tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
הטורניר היה הצלחה מסחררת כאשר הנשים, שחוו דריסת רגל בארגון הטורניר לעצמן, עם ביטחון כלכלי, קיבלו הצעה מחברת פיליפ מוריס לבצע סבב שלם של טורנירים בחסותם כשהם מספקים להם גב כלכלי בסכום של רבע מיליון דולר לשנת 1971, סבב חדש בשם "וירג'ינה סלימס" (על שם הסיגריות לנשים ששווקו אז).
הפדרציה הבינלאומית לטניס (ה-ILTF) החלה לבטל כמה תחרויות נשים מהטורנירים שניהלה.
לדוגמה, בשנת 1970, אישר ה-ILTF חמש עשרה טורנירים לגברים בלבד, כולם היו בעבר אירועים משולבים.
הסבב של וירג'יניה סלימס, לימים איגד בתוכו את סבב הגרנד פרי לנשים של ה-ILTF, ובסופו של דבר יהפוך לסבב ה-WTA.
הסבב הורכב מ-19 טורנירים, כולם בארצות הברית (אחד בפוארטו ריקו), וכספי הפרסים הסתכמו ב-$309,100.
ב-1973 אליפות ארצות הברית הפתוחה הפך לטורניר הגראנד סלאם הראשון שהעניק את אותו סכום פרסים לנשים ולגברים.
בסבב של ה-WTA נכללים הטורנירים ברמה העליונה, המקבילה לטורנירי ה-ATP לגברים.
הטורנירים ברמות הנמוכות, המקבילים לסבב הצ'לנג'ר ולטורנירי הפיוצ'ר של הגברים, מאורגנים בחסות הפדרציה הבינלאומית לטניס (ITF) ולא על ידי WTA, אבל מעניקים נקודות בדירוג העולמי של הנשים.
ה-WTA לא אחראי על טורנירי הגראנד סלאם, שגם בהם ניתנות נקודות דירוג.
הטורניר החשוב ביותר המאורגן על ידי סבב ה-WTA הוא אליפות סבב ה-WTA, המקבילה לגמר ה-ATP אצל הגברים.
בתחרות זו, המתקיימת בסוף עונת הטניס, משתתפות 8 שחקניות היחידים הראשונות בדירוג העולמי השנתי ו-8 הזוגות הראשונים בדירוג.
עונת התחרויות בסבב WTA מתחילה באופן רשמי בשבוע שלאחר אליפות סבב ה-WTA (כלומר באמצע נובמבר) אך בתקופה שבין אמצע נובמבר ותחילת ינואר אין טורנירי WTA אלא רק ITF.
מתחילת ינואר עד אמצע נובמבר יש טורנירי WTA כל שבוע למעט 2 שבועות שבהם מתקיימים משחקים בגביע בילי ג'ין קינג.
ברוב השבועות יש 2 טורנירים במקביל, אך יש גם מקרים של טורניר אחד או 3 טורנירים.
דירוג ה-WTA מבוסס על מערכת כמותית מצטברת של 52 שבועות (שנה).
דירוג השחקנית נקבע על פי התוצאות שלה במקסימום של 16 טורנירים ליחידים ו-11 לזוגות, והנקודות מוענקות על סמך כמה רחוק שחקן מגיע בטורניר מסוים.
הבסיס לחישוב דירוג השחקנית הם הטורנירים שמניבים את נקודות הדירוג הגבוהות ביותר במהלך התקופה המתגלגלת של 52 שבועות.
ארבעת טורנירי החובה של WTA 1000.
התוצאות הטובות משתי התוצאות בטורנירי WTA 1000 ללא חובה.
הטוב ביותר מבין שש תוצאות מגביע העילית, טורנירי WTA 1000, טורנירי WTA 500, טורנירי WTA 250, טורנירי WTA 150 ואירועי ITF 15s+.
גמר ה-WTA כטורניר בונוס אם השחקן השתתף.
לכל שחקני ה-WTA יש גם דירוג טניס אוניברסלי (ה-Universal Tennis Rating – UTR), המבוסס על תוצאות ראש בראש.
טבלת הנקודות דירוג על פיה מחושב הדירוג לכל שחקנית ב-WTA:
S = יחידות, D = קבוצת זוגות, Q = שחקניות שהעפילו.
ההנחה היא לסבב ללא הפסדים עד השלב המופיע.
"+H" = כולל אירוח במקום.
להלן דירוג 20 הטניסאיות הראשונות בעולם (נכון ל־11 באוקטובר 2022):
התאחדות חברות התעופה הערביות היא ברית חברות תעופה, התאחדות אזורית של חברות תעופה ערביות שהוקמה על ידי הליגה הערבית בשנת 1965 ומרכזה בביירות.
החברות בהתאחדות איננה חובה, אך היא פתוחה בפני כל חברת תעופה שמרכזה באחת מהמדינות החברות בליגה.
בשנת 2024 היו 37 חברות תעופה מ־19 מדינות בצפון אפריקה והמזרח התיכון אשר היו חברות בהתאחדות.
המדינות הן איחוד האמירויות הערביות, אלג'יריה, בחריין, הרשות הפלסטינית, ירדן, כווית, לבנון, לוב, מאוריטניה, מצרים, מרוקו, סודאן, סוריה, עומאן, עיראק, ערב הסעודית, קטר, תוניסיה ותימן.
חברי AACO מציעים ביחד 3,900 טיסות יומיות ל־430 שדות תעופה ב־122 מדינות.
בשנת 2017 עקב הסכסוכים עם המדינות הסוניות וקטר הוציאו את קטר איירווייז מההתאחדות.
להלן חברות התעופה (שנת ההצטרפות ל־AACO):
אייר עראביה, איחוד האמירויות הערביות (2004)
אמירטס, איחוד האמירויות הערביות (1989)
איתיחאד, איחוד האמירויות הערביות (2004)
טאסילי איירליינס, סודאן (2012) טארקו תעופה, סודאן (2019)
מידל איסט איירליינס, לבנון (1965)
עומאן אייר, עומאן (1997) עיראקי איירווייז, עיראק (1965)
פליי דובאי, איחוד האמירויות הערביות (1997)
פלסטיניאן איירליינס, הרשות הפלסטינית (1999)
רד סי איירליינס, מצרים (2023)
רויאל אייר מרוק, מרוקו (1974)
ריאד איירליינס, ערב הסעודית (2023)
טורקיש איירליינס (סטאר אלייאנס) (2011)
מטרותיה של ההתאחדות הן לקדם את שיתוף פעולה בין החברות בה ולשפר את תקני הבטיחות והשירות שלהן.
עוד עוסקת ההתאחדות, בין היתר, בשיתוף פעולה עם מערכות ההזמנה והמכירה העולמיות כמו גלילאו ואמדאוס, בשיתוף פעולה בין החברות בנמלי תעופה שונים וברכישה משותפת של דלק.
להתאחדות מרכז הכשרה שהוקם בשנת 1996 והשוכן בעמאן, ובנוסף היא מקיימת השתלמויות גם בביירות ובקהיר.
יוזמה נוספת של ההתאחדות כללה את הקמתה של ברית חברות תעופה ערביות בשם "ערבסק" (Arabesk Airline Alliance) בשנת 2006. בברית היו חברות תשע חברות תעופה שפעלו בתיאום ובשיתוף פעולה כמקובל בבריתות דומות.
המיזם נמשך עד סוף העשור.
התאחדות חברות התעופה הערביות פועלת בתיאום עם יאט"א והארגון הבינלאומי לתעופה אזרחית של האומות המאוחדות.
התאחדות התעשיינים בישראל היא הארגון היציג של מגזרי התעשייה בישראל.
התאחדות התעשיינים נוסדה בשנת 1921 בשם "התאחדות בעלי התעשייה ונותני העבודה".
ארבע שנים לאחר מכן התפרקה שותפות זו והוקמה מחדש בשם "התאחדות בעלי התעשייה בארץ-ישראל", ששמה שונה לימים ל"התאחדות התעשיינים".
מטרת התאחדויות אלו הייתה בגיוס כספים עבור קיום המפעלים בארץ ישראל, התמודדות מול האיגודים המקצועיים שהוקמו באותה עת (ובראשם הסתדרות העובדים הכללית), וכן גיבוש מדיניות אחידה אל מול הרשויות בנושאי מכס והגבלות ייבוא וייצוא.
באמצע שנות השלושים הוקם על ידה ביוזמת נשיאה הראשון, אריה שנקר, "הבנק הארצישראלי לתעשייה" שבהמשך שונה שמו ל"הבנק הישראלי לתעשייה".
בשנת ה'תשס"ח (2008) הוענק להתאחדות פרס ישראל על מפעל חיים - תרומה מיוחדת לחברה ולמדינה.
ועדת השופטים נימקה זאת באמרה:
התאחדות התעשיינים נמנית כיום על שלושת הגופים המרכזיים המשפיעים ביותר על עיצוב משק מדינת ישראל, לצד ממשלת ישראל והסתדרות העובדים הכללית.
בהתאחדות חברים למעלה מ-2,000 חברים ממגזרי התעשייה השונים: הפרטית, הציבורית, הממשלתית והקיבוצית.
איגוד הכימיה, הפרמצבטיקה ואיכות הסביבה
איגוד תעשיות מוצרי בנייה וצריכה
איגוד תעשיות מתכת, חשמל ותשתית
ההתאחדות מייצגת את המעסיקים אל מול ההסתדרות והממשלה ונשיא ההתאחדות משמש גם כנשיא נשיאות המגזר העסקי בישראל.
התאחדות התעשיינים לוקחת חלק בתחרויות ופעילויות חינוכיות שביניהן ניתן למנות את:
פרס התעשייה - ניתן לתעשיינים בכירים וותיקים, עבור תרומתם הגדולה לתעשייה ולחברה הישראלית.
תחרות הממציא הצעיר (ע"ש אסף שני ז"ל) - תוכנית חינוכית בשיתוף מפעל חוד מתכות, המתקיימת מדי שנה ומזמינה תלמידי בית ספר לשלוח את המצאותיהם על מנת לעודד יזמות ומחשבה.
התאחדות קבלני השיפוצים, או בשמה המלא - התאחדות קבלני השיפוצים לשיקום שימור ושדרוג מבנים בישראל, נוסדה בשנת 2002, על ידי ערן סיב, המשמש כיום כיו"ר ההתאחדות בהתנדבות.
