tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
המימוש באתר המחשוב של ספק שירותי מחשוב ענן עשוי להיות באחד משני האופנים הבאים:
דייר-יחיד (Single-Tenant) - במימוש מסוג זה מקבל כל לקוח סביבה וירטואלית (תשתיות חומרה, מערכת הפעלה וכיוצא בזה) ייעודית עבורו.
דוגמה למימוש כזה ניתן למצוא במרכז המחשבים של חברת אמזון.
ריבוי-דיירים (Multi-Tenants)- מספר לקוחות מחלקים מחיצה וירטואלית אחת.
מימוש מערכות CRM בענן של חברת Salesforce הוא דוגמה לתפיסה מרובת דיירים.
למימוש בתפיסה של ריבוי-דיירים יתרונות של חיסכון במשאבים ובעלויות וביעילות תפעולית.
יתרונו של מימוש בתפיסה של דייר-יחיד הוא באבטחת מידע משופרת.
ארכיטקטורה של צרכן מחשוב ענן
מרבית הארגונים הגדולים שצורכים מחשוב ענן הם ארגונים שחלק מהמערכות שלהם נמצאות בתוך הארגון.
הארכיטקטורה הכוללת שלהם עשויה להיות היברידית בתוך הארגון: ארכיטקטורות ישנות בצד ארכיטקטורת SOA.
שירותי הענן יהיו בדרך כלל הרחבה של שירותי ה-SOA מעבר לגבולות הארגון.
אותו ארגון עשוי לצרוך שירותי ענן שונים אצל ספקי שירותי ענן שונים.
הארכיטקטורה של ארגונים קטנים ובינוניים (SMB) עשויה להתבסס על שירותי ענן או שילוב של מערכות פנימיות ושירותי ענן.
תועלת מרכזית של שימוש בענן מחשוב חיצוני היא ירידה משמעותית בעלויות.
חיסכון בעלויות רכישת ותחזוקה של ציוד חומרה: המשתמש אינו צריך לרכוש חומרה ועל ידי כך חוסך עלויות רכישה ותחזוקה של החומרה, עלויות חשמל ועלויות עבור מקום להתקין בו את החומרה.
חיסכון בעלויות תוכנה: במרבית המקרים רוכש המשתמש גם מוצרי תוכנה עליהם הוא משלם עבור רכישה ותחזוקה.
חיסכון בעלויות כוח אדם לתחזוקה ותפעול של מערכות התשתית במרכז המחשבים של הארגון: תפעול ותחזוקת התשתיות נעשית על ידי מומחי הספק באתר הספק.
צורך מופחת בתכנון וניסוי מנגנונים לרציפות עסקית (BCP) ותוכניות התאוששות מאסון DRP : ספק שירותי מחשוב ענן נערך בעצמו למצבים אלה.
ההוצאות למשתמש קטנות יותר מאשר בסביבת המחשוב של המשתמש הן בגלל היתרון לגודל של ספק שירותי מחשוב ענן, כלומר: ההוצאות מתחלקות בין מספר רב של צרכנים, חיסכון נוסף נובע מהמיומנות הגבוהה יותר של הספק.
עם זאת, עדיין נדרשות פעולות תכנון וניסוי DRP ו-BCP אך בהיקף מופחת.
מעבר לענן לא פותר מבדיקות נאותות (Due Dilligence) הנדרשות מטעמי רגולציה ובראשן תכנון וניסוי מנגנוני DRP (התאוששות מאסון) ו-BCP (המשכיות עסקית).
גמישות בשימוש במשאבים : המשתמש יכול להגדיר את דרישות החומרה המתאימות לצרכים הנוכחיים שלו.
כאשר הוא זקוק למשאבים נוספים הוא יכול לקבל אותם באופן מידי.
מצב זה שונה מעבודה במרכז המחשבים שלו.
בעבודה במרכז מחשבים תהליך רכישת משאבי מחשוב ארוך מול ספקי תשתיות חומרה ולכן נדרש מראש ביצוע תכנון קיבולת, והזמנת ציוד חומרה בהתאם לתכנון.
בנוסף לקושי להגיב במהירות למצבים לא צפויים המשפיעים על הקיבולת הנדרשת, צריך תכנון הקיבולת להיות מותאם למצבים בהם קיימת צריכת שיא של משאבים.
התוצאה היא שבתקופות שאין בהן עומס שיא ניצול המשאבים נמוך.
במרכז המחשבים של ספק ענן מחשוב יכול המשתמש לווסת את קיבולות המחשבים שלו על פי מידת העומס.
ספק מחשוב ענן יכול לנהל ביעילות את המשאבים במרכז המחשבים שלו, משום שתקופות העומס של ארגונים שונים הן שונות.
אי-תלות במיקום וביחידת קצה: מאפשר למשתמשים גישה למערכות ללא תלות במיקומם הפיזי ובסוג יחידת הקצה.
גמישות בתשתיות תוכנה: המשתמש במחשוב ענן יכול לבחור תשתית תוכנה מתוך מצאי גדול של תשתיות הזמינות במרכז המחשבים של הספק.
כך למשל הוא יכול לבחור בין מערכות הפעלה שונות לשרת, בסיסי נתונים ומערכות הפעלה על שולחן המשתמש (Desktop operating System).
יכולת גידול (Scalability): מחשוב ענן מאפשר גידול רב יותר בהיקפים ובמשתמשים במערכות.
זאת בתנאי שרוחב הפס של התקשורת מאפשר זאת.
"מחשוב ירוק" : צריכה נמוכה יותר של אנרגיה ומניעת פגיעה באיכות הסביבה עקב היעילות הגבוהה יותר של עבודה במחשוב ענן.
תלות בספק: אחת הטענות המרכזיות נגד מחשוב ענן היא התלות באינטרנט ובספק.
במקרה של תקלה הגורמת להפסקת עבודה במרכזי המחשבים של הספק או להפסקת תקשורת אל מרכזי המחשבים שלו.
במקרה כזה אין לצרכן אמצעים להתאושש בעצמו מהתקלה.
בשנת 2008 אירעו מספר אירועי תקלה בהם הופסקה עבודת ענני מחשוב של ספקים שונים לפרקי זמן של שעות.
גם הפסקות עבודה מתוכננות אינן תלויות בארגון המשתמש אלא בספק והארגון המשתמש אינו יכול לתזמן אותן לפי צרכיו.
סיכון נוסף הקשור בספק הוא הפסקת עבודתו של הספק.
הספק עלול להפסיק את פעילותו כתוצאה מקשיים או פשיטת רגל.
השאלה היא כיצד נערכים למצב כזה כשהנתונים והמערכות נמצאים באתר הספק.
אבטחת מידע: קשר זה מתייחס לאפשרויות גישה של אנשים לא מורשים למידע סטטי (במרכז המחשבים של ספק ענן המחשוב) או גישה למידע בדרכו ממרכז המחשבים של הספק לעמדת הלקוח של המשתמש באמצעות האינטרנט.
פרטיות: חשיפה של מידע פרטי רב לספק ענן המחשוב העלול לעשות בו שימוש לרעה.
בנוסף לכך חשיפה אפשרית כתוצאה מזליגת מידע כתוצאה מליקויים באבטחת המידע.
חוסר בהירות: ישנן הגדרות שונות של המושג ואי-הבנה של המשמעויות שלה.
אינטגרציה בין שירותים מעננים שונים וממרכז המחשבים של הארגון: במקרים רבים שירותים ומערכות שמשרתים ארגון יהיו במספר ענני מחשוב ובמרכז המחשבים של הארגון.
ביצוע אינטגרציה בין שירותים הנמצאים במרכזי מחשב שונים אינו פשוט ועשוי לחייב כלי תוכנה ייעודיים.
ניהול: ניהול התשתיות והמערכות הנמצאים במרכזי חיצוניים מורכב.
כך למשל נדרש ביטול מופעים של מחשבים וירטואליים בענן המחשוב של הספק, שהופסק השימוש בהם ונדרש מעקב אחר צריכת המשאבים של מופעי מחשבים וירטואליים שבשימוש
רישוי: נדרש מודל שונה לניהול הרישיונות למוצרי תוכנה וחומרה על ידי ספק ענן המחשוב.
המודלים הנוכחיים של יצרני תוכנה וחומרה מותאמים לארגונים ולצרכנים פרטיים ולא לענני מחשוב מרובי ארגונים וצרכנים.
מודל רישוי שימומש ישפיע באופן ישיר על העלויות של הספק וכתוצאה מכך גם באופן עקיף על העלויות של הצרכנים.
הנושא של שיתוף משאבים לצרכנים שונים אינו חדש.
תומאס ווטסון מייסד יבמ דיבר על חזון של מחשב אחד שיספק את שירותי המחשוב לעולם כולו.
החל משנות ה-60 של המאה ה-20 פועלות לשכות שירות שהן מרכזי מחשבים שחילקו את משאביהם בין מספר רב של לקוחות ארגוניים.
מנהלי מרכזי המחשבים נתקלו בבעיות עקרוניות של ניהול ענני מחשוב: חלוקת המשאבים בין לקוחות וחיוב הוגן של צריכת המשאבים.
מגמה נוספת החל משנות ה-90 היא מיקור חוץ של תשתיות ומערכות.
אף על פי שהתשתיות מותקנות במרכז המחשבים של הארגון, נעשה שיתוף של משאב כוח האדם.
לספק כוח אדם מיומן וידע הנצבר ממספר רב של ארגונים המאפשר התייעלות.
יתרון זה של הספק הוא אחד המניעים לשימוש במיקור חוץ.
החל מסוף שנות ה-90 סיפקו ספקי שירותי אינטרנט שירותי אירוח של יישומים ומידע בעיקר עבור צרכנים פרטיים או חברות קטנות.
בשנת 2002 חברת אמזון פיתחה מודל למחשוב ענן המבוסס על Web Services באמצעותם מופעלים שירותי מחשוב ענן.
מאוחר יותר פיתחו חברות נוספות כמו יבמ מודלים למחשוב ענן, תוך שיתוף פעולה עם אוניברסיטאות.
באמצע העשור הראשון של המאה ה-21 גדל השימוש בתפיסת SaaS במימוש אפליקציות מוכנות במיוחד בתחום ה-CRM.
כשהחברה שהובילה את השינוי משימוש במערכות CRM בתוך הארגונים לשימוש ב-SaaS הייתה חברת Salesforce.
ב-27 באוקטובר 2008 הכריזה גם חברת מיקרוסופט על פלטפורמת מחשוב הענן שלה בשם Azure.
