tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
אם ההורה לא יכול לתמרן את הצאצאים ולכן מפסיד בסכסוך, נראה שנוצרת ברירה טבעית לטובת סבים עם הכי מעט נכדים.
במילים אחרות, אם אין להורה שום השפעה על התנהגות הצאצאים, סבים וסבתות עם פחות נכדים נעשים נפוצים יותר באוכלוסייה.
בהרחבה לכלל זה, תגדל גם שכיחותם של הורים עם פחות צאצאים.
נראה שהדבר נוגד את "משפט היסוד של הברירה הטבעית" של רונלד פישר הקובע כי השינוי בכשירות במהלך דור שווה לשונות בכשירות בתחילת הדור.
שונות מוגדרת כריבוע של כמות – סטיית תקן – וכריבוע היא חייבת להיות תמיד חיובית (או אפס).
הגדרה זו מרמזת שכשירות לעולם לא יכולה לרדת עם הזמן.
הגדרה זו הולכת יד ביד עם הרעיון האינטואיטיבי שהברירה הטבעית לא תעדיף כשירות נמוכה.
אינדיבידואלים יכולים לבחור בכשירות נמוכה, על ידי התנזרות ממין, רצח צאצאים או התאבדות.
גם מיני חי שונים יכולים לנהוג באופנים שמפחיתים את כשירותם הכוללת, למשל על ידי רצח צאצאים.
אבל אלה תופעות חריגות שרק מדגישות את הכלל – והכלל הוא חתירה של הברירה הטבעית, באופן לא מודע, להגדלת הכשירות הכוללת.
במהלך סכסוך הורה–צאצא, מספר בני החסות הזרים שמגדל כל פרט, יורד (למשל במקרה של הורה חורג).
שיקולים הקשורים בתופעה זו הם שגרמו לאורלוב (1979) ו-Grafen (2006) לומר ששום תופעה אינה מובאת למרב הכשירות הכוללת.
לפי טריברס (1974), אם פרויד היה מנסה להסביר קונפליקט פנים-משפחתי אחרי המילטון במקום לפניו, הוא היה מייחס את המוטיבציה לסכסוך ולחרדת הסירוס, לסוגיות של הקצאת משאבים ולא לקנאה מינית.
לעיתים, כאשר k=1 או k=2, מספר הצאצאים הממוצע להורה נשאר קבוע עם הזמן.
כאשר k<1 או k>2, מספר הצאצאים הממוצע להורה גדל עם הזמן.
המונח "גן" יכול להתייחס ללוקוס (מיקום) ב-DNA של אורגניזם – קטע שמקודד לתכונה מסוימת.
גרסאות חלופיות של הקוד באותו מיקום נקראות "אללים".
אם ישנם שני אללים בלוקוס, שאחד מהם מקודד לאלטרואיזם והשני לאנוכיות, פרט שיש לו אחד מכל אחד הוא הטרוזיגוט באותו מקום.
אם ההטרוזיגוט משתמש במחצית ממשאביו כדי לגדל את הצאצאים שלו ובמחצית השנייה כדי לעזור לאחיו לגדל את שלהם, מצב זה נקרא קו-דומיננטיות.
אם יש קו-דומיננטיות, ה-"2" בטיעון לעיל הוא בדיוק 2.
אם לעומת זאת, אלל האלטרואיזם דומיננטי יותר, אז ה-2 שלמעלה יוחלף במספר קטן מ-2 (מה שאומר שמספר הצאצאים של הפרט או מספר המגודלים על ידי הפרט יורד).
אם אלל האנוכיות הוא הדומיננטי יותר, משהו גדול מ-2 יחליף את ה-2. (כלומר, מספר הצאצאים של הפרט או מספר המגודלים על ידי הפרט עולה.
מאמר משנת 2010 מאת מרטין נובק, קורינה טרניטה ואדוארד א' וילסון הציע כי תאוריית הברירה הטבעית הסטנדרטית עדיפה על תאוריית הכשירות הכוללת, וקבע שלא ניתן להסביר את האינטראקציות בין עלות ותועלת רק במונחים של קרבה גנטית.
נובאק גרס שחוק המילטון במקרה הרע מיותר ובמקרה הטוב פועל ותקף רק אד הוק.
גרדנר מתח ביקורת חריפה על המאמר ועם מחברים אחרים כתב תשובה שהוגשה ל-Nature.
במחקר לפני נובאק (2010), מחברים שונים גזרו גרסאות שונות של נוסחה עבור , שכולן נועדו לשמר את חוק המילטון.
אורלוב ציין כי אם נוסחה עבור מוגדרת כך שתבטיח שחוק המילטון יישמר, הגישה היא בהגדרה אד הוק.
עם זאת, הוא פרסם גזירה לא קשורה של אותה נוסחה עבור – גזירה שנועדה לשמר שתי אמירות על קצב הברירה – אשר הייתה באופן דומה אד הוק.
אורלוב טען כי קיומן של שתי נגזרות לא קשורות של הנוסחה עבור מפחית או מבטל את האופי האד הוקי של הנוסחה, וגם של תאוריית הכשירות הכוללת.
הוכח שהגזירות לא היו קשורות זו לזו עבור שתי הנוסחאות הזהות עבור שנגזר מהגנוטיפים של פרטים שונים.
החלקים שנגזרו מגנוטיפים של פרטים שונים היו מונחים מימין לסימן המינוס בהתפלגות (שונות) בשתי הגרסאות של הנוסחה עבור .
לעומת זאת, המונחים השמאליים לסימן המינוס בשתי הנגזרות מגיעים מאותו מקור.
מחקר אחד מציע שיחס c/b ייחשב כרצף של תכונה התנהגותית זו ולא כבלתי רציף באופיו.
מתוך גישה זו ניתן לקיים תצפיות טובות יותר בעסקאות כשִירוּת, מכיוון שמה שמשפיע על כשירותו של אדם או אורגניזם הוא יותר מאשר רק הפסד או רווח (Engles, W.
כשבילי פגשה את ליסה הוא סרט מונפש קצר אמריקאי המבוסס על סדרת הטלוויזיה "משפחת סימפסון" בהפקת סרטי גרייסי ו-20th Television Animation, אשר הופץ לראשונה בשירות הסטרימינג דיסני+.
זהו הסרט הקצר השישי בזיכיון "משפחת סימפסון", ואמצעי הקידום הרביעי עבור דיסני+.
בדומה לסרטים הקצרים הקודמים, הוא בוים על ידי דייוויד סילברמן והיה זמין לצפייה ב-22 באפריל 2022.
כשהתרגול של ליסה עם הסקסופון שלה מעצבן את שאר בני המשפחה, היא מתגלה על ידי האמנים המובילים בילי אייליש ופיניאס או'קונל בעת שהם מחפשים מקום שקט.
לאחר מכן, בילי מזמינה את ליסה לאולפן ההקלטות שלה לג'אם סשן מיוחד.
הם מקליטים וריאציה של נעימת נושא סדרת הטלוויזיה "משפחת סימפסון".
ברוקס הגה את הרעיון לעשות סרט עם הזמרת-יוצרת האמריקאית בילי אייליש במהלך שיחה עם אל ג'ין.
הם עבדו עם דיסני כדי לארגן את זה, כיוון שהם כבר שיתפו פעולה עם אייליש במהלך צילומי הסרט "מאושרת מתמיד: מכתב אהבה ללוס אנג'לס" שהיה זמין צפייה בשנת 2021. הסרט היה זמין לצפייה בדיסני+ ב-22 באפריל 2022.
ריץ' נייט מ-"Cinema Blend" דירג את "כשבילי פגשה את ליסה" במקום הרביעי בפסגת הסרטים הקצרים של "משפחת סימפסון", ושיבח את ההומור של הסרט הקצר והחמיא להתייחסויות לבילי אייליש וליצירותיה.
פול בראדשו מ-"NME" מצא שהסרט הקצר מספק קטעים שבמרכזם אייליש ואו'קונל, שיבח את הביצוע החדש של נעימת נושא הסדרה המקורית.
מייק סלסטינו מ-"LaghingPlace.com" העניק ביקורת חיובית וכתב, "בסך הכול, "כשבילי פגשה את ליסה" יוצר הסחה מהנה שבטוח תשמח את המעריצים של "משפחת סימפסון" ואייליש".
ג'ון שוורץ מ-"Bubbleblabber" העניק ל"כשבילי פגשה את ליסה" ציון של שמונה מתוך עשר.
סטייסי הנלי מ-"TheGamer" החמיאה להומור של "כשבילי פגשה את ליסה", והכירה בהתייחסויות של אייליש ויצירותיה, אך הצהירה שהסרט הקצר היה צריך לספק סיפור מלא ויותר זמן מסך עבור אייליש ואו'קונל.
ג'רמי בראון מ-"What'sOnDisneyPlus.com" מתח ביקורת על הסרט, העניק לו ציון של 2 מתוך 5, וכתב, "אני פשוט לא בטוח מה הייתה הפואנטה של זה מלבד לשים את בילי אייליש לצד "משפחת סימפסון".
הכול טוב מבחינת ההנפשה בסרט.
אובייקטיבית, אין בזה שום דבר רע, אבל, סובייקטיבית, אני עדיין לא מבין למה זה היה צריך להיעשות".
הסרט היה מועמד לפרס אמי לאמנות יצירתית בקטגוריית "תוכנית אנימציה קצרה יוצאת מן הכלל".
כשהלב קורא היא סדרת דרמה אמריקאית טלוויזיונית, בהשראת ספרה של ג'נט אוק באותו השם מסדרת המערב הקנדי שלה, אשר פותחה על ידי מייקל לנדון ג'וניור.
הסדרה משודרת בערוץ הולמרק החל מ-11 בינואר 2014. היא שודרה תקופה מסוימת בערוץ נטפליקס עד העונה השישית.
הסדרה מספרת את סיפורה של מורה צעירה בעיירת כורי פחם קטנה במערב קנדה של 1910.
לסדרה שודרו עד כה 12 עונות.
הסדרה התחילה כסרט טלוויזיה באורך של שעתיים באוקטובר 2013, בכיכובם של מגי גרייס בתפקיד המורה הצעירה אליזבת תאצ'ר וסטיבן אמל בתפקיד השוטר הרכוב ווין דילייני.
בסדרת הטלוויזיה ארין קרקוב משחקת את התפקיד הראשי לצד דניאל ליסינג כשוטר במשטרה הרכובה המלכותית של קנדה ולורי לוקלין כחברתה הטובה אביגייל סטנטון.
ליסינג עזב את התוכנית על מנת לבחון פרויקטים חדשים בסוף העונה החמישית.
