tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
באותה שנה, שווי הסחורה שיוצאה מנורווגיה לסן מרינו הגיעה לסך 3.67 מיליון דולר אמריקאי והיא כללה דגים מעובדים (99.8%), חלקי חילוף להחלפה וחלקי רכב (0.2%).
נורווגיה מיוצגת בסן מרינו על ידי שגרירות שהיא מחזיקה בסן מרינו, בירת סן מרינו.
סן מרינו אינה מיוצגת בנורווגיה, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
יחסי נאורו–קנדה הם היחסים שבין רפובליקת נאורו לבין קנדה.
היחסים הדיפלומטיים שבין נאורו לקנדה כוננו ב-11 בפברואר 1997. נאורו היא המדינה השלישית הקטנה ביותר בעולם, ומדינת האי הקטנה ביותר בעולם.
נאורו היא חברה בחבר העמים הבריטי, בקרן המטבע הבינלאומית, בפורום הפיתוח של האוקיינוס השקט וב יחד עם קנדה.
שתי המדינות נהנות מיחסים דיפלומטיים קרובים המתמקדים בעיקר בשיתופי פעולה בנושא הדיג, ענף כלכלי חשוב בשתי המדינות.
נאורו חברה גם בפורום האוקיינוס השקט, בו קנדה משמשת כבת דיאלוג פוליטי.
קנדה תומכת בפרויקטים נאוריים למען הקהילה ופיתוח המדינה שנוצרו בנאורו, בין אם בכספים או במשאבים גולמיים.
נאורו אינה מיוצגת בקנדה, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
קנדה אינה מיוצגת בנאורו, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
קנדה האמינה את נציבותה הגבוהה שבקנברה, בירת אוסטרליה, על נאורו.
יחסי נאורו–שווייץ הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת נאורו לבין הקונפדרציה השווייצרית.
היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הקונפדרציה השווייצרית לבין רפובליקת נאורו כוננו ב-2003 לאחר שהנהיגה שווייץ מדיניות חדשה השואפת לקשרי חוץ עם כמה שיותר מדינות ברחבי העולם.
נאורו מרוויחה מהתרומה השווייצרית לפרויקטים למען אזור האוקיינוס השקט, בו נמצאת נאורו, בעיקר בתחום השמירה על האקלים.
חוקרים ואמנים בתחומים שונים מנאורו יכולים להגיש בקשה למזכירות המדינה למחקר וחדשנות בחינוך השווייצרית ולקבל את מלגת ההצטיינות הממשלתית ללימודים גבוהים בשווייץ.
שווייץ אינה מיוצגת בנאורו, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
שווייץ האמינה את שגרירותה שבקנברה, בירת אוסטרליה, על נאורו.
נאורו אינה מיוצגת בשווייץ, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
יחסי נאורו–ספרד הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת נאורו לבין ממלכת ספרד.
היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת נאורו לבין ממלכת ספרד כוננו ב-27 בספטמבר 1995. האינטרסים של ספרד בנאורו מיוצגים על ידי השגרירות הספרדית בקנברה, בירת אוסטרליה, והיחסים הקונסולריים שבין שתי המדינות מתנהלים דרך הקונסוליה הספרדית שבסידני.
היחסים הדו-צדדיים מוגדרים כחלשים מאוד, הם כמעט ואינם מגיעים לידי ביטוי מחוץ לזירה הבינלאומית.
בשנת 2004 תמכה נאורו במועמדותה של העיר סרגוסה שבספרד לארח את אקספו 2008 בנושא המים ופיתוח בר קיימא.
בתגובה חתמה מועצת העיר סרגוסה על הסכם שיתוף פעולה עם ממשלת רפובליקת נאורו בנושא מימון פרויקטים בנושא עזרה ראשונה.
באוקטובר 2013 ביקר בנאורו שגריר ספרד באוסטרליה אנריקה ויגרה על מנת להציג לנשיא את כתב האמנתו.
בין שתי המדינות שיתופי פעולה נוספים במסגרת תוכנית הפעולה האזורית של האיחוד האירופי לאזור דרום האוקיינוס השקט.
במקרה של נאורו העזרה העיקרית היא בפיתוח תחום הדייג במדינה.
נאורו אינה מיוצגת בספרד, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
ספרד אינה מיוצגת בנאורו, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
ספרד האמינה את שגרירותה שבקנברה, בירת אוסטרליה, על נאורו.
ספרד האמינה גם את הקונסוליה שלה בסידני על נאורו.
יחסי נאורו–צ'ילה הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת נאורו לבין הרפובליקה של צ'ילה.
היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת נאורו לבין הרפובליקה של צ'ילה הם יחסים דיפלומטיים שקטים, עם שיתופי פעולה אחדים בלבד במסגרת ארגונים מולטילטרליים בהן חברות המדינות כגון האומות המאוחדות.
היחסים הדיפלומטיים שבין נאורו לצ'ילה כוננו באופן רשמי ב-6 בפברואר 1981.
אזרחי צ'ילה שרוצים להיכנס, לבקר ולשהות בנאורו זקוקים לאשרה על מנת לעשות כן.
גם אזרחי נאורו שרוצים להיכנס, לבקר ולשהות בצ'ילה זקוקים לאשרה על מנת לעשות כן.
צ'ילה אינה מיוצגת בנאורו, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
צ'ילה האמינה את שגרירותה שבקנברה, בירת אוסטרליה הסמוכה, על נאורו.
נאורו אינה מיוצגת בצ'ילה, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
יחסי נאורו–רוסיה הם היחסים הדו-צדדיים בין נאורו לרוסיה.
רוסיה מיוצגת בנאורו דרך שגרירותה בקנברה, אוסטרליה.
המאפיה הרוסית השתמשה בבנקים של נאורו להלבנת הון במהלך שנות התשעים; בבנקים של נאורו הוחזקו כ-70 מיליארד דולר בבעלות גורמים מהמאפיה הרוסית.
סכום זה היה שווה לפי 700 מהתפוקה השנתית במדינה.
הכסף הועבר מהבנקים הרוסים לחשבונות של בנקים בנאורו, בעיקר כדי להתחמק ממסים כמקלט מס.
תפקידה של נאורו בהלבנת הון רוסית משך תשומת לב ברחבי העולם, במיוחד לאחר פיגועי 11 בספטמבר בשנת 2001, אז גברה הדאגה למימון הטרור.
הוושינגטון פוסט דיווח כי: "הרשויות הבינלאומיות אומרות כי נאורו מעניקה יותר ויותר כיסוי לפשע המאורגן הרוסי" וציטט בכיר בממשלת ארצות הברית: הבנק המרכזי של רוסיה הגיע אלינו ואישר כי כמויות גדולות של הון רוסי זורמות אל נאורו ומחוצה לה, וזה עורר חששות מצידם ומצדנו, ואכן זה בהחלט העלה חשד.
בשנת 2000, נשיא נאורו, רנה האריס, הגיב לטענות על תנועות כסף לא חוקיות באומרו "נאורו לא סובלת פעילות פלילית במערכת הפיננסית שלה".
הכרתה של נאורו באבחזיה ובדרום אוסטיה
בשנת 2009 הפכה נאורו למדינה הרביעית שהכירה בעצמאותן של רפובליקות אבחזיה ודרום אוסטיה, שהיו חלק מגאורגיה.
על פי הדיווחים, רוסיה נותנת לנאורו בתמורה סיוע הומניטרי בסך 50 מיליון דולר.
היחסים הדו-צדדיים של נאורו עם מוסקבה התחזקו עוד יותר לאחר שנאורו הכירה באבחזיה ב-15 בדצמבר 2009 ובדרום אוסטיה למחרת.
שר החוץ של נאורו, קרן קקה, הצהיר: "אני מקווה שמדינות אחרות ילכו בעקבות הדוגמה שלנו ויכירו גם הן בעצמאות אבחזיה".
הנושא טופל בישיבת החורף של הפרלמנט.
פקידים רוסים ביקרו בנאורו במרץ 2010, כדי לדון בהקצאת "מענק הסיוע הענק" שרוסיה תספק למדינה הקטנה.
יחסי נורווגיה–ניו זילנד הם היחסים הדיפלומטיים שבין נורווגיה וניו זילנד.
שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים בשנת 1905, לאחר שנורווגיה קיבלה עצמאות.
בסביבות 1,400 נורווגים גרים בניו זילנד ו-929 ניו זילנדים חיים בנורווגיה.
ניו זילנד הצטרפה ל-11 מדינות נוספות בשנת 2006 שהגישו מחאה דיפלומטית רשמית למשרד החוץ הנורווגי באוסלו על תוכניותיה של נורווגיה להגדיל את פעילות ציד הלווייתנים.
בשנת 2008, היצוא של ניו זילנד לנורווגיה הסתכם בכ-69.2 מיליון דולר ניו זילנדי.
הייצוא העיקרי כלל ספינות דיג, כבש ובשר כבש, אלומיניום, בצל, תפוחים ואגסים, יאכטות ומכשירי ניווט.
היצוא של נורווגיה לניו זילנד באותה שנה הסתכם בכ-73 מיליון דולר ניו זילנדי.
הייצוא כלל בעיקר דשנים, משאיות וטנדרים, מושבים, ציוד רפואי, ספינות דיג ומכונות חקלאיות.
נורסק סקוג הנורווגית מפעילה את טחנת טסמן בניו זילנד.
הוא מייצג את אחת ההשקעות הנורדיות הבולטות בתעשייה הניו זילנדית.
במשך למעלה ממאה שנות יחסים התקיימו רק שני ביקורי מדינה בין מדינות אלה.
בשנת 2004 הלן קלארק הייתה ראש ממשלת ניו זילנד הראשון שביקר אי פעם בנורווגיה.
לדבריה, שתי המדינות רואות עין בעין כמעט בכל דבר, למעט ציד לווייתנים.
ביקורים רשמיים מניו זילנד בנורווגיה
אן טולי, שרת החינוך, יוני 2009
מרגרט וילסון, יו"ר בית הנבחרים, מובילה משלחת פרלמנטרית, אוקטובר 2007
פיל גוף, שר המסחר, ההגנה, פירוק נשק ונשק, ינואר 2007
מושלת סילביה קרטרייט המונה כללית במרץ 2001
טרבור מולארד שר הספורט בנובמבר 2000
מקס ברדפורד שר האנרגיה 1997
דון מקינון שר לענייני חוץ ומסחר במרץ 1996
רוב סטור שר התחבורה בנובמבר 1992
ביקור רשמי מנורווגיה בניו זילנד
קריסטין קלמט שר החינוך והמחקר באוקטובר 2004
בחר הוועדה למימון הפרלמנט הנורווגי במרץ 1995
שר התחבורה והתקשורת ינואר 1995 ומרץ 1993
ניו זילנד מיוצגת בנורווגיה באמצעות שגרירותה בהאג, הולנד.
