tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
ב-19 בינואר 2015 הציג יו"ר המפלגה אביגדור ליברמן את רשימת ישראל ביתנו לכנסת העשרים.
בין הנכנסים החדשים לרשימה (עקב הפרישות המרובות של שרים וחברי כנסת מכהנים מהתמודדות על מקום בכנסת הבאה) נמנים ראש עיריית צפת, אילן שוחט, ואיש הטלוויזיה והרדיו, שרון גל.
טב – הבית היהודי בראשות נפתלי בנט
סיעת הבית היהודי הורכבה בכנסת ה-19 משתי מפלגות - הבית היהודי - מפד"ל החדשה בראשות נפתלי בנט והאיחוד הלאומי-תקומה בראשות אורי אריאל.
בהסכם לריצה משותפת שנחתם בנובמבר 2012 סוכם על איחוד מלא בין המפלגות תוך חצי שנה מהקמת הממשלה, אך למרות משא ומתן סעיף זה לא יושם לפני פתיחת מערכת הבחירות לכנסת ה-20. בנוסף להבדלים אידאולוגיים נבחרו מועמדי כל מפלגה לכנסת ה-19 בשיטות שונות.
ב"בית היהודי" נבחרו הנציגים בבחירות מקדימות על ידי כלל המתפקדים, בעוד שב"תקומה" נבחרה הרשימה על ידי מרכז המפלגה.
מפלגת תקומה שקלה להתפצל מ"הבית היהודי" ולרוץ ביחד עם המפלגה של אלי ישי.
ההחלטה האם להתפצל הובאה להצבעת מרכז המפלגה ב-20 בדצמבר וזה החליט להישאר ברשימת "הבית היהודי" בניגוד לדעתו של יו"ר המפלגה אורי אריאל.
במסגרת ההסכם לנציגי "תקומה" שוריינו המקומות 2, 9, 14 ו-18 ברשימה המשותפת.
ב-11 בינואר התקיימו בחירות במרכז "תקומה" לראשות המפלגה ולרשימתה לכנסת, בראשות המפלגה זכה אורי אריאל כמועמד יחיד, ובשלושת המקומות הבאים ברשימה המשותפת זכו עו"ד בצלאל סמוטריץ' וחברי הכנסת המכהנים אורית סטרוק וזבולון כלפה.
ב-14 בינואר 2015 התקיימו הבחירות המקדימות של "הבית היהודי" (מפד"ל החדשה) לכנסת.
נפתלי בנט זכה בראשות המפלגה וברשימה לכנסת זכתה איילת שקד במרב הקולות והוצבה במקום השלישי אחרי בנט ואריאל.
אחריה הגיע סגן השר הרב אלי בן דהן שעבר מ"תקומה", אחריו נבחרו שאר חברי הכנסת המכהנים של הבית היהודי-מפד"ל ואחריהם המועמדים החדשים הרב אביחי רונצקי ורונן שובל.
בבחירות לנציג מרכז המפלגה זכה המנכ"ל ניר אורבך.
ב-26 בינואר הודיע בנט על שריון כדורגלן העבר אלי אוחנה למקום בעשירייה הראשונה.
למחרת הודיע על שריון ד"ר ענת רוט למקום בעשירייה השנייה.
בעקבות הכעס שעורר שריון אוחנה בקרב פעילים רבים במפלגה, הוא הודיע שלושה ימים לאחר מכן על פרישתו מהרשימה.
זבולון כלפה, שפרש במחאה על שריון אוחנה, חזר בו בעקבות פרישת האחרון, אך בעיות משפטיות מנעו את החזרתו לרשימה, ובמקומו הוצב מזכ"ל תקומה נחי אייל.
ב-16 בפברואר 2015 נפטר השר אורי אורבך, שהיה ממוקם במקום 6 ברשימת המפלגה.
שס – התאחדות הספרדים שומרי תורה
זוהי מערכת הבחירות הראשונה לכנסת של מפלגת ש"ס לאחר פטירת מייסדה ומנהיגה הרוחני הרב עובדיה יוסף.
מאז פטירת הרב יוסף נוצרו עימותים חריפים בין היו"ר אריה דרעי לקודמו אלי ישי.
ב-15 בדצמבר 2014 פרש ישי מש"ס והכריז על הקמת מפלגת יחד - העם איתנו.
לקראת הבחירות הוקמה בש"ס מועצת נשים מייעצת, בראשות עדינה בר שלום, בתו של הרב עובדיה יוסף, ויפה דרעי, אשתו של היו"ר אריה דרעי.
ב-28 בדצמבר 2014 פורסמה במהדורת החדשות של ערוץ 2 קלטת וידאו משנת 2008 שבה נראה הרב עובדיה יוסף מביע את חששו מאריה דרעי ומכנה אותו "רשע".
בעקבות הסערה שהתחוללה עם פרסום הקלטת, הציע דרעי ב-29 בדצמבר את התפטרותו מהנהגת המפלגה, אולם מועצת חכמי התורה סירבה לקבל את התפטרותו.
למרות התנגדות מועצת החכמים וכן בכירים בתנועת ש"ס, ב-30 בדצמבר 2014 הגיש דרעי את התפטרותו מהכנסת ליו"ר הכנסת, יולי אדלשטיין.
לאחר עשרה ימים הודיע דרעי שהוא נשמע להוראת מועצת החכמים וחוזר להנהיג את תנועת ש"ס.
ודעם – הרשימה המשותפת (חד"ש, רע"ם, בל"ד, תע"ל)
בשל העלאת אחוז החסימה התקיים משא ומתן בין ראשי המפלגות הערביות המובילות- רע"ם-תע"ל, בל"ד, חד"ש ומד"ע לגבי ריצה משותפת בבחירות תחת רשימה ערבית אחת, או תחת שתי רשימות.
בעוד המהלך של ריצה משותפת נתמך על ידי בל"ד, תנועת תראבוט וחלקים מחד"ש בהובלת היו"ר מוחמד בראכה, התקיימה התנגדות רבה בסניפים יהודיים ובסניפים ערביים בחד"ש בנוגע לריצה שתבטל את האופי היהודי-ערבי והסוציאליסטי של המפלגה (הם תומכים בריצה משותפת של שתי רשימות).
מוחמד בראכה, חנא סוויד ועפו אגבריה, שלושתם מחד"ש, הודיעו שלא יתמודדו בבחירות הקרובות.
ב-23 בינואר 2015 הוצגה בכנס בנצרת הרשימה המשותפת לסיעות חד"ש, תע"ל בל"ד והתנועה האיסלאמית.
על פי המתווה של ועדת הפיוס של הסיעות, תתקיים רוטציה בין המקומות 12 ו-15 ו-13 ו-15. המקום ה-12 יהיה של תע"ל ו-13 של חד"ש.
ליו"ר הרשימה נבחר עו"ד איימן עודה מחד"ש.
רשימת יהדות התורה לכנסת 1 יעקב ליצמן 2 משה גפני 3 מאיר פרוש 4 אורי מקלב 5 מנחם מוזס 6 ישראל אייכלר 7 יעקב אשר 8 אליעזר סורוצקין 9 שלמה טייטל 10 שמעון חדד
ג – יהדות התורה והשבת אגודת ישראל - דגל התורה
רשימת יהדות התורה מהווה שותפות בין המפלגות החרדיות אגודת ישראל ודגל התורה הרצות במשותף מאז בחירות 1992 ושהגיעו בבחירות 2013 להישג שיא של 7 מנדטים.
נציגי דגל התורה והסיעות המרכיבות את אגודת ישראל (הסיעה המרכזית של חסידות גור, הסיעה המאוחדת של חסידות ויז'ניץ והסיעה של חסידות בעלז) נבחרים על ידי הרבנים המנהיגים סיעות אלו.
יוצאת דופן היא סיעת שלומי אמוני ישראל המייצגת חסידויות וקהילות קטנות ומועמדה נבחר בבחירות מקדימות על ידי נציגי הקהילות השונות לפי מספרם היחסי של בתי האב בקהילות והחסידויות שבשלומי אמונים.
רשימת מרצ לכנסת 1 זהבה גלאון 2 אילן גילאון 3 עיסווי פריג' 4 מיכל רוזין 5 תמר זנדברג 6 מוסי רז 7 גבי לסקי 8 אבי דבוש 9 אבשלום וילן 10 אורי זכי
מרצ – השמאל של ישראל
בינואר 2015 אישרה ועידת המפלגה את בחירתה המחודשת של זהבה גלאון ליו"ר המפלגה.
מרצ התחייבה שלא לשבת בממשלת נתניהו וקראה למפלגות האחרות בגוש המרכז-שמאל להכריז על כך אף הן.
לקראת הפריימריז הודיע ניצן הורוביץ כי הוא פורש מן החיים הפוליטיים, ומנגד אישים שונים הודיעו על התמודדותם: חברת מועצת העיר ת"א-יפו גבי לסקי, חברי הכנסת לשעבר מוסי רז ואבשלום וילן, אורי זכי ונוספים.
ב-19 בינואר 2015, בחרו חברי ועידת מרצ, כאלף במספר, את רשימתה של המפלגה לכנסת העשרים, על פי "שיטת החמישיות".
עוד באותו ערב הוכרזו התוצאות ועל פיהן, כל חברי הכנסת המכהנים (מלבד ניצן הורוביץ שפרש) נבחרו בתחילת הרשימה, ורק לאחריהם, במקום השישי, הגיע מתמודד חדש-ישן, חבר הכנסת לשעבר מוסי רז.
רשימת כולנו לכנסת 1 משה כחלון 2 יואב גלנט 3 אלי אלאלוף 4 מיכאל אורן 5 רחל עזריה 6 טלי פלוסקוב 7 יפעת שאשא-ביטון 8 אלי כהן 9 רועי פולקמן 10 מירב בן-ארי 11 שי באב"ד 12 אכרם חסון 13 תומר אוזן 14 אשר פנטהון סיום
כ – כולנו בראשות משה כחלון
השר לשעבר משה כחלון, שלקח פסק זמן מהחיים הפוליטיים, הודיע באפריל 2014 על חזרה לחיים הפוליטיים, אך לא במסגרת הליכוד.
ב-20 באוקטובר באותה שנה הצהיר שיקים מפלגה חדשה לקראת הבחירות הבאות ולמחרת עזב רשמית את הליכוד.
ב-3 בדצמבר 2014, הכריז כחלון רשמית כי בכוונתו להקים מפלגה חדשה שתתמודד בבחירות הקרובות לכנסת העשרים.
הוא חתם על הסכם עודפים עם "ישראל ביתנו", והודיע כי שם המפלגה החדשה בראשותו הוא כולנו בראשות משה כחלון.