ביולי 2010 השיקו נאס"א וחברת Rackspace את פרויקט התשתית כשירות OpenStack.
מחשוב פוטוני (או מחשוב אופטי; באנגלית Optical computing או photonic computing) הוא תחום מחקר טכנולוגי-פיזיקאלי השואף לפתח מעבד מחשב המשתמש באור לצורך פעולתו, במקום בזרם חשמלי.
המחקר מתמקד בפיתוח טרנזיסטור הממתג קרני אור, וכך אפשר יהיה לבצע פעולות לוגיות במעבד בעזרת אור.
כלומר פיתוח רכיב שיאפשר לקרן אור אחת להדליק ולכבות קרן אור אחרת.
זאת לצורך עיבוד נתונים, אחסון נתונים או תקשורת נתונים.
מרבית הפרויקטים המחקריים מתמקדים בהחלפת רכיבי מחשוב קיימים ברכיבים אופטיים, ליצירת מערכת מחשב דיגיטלי אופטית המעבדת מידע בינארי.
מעבד כזה יהיה, תאורטית, מהיר מהמעבדים הזמינים כיום, ויעיל הרבה יותר אנרגטית.
זאת מכיוון שהתקנים אופטואלקטרוניים צורכים כ-30% מהאנרגיה שלהם בהמרה בין אלקטרונים לפוטונים ולהפך, תהליך שמאט גם את קצב העברת הנתונים.
מחשבים אופטיים לחלוטין מבטלים את הצורך בהמרות אלו, ובכך חוסכים באנרגיה.
עם זאת יש חילוקי דעות באשר ליכולת של מחשבים אופטיים להתחרות במחשבים אלקטרוניים מבחינת מהירות, צריכת חשמל, עלות וגודל, בגלל שמגבלות פיזיקליות כמו גבול התמרה ורוחב סרט של גל אלקטרומגנטי מציבים מגבלות דומות לאלו של טרנזיסטורים אלקטרוניים.
מכשירים ייעודיים, כמו מכ"ם מפתח סינתטי (SAR) וקורלטורים אופטיים, פותחו בהתבסס על עקרונות המחשוב האופטי.
קורלטורים, לדוגמה, משמשים לגילוי ומעקב אחר עצמים, ולסיווג מידע אופטי סדרתי.
בתגובה לצרכים הולכים וגדלים של רשתות נוירונים ולמידה עמוקה, פותחו מעבדים פוטוניים המשלבים זיכרון פוטוני ומודולציה של פאזה או עוצמה.
בשנת 1989 הצליחו חוקרים בהרי הרוקי לייצר טרנזיסטור פוטוני.
פיתוח זה הגביר את ההתעניינות בתחום.
מאז לא היו פריצות דרך משמעותיות, אך בשנים האחרונות קמו חברות סטרטאפ שגם גייסו הון משמעותי מקרנות הון־סיכון.
בישראל פועלת חברת קוואנטום סורס, המפתחת מעבד למחשב קוונטי פוטוני.
חברות גדולות הפעילות בתחום כוללות את IBM, ו-מיקרוסופט.
מחשוב ער לסביבה (Context Aware Computing) היא מערכת היכולה להתאים את פעילותה בהתאם לנסיבות סביבתיות ללא צורך בהתערבות מפורשת של המשתמש.
המערכת יודעת לשאוב נתונים רלוונטיים בדרכים רבות, כגון מידע המגיע באופן מקוון, מצב של התקנים, מידע המתקבל מחיישנים שונים, זמן, מיקום פיזי וכדומה.
עיבוד המידע המתקבל במערכת עשוי לגרום לשינוי באופן פעולתה כך שתתאים לסביבה החדשה.
תכונות אופייניות למערכות מחשוב ערות לסביבה
למערכות מחשוב ערות לסביבה ישנן בדרך כלל מספר תכונות המבדילות אותן ממערכות מחשוב רגילות (Rohn, 2002):
מערכת מסתגלת – מערכת היכולה לזהות את העדפות המשתמש ולהשתנות בהתאם.
מערכת מגיבה – יודעת לצפות את צורכי המשתמש בסביבה משתנה.
מערכת פרו-אקטיבית – יודעת ליטול יוזמה ולפעול מבעוד מועד למניעת בעיות / ניצול יתרונות.
מערכת אוטונומית – יודעת לפעול באופן עצמאי ללא התערבות מפעיל.
מחשוב ער לסביבה ניתן למצוא כיום כמעט בכל תחום בו משולבות מערכות ממוחשבות.
השימושים במחשוב ער לסביבה הם רבים ותלויים בעיקר במגבלות הטכנולוגיות ובעלות אל מול הצרכים.
דוגמאות פשוטות לשימושים במחשוב ער לסביבה (Erickson, 2002):
מכשיר טלפון נייד היודע להתאים את סגנון ועוצמת צלצולו לסביבה בה נמצא.
מזגן הפועל רק כאשר יש אנשים בחדר.
מחשוב ער לסביבה הוא תחום הנמצא בשלבי התפתחות ראשוניים.
התחום צובר תאוצה רבה ובשנים האחרונות השימוש בתחום עולה באופן מתמיד.
ניתן לצפות כי בעתיד ימשיך התחום להתפתח יחד עם התפתחות הטכנולוגיה והקידמה.
רעיונות לשימושים עתידיים בתחום מחשוב ער לסביבה בסביבת המגורים (Meyer & Rakotonirainy, 2003):
אורות, כיסאות ושולחנות המתכוונים אוטומטית בזמן שהמשפחה מתאספת בסלון.
טלפונים המצלצלים רק בחדר בו הנמען נמצא וכך אינם מטרידים אנשים אחרים השוהים בחדרים בהם הנמען אינו נוכח.
מוזיקה המתאימה עצמה לסוגה האהוב על האדם הנוכח.
מרחבי משחק אינטראקטיביים עבור ילדים המשלבים שינויים של מוזיקה, תאורה, סיפורים ואפקטים נוספים.
למערכות מחשוב ערות לסביבה ישנן מספר מגבלות.
המגבלות העיקריות הן מגבלה טכנולוגית בכל הקשור לקליטת מידע מהסביבה ולעיבודו (בדרך כלל על ידי חיישנים), ומימוש הצורך של עבודה ללא טעויות – ישנו קושי רב ליצור מערכת המשנה את תפקודה בהתאם לסביבתה ואינה טועה כלל בניתוח המצב הסביבתי והתאמת אופן פעולתה, כפי שהמשתמש היה רוצה שתפעל (Erickson, 2002).
מחשוף הוא חלקה החשוף והנראה לעין של יחידת סלע – חבורה, תצורה או יחידה קטנה יותר.
ניתוח ודיגום של מחשופים חשובים להבנת ההיסטוריה של כדור הארץ.
מחשופים נראים רק בחלק מפני הקרום, ובמרבית המקומות הם מכוסים בשכבת קרקע, צמחייה או מים, אינם נראים או שאינם נגישים למחקר.
חשיפת הסלעים מתרחשת באמצעות סחיפה או בליה, בעיקר בגדות נהרות ובמדרונות אך גם באזורים פעילים מבחינה טקטונית.
דרך נוספת ליצירת מחשופים היא חציבה לצורך כרייה, בנייה או סלילת כבישים.
תיאור מדויק, מיפוי וניתוח מעבדתי של סלעי המחשוף מתאפשרים באמצעות עקרונות היסוד של הגאולוגיה:
עקרון האחידות – לפיו כל תהליך טבעי מתרחש כיום בדרך דומה לדרך בה התרחש בעבר.
עיקרון זה נוסח במאה ה-18 על ידי ג'יימס האטון וסוכם על ידי צ'ארלס לייל בביטוי: "ההווה הוא המפתח לעבר".
עקרון האופקיות המקורית – עקרון המיוחס לניקולאוס סטנו, הקובע כי ההרבדה המקורית של שכבות משקע תהיה אופקית (מקבילה לאופק).
כיום מקובל כי זהו קירוב כללי אך מדויק מספיק, להוציא שיכוב צולב בעל מאפיינים משופעים.
עקרון הסופרפוזיציה – גם עיקרון זה מיוחס לניקולאוס סטנו, והוא משמש כדי לגלות את הרצף בו התרחשו אירועים גאולוגיים.
העיקרון קובע כי ברצף שכבות בלתי מופרע של סלעי משקע תהיה השכבה העליונה צעירה משכבת הסלע הנמצאת מתחתיה.
יש המחלקים עיקרון זה לשני חלקים המרחיבים את משמעותו:
עקרון היחסים ההופכיים – העוסק בגופי חדירה: כל יחידה או תופעה גאולוגית החודרת ליחידה או תופעה אחרת היא מאוחרת, לדוגמה: דייק יהיה צעיר יותר מן הסלעים שהוא חוצה.
עקרון יחסי החיתוך-חצייה – הדן בהיווצרות של העתקים ומגדיר אותם כצעירים מן הסלעים שהם חוצים.
לפי עיקרון זה, מהעתק החוצה רק שכבות סלע תחתונות ולא עליונות ניתן להסיק כי השכבות התחתונות קדמו להעתק ואילו העליונות מאוחרות לו.
עקרון התכלילים והמרכיבים – עיקרון זה דן בסלעי משקע קלאסטיים וגורס כי המרכיבים בסלעים הקלאסטיים קדומים לסלעים עצמם.
עיקרון זה חל גם על קסנוליתים המוקדמים לסלעים המכילים אותם.
עקרון רצף הפאונה – עיקרון זה, שנשען על ממצאיו של ויליאם סמית, דן במאובנים המופיעים בסלעי משקע.
כך, אם ידוע כי בעלי חיים מסוימים התקיימו באותה עת בכל כדור הארץ, נוכחותם או היעדרם מצביעים על זמן היווצרותו של הסלע.
שימוש בעקרונות אלה ומדידת ההשתרעות של יחידות הסלע הנחשפות מספקים מידע מדויק המאפשר ללמוד את ההיסטוריה הגאולוגית של האזור הנחקר.
המחשופים מאפשרים בחינה ישירה ודגימה של שכבות הסלע אין סיטו (במקום היווצרות הסלעים) לצורך ניתוח ויצירת מפה גאולוגית.
התמונה המתקבלת מניתוחים אלה מורכבת ממבנה ברור של האזור, קמטים המשפיעים על צורת השכבות והצירים לאורכם הם פועלים, שינויים בפאצייס ("פני הסלע", מראה חיצוני) המעידים על התהליכים הגאולוגיים שפעלו בעבר, פליאומגנטיזם – כיוון השדה המגנטי של כדור הארץ בעת היווצרות הסלעים, הכרת הפאונה והאקלים שהתקיימו בזמן הגאולוגי בו הורבדו ועוד.
