tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בניגוד לרוב השירים של אואזיס, בהם ליאם גלאגר היה הזמר הראשי, בשיר זה נואל גלאגר היה הזמר הראשי.
השיר יצא לשווקים כסינגל ב-19 בפברואר 1996, וזכה להצלחה מסחרית ניכרת.
הוא כיכב בצמרת מצעד הסינגלים הבריטי, והפך לסינגל השני של הלהקה שהגיע לצמרת המצעד.
נואל גלאגר - שירה, גיטרות, מלוטרון, פסנתר
פול "בונהד" ארתורס - פסנתר, גיטרה קצב, אורגן המונד
פול "גייגסי" מקגוויגן - גיטרה בס
אלן ווייט - תופים, שייקר, תוף מרים
הווידאו קליפ של השיר בוים על ידי נייג'ל דיק ומככב בו השחקן פטריק מקני.
הווידאו קליפ צולם בפסדינה שבקליפורניה ב-4 בדצמבר 1995.Arden Road in Pasadena, California on 4 December 1995. בווידאו קליפ מקני מסיע את להקת אואזיס במונית שחורה לאחוזה אשר נראית כמו אחוזת פלייבוי ושם הלהקה מבצעת את השיר.
המתופף של הלהקה אלן ווייט פגש במהלך צילומי הווידאו קליפ את אשתו לעתיד ליז קארי, אשר הייתה אחת מהדוגמניות בווידאו קליפ.
לאורך השנים אמנים רבים ביצעו גרסאות כיסוי משלהם לשיר.
כמה מהאמנים הבולטים ביותר שביצעו גרסאות כיסוי לשיר כוללים את אדל, The Killers, וטורי איימוס.
בנוסף, להקת קולדפליי ואריאנה גרנדה ביצעו ביחד גרסת כיסוי לשיר במופע הצדקה "One Love Manchester" שנערך ב-4 ביוני 2017 שאורגן בתגובה לפיגוע במנצ'סטר ארנה ב-2017.
"Don't Let the Sun Go Down on Me" הוא שיר שהולחן ובוצע על ידי הזמר האנגלי אלטון ג'ון למילותיו של הפזמונאי ברני טופין.
השיר הוקלט לראשונה בשנת 1974 על ידי אלטון ג'ון לאלבום האולפן השמיני שלו, "Caribou".
השיר יצא כסינגל מתוך האלבום והגיע למקום השני במצעד בילבורד הוט 100 ולמקום ה-16 במצעד הסינגלים הבריטי.
השיר זכה לפרסום מחודש בשנת 1991 כשהוקלט כגרסה חיה בביצועם של אלטון ג'ון וג'ורג' מייקל.
גרסה זו הגיעה לראש מצעדי הפזמונים בממלכה המאוחדת ובארצות הברית.
השיר נכתב על ידי ג'ון וטופין יחד עם שאר שירי האלבום "Caribou", במהלך עשרה ימים בינואר 1974. השיר יצא לאור כסינגל ראשון מהאלבום ב-20 במאי 1974 בממלכה המאוחדת, וב-10 ביוני 1974 בארצות הברית.
לאורך השיר מנגנים דל ניומן בכלי נשיפה, ריי קופר ונייג'ל אולסון בכלי הקשה, די מוריי בגיטרה בס, דייבי ג'ונסטון בגיטרה חשמלית ודייב הנטשל במלוטרון.
בנוסף, שרים קולות רקע הזמרים קארל וילסון וברוס ג'ונסטון מ-The Beach Boys והזמרת טוני טניל.
במקור, היו צריכים להשתתף בפזמון גם קט סטיבנס, דני היוטון, גרי בקלי, דאסטי ספרינגפילד ובריאן וילסון.
השיר הגיע למקום השני במצעד בילבורד הוט 100 ולמקום ה-16 במצעד הסינגלים הבריטי.
ב-6 בספטמבר השיר קיבל מעמד זהב על ידי איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי.
בקנדה הגיע השיר לראש מצעד הפזמונים והיה שירו החמישי של ג'ון להגיע להישג זה.
השיר היה מועמד בשנת 1975 לשני פרסי גראמי - פרס גראמי להקלטת השנה ופרס גראמי לשיר השנה.
אלטון ג'ון הוציא שתי גרסאות נוספות לשיר במשך השנים – גרסת הופעה חיה שערך עם התזמורת הסימפונית של מלבורן ב-14 בדצמבר 1986 (גרסה זו נכללת באלבומו "Live in Australia with the Melbourne Symphony Orchestra"), וגרסה אקוסטית שהוקלטה ב-17 במאי 1990 במסגרת תוכנית הטלוויזיה MTV Unplugged.
הגרסה של אלטון ג'ון וג'ורג' מייקל
אלטון ג'ון וג'ורג' מייקל הופיעו לראשונה בביצוע השיר במופע הצדקה לייב אייד ב-1985. ב-1991 השיר נכנס לסט השירים של מייקל בסיבוב ההופעות שלו "Cover to Cover", ובמופע הסיום בארנה של ומבלי, ג'ון הגיע להופיע עמו בביצוע השיר.
הקלטת ההופעה החיה, שיצאה לאור באותה השנה, הפכה להצלחה גדולה גם באירופה וגם בצפון אמריקה והייתה לגרסה המוצלחת ביותר מבחינה מסחרית של השיר.
בדצמבר 1991 הסינגל הגיע למקום הראשון במצעד הסינגלים הבריטי ובפברואר 1992 הגיע למקום הראשון בבילבורד הוט 100 ובמצעד ה-Adult contemporary music של המגזין.
הסינגל גם היה מועמד לפרס גראמי.
הכנסותיו נתרמו לעשרה ארגוני צדקה שונים לטובת ילדים בסיכון, התמודדות עם מחלת האיידס וחינוך.
הקטעים המופיעים בוידאו קליפ של הסינגל צולמו בהופעה חיה של מייקל בשיתוף ג'ון בשיקגו בפני 70,000 צופים וכן בהאנגר ששימש אותו לחזרות בברבנק שבקליפורניה.
אנדי מורהאן ביים את הקליפ.
יחד עם השיר, יצאו בגרסותיו השונות של הסינגל גם שירים נוספים של מייקל בהופעה חיה - "I Believe", "Last Christmas", "If I Were Your Woman", "Fantasy" ו-"Freedom!
מקוםתאריםמכירותאוסטרליה (ARIA)זהב35,000צרפת (SNEP)כסף125,000בריטניה (BPI)כסף200,000ארצות הברית (RIAA)זהב500,000
סולן להקת המי, רוג'ר דלטרי, ביצע גרסת כיסוי לשיר כחלק מפסקול סרט הערפדים "הילדים האבודים" משנת 1987.
זמרת הג'אז אולטה אדמס הקליטה גרסת כיסוי לשיר בשנת 1991, כחלק מאלבום ההוקרה לשיריהם של אלטון ג'ון וברני טופין "Two Rooms: Celebrating the Songs of Elton John & Bernie Taupin".
השיר יצא לאור כסינגל והגיע למקום ה-33 במצעד הפזמונים הבריטי.
הזמרת מיילי סיירוס הקליטה גרסת כיסוי לשיר בשנת 2018, כחלק מאלבום הוקרה לשיריהם של אלטון ג'ון וברני טופין בשם Revamp: Reimagining the Songs of Elton John & Bernie Taupin.
גרסאות כיסוי נוספות בוצעו על ידי הזמרים ג'ו קוקר, גלוריה אסטפן, ונסה קרלטון וגארת' ברוקס.
"Don't Speak" (בעברית: "אל תדבר") הוא שיר של להקת הרוק האמריקאית "נו דאוט".
הוא פורסם ב-1996 והיה הסינגל השלישי באלבום האולפן השלישי של הלהקה - Tragic Kingdom.
השיר נכתב במקור כשיר אהבה, על ידי הזמרת גוון סטפאני ואחיה אריק סטפאני.
בגרסתו הסופית, גוון שינתה אותו לשיר פרידה מחבר הלהקה טוני קנל ובן זוגה לשעבר, זמן קצר אחרי שהוא סיים את מערכת היחסים בת שבע השנים שלהם.
השיר דורג במקום מספר 495 במגזין בלנדר, במסגרת "500 השירים הגדולים מאז שנולדת".
למרות הפופולריות של השיר, "Don't Speak" לא נכנס למצעד הבילבורד הוט 100 (משום שבזמנו נכללו בו רק שירים שיצאו כסינגל שיווקי), אך הוא דורג במקום הראשון במצעד השירים העכשוויים של בילבורד, למשך 16 שבועות.
מחוץ לארצות הברית, השיר דורג בראש המצעדים באוסטרליה, קנדה, איסלנד, הולנד, ניו זילנד, בריטניה, ובכך הפך לסינגל הבינלאומי המוצלח ביותר של הלהקה.
השיר היה מועמד לשיר השנה ולביצוע הפופ הטוב ביותר של צמד או להקה, בטקס פרסי גראמי שהתקיים בשנת 1998.
השיר סומפל לשירים של מספר אמני היפ-הופ, כולל לשירו של ראקים "Dedicated" ולשירו של אייס קיוב "War & Peace".
הווידאו-קליפ של השיר בוים על ידי סופי מולר.
השיר נכתב על ידי אריק סטפאני וגוון סטפאני והופק על ידי מתיו ווילדר.
גוון סטפאני שכתבה את המילים כמעט לחלוטין לאחר הפרידה שלה מטוני קנל.
על פי גוון סטפאני, "זה היה אמור להיות יותר אופטימי, יותר בסגנון הרוק של שנות השבעים.
[כאשר] טוני ואני נפרדנו זה הפך לשיר עצוב."
הגיטריסט של הלהקה, טום דומונט אמר על השיר : יש הרבה סיפורים על השיר הזה, כי הוא נפרש על פני תקופה ארוכה.
במקור, אחייה של גוון כתב את רוב השיר, ואז אחרי שקיבלנו אותו כלהקה גוון שינתה את המילים מסביב, כדי להתאימם לחייה.
מבחינה מוזיקלית, אנחנו הבאנו את זה לרמה אחרת, אבל לקראת הסוף אנחנו ניסחנו אותו מחדש.
יש גרסה מוקדמת יותר של השיר, שבו המשפטים שונים לגמרי, והוא באמת גרסה יפה וזה מדהים, אבל גרסה זו הרבה יותר גאז'ית וממש שונה.
