tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
"מה שלולה רוצה" הוא שם של שיר פופולרי שנכתב עבור המחזמר "Damn Yankees" ("יאנקיז מקוללים").
לולה היא העוזרת של איש העסקים אפלגייט, ובין דמותה לבין דמותה של לולה בסרט יש הקבלה מעניינת.
דמותה במחזמר מקורה בלולה מונטז, "הרקדנית הספרדייה", וגם בין דמותה לבין לולה בסרט יש הקבלה.
הרקדנית צ'יטה אקיזבל קראה לעצמה "לולה מונטז", והיא נפטרה שנה אחרי צאת הסרט.
מה שקורה באילת היא תוכנית דוקו-ריאליטי קומית ישראלית העוקבת אחר צוות בידור במלון קלאב הוטל באילת, ששודרה בערוץ 24.
התוכנית עוקבת אחר ידוענים ומשתתפים אחרים הפועלים כצוות הבידור של המלון קלאב הוטל באילת.
בתוכנית נראית הפעילות היומיומית של צוות הבידור, פעילויות האירובי, סדנאות לצוות, הדרכות ועוד.
מנהל צוות הבידור הוא ניסים דיין, מנכ"ל המלון הוא אלי רביבו.
העונה הראשונה שודרה בקיץ 2012, העונה השנייה שודרה בקיץ 2013.
העונה החלה ביולי 2012, העונה מנתה 22 פרקים, בסוף עונה זה העלה צוות הבידור את המחזמר "עד סוף העולם".
אורי "זאורי" שמלאשיולי 43, אילת
יונית חיים 24, ראשון לציון
דודו אהרון 26, תל אביב
גל שקי 25, תל אביב
מעיין פייזק 25, תל אביב
רון קנר 20, אשקלון (כפר עזה)
אודליה דרוקר 22, קריית שמונה
העונה השנייה היא עונת ה-VIP בה השתתפו תשעה מפורסמים שונים, העונה מנתה 14 פרקים, בסוף העונה העלה הצוות את המחזמר "שיער".
אביבית בר זוהר - השתתפה בעונה הרביעית של תוכנית המציאות "האח הגדול".
ליהיא גרינר - השתתפה בעונה השלישית של תוכנית המציאות "האח הגדול".
לירון רמתי - השתתף בעונה התשיעית של תוכנית המציאות "כוכב נולד".
שני יצהרי - זמרת וחברה בלהקת טיפקס.
תירס סקסואל (יורן דוידי וטל טירנגל) - צמד קומיקאים ישראלי.
גילי מוסינזון - כדורסלן ישראלי.
אוזי זולטק (אושרת זולטק) - זמרת.
היא סדרה ישראלית לילדים ולנוער, בעלת 13 פרקים, ששודרה בערוץ לוגי בשנת 2004 בכיכובם של אבי גרייניק, עלמה זק, אלון נוימן, ששי סמוכה, טלי אורן ועמי סמולרצ'יק.
הסדרה מספרת על המלך שלמה שמנגן בגיטרה, מתאהב בדלית (עלמה זק) ומתחמק ממזימותיהם של אחיטוחס ובוזי.
הסדרה נוצרה על ידי חיים אידיסיס ומוטי אברהם והופקה על ידי אביבית הראל.
הסדרה משלבת דמויות מהתנ"ך ודמויות פיקטיביות.
כמו כן היא מלווה בהומור, שבירת הקיר הרביעי ובקריצות לימינו אנו, ובפרטי טריוויה רבים הניתנים על ידי שלמה או אחת הדמויות האחרות.
שלמה המלך (אבי גרייניק): מלך ישראל.
החכם באדם, אך תמים למדי.
מנגן בגיטרה, כפרודיה על כלי המוזיקה של אביו דוד, הכינור.
אחיטוחס (אלון נוימן): יועץ המלך, והאנטגוניסט הראשי בסדרה.
אדם מושחת וחסר מצפון המנסה להערים על המלך ולהתנקש בחייו.
שמו הוא פרפרזה על אחיתופל.
דלית (עלמה זק): מלצרית במסעדת הבוסתן.
מנהלת רומן עם שלמה, אך מתעקשת שיתגרש מ-999 נשותיו על מנת להינשא לו.
בוזי בן זעפרן הכנעני (ששי סמוכה): נוכל ובעל הבוסתן.
טלי אורן: דמויות משנה נשיות.
עמי סמולרצ'יק: דמויות משנה גבריות.
8. מלחמה ושלום חלק א'
9. מלחמה ושלום חלק ב'
"מה שלומך יקירי" (מוכר כ"מה שלומך, יקירי?") הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית שרית חדד.
השיר יצא לאור ב-26 ביוני 2011, כסינגל השביעי מתוך אלבומה ה-20 שקרוי על שם מספרו, 20, על ידי חברת התקליטים אבי גואטה הפקות בע"מ.
השיר הגיע למקום ה-16 במצעד של רשת ג'.
בדומה ל-"Mi Amor", הגיע למקום התשיעי במצעד של מדיה פורסט.
השיר נכתב, הופק והולחן על ידי הנרי, שעשה זאת עם עוד שישה שירים מהאלבום, ועם הלהיט "מאחלת לך".
השיר הוא מעין בלדת פופ, המשלבת בתוכה את הסגנון הים-תיכוני, בה שרית חדד מנסה לברר מה שלום בן זוגה לשעבר, ואף מספרת כי מתגעגעת אליו ואל משפחתו.
יוצאת התוכנית "אייל גולן קורא לך", נוי גבאי, ביצעה את השיר מחדש.
טרם הוציאה את הווידאו קליפ המלא של השיר, העלתה שרית חדד לערוץ היוטיוב שלה אודיו של השיר, המציג את עטיפת הסינגל ללא שמו ואורכו.
האודיו זכה להצלחה נאה, ונכון ל-1 בספטמבר 2018, מונה הצפיות שלו עומד על קרוב למיליון צפיות.
מה שקורה בצללים היא סדרת טלוויזיה אמריקאית מוקומנטרית מסוגת קומדיה שחורה המבוססת על הסרט "החיים בצללים" שנכתב על ידי ג'מיין קלמנט וטאיקה וואטיטי ומספר על קבוצת ערפדים המתגוררים יחד כשותפים לדירה ומנסים להסתגל למאה המודרנית.
הסדרה הופקה ומשודרת ברשת FX האמריקאית, והיא עלתה לשידור לראשונה ב-27 במרץ 2019. בישראל, הסדרה שודרה ב-3 באפריל 2019 בערוץ yes EDGE.
עונתה הרביעית עלתה לשידור ב-12 ביולי 2022.
עלילת הסדרה מתרחשת בסטטן איילנד ועוקבת באופן מוקומנטרי אחרי שלושה ערפדים שהיו שותפים לדירה במשך מאות שנים.
לאחר שהקבוצה זוכה לביקור בלתי צפוי מהאדון העתיק של הארץ הישנה, הקבוצה נאלצת למצוא דרך לכבוש את סטטן איילנד עבור הזן הערפדי לפני שהאדון יתעורר משנתו הארוכה.
קייוואן נובאק - ננדור הבלתי נלאה, ערפד בן 757, שהיה בעברו חייל איראני של האימפריה העות'מאנית, שרואה את עצמו כמנהיג הקבוצה.
יכולותיו הערפדיות של ננדור כוללים בין היתר את יכולתו להפוך לעטלף ולכלב.
ננדור היה גם מלך של מדינה בשם אל קוולנודאר שנמצאת בדרום איראן, בה נולד, אך המדינה התמוטטה בשנת 1401, כשננדור היה רק בן 139 שנים.
מאט ברי - לזלו קריינסוורת', ערפד ואציל בריטי שננשך על ידי נדיה וכעת נשוי לה.
לעיתים קרובות, לזלו לא מסכים עם עמדותיו של ננדור ונהנה להפיק מוזיקה וליצור פסלים טואליאריים, בעיקר של זאבים.
יכולותיו הערפדיות של לזלו כוללים בין היתר את יכולתו להפוך את עצמו לעטלף.
באחד הפרקים, לזלו חושף בפני הערפדים האחרים שהוא היה ג'ק המרטש.
נטשיה דמטריו - נדיה, ערפדה יווניה הנשואה ללזלו, שמיומנת במיוחד בטיפוס על קירות ויש לה יכולת ייחודית להפוך לנחיל חולדות.
דמטריו גם מדבבת את רוחה של נדיה האנושית, המאכלסת בובה שעשויה בדמותה.
הארווי גווילן - גיירמו דה לה קרוז, הנאמן הלטיני של ננדור, שמשמש את אדונו במשך 11 שנים בתקווה שישנה אותו לערפד כמו הערפד הבדיוני ארמנד מהסרט "ראיון עם הערפד" משנת 1994, אותו מגלם אנטוניו בנדרס, שהעניק לו השראה לראשונה.
בהמשך, גיירמו מגלה שהוא צאצא של צייד הערפדים המפורסם אברהם ואן הלסינג, ומוכיח שהוא מיומן מאוד בהרג ערפדים.
מארק פרוקש - קולין רובינסון, ערפד אנרגיה שחי עם השלישייה.
קולין מרוקן את בני האדם (והערפדים) מהאנרגיה שלהם על ידי שעמומם או תיסוכלם.
לקולין יש את היכולת להלך גם באור יום, ושלא כמו ערפדים רגילים, הוא לא מראה שום סימן חיצוני להיותו ערפד, לבד מהזדהרות האישונים שלו כשהוא ניזון מאנרגיה והשתקפות גרסה חיוורת של עצמו.
השלישייה מתעצבנת עליו ללא הרף ולעיתים קרובות מנסה להימנע מקשר איתו, אם כי בסופו של דבר הם אינם מסוגלים להפריך את טענתו של רובינסון כי הם, למעשה, חברים.
דאג ג'ונס - הברון אפאנס, ערפד עתיק מהמדינה הישנה שמאמין שערפדים צריכים לשלוט בעולם.
גם נדיה וגם לזלו ניהלו רומנים חשאיים עם הברון, אם כי חסרים לו איברי מין.
ביני פלדשטיין - ג'נה, לארפרית ובתולה שגיירמו פיתה עבור שלישיית הערפדים.
בהמשך, היא נהפכת לערפדה על ידי נדיה לאחר שזאת האחרונה עדה לניכורה של ג'נה על ידי בני גילה.
במהלך אימוניה כערפדה עם נדיה, ג'נה מגלה שיש לה את היכולת הנדירה להפוך לבלתי נראה, יכולת המתאימה לנטייתם של אנשים מסביבה להתעלם ממנה.