בנוסף לחשיבותם המדעית, למחשופים יש חשיבות מעשית בהנדסה ובכלכלה.
ניתוחם מאפשר להבין את תנאי הקרקע באזור המיועד לבנייה ולחיפוש מחצבים.
על כן, מחשופים נחשבים ליסוד מרכזי של מדע הגאולוגיה.
מַחְתָּה היא כלי המשמש להעברת גחלים או קטורת.
בעבר שימשו מחתות בטקסי פולחן ברחבי העולם העתיק.
המחתה נזכרת גם כאחד הכלים ששימשו במשכן ובבית המקדש לצורך הקרבת הקורבנות.
צורת המחתה היא כעין כף בעלת שלוש דפנות המחוברת לידית ארוכה, בדומה ליעה.
מחתות עשויות ברונזה, ברזל וחרס נמצאו במספר רב של אתרים ארכאולוגיים ברחבי העולם הרומי, בין השאר בהרקולנאום ובפומפיי.
בישראל נמצאו מחתות רבות באתרים כמערת האיגרות ועוד, כולן מתוארכות לתקופת בית שני.
מחתות שנמצאו כללו ידיות בצורת צינור חלול, ולדעת החוקרים מולאו וצופו צינורות אלו בטין או בחומר מבודד אחר על מנת להקטין את הולכת החום של הידית.
יגאל ידין טען כי על אף שנמצאו איורי מחתות רבים באתרים יהודיים, הרי שמקור המחתות הוא בפולחן היווני-רומי.
בנימין מזר טען כי למחתות היו גם שימושים תפקודיים שאינם קשורים לפולחן כגון ליקוט עצמות.
המחתה מוזכרת בספר שמות פרק כ"ז: (פסוקים א' - ג')
תפקידה העיקרי של המחתה היה העברת גחלים ממקום למקום, והשם "מחתה" נובע מפעולת החתייה בגחלים.
הובלת הגחלים נעשתה למטרות שונות: קיום מצוות תרומת הדשן, בה הונחו בכל בוקר בבית הדשן שליד המזבח מעט מן הגחלים והאפר שהצטברו מקורבנות יום אתמול.
פינוי שאריות הקורבנות ממערכת העצים שבראש המזבח אל ה"תפוח" שבמרכזו.
הובלת גחלים מן המזבח החיצון, שעמד בחצר המקדש, אל המזבח הפנימי, שעמד בהיכל, לצורך הקטרת הקטורת.
הובלת גחלים ביום הכיפורים אל קדש הקדשים, לצורך הקטרת קטורת על המחתה עצמה, ועוד.
במשנה מסופר גם על קיומן של מחתות מזהב וכסף בבית המקדש השני.
המחתה נחשבת ל"כלי שרת" שיש בו קדושה, כמו שאר הכלים המשמשים לעבודת המקדש.
מט הוא עמדה בשחמט שבה המלך נתון תחת איום (שח) ואי אפשר להציל אותו (בשום דרך: לא על ידי בריחה, לא על ידי הכאת הכלי התוקף וגם לא על ידי חציצה) במצב זה אין למנוע את הכאתו של המלך, ועל כן הצד הנתון במט מפסיד במשחק.
מקור המילה הוא בפרסית "שאה מט" פירושו המלך מת או המלך חסר אונים.
שני תנאים הכרחיים לביצוע המט – איום על המלך ואין לו מהלכים חוקיים.
אם המלך מאוים, אולם קיים מהלך חוקי, המצב נקרא שח.
אם אין איום על המלך, אולם אין כלל מהלכים חוקיים (עם שום כלי) המצב נקרא פט והמשחק מסתיים בתיקו.
ברישום התנועות מסמנים מט ב#, X או פשוט כותבים "מט".
יש הנוהגים לסמן זאת בעזרת ++, אולם אחרים מסמנים כך שח כפול.
מט טיפשים מט חנקמט לגל
שלוש הדוגמאות הללו הן מטים מיוחדים.
מימין זהו "מט טיפשים" – משחק השחמט הקצר ביותר האפשרי (2 מסעים).
באמצע זהו "מט חנק" – המלך השחור לא יכול לברוח כי הוא "חנוק" על ידי כליו שלו.
משמאל זהו "מט לגל" – מלכודת בפתיחה שבה הלבן מקריב את מלכתו כדי להנחית מט.
מט עם מלכה או עם צריח
בצד ימין: מט עם מלכה.
בצד שמאל: מט עם צריח.
מט כזה הוא קל מאוד.
יש לדחוק את המלך לצד הלוח, ואז להנחית עליו את המט.
מט עם מלכה אפשר לכפות ב-9 מסעים, ועם צריח – ב-16 מסעים.
מט שני צריחים (מט מדרגות)
מט כזה קל מאוד והמלך המותקף יכול להינצל ממט רק אם יש כלי שיכול לחצוץ.
במט זה כל מסע צריח אחר מכה שח וכך שניהם דוחפים את המלך המותקף לעבר אחת משורות הבסיס.
ניתן לעשות את המט גם עם מלכה וצריח או שתי מלכות לאחר הכתרה.
מט עם שני כלים קלים
בצד ימין למטה: מט עם שני רצים.
בצד שמאל למטה: מט עם שני פרשים.
מט עם שני כלים קלים (רץ או פרש) הוא אפשרי, אלא שלעיתים אי אפשר לכפות אותו.
מט כזה אפשרי (כל עוד הרצים לא על אותו צבע-מצב שיכול לקרות רק כתוצאה מהכתרה) אפשר לכפות אותו, אם מובילים את המלך לפינה.
מט כזה אפשרי בצד הלוח, אולם כדי לכפות אותו, חייבים שהמלך יהיה בפינה שצבעה כצבע הרץ.
אפשר להכריח את המלך להגיע לפינה, אולם לא כצבע הרץ, ואז יש ל"הוביל" אותו לפינה השנייה של הלוח (זה קשה ביותר, ופעמים רבות המשחק מסתיים בתיקו, בגלל החוק שקובע שאם התבצעו 50 מסעים הפיכים המשחק מסתיים בתיקו).
עמדה קרובה ביותר למט עם שני פרשים.
מאפשר מט עם שני פרשים בעוד שהמסע מג8!
מונע מט עם שני פרשים.
מט כזה אפשרי, אבל אי אפשר לכפות אותו.
הצד בעל היתרון יכול לנצח רק אם יש לצד השני עוד כלי (למשל, רגלי) שימנע פט, או אם השחקן השני משחק באופן שמאפשר מט עם שני פרשים.
מט עם רגלי שאינו מוכתר אינו אפשרי, אלא אם כן לצד השני יש כלי שחוסם את המפלט של המלך במקרה שהרגלי מאיים על המלך ומוגן על ידי כלי אחר והרגלי שמאיים על המלך לא מאוים על ידי אף כלי.
הפסד לאחר הכאת המלך הוא חוק בסיסי מאז המצאת השחמט.
לאחר מכן הוכנסו החוקים שצריך להזהיר מפני התראת שח, ושאסור להיכנס למצב שבו המלך מאוים.
לבסוף החליטו באופן סופי, שרק הגעה למצב של מט ממש תיחשב לניצחון.
מחתרת קלפר הייתה מחתרת ריגול, שאורגנה על ידי המייג'ור האמריקאי בנג'מין טלמדג' על פי הוראותיו של ג'ורג' וושינגטון בקיץ 1778 בתקופת הכיבוש הבריטי בניו יורק, בעיצומה של מלחמת העצמאות של ארצות הברית.
השם קלפר ("Culper") הוצע על ידי וושינגטון, שאימץ את השם משם מחוז קלפר במדינת וירג'יניה.
שניים מחבריה העיקריים של המחתרת היו אברהם וודהול ורוברט טאונסנד, שהשתמשו בכינויים סמואל קלפר האב וסמואל קלפר הבן, בהתאמה, כזהויות בדויות שלהם.
מנהיג המחתרת, בנג'מין טלמדג', אוזכר על ידי חברי המחתרת כ"ג'ון בולטון".
משימתה העיקרית של המחתרת הייתה להעביר מסרים לגנרל וושינגטון על פעילויות הצבא הבריטי בעיר ניו יורק, ולספק מידע על הבסיסים הבריטיים.
חברי המחתרת פעלו לרוב באזור ניו יורק ולונג איילנד וריגלו גם בקונטיקט.
המחתרת החלה לפעול בחשאי החל מאוקטובר 1778 עד לנסיגת הצבא הבריטי מניו יורק בשנת 1783, אך שיא פריחתה היה בשנים 1778–1781.
המחתרת סיפקה מידע רב ערך לגנרל וושינגטון על תוכניות הבריטים להוציא לפועל מתקפת פתע על בני הברית החדשים שלו, הכוחות הצרפתיים שתחת פיקודו של הרוזן דה רושאמבו באזור ניופורט שברוד איילנד וחשפה תוכניות רבות של הבריטים כנגד הכוחות האמריקאים.
המחתרות העבריות בארץ ישראל היו מחתרות יהודיות-ציוניות שפעלו בארץ ישראל מתחילת המאה ה-20 ועד זמן מה לאחר הכרזת העצמאות.
מטרתן הייתה הגנה על היישוב היהודי מפני ערביי ארץ ישראל והתנגדות לשלטון הזר – תחילה השלטון העות'מאני ואחר כך שלטון המנדט.
בר גיורא – חלוץ ארגוני השמירה ביישוב היהודי בארץ ישראל.
הוא הוקם ב-1907 במטרה לכבוש את השמירה במושבות היהודיות מידי הערבים והצ'רקסים ולהעבירה לידיים יהודיות.
הארגון הרחיב את פעולותיו ושינה את שמו ל"השומר".
השומר – ארגון שמירה להגנת היישוב היהודי שהחליף את "בר גיורא" בשנת 1909. ייעודו היה "כיבוש השמירה": החלפת השומרים הערביים ששמרו אז במושבות, בשומרים יהודיים.
ניל"י מחתרת שהוקמה בידי משפחת אהרנסון, אבשלום פיינברג ואישים נוספים.
מטרתה הייתה לסייע לבריטניה לכבוש את ארץ ישראל במלחמת העולם הראשונה מידי האימפריה העות'מאנית ששלטה בה, ובכך להביא לבית לאומי ליישוב היהודי.