נורווגיה מיוצגת בניו זילנד על ידי שגרירותה בקנברה, אוסטרליה.
יחסי נורווגיה–קוריאה הצפונית הם יחסי החוץ בין נורווגיה לרפובליקה העממית הדמוקרטית של קוריאה (DPRK), הידועה בכינויה קוריאה הצפונית.
אף אחת מהמדינות אינה מקיימת שגרירות במדינה האחרת, אם כי בעבר הייתה לצפון קוריאה שגרירות בבירת נורווגיה, אוסלו.
בין אפריל לנובמבר 1973, כל המדינות הנורדיות - כולל נורווגיה - כוננו יחסים דיפלומטיים עם קוריאה הצפונית, לאחר מסיבת עיתונאים משותפת של שרי החוץ של המדינות.
זו הייתה פריצת דרך עבור המדינה, שכן היא סיימה את בידודה הדיפלומטי במערב אירופה.
עם זאת, במהרה התפתחו צרות, עם שערורייה דיפלומטית גדולה שהתרחשה תוך שלוש שנים בלבד.
בסוף אוקטובר 1976 תפסה המשטרה הנורווגית דיפלומטים מצפון קוריאה שמוכרים 4,000 בקבוקים של משקאות מוברחים וכמויות גדולות של סיגריות מוברחות.
הדיפלומטים, שעקפו את מיסוי האלכוהול הסקנדינבי הקפדני, סחרו את מרכולתם בכבודתם הדיפלומטית.
ההערכה הייתה כי שגרירות קוריאה הצפונית בנורווגיה מכרה אלכוהול וטבק לפי שווי שוק שחור של למעלה ממיליון דולר.
רשתות דומות התגלו במהירות בדנמרק, שוודיה ופינלנד, וגרמו לסערה תקשורתית.
באותו חודש נתפסו דיפלומטים אחרים מצפון קוריאה בנורווגיה כשהם מוסרים כמויות גדולות של חשיש לסוחרי סמים מקומיים, מקרה מוקדם של פעילות אסורה בצפון קוריאה בחו"ל.
במהלך ביקור בשנת 2006 באזור התעשייה קסונג, השגריר הנורווגי בסיאול ארילד בראסטאד התייחס בחיוב לפוטנציאל הפרויקט לפתור את המצב בחצי האי הקוריאני.
באותה שנה, שגריר צפון קוריאה בסטוקהולם ג'ון אין צ'אן הצהיר כי הוא רוצה שנורווגיה תסייע בתיווך בסכסוך בין צפון קוריאה לקהילה הבינלאומית בנושא הגרעיני.
מזכיר המדינה הנורווגי, ריימונד ג'והנסן, התייחס כי הוא שוקל ביקור בקוריאה הצפונית, ורואה בהצהרת השגריר מעניינת מאוד, אך עם זאת הוא תומך באופן מלא בסנקציות הבינלאומיות.
בשנת 2009, נדחו לנבחרת קוריאה הצפונית בכדורגל נשים אשרות כניסה לנורווגיה כדי להתמודד מול המדינה.
במהלך שנת 2014 השגריר הנורווגי החדש בסיאול, 'Torbjørn Holthe', חזר על ביקור קודמו בקסונג.
ב-2015 דווח כי חברת AquaGen הנורווגית מכרה ביצי סלמון לממשלת צפון קוריאה לשימוש בחקלאות ימית.
נורווגיה מיוצגת בקוריאה הצפונית באמצעות שגרירותה בסיאול, קוריאה הדרומית.
קוריאה הצפונית מיוצגת בנורווגיה באמצעות שגרירותה בסטוקהולם, שוודיה.
יחסי נורווגיה–קוריאה הדרומית הם היחסים הדו-צדדיים בין נורווגיה וקוריאה הדרומית.
בשנת 1951 שלחה נורווגיה בית חולים שדה, כדי לסייע לכוחות האו"ם במלחמת קוריאה.
נוכחותם של הנורווגים בתקופה קשה זו יצרה קשרים חזקים בין קוריאנים לנורווגים והביאה לידידות ושיתוף פעולה בין שתי המדינות.
בסך הכל שירתו 623 נורווגים ב-NORMASH ובסך הכל טופלו שם 90,000 חולים.
שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-2 במרץ 1959. היחסים הלכו והשתפרו בין השנים, וביקורים רשמיים רבים נערכו במהלך השנים, כמו גם כמה הסכמים לשיתוף פעולה שנחתמו בין המדינות.
בשנת 2019 הסתכם הסחר בין המדינות ב-35.4365 מיליון דולר, כאשר היבוא מקוריאה הדרומית לנורווגיה הסתכם ב-1.802 מיליארד דולר, וכלל בעיקר כלי רכב וכלי נשק, ואילו היצוא מנורווגיה לקוריאה הדרומית הסתכם ב-1.325 מיליארד דולר, וכלל בעיקר פלטינה, בשר ודגים.
באותה שנה קוריאה הצפונית השקיעה בנורווגיה כ-1.96 מיליארד דולר, ואילו נורווגיה השקיעה בקוריאה הדרומית 540 מיליון דולר.
נורווגיה מחזיקה בקוריאה הדרומית שגרירות בסיאול, ובנוסף מחזיקה קונסוליית כבוד בפוסאן.
קוריאה הדרומית מחזיקה בנורווגיה שגרירות באוסלו.
יחסי נורווגיה–ערב הסעודית הם היחסים הדו-צדדיים שבין ממלכת נורווגיה לבין הממלכה הערבית הסעודית.
נורווגיה מחזיקה נציגות דיפלומטית בסעודיה מאז 1961. 15 שנים מאוחר יותר, ב-1976, הוקמה בג'דה שגרירות נורווגית, אשר עברה לריאד ב-1985. לאורך השנים הללו, שמירה על יחסים דו-צדדיים טובים הייתה בראש סדר העדיפויות כדי להמשיך בונה.
מערכת היחסים הדו-צדדית תוגברה על ידי פתיחת השגרירות המלכותית הסעודית באוסלו ב-2012.
שתי המדינות משותפות פעולה בתחומים רבים, ובכלל זה בתחום הנפט והאנרגיה.
לפי שגרירות נורווגיה גרים בערב הסעודית בערך 230 נורווגים, וקרוב ל-500 נורווגים מוסלמים מבקרים במכה כל שנה.
ערב הסעודית מחזיקה בנורווגיה שגרירות באוסלו.
נורווגיה מחזיקה בערב הסעודית שגרירות בריאד וקונסוליה בג'דה.
יחסי נאורו–סין הם יחסי החוץ בין נאורו וסין.
ב-31 במרץ 1976, נשיא נאורו האמר דה רוברט, מלווה בשגריר סין בתאילנד צ'י דזה מין, ביקר בתערוכת הרפובליקה העממית של סין שהתקיימה בבנגקוק.
בספטמבר של אותה שנה, דה רוברט שלח מברק תנחומים על מותו של מאו דזה-דונג.
מ-24 בפברואר עד 2 במרץ 1979, ביקר שגריר סין בפיג'י מי גווג'ון בנאורו וניהל שיחה ידידותית עם נשיא נאורו האמר דה רוברט.
ב-4 במאי 1980, נאורו כוננה יחסים דיפלומטיים עם הרפובליקה של סין.
ב-21 ביולי 2002, כוננה נאורו יחסים דיפלומטיים עם הרפובליקה העממית של סין, לפיכך, ב-23 ביולי הודיעה הרפובליקה של סין כי תנתק את היחסים הדיפלומטיים עם נאורו.
עם זאת, נאורו חידשה את היחסים הדיפלומטיים עם הרפובליקה של סין ב-14 במאי 2005. לפיכך הרפובליקה העממית של סין החליטה לנתק את היחסים הדיפלומטיים ב-27 במאי ולהשהות את כל ההסכמים בין המדינות.
לאחר מכן העניינים הרלוונטיים של נאורו נמצאו בסמכות השיפוט של שגרירות הרפובליקה העממית של סין בפיג'י.
ב-15 בינואר 2024 החליטה נאורו לנתק פעם נוספת את היחסים עם טאיוואן וב-24 בינואר באותה שנה חידשה את יחסיה עם הרפובליקה העממית של סין.
יחסי נורווגיה–שוודיה הם יחסי החוץ בין נורווגיה לבין שוודיה.
לשתי המדינות יש היסטוריה ארוכה ביחד.
שתיהן היו חלק מאיחוד קאלמאר בין 1397 ו-1523. איחוד בין שוודיה לנורווגיה התקיים בין השנים 1814 ל-1905, ובשנת 1905 קיבלה נורווגיה עצמאות משוודיה, והמדינות כוננו יחסים דיפלומטיים באותה שנה.
בקונגרס השלום הנורדי, שהתקיים בשנת 1910 הוחלט על הקמת מונומנט, כדי לציין 100 שנות שלום בין שתי המדינות.
בניית המונומנט הסתיימה בשנת 1914, והמקום נקרא כיום מורוקוליין.
לשוודיה יש שגרירות באוסלו ו-14 קונסוליות, בארנדל, אלסאנד, ברגן, בודו, המר, המרפסט, קירקנס, מאנדאל, מוס, נרוויק, פורסגרון, סטוונגר, טרומסה וטרונדהיים.
לנורווגיה יש שגרירות בסטוקהולם ושלוש קונסוליות, בגטבורג, מאלמו וסונדסוואל.
שתי המדינות הן חברות מלאות במועצת אירופה ובמועצה הנורדית.
ישנם כ-44,773 נורווגים החיים בשוודיה וכ-18,000 שוודים החיים בנורווגיה.
חציית הגבול בין שוודיה לנורווגיה היא פשוטה יחסית.
לא נדרש דרכון בשל איחוד הדרכון הנורדי ואין חסימת גבול פיזית.
עם זאת, מאז שנורווגיה היא לא חלק של האיחוד האירופי בדיקות מכס יכולות להתבצע בנסיעות ברכב כדי למנוע הברחות.
אזרחים זרים שצריכים ויזה או לאחת המדינות אינם יכולים לחצות את הגבול באופן חוקי מבלי להחיל שוב את הוויזה.
