tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
על הבלון היה גם מד עיבור כדי למדוד את השפעות הגרר האטמוספירי.
ניסויים נוספים כללו מעקב אחר התנהגות נוזלים בחוסר כבידה, צילומי כדור הארץ ומזג אוויר ממצלמה ידנית, וניסיון (שלא הצליח) לראות נור שנורה מהקרקע.
יום השיגור נקבע ל-24 במאי 1962. קרפנטר התעורר ב־1:15, ונכנס לחללית ב־4:46. בניגוד למרקורי אטלס 6, לא היו בעיות עם נעילת הדלת.
שיגור התבצע ב־7:45 (שעון פלורידה).
ביצועי משגר האטלס היו מדויקים כל כך עד כי אורורה 7 הגיעה כמעט בדיוק לפרמטרי המסלול המתוכננים של המשימה.
בטיסת האורורה היה מזון מוצק פריטים בפעם הראשונה – מזון מוקפא בצורת קוביות בתוך שקית פלסטיק, במקום מחית הנלחצת מתוך צינור.
כתוצאה מכך, פירורים החלו לצוף בתוך התא.
במקור ציפו את האוכל בחומר שהיה אמור למנוע את ההתפוררות, אולם ייתכן שהם התרסקו בטעות לפני השיגור, והציפוי נשבר.
קרפנטר היה מודאג שפירורים אולי ישאבו למערכת האוורור.
בנוסף, חטיף שוקולד שקיבל נמס לאור הטמפרטורות הגבוהות שהיו בתוך החללית.
בסיום ההקפה השנייה, קרפנטר הודיע כי האוכל נמצא במצב מבורדק והוא מעדיף להימנע מלגעת בזה עד סוף הטיסה, מלבד נטילת טבליית קְסִילוֹז.
בכל זריחה של ההקפה, קרפנטר שם לב לתופעת ה"גחלליות".
לדעתו החלקיקים היו דומים באופיים לפתיתי שלג והיו מגוונים בצורה ובמשקל.
הם גם לא נראו לו מאירים.
אף על פי שהם טסו במהירויות שונות, ההתנהגות לא הייתה זהה להתנהגות החלקיקים שהיו בבלון עם הקונפטי
קרפנטר היה מעוניין לפתור את תעלומת ה"גחליליות" שהופיעו בטיסה הקודמת.
במהלך ההקפה השלישית והאחרונה, קרפנטר פגע בידו כנגד הקיר הפנימי של הטיסה, המכה יצרה פרץ של חלקיקים זוהרים מחוץ לחללית – חלקיקי קרח ששוחררו מפני החללית החיצוניים.
לקראת סוף הטיסה, גילה קרפנטר כי כאשר הוא מכה בידו על דפנות החללית, הוא משחרר יותר "גחלליות".
בתחילה חשבו כי אלו חלקיקים מהצבע המסמן את החללית או מהחומר דוחה הכרישים (בצבע ירוק) אולם בדיקות נוספות הראו כי חומרים אלו לא מנדפים חלקיקים בחוסר כבידה.
לאחר מכן חשבו כי הגחליליות נבעו מאדים ממערכת בקרת תנאי הסביבה, שהפכו לשלג כאשר נחשפו לחלל הפתוח, או אולי שאריות פסולת מהשיגור שנשארו על הדופן החיצוני של החללית והחלו להשתחרר.
כמו גלן, קרפמנטר הקיף את כדור הארץ שלוש פעמים.
ביצועי החללית היו כנדרש וכל יעדי המשימה העיקרית הושגו.
התקלה היחידה הייתה במד האופק שהסיט את הכוון המשימה ב-20 מעלות.
השפעת המדיד תוקנה ידנית על ידי האסטרונאוט במהלך תמרוני הכוון ידניים.
כמו כן הטמפרטורה בתוך התא ובתוך חליפת החלל הייתה גבוהה אך נסבלת.
עד למעבר האחרון מעל תחנת הוואי, קרפמנטר ניצל כ-60% מהדלק במכלים האוטומטי והידני, ולדעת מנהל המשימה קראנץ, המשימה התקדמה כנדרש.
הוא הורה לירות את המנועים האחורים ולהתקדם לתמרון כניסה למסלול.
סה"כ משך השהות בחוסר כבידה היה 4 שעות, 39 דקות ו-32 שניות.
קרפנטר הודה כי היה עסוק בחקר נושא הגחלליות והתחיל את בדיקות הכניסה למסלול באיחור.
כאשר הוא ניסה להכניס את החללית להכוון הנכון הוא גילה כי המערכת האוטומטית לא יכולה להחזיק בהכוון הנדרש של 34 מעלות עלרוד ו-0 מעלות גלגול.
כאשר הוא ניסה לגלות מה מקור התקלה, הוא צבר פיגור נוסף בהכנות לנחיתה.
במעבר למערכת ידנית הוא שכח לכבות את המערכת האוטומטית.
כתוצאה מכך, במשך 10 דקות, שתי המערכות עבדו יחדיו ודלק בוזבז.
במעבר מעל קליפורניה, אלן שפרד הזכיר לו להדליק את המנועים.
שגיאת מערכת הבקרה והאיחור של 3 שניות בהדלקת המנועים, גרמה לסטייה במיקום הנחיתה של החללית, והוא פספס את אתר הנחיתה המיועד ב-400 ק"מ.
לאחר כמה שעות של חיפוש קדחתני, קרפנטר אותר מצפון מזרח לפוארטו ריקו, ונאסף על ידי נושאת המטוסים אינטרפיד.
מלבד תשישות קלה, הוא היה במצב רוח טוב והבדיקות הרפואיות היו טובות.
בנאס"א לעומת זאת לא היו מרוצים מהתנהגות האסטרונאוט ובזבוז הדלק בנחיתה.
קרפנטר לא הוקצה למשימות עתידיות.
הוא עזב את תוכנית החלל ב-1964 על מנת להשתתף בתוכנית חקר האוקיינוסים Sealab של חיל הים.
החללית אורורה 7 מוצגת כיום במוזיאון המדע והתעשייה בשיקגו אילינוי.
מרקוס ג'ון שלזינגר , הוא שחיין ישראלי-אמריקאי, אלוף ישראל (2015 ו-2016) ופעמיים ברציפות אלוף המכביה (2013 ו-2017) במשחה ל-100 מטר פרפר ושיאן ישראל הנוכחי (2020) במשחה ל-50 מטר פרפר (בריכת 25 מטר) ושיאן ישראל בעבר במשחה ל-100 מטר פרפר (בריכת 25 מטר).
שלזינגר נולד בריברסייד, קליפורניה שבארצות הברית.
בתחרויות השחייה של המכביה התשע-עשרה שנערכו בבריכת השחייה האולימפית החדשה במכון וינגייט ביולי 2013 ייצג שלזינגר את ארצות הברית וזכה ב-4 מדליות, 1 זהב ו-3 כסף.
מדליית זהב, במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 54.88 שניות, לפני (55.70 שניות) ועדי דוידוב (55.83 שניות), שניהם מישראל.
מדליות כסף, במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 50.48 שניות, אחרי גארט ובר-גייל (48.99 שניות), שניהם מארצות הברית ולפני לירן קונובלוב מישראל (50.69 שניות), במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי בתוצאה של (3:23.08 דקות, אחרי ישראל (3:21.44 דקות) ובמשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:41.87 דקות, אחרי ישראל (7:33.07 דקות).
נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי במשחה ל-50 מטר פרפר בשיא אישי חדש של 23.13 שניות.
שלזינגר עלה לישראל ב-13 במאי 2015 והצטרף לקבוצת הפועל דולפין נתניה בהדרכתו של עדי ולפמן ובהמשך על ידי דימה ריבינסקי.
באליפות ישראל בשחייה שנערכה במכון וינגייט באוגוסט אותה שנה זכה שלזינגר ב-3 מדליות אישיות, אחת מכל סוג.
מדליית זהב, במשחה ל-100 מטרה פרפר בתוצאה של 53.34 שניות.
מדליית כסף, במשחה ל-50 מטר פרפר בתוצאה של 24.04 שניות, אחרי תומר זמיר שקבע שיא ישראלי חדש של 23.76 שניות ולפני גיא ברנע (24.04 שניות), שניהם מהפועל ירושלים.
מדליית ארד, במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 22.89 שניות, אחרי זיו קלונטרוב מהפועל עומר (22.38 שניות) ואור סבטייה ממכבי פארק מים רעות (22.86 שניות).
נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי במשחה ל-100 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 50.20 שניות.
באליפות ישראל (בריכת 25 מטר) שנערכה בדצמבר אותה שנה זכה שלזינגר ב-3 מדליות, 1 זהב ו-2 כסף.
מדליית זהב, במשחה ל-50 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 21.87 שניות, לפני מירון חרותי ממכבי חיפה (21.98 שניות) וזיו קלונטרוב (22.13 שניות).
מדליות כסף, במשחה ל-50 מטר פרפר בתוצאה של 23.23 שניות, אחרי גיא ברנע (23.21 שניות) ולפני מירון חרותי (23.45 שניות) ובמשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 52.10 שניות, אחרי ברנע (51.75 שניות) ולפני איתי גורביץ' מהפועל ירושלים (53.02 שניות).
באליפות אירופה נערכה בלונדון, בירת הממלכה המאוחדת, במאי 2016 סיים שלזינגר במקום 24 במשחה ל-50 מטר פרפר בתוצאה של 24.52 שניות, במקום 36 במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 53.96 שניות ובמקום 42 במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 23.23 שניות.
באליפות ישראל בשחייה שנערכה ביולי אותה שנה זכה שלזינגר במדליית זהב, במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 52.75 שניות.
מדליית ארד, במשחה ל-50 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 22.76 שניות, אחרי אור סבטייה (22.54 שניות) ומירון חרותי (22.66 שניות).
באליפות ישראל (בריכת 25 מטר) שנערכה בדצמבר אותה שנה זכה שלזינגר ב-4 מדליות, 3 זהב ו-1 כסף והיה לשחיין המצטיין באליפות.
מדליות זהב, במשחה ל-50 מטר פרפר בשיא ישראלי חדש של 23.02 שניות, לפני ויקטור בלחסן ממכבי נהריה (24.29 שניות) ונדב אהרונסון חברו לאגודה (24.39 שניות).
מדליית כסף, במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 48.46 שניות, אחרי לירן קונובלוב (48.31 שניות) ולפני זיו קלונטרוב (48.56 שניות).