ההגנה ארגון שהוקם בשנת 1920 במטרה להגן על היישוב היהודי בארץ ישראל מפני מתקפות הערבים עליו.
הפך לארגון הצבאי הגדול והמרכזי של היישוב היהודי בתקופת המנדט הבריטי תחת הנהגת היישוב, והיווה למעשה את התשתית להקמת צה"ל עם הקמת המדינה.
לארגון הוקמה ב-1941 יחידה צבאית סדירה בשם הפלמ"ח.
במסגרת ההגנה פעלו יחידות צבאיות נוספות כמו החי"ש וכן המוסד לעלייה ב' שהתמקד בהעפלה.
הארגון ביצע פעולות כנגד הבריטים, נגד ערבים חמושים, ונגד מחתרות האצ"ל והלח"י.
ארגון צבאי לאומי (אצ"ל) נוסד ב-1931 על ידי מפקדים שפרשו מ"ההגנה", והיה מזוהה עם התנועה הרוויזיוניסטית ובית"ר.
ביצע פעולות כנגד הבריטים, נגד ערבים חמושים ונגד אוכלוסייה אזרחית ערבית.
השתתף בהעפלה במסגרת עליית אף על פי.
לוחמי חרות ישראל (לח"י) – מחתרת שהקימו בשנת 1940 פורשי האצ"ל שהתנגדו להפסקת המאבק במנדט הבריטי בתקופת מלחמת העולם השנייה.
ביצע פעולות כנגד הבריטים וכנגד ערבים.
תנועת המרי העברי – ארגון גג של המחתרות היהודיות בארץ ישראל: ההגנה, האצ"ל והלח"י.
התנועה פעלה משנת 1945 עד 1946 לאחר אכזבה מהתנהלות השלטון הבריטי כלפי האינטרסים הציוניים, ותיאמה את פעולות ההתנגדות לשלטון הבריטי עם הנהגת היישוב.
לוחמי המחתרות, ובעיקרם לוחמי ההגנה, נעשו ללוחמי צבא ההגנה לישראל לכשהוקמה המדינה.
במאמרו, תיאר אל"ם אלון פז את אופי שורשי צה"ל במחתרות וברעיונות שונים, ואת האופן בו הן נעשו לצבא שהוקם.
כמו כן, תיאר הוא את השינוי הנדרש בעיניו בצה"ל, וזאת כדי שיעשה לצבא יעיל ואיכותי יותר.
ניל"י (ראשי התיבות: נצח ישראל לא ישקר, ) הוא ארגון שהוקם בשנת 1915 ופעל ביישוב העברי בארץ ישראל בתקופת מלחמת העולם הראשונה.
הארגון, שמנה בשיאו פחות מ-3,000 חברים פעילים עסק בעיקר בריגול, בניסיון לסייע לצבא הבריטי לכבוש את הארץ מידי האימפריה העות'מאנית.
בנוסף לפעילות הריגול, עסק הארגון גם בהברחת כספים מחוץ לישראל אל יהודי ארץ ישראל ובהמשך גם בניסיונות להשיג הישגים מדיניים.
לאחר כשנתיים של פעילות חשפו העות'מאנים את רשת הריגול.
חלק מראשי הרשת נתפסו והוצאו להורג וכמה מאנשיה נשפטו לעונשי מאסר.
לאחר תפיסת הרשת הענישו העות'מאנים וכלאו גם אנשים רבים שכלל לא היו קשורים לפעילות
בתקופת העלייה הראשונה, עקב התגברות ההתקפות הערביות על המושבות היהודיות בשל ההתעוררות הלאומית אצל הערבים, החלו היהודים למסור את השמירה על היישובים לידי שומרים ערבים וצ'רקסים.
לבני העלייה השנייה מצב זה לא התאים מבחינה אידאולוגית.
מספר פעילים ממפלגת "פועלי ציון" החלו לגבש מסגרת ארגונית, על מנת לכבוש את השמירה ולהעבירה לידיים יהודיות.
ארגון "בר גיורא" נוסד בליל שמחת תורה, 29 בספטמבר 1907, באספה חשאית שהתקיימה בחדרו הקטן של יצחק בן-צבי בבתי ורשה ביפו.
חברי הארגון יסדו בסג'רה קולקטיב חקלאי בראשותה של מניה שוחט, שעיבד את אדמות החווה.
בשנת 1908 פנה ועד המושבה מסחה (כפר תבור) לארגון במטרה להעביר את השמירה במושבה לידיים עבריות.
חברי "בר גיורא" הסכימו לקבל על עצמם את השמירה, בתנאי שיועסקו במושבה פועלים יהודים.
עם התרחבות הצורך בשמירה היהודית הוקם על ידי מייסדיו של "בר גיורא" ארגון חדש בעל מסגרת רחבה יותר בשם "השומר".
ארגון זה החליף למעשה את "בר גיורא", שחדל לתפקד באופן עצמאי.
השומר היה ארגון הגנה עברי בארץ ישראל, בשנים 1909–1920. נוסד ביוזמת ישראל שוחט ויצחק בן-צבי, אנשי העלייה השנייה ומפלגת "פועלי ציון", לשם "כיבוש השמירה" ו"כיבוש העבודה", כחלק מתוכניתם להקמת ריבונות עברית בארץ ישראל.
ייסוד "השומר" היה המשך לפעילות מנהיגיו וחבריו באגודה החשאית "בר גיורא" ובמסגרת "הקולקטיב" בסג'רה ובמסחה.
לאחר הקמתו עברה לידי "השומר" ההגנה ברוב המושבות העבריות.
עבודת אנשי "השומר" הייתה קשה ומורכבת, ודרשה הכרת תנאי הארץ, המיעוטים השונים שהתגוררו בה: ערבים, צ'רקסים ואחרים, שפתם ותרבותם, וניהול יחסי עבודה עם מעסיקיהם בחברה היהודית המרובדת.
ציודם של אנשי הארגון היה חדיש וכלל רובים ואקדחים; רבים מחבריו היו פרשים מנוסים, ולבושם היה תערובת של לבוש מערבי, צ'רקסי וערבי.
בשיא פעילותו, בשנת 1913, מנה הארגון כ-120 חברים וריכז את השמירה ב-13 מושבות בארץ ישראל.
השומר היה ארגון חלוצי בעיצוב עקרונותיו הלאומיים והסוציאליסטיים, וביוצרו דפוסי ביטחון חדשים ביישוב היהודי בארץ ישראל.
הוא התנהל כאגודת חברים אחוותית ושילב בשורותיו נשים; אולם גם העסיק בשכר לוחמים רבים, שחלקם התקבלו לבסוף כחברים באגודה.
חבריו ראו עצמם כגרעין לצבא של מדינה יהודית, ומאידך, הוא היה ארגון חמוש ומוכר על ידי השלטונות העות'מאניים עד לגירוש ראשיו מניה וישראל שוחט במלחמת העולם הראשונה.
לאחר הכיבוש הבריטי וסיום מלחמת העולם הראשונה, תבעו ראשי היישוב ומנהיגי מפלגת "פועלי ציון", שהתרחבה ל"אחדות העבודה", את פירוק "השומר" והכללת חבריו בארגון "ההגנה" החדש שהוקם בקבוצת כנרת בקיץ 1920.
אנשי השומר היו דמויות מפתח בגרעיני המייסדים של "ההגנה", הקיבוץ החשאי וגדוד העבודה, והשפיעו גם על תורות הלחימה של הפלמ"ח ושל צה"ל.
לארגון "השומר" חלק חשוב במורשת הציונית בשל עקרונות כיבוש העבודה ובכלל זה כיבוש השמירה, חלקו בהקמת ההתיישבות בארץ ישראל, ואומץ הלב, הנחישות וההקרבה של חבריו.
ארגון ההגנה היה הארגון הצבאי הגדול והמרכזי של היישוב היהודי בארץ ישראל בתקופת המנדט הבריטי, והיווה למעשה את התשתית להקמת צה"ל עם הקמת המדינה.
"ההגנה" הוקמה ביוני 1920 על ידי "אחדות העבודה", כחלק משינוי התפיסה הביטחונית של ראשי מוסדות היישוב.
על מנת לבצע את השינוי, פורק ארגון "השומר" ובכינוס של "אחדות העבודה" בחוות כנרת, הוחלט להקים את ארגון "ההגנה".
המפלגה התקשתה לממן ולהרים ארגון בסדר גודל כזה, ולאחר כחצי שנה הועברה השליטה בארגון לידי ההסתדרות, שאיחדה לתוכו את חברי גדוד העבודה.
"ההגנה" הוגדרה כארגון כלל-ארצי שמטרתו הייתה לספק הגנה כוללת ליישוב היהודי.
היא החליטה כבר ביום הקמתה לפתוח את שורותיה לכל, ללא אפליה על רקע שיוך פוליטי, מעמדי, מגדרי או אחר.
החל מ-1921 היו שותפים בהנהגתה זרמים ומפלגות ציוניות שונות שייצגו את היישוב היהודי, כשתנועת העבודה המשיכה לעמוד בראשה.
הפלמ"ח (ראשי תיבות: פלוגות המחץ), היה הכוח הצבאי המגויס של ארגון "ההגנה", ששימש כצבא של המדינה היהודית בדרך, בארץ ישראל בשנים 1941–1948.
הפלמ"ח הוקם ב-15 במאי 1941, על בסיס סגל פיקודי של אנשים שפעלו כבר יחד במסגרת "הפלוגה הנודדת" ו"פלוגות השדה" בסוף שנות ה-30, תחת פיקודו של יצחק שדה.
הוחלט כי כוח זה יפעל בשיטות של לוחמה זעירה, יסייר, יפעל לחבלה, גישוש ותקיפה, ו"יכין את השטח" לקראת המתקפה הנאצית, אם וכאשר זו תבוא.
את הפיקוד על היחידה החדשה קיבל יצחק שדה, שהיה כפוף ישירות למטה הכללי של "ההגנה".
בשלבים הראשונים של מלחמת העצמאות היווה הפלמ"ח את עמוד השדרה של הכוח הצבאי של היישוב, מילא תפקיד מרכזי בקרבות בצפון ובמרכז, ונשא בעיקר עול הגנת הנגב, עד שצבא ההגנה לישראל סיים להתגייס ולהתארגן ללחימה.
לפלמ"ח הייתה גם תרומה חשובה בתחומים אחרים, כולל המאבק בשלטון המנדט הבריטי בארץ ישראל, ההעפלה והעלייה לארץ ישראל, ההתיישבות, התרבות והספרות העברית והזמר העברי.