ג'ייק מקדורמן - ג'ף סאקלר, גלגול נשמה של אהובה האנושי לשעבר של נדיה, גרגור, אביר שנהרג מעריפת ראש בכל אחד מגלגולי חייו.
נדיה מצליחה להחזיר לג'ף את זיכרונותיו מחייו הקודמים, מה שמוביל לכך שהוא מאבד את שפיותו ונכלא במוסד פסיכיאטרי.
בהמשך מתגלה לנדיה ולגרגור שלזלו הוא האחראי לכל אחד מעריפות ראשו.
אנתוני אטמנוויק - שון, השכן האנושי הגר בסמוך לשלישיית הערפדים.
לפעמים הוא עד למעשיו הערפדיים של לזלו, אבל מהופנט בקלות על ידם לשכוח את הכל.
השלישייה נמנעת מלהרוג אותו מכיוון שהוא מחזיר עבורם את פחי האשפה שלהם למקום כשהם שוכחים לעשות זאת בעצמם.
ורוניקה סלואיקובסקה - שאניס, שותפתה לחדר של ג'נה, המודעת לכך שהיא ערפדה, ובהמשך מצטרפת לאגודת אספני היתושים, צוות סודי של ציידי ערפדים חובבנים.
ב-22 בינואר 2018, הוכרז שרשת "FX Networks" הזמינה מצוות ההפקה פיילוט.
הפיילוט נכתב על ידי ג'מיין קלמנט ובוים על ידי טאיקה וואטיטי, (שניהם יצרו את הסרט עליו מתבססת הסדרה), שגם יפיקו את הפיילוט לצדם סקוט רודין, פול סימס, גארט באך ואלי בוש.
ב-3 במאי 2018, הוכרז כי "FX Networks" הזמינה מצוות ההפקה את הסדרה ושעונתה הראשונה תכלול עשרה פרקים, ותעלה לשידור במהלך שנת 2019. ב-4 בפברואר 2019, במהלך סבב החורף השנתי של אידוד מבקרי הטלוויזיה, הוכרז שבכורת הסדרה תתקיים ב-27 במרץ 2019.
במקביל להכרזה על הזמנת הפיילוט, אושר שקיוואן נובאק, מאט ברי, נטשיה דמטריו והארווי גווילן יככבו בפיילוט.
ב-7 בפברואר 2018 הוכרז שדאג ג'ונס, ביני פלדשטיין, ג'ייק מקדורמן ומארק פרוקש לוהקו לפיילוט בתפקידים שיש להם פוטנציאל לגדול אם צוות ההפקה יקבל הזמנת סדרה מלאה.
ב-11 באפריל 2018 נמסר שהיידן סזטו לוהק לפיילוט.
צילומי עונתה הראשונה של הסדרה התקיימו מ-22 באוקטובר עד ל-18 בדצמבר 2018 בטורונטו, אונטריו.
ב-31 באוקטובר 2018 הופצו סדרה של טיזרים לסדרה.
ב-10 בינואר 2019 טיזר טריילר נוסף לסדרה.
ב-4 בפברואר 2019, הטריילר הרשמי של הסדרה יצא.
ב-7 באוקטובר 2018, במהלך כנס הקומיק-קון בניו יורק סיטי, התקיימה פאנל של הסדרה בהנחייתו של הכתב אלן ספינוול מ"רולינג סטון" והציגה את היוצרים המשותפים טאיקה וואטיטי וג'מיין קלמנט, יחד עם המפיק הבכיר פול סימס.
לפני תחילת הפאנל, הפרק הראשון של הסדרה הוקרן לראשונה.
הקרנת הבכורה העולמית של הסדרה התקיימה במהלך פסטיבל הסרטים הדרום-מערבי של דרום אמריקה (פסטיבל SXSW) באוסטין, טקסס, כחלק מסדרת "בכורות אפיזודיות" של הפסטיבל.
אתר הביקורות "Metacritic", שמשתמש בשקלול ממוצע, נתן לסדרה את הציון 80 מתוך 100, על בסיס 28 ביקורות, דבר המציין "ביקורות חיוביות לרוב".
עונתה השנייה של הסדרה קיבלה באתר "Rotten Tomatoes" את הדירוג 100%, על בסיס 24 ביקורות, עם דירוג ממוצע של 8.5/10. הקונצנזוס של האתר כתב כי "עטלף!
"מה שקורה בצללים" לא מאבדת קיטור בעונה שנייה ומרסקת שמרחיבה בצורה ממולחת את אופקיה העל-טבעיים תוך הכפלת ההנאה מהמעופף המהיר." אתר הביקורות "Metacritic" נתנה לעונה השנייה את הציון 81 מתוך 100, על בסיס 9 ביקורות, דבר המציין "שבחים אוניברסליים".
דיקרסוןמיקס הסאונד הטוב ביותר לסדרת קומדיה או דרמה (חצי שעה) ואנימציהדייגו גת, סמואל איינס ורוב בילתיאום הפעלולים הטוב ביותר בתוכנית קומדיהטיג פונג וג'יי.
מה שחשוב הוא אלבום האולפן השני של להקת הקאנטרי הישראלית ג'יין בורדו.
האלבום יצא לאור ב-8 ביוני 2017, על ידי חברת התקליטים תקליטי יהלום.
שירי האלבום נכתבו, הולחנו והופקו על ידי חברי הלהקה.
השיר "קולנוע לב" הוא תרגום עברי של סולנית הלהקה דורון טלמון לשירו של לאונרד כהן "Chelsea Hotel No.
בין הסינגלים שיצאו מתוך האלבום ניתן למנות את "מה שחשוב" שזכה להשמעות רבות והגיע למקום ה-6 במצעד הרשמי של גלגלצ.
הרצועה התשיעית באלבום, "You Got In" משלבת פזמון חוזר בשפה האנגלית.
האלבום זכה לביקורות טובות ברובן.
מבקר ומסקר המוזיקה יוסי חרסונסקי העניק לאלבום ציון של שלושה כוכבי זהב וחצי מתוך חמישה בסך הכל, תוך שאמר כי
מבקר המוזיקה דודי פטימר נתן לאלבום ביקורת מעורבת, תוך שכתב:
מה שאליס שכחה הוא רומן מאת הסופרת האוסטרלית ליאן מוריארטי, המגולל את סיפורה של אם לשלושה ילדים, שבשל מכה בראש אינה זוכרת את עשר השנים האחרונות בחייה.
הספר הוא הרומן השלישי של מוריארטי (מחברת הרומן רב המכר 'שקרים קטנים גדולים' שעובד לסדרת טלוויזיה מצליחה).
הספר יצא באוסטרליה בשנת 2009, ובישראל בשנת 2017.
אליס בת 39 אם לשלושה ילדים בתהליכי גירושין נופלת בחדר כושר במהלך אימון וסופגת מכה בראש.
כשהיא מתעוררת היא מגלה כי נמחקו מזכרונה עשר השנים האחרונות של חייה והיא חושבת כעת שהיא צעירה בת 29 נשואה באושר ומצפה לילדה הראשון.
אליס מנסה להשתלב בחייה 'החדשים' היא מכירה שוב את ילדיה את חברותיה החדשות ומנסה לגלות את כל מה שהתחדש בעולמה בעשור האחרון.
אליס מתוודעת שבעשור האחרון היא הפכה לשונה בתכלית מאליס הישנה והיא ממאנת להתאים את עצמה לאורח החיים של אליס החדשה.
בדרך המוזרה הזאת לומדת אליס רבות על עצמה, על מי שהיא הייתה פעם, על מי שהיא היום ועל הבחירות שעשתה לאורך החיים, התהליך משנה אותה וגורם לה לתובנות חדשות על החיים גם כאשר זכרונותה מהעשור האחרון מתחילים לשוב אל תודעתה.
בשנת 2014 דווח כי חברת סרטי טריסטאר רכשה את הזכויות לעיבוד קולנעי לרומן, בשנת 2017 דווח כי הבמאי דוד פרנקל עתיד לביים את הסרט.
מה שלא הורג אותי, מחשל אותי הוא אחד הביטויים הידועים ביותר של הפילוסוף הגרמני פרידריך ניטשה.
המשפט לקוח מאפוריזם 8§ בחלקו הראשון של ספרו שקיעת האלילים (1888).
המשפט מבטא את התנסותו של ניטשה, שהתמודדותיו עם אתגרי החיים, לא רק שלא החלישה אותו, אלא אף חישלו אותו.
ביחס להגותו הפילוסופית של ניטשה, המשפט מבטא באופן תמציתי את מושג "הרצון לעוצמה", שעיקרו התגברות עצמית פסיכולוגית, סובלימציה והענקת משמעות אישית לחיים.
בשונה ממושג "הרצון לחיים" אצל שופנהאואר, האמרה של ניטשה מבטאת רצון להעניק לחיים יותר עוצמה, קרי איכות ומשמעות, תוך נטילת סיכון באובדן החיים.
למשפט יש גם הקשר אוטוביוגרפי ספציפי, שכן ניטשה התמודד במשך מרבית חייו עם מחלות כרוניות, ובאמתלתן פרש מהוראה באקדמיה ב-1879. בכתבים רבים ניטשה מתייחס לגדלות הרוח הקשורה בהתגברות על תחלואותיו, למשל בהקדמות לספריו "אנושי, אנושי מדי", ו"המדע העליז".
כמו כן, בספרו האוטוביוגרפי "הנה האיש" ניטשה תיאר את עצמו כמי שחרף מצבו הבריאות הצליח לגבור על הנטייה לדקדנס.
המשפט זכה לאזכורים רבים, לעיתים תוך פרפרזות שונות, ואף באופן מעוות לחלוטין, בין היתר בתעמולה של המפלגה הנאצית.
זאת חרף העובדה שכבר בימי חייו ניטשה עצמו דחה בתוקף ניסיונות לגייס את הגותו לטובת תעמולה אנטישמית או לאומנית.
לעיתים קרובות המשפט גם מוצא מתוך הקשרו הפרסונלי של ניטשה, כאשר נשמטת המילה "אותי", וכך יש למשל הקושרים אמרתו של ניטשה למושג "הורמזיס" מתחום הטוקסיקולוגיה.
ישראל אלדד, שתרגם את מרבית כתבי ניטשה לעברית בחר לתרגם את המשפט: .
אלבום של Candiria משנת 2004.
אלבום של בלו צ'יר משנת 2007.
אלבום של Ektomorf משנת 2009.
בשיר "אהבה קטנה" של שירי מימון משנת 2005 מופיעה השורה "מסך ההתעלמות שלא הורג אותך, הוא מחשל אותך".