ההתאחדות הוקמה מתוך מטרה למסד את ענף השיפוצים בישראל, אשר בו עובדים על פי ההערכות כ-20 אלף שיפוצניקים וקבלני שיפוצים והוא מגלגל כ-15 מיליארד שקל בשנה, זאת על פי סקר שנערך בשנת 2012 על ידי דן אנד ברדסטריט וכן בסקר נוסף של BDI.
בעקבות עתירה לבג"ץ שהוגשה בשנת 2002, הוכרה ההתאחדות כגוף היציג לענף השיפוצים בישראל, וכך למעשה הונחה אבן הפינה למיסוד הענף.
למרות זאת, מרבית קבלני השיפוצים במדינת ישראל, עדיין פועלים היום בעל כורחם ללא רישיון, זאת בשל אי עמידה של המדינה בדרישות הבג"ץ, שחייב קיום בחינות הסמכה סדירות.
ההתאחדות הצליחה להביא לשינוי חקיקה, אשר לפיו כיום כל קבלן שיפוצים הפועל בישראל, חייב להחזיק בתעודה של קבלן שיפוצים מוסמך, מטעם רשם הקבלנים שבמשרד הבינוי והשיכון - סיווג 131.
סיווג 131 מאפשר עבודה בהיקף של 1.3 מיליון ש"ח לפרויקט, כמו כן הסדירה ההתאחדות סיווג 131ק לעבוד קטנות עד 350 אלף שקל.
מאז אפריל 2009, בהתאם להוראת רשם הקבלנים, הורחבה פעילות סיווג 131, וקבלני שיפוצים יכולים לבצע עבודות גם בהיקפים נרחבים יותר - עד לסיווג ללא הגבלה, בכפוף לאישור הרשם.
בשנת 2008 הצטרפה ההתאחדות כחטיבה עצמאית במסגרת התאחדות הקבלנים והיא אף יושבת במשרדי ההתאחדות.
בשנת 2008 מונה יו"ר התאחדות קבלני השיפוצים ערן סיב, כחבר במועצת הבניה - הגוף המייעץ לשר הבינוי והשיכון בכל ענייני הענף וכולל נציגים של כל הגופים היציגים של ענף הבניה בישראל, וכן נציגי ציבור.
הסכם עבודה קיבוצי וצו הרחבה
בתאריך 21.1.2010, נחתם הסכם עבודה קיבוצים בענף השיפוצים, אשר מעגן בחוק את יחסי עובד/מעביד ושומר על האינטרסים של העובדים בענף.
כן נוסף צו הרחבה המכליל את כל העוסקים בענף.
פעילות התאחדות קבלני השיפוצים במגזר הערבי
ההתאחדות פנתה במסגרת בג"ץ 5188-09, בדרישה לחייב את המדינה לקיים את בחינות ההסמכה לקבלני שיפוצים, גם בשפה הערבית.
בעקבות הבג"ץ, חויבה המדינה לקיים את הבחינות גם בשפה הערבית, לטובת אלפי קבלני השיפוצים הפועלים במגזר.
בשנת 2012, בעקבות מאבק של ההתאחדות, התירה המדינה לקבלני שיפוצים הרשומים בחוק, להעסיק עובדים פלסטינים דרך שירות התעסוקה, בפעם הראשונה.
ועדת בוררות: התאחדות קבלני השיפוצים מקיימת ועדת בוררות הפועלת בהתנדבות והחלטותיה מחייבות את קבלני השיפוצים החברים בהתאחדות.
קו חם לטיפול בתלונות על קבלנים או שאלות מקצועיות בנושאי שיפוצים.
הגדרת קוד אתי מקצועי לקבלני שיפוצים ופרסומו באמצעי התקשורת
ההתאחדות עזרה בחקיקה להורדת שקי במלט מ 50 קג ל 25 קג .
בבחירות שהתקיימו ביולי 2019 נבחרו בעלי התפקידים הבאים:
מ"מ יו"ר - שבי ונטורה
מ"מ יו"ר - גבריאל אלון
וכן נבחרו מנהלי סניפים אזוריים
התאחדות תעשייני היהלומים בישראל בע"מ נוסדה ב-1940 על ידי עובד בן עמי, והיא ארגון יצרני היהלומים היחיד בישראל.
ההתאחדות מייצגת כ-200 מעבדי יהלומים, האחראים על כ-95% מהיהלומים שמייצרת תעשייה בישראל, שהיא אחד משלושת מרכזי עיבוד היהלומים המובילים בעולם.
בהתאחדות חברים כל מגזרי הייצור בענף ובעלי חברות ייצור של יהלומים.
המוסד העליון של ההתאחדות הוא האספה הכללית, ואת מדיניותה מתווים הנשיא ניסים זוארץ (שנבחר לתפקיד ב-2020), הוועד הפועל והוועדות השונות, הנבחרים אחת לשלוש שנים.
את פעילותה השוטפת של ההתאחדות מנהל המנכ"ל.
התאחדות תעשייני היהלומים בישראל מייצגת יצרני יהלומים ואת ענף היהלומים כולו בפורומים בישראל ובעולם שבהם מתקבלות החלטות בעלות השלכות על פעילותם.
בישראל דואגת ההתאחדות בין היתר להסדרת הסכמי העבודה ולטיפול בתנאי העובדים, להענקת ייעוץ משפטי, לייזום חקיקה שתקדם את התעשייה, לקידום המחקר והפיתוח הטכנולוגיים, לקידום שיווק היהלומים, ולייזום אירועים מיוחדים של התעשייה.
התאחדות ציוני גרמניה נוסדה על ידי מקס בודנהיימר ב-1894 בשם "האיגוד היהודי הלאומי" ("National-Jüdische Vereinigung") וב-1897 הפכה ל"איגוד הציוני של גרמניה" ("Zionistische Vereinigung für Deutschland").
עד שנת 1920 מנה הארגון כ-20,000 חברים, והיה ארגון הגג של הציונים בגרמניה.
ההתאחדות פרסמה כמה עיתונים ביניהם היידישה רונדשאו, שעד 1938 הגיע לתפוצה של 25,300 גליונות.
ב-1925 פוצל הארגון, ולצדו התקיים גם "האיגוד הציוני" ("Zionistische Vereinigung").
ב-1937 נאסרה פעילותה של ההתאחדות בגרמניה.
התאחדות נשים עבריות לשיווי זכויות בארץ ישראל היה ארגון נשים פמיניסטי ציוני, על-מפלגתי, שפעל בתקופת היישוב בארץ ישראל.
ההתאחדות הוקמה ב-1919 במטרה לקדם את מעמדן הפוליטי של נשים יהודיות בארץ ישראל.
מקימות ההתאחדות היו נשים ממגזרי היישוב השונים: עירוניות ובנות המושבות הוותיקות, חילוניות, משכילות ואשכנזיות, שראו עצמן כארגון ארצי בלתי מפלגתי הפועל תחת הסיסמה "חוקה אחת ומשפט אחד לאיש ולאישה".
משנות ה-20, החליטה ההתאחדות להקים רשימה פוליטית שתתמודד בבחירות לאספת הנבחרים של היישוב המאורגן.
נציגות ההתאחדות התמודדו ונבחרו לכל ארבע אספות הנבחרים וחלקן לאחר תקופת פעילות מצאו עצמן משתלבות בגופים פוליטיים אחרים.
בבחירות השתתפו רשימות נוספות של נשים.
בשלב הקמת הרשימה עוד לא עוגנה בחוק זכות בחירה לנשים ואחת ממטרות הרשימה הייתה לעגן בחוק זכות זו.
לאחר עיגון חוק זכות הבחירה, פעלה ההתאחדות להרחבת זכות זו גם לרשויות המקומיות ובמקביל קידמה הקמת לשכות ייעוץ משפטיות, בעיקר כדי לסייע בנושאי אישות ומשפחה.
נושאים נוספים שהעסיקו את ההתאחדות היו המאבק לאיסור נישואי קטינות, זכות ההתאזרחות של נשים בנפרד מבני זוגן וזכותן לסרטיפיקטים לעלייה לארץ על סמך הכנסתן, וללא אישור בני זוגן.
ד"ר רוזה וולט-שטראוס אשר עלתה לארץ ישראל ב-1919, נבחרה חודשיים לאחר מכן ליושבת ראש התאחדות הנשים העבריות לשיווי זכויות האישה.
וולט-שטראוס, שנהנתה מיוקרה רבה ומקשרים ענפים במסגרות תנועות הנשים העולמיות, כיהנה בתפקיד זה כ-18 שנה.
בין חברות הוועד היו ד"ר חנה ברכיהו, ד"ר מרים נופך, פניה מטמון-כהן, אסתר ייבין, חסיה סוקניק ושרה עזריהו.
הסניף הראשון של ההתאחדות הוקם בירושלים וחברותיו עסקו בעיקר בהנחלת השפה העברית לנשים והקניית מקצוע לנשים ולנערות.
סניפים נוספים נפתחו בחיפה, ביפו ובתל אביב, שם החלו לעסוק בקידום זכות הבחירה לנשים בבחירות שהתקיימו לוועד הקהילה.
מאמצים אלה נשאו פרי ב-1919 עם בחירת נשים לוועדי חיפה וראשון לציון.
לאחר תקופה קצרה של פעילות נפרדת, התאגדו הסניפים לארגון ארצי אחד ונפתחו סניפים ברחובות, ראשון לציון, פתח תקווה, צפת וטבריה.
במקביל, שיתפה ההתאחדות פעולה עם גופים פמיניסטים בינלאומיים והצטרפה ב-1920 לברית הבינלאומית של הסתדרויות נשים לשוויון זכויות.
נשות ההתאחדות השתתפו בקונגרסים בינלאומיים להשגת זכות הבחירה בז'נבה ב-1920, ברומא ב-1923, ב-פריס ב-1926 ובברלין ב-1929. בכך הייתה ההתאחדות לארגון היהודי הארץ ישראלי הראשון שהצטרף לארגון בינלאומי כלשהו.
ההתאחדות הוציאה עיתון בשם "החוזר", עלונים וחוברות מידע בהן "זכויות האשה לפי חוקי ארץ ישראל" שיצאה ב-1930 בעריכת דב יוסף, כללה 75 עמודים והודפסה במספר מהדורות.
התאחדות הרבנים דארצות הברית וקנדא הוא ארגון רבני קנאי בארצות הברית ובקנדה.
הארגון הוקם בשנת תשט"ו (1955) על ידי רבי יואל טייטלבוים מחסידות סאטמר.
כנס הייסוד התקיים בט"ז בטבת (10 בינואר) אותה שנה.
מטרת ההתאחדות לרכז את פעולות הדת בארצות הברית ובקנדה ולהחליט החלטות ציבוריות הנוגעות לבני חוגיו מקרב החרדים במדינות אלה.
