tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
לאור הצלחתו, זכה בורגשטאלר להתעניינות ממועדונים אחרים, ובקיץ 2014 חתם בקארדיף סיטי, שנשרה באותו קיץ לפוטבול ליג צ'מפיונשיפ, הליגה השנייה בהיררכיית הליגות באנגליה.
החתמתו של בורגשטאלר בקארדיף סיטי, על ידי המאמן אולה גונאר סולשיאר הייתה על חוזה לשלוש שנים.
בורגשטאלר הביע את קורת רוחו מהחתמה זו, ואמר שתמיד חלם לשחק באנגליה, ושחיכה לשחק עבור האוהדים של קארדיף.
את הופעת הבכורה במועדון ערך באוגוסט 2014 בתיקו 1-1 מול בלקברן רוברס במחזור הפתיחה.
חמישה ימים מאוחר יותר הבקיע שער בניצחון 1–2 על קובנטרי סיטי, במסגרת גביע הפוטבול ליג.
עם זאת, בורגשטאלר לא התאקלם בקארדיף, וערך שלוש הופעות ליגה בלבד במחצית העונה הראשונה.
בפגרת החורף של עונת 2014/15, עזב בורגשטאלר את קארדיף סיטי בהסכמה משותפת של שני הצדדים, וחתם בנירנברג מהבונדסליגה השנייה.
עד לתום עונת 2014/15 ערך בורגשטאלר 14 הופעות ליגה והבקיע שישה שערים, ונירנברג סיימה במקום התשיעי.
בעונת 2015/16 בורגשטאלר הבקיע 13 שערי ליגה, והיווה צמד התקפי עם החלוץ ניקלאס פולקרוג שהבקיע 14 שערים.
בורגשטאלר סיים עם נירנברג באותה עונה במקום השלישי בבונדסליגה השנייה, והגיע עם הקבוצה למבחני העלייה לבונדסליגה, שם פגשה הקבוצה את איינטרכט פרנקפורט.
המשחק הראשון הסתיים בתוצאה 1-1, ובגומלין ניצחה פרנקפורט 0–1 בנירנברג, שנאלצה להישאר בבונדסליגה השנייה.
את עונת 2016/17 פתח בורגשטאלר בנירנברג, ועד למחצית העונה הבקיע 14 שערים ב-16 הופעות, ועמד בראש טבלת מלך השערים נכון לאותו זמן.
הצלחתו של בורגשטאלר לא נעלמה ממועדונים גדולים יותר, וכבר בפגרת החורף של עונת 2016/17 חתם בשאלקה 04 מהבונדסליגה, שנזקקה לחלוץ בגין פציעתו של בריל אמבולו ויכולת הבקעה נמוכה יחסית בליגה.
בורגשטאלר שיתף פעולה בשאלקה עם בן ארצו אלסנדרו שופף, ועם מקס מאייר, דניאל קליגיורי ואריק מקסים צ'ופו מוטינג.
בורגשטאלר המשיך בשאלקה 04 את כושרו הטוב מנירנברג, וכבר במשחק הליגה הראשון שלו, בינואר 2017, הבקיע שער ניצחון מול אינגולשטאט בדקה ה-92. במרץ 2017 הבקיע את הצמד הראשון שלו בבונדסליגה, בניצחון 0–3 על אאוגסבורג.
את שערו הראשון במסגרת הליגה האירופית במדי שאלקה הבקיע בורגשטאלר בניצחון 0–3 על פאוק סלוניקי בשמינית הגמר.
ברבע הגמר הוסיף בורגשטאלר שער בתיקו 1-1 מול בורוסיה מנשנגלדבך, ושאלקה העפילה לחצי הגמר בשערי חוץ, לאחר 2-2 בגומלין.
בורגשטאלר הבקיע בשאלקה תשעה שערים עד לתום העונה, וסייע לשיפור שחל בקבוצה בחצי השני של העונה, אותה סיימה שאלקה במקום העשירי.
בעונת 2017/18 הפך בורגשטאלר לבורג חשוב בהתקפה של שאלקה, וסייע לקבוצה לסיים במקום השני בבונדסליגה, כשהוא מבקיע 11 שערי ליגה.
בעונת 2018/19 ירדה תפוקתו של בורגשטאלר והוא הבקיע ארבעה שערי ליגה בלבד, וקבוצתו סיימה במקום ה-14 בבונדסליגה.
בעונת 2019/20 בורגשטאלר לא הבקיע אפילו שער ליגה אחד, ב-21 הופעות ליגה, וקבוצתו סיימה במקום ה-12 בבונדסליגה, לאחר שלא השיגה אפילו ניצחון אחד ב-16 מחזורי הליגה האחרונים.
בספטמבר 2020, עם סיום החוזה שלו בשאלקה, חתם בורגשטאלר על חוזה לשלוש שנים בפ.צ.
בעונת הבכורה שלו בקבוצה, 2020/21, הבקיע בורגשטאלר 11 שערי ליגה וסיים עם קבוצתו במקום העשירי בליגה.
ב-18 ביוני 2022 חזר לאחר שמונה שנים לראפיד וינה.
בעונת 2022/23 הבקיע 21 שערי ליגה והוכתר כמלך השערים של הבונדסליגה האוסטרית.
בשתי העונות הבאות פחתה משמעותית כמות ההופעות והשערים שלו, אך הוא סיים עם הקבוצה בצמרת הטבלה.
ב-15 במאי 2025 הודיע על פרישה ממשחק.
בורגשטאלר ערך את הופעת הבכורה במדי נבחרת אוסטריה בפברואר 2012, כשהחליף את אנדראס איבנשיץ' בניצחון 1–3 על נבחרת פינלנד במשחק ידידות.
בורגשטאלר ערך מאז מספר הופעות לעיתים מזומנות, אך לא זומן לסגל האוסטרי ליורו 2016, שכן ההתקפה של נבחרת אוסטריה תפקדה היטב במוקדמות יורו 2016. אוסטריה כשלה בטורניר זה והודחה כבר בשלב הבתים.
בשנת 2017 החל בורגשטאלר לקבל זימונים באופן קבוע, בזכות כושרו הטוב מנירנברג ומשאלקה 04. בורגשטאלר הודיע על פרישה מנבחרת אוסטריה באוגוסט 2019, לאחר שערך במדיה 25 הופעות והבקיע שני שערים.
באוקטובר 2023 חזר בורגשטאלר ללבוש את המדים הלאומיים, כשנכנס כמחליף בניצחון 1-0 על אזרבייג'ן במסגרת מוקדמות יורו 2024. במשחק זה הורחק בורגשטאלר בכרטיס אדום.
גידו מרסלו קאריז'ו (בספרדית: Guido Marcelo Carrillo; נולד ב-25 במאי 1991) הוא כדורגלן ארגנטינאי המשחק בעמדת החלוץ.
קאריז'ו שיחק במדי אסטודיאנטס הארגנטינאית ברוב הקריירה המוקדמת שלו.
במסגרת גביע הליברטדורס של שנת 2015 קאריז'ו כבש שבעה שערים.
באפריל ובמאי 2015, קבוצות כגון אולימפיאקוס, בנפיקה ואינטר הביעו עניין בקאריז'ו.
ב-3 ביולי 2015 מונקו הייתה זו שהחתימה את הארגנטינאי בחוזה לחמש שנים בעבור כעשרה מיליון דולר.
את שערו הראשון במדי הקבוצה כבש בניצחון החוץ 1–3 על יאנג בויז השווייצרית במסגרת הסיבוב השלישי של מוקדמות ליגת האלופות לעונת 2015/16.
ב-26 בינואר 2018 קאריז'ו נמכר לקבוצת סאות'המפטון בעבור סכום של כעשרים ושתיים מיליון יורו, וזאת לאור דרישתו של מאמן סאות'המפטון מאוריסיו פלגרינו, שאימן את קריז'ו באסטודיאנטס לה פלאטה לפני כן.
ב-8 ביולי 2018 הושאל קאריז'ו ללגנס, ושב לשתף פעולה תחת מאמנו פלגרינו.
ב-5 באוקטובר 2020 עבר קאריז'ו בהעברה חופשית לאלצ'ה מהלה ליגה לאחר שהגיע להסכמות מול סאות'המפטון על התרת חוזהו.
גיגיה הייתה נסיכה מוקדונית מהשושלת הארגיאדית.
בתו של אמינטס הראשון, מלך מוקדון ואחותו של אלכסנדר הראשון, מלך מוקדון.
בשנת 511 לפנה"ס (או 512), רצח אחיה אלכסנדר מספר שליחים של דריווש הראשון מלך פרס, משום שהללו התנהגו בגסות במהלך סעודה שערך לכבודם אביהם.
הפרסים הקימו ועדת חקירה כדי לבדוק את הפרשה, אולם אלכסנדר הצליח להשתיק אותם באמצעות שוחד שהעניק לראש החוקרים בובריס בן מגבזוס.
כחלק מהשוחד, נישאה גיגיה לבובריס.
מתיאורו של הרודוטוס את הפרשה, משתמע שהנישואים בין גיגיה לבובריס אורגנו בידי אלכסנדר, אולם בשלב זה הוא היה עדיין נסיך הכתר בלבד, כך שהגיוני יותר להניח שאמינטס היה זה שהשיא את בתו.
ידוע שלגגיגיה ובובריס היה בן, שגיגיה קראה לו אמינטס על שם אביה.
הרודוטוס כותב שאותו בן מונה בידי חשיארש הראשון למושל העיר אלבנדה בפריגיה, אולם ככל הנראה הוא מתכוון לעיר אלבנדה בקאריה.
גידה ספנדמאגר (הוצאה להורג בשנת 1543) הייתה אישה דנית שהואשמה כמכשפה.
היא הייתה אחת הנשים הראשונות שהוצאו להורג בסקנדינביה בעוון כישוף.
ב-1543 המלך כריסטיאן השלישי, מלך דנמרק צייד צי מלחמה של 40 ספינות כדי לצוד את הצי המלכותי ההולנדי סמוך לחופי נורווגיה ולגרשו חזרה להולנד.
מחוץ לאלסינור הצי נתקע בים רגוע, וכל היוזמה נכשלה.
את האשמה לכישלון זה הטילו על ספנדמאגר, אשתו של סוחר, שלכאורה אספה קבוצת מכשפות בעמק מחוץ לעיר, והפעילה כישוף על הספינות.
המשפט נגד גידה הוביל להאשמתם של מספר אנשים בשנים 45–1543 בהטלת כישוף על ספינותיו של המלך, כך שלא תהיה רוח במפרשיהן.
