tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
נֵיאוֹן הוא יסוד כימי מסדרת הגזים האציליים, שסמלו הכימי Ne ומספרו האטומי 10.
הניאון הוא הגז האציל השני במשקלו, הוא חסר צבע וכמעט לא פעיל.
ניאון יוצר ספקטרום פליטה בצבע כתום-אדמדם כאשר הוא מיונן.
לניאון יכולת קירור גדולה פי 40 מהליום נוזלי ופי 3 ממימן נוזלי (ההשוואה מתבססת על נפח).
ברוב המקרים קירור ניאון יותר זול מקירור הליום.
בצבע האדמדם-כתום שהניאון פולט בנורות ניאון - נעשה שימוש רב בהכנת שלטי פרסומת.בשפה העברית, השם "נאון" משמש לעיתים גם בצורה גנרית לתיאור נורות חשמל פלואורסצנטיות כאשר בפועל, אדי כספית משמשים לייצור נורות אלה הפולטות אור בצבעים שונים בהתאם לציפוי הפלאורסצנטי שלהן.
משתמשים בניאון בשילוב עם הליום בלייזר מטיפוס לייזר-גז.
ב-1898, זוהה הניאון (מהמילה היוונית Neos שפירושה "חדש") על ידי ויליאם רמזי ומוריס טרברס (Morris Travers) בעיר לונדון שבאנגליה.
ניאון התגלה כאשר רמזי צינן דגימת אוויר עד שהפך לנוזל, ואז חימם את הנוזל וכבש את הגזים כשהם רותחים.
את גז הניאון מצאו שני הכימאים הבריטיים ויליאם רמזי ומוריס טראוורס, ביוני 1898.
הם עשו זאת כאשר הם עדיין חגגו את גילוי גז הקריפטון במאי 1898, כאשר הם גילו עוד אחד - ניאון.
רמזי האמין שהוא גילה דפוס של מיקום היסודות בטבלה המחזורית, וכאשר יש שיטה, יש מה לחפש.
כאשר המדען יודע מה הוא מחפש יש לו סיכוי טוב יותר גם למצוא.
החוקרים חיפשו גז כבד לא פעיל, בתערובת הקרה של גזים ונוזלים שנשארו במכונת ההקפאה לאחר שהוציאו מהאוויר הנוזלי את ההליום והארגון.
מה שהם לא ידעו שהם קיבלו יחד עם ההליום והארגון גם נאון.
לאחר שמצאו את היסוד הכבד הבא, ולאחר שראו דפוס במשקלים האטומיים, הם היו בטוחים שקיים גז חדש בין הליום וארגון.
לכן הם פנו שוב למכונת האוויר הנוזלי שלהם, שיפרו את שיטת ההפרדה ומצאו גז חדש, כאשר העבירו דרך הגז זרם חשמלי הם גילו אור אדום בהיר שאנו מזהים היום עם שלטי הניאון.
הניאון יכול ליצור תרכובת עם פלואור במעבדה.
לא בטוח כי הניאון יוצר תרכובות בטבע, אך כמה עדויות רומזות כי הדבר יכול להיות נכון.
היונים נצפו במחקר עם ספקטרוגרף מסות.
הניאון נמצא לרוב בצורת גז אטומרי.
הניאון נדיר באטמוספירת כדור הארץ והוא מהווה חלקיק אחד מתוך 65,000.
נורת ניאון היא צינור מלא בגז האציל, אשר בשני קצותיו אלקטרודות.
כאשר מושרה בין שתי האלקטרודות מתח גבוה מספיק, הגז מתחיל לזהור בצבע האופייני לו.
המתח ההתחלתי הדרוש הוא גבוה יחסית, אך בזמן פעולתה, נורת ניאון צורכת כמות אנרגיה נמוכה, יחסית לשלט זהה שכולו נורות להט.
כדי לייצר נורות ניאון, משתמשים בצינורות זכוכית בקטרים שונים ומעוצבים לצורות שונות.
הצבע שמאפיין את הניאון עצמו הוא אדום.
ניתן להשפיע על צבע הנורה וליצור גוונים שונים (ביניהם כחול, ירוק ולבן), על ידי שימוש בארגון ואדי כספית (שהפליטה הראשונית היא באולטרה סגול) במקום בניאון, יחד עם ציפויים פלואורסצנטים שפולטים אור בצבעים שונים.
כמו כן, מכיוון של ניאון יש פלט באולטרה סגול הארוך, ניתן להשתמש בציפוי פלואורסצנטי ירוק כדי לשנות את הצבע לכתום או לצהוב, או לחלופין בציפוי פלואורסצנטי כחול כדי לשנות את הצבע לוורוד או לסגול.
ניאוביום (Niobium, הידוע גם בשם Columbium) הוא יסוד כימי מסדרת מתכות המעבר שסמלו הכימי Nb ומספרו האטומי 41.
ניאוביום זוהה על ידי צ'ארלס האצ'ט (Charles Hatchett) ב-1801. צ'ארלס מצא ניאוביום בדוגמת מינרל קולומביט שנשלח לבריטניה ב-1750 על ידי ג'ון ווינטרופ (John Winthrop).
עד שנת 1846 היה בלבול בין היסוד ניאוביום ליסוד טנטלום.
ב-1864 כריסטיאן בלומנסטראד (Christian Blomstrand) הפיק ניאוביום מתכתי כשחימם ניאוביום כלורי עם מימן.
השם המקורי של ניאוביום היה קולומביום, אך ה-IUPAC (ראשי תיבות של International Union of Pure and Applied Chemistry) אימץ את השם ניאוביום בשנת 1950 לאחר 100 שנים של מחלוקת בנושא.
ניאוביום לא נמצא בטבע בצורתו החופשית ומופיע לרוב בצורת המינרל קולומביט ((Fe, Mn)(Nb, Ta)2O6), פירוכלור (Na, Ca)2Nb2O6OH,F) ועוד.
מינרלים שמכילים ניאוביום מכילים לעיתים קרובות טנטלום.
היצרניות העיקריות של ניאוביום הן ברזיל, קנדה, ניגריה ורוסיה.
98% מרזרבות הניאוביום בעולם נמצאות בברזיל.
ניאוביום הוא מתכת מבריקה, גמישה בצבע אפור שמקבלת גוון כחלחל כשנחשפת לאוויר.
לניאוביום תכונות כימיות דומות לאלו של טנטלום שנמצא מתחתיו בטבלה המחזורית.
בטמפרטורה של 200 מעלות צלזיוס ניאוביום מגיב עם חמצן, דרגות החימצון שלו הן 2+, 3+ ו5+.
לניאוביום שימושים רבים, להלן כמה מהם:
הוספת ניאוביום לסגסוגות יכולה להגביר עמידות בפני קורוזיה.
לניאוביום יכולת לבלוע נייטרונים ולכן הוא משמש כחומר מגן בכורים גרעיניים.
סגסוגות ניאוביום משמשות כתכשיטים בזכות גוונם הכחלחל.
לסגסוגות על שמכילות ניאוביום, ניקל, ברזל וקובלט שימוש במנועי סילון.
ניאוביום מהווה תחליף לטנטלום בייצור קבלים.
מניאוביום מייצרים מכשירים רפואיים כיוון שאין לו השפעה על הגוף.
ניאוביום וטיטניום טהורים לרוב לא גורמים לאלרגיות.
אנשים שאינם יכולים לענוד זהב, כסף או נחושת יכולים לרוב לענוד ניאוביום או טיטניום.
ניאוביום הופך למוליך על בטמפרטורות נמוכות.
תרכובות ניאוביום יכולות להיות רעילות ויש לטפל בהן בהתאם.
אבק ניאוביום מתכתי מגרה את העיניים והעור ויכול להתלקח.
ניאוף הוא קיום יחסי מין בהסכמה בין בני אדם שאינם נשואים זה לזה ולפחות אחד מהם נשוי לאחר.
מעשה זה נתפס כלא-מוסרי בתרבויות רבות עוד משחר ההיסטוריה, ובהן הוא מהווה עילה חוקית לדרוש את פירוק קשר הנישואים.
בתרבויות מסוימות נתפס הניאוף כפשע המחייב ענישה, לעיתים חמורה עד כדי עונש מוות.
בעברית מודרנית, הניאוף נקרא בגידה, בעיקר בהקשר החברתי-סוציולוגי ובשיח היומיומי.
בחברות הקדומות נחשב הניאוף לעברה חמורה.
מכיוון שהאישה נחשבה בדרך כלל לרכושו של הבעל, נחשב רק קיום יחסי מין עם אישה נשואה כניאוף, בעוד גבר נשוי שקיים יחסי מין עם אישה לא נשואה לא נענש.
העונשים על ניאוף היו קשים, כגון כריתת איברים ואף מוות.
עם זאת, הייתה לבעל זכות לחוס על אשתו ולוותר לה על העברה שעשתה כנגדו.
במקרה שהאישה לא נדונה למוות, גם הנואף שהיה איתה היה משוחרר, מפני שדין אחד היה לשניהם.
על פי חוקי חמורבי דינם של אנשים שנאפו היה הטבעה בנהר.
"כי תימצא אשת איש שוכבת עם איש זר, ייעקדו שניהם ויושלכו למים.
אם יבקש בעל האישה לחמול על אשתו, גם הנואף יוחן".
"כי ימצא איש עם אשתו איש זר, מות יומתו שניהם.
אם יוציא האיש את אשתו לחופשי, גם הנואף יצא חופשי".
הניאוף נאסר במקרא בכמה מקומות.
המקום המרכזי הוא בעשרת הדיברות שם האיסור ממוקם בין האיסור על רציחה לאיסור על גנבה (שמות כ' י"ג; דברים ה' י"ז).
רש"י מפרש כי הביטוי "לא תנאף" מיוחד לקיום יחסי מין עם אשת איש, אך אבן עזרא וחזקוני חולקים עליו וסוברים כי זהו איסור כללי על יחסי מין בין מי שאינם נשואים זה לזה, שאחד מביטוייו הוא קיום יחסים עם אשת איש.
גם ספורנו סובר כמותם, אם כי הוא סובר שעיקרו של הביטוי הוא באשת איש בשל שכיחותו אצל עוברי העברה.
ביהדות ניאוף הוא סוג של גילוי עריות, שנחשב ביהדות לאחת מהעברות החמורות ביותר, אחת משלוש שעליהן נאמר "ייהרג ואל יעבור".
בספר משלי (), למשל, מתואר הניאוף כך:
על פי החוק המקראי אנשים שנתפסו בניאוף דינם מיתה.