היא מחזיקה בעמדות קנאיות, אנטי-ציוניות ונוקשות.
היא מפעילה גם גוף כשרות והיו חברים בה מאות רבנים, רובם הונגרים ומיעוטם גליציאנים.
רבי יואל טייטלבוים, נשיא הארגון עד לפטירתו בשנת 1979
רבי משה טייטלבוים, ממלא מקום דודו בנשיאות הארגון עד לפטירתו בשנת 2006
הרב יונתן שטייף, סגן נשיא
הרב יהושע חיים טייטלבוים אב"ד צ'נסטקביץ, סגן נשיא
הרב שמואל אברהם זלטנרייך, אב"ד שטשאקאווא, יו"ר בתי הדין של הארגון
הרב יחיאל יצחק סג"ל גליק מנהל כללי וספרא דדיני רב דקהל בית אברהם
הרב נפתלי הירצקא העניג - אב"ד שארמאש
הרב רפאל בלום, אב"ד קאשוי (קושיצה)
רבי ישכר בער רוטנברג האדמו"ר מוודיסלב
הרב הלל ליכטנשטיין, אב"ד קראסנא
רבי יוסף גרינוולד, האדמו"ר מפאפא
הרב שמעון ישראל פוזן אב"ד שאפראן
הרב שלום קרויז גאב"ד אודווארי
הרב יעקב סגל ליבוביץ אב"ד קאפיש
ראב"ד הארגון הוא הרב מנחם זכריה זילבר (בנו של הרב רפאל, אב"ד פריימן).
התאחדות קהילות החרדים הוא ארגון חרדי בלונדון, המאגד את הקהילות והמוסדות החרדיים בלונדון.
הארגון נוסד בשנת תרפ"ו (1926) על ידי הרב ד"ר אביגדור שנפלד, רב בית הכנסת עדת ישראל בלונדון.
הארגון מאגד את הקהילות בשכונות הלונדוניות: סטמפורד היל, גולדרס גרין, הנדון (Hendon) ואדג'ווייר (Edgware).
לארגון שני בתי דין, בית הוראה וגוף כשרות בשם "כדתיא" הנחשב להכשר המהודר בבריטניה.
כמו כן לארגון בית החלמה ליולדות בשם "בית ברכה", שני ארגוני חברה קדישא (בצפון לונדון ובצפון מערב לונדון).
מנהלי הארגון הם נבחרי ציבור.
בעבר היה ראש הקהל הרב דוד פראנד, מחבר סדרת הספרים קול דודי על הש"ס.
כיום ממלא את התפקיד בנימין שטרן.
לאחר פטירת הרב אביגדור שנפלד בשנת תר"צ (1930) מילא את מקומו בנו הרב ד"ר שלמה שנפלד, שהרחיב את הארגון והקים מוסדות חרדיים רבים בלונדון.
בשנת תרצ"ג מינו את האדמו"ר ר' יואל מוסקוביץ' חתן ר' שלום מוסקוביץ' משאץ (שהיה ג"כ גיסו ובן דודו של ר' יואל) להיות נשיא הארגון.
בשנת תשט"ו (1955) התמנה הרב חנוך דב פאדווא לגאב"ד הארגון (תפקיד בו כיהן למעשה כרבה החרדי של לונדון) והרב שלמה שיינפלד נהיה נשיא הארגון.
לאחר פטירת הרב שיינפלד בשנת תשמ"ד (1984) מילא את מקומו בנשיאות הארגון, הרב אלחנן הלפרין.
לאחר פטירת הרב חנוך דב פדווא בשנת תש"ס (2000), ממלא את מקומו ברבנות והנהגת הארגון, בנו הרב משה חיים אפרים פדווא מחבר ספר שו"ת מנחת אפרים.
הרב יוסף צבי דונר כיהן בתואר ראב"ד, ובשנת תשפ"ג (2022) מונה בנו הרב אהרן דוד דונר למלא את מקומו.
כן מונו הרב שלום פרידמן (חתנו של הרב חנוך פאדווא) בתואר 'סגן אב"ד' והרב יוסף פאדווא (בנו של הרב חנוך) בתואר 'ראש הדיינים'
חברי בית הדין הם: הרב זאב פלדמן, הרב שלמה פרישווסר, הרב ישראל מאיר גרינברג, הרב דוד גרינהויז.
בחודש חשוון תשפ"ב הוספו עוד שני רבנים נוספים לכהן כחברי בית הדין, הרב חיים מנחם גאליצקי דומ"ץ ורא"כ קהל חסידי בעלזא, והרב יואל שטיין דומ"ץ קהל יט"ל דסאטמער.
בבית הדין לענייני ממונות מכהנים בסטמפורד היל הרב צבי נחמיה הלוי שנעק והרב ישראל מאיר הלפרין (היגר ללייקווד עקב מצב בריאותו ופרש מבית הדין בתשע"ז) ובגולדרס גרין הרב דוד דונר, הרב מרדכי הכהן אייזנר והרב דוד קאהן.
התאחדות יוצאי תורכיה בישראל היא עמותה של עולים מטורקיה הנמצאים בישראל, הארגון נוסד בשנת 1950.
כקבוצה היחידה בישראל שמכירה את השפה והתרבות הטורקית, לאיגוד זה יש מספר מטרות:
לעזור לעולים הטורקים להשתלב בחיים בישראל ולענות לצרכים הספציפיים שלהם.
לסייע בשמירה על יחסים טובים בין מדינת ישראל לבין הרפובליקה של טורקיה, שמשוכנעים בחשיבות המיוחדת של טורקיה למדינת ישראל.
לקדם את הידע ואת הגישה החיובית כלפי מדינת ישראל בטורקיה, והרפובליקה של טורקיה בישראל.
לתמוך, לעודד ולפתח יזמיות כלכליות, תרבותיות ותיירותיות ולקדם שיתוף פעולה בין טורקיה לישראל, ולשם כך, להביא מידע עובדתי על ישראל במדייה הטורקית בעיקר באמצעות אתר אינטרנט ספציפי שנוצר על ידי חברי האיגוד הטורקי.
לחלק מלגות לסטודנטים באוניברסיטאות ובמכללות ממוצא יהודי טורקי שלומדים בישראל.
כאמצעי להשיג את כל מטרותיו האיגוד מפרסם עלון דו חודשי שנקרא "Bulten", שנכתב בטורקית, לאדינו ועברית.
האיגוד משמר אתר אינפורמטיבי טורקי בעברית ובאנגלית, האתר מודיע למבקרים על פעילויות בישראל, וכולל בתוכו מאמרים וקישורים במגוון שפות המספרים על חייהם של יהודי טורקיה וההיסטוריה שלהם.
התאחדות עולי טורקיה בישראל ממומנת בעיקר באמצעות תרומות של החברים באגודה, ומעט תמיכה ציבורית וממשלתית.
התאחדות הקראטה בישראל (IKF) הוקמה בשנת 1972 ואחראית לקידומו של ענף הקראטה במדינת ישראל.
ההתאחדות היא הגוף הרשמי המוכר על ידי משרד החינוך ומשרד התרבות והספורט המייצג את הקראטה ומוכר בלעדית על ידי הוועד האולימפי העולמי (IOC), במקביל לענף הקראטה המסורתי/מקורי (TRADITIONAL KARATE-DO) המוכר בנפרד על ידי משרד התרבות והספורט.
ברמה הבינלאומית, ההתאחדות חברה בארגון הקראטה העולמי (WKF) וכן בארגון הקראטה האירופאי (EKF).
התאחדות הקראטה בישראל מארגנת את אליפויות ישראל בקראטה לבוגרים, נוער וילדים.
התאחדות הקראטה בישראל מארגנת גם מחנות אימונים, מבחני דרגה, השתלמויות, לימודי תעודה ואת נבחרת הנוער והבוגרים של ישראל בקראטה, מהן מורכבות המשלחות הרשמיות לאליפויות אירופה, אליפויות העולם ולאולימפיאדה.
במסגרת פעילותה מקיימת התאחדות הקראטה בישראל קורסים והשתלמויות למדריכים, מאמנים, שופטים ופעילים.
משנת 2015, יושב ראש התאחדות הקראטה בישראל (IKF), הוא שיהאן משה בוחניק, בעל חגורה שחורה דרגת דאן 9, בעבר מאמן נבחרת ישראל, מאמן בתורות לחימה שונות ואלוף ישראל.
בחניק ייצג את ישראל בין היתר באליפויות עולם ובאליפויות אירופה בקאטה וקומיטה.
הקראטה הובא לאירופה בשנת 1950 על ידי מורים יפניים, בעיקר מהתאחדות הקראטה היפנית (JKA).
בשנת 1961 התמנה ז'אק דלקור לנשיא ארגון הקראטה הצרפתי.
בשנת 1963 הזמין דלקור שש פדרציות אחרות ידועות באירופה (איטליה, בריטניה, בלגיה, גרמניה, שווייץ וספרד) להגיע לצרפת לאירוע הקראטה הבינלאומי הראשון אי פעם.
בדצמבר של אותה שנה, שש מתוך שבע הפדרציות התכנסו בפריז, במה שהיה אמור להיות הקונגרס הראשון של הקראטה באירופה, במטרה לשפר את ארגון תחרויות הקראטה בין המדינות.
בשנת 1965 הוקם איגוד הקראטה האירופאי (EKU), ובראשו נבחר לעמוד ז'אק דלקור.
בשנת 1970 הקים דלקור ביחד עם נשיא FAJKO מיפן, ריוצ'י סאסאקוואה, את WUKO– איחוד ארגוני הקראטה העולמי, במאמץ לארגן את תחום הקראטה ברמה העולמית.
בשנת 1990 ניסתה WUKO להתאחד עם ארגון הקראטה המסורתי הבינלאומי (ITKF) כדי ליצור ארגון חדש בשם WKF, אך ניסיון זה נכשל וקבוצת WUKO עזבה כדי להקים את WKF לבדה.
התאחדות הקראטה העולמית (WKF) היא הגוף הבינלאומי הגדול ביותר של ספורט הקראטה וחברות בו מעל 130 מדינות.
היא הוקמה בשנת 1990 והיא ארגון הקראטה המוכר על ידי הוועד האולימפי הבינלאומי.
רשומים בה כיום מעל 10 מיליון חברים.
ארגון WKF מארגן את אליפויות העולם בקראטה לנוער ובוגרים, המתקיימות בכל שנה במדינה אחרת.
הסגנונות המוכרים על ידי התאחדות הקראטה העולמית הם גוג'ו ריו, שיטו ריו, שוטוקאן וואדו ריו.