בשיר "יום חדש" מהפרויקט שיגסטייפ של חברת התקליטים שיגולה רקורדס, חוזר הראפר וייב איש כחלק מהפזמון על השורה "מה שלא חיסל אותי חישל אותי".
בעגה הצה"לית קיימת פרפזה מקברית למשפט: "מה שלא הורג מחשל, ומה שהורג מחשל את אמא".
בסרט האביר האפל מאת כריסטופר נולאן וג'ונתן נולאן, אומר הג'וקר: "Whatever doesn't kill you, simply makes you stranger" (מה שלא הורג אותך, פשוט הופך אותך למוזר יותר).
"מה שלא הורג אותך", סרט דרמת פשע אמריקאית משנת 2008 בבימוי של בריאן גודמן, ובכיכובם של מארק רופולו, אית'ן הוק ואמנדה פיט.
"מה שלא הורג אותך", רומן ריגול משנת 2012 מאת איריס ג'והנסן משנת 2012.
"מה שלא הורג אותנו", סרט גרמני בבימוי סנדרה נטלבק משנת 2018.
"מה שלא הורג", הפרק השני בעונה הראשונה של הסדרה המפקדת משנת 2021.
"מה שהיה היה" הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת ישראלית מאיה בוסקילה, מתוך אלבום האולפן הרביעי שלה, נושמת.
השיר יצא לאור ב-23 במרץ 2011, על ידי חברת התקליטים הפי"ל, כסינגל הראשון והפותח מתוך האלבום.
הסינגל הבא שהוציאה אחריו הוא "הזמן שלך", שיצא לאור ביולי 2011.
השיר הגיע למקום הראשון במדיה פורסט והיה לאחד מהלהיטים המצליחים ביותר בישראל בשנת 2011.
השיר נכתב והופק על ידי דיקלה ועידו אוחיון.
בוואלה נכתב "האזינו לסינגל החדש של בוסקילה שלמרות שמו, הוא אינו קאבר לאריק איינשטיין, אבל הוא כן סינגל מתוך אלבום חדש בעבודה".
בוסקילה ביצעה את השיר לצד שירים נוספים כמו "יש בליבי כינור", "נשמתי", "סיפור מכור" ו"הלב" במופע להקה מיוחד שקיימה.
בכתבה שפורסמה במקור ראשון אזכרו את "מה שהיה היה" גם כן.
לשיר לא פורסם וידאו קליפ רשמי, אך ב-23 במרץ 2011, בסמוך לצאתו כסינגל העלתה בוסקילה את האודיו הרשמי שלו לערוץ היוטיוב שלה.
האודיו זכה להצלחה נאה כאשר צבר קרוב ל-550,000 צפיות בסך הכול.
מעבר לכך, כולל האודיו את עטיפתו הרשמית של הסינגל עצמו, בה מופיעה בוסקילה כשהיא יושבת על הרצפה.
מדינהתאריך יציאהפורמטחברת תקליטיםמקורעולם23 במרץ 2011הזרמת מוזיקה • הורדה דיגיטליתהפי"ל
מה שבע היא סדרת קומדיה ישראלית, שעלתה לשידור ב-25 ביוני 2021 בקשת 12. את הסדרה כתבו רן דברת, אבי בלקין וישראל קטורזה, שגם משתתף בה.
הסדרה מבוססת על חייו האישיים של ישראל קטורזה עם שבעת ילדיו.
הסדרה עוקבת אחרי חייהם של משפחת מגנזי: דודי (ישראל קטורזה) ודלית (מיה דגן), בני זוג שמתגוררים ביהוד ומגדלים שבעה ילדים, כשהשמות של כל בני המשפחה מתחילים באות ד'.
דודי הוא שמאי מקרקעין גאה, ודלית מחליטה לחזור לשוק העבודה אחרי שנים בהן התרכזה בגידול הילדים.
מלבד המשפחה הגדולה, הם נאלצים להתמודד עם אבשי (יניב ביטון), חברו הטוב של דודי ושותפו לעסק השמאות, מדלן (ליאת גורן), אמו השתלטנית והמניפולטיבית של דודי, וויקי (שירי גדני), אחותה הגרושה הטרייה של דלית, ובכל זאת להישאר שפויים.
דודי ודלית עסוקים בשני מוקדים עיקריים- טיפול בילדיהם והגשמה עצמית בעבודה (דלית בחיפוש עבודה ודודי באהבה רבה לתחום השמאות).
בשונה מסדרות אחרות מסוגה, כגון רמזור או חברות, ההורים בסדרה זו רוצים להיות יותר זמן עם ילדיהם ומראים כלפיהם אהבה וגאווה.
דודי מגנזי (ישראל קטורזה) – אב המשפחה.
דלית מגנזי (מיה דגן) – אם המשפחה.
דקלה (אור גרוס) – הבת הבכורה.
דביר (יפתח סמוכה) – הילד השני.
דורון (עדן קטורזה) – הילדה השלישית.
היא כל הזמן מוותרת לאחיה ומעריכה כל דבר.
דור (ליעד קטורזה) – הילד הרביעי.
דודי מצפה מדור להמשיך אותו בעסק.
דניאל (אמליה דגן) – הילדה החמישית.
דוד ודלמון (שון וטומי איגולניקוב) - הילדים השישי והשביעי.
מדלן מגנזי (ליאת גורן) – אימם השתלטנית והמניפולטיבית של דודי, ענת ומרב.
אבשלום (אבשי) מלכי (יניב ביטון) – חברו הטוב ביותר של דודי ושותפו לעסק השמאות.
ויקי (שירי גדני) – אחותה של דלית.
הדס תמם (ריקי בליך) – השכנה של משפחת מגנזי.
נשואה לאימרי, דלית שונאת אותה.
אימרי תמם (דורון אורן) – השכן של משפחת מגנזי.
ציפי (רותי הולצמן) – אמם של דלית וויקי.
אריה (אבי אוריה) – אביהם של דלית וויקי.
ראובן אהרוני (רוברטו פולק) – השכן של משפחת מגנזי.
אומר מצחיק את המילה קונסולה.
ענת (יפית אסולין) – אחות של דודי ומרב.
מרב (הדס לב) – אחות של דודי וענת.
טליה גוטפילד (אפרת בוימולד) – חברתו של אבשי מהכיתה שהוא פוגש לאחר 20 שנה.
בסדרה משתתפים שניים מילדיו של קטורזה, עדן וליעד, וכן בתה של דגן, אמליה.
הסדרה עלתה לשידור ב-25 ביוני 2021 בערוץ קשת 12, ושודרה בימי שישי, במשבצת השידור של "סברי מרנן".
"מה שאפשר עם מה שנשאר" הוא אלבום האולפן הראשון בעברית של המפיק המוזיקלי והראפר הישראלי כהן.
האלבום יצא לאור ב-29 ביולי 2021, על ידי חברת התקליטים שיגולה רקורדס.
על האלבום והסינגל המוביל שלו הכריז כהן לראשונה ב-31 במרץ 2021 בעמוד האינסטגרם שלו.
ב-21 באפריל 2021 הוציא את הסינגל המוביל מתוך האלבום, "אל דאגה", שהפיק יחד עם דן פרבר.
בהמשך, הוציא גם את הסינגל "על השתק", שהפיק יחד עם ריג'ויסר.
ב-15 ביולי, יצא הסינגל השלישי, "שאמאן" בהשתתפות שקל וסלימפים, שלצידו חשף כהן את עטיפת האלבום ורשימת הרצועות שלו, יחד עם הזמנה מראש של האלבום באפל מיוזיק.
"מה שאת אוהבת" הוא שיר מתוך אלבומה של גלי עטרי "חבק אותי לאט" שפורסם בשנת 2003.
כותב השיר הוא מאיר גולדברג, מלחינו הוא יצחק קלפטר ומעבדיו הם משה ודודי לוי.
גלי עטרי וישי לוי קיימו שיתוף פעולה מוזיקלי הכולל דואט של הלהיט "מה שאת אוהבת".
הם אירחו זה את זה בסיבובי הופעות בחודשים יוני-יולי בשנת 2011, וביצעו את השיר.
לפי הספרייה הלאומית של ישראל, "מה שאת אוהבת" הוא הלהיט הגדול ביותר באלבום, ואחד מלהיטיה הגדולים של עטרי בכל הזמנים.
השיר הפך לסמל להעצמה נשית, ונחשב לקלאסיקה עברית.
השיר מנקודת מבטה של גלי
בריאיון שהתקיים בשנת 2009 עטרי סיפרה שהשיר "מה שאת אוהבת" הוא מהשירים החדשים המדבר על כל הדברים בהם היא מאמינה: "לעשות מה שאני רוצה, מבלי לפגוע באחרים".
לפי עדותה, אף על פי שהשיר הוא מבין להיטיה המאוחרים יותר, קלפטר הלחין אותו באותה תקופה בה הלחין את שירהּ "סוף העונה", אשר יצא לאור ב-1986.
עטרי סיפרה שיש לה מאגר שירים שממנו היא בוחרת ובודקת האם הוא מתאים לה, למצב רוחה ולתקופה.
מה שקרה הוא אלבום האולפן השני של הזמר הישראלי בן ארצי.
את האלבום הוציא בשנת 2001 לאור על ידי חברת התקליטים הליקון.
האלבום זכה להצלחה פחותה מאלבומו הראשון של ארצי, ושיר יחיד מתוכו (מטר של מטאורים) הגיע למצעדים השנתיים.
מה שאת צריכה הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר הישראלי נאור אורמיה.
את השיר הוציאה לאור בשנת 2010 חברת התקליטים Mobile1 Music, והוא נכלל כרצועה השלישית באלבום הבכורה של הזמר, "נאור אורמיה".
השיר נכתב על ידי אורמיה, והופק על ידי תמיר צור, שהפיק גם את שאר רצועות האלבום.
בשיר מספר אורמיה על אישה פגועה, שזקוקה למרפא מכל מכאוביה.
הוא מתאהב בה ומציע לה להיות זה שיהפוך אותה שוב למאושרת.
– ההתאהבות באורמיה הביאה לאישה את האושר חזרה אליה.
על-אף שלא נכנס למצעד הפזמונים השבועי של רשת ג', הוא דורג במקום ה-31 במצעד הפזמונים העברי לשנת ה'תש"ע.
"מה ראפרים רוצים" הוא אלבום האולפן השני של הראפר והיוצר הישראלי ג'ימבו ג'יי בשיתוף להקת ספא.
האלבום יצא לאור ב-24 במרץ 2019, בהפקה מוזיקלית של איציק פצצתי ורועי דורון.