במשפטה כיהן המושל המלכותי אסקה בילדה.
היא הודתה באשמה במהלך העינויים, והצביעה על מספר אנשים, ביניהם נשים וגברים וכן כמרים, מה שהוביל להתרחבות של משפט המכשפות, מכיוון שלקחו את דברים ברצינות יתרה.
היא גם אמרה שהכישוף לעולם לא יוסר, אלא אם כן ירשו לה להסירו בעצמה.
האנשים שהיא הפלילה נעצרו ועונו "כל כך קשה שגפיהם פורדו מגופם", אבל אף אחד חוץ מגידה לא הודה באשמה.
אחת הנשים שוחררה לאחר שניתן לה אליבי על ידי אזרחי העיר.
בנובמבר 1543, המלך דרש שהמכשפה העיקרית, קרי גידה, תישרף על המוקד.
נראה שהיא נחקרה ועונתה במשך זמן מה לפני שבוצע גזר הדין.
המקרה של גידה ספנדמאגר היה הראשון מבין שלושה מקרים מפורסם בהם אסונות הואשמו על כישוף והובילו למשפטי מכשפות בדנמרק.
ב-1566, מספר אוניות דניות טבעו בסערה סמוך לגוטלנד; נשים מקופנהגן הואשמו בגרימת הסערה כדי שיוכלו לשמור לעצמן מספר דברים אשר הושארו בחזקתן על ידי רב חובל אחד של הספינות הטבועות.
הנשים נעצרו והועלו על המוקד.
בשנת 1589, כמה נשים מקופנהגן הואשמו בגרימת סערה, אשר הסיטה מדרכה את הצי שהיה אמור לקחת את אן נסיכת דנמרק לחתונה שלה עם המלך ג'יימס השישי של סקוטלנד, והגיע לנורווגיה במקום זאת.
היה זה אחד ממשפטי המכשפות הראשונים בדנמרק, אחרי המשפטים של קרן גרוטס ובודיל לוריצן, אשר נשרפו על המוקד בסטגה ב-1539. היה מקרה קודם בשנת 1530, שבו הנשים של לארס קילינג ויורגן אולסן נשרפו על המוקד בבורנהולם, אבל האי היה באותה העת (1525-75) בשלטונו של ליבק.
גיגנטורפטור (שם מדעי: Gigantoraptor; מילולית: "גנב ענקי") הוא סוג דינוזאור גדול מענף התרופודה שחי בסוף הקרטיקון לפני 85-70.6 מיליון שנה.
מאובניו של דינוזאור זה התגלו בחפירות ב-2007 במונגוליה, על ידי הפלאונטולוג הסיני שו שינג שסבר בתחילה שעצמותיו הם עצמות הזאורופוד Sonidosaurus, אך לאחר הרכבת העצמות התברר שהם לא מתאימים לזאורופוד, אלא לתרופוד כבד.
הג'יגנטורפטור היה החבר הגדול ביותר בקבוצה אובירפטורוזאוריה, בה דינוזאורים מהירים בעלי מקור קרני כמו האובירפטור שנחשבו בעבר לגנבי ביצים.
רובם היו יצורים קטנים ומהירים אך הג'יגנטורפטור היה כבד מהם בהרבה, גדול בהרבה מהדינוזארו הבא אחריו - הצ'יטיפטי.
הוא הגיע לאורך ושקל מעל 1,400 ק"ג.
חוקרים אחרים סברו שמשקלו עלה על 2.2 טון.
למרות גודלו הוא דמה לשאר חברי קבוצתו, והיה בעל מקור קרני כבד עם מעט שיניים, כיפה גולגולתית וצוואר ארוך.
כמו כן הוא נע על שתי רגליים והיה בעל זנב קצר.
אצבעות הרגל דמו לאצבעות יענים אך הזרועות היו בעלות טופר בודד שהתעקל מעלה.
לא נמצאו נוצות, אך מעריכים שבדומה למינים נוספים מקבוצתו הוא היה מכוסה נוצות לפחות באופן חלקי או בצעירותו.
לצד היצור נמצאו גם מאובני קנים וביצים שלהם, כך שהוא שמר על ביציו.
ייתכן שהוא חימם את ביציו בעזרת גופו חם הדם.
לא ברור האם הוא היה אוכל-כול או צמחוני, כמו מספר מינים מהקבוצה.
מלתעות היצור התאימו לתלישה חזקה של מזון סיבי, כמו עלים ואולי גם בשר.
בעזרת רגליו הארוכות היה יכול להימלט מטורפים, כגון הטרבוזאורוס, וייתכן שהסתייע בטפריו הגדולים כדי להתגונן.
הג'יגנטורפטור מוצג כהולוגרמה בסרט "עולם היורה" לצד מוצג אדמונטוזאורוס.
הג'יגנטורפטור מופיע בסדרת ה-BBC, "הכוכב דינוזאור", בפרק השני והשישי בתור דינוזאור ממדבר גובי שקינן על הקרקע ונשמר מטורפים כמו האלקטרוזאורוס, כשלעיתים טרף דינוזאורים אחרים כמו הזאורורניתוידיז כשלצידו נראה קרובו הקטן יותר, אובירפטור.
לבסוף הפרטים האחרונים נכחדים בסופות חול ענקיות במדבר גובי.
ב"מהפכת הדינוזאורים", בפרק הראשון, נראה ג'יגנטורפטור מרקד לנקבות ופורש רצועת נוצות דומות לנוצות טרגופן, מפחיד בכך יונקים החיים במאורה תחתיו.
נראה בתוכנית של נשיונל ג'יאוגרפיק "Bizarre Dinosaurs".
נראה בסדרת הילדים "דינו דן".
גיד אכילס (TA: tendo calcaneus) הוא גיד הנמצא בחלק האחורי של הרגל והוא הגיד העבה ביותר בגוף האדם.
הגיד הוא התחברות גידים מהשרירים: שריר הפלנטריס, שריר הסובך ושריר הסוליה.
השרירים פועלים באמצעות הגיד המחובר לעצם העקב ומייצרים תנועת כפיפה של כף הרגל והקרסול.
השם אכילס לקוח מתוך המיתולוגיה היוונית ואזור העקב נחשב לנקודת חולשה ולכן נפוץ הביטוי עקב אכילס.
בעיות שעלולות להתעורר בגיד אכילס כוללות דלקת, ניוון, קרע וכן כתמת צהובה.
גיד אכילס, כמו שאר הגידים, מחבר בין שריר לעצם והוא ממוקם בחלק האחורי של הרגל התחתונה.
גיד אכילס מחבר את שריר הסובך ושריר הסוליה לבליטה בעצם העקב הגיד מתחיל מעט מתחת לאמצע השוק האחורית ויורד מטה תוך כדי היצרותו, לרוחב מינימלי של 4 ס"מ באזור מעל לאחיזתו בעצם העקב.
הגיד הוא מכוסה על ידי רקמת החיבור של העור, ועקב עוביו הוא יכול לשאת עומס רב של 3.9 פעמים משקל גוף במהלך הליכה ו-7.7 פעמים משקל גוף בעת ריצה.
אספקת דם לגיד אכילס מגיעה בעיקר מהתפצלות של עורק הטיביאליס האחורי, בנוסף לעורקים נוספים העוברים דרך השרירים שמסביב.
דלקת בגיד אכילס מורגשת ככאב או נוקשות באזור הגיד, המחריפה בעת פעילות גופנית, ונגרמת בדרך כלל עקב עומס יתר.
התסמינים הנפוצים הם כאב ונפיחות סביב הגיד.
הכאב הוא בדרך כלל חזק יותר בתחילתה של פעילות גופנית ונחלש לאחר מכן.
נוקשות של הקרסול יכולה להיות גם סימן לנוכחות דלקתית.
תחילתה היא בדרך כלל הדרגתית.
הדלקת מתרחשת בדרך כלל כתוצאה של פעילות גופנית מאומצת יתר על המידה למשל ריצה מרובה.
גורמי סיכון אחרים כוללים טראומה, אורח חיים בלתי ספורטיבי, נעילת נעלי עקב, דלקת מפרקים שגרונית, תרופות מבוססות קינולון או סטרואידים מסוימים.
האבחון מבוסס בדרך כלל על ידי הסימפטומים ובדיקה גופנית.
לעיתים קרובות מתיחות ותרגילים כדי לחזק השרירים באזור מומלצים למניעת הדלקת אך עם זאת אין דיי ראיות כדי לתמוך בהמלצות אלה.
הטיפול כרוך בדרך כלל במנוחה, שימוש בקרח, נוגדי דלקת שאינם סטרואידים ופיזיותרפיה.
במידה והתסמינים נמשכים יותר משישה חודשים למרות הטיפולים, ניתן לשקול ניתוח.
ניתן לבדוק ניוון של גיד אכילס(tendinosis) בבדיקת MRI או אולטרה סאונד.
בבדיקה ניתן לזהות רקמה שומנית או נוזלית אשר מחלישה את הגיד, בנוסף לרשת נימים שמטרתם להגביר חילוף חומרים באזור.
אף על פי שניוון הגיד מקושר לעיתים לעליית גיל המטופל, הניוון קשור גם לדלקות פרקים כגון שיגדון ודלקות מפרקים ספונדילוארטרופתיות.
קרע בגיד אכילס הוא כאשר גיד אכילס נקרע.
התסמינים כוללים כאב פתאומי חד באזור העקב.
לפעמים הקרע מלווה בצליל וההליכה הופכת לקשה וכואבת.
קרע נגרם בדרך כלל כתוצאה מכיפוף פתאומי של הרגל בזמן ששרירי השוק מכווצים, ישירות מטראומה או מדלקת מפרקים.
גורמי סיכון אחרים כוללים שימוש בקינולון, שינוי חד בדפוסי פעילות גופנית, דלקת מפרקים שיגרונית, שיגדון, או שימוש בהורמונים גלוקוקורטיקואידים.
האבחנה מבוססת בדרך כלל על התסמינים, בדיקה גופנית וכן על ידי דימות.
קרע גיד אכילס מתרחשת ב-1 מתוך 10,000 אנשים בשנה.
קרע אצל גברים נפוץ יותר מאשר אצל נשים.
בני 30 עד ה-50 נמצאים בסיכון הגבוה ביותר.
גיגנטופיס (שם מדעי: Gigantophis; מילולית: "נחש ענק") הוא סוג של נחש קדום ענקי שחי בצפון אפריקה בסוף תקופת האאוקן לפני 37–35 מיליון שנה.
מאובניו נמצאו במצרים ובאלג'יריה שכנראה היו לחות יותר מכיום.