בתחרות סיום העונה (בריכת 25 מטר) שנערכה בווינגייט באוגוסט 2020 קבע שלזינגר במשחה ל-50 מטר פרפר שיא ישראלי חדש של 22.77 שניות, שיפור לשיא בן השנה של מירון חרותי (22.86 שניות).
מרקורי-רדסטון 4 הייתה משימת החלל המאוישת השנייה של ארצות הברית במסגרת תוכנית מרקורי.
האסטרונאוט וירג'יל "גאס" גריסום שוגר לטיסה תת-מסלולית בת 15 דקות בחלליתו "ליברטי בל 7" (Liberty Bell – פעמון החירות) ב-21 ביולי 1961.
הטיסה עברה ללא תקלות עד לנחיתה באוקיינוס, שבמהלכה הועף בפיצוץ פתח החירום.
האסטרונאוט חולץ והחללית שקעה לתוך האוקיינוס.
טייס: "גאס" גריסום (טיסה ראשונה)
החללית של טיסת מרקורי-רדסטון 4 היא החללית מרקורי מספר 11 שנבנתה, וייצורה הסתיים במאי 1960. זו החללית המבצעית הראשונה שהיה לה היה חלון מרכזי אחד במקום שני חלונות קטנים מהצדדים.
מבצע החללית היה קרוב יותר לתצורה הסופית שנדרשה לטיסה מסלולית (ושונה מהחללית שהשתמשו בה לטיסת מרקורי-רדסטון 3.
אחד החידושים בחללית היה שחרור של הפתח הכניסה הראשי על ידי חומר נפץ.
עד אז, פתח יציאה היה קרוב לאנטנה, והקשה על האסטרונאוטים לצאת.
פתח הכניסה היה ננעל על ידי 70 ברגים, והיה מקשה על פעולות חילוץ במקרה של אסטרונאוט פצוע.
על כן הוחלט לאחר דיונים, ליצור ידית אשר תשחרר את הפתח בפיצוץ מבוקר.
כדי להגיע לידית היה צריך להסיר לוח קטן ליד הפתח (למנוע הפעלה בטעות).
כל התוספת עם חומר הנפץ הוסיפה לחללית משקל של 10.43 ק"ג.
החלון המרכזי העניק זווית ראייה של 30 מעלות לאופק ו-33 מעלות במאוזן.
החלון יוצר על ידי חברת קורנינג בניו יורק, והורכב ממספר שכבות.
השכבה החיצונית, הייתה בעובי של 0.89 ס"מ (0.35 אינץ'), ויכלה לעמוד בטמפרטורות של עד 982 צלזיוס (1,800 פרנהייט).
החלון הרחב נועד לסייע לאסטרונאוטים במהלך ניווט החללית והערכת ההכוון שלה.
כמו בטיסה הקודמת, החללית הייתה מחוברת למגדל בריחה בגודל של 4.78 מטר, לסיוע במקרה של שיגור שבוטל.
מערכות הנחיתה, התקשורת, מגן החום ושליטה בטמפרטורה בתוך התא היו זהות גם כן.
החללית נקראה "ליברטי בל 7" (פעמון החירות 7) על שם פעמון החירות בפילדלפיה פנסילבניה, ו-7 לכבוד שבעת האסטרונאוטים של טיסות מרקורי.
את החללית צבעו בפס לבן אלכסוני המתחיל בבסיס של החללית ועולה לכיוון הקצה, בצורה המחקה את הסדק המפורסם בפעמון החירות.
גריסום וגלן התאמנו על החללית במגוון תרחישים בקייפ קנוורל בתא המדמה טיסה בגובה רב.
תוך כדי טיסתם כל צוות התמיכה והרופאים בדקו מדדים ונוהלי תחנת הקרקע נבחנו.
לקראת הטיסה הם התאמנו בכ-100 תרחישים שונים.
משגר הרדסטון MRLV-8 הגיע לקייפ קנוורל ב-8 ביוני 1961. סקר מוכנות לשיגור התבצע ב-15 ביולי 1961, ובו הוכרזה מוכנות של החללית #11 ושל המשגר למשימה.
באותו יום נבחרה השם של החללית כ"ליברטי בל 7" ("פעמון החירות 7").
המשימה הייתה זהה במאפייני למשימת מרקורי-רדסטון 3, ותוכננה להגיע לאפוגיאה של 187 ק"מ, וטווח טיסה של 481 ק"מ.
לפי התכנון, ההאצה המקסימלית שגריסום יחווה הייתה 6.33 g (תאוצה של 62 מטר/שנייה בריבוע).
בבוקר 21 ביולי 1961, גאס גריסום נכנס לחללית ליברטי בל 7 בשעה 8:58 UTC.
כדי לסגור את פתח החללית היה צריך להבריג 70 ברגים במקומם.
אולם 45 דקות לפני מועד השיגור, התגלה כי אחד הברגים היה לא מיושר במיקום הנכון.
הספירה לאחור הופסקה ל-30 דקות במהלכה הוחלט כי 69 הברגים הנותרים צריכים להספיק כדי להחזיק את הפתח במקומו.
לאחר עוד 2 עיכובים במהלך הספירה לאחור, ניתן אור ירוק לשיגור.
אלן שפרד היה בחדר הבקרה וניהל את התקשורת מול גריסום.
משך הטיסה היה 15 דקות ו-37 שניות.
במהלך הטיסה, החללית הגיע לגובה של 190.4 ק"מ ולטווח של 486.2 ק"מ מאתר השיגור.
לאחר הטיסה גריסום הודה כי הוא חשש בהתחלה, אך צבר ביטחון ככל שהטיסה התקדמה.
כיוון ששמע את המנוע מתחיל לבעור על כן השיגור, הוא חשב שהשעון המודד את הזמן שעבר בטיסה התחיל באיחור.
השיגור התקדם כמתוכנן, עם תנאי טמפרטורה נוחים בחללית ובחליפה.
הוא הסתכל דרך החלון לאופק אולם עקב איבוד ידיעת ההכוון רגעי של הטייס הוא לא שם לב להתנתקות המשגרים.
אחרי 2:33 דקות הוא הגיע רשמית לחלל.
במהלך הטיסה גריסום דיווח כי הוא חווה מעט סחרור ויש לו בעיה עם ההגאים של ההכוון.
הוא היה מוקסם מהנוף ודיווח שהנוף הרבה יותר מרהיב מהמדידים והחיישנים בחללית.
עד שהגיב לביצוע הסיבוב הזמן המיועד עבר והוא סטה יותר מידי.
הוא בדק את התמרונים השונים ועבר למערכת הבקרה השנייה, שהגיבה לו יותר טוב, למרות צריכת דלק יותר גבוהה.
תצפיותיו וניסיונותיו לזהות את הנוף גרמו לו להיות מאחורי הלו"ז המתוכנן.
בדקה 6:51, היה מוכן לכניסה בליסטית חזרה.
כשליברטי בל הייתה בגובה של 190.32 ק"מ, גריסום הפעיל את המנועים חזרה, בקצב של 171 פעימות לדקה.
הכוון החללית במהלך הכניסה חזרה היה בזווית של 14 מעלות למישור וגריסום ניסה לראות כוכבים לזיהוי ההכוון, אולם ההכוון גרם לכך שאור השמש נכנס לתא ואילולי ידע גריסום כי נורת האזהרה על תאוצת 0.5g הייתה אמורה לדלוק הוא לא היה שם לב אליה.
עם זאת, הוא לא הרגיש את הרעידות אלא רק קרא לתחנת הקרקע את מדידות החיישנים.
בגובה 6.4 ק"מ נפרש מצנח הבלימה ובגובה 3.7 ק"מ נפרש המצנח הראשי, אשר נפרש בגובה 300 מטר לפני הגובה המיועד.
גריסום שם לב למספר קרעים במצנח, אולם קצב הירידה נשמר כצפוי.
עם השמעת ה"נקישה" המעידה על פריסת בלון האוויר המגן על החללית בנחיתה, גריסום הרים את הקסדה וניתק את צינור החמצן, אך השאיר את הצינור המחובר לחליפה שלו.
ברגע שהחללית התיישרה במים, גריסום ניתק את המצנחים וחיכה לחילוץ.
מסוקי החילוץ יצרו עימו קשר וגריסום ביקש חמש דקות לתעד את המידע.
לאחר שסיים, הוא הסיר את המכסה מכפתור המיועד לפיצוץ דלת החללית וחיכה לחילוץ.
פתאום, דלת החללית התפוצצה והשתחררה ומים התחילו להיכנס לחללית.
גריסום משוכנע שהוא לא נגע בכפתור.
כיוון ששחרר את רוב הצינורות של החליפה הוא השתחרר במהירות מהקסדה והחל לטפס מחוץ לחללית, ולשחות ממנה.
טייסי המסוק המתקרב ניסו בינתיים להציל את החללית ולתפוס את החללית הטובעת, אולם כמות המים שנכנסו הפכו אותה לכבדה (יותר מ-2,300 ק"ג), כבד מדי לחילוץ והמסוקים שחררו אותה.
גריסום החל לספוג מים דרך אחד מהצינורות הקשורים לחליפה שלו, והיה צריך סיוע בחילוץ מהמים.
החללית שקעה באוקיינוס, באזור בעומק של 5.1 ק"מ.
למרות הצהרותיו של גריסום כי הוא לא שחרר את הדלת ופוצץ אותה לפני הזמן, היו שחשבו כי הוא היה אחראי.
ועדת חקירה לא יכלה לקבוע בוודאות אם הוא לחץ בטעות.
במשך 14 שנה נעשו מאמצים לאתר את החללית, בהם מספר מסעות חילוץ משותפים של חברת Oceaneering International מיוסטון, טקסס.
מסעות לחילוץ נעשו בשנת 1992, ו-1993, במימון משותף עם ערוץ דיסקברי.
ב-20 ביולי 1999, יום השנה ה-30 של נחיתת אפולו 11 על הירח, (ויום אחד לפני ציון יום השנה ה-38 לטיסת מרקורי רדסטון 4) "ליברטי בל 7" הורמה מקרקעית האוקיינוס.
החללית נמצאה לאחר 14 שנים של מאמץ על ידי ניופורט בעומק של כמעט 4.9 ק"מ, במרחק של 560 ק"מ דרום מזרח מקייפ קנוורל.
בין הפרטים שחולצו היו גם חלק מחליפת הטיסה וכן מטבעות זיכרון שהועלו לחלל ונועדו לחלוקה לאחר הטיסה.
