tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
שלושה ימים לאחר מכן, חרזי נכנס כמחליף במחצית השנייה במשחק נגד בורדו בשלב הבתים של ליגת האלופות, שאליו העפילה חיפה בשנית באותה עונה.
לאחר אותו משחק, חרזי פרש סופית ממשחק פעיל.
בצעירותו שיחק חרזי בנבחרות הנוער של ישראל בגילאים שונים.
לאחר שהובא על ידי שלמה שרף למכבי חיפה, הוא זומן על ידו לנבחרת הצעירה של ישראל, ושיחק במדיה במסגרת מוקדמות אליפות אירופה לנבחרות צעירות.
את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת של ישראל ערך חרזי במשחק ידידות מול נבחרת פולין ב-9 בספטמבר 1992. המסגרת הרשמית הראשונה שבה שיחק במדי הנבחרת הייתה קמפיין מוקדמות מונדיאל 1994, בו שיחק לראשונה בהפסד הנבחרת 5:2 לאוסטריה.
במהלך קמפיין זה הציג חרזי יכולת טובה והיה חלק חשוב בנבחרת, כאשר שותף כמעט בכל משחקיה, אך ישראל לא נחלה הצלחה וסיימה במקום האחרון בלבד בבית.
לקראת סיום הקמפיין היה חרזי שותף לניצחון המפתיע 2:3 על נבחרת צרפת החזקה בפארק דה פראנס, במה שמנע בסופו של דבר מהצרפתים להעפיל למונדיאל עצמו.
חרזי היה אחד משמונה שחקנים של מכבי חיפה ששיחקו בהרכב הנבחרת במשחק זה.
במוקדמות יורו 1996 היה חרזי שוב שותף פעיל, ושיחק בשבעה מתוך עשרת משחקי הנבחרת.
הקמפיין היה לא מוצלח לישראל, שכשלה להעפיל לטורניר היורו.
במוקדמות מונדיאל 1998 הוא לא זומן לרוב המשחקים, מאחר שמיעט לשחק באותה תקופה במכבי חיפה תחת גיורא שפיגל.
בשניים מתוך המשחקים ששיחק ישראל ניצחה, אך הוא היה שותף להפסדה של ישראל לרוסיה, שהיה גורם מכריע בכישלון ההעפלה למונדיאל.
ב-25 בפברואר 1998 כבש חרזי את שערו היחיד במדי נבחרת ישראל, במשחק ידידות נגד .
חרזי חזר להיות שחקן מרכזי בנבחרת במוקדמות יורו 2000. בקמפיין זה הוא שיחק בשבעה משחקים, והיה שותף למספר ניצחונות של ישראל בתוצאות גבוהות.
הניצחון הגדול ביותר היה הניצחון 0:5 על נבחרת אוסטריה באצטדיון רמת גן, שבו הפגין חרזי יכולת גבוהה יחד עם שאר שחקני הנבחרת, שהביאה לניצחון שנחשב לאחד מהגדולים בתולדותיה.
חרזי שותף גם בשני משחקי הפלייאוף מול נבחרת דנמרק, שבהם הפסידה ישראל בתוצאות גבוהות ושוב לא הצליחה להעפיל למשחקי היורו.
במוקדמות מונדיאל 2002, לאחר פיטוריו של שרף מתפקיד מאמן הנבחרת, מיעט חרזי לשחק.
במוקדמות יורו 2004, תחת המאמן אברהם גרנט, הוא לקח חלק פעיל יותר במשחקי הנבחרת.
במהלך משחקי מוקדמות מונדיאל 2006 שבר חרזי יחד עם אריק בנדו את שיא ההופעות של כל הזמנים בנבחרת ישראל.
משחקו האחרון של חרזי עם נבחרת ישראל היה בהפסד 2:0 לדנמרק ב-1 במרץ 2006.
בתחילת עונת 2006/2007 זומן חרזי על ידי המאמן דרור קשטן למחנה האימונים של הנבחרת, אך לא נכלל בסגל באף משחק במסגרת מוקדמות יורו 2008 ומוקדמות מונדיאל 2010 בשל גילו המבוגר.
בסך הכול רשם חרזי 89 הופעות ושער אחד במדי נבחרת ישראל, והוא מדורג במקום הרביעי בדירוג שיאני ההופעות של הנבחרת בכל הזמנים.
לאורך השנים הפגין חרזי את יכולתו הטובה ממכבי חיפה גם בנבחרת, ונעשה לאהוד מאוד על האוהדים הישראלים.
,מאחר שחרזי החל את דרכו כחלוץ ובהמשך כשחקן רב-תפקידי במכבי חיפה של שלמה שרף, הוא מסוגל היה לשחק בכל העמדות על המגרש.
עם זאת, הוא שיחק לרוב בעמדות הבלם הקדמי, הבלם האחורי והמגן הימני.
חרזי, משחקני ההגנה המובילים בכדורגל הישראלי, תרם רבות לקבוצתו בתחום ההגנה, אך היה מסוגל גם לתרום להתקפה ולקישור, וכראיה לכך הוא כבש לאורך הקריירה שלו 43 שערים במדי מכבי חיפה בכל המסגרות.
לזכות חרזי נזקפו גם לא מעט בישולים לחבריו לקבוצה, מאחר שהיה מצטרף לעיתים להתקפה ומסייע במשחק האגפים.
לאורך הקריירה התבלט חרזי בכל עמדה שבה שיחק במגרש, ומילא בהצלחה גם תפקידים שאותם לא היה רגיל לקחת, בעקבות פציעות או הרחקות של שחקנים אחרים.
בעקבות כך הוא רכש אמון רב ממאמניו במכבי חיפה בתור אחד מהשחקנים היעילים בקבוצה.
בשנות השיא שלו ניחן חרזי במהירות גבוהה בריצתו ובכושר גופני עילאי, מה שהוסיף ליעילותו.
בשנים האחרונות של הקריירה שלו הפגין חרזי כושר מנהיגות, תרם לחבריו לקבוצה מניסיונו הרב והשרה ביטחון בקבוצה, גם כאשר היא נתקלה בקשיים.
הוא אף נחשב לאחד מהשחקנים ההגונים ביותר בישראל, ומיעט מאוד לקבל כרטיסים אדומים אף על פי ששיחק לאורך מרבית הקריירה שלו כשחקן הגנה.
גם כשהורחק, נהג חרזי לכבד את החלטת שופט המשחק ומקרה זכור במיוחד אירע במשחק גביע המדינה בין מכבי חיפה לבית"ר ירושלים בעונת : חרזי ספג כרטיס אדום על נגיעת יד שעצרה התקפה מתפרצת.
הוא החל לרדת מהמגרש בשקט כמקבל בהכנעה את החלטת השופט ואז שב חזרה למגרש, לחץ את ידו של השופט ועשה דרכו לחדר ההלבשה.
חרזי תרם לאווירה הטובה במועדון מכבי חיפה גם כאשר שרר בו לחץ.
נאמנותו הגדולה למכבי חיפה הביאה לאמון בו מצד הנהלת המועדון, שהבטיחה לו תפקיד במועדון לאחר פרישתו ממשחק פעיל.
בעקבות הקריירה הארוכה והמצליחה שלו חרזי נערץ מאוד בקרב אוהדי מכבי חיפה, הרואים בו כ"סמל" במועדון, ואף בקרב אוהדי הכדורגל הישראלים בכלל.
חרזי זכה גם להישגים אישיים רבים: הוא מדורג רביעי בדירוג ההופעות של כל הזמנים בליגת העל, עם 526 הופעות (שיא ההופעות שלו נשבר לאחר פרישתו על ידי רפי כהן, אריק בנדו וואליד באדיר).
הוא שיאן ההופעות של מכבי חיפה במשחקי הליגה עם 495 הופעות, בגביע המדינה עם 64 הופעות ובגביע הטוטו עם 91 הופעות.
עם הופעתו בגמר גביע המדינה ב-2009 הוא השתווה לאיתן אהרוני כשיאן ההופעות של חיפה במעמד זה, עם חמש הופעות.
כמו כן, היה שיאן ההופעות הישראלי במפעלים האירופיים של אופ"א עם 65 הופעות (59 במדי חיפה), שיא שנשבר על ידי ואליד באדיר.
חרזי שיחק 19 עונות במדי מכבי חיפה, ומשום כך הוא שחקן הרכש הפעיל ביותר בתולדות המועדון.
בשנת 2013 מונה חרזי למנהל המקצועי של הפועל עכו.
ב-25 במאי 2014 מונה למאמן הפועל עכו.
ב-5 בינואר 2015, לאחר אי-הצלחה, סיים חרזי את תפקידו כמאמן הפועל עכו.
ב-31 ביולי 2017 מונה חרזי לעוזרו של מרקו בלבול, מאמן נבחרת ישראל הצעירה, ולאחר שהאחרון מונה למאמן מכבי חיפה, החל לשמש כסקאוט הראשי של המועדון, ובכך שב לתפקיד הראשון שאותו מילא לאחר שפרש ממשחק פעיל.
בפברואר 2022 מונה חרזי לעוזרו של מרקו בלבול, מאמן נבחרת ישראל הבוגרת הזמני, לקראת צמד משחקי הידידות מול נבחרות גרמניה ורומניה.
חרזי נבחר לעוזר המאמן לצד עוזר מאמן נוסף, פול גרובס.
לאחר מכן, המשיך במינויו כעוזר-המאמן גם עם הגעתו של המאמן הלאומי הקבוע של הבוגרים של נבחרת ישראל, אלון חזן שמונה החל מ-2022.
חרזי נשוי לאודליה ואב לשני ילדים, מתגורר בחיפה.
חרזי הוא קרוב משפחתו של חלוץ העבר רונן חרזי.
חרזי הוא נכד לניצולי השואה.
סבו שיחק כדורגל בקבוצת מכבי יהודה בפולין, והיה מעורב בקהילה היהודית בפולין באותה תקופה.
בעקבות הצלחתו כספורטאי מהווה חרזי גם מודל לחיקוי.
ב-2007 הוא לקח חלק, יחד עם מספר אנשי ספורט ידועים נוספים, באירוע מיוחד למניעת האלימות בספורט, שנערך בבית הנשיא שמעון פרס.
ב-2008 הוא השתתף בטורניר כדורגל מיוחד בין ישראלים וערבים, במסגרת פרויקט של מרכז פרס לשלום.
משנת 2015 שימש לסירוגין פרשן כדורגל במחלקת הספורט של רדיו חיפה וב-2016 הצטרף לצוות הפרשנים של התוכנית "שירים ושערים" ברשת ב' של קול ישראל.