ב-21 במרץ 2018, הולמרק חידשה את הסדרה לעונה שישית.
הסדרה מתרחשת בשנת 1910 בעיירה "הופ ואלי", עיירה קטנה של כורי פחם במערב קנדה.
היא מספרת את סיפורה של אליזבת תאצ'ר (ארין קרקוב), מורה צעירה שרגילה לחיי החברה הגבוהה.
היא מקבלת את הכיתה הראשונה שלה בקול-ואלי.
שם, החיים פשוטים, אך לרוב עמוסים באתגרים.
אליזבת מקסימה כמעט את כולם בעמק הפחם, מלבד השוטר המלכותי הצפוני-מערבי, ג'ק תורנטון (דניאל ליסינג).
הוא מאמין שאביה העשיר של תאצ'ר הוא זה שהתעקש שיוצב בעיר כדי להגן על בתו ובכך השפיע לרעה על הקריירה שלו.
מנהל המכרה, בעלה של אביגיל סטנטון (לורי לוקלין) כמו גם בנה היחיד ו-45 כורים נוספים, נהרגו בפיצוץ במכרה הפחם, עקב ניהול חסר אחריות של מנהל אתר חברת הכרייה וחוסר זהירות ראויה בניהולו.
הנשים האלמנות הטריות מוצאות את שאמונתן עומדת במבחן מכיוון שהן חייבות ללכת לעבוד במכרה כדי לשמור על קורת גג, אוכל על השולחן ולעזור בתשלום השכר למורה בעיר.
שמה של העיירה Coal Valley (עמק הפחם) שונה ל- Hope Valley (עמק התקוה) בפרק הראשון של העונה השנייה לאחר שמכרה הפחם נסגר.
ארין קרקוב - אליזבת תאצ'ר תורנטון.
מורה צעירה נלהבת מחיי העיר.
היא מצאה את עצמה בקול ואלי, קהילה קטנה על גבול קנדה הזקוקה למורה, ומגלה במהירות שזה לא מקום קל לחיות בו, כאשר חסרות לו את הנוחות והמותרות של החיים אליהם הורגלה.
בהמשך הסדרה היא מתחתנת עם ג'ק, אך היא מאבדת אותו; זמן קצר לאחר ההלוויה, היא מגלה שהיא מצפה לתינוק.
אליזבת פוגשת את איש העסקים לוקאס בושארד שנה לאחר מותו של ג'ק.
הם יוצרים ידידות המבוססת על תחומי העניין הדומים שלהם ועל הקשר האינטלקטואלי החזק שלהם.
לוקאס מיד מתאהב באליזבת, אבל אליזבת עדיין מתאבלת על ג'ק.
בסופו של דבר השניים מתחילים לצאת, אך הוא משחרר אותה כשהוא חש במתח לא פתור בין אליזבת לניית'ן.
דבר זה מאפשר לאליזבת להכיר בכך שהרגשות שלה כלפיו הם הרגשות שלה כלפי ג'ק שהיא הקרינה עליו.
היא מבינה שהיא מאוהבת בלוקאס והם מתחילים במערכת יחסים.
לוקאס מציע נישואין לאליזבת בסוף העונה ה-9 והיא מסכימה בשמחה.
דניאל ליסינג - ג'ק תורנטון (עונות 1–5): ג'ק תורנטון הוא שוטר במשטרה הרכובה המלכותית של קנדה ואדם בעל אופי חזק ויושרה.
לעיתים קרובות הוא מוצא את עצמו מגן על אנשים ומציל אותם.
בפגישה הראשונה שלו עם אליזבת, ג'ק לא אוהד אותה ונראה שהיא הרגיזה אותו.
עם זאת, כמו אליזבת, גם הוא המתחיל לחבב אותה ובסופו של דבר מתאהב בה עם הזמן.
הוא "מת" מחוץ למסך במחנה אימונים של שוטרים בסוף עונה 5, לאחר שהשחקן הביע רצון לעזוב את הסדרה ולהתקדם לתחומים חדשים.
לורי לוקלין - אביגיל סטנטון (עונות 1–6): אביגיל סטנטון היא אישה מקול ואלי שבעלה ובנה מתו בתאונת הכרייה.
היא אישה אדיבה מאוד, והיא עומדת בתוקף על הדברים שהיא מאמינה בהם.
היא אחת הנשים הראשונות שקיבלו את פני אליזבת ושתי הנשים הופכות במהירות לחברות.
הדמות של אביגיל הוסרה מהסדרה, באמצע העונה 6, לאחר מעורבותה של לוקלין ב שערוריית שוחד בקולג' 2019, באמצעות הרעיון שאביגיל נסעה "חזרה מזרחה" כדי לטפל באמה החולה.
צ'לה הורסדל - קאט מונטגומרי (עונה 1): אישה בעלת אמונה חזקה המלמדת את בית הספר של יום ראשון לאחר שהכנסייה נהרסת.
היא אמא של גייב, מיילס ואמילי.
מרטין קאמינס - הנרי גאוון.
איש עסקים שהיה הבעלים של חברת כריית עמק הפחם המאוחרת ונעצר על גניבת כספי העיר.
בעזרת אביגיל, הוא מקבל הזדמנות שנייה ומתחיל עסק נפט משלו בעיר.
ג'ק ווגנר - ביל אייברי.
אדם שקט אך מיומן, הפועל כשריף של העיר והופך לשופט העיר.
פסקאל האטון - רוזמרי לבו קולטר.
רוזמרי היא שחקנית ראוותנית ונלהבת מניו יורק.
היא הייתה מאורסת לזמן קצר לג'ק תורנטון, אך ביטלה את האירוסין בגלל חילוקי הדעות ביניהם.
היא מחליטה להישאר בעיר, ובסופו של דבר מתאהבת בבעלים של המנסרה, לי קולטר והשניים מתחתנים.
קוואן סמית - לילנד קולטר (עונה 2–הווה): לי קולטר הוא אדם אדיב, נינוח וסבלני, שפותח מנסרה בהופ ואלי.
אנדריאה ברוקס - פיית 'קרטר (שחקנית אורחת עונות 2–5 ו- 7; שחקנית ראשית עונות 6, 8–הווה): פיית' קרטר היא אחות שמבקרת מעיר הולדתה של אליזבת כדי לבוא לעבוד בהופ ואלי.
פול גרין - קרסון שפרד (עונה חוזרת 4–5; עונות עיקריות 6–8): קרסון שפרד הוא רופא שעובד בעמק התקווה ומתאהב בפיית'.
אווה בורן - קלרה סטנטון פלין (תפקיד חוזר עונות 2–5; תפקיד ראשי עונות 6–8): קלרה סטנטון היא כלתה של אביגיל שעובדת בבית הקפה ומתחתנת עם ג'סי פלין.
ארן בוכולץ - ג'סי פלין (תפקיד חוזר עונות 3–5; תפקיד ראשי עונות 6–8): ג' סי הוא פורע חוק לשעבר, המתגורר כיום בהופ ואלי.
כריס מקנלי - לוקאס בושארד (עונה 6–הווה): לוקאס בושארד הוא איש עסקים שבבעלותו סלון מלכת הלבבות וגאוון פטרוליום.
הוא תורם בניין לאליזבת כדי שהיא תוכל לפתוח ספרייה ציבורית לעיר.
לוקאס ואליזבת מתחילים לצאת בעונה 8 לפני שהם נפרדים לזמן קצר בגלל אי הבנות.
הם מתאחדים בגמר עונה 8 ומתחילים חיזור רשמי לאחר שחוו את הנשיקה הראשונה שלהם.
לוקאס ואליזבת מכריזים על אהבתם זה לזה והוא מציע לה נישואין בסיום העונה 9, שהיא מקבלת בשמחה.
קווין מקגרי - נייתן גרנט (עונה 6–הווה): נתן גרנט מגיע להופ ואלי עם אחייניתו, אלי.
נייתן מפתח רגשות כלפי אליזבת אך אינו מסוגל להזמין אותה לצאת.
הוא מכריז על אהבתו אליה בעונה 8, אבל היא ממהרת משם בהלם.
בסופו של דבר מתגלה כי נייתן הגיע להופ ואלי כדי להגן על אליזבת ובנה, מכיוון שהוא מרגיש אשם שג'ק מת מכיוון שהוא לקח את מקומו במשימת האימונים.
בסיום העונה השמינית, אליזבת מודיעה לנייתן שהיא לא מאוהבת בו, אבל תמיד תדאג לו כחבר.
ויב ליאקוק - ג'וזף קנפילד (עונה 8–הווה): נהג משלוחים שעובר להופ ואלי והופך לכומר החדש.
שרלוט הייגל - ג'ולי תאצ'ר: אחותה הצעירה של אליזבת המשתוקקת לרומנטיקה והרפתקאות (עונות 1–2, 5–6)
אריקה קרול - דוטי רמזי: אישה סקרנית שמתעניינת בכל מה שקורה בעיר (עונות 1–5)
לורטה וולש - פלורנס בלייקלי יוסט: תושבת הופ ואלי הידועה כרכלנית.
מאוחר יותר היא מתחתנת עם נד יוסט.
יוהנה ניומרץ ' - מולי סאליבן: תושבת הופ ואלי ואמה של רוזלין.
היא עבדה עבור ביל כמנקת משרדים.
מאוחר יותר היא הופכת לפקידת הקבלה ועוזרת לקרסון במרפאה.
הרוטגר מתיוס - נד יוסט: הבעלים של המסחר של העיר.
יש לו בת בשם קייטי.
מאוחר יותר הוא מתחתן עם פלורנס בלייקלי.
בן רוזנבאום - מייק היקאם: תושב הופ ואלי שעבד במכולת, במנסרה של לי ובגוון פטרוליום.
לורה ברטרם - מרי דנבר-גרייבס: אישה שנותרה לטפל בבנה הצעיר, כיילב, לאחר שבעלה נהרג בתאונת הכרייה.
מאוחר יותר היא מתחתנת מחדש עם כורה פחם, דוויט גרייבס בעונה 2. (עונות 1–3)
סטיב באצ'יץ' - צ'ארלס ספורלוק (עונות 1): פינקרטון סוכן שעבד עבור הנרי גאוון.
גרסין שיניי - אמילי מונטגומרי (עונה 1–הווה): תלמידה של אליזבת
מיטשל קומן - גייב מונטגומרי (עונות 1–2): תלמידה של אליזבת, אחיה הגדול של אמילי
מארק האמפרי - פרנק הוגאן (עונות 2–5): פורע חוק לשעבר שהפך לכומר המתיישב בהופ ואלי.