הנחש התגלה ב-1901 במצרים בידי החוקר צ'ארלס ויליאם אנדרוס.
נחש עצום זה נחשב לנחש הגדול ביותר בעולם, עד שב-2009 התגלה נחש גדול עוד יותר – הטיטאנובואה.
אורכו המוערך הגיע ל-9.3–10.7 מטרים ומשקלו ל-700 ק"ג, הרבה יותר מאשר הנחשים הגדולים הקיימים היום, אנקונדה כהה ופיתון מרושת שאורכם עד 7 מטרים ומשקלם רק עד 500 ק"ג.
עם זאת מחקרים מאוחרים יותר העריכו שהוא לא היה יותר ארוך מ-6 מטרים.
הוא היה בעל חוליות רבות ושויך למשפחה הנכחדת מדצואידיים.
ככל הנראה הוא חי בביצות ויערות לחים במצרים הקדומה וניזון בעיקר מדגים.
עם זאת בדומה לאנקונדה והפיתון המודרניים הוא יכל גם לטרוף יונקים קדומים, כמו הפיל הקדום מריתריום שהיה בגודל של חזיר.
גידה היא עיר בקמרון שנמצאת באזור הצפון.
גידה ממוקמת כ-90 ק"מ מבירת האזור גארואה וכ-721 ק"מ מבירת המדינה יאונדה.
בנוסף, העיירה ממוקמת כ-72 ק"מ מהגבול של קמרון עם ניגריה, כ-25 ק"מ מהגבול של קמרון עם צ'אד וכ-330 ק"מ מהגבול של קמרון עם הרפובליקה המרכז-אפריקאית.
החודש הכי חם הוא מאי (32 מעלות צלזיוס).
כמות המשקעים הממוצעת היא 1,084 מילימטרים בשנה.
חודש אוגוסט הוא החודש שיש בו הכי הרבה גשם (270 מ"מ גשם), וחודש ינואר הוא החודש שיש בו הכי פחות גשם (1 מ"מ גשם).
גידה ממוקמת ליד הכבישים האזוריים P3, P29 והכביש D14. בנוסף גידה ממוקמת כ-17 ק"מ מהכביש הלאומי N1.
גיגנטורניס (שם מדעי: Gigantornis) הוא סוג נכחד של עוף גדול ממשפחת הפלאגאורניתיים אשר חי בתחילת עידן הקנוזואיקון.
עוף ימי זה היה בעל מוטת כנפיים של מעל 6 מטר, כפולה מזו של אלבטרוס נודד והוא היה בעל שיניים גרמיות במקורו הארוך.
ככל הנראה הוא קרוב רחוק של הברווזים החיים.
המאובנים שלו התגלו בניגריה ושויכו לאמצע תקופת האאוקן.
ייתכן שמאובנים אלה היו של דסורניס, עוף דומה שנמצא באנגליה ואולי במעופו מעל האוקיינוס האטלנטי הגיע עד ניגריה וטוגו.
העוף הגדול כנראה ניזון מדגים ודיונונים שהוא לכד.
הוא היה אולי מאבות הפלאגורניס בעל מוטת הכנפיים הדומה, שהיה הגדול ביותר מהפלאגאורניתיים ועופות הים מעולם.
גידו קיש היה היסטוריון של המשפט וחוקר תולדות עם ישראל, צ'כי דובר גרמנית.
הוא כתב עבודות יסוד על תולדות היהודים בימי הביניים.
גידו קיש היה בן למשפחת קיש, משפחה יהודית בוהמית, שהיו מבניה רופאים, רוקחים ורבנים רבים.
אחד מאבות אבותיו, אברהם קיש, היה היהודי הראשון שקיבל דוקטורט ברפואה באוניברסיטת האלה, ומחוגו של משה מנדלסון.
אביו של גידו קיש, אלכסנדר קיש, היה רב מספר קהילות במרחב הגרמני, ומשרתו האחרונה הייתה רבנות בית הכנסת מייזל בפראג.
דודו של גידו קיש היה הרופא חנוך קיש, ממניחי היסודות של הבלנאולוגיה המודרנית.
אחיו הצעיר של קיש היה הקרדיולוג ברונו קיש.
בן דודה מדרגה שנייה היה העיתונאי אגון ארווין קיש.
קיש למד משפטים באוניברסיטה הגרמנית בפראג, והיה לדוקטור ב-1913. ב-1915 סיים הביליטציה בלייפציג בהנחיית חוקר הדיון האזרחי אדולף ואך , בנושא "תהליך המעצר הגרמני בהתפתחותו ההיסטורית".
לאחר חמש שנים כפריבט-דוצנט בלייפציג, מונה למרצה לתולדות המשפט באוניברסיטת קניגסברג ב-1920. ב-1922 עבר לאוניברסיטת האלה, והיה בשנים 1925–1926 דקאן הפקולטה למשפטים.
קיש עבד בהאלה עד לפיטוריו מתוקף "החוק לשיקום שירות המדינה המקצועי" בראשית שלטונו של אדולף היטלר, מלבד שנת לימודים אחת, 1924–1925, שבה לימד כפרופסור אורח באוניברסיטה הגרמנית בפראג.
בשנים 1929–1936 כתב באופן קבוע ב"כתב העת לתולדות היהודים בגרמניה" (Zeitschrift für die Geschichte der Juden in Deutschland), שנוסד מחדש ב-1929. ב-1933 נאסרה יציאתו של כתב העת, וב-1935 הותרה שנית.
לאחר שעבודתו באוניברסיטה נאסרה על ידי המשטר הנאצי, הצליח קיש למצוא עבודה כפרופסור להיסטוריה בבית המדרש לרבנים בברסלאו.
בברסלאו התמקד בתחום העבודה העיקרי השני שלו, היסטוריה יהודית, בעיקר בהיסטוריה המשפטית של יהודי גרמניה בימי הביניים.
מכיוון שהנאצים המשיכו לרדוף אותו והוא לא יכול היה לקבל משרה אקדמית בגרמניה, היגר לארצות הברית בשנת 1935, שם עבד בתחילה באקדמיה האמריקאית למחקר יהודי.
גידו קיש היה עורך כתב העת בשפה האנגלית "היסטוריה יודאיקה", שהופיע החל משנת 1938 בעיר אוסטרבה שבצ'כוסלובקיה.
בין השנים 1937–1958 עבד בהיברו יוניון קולג'.
בשנת 1958 היה לפרופסור אמריטוס.
קיש עבד מאז 1952 גם באוניברסיטת בזל, והתיישב בבזל בשנת 1962. הוא נשא את הרצאת הכבוד של אוניברסיטת בזל.
החיים בבזל אפשרו לו לחזור אל חיק התרבות הדוברת הגרמנית שאליה חש שייך, מבלי לשוב לגרמניה שדחתה אותו בצורה גסה.
בבזל התמסר לתחום המחקר השלישי שלו – חקר תורת המשפט ההומניסטית, במיוחד לחקר ההומניסטים שעבדו בבזל בעצמה – ועסק בפעילות חקר עשירה, שהניחה את הבסיס לחקר ההיסטוריה המשפטית של בזל.
בשנת 1971 התקבל כחבר לשם כבוד של הוועדה ההיסטורית לחקר המדינה המזרח והמערב-פרוסית .
בשנת 1972 קיבל את פרס יעקב בורקהרדט מקרן יוהאן וולפגנג פון גתה של בזל.
היסטוריה יהודית והיסטוריה משפטית של היהודים
גיגייה (בהונגרית: Gyügye) הוא כפר במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג שבצפון מזרח הונגריה.
בדומה ליישובים רבים באירופה, גם אוכלוסיית גיגייה קטנה משמעותית בעשרות השנים האחרונות, מ-323 תושבים בשנת 1990 עד 248 תושבים בשנת 2020.
יהודים חיו בגיגייה בתקופות זמן שונות ובמקום ישנו בית קברות יהודי ובו מספר מצבות ישנות.
בשנת 1944 כבר לא חיו יההודים בכפר, אך יש תיעוד על יהודי אחד מבני הקהילה בשואה.
גידג'ט הוא סרט נעורים אמריקאי משנת 1959, בבימויו של פול ונדקוס, עם סנדרה די, קליף רוברטסון וג'יימס דארן בתפקידים הראשיים.
התסריט מבוסס על הספר "גידג'ט, הנערה הקטנה עם האידיאלים הגדולים" של פרדריק קוהנר משנת 1957 שהפך לרב מכר ובעקבותיו חוברו עוד מספר המשכים.
קוהנר כתב זאת על בתו קטי שהייתה מראשוני הנערות הגולשות בארצות הברית שהיה אז תחום גברי.
הוא כינה אותה בשם גידג'ט שזה הלחם של Girl (נערה) ו-Midget (גמד/ה).
הצלחת הסרט הביאה להפקת סדרת טלוויזיה (עם סאלי פילד) וסרטי המשך כמו "גידג'ט נוסעת להוואי" (1951) ו"גידג'ט נוסעת לרומא (1963) וכן להתפתחות סוגה של "סרטי חוף" שברובם השתתפו פרנקי אבלון ואנט פוניצ'לו .
פרנסין לורנס (סנדרה די) עומדת לחגוג יום הולדת 17. היא הולכת עם חברותיה לחוף הים ופוגשת שם קבוצת נערים שעוסקים בגלישת גלים.
כאשר היא כמעט טובעת מציל אותה אחד הנערים המכונה "מונדוגי" (ג'יימס דארן) ומביא אותה לחוף עם הגלשן שלו.
כל הנערים מתכנסים סביבה ומכנים אותה "גידג'ט" (הלחם של נערה וקטנטנה).
גידג'ט רוצה להיות כמותם ובעזרת הוריה היא רוכשת גלשן.
אביה (ארתור או'קונל) מפחד שתצא "לתרבות רעה" עם הנערים ומבקש להפגיש אותה עם ג'פרי מתיוס, בן של ידידו אבל גידג'ט מסרבת.
בראש הגולשים נמצא אדם מבוגר המכונה "קהונה" (צ'יף בהוואית) (קליף רוברטסון), טייס ממלחמת קוריאה שהחליט לעזוב הכל, להסתובב בחופי העולם ולגלוש.
ג'ידג'ט נמשכת אליו למרות פער הגילים ביניהם.
"מונדוגי" מעריץ אותו ורוצה להצטרף אליו לגלישה ברחבי העולם ולעזוב את הקולג'.
במסיבה גדולה שנערכת על החוף מתחבקת ומתנשקת גידג'ט עם "מונדוגי" כדי להגביר את קנאתו של "קהונה".