ענף הקראטה הוכר כענף אולימפי ויוצג בטוקיו 2020.
את היווסדו של ענף הקראטה בישראל ניתן לייחס לשישה אנשים עיקריים אשר למדו והגיעו מסגנונות קראטה שונים והשפיעו עמוקות על התפתחותו של הקראטה בישראל:
שלמה פייגה (1932–2007) - סנסאיי שלמה פייגה נולד בשנת 1932 בעיר יוהנסבורג שבדרום אפריקה.
הוא עלה לישראל בשנת 1960 ופתח את מועדון הקראטה הראשון בארץ בשנת 1961 במושב מולדת.
באותה שנה ביצעו פייגה ודניס הנובר, הדגמת תרגילי קראטה במשחקי המכבייה ה-6 ועוררו הדים רבים.
הקראטה שלימד פייגה במועדון במולדת היה מעיין שילוב של שוטוקאן, קיוקושינקאי ושיטות לחימה נוספות - באותה התקופה החלוקה לשיטות עדיין לא הייתה נפוצה ורוב אנשי הקראטה בארץ התאמנו במקביל בכמה שיטות קראטה תוך שילוב האימונים עם ג'ודו וג'יו ג'יטסו.
סנסאיי פייגה נפטר ב-13 בדצמבר 2007.
אדמונד בוזגלו - סנסאיי אדמונד בוזגלו נולד בשנת 1940 בעיר קזבלנקה שבמרוקו.
הוא התאמן בילדותו בג'ודו ובג'יו-ג'יטסו.
בישראל אימן בתחילת דרכו את אומנות הג'ודו ובשלב מסוים נסע ללמוד קראטה אצל כמה מן המורים הגדולים של ארגון J.K.A היפני וחזר לארץ לאמן קראטה בשיטת שוטוקאן.
הוא נחשב לאחד מגדולי המאמנים בישראל של אותה תקופה ונודע באופן הטכני והמדויק שבו לימד את שיטת שוטוקאן.
תחת ידו למדו והתאמנו רבים מן המאמנים המוכרים והמצליחים כיום בישראל ומורשתו ניכרת בנוף הקראטה הישראלי המודרני.
יהודה פנטנוביץ' (1938–2006) - סנסאיי יהודה פנטנוביץ' נולד בשנת 1938 בעיר קלקרסדוף טרנסוואל שבדרום אפריקה ושם התחיל את דרכו בעולם הקראטה כשהחל להתאמן בדוג'ו שלימד שוטוקאן קראטה.
בשלב מסוים החליף המועדון שבו למד את שיטת הלימוד לגוג'ו-ריו תחת הדרכתו של סנסאיי מוריו היגואנה.
פנטנוביץ' עלה לישראל בשנת 1972 והחל להתאמן לבדו בחוף הים בעיר נתניה, שם נקבצו סביבו תלמידיו הראשונים ושם הכיר ובא במגע עם מדריכי קראטה חשובים נוספים בארץ.
כך יצר את הקשרים שהובילו להשתתפותו בהקמת התאחדות הקראטה בישראל בשנת 1972. פנטנוביץ' היה הראשון אשר הביא ולימד בישראל את שיטת גוג'ו-ריו.
סנסאיי פנטנוביץ' נפטר ב-12 באוקטובר 2006.
גדעון קדרי - סנסאיי גדעון קדרי התאמן בג'ודו לפני שנסע ללמוד קראטה קיוקושינקאי בטוקיו במשך 6 שנים אצל מאסטר מאסוטאצו אויאמה.
קדרי היה הראשון שהביא את שיטת קיוקושינקאי לישראל והיה נציגו של מאסוטאצו אויאמה בישראל.
מאיר יהל (1934–2008) - סנסאיי מאיר יהל נולד בשנת 1934. היה מראשוני שוטוקאן צרפת והחל להתאמן בקראטה בפריס בשנת 1964. בסוף 1969 הוא שב לארץ והחל ללמד קראטה בעיר רחובות.
בדצמבר של אותה שנה פתח את הדוג'ו הראשון של שוטוקאן בישראל בעיר תל אביב.
בהמשך, פתח יהל דוג'ו גם בירושלים.
במכבייה ה-10 (המכבייה הראשונה שבה השתתף ענף הקראטה) אימן יהל את הנבחרת הלאומית לקראת התחרויות.
סנסאיי יהל נפטר באפריל 2008.
דניס הנובר - סנסאיי דניס הנובר נולד בשנת 1937 בעיר יוהנסבורג שבדרום אפריקה.
הוא למד והתאמן בג'ודו, ובשנת 1960 עלה ארצה והתיישב במושב מולדת שם פתח יחד עם שלמה פייגה את מועדון הג'ודו הראשון בישראל.
ביישוב מולדת למד קראטה לראשונה מפייגה, חברו.
בשנת 1975 השתתף בתחרות הראשונה של שיטת קיוקושינקאי ביפן ונחשב לאחד הטובים בתחומו בעולם.
פעל רבות להכנסת ענף הקראטה למשחקי המכבייה.
בשנת 1972 הוקמה "התאחדות הקראטה בישראל" על ידי מובילי דרך, אשר ביצעו את דריסת הרגל הראשונה של ענף הקראטה בישראל.
בחודש אפריל 1973 נערך המבחן הראשון לחגורות שחורות בפיקוח התאחדות הקראטה בישראל ובמבחן זה נכחו: דניס הנובר, אדמונד בוזגלו, יהודה פנטנוביץ', הרווי ספיר, גדעון קדרי, שלמה פייגה, ומאיר יהל.
ענף הקראטה החל להשתתף בתחרויות המכבייה בשנת 1977 - במכבייה ה-10, הודות למאמצים הרבים שהשקיעו מייסדיה של התאחדות הקראטה בישראל.
בשנת 1984, לאחר מספר שנים בהם פעלה ההתאחדות באופן מצומצם, חודשה פעילות ההתאחדות על ידי מספר מאמנים וראשי מועדונים משפיעים ומובילים בישראל והיא עוצבה במתכונתה הנוכחית, מאז היא פועלת באופן רציף עד היום.
היו"ר הראשון שמונה להתאחדות הקראטה המחודשת היה אבי בלייר, הוא מילא תפקיד זה במהלך 20 השנים הבאות.
בשנת 2015 נבחר שיהאן משה בוחניק לתפקיד יו"ר התאחדות הקראטה בישראל (IKF).
שיהאן בוחניק אלוף ישראל ומאמן נבחרת ישראל בעבר, מחזיק בחגורה שחורה דרגת דאן 9, מאמן בכיר בתורות לחימה שונות.
בוחניק מוביל כיום שינוי משמעותי בענף הקראטה, ענף שנכלל במשחקים האולימפיים החל מ-אולימפיאדת טוקיו 2021.
התאחדות מפיקי הקולנוע והטלוויזיה של רוסיה הוא ארגון בתחום הקולנוע המייצג את האינטרסים של הקולנוע הרוסי בתחום המדיני, הכלכלי והציבורי.
משנת 2016 ההתאחדות התקבלה כחברה בפדרציה הבינלאומית להתאחדויות מפיקי הקולנוע (FIAPF).
יו"ר דירקטוריון ההתאחדות הוא סרגיי סליאנוב, המכהן במקביל כמנהל אולפני CTB Films.
ייצוג מפיקי הקולנוע והטלוויזיה של רוסיה
הגנה על זכויות יוצרים וזכויות קניין רוחני
אכיפת חקיקה נגד הפצת תוכן פיראטית
ועד העזרה התאחדות הרבנים פליטי רוסיא ושאר ארצות הוא ארגון לסיוע לרבנים שהוקם בסוף שנות ה-20 של המאה ה-20, אשר הקים את שיכון הרבנים ואת אוצר הפוסקים.
בהתגבר רדיפות הדת בברית המועצות, איבדו הרבנים את משרותיהם ברוסיה וסבלו חרפת רעב.
חלקם נמלטו מרוסיה חסרי כל ועלו לארץ ישראל.
בארץ ישראל היו רק מעט משרות לרבנים, ורבני רוסיה, חלקם מבוגרים מאוד נותרו ללא פרנסה.
לצורך סיוע לרבנים הוקמה התאחדות רבני רוסיה שספקה תמיכות לרבנים, ביוזמת הרב איסר זלמן מלצר.
בשנות ה-30 הגיעו לארץ ישראל גם רבנים חסרי כל מגרמניה, פולין, אוסטריה וצ'כוסלובקיה וההתאחדות סייעה גם להם.
בשנת 1940 יצא הרב יעקב קלמס לארצות הברית מטעם ההתאחדות ושם הוא קיבל הבטחה לתמיכה קבועה של הג'וינט.
עם הזמן, כאשר הגיעו רבנים מכל מדינות אירופה, שונה שם הארגון ל"התאחדות הרבנים פליטי רוסיא ושאר ארצות".
בשנת 1938 עסקו חלק מהרבנים שנתמכו על ידי ההתאחדות בלימוד תלמוד ירושלמי סדר זרעים בבית הכנסת זיכרון משה.
החל משנת 1938 פעלה ההתאחדות להקמת שיכון הרבנים.
בתחילת 1939 הצליחה ההתאחדות לאסוף כ-100 לא"י לחודש, בעוד הצרכים שנדרשו עמדו על כ-300 לא"י לחודש.
בשנת 1941 ההתאחדות תמכה בכ-250 משפחות של רבנים פליטים.
ההתאחדות גם העניקה סיוע רפואי ועזרה במציאת משרות רבניות ביישוב היהודי בארץ ישראל.
בשנת 1944 הקימה ההתאחדות את אוצר הפוסקים כדי לספק עבודה לרבנים הנתמכים.
בשנת 1948 דיווחה ההתאחדות על תמיכה בכ-400 נתמכים.
בשנות ה-30 עמדו בראש הארגון הרב מאיר סטולביץ, הרב שמואל קיפניס מאוברוץ', הרב מרדכי סנדר קופשטיין מראדין והרב אברהם ישראל משה סלומון מחרקוב.
אליהם הצטרף לאחר עלייתו, הרב יהושע צימבליסט.
איתם פעל הרב איסר זלמן מלצר.
בנשיאות ההתאחדות עמדו בשנת 1940 הרב הראשי יצחק אייזיק הלוי הרצוג, הרב איסר זלמן מלצר והרב יעקב קלמס.