חז"ל דרשו עדויות מאוד ודאיות לחטא, כך שמימוש העונש היה כמעט בלתי אפשרי.
על האיש והאשה שחטאו נאסר להינשא, גם לאחר גירושי הנואפת..
הניאוף בנצרות מוגדר כקיום יחסי מין של אדם נשוי עם אדם אחר שאינו בן זוגו החוקי.
בנצרות הוסרה ההבחנה בין גבר לאישה הקיימת ביהדות, וקיים דגש בסקרמנט הנוצרי של הנישואים, על נאמנות הדדית.
האיסור על ניאוף בא לידי ביטוי בחקיקה של המדינות שמסורתן נוצרית, אולם במקרים רבים היה האיסור על נשים חמור יותר מאשר על גברים.
כך לדוגמה בקוד הנפוליאוני נחשב ניאוף של אישה כעילה לגירושים, בעוד ניאוף של הבעל היה עילה לגירושים רק אם שיכן את פילגשו בדירת האישה.
באסלאם נחשב הניאוף לחטא חמור, והוא כולל יחסי מין מחוץ לנישואים, כמו גם קיום יחסי מין לפני הנישואים.
העונש על ניאוף באסלאם הוא 100 (מאת) מלקות, ומדינות אסלאמיות רבות, כגון פקיסטן וערב הסעודית, מגדירות ניאוף כעבירה פלילית.
ב-1979 לאחר המהפכה האיראנית חוקק באיראן חוק הקובע עונש של הצלפות או סקילה למוות במקרה של ניאוף.
באחדות ממדינות מזרח אסיה, ובהן הפיליפינים והודו, ניאוף הוא עבירה פלילית.
גם במדינות מוסלמיות, כערב הסעודית ופקיסטן ניאוף הוא עבירה פלילית, שעונשה מגיע עד עונש מוות.
באחדות ממדינות ארצות הברית ניאוף הוא עבירה המופיעה בספר החוקים אך אינה נאכפת.
במדינות רבות, ניאוף הוא מעשה המצדיק דרישה לגירושים.
בישראל ניאוף של האישה מובא בפני בית דין רבני, ומחייב את גירושיה של האישה ללא קבלת תשלום כתובה ומזונות.
היחס החברתי כיום לנואפים שנחשפו משתנה ממדינה למדינה ומחברה לחברה, ונע מחוסר עניין ציבורי ועד להתייחסות כאל מעשה בלתי מוסרי בעליל הראוי לגינוי ובחלק מהמקרים אף ענישה.
מעשי ניאוף נעשים ברשות היחיד, ובדרך כלל אינם זוכים לפרסום, גם כאשר הם נעשים על ידי דמות ציבורית.
לעיתים זוכים מעשי ניאוף לפרסום רב.
בישראל נודעה בשנת 1993 פרשת הקלטת הלוהטת, שבה טען בנימין נתניהו, במהלך מסע בחירות לראשות הליכוד, שקיבל איומים לפיהם תיחשף פרשת ניאוף שבה היה מעורב.
בארצות הברית זכתה לפרסום רב פרשת מוניקה לווינסקי, שבה נודע שנשיא ארצות הברית, ביל קלינטון קיים קשר מיני עם מתמחה בבית הלבן בשם מוניקה לווינסקי.
פרשה זו זיעזעה את הגורמים השמרנים בארצות הברית ונעשה ניסיון להדיח את קלינטון מתפקידו כנשיא, בטענה שהכחשתו את הפרשה היא עדות שקר.
ראש ממשלת איטליה, סילביו ברלוסקוני, נודע בהוללות המינית שלו, גם בתקופה שבה היה נשוי.
ניאון ניאון הוא פרויקט מוזיקלי המהווה שיתוף פעולה בין צמד המפיקים בריאן צ'ארלס הולון (ידוע בכינוי "בום פיפ") וגריף ריס, מייסדה של להקת הרוק הוולשית סופר פרי אנימלס.
השניים החלו לעבוד על הפרויקט באוקטובר 2006 תחת השם "Moniker Delorean" ובמרץ 2008 הם הוציאו אלבום אולפן בשם "Stainless Style" שזכה לביקורות טובות והיה מועמד באותה השנה לפרס מרקיורי הבריטי.
ריס, הזמר המוביל של ההרכב, התייחס לעתיד הפרויקט בריאיון לרשת BBC ואמר כי מדובר היה בפרויקט חד פעמי, וכי לא מתוכננים אלבומים נוספים לניאון ניאון.
הוא לא פסל שיתוף פעולה נוסף עם הולון, אך ציין שאם ייעשה כזה הוא יהיה בעל אופי שונה ותחת שם אחר.
ניאון ניאון ערכו רמיקס לשיר של להקת אואזיס "To Be Where There's Life" עבור סינגל של הלהקה.
הרמיקס מופיע אך ורק על גרסאות התקליט של הסינגל.
ניאוניקוטינואידים הם סוג של רעלים מלאכותיים אשר נמצאים בשימוש בני אדם כחומרי הדברה.
ניאוניקוטינואידים נכנסו לשימוש נרחב בחקלאות בשנים 2005-2006.
ניאוניקוטינואידים מחקים את פעולתו של הניקוטין, המגן בטבע על צמחי הטבק מפני מזיקים אוכלי עלים, והם רעילים לחרקים יותר מאשר לבעלי חוליות.
ניאוניקוטינואידים חודרים לא רק לעלים אלא גם לכל שאר חלקי הצמח (כולל לאבקה ולצוף) ולכן הם עלולים לפגוע גם בדבורים ובחרקים מאביקים אחרים.
מחקרים הדגימו שחומרי הדברה על בסיס ניאוניקוטינואידים פוגעים בכושרן של דבורי הדבש לזכור את הדרך חזרה לכוורת, רמז לכך שחומרים אלה עשויים לתרום ל-CCD.
ניסוי רחב היקף באיטליה ב-2009 הראה שהאיסור על השימוש בחומרי ההדברה האלו בגידולי תירס הוריד כמעט לאפס את הפגיעה בדבורי הדבש.
באירופה אושר בשנת 2013 חוק האוסר את השימוש בניקוטינואידים בחקלאות.
בארצות הברית מתרחש תהליך דומה, מתגבש לובי שיקרא לחקיקה כנגד השימוש בניאוניקוטינואידים בחקלאות.
בישראל אין חקיקה בנושא על אף שחומרי הדברה על בסיס ניאוניקוטינואידים נמצאים בשימוש נרחב בחקלאות במדינה.
ככל הנראה מצב זה נגרם בין השאר עקב חוסר מודעות ציבורי לנושא.
ניאובטרכיה (שם מדעי: Neobatrachia) היא תת־סדרה של חסרי זנב המכונים גם צפרדעים מפותחות.
זוהי תת-הסדרה הגדולה ביותר של דו-חיים וכוללת קרוב ל-5,600 מינים שונים של צפרדעים וקרפדות.
תת-סדרה זו כוללת את המינים המוכרים יותר, בעלי הבדלים משאר תת-הסדרות, במבנה השלד ובהרגליהם והתנהגותם.
תת-הסדרה מכילה גיוון מינים עצום, כאשר רובם הגדול מטילים בתוך המים ביצים, מהן בוקעים ראשנים החיים במים מתוקים והופכים שם לצפרדעים בוגרות.
צפרדעים אלה חיות בכל היבשות, למעט אנטארקטיקה, כמעט בכל סוג אקלים.
חלק ממיני הניאובטרכיה נפוצים מאוד, ואחרים נמצאים בסכנת הכחדה, בעיקר עקב פגיעה באזור מחייתם על ידי האדם, ייבוש השטחים של מקווי המים המתוקים, דבר שהורג אותם מחום ויובש, וכן עקב מחלות כמו הכיטרידיומיקוסיס הקטלנית.
על-משפחה אילניתאים (Hyloidea) - בה 26 משפחות בערך (ייתכן שחלקם תת-משפחות)
על-משפחה מיקרוהילאים (Microhyloidea) - בה 3 משפחות
על-משפחה צפרדעים (Ranoidea) - בה 16 משפחות בערך (ייתכן שחלקם תת-משפחות)
ניאום הוא פרויקט שאפתני של ערב הסעודית להקמת מטרופולין חדשני ורחב היקף המשתרע על פני 26,500 קמ"ר בדרום מפרץ אילת.
העיר, ששמה משלב את המילה היוונית ל"חדש" ואת המילה הערבית ל"עתיד", מתוכננת כמרכז גלובלי המשלב מתחמי תעשייה, סחר, תיירות ומגורים המבוססים על מודלים ארכיטקטוניים מתקדמים כדוגמת העיר האנכית.
המיזם מנוהל על ידי קלאוס קליינפלד, לשעבר מנכ"ל "אלקואה" ו"סימנס", ומהווה נדבך מרכזי באסטרטגיה הכלכלית של הממלכה.
הפרויקט הוכרז רשמית על ידי יורש העצר, מוחמד בן סלמאן אאל סעוד, באוקטובר 2017, כמיזם משותף עם מצרים וירדן.
המימון למיזם, המוערך בכ-500 מיליארד דולר, נשען על קרן ההשקעות הסעודית ועל הון בין-לאומי.
היבט הנדסי משמעותי בתוכנית הוא חיבור העיר לחצי האי סיני ולשארם א-שייח' באמצעות גשר ימי, שנועד להדק את הקישוריות הפיזית והכלכלית בין המדינות.
השלב הראשון בבנייה יועד להשלמה במהלך שנת 2025, כאשר באוקטובר 2024 כבר נפתח האזור הראשון במטרופולין – האי סינדלה .
לצד הפיתוח הטכנולוגי והתיירותי, הכולל תכנונים להקמת אצטדיון ניאום לקראת מונדיאל 2034, הקמת העיר מלווה במורכבויות חברתיות ופוליטיות.
באזור המיועד שוכן מזה דורות שבט אל-חוויתאת, ודיווחים מצביעים על פינוי אלפי תושבים מקומיים לטובת עבודות התשתית.
בנוסף, האזור עלה לכותרות בהקשרים דיפלומטיים בעקבות דיווחים על פגישה חשאית שנערכה בו בשנת 2020 בין בכירים אמריקאים, ישראלים וסעודים, אם כי הממלכה הכחישה את קיומה באופן רשמי.
בפברואר 2018 דווח כי ממשלת סעודיה ביקשה מחברות בנייה מקומיות לבנות באזור חמישה ארמונות: למלך, ליורש העצר ולבכירים אחרים במשפחה המלכותית.
