tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בינואר 1970 פרש הסולן קארל וויין מהלהקה ובמקומו צורף ללהקה ג'ף לין לאחר שסיכם מראש עם רוי ווד על שינוי סגנון הלהקה.
ב-1971 חתמה הלהקה על חוזה עם חברת Harvest של EMI.
הלהיט האחרון של הלהקה "California man" הגיע לעשרת הגדולים אך לאחר מכן התפתחה הלהקה ל-Electric Light Orchestra.
ג'ף לין השתלט על הלהקה שלאחר ניסויים מוזיקליים, הפכה להיות פופולרית מאוד בשנות ה-70. באוגוסט 1972 פרש ממנה רוי ווד והקים את להקת Wizzard שזכתה ל-6 להיטים במצעד הבריטי, כששניים מהם See my baby jive ו-Angel fingers הגיעו לפסגה.
The Neverhood הוא משחק הרפתקה למחשב האישי שיצא על-גבי תקליטור בשנת 1996, פותח על ידי צייר האנימציה דאג טנאפל, והופץ על ידי אולפני דרימוורקס.
המשחק כולו נעשה באנימציית סטופ-מושן, על תפאורה ודמויות שנבנו מפלסטלינה ועל ידי אנימציה, קושרו הסצנות למשחק שלם.
המשחק זכה לביקורות חיוביות, אך לא זכה להצלחה מסחרית.
בתקופה בה הופץ המשחק חלה ירידה ירדה בפופולריות של משחקי הרפתקה.
למשחק הופצה גם גרסת פלייסטיישן ביפן בלבד.
בשנת 1998 יצא משחק המשך בשם Skullmonkeys (ביפן הופץ תחת השם "Klaymen Klaymen 2").
המשחק מיועד לקונסולת משחקים, סוני פלייסטיישן והוא מסוג משחק פלטפורמה.
בשנת 2013 פתחו היוצרים דף ב-Kickstarter כדי לגייס כספים למשחק הרפתקאה שהם מתכננים בשם Armikrog, שזכה לכינוי "היורש הרוחני של הנברהוד".
בראשית היה מלך בשם הובורג (Hoborg), שיצר את העולם שנקרא Neverhood.
בעולמו חש הובורג בודד, והחליט ליצור לעצמו חברים.
מתוך זרע חיים מיוחד יצר ישות בשם קלוג (Klogg).
הובורג הסביר לו כי כל מה שהוא רואה סביבו שייך לו, אך כשקלוג ניסה לקחת את הכתר של הובורג, דאג הובורג להבהיר כי הכתר הוא הדבר היחיד שלא יוכל לקבל.
בעוד הובורג חושב על אילו עוד חברים חדשים הוא ייצור, התמרמר קלוג וחשב איך להשיג את הכתר.
זמן מה לאחר מכן, הובורג ישב על כיסאו כשהוא מחזיק זרע חיים חדש ודמיין את החבר הבא שייצור.
בעודו חושב, חטף קלוג את כתרו.
באותו הרגע הסתבר לקלוג כי מלבד המלוכה הכתר מעניק להובורג גם את חייו.
בינתיים, הביט מהצד חבר מסתורי של הובורג בשם ווילי טרומבון, אשר הזדעזע לראות את המעשה המרושע שעשה קלוג.
על כן, החליט ווילי לקחת את זרע החיים האחרון שנותר בידו של הובורג הרדום ולזרוע אותו בחדר רחוק.
מתוך הזרע הזה, נולד קליימן (Klaymen), גיבור המשחק.
את העלילה המלאה מספר המשחק רק בסיומו, לאחר שקליימן אסף את כל הדיסקים שפיזר ווילי ברחבי ה-Neverhood.
בסצנת הסיום, צריך קליימן לבחור אם להחזיר את הכתר להובורג או להמליך עצמו למלך.
הבחירה השנייה תסיים את המשחק בסוף ה"רע", בו קליימן הורג את קלוג ומשתלט על Neverhood, והבחירה הראשונה תסיים את המשחק בסוף הטוב, בו קליימן מחזיר להובורג את השליטה על הנברהוד, וקלוג בטעות מעיף את עצמו לחלל.
ב-Neverhood, כמו במשחקי הרפתקה אחרים, יש לבצע משימות שונות על מנת להתקדם.
בתוך מבנים וחדרים אחרים, השליטה בקליימן היא מנקודת מבט קבועה (גוף שלישי), ובשטחים פתוחים השליטה היא בגוף ראשון.
המשחק משופע בחידות ומשחקי חשיבה שונים (כמו מבוכים, משחק זיכרון, משחקי התאמה וכו') אותם צריך לפתור כדי להמשיך או כדי לקבל רמזים להמשך המשחק.
חואן ורדרה נולד בספרד בשם חואן ורדרה פרנדז והוא עוסק בגואה טראנס ושם הבמה שלו הוא "The Muses Rapt".
חואן התחיל את הקריירה שלו בתחילת שנות ה-80 כאשר עבד בתור נגן מקלדת עם להקות פאנק ניסיוניות כמו Derribos Arias.
הלהקה התפרקה ב-1984 ולאחר מכן הגיע לאיביזה והתחיל להשקיע את כספו על סטודיו, שם התחיל לכתוב מוזיקה ניסיונית בז'אנר הטכנו.
כשהעלה לאוויר את מסיבת הטבע הראשונה שלו הוא התאהב בגואה טראנס והחליט להקדיש את עצמו לכתיבת מוזיקת טראנס.
לאחר מכן גילה חואן שהוא חולה בסרטן ועליו לעבור מסלול אינטנסיבי של כימותרפיה.
במהלך הזמן הזה מצא חואן לעצמו שלום והקלה במוזיקת הטראנס.
לאחר אחד ממפגשי הטיפול שלו הגיע חואן אל הסטודיו שלו ותחת השפעה של השראה שהגיעה אליו הוא יצר את הטראק הקלאסי ובין המפורסמים ביותר בתחום הטראנס "Spiritual Healing" לו נוצרו 11 רמיקסים מאומנים שונים.
לאחר שהטראק שוחרר, חל שיפור במצבו של חואן והוא הודיע שהבריא ממחלתו.
חואן ידוע כאחד שעובד על המוזיקה שלו לבד בלי אומנים נוספים.
שיתף פעולה פעמים אחדות עם "Domi Pastor" ודיג'יי "יורג קסלר".
2011 - "Released By" בהוצאה עצמית של חואן.
2012 - "Human" בהוצאה עצמית של חואן.
2013 - "Tabula Rasa" בהוצאה עצמית של חואן.
2014 - "The Eleusinian Mysteries" בהוצאה עצמית של חואן (אלבום זה הוא אוסף של טרקים שיצר בין השנים 1996–1999 שלא שוחררו).
2018 - "Ascend" בהוצאה עצמית של חואן.
The New York Review of Books (או NYREV או NYRB) הוא כתב עת דו-שבועי המכיל מאמרי ביקורת ספרות, תרבות, ונושאים אקטואליים המתרחשים בעיר ניו יורק.
הוא יוצא מנקודת הנחה שסקירתם של ספרים חשובים היא כשלעצמה פעילות ספרותית חשובה.
כתב העת אסקווייר מכנה אותו "כתב העת הספרותי-אינטלקטואלי החשוב ביותר בשפה האנגלית".
כתב העת נוסד בשנת 1963 במהלך שביתת העיתונים בניו יורק, והפך עד מהרה לבמה מרכזית לביקורת ספרותית בעלת גוון אינטלקטואלי ופוליטי.
במהלך מלחמת וייטנאם התגבש תדמיתו כאחד הקולות האינטלקטואליים הבולטים נגד המלחמה.
בהדרגה, הפך ה-NYRB לזירה שבה נבחנים לא רק ספרים אלא גם תהליכים חברתיים, פוליטיים ותרבותיים רחבים, באמצעות מאמרים, תרגומים וכתיבה ביקורתית מקורית.
סגנונו הייחודי שכולל חיבור בין דיון רעיוני מעמיק לבין כתיבה נגישה, משך קהל קוראים רחב, רובו משכיל, שחיפש תובנות חורגות מן החדשות היומיומיות.
רוברט סילברס שימש כעורך כתב העת מאז היווסדו ב-1963, ביחד עם ברברה אפסטין, עד למותה ב-2006, ולאחר מכן שימש כעורך יחיד עד מותו במרץ 2017.
כתב העת מתאפיין בסגנון ונקודת ראות ייחודיים מאז היווסדו.
נאו-שמרנים, כמו אירוויג קריסטול ונורמן פודהורץ, ראו במגזין ביטוי לאליטיזם אנטי-אמריקני, לעומת זאת, יש מי שתפסו אותו כהמשכה של מסורת ארוכת-שנים של כתבי עת פוליטיים-ביקורתיים מן המאה ה-19 כגון The Edinburgh Review.
כתבי עת מסוג זה שילבו ספרות ומחשבה פוליטית כדי להשפיע על דעת הקהל.
במובן זה, הניו יורק ריוויו אוף בוקס ממלא תפקיד כפול: הוא משמר את טבעה הציבורי של המחשבה האינטלקטואלית ומקיים שיח ביקורתי מתמשך עם מגמות פוליטיות וחברתיות עכשוויות.
The Never Ending Way of ORwarriOR (הדרך הנצחית של לוחם האור) הוא אלבומה הרביעי של להקת Orphaned Land.
האלבום יצא שש שנים לאחר Mabool.
זהו אלבום הקונספט השני של הלהקה ונחשב לרוחני ביותר של הלהקה עד כה.
שירי האלבום מהווים סיפור רציף המציג את שאיפתה היצירתית של הלהקה לדחוף את מאזיניה למצוא את אורם הפנימי ולשאוב מתוכו כוח להתמודד עם חוויותיו החיוביות והשליליות בעולם בו הוא חי.
קובי פרחי, סולן הלהקה, הסביר את קונספט האלבום:
לרגל הקלטת האלבום, חזרה הלהקה לעבוד עם אבי דיאמונד (תופים), על אף שהודיעה באוגוסט 2007, כי תם "מיצוי שיתוף הפעולה בין אבי לבין הלהקה".
מתן שמואלי, המתופף אשר מופיע עם הלהקה, צילם במסגרת לימודי הקולנוע שלו את הסרט "A Heaven You May Create" שסוקר את תהליך הקלטת האלבום ומקיים ראיונות עם חברי הלהקה.