מקס לויד-ג'ונס - טום תורנטון (עונות 2, 5): אחיו הצעיר והמרדני של ג'ק שנהנה לפלרטט עם ג'ולי
גארווין סנפורד - וויליאם תאצ'ר (עונות 2, 5): אביה של אליזבת שאינו מאשר את אורח חייה בקול ואלי.
לינדה בויד - גרייס תאצ 'ר (עונה 2): אמה החולה של אליזבת.
מרקוס רוזנר - צ'ארלס קנזינגטון (עונה 2): חבר ילדות ותיק של אליזבת שעובד אצל אביה ויש לו רגשות רומנטיים חד צדדיים כלפיה.
קריסטינה ווגנר - נורה אייברי (עונות 2–3): אשתו לשעבר של ביל שהתרחקה לאחר מות בנה הצעיר.
אווה גרייס קופר - אופל וייס: סטודנטית צעירה של אליזבת.
לעיתים קרובות היא נושאת איתה דובון בשם בראוני.
כריסטיאן מייקל קופר בתפקיד טימי לוסון: מוזיקאי שאפתן צעיר שהוא תלמידו של אליזבת.
ג'ינה שרפנטייה- לורה קמפבל: תושבת הופ ואלי.
צעירה שהייתה תלמידה של אליזבת.
לאחר ששהתה מחוץ לבית הספר בעונה הששית, היא מתחילה לעבוד אצל אליזבת כמטפלת של ג'ק הקטן.
קרטר ריאן אוונצ'יץ - קודי סטנטון (עונות 3–6): יתום צעיר שאומץ על ידי אביגיל יחד עם אחותו הגדולה, בקי.
הוא נמחק מהסדרה יחד עם לורי לוקלין בגלל שערוריית המכללה.
ספנסר דרבר - סיירוס ריברה (עונה 4)
ג'רמי גילבוט - ריי וויאט (עונה 4)
קיילה וואלאס - פיונה מילר (עונה 6-הווה)
ג'אידה לילי מילר - אלי גרנט (עונה 6–הווה): אחייניתו של נתן גרנט.
היא נרגשת כאשר דוד שלה מאמץ אותה באופן חוקי.
קלייטון ג'יימס - קווין טאונסנד (עונה 5–7)
נטשה ברנט - מיני קנפילד (עונה 8–הווה): אשתו של ג'וזף.
היא נהנית לבשל ומאוחר יותר מתחילה לעבוד בבית הקפה.
ג'יימס ברולין בתור השופט ג'דידיה בלאק (עונה 1)
ברוק שילדס בתור שרלוט תורנטון (עונה 3)
ג'וסי ביסט בתור AJ Foster (עונות 4–5)
ניאל מאטר בתור שיין קנטרל (עונה 4)
מייקל הוגאן בתור ארצ'י גרנט (עונה 7)
טריל רות'רי בתור הלן בושאר (עונה 8)
הסדרה, שצילומיה תוכננו במקור בקולורדו, ארצות הברית, מצולמת דרומית לוונקובר, קולומביה הבריטית, בחווה מוקפת בכרמים.
עיירת הגבול הבדיונית Coal Valley (לימים Hope Valley) הוקמה בסוף 2013. חלק מהתפאורה הגיעה מהסט של הסדרה גיהנום על גלגלים.
העונה הראשונה של הסדרה שודרה ברשת CBS כסדרת קיץ ב-2015. הסדרה הפכה לזמינה בנטפליקס באוגוסט 2017, אך הוסרה בתחילת 2021. עונות 5 ו-6 הוסרו מנטפליקס ב 29 בינואר 2024. עונות 7–9 נוספו בPeacock בנובמבר 2022.
ב-22 בפברואר 2023, לקראת בכורת העונה העשירית, הסדרה חודשה לעונה אחת עשרה בת 12 פרקים.
ב-2019 עלתה בערוץ הולמרק ספין-אוף של התוכנית, בשם When Hope Calls.
"כשהלב הוא חופשי" הוא סינגל שהוקלט על-ידי הזמרת הישראלית גלי עטרי.
השיר יצא ב-14 בפברואר 2023, על-ידי חברת התקליטים NMC.
השיר היה למעשה שירו האחרון של יצחק קלפטר, ויצא כחודשיים לאחר פטירתו.
גלי דיברה על החשיבות הרבה שראתה ביציאתו של השיר, אשר נכתב על-ידי מאיר גולדברג, ואף חשפה כי בהאזנה קשובה לשיר ניתן לשמוע את קולו של קלפטר לצד קולה שלה, כפי שנלקחו מהקלטת הסקיצה המקורית.
השיר זכה להשמעות רבות בתחנות הרדיו, לביקורות חיוביות, וכן נכנס לפלייליסט של גלגלצ ושל כאן גימל.
בביקורות הודגשה לחיוב פשטותו של השיר, וכן עלתה התייחסות אל הטקסט כשיר מחאה.
"כשיבוא שלום לארץ" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית אילנית בהשתתפות הזמר יגאל בשן.
את השיר הוציאה לאור בשנת 1974 חברת התקליטים הד ארצי עבור מצעד הפזמונים השנתי של גלי צה"ל.
"כשיבוא שלום לארץ" נכתב והולחן על ידי אהוד מנור וקובי אשרת בהתאמה.
הוצאתו באה ברוח סיום מלחמת יום הכיפורים, שגבתה מספר רב של קורבנות וחללים.
בשיר מתוארים דברים שיחדלו מקיומם ודברים חדשים שיתחילו להתרחש עם הגעת השלום לישראל.
הוא נחל הצלחה אדירה במצעד הפזמונים השבועי של גלי צה"ל, ואף בשיאו דורג במשך ארבעה שבועות רצופים במקום הראשון.
גם במצעד הפזמונים של הגל הקל הגיע למקום העשירי.
"כשהשמש שוב" הוא שיר של הזמרת-יוצרת הישראלית נונו שיצא לאור ב-16 בנובמבר 2023.
את השיר נונו כתבה והלחינה, השיר יצא בהשפעת מלחמת חרבות ברזל נונו כתבה
הוידאו קליפ פורסם עם צאתו של השיר ב-16 בנובמבר, בקליפ מופיעים פרחים.
אורית כרמי עיצבה את העטיפה.
את השיר ביצעה בין השאר באולפני גלגלצ וכן בכיכר החטופים.
+אזורתאריך יציאהפורמטחברת תקליטיםמקורעולמי16 בנובמברהזרמת מוזיקהדי-מיוזיק
"כשזה עמוק" הוא אלבום האולפן השישי של הזמרת-יוצרת הישראלית קורין אלאל.
את האלבום הוציאה בשנת 1997 לאור חברת התקליטים NMC על גבי תקליטור וקלטת שמע.
לצורך קידומו המסחרי הוצאו מתוכו שלושה סינגלים מסחריים: "לחיות", "פירמידות" ו"כשזה עמוק".
האלבום כולל שתים עשרה רצועות ורמיקס אחד, שנכתבו על ידי שבעה כותבים שונים – מירי פיגנבוים, יענקל'ה רוטבליט, אהוד מנור, ענבל פרלמוטר, דפנה ערוד, מאיר גולדברג ויעקב גלעד.
"כשזה עמוק", שיר הנושא, הוא גם הרצועה התשיעית באלבום.
הוא נכתב על ידי אלאל ופרלמוטר, שנפטרה זמן קצר לאחר מכן בתאונת דרכים.
אלאל הקדישה לזכרה את אלבומה הבא, תנינענק (2001).
הוא דורג במקום השישי במצעד הפזמונים השבועי של רשת ג'.
כמו כן, הוא נכנס למצעד השנתי של התחנה במקום ה-28.
כשזה עמוק הוא אלבומה הראשון של אלאל שלא הופץ בפורמט תקליט.
מפיקו, ערן צור, עבד עם הזמרת בעבר כשהוציאו יחד עם דנה אינטרנשיונל ורונה קינן את "וזה לא מה ש..." מתוך האלבום אתה חברה שלי (1997).
בנוסף, "Dacha", נחשב לשירה הראשון של אלאל באנגלית.
כשותנית זאץ או ז'טצקי הוא זן "אצילי" של כשותנית.
היא נקראת על שם העיירה הצ'כית ז'אטץ .
כשותנית זו נמצאת בשימוש נרחב בבוהמיה כאחד מהמרכיבים של בירה כמו הבירה פילזנר אורקוול הצ'כית.
כשותנית זאץ היוותה יותר מ־ הכשותניות של 2009 בצ'כיה.
זהו זן הכשותנית העיקרי המשמשת בייצור בירה כמו פילזנר אורקוול, סטלה ארטואה הבלגית וכן בבירות רבות אחרות.
בשימוש בבירה, הארומה המתקבלת היא עדינה מאוד, אדמתית, צמחית ומתובלת.
למרות הפופולריות והייחוס האצילי שלה, לזאץ בדרך כלל רמת חומצת אלפא נמוכה מאוד ואינה יעילה במיוחד ככשותנית מרירה.
כשותנית זו משמשת בדרך כלל עבור לאגר ים ופילזנרים בסגנון בוהמיה.
מגוון נוסף של כשות זאץ הופץ בארצות הברית של אמריקה.
לזן האמריקאי יש תכולת חומצות אלפא גבוהה יותר מהזן הצ'כי המקורי.
כשהרוח נושבת הוא סרט קולנוע מונפש בריטי מסוגת דרמה משנת 1986, בבימויו של ג'ימי מוראקאמי לתסריט של ריימונד בריגס, המבוסס על רומן גרפי באותו שם שיצר בריגס.
הוא עוקב אחרי זוג קשישים (מדובבים על ידי פגי אשקרופט וג'ון מילס) המתגוררים באזור כפרי מבודד בבריטניה, ומנסים לשרוד שואה גרעינית שהחריבה את העולם שהכירו, בעוד הם מתקשים להפנים את משמעות החורבן שסביבם.
את המוזיקה לפסקול הסרט הלחין רוג'ר ווטרס, והיא כוללת קטעים ושירים של אמנים נוספים.
את שיר הנושא כתב ושר דייוויד בואי.
בהשראת הסרט כתב רמי פורטיס את שירו "שקיעתה של הזריחה".
ג'ים בלוגס (מדובב על ידי ג'ון מילס) ואשתו, הילדה (מדובבת על ידי פגי אשקרופט), הם זוג קשישים המתגוררים בבית מבודד באזור סאסקס שבאנגליה.
ג'ים מקפיד להישאר מעודכן בחדשות המבשרות על מתיחות גוברת והולכת בין ברית המועצות ומדינות המערב עקב מלחמת ברית המועצות - אפגניסטן, המאיימת להפוך לעימות גרעיני כלל עולמי.