היא מצטרפת לבסוף לקהונה ומסיעה אותו לבית החוף שלו במטרה להתמסר לו ולאבד את בתוליה.
"קהונה" מכניס אותה לביתו ומתחיל אתה אבל הוא רואה שהיא פוחדת ומבין שהיא עדיין בעצם נערה.
הוא משחרר אותה ובינתיים מגיע למקום "מונדוגי" ומתעמת פיזית עם "קהונה" והשכנים מזעיקים משטרה.
גידג'ט נמלטת מהמקום אך נעצרת בגלל תקר בגלגל ואז פוגשים אותה שוטרים ומביאים אותה לתחנת משטרה בה נמצאים הוריה החרדים לשלומה.
גידג'ט מקבלת עונש של "מעצר בית".
אביה מביא את ג'פרי מתיוס ומסתבר שזה "מונדוגי" שכעת התפייס עם אביו ורוצה להמשיך בקולג'.
הם נוסעים לחוף שם מפרק "קהונה" את הצריף שלו והם מגלים ששמו ברט וייל וכי התקבל לעבודה כטייס.
הם נפרדים ממנו לקראת שנת הלימודים החדשה, מתחבקים ומתנשקים ו"מונדוגי" מרגיש כי גידג'ט הפכה מנערה לאישה.
שם השחקן/יתשם הדמותהערותסנדרה דיפרנסין "גידג'ט" לורנסקליף רוברטסוןברט "קהונה" ויילגולשארתור או'קונלראסל לורנסהאבג'יימס דארןג'פרי "מונדוגי" מתיוסגולשמרי לרושדורותי לורנסהאם
גיגנטוזאורוס (שם מדעי: Gigantosaurus; מילולית: "לטאה ענקית", בעל שם דומה לתרופוד טורף ענק) הוא סוג של דינוזאור מקבוצת הזאורופודים שהתקיים ביורה העליון באנגליה.
הסוג הוגדר בידי החוקר הארי סיילי ב-1869 והוא כולל מין יחיד - Gigantosaurus megalonyx, שפירושו: "טופר ענק" (שם אותו חולק עם העצלן הקרקע מגלוניקס).
הזאורופוד לא קיבל קבוצה שיוכית אך ישנם חוקרים שהניחו שהוא קרוב לדמויי דיפלודוקיים.
הגיגנטוזאורוס נחפר בתצורות אבני חול בקרבת חוף היורה, בקיימברידג'שייר, אנגליה.
השרידים שלו (שהגיעו ממספר מקורות), כללו חוליות זנב, גלילים של מפרקי אצבעות, זרועות ושוקיים ושכבה של אוסטאודרם ששימשה להגנה.
עם זאת כיום מתייחסים לסוג זה כסוג מבוטל עקב דמיון גדול לזאורופודים קרובים כמו הפלורוזאורוס (פרידריך פון הואנה) והאורניתופסיס (ריצ'רד ליידקר).
מספר ממצאים שלו הועברו לסוגי זאורופודים אחרים כמו: טורניאריה, ג'ננסיה ובארוזאורוס.
גידו רודריגס (בספרדית: Guido Rodríguez; נולד ב-12 באפריל 1994 בסאנס פניה שבארגנטינה) הוא כדורגלן ארגנטינאי המשחק בעמדת הקשר האחורי בקבוצת ולנסיה ובנבחרת ארגנטינה.
רודריגס שיחק בריבר פלייט ובדפנסה וחוסטיסיה מליגת העל הארגנטינאית, ובטיחואנה ובקלוב אמריקה מליגת העל המקסיקנית.
ב-14 בינואר 2020 חתם רודריגס בריאל בטיס מלה ליגה.
ב-19 בינואר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 3-0 על ריאל סוסיאדד במסגרת המחזור ה-20 בליגה לעונת 2019/2020. ב-8 ביולי הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בניצחון 3-0 על אוססונה במסגרת המחזור ה-35 בליגה.
ב-9 ביוני 2017 ערך רודריגס את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ארגנטינה, בניצחון 1-0 על נבחרת ברזיל במשחק ידידות.
הוא היה חלק מסגל נבחרת ארגנטינה בטורניר קופה אמריקה 2019, בו ערך הופעה אחת, ובטורניר קופה אמריקה 2021, בו ערך שש הופעות וזכה עם נבחרתו.
ב-18 ביוני 2021 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת, בניצחון 1-0 על נבחרת אורוגוואי במסגרת שלב הבתים של הטורניר.
אליפות מקסיקו : אפרטורה 2018
הגביע המקסיקני : קלאוסורה 2019
גיגנטטיפוס (שם מדעי: Gigantatypus) הוא סוג נכחד של צב ים אשר התקיים במשך הקרטיקון העליון במאסטריכט שבסביבות 70 מיליון שנה מזמננו, כך שהוא נכחד לפני הכחדת הקרטיקון שלפני 66 מיליון שנה.
צב זה היה גדול בהרבה מהצבים הימיים החיים כיום והיה מהגדולים שבצבי הים מעולם, לאחר הפרוטוסטגיים כמו הארכלון הענקי ולצד הסוג Atlantochelys.
סוג זה תואר למדע ב-2006 בידי H.
Kaddumi, לאחר שהתגלו מאובנים של עצם זרוע שלו בירדן (בשטחי "Wadi Al Dabi" שבעמאן) ואלה השתייכו למין Gigantatypus salahi.
צב זה התקיים בים תטיס הקדום שבין חופי אפריקה והמזרח התיכון ובאורח חייו אולי דמה לזה של צב ים חום או צב ים ירוק.
עם זאת היה גדול מהם בהרבה, באורך של יותר מ-3.5 מטרים.
גיגנטוהירקס (שם מדעי: Gigantohyrax; משמעות השם: "שפן ענק") הוא סוג נכחד של יונק מהסדרה שפנאים וככל הנראה ממשפחת השפניים, אשר התקיים באפריקה של הפליוקן שלפני 3.6 עד 2.6 מיליון שנה.
יונק זה היה קרובו של שפן הסלע המודרני אך היה גדול ממנו בהרבה.
הוא תואר למדע ב-1965 בידי החוקר Kitching ונכלל בו מין יחיד - Gigantohyrax maguirei.
הממצאים המאובנים שלו התגלו בתצורות שונגורה שבאתיופיה, בעוד אחרים התגלו אולי באתר המורשת העולמית עמק מקאפן, שבדרום אפריקה.
השפן הקדום היה ידוע מממצאי גולגולת ושרידי לסת ושיניים, בייחוד של הלסת העליונה.
על פיהם נראה שבניגוד לשפנאים גדולים מהמשפחה פליוהירקיים, כמו הטיטאנוהירקס, המגלוהירקס והקוובביהירקס שחיו באאוקן עד האוליגוקן והגיעו לגודל של עד 1 טון.
אף שלא הגיע לגודלם עדיין היה כבד פי שלושה משפן הסלע המודרני ומהסוג שפן עצים.
למעשה שפן זה היה בעל קירבה מסוימת במבנה הטוחנות והמלתעות שלו לשפני העצים יותר משפני הסלע, אף שהתקיים על הקרקע והסלעים ולא בין העצים.
גיגיס (שם מדעי: Gygis) היא סוג של עופות ימיים ממשפחת השחפיתיים החיות לאורך האוקיינוסים הטרופיים לאורך האזור האינדו-פסיפי.
בעבר סוג זה הכיל רק מין אחד: שחפית הפיה (Gygis alba), אך לאחר מחקר הוחלט להפריד ממנו את המין שחפית פיה קטנה (Gygis microrhyncha).
שחפיות אלה קטנות יחסית ולבנות עם עיניים שחורות גדולות ומקור שחור ארוך.
הן מקננות על איים מרוחקים ובהם מטילים על ענף מבלי קן ביצה לבנה בודדת.
גִּיגוֹ גַּבַּשְׁוִוילִי בגאורגית: გიორგი [გიგო] ივანეს ძე გაბაშვილი גיאורגי [גיגו] איוונדזה גבשווילי, 9 בנובמבר 1862 - 28 באוקטובר 1936) היה צייר ומחנך גאורגי.
אחד הנציגים הגאורגים המוקדמים ביותר של בית הספר הריאליסטי לציור גאורגי, עבודתו ידועה בכיסוי מגוון רחב של נושאים, נופים וסצנות של חיי היומיום דרך עדשה אוריינטליסטית.
אף שאינם ידועים במערב, ציוריו של גבשווילי זוכים להערכה רבה
גבשווילי נולד בטביליסי, גאורגיה (באותה העת חלק מהאימפריה הרוסית), התחנך באקדמיה הקיסרית לאמנויות (1886–1888) ובאקדמיה לאמנויות יפות במינכן (1894–1897).
בשובו למולדתו, ערך הופעת בכורה כאמן הראשון שזכה בתערוכת יחיד בטביליסי.
בשנים 1900 עד 1920 לימד בבית הספר לאמנות שהופעל על ידי החברה הקווקזית לקידום אמנויות יפות.
גבשווילי היה אחד מהפרופסורים המייסדים של האקדמיה הממלכתית לאמנויות של טביליסי (1922) וקיבל את התואר אמן העם של גאורגיה הסובייטית (1929).
הוא לימד בין היתר את אפולון קוטאטלדזה ואת אלנה אחוולדיאני.
גבשווילי נותר ריאליסט מובהק והודיע על התנגדותו לאמנות השמאלנית.
הוא נפטר בצִיחִיסְדְּזִירִי , שבנפת כובולתי, בשנת 1936.
רוב יצירותיו מוצגות כעת במוזיאון האמנות של גאורגיה בטביליסי.
העותק שלו מ-1895 של "הבזאר בסמרקנד", שנוצר לבקשתו של הדיפלומט ואיש העסקים האמריקני צ'ארלס ר.
קריין שפגש אותו במהלך מסעו בקווקז, נמכר ב-1.36 מיליון דולר בסותביס ב-2006.
גידו קרצ'מר הוא אתלט עבר מגרמניה המערבית.
גידו קרצ'מר נולד ב-1953 בעיירה קלוצנהוף (Klotzenhof), מערב גרמניה.
את הקריירה הספורטיבית שלו החל החל ב-1974 ובמהלכה זכה במדליית כסף אולימפית בקרב עשר באולימפיאדת מונטריאול (1976).
לאחר שקרע את גיד אכילס ב-1988 פרש מתחרויות האתלטיקה והחל להתאמן במזחלות שלג זוגיות אך ב-1992 פרש לאחר שנכשל להתקבל לנבחרת גרמניה לקראת אולימפיאדת אלברוויל.
באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה ברומא, איטליה זכה קרצ'מר במדליית ארד בקרב עשר בתוצאה של 8,132 נקודות אחרי רישרד סקורונק מפולין (שיא אליפות 8,207 נקודות) ואיב לה רוי מצרפת (8,146 נקודות).
באולימפיאדת מונטריאול זכה קרצ'מר במדליית כסף בקרב עשר (8,411 נקודות) אחרי ברוס ג'נר מארצות הברית (שיא עולם 8,618 נקודות) ולפני מיקולה אבילוב מברית המועצות (8,369 נקודות)
ביוני 1980 קבע קרצ'מר שיא עולם בקרב עשר בתחרות שנערכה בעיירה ברנהאוזן , מערב-גרמניה בתוצאה של 8,649 נקודות תוך שיפור שיאו של דיילי תומפסון מבריטניה ב-27 נקודות.
שיאו של קרצ'מר נשבר במאי 1982 על ידי תומפסון שקבע 8,704 נקודות.
באתה שנה נמנעה מקרצ'מר ההשתתפות באולימפיאדת מוסקבה בגלל החרם שהטילו מדינות המערב על האירוע.
באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה באתונה, יוון סיים קרצ'מר במקום התשיעי בקרב עשר בתוצאה של 8,015 נקודות.
באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בהלסינקי, פינלנד סיים קרצ'מר במקום התשיעי בקרב עשר בתוצאה של 8,096 נקודות.
באולימפיאדת לוס אנג'לס סיים קרצ'מר במקום הרביעי בקרב עשר בתוצאה של 8,326 נקודות
באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה בשטוטגרט, מערב-גרמניה השתתף קרצ'מר בקרב עשר אך ויתר על הקפיצה לרוחק לאחר פציעה בירך ונאלץ לפרוש.
באימונים לקראת אולימפיאדת סיאול, במהלך ריצת 100 מטר, קרע קרצ'מר את גיד אכילס, כשל במבחנים ופרש מספורט.
ספורטאי השנה של גרמניה (1980)
גידו זונטאג היה גנרל גרמני שפיקד על כוחות במלחמת העולם הראשונה.
זונטאג נולד במינדן ב-1858 לגנרל הפרוסי גידו זונטאג ולאשתו קרולינה הופמן, והיה אחיו של הגנרל לאו זונטאג.
כמו אביו ואחיו התגייס גם הוא ל.
בשנים 1906 עד 1911 הוא היה מפקד בית הספר למלחמה בפוטסדאם בדרגת אוברסט.
בתחילת מלחמת העולם הראשונה היה זונטאג, שהועלה בינתיים לדרגת גנרל-מיור, מפקד חטיבת הרגלים ה-10, שהוצבה בפרנקפורט על האודר ומונה לראש מטה הקורפוס ה-3 בפיקודו של אוואלד פון לוכוב.
בין ה-25 בינואר ל-19 במרץ 1915, זונטאג פעל כמפקד דיוויזיית הלנדווהר הבווארית ה-6, אשר הייתה עסוקה בתחילה בלוחמת חפירות באלזס עילית ולאחר מכן השתתפה בקרב מנסטר.
בהמשך הוא עבר לדיוויזיית הרגלים ה-111 והיה מפקדה מ-20 במרץ 1915 עד 20 באפריל 1917 והשתתף עימה ב.
מחליפו כמפקד הדיוויזיה היה יוהנס פון בוסה.
לאחר המלחמה פרש זונטאג לביתו, שם חי עד מותו ב-1931.
גיגלבאג היא סדרת טלוויזיה מונפשת פינית לילדים, שנוצרה על ידי אנטטו הארלין וג'ונאס אוטי.
בפינלנד הסדרה שודרה ב-Kidoodle.TV ובישראל בערוץ לולי.
הסדרה בת 2 עונות ו-39 פרקים.
העלילה עוקבת אחרי חרגול בשם גיגלבאג וחבריו הגרים ביער "הגלימה הירוקה", בכל פרק הם יבלו יחד, יחוו הרפתקאות וכמובן יפתרו בעיות.
גיגלבאג: חרגול חום, הדמות הראשית בתוכנית.
צביקה הצבי: צבי אדום, קרניו משתנות בהתאם לנושא הפרק
דובי הדובון: דוב חום, בעל פחד ממים.
ארנבת עיר: ארנבת ורודה, מתגעגעת לעיר הגדולה.
פרג: קיפודה בעלת קוצים חדים וסגולים.
גיגי לוי-וייס (נולד בשנת 1971) הוא איש עסקים, משקיע ופעיל חברתי ישראלי.
הוא מייסד-שותף בקרן ההון סיכון NFX ומשקיע בחברות הזנק, ביניהן סימילרווב, פלאריום, גלובל-אי, מון אקטיב ו-MyHeritage.
לוי-וייס כיהן בעבר כמנכ"ל בחברת 888 אחזקות.
הוא חבר מועצת המנהלים של עמותות MEET ואחים ואחיות לנשק והיה פעיל בארגון לתת.
בשנת 2015 הצטרף למועצת המנהלים המנהלים של תאגיד התקשורת וההוצאה לאור הגרמני ברטלסמן.
גיגי לוי (ששינה את שמו לגיגי לוי-וייס לאחר נישואיו) נולד וגדל בתל אביב.
לאחר שירות צבאי כטייס בחיל האוויר, החל ללמוד בבית הספר למינהל עסקים על שם קלוג של אוניברסיטת נורת'ווסטרן באוונסטון, אילינוי וקיבל תואר MBA בשנת 2004.
לוי-וייס מתגורר עם אשתו דפי ושלושת ילדיהם ברמת השרון.
בתחילת דרכו הקים לוי-וייס חברת הזנק ועבד במקביל בכמה תפקידי ניהול וייעוץ בחברות היי-טק בישראל ובבריטניה.
בשנים 2003–2005 כיהן לוי-וייס כסגן נשיא לאירופה המערבית בחברת אמדוקס, המפתחת תוכנות לחברות תקשורת.
שנה לאחר מכן התמנה לנשיא חטיבת אירופה המערבית, מרכז אמריקה ואמריקה הלטינית בחברה.
ביוני 2006 הצטרף לוי-וייס לחברת 888 אחזקות, המפתחת משחקים מקוונים כמנהל התפעול הראשי.
בתחילת 2007 מונה למנכ"ל החברה.
במהלך כהונתו התמודדה החברה בהצלחה עם המשבר הפיננסי של שנת 2008 וקיבלה כמה הצעות קנייה.
הוא פרש מתפקידו בשנת 2011.
בהמשך התמקד לוי-וייס בהקמת ובהשקעות בחברות הזנק בישראל, סן פרנסיסקו ולונדון, שפעלו ברובן בתחומי המסחר המקוון, פרסום ברשת, אפליקציות לסלולרי, משחקים מקוונים ותוכנה כשירות (SaaS).
בשנת 2010 היה לוי-וייס בין מייסדי פלייטיקה ומשנת 2013 הוא חבר במועצת המנהלים של גלובל-אי.
לוי-וייס הצטרף בשנת 2014 לפורום המייעץ EMEA של לקוחות פייסבוק.
הפורום כולל נציגי שיווק מחברות וארגונים שונים מאירופה, אפריקה והמזרח התיכון ומנהלים בפייסבוק.
בשנת 2015 ייסד לוי-וייס, יחד עם היזמים והמשקיעים ג'יימס קורייר, פיט פלינט וסטן צ'דנובסקי, את קרן ההון סיכון NFX, המתמקדת בהשקעות בשלבים מוקדמים של חברות בתחומים שונים.
ביניהם בינה מלאכותית, מסחר אלקטרוני, פינטק, משחקים מקוונים וביוטכנולוגיה.
משרדי NFX, שנקראת על שם "Network Effects" (אפקט רשת), נמצאים בסן פרנסיסקו ובהרצליה.
באותה שנה היה לוי-וייס גם מייסד-שותף של Beach Bum, חברת משחקים מקוונים המתמקדת במשחקי לוח וקלפים קלאסיים.
Beach Bum נקנתה בשנת 2021 על ידי החברה הצרפתית Voodoo.
בשנת 2021 ייסד לוי-וייס, יחד עם שותפים, את Inception, חברת הזנק המתמחה בתכני מציאות מדומה.
גיגי לוי-וייס פעיל בכמה ארגונים ללא כוונת רווח בישראל.
בין השאר היה חבר במועצת המנהלים של ארגון הסיוע ההומניטרי לתת בשנים 2008–2015. הוא חבר מועצת המנהלים של MEET - Middle East Entrepreneurs of Tomorrow משנת 2013.
לוי-וייס הוא גם חבר מועצת המנהלים של מיזם ההייטק החברתי Place-IL, עמותה הפועלת במטרה לבנות פלטפורמה שתאפשר לגייס לתעשיית ההייטק אוכלוסיות בייצוג חסר.
בנוסף, הוא חבר במועצה המייעצת של קמא-טק, המקדמת שילוב חרדים בתעשיית ההייטק.
בשנת 2023 היה לוי-וייס פעיל בארגון מחאת ההייטק בתגובה לרפורמה המשפטית של הממשלה.
בעקבות טבח שבעה באוקטובר היה לוי-וייס בין מייסדי אחים ואחיות לישראל - חמ"ל אזרחי, שפועל לתת מענה לצרכים אזרחיים וצבאיים במלחמה.
הארגון נמנה בין מקבלי אות הנשיא להתנדבות בשנת 2024.
גידולי חממה הם גידולי חקלאות אינטנסיבית, במקום מקורה, אשר מאפשר יצירת מיקרו אקלים באמצעות בקרה על התאורה, הטמפרטורה, הלחות וחדירת המזיקים.
החממה היא יריעת בידוד (לרוב פוליאתילן או זכוכית) שאינה חדירה למים אך מאפשרת חדירת קרינת השמש.
שיטת הכיסוי מוודאת שפחות מים יתאדו ממצע הגידול של הצמחים ומהצמחים עצמם.
בחממה הצמחים גם מוגנים טוב יותר מפני קרה, הטמפרטורה של האוויר בחממה לא יורדת במהירות עקב הבידוד מהסביבה.
ניתן לחמם חממה באמצעים שונים.
שמירת החום מבוססת על כך שהכיסוי מעביר מעט קרינת חום (אינפרה אדום).
חממה היא מבנה בעל קירות שקופים שנועד לגידול צמחים בתנאים מיטביים.
צמחים הגדלים בחממה קרויים גידולי חממה.
חלק מהחממות סגורות הרמטית ומאפשרות שליטה באוכלוסיית החרקים שבהן.