לשיר הזה היה תהליך תהליך דגירה ארוךהשיר מולחן בסולם סי מינור ופה מינור.
מיד עם יציאתו, השיר זכה להשמעות רבות והפך לשיר המושמע ביותר ברדיו האמריקאי ב-1996. השיר הגיע למקום הראשון במצעד 100 השירים העכשוויים של בילבורד, ושמר על מיקום זה למשך 16 שבועות לא רצופים, שיא לאותו הזמן.
גם כאשר השיא נשבר, בשנת 1998, על ידי "גו גו דולס" עם השיר "Iris", כשהגיע ל-18 שבועות במקום הראשון, השיר "Don't Speak" שמר על המקום השני ברשימת השירים עם הכי הרבה שבועות בצמרת המצעד 100 השירים העכשוויים.
השיר, בגרסת הרדיו, היה ללהיט גם במצעד שירי הרוק המודרניים, בו הוא טיפס למקום השני, ושהה בו למשך 5 שבועות רצופים.
במצעד 40 השירים למבוגרים השיר דורג במקום הראשון במשך 15 שבועות רצופים.
במצעד סיכום שנת 1997 של 100 השירים העכשוויים של בילבורד, השיר דורג במקום הראשון.
השיר זכה גם לדירוגים גבוהים גם באירופה.
בפברואר 1997 הוא הגיע למקום הראשון בבריטניה ובאירלנד, למשך 3 שבועות.
גם במדינות נוספות באירופה, השיר הגיע לצמרת: בלגיה, הולנד, נורווגיה, שוודיה, שווייץ.
במצעד של אירופה הוט 100, השיר הגיע למקום הראשון במשך 9 שבועות.
באוסטריה שמר השיר על המקום הראשון למשך 8 שבועות.
בישראל, במצעד הפזמונים הבינלאומי השנתי של 1996
"Don't Go Away" (מאנגלית: אל תלך) הוא שיר של להקה הרוק האנגלית אואזיס מתוך אלבומם השלישי, Be Here Now, שנכתב על ידי הגיטריסט הראשי של הלהקה נואל גלאגר.
השיר הוצא לאור כסינגל מסחרי רק ביפן, שהגיע למיקום שיא 48 במצעד Oricon, וכסינגל שיווקי בארצות הברית, יפן ואירופה.
בארצות הברית זכה להצלחה, והגיע למקום 5 במצעד הפזמונים "Billboard Hot Modern Rock Tracks" בסוף 1997. זה היה הלהיט העיקרי הגדול האחרון של הלהקה בארצות הברית עד שחרור הלהיט "The Shock of the Lightning" ב-2008.
אף על פי ש-"Don't Go Away" הופיע בפעם הראשונה בשנת 1997, מקורו עוד בשנת 1993, כאשר אואזיס בילתה זמן עם להקת הרוק "The Real People" בסטודיו שלהם בליברפול.
"Don't Go Away" היה כלול באוסף של שירים שנכתבו באותה תקופה תחת חסותם של האחים גריפית' (שירים נוספים באוסף הם "Columbia", "Rock 'n' Roll Star", "Rockin' Chair" ואחרים).
ליאם גלאגר טוען כי בכה תוך כדי הקלטת השיר, כתוצאה מכך שחשב על "דבר מסוים".
בראיון ב-1997, אמר "אני רק חשבתי 'לעזאזל עם זה, אני לא יכול לשיר את השיר הזה ואני צריך ללכת ולהתאפס על עצמי".
לאחר ששמע שוב את השיר הוא מודה שהוא מאוד גאה בקול שלו בביצוע.
ב-1997, בריאיון לקידום האלבום Be Here Now, נואל גלאגר אמר על השיר: "זה שיר מאוד עצוב על חוסר הרצון לאבד מישהו קרוב.
"שמנו את הפלוגלהורן של ברט בכרך כי הוא היה מאסטר של שירי פרידה.
אני עשיתי את כל מערכות המיתרים.
ניסיתי לשמור אותם פשוטים ככל האפשר.
אני אוהב את הדרך מארק בולאן השתמש בהם ב-Children of the Revolution.
אנשים זוכרים את קטעי המיתרים כקטעי הוק נפרדים, אתה יודע.
אתה פשוט לא רוצה להשתמש בהם באופן מרופש".
על העטיפה של הסינגל מופיע הבניין הישן של נמל התעופה ליברפול ג'ון לנון.
נמל התעופה מפורסם בסצנה שבה אלפי מעריצים היסטריים בירכו הביטלס על שובם לליברפול ברוחה של הביטלמניה.
לאחר שננטש, הפך עם הזמן למלון.
המטוס המופיע על העטיפה הוא אוורו לנקסטריאן.
הגרסה החיה של "Cigarettes & Alcohol" הוקלטה ב-14 בדצמבר 1997 במרכז תערוכת G-MEX בעיר ביתם של אואזיס, מנצ'סטר.
"Sad song" הופיע במקור כשיר בונוס על הוצאת התקליט של אלבום הראשון של אואזיס, Definitely Maybe.
הוא הופיע גם על מהדורת התקליטור היפנית של Definitely Maybe.
גרסת 'Warchild' של השיר "Fade Away" היא מהאלבום, The Help Album, שהוקלט בספטמבר 1995. הרכב השיר הוא: נואל, שירה, אורחים , ג'וני דפ על גיטרה, קייט מוס על תוף מרים וליאם ליסה המורי בקולות הרקע.
כל ההכנסות מאותו השיר נתרמו לארגון הצדקה Warchild העוזר לילדים החיים באזורים הנמצאים במלחמה או מחלוקת.
"Don't Leave Me Alone" (בעברית: "אל תשאיר אותי לבד") הוא סינגל של ה-DJ היהודי-צרפתי דייוויד גואטה יחד עם הזמרת הבריטית אן-מארי.
השיר יצא לאור ב-27 ביולי 2018, כסינגל השישי מתוך האלבום ה-7.
עם יציאתו נכנס השיר אל המקום הראשון במצעד של מדיה פורסט.
מגזין גראמי נתן לסינגל ביקורת טובה וטענה שהשיר הוא "נוגע ופשוט, הסינגל הוא שיר דאנס טוב".
הווידאו קליפ של השיר, העלה גטה לערוץ היוטיוב שלה את הקליפ המלא של השיר.
את הקליפ ביימה האנה לוקס דייוויס, אשר ביימה לגטה גם את הקליפ ללהיטו "Bang My Head".
Don't Smile at Me (בעברית: "אל תחייך אליי") הוא המיני-אלבום הראשון של הזמרת-יוצרת האמריקאית בילי אייליש.
המיני-אלבום יצא לאור ב-11 באוגוסט 2017, על ידי חברות התקליטים דארק-רום רקורדס ואינטרסקופ רקורדס.
ביניהם גם את השיר "My Boy", אשר הושמע בעונה השלישית של הסדרה "ציידי הצללים".
"Ocean Eyes" - יצא לאור ב-18 בנובמבר 2015, כסינגל הראשון והפותח מתוך האלבום.
עם יציאתו, נכנס השיר אל המקום ה-84 במצעד הבילבורד הוט 100.
"Bellyache" - יצא לאור ב-24 בפברואר 2017, כסינגל השני מתוך האלבום.
עם יציאתו, נכנס השיר אל המקום ה-79 במצעד הסינגלים הבריטי.
"Watch" - יצא לאור ב-30 ביוני 2017, כסינגל השלישי מתוך האלבום.
"Copycat" - יצא לאור ב-14 ביולי 2017, כסינגל הרביעי מתוך האלבום.
עם יציאתו, נכנס השיר אל המקום ה-17 במצעד המצעד השירים האלטרנטיביים הדיגיטליים.
"Idontwannabeyouanymore" - יצא לאור ב-21 ביולי 2017, כסינגל החמישי מתוך האלבום.
עם יציאתו נכנס השיר אל המקום ה-96 במצעד הבילבורד הוט 100.
"My Boy" - יצא לאור ב-28 ביולי 2017, כסינגל השישי מתוך האלבום.
עם יציאתו, נכנס השיר אל המקום ה-20 במצעד המצעד השירים האלטרנטיביים הדיגיטליים.
"" - יצא לאור ב-15 בדצמבר 2017, כסינגל השביעי מתוך האלבום.
"Bitches Broken Hearts" - יצא לאור ב-30 במרץ 2018, כסינגל השמיני מתוך האלבום.
"Lovely" - יצא לאור ב-19 באפריל 2018, כסינגל התשיעי מתוך האלבום.
עם יציאתו נכנס השיר אל המקום ה-64 במצעד הבילבורד הוט 100.
"Party Favor" - יצא לאור ב-21 באפריל 2018, כסינגל העשירי מתוך האלבום.
כל השירים באלבום נכתבו והולחנו על ידי בילי אייליש ופיניאס או'קונל.
מקוםתאריםמכירותאוסטריה (IFPI Austria)זהב7,500אוסטרליה (ARIA)פלטינה70,000ארצות הברית (RIAA)פלטינה1,000,000בריטניה (BPI)פלטינה 2×600,000דנמרק (IFPI Denmark)פלטינה20,000מקסיקו (AMPROFON)פלטינה + זהב90,000ניו זילנד (RMNZ)פלטינה 2×30,000קנדה (Music Canada)פלטינה80,000 מכירות + הזרמת מדיה בלבד
מדינהתאריך יציאהפורמטחברת תקליטיםעולם11 באוגוסט 2017הזרמת מוזיקה • הורדה דיגיטליתאינטרסקופ17 בנובמבר 2017תקליט25 בינואר 2019תקליטור (מהדורה יפנית מיוחדת)
הוא סינגל של הזמרת-יוצרת האמריקאית מריה קארי, מתוך פסקול הסרט "כל מה שנוצץ".
השיר יצא לאור ב-26 בנובמבר 2001, כסינגל הרביעי מתוך הפסקול.
השיר הגיע למקום הראשון במצעד השירים של ולוניה.
השיר נכתב על ידי מריה קארי, מיסטיקל, דיג'יי קליו, טום בראוון וטוני סמית' והופק על ידי קארי ודיג'יי קליו.
את הווידאו קליפ שיצא עבור השיר ביימה סאנא חמרי, שביימה עבור קארי גם את קליפ השיר "".
Don't Hug Me I'm Scared (בעברית: אל תחבק אותי אני מפחד) היא סדרת רשת סוריאליסטית בז'אנר אימה קומית, שנוצרה ובוימה על ידי היוצרים הבריטים, בקי סלואן וג'וזף פלינג.