הפלמ"ח יצר הווייה ייחודית של לוחמים, חלוצים ומפקדים, אשר התגלמה בדמויות כגון יגאל אלון או יצחק רבין.
עם הקמת המדינה וצה"ל ב-1948, פורק מטה הפלמ"ח ויחידותיו שולבו בשורות הצבא הסדיר.
השפעתו של הפלמ"ח על תולדותיה של מדינת ישראל, על תרבותה ועל ההיסטוריה שלה, חורגת מתרומתו הצבאית, החשובה כשלעצמה.
הארגון הצבאי הלאומי בארץ ישראל (בראשי תיבות: אצ"ל) היה ארגון צבאי מחתרתי עברי, שנוסד בירושלים בשנת 1931. הארגון הוקם על ידי מפקדים, שפרשו מארגון "ההגנה" בשל דרישתם לפעולה נחרצת נגד התוקפנות הערבית של אותם ימים, בעיקר זו של מאורעות תרפ"ט.
במשך השנים, מרבית אנשיו היו צעירים מתנועת הנוער הרוויזיוניסטית בית"ר.
מטעמי חשאיות לא נהגו לקרוא לארגון בשמו כי אם "ההגנה" או "המעמד".
אנשי הארגון הצטרפו לצה"ל עם הקמתו.
עם ראשי הארגון נמנו אברהם תהומי, דוד רזיאל, יעקב מרידור ומנחם בגין.
לקביעה זו היו שותפים חלק ממתנגדי הארגון כמו גם גורמים נוספים אחרים כגון ועדת החקירה האנגלו-אמריקאית לענייני ארץ ישראל, ועיתונים בין-לאומיים בתקופה שלפני קום המדינה.
בין דצמבר 1944 לפברואר 1945 ניהל ארגון "ההגנה" מאבק, שכונה "הסֶזוֹן" נגד האצ"ל, כדי לאלצו לחדול מביצוע פעולות נגד כוחות המנדט הבריטי.
המאבק כלל הסגרת אנשי אצ"ל לידי הבריטים וכן אירועים שבהם הוחזקו אנשי אצ"ל בידי אנשי "ההגנה" בתנאים קשים תוך חקירות שלוו לעיתים באלימות.
ישנם היסטוריונים הרואים במאבק המזוין, שבו השתתף האצ"ל, גורם משמעותי ביציאת הבריטים מארץ ישראל.
היסטוריונים אחרים ראו בשלילה את אי ציותם של "הפורשים" (כלשונם), האצ"ל והלח"י, להנהגת היישוב ואף לא ראו את פעולותיהם כגורם משמעותי ביציאת הבריטים.
"לוחמי חרות ישראל" (בראשי תיבות לח"י) היו פורשי הארגון הצבאי הלאומי (אצ"ל) שהתנגדו להפסקת המאבק במנדט הבריטי בתקופת מלחמת העולם השנייה.
המחתרת פעלה נגד המנדט הבריטי, משנת 1940 עד הקמת מדינת ישראל בשנת 1948.
בפעולותיהם ניסו אנשי לח"י לפגוע בבכירי ממשלת המנדט והצבא הבריטי על ידי התנקשויות ופגיעה במתקנים אסטרטגיים.
בשנת 1940 ניסה הארגון לחתום עסקה עם המשטר הנאצי בגרמניה על מנת להציל את רוב יהדות אירופה מהשמדה והעלאתם של אותם יהודים לארץ ישראל.
בתמורה, הבטיח לח"י להילחם באימפריה הבריטית מתוך ארץ ישראל.
לח"י הוכרז כארגון טרור על ידי ממשלת המנדט, ולאחר הקמת המדינה, בעקבות רצח ברנדוט, גם על ידי הממשלה הזמנית.
"תנועת המרי העברי" הייתה ארגון גג של המחתרות העבריות בארץ ישראל.
התנועה פעלה משנת 1945 עד 1946, ותיאמה את פעולות ההתנגדות המזוינת לשלטון הבריטי.
התנועה הוקמה לאחר סיום מלחמת העולם השנייה, במטרה להביא לסיום המנדט הבריטי בארץ ישראל ולהקים מדינה יהודית תוך גיוס דעת הקהל העולמית נגד בריטניה.
הנהגת התנועה כללה ארבעה נציגים: שני נציגים מ"ההגנה" (משה סנה וישראל גלילי), נציג מהאצ"ל (מנחם בגין) ונציג מלח"י (נתן ילין-מור).
במשך קיומה של "תנועת המרי העברי" בוצעו 11 פעולות גדולות, שמונה מהן על ידי הפלמ"ח מטעם ההגנה, ושלוש על ידי האצ"ל ולח"י, בנוסף לפעולות קטנות רבות.
מחתרת מזג האוויר היה ארגון שמאל רדיקלי מיליטנטי אמריקאי שנוסד בשנת 1969 בקמפוס של אוניברסיטת מישיגן שבאן ארבור בידי מספר פעילים לשעבר בארגון סטודנטים למען חברה דמוקרטית, שהציבו לעצמם למטרה להקים קבוצת מחתרת מהפכנית שתפיל את ממשלת ארצות הברית שבראשה עמד הנשיא ריצ'רד ניקסון.
הבסיס האידאולוגי של מחתרת מזג האוויר עוצב סביב פעילות תנועת הכוח השחור וההתנגדות למלחמת וייטנאם, והיא הייתה לחלק משמעותי מתנועת השמאל החדש.
ה-FBI סיווג את הארגון כקבוצת טרור פנים (domestic terrorist group) אלים, שחיבק אלימות ופשע כדי לקדם מטרות שמאלניות קיצוניות, והוביל חקירות נרחבות נגדו – כולל מעקב, כוח משימה משותף עם משטרת ניו יורק, ומעצרים.
בשלב מוקדם תכנן הארגון פעולות שכללו כוונה להרוג שוטרים וחיילים (כגון פצצה נגד ריקוד חיילים בבסיס פורט דיקס), אך לאחר תאונת פיצוץ שגרמה למות 3 מחבריו, עבר לפיגועי נזק רכוש בלבד עם אזהרות מראש.
עיקר פעילות הארגון הייתה בהטמנת פצצות במבנים ממשלתיים (כמו הפנטגון, הקפיטול ומשרד החוץ) והפעלתן.
מחתרת מזג האוויר שיתפה פעולה עם מספר ארגונים חמושים מהפכניים נוספים, ביניהם צבא השחרור השחור.
בסוף שנות השישים הסלימו ההתקפות הצבאיות של ארצות הברית בדרום-מזרח אסיה ובעיקר בווייטנאם, ובארצות הברית גדלה והתרחבה תנועת ההתנגדות למלחמה, ובמקביל לבלבה גם התנועה לזכויות האזרח.
בתקופה זו פעלו מספר קבוצות סטודנטיאליות רדיקליות בארצות הברית, ביניהם הארגון סטודנטים למען חברה דמוקרטית.
בדצמבר 1968 פרסם מייק קלונסקי, שהיה פעיל בסטודנטים למען חברה דמוקרטית מאמר תחת הכותרת "לעבר תנועת נוער מהפכנית" בו טען כי לעובדים צעירים יש את הפוטנציאל לקיים תנועה מהפכנית שתפיל את הקפיטליזם.
הרעיונות במאמר אומצו במהרה בקרב פעילי סטודנטים למען חברה דמוקרטית, ובהמשך הקים קלונסקי קבוצה בשם "תנועת הנוער המהפכנית" (RYM).
במהלך קיץ 1969 סטודנטים למען חברה דמוקרטית החל להתפרק בסדרה של פיצולים, והקבוצה RYM בהנהגת קלונסקי הפכה ל-RYM II במקביל להתגבשות הקבוצה RYM I אותה הנהיגה הפעילה ברנדין דורן.
מתוך תחושה ששנים של התנגדות לא אלימה כשלו כישלון חרוץ בעצירת מלחמת וייטנאם, החלו פעילי RYM I לנקוט בפעולות ישירות אגרסיביות יותר ויותר.
בוועידת סטודנטים למען חברה דמוקרטית שהתקיימה ביוני 1969 הופצו שני מסמכים, הראשון היה המניפסט של קלונסקי והשני נשא את הכותרת "אתה לא צריך חזאי כדי לדעת לאן הרוח נושבת" שנחתם בידי 11 פעילים שרבים מהם היו לימים חברים במחתרת מזג האוויר.
המסמך ניסח את הבסיס האידאולוגי לפיו פעלו חברי מחתרת מזג האוויר בהמשך וקרא לתנועה מהפכנית שתנקוט בפעולות לא חוקיות, ביניהן פעולות אלימות.
באוקטובר, סטודנטים רבים אכן הצטרפו לפעילי מחתרת מזג האוויר במה שנודע כ"ארבעת ימי הזעם", הפעולה המוכרת הראשונה של מחתרת מזג האוויר, במהלכם אלפי סטודנטים לקחו חלק בהפגנות ומהומות ברחבי שיקגו תוך שהם גורמים נזק רב לרכוש.
הפצצת מצבת הזיכרון לשוטרי היימרקט
ב-6 באוקטובר 1969, קצת לפני מהומות ימי הזעם, חברי מחתרת מזג האוויר הטמינו פצצה תחת פסל שנועד להנציח את השוטרים שנהרגו במהלך מהומות היימרקט בשנת 1886. הפצצה ניפצה מספר חלונות באזור ופירקה את הפסל לחתיכות.
הפסל חודש ב-4 במאי 1970 ופוצץ בשנית בידי מחתרת מזג האוויר ב-6 באוקטובר באותה השנה ולאחר מכן הוצבה על הפסל שמירה משטרתית 24 שעות ביממה.
פעילי מחתרת מזג האוויר פרסמו הצהרה בה כתבו "כרגע פוצצנו את הפסל בכיכר היימרקט זו השנה השנייה ברציפות על מנת להראות את נאמנותנו לאחינו בבתי הכלא בניו יורק ולאחינו השחורים בכל מקום.
זהו שלב נוסף בדרכנו למהפכה בה תופל החברה הגזענית והפשיסטית שלנו.
בפברואר 1972 הועבר הפסל למטה המשטרה הראשי בשיקגו.
אחת הפעולות הראשונות של מחתרת מזג האוויר לאחר ההתפצלות מסטודנטים למען חברה דמוקרטית הייתה להכריז על הימים שבין ה-8 ל-11 באוקטובר כעל "ימי הזעם" שפורסמו תחת הסיסמה "להביא את המלחמה הביתה" ותוכננו במטרה לעורר את הציבור האמריקאי ממה שהם ראו כשאננות כלפי החלק של ארצות הברית במלחמת וייטנאם.
