tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
הטלמרינים מצליחים לגבור עליהם, ורוב צבאם נשאר בתוך הטירה כדי לגרום לאחרים להצליח לברוח.
פיטר כועס על כספיאן והם כמעט מתחילים קרב.
כספיאן ופיטר כמעט מפותים על ידי מלכת השלג המוקפאת בתוך קרח, אך אדמונד דוקר אותה ומציל אותם.
הטלמרינים מבינים שצבאם הולך וקטן והם בונים בליסטראות שיעזרו להם במלחמה.
במקום שפיכות דמים, פיטר וכספיאן מציעים שפיטר יילחם נגד מירז.
אם פיטר ינצח הטלמרינים יכנעו, אך אם מירז ינצח כספיאן וצבאו יכנעו ונרניה תהיה שייכת לטלמרינים.
אדמונד מופיע במחנה הטלמרינים ומציע להם את העסקה ומירז נענה בחיוב.
הקרב מסתיים ופיטר מנצח, אך הוא אינו הורג את מירז.
לפתע גנרל לורד גלוזל דוקר את מירז עם חץ של סוזן וצועק שהם בגדו בעסקה והרגו אותו, והטלמרינים פותחים במתקפה.
צבאו של כספיאן מפסיד בגלל הבליסטראות, אך לפתע לוסי מופיעה ולצידה האריה אסלן, הוא מטביע את הטלמרינים והקרב מסתיים.
בשטח אסלן מכתיר את כספיאן כמלך ומצמיח לריפיצ'יפ זנב הודות לאהבת חבריו.
בטירה, הצבא חוגג את מפלתו של מירז ועלייתו של כספיאן.
אסלן מספר לכל הטלמרינים שהם יכולים לחיות בארצו, הם לא מאמינים לו, אך לבסוף הם מסכימים.
כספיאן מתוודה על אהבתו לסוזן, אך היא מספרת לו, לאדמונד ולוסי שהיא ופיטר לא יחזרו, ושזה היה ביקורם האחרון בנרניה מכיוון שגדלו, ועכשיו צריכים לחיות את חייהם.
אסלן מבטיח לאדמונד ולוסי שהם עוד ייפגשו, ושנרניה תצטרך אותם פעם נוספת.
הממלכה נפרדת מהמלכים והם חוזרים דרך שער לעולם שלנו.
האחים נוסעים ברכבת, אדמונד מספר להם ששכח את פנסו החדש בנרניה והם פורצים בצחוק.
ויליאם מוזלי - פיטר פבנסי
אנה פופלוול - סוזן פבנסי
סקנדר קיינס - אדמונד פבנסי
ג'ורג'י הנלי - לוסי פבנסי
בן בארנס - הנסיך כספיאן
סרג'יו קסטליטו - המלך מירז
ליאם ניסן - אסלן (קול)
אדי איזרד - ריפיצ'יפ (קול)
פייר-פרנצ'סקו פבינו - גנרל לורד גלוזל
אליסיה בורצ'רו - המלכה פרונפריסמיה
וינסנט גראס - ד"ר קורנליוס, מורו הרוחני של כספיאן
קן סטוט - טרונפלהאנטר (קול)
לפני הקרנתו של החלק הראשון, "סיפורי נרניה: האריה, המכשפה וארון הבגדים", הוכן כבר תסריט לסרט ההמשך.
הבמאי, אנדרו אדמסון, ציין כי הדבר נועד לצורך המשכיות וכדי להימנע מרווח ארוך שבין ההפקות השונות.
הסרט היה אפי בגודלו, והיו בו קרבות בסדר גודל נרחב מאשר בסרט הקודם.
הסרט היה גם אפל יותר מקודמו ובעל פן ימי הביניים, בזמן שבו יצורי נרניה דוכאו בזמן שלטונו המושחת של מירז.
עיצוב הדמויות היה נרחב יותר, והוצגו דמויות חדשות ושלבי גילאים שונים.
האפקטים המיוחדים היו רבים יותר בסרט זה, וכללו 1,500 סצנות (הסרט הקודם כלל 800), מה שאילץ את אדמסון להעביר את ההפקה לבריטניה.
את האפקטים ערכו "וולדן דיגיטל" במשותף עם "Moving Picture Company" ו-"Framestore CFC".
סיפורי קרליבך הם אוסף של שישה תקליטורים בהם מספר ושר ר' שלמה קרליבך, סיפורי חסידים, בדרכו הייחודית ומלאת ההשראה, ושאותו מלווה הגיטריסט אבי סינגולדה.
את הסדרה יצר והפיק דוד הולשטיין.
האוסף יצא לאור לראשונה בשנת 1996, ולאחר מכן בהוצאה מחודשת בשנת 2000.
דרכון מונקטש – הסיפורים שותפו של הקב"ה, דרכון מונקטש, החייל והסבא, רגע של קירוב לבבות ונרות השבת
חצקלה לכבוד שבת – הסיפורים חצקל'ה לכבוד שבת, הרבנית מלובלין, החזן העיור, הב"ח הקדוש.
ים של דמעות – הסיפורים ר' קלונימוס קלמן, הגיבן הקדוש, שמחת תורה בגטו וורשא, ים של דמעות, וכמה סיפורים על ר' זושא.
שמע ישראל – הסיפורים הבעל שם טוב הקדוש, תפילת מנחה בקרלין, החוזה מלובלין, שמע ישראל.
יוסל'ה קמצן קדוש – הסיפור על יוסל'ה קמצן קדוש בעבר ונכדו הבישוף בהווה.
ר' לוי יצחק מברדיטשוב – הסיפורים מוישל'ה גנב, ר' לוי יצחק מבריצ'ב ור' שלמה מרדומסק.
סיפורי התנ"ך הם טקסטים סיפוריים הכלולים בתנ"ך, בעיקר בתורה ובנביאים ראשונים.
לסיפור חשיבות מרכזית בספרות המקרא, מבחינה כמותית כשליש מספרות המקרא הוא סיפורים, מבחינה מבנית הסיפורים הם מסגרת לקליטתם של תכנים חשובים, ומבחינה תוכנית מרבית הסיפורים משרתים נושא אחד: תולדות עם ישראל לאור הקשר שבינו לבין אלהיו.
חלק מהסיפורים נראים כמיתיים, ובהם כאלה שיש להם מקבילות במיתוסים של עמים קדומים במצרים ובמסופוטמיה ולפיכך יש חוקרים כמו משה דוד קאסוטו הרואים בהם פולמוס עם דתות ואמונות אחרות שרווחו במזרח הקדום.
בין הסיפורים האלה אפשר למנות את סיפור גן עדן, המבול, מגדל בבל ועוד.
מאידך, בניגוד לצורת המסירה של המיתוסים הפוליתאיסטים שנמסרו בז'אנר האפי שהוא פאראטאקטי בעיקרו וכרוך לבלי הפרד בפגניות, נמסרו סיפורי המקרא בפרוזה שהיא היפוטקטית בעיקרה, תפנית זו בצורת המסירה כרוכה בתפנית האמונית של המונותאיזם.
חלק מסיפורי התנ"ך נחשבים במחקר לתיאור של אירועים היסטוריים, בזכות עדויות חוץ-מקראיות וממצאים ארכאולוגיים שונים.
כך למשל, מסע הכיבוש של פרעה שישק, עליו מספר ספר מלכים, מזוהה לרוב עם מסעו של שושנק הראשון בכנען במאה ה-10 לפנה"ס, עליו מספרת כתובת במקדש אמון בכרנכ.
גם סיפורים מאוחרים יותר, כגון חורבן ממלכת ישראל, מסע סנחריב ועוד, קיבלו אישושים ונחשבים כאירועים היסטוריים.
חלק מסיפורי התנ"ך כתובים בפרוזה (למשל: רוב סיפור יציאת מצרים והנדודים במדבר, ספרי שופטים, שמואל, מגילת רות ועוד), חלקם כתובים כשירה (למשל: שירת דבורה) ומקצתם כשושלות יוחסין, שנות מלוכה ומִפקדי אוכלוסין.
פעמים רבות ניתנים סיפורי המקרא באופן תמציתי.
מדרשי אגדה שנתחברו בידי חז"ל משלימים את החסר, בתוספות רבות דמיון.
רוב אגדות התלמוד נאספו בספר "עין יעקב".
מבחר מתוך האגדה קובץ על ידי חיים נחמן ביאליק ויהושע חנא רבניצקי ב"ספר האגדה" (1908-1911).
סיפורי התנ"ך במדע ובגישת "תורה ומדע"
במאות השנים האחרונות ניסו מדענים להתאים בין המתואר בתנ"ך לבין המדע.
בעבר רוב המדענים היו דתיים.
האוניברסיטאות הראשונות, כמו בימי הביניים, היו מוסדות דתיים, כך לדוגמה אוניברסיטת קיימברידג'.
בתקופה זו המניע העיקרי להקמת קולג'ים היה צבירת מתפללים רבים ככל האפשר - בדמותם של התלמידים, שהיו ברובם אנשי כמורה - על מנת שיתפללו למען נשמותיהם של מייסדי הקולג'ים.
בהתאם לכך, בענפי מדע רבים, הנחות המוצא של תאוריות מדעיות הראשונות היו שהתנ"ך מתאר את ההיסטוריה הקדומה, את הפרה-היסטוריה ואת חוקי הטבע.
בתחום האסטרנומיה הניחו מדענים כי כדור הארץ נמצא במרכז היקום וכי הירח, אבל גם כוככי הלכת והשמש סובבים סביבו.
כמו כן הניחו החוקרים כי גילם של הכוכבים, השמש והיקום כולו הן בני כמה אלפי שנים.
גאולוגים ניסו במשך מאות שנים להתאים את הממצאים שמצאו לסיפורי התנ"ך, במיוחד לסיפור המבול ולהנחה לפיה כדור הארץ והיקום הם בני כמה אלפי שנים.
עד למאה ה-19, מדענים מתחום הביולוגיה הניחו כי אלוהים ברא את כלל מיני בעלי החיים והצמחים עד לגיבוש תאוריה של אבולוציה מאת צ'ארלס דרווין.
ביקורת המקרא מעמתת את סיפורי המקרא עם הידע המדעי, הארכאולוגי והמחקרי.
גישה זו צמחה מתוך פרשנות המקרא המסורתית אולם הגיעה למסקנה כי בתורה יש סתירות עצמיות רבות, יש בה טקסטים שונים שלפי הסגנון והתוכן נראה שחוברו בידי אנשים שונים מתקופות שונות, וכי התורה חוברה על ידי בני אדם, וממילא יש להתייחס אליה, כאל כל טקסט ספרותי, בגישה בוחנת וביקורתית.