הסדרה הועלתה לראשונה לרשת ב-29 ביולי 2011, ושודרה ביוטיוב וב-Vimeo.
כל פרק נפתח בסגנון סדרת ילדים טיפוסית, ונסוב סביב חבורת בובות אנושיות, בדומה לרחוב סומסום ותוכניות ילדים דומות.
הסדרה מהווה מעין פרודיה לאותן סדרות, כשבתחילת כל פרק נראות הדמויות פוגשות בחברים חדשים וחושפות את עצמן למושגי יסוד חדשים כמו אהבה, יצירתיות, בריאות, טכנולוגיה, חלומות וזמן.
אולם,בשלב מסוים מקבל הפרק תפנית אימתנית, המציג תוכן פסיכדלי ומראות גוֹריות מעוררי צמרמורת.
ב-12 בספטמבר 2022 6 פרקים חדשים היו צריכים לעלות בערוץ 4 כסדרת טלוויזה, אבל עקב פטירתה של המלכה אליזבת' השנייה, תאריך השידור של הסדרה נדחה ל-23 בספטמבר.
סדרת האינטרנט כוללת 6 פרקים באורך הנע בין ארבע לשבע דקות, כשהשישי הוא הארוך ביותר.
הפנקסית נותנת להם לבצע משימות הקשורות ליצירתיות אבל משמיצה את צהוב והורסת את יצירותיו.
תוך כדי הפרק הדמויות מתחילות להשתגע יותר ויותר עד לרמה של טירוף ואז הן מפסיקות והפנקסית אומרת "בואו נסכים לא להיות יצירתיים יותר לעולם".
בפרק הזה רואים בפעם הראשונה את רוי, אביו של צהוב.
הם מסבירים לצהוב שהוא צריך לסגוד למלך האהבה יחד איתם ושהם מאכילים אותו בחצץ כדי שלא יכעס וככה הוא ימצא אהבה ולא יהיה לעולם לבד.
ואז הוא מתעורר על העץ ומסתבר שהכול היה חלום ,החברים שלו ברווז ואדום באים לראות מה שלומו ולהביא לו את הביצה האחרונה שנשארה מהפיקניק מכיוון שהם אכלו את כל שאר המזון בזמן שהוא היה בעננים, מתוך הביצה בוקע יצור מפחיד שדומה לפרפר שברווז הורג במהירות.
הפרק הרביעי עוסק באינטרנט, שלוש הדמויות משחקות יחד במשחק קופסה ואדום מקבל שאלת טריוויה-"מהו הדבר הגדול ביותר בעולם?" לאחר תהיה בין הדמויות המחשב (בקהילת המעריצים מוכר תחת השם קולין) שנמצא בפינת החדר מתחיל לשיר על איך מחשב עובד ומה אפשר לעשות איתו.
הוא מחפש אותם ומגיע לאזור בו מצולמת גרסה זולה ועלובה של הפרק הראשון ולאחר שהקלאפבורד נסגר, ראשו מתפוצץ והפרק נגמר.
אדום לא מופיע בפרק הבא.
הפרק החמישי עוסק בבריאות, צהוב וברווז יושבים יחד במטבח ומבחינים משהו שנעלם, אבל לא יודעים מה זה (אפילו שמובן שזה אדום).
רואים את ברווז שוכב על מיטת ניתוח בחדר חשוך כשפחית התרד והסטייק ממשיכים לשיר לצהוב בעוד פחית מזון עם ציור של פניו של ברווז מסתובבת במיקרו, ובמקביל יצור שנראה כמו פחית מזון עם פרצוף שהוא גרסה מעוותת של צהוב אוכלת את אבריו הפנימיים של ברווז.
הפרק נגמר כשרואים את צהוב מוקף בפחיות עם ציור של ברווז, דם, בשר ונוצות ירוקות נוטים מפיו והוא מביט בטלפון שמצלצל שוב.
ברווז לא הופיע בפרק הבא.
בקרדיטים ניתן לראות את אדום יוצא מתא טלפון.
הפרק השישי עוסק בחלומות, צהוב יושב במיטה שלו ובוכה לאחר ששני חבריו נעלמו, אומר "לילה טוב" ומכבה את מנורת הלילה שלו.
מיד אחר כך המנורה (בקהילת המעריצים מוכר תחת השם לארי) מתעורר לחיים ומתחיל לשיר על חלומות, צהוב שראה איך שני חבריו נספו בשני הפרקים הקודמים מסרב בכל תוקף לשתף איתו פעולה אבל הוא מתעלם מתחנוניו וממשיך בשלו.
הסצנה נחתכת לפלאשבק מעברו של אדום העובד במשרד משעמם מלא ביצורים אדומים כמוהו, יש לו חלום ליצור סדרה לילדים וכשהוא מספר זאת לבוס ולקולגות שלו הם יורדים עליו.
בערב הוא הולך לבר קריוקי ופוגש ברוי, אביו של צהוב.
מאוחר יותר הוא מגיע לחדר הדומה לחדר שברווז היה בו בפרק החמישי ומגלה את המכונה ששולטת בזוועות שעוברות עליו ועל שתי הדמויות האחרות, וכרגע שולטת באיזו דמות תגיע ותשיר לצהוב.
צהוב מאבד את עשתונותיו כשהוא רואה דמויות שהרגו אותו ואת חבריו בפרקים קודמים ודמויות נוספות ששרות על מה שהן (כמו: מערכת השמש, מגנט, פחית ג'ל, את חפירה, סקסופון, רמזור, סיגריה, רדיו ועוד).
כשהמסך חוזר לאדום יד צהובה נוגעת בו ומסתבר שזה רוי, המציע לו שת"פ כדי ליצור את סדרת הילדים שחלם עליה.
אדום מסרב להצעה ומנתק את המכונה מהחשמל והסצנה נראית כמו בפרק הראשון רק שהצבעים של הדמויות שונים(כל דמות מופיעה בצבע שאמרה שהוא האהוב עליה בפרק הראשון) והחדר מכיל פחות פריטים.
הפרק נגמר כשהדף בלוח השנה שאומר "19 ביוני" (שהיה ככה לאורך כל ששת הפרקים) נופל וחושף את הדף שמאחוריו והפנקסית מהפרק הראשון מתחילה לשיר את שיר היצירתיות אך נחתכת על ידי כתוביות הסיום.
סדרת הטלוויזיה כללה גם היא 6 פרקים, כשכל אחד באורך של 23 דקות כולל את פתיח הסדרה "יש שלושה מאיתנו" (There's 3 of us), בכל פרק פתיח הסדרה ישתנה במקצת בדומה לסצנות הספה המפורסמות מ"משפחת סימפסון".
שלוש הדמויות יושבות במטבח והברווז שאול מה עושים היום.
כשאדום אומר לו שאין שום דבר בתכנון והוא מתעצבן מגיע תיק ומסביר להם מה זאת עבודה, אילו סוגים של עבודות יש, למה חשוב לעבוד ומה הדמויות ירצו לעשות בעבודה.
במהלך השיר הדמויות מגיעות למפעל ליצור חלקי מתכת וצהוב משתלב באופן מידי בעבודה ומתחבר עם אנדי וקלארי (העובדים בפס היצור) בעוד ברווז מנסה להצטוות לדנקן (בצוות האתר) ונכשל, ואדום מגיע למשרד והופך לבוס.
ברווז מתעצבן וזורק את כרטיס הברכה שלו למכונה מה שגורם לצהוב להיפצע, ושאר העובדים משתגעים כיוון שבמשך המון שנים לא הייתה תאונה, ברווז רץ למזוודת העזרה הראשונה ומגלה בפנים את המזוודה מתחילת הפרק, וזה מסיים את שירו ומתכונן לעזוב, ונותן להם בתור פרס אסימון ארוחה, שנוחת בעינו של ברווז
לאחר לווייתו של ברווז במהלכה חבריו הספידו אותו, הקרינו כמה מרגעיו הטובים ביותר, וכמה אנשים הגיעו לבית כדי לעשות לאדום וצהוב ניחום אבלים), צהוב נכנס לדיכאון כי הוא מרגיש את חסרונו, אז אדום מציע שימצאו שותף חדש, וגוש פלסטלינה ורוד זוכה להתחבר אליהם.
צהוב לא אוהב אותו ורואה בו תחליף כושל ואדום הופך אותו לכפיל של ברווז.
בינתיים ברווז משתעמם בקבר ומשגע את ארון הקבורה,ולבסוף צהוב בא ומוציא אותו מהקבר ומחזיר אותו הביתה, רק כדי לראות את הכפיל, בתחילה הם חושבים לשנות את הפתיח ל"יש ארבעה מאיתנו" (There's four of us) אבל הכפיל רוצח את הברווז בטענה ש"ארבעה לא עובדים.
מאוחר יותר צהוב מבין שהם חטפו אותו בטענה שהוא אמא שלהם והם רוצים שיזמין להם ארוחת ערב משפחתית.
צהוב המבוהל מבצע ולאחר מכן רוי מגיע, מוציא מהבית את צהוב ורוצח את המשפחה המפחידה.
לאחר שצהוב חוזר הביתה הם מבינים שהם בעצמם סוג של משפחה וההבנה עוזרת להם לפתוח את השקית, רק כדי לגלות שיש בה רק שתי חתיכות צ'יפס.
שלוש הדמויות מתיישבות מול המחשב בשביל "יום המחשב" שלהם, אדום וברווז כועסים על צהוב ששכח את הסיסמה למחשב (כיוון שזו הייתה מטלתו היחידה).
ומגיע תולעת בשם וורנר שהיה חבר בארגון "okay stop" עד שסולק עקב הטרדה.
שמספר להם את סיפור חייו כדוגמה ל"חברות לא טובה", והם יורידם עליו כיוון שהוא מאוד אגרסיבי.
כשהם מצליחים לפתוח את המחשב הם מקבלים אימיילים וכשהצהוב ל מקבל אחד הוא נפגע ועובר ל"חלל הפנימי" עם חבריו הדמיוניים, לשם וורנר מתפרץ, הורס את קשריו עם חבריו הדמיוניים ופוגע במוחו.
אדום וברווז מדברים עם רופא ומגלים שצריך להוציא את התולעת, לאחר שהם מוציאים אותה המחשב (אותו אחד מסדרת האינטרנט) אומר שהוא התרשם מהחברות הטובה שלהם ונותן להם מחשב שיוכלו להשתמש בו כל השנה לפני שהוא עוזב.
