tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
יש לשער, כי הפרזים התפשטו גם צפונה וצפון-מזרחה עד עמק יזרעאל ועד בית שאן שבנחלת בני יוסף, כי כן הכו אותם יהודה ושמעון במלחמתם בבזק ().
החיתים, החיווים, הגרגשים, והיבוסים היגרו לכנען מצפון רק עם תום התקופה הכנענית; ככל הנראה בעיקר מאנטוליה, מהאימפריה החיתית שקרסה.
מתוך ההקשר נראה שזה גם מוצא הפריזים, עליהם לא ידוע שום דבר ברור.
פְריזה (ביפנית: フリーザ), כשבדיבוב העברי ידוע בשם פַּאריז בשל טעות קריאה (האות פ' בשמו נהגתה כ-P ולא כ-F) בעת הקלטת השורות הראשונות שבהן נזכר בדיבוב העברי (שהשמיט את האות ה' בסיומת שמו כדיי להבליט את זכרותו), הוא דמות בדיונית של נבל-על ואנטי-גיבור המופיע בחוברות המאנגה דרגון בול.
פריזה נחשב לנבל האייקוני ביותר בכל דרגון בול, ואחד המרושעים ביותר בתולדות האנימה, כאשר היווה כגורם להרבה אירועים שקרו במהלך הסדרה, כמו ההגעה של גוקו לכדור הארץ, פלישת הסאיינים לכדור הארץ ובנוסף גרם לכך שהדמויות הראשיות יגיעו לכוכב נאמק.
הוא אחראי באופן ישיר על הרצח של בארדוק (אביו הביולוגי של גוקו), רצח העם שבוצע כנגד הגזע הסאייני, ולמוות של קרילין בפעם השנייה, מה שהפך אותו ליריב המושבע של גוקו.
טוריאמה יצר את הדמות על רקע בועת הנדל"ן ביפן: פריזה, שליטו של ארגון בין גלקטי שמנכס לעצמו כוכבי לכת בכוח הזרוע כדי למכור אותם לכל המרבה במחיר, נוצר בהשראת שמאי מקרקעין, שטוריאמה הגדיר בתור "הסוג הגרוע ביותר של אנשים".
המראה החיצוני של הדמות הושפע מדמיונותיו כילד על איך מפלצות נראות.
שלל הטרנספורמציות שפריזה מסוגל להפוך אליהן הושפעו ממסורות מערביות ויפניות על שדים.
הדמות אוירה ועוצבה בהשראת העורך הראשי של המאנגה, יו קונדו.
טוריאמה ציין כי הוא לא תכנן שדמותו של פריזה תעבור שינויי צורה אלא עשה זאת רק באמצע העבודה על כתיבת המאנגה.
טוריאמה ציין כי עיצוב הטרנספורמציות שלו הגיע מהרגל ישן שלו כמאייר, בו הוא נוהג ליצור דמויות שמתפתחות לאט לאט לדמויות קשוחות וחזקות יותר למראה, עד שהן חושפות את צורתן האמיתית שנראית מעודנת וחלקה יותר, כיוון שהוא איננו אוהב להסתבך עם איור דמויות מורכבות ומלאות בפרטים קטנים.
וזוהי הסיבה למה צורותיו השנייה והשלישית קיבלו זמן מסך מועט יחסית; טוריאמה אף התבדח על הנושא וטען כי אפילו 3 טרנספורמציות "זה כבר יותר מדי".
המקור לשם "פריזה" הוא מהמילה האנגלית "Freezer" – מקפיא (פריזר).
באופן דומה, שמות שאר בני משפחתו של פריזה נלקחו בהשראה ממילים אנגליות שקשורות לקור ולהקפאה.
באופן דומה, שמותיהם של חברי כוח העלית שלו, "צוות גיניאו", נלקחו בהשראה משמות של מוצרי חלב כיוון שאלו מאוכסנים במקרר ובמקפיא לצורך שמירה על טריותם.
הגזע שאליו משתייך פריזה מכיל יצורים חוצניים מוטנטיים האוגרים בתוכם רמות כוח על-טבעיות מלידה, בנוסף ליכולת מיוחדת המקנה להם יכולת הישרדות בתנאי קיצון, בין היתר הישרדות בחלל הריק ללא כל חמצן, אך פריזה ומשפחתו נולדו עם רמות כוח חריגות מאוד בעוצמתן אפילו יחסית לבני גזעם.
בעזרת כוח זה הקימו בני המשפחה ארגון בין כוכבי שמטרתו היא שליטה ביקום; לכבוש כוכבי לכת בכוח הזרוע, לשעבד את תושביהם ולמכור אותם לכל המרבה במחיר, או להשמיד אותם אם אין בהם שום תועלת.
למרות כוחם העוצמתי של פריזה ומשפחתו, אביו, המלך קולד, הזהיר אותו שיש שתי ישויות ביקום שאסור לו להתגרות בהם: בירוס אל ההרס, ומאג'ין בו.
בין הגזעים אותם שיעבד פריזה היו גזע הסאיאנים, גזע חוצני של דמויי פרימטים שידוע ביכולתם להתחזק תוך כדי לחימה, ונהיו למשרתיו הנאמנים ביותר.
לפני תחילת העלילה, פריזה השמיד את כוכב מוצאם של הסאיינים, וג'יטה, מתוך חשש שהסאיינים יתקוממו נגדו בעקבות התחזקותם והאפשרות שמאחד מהם יצוץ הסופר סאייני האגדי.
לפני שפריזה השמיד את הכוכב, לוחם סאייני בדרגה נמוכה בשם בארדוק שחש כי פריזה ינסה להשמיד את הכוכב, ניסה לעצור את המתקפה של פריזה בכוחות עצמו אך נכשל והושמד יחד עם כל הגזע.
נותרו שלושה סאיינים שפריזה השתמש בהם ושלח אותם למשימות כחיילי עלית (וג'יטה, ראדיץ ונאפה) בתמורה לנאמנות עבורו, הבן השני של בארדוק שנשלח לכדור הארץ בעודו ילד קטן וברולי ואביו פארגוס שנתקעו בכוכב ואמפה כ-40 שנים.
פריזה מופיע לראשונה בסיפור לאחר תבוסתו של וג'יטה בכדור הארץ על ידי גוקו, שטס לכוכב נאמק בשביל לבקש מכדורי הדרגון בול חיי נצח.
הוא ואנשיו טבחו בכפרים נאמקיים בזה אחר זה, עד שגוהאן, קרילין ווג'יטה עיכבו את פעולותיו.
במשך הסאגה פריזה נלחם מול לוחמי הזי, והראה עוד שתי צורות נוספות עד שהגיע לצורתו הרביעית והסופית.
פריזה הורג את דנדה כדי שלא ירפא את הלוחמים ופוצע את וג'יטה באופן אנוש.
גוקו החלים מהקרב נגד כוח הגיניו ופריזה נאבק ופוגע בגוקו בצורה ברוטלית, אך גוקו הצליח לפגוע בפריזה עם גנקי-דמה.
לאחר מכן פריזה פוצע את פיקולו אנושות והורג את קרילין, מה שגרם לגוקו לזעום ולהפוך לסופר סאיין בפעם הראשונה.
פריזה מבין שהוא עומד להפסיד ומחליט לפגוע בלבה של הכוכב כמעשה נואש ומחליט להילחם בגוקו במלוא עוצמתו (עד כה פריזה נלחם עם 50% מהעוצמה שלו) וידו הייתה על העליונה, אך הוא לא הצליח להחזיק את הצורה יציבה והובס.
פריזה יורה שני קיינזאנים לעבר גוקו אך האחרון החזיר אותם לעברו ואלו חצו את פריזה לשניים.
גוקו חס על חייו של פריזה ונותן לו אנרגיה מכיוון שהוא לא יכול לזוז ואחר כך, לקח את החללית שלו, ופריזה נשאר בכוכב עד שהוא התפוצץ.
מסתבר כי פריזה שרד את הפיצוץ ואביו, המלך קולד מצא אותו בחלל ובנה אותו מחדש עם חלקים קיברנטיים והחזיר אותו לחיים.
שנה לאחר הפיצוץ, פריזה והמלך קולד נחתו בכדור הארץ כדי לנקום בגוקו וחבריו אך הם נתקלו בטראנקס, הבן העתידי של בולמה ווג'יטה.
אחרי קרב קצר, פריזה נחצה לשתיים על ידי טראנקס ופוצץ לרסיסים ולאחר מכן רצח את אביו.
אף על פי שמת, נעשה שימוש בתאיו כגנים עבור הנבל העתידי סל.
אחרי מותו של פריזה, נשמתו נשארה בגיהנום, ששם הוא עונה על ידי כך שהוא צריך לסבול את המלאכים ולזכור כל פעם מחדש את התבוסות שלו על ידי גוקו וטראנקס.
14 שנים אחרי מותו של פריזה, שניים מאנשיו, סורבט וטאגומה, אספו את כל כדורי הדרגון והחזירו אותו לחיים.
לאחר שהוא חזר, הוא מיד נשבע לנקום בסופר סאיינים, אך הוא המום לאחר שמשרתיו סיפרו לו כי גוקו הצליח להביס את מאג'ין בו, אחת משתי הישויות שפריזה הוזהר מפניהם.
היות שפריזה נולד עם רמות כוח על טבעיות, פריזה מחליט להתאמן כדי שבסופו של דבר יתעלה אף על גוקו, ולאחר ארבעה חודשים של אימונים אינטנסיביים, פריזה משיג צורה חדש שלה הוא קורא "גולדן פריזה" ונוחת בכדור הארץ יחד עם צבאו.
בכדור הארץ, לוחמי הזי נלחמים באנשים של פריזה כדי למשוך זמן עבור גוקו ווג'יטה, שכעת מתאמנים עם האלים בירוס וויס, יחזרו.
אחרי שצבאו הובס, פריזה מנצח את כל לוחמי הזי בדיוק ברגע שגוקו, וג'יטה, בירוס וויס הגיעו.
גוקו ווג'יטה חושפים את צורת הסופר סאיין בלו החדשה שלהם ונלחמים בפריזה.
אף על פי שצורת הגולדן פריזה חזקה יותר מהסופר סאיין בלו של גוקו, פריזה אינו יכול להמשיך להחזיק את הצורה הזאת ולבסוף נדחק לפינה על ידי וג'יטה.
נואש מתבוסתו, פריזה משמיד את כדור הארץ על כך שהפסיד, בזמן שרק הוא ישרוד הודות ליכולתו לשרוד בתנאי קיצון, אבל וויס מחזיר לעבר את המקרה ומזהיר את גוקו לא לוותר הפעם לפריזה וגוקו מחסל את פריזה עם קמהאמהא בצורת הסופר סאיין בלו.
