tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בבוקר מתקפת הפתע של חמאס, היו גדודי השריון של חטיבה 188 בתעסוקה מבצעית באיו"ש וגדוד ההנדסה של החטיבה הוצב בגבול הצפון הרחוק.
מספר שבועות לפני השבעה באוקטובר, הוצבו בבסיס צאלים טנקים של גדוד 53, שהיה אז בתעסוקה מבצעית באיו"ש.
בבוקר 7 באוקטובר כאשר הטנקים של גדוד 77 מחטיבה 7 נלחמו בעוטף עזה וספגו אבדות קשות - היו הכלים של גדוד 53, כוח הזמין ביותר בקרבה למוקדי הקרבות.
סמוך לשעה 12:30 כבר הכווין מח"ט 188 שלושה טנקים מהגדוד - שכונו כוח דאובה - לכיוון ניר יצחק, סופה וחולית.
הכוח של דאובה איגף את הקיבוצים במטרה ליצור חיץ ביניהם לבין הרצועה.
בהיתקלויות מטווח קרוב, חיסל הכוח 25 מחבלים במשך קצת יותר מיממה.
בשעה 13:00 יצאו שישה טנקים נוספים מצאלים לכיוון עוטף עזה, בפיקודו של מג"ד 53, סא"ל סלמאן חבקה.
הם נעו לכיוון הגזרה הצפונית של העוטף, שם התפצלו למוקדי לחימה שונים.
המג"ד חבקה נע עם שני טנקים נוספים לכיוון בארי, שם סיפק לכוחות החי"ר הגנה וכוח אש, וסייע להכריע קרבות בקיבוצים שונים בעוטף.
שלושת הטנקים הנוספים מכוח זה נעו לכיוון כפר עזה, שם ניהלו קרבות כנגד מחבלי החמאס.
כשהטנקים יצאו מהלחימה בכפר עזה הם פגשו את מי שהיה אז מג"ד 13 בחטיבת גולני, סגן-אלוף תומר גרינברג, שנפל בהמשך בקרבות.
הוא לקח אותם יחד איתו לקרבות הבלימה בגזרת נחל עוז וכפי שתיאר נעזר בהם "למנוע ממחבלים לברוח ומאחרים להיכנס".
בכניסה לקיבוץ נחל עוז, ראה טנק של גדוד 53 חמישה טנדרים ואופנועים ועליהם מחבלי נוח'בה, ופגע בהם עם פגזים ואש מקלעים.
הקרבות במערב ודרום העיר עזה
בעם תחילת התמרון הקרקעי, החטיבה נכנסה לרצועה במסגרת פעילות אוגדה 36 לכיתור העיר עזה.
ב-2 בנובמבר פעל גדוד 53 של חטיבה 188 במרחב צפון רצועת עזה במהלך הלחימה נהרג סגן-אלוף סלמאן חבקה, מפקד גדוד 53 ושני לוחמים מהגדוד נפצעו באורח קשה.
ב-11 בנובמבר בתום כשבוע וחצי של קרבות השלימו כוחות חטיבה 188 יחד עם חטיבת גולני וגדוד 890 של הצנחנים את הכרעתו של גדוד סברא של חמאס - אחד מארבעת הגדודים החזקים של חמאס בעזה אשר מחזיק את שכונות מערב ודרום העיר עזה.
במהלך ההשתלטות הושמדו משגרי נ"ט ורקטות, כלי נשק מסוגים שונים, רובי צלפים ומטעני חבלה וחלק מתשתיות התת-קרקע.
כוחות צוות הקרב החטיבתי נכנסו לכבוש את השכונה מכיוון החוף יחד עם דחפורי D9 משוריינים שפילסו מכשולים, טנקי החטיבה הובילו לפני לוחמי גדוד 890 של חטיבת הצנחנים שצעדו על החול ומסוקי AH-64 אפאצ'י חיפו באש אווירית וירו לעבר מטרות בהכוונת כוחות החטיבה.
ב-13 בנובמבר במהלך פעילות של צוות קרב חטיבתי 188, בוצע ירי RPG-7 לעבר כוח צה"ל מהכניסה לבית החולים אל-קודס שבשכונת תל אל-הווא.
הירי התבצע על ידי חוליית מחבלים שנטמעה בקבוצת אזרחים בכניסה לבית החולים.
כוחות צק"ח 188 הצליחו לעשות הבחנה בין אזרחים ומחבלים.
הכוח ביצע ירי אל עבר המחבלים.
במהלך חילופי אש נצפו אזרחים נוטשים את מבנה בית החולים, במקביל המחבלים החלו בירי נ"ט לעבר כוחות צה"ל.
צוות הקרב החטיבתי השיבו באש חיה וירי פגזים אל עבר מקורות הירי.
באירוע נהרגו 21 מחבלים ללא נפגעים לצה"ל.
ב-16 בנובמבר לוחמי צוות הקרב של חטיבה 188 יחד עם לוחמי שייטת 13, השיגו שליטה מבצעית על המעגן המרכזי של עזה בו שלט חמאס ושימש כבסיסו העיקרי של הקומנדו הימי של הארגון.
בפשיטה הושמדו כעשרה פירי מנהרות, והושמדו ארבעה מבנים המהווים תשתיות טרור.
לוחמי 188 חיסלו 10 מחבלים, טיהרו את כלל המבנים בשטח המעגן, והופלה אנדרטה שמאדירה את אירועי המרמרה.ב-20 בנובמבר כוחות משולבים של אוגדה 36 בהובלת חטיבה 188 נלחמו בשכונת זייתון, חיסלו מחבלים רבים, החרימו חומר מודיעיני ואמל"ח ממפקדות חמאס, והשמידו פירי מנהרות ותשתיות טרור נוספות, חלקן היו בתוך מסגדים ובתי ספר.
ב-5 בדצמבר כוחות החטיבה פשטו גם על מרחב שג'אעייה.
הלוחמים חיסלו, איתרו משגרי רקטות ונ"ט, ופגעו בתשתיות התת-קרקעיות.
במהלך הפעילות לאחר פגיעת טיל נ"ט בטנק של גדוד 53 בפאתי שג'אעייה, נהרגו הקצינים סרן יהל גזית, סגן מפקד פלוגה בגדוד 53, וסרן איתן פיש, קצין שריון לוחם בגדוד וכן הלוחמים סמ"ר תובל צנעני וסמל יקיר ידידיה שינקולבסקי.
ב-7 בדצמבר המשיכו כוחות החטיבה, יחד עם חטיבות הצנחנים וגולני, בקרבות קשים, כאשר נרשמו בשכונה יותר מ-50 היתקלויות עם חוליות מחבלים, וקרוב ל-200 מחבלים חוסלו רבים מהם מאש טנקי חטיבה 188, צלפי גדוד 890 ולוחמי סיירת גולני.
צוות הקרב החטיבתי יחד עם כוחות יחידת הלוט"ר פעל בשכונת שג'אעייה.
הלוחמים ביצעו סריקות בשטח בית ספר ואיתרו פיר מנהרה אשר הוביל למסגד בשכונה.
במהלך הקרבות נהרגו רס"ל (במיל') עומרי רוט ורס"ר (במיל') נפתלי יונה גורדון – מפקד טנק ולוחם שריון במילואים של גדוד 53 של חטיבה.
ב-10 בדצמבר כוחות צק"ח 188, פשטו על מפקדה צבאית של חמאס ואיתרו אמצעי לחימה רבים.
בנוסף לראשונה חצו לוחמי חטיבת האש 282 את הגבול ופעלו ברצועת עזה, בשיתוף פעולה עם צוות הקרב החטיבתי של חטיבה 188 בשכונת שג'עייה.
ב-15 בדצמבר כוחות צוות הקרב החטיבתי, בשיתוף פעולה עם כוחות שריון, הנדסה, חי"ר וחיל האוויר, השלימו את ההשתלטות על מפקדת גדוד שג'אעייה של חמאס, כמו כן, לוחמי גדוד האיסוף 414 ביצעו שימוש ראשון ברחפן מסוג "מעוז" וכך חשפו ותקפו חוליית מחבלים.
ב-21 בדצמבר צוות הקרב החטיבתי של חטיבה 188 פשט והשתלט על מפקדת גדוד שג'אעייה, ממנה יצאו חלק מן המחבלים שביצעו את הטבח ב-7 באוקטובר.
ב-15 בינואר הוחלט על יציאתה מהרצועה של אוגדה 36, הכוללת את חטיבה 188, לטובת תקופה של ריענון, אימון והגברת כשירות.
ב-19 בינואר 2025, שעות לפני כניסתה לתוקף של עסקת החטופים השנייה, ניהל כוח מיוחד של צה"ל בהובלת צק"ח 188, מבצע לחילוץ גופתו של אורון שאול, יותר מעשור לאחר נפילתו במבצע צוק איתן.
ב-29 באוקטובר 2023, תפס גדוד 71 של החטיבה את גזרת לבנון.
כתוצאה מהתהפכות טנק בזמן נסיעה על ציר בצפון הארץ נהרג רס"ל (במיל') ינון פליישמן.
ב-5 בנובמבר הותר לפרסום כי רס"ר (במיל') נערן אשחר, מפקד טנק בגדוד 71, מת מפצעיו, שבוע לאחר שנפצע באורח אנוש בהתהפכות הטנק בצפון הארץ.
ב-22 בדצמבר במהלך פעילות מבצעית בצפון סמוך לשתולה של גדוד 71 של החטיבה, ביצע ארגון הטרור חזבאללה מתקפת פצצות מרגמה.
כתוצאה מההתקפה נהרג לוחם הגדוד סמל עמית זיו.
זיו נהרג כאשר במהלך התגוננות תוך כדי ריצה לטנק קיבל נפילה ישירה.
ב-24 דצמבר הותר לפרסום כי לוחם גדוד 71 סמ"ר דניאל נחמני נפטר מפצעיו.
נחמני נפצע קשות באותה תקרית נפילה פגיעה ישירה של פצמ"ר במוצב שתולה בה נהרג סמל עמית זיו יומיים קודם לכן.
ב-8 בפברואר לאחר שאוגדה 36 שהחטיבה חלק ממנה, סיימה את פרק הלחימה העצים ברצועת עזה, עלתה האוגדה להיערכות ללחימה בזירה צפונית.
במהלכו חטיבה 188 החלה בסדרת אימונים אינטנסיביים לחיזוק הכשירות והמוכנות של לוחמי החטיבה.
לוחמי החטיבה ניהלו לחימה במרחב שכונות צפופות ובנויות, בתנאי מזג אוויר חורפיים תוך אימון מיומנויות וטכניקות מרמת המחלקה ועד צוותי הקרב הגדודים.
ב-30 בספטמבר החל צה"ל בתמרון קרקעי בתוך שטח דרום לבנון.
ב-2 באוקטובר 2024 הותר לפרסום כי אוגדה 36 שבתוכה חטיבה 188 הצטרפה ללחימה העצימה בדרום לבנון.
כמו כן פורסם כי חטיבה 188 פעלה במרחב יארון ושטחים מיוערים סמוכים.
מאוחר יותר פעלה החטיבה במרחבים נוספים בהתאם לפעילות האוגדה.