חרזי הוא אחד מהכדורגלנים המעוטרים בישראל, ולזכותו מאזן של 17 תארים קבוצתיים, ברובם זכה במדי מכבי חיפה.
אַלּוֹן הַגָּלִיל הוא יישוב קהילתי בגליל התחתון, סמוך למחלף המוביל, בתחום השיפוט של המועצה האזורית עמק יזרעאל.
היישוב הוקם בשנת 1980 כמושב עובדים חקלאי של תנועת המושבים במסגרת תוכנית המצפים ל"ייהוד הגליל", ונקרא בשם הזמני יפתחאל א'.
להקמתו הוקצו 600 דונם שנלקחו מיישובי הסביבה.
משבר שפקד את המושב בשנת 1984 הביא את היישוב לחובות גדולים וכמעט לסף פירוק ולעזיבת חלק מתושביו.
כמוצא מהמשבר הפך המושב בשנת 1986 ליישוב קהילתי תוך שמירת הסקטור החקלאי.
שמו הזמני של היישוב השתמר ביקב יפתחאל הפועל בו.
ביישוב מתגוררים כ 1,200 תושבים יותר ממאה תשעים משפחות.
מעטים מהתושבים עוסקים בחקלאות, והשאר במקצועות חופשיים, ביישוב ומחוצה לו.
בין ענפי החקלאות הקיימים באלון הגליל: רפת, דיר עזים, דיר כבשים, פרחים, חוות סוסים מכוורת ויקב.
שמו של היישוב סמלי ובא לציין הן את יער עצי האלון בו הוקם היישוב והן את האזור הגלילי.
ילדי היישוב שייכים באופן רשמי לבית הספר היסודי "יחד" בגבעת אלה ולחטיבה ולתיכון ויצו בנהלל אולם חלק מהתלמידים בוחרים בחינוך האנטרפוסופי בהרדוף או בחינוך הדמוקרטי בבית הספר הדמוקרטי בנהלל.
היישוב ממוקם בתוך חורש אלונים וצופה בין היתר לנחל ציפורי ולכרמל.
את היישוב מקיפה רשת שבילי הולכי רגל ורשת שבילי רכיבה באופניים (סינגלים).
על דגלו של היישוב חרוטים מעורבות התושבים וניהול עצמי: ביישוב קיימות כ־20 ועדות של תושבים מתנדבים אשר מובילות את העשייה בתחומים שונים: נוער, חינוך, תרבות, איכות סביבה, ביטחון, קליטה ועוד.
אלון הלבנון (שם מדעי: Quercus libani) הוא עץ נשיר ממשפחת האלוניים.
שמו מעיד על תפוצתו - באזור לבנון.
אלון הלבנון הוא ערך טבע מוגן על פי חוק בישראל.
דהן היה בוגר תיכון "חשמונאים" בעיר בת ים.
הוא למד משחק בבית הספר לאמנויות "בית צבי" וסיים את לימודיו בשנת 1996. במהלך לימודיו זכה במלגות הצטיינות רבות ובפרסי הצטיינות.
דהן הופיע בהצגות תיאטרון רבות ובהן:
בתיאטרון הבימה שיחק בהצגות: "סיראנו דה ברז'ראק", "לה מנדראגולה" ו"מילכוד 22".
בתיאטרון בית ליסין שיחק בהצגה "ז'קו".
בתיאטרון הספרייה שיחק בהצגות: "כובע מלא גשם", "מעגל הגיר הקווקזי", "שדים ורוחות", "טומי תם", "כלה למכירה", "עד התביעה", "מולי סוויני" ו"צ'ריטי המתוקה".
בתיאטרון הקאמרי שיחק בהצגות: גילם את סילביוס בהצגה "כטוב בעיניכם", גילם את אוייסטווינד בהצגה "רווקים ורווקות", גילם את פלורס בהצגה "מעיין הכבשים", גילם את גנשר בהצגה "דמוקרטיה", גילם את רוזנקרנץ בהצגה "המלט", גילם את השליח בהצגה "אנטיגונה", גילם את דב בהצגה "הזאבים" וגילם את יענקל שפְשובִיץ' בהצגה "אל נקמות".
כמו כן שיחק בהצגות "אמא קוראז'", "כובע הקש האיטלקי", "בשם האהבה", "הצמה של אבא", "חברון", "הכיתה שלנו", "חשמלית ושמה תשוקה", "איסמעיליה", "קרום", "אניהו" ו"גאון בכלוב".
בתיאטרון אלפא לאמנויות המופע גילם את דוולין בהצגת "עפר ואפר/שפת ההר".
בתיאטרון המסחרי שיחק במחזמר "חסמבה" בו גילם את אהוד השמן, וב"ספר הג'ונגל" בתפקיד באלו הדוב.
ב-1997 גילם פקח בסדרת הטלוויזיה "שמש" וגילם את אלי בר-יוסף בסרטו של יוסי זומר "אהבה אסורה".
ב-1998 גילם אח בסרטו של חנוך רוזן "סופר בוי", וגילם את נרי בסרטו של יהונתן סגל "קשר עיר".
ב-2000 גילם את סטולבך בסרטו של יונתן פז "זאיה", הסרט לא הופץ ונערך שוב בשנת 2016 בשם "מבחן החלב" לצד סמי הורי; בשנה זו השתתף בסרט "אודות המוניטין" לצדו של אסי דיין.
בשנים אלו גילם דמויות שונות בסדרה בעקבות הסיפורים הקסומים והשתתף במיני סדרת טלוויזיה שיצר וביים אילן שושן "היעלמות" גילם בסדרת הנוער החברה הטובים עבריין שכונה בשם אורן קדוש.
ב-2001 שיחק בסרט הטלוויזיה בסרט הטלוויזיה "שרמן בחורף" שכתב משה זונדר (על פי ספרו של אמנון דנקנר) וביים אורי ענבר.
באותה השנה גילם את אורן קדוש בסדרת דרמת הנוער "החבר'ה הטובים" ששודרה בערוץ הילדים.
ב-2003 גילם מלאך בסדרת הטלוויזיה "הפיג'מות", וגילם חייל בסרטו של דרור שאול "סימה וקנין מכשפה", כמו כן גילם באותה השנה את משה כהן בסדרת הדרמה "טיפול נמרץ" וגם גילם את חנן בסדרת הדרמה "תיק סגור".
ב-2004 גילם את אריק בסרטו של ערן ריקליס "הכלה הסורית".
ב-1999 החל לשחק את הדמות ברדוגו בסדרת הטלוויזיה המצליחה שיצר וביים חיים בוזגלו "זינזאנה", עד שנת 2005. בשנת 2007 שיחק בסדרה האי את בוב אבא של מייקי (דניאל מורשת).
ב-2010 גילם שומר ראש בסרטו של חיים בוזגלו "כבוד"; גילם איש עסקים ישראלי בסדרת הטלוויזיה "טרויקה" והשתתף בסרטו זוכה "פרס אופיר לסרט הטוב ביותר" של ערן ריקליס "שליחותו של הממונה על משאבי אנוש".
ב-2011 השתתף בכמה פרקי אורח של הסדרה "סברי מרנן" בתפקיד "צבי", חובש קבוצות כדורגל וחבר ילדות של שי רוזן (דביר בנדק).
ב-2013 שיחק את עוזרו של בז'רנו בסרט "פלאות", ובאותה השנה גם השתתף בסדרת הטלוויזיה "בית המשאלות" גילם את דמותו של מני.
ב-2014 השתתף בסדרת הנוער של גיורא חמיצר "שכונה", בתפקיד תבורי.
ב-2016 שיחק את ישראל קדמי במיני-סדרה "גירושים מאוחרים" ובהמשך שיחק את שלום רוזנטל, העבריין הראשי בדרמת הפשע הישראלית "אבינו" של מני יעיש.
ב-2017 השתתף בסרטו של מייק בורשטיין "אזימוט" וכן בסרט הקומי "הורדוס איילנד".
ב-2019 שיחק בסרטו של רם לוי "המתים של יפו" וגילם את דני בסדרת הנוער "התחנה".
ב-2021 שיחק בסדרה "בני אור", בסדרה "אזהרת מסע" ובסדרה "היורשת".
בטרם מותו, הצטלם דהן לסדרות "צומת מילר" ו"מלכות", אשר שודרו בשנת 2022.
במאי 2021 פרסם העיתון "הארץ" תחקיר של תמר קפלנסקי ובו עדויות על הטרדות מיניות של דהן מאז שנות ה-90. בעקבות פרסום זה הודיע דהן על לקיחת פסק זמן מפעילותו בתיאטרון הקאמרי וכן בתיאטרון אלפא לאמנויות המופע בו הופיע באותו זמן.
דהן סיפר על כך שבעבר הגיעו לתיאטרון הקאמרי שתי תלונות, שבעקבותיהן החליטה הנהלת התיאטרון לעכב את מועמדותו לקביעות.
בנוסף, הוא סיפר שבהחלטה משותפת עם התיאטרון הוא עבר הליך פסיכולוגי שיקומי.
שבועיים לאחר פרסום התחקיר, הוגשה תלונה במשטרה של אישה אשר תיארה פגיעה של דהן בה, כאשר הייתה בת 15.
דהן היה נשוי ואב לשלושה.
בנו הבכור אורי אובחן כאוטיסט.
מאז הולדת בנו, ועד מותו, היה אלון דהן פעיל בארגון "קשר", הפועל לשינוי חברתי למען משפחות לילדים ובוגרים עם צרכים מיוחדים.
דהן נפטר ב-11 בספטמבר 2021 בגיל 49, לאחר מאבק במחלת הסרטן.
אלון חזן (נולד ב-14 בספטמבר 1967) הוא כדורגלן עבר ומאמן כדורגל ישראלי המשמש כיום כמנהל המקצועי של מ.ס.
ככדורגלן שיחק בעמדת הקשר (הן קשר מרכזי והן קשר התקפי) והוא גם נכלל בהיכל התהילה של הכדורגל הישראלי.
אימן את נבחרת ישראל הצעירה והנבחרת הלאומית.
חזן גדל באשדוד, למשפחה מסורתית שומרת שבת.
והחל לשחק כדורגל בקבוצות הילדים של הפועל אשדוד.
כשהיה בן 16 עבר למחלקת הנוער של הפועל פתח תקווה, ובשנת 1984 צורף לסגל הקבוצה הבוגרת של המועדון.
בעונתו הראשונה בקבוצת הבוגרים הבקיע חזן את שער הניצחון במסגרת הדרבי של פתח תקווה, שהקנה להפועל את הניצחון הראשון בדרבי מזה עשר שנים.