כאשר הוא שומע בחדשות ברדיו שעימות גרעיני עלול להתרחש בטווח זמן של ימים, ג'ים מקפיד למלא את הוראות הממשלה על מנת להתכונן – הוא בונה מקלט מאולתר בתוך ביתו, מכסה את החלונות בצבע לבן, ומכין שקים שהוא והילדה יוכלו לישון עליהם בעת הצורך.
למרות החשש, ג'ים והילדה משוכנעים שיוכלו לשרוד את המלחמה, כפי ששרדו את מלחמת העולם השנייה, ושבסופו של דבר הסובייטים יובסו.
כאשר שידור הרדיו מתריע על תחילת המתקפה ומעדכן שטילים בליסטיים בין-יבשתיים עושים את דרכם לבריטניה, ממהר הזוג למקלט המאולתר, ומצליח בקושי לחמוק מהדף האוויר המחריב את ביתם, תוצאה של פיצוץ גרעיני שהתרחש בסמוך.
לאחר מספר לילות הם יוצאים מהמקלט לסביבה חרבה, שכל התשתיות, השירותים והתקשורת בה הושמדו וחדלו מלפעול.
בתמימותם, הם בטוחים שמדובר בהפסקה זמנית בלבד עקב אילוצי המלחמה.
הם נשארים שלווים ותמימים, וממשיכים בשגרה יומית ככל האפשר – מכינים אוכל ותה על גזיה, ומדברים על סידורים שיצטרכו לעשות לאחר המלחמה.
הם מנסים לחדש את מלאי המים שלהם, ההולך ואוזל, באמצעות מי גשם, כשהם משוכנעים שבקרוב תגיע הממשלה לחלץ אותם.
מצבה של הילדה מחמיר במיוחד, והיא מזדעזעת כשהיא נתקלת בעכברוש באסלה המיובשת שנותרה מביתם.
יחד עם התסמינים המחמירים היא מאבדת את תקוותה.
ג'ים מנסה להרים את רוחה, עדיין בטוח בתמימותו שהתרופה למחלתה נמצאת מרחק הליכה לבית המרקחת.
לאחר מספר ימים, הזוג כבר למעשה נפל למשכב ושניהם הולכים וגוססים.
רוחה של הילדה נופלת עוד יותר כאשר שיערה נושר.
ג'ים מנסה לחזק אותה, עדיין בטוח ששירותי החירום בדרך אליהם, אבל הם לא מגיעים.
הם נכנסים למקלט ושוכבים בשקים שהכינו, כאשר ג'ים מנסה לנחם את הילדה בתפילות ומזמורים, אך היא מבקשת ממנו שיפסיק.
מחוץ למקלט מתחיל העשן להתפזר ושמש עמומה מתחילה להתגלות.
בסוף הקרדיטים לסרט נשמע קוד מורס המאיית את המילה MAD – ראשי תיבות של "השמדה הדדית מובטחת".
ג'ון מילס – ג'ים בלוגס
פגי אשקרופט – הילדה בלוגס
רובין יוסטון – קריין חדשות ברדיו
ג'יימס ראסל - צוללן רוסי
דייוויד דונדאס - קולות רקע
מאט אירווינג - קולות רקע
הסרט הוא שילוב של הנפשה מצוירת והנפשה בשיטת סטופ-מושן של חפצים אמיתיים.
החפצים והרהיטים בביתם של ג'ים והילדה הם החפצים האמיתיים, שממילא זזים לעיתים רחוקות (למעט בסצנת הפיצוץ המחריב את הבית), בעוד דמויותיהם של ג'ים והילדה מצוירות, כמו גם הסביבה שמחוץ לביתם.
הסיבה לבחירה בטכניקה הזו היא דמיונה לטכניקה בה צולמו סרטוני הסברה של ממשלת בריטניה בדבר התגוננות אזרחית ממתקפה גרעינית באותה תקופה.
את רוב פסקול הסרט הלחין רוג'ר ווטרס, אך הוא כולל שירים וקטעים שהולחנו ובוצעו על ידי אמנים אחרים כגון דייוויד בואי (שכתב ושר את שיר הנושא), ג'נסיס ויו קורנוול.
הסרט זכה בביקורות חיוביות, ומחזיק נכון ל-2024 בציון של 88% באתר "Rotten Tomatoes".
"כשהלכת" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית שירי מימון.
את השיר הוציאה ב-4 בפברואר 2008 לאור חברת התקליטים הליקון, כסינגל השני מתוך אלבומה השני של הזמרת, "רגע לפני ש...".
מימון כתבה את השיר בעקבות זיכרון נעורים וחבר שנהרג.
היא נולדה וגדלה בקריית חיים ולמדה שם בתיכון.
כשהייתה בת 16–17 הייתה בזוגיות עם אדם סלע, שהיה גדול ממנה בשנתיים.
דרך סלע, מימון הכירה את , שהיה חבר בחבורה של סלע.
מימון תיארה את בן מוחא כבחור שובב, מתוק, עם חיוך מדהים ועיניים כחולות זוהרות.
בשנת 1997, כשמימון עדיין למדה בתיכון, סלע ובן מוחא התגייסו לצבא הגנה לישראל.
סלע התגייס לחטיבת גולני כלוחם, בעוד לבן מוחא הייתה נכות ברגל והצבא ניסה לשבץ אותו ביחידות אחרות שדורשות פרופיל רפואי נמוך יותר.
למרות הפרופיל הנמוך, בן מוחא התעקש להתגייס לגולני, ובסוף התקבל.
ב-16 בנובמבר 1998 סלע ומימון תכננו להיפגש בחתונה של דודתו של סלע.
הוא שוחרר במיוחד מהצבא אך בדרך שמע ברדיו על פיצוץ שפגע בלוחמי גולני ואת שמו של בן מוחא בין הנפגעים, ונפלה עליו ההבנה הקשה.
מימון קיבלה טלפון מאחת חברותיה שבישרה על מותו של בן מוחא.
בבוקר האירוע, בן מוחא וצוותו יצאו לפעילות בדרום לבנון, לאימון מטווח.
למחרת התנדב לצאת שוב למטווח כחלק מכוח מגן, בגלל הגעת חיילים נוספים.
באותו הלילה הונחו מטענים בשטח, והפיצוץ התרחש בעת הפעולה.
בן מוחא נהרג בהיותו בן 19, יחד עם שני חיילים נוספים.
בטקס יום הזיכרון בבית הספר, מימון, שהייתה אז בכיתה י"א, בחרה לשיר את השיר "החול יזכור", שיר שמבחינתה היה מנותק רגשית כדי שתצליח לשיר מבלי לבכות.
לאחר הטקס, חברים תהו על בחירת השיר, אך מימון הבינה שזו הייתה הדרך שלה להתמודד.
עם השנים, הזוגיות מימון וסלע הסתיימה, ולא נשמר ביניהם קשר.
מימון התגייסה ללהקת חיל האוויר, ובהמשך עבדה כברמנית וזמרת במועדון באילת.
לאחר מכן, אמה של מימון התקשרה אליה והציעה לה להירשם לתוכנית "כוכב נולד", בה מימון הגיעה למקום השני בתוכנית, קיבלה חוזה הקלטות בהליקון והוציאה אלבום בכורה מצליח.
מימון לא נחשבה אז לזמרת-יוצרת, אלא כמבצעת שהתגלתה בתוכנית, אך תמיד כתבה לעצמה במחברות מאז שהייתה צעירה.
לקראת האלבום השני רצתה להיות מעורבת יותר ביצירה ולבטא את עצמה והרגישה שעליה לסמוך יותר על עצמה, על האינטואיציה שלה ועל המילים שלה.
בשנת 2006 החלה לעבוד על אלבומה השני וחיפשה לחנים.
חזי שקד, מוזיקאי ותיק שהכיר את מימון מהעבודה המשותפת באילת במופעים של מלצרים מזמרים והם התחילו לשתף פעולה, ניסו לכתוב ולהקליט יחד, אך לא הצליחו לייצר שיר מתאים.
מימון לא ויתרה וביקשה משקד בלדה לאלבום השני.
שקד לא באמת היה מוכן אך אמר לה שיש לו משהו, והיא הודיעה שהיא בדרך אליו.
שקד נלחץ, התחיל לחפש השראה באוספי בלדות, ואז שמע את "Hurt" של כריסטינה אגילרה שהעניק לו השראה, והוא הלחין מנגינה בפעם אחת, בטייק ראשון, על הפסנתר.
מימון שמעה את הסקיצה של שקד והתרגשה מאוד, ואמרה לו שהיא רוצה לקחת את זה ומאוחר יותר הקשיבה למנגינה באוטו שלה, מתחת לבית, בעצימת עיניים, וחוותה הצפה של זיכרונות מבית הספר התיכון.
בעקבות המנגינה, המילים לשיר "כשהלכת" נשפכו ממנה כמעט באופן מיידי.
בתחילה כתבה את השיר באופן אישי מאוד, וחשבה על בן מוחא, אך רצתה להשאיר את המשמעות פתוחה ולא לקשור את השיר רק למוות.
השיר "כשהלכת" נכנס לאלבום השני של מימון, "רגע לפני ש...", לצד עוד שני טקסטים שהיא כתבה ויצא מאוחר יותר כסינגל לרדיו, אך מימון לא מיהרה לחשוף את הסיפור שמאחוריו מכיוון שהרגישה חוסר נוחות וחששה שאנשים יחשבו שהיא מנצלת את הסיפור או את הזיכרון.
רק שנים מאוחר יותר, באחת מהופעותיה, שיתפה את הסיפור שמאחורי השיר וסלע נתקל בסרטון שבו מימון דיברה על השיר ועל בן מוחא, והפיץ אותו בקבוצת פייסבוק שהקים לזכרו.
לאחר מכן סלע שלח למימון הודעה בה הודה לה בשם המשפחה.
מימון סיפרה שלפני שהתחילה לשתף את הסיפור שמאחורי השיר, הצליחה לבצע אותו בצורה חלקה, אך מרגע שהתחילה לספר את הסיפור בהופעות, החוויה הפכה רגשית מאוד, והיא התחילה לבכות בזמן ההופעות.
לדבריה, כל אובדן, גם אם הוא נראה קטן או גדול, משאיר צלקת ונשאר בלב.
השיר עוסק בכאב ובבדידות שחווה הדוברת לאחר פרידה מבחיר לבה.
היא מתארת כיצד ויתורו על הקשר אירע בקלות מדאיגה.