באחת מהפשיטות חשפו לוחמי החטיבה עמדת שהייה תת-קרקעית של חזבאללה, שבה היו 8 מחסני אמל"ח ועמדת ירי לשטח הארץ.
ב-6 בנובמבר במהלך פעילות של גדוד ההנדסה של החטיבה 605 במרחב אביבים נהרג סמל אריאל סוסנוב לוחם הגדוד מפגיעת רקטה של חזבאללה, במהלך המטח הכבד של כ-50 רקטות שחזבאללה שיגר אחר הצהריים למרחב.
ב-18 ביולי נפטר מפצעיו לוחם בגדוד 53 רס"ל (במיל') אפרים בן עמרם, לאחר שנפצע באורח קשה בתאריך 30 ביוני כתוצאה מנפילת כטב"ם במרחב צפון רמת הגולן.
לאחר חתימת הסכם ישראל–לבנון 2024, שהביא לסיום את התמרון העצים בדרום לבנון, כוחות החטיבה התפצלו ושירתו בכל זירות הלחימה הפעילות.
גדוד 53 נשאר בלבנון, במסגרת שהיית הכוחות לצורך אכיפת ההסכם עם לבנון.
עם נפילת משטר אל-אסד בסוריה ופרוץ מבצע חץ הבשן, גדוד 74 הוקפץ לסוריה לצורך כיבוש אזור החיץ ופסגת החרמון.
גדוד 71 הועבר לזירה העזתית, שם נלחם בצפון הרצועה במסגרת קרב ג'באליה השלישי.
בפברואר 2025, כוח של החטיבה הועבר לזירת יהודה ושומרון, במסגרת מבצע חומת ברזל, והיה כוח השריון הראשון בזירה מזה 22 שנה.
ב-22 במרץ 2025 שבו כוחות אוגדה 36, בהם חטיבה 188, לאחר התמרון בלבנון לפיקוד הדרום, ונערכו ללחימה בגזרתו במסגרת מבצע עוז וחרב.
מספר ימים מאוחר יותר השלימו לוחמי גדוד 13 של חטיבת גולני, בפיקוד אוגדה 36 ובשיתוף כוחות שריון והנדסה של חטיבה 188, את כיתור ציר מורג בדרום רצועת עזה, מהלך שמטרתו ליצור הפרדה מבצעית מלאה בין ח'אן יונס לרפיח ולהכריע את חטיבת רפיח של חמאס.
בתוך 12 ימים כיתרו הכוחות את האזור, השמידו עשרות מחבלים ותשתיות טרור, ואיתרו אמל"ח ופירים.
באחת ההיתקלויות חוסלו חמישה מחבלים בקסבה צפופה לאחר ירי פצמ"רים ורימון יד.
הפעילות התבצעה יום־יום, מהבוקר עד הלילה, תחת עומס וללא מנוחה, במטרה לבסס שליטה מבצעית מלאה במרחב החיץ.
ב-2 באפריל הצהיר שר הביטחון ישראל כ"ץ כי המבצע הקרקעי התרחב עם פינוי נוסף של אוכלוסייה עזתית מאזורי הלחימה.
צה"ל הרחיב את פעילותו ברפיח.
כוחות צוות הקרב של חטיבה 14 בפיקוד אוגדת עזה השלימו את כיתור שכונת תל א-סולטאן שברפיח.
כמו כן, כוחות אוגדה 36 החלו לתמרן בדרום ח'אן יונס.
בצהריים אמר ראש הממשלה כי כוונתה של פעולה זו להקים ציר חדש לביתור הרצועה, "ציר מורג", על שם היישוב מורג בגוש קטיף.
יעד הפעולה, לפי צה"ל, הוא כיתור וביתור חטיבת רפיח של חמאס, וגם הגעה למקומות שבהם הכוחות לא היו בעבר.
ב-12 באפריל הודיע דובר צה"ל כי הושלם כיתור רפיח באמצעות השגת שליטה בציר מורג המבתר את רפיח מח'אן יונס, בפעילותן של חטיבת גולני וחטיבה 188. במהלך הפעילות צק"ח 188 חיסל עשרות מחבלים בשטח.
ב-19 באפריל כוחות צוות הקרב של חטיבה 188 חיסלו יותר מ-40 מחבלים שפעלו במרחב, והשמידו אמצעי לחימה רבים, בהם טנדר של חמאס ששימש למטרות טרור.
ב-8 במאי 2025, כוח לוחמי הנדסה של גדוד 605 הפועל תחת החטיבה, נכנס לתוך מבנה בשכונת ג'נינה ברפיח כדי לאתר פיר מנהרה, חוליית מחבלים הפתיעהאת הכוח ושיגרה RPG לעבר המבנה שבו שהה הכוח.
לאחר הירי המבנה קרס על הלוחמים, וכתוצאה מקריסתו נהרג לוחם גדוד 605 סמל ישי אליקים אורבך.
באותה תקרית נפצעו שני לוחמים נוספים מגדוד ההנדסה 605- אחד באורח קשה ואחד באורח בינוני.
מיום טבח שבעה באוקטובר ותחילתה של מלחמת חרבות ברזל איבדה החטיבה כ-14 מלוחמיה (נכון ל-2 ביולי 2025).
אבדותגדוד 53גדוד 71גדוד 74גדוד 605סה"כ+טבח שבעה באוקטובר00000התמרון הקרקעי ברצועת עזה710715התמרון הקרקעי בדרום לבנון14016
במלחמת חרבות ברזל לחמה חטיבה 401 במספר רב של קרבות, במתקפת הפתע על ישראל, ביום הראשון של המלחמה, שבו סייעה החטיבה בהדיפת מתקפת הטרור של חמאס.
בשלב השני של הלחימה, עם תחילת התמרון הקרקעי בעומק שטח רצועת עזה, הייתה החטיבה בין הראשונות להיכנס לשטח הרצועה מכיוון צפון, כבר ב-27 באוקטובר.
החטיבה השתתפה בקרבות בצפון הרצועה, כמו בכיתור העיר עזה כשבועיים לאחר תחילת התמרון, המשיכה במבצעים צפון הרצועה גם חודשים לאחר מכן, ואף הובילה אחדים מהם, כמו את הלחימה במרחב בית החולים א-רנתיסי.
המוצלח שבהם היה מבצע ניתוח מקומי, שכלל השתלטות מחודשת על בית החולים שיפא, אך לפניו היו מבצעים בשכונות תל אל הווא וזייתון, ואחריו בפאתי מחנה נוסייראת.
באוקטובר 2024 פתחו כוחות החטיבה, יחד עם יתר כוחות האוגדה, בקרב ג'באליה השלישי.
מפקד החטיבה אחסאן דקסה נפל בקרב זה ב-20 באוקטובר.
החטיבה הובילה מבצעים מיוחדים, כמו הפשיטה לבית החולים כמאל עדואן.
בעקבות מתקפת הפתע הכריזה ישראל על יציאה למלחמת חרבות ברזל לשם חיסול החמאס ברצועת עזה, החזרת החטופים, והסרת האיום הביטחוני מהרצועה על ישראל.
החל מיום שבת בבוקר לוחמי חיל השריון בגזרה הדרומית נלחמו בארגון הטרור חמאס.
לוחמי החטיבה לקחו חלק בהדיפת עשרות מחבלים אשר פלשו ליישובים ממספר פרצות שונות, וגבו מחיר כבד בירי טנקים לתוך רצועת עזה.
ביום המתקפה החטיבה הייתה באמצע של אימון שגרתי ברמת הגולן, במקביל היו כוחות פרוסים בנחשולים, ועם קבלת הידיעות הורה מפקד החטיבה בני אהרון לבצע העלאת טנקים על מובילים, ובמקביל לנסוע על זחלים עד לעוטף עזה.
עם הגעת כוחות החטיבה לעוטף, בפיקודו של המח"ט בני אהרון, הם הגיעו לקיבוץ בארי שם היו עשרות מחבלים.
הכוח חבר לכוחות, וספג ירי RPG תוך לחימה מאסיבית.
אחרי לחימה אינטנסיבית בבארי התרכזו כוחות החטיבה ביכיני, ומשם הצטרפו הלוחמים לשוטרים ולכוחות צה"ל בהדיפת המחבלים אשר פלשו לעיר שדרות והתבצרו בתחנת המשטרה העירונית.
פלוגת המילואים של גדוד 46, פלוגה א' בפיקודו של רס"ן במיל' גולן קריגר הגיעה לקיבוץ כפר עזה, בבוקר 8 באוקטובר לאחר נסיעה של 12 שעות על הזחלים, חלקה בשטח וחלקה בכביש 6. הפלוגה השתתפה בלחימה, בהשמדת מחבלים בשטחי הקיבוץ ובחילוץ אזרחים שניצלו מהטבח בשיתוף פעולה עם לוחמי גבעתי.
ב-10 באוקטובר במהלך ההכנות לקראת התמרון הקרקעי, בעוד המשיכו קרבות בשטחי עוטף עזה, נהרג מ"פ בפלוגה הכירורגית 5377 של חטיבת 401 רס"ן ד"ר יאיר זלוף.
עם תחילת שלב התמרון הקרקעי הייתה חטיבה 401 החלוצה שפתחה בתמרון יחד עם כוחות הנדסה וכוחות חטיבת גבעתי.
דובר צה"ל פרסם שטנק של החטיבה היה הטנק הראשון שנכנס לרצועת עזה.
ב-2 בנובמבר במהלך פעילות במרחב אל-עטאטרה פעלה החטיבה.
במהלך הפעולה השמידה תשתיות טרור, אמצעי נשק וחיסלה עשרות מחבלים.
במהלך הקרבות כתוצאה מפגיעות ירי טילי נ"ט על ידי מחבלי חמאס נהרגו סמ"ר איתי סעדון מפקד טנק בגדוד 52, רס"ר (במיל') אוריה מש לוחם שריון בגדוד 52 של החטיבה, רס"ם (במיל') גיל פישיץ נהג טנק בגדוד 9 של החטיבה ורס"ר (מיל') יהונתן יוסף ברנד אף הוא לוחם בגדוד 52.
ב-5 בנובמבר המשיכו כוחות החטיבה לפעול במרחב אל עטאטרה.
במהלך הקרב נהרג סמ"ר שחר כהן מבטח, לוחם שריון מגדוד 9 של חטיבה 401.
ב-7 בנובמבר, אחר הצהריים פשטו לוחמי חטיבה 401 על בית ספר ששימש כבסיס לשיגורים ולפעילות טרור, הלוחמים הרגו מספר מחבלים ומצאו בורות שיגור רקטות ואמצעי חבלה בשטח בית הספר.
כוחות החטיבה זיהו חוליות מחבלים שתכננו לבצע ירי נ"ט לעבר הכוחות.
הלוחמים הכווינו כלי טיס שתקף וחיסל מספר מחבלים שאחראים על ירי רקטות לשטח הארץ.
בנוסף לוחמי חטיבה 401 איתרו והשמידו מכולה שמוקמה בחוף הים של עזה ובה כ-20 משגרי רקטות שיועדו לשטח ישראל.
במהלך התקלות נהרג רס"ל (במיל') יעקב עוזרי לוחם שריון בגדוד 52 של חטיבה 401.