האלבום ממשיך את הקו המוזיקלי והפואטי של ג'ימבו ג'יי, ומשלב בין היפ-הופ, ספוקן וורד ומוזיקה ישראלית.
ההפקה המוזיקלית נעשתה בין אולפנים בישראל ובניו יורק, ומשלבת סאונד עם מוטיבים ארץ-ישראליים ישנים, בהתאם לטקסטים.
האלבום עוסק בנושאים כגון התבגרות, זהות אישית, ביקורת חברתית וחיים בישראל.
הוא כולל קטעים אישיים, בהם שזורים ראיונות עם סבו וסבתו של ג'ימבו ג'יי, ממקימי קיבוץ גזר.
"מה שלומך אחות" הוא שיר שכתבה והלחינה נעמי שמר.
השיר נכתב בשנת 1986, ייתכן שלכבוד אסירת ציון אידה נודל, ששלטונות ברית המועצות סירבו להתיר לה לעלות ארצה.
שבע שנים קודם לכן (1979) פרסמה שמר את השיר "שלום אידה נודל".
בשיר "מה שלומך אחות" משוחחת שמר עם ה"אחות" (נודל) מהגולה, מעודדת אותה ומנחמת אותה.
את השיר ביצעו לראשונה בשנת 1986 חוה אלברשטיין וריימונד אבקסיס בתוכנית הטלוויזיה 'סיבה למסיבה.
בהמשך כלל אותו הזמר משה בקר בתקליטו "חפצים אישיים", שיצא לאור בשנת 1987. בתוכנייה המצורפת לתקליטור, "נעמי שמר: אסיף" שיצא בשנת 1998 נכתב כיצד נולד הרעיון לכתיבת השיר:<blockquote>
אלברשטיין הקליטה גרסה של השיר שנכללה באלבומה "סרנדה" ב־2015.
בשנת 2018 ביצעו חניכות הנוער העובד והלומד, ערביות, דרוזיות ויהודיות את השיר במשותף במסגרת המאבק נגד אלימות נגד נשים.
באותה שנה הוציאה הזמרת יוצרת ענת מלמוד גרסת כיסוי לשיר.
בשנת 2023 הוציאה אודהליה ברלין יחד עם המוזיקאיות אורית איזק, בת-חן אדרי, מרב ברנר, עדי אלבחר, רוחמה בן-יוסף גרסת כיסוי לשיר.
מה שכתוב בשורות אלו הוא שיר של קלמנס ברנטנו.
השיר נכתב בסביבות 1835 ופורסם בנובמבר 1837 בגרסה המורחבת של "אגדות גוקל" (Gockelmärchen) מאת שמרבר (Schmerber) בפרנקפורט אם מיין.
בו הקדיש ברנטנו את הפסוקים לאהובת נעוריו, מריאן פון וילמר.
אנצנסברגר, שלקח את "הכניסה" ככותרת השיר מתוך הכתבים, מספק מידע על ההיסטוריה הארוכה והמפותלת של האנדרטה הפרוזודית הזו לשפה הגרמנית.
השיר מורכב משש שלישיות יאמביות וצמד קופלטים (Couplet).
שתי רביעיות ואחריהן פסוק שלישי עם שלוש שורות.
לפיכך, ניתן למצוא את מבנה השיר המורכב משיר למעלה ולמטה, המקובל בסוגת השירה הגרמנית "מינסנג" (Minnesang), בשורה זו בת שלוש השורות.
השיר מסתיים בצמד המילים המפורסם "הו כוכב ופרח, ...".
הכתיב עוקב אחר נוסח אנצנסברגר.
הכותרת לבדה עשויה למשוך תשומת לב.
לדוגמה, טונר (Tunner) כינתה את עבודתה "ההיסטוריה המקודשת הסודית של הלב".
המחבר רואה בשיר צוואה לירית וה"בשל" בבית הראשון מוצג כצורה מושלמת.
בנימה עליזה ומתחשבת כאחד, ברנטנו פונה הן לחושים והן לרוח.
הדימוי ההתחלתי של הילד מכוון לעם האלוהים (Gotteskindschaft), באלגוריה.
המשמעות של "ילד אלוהים" היא במובן זה שבניגוד לפנייה אל הסנטימנטלי, ברנטנו מדגיש את הנאיבי.
השדה, הזריעה, הקציר, הגרעינים - הכל משמש דימוי לאהבה, לעמל שכרוך בחיזור ובכמיהה אל הזוגיות.
ברנטנו הרומנטיקן האמין בכוח היצירתי של הגעגוע.
בהתאם לכך, השיר בן שלושת החלקים מגיע לשיאו בגעגועים לזרע הנובט, ובמלנכוליה.
השורה התחתונה: מי שמחפש - יינצל.
ולטר בנימין, אנשים גרמנים, פרנקפורטר צייטונג 1931f.
הקדמה למכתבו של וילהלם גרים לג'ני פון דרוסטה-הולסהוף, 9 בינואר 1825 (GS כרך 10, IV 1, עמ' 198).
שני הפסוקים האחרונים של השיר שיקפו את מקורו של כל הקיום האנושי בין שמים וארץ.
"מוזיקת דיבור" משמשת כביטוי שנותן רובד נוסף, של "הדברים הבלתי ניתנים לדימוי" בשיר - הוכחה ללגיטימציה, לחיוניות של השירה.
ריילי , שולץ וטונר וחוקרים מובילים נוספים: K.
קורט מאי (עורך), ולטר הלרר (עורך): הנס מגנוס אנצנסברגר: הפואטיקה של ברנטנו (ארלנגן 1955).
הנזר מינכן 1961. סדרת פרסומים על ספרות כאמנות
אריקה טונר: ההיסטוריה המקודשת הסודית של הלב.
על שירו של קלמנס ברנטנו מה בשל בשורות אלו.
עמ' 421–433 בתוך: וולף סגברכט (עורך) : שירים ופירושים.
קסטינגר ריילי : קלמנס ברנטנו.
גרהרד שולץ: ספרות גרמנית בין המהפכה הצרפתית לרסטורציה.
הורסט יואכים פרנק: מדריך צורות השירה הגרמנית (Handbuch der deutschen Strophenformen).
הרטוויג שולץ (עורך): קלמנס ברנטנו.
מה שטוב לאירופה טוב לישראל היא הרפורמה בתחום הייבוא הקובעת כי מוצרים מאירופה בעלי אישור תקן אירופי יהיו פטורים מבדיקת תקן ישראלי.
מטרתה להקל על הייבוא, להגביר תחרות בשוק המקומי ולהוביל להוזלת מחירים.
הרפורמה אושרה בכנסת ב־5 באוגוסט 2024 כתיקון מס' 19 לחוק התקנים, ונכנסה לתוקף ב־1 בינואר 2025.
הרפורמה בייבוא החלה במתכונתה הראשונית בתקופת ממשלת בנט–לפיד.
היא פטרה קטגוריות רבות של מוצרים מעמידה בתקן הישראלי, כל עוד הם עומדים בתקן האירופי.
הרפורמה של בנט ולפיד קובעת כי מוצרים המיובאים מאירופה ועומדים בתקן האירופי יהיו פטורים מחובת בדיקה לפי התקן הישראלי.
מטרת הרפורמה היא להפחית עלויות ייבוא, שנאמדו בכ־10%–12% בשל בדיקות תקינה ועלויות אחסון והמתנה בנמלים, ולהגביר את התחרות.
הרפורמה הורחבה תחת שר הכלכלה ניר ברקת, על ידי ביטול החובה בקבלת אישור מראש מהממונה על התקינה, כתנאי לשחרור הסחורה מהנמלים.
הרפורמה חלה על מוצרי יבוא בתחומי התמרוקים, טואלטיקה, מוצרי מזון, מוצרי חשמל, צעצועים, כלי בית ואופניים חשמליים.
לפי הערכות משרד הכלכלה, ההקלות צפויות לחזק תחרות מול יצרנים מקומיים, לאפשר כניסת יבואנים קטנים ויבואנים מקבילים, ובכך להוזיל מחירים.
הרפורמה אושרה בכנסת ב־5 באוגוסט 2024 ונכנסה לתוקף ב־1 בינואר 2025.
הביקורת המרכזית על הרפורמה היא שסעיפיה לא תורגמו לירידת מחירים לצרכן, והיא נותרה בגדר "מתנה ליבואנים".
נתוני משרד הכלכלה ומשרד האוצר, וכן דו"ח מבקר המדינה מאוקטובר 2025, מראים כי גם כאשר עלויות הייבוא פחתו, המחיר על המדף נשאר גבוה, ולעיתים הפער בין מחיר הייבוא למחיר לצרכן הגיע עד 226%.
המשמעות היא שהחיסכון נספג בשרשרת האספקה או הגדיל את שולי הרווח של היבואנים, מבלי להקל על הצרכן בפועל.
חלק מהביקורת נוגע לכך שהממשלה לא צירפה לרפורמה מנגנוני פיקוח או התניות שיחייבו את היבואנים להראות ירידת מחירים כתוצאה מההקלות שקיבלו.
דו"ח מבקר המדינה מציין כי הפחתת חסמים רגולטוריים כשלעצמה אינה מבטיחה תחרות אפקטיבית או הורדת מחירים, במיוחד כאשר השוק ריכוזי ומעט יבואנים שולטים ברוב המותגים.
יצרני ענק בינלאומיים עדיין כובלים יבואנים מקבילים ומחייבים אותם לעבוד מול היבואן הרשמי בלבד, מה שמנטרל בפועל את האפשרות לייבוא מקביל זול של מוצרים אירופיים.
כל עוד מספר מצומצם של יבואנים שולט ברוב המותגים הגדולים, אין להם אינטרס להוריד מחירים, גם כשהייבוא הופך לקל יותר.
אחת המטרות המרכזיות של רפורמת היבוא הייתה לפשט את תהליך היבוא ולהכניס יבואנים קטנים וחדשים לשוק, במטרה לשבור את הריכוזיות של היבואנים הגדולים.
עם זאת, מבקר המדינה מצא כי בפועל נוצרה חוסר בהירות רגולטורית.
משרד הכלכלה והתעשייה לא סיפק הדרכה מספקת ולא פרסם מסמך מדיניות ברור במעבר לשיטת ההצהרה.
מצב זה יצר חוסר בהירות בנוגע לאכיפה, וכתוצאה מכך יבואנים חדשים, החוששים מקנסות, נמנעו מלהיכנס לשוק.
בנוסף, הניסיון לאמץ תקינה אירופית תוך שמירה על דרישות ייחודיות לישראל יצר תופעה של "כפילות רגולטורית".