מרקורי מונטקלייר היא מכונית סלון אשר יוצרה על ידי חטיבת מרקורי בקונצרן המכוניות האמריקאית פורד בין השנים 1955–1960, ובין השנים 1964–1968.
בין השנים 1955-1957 יוצר הדגם על ידי "מרקורי" בחברת פורד, בין השנים 1958-1960 יוצר הדגם על ידי חטיבת "M-E-L" בחברת "פורד".
בין השנים 1964-1968 הדגם יוצר על ידי חטיבת "Lincoln Mercury" בחברת "פורד".
בין השנים 1955-1960 יוצרו 71,588 יחידות (בתצורות סדאן, קופה-הרדטופ וקבריולה).
את דגמי המונטקלייר (1964-1968) ניתן היה להזמין בשני סוגי מרכב – Maruder, שהיה קונבנציונלי למדי, ו-Breezeway, שהיה עיצוב מיוחד שבו היה לחלון האחורי שיפוע שלילי ומנוע חשמלי שניתן היה להוריד אותו ועל ידי כך לאוורר את הרכב.
2 דלתות - קופה, הרדטופ
מרקורי לינקס היא מכונית משפחתית אשר הוגדרה כמכונית קומפקטית, אשר יוצרה על ידי חטיבת מרקורי בקונצרן המכוניות האמריקאית פורד בין השנים 1980–1987.
דגם ה"מרקורי לינקס" התבסס על דגם הפורד אסקורט אשר יוצר בדרום אמריקה.
Lynx Turbo RS (הורכב בדגם מגדש טורבו)
מרקורי וויאג'ר היא מכונית סלון בתצורת סטיישן, אשר יוצרה על ידי חטיבת מרקורי בקונצרן המכוניות האמריקאית פורד בין השנים 1957–1958.
דגמי ה"מרקורי וואיאג'ר" צוידו בהגה כח.
פירוש המילה "Voyager" בעברית: "נוסע".
מרקור שפיל ארנה הוא אצטדיון רב תכליתי הממוקם בדיסלדורף שבגרמניה, שנחנך בשנת 2004, ומשמש כמגרשה הביתי של פורטונה דיסלדורף מהבונדסליגה השנייה.
האצטדיון יכול להכיל במשחקי הכדורגל 54,600 צופים, ובהופעות מוזיקה ניתן לאכלס 66,500 צופים.
האצטדיון אירח את אירוויזיון 2011.
בניית האצטדיון החלה בשנת 2002. בשנת 2004 נחנך האצטדיון על גדות נהר הריין.
האצטדיון הפך מיד למגרש הביתי של פורטונה דיסלדורף, במקום אצטדיון ריינשטדיון הישן שנהרס.
בתחילה נקרא האצטדיון LTU ארנה, והכיל 51,500 מקומות ישיבה.
בשנת 2010 הוחלפו חלק ממקומות הישיבה ביציעי עמידה, וכך גדלה קיבולת האצטדיון ל-54,600 צופים במשחקי הכדורגל.
החל משנת 2009 ועד לשנת 2018 נקרא האצטדיון בשם אספרי ארנה.
אצטדיון אספרי ארנה הוא כאמור האצטדיון הביתי של פורטונה דיסלדורף.
האצטדיון אמנם לא אירח משחקים במונדיאל 2006 שנערך בגרמניה על אף היותו אחד האצטדיונים הגדולים והחדישים בגרמניה, אך כן נערכו בו מספר משחקים בינלאומיים של נבחרת גרמניה.
המשחק הבינלאומי הראשון שנערך באספרי ארנה היה משחק ידידות של נבחרת גרמניה מול נבחרת ארגנטינה, שהסתיים בתיקו 2-2. בשנת 2007 ערכה נבחרת גרמניה משחק ידידות מול נבחרת שווייץ באספרי ארנה.
משחק זה הסתיים בניצחון 3-1 לגרמניה.
בפברואר 2009 הפסידה הנבחרת הגרמנית 1-0 לנבחרת נורווגיה באספרי ארנה.
נוסף על משחקי נבחרת גרמניה, אירח האספרי ארנה שני משחקי ידידות של נבחרת פורטוגל, מול נבחרות יוון וערב הסעודית.
נוסף לכדורגל, האצטדיון שימש כמגרשה הביתי של קבוצת הפוטבול ריין פייר, המשחקת בליגת NFL אירופה.
בשנת 2010 נערך באצטדיון מרוץ האלופים השנתי, שהוא מרוץ מכוניות בו התחרו נהגי מרוצים מפורסמים כמיכאל שומאכר, סבסטיאן פטל, אלן פרוסט וסבסטיאן לב.
באצטדיון נערכו גם תחרויות אגרוף יוקרתיות.
בשנת 2024, האצטדיון אירח כמה משחקים ביורו 2024.
חנוכת האספרי ארנה כהיכל מוזיקה התבצעה בשנת 2005 עם שתי הופעות של הזמר הגרמני הרברט גרונמאייר.
אמנים מקומיים ידועים אחרים שהופיעו בהמשך באספרי ארנה הם להקת המטאל הגרמנית די טוטן הוזן, הזמר הגרמני מריוס מולר, הזמר אודו לינדנברג ואחרים.
אמנים בינלאומיים שהופיעו באספרי ארנה הם בון ג'ובי, הרולינג סטונז, ברוס ספרינגסטין, דפש מוד, מדונה, בלאק אייד פיז, רוג'ר ווטרס, קולדפליי, טייק ד'את, וואן דיירקשן, לינקין פארק, פול מקרטני, ביונסה, AC/DC, ואמנים נוספים.
בנוסף, האספרי ארנה אירח פסטיבלים ואירועי מוזיקה שונים.
הידוע ביותר מבין אירועים אלה הוא אירוויזיון 2011, שהתקיים בגרמניה, כתוצאה מזכייתה של לנה מאייר-לנדרוט שייצגה את גרמניה באירוויזיון 2010.
עד לשנת 2009, נקרא האצטדיון LTU ארנה, על שם חברת התעופה LTU, שבסיסה היה בדיסלדורף.
זמן קצר לאחר מיזוגה של חברת LTU לתוך חברת אייר ברלין, חדל המותג LTU להתקיים בשנת 2009, ועל כן, נרכשו הזכויות על שם האצטדיון על ידי חברת ההלבשה הבינלאומית אספרי.
בשנת 2018 הסתיימו הזכויות של אספרי על שם האצטדיון, ושמו שונה למרקור שפיל ארנה.
במהלך תחרות אירוויזיון 2011, שונה שם האצטדיון לזמן קצר לדיסלדורף ארנה, עקב חוקי התחרות שאסרו פרסומים מסחריים בשם האולם.
מרקורי סדרה M היא סדרת טנדרים ומשאיות קלות בעלי הנעה קדמית, והנעה כפולה 4x4, מתוצרת חטיבת מרקורי השייכת ליצרן הרכב האמריקאי פורד אשר יוצרה בין השנים 1946–1968.
משנת 1946 "פורד קנדה" הציעה משאיות לחטיבת מרקורי.
מרקורי ציקלון היא "מכונית שרירים" ("Muscle car" ), לשימוש רחוב או ל"מרוצי דראג" ("Drag racing" ) בתצורות: 2 דלתות קופה, ו-2 דלתות קבריולה אשר יוצרה על ידי חטיבת מרקורי בקונצרן המכוניות האמריקאית פורד בין השנים 1964–1972, יוצרו 90,526 יחידות.
דגמי "מרקורי ציקלון" צולמו לסדרות טלוויזיה ולסרטי קולנוע.
מרקורי טרנפיק קרוזר היא מכונית סלון בתצורות של 2 דלתות, ו-4 דלתות אשר יוצרה על ידי חטיבת מרקורי בקונצרן המכוניות האמריקאית פורד בין השנים 1957–1958.
דגמי "מרקורי טרנפיק קרוזר" השתתפו בסרטי קולנוע וסדרות טלוויזיה.
2 דלתות - הרדטופ קופה.
4 דלתות - הרדטופ סדאן.
מרקורי ציקלון ספוילר 2" היא "מכונית שרירים" בתצורת מכונית ספורט מתוצרת חטיבת רכבי היוקרה מרקורי, חברת בת של קונצרן הרכב האמריקאי פורד, אשר יוצרה בשנת 1969.
בנוסף, דגמי "מרקורי ציקלון ספוילר 2" השתתפו בתחרויות מרוצי מכוניות.
יוצרו 500 יחידות, כל דוגמאות הייצור יוצרו במהלך השבועות הראשונים של שנת 1969.
2 דלתות - הרדטופ מסוג "Fastback" .
דגמי "מרקורי ציקלון ספוילר 2" נצבעו ב-2 צורות צבע: מכונית לבנה עם פנים אדומות וקצוות חיצוניות, וכן מכונית לבנה עם פנים כחולות וקצוות.
בשנת 1970 יוצר הדגם "ניו מרקורי ציקלון ספוילר 2".
מרקורי S-55 היא מכונית סלון אשר יוצרה על ידי חטיבת מרקורי בקונצרן המכוניות האמריקאית פורד, אשר יוצרה בין השנים 1962–1963, ובין השנים 1966–1967.
מרקוס ריבה (בלטבית: Markus Riva; נולד ב-2 באוקטובר 1986) הוא זמר ומפיק מוזיקלי לטבי.
ריבה נולד בעיירה טלסי שבלטביה.
הוא משמש כתקליטן וכמפיק מוזיקלי וכתב שירים למספר תוכניות מוזיקה, בנוסף הוא דגמן למגזין אופנת הגברים "Adon".
בשנת 2009 הוציא את אלבומו הראשון הנקרא "Ticu".ב-2015 יצא האלבום הראשון שלו בשפה הרוסית.
משנת 2017 הוא מנחה את הגרסה הלטבית של תוכנית המציאות "The X Factor".
ריבה ידוע בשל ניסיונו לייצג את מדינתו באירוויזיון, והתמודד שבע פעמים רצופות (בשנים 2014–2020) בקדם-אירוויזיון על ייצוג לטביה באירוויזיון.
בשנת 2014 התמודד בקדם עם השיר שלו "Lights On", שהגיע במקום ה-11. בשנת 2015 הוא חזר עם שירו "Take Me Down", שהגיע למקום השני בגמר, זה היה הביצוע המוצלח ביותר של ריבה עד כה, יחד עם 2019. עוד ב-2015, הוא מסר את תוצאות הניקוד של לטביה מריגה בשידור לווינה.
בשנת 2016 התמודד שוב, עם השיר שלו "I Can", והגיע למקום השלישי בגמר, אולם הוא לא היה בשני המקומות הראשונים בהצבעות חבר השופטים, והוא לא הגיע לסופר-פינל.