בנוסף, מתארת חלום על פיו יום אחד ירוצו השניים יחד כזוג בין שדה פרחים, כסמל לאהבה ולכמיהתה הרבה לחזרתו.
עזיבתו משולבת בצער על כך שהוא לקח ממנה את האור והתקווה.
בחלק השני, הדוברת משתפת בתחושותיה הנוכחיות – היא מצאה אהבה חדשה, אך עדיין מתגעגעת לגבר שעזב.
היא שומעת את קולו ואת הבטחותיו, על-אף שהוא איננו, וממשיכה לחכות וללחוש לו שיחזור.
היא מביעה תקווה לחידוש הקשר, אך בד בבד מתמודדת עם הניגוד שבין אהובה העכשווי לבין הנוכחות המתמשכת של הגבר שעזב.
במרכז התמונה מופיעה מימון בתקריב של פניה, כאשר עיניה עצומות.
שערה פזור ומעט מסתיר את פניה.
התאורה בתמונה היא רכה ומעומעמת, והיא עצמה בשחור-לבן, דבר המדגיש את הדרמטיות והרגש שבה.
בחלק התחתון של העטיפה מופיע שם הזמרת "שירי מימון" בכתב לבן, ומתחתיו שם השיר "כשהלכת" יחד עם ציון אורכו, שלוש דקות ושלושים ושבע שניות.
העיצוב הכללי משדר רגש עמוק של פרידה וגעגוע, שמתאים לאווירה ולנושא של השיר, כשהשימוש בגווני השחור-לבן מחזק את התחושה המלנכולית.
ב-21 בפברואר 2008 הוצג כמועמד לכניסה למצעד הפזמונים השבועי של רשת ג'.
שבוע לאחר מכן דורג במקום ה-12. ב-27 במרץ 2008 הגיע למקום הרביעי – מיקון השיא שלו במצעד.
לבסוף, ב-5 ביוני יצא מהדירוג השבועי לאחר 12 שבועות צעידה רצופה.
"כשהלכת" נחל הצלחה גדולה גם במצעד השבועי של גלגלצ.
הוא הופיע בו לראשונה במקום השישי – מיקום השיא שלו במצעד.
ב-13 במרץ יצא מהדירוג לאחר שישה שבועות צעידה רצופה.
ל"כשהלכת" לא הופק וידאו קליפ רשמי.
אולם ב-21 במאי 2012 הועלה קטע אודיו רשמי שלו בערוץ היוטיוב של מימיון.
נכון לספטמבר 2024 עומד מונה הצפיות של הקטע על 1.5 מיליון.
כשהרוח נושבת הוא סרט דרמה היסטורית משנת 2006 בבימויו של קן לואץ', הסרט מתרחש בזמן מלחמת העצמאות האירית (1919–1921) ומלחמת האזרחים האירית (1922–1923) ומתאר את מאבקם של האירים לעצמאות מהשלטון הבריטי בשנות ה-20 המוקדמות של המאה ה-20. הסרט זכה בפרס דקל הזהב בפסטיבל קאן 2006 .
דמיאן (קיליאן מרפי), צעיר אירי, מוותר על לימודי הרפואה בלונדון ומתוך תחושת מחויבות ואהבת הארץ מחליט להצטרף לאחיו טדי (פאדריק דילייני), לוחם במחתרת האירית, במאבק נגד הבריטים.
השניים מצטרפים לכוחות הגרילה המקומיים ונלחמים למען עצמאות אירלנד.
עם הזמן, האחים מוצאים את עצמם משני צידי המתרס האידאולוגי, כאשר דמיאן ממשיך להילחם למען עצמאות מלאה, בעוד שטדי תומך בהסכם עם הבריטים.
קיליאן מרפי – מגלם את דמיאן, צעיר אידיאליסט המצטרף למאבק המזוין.
– מגלם את טדי, אחיו של דמיאן ומנהיג במחתרת האירית.
ליאם קנינגהם – מגלם את דן, חבר במחתרת.
– מגלמת את שינייד, תושבת מקומית המעורבת במאבק.
הסרט זכה לשבחים רבים על תיאורו הריאליסטי של המאבק האירי לעצמאות.
באתר IMDb, הסרט מחזיק בציון של 7.5/10. באתר Rotten Tomatoes, הסרט מחזיק בציון של 90% על סמך 117 ביקורות, עם ממוצע דירוג של 7.7/10. באתר Metacritic, הציון הממוצע הוא 82 מתוך 100, בהתבסס על 30 ביקורות.
באתר הבמה נכתב "קיליאן מרפי האירי מצדיק את הקרדיט הרב שניתן לו וגם חבריו לקאסט עושים עבודה נאמנה.
כשהקסם פג: לגדול בדרום לבנון הוא ספר אוטוביוגרפי מאת ההיסטוריון והמזרחן פרופ' פואד עג'מי, אשר הובא לדפוס על ידי אלמנתו בשנת 2022, ויצא בהוצאת בומברדייר בוקס (Bombardier Books).
הספר עוסק בילדותו ונעוריו של עג'מי בדרום לבנון בשנות החמישים והשישים של המאה העשרים, ומשלב תיאור אישי לצד ניתוח רחב של תהליכים היסטוריים, פוליטיים ותרבותיים שעיצבו את האזור באותה תקופה.
בשנת 2024 יצא הספר לאור בעברית בהוצאת סלע מאיר, בתרגומו של יובל סימן-טוב.
פואד עג'מי (2014–1945) היה חוקר המזרח התיכון, אשר נודע בזכות כתיבתו המחקרית על מדינות האזור, היחסים הבין-עדתיים וההשפעות הגלובליות שעיצבו את הנוף הפוליטי והחברתי במזרח התיכון.
את רוב דרכו המקצועית עשה באוניברסיטאות בארצות הברית, שם עסק בהוראה ובמחקר.
שורשיו נעוצים בדרום לבנון, אזור המאופיין בגיוון עדתי, מורכבות חברתית ומציאות פוליטית משתנה.
הספר נכתב כהיזכרות בנוף ילדותו ובעולם הרוחני והתרבותי שאפף אותו כילד ממשפחה שיעית, כאשר עג'מי עבד עליו 40 שנה והושלם, אך יצא לאור רק לאחר פטירתו.
עג'מי נולד וגדל בכפר ארנון בנפת נבטייה בדרום לבנון, אזור שתושביו התפרנסו בעיקר מחקלאות ושמרו על אורח חיים מסורתי.
בעיני הילד, הצטייר הכפר כמקום קסום עטוף בנוף הררי ירוק, נחלים זורמים וחברה המאופיינת בלכידות משפחתית וערכים קולקטיביים.
עם זאת, כבר בשנות ילדותו נרשמו ניצנים של תהפוכות פוליטיות וחברתיות, שנבעו בין היתר מהתחזקות השפעות חיצוניות – הן ממדינות מערביות והן מהעולם הערבי הרחב.
עג'מי מתאר בספר את ההווי המקומי: אירועי החגים, מפגשים משפחתיים וסיפורי פולקלור שעברו בעל פה מדור לדור.
לצד זאת הוא מזכיר רגעים של מתח עדתי ופוליטי, שהתגברו עם חדירת אידאולוגיות זרות ועם שינויים בצל המלחמה הקרה ופעילותן של תנועות לאומיות ודתיות במרחב הלבנוני.
הספר מחולק למספר פרקים, שכל אחד מהם מתמקד בפן אחר של התבגרותו של עג'מי ובסביבה המשתנה שסביבו.
הוא מתאר כיצד התעצבה ילדותו במפגש שבין מסורת עתיקת-יומין לבין שאיפות אישיות ורעיונות מודרניים, אליהם נחשף לראשונה דרך מערכת החינוך והספרות המערבית.
עג'מי מציג את השקפת עולמו כבעל זהות מורכבת: מחד, בן למשפחה ולכפר השזורים עמוק בהיסטוריה השיעית הלבנונית; ומאידך צעיר סקרן הנמשך לערכי חופש, ביקורתיות ומימוש עצמי, אותם שאב מעולם המחשבה המערבי.
הספר אינו עוצר ברובד האישי.
עג'מי שוזר בתיאוריו רקע היסטורי נרחב, הסוקר את שלבי התהוותן של סיעות פוליטיות שונות בלבנון, ובהן הכוחות שהובילו לעליית תנועת חזבאללה בדרום לבנון כמה עשורים מאוחר יותר.
הוא מתחקה (לא בפירוט רב) אחר השפעות גלובליות, כגון המלחמה הקרה, הסכסוך הישראלי-פלסטיני ועוצמתן הגוברת של מדינות המפרץ, וטוען שאלו חדרו אל הכפרים הנידחים והפסטורליים בעורף הלבנוני והביאו לרדיקליזציה ולהתססה של כוחות פנימיים.
בדומה ליצירות אוטוביוגרפיות אחרות העוסקות באזור המזרח התיכון, "כשהקסם פג" מספק בנוסף לסיפור חיים אינטימי עדות היסטורית וחברתית המסייעת להבנת לבנון בתקופה שלאחר עצמאותה.
עג'מי מתאר כיצד החברה השיעית בפרט, והלבנונית בכלל, נדרשה להתמודד עם אתגרי המודרנה, גלובליזציה, עליית האסלאמיזם הרדיקלי והשפעות חיצוניות – אשר התבטאו בהופעתם של ארגונים צבאיים ופוליטיים ובהחרפת מתחים בין עדות שונות.
סיפורו של עג'מי מעלה שאלות של זהות, זיקה לאדמה, יחסי מסורת וקדמה, ומקומם של צעירים משכילים המצויים בתווך שבין שני עולמות.
הספר גם תורם לדיון בסוגיית הגירה פנימית וחיצונית במזרח התיכון: עג'מי פורש את המניעים שדחפו אותו לחפש אופקים חדשים: "הניכור שחשתי הוביל אותי בכיוון אחד: רציתי נואשות לעזוב את המדינה".
ובהמשך הוא מתאר שרק עשור לאחר עזיבתו הוא חזר ללבנון שוב, אולם זה היה רק בטיסת ביניים, ותקפה אותו חרדה שמא "אולי איכלא כאן שוב", אמירה המצביעה על כך שעבורו הקסם אכן פג, ולבנון לא תחזור להיות המדינה הפסטורלית שבה נולד.
סגנונו של עג'מי משלב דיווח היסטורי מדויק עם כתיבה אישית המובילה את הקורא אל חדרי הנפש של הילד שצפה מרחוק בתהפוכות גדולות.
עם זאת, הוא נמנע מרומנטיזציה מופרזת של העבר: עג'מי מציג מבט מפוכח, תוך הדגשת הניגודים והקשיים שהתעוררו בעת מפגשו עם המציאות החברתית והפוליטית בלבנון.