באופן דומה ארכאולוגיה מקראית צמחה מאז המאה ה-19, מבצעת חפירות ארכאולוגיות ומנסה למצוא מתאם בין סיפורי התנ"ך לבין ממצאים ארכאולוגים.
בתחילה ניסו ארכאולוגים לאשש את הכתוב בתנ"ך.
עם הזמן נתגלו פערים בין התנ"ך לבין הממצאים בשטח.
באמצע המאה ה-20 נעשה ניסיון נוסף, במיוחד על ידי ארכיאולגים דתיים, להתאים את הכתוב בתנ"ך לבין הממצאים בשטח אולם גישה זו הלכה ונזנחה עקב מיעוט ממצאים לכך ומציאת ממצאים סותרים.
ככלל, לא קיים אישוש מדעי לתופעות המתוארות במקרא כנסים.
לכן, על פי ההנחה השוללת את מציאות ה' ויכולתו להתערב בטבע כרצונו, לא ניתן לראות את סיפורי הנסים כתיאורי מציאות, אלא בעיקר כאגדות עם, שמשקפות את תרבותו ואת אופיו.
יחד עם זאת, ישנם תיאורי "נסים" במקרא הדומים לתופעות טבע ידועות.
לדוגמה, ייתכן שמקור סיפור כריתת מי הירדן (יהושע ג') הוא בחסימה זמנית של הנהר על ידי קריסת צוקים לתוכו בעקבות רעש אדמה, תופעה שנצפתה פעמיים במאה ה-20.
עם הזמן מדענים בתחומי חקר המקרא וארכאולוגיה מקראית מעלים ספקות גם ביחס לתאורים לא ניסיים המתוארים בתנ"ך כמו תיאור המסע במדבר, כיבוש הארץ על ידי יהושוע וחלק גדול מהמתואר בספרים מאוחרים יותר.
כנגד גישתה של ביקורת המקרא ניצבת גישת תורה ומדע החותרת להתאמה בין תגליות מדעיות לבין הטקסטים המקראיים.
ניתוח סיפורי התנ"ך בכלים של תורת הספרות
חוקרי ספרות משתמשים בכלים של תורת הספרות לניתוח של סיפור התנ"ך, ניתוח המוביל לפרשנות שונה מזו המושגת בכלי הפרשנות האחרים.
דוגמה לכך היא ניתוחם של מנחם פרי ומאיר שטרנברג לסיפור דוד ובת שבע, בכלים של תורת הפערים שפיתחו.
כאשר אוריה החתי חוזר לביתו הוא נמנע מלשכב עם בת שבע, דבר שהיה מאפשר לדוד להתחמק מהאחריות להריונה.
הטקסט המקראי לא מבהיר האם אוריה ידע כי דוד שכב עם בת שבע והאם דוד ידע כי הדבר נודע לאוריה.
בשל פערי המידע הקורא אינו יכול לזהות השתלשלות אירועים יחידה ועליו לשקול כמה אפשרויות.
בסיפור זה כל השתלשלויות מציגות את דוד באור שלילי ובכך מדגישות את ביקורת המקרא כלפיו.
כלומר, האפקט שנוצר במקרה זה כתוצאה מריבוי ההיפותזות באשר לפער הוא אירוניה.
סיפורי התנ"ך זכו לעיבודים רבים, מהם שבאו לספרם לילדים, בשפה פשוטה יותר, ומהם שנועדו להעביר את הסיפורים לתיאטרון, לקולנוע וכדומה.
סיפורי התנ"ך שימשו מקור השראה לציירים רבים, והפכו את התנ"ך הספר המצויר והמפוסל ביותר.
הציורים המבוססים על סיפורי התנ"ך, מציגים באופן מוחשי את המסופר בקיצור, ומהווים למעשה פרשנות חזותית, מפני שחלק ניכר מהציור מבוסס על דמיונו ותפיסותיו של הצייר, ולא על פרטים מדויקים המופיעים במקרא.
חלק מציורי התנ"ך מהווים אילוסטרציה לפסוקי התנ"ך, בעוד שחלק אחר והחשוב יותר מהווה יצירה עצמאית, שיש לה זכות עמידה בפני עצמה, המשתמשת בתנ"ך כבמקור השראה ומהווה ציור פרשני.
בציור הפרשני מנסים הציירים לענות על שאלות שהטקסט התנ"כי מעלה, למשל מה היה בעצם החטא של אדם וחוה ומהו פרי עץ הדעת שאותו אכלו?
איך נראה המלאך שעמו נאבק יעקב?
איך נראה מעמד הר סיני?
על שאלות אלה, ורבות אחרות, ניסו ציירי התנ"ך לתת מענה, וכמספר הציורים מספר התשובות.
דברי ימי נרניה: המסע בדורך השחר הוא סרט פנטזיה אמריקאי-בריטי, המבוסס על הספר השלישי בסדרת ספרי הפנטזיה האפית "דברי ימי נרניה" של קלייב סטפלס לואיס, "המסע בדורך השחר".
הסרט, שהוא השלישי בסדרת סרטי נרניה, ממשיך את הסרט השני, "סיפורי נרניה: הנסיך כספיאן".
את הסרט מביים מייקל אפטד, על ההפקה של הסרט אחראים חברת "וולדן מדיה", בהפצת אולפני פוקס המאה ה-20 (את שני הסרטים הקודמים הפיצו חברת וולט דיסני).
אדמונד פבנסי ולוסי פבנסי, גרים אצל דודיהם יחד עם בן-דודם המפונק יוסטוס סקראב בלעדי פיטר וסוזן הגרים בארצות הברית עם הוריהם.
השניים מבואסים על שאינם בוגרים מספיק כדי לעבור לארצות הברית, אך מתנחמים בציור של ספינה בשם "דורך השחר" התלוי בחדרה של לוסי המזכיר להם את נרניה.
יוסטס מזלזל בהם ואדמונד רב איתו בעוד שהציור מתחיל להוציא מים ומציף את החדר כולו.
השלושה נמשכים לתוך ממלכת נרניה פעם נוספת.
הם מצטרפים אל הנסיך כספיאן והעכבר הלוחם ריפיצ'יפ.
כספיאן מספר להם שלא הוא קרא להם ושבנרניה יש שלום ואחווה והם לא מבינים מה גרם להם לחזור.
כספיאן מספר לאדמונד ולוסי שהוא יוצא ביחד עם ספינתו בעקבות חבריו הקרובים של אביו "שבעת אצילי טלמר" הנעלמו בעקבות זה שדודו ניסה להרגם.
הספינה מגיעה ליבשה בה כל יום אנשים נעלמים בתוך ערפל ירוק.
אדמונד וכספיאן פוגשים את האציל הראשון שנותן להם לאחר הצלת העיר, חרב שניתנה לו על ידי אסלן לאביו של כספיאן ומגלה להם שאסלן יצר עוד שישה כאלה לכל אציל טלמר.
הספינה מגיעה לאי עליו מתגורר קוסם ויצורים קסומים בלתי נראים אשר חוטפים את לוסי על מנת שתשחרר אותם מהכישוף אשר הוטל עליהם.
לוסי עושה זאת אך גם תולשת דף אשר גורם לה להיות יפה כמו סוזן.
הקוסם מספר להם שעליהם להשמיד את האפלה אשר בתוכם, ורק אז הכוכב הכחול יתגלה בפניהם וידריך אותם.
לוסי חולמת שהיא משתמשת בכישוף והיא נהיית סוזן, היא לא מבינה איפה היא (לוסי) ולמה אחיה לא מכירים את נרניה, אך אז אסלן מתגלה בפניה ומספר לה שאם היא לא הייתה קיימת והייתה היא עצמה, האחים לא היו מגלים את נרניה ומצילים אותה.
הספינה מגיעה לאי נוסף בו הם מוצאים חרב נוספת.
יוסטס משתמש באוצר דרקונים והופך לאחד כזה.
הצוות נשאר על האי ולמחרת הם מוצאים את הכוכב הכחול והולכים בעקבותיו.
הם מגיעים לשולחן האוכל של אסלן, שם הם מוצאים שלושה אצילים קפואים ושלוש חרבות נוספות וכעת יש להם שש חרבות.
הכוכב הכחול מתגלה בפניהם ומספר להם שהאצילים רבו ליד שולחנו של אסלן זה אסור ושהם יחזרו לחיים אחרי שהכל יהיה כשורה, היא בנוסף מזמינה אותם לאכול כאוות נפשם.
הצוות מוצא את האציל האחרון ומבינים כי השתגע, הם מנסים להעלותו לספינה אך אז הוא רואה את יוסטס (כדרקון) וזורק עליו את חרבו, והוא בורח משם תוך שחרבו תקעו בו.
הספינה מתכוננת לקרב המכריע, כספיאן נותן לאדמונד את חרבו של פיטר וללוסי את חיציה של סוזן.
צוות הספינה מתמודד בעוז מול המפלצת הימית, אדמונד מגיע לחרטום הספינה במטרה להרוג אותו, אך אז מלכת השלג מופיע כרוח וכאפלה שלו ואומרת לו לא לעשות זאת.
יוסטס מגיע שוב לשולחן של אסלן, שם אסלן מחזיר אותו לילד והוא מניח את החרב יחד עם שאר החרבות ומיד הם זוהרות בכחול.
חרבו של אדמונד זוהרת גם היא בכחול והוא הורג את המפלצת הימית ובכך משמיד את האפלה.
כל מי שנעלם חוזר וגם יוסטס כילד.
אדמונד, לוסי, כספיאן, יוסטס וריפיצ'יפ מגיעים לפתח של ארצו של אסלן, שם כספיאן שואל אותו אם אביו נמצא בארצו ואסלן עונה לו שיצטרך לגלות בעצמו ומוסיף שמארצו אין דרך חזרה וכספיאן מחליט לא לעבור.
ריפיצ'יפ מבקש לעבור והוא נפרד מכולם.
אסלן מספר לאדמונד ולוסי שהגיע הזמן שלהם ושהם בוגרים כמו פיטר וסוזן ושהם לא יחזרו יותר, אך הוא גם אומר להם שנרניה עוד תצטרך אותם יום אחד.
הוא אומר ליוסטס שיום אחד הוא יחזור והם נפרדים ממנו ומכספיאן.
כאשר הם חוזרים, הם חוזרים כגדולים ובוגרים יותר.
העולם המשיך מאותה נקודה שהפסיקה לפני שעברו.
יוסטס כותב ביומנו שהם דיברו על נרניה רבות אחר כך, וכשהמלחמה נגמרה, ואדמונד ולוסי עזבו, הוא התגעגע להם כל כך, כמו שידע שכל נרניה מתגעגעת אליהם גם.