בהנהלה היו נשיא הכבוד הרב יהושע (הורודנער) צימבליסט, היושב ראש הרב מאיר סטולביץ מחסלביץ שהיה אז הרב של זיכרון משה, סגן היושב ראש הרב שלמה יוסף זוין, הגזבר הרב משה חסקין והמנהלים הרב שמואל קיפניס מאוברוץ', הרב מרדכי סנדר קופשטיין מראדין והרב אברהם יוסף לונדין עד פטירתו.
ליגת הכדורגל המקצוענית היה ארגון האחראי לניהול הליגה השלישית בחשיבותה ברוסיה, הליגה השנייה בכדורגל משנת 1992 ועד 2021.
הארגון הוקם בשנת 1992 בשיתוף עם התאחדות הכדורגל הרוסית, לאחר הקמת אליפות רוסיה וגביע רוסיה.
הגוף היה מרכז את פעילותן של כל ליגות הכדורגל המקצועניות ברוסיה עד 2001, אז הוקם ארגון הפרמייר ליג הרוסי בכדורגל לניהול ליגת העל.
ב-2011 מהארגון נושל גם ניהול ליגת המשנה הרוסית בכדורגל ומאז 2013 הארגון מנהל רק את הליגה השנייה, הנקראת ליגת הכדורגל המקצוענית של רוסיה.
יחד עם ארגון הפרמייר ליג הרוסי בכדורגל (РФПЛ) ליגת הכדורגל המקצוענית חברה בהתאחדות ליגות הכדורגל המקצועניות של אירופה (Association of European Professional Football Leagues — EPFL).
נשיא הליגה, מאז ינואר 2013, היה אנדריי סוקולוב.
ביוני 2021 נערכה רפורמה בליגות המשניות ברוסיה וניהול הליגה השלישית עבר לידי ליגת הכדורגל הלאומית.
התאחדות יהודי אתיופיה בישראל (1972–1981) היה הארגון הכלל ארצי המוסכם הראשון של יוצאי אתיופיה בישראל, שייצג את הקהילה באתיופיה ובישראל בפני ממשלת ישראל, ממשלות זרות, וארגונים יהודיים בינלאומיים.
הארגון זכה לברכתם של כהני הקהילה, זקניה ונקלע לא פעם לעימותים אל מול נציגי שמונו על הקהילה מטעם.
בראשית דרכו קיבל את חסותם של ארגונים ישראלים שפעלו למען ביתא ישראל כוועד הסיוע, האגודה לרווחת הפלשים, האגודה האמריקאית.
רבים מחברי הארגון שימשו כפעילי עלייה באתיופיה, וכפעילים בקומייטי.
מטה הארגון שכן בבית פייטלוביץ', ברחוב ויתקין 10 תל אביב-יפו.
אחרים: זימנה ברהני, זכריה יונה, רחמים אלעזר, יוסף הדנה, עובדיה חזי, רחל מקוריה, צהייה אליאס, בנימין אדהנני, מתי אליאס ועוד
התאחדות הקהילות היהודיות בהונגריה או פדרציית הקהילות היהודיות בהונגריה (בהונגרית: Magyarországi Zsidó Hitközségek Szövetsége בקיצור MAZSIHISZ) היא הגוף הקהילתי העיקרי ביהדות הונגריה.
משימותיה העיקריות הן פיתוח חיי הדת, החינוך דתי (תלמוד תורה), הטיפול הסוציאלי (חלוקת מזון, סיעוד), יצירת יחסי קהילה, עזרה הדדית בקהילה.
מטרת ההתאחדות היא להפיץ את התרבות היהודית, לחזק את היחסים עם יהדות העולם ולטפח מסורות יהודיות ההתאחדות משתתפת בארגון תוכניות תרבות, שהמפורסם שבהן הוא פסטיבל הקיץ היהודי שהתקיים עד 2014, ומשנת 2015 פסטיבל התרבות היהודי.
במסגרת הזרמים היהודיים היא מייצגת את הזרם הנאולוגי, אם כי משתדלת לפעול כדוברם והגוף המייצג גם לכל שאר הזרמים הדתיים היהודיים בהונגריה, בעוד שמבקריה טוענים כי ההתאחדות שואפת להיות המונופול לייצוג היהדות ההונגרית כולה ובכך לשלוט על חלוקת התמיכות ושאר ההטבות חומריות.
בשנת 2023 טען נשיא ההתאחדות אנדראש הייזלר כי יש קשר הדוק בין ראשי חב"ד בהונגריה לבין ממשלת ויקטור אורבן, וכי זו מסייעת לחסידי חב"ד להשתלט על הקהילה היהודית בהונגריה ועל אתרי היהדות.
תחת מטריית ארגון גג אחד, האיגוד הלאומי של היהודים ההונגרים (MIOK).
בעקבות שינוי המשטר בשנת 1989 הוקמה ההתאחדות בשנת 1991. נשיא ומנכ"ל ההתאחדות נבחרים על ידי האספה הכללית כל שנתיים.
האספה כוללת 12 חברים מהקהילות הכפריות ממחוזות בודפשט ומרבנים.
יושב הראש היה פטר פלדמייר מיום הקמת ההתאחדות בשנת 1991 עד 1999 וכן משנת 2004 עד 2013. התאחדות הקהילות היהודיות בהונגריה מייצגת את יהדות הונגריה בארגונים יהודיים בינלאומיים, כולל הקונגרס היהודי העולמי (WJC), הקונגרס היהודי האירופי (EJC), ועידת התביעות, הג'וינט והסוכנות היהודית.
במסגרת ההתאחדות קם בשנת 1993 איגוד עבור הקהילה היהודית האורתודוקסית, שמיהרו שוב להתפלג לאחר קץ הקומוניזם.
בשל מיעוט חברים, האיגוד מונה קהילה אחת בלבד, הקהילה האורתודוקסית-אוטונומית של בודפשט.
קבוצה נוספת של שלא הסכימה עם פעולותיה ומדיניותה של ההתאחדות, הקימה בראשות הרב שלמה כובש את הקהילה היהודית המאוחדת ההונגרית (EMIH), ארגון כלל ארצי, שאינו קשור להתאחדות וטוען לייצוג זרם הסטטוס קוו אנטה, שבמקור כלל את אלו שלא הצטרפו לא לנאולוגים ולא לאורתודוקסים.
הקהילה היהודית האוטונומית-אורתודוקסית ההונגרית, שפועלת מאז 1993, הפכה כזרם דתי היסטורי מוכר בהונגריה ב-30 בדצמבר 2011. כתוצאה מכך, בשנת 2012 הפכה לבלתי תלויה לחלוטין בהתאחדות ולארגון דתי עצמאי, ובנובמבר 2019 אף הכירה הממשלה ההונגרית בזרם הסטטוס קוו כזרם מוכר לעניין גיטין ונישואין.
עם קבלת העצמאות של הקהילה האורתודוקסית, קם מחדש בהונגריה המצב שנוצר אחרי הקונגרס היהודי ההונגרי בשנת 1871, דהיינו שבמקום ליצור תגובה דתית משותפת בעקבות האמנציפציה היהודית באותה תקופה, נחלקה יהדות הונגריה לשלושה זרמים (הניאולוגי, האורתודוקסי והסטטוס קו אנטה).
התאחדות יהודי רומניה (ברומנית: Uniunea Evreilor Români) היה ארגון פוליטי, שפעל ברומניה, במחצית הראשונה של המאה העשרים.
התאחדות יהודי רומניה פנתה לכל יהודי רומניה, שקיבלו אזרחות ודגלו בתוכנית ההשתלבות במדינה הרומנית.
הארגון היה בנוי על בסיס קהילות יהודיות גאוגרפיות, ללא התחשבות במעמד חברתי.
ההתאחדות לא ראתה עצמה כמפלגה פוליטית, אלא כארגון פעולה, שקידם אינטרסים יהודיים.
ההתאחדות קראה לאמנציפציה ליהודים, ואחרי איחוד טרנסילבניה עם רומניה, לאיחוד הזכויות בהן זכו היהודים במחוזות השונים ולהשתתפותם של כל יהודי רומניה בחיים הפוליטיים של המדינה.
ההתאחדות נלחמה על הקלה בתהליך אזרוח היהודים, שהגיעו לרומניה לאחר 1918, ולארגון חיים תרבותיים ודתיים אוטונומיים.
תחילה נקראה הקבוצה, שנוסדה בבוקרשט, ב-27 בנובמבר 1909, "איחוד היהודים הילידים" (Uniunea Evreilor Pământeni, UEP).
האיחוד התמודד באופן פעיל בשמם של יהודי רומניה, פנה בתזכירים לשלטונות רומניה וביקש עזרה מחוץ למדינה, בעיקר מצרפת ובריטניה, בנות הברית המסורתיות של רומניה.
במקביל הוא ביקש מיהודים למלא את תפקידם כלפי המדינה הרומנית, שהחלה להעניק ליהודים בודדים אזרחות על בסיס אינדיבידואלי החל משנת 1879.
בקונגרס, בפברואר 1923, הפך האיחוד של היהודים הילידים ל"התאחדות יהודי רומניה" והרחיב את פעילותו לכל הארץ, שהוגדלה מאוד בעקבות סיפוחי טריטוריות לאחר מלחמת העולם הראשונה.
רשמית, התאחדות יהודי רומניה קראה להשתתף בבחירות לפרלמנט ברשימות של המפלגות הרומניות, נקודת מבט שלא הייתה משותפת לקהילה כולה.
מועמדים יהודיים לא התמודדו ברשימות נפרדות בבחירות 1919, אך לבחירות 1920 הופיעו מספר קואליציות פוליטיות יהודיות, שהחשובה בהן הייתה הגוש היהודי (Blocul Evreiesc), שהריץ מועמדים בעשרה מחוזות ולא זכה במושבים.
בבחירות של 1922 התמודדה סיעה אחת, הקבוצה הלאומית היהודית (Grupul Evreiesc Naţionalist), אך לא השיגה הצלחות בולטות.
במקביל, מספר משמעותי של יהודים נכנסו לפרלמנט, כשנבחרו ברשימות של מפלגות אחרות, בעיקר אלה של המפלגה הלאומית הרומנית ומפלגת האיכרים .
בקונגרס בשנת 1929, שהפגיש את הנציגים של כל יהודי רומניה, אימצה התאחדות יהודי רומניה יסוד פרוגרמטי חדש, בו צוין כי ההתאחדות נלחמת "להגן על הזכויות הפרטניות והקולקטיביות של האוכלוסייה היהודית ברומניה, הנובעות מהחוקה והחוקים של המדינה, כמו גם מהסכמים בינלאומיים ".