להפגנות ימי הזעם הגיעו מאות פעילים ופעילות.
המפגינים החלו לצעוד בשכונת יוקרה בשיקגו וניפצו חלונות בנקים ומכוניות, וכאלף שוטרים הגיעו למקום כדי לעצור את המהומות.
עד סוף היום הראשון למהומות נעצרו 68 מהמפגינים, נפצעו 28 שוטרים ונורו 6 מחברי מחתרת מזג האוויר.
ביום השני כ-2,000 מפגינים שהונהגו בידי הארגון RYM II קיימו צעדות מחאה לא אלימות ברחבי העיר.
ביום הרביעי למחאה חברי מחתרת מזג האוויר התארגנו מחדש וכ-300 מהם צעדו בלופ כשהם נמצאים תחת אבטחה משטרתית כבדה.
המפגינים החלו לנפץ חלונות של חנויות ומכוניות באופן מתוזמן, אך השוטרים שהגיעו מוכנים עצרו כמחצית מהקהל ברבע שעה.
השלכת בקבוקי תבערה בניו יורק
ב-21 בפברואר 1970, בסביבות השעה 4:30 לפנות בוקר הושלכו שלושה בקבוקי תבערה לעבר ביתו של שופט בית המשפט העליון בעיר ניו-יורק ג'ון מ.
מרטאג שעמד בראש המשפט המקדים של מספר פעילי הפנתרים השחורים.
בני הבית לא נפגעו מההתקפה, והנזק היחיד שנגרם הוא לרכוש.
על המדרכה שמול הבית נכתב באותיות אדומות "שחררו את הפנתרים" ו"הווייטקונג ניצח".
בשעות שלאחר מכן הושלכו בקבוקי תבערה בקומה השנייה של ספריית מחלקת המשפט באוניברסיטת קולומביה, על מכונית משטרה שחנתה מול תחנת משטרה במנהטן ולעבר עמדות גיוס של צבא ארצות הברית שנמצאו בקרבת הברוקלין קולג'.
ב-6 במרץ 1970, הכינו חברי מחתרת מזג האוויר פצצה במטרה להפציץ נשף משטרתי שתוכנן להתקיים כמה ימים לאחר מכן.
הפצצה התפוצצה בבית מסתור של חברי המחתרת בגריניץ' וילג' ושלושה מחבריה נהרגו.
ב-19 במאי 1972 הטמינו חברי מחתרת מזג האוויר פצצה בשירותי נשים בחלק של חיל האוויר בפנטגון.
הפיצוץ גרם להצפה שהשמידה מספר מחשבים שהכילו מידע מסווג.
פעילים רדיקליים ברחבי העולם שיבחו את ההפצצה שמחתרת מזג האוויר הכריזה עליה כעל פעולת תגמול על ההפצצות של ארצות הברית בהאנוי.
הבריגדה הנשית של מחתרת מזג האוויר הייתה קבוצה של נשים שהיו חברות במחתרת מזג האוויר וחברו כדי ליצור "תנועת נשים מיליטנטית שמחויבת להשמדת האימפריאליזם האמריקאי" ולנצל את "השוביניזם הגברי" כחולשה אסטרטגית.
הקבוצה הונהגה בידי ברנדין דורן.
הבריגדה הנשית פעלה גם בתוך הארגון כדי לאגד את הנשים הפועלות בו, ולדון בפוליטיקה פמיניסטית ובקשר שלה למאבקים האחרים אותם ניהלו.
מחתרת מזג האוויר היא חברה המספקת שירות חיזוי מטאורולוגי מסחרי בזמן אמת אודות תנאי מזג האוויר.
שם החברה נגזר מקבוצה רדיקלית בעלת שם זהה שהוקמה בשנות ה-60 באוניברסיטת מישיגן.
השירות מספק דיווחים עדכניים מרחבי העולם באתר האינטרנט שלו, וכן בעיתונים ובאתרי אינטרנט שונים.
אתר האינטרנט של מחתרת מזג האוויר זמין בשפות רבות, ויש לו גם גרסה בתשלום הכוללת מידע מורחב ונקי מפרסומות.
הבעלות על חברת מחתרת מזג האוויר נתונה בידי ערוץ מזג האוויר שרכש אותו בשנת 2012. הנכסים הטכנולוגיים והדיגיטליים של ערוץ מזג האוויר עצמו נרכשו בשנת 2016 על ידי חברת IBM.
מחתרת מזג האוויר הוקמה בסן פרנסיסקו בשנת 1995 כשלוחה טכנולוגית של מסד נתוני מזג האוויר האינטרנטי של אוניברסיטת מישיגן.
הממשק הטכנולוגי הראשוני פותח בשנת 1991 על ידי ג'ף מסטרס (Jeff Masters) שהיה באותה העת דוקטורנט למטאורולגיה באוניברסיטה, ובהנחייתו של פרופסור פרי סמסון.
מסטרס משמש גם כיום כסמכות המקצועית העליונה לנושאי מטאורולגיה.
הפיתוח אפשר הצגת נתוני מזג אוויר בזמן אמת מרחבי העולם.
בשנת 1993 הורחב הפיתוח הטכנולוגי כך שיתאפשר לשלב אותו באמצעות האינטרנט במערכת החינוך.
בנוסף, פותחה מערכת לתצוגה גרפית ידידותית של המידע שזכתה בפרסים רבים.
בשנת 1995 הופרדה חברת מחתרת מזג האוויר מן האוניברסיטה והחלה לספק מידע לעיתונות המודפסת בנוסף למידע באתר האינטרנט.
בשנת 2005 החלה החברה לספק מידע לגופים גדולים העוסקים בהפצת מידע כגון, AP, העיתון סן פרנסיסקו כרוניקל ומנוע החיפוש של גוגל.
גם לאחר רכישת החברה על ידי ערוץ מזג האוויר בשנת 2012 נשמרה עצמאות האתר שלה.
אתרים לניטור תנועה ברשת האינטרנט מדרגים את אתר מחתרת מזג האוויר כשני הנצפה ביותר בעולם בתחום זה.
המידע המטאורולוגי לגבי מיקומים בארצות הברית נשאב מנתוני השירות המטאורולוגי הלאומי האמריקני.
המידע לגבי מיקומים ברחבי העולם מתקבל מכ-100,000 תחנות של צופים עצמאיים המפעילים תחנת מזג אוויר אישית אוטומטית.
מערכות האתר מעבדות את הנתונים, וממקמות את המידע הנאסף על גבי מפות גוגל לצורך המחשה, בנוסף למידע מפורט בתצוגה ידידותית במיוחד.
האתר מאפשר גישה לתחזית רדיו אינטרנטית המופצת על ידי מינהל האטמוספירה והאוקיינוסים האמריקני.
אתר מחתרת מזג האוויר נכלל כתוסף לדפדפן גוגל כרום וכן למכשירי אייפון ואנדרואיד.
בנוסף לנתונים ומידע טכני מספקת מערכת האתר גם סקירות מקצועיות בנושאי מזג האוויר ונושאים קרובים ומשיקים לתחום על ידי מומחים.
האתר מחתרת מזג האוויר מאפשר גם לגולשים ניהול בלוגים אישיים בנושאים דומים.
מחתרת השישה הוא סרט אמריקאי מז'אנר הפעולה והמותחן משנת 2019, בבימויו של מייקל ביי על-פי תסריטם של רט ריס ופול ורניק.
בסרט מככבים ראיין ריינולדס, מלאני לורן, מנואל גרסיה-רולפו, אדריה ארחונה, קורי הוקינס, בן הארדי ודייב פרנקו.
ביי הפיק את הסרט עם שותפו הוותיק איאן ברייס ודייוויד אליסון מחברת Skydance יחד עם דיינה גולדברג ודון גריינג'ר.
הסרט יצא ב-13 בדצמבר 2019, והופץ על ידי נטפליקס.
לאחר זיוף מותם, שישה אנשים פועלים כצוות שמטרתו להוריד פושעים ידועים לשמצה.
כולם גויסו על ידי המנהיג העשיר בשל כישוריהם הייחודיים ורצונם למחוק את עברם כדי לשנות את העתיד.
ליאור רז – הדיקטטור רובאץ' אלימוב
פימאן מעאדי – אחיו של רובאץ'
יורי קולוקולניקוב – ראש האבטחה של הדיקטטור
ב-7 במרץ 2018, דווח כי מייקל ביי יביים את סרט מותחן הפעולה, "מחתרת השישה", המבוסס על תסריט של פול ורניק ורט ריס, בהפקת Skydance.
במאי 2018 דווח כי נטפליקס תפיץ את הסרט, במה שנועד להיות זיכיון פעולה חדש עם ראיין ריינולדס בתפקיד הראשי.
ביולי 2018 הצטרפו לקאסט דייב פרנקו, מנואל גרסיה-רולפו, אדריה ארחונה, קורי הוקינס, בן הרדי וליאור רז.
באוגוסט 2018 הצטרפו מלני לורן ופימאן מעאדי לצוות הסרט.
ההפקה החלה ב-30 ביולי 2018 בלוס אנג'לס, איטליה (בה נערכו הצילומים בפירנצה, רומא, טארנטו, סיינה ופרסקאטי) ובאיחוד האמירויות הערביות (בה נערכו הצילומים באל עין, אבו דאבי, ליווה אואזיס, ראס אל ח'ימה ושרג'ה).
הצילומים הושלמו ב-5 בדצמבר 2018. על פי הדיווחים, הפקת הסרט עלתה 150 מיליון דולר, והוא הסרט השני היקר ביותר של נטפליקס מאז סרטו של ויל סמית' "בהיר".
הסרט יצא לאור דיגיטלית לנטפליקס ב-13 בדצמבר 2019.
הסרט צבר באתר Rotten Tomatoes דירוג של 42% טריות על סמך 21 ביקורות, עם דירוג ממוצע של 4.97 / 10. מטקריטיק, אתר ביקורות אחר, העניק לסרט ציון ממוצע משוקלל של 45 מתוך 100 על סמך 17 מבקרים, מה שמעיד על "ביקורות מעורבות או ממוצעות" לסרט.
מחשוב ערפל הוא מונח המתאר ארכיטקטורת מחשוב המשתמשת במכשירי קצה כדי לבצע כמות ניכרת של חישוב, אחסון ותקשורת ובכך להגביר את אפקטיביות ומהירות ניתוח הנתונים ולצמצם את העומס על רוחב הפס במחשוב הענן.