בחלק משטח הפרויקט חי השבט הבדואי אַל-חוּוַיטָאת (الحويطات) והם גרים בשני צידי הגבול הסעודי-ירדני מזה מאות שנים.
לפי הדיווחים לצורך הקמת העיר פונו יותר מ-6,000 תושבי כפרים באזור עד 2025, לעיתים תוך שימוש באלימות.
היוזמה היא חלק מתוכנית החזון הסעודית לשנת 2030 שמטרתה להפחית את התלות של המדינה בנפט, לפתח מגזר ציבורי יציב ולהציב את המדינה בחזית הטכנולוגיה.
בעיר מתוכנן שלטון אוטונומי עם מערכת חוקים, מיסוי ומשפט שונה ומודרנית מזו שקיימת בערב הסעודית.
החדשנות בעיר תתבטא בין היתר בשימוש ברובוטיקה לפעולות אבטחה, לוגיסטיקה ורפואה.
בנוסף העיר תוזן מאנרגיה ירוקה – אנרגיה סולארית ואנרגיית רוח.
אם לא די בכך, בעיר צפוי לקום פארק שיכלול רובוטים דינוזאורים ויהיה בסגנון פארק היורה, בתי ספר שיעשו שימוש בהולגרמות ועוד מספר רב של פרויקטים.
פרויקט "ניאום" הסעודי מציג חזון עתידני המשלב טכנולוגיה עילית עם פתרונות עירוניים ותעשייתיים פורצי דרך, שבלבם עיר "הקו" (The Line).
עיר חכמה זו מתוכננת כרצועה ארוכה וצרה ברוחב של כ-200 מטרים בלבד הנמתחת לאורך 170 קילומטרים, והיא נועדה לאכלס כ-9 מיליון תושבים ללא צורך בכבישים, מכוניות או רחובות מסורתיים להולכי רגל.
מעבר למבנה האדריכלי הייחודי המשלב מגורים, מסחר ופנאי, העיר צפויה להוות מנוע צמיחה כלכלי משמעותי עבור הממלכה, עם צפי ליצירת קרוב לחצי מיליון מקומות עבודה חדשים ותרומה של כ-50 מיליארד דולרים לתוצר המקומי הגולמי.
לצד המרכז העירוני, המטרופולין יכלול את ה"אוקסגון", אזור תעשייה צף בצורת מתומן המשתרע על שטח של כ-250 קמ"ר, שנועד להפוך למוקד סחר גלובלי השוכן על נתיבי השייט של הים האדום.
מתחם זה יתמקד בחדשנות ובקיימות, תוך שילוב מתקן התפלה, מכון לחקר וייצור מימן ומרכז מחקר אוקיינוגרפי, כאשר שיתופי פעולה ממשלתיים כבר הותנעו כדי להקל על הקמת המפעלים המתוכננים בו.
פן נוסף פרויקט "Trojena", אתר נופש הררי שיכלול את אתר הסקי הגדול ביותר בחצי האי ערב.
הפרויקט כולל הקמת הר מלאכותי בגובה של עד 2,600 מטרים, גורד שחקים בגובה 330 מטרים המשקיף על אגם מלאכותי, מלונות יוקרה ומערכת רכבלים המקשרת בין כל חלקי האתר.
כהשלמה לתשתיות המגורים והתעשייה, "ניאום" נותנת מענה גם לסוגיית הביטחון התזונתי באמצעות פרויקט חקלאי מתקדם בעלות של כ-120 מיליון דולרים.
המיזם כולל שתי חממות ענק בשטח כולל של 220,000 מ"ר, המאפשרות גידול יבולים מגוונים בתנאי מדבר קשים בזכות טכנולוגיית הידרופוניקה.
מערכות אוטומטיות לבקרת אקלים ומתקן התפלה ייעודי יבטיחו אספקת מים ותנאי גידול אופטימליים, ובכך יהפכו את האדמה הלא-פורייה למקור מזון בר-קיימא עבור תושבי המטרופולין העתידני.
ניאו Eve (קרוי גם: ניו Vision Car) היא מכונית קונספט בתצורת מכונית סטיישן, שהוצגה על ידי יצרנית הרכב הסינית ניאו בשנת 2017.
דגם ה-"ניאו Eve" הוצג לראשונה בסין.
2 דלתות הזזה רחבות הבנויות על מסילה, במרכז גוף דגם ה- "ניאו Eve" מאפשרות כניסה לנוסעי המושבים הקדמיים והאחוריים
פנים דגם ה-"ניאו Eve" מרווח, המושבים בתוך הרכב נועדו לתת גמישות ומרחב.
פנים הרכב יכול לאחסן עד שישה אנשים.
אזור הישיבה הראשי באזור השמאלי האחורי של הפנים.
הנוסעים יושבים ב-2 מושבי "פנים אל פנים", מושבים עם שולחן המתקפל החוצה.
הדגם "ניאו Eve" משתמש במערכת הנקראת "NOMI", שהיא בן לוויה דיגיטלי אינטליגנטי באופן מלאכותי, אשר תמיד לומד את הנהג, את האינטרס העצמי של הנוסעים ואת המידע, כדי לענות על הצרכים שלהם.
התגלמויות המכשיר נמצאות בחזית ומאחור.
על גוף דגם ה-"ניאו Eve" הורכבו חיישנים, המאפשר לדגם ה-"ניאו Eve" להיות מודע לסביבתו בעת נהיגה, ולהכיר כלי רכב אחרים.
גג שקוף - שטח הגג של השמשה הקדמית משמש כ-"מצפה כוכבים" בלילה, מראה את הנהג והנוסעים, הירחים, וכוכבי הלכת בשמיים.
היצרן מתכנן להתחיל בייצור המוני של הדגם בשנת 2020.
ניאון טריז היא להקת רוק אמריקאית שנוסדה בפרובו, יוטה בשנת 2005. חברי הלהקה הנוכחיים הם הסולן טיילר גלן והגיטריסט כריס אלן אשר ייסדו את הלהקה, וכן המתופפת איליין בראדלי והבסיסט ברנדן קמפבל, שהצטרפו אליה יחד שנה לאחר הקמתה.
הלהקה נכנסה לתודעה האמריקאית לקראת סוף שנת 2008, בעקבות היותם להקת החימום של להקת הקילרס במסע ההופעות שלהם בצפון אמריקה.
מספר חודשים לאחר מכן חתמה הלהקה על חוזה הקלטות עם חברת מרקורי רקורדס והוציאה את אלבומה הראשון Habits ב-2010. הסינגל הראשון מתוך האלבום, Animals, הגיע למקום ה-13 במצעד הבילבורד הוט 100 ולמקום הראשון במצעד השירים האלטרנטיביים של המגזין.
הלהקה הוקמה על ידי שני חברי הילדות טיילר גלן וכריס אלן, שגדלו יחדיו במוריאטה, קליפורניה ולאחר מכן עברו יחד לפרובו, יוטה.
הם החלו להופיע בשם "Neon Trees" לראשונה בסוף שנת 2005, כשלצידם שלושה מוזיקאים מסצנת הרוק של יוטה - נגן הבס מייק ליצ'י, המתופף ג'ייסון גיבונס והקלידן ניית'ן אוואנס.
מקור שם הלהקה הוא בשלטי הניאון של מסעדת המזון המהיר האמריקאית In-N-Out Burger, שנתנו את ההשראה לסולן טיילר גלן.
במהלך סיבוב ההופעות הראשון שלהם בקליפורניה בשנת 2006, הלהקה הוציאה את המיני-אלבום הראשון שלה, Becoming Different People.
בהמשך השנה, שלושת המצטרפים החדשים החליטו לעזוב את ההרכב, ואת מקומם תפסו המתופפת איליין בראדלי והבסיסט ברנדן קמפבל.
מספר חודשים לאחר מכן, המתופף של להקת הקילרס, רוני ונוצ'י ג'וניור היה נוכח בהופעת הלהקה במועדון קטן בלאס וגאס ואף הכיר את הבסיסט קמפבל - שניהם היו חברים באותה הלהקה מספר שנים קודם לכן.
כתוצאה מהמפגש, הלהקה נבחרה ללהקת החימום של הקילרס בסיבוב ההופעות שלהם בארצות הברית בשנת 2008. לאחר סיבוב ההופעות, קישר ונוצ'י את חברי הלהקה לאולפני מרקורי רקורדס, איתם הם חתמו על חוזה הקלטות בסופה של אותה השנה.
על אף שהוציאו מספר מיני-אלבומים עצמאיים, אלבום הבכורה שלהם, Habits יצא לאור ב-16 במרץ 2010. האלבום הגיע למקום ה-113 במצעד הבילבורד 200, וכמו כן נכנס למצעד המוזיקה האוסטרלי ולמצעד האלבומים הבריטי, וקיבל מעמד של פלטינה כפולה מאיגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי.
השיר Animal נבחר לסינגל העיקרי מתוך האלבום והם הופיעו איתו בתוכניות הטלוויזיה ג'ימי קימל לייב, The Tonight Show עם ג'יי לנו, Lopez Tonight עם ג'ורג' לופז וקונאן בהנחיית קונאן או'בריאן.
הלהקה הופיעה עם הסינגל השני באלבום, 1983 בתוכניות הטלוויזיה The Tonight Show עם ג'ימי פאלון והופעה שנייה ב-The Tonight Show עם ג'יי לנו, והסינגל נכנס למצעד השירים האלטרנטיביים של מגזין בילבורד.
הם הופיעו עם הסינגל השלישי Your Surrender בתוכניות הטלוויזיה לייט שואו עם דייוויד לטרמן והופעה שלישית ב-The Tonight Show עם ג'יי לנו, והסינגל נכנס למצעד השירים האלטרנטיביים של מגזין בילבורד, ועובד לאחר מכן גם על ידי הדי ג'יי האמריקאי קסקייד.
בתחילת שנת 2010, שימשה כלהקמת החימום של 30 Seconds to Mars במסע ההופעות שלהם "Into the Wild" יחד עם הלהקות Mutemath ו-Street Drum Corps.
לאחר מכן, יצאו למסע הופעות עצמאי עם עוד שלוש להקות הדומות להם בסגנונן, הופיעו בפני 7,000 איש בפסטיבל לולהפלוזה, ויצאו למסע הופעות נוסף עם 30 Seconds to Mars בסוף השנה.
בנובמבר 2010, הוציאה הלהקה אלבום שכלל שמונה הופעות חיות של להיטיה בשם iTunes Live from SoHo.