חזן זכה עם הקבוצה בגביע הטוטו בעונת 1985/1986. בעונת 1988/1989 חזר חזן להפועל אשדוד, קבוצת נעוריו, אשר שיחקה באותה העונה בליגה השלישית, וכעבור עונה חזר לקדנציה נוספת במדי הפועל פתח תקווה.
בתקופה זו זכה חזן עם הקבוצה גביע הטוטו בעונות 1989/1990 ו-1990/1991, ובגביע המדינה בעונת 1991/1992. במשחק גמר הגביע מול מכבי תל אביב, בעונתו האחרונה בקבוצה, בישל חזן שני שערים ונבחר לשחקן המצטיין במשחק.
חזן עבר לקבוצת מכבי חיפה בשנת 1992, ובמשך ארבע השנים ששיחק שם זכתה הקבוצה באליפות ובשני גביעי מדינה.
בעונת 1993/1994 היה חזן אחד המצטיינים של מכבי חיפה עם 16 בישולים ושמונה שערים.
בעונת 1996/1997 שיחק בהפועל תל אביב, ובעונה שלאחר מכן עבר למכבי עירוני אשדוד.
בשנת 1998 עבר חזן לשחק בליגת המשנה באנגליה בקבוצת ווטפורד, וביחד עם רוני רוזנטל עזר לקבוצה לעלות לליגה הבכירה באנגליה, הפרמייר ליג.
בשנת 1999 חזר חזן לארץ לקבוצת מועדון ספורט אשדוד, שם שיחק חמש שנים נוספות שבסופן פרש.
חזן הוא שחקנה לשעבר של נבחרת ישראל, במדיה ערך 72 הופעות וכבש חמישה שערים.
ב-28 במרץ 1990 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת, במשחק ידידות בחוץ מול יוון באתונה.
לאחר מכן, היה חזן לשחקן הרכב קבוע בנבחרת, החל מהופעתה הראשונה במסגרת אירופאית במוקדמות מונדיאל 1994 ועד למוקדמות יורו 2000.
ב-16 באוגוסט 2000 ערך את הופעתו האחרונה במדי הנבחרת, ככדורגלן, במשחק ידידות מול נבחרת רוסיה במוסקבה.
עם פרישתו החל את תפקידו כמנכ"ל של מ.ס.
אשדוד, ולאחר עזיבתו של המאמן יוסי מזרחי לבית"ר ירושלים, התמנה חזן למאמן הקבוצה.
לקראת סיום העונה השנייה שלו בקבוצה, ב-17 באפריל 2008, התפטר חזן ממשרת מאמן אשדוד, כאשר הקבוצה דורגה מתחת לקו האדום.
בשנה זו שיחק תקופה קצרה במכבי יפו שהוקמה מחדש על ידי אוהדיה בליגה ג', וערך במדיה הופעה אחת בגביע המדינה.
בסיום העונה מונה חזן למאמן נבחרת נערים ב' וכעבור כשנתיים למאמן נבחרת נערים א'.
בתחילת 2016 מונה למאמנה הזמני של נבחרת ישראל הבוגרת, למשחק יחיד מול קרואטיה.
בתחילת 2018 מונה שוב למאמן זמני של הנבחרת, למשחק יחיד נגד נבחרת רומניה.
לאחר מינויו של האוסטרי אנדריאס הרצוג למאמן נבחרת ישראל, ב-16 באוגוסט 2018 מונה חזן לעוזר מאמן בנבחרת הבוגרת וב-19 ביולי 2020 מונה להיות כעוזרו של האוסטרי וילי רוטנשטיינר שמונה למאמן נבחרת ישראל.
ב-4 במרץ 2021 מונה למאמן נבחרת ישראל הצעירה עד גיל 21.
ב-22 באוגוסט 2024 מונה לנציג הבעלים של מ.ס.
מלך הבישולים של ליגת העל הישראלית: 2001/2002
אלון חילו (נולד ב-21 ביוני 1972) הוא סופר, מחזאי ועורך דין ישראלי.
חילו נולד ביפו, בן להורים שעלו לישראל בשנות ה-60 מדמשק שבסוריה.
בעל תואר במשפטים ובוגר החוג לאמנות התיאטרון במסלול כתיבה דרמטית ודרמטורגיה באוניברסיטת תל אביב.
עובד כעורך דין לקניין רוחני.
תושב תל אביב, גרוש ואב לשתי בנות.
בחודש יוני 2014 יצא מהארון מול כלי התקשורת בארץ.
"מות הנזיר", הוצאת חרגול, 2004, רומן היסטורי על עלילת דמשק.
הספר תורגם לאנגלית (רנדום האוס, 2006, מתרגם: אבן פלנברג), וכן לצרפתית, איטלקית, יוונית והולנדית
"אחוזת דג'אני", ידיעות ספרים, 2008, רומן היסטורי בדיוני המתרחש בתקופת העלייה הראשונה.
הספר תורגם לאנגלית (רנדום האוס, 2010, מתרגם: אבן פלנברג), וכן לצרפתית, איטלקית, פורטוגזית והולנדית
"הכי רחוק שאפשר", ידיעות ספרים, 2012, רומן מכתבים שבו התכתבות בין נדב - חייל שמתקשה להשתלב במסגרת הצה"לית לבין הדוד שלו, מיכאל, פרקליט לשעבר בפרקליטות המחוז, המבלה את זמנו בגיחות מחוץ לישראל.
"רצח בבית האדום", ידיעות ספרים, 2018, רומן היסטורי בדיוני המתאר את רצח יוסף חיים ברנר וחבריו במאורעות תרפ"א ב-1921.
המחזה הועלה בפסטיבל תיאטרון קצר (בצוותא תל אביב), 1998 בבימוי אילן תורן
המחזה הועלה בפסטיבל עכו, 1999 בבימוי גילי בר-הלל
שני המחזות, בתרגום לאנגלית של גילי בר-הלל, הועלו ב-1997 גם בתיאטרון הסטודנטים של אוניברסיטת הרווארד, ארצות הברית.
"ספר פלטינה" מטעם התאחדות הוצאות ספרים בישראל על "אחוזת דג'אני", 2009
פרס ראש הממשלה לסופרים עבריים, 2008
פרס נשיא המדינה ליצירת ביכורים על "מות הנזיר", 2006
מועמדות לפרס ספיר על ספרו "מות הנזיר" בשנת 2005
בשנת 2009 הוכרז כזוכה בפרס ספיר, על ספרו "אחוזת דג'אני", אך זכייה זו בוטלה לאחר שהועלו טענות לניגוד עניינים אצל יו"ר ועדת הפרס, יוסי שריד.
אלון הראל (נולד ב-7 בדצמבר 1957) הוא מופקד הקתדרה למשפט פלילי ומינהלי ופרופסור מן המניין בפקולטה למשפטים באוניברסיטה העברית.
אלון הראל נולד וגדל בתל אביב לאב שמוצאו מפולין ואם שמוצאה מגרמניה, הוריו נפטרו בנערותו.
אביו, ישעיהו הראל (1922–1974), היה שופט שלום ואחר-כך עורך דין.
במהלך עבודתו כתב כמה ספרים ובאחד מהם, "עמך בערכאות", תיאר את בית המשפט.
אלון הראל למד בגימנסיה הרצליה ובצה"ל היה סגן בחיל הקשר.
הראל הוא בעל תואר ראשון (1983) ותואר שני (1985) במשפטים (שניהם בהצטיינות) מהאוניברסיטה העברית, ותואר שלישי בפילוסופיה של המשפט מבייליול קולג' שבאוניברסיטת אוקספורד (1988).
נושא עבודת הדוקטורט שלו היה "הסמכות הפוליטית של המדינה".
מנחהו בעבודה היה פרופ' יוסף רז.
הראל קיבל תואר שני נוסף במשפטים באוניברסיטת ייל בשנים 1988–1989. ב-1990 מונה למרצה באוניברסיטה העברית, ב-1996 מונה למרצה בכיר.
ב-2000 עלה לדרגת פרופסור חבר.
ב-2003 עלה לדרגת פרופסור מן המניין והופקד על הקתדרה על שם וולטר א' מאייר וב-2006 הופקד על הקתדרה על שם פיליפ ואסטל מיזוק למשפט פלילי ומינהלי.
שהה בשבתון באוניברסיטת דרום קליפורניה וכן כיהן כפרופסור אורח באוניברסיטת קולומביה, אוניברסיטת טורונטו, אוניברסיטת שיקגו ואוניברסיטת טקסס, ובמכון למחקר מתקדם בברלין.
הראל היה עמית מחקר בכיר בתוכנית לאתיקה מקצועית ובבית הספר למדיניות ציבורית על שם קנדי באוניברסיטת הרווארד.
כמו כן היה עמית במכון ללימודים מתקדמים באוניברסיטה העברית.
בשנת 2009 שהה ב-CTLS בלונדון, בתוכנית הגלובלית ללימודי משפטים מטעם אוניברסיטת ג'ורג'טאון.
הראל היה נשיא האגודה הישראלית לניתוח כלכלי של המשפט, הוא אחד מעורכי כתב העת "קתרסיס" וחבר במרכז לחקר הרציונליות שבאוניברסיטה העברית.
הוא היה גם חבר מערכת כתבי העת "Democratic Culture" ו"משפטים".
היה ממקימי התא הלהט"בי באוניברסיטה העברית, העשירון האחר בשנת 1990, ובמשרדו התקיימו הפגישות הראשונות.
הראל היה בשנים 1997–1998 ו-2003–2004 חבר בהנהלת "האגודה לזכויות האזרח", ובעבר היה גם פעיל בארגון "אמנסטי אינטרנשיונל".
הוא כותב מאמרים פובליציסטיים בעיתון "הארץ".
הראל הוא מייסדו ועורכו של כתב העת "Jerusalem Review of Legal Studies", ביחד עם פרופסור דוד אנוך.
בשנת 2008 זכה בפרס צלטנר לחקר המשפט, המוענק מדי שנה על ידי תנועת רוטרי והפקולטה למשפטים של אוניברסיטת תל אביב.
בשנת 2013 זכה בפרס חשין, המוענק על ידי הפקולטה למשפטים באוניברסיטה העברית.
מחקריו של אלון הראל עוסקים בשני נושאים: האחד הוא תאוריה של המשפט וליבונן של שאלות באתיקה ובתאוריה פוליטית.
השני הוא ניתוח כלכלי של המשפט, במיוחד של משפט פלילי.
פרט לכך כתב גם על זכויות אדם ושאלות של תאוריה פוליטית וכן עסק בניתוח משפטי של אירועים אקטואליים.