צהוב שובר אותו בטעות ופוצחת קטטה בין שלוש הדמויות.
אדום משתגע בבית ואומר שהוא רוצה לצאת לטייל, וקטר זקן ונרגן נכנס, נותן להם כרטיסים, לוקח אותם החוצה ומלמד אותם אל איך התחבורה השתנתה לאורך ההיסטוריה וסוגים שונים של כלי תחבורה מודרניים.
לאחר זמן מסוים הקטר (שהפך למכונית) מת, אבל אדום מחליט שהם ממשיכים לטייל, הוא נוהג, לברווז יש מושב עם כל מה שצריך (טלוויזיה, אוזניות, הצללה ועוד) ואדום מקבל מושב עם מאפרה ושקית הקאה.
כשצהוב המאוכזב אומר לאדום שהוא לא נהנה אדום אומר לו ש"נעבור לעיר, נפגוש שכנים ולאו בהכרח נגור יחד".
צהוב מדמיין את החיים בעיר החדשה אך כאשר הוא נדרס הוא יוצא מהדמיון ומבין שהקטר מתעורר ולוקח אותם למקום הרוס, מזעזע ומלא זבל.
הדמויות המפוחדות מקימות מחנה קטן והפרק נחתך, אבל לפני המעבר לקרדיטים, רואים יד גוררת דגם של מכונית כחולה לער דגם של בית ורוד וקול של אישה אומר "המסע תמיד מסתיים בחזרה הביתה.
בניגוד לחמשת הפרקים הקודמים, במקום הפתיח החביב רואים את אותה יד מהפרק הקודם מסובבת ידית ודגם הבית המופיע בכל פתיח מסתובב במהירות, והפרק פשוט מתחיל ללא שיר פתיחה.
הדמויות מוצאות חשבון חשמל ומחליטות שאין להן סיבה לשלם אותו, ואז יוצאת רובוטית מארון החשמל ומסבירה להם מה זה חשמל ולמה הוא חשוב, כשהם מבחינים שהיא לא מחוברת לחשמל היא אומרת להם שהיא פועלת על סוללות וצהוב מגלה שגם הוא.
במטרה להפוך אותו לחכם יותר אדום וברווז מחליפים בין הסוללות שלהם וצהוב נהיה חכם.
הם מגלים שהוא בלתי נסבל והוא הולך.
הוא מגיע לשני חדרים בהם יש גרסאות חכמו יותר של אדום וברווז ובסוף הוא מגיע לעליית הגג ופוגש באישה בשם לזלי המנגנת בפסנתר.
לאחר מכן הוא חוזר לאדום וצהוב הנמצאים במטבח הרוס וחשוך עם גופות של מורים קודמים (גם מסדרת האינטרנט וגם מסדרת הטלוויזיה) והם מחליפים במיידי בין הסוללות שלו ושל הרובוטית.
לאחר מכן צהוב מחליט לגרוס את הספר והמסך מתרחק מהם בעוד שהם צוחקים.
סיום זה מרמז על האפשרות של עונה נוספת.
הסדרה מהווה פארודיה על סדרות כמו "רחוב סומסום", אבל מטרתה העיקרית (כפי שהוצג בראיון עם יוצרי הסדרה) היא לבקר את תאוות הבצע של החברות המייצרות את הסדרות הללו ואת היתר הפרסום בטלוויזיה הבריטית.
בפרק החמישי כשאדום יוצא מהתמונה רואים יותר בבירור מוצרים שרוי מפרסם.
דבר זה מהוה ביקורת לחברות הפקה שמשתמשות בסדרות כדי "לשטוף את מוחם" של ילדים צעירים ולדחוף פרסומות לתוכן שהם משדרים, וגם ביקורת על החוקים הקשוחים בבריטניה לגבי שימוש בדמויות מסדרות על מנת לפרסם מוצרים.
"Don't Start Now" (בעברית: "אל תתחיל עכשיו") הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הבריטית דואה ליפה, מתוך אלבומה השני, Future Nostalgia.
השיר יצא לאור ב-31 באוקטובר 2019, כסינגל הראשון מתוך האלבום על ידי חברת תקליטים וורנר רקורדס.
בחודש ינואר 2023 הגיע השיר ל-2.1 מיליארד השמעות בפלטפורמת הסטרימינג, ספוטיפיי.
השיר נכתב על ידי דואה ליפה, קרולין פורויאן, אמילי סקווטרס ויאן קירקפטריק והופק על ידי יאן קירקפאטריק.
השיר משלב את סגנונות הנו-דיסקו והדיסקו.
בניו זילנד קיבל השיר את תואר הזהב על מכירות של למעלה מ-15,000 עותקים.
הווידאו קליפ שיצא עבור השיר, הועלה לערוץ היוטיוב של דואה ליפה ב-1 בנובמבר 2019. בקליפ ניתן לראות את ליפה כשהיא הולכת עם נערות בעיר ובחדר מדרגות, תוך שהיא שרה לעצמה מול מראה ורוקדת במועדון דיסקו.
נכון למרץ 2020 מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-167 מיליון צפיות.
מקוםתאריםמכירותאוסטרליה (ARIA)פלטינה 2×280,000איטליה (FIMI)פלטינה70,000ארצות הברית (RIAA)פלטינה 2×2,000,000בלגיה (BEA)פלטינה40,000ברזיל (Pro-Música Brasil)יהלום 2×320,000בריטניה (BPI)פלטינה1,200,000גרמניה (BVMI)זהב200,000דנמרק (IFPI Denmark)פלטינה90,000נורווגיה (IFPI Norway)פלטינה60,000ניו זילנד (RMNZ)יהלום 2×60,000ספרד (PROMUSICAE)פלטינה40,000פורטוגל (AFP)פלטינה20,000צרפת (SNEP)פלטינה200,000קנדה (Music Canada)פלטינה 2×160,000סטרימינגנורווגיה (IFPI Norway)פלטינה6,000,000 מכירות + הזרמת מדיה בלבד
Don't Look Down (בעברית: אל תסתכלי למטה) הוא אלבום האולפן השני של הזמרת-יוצרת האמריקאית סקיילר גריי.
האלבום יצא לאור ב-5 ביולי 2013 על ידי חברות התקליטים אינטרסקופ רקורדס ו-Kidinakorner.
האלבום הגיע למקום השמיני במצעד הבילבורד 200.
ב-Metacritic קיבל האלבום ציון של 58 מתוך 100 בסך הכול.
ב-AllMusic קיבל האלבום דירוג של שניים וחצי כוכבי זהב מתוך חמישה בסך הכול.
ב-Knoxville News Sentinel זכה האלבום לסיקור חיובי בשונה משאר הסיקורים.
ב-USA Today קיבל האלבום דירוג של שניים וחצי כוכבי זהב מתוך ארבעה בסך הכול.
"Don't Go" הוא סינגל שבוצע על ידי צמד הסינת'-פופ הבריטי יאזו בשנת 1982, כסינגל השני מתוך אלבום הבכורה שלהם Upstairs at Eric's.
השיר נכתב על ידי וינס קלארק, לאחר עזיבתו את דפש מוד והקמתו את ההרכב בשנת 1982. סינגל זה הוא מז'אנר הסינת'פופ המזוהה עם מבצעיו.
הוא יצא לאור בשנת ביולי 1982 בבריטניה והגיע במצעד הסינגלים הבריטי למקום השלישי.
בארצות הברית בה הייתה מוכרת הלהקה בשם "יאז", הגיע השיר למקום הראשון במצעד הדאנס האמריקאי.
בדצמבר 2009 נכנס השיר למצעד הדאנס הבריטי, והשיג בו את המקום ה-15.
Don't Let Me Down (בעברית: אל תאכזבי אותי) הוא שיר של להקת הרוק הבריטית הביטלס, שהוקלט בשנת 1969 במהלך הסשנים ל-Let It Be.
הוא נכתב על ידי ג'ון לנון וניתן קרדיט ללנון-מקרטני.
הלהקה הקליטה את השיר עם בילי פרסטון.
השיר יצא כסינגל יחד עם "Get Back", אך המפיק פיל ספקטור לא כלל את השיר ב-Let It Be.
עם זאת, בסופו של דבר הוא נכלל באלבום Let It Be...
השיר נכתב על ידי ג'ון לנון כשיר אהבה מיוסרת ליוקו אונו.
פול מקרטני תיאר אותו כ, כאשר לנון אומר לאונו, .
הוקלטו גרסאות רבות לשיר בימי הקלטת האלבום "Let It Be".
הגרסה שהוקלטה ב-28 בינואר 1969 יצאה כבי-סייד לסינגל "Get Back" שהוקלט באותו היום.
"Get Back" הגיע למקום הראשון בבילבורד הוט 100 ו-"Don't Let Me Down" הגיע למקום ה-35. לאחר בחינה מחדש פיל ספקטור השמיט את הסינגל מהאלבום ובמקומו נכנס "Across the Universe".
הביטלס ביצעו את השיר "Don't Let Me Down" פעמיים במהלך הופעת הגג שלהם ב-30 בינואר 1969, וההופעה הראשונה נכללה בסרט Let It Be בבימויו של מייקל לינדזי-הוג.
בנובמבר 2003 יצאה עריכה מורכבת של שתי גרסאות הגג ב-Let It Be...
הגרסאות נראו בסרט The Beatles: Get Back - The Rooftop Concert משנת 2022 ומופיעות באלבום ההופעה.
אותה הקלטה מופיעה גם בפסקול הסרט התיעודי משנת 1988, דמיין.
השיר הוא אחד משיריה המפורסמים ביותר של הלהקה וזכה לגרסאות כיסוי רבות, בהן:
בשנת 1969 דילארד וקלארק הוציאו גרסת כיסוי לשיר באלבומם Through the Morning, Through the Night .
בשנת 1969, מרסיה גריפית'ס עשתה גרסת רגאיי לשיר.
בשנת 1969, הארי ג'יי הוציאו גרסת כיסוי לשיר באלבומו "The Liquidator" .
בשנת 1970, בן אי קינג הוציא גרסת כיסוי לשיר באלבומו "Rough Edges" .
בשנת 1971, שארלוט דאדה הוציאה בגאנה גרסת כיסוי לשיר במקצב אפריקאי.
בשנת 1977 פיבי סנואו הוציאה גרסת כיסוי לשיר באלבומה "It Looks Like Snow" .