אין הגבלות על נורווגים ושוודים ללא עבר פלילי לחיות במדינה השכנה.
בין ממלכת נורווגיה לבין רפובליקת פינלנד מתקיימים יחסים דיפלומטיים מלאים, ושתיהן חברות במועצה הנורדית.
היחסים בין המדינות כוננו בשנת 1917, לאחר שנורווגיה הכירה בעצמאותה של פינלנד.
בראשית המאה ה-20 התעורר חשש בנורווגיה מפני הגירה פינית לאזור סטורפיורד, ומאידך, נורווגיה רצתה לספח את חלק מאזור לפלנד, אולם לא התעורר סכסוך בין המדינות.
כיום, שתי המדינות חברות במועצה הנורדית ובמועצת מדינות הים הבלטי, והם חולקות גבול משותף לאורך 736 ק"מ.
פינלנד מחזיקה בנורווגיה שגרירות באוסלו, ו-19 קונסוליות באולסונד, ברגן, בודה, דראמן, פארסונד, האלדן, האמאר, המרפסט, האוגסונד, הורטן, קירקנס, קריסטיאנסנד, קריסטיאנסונד, לרוויק, נרוויק, סארפסבור, סטוונגר, טרומסה, וואדסו.
מאידך, נורווגיה מחזיקה בפינלנד שגרירות בהלסינקי, ו-11 קונסוליות כבוד בהאנקו, ייבסקילה, קמי, קואופיו, מרייהאמן, אואולו, יקובסטד, רובניימי, טמפרה, טורקו וואסה.
יחסי הרפובליקה העממית של סין–נורווגיה כוננו באופן רשמי ב-7 באוקטובר 1950, וב-5 באוקטובר 1954 הוקמו הנציגויות הדיפלומטיות בשתי המדינות.
המשלחת הדיפלומטית הנורווגית הראשונה בסין, נוסדה בשנת 1851 במהלך האיחוד השוודי-נורווגי.
בשנת 1853, הוקמה קונסוליה חדשה בשאנגחאי, אשר הפכה בשנת 1863 לקונסוליה הכללית ואילו הקונסוליה בגואנגג'ואו ירדה מחשיבותה.
בשנת 1905 כאשר נורווגיה נפרדה משוודיה, היא הקימה משלחת דיפלומטית עצמאית בסין.
שנה לאחר מכן, ערך דאי הונגקי, ראש מחלקת התרבות של שושלת צ'ינג ביקור ממלכתי ראשון בנורווגיה.
במהלך השנים, התפתחו הקשרים בין המדינות מיחסים תרבותיים ופוליטיים לקשרים בתחום הכלכלה, התעשייה והטכנולוגיה.
בשנת 2003, את היקף הסחר הבילטרלי בין סין ונורווגיה עמד על כ-1.76 מיליארד דולר.
הסחר בין שתי המדינות גדל בהתמדה לאורך השנים.
בשנת 2008, היצוא מנורווגיה לסין עמד על 1.93 מיליארד דולר, ואילו היצוא מסין לנורווגיה עמד על 5.43 מיליארד דולר.
בשנת 2009 היצוא הנורווגי לסין גדל ב-39% לכ-2.28 מיליארד דולר, וכלל ציוד, כימיקלים, מוצרים אופטיים ומכשירים רפואיים.
היצוא מסין לנורווגיה עמד על כ-5.25 מיליארד דולר, גידול של 4.5% מהשנה שקדמה לה.
עיקר היצוא מסין לנורווגיה הם ספינות, טקסטיל, בגדים, ומוצרים מכניים ואלקטרונים.
עיקר היצוא מנורווגיה לסין הם נפט גולמי, מכונות ומוצרי חשמל, דשנים, ציוד בנייה וכרייה, מוצרי תעשייה, סלמון, וכן מתכות גולמיות.
היחסים בין המדינות עלו על שרטון בשנת 2010, בעקבות החלטת הפרלמנט הנורווגי להעניק את פרס נובל לשלום לפעיל זכויות האדם, ליו שיאובו, שישב בכלא בשל דעותיו.
סין הגיבה בחריפות, וטענה כי ההחלטה תפגום ביחסים בין שתי המדינות.
ואכן בעקבות כך בוטלה פגישה מתוכננת פגישה בבייג'ינג בין שרת הדיג הנורווגית ליסבת ברג-הנסן ורשויות פיקוח המזון הסינים.
כמו כן בוטלו הופעות של המוזיקאי הנורווגי - אלכסנדר ריבק, זוכה אירוויזיון 2009, שהיו אמורות להתקיים בסין.
בתחילת דצמבר אותה שנה, הודיעה נורווגיה על השעיית שיחות הסחר עם סין, ורק בשנת 2016 התחדשו היחסים בין המדינות.
נורווגיה מחזיקה בסין שגרירות בבייג'ינג ו-2 קונסוליות בגואנגג'ואו, ושאנגחאי, ואילו סין מחזיקה בנורווגיה שגרירות באוסלו בלבד.
יחסי נורווגיה–צרפת הם יחסי החוץ בין צרפת לבין נורווגיה.
שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים בשנת 1905, אחרי קבלת העצמאות של נורווגיה משוודיה.
שתי המדינות הם חברות מלאות של נאט"ו, ומועצת אירופה.
ישנם כ-2,000 נורווגים שחיים בצרפת, ו-3,571 צרפתים שחיים בנורווגיה.
לשתי המדינות יש תביעות טריטוריאליות באנטארקטיקה, ושתי המדינות מכירות זו בתביעתה של זו, כמו גם בתביעות הממלכה המאוחדת, ניו זילנד ואוסטרליה.
צרפת מחזיקה בנורווגיה שגרירות באוסלו, ו-7 קונסוליות באלסונד, בברגן, בקירקנס, בנרוויק, בסטוונגר, בטרומסה, בטרונדהיים.
מאידך, נורווגיה מחזיקה בצרפת שגרירות בפריז, ו-13 קונסוליות בבורדו, בולון סור מר, ברסט, קן, לה האבר, ליון, מרסיי, מונפלייה, ניס, רואן, סן מאלו, סטרסבור וטולוז.
יחסי נורווגיה–רוסיה הם היחסים הדו-צדדיים בין נורווגיה לבין רוסיה.
היחסים הדיפלומטיים בין שתי המדינות כוננו ב-30 באוקטובר 1905, ארבעה ימים לאחר הקמתה של נורווגיה העצמאית.
דנמרק ניהלה את יחסי החוץ של נורווגיה במהלך תקופה זו, היא ורוסיה היו באופן כללי בעלי ברית נגד האויב המשותף שוודיה.
שוודיה ניהלה את יחסי החוץ של נורווגיה במהלך תקופה זו, ובשנת 1826 הוגדר קו הגבול בין שתי המדינות.
בשנת 1920 נחתמה אמנת סבאלברד, שעליהם חתמו שתי המדינות.
בשנת 1924 כוננו מחדש היחסים בין המדינות, שנותקו בשנת 1917 בעקבות מהפכת אוקטובר.
בסוף מלחמת העולם השנייה כבשו כוחות רוסיים חלק מצפון נורווגיה, אולם כבר בספטמבר 1945 הם פינו את האזור.
במשך עשרות שנים היו חילוקי דעות בין המדינות, בשל זיהום האוויר הנגרם כתוצאה מפליטות גזים מנורילסק-ניקל במחוז מורמנסק, ועדיין הבעיה לא נפתרה, ומעיבה על היחסים בין המדינות.
בעבר היה סכסוך טריטוריאלי על ים ברנץ, אבל ב-27 באפריל 2010 החליטו נורווגיה ורוסיה לפתור באופן רשמי את הסכסוך.
בשנת 2017 הקרמלין שלח הערכת איום לנשיא ולדימיר פוטין, והדגיש את האפשרות שהבעיה הזו תגרום לעימות ימי.
הסנקציות הבינלאומיות על רוסיה בעקבות מלחמת אוקראינה–רוסיה אומצו גם בנורווגיה.
בצל המתיחות בין רוסיה למדינות המערב בשל המלחמה באוקראינה, מוסקבה האשימה את אוסלו במניעת אספקה לעיירה הרוסית בארנטסבורג שנמצאת בארכיפלג הנורווגי סבאלברד.
נורווגיה מחזיקה ברוסיה שגרירות במוסקבה, ו-3 קונסוליות בארכנגלסק, מורמנסק וסנקט פטרבורג.
מאידך, רוסיה מחזיקה בנורווגיה שגרירות באוסלו וקונסוליות בבארנצבורג וקירקנס.
יחסי נורווגיה–פקיסטן הם היחסים הדיפלומטיים שבין ממלכת נורווגיה לבין הרפובליקה האסלאמית של פקיסטן.
נורווגיה הכירה בעצמאות פקיסטן ב-1947, זמן קצר לאחר הקמתה.
במשך שנים רבות, נורווגיה החזיקה קונסוליה כללית בפקיסטן, שהייתה שוכנת בקראצ'י.
עם זאת, בשנת 1976, הוקמה השגרירות הנורווגית באסלאמאבאד.
ראש ממשלת פקיסטן, נוואז שריף, ביקר בנורווגיה בשנת 2015. באותה שנה, שר החוץ הנורווגי, בורגה ברנדה, ביקר בפקיסטן.
נורווגיה, כמדינה מפותחת, מספקת סיוע בעיקר בתחומי הכלכלה והחינוך על מנת לפתח את פקיסטן.
כמו כן, קיימת אוכלוסייה גדולה של מהגרים פקיסטנים בנורווגיה, שרובם מתגוררים באוסלו.
בשנת 2016, שווי הסחורה שיוצאה מנורווגיה לפקיסטן הגיעה לסך 12.1 מיליון דולר אמריקאי והיא כללה פוליאתילן, גרוטאות גומי, מוצרי פלסטיק, גרניט, כלי רכב, מחשבים, שסתומים, משאבות אוויר, חוטים מבודדים, מוצרי ברזל, גרוטאות ברזל ואלומיניום, דגי פילה, תכשיטים, אוכל לחיות ועוד.
באותה השנה, שווי הסחורה שיוצאה מפקיסטן לנורווגיה הגיעה לסך 81.8 מיליון דולר אמריקאי והיא כללה מצעים, חליפות לגברים ולנשים, אורז, תבלינים, פירות טרופים, נעלי עור, לתת, ריבה, נעלי גומי, בגדי עור, מוצרי פלסטיק, בגדי גומי ועוד.