תאוריה של המשפט: ביקורת שיפוטית
יש רבים הסבורים כי ביקורת שיפוטית על חוקים היא לא דמוקרטית, משום שהשופטים פוסלים חוקים שהתקבלו באופן דמוקרטי.
ההצדקה הסטנדרטית של ביקורת שיפוטית על חוקים של הפרלמנט היא הצדקה אינסטרומנטלית המבוססת על ההנחה כי (בדרך כלל) השופטים מגנים באופן טוב יותר על ערכים חוקתיים שונים כמו זכויות אדם, דמוקרטיה, יציבות פוליטית ועוד.
כך למשל הפילוסוף הידוע רונלד דבורקין טען כי יש לאפשר לשופטים לפסול חוקים משום שהשופטים מגנים טוב יותר על זכויות אדם ולכן יש להעניק להם סמכות לפסול חוקים.
המלומד האמריקאי ג'ון הארט אלי (John Hart Ely) גרס כי ביקורת שיפוטית מוצדקת משום שהשופטים מגנים על ההליך הדמוקרטי.
גם השופט אהרן ברק, שהיה נשיא בית המשפט העליון הישראלי, סבור כי את ההגנה על הדמוקרטיה יש להפקיד בידי השופטים משום שהשופטים אינם נבחרים ולכן מגנים טוב יותר על זכויות מיעוטים.
בשורת מאמרים טען הראל שטיעון זה הוא שגוי.
עם זאת הראל גם טען כי ניתן להגן על ביקורת שיפוטית מבלי להניח שהשופטים מגנים טוב יותר על זכויות אדם, על דמוקרטיה או על ערכים אחרים.
הראל יצא כנגד הטענה המסורתית האינסטרומנטלית לפיה ההצדקה לביקורת שיפוטית היא איכות ההחלטות של השופטים משתי סיבות: ראשית כי לא ניתן להוכיח היסטורית או אמפירית כי השופטים מחליטים נכון יותר או צודק יותר.
שנית אפילו אם נניח כי השופטים טובים יותר בהחלטות בנושאי זכויות אדם קשה מאוד להסיק מעובדה זו שיש להעניק להם כוחות להכריע בשאלות אלה.
גם אם יוכח מעבר לכל ספק סביר כי הרבי מלובביץ' או נציגיו הרבים עלי אדמות הוא מומחה עולמי לענייני השטחים לא יוכלו אזרחי ישראל גם אם ירצו להפקיד בידיו את הכוח להכריע בענייני השטחים.
מתן כוח כזה איננו מתיישב עם התפישה לפיה כולנו בני אנוש שניחנו בתבונה אנושית ומסוגלים לבצע הכרעות מוסריות.
הראל טוען במאמריו שיש הצדקה אחרת לביקורת שיפוטית, והיא הצדקה לא אינסטרומנטלית, הצדקה המבוססת על זכות השימוע.
טענתו המרכזית היא שכאשר אדם פוגע בזכות של אדם אחר בין בצדק ובין שלא בצדק עליו לאפשר לנפגע להישמע.
זכות השימוע מכילה שלושה מרכיבים:
הזכות של הנפגע להשמיע את טענותיו
החובה של הפוגע להגן על החלטתו
הנכונות של הפוגע לשקול מחדש את ההחלטה לאור ההתדיינות המוסרית הזו
ביקורת שיפוטית היא מכשיר להגנה על זכות השימוע.
בתי המשפט ובתי המשפט בלבד מאפשרים לכל אדם ואדם פריבילגיה יחידה במינה ונדירה: הפריבילגיה לערער על ההחלטות של קולקטיב, לתבוע מן הקולקטיב הסבר וצידוק להחלטות אלה וכן לחייב את הקולקטיב לשקול מחדש את החלטותיו.
הביקורת השיפוטית היא לפיכך מכשיר למתן קול לקרבנות של החקיקה; קול המלווה גם בנכונות אמיתית (נכונות מן הסוג שהמשפטנים מכנים "בלב פתוח ובנפש חפצה") לשנות את ההחלטה אם הבירור הפארטיקולארי מחייב מסקנה כזו.
הביקורת השיפוטית לדעת הראל איננה מבוססת לפיכך על האיכות של ההחלטות השיפוטיות, התבונה השיפוטית או היכולות המיוחדות של הגוף השיפוטי להחליט החלטות צודקות, להגן על זכויות אדם או על הדמוקרטיה.
הביקורת השיפוטית איננה אלא ביטוי ומימוש של זכות השימוע, דהיינו ההזדמנות להגן על מה שנתפש (בצדק או שלא בצדק) בעיני הקורבן כזכות של הנפגע.
זכות השימוע איננה משרתת מטרות אינסטרומנטליות כמו הגנה על זכויות אדם או על הדמוקרטיה.
זכות השימוע היא זכות בעלת ערך עצמאי המושתת על ההבנה כי המדינה חייבת להסביר את החלטותיה ולתת עליהם דין וחשבון בפני אלו שנפגעים מהחלטות אלה.
הראל חקר וכתב בשני התחומים של הניתוח הכלכלי של המשפט: ניתוח כלכלי מסורתי וניתוח כלכלי התנהגותי.
בסדרה של שני מאמרים, אחד תאורטי והשני ניסויי, בחן הראל את אופי העונש הפלילי האופטימלי וטען שהרתעה יותר טובה תושג אם עבריינים ידעו מראש שעל מעשה מסוים יינתן עונש קבוע (נניח שנתיים מאסר) מאשר אם על אותו מעשה יינתנו עונשים שונים שממוצעם הוא העונש הקבוע (שנתיים מאסר).
במאמר התנהגותי אחר בחן הראל את ההשלכות המשפטיות של תופעה פסיכולוגית ידועה הנוגעת לאי ודאות.
אי ודאות יכולה לחול על אירועים שחלו בעבר (האם היה גשם בירושלים ב-1 בדצמבר 2000) או על אירועים בעתיד (האם יהיה גשם בירושלים ב-1 בדצמבר 2100).
מחקרים פסיכולוגים מצביעים כי אנשים מגיבים באופן שונה להימורים ביחס לעתיד מאשר להימורים ביחס לעבר.
הניחו שאתם מתבקשים להמר על השאלה מהו המספר שיתקבל בעקבות השלכת קובייה בעתיד מול המקרה בו אתם מתבקשים להמר על השאלה מהו המספר שהתקבל בעקבות השלכת קובייה בעבר.
אם אתם מנחשים נכונה תקבלו סכום כסף נכבד.
על מנת להיכנס להימור עליכם לשלם דמי השתתפות (פרמיה).
מחקרים רבים הראו כי אנשים מוכנים בקלות יחסית (תמורת פרמיה נמוכה) להיכנס להימורים על העתיד אך מתקשים (דהיינו דורשים פרמיה גבוהה) כדי להמר על העבר גם כאשר ההסתברות להצלחה זהה בשני המקרים.
אנשים ישלמו פרמיה הרבה יותר נמוכה כדי להיכנס להימור ביחס למה שקרה בעבר, מאשר להימור ביחס למה שיקרה בעתיד.
הראל בחן את הרלוונטיות של התופעה ביחס לשאלות של מדיניות משפטית.
כך למשל יש מקרים בהם השאלה אם אדם ייתפס או לא נקבעת כבר בזמן שהוא מבצע את העברה.
למשל אם יש מצלמה הוא נתפש ואם אין הוא איננו נתפש.
במקרים מעין אלו ההימור הוא על העבר דהיינו על השאלה אם יש מצלמה או לא.
לעומת זאת עבריינים מהמרים לעיתים על השאלה האם יהיו (בעתיד) פטרולים של המשטרה אשר מחפשים עבריינים.
אי-הוודאות במקרה שני זה מתייחסת לעתיד.
מכאן הראל גזר את המסקנה כי אמצעים כמו מצלמה הם יעילים יותר מאמצעים כמו פטרולים גם אם הסתברות התפישה זהה בשני המקרים.
האפקט ההרתעתי שונה בשני המקרים של הנטייה הפסיכולוגית של פרטים שלא להמר על אירועים שקרו בעבר.
הראל משתייך לצד השמאלי של המפה הפוליטית.
באוקטובר 2018, לאחר פיגוע הירי באזור התעשייה ברקן, כתב הראל:
"זה ללא ספק רצח בדם קר, בכך הוא דומה מאוד למעשי הרצח שצה"ל מבצע בגבול הדרום.
הגיע העת להפסיק את מעשי הטבח".
לאחר סערה ציבורית שקמה בעקבות ההתבטאות, מחק הראל את דבריו ופרסם התנצלות על דבריו בעמוד הפייסבוק שלו.
על הראל נמתחה ביקורת ציבורית כאשר תועד בנובמבר 2010 בכתבה ששודרה בערוץ 10, כשהוא צועק לעבר מתיישבי שכונת שמעון הצדיק בירושלים במהלך ויכוח, "התנ"ך בתחת שלי".
בעקבות האירוע הוגשה תלונה נגד הראל על ידי הפורום המשפטי למען ארץ ישראל בגין פגיעה ברגשות דתיים, אך הפרקליטות החליטה שלא לפתוח נגדו בחקירה מכיוון ש"חופש הביטוי מחייב הבלגה גם נוכח גסות רוח מעין זו".
ב 18 בינואר 2023 עורר סערה נוספת, עם פרסום כי על דלת משרדו של אלון, נתלה שלט האוסר על כניסתם של סטודנטים המזוהים עם ארגון 'אם תרצו'.
בנוסף, לאחר הטבח של 7 באוקטובר 2023, האשים את ה"מתנחלים" שהם אשמים בטבח, ושהם כמו המחבלים של חמאס.
האשמה זו גררה את הבקשה לפטר אותו מצד סטודנטים באוניברסיטה העברית.
במאמר "עלייתה ונפילתה של המהפכה ההומוסקסואלית" הראל מתבונן על ההתפתחות ההיסטורית של הזכויות המשפטיות של ההומוסקסואלים בישראל.
שיח הסובלנות אפשר תמיכה רחבה של אנשים כולל אנשים שמרניים ברפורמות המשפטיות הליברליות בנושא ההומוסקסואליות בשנות השמונים.
הראל מנתח את האופן שבו טרנספורמציות חברתיות מתרחשות וטוען שלקראת אמצע שנות התשעים שיח הסובלנות נעלם.
הוויכוח הפך לפיכך לוויכוח בין ליברלים נאורים לבין שמרניים המתנגדים לסובלנות.
הראל הוא חבר בפורום המרצות והמרצים למשפטים למען הדמוקרטיה, הפועל נגד הרפורמה המשפטית בישראל (2023).
אלון ישראל טל (נולד ב-12 בספטמבר 1960, כ' באלול ה'תש"כ בארצות הברית בשם אלברט רוזנטל) הוא חבר כנסת לשעבר מטעם סיעת "כחול לבן".