רשימת יחד לכנסת 1אלי ישי 2 יוני שטבון 3 מיכאל עייש 4 ברוך מרזל 5 ששון טרבלסי 6 בראלי עמיטל יעקב 7 דודי שוומנפלד 8 יקיר יעקב יהודה
קץ – יחד - העם איתנו בראשות אלי ישי
מאז חזרתו של אריה דרעי לתפקיד יושב ראש ש"ס, שרר מתח קבוע בינו לבין אלי ישי.
האפשרות לפילוג בש"ס עלתה מספר פעמים מאז.
באמצע דצמבר הודיע ישי על הקמת מפלגה חדשה בראשותו, ובהמשך נקבע שמה: "יחד - העם איתנו בראשות אלי ישי".
הצטרף אליו חבר הכנסת יוני שטבון מ"הבית היהודי".
מפלגת עוצמה יהודית בראשות מיכאל בן-ארי היא רשימה של אנשי חזית יהודית לאומית, שהתמודדו במערכת הבחירות הקודמת במסגרת רשימת עוצמה לישראל ללא הצלחה.
בחודש ינואר התנהלו מגעים בין המפלגה לבין מפלגת יחד בראשות אלי ישי בהם הוסכם על ריצה ברשימה משותפת בעקבות דרישת הרב מאזוז, הוצב ברוך מרזל במקום מיכאל בן ארי ברשימה.
לבסוף, המפלגה לא צלחה את אחוז החסימה.
מפלגת עלה ירוק (עלה ירוק - גאה בבחירה שלי) מינתה את אורן ליבוביץ', עורך המגזין "קנאביס", ליו"ר המפלגה ב-18 בדצמבר 2014. מצטרפת נוספת למפלגה היא ד"ר ברקת שיף-קרן.
מפלגת כולנו חברים (כולנו חברים נ נח) שהתמודדה בבחירות הקודמות התמודדה גם בבחירות האלה.
מפלגת אור (אור), בראשות ירון ידען, מפלגה בעלת מצע חילוני, התמודדה זו הפעם השלישית בבחירות לכנסת.
מפלגת כלכלה (מפלגת כלכלה בראשות האחים גולדשטיין), בראשות דניאל ובני גולדשטיין, שהתמודדה שוב בבחירות אלו.
במקום השני ברשימה הוצב מנחם בן, שלאחר מכן התפטר מהרשימה.
הרשימה הערבית - הוגשה כרשימה משותפת של המפלגה הדמוקרטית הערבית (שהתמודדה בעבר במסגרת רע"מ-תע"ל) והמפלגה הלאומית הערבית.
המפלגה הדמוקרטית הערבית (בראשות מוחמד כנעאן, מספר 2 ברשימה) הודיעה ב-9 במרץ שהיא פורשת מהמירוץ, אך אף אחד מחבריה לא התפטר מהרשימה בוועדת הבחירות.
ב-16 במרץ התפטרו מהרשימה טאלב א-סאנע (מספר 1 ברשימה, מטעם המפלגה הלאומית הערבית) ומוסה אבו סהיבן.
תומכי מפלגת הדמוקראטורה בראשות דורון חכימי.
מפלגת הפיראטים (הפיראטים – הפתק הלבן), בראשות אוהד שם-טוב.
ובזכותן - רשימה חרדית בראשות רות קוליאן, המפלגה החרדית הראשונה שמציגה נשים (אבל לא רק) ברשימתה.
רצה באמצעות מפלגת המדף אחריות - לב אחד ורוח חדשה.
מנהיגות חברתית - רשימה בראשות אילן משיחא יר-זנבר מתמודדת בשנית על מפלגת המדף מורשת אבות.
נבחרת העם (הזמנית), רשימת מפלגת ברית עולם.
מגנים על ילדינו - רשימת מפלגת עתיד אחד ובה המועמד היחיד הוא יחזקאל שטלצר.
במקור הוגשה רשימה בשם "מגנים על ילדינו מפסיקים להאכיל אותם פורנו", אך ועדת הבחירות פסלה את שם הרשימה וקיצרה אותו.
המפלגה פרשה מן המירוץ ב-11 במרץ והודיעה כי תתמוך במפלגת הבית היהודי.
שכירות בכבוד, רשימת מפלגת חיים בכבוד והמפלגה הישירה.
מפלגת פרח (פרח - שפע, ברכה, חיים ושלום נץ-המהפך בחינוך, דיור, צה"ל ושלום אמיתי).
מפלגת הירוקים (הירוקים) במקור הוגשה הרשימה בשם "הירוקים - לא שמים ז", אך ועדת הבחירות פסלה את שם הרשימה וקיצרה אותו.
התקווה לשינוי (התקווה לשינוי - אלאמל לתג'ייר) - מפלגה ערבית.
מפלגת קדימה, שהייתה מיוצגת בכנסת ה-19 על ידי שני חברי כנסת, לא הגישה רשימת מועמדים ולא התמודדה בבחירות אלו.
מפלגת דעם, שהתמודדה ברציפות בבחירות מאז 1996 אך מעולם לא נבחרה, הודיעה שלא תתמודד בבחירות אלו.
מפלגת דור בוני הארץ, הגלגול האחרון של מפלגת הגמלאים, הודיעה שלא תתמודד בבחירות אלו.
מפלגת אחים אנחנו הודיעה שלא תתמודד בבחירות אלו.
קולות לרשימות שלא עברו את אחוז החסימה: 189,517(כ-4.5% מהקולות הכשרים)
קולות לרשימות שעברו את אחוז החסימה: 4,021,367 (כ-95.5% מהקולות הכשרים)
ועדת הבחירות פסלה שתי קלפיות בכפר קאסם, לאחר שהתגלו בהן זיופים חמורים.
אחרי הבחירות הוקמה ממשלת ישראל ה-34 בראשות בנימין נתניהו עם קואליציה בת 61 חברי כנסת שהורכבה ממפלגות הליכוד, כולנו, הבית היהודי, ש"ס ויהדות התורה.
ראשי הרשימות שנבחרו לכנסת ה-20
תוצאות הבחירות, הסקרים והיום שאחרי
החל מהעברת החוק להקדמת הבחירות בראשית דצמבר 2014, ועד זמן קצר קודם לבחירות, נערכו סקרים רבים על ידי גופי תקשורת שונים.
סקרים שפורסמו ארבעה ימים לפני יום הבחירות הראו יתרון של 3–4 מנדטים למחנה הציוני על פני הליכוד.
מדגמי ערוץ 10 והערוץ הראשון שפורסמו מיד לאחר סגירת הקלפיות הציגו שוויון במספר המנדטים בין המפלגות (27-27).
מדגם ערוץ 2 הציג יתרון של מנדט לליכוד (27–28).
בעקבות המדגמים טענו דוברים מהשמאל כי להרצוג סיכוי ממשי להוביל למהפך פוליטי, וכך הצהיר גם הרצוג עצמו בנאום שנשא בפני פעילי המפלגה בחצות.
בנימין נתניהו נשא גם הוא נאום ניצחון בו הודה לפעילי המפלגה וטען שהליכוד ניצח 'כנגד כל הסיכויים' והקהל שצפה בנאום במקום חגג את הניצחון המסתמן בקריאות 'הוא קוסם' אל עבר ראש הממשלה.
עם בוקר הסתבר כי הפער בין המפלגות ובין הגושים הפוליטיים גדל ולאחר פרסום תוצאות האמת וספירת המעטפות הכפולות התברר כי הליכוד זכה בשישה מנדטים יותר מהמחנה הציוני (24–30).
שאר תוצאות המדגם ביחס למספר המנדטים של המפלגות האחרות היו קרובות מאוד לתוצאות האמת.
בלטה במיוחד התמיכה הרחבה לה זכה הליכוד בשמונה מתוך עשר הערים הגדולות בישראל ובערי הפריפריה, בעלי דומיננטיות של מזרחים, דתיים ושל עולי חבר העמים.
למעט אזורים מבוססים בתל אביב, חיפה, השרון והקיבוצים, הליכוד זכה ברוב בכל שאר אזורי הארץ.
פרופ' קמיל פוקס, שערך את מדגם ערוץ 10, מנה שני גורמים נוספים העשויים להסביר את הפער: אחוז סירוב גבוה של מצביעים להגיד למי הצביעו, ואחוז מסוים של מצביעים ששיקר בקלפיות המדגם.
העלייה החדה במנדטים שקיבל הליכוד בהשוואה לסקרים שפורסמו, הוסברה בקמפיין מוצלח שניהלה המפלגה בימים האחרונים לבחירות, שסייע לה לקבל קולות מבוחרים ממפלגות הימין (בעיקר מהבית היהודי) על רקע חשש לניצחון מחנה השמאל בראשות המחנה הציוני.
הבחירות לכנסת העשרים ואחת התקיימו ב-9 באפריל 2019, ד' בניסן ה'תשע"ט ותוצאות הבחירות קבעו את הרכב הסיעות בכנסת העשרים ואחת.
לראשונה בהיסטוריה של מדינת ישראל הן לא הביאו לכינון ממשלה, והכנסת החליטה על התפזרותה כחודש לאחר השבעתה.
בחירות אלה החלו משבר פוליטי חסר תקדים, שבעקבותיו נערכו חמש מערכות בחירות לאורך שלוש וחצי שנים.
הבחירות לכנסת התקיימו כשבעה חודשים טרם מועדן המקורי.
בוועדת הבחירות נרשמו 47 רשימות להתמודדות לבחירות, לאחר פרישה של 7 מהן, התמודדו לבסוף 40 רשימות.
מתוכן עברו את אחוז החסימה 11 רשימות.
לאחר ההסלמה בדרום בנובמבר 2018, שבאה בעקבות חודשים של עימותים בגבול רצועת עזה, הודיע אביגדור ליברמן על התפטרותו מתפקיד שר הביטחון; בה בעת פרשה סיעתו, ישראל ביתנו, מהקואליציה, מה שהקטין את מספר החברים בה ל-61 וערער את יציבותה.
ב-24 בדצמבר 2018 הודיע חבר הכנסת יאיר לפיד כי סיעתו בכנסת, יש עתיד, לא תתמוך בהצעה לתיקון חוק הגיוס לשם הסדרת גיוס בני ישיבות לצה"ל.
לאחר שסיעות הקואליציה ש"ס ויהדות התורה הביעו את התנגדותן לחוק, ומכיוון שללא תמיכת "יש עתיד" לא הייתה לו היתכנות להתקבל בכנסת, הודיעה הקואליציה על הקדמת הבחירות ל-9 באפריל 2019. חוק התפזרות הכנסת העשרים עבר בקריאה שלישית ב-26 בדצמבר 2018.
14 בפברואר 2019 – תאריך אחרון לעדכון כתובת בפנקס הבוחרים
17 בפברואר 2019 – כניסת פנקס הבוחרים לתוקף
20–21 בפברואר 2019 – הגשת רשימות המועמדים לכנסת
מערכת הבחירות נוהלה על ידי ועדת הבחירות המרכזית, המורכבת מנציגי הסיעות היוצאות של הכנסת העשרים בהתאם לגודלן היחסי, ובראשה עמד שופט בית המשפט העליון חנן מלצר.