כתוצאה מכך, יבואנים וסוכני מכס נתקלו בקשיים ביישום מסלולי ההצהרה החדשים, במיוחד במוצרי תינוקות, אופניים ומוצרי פארם, בשל דרישות ישראליות שנותרו על כנן.
לאור זאת, גם לאחר כניסת הרפורמה לתוקף, נותרו פערי מחירים משמעותיים בין מוצרים דומים המיובאים בערוצי יבוא שונים.
כך למשל, בניגוד לציפיות לירידת מחירים, בינואר 2026 נרשמו התייקרויות של 4%–12% במזון ובמוצרי צריכה, וזאת חרף הוזלה בשילוח ובחומרי גלם בעולם.
נתונים אלו מצביעים על כך שהוזלת היבוא אינה מתורגמת בהכרח לירידת מחיר המדף.
היבט נוסף של הביקורת נוגע לסוגיות מקצועיות ובטיחותיות, כאשר גורמי פיקוח ומכון התקנים הישראלי מזהירים כי מסלול ההצהרה המסתמך על הצהרת היבואן, ללא בדיקה פיזית בנמל, עלול לאפשר כניסת מוצרים מזויפים, נחותים או כאלה שאינם עומדים בתקני בטיחות.
נטען כי ביטול התאמות ספציפיות לישראל, כגון בתחומי חשמל או התאמת מזון לאקלים המקומי, עלול להוביל לאובדן ידע מקצועי מקומי, ולתקלות בטיחותיות ותפעוליות בטווח הארוך.
"מה שחשוב" הוא שיר של להקת הקאנטרי הישראלית ג'יין בורדו.
השיר נכתב, הולחן והושר בידי הסולנית דורון טלמון, עובד והופק על ידי חברי הלהקה ויצא לאור ב-7 בפברואר 2017 כחלק מאלבום האולפן השני של הלהקה, "מה שחשוב" אשר יצא ביוני של אותה השנה.
השיר נכתב, הולחן והושר בידי סולנית להקת הקאנטרי הישראלית ג'יין בורדו; דורון טלמון, הוא עובד והופק על ידי כלל חברי הלהקה ויצא לאור ב-7 בפברואר 2017 כחלק מאלבום האולפן השני של הלהקה, "מה שחשוב" אשר יצא ביוני של אותה השנה.
ב-15 במרץ 2017 יצא לאור הווידאו קליפ של השיר, במהלכו הם מבצעים את השיר לרקע עצי פאולינות.
הקליפ בוים על ידי נעם סרנה, צולם על ידי יהלי קורן ונערך בידי אסף שוורץ.
"מה שחשוב" הוא בלדת פולק באורך 3:30. בשיר מתואר בסרקזם כיצד מה שחשוב לבחורה זו עובדת היעלמותו של הסוודר, יותר מאשר כואב לה על הפרידה מבן זוגה: .
על פי בן שלו מ"הארץ" בן הזוג חמס את הסוודר כנקמה ועל פי מבקר המוזיקה יוסי חרסונסקי הסוודר מסמל את מערכת היחסים של בני הזוג.
נדב מנוחין מ"וואלה!" ציין כי הבדיחה על עצבות הבחורה בעקבות היעלמות הסוודר איננה מספיק חומלת ומצחיקה, ובן שלו מ"הארץ" כתב כי זהו שיר פושר בעל מנגינה חיוורת ומונוטונית, שהנימה ההומוריסטית שבו דקה ונטולת כל עוקץ.
הוא רומן בסונטות שכתבה עופרה עופר אורן.
הרומן זכה לביקורות נלהבות וזיכה את המחברת בפרס ספיר לשנת 2023.
הספר מביא את סיפורה של הגר, צעירה שגדלה בחולון בבית אלים ומתעלל.
הגר מקווה שיציאתה מהבית לשירות צבאי תביא לה מזור, אך לאחר משבר, שמתרחש במהלך חופשה קצרה באילת, היא נקלעת לחוף הים, שם אונסים אותה כמה חיילים שמנצלים את מצוקתה.
הספר בוחן מה בעברהּ של הגר אִפשר לאונס להתרחש, מתחקה אחר גורלה לאחר אותו אונס קבוצתי, בוחן את ההשלכות הקשות הנלוות לאירוע ושואל האם תתאפשר תקומה ממנו.
העלילה מתרחשת ברובה בשנת 1969 ונפרשת על פני שלושה עשורים, עד 1999, אך יש בה גם הבלחות לשנים קודמות ובכלל זה לתקופת מלחמת ששת הימים.
העלילה מתרחשת ברובה ב"שנות האופוריה" הקצרות שבין מלחמת ששת הימים למלחמת יום כיפור, ויש הטוענים כי ההֶקְשר החיילי של הסיפור משמש את עופר אורן כדי לרמוז על הקשר ההדוק שבין ההכנעה הצבאית לזו המינית, בין השליטה הגברית בארץ לשליטה הגברית בנשים, ולירות חיצי ביקורת במאצ'ואיזם המיליטריסטי המזוהה עם התקופה.
האירועים נעים בין מקומות שונים בישראל (בחולון, בבסיס תל-נוף, באילת, בתל אביב ובירושלים) ומגיעים גם לאנגליה (ללונדון).
הרקע לכתיבת הספר הוא אירוע אמיתי שהתרחש על החוף מדרום לאילת בסוף שנות ה־60. הסופרת שמעה על המקרה מבן זוגה, שהיה אז חניך בקורס חובלים: באחד הימים כאשר חזרו החניכים לחוף, הם היו עדים להתרחשות חריגה, שעד מהרה התברר מה טיבה.
המפקד שלהם שם קץ לדברים, גונן על הצעירה ולבסוף הסיע אותה מהמקום.
בראיונות שונים סיפרה הסופרת שבמשך שנים לא נתן לה הסיפור מנוח, אך בעקבות מקרה האונס הקבוצתי של הצעירה האנגלייה באיה נאפה החליטה לנסות לתת לו ביטוי ספרותי.
בהיעדר קשר עם הנפגעת, עופר אורן הציבה לעצמה שאלת מחקר אמנותית, ויצאה לדרך בלי לדעת מה יהיו התשובות שתגלה, והסיפור שנרקם הוא פרי דמיונה של הסופרת.
בעבר חשפה עופר אורן שבילדותה אביה פגע בה מינית, אך הדגישה כי היא אינה הגר וכי מעולם לא עברה אונס קבוצתי.
עם זאת, בראיונות שונים ציינה עופר אורן שבכתיבת "מה קרה להגר באילת?" נעזרה בביוגרפיה האישית שלה, מה שאִפשר לה להוסיף אמינות לתיאורים.
בין השאר סיפרה המחברת כי התגוררה כמה שנים בחולון, חייתה בנעוריה בבסיס תל נוף ובלונדון (הדירה שבה היא מיקמה את הגר בלונדון היא למעשה הדירה שבה גרה בלונדון בסוף שנות ה-60) ושירתה בצבא כפקידת מבצעים בחיל האוויר ובהמשך כקצינת ניהול וח"ן.
בניגוד למקובל, הרומן אינו כתוב בפרוזה אלא ב-336 סונטות מוקפדות בחריזה ובמשקל.
כתיבת אֶפוסים בשירה מוכרת כבר מהזמן העתיק, כך, למשל, בשירה האפית העתיקה של יוון (האיליאדה והאודיסאה) או של הודו (המהאבהארטה והראמאיאנה), בשירת אנגליה בימי הביניים ואפילו ב"קומדיה האלוהית" של דנטה אליגיירי, שכולן מגוללות עלילות, מציגות דמויות ומספרות סיפורים בצורה שירית.
כתיבת רומנים בחרוזים מוכרת גם היום, ומקובלת מאוד בכמה מדינות ובהן אוסטרליה וניו זילנד.
כתיבת רומנים בסונטות נדירה יותר, שכן לא מדובר רק בחריזה אלא גם בשמירה על מבנה קבוע ועל משקל אחיד.
היצירה המוכרת ביותר שנכתבה בסונטות היא "יבגני אונייגין", שכתב פושקין במאה ה-19 (יש הרואים גם במחזור הסונטות של שייקספיר, שקדם ל"ייבגני אונייגין", רצף המספר סיפור אחד).
יצירה מפורסמת אחרת הכתובה בסונטות היא "שער הזהב" שכתב ויקראם סת'.
גם הסופרת הישראלית מאיה ערד כתבה רומן בסונטות ("מקום אחר ועיר זרה").
מבנה החריזה ב"מה קרה להגר באילת?" הוא: א-ב-א-ב ג-ד-ג-ד ה-ו-ה-ו ז-ז, כלומר, השורה הראשונה והשורה השלישית (מסומנות באות א) מתחרזות, כך גם השורה השנייה והרביעית (מסומנות באות ב) וכן הלאה עד שתי השורות האחרונות (שורה 13 ו-14) המתחרזות זו עם זו (מסומנות באות ז).
המשקל שבו נכתבה היצירה הוא אנאפסט, דהיינו שתי הברות לא-מוטעמות והברה שלישית מוטעמת, כשבכל אחת מהשורות יש ארבעה אנאפסטים.
לדוגמה שתי השורות הראשונות של הסונטה הראשונה:
הבחירה במקצב אנאפסט סדיר ואחיד אינה מובנת מאליה, שכן הנטייה של המשוררים המקומיים שחזרו אל כתיבה בחרוז ובמשקל הייתה באופן גורף כמעט חזרה אל משקל יאמבי (הטעמה של כל הברה שנייה) — צמצום מנעד המקצבים יותר מאשר הרחבה שלו.
בתשובה לשאלה מדוע בחרה לכתוב את הרומן בצורה של סונטות, הסבירה עופר אורן שלמעשה הצורה בחרה בה.
לדבריה היא התחילה לכתוב את הרומן בפרוזה, בדומה לרומנים הקודמים שכתבה, אבל הדבר לא עלה בידה.
מאחר שהצורה השירית הזו הייתה מוכרת לה, החליטה עופר אורן לנסות לכתוב את סיפורה של הגר בסונטות, וברגע שהשלימה את הסונטה הראשונה הבינה שזו הדרך מבחינתה.
מעצם טבעה הַכְּתיבה השירית הִכתיבה למחברת צמצום, בבחינת מעט המחזיק את המרובה, חוקרת הספרות פרופ' זיוה שמיר טוענת כי "רק בשירה אפשר להשאיר בסיפור פערים כה רבים ולהותיר כל כך הרבה ליד הדמיון, מבלי לתסכל את הקורא.
כתיבה על אותם נושאים עצמם בדרך פרוזאית או דרמטית הייתה מסכנת את הספר".