באופן זה הן חוסכות פיזור רעל חרקים על הגידולים.
גידול מוחי הוא גידול לא נורמלי ובלתי-מפוקח של תאים הנמצאים במוח: נירונים, תאי גליה, תאי אפיתל ועוד.
גידולי מוח ראשוניים נקראים לפי טיפוסי התאים שמהם הם נוצרו.
תאי הגידול עשויים להיות תאי סרטן ראשוניים או תאים שמקורם במקום אחר בגוף האדם, אשר שלחו גרורות למוח (תאי סרטן שניוניים או גידולים מטסטטיים).
הגידולים במוח מופיעים בעיקר בחלק האחורי של הראש בילדים ובשני השלישים הקדמיים של המוח במבוגרים.
גידולים יכולים להיות שפירים והם, בדרך כלל, מוגבלים למקום קטן.
הם יכולים להיות ממאירים ופולשניים (כלומר, מתפשטים לאזורים שכנים).
תאי המוח ניזוקים בגלל לחץ מתאי הגידול הגדלים, השפעה עקיפה על ידי תהליכים דלקתיים המתפתחים בתוך וסביב הגידול הסרטני, בצקות ו/או עלייה בלחץ בתוך הגולגולת (כתוצאה מהבצקת או מחסימת הזרימה של הנוזל המוחי).
שכיחות גידולים במערכת העצבים המרכזית היא 10-17 מתוך 100,000 אנשים בשנה, ובחוט השדרה 1-2 מתוך 100,000 בשנה.
50% מהגידולים במערכת העצבים המרכזית הם גידולים ראשוניים (שהחלו לראשונה במוח או בחוט השדרה).
השאר הם גרורות ממקומות אחרים בגוף.
גידולי המוח הם די שכיחים בילדים, ומיקומם הוא מתחת לטנטוריום, בעוד שאצל מבוגרים רוב הגידולים הם סופרה-טנטוריאליים.
גידולים מתאי גליה - או קבוצת הגליומות - היא הקבוצה הגדולה והשכיחה של גידולים במוח.
תסמינים נפוצים בגידולי גליומות כוללים כאבי ראש, פרכוסים (בעיקר כשהגליומה היא עם סיווג (grade) נמוך), וכאשר חלה התקדמות ממארת בגידול, יש שינויים במצב המנטלי וכן לעיתים שיתוק צד.
קבוצת הגליומות כוללת שלוש תתי קבוצות-
אסטרוציטומות - הקבוצה העיקרית של גליומות.
זהו גידול עם פרוגנוזה גרועה מאוד, הכי שכיח אצל מבוגרים, ומקושר לתוחלת חיים הנמוכה משנה.
ה- GBM מאופיין בכך שהוא מסוגל לחצות את ההמיספרות עצמן דרך הקורפוס קלוסום ("צורת פרפר" בהדמיה, טיפוסית מאוד לגידול).
מאפיין נוסף לגידול זה הוא שהוא לא עטוף בקפסולה, וכן יש לו נטייה גבוהה לחזור גם לאחר הוצאתו.
אוליגודנדרוגליומה- גידולים אלו מתפתחים יותר בגיל המבוגר, הם יותר נדירים והם לרוב מתפתחים באזורים פרונטליים במוח, עם מראה "כרבולתי" (של כרבולת).
אפנדימומה- זה גידול שמקורו ברקמת האפנדימה המצפה את חדרי המוח, שכיח יותר אצל צעירים, אך מופיע גם אצל מבוגרים.
ניתן לראותו בתוך או בסמוך למערכת חדרי המוח או התעלה השדרתית.
לרוב הפרוגנוזה של גידול זה היא גרועה.
ניתן לראות בניתוח תאי אפנדימה הנמצאים בחדרי המוח (במידה ונמצאים בחדר 4- עלול להוביל לחסימה של זרימת נוזל ה- CSF ולהביא להידרוצפלוס).
הטיפול העיקרי מבוסס על כריתה ולעיתים יש להוסיף גם הקרנות וכימותרפיה.
אלו גידולים מתאים עובריים שטרם התמיינו לסוג תאי העצב הספציפיים (נוירונלי, גליאלי וכדומה).
אבטיפוס גידולים אלו הוא גידול הקרוי מדולובלסטומה- זהו גידול מאוד ממאיר שמקורו מתאים של רקמה עוברית הנקראים נוירו-אקטודרם, הנקרא גם PNET - (Primitive neuroectodermal tumor) וקיים באזור הצרבלום.
גידול זה נוטה להופיע יותר בילדים.
גידול זה הוא נדיר במבוגרים.
לעיתים קרובות הגידול מתפשט דרך החלל הסאב-ארכנואידלי וחדרי המוח, ועלול לשלוח גרורות מחוץ למערכת העצבים המרכזית.
התסמינים הקליניים כוללים הקאות, כאבי ראש, אטקסיה, והידרדרות של הראיה.
ממצאים נוספים הם בצקת פטמות (פפילאדמה) בעיניים, ניסטגמוס, פציאליס ונוקשות צוואר.
ללא טיפול, מופיע מוות תוך מספר חודשים מהגילוי.
טיפול ניתוחי ורדיותרפי מאריך את ההישרדות, כאשר נמצא כי הפרוגנוזה של הגידול טובה יותר אצל נשים וילדות וכאשר מחלה זו מופיעה בגיל מבוגר.
גידולים אלו הם גידולים של קרומי המוח- מנינגיומה היא הגידול השכיח מבין אלו, ויש סוגים מורפולוגיים רבים.
רוב הגידולים הללו הם גידולים שפירים, שצומחים לאט מאוד.
הגידול לוחץ על רקמת המוח ולא חודר אותה, והתסמינים הקליניים הם בהתאם לאזור עליו קיים לחץ- כך למשל, במידה והגידול לוחץ על גזע המוח הגידול יתגלה מהר יחסית.
גידולי מנינגיומה שכיחים יותר אצל נשים במוח, ואצל גברים יותר באזור חוט השדרה, ויש קשר למחלת הנוירופיברומטוזיס.
סוג זה של גידול מופיע מלכתחילה רק במוח (לא כגרורה).
באופן נורמלי, לימפוציטים לא מצויים במוח, אולם לעיתים עלולות להתפתח לימפומות במוח.
זהו סוג של גידול עם עלייה גדולה בשכיחותו לאחרונה- בעיקר קיים אצל חולים באיידס וכן אצל חולים מושתלים.
רוב הלימפומות הן בדרגת ממאירות גבוהה.
במוח, הלימפומות הן של תאים גדולים והן אגרסיביות- של תאי B לימפוציטים (בדומה ללימפומה נון-הודג'קין).
באחוז גבוה (95%) מוצאים את וירוס ה- EBV בתאי הגידול, בעיקר אצל חולי איידס ומושתלים.
קיימות מספר תאוריות לגבי התפתחות הלימפומה במוח אשר מסבירות את אופן התפתחות גידול זה במוח.
נוירומה אקוסטית (נקרא גם נוירינומה או שוואנומה) היא גידול הגורם לפגיעה בעצב השמיעה ושיווי המשקל (עצב קרניאלי מספר 8).
גידול זה עלול לגרום ללחץ על הצרבלום ולהביא לסימפטומים כגון ורטיגו, אובדן שמיעה ואטקסיה או המי אטקסיה.
לרוב, גידולים אלו הם שפירים ולעיתים ניתנים לכריתה מלאה.
גידולים אלו קשורים למחלת נוירופיברומטוזיס אולם לרוב מופיעים כנגע מבודד אצל חולים בני 30-60.
מבחינה קלינית, אובדן שמיעה פתאומי הוא בדרך כלל הסימפטום הראשון.
באופן פחות נפוץ, החולים מופיעים עם כאב ראש, ורטיגו, אטקסיה, טנטון, תחושת מלאות באוזן או פציאליס.
אובדן שמיעה חד כיווני סנסו-נויראלי הוא הממצא השכיח ביותר בבדיקה.
החלבון, בניקור מותני אצל חולים אלו, הוא מוגבר יחסית, ובדיקת ההדמיה המדויקת ביותר היא ביצוע MRI של האזור (הנקרא הזווית הצרבלו-פונטינית).
גרורות למוח מגידולים אחרים, או למעשה גידולים מטסטטים, מהווים 50% מגידולי המוח, וייתכנו גם במספר מוקדים במוח.
גידולים אלו הם בעיקר מגידולי סרטן ריאה ולאחריו סרטן שד.
גרורות, בעיקר אצל מבוגרים, נוטות להגיע לאזור הצרבלום (המוח הקטן) או לוחצות עליו מבחוץ.
גידולים בחוט השדרה הם סיבה נפוצה ללחץ על חוט השדרה.
גידולים אלו מחולקים לשתי קבוצות גדולות-
גידולים אינטרה-מדולריים (10%) אלו הם גידולים הנמצאים בתוך חוט השדרה עצמו.
הסוג הנפוץ ביותר הוא אפנדימומה ולאחריו גליומות.
גידולים אקסטרה-מדולריים (90%) הם גידולים מחוץ לחוט השדרה, והם יכולים להיות תחומים בתוך מעטפת קרומי חוט השדרה (כלומר, אינטרה-דוראליים) או אקסטרה-דוראליים.
בתוך קבוצות אלו, הגידולים השכיחים הם מנינגיומות ונוירופיברומות.
גידולים אלו הם שפירים לרוב.
כמו כן, גרורות (בעיקר ממקור של ריאה, שד וערמונית) נוטים להיות אקסטרה-דוראליים (כלומר, ללחוץ על חוט השדרה מבחוץ).
הקליניקה יכולה להתפתח באיטיות או במהירות (גרורות נוטות להסתמן במהירות).
לרוב, הסימפטום הראשוני הוא כאב, אשר מופיע כמעט בכל המקרים.
הכאב יכול להיות ממוקם לגב, או כאב באזור שורש העצב, והוא מוחמר לעיתים על ידי שיעול או התמתחות.
תסמינים מוטוריים, הכוללים חולשה, נוקשות או דלדול של הגפיים, עלולים להתפתח, וכן הפרעות בתחושה (סנסוריות) ופגיעה בשליטה על הסוגרים.
בבדיקה גופנית יש רגישות מקומית בעמוד השדרה.
ניקור מותני של חוט השדרה יכול להראות תמונה של חלבון מוגבר מאוד, כאשר הספירה הלבנה יכולה להיות מוגברת או תקינה וכן רמות הגלוקוז שיכולות להיות תקינות או נמוכות (תמונה קסנתוכרומית).