בשנת 2015, שווי הסחורה שיוצאה מנורווגיה לפקיסטן הגיעה לסך 13 מיליון דולר אמריקאי והיא כללה מחשבים, שסתומים, גרוטאות גומי, מוצרי פלסטיק, גרוטאות ברזל, גרוטאות אלומיניום, טלפונים, אוכל לחיות, גרניט, בגדים משומשים, מי גבינה, דגי פילה, גבינה, שמן דגים, אורז, כלי רכב ועוד.
באותה השנה, שווי סחורה שיוצאה מפקיסטן לנורווגיה הגיעה לסך 78.2 מיליון דולר אמריקאי והיא כללה חליפות, מצעים, סוודרים, מעילים, נעליים, בגדי עור, אורז, פירות טרופים, פלפל, פירות הדר, לתת, מים בטעמים, נעלי עור, מחשבים, מלח ועוד.
נורווגיה מיוצגת בפקיסטן על ידי שתי קונסוליות בקראצ'י ובלאהור ועל ידי שגרירות שהיא מחזיקה באסלאמאבאד, בירת המדינה.
פקיסטן מיוצגת בנורווגיה על ידי שגרירות שהיא מחזיקה באוסלו, בירת המדינה.
יחסי נורווגיה–נפאל הם היחסים הבליטרלים בין ממלכת נורווגיה לבין הרפובליקה הפדרלית של נפאל.
יחסים דיפלומטיים אלה, כוננו ב-26 בינואר 1973. נורווגיה פתחה שגרירות בקטמנדו בשנת 2000.
בשנת 2008 ביקרו ראש ממשלת נורווגיה ינס סטולטנברג והשר לאיכות הסביבה אריק סולטהיים בנפאל.
ב-2009 ביקר ראש ממשלת נפאל לשעבר פרצ'נדה בנורווגיה.
ב-2008 הסיוע הכספי שניתן לנפאל
על ידי נורווגיה הסתכם ב-2 מיליון כתרים נורווגים.
סיוע נורווגי מושקע בראש ובראשונה למען חינוך, ממשל תקין ואנרגיה.
במאי 2008, התפוצץ חומר נפץ זעיר מחוץ לשגרירות נורווגיה בקטמנדו.
יחסי נורווגיה–שווייץ הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין ממלכת נורווגיה לבין הקונפדרציה השווייצרית.
שווייץ פתחה קונסוליה באוסלו בשנת 1847. הקונסוליה שודרגה למעמד קונסוליה כללית בשנת 1921. נורווגיה כוננה קונסוליה כללית בציריך בשנת 1906. ב-1918 השגריר הנורווגי ברומא הואמן על שווייץ והנציגות השווייצרית בסטוקהולם הואמנה על נורווגיה.
הצירויות שנפתחו באוסלו ובברן לאחר מלחמת העולם השנייה שודרגו למעמד שגרירות ב-1957 וב-1955 בהתאמה.
מאז שנת 1951, השגריר השווייצרי לאוסלו אמון גם על איסלנד.
בשנת 2006, ביקר האראלד החמישי, מלך נורווגיה, בשווייץ בפעם הראשונה.
ב-2010 ביקרה נשיאת שווייץ דוריס לויטהרד בנורווגיה.
נורווגיה מיוצגת בשווייץ בדרג השגרירות באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה בברן, בירת המדינה.
נורווגיה מיוצגת בשווייץ גם בדרג הקונסולרי באמצעות שלוש קונסוליות שהיא מחזיקה בערים לוקרנו, ז'נבה, וציריך.
שווייץ מיוצגת בנורווגיה בדרג השגרירות באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה באוסלו, בירת המדינה.
שווייץ מיוצגת בנורווגיה גם בדרג הקונסולרי באמצעות שתי קונסוליות רשמיות שהיא מחזיקה בארנדל, ובברגן.
על פי הלשכה השווייצרית המרכזית לסטטיסטיקה, בסוף שנת 2016 התגוררו בנורווגיה אלפיים שש מאות עשרים וארבעה אזרחים שווייצרים, כולם רשאים לחיות שם עקב חברות שתי המדינות באיגוד הסחר החופשי האירופי.
יחסי נורווגיה–סרביה הם יחסי החוץ בין נורווגיה לסרביה.
שתי המדינות חברות מלאות במועצת אירופה ובארגון לביטחון ושיתוף פעולה באירופה (OSCE).
יחסים דיפלומטיים רשמיים בין המדינות כוננו הוקמו בשנת 1942. נורווגיה תמכה בהפצצת נאט"ו ב-1999 על הרפובליקה הפדרלית של יוגוסלביה, ובהמשך השתתפה בכוח קוסובו.
נורווגיה הצביעה בעד הצטרפותה של קוסובו לאונסק"ו במהלך ההצבעה בשנת 2015.
שתי המדינות חתמו על הסכם שיתוף פעולה צבאי.
השגרירות הנורוובית בסרביה נמצאת בבלגרד.
השגרירות הסרבית בנורווגיה נמצאת באוסלו.
יחסי ניגריה–צרפת הם היחסים הדו-צדדיים שבין צרפת לבין ניגריה.
היחסים הבילטרליים בין המדינות חוו התפתחות חסרת תקדים מאז 2014, והתייחסו במיוחד למאבק נגד איום הטרור בוקו חראם.
בעקבות חטיפתן של יותר ממאתיים תלמידות בית ספר בצ'יבוק על ידי בוקו חראם באפריל 2014, נערכה פסגה לביטחון בניגריה ב-17 במאי 2014 בפריז והפגישה בין ראשי מדינות ניגריה, בנין, קמרון, ניז'ר וצ'אד ונציגים של ארצות הברית, בריטניה והאיחוד האירופי.
היחסים בין המדינות התגברו מאז, כפי שהודגם על ידי חתימת הסכמים חדשים בתחומים הכוללים תרבות, חינוך, ביטחון והגנה, כמו גם ביקורים רבים.
נשיא ניגריה בוהארי ערך את צרפת בביקורו הדו-צדדי הראשון באירופה, וערך ביקור רשמי בפריז בין התאריכים 14–16 בספטמבר 2015. הנשיא פרנסואה הולנד ביקר בניגריה פעמיים במהלך כהונתו: פעם אחת במאי 2016, אז הוא היה יו"ר פסגת הביטחון האזורית השנייה, וכן בפברואר 2014 כדי לחגוג מאה שנה להקמת המדינה.
מספר ביקורי שרים התקיימו בשני הכיוונים שר ההגנה, ז'אן איב לה-דריאן, ביקר באבוג'ה ב-28 באפריל 2016, ושר החוץ והפיתוח הבינלאומי, לורן פביוס, ב-29 במאי 2015 לצורך השבעתו של הנשיא בוהארי, יחד עם מקבילו הגרמני).
ניגריה נותרה הספקית החמישית בגודלה של פחמימנים טבעיים והספק המוביל באפריקה שמדרום לסהרה.
מלאי ה-FDI הצרפתי בניגריה היה 6.5 מיליארד אירו בשנת 2016 (באנק דה פראנס) - המניה השנייה בגודלה של ה-FDI הצרפתי באפריקה אחרי מרוקו.
השירות הכלכלי האזורי של צרפת, שבסיסו באבוג'ה ובלאגוס, תומך בעסקים צרפתים בניגריה, בעזרת משרד Business France שנפתח בלאגוס בינואר 2016. כ־120 עסקים צרפתים פעילים בניגריה.
צרפת מחזיקה בניגריה שגרירות באבוג'ה ו-2 קונסוליות בלאגוס וקאנו.
ניגריה מחזיקה בצרפת שגרירות בפריז.
יחסי ניגריה–פולין הם היחסים הבילטרליים בין ניגריה לפולין.
ניגריה ופולין הן מדינות דמוקרטיות, בעלות ברית של ארצות הברית, עם שוק חופשי וכלכלות מתעוררות ביבשות.
לאחרונה ניגריה ופולין נקטו בצעדים להעמקת הקשר הבילטרלי בין שתי המדינות.
ניגריה מחזיקה בפולין שגרירות בוורשה.
פולין מחזיקה בניגריה שגרירות באבוג'ה.
יחסי ניגריה–ספרד הם היחסים הדו-צדדיים והדיפלומטיים בין ניגריה וספרד.
היחסים הפוליטיים הדו-צדדיים נחשבים למצוינים על ידי שתי המדינות.
ספרד רואה באזור מערב אפריקה עדיפות למדיניות החוץ שלה ומכירה בעמדת הרלוונטיות שניגריה תופסת באזור.
שיתוף הפעולה בתחום המשטרתי משביע רצון במיוחד עבור שני הצדדים, שמשתפים פעולה בצורה שוטפת במאבק נגד הגירה בלתי חוקית, מקיימים ישיבות בנושא וחילופי דברים רבים, כמו השתתפות בסמינרים וכנסים שונים בספרד על ידי מומחים משירות ההגירה הניגרי והסוכנות הלאומית למאבק בסחר בבני אדם (NAPTIP).
מנקודת מבט צבאית, במסגרת תוכנית אפריקה ותוכנית דיפלומטיה של ההגנה, בין 2011 למחצית הראשונה של 2012, ביקרו בניגריה (ובמדינות אחרות באזור) שלושה סיורים של חיל הים הספרדי כדי לבצע פעולות צבאיות משותפות.
ולהשתתף בפעילות הכשרה והדרכה לאנשי צי מקומיים.
כמו כן, הייתה התעניינות מצד חברות ספרדיות הפועלות במדינה כמו גם חברות מקומיות בחסות פעילות זו.
קיימים כבר קשרים מאוחדים עם נציגי תעשיית הקולנוע הניגרית, השנייה בעולם בהיקף ההפקה, ועם מוציאים לאור מקומיים שונים.
בשנים האחרונות עולם הצילום קיבל חשיבות במדינה, תחום בו גם ספרד משתפת פעולה.
למרות שספרדית אינה תחום נושא מוכר בשום אוניברסיטה ניגרית, ישנן כמה אקדמיות המלמדות את השפה.
בשנת 2014 הוכרה שגרירות ספרד באבוג'ה כמרכז מקורב לביצוע בחינות DELE.
בשנת 2006 ביקר מזכיר המדינה לתיירות ומסחר בניגריה, בליווי אנשי עסקים, במטרה לתמוך באינטרסים של חברות ספרדיות שרוצות לבצע השקעות במדינה.
כך, נחתם מזכר הבנות בנושא שיתוף פעולה כלכלי בין שר המסחר הניגרי לבין מזכיר המדינה בנוכחות הנשיא אובאסנג'ו, במטרה להחליף מידע על אפשרויות השקעה, קבלת התחייבויות לבחינה ובמידת הצורך לדכא צעדים שמפריעים לסחר והשקעות ולחקור תחומים חדשים על מנת לגוון את ההשקעה הספרדית.