המועד האחרון להגשת בקשה לרישום מפלגה חל ב-7 בינואר 2019, 91 ימים לפני מועד הבחירות שנקבע, ורשימות המתמודדים הוגשו לוועדת הבחירות המרכזית ב-20 וב-21 בפברואר.
פנקס הבוחרים פורסם ב-15 בפברואר, והוא נכנס לתוקף שלושה ימים לאחר מכן.
ב-27 בפברואר אסרה ועדת הבחירות על פרסום מודעות תעמולה אנונימיות ברשת.
השופט מלצר קבע כי "כל פרסום אנונימי ברשת מקשה על גורמי הביטחון להדוף חששות מהתערבות זרה בבחירות".
האיסור נכנס לתוקף ב-1 במרץ.
שידורי תעמולת הבחירות לכנסת החלו ב-26 במרץ, להלן מועדי שידוריהם בטלוויזיה בעברית:
שידורי התעמולה בשפה הערבית בטלוויזיה שודרו בימים א'–ה' בקשת ב־14:30, ברשת ב־15:00 ובערוץ מַכַּאן 33 שודרו כך שיסתיימו עד 18:30; בערוץ הלא TV שודרו בימים א'–ו' בשעה 17:00.
חוק הבחירות לכנסת מאפשר חתימה על הסכם עודפים בין שתי רשימות.
הסכמי עודפים נחתמו בין הרשימות הבאות:
רשימת הימין החדש ורשימת ישראל ביתנו
רשימת הליכוד ורשימת איחוד מפלגות הימין
רשימת ש"ס ורשימת יהדות התורה
רשימת כולנו חברים נ נח ורשימת הפיראטים
התאריך האחרון לחתימת ההסכמים היה 29 במרץ.
כינוי הרשימה: הליכוד בהנהגת בנימין נתניהו לראשות הממשלה
רשימת הליכוד<small>נבחרה ב-5 בפברואר 2019
משום שאף מועמד לא הכריז על מועמדותו לראשות מפלגת "הליכוד", למעט היו"ר המכהן, ראש הממשלה בנימין נתניהו, הפריימריז לתפקיד בוטלו, וכתוצאה מכך נתניהו מונה באופן אוטומטי למנהיג המפלגה גם בבחירות לכנסת העשרים ואחת.
הבחירות המקדימות התקיימו ב-5 בפברואר, ותוצאותיהן הסופיות, לאחר ספירה כפולה של הקולות, פורסמו ב-14 בפברואר.
בנוסף לנבחרים לרשימה הארצית ולנציגי המחוזות, שריין ראש המפלגה נתניהו במקום ה-28 ברשימה את אלי בן-דהן כחלק ממאמציו להקמת איחוד מפלגות הימין.
בנוסף שוריין ארז תדמור במקום ה-41.
ב-6 במרץ הודיע פנחס עידן, שהוצב במקום ה-19 ברשימה כנציג מחוז השפלה, על הסרת מועמדותו, לאור המלצת ועדת הבחירות המרכזית מאחר שלא התפטר מתפקידו ברשות שדות התעופה אלא הורד במספר דרגות לבקשתו.
בעקבות הסרת מועמדותו, כלל המועמדים מהמקום העשרים הוקדמו במקום אחד.
כינוי הרשימה: כחול לבן בראשות בני גנץ ויאיר לפיד
מפלגת חוסן לישראל בראשות הרמטכ"ל לשעבר בני גנץ.
חתמה על הסכם ריצה משותפת עם תל"ם בהנהגתו של שר הביטחון לשעבר משה יעלון.
באותו ערב התקיים נאום של יו"ר המפלגה בני גנץ לראשונה מאז ההכרזה על הקדמת הבחירות באירוע בגני התערוכה.
בראשות מפלגת יש עתיד עמד חבר הכנסת יאיר לפיד, שגם קבע את הרכב נציגיה ברשימת כחול לבן לכנסת.
לפני הבחירות פרש מהמפלגה חבר הכנסת חיים ילין, ראש מועצת אשכול לשעבר, לאחר שנאמר לו שישובץ בסוף העשירייה השנייה של רשימת יש עתיד, מקום לא ריאלי.
לאחר מכן שובץ ילין במקום העשירי ברשימת מפלגת העבודה.
ב-21 בפברואר, היום השני להגשת הרשימות, חתמו המפלגות יש עתיד, חוסן לישראל ותל"ם על הסכם ריצה משותפת והגישו את רשימת כחול לבן.
לרשימה הצטרף הרמטכ"ל לשעבר גבי אשכנזי כמועמד מטעם חוסן לישראל ונחתם הסכם רוטציה, ולפיו גנץ יכהן ראשון כראש הממשלה במשך שנתיים וחצי כאשר לפיד יכהן כשר החוץ ויעלון יכהן כשר הביטחון, ואחר כך לפיד יכהן כראש ממשלה וגנץ יכהן כשר הביטחון.
ברשימת 30 המקומות הראשונים מוקמו 13 מועמדי יש עתיד, 14 מועמדי חוסן לישראל ובתוכם גבי אשכנזי, 3 מועמדי תל"ם.
הקמפיין רוכז בידי הלל קוברינסקי, כאשר אחד המסרים בשלטי חוצות קשר את בנימין נתניהו עם ארגון הטרור כהנא חי, בסיסמה "כהנא חי או עם ישראל חי", וזאת בין היתר בתגובה לקמפיין הליכוד "ביבי או טיבי".
כינוי הרשימה: התאחדות הספרדים שומרי תורה תנועתו של מרן הרב עובדיה יוסף זצ"ל
בראש רשימת מפלגת ש"ס עומד שר הפנים אריה דרעי, הרכב הרשימה לכנסת נקבע על פי החלטת מועצת חכמי התורה של ש"ס.
ב-14 בפברואר 2019 חשפה המפלגה את קמפיין הבחירות של המפלגה שבו הססמאות: "ביבי צריך אריה חזק" ו-"ש"ס – המזרח של עולם התורה".
כינוי הרשימה: יהדות התורה והשבת אגודת ישראל – דגל התורה
בראש רשימת יהדות התורה, המשותפת למפלגות אגודת ישראל החסידית ודגל התורה הליטאית, עומדים יעקב ליצמן ומשה גפני, בהתאמה.
ב-16 בינואר 2019 נחתם הסכם ריצה משותפת בין שתי המפלגות, כאשר הרשימה תקבע בשיטת הריצ'רץ' - הנציג הראשון יהיה מאגודת ישראל, השני מדגל התורה וכן הלאה.
הרכב הרשימה נקבע בידי מועצות גדולי התורה של כל מפלגה.
ב-31 בינואר 2019 התכנס מרכז אגודת ישראל במלון גלי צאנז בקריית צאנז נתניה והוחלט כי המועמדים מטעמם יהיו ח"כ יעקב ליצמן, מטעם הסיעה המרכזית – גור, ח"כ מאיר פרוש, מטעם סיעת שלומי אמונים, יעקב טסלר, מטעם חסידות ויז'ניץ (במקום ח"כ מנחם מוזס) וח"כ ישראל אייכלר, מטעם חסידות בעלז.
באותה ישיבה הוחלט לשנות סעיף בתקנון המפלגה שאוסר על נשים להצטרף כחברות במפלגה בעקבות פסיקת בג"ץ שלושה שבועות לפני כן.
ב־17 בפברואר 2019 התכנסה מועצת גדולי התורה של דגל התורה הליטאית בבית הרב חיים קניבסקי בבני ברק, וקבעה את סדר הרשימה של המועמדים מטעמה.
כינוי הרשימה: מפלגת העבודה בראשות אבי גבאי
ב-4 ביולי 2017 התקיימו בחירות לראשות מפלגת העבודה.
מפני שאף אחד מן המועמדים לא קיבל למעלה מ-40% מהקולות, הנדרשים למינוי יושב ראש חדש, הוחלט על קיום סיבוב שני בין שני המועמדים שקיבלו את מרב הקולות בסיבוב הראשון – עמיר פרץ ואבי גבאי.
בסיבוב השני, שהתקיים ב-10 ביולי, ניצח אבי גבאי.
ב-1 בינואר 2019 הודיע אבי גבאי על הפסקת שיתוף הפעולה עם מפלגת התנועה ולמעשה על פירוק המחנה הציוני.
הבחירות המקדימות לבחירת מועמדי המפלגה לרשימה לכנסת התקיימו ב-11 בפברואר 2019.
ב-19 בפברואר שריין גבאי את טל רוסו ואת חבר הכנסת חיים ילין מיש עתיד שפרש ממפלגתו במקומות השני והעשירי בהתאמה.
בנוסף, שוריינה במקום השישה עשר חברת הכנסת יעל כהן-פארן, שייצגה בכנסת את התנועה הירוקה כחלק ממפלגת התנועה, ובכך כחלק מסיעת המחנה הציוני.
כינוי הרשימה: חד"ש תע"ל בראשות איימן עודה ואחמד טיבי
ב-21 בפברואר חתמו מפלגות תע"ל וחד"ש, שהיו חלק מסיעת הרשימה המשותפת בכנסת העשרים, על הסכם ריצה משותפת והגישו את רשימת חד"ש-תע"ל.
בראש הרשימה עמד חבר הכנסת איימן עודה מחד"ש ובמקום השני ממוקם יו"ר תע"ל חבר הכנסת אחמד טיבי, בין השניים תהיה הנהגה משותפת של הסיעה בכנסת.
חד"ש – החזית הדמוקרטית לשלום ולשוויון
ב-1 בפברואר 2019 התכנסה מועצת מפלגת חד"ש בעיר שפרעם לבחירת מועמדי המפלגה לכנסת ולבחירת העומד בראש הרשימה לכנסת כחלק מהרשימה המשותפת.
חבר הכנסת איימן עודה נבחר פה אחד לעמוד שוב בראש הרשימה לאחר שהמועמדים האחרים ג'עפר פרח ושוקרי עואודה פרשו מהמירוץ.
ב־6 במרץ קיבלה ועדת הבחירות המרכזית את בקשות הפסילה של נציג חד"ש עופר כסיף, והעבירה את ההחלטה בנושא לאישור בית המשפט העליון בפסק דין שניתן ב-17 במרץ לא אושרה הפסילה על ידי בית המשפט העליון.
תע"ל – תנועה ערבית להתחדשות
ב-8 בינואר 2019 הגיש חבר הכנסת אחמד טיבי בקשה להתפלגות של מפלגת תע"ל מסיעת הרשימה המשותפת.