בשנת 2017 התמודד עם השיר "Dynamite", וסיים במקום השישי.
בשנת 2018 נכנס שוב עם השיר "This Time".
תחילה, נאמר לו שהוא לא הצליח להעפיל מחצי הגמר שלו, אולם בגלל טעויות טכניות בהצבעה הוא עלה לגמר בשיר "Who's Counting" ולכן שני השירים נשלחו לגמר.
בגמר הוצב ריבה במקום החמישי מתוך שמונה מתמודדים.
בשנת 2019 התמודד שוב בתחרות עם השיר "You Make Me So Crazy".
לאחר שהעפיל לחצי הגמר, הוא הוצב במקום השני מתוך 8 מתמודדים.
יחד עם השתתפותו הקודמת מ-2015, זהו הביצוע המוצלח ביותר של ריבה עד כה.
בשנת 2020 התמודד בשנה השביעית ברציפות עם השיר "Impossible" שכתב יחד עם אמינטה (נציגת לטביה באירוויזיון 2015).
למרות ששירו היה ברשימה קצרה והוא הוזמן לאודישן מול צוות השופטים, הוא לא נבחר להשתתף בגמר.
מרקוס שנקנברג (נולד ב-4 באוגוסט 1968) הוא דוגמן הולנדי-שוודי.
שנקנברג נולד בסטוקהולם לזוג הורים הולנדים, הוא התפרסם בכך שהוביל בעירום את הקמפיין של קלווין קליין, בנוסף דגמן לחברות אופנה כמו ורסצ'ה וארמני והיה לאחד הדוגמנים הבולטים בשנות התשעים.
ב-1993 הופיע בסרט הטלוויזיה האיטלקי "Birthday at Tiffany's".
ב-1997 הופיע בסרט העצמאי "הנסיך וליאנט", באותה שנה הוציא את ספרו "מרקוס שנקנברג: כללים חדשים".
במיס תבל 1999 שימש כשופט בתחרות.
ב-2010 שיחק בסרט "Multiple Sarcasms" לצד טימותי האטון, באותה שנה גם הוציא את סרטון הכושר "Marcus Schenkenberg: Body Secrets".
הוא התארח בפרקים של אופרת הסבון "One Life to Live", סדרת הפעולה "V.I.P.", קומדיית המצבים "Stacked" ו-סמאש.
ב-2012 החל להשתתף בתוכנית השוודית של "רוקדים עם כוכבים".
הוא ניהל מערכת יחסים מתוקשרת עם פמלה אנדרסון, בנוסף היה בזוגיות גם עם ויקטוריה סילבסטד וג'סיקה סימפסון.
כיום הוא עוסק באיגרוף מקצועי .
מרקוס ליליאן תוראם אוליאן הוא כדורגלן צרפתי המשחק בעמדת החלוץ באינטר מילאנו ובנבחרת צרפת.
את ילדותו העביר תוראם בצרפת והוא גדל ושיחק במחלקות הנוער של סושו מונטליאר, את הופעת הבכורה שלו בליגה הצרפתית השנייה ערך תוראם ב-20 במרץ 2015 כבר בגיל 18, במשחק ליגה מול שאטורו.
הוא סה"כ שיחק 43 משחקים בסושו וכבש שער בודד ב-14 באפריל 2017, במהלך הפסד הליגה 1–3 לטור.
ב-5 ביולי 2017, כאשר היה בן 20 חתם תוראם במועדון גנגאן מהליגה הראשונה.
באוגוסט 2018 זכה תוראם לתשומת לב רבה במהלך משחק הליגה מול פריז סן-ז'רמן בו שיחק אל מול ג'אנלואיג'י בופון, שהיה חבר לקבוצתו של אביו ליליאן תוראם.
ב-9 בינואר 2019, סייע תוראם לגנגאן להדיח את פריז סן-ז'רמן מרבע גמר גביע הליגה הצרפתית, לאחר שכבש פנדל בתוספת הזמן.
עשרים יום אחרי זה כבש תוראם את שער השוויון בחצי הגמר מול מונקו אך גנגאן הפסידה את המשחק בסופו של דבר בדו-קרב פנדלים.
ב-22 ביולי 2019, חתם תוראן בבורוסיה מנשנגלדבך מהליגה הגרמנית בעבור 12 מיליון אירו, על חוזה של 4 שנים.
תוארן קיבל את הספרה 10 המכובדת והפך לחלוץ המרכזי של הקבוצה בעקבות עזיבתו של תורגן הזאר לבורוסיה דורטמונד.
תוראם ערך את הופעת הבכורה שלו במדי בורוסיה מנשנגלדבך ב-9 באוגוסט 2019 במהלך הסיבוב הראשון של הגביע הגרמני.
ב-22 בספטמבר 2019, לאחר חמש הופעות בבונדסליגה הצליח סוף סוף תוראם לכבוש את שערו הראשון על אדמת גרמניה במהלך ניצחון קבוצתו 1–2 על פורטונה דיסלדורף.
ב-1 ביולי 2023 חתם תוראם באינטר מילאנו האיטלקית כשחקן חופשי.
ב-3 בספטמבר, הוא כבש את שערו הראשון בניצחון 4–0 על פיורנטינה .
ב-3 באוקטובר, הוא הבקיע את שערו הראשון בליגת האלופות עבור המועדון בניצחון 1–0 על בנפיקה בשלב הבתים, והפך לצרפתי השלישי שכובש בתחרות זו עבור אינטר אחרי יורי דז'ורקף (1998 נגד שטורם גראץ ) ופטריק ויירה (2006 נגד באיירן מינכן ).
נכלל בסגל נבחרת צרפת לטורניר מונדיאל 2022.
ב-22 בנובמבר 2022, במהלך משחקה של נבחרת צרפת נגד נבחרת אוסטרליה במסגרת שלב הבתים של מונדיאל 2022, ערך תוראם את הופעת הבכורה שלו.
ב-4 בדצמבר 2022, במהלך שלב שמינית הגמר מול נבחרת פולין בישל מרקוס בישול בכורה בנבחרת.
תוראם נולד בפארמה שבאיטליה, הוא בנו של מלך ההופעות של נבחרת צרפת בכדורגל בכל הזמנים לשעבר ליליאן תוראם.
אחיו, קפרן תוראם, משחק ביובנטוס מהליגה האיטלקית.
מרקוס נקרא על שמו של הסופר הג'מייקני מרקוס גארבי.
מרקורי XM-800 (באנגלית : Mercury XM-800) היא מכונית קונספט בתצורה קופה, אשר יוצרה על ידי חטיבת מרקורי בקונצרן המכוניות האמריקאית פורד, בשנת 1953 והוצגה בשנת 1954
דגם "מרקורי XM-800" הוצג לראשונה בתצוגת המכוניות בשיקגו בשנת 1954
בתחילת 1957 תרם פורד את דגם ה- "מרקורי XM-800" למעבדת הנדסת הרכב של אוניברסיטת מישיגן לשימוש בהכשרת מהנדסי רכב "עתידיים"
מרקורי פארק ליין (באנגלית : Mercury Park Lane) היא מכונית סלון בתצורות של 2 דלתות, ו-4 דלתות מתוצרת חטיבת מרקורי בקונצרן המכוניות האמריקאית פורד, אשר יוצרה בין השנים 1960–1958 ו-1968–1964.
דגם "מרקורי פארק לין ברוהאם" יוצר בין השנים 1968–1967.
בין השנים 1967–1968 יוצר דגם "מרקורי פארק לין ברוהאם" (Mercury Park Lane Brougham) בתצורות : 4 דלתות סדאן, 4 דלתות הרדטופ, 2 דלתות פסטבק (שנת 1968)
תצורות דור ראשון : 4 דלתות הרדטופ סדאן, 2 דלתות הרדטופ קופה, 2 דלתות קבריולה
תצורות דור שני : 4 דלתות הרדטופ סדאן, 2 דלתות הרדטופ, 2 דלתות קבריולה
דגמי "מרקורי פארק ליין" צולמו לסרטים וסדרות טלוויזיה.
בסדרת הטלוויזיה האמריקאית הוואי חמש-אפס השחקן ג'ק לורד שגילם את המפקח "סטיב מקגארט", נהג בדגם "מרקורי פארק ליין ברוהאם" בתצורה 4 דלתות הרדטופ סדאן, שנת 1968.
מרקורי מילאן (באנגלית : Mercury Milan) היא "מכונית מנהלים" מתוצרת חטיבת מרקורי באמצעות "Hermosillo Stamping and Assembly" בקונצרן המכוניות האמריקאית פורד, אשר יוצרה בין השנים 2011–2005 (דגם שנת 2006) בעיר סונורה במדינת ארמוסיו במקסיקו.
דגמי "מרקורי מילאן" קרויים ע"ש מועדון הכדורגל האיטלקי מהעיר מילאנו, המשחק בסרייה א' - מילאן
יוצרו 166,126 יחידות כולל 2,884 יחידות היברידיות
סוג הנעות : הנעה קדמית 4x2, הנעה כפולה 4x4
"מרקורי מילאן" צולמה למספר רב של סרטים וסדרות טלוויזיה
מרקורי קומיוטר (באנגלית : Mercury Commuter) היא מכונית סטיישן מתוצרת חטיבת מרקורי בקונצרן המכוניות האמריקאית פורד, אשר יוצרה בין השנים 1962–1957 ובין השנים 1968–1964 בארצות הברית
דגמי "מרקורי קומיוטר" צולמו לעשרות לסרטי קולנוע
2 דלתות + חלק תחתון נפתח של דלת אחורית - סטיישן
4 דלתות + חלק תחתון נפתח של דלת אחורית - סטיישן
מרקורי מטאור (באנגלית : Mercury Meteor) היא "מכונית מנהלים" אשר יוצרה על ידי חטיבת מרקורי בקונצרן המכוניות האמריקאית פורד בין השנים 1961–1963
2 דלתות - סדאן (דור ראשון, דור שני)
2 דלתות - הרדטופ (דור שני)
4 דלתות - הרדטופ (דור ראשון)
4 דלתות - סטיישן (דור שני)
מספר נוסעים : 6 (דגמים : 4 דלתות סדאן, 4 דלתות הרדטופ)
דגמי "מרקורי מטאור" צולמו לעשרות סרטים וסדרות טלוויזיה
תאוצה בין 0–100 קמ"ש היא 17.7 שניות (דגם סדאן שנת 1962, מנוע 2.7 ליטר המשודך לתיבת הילוכים ידנית 3 מהירויות)
תאוצה בין 0–100 קמ"ש היא 20.4 שניות (דגם סדאן, שנת 1962, מנוע 2.7 ליטר המשודך לתיבת הילוכים אוטומטית 2 מהירויות)
מרקוס ת'ורמאייר הוא שחיין קנדי, זוכה מדליית ארד מאליפות העולם (בודפשט 2017) במשחה שליחים משולב 4x100 מטר חופשי ומדליית ארד במשחקי חבר העמים (גולד קוסט 2018) במשחה ל-100 מטר גב.