בשנת 1978, הזמר היפני הידקי סיג'או הוציא גרסת כיסוי לשיר באלבומו "BIG GAME'78 HIDEKI".
בשנת 1992 הקליטה אנני לנוקס את השיר והוא נכלל בצד B באלבומה Walking on Broken Glass .
בשנת 1992, הלהקה הדנית The Sandmen הוציאה גרסת כיסוי לשיר באלבומה Sleepyhead .
בשנת 1993 הקליט זמר הפופ האיטלקי ראיין פריז גרסת קצבית לשיר.
בשנת 1996, להקת הרוק האמריקאית The Black Crowes ביצעה גרסת כיסוי כמה פעמים בשידור חי ושוב בשנת 2005.
בשנת 1999, להקת Garbage ביצעה גרסת כיסוי בפתיחת הפרלמנט הסקוטי.
בשנת 1999, להקת ג'ין ביצעה גרסת כיסוי באלבומה "To See The Lights".
בשנת 2001, להקת Stereophonics ביצעה גרסת כיסוי בפסקול הסרט I Am Sam .
בשנת 2003, פול וולר ביצע גרסת כיסוי לשיר באלבומו Fly on the Wall - B Sides and Rarities .
בשנת 2003, להקת Matchbox Twenty הפכה את השיר לדואט בין הזמר הראשי והפסנתרן רוב תומאס לבין הגיטריסט קייל קוק.
בשנת 2004, גרג בראון ביצע גרסת כיסוי לשיר באלבומו In the Hills of California .
בשנת 2007, דנה פוקס ומרטין לותר מק'קוי ביצעו את השיר בסרט מעבר ליקום.
בשנת 2008, להקת מארון 5 ביצעה גרסת כיסוי לשיר בקונצרט ReAct Now: Music & Relief .
בשנת 2011, להקת הסקא פאנק-רגאיי, The Aggrolites , מבצעת בהופעותיה גרסת סקא פאנק לשיר.
מונרו צ'יימברס ביצע בשידור חי גרסת כיסוי לשיר בדואט עם הזמרת דניאל בלנגר.
ג'ון מאייר וקית' אורבן עשו גרסת כיסוי בפסטיבל קרוסרודס כמו גם בספיישל ההצדעה לביטלס, The Night That Changed America: A Grammy.
בשנת 2014, להקת Tackhead הוציאה גרסת דאב ו-R & B אשר הופיעה באלבום הדיגיטלי שלהם, For the Love of Money , בשנת 2014.
בשנת 2014, פאולו נוטיני ביצע גרסת כיסוי לשיר באלבומו Caustic Love .
ג'ון לנון - גיטרה קולית, גיטרות קצב
פול מקרטני - גיטרה בס, הרמוניה ווקלית
ג'ורג' האריסון - גיטרה מובילה, גיבוי קולי
בילי פרסטון - פסנתר חשמלי
שום זיכוי של מפיק רשמי לא נכלל בגין ההופעה הבודדת בגלל "התפקידים המבולבלים של ג'ורג' מרטין וגלין ג'ונס".
עם זאת, תווי האוסף בין השנים 1967-1970 זיכו את מרטין כמפיק השיר.
+מצעדי כל הזמניםארגוןשםמיקוםכאן 88מצעד שירי הביטלס של כאן 8833
"Don't Let Me Down" (בעברית: "אל תאכזב אותי") הוא סינגל שהוקלט על ידי הצמד מוזיקלי האמריקאי הצ'יינסמוקרס, ביחד עם הזמרת האמריקאית דאייה, מתוך המיני-האלבום השני, Collage.
השיר יצא לאור ב-5 בפברואר 2016, כסינגל מתוך האלבום, על ידי חברות התקליטים סוני מיוזיק, קולומביה ו-Disruptor.
השיר הפך לסינגל המוביל הראשון של דאייה שהגיע למקום השלישי במצעד בילבורד הוט 100. זהו הסינגל השני של הצ'יינסמוקרס שהגיע לעשרייה הראשונה אחרי שהסינגל "Roses" שהגיע למקום השישי.
הוא הגיע לעשרת הגדולים במספר מדינות, כולל אוסטרליה, אוסטריה, קנדה, גרמניה, ניו זילנד, שוודיה ובריטניה.
לסינגל גם יצא מיני-אלבום המכיל מספר רמיקסים לשיר, שיצא ב-15 באפריל 2016. הווידאו קליפ לשיר יצא ב-29 באפריל 2016, עם הופעות של צ'יינסמוקרס ודאייה.
השיר זכה בפרס גראמי להקלטת הדאנס הטובה ביותר.
בראיון הצהיר טגארט כי הוא יצר לראשונה את הביט במהלך טיסה.
בהמשך הוסיף הצמד "צליל גיטרה גדול והדהד" לשיר, בהשראת הלהקות The xx ו-Explosions in the Sky, באמצעות גיטרה חשמלית של פנדר ותוסף תוכנה.
אמילי וורן וסקוט האריס התכנסו עם הצמד כדי ליצור את הלחן והמילים.
עם זאת, הסולן לא נבחר עד שטגגרט שמע את "Hide Away" של דאייה, ואחריו הצמד גייס אותה להקליט את השירה באולפן.
השיר היה מיועד במקור לזמרת ריהאנה, אך הצוות שלה דחה אותו.
המפתח של השיר היה במקור טון נמוך יותר, אך הצמד שינה אותו כדי להתאים טוב יותר לטווח של דייה.
הביט השלישי, הכולל את הסקסופון, נוצרה בהמשך התהליך.
לשיר קצב כפול של 80 פעימות לדקה ומפתח של G♯ מינור .
"אל תיתן לי לרדת" עוקב אחר התקדמות האקורדים של –G#m E–B–F ושירה של Daya נעה בין G ♯ 3 ל-C ♯ 5.
הווידאו קליפ לשיר יצא ביוטיוב ב-29 באפריל 2016.
בקליפ, נכנסים אנדרו תגגרט ואלכס פאל (הצ'יינסמוקרס) לרכב קבריולה בשעת זריחה, ומתחילים לנסוע בדרך הררית ביער.
הקליפ עובר אל דאייה, לבושה במכנסי עור שחור ומקטורן, שרה בשדה ערפילי מלא שיחים ומבקביל רואים אותם נוסעים במכונית.
תגרט ופאל עוצרים את המכונית כשדאייה המוקפת ברקדנים לבושים באופן דומה לה, עומדת באמצע הכביש וחוסמת את הדרך.
דיין שרה כשהבנות מבצעות מהלכי ריקוד סביבה בזמן שתגארט ופאל צופים מהרכב.
לפתע, הרכב מתחיל לקפוץ מעלה ומטה.
ככל ששקצב הפעימות מתגבר, נידוד המכונית נעשה אלים ואגרסיבי יותר.
לקראת סוף השיר, נידוד הרכב מעיף את תגגארט ופאל מהרכב והם תלויים באוויר כשהבנות מתפזרות.
נכון לפברואר 2020 הסרטון זכה לחצי מיליארד צפיות ביוטיוב.
אשר ביצע את "Don't Let Me Down", בטרקלין Live של רדיו BBC 1 ב-5 בספטמבר 2016.
להקת הבי מטאל של דנבר, אלמנט סן, הוציאה גרסה של השיר ב-3 בנובמבר 2016.
הזמרת ג'וי ויליאמס הוציאה גרסת כיסוי של השיר ב-12 במרץ 2017.
לייקה גיראנוד, זוכת העונה הראשונה של The Voice Kids Philippines, ביצע גרסת כיסוי לשיר בתוכנית בוקר מקומית Umagang קיי גנדה (ליט.
בוקר כל כך יפה) בתחילת 2017.
השיר הוצג בסדרת הטלוויזיה לוציפר.
במרץ 2017 השתמשה בגרסת הג'וי ויליאמס לשיר בפרסומת לביטוח המשק של המדינה.
השיר מופיע במשחק Just Dance 2017.
גרסה אקוסטית של השיר שימשה באופן בולט כחלק מסיקור הבחירות הכללי של ה-BBC לשנת 2017 בבריטניה.
הוא נוגן במהלך תחרות בגדי הים של מיס יוניברס 2016.
ב-27 בפברואר 2016, הסינגל הגיע לראשונה במקום מספר 85 ב-בילבורד הוט 100 לשבוע של אך נפל מהתרשים שבוע לאחר מכן.
ב-12 במרץ 2016 חזר למצעד במקום 81. ב-16 ביולי 2016 השיר הגיע למקום מספר שלוש, ובילה 23 שבועות בעשירייה הראשונה; לימים הוא הוכרז כסינגל השמיני בעל הביצועים הטובים ביותר השנה על ידי בילבורד הוט 100 (שתי נקודות מעל הלהיט מספר 1 של הצמד Closer)
בבריטניה, "Don't Let Me Down" הפך לסינגל שהגיע למקום הגבוהה ביותר במצעדים שלהצ'יינסמוקרס הגבוה ביותר של (עד "Closer" שהגיע לראש המצעד בספטמבר 2016) כאשר השיר הגיע למקום השני במצעד הסינגלים של בריטניה שעל גבי גיליון מיום 21 ביולי 2016 ובילה 11 שבועות בעשירייה הראשונה.
"Don't Know What to Do" (בעברית: "לא יודעת מה לעשות") הוא שיר שהוקלט על ידי להקת בנות הקיי-פופ הדרום קוריאנית בלאקפינק, מתוך המיני-אלבום השלישי שלה, Kill This Love.
השיר יצא לאור ב-5 באפריל 2019, על ידי חברות התקליטים אינטרסקופ רקורדס ו-YG אנטרטיינמנט, ביחד עם שאר שירי המיני-אלבום.
השיר הגיע למקום הרביעי במצעד שירי העולם הדיגיטליים.
השיר נכתב על ידי ג'יסו, ג'ני, טדי פארק וסיאו וונג'ין והופק על ידי טדי פארק גם כן.
למרות שלא יצא כסינגל, זכה השיר להצלחה רבה ברחבי העולם.
במצעד 100 השירים החמים של קוריאה הדרומית הגיע למקום התשיעי.
במצעד ה-Gaon של המדינה, הגיע למקום ה-38. במצעד השירים של מלזיה הגיע למקום השני, תוך שבמצעד השירים של ניו זילנד הגיע למקום ה-11.
גם במצעדי הבילבורד זכה השיר להצלחה, כאשר הגיע למקום הרביעי במצעד שירי העולם הדיגיטליים.