פרק המבוא שבו הוא מתאר כיצד ידידתו נרצחה בעקבות חילול כבוד המשפחה, הוא דוגמה מאלפת לכך.
איתמר רבינוביץ כתב ב"הארץ" כי מדובר ב"אוטוביוגרפיה חלקית מרתקת ומאלפת", החושפת את החיים שהתנהלו בדרום לבנון לפני עלייתם של אמל וחזבאללה.
הוא מציין כי הספר מעניק לקורא הישראלי מבט נדיר על חיי הכפרים והעיירות באזור זה במאות השנים האחרונות, מעבר לנרטיב הצבאי המוכר.
טונקו ורדראג'אן, בביקורתו ב"וול סטריט ג'ורנל", מדגיש כיצד הספר משחזר את "החיים התוססים והמורכבים בלבנון", אשר עיצבו את הגותו של עג'מי.
לדבריו, מדובר בהצצה אינטימית לחוויות שעיצבו את השקפותיו כחוקר המזרח התיכון.
ב"National Review" הודגש עיסוקו של הספר בטלטלות הפוליטיות והתרבותיות שפקדו את לבנון בתקופת עיצובו של עג'מי, לצד המתח המתמיד שבין מסורת למודרניות.
הביקורת משבחת את סגנונו הרהוט ואת יכולתו של עג'מי לנתח את זהותו ואת תחושת השייכות שלו בעומק וברגישות יוצאי דופן.
ניל רוגצ'בסקי, בכתב-העת "Mosaic " רואה בספר "דיוקן חסר פשרות של ההתנגשות הבלתי נמנעת בין מסורת למודרניות בלבנון שלאחר מלחמת העולם השנייה".
הוא מציין כי מעבר להיותו סיפור התבגרות אישי, זהו הרהור עמוק על הפוליטיקה והמסורת במזרח התיכון.
פרופ' פרנק סלאמה משבח את הספר כעמוק ונטול יומרות, ומתאר את עג'מי כ"נביא פיניקי" אשר תובנותיו בנוגע לזהות, גלות והיסטוריה נותרים רלוונטיים גם היום.
לדבריו, הספר משלב בחינה חדה של הלאומיות הערבית עם אהבה עזה לארץ הולדתו של המחבר.
לאון ויזלטיר כותב כי "מעולם לא קראתי תיאור כה מהפנט של התפכחות...
כשהקסם פג הוא אנדרטה יוצאת דופן לאהבה ולאמת גם יחד." הוא מציין כי הספר, בבהירותו ובשפתו הלירית, מצליח ללכוד את יופיו של העולם שהמחבר עוזב מאחוריו.
קוק מוסיף כי זהו ספר זכרונות עוצמתי, המגולל סיפור של זעזוע עמוק.
הוא פותח בתיאור מצמרר של אם ההורגת את בתה כדי לשמור על כבוד המשפחה, ומסתיים בעזיבתו של המחבר ללימודים בארצות הברית.
בין שני הקטבים הללו, נפרסים דיוקנאות אינטימיים של גברים ונשים שהתמודדו עם רוחות השינוי, לעיתים באופן הרסני ולעיתים כמקור לגאולה.
כשהעולם מסתובב הייתה אופרת סבון אמריקאית ששודרה ברשת CBS במשך 54 שנים, מ-2 באפריל 1956 ועד 17 בספטמבר 2010. הסדרה, אשר נוצרה על ידי אירנה פיליפס, היא סדרת הטלוויזיה ששודרה במשך הזמן הרב ביותר בתולדות הטלוויזיה (בסך הכול 13,763 שעות של תוכן).
הסדרה הייתה אופרת הסבון הנצפית ביותר בארצות הברית בשעות היום בין השנים 1958 עד 1978, כאשר בשיא בסביבות עשרה מיליון אנשים צפו בסדרה בכל יום.
לפני שהסדרה עלתה לשידור הפרקים כל אופרות הסבון היו באופן 15 דקות.
הסדרה הייתה אופרת הסבון הראשונה שהפרקים שלה היו באורך חצי שעה.
הסדרה עברה משחור-לבן לצבע באמצע שנות ה-60, כאשר הפרק האחרון בשחור-לבן שודר ב-10 בפברואר 1967. ב-1 בדצמבר 1975 אורך הפרקים של הסדרה גדל מחצי שעה לשעה.
כמו כן, החל מ-1975 פרקי הסדרה לא הוקלטו יותר בשידור חי - באופן זה היה ניתן להקליט יותר מפרק אחד ביום, והשחקנים לא היו חייבים לעבוד כל יום.
עלילת הסדרה התרחשה בעיירה הבדיונית אוקדייל שבמדינת אילינוי, והיא התמקדה בחייהם של במגוון רחב של דמויות מורכבות אשר שזורות זו בזו, במערכות היחסים שלהם ובמאבקים שלהם, ובמיוחד במשפחות מסוימות בעיירה.
המשפחות המרכזיות בסדרה כללו בין היתר את משפחת יוז, משפחת סניידר ומשפחת ריאן.
הסדרה הכילה קווי עלילה מורכבים, וכמו כן תפניות דרמטיות רבות.
הסדרה זכתה בפרס אמי בקטגוריית סדרת הדרמה בשעות היום הטובה ביותר ארבע פעמים בשנים 1987, 1991, 2001 ו-2003.
"כשהקדושים צועדים בסך" , נקרא גם "כשהקדושים" (The Saints), () הוא שיר רוחני מסורתי שמקורו כמזמור נוצרי, ומנוגן לעיתים קרובות גם על ידי להקות ג'אז.
אחת מהקלטות הג'אז המפורסמות ביותר של "כשהקדושים" נעשתה ב-13 במאי 1938 על ידי לואי ארמסטרונג ותזמורתו.
ישנן הערכות כי הוא התפתח בתחילת המאה ה-19 ממספר שירי גוספל בעלי שמות דומים, כולל "When the Saints Are Marching In" (1896) ו-"When the Saints March In for Crowning" (1908).
הגרסה המוקלטת הראשונה הידועה הייתה בשנת 1923. למרות שהכותרת שניתנה ליצירה היא "When All the Saints Come Marching In", הקבוצה שרה את המילים המודרניות המתחילות ב-"When the saints go marching in".
כמה גרסאות גוספל אחרות הוקלטו בשנות העשרים, עם כותרים מעט משתנים אך תוך שימוש באותן מילים.
הגרסאות המוקדמות ביותר היו איטיות וממלכתיות, אבל ככל שחלף הזמן, ההקלטות הפכו לקצביות יותר, כולל גרסה מובהקת בקצב של הזמרים המקודשים בפרלופון הבריטי ב-1931.
למרות שלשיר היו שורשים עממיים, מספר מלחינים טענו לזכויות יוצרים בשנים מאוחרות יותר, כולל לותר ג'י פרסלי ווירג'יל אוליבר סטמפלס, ו-RE Winsett.
המנגינה מזוהה במיוחד עם העיר ניו אורלינס.
כמו בשירים עממיים רבים, אין גרסה "רשמית" אחת של השיר או המילים שלו.
לחלק מהעיבודים המסורתיים יש לרוב אנסמבל ולא שירה בודדת.
הוא נפוץ גם כמספר שירה לקהל.
גרסאות המשתמשות בשיחה ותגובה נשמעות לעיתים קרובות, למשל:
פסוקי התגובה יכולים להדהד את אותה מנגינה או ליצור מנגינה קונטרפונקט, לעיתים קרובות מסונכרנת מול הקצב של הפסוקים הראשיים, וזמר סולו עשוי לשיר מנגינה קונטרפונקט אחרת (סולו סופרן או טנור) כחלק שלישי בעיבודים מורכבים יותר.
השיר אפוקליפטי, לוקח חלק גדול מהדימויים שלו מספר ההתגלות, אך אינו כולל את תיאורים קיצוניים יותר של יום הדין.
הפסוקים על השמש והירח (המתפרשים לעיתים קרובות כליקוי חמה וירח) מתואמים לנבואה בספר יואל, שאליה מתייחס גם השליח פטרוס במעשי השליחים: ("השמש תהפוך לחושך והירח לדם לפני בוא היום הגדול והמפואר של ה'").
החצוצרה היא הדרך שבה מכריזים על יום הדין.
כשהמזמור מבטא את המשאלה ללכת לגן עדן, תוך שהוא מדמיין את הקדושים נכנסים, הוא מושמע לפעמים בהלוויות.
גרסת ביל היילי ושביטים שלו
ביל היילי התחיל את השיר, אותו למד דרך אמו, בשורה "Rocking and Rolling all the way".
השיר הוקלט ב-23 בספטמבר 1955, ויצא במרץ 1956. הוא הגיע למקום ה-18 במצעד הפזמונים של בילבורד, ולמקום ה-5 במצעד הבריטי.
גרסה של השיר נכללה בפסקול הסרט מ-1956 Rock, Pretty Baby.
הוקלט לראשונה על ידי פרמאונט יובל זמרי בפארמאונט 12073, אמצע נובמבר 1923. קבוצה זו עשויה להיות קשורה לזמרי יובל אלקינס-פיין.
זמרי יובל אלקינס-פיין, אוקה 8170. c.
הוקלט על ידי הבלוזמן הסליפי ג'ון אסטס בליווי גיטרה שנייה וקאזו עבור Bluebird Records בשיקגו, 1941.
לואי ארמסטרונג עזר להפוך "את הקדושים" לסטנדרט ג'אז עם הקלטת Decca שלו משנת 1938, שנוספה לרישום הלאומי להקלטות על ידי ספריית הקונגרס ב-2021.
המנגינה הוכנסה לרפרטואר הרוקנרול המוקדם על ידי Fats Domino כאחד מהנאמברים המסורתיים בניו אורלינס שהוא ניגן לעיתים קרובות בפני קהלי רוק.
דומינו בדרך כלל השתמש ב"הקדושים" כנאמבר הסיום הגדול שלו, לפעמים כשנגני הקרן שלו עוזבים את הבמה כדי לצעוד במעברי התיאטרון או סביב רחבת הריקודים.
הגרסה של דומינו משוחקת גם על ידי הניו אורלינס סיינטס במשחקי הבית לאחר שהבקיעו טאצ'דאון.
ג'ודי גרלנד שרה אותו בסגנון הפופ שלה.
אלביס פרסלי ביצע את השיר במהלך הג'אם סשן של רביעיית מיליון דולר וגם הקליט גרסה לסרטו, "פרנקי וג'וני".