לאורך שנת 2011, שימשו כלהקות החימום בסיבובי הופעות של הלהקות מיי כמיקל רומנס, פאניק!
אט דה דיסקו ודוראן דוראן.
השיר Animal קיבל גרסת כיסוי בעונה השנייה של סדרת הטלוויזיה המוזיקלית Glee.
האלבום הגיע למקום ה-17 במצעד הבילבורד 200. הסינגל השני באלבום Lessons in Love (All Day, All Night) יצא בשיתוף פעולה עם הדי ג'יי קסקייד.
האלבום השלישי של הלהקה, Pop Psychology, יצא ב-22 באפריל 2014. הלהקה הופיעה עם הסינגל הראשון מתוך האלבום, Sleeping with a Friend, בתוכנית The Tonight Show עם ג'יי לנו כשלושה חודשים לפני צאת האלבום.
ב-2015, יצאה הלהקה, לראשונה, למסע הופעות עצמאי ברחבי ארצות הברית, אשר החל ב-6 ביוני ונגמר ב-26 ביולי בבוסטון.
ב-5 במאי 2015, הוציאה הלהקה את הסינגל העצמאי Songs I Can't Listen To, וקליפ לשיר בו מופיע הבמאי ופעיל הלהט"ב דסטין לאנס בלאק.
ב-4 באוגוסט 2017 יצא הסינגל האחרון של הלהקה (נכון לשנת 2019) - Feel Good.
ניאו ES8 (בסינית: 蔚来 ES8) הוא SUV (ראשי תיבות של Sport utility vehicle) חשמלי, מתוצרת יצרנית הרכב הסינית ניאו, אשר מיוצר משנת 2018 בסין.
2 מנועים חשמליים המפיקים 643 כ"ס.
טעינת מצבר: 80% פחות משעה, טעינה מלאה - 90 דקות.
ניאו ET5 (במנדרינית תקנית: 蔚来 EP5) היא מכונית חשמלית במרכב סדאן, בעלת חמישה מקומות ישיבה, שמיוצרת על ידי ניאו משנת 2022. היא נחשפה ב-18 בדצמבר 2021. היא מתחרה ישירה לטסלה מודל 3, אקספנג P7 וב.מ.וו i4.
העיצוב החיצוני מושפע רבות מהניאו ET7 אך גג ה-ET5 משופע יותר ומעניק מראה קופה ספורטיבי לדגם, הגג עשוי מזכוכית שחורה נגד שמש.
הפוגוש האחורי והקדמי מעוצבים בעיצוב אגרסיבי המעניק לדגם מראה של מכונית ספורט בסיסית.
פנים המכונית גם מושפע רבות מה-ET7 אך כוללת כמה שינויים.
שני מסכים, אחד ללוח המחוונים הדיגיטלי בקוטר 10.2 אינץ' בטכנולוגיית HDR, המסך הוא מגע, המסך השני גם הוא מגע מיועד להצגת המולטימדיה, המסך המרכזי בקוטר 12.8 אינץ'.
נכון ל-2022 את הדגם תשווק ניאו עם מערכת הנעה חשמלית אחת, לפי ניאו יצטרפו בהמשך יחידות הנעה נוספות.
יחידת ההנעה הנוכחית כוללת שני מנועים חשמליים המספקים יחד 485 כ"ס ומומנט מרבי של 71.3 קג"מ ולפי ניאו, שני מנועים אלו מאפשרים לדגם להשיג נתון תאוצה מ-0 ל-100 קמ"ש בתוך 4.3 שניות.
ניאו תשווק את יחידת ההנעה עם אפשרות לשלושה סוללות ליתיום-יון:
1. סוללה בקיבולת של 75 קוט"ש שתאפשר טווח של 550 ק"מ בתקן CLTC הסיני.
2. סוללה בקיבולת 100 קוט"ש שתאפשר טווח של מעל ל-700 ק"מ ו-3. סוללה בקיבולת של 150 קוט"ש שתאפשר טווח נסיעה של מעל ל-1000 ק"מ בתקן הסיני (הפחות אמין).
ניאו תשווק את הדגם עם מערכת נהיגה אוטונומית המקבילה למערכת של טסלה.
ניאו ET7 (במנדרינית תקנית: 蔚來 EP7) היא מכונית חשמלית במרכב סדאן, בעלת חמישה מקומות ישיבה, שמיוצרת על ידי ניאו משנת 2022. היא נחשפה ב-9 בינואר 2021. היא מתחרה ישירה לטסלה מודל S.
עיצוב הגג משופע יותר ומעניק לדגם מראה קופה ספורטיבי, הגג עשוי מזכוכית שחורה נגד שמש.
פנים המכונית כולל שני מסכים, אחד ללוח המחוונים הדיגיטלי בקוטר 10.2 אינץ' בטכנולוגיית HDR, המסך הוא מגע, המסך השני גם הוא מגע מיועד להצגת המולטימדיה, המסך המרכזי בקוטר 12.8 אינץ'.
יחידת ההנעה הנוכחית כוללת שני מנועים חשמליים המספקים יחד 650 כ"ס ומומנט מרבי של 86.6 קג"מ ולפי ניאו, שני מנועים אלו מאפשרים לדגם להשיג נתון תאוצה מ-0 ל-100 קמ"ש בתוך 3.9 שניות.
2. סוללה בקיבולת 100 קוט"ש שתאפשר טווח של מעל ל-700 ק"מ ו-3. סוללה בקיבלות של 150 קוט"ש שתאפשר טווח נסיעה של מעל ל-1000 ק"מ בתקן הסיני (הפחות אמין).
ניאון גולד רקורדס היא חברת תקליטים בוטיק שבסיסה ניו יורק.
החברה נוסדה בשנת 2008 על ידי דרק דייוויס וליזי פלפינגר.
בתחילה, עסקה חברת התקליטים בהפצת תקליטי ויניל בלבד.
החברה השיקה את אלבומי הבכורה הבינלאומיים של אמנים רבים, בהם פאשן פיט, אלי גולדינג, מרינה, גוטייה, קריסטין והמלכות, צ'ארלי XCX, מאט מייזון וטובה לו.
ב-8 בדצמבר 2010, חתמה ניאון גולד על מיזם משותף עם קולומביה רקורדס, מה שאפשר לה להוציא מהדורות אלבומים באורך מלא דרך קולומביה ו-RED Distribution.
באמצעות המיזם עם קולומביה, החברה חתמה והוציאה את אלבומי הבכורה של סנט לוסיה, להקת חיים, ומג'יק מן.
בינואר 2014, חתמה החברה על מיזם חדש עם אטלנטיק רקורדס, ובמסגרתו הוציאו את האלבום השני של צ'ארלי XCX.
העסקה הפכה את ניאון גולד לחברת תקליטים החתומה תחת אטלנטיק - בניהול משותף של ג'ולי גרינוולד וקרייג קלמן, שניהל גם את Fueled by Ramen ו-Canvasback, הפעולות גם הן תחת אטלנטיק.
ניאו ES7 (במנדרינית תקנית: 蔚來 ES7) היא מכונית פרימיום חשמלית במרכב קרוסאובר, בעלת חמישה מקומות ישיבה, שמיוצרת על ידי ניאו משנת 2022. היא נחשפה ב-15 ביוני 2022.
כמו שאר דגמי ניאו גם ה-ES7 בנוי על פלטפורמת NT2.0 החדשה והמתקדמת יותר של ניאו.
בתחום ההנעה חושפת ניאו יחידת הנעה אחת.
שני מנועים חשמליים המספקים יחד 645 כ"ס ומומנט מרבי של 86.6 קג"מ.
נתון תאוצה של 3.9 שניות במצב ספורט או נתון התאוצה של 5.9 שניות במצב רגיל.
המהירות המרבית בדגם עומדת על 200 קמ"ש.
רוכשי הדגם יוכלו לבחור מבין שלוש סוללות שונות, בסיסית בקיבולת של 75 קוט"ש המאפשרת טווח נסיעה של 485 ק"מ, בינונית בקיבולת של 100 קוט"ש המאפשרת טווח נסיעה של 630 ק"מ וגדולה בקיבולת של 150 קוט"ש שתאפשר לפי החברה טווח נסיעה של 930 ק"מ בתקן CLTC הסיני.
ניאונואן (מעוצב כ-NeonoeN) היא להקת אינדי רוק מונטנגרית, שהוקמה בפודגוריצה ב-2012. לאחר ניצחונה ב-Montesong 2024 הייתה אמורה לייצג את באירוויזיון 2025 עם השיר "Clickbait", אך לבסוף פרשה.
ניאונואן הוקמה בפודגוריצה בתחילת 2012 תחת השם ניאון על ידי מרקו ווקצ'ביץ' ואיליה פייוביץ'.
במרוצת השנים נבחנו ללהקה כמה מוזיקאים נוספים, אך הרכבה הסופי כלל את פיליפ וולאנוביץ' ומילאן וויוביץ'.
על אף שהופיעו רבות ברחבי מונטנגרו, בעיקר במועדוני לילה, הלקה הוציאה את סינגל הבכורה שלה, "Ti i ja", רק ב-2018. באותה שנה התראיינה בתוכנית המוזיקה Obrati pažnju של RTCG, שם ביצעה כמה גרסאות כיסוי לשירים מוכרים.
בשנת 2022 שיתפה הלהקה פעולה עם איבן דצ'אק, סולן להקת וטרה הקרואטית בשיר "Daleko odavde".
בשנת 2023 החליטה הלהקה לשנות את שמה לרגל עשר שנות קריירה.
עם יציאת השיר "Dok ne udahnem te" אושר מטעמה כי החלו העבודות על אלבום הבכורה שלה.
ב-10 באוקטובר 2024 נחשף כי הלהקה עתידה להשתתף ב-"Montesong 2024", הקדם המונטנגרי לאירוויזיון 2025, שייערך בבזל שבשווייץ.
שירה לתחרות היה "Clickbait", והוא הגיע למקום הראשון.
לאחר הגמר התגלה כי ניאונואן ביצעה את שירה לתחרות ביוני 2023 בפסטיבל המוזיקה בזביילו.
על פי חוקי האירוויזיון, על השירים המתחרים להיות מקוריים, שלא נחשפו לקהל הרחב לפני תאריך מסוים שקבעו מפיקי התחרות.
תאגיד השידור המונטנגרי הודיע על פתיחת בירור לאירוע, וב-4 בדצמבר החליטה הלהקה לפרוש מהשתתפותה באירוויזיון.