ב-10 בנובמבר במהלך הלילה לאחר קרב של 10 שעות, לוחמי חטיבה 401 יחד עם חטיבת הנח"ל, השלימו מבצע השתלטות על מוצב 17, מעוז צבאי של ארגון הטרור חמאס במערב ג'באליה שבצפון הרצועה.
במהלך ההשתלטות על המוצב הלוחמים ניהלו קרב מול מחבלים מארגוני הטרור חמאס וגא"פ ששהו במוצב, הן מעל פני הקרקע והן בתוואי תת-קרקעי במרחב.
במהלך ההשתלטות הלוחמים חיסלו 20 מחבלים ללא אבדות לצה"ל, תפסו אמצעי לחימה, חשפו פירי מנהרות טרור לרבות פיר שנמצא סמוך לגן ילדים ומוביל לתוואי תת-קרקעי נרחב.
במהלך הפעילות בצפון רצועת עזה נהרג סמ"ר גלעד רוזנבליט, חובש קרבי בגדוד 52 של חטיבה 401.
ב-14 בנובמבר כוחות צק"ח 52 מסייעים לשייטת 13 בכיבוש בית החולים ראנטיסי.
במהלך חילופי אש מול מחבלים נהרג סרן ידידיה לב קצין בגדוד שקד ששימש כסגן מפקד פלוגה בפחת"ק גדוד 52.
ב-15 בנובמבר, במהלך הקרבות בצפון רצועת עזה נהרגו סרן אסף מסטר, מפקד מחלקה בגדוד הנדסה 601, וסרן כפיר יצחק פרנקו, מפקד מחלקת טנקים בגדוד 52 של החטיבה.
ב-18 בנובמבר פשט צק"ח 401 על פאתי ג'באליה, שם ממוקם מרכז הפיקוד והשליטה של חטיבת צפון רצועת עזה ובו נמצאים ארבעה גדודי חמאס.
במהלך הקרבות נהרגו מחבלים והכוחות פגעו בתשתיות טרור, לרבות תשתיות תת-קרקעיות ויעדים נוספים של ארגון הטרור.
באותו היום מחבלי חמאס ירו טיל נ"ט לעבר טנק של גדוד 52 כתוצאה מכך נהרגו סרן עדן פרוביזור, מפקד מחלקת טנקים בגדוד 52, וסמ"ר שלמה גורטובניק חובש קרבי מגדוד 46 של חטיבה 401.
ב-21 בנובמבר השלים צוות הקרב החטיבתי, יחד עם חטיבת הנח"ל, את כיתור ג'באליה, במהלכו ניהלו חילופי אש מול מחבלים, ואיתרו והשמידו מנהרות.
ב-10 בנובמבר צוות קרב חטיבתי של חטיבה 401 תקף במרחב גדוד שאטי של ארגון הטרור חמאס.
לוחמי החטיבה השיגו שליטה על מוצב "באדר" – המוצב המרכזי של גדוד שאטי הממוקם בקרבת מחנה פליטים ומבנים אזרחיים.
במסגרת הפשיטה על המוצב השמידו כוחות חטיבה 401 מפקדות צבאיות ועמדות שיגור וחיסלו כ-150 מחבלים.
זהו המוצב האחרון שנותר על גבול שאטי וגם הוא - הושמד.
הכוחות שהו בבית ספר במרחק 3 ק"מ מבית החולים שיפא, יצאו משם לפשיטות ונערכו להמשך הקרבות.
ב-13 בנובמבר בשעות הלילה פשטו צוותי הקרב של חטיבה 401 על שכונת שאטי העזתית ונלחמו להשמדת תשתיות טרור הממוקמות בין היתר במוסדות שלטוניים מרכזיים בלב אוכלוסייה אזרחית ביניהם: בתי ספר, מוסדות אקדמיים, מסגדים ובתים של פעילי חמאס.
במהלך הפעילות לוחמי 401 החרימו וחשפו עשרות כלי נשק, ציוד לחימה ותוכניות מבצעיות של חמאס.
בנוסף כוחות צוות קרב חטיבתי 401 וכוח שייטת 13 פשטו על בית החולים רנתיסי במרכז העיר עזה, במהלך הפשיטה נחשפה תשתית טרור של חמאס בבית החולים.
מספר שבועות לאחר פעילות 401 במרחב,
ב-15 בנובמבר צוותי הקרב של חטיבת גבעתי וחטיבה 401 השמידו בפאתי שאטי מטרות מהיבשה ומהאוויר, בהן מבנים מרכזיים ומוסדות שלטון השייכים לחמאס.
לוחמי חטיבת הנח"ל השתלטו על מוצב שאטי, השמידו תשתיות טרור, חיסלו מחבלים ואיתרו חמישה פירי מנהרות.
במהלך הפעילות, הלוחמים תפסו מחבלי חמאס שהועברו לחקירה בשטח ישראל.
ב-6 בפברואר 2024, פתחה אוגדה 162 בפיקודו של תא"ל איציק כהן במבצע נרחב במחנה שאטי.
צוותי הקרב של חטיבת הנח"ל וחטיבה 401 חזרו לאזורים בהם כוחות צה"ל פעלו בתחילת התמרון, לצורך "טיפול" ביעדי הטרור.
כוחות חיסלו מאות מחבלים ועצרו עשרות מחבלים לצורכי חקירה.
בנוסף, בפשיטות יזומות על יעדי הטרור אותרו אמצעי לחימה.
ב-3 בדצמבר, בהיתקלות שאירעה במבנה בצפון הרצועה, ירו מחבלי חמאס לעבר לוחמי גדוד 601 של חטיבה 401, במהלך ההיתקלות נהרגו רס"ל (במיל') בן זוסמן לוחם במחלקת הסיור של גדוד 601; וסמל בנימין יהושע נידהם, לוחם בגדוד 601 בחטיבה 401. בנוסף שני לוחמים נוספים נפצעו.
ב-7 בדצמבר כבשה חטיבה 401, יחד עם גדוד שקד של חטיבת גבעתי, את כיכר פלסטין אשר בשכונת רימאל במרכז העיר העתיקה של עזה.
הכיכר הפכה לסמל במלחמה בעקבות התיעודים של העברות חטופים לידי הצלב האדום שהתבצעו בה.
שם הדליק מפקד החטיבה אל"ם בני אהרון נר ראשון של חנוכה עם חייליו.
ב-15 בדצמבר, בפשיטה משותפת לצוות הקרב של חטיבה 401 ולשייטת 13, בשכונת רימאל בעזה, פשטו הכוחות על בתי הספר "אל-מעתצם באללה" ו"אל-פאראבי" שבהם הסתתרו מחבלי חמאס.
במהלך הפשיטה הלוחמים חיסלו מחבלים בקרבות, ומחבלים שהסתתרו בתוך בתי ספר נכנעו ונעצרו על ידי הכוחות.
במהלך הפשיטה נהרג רס"ל (במיל') שי אוריאל פיזם מפקד טנק בגדוד 9.
ב-17 בדצמבר בערב הותר לפרסום כי במהלך הבוקר לאחר פיצוץ מטען וירי נ"ט במהלך היתקלות עם מחבלים נהרג סמ"ר בוריס דונבצקי לוחם שריון מגדוד 46 של חטיבה 401.
ב-20 בדצמבר צוות הקרב של חטיבה 401 יחד עם יחידת שלדג, שייטת 13 ויהל"ם השלימו את ההשתלטות על "רובע הבכירים" של חמאס בכיכר פלסטין אשר בשכונת רימאל במרכז העיר עזה.
הרובע היווה מרכז המוקד השלטוני והביטחוני של חמאס.
המתחם כולל רשת מנהרות מסועפת המחברת בין לשכות הבכירים, דירות מסתור, משרדים ודירות מגורים של הזרוע הצבאית וההנהגה הצבאית של חמאס ברצועה.
במהלך הקרבות נהרג רס"ב סבסטיאן איון, מפקד בחפ"ק מח"ט 401.
בפשיטה ממוקדת של כוחות צוות הקרב של חטיבה 401 ולוחמי שייטת 13, אותרו מאות כלי נשק ואמצעי לחימה בבתי ספר בשכונת שייח' רדואן בעיר עזה.
במהלך הפשיטה חיסלו הכוחות מחבלים ששהו במתחם.
ב-27 בדצמבר לחמה החטיבה כחלק מכוחות אוגדה 162 בגזרת דרג'-תופאח.
במהלך פשיטה בפאתי דרג'-תופאח, נהרג מפקד פלגה בגדוד 52, סרן (במיל') נריה זיסק.
ב-2 בינואר כבשה החטיבה את "המוצב המזרחי" של חמאס, שכלל חדר מבצעים ענק תת-קרקעי, ממנו חמאס ניהל את הלחימה.
במהלך הקרבות נהרג סמ"ר סופיאן דגש לוחם גדוד הנדסה 601 של החטיבה.
ב-22 בינואר השמידה החטיבה את מוצב אל-ג'עברי שנמצא בדרג', ואת תשתית אימוני המנהור שהייתה תחתיו.
ב-6 בפברואר אוגדה 162 פתחה במבצע נרחב במחנה שאטי בעיר עזה.
צק"חי חטיבת הנח"ל ו-401 חזרו לאזורים בהם פעלו בתחילת התמרון, לצורך "טיפול" ביעדי הטרור.
הכוחות חיסלו מאות מחבלים ועצרו עשרות מהם לצורכי חקירה.
בנוסף, בפשיטות יזומות על יעדי הטרור, אותרו אמצעי לחימה.
המבצע הושלם לאחר עשרה ימים.
במהלך הפשיטה נהרג רס"ן דוד שקורי, סגן מפקד גדוד הנדסה 601 של החטיבה.
ב-10 בפברואר בהובלת צוות הקרב החטיבתי של 401, יחד עם לוחמי שייטת 13, יחידת שלדג ויחידת עוקץ ושירות הביטחון הכללי פשטו על המטה המרכזי של אונר"א בשכונת תל אל-הווא והרגו בה כ-120 מחבלים.
הכוחות חשפו מפקדה מרכזית של חמאס שמוקמה מתחת למטה אונר"א.
במפקדה וגם במשרדי אונר"א ומשרדי ארגונים הומניטריים שהיו ליד נתפסו אמצעי לחימה, מטעני חבלה וחומר מודיעיני רב.
המפקדה של חמאס קיבלה אספקת חשמל מהמטה של אונר"א ופעלה תוך עצימת עין מצד הארגון.
באונר"א התנערו מאחריות וטענו שלא ידעו מה היה בתוואי התת-קרקעי מתחת למטה שלהם.
ב-24 בפברואר חזרו לוחמי צוות הקרב של חטיבה 401 להילחם בשכונת זייתון שמדרום לעיר עזה.
הלוחמים זיהו באמצעות רחפן חוליית מחבלים שהתכוננה לשיגור נ"ט לעבר הכוחות, זמן קצר לאחר מכן הוכוונו כלי טיס לעבר החוליה - והיא חוסלה.
במסגרת הפשיטה על זייתון, חיסלו הלוחמים מחבלים בתקיפות אוויריות ובהיתקלויות בשטח.