מדינהתאריך יציאהפורמטחברת תקליטיםמקורעולם5 באפריל 2019הזרמת מוזיקה • הורדה דיגיטליתאינטרסקופ • YG
Don't Stop (בעברית: אל תפסיק) הוא אלבום האולפן השני של הזמרת-יוצרת הנורווגית אנני.
האלבום יצא לאור ב-19 באוקטובר 2009 על ידי חברת התקליטים סמולטאון סופרסאונד.
האלבום הגיע למקום ה-12 במצעד אלבומי הדאנס/אלקטרוני.
בחודש מאי 2008, חשף האתר Popjustice, את שמו של האלבום "Don't Stop" ואת רשימת הרצועות במקביל כינה את האלבום "יצירת מופת מודרנית שלמה".
כעבור חודשים פורסם באתר פיצ'פורק רצועה אחרת המציגה רצועה בשם "Perfectly Honest", בעוד ששמה של "Misery" שונה ל-"I Can't Let Go".
מדינה תאריך יציאה חברת תקליטים מקור הממלכה המאוחדת 19 באוקטובר 2009 טוטאלי • סמולטאון סופרסאונד נורווגיה 26 באוקטובר 2009 ארצות הברית 17 בנובמבר 2009 יפן 2 בדצמבר 2009 פי-ויין
Don't Look Down (בעברית: אל תסתכל למטה) הוא שיר של הדי ג'יי והמפיק המוזיקלי ההולנדי מרטין גריקס, בהשתתפות הזמר האמריקאי אשר.
השיר פורסם להורדה דיגיטלית ב-17 במרץ 2015 באייטונס.
בהתייחסות לשיתוף הפעולה שלו עם אשר, אמר גריקס: "הייתה לי את הרצועה, והוא היה בביתו של המנהל שלי כששלחתי אותו.
הדבר הבא שאני זוכר, הוא שהייתי בשיחת FaceTime עם אשר, שאמר, 'אשמח לבצע את השיר'.
שבוע אחר כך היינו באולפן.
זה היה סופר מהיר!" הוא אף אמר שהשיר עוסק ב-"התמקדות בצד החיובי של הכל".
קליפ המילים, שבוים על ידי רורי קרמר, בו מופיע גבר מתפטר מעבודתו ונהנה מהחיים, פורסם ב-17 במרץ 2015. שני הקליפים הרשמיים לשיר פורסמו ב-23 במרץ 2015 תוך מתן נקודת מבט נשית וגברית של עבודה בקאנטרי קלאב.
אזור תאריך פורמט חברת תקליטים הולנד 17 במרץ 2015 הורדה דיגיטלית ספינין ארצות הברית 17 במרץ 2015 הממלכה המאוחדת 24 במאי 2015
"Don't Stop" (בעברית: "אל תעצור") הוא סינגל שהוקלט על ידי הראפרית האמריקאית מייגן די סטליון בהשתתפות הראפר האמריקאי יאנג ת'אג.
הוא יצא לאור ב-2 באוקטובר 2020, בהוצאת חברות התקליטים 1501 סירטיפייד ו-300 אנטרטיינמנט, כסינגל השני מתוך אלבום הבכורה של די סטליון, Good News.
שיתוף הפעולה נחשף לראשונה דרך עמוד האינסטגרם של חברת הקליטים 300 אנטרטיינמנט לאחר שפרסמו תמונה של שני האמנים יחד באולפן ההקלטות, שבוע לפני צאת השיר.
ב-28 בספטמבר 2020, פרסמה די סטליון בעמוד האינסטגרם את עטיפת הסינגל ותאריך צאתו.
הווידאו קליפ הנלווה שצולם לשיר בוים על ידי קולין טילי ופורסם בערוץ היוטיוב של די סטליון ב-2 באוקטובר 2020, בסמוך לצאת הסינגל עצמו.
מדינהתאריך יציאהפורמטחברת תקליטיםמקורכלל העולם2 באוקטובר 2020הזרמת מוזיקה • הורדה דיגיטלית1501 • 300ארצות הברית6 באוקטובר 2020רדיו להיטים עכשוויים300רדיו קצבי עכשווירדיו אורבני עכשווי
"Don't It Make My Brown Eyes Blue" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית קריסטל גייל, מתוך אלבום האולפן הרביעי שלה, We Must Believe in Magic.
השיר יצא לאור ביוני 1977, על ידי חברת התקליטים יונייטד ארטיסטס רקורדס, כסינגל הראשון מתוך האלבום.
השיר עצמו הופק על ידי אלן ריינולדס ונכתב על ידי ריצ'רד לי.
השיר הוקלט באולפני ג'ק בנאשוויל ב-27 באוקטובר 1976.
מכיוון שהקלידן הקבוע של ריינולדס, צ'ארלס קוקראן, לקה בשבץ מוחי ריינולדס שכר קלידן חדש בהקלטות השיר.
השיר נחשב לשיר המצליח ביותר של גייל ולאחד משירי הקאנטרי המצליחים ביותר בכל הזמנים.
השיר כבש שלוש פסגות מצעדים בקנדה, תוך שהגיע למקום השני במצעד הבילבורד הוט 100 ואף דורג במצעד סוף השנה של המצעד.
את השיר הקליטו עשרות אמנים במרוצת השנים, כדוגמת דולי פרטון, מיריי מאתיה ומישל טור.
הוא גם זכה בפרס גראמי בקטגוריית "ביצוע סולו הקאנטרי הווקאלי הטוב ביותר - אישה" והועמד בקטגוריית "הקלטת השנה".
אזורתאריך יציאהפורמטחברת תקליטיםמקורעולםיוני 1977תקליטיונייטד ארטיסטס
Don't Shoot Me I'm Only the Piano Player (בעברית: אל תירו בי, אני רק הפסנתרן) הוא אלבום האולפן השישי של הזמר והיוצר הבריטי אלטון ג'ון.
הוא יצא לאור בינואר 1973 על ידי ו־MCA רקורדס, הראשון מבין שני אלבומי אולפן שיצאו לאור באותה שנה.
הוא האלבום הראשון של ג'ון שהגיע לראש המצעד בבריטניה, והשני מבין שבעה אלבומים רצופים שהגיעו למקום הראשון בארצות הברית.
הסינגל המוביל, "Crocodile Rock", היה הסינגל הראשון של ג'ון שהגיע למקום הראשון בארצות הברית.
הסינגל השני מתוך האלבום, "Daniel", היה גם הוא להיט שהגיע למקום השני בארצות הברית, ולמקום הראשון בקנדה ובניו זילנד.
שני הסינגלים היו להיטי טופ־5 בבריטניה.
לאחר יצירתו המהנה והקלה של האלבום הקודם, Honky Château, יצירת Don't Shoot Me I'm Only the Piano Player התבררה כקשה.
לאחר הקלטת Honky Château, ועוד לפני שיצא לאור, יצאו ג'ון והלהקה לסיבוב הופעות בארצות הברית, סיבוב הופעות שנערך לאורך אפריל 1972 עד אמצע מאי, וחזרו לאולפן ב־ (האתר שבו הוקלט Honky Château) כדי להקליט את האלבום.
ג'ון, שהיה מותש מעבודה, הרגיש על סף התמוטטות עצבים.
אף על פי ששאר חברי הצוות היו להוטים לחזור לצרפת, ולאחר שכבר הגיעו לאתר, ג'ון שוחח עם המפיק דאג'ן ואמר לו בתחילה שאינו רוצה להקליט, אך לבסוף שינה את דעתו כדי "לגמור עם זה" (בלשונו) לפני החופשה שהייתה מתוכננת לו בחודש יולי בלוס אנג'לס.
בהתאם לגישה זו הוא סבל ממזג רע, התלונן ורב עם כולם (כולל בטלפון עם האמרגן .
הם לא דיברו אחר כך ארבעה חודשים).
כפי שאובחן אחר כך, הוא אף היה חולה במחלת הנשיקה.
מסיבות אלה ההקלטות לוו מבחינתו במאמץ רב.
כתריסר שירים נכתבו במשך ארבעה ימים.
האלבום כולל עיבודי כלי נשיפה שנעשו על ידי המפיק, , ב־"Elderberry Wine", "Midnight Creeper" ו־"I'm Going to Be a Teenage Idol" (נגני כלי הנשיפה היו אותם הנגנים שניגנו באלבום הקודם).
השיר האחרון, הוכרז, לאחר כתיבתו, כמחווה לידידו של ג'ון, סולן "טי רקס" מארק בולאן: "ניגנו אותו בשבילו, ואני חושב שהוא אהב אותו", סיפר ג'ון בריאיון למגזין "Beat Instrumental" .
"הוא לא הכה אותי, בכל אופן".
האלבום כולל תזמורים של פול בקמסטר, תזמורים שהפכו נדירים יותר כבר מאז האלבום הקודם.
את התזמור של בקמסטר ל־"Have Mercy On The Criminal" כינה ג'ון "מהפכני", בהופעתו עם התזמורת הסימפונית של מלבורן ב־1986. אף על פי שלא יצא כסינגל, זכה "Have Mercy On The Criminal" לביצועים של ג'ון בהופעות חיות לאורך השנים.
מבקרי מוזיקה מאותה תקופה כינו חלק מביצועי האלבום, ובמיוחד של "Crocodile Rock", "מועתקים", דבר שג'ון אישר בגלוי: בספרה של אליזבת רוזנטל "His Song: The Musical Journey of Elton John", ג'ון מצוטט באומרו ש־"Crocodile Rock" נכתב כמחווה גלויה (פסטיש) לאלבומי שנות ה־50, תוך שהזמרה שלו מחקה במכוון את הזמר בובי וי.
"High Flying Bird" תוכנן להישמע כהקלטה של ואן מוריסון, ו־"Midnight Creeper" תוכנן להישמע כשיר של "הרולינג סטונז".
ג'ון התייחס בביטול לאלבום, שאותו כינה "מאוד פופי" ו" חד־פעמי" ("disposable"), אף כי מבקרי מוזיקה והקהל קיבלו את האלבום בחום — שני הסינגלים הצליחו מאוד.
ג'ון נהנה מביקוש רב וממופעים מכורים מראש, בסיוע ההצלחה הגדולה של הסינגלים.
בהקלטות האלבום הוקלטה גם גרסת פסנתר לשיר "Skyline Pigeon" (מאלבום הבכורה, "Empty Sky"), שהייתה צד ב' של הסינגל "Daniel".