דיסק הסרט חולק כבונוס לרוכשי המהדורה המיוחדת של האלבום.
טרום יציאתו, עוררו תמונות שצולמו לקידום האלבום סערה תקשורתית קטנה כשפורסמו תמונות חברי הלהקה כשהם לבושים כיהודים חרדים (אך כורעים ברך על שטיח תפילה מוסלמי), כערבים מוסלמים (אך עומדים ומעיינים בספר תפילה יהודי) וכישו הנוצרי.
לאחר יציאת האלבום ב-25 בינואר 2010, זכתה הלהקה לביקורות משבחות בעיתוני מטאל בכל העולם ואף בעיתוני מוזיקה כלליים.
האלבום ממשיך את מסורת ה"אוריינטל מטאל" של אורפנד לנד ומשלב דת' מטאל ופרוגרסיב מטאל עם נעימות מזרחיות ים-תיכוניות תוך הרחבת השימוש בכלי נגינה מסורתיים.
יוסי סאסי (סהרון) - גיטרה חשמלית, גיטרה אקוסטית, גיטרה קלאסית, סאז, בוזוקי, ג'ומבוש, עוד, פסנתר וקולות רקע
אורי זלכה - גיטרה בס
The New Workout Plan הוא הסינגל החמישי והאחרון של אמן ההיפ הופ האמריקאי קניה וסט, מתוך אלבום הבכורה שלו, The College Dropout.
הוא יצא לאור בסוף אוגוסט 2004, והגיע למקום ה-59 במצעד שירי ההיפ הופ/R&B של בילבורד.
לשיר יצא רמיקס רשמי, שאותו הפיק ליל ג'ון ומשתתפים בו הזמרים טוויסטה, לות'ר קמפבל, ג'ון לג'נד, אנה ניקול סמית', GLC ופונזוורת' בנטלי.
בשיר משתתפת הכנרת הישראלית מירי בן-ארי.
בתחילת השיר בחורות מגיבות לסרטון אימון בדיוני שנוצר על ידי קניה וסט.
השיר כולל "עדויות" בדיוניות של נשים שעברו בהצלחה את תוכנית האימון והצליחו להשיג בזכותו אורח חיים בזבזני הודות להיותן בכושר.
הסינגל הוא נקיטת עמדה סאטירית על האבסורד שנשים זוכות להערכה רק בגלל הגוף שלהן, ושגברים מוערכים רק בגלל כספם.
בביקורת על השיר נאמר ש, למרות התייחסויות לפן השטחי בשיר- שיוחס בביקורת למה שווסט באמת חושב ומאמין, "הבחור הזה (ווסט) מצליח לעשות חביב למרות הכל חביב למרות הכל", ונתן ביקורת חיובית מאוד לווסט בשיר זה, ואף טען שבחלק מהזמן התחרה ב"אחד הביטים הכי טובים שלו".
The Next Day (היום שאחרי) הוא האלבום ה-24 של המוזיקאי הבריטי דייוויד בואי, שיצא בשנת 2013 לאחר עשר שנות הפסקה מפעילות.
האלבום התקבל בהפתעה על ידי מעריציו של בואי, לאחר שב-2004 פרש בואי מהבמה ומהקלטות ומיעט להופיע בציבור.
הקלטת האלבום נערכה במשך שנתיים תחת מעטה סודיות וביום הולדתו ה-66 פרסם בואי הודעה על הוצאת האלבום אותה ליווה קליפ לשיר "Where Are We Now?" מתוך האלבום.
בנוסף, עלה מחדש האתר של בואי בעיצוב ובתכנים חדשים ועדכניים.
האלבום התקבל בהתלהבות וזכה לביקורות חיוביות הן מצד מבקרי המוזיקה ומוזיקאים כמו נואל גלאגר.
עם יציאתו של האלבום ב-8 במרץ 2013 הגיע למקום הראשון במצעדי המכירות ב-11 מתוך 12 המדינות בהן יצא באותו יום.
The Nation (האומה) הוא עיתון יומי בשפה האנגלית, היוצא לאור בבנגקוק בירת תאילנד.
העיתון יצא לראשונה ב-1 ביולי 1971, והוא בבעלות קבוצת ההשקעות ניישן מולטימדיה גרופ (Nation Multimedia Group).
העיתון חבר ברשת חדשות אסיה (Asia News Network); קבוצת עיתונים אשר חולקים ביניהם מידע.
The Nation הוא אחד משני היומונים באנגלית היוצאים בבנגקוק, האחר הוא בנגקוק פוסט.
העיתון נוסד בשנת 1971 תחת השם The Voice of the Nation (קולו של העם), והוא נועד להתחרות בבנגקוק פוסט, שהיה בבעלות זרה.
בשנת 1991 עבר העיתון שינויים נרחבים, לאחר שמספר עיתונאים מבנגקוק פוסט עברו ל-The Nation.
העיתון נקט בעמדה המנוגדת לאיש העסקים תאקסין צ'ינוואט.
במערכת הבחירות לראשות הממשלה בשנת 2001, הפסיד העיתון כ-20 מיליון באט, לאחר שצ'ינוואט לא פרסם בו.
לאחר שנבחר צ'ינוואט, חברות ומפעלים בבעלות המדינה כתאי אירווייז אינטרנשיונל, לא פרסמו בעיתון.
בהפיכה של שנת 2006, גיבה העיתון את עמדות האופוזיציה והחולצות הצהובות נגד תאקסין.
בשנת 2008 פוטרו מהעיתון עובדים רבים, העורך הוחלף בטהנונג קהנטונג (Thanong Khanthong) עורך מוסף העסקים לשעבר.
The New Classic (בעברית: הקלאסיקה החדשה) הוא אלבום הבכורה של הראפרית האוסטרלית איגי אזליה.
האלבום יצא לאור ב-21 באפריל 2014 דרך חברות התקליטים Virgin EMI ואיילנד רקורדס.
אזליה הזכירה לראשונה את תוכניותיה להוציא את האלבום בדצמבר 2011, אך עקב מספר ויכוחים עם חברות התקליטים נדחתה הוצאתו ולבסוף הוציאה אזליה את האלבום בשנת 2014. האלבום הגיע למקום 3 במצעד האלבומים של ארצות הברית, שם מכר מעל ל-52,000 עותקים בשבוע הראשון להוצאתו.
האלבום תואר בתור אלבום פופ ראפ.
הסינגל הראשון מהאלבום, "Work", הגיע למקום השביעי במצעד שירי הראפ של ארצות הברית.
הסינגל השני מהאלבום, "Bounce", זכה להצלחה בבריטניה כשהגיע למקום 13 במצעד הסינגלים הבריטי.
הסינגל השלישי מהאלבום, "Change Your Life", בו משתתף הראפר , הגיע למקום ה-10 במצעד הסינגלים של בריטניה.
אחרי שהוציאה לאור את המיקסטייפ הראשון שלה Ignorant Art ווידאו קליפ לשיר "Pu$y" שהפך לויראלי, איגי אזליה הפכה לבולטת בתעשיית המוזיקה והפכה לראפרית הלא-אמריקאית הראשונה שהופיעה במגזין XXL.
תשומת הלב העיקרית הובילה למשא ומתן לחוזה הקלטות עם חברת התקליטים אינטרסקופ רקורדס.
בראיון שנערך בדצמבר 2011 גילתה אזליה שאלבום הבכורה שלה ייקרא The New Classic, ושהיא מקווה להוציא אותו לאור בתחילת 2012. היא גם הודיעה כי היא תחתום על חוזה עם חברת תקליטים.
מאוחר יותר הסבירה אזליה את הרעיון מאחורי השם של אלבומה הראשון: "אני חושבת שכשאנשים חושבים על קלאסי, הם חושבים על אלבום של נאז או אלבום של ג'יי זי או על האלבום The Chronic, מה שהופך משהו לקלאסי הוא כאשר אתה שומע את זה ויש לך רגע שהוא כמוסת זמן.
כשאני אומרת 'הקלאסי החדש, אני רק רוצה לעשות תקליטים שנותנים לך רגע שעבור מעריצים שהם יכולים לזכור איפה הם היו כשהם שמעו את זה".
ב-2013, הודיעה אזליה בראיון כי אף על פי שהיא עדיין חתומה לחברת התקליטים Grand Hustle של .T.I, הוא לא יהיה יותר המפיק של אלבומה; "הוא כבר לא המפיק", אמרה אזליה כשנשאלה על תפקידו של .T.I.
"הוא היה אמור להיות המפיק, אבל במקור...כל התקליטים שהיו במיני-אלבום Glory היו אמורים להיות ב-The New Classic, ולבסוף יצא שהוא הפיק את Glory." אזליה אמרה שבאופן אמנותי, היא ו-.T.I הסכימו כי היא הייתה צריכה לכוון לכיוון אחר עם אלבומה: "כשעבדתי על האלבום, הרגשתי ש'זה לא הקלאסי החדש; זה משהו אחר.
זה לא הסגנון הנכון.' לא שזה נשמע רע, זה פשוט לא היה מה שתיארתי לעצמי בראש.
והוא הפיק את זה, וזה הלך טוב, זה היה ניסיון, אבל אחרי זה אני והוא אמרנו שעדיף שאעבוד על המוזיקה שלי לבד, כי לפעמים להיות בסביבתו, זה משפיע על סגנון המוזיקה שאני עושה, וזאת הסיבה שהוא לא הולך להפיק את האלבום שלי.
אבל לא כי אני לא אוהבת אותו, אלא כי אני אוהבת אותו." אזליה גם אמרה כי היא תעבוד עם מפיקים כגון דיפלו, סטיב איוקי ופלוסטרדמוס על האלבום.
בפברואר 2012, אזליה הופיעה לראשונה עם שיר בשם "Picture Me Rollin", בלוס אנג'לס.
השיר, שהיה מתוכנן להיות כלול באלבום, הופק על ידי המפיק הקנדי Boi-1da.
באפריל 2012, אזליה גילתה כי היא שיתפה פעולה עם זמר ה-R&B טריי סונגז: "עשיתי שיר עם טריי סונגז שהיה די לא צפוי", היא אמרה.
"הקצב, והדרך שהוא שר, זה די שונה מהסגנון הרגיל שלו.
אני אוציא את זה, כנראה לפני יציאת האלבום." האלבום, שהיה מתוכנן לצאת דרך חברת התקליטים אינטרסקופ רקורדס, יציג את הצדדים השונים שלה: "אני די אוהבת את הרעיון שיהיו לי שני אזורים שונים.