בנוסף, הכוחות איתרו אמצעי לחימה, בהם רובי קלצ'ניקוב ומחסניות, מטען מוכן להפעלה וכן וסטים ומסמכים של חמאס.
במשך כשבועיים פעל הצק"ח במרחב זייתון להשמדת תשתיות תת-קרקע, בורות שיגור רקטות, אתרי ייצור ואחסון של אמצעי לחימה ותשתיות נוספות של חמאס וגא"פ.
במהלך הקרב חיסלו כוחות החטיבה יותר מ-100 מחבלים.
כמו כן זוהה שימוש של מחבלים באמבולנסים למחסה.
תחת הצק"ח פעלו גדודים 52, ו-601 של החטיבה, גדוד 932 של חטיבת הנח"ל, גדוד 424 של חטיבת גבעתי, יחד עם יחידות נוספות מיוחדות.
במהלך הקרב בזייתון נפל רס"ן אייל שומינוב ז"ל מפקד פלוגת החוד בגדוד שקד שתחת הצק"ח.
שומינוב היה מפקד נערץ ומוביל בחטיבה כולה.
לימים שימש את הכוחות שפעלו במבצע ארנון לחילוץ החטופים שנכלאו בנוסייראת.
ב-6 במאי לפנות בוקר, חטיבות 401 וגבעתי של אוגדה 162, כבשו את הצד העזתי של מעבר רפיח.
במהלך כיבוש המעבר נהרגו 20 מחבלים, אותרו שלושה פירי מנהרות טרור והושמדה מכונית תופת.
לכל אורך הקרב, החטיבה הובילה את התמרון לאורך ציר פילדלפי.
הכוחות איתרו לאורך הציר מנהרות, משגרי רקטות ארוכות טווח וציוד לחימה נוסף, ופעלו להשמדת תשתיות האויב.
תחת החטיבה פעלו הגדודים 52, 601, 932 ו-424, כמו בקרבות הקודמים שניהלה החטיבה.
לדברי המח"ט בני אהרון החטיבה פעלה במרחב עמוס במלכודים ותחת אש אויב מצאה אמצעי לחימה והשמידה תשתיות תת-קרקעיות, בהם מנהרה באורך קילומטר וחצי.
במהלך חודש יוני התקדמה החטיבה לאורך ציר פילדלפי עד לשטח גדוד תל א-סולטאן של גדודי עז א-דין אל-קסאם, המערבי ביותר ברפיח, והגיעה עד הים והכפר השוודי הסמוך אליו.
החטיבה פעלה בשטח הגדוד, חיסלה עשרות מחבלים והמשיכה בהשמדת התשתיות.
ב-15 ביוני במהלך פעילות בתל א-סולטאן נמ"ר הנדסי של גדוד 601 של חיל ההנדסה הקרבית הפועל תחת חטיבה 401 נפגע ממטען גחון או טיל נ"ט ששיגר חמאס.
כתוצאה מהפגיעה נהרגו סגן מפקד פלוגה בגדוד הנדסה 601 סרן ווסים מחמוד ו-7 לוחמי הנדסה נוספים ביניהם סמל אליהו משה צימבליסט, סמל איתי עמר, סמ"ר סטניסלב קוסטרב, סמ"ר אור בלומוביץ, סמ"ר עז ישעיה גרובר, סמל שלום מנחם, וסמל יקיר יעקב לוי.
ב-23 ביוני השמיד הצק"ח מוצב אימונים של חמאס במרחב גדוד תל א-סולטאן, בשם מוצב אבו סעיד.
המוצב כלל גם את משרדו של מפקד הגדוד, ומספר משרדים נוספים של גורמי טרור
ב-26 ביוני התקיים בתוך רפיח טקס החלפת מפקד החטיבה, בה נכנס לתפקידו אל"ם אחסאן דקסה, במקום אל"ם בני אהרון שפיקד על החטיבה מתחילת המלחמה.
ב-25 ביולי הותר לפרסום כי במהלך פעילות החטיבה ברפיח, סמ"ר נועם דואק לוחם גדוד 9 של החטיבה מת לאחר שישן בחדר בקרבת גנרטור פועל וככל הנראה נהרג כתוצאה משאיפת גזים רעילים.
בנוסף באותה תקרית נפגעו עוד שני לוחמי הגדוד, שטופלו מיד ופונו במסוק לבית החולים כשמצבם קשה.
שלושת החיילים אותרו ללא הכרה לפנות בוקר.
בעקבות האירוע פתחה מצ"ח בחקירה.
ב-22 באוגוסט כוח של גדוד 46 של החטיבה פעל במרחב רפיח.
במהלך הפעילות, נהרג סמל אורי אשכנזי לוחם הגדוד כאשר מחבל הגיח מפיר ושיגר טיל נ"ט לעבר טנק של הכוח.
באותה אירוע נפצע לוחם נוסף של הגדוד.
ב-27 באוגוסט פורסם שהחטיבה השתתפה בחילוץ פרחאן קאדי ביחד עם היחידה המבצעית בשב"כ, שייטת 13 ויחידת יהל"ם.
בחודשים אוגוסט-ספטמבר 2024 חיסלו לוחמי צק"ח 401 כ-300 מחבלים, כולל רוב שרשרת הפיקוד של גדוד תל א-סולטאן של חמאס, והשמידו תשתיות טרור בהן מנהרות, משגרי רקטות ומצבורי אמל"ח.
ב-11 באוקטובר במהלך פעילות של גדוד 46 של החטיבה במחנה שאבורה שברפיח, נהרג סמ"ר איתי פוגל, מפקד טנק בגדוד, לאחר שנפגע מירי מחבלים.
באוקטובר 2024, פתחה חטיבה 401 כחלק ממבצע של אוגדה 162 בפשיטות בג'באליה ומרחב צפון הרצועה.
בפעילות, כוחות החטיבה חזרו למרחב ג'באליה ומחנה הפליטים שבה, לאחר שפעלו בה בתחילת המלחמה בקרב ג'באליה הראשון ולאחר קרב שני במרחב של אוגדה 98. במסגרת הפשיטות חוסלו עשרות מחבלים בתקיפות מדויקות ובקרבות פנים אל פנים והושמדו אמצעי לחימה רבים ומבנים שהאויב התבצר בהם לפעילויות טרור.
כחלק מהפעילות, הלוחמים איתרו בבית ספר המצוי בשכונה אזרחית עשרות אמצעי לחימה, מטענים, תחמושת לכלי נשק, לבנות חבלה ומרגמות.
בנוסף, באחת הכיתות אותר לוח גיר ששימש את המחבלים ועליו כיתובים בערבית המשבחים את טבח השבעה באוקטובר.
ב-19 באוקטובר במהלך פעילות צק"ג 52 בג'באליה, טיל נ"ט של חמאס פגע בטנק של הגדוד, כתוצאה מפגיעת הטיל נפגעו ונהרגו שני לוחמי גדוד 52 של החטיבה: סמ"ר אופיר ברקוביץ', וסמל אלישי יונג.
בנוסף אליהם נפצע מפקד פלוגת חוד החנית גיא יעקב נזרי וב-29 באוקטובר נפטר מפצעיו.
ב-20 באוקטובר נהרג מפקד החטיבה אל"ם אחסאן דקסה בעת שהטנק בו נסע עלה על מטען, באירוע בו נפצע קשה גם מפקד גדוד 52 של החטיבה, יהודה שלו.
ב-30 בנובמבר במהלך פעילות הצק"ח בג'באליה טיל נ"ט ששוגר על ידי מחבלי חמאס פגע ב־D-9, כתוצאה מכך נהרג מפקד כיתת צמ"ה של גדוד הנדסה 601 סמ"ר זמיר בורק.
בסוף דצמבר 2024 נכנסה החטיבה למבצע בבית החולים כמאל עדואן, כיתרו את מתחם בית החולים תוך פחות משעה, הרגו כ-20 מחבלים ועצרו עוד כ-240 נוספים, אחד מהמעצרים הגדולים מתחילת המלחמה.
במהלך המבצע ניטרלו כוחות ההנדסה של החטיבה זירת מטענים גדולה, סיננו בין החולים למחבלים, שחלקם ניסו להתחזות לחולים ולאנשי צוות, והעבירו את החולים לטיפול בבית החולים האינדונזי שכבר טוהר לפני כן.
כמו כן, בחודש דצמבר החטיבה פעלה לחקר והשמדה של מנהרה באורך שני קילומטרים לאורך צפון הרצועה.
בלילה שבין 29 ל-30 בדצמבר חיסלו כוחות אוגדה 162 והיחידה הרב-ממדית, שהציבו מארבים סביב מחנה הפליטים, 106 מחבלים חמושים שניסו להימלט ממחנה הפליטים בחסות הגשם הכבד.
האוגדה פרסה 4 חטיבות במארב, בציפייה לניצול של מזג האוויר בידי האויב, בהם חטיבה 401 שהרגה לבדה 65 מחבלים תוך 4–5 שעות.
ב-8 בינואר 2025 במהלך פעילות גדוד 46 של החטיבה הפועל תחת צוות הקרב החטיבתי של חטיבת הנח"ל בבית חאנון, טנק של הגדוד נפגע מפיצוץ מטענים שהטמינו מחבלי חמאס.
כתוצאה מכך נהרגו 3 לוחמי גדוד 46 בהם סמ"ר מתתיהו יעקב פרל סמ"ר נבו פישר, וסמ"ר קנאו קאסה.
ב-4 באפריל שבה החטיבה לרצועת עזה לאחר חודשי ההפוגה של הסכם חמאס–ישראל לשחרור חטופים, והחלה לפעול בצפון הרצועה במסגרת מבצע עוז וחרב.
ב-12 באפריל, ביומו הראשון של חג הפסח, החלה החטיבה מבצע בשכונות דרג'-תופאח בעיר עזה.
ב-25 באפריל במהלך פעולות להרחבת אזור החיץ, כוחות חטיבת המילואים 16 יצאו לפעולה התקפית בפאתי שכונת שג'אעיה.
הכוח ביצע סריקות, הרס תשתיות טרור, ולאחר מכן נותר בשטח מארב של לוחמי ימ"ס דרום של משמר הגבול.
ב-16:25 חוליית מחבלים הגיעה אל המארב של לוחמי ימ"ס דרום וניהלה איתם קרב חילופי אש בתוך מבנה בשג'אעיה.
מיד לאחר ההיתקלות והפגיעה בלוחם ימ"ס- החל קרב חילוץ, שדרש מכוחות נוספים להגיע למקום ולחלץ את הלוחמים מהמארב.
קרב החילוץ נמשך במשך שעתיים, במהלכן חוליית מחבלים ירו כ-5 נ"ט לעבר כוחות החילוץ.
תחילה שוגר טיל נ"ט על האמר צבאי שהגיע לפינוי, במהלכו לוחם נפצע באורך בינוני.
בהמשך שוגרו שני טילי נ"ט לעבר טנק מגדוד 46 של החטיבה, לא היו נפגעים.
בשעה 17:39, כשעה לאחר ההיתקלות הראשונה בה נהרג לוחם הימ"ס- שוגר שוב טיל נ"ט לעבר טנק מגדוד 46- והפעם הטיל פגע- כתצאה מהפגיעה נהרג סגן עידו וולך קצין שריון, מפקד מחלקה בגדוד 46. לוחם נוסף מהטנק נפצע באורח קל.