נִיב, דִּיאָלֵקְט או לַהַג הוא וריאציה נבדלת של השפה המשמשת קבוצה מסוימת באוכלוסייה.
כאשר שתי אוכלוסיות נחשבות לדוברות של שני ניבים שונים של אותה שפה, הן נחשבות לאוכלוסיות המצויות במצב ביניים בין שימוש בשתי שפות שונות לבין שימוש באותה השפה.
הגבול שבין לשונות נפרדות לשני ניבים של אותה השפה הוא מטושטש, ולא קיימת הגדרה בלשנית מקובלת.
ההבדל תלוי לעיתים קרובות בגורמים חוץ-לשוניים (פוליטיקה, חברה וכדומה); על־כך קיים הביטוי "שפה היא דיאלקט שיש לו צבא וצי" (הופיע לראשונה במאמר מאת חוקר היידיש מקס ויינרייך).
הבנה הדדית בין דוברים של ניבים שונים (Mutual Intelligibility) יכולה להוות קריטריון בלשני לכך ששני ניבים שייכים לשפה אחת, אולם לעיתים קרובות הדוברים עצמם אינם משתמשים בקריטריון הזה.
לדוגמה, הינדי ואורדו יכולות להיחשב כניבים של שפה אחת לפי קריטריון ההבנה ההדדית, אולם הדוברים רואים אותן כשפות נפרדות מטעמים היסטוריים, תרבותיים ופוליטיים.
לעומת זאת דובר ערבית מרוקאית יתקשה להבין דובר ערבית עיראקית, אף כי שניהם יאמרו כי הם דוברי ערבית.
פרופ' ג'ון מקוורטר, בלשן מאוניברסיטת קולומביה, טען כי אין הבדל מהותי בין שפה ובין ניב.
לדבריו, הצורה הפשטנית להבדיל בין שפה ובין ניב תהיה מושתתת על הבנה.
הוא הסביר שאם אדם יכול להבין את השפה האחרת ללא הכשרה, הרי שהיא נחשבת לניב של השפה שלו.
אם הוא לא, הרי שהיא שפה אחרת.
מערכת דיבור א' תחשב לניב של שפה ב' אם יתקיימו שלושת התנאים הבאים:
א' היא שפה מדוברת בלבד, המדוברת על יד אוכלוסייה שכותבת וקוראת את שפה ב'.
האוכלוסייה שמדברת את שפה א' מדברת אותה רק בינה לבין עצמה ומתקשרת בעל פה עם שאר האוכלוסיות שקוראות וכותבות את שפה ב' בעזרת שפה ב'.
על פי הגדרה זו, ערבית-עיראקית וערבית-מרוקאית הן ניבים של ערבית-ספרותית וגרמנית-שווייצרית היא ניב של גרמנית.
אולם, יידיש אינה ניב של גרמנית אלא שפה עצמאית.
חסרונה של הגדרה זו הוא באי-הגדרת היחס בין שפותיהן השונות במעט והנכתבות של אוכלוסיות שונות.
הגדרה זו גם אינה שמה גבול ברור בין סלנג מקומי לבין ניב.
כיום, מדוברות ברחבי עולם כ-10,000 שפות אנושיות ואין ספור ניבים מקומיים.
ניבים נוצרים בדרך כלל כאשר שפה מתפצלת למערכות לשוניות אחדות עקב התפצלות הקהילה הדוברת אותה לקהילות-משנה.
גורמים אפשריים לפיצול קהילות הדוברות שפה מסוימת:
סוציולקט - ניבים יכולים להיווצר במעמדות חברתיים שונים.
אתנולקט - קבוצות אתניות שונות הדוברות שפה אחת.
גורמים גאוגרפיים כמו ריחוק או קשיי תחבורה בשל נסיבות טופוגרפיות - אחד הגורמים לפיצול קהילה יכול להיות ריחוק גאוגרפי (כפי שיוצג בהמשך).
אי-נגישותה של תקשורת המונים או של חומר כתוב לקהילה כלשהי מאיץ את השתנות שפת הדיבור שלה.
השפעה גאוגרפית על היווצרות ניבים
פיצול של קהילה הדוברת שפה מסוימת לקהילות משנה יכול להתרחש עקב התפשטות האוכלוסייה על פני אזור גאוגרפי גדול יותר, והיווצרות נתק בין חלקיה השונים.
בשל הניתוק מתפתחים הבדלים בהגייה של צלילים מסוימים, נוצרות מילים חדשות שאינן מוכרות לאוכלוסייה אחרת שדוברת את השפה וכך הלאה.
התחום הגאוגרפי שבו מדובר ניב מסוים, או הגבול בין שני תחומים כאלה, מכונה איזוגלוסה (למונח זה יש גם משמעויות נוספות בבלשנות).
גבול-איזוגלוסה ידוע הוא האוקיינוס האטלנטי - התיישבות האירופים ביבשת אמריקה, הביאה להתפשטות שפות אירופיות כגון אנגלית, צרפתית, ספרדית ופורטוגזית ביבשת אמריקה, אולם בימינו שונים הניבים המדוברים באמריקה במידה ניכרת ממקביליהם באירופה.
באנגלית למשל מבחינים בהבדלים באוצר המילים (למשל: "מדרכה" נקראת Pavement באנגליה ו-Sidewalk באמריקה), בפונולוגיה (למשל: אופן הגיית העיצור /r/), ואף בכתיב (המילה "צבע" נכתבת Colour באנגליה ו-Color בארצות הברית).
ניב תקני או רשמי של שפה
בשפות רבות, שבהן יש הרבה ניבים, קיים ניב מסוים, שמוכר על ידי השלטונות המנהליים ועל ידי מערכת החינוך כניב הרשמי או התקני של אותה השפה.
חלק מהסיבות לכך הן טכניות לחלוטין.
קשה לנהל מדינה, כאשר המסמכים הרשמיים כתובים באופן בו אזרחים מאזורים שונים עשויים להבין את המסמכים באופן שונה.
קשה גם להדפיס ספרי לימוד בגרסאות רבות על פי הניבים המקומיים.
על כן, טבעי להכריז כניב הרשמי של השפה על ניב המקיים אחת (או יותר) מהדרישות הבאות: הניב הוא הנפוץ ביותר, הוא הקל ביותר להבנה על ידי דוברי ניבים אחרים, הוא הניב בו נכתבו יצירות הספרות החשובות של אותה שפה או שהוא הניב המקובל באזור עיר הבירה.
לדוגמה, ניב האיטלקית של פירנצה מוכר כניב הרשמי של השפה הן על ידי ממשלת איטליה והן על ידי ממשלת שווייץ (כעשירית מאזרחי שווייץ הם דוברי איטלקית), על אף שרבים מאזרחיהן דוברי האיטלקית מדברים ניב אחר של איטלקית בחיי היום יום.
ניב או מטבע לשון או ביטוי הוא צירוף מילים בעל משמעות מיוחדת, שונה מזו המתקבלת באופן מילולי מהמילים המרכיבות אותו.
לדוגמה, הביטוי בעברית "לא דובים ולא יער" שמשמעותו "לא היה ולא נברא" – אדם שמכיר רק את המילים דובים ויער לא יוכל להבין מכך את משמעות הביטוי.
ביטויים משמשים פעמים רבות כדרך התבטאות רחבה ועשירה יותר אשר נדרשת בכדי לתאר באופן המיטבי מצבים מורכבים ושונים מהרגיל.
לעיתים נשחק ביטוי והופך לקלישאה.
לכל שפה ישנו אוסף הביטויים שלה, שמקורו ברקע התרבותי של דובריה.
ביטויים מסוימים מתקיימים בשפות רבות.
לעיתים מובאים ביטויים בשפת המקור שלהם, השונה משפתו של הדובר.
בקרב דוברי שפות אירופיות נפוצים ביטויים בלטינית.
בקרב דוברי עברית רווחים ביטויים בארמית, בערבית וביידיש.
פעמים רבות בנוי הביטוי מדימוי, למשל:
חשוב כקליפת השום; לתיאור דבר שאינו חשוב כלל.
גם קרנף עיוור יכול להבדיל בין חיטה לשעורה.
מעניין כשלג דאשתקד; לתיאור נושא שהעניין בו חלף לפני זמן רב.
ניב צומח על רקע תרבותי וסביבתי מסוים, ולעיתים ממשיך להתקיים גם לאחר שרקע זה נעלם.
דוגמה בת זמננו לכך היא הביטוי "נפל האסימון", שמקורו בתקופה שבה הפעלת טלפון ציבורי נעשתה באמצעות אסימון, תקופה שהסתיימה בשלהי המאה העשרים.
מרחק רב מדי מהרקע שעליו צמח הניב עלול לגרום לשימוש משובש בו.
ביטוי שמשובש תדיר הוא "לבור את הבר מן התבן", ביטוי שמקורו בתהליך עיבוד התבואה, ומשמעותו הפרדת העיקר (הבר, גרגרי התבואה) מן הטפל (התבן).
מרבית דוברי עברית לא עסקו מעולם בתהליך זה ולא ראו אותו, ולכן נפוצה הצורה המשובשת "לבור את המוץ מן התבן" שבה המוץ והתבן הם מרכיבים טפלים של התבואה.
ביטויים נוצרים בנסיבות מגוונות, ובהן:
"משכמו ומעלה", "נחבא אל הכלים" ו"הגם שאול בנביאים", שמקורם בתנ"ך.
עבודה סיזיפית – עבודה מפרכת ואינסופית ללא תכלית.
סוס טרויאני – דבר הנראה תמים אך בפועל מזיק, ולמעשה מתגלה מאוחר מדי, לאחר שהנזק כבר נגרם.
הביטוי נאמר על ידי אדם מסוים, והוא מאומץ על ידי הכלל כביטוי המבטא עניין בתמציתיות:
"נקמת דם ילד קטן עוד לא ברא השטן" שיצר ביאליק בשירו "על השחיטה".
"העיניים של המדינה", שאמר בני מסס – לוחם חטיבת גולני במלחמת יום הכיפורים.
הביטוי מופיע ביצירה, כגון סרט קולנוע, מחזה או מופע בידור:
"אתה הבנת את זה, ברוך?", שמקורו במופע של להקת "הגשש החיוור".
"מחר יהיה יום חדש" – משפט הסיום של הסרט "חלף עם הרוח".
"בשביל כבוד צריך לעבוד" – דבריו של גיבור המחזמר "קזבלן".
"סדר לי ת'בחור" – משפטו של עוזי כהן ב"ארץ נהדרת".