ת'ורמאייר נולד בניומרקט שבאונטריו, וגדל בדלתה.
בשנת 2015 עבר לוונקובר לאחר שסיים את לימודיו בתיכון כדי להתאמן במרכז "היי פרפורמנס".
בנוסף לעיסוקו בספורט הוא גם בוגר תואר ראשון במדעי הסביבה מאוניברסיטת קולומביה הבריטית.
ת'ורמאייר החל לשחות בגיל 10 במועדון השחייה מרקהאם שבמרקהאם, אונטריו, אך עבר לדלתה שבקולומביה הבריטית זמן קצר לאחר מכן.
הוא המשיך לשחות במסגרת מועדון השחייה וינסקיל דולפינס עד סיום לימודיו בתיכון.
במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו בטורונטו באפריל 2015 זכה ת'ורמאייר במדליית כסף במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי לאחר ששחה בשלב המוקדמות, כשחיין ראשון הוא קבע תוצאה של 49.82 שניות.
נוסף לכך, הוא סיים במקום שביעי במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 55.52 שניות, בשלב המוקדמות הוא קבע תוצאה של 55.26 שניות ובמקום 19 במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:08.93 דקות.
באליפות העולם לנוער שנערכה בסינגפור בסוף אוגוסט אותה שנה הוא זכה במדליית זהב במשחה שליחים משולב 4x100 מטר חופשי, ביחד עם פני אולקסיאק, טיילור ראק וחוויאר אסבדו בשיא עולם חדש לנוער של 3:27.71 דקות, לפני אוסטרליה (3:28.59 דקות) ורוסיה (3:28.79 דקות).
כשחיין שני הוא קבע ב"זינוק שליחים" תוצאה של 48.77 שניות.
באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) הוא סיים במקום שביעי במשחה שליחים 4x100 מטר ביחד עם סנטו קונדורלי, יורי קיסיל ואוון ואן מרקרק בתוצאה של 3:14.35 דקות.
כשחיין שלישי הוא קבע ב"זינוק שליחים" תוצאה של 48.40 שניות.
באליפות העולם (בריכת 25 מטר) שנערכה בווינדזור, אונטריו קנדה שנערכה בדצמבר אותה שנה הוא זכה במדליית ארד במשחה שליחים משולב 4x50 מטר חופשי ביחד עם יורי קיסיל, מישל טורו וסנדרין מיינוויל בשיא לאומי חדש של 1:29.83 דקות, אחרי רוסיה (1:29.73 דקות) והולנד (1:29.82 דקות).
כשחיין שני הוא קבע ב"זינוק שליחים" תוצאה של 21.28 שניות.
באליפות העולם שנערכה בבודפשט, הונגריה, בסוף יולי 2017 הוא זכה במדליית ארד במשחה שליחים משולב 4x100 מטר חופשי, לאחר ששחה בשלב המוקדמות, כשחיין שני הוא קבע ב"זינוק שליחים" תוצאה של 49.35 שניות.
במשחקי חבר העמים שנערכו בגולד קוסט, קווינסלנד, אוסטרליה בתחילת אפריל 2018 הוא זכה במדליית ארד במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 54.14 שניות, אחרי מיץ' לרקין (53.18 שניות) וברדלי וודוורד (53.95 שניות), שניהם מאוסטרליה.
באולימפיאדת טוקיו (2020) הוא סיים במקום רביעי במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי ביחד עם ברנט היידן, ג'ושוע ליינדו ויורי קיסיל בשיא לאומי חדש של 3:10.82 דקות, 60 מאיות השנייה איטי ממדליית הארד שבה זכתה אוסטרליה (3:10.22 דקות).
כשחיין רביעי הוא קבע ב"זינוק שליחים" תוצאה של 48.17 שניות, במקום שביעי במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב ביחד עם גייב מסטרומטאו, ג'ושוע ליינדו ויורי קיסיל בתוצאה של 3:32.42 דקות, כשחיין ראשון הוא שחה את סגנון הגב בתוצאה של 53.69 שניות.
נוסף לכך, הוא סיים במקום 16 במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 1:59.36 דקות, בשלב המוקדמות הוא קבע תוצאה של 1:57.85 דקות ובמקום 19 במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 53.80 שניות.
ת'ורמאייר יצא מהארון כהומוסקסואל בסוף 2019.
מועדון הכדורגל מרקורי הוא מועדון כדורגל רוסי מהעיר סנקט פטרבורג, שנוסד בשנת 1904 וצבעי מדיו היו אדום-שחור.
המועדון התמודד באליפות העיר בשנים 1904–1923, בתקופה שלא הייתה אליפות ארצית למועדונים ברוסיה.
מרקורי-אטלס 8 (או MA-8) הייתה משימת החלל המאוישת החמישית של ארצות הברית במסגרת תוכנית מרקורי.
האסטרונאוט וולטר שירה שוגר בחללית ב-3 באוקטובר 1962, והפך לאמריקאי החמישי בחלל.
החללית שוגרה באמצעות משגר אטלס D לטיסה שנמשכה 6 הקפות וארכה 8 שעות, 13 דקות ו-11 שניות.
וולטר שירה היה צריך להתרכז בהערכת ביצועי החללית ופחות בניסויים מדעים.
למרות שאותה תקופה ברית המועצות כבר שלחה טיסה מאוישת ל-5 יממות, הוחלט להתרכז כמתוכנן בטיסה קצרה.
במקור הטיסה הייתה מתוכננת ל-16 בספטמבר.
עקב בעיות באספקת דלק ומספר בעיות טכניות היא נדחתה ל-1 באוקטובר.
בהמשך היו בעיות עם משגר ולא היה ניתן לבצע שיגור במועד.
השיגור בוצע בהצלחה ב-3 באוקטובר.
במהלך ההקפה הראשונה היו בעיות חום בתא הטייס, בסופו של דבר שירה הצליח להביא את הווסת למצב הרצוי.
במהלך הטיסה שירה ביצע מספר ניסויים והשגיח על פעילות מערכות החללית.
במהלך הפקה הרביעית בוצע שיחה עם ג'ון גלן ששודרה ישירות בטלוויזיה ורדיו.
לאחר ביצוע 6 הקפות בוצע נחיתה כ-320 ק"מ מהמקום המתוכנן.
במהלך הנחיתה שירה היה צריך להתערב בעבודת מערכות אוטומטיות.
עקב עננות גבוהה צילומים שבוצעו היו באיכות ירודה.
לעומת זאת מבחינה טכנית הטיסה עברה בהצלחה והוכיחה אמינות המערכות.
הדבר אפשר להגדיל משך הטיסות הבאות ליממה ויותר.
בעקבות הטיסה ובהמלצת שירה בוצעו שינויים רבים בחללית וציוד שלא נוצל הורד ממנו.
החללית מוצגת כיום במרכז החלל קנדי.
מרקורי-אטלס 9 (או MA-9) הייתה משימת החלל המאוישת השישית ואחרונה של ארצות הברית במסגרת תוכנית מרקורי.
האסטרונאוט גורדון קופר שוגר בחללית ב-15 במאי 1963, והפך לאמריקאי השישי בחלל.
החללית שוגרה באמצעות משגר אטלס D לטיסה שנמשכה 22 הקפות וארכה מעל ליממה.
לאור הצלחה של מרקורי-אטלס 8 הייתה דעה שיש לסיים את התוכנית מרקורי.
בסופו של דבר הוחלט לבצע שיגור נוסף לזמן שהייה של כיממה.
לצורך התאמת החללית הורדו ממנו מכשירים שמהלך טיסות שכבר בוצעו התברר שלא נחוצים והתווספו סוללות מצבים ובלוני חמצן.
שיגור החללית עבר ללא בעיות.
במהלך ההקפה השלישית קופר החל בביצוע ניסויים מדעים שתוכננו.
לאחר 10 שעות טיסה הוחלט לבצע 17 הקפות שבהמשך גדל ל-22. במהלך הטיסה קופר העביר שידוריי טלוויזיה, לראשונה בתולדות הטיסות.
במהלך ההקפה ה-19 התרחש קצר במערכת החשמל.
כתוצאה מכך לא היה ניתן לבצע מהלך נחיתה בעזרת מערכות אוטומטיות.
הנחיתה באופן ידני ועברה ללא בעיות.
החללית נחתה במרחק של כ-6 ק"מ מספינת חיל הים של ארצות הברית.
בעקבות ממצאי הטיסה הוחלט לסיים תוכנית מרקורי ולקדם תוכנית ג'מיני.
החללית מוצגת כיום במרכז חקר החלל ביוסטון.
מרקוס רות' (בנורווגית: Markus Rooth; נולד ב-22 בדצמבר 2001) הוא אתלט נורווגי, אלוף אולימפי (פריז 2024) בקרב עשר.
בת דודתו היא האתלטית אנדראה רות' .
באליפות אירופה עד גיל 20 שנערכה בבורוס שבשוודיה ביולי זכה במדליית ארד בקרב עשר בשיא אישי חדש של 7,692 נקודות.
באליפות אירופה עד גיל 23 שנערכה בטאלין שבאסטוניה ביולי זכה במדליית ארד בקרב עשר בשיא נורווגיה עד גיל 23 חדש של 7,967 נקודות.
באליפות אירופה עד גיל 23 שנערכה באספו שבפינלנד ביולי זכה במדליית זהב בשיא אליפות ושיא נורווגיה חדשים של 8,608 נקודות.
באליפות העולם שנערכה בבודפשט שבהונגריה באוגוסט סיים במקום שמיני בקרב עשר בתתוצאה של 8,491 נקודות.
באליפות העולם באולם שנערכה בגלאזגו שבממלכה המאוחדת במרץ השתתף בקרב שבע, אך לא סיים את התחרות.
באולימפיאדת פריז שנערכה באוגוסט זכה במדליית זהב בקרב עשר בשיא אישי חדש של 8,796 נקודות, לפני ליאו נויגבאוור מגרמניה (8,748 נקודות) ולינדון ויקטור מגרנדה (8,711 נקודות).