קודם לכן היה חוקר ומרצה בכיר בתחום איכות הסביבה בדרגת פרופסור שכיהן כראש החוג למדיניות ציבורית באוניברסיטת תל אביב.
טל היה בין המייסדים של מספר ארגונים סביבתיים לרבות "אדם טבע ודין", "מכון הערבה ללימודי הסביבה" ו"צפוף – הפורום לאוכלוסייה סביבה וחברה".
נולד וגדל בראלי בירת צפון קרוליינה, ארצות הברית.
ב-1980 סיים ללמוד תואר ראשון באוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל ועלה לישראל.
שירת בנח"ל מוצנח כולל במלחמת לבנון הראשונה.
הוא בוגר הפקולטה למשפטים של האוניברסיטה העברית ובעל דוקטורט מאוניברסיטת הרווארד שבארצות הברית.
לאחר סיום לימודי הדוקטורט שלו, חזר ארצה בשנת 1990 והקים את עמותת "אדם טבע ודין - אגודה ישראלית להגנת הסביבה" בהתבסס על המודל שהכיר כאשר עבד עם הארגון הסביבתי האמריקאי "Natural Resources Defense Council".
טל ניהל את הארגון במשך שש שנים.
ב-1995 היה ממייסדי הארגון "ידידי כדור הארץ מזרח תיכון", המכונה ב "אקופיס".
הוא שימש חבר הנהלה בארגון עד 2021. טל ייסד גם את מכון הערבה ללימודי הסביבה בקיבוץ קטורה בשנת 1996.
בשנים 1997–2003 כיהן כיו"ר "חיים וסביבה", ארגון הגג של ארגוני הסביבה בישראל.
בין השנים 2004–2016 היה חבר בדירקטוריון הקרן הקיימת לישראל ובמשך שמונה שנים היה יו"ר הוועדה למנהל פיתוח הקרקע, המופקדת על נושא הייעור, שיקום נחלים ותחומים נוספים.
בשנת 2020 נבחר לתפקיד סגן יו"ר הקרן הקיימת לישראל.
ב-2015 הקים, יחד עם אייל רוטנברג, את "צפוף – הפורום לאוכלוסייה סביבה וחברה", העוסק בבעיית גידול האוכלוסין בישראל.
באותה שנה, הצטרף לפרופ' אורי שיינס להקמת ארגון טיים, This is My Earth - TiME, מיזם גלובלי לרכישת בתי גידול עשירים במגוון ביולוגי המאוימים על ידי פיתוח.
בינואר 2017 התמנה לראש החוג למדיניות ציבורית באוניברסיטת תל אביב.
מחקריו עוסקים במדיניות סביבתית בתחומים שונים (מים, דמוגרפיה, חקיקה, מדבור, אכיפה, חינוך ומניעת זיהום).
בינואר 1999 היה טל ממקימי מפלגת "קול הסביבה" יחד עם נחמה רונן ופעילי סביבה נוספים.
טל הוא ממייסדי התנועה הירוקה, וב־2009 התמודד מטעמה לכנסת השמונה עשרה כמספר 3 ברשימת "התנועה הירוקה–מימד" שלא עברה את אחוז החסימה.
בהמשך היה ראש המפלגה לצד רחלי תדהר.
ב־2013, לקראת הבחירות לכנסת התשע עשרה, חברה התנועה הירוקה למפלגת התנועה בראשות ציפי לבני וטל שובץ במקום ה-13 ברשימה לכנסת, שזכתה לבסוף בשישה מנדטים.
בבחירות לכנסת ה-21, ה-22 וה-23 (2019–2020), שובץ מטעם מפלגת "חוסן לישראל" במקום ה-45 ברשימת "כחול לבן" (שכללה גם את יש עתיד ואת תל"ם), אך זו זכתה לאורך התקופה ב־35–33 מנדטים.
בבחירות לכנסת ה-24 (2021) שובץ במקום ה-11 ברשימת כחול לבן, שרצה הפעם לבדה וזכתה בשמונה מנדטים.
עם זאת, לאחר הפסקת חברותה בכנסת של השרה פנינה תמנו-שטה, במסגרת "החוק הנורווגי", הוא נכנס לראשונה לכנסת.
טל נבחר לכהן כחבר בוועדת החינוך, התרבות והספורט, בוועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, בוועדה לענייני התמכרויות, סמים ואתגרי הצעירים בישראל.
ובוועדת הבריאות, ובחודש נובמבר 2021 מונה כיושב ראש ועדת המשנה לעניין השפעת הסביבה והאקלים על בריאות הציבור וכן החל מחודש פברואר 2022 מונה כממלא מקום קבוע ליו"ר הוועדה לפניות הציבור.
טל היה חבר בשדולות רבות ושימש יו"ר משותף לשדולה להגנה על הרי ירושלים, יו"ר משותף לשדולה הסביבתית-חברתית ויו"ר משותף לשדולה להבראת מפרץ חיפה.
במקביל לחברותו בוועדות, טל כיהן כראש קבוצת הידידות הפרלמנטרית ישראל-דנמרק וישראל-שוודיה.
עבודתו הפרלמנטרית זכתה בהכרה והוא נמנה עם חמשת חברי הכנסת החרוצים בקואליציה,במקום ראשון בכנסת ביזום שיתופי פעולה בין קואליציה ואופוזיציה, וח"כ הסביבתי ביותר בכנסת ה-24 על ידי כתב העת "שקוף".
לקראת הבחירות לכנסת העשרים וחמש, הוצב במקום ה-24 ברשימת המחנה הממלכתי מטעם רשימת "כחול לבן" ברשימה המאוחדת.
הרשימה זכתה ב-12 מושבים, וטל לא נבחר לכנסת.
אלון טל הוא בין הראשונים בקרב פעילי הסביבה בישראל שיצאו נגד גידול האוכלוסייה בישראל וטענו שהיא בעיה חברתית וסביבתית.
לנושא זה הוא הקדיש את ספרו השמיני "והארץ מלאה, התמודדות עם פיצוץ אוכלוסין בישראל" שיצא בשנת 2016 בהוצאת ייל באנגלית ובהוצאת הקיבוץ המאוחד בעברית.
בשנת 2017 הספר זכה בפרס חייקין כספר הישראלי הטוב ביותר באותה שנה בגיאואסטרטגיה.
יחד עם שותפים הקים טל את הפורום לאוכלוסייה, סביבה וחברה שמטרתו לעורר דיון ציבורי בסוגיית גידול האוכלוסין בישראל.
טל חוקר ומקדם שיתוף פעולה סביבתי חוצה גבולות בין ישראל לשכניה.
במשך חמש שנים היה חבר במשלחת הישראלית לאמנת האו"ם ללוחמה במידבור ובמסגרת זאת פעל לשיתוף פעולה בינלאומי בתחום, לרבות ייזום כנס המידבור, בשיתוף עם אמנת האו"ם, בשדה בוקר.
במהלך השנים, טל נשאר פעיל במגוון יוזמות סביבתיות ציבוריות, לרבות קידום חקיקה בדבר שמירת המגוון הביולוגי ופעילות משפטית.
הוא השתתף בתביעה הייצוגית המוצלחת משנת 2014 נגד אירוע דליפת הנפט בשמורת עין עברונה בשל רשלנותה של חברת קצא"א.
במרץ 2018, יחד עם עמיתים מן האקדמיה ועורך דין צבי לוינסון, טל הגיש בקשה לתובענה ייצוגית נוספת נגד מפעלים במישור רותם מחמת הזיהום הקשה של אקוויפר חבורת יהודה ובהמשך נחל בוקק באזור ים המלח.
הבקשה תבעה את הפיצוים הכספיים הגבוהים ביותר שאי פעם נדרשו במסגרת תובענה ייצוגית ישראלית.
טל שימש כיועץ מקצועי למבקר המדינה בכתיבת דו"ח מיוחד בנושא "פעולות ממשלת ישראל והיערכותה למשבר האקלים" בין השנים 2020-2021 ומעורכי וכותבי "סביבה, אקלים וביטחון לאומי: חזית חדשה לישראל" של המכון למחקרי ביטחון לאומי (INSS) בנושא המשבר הסביבתי-אקלימי וביטחון.
עם כניסתו לכנסת, נבחר לכהן כיושב ראש השדולה בכנסת להבראת מפרץ חיפה, יושב ראש השדולה לקיימות, איכות הסביבה ומשאבים במשמר האקלים, ולחבר בשדולה למען שימור ונטיעה של עצים.
אלון טל נמנה בין מוביליה של התנועה המסורתית בישראל (התנועה הקונסרבטיבית), ושימש כנציגה בכנסת.
במסגרת כהונתו פעל טל כדי לקדם את מתווה הכותל, והשתתף בתפילות של ארגונים ליברליים בכותל.
עם זאת, בנובמבר 2021, הוא נענה לבקשת נשיא המדינה יצחק הרצוג שלא להגיע לתפילה של נשות הכותל.
טל תומך ברפורמת הכשרות, ופועל במטרה לאפשר לזרמים נוספים להקים מערכי כשרות עצמאיים.
טל נשוי לרובין ולהם שלוש בנות, ומתגורר במודיעין-מכבים-רעות.
הוא פעיל בבית הכנסת המסורתי (קונסרבטיבי) המקומי כגבאי קהילתי ומנגן בכינור ומנדולינה.
הסביבה בישראל, אלון טל, הקיבוץ המאוחד (היסטוריה סביבתית של ארץ ישראל), 2006.
כל עצי היער, החורש בישראל מן התנ"ך עד ימינו, אלון טל, הקיבוץ המאוחד, 2014.
והארץ מלאה, התמודדות עם פיצוץ אוכלוסין בישראל, אלון טל, הקיבוץ המאוחד, 2016.
סביבה, אקלים וביטחון לאומי: חזית חדשה לישראל, (עורכים, קובי מיכאל, אלון טל, גליה לינדנשטראוס, שירה בוקצ'ין פלס, דב חנין, ויקטור וייס) המכון לביטחון לאומי, 2021
ב-1989 זכה בפרס וולנסקי על המחקר הטוב ביותר של סטודנט מוסמך בתחום המדיניות בבית ספר לבריאות הציבור בהרווארד.
ב-2006 זכה בפרס על שם צ'ארלס ברונפמן על תרומתו כמנהיג יהודי צעיר.
בכספי הפרס על סך $100,000 יסד את "קרן טל", המסייעת להתארגנות סביבתית מקומית בישראל.
ב-2008 זכה באות מפעל חיים להגנה על הסביבה הניתן על ידי המשרד להגנת הסביבה.