כמספר שעות לפני שטורניר העוצמה מתחיל, פריזה הופך לחבר העשירי בקבוצה של יקום 7, כתחליף עבור מאג'ין בו.
גוקו מבקר את פריזה בגיהנום ומבקש ממנו להצטרף לקבוצה.
פריזה מסכים אחרי שגוקו הבטיח שיחזיר אותו לחיים בעזרת super dragon Ball לאחר הטורניר.
בינתיים, יקום 4 גילה על חזרתו הזמנית של פריזה ואל ההרס שוכר מתנקשים בשביל להרוג אותו.
פריזה חוזר לחיים במשך 24 שעות על ידי המכשפה בבה.
הוא נפגש עם גוקו, אך לפני שהם חוזרים לבית של בולמה, הם נתקלים במתנקשים.
פריזה הורג את רוב המתנקשים ולוכד את גוקו בכדור אנרגיה.
פריזה לוקח מכשיר קשר מאחד המתנקשים ומציע לאלים של יקום 9 להצטרף אליהם, אבל הרס את המכשיר כשבירוס וויס הופיעו.
פריזה, גוקו, בירוס ווויס חוזרים לבית של בולמה ולאחר מכן משתגרים לעולם הריק שבו מתרחש הטורניר, ששם פריזה נפגש עם גרסה מקבילה שלו מיקום 6, בשם פרוסט (ביפנית : フロスト) והשניים כרתו ברית ביניהם.
בזמן הטורניר פריזה נלחם מול רוסל מיקום 9, אבל האחרון נכנע ופסל את עצמו בשביל לא לסבול על ידי פריזה.
בפרק 108 "מצטרף כקולגה לפרוסט" ו"נלחם" בגוהאן עד ש"מתעלף" פריזה מראה לפרוסט את הצורה עם השרירים וגם פרוסט מראה לפריזה את הצורה עם השרירים לבסוף פריזה בוגד בפרוסט ומעיף אותו מהזירה והזנואיפ הורגים את פרוסט מכיוון שניסה לפגוע בפריזה בזמן שהוא מחוץ לזירה.
במהלך הקרב של גוקו נגד ג'ירן, גוקו ביקש מהקבוצה להביא לו אנרגיה עבור הגנקי-דמה, ופריזה אמר שהגנקי-דמה מזכירה לו דברים רעים (מסאגת נאמק בדרגון בול זי), אך בכל זאת פריזה החליט לתת לגוקו חלק מהאנרגיה שלו לגנקי-דמה.
דקה לאחר מכן הוא שם לב לוג'יטה ולתלמיד הסאייני שלו מיקום 6, קאבה והוא נגעל מהקשר שיש בין השניים עקב היותם סאיינים.
אחרי הקרב של קאבה נגד מונה, פריזה ארב לו ומבקש ממנו להילחם מולו.
בהמשך, פריזה צופה בקרב של גוקו נגד קייל וקאוליפלה ובהמשך גם בקרב של גוקו כאולטרה אינסטינקט נגד המיזוג שלהן קפלה.
לאחר כמה דקות פריזה גם סייע ליקום 7 נגד יקום 3 והם הצליחו להעיף את אניזלה.
בזמן הדקות האחרונות של הטורניר פריזה נלחם נגד דיספו מיקום 11 אבל מתקשה להביס אותו בגלל המהירות שלו ולכן גוהאן עזר לפריזה להעיף אותו כאשר גוהאן הקריב את עצמו יחד עם דיספו בשביל שפריזה יעיף אותם.
דקה לאחר מכן פריזה בצורת הגולדן שלו עזר לאנדרואיד 17 נגד טופו והשניים פצעו אותו קשה.
פריזה עדיין מתעקש לנסות את טופו ולכן טופו יורה על פריזה כדור אנרגיה של הרס.
פריזה טען שהוא יצליח לעצור את זה כי הוא שרד כבר מקרה כזה (כמו בניסיון ההתנקשות של יקום 9 בפריזה) אבל פריזה נכנס אל תוך הכדור ומתפוצץ עם הכדור כאשר הזירה מתפרקת והשמיים משתנים כתוצאה מהפיצוץ.
במשך הדקות האחרונות של הטורניר, פריזה התאושש וכאשר גוקו התמוטט כתוצאה מהשימוש באולטרה אינסטינקט, ג'ירן הפיל את גוקו אך פריזה הציל אותו וחשף את מיקומו וביחד עם אנדרואיד 17 הם מסתערים על ג'ירן שהיה מותש מהקרב נגד גוקו.
ג'ירן שרד את הפיצוץ אך הוא מובס ו-17 אומר לפריזה להעיף אותו.
פריזה מתגרה ומשפיל את ג'ירן ומבזבז זמן וטופו עודד את ג'ירן להמשיך להילחם ולא לוותר לרשע כמו פריזה.
כתוצאה מכך, ג'ירן חדור במוטיבציה וחוזר להיות במלוא עוצמתו.
17 ופריזה מנסים להגן על עצמם מפני האנרגיה של ג'ירן אך גוקו מציל אותם.
פריזה מזכיר לגוקו על ההבטחה שלו כאשר הוא יחזיר את פריזה לחיים באמצעות כדורי הדרגון בול וגוקו אומר לו שאם הוא יקיים את ההבטחה שלו (לא להרוג אף אחד) הוא יחזיר אותו.
השלישייה מצליחה לשבור את המתקפה של ג'ירן וגוקו ופריזה נלחמים נגד ג'ירן ביחד בזמן ש-17 עוזר להם מאחור, מה שמפתיע את הקבוצה.
אחרי שהוא ביקש שכל היקומים יחזרו לחיים, וויס מחזיר את פריזה לחיים ואומר לו שזו מתנה מבירוס כי הוא אמר שפריזה עזר מאוד לקבוצה בסוף הטורניר.
פריזה אומר שהוא עדיין ימשיך להיות רשע וגוקו אומר לאחר מכן שהוא יביס אותו.
בסוף של דרגון בול סופר, פריזה מקים את צבאו מחדש ומכריז בשמחה כי השליט של יקום 7 חזר לתחייה.
בתחילת הסרט פריזה שולח כמה חיילים כדי לקחת את כדורי הדרגון בול על מנת שהוא יביע משאלה שבה הוא יגבה ב-חמישה סנטימטרים, בריבלו שמהווה כשוליה שלו שואלת למה דווקא חמישה סנטימטרים והוא משיב לה שפחות או יותר מזה יעורר יותר מדי תשומת לב.
שניים מחייליו של פריזה (למו וצ'יליי) מוצאים את הסאיינים, פארגוס וברולי בכוכב ואמפה ומביאים אותם אל החללית שלו.
שני הסאיינים באים עם פריזה לכדור הארץ כאשר הוא אומר לפאראגוס שוג'יטה, בנו של המלך וג'יטה שפארגוס רצה לנקום בו חי בכדור הארץ.
כאשר הם הגיעו לכדור הארץ, ברולי נלחם בוג'יטה ופריזה מבין מפארגוס כי ברולי לא יכול להפוך לסופר סאיין ולכן כאשר ברולי עובר מוג'יטה לגוקו, הוא הורג את פארגוס כדי שהוא ישתנה לסופר סאיין ותוכניתו מצליחה ומפליל גם את וג'יטה לאחר שהרג אותו.
פריזה נאלץ להיאבק בברולי כאשר גוקו ווג'יטה בורחים ממנו כדי ללמד את וג'יטה איך להתמזג, הוא משתנה לצורה המוזהבת שלו אך עדיין זה לא מועיל עבור ברולי הסופר סאיין.
לאחר שעה בערך גוג'יטה מופיע והוא מסביר לפריזה שהוא מיזוג של גוקו ווג'יטה ועובר אל ברולי שנלחם מול וויס.
פריזה בהלם מהכוח שהמיזוג מפגין נגד ברולי כאשר גוג'יטה כמעט והיה הורג את ברולי אם צ'יליי לא הייתה מבקשת משנרון שהוא יחזור לכוכב ואמפה.
פריזה מנסה להרוג את צ'יליי ולמו אך גוג'יטה מונע ממנו והוא מזהיר את המיזוג שהוא יחזור ועוזב.
בזמן שחלה בריחה המונית בכלא הגלקטי בעקבות משאלה של המכשף מורו, פריזה נודע על כך משני אנשי מודיעין שלו שאותם אסירים זורעים הרס ברחבי היקום.
פריזה בוחר להישאר נטרלי ולהתעלם מהמצב מכיוון שלו יצא לו אף יתרון בלעשות עסקים עם פושעים.
קיקונו אומר שואל אם גם הם לא נחשבים פושעים, אך פריזה ובריבלו מתקנים אותו ואומרים שהם רק משתלטים על כוכבים ומוכרים אותם למי שצריך ככה שזה הכל עסקים.
פריזה שואל את קיקונו אם ישנה בעיה עם זה ואילו הוא השיב לו בהיסוס שלא והמשיכו לאחר מכן בשלהם.
במהלך הכיבושים שלו, פריזה גילה באחד הכוכבים החדשים שלו חדר עם גישה למימד שבו הזמן עובד בצורה שונה בהשוואה לעולם שמחוץ לאותו חדר (חדר הזמן והנשמה) ובתוך החדר עצמו פריזה התאמן במשך עשור שלם והגיע לרמה חדשה של כוח ואף גישה לצורה חדשה לגמרי שהוא מכנה אותה "בלאק פריזה".
גאס שהיא המום ביחד עם השאר בנוגע להופעתו של פריזה, התעשת על עצמו והסתער עליו אך פריזה השתנה לצורתו החדשה לזמן קצר וחדר עם היד שלו דרך גאס, שהזדקן סופית ונהפך לערימה של עצמות.
פריזה לועג על ההיטרס בכך שהוא מוחץ את גולגולתו של גאס עד שנשאר רק עפר ממנו.
פריזה שואל את אלק למה הוא נקרא לסיריאל ואלק הסביר לו שזה היה צירוף מקרים שדרכיהם נחצו.
פריזה אומר לו שהוא ידע על כך שאלק תכנן לחסל אותו במשך 40 שנים אך החליט לשתוק כדי להמשיך לעשות איתו עסקים ולאחר מכן קרא לאלק ההיטר החלש ביותר מבין האחים ולאחר מכן משמיד אותו בלי שום זכר.
פריזה רואה לאחר מכן גם את גוקו ווג'יטה והסביר להם שגאס לא היה החזק ביותר באמת כי פריזה היה במימד אחר (חדר הזמן והנשמה), כך שהמשאלה לא כללה אותו ואמר להם גם על אימוניו בתוך החדר והציג בפניהם את צורת הבלאק פריזה.