מאז 2006, הסכם הגנת הקידום וההשקעה הדדית (APPRI) בתוקף.
בין ההיבטים הבולטים שבהם הוא קביעת הליך בוררות במקרה של סכסוך.
בשנת 2009, במהלך ביקורו של נשיא ממשלת ספרד, בליווי אנשי עסקים רבים, נחתם ההסכם להימנעות ממיסוי כפול.
ספרד היא אחת הלקוחות הטובות ביותר בניגריה בזכות יבוא נפט גולמי.
בשנת 2014 היא הייתה הלקוחה השנייה הטובה ביותר לרכישת נפט וגז ב-6.5 מיליארד אירו.
נפט מהווה 76.2% מהיבוא הספרדי מניגריה וגז טבעי 22% נוספים.
ביחס לייצוא, למרות שחלה עלייה ניכרת בשנים האחרונות, מכ-185 מיליון אירו בשנת 2007 ל-342 מיליון אירו בשנת 2011, נתח השוק של ספרד הוא קטן.
עם זאת, בחלק מהמגזרים נתח השוק הספרדי הוא גבוה, כמו מוצרי קרמיקה (21.2%), משקאות (12.5%), מכשירים מכניים (6.9%) או חומרי צבע וצבע (5.5%).
היצוא מראה גיוון גדול יותר, אם כי 40% מתייחסים למוצרי נפט.
יצוא רלוונטי אחר הוא פלסטיק, מכונות, מוצרי קרמיקה, צינורות לצינורות גז, דגים קפואים, נייר, אביזרי רכב ומוצרי תרופות.
עקב יבוא נפט כבד, מאזן הסחר לוקה באופן מסורתי מאוד בספרד ושיעור הכיסוי הוא לרוב על 7%.
הזדמנויות עסקיות עבור החברה הספרדית
ניגריה מציגה הזדמנויות עסקיות טובות בגלל פוטנציאל הצמיחה המשמעותי שלה, השוק העצום שלה הכולל 170 מיליון איש, והחסרונות האדירים בתשתיות, מוצרים ושירותים מיוצרים.
עם זאת, יש לקחת בחשבון בזהירות חוסר ביטחון פיזי וגם משפטי, עלויות התקנה בגלל עלויות חשמל אדירות, כמו גם מחסומי תעריפים והגנה.
עבור היצואן הספרדי ענפי הבנייה מעניינים, הן בחומרי גלם (בעיקר מוצרי קרמיקה) והן בציוד לבנייה, מוצרי ציוד כללי, ייצור פלסטיק, תרופות, משקאות שאינם אלכוהוליים ויין, כמו גם מוצרי מזון.
עבור המשקיע בענפי הנפט והגז, האנרגיה והתקשורת, נוצרות הזדמנויות כתוצאה מתהליך ההפרטה.
המגזר החקלאי יקבל דחיפה בשנים הקרובות.
כמו כן, יש הזדמנויות בתחום חומרי הבנייה, בתעשיית עיבוד המזון, בייצור עור ובזכייני אופנה.
בתחום סיוע הפיתוח ניגריה אינה מדינה עדיפה לשיתוף פעולה ספרדי.
עם זאת, ובאמצעות שיתוף פעולה עם הארגון האזורי ECOWAS, כמה פרויקטים בניגריה ממומנים בתחומים כמו חקלאות, אנרגיה מתחדשת, תשתיות, כמו גם הגירה ופיתוח.
ספרד חילקה 150 מיליון אירו מאז 2009.
ניגריה מחזיקה בספרד שגרירות במדריד.
ספרד מחזיקה בניגריה שגרירות באבוג'ה וקונסוליה כללית בלאגוס.
יחסי נורווגיה–צ'ילה הם יחסי החוץ בין הרפובליקה של צ'ילה לממלכת נורווגיה.
שתי המדינות חברות ב-OECD ובאו"ם.
החל מראשית המאה ה-20, מהגרים נורווגיים החלו להגיע לצ'ילה, אולם לא בכמויות גדולות כפי שהגיעו מהגרים אירופיים אחרים לצ'ילה.
זמן קצר לאחר מלחמת העולם הראשונה, צ'ילה ונורווגיה כוננו יחסים דיפלומטיים.
בשנת 1958 פתחה נורווגיה שגרירות בסנטיאגו דה צ'ילה.
ב-11 בספטמבר 1973 הודחה ממשלתו של הנשיא סלבדור איינדה על ידי הגנרל אוגוסטו פינושה, שנתמך על ידי ממשלת ארצות הברית.
הוכרז כי הנשיא איינדה התאבד במהלך ההפיכה וגנרל פינושה השתלט על הממשלה והפך לנשיא המדינה החדש.
מיד החל הנשיא פינושה לעצור, לענות ולהוציא להורג את חסידיו של הנשיא אלנדה.
באותה תקופה, שגריר נורווגיה בצ'ילה, פרודה נילסן, הגן על יותר מ-100 צ'יליאנים בשגרירות ורבים מהם הושבו מאוחר יותר לנורווגיה.
במאי 2007 ביקרה נשיאת צ'ילה מישל בצ'לט בנורווגיה.
בספטמבר 2008 ביקר ראש ממשלת נורווגיה ינס סטולטנברג בצ'ילה.
בשנת 2014, האראלד החמישי, מלך נורווגיה וסוניה, מלכת נורווגיה ערכו טיול אישי בצ'ילה לביקור באי הפסחא.
במרץ 2019 חזרו המלך והמלכה לצ'ילה בביקור רשמי לחגוג 100 שנות יחסים דיפלומטיים בין שתי המדינות.
ביקורים רמי דרג מצ'ילה לנורווגיה
ביקורים רמי דרג מנורווגיה לצ'ילה
ראש ממשלת נורווגיה ינס סטולטנברג (2008)
שרת החוץ אינה מארי אריקסן סוריידה (2019)
צ'ילה מחזיקה בנורווגיה שגרירות באוסלו.
נורווגיה מחזיקה בצ'ילה שגרירות בסנטיאגו דה צ'ילה.
יחסי נורווגיה–סודאן הם היחסים בינלאומיים בין נורווגיה לסודאן.
ישנם 1,318 אזרחים סודנים החיים בנורווגיה.
רובם פליטים נוצרים ואנשים מדארפור.
משרד החוץ של נורווגיה הציב אזהרת מסע עבור מטיילים נורווגים לסודאן עקב התסיסה האזרחית המתמשכת.
נורווגיה תורמת סיוע הומניטרי לסודאן.
היא אף מילאה תפקיד מרכזי במשא ומתן להסכם השלום המקיף בין צפון סודאן לדרום סודאן ולסיום מלחמת האזרחים הסודאנית השנייה.
בשנת 2005 נורווגיה סייעה בתיווך הסכם השלום המקיף ואירחה כנס סיוע הומניטרי לגיוס כסף בינלאומי עבור סודאן.
בשנת 2006 נורווגיה הייתה אחת המדינות האירופיות הבודדות שתרמו לכוח שמירת השלום של האו"ם במהלך המלחמה בדארפור.
בשנת 2007 אריק סוליים, השר הנורווגי לשיתוף פעולה בינלאומי ביקר בסודאן ונפגש עם סאלווה קיר מאיארדיט, סגן נשיא סודאן.
במסיבת עיתונאים משותפת הוכרז כי נורווגיה תספק מאה מיליון דולר אמריקני בכל שנה לפיתוח סודאן.
בשנת 2008 נורווגיה הודיעה כי תספק סיוע הומניטרי בסך 490 מיליון דולר לתקופה של בין 2008 ל-2011. ההודעה נמסרה במהלך כנס תורמים בן שלושה ימים שנערך בנורווגיה.
סך הגיוס בכנס היה 4.8 מיליארד דולר אמריקני.
בפגישה סגן נשיא סודאן עלי אוסמן טאהא קרא לתמיכה מוגברת.
הילדה פרפורד ג'ונסון, לשעבר אחראית הסיוע הנורווגי לסודאן כחלק מהסכם השלום משנת 2005, אמרה כי מאמצי השלום ספגו שתי פגיעות: מותו של ג'ון גראנג בתאונת המטוס ב־2005 והמשך הלחימה בדארפור, שמנוגנת לעקרונות ההסכם.
יחסי נורווגיה–קוסובו הם יחסי חוץ בין קוסובו לנורווגיה.
קוסובו הכריזה על עצמאותה מסרביה ב-17 בפברואר 2008 ונורווגיה הכירה בה ב-28 במרץ 2008. לנורווגיה יש שגרירות בפרישטינה, ואילו קוסובו רמזה שהיא תכלול את נורווגיה בגל הפתיחות השני של השגרירות.
לנורווגיה כרגע יש 8 חיילים המשרתים בקוסובו כשומרי שלום בכוח קוסובו המופעל על ידי נאט"ו.
תורשטיין סקיאקר היה מפקד ה-KFOR החמישי מ-6 באפריל 2001 – 3 באוקטובר 2001.
יחסי ניגריה–צ'ילה הם יחסי החוץ בין צ'ילה וניגריה.
שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-5 באוקטובר 1961.
ניגריה מיוצגת בצ'ילה באמצעות שגרירותה בבואנוס איירס, ארגנטינה.
צ'ילה מיוצגת בניגריה באמצעות שגרירותה בניירובי, קניה.
יחסי נורווגיה–ספרד הם היחסים הדו-צדדיים והדיפלומטיים בין נורווגיה וספרד.
היחסים בין ספרד לנורווגיה מוגדרים בעיקר על ידי חברותן בנאט"ו.
שגריר נורווגיה, יוהאן ויבה, סיווג את היחסים בין ספרד לנורווגיה כמצוינים, קרובים מאוד ולבביים.
בנוסף, קיים עניין הדדי חזק במסחר, תיירות, תרבות והיסטוריה בין שתי המדינות.
קרן הנסיכה כריסטינה הנורווגית הוקמה כדי לחזק את היחסים הספרדיים והנורווגים.
יחסים פוליטיים דו-צדדיים בין המדינות התקיימו באופן מסורתי בנימה של ידידות ולבביות, תוך שיח פוליטי מתמשך בנושאים בעלי עניין הדדי.