נזקים מקומיים לרקמת המוח (באופן ישיר או עקיף) גורמים לתסמינים עצביים פוקליים בהתאם למיקום הגידול.
שיתוקים חלקיים או חציוניים (hemiparesis), אפזיה, הזיות, קשיים בדיבור, חוסר תיאום (אטקסיה), חוסר רגישות וירידה בחוש המישוש בצד אחד של הגוף (hemihypoesthesia) וכאבי ראש מקומיים הם חלק מהתסמינים המופיעים.
עלייה בלחץ בתוך הגולגולת או בצקת גורמת לתסמינים כלליים כמו כאב ראש, בחילה והקאות, אובדן הכרה (תרדמת או קהות חושים) וירידה בכושר האינטלקטואלי.
כיפיון כתוצאה מגירויים של הגידול או כתוצאה משינויים בחילוף חומרים הם גם תסמינים שכיחים.
בילדים רכים בהם התפתחות הגולגולת טרם הושלמה מופיעים עלייה בהיקף הגולגולת, התנפחות באזור המרפסים (frontalles) והיפרדות תפרי הגולגולת.
בדיקה נוירולוגית מגלה תסמינים, בהתאם למיקום הגידול, או שינויים נוירולוגיים כלליים.
התסמינים המחמירים לאיטם מעידים לכאורה על גידול סרטני והאבחנה מאושרת על ידי בדיקת טומוגרפיה ממוחשבת או MRI או PET של הראש.
אנגיוגרמה, אלקטרואנצפלוגרם (EEG) או בדיקת רקמות עוזרים בקביעת האבחנה במקרים קשים.
למרות שהתפתחות איטית של התסמינים היא מאפיין חשוב של המחלה במספר מקרים הגידול מתרחב במהירות וגורם לשינויים נויורולוגיים פתאומיים.
הטיפול כולל הסרה ניתוחית של הגידול או הריסת התאים הסרטניים על ידי הקרנות וכימותרפיה, במידה של עדיפות על טיפול ניתוחי.
גידול בעלי חיים היא פעילות אנושית של השגחה ודאגה לצורכיהם ורווחתם של בעלי חיים, בדרך כלל בתנאי שבי ולא בטבע.
חלק מהגידולים משמשים למטרות תעשייתית, וכן למחקר, נוי ולוויה.
בנוסף מגדלים בעלי חיים כדי לשמור עליהם, ולהשיבם לטבע.
אחת מתופעות הלוואי של גידול בעלי-חיים הוא ביותם.
מספר גדול של זני בעלי-חיים, בעיקר כאלה המשמשים בחקלאות, השתנה בתהליך של "ברירה מבוקרת" במשך עשרות אלפי שנים, והתוצאה היא זנים שלא יצליחו לשרוד בטבע ללא הגנת האדם המגדל אותם, כגון פרות, כבשים וזנים מסוימים של כלבים.
צ'ארלס דרווין התייחס לתהליך הברירה המבוקרת בספרו "מוצא המינים", שם הציג לראשונה את תורת האבולוציה.
הפרק הראשון בספר עוסק בברירה מבוקרת, וממנה הוא מסיק לגבי הברירה שלא תחת הנחיית האדם, העיקרון שכינה "הברירה הטבעית".
בעלי-חיים רבים משמשים בחקלאות, כמקור למזון וחומרי גלם או (בעיקר בעבר) ככוח-עזר לחקלאי והם מגודלים בחוות חקלאיות או במכלאות ולעיתים אף בבתים פרטיים.
חיות אלה מכונות חיות משק ורובם עברו ביות, אם כי יש יוצאים מהכלל (למשל זברות ופילים מאולפים).
גידול חקלאי של בעלי-חיים הוא אחד העיסוקים העתיקים ביותר בתרבות האנושית.
בעלי-החיים המשמשים בחקלאות כוללים, בין השאר:
פרות וכן תאו המים, זבו והגאיאל מגודלים בעיקר לחלב (כבקר לחלב) ולבשר (כבקר לבשר) למאכל.
כבשים ועזים הנחשבים יחד לצאן, מגודלים לחלב, צמר ובשר.
חזירים, מגודלים בעיקר כמקור לבשר.
סוסים, פרדים וחמורים ולעיתים נדירות אף זברות מגודלים לעבודה במשק החקלאי, ולעיתים נדירות לבשר.
מספר כלבים משמשים לעזרה לרעייה.
גמלים, אלפקות, יאקים ואיילי צפון מגודלים במספר אזורים למשא, צמר, חלב ולמאכל.
תרנגולים, תרנגולי הודו, אווזים, ברווזים, יענים ועופות אחרים מגודלים לביצים, נוצות פוך ולבשר.
בעבר גודלו יוני דואר לצורכי העברת מכתבים ממקום למקום.
דגים ממשפחות האמנוניים, הקרפיוניים והסלמוניים, מגודלים (בחקלאות ימית) למאכל.
פילים מאולפים לאורך דרום-מזרח אסיה למטרות משא ורכיבה.
גידול בעלי חיים לשימוש צבאי
בעבר גודלו בעלי חיים למטרות צבאיות, תוך שימוש בכוחם כדי לבצע דברים שלאדם קשה לבצעם, לרוב לצורך משא של נשק או רכיבה ולרוב חיות אלה עוברים אילוף ממושך לשימוש זה.
במקרים נדירים יותר בעלי החיים עצמם שימשו ללחימה.
הבולטים שבין חיות אלה הם סוסים וכלבים, הפועלים עד היום למטרות משטרה וצבא.
בעבר גם השתמשו בפילים, חזירים, יונים ואף בעטלפים ובחולדות.
בתוכנית היונקים הימיים של צי ארצות הברית משתמשים בבעלי חיים ימיים למטרות צבאיות, לרוב בשימוש של דולפינים ושל אריות ים.
מספר בעלי חיים מגודלים כחיות מחמד, שמטרתם להרשים את בעליהם ולעיתים גם לשמש כחיות קרובות המלוות דרך קבע את בעליהם והם מגודלים בבתים פרטיים לרוב.
חיות אלה קטנות יחסית והם הקלות לגידול מבין כל החיות.
ישנם חיות מחמד רווחות רבות שחלקם בויתו לחלוטין, כמו כלבים, וחתולים וכן כמה אוגרים, שרקן, ארנבון מצוי, קנרית, יונת הבית ועוד.
חיות אחרות מגודלות מבלי להפוך למבויתות כמו דגי נוי שונים, תוכיים, זוחלים כמו איגואנה ונחשים וכמה פרוקי רגליים כמו טרנטולות וטוואי המשי.
במספר מקרים מגודלים חיות מחמד שהם חיות בר מסוכנות למחמד, אם כי הדבר לרוב אינו חוקי, מאחר שחיות בר אלה אינם מותאמות לחיים בבתים ולעיתים קרובות נלקחו מהטבע לשם כך.
באוניברסיטאות ומכוני מחקר רבים מגודלים בעלי למטרת ניסויים לצורך מחקר מדעי, בעיקר בשביל רפואה כשפריצות-דרך מדעיות ורפואיות רבות לא התאפשרו בלעדיהם.
מרבית בעלי-החיים המשמשים במחקר מדעי הם עכברים וחולדות, אך גם בעלי-חיים מפותחים כמו פרימטים למשל: קוף רזוס ושימפנזה.
בשנים האחרונות התגברה המודעות הציבורית לשימוש בחיות לצורכי מחקר, ומספר תנועות מתנגדות למחקרים ומציגים אותם כאכזריים מדי לחיות.
בעלי חיים מגודלים גם למטרות בידור (שאיננו מחמד), לרוב לספורט אתגרי או בידורי (למשל למרוץ כלבים, סוסים, גמלים ויונים) וכן לשמש בקרקסים.
במקרים רבים בעלי החיים עברו ברירה מלאכותית, עם גזעים מותאמים לאותם ביצועים.
ישנם סוגי בידור אלימים יותר כמו ציד לספורט, בו מגדלים חיות כמו פסיוניים או דגים למען שחרורם כדי לצוד אותם ו"ספורט דמים", בו משסים כלבים, שוורים או תרנגולים זה בזה וכן קרבות גלדיאטורים בזירות נגד חיות בר ואף כשימוש בהם להוצאה להורג.
במקרים רבים החיות גם כלל לא עברו גידול אחראי, אלא רק נשמרו בכלובים למען הבידור ובמקרים רבים נהרגו או נפצעו קשה לאחר מכן, נוסף על העובדה שפגעו באנשים ובחיות אחרות.
כיום רבים ממשחקים אלה אינם חוקיים.
גידול בעלי חיים לבידור יכול להתקיים גם בגני חיות ואקווריומים ציבוריים וכן בדולפינריום.
לעיתים ישנם הופעות של מספר חיות שאולפו לשם כך או סתם מתנהגים באופן משעשע למבקרים ולעיתים רק למען הצגתם בתצוגות.
חיות בר רבות מגודלות בידי האדם בגני חיות ועוד לצורך שימורם ואבטחתם ולעיתים גם הקמת גרעיני רבייה.
הדבר נובע בעיקר עבור מינים בסכנת הכחדה (או בקרבה לסכנה), כאשר שימורם בשבי מאפשר אבטחה מוגברת עליהם והגברת מאמצי השימור שלהם.
כאשר השימור מצליח מספיק להגדיל את האוכלוסייה ייתכן שהחיות יושבו לסביבתם הטבעית.
עם זאת הדבר יכול לאתגר אצל חלק מהחיות, מאחר שחלקם לא מסתגלים לחיים בשבי ואף לא מתרבים בשבי כלל.
גם בעלי חיים פצועים או חולים אשר צריכים לקבל טיפול רפואי מגודלים בגני חיות או מכלאות, אך הם משוחררים לאחר שטיפולם נגמר.
שאלות מוסריות בגידול בעלי חיים
בשיח הפילוסופי קיימת בשנים האחרונות מודעות הולכת וגדלה למושג סוגנות – אפליה על סמך מין ביולוגי – המאפשר את תמיכת הציבור בניצול בעלי חיים, כפי שהעבדות התאפשרה על ידי גזענות.
מונח זה נמצא בשימוש בעיקר על ידי תומכי זכויות בעלי חיים, הרואים בהחזקתם של בעלי החיים בעיה מוסרית, שכן זכותם לחיות ללא כליאה, עיוות גנטי, הפרדת משפחות, הרג ועוד.
לתפיסה זו גם מישור מעשי הבא לידי ביטוי בהחרמת מוצרים מתעשיית הבשר, הביצים, החלב והניסויים בבעלי חיים לצורכי טיפוח.