"טול קורה מבין עיניך": אמירה למי שמתלונן על פגם בחברו, בעוד שהפגם בו עצמו גדול יותר.
(מהגמרא, (ערכין ט"ז:), הברית החדשה (הבשורה על פי מתי), ועוד) מתחיל באמירה "טול קיסם מבין שיניך", הנענית בביטוי זה (במקור, המשל עוסק באי-נכונות לקבל ביקורת; המשמעות המודרנית של הניב כמעט הפוכה, ופוסלת את הביקורת).
לעיתים קשה להתחקות אחר הדרך שבה נוצר ניב מסוים.
ראו, למשל, הניסיון לקבוע את מקורו של הביטוי "פעם שלישית גלידה".
פעמים רבות מורכב הביטוי מאזכור של ארץ מסוימת או עיר מסוימת, שמאפיין כלשהו המיוחס לה משתקף בביטוי.
זה סינית בשבילי: ביטוי שאומרו מתכוון לציין כי הנאמר (או הנכתב) כלל אינו מובן לו.
זו דרך עדינה לומר: "לא הבנתי כלום".
ביטוי דומה מופיע בשפות שונות, אלא שבכל ארץ "השפה הלא מובנת" שמשמשת כמטאפורה היא שונה – הביטוי המקביל בצרפתית, למשל, הוא C'est de l'hébreu, שפירושו: "זו עברית", כך גם בפינית מתייחסים בביטוי לעברית.
החלום האמריקאי: מושג המתאר חיים של עושר, הצלחה וסיפוק הנמצאים כביכול בהישג ידם של תושבי ארצות הברית.
החלום האמריקאי מתקשר לתדמית של ארצות הברית כ"ארץ האפשרויות הבלתי מוגבלות".
לסוגי מזון רבים ניתן כינוי המייחס אותם לארץ מסוימת.
כך הם תרנגול הודו (הקרוי באנגלית turkey – טורקי), קפה טורקי (הקרוי ביוון "קפה יווני"), בייגל אמריקאי (שהאמריקאים מכנים דווקא Jewish bagel – בייגל יהודי), גבינה בולגרית, פיתה עיראקית ורבים אחרים.
לעיתים נוצר ביטוי כזה על-שם ארץ מוצאו של האדם שבעקבות פועלו נוצר הביטוי.
פתיחה ספרדית: אחד ממהלכי הפתיחה המקובלים במשחק השחמט.
מקור הכינוי במוצאו של שחקן השחמט הספרדי רוי לופס דה סגורה.
כתיב פולני: שיטה לכתיבת נוסחאות מתמטיות ולהצרנת ביטויים לוגיים, שפותחה על ידי הלוגיקן הפולני יאן לוקשייביץ, ונקראה "כתיב פולני" על שמו.
"להרוג טורקי ולנוח": ביטוי שמשמעו להתקדם לאט, שלב אחרי שלב, בביצוע משימה.
בני, במלחמה אל תתאמץ יותר מדי.
-ואם טורקי יבוא ויהרוג אותי כשאני נח?
ביטויים רבים קשורים בשמות אישים – דמויות היסטוריות, מיתולוגיות או בדיוניות.
אהבה אפלטונית: יחסי חיבה ורעות זוגיים נטולי כל מרכיב מיני.
ביצת קולומבוס: רעיון מקורי ושובר-מוסכמות המביא לפתרונה של בעיה.
דון קישוטיות: התנהגות הכוללת ניסיון לבצע פעולות בלתי אפשריות למען אמונה תמימה כלשהי.
עקב אכילס: נקודת חולשה, לרוב אצל מי שנראה על פניו חזק וחסין.
לא רק השפה התקנית עשירה בביטויים.
נוסף לאלה, קיים הניב הדיבורי (קולוקיאלי) וגם לסלנג ביטויים משלו.
טרנטה דה-לוקס: תיאור מכונית הנוסעת חרף היותה גרוטאה.
"חבל על הזמן": ביטוי שמתייחס לחוסר היכולת לתאר את מעלותיו של דבר מה, מפאת היותו משובח ביותר – ניסיון לתאר אותו יהיה בזבוז זמן.
שק לי בתחת ולך תזדיין הם דוגמה לביטויי סירוב בסלנג, הנחשבים לניבול פה.
"קפוץ לי" הוא ביטוי חריף פחות להעברת מסר דומה.
מספר ירוק: כינוי לרישיון להפעלת מונית.
"פרה פרה" – ביטוי שמשמעותו שלב אחרי שלב, צורה מצונזרת של הביטוי "פרה פרה נדפוק את כל העדר".
לעיתים מלווה מחווה גופנית את אמירתו של הביטוי.
את הביטוי "למה, מי מת?" נהוג ללוות בהושטת היד קדימה תוך כדי סיבובה של כף היד ב-180 מעלות, כך שתפנה כלפי מעלה.
ביטויים מסוימים מלווים באצבע משולשת.
ניאמיי (צרפתית: Niamey) היא בירת ניז'ר.
בעיר נמצאים מוסדות הממשל, החינוך, הבנק המרכזי ושדה התעופה הבינלאומי.
העיר ממוקמת על נהר הניז'ר ומשמשת כעיר נמל.
העיר גם קרובה לגבול שבין ניז'ר למאלי ובורקינה פאסו.
ניאמיי יושבה כפי הנראה במאה ה-18, אך הייתה בעלת חשיבות מזערית עד שהצרפתים כבשו את אזור ניז'ר ב-1890 וייסדו בו קולוניה.
ניאמיי גדלה במהירות למרכז חשוב וב-1926 היא הפכה לעיר הבירה של ניז'ר.
בשנות ה-80 של המאה ה-20 הגיעו מהגרים רבים מהסביבה הכפרית של ניז'ר אל העיר, כתוצאה מבצורת.
במהלך שנות ה-90 והעשור הראשון של המאה ה-21 חל תהליך פרוור שבמהלכו קמו באופן לא רשמי יישובים מסביב לעיר.
בשנים האחרונות ישנה גדילה נוספת מאוד בכמות התושבים, בעיקר בגלל ילודה גבוהה ויצירת מקומות עבודה רבים המושכים מהגרים משאר המדינה.
האקלים בעיר ניאמיי יבש וצחיח.
בחורף יורדים בממוצע 540 מ"מ של גשם, באביב מגיעות הטמפרטורות ל-36 מעלות צלזיוס, בקיץ ניתן למדוד 45 מעלות ובסתיו 21 מעלות.
המוזיאון הלאומי הניז'רי, הכולל בתוכו גן חיות
תערוכה הכוללת שלד דינוזאור ואת העץ של תנרה' (Ténéré)
אוניברסיטת ניאמיי אבדו מומוני השוכנת בגדה השמאלית של נהר ניאמיי
ניאיהאו (בשפת הוואי: Niʻihau; באנגלית: Niihau) הוא האי השביעי בגודלו באיי הוואי, ואחד משני האיים השייכים למחוז קוואי לצד האי קוואי עצמו.
ניאיהאו הוא האי המיושב הקטן ביותר בארכיפלג הוואי וייחודו בכך שתושביו שומרים על השפה ההוואית ועל מסורת התרבות של הוואי.
האי נמצא בבעלות משפחת רובינסון מאז אמצע המאה ה-19, והמשפחה דואגת לשמר את אורח החיים המסורתי והתרבות ההוואית באי, אשר נותר מבודד יחסית ואינו מושפע במידה רבה מהפיתוח התיירותי המאפיין את שאר איי הוואי.
האי נודע בשם "האי האסור" ("The Forbidden Isle"), בשפת הוואי הוא נקרא "קאפו", כלומר אסור.
הוא בבעלות פרטית משנת 1864, ולא ניתן להגיע אליו אלא באישור בעלי האי, שהם משפחת רובינסון.
באי מעט מאוד תושבים, שהם ככל הנראה צאצאים של ילידי הוואי.
האי ברובו אינו מפותח, וזאת מתוך שמירה על יופיו הטבעי ועל התרבות ההוואית המסורתית.
בשנת 1969, כינה העיתון ה"מילווקי ז'ורנל" (Milwaukee Journal) את האי בשם "גם עדן פוריטני"("Puritan paradise"), בשל התרבות הדתית שהוטבעה על תושבי האי על ידי משפחת רובינסון.
תושבי ניאיהאו שומרים על מנהגיהם המסורתיים אשר משקפים את מורשתם התרבותית.
מחויבותם למסורת ולשפה ההוואית המכונה Ōlelo Hawai'i, הופכת את האי להבנת הישרדות תרבות הוואי בעולם.
באי אין תשתיות מודרניות כגון כבישים סלולים (הליכה, רכיבה על סוסים, או אופניים הן אפשרויות התחבורה היחידות באי), מים זורמים או אינסטלציה פנימית.
כמו כן אין בו חנויות, שירותי רפואה רשמיים, כמו בתי חולים, אך לתושבים יש גישה לטיפול רפואי בסיסי באמצעות הסדרים שנעשו עם משפחת רובינסון.
באי אין מערך לאכיפת החוק, לא קיימות חנויות מזון מהיר או חנויות מזכרות.
התיירות אליו אסורה ולכן אין בו אתרי נופש.
תושבי האי מתגוררים בכפר הקטן פו'וואי (Pu'uwai) השוכן בצידו המערבי של ניאיהאו ואינם נדרשים לתשלום שכר דירה.
לאחרונה הונהגה באי מערכת חשמל מוגבלת המבוססת על אנרגיה סולארית.
בשנת 2003 יצא דוח על אספקת החשמל באי, בו נאמר כי הוא מיוצר על ידי גנרטורים ביתיים.
בנוסף נאמר בדוח של אותה שנה, כי תושבי האי נחשבים כבעלי ההכנסה השנתית לנפש הנמוכה ביותר במדינה, הכנסה העומדת על 5,168 דולר לשנה, וכמעט מחצית מכלל המשפחות מקבלות תלושי מזון.
הצבע הרשמי של האי הוא לבן, וסמלו הוא קונכיית ניאיהאו.
האוכלוסייה מורכבת בעיקר מילידים הוואים, הממשיכים לדבר בשפת הוואי, מה שתורם לשימור התרבות ההוואית.
באמצע המאה ה-19 לערך נמנו באי כ-650 תושבים הוואים והאוכלוסייה ירדה ל-325 תושבים, הואיל ומחצית מהם עזבו בשל אי יכולתם לקבל בעלות על חלקות האדמה באי הולדתם.
בהמשך, ירד מספר התושבים והתייצב לפי מפקד האוכלוסין של שנת 2022 על 200 איש.