אבל השירה, על רמזיה ועל האימז'ים והמטפורות המקוריות הכלולות בה, מצליחה להעביר היטב את האלם וההלם שיש בחוויות האלה."
עופר אורן סיפרה כי העיסוק המתמיד בשמירה על "המבנה המהודק, הדיוק הצורני והמוזיקליות הלא מתפשרת הגנו עליה מפני הכאב בחייה של הגר." קוראים העידו כי המבנה הייחודי הקל על הקושי בהתמודדות עם התכנים.
העברית שלה חיה וזורמת, פרחחית ועגתית כשצריך [...] מתברר שכדי לכתוב רומן המעצב עלילה מותחת המחייבת את הקורא להעביר דף אחרי דף אפשר [להשתמש] לא רק בפרוזה אלא גם בסדרת סונטות."
עופר אורן מסבירה שהיא קיבלה החלטה מודעת שהחריזה תהיה טבעית ככל האפשר, שלא יורגש מאמץ ליצור חרוז.
"היה לי חשוב להשתמש בשפה משכנעת ולא מאולצת, ולכן לפעמים השתמשתי ממש בשפה דיבורית".
ככלל כל אחת מהסונטות היא גם סיום של משפט – כלומר אין משפטים הגולשים מסונטה אחת לבאה אחריה – אבל המשפטים אינם מסתיימים בהכרח בסוף שורה.
עופר אורן מנצלת את חיתוכי השורות ניצול מקסימלי המעצים את המתח: "המשפטים השלמים, הפרוזאיים לעיתים, נשברים שוב ושוב בתוך המבנה ההדוק והלוחץ.
השיר נתון בסד, והסד מוחץ וקוצץ את איבריו [...] אין המחשה כואבת יותר למצבה של זו הגדֵלה באזור האסון של הפגיעה המינית, לכודה בארגז קשיח המעוות את איבריה ומוחץ את נשמתה."
הגר – פקידת מבצעים בבסיס תל נוף, בת עשרים, בתחילת הרומן.
במהלך חופשה באילת עברה אונס קבוצתי.
ברומן מתגלה הקשר בין מסכת חייה בביתה לאירוע המצמרר, ונבחן ניסיונה לשקם את חייה בלונדון, הרחק ממשפחתה שעמה ניתקה כל קשר.
"הרופא" – אביה של הגר, ניצול שואה ורופא נשים במקצועו.
רודף נשים שמנהל רומנים מחוץ לנישואים ואינו בוחל בפגיעה מינית גם בבנותיו.
"אומנית החוטים" – אמהּ של הגר, אישה כנועה ואגוצנטרית, שעוצמת את עיניה ולא רואה מה מעולל בעלה לבנותיה.
סיגלית – אחותהּ של הגר, שצעירה ממנה בכעשר שנים.
גם היא נפגעה מינית מאביה, ובסופו של דבר מגיעה לאשפוז במוסד.
"הדוד הטייס" – דודהּ של הגר, אחיה של האם.
טייס בחיל האוויר המתגורר בלונדון.
השתתף במלחמת ששת הימים ונהרג במלחמת יום כיפור.
פגע מינית באחותו בילדותה ובהגר בצעירותה.
אלמנתו של הדוד הטייס – חיה בלונדון.
שלומי, דב שושן, מיקי כ"ץ, אלכסנדר – ארבעה חיילים שאנסו את הגר על חוף הים באילת.
אביבית – חברה של החייל שלומי (מוזכרת רק במחשבותיו של שלומי).
פיטר – יהודי יליד פראג ותושב לונדון.
הגיע לאנגליה במסגרת ה"קינדר טרנספורט" ואיבד במלחמה את הוריו.
היה בן זוגה של עידית ובהמשך בן זוגה של הגר.
אלה – הבת שנולדת להגר ולפיטר בלונדון.
עידית – ישראלית, בת הזוג הראשונה של פיטר והאם של יוני (ג'וני).
נטשה אותו במפתיע וחזרה ארצה.
יוני / ג'וני – הבן של עידית ופיטר.
הראל – טייס בבסיס תל נוף, המפקד של הגר בצבא.
הזמין את הגר לבוא אִתו לחופשת צוות אוויר בבית מלון באילת, ולאחר משבר ביניהם נקלעה הגר לאונס הקבוצתי.
יעל – חיילת המשרתת עם הגר בתל נוף.
שרון – קצינת הניהול והח"ן בטייסת בבסיס תל נוף.
תקופה מסוימת הייתה גם היא בת זוגו של הטייס הראל.
ענת – צעירה במעגל הזנות, שהייתה שותפה של הגר לחדר במעון בירושלים, שם הן שהו מוסתרות עד לסוף ההיריון הלא־מתוכנן שלהן.
גברת דוט – העוזרת האירית בביתו של פיטר.
אודליה – ישראלית, חברה של הגר בחוג הריקודים בלונדון.
אנטי מארי – (Aunty Mary) הגננת של אלה בגן של הכנסייה בלונדון.
איאן – חבר של אלה בבית הספר בלונדון.
ג'וזי – תלמידה שלומדת עם אלה ואיאן בלונדון (מוזכרת כבדרך אגב).
מיסטר קיץ' – מורה של אלה ואיאן בבית הספר בלונדון (מוזכר כבדרך אגב).
חלק מהדמויות, בהן דמויות משמעותיות, לא זכו בשם וצוינו רק בשם תואר המאפיין אותן.
בין הדמויות החשובות שלא זכו לשם היו אביה של הגר שפגע זה מינית (מכונה "הרופא"); אמהּ של הגר שהייתה מרוכזת בבגידותיו של בעלה ולא שמרה על בנותיה (מכונה "אומנית החוטים"); הדוד של הגר, אחיה של האם, שפגע הן באם בילדותה והן בהגר בצעירותה (מכונה "הדוד הטייס").
המשותף לכולן היא עובדת היותן מחוללות הרוע, שהביא את הגר לאן שהגיעה.
אחד ממנגנוני ההישרדות של נפגעות תקיפה מינית הוא הפיצול בעת מעשה, מה שמאפשר למנגנון ההכחשה לפעול.
עופר אורן נתנה ביטוי למנגנונים אלה בספר, לדוגמה:
נפגעות שקראו את התיאורים מצאו אותם אמינים מאוד.
פרופ' רוחמה וייס כתבה בהקשר זה: "מעולם לא קראתי (בספרות מדעית, בשירה או בפרוזה) תיאורים מדויקים יותר של החוויה הדיסוציאטיבית (וכותבת אחת שיודעת)."
הפיצול מביא לניתוק ולהכחשה בחיים עצמם, או כמו שהמחברת מסבירה, לחיים על שני איים: אי אחד שבו האדם יודע בדיוק מה קרה ואי אחר שבו הוא ממשיך בחייו כאילו לא קרה דבר.
רק כאשר הנפגעת מבינה את מה שידעה כל הזמן, היא תוכל לאחד את האיים ולנסות להשתקם.
הניתוק, ההכחשה והאיים נמצאים גם אצל הגר:
ילדות וצעירות שנפגעו מינית במשפחה חשופות לפגיעה גם בבגרותן.
נוצר אצלן בלבול בין טוב לרע ואין להן משענת להיתמך בה.
"ילדה כזאת לא מצפה שהעולם ייטיב איתה ולכן הבחירות שלה מועדות לפורענות".
עופר אורן מבטאת זאת בספר, לדוגמה:
פגיעותה המתמשכת של הגר יוצרת רושם שהיא חלשה, אבל נראה שלא זה המצב.
נשים שנפגעו מינית במשפחה מועדות להגיע לאחד מארבעה בתים: בית משוגעים, בית בושת, בית סוהר או בית קברות.
עופר אורן גורסת ש"צריך המון כוחות נפש כדי לא להגיע לאחד מהבתים האלה, ולחיות חיים שיש בהם משמעות ותקווה.
אני חושבת שבסופו של דבר, אחרי הרבה שנים קשות מאוד, אני הצלחתי לעשות את זה, ואני מקווה שגם ברומן יש איזשהו חסד ותקווה ולא רק רוע ואלימות".
ההחלטה שמקבלת הגר לנסוע אל פיטר – ולחולל תפנית כה משמעותית בחייה היא ביטוי לתעצומות הנפש שלה, וכמיהתה לתיקון ולחיים נורמטיביים, אותם הצליחה בסופו של דבר ליצור בלונדון.
קוראים רבים רואים בפיטר מלאך שהושיע את הגר, אך מהסיפור שטוותה עופר אורן אפשר לראות שגם הגר הושיעה אותו.
פיטר אמנם שרד את השואה, אבל נושא עמו כל השנים את צלקת הפרידה מהוריו – הם רצו (והצליחו!) להצילו כאשר שלחו אותו לבדו לאנגליה, אך הוא חש נבגד, כמי שננטש.
אם לא די בכך, גם בת הזוג הראשונה שלו ברחה ממנו עם הבן והוא לא מצליח לאתרהּ.
המפגש המקרי עם הגר, העדינות שבה הציע לה עזרה, הנכונות שלו לקבל את שתיקתה בלי לחטט ולחקור, היכולת שלו לקבל את הגר כפי שהיא, אפשרו להגר להיאחז בקשר אתו ובכך להעניק לו זוגיות והורות מאושרות שהיה זקוק להן כל כך.
גיבורת הספר, הגר, נכנסת להיריון ויולדת.
המחברת בחרה ללוות את ההיריון בדרך מקורית – מנקודת ראותו ותודעתו של העובר.
התיאורים מתחילים כבר ברגע ההפריה (בסונטה 104) ונמשכים דרך שלבי ההתפתחות השונים (לדוגמה בסונטה 119) ומגיעים עד ללידה עצמה (סונטה 230 עד 234).
סונטה 228 בספר מפליאה לתאר בכישרון ובחדות את חוויית העובר בתהליך ההיריון, ולמעשה היא שיר שלם לגמרי, שיש לו ערך פואטי גם במנותק מהעלילה.
מקהלה יוונית / מספר יודע־כול
המחברת משלבת בספר את דבריו של מספר יודע־כול, שמשמש כמעין מקהלה יוונית.
הִיא רוֹעֶדֶת כֻּלָּהּ!", סונטה 130); וכדי להמטיר שפע של שאלות רטוריות ולקחים לאורך הסיפור כולו (מָה קָרָה?
הספר זכה לביקורות רבות בעיתונות וברשתות החברתיות.
מובאים כאן כמה ציטוטים מהן:
תמר משמר, ב"ידיעות אחרונות": "הבחירה לייצג טראומה – אותו דבר שביסודו הוא בלתי ניתן לייצוג – באמצעות מחזור סונטות, היא בחירה מקורית שדורשת שליטה מלאה הן במדיום השירי והן בפרקטיקות נרטיביות.