הגרסה צורפה כרצועת בונוס במהדורה המחודשת של האלבום, שיצאה בשנות ה־90.
שם האלבום נבחר בעקבות היכרות של ג'ון עם הקומיקאי גראוצ'ו מרקס.
ג'ון הכיר את מרקס במהלך החופשה שלאחר הקלטת האלבום.
השניים הסתדרו היטב ונפגשו במספר אירועים.
ג'ון, שסבל הקנטות מלשונו החדה של מרקס (אם כי צחק), עשה באחד המקרים מחוות חיקוי של הרמת ידיים ואמר: .
על עטיפת האלבום מצולם זוג מחוץ לאולם קולנוע, כששם הסרט שכתוב על הכרזה הוא: "אל תירו בי, אני רק הפסנתרן, בכיכוב אלטון ג'ון".
כמו כן, בעטיפה מוצגת כרזת סרטם של האחים מרקס , כמחווה לגראוצ'ו מרקס.
השם הוא גם אלתור על שם סרטו של פרנסואה טריפו "תירו בפסנתרן" (1960) ועל הציטוט המקורי, שנלקח מאוסקר ויילד, , שויילד אמר שראה אותו תלוי מעל פסנתר בבר בעת ביקור שלו בארצות הברית.
בממלכה המאוחדת, היה זה האלבום הראשון של ג'ון שהגיע למקום הראשון במצעד האלבומים הבריטי, ב־10 בפברואר, ונשאר בראש המצעד במשך שישה שבועות.
נכון לינואר 2021, זהו גם האלבום של ג'ון ששהה הזמן הרב ביותר במקום הראשון בבריטניה, מלבד אלבום הלהיטים מ־1974, Greatest Hits.
האלבום הראשון שלו שכלל שני סינגלים שהיו להיטי טופ־5 במצעד הסינגלים הבריטי: "Crocodile Rock" הגיע למקום החמישי, ו־"Daniel" הגיע למקום הרביעי.
בארצות הברית, היה זה האלבום השני ברציפות של ג'ון שהגיע למקום הראשון במצעד בילבורד 200, בחודש מרץ, ושהה בראש המצעד במשך שבועיים, ובסך הכל שהה במצעד למעלה משנה וחצי.
הסינגל המוביל, Crocodile Rock", היה הסינגל הראשון של ג'ון שהגיע למקום הראשון במצעד בילבורד הוט 100 (בהחליפו את של סטיבי וונדר), ושהה במקום הראשון במשך שלושה שבועות.
כמו כן, הוא הסינגל הראשון של ג'ון שהגיע למקום הראשון במצעד הסינגלים הקנדי RPM 100. הסינגל השני מתוך האלבום, "Daniel", היה גם הוא להיט שהגיע למקום השני בארצות הברית, ולמקום הראשון בקנדה ובניו זילנד.
"Teacher I Need You" קיבל השמעות רדיו רבות בתחנות FM בארצות הברית.
סטיבן הולדן, מבקר "רולינג סטון", כתב שהאלבום הוא "בידור שובה לב" המסמן את המשך השלב השני בקריירה של ג'ון, שלב שהחל עם האלבום הקודם, Honky Château.
הולדן טען שהמוזיקה של ג'ון [באותה תקופה] הייתה מבחינה מהותית "הטוב שברוק אנד רול של שנות ה־50 ושנות ה־60 המוקדמות".
הוא כתב שהאלבום "טוב כקודמו, אם לא יותר" ושבאופן כללי, השירים האפקטיביים ביותר הם ה"טיולים בפנטזיה־נוסטלגיה", כדוגמת "Crocodile Rock".
הוא תיאר את "Daniel" כשיר המרגש ביותר באלבום, "אבן חן של וירטואוזיות טכנית", שהלחן והביצוע שלהם "באופן בלתי רגיל מלאי רגישות והבעה", ושהמילים של טופין "נפלאות באופן יוצא מן הכלל".
הולדן עשה שימוש במשל מתחום האיגרוף בסכמו: .
סטיבן תומאס ארלוויין, מבקר AllMusic, כתב בביקורת רטרוספקטיבית, שהאלבום הוא בעל האופי ה"פופי הישר" ביותר של ג'ון נכון לאותה תקופה, ושהוא תוכנן כפסטיש של סגנונות פופ קלאסי ועכשווי.
ארלוויין ציין את הסינגלים מהאלבום, והוסיף שהוא מעט "בלתי מאוזן": לצד רצועות כמו "I'm Going to Be a Teenage Idol" ו־"Elderberry Wine" ש"חזקות כמו כל דבר אחר שג'ון הקליט", יש יותר מדי מלודיות ש"פשוט לא מחזיקות".
ארלוויין סיכם שבחלקים הטובים של האלבום הוא "מהנה מאוד" ו"מעוצב במיומנות".
ג'ון ויסקונטי מאתר "Culture Sonar", כתב בביקורת רטרוספקטיבית, שהאלבום הוא "יצירה פנטסטית שכוללת כמה שירים מצוינים".
ויסקונטי כתב שג'ון הוא "אמן של אלבומים", אף שהייתה לו הצלחה גדולה מאוד גם עם סינגלים.
עוד כתב שהאלבום הוא כנראה האלבום הפופי ביותר בשלב ההוא בקריירה של ג'ון.
ג'ף קלטרבאנק מ־"The Daily Vault" כתב שזהו האלבום הראשון שבו ג'ון "התמסר לחלוטין" למוזיקת פופ במשך כל האלבום.
בשלושת השירים הבאים החומר נחלש, לדעת קלטרבאנק, ובמיוחד ב־"Texan Love Song" ה"נדוש", שבאופן מסוים תופס אווירת קאנטרי, אך "קשה להתחמק מהטיפשיות של המילים".
על "Have Mercy On The Criminal" כתב שהוא "ה־'Madman Across the Water' של האלבום, "עם נימה אפלה ומניפולציה מבריקה של מצבי רוח".
על השיר החותם, "High Flying Bird", כתב שגם הוא שיר שאינו מוערך כראוי, עם הרמוניות קוליות של ג'ונסטון, אולסון ומארי ש"מעבירות צמרמורות בעמוד השידרה שלי בכל פעם".
קן סקוט – סינתיסייזר ARP (1)
פול בקמסטר – עיבוד תזמורתי (4, 6)
טכנאי קול – קן סקוט
צילום חוברת – אד קראיף, בריאן פורבס, ומייקל רוס
הערות אלבום (הוצאה מחודשת) –
מקוםהסמכהמכירות ארצות הברית (RIAA) פלטינה ×3 3,000,000^^אומדן היחידות המופצות מבוסס על הסמכת האלבום בלבד
"Don't Play" (בעברית: "אל תשחק") הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת האנגלייה אן-מארי, בהשתתפות הראפ האנגלי KSI והתקליטן האנגלי דיגיטל פארם אנימלס.
השיר יצא לאור ב-15 בינואר 2021, על ידי חברת התקליטים אסיילום רקורדס ווורנר, כסינגל ראשון מתוך אלבומה של אן מארי Therapy.
ב-4 בינואר 2021, שיתף KSI קטע אינסטרומנטלי בעמוד הטוויטר שלו בו כתב "איזה אמנית, לדעתך, תעבוד טוב בשביל זה?".
ב-6 בינואר, הוא חשף באמצעות הרשתות החברתיות שהשיר הוא שיתוף פעולה עם אן-מארי ודיגיטל פארם אנימלס, אשר יקרא "Don't Play".
עטיפת הסינגל מתארת את שלושת האמנים כדמויות מצוירות, לבושים בבגדי ספורט.
השיר יצא לאור ב-15 בינואר 2021. השיר לווה בצאתו של וידאו קליפ המכיל את מילות השיר.
מבחינה מוזיקלית, השיר בסגנון גראז' בריטי, עם אלמנטים של מוזיקת דאנס-פופ.
השיר מדבר על רגשיות ועל כאב לב.
מילות השיר מתארות את אן-מארי מתחננת בפני KSI שלא ישחק עם לבה, לפני ש-KSI מגיב בהבעת הרגשות שלו עד כמה הוא מתגעגע אליה, עד כמה היא מחכה לו.
השיר בנוי בעיבוד כמו דו-שיח.
הווידאו קליפ הנלווה שצולם לשיר בוים על ידי טרוי רוסקו והועלה לערוץ היוטיוב של מארי בשידור חי ב-15 בינואר 2021, בסמוך לצאתו של הסינגל עצמו.
הקליפ צולם במהלך סגר בעקבות מגפת הקורונה.
אזורתאריך יציאהפורמטחברת תקליטיםמקורעולם15 בינואר 2021הזרמת מוזיקה • הורדה דיגיטליתאסיילום • וורנרבריטניהרדיו להיטים עכשוויים
Don't Smile at Me Tour הוא סיבוב ההופעות הראשון של הזמרת האמריקאית, בילי אייליש.
סיבוב ההופעות יצא לקידום מיני-אלבום הבכורה של אייליש, Don't Smile at Me, שיצא בשנת 2017. סיבוב ההופעות החל בשנת ב-4 באוקטובר 2017 וכלל 11 הופעות ברחבי ארצות הברית וקנדה.
אייליש מתחילה לבצע את השיר "Copycat", כאשר היא מלוות באורות מהבהבים מעליה.
לאחר השיר, המוזיקה נעשית איטית במעט ואייליש מתחילה לשיר את "Idontwannabeyouanymore".
אחר כך, השיר "Watch" מבוצע על הבמה שנצבעה באורות אדומים.
בהמשך, אייליש ביצעה את השיר "Party Favor" בגרסת יוקליילי ואחר כך, ביצעה גרסת כיסוי לשיר של הראפר הקנדי, דרייק "Hotline Bling".
אייליש סיימה את ההופעה שלה עם השיר "Ocean Eyes".
רשימת השירים הזו מייצגת את הופעתה של אייליש בעיר פילדלפיה, פנסילבניה, ארצות הברית שנערכה ב-20 באוקטובר 2017.
Don't Kill My Vibe (בעברית: אל תהרוג את האווירה שלי) הוא המיני-אלבום הראשון של הזמרת-יוצרת סיגריד.
המיני-אלבום יצא לאור ב-5 במאי 2017 על ידי חברת התקליטים "איילנד רקורדס".
המיני-אלבום הופק על ידי מרטין סיולי, ג'ורג' פלינט, הנרי פלינט ואסקייל סולסטראנד, וכולל שני שירים ושני סינגלים.
