטוסים יכולים לנחות".