מֶרְקוּרְיוּס , היה אחד מהאלים המרכזיים במיתולוגיה הרומית.
במקור, הוא היה האל הממונה על המסחר ועל הסוחרים, כפי שגם משתמע משמו, הנגזר מהמילה הלטינית merx ("סחורה") או mercator ("סוחר" מהפועל הלטיני mercari - "לסחור").
לאחר שזוהה עם האל היווני הרמס, הוא תואר בנוסף גם כשליח האלים והוצג באמנות עם סממניו המאפיינים של הרמס - הכובע והסנדלים המכונפים והמטה המכונף סביבו כרוכים שני נחשים.
הוא כונה בהתאם גם "אליפס" ("בעל הרגליים המכונפות").
בנוסף לזיהויו עם הרמס, זוהה מרקוריוס גם עם האל האטרוסקי תורמס.
בשנת 495 לפנה"ס, הוקם לכבודו של מרקוריוס מקדש בסירקוס מקסימוס, בין גבעת אוונטין לגבעת הפאלאטין ברומא.
היה זה מקום מתאים לפולחן אל המסחר והזריזות, שכן במקום שכן מרכז מסחרי חשוב ומסלול מרוצים.
מיקומו בין המעוז הפלבאי באוונטין ובין המרכז הפטריקי בפאלאטין הדגיש גם את תפקידו של מרקוריוס כמתווך.
חגו החשוב ביותר של מרקוריוס, המרקורליה, נחוג כל שנה ב-15 במאי.
באותו יום סוחרים נהגו להתיז על ראשיהם מים מהבאר המקודשת לו ליד פורטה קאפנה.
מרקורי היה אל פופולרי ביותר בקרב העמים שנכבשו על ידי האימפריה הרומית.
הקלטים הקבילו אותו לאל הראשי שלהם - לוגוס, והשבטים הגרמאניים הקבילו אותו לוודן.
מרקוריוס תואר כעלם צעיר, החובש לראשו כובע מכונף ורחב שוליים ("פטאסוס"), לגופו עוטה גלימת נוסעים, רגליו נעולות בסנדלים מכונפים ובידיו מחזיק צרור כסף ומטה שליחים ("קאדוסאוס").
"כוכב" המוזכר במקרא בספר עמוס מזוהה עם כוכב חמה ששמו הלועזי הוא מרקורי.
המרקוליס המוזכר פעמים רבות בתלמוד הוא המרקוריוס, כנראה שיבוש מכוון שבא להימנע מציון שם האליל או לבזות אותו.
הביטוי התלמודי "זורק אבן למרקוליס", הבא לציין מי שפועל לרעה למרות שכוונתו הייתה לטובה, מקורו בפולחן האליל, שהתקיים לדבריהם על ידי זריקת אבנים לכיוון פסלו שהיה מוצב בצדי דרכים.
עם זאת, יש מי שרצה לזהות את המרקוליס עם דולמן.
על שמו של האל הרומי קרוי כוכב הלכת הקרוב ביותר לשמש, מרקורי, הוא כוכב חמה.
מבין שבע המתכות הקדומות יוחסה אליו הכספית - בגלל "מהירותה" - היינו הנוזליות שלה.
שתי דמויות קומיקס מבוססות על מרקוריוס - מקס מרקורי מבית DC קומיקס וקוויקסילבר מבית מארוול קומיקס.
בנוסף, ג'יי גאריק, הפלאש מתור הזהב, חובש קסדה מכונפת כמחווה לאל הרומי.
שאזאם, גיבור על נוסף של חברת DC, קיבל, על פי סיפור הרקע שלו, את מהירותו של מרקורי
בספר פרסי ג'קסון והאולימפיים הרמס מופיע כמה פעמים.
מרקורליה הוא חג רומי, והפסטיבל החשוב ביותר לכבודו של מרקוריוס, אל הסוחרים, המסחר והרווח.
בחג זה, שנחוג ב-15 במאי, נהגו הסוחרים להתיז מים על ראשיהם, ספינותיהם, סחורותיהם ועסקיהם.
המים נלקחו מבאר בפורטה קאפנה.
מרקיון היה תאולוג נוצרי שחי כנראה בין השנים 110–160, נודה מהכנסייה הנוצרית ונחשב למייסד הזרם הקרוי על שמו, מרקיוניזם.
מרקיון נולד בעיר סינופ שבאסיה הקטנה, כנראה בנו של הבישוף המקומי, לפי דברי היפוליטוס מרומא.
לאחר שנכנס לעימותים עם השלטונות הכנסייתים המקומיים בנושאים דתיים הוא נודה על ידי אביו הבישוף באשמת פיתוי בתולה (יש אומרים שמדובר במטאפורה והבתולה היא הכנסייה).
מרקיון, המתואר על ידי טרטוליאנוס כבעל ספינות עשיר, עבר לרומא, שם נפגש בשנת 140 עם גנוסטי בשם קרדון (Cerdon) ותחת השפעת רעיונותיו ניסח את תורתו המיוחדת.
מרקיון הבדיל בין הברית הישנה ובין הברית החדשה וטען שהן נוצרו על ידי אלים שונים: אלוהי ישראל בורא העולם היה אל אכזרי, הפכפך ונחות, אשר ברא את העולם ויצר את הגשמיות ותאוות הבשר.
לעומת זאת, האל הטוב היה האל הרוחני והזר שאמנם אין לו מגע חומרי עם העולם, אך בחסדיו הביא לעולם את ישו כדי שיושיע את המאמינים מהעולם הזה.
בעקבות הפרדה זו, כפר מרקיון בברית הישנה ובכל המוטיבים היהודיים שהשתרשו בנצרות.
לטענת מרקיון, הייתה גם השפעה חריפה של מקורות יהודיים על הכתבים הנוצריים, ולכן המייצגים הטהורים ביותר של תורתו של ישו היו רק חלק מהברית החדשה: הבשורה על פי לוקאס (אותה ערך מחדש) ועשר האגרות הראשונות של פאולוס.
ההתנגדות הנוצרית למרקיון הייתה כה עזה עד שכונה "בנו של השטן".
הוא נודה סופית מהכנסייה בשנת 144. מרקיון כתב ספר בשם "אנטיתזות" (Antitheses).
הספר עצמו אבד וכל הידוע לנו היום עליו מגיע מכתביהם של מתנגדיו ובראשם טרטוליאנוס שכתב את החיבור "נגד מרקיון" (Adversus Marcionem).
מרקיוניזם היה זרם נוצרי-גנוסטי קדום שנוסד על ידי מרקיון במאה השנייה לספירה.
המרקיוניזם, אמונה דואלית, טוען לקיומם של שני אלים, האל של התנ"ך, אל-פחוּת ורשע, רודף צדק, בורא העולם (דמיורגוס demiourgos) ויריבו של האל העליון המופיע בברית החדשה, אל רחמן ואוהב, שכוחו רב מכוחו של האל האחר.
המרקיוניזם דוחה את ציווי התנ"ך ומתבסס רק על חלק מהברית החדשה, החלק שלא מושפע מהיהדות.
לפי המרקיוניזם ישו היה הגואל שפדה את נפשות בני האדם וביטל את אחיזת האל הקודם, בורא האדם, ושאול התרסי היה ראש שליחיו.
המרקיוניזם דוגל בסגפנות מוחלטת, הימנעות מנישואים ומהבאת ילדים לעולם.
רק מעטים מבין חסידי המרקיוניזם קיבלו על עצמם את מלוא הציווים ומרביתם דחו זאת לגיל מבוגר יותר, כשכבר לא היו יכולים ליהנות ממנעמי החיים.
הכנסייה הנוצרית הכריזה על המרקיוניזם ככפירה.
מַרְקִיז הוא תואר אצולה אירופי.
בהיררכיה של תוארי האצולה נמצא המרקיז מעל לרוזן ונופל בחשיבותו מדוכס.
בצרפת, בתקופה הקרולינגית, המרקיז היה רוזן הממונה על גזרה בגבול הממלכה.
המילה מרקיז נגזרה מהמילה הגרמנית העתיקה Markgraf (מארקגראף), שהיא בעצמה הלחם בסיסים: Mark (מארק) או margo (מרגו) היא מילה לטינית שחדרה לגרמנית ופירושה גבול, ו-Graf (גראף) - פירושו רוזן.
Markgraf עמד בראש Marchia שהיה אזור גבול של האימפריה הקרולינגית, מאוחר יותר האימפריה הרומית הקדושה - והיה מאורגן כמבנה פיאודלי-צבאי.
במרוצת הזמן התואר היה לתואר העובר בירושה.
מאוחר יותר, לואי ה-14 ולואי ה-15 העניקו את התואר מרקיזה לחלק מפילגשותיהם, כשהמפורסמת ביניהן הייתה המרקיזה מאדאם דה פומפדור.
מרקיז אנטואן דניאלס הוא כדורסלן אמריקאי, המשחק בעמדות הקלע והסמול פורוורד.
בעונת 2003/2004 נבחר דניאלס לתואר חמישיית הרוקיז השנייה.
דניאלס למד בתיכון אדג'ווטר שממוקם היכן שנולד, באורלנדו פלורידה.
לאחר מכן עבר לתיכון האקדמיה הנוצרית הר ציון, בו למד גם טרייסי מקגריידי.
כשדניאלס סיים את התיכון הוא עבר לאוניברסיטת אובורן.
בשנת 2003 הוא הגיע עם קבוצתו לשלב 16 האחרונות.
קבוצתו שחקה 3 משחקים בלבד בפלייאוף של ה-NCAA באותה שנה, והוא השיג ממוצעים מרשימים של 23.3 עם 7.0 ריבאונדים למשחק.
הופעתו הטובה ביותר של דניאלס התרחשה בהפסד לאוניברסיטת סירקיוז, בה הוא קלע 27 נקודות עם 9 ריבאונדים.
דניאלס סיים את תקופתו באובורן עם תואר אחד בסוציולוגיה בשלוש שנים וחצי בלבד.
בשנתו הרביעית והאחרונה באוניברסיטה הוא קלע 18.4 נקודות עם 6.2 ריבאונדים, 3.3 אסיסטים ו-2.3 חטיפות בממוצע למשחק.
את השנה הזו הוא סיים עם תואר החמישייה השנייה של האזור הדרומי.
דניאלס ניסה להיבחר בדראפט ה-NBA בשנת 2003. הוא ציפה להיבחר בסיבוב השני, אך הוא לא נבחר כלל.