הסינגל "Don't Kill My Vibe" יצא לאור ב-10 בפברואר 2017. השיר הוא הסינגל המוביל של המיני-אלבום.
השיר הגיע למקום ה-28 במצעד הסינגלים הנורווגים ולמקום ה-20 במצעד הסינגלים הסקוטי.
הסינגל "Plot Twist" יצא לאור ב-14 ביולי 2017 והיה לסינגל השני מתוך המיני-אלבום.
השיר הגיע למקום ה-44 במצעד הסינגלים הפלנדרי.
ג'ייסון ליפשוץ מעיתון הבילבורד כינה את המיני-אלבום כ"13 דקות של הנאה".
עוד כתב כי "ארבעת שירי המיני-אלבום מלאים שמחת חיים".
"Don't Go Yet" (בעברית: "אל תלך עדיין") הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית-קובנית קמילה קביו.
השיר יצא לאור ב-23 ביולי 2021, על ידי חברות התקליטים אפיק וסייקו מיוזיק, כסינגל ראשון מתוך האלבום, Familia.
זהו הסינגל הראשון של קביו מאז צאת הסינגל שלה "First Man" בשנת 2020.
ב-14 ביולי 2021, פרסמה קביו בעמוד האינסטגרם שלה תמונה שלה ובו הופיע הכיתוב בספרדית "" שמתורגם מספרדית לעברית כ"מוכן?".
ב-16 ביולי, הודיעה קביו באמצעות חשבונות המדיה החברתית שלה כי "Don't Go Yet" יצא לאור ב-23 ביולי.
לצד ההכרזה נחשפה גם את העטיפה של השיר.
בה ניתן לראות את קביו לובשת עגילים גדולים ותלבושת שחורה יחד עם כפפות שחורות ארוכות.
מעריצים רבים מתחו ביקורת על קביו בשל עיתוי הכרזתה הסינגל, והאשימו אותה בניסיון לפגוע בחברתה נורמני שעבר מלהקת פיפת' הרמוני, שהוציאה באותו יום את הסינגל שלה "Wild Side".
קביו סיפרה כי השיר והקליפ היו בהשראתם של מסיבות משפחתיות קובניות-מקסיקניות מילדותה, שם "כולם אוכלים ארוחת ערב, ואז אחרי שאתה שם כדור דיסקו זול עם אורות פתאום הסלון הופך להיות רחבת הריקודים."
ב-23 ביולי 2021, קביו ביצעה את "Don't Go Yet" בתוכנית "הלילה בכיכובו של ג'ימי פאלון".
הווידאו קליפ הנלווה שצולם לשיר בוים על ידי פיליפה פרייס ופילאר זיטה, והועלה לערוץ היוטיוב שלה בשידור חי ב-23 ביולי 2021, בסמוך לצאתו של הסינגל עצמו.
הקליפ נפתח בזמן שהזמרת נוסעת במכונית בזמן שהיא מחליפה תחנות ברדיו.
הצילומים הופכים למכונית צעצוע שעוברת בדרך עפר לבית מפואר, שם קביו מצלצלת בפעמון הדלת.
בפנים מתקיימת מסיבה תוססת עם חברים ובני משפחה.
היא מצטרפת לחגיגות בזמן שהיא שרה ורוקדת לשיר.
לאחר מכן מוצגת הזמרת לבושה בשמלה שחורה עם איפור עיניים כחול ואדום, בזמן שהוא רוקד על השולחן.
הסצנה הבאה מציגה את קביו אוחזת ברגלו של גבר מכיוון שהיא לא מוכנה שהוא יעזוב.
הקליפ מציג את סוג ה"התכנסות המשפחתית חסרת הדאגות", המציגה רבים מבני משפחתו האמיתיים של קביו, כולל אביה, אחותה ובת דודה.
מדינהתאריך יציאהפורמטחברת תקליטיםמקורכלל העולם23 ביולי 2021הזרמת מוזיקה • הורדה דיגיטליתאפיק • סייקו מיוזיקארצות הברית27 ביולי 2021רדיו להיטים עכשווייםרדיו קצבי עכשווי
"Don't Let Me Be Misunderstood" הוא שיר שכתבו בני בנג'מין, הוראס אוט וסול מרקוס עבור הזמרת-יוצרת והפסנתרנית האמריקנית נינה סימון, שהקליטה את הגרסה הראשונה בשנת 1964.
השיר זכה לגרסאות כיסוי רבות ובוצע על ידי אמנים רבים, ובראשם להקת The Animals, שגרסת הבלוז רוק של השיר הפכה ללהיט בין-לאומי בשנת 1965.
גרסת הדיסקו משנת 1977, שבוצעה על ידי הרכב הדיסקו Santa Esmeralda הייתה אף היא להיט, בעוד שגרסת הכיסוי של מוזיקאי הגל החדש אלביס קוסטלו מ-1986 זכתה להצלחה רבה באיים הבריטיים.
המלחין והמעבד הוראס אוט כתב מילות הלחן והמקהלה לאחר מריבה עם חברתו (ואשתו לעתיד), גלוריה קולדוול.
לאחר מכן הביא אוט את היצירה לשותפיו לכתיבה בני בנג'מין וסול מרקוס כדי שישלימו את הגרסה והעיבוד.
כשהגיע הזמן לרשום את הזכויות על השיר, נוצרו חילוקי דעות בין נציגיו של אוט (BMI) ובין האגודה האמריקאית למלחינים, מחברים ומוציאים לאור (ASCAP - שייצגו את בנימין ומרקוס), כך שאוט רשם את שמה של גלוריה קלדוול במקום שמו על הקרדיטים והזכויות.
שיר זה היה אחד מחמישה שירים, שנכתבו על ידי בנימין ומרקוס לאלבומה של נינה סימון ב-1964 "Broadway-Blues-Ballads".
השיר מתחיל בקצב איטי מאוד בנגינת הנבל ועם אלמנטים תזמורתיים אחרים כולל מקהלת רקע, המופיעה מספר פעמים.
נינה סימון שרה אותו בסגנון הייחודי שלה.
לגרסתם של כמה כותבים, גרסה זו של "Don't Let Me Be Misunderstood" סימלה את הסאבטקסט של התנועה האפרו-אמריקאית לזכויות האזרח, שאפיינה חלק ניכר מעבודותיה של סימון באותה תקופה; בעוד שאחרים ראו זאת כגרסה אישית יותר, שיר, שהדגים בצורה הטובה ביותר את מהלך חייה של נינה סימון.
הגרסה של The Animals (להקת "החיות")
סולן להקת החיות, אריק ברדון, אמר מאוחר יותר על השיר, "הוא מעולם לא נחשב לחומר פופ, אבל איכשהו זה עבר אלינו והתאהבנו בו מיד".
השיר הוקלט בנובמבר 1964. הלהקה והשיר הפכו ללהיט בינלאומי בתחילת 1965 והשיר עלה למקום השלישי במצעד הסינגלים הבריטי, מספר 15 בבילבורד הוט 100 (מצעד הפזמונים השבועי האמריקאי), ומספר 4 במצעד הפזמונים בקנדה.
סינגל זה דורג על ידי המגזין רולינג סטון במקום ה-322 ברשימת 500 השירים הגדולים בכל הזמנים.
בפסטיבל South by Southwest בשנת 2012, ברוס ספרינגסטין ייחס לשיר השראה לריף בשירו "Badlands".
גרסת דיסקו לשיר הוא ביצועה של להקת Santa Esmeralda, שלקחה את העיבוד של "החיות" והוסיפה לו כמה מקצבי דיסקו, פלמנקו ואלמנטים אחרים של קצב וקישוט לטיני, ביצוע זה הפך גם הוא ללהיט בסוף שנות השבעים.
הגרסה שלהם לשיר שוחררה לראשונה בקיץ 1977 כאפוס של 16 דקות, שתפס צד שלם של אלבומם "Don't Let Me Be Misunderstood", אשר זכה לתפוצה עולמית גדולה יותר בזכות הלייבל שלהם באותה תקופה, קזבלנקה רקורדס.
רמיקס המועדונים של תקליטי ה-12 אינץ' שהיה פופולרי ביותר, הגיע למקום הראשון במצעד השירי הדאנס קלאב של בילבורד בארצות הברית ובכמה מדינות באירופה.
כמו כן, הגיע הסינגל למקום ה-4 במצעד להיטי מועדוני ה"דאנס דיסקו".
חלקים אינסטרומנטליים של גרסה זו הושמעו בסרטו של קוונטין טרנטינו משנת 2003 "להרוג את ביל": (חלק ראשון), במהלך הקרב האחרון בין "הכלה" לאו-רן אישיאי.
מוזיקאי הגל החדש הבריטי אלביס קוסטלו, ביצע גרסת כיסוי לשיר באלבומו King of America משנת 1986 בחברת הפקת התקליטים" "The Costello Show".
השיר היה תוספת מאוחרת לאלבום; קוסטלו התכוון במקור להקליט את שירו "I Hope You're Happy Now", אך בעיות בגרון במהלך סיום ההקלטות מנעו ממנו לעשות זאת.
בניגוד לרצונו של קוסטלו, חברת התקליטים האמריקאית שלו, קולומביה, התעקשה להוציא את השיר כסינגל הראשון של האלבום "King of America.
הסינגל הגיע למקום ה-33 בבריטניה ולמספר 22 באירלנד, אך לא הופיע במצעד בארצות הברית.
מרטין צ'ילטון מ"דיילי טלגרף" דירג את השיר כשירו ה-26 הטוב ביותר של קוסטלו מתוך 40.
אתר האינטרנט לחדשות בתחום המוזיקה, Stereogum סקר גרסאות כיסוי לשיר בשנת 2015, כולל ביצועים של ג'ו קוקר, קט סטיבנס (יוסוף אסלאם) ולנה דל ריי.
גרסתו של קוקר באלבום שלו With a Little Help from My Friends היא "קריאת רוק של שנות ה-60, [...] גם אם היא מוותרת על פתיחת העוגב שהחיות ביצעו, יש בגרסה סולו עוגב גדול וגיטרת בלוז בפתיחה".
קט סטיבנס התאסלם ושינה את שמו ליוסוף אסלאם; כשחזר למוזיקה פופולרית, הוא הקליט רמז למחלוקות בחייו באמצעות שיר זה כפי שהופיע באלבומו An Other Cup משנת 2006.