לקשר דו-צדדי זה יש נכסים קבועים חשובים, כמו מערכת היחסים המצוינת בין בתי המלוכה של שתי המדינות והקשרים האישיים הרבים שנוצרו כתוצאה מיותר ממיליון נורווגים המבקרים בספרד מדי שנה (כמעט ¼ מהאוכלוסייה), וספרד היא היעד התיירותי העיקרי של הנורווגים, מה שמייצר אהדה ועניין גובר בתרבות ובשפה הספרדית.
בנוסף, העיירה ל'אלפאס דל פי היא המושבה השנייה בגודלה של נורווגים בעולם, אחרי לונדון.
ספרד ונורווגיה מקיימות גם שיתוף פעולה חיובי בארגונים רב-צדדיים, במיוחד באו"ם.
ספרד ונורווגיה היו גם שני נותני החסות של הקונגרס העולמי החמישי נגד עונש מוות, שנערך במדריד ביוני 2013.
היחסים בין הממשלה לשלטון מצידם שומרים על נימה חיובית בכל ממדיה, עם כמה אלמנטים חשובים בשיתוף פעולה דו-צדדי, כמו הגנה.
קיים אינטרס דו-צדדי מסוים, מכיוון שכוחות הצבא הספרדי מעוניינים להשתמש במשאבי האימון בתנאי קור עז העומדים לרשות הכוחות המזוינים הנורווגיים, ולהפך, לכוחות המזוינים הנורווגיים יש אינטרס להתאמן באקלים צחיח כמו שקיים באזורים מסוימים בספרד.
הרמה הטובה של היחסים הדו-צדדיים אינה מונעת מחלוקת בין המדינות לגבי דיג בארכיפלג סבאלברד.
רשויות הדיג בשתי המדינות מקיימות שיחות טכניות קבועות כדי להבהיר את המסגרת בה מתקיימת פעילות הדיג הספרדי בנורווגיה.
באופן מסורתי נוצר חוסר איזון מסחרי בין שתי המדינות בגלל רכישות נפט וגז נורווגיות, המהווים כ-70% מהיבוא הספרדי.
מנגד, הייצוא הספרדי לנורווגיה מגוון מאוד במוצריו: בין היתר ספינות, מכוניות, מכונות ותחום המזון החקלאי.
מאזן השירותים מפצה בחלקו על האמור לעיל, בעיקר בזכות תיירות: 1,540,000 נורווגים (מתוך אוכלוסייה של חמישה מיליון תושבים) מבקרים בספרד מדי שנה (2014).
במהלך שנת 2014 ביקרו בספרד 1,533,295 נורווגים (מעל אוכלוסייה של חמישה מיליון תושבים), המהווה גידול של 1% בהשוואה לשנת 2013. בחמשת החודשים הראשונים של 2015 נצפתה ירידה מסוימת במספר התיירים הנורווגים לספרד, ובאותה תקופה ביקרו בספרד 521,778 נורווגים (ירידה של -9.3% לעומת התקופה המקבילה אשתקד).
נורווגיה מחזיקה בספרד שגרירות במדריד, ו-14 קונסוליות באלג'יראס, ברצלונה, בנידורם, בילבאו, חיחון, ז'ירונה, לה קורוניה, לאס פאלמאס דה גראן קנריה, מאלגה, פלמה דה מיורקה, סביליה, סנטה קרוס דה טנריפה, טורבייחה וולנסיה.
ספרד מחזיקה בנורווגיה שגרירות באוסלו, המוסמכת גם עבור איסלנד.
יחסי נורווגיה–קנדה הם יחסי החוץ בין קנדה לנורווגיה.
שתי המדינות חברות מלאות במועצה הארקטית, בארגון לביטחון ולשיתוף פעולה באירופה, בנאט"ו ובארגון לשיתוף פעולה ולפיתוח כלכלי.
כבעלי ברית בנאט"ו ושותפים רב-צדדיים, לקנדה ונורווגיה קיימת היסטוריה ארוכה של שיתוף פעולה בנושאים אזוריים ועולמיים, כמו המלחמה באפגניסטן.
האירופאים הראשונים שהגיעו לצפון אמריקה היו אנשי הצפון, שעשו לפחות מאמץ אחד גדול להתיישבות בל'אנס או מדוז בניופאונדלנד בסביבות 1000 לספירה.
"נורווגיה הקטנה" הייתה מחנה אימונים של צבא נורווגיה וחיל האוויר המלכותי הנורווגי בקנדה במהלך מלחמת העולם השנייה.
"מחנה נורווגיה" בלוננבורג (נובה סקוטיה) היה מחנה האימונים הימי.
במהלך המלחמה הקרה הוצבו בנורווגיה חיילים קנדיים כחלק מברית נאט"ו.
קבוצת הבריגדה הניתנת להסעה אווירית-ימית הוצבה לחיזוק נורווגיה במקרה של מלחמה כללית באירופה.
ישנם כ-433,000 אנשים ממוצא נורווגי החיים בקנדה.
קנדה מחזיקה בנורווגיה שגרירות באוסלו וקונסוליה בברגן.
נורווגיה מחזיקה בקנדה שגרירות באוטווה, ארבע קונסוליות כלליות בקלגרי, מונטריאול, טורונטו וונקובר, וכן קונסוליות כבוד ברוב בירות המחוז.
יחסי נורווגיה–פולין הם היחסים הדיפלומטיים בין ממלכת נורווגיה לרפובליקה של פולין.
שתי המדינות נהנות מיחסי ידידות, שחשיבותם מתמקדת ביחסים היסטוריים הדדיים ובעובדה שיותר מ-100,000 אזרחים פולנים חיים בנורווגיה באופן קבוע, ומהווים 2.10% מאוכלוסיית נורווגיה.
שתי המדינות חברות במועצת אירופה, מועצת מדינות הים הבלטי, נאט"ו, OECD והאו"ם.
הקשר הראשון בין נורווגיה לפולין התרחש בימי הביניים עם הוויקינגים מסקנדינביה שהפליגו במעלה נהר הוויסלה בפולין.
הוויקינגים גם ייסדו והתיישבו בג'ומסבורג שבפומרניה ונודעו בשם ג'ומסוויקינגים.
הקשר הרשמי בין שתי המדינות החל במאה העשירית כאשר הנסיכה הפולנית סווינטוסלאווה (בתו של מיישקו הראשון מפולין) התחתנה עם סוון הראשון, מלך דנמרק ונורווגיה.
מאיחודם, בנם קנוט הגדול ימשיך לשלוט בנורווגיה ובאימפריה של הים הצפוני.
במהלך ברית ערי הנזה התפתחו מגעים מסחריים ותרבותיים בין ערים פולניות בים הבלטי, בעיקר גדנסק; וברגן בנורווגיה, לשם הגיעו ספינות פולניות עם תבואה.
במאה ה-17, במהלך המבול השוודי, לחמו כוחות פולניים בראשות סטפן צ'רנייצקי יחד עם חיילים מדנמרק-נורווגיה נגד הפלישה השוודית לפולין ובמהלך מלחמת דנו-שוודיה.
בסוף המאה ה-18 התרחשה החלוקה השלישית והאחרונה של פולין ופולין איבדה את עצמאותה במשך 123 השנים הבאות.
בשנת 1918, לאחר מלחמת העולם הראשונה, חזרה פולין לעצמאותה, ושתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים בשנת 1919. עם זאת, המגעים הפוליטיים והממשלתיים היו מעטים בתקופה שבין המלחמות, ושיתוף הפעולה הכלכלי והסחר נותרו נמוכים.
במהלך מלחמת העולם השנייה לחמה חטיבת ההיילנד העצמאית הפולנית למען נורווגיה בקרבות נרוויק נגד חיילים גרמנים.
במהלך המלחמה שתי המדינות קיימו קשרים הדוקים כיוון ששניהם היו ממשלות גולות שבסיסן בלונדון.
כ-20,000 פולנים נלקחו על ידי הגרמנים מפולין הכבושה לעבודות כפייה בנורווגיה.
לאחר השחרור, עבור חלקם נורווגיה הפכה למולדתם השנייה.
זמן קצר לאחר תום מלחמת העולם השנייה חידשו פולין ונורווגיה את היחסים הדיפלומטיים בשנת 1945. בשנת 1974 הגיע ראש ממשלת נורווגיה טריגווה בראטלי לביקור רשמי בפולין.
במהלך תנועת הסולידריות הפולנית, האיגודים המקצועיים הפולניים קיבלו תמיכה מפולנים החיים בנורווגיה, מהגרים פוליטיים, פוליטיקאים נורווגיים ואנשי מקצוע.
הביקורים הרשמיים של האראלד החמישי, מלך נורווגיה בפולין בשנת 1993 ונשיא פולין לך ואלנסה בנורווגיה במרץ 1995; היו ביטוי לרצון של שתי המדינות להעניק את היחסים ההדדיים שלהם את הדרגה הגבוהה ביותר.
מאז הצטרפותה של פולין לנאט"ו במרץ 1999, יחסי פולין ונורווגיה הפכו לבני ברית ושיתוף הפעולה המדיני והצבאי הדו-צדדי התחזק בין שתי המדינות.
בשנת 2012 הגיע המלך הנורווגי הארלד החמישי לביקור שני בפולין ובשנת 2016 ביקר נשיא פולין אנדז'יי דודה בביקור ממלכתי בנורווגיה.
כשנורווגיה היא חברה באיגוד הסחר החופשי האירופי ופולין חברה באיחוד האירופי; היחסים הדו-צדדיים בין שתי המדינות מנוהלים באמצעות שני הארגונים הללו.
נורווגיה מחזיקה בפולין שגרירות בוורשה.
פולין מחזיקה בנורווגיה שגרירות באוסלו.
יחסי נורווגיה–פורטוגל הם יחסי החוץ בין נורווגיה לפורטוגל.
בתחילה כמעט ולא היו יישובים ויקינגיים על חוף פורטוגל, אלא מגעים מסחר סדירים, וכן שוד תכוף של הוויקינגים.
בעידן הוויקינגים, אנשי הצפון מנורווגיה סחרו גם עם עיירות חוף פורטוגזיות עד המאה ה-11. ויקינגים ביצעו שוב ושוב פשיטות אל מה שהיא כיום פורטוגל.
ראוי לציון במיוחד הפשיטות בשנת 844, במהלך הפשיטות הוויקינגיות ל, במהלכן הותקפו שפת הטז'ו באזור ליסבון במשך שלושה עשר יום.
הפשיטות הבולטות האחרונות התרחשו בשנות ה-60 של המאה ה-10.