ב-15 בפברואר 2019 נבחרו מתמודדי המפלגה לכנסת כאשר מועמדותו של טיבי כיו"ר המפלגה אושרה לאחר שאיש לא התמודד מולו.
כינוי הרשימה: רע"מ – בל"ד הרשימה הערבית המאוחדת ברית לאומית דמוקרטית
ב-21 בפברואר חתמו מפלגות בל"ד ורע"מ, שהיו חלק מסיעת הרשימה המשותפת בכנסת העשרים, על הסכם ריצה משותפת והגישו את רשימת רע"מ-בל"ד.
בראש הרשימה עמד יו"ר רע"מ מנסור עבאס ואחריו יו"ר בל"ד מטאנס שחאדה.
ברשימה, רע"מ קיבלה את המקומות האי-זוגיים ובל"ד את המקומות הזוגיים.
ב־6 במרץ פסלה ועדת הבחירות המרכזית את הרשימה ברוב של 17 תומכים מול 10 מתנגדים.
בפסק דין שניתן ב-17 במרץ לא אושרה הפסילה על ידי בית המשפט העליון.
בל"ד – ברית לאומית דמוקרטית
ב-29 בדצמבר 2018 הודיע יו"ר מפלגת בל"ד חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה שלא יתמודד בבחירות לכנסת העשרים ואחת אך יישאר יו"ר מפלגתו.
ב-5 בינואר 2019, חנין זועבי ממפלגת בל"ד הודיעה גם היא כי לא תתמודד בבחירות.
ב-2 בפברואר נבחר מזכ"ל המפלגה מטאנס שחאדה לעמוד בראש רשימת המפלגה והוצב במקום השני ברשימה המשותפת עם רע"מ.
רע"מ – הרשימה הערבית המאוחדת
הפלג הדרומי של התנועה האסלאמית הרכיב את רשימת רע"מ לכנסת ה-21, בה שובצו מנסור עבאס, עבד אל-חכים חאג' יחיא, טלב אבו עראר, סעיד אלחרומי ותמאם חטיב.
כינוי הרשימה: כולנו הימין השפוי בראשות משה כחלון
בראש רשימת כולנו עמד שר האוצר משה כחלון והוא קבע את הרכבה.
לקראת הבחירות פרשו מהמפלגה כל החמישייה הראשונה למעט כחלון: יואב גלנט (שעבר לליכוד), אלי אלאלוף, מיכאל אורן ורחל עזריה.
ב-21 בינואר 2019 פתחה המפלגה בקמפיין הבחירות שלה שבראשו הסיסמה "רק לכחלון אכפת".
ב-8 בפברואר 2019 פורסם כי תא"ל רם שמואלי מצטרף לרשימת המפלגה לכנסת
כינוי הרשימה: איחוד מפלגות הימין הבית היהודי – האיחוד הלאומי – עוצמה יהודית
איחוד מפלגות הימין היא רשימה משותפת של מפלגות הבית היהודי, האיחוד הלאומי ועוצמה יהודית.
לאחר דיונים רבים והסתייגויות רבות, ב-14 בפברואר הושג הסכם בין מפלגת הבית היהודי בראשות היו"ר הטרי רפי פרץ לבין מפלגת האיחוד הלאומי בראשות היו"ר הנבחר בצלאל סמוטריץ' על ריצה משותפת בבחירות, בדומה לריצה המשותפת בבחירות לכנסת התשע עשרה והעשרים אז עמד בראש הרשימה נפתלי בנט.
עיקרי ההסכם: במקומות האי-זוגיים ברשימה יוצבו נציגים של מפלגת הבית היהודי ובמקומות הזוגיים יוצבו נציגים של מפלגת האיחוד הלאומי-תקומה, בראש הרשימה יעמוד יו"ר הבית היהודי רפי פרץ, יו"ר האיחוד הלאומי בצלאל סמוטריץ' יוצב שני אך יבחר ראשון תפקיד בממשלה ובכך יהיה לשר הבכיר מבין השניים.
כל ההחלטות תתקבלנה בהסכמת שני הצדדים וחלוקת כל התפקידים יהיה באופן שוויוני על ידי יושבי ראש שתי המפלגות.
ב-20 בפברואר, נמסרה הודעה משותפת לליכוד ולבית היהודי, בה נאמר כי סוכם שרשימת עוצמה יהודית תרוץ כבלוק טכני עם הבית היהודי, ובתמורה הליכוד מתחייב לשריין את המקום ה-28 ברשימתו לכנסת, עבור ח"כ מהבית היהודי, שיוכל לעבור לבית היהודי מיד לאחר היבחרו לכנסת.
עוד נאמר באותה הודעה, כי סוכם שנתניהו שהבית היהודי תקבל שני תפקידי שרים בממשלה הבאה.
בערב אושר ההסכם במרכז הבית היהודי.
ב-17 במרץ החליט בית המשפט העליון לפסול את חבר מפלגת 'עוצמה יהודית', מיכאל בן ארי מהתמודדות ברשימה - זאת בעקבות עתירה שהוגשה נגד אי־פסילתו של בן ארי בוועדה.
ב-29 בדצמבר 2018 הודיעו יושב ראש המפלגה ושר החינוך בנט, שרת המשפטים איילת שקד וחברת הכנסת שולי מועלם-רפאלי על פרישה מהבית היהודי וריצה במפלגה חדשה בשם הימין החדש.
ב-17 בינואר 2019 הודיע חבר הכנסת ניסן סלומינסקי על פרישה מהחיים הפוליטיים (אם כי, הוצב בסוף ברשימה לכנסת אך במקום 59 האחרון והסמלי).
ב-3 בפברואר בחרה המועצה הציבורית ברפי פרץ ליו"ר המפלגה ובאותו היום גם התקיימו הפריימריז.
ב-13 בפברואר הודיעה הוועדה המסדרת על שריון המקום השלישי השמור לאישה לעיתונאית יפעת ארליך, אך ב-21 בפברואר היא פרשה מהרשימה, לטענתה בגלל הריצה המשותפת עם עוצמה יהודית, והוחלפה במועמדת עידית סילמן.
בעקבות ההסכם שנחתם עם הליכוד, ח"כ אלי בן דהן שוריין במקום 28 ברשימת הליכוד מטעם מפלגת אח"י.
על־פי ההסכם, לאחר הבחירות בן דהן יפרוש מסיעת הליכוד ויחבור לסיעת הבית היהודי.
ב-14 בינואר 2019 התקיימו בחירות מקדימות במרכז מפלגת האיחוד הלאומי–תקומה.
בצלאל סמוטריץ' ניצח כשזכה ב-83 קולות (לעומת כ-40 לאורי אריאל), ובעקבות כך הודיע אריאל על פרישה מהחיים הפוליטיים.
מפלגת עוצמה יהודית (בשמה הרשמי "חזית יהודית לאומית") בראשות חבר הכנסת לשעבר מיכאל בן-ארי רצה בבלוק טכני עם הבית היהודי והאיחוד הלאומי.
ברשימה המשותפת שובצו שלושה נציגים של המפלגה: מיכאל בן-ארי במקום החמישי, איתמר בן-גביר במקום השמיני ויצחק וסרלאוף במקום הארבעים.
ב-17 במרץ פסל בית המשפט העליון את מועמדותו של בן ארי, בנימוק ש"יש במעשיו ובהתבטאויותיו של ד"ר בן ארי משום הסתה לגזענות כמטרה דומיננטית ומרכזית של משנתו".
בכך הפך בן-ארי למועמד הראשון, והיחיד עד כה, שנפסל כמועמד בודד על בסיס העילות של לחוק יסוד: הכנסת (פסילת מועמד בשל שלילת מדינת ישראל כמדינה יהודית ודמוקרטית, הסתה לגזענות או תמיכה במאבק נגד מדינת ישראל).
בעקבות הפסילה קודמה כל הרשימה החל ממקום 6 ומטה, מקום אחד כלפי מעלה - כך שבן גביר התקדם למקום השביעי, ויצחק וסרלאוף למקום השלושים ותשע.
המפלגה הגישה בקשה לקדם את בן גביר למקום החמישי ואת וסרלאוף למקום השמיני, כדי לשמור על השיבוץ המקורי של נציגי המפלגה בהסכם בין המפלגות, אולם ועדת הבחירות ובג"ץ קבעו שאין אפשרות חוקית לשנות את הרשימה לאחר שהוגשה לוועדת הבחירות.
כינוי הרשימה: מרצ – השמאל של ישראל
בראש רשימת מרצ עומדת חברת הכנסת תמר זנדברג, שניצחה בבחירות המקדימות הפתוחות הראשונות בתולדות המפלגה ברוב של 71% את אבי בוסקילה ושניים נוספים.
הבחירות המקדימות לרשימה נערכו ב-14 בפברואר 2019, ובהן לקחו חלק לראשונה כל מתפקדי המפלגה בקלפיות בכל רחבי הארץ.
24 מתמודדים הגישו את מועמדותם לרשימה.
כינוי הרשימה: ישראל ביתנו בראשות אביגדור ליברמן
בראש רשימת ישראל ביתנו, עומד חבר הכנסת אביגדור ליברמן, שכיהן בתפקיד שר הביטחון.
לאחר התפטרותו קרא להקדמת הבחירות לכנסת ה-21. ועדה מסדרת קובעת את הרשימה לכנסת.
ב-20 בינואר 2019 השיק את קמפיין הבחירות שלו, עם הסיסמה: "ליברמן.
למפלגה הצטרף הפרשן ואיש העסקים, מנכ"ל הבורסה ליהלומים לשעבר אלי אבידר.
את המפלגה עזבו הח"כים המכהנים רוברט אילטוב וסופה לנדבר.
כינוי הרשימה: הימין החדש בראשות שקד ובנט
לקראת הבחירות, נפתלי בנט ואיילת שקד הודיעו על פרישה מהבית היהודי, ועל הקמת מפלגת הימין החדש בראשותם.
ועדת הכנסת אישרה את הקמת הסיעה החדשה, ואליה הצטרפה גם חברת הכנסת שולי מועלם-רפאלי.
ברשימה שובצו אישים נוספים שפרשו מהבית היהודי ומהאיחוד הלאומי, כגון אלישיב רייכנר שהיה משובץ ברשימת הבית היהודי לכנסת ה-18, ונחי אייל שהיה ממקימי מפלגת תקומה, כיהן בה כמזכ"ל בשנים 1999–2014 והיה משובץ ברשימתה לכנסות ה-19 וה-20.
כינוי הרשימה: גשר בראשות אורלי לוי אבקסיס
אורלי לוי-אבקסיס כיהנה מטעם ישראל ביתנו במהלך הכנסת העשרים אך פרשה לאחר הצטרפות המפלגה לממשלה ה-34, והפכה לחברת כנסת יחידה וחברה לאופוזיציה.
במרץ 2017 הודיעה אבקסיס על כוונתה להקים מפלגה חדשה לבחירות.