ההתאחדות שמרה על נטייתה הטקטית, וסירבה לשתף פעולה עם אותם ארגונים, שרצו להקים מפלגה יהודית לאומית.
התעצמות הסכסוכים הפוליטיים הפנימיים הובילה להקמתה של המפלגה היהודית בשנת 1931.
אחרי 1933 חלק מהאוכלוסייה היהודית הצטרפה למפלגה היהודית וחלק אחר למפלגה הסוציאל-דמוקרטית ולמפלגות נוספות.
התגברות האנטישמיות של הימין הקיצוני הובילה את התאחדות יהודי רומניה לשיתוף פעולה עם המפלגה היהודית עד 1936, כשנוסד הוועד המרכזי של יהודי רומניה (Consiliul Central al Evreilor din România)
ב-30 במרץ 1938, כשבפקודת המלך פורקו כל המסגרות הפוליטיות ברומניה, פורקה גם התאחדות יהודי רומניה.
היא שבה לפעילות לאחר הפיכת 23 באוגוסט 1944, ששמה קץ לשלטון הפשיסטי.
ההתאחדות השתתפה יחד עם מפלגת האיחוד ועם הוועד הדמוקרטי היהודי בבלוק "פלסטינה עובדת" (Palestina Muncitoare), שהכין יהודים, שרצו לעלות לארץ ישראל.
ההתאחדות הפסיקה את פעילותה במהלך 1946.
אדולף שטרן הנהיג את ההתאחדות בשנים 1909 - 1919. וילהלם פילדרמן ירש את מקומו של שטרן והנהיג את ההתאחדות עד 1938, כשפורקה בפקודת המלך.
התאחדות כדורסל המכללות היא אגודת ספורט ארצית לכדורסל מכללות ברוסיה, המנהלת את האליפות הרשמית בכדורסל המכללות של רוסיה.
800 קבוצות גברים ונשים מכ-450 אוניברסיטאות ומכללות מ-71 סובייקטים של הפדרציה הרוסית משתתפות באליפות.
כ-4,000 משחקים נערכים בליגה במהלך העונה, בה משתתפים כ-10,000 כדורסלנים.
ליגת ASB היא ליגת ספורט המכללות הגדולה באירופה והשנייה בגודלה בעולם במספר הקבוצות המשתתפות, אחרי ליגת המכללות האמריקאית.
ההתאחדות נוצרה בשנת 2007 ביוזמת שר המשפטים אלכסנדר קונובלוב, שחקן הכדורסל והמאמן המפורסם סרגיי בלוב, ראש צסק"א סרגיי קושצ'נקו וראש ההתאחדות סרגיי צ'רנוב.
במאי 2007 אומצה אמנת ההתאחדות והתפיסה לפיתוח כדורסל הסטודנטים ברוסיה.
האליפות השנתית של ASB בקרב קבוצות סטודנטים נשים וגברים ברוסיה מורכבת משלושה שלבים:
המשחקים נערכים בין קבוצות הבתים, המכונים - חטיבות.
החטיבות מחולקות לשני סוגים: חטיבה אזורית - על פי סובייקטים של הפדרציה הרוסית; חטיבה עליונה - קבוצות עם בסיס כלכלי וארגוני מספיק להשתתפות באליפות ארוכה, בחטיבה המאגדת שלושה מחוזות או יותר של הפדרציה הרוסית.
בשלב זה, כל קבוצה בהתאם לתקנות מקיימת לפחות 8 משחקים פעמיים בחודש.
מערכת האליפות בכל חטיבה נקבעת על ידי הנציג המוסמך של ההתאחדות והגבולות המשתתפות.
המשתתפים שסיימו במקומות 1–3 מקומות בחטיבה העליונה, או משתתפות החטיבות האזוריות והעליונות שקיבלו כרטיס ברזל ממחלקת הספורט של ההתאחדות, עוברים ישירות לשלב האחרון באליפות - ליגת בלוב.
השאר יכולים להגיש בקשה להשתתפות בשלב ההעפלה.
הזכות המובטחת להשתתף בשלב ההעפלה ניתנת לקבוצות שאינן מעפילות ישירות לליגת בלוב מהחטיבות העליונות, ולזכות החטיבות האזוריות שאינן מקבלות כרטיס ברזל לליגת בלוב.
משלב ההעפלה הקבוצות מקבלות את הזכות להשתתף בשלב האחרון באליפות ה-ASB.
השלב האחרון באליפות ASB כולל 64 קבוצות גברים ונשים.
המשחקים נערכים בשלושה שלבים: טופ 64, טופ 16 והגמר.
3/4 מכל שחב מודחים מהאליפות.
זוכי שלב הגמר מוכתרים לאלופי ASB.
ליגת הסטודנטים בחסות VTB היא ליגת המכללות הבכירה ביותר ברוסיה.
אלופת הליגה מקבלת את הזכות לייצג את רוסיה באליפות אירופה בקרב סטודנטים.
קבוצה זכיות שנות זכייההאקדמיה הממלכתית לתרבות פיזית של מוסקבה52012, 2013, 2014, 2017, 2019אוניברסיטת מוסקבה22015, 2018אוניברסיטת לנינגרד הממלכתית על שם פושקין22010, 2011האוניברסיטה הממלכתית לטכנולוגיה ועיצוב של סנקט פטרבורג12016אוניברסיטת סנקט פטרבורג הממלכתית להנדסה וכלכלה12009אוניברסיטת טומסק הממלכתית לאדריכלות ובנייה12008
קבוצה זכיות שנות זכייההאקדמיה הממלכתית לחקלאות של מוסקבה32008, 2009, 2011האוניברסיטה הפּוֹלִיטֶכְנִית של סנקט פטרבורג22018, 2019אוניברסיטת איבנובו לכימיה וטכנולוגיה22012, 2014האוניברסיטה הפדרלית של המזרח הרחוק22010, 2013האקדמיה הממלכתית לתרבות פיזית של מוסקבה12017האוניברסיטה הפדגוגית הממלכתית של נובוסיבירסק12016אוניברסיטת סורגוט12015
ב-15 במאי 2017, בערב הגאלה שהוקדש לציון עשור ל-ASB, הוכרזו שמות המועמדים והמנצחים - אישים מצטיינים שזכורים על הישגי הספורט והשתתפות פעילה בטיפוח הענף, שהפכו לגיבורים הראשונים של היכל התהילה של ASB.
מאז 2008 מארגני הליגה מדי שנה (למעט בשנת 2014) מקיימים משחק אולסטאר.
בדרך כלל המשחק נערך במתכונת עימות בין נבחרות "מערב" ל"מזרח".
רק בשנת 2013, פורמט האירוע השתנה.
במקום משחק בודד, הוא התקיים בשלוש ערים, בהן התקיים במשך שישה ימים המשחק, ימי עיון ומפגשי אימונים.
בתחילה, רק גברים השתתפו במשחקים אלה, אך עד מהרה הותר גם לנשים.
בשנת 2015 הושק למעשה בית ספר ASB במסגרת אירוע בסנקט פטרבורג.
לעיתים קרובות אנשים מפורסמים הופכים לאורחים מכובדים במשחקים אלה.
לאורך השנים, היו אלה שחקני כדורסל מפורסמים (סקוטי פיפן, רוברט אורי, דז'אן בודירוגה, סרגיי בלוב, איבן אדשקו, שארונאס מרצ'ולוניס, איגור קורשוב, סרגיי פאנוב ואחרים), וכן דמויות פוליטיות שיודעות עסקני ספורט (כמו סרגיי איבנוב, ארקדי דבורקוביץ ', מיכאיל פרוחורוב ואלכסנדר ז'וקוב).
התאחדות הקטרגל הרוסית היא חטיבה של איגוד הכדורגל הרוסי האחראית על ארגון תחרויות קטרגל.
נוסד בשנת 1992. ההתאחדות מנהלת את נבחרת רוסי בקטרגל ואת נבחרת רוסיה בקטרגל נשים.
אליפות רוסיה בקרב קבוצות מועדוני ליגת העל
אליפות רוסיה בקרב קבוצות מועדוני הליגה הבכירה
אליפות רוסיה בקרב קבוצות נשים במועדוני ליגת העל
גביע רוסיה בקרב קבוצות נשים
אליפות רוסיה בקרב קבוצות נשים במועדוני הליגה הבכירה
התאחדות יצרני החלב בישראל (שבעבר נקראה התאחדות מגדלי בקר בישראל) נוסדה בשנת 1926, והיא הגוף המקצועי והייצוגי של רפתות החלב בישראל, התאחדות היא אגודה שיתופית חקלאית המונה למעלה מ-700 רפתות בקיבוצים, במושבים, בכפרים ובבתי ספר חקלאיים.
בסיום הקורס הוחלט, לפי הצעתו של יעקב כבשנה (עצמון) מתל יוסף, לייסד "ארגון רפתנים לשם שכלול הענף".
בשנת 1928, בחלוף שנתיים מהקמתה, נפתחו לראשונה משרדי הארגון ושמו שונה ל"התאחדות מגדלי בקר בארץ ישראל".
בשנותיה הראשונות פעלה ההתאחדות מצריף בקיבוץ תל-יוסף.
ב-1952 עברה פעילותה למשרדים בתל אביב, בהמשך למשכן זמני בנתניה.
משנת 1997 ועד היום נקבע מטה ההתאחדות באזור התעשייה הצפוני של קיסריה.
בסוף 1955 הציע שלמה גל, חבר המזכירות המצומצמת של ההתאחדות באותם הימים, להקים מועצת חלב, שתהיה גוף חצי סטטוטורי אשר יטפל בשכלול אחסנת החלב במשקים, בפיתוח אמצעי הובלה, בתיאום בין המחלבות ובפיקוח עליהן, וכן בהכנת מידע למוסדות ממשלתיים.
ההצעה התקבלה וב-1956 הוקמה "מועצת החלב".
ציון דרך נוסף במוסדות ההתאחדות התבצע ב-1971, עם הקמת היחידה לגנטיקה במכון וולקני בהסכם בין חיים צבן ממשרד החקלאות ושלמה דורי מטעם ההתאחדות וביוזמתה.
ההתאחדות התחייבה להעמיד לרשות היחידה את החומר המקצועי של ביקורת החלב ומבחני הפרים.
למנהל היחידה נבחר פרופ' ראובן בר-ענן, האישיות הבולטת והמובילה בשטח הגנטיקה, שאת השתלמותו מחוץ לישראל מימנה ההתאחדות.
ב-1984 אף הוחלט על הקמת מרכזים מיוחדים לתחום ביקורת החלב, שלאורך השנים הפכו למעבדות המתקדמות ביותר בעולם בתחום זה.
בשנת 2021 שינתה ההתאחדות את שמה להתאחדות יצרני החלב בישראל.
מזכיר ההתאחדות הראשון, עוד בהיותה ארגון, היה דוד בירנבאום, חבר קיבוץ תל-יוסף.
פעילותו של דוד נקטעה בנסיבות טרגיות כעבור זמן קצר, לאחר שנהרג בתאונה ביוני 1927. הוא הוחלף באופן זמני על ידי אליהו נחשון מקבוצת גבע.
נחשון נעזר רבות באפרים שמאראגד מתל-יוסף, אשר ביקר במשקים, ייעץ, הדריך ודאג להפצת השכלה מקצועית.
ב-1929 נבחר אפרים שמאראגד למזכיר ההתאחדות.
פעילותו התפרסה על פני תקופה ארוכה של 35 שנה, עד להתפטרותו באספה הכללית של 1964 מתפקידו כמזכיר.
באספה זו נבחרו שני מזכירים להתאחדות: יוחנן האוזמן מקיבוץ שובל ואורי יוטבת מבאר טוביה.
השניים כיהנו יחד לאורך 14 שנים ולאחריהם המשיך המבנה הניהולי של שני מזכירים להתאחדות במשך 13 שנים, בהן כיהנו במשותף עם אורי יוטבת לאורך התקופות השונות אשר בן-צבי, שלמה דורי וסמי ריין .
לאחר פרישתו של יוטבת מהתפקיד, שונה מבנה התפקיד ותלי שור מקיבוץ מרחביה נבחר כמזכיר יחיד.
לאורך השנים המשיכו בתפקיד אילן הרן ממזרע, אביק ריכב מעין המפרץ, דניאל פרי מרמת יוחנן, יוסי מלול מעין חרוד איחוד, מאיר בראון מגן שמואל, יעקב בכר ממענית ואביתר דותן משמרת.
מאז מאי 2020 מנכ"ל ההתאחדות הוא ליאור שמחה, בן קיבוץ נצר סרני ודור שלישי לרפתנים.
אשר היה בין מגבשי ההסכם ארוך הטווח בענף החלב מול המדינה, שביקש להסדיר את סוגיות הייצור המקומי והייבוא במטרה להבטיח אופק תכנוני יציב למשק החלב בישראל ולחזק את ביטחון המזון בישראל .
ההתאחדות יצרני החלב פועלת מתוקף חוק תכנון משק החלב התשע"א 2011 ורשומה כאגודה חקלאית שיתופית בע"מ.
מוסדותיה הפעילים כוללים: מועצה ארצית המונה כ-30 חברים, הנהלה המונה 11 חברים, ועדת ביקורת וועדות מקצועיות.
סך הכול עובדים בהתאחדות כ-100 אנשי מקצוע.
ההתאחדות מציעה לחבריה תמיכה, ייעוץ וליווי בתחומים שונים הנוגעים לניהול עדרי בקר לחלב ומחלבות.
בחלק מתחומים אלה, היא משתפת פעולה עם מספר אגודות קואופרטיביות ברחבי הארץ, השייכות גם הן ליצרני החלב.
תמהיל פעילותה כולל: הנהגת הענף בארץ יחד עם מועצת החלב, המחלבות ומשרד החקלאות; ביקורת חלב; ניהול ספר העדר; אגודת ההזרעה - "שיאון"; שרות רפואי וטרינריה - "החקלאית"; מעבדות איכות לבריאות העטין ואיכות החלב; ההתאחדות פיתחה את תוכנת ניהול העדר נעה המותקנת במרבית הרפתות בישראל, וגם את תוכנת תבל.
אלו תוכנות מחשב משוכללות לניהול מפורט של העדר המקומי והארצי; מבחר שירותי ייעוץ, הדרכה והעשרה; מערכת מחקר להתקדמות מקצועית וכלכלית; עריכת כנסים מקצועיים; העברת מידע ליצרני החלב לטובת פעילותם השוטפת.
בנוסף, ההתאחדות היא הנציגה של יצרני החלב אל מול דרגי הרגולציה, כנסת ישראל וממשלת ישראל, חברה באיגודים מקצועיים עולמיים ויוזמת מחקרים בתחום משק החלב בשיתוף מוסדות מחקר ואקדמיה, בהם מרכז וולקני והפקולטה לחקלאות, מזון וסביבה של האוניברסיטה העברית בירושלים.
התאחדות יצרני החלב מספקת שירותים מגוונים הכוללים לרפת החלב:
ביקורת חלב – מבקרי החלב הדוגמים את איכות החלב במשק.
מעבדה מרכזית שבמסגרתה בודקים את איכות החלב ומרכיביו.
ספר העדר - מערכת המידע המרכזית של ענף החלב.
תוכנת נ.ע.ה - תוכנת ניהול הרפת.
תוכנת תבל – תוכנת BI מתקדמת לשימוש מנהל הרפת, מרכזי המזון ולמדריכים ויועצים בענף.
תוכנת תמר לתזונאים ועוד מגוון תוכנות לתחומי ההזנה, טיפוח ובריאות העדר.
"מילקטק" – הזרוע הטכנולוגית של רפת החלב.
רובם המכריע של חברי התאחדות יצרני החלב פועלים בפריפריה הגאוגרפית של ישראל, לרבות הערבה, הנגב, בקעת הירדן, עוטף עזה, הגלבוע, עמק יזרעאל, הגליל, עמק הירדן רמת הגולן ויהודה ושומרון.
הרפת הצפונית ביותר בהתאחדות היא בקיבוץ אורטל ברמת הגולן, והדרומית ביותר היא בקיבוץ אליפז בערבה.
סך כל הפרות ברפתות ישראל עומד על כ-140 אלף, כאשר ייצור החלב בהן עומד כ-1.5 מיליארד ליטר חלב בממוצע שנתי, בעוד שתנובת החלב השנתית לפרה עומדת על כ-12,000 ליטר בממוצע ארצי, הפרה הישראלית מובילה בעולם בתנובת החלב.
הרפת הגדולה ביותר בישראל היא רפת העמק, המשותפת לקיבוצים יפעת, מגידו ומרחביה שבעמק יזרעאל ובה 1,209 פרות המניבות כ-14 מיליון ליטר בשנה.
הרפת המניבה ביותר בישראל ביחס לפרה בודדת היא רפת קיבוץ צאלים שבנגב הצפוני, עם תנובה שנתית של כ-15,000 ליטר חלב לפרה, ברפת זו עובדות רק נשים.
התאחדות חברות לביטוח חיים בע"מ הוא ארגון התנדבותי ישראלי בו חברים מרבית המבטחים (חברות הביטוח) הפועלים בישראל בענפי ביטוח החיים.
מטה ההתאחדות ממוקם במגדל משה אביב ברמת גן.
ההתאחדות הוקמה בשנת 1957 במטרה לבצע השקעות משותפות צמודות מדד, תחילה בחברת החשמל ולאחר מכן באוצר המדינה באמצעות הקמת תוכנית שמאפשרת לחברות הביטוח להנפיק פוליסות ביטוח חיים המבטיחות תשואה מוצמדת.
המטרות העיקריות של ההתאחדות הן לייצג את המבטחים מול מדינת ישראל בנוגע להסכמי השקעות באיגרות חוב ייעודיות, הרלוונטיים לפוליסות שהונפקו עד 1 בינואר 1992, כולל פרמיות שוטפות הנגבות במסגרת פוליסות אלו.
בנוסף, ההתאחדות פועלת לייצג את המבטחים בפני המפקח על הביטוח ויתר הרשויות במדינה, כולל משרדי הממשלה, הכנסת, רשויות ציבוריות ומוסדות ציבוריים.
ההתאחדות משמשת כנציגות של המבטחים לפניות מהרשויות והמוסדות הנוגעים לביטוחי חיים.
היא מטפלת גם בענייני חקיקה הקשורים לביטוח חיים או שיש להם השלכה על ענף ביטוח החיים.
מעבר לכך, ההתאחדות מייצגת את ענף הביטוח בפני התקשורת והציבור בנושאים הקשורים לביטוח חיים, ומייצגת את ענף ביטוח החיים בהתקשרויות ענפיות, בכפוף להיתרים הנדרשים לפי החוק.
התאחדות טהרת הכהנים (לשעבר: התאחדות הכהנים) הוא ארגון הפועל להסברה, ייעוץ והדרכה בנושא טהרת כוהנים ואיסור טומאתם למת.
בנשיאות הארגון עומדים הרב אליהו בייפוס, הרב דוד מונק והרב יוחנן לומברד.
בין הרבנים המייעצים לארגון נמנים הרב דוב לנדו, הרב נתן קופשיץ והרב יחיאל פישהוף.
הארגון מקיים הרצאות וימי עיון, מפרסם מדריכים ועלונים ועונה לפניות בבית הוראה ייעודי, תוך התמקדות בהיבטים יישומיים הנוגעים לכבישים, בתי קברות, קברי צדיקים וסביבתם, מרכזים רפואיים, מוזאונים, מסלולי טיולים, טיסות, ועוד.
הארגון הפיק מפה אינטראקטיבית המאפשרת תכנון מסלול וקבלת נתונים על טומאת מת בו.
הפרסום המרכזי של המכון נקרא 'המדריך לכהנים', ובו מידע מקיף על טומאת מת במקומות רבים.
המדריך מתעדכן אחת לכמה חודשים.
בנוסף, יצאו לאור קבצים בשם 'מראות כהונה' העוסקים ביסודות הלכות טומאת מת.
התבדלות (בלועזית: איסוֹלַציוניזם) היא גישה של קבוצה חברתית (שבט, קבוצה אתנית, דת או מדינה) המעדיפה להסתגר או לסגור את שעריה (להגירה) כדי לשמר את תרבותה משינויים תרבותיים או דמוגרפיים.
מטבעה, ההתבדלות מצמצמת את הפתיחות ושיתוף הפעולה עם גורמים שונים בסביבתה.
לפעמים משתמשים במונח בדלנות או בדלנות מדינית לתיאור גישה זו, אבל המונח "בדלנות" מתייחס לגישה אחרת (בלועזית: סֶפָּרָטיזם).
במישור היחסים הבינלאומיים, התבדלות היא מדיניות הדוגלת באי-מעורבות של מדינה בבריתות עם מדינות אחרות.
רוב המדינות חסרות את הכוח להתמיד במדיניות כזו לאורך זמן.