ב-2011 זכה בפרס של כתב העת הבינלאומי לניהול נהרות על המאמר האקדמי הטוב ביותר שהתפרסם באותה שנה על שיקום נחלים חוצי גבולות.
ב־2016 זכה בפרס חייקין, מאוניברסיטת חיפה: "והארץ מלאה" זכה כספר הישראלי הטוב ביותר בתחום הגיאו אסטרטגיה.
ב־2017 זכה בפרס "אם תרצו" כבוגר לדוגמה של תנועת הנוער יהודה הצעיר, בניו יורק.
ב-2022 זכה בפרס חבר הכנסת הסביבתי ביותר בכנסת ה-24 הניתן על ידי שקוף.
אלון חלפון (נולד ב-2 ביולי 1973) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת הבלם.
חלפון החל את הקריירה במחלקת הנוער של מכבי נתניה, ובשנת 1990 עלה לסגל הקבוצה הבוגרת של המועדון.
בקיץ 1994 עבר להפועל חיפה, והיה שותף מרכזי בזכייה של הקבוצה באליפות בעונת , תחת הדרכתו של המאמן אלי גוטמן, כשלצידו מככבים דודו אוואט, רן בן שמעון וג'ובאני רוסו.
בעונת זכה עם הקבוצה בגביע הטוטו, ובעונה שלאחר מכן ירד עמה לליגה הלאומית ועזב את הקבוצה.
לקראת עונת חתם חלפון בקבוצת הפועל תל אביב.
ב-24 בדצמבר 2002 כבש צמד במשחק גביע הטוטו מול מכבי קריית גת, שהיו לשערים היחידים שהבקיע במדי הפועל תל אביב.
לאחר שנתיים במועדון עבר להפועל כפר סבא מהליגה הלאומית, ועזר לה לסיים במקום הראשון ולעלות לליגת העל כבר בעונתו הראשונה בקבוצה.
בתום שלוש עונות בכפר סבא, במהלכן היה גם קפטן הקבוצה, פרש חלפון ממשחק פעיל באוקטובר 2007.
במדי הנבחרת הצעירה של ישראל רשם חלפון 29 הופעות, והוא מדורג במקום החמישי בטבלת שיאני הנבחרת הצעירה בכל הזמנים.
ב-8 בספטמבר 1999 הופיע לראשונה במדי הנבחרת הבוגרת, בניצחון 0:8 על נבחרת סן מרינו במסגרת מוקדמות יורו 2000. לזכותו של חלפון בסך הכל 5 הופעות במדי הנבחרת, האחרונה שבהן ב-7 באוקטובר 2000, בהפסד 2:0 לנבחרת ספרד במדריד, במסגרת מוקדמות מונדיאל 2002.
אלון גל (נולד ב-6 באוגוסט 1967) הוא מאמן אישי, מגיש תוכניות טלוויזיה וסופר ישראלי.
אלון גל נולד וגדל בשכונת נווה שאנן בחיפה.
בשנת 1985 התגייס לצה"ל, שירת בעוצבת געש והשתחרר בדרגת סגן.
בסיום שירותו הצבאי למד לתואר ראשון במדע המדינה באוניברסיטת חיפה, ותואר שני בחינוך וניהול מוסדות חינוך במכללה ללימודים אקדמיים.
כמו כן, למד קורס מאמני שחיה במכון וינגייט.
גל הוא בוגר קורס ניהול בכיר במכללה לביטוח וסיים ארבע שנות לימודים בבית ספר לאימון.
בשנת 2002 הקים את חברת האימון "תות - תקשורת ותוצאות בע"מ".
בשנת 2006 החל להגיש את תוכנית המציאות המצליחה "משפחה חורגת" בזכיינית "רשת" בערוץ 2, אשר שודרה במשך 6 עונות עד שנת 2012. במקביל, בשנת 2008 הגיש בזכיינית גם את התוכנית "אלופים של החיים" והופיע בתפקיד אורח בסדרה דני הוליווד.
הפיק עם העיתונאי גיא מרוז ב-2009 וב-2010 את פסטיבל זכרון יעקב לאמני רחוב.
יחד עם המוזיקאי יאיר ניצני השיק ביוני 2010 את "מדיה באז", מכללה לניהול עסקי מוזיקה, בידור ומדיה.
כתב את הספרים "30 יום עם אלון גל", "סודותיהם של המצוינים", "100 שיעורים על החיים", "פרויקט ההצלחה של חיי", ו"הסיפור לשבת".
בנוסף הוציא תקליטור בשם "בדרך להצלחה" ו"מקורבן למצליחן".
ב-2011 חזר לשיר בפני קהל אחרי שהופיע במועדונים לפני שהתפרסם ואף השיק את הסינגל "ואולי", בהפקה מוזיקלית של חברו ושותפו להופעות נימרוד לב, כמו כן באותה השנה הופיע בתפקיד עצמו בפרק ספיישל בתוכנית החיים זה לא הכל.
בשנת 2012 הוביל את הסרט התיעודי "להסתכל לגזענות בעיניים", אשר שודר גם הוא בזכיינית "רשת" בערוץ 2.
בשנת 2013 החל להגיש לצדה של מרגלית צנעני את התוכנית "חי בבוקר עם מרגול ואלון גל" בערוץ 24. בשנת 2014 השתתף בעונה האחרונה של הסדרה "רמזור" בתפקיד אורח למשך מספר פרקים לאורך העונה, כעורך דין העוסק בענייני גירושין.
בשנת 2021 החל להגיש את התוכנית "יש לכם עסק" ברשת 13, העוסקת בסיוע לעסקים בקשיים והיא בוטלה בגלל חשדות להטרדות מיניות שלו.
מ-19 במרץ 2010 עד 1 באוקטובר 2021 הגיש גל תוכנית ייעוץ שבועית בתחנת הרדיו 103fm.
התוכנית שודרה בימי שישי בשעה 8:00 והוא פרש ממנה בגלל חשדות להטרדות מיניות שלו.
ב-1 באוקטובר 2021 פורסמה בעיתון "ידיעות אחרונות" עדות של כתבת העיתון נעם ברקן, לפיה גל ביצע בה מעשים מגונים כשהייתה בת 18, וכן גם עדות נוספת של אישה, לפיה גל נגע בה במקומות אינטימיים כאשר הגיעה אליו לטיפול בהפרעות אכילה.
בעקבות הכתבה הוצאה תוכניתו של גל "יש לכם עסק" לחופשה מערוץ רשת 13.
גל גרוש, אב לשלושה ילדים ומתגורר בזכרון יעקב.
לצד מספר סיפורי הצלחה על היכולת של גל לעזור לעסקים קטנים, נמתחה ביקורת על היכולת של גל לעזור, ועל כך שחלק מעצותיו הובילו להרעת המצב העסקי של לקוחותיו.
בנוסף, נכתבה גם ביקורת על הדרך בה גל מציג את קורות חייו וכן נשמעו ספקות לגבי האפקטיביות של תוכנית הטלוויזיה שלו, "משפחה חורגת".
מנגד, ישנם מבקרים שמציינים כי תוכנית הטלוויזיה מספקת שעשוע ושאין להתייחס אל גל כאל בר סמכא.
בשנת 2021 התפרסם כי קורס הנושא את שמו ואשר סיפק עבורו תכנים - "המרוץ לדירה תוך 180 יום בשיטת אלון גל" - אכזב עשרות לקוחות אשר שילמו אלפי שקלים עבור הקורס, וכשגילו שהוא לא עומד בציפיות שלהם וביקשו לבטלו - לא הצליחו לקבל את כספם בחזרה.
סודותיהם של המצוינים, הוצאת מדיה 41, 2008.
מאה שיעורים על החיים, הוצאת כנרת, זמורה- ביתן, 2009.
פרויקט ההצלחה של חיי, הוצאת כנרת, זמורה-ביתן,2012
אלון גל מספר: הסיפור לשבת, הוצאת כנרת, זמורה-ביתן, 2016.
אלון דאי (נולד ב-4 בנובמבר 1991) הוא נהג המרוצים הישראלי המעוטר ביותר.
אלוף אירופה בנאסקאר בשנים 2017, 2018, 2020 ו-2022, אלוף אסיה בפורמולה רנו לשנת 2009 ואלוף ישראל בטורינג קאר לשנת 2021. דאי מתחרה באליפות הנאסקר האירופית במסגרת קבוצת PK Carsport ומשדר כיום בישראל גם את מרוצי הטורינג, הקארטינג וה-MDC מטעם ההתאחדות לספורט המוטורי והקארטינג בישראל.
דאי נולד וגדל באשדוד, בנם של אברהם ומגי דאי.
כשהיה בן 10 החל להתחרות בקארטינג, זכה במקום השני באליפות ישראל וב-2006 החל להתחרות באירופה באליפות אנגליה ואליפות גרמניה בקארטינג.
בשנת 2009 הפך דאי לספורטאי הראשון בתחום הספורט המוטורי שזוכה למעמד של ספורטאי מצטיין.
את שירותו הצבאי עשה בבסיס חצור של חיל האוויר.
באותה שנה קיבל את פרס שרת הספורט לספורטאי המצטיין בעל הישג יוצא דופן.
בשנת 2007 החל דאי להתאמן בהונגריה בנהיגה בדגם פורמולה רנו.
ב-2008 החל להתאמן במסגרת Asia Racing Team שבסין, והתחרה עמה בטורנירים באסיה.
ב-2009 הצטרף לקבוצת Top Speed Racing הממוקמת בשאנגחאי.
במהלך העונה השתתף ב-14 תחרויות במסגרת אליפות אסיה בפורמולה-רנו, מהן ניצח בשש, ובשבע נוספות עמד על הפודיום.
בסוף העונה זכה באליפות הסבב.
בראשית 2010 הצטרף דאי לקבוצת Performance Racing השוודית, המתחרה במסגרת אליפות גרמניה בפורמולה 3. בסיום העונה דורג במקום התשיעי הכולל, ובמקום החמישי בקטגוריית ה"רוקי'ס".
בתחילת 2011 נבחר דאי, לצד 11 נהגים נוספים מתוך 120 מועמדים, לאקדמיה של הפדרציה הבינלאומית לרכב (FIA), המכשירה נהגי מרוצים צעירים לתחרויות ברמות הגבוהות ביותר, והחל ללמוד ולהתאמן יחד עם נהג הפורמולה 1 אלכסנדר וורץ.
באותה שנה חתם בקבוצה האוסטרית HS Technik עימה התחרה לעונה נוספת באליפות גרמניה בפורמולה 3. בעונה זו סיים במקום הרביעי.