הרעיון מאחורי השם 'ערפל' הוא מטאפורה לעובדה שערפל הוא הענן הקרוב ביותר לקרקע.
עיקר השימוש במחשוב ערפל הוא במערכות ענן גדולות המספקות מבני נתונים גדולים, בהם ישנו קושי הולך וגדל בגישה ספציפית למידע, בשל הכמויות העצומות של המידע שנשלחות בכל פעם.
בעזרת מחשוב ערפל, ניתן לעבד את הנתונים באופן מקומי ובכך לקבל מחד זמינות גבוהה יותר בזמן אמת ולחסוך את זמן הגעת הנתונים לענן ועיבודן בו ומאידך לחסוך גם ברוחב הפס, שלולא 'מחשוב ערפל', ספק אם היה מצליח לעמוד בקצב של הגידול בכמות המידע מדי שנה.
רשת ערפל מורכבת ממישור בקרה ומישור נתונים.
לדוגמה, במישור הנתונים, מחשוב ערפל מאפשר לשירותי המחשוב להתגורר בקצה הרשת.
בהשוואה למחשוב ענן, מחשוב ערפל מדגיש את הקרבה למשתמשי קצה ויעדי לקוח (ומתבטא למשל בעלויות תפעול, מדיניות אבטחה, ניצול משאבים), תפוצה גאוגרפית צפופה ומודעות הקשר (לכל מה שקשור למשאבי חישוב ו-IoT), הפחתת השהיה ורוחב הפס, חיסכון להשגת איכות שירות טובה יותר (QoS) וניתוח קצה / כריית זרמים.
לרשת ערפל חשיבות רבה במימוש החזון המוביל את עולם האינטרנט של הדברים, לפיו רוב המכשירים המשמשים את בני האדם על בסיס יומיומי יחוברו זה לזה.
ב-19 בנובמבר 2015 הקימו סיסקו מערכות, ARN, דל, אינטל, מיקרוסופט ואוניברסיטת פרינסטון את עמותת Openfog, לקידום מחשוב ערפל.
מנכ"ל סיסקו מערכות הלדר אנטונס נבחר לנשיא הראשון שלה וג'ף פידר, נשיא IoT Internet, הפך למנכ"ל הראשון שלה.
ב-16 בינואר 2020 הודיע מפקד יחידת ממר"ם, אל"ם עומר גרוסמן על הטמעת מחשוב ערפל לראשונה בצה"ל, מחשוב ערפל שיכונה 'עננון'.
מחשוב זה יצטרף ויסייע לענן הפרטי שצה"ל העלה לאוויר ב-2018, מבוסס תשתיות Red Hat.
מְחַשְׁמֶלֶת הוא סרט קומדיית פעולה אמריקאי, בבימויה של טניה וקסלר, לפי תסריט מאת סקוט ואשה.
מככבים בו קייט בקינסייל, בובי קנאבלי, לברן קוקס, סטנלי טוצ'י וג'יי קורטני.
הסרט יצא לבתי הקולנוע בארצות הברית ב-23 ביולי 2021 בהפצת אולפני אמזון, ובישראל הוא יצא ב-18 בנובמבר באותה שנה.
סדרנית הסובלת מהפרעת התפרצות לסירוגין מנסה לשלוט בכעסיה באמצעות אפוד נסיוני חדשני מרופד אלקטרודות, שבאמצעותן היא מחשמלת את עצמה כדי לשלוט בהתפרצויות הזעם שלה.
לאחר שנרצח הבחור הראשון שאי פעם התאהבה בו, היא יוצאת למסע נקמה כדי למצוא את הרוצח, בזמן שהשוטרים רודפים אחריה ורואים בה חשודה מרכזית.
בובי קנוואלי בתפקיד הבלש ויקרס
לברן קוקס בתפקיד הבלשית נווין
סטנלי טוצ'י בתפקיד ד"ר איוואן מונצ'ין
סוזן סרנדון בתפקיד אישה ללא שם
דייוויד בראדלי בתפקיד גארת' פיזל
באפריל 2019 פורסם כי קייט בקינסייל הצטרפה לצוות השחקנים של הסרט, כאשר טניה וקסלר ביימה לפי תסריט מאת סקוט וושה.
ביולי 2019 הצטרפו לצוות השחקנים בובי קנאוולי, לברן קוקס, סטנלי טוצ'י וג'יי קורטני.
הסרט יצא לאקרנים ב-23 ביולי 2021 על ידי אולפני אמזון.
מִחְשׁוּב חִישָׁתִי הוא מחקר ופיתוח של מערכות והתקנים אשר יכולים לזהות, לפרש, לעבד ולדמות השפעות אנושיות.
זהו ענף בינתחומי המשתרע על פני מדעי המחשב, פסיכופיזיולוגיה ומדעי הקוגניציה.
ניתן למצוא כמה מרעיונות הליבה בתחום כבר בחקירה הפילוסופית המוקדמת על רגש, אולם הקישור המודרני יותר אל מדעי המחשב מקורו במאמרה של רוזלינד פיקארד משנת 1995 על מחשוב חישתי ובספרה Affective Computing אשר פורסם על ידי דפוס MIT.
אחד המניעים למחקר הוא היכולת להעניק למכונות אינטליגנציה רגשית, לרבות לדמות אמפתיה.
המכונה צריכה לפרש את המצב הרגשי של בני האדם ולהתאים את התנהגותה אליהם, כלומר - לתת מענה הולם לאותם רגשות.
גילוי מידע רגשי מתחיל בדרך כלל בחיישנים פסיביים אשר אוספים נתונים על המצב הפיזי או על התנהגותו של המשתמש האנושי מבלי לפרש את הקלט.
הנתונים שנאספים מקבילים תאורטית לרמזים שבני אדם משתמשים בהם כדי לתפוס רגשות אצל אחרים.
לדוגמה, מצלמת וידאו עשויה ללכוד הבעות פנים, תנוחת גוף ומחוות, בעוד שמיקרופון עשוי ללכוד דיבור.
חיישנים אחרים מזהים רמזים רגשיים על ידי מדידה ישירה של נתונים פיזיולוגיים, כגון טמפרטורת העור והתנגדות גלוונית.
זיהוי מידע רגשי מחייב חילוץ של דפוסים משמעותיים מהנתונים שנאספו.
הדבר יכול להתבצע באמצעות טכניקות למידת מכונה שונות, כגון זיהוי דיבור, עיבוד שפה טבעית או זיהוי הבעות פנים, כמו גם בשיטות מסורתיות כגון סטטיסטיקה הסקית.
המטרה של רוב הטכניקות הללו היא לייצר תוויות שיתאימו לתוויות שתופס אנושי היה נותן באותו מצב: לדוגמה, אם אדם מחווה הבעת פנים כגון קימוט המצח, אזי מערכת הראייה הממוחשבת עשויה להצמיד לאותו אדם את התוויות "מבולבל", "מרוכז" או "מעט שלילי".
תוויות אלה עשויות להיות תואמות או לא להתאים למה שהאדם מרגיש בפועל.
ענף נוסף במחשוב רגשי שואפת להגיע לתכנון של מכשירים חישוביים שלהם רגשות ממש או שביכולתם לדמות באופן משכנע רגשות.
גישה מעשית יותר, אשר מבוססת על יכולות טכנולוגיות עדכניות, היא הדמיית רגשות בסוכני שיחה על מנת להעשיר ולהקל על האינטראקטיביות בין האדם למכונה.
הגישה החדשנית "בני אדם דיגיטליים" או בני אדם וירטואליים כוללת ניסיון להקנות לתוכנות אלה, אשר מדמות בני אדם, גם את המימד הרגשי, כולל תגובות בהתאם לתגובה שאדם אמיתי היה מגיב במצב מסוים שמעורר מבחינה רגשית וכן הבעות פנים ומחוות.
בפסיכולוגיה, במדעי הקוגניציה ובמדעי המוח, קיימות שתי גישות עיקריות לתיאור האופן שבו בני אדם תופסים ומסווגים רגש: גישת הרצף והגישה הקטגורית.
גישת הרצף נוטה להשתמש בממדים כמו שלילי מול חיובי, רגוע מול מגורה.
הגישה הקטגורית נוטה להשתמש בסיווגים מובחנים של רגש, כמו שמח, עצוב, כועס, מפחד, מופתע, נגעל.
ניתן להשתמש בסוגים שונים של רגרסיה ושיטות למידת מכונה כדי לייצר תוויות רציפות או בדידות של רגשות.
ישנם מודלים אשר מאפשרים שילוב בין הקטגוריות.
למשל, פרצוף מופתע-שמח או פרצוף חושש-מופתע.
הסעיפים הבאים מתייחסים לנתוני הקלט העיקריים אשר משמשים עבור זיהוי רגשות.
על פי גישת הפסיכופיזיולוגיה, ניתן לזהות את המצב הרגשי של בני אדם על ידי ניטור וניתוח הסימנים הפיזיולוגיים שלהם.
סימנים אלו נעים החל משינויים בקצב הלב ובמוליכות העור, דרך ניתוח חשמלי של פעילות מוחית ופעילות השרירים ועד לניתוח כוח האחיזה.
תחום זה הופך לרווח בשנים אלו ולאחרונה ניתן למצוא מוצרים אשר מיישמים את שיטה זו, הודות לחסינות השיטה להטיות מכוונות של התוצאות על ידי האדם הנמדד וכן הודות לרציפות במדידה, שמאפשרת להשתמש בתוצרי המדידה במערכות מחשוב חישתי בזמן אמת.
שינויים שונים במערכת העצבים האוטונומית יכולים לשנות בעקיפין את אופן הדיבור של האדם, וטכנולוגיות מחשוב חישתי יכולות למנף מידע זה לטובת זיהוי רגש.
לדוגמה, דיבור שמופק במצב של פחד, כעס או שמחה הופך להיות מהיר, רועש ומבוטא במדויק, עם טווח גבוה ורחב יותר בגובה הצליל, בעוד שרגשות כמו עייפות, שעמום או עצב נוטים ליצור דיבור איטי, מטושטש ומעורפל.
עוד נמצא כי רגשות מסוימים מזוהים בקלות רבה יותר מבחינה חישובית, כגון כעס או אישור.
טכנולוגיות עיבוד של דיבור רגשי מזהות את המצב הרגשי של האדם באמצעות ניתוח חישובי של תכונות דיבור.
ניתן לנתח פרמטרים ווקאליים כגון משתני גובה וקצב דיבור באמצעות טכניקות זיהוי תבניות.