במרץ 2018, הכריזה לוי-אבקסיס כי תתמודד בראשות מפלגה עצמאית בבחירות, וכי היא מתכוונת לשריין 50% מהמקומות ברשימתה לנשים.
עוד ציינה, כי המפלגה תתמקד בנושאי רווחה וכלכלה.
ב-25 בדצמבר 2018, פורסם כי שם המפלגה החדשה יהיה "גשר" כשם מפלגת גשר שבראשה עמד אביה דוד לוי בכנסות ה-13, ה-14 וה-15.
כינוי הרשימה: זהות – תנועה ישראלית יהודית בהנהגת משה פייגלין
מפלגת זהות הוקמה זמן קצר אחרי הבחירות לכנסת העשרים על ידי קבוצת מנהיגות יהודית בראשות חבר הכנסת לשעבר משה פייגלין שפרשה מהליכוד.
המפלגה בחרה פה אחד בפייגלין לעמוד בראשה והיא קיימה גם בחירות מקדימות לבחירת רשימתה לכנסת.
השלב הראשון של הבחירות התקיים ב-12 בספטמבר 2017, בו הגיע המועמד גלעד אלפר למקום הראשון ואחריו עוד 14 חברים, ביניהם ד"ר ניצה כהנא, הרב דוד שפיץ, ישי פליישר ואסיה אנטוב.
ב-29 בינואר 2019, התקיימו הפריימריז הפתוחים בהם ניצח גלעד אלפר.
ב-28 בינואר 2019 הודיע חבר הכנסת לשעבר ממפלגת ש"ס חיים אמסלם, שהתמודד בבחירות לכנסת ה-19 כיו"ר עם שלם, על הצטרפותו לרשימת זהות והוא שוריין במקום השני.
ב-30 בינואר 2019 השיקה המפלגה את קמפיין הבחירות שלה.
הקמפיין של מפלגת זהות בלט בעיקר ברשתות החברתיות, והמפלגה השתמשה באושיות רשת ומובילי דעה כגון גדי וילצ'רסקי, סניה ולדברג ויואב אליאסי (הצל).
נ נח – הרשימה הממלכתית – תרימו את הראשףץ אילן ברונסון רשימה של זרם חסידות ברסלבצדק חברתיצק גד הרן המפלגה מתמקדת בצד הכלכלי-חברתי.
המפלגה התמודדה בעבר בבחירות לכנסת ה-19.ארץ ישראל שלנוקי רפאל לבנגרונד ראש הרשימה הוא אביה של קים לבנגרונד-יחזקאל, שנרצחה בפיגוע הירי באזור התעשייה ברקן.
ב-21 בפברואר הציג חזן את חברי מפלגת צומת ביניהם יושב ראש המפלגה לשעבר משה גרין, איילת שליסל עורכת גילוי דעת, נדיר שיינר מראשי מאבק המתמחים בעריכת דין ושרה ארז.
מפלגת התנועה – בראשות מפלגת התנועה עמדה ציפי לבני.
ב-1 בינואר 2019 הודיע אבי גבאי כי הוא מפסיק את השותפות עם מפלגת התנועה ולמעשה מפרק את המחנה הציוני.
עמיר פרץ שהיה חבר בעבר במפלגת העבודה אך נבחר לכנסת ה-20 מטעם התנועה, חזר לעבודה עוד לפני כן.
ב-18 בפברואר 2019, הודיעה לבני כי המפלגה לא תתמודד בבחירות, זאת לאחר שסקרים הראו כי המפלגה לא תעבור את אחוז החסימה.
מפלגת אור – אשר מקדמת את נושא הפרדת הדת מהמדינה ומתמודדות ברציפות החל מהבחירות לכנסת ה-18, הצהירה בתחילה כי תתמודד, אך ב-19 בפברואר הודיעה כי חזרה בה מכוונתה.
ארץ חדשה – מפלגה בהנהגת אלדד יניב שבה התמודד בבחירות לכנסת התשע עשרה.
ב-21 בפברואר, יום הגשת הרשימות, הודיעה כי לא תתמודד בבחירות.
מפלגת עלה ירוק – אשר מקדמת לגליזציה של סמים קלים ומצע הכולל ערכים ליברליים וכלכלת שוק, לאחר שהתמודדה בשש מערכות בחירות רצופות החל מהבחירות לכנסת ה-15, הודיעה כי לא תתמודד.
מפלגת העצמאים והעסקים בישראל – מפלגה ביסודו של עו"ד רועי כהן, נשיא להב – לשכת ארגוני העצמאים והעסקים בישראל, אשר במצעה מייצגת ציבור זה.
ביום 3 בינואר 2019 הוגשה בקשה לרישום המפלגה ברשם המפלגות.
לבסוף, כהן שולב ברשימת מפלגת כולנו.
מפלגת האמונה – מפלגה דתית לאומית שהוקמה ב-2018 על ידי יצחק זאגא, שהיה חבר הבית היהודי והפסיד בבחירות ליו"ר המפלגה לנפתלי בנט ב-2017. המפלגה הודיעה שלא תתמודד בבחירות אלו לכנסת.
מפלגת אחי ישראלי, בראשות עדינה בר שלום הודיעה על פרישה ב-26 בפברואר, וכל מועמדי הרשימה התפטרו בתחילת מרץ.
ב-28 במרץ המפלגה ועדינה בר שלום שעומדת בראשה הודיעו על תמיכה במפלגת כולנו בראשות משה כחלון.
מפלגת הירוקים – לאחר שהתמודדה בשש מערכות בחירות רצופות החל מהבחירות לכנסת ה-15, הודיעה כי לא תתמודד בבחירות לכנסת ה-21.
מפלגת ביח"ד בראשות יום טוב סמיה הודיעה על פרישה ב-4 במרץ 2019 וכל מועמדי הרשימה התפטרו עד 7 במרץ.
הציונות החדשה - מפלגת העם – בשל מחלוקת על הזכות לייצג את המפלגה, ניסו להגיש שתי רשימות שונות, עד 5 במרץ התפטרו כל המועמדים ברשימה שהוגשה.
פתרון לעזה – הרשימה נפסלה עקב אי כשירותו של המועמד היחיד ברשימה, להתמודד לכנסת.
מפלגת הרפורמה – עד 21 במרץ 2019 התפטרו כל מועמדי הרשימה.
אופק חדש בכבוד – מפלגה המורכבת מערביי ישראל ממרכז המפה הפוליטית; מועמדי הרשימה התפטרו ביום 1 באפריל 2019.
מפלגת יחד - העם איתנו בראשות אלי ישי – הודיעה ב-27 במרץ כי תפרוש מהתמודדות לכנסת, וכי היא תומכת ברשימת יהדות התורה.
עד 8 באפריל 2019 התפטרו כל מועמדי הרשימה.
בנוסף לאמצעי התעמולה הוותיקים, מקום רב הוקדש במערכת בחירות זו לתעמולה באינטרנט - באתרי החדשות, ברשתות החברתיות ובאתרי המפלגות.
ההתייחסות לקואליציה עתידית בזמן הבחירות
נושא חוצה מפלגות שעלה במסגרת מערכת הבחירות הוא התייחסות לקואליציה עתידית.
בהתאם לסקרים, את הממשלה העתידית ירכיב נתניהו או גנץ, ובהתאם לכך ראשי מפלגות הימין – נפתלי בנט ואביגדור ליברמן – הודיעו שלא יצטרפו לקואליציה בראשות גנץ, וכך הודיעו ראשי המפלגות החרדיות – אריה דרעי, יעקב ליצמן ומשה גפני – מחמת התנגדותם לשבת בממשלה עם יאיר לפיד.
מנגד הודיע ראש מפלגת העבודה, אבי גבאי, שלא יצטרף לקואליציה בראשות נתניהו.
יפעת שאשא-ביטון ממפלגת כולנו אמרה שמפלגתה תצטרף לקואליציה בראשות נתניהו עד שייערך לו שימוע.
בעקבות הקמתה של רשימת "כחול לבן" פרסמה מפלגת הליכוד כי "הבחירה ברורה: זו או ממשלת שמאל של לפיד-גנץ בתמיכת גוש חוסם של המפלגות הערביות, או ממשלת ימין בראשות נתניהו".
בתגובה אמר יאיר לפיד: "לא נקים ממשלה עם המפלגות הערביות, אך כן נפנה לליכוד.
זה יהיה הליכוד של אחרי נתניהו." שרי הליכוד המשיכו בקו זה ויצאו במסר שהבחירות הן "ביבי או טיבי".
גנץ הגיב לכך: "מי שצולל בסקרים ממציא חבירות עם טיבי".
בהמשך העיסוק בסוגיה זו הבהיר נתניהו: "מדינת ישראל היא לא מדינת כלל אזרחיה.
לפי חוק יסוד: הלאום שהעברנו, ישראל היא מדינת הלאום של העם היהודי – ושלו בלבד.
כמו שכתבת, אין שום בעיה עם אזרחי ישראל הערבים - הם שווי זכויות כולנו וממשל הליכוד השקיעה במגזר הערבי יותר מכל ממשלה אחרת" דבריו אלה פורסמו באמצעי התקשורת בעולם, ונשיא המדינה, ראובן ריבלין, אמר בעקבותיהם כי "במדינת ישראל יש שוויון זכויות מוחלט לכל אזרחיה.
אין ולא יהיו אזרחים סוג ב', אין מצביעים סוג ב'".
כחלק מקמפיין הבחירות הקים הליכוד במצודת זאב אולפן בשם "הליכוד TV" ממנו מועלים לחשבונות הדיגיטל ברשתות החברתיות של נתניהו שידורים חיים בקריינות אלירז שדה.
בין השידורים הבולטים שהעלה האולפן היה "סרטון הקברים" שבסיומו הציג אבישי עברי את בני גנץ, יושב ראש רשימת כחול לבן כ"שמאל מסוכן" על רקע קברים של חללי מערכות ישראל בהר הרצל.
השימוש בתמונת הקברים עורר סערה ציבורית.
לקראת פרסום החלטת היועץ המשפטי לממשלה בעניין החשדות נגד בנימין נתניהו, יצאה מפלגת הליכוד במסע פרסום נרחב עם המסר "חקירות נתניהו = ניסיון חיסול פוליטי", ומסע פרסום זה נמשך גם לאחר פרסום החלטת היועמ"ש.
מפלגת "חוסן לישראל" החלה את תעמולת הבחירות שלה בסדרה של ארבעה סרטונים בערוץ היוטיוב שלה, המציגים את הנזק שנגרם ברצועת עזה במבצע צוק איתן, שעליו פיקד גנץ כרמטכ"ל.