ב-14 ביולי 2025, בשעה 12:00 בצהריים, בעת התקפה חטיבתית להכרעת הגדוד המקומי של חמאס והשמדת תשתיות טרור בכפר ג'באליה שבצפון הרצועה, אירע פיצוץ בטנק של גדוד 52 של החטיבה.
בשלב זה לא ברור בוודאות האם חוליית מחבלי חמאס ירתה טיל נ"ט על טנק או שמא מדובר בתאונה מבצעית של פיצוץ פגז בתוך הטנק.
כתוצאה מהפיצוץ נהרגו 3 מלוחמי הגדוד בהם: סמ"ר שהם מנחם, סמל שלמה יקיר שרם, וסמל יולי פקטור.
ב-20 במאי המשיכה אוגדה 162 את פעילותה ברצועת עזה, עם כוחות חטיבה 401 וחטיבת גבעתי בצפון הרצועה.
כוחות 401 השמידו מבנים חשודים, חיסלו עשרות מחבלי חמאס, ואיתרו פיר ומבנה טרור עם אמצעי לחימה רבים.
במקביל, גבעתי פעלה באזור תל א-זעתר, שם השמידה מתקנים צבאיים וחיסלה עשרות מחבלים נוספים בשיתוף חיל האוויר.
בנוסף, חטיבת האש 215 תקפה למעלה מ־30 תשתיות טרור, כולל מחסני נשק, מבנים ממולכדים ועמדות תצפית.
באמצע יוני השמידו כוחות צק"ח 401 וחיל ההנדסה הקרבית כ-700 מבני טרור, ובנוסף צק"ג 601 השמיד משגרים, פירי מנהרות ומספר תוואים תת-קרקעיים באורך כולל של יותר מ-2.5 קילומטרים בג'באליה.
הכוחות נלחמו והרגו עשרות רבות של מחבלים.
ב-8 בספטמבר 2025, במהלך כוננות עם שחר, בסביבות השעה 06:00 הגיעה חוליית מחבלים, המונה 3 מחבלים, למרחב מגנן שנמצא בפאתי שיח' רדואן שבצפון רצועת עזה.
צוות לוחמי שריון של גדוד 52 של החטיבה נמצא בכלי שלו, בשעה מסוימת - המחבלים השליכו מטען אל תוך הטנק.
המטען התפוצץ בתוך הכלי והוביל למותם של ארבעת הלוחמים ששהו בתוכו.
כתוצאה מהתקרית נהרגו: סג"ם מתן אברמוביץ, סמל אורי למד,סמל עמית אריה רגב, וסמל גדי כוטל, באירוע הקשה נהרג חייל נוסף.
במהלך חילופי ירי לאחר מכן עם המחבלים, לוחם חי"ר מחטיבת הנח"ל נפצע באורח בינוני ברגלו.
במהלך התמרון הקרקעי איבדה חטיבה כ-47 מלוחמיה וממפקדיה, הבכיר שבהם הוא מפקד החטיבה אחסאן דקסה שנהרג ב-20 באוקטובר 2024 בקרב בג'באליה.
אבדותגדוד 9גדוד 46גדוד 52גדוד הנדסה 601מפקדהחפ"ק מח"טסה"כטבח שבעה באוקטובר0000000 לוחמיםהתמרון הקרקעי ברצועת עזה4817153147 לוחמים
ב-26 ביוני, המח"ט היוצא בני אהרון אמר כי צוות הקרב החטיבתי 401 הכולל כוחות חי"ר בין היתר סך הכל איבד במלחמה 56 מלוחמיו עד נקודה זו.
חטיבה מרחבית 275, שנודעה גם כחטמ"ר בלוזה, הייתה חטיבה מרחבית שפעלה תחת עוצבת סיני והייתה אחראית לגזרת צפון סיני.
החטיבה הוקמה ביוני 1969 עם התגברות מלחמת ההתשה, כשהוחלט להפריד את גזרת התעלה לשתי חטיבות, חטיבת שריון בדרום התעלה וחטיבת חי"ר בצפונה.
מפקד החטיבה הראשון היה אל"ם שמואל פרסבורגר.
גבול הגזרה הצפוני של החטיבה עבר בחוף הים התיכון עד קו "בודפסט"–"אורקל", גבול הגזרה הדרומי בקו מדרום לתעוז "מרור", והמערבי בקו תעלת סואץ.
בגזרת החטיבה היו המעוזים הבאים: בודפסט, אורקל (מחולק לשלושה), לחצנית, דרורה, כתובה, מילנו (מחולק לארבעה) ומפרקת, ולצידם טרקלין שלא בקו התעלה.
התעוזים במרחבה היו: "יורם", "מרתף" ו"מרור".
מטרת החטיבה בשגרה הייתה להגן בגזרתה ולבלום ולהכיל כל ניסיון להפרת שביתת האש.
גזרת החטיבה חולקה לשתי גזרות גדודיות: דרומית, באחריות מג"ד שריון, וצפונית — בעיקרה במלחות — באחריות מג"ד חי"ר שכוחותיו היו במעוזים.
מרבית שטחה של החטיבה חפף לשטח ביצתי קשה למעבר, והיו בה שני צירים עבירים עיקריים: לאורך התעלה מקנטרה עד הקילומטר העשירי בו היה הגבול מול מצרים, ולחוף הים התיכון עד בודפסט.
החטיבה כללה גדוד שריון סדיר מחטיבות הקו (חטיבה 14 או חטיבה 401) ואת גדוד התותחנים 404.
ב־6 באוקטובר 1973 עמדו לרשות החטיבה הכוחות הבאים: גדוד שריון 9 מחטיבה 14 בפיקוד סא"ל יום-טוב תמיר (מפקדת גדוד ישבה בחצב, שתי פלוגות בקטיה, פלוגה בצ'רצ'יל ומחלקה באורקל) שהכילה בסך הכל 34 טנקי מג"ח.
גדוד חי"ר 68 מחטיבה 16, במעוזים בגזרת החטיבה.
גדוד תותחנים 404 שכלל שלוש סוללות 155 מ"מ בפריסה בתעוזים יורם, בודפסט ומרתף.
בבודפסט היו גם שני קני 120 מ"מ להפעלה בידי אנשי הסוללה.
וכן פלוגה א' של סיירת שקד (424) בתעוז מרתף עם מחלקת חרמ"ש על גבי 4 נגמ"שים של גדוד 184 תחת פיקודה.
על החטיבה פיקד אל"ם פנחס נוי (אלוש).
ב־13:12 הועבר קוד הפעלת פקודת שובך יונים מהאוגדה לחטיבה ואל"ם נוי הורה לגדוד 9 לצאת אל המעוזים.
ב־13:22 התקבלה הוראה מהאוגדה לא להזיז את הטנקים של גדוד 9 מחשש ליצירת הסלמה, ולהפעיל את שובך יונים רק על בסיס דילוג של יתר היחידות.
עם התחלת ההפגזה המצרית ב־14:00 הורה אל"ם נוי לגדוד 9 להתקדם לעבר קו התעלה.
הכוחות המצריים החלו בצליחה עם תחילת ההפגזה כשהם תופסים את המרחב סביב המעוזים והרמפות שנועדו לשריון והפעילו מארבי נ"ט ששחקו את הגדוד, כאשר בבוקר 7 באוקטובר נותרו לגדוד רק 4 טנקים שמישים.
בצהריים ניתנה פקודה ללוחמי גדוד 68 שבמעוזים הפקודה לסגת.
ב־6 באוקטובר ב־16:45 דווח כי לגזרה מגיע גדוד שריון 196 מבית הספר לשריון, בפיקודו של גבי עמיר.
כוח זה פוצל לשתי פלוגות, נוספה להן פלוגת חרמ"ש, ויחד הפכו ל"כוח לפידות" בפיקוד יעקב לפידות.
חיילי גדוד 9 הנותרים הצטרפו לכוחות אלה.
בבוקר המחרת היו 11 טנקים של גדוד 196 באזור "מרתף" וארבעה באזור "מפרקת", וכוחות הגדוד נפגעו מהלחימה הלילית שניהלו.
בערב 6 באוקטובר הוקמה על בסיס מפקדת החטיבה אוגדה משימתית בפיקוד תא"ל קלמן מגן, שנועד להתמנות למפקד אוגדה 252 ב־8 באוקטובר.
הכוח נקרא בתחילה על שמו 'כוח קלמן' או 'כוח מגן', ולאחר מכן נקרא כוח נמר.
הכוח קיבל את הפיקוד על הכוחות שהיו בגזרה, בהם גדודים 9, 68 ו־196 שהועמדו קודם לכן לרשות החטיבה לצד חטיבת השריון 460 שנשלחה לתגבר את הגזרה והגיעה אליו ב־22:00–23:00.
ב־7 באוקטובר, עם הגעת אוגדה 162 לתעלה, צומצמה גזרת הכוח.
חטיבה 460 הועברה לאוגדה 162. כח קלמן קיבל את גדוד הצנחנים 564 של חטיבה 247, פלוגת נח"ל מגדוד 906, ופלוגה מוקטנת מסיירת שקד.
בשעות הצהריים הגיעה חטיבה 204 לגזרה והוטל עליה להיערך בקו בלימה באזור רומני.
גדוד הטנקים של החטיבה הועבר לחטיבה 460. חטיבה 204 קיבלה את האחריות לגזרה.
ב־8 באוקטובר הגיע לגזרה חטיבת המילואים הממוכנת 11. החטיבה נערכה מדרום לחטיבה 204 וקיבלה אחריות על הגזרה העיקרית של כח קלמן מול מערכי קנטרה.
החטיבה בלמה באותו היום ניסיון התקדמות של כוחות שריון וחי"ר מצריים ובמקביל שיפרה עמדות לפנים.
בימים 7–14 באוקטובר עסק הכוח במגננה, ובלם מתקפות מצריות בגזרתו.
ב־10 בחודש חבר כוח מחטיבה 204 אל מעוז בודפסט לאחר כארבעה ימים שבהם היה המעוז נצור.
לאחר שמפקד אוגדה 252 אלוף אברהם מנדלר נהרג, קיבל ב־13 באוקטובר מגן את הפיקוד על אוגדה 252. למפקד כוח נמר מונה רמ"ט פיקוד הדרום תא"ל ששון יצחקי.
למחרת בלם הכוח התקפה מצרית לעבר בלוזה.
ב־15 באוקטובר תוגבר כוח נמר בחטיבה 274 שהפעילה טנקי טיראן, וגזרתו הורחבה עד גבעות "הברגה".
באותו היום נפרצה שוב דרך הגישה למעוז בודפסט בקרב קשה.
הכוח המשיך לבלום התקפות מצריות, הרחיב את קווי ההגנה וייצב אותם.
ב־18 בחודש התרחבה שוב גזרת הכוח עד ציר "טליסמן".
למחרת תקפה חטיבה 274 את חמוטל, אך ההתקפה נכשלה.
ב־21 באוקטובר תקפה החטיבה שוב את אותו היעד, וגם התקפה זו לא צלחה, וחמוטל נותר בידי המצרים עד הפסקת האש.