למעשה מאמן הדאלאס מאבריקס דון נלסון רצה לבחור את דניאלס בבחירה בסיבוב השני, אך בנו דוני נלסון שכנע אותו להעביר את הבחירה לדנוור נאגטס, ושהם יצליחו בכל זאת להשיג את דניאלס בכל דרך אחרת.
נלסון האב גילה את דניאלס בטעות, כשהוא צפה בקלטות של ג'וש הווארד, שאותו רצה לבחור גם כן.
אחרי שלא נבחר התחילו דניאלס וסוכנו לקבל הצעות מקבוצות ומאמני NBA שונים, כשאחת מהם היא ההצעה ממאמן האורלנדו מג'יק, דוק ריברס.
אחרי הופעות מרשימות בליגת הקיץ במדי דאלאס מאבריקס, בסופו של דבר דניאלס חתם על חוזה אצלם, כמו שדוני נלסון חזה.
החוזה היה חוזה מינימום לשנה בלבד.
בתחילת העונה הראשונה שלו דניאלס מיעט לשחק, כשמאמנו השתמש בו רק בניצחונות.
למרות שהשתתף מעט, בזמן שניתן לו הוא הראה את יכולותיו.
כשהרכז שפותח בחמישייה בדרך כלל במאבריקס, סטיב נאש סבל מכאב בטן נלסון הציב את דניאלס במקומו והוא כמעט הגיע לטריפל דאבל, כשקלע 14 נקודות עם 9 ריבאונדים ו-9 אסיסטים.
במשחק הבא דניאלס המשיך ביכולתו הטובה כשקלע 16 נקודות עם 7 ריבאונדים ו-8 אסיסטים.
את עונתו הראשונה בליגת ה-NBA סיים דניאלס עם ממוצעים של 8.5 נקודות עם 2.6 ריבאונדים ב-18.6 דקות בלבד בממוצע למשחק.
הוא הוסיף שיאי קריירה של 769% אחוזים מקו העונשין ו-306% מקו השלוש בממוצע למשחק.
בסיום העונה הוא נבחר לחמישיית הרוקיז השנייה.
בסיום העונה חתם דניאלס בדאלאס על חוזה בשווי 38 מיליון $ ל-6 השנים הבאות.
בעונה ההבאה, עונת 2004/2005 דניאלס שיחק רק 60 משחקים אך העלה את ממוצעיו ל-9.1 נקודות עם 3.6 ריבאונדים ושיא קריירה של 1.4 חטיפות בממוצע למשחק.
בעונה זו הוא פתח בחמישייה ב-17 משחקים.
בעונת 2005/2006 המשיך דניאלס במגמת העלייה, כששיפר את ממוצעיו וקלע לראשונה יותר מ-10 נקודות בממוצע, 10.2 למשחק.
הוא הוסיף 3.6 ריבאונדים עם שיא קריירה של 2.8 אסיסטים בממוצע למשחק.
בעונה זו הוא פתח בחמישייה ב-29 משחקים.
ב-6 ביולי 2006 נשלח דניאלס בטרייד לאינדיאנה פייסרס בתמורה לאוסטין קרושיר.
בעונת 2006/2007 שיחק דניאלס 45 משחקים בלבד, בהם חלה ירידה בממוצעיו, כשקלע 7.1 נקודות עם 1.8 ריבאונדים בממוצע למשחק.
בעונתו השנייה בפייסרס ממוצעיו נמצאו בעלייה קלה, כשקלע 8.2 נקודות עם 2.9 ריבאונדים בממוצע למשחק.
עונתו השלישית באינדיאנה הייתה העונה הטובה ביותר בקריירה שלו עד כה.
בעונה זו הוא השיג שיאי קריירה של 13.6 נקודות, 4.6 ריבאונדים ו-0.5 חסימות ב-31.5 דקות בממוצע למשחק.
בנוסף הוא פתח בחמישייה ב-43 משחקים.
בסיום עונת 2008/2009 הפייסרס לא ניצלו את אופציית הארכת החוזה של דניאלס, והוא הפך לשחקן חופשי.
ב-1 בספטמבר 2009 חתם דניאלס בבוסטון סלטיקס.
בסלטיקס תפקידו של דניאלס הפך לתפקיד של שחקן משלים, כשהוא משחק תחת האולסטאר שפותח בחמישייה, פול פירס.
בעונת 2009/2010 דניאלס השיג את ממוצע הנקודות הנמוך ביותר בקריירה שלו, כשקלע 5.6 נקודות בממוצע למשחק.
הוא הוסיף 1.9 ריבאונדים עם שיא קריירה של 498% מהשדה.
ב-6 בפברואר 2011, במהלך משחק קבוצתו נגד האורלנדו מג'יק התנגש דניאלס בשחקן המג'יק גילברט ארינאס ונפל על הפארקט.
במשך מספר דקות דניאלס לא הצליח לקום על רגליו, והיה חשש לאירוע מוחי.
לבסוף הוא פונה לבית חולים בבוסטון.
כשהונח באלונקה הזיז דניאלס את אגודלו כדי לסמן לאוהדים שהוא יכול לזוז, ובבית החולים הוא כבר יכל להזיז את ידיו ואת רגליו.
לבסוף התברר שהוא סבל ממכה חזקה במיוחד שחיבלה בחוט השדרה שלו.
דניאלס קולע בעונת 2010/2011 בסלטיקס עד כה 5.5 נקודות עם 2.3 ריבאונדים בממוצע למשחק ב-49 משחקים.
ב-24 בפברואר 2011 הועבר דניאלס בטרייד לסקרמנטו קינגס בתמורה לבחירת דראפט עתידית.
מרקוריאל (מאנגלית: Mercurial, כלומר כספית, מכונה גם לעיתים בקיצור hg, סמלה הכימי של הכספית) היא מערכת ניהול גרסאות מבוזרת.
היא כתובה בעיקרה בשפת פייתון וזמינה כתוכנה חופשית.
פרויקט מרקוריאל מנוהל בחסות מוסד חופש התוכנה.
מאט מקול היה מפתח שעבד, בין השאר על פיתוח קוד לינוקס.
ב-20 באפריל 2005 פרסם מאט מקול את הגרסה הראשונה של מרקוריאל (0.1).
בדומה לגיט, הצורך בה עלה עקב הפסקת שימוש של לינוקס במערכת ניהול הגרסאות הקניינית BitKeeper.
בדיעבד סיפר מאט מקול שמקור השם הוא בתיאור אופיו של לארי מקווי, המפתח של מערכת ביט קיפר.
בשנת 2007 עבר פרויקט מוזילה לשימוש במרקוריאל לניהול הגרסאות.
החל מאמצע שנת 2010 עובד מאט מקול במשרה מלאה בפיתוח הפרויקט.
פלביוס מרקיאנוס אוגוסטוס היה קיסר האימפריה הביזנטית בין השנים 450–457. שלטונו של מרקיאנוס התאפיין בהתאוששות האימפריה הביזנטית שעליה הגן בהצלחה מאיומים מן החוץ וכן רפורמות כלכליות שהנהיג.
מנגד, מדיניות ההתבדלות של מרקיאנוס הותירה את הקיסרות הרומית המערבית ללא סיוע כנגד התקפות ברברים אשר הגיעו לשיא בפלישת אטילה ההוני לאיטליה
ובזיזת רומא על ידי הוונדלים בשנת 455.
מרקיאנוס נולד בשנת 392 בפרפקטורה הפרטוריינית של איליריקום, או בתראקיה.
הוא היה בנו של חייל והיה בצעירותו חייל אלמוני אשר שירת ביחידה שהוצבה בפיליפופוליס.
מרקיאנוס נשלח עם יחידתו להילחם נגד האימפריה הסאסאנית (ככל הנראה במלחמת הביזנטים באימפריה הסאסאנית בשנים 421–422), אולם בדרכו מזרחה חלה בליקיה.
ייתכן שבאותה עת כבר היה בעל תואר טריבון ופיקד על יחידתו.
לאחר שהתאושש ממחלתו הוא עבר לקונסטנטינופול, שם שירת כ-15 שנה כדומסטיקוס (שומר אישי) למפקד הצבא, מגיסטר מיליטום פלביוס ארדבור אספר.
בשנת 431 או 434, בעת שנלחם בפיקודו של אספר באפריקה, מרקיאנוס נפל בשבי ונדלים.
על פי מעשיה עממית מאוחרת יותר, הוא הובא בפני המלך גאיזריק, אשר בתחושה פנימית ידע כי מרקיאנוס יהיה יום אחד לקיסר האימפריה הביזנטית וזה שחררו לאחר שנשבע כי לעולם לא ישוב להילחם נגד הוונדלים.
לאחר שסיים תפקידו כדומסטיקוס מונה למפקד כוחות המשמר ומאוחר יותר עלה לדרגת סנטור.
לפני מותו של תאודוסיוס השני, בשנת 450, אורגן על ערש דווי הסדר להמשך שלטון שושלת תאודוסיוס באמצעות נישואים בין מרקיאנוס לפולכריה, אחותו הגדולה של תאודוסיוס, אשר החזיקה בעוצמה רבה באימפריה.
הנישואים אורגנו בהסכמה שמרקיאנוס יכבד את שבועת הפרישות של פולכריה בת ה-51.
עם מינויו כקיסר הכריז מרקיאנוס על ביטול הסדר התשלומים המבזה לאטילה ההוני, תשלומים אותם קיבל באופן קבוע מתאודוסיוס השני בתמורה להבטחה שימנע מלהתקיף את האימפריה הביזנטית.
משהבין כי לא יצליח לפשוט על בירת האימפריה המזרחית, קונסטנטינופול, פנה אטילה לעבר איטליה.
מרקיאנוס הנהיג רפורמות בסדרי השלטון וחסך בהוצאות מיותרות, הוא ישב אזורים שננטשו.
בשנת 452 הוא הדף התקפות על סוריה ומצרים.
בשנת 456 הביא לסיום תקריות על גבול ארמניה.
אירועים בולטים נוספים במהלך שלטונו היו כינוס ועידת כלקדון, ועידה אקומנית של הכנסייה שנערכה בין 8 באוקטובר ו-1 בנובמבר 451, בעיר כלקדון שעל הגדה המזרחית של הבוספורוס.
מרקיאנוס כינס, לבקשת האפיפיור לאו הראשון, את הוועידה בנושא המחלוקת המונופיזיטית.
מרקיאנוס נהג להתעלם מענייניה של הקיסרות הרומית המערבית ועזב את הקיסרות המעורערת לגורלה.