מפלגת העבודה הציגה את תוכניתה המדינית, "נתיבים להיפרדות", שבמרכזה שלושה צעדים להיפרדות ישראל מהפלסטינים: הפסקת הבנייה מחוץ לגושי ההתיישבות ביהודה ושומרון, חקיקת חוק פינוי-פיצוי להתנחלויות שמחוץ לגושי ההתיישבות לשם עידוד פינוי מרצון שלהן, ומשאל עם בנושא מחנות הפליטים והכפרים הפלסטיניים שמסביב לירושלים.
הקמפיין של מפלגת הימין החדש
ב-17 במרץ יצאה מפלגת "הימין החדש" בקמפיין שסיסמתו: "שקד תנצח על בג"ץ, בנט ינצח את החמאס", גם איחוד מפלגות הימין יצא בקמפיין שבו הבטיח לפעול נגד בג"ץ.
בהמשך עורר עניין רב, גם בעיתונות העולם, סרטון שבו הופיעה איילת שקד כפרזנטורית לבושֶׂם בשם "פשיזם", כשעל רקע אמירות על שאיפותיה בתחום המשפטי היא אומרת: "לי זה מריח כמו דמוקרטיה".
נושא הלגליזציה בקמפיינים בבחירות אלו
הצלחתה בסקרים של מפלגת "זהות", שיוחסה לתמיכתה בלגליזציה של סמים קלים, הביאה להתייחסות של מפלגות נוספות לסוגיה זו, שנחשבה לשולית ביותר במערכות בחירות קודמות.
התייחסות חיובית נכללה בדבריהם של ראש הממשלה נתניהו והשרים נפתלי בנט ומשה כחלון (תמר זנדברג ואבי גבאי תמכו בלגליזציה עוד לפני תחילתה של מערכת הבחירות).
לעומתם הביע בצלאל סמוטריץ' התנגדות נחרצת ללגליזציה.
פסילות מועמדים על ידי ועדת הבחירות המרכזית
לוועדת הבחירות המרכזית הוגשו בקשות אחדות לפסילה של אישים ורשימות מהשתתפות בבחירות.
הוועדה דחתה את הבקשות לפסילת מועמדותם של מיכאל בן-ארי ואיתמר בן-גביר, ולפסילת הרשימות איחוד מפלגות הימין וחד"ש-תע"ל.
הוועדה פסלה את מועמדותו של עופר כסיף ואת רשימת רע"מ-בל"ד.
בערעורים שהוגשו לבית המשפט העליון נפסל מיכאל בן-ארי ואושרו רשימת רע"מ-בל"ד ועופר כסיף.
לקראת הבחירות נבחר פנחס עידן למקום ה-19 ברשימת הליכוד.
על מנת להתמודד בלי שיצטרך להתפטר מעבודתו ברשות שדות התעופה הורד לבקשתו מדרגה 30 לדרגה 26. לאחר שהיועץ המשפטי לממשלה וועדת הבחירות המרכזית הביעו אי נוחות מן ההליך, הסיר עידן את מועמדותו מרשימת המועמדים.
כיוון שרשימת "כחול לבן" נתפשה כאיום גם על ידי "הליכוד" שבימין וגם על ידי "העבודה" שבשמאל, יצאו שתי המפלגות בטענה ש"כחול לבן" משתייכת למחנה היריב: "הליכוד" שטענה ש"כחול לבן" היא שמאל, ואילו "העבודה" טענה ש"כחול לבן" היא ימין.
סרטון התעמולה של "העבודה", בו מוצגת רשימת "כחול לבן" כימין, אומץ על ידי הרשימה לשימוש שלה עצמה לקהל דוברי הרוסית, במטרה למתג את המפלגה כימנית בעיני הקהל הזה.
מועמדים אחדים, ובהם משה כחלון, אבי גבאי ומירי רגב, העלו את הנושא העדתי.
התקפות אישיות הופנו על ידי "הליכוד" (ובעיקר נתניהו) כלפי גנץ, בנושא הפריצה לטלפון הסלולרי שלו, שלדברי נתניהו הופכת אותו לסחיט בידי איראן, ועל ידי רשימת "כחול לבן" כלפי נתניהו, בטענה לשחיתות שלו בפרשת הצוללות, שלדברי משה יעלון "עלולה להגיע עד כדי בגידה של נתניהו".
ב-18 במרץ כינסו מנהיגי כחול לבן מסיבת עיתונאים שבה דיברו על החשיפות השונות שמקשרות את נתניהו לפרשת הצוללות ואמרו שכשייבחרו יפעלו להקמת ועדת חקירה ממלכתית לחקירת הנושא.
ב-14 במרץ, בעיצומה של מערכת הבחירות, נורו שתי רקטות פאג'ר מרצועת עזה לגוש דן על ידי ארגון החמאס, ולא גרמו נזק.
בלילה שאחרי כן תקף צה"ל מטרות רבות ברצועת עזה.
בעקבות עוצמת התגובה נמתחה ביקורת על נתניהו מכל צידי המפה הפוליטית, מצד אחד ממפלגות ימין כדוגמת איחוד מפלגות הימין, הימין החדש וישראל ביתנו ומצד שני ממפלגות מהגוש היריב כמפלגות כחול לבן והעבודה.
ב-23 במרץ ראש הממשלה נתניהו הגיע במפתיע לריאיון בחדשות סוף השבוע של קשת 12 באולפן חברת החדשות.
בתגובה לריאיון של נתניהו, ענה גנץ במסיבת עיתונאים בוושינגטון: "לא מכיר סוד מדינה שרמטכ"ל ושר ביטחון לא שותפים בו".
ב-25 במרץ, 15 ימים לפני הבחירות, נורתה רקטה מרצועת עזה ופגעה בבית במושב משמרת שבמועצה האזורית לב השרון, בפגיעה נהרס הבית, נפצעו 7 אנשים.
בעקבות הירי החליט נתניהו לקצר את ביקורו בארצות הברית ולחזור לישראל לאחר פגישתו עם נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ, ובכך ביטל את נאומו בוועידת ארגון איפא"ק.
בתגובה לירי צה"ל תקף מטרות רבות ברצועת עזה, ובמקביל הורו בצה"ל על גיוס חלקי של מילואים והורדת שתי חטיבות חי"ר ושריון לגבול רצועת עזה.
במקביל נפתחו מקלטים בעוטף עזה, ערי השרון (הרצליה, כפר סבא, רעננה והוד השרון), אשקלון, באר שבע, ראשון לציון ותל אביב, והוחלט לסגור כבישים באזור הגבול ולהפסיק את תנועת הרכבות בין אשקלון לשדרות.
כאמור באותו יום נפגש נתניהו עם נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ בבית הלבן, ובמסגרת הפגישה חתם טראמפ על צו נשיאותי על הכרה אמריקאית בריבונות הישראלית ברמת הגולן.
באותו הזמן, נאם בני גנץ בוועידת איפא"ק, שם גם נתניהו היה אמור לנאום.
ב-31 במרץ הודיע אריה דרעי כי מפלגת ש"ס לא תשב בממשלה בראשות כחול לבן, בשל התבססות הרשימה על האידאולוגיה של יש עתיד בנושאי דת ומדינה.
לקראת סיום מערכת הבחירות הבטיח נתניהו שיקדם "החלת ריבונות ישראלית בהדרגה בשטחי יהודה ושומרון".
דבר שלא קרה לאחר הבחירות.
ביום הבחירות, כ-1,300 חברי ועדות קלפי ומשקיפים מטעם הליכוד שפעלו בקלפיות במגזר הערבי, צוידו במצלמות שנשאו בחשאי על גופם או הניחו באזור הקלפי.
בצהרי יום הבחירות, בעקבות תלונות רבות על הצילומים, הנחה יושב ראש ועדת הבחירות המרכזית, השופט חנן מלצר, כי תיעוד חזותי (וידאו) אסור בשעות ההצבעה ומותר רק כשיש חשש לפגיעה מהותית בטוהר הבחירות או בסדרן התקין.
עם זאת התיר הקלטות שמע, ובמהלך ספירת הקולות גם צילום בידיעת הנוכחים, ולמטרות אלו הנחה את השוטרים המוצבים בקלפיות להחזיר את המצלמות שהוחרמו.
טענות 97 חברי ועדות קלפי לזיופים רוכזו בקובץ שהועבר לוועדת הבחירות המרכזית ארבעה ימים לאחר הבחירות, שבהמשך העבירה אותו למשטרה, ונכון לספטמבר 2019 לא נבדקו.
המבצע כונה "טוהר הבחירות" ומטרתו המוצהרת הייתה מניעת זיופים כגון התחזות למצביעים אחרים.
ביום המחרת התגאה משרד הפרסום בפרויקט, וטען ש"בזכות זה שהוצבו משקיפים מטעמנו בכל קלפי, אחוז ההצבעה ירד מ-50%, הנמוך ביותר שנראה שנים האחרונות".
חברי כנסת מהרשימה המשותפת טענו כי הייתה מטרה להוריד את אחוזי ההצבעה במגזר הערבי באמצעות הרתעת מצביעים לגיטימיים.
לקראת הבחירות לכנסת העשרים ושתיים, בעקבות עתירה שהוגשה לוועדת הבחירות המרכזית, החליט מלצר כי אסור לסיעות ולרשימות המועמדים להציב מצלמות בקלפיות והצבת מצלמות באופן שיטתי בקלפיות טעונה חקיקה ראשית, וזאת בדומה לעמדת היועץ המשפטי לממשלה.
בעקבות כך, היה ניסיון לחקיקת בזק של הצעת חוק המצלמות בקלפיות, שלא צלח.
בכל הקלפיות נתלו שלטים לפיהם צילום הוא עבירה פלילית.
עוד לפני הצעת החוק, ועדת הבחירות גייסה 3,000 מפקחים שצוידו במצלמות העומדות בתקן המשטרתי לסיור בקלפיות במהלך יום הבחירות.
יו"ר הוועדה הגדיר את התנאים בהם ניתן יהיה לעשות בהן שימוש מבלי לפגוע בחשאיות הבחירות.
קולות לרשימות שלא עברו את אחוז החסימה: 366,016 (8.49% מהקולות הכשרים - האחוז הגבוה ביותר בישראל עד אז, ועד אשר נשבר בבחירות לכנסת העשרים וחמש)
קולות לרשימות שעברו את אחוז החסימה: 3,943,254 (91.51% מהקולות הכשרים)
שבועיים לאחר פרסום התוצאות הרשמיות ערער עליהן מספר 36 ברשימת הליכוד, עמית הלוי.
הערעור התנהל בפני בית המשפט המחוזי בירושלים והתבסס על טעויות בהקלדת הנתונים, טעויות שאושרו בידי ועדת הבחירות המרכזית, והיה בהן לכאורה כדי להעביר מנדט מיהדות התורה לליכוד, וגם בהמשך להקדמת הבחירות לכנסת ה-22, כמיליון וחצי שקלים של תקציב מימון מפלגות.