שני המקרים הידועים ביותר של התבדלות הם שווייץ, שבמשך מאות שנים ועד לימינו אלה נוקטת מדיניות בדלנית, וארצות הברית, שעד מלחמת העולם השנייה החזיקה רשמית בעמדה זו למעלה ממאה שנים קודם לכן, כאשר הנשיא מונרו הכריז על כל יבשת אמריקה כמחוץ לתחום לכל מעצמה אירופית.
הפילוסוף עודד בלבן מאוניברסיטת חיפה הציע בספרו Politics and Ideology מטא-תאוריה פוליטית (המכונה "בלבניזם") המחלקת את הפוליטיקאים למתבדלים ומשתלבים.
מאז מלחמת העצמאות האמריקאית, השפיעו הזרמים הבדלניים מאוד על הדיפלומטיה האמריקאית.
אך הביטוי של מדיניות זו החל בשנת 1823, אז הכריז הנשיא ג'יימס מונרו על דוקטרינת מונרו.
מונרו קבע כי "במלחמתן של המעצמות האירופאיות, בעניינים הנוגעים להן עצמן, לעולם לא נשתתף, ואין זה תואם את מדיניותנו לעשות כך.
רק כאשר זכויותינו מופרות או נתונות בסכנה חמורה, רק אז נתכונן להגנתנו".
ואכן, במהלך רוב המאה ה-19 ובמחצית הראשונה של המאה ה-20 הצליחה ארצות הברית לשמור על מדיניות זו ולא להתערב במלחמות פנים-אירופאיות.
מעטות המדינות שהצליחו לשמור על התבדלות לאורך תקופה כה ארוכה.
היסטוריונים מצביעים על מיקומה הגאוגרפי של ארצות הברית כגורם שאפשר לה להצליח בכך.
השאלה מתי בדיוק חדלה הדוקטרינה מלהתקיים שנויה במחלוקת.
יש שיציינו את מלחמתה של ארצות-הברית עם ספרד ב-1898, כתוצאה משאיפות אימפריאליסטיות לכיבוש הפיליפינים, כציון-דרך.
אחרים מציינים את מלחמת העולם הראשונה, בה אוימה מדיניות הבדלנות על ידי מלחמת הצוללות חסרת האבחנה של גרמניה .
עובדה זו עזרה לנשיא וודרו וילסון לשכנע את עמו להיכנס בסוף למלחמה, ועקב כך שלחה ארצות הברית חיל משלוח גדול לאירופה, התערבות שהיטתה את מאזני הלחימה כנגד מעצמות המרכז ותרמה לניצחון מדינות ההסכמה במלחמה.
בתום המלחמה הכריז וילסון על החלפתה של דוקטרינת מונרו בדוקטרינת וילסון, התומכת במעורבות פעילה של ארצות הברית במערכת הבינלאומית ובחבר הלאומים, אך מבחינה מעשית חזרה ארצות הברית לעמדתה הבדלנית וברוח זו הקונגרס אף מנע את כניסתה של ארצות הברית לארגון חבר הלאומים שאותו הגה הנשיא.
רק המתקפה היפנית בפרל הארבור בשנת 1941, שהביאה להצטרפות ארצות הברית למלחמת העולם השנייה, ניפצה סופית את מדיניות ההתבדלות של ארצות הברית, שהחלה להיקרע בתקופת האמנה האטלנטית, ולאחר מעורבותה במלחמה זו המשיכה להיות מעורבת כמעצמה במערכת הדיפלומטית העולמית על פי העקרונות שנוסחו בידי הנשיא טרומן.
מאז מלחמת העולם השנייה ארצות הברית הייתה שחקנית מרכזית בשני קונפליקטים בין-לאומיים רחבי היקף, המלחמה הקרה מסוף מלחמת העולם עד 1991 והמלחמה בטרור מ-2001 עד היום.
כיום קיימים כוחות פוליטיים אמריקאיים מכל רחבי הקשת הפוליטית הקוראים לחזרה למדיניות של התבדלות: מפרוגרסיביים (ראלף ניידר) ועד שמרנים (פט ביוקנן).
המפלגה הבולטת ביותר בתחום זה היא המפלגה הליברטריאנית.
התבגרות היא שלב החיים בהתפתחותו של אדם, בין הילדות לבגרות.
תקופת המעבר בין הילדות לבגרות נקראת "גיל ההתבגרות".
אומנם אין הגדרה אחידה ומקובלת על הכול לגבי משכה של ההתבגרות, אך על פי רוב, תקופת ההתבגרות מוגדרת מגיל 11 או 12 עד גיל 18.
על פי רוב מקובל לקבוע את גיל ההתחלה של תקופת ההתבגרות בהיסמך על הביולוגיה, בעוד שאת גיל הסיום של תקופה זו מגדירה החברה.
מקובל לחלק את תקופת ההתבגרות לתת-תקופות:
גילאי טרום-ההתבגרות: מגיל 10 עד 13
גילאי ההתבגרות: מגיל 13 עד 16
גילאי ההתבגרות המאוחרת: מגיל 16 עד 21
תהליך ההתבגרות כולל פיתוח של שליטה עצמית של אדם על התנהגותו, ובמידה רבה על מחשבותיו ורגשותיו.
בהתאם לכך, במהלך תקופת ההתבגרות מתרחשים אצל המתבגרים תהליכים פיזיולוגיים, שינויים קוגניטיביים, רגשיים וחברתיים המשפיעים אלה על אלה.
המתבגרים מפתחים מודעות גבוהה יותר למראה החיצוני שלהם ומראים עיסוק גובר בקוד הלבוש ובצורות אחרות של ביטוי עצמי.
תקופת ההתבגרות מאופיינת בשינויים פזיולוגיים פנימיים וחיצוניים.
במהלך גיל ההתבגרות חלים שינויים במבנה המוח.
שינויים אלו משקפים התמקצעות גבוהה יותר של המרכזים המוחיים, המובילה לעלייה ביעילות תפקודם.
בתקופה זו המערך הסינפטי באונות המצחיות עובר "גיזום", המוביל לירידה בהתעבות הסינפסות.
בעוד שהחומר הלבן עובר התעבות הדרגתית ושווה בין כל אזורי המוח, התפתחות החומר האפור משתנה מאזור לאזור.
כתוצאה מכך יש אזורים שבהם החומר האפור יתעבה עקב גידול במספר הסינפסות ויש אזורים שבהם החומר האפור יירד בעוביו עקב הגיזום בסינפסות.
במחקר שפורסם בשנת 2004 נטען כי החומר האפור משתנה בהתאם להתפתחות קליפת המוח הקדם-מצחית שמתרחשת בתקופת ההתבגרות, אזור מתקדם יותר מבחינה אבולוציונית.
שינויים רבים מתרחשים במסגרת תהליך ההתבגרות המינית.
עקב הפרשה מוגברת של הורמוני המין הזכריים – אנדרוגנים, והורמוני המין הנקביים – אסטרוגנים, מתרחשים מספר שינויים ביולוגיים.
איברי המין של המתבגרים מתפתחים.
אצל הבנות מתחיל מחזור הווסת סביב גיל 12, ואצל הבנים מיוצר הזרע לראשונה בגיל 12 ומעלה.
כמו כן, מופיעים שיער פנים וגוף, הזעה ולפעמים פצעי עור (פצעי בגרות; "אקנה").
כתפי הבנים מתרחבות, הם בונים מסת שריר וקולם מתחלף ונעשה עמוק יותר.
ההתבגרות הגופנית של הנערה מפגישה אותה עם ההיבטים של הנשיות ותהליכי הפריון, הטעונים רגשות מעורבים; המחזור החודשי, גדילת החזה וסממני המין האחרים טעונים משמעויות אישיות וחברתיות חשובות עבורן.
בתקופת ההתבגרות ישנה צמיחה לגובה, אשר לרוב מלווה בעלייה במשקל.
בנים גובהים במשך זמן רב יותר, אך הצמיחה שלהם מתחילה מאוחר מזו של הבנות.
בנות גובהות בקצב מהיר עד גיל 16, ובנים – עד גיל 18. הצמיחה המואצת מביאה לשינויים ביחסים בין חלקי הגוף, דבר העלול להוביל לבעיות בדימוי העצמי, במיוחד בקרב נערות שקצב התפתחותן הגופנית מהיר מהממוצע.
כאשר נערה מקבלת את המחזור החודשי, קצב הצמיחה שלה נעשה איטי יותר.
אחרי קבלת המחזור החודשי, הנערות מתפתחות מבחינה גופנית.
השדיים שלהן גדלים ושער הערווה צומח, מסתלסל ומתכהה.
בני נוער נוטים לבלות זמן רב יותר משעות הפנאי שלהם עם בני גילם (קבוצת השווים) ופחות זמן עם ההורים.
קבוצת השווים שונה מבני המשפחה בכך שהיא מכוונת לתחומי העניין של בני הנוער ומאפשרת לפעול ללא השגחתם הישירה של ההורים, תוך עצמאות (חלקית).
סוד קסמה של קבוצת השווים הוא יצירת דיאלוג שמתקיים בגובה העיניים, שבו הנוער לומד מה נכון ומה לא נכון במסגרת החברתית בה הוא פועל תוך השוואתו לאחרים, בני גילו.
יחד עם החשיבות הגוברת של קבוצת השווים מתעורר הצורך בהשתייכות המגביר את ההשפעה של לחץ חברתי.
לחץ חברתי הוא שינוי בהתנהגות של הפרט כתוצאה מהקונפליקט בין רצונו לנהוג ככל העולה על רוחו לבין הצורך בהשתייכות והדחף להתאים עצמו לחברה שסביבו.
ההשפעה החברתית המופעלת על האדם מצד האנשים הסובבים אותו, עשויה לגרם לו "להיכנע" ולבצע פעולות מסוימות, על אף שאינן תואמות את הרגליו, העדפותיו או מצפונו.
בעבר אדם נחשב בוגר עם הבשלת מערכת הרבייה שלו, אך כיום נתפסת ההתבגרות כמורכבת יותר.
למעשה, לתחילתה של תקופת ההתבגרות ולסופה ישנן הגדרות רבות.
על פי התפיסה הביו-פסיכו-חברתית, גיל ההתחלה של תקופת ההתבגרות מוגדר על ידי הביולוגיה ואילו את גיל הסיום מגדירה הבחינה החברתית.
אין מקום להכללה בקביעת גיל ההתחלה של תקופת ההתבגרות, משום שכל נערה או נער מתחילים תקופה זו בהתאם למהפך ההורמונלי המיוחד להם.
בנוסף, הגיל שבו המתבגר מגיע לעצמאות כלכלית, חברתית, תפקודית ומשפחתית משתנה בין חברות שונות.