tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בשנת 2013 נתמנה למאמן נבחרת קוריאה הדרומית בכדורגל.
לאחר הקמפיין המאכזב של הנבחרת במונדיאל 2014, הונג התפטר מתפקידו.
ב-8 ביולי 2024 מונה בשנית למאמנה של נבחרת קוריאה הדרומית.
אחד מ-125 שחקני הכדורגל החיים הטובים בעולם (2004)
האי הונג קונג (בסינית: 香港島 בתרגום: צד האי) הוא האי שבו נוסדה המושבה הקולוניאלית של הונג קונג בעיר ויקטוריה.
האי הוא המרכז ההיסטורי, הפוליטי והכלכלי של הונג קונג ומתגוררים בו 1.3 מיליון איש.
שטחו הכולל של האי כ־80 קמ"ר, שהם כ־7 אחוזים משטח הונג קונג כולה.
האי הונג קונג הוא מהאיים הצפופים ביותר בעולם עם צפיפות של כ-19,000 איש לקמ"ר.
הוא גובל בצפון בנמל ויקטוריה, המפריד אותו מחצי האי קאולון והטריטוריות החדשות.
מרכזו של האי הררי, ולאורך החופים מישור צר.
מנהרות מעשה ידי אדם נחפרו מתחת להר כדי לחבר את החופים השונים ואת האי לקאולון.
האי הונג קונג היה ידוע בשם "הסלע הנטוש" ולא היה מיושב, עד שב־20 בינואר 1841 נתפש על ידי קפטן צ'ארלס אליוט מן הצי המלכותי הבריטי.
האי הועבר לרשות בריטניה במסגרת חוזה ננקינג משנת 1842.
הונאת פּוֹנזי היא סוג של הונאת ממון שבה מובטח למשקיעים החזר השקעה גבוה במיוחד תוך פרק זמן קצר, כאשר הרווחים-כביכול המוצגים להם הם בעצם רק "על הנייר".
החזרי ההשקעה, אם יש כאלה, משולמים מכספם של משקיעים אחרים - מקורם בקרן ההשקעה, ולא מתוך רווחים עליה כמובטח; במקביל, הנוכל יוזם-ההונאה נהנה מכסף זמין, זאת - עד שההונאה נחשפת, והמשקיעים מגלים כי לא יקבלו שום כספים, שלכאורה היו בחשבונם.
הונאה זו נקראה על שם צ'ארלס פונזי, איטלקי שהיגר לארצות הברית בתחילת המאה ה-20 והיה הראשון שהרוויח באמצעותה סכומי כסף גדולים, עד שנתפס.
יוזם-ההונאה מפרסם מודעה על השקעה בעלת סיכוי להחזר גבוה בפרק זמן קצר, לדוגמה: רווח של 25% תוך פרק זמן של 30 יום.
כדי לגרום למשקיעים להפקיד את כספם בידיו הוא טוען שמדובר בהשקעות שונות, כגון במטבע חוץ, בקרנות גידור, בהשקעות בחו"ל או בהשקעות אחרות המוכרות כחוקיות.
בפועל, כספים שמתקבלים ממשקיע אחד משמשים לתשלום הבטחות ההחזר למשקיעים קודמים, ולמעשה לא מתבצעת שום השקעה באפיקי ההשקעה שהובטחו בתחילה, מהם צפויים היו לנבוע רווחים שהובטחו למשקיעים.
מספר תרחישים עשויים להוביל לחשיפת ההונאה, כגון:
יוזם ההונאה נוטל את כספי המשקיעים, בורח ונעלם.
ההונאה הופכת לגדולה מדי, ויוזם ההונאה מתקשה להחזיר למשקיעים הוותיקים כסף שהובטח להם, בגלל צמצום כמות הכספים המגיעים ממשקיעים חדשים.
מספר רב של משקיעים דורשים את כספם בו-זמנית, למשל בעיתות משבר כלכלי, ואז ליוזם ההונאה אין כל יכולת להחזיר כספים.
רשויות החוק עוצרות את יוזם ההונאה.
בסוף 1933 התגלתה בצרפת הונאת פונזי גדולה (מאתיים מיליון פרנקים צרפתים) בשם פרשת סטביסקי, אשר גרמה למשבר כלכלי ופוליטי ב-1934 שאיים על יציבות הרפובליקה הצרפתית השלישית.