ועדת הבחירות התנגדה לפתיחת התוצאות.
בית המשפט הורה על ספירה חוזרת של 50 קלפיות שיבחרו בידי כל אחת משתי הסיעות וגם ספירה זו העלתה שהמנדט שבמחלוקת היה צריך להיות של הליכוד.
בסופו של דבר החליט בית המשפט באפריל 2021 לדחות את הערעור.
הבחירות לכנסת העשרים ושלוש התקיימו ב-2 במרץ 2020, ו' באדר ה'תש"ף, ותוצאות הבחירות קבעו את הרכב הסיעות בכנסת העשרים ושלוש.
בוועדת הבחירות המרכזית לכנסת נרשמו להתמודדות בבחירות 30 רשימות מטעם 42 מפלגות, אך לבסוף התמודדו 29 רשימות כשמתוכן 8 בלבד עברו את אחוז החסימה, מספר המפלגות הנמוך ביותר שנכנסו לכנסת במערכת בחירות אחת.
הבחירות התקיימו לאחר שתי מערכות בחירות רצופות שלא הביאו להקמת ממשלה, כחלק ממשבר פוליטי ארוך ורחב היקף בישראל, והממשלה שכיהנה בעת הבחירות היא ממשלת ישראל השלושים וארבע שהוקמה אחרי הבחירות לכנסת העשרים.
שלא כנהוג בישראל לקיים את הבחירות לכנסת ביום שלישי, בחירות אלו התקיימו ביום שני.
לאחר הבחירות לכנסת העשרים ושתיים, בהתייעצויות שקיים נשיא המדינה, ראובן ריבלין, עם נציגי הסיעות שנבחרו לכנסת החדשה, לא הצליח אף חבר כנסת להשיג 61 ממליצים להטיל עליו את הרכבת הממשלה.
לאור זאת, ב־25 בספטמבר 2019 העניק הנשיא לראש הממשלה המכהן ויו"ר הליכוד, בנימין נתניהו, את המנדט להרכיב ממשלה, לאחר שהלה נתמך בידי 55 חברי הכנסת לעומת 54 שתמכו בבני גנץ.
לנתניהו הוקצבו, על-פי חוק, 28 ימים למלאכה זו, עם אפשרות לקבלת ארכות מהנשיא למשך של עד 14 ימים נוספים במצטבר.
עם מסירת המנדט לנתניהו, הצהיר ריבלין כי הוא הציע לנתניהו וגנץ להקים ממשלה עם הסכם רוטציה בין נתניהו לגנץ בתפקיד ראש הממשלה ובתפקיד ממלא מקומו וכי הממשלה שתוקם תהיה שוויונית בין הסיעות התומכות בנתניהו לבין הסיעות התומכות בגנץ.
עוד אמר ריבלין כי הוא הציע לצדדים לתקן בחקיקה את סוגיית הנבצרות של ראש הממשלה, באופן שיקל על נתניהו בהקשר להליכים המשפטיים המתקיימים נגדו.
על אף זאת, 26 ימים לאחר קבלת המנדט, ב־21 באוקטובר, ולאחר שלא הצליח לקבל תמיכה נוספת מעבר ל-55 הממליצים המוקדמים (אשר כונו 'בלוק הימין'), הודיע נתניהו לנשיא כי לא עלה בידו להרכיב ממשלה.
בעקבות הודעתו הטיל הנשיא את המנדט על בני גנץ ב־23 באוקטובר, ובכך היה גנץ לאדם הראשון שהוטל עליו התפקיד ושאינו נתניהו, מאז עליית ראש הממשלה המכהן לשלטון ב-2009. לרשות גנץ עמדו 28 ימים, ללא אפשרות להארכה.
גנץ הגיע להבנות ראשוניות עם מפלגות השמאל, העבודה-גשר והמחנה הדמוקרטי, ללא חתימת הסכם קואליציוני, ובמקביל המשיך בניהול המשא ומתן עם הליכוד על "ממשלת אחדות", ובה ייצוג שווה לשתי המפלגות.
במוקד המחלוקת בינו לבין הליכוד עמדה דרישתו לפירוק "בלוק ה-55" של מפלגות הימין והחרדים, וכן השאלה מי יכהן ראשון ברוטציה.
כמו כן ניהל מגעים עם הרשימה המשותפת על הקמת ממשלת מיעוט בתמיכתם ובהימנעות ישראל ביתנו.
ב־20 בנובמבר, היום האחרון למנדט של גנץ, הודיע אף הוא לנשיא כי לא עלה בידו להרכיב ממשלה.
בכך, ב-21 בנובמבר, בפעם השנייה בתולדות המדינה (הראשונה הייתה במהלך כהונת הכנסת השבע עשרה), החלה תקופה בת 21 יום שבה על פי חוק יסוד: הממשלה () רשאים רוב חברי הכנסת לבקש מנשיא המדינה להטיל את התפקיד על כל אחד מחברי הכנסת שהסכים לכך.
זאת בשל העובדה שהתפזרות הכנסת לפי חוק יסוד: הממשלה, הייתה מביאה לקיום הבחירות בפורים, וכן כדי לקצר את לוח הזמנים לבחירות.
הודעת ריבלין הייתה צפויה להימסר במהלך שעות היום של 12 בדצמבר, ובהתאם לזאת, אישרה הכנסת את לאחר חצות הלילה שבתום תקופת 21 הימים.
בחוק נקבע כי הבחירות לכנסת ה-23 יתקיימו ביום שני, 2 במרץ 2020, ו' באדר ה'תש"ף.
הבחירות נקבעו ליום שני על אף הנוהג המקובל לקיים את הבחירות בימי שלישי, בשל יום הזיכרון לחללי מערכות ישראל שמקום קבורתם לא נודע שחל ביום שלישי הראשון שלפני פורים, וההבנה כי הקדמת הבחירות בשבועיים מפורים בלתי אפשרית מבחינת זמן ההיערכות הדרוש המינימלי לבחירות.
הבחירות התקיימו כשלוש וחצי שנים לפני מועדן המקורי (31 באוקטובר 2023, ט"ז בחשוון ה'תשפ"ד).
מערכת הבחירות של הכנסת העשרים ושלוש הייתה הראשונה שמתקיימת לאחר שאף אחד מחברי הכנסת שקדמה לה לא הצליח להרכיב ממשלה, לאחר מיצוי כל הניסיונות שמאפשר החוק.
2 בינואר – כניסת פנקס הבוחרים לתוקף
14 בינואר עד 15 בינואר – הגשת רשימות המועמדים לכנסת
9 בפברואר – החלטת בית המשפט העליון על פסילת רשימות ומועמדים
17 בפברואר – תחילת שידורי התעמולה ברדיו ובטלוויזיה
19 בפברואר – פתיחת ההצבעה בנציגויות ישראל מחוץ לישראל
2 במרץ – יום הבחירות
10 במרץ – תאריך סופי לפרסום תוצאות הבחירות הרשמיות בידי ועדת הבחירות
16 במרץ – יום השבעת הכנסת ה-23
מערכת הבחירות נוהלה על ידי ועדת הבחירות המרכזית לכנסת ה-23, שהורכבה מנציגי הסיעות היוצאות של הכנסת העשרים ושתיים ובהתאם לגודלן היחסי, ובראשה עמד שופט בית המשפט העליון ניל הנדל.
ממלא מקומו היה השופט עוזי פוגלמן.
בשל הקדמת הבחירות וקיצור תקופת הבחירות ממשך הזמן המינימלי של 90 יום ל-81 יום, הוועדה דרשה תוספת תקציבית.
הוועדה פסלה מהתמודדות את שירן אסלן, מרשימת "קמ"ה - קידום מעמד הפרט", מאחר שהורשעה בעבירה עם קלון ונותרו יומיים לסיום תקופת המניעה שלה.
בנוסף נפסל אחד מיושבי ראש מפלגת "עוצמה ליברלית-כלכלית", עמוס דב סילבר, שהורשע בעבירות החזקת סמים.
כמו כן נפסלו 3 מועמדות מרשימת "קול הנשים", 3 מועמדים מרשימת "כח להשפיע" ומועמד מרשימת יהדות התורה.
ב-29 בינואר פסלה ועדת הבחירות המרכזית את מועמדותה של חברת הכנסת היבה יזבק בתמיכת נציגי הימין, כחול לבן והעבודה, ואת מפלגת "משפט צדק" שבראשות לריסה עמיר.
ב־9 בפברואר החליט בית המשפט העליון שלא לאשר את פסילת יזבק ברוב של חמישה מתנגדים מול ארבעה שתמכו בפסילה.
כמו כן, בערעור שהוגש על החלטת הוועדה לפסול את מפלגתה של עמיר, ביטל בית המשפט את החלטת הוועדה.
בבחירות אלו בוצעו בהוראת שעה מספר שינויים מיוחדים בחוקי הבחירות:
הגיל המינימלי לחברי ועדת הקלפי ומזכירהּ הועלה, כך שהגיל המינימלי לחבר ועדת קלפי יעמוד על 17 (במקום 16), והגיל המינימלי למזכיר ועדת קלפי יעמוד על 21 (במקום 17).
שוטרים לא יימחקו מרשימת הבוחרים בקלפי שבה הם רשומים, אלא יוכלו להצביע בכל קלפי במעטפת הצבעה חיצונית, בדומה לעובדי ועדת הבחירות.
שינויים במניין הימים הרלוונטיים למועדי רישום מפלגות.
מועדים לביצוע פעולות הקבועים בחקיקה במספר ימים לפני הבחירות, יכול שיוארכו על ידי יושב ראש ועדת הבחירות המרכזית בעד עשרה ימים (בחוק המקורי הסמכות להאריך היא בחמישה ימים, ובהחלטה של שני שלישים מחברי הוועדה המשתתפים בהצבעה).
הגדלת מספר יחידות המימון שלהן זכאיות המפלגות.
רשימת כחול לבן ורשימת העבודה-גשר-מרצ.
רשימת יהדות התורה ורשימת ש"ס.
כינוי הרשימה: כחול לבן בראשות בני גנץ
בראשות כחול לבן עמד חבר הכנסת בני גנץ ואחריו יו"ר יש עתיד יאיר לפיד, יו"ר תל"ם משה יעלון וח"כ גבי אשכנזי.
ב־9 בדצמבר 2019 הודיע לפיד כי הוא מוותר על הרוטציה שהייתה לו עם בני גנץ במהלך שתי מערכות הבחירות הקודמות, וכי גנץ יהיה מועמד המפלגה היחיד לראשות הממשלה בבחירות אלו.
ראשי שלוש המפלגות השאירו את אותה הרשימה מהבחירות הקודמות, למעט חבר הכנסת גדי יברקן שהודח מהמפלגה עקב מגעים עם הליכוד.