הוא מסתער לעברם כשגוקו ווג'יטה במלוא עוצמתם (אולטרה אינסטינקט אמיתי ואולטרה אגו בהתאמה) ופריזה מביס את שניהם יחד במכה אחת לכל אחד אך חס על חייהם מכיוון שהם לא היו המטרות שלו באותו רגע.
לפני שהוא עוזב הוא מציע לאחים האחרים בהיטרס, אויל ומאקי להצטרף לצבא שלו והשניים מסכימים ועוזבים ביחד את כוכב סיריאל.
פריז-רון היא מכונית חשמלית, בתצורת תלת אופן, המוגדרת כמכונית מיקרו אשר יוצרה על ידי יצרנית הרכב החשמלי Paris-Rhône בליון, צרפת, בין השנים 1941–1950.
מיקום 6 הסוללות היה מתחת ובין המושבים.
פריזיה המזרחית או מזרח פריזיה הוא אזור החוף של צפון-מערב מדינת סקסוניה התחתית בגרמניה.
חבל זה מהווה את החלק המרכזי של פריזיה, והוא ממוקם בין פריזיה הצפונית שבמדינת שלזוויג-הולשטיין ובין פריזיה המערבית שבהולנד.
נכללת בו גם שרשרת איים, איי פריזיה המזרחית, הסמוכים לחוף.
החל במחצית השנייה של המאה ה-16 פרחה הרוזנות של פריזיה מבחינה כלכלית, בשל הגירה המונית של סוחרים קלוויניסטים שנמלטו צפונה מארצות השפלה מאימת מלחמות הדת שהתחוללו בארצות אלו.
במהלך המאה ה-17 הפכה הישות המדינית של פריזיה המזרחית מרוזנות לנסיכות, תחת נסיכי בית צירקסנה .
עם מות הנסיך האחרון לבית צירקסנה, קרל אדצארד , ב-1744 השתלט פרידריך הגדול על הנסיכות וצירף אותה לפרוסיה.
ב-1806 סופחה פריזיה המזרחית לממלכת הולנד, ממלכה קצרת-ימים שהקים נפוליאון בונפרטה, וב-1810 סופחה יחד עם כל ממלכת הולנד לצרפת.
בתקופה הקצרה שבה נשלטה בעקיפין או במישרין בידי צרפת הנפוליאונית התחוללה בחברה המזרח-פריזית תמורות מהירות.
השליטה המקומית נמסרה לידיהם של ראשי ערים, במקום מועצות זקנים, והתושבים אימצו לראשונה שמות משפחה.
הפרוסים השתלטו מחדש על הנסיכות ב-1813. כעבור שנתיים, כחלק מהחלטות קונגרס וינה, מסרה אותה פרוסיה לממלכת הנובר, שהתאחדה בעצמה עם פרוסיה ב-1866.
היהודים הראשונים התיישבו בפריזיה המזרחית במאה ה-16, ולקראת מחצית המאה התגבשו בה לראשונה גם קהילות יהודיות, בעיקר באמדן שהקהילה היהודית בה מנתה רשמית 186 איש בסוף המאה ה-17, אך גם בעיר הנמל נורדן , בלר ובבירת הרוזנות, אאוריך.
בתחילת המאה ה-18 היו בפריזיה המזרחית כ-160 משפחות יהודיות, ובתחילת המאה ה-19 נמנו בה כבר 1,384 יהודים.
היישובים בפריזיה המזרחית שבהם התקיימה קהילה יהודית, היו: אאוריך, אזנס , אמדן, בונדה , דורנום , ויטמונד , ונר , ימגום , לר, נוישטטגדנס ונורדן.
מועדון הכדורגל פריז הוא מועדון כדורגל צרפתי מהעיר פריז.
הקבוצה משחקת את משחקיה הביתיים באצטדיון שארלטי , הממוקם ברובע ה-13 בפריז.
המועדון נוסד ב-1 באוגוסט 1969 שמטרתה הייתה לשחק בליגת העל בצרפתית בכדורגל עד 1970. לאחר סירובה של סדאן לאיחוד, פריז החלה לשחק בליגת המשנה הצרפתית בכדורגל, ותוצאה מכך התאחדה עם סטאד סן ז'רמן כדי ליצור את פריז סן-ז'רמן והמועדון המקצועני שיחק בליגת העל בצרפתית בכדורגל.
הגלגול הנוכחי של המועדון החל בשנת 1972 לאחר פיצולה של מועדון הכדורגל פריז ופריז זן-ז'רמן, בעקבות לחץ כבד מצידו של ראש העיר של פריז, שסירב לתמוך בקבוצה שהיא לא פריזאית (הקבוצה שכנה במקור ב סן-ז'רמן-אן-לה).
כתוצאה מכך, התרחש פיצול מר, וגם פריז וגם פריז סן ז'רמן נשארו כמועדון כדורגל נפרד, כשההסכמה העיקרית הייתה שלפריז הייתה הזכות לשמור על הפיצול הליגה הראשונה והמעמד המקצועי של הישות, כמו גם כל השחקנים המקצועיים.
פריס סן ז'רמן, לעומת זאת, ירדה מנהלית לליגה השלישית וקיבלה את כל השחקנים החובבים של הישות לשעבר.
בתחילת עונת 1972–1973 אירחה פריז את משחקיה הביתיים בליגה הראשונה בפארק דה פרינס.
שתי עונות לאחר מכן, המועדון ירד לליגה השנייה, מה שחפף עם עלייתה של פריס סן ז'רמן לצמרת ולרכישת הפארק דה פרינס.
לאחר ארבע שנים שהן שיחקו בליגת המשנה הצרפתית בכדורגל, שבה פריז חזרה לליגה הראשונה לעונת 1978–1979. עם זאת, העונה הייתה קשה והביאה לכך שהמועדון ירד חזרה לליגת המשנה הצרפתית בכדורגל לאחר עונה אחת בלבד.
מאז טרם שבה פריז לליגה הבכירה של צרפת.
ב-1983 התמזגה פריז, אז בראשותו של התעשיין ז'אן-לוק לגארדר, עם ראסינג פריז.
בעוד ראסינג נשארה בליגה הראשונה, הישות הנותרת ירדה מנהלית לליגה הרביעית.
בשל משאבים מוגבלים, נשרה פריז לליגה המחוזית לאחר עונה אחת, ולאחר מכן, בילתה ארבע עונות בליגה החמישית לפני שחזרה לליגה הרביעית ב-1988. עלייה נוספת בעונה שלאחר מכן גרמה לפריס להרוויח מקום בליגה הצרפתית השלישית.
פריז נשארה בליגה במשך 12 שנים והפכה לקבוצה הראשונה בליגת המשנה הצרפתית בכדורגל שתיווסד.
בשנת 2000, המועדון סיים במקום ה-17 ונשרה לליגה הרביעית.
פאריס בילתה שש שנים בליגה לפני שחזרה לליגה הצרפתית השלישית בכדורגל בעונת 07–2006. לאחר קמפיין מוצלח של 2014–2015, המועדון עלה לליגת המשנה הצרפתית בכדורגל, הליגה השנייה בצרפת, לצד יריבתה המקומית רד סטאר F.C.
עם זאת, היא נותרה בליגה השנייה למשך שנה אחת בלבד ונשרה חזרה לליגת השלישית בעונת 17–2016. בעונת 2016–2017 הגיעה פריז לגמר הפלייאוף/הדחה מול אורלינס, אך הפסידה בסיכום שני המשחקים.
פריז עלתה אז מנהלית לליגה 2 לאחר שספורטינג קלוב דה בסטיה הורדה לליגה השלישית בשל אי סדרים פיננסיים.
בעונת 2017/2018 בליגה השנייה, סיימה פריז סיימה במקום השמיני בטבלה אך בשלבים מסוימים בעונה תפסה את המקומות המובילים לעלייה.
בעונת 2018–19 סיימה פריז במקום הרביעי והתמודדה במשחקי הפלייאוף מול ראסינג קלוב דה לאנס, אך הפסידה בדו-קרב הפנדלים לאחר תיקו 1–1.
ב-30 באפריל 2021 אסרה פיפ"א על העברות שחקנים לפריז, יחד עם מועדון ספורט אנז'ה, בשל הפרת תקנות לגבי פניות לשחקנים באוגוסט 2020. האיסור היה בתוקף עד לחלון ההעברות בקיץ 2021.
בעונת 2024/2025 הצליחה הקבוצה להעפיל לליגה הראשונה לאחר היעדרות של 46 שנים.
פריז מאסטרס הוא טורניר טניס לגברים בסדרת המאסטרס 1000 של סבב ה-ATP המתקיים בפריז, צרפת.
הוא נערך בארנת לה דפנס (La Défense Arena) שבנאנטר, בין סוף אוקטובר לתחילת נובמבר, והוא לרוב האחרון בעונת הטניס לפני גמר ה-ATP.
מאז שנת 2009, המאסטרס בפריז הוא טורניר המאסטרס היחיד שמשוחק באולם.
הטורניר התפתח מאליפות צרפת במגרשים מקורים (French Covered Courts Championships), שנערכה בין 1895 ועד תחילת העידן הפתוח בטניס.
הטורניר בצורתו הנוכחית הוקם ב-1968 בשם "אליפות פריז הפתוחה" (Open de Paris), שנערך עד שנת 1982 באולם פייר דה קוברטן.
בשנים 1983–1985 לא נערכה האליפות, וב-1986 חזרה לעונת הטניס ונערכה באקור ארנה (Accor Arena) שבשכונת ברסי בפריז.
בשנים בהן הטורניר נערך באולם בברסי, נקרא הטורניר גם פריז-ברסי על מנת לבדל אותו מאליפות צרפת הפתוחה הנערכת גם כן בפריז.
בשנת 1989 מעמדה של האליפות שודרג, והיא הפכה לטורניר בסבב הגראנד פרי (שלימים ייקראו טורנירי המאסטרס).
בשל חסויות, שמו הרשמי של הטורניר התחלף מספר פעמים בעבר: בשנים 2003–2016 נקרא מאסטרס BNP פריבה, ומשנת 2017 מאסטרס רולקס פריז.
משנת 2025 הטורניר עבר לרובע לה דפאנס ממערב לעיר פריז.
גם בשנים האחרונות למהירות המשטח הייתה שונות גבוהה משנה לשנה; בטורניר של שנת 2024, המשטח היה המהיר ביותר מבין טורנירי המאסטרס בכל השנה, ואילו בזה של 2025 מהירות המשטח הייתה בינונית (רביעית מתוך ששת טורנירי המאסטרס המשוחקים על מגרש קשה).
איליה נסטסה, אנדרה אגאסי, רוג'ר פדרר ונובאק ג'וקוביץ' הם השחקנים היחידים שזכו בשני הטורנירים הפריסאים בסבב (ברסי ואליפות צרפת הפתוחה).
פדרר זכה באליפות צרפת הפתוחה ב-2009 ובברסי ב-2011, ג'וקוביץ' זכה בברסי ב-2009 ובאליפות צרפת הפתוחה ב-2016, ואנדרה אגסי זכה בשניהם בשנת 1999 בדומה לאיליה נסטסה ב-1973.
פריזים הם קבוצה של אנשים החיים בפריזיה על חוף הים הצפוני בהולנד ובגרמניה, שמכּירות בהם כמיעוט לאומי.
שבט גרמני בשם פריזים תועד עוד מימי קדם.
השפה בה משתמשים הפריזים היא פריזית.
בעוד שהפריזית בהולנד היא שפה רשמית לצד הולנדית, בגרמניה היא אינה רשמית.
לא שרדו כתבים מההיסטוריה הקדומה של פריזלנד.
מספר הממצאים גדל בתקופה הנאוליתית, שנשמרו ממנה גרזני אבן וכלים אחרים, כוסות, כדים ועוד.
בין היתר, אחת המחרשות הידועות ביותר בעולם נמצאה במעגן ג'ורגספלד.
החוקרים תיארכו את המחרשה לתקופת הברונזה המוקדמת.
הפריזים הקדומים ("Frisii") הוזכרו לראשונה אצל היסטוריון רומא העתיקה טקיטוס בחיבורו "גרמניה".
אדמת הפריזים שכנה על חוף הים הצפוני מהריין ועד אמס.
פליניוס הזקן הזכיר אותם אף הוא.
בשנת 12 לפני הספירה נירון קלאודיוס דרוסוס כרת ברית עם הפריזים.
טקיטוס דיווח ב"אנלים" שלו על שנת 28 בה הופר שלום זה: "באותה שנה הפריזים...
שברו את השלום, יותר כתוצאה מתאוות הבצע שלהם מאשר משלטוננו.
דרוסוס הטיל עליהם מחיר קטן: הם היו אמורים לספק עורות בקר למטרות הצבא".
אף כי בקרם של הפריזים היה קטן באותה תקופה, הפקידים הרומיים דרשו עורות בגודל של שור הבר.
החיילים הרומאים שהגיעו לפריסלנד לאסוף את המחווה הותקפו על ידי הפריזים ונצלבו.
במרד זה הותקף על ידי הפריזים "פלבום", חיל המצב הרומי הצפוני ביותר ביבשת אירופה.
הלגיונות הרומאים הצליחו לדכא את המרד, אך במערכה ובקרב הפריזים גרמו להם להפסדים גדולים.
לדוגמה, ליד החורשה המקודשת של הפריזים, בדוהנה, נהרגו רומאים במארב, כאשר על פי הדיווחים נהרגו 900 רומאים.
חברי קבוצה אחרת של 400 לגיונרים נלכדו גם הם ורובם התאבדו בהשלכת עצמם על חרבותיהם כשמצבם היה חסר תקווה.
עד שנת 16 הייתה נוכחות של צבא רומי גדול על האיים באזור אתר בנטומרסיאל ליד ג'מגום.
ממצאים ארכאולוגיים מצביעים על כך שחלה ירידה חדה באוכלוסייה בסביבות שנת 300, אך היא קפצה שוב בסביבות שנת 500. בקשר לאירועים אלה, ההנחה היא שאל הפריזים הצטרפו רבים מהאנגלו-סקסים סביב תקופה זו.
עדיין לא לגמרי ברור אם "הפריזים המקוריים" היו בכלל ממוצא גרמאני.
הפריזים נסוגו כשבאו במגע עם השושלת המרובינגית והשושלת הקרולינגית.
בשנת 734 כבש קרל מרטל את החלק המערבי של פריסלנד, והדוכס הכללי האחרון של הפריזים, פופו, נפל בקרב שניהל נגד אציל פרנקי.
לאחר שהביס את הסקסונים בשנת 785, כבש קרל הגדול את כל פריזיה, כולל האזורים המזרחיים עד הווזר, וצירפם ל.
הוא ייצג מדיניות שהבטיחה לשבטים הבודדים באימפריה אוטונומיה מסוימת.
בסביבות 800, התיישבו הפריזים באיי צפון פריזיה בין איידרסטדט לזילט.
תחת שלטון הפרנקים, צורפו הפריזים לנצרות.
המעמד העליון התנצר בשנת 800, והתהליך נמשך זמן רב יותר אצל פשוטי העם.
אולם הפריזים שהיגרו לחוף יוטה בשלזוויג התנצרו רק במאה ה-11. תחת שארל הגדול הובסו הפריזים על ידי הצבא.
לאחר שהפריזים הצליחו לגרש את המושלים שמונו על ידי מלכי פרנקוניה, החלה תקופת החופש הפריזית.
בפריסלנד הוקמו קהילות אזוריות קטנות רבות, שלעיתים קרובות היו מאורגנות על בסיס ליברלי ושיתופי פעולה והיו להן חוקות מועצה משלהן.
הפריזים נהנו מחירויות אזרחיות שעל פי האגדה, הוענקו להם על ידי קרל הגדול, אך למעשה הוענקו על ידי אחד מממשיכיו.
בניגוד לשאר אירופה, לא הוקם בה פיאודליזם.
לאחר התפרקותה של האימפריה הפרנקית והחלפתה בקרל הגדול, אזור הפריזים עבר לפרנקיה התיכונה, ולאחר תבוסתה, לפרנקיה המזרחית.
שם הם השתייכו לדוכסות לורן התחתית.
במאות ה-12 עד 14 הייתה תקופת החופש הפריזית.
החופש הפריזי הוא כינוי לטענה פריזית לחירות מפאודליזם ומכל אדון מלבד הקיסר, חירות שניתנה להם לטענתם על ידי קרל הגדול; ולמוסדות השלטוניים שצמחו עקב טענה זו.
עד לעליית ברית ערי הנזה, הפריזים היו אנשי הסחר והים החשובים ביותר בחוף הים הצפוני.
בנוסף לדגים וענבר, המצויים בים הצפוני, הפקת מלח בישול סיפקה מצרך יקר וחשוב לתושבים.
לצורך כך יובש כבול מלוח, נשרף, הומס וסונן והמלח התאדה באמצעות שריפות כבול.
כך נוצר "המלח הפריזי" שהיה מצרך מבוקש ויקר מתקופת הרומאים ועד לתקופת סוף ימי הביניים.
מאוחר יותר הוא גם הפך לבסיס לייצוא מליח אטלנטי.
חקלאות וגידול בעלי חיים, תעשיית טקסטיל
על פי ממצאים ארכאולוגיים, גידלו הפריזים שעורה תרבותית, שיבולת שועל, שעועית ולפתית בביצות.
כמו כן גידלו בקר, סוסים, עיזים וכבשים.
בגלל הקור והרוח, הפריזים השקיעו מאמצים בטוויית חוטים טובים מצמר העיזים והכבשים ובאריגת לבדים צפופים.
בנוסף למלח ולדגים מיובשים או מומלחים, טקסטיל ומעילים הפכו לפריט יצוא חשוב עבור הפריזים.
אפילו הרומאים קנו מעילי צמר פריזיים.
הקבוצה האתנית הפריזית, יחד עם הדנים, הסורבים, והצוענים החיים בגרמניה, מייצגים אחד מארבעת המיעוטים הלאומיים המוכרים על ידי מדינת גרמניה.
מפלגת המיעוט הדנית המוכרת כחוק, "Südschleswigsche", מייצגת גם את הפריזים הלאומיים בצפון פרוסיה.
בהולנד קיימת "המפלגה הלאומית הפריזית" ומאז 2006 גם מפלגה בשם "DeFriezen".
במזרח פריסלנד יש קבוצות אינטרס פריזיות והמפלגה הפוליטית הפריזית.
בנוסף למפלגות הפוליטיות, ישנן מספר קבוצות הנמצאות בקמפיין למען נושאים פריזיים.
פריז על המים הוא סרט ישראלי עלילתי קצר משנת 2014 בבימויה של הדס איילון.
בתפקידים הראשיים בסרט שיחקו מרים זוהר ואילן דר.
הסרט זכה בפרס אופיר ובמקום השני בקטגוריית הסרט הזר בתחרות האוסקר לסרטי סטודנטים.
בתיה שאלתיאל ומישל, שחקנים, נשואים שנים רבות.
מאחוריה עבר מפואר, אך מזה עשר שנים לא הוצע לה תפקיד.
היא חווה קנאה נוכח השתתפותו של מישל בתפקיד משני בסדרת טלוויזיה יומית מקומית והעניין שהיא מעוררת.
כעת היא זוכה להזדמנות להתמודד ולהשתתף בתפקיד משני בסרט קולנוע חדש של במאי גרמני נחשב.
שרשרת מאורעות בלתי צפויים מאלצת אותה לשקול מחדש את ההזדמנות המושכת שניתנה לה ומעצימה את המתח המקצועי בינה לבין בעלה.
פריז על המים, שם הסרט, הוא על פי העלילה סרט עבר שבו כיכבה בתיה.
הדס איילון כתבה את התסריט לסרט (לפי רעיון של איתמר שדה) וביימה אותו במסגרת פרויקט הגמר שלה בלימודי התואר השני בחוג לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב.
הוא צולם על ידי דניאל מילר, נערך על ידי איה סומך והופק על ידי רותם עלימה.
המוזיקה לסרט נכתבה על ידי איילת גבאי.
הסרט התמודד עם תשעה סרטים נוספים בקטגוריית הסרט הזר בתחרות האוסקר האמריקאית המיועדת לסרטי סטודנטים, וזכה במקום השני (מדליית כסף).
הסרט זכה בתחרות הסרט העלילתי הקצר של פרסי אופיר לשנת 2014.
הסרט הוקרן בשנת 2014 גם בפסטיבל תל אביב לסרטי סטודנטים, בפסטיבל מונטריאול ובפסטיבל בירושלים.
פריז כדורסל הוא מועדון כדורסל צרפתי מפריז, בירת המדינה, המשחק בליגת העל הצרפתית וביורוליג.
המועדון התחיל כפרויקט להביא מועדון כדורסל גדול לעיר פריז, בראשותו של דייוויד קאהן, לשעבר מנהל מינסוטה טימברוולבס מה-NBA.
ביולי 2018 הוכרז על הקמת המועדון, והוצהר ששאיפותיו הן להעמיד קבוצה ביורוליג, המפעל הבכיר במבנה ליגות הכדורסל באירופה, עד 2022. כמו כן הוכרז שהאולם הביתי העתידי של הקבוצה יהיה אדידס ארנה, שנבנה לאולימפיאדת פריז (2024).
הקבוצה העפילה מיד עם הקמתה ל-LNB Pro B, הליגה השנייה, לאחר שרכשה את הרישיון של יר-טולון, ושיחקה את משחקי הבית שלה בהאל ז'ורז' קרפנטייה עד סיום בניית האולם החדש.
בעונת 2020/21 סיימה פריז במקום השני בליגת המשנה ועלתה לליגת העל הצרפתית.
הקבוצה נבחרה לשחק בעונת ביורוקאפ, המפעל המשני של יורוליג בסקטבול, והודחה בחצי הגמר על ידי האלופה בסופו של דבר גראן קנריה.
באותה עונה היא סיימה במקום התשיעי בליגה ולא העפילה לפלייאוף.
לפני עונת החתימה הקבוצה מספר שחקנים מטלקום בון, שזכתה בליגת האלופות בכדורסל בעונה שעברה, ביניהם ה-MVP טי ג'יי שורטס והמאמן תומאס איסלו.
ב-18 בפברואר 2024 זכתה בגביע הליגה הצרפתית בכדורסל, התואר הראשון בתולדותיה, לאחר ניצחון 90–85 על נאנטר, וב-12 באפריל זכתה ביורוקאפ לאחר שגברה 2–0 בסדרת הגמר על JL בורק וסיימה את העונה עם הפסד בודד.
הקבוצה גם העפילה לגמר הליגה הצרפתית, אך הפסידה 1–3 למונקו בסדרת הגמר.
אחרי עונת הזכייה ביורוקאפ עזב המאמן איסלו את הקבוצה כדי לחתום בממפיס גריזליס, וביולי 2024 מונה טיאגו ספליטר למחליפו.
בעונת שיחקה הקבוצה ביורוליג לראשונה בתולדותיה.
היא פתחה את העונה בצורה מוצלחת, כולל רצף של עשרה ניצחונות, ואף הובילה את הטבלה במהלך העונה הסדירה.
הקבוצה את העונה הסדירה לבסוף במקום השמיני, ולאחר שניצחה את ריאל מדריד במשחק הפליי-אין הראשון הפסידה 0–3 בסדרת רבע גמר הפלייאוף לפנרבחצ'ה.
בזירה המקומית זכתה הקבוצה לראשונה בדאבל, לאחר שגברה 91–80 על לה-מאן סארת בגמר הגביע הצרפתי בכדורסל וניצחה את מונקו 3–2 בסדרת הגמר.
עונהרמהליגהמקוםמאזןפלייאוףגביעגביע הליגהתחרויות אירופיות2018/192פרו B1116–18–64 האחרונותרבע גמר2019/202פרו B1011–12לא העפילה32 האחרונותרבע גמר2020/212פרו B223–11לא התקיים64 האחרונותחצי גמר2021/221פרו A1513–21לא העפילהרבע גמר2022/231פרו A916–18לא העפילה32 האחרונותיורוקאפרבע גמר2023/241פרו A227–7סגנות64 האחרונותזכייהיורוקאפזכייה2024/251פרו A123–7זכייהזכייהרבע גמריורוליגרבע גמר
פריז התוססת הוא סרט קולנוע אמריקאי מסוגת קומדיה רומנטית משנת 1964 בבימויו של ריצ'רד קווין, עם ויליאם הולדן ואודרי הפבורן בתפקידים הראשיים.
התסריט מבוסס על הסרט הצרפתי "החגיגה של הנרייטה" משנת 1952. העלילה מתרחשת בפריז ושם הסרט לקוח משירו הידוע של קול פורטר "אני אוהב את פריז" - ...I love Paris in the summer when it sizzles...
העלילה היא על תסריטאי ומזכירה הכותבים תסריט ומשתתפים בו.
השחקנים מופיעים בתפקידים כפולים, במציאות ובתסריט - "סרט בתוך סרט".
אלכסנדר מאירהיים (נואל קאוורד) הוא מפיק סרטים הנופש בריביירה הצרפתית בחוף קאן.
הוא עומד להפיק סרט בשם "הנערה שגנבה את מגדל אייפל" ומטיל על התסריטאי ג'ורג' בנסון (ויליאם הולדן) המתגורר בפריז, לכתוב את התסריט.
בנסון לא מסוגל לכתוב ושקוע כל הזמן בשתיית אלכוהול.
יומיים לפני שמאירהיים עומד להגיע לפריז כדי לקבל את התסריט, הוא שוכר כתבנית בשם גבריאל סימפסון (אודרי הפבורן) כדי שתעזור לו.
גבריאל הצעירה והיפה מעוררת בו את יצר הכתיבה וביחד אתה הם כותבים תסריט שבו הם משחקים תפקידים ראשיים.
בנסון הוא "ריק" וגבריאלה היא "גבי".
זה סרט פשע, אימה, ריגול ואהבה.
מל פרר ומרלן דיטריך מופיעים בו בתפקידי קמע.
העלילה מתרחשת בפריז התוססת ביום הבסטיליה.
בסופה מתאהבים "ריק" ו"גבי" גם בתסריט וגם במציאות ומצליחים להשלים את התסריט.
שם השחקן/יתשם הדמותהערותויליאם הולדןריצ'רד בנסון/ריקתסריטאיאודרי הפבורןגבריאל סימפסון/גבימזכירהנואל קאוורדאלכסנדר מאירהייםמפיקטוני קרטיסמוריסשוטרגרגואר אסלןז'ילהמפקח משטרה
פריזיאן (Friesian וגם Frizian) הוא גזע של סוסים "קרי מזג" שמקורו באזור פריזיה שבהולנד.
אבותיהם של סוסים מגזע פריזיאן מוכרים כבר מתקופת ימי הביניים המוקדמים שבהם שימשו כסוסי עבודה ומלחמה.
במשך השנים הפריזיאן כמעט ונכחד אך בתקופה המודרנית הוא זוכה לפופולריות מחודשת.
משטרת ישראל משתמשת בסוסים מגזע זה כסוסי משטרה.
מוצאו של גזע הפריזיאן הוא באזור פריזיה שבצפון הולנד.
קיימות עדויות בנות אלפי שנים לקיומם של סוסים באזור זה.
אזכורים של חיילים רכובים על סוסים בפריזיה קיימים כבר מן המאה הרביעית.
איור ראשון של סוס פריזי הוא מן המאה ה-11 ובדרך כלל מוצגים באיורים אלה חיילים רכובים אשר לגבי אחד מהם נטען כי המדובר בויליאם הכובש.
במאות ה-12 וה-13 נשאו הסוסים הגדולים והחזקים מגזע פריזיאן את משקלם של אבירים רכובים עטויי שריון כבד.
עם ההתפשטות הספרדית וחיזוק הקשר שלה עם הולנד, הלך ופחת השימוש בסוסי הפריזיאן כסוסי מלחמה והם הוחלפו בגזעים והכלאות של סוסים אנדלוסים קלים ומהירים יותר בשל ההקלה בציודם ובשריונם של האבירים.
החל במאה ה-18 עלתה שוב הפופולריות של הגזע הפריזי לא רק כסוסי עבודה ולצורכי החקלאות אלא גם למרוצים, ונעשה שימוש בהכלאות שלהם ליצירת גזעים נוספים המשלבים תכונות של גודל ועוצמה המשולבים עם מהירות וזריזות.
בשנת 1880 פורסם ביוזמת איכרים מאזור פריזיה ספר הגזע והמאפיינים הרשמי של סוסי הפריזיאן.
בתקופה זו עמד גזע הפריזיאן הטהור על סף הכחדה בשל עליית קרנם של הגזעים המוכלאים.
בתחילת המאה ה-20 נמנו רק 3 סוסי הרבעה טהורים מגזע הפריזיאן.
החידושים הטכנולוגיים והמיכון בחקלאות שהואצו בתחילת המאה ה-20 שכללו את השימוש בטרקטורים במחלבות ובחוות הבקר הפחיתו גם הם את הצורך בגזע סוסי הפריזיאן והשימוש בהם בחוות התייתר.
תקופת מלחמת העולם השנייה הביאה להתאוששות זמנית של אוכלוסיית סוסי העבודה אך לאחריה הם הופיעו בעיקר בתצוגות.
סוסים מגזע פריזיאן מאופיינים בצבע פרוותם השחור ולעיתים רחוקות חום-אדמדם.
צבעים בהירים יותר או לבן הם נדירים מאד.
משקלו הממוצע של זכר הוא כ-500 קילוגרם, גובהם הממוצע באזור הכתף הקדמית הוא כ־1.6 מטר ויכול להגיע עד ל-1.75 מטרים.
הפריזיאן ניחן במבנה גוף ועצמות חזק המכונה "בארוק".
הצוואר ארוך וקמור, האזניים קצרות, הכתפיים משופעות לכוון הגו.
פריזיאן הוא סוס שרירי בעל גפיים חזקות וקצרות יחסית.
הוא בעל רעמה וזנב ארוכים ועבים וחלקן התחתון של הרגליים שעיר גם הוא.
תנועת סוסי הפריזיאן היא בסגנון טרוט עם צעדים גבוהים.
הוא בעל אופי פעיל ואנרגטי אך גם עדין וצייתן.
בסוסים מגזע הפריזיאן מוכרות ארבע הפרעות גנטיות עיקריות: גמדות, הידרוצפלוס - תופעה שבה מתקשה הגוף לנקז נוזלים עודפים מהמוח ומחוט השדרה, נטייה לפתח קרע באבי העורקים והגדלה חריגה של הוושט.
בנוסף, סוסים מגזע פריזיאן עלולים לפתח מחלת אגירה של גליקוגן והם מתאפיינים בשיעור גבוה של הפרעות במערכת העיכול, ונטייה גדולה לרגישות יתר לעקיצות חרקים, מחלות עור ופגיעה במערכת החיסונית.
ההערכה היא כי מאגר הגנים המצומצם של הגזע והרבעת קרובים הוא הגורם העיקרי לרוב ההפרעות הללו.
עם הירידה בשימוש בסוסים מגזע פריזיאן בתחום החקלאות התפתח השימוש שלהם בתחומי הפנאי.
כיום הם משתתפים במופעים של רכיבה אומנותית, תצוגות, ובאתרי נופש כגוררים של עגלות תיירים או קרונות פרסום של חברות באירועים ציבוריים ופסטיבלים.
בשל הופעתו המרשימה וצבעו השחור, גזע הפריזיאן מבוקש בצילומי סרטים וטלוויזיה ובעיקר בדרמות היסטוריות או פנטזיות.
השימוש בסוסים ופרשים במשטרת ישראל החל כבר עם הקמתה.
סוס המשטרה מאפשר שליטה מגבוה ונוכחות מרסנת באירועים המוניים.
להערכת המשטרה סוס ופרש הם שווי ערך ל-50 שוטרים הנוכחים באירוע.
כיום משרתים במשטרת ישראל 55 סוסים.
במשך השנים שירתו במשטרת ישראל סוסים מגזעים שונים אך משנת 2008 משמשים אותה אך ורק סוסים מגזע הפריזיאן.
אלה נבחרו בשל תכונותיהם הבולטות, ובעיקר ממדיהם הגדולים והמרתיעים בשילוב מזגם הנוח אשר מקל על השליטה בהם במצבי רעש ולחץ.
מכיוון שהסוס הוא חיה נטרפת, האינסטינקט הטבעי שלו במצבי דחק הוא בריחה.
לצורך הפעלתם במסגרת המשטרה עוברים הסוסים הכשרה מיוחדת כדי לתרגל אותם לתפקד במצבי דחק כגון פיצוצים, תנועות חדות מול עיניהם או ריצת המון לעברם, אשר ללא אימון אינטנסיבי היה גורם להם להשתולל ולאובדן שליטת הפרש.
רוב הסוסים בשירות משטרת ישראל מגיעים מחו"ל כשהם כבר מאומנים, אך עוברים בארץ סדרה נוספת של הדרכות והתאמות.
בשל השחיקה הגבוהה, הסוסים משרתים מספר שנים ולאחר מכן פורשים משירות ומועברים לשהות בחוות טיפוליות או פרטיות.
מחירו של סוס בוגר מגזע פריזיאן מגיע לכ-50 אלף דולר ומחירו של סוס מאולף ומאומן מגיע גם ליותר ממאה אלף דולר.
פריז באגט היא רשת דרום קוריאנית רב לאומית של בתי קפה ומאפיות בבעלות קבוצת SPC ומרכזה בסיאול.
בשנת 1986, היא הוקמה כחברת בת של שני ושות' בע"מ , ופתחה את סניף "באגט פריז" הראשון בגוונגהוואמון, סיאול, בשנה שלאחר מכן הקבוצה פתחה את המאפייה היוקרתית הראשונה "פריז קרואסון" באיטאוון, ואת התאגיד.
השם שונה לזהה לשם המותג.
בשנת 1988, הוקם מותג הזיכיון, פריז באגט והמותג אף גדל להיות למאפייה מספר 1 בקוריאה ב-2004, והצטרף לחברות בנות מקומיות בארצות הברית, וייטנאם, סינגפור וכו'.
על ידי הקמת פריז באגט היא הפכה לחברה גלובלית.
בשנת 1988, השיקה פריז קרואסון את פריז באגט.
מותג זה הוא המצליח ביותר תחת פריז קרואסון.
נכון למאי 2022, היו לרשת למעלה מ-3,600 חנויות קמעונאיות בדרום קוריאה ו-99 חנויות בארצות הברית.
פריז באגט השיקה גם כמעט 185 חנויות קמעונאיות בסין, וייטנאם, סינגפור וצרפת.
קפה פסקוצ'י הוא זיכיון אספרסו איטלקי.
זיכיונות אחרים של החברה כוללים גם את LINA's ו-Tamati (חנות כריכים), Passion5 (גלריית קינוחים יוקרתית), L'atelier (מסעדת בית קפה).
היא מטפלת גם בסניף הקוריאני של ג'מבה ג'וס (שייק) ובמותגים נוספים.
בשנת 2022 התפתח חרם על פריז באגט לאחר שמספר מעובדי החברה נפצעו אנושות.
עובד שעבד במפעל פיונגטהאק נמחץ אנושות על ידי מכונת ערבוב רוטב.
זמן קצר לפני האירוע נפצע עובד נוסף במפעל ביד ממכונת ייצור אך לא נשלח לבית החולים מאחר שלא היו עובדים במשרה מלאה.
איגודים מקצועיים קוריאנים שונים גינו את החברה בשל היסטוריה של בעיות בטיחות באיגוד.
"פריז" הוא שיר של הזמר הישראלי עמיר לב מתוך אלבומו החמישי, "לפעמים אני מאושר".
השיר הופיע כרצועה הראשונה באלבום.
בשיר מספר הדובר כי הוא רצה להיות במקום אחר וללמוד מהשקט.
בהמשך מתאר הדובר זיכרונות מטיול בפריז: שתייה בבר, הליכה ברחוב, גשם, שטיח ורוד.
הזיכרונות מעורבים ברגש חזק, עד כדי כך שהאדם נבנה מחדש מתוך הקשר שהיה.
בשיר מסמלת פריז בריחה, געגוע, ומנגד יופי ותקווה.
השיר שוזר בתוכו מקומות מוכרים בעיר המעוררים תחושת נוסטלגיה, אך גם תחושת בדידות המורגשת אחרי פרידה.
לב סיפר על נסיבות כתיבת השיר כך:
פריטה היא נגינה בכלי מיתר באמצעות הרטטת מיתריו.
בעת שבעזרת יד שמאל הנגן חוסם את המיתרים בסריגים הרלוונטיים, ידו הימנית פורטת עליהם.
בגיטרה, הפריטות מבוצעות בעזרת האצבעות, הציפורניים, או בעזרת מפרט.
הגיוון הגדול שבצורות הפריטה השונות, מתורגם מעשית לגיוון בצליל.
זאת אומרת, שאותו אקורד יכול להיות מנוגן בכמה וכמה צורות, ובכל פעם זה יישמע אחרת, למרות העובדה כי מדובר באותם תווים בדיוק.
כאמור, קיימות כמה וכמה צורות שונות לפרוט על הגיטרה.
לכל פריטה יש גוון צליל משלה.
לרוב, יצירה משלבת בתוכה מספר סוגי פריטות, תכונה ההופכת את היצירה למגוונת ועשירה יותר.
תווים בודדים: הרטטה של מיתר אחד כל פעם בעת ניגון סולו או בעת פירוק אקורד.
בדרך כלל, כשאומרים "פריטה" לא מתכוונים לדרך ניגון זו, אלא לנגינה על מספר מיתרים בו זמנית.
פריטה בו זמנית על מספר מיתרים: מספר מיתרים מורטטים בו זמנית, כאשר כל מיתר מורטט על ידי אצבע אחרת.
אופן פריטה זה גורם לכך שכל התווים נשמעים בדיוק באותו הזמן ויוצרים הרמוניה.
זוהי הדרך הכי רגילה ו"יבשה" לנגן מספר תווים בו זמנית.
פירוק אקורד - ארפג'יו (arpeggio): גם כאן כל מיתר מרטט על ידי אצבע אחרת, אלא שהפעם הפריטה לא מתבצעת ממש בבת אחת, אלא נעשית בצורה "גלית", כך שכל מיתר מרטט זמן קצוב אחרי המיתר שמעליו.
פריטה זו יוצרת צליל גלי ועדין, אשר מתאים ליצירות מלודיות ועדינות.
פריטה כלפי מטה בעזרת האגודל: גם כאן כל מיתר מרטט אחרי המיתר שמעליו אך בדרך כלל לאחר חלקיק שנייה (תלוי במהירות הפריטה), מה שגורם לצליל עדין, אך כאן, בניגוד לארפג'ו, לא קיים הנופך הגלי.
לפריטה בעזרת הציפורניים יש צליל רב יותר, וגס יותר מפריטה בעזרת האצבעות עצמן.
משתמשים בפריטה זו ביצירות טכניות, ובעיקר בפלמנקו ובמוזיקה ספרדית ולטינית.
פריטה חסומה: פריטה כלפי מטה בעזרת הציפורניים, ומיד אחרי כן חסימת המיתרים בעזרת צד כף יד ימין.
פריטה זו יוצרת צליל קטוע, והיא מקובלת מאוד במוזיקה רוסית.
ראסגיאדו (rasgueado): רסגיאדו הוא סוג מיוחד ומורכב של פריטה בציפורניים.
בעוד שבפריטה רגילה בעזרת הציפורניים משתמשים באצבע אחת, או שתיים בו זמנית לכל היותר, בראסגיאדו הנגן ישתמש בכל ארבע האצבעות בכף יד ימין (אצבע, אמה, קמיצה וזרת), אשר יורדות לאורך המיתרים אחת אחרי השנייה במהירות.
לפריטה מסוג זה יש צליל מאוד חזק, עשיר ומרשים.
גם בראסגיאדו משתמשים ביצירות טכניות של פלמנקו ומוזיקה ספרדית.
אפאיינדו (apoyando): זהו שמה של טכניקת הנגינה על מיתרים בודדים המקובלת בפלמנקו.
כאן, בניגוד לסגנונות אחרים, הנגן שומר על אצבעותיו ישרות בעת ניגון על מיתרי הסולו, ומשתמש בציפורניים בניגון על מיתרי הבס (בניגוד לשימוש באצבע עצמה בסגנונות אחרים).
שיטה זו יוצרת צליל מאוד חזק, כיאה לפלמנקו.
שיטת הניגון עם אצבעות ישרות אומצה יותר מאוחר על ידי רוב נגני הבס.
פריטה באמצעות מפרט: בשל אופי טכניקת הנגינה בגיטרה חשמלית, אשר מתאפיינת בדרך כלל במהירות מאוד גבוהה ומורכבת לרוב מתווים בודדים, הנגן לא משתמש באצבעותיו ובציפורניו, אלא במפרט.
השיטה המקובלת והנפוצה ביותר כיום לשימוש במפרט היא פריטה לסירוגין (alternate picking) - פריטה למטה ולמעלה לסירוגין על פי הפעמות בתיבה.
שיטה זו מאפשרת נגינה מהירה בהרבה מאשר ניגון כל התווים באותו צד של המפרט.
סוויפ פיקינג: נגינה מהירה במיוחד של תבניות תווים על ידי החלקת המפרט על גבי מספר מיתרים.
להלן מספר שיטות ניגון נפוצות נוספות.
שיטות אלה לא נחשבות לממש פריטות, כיוון שהן לא מהוות נגינה "שוטפת", אלא תוספות לנגינה, אשר מעשירות אותה כשם שהתבלין מעשיר את התבשיל.
כל השיטות הנ"ל מתייחסות לנגינה על מיתרים בודדים.
ויברטו (vibrato): הרעדה של המיתר ועל ידי כך גם הרעדה של הצליל.
יש מספר שיטות לביצוע ויברטו:
השיטה הקלאסית: תוך כדי לחיצה על המיתר האצבע רועדת קלות ימינה ושמאלה.
למרות ששיטה זו יועדה במקור לכלי מיתר קלאסיים (כגון: כינור, צ'לו וכו'), ניתן להשתמש בה גם בגיטרה חשמלית.
השיטה המודרנית: תוך כדי לחיצה על המיתר האצבע מרעידה קלות את המיתר למעלה ולמטה.
באמצעות שיטה זאת אפשר לשלוט בקלות יתרה על "רוחב" הוויברטו ומהירותו.
השיטה המשולבת: שיטה זו קשה יותר מן השתיים הקודמות.
למעשה שיטה זו היא שילוב של שתי השיטות הקודמות - הנעת האצבע, תוך כדי לחיצה על המיתר, בתנועה מעגלית סביב נקודה אחת.
אחד מהגיטריסטים הבולטים שמשתמשים בשיטה זו הוא סטיב וואי.
לגטו (legato): פריטה על מיתר בודד ביד שמאל.
הלגטו מורכב למעשה משני תווים על אותו מיתר, כאשר הראשון מנוגן ביד ימין והשני ביד שמאל.
כאשר התו הראשון גבוה מהשני, האצבע של יד שמאל אשר החזיקה את התו יורדת ומושכת את המיתר בו בזמן ובכך יוצרת את התו השני.
כאשר פעולה זו נעשית בגיטרה חשמלית, היא נקראת pull ("משיכה").
כאשר התו השני גבוה מהראשון, אצבע נוספת של יד שמאל (פרט לאצבע שכבר חוסמת את המיתר) "נוחתת" על המיתר, ובכך יוצרת את התו השני.
כאשר פעולה זו נעשית בגיטרה חשמלית, היא נקראת hammer ("פטיש").
ייתכן כמובן גם לגטו כפול, אשר יכלול את שתי השיטות גם יחד בזו אחר זו.
לגאטו שימש את רוב הנגנים משנות ה-70 ועד ימינו לקטעים מהירים וסולואים.
בניגוד לשימוש בלגטו בסולואים, התפתחה טכניקת ה"שרדינג" (shredding) שהיא טכניקה של שימוש בנגינה מאוד מהירה (במיוחד בסולואים) תוך פריטה במפרט בלבד (הימנעות משימוש ב-pull ו-hammer).
טריל (trill): זוהי טכניקה שפותחה למעשה מהלגאטו - רצף מהיר של pulls וhammers (משיכות ופטישים) בין שני תווים.
סלייד (slide): גלישה של אצבע לאורך מיתר.
בדומה ללגטו, גם הסלייד מהווה ניגון של שני תווים, כאשר הראשון מנוגן ביד ימין, ושני בשמאל.
אחרי שהתו הראשון מנוגן, האצבע שחוסמת את המיתר זזה במהירות לאורך המיתר עד התו הרצוי.
כיוון שבזמן הגלישה האצבע ממשיכה ללחוץ על המיתר, הצליל נמשך וגובהו משתנה תוך כדי הזזת האצבע בהתאם לסריג שבו האצבע נמצאת.
הסלייד נפוץ מאוד בגיטרה חשמלית, במיוחד בבלוז; אך קיים גם בגיטרה קלאסית ("גליסנדו").
בנד (bend): מתיחה של מיתר כלפי מעלה בעזרת אצבעות יד שמאל.
פעולה זו גורמת לעיוות התו המנוגן, ולמעשה להגבהתו.
תחילה התו מנוגן בצורה רגילה ביד ימין, ומיד לאחר מכן האצבע של יד שמאל אשר חוסמת את המיתר מותחת אותו כלפי מעלה וכך הצליל מתעוות ומוגבה.
ככל שהמיתר נמתח יותר למעלה, כך הצליל יהיה גבוה יותר.
בנד יכול להתבצע לכיוון אחד, כלומר, להימתח כלפי מעלה ולהישאר שם, או לחלופין, בצורה של "הלוך-חזור", כלומר, המיתר נמתח כלפי מעלה ואז חוזר למצבו הרגיל.
במצב כזה למעשה מנוגנים שני תווים: התו המוגבה, והתו הרגיל.
התו השני, אפוא, מנוגן בעזרת יד שמאל בלבד, על ידי הורדת המיתר בחזרה למצבו הרגיל.
פיתוח מעניין לטכניקה זו הוא יצירת מצב הפוך, בו דווקא המתיחה מתבצעת ראשונה ורק כשהמיתר מתוח כלפי מעלה (או כלפי מטה) פורטים עליו.
הבנד נפוץ מאוד בבלוז וברוק.
טאפינג (tapping): חסימת מיתר באחד הסריגים בעזרת יד ימין.
פירוש המלה tapping באנגלית הוא "הקשה"- הנגן "מקיש" על המיתר בעזרת אצבע יד ימין.
אפשרות הטפינג מהווה יתרון ביצירות שבהן יש צורך לנגן שני תווים ברצף אשר נמצאים במרחק גדול זה מזה וקשה להגיע אל שניהם בעזרת יד שמאל בלבד.
הטפינג קיים כמעט רק בגיטרה חשמלית, והוא נפוץ ביצירות מאוד טכניות ומהירות.
פאלם מיוט (Palm Mute): חסימת המיתרים בפרק היד האוחזת במפרט במטרה לעמעם את הצליל.
פירוש המלה muting באנגלית הוא "עמעום".בגרסת הגיטרה החשמלית, משתמשים במיוטינג בעיקר ביצירות "כבדות", כמו למשל בהבי מטאל.
הרמוניקס (Harmonics): פריטה על המיתר באמצעות מפרט ואצבע בבת אחת בנקודות מסוימות לאורך המיתר, היוצרת צליל הדומה לשריקה.
בדומה לפאלם מיוט, גם ההרמוניקס נפוץ ביצירות מטאל.
הנקודות המאפשרות צליל זה הן הנקודות המחלקות את המיתר (או את חלקו עד לאצבע החוסמת ביד שמאל) לחלקים שווים, כלומר 1/2, 1/3 ת 1/4 מיתר וכו'.
נגיעה בנקודה כזו ופריטה בו זמנית יוצרות במיתר תנודות בצליל עילי המתאים שלו, ו"אפס" תנודה בצליל היסודי.
גולפה (golpe): הקשה על גוף הגיטרה בעזרת הציפורן.
כיוון שאין כאן למעשה שימוש במיתרים, ההולפה אינו יוצר תו, אלא מהווה מעין ליווי של הקשה על עץ לפריטה על המיתרים.
ההולפה קיים רק בגיטרה קלאסית, והוא נפוץ בפלמנקו.
פריחת אצות היא תופעה עונתית.
בתקופת החורף גוף המים מתערבל, ונוטריינטים יכולים לעלות מהקרקעית לכוון פני השטח רווי האור.
יחד עם ערבול הנוטריינטים מתערבלות גם האצות הפוטוסינתטיות בכל גוף המים.
עם התחממות הטמפרטורה מתחילה להיווצר שכבת מים חמה אשר צפה מעל שכבת מים עמוקה יותר וקרה יותר.
תופעה זו מתרחשת היות שמי השטח העליונים אשר מתחממים מקרני השמש הם בעלי צפיפות נמוכה יותר ממי העומק הקרים ועל כן צפים מעליהם.
בעת שנוצר שיכוב, "נכלאות" גם האצות באותם מים עליונים חמים ורוויי אור ונוטריינטים ובכך יכולות להתפתח במהירות מרבית, בניגוד לתקופה בה היו כל מי האגם מתערבלים ואז היו מתערבלות גם האצות ויורדות לעומקים בהם האור היווה גורם מגביל לגדילתן.
כך במי השטח המוארים והמדושנים נוצרת פריחת אצות.
פריחת אצות עשויה להיגרם גם בשל זרימת דשנים לים.
פריז–רוּבֶּה הוא מרוץ אופניים חד-יומי המתקיים באפריל, בכל שנה, בצפון צרפת.
המרוץ נחשב אחד מהמרוצים הקלאסיים החשובים ביותר ויש הרואים בו את המרוץ החד יומי הפופולרי ביותר בין חובבי ספורט האופניים.
פרסומו של המרוץ, הידוע גם בכינוי "הגיהנום של הצפון", בא לו הודות לתנאי המסלול הקשים במיוחד.
המרוץ הוא אחד מחמשת המונומנטים הנחשבים כמרוצים החד יומיים החשובים ביותר בעולם מרוצי האופניים.
מארגני המרוץ, שיצא לדרכו בפעם הראשונה בשנת 1896, היו יצרני הטקסטיל תאו ויאן ומוריס פרז.
מטרת המרוץ הייתה לפרסם את הוולודרום החדש שנבנה אז ברובה ושעד היום משמש כאתר סיום המרוץ.
בשנותיו הראשונות שימש המרוץ כמרוץ הכנה למרוץ הוותיק בורדו–פריז.
כאשר חובבי מרוצי האופניים משתמשים בכינויו של המרוץ "הגיהנום של הצפון" הם מתכוונים לקושי ולתלאות שעל הרוכבים לעבור עד אשר הם מגיעים לסיום.
אולם, הכינוי נולד מסיבה אחרת; במרוץ של 1918 שהיה הראשון שהתקיים לאחר מלחמת העולם הראשונה, נדהמו העיתונאים הצרפתיים מההרס הרב ששרר בנתיב המרוץ ובמיוחד בעיר ליל.
המראות הסוריאליסטים הביאו את אחד העיתונאים לתאר את האזור כ"גיהנום של הצפון" ומאז דבק הכינוי במרוץ.
אורכו של המסלול, אשר עובר בצפון מזרח צרפת, הוא כ-260 ק"מ ומסלול המרוץ משתנה במקצת משנה לשנה.
נקודת הזינוק הוסטה ב-1968 מפריז לעיר הסמוכה קומפיין והסיום הוא תמיד בתוך הוולודרום של העיר רובה.
יחודו של המרוץ הוא בקטעים המפורסמים אשר סלולים באבני מרצפת (Pavè) ואשר משולבים במסלול.
חלקם מן הקטעים הללו הם עתיקים ביותר ועל אבניהן עברו יותר פרסות סוסים וגלגלי מרכבות מאשר מכוניות או אופניים.
הפרס למנצח המרוץ הוא אבן Pavè ופרס זה נחשב כמשאת נפשו של כל רוכב אופניים מקצועי.
המרוץ הוא מישורי בעיקרו והקושי הגדול שבו נובע ממצבם של קטעי ה-Pavè.
כאשר מזג האוויר בעת המרוץ הוא יבש, סובלים הרוכבים מענן אבק אשר שרוי כל הזמן על הדבוקה וכאשר מזג האוויר הוא גשום, הופך המסלול לעיסה בוצית והאבנים החלקלקות גובות מחיר בצורה של נפילות רבות.
המסלול נחשב כמועדף על ידי הרוכבים הגדולים בגופם כיוון שהוא מישורי וכיוון שנחשב כי לרוכבים הכבדים יש יתרון ברכיבה במעברי הפאבה על הרוכבים הקלים.
בכל מקרה, נדרשת מומחיות ברכיבה על המעברים הללו וזו אחת מהסיבות שרוכבים בלגיים זכו עד כה ב-57 מתוך 120 המרוצים שהתקיימו עד כה.
מצבם הגרוע של קטעי הפאבה מאלץ לעיתים את הרשויות המקומיות לסלול במקומם קטעי אספלט.
זו הסיבה מדוע המסלול משתנה מעת לעת והמארגנים מכלילים במסלול קטעים אחרים.
בשנים האחרונות מעדיפות הרשויות המקומיות לשפץ את קטעי הפאבה ולשמור על ייחודן כדי שימשיכו להכלל במסלול המרוץ.
מן הבחינה הטכנית, דרכי הפאבה צרות יחסית, אולם גם במרוצים אחרים מצויות דרכים צרות לרוב.
האלמנט היוצר בפריז–רובה את ההבדל היא העובדה שכמעט כל הרוכבים מעדיפים לרכוב או במרכז הדרך המרוצפת, שם מצב האבנים מעט טוב יותר, או על שולי הכביש - פס יציקה צר היוצר כעין דרך סולינג.
אופי הכביש גורם לכך שבקטעי הפאבה נוצר לרוב מיתר רוכבים ארוך, והמועמדים לניצחון מנסים להימצא קרוב ככל האפשר לראש טור הרוכבים כדי להיכנס לקטעים בצורה המיטבית.
קטעי הפאבה מדורגים לפי רמת הקושי המורכבת מאורך המקטע, שיפועו, הכלת פניות, וממצב האבנים וסלילתן.
הדירוג המרבי הוא חמישה כוכבים.
הקטע המרוצף הראשון במסלול, גבעת Troisvilles, נמצא כ-100 ק"מ מהתחלת המסלול.
אורכו 2,200 מטר ודירוגו הוא 3 כוכבים.
בעבר נחשב קטע זה כאחד משיאי המרוץ.
קטע מפורסם נוסף במרוץ הוא זה אשר עובר ביער ארנברג שדירוגו הוא 5 כוכבים.
הקטע אשר נכלל במרוץ ברציפות מ-1977, הפך עם השנים למסוכן עבור הרוכבים עד כי המארגנים הוציאו את המעבר מהמרוץ בשנת 2005, אולם, לאחר ששופץ, הוחזר ב-2006 למסלול.
עוד מקטע הנחשב כקשה מאוד: Mons-en-Pévèle שאורכו 3000 מטר, גם הוא בקטגוריית קושי של 5 כוכבים.
הוא כולל שתי פניות של 90 מעלות ושני חלקים בהם ישנו שיפוע קל (2%) שהופך את הרכיבה לקשה עוד יותר.
מקטע הנחשב אחד המכריעים במרוץ, וגם הוא מדורג 5 כוכבים, הוא Carrefour de l'Arbre - אורכו 2,100 מטר של אבני פאבה באיכות ירודה והוא ממוקם 4 קטעים לפני הסיום, ולכן חשיבותו הרבה, פביאן קנצ'לארה וסטיוארט אוגריידי (בשנים 2006 ו-2007 בהתאמה) פתחו שם במהלך הבריחה שהובילה אותם לניצחון במרוץ.
2020 - לא התקיים בשל התפרצות מגפת הקורונה בצרפת
החל משנת 2021, נערך מרוץ מקביל לנשים, למרחק קצר יותר, של כ-145 קילומטר.
2022 - אליסה לונגו בורגיני
2025 - פאולין פראן פרבו
פריז–ניס, המכונה גם "המרוץ אל השמש", הוא מרוץ אופניים בקטעים המתקיים מדי שנה בצרפת באמצע חודש מרץ.
המרוץ התקיים לראשונה בשנת 1933 והמנצח בו היה אלפונס שפרס (Alfons Schepers) מבלגיה.
רוכב האופניים בעל שיא הזכיות במרוץ הוא שון קלי (Sean Kelly) מאירלנד, שזכה שבע שנים ברציפות בשנים 1982–1989.
למרות שמו, המרוץ לא תמיד מתחיל בפריז.
לעיתים קרובות מתחיל המרוץ בעיירות דרומית לפריז.
הקטע האחרון במרוץ מסתיים לרוב בטיילת האנגלית בניס.
אחד משני הקטעים האחרונים עובר בדרך כלל במעבר הרים קרוב לניס, הנקרא קול דֶ'ז ('Col d'Eze').
בשנת 2000 עבר ארגון המרוץ לידיו של רוכב העבר הצרפתי, לורן פיניון, אך לאחר שנתיים עמד המרוץ בפני פשיטת רגל בשל אי מציאת חברות מממנות למרוץ.
במצב שנוצר, רכש ארגון הספורט אמורי (ASO), אשר מארגן גם את הטור דה פראנס, מרוץ פריז–רובה ואירועים אחרים כמו ראלי דקר, את הזכויות לארגון המרוץ ומאז מאורגן המרוץ על ידיו.
בשנת 2003 התרחשה במהלך המרוץ תאונה בה הרוכב הקזחי אנדרי קיבילב נפצע בראשו ומת כתוצאה מהפציעה.
בעקבות התאונה חייב האיגוד הבין-לאומי לאופניים את הרוכבים לחבוש קסדה במרוצי האופניים.
החל משנת 2006 נכלל המרוץ בסבב הפרו-טור ומ-2011 ב-UCI World Tour – סבב המרוצים החשובים ביותר במשך עונת המרוצים.
פריחה היא שינוי לא-תקין בצבעו או במראהו של העור.
צבעה של הפריחה בדרך כלל ורוד-אדום, אך קיימים חריגים רבים.
הפריחה עלולה להיות מלווה בשלפוחיות, נפיחות, גרד, חום אזורי וכאב.
פריחה אינה מהווה מחלה בפני עצמה, אלא תסמין לעשרות רבות של מחלות ומצבים רפואיים.
כמעט כל מחלות העור מלוות בפריחה.
מחלה המלווה בפריחה נקראת בשם הכללי אֲבָבִית.
זיהום חיידקי, זיהום נגיפי או פרוטיסטי: אדמת נגרמת על ידי נגיף, שנית על ידי חיידק ושושנת יריחו על ידי פרוטיסט.
אלרגיה למזונות, תרופות, צמחים , כימיקלים, עקיצות של חרקים ובעלי חיים אחרים.
כימיקלים (כולל סבונים, תמרוקים ודטרגנטים) המגרים את העור באופן כללי, ללא קשר לאלרגיה.
מחלות אוטואימוניות כגון פסוריאזיס ודלקת עור אטופית.
חשיפה ממושכת לשמש או לחום.
גירוי כתוצאה משפשוף בגד בעור, או מתהליך שפשפת בין קפלי עור.
פגם גנטי, כגון מחלת דרייר.
מנינגיטיס (דלקת קרום המוח) - לעומת פריחה אלרגית, לא נעלמת בעקבות הפעלת לחץ עליה.
פריטאון היא בירת סיירה לאון והעיר הגדולה בה.
העיר ממוקמת באזור המערבי של המדינה.
היא עיר נמל מרכזית לחופי האוקיינוס האטלנטי והיא נמצאת על חצי אי.
פריטאון מהווה מרכז עירוני, כלכלי, תרבותי ופוליטי של המדינה.
בשנת 2006 היו בעיר מעט יותר ממיליון תושבים, ב-2010 היו בעיר 1.2 מיליון תושבים.
מבחינה אתנית, העיר מאוד מגוונת (כך שלשום קבוצה אתנית אין רוב מובהק), וכמעט כל הקבוצות האתניות שבמדינה שוכנות גם בפריטאון.
כלכלת העיר מתבססת על הנמל שנמצא בה.
דרכו יוצאות הסחורות המיועדות ליצוא של סיירה לאון.
התעשייה כוללת: אריזת דגים, טחינת אורז, זיקוק נפט וייצור סיגריות.
אחד מסמלי פריטאון הוא צמח הכותנה.
הכותנה שימשה בסיס כלכלי של מתיישבי האזור החל משנת 1787. כיום מוצגים שיחי הצמח מחוץ למוזיאון העיר.
הראשונים שהתיישבו במקום היו 400 עבדים משוחררים שנשלחו מאנגליה ב-1787. האדמה נרכשה מממלכת קויה ששלטה באזור.
סכסוך עם המלך של ממלכת קויה גרם לשריפת ההתיישבות ב-1789. פריטאון הוקמה באופן רשמי בתאריך 11 במרץ 1792, תחת הנהגתו של תומאס פטרס, עבד לשעבר, כחלק מתוכנית יישוב מחדש של אסירים לשעבר מנובה סקוטיה (פרובינציה של קנדה).
בשנת 1794 נבזזה העיר בידי צרפת ושוקמה מחדש בשנת 1798.
בשנת 1808 סיירה לאון הפכה להיות מושבת כתר של הממלכה המאוחדת.
עד שנת 1874 העיר שימשה כמרכז הבריטי במערב אפריקה.
העבדים המשוחררים שגרו בעיר אף שירתו כחיילים בריטים במלחמות הנפוליאוניות.
בזמן מלחמת העולם השנייה פריטאון שימשה בסיס מרכזי של הצי המלכותי הבריטי.
במהלך שנות ה-90 של המאה ה-20, העיר הפכה למרכז קרבות רבים בזמן מלחמת האזרחים במדינה.
בנובמבר 2021 התרחשה התפוצצות מכלית הדלק בפריטאון בה נהרגו יותר ממאה אנשים.
נמל התעופה הבינלאומי לונגי (Lungi) משרת את פריטאון וכן את סיירה לאון כולה.
מנחת המסוקים של סיירה לאון בחצי האי אברדין (Aberdeen) מקשר בין העיר לנמל התעופה.
משם יוצאים באופן קבוע מסוקים, רחפות ומעבורות אל עבר נמל התעופה.
העיר מונהגת על ידי מועצת עיר וראש עירייה הנבחרים אחת לארבע שנים בבחירות דמוקרטיות.
מבחינה דתית, העיר מורכבת מ-63% מוסלמים ו-37% נוצרים.