הוא לא סייע לקיסרות המערבית בעת פשיטותיו של אטילה, אף כאשר נבזזה רומא בשנת 455. בעת המודרנית טענו היסטוריונים כי מרקיאנוס היה פעיל יותר בעזרה לרומא ואפילו ניתן למצוא את השפעתו על נסיבות מותו של אטילה.
זמן קצר לפני מות אטילה בשנת 453, פרץ עימות בינו לבין מרקיאנוס.
אולם אטילה מת בטרם פרצה מלחמה בין הצדדים.
מרקיאנוס טען כי בחלומו ראה את קשתו של אטילה נשברת לפניו, וימים ספורים אחר כך למד כי אויבו מת.
מרקיאנוס מת ממחלה, ב-27 בינואר 457. ככל הנראה לקה בנמק בעת מסע דתי ארוך.
הוא נקבר בכנסיית השליחים הקדושים בקונסטנטינופול לצד אשתו פולכריה.
למרות תקופת שלטונו הקצרה והתעלמותו מן האימפריה המערבית, מרקיאנוס נחשב לאחד מן הקיסרים המוצלחים יותר של האימפריה הביזנטית.
בנצרות אורתודוקסית מרקיאנוס וגם פולכריה הם קדושים וזכרם מצוין ב-17 בפברואר מדי שנה.
מרקוריוס היה, ככל הנראה, שליט (ווייבוד) (בהונגרית vajda – וויידה) של טרנסילבניה בשנים 1113–1111, אף על פי שבאותה תקופה עדיין אין תיעוד לקיום תואר זה.
שמו מוזכר כ-Mercurius, principes Ultrasilvanus ("מרקוריוס, נסיך הארץ שמעבר ליערות") בתעודה שהונפקה על ידי המלך קלמן של הונגריה בשנת 1111 ובתעודה נוספת משנת 1113.
בירתה הייתה אלבה יוליה (או בליגרד או, בהונגרית, גיולאפהרוואר).
בתעודה משנת 1097 מצוין שמו של וינקוריוס כ"רוזן של בליגרד" (Vincurius comes Bellegratae), ובספרים מסוימים נכתב שם זה בטעות Mercurius, מה שהביא להשערה השגויה שמדובר באותה דמות היסטורית.
לגבי סמכויותיו, עדיין לא ידוע בתקופתו על השימוש בתואר "ווייבוד", המוזכר לראשונה רק מאוחר יותר, בצ'רטר משנת 1199. לכן עדיין לא ברור אם הוא היה באמת שליט של חבל הארץ או רק אחד מבעלי האחוזות הגדולים בה.
בשנת 1111 מצוין גם שם הבישוף הקתולי הראשון של טרנסילבניה, סימון "אולטראסילבאנוס".
על חייו ומעשיו של מרקוריוס אין פרטים כלשהם.
מרקוריצרטופס (שם מדעי: Mercuriceratops) הוא סוג של דינוזאור ממשפחת הצרטופסיים שהתקיים בתקופת הקרטיקון בגיל הקמפן כ-77 מיליון שנה לפני זמננו.
פירוש השם הוא "פנים בעלי קרניים של מרקורי" (צראט/קראט κερατ - קרן, אופס ωψ - פנים).
שם זה ניתן לו על ידי מגלו בגלל שמבנה העטרה שלו כלל מעין "כנפיים" שהזכירו את הקסדה המכונפת של האל הרומי מרקורי (הגרסה הרומית להרמס).
הוא תואר וסווג מדעית ב-2014. הוא ידוע משתי גולגולות חלקיות.
מרקוריצרטופס חי בקרטיקון העליון בקמפן באמריקה הצפונית ושרידיו התגלו במונטנה שבארצות הברית (בתצורת נהר ג'ודית) ובאלברטה, קנדה (הפארק הפרובינציאלי דינוזאור).
מעריכים שאורכו היה כ-6 מטר ומשקלו כ-2 טון.
מרקוריצרטופס היה שייך לתת-המשפחה כסמוזאורים.
הוא היה בעל 3 קרניים: 2 קרניים ארוכות-בינוניות מעל אזור הגבות וקרן קצרה מעל האף.
העטרה שלו הייתה ייחודית: בחלקה האחורי היא הייתה ארוכה ובעלת "חלונות" בעצם שכוסו בעור כמו בכסמוזאורוס אך בחלקה הקדמי, משני צידי הלחיים היו מבני עצם מוצק שהזכירו בצורתם כנפיים, כמו הכנפיים שעיטרו קסדות של לוחמים בעת העתיקה (ומכאן שמו).
מבנה ייחודי זה שימש לתצוגה, כנראה כדי לחזר אחרי נקבות ולזיהוי תוך-מיני.
מרקורי רב היא להקת רוק אלטרנטיבי אמריקאית שקמה בסוף שנות השמונים בעיר באפלו במדינת ניו יורק.
חברי ההרכב המקורי הם דייוויד בייקר (שירה), ג'ונתן דונהיו (שירה וגיטרה), שון מקוביאק המכונה גראסהופר ("חגב"; גיטרה וכלים אחרים), סוזאן ת'ורפ (חליל), דייב פרידמן (בס) וג'ימי צ'יימבסר (תופים).
ההרכב, וגם הסגנון המוזיקלי של הלהקה, השתנו באופן ניכר במהלך השנים.
השנים הראשונות עם דייוויד בייקר
האלבומים הראשונים של מרקורי רב התאפיינו ברוק ניסיוני, רועש ופסיכדלי, אך לא חסרו בו גם מנגינות ומורכבוּת.
שניים מחברי מרקורי רב, פרידמן ודונהיו, ניגנו גם בלהקת הפליימינג ליפס, ואכן היה דמיון בין הסגנונות של שתי הלהקות באותה התקופה.
אף שהאלבומים הראשונים של הלהקה קיבלו ביקורות חיוביות, הם לא זכו להצלחה מסחרית משמעותית, אם כי הלהקה הופיעה בפסטיבל לולאפלוזה בשנת 1993. בייקר עזב את הלהקה לאחר יציאת האלבום השני Boces.
עם עזיבתו פחתו גם המרכיבים היותר ניסיוניים ואפלים במוזיקה של הלהקה.
באותה השנה חלק מחברי הוציאו גם אלבום אינסטרומנטלי ניסיוני בשם Paralyzed Mind of the Archangel Void, תחת השם Harmony Rockets.
האלבום כולו היה רצועה אחת בת יותר מארבעים דקות של רעשים פסיכדליים.
אתר Allmusic העניק לאלבום הזה את הציון הגבוה ארבעה וחצי כוכבים, אך הוא לא זכה להצלחה מסחרית ונותר פריט אספנים נדיר.
הלהקה ביצעה את הזה שוב בשנת 2009 בסדרת מופעי Don't Look Back, שבהם להקות רוק מבצעות בשלמותם אלבומים ישנים שלהם.
בשנת 1998 הוציאה הלהקה את האלבום Deserter's Songs.
באלבום התארחו גארת' האדסון ולבון הלם מהלהקה הוותיקה הבנד.
האלבום קיבל ביקורות חיוביות מאוד בעיתוני מוזיקה רבים; עיתון המוזיקה הבריטי NME הכריז עליו בתור אלבום השנה.
האלבום זכה להצלחה מסחרית מפתיעה.
המוזיקה באלבום הייתה ברובה שקטה ומלודית מאוד.
בעקבות הצלחת האלבום הלהקה יצאה לסיבוב הופעות ארוך, שכלל גם הופעה בתל אביב.
בשנת 2001 הלהקה הוציאה את האלבום All Is Dream, בסגנון דומה.
האלבום The Secret Migration יצא ב-2005. הוא המשיך את הקו הסגנוני של All Is Dream, עם שירים קצביים יותר.
גם בעקבות האלבום הזה הלהקה הופיעה בתל אביב.
ב-2008 הלהקה הוציאה שני אלבומים - Snowflake Midnight, בסגנון אלקטרוני יותר, והאלבום האינסטרומנטלי Strange Attractor.
ב-2010 הלהקה הופיעה בתל אביב בהופעה שכללה שני חלקים - בראשון היא ביצעה את שיריה הידועים בסגנון אקוסטי ברובו, ובחלק השני היא ביצעה אלתורים אינסטרומנטליים פסיכדליים בליווי הקרנה של סרטי קולנוע ניסיוניים.
ב־2015 הלהקה הוציאה את האלבום The Light in You.
ב-20 ביולי 2016 הופיעה הלהקה במועדון הבארבי בתל אביב.
בנובמבר 2018 הודיעה הלהקה על הוצאת אלבום מחווה לזמרת הקאנטרי בובי ג'נטרי, הקלטה מחודשת של שירי אלבומה The Delta Sweete, כאשר בכל שיר מתארחת זמרת אחרת.
מרקושוב (בפולנית: Markuszów) הוא כפר במחוז פולאווי שבפרובינציית לובלין בפולין, בו התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
היישוב נזכר לראשונה בשנת 1317, ובשנת 1330 הוענקו לו זכויות עיר, שחודשו והורחבו במאות ה-16 וה-17. בעקבות מרד ינואר ניטל מהיישוב מעמדו העירוני.
התיעוד הראשון לישיבת יהודים ביישוב הוא מהמאה ה-17, ובשנת 1681 קיבלו היתר לבניית בית כנסת ביישוב.
בעיר פעלו האדמו"רים רבי אברהם משה ויינטרוב ובנו רבי יהושע עוזיאל.
בין מלחמות העולם נמנו ביישוב למעלה מ-1,000 יהודים, רוב תושביו, והתקיימה בו פעילות של המפלגות הציוניות ושל אגודת ישראל.
בעיירה פעלה קבוצה של חסידות מרקישוב.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה הגיעו ליישוב מאות פליטים יהודים.
ב-11 בספטמבר 1939 נכבש הכפר בידי הגרמנים, ואלו הטילו על יהודיו גזירות שונות, ובהן גיוס לעבודות כפייה.
במאי 1941 רוכזו יהודי הכפר בגטו שהוקם בו, אליו הגיעו פליטים יהודים נוספים, ואשר כעבור מספר שבועות ננעלו שעריו.
באפריל 1942 גורשו מהגטו כ-500 קשישים וחולים יהודים למחנה ההשמדה סוביבור.
במקביל הועברו לגטו שבכפר יהודים שגורשו מסלובקיה, ומספר יושביו הגיע לכ-1,500 איש.
ב-9 במאי 1942 שולחו כל יושבי הגטו לסוביבור, תוך רצח חולים וקשישים בשעת האקציה.