נכון לשנת 2025 רוב תושבי האי עוברים לגור באי קוואי.
מספר התושבים באי יורד כתוצאה ממחסור בתעסוקה.
לעיתים, בעיקר בחודשי הקיץ יורד המספר ל-30 איש מכיוון שמשפחות נוסעות לקוואי לבלות עם קרוביהם.
האי ניאיהאו נמצא בבעלות פרטית לחלוטין, ואין בו נוכחות ניהולית מדינתית או פדרלית.
לפיכך, לא מתקיימות בו פעולות ניהול ושימור רשמיות או פעולות ארוכות טווח.
בבחירות שהתקיימו בשנת 2020, הצביעו כל תושבי האי עבור דונלד טראמפ.
בבחירות שהתקיימו בשנת 2024, הצביעו כל תושבי האי לדונלד טראמפ פרט לתושב אחד.
באי פועלים בית ספר יסודי הכולל כיתות גן ובית ספר תיכון עד י"ב.
זהו בית הספר הציבורי הקטן ביותר במדינת הוואי, ועל פי דוח משרד החינוך של הוואי למדו בשנים 2023–2024, 20 תלמידים.
מספר התלמידים בבית הספר משתנה כל פעם, כיוון שחלקם נוסעים ללמוד בבית הספר באי קוואי שהוקם במיוחד לבני ניאיהאו, אך הם חוזרים בחזרה לאי.
בית הספר הוא היחיד במדינת הוואי המופעל באמצעות מערכת אנרגיה סולארית, אין בו תקשורת אינטרנט ומערכת דואר אלקטרוני.
תוכנית הלימודים כוללת את לימוד השפה האנגלית, אך העדיפות ניתנת ללימוד השפה ההוואית.
בנוסף, מתמקדת תוכנית הלימודים בעיקר בשיפור כישורי קריאה וחשבון לצד אפשרות בחירה בשעורים נוספים: מקהלה, רישום וציור, אומנויות ומלאכות הוואי, ריקוד הוואי, נגינה ביוקלילי וסדנת כתיבה.
המזמורים המסורתיים המושרים על ידי בני הוואי, מתארים ומציגים אגדות שונות על היווצרותו של האי.
בתֹּכֶן רוב המזמורים מסופר על פֶּלֶה (Pele), אלת הר הגעש אשר לפי המסורת הגיעה להוואי, לאי ניאיהאו, שם קבעה את ביתה הראשון.
בהמשך נדדה לאורך שרשרת האיים עד שהגיעה למקום מושבה הסופי באי הוואי (האי הגדול).
על תושבי ניאיהאו נאסר לדבר עם עיתונאים.
ועיתונאי המבקש לדעת מה קורה באי, חייב לפנות קודם כל לקבלת אישור ממשפחת רובינסון.
באוגוסט 2022, פסלה רשות התקשורת הפדרלית (The Federal Communications Commission=FCC) את התוכנית להתקנת אינטרנט מהיר בפס רחב (RDO =Rural Digital Opportunity Fund) של חברת Starlink שנועדה לכסות את כל המקומות באי בשל המרחקים הגדולים והעלויות הגבוהות.
בשנת 1778 הגיע קפטן ג'יימס קוק לניאיהאו לאחר שגילה את האי אוהאו, וכך נוצר המפגש הראשון של תושבי האי עם אירופאים.
קוק ומלחיו שהו בניאיהאו מספר ימים, כדי להעמיס ולצייד את הספינה במצרכי מזון.
הם קיבלו מתושבי האי בטטות ומלח בתמורה לברזל, והותירו אחריהם כבשים, עזים, זרעי מלון, דלועים ובצל.
במאה ה-19 התפתח בהוואי המסחר בעץ האַלְגֹּם (sandalwood), אך בשפלה השחונה של ניאיהאו עץ זה לא צמח, ולכן לא התפתח קשר מסחרי עם ספינות הסחר.
בשנת 1816, גילו הרוסים עניין באיים קוואי וניאיהאו: ד"ר גאורג אנטון שפר (Dr.
Georg Anton Scheffer) מהחברה הרוסית-אמריקאית, פעל ללא אישור הצאר, וניסה לכרות ברית עם מלך קוואי (האי לא היה תחת שלטונו של קמהאמהה) על העברתם של שני האיים לחסות רוסיה.
הרוסים קיבלו גם מונופול על עץ האלגם שצמח בקוואי.
שפר בנה בקוואי בתים, והמלך סיפק לו חיילים כדי לבלום כל התקפה שתגיע מקמהאמהה.
בשנת 1817, הגיעה למקום משלחת רוסית ושפר הוכרז כלא רצוי בשני האיים וגורש מהם.
כאשר התבססה שושלת קמהאמהה כשליטה על כל איי הוואי, פרסם קמהאמהה המלך השליט, צווים מלכותיים לכל האיים כולל ניאיהאו.
הצווים קיבלו תוקף נוסף עם בואם של מסיונרים נוצרים.
המטיפים הנוצריים פעלו בכפרים מרוחקים ועודדו את המנהיגים המקומיים לאכוף את הצווים הללו.
האי הועבר לסמכותו של מסיונר מוואימאה (Waimea) שמקום מושבו היה באי קוואי, ומדי פעם היה מגיע לניאיהאו.
בשנת 1842 ארגן הכומר מוואימאה מספר אסיפות בניסיון לנצר את תושבי האי.
מצד שני הוא לא דאג להקים באי בתי ספר.
רק כעבור כ-20 שנה, הוקם בית הספר הראשון על ידי בת הוואי שהתנצרה ועברה מקוואי לניאיהאו, ובעקבותיו הוקמו בתי ספר נוספים.
לאחר מותו של הכומר מוואימאה, נסגרו בתי הספר הקתוליים, והתושבים שבו למִנְהֲגֵיהֶם הישנים.
באמצע המאה ה-19 תחת לחץ מתיישבים זרים ואמריקאים שביקשו להבטיח את השקעותיהם, הכריזה הממלכה ההוואית על רפורמת חלקות (Great Mahele).
רפורמת חלוקת אדמות זו אפשרה שגשוג כלכלי באיי הוואי אך לא באי ניאיהאו.
עקב מחסור במשאבים, לא עלה בידי תושבי ניאיהאו לרכוש את האדמות שעליהן ישבו, וכתוצאה מכך נותרו שטחי האי בבעלות המלך.
בספטמבר 1863, הגיעה הספינה "בסי" (Bessie) לנמל הונולולו ועל סיפונה הייתה אליזבט מק'האצ'סון-סינקלייר (Eliza McHutcheson Sinclair) בת 63 ילידת סקוטלנד, שקנתה בשנת 1864 את רוב שטחי הקרקע בניאיהאו מידיו של המלך קמהאמהה הרביעי (Kamehameha IV) תמורת 10,000 דולר בזהב.
צאצאיה, משפחת קמאינה רובינסון (Kamaaina Robinson) שפירוש שמה מְיֻשָּׁן, ממשיכים לנהל את המקום ולשמר את התרבות ההוואית באדיקות.
מאז רכישתו של האי על ידי אליזבט סינקלייר, חלפו כ-3 דורות במהלכם נאלצה המשפחה להתמודד עם לחצים חיצוניים משמעותיים, אך המשפחה הקפידה לדבוק במדיניות הבידוד ולהתנגד לשינויים.
לאחר רכישת האי, המשיכו תושביו הילידים לעסוק במלאכותיהם המסורתיות: דיג, גידול ירקות, קליעת מחצלות, ויצירת שרשראות צדפים ייחודיות, לצד עבודה עבור משפחת סינקלייר, שכללה טיפול בעדרי הצאן.
היחסים בין התושבים המקומיים לבין המשפחה, התנהלו במבנה פיאודלי, שהתבסס על הבנה הדדית של התועלת המשותפת.
בשנת 1929 הגיע לאי העיתונאי הנרי דוהרטי (Henry Dougherty) שהצטרף לסיור המושל האמריקאי בהוואי.
היה זה ביקור ראשון מסוגו מאז סופח האי לארצות הברית בשנת 1898. דוהרטי דיווח כי באי אין טלפון, אין קולות שריקה של רכבת, לא מתקיים סחר חליפין ואין ויכוחים על מסחר.
לדבריו, יום העבודה מסתיים, השכר שמקבלים התושבים המקומיים משביע רצון והעבודה מצויה בשפע.
אף על פי שבמשך השנים היו פניות למשפחה מצד כלי תקשורת בינלאומיים לבקר באי, נשאר המידע על תושביו ועל סביבתו האקולוגית מועט ונדיר - אורח החיים של התושבים באי נחשב לנכס הנשמר בקפידה.
בשנת 1970, ניסה ג'ון ברנס (John Burns), המושל הדמוקרטי, לקדם הצעת חוק לרכישת האי במחיר של 300,000 דולר, במטרה להקים באי שמורת טבע מבוקרת ולאפשר לתושבים להצטרף לחברה המודרנית.
אך התוכנית נפלה והצעת החוק לא התקבלה.
נכון לשנת 2025, ממשלת המדינה והמחוז נוטים לצד משפחת רובינסון, בשל החשש שהמשפחה עשויה למכור את הקרקע שבבעלותה ליזמים או למיליארדרים חדשים.
תושבי האי המקומיים נאלצו להסתמך על אגני ניקוז מים קטנים שהניבו מים מליחים.
הטארו שהוא הגידול האופייני כל כך לאיי הוואי לא צמח במקום, והעצים היו נדירים, עד כי תושבי האי נאלצו לסחור בעץ כדי לבנות סירות קאנו.
בשל התנאים הקשים הללו, התרחשו הגירות של תושבים לאי קוואי שם היה קל יותר לחיות.
הבצורת באי גם היא הייתה תופעה שכיחה.
פרנסיס ואליזבט סינקלייר עם ששת ילדיהם, היגרו מסקוטלד לניו זילנד בשנת 1840. בשנת 1846, נפטר פרנסיס ובשנת 1863 עברו אליזבט והמשפחה לאיי הוואי, שם רכשה את האי ניאיהאו מהמלך קמהאמהה הרביעי.
בני המשפחה עסקו בחקלאות, הקימו חווה חקלאית והיו בעלי מטעים.
הם שגשגו במיוחד בשנות ה-80 של המאה ה-19, תחת השם רובינסון.
ההיסטוריה המשפחתית תועדה והועברה לעיתים באופן חלקי או בלתי מדויק, וסביב סיפור המשפחה התפתחו שתי מסורות היסטוריוגרפיות נפרדות: (1) המסורת הניו זילנדית הנחשבת אמינה יותר, ומציגה את בני משפחת סינקלייר כמתיישבים חלוצים חרוצים.