גידול שַפִּיר או גידול בלתי ממאיר הוא גידול תאים הנמצא בתוך הרקמה הבריאה, אינו הורס אותה ואינו יוצר גרורות באיברים מרוחקים.
למרות זאת, ישנם מצבים בהם גידול שפיר עלול לגרום לנזקים.
הנזקים יכולים להיגרם מלחץ פיזי על איברים בריאים, מדימום והפרשת הורמונים כאשר הגידול הוא של בלוטה אנדוקרינית.
בנוסף, לחלק מהגידולים השפירים יש פוטנציאל להפוך לגידול ממאיר - גידול סרטני.
הגדלת הערמונית - גורם ללחץ על שלפוחית השתן ולחסימה של צינורות השתן והזרע.
בנוסף יכול הגידול להתפתח לסרטן הערמונית.
מיומה (שרירן) - גידול שפיר מסוג פיברומה.
אף שלרוב היא אינה הורסת את הרקמה הבריאה של הרחם, היא גורמת לדימומים ולבעיות פוריות.
היפרפלזיה של בלוטת יותרת הכליה - גידול הגורם להפרשת יתר של הורמונים ובעקבותיה לסיבוכים כמו תסמונת קושינג.
שומה - היפרפלזיה שפירה, בדרך כלל של מלנוציטים היוצרים אזור כהה, שטוח או מוגבה.
יש שומות בעלות פוטנציאל לעבור התמרה סרטנית ולגרום למלנומה.
מנינגיומה - גידול בקרומי המוח או בחוט השדרה.
גידולו של גדול: עיון באירועים בחייהם של גדולי תורה הוא ספר ביוגרפי העוסק בתולדות חייהם של כמה מ"גדולי-הדור" מהמאה ה-20. את הספר כתב הרב נתן קמנצקי, בנו של אחד מגדולי הרבנים החרדיים באמריקה, הרב יעקב קמנצקי.
הספר הוא פרי מחקר והיכרות אישית וכולל סיפורים רבים.
המהדורה הראשונה של הספר יצאה ב-2002. הספר כתוב באנגלית ובו למעלה מ-1400 עמודים בשני כרכים.
"גידולו של גדול" יצא לאור בשלהי שנת תשס"ב.
כחודש וחצי לאחר מכן, בחודש חשוון תשס"ג, פורסמו ברחוב החרדי פשקווילים אנונימיים נגד הספר והמחבר.
סמוך לכך חתם הרב יוסף שלום אלישיב, ואחריו הרבנים אהרן לייב שטיינמן, משה שמואל שפירא, מיכל יהודה ליפקוביץ, חיים פנחס שיינברג, נסים קרליץ, צבי מרקוביץ, חיים קניבסקי, שמואל אוירבך ושלמה וולבה, על מכתב האוסר את הפצת הספר.
בשלב זה לא נועד האיסור לפרסום ברבים.
בהנחיית הרב אלישיב הוקמה ועדה ובה שלושה רבנים דוברי אנגלית – הרבנים זליג אפשטיין, אהרן פלדמן ויצחק פרמן – במטרה לבדוק את תוכני הספר.
זמן קצר לאחר מכן התפרקה הוועדה לאחר שעבודתה התייתרה כשהמכתב פורסם ברבים.
זמן קצר לאחר מכן נאם הרב שמואל ברנבוים כנגד הספר, וקרא לנדות את הרב קמנצקי.
אחריו פרסמו ארבעה עשר ראשי ישיבות אמריקאים – בהם הרבנים בירנבוים, שמחה שוסטל, דוד פיינשטיין, ראובן פיינשטיין, מלכיאל קוטלר, יעקב פרלוב ואהרן שכטר ועוד – כרוז נגד תוכן הספר, בו צוטט מכתבו של אלישיב.
בחודש אדר תשס"ג פורסם נידוי שהטיל הרב ליפקוביץ על הרב קמנצקי, בנימוק שהוא "מבזה תלמידי חכמים".
כבר עם פרוץ הפרשה נשרפו עותקים של הספר בישיבת לייקווד, בידי צאצאיו של הרב אהרון קוטלר.
עם פרוץ הגינויים לספר שהה הרב קמנצקי בארצות הברית לצורכי בריאות, רחוק ממקום התרחשות העניינים.
בשובו ארצה נפגש עם הרב אלישיב והסכים להקמת הוועדה הבודקת ועצירת הפצת הספר עד להכרעת הרבנים.
בהמשך, לגרסת הרב קמנצקי, לא אפשר הרב יוסף אפרתי, מזכירו של הרב אלישיב, לרב קמנצקי להיפגש עם הרב אלישיב לאורך תקופה.
לאורך החודשים שבהם נערך הבירור הרבני בעניין הספר נשלחו מכתבי איומים וחרפות לבית משפחת קמנצקי.
שני רבנים מרכזיים קראו את הספר ותמכו בהפצת הספר ובמחברו: הרב משה שטרנבוך והרב זליג אפשטיין.
הרב אפשטיין, כאמור, היה יושב-ראש ועדת הביקורת הרבנית שמונתה בידי הרב אלישיב לבחינת תוכני הספר.
גם חבר הוועדה השני, הרב פלדמן, לא סבר שיש לגנוז את הספר.
החרם נבע מכך שלא כהרגלם של חיבורים חרדיים הגיוגרפיים העוסקים ב"גדולי התורה", הספר לא נמנע מלהזכיר אפיזודות פחות מחמיאות בחייהם, מנקודת המבט החרדית המקובלת.
בין הדמויות הזוכות בספר לאזכורים 'בעייתיים' (לדעת השוללים) הרב אהרן קוטלר, מייסד וראש ישיבת לייקווד בארצות הברית.
בין השאר, מסופר עליו שכתב מכתב לארוסתו שלא מצא חן בעיני חמיו הרב איסר זלמן מלצר; שגער בנוסח: "פרה אדומה, שתוק!" לבחור ג'ינג'י שהפריע לו בשיעור, וכיוצא באלה.
נטען כי בני משפחתו של הרב קוטלר הם שהחלו לפעול באופן אקטיבי להחרמת הספר, בטענה שהספר פוגע בכבודו.
על אביו של המחבר, הרב יעקב קמנצקי, מסופר בין השאר שקרא בספרות הרוסית.
כן נטען כי בספר מובעת תמיכה בלימודי חול בישיבות, מובא היתר לשמיעת שירת נשים בזמירות שבת וכדומה.
הרב קמנצקי עצמו טען כי העמדה השוללת את ספרו מקורה בגישת הסיפורת החסידית, שהשתלטה לדבריו גם על עולם התורה הליטאי, ובה מוצגים אדמו"רים כקדושי עליון ומלאכים.
ביחס לתוכן הספר, טען הרב יעקב גרשון וייס שמקורותיו של המחבר אינם תמיד אמינים, שהסתמך על עדויות שמסרו אינפורמציה שגויה, ושהוסיף ספקולציות המציגות את הנידונים באופן שאינו מוסיף להם כבוד.
הרב קמנצקי הגיב כי ציין תמיד את מקורותיו ואת רמת אמינותם, וכשדן בתכני הסיפורים הדגיש תמיד מה נאמר במקורות ומה הצעתו שלו, תוך שהניח לקורא לשפוט בעצמו את הדברים.
ב-2003 כתב הרב קמנצקי ספר בשם "אנטומיה של איסור" (The Anatomy of a Ban), המתעד את פרשת החרמת הספר.
הספר נדפס באנגלית ובעברית, עמוד מול עמוד, ולא הופץ ברבים.
התוכן העיקרי של הספר הוא חמישה מכתבים ארוכים ששלח הרב קמנצקי לאחד מתלמידיו, לאורך החודשים שבהם סערה הפרשה, וכן מסמכים השייכים לה.
לחמשת המכתבים נתן הרב קמנצקי כותרות: "אתיקה", "פוליטיקה", "קנאות", "תקשורת" ו"נידוי".
טענותיו העיקריות של המחבר הן שהליך החרמת הספר לא היה הוגן משום שלא היה ניסיון לשמוע את דבריו ודרכו לרבנים המחרימים נחסמה, כך שהם שמעו רק צד אחד.
כמו כן טען שהמחליטים העיקריים היו בני ביתם של הרבנים ורבנים בדרגה נמוכה שהרבנים סמכו עליהם.
החותמים העיקריים אינם קוראים אנגלית, כך שאין ספק שלא קראו את הספר בעצמם, וכי נראה שההחרמה נעשתה על סמך ציטוטים חלקיים מהספר.
עוד טען הרב קמנצקי כי באופן פרדוקסלי דווקא ה"קנאים" שרדפו את ספרו והחרימו אותו אינם מכבדים את גדולי התורה; בעוד הוא מכבד את גדולי הדור ומקבל את סמכותם הרוחנית, דווקא מתוך הכרה שאישיותם הייחודית התעצבה ככזו למרות ניסיונות שחוו וקשיים שעמם התמודדו.
לדבריו, הקנאים סבורים שחשיפת אישיותם האמיתית של רבנים תערער את סמכותם.
עוד טען הרב קמנצקי שהוא עצמו קיבל את סמכותו של הרב אלישיב ופעל בהתאם להנחיותיו, ואילו הקנאים הם שגנבו את המכתב של הרב אלישיב ופרסמו אותו, וכך הכריחו אותו למעשה לפרסם את דעתו ברבים שלא ברצונו.
בשנת ה'תשס"ה הוציא המחבר "מהדורה מתוקנת", מצונזרת ומרוככת, של המקור, והביע תקוה שמהדורה זו תזכה ליחס שונה.
למרות זאת פרסמו הרבנים במרץ 2006 מכתב חדש בחתימת חותמי כתב האיסור המקורי, ולפיו מהדורתו החדשה של הספר נסקרה בידי הרבנים דן סגל ויוסף רוזנבלום והם מצאו כי לא חל שינוי בנסיבות האיסור.
לדברי המחבר הדבר נעשה בניגוד להבטחה מפורשת שנתן לו הרב אלישיב שלא יחרים את המהדורה החדשה בלי לדון איתו לפני כן.
בגין ההחרמות הספר נחשב נדיר, ועותקים שכבר הופצו מוצעים למכירה במאות דולרים.
הספר, כמו גם "אנטומיה של איסור", הם הספרים עם תאריך ההוצאה לאור המאוחר ביותר בין הספרים הנמצאים במחסן הנדירים של הספרייה הלאומית.
הספר לא תורגם לעברית, ובשל כך עיקר המהומה סביבו התנהלה בארצות הברית.
כרכים נוספים שהיו אמורים לצאת לאור