כשהם מסתכלים על הציור ומביעים את געגועם, הספינה מפליגה הרחק הרחק ונעלמת.
ויל פולטר – יוסטוס סקראב
בן ברנס – המלך כספיאן
סיימון פג - ריפיצ'יפ (קול)
סיפורי סתיו צבעי שלכת ספר מאת אמנון שמוש, שיצא לאור בהוצאת מודן ת"א בשנת 1995.
המסר ששמוש מנסה להעביר בסגנונו הייחודי, הוא שהפתרון לסכסוך יהודי ערבי לא יגיע אם נמשיך להילחם, עלינו לנסות להכיר את התרבות הסובבת אותנו.
העמדה הפוליטית של שמוש באה לידי ביטוי באופן מובהק בסיפור "שוב בביירות", שבו הוא מתאר את סבלם של הלבנונים משכניהם הישראלים.
בנו של המספר לא הכיר את עליי שם שהה המספר בתקופת מלחמת העצמאות.
בקטע חי וקצרצר הוא מתאר בצורה ברורה את הפער המסוכן הזה: "עליי, פרץ מפי, בלי מחשבה: 'וואלאק, זה חלום של מקום!
פעם אספר...' והוא קטע אותי ברוגזה 'אתה והחלומות שלך, אבא!
זה גיהנום!' ולשמע שתיקתי הוסיף כאילו הסבר 'זה ג'האנאם, תאמין לי.
אבל אף מילה לאמא!' אף מילה למורגנשטרן - הבטחתי לו, מנסה לצחוק; ולהצחיק" (עמ' 43).
בקטע הזה מתאר שמוש את געגועיו לבית-הכנסת שהכיר בעליי, אל הידוריו, אל מלון תל אביב, ששינה את שמו ל"פרחי לבנון", עם טאלייה וכנאפה וריחות לחמא בעג'ין.
איזה זיכרונות נפלאים עולים במוחו, זכרונות של ריח וטעם.
בכוונה תחילה הוא מבקר את הישראלי שהחליף בעצת הרופאים את "אכֹול ושתֹה" ב"ראֹה וקנֹה".
ונוגע בנקודה כואבת של "ארדוף אשיג אחלק שלל.
מכאן עולה החשש ששמוש בכתיבתו רומז עליו, יש במדינה שני עמים - עם שרוצה שלום ללא אלימות ועם שרוצה שלום אך אינו בוחל באלימות ובכיבוש.
ויש משהו שצריך לקחת בחשבון, כאשר עושים חשבון נפש, בעניין ההלכה שמאפשרת ומאשרת רצח.
לדבריו, משהו צריך להשתנות ביהדות, במקורות.
לא יעזור שיעמדו אנשים בחוצות ויצעקו ויזעקו עד לב השמים שדתנו והדת המוסלמית הן דתות של אחווה ואהבה.
זה הרי לא ישנה את ההלכה ואת המקורות המתירים לרצוח ולתת לרוצחים מחסה.
יש שלנות את הדעות וההנחיות ביהדות ובאסלם, באותן נקודות העוסקות ברצח מי שאינם מאמינים באלוהים.
שמוש איננו מתעלם מהתרבות והמסורת היהודית, להפך.
בסיפור "מעשה אבות", הוא מציג את האמונה באלוהים ובחסדו כמרכיב מרכזי.
זהו סיפור המזכיר את מחקרו וספרו של שמוש בשם "הכתר".
בספר מתוארת הדרך בה תרבות עוברת מאב לבנו, כולל התנהגות עם נשים ובתקווה לתמיכת האל הבלתי-נראית.
כיצד הכיסוי עם חמש ח'אמסות, אחת בכל פינה ואחת בלב המעגל האמצעי, עובר מדור לדור ככלי של תרבות, והופך להיות קמע לחיים טובים ובריאים, ונשמר גם בתהליך כואב של התבוללות החלבים במקסיקו.
שמוש מרחיק לכת ביכולתו לכבד את המסורת ואת התרבות היהודית.
בסיפור "אחד שעלה" הוא נוגע בעלייתו לגדולה של אחד שנחשב עלוב - מחכמי ארם-צובא היה ודרכו הצנועה בירושלים.
כיצד החל ככבשה שחורה בחלב אשר בסוריה, כיצד עבר מדורי גיהנום שם וכיצד מצא את דרכו משם לירושלים, אל הכותל.
אל לימודי הקדושה, העמקתם ודבריו שהיו כה ערבים לאוזני כל שומעיו.
במיוחד בא הדבר לידי ביטוי בסיפור: "קרבן" הלא הוא מרדוך הקורבן הראשון של האינתיפאדה.
שמוש מתאר בעדינות ובחמלה את מהלך חייו של האיש, על קשייו וניצחונותיו, על סבלו והצלחותיו, על אשתו הטבחית ונשותיו המסעירות, הוא גורר את הקורא להזדהות עם התרבות המזרחית על מאכליה, ומטעמיה הססגוניים, הבגדים המסורתיים והמנהגים .
אך דבריו של המצרי, המתנפל על הפלסטיני, בדרך מקהיר לאלכסנדריה, מבטאים את העמדה הפוליטית הברורה של שמוש.
"אתם הפלסטינים עוד מעיזים לדבר?!
- התנפל עליו המצרי - שלושים שנה אכלנו את כל הח'רא בגללכם ואתם לא נקפתם אצבע.
בניתם בתים יפים בכפרים והתעשרתם בנסיכויות המפרץ, כשאנחנו שיעבדנו את הכלכלה ואת העתיד שלנו בידי הרוסים, רק כדי לקבל נשק ולהילחם את מלחמותיכם.
ליקקתם לישראלים את התחת וליקקתם ממדינות ערב את כל הדבש, בעוד אנחנו יוצאים למלחמות לא לנו וחיים בעוני ובמחסור.
אתה שם משתכר בחודש מה שאני משתכר בשנה.
הגיע היום שתיקחו את גורלכם בידיכם.
לא נשפוך עוד את דמנו במקומכם.
אם אין לכם נשק, הילחמו באגרופים.
אם אין לכם פגזים הילחמו באבנים.
אז מה אם אתם חלשים?
לציונים לא היו אווירונים ולא היו טנקים כשהם רמסו אתכם וגרשו את האנגלים.
אז תפסיקו כבר לבכות ותראו לעולם שאתם מוכנים למות עבורה".
שמוש מתאר כיצד בשנת 1987 שמע, מאחר שהוא דובר ערבית, על תחילת האינתיפדה הראשונה.
ואינו מתעלם מן האלימות בדבריו של המצרי ומן האלימות הערבית והיהודית בכלל.
הוא חושש מפני המחר ומבקר את הביטחון המופרז של הישראלים, את השאננות המיותרת.
הסיפור זה הוא סמן נוסף לשאיפתו לשינוי יסודי בתפיסות הביטחוניסטיות היהירות.
שמוש קורא לנו להתרפק על התרבות המזרחית-ערבית-יהודית, אך לא להתעלם מצרכיה הפוליטיים של החברה הערבית והמזרחית בקרבה אנו חיים.
לשמור על אדמתנו, אך לא לאבד את העשתונות ולדעת שיש בתרבות שלנו, כמה רעיונות אכזריים שיש לעקרם מן השורש, ויפה שעה אחת קודם, לפני שיהיה מאוחר.
סיפורי סבתא (ביידיש: באָבע מעשה'ס, נהגה: "בּוֹבֶּה מַייסֶס") הוא ביטוי עברי, ממקור יידישאי, שבא לתאר דברים מופרכים, לא אמינים.
לפי חוקר ספרות יידיש סול ליפצין, מקור הביטוי בספר מהמאה ה-16 שכתב אליהו בחור, ביידיש, בשם בבא-בוך, שהיה מבוסס על עלילת גיבורים איטלקית אופנתית בשם Bovo d'Antona.
בבא-בוך (מבוטא בובֶה בוך), הספר הלא-דתי הראשון שנדפס ביידיש, תיאר עלילות מופלאות ולא כל כך אמינות ומכאן ההקשר לדברים מופרכים.
המילה בּוֹבֵּי ביידיש משמעותה "סבתא" (בכיתוב יידיש: בּאָבּעֶ) ועם התגלגלות המושג נשכח הספר ונותר רק ההקשר של הדברים המופרכים הקשורים ל"סיפור סבתא".
הביטוי קיבל גם וריאציות דוגמת: "ספר לסבתא" והן הונצחו בתרבות הישראלית.
נורית יובל כתבה את "סַפֵּר לַסַבְתָא" (1991) ובין שירי להקת כוורת היה גם "לך ספר לסבתא".
The Railway Stories (בתרגום חופשי: "סיפורי הרַכבות") היא סדרת הקלטות שמע של ספרי "סדרת הרַכבות" מאת הכומר וילברט אודרי ובנו כריסטופר.
כמעט כל 42 ספרי הסדרה הוקלטו על ידי אחד מחמישה קריינים שונים: , , , ואף וילברט אודרי בעצמו.
העיבוד המוקלט הראשון ביותר היה מיני-אלבום בגודל 7" שסופר על ידי וילברט אודרי בעצמו, בליווי "רעשי רקע מקטרים אמיתיים".
הקלטה זו, שהופצה בשנת 1957 על ידי Chiltern Records, הכילה שני סיפורים - "יום הכיף של אדוארד" ו"אדוארד וגורדון" - מתוך הספר הראשון בסדרה, "שלושת קטרי הרכבת".
ההקלטות הזמינות הראשונות סופרו על ידי ג'וני מוריס והופצו בתחילת שנות השישים על ידי חברת ההקלטות Delysé.
כל תקליט הכיל שני סיפורים מתוך 11 ספרי "סדרת הרַכבות" הראשונים.
על הצד הקדמי של עטיפת התקליט הוצג איור מקורי מתוך הסיפור בספר המקורי.
ואלו על הצד האחורי, הייתה רשימה של ההקלטות הנוספות, בנוסף להקדמה מפי אודרי:
גם המדבקה על התקליט הייתה מיוחדת, עם קטר אדום מחייך על רקע כחול-לבן.
המדבקה תוכננה בקפידה על מנת שציר הפונוגרף עבר דרך "אף" הקטר.
לא נעשה ניסיון לעצב את הקטר על מנת שייראה כמו אחד מאלה מהסיפורים.