(2) המסורת ההוואית, מקורה מתיעוד בעל פה של אן, בתם של פרנסיס ואליזבט, המשלבת מרכיבים בעלי אופי אגדי וכוללת בתוכה חלקים שיש בהם "רומנטיקה משפחתית".
במסגרת מסורת זו הציגה אן את פרנסיס אביה, כקפטן ימי הירואי שלחם במסעות נפוליאון, תיאור שהפך אותו לדמות מיתולוגית.
לאחר רכישת רוב אדמות האי, התברר למשפחה כי נרכש שטח אדמה חם ויבש המכוסה בצמחייה דלילה.
אלא שבאי נותרו שני בעלי קרקעות מקומיים שהצליחו לקנות בשנות ה-50 של המאה ה-19 בעת שאדמות האי הוצאו למכירה: צ'יף שהיו בבעלותו שתי חלקות אדמה אותן מכר לבסוף למשפחת סינקלייר, ותושב בשם פאפאפה שהצליח לקנות 50 דונם.
גם הוא לא הצליח להחזיק בשטחי הקרקע ובסוף נאלץ למכור את אדמותיו.
בני משפחת סינקלייר התיישבו על הצוק בקייקי (Kiekie), המשקיף על רצועת החוף במערב והקימו במקום חווה שהשקיעו בה משאבים רבים.
בני הדור הצעיר של המשפחה למדו לדבר בשפת הוואי, רכבו על סוסים וגלשו על גלשנים כילידי המקום.
לאחר שהתגוררו בניאיהאו מספר שנים, ואליזבט סינקלייר הזדקנה עברה המשפחה לאי קוואי, שם הקימה את חוות מקאוואלי (Makaweli), שהפכה למרכז הפעילות הכלכלית שלהם.
אליזבט סינקלייר נפטרה בשנת 1893, ולאחר מותה עברה הבעלות לחתנה צ'ארלס רובינסון, לבנו אוברי, ולבניו לסטר ואיימר.
כאשר הייתה החווה בשליטתו של אוברי רובינסון (Aubrey Robinson), הוא דאג לפתח את שתי החוות בקוואי ובניאיהאו.
במסגרת פעילותו פעל להבאתם ולאִקְלוּמָם של מינים רבים של בעלי חיים וצמחים בניסיון לייצר סביבה אקולוגית מגוונת.
אוברי רובינסון היה בעל תואר במשפטים מאוניברסיטת בוסטון, אדם משכיל שהרבה במסעות בעולם.
אף על פי שנחשף לרעיונות מודרניים במסעותיו, לא שינה את השקפתו הדתית המסורתית ואת תחושת החובה של משפחתו כלפי תושבי ניאיהאו.
המשפחה סירבה להיכנע להשפעת השלטון האמריקאי.
אוברי רובינסון נפטר בשנת 1936, ואחוזות המשפחה הוערכו לאחר מותו, ביותר מ-3 וחצי מיליון דולר כאשר שטח האי ניאיהאו עצמו הוערך ב-225,000 דולר.
החוות הועברו בירושה לבניו לסטר ואיימר.
ובשנת 1969 עבר האי בירושה לבניו של לסטר - ברוס וקית', הממשיכים לתחזק את האי.
הקשר של ניאיהאו למתקפת הפתע על בסיס הצי האמריקאי בפרל הארבור
ב-7 בדצמבר 1941, אירעה מתקפת הפתע של יפן על בסיס הצי האמריקאי בפרל הארבור שבאי אוהאו בהוואי.
במהלך המתקפה, המריאו מטוסי קרב מנושאת המטוסים היפנית שוקאקו (Shokaku) ותקפו מטרות נוספות בדרום-מזרח אוהאו, בהן בסיס חיל הים בחצי האי מוקאפו (Mokapu Peninsula) ושדה התעופה בלוז (Bellows Army Airfield).
אחד המטוסים, מטוס קרב מסוג Mitsubishi A6M2 Zero, שהוטס בידי שיג'נורי נישיקאיצ'י (Shigenori Nishikaichi), נפגע במהלך הקרב, והטייס נאלץ לבצע נחיתת חירום באי ניאיהאו.
מטוסו של נישיקאיצ'י נחת בחצר ביתו של הווארד קאלאוהנו (Hawaiian Howard Kaleohano), תושב האי, אשר השתלט עליו, החרים את מסמכיו ונשקו והציב עליו שמירה.
קאלאוהנו ניסה למצוא מתורגמן שיתרגם את דברי הטייס היפני, ולאחר מספר ניסיונות פנה אל בן הקהילה היפנית המקומית, האראדה (Harada) ששימש בתפקיד האחראי על חלוקת השכר לעובדים הילידים.
בשלב זה, עדיין לא הייתה לתושבי ניאיהאו תמונה ברורה של האירועים בפרל הארבור, והם התלבטו כיצד לפעול, מאחר שבעל האי שהה בקוואי ולא יכול היה להגיע לניאיהאו.
רק בשעות הערב הגיעה הידיעה על תקיפת פרל הארבור לתושבי האי.
נישיקאיצ'י רכש את אמונו של האראדה, והשניים ניסו למצוא גישה למטוס ולציוד שבתוכו.
במהלך עימות שפרץ בינם לבין תושבי המקום, פתח הטייס היפני באש ופצע את בן הכפר קאהנלה.
אשתו של קאהנלה הצליחה להכות את נישיקאיצ'י באבן, ובעודו פצוע, דקר קאנהלה את הטייס בסכין שהייתה בידו והרגו.
רק למחרת הגיע מהאי קוואי כוח חילוץ צבאי.
בעקבות תקרית זו, קיבל קאנהלה את עיטור ההצטיינות האמריקאי ועיטור לב הארגמן.
איירין האראדה, אשתו של האראדה, נכלאה בקוואי כחשודה בסיוע ליפנים ובשנת 1944 שוחררה מהכלא וחזרה לניאיהאו.
לזכרו של הטייס היפני נישיקאיצ'י, הוקם בעיר הולדתו, השיהאמה (Hashihama) ביפן, עמוד אבן.
האי ניאיהאו שוכן 27 ק"מ (17 מייל) דרומית-מערבית לקוואי וכ-241.4 ק"מ (150 מייל) צפונית-מערבית להונלולו.
הוא האי הקטן ביותר מבין איי הוואי המיושבים, המכונים גם איי וינדוורד (Windward Islands) ומוקף בכ-80.4 ק"מ (50 מייל) של קו חוף בתולי.
ניאיהאו לצד איים נוספים בארכיפלג הוואי מצוי על רכס רציף המופרד מן האיים המזרחיים בתעלת קוואי.
בחלקו המזרחי-מרכזי נמצא דָּיֵק, שהוא גוף סלע יסוד דמוי חומה אנכית או כמעט אנכית דקה יחסית, אשר נוצר מהתגבשות חומר מותך שחדר לשכבות הסלע הקדומות.
בחוף המזרחי בולטים צוקי ים המהווים מאפיין בולט של קו החוף, וכל זרמי הלבה באי נוטים לכיוון דרום-מערב.
הפסגה והאגף הצפון-מזרחי של הר הגעש המקורי חסרים, ונותר ממנו רק האגף הדרום-מערבי.
פני השטח של ניאיהאו מאופיינים ברובם כשפלה צחיחה, כאשר כ-78% מהאי מצויים מתחת לגובה של 150 מטר.
הנקודה הגבוהה ביותר באי בסמוך לפאניהאו (Paniau) שבחוף הצפון-מזרחי, מתנשאת לגובה של כ־390 מטר (1281 פיט), שכבות חול ולבה יורדות בשיפוע מתון אל הים מדרום, מצפון וממערב, כאשר חלקו המערבי של האי הוא נמוך.
באי מספר אגמים המשמשים בית גידול לעופות שונים.
אגם זה נחשב אגם מים לסירוגין מכיוון שכמות המים בו משתנה בהתאם לעונות השנה ולכמות המשקעים.
לעיתים קרקעיתו יבשה כמעט לחלוטין ולעיתים הוא מתמלא מים.
ברוב ימות השנה נותרים האגמים הללו יבשים, והגוון האדמדם של קרקעיתם נובע משקיעת קרקע הררית שמקורה בסלע הוולקני העשיר בברזל המהווה את מרבית קרקע האי.
בניאיהאו אין נחלים שזורמים בהם מים כל השנה (נחלי איתן), והגישה המוגבלת לאי, מקשה על איסוף נתונים ומידע ביולוגי אודות סוגי הצמחייה המקומית ובתי גידול בעלי החיים.
אספקת המים הביתית מבוססת על מי גשמים הנאספים מגגות הבתים.
בורות המים שנחפרו באי רובם נמצאו מלוחים מכדי לשמש להשקייה או עבור בעלי החיים.
קיימות מספר סברות לגבי פרק הזמן בהיסטוריה שבו נוצר האי ניאיהאו.
לפי אחת הערכות, האי נוצר לפני כ-4.89 מיליון שנה, והוא צעיר מהאי קוואי.
סברה אחרת גורסת כי ניאיהאו קדום יותר מהאי קוואי, שכן הוא ממוקם בנקודה המערבית ביותר בשרשרת איי הוואי, בעוד שהרי הגעש המזרחיים צעירים ממנו.
לפי הסברה השלישית, ניאיהאו נוצר לפני לפני כ-6 מיליון שנה והיה בעבר גדול הרבה יותר, אך רובו קרס לפני כ-5 מיליון שנה, וחלקי האי שקרסו כוסו בשכבות לבה שנפלטו והתגבשו בעת התהוותו של האי קוואי.
בתהליך היווצרות האי קיימות מספר השערות: (1) האי נוצר כפתח נוסף לזרימת לבה לאחר התפרצותו של הר הגעש בקוואי; (2) האי הוא שריד של הר געש מגן יחיד; (3) ניאיהאו הוא הר געש בודד, שמעולם לא היה מחובר לקוואי.
אף על פי שהועלו השערות שונות באשר למועד ולתהליך היווצרותו של האי, אין נתונים מדויקים המתעדים את ראשיתם של שני הרי הגעש ניאיהאו וקוואי.
האי ניאיהאו מצוי באזור צל גשם הנוצר בשל הרי האי קוואי, ולכן כמות המשקעים השנתית הממוצעת בו נמוכה יחסית ונעה בין 50 ל-100 ס"מ בשנה.