יצחק אילן הועבר למקום 45 ברשימה והחליט לפרוש.
יו"ר הליכוד במערכת הבחירות היה ראש הממשלה המכהן בנימין נתניהו.
המפלגה רצה יחד עם מפלגת כולנו, בראשות יפעת שאשא-ביטון.
יו"ר כולנו לשעבר, משה כחלון שעבר לליכוד, הודיע ב-12 בינואר על פרישתו מהחיים הפוליטיים.
ב־26 בדצמבר התקיימו בחירות לראשות המפלגה בין ראש הממשלה בנימין נתניהו וחבר הכנסת גדעון סער.
בחירות אלה הסתיימו בניצחונו של נתניהו.
לא התקיימו פריימריז לרשימת המפלגה.
הרשימה הוקפאה ונשארה כמו בבחירות הקודמות, למעט הפרישה של כחלון והצבתו של ח"כ גדי יברקן במקום ה-20, לאחר שהודח מכחול לבן.
כינוי הרשימה: הרשימה המשותפת חד"ש, רע"ם, תע"ל, בל"ד
בראש הרשימה המשותפת (הרכב משותף של מפלגת חד"ש, בל"ד, רע"ם ותע"ל) עמד איימן עודה שהוא גם יו"ר מפלגת חד"ש.
אחריו הוצבו ברשימה מטאנס שחאדה יו"ר בל"ד, אחמד טיבי יו"ר תע"ל ומנסור עבאס יו"ר רע"ם.
כינוי הרשימה: העבודה – גשר - מרצ
ב-13 בינואר 2020 סיכמו מפלגות העבודה, גשר ומרצ על איחוד וריצה משותפת לצורך הבחירות במסגרת רשימת העבודה-גשר-מרצ.
בראש מפלגת העבודה עמד עמיר פרץ.
הנהלת מפלגת העבודה החליטה פה אחד על המשך כהונתו של היו"ר פרץ גם בבחירות אלו, כמו כן הוחלט על המשך שיתוף פעולה עם מפלגת גשר של אורלי לוי-אבקסיס.
בראש מפלגת גשר עמדה אורלי לוי-אבקסיס.
כהמשך לשיתוף הפעולה במסגרת העבודה-גשר מהבחירות הקודמות, גשר הצטרפה גם לרשימה המורחבת עם מרצ.
יו"ר מרצ היה ניצן הורוביץ.
הוחלט על פירוק המחנה הדמוקרטי, לאחר שיאיר גולן חבר למרצ, והופסקו שיתופי הפעולה עם התנועה הירוקה בראשות סתיו שפיר ועם ישראל דמוקרטית בראשות אהוד ברק.
סדר המועמדים ברשימת מרצ נשאר כפי שהיה בבחירות הקודמות, ובתוך כך יאיר גולן שובץ ברשימה המאוחדת עם מפלגת העבודה וגשר במסגרת המקומות המיועדים למרצ.
גם אמילי מואטי, שהתמודדה בעבר בפריימריז במפלגת העבודה, שובצה מטעמה של מרצ במקום ה-15 ברשימה המאוחדת.
בראשות ש"ס עמד אריה דרעי.
הרכב הרשימה נקבע על פי החלטת מועצת חכמי התורה, ונשאר כפי שהיה בבחירות הקודמות.
את הקמפיין של המפלגה ליווה הסלוגן "אריה צריך ביבי חזק" כפרפרזה לסלוגן הקודם של המפלגה "ביבי צריך אריה חזק".
לראשונה התמקד הקמפיין של ש"ס גם בקרב חסידות חב"ד.
בראשות ישראל ביתנו עמד אביגדור ליברמן.
ועדה מסדרת קבעה את הרכב הרשימה לכנסת, ומחציתה הראשונה (עד מקום 14) נותרה זהה לרשימה הקודמת.
בראש רשימת יהדות התורה עמדו יו"ר אגודת ישראל יעקב ליצמן ויו"ר דגל התורה משה גפני.
הרשימה הורכבה מנציגי אגודת ישראל ודגל התורה, באותה מתכונת כמו בבחירות הקודמות.
את הקמפיין של אגודת ישראל ליווה הסלוגן "זכות הקיום" מתייחס להתקפות על הדת במדינת ישראל.
ואת הקמפיין של דגל התורה ליווה הסלוגן "זה יהדות או כלום".
הקמפיין נוהל בנפרד על ידי המפלגות המרכיבות את הרשימה, אגודת ישראל ערכה כינוסים בערים ברחבי הארץ בהם השתתפו אדמו"רים ורבנים חסידים ודגל התורה ערכה כינוסים במספר מקומות בהשתתפות הרב חיים קניבסקי ורבנים ליטאים נוספים.
לראשונה בתולדות המפלגה, הוקם מטה הציונות הדתית וקמפיין ייחודי לציבור זה, עם הסלוגן "ימין למהדרין"; הרב דוד חי הכהן מרבני הציונות הדתית הביע את תמיכתו במפלגה בפעם השנייה, לאחר שראשי יהדות התורה חתמו בפניו על מסמך המחייב שלא להסכים לוויתורים בשטחי ארץ ישראל, ותנאים נוספים.
הימין החדש, הבית היהודי והאיחוד הלאומי ומפלגת אח"י התאחדו לרשימה משותפת "ימינה".
בראש הימין החדש עמדו במשותף נפתלי בנט ואיילת שקד.
המפלגה, שכשלה בריצה עצמאית בבחירות אפריל 2019, התמודדה במשותף עם הבית היהודי והאיחוד הלאומי-תקומה בבחירות בספטמבר בבלוק טכני בשם ימינה שזכתה ב־7 מושבים, 3 מהם מטעם הימין החדש.
הבלוק הטכני פורק זמן קצר לאחר הבחירות והימין החדש התפצלה בהסכמה לסיעה עצמאית בכנסת ה-22.
ב-12 בדצמבר 2019 הודיע נפתלי בנט שמפלגת הימין החדש רצה לכנסת באופן עצמאי בראשותו של בנט ואחריו שקד.
ב-14 בינואר 2020 הודיעו הימין החדש והאיחוד הלאומי – תקומה בראשות בצלאל סמוטריץ' על ריצה משותפת.
ב-15 בינואר 2020, כשעה לפני תום הזמן להגשת הרשימות לוועדת הבחירות, הודיעה מפלגת הבית היהודי על הצטרפותה לרשימת ימינה, תוך ביטול הסכם מוקדם על ריצה משותפת יחד עם מפלגת עוצמה יהודית.
אל האיחוד הצטרפה שרה ב"ק כמועמדת מטעם הבית היהודי אך רשמית התמודדה מטעם מפלגת אח"י כדי לעקוף את חוקת המפלגה שלא איפשרה שריון שלה.
בתוך כך, עידית סילמן עברה מהבית היהודי לימין החדש.
מוטי יוגב, שהוצב במקום ה-11 למרות היותו מספר 2 ברשימת הבית היהודי, הודיע על התפטרותו תוך שהוא תוקף את יו"ר המפלגה רפי פרץ, אך לאחר מכן חזר בו.
כינוי הרשימה אותיות ראש הרשימה פרטים נוספים אדום לבן יזעמי פינשטייןהוקמה על ידי סגן ראש עיריית רחובות לשעבר עמי פינשטיין, מטרותיה מיגור השחיתות, לגליזציה של סמים קלים, ועולי אתיופיה.
אני ואתה - מפלגת העם הישראלית כן אלון גלעדימתמקדת במאבק בתופעת ההון-שלטון.
דעם כלכלה ירוקה מדינה אחתץ גל טמיר יואבתחת הסלוגן "כלכלה ירוקה - מדינה אחת".
מפלגה יהודית-ערבית שמאמינה בסולידריות גלובלית ושיתופי פעולה להצלת כדור הארץ.
הברית המשותפתינ בשארה שליאןהתמודדה בפעם השלישית לכנסת.
החזוןי ציון אלון התמודדות ראשונה של המפלגה הימנית-ליברלית שדוגלת ברפורמה של צה"ל ושיטת השוברים לחיילים משוחררים.
הלב היהודיכ אלי יוסףדוגלת בקדושת חיי אדם ובכבוד האדם.
מתמקדת בניסיון לעצור את הסיוע הצבאי למדינות רצחניות.
הפיראטים לדמוקרטיה לחצו כאןףז דוגלת בדמוקרטיה ישירה; התמודדה בפעם החמישית ברציפות.
ק עינת ספיר קולמןמפלגה בעלת אג'נדה חברתית; התמודדה בפעם השלישית.
כבוד האדםיףארקדי פוגץ'התמודדה בפעם השלישית ברציפות.כח להשפיע למען העם לחיות בכבודנזדוק יוחאי יחיאהוקמה במטרה לשנות את שיטת הבחירות, התמודדה בפעם השנייה.
מנהיגות חברתיתירהתמודדה בפעם החמישית ברציפות.
מפלגת הגוש התנ"כייקדניס ליפקיןקוראת להתאים את ישראל לעלייה לארץ ישראל של כל היהודים בעולם בעקבות אירועי האנטישמיות וכן לייצוג הולם של נוצרים בישראל.
משפט צדק לרפורמה במערכת המשפטקץ לריסה טרימבובלר עמירהמפלגה נרשמה בסמוך לבחירות והתמודדה לראשונה.
בתחילה נרשמה תחת הכינוי "משפט צדק, לרפורמה במערכת המשפט ולשחרור יגאל עמיר", אך כינוי זה נפסל.
נק בל חסן דוד אנדריבעד יצירת חוקה לישראל והפרדת מוחלטת של דת ומדינה.
התמודדה בפעם השישית בכלל ובפעם השנייה ברציפות.
סדר חדש לשינוי שיטת הבחירות בישראלקךאביטל אופקמפלגה שפועלת לשינוי שיטת הבחירות בישראל.
עוצמה יהודית נץאיתמר בן-גבירבבחירות שהתקיימו באפריל 2019 רצה יחד עם מפלגות האיחוד הלאומי-תקומה והבית היהודי בשם "איחוד מפלגות הימין", אך נציגיה לא נבחרו.
בבחירות ספטמבר 2019 רצה עוצמה יהודית בנפרד ולא עברה את אחוז החסימה.
ב־20 בדצמבר 2019 הודיעו יו"ר הבית היהודי הרב רפי פרץ, ונציג עוצמה יהודית, איתמר בן-גביר, על חתימת הסכם לריצה משותפת, תחת רשימה בשם "הבית היהודי המאוחד".
עם זאת, ב-15 בינואר 2020 כשעה לפני תום הזמן להגשת הרשימות לוועדת הבחירות המרכזית לכנסת, ביטל הרב פרץ את ההסכם, והצטרף לרשימת ימינה, ללא עוצמה יהודית.
בשל כך עוצמה יהודית הגישה רשימה עצמאית.