זה קטלני, ואז מכונס בתוך עצמו, נראה לי.
אלו הם שני הסגנונות, ואני מנסה לחבר בין הדברים."מאוחר יותר ב-2012, אזליה גם הזכירה שיתופי פעולה עם סי-לו גרין ו-Pusha T, שכנראה יכנסו לרשמית הרצועות הסופית של האלבום.
היא גם חשפה כי היא מקווה לשתף פעולה עם מיסי אליוט: "לעבוד איתה זה בהחלט משהו שאנסה לעשות לפני שאוציא את האלבום." בדצמבר 2012, אזליה חשפה דרך הטוויטר שלה כי היא תקליט מחדש שיר בשם "Home Town Hatred" לאלבום.
בנוסף, אזליה אישרה ששיתוף פעולה עם טייגה וריטה אורה ייכנס אולי לאלבום.
ב-13 במרץ 2013, אחרי שהוציאה את הווידאו קליפ לסינגל המוביל "Work", נודע כי אזליה עבדה על אלבומה בבריטניה.
זה מה שאני באמת עושה, כמו אנרגיה ודאנס...
ב-27 בספטמבר 2011, אזליה הוציאה לאור את המיקסטייפ הראשון שלה, Ignorant Art, ואמרה כי היא עשתה את זה "מתוך הכוונה לגרום לאנשים לתהות ולהגדיר מחדש את האידיאלים הישנים".
ב-30 ביולי 2012, היא הוציאה לאור מיני-אלבום בשם Glory.
ב-27 בינואר 2012, אזליה אישרה כי היא סוף סוף חתמה על חוזה עם אינטרסקופ רקורדס ואלבום הבכורה שלה, The New Classic, ייצא ביוני, עם סינגל בכורה שייצא במרץ.
ב-11 באוקטובר 2012, אזליה הוציאה לאור את המיקסטייפ השני שלה, TrapGold.
המיקסטייפ כולל את הסגנונות החדשים שאזליה החלה ליצור עם המוזיקה שלה.
במהלך ינואר ופברואר 2013, אזליה השתתפה בסיבוב ההופעות Radioactive Tour בבריטניה של הזמרת ריטה אורה.
במהלך מרץ 2013, אזליה השתתפה במיני-טור Life Is Good concert בבריטניה של הראפר נאז.
ביוני 2013, אזליה אמרה כי היא סיימה לעבוד על האלבום ושהוא מתוכנן לצאת בתחילת ספטמבר.
ב-8 באוגוסט 2013, אזליה חשפה את רשימת הרצועות בת 10 רצועות, שלא כללה את השירים "Work" ו-"Bounce".
במהלך ראיון באוקטובר 2013, אזליה דיברה על תאריך יציאתו של האלבום: "התאריך הרשמי?
האלבום מוכן, זה כל כך מדכא להגיד את זה אבל זה בתחילת מרץ, זה עוד כל כך הרבה זמן אבל אני פשוט צריכה לקבל את זה.
הוא היה אמור לצאת באוקטובר אבל מן הסתם אני יוצאת לסיבוב הופעות עם ביונסה ואי אפשר להוציא אלבום בזמן שאתה בסיבוב הופעות."
במהלך אוקטובר ונובמבר 2013, אזליה השתתפה בסיבוב ההופעות The Mrs.
ב-8 בינואר 2014, אזליה הוציאה שיר פריסטייל ראפ, שהופק על ידי המפיק ברו סאפרי.
ב-26 בינואר 2014, במהלך ראיון בטקס פרסי גראמי ה-56, אזליה הכריזה כי אלבומה ייצא לאור ב-14 באפריל 2014.
האלבום יצא לאור רשמית ב-21 באפריל בבריטניה, ב-22 באפריל בארצות הברית וב-25 באפריל באוסטרליה.
כדי לקדם את האלבום, אזליה הכריזה על סיבוב הופעות צפון אמריקאי עם 14 הופעות שיצא לדרך ב-23 באפריל בערים בוסטון, דטרויט, שיקגו, ניו יורק, אטלנטה ולוס אנג'לס.
היא גם מתכננת לצאת לטור פסטיבלים באירופה בכל הקיץ, עם מועדים שיפורסמו בקרוב.
"Work" - יצא לאור ב-17 במרץ 2013 כסינגל הראשון מהאלבום.
השיר הופק על ידי הצוות The Invisible Men ומדבר על הניסיון של אזליה להצליח באמריקה כשהיא לבדה לגמרי ("בלי כסף / בלי משפחה / בת 16 באמצע מיאמי").
מסחרית, השיר הצליח די טוב, הוא הגיע לטופ 20 בבריטניה, אוסטרליה, אירלנד וסקוטלנד.
"Bounce" - יצא לאור ב-26 באפריל 2013 כסינגל השני מהאלבום.
הווידאו קליפ של השיר צולם באפריל 2013 במומבאי והועלה לערוץ ה-VEVO של אזליה ב-6 במאי 2013. השיר משמש כסינגל השני באירופה ואוסטרליה, בזמן שהשיר "Change Your Life" משמש כסינגל השני בצפון אמריקה.
הסינגל דורג במקום 13 במצעד הסינגלים של בריטניה.
למרות מעמדו כסינגל הוא משמש כרצועת בונוס בגרסת המורחבת של האלבום.
"Change Your Life" - יצא לאור כסינגל השלישי מהאלבום.
בריאיון עם מגזין Rap-Up במאי 2013, לאחר שאזליה הודיעה כי היא לא חתומה יותר בחברת התקליטים "Grand Hustle Records", היא הודיעה שהסינגל השלישי מן האלבום ייקרא "Change Your Life" ויכלול שיתוף פעולה עם הראפר .
היא גם חשפה כי בשיר היא שרה בפעם הראשונה.
השיר הגיע למקום 10 בבריטניה והפך לסינגל הראשון שלה שנכנס לעשירייה הפותחת במצעד זה.
"Fancy" - יצא לאור כסינגל הרביעי מהאלבום.
ב-5 בדצמבר דלף שיר של אזליה בשם "Leave It".
ב-5 בפברואר 2014, הודיעה אזליה כי היא תוציא סינגל חדש בשם "Fancy", בשיתוף הזמרת הבריטית צ'רלי XCX.
השיר הושמע לראשונה ברדיו BBC ב-6 בפברואר.
לאחר שהושמע השיר השיר התגלה כגרסה מחודשת ל-"Leave It", עם פזמון חדש.
הסינגל דורג במקום 5 במצעד הסינגלים הבריטי, מה שהופך את השיר לסינגל הכי מצליח שלה בבריטניה.
בנוסף, הגיע השיר למקום ה-1 במצעד הבילבורד הוט 100 האמריקאי והפך לסינגל הראשון של הזמרת שנכנס למצעד זה ולמקום הראשון.
"Black Widow" - יצא לאור כסינגל החמישי מהאלבום ב-8 ביולי 2014. ב-26 בפברואר 2014, בריאיון עם תחנת הרדיו Power 106, אזליה הודיעה כי הסינגל הבא מהאלבום יהיה שיר שנכתב על ידיה ועל ידי קייטי פרי ויהיה בשיתוף זמרת לא ידועה.
מאוחר יותר התגלה כי מדובר בזמרת ריטה אורה.
מקוםתאריםמכירותאוסטרליה (ARIA)זהב35,000^ברזיל (ABPD)פלטינה40,000קנדה (Music Canada)זהב40,000^קולומביה (ASINCOL)פלטינה20,000בריטניה (BPI)כסף60,000^ארצות הברית (RIAA)פלטינה1,000,000
Carter Show World Tour הוא סיבוב ההופעות החמישי של הזמרת ביונסה.
סיבוב ההופעות זה החל בשנת 2013 וכלל 132 הופעות ברחבי העולם שהיו ב-6 יבשות, הרשימת שירים של ההופעות בשנת 2013 כללו שירים מכל ארבעת אלבומי האולפן של ביונסה.
לאחר שביונסה הוציאה לאור את אלבום האולפן החמישי שלה, Beyoncé בדצמבר 2013, ההופעות שונו.
הסיבוב הופעות זכה לשבחים ממבקרי המוזיקה ששיבחו את ביונסה על הופעותיה האנרגטיות, הריקודים והיכולות הווקליות שלה.
הסיבוב היה הצלחה גדולה כאשר גרף 230.7 מיליון דולר ברחבי העולם, 118.5 מיליון דולר בשנת 2013 ו-42.2 מיליון דולר בשנת 2014. סיבוב ההופעות היה הרווחי ביותר בשנת 2013, הרווחי ביותר של ביונסה, והאחד הרווחיים ביותר של העשור ונכנס לעשרים מסעי הופעות הרווחיים ביותר בכל הזמנים.
השם של הסיבוב הופעות הוא התייחסות לנישואיה עם הראפר האמריקאי ג'יי זי, בשמו המקורי שון קרטר, שנכח בהופעות אורח מרובות.
בשנת 2014 בטקס פרסי הבילבורד ביונסה הייתה מועמדת לפרס בקטגוריית סיבוב ההופעות הטוב ביותר על "The Mrs.
בתאריך 31 בינואר 2013 הופיעה ביונסה בסופרבול XLVII, במסיבת עיתונאים שהתרחשה באותו יום הודיעה ביונסה שלאחר סיום ההופעה יש לה הודעה לצופים, והוסיפה "המעריצים צריכים להישאר כדאי לראות".
ביונסה הודיעה על סיבוב ההופעות "The Mrs.
Carter Show World Tour", השם של המסע הופעות מתייחס לנישואיה עם הראפר ג'יי זי, ששם הולדתו שון קרטר.
עם זאת, השם של המסע הופעות ביחד עם שמו הודלף כבר קודם לאינטרנט.
ביונסה שחררה את הכרזה הרשמית של המסע הופעות, בה נראית ביונסה לבושה בחולצה ויקטוריאנית זהב מלכותית וכתר, התייחסות למלכה אליזבת הראשונה.
המבקרים תיארו את הכרזה בתור "חותמת חזותית של סמכות".
זמן קצר לאחר ההכרזה על סיבוב ההופעות, פורסמו תאריכים ראשוניים באירופה ובצפון אמריקה, ומאוחר יותר נוספו תאריכים נוספים בדרום אמריקה, אוסטרליה ואסיה.