סיפורים מתוך ספר #1 - "שלושת קטרי הרכבת":
1. יום הכיף של אדוארד, 2. אדוארד וגורדון
1. הסיפור העצוב של הנרי, 2. אדוארד, גורדון והנרי
סיפורים מתוך ספר #2 - "תומס הקטר":
1. תומס וגורדון, 2. הרכבת של תומס
1. תומס וקרונות המשא, 2. תומס ורכבת החילוץ
סיפורים מתוך ספר #3 - "ג'יימס הקטר האדום":
1. ג'יימס והמגבעת, 2. ג'יימס ושרוך המגפיים
1. קרונות טורדניים, 2. ג'יימס והרכבת המהירה
סיפורים מתוך ספר #4 - "שובו של תומס הקטר":
1. תומס והכרטיסן, 2. תומס יוצא לדיג
1. תומס, טרנס והשלג, 2. תומס וברטי
סיפורים מתוך ספר #5 - "קטרים בעייתיים":
1. הנרי והפיל, 2. קרונות עזר וסובבנים
1. צרות בסככה, 2. פרסי בורח
סיפורים מתוך ספר #6 - "הנרי הקטר הירוק":
1. פחם, 2. הדג המעושן המעופף
1. המשרוקית של גורדון, 2. ההתעטשות של הנרי
סיפורים מתוך ספר #7 - "טובי קטר הטראם":
1. טובי ואדון גדול-גוף, 2. תומס בצרות
1. חפצים מלוכלכים, 2. חג המולד של גברת קיינדלי
סיפורים מתוך ספר #8 - "גורדון הקטר הגדול":
1. מחוץ למסילה, 2. עלים
1. במורד המכרה, 2. דלי הצבע והמלכה
סיפורים מתוך ספר #9 - "אדוארד הקטר הכחול":
1. פרות, 2. המרדף של ברטי
1. ניצל מגריטה, 2. ברזל ישן
סיפורים מתוך ספר #10 - "ארבעה קטרים קטנים"
1. סקארלווי זוכר, 2. סר הנדל
1. פיטר סם ואשת הכיבוד, 2. קטר שלומו
סיפורים מתוך ספר #11 - "פרסי הקטר הקטן"
1. פרסי והסמפור, 2. דאק לוקח אחריות
1. פרסי והרולד, 2. ההבטחה של פרסי
בשנות השבעים הופצו הסיפורים באלבומי 12" על ידי Decca Records כחלק מסדרת "עולם סיפורי הילדים".
כל תקליט הכיל את הסיפורים משני ספרים שלמים, ספר אחד בכל צד.
ההערות על העטיפה הכילו את אותו הציטוט מהכומר ו.
איורי העטיפות נלקחו ישירות מהספרים המקוריים.
שמונת הספרים הראשונים הוקלטו מחדש על ידי ג'וני מוריס.
ההקלטות המקוריות מ-Delysé שימשו מחדש.
Decca היו גם בבעלות תווית ה-Argo, הידועה בשל אלבומיה והקלטות אחרות.
הקלטות חדשות נוצרו עבור שישה מספרי "סדרת הרַכבות" הבאים, החל מאדוארד הקטר הכחול.
סיפורים אלו סופרו על ידי וילי ראשטון והרווחים בין הרצועות הכילו רעשי קיטור ודיזל.
לימים הופצו האלבומים בקלטות שמע באותן התוויות.
הקלטות הופקו על ידי פיטר ג'ונסון, ו-Kaye & Ward Ltd ו-Third Man Music זוהו כבעלי היצירות.
לאחר מכן הקליט וילי ראשטון את שאר הספרים (עד #26 - "קטרי הרכבת הקלה") בתווית Argo.
הקלטות אלו מעולם לא הופצו בוויניל, ורק בקלטות שמע.
אלבומי ג'וני מוריס זוהו כ-Volume 1 עד Volume 4, ואלו הקלטות וילי ראשטון לא הכילו זהות Volume על עטיפת החזית.
צד 1 (מתוך ספר #1: "שלושת קטרי הרכבת")
צד 1 (מתוך ספר #5: "קטרים בעייתיים")
(הספר "הנרי הקטר הירוק" היה מיוחד היות שהוא הכיל חמישה סיפורים במקום ארבעה.
הסיפור הרביעי, "פרסי והמכנסיים", לא הוקלט)
חג המולד של גברת קיינדלי
צד 2 (מתוך ספר #8: "גורדון הקטר הגדול")
צד 1 (מתוך ספר #9: "אדוארד הקטר הכחול")
צד 2 (מתוך ספר #10: "ארבעה קטרים קטנים")
צד 2 (מתוך ספר #12: "שמונת הקטרים המפורסמים")
בנוסף להפצות הנפרדות הופצו ההקלטות מחדש ביחד כאוספים בתווית Argo.
האוספים הראשונים הופצו בשני זוגות קלטות: זוג אחד עם ג'וני מוריס, וזוג אחר עם וילי ראשטון.
האוסף של וילי ראשטון הופץ בשנית לאחר ש-Decca נרכשה על ידי PolyGram בשנת 1980, הפעם במארז.
ההקלטות הופצו באופן בלעדי על ידי EMI.
הדבר היה אירוני במעט מאחר ש-EMI הייתה המתחרה ראשית של Decca במשך כמה עשורים.
בנוסף ללוגו החדש של Argo, לוגו חברת EMI הוצג על השדרה של עטיפת האריזה.
האיורים על העטיפה היו גרסה קצוצה של האיור מהאוסף הקודם.
התמונה התבססה על אחת מתוך הספרים המקוריים, והאמן נזקף כ-"Quick on the Draw".
Decca הוצגה כבעלי הזכויות, ו-Kaye & Ward Ltd ו-Third Man Music כבר לא הוזכרו בפתקי העטיפה.
צד 1 - "שלושת קטרי הרכבת"
צד 4 - "שובו של תומס הקטר"
קלטות אלה סומנו כ-'הפקת Delesé.'
תוכן הקלטת זהה לקלטות ההפצה השנייה.
ספר #9 - "אדוארד הקטר הכחול"
ספר #10 - "ארבעה קטרים קטנים"
ספר #12 - "שמונת הקטרים המפורסמים"
תמונת עטיפה: פיטר סם, מהסיפור "ארובה מיוחדת"
ספר #15 - "הקטרים התאומים"
ספר #16- "קטרי קו השלוחה"
ספר #17 - "הקטר הישן והאבירי"
ספר #20 - "קטרים ישנים מאוד"
תמונת עטיפה: הנרי, מתוך הסיפור "חילוץ על"
ספר #22- "קטרי המסילה הקטנה"
ספר #23 - "קטרים בעלי יוזמה"
ספר #24 - "אוליבר הקטר המערבי"
בשיתוף פעולה עם חברת ההפצה Reed-Tempo הקליט טד רובינס את רוב הסיפורים שנכתבו על ידי כריסטופר אודרי.
אלה הופצו בשנות התשעים בהוצאת "אגמונט", בסדרה של ארבע קלטות שמע.
ספר #33 - "תומס והתאומים"
ספר #32 - "טובי, קרונות משא וצרות"
ספר #30 - "עוד על אודות תומס הקטר"
גורדון הקטר המהיר, וסיפורים נוספים
ספר #31 - "גורדון הקטר המהיר"
ספר #37 - "הנרי ורכבת האקספרס"
קטרים רבי תועלת, וסיפורים נוספים
ספר #29 - "קטרים קטנים ונהדרים"
ג'יימס וקטרי הדיזל, וסיפורים נוספים
ספר #28 - "ג'יימס וקטרי הדיזל"
ספר #34 - "תומס ותערוכת הרכבת הגדולה"
לימים הופצו חלק מהסיפורים בעבור Early Learning Centre, תחת השם "שעת סיפור עם תומס הקטר": "עשרה סיפורי רכבות קלאסיים עם מוזיקה ועם קולות".
הקלטה חדשה הופצה ב-CD על ידי BBC Audiobooks במרץ 2006. היא הכילה עיבודים של שלושת ספרי סדרת הרַכבות הראשונים, וסופרה על ידי מייקל אנג'ליס.
6 הקלטות הופצו בסדרת המשך זו, וכל אחת הכילה שלושה ספרים מ"סדרת הרַכבות".
התקליטורים משקפים יותר את סדרת הטלוויזיה, "תומס הקטר וחברים", מאשר את ספרי "סדרת הרַכבות".
הדבר בא לידי ביטוי מהעטיפה, שעשתה שימוש בצילומים מהסדרה, מסגנון הקריינות ומהשימוש בחלק מהשירים מסדרת הטלוויזיה במהלך הסיפורים.
היו אלבומים אחרים שהכילו סיפורי "סדרת הרַכבות", אולם רובם התבססו על סיפורים שנכתבו מחדש בעבור סדרת הטלוויזיה.
סיפורי מעשיות של רבי נחמן הוא סרט אותו כתב, ביים והפיק צבי פישמן.
הסרט יצא לאקרנים בבתי הקולנוע בישראל ב-1 בספטמבר 2015.
הסרט מחולק לשני חלקים: החלק הראשון נקרא סיפורי מעשיות של רבי נחמן - כולל את הסיפורים , האינדיק, שכתב רבי נחמן מברסלב ואורכו הוא 55 דקות; החלק השני נקרא החכם והתם והוא מבוסס על הסיפור מתוך סיפורי מעשיות משנים קדמוניות שכתב רבי נחמן מברסלב ואורכו הוא 45 דקות.
הסרט הופק בסיוע המיזם לקולנוע וטלוויזיה בירושלים, והתמודד בתחרות פרס אופיר בקטגוריית סרט עלילתי באורך מלא במסלול פרינג', אך לא עלה לגמר.
השחקנים הראשיים בסרט הם יהודה ברקן ודניאל דיין.
הסרט דובר אנגלית עם כתוביות בעברית.
הסרט שייך לסוגת קולנוע חרדי ולכן לא מופיעות בו נשים והוא לא הוקרן בבתי קולנוע הפתוחים בשבת.
הסרט זכה להסכמות של הרבנים שלמה אבינר, אברהם בל"ס (ראש מכון הירושלמי – תלמודה של ארץ ישראל), מאיר טויבר (ראש ישיבת בני עקיבא נתיב מאיר) ועוד.
את הסרט צילם חורחה גורביץ', על העיצוב האמנותי ועיצוב התפאורה והתלבושות אחראית פרנסואז קוריאט, ועל האיפור אחראי יוסי לוי.
את הסרט הפיקה חברת "שושנה סטריט פרודקשן בע"מ".
ב-2016 יצאה מהדורת DVD של הסרט.
סיפורי סבתא (קומיקס) היא סדרת קומיקס ישראלית לנוער, אשר נכתבה ואוירה על ידי הקומיקסאי תומיקס (תומי זנדשטיין).
נכון לאוקטובר 2016 יצאו לסדרת הקומיקס 7 חוברות, כל אחת מהן יצאה במאי של אותה שנה.