ב-2012 עבר להתחרות בארצות הברית בקטגוריית האינדי לייטס האמריקאית, לאחר שבמבחני טרום העונה שבר דאי את זמן שיא ההקפה במסלול פאלם ביץ' בפלורידה.
מיד לאחר מכן הוחתם דאי בקבוצה בלארדי הממוקמת באינדיאנפוליס שבאינדיאנה.
לאחר שישה מרוצים עזב דאי את הקבוצה, וחזר באמצע העונה למרוצים האחרונים באליפות גרמניה בפורמולה 3 וזכה בשני פודיומים.
ב-2013 עבר דאי להתחרות ברכבי GT לאחר כמה מבחנים מוצלחים בקבוצת שברולט, BMW, ומרצדס.
לאחר מכן חתם בחברת מרצדס והחל להתחרות באליפות העולם, FIA GT Series, על רכב המרצדס SLS GT3.
כבר במרוצו הראשון זכה במקום השלישי והחל מיד להילחם על תואר האליפות ביחד עם בן קבוצתו מקסימיליאן בוק הגרמני.
דאי סיים את העונה במקום החמישי עם ניצחון אחד וארבעה פודיומים מתוך 12 מרוצים.
במהלך השנה עבד גם כמדריך נהיגה באקדמית הנהיגה של AMG בגרמניה.
בינואר 2014 הוחתם בקבוצת JMB ממונקו, העושה שימוש ברכבי ניסאן GTR GT3. בסופו של דבר החוזה לא יצא לפועל ודאי חזר לנהוג עבור מרצדס בקבוצת BKK Mobil Oil Racing Team Zakspeed.
במהלך העונה הגיע פעמיים לפודיום, אך לא ניצח באף מרוץ.
את העונה הוא סיים במקום ה-15 עם 60 נקודות.
בעונת 2015 עשה אלון דאי מעבר נוסף והחל להתחרות באליפות הנאסקר האירופאית (NASCAR Whelen Euro Series).
דאי התחרה עבור קבוצת CAAL Racing ונהג בשברולט.
במהלך העונה זכה בשלושה מרוצים וזינק ארבע פעמים מפול פוזישן.
את עונת הבכורה בסבב סיים במקום השני והוכתר כסגן אלוף אירופה, בנוסף זכה גם בתואר רוקי העונה וכחביב הקהל.
בעונת 2016 המשיך להתחרות באליפות הנאסקר האירופאית.
דאי סיים את העונה במקום השלישי עם שלושה ניצחונות וחמישה זינוקים מפול פוזישן.
ביולי 2016 חתם על חוזה להשתתפות בשני מרוצים בסבב הנאסקר האמריקאי.
בעונת 2017 זכה באליפות הנאסקר האירופאית לאחר שניצח בארבעה מרוצים.
בנוסף, זינק חמש פעמים מפול פוזישן.
באוקטובר 2018 זכה בבלגיה באליפות הנאסקר האירופאית בפעם השנייה ברציפות, בדצמבר 2020 זכה באליפות זו בפעם השלישית בסך הכל.
בשנת 2022 חתם אלון דאי בקבוצת ה-eSports הישראלית Team Finest כשחקן מקצועי במרוצי סימולטורים.
דאי זכה בשנים 2021 ו-2023 במרוץ 24 השעות היוקרתי של מסלול המרוצים זולדר, כחלק מהאליפות הבלגית למרוצי סיבולת, כשהוא מתחרה תחת קבוצת PK Carsport.
בכך הפך דאי לישראלי הראשון שמנצח מרוץ 24 שעות באחד הסבבים החשובים באירופה.
עונה סדרה קבוצה מרוצים ניצחונות זינוקים מפול פוזישן הקפות מהירות פודיום ניקוד מיקום2008 אליפות אסיה בפורמולה-רנו Asia Racing Team 2 0 0 1 0 0 -2009 אליפות אסיה בפורמולה-רנו March 3 Racing *
- ללא ניקוד, בשל השתתפות במספר מועט מדי של מרוצים.
דאי נולד וגדל באשדוד, הבן הצעיר מבין ארבעה אחים לאברהם ומגי דאי.
כיום מתגורר ביישובי מועצה אזורית גדרות ונשוי למגישה וכתבת חדשות 13 גיל לוין.
השניים משדרים יחדיו את מרוצי הטורינג, הקארטינג וה-MDC מטעם ההתאחדות לספורט המוטורי והקארטינג בישראל.
אלון כהן (נולד ב-15 בנובמבר 1974), המוכר יותר בשם הבמה אלון דה לוקו, הוא ראפר, זמר רגאטון, היפ הופ, אר אן בי, דאנסהול, רגאיי, רקדן ומפיק מוזיקלי ישראלי.
נולד בשם אלון כהן בבאר שבע.
הוריו הם רבקה ובני כהן.
בשנת 2005 יצא אלבום הבכורה של אלון דה לוקו, "חומר למסיבה", מתוכו יצאו הסינגלים "הלילה זה הזמן" בשיתוף עם הזמר גד אלבז, שיצא גם במסגרת אוסף הלהיטים הישראלים "מנטה 4"; ו"אור", שיצא גם במסגרת אלבום האוסף "מסיבה ישראלית" של חברת התקליטים NMC.
השירים לא זכו להשמעות רבות בתחנות הרדיו הגדולות, אך דה לוקו פרץ לתודעת הציבור במסגרת רינגטונים רבים שהוציא לשירים אלו ולאחרים שכתב והלחין, שזכו לפופולריות והורדות סלולריות רבות, בהם "כמוני", "תני לי", ו"אמא" (בשיתוף עם הצמד "סיי לה וי").
בעקבות ההצלחה חתם על חוזה עם חברת התקשורת "סלקום".
ב-2006 השתתף בסינגל המצליח "טורו" מתוך אלבומו של הראפר סאבלימינל "בדיוק כשחשבתם שהכל נגמר".
כן כתב בשנה זו את המילים לשיר "תודה", בו גם התארח, מתוך האלבום "מחזיק מעמד" של דנידין.
ב-2007 יצא אלבומו השני של דה לוקו, "עושה את המסיבה", בהפקת "סלקום" ותחת חברת התקליטים העצמאית שהקים, "I AND I Records".
בחלק מהשירים באלבום מתארחים הזמרים ליאור מיארה, חגי מזרחי, גד אלבז ודנידין.
מתוך האלבום יצאו מספר סינגלים: "אחרייך", "דניאל" ו"אמת".
דה לוקו שיתף פעולה עם מספר זמרים ישראלים ידועים נוספים.
ב-2007 כתב והלחין את השיר "המסיבה" עבור אלבומה של שרית חדד, "זה ששומר עליי"; וב-2009 יצא "שיר המעלות" בשיתוף עם איציק אורלב ושי 360 במסגרת אלבום האוסף "פזצטא".
במהלך שנת 2010 יצאו הסינגלים "שי" ו"מאמאסיטה", שזכו להצלחה, מתוך אלבומו השלישי "שי Vol 1", שיצא ב-14 בספטמבר 2010. האלבום כולל עוד שמונה שירים וכן שלושה רמיקסים, ל"מאמאסיטה" ול"שי".
בשנה זו השתתף דה לוקו גם באלבום "כמה מילים" של ליאור מיארה בשירים "כמה יפה את" וכן "תן לי את הכח" שבו השתתף גם הראפר שי 360. דה לוקו הוא גם רקדן ברייקדאנס, מורה לריקוד ודי ג'יי.
הוא השתתף בתוכנית הטלוויזיה "ריאליטי בילבורד", בה לימד ריקוד ברייקדאנס את נתן בשבקין ואלירז שדה לצורך משימה בתוכנית.
ב-2011 ניצח בתוכנית הריאליטי "חי ב-LA LA לנד", בה השתתף לצד האמנים זהבה בן, דודו אהרון, אביהו שבת, ג'ולייטה ואתי לוי, שהתחרו בלוס אנג'לס על האפשרות להשיג חוזה הקלטות בינלאומי.
דה לוקו זכה בהפקת סינגל בינלאומי בחברת התקליטים הבינלאומית "גפן רקורדס".
במהלך אותה שנה הוציא דה לוקו את הסינגלים "We Make Hip Hop", "LOVE ME" ואת הדואט "עושה אותי משוגע" לצד הזמר פאר טסי.
בספטמבר אותה שנה יצא הסינגל "Go Loco" בחסות "גפן רקורדס".
ב-2012 עזב ליאור מיארה את חברת התקליטים של דה לוקו, "I AND I Records"; דה לוקו הוציא את השיר "אחי - אין חברים יותר", המבטא את פגיעתו מעזיבתו.
ב-2013 יצאו הסינגלים "רזיאל" ו"לוקו ויין".
ב-2014 יצא השיר "פלאקה way" לפרק אותם.
ב־2015 יצא השיר "עכשיו תורי" בביצועה של ביתו, אור דה לוקו.
ב-2016 יצאו השירים "ליקאותם", "כולנו יוסף סלמסה" לזכרו של יוסף סלמסה, "תרימו יד" בהשתתפות עומרי סגל (עומרי "69" סגל) והקאבר לשירו של יגאל בשן "סיוון".
ב-27 בנובמבר 2016 וגם הוציא סינגל רגאטון חדש עם הזמר הקובני גוני אנגל בשם "אוהבת רגאטון".
יצאו גם שירים נוספים כמו רגל בפנים רגל בחוץ.
ומה אתה מלי מתוך פרויקט דיבור שבור והשיר "שתיתי" אותו כתב והלחין וגם ביצע בשיתוף עם פאר טסי.
במהלך השנים דה לוקו כתב והלחין לאמנים רבים סינגלים מצליחים כגון: "כולם לקום" של דניאל יפה, "באלגן" ו"חוגגת" של רועי סנדלר, "כמו פעם" של מאור אדרי, "קילר" ו"רק אתה" של נועה קירל ו"שתיתי" של פאר טסי.
בשנת 2017 דה לוקו התחיל לעבוד על אלבום בינלאומי עם אמנים ממיאמי לפרויקט אשר לו הוא קורא "kultucreklush" בו הוא רוצה להראות איך מוזיקה יכולה לשבור מחסומי שפה, לקשר ולחבר בין אוכלוסיות שונות.
לאחר כשנתיים של עבודה וטיסות עם אשתו למיאמי, ילדיו הצטרפו אליו במסע לתקופת חודש במיאמי שבה יסיימו את האלבום החדש.
ב-4 ביולי 2019 הוציא את השיר "Like It", שיר ראשון מתוך אלבום שצפוי לצאת.
ב-20 בנובמבר 2020 יצא עוד שיר מהאלבום הבינלאומי נקרא: Titans - Shifta & Padrino
ב-31 בינואר יצא הסינגל "NO MORE" מתוך האלבום kultucreklush.