ההופעה בלונדון באצטדיון O2 הוכרזה ב-3 בפברואר ביחד עם פרסומת קצרה להופעה, מאוחר יותר פורסמה גרסה מורחבת של הסרטון שהופיע בסוף פברואר.
בסרטון היא נראית לבושה עם מחוך זהב ושמלה מלכותית עם תכשיטים, היא הולכת לאולם ריקודים בהילוך איטי ומספר משרתים, וה-DJ לבוש כליצן מנסה להסיח את דעתה.
בסוף הסרטון מוצגים קטעים בשחור לבן של צילומים מאחורי הקלעים.
ביונסה פרסמה במרץ 2013 פוסטר חדש לסיבוב הופעות בדף הפייסבוק הרשמי שלה, כאשר היא נראית בארבע תנוחות שונות, לובשת פאה בלונדינית, חולצה לבנה ומכנסיים קצרים כחולים, ומחזיקה שלט ועליו כיתוב "The Mrs.
ביחד עם ביונסה מופיעה גם להקת הבנות שלה המורכבת מאחד עשר נגנים שעבדה איתם בסיבובי הופעות הקודמים שלה, שלוש זמרות ליווי "The Mamas", שמונה רקדניות וצמד הרקדנים התאומים הצרפתי.
בהופעה היו שתי במות, במה מרכזית שעליה ביונסה הופיעה מהלך כל ההופעה, ובמה קטנה במרכז הקהל וביצעה שם שירים יותר שקטים.
בהופעות של שנת 2013 ביונסה שרה עשרים וחמישה שירים מארבעת אלבומי הסולו הראשנים שלה, ולאחר שיצא אלבום הסולו החמישי שלה בשנת 2014 היה שינוי ברשימת השירים, נוספו שמונה שירים מהאלבום החדש.
ההופעה נפתחת בווידאו של ביונסה בו היא לבושה כמו מלכה, לאחר מכן שמים כתר על ראשה, ומופיע מסך שחור עם הכיתוב "Beyonce".
תוך כדי המנגינה של השיר "(Run the World (Girls" עולות לבמה הרקדניות, ולאחר מכן ביונסה הופיעה על הבמה כשאר היא עומדת מספר שניות שברקע שלה זיקוקים.
ביונסה פותחת את ההופעה בשיר "(Run the World (Girls", המלווה ברקדנים ובריקוד כמו בקליפ של השיר.
השיר השני "End of time" בוצע כמו בקליפ שלו, ביונסה רוקדת ובסוף ההופעה יש זיקוקים.
"If i were a boy" בוצע בלחן שונה מהשיר המקורי.
השיר "Get me bodied" התחיל באינטראקציה של ביונסה עם הקהל כאשר היא מבקשת מהם לחזור אחריה על המשפט "היי, גברת קרטר", וההופעה מלווה ברקדנים בכוריאוגרפיה כמו בקליפ של השיר.
"Baby Boy" בוצע על רקע הולוגרפי בוא רואים את ביונסה מספר פעמים, והשיר הסתיים עם ריקוד "דאטי יין", ולאחר מכן ביונסה ממשיכה עם השיר "Diva".
השיר "Naughty Girl" בוצע בריקוד של ביונסה תוך כדי שורת אש על הבמה.
את השיר "Freakum Dress" ביונסה מבצעת בשמלה אדומה ביחד עם הרקדניות שלה.
ביונסה מבצעת את השיר "1+1" בישיבה על פסנתר, בסיום ביצוע השיר היא עוברת לבמה שנמצאת במרכז הקהל ומבצעת את השירים "Love On Top", "Survivor" ו"Irreplaceable".
לאחר שנשמעה מנגינת השיר "Countdown" והתחילה הספירה לאחור מעשר עד אחד ביונסה התחילה לבצע את השיר "Crazy in love" לראשונה השיר בוצע בכוריאוגרפיה שונה, לאחר מכן בוצע השיר "(Single Ladies (Put a Ring on It" בשילוב קטע מהשיר "Movin 'On Up".
השיר "Grown Women" נפתח בווידאו של ביונסה רוקדת בלבוש בסגנון אפריקאי, ולאחר מכן השיר בוצע בכוריאוגרפיה בדומה לקליפ שלו
השיר "I Was Here" הוצג בווידאו בוא מוצגת ביונסה עם ברק אובמה, ביונסה כאשר לקחה חלק בפעילות הצדקה, במהלך חופשה עם ג'יי זי וקטעים של ביצועי הופעות בכל הקריירה שלה.
לאחר מכן ביונסה ביצעה קאבר לשיר "I Will Always Love You", וסיימה את ההופעה עם השיר "Halo".
מסע הופעות נמשך עד שנת 2014 ולאחר הוצאת האלבום החדש "Beyoncé", נוספו מספר שירים מהאלבום למסע הופעות.
בשנת 2014 עם הוצאת האלבום החמישי של ביונסה נוספו שירים הרגל האירופית של הקונצרט בהשתתפות הופעות של שירים מאלבום האולפן החמישי של ביונסה; ביניהם היו "Drunk In Love" שהזמרת הופיעה יושבת על כיסא ומוקף בעשן (משמאל) ו" מכה "(מימין).
ההופעות של השירים שביונסה ביצעה במהלך שנת 2013 נשארו אותו הדבר, עם זאת חלק מהם קוצרו או שונו במעט.
שירים חדשים רבים מהאלבום החמישי של הזמרת נוספו למסע ההופעות.
השיר "Drunk in Love" בוצע בדומה להופעה של ביונסה בשנת 2014 בטקס פרסי גראמי, כשאר היא יושבת על כיסא מוקף בעשן, והראפר ג'יי זי נתן הרבה הופעות אורח בשיר מהלך המסע הופעות.
השיר "Flawless" היה השיר השני בהופעה כשאר ביונסה התלבשה והשתמשה באותה כוריאוגרפיה כמו בקליפ של השיר, לאחר מכן בוצע השיר "Yoncé" עם כוריאוגרפיה חדשה עם רקדניה.
השיר "Blow" מוזג עם "Naughty girl", ההופעה כללה כוריאוגרפיה חדשה בשילוב הרקדנים ולהקת הליווי שלה.
השיר "Partition" בוצע באופן דומה לקליפ של השיר, שביונסה רוקדת על הספא מול אור סגור.
השיר " XO "בוצע ביום המופע ביחד עם השיר "Halo".
The Monster Tour הוא מיני-סיבוב הופעות של הראפר האמריקאי אמינם והזמרת הברבדית ריהאנה שיצא לדרך ב-7 באוגוסט 2014.
המופע הראשון באצטדיון Rose Bowl בפסדינה היה להצלחה וכל הכרטיסים למופע נמכרו, עם קהל של 90,000 איש.
סיבוב ההופעות הגיע לסופו ב-23 באוגוסט עם מופע הסיום שהתקיים באצטדיון Comerica Park בדטרויט.
סך הכל המופע גרף 32 מיליון דולר.
אמינם וריהאנה שיתפו לראשונה פעולה ב-2010 בשיר "Love the Way You Lie".
בפברואר 2014, הוכרז כי הצמד ייצא למסע הופעות משותף קטן היקף.
ב-19 במרץ 2014, אושר כי מסע ההופעות ייקרא "The Monster Tour" והוכרזו שלושה מועדים.
מכירת הכרטיסים להופעות החלה ב-28 במרץ 2014. ב-21 במרץ, עקב דרישת הקהל, התווספו עוד שלושה מועדי הופעות לסיבוב ובכך עלו מספר ההופעות המשותפות לשישה בסך הכל.
רשימה זו מתייחסת למופע הראשון של הטור שהתקיים בפסדינה, קליפורניה.
The New Reign (מאנגלית: השלטון החדש) הוא אלבום הבכורה של להקת הדת'קור האמריקאית בורן אוף אוסיריס.
האלבום יצא לאור באוקטובר של שנת 2007. לאחר האלבום הגיטריסט מת'יו סי פאנטיילס עזב את הלהקה והצטרף ללהקת הדת'קור וייל אוף מאיה.
מת'יו סי פאנטיילס - גיטרה
The Neon Lights Tour הוא סיבוב ההופעות הרביעי שקיימה הזמרת האמריקאית דמי לובאטו.
הסיבוב החל ב-9 בפברואר 2014 וסווג כסיבוב קידום מכירות, אשר נועד לקדם את אלבום האולפן הרביעי שלה "Demi".
למעט הופעה אחת באירופה, מסע ההופעות נדד בין צפון אמריקה לדרום אמריקה ונמשך כחמישה חודשים עד 1 ביוני 2014, מה שהופך אותו למסע ההופעות הקצר ביותר של לובאטו.
הופעות החימום כללו את שר לויד, הלהקות פיפת' הרמוני וליטל מיקס והקוסם קולינס קי.
בנוסף קורד אוברסטריט וניק ג'ונאס, שגם שימש כמנהל מוזיקלי וקריאטיבי של המופע, התארחו כזמרים ונגנים במספר הופעות.
מאז שסיימה את סיבוב ההופעות האחרון שלה A Special Night with Demi Lovato במרץ 2013, לובאטו המשיכה להתמקד במוזיקה כשהוציאה לאור את אלבום האולפן הרביעי שלה "Demi" והקליטה מספר שירי פסקול.
היא לאחר מכן חזרה לשמש כשופטת בעונה השלישית של תוכנית המציאות "אקס פקטור" בגרסתה האמריקאית, אמנם בסוף העונה, שהייתה גם סוף שנת 2013, לובאטו החליטה לעזוב את התוכנית והסבירה .
ב-9 בפברואר 2014 נפתח סיבוב ההופעות שכלל 43 הופעות והכיל 4 לגים.
הלג הראשון התקיים בצפון אמריקה וכלל 29 הופעות כשהוא נודד בין קנדה לארצות הברית.
הלג השני נדד בין ארבע המדינות ברזיל, ארגנטינה, צ'ילה ואקוודור בדרום אמריקה עם 11 הופעות, כאשר 8 מתוכן נערכו בברזיל.
הלג השלישי הכיל שתי הופעות במקסיקו, ואילו הלג הרביעי, שהיה היחיד שהתקיים באירופה, התקיים במתכונת הופעה אינטימית בלונדון.
לאורך כל מסע ההופעות כמעט תמיד היה הפרש של יום אחד או יותר בין הופעה להופעה.