בתחילת המאה ה-17, החל יצוא נורווגי של דגי בקלה לפורטוגל, אשר הם מרכיב חיוני של מאכלים פורטוגזיים עד עצם היום הזה.
בקלה לפורטוגל הפכה לאחת הסחורות היצוא החשובים ביותר של נורווגיה והוא עדיין חלק חשוב של הסחר הבילטראלי היום.
מהאיחוד האישי עם דנמרק בשנת 1380, היחסים נקבעו על ידי היחסים הדנים-פורטוגלים, עד לעצמאותה הזמנית של נורווגיה בשנת 1814. לאחר מכן נכנסה נורווגיה לאיחוד אישי עם שוודיה והיחסים נקבעו על ידי היחסים השוודיים-פורטוגלים.
ממשלת נורווגיה פיתחה במקביל יוזמות משלה.
נורווגיה ופורטוגל סיכמו את הסכם הספנות והסחר הראשון בליסבון ב-31 בדצמבר 1895.
בשנת 1905 פירקה נורווגיה את האיחוד האישי שלה עם שוודיה.
ממלכת פורטוגל הכירה דה פקטו בנורווגיה העצמאית ופתחה נציגות דיפלומטית באוסלו בשנת 1906. הרפובליקה הפורטוגזית הראשונה, שהוכרזה בשנת 1910, הכירה לבסוף בעצמאותה המלאה של נורווגיה ב-13 בספטמבר 1911 דה יורה.
משנת 1914, האיסור בנורווגיה מנע ייבוא של יין פורטוגלי.
כתוצאה מכך גבר הלחץ של פורטוגל שלא לייבא דגים נורווגיים יותר, עד שב-1922 נורווגיה ביטלה את האיסור שוב.
במהלך מלחמת העולם הראשונה (1914–1918), נורווגיה ופורטוגל נותרו בתחילה נייטרליות עד שלאחר הכרזת המלחמה הגרמנית בשנת.1916, פורטוגל יצאה למלחמה לצד מדינות ההסכמה.
נורווגיה הצליחה לשמור על נייטרליותה עד סוף המלחמה.
בשנת 1921 נורווגיה פתחה את השגרירות הראשונה שלה בליסבון.
נורווגיה ופורטוגל חתמו על הסכם ספנות וסחר חדש ב-13 בנובמבר 1930, שוב בליסבון.
במהלך מלחמת העולם השנייה (1939–1945), נורווגיה ופורטוגל נותרו נייטרליות.
בעוד שהפעם פורטוגל הצליחה לשמור על נייטרליותה עד סוף המלחמה והפכה לאחד מנמלי ההצלה האירופיים הבודדים לפליטים, נורווגיה נכבשה על ידי גרמניה הנאצית ב-9 באפריל 1940.
לאחר תום מלחמת העולם השנייה נוסדה ברית ההגנה המערבית נאט"ו בשנת 1949, שנורווגיה ופורטוגל היו ממייסדיה.
נורווגיה ופורטוגל היו שתי החברות המייסדות של EFTA, שהושק ב-4 בינואר 1960, אזור סחר חופשי שנועד כחלופה ל.
החברות המשותפת באזור הסחר החופשי אפט"א ספקה תנופה למיזמים משותפים בין המדינות, כולל הקמת יצרנית הרהיטים וריהוט הפורטוגזית TemaHome ב-1981 בתור מיזם משותף בין החברה הנורווגית Norema SA והחברה הפורטוגזית SA Mendes Godinho.
החברה, שמטה המטה בליסבון והייצור בתומר, נחשבת כיום למובילת השוק בפורטוגל.
מעצבים ידועים כמו פיליפה אלארקאו עובדים בחברת TemaHome, והם מייצאים לכ-40 מדינות ברחבי העולם.
משטר אסטדו נובו הסמכותי בפורטוגל דבק באימפריה הקולוניאלית הפורטוגזית.
בעוד שנורווגיה חוותה פריחה עצומה, במיוחד מאז יצוא הנפט שלה התגבר בשנת 1969, פורטוגל נותרה מאחור למרות התפתחות כלכלית מסוימת מאז הצטרפה ל-EFTA, גם בגלל העלויות העצומות של המלחמות הקולוניאליות של פורטוגל.
נורווגיה הליברלית הייתה גם אחת מתורמות הסיוע ההומניטרי, שתמכה גם בתנועות העצמאות במושבות פורטוגל.
עם זאת, היחסים נותרו טובים במידה רבה, מעוצבים על ידי חברות משותפת ל-EFTA ונושאים כלכליים.
כך ששתי המדינות כללו ב-24 ביוני 1970 אמנה לביטול כפל מס.
לאחר מהפכת הצפורנים שלה בשנת 1974, פורטוגל סיימה את המלחמות הקולוניאליות והפכה לדמוקרטית.
הליברליזציה והשילוב המערבי של פורטוגל קירבו את המדינה לנורווגיה.
ב-8 בפברואר 1977 הם חתמו על הסכם תרבות דו-צדדי, וב-1 בספטמבר 1981 נחתם הסכם ביטוח לאומי הדדי.
לאחר מכן המדינות עברו מעט זעזוע כלכלי, לאחר שפורטוגל עזבה את EFTA בשנת 1986 והצטרפה למה שהוא כיום האיחוד האירופי, אך היחסים נותרו טובים.
היחסים הדו-צדדיים המשיכו להתפתח, דבר הניכר בביקורים שמיים הדדיים בכל הרמות ובהסכמים דו-צדדיים.
בשנת 2015 ביקר נשיא פורטוגל אניבל קבאקו סילבה בנורווגיה.
הקהילה הפורטוגזית בנורווגיה, שגדלה מאז 2010, חיזקה לאחרונה את מערכות היחסים.
לאחר משבר היורו והמשבר הכלכלי העמוק שלאחר מכן בפורטוגל, אלפי פורטוגלים, במיוחד אנשי אקדמיה (במיוחד מהנדסים ומקצועות בריאות), היגרו לנורווגיה, שם התקבלו במהירות לשוק העבודה ונחשבים בדרך כלל כמשולבים היטב בחברה.
794 נורווגים נרשמו בפורטוגל בשנת 2018, רובם באזור ליסבון (362) ובאלגרבה (243).
סכום ההעברה הכולל שלהם היה 0.77 מיליון אירו.
בשנת 2018 נרשמו 4,452 אזרחים פורטוגלים בנורווגיה ו-3,328 תושבים נורווגיים נולדו בפורטוגל.
3.30 מיליון אירו הועברו לפורטוגל.
היקף הסחר הדו-צדדי בשנת 2016 הסתכם ב-432.8 מיליון אירו, עם עודף סחר של 173.8 מיליון אירו לטובת נורווגיה.
בשנת 2016 סחרו 867 חברות פורטוגזיות עם נורווגיה.
בשנת 2016 נורווגיה ייבאה סחורות ושירותים בשווי 303.3 מיליון אירו מפורטוגל.
חלק הסחורות הסתכם ב-176.5 מיליון אירו, מתוכם 16.6% מינרלים ועפרות (במיוחד עפרות אבץ), 10.6% מתכות, 8.9% פלסטיק וגומי, 7.9% נעליים ו-6.6% מכונות ומכשירים.
יותר ממחצית כ-154.6 מיליון אירו מסך השירותים (86.2 מיליון אירו) מגיעים מהוצאות תיירים נורווגיים בפורטוגל.
באותה תקופה, פורטוגל ייבאה סחורות ושירותים מנורווגיה בשווי 129.5 מיליון אירו.
חלק הסחורות הסתכם ב-106.4 מיליון אירו, מתוכם 78.1% דלק, 13.6% מתכות, 3.4% מוצרים כימיים-פרמצבטיים, 2.6% מוצרים חקלאיים ו-1.9% מינרלים ועפרות.
בסחר החוץ של פורטוגל בסחורות, נורווגיה הייתה ה-31 בתור לקוחה וה-44 כספקית.
בסחר החוץ של נורווגיה בסחורות דורגה פורטוגל במקום ה-20 כרוכשת ובמקום ה-35 כספקית.
נורווגיה מחזיקה בפורטוגל שגרירות בליסבון ו-ארבע קונסוליות כבוד בפורטו, פורטימאו, פונשל ופונטה דלגדה.
פורטוגל מחזיקה בנורווגיה שגרירות באוסלו ו-4 קונסוליות כבוד בברגן, כריסטיאנסנד, סטוונגר וטרונדהיים.
יחסי נורווגיה–צ'כיה הם יחסי החוץ בין נורווגיה לצ'כיה.
ב-11 במרץ 1937 חתמו באוסלו, צ'כוסלובקיה ונורווגיה על חוזה לשיתוף פעולה תרבותי.
במהלך מלחמת העולם השנייה נכבשו שתי המדינות על ידי גרמניה הנאצית, והן הקימו ממשלות גולות בלונדון, בריטניה.
שתי המדינות היו ממקימות ארגון האו"ם.
נורווגיה גינתה את ההפיכה הקומוניסטית בצ'כוסלובקיה בשנת 1948. במהלך המלחמה הקרה נורווגיה הייתה חלק מנאט"ו, בעוד צ'כוסלובקיה הייתה חלק מברית ורשה.
צ'כיה ונורווגיה כוננו יחסים דיפלומטיים ב-1 בינואר 1993. שתי המדינות חברות מלאות בנאט"ו, במועצת אירופה וב.
היחסים בין צ'כיה לנורווגיה היו בדרך כלל ידידותיים.
שתי המדינות מקושרות על ידי חברותן בנאט"ו, בדגש על הקשר הטרנס-אטלנטי ושותפות באזור הכלכלי האירופי (EEA) ובאזור שנגן.
עם אספקת הגז הטבעי שלה נורווגיה הייתה שותפה אסטרטגית של צ'כיה מאז 1997, שכן היא מסייעת לגוון מקורות אנרגיה.
גז נורווגי מכסה כיום כרבע מצריכת הגז בצ'כיה.
היחסים הטובים של המדינות נתמכים על ידי שיתוף פעולה בפרויקטים הממומנים מהכספים שמעניקה נורווגיה לצ'כיה (ולחברות חדשות באיחוד האירופי / EEA) כחלק מהמנגנון הפיננסי הדו-צדדי של מדינות EFTA מאז 2004. בתקופת המימון 2004–2009, לרשות הרפובליקה הצ'כית הוקצו 110.9 מיליון אירו ובתקופת המימון 2009–2014 131.8 מיליון אירו.
סביבה, בריאות הציבור, שמירה על המורשת התרבותית, ילדים ומחקר הם תחומים מועדפים.