הביצוע של עופר אורן חכם, מרשים ומפעים.
[...] מרענן לפגוש יצירה שהזיקה בין תוכן לצורה נוכחת בה לא רק כמחשבה מושכלת, אלא גם בהתאמה הנדירה של כפפה ליד.
מבחינה זו "מה קרה להגר באילת?" פותחת אפיקים חדשים הן ליוצרי ספרות והן לקוראיה ומבקריה.
עדו ניצן, ב"ישראל היום": "הרומן המונומנטלי והווירטואוזי רחוק מלהסתמך על צורתו, שעלולה להיתפס כגימיק בלבד.
לבד מהצורה השירית המוקפדת והעשויה היטב, ואף שהספר מתרחש במרחב ביתי קשה ורמוס וכולל מעט דמויות, הוא מצליח לגולל עלילה שואבת, ייחודית, עוצמתית ומרגשת, לעיתים עד דמעות.
עלילת הספר ועוצמתה של הגר "גוברות" על צורתו, באופן כזה שעל אף הצורה השירית המובהקת, בשלב מסוים כמעט מפסיקים לשים לב שמדובר ברצף של סונטות ומרגישים כמעט כאילו מדובר בספר 'רגיל' ומותח, שבו בסוף כל עמוד (כלומר בסוף כל שיר) העיניים כבר נעות מאליהן אל העמוד הבא."
אברהם בלבן, ב"הארץ": כמי שלימד שנים רבות את יסודות החריזה והמשקל בשירה העברית, זימן הספר הזה תענוג מיוחד.
המצאות החריזה של עופר אורן, הגלישות שהיא עושה בין שורה לשורה ואף בין סונטה לסונטה, העברית המדוברת המסתדרת בטבעיות גמורה בתוך ארבע רגליים אנפסטיות, כל אלה משווים לסיפורה העגום של הגר גם ממד יצירתי נפלא.
הרומן מביע בכמה וכמה מהסונטות את קוצר־ידן של המלים לתאר חוויות שיש בהן משום שבירה גמורה של טאבו חברתי.
אבל השירה, על רמזיה ועל האימז'ים והמטפורות המקוריות הכלולות בה, מצליחה להעביר היטב את האלם וההלם שיש בחוויות האלה.
פרופ' זיוה שמיר: "'מה קרה להגר באילת?' הוא תופעה שטרם ראיתי כמוה בשירה העברית החדשה [...] קראתי את הספר בנשימה עצורה: יש בו יסודות של מתח ושל תעלומה [...] הקריאה בספר שוטפת ואינה נעצרת לרגע."
עטרה אופק, סופרת ומבקרת: "יא אללה, OMG, אלוהים אדירים.
הספר הזה הוא יהלום מלוטש, מושלם, זוהר למרחוק.
אולי אפילו סוג של נס: איך אשה ישראלית רגילה, כמוני וכמוך (למראית עין, לפחות), מצליחה להוציא מתחת ידיה יצירת פאר מדהימה כזאת, בליגה של שייקספיר"
אורית הראל, סופרת ומבקרת: "הספר החדש של עופרה עופר אורן הוא הרבה יותר מספר, הוא חוויה אחרת לגמרי.
עוצמתית, מהממת, מזעזעת, כואבת ויפהפייה [...] זה ספר שמציג ומסביר טראומה אנושית איומה ועמוקה בלי אף מילת הסבר טרחנית, ומאיר אותה באור סגנוני ייחודי, צלול, בוהק ומבריק.
זה סיפור מעורר חלחלה וספר מעורר התפעמות.
זאת ספרות יפה באמת, שמומלצת מאוד.
המשוררת אנה הרמן, שערכה את ספרה הקודם של עופר אורן, כינתה את הספר האחרון "אגדת כאב עמוקה ומרהיבת עין".
המשורר והעורך דורי מנור, שערך את הספר, כתב שהוא "טור דה פורס של ממש".
המשורר, העורך ומבקר הספרות אלי הירש כתב בפייסבוק ש"הרומן בחרוזים של עופרה עופר אורן הוא הישג ספרותי מפליא.
המתח בין הצורה המשוכללת, המעוצבת באופן מושלם, לתכנים הדרמטיים הפוצעים, המכאיבים כל כך לפעמים, הוא לא פחות ממסחרר".
נימוקי חבר השופטים להענקת פרס ספיר
"מה שיש לי לומר לך" הוא שיר שהוקלט על ידי הלהקה הישראלית הגבעטרון.
את השיר הוציאה בשנת 1964 לאור חברת התקליטים CBS ישראל.
"מה שיש לי לומר לך" נכתב והולחן על ידי יוסי גמזו ונחום היימן בהתאמה.
השיר מתאר תחושת רגש עמוקה, בלתי ניתנת להבעה מלאה במילים, שמתעוררת עם בוא הסתיו.
הדובר מבקש להביע משהו עדין ואינטימי ("רך") שלא ניתן לכתוב.
תחושותיו מתקשרות לתמונת הסתיו – התכלת ברקיע והאור החורפי – שהם מעין מבוא לעונת האביב, תקווה שטרם התממשה.
בהמשך מתאר הדובר סערת רגשות כמוסה שנחנקת בתוך החזה שלו, כמו קול שמנסה לפרוץ מתוך השקט.
הוא מתאר את הרגשות באילמות: בבכי שאין לו מילים ובגלים המתנגשים שוב ושוב אל החוף ללא מענה – כולם ביטויים לרגשות שאינם ניתנים לביטוי שלם.
התחושה הכללית היא של עוצמה רגשית שטרם מצאה את דרכה להתפרץ, והיא מלאה בשקט מתוח ומתמיד, אשר ממלא את החלל שבין המילים ומבקש לבטא את מה שנותר בלתי נאמר.
במרוצת השנים פורסמו כמה גרסאות כיסוי לשיר, כשהמוכרות בניהן הן של חוה אלברשטיין, מתי כספי והפרברים, אורי הרפז ויעל גרמן.
מה שריצ'רד עשה הוא סרט דרמה אירי משנת 2012 בבימויו של לני אברמסון, המבוסס על הרומן "יום רע בבלאקרוק" מאת קווין פאוורס.
הסרט מתמקד בריצ'רד קרלסן, נער בן 18, פופולרי ומצליח, הניצב בפני השלכות חמורות בעקבות מעשה של זעם בלתי צפוי.
בתפקיד הראשי מככב ג'ק ריינור, לצד שחקנים נוספים כמו לארס מיקלסן ופיון וולטון.
הסרט בוחן את השפעת האירוע על ריצ'רד, משפחתו וחבריו, תוך הצגת דילמות מוסריות ומורכבות חברתיות.
הסרט הוקרן בפסטיבל הסרטים הבינלאומי של טורונטו בשנת 2012 ובפסטיבל הסרטים של לונדון ובנוסף נבחר להקרנה בפסטיבל הסרטים טרייבקה בניו יורק באפריל 2013.
ריצ'רד קרלסן הוא תלמיד תיכון מצליח, מנהיג חברתי ואהוב על כולם.
במהלך הקיץ האחרון לפני תחילת הלימודים באוניברסיטה, הוא מתאהב בלארה, חברה בקבוצת החברים שלו.
כאשר קנאה ותסכול מצטברים, ריצ'רד מוצא את עצמו מעורב בקטטה המובילה לתוצאות טראגיות.
הסרט מתאר את ההתמודדות של ריצ'רד עם מעשיו, את השפעת האירוע על סביבתו הקרובה ואת השאלות המוסריות העולות בעקבות זאת.
ג'ק ריינור – ריצ'רד קרלסן, נער פופולרי המתמודד עם השלכות מעשיו.
לארס מיקלסן – פיטר קרלסן, אביו של ריצ'רד.
פיון וולטון – קונור, חברו הקרוב של ריצ'רד.
גאווין דריה – קיליאן, חבר נוסף בקבוצה.
הסרט מה ריצ'רד עשה זכה לביקורות חיוביות מאוד ולשבחים על הבימוי המדויק של אברמסון וההופעה המרשימה של ג'ק ריינור בתפקיד הראשי.
המבקרים ציינו את היכולת של הסרט לבחון נושאים מוסריים מורכבים בצורה מעמיקה ואמינה.
באתר Rotten Tomatoes הסרט מחזיק בדירוג אישור של 91% המבוסס על 33 ביקורות, עם דירוג ממוצע של 7.6/10. באתר Metacritic, הסרט קיבל ציון של 80 מתוך 100, בהתבסס על 13 ביקורות של מבקרים, מה שמעיד על "ביקורות חיוביות בדרך כלל".
פיטר בראדשו מהעיתון הגרדיאן תיאר את הסרט כמותחן איטי ומטריד.
ומציין כי "אברמסון מציג כיצד דווקא המבוגרים הם אלו שמתעקשים לחמוק מאחריות.
מה ריצ'רד עשה הוא דרמה סוחפת ואינטליגנטית, הממשיכה להדהד במחשבה שעות לאחר תום הכתוביות".
בישראל, הסרט הוקרן במסגרת שבוע הקולנוע האירי בסינמטקים, וזכה לתשומת לב בקרב חובבי הקולנוע.
מה שקורה בווגאס הוא קומדיה רומנטית אמריקאית משנת 2008 בבימויו של טום וואהן ותסריט מאת דנה פוקס.
בסרט מככבים דיאז ואשטון קוצ'ר כזוג שנפגש באופן מקרי בלאס וגאס ומגלה שכעת הם נשואים.
העלילה מתמקדת בשני הזרים הללו שנאלצים להישאר יחד ולנסות לחיות חיים נורמליים בעקבות זכייה בלוטו, שבו כל אחד מהם רוצה חלק.
הסרט הופק בתקציב של 35 מיליון דולר והכנסותיו בעולם עמדו על כ-219 מיליון דולר.
הסרט מספר על ג'וי מקנאלי וג'ק פולר, שני אנשים זרים לחלוטין שנפגשים בלאס וגאס לאחר ששניהם חווים אכזבות גדולות בחייהם האישיים והמקצועיים.
לילה פרוע בווגאס מביא אותם להינשא באופן ספונטני.
בבוקר, כשמתגלה להם שהם נשואים, הם מיד רוצים להתגרש.
אולם, לפני שהם מצליחים לבצע את גזגרושם, הם זוכים בפרס גדול של שלושה מיליון דולר באמצעות מכונת מזל.
כשהם חוזרים לניו יורק, השופט מחייב אותם לנסות לחיות יחד שישה חודשים לפני שיוכלו לחלק את הכסף ולקבל גירושים.