ב-27 בספטמבר 2013 פורסם סרטון קצר בעמוד הפייסבוק הרשמי של דמי לובאטו שהציג בנורות ניאון את צמד המילים "Neon Lights", ומתחתיו נכתב "29/9. 6 בערב".
יומיים לאחר מכן, בתאריך ובשעה שצוינו, הוכרז על סיבוב ההופעות The Neon Lights Tour, שנקרא על שם הסינגל השלישי של לובאטו "Neon Lights" מתוך אלבום האולפן הרביעי שלה Demi, לצד פרסום תאריכי ההופעות.
כשבוע וחצי לאחר מכן, ב-5 באוקטובר הכרטיסים היו זמינים למכירה.
בתוכנית הגמר של "אקס פקטור" שהתקיימה ב-19 בדצמבר 2013, לובאטו הודיעה על תוכניותיה לוותר על כיסא השופטת על מנת להקדיש את רוב זמנה בשנת 2014 להתמקדות במוזיקה.
כשנשאלה על סיבוב ההופעות בריאיון לאתר MTV, שנערך באותו יום אבל פורסם כשבוע מאוחר יותר, לובאטו הצהירה כי .
ב-4 בפברואר 2014 נודע שניק ג'ונאס ישמש כמנהל המוזיקלי והקריאטיבי של סיבוב ההופעות, ובאותו היום פורסם וידאו טיזר בערוץ היוטיוב הרשמי של לובאטו, שגם הופיע בסיבוב ההופעות עצמו.
בראיון משותף עם לובאטו לאתר MTV שלושה ימים לאחר מכן, ניק ג'ונאס מספר על תהליך העבודה על המופע באומרו .
דמי הוסיפה על דבריו ש.
באותו הראיון דמי מציינת שהשינוי התעורר בהשראתה של לא אחרת מאשר קווין בי: .
הופעות החימום בצפון אמריקה כללו באופן רשמי את פיפת' הרמוני, ליטל מיקס ושר לויד, ואילו האמנית דניאלה מייסון חיממה את לובאטו באופן חד-פעמי בהופעה בפנסילבניה.
להקת הבנות האמריקאית The Rosso Sisters פתחה עבור לובאטו בהופעות שהתקיימו בדרום אמריקה ובמקסיקו.
הופעות החימום כללו מניות בלבד, שנבחרו כביטוי להעצמה נשית שהיוותה את הסמל של מסע ההופעות.
במשך כל זמן המופע הוקרנו על המסכים קטעי וידאו שונים שהתחלפו עם כל שיר, כמו גם רוב השירים שלא נכללו באלבום "Demi" בוצעו בעיבוד מחודש.
ההופעה החלה כאשר האולם הוחשך ועל המסכים הופיע קטע וידאו של לובאטו כשהיא מתחת למים.
מיד אחר כך הוקרן הווידאו-קליפ של השיר "Heart Attack" בעוד לובאטו שרה את הפתיחה, אם כי היא הופיעה לעיני הקהל רק לאחריה כשעלתה מתחתית הבמה.
השיר השני שביצעה הוא Remember December בעיבוד חדשני, כשהבמה מוארת בלבן עם אפקטים מהבהבים, ועל המסכים מופיע קטע וידאו בו היא נראית בסביבה חורפית עם שלג שיורד על ראשה.
עם סיום השיר האורות התחלפו לצבע אדום כשברקע אפקטים של אש, ולובאטו החלה לשיר את Fire Starter.
לקראת השיר הבא, שבוצע אף הוא בגרסה מודרנית, קטע הווידאו על המסכים שוב התחלף.
הווידאו החדש נשא את שם השיר The Middle, כאשר במהלך הקרנתו לובאטו החלה לנגן את הפתיחה של השיר על תופים עם ליווי מצד המתופף.
השיר העוקב היה Really Don't Care, שהתחיל להתנגן כאשר לובאטו נשענת על גבו של הגיטריסט הראשי במרכז הבמה המוארת באורות ורודים וכחולים.
בחמש הופעות אחרות שני השירים זכו לליווי בשירה ובנגינה על גיטרה חשמלית מצד הזמר ניק ג'ונאס.
לאחר מכן לובאטו הופיעה עם השיר Made in the USA, חוץ מ-3 הופעות, כשבהופעה השנייה בלבד היא אירחה את חברה מהסדרה "גלי", קורד אוברסטריט.
לקראת השיר הבא Nightingale הבמה התמלאה עשן, לובאטו הייתה ישובה על כיסא וברקע התנגן פסנתר בלבד.
לקראת השיר שלאחריו Two Pieces לובאטו קמה ממקומה וביצעה אותו בקדמת הבמה.
בחלק מההופעות היא ירדה אל מתחת לבמה בקטע מעבר ושרה את המשך השיר כשהיא מסתובבת קרוב לקהל.
לפני ששרה וניגנה על פסנתר את השיר הבא Warrior, לובאטו פנתה אל הקהל והקדישה מספר דקות לדיבור על העצמה אישית, כאשר ההקדשה משתנה מעיר לעיר, ובכך הפך חלק זה לקטע האישי ביותר של ההופעה.
במהלך השיר התנגן וידאו שלה עוטה שריון על כל גופה.
לאחר מכן היא ביצעה את השיר Let It Go, ואחריו שרה את Don't Forget, למעט ההופעה בוונקובר, שהיה היחיד מבין השירים הישנים שלה שלא זכה לעיבוד אחר.
בסוף השיר הופיע על המסכים וידאו מונטאז', שהציג את ציר הזמן של לובאטו מבחינה מוזיקלית לפי וידאו קליפים מכל השנים, וכשהופיעו שלושת קטעי הווידאו של הסינגלים This Is Me, La La Land ו-Here We Go Again היא שרה משפט קצר מכל שיר.
רגע לפני סוף ההקרנה לובאטו מציינת "זו הייתי אני לאורך השנים...ואז...גדלתי".
מיד אחרי כן, ומלבד הופעה אחת היא הופיעה עם השיר Got Dynamite עם תנועות פרובוקטיבית, כשאת סופו היא מנגנת בגיטרה חשמלית.
עם סיומו האורות כבים, ומיד אחר כך היא מתחילה לשיר את Unbroken בגרסה עכשווית.
אחרי מעבר קצר היא מבצעת את Neon Lights בגרסת מועדונים, כשברקע מתנגן הווידאו הקליפ של השיר, והבזקי עשן בצבע ורוד צצים בכל פעם שהיא שרה את הפזמון.
בסיום השיר תותחי הקונפטי שמופעלים כלפי הקהל סוגרים את ההופעה.
ההדרן מתחיל עם הקרנת קטע וידאו שמציג את השינוי החיובי בחייה; תחילה מופיעים סיקורים שונים של התקשורת בעקבות התקרית שהובילה לכניסתה למכון גמילה בשנת 2010, ולאחר מכן מוצגים קטעי וידאו מתוך טקסי פרסים בהם זכתה.
לאחר ההקרנה לובאטו נכנסת אל הבמה ושרה את Skyscraper, כשלקראת סופו הפלטפורמה עליה היא עומדת עולה למעלה, והשיר האחרון איתו היא מופיעה מיד לאחר מכן הוא Give Your Heart a Break.
במבט כללי על ההופעה היא שונה מכל שאר ההופעות שקיימה לובאטו עד כה; המופע מכיל פירוטכניקה רבה, התאורה מופעלת לכל אורכו וקטעי וידאו מושקעים הוכנו מבעוד מועד, כמו גם לובאטו זזה בחופשיות על הבמה בסטייל הרוקיסטי המאפיין אותה.
בהופעה שהתקיימה בברזיל ב-28 באפריל, אחותה הקטנה למחצה מדיסון דה לה גרזה עלתה לבמה ושרה יחד איתה את Really Don't Care.
נוסף על כן, במסגרת הלג הראשון נכנס לרשימת השירים של חמש הופעות בלבד השיר Stop The World, אותו ביצעה בעיבוד מחודש יחד עם ניק ג'ונאס במקביל לנגינה של שניהם על גיטרות אקוסטית וחשמלית.
בהופעה באינדיאנפוליס שחתמה את הלג הראשון, כל חבריה ביחד עם אחותה מדיסון עלו לבמה עם חולצות שלה במהלך השיר Here We Go Again והחלו לשיר ביחד איתה.
במסגרת הלג הראשון לובאטו נראתה עם שיער ורוד, והיא הופיעה עם תלבושת אחת לאורך כל ההופעה; היא לבשה חולצת צווארון לבנה מתחת לג'קט שחור, יחד עם ג'ינס קרעים שחור או טייץ כשמעליו חצאית סקוטית קצרה, ומגפונים שחורים.
כשעלתה לבמה לטובת ההדרן היא נראתה בשמלה שחורה עם חגורה, כאשר בשלב מסוים עובד במה הוריד ממנה את החלק שמתחת לחגורה, שהתברר כג'קט שחור אותו לבשה מיד לאחר מכן, והיא נשארה עם טייץ שחור.
בשני הלגים הבאים לובאטו התלבשה באופן דומה מהמכנסיים ומטה, עם גופייה שחורה מתחת לג'קט שחור נוצץ.
בהופעה האחרונה בלונדון היא לבשה גופייה לבנה עם בד לבן מתנוסס מאחור ומעליו ג'קט שחור עם שרוולי כותנה, כשהיא עונדת שרשרת זהב ארוכה לצווארה.
יתר על כן במהלך כל סיבוב ההופעות היא ביצעה שינויים בשיערה פעמיים, כשעשתה קרחת צד וכשהחליפה את צבע שיערה לבלונד.
שםהופעהתפקיד דמי לובאטו מרכזית שירה, תופים, גיטרה אקוסטית, פסנתר, גיטרה חשמלית פיפת' הרמוני פתיחה/חימום שירה ליטל מיקס פתיחה/חימום שירה שר לויד פתיחה/חימום שירה קול פלאנט מרכזית דיג'יי מייק מנינג מרכזית גיטרות מייקל ריד מרכזית תופים סטיבן רודריגז מרכזית גיטרה בס
תאריך עיר מדינה שינוי/ביטול פירוט מקור 12 במאי 2014 פנמה סיטי פנמה ביטול עקב בעיות במישור ההפקתי 14 במאי 2014 גואטמלה סיטי גואטמלה
האומה הוא השבועון הוותיק ביותר המודפס ברציפות בארצות הברית והשבועון הנקרא ביותר של הפוליטיקה הפרוגרסיבית בארצות הברית .
The Nation נוסד ב-6 ביולי 1865 בידי ויליאם לויד גאריסון כממשיכו של The Liberator כשמטרתו המוצהרת היא "לשים דגש על דיון סוגיות פוליטיות וחברתיות ברוח ביקורתית, ולהילחם כנגד אלימות, גוזמאות וייצוג בלתי הולם, בה נגועה הכתיבה הפוליטית כיום."
ל-The Nation משרדים בוושינגטון די.
סי., לונדון ודרום אפריקה, ומדורים העוסקים באדריכלות, אמנות, עסקים, ביטחון, סביבה, קולנוע, משפטים, מוזיקה, שלום ופירוק הנשק, שירה וארצות הברית.
The New York Times Book Review (בראשי תיבות: NYTBR; בתרגום חופשי: ביקורות הספרים של הניו יורק טיימס) הוא כתב עת שבועי המתפרסם כמוסף לעיתון "הניו יורק טיימס" ובו נסקרים ספרות בדיונית וספרי סיפורת חדשים.
הוא אחד מפרסומי ביקורת הספרים המשפיעים והנקראים ביותר בתעשייה.
משרדיו ממוקמים ליד הטיימס סקוור בניו יורק.
החל מ-10 באוקטובר 1896, הניו יורק טיימס מפרסם מדור המוקדש לביקורת ספרים.
קהל היעד של כתב העת הוא קוראים מבוגרים, אינטליגנטים ובעלי תחומי עניין כללי.
העיתון מפרסם שתי גרסאות בכל שבוע, האחת עם ציון מחיר הנמכרת לבעלי מנוי, בחנויות ספרים ובדוכני עיתונים; השנייה ללא ציון מחיר, מתפרסמת כמוסף בכל מהדורת יום ראשון של העיתון.
מלבד ציון המחיר גרסאות אלו זהות.
בכל שבוע NYTBR מקבל כ-750 עד 1000 ספרים מהוצאות לאור ומסופרים, מתוכם נבחרים כ-20 עד 30 לביקורת.
הספרים נבחרים על ידי עורכי הבדיקה המקדימה, אשר קוראים יותר מ-1,500 ספרים בשנה.
תהליך הבחירה מבוסס על איתור ספרים חשובים, ראויים לציון, לצד חשיפה של סופרים חדשים לקהל הקוראים.
מדיניות כתב העת היא כי הוצאות לאור עצמאיות אינן מבוקרות.
ספרים שלא שנבחרו לביקורת מאוחסנים בחדר ייעודי במשרדי כתב העת ולאחר מכן נמכרים.
לדוגמה ב-2006 בארנס אנד נובל הגיעו אחת לחודש על מנת לרכוש את הספרים שאוחסנו בחדר וההכנסות ממכירה זו נתרמו על ידי NYTBR לצדקה.
ספרים שעברו ביקורת נתרמים בדרך כלל לעורך הביקורת.
החל משנת 2015, כל מבקרי כתב העת מועסקים כפרילנסר, ללא צוות מבקרים עצמאי.
לפני כן, צוות המבקרים הועסק ישירות על ידי כתב העת ורק חלקם היו פרילנסרים.
מבקרים פרילנסרים עובדים בשיתוף עם עורך בדיקה מקדימה מבית כתב העת, העובד איתם ליצירת מאמר הביקורת הסופי.
מבקרי הפרילנסר כוללים גם מבקרי ספרות, סופרים, אנשי אקדמיה ואמנים הכותבים ביקורות לכתב העת על בסיס קבוע.
קיימים תפקידים נוספים במערכת כתב העת - עורך ראשי, עורכים בכירים; צוות עורכי לשון; עורך מכתבים, הקורא מכתבים המגיעים למערכת; כותבי טורים שבועיים, כמו הטור "Paperback Row" ; עורך הפקה; חטיבת אתר ופרסום אינטרנט; וכן תפקידים נוספים.
לכתב העת יש אתר אינטרנט, הנקרא Book Review Podcast המציע תכנים נוספים, כולל הקלטות של ראיונות עם סופרים.
כתב העת מפרסם בכל שבוע את רשימת רבי המכר של הניו יורק טיימס.
הרשימה נוצרת על ידי העורכים במחלקת "News Surveys" בטיימס.
בשנים 2004–2013 סם טאנינוס היה העורך הראשי של כתב העת.
בשנת 2013 פמלה פול מונתה לעורכת הראשית.
בכל שנה, בתחילת דצמבר, מפרסם כתב העת את רשימת "100 הספרים הבולטים של השנה".
הרשימה מכילה סיפורת וספרות בדיונית, 50 ספרים מכול סוג.
מתוך הרשימה הנבחרת, עשרה ספרים מוכתרים כ"הספרים הטובים ביותר של השנה", חמישה מכל סוג.
רשימה נוספת המתפרסמת בסוף השנה כוללת את עשרת ספרי הילדים המאוירים הטובים ביותר, הנבחרים על ידי חבר שופטים.
בשנת 2010, אלן סורנסון וג'ונה ברגר, פרופסורים מאוניברסיטת סטנפורד, פרסמו מחקר הבודק את ההשפעה של ביקורות חיוביות או שליליות של כתב העת על מכירת הספרים.
הם מצאו כי הייתה עלייה במכירות של כל הספרים שזכו לביקורת חיובית.
מכירת ספרים שפורסמו על ידי מחברים ידועים נפגעה לאחר ביקורות שליליות ואילו נמצאה עליה במכירות של ספרים שנכתבו על ידי מחברים פחות ידועים וקיבלו ביקורות שליליות.
מחקר שפורסם ב-2012 על ידי הסופרת והפרופסורית רוקסן גיי, מצא כי 90% מביקורות כתב העת שפורסמו ב-2011 היו על ספרים שנכתבו על ידי מחברים לבנים.
גיי אמרה כי "המספרים משקפים את המגמה הכללית בתחום שבו הרוב המכריע של ספרים שיצאו לאור נכתבו על ידי סופרים לבנים".
The Moscow Times (מוסקבה טיימס) הוא עיתון מקוון בשפה האנגלית היוצא לאור במוסקבה.
היה עיתון בדפוס משנת 1992 ועד 2017, עם תפוצת שיא של 55,000 עותקים והופץ ללא עלות במקומות אותם פוקדים תיירים ודוברי אנגלית כמו מלונות, בתי קפה, שגרירויות וחברות תעופה, וגם באמצעות מנוי.
העיתון פופולרי בקרב אזרחים זרים השוהים במוסקבה ורוסים דוברי אנגלית.
בנובמבר 2015 העיתון שינה את עיצובו והפך מיומון לשבועון (שוחרר בכל יום חמישי) והגדיל את מספר העמודים ל-24. הוא הפך למהדורה אינטרנטית בלבד ביולי 2017.
העיתון מפרסם באופן קבוע מאמרים של עיתונאים רוסים בולטים כמו יוליה לטינינה ואיוואן נפפורנקו.
כמה כתבים זרים החלו את דרכם כאן, בהם אלן בארי, לימים ראש לשכת "הניו יורק טיימס" במוסקבה וזוכה פרס פוליצר.
דרק סאואר, מו"ל הולנדי שהגיע למוסקבה בשנת 1989, תכנן להפוך את העיתון הקטן שלו, פעמיים בשבוע, המכונה "Moscow Gaurdian" לעיתון יומי ברמה העולמית.
סאואר הביא את מג בורטין כעורכה הראשון במאי 1992, והצוות השתמש בחדר במלון רדיסון סלביאנסקיה כמשרד.
המהדורה הראשונה של "מוסקבה טיימס" פורסמה במרץ 1992. זה היה היומון המערבי הראשון שפורסם ברוסיה והפך במהרה ל"מקור ראשוני לחדשות ודעות" המצוטט ברוסיה ובמערב כאחד.
העיתון "מילא תפקיד חשוב בכך שהוא נתן מקום לפרשנים רוסים".
לדוגמה, בסתיו 1993 הצליח למלא תפקיד בהבסת הצנזורים: "כשכוחות מתנגדים לילצין כבשו את הפרלמנט הרוסי והצנזורה הוחזרה.
עיתוני רוסיה יצאו עם רווחים גדולים ריקים בעמודים הראשונים שבהם דוכאו מאמרים ביקורתיים על הרשויות.
הכותבים של אותם מאמרים באו לראות אותנו.
פורסם למחרת באנגלית ב"מוסקבה טיימס", מאמריהם הועלו במהירות ושודרו ברוסית על ידי BBC ותחנות רדיו זרות אחרות, שהביסו את הצנזורים."
מאמצע שנות התשעים ועד שנת 2000 הוא היה ממוקם במטה העתיק של מערכת "פראבדה".
בשנים 2003–2004, העיתון הוסיף נספחי עסקים, קריירה ונדל"ן, ובשנת 2005 נספח המדריך למוסקבה, הכולל תרבות גבוהה.
מדריך הסעודה השנתי במוסקבה הושק גם הוא בשנת 2005.
עד 2005 היה העיתון בבעלות חברת Independent Media, הוצאה לאור הרשומה במוסקבה המדפיסה גם עיתון יומי בשפה הרוסית, "ודומוסטי", "The St.
Petersburg Times" (מקבילו של המוסקבה טיימס בסנקט פטרבורג) וגרסאות בשפה הרוסית למגזינים פופולריים כמו "FHM", "Man's Health", ו"קוסמופוליטן רוסיה".
באותה שנה נרכשה Independent Media על ידי קבוצת ההוצאה לאור הפינית Sanoma.
גיליון הצבעים הראשון פורסם בשנת 2010.
בשנת 2009 פרסמה את "רוסיה למתחילים: מדריך זרים לרוסיה", שנכתב על ידי סופרים זרים המציעים עצות בהתבסס על חוויות מגוריהם ברוסיה.
העיתון חגג 20 שנה בשנת 2012 בארוחת ערב חגיגית במלון בלצ'וג קמפינסקי במוסקבה.
בינואר 2014, מודעות זדוניות באתר העיתון הפנו את המבקרים לדף נחיתה וניצול.
בדצמבר 2014, "מוסקבה טיימס" נאלצה לעבור למצב לא מקוון למשך יומיים בשל מתקפת מניעת שירות (DDoS).
האתר נאלץ לעבור למצב לא מקוון בפעם השנייה בפברואר 2015 מסיבות לא ידועות.
באפריל 2014 פרש העורך הראשי הוותיק אנדרו מקצ'סני והוחלף על ידי נאבי עבדולאייב, כתב לשעבר ב"מוסקבה טיימס", עורך חדשות, עורך מנהל וסגן העורך הראשי שעזב בשנת 2011 לעמוד בראש הנהלת RIA נובוסטי, שירות חדשות ממשלתי בשפה זרה.
זמן קצר לאחר מינויו טען עבדאלייב בגרדיאן" כי העיתונאות "המוטה של המערב"...
שודדת את המערב מסמכותו המוסרית".
בסתיו 2015 עבדולאייב הודח מתפקידו והוחלף על ידי מיכאיל פישמן.
בעקבות המשבר האוקראיני, ביקורת של "מוסקבה טיימס" נמתחה על ידי מספר עיתונאים ובהם בעל טור ב"איזבסטיה" ישראל שמיר, שבדצמבר 2014 כינה את העיתון "נייר אנטי-פוטין מיליטנטי, עיכול של העיתונות המערבית עם הטיה קיצונית בסיקור אירועים ברוסיה".
באוקטובר 2014 קיבלה מערכת "מוסקבה טיימס" את ההחלטה להשעות את התגובות המקוונות לאחר עלייה בתגובות הפוגעות.
בעיתון נמסר כי השביתה את האפשרות להגיב משתי סיבות - אי נוחות לקוראיו, כמו גם היותם כפופים לחבות משפטית, מכיוון שעל פי החוק הרוסי אתרים נודאים באחריות לכל התוכן, כולל תוכן שנוצר על ידי משתמשים כמו תגובות.
בשנת 2015 מכרה Senoma את העיתון לדמיאן קודריאצב, לשעבר מנהל קומרסאנט.
בשנת 2017 גרסת הנייר הופסקה.
העיתון האחרון הופיע ב-6 ביולי.
ביולי 2017 שונתה פעילות העיתון, כאשר הבעלות על העיתון מפוצלת כיום בין ולדימיר ג'או, מנכ"ל חברת קייטרינג לחברות תעופה, שמחזיק ב-51%, סבטלנה קורשונובה, מנכ"ל העיתון עם 30%, והמייסד סאואר עם 19%.
זאת כדי לציית לחוק רוסי המצהיר כי לא יותר מ-20% מחברות המדיה ברוסיה יכולות להיות בבעלות זרים.
בנובמבר 2023, השלטונות ברוסיה הכניסו את העיתון ברשימת "הסוכנים הזרים".
המשמעות היא כי פעילות המערכת תוגבל מאוד במדינה.
נבי עבדולאייב, אפריל 2014 עד אוקטובר 2015
מיכאיל ולדימירוביץ' פישמן, נובמבר 2015 עד יולי 2017
אווה הרטוג סקורובוגטובה, מאז 2017
The Naked Truth (בעברית: האמת העירומה) הוא אלבומה הרביעי של הראפרית ליל קים אשר יצא ב־27 בספטמבר 2005 על ידי אטלנטיק רקורדס.
זהו גם היה אלבומה האחרון תחת אטלנטיק לאחר שהם החליטו שדרכיהם ייפרדו.
מתוך האלבום יצאו שני סינגלים: "Lighters Up", אשר יצא כסינגל הראשון מהאלבום ב־13 בספטמבר 2005 ו-"Whoa" אשר יצא כסינגל השני והאחרון ב־7 בפברואר 2006.
באמצעות אלבום זה שברה קים שיא בכך שהייתה לראפרית הראשונה שקיבלה ציון של 5 כוכבים באתר "The Source".
בניגוד לאלבומיה הקודמים האלבום לא זכה להצלחה בארצות הברית כאשר מכר נכון לשנת 2007 500 אלף עותקים במדינה.
השאר העולם האלבום זכה להצלחה יותר גדולה מאלבומה הקודם כאשר מכר כ־2.2 מיליון עותקים נוספים.
האלבום קיבל ברובו ביקורות חיוביות כאשר קיבל ציון של 66 תמוך 100 באתר "Metacritic" כאשר הוא מקבל גם ציון של 5 כוכבים מתוך 5 מאתר "The Source" מה שהפך את קים לראפרית הראשונה שקיבלה ציון של 5 כוכבים באתר זה.
מגזין "בלנדר" נתן לאלבום ציון של 4 כוכבים מתוך 5 כאשר הוא מציין שזהו אלבומה הטוב ביותר מאז אלבום הבכורה שלה.
בביקורות הפחות טובות אתר פיצ'פורק דירג את אלבום בציון של 7.8 כאשר כתב: "האלבום אולי טוב מ-80% מאלבומי הראפ ששוחררו השנה אבל זה לא הופך אותו לטוב כמו Ready to Die."
The Movie Album הוא אלבום של הזמרת ברברה סטרייסנד אשר יצא ב־14 באוקטובר 2003 על ידי קולומביה רקורדס.
זהו האלבום ה־60 שסטרייסנד הוציאה עם קולומביה רקורדס, והיא גם הפיקה אותו בפועל יחד עם מנהלה האישי, ג'יי לנדרס.
האלבום הוא אלבום קונספט אשר מכיל אוסף של 12 שירים מסרטים שונים שיצאו בין השנים 1935 ל־1988.
הרעיון לאלבום בא בעקבות נישואיה לשחקן ג'יימס ברולין שנישואיו גם היוו לסטרייסנד את ההשראה להקליט שירים שעוסקים באהבה וזוגיות.
על מנת להתאים את השירים לצרכים שלה כותבי השירים אלן ומרלין ברגמן הוסיפו מילים לחלק מהשירים באלבום.
כל השירים באלבום הופקו על ידי סטרייסנד עצמה כאשר מספר שירים הפיקה סטרייסנד ביחד עם רובי בוצ'מן וג'וני מנדל.
האלבום מכיל מוזיקת קונצרטים המלווה בתזמורת של 75 נגנים המשולבת עם מוזיקת פופ.
האלבום הוקלט במהלך יוני ויולי 2003 באולפנים שונים בקליפורניה.
עם שחרור האלבום קולומביה רקורדס הוציאו מהדורה נוספת לאלבום – מהדורת EP אשר כוללת מספר מצומצם של שירים מהאלבום.
בנוסף יצאה גם מהודרת דלוקס עם שני קליפים ושיר נוסף אשר הייתה זמינה בארצות הברית.
האלבום זכו לביקורות חיוביות ממבקרי המוזיקה אשר שיבחו את שירתה של סטרייסנד ואת אוסף השירים באלבום.
אם כי היו גם הרבה מבקרים שחשבו שהאוסף היה משעמם ומאכזב.
אך למרות זאת האלבום קיבל מועמדות לפרס גראמי בקטגוריית "הביצועים הווקאלים הטובים ביותר באלבום פופ מסורתי".
על מנת לקדם את האלבום הופיעה הזמרת בתוכנית של אופרה וינפרי ובכך הופעה זו הייתה הופעתה הראשונה בטלוויזיה מזה 40 שנה.
מבחינה מסחרית האלבום הצליח להגיע לעשירייה הפותחת בקנדה וארצות הברית והצליח להגיע למעמד אלבום זהב בארצות הברית ואוסטרליה ולמעמד כסף בהממלכה המאוחדת.
נכון להיום מכירות האלבום עומדות על 694 אלף עותקים בארצות הברית.
(בעברית: המוזיקה...הזיכרונות...הקסם!) הוא אלבום ההופעה החיה התשיעי של הזמרת-יוצרת ברברה סטרייסנד.
אלבום ההופעה יצא לאור ב-8 בדצמבר 2017 על ידי חברת התקליטים קולומביה רקורדס.
האלבום הגיע למקום ה-69 בארצות הברית כאשר מכר 11 אלף עותקים בשבוע זה.
האלבום קיבל מועמדות לפרס גראמי בקטגוריית "הביצועים הווקאלים הטובים ביותר באלבום פופ מסורתי".
The New Classic Tour הוא סיבוב ההופעות הראשון של הראפרית איגי אזליה אשר היה נועד לקדם את אלבומה The New Classic.
הוא החל יומיים לאחר צאת האלבום והסתיים חצי שנה לאחר מכן.
סיבוב ההופעות התרחש ברובו בצפון אמריקה וכלל גם מספר הופעות בפסטיבלים באירופה.
נכון להופעה שהתקיימה ב-19 באוקטובר:
The New Age (בעברית: העידן החדש) הוא אלבום האולפן התשיעי של קנד היט, שיצא בשנת 1973. זה היה האלבום הראשון שהציג את כישרונותיהם של ג'יימס שיין ואד בייר.
קלרה וורד מופיעה גם היא באלבום בהקלטה האחרונה שלה.
מבקר הרוק המשפיע לסטר באנגס פוטר מרולינג סטון על שכתב ביקורת "לא מכובדת" על אלבום זה עם צאתו.
"Framed" (ג'רי לייבר ומייק סטולר) - 5:07
"The Music of the Night" (בעברית: "נְעִימַת הַלַּיְלָה") הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האנגלייה שרה ברייטמן ומייקל קרופורד, מתוך אלבום המחזמר The Phantom of the Opera של "פנטום האופרה".
השיר יצא לאור בשנת 1986, על ידי חברת התקליטים פולידור רקורדס, כסינגל מתוך האלבום.
השיר הולחן והופק על ידי אנדרו לויד ובר ונכתב על ידי לויד ובר, ביחד עם צ'ארלס הארט וריצ'רד סטילגו.
השיר התפרסם במקור על ידי מייקל קרופורד; השחקן שגילם את הפנטום גם בתיאטראות וסט אנד וגם בתיאטראות ברודוויי.
השיר הוקלט פעמים רבות, נמכר במיליוני עותקים ברחבי העולם ותורגם לשפות רבות.
כדי לקדם את פתיחתו של "פנטום האופרה" בלונדון, צילמו מפיקי ההפקה (רילי יוזפול גרופ) סרטון בכיכובם של קרופורד ושרה ברייטמן (מבלי שהם שרים).
בנוסף, השיר הוקלט על ידי אמנים רבים:
1993: קרופורד הקליט את השיר כדואט עם ברברה סטרייסנד עבור אלבומה, Back to Broadway.
2010: מריל דייוויס וצ'רלי וייט השתמשו בשיר כשרקדו ריקודי קרח באולימפיאדת ונקובר וזכו במדליית כסף.
2010: מארק וינסנט הקליט את השיר עבור אלבומו, Compass.
2012: ג'קי אוונצ'ו ביצעה את השיר במהלך אחת מהופעותיה, תוך שהגרסה נכללה באלבומה, Songs from the Silver Screen.
2016: מאורו קלדרון הקליט את השיר עבור אלבומיו Broadway ו-Éxitos.
2016: מרינה פריור ומארק וינסנט הקליטו את עבור אלבומם המשותף, Together.
2019: אלינה זגיטובה השתמשה בשיר בתוכנית הקצרה שלה, בזמן שזכתה בתואר "אלופת העולם לשנת 2019 באירוע נשים".
"The Moon Is Rising" (בעברית: "הירח זורח") הוא שיר של הזמרת הלטבית סמנטה טינה.
השיר יצג את לטביה באירוויזיון 2021.
ב-8 בפברואר 2020, טינה זכתה בקדם הלטבי לאירוויזיון 2020 עם השיר "Still Breathing".
ב-16 במאי 2020, רשות השידור הלטבית אישרה כי טינה תייצג את לטביה גם באירוויזיון 2021.
ב-17 בנובמבר 2020, הוכרז כי לטביה תופיע במחצית השנייה של חצי הגמר השני של התחרות..
ב-20 במאי 2021, טינה ביצעה את השיר בחצי הגמר השני של התחרות ולא הצליחה להעפיל לגמר.
"The Motto" (בעברית: "המוֹטוֹ") הוא שיר של הדי ג'יי ההולנדי טייסטו והזמרת-יוצרת האמריקאית אווה מקס.
הוא יצא לאור ב-4 בנובמבר 2021, על ידי חברת התקליטים אטלנטיק רקורדס, כסינגל מתוך אלבום האולפן Drive.
השיר נכתב על ידי פבלו באומן, אמנדה אווה קוצי, קלאודיה ולנטינה, פיטר ריקרופט, שרה בלנשרד וטייס ורווסט.
מבקרי מוזיקה מטעם Dancing Astronaut כתבו שהשיר "מאופיין בעיקר בקולות בס גבוהים".
כמו כן, סקרו אותו גופי תקשורת ומוזיקה נוספים כדוגמת רולינג סטון, Just Jared, ו-We Rave You.
את הווידאו קליפ הרשמי של "The Motto" ביים כריסטיאן ברסלאור.
הוא מציג את טייסטו ואווה מקס "נוסעים אחורה בזמן וחוגגים אותו".
העלילה מתרחשת בשנות ה-20, כאשר מקס "מגיעה לאירוע במלון אלגנטי", והיא "נכנסת למעלית עם שמפניה ויוצאת ממנה ישירות לתוך מסיבה".
נכון לנובמבר 2021, מונה הצפיות של הקליפ עומד על למעלה מ-2 מיליון צפיות.
אזורתאריך יציאהפורמטחברת תקליטיםמקורכלל העולם4 בנובמבר 2021הזרמת מוזיקה • הורדה דיגיטליתאטלנטיקאיטליה12 בנובמבר 2021רדיו להיטים עכשווייםהאחים וורנררוסיה16 בנובמבר 2021אטלנטיק
The Movie Song Album (בעברית: "אלבום שירי הסרט") הוא האלבום ה-22 של הזמר האמריקאי טוני בנט.
את האלבום הוציאה חברת התקליטים קולומביה רקורדס לאור ב-31 בינואר 1966, לאחר שהוקלט בחודשים ספטמבר–דצמבר אשתקד.
האלבום מורכב משירים שהופיעו בסרטי קולנוע וטלוויזיה.
לימים תיאר בנט את The Movie Song Album כאלבום האהוב עליו ביותר.
ג'וני מנדל, מנהלו המוזיקלי של בנט באותה העת, הפיק לצד ניל הפטי וקווינסי ג'ונס את האלבום.
ברצועות "Samba de Orfeu" ו-"The Gentle Rain" ניגן לואיז בונפה את צלילי הגיטרה במנגינה.
שלושת הפסנתרנים, לו לוי, ג'ימי רולס וטומי פלנגן, ניגנו יחדיו ברצועה אחת באלבום גם כן.
הקלטת השיר "The Shadow of Your Smile", שנכללה באלבום, זכתה בפרס גראמי לשיר השנה בטקס של 1966. בנט ביצע את השיר בטקס האוסקר ה-38, שם בפרס אוסקר לשיר המקורי הטוב ביותר.
הקומיקס נכתב על ידי ג'יי.טי פאטי (שגם כתב את עלילות משחקי הסדרה) ואויר על ידי איגור אלבן שבלייר.
הוא פורסם בין 11 ביולי 2016 ל-17 בנובמבר 2017 והופץ בחינם להורדה מרשת האינטרנט.
עלילת הקומיקס מגשרת בין המשחק הראשון למשחק השני ועוקבת אחר שני סוכנים של תאגיד "מארקוף", פול מאריון ופאולינה גליק, שתפקידם הוא למנוע מהאמת על התאגיד להגיע לציבור.
עלילת החוברות עוקבת אחר שני סוכני "מארקוף" בשם פול מאריון ופאולינה גליק.
לאחר התקרית בהר מאסיב, פול מסגיר את עצמו לבולשת האמריקאית ומספר להם את קורות עבודתו בתאגיד.
בזמן הזה, פאולינה עצמה מספרת לאנשי התאגיד כיצד היא הכירה את פול, על מנת שאלו יוכלו לאתרו ולהרגו לפני שיפרסם את האמת על התאגיד בציבור.
הסיפור מתחיל בהווה, אך מיד חוזר לעבר ומספר על עבודת הצמד לפני אירועי המשחק הראשון ולאחר אירועי המשחק השני.
פול מאריון ופאולינה גליק מתאוששים לאחר האירועים בבית החולים הפסיכיאטרי "הר מאסיב".
בזמן שפול מאריון מסגיר את עצמו לבולשת האמריקאית ומספר להם את סיפורו, פאולינה מסייעת לתאגיד מארקוף למצוא את פול בטרם יעשה נזק כבד יותר לתאגיד.
כדי למצוא את פול, פאולינה מספרת לאנשי התאגיד את סיפור היכרותם: השניים צוותו ביחד בשנת 2008 וזכו לכינוי "הפולים" (The Pauls).
בתחילת עבודתם יחד, השניים החלו לחקור סדרת רציחות בקרב מטופלים באחד מבתי החולים של מארקוף שנמצא בטקסס.
הסיפור של הצמד קופץ שנים אחדות קדימה.
השניים נקראים לחקור תלונה שהוגשה בבית החולים "הר מאסיב" ונחשפים לאיום מטעם אחד העובדים במוסד.
הצמד משחזר, כל אחד מנק' מבטו את הניסיון לאתר את ווילון פארק (הפרוטוגניסט של Outlast Whistleblower) לאחר האירועים בבית החולים ומנסים למצוא את הקשר בין מיילס אפשר (הפרוטוגניסט של Outlast) לבילי הופ, נסיין לשעבר במנוע המורפוגני.
החקירה של השניים ממשיכה, אך ללא תוצאות.
בזמן הזה, אדם מסתורי (סיימון פיקוק) צופה בפול מאריון.
פול מאריון משקר לפאולינה גליק ובעצמו יוצא לחקור אודות נקודות הציון שקיבל מסיימון פיקוק המובילות אותו לעיירה "Tample Gate" שבאריזונה.
פאולינה גליק מגיעה עם הצוות של מארקוף אל העיירה Tample Gate כדי לבדוק מה קרה שם.
הצוות מוצא את בלייק, חי, אך במצב קטטוני ופאולינה מבקשת שהוא יועבר למארקוף להמשך תחקיר.
בנוסף, היא מפצירה בצוותה למצוא את פול מאריון ולהרוג אותו כיוון שבהיותו חי, הוא מסוכן לתאגיד.
במקביל, פול מאריון נחקר על ידי סיימון פיקוק בניסיון למצוא את הוולריידר.
פול מאריון – אחד מהסוכנים של מארקוף והשותף לשעבר של פאולינה.
איבד את אשתו לאחר שחלתה במחלה סופנית.
בתחילת הסיפור (שמשמש כסופו) הוא מסגיר את עצמו לבולשת האמריקאית לאחר שבתו נחטפה.
בעקבות פגישה עם סיימון פיקוק, הוא יוצא לכיוון העיירה Tample Gate אך בגלל קרני האור שבוקעות ממגדלי המחקר של מארקוף, פול הוזה את אשתו ובעקבות זאת הוא רוצח אדם שנקרה בדרכו ותוקף את בת לווייתו, המתבררת להיות ג'יין דו (דמות מפתח ב-Outlast 2).
פאולינה גליק – סוכנת בדרגה גבוהה משל פול המצוותת אליו.
תפקידם הוא "למזער נזקים", כלומר, למנוע הדלפות מסווגות על החברה לעיני הציבור.
לוקחת ברצינות את עבודתה ולא בוחלת באלימות ורצח במטרה לשמור על הארגון.
היא זאת שחנקה את ג'יין דו למוות בעזרת כרית (מה שגרם לבלייק ולין להגיע ל-Tample Gate) והיא גם זאת שמוצאת את בלייק לאחר אירועי המשחק השני.
נכון לכרגע היא במצוד אחר הוולריידר ופול עצמו (שללא ידיעתה, הסגיר עצמו לבולשת האמריקאית).
סיימון פיקוק – עובד לשעבר בתאגיד מארקוף.
לא ידוע עליו הרבה מלבד העובדה שגם הוא היה נסיין במנוע המורפוגני, מה שגרם לגופו למות, אך בכל זאת תודעתו נשמרה בחיים והוא מסוגל לתקשר עם בני אדם בתור גופה מהלכת.
מנסה להיעזר בפול מאריון כדי למצוא את הוולריידר ושולח אותו ל-Tample Gate.
כריס ווקר – יוצא צבא אמריקאי שעבד בתור מאבטח באחד מהמוסדות של מארקוף בטקסס.
בגלל פוסט טראומה החל לרצוח יוצאי צבא אחרים.
בסופו של דבר נשלח כמטופל לבית החולים "הר מאסיב" וכדי למנוע את פרסום רציחותיו בציבור (מה שיוביל אל התאגיד), הפולים "הלבישו" את הרציחות שכריס ביצע על אדם בשם עומר (Omar).
מופיע כאחד האנטגוניסטים במשחק Outlast.