שיתוף הפעולה בין שתי המדינות התמקד ביחסים כלכליים, נושאי ביטחון ואנרגיה.
שיתוף פעולה רחב היקף בין צ'כיה לנורווגיה כולל גם קשרים הדוקים בין ערים לאוניברסיטאות, למשל בין ערים מולדה וצ'סקה ליפה או אוניברסיטאות אוסלו (אוניברסיטת אוסלו) ופראג (אוניברסיטת קארל בפראג).
נורווגיה מחזיקה בצ'כיה שגרירות בפראג.
צ'כיה מחזיקה בנורווגיה שגרירות באוסלו.
יחסי נורווגיה–תאילנד הם יחסי החוץ בין נורווגיה לתאילנד.
נורווגיה כוננה יחסים דיפלומטיים עם תאילנד בשנת 1905. אחד ההתרחשויות המשמעותיות ביותר ביחסים הדו-צדדיים היה ביקורו של המלך צ'ולאלונגקורן בנורווגיה בסיבוב ההופעות השני שלו באירופה בשנת 1907. בין יעדים רבים, הוא ביקר ב-Norsk Hydro, ללמוד על ייצור דשן על בסיס חנקן בפורסגרון.
הוא גם חצה את ההרים ולמד את הישגי ההנדסה של ווגיה ונסע באונייה מטרונדהיים עד לוואדסו ועצר בדרך בנורדקאפ, טיול אקזוטי מאוד באותה תקופה.
היחסים הפוליטיים עם תאילנד הם לבביים.
נורווגיה ממשיכה להשקיע רבות בתאילנד באמצעות קרן העושר של נורווגיה.
סך ההשקעות בשנת 2020 הגיע ל-25 מיליארד NOK עם מניות המחולקות בין 139 חברות ומוסדות.
כ-60 חברות נורווגיות הוקמו בתאילנד, הגדולות בהן אייבל, יוטון, טלנור / דטאק, וולניוס וילהלמסן וארה.
בתחילה התמקדו היחסים הכלכליים במוצרים ובתהליכים חקלאיים.
כיום הם מכסים מגוון רחב של תחומים, כולל דיג, טלקומוניקציה, אנרגיה וסביבה.
כמו כן, יצוא פירות ים נורווגיים לתאילנד עלה משמעותית בשנים האחרונות.
נורווגיה מחזיקה בתאילנד שגרירות בבנגקוק.
תאילנד מחזיקה בנורווגיה שגרירות באוסלו.
יחסי נורווגיה–קטר הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין מדינת קטר לבין ממלכת נורווגיה.
בנובמבר 2019 נפגש שר המסחר והתעשייה הקטרי עם הוקון, נסיך נורווגיה, והשניים דנו על קידום יחסים דו-צדדיים ופיתוח שיתוף פעולה משותף, במיוחד בתחומי המסחר, ההשקעות והתעשייה לאור הקשרים הידידותיים והאינטרסים האסטרטגיים של שתי המדינות.
באותו חודש חתמו שתי המדינות על מזכר הבנות להקמת התייעצויות פוליטיות בין משרדי ענייני החוץ בשתי המדינות.
סבב ההתייעצויות הפוליטיות הראשון בין שני המשרדים נערך באוסלו.
בראשות השיחות עמדו מזכ"ל משרד החוץ, ד"ר אחמד בן חסן אל-חמאדי, ומזכיר המדינה הנורווגי לשר החוץ, אודון הלבורסן.
נורווגיה מיוצגת בקטר באמצעות שגרירותה בדובאי, איחוד האמירויות הערביות.
קטר מחזיקה בנורווגיה שגרירות באוסלו.
יחסי נורווגיה–רומניה הם יחסי החוץ בין נורווגיה לרומניה.
שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-3 באפריל 1917. שתי המדינות חברות מלאות בארגון נאט"ו ובמועצת אירופה.
הקשר המוקדם ביותר בין העם הרומני לנורווגי היה במהלך המאה ה-9 כאשר ורנגים החלו לסחור עם האימפריה הביזנטית בדרכים שהובילו דרך רומניה.
ישנם מספר שרידים ורנגיים ברומניה של ימינו.
עם זאת, היחסים הפורמליים בין המדינות המודרניות החלו רק בשנת 1917, לקראת סוף מלחמת העולם הראשונה.
היחסים הופסקו במהלך מלחמת העולם השנייה (1939–1945), אך התחדשו רשמית בשנת 1946. היחסים השתפרו מאוד לאחר המהפכה הרומנית בשנת 1989. נורווגיה הייתה אחת המדינות הראשונות שהכירו במשטר החדש ברומניה לאחר המהפכה, ושגרירות נורווגיה בבוקרשט נפתחה מחדש בקיץ 1990.
בשנת 1993 נציגי נורווגיה ורומניה שנפגשו באוסלו הסכימו לשינויים בהסכם הכללי בנושא מכסים ומסחר (GATT) משנת 1991 בנושא סחר בטקסטיל.
בשנת 2002 שתי המדינות חתמו על הסכם להפחתת פליטת גזי חממה העולה בקנה אחד עם פרוטוקול קיוטו.
בספטמבר 2004 חתמו רומניה ונורווגיה על הסכם בנושא אנרגיה וסביבה.
באוגוסט 2007 נורווגיה סיכמה עם האיחוד האירופי בנושא תוכנית שיתוף פעולה לצמיחה כלכלית ופיתוח בר קיימא ברומניה.
העלות לנורווגיה הייתה כמעט 100 מיליון אירו.
בנובמבר 2007 חתם נשיא רומניה, טראיאן בססקו (קפטן חיל הים לשעבר באקדמיה הימית בנורווגיה), באוסלו על הסכם בנושא מחקר ושיתוף פעולה חינוכי בין 3 אוניברסיטאות ימיות מובילות ברומניה ו-NCE Maritime.
בספטמבר 1999 ערכו האראלד החמישי, מלך נורווגיה, וסוניה, מלכת נורווגיה, ביקור ממלכתי ברומניה שם נפגשו עם הנשיא אמיל קונסטנטינסקו ואשתו.
במהלך הביקור הביע שר החוץ של נורווגיה קנוט וולבייק את תמיכת נורווגיה בהצעתה של רומניה להצטרף לנאט"ו.
בספטמבר 2002 ערך ראש ממשלת רומניה אדריאן נסטאסה ביקור רשמי באוסלו שם פגש את ראש ממשלת נורווגיה, קייל מגנה בונדוויק.
בין היתר, ביקש נסטזה את המשך התמיכה של נורווגיה בהצעת נאט"ו ברומניה.
ביולי 2003 ביקרה שרת ההגנה הנורווגית קריסטין קרוהן דבולד בבוקרשט שם פגשה את הנשיא יון איליאסקו.
הם דנו בשיפורים בשיתוף הפעולה ההגנתי של רומניה ונורווגיה, כמו גם בשיתוף פעולה דו-צדדי רב יותר בתחומים אחרים.
בפברואר 2004 פגש שר החוץ של נורווגיה, יאן פיטרסן, את ראש הממשלה הרומני נסטאסה בבוקרשט.
הם דנו ביחסים המצוינים בין המדינות ובהמשך פיתוח השותפות.
רומניה הצטרפה לנאט"ו במרץ 2004. במאי 2004 אמר שר ההגנה הרומני יואן מירצ'ה פאסקו כי הוא מצפה כי הקשרים הצבאיים "המיוחדים" עם נורווגיה ישתפרו כתוצאה מכך.
בספטמבר 2004 ביקר ראש ממשלת נורווגיה, קייל מגנה בונדוויק ברומניה, שם נפגש עם הנשיא יון איליסקו וגורמים אחרים.
הם דנו בשיתוף פעולה מחוזק בתחומים אסטרטגיים כשותפים בנאט"ו, וכן בשיפור שיתוף הפעולה הכלכלי ברגע שהצטרפה רומניה לאיחוד האירופי.
בנובמבר 2007 ביקר נשיא רומניה, טראיאן בססקו, בנורווגיה שם נפגש עם המלך האראלד החמישי.
שניהם שיבחו את 90 שנות היחסים הדיפלומטיים בין שתי המדינות ושיתוף פעולה איתן בענייני חוץ.
גם בנובמבר 2007 הסכימו מנהיגי שירותי המשטרה במדינה לשפר עוד יותר את שיתוף הפעולה הדו-צדדי במטרה למנוע ולהילחם בפשיעה קשה.
בשנת 2003 היבוא מרומניה לנורווגיה היה כ-157 מיליון דולר, בעיקר ספינות.
היצוא הנורווגי לרומניה היה כ-34 מיליון דולר וכלל מכונות, דגים, פירות ים ומכונות חשמל.
בנאום במאי 2005 ציין שגריר נורווגיה, לייף ארנה אולנד, כי הסחר הדו-צדדי צמח מאוד בעשר השנים האחרונות והגיע ל-141 מיליון אירו בשנת 2004. ההשקעה הנורווגית ברומניה עשויה להיות בסביבות 100 מיליון אירו.
חברות נורווגיות שפעלו ברומניה בשנת 2005 כללו את אקר, המעסיקה 6,500 עובדים, IMGB קוונר ואורקלה פודס.
היא כיום STX אירופה, בבעלות תאגיד Chaebol STX הדרום קוריאני.
זוהי קבוצת בניית האוניות הגדולה באירופה והרביעית בגודלה בעולם.
עם המטה באוסלו, נורווגיה, STX אירופה מפעילה 15 מספנות בברזיל, פינלנד, צרפת, נורווגיה, רומניה ווייטנאם.
IMGB קוונר נמצאת בבעלות ענקית הקוריאנית Doosan תעשיות כבדות ובנייה.
חברת הנורווגית ג'ייקובסן אלקטרו שותפה עם רומלקטרו בפיתוח רשת העברת החשמל וההפצה הרומנית.
עד 2006, היקפי הסחר הגיעו ל-307 מיליון אירו.
השקעותיהם של אנשי עסקים נורווגיים צמחו ל-120 מיליון אירו.
בפברואר 2007 האיחוד האירופי הפעיל לחץ על נורווגיה, מדינה שאינה חברת איחוד האירופי, להגדיל את התשלומים שהיא משלמת בתמורה לגישה לשוק האירופי כדי להסביר את הצטרפותן של בולגריה ורומניה.
במאי 1988 פורסמו דיווחים לפיהם רומניה מכרה מים כבדים לישראל שנרכשו מנורווגיה.
מים כבדים הם מרכיב מרכזי בייצור פלוטוניום לפצצות גרעיניות.