בינג קרוסבי כלל את השיר בתערובת באלבומו 101 Gang Songs (1961)
אמני רוק מוקדמים אחרים שהלכו בעקבות דומינו כללו את ג'רי לי לואיס.
דונה הייטאואר הקליטה את השיר ב-1962 עבור ברקלי רקורדס כנאמבר טוויסט מתנדנד, עם קול סקאט וחיקוי של לואי ארמסטרונג.
The Kidsongs Kids שרו את השיר הזה בסוף הסרטון שלהם "Day At Camp".
בשנת 1990, ג'ון ראטר עיבד גרסה תוססת של השיר לזמרי קיימברידג', ליווי פסנתר או עוגב, ו־Obligato של קלרינט בסגנון דיקסילנד.
אטה ג'יימס ביצעה את השיר במהלך טקס הפתיחה של אולימפיאדת הקיץ 1984 .
ליידי גאגא הקליטה גרסת נשמה-פאנק לשיר עבור Harlequin (2024), האלבום הנלווה שלה לסרט המתח המוזיקלי האמריקאי Joker: Folie à Deux (2024).
השיר גם הושר על ידי דמויות שונות במהלך הסרט.
לואי ארמסטרונג ודני קיי ביצעו גרסת דואט קומית בסרט "חצוצרת הקסם" משנת 1959, וציינו מלחינים ומוזיקאים שינגנו "ביום שבו הקדושים ילכו לצעוד פנימה".
טוני שרידן עשה עיבוד רוק אנד רול מוצלח לשיר שהקליט ב-1961 עם הלהקה הלא ידועה דאז הביטלס כקבוצת ליווי, וחרג משמעותית כמה פסוקים מהמילים המקוריות.
הוא יצא לאור במקור כצד B של סינגל יחד עם "My Bonnie".
בשנת 1983, אהרון נוויל, יחד עם המוזיקאים מניו אורלינס סאל וסטיב מוניסטר וקרלו נוצ'יו וקבוצת שחקנים של קבוצת הפוטבול האמריקאית של ניו אורלינס סיינטס, הקליטו גרסה פופולרית של השיר המשלבת את פזמון הנבחרת "Who Dat?"
גרסה שוחררה על ידי ג'ון אדמונד באלבומו "All Time Rhodesian Evergreens" בשם "The Saints" עם פסוקים נוספים על חיילים שיוצאים למצעד, עושים כוח אש, בין היתר.
"When the Saints Go Marching In" מושר לעיתים קרובות כמזמורי כדורגל על ידי אוהדים במהלך משחקי כדורגל של ההתאחדות, וכן על ידי אוהדי Rugby Union (במיוחד אוהדי Northampton Saints) ו-Rugby League (במיוחד על ידי אוהדי St Helens RLFC ו-Oldham RLFC saints שהוחלפו ב-"yeds"), לעיתים קרובות עם המילה "saint" של הקבוצה.
דוגמאות כוללות "When the Saints Go Marching In" (מועדון הכדורגל סט.
ייתכן שאוהדי ליברפול הוצגו בפזמון כשהשתמשו בו עבור השחקן הכוכב שלהם איאן סנט ג'ון בשנות ה-60. עם זאת, מעריצי סאות'המפטון טענו שהשתמשו בו בשנות החמישים.
גרסה עם מילים ערוכות משמשת כשיר המועדון של מועדון הכדורגל St Kilda שמתחרה בליגת הפוטבול האוסטרלית.
"כשהיינו ילדים" הוא שיר שכתב הפזמונאי אורי אסף והלחין משה וילנסקי בשנת 1964 והוקלט לראשונה בשנת 1968 באולפני רשות השידור בידי שושנה דמארי בליווי תזמורת בניצוחו של וילנסקי.
ביום העצמאות של שנת 1969 ביצעה יפה ירקוני את השיר בספיישל טלוויזיוני, שהפך לאחד מהשירים המזוהים איתה ביותר.
בתוכנית "בשידור חי עם דן שילון" בערוץ 2, ביצעו יחדיו דמארי וירקוני את השיר, בעיבודו של אלדד שרים.
בשנת 1964 נסע אורי אסף לשדרות רוטשילד בתל אביב, בכדי להיפגש בביתה של הזמרת נחמה הנדל.
מכיוון שאיחרה, הוא המתין לה בשדרה, ושם ראה ילד קטן ששיחק עם דלי וכף בחול.
תמונה זו הייתה נקודת פתיחה לכתיבת השיר.
כשנחמה הנדל הגיעה לפגישה השיר כבר היה מוכן, אך נדרשו עוד כ-5 שנים עד שהולחן בידי משה וילנסקי.
אילנית ביצעה את השיר מתוך האלבום המשותף "יחד לתמיד" כצמד "אילן ואילנית", שיצא לאור בספטמבר 1968, בהפקתו המוזיקלית של דוד קריבושי.
יהורם גאון הקליט את השיר באלבומו "יהורם גאון – בשירי משה וילנסקי" משנת 1969.
עליזה עזיקרי שרה את השיר באלבומה "שירים שאהבתי" בשנת 1969, בעיבודו ובניצוחו של יצחק גרציאני.
המלחין והמנצח שמעון כהן הקליט את נעימת השיר בפסנתר בליווי תזמורת קול ישראל בניצוחו של משה וילנסקי ב-1969.
להקת השירושלמים ביצעה נעימת השיר ב-1971, באלבום "להיטים בשצף קצב בפי השירושלמים", בעיבודו וניצוחו של אריה לבנון.
אריק סיני הקליט את השיר באלבומו "שירים חוזרים ב'" משנת 1989.
אוריאל שלומי הקליט את השיר באלבומו "אני שר אני קיים" משנת 2002.
ששי קשת ביצע את השיר באלבום המשותף עם זוגתו יונה אליאן, "נוסטלגיה זה לא מה שהיה פעם", שיצא בשנת 2010.
כשל לוגי הוא שגיאה בתהליך הסקת מסקנות מטיעון לוגי כאשר אמיתותה של המסקנה אינה תלויה בנכונותן של ההנחות שהיא מבוססת עליהן.
כאשר קיים כשל בטיעון, הוא נחשב לא־תקף.
קיום כשל לוגי בטיעון אין משמעותו בהכרח שהנחות הטיעון או מסקנותיו שגויות; ייתכן שהן ההנחות והן המסקנות נכונות, אך הטיעון אינו תקף משום שהמסקנה שלו אינה נובעת מהנחות היסוד שלו בהתבסס על הכלי הלוגי בו משתמשים.
טיעון יכול להיות בעל כשל לוגי אף אם הטיעון אינו לוגי טהור.
לדוגמה, טיעון שאינו מיישם נכונה את עקרונות הסבירות או הסיבתיות יכול להיות טיעון שהוא שגיאה לוגית או כולל כשל לוגי.
זיהוי כשלים לוגיים עשוי להיות קשה לעיתים, משום שאנשים העושים שימוש בטיעון הכולל כשל לוגי משתמשים לעיתים קרובות בתחבולות שונות, חלקן מודעות וחלקן מוּבְנות בכשל עצמו, כדי להסתיר את הכשל.
התחבולות הנפוצות ביותר הן שימוש ברטוריקה, פנייה אל הרגש או אל חולשות פסיכולוגיות או חשיבתיות.
נהוג לחלק את הכשלים הלוגיים לשני סוגים:
כשל פורמלי – כשל בצורת ההגשה של טיעון מסוים, שמשתמש בצורת הגשה שאיננה תקפה, כדוגמת אישור הסוגר.
כשל לא פורמלי – כשל בתוכן של טיעון מסוים, שקיים עקב ביסוס פסול שלו, כדוגמת אד הומינם.
במובן הצר של המונח, כשל לוגי הוא יישום שגוי של עקרון לוגי תקף, או יישום של כללים שאינם קיימים.
חלק מהפעולות של פינוי אנשים מבתיהם חוקיות במדינה זו.
חלק מהפעולות של פינוי אנשים מבתיהם אינן חוקיות במדינה זו.
לכן, חלק מהפעולות של פינוי אנשים מבתיהם הן גם חוקיות וגם בלתי חוקיות במדינה זו.
הכשל הלוגי כאן גלוי לעין: כדי להגיע אל המסקנה, המילה "חלק" המופיעה בטענה הראשונה ובטענה השנייה מפורשת כמזהה של אותה קבוצה, אף שאין שום איתות (לדוגמה, שימוש ב"אותו חלק" במקום "חלק" בטיעון השני) שכך הדבר.
כדי להבהיר את הכשל ולסלק מסיחים שמטרתם לבלבל, ניתן להציב את הטיעון שוב, תוך שימוש במונחים אחרים.
לכן, חלק מהמספרים הם גם זוגיים וגם לא זוגיים (דבר שברור שאינו נכון).
בדוגמה זו היה קל מאוד לזהות את הבעיה, אך רוב הטיעונים הכוללים כשל לוגי אינם כה בהירים וקלים לאיתור.
ברבים מהם יש שימוש בסיבתיות, שאותה לא ניתן לפשט למערכת לוגיקה פורמלית.
אחרים משתמשים בתכסיסים פסיכולוגיים כמו היחס בין המדבר והשומע, פנייה לרגשות, מוסר או נאמנות למולדת, או הטעיות פשוטות, וכן שימוש בטענות משתמעות, שאינן מוצגות בגוף הטיעון עצמו.
סוג נפוץ מאוד של כשלים, שקשה להבחין בו במקרים רבים, הוא קבוצת כשלי הסיבתיות נון קאוסה פרו קאוסה, בה יש זיהוי שגוי של הסיבה.
דוגמה טיפוסית לכשל חמקמק וקשה לזיהוי כזה היא הבאה:
"ידוע כי רוב המשתמשים בסמים קשים השתמשו קודם במריחואנה.
מכאן ברור שעישון מריחואנה מוביל לשימוש בהרואין".
רוב חברי הקבוצה הנבדקת עישנו סמים קלים.
הקבוצה הנבדקת משתמשת כעת בסמים קשים.
לכן, עישון הסמים הקלים הוביל לשימוש בסמים קשים (תאוריית "סם המעבר").
מיקום התנהגות מסוימת של חברי הקבוצה הנבדקת על רצף זמן אינו גורר בהכרח שאירוע א' (עישון הסמים הקלים) הוא אכן הגורם לאירוע ב' (השימוש בסמים קשים).
לדוגמה, אפשר להציג טענות אחרות עם זיהוי סיבתיות, שיראו מופרכות על פניהן:
כל חברי הקבוצה הנבדקת עישנו סיגריות.
לכן, עישון הסיגריות הוביל לשימוש בסמים קשים.
מחצית מחברי הקבוצה גרו ברמת גן לפני שהתמכרו לסמים.
לכן, מגורים ברמת גן גורמים לחמישים אחוז ממקרי ההתמכרות לסמים קשים.
כדי שהסיבתיות הנטענת תהיה משכנעת, צריך להצביע על כך שבין הקבוצות יש חפיפה גבוהה, שהדגימה אינה מוטה, ושהסיבה שזוהתה היא אכן הסיבה המרכזית והמשמעותית, וכן הלאה.
במקרה זה, ידוע כי כחצי מיליון מתושבי ישראל עישנו סמים קלים בתכיפות זו או אחרת במהלך חייהם, אך רק כמה אלפים מתוכם הפכו למכורים לסמים קשים.
הסיבתיות שאותרה אינה משמעותית יותר מהמגורים ברמת גן (נתון העשוי להתקבל אם המחקר נערך בין מכורים לסמים ברמת גן).
אחד מסוגי הכשלים אותו מתקשים רבים לזהות הוא כזה שבו משתנה תלוי (כלומר, כזה המושפע ממשתנים אחרים ומשפיע עליהם) נתפש כמשתנה בלתי תלוי.
הדוגמה הבאה עשויה לאייר סוג זה של כשלים:
רובינזון קרוזו וששת חיים על האי הבודד דמיונה.
ששת הוא בעל מפעל לייצור קפה ואילו רובינזון קרוזו הוא שכיר במפעלו ובנוסף גם בעל בית קפה, שהוא הצרכן העיקרי של קפה באי.
יום אחד בא רובינזון קרוזו לששת ובפיו הצעה: הכפל את שכרי ומצב שנינו ישתפר.
לבקשתו של ששת הוא מבאר: "אם יהיה לי יותר כסף, אוכל לרכוש ממך יותר קפה, אתה תהנה מיותר הכנסות וכך תוכל לשבת ולשתות יותר קפה בבית הקפה שלי ואני אהנה פעם נוספת מהכנסות גדולות יותר!"
קל מאוד לראות את הכשל הלוגי בחשיבתו של קרוזו: הוא התעלם לחלוטין מהעובדה שכמות הכסף שהוא מקבל מששת אינה משתנה בלתי תלוי: ככל ששכרו יגדל, כן תקטן ההכנסה של ששת ומכאן גם יכולתו לשתות קפה בבית הקפה של קרוזו ומכיוון שכך תקטן גם רכישת פולי הקפה על-ידי קרוזו, וכן הלאה.
כשל טיפוסי להתייחסות כזו למשתנים תלויים כאילו הם בלתי תלויים מכונה כשל צבר עבודה.
דוגמה מורכבת מעט יותר לאותו כשל עצמו ניתן יהיה לראות בביקור חוזר באי הבודד דמיונה, שנים רבות אחרי פרשת הקפה המקורית:
במדינת דמיונה טוען מנהיג האופוזיציה היינץ שטורם קרוזו, מצאצאיו של רובינזון קרוזו המקורי, שיש להעלות את שכרם של כל השכירים במאה אחוז ומסביר: "אם יעלו לכולם את השכר, יהיה להם יותר כסף לקנות, ושאר תושבי דמיונה יהנו מרווחה כלכלית.
היחידים שייפגעו הם בעלי המפעלים העשירים כמו מר גיי שלופן ששתיאלי, שיצטרכו לבנות בתים פחות מפוארים בשכונת הפאר כריזנטמן".
רוב המוצרים נקנים באמצעות כספי המשכורת.
ההנחה שמאחורי הדברים היא שגובה המשכורת (כלומר, כמות הכסף שבידי השכירים) היא משתנה בלתי-תלוי או, לכל הפחות, שהוא משתנה המשפיע רק על הדברים שהיינץ שטורם קרוזו רוצה שישפיעו, היינו, בניית בתי פאר בשכונת כריזנטמן.
בפועל, התוצאות עשויות להיות אחרות, כגון: קיטון בהשקעות ובבניית מפעלים, פשיטת רגל של חלק מהמפעלים, גידול באבטלה, אינפלציה, יצירת חוב עתידי, והתרחשויות אחרות שאינן בהכרח רצויות.
קושי אחד הטמון בזיהוי הכשל נובע מכך שלרוב נוח להתמקד במספר מוגבל יחסית של משתנים, וקשה לזהות את השפעות הגומלין המורכבות בין מספר רב של משתנים.
סיבה אחרת לקושי בזיהוי קשורה בהתעלמות מהעובדה שלכל פעולה יש תוצאה, לטובת ההנחה שישנן פעולות שלא תהיה להן תוצאה או שכל התוצאות תהיינה רצויות.
בדוגמת מדינת דמיונה קיים כשל ברור מסוג זה בהנחה שהגדלת כמות הכסף שבידי חלק מהאנשים לא תגרום לקיטון בכמות הכסף שבידי כל השאר.
ניתן לחלק את סוגי הכשלים הלוגיים למחלקות, לפי הנקודה בטיעון בה חל הכשל, או לפי מבנה הטיעון השגוי: כשלי היסק והיקש, כשלי רטרודוקציה, ערפול, מעגליות, סילוגיזם, מתאם, נון סקוויטור וכשלים בודדים אחרים שאינם נופלים באחד מסיווגים אלו:
(דדוקציה) היא קבוצה של כשלים לוגיים בהם יש שגיאה בטיעון היסקי.
שגיאה זו יכולה לנבוע מכך שישנה שגיאה במבנה הטיעון, או במילים הסינקטגורמטיות (מילים לוגיות כמו "או", "כל", "אם ורק אם" וכדומה) המשמשות בו.
ישנם שני סוגים של כשלי היסק: כשלי אי-רלוונטיות וכשלי ייצוג שגוי:
1. כשלי אי-רלוונטיות או אי-נגיעה
אד הומינם (לגופו של אדם) – טיעונים לגופו של טוען במקום לגופה של טענה, מתוך הנחה שגויה שאם האדם הטוען פסול או לא עקבי בטיעוניו, יש לגזור מכך את דינה של הטענה הספציפית.
אד פרסונם (לאופיו של אדם)
אקס קונקסיס (מתוך מה שהוסכם)
(לטינית: ad baculum; מילולית: בשם האַלה או בשם הכוח) – כשל לוגי של אי-רלוונטיות מסוג פנייה אישית, הדומה לכשלי אד הומינם.
זהו טיעון שבו כוח, השפלה, כפייה או איום בכוח מוצגים כהצדקה למסקנה הנובעת מהטיעון.
כשאדם מציג את התוצאות הנוראות של הבעת עמדה מנוגדת לשלו, או כשהוא משפיל את מי שמביע עמדה מנוגדת לשלו, הוא משתמש בטיעון אד בקולום.
(בשם התוצאה) – הוכחת תקפותה של טענה מכח המסקנות החיוביות או השליליות הנגזרות ממנה.
– שזירת מידע מכפיש בטענה כדי להטות את השומעים נגד קבלת טענה מפי המושמץ
– קבוצה של כשלי אי-רלוונטיות; מקרים בהם נעשה ניסיון לשכנע באמצעות פנייה אל הרגשות, שאינם רלוונטיים לטיעון, נהוג להבחין בין מספר סוגי פניות אל הרגש:
– בשם הכעס; ניסיון לגרוף אהדה לטיעון באמצעות ניצול רגשות של מרירות או כעס אצל הצד שכנגד.
– בשם הפחד (לטינית: argumentum ad metum, או argumentum in terrorem, מילולית: כדי להפחיד); ניסיון לגרוף אהדה לטיעון באמצעות ניצול פחדים ודעות קדומות.
שימוש בשיטה לא-לוגית זו נפוץ במיוחד אצל פוליטיקאים כתכסיס רטורי.
הפחד או הפנייה לדעות הקדומות אינם רלוונטיים להחלטה: הם מטשטשים את העובדה שיש דרכים רבות להימנע מן התוצאה המאיימת, מלבד האפשרות המסוימת שאליה הם דוחפים.
טיעוני אד מטום קשורים הדוקות לכשלי דילמה כוזבת, שבהם מצב מעורר חששות או פחד מוצב כחלופה היחידה האפשרית להצעתו של הטוען.
יש להבדיל בין טיעוני אד מטום לטיעוני אד בקולום (בשם הכוח); טיעוני אד מטום הם רק אזהרה: משהו רע עתיד לקרות לשומע, אך אין בטיעון איום לגרום רע לשומע.
טיעוני אד בקולום הם איום להעניש את השומע.
לדוגמה, פוליטיקאי המאיים שיריבו ימיט אסון על המדינה אם ייבחר משתמש אולי באד מטום, אך לא באד בקולום, שכן, לפי איומיו, לא הוא מי שיגרום לאסון.
– בשם המסכנות; ניסיון לגרוף אהדה לטיעון באמצעות ניצול רגשות אשמה או רחמים.
– ניסיון לשכנע את הצד השני באמצעות רגשות של הומור טוב וצחוק, על בסיס הרעיון שאם אתה צוחק עם מישהו, יש בכך משום הסכמה לעמדתו.
לעיתים קרובות, בא טיעון זה בדמות סיסמה הומוריסטית.
יש להבדיל בין שימוש בהומור או בצחוק לבין כינוי עמדת היריב "מגוחכת" או "מצחיקה".
האחרון הוא סוג של אד פרסונם, טיעון עלבון.
כשל לוגי אחר שנוטים לבלבל בינו לבין פנייה בשם ההומור הוא אמפיבוליה, שלעיתים קרובות היא מצחיקה.
– ניסיון לגרוף אהדה לטיעון באמצעות הצגת הטיעון הנגדי באור מגוחך ונלעג.
כשל הבעיטה בסלע – שלילת טענה ללא כל ביסוס בטענה כי היא מגוחכת.
דוגמה מפורסמת היא שלילתו של ד"ר סמואל ג'ונסון את טענתו של ג'ורג' ברקלי כי אובייקטים אינם קיימים מחוץ לתודעה האנושית באמצעות בעיטה בסלע וקריאה בקול "בזאת אני מפריך זאת!".
– ניסיון לגרוף הסכמה לטיעון תוך ניצול הנחה לא-רציונלית כי העובדות עשויות להשתנות משום שהטוען מביע משאלה שהן תשתנינה.
– ניסיון לגרוף אהדה לטיעון באמצעות ניצול רגשי שייכות או חובה למולדת.
בכשל זה נעשה שימוש בג'ינגואיזם.
– ניסיון לגרוף אהדה לטיעון או לדחיית טיעון אחר באמצעות התייחסות למידת ה"רצינות" של הטיעון או הטיעון שכנגד.