ב־22 באוקטובר הורחבה גזרת כוח נמר עד רכס חמדיה.
באותו היום השתלט כוח מחטיבה 11 על התעוז מרור, וחטיבה 274 בלמה התקפה מצרית באזור חמוטל.
חטיבה 275 קיבלה פיקוד על גזרתה ב־21 באוקטובר, לאחר שחטיבה 11 יצאה ממנה.
החטיבה כללה 3 פלוגות חרמ"ש מחטיבה 11, מחלקת 90 מ"מ מחטיבה 204, מחלקת טנקי שרמן מחטיבה 11, מח"לקת נגמ"שים מבט"ר, פלוגת נח"ל ופלוגת מוקטנת מסיירת שקד.
ביוני 1974 נסגרה חטמ"ר 275. חטיבה 5 קיבלה את האחריות לגזרתה.
במסגרת הסכם הביניים בין ישראל למצרים שנחתם בספטמבר 1975 נקבע כי צה"ל ייסוג מאזור בלוזה.
המחנה פונה בפברואר 1976 והועבר לידי כוח החירום של האומות המאוחדות, שמיקם בו את מפקדתו המרכזית.
לחטיבה הייתה פלוגת חיל קשר, פלח"ט חי"ק 211.
שםתקופת כהונההערותאל"ם שמואל פרסבורגריוני 1969 – מאי 1970אל"ם לוי חופשמאי 1970–1971לימים מפקד חטיבת הצנחניםאל"ם משה גת1971–1973אל"ם פנחס נויספטמבר 1973–אל"ם שי תמרי1974לימים מפקד עוצבת עמוד האש
חטיבה 292 הייתה חטיבת מילואים משוריינת בצה"ל.
החטיבה הוקמה בשנת 1974, חומשה בטנקי שרמן M50/M51 והוכפפה לעוצבת להב בפיקוד המרכז.
מפקד החטיבה הראשון היה יהודה בכר, ומפקד החטיבה השני היה שלמה ארבלי.
החטיבה נסגרה בשנת 1977. עם סגירתה, הפכו שניים מגדודי החטיבה לגדודי שריון פיקודיים, והגדוד השלישי יחד עם פלס"ר ופלחי"ק החטיבה עברו לחטיבה 278.
חטיבה 7, המכונה גם "עוצבת סער מגולן", היא חטיבת שריון סדירה, הנמצאת תחת פיקודה של אוגדה 36 ("עוצבת געש") בפיקוד הצפון של צה"ל.
החטיבה הוקמה ב-16 במאי 1948, מייד לאחר הכרזת המדינה, והשתתפה בכל מלחמות ישראל.
בעשור השני של המאה ה-21 משתמשת החטיבה בטנקים מדגם מרכבה סימן 4מ 400 עם מערכת הגנה אקטיבית לטנקים – "מעיל רוח" תוצרת ישראל, מערכת בקרת ירי משופרת, ומערכת ניהול קרב – צי"ד "משואה 750".
חטיבה 7 הוקמה במהלך מלחמת העצמאות כעתודה מטכ"לית, כיוון שבעת הקמתה, אמצע מאי 1948, יתר חטיבות ההגנה והפלמ"ח היו מרותקות לחזיתות השונות.
מפקד החטיבה היה תחילה שלמה שמיר, עליו הוטלה המשימה להקימהּ בתוך שבוע בזמן המלחמה.
הוא הקים את מטה החטיבה בחדר בבית מלון בריסטול בתל אביב.
לצורך הקמת החטיבה קיבל תקציב של מאתיים לא"י.
בין קציני המטה שגייס היו אהרן חטר-ישי, פיטר וולף, חיים הרצוג, תד אריסון, דבורה אילון סרני, חיים בן אשר ועוד.
רוב אנשי המטה היו יוצאי הבריגדה היהודית.
בסיסי החטיבה היו באזורי עין שמר, נען, ותל ליטוינסקי.
בחטיבה היה גדוד אחד ממוכן – גדוד 73 (שנקרא אחר כך גדוד 79) בפיקוד חיים לסקוב, ובו אנשי חיל הרגלים מוסעים על שלל כלי רכב, ג'יפים, משוריינים פרי הרכבה עצמית וזחל"מים.
וכן 2 גדודי חי"ר – גדוד 71 בפיקוד יהודה ורבר, וגדוד 72 בפיקוד צבי הורוביץ.
הלוחמים גויסו ממקורות מגוונים: יוצאי הצבא הבריטי, מתנדבי חוץ לארץ, עולים חדשים, אנשי "ההגנה" והפלמ"ח ולוחמים מחטיבות שהפרישו כוחות לטובת החטיבה.
כמו כן, גדוד 32 בפיקוד צבי גרמן מחטיבת אלכסנדרוני עבר לחטיבה 7 לקראת מבצע בן נון א' לכיבוש לטרון.
החטיבה נכשלה בכיבוש לטרון במבצע בן נון א', בו היא קיבלה תחת פיקודה את גדוד 32 מחטיבת אלכסנדרוני.
לאחר התארגנות קצרה הוטלה החטיבה, שתוגברה הפעם בגדוד 52 מחטיבת גבעתי, עליו פיקד יעקב פרי, לקרב נוסף על לטרון – מבצע בן נון ב', שאף הוא נכשל.
על אף שהחטיבה לא הצליחה לכבוש את מתחם לטרון, שעליו שלט הלגיון הירדני, היא הצליחה לאבטח את דרך בורמה, ובכך אפשרה את פריצת המצור על ירושלים.
בקרבות אלו ספגה החטיבה 139 אבדות (מתוכם 19 בפריצת דרך בורמה) והליגיון הירדני שבה ממנה שישה שבויים.
בין חיילי החטיבה שהשתתפו בקרבות לטרון היו משה זנבר, יצחק מודעי, אריאל שרון, נסים אלוני, יעקב פרקש (זאב), אלוף יעקב פרולוב, ודוד עזריאלי.
ביוני 1948 עברה החטיבה לחזית הצפון, והתארגנה לצורך כך זמן מה בעין שמר.
ביולי 1948, בן דונקלמן, מתנדב מח"ל מקנדה, החליף את שמיר בתור מפקד החטיבה.
יהודה בן דוד התמנה למפקד גדוד 71. בהמשך מלחמת העצמאות, ניהלה החטיבה שכללה ברוב התקופה האמורה שלושה גדודים: 71, 72 (חי"ר) ו-79 (ממוכן), קרבות בגליל: במבצע דקל, באמצע יולי, נכבשו שפרעם ונצרת ובמבצע חירם, בסוף אוקטובר, נכבשו מירון, ג'יש (גוש חלב), מלכיה וסאסא.
ב-1949, בעקבות ארגון מחדש של צה"ל לאחר המלחמה, אוחדו חטיבות שבע ושמונה תחת שמה של הראשונה.
לאחר מלחמת ששת הימים, הוקמה על גבעת לטרון אנדרטת זיכרון לחטיבה שבע לזכר הקרב הראשון שלה, עקוב הדם, שניהלה במקום זה במלחמת העצמאות.
לאחר מלחמת העצמאות נרכשו הטנקים הראשונים והחלה להתגבש תורת לוחמת השריון.
ב־1 בינואר 1954 פורקה החטיבה, וגדודיה הועברו לפיקוד ישיר של גייסות השריון.
אולם החטיבה הוקמה מחדש בסוף אוקטובר 1955.
במלחמת סיני, החטיבה בפיקודו של אל"ם אורי בן ארי, כללה 3 גדודים: גדוד טנקים 82 (שרמן) בפיקוד סא"ל אברהם אדן, גדוד חרמ"ש 52 בפיקוד סא"ל אורי רום, וגדוד חרמ"ש 9 בפיקוד רס"ן ישראל הדר.
כמו כן תוגברה החטיבה בגדוד חרמ"ן 61 מחטיבה 16 בפיקוד רס"ן שמשון עופר.
החטיבה ניהלה קרבות באזור מתחם אבו עגילה שבסיני.
קרבות אלה שינו את התפיסה לגבי השריון בצה"ל והפכו אותו מחיל מסייע לחיל המכריע בכוחות היבשה.
פלוגה א' מגדוד 82 בפיקודו של משה בר כוכבא (בריל) קיבלה צל"ש על לחימתה בקרב סכר הרואיפה.
בשנת 1958 הוסב גדוד 52 מחרמ"ש לטנקי שרמן ו־AMX.
בשנים 1959–1960 הוסב גדוד 82 מטנקי שרמן לטנקי שוט.
בשנת 1961 הועבר לחטיבה גדוד המילואים 46, שהוסב מחי"ר לגדוד טנקי AMX.
במחצית הראשונה של שנות ה-60, גדוד 82 ופלוגות השרמן של גדוד 52 פעלו ככח מרכזי במלחמה על המים.
לחטיבה צורף גדוד 9 חרמ"ש.
בשנת 1965 הוקם בחטיבה גדוד המגח הראשון בצה"ל, גדוד 79. בתמורה, הועבר גדוד 52 לחטיבה 14. במקביל, הוסב גדוד המילואים 46 למגח.
בשנת 1967 הועבר גדוד 46 לחטיבת מגח חדשה, חטיבה 401, והיווה את גדוד ההקמה שלה.
במלחמת ששת הימים, החטיבה בפיקודו של אל"ם שמואל גונן, פעלה בציר הצפוני בסיני, במסגרת כוחות אוגדה 84 בפיקוד ישראל טל.
החטיבה כללה 3 גדודים ופלוגת סיור חטיבתית.
גדוד 82 – טנקי צנטוריון בפיקוד גבריאל עמיר, גדוד 79 – טנקי פטון M48 בפיקוד אהוד אלעד (שנהרג ביום הראשון למלחמה, והוחלף על ידי חיים ארז), גדוד 9 – חרמ"ש בפיקוד מקסי אביגד, ופלס"ר 7 – פלוגת הסיור החטיבתית בפיקוד אורי אור.
החטיבה פרצה דרך רצועת עזה, בציר ח'אן יונס–רפיח, אל סיני, לאחר כיבוש צומת רפיח המשיכה החטיבה מערבה, הבקיעה את מערך שייח' זוויד ומעבר הג'יראדי ובלילה התייצבו כוחות החטיבה במבואות אל עריש שבסיני.
בסופו של קרב זה, שבו ניצחה החטיבה, נשא המח"ט שמואל גורודיש, את נאומו – "אחי גיבורי התהילה", בו שיבץ את משפטו המפורסם: לאחר המלחמה בוצע מהלך ארגון חטיבות השריון לפי סוגי טנקים.
חטיבה 7 הפכה לחטיבת טנקי שוט.
במסגרת זו בשנת 1968 הועבר גדוד המגח 79 לחטיבה 401, וחטיבה 7 קיבלה במקומו גדוד שוט 63 שמספרו השתנה מאוחר יותר לגדוד 53. ב-1968 החטיבה עלתה לרמת הגולן.
ב-1969 ירדה חטיבה 7 לסיני, אך גדוד 53 נשאר ברמת הגולן ועבר לחטיבה 188. במקומו הוקם בחטיבה גדוד 77.