במהלך 2022, דה לוקו הוציא עוד 12 שירים חדשים בניהם: "תגלה לה", "אנא מפה", "חוגה חוגה" (לימי הולדת), "בטוב וברע", "זזה לה", "Light The Way" ועוד.
האלבום kultucreklush עתיד לצאת ב-28 במאי 2024, עם שלל להיטים, כולל קליפים ואף סרט קולנוע שצילם במיאמי ב-6 השנים האחרונות, כאשר השירים הם הפסקול של הסרט.
דה לוקו מתגורר בבאר שבע.
הוא נשוי לענבר (אשר מצוינת בשיר "תני לי") ואב לשלוש בנות ובן אחד.
לעיתים בנותיו אור ודניאל שרות ומופיעות לצידו.
אלון זינגמן (נולד ב-28 בנובמבר 1971) הוא במאי קולנוע, במאי טלוויזיה ותסריטאי ישראלי.
בין עבודותיו הבולטות, הסדרות "שטיסל" ו"מנאייכ" עליהן זכה שלוש פעמים בפרס האקדמיה הישראלית לטלוויזיה על בימוי בסדרת דרמה.
גדל בנהריה ובחיפה להורים שעלו מארגנטינה בשנות השישים.
הוא סיים את לימודיו בתיכון ליאו בק בחיפה בשנת 1989 ובין השנים 1990 ל-1993 שירת בצה"ל.
סיים תואר ראשון במגמת הפקה בחוג לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב (2000) ותואר שני מעשי (MFA) בחוג לקולנוע באוניברסיטת תל אביב (2005).
בשנת 2000 זכה בפרס וולג'ין לסרט הקצר הטוב ביותר בפסטיבל ירושלים על סרטו הקצר "כאב השיניים של הרצל".
בשנת 2002 ביים את הסרט התיעודי "מטרו" על הרכבת התחתית בברצלונה.
בשנת 2011 יצא להקרנות בבתי הקולנוע, סרטו הראשון באורך מלא, "בין השמשות".
בסרט משתתפים בין השאר: ריימונד אמסלם, שמיל בן ארי, גל זייד, רותם זיסמן-כהן, יערה פלציג, אורלי זילברשץ-בנאי, נטליה פאוסט, רמי דנון ומיכאלה עשת.
הסרט זכה בפרס בקטגוריית סרט הביכורים בפסטיבל חיפה.
בשנת 2013 ביים זינגמן את שטיסל, סדרת דרמה מצליחה בת 12 פרקים שעלתה לשידור בערוץ yes oh ב-29 ביוני 2013, וגרפה את מרבית הפרסים בטקס פרסי הטלוויזיה באותה שנה, כולל את פרס סדרת הדרמה הטובה ביותר, הבימוי הטוב ביותר והתסריט הטוב ביותר.
בשנת 2014 ביים את משפחה טובה, סדרת דרמה בת 12 פרקים לערוץ הראשון, שעלתה לשידור בנובמבר 2014.
ב 2015 שודרה העונה השנייה של שטיסל בבימויו.
גם העונה השנייה זכתה להצלחה רבה בקרב הביקורת והקהל, ובטקס פרסי הטלוויזיה העונה השנייה זכתה בשישה פרסים.
אלון זכה בפרס הבימוי הטוב ביותר בסדרת דרמה.
במהלך 2017–2018 שודרו שתי העונות של סדרת הדרמה כיפת ברזל בזכיינית ערוץ 2 "קשת".
גם כאן, זינגמן היה מועמד לפרס הבימוי הטוב ביותר.
באוקטובר 2018 עלתה לשידור סדרת הדרמה המנצח בבימויו של זינגמן, וזכתה לשבחיי הביקורת.
בשנת 2020 ביים את סדרת הדרמה המשטרתית מנאייכ, ששודרה בערוץ כאן 11 במהלך חודש אוגוסט באותה שנה.
על כך זכה בפרס הבימוי הטוב ביותר.
בשנת 2022 ביים את העונה השנייה של מנאייכ.
בשנת 2023 ביים את הסדרה שמיים אדומים שעלתה ברשת 13.
בשנת 2024 ביים את העונה השלישית והאחרונה של מנאייכ.
+שנהמסגרתקטגוריהעבודה מועמדתתוצאה2000פסטיבל ירושליםפרס וולג'ין לסרט הקצר הטוב ביותרכאב השיניים של הרצל2010פסטיבל חיפהפרס סרט הביכוריםבין השמשות2011פסטיבל הקולנוע הבינלאומי מנהיים-היידלברגפרס הסרט האקומניפרס התאחדות בתי הקולנוע2013פרסי האקדמיה לקולנוע וטלוויזיההבימוי הטוב ביותרשטיסל (עונה 1)2015הבימוי הטוב ביותר בסדרת דרמהשטיסל (עונה 2)2017הבימוי הטוב ביותרכיפת ברזל2020מנאייכ (עונה 1)
נשוי לאתי לי-און זינגמן, עורכת קולנוע.
ולהם שלושה ילדים, סתיו אור ויערה זינגמן.
אלון כץ (נולד ב-8 בפברואר 1987) הוא מתעמל ישראלי, אלוף ישראל בטרמפולינה לשנת 2012.
כץ, יליד חולון, החל להתאמן בהתעמלות בגיל 8, וכן עסק במחול והיה רקדן היפ הופ בלהקה בעירו.
לקראת גיל 17 ריכז את מאמציו הספורטיביים בענף הטרמפולינה.
זמן קצר לאחר מכן זכה באליפות ישראל לנוער, וחזר על הישגו גם בשנתיים הבאות.
כן סיים במקום השביעי באליפות העולם לנוער שנערכה ב-2004 בפראג.
בהמשך הפך גם לקופץ הבכיר בגילאי הבוגרים, לאחר מכן הפסיד במפתיע באליפות ישראל שנערכה ב-2011 לרן מרקוביץ', לאחר שנפל במהלך תרגיל.
באליפות העולם שנערכה ב-2009 סיים כץ במקום ה-53, ובזו שנערכה ב-2010 במץ סיים במקום ה-45. בשנת 2012 שב וזכה בתואר אלוף ישראל.
במקביל לאימוני ההתעמלות, המשיך כץ לעסוק בריקוד, והשתתף במספר מחזות זמר, קליפים ופרסומות.
הוא שירת בצה"ל כמורה חייל, במעמד של ספורטאי מצטיין.
אלון יפת (נולד ב-1 בספטמבר 1972, נתניה) הוא שופט כדורגל בינלאומי לשעבר העובד במקביל בחברת החשמל.
יפת הוא שופט הכדורגל הישראלי הראשון ששפט משחק בליגת האלופות.
יפת רכש את ניסיונו כשופט כדורגל בליגות השונות בארץ.
מפקחים מטעם פיפ"א שצפו בצורת השיפוט שלו העידו כי רמת השיפוט שלו גבוהה מאוד, והציעו לו לשפוט בליגת האלופות.
בשנת 2002 קיבלה התאחדות הכדורגל בישראל הצעה מטעם פיפ"א להפוך את יפת לשופט בינלאומי.
ב-2010 הוערך יפת כשופט בדירוג גבוה המאפשר לו לשפוט במונדיאל, ביורו ובליגת האלופות.
יפת היה חלק מהרכב השופטים במוקדמות מונדיאל 2006 בגרמניה ובמוקדמות מונדיאל 2010 בדרום אפריקה.
כמו כן, שפט יפת גם במשחקי מוקדמות יורו 2004 ו-2008. נוסף לכך שפט גם בגביע אופ"א ב-2003 ובשורת משחקים בליגת האלופות ב-2011.
בשנת 2014 הטילה רשות המיסים על אלון יפת תשלום כופר בסכום של 300 אלף ש"ח, בגין העלמת הכנסות בסך של כ-800 אלף ש"ח, עבור משחקי כדורגל שניהל באירופה בין השנים 2001-2009.
בשנת 2019 שפט בפעם האחרונה בליגת העל.
אלון הוכדורף (נולד ברומא איטליה ב-15 בדצמבר 1961) איש עסקים ישראלי בתחום הפרסום.
כמו כן, היה ספורטאי וראש ההתאחדות לכדורמים בישראל.
אלון הוכדורף, נולד ברומא, איטליה.
בשנת 1972 עלה לישראל, ושנה לאחר מכן הצטרף כשחיין לאגודת ברית מכבים עתיד.
בשנת 1975 החל ללמוד בתיכון אהל שם רמת גן, ונבחר לשמש כיושב ראש מועצת התלמידים.
בשנת 1977 זומן לנבחרת הנוער של ישראל בכדורמים, בנוסף שיחק בקבוצת הנוער של מכבי תל אביב.
בסיום לימודיו התגייס לצה"ל ושירת כמפקד ספינה בחיל הים.
ב-1983 כשחקן מכבי תל אביב, זומן להצטרף לסגל הבוגרים של נבחרת ישראל בכדורמים ובמסגרת זאת השתתף בטורנירים בינלאומיים.
בשנת 1983 החל את לימודי התואר הראשון באוניברסיטת סן-חוזה סטייט שבקליפורניה, עם התמחות בפרסום ומלגה במשרד הפרסום הבינלאומי "מקאן אריקסון".
את לימודי התואר הראשון סיים בהצטיינות יתרה בשנת 1986. ב-1987–1988 גר הוכדורף בסידני אוסטרליה, שם גם סיים את לימודי התואר השני במנהל עסקים, עם דגש על שיווק באוניברסיטת סידני שבאוסטרליה.
בשנים 1989–1990 עבד הוכדורף כתקציבאי בחברת הפרסום "Ogilvy & Mather" בסידני, אוסטרליה, עבור החברות פרוקטר אנד גמבל וקוואנטס.
בשנת 1991 עבר ללונדון שם עבד כתקציבאי בחברת הפרסום Saatchi & Saatchi כשנה.
אחר כך חזר לישראל ועבד במשרד הפרסום "טמיר כהן" שהיה בניהול דודו.
בסוף שנת 1993 חזר ללונדון לעבוד ב"Saatchi & Saatchi".
בשנת 1996 קודם למנהל מחלקת התקציבים.
בשנת 2000 הצטרף כסמנכ"ל בכיר וכיו"ר חברת "מקאן היי-טק", חברת בת של "מקאן-אריקסון ישראל", מקבוצת "מקאן אריקסון העולמית".
בשנים 2001–2012 אלון כיהן כמנכ"ל "זניט אופטי מדיה ישראל" וכיו"ר של Saatchi Interactive.
בשנת 2006 מניות בפורטל הספורט "ONE".