בהמשך, כל אחד מהם מנסה להפיל את השני כדי להשיג את הכסף, מה שמוביל לשורה של תעלולים קומיים ולבסוף למציאת אהבה אמיתית זה בזו.
קמרון דיאז בתפקיד ג'וי מקנאלי - תובעת מהעבודה שנעזבה
אשטון קוצ'ר בתפקיד ג'ק פולר - סוחר רהיטים שפוטר
רוב קורדרי בתפקיד ג'פרי 'הייטר' לואיס - חברו הטוב של ג'ק
לייק בל בתפקיד טוני 'טיפר' סקסון - חברתה הטובה של ג'וי
טריט ויליאמס בתפקיד ג'ק פולר האב - אביו של ג'ק
זאק גליפיאנאקיס בתפקיד דייב 'הדוב' - ידיד של ג'ק
קריסטן ריטר בתפקיד קלי - חברתו של ג'וי
קווין לטיפה בתפקיד ד'ר טוויצ'ל - יועצת נישואים
בילי אייכנר בתפקיד מוביל הלהקה - מנגן בלוז
באתר Rotten Tomatoes הסרט זכה לציון 26% בהתבסס על 117 ביקורות.
הקונצנזוס באתר: "קומדיה קלה ונעימה אך אינה מקסימה במיוחד.".
כמו כן, באתר Metacritic הסרט קיבל ציון 36 מתוך 100, בהתבסס על 29 ביקורות.
בנוסף, הסרט קיבל תגובות מעורבות עד שליליות ממבקרים, חלקם ציינו את הכימיה בין השחקנים הראשיים כנקודת אור.
הסרט קיבל שתי מועמדויות לפרס פטל הזהב כולל השחקנית הגרועה ביותר (קמרון דיאז) וזוג המסך הגרוע ביותר (קמרון דיאז ואשטון קוצ'ר).
פריס הילטון "זכתה" בשני הפרסים לפריס הילטון על "מגניבות בע"מ".
מנולה דרגיס מהניו יורק טיימס ביקרה בחריפות את הסרט וקבעה שמה שקורה בווגאס הוא "אחד מבזבזני הזמן המטופשים האלה שצצים באופן שגרתי בבתי קולנוע".
"מה שיהיה יהיה" הוא שיר של להקת הרגאיי והדאנסהול הישראלית התקווה 6, אשר יצא לאור בתאריך 24 בנובמבר 2014 כחלק מאלבומם החמישי, "הכי ישראלי".
השיר, שנכתב והולחן על ידי סולן הלהקה עמרי גליקמן, הפך לאחד מהשירים הבולטים והמצליחים ביותר של הלהקה, השיר הגיע למקום 13 במצעד גלגלצ ה'תשע"ה ולמקום הראשון במצעדים השבועיים של גלגלצ.
את השיר כתב והלחין סולן הלהקה עמרי גליקמן והפיק דני קרק (פילוני).
קליפ בכיכובו של סולן הלהקה יצא ב-6 בדצמבר 2014.
"מה שהיה היה" הוא שיר של הזמרת והיוצרת הישראלית יובל דיין.
השיר יצא לאור ב-7 בספטמבר 2025 כסינגל עצמאי, והופק על ידי לידור סולטן.
השיר נכתב והולחן על ידי יובל דיין ולידור סולטן, ועובד והופק מוזיקלית על ידי סולטן.
שיתוף הפעולה בין דיין לסולטן החל לפני למעלה מעשור, כאשר שירתו יחד בלהקה צבאית.
השיר נוצר בחודש האחרון לפני יציאתו, והוא נובע מחוויה אישית כואבת של פרידה שדיין מתמודדת איתה מאז 2021.
דיין תיארה את השיר כמתאר רגע של פרידה כואבת, שבו היא מנסה לשכנע את השמיים בטיב הקשר, ושואלת מדוע אלוהים לא מתערב.
השיר יצא לקראת מופע גדול המתוכנן באמפי שוני ב-15 באוקטובר 2025. המופע יסכם עשור של פעילות מוזיקלית של דיין, ונדחה בשל המלחמה.
ב-2 בדצמבר 2025 נכנס השיר לפלייליסט גלגלצ.
"מה שהיה היה" הוא בלדת פרידה בסגנון פופ ישראלי עם השפעות מזרחיות קלות, המתארת תהליך של שברון לב, שחרור איטי והשלמה עם מה שאי אפשר לתקן, תוך חזרה על המנטרה "מה שהיה היה".
"מה שיבוא" הוא דואט מאת רן דנקר ושי המבר, שנכתב והולחן בידי המבר, והופק מוזיקלית בידי ניר מימון.
השיר עוסק במתח שבין מציאות רועדת לבין היכולת למצוא בתוכה מוקדי יציבות וקרבה אנושית.
היצירה מדגישה את הבחירה להישאר יחד ברגעי קושי, וכך הופכת האהבה למרחב שבו נוצר כוח רגשי המתמודד עם תנודות הזמן.
הדגש על ההווה כמקור לביטחון מובע באמצעות הצבתו של האדם לצד זולתו, ולא באמצעות ציפייה לעתיד מרוחק.
השורה "חכה לי שם בקצה, ונתחיל מחדש את הכל" מציגה את רעיון ההתחדשות כמעשה הכרוך בהכרה במורכבות המציאות.
בכך השיר משלב בין הקשבה למציאות ובין הפנייה לעבר אופק של שינוי.
לצד זאת, מוצג הרעיון כי מה שמבקש האדם למצוא עשוי להיות כבר חלק מעולמו הקרוב, והדבר מצריך התבוננות מחודשת במרחב חייו.
בכתיבתו על "מה שיבוא" הצביע יוסי חרסונסקי על מאפייניו כתוצר אמנותי המבקש לעצב מרחב צלילי ונפשי המאופיין באיפוק, דיוק ובחירה מודעת בהבעה מרוסנת.
חרסונסקי עמד על כך כי היצירה נמנעת מן המחווה הדרמטית ומעדיפה להתמקד ברצף מתון ובפריסת שכבות מוזיקליות הנבנות כפעולת נשימה.
לשיטתו, הבחירה במינימליזם הפקתי מאפשרת לטקסט לרשת את מרכז הבמה, ולשמש מנוף להבניית חוויה של הרהור פנימי ושל התבוננות לא־מתווכחת במציאות.
בכך, כך טען, מתאפשר לשיר להישמע לא כהצהרה רגשית אלא כעמדה רעיונית שיש בה מן היציבות וההכלה.
עוד הדגיש חרסונסקי כי הדיאלוג הווקאלי המתהווה בין דנקר להמבר יוצר מארג הרמוני המבוסס על השלמה הדדית ולא על תחרות טונאלית.
תופעה זו, לדבריו, מגלמת את התמה המרכזית של השיר: עמידה משותפת בתוך הווה רועד, תוך עיצובו של מרחב רגשי שבו הקרבה הקולית משמשת עדות למפגש מהותי בין שני סובייקטים מוזיקליים.
חרסונסקי ציין כי האופן שבו שתי השורות ההרמוניות נשזרות זו בזו, לעיתים בהמשכיות ולעיתים בחפיפה, מייצר תחושת זרימה מחזורית, ההולמת את רעיון ההתחדשות המובלע בטקסט.
בכך משיג הדואט מעמד של יצירה המעמידה את התקווה לא כיעד עתידי אלא כתנאי קיומי המצוי בתוך פעולת השירה עצמה.
"מה שיותר עמוק יותר כחול" הוא שיר שכתב, הלחין וביצע שלום חנוך.
את השיר ביצע חנוך באלבום "שבלול", שיצא לאור ב-1970, וכן עם להקת תמוז בה היה חבר, באלבומה היחיד "סוף עונת התפוזים".
מנגינת הפתיחה בגרסה הראשונה של השיר התבססה על השיר "I Feel Free" של קרים.
לדברי חנוך, אילו היה יודע שהגיטריסט חיים רומנו, שגם ביצע אותה באלבום, שאב אותה מהשיר הזה, הוא היה מסרב להשתמש בה.
הגרסה הידועה ביותר לשיר היא של להקת תמוז.
במקור, השיר היה באורך סטנדרטי יחסית, אולם באלבום "סוף עונת התפוזים" הוא התארך לקטע מוזיקלי באורך של כ-9 דקות, שרובו המוחלט כולל נגינה ולא שירה.
השיר הוא מהראשונים שחנוך בלבד היה הסולן בהם.
השיר הגיע למקום ה-22 במצעד משיריו של חנוך שערך גלגלצ באפריל 2009.
בין היתר, ביצעו הלהקות רוקפור וצעירי תל אביב, רן דנקר ועילי בוטנר גרסאות כיסוי לשיר.
מה שקורה ברומא (בדנית: ROM) הוא סרט דרמה רומנטית דני משנת 2024 בבמויו של ניקלס בנדיקסן, עם בודיל יורגנסן , כריסטיאן הלקן ורולף לסגארד בתפקידים הראשיים.
בודיל יורגנסן וכריסטיאן הלקן היו מועמדים לפרס בודיל לשחקנית ולשחקן הטוב ביותר.
העלילה היא על זוג דני שמגיע לרומא לחגוג 40 שנים לנישואיהם ושם מתגלים סודות מעברה של האישה שמאיימים על הקשר ביניהם.
הסרט צולם ברומא ונראים בו אתרים מפורסמים בעיר כמו הקולוסיאום, הפנתאון ברומא, מזרקת טרווי, מזרקת ארבעת הנהרות, פי האמת.
גרדה וכריסטופר טסים מקופנהגן לרומא כדי לחגוג שם 40 שנות נישואים.
זאת מתנה מבתם המאומצת שרלוט.
כריסטופר הוא דוור גמלאי וגרדה היא עקרת בית שיודעת איטלקית מהתקופה בה למדה ציור ברומא כשהייתה בת 22. הם מסתובבים באתרי רומא וכשהם מגיעים לאתר פה האמת מסרבת גרדה להכניס את ידה לפה, כנראה יש לה דברים להסתיר מכריסטופר.
גרדה בוחרת מסעדה בה נהגה לסעוד לפני 40 שנים וכריסטופר משתף את כל הסועדים בשמחתם ומגלה להם כמה הוא אוהב את אשתו.
במסעדה פוגשת גרדה את יוהנס שהיה המורה שלה לציור והוא מזמין אותם לדירתו שם הם חוגגים בשתייה.
למחרת נשאר כריסטופר במלון וגרדה יוצאת להיפגש עם יוהנס.
הם מטיילים, מעלים זכרונות ומתקרבים זה לזו עד שגרדה מסיימת את הבילוי במיטתו של יוהנס.