במלחמת ההתשה השתתפה החטיבה בקרבות באזור תעלת סואץ, בבקעת הירדן ובפעולת כראמה.
החטיבה השתתפה גם במבצע רביב – פשיטה משוריינת בחוף המערבי של ים סוף בה השתתפו גם טנקי טיראן.
בתקופה זו, החל משנת 1970, הוסבה החטיבה לטנקי שוט קל.
בשנת 1971 הוקם גדוד 75 כגדוד חרמ"ש.
חטיבה 7 הייתה חטיבת עתודה של המטה הכללי ומחנה הקבע שלה היה בשדה תימן, ליד באר שבע.
בקיץ 1973 הייתה החטיבה פרוסה בחצי האי סיני.
ב-26 בספטמבר 1973, ערב ראש השנה, הוחלט להעלות שתי פלוגות מגדוד 77 לתגבור חזית רמת הגולן, בעקבות בקשת אלוף פיקוד הצפון יצחק חופי, שחשש מהעיבוי המשמעותי של הכוחות הסורים מול רמת הגולן.
ב-30 בספטמבר הועלה שאר הגדוד לרמת הגולן.
עם התגברות הסימנים המעידים המלחמה, אושר תגבור נוסף של רמת הגולן ובערב יום כיפור הועלו בבהילות חיילי שני הגדודים הנותרים של חטיבה 7, גדוד טנקים 82 וגדוד חרמ"ש 75 שאחת מפלוגותיו הייתה פלס"ר 7, מסיני לרמת הגולן.
גדוד טנקים 71 אשר כלל צוערים ומדריכים ממתקני האימונים של חיל השריון צורף לחטיבה ולחם עימה עד סיום המלחמה.
הטנקים של הגדודים נותרו בסיני, ושני הגדודים הצטיידו בטנקים של שנים מתוך שלושת גדודי חטיבה 179, חטיבת הגיוס המהיר של פיקוד הצפון במחנה פילון.
במלחמת יום הכיפורים לחמה החטיבה על גבי טנקי שוט קל, בפיקודו של אל"ם אביגדור בן-גל, בגזרה הצפונית של רמת הגולן.
כוחות החטיבה הצליחו באחד מקרבות הבלימה המרכזיים – קרב עמק הבכא לעצור את ההסתערות הסורית בגזרה.
הכוחות בקרב זה, כללו את גדוד 77 בפיקוד אביגדור קהלני, גדוד 75 בפיקוד יוסף אלדר, גדוד 71 בפיקוד משולם רטס, יחד עם סיוע משמעותי של כוחות מגדוד 74 (חטיבה 188) בפיקוד יאיר נפשי, ומגדוד 53 (חטיבה 188) בפיקוד יוסי בן-חנן.
על פי מח"ט 7 אביגדור בן-גל, הצלחת החטיבה בקרב עמק הבכא, הושגה גם בזכות לחימתה המכריעה של חטיבת המילואים 679 בפיקוד אורי אור, שלחמה בגזרת נפח, ומנעה מהסורים לכתר את חטיבה 7. משולם רטס שנפל בקרב עמק הבכא, קיבל את עיטור העוז.
קהלני קיבל את עיטור הגבורה.
במקביל ניהל גדוד 82 קרבות בגזרה הדרומית של הרמה.
במהלך קרבות הפריצה הישראלית לסוריה והקמת המובלעת בה, מ-11 באוקטובר 1973, לחמה החטיבה בגזרה הצפונית של ההתקפה והגיעה עד למזרעת בית ג'ן שבמורדות החרמון.
כמו כן השתתפו יחידות ממנה בקרבות בגזרה הדרומית של המובלעת.
ממלחמת יום הכיפורים ואילך שוכנת החטיבה בקביעות ברמת הגולן, וכוללת שלושה גדודי טנקים (גדוד 82, גדוד 77, וגדוד 75 שלאחר המלחמה הוסב מחרמ"ש).
לעומת זאת גדוד 77 בפיקוד דוביק טל, שמנה שתי פלוגות מבצעיות, פלוגת צמ"פ (מסלול), פלוגת חרמ"ש ושתי מחלקות הנדסה, לחם תחת פיקוד יחידות אחרות בגזרה המרכזית של לבנון.
הגדוד עבר ערב מלחמת לבנון לאחריות חטיבה 769 בפיקוד שאול מופז.
עם פרוץ הקרבות פעל הגדוד בגזרה המערבית של הבקאע, כבש בין היתר את הכפרים עישייה, ריחן, ערמתא ועין א-טינה.
בהמשך הלחימה הועבר הגדוד לכוח דן ורדי ולכוח יוסי פלד שפעל באזור אגם קרעון.
ערב המלחמה, הייתה חטיבה 7 בפיקודו של אל"ם אמנון אשל.
ביום פתיחת מלחמת לבנון השנייה היה זה גדוד 82 ("געש") שנתן את התגובה הראשונית לאירוע חטיפת החיילים בגבול הלבנון.
במהלך האירוע נכנס כוח משולב לתוך לבנון, אשר כלל טנק מפלוגה א'.
הטנק עלה על מטען גחון וכל הצוות נהרג.
הגדוד בפיקודו של סא"ל עודד בסיוק תקף בתגובה את כלל מוצבי חזבאללה הפרוסים לאורך הגבול.
חטיבה 7 הוקצתה לגזרת אוגדה 91 בימי הלחימה הראשונים.
החטיבה, בעזרת יחידות שסופחו אליה (גדוד 601, גדוד 299 (גדוד חרב), וגדוד 52) קיבלה אחריות בתחילה על מרחב החוף, ובתוך כך ביצעה משימות של השמדת מוצבי חזבאללה במרחב, וכן חישוף שטחים מיוערים להכנת השטח ללחימה.
בימיה הראשונים של המלחמה, התמקמה מפקדת החטיבה ביישוב חניתה ומשם ניהלה את מרחב החוף.
גדוד 77 שהועבר לגזרת עזה עם חטיפת גלעד שליט נשאר בגזרת עזה ולחם בה במהלך כל מלחמת לבנון השנייה.
לאחר מספר ימים, עם ההתבססות ההבנה שמסתמנת הרחבת הלחימה בלבנון, שונתה משימתה של מפקדת החטיבה והיא קיבלה אחריות במרחב שבין מלכיה ליישוב דובב.
במסגרת תוכנית לכיבוש בינת ג'בייל, חטיבה 7 הייתה הכוח השלישי (יחד עם חטיבת גולני וחטיבת הצנחנים) והייתה אחראית על מרחב מארון א-ראס – ג'בל כחיל ורכס ה"שקד".
לאחר האירועים בבינת ג'בייל, הוחלט על הוצאת הכוחות מהמרחב והחטיבה נשארה בהגנה במרחב כפי שהייתה פרוסה קודם.
לקראת הכניסה השנייה לבינת ג'בייל סד"כ החטיבה השתנה באופן משמעותי וכלל: מפקדת החטיבה, שלושה גדודי שריון – גדוד 82, גדוד 75, גדוד מחטיבה 673, 3 גדודי חי"ר – גדוד 299, גדוד מחטיבה 2, גדוד 435 מגבעתי (הצטרף בהמשך הלחימה), גדוד הנדסה קרבית 603, פלס"ר 7 ובסיוע ישיר גדוד תותחנים.
עם הכניסה השנייה עמדו לרשות החטיבה כוחות רבים מאוד.
החטיבה ביצעה את תוכניתה ואגפה את העיירה בינת ג'בייל במהלך מפתיע לאויב ובודדה החטיבה את העיירה.
גדוד 82 המשיך בלחימה בגזרת מארון א-ראס ורכס שקד כל זאת כשהוא ממשיך לפקד על גזרת אביבים.
בהמשך הלחימה לחם הגדוד בגזרות מרון א-ראס, ג'בל כחיל ורכס הקָרְחבוּן והיה גדוד השריון שהתקדם משמעותית בגזרתו בלילה אחד בהובלת מ"פ ב' וחבר אל גדוד חרב שנותר לבדו בשטח.
שני מפקדי פלוגות זכו לעיטורים בקרבות אלו, הראשון מ"פ ב' סרן עידן מורג שזכה לעיטור המופת (גם אביו של עידן, תא"ל במיל עמי מורג קיבל עיטור זה) ומ"פ א' סרן אלעד צורי זכה אף הוא בצל"ש מפקד פצ"ן על לחימתו.
גדוד 82 לחם מהיום הראשון עד הפסקת האש ואף אחריה.
ב-21 ביולי, לאחר החלטת הממשלה על הרחבת הלחימה בגבול הצפון, הוקפץ גדוד 75 מהגזרה המבצעית אותה החזיק בגבול ישראל–מצרים והצטרף ללחימה, עיקר פעילותו של גדוד 75 הייתה בגזרות המערביות, והוא השתתף בלחימה מול העיירות בינת ג'בייל, מיס א-ג'בל, עייתא א-שעב ואף בפאתי העיר צור בעומק לבנון.
בגדוד 75 קיבל מפקד פלוגת "כפיר", סרן אחסאן דקסה, אף הוא את צל"ש אלוף פצ"ן על חלקו בקרב בעיירה עייתא א-שעב עת סייע בחילוץ כוח צנחנים שנפגע קשות בהתקלות וספג הרוגים ופצועים במרחב העיירה, סרן אחסאן סיים את החילוץ תוך חתירה למגע מול האויב וללא נפגעים נוספים.
חטיבה 7 נלחמה לאורך כל המלחמה תחת אוגדה 91, והייתה החטיבה האחרונה שיצאה מלבנון.
אחרוני החיילים ביציאה היו לוחמי גדוד 299 (גדוד חרב), שהיה מרבית המלחמה תחת החטיבה.
לאורך המלחמה לא נהרג אף לוחם תחת פיקוד החטיבה, כאשר שירתו תחת החטיבה אלפי לוחמים בעומק לבנון (בשיא הלחימה כ-4,500 לוחמים), ומאות כלי רק"מ נסעו במרחב הלחימה.
גדוד 299 זכה לציון לשבח בהמלצת החטיבה לאור הישגיו הראויים לאורך המלחמה.
כ-20 מלוחמי החטיבה זכו לעיטורים במלחמה על הפגנת אומץ לב, גבורה, מקצועיות ומצוינות לאורך המלחמה.
ב-2014 החלה חטיבה 7 בהסבה מטנקי מרכבה סימן 2ד לטנקי מרכבה סימן 4מ המצוידים במערכת ההגנה האקטיבית "מעיל רוח".
בשנת 2015 גיבשה זרוע היבשה תוכנית לסגור את החטיבה אך המהלך בוטל בהתערבות הרמטכ"ל.
ביולי 2016 סיימה החטיבה את ההסבה, כאשר גדוד 82, הגדוד המשוריין הראשון בצה"ל, הוסב לגדוד מרכבה סימן 4מ.
ב-2018 נכללה החטיבה, ביחד עם גדחה"ן 603 וחטיבת גולני, בצק"ח גדעון, צוות קרב חטיבתי ניסיוני.
בזמן טבח שבעה באוקטובר הגן גדוד 77 של החטיבה על גבול ישראל – רצועת עזה.
הגדוד נלחם בקרבות קשים כנגד המחבלים שהיו מצוידים בנשק נ"ט רב, אך לא פעל כמסגרת גדודית כי אם במסגרות קטנות מאוד ואף כטנקים בודדים.
במהלך הלחימה ספג הגדוד אבידות בנפש, בטנקים, ובלוחמים שנחטפו לרצועת עזה.
בהמשך הלחימה ערך הגדוד פשיטות עומק לתוך שטח רצועת עזה, לטיהור האזור ממחבלים ולאיתור נעדרים.
עם כניסת צה"ל לרצועה, הופקדה החטיבה בעיקר על כיבוש החלקים הדרומיים של צפון הרצועה, יחד עם חטיבת גולני, שגם היא משויכת לעוצבת געש ולצק"ח גדעון.
חטיבת 7 יחד עם כוחות חיל הנדסה וחיל רגלים תחת אוגדה 36, לאחר שכיתרה את צפון הרצועה מדרומה, המשיכה החטיבה צפונה לאורך קו החוף, ובכביש המרכזי המוביל לעיר עזה, שעובר לאורך כל מרכז הרצועה (בחלקו הצפוני).
בין היתר נכבשו נקודות מרכזיות בצפון הרצועה, כגון בית המחוקקים, קריית הממשלה, מפקדת המשטרה המרכזית, הפקולטה להנדסה (ששימשה מתקן לייצור אמל"ח של ארגוני הטרור), מתקני שיגור ומנהרות.
עם תחילת התמרון הקרקעי בלבנון ב-30 בספטמבר 2024 חטיבה 7 הייתה הראשונה להיכנס ולהובילו תחת אוגדה 98 (אליה סופחה קודם כדאי לשמש עבורה כוח שריון, שאינו היה בנמצא באוגדה) בכיוון היישובים כילא ואל-עדייסה.
גדוד 75 הוקם באוגוסט 1948 במסגרת חטיבה 7, ונעשה ניסיון לרכז בו חיילים יוצאי צרפת וצפון אפריקה שרצו בכך.
חלק מן החיילים רוכזו ביחידה בגודל פלוגה, בערך, שכונתה הקומנדו הצרפתי וצורפה לחטיבת הנגב, ויתר הגדוד הועבר לחטיבת יפתח, עד שפורק בנובמבר.
בתחילת שנת 1970, הטיל מפקד גייסות השריון אלוף אברהם אדן (ברן) על סא"ל דוד רון להקים את גדוד 75, גדוד סדיר בחטיבה 7. הגדוד החדש הוקם כגדוד חרמ"ש עם הנגמ"שים הראשונים של צה"ל ומוקם במחנה נתן, כאשר הפלוגות הגיעו ממחזורי הטירונות של השריון.
לאורך שנתיים פיקד דוד על הגדוד ובמהלך התקופה נוספה לגדוד פלוגת טנקים אורגנית.
עם סיום תפקידו של דוד רון בגדוד 75, עבר הפיקוד אל מאיר שפיר (שפיגלר), אותו העביר למג"ד יוסף אלדר בתחילת 1973. מלחמת יום הכיפורים צורפו לגדוד טנקים עימם לחם בקרב עמק הבכא, במתקפת הנגד, כיבוש המובלעת ובמלחמת ההתשה בחזית הסורית.
במלחמת לבנון הראשונה שימש גדוד החוד של החטיבה בכניסה ללבנון.
בקרבות נהרגו 3 לוחמים מהגדוד ונפגעו 7 טנקים.
הגדוד השמיד 14 טנקי T-62 סוריים.
מפקד הגדוד זיו הלוי זכה בצל"ש מפקד אוגדה על פועלו.
במלחמת לבנון השנייה הצטרף גדוד 75 בפיקודו של סא"ל דן נוימן ללחימה, עיקר פעילותו הייתה בגזרה המערבית והוא לחם בקרבות רבים.
מפקד פלוגה כ' במלחמה, סרן אחסאן דקסה, זכה אף לצל"ש אלוף פיקוד צפון על חלקו בלחימה בעייתה א-שעב.
בסוף אוקטובר 2014 הוסב הגדוד לגדוד מרכבה סימן 4מ, והיה הגדוד הראשון בחטיבה 7 לקלוט את הטנק החדש ביותר בסדרת המרכבה.
בשנת 2017 השמיד הגדוד בירי טנקים מספר עמדות חמאס סמוך לגבול רצועת עזה במסגרת תעסוקה מבצעית בציר הוברס.
בסיס האם של הגדוד שוכן במעלה גמלא ברמת הגולן.
לפתיחת הלחימה של מלחמת חרבות ברזל הגדוד היה בסבב בט"ש בגבולות הצפון והיה לחוד החנית במערכה על הגנת ישובי הצפון להמשך 4 החודשים הראשונים.
לאחר מכן ירד הגדוד דררומה והצטרף למשך שבעה חודשים לתמרון הקרקעי בעזה ובין היתר לחם בחאן יונס, וסג'עייה.
ועם תחילת התמרון בלבנון חזר צפונה עם יתר חטיבה 7, עד לירידה שוב דרומה.
בין הפעולות בהם לכך הגדוד חלק מלבד סיוע קרוב לכוח החי"ר היה השמדת תשתיות אויב רבות, ומעורבות ישירה בהשבת לפחות 14 חטופים כולל את חטוף האחרון רן גואילי לאחר 843 ימי שבי.
שםתקופת כהונההערות תדי איתן מפקד הגדוד ב-1948 דוד רון מרץ 1970 – מרץ 1972 מפקד הגדוד הראשון בגלגולו החדש.
ב-1969 ירדה חטיבה 7 מרמת הגולן לסיני, אך השאירה ברמה את גדוד השוט 53 (אותו קיבלה בסוף שנת 1967 בתמורה להעברת גדוד המגח 79 לחטיבה 401) שעבר לחטיבה 188. בתמורה, בחטיבה הוקם באותה שנה (1969) גדוד 77 "עֹז" – טנקי שוט.
הגדוד הוקם כגדוד 211 צמ"פ (צוות-מחלקה-פלוגה) – גדוד המאמן את החיילים להתאמן כקבוצה ולא רק כיחידים (אימון בצוות שונה מאימון בפלוגה, ששונה מאימון כמחלקה).
הגדוד אז התאמן בשבטה בדרום.
כאשר ירד הגדוד להתאמן באזור סיני, התמקם ליד אבן דרך מצרית מספר 77, אשר ציינה את המרחק מתעלת סואץ.
בגדוד דבק הכינוי ובהמשך שונה שמו לגדוד 77 – בגימטריה "עז".
הטנקים הראשונים שהיו בשימוש הגדוד היו טנקים מסוג "שוט".
מפקד הגדוד הראשון היה שמעון בן שושן.
במלחמת יום הכיפורים – גדוד טנקי שוט קל, בפיקודו של אביגדור קהלני, השתתף בקרבות הבלימה של החטיבה בעמק הבכא, שהתרחשו עם פרוץ המלחמה.
הקרב הקשה ביותר בו השתתף הגדוד נודע לאחר מכן כקרב על עמק הבכא בו הפגינו חיילי החטיבה אומץ ותושיה רבה, ובמהלכו נספרו כ-250 טנקים סורים דוממים שהושמדו בגזרה זו, אל מול 72 טנקים של חטיבה 7 שנותרו כשירים מתוך 105 איתם יצאה למלחמה.
לאחר שתמו קרבות הבלימה, הבקיע הגדוד כפלוגת חוד את גבול סוריה וסייע בכיבוש והחזקת המובלעת באדמת סוריה.
רבים ממפקדי הגדוד קיבלו צל"שים שונים על תפקודם במלחמה.
במלחמת לבנון הראשונה הגדוד פעל מטעם החטיבה באוגדה שונה, תחת פיקודו של רס"ן דוביק רוזנטל.
הגדוד השתתף בכניסה לדרום לבנון, והשתתף בקרב בו מנעו מהסורים להשתלט על הגשר שמעל נהר הליטאני – אשר חשיבותו הייתה גבוהה מאוד להמשך הלחימה של צה"ל.
מאז, הגדוד השתתף באופן פעיל בפעילות בט"ש (ביטחון שוטף) ובמבצעי החטיבה בגזרות השונות, אבטח את רצועת הביטחון עד היציאה מלבנון.
במהלך האינתיפאדה הראשונה ביצע פעילות בט"ש מגוונת ככוח חי"ר בעיקר בגזרת איו"ש כנגד פעילויות הטרור, לאחר מכן השתתף במבצע חוק וסדר בדרום לבנון והמשיך בפעילותו בגזרה זו.
הגדוד השתתף במבצע חומת מגן.
במבצעי גאות ושפל היה תחת פיקודו של איציק רונן וביצע פעילות מבצעית בשכם כגדוד חי"ר.
בהמשך חזר לפעול תחת פיקודו של יאיר וולנסקי עם שאר החטיבה ברצועת עזה.
בקיץ 2005 השתתף הגדוד במהלך ההנתקות מרצועת עזה והגיע לתגבר בגזרת עזה ביום חטיפתו של גלעד שליט ולחם שם במלחמת לבנון השנייה במקביל למאמץ המלחמתי בצפון הארץ.
במבצע עופרת יצוקה הגדוד הוקפץ לדרום הארץ לאזור אימונים שם התכונן ליום פקודה אך בסופו של דבר לא נכנס למערכה.
בתחילת מבצע צוק איתן נכנס הגדוד ללחימה ביום השלישי לתמרון הקרקעי.
לחם בהצלחה במבצע והיה מהאחרונים לצאת מהרצועה.
לקראת ראש השנה תשפ"ד (ספטמבר 2023), הוצב גדוד 77 בפריסה מבצעית תחת פיקוד חטיבת הגפן.
מרבית טנקי הגדוד הוקצו לסיוע לכוחות חי"ר ונפרסו לאורך גזרת אוגדת עזה – מגזרת ניר עם בצפון ועד כרם שלום בדרום – תחת פיקוד גדודים אחרים, ובהם גדוד 13 וגדוד 51 מחטיבת גולני וסיירת נח"ל.
בגזרת הגדוד בצפון הרצועה נותרו מפקדת הגדוד, מחלקת טנקים אחת, פחת"ק 51 ופלוגה מבצעית א' מגדוד 13 שהוכפפה לגדוד.
מפקד הגדוד שימש כמפקד הגזרה מזיקים ועד ניר עם.
בטבח שבעה באוקטובר לחמו טנקי הגדוד בקרבות קשים מול גלי התקפות של אלפי מחבלים.
לוחמי הגדוד פגעו במאות מחבלים והצילו יישובים רבים מפגיעה קשה יותר.
שמונה מחייליו נחטפו לרצועת עזה.
שניים מלוחמי הגדוד הוחזרו לקבורה במבצע צבאי (שקד דהן ושי לוינסון), שניים (נמרוד כהן ומתן אנגרסט) חזרו בחיים בהסכם חמאס–ישראל (אוקטובר 2025) ביחד עם שלושה חללים (דניאל פרץ, עומר נאוטרה ועוז דניאל), חלל נוסף, (), הוחזר לישראל ב-4 בנובמבר 2025.
במבנה הישן כלל שלוש פלוגות.