במאי 2014 יצא אוגדן של סדרת הקומיקס, של חוברות 1–6. כעת הסדרה הופסקה להופיע עקב הנהלתו החדשה של מעריב לנוער, ובתוצאה מכך הפסיקו את המדור כדי לתת לדברים חדשים יותר מקום.
"סבתא" רוזה - זקנה עצבנית, המתגוררת בבית האבות "נחמני" יחד עם חברתה הטובה משכבר הימים רוחמה.
היא נוטה הרבה להתמרמר, להתלונן, להתעצבן ולהתמרמר שוב, והיא אוהבת לצפות ב"לונדון וקירשנבאום".
נכדה הוא יונתן, שבא לבקר אותה פעם בשבוע בין אם היא רוצה או לא רוצה.
בניגוד לסבתות רגילות, היא מופרעת, מצחיקה, ערמומית ומשוגעת בטירוף.
רוחמה - חברתה היותר שפויה של סבתא מימי בית הספר.
הן גדלו ביחד, שיחקו ביחד, עבדו ביחד, ושכחו את כל הדברים האלה ביחד.
לכבוד יום הולדתה של רוחמה, סבתא החליטה לשכן אותה בבית אבות בתור בדיחה, אך לאחר שהבת שלה שמה אותה באותו בית אבות שבועיים לאחר מכן, הן החליטו פשוט להישאר שם.
לרוחמה יש חבר בשם נחום - הדון ז'ואן של בית האבות.
יונתן - ג'ינג'י, נכדה הספק-אהוב ספק-מתוסבך של סבתא.
בא לבקר את סבתא שלו פעם בשבוע מאז ומתמיד, מגיל 8. חברתו לשעבר היא נופר (שיצאה איתו לדייט בחוברת ה-4, בסינמה פלאנט).
האהבה שלו לממתקים (ושוקולד בפרט) גובלת בביזאריות.
בחוברת ה-7 מתחיל להרגיש שמשעמם לו לבד, והוא מתגעגע מאוד לנופר מכיוון שלליאור יש כבר חברה, קארין.
נופר - בחורה ביישנית, הנוטה ללכת עם סוודר לעיתים קרובות.
הופיעה לראשונה בחוברת הרביעית, הזמינה את יונתן לדייט בסינמה פלאנט.
אוהבת את "דוקטור הו", "שרלוק הולמס" ובעיקר אנימה, שדמות האנימה הכי נערצת עליה היא דדלי-צ'אן.
נפרדה מיונתן בחוברת השישית, אבל היא עדיין מאוהבת בו ומתביישת להגיד זאת.
קארין לאונרדו - ילדה בכיתתו של יונתן, ניג'וסית ומעצבנת אותו לעיתים קרובות.
קוראת ליונתן "גזר" מכיוון שהוא ג'ינג'י, ופעמים רבות אף שואלת אותו בלגלוג אם יש לו חברה.
מתנשאת ומקובלת, החברה השפוטה והמעריצה שלה היא בת-אל.
השתתפה בתוכנית "כוכב נופל", והייתה עם הזמרת שרה סופרסטאר (שהופיעה לפני כן בקומיקסים של תומיקס).
ליאור - חברו הטוב של יונתן, צוחק על יונתן כשסבתא לא נמצאת בסביבה כדי לעשות את זה במקומו.
החברות שלהם בעיקר מבוססת על להביס אחד את השני במשחקי וידאו, לצחוק אחד על השני, ובאופן כללי למרר אחד לשני את החיים.
נחוש, פופולרי ואהוב בבית הספר.
בת-אל - חברתה הטובה ביותר של קארין, המעריצה אותה, שפוטה לה ומשוגעת עליה.
תומכת לקארין בתוכנית "כוכב נופל".
לפעמים מתנהגת מוזר, והיא לא שמה לב לכך.
מור - ילדה בכיתתו של יונתן, נחמדה מאוד.
קוטלר - ילד בכיתתו של יונתן, גבוה ושקט.
נחום - דון ז'ואן בשיניים תותבות, החלק השני של הזוג הכי מדובר בבית האבות: רוחמה ונחום.
סבתא לא מחבבת אותו, ונשאלת השאלה האם היא סתם שונאת אותו או מקנאה בזמן שהוא מבלה עם רוחמה..
סבתא חושדת בו שהוא נבל-העל של סבתא-מן, אלצהיימר-מן.
קורדיליה - עולה זרה עם עור ירוק, אחות בבית האבות.
משוגעת ומטורפת, מדברת לא נכון עברית ומשלמת על דברים בכסף של מונופול.
יצחק - זקן מעצבן בבית האבות, בעל בעיית שמיעה.
נוטה לקחת לסבתא את הטלוויזיה כאשר היא רוצה לראות.
שושי - זקנה בבית האבות שכל יום חולה במחלה אחרת.
נוטה לשמש כהומור לסבתא ורוחמה.
בולמוס - חתול בבית האבות, שמן מאוד וגובהו עצום.
סבתא-מן - גרסת גיבור-העל של סבתא, נוטה להופיע כאשר סבתא מתעצבנת על משהו או מנסה "להילחם" נגדו.
הופעתה האחרונה הייתה בחוברת השישית.
רוחמה בוי-וונדר - גרסת גיבור-העל של רוחמה, נוטה להופיע לצד סבתא-מן לעיתים קרובות.
אלצהיימר-מן - נבל של סבתא-מן, סבתא חושדת שאלצהיימר-מן זה נחום.
הניג'ס - גרסת יונתן כנבל-על לסבתא מן.
קפטן כולסטרול - הנבל של סבתא מן, מתואר בחנוכה כסופגניות.
פיליפיניטרון - מחשב, העוזרת האישית של סבתא-מן.
טילי סנילי - הדמות "החינוכית" בקומיקס, מנסה ללמד את הילדים על דברים חשובים, אך ישבני מונע ממנה לעשות זאת.
ישבני - שנבוב, עוזרה של טילי סנילי.
מנצל את טילי סנילי לעיתים קרובות והורס לה את התוכניות החינוכיות.
דיווח מיוחד ו-סיפורי סבתא: האוסף המלא - החוברת הראשונה של סיפורי סבתא, כללה גם קטעים מקומיקס אחר של תומיקס, "דיווח מיוחד".
סיפורי סבתא: האוסף השני - החוברת השנייה, שבו סבתא עברה לבית האבות.
כלל את עלילת המעריץ הסודי של רוחמה, וגם המגה-קומיקס הראשון: עלילת "הניג'ס".
סיפורי סבתא: אוסף מס' 3 - החוברת השלישית, שבו רוחמה ונחום מתחילים להיות זוג רשמי, ודמות חדשה: קורדיליה.
סיפורי סבתא: אוסף מס' 4 - החוברת הרביעית, שפתחה את עלילת הדייט של יונתן ונופר בסינמה פלאנט, ודמויות חדשות: ליאור וקארין.
סיפורי סבתא: אוסף מס' 5 - החוברת החמישית, כללה את עלילת הקמפינג, והתחלת עלילת "מה עשיתי".
סיפורי סבתא: אוסף מס' 6 - החוברת השישית, שסגרה את עלילת "מה עשיתי" ופתחה את עלילת "כוכב נופל".
סיפורי סבתא: אוסף מס' 7 - החוברת השביעית, שסגרה את עלילת "כוכב נופל" ופתחה עלילה חדשה: "פולניה על הגג".
סיפורי ילדים () הוא סיפור מדע בדיוני קצר מאת אייזק אסימוב.
הסיפור הופיע לראשונה בגיליון ספטמבר 1953 של Beyond Fantasy Fiction.
הסיפור תורגם לעברית בשנת 1976 בספר גדול ורחב הוא העולם תחת השם מעשיה לתינוקות, ושוב בשנת 2009 בספר כתבי אייזק אסימוב כרך 1.
אסימוב כתב את הסיפור בינואר 1953, מתוך כוונה להגישו למגזין החדש בשם "Fantastic" אך הוא נדחה על ידי עורך העיתון, הרולד בראון.
לאחר מכן הגיש אותו אסימוב להוראס לאונרד גולד, אשר קיבל אותו למגזין האחות החדש של מגזין "Galaxy Science Fiction", מגזין "Beyond Fantasy Fiction".
יאן פרנטיס, סופר פנטזיה, שקוע בעבודתו כאשר חרק בעל רגליים ארוכות מופיע לפניו.
החרק מצהיר כי הוא אֶלף, ולמעשה הוא מוטציה -"אלף על"- בעל כוחות חדשים אותם הוא עדיין לומד.
האלף מסביר ליאן כי רוב בני מינו הם טלפתיים, והם השתמשו בבני האדם כ"עדשות מוחיות" כדי להגדיל את כוחותיהם וכך הם שרדו את עידן הקרח האחרון.
עם זאת, מאז המהפכה התעשייתית, האלפים נמנעו מהאנושות, שכן הם לא מסוגלים לשלוט בחשמל, והם נסוגו לאוואלון; אי באוקיינוס השקט העטוף ב"מסך מוחי".
האלף שהופיע בפני פרנטיס, לעומת זאת, יכול לשלוט בחשמל ואולי גם לבצע ביקוע אורניום.
דבר זה דורש שימוש במוח אנושי כ"עדשה מוחית", אך לא כל מוח יכול לשמש לכך, מאחר שבני אדם כבר אינם מאמינים בפיות.
פרנטיס, כסופר פנטזיה, הוא אחד האנשים הבודדים בעלי מוח שימושי.
כאשר פרנטיס מסרב להילקח לאוואלון בתור "יועץ", האלף מאיים שיגרום לאשתו ובנו של פרנטיס נזק גופני.
בנו של פרנטיס מגיע הביתה ופרנטיס נשלח לספרייה הציבורית.
אולם כשהאלף מנסה להשתמש במוחו של יאן הצעיר כעדשה הוא לא מצליח, מפני שכילד של שנות ה-50 המודרניות, הוא אינו מאמין ב"סיפורי ילדים" ובקיומן של פיות.
האלף מאבד את כוחו ויאן הצעיר מוחץ אותו עם ספר הלימוד שלו.
סיפורי ניו יורק הוא אנתולוגיה של שלושה סרטים קצרים אמריקאיים משנת 1989.
שיעורי חיים, תסריט ובימוי - מרטין סקורסזה.
החיים ללא זואי, תסריט ובימוי - פרנסיס פורד קופולה.
רסיסי אדיפוס, תסריט, בימוי ומשחק - וודי אלן.
ליונל דובי (ניק נולטה) הוא צייר מופשט החי בלופט גדול בניו יורק ביחד עם ציירת מתחילה בשם פולט (רוזנה ארקט).
הוא מספק לפולט דיור, כלכלה, משכורת ולימוד בתמורה ליחסי מין.
ליול הוא מבוגר וגרוש מספר פעמים ופולט היא צעירה ויפה המתקשה לפלס את דרכה בניו יורק.
פולט מרגישה שליונל מעוניין רק בסקס איתה ומחליטה לעזוב אותו.
היא יוצאת לתקופה קצרה עם סטנדפיסט צעיר בשם גרגורי סטארק (סטיב בושמי).
ליונל מסכים שתישאר אצלו ללא יחסי מין ואומר לה שרק דרכו תוכל להתקדם בניו יורק אך לבסוף היא עוזבת אותו.
את כל המתח הוא מוציא על ציור מופשט גדול בתערוכה שמתקבל בהתלהבות.
בתערוכה הוא נפגש בציירת צעירה שמחפשת מקום לגור, להתפרנס וללמוד.
הוא מציע לה את דירתו ומעגל חדש נפתח.
זואי (הת'ר מקומב) היא נערה הגרה במלון מפואר בניו יורק לאחר שהוריה התגרשו.
אביה קלאודיו (ג'אנקרלו ג'אניני) הוא חלילן מפורסם המופיע ברחבי העולם ואמה שרלוט (טליה שייר) היא צלמת עיתונות המטיילת בכל העולם.
מי שמטפל בה ואחראי עליה במלון הוא מל (אדריאן ברודי).
בעת שוד במלון נפרצת הכספת של אביה ונופלת משם מעטפה ובתוכה עגיל ומכתב מהנסיכה סוראיה (קרול בוקה) המעניקה לו את העגיל לאחר שהתרשמה מנגינתו.
זואי מאתרת את הנסיכה ומחזירה לה את העגיל ולאחר מכן היא מאחדת את אביה ואמה.
לבסוף כולם מתאחדים בקונצרט בו מנגן האב, למרגלות האקרופוליס באתונה.
שלדון מילס (לשעבר מילסטיין) (וודי אלן) הוא עורך דין יהודי רווק בן 50. הוא מנהל זוגיות עם ליסה (מיה פארו), נוצרייה גרושה עם שלושה ילדים למרות התנגדותה החריפה של אמו הקשישה (מיי קווסטל).
כל חייו אמו ביקורתית כלפיו.
יום אחד הוא לוקח את ליסה וילדיה בלווית אמו למופע של קוסם.
הקוסם מבקש מהאמא להיכנס לתיבה ואז דוקר את התיבה אולם כשהוא פותח אותה היא ריקה.
הוא מאשים את הקוסם (ג'ורג' שינדלר) והבמאי (לארי דייוויד) ומאיים עליהם בתביעה וכן הוא שוכר חוקר פרטי.
לאחר היעלמות אמו הוא מתחיל להרגיש משוחרר, שמח והסקס שלו משתפר.
הוא מפטר את החוקר ומאושר בחייו.
יום אחד מופיעה האמא בשמי ניו יורק ומתחילה לגעור בו לנוכח כל תושבי העיר.
הוא נבוך וליסה עוזבת אותו.
שלדון מחפש עזרה אצל טרבה, מגרשת שדים ומדברת עם מתים בעזרת סיאנס (ג'ולי קאוונר).
הטיפול נכשל ואמו עדיין בשמי העיר אך שלדון מתאהב בטרבה, מביא אותה לדירתו ומציג אותה לפני אמו בשמים.
זאת מאשרת את החברה החדשה שלו וחוזרת לדירתו בארץ ומתחילה שוב להביך אותו כשהיא מראה לטרבה תמונות מילדותו.
סיפורי ויומינג הוא ספר מאת הסופרת האמריקאית אני פרו שיצא לאור ב-1999. הספר הוא קובץ של סיפורים קצרים שעלילותיהם מתרחשות כולן בשטחי הספר של מדינת ויומינג במערב ארצות הברית.
הספר תורגם לעברית על ידי שרה פ.
פרידמן ויצא לאור פעמיים בהוצאת כנרת זמורה-ביתן דביר; בפעם הראשונה ב-2001 בשם "סיפורי ויומינג" ובפעם השנייה ב-2006 בשם: "הר ברוקבק, סיפורי ויומינג".
"הר ברוקבק" הוא הסיפור הנועל את הספר והיווה את הבסיס לסרטו עטור הפרסים של הבמאי אנג לי, שיצא למסכים ב-2005.
הספר נכלל בשלושת המועמדים לפרס פוליצר בקטגוריית ספרות ב-2000.
המתרגמת לעברית, שרה פרידמן, כותבת באחרית דבר המסיימת את הספר:
פרו מעידה כי למרות שעסקה בכך בחלק הראשון של הקריירה העיתונאית והספרותית שלה, כתיבת סיפורים קצרים קשה לה.
הסיפור שסלל את הדרך לקובץ הסיפורים היה "פר בחצי עורו", הוא נכתב על פי בקשת הרשות האמריקאית לשמירת הטבע לקובץ סיפורים מטעמה.
לצורך הכתיבה ביקרה פרו בשמורת טן סליפ (Tensleep Preserve), שבדרום הרי ביגהורן .
בעקבות הסיפור הראשון, המתרחש בטן סליפ , התפתח אצלה הרעיון לכתוב קובץ סיפורים קצרים שיתרחשו כולם בוויומינג.
עוד מעידה פרו, כי יש לה עניין מיוחד בהיסטוריה מקומית והיא אוספת יומנים וזיכרונות של אנשים באזורים שונים בצפון אמריקה וכי אלו סייעו לה בכתיבה.
המוטו של הספר, "המציאות מעולם לא הואילה פה הרבה", היא ציטוט מפי חוואי אלמוני שהיא קראה במאמר מאת ג'ק היט באאוטסייד ב-1997.
פר בחצי עורו - אלמן בן 80, החוצה את ארצות הברית, ממסצ'וסטס אל החווה בה נולד וגדל בוויומינג, כדי להשתתף בהלוויית אחיו.
בדרך, תוך שהוא מתקרב למחוז חפצו ולסופת שלגים, הוא נזכר בסיפור פנטסטי שסיפרה בת זוגו של אביו בחווה בצעירותם, סיפור אודות "ראש־פח" ו"פר בחצי עורו".
הסיפור מבוסס על סיפור עם איסלנדי בשם "הפר של פורגייר".
הוא הופיע במקור ב"The Atlantic" בנובמבר 1997, ונבחר על ידי הסופר גאריסון קילר להכללה באוסף "הסיפור הקצר האמריקאי הטוב ביותר 1998", ומאוחר יותר על ידי הסופר ג'ון אפדייק להכללה באוסף "הסיפור הקצר האמריקאי הטוב ביותר של המאה", שיצא ב-1999.
הבוץ מתחת - סיפורו של רוכב שוורים בתחרויות רודיאו.
הדרך בה הגיע לעיסוק זה וחייו העוברים בדרכים מתחרות לתחרות, יחד עם שאר המשתתפים בתחרויות אלו.
שם הסיפור לקוח משם שירו של הזמר טום ראסל , "השמים ממעל, הבוץ מתחת".
הסיפור הופיע במקור ב"הניו יורקר", ב-22 וב-29 ביוני 1999 וזכה להיכלל בקובץ השנתי של סיפורי פרס או.
ניסיון מקצועי - סיפור חייו רצוף הכישלונות התעסוקתיים והעסקיים של אדם מן השורה.
סוס אדום כדם - מעשיה קצרה המתרחשת בחורף 1886–1887 אודות סוס אדמוני שבעליו מאמין כי הוא אוכל אדם.
הסיפור מבוסס על סיפור העם "העגל שאכל את הנוסע".
אנשים בגיהנום רוצים רק כוס מים - סיפורן של שתי משפחות בעלות חוות שכנות באזור לאראמי, המתעמתות על רקע התנהגותו החריגה של אחד מבניהן.
הסיפור מבוסס על אירועים שהתרחשו במציאות ותועדו בספרה של הלנה תומאס רובוטם (Helena Thomas Rubottom) מ-1987, "חומות אדומות ואחוזות בית" (Red Walls and Homesteads).
קצהו המגודל־עשב של העולם - סיפורה של משפחת חוואים באזור מרוחק.
האב - טייס צבאי בדימוס ואחת הבנות - "הבושה המשפחתית", הנוהגת לשוחח עם טרקטור ישן.
זוג דורבנות - בגידות, חיזורים והטרדות מיניות בין הדמויות המאכלסות מספר חוות שכנות, כשברקע נמצא זוג דורבנות מהודר שנקנה כמתנה לאחת הנשים.
חוף שומם - חיי השכרות, האלימות והמין של שלוש גרושות הפוקדות ברים באזורי החוות המרוחקות, מתוארים על ידי אישה שחיי הנישואין שלה במשבר.
מושלי ויומינג - סיפורה של משפחת חוואים ותיקה ומיוחסת, בה הבעלים חובר בסתר לפעיל סביבה הנלחם במגדלי הבקר.
88 קילומטר אל משאבת הדלק - סיפור קצרצר אודות התאבדותו של חוואי זקן וממצאיה של אשתו לאחר מותו.
הר ברוקבק - סיפור אהבתם של שני בוקרים שמבלים קיץ בשמירה על עדר צאן על הר, ומנסים לשמר את אהבתם במשך שני עשורים, למרות שבינתיים הקימו משפחות.
הסיפור הופיע במקור ב"הניו יורקר" ב-13 באוקטובר 1997. הסיפור זכה להיכלל בקובץ השנתי של סיפורי פרס או.
הנרי ב-1998, והיווה את הבסיס לסרט המצליח הר ברוקבק.
פרו כותבת בהקדמה לספר, כי המוטו של הספר, "המציאות מעולם לא הואילה פה הרבה", מרמז על השילוב של הפנטסטי והמציאותי בסיפורים וכי: "יש לא מעט מהפנטסטי בנחישות להתפרנס בעבודת חווה במקום הקשוח והלא סולח הזה".
המרב שהם יכולים לעשות הוא להשלים עם הסיטואציה בה הם נמצאים.
גם מייקל נייט, מבקרו של הוול סטריט ג'ורנל, מתייחס לנקודה זו.
הוא מציין כי הסיפור הטוב ביותר הוא "הר ברוקבק" ואת המשפט האחרון בסיפור ובספר המתאר את תחושותיו של הגיבור:, הוא מביא כמשפט המאפיין גם את שאר הסיפורים בספר.
לסיום, הוא משבח את קובץ הסיפורים וטוען כי הוא יחזק את מעמדה ותהילתה של פרו כסופרת.
ריצ'רד אדר , שהיה מבקר קולנוע ב, כתב בביקורתו על קובץ הסיפורים: "זהו חומר משובח, המוגש בכאב ובחמלה, אך מעל לכל בהתבוננות עדינה שמביאה אלינו את החיים הארציים הקשים, באופן המסורתי שבו מובאים סיפורים: זר מגיע לדלתנו ומספר לנו על מקום שאיננו מכירים.
אמריקה הנוחה של שוק המניות העולה ושל מודעות פוחתת לכל מה שנמצא מחוץ לדאגותיה, איננה יכולה אפילו לתפוס זאת.
פרו יודעת מה שרק היא יכולה לדעת, לא רק באמצעות מגורים בוויומינג, אלא על ידי ראיית האינפרה אדום שלה המאפשרת למעט מאוד סופרים מבט בהיר בחושך הדמיון." הוא רואה את "הר ברוקבק" ובמיוחד את "הבוץ מתחת" כשני הסיפורים הטובים ביותר.
לגבי האחרון, הוא גורס כי במשפט: משיגה פרו צומת דרכים של כתיבה גדולה.
זו הצטלבות של הפרטי ושל האוניברסלי, של הגורל שמציעה ויומינג הארצית שלה ושל המצב האנושי בכללותו."
מבקר הספרות של הניו יורק טיימס, כריסטופר להמן-האופט , שואל בביקורתו: "מדוע אם כן כדאי לך לקרוא את הסיפורים האלה, אם חיי הדמויות כה מרושעים וגורלם כה בלתי נמנע?
אתה קורא אותם בגלל האותנטיות המוחלטת שלהם, בתחושה שהם מעבירים, שאתה מעבר לעובדה או לבדיה בעולם שאינו יכול להתקיים בשום צורה אחרת.
ואתה קורא אותם בגלל שפתם, לא לירית, אלא שירה סוערת של בדידות וכאב".
כפי שמבקרי הניו יורק טיימס, אדר ולהמן-האופט מציינים זאת, גם המתרגמת לעברית, ד"ר שרה פרידמן, מציינת במיוחד את שמות הדמויות בסיפורים השונים.
היא כותבת: "מכלול השמות הסמליים והמשונים אומר דרשני כי אלה שמות לא רגילים, יוצאי דופן.
הגודש הזה הוא המלמד כי לפנינו שמות ספרותיים על פי המסורת של קריאה לדמות בשם שישכיל את הקורא על אופייה של הדמות,על נסיבות חייה ועל החברה שהיא חיה בה." פרידמן מקדישה את אחרית הדבר בספר לבחינת הסמליות בשמות הדמויות והמקומות ב"סיפורי ויומינג".
בהמשך העידה פרידמן, כי עבודת התרגום על הספר וההתמקדות בתרגום שמות הדמויות בספר, הביאו אותה לעסוק בסוגיה הכללית של תרגום שמות בספרות.
סיפורי התנ"ך עם סבא טוביה הוא סרט טלוויזיוני ה-DVD וקלטת הווידאו השלישית של סבא טוביה.
סבא טוביה הולך עם נכדיו לספריה ומספר להם שירים וסיפורים על התנ"ך.
טוביה צפיר – סבא טוביה / ספרנית / נוח / אברהם אבינו / משה רבינו / יצחק / הנחש / פרעה / מלך בבל / גולית הפלישתי / דמויות שונות
ארז שפריר – אדם / יעקב / עובד של מלך בבל / מלאך אלוהים / מצרי / שם
הגר נחום – חוה / יוכבד / רבקה / מצרית
יניב אליהו – לבן / מלאך אלוהים / עשו / חם / עובד של מלך בבל / מצרי
מיטל סלקמון – רחל / בת פרעה / אשתו של נוח
חן דנון זקס – שרה / לאה
מה עשו ילדים בימי התנ"ך?
סיפורי צעצוע זעיר הוא אוסף וידאו ביתי של חמישה סרטים קצרים מונפשים ממוחשבים, שנעשו על ידי פיקסאר.
האוסף פורסם ב-29 באוקטובר 1996 על ידי הפצת הווידאו הביתי של וולט דיסני, ווידאו דיסני הבינלאומי.
במהדורות הבינלאומיות, כולל בריטניה ויפן, מופיעות דמויות מ"צעצוע של סיפור" המארחות בווידאו ומדברות על הסרטים הקצרים.
(1984), בבימויו של אלווי ריי סמית'
די בראדלי בייקר בור החייזרים
פט פרלי בתור באז שנות-אור
סיפורי חזירונים היא סדרת טלוויזיה פינית עם הנפשה ממוחשבת המבוססת על Bad Piggies, ספין-אוף של Angry Birds.
אנימציה בסגנון הדומה לאנימציית חימר לפני המעבר לדימויים שנוצרו על ידי מחשב לאחר יציאת הסרט "אנגרי בירדס - הסרט", הסדרה מתמקדת בחייהם של חזירי המיניון, ואין לה דיאלוג.
הוא הופק על ידי Rovio Entertainment, כאשר האולפן הצרפתי Cube Creative סיפק חלק מהאנימציה.
סיפורי חזירונים הוצג לראשונה ב-2014 בערוץ Toons.TV דרך אפליקציות Angry Birds ובאתר Toons.TV.
הסדרה המשיכה בעונה השנייה, עם כותרת המשנה "חזירים בעבודה" ב-2015; העונה השלישית, עם כותרת המשנה השלישית ב-2016 והעונה הרביעית והאחרונה, עם כותרת המשנה רחוב ארבע (4th Street) ב-2018.
סיפורי טום וג'רי היא סדרת טלוויזיה מונפשת אמריקאית בהשתתפות צמד החתול והעכבר טום וג'רי.
הסדרה הופקה על ידי האחים וורנר הנפשה ושותפיו Turner Entertainment Co.
זוהי סדרת הטלוויזיה הרביעית בזיכיון של טום וג'רי, כמו גם ההפקה הראשונה של טום וג'רי שחיקה את הסרטים הקצרים התיאטרליים המקוריים שנוצרו על ידי מייסדי האנה-ברברה ויליאם האנה וג'וזף ברברה עבור מטרו-גולדווין-מאייר.
הסדרה רצה במקור בארצות הברית מ-23 בספטמבר 2006 עד 22 במרץ 2008, ברצועת השידור Kids' WB.
זוהי סדרת הטלוויזיה הראשונה של טום וג'רי מאולפני ההנפשה של האחים וורנר לאחר שחברת האם טיים וורנר קנתה את Turner Broadcasting System, אז בעלי הזיכיון, בשנת 1996.
ג'וזף ברברה שימש כמפיק בפועל של הסדרה לפני מותו ב-18 בדצמבר 2006, מה שהפך את זה לפרויקט האחרון של טום וג'רי עם מעורבותו, וקיבל קרדיט סיפור בחלק מהפרקים של העונה הראשונה.
הסדרה מורכבת מ-26 פרקים על פני שתי עונות, שכל אחד מהם מורכב משלושה קטעים בני 7 דקות עם נושא משותף ובערך זהה באורך של הסרט הקצר המקורי.
מספר סרטונים – כמו משמר הקראטה – הופקו והושלמו ב-2005 (המסבירים את חותמת זכויות היוצרים של 2005 בקרדיטים הסופיים של העונה הראשונה למרות ששודרו במהלך עונת 2006–2007) כחלק מסדרה של יותר מ-30 סרטים מצוירים שבוטלו כמעט שנתיים לאחר הכישלון הפיננסי של לוני טונס: חוזרים לאקשן.
בישראל, שודרה הסדרה בערוץ הילדים בשנת 2007, וזאת בדיבובה האנגלי בתוספת כתוביות לעברית.
דון בראון בתור טום ודרופי (עונה 1)
ויליאם האנה בתור הצרחות הנוספות של טום (רק בהקלטות אודיו בארכיון בשימוש במספר פרקים של עונה 1, אם כי ללא קרדיט)
סם וינסנט בתור ג'רי, סניפלס וילד
ריס תומפסון (עונה 1) ושנטל סטרנד (הלאה) בתור טפי
מייקל דונובן בתור ספייק, דרופי (עונה 2) וטופסי
קולין מרדוק בתור בוץ' ומיטהד
ניקול אוליבר בתור גברת שתי נעליים ונעלי תינוק
טרבור דבאל בתור קריין רדיו
קרלוס אלאזראקי בתפקיד קספר לומברדו
בן דיסקין בתור רוח 2
זעפרן הנדרסון בתור אמא פלייטפוס
קלי שרידן בתפקיד העלמה שייפלי
מאריקה הנדריסקה בתור הנסיכה עכברה חייזרית
אלי הארווי בתור אמא קרנף
מקסין מילר בתור מכשפה ירוקה
אלן קנדי בתור מכשפה סגולה וג'רלדין מאוס
ג'ייק די סמית' בתור עכבר תינוק
ניקול בומה בתור ילדה קטנה
טביתה סנט ז'רמן בתור גיבור לבן
איאן ג'יימס קורלט בתור באני
סקוט מקניל כבעל חנות טילים
מייקל דובסון בתור זכר קנגורו
אנדריאה ליבמן בתור טודלס גאלור
בריאן דראמונד בתור ג'ו בר, קולות נוספים
לואי צ'ירילו בתור אריה, קולות נוספים
ליסה אן בילי בתור לביאות
פול דובסון בתור המתופף עכברוש
מאט היל כקריין תחרות גלישה
פיטר ניו בתור טוני הפיצה השמנונית
סיפורי כתם שמש היא סדרת טלוויזיה קנדית-בריטית-אמריקאית בהנפשה ממוחשבת לילדים שנוצרה בידי חברות האנימציה Nelvana, AbsoluteDigital Pictures ו-Callaway Arts & Entertainment.
בקנדה הסדרה שודרה ב-CBS, בארצות הברית הסדרה שודרה בערוץ ניק ג'וניור בשנת 2004, ובישראל בעברית בשנת 2007 בערוץ הופ!.
הסדרה בת 3 עונות ו-44 פרקים באורך 23 דקות כלומר שני פרקים.
בהשראת הסדרה יצא סרט שגם דובב לעברית בשם "סיפורי כתם שמש: של מי הביצה הזאת?".
שיר הפתיחה בדיבוב העברי בוצע על ידי מאיה ממן.
בכל פרק היא, ילדיה וחבריה עוברים הרפתקה.
פלורה (Miss Spider): עכבישה צהובה, הדמות המרכזית בתוכנית.
מיקי (Squirt): עכביש ירוק, אוהב לגלוש באינטרנט.
מישקה (Holley): עכבישה כתומה, בעלה של פלורה, מנגנת בגיטרה.
בייגל (Spinner): עכביש צהוב, ממושקף וחכם.
דרגון (Dragon): זכר שפירית סגול, חולם להצטרף לקבוצת השפריות המעופפות.
שימר (Shimmer): חיפושית ורודה, אוהבת ללכת לאחו כדי לשתות צוף מפרחים.
הדיבוב העברי הופק על ידי ענבר שטגר עזרא ובוים על ידי אורלי קטן.
שם הדמותמדבב\ת באנגליתמדבב\ת בעבריתפלורהקרולי לרסוןחגית דסברגמיקיסקוט בודןינון כהןמישקהרוברט נורמן סמיתדור צויגנבוםדרגוןמיטשל אייזנרתובל שפירשימררבקה ברנרשירה נאורבייגלאוסטין די יוליומאי יעקובסון
"סיפורי צדיקים" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית אודיה בהשתתפות הזמר בן צור.
השיר נכתב והולחן על ידי שני המבצעים, אבי אוחיון, יאיר אלייצור ואופיר כהן.
על הפקתו המוזיקלית היו אחראים שמעון יחיא, אופיר כהן נתנאל, בן גיאת ושי ואגוס.
השיר עוסק בדמויות מרכזיות במסורת היהודית ומציג מסר של אמונה, חוסן והתמודדות עם קשיים.
הוא נפתח בסיפור על בעל התניא, המדגיש שליטה עצמית ואיפוק, ולאחר מכן מתאר את רבי שמעון בר יוחאי, מחבר ספר הזוהר, שלמד תורה במערה במשך שלוש עשרה שנים.
לצד דמותו מופיע הציטוט החסידי "כל העולם גשר צר מאוד והעיקר לא לפחד כלל".
בהמשך עוסק השיר בעקדת יצחק ובתגובותיה של שרה אמנו, המתוארת כמי שלא שרדה את הצער.
הוא מזכיר גם את רבי מאיר בעל הנס ואת סיפורה של סוליקה חגואל, שהעדיפה למות על קידוש השם.
השיר מסתיים בסיפורו של רבי עקיבא, שהחל ללמוד תורה רק בגיל ארבעים, כמסר לכך שכוח רצון מאפשר לאדם להתעלות ולראות את האלוהות.
השיר נפתח בביתו של בן צור בשיר "טאטע תטהר", שבוצע במקור על ידי אלייצור.
"סיפורי צדיקים" הפך ללהיט ברחבי מדינת ישראל.
במצעד הפזמונים של היטליסט הגיע בשיאו למקום השלישי.
סיפורי ירח היא סדרת טלוויזיה בריטית-אמריקאית קומית לילדים בהנפשת סטופ מושן.
הסדרה נוצרה והופקה על ידי אנדרו דוונפורט (יוצרי הסדרות: "טלטאביז", "בובה", "הגן הקסום", "וויבולו" ו"להלילו").
בבריטניה הסדרה שודרה ב-CBeebies בשנת 2019, ובארצות הברית ב-Universal Kids.
בישראל הסדרה שודרה בדיבוב עברית בערוץ לולי.
הסדרה היא עונה אחת ו-50 פרקים באורך 22 דקות.
פפי ננה / בובננה (Pepi Nana) – בובה לבוש חולצה כחול עם סמל ירח.
מוני (Moon Baby) – תינוק לבוש מעיל כחול ושיער בצורת ירח.
קטננה (Little Nana) - ילדה קטנה עם שמלה כתומה, החברה של פפי ננה.
סיפורי מישמיש הייתה סדרת טלוויזיה לילדים ונוער, ששודרה בשנים 1998–2000 בשידורי קשת ערוץ 2 בכיכובה של דפנה דקל.
בעקבות הצלחת הסדרה, הוצאו לסדרה קלטות וידאו עם פרקי וסיפורי הסדרה בשיווק הד ארצי בשנת 2003.
את בובתו של מישמיש עיצבה טניה דיקוב.
את שיר הפתיחה של הסדרה כתבה והלחינה דפנה דקל.
בחנות צעצועים קסומה שמנהלת דפנה מגיעה חבילה עם בובת ארנב מדבר לו היא קוראת מישמיש, ובכל תוכנית היא מספרת לו מלא סיפורי עם משעשעים.
דפנה (בתפקיד עצמה): מנהלת חנות צעצועים קסומה.
מישמיש (אילן סביר) – בובת ארנב קסומה אשר יודעת לדבר וחבר טוב של דפנה, הוא אוהב שמקריאים לו סיפורים.
סיפורת היא מכלול של יצירות הכתובות בפרוזה (להבדיל משירה), שעלילתן בדויה, אינה אמיתית, אלא פרי דמיונו של הסופר (להבדיל מיצירות להן יש יסוד מבוסס מציאות, כמו ביוגרפיות, היסטוריות וכיוצא בזה).
הסיפורת היא נגזרת של הספרות, וכוללת כבדרך קבע רומנים, סיפורים קצרים, משלים, מעשיות, מחזות וכדומה.
הסיפורת היא שיטה שהתקיימה מאז יצירת הכתב, ובמידה כלשהי גם קודם לכן, בידי מספרי סיפורים.
הסיפורת מחולקת לרוב על פי אורך.
החלוקה המקובלת נעשית לשש קבוצות:
סיפורת בזק – עד 2,000 מילים (5 עמודים לערך)
סיפורת מציאותית (ריאלית) – מתארת מציאות מוכרת היכולה להתרחש בעולם של הקורא, על אף שלא התקיימה בפועל במציאות ההיסטורית.
עם זאת, חלק מהאירועים, המקומות והאנשים בה יכולים להתקיים בפועל במציאות ההיסטורית.
בנוסף, אפשרי הדבר שהעתיד בסיפורת המציאותית אכן יתרחש.
כך למשל, הרומן של ז'ול ורן מהארץ לירח – אשר בזמן כתיבתו היה פרי דמיונו של המחבר, נעשה לאפשרי בשנת 1969 כאשר כף רגלו של ניל ארמסטרונג דרכה על הירח, והצוות חזר בשלום לכדור הארץ.
סיפורת מציאותית נתפסת בידי הקורא כדבר אשר אכן מתרחש או יכול להתרחש.
סיפורת שאינה מציאותית (ספקולטיבית) – האירועים בסיפורת זו אינם יכולים להתרחש במציאות, הם אינם מתרחשים בעולמו של הקורא אלא בעולם אלטרנטיבי, וזאת משום אופיים העל-טבעי, או משום שילובם של היסטוריה חלופית ומדע בדיוני.
לא-סיפורת – עוסקת בנושאים אשר מוצגים כעובדה מוגמרת.
האירועים בסיפור יכולים להיות ריאליים, או לא, אך מחבריו מאמינים בכל ליבם באמיתותו בעת יצירתם.
מדובר ביצירות כמו מיתולוגיה וספרות דתית).
סיפורת חלקית – סיפורת המערבת בתוכה נושאים מחוץ לסיפורת.
לדוגמה – סיפורת המבוססת על מקרה אמיתי, או ביוגרפיה משוכתבת מחדש, עם חלקים בדיוניים.
סיפורת מאוירת – היא ספרות גרפית, שבה תמונות וטקסט משולבים יחד כדי לספר סיפור.
הסיפורת המאוירת יכולה ללבוש צורות שונות, כולל סיפורת שנכתבה למבוגרים או לילדים, סיפורת מגזינים, קומיקס, רומנים, סיפורים קצרים, משלים, מעשיות, מחזות, ספרי תמונות וכדומה.
קיימת הסכמה כוללת בעיני סופרים בנוגע למספר האלמנטים ומבניהם שבסיפורת, כאשר הבולטים ביניהם הם:
אחד האלמנטים הבסיסיים של הסיפורת היא העלילה, המביאה את הצגתם וסידורם הכרונולוגי של אירועים על פני הסיפור.
העלילה מכילה אפקט של פעולה ותגובה, וכן התחלה, אמצע וסוף מוגדרים.
היא מתוארת כקשת סיפור בעלת קו לא אחיד של פעולה מתגברת ושוככת.
קיים בעלילה גם מבנה ביניים של סצנה (תוצרה של הדרמה) והמשך (תגובה רגשית והשלכות).
מצג – המצג מתייחס למצע הסיפור הבסיסי, היכן שמתבסס הרקע, מוצגות הדמויות ומתפתח קונפליקט.
פעולה מתגברת – בנרטולוגיה של הסיפורת, הפעולה המתגברת עוקבת אחר המצג ומובילה לנקודת השיא.
מטרתה לבנות מתח עד לסופה של נקודת השיא.
אין לבלבל בין הפעולה המתגברת לאמצעו של הסיפור, שכן היא ממוקמת מיד לפני נקודת השיא, שלאחריה מגיעה הפעולה השוככת.
נקודת שיא – בסיפורת, נקודת השיא דומה לקומדיה הקלאסית, המתרחשת לקראת סיום היצירה/המחזה, אחרי הפעולה המתגברת ולפני הפעולה השוככת.
זהו רגע הסכנה הגדול ביותר עבור הפרוטגוניסט ומכיל בדרך כלל מספר כישלונות בלתי נמנעים, המפתיעים את הקורא ומביאים אותו לכדי הציפייה לבאות.
פעולה שוככת – בדרך כלל מצויה בטרגדיות ובסיפורים קצרים, ובאה לאחר נקודת השיא ומראה על השלכותיה.
פתרון – מתרחש לאחר הפעולה השוככת, ובו הקונפליקט מסתיים.
יכולים להיות בו רגעי מתח, בהם התוצאה הסופית של הקונפליקט נתונה בספק.
סדר כרונולוגי – יכולים להיות אזכורים להתרחשויות בעבר או בעתיד, אך אירועים כתובים בזמן הווה.
פלאשבק – סצנה השזורה בתוך העלילה, שלוקחת את הסיפור אחורה בזמן, ומזכירה אירועים שקרו לפני זמן העלילה הנוכחי כדי למלא את סיפור המסגרת.
הקונפליקט הוא אלמנט נצרך של הסיפורת, והוא מוגדר כבעיה המרכזית בכל יצירה ספרותית באשר היא לפי אופיו של הפרוטגוניסט או האנטגוניסט.
קיימים חמישה סוגי קונפליקט בסיסיים, כאשר בעידן המודרני מתווסף סוג נוסף – אדם נגד מכונה/אדם נגד טכנולוגיה.
אדם נגד עצמו – דוגמאות: ביאוולף.
אדם נגד אדם – דוגמת הקונפליקט בין יהודה לגנרל מסאלה בבן חור.
אדם נגד חברה – דוגמה: אנקת גבהים.
אדם נגד טבע – דוגמאות: סרטי אסונות כהתפרצות, 2012 והיום שאחרי מחר; "להבעיר אש" של ג'ק לונדון.
אדם נגד על-טבעי – דוגמאות: "דרקולה" של ברם סטוקר ו-"פרנקנשטיין" של מרי שלי; סדרות הטלוויזיה תיקים באפלה ועל טבעי.