ניתוח דיבור הוא שיטה יעילה לזיהוי מצב רגשי, עם דיוק ממוצע של 70% עד 80%, על פי מחקרים משנת 2003 ו-2006. שיטות אלו נוטות לעלות על הדיוק האנושי הממוצע (כ-60%), אך הן פחות מדויקות משיטות אחרות לזיהוי רגשות, כגון מדדים פסיכופיזיולוגיים או זיהוי הבעות פנים.
עם זאת, מכיוון שמאפייני דיבור רבים אינם תלויים בסמנטיקה או בתרבות, טכניקה זו נחשבת לכיוון מבטיח למחקר נוסף.
זיהוי ועיבוד הבעות פנים מבוצעים באמצעות שיטות שונות כגון זרימה אופטית, מודל מרקוב חבוי, עיבוד רשתות עצביות או מודלים של מראה פעיל.
ניתן לשלב או למזג יותר מאופן אחד (זיהוי רב-מודאלי, למשל הבעות פנים ופרוזודית דיבור, או הבעות פנים ומחוות ידיים,) כדי לספק הערכה טובה יותר של מצבו הרגשי של האדם.
ניתן להשתמש במחוות גופניות כאמצעי יעיל לזיהוי מצב רגשי מסוים של המשתמש, במיוחד כאשר נעשה בהם שימוש בשילוב עם דיבור וזיהוי הבעות פנים.
בהתאם לפעולה הספציפית, מחוות יכולות להיות תגובות רפלקסיביות פשוטות, כמו הרמת כתפיים כאשר לא יודעים את התשובה לשאלה, או שהן יכולות להיות מורכבות ומשמעותיות כמו בעת תקשורת באמצעות שפת הסימנים.
מחד, ללא כל שימוש בחפצים אנו יכולים לנופף בידיים, למחוא כפיים או לקרוץ.
מאידך, בעת שימוש בחפצים, אנו יכולים להצביע עליהם, להזיז, לגעת או לבצע בהם פעולות.
תוכנות מחשוב חישתי מסוימות מסוגלות לזהות מחוות שונות, לנתח את ההקשר ולהגיב בצורה משמעותית, על מנת לשפר את יעילות האינטראקציה שבין אדם למחשב.
ישנן שיטות רבות לזיהוי מחוות הגוף.
הספרות המחקרית מבחינה בין שתי גישות שונות לזיהוי מחוות: מודל תלת מימד ומודל מבוסס מַרְאֶה.
השיטה המובילה עושה שימוש במידע תלת־ממדי של אלמנטים מרכזיים של חלקי הגוף על מנת לקבל מספר פרמטרים חשובים, כמו מיקום כף היד או זוויות של מפרקים.
מערכות המבוססות על מַרְאֶה משתמשות בתמונות או בסרטונים לצורך פרשנות ישירה.
תנועות ידיים היו מוקד נפוץ בשיטות זיהוי מחוות גוף.
חיבה משפיעה על מצב הלמידה של הלומדים.
באמצעות טכנולוגיית מחשוב רגשי, מחשבים יכולים לשפוט את חיבתם של הלומדים ואת מצב הלמידה שלהם על ידי זיהוי הבעות הפנים שלהם.
בחינוך, המורים יכולים להשתמש בתוצאת הניתוח כדי להבין את יכולת הלמידה והקבלה של התלמידים, ולאחר מכן לגבש תוכניות הוראה סבירות.
במקביל, הם יכולים לשים לב לתחושות הפנימיות של התלמידים ולהתנהל בהתאם, דבר אשר עשוי להועיל לבריאותם הפסיכולוגית של התלמידים.
בחינוך מרחוק, בשל הפרדת זמן ומרחב, אין תמריץ רגשי לתקשורת דו-כיוונית בין מורים לתלמידים.
ללא האווירה שמביאה הלמידה המסורתית בכיתה, התלמידים משתעממים בקלות ולדבר יש השפעה על אפקט הלמידה.
יישום גישת המחשוב הרגשי בחינוך מרחוק יכול לתרום ליעילות מצב למידה זה.
רובוטים חברתיים, כמו גם מספר הולך וגדל של רובוטים אשר משמשים בתחום הבריאות, נהנים ממידה מסוימת של מודעות רגשית מכיוון שהם יכולים לשפוט טוב יותר את המצבים הרגשיים של המשתמשים והמטופלים ולשנות את הפעולות שלהם בהתאם.
יכולת זו חשובה במיוחד במדינות עם אוכלוסיות מזדקנות הולכות וגדלות ובמדינות שבהן קיים מחסור בעובדים צעירים, כדי לתת מענה לצרכיהם של המבוגרים.
מחשוב אפקטיבי מיושם גם בפיתוח טכנולוגיות תקשורת לטובת שימוש על ידי אנשים עם אוטיזם.
גם מרכיבים רגשיים של טקסטים זוכים יותר ויותר לתשומת לב ובמיוחד תפקידם במה שמכונה האינטרנט הרגשי.
יישומי המחשוב החישתי עשויים לתרום לשיפור הבטיחות בדרכים.
לדוגמה, מכונית יכולה לנטר את הרגשות של כל הנוסעים ולהתריע על כלי רכב אחרים אם היא מזהה שהנהג כועס וייתכן שאינו מודע להתקרבותם.
בנוסף, מערכות מחשוב חישתי לניטור דחק של הנהג עשויות לאפשר התערבויות שונות כגון מערכות עזר לנהג מותאמות על פי רמת הדחק והתערבויות מזעריות וישירות לשינוי מצבו הרגשי של הנהג.
למשחקי וידאו רגשיים יכולת קליטה של המצב הרגשי של השחקנים אשר משחקים בהם באמצעות אמצעי מדידה פסיכופיזיולוגיים.
מדידה פסיכופיזיולוגית זמינה באמצעות גיימפאד אשר מודד את הלחץ שבו לוחצים על כפתור, שנמצא במתאם חזק עם רמת העוררות של השחקן.
בנוסף ישנם משחקי מחשב אשר כוללים ממשקי מוח-מחשב ישירים.
משחקים רגשיים שימשו במחקר רפואי כדי לתמוך בהתפתחות הרגשית של ילדים עם אוטיזם.
שיטות אימון של פעולות פסיכומוטוריות כמו ניהוג והכוונה משמשות בתחומים שונים כגון תעופה, תחבורה ורפואה.
שילוב של יכולות מחשוב חישתי במערכות אימון כאלה, בהתאם לגישת האוטומציה האדפטיבית, נמצא כיעיל בשיפור איכות האימון ובקיצור משך האימון הנדרש.
יישומים אפשריים של מחשוב חישתי טמונים באינטראקציה בין אדם למחשב, כגון מראות רגשיות אשר מאפשרות למשתמש לראות כיצד הוא או היא מתפקדים; סוכני ניטור רגשות שמזהירים את המשתמש לפני שזה שולח מייל זועם; או אפילו נגני מוזיקה אשר בוחרים רשימות השמעה בהתאם מצב הרוח.
גישות קוגניטיביסטיות לעומת גישות אינטראקציוניות
בתחום אינטראקציית אדם-מחשב, המושג הקוגניטיביסטי או "מודל המידע" של רוזלינד פיקארד של רגש זכה לביקורת על-ידי הגישה הפרגמטית ה"פוסט-קוגניטיביסטית" או ה"אינטראקציונית" של קירסטן בוהנר ואחרים, אשר רואה ברגש מטבעו מושג חברתי.
המיקוד של פיקארד הוא באינטראקציה בין אדם למחשב, והמטרה שלה בתחום המחשוב הרגשי היא לתת למחשבים את היכולת לזהות, לבטא, ובמקרים מסוימים, "להיות" עם רגשות.
לעומת זאת, הגישה האינטראקציונית מבקשת לעזור לאנשים להבין ולחוות את רגשותיהם ולשפר את התקשורת הבין אישית אשר מתווכת באמצעות המחשב.
גישה זו לא בהכרח מבקשת למפות את הרגש למודל מתמטי אובייקטיבי לפרשנות על ידי מכונה, אלא לתת לבני אדם להבין את הביטויים הרגשיים זה של זה בדרכים פתוחות שעשויות להיות מעורפלות, סובייקטיביות ורגישות להקשר.
מחשוב קוונטי במשתנים רציפים (בלועזית: Continuous-Variable) הוא תחום במדעי המידע הקוונטי העושה שימוש בתצפיות פיזיקליות שערכיהן המספריים משתנים על פני רצף, כמו עוצמתו של שדה אלקטרומגנטי.
במובן מסוים, נוכל לראות מחשוב קוונטי במשתנים רציפים כ"אנלוגי", בעוד שמחשוב קוונטי המבוסס על קיוביטים הוא "דיגיטלי".
מבחינה טכנית, מחשוב קוונטי במשתנים רציפים עושה שימוש במרחבי הילברט אינסוף־ממדיים, לעומת מרחב הילברט ממימד סופי במערכות הבנויות מאוסף של קיוביטים.
אחד מהמניעים המרכזיים לחקר מחשוב קוונטי רציף הוא לא רק ההבנה של אילו משאבים נדרשים כדי להתעלות על יכולות המחשוב הקלאסי, אלא גם ההבטחה ליישומים מעשיים בזכות האפשרות ליצירה דטרמיניסטית של מצבים שזורים – יתרון מהותי על פני הגישות ההסתברותיות במחשוב קוונטי בדיד.
יחידת המידע הקטנה ביותר שבה משתמש המחשב הקלאסי היא הביט.
כאשר נרצה לבנות מחשב קוונטי מבוסס משתנים רציפים, נשתמש ב-qumode, זוהי יחידת מידע קוונטית רציפה המתבססת על אופן קוונטי של השדה האלקטרומגנטי, המייצג פיזיקלית פתרון מרחבי של פונקציית הגל בתוך מערכת.
(כמו מהוד אופטי) אותו אופן קוונטי מתואר קוונטית על ידי אוסצילטור הרמוני קוונטי.
כל qumode מייצג נקודה במישור פאזה, כלומר שני משתנים רציפים.
אלו למשל יכולים להיות מיקום ותנע קוונטי או עוצמה ופאזה של השדה האלקטרומגנטי.
ברוב המקרים משתמשים במיקום ותנע קוונטים, אשר מכונים קוואדרטורות המיקום והתנע.
מימוש המתבסס על קוואדרטורות המיקום והתנע
את המשתנים הרציפים ניתן ליצור על ידי שימוש באוסצילטור הרמוני קוונטי, שמייצג את רכיבי השדה האלקטרומגנטי של האור.