הונאת הפונזי הגדולה מעולם נחשפה באמריקה בדצמבר 2008, עם מעצרו של ברנרד מיידוף, לשעבר יו"ר נאסד"ק.
לאחר שלושה חודשי מעצר הודה מיידוף בביצוע הונאת פונזי בתחום ההשקעות בהיקף של כ-50 מיליארד דולר.
במשפט שנערך הוא נדון למאה וחמישים שנות מאסר.
סכום ההפסדים המוערך "על הנייר" של קורבנות הונאת מיידוף עומד על סך של 64.8 מיליארד דולר, כשההפסדים הממשיים מוערכים בכ-18 מיליארד דולר.
רשימת קורבנותיו כוללת, בנוסף לאלפי משקיעים פרטיים, גם רבים מבני משפחתו המורחבת, קרנות גידור, ארגוני סעד, קרנות למתן מלגות ללימודים אקדמיים ועוד.
להונאת מיידוף היו השלכות גם על מוסדות ציבור רבים בישראל (בתי חולים, אוניברסיטאות, מכוני מחקר וכו').
הונאת פונזי אחרת, נחשפה ב-2009 ביוסטון, טקסס.
המיליארדר סיר אלן סטנפורד, ביצע הונאת פונזי בהיקף של קרוב ל-8 מיליארד דולר.
יוזמי ההונאה והאשמים העיקריים לפי הרשות האמריקאית לניירות ערך היו אלן סטנפורד וג'יימס מ.
ההונאה בוצעה בפועל על ידי כמאה חברות שבבעלות סטנפורד, כולל Stanford International Bank Ltd.
לורה פנדרג'סט-הולט, סמנכ"לית השקעות בקבוצת סטנפורד הייתה אישיות מרכזית בתוכנית ההונאה, הן בביצוע פעולות ישירות והן בהכשרת עובדי הקבוצה לביצוע פעולות ההונאה.
הבנק שבבעלות סטנפורד החזיק כשמונה מיליארד דולרים ב"חשבונות פיקדון" כוזבים.
חשבונות אלה הבטיחו שיעור תשואה גבוה מהשקעות באפיקים סולידיים בבנקים שונים.
הבנק טען כי מדיניות ההשקעה המיוחדת שלו הצליחה להשיג שיעורי תשואה דו ספרתיים ב-15 השנים האחרונות, כולל תשואה שלילית של 1.3% בלבד במשבר הכלכלי של 2008, כשמדדים כמו הדאו ג'ונס וה-S&P 500 איבדו כארבעים אחוזים.
למעשה, הכסף ברובו לא הושקע אלא זרם לכיסו הפרטי של המיליארדר הטקסני.
היו סכומים שהושקעו באפיקים מסוכנים, כמו נדל"ן במרכז אמריקה (אנטיגואה), בניגוד להצהרות הבנק כי הוא משקיע רק באפיקים בטוחים ונזילים (תיק ני"ע גלובאלי, כהגדרתו).
הרשות האמריקאית לני"ע האשימה את סטנפורד בעבירות פדרליות שונות.
משפטו החל בספטמבר 2011, במרץ 2012 הוא הורשע בביצוע ההונאה וב-14 ביוני 2012 נגזר עליו עונש של 110 שנות מאסר.
באוגוסט 2012 הודיעה הרשות לניירות ערך בארצות הברית על חשיפת הונאת פונזי בהיקף מוערך של כ-600 מיליון דולר, שלטענתה היא אחת ההונאות הפיננסיות הגדולות שנתגלו.
ההונאה בוצעה על ידי חברת "רקס וונצ'רס גרופ" באמצעות אתרי אינטרנט של "זיק-ריוורדס" ו"זיקלר" ששימשו למכירות פומביות.
מעריכים כי עשרות או מאות אלפי בני אדם נפגעו מהונאה זו ובהם כ-20,000 ישראלים.
שיטת הפעולה הייתה גבייה של אלפי דולרים כדמי חבר לאתר שצפוי להניב לחבריו הכנסות קבועות.
נכסי החברה, המוערכים בסכום של כ-225 מיליון דולר, הוקפאו בצו שיפוטי.
ערן מזרחי, יועץ השקעות מסביון, הורשע באפריל 2013 בהונאת לקוחותיו בסכום של עשרות מיליוני שקלים, וביולי אותה שנה נגזרו עליו 12 שנות מאסר וקנסות כבדים.
מזרחי קיבל בין 2007 ועד מעצרו במאי 2012 סכום של 57 מיליון ש"ח מ-101 משקיעים תוך שהוא משתמש בכספי המשקיעים להצגת מצג שווא של רווחים ולהנאתו האישית.
פרשת אמיר ברמלי וקרן קלע
אמיר ברמלי גייס באמצעות "קרן קלע" בין השנים 2009 ל-2015 מאות מיליוני שקלים מן הציבור.
לאחר תחילת חקירת רשות ניירות ערך בתחילת 2015, "קרן קלע" נכנסה לקשיים תזרימיים ולהליכי פירוק במסגרתם הועלתה הטענה שמדובר בתרמית פירמידה או הונאת פונזי.
במילים אחרות, ברמלי ניהל לטענת המדינה הונאת פונזי, או "פירמידה" שעה שהוא הציג למשקיעים מצגים שקריים לכאורה על פעילות רווחית של הקבוצה.
באוקטובר 2020 הורשע ברמלי בהונאת משקיעים בהיקף של 340 מיליון שקל בבית המשפט המחוזי בתל אביב.
פרשת מיכאל בן ארי וחברת EGFE
מיכאל (מייק) בן ארי (גרינפילד), גייס סכום הנאמד בין 300-600 מיליוני שקלים מכ-450 משקיעים.
לאחר ששוחרר בתנאים מגבילים, הוא נמלט בחודש מאי מהארץ באמצעות דרכון של חבר.
לאחר כשנה, ב-24 ביוני 2022 נעצר בן ארי בבוסניה ונפתחו נגדו הליכי הסגרה לישראל.
בדצמבר 2022 הורה שר המשפטים הבוסני על הסגרתו לישראל.
בן ארי עלה לישראל מארצות הברית בשנת 1981. הוא בוגר תואר ראשון בכלכלה ותואר שני במינהל עסקים, עבד בבנק לאומי ולאחר מכן ככלכלן בשופרסל.
בשנת 2024 אושר ביצוע חלוקה של חלק מהכסף (כ-50 מיליוני ש"ח) שאותר, נתפס ומומש על ידי הנאמן שמונה על ידי בית המשפט המחוזי בתל אביב לנכסיו של מייק בן ארי ושל החברות שבאמצעותן פעל מייק בן ארי, עוה"ד ליאור דגן וצוותו, למאות רבות של נפגעי עבירה.
הונאה היא סוג של השפעה חברתית, בה אדם מנסה לשנות את תפיסתו או התנהגותו של אדם אחר, באמצעות טקטיקות הכוללות ערמומיות (הצגה משכנעת של מידע מסולף), רמייה או ניצול.
ניתן להגדיר בקצרה הונאה כמעשה רמאות והולכת שולל של אדם או גוף אחר.
בנוסף לאדם, קיימת גם הונאה בבעלי חיים, שהיא חלק מתגובות ציידים וניצודים במהלך האבולוציה.
המשפט הפלילי כולל מספר סעיפי חוק, העוסקים בסוגים שונים של מעשי הונאה.
הסיבה לריבוי סעיפי החוק בנושא היא ההבנה של המחוקק בדבר הקושי שבהכנסת כל קשת המעשים והמצגים המוגדרים כהונאה לסעיף חוק אחד.
אמצעי נוסף באמצעותו החוק מתמודד עם בעיית הגדרת העבירה הוא חיקוק סעיף הסל "קבלת דבר במרמה".
סעיף זה נמנע מלהגדיר את אופן קבלת הדבר האסור ומתמקד אך ורק בשאלה האם התקבל דבר מה במרמה או לא.
להלן רשימת הסעיפים העוסקים בהונאה בדין הפלילי:
המקבל דבר במרמה, דינו – מאסר שלוש שנים, ואם נעברה העבירה בנסיבות מחמירות, דינו – מאסר חמש שנים.
(א) הנותן במתנה או מוסר או מעביר או משעבד נכס מנכסיו או גורם לאחת מאלה, בכוונה להונות נושה מנושיו, דינו - מאסר שלוש שנים.
(ב) המוכר או מסלק חלק מנכסיו אחרי התאריך שבו ניתן נגדו פסק-דין או צו לתשלום כסף שלא קיימם, או תוך חודשיים לפי התאריך האמור, והכל בכוונה להונות נושיו, דינו - מאסר שלוש שנים.
הקושר קשר עם זולתו להשפיע במרמה או בהונאה על מחיר השוק של דבר הנמכר בפומבי או להונות את הציבור או כל אדם, או לסחוט נכס מאדם, דינו - מאסר שלוש שנים.
המתייצג בכזב כאדם אחר, חי או מת, בכוונה להונות, דינו - מאסר שלוש שנים;
התייצג כאדם הזכאי על פי צוואה או על פי דין לנכס פלוני והוא עושה זאת כדי להשיג את הנכס או את החזקתו, דינו - מאסר חמש שנים.
המודה בשמו של אדם אחר בחבות או בכל מסמך בבית-משפט או בפני אדם המוסמך כדין לקבל הודיה כאמור ואין בידו להוכיח הרשאה או הצדק כדין, דינו - מאסר שלוש שנים.
444. העברת תעודה לשם התחזות-
מי שניתנה לו מאת רשות מוסמכת תעודה המעידה עליו ככל האמור בסעיף 443, והוא מוכר או נותן או משאיל את התעודה לאחר בכוונה שהלה יוכל להתייצג כמי ששמו נקוב בתעודה, דינו - מאסר שלוש שנים.
445. התחזות כבעל תעודת אופי לא שלו-
המנפק תעודת אופי של אדם אחר כדי להשיג עבודה, דינו - מאסר שנה אחת.
מי שניתנה לו תעודת אופי, והוא מוכר או נותן או משאיל אותה לאחר בכוונה שהלה יוכל לנפק את התעודה כדי להשיג עבודה, דינו - מאסר שלוש שנים.
המניע להונאה יכול להיות תועלת חומרית למי שמבצע אותה - "קבלת דבר (חפץ או שירות) במרמה", או הנאה מעצם גרימת הנזק.
רבים ממעשי ההונאה אינם חוקיים.
ההגדרה החוקית הספציפית להונאה נוטה להשתנות בהתאם לתחום השיפוט.
הונאות לצורך השגת כספים מאנשים נחשבות לסוג ההונאות הנפוצות ביותר.
פקודת הנזיקין ייחדה אף היא סעיף המטפל במעשי הונאה.
סעיף זה מאפשר לתבוע פיצויים למי שהסתמך על מצג שווא זדוני – הצהרה כוזבת על עובדה בכל צורת התבטאות שהיא (בכתב, בהתנהגות או בעל-פה), שנעשתה מתוך ידיעה על אי אמיתותה או חוסר אכפתיות נוכח חשד בכך, ומתוך כוונה שמקבל המצג יפעל על פיו.
ישנן הרבה שיטות הונאה, חלק מהן זכו לפרסום רב בשל תפוצתן הרחבה:
תרגיל עוקץ קלאסי אשר נעשה באמצעות הבטחה להענקת סכום כסף גדול בעתיד בתמורה לכך שהקורבן ייתן כרגע סכום כסף קטן.
קבלת כספים (בדרך כלל ממשקיעים) תוך הבטחה להחזרת הכספים בעתיד בצירוף ריביות נדיבות.
כאשר אדם מעוניין לעזוב את מבצע ההונאה ולקבל כספו בחזרה הוא למעשה יקבל את כספו בצירוף "ריבית" שנלקחת מכספי ה"משקיעים" האחרים.
סופה של ההונאה יגיע לרוב כאשר "משקיעים" רבים ימשכו את כספיהם ובסיסה הפיננסי של הפירמידה יקרוס.
שימוש בנתונים של אדם אחר לשם קבלת דבר מה במרמה.
למשל, זיוף כרטיס אשראי ושימוש בו לביצוע קניות.
השיטה המרכזית לביצוע הונאות באינטרנט היא דיוג (Phishing).
במסגרת שיטה זאת מזייפים דף אינטרנט כך שיראה זהה לגמרי לדף אינטרנט קיים וכך "משכנעים" את הקורבן להזין לתוך הדף המזויף.
הפרטים שהוזנו יישמרו כמובן אצל פרטי הזייפנים ויוכלו לשמש אותם לשם חדירה לחשבונות הקורבן (למשל מייל או חשבון בנק), לשם קניות על חשבון הקורבן (במקרה של מסירת פרטי אשראי) ועוד.
מעשי הונאה אינם בהכרח פלילים, ארגוניים צבאיים ומודיעניים נוהגים להונות את יריביהם כדי להשיג יתרון יחסי עליהם בשדה הקרב.
אם כן, הונאה צבאית מוגדרת באופן הבא: "פעולה יזומה להחדרת מידע או רושם מגמתי כדי להשפיע על תפיסת המציאות של האויב, להוליכו שולל ולגרום לו למעשים או למחדלים על סמך הערכה מוטעית".
הונג קונג משתתפת במשחקים האולימפיים מאז אולימפיאדת הלסינקי (1952).
מאז נעדרה מהמשחקים רק פעם אחת, כשהצטרפה לחרם שהובילה ארצות הברית על אולימפיאדת מוסקבה (1980), בעקבות הפלישה הסובייטית לאפגניסטן.
אף שהונג קונג אינה מדינה עצמאית (עד 1997 הייתה מושבה בריטית ומאותה שנה היא אזור מנהלי מיוחד ברפובליקה העממית של סין), יש לה ועד אולימפי נפרד, ולכן שלחה גם משלחת נפרדת, שלא הייתה חלק מהמשלחת הבריטית או מהמשלחת הסינית.
הספורטאית ההונג קונגית הראשונה שזכתה במדליה אולימפית הייתה השייטת לי לאי שאן, שזכתה במדליית זהב באולימפיאדת אטלנטה (1996) בתחרויות בדגם מיסטרל.
בטקס חלוקת המדליות נוגן ההמנון הבריטי.
באולימפיאדת סידני (2000) הסתפקה לי במקום השישי, ובאולימפיאדת אתונה (2004) במקום הרביעי.
באתונה בלטו ספורטאים הונג קונגים אחרים, טניסאי השולחן קו ליי צ'ק ולי צ'ינג, שזכו במדליית כסף.
תחרויות הרכיבה של אולימפיאדת בייג'ינג (2008) נערכו בהונג קונג, אך הרוכבים ההונג קונגים לא הגיעו להישגים גבוהים.
להישג הגבוה ביותר במשחקים אלה הגיע הגולש צ'אן קינג יין, שהתחרה בדגם ניל פרייד, וסיים במקום השישי.
באולימפיאדת לונדון (2012) זכתה רוכבת האופניים לי ואי-סזה במדליית ארד בקיירין.
נבחרת הגברים בטניס שולחן סיימה במקום הרביעי במשחקים אלה.
באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) סיימה לי ואי-סזה במקום השישי בספרינט ובמקום השביעי בקיירין.
גולש הניל פרייד צ'ון לאונג מייקל צ'נג סיים במקום השמיני ונבחרות הטניס שולחן הודחו שתיהן ברבע הגמר.
הונג קונג משתתפת גם באולימפיאדות החורף מאז אולימפיאדת סולט לייק סיטי (2002), אך לא הגיעה בהן להישגים משמעותיים.
הונאת DHCP היא שיטת התקפה של מחשב ברשת מקומית על מחשב אחר באותה רשת שמטרתה לשלוט בהגדרות הרשת של המחשב הנתקף באמצעות התחזות לשרת DHCP הפועל באותה הרשת.
ברשת אשר מותקן בה שרת DHCP פעיל, מחשבי העבודה יכולים לעלות ללא הגדרות רשת ולשלוח הודעת DHCP ב-Broadcast.
במצב תקין שרת ה-DHCP מזהה את הפניה ועונה למחשב הפונה בהודעה המכילה את הגדרות הרשת הרצויות, שבדרך כלל מכילות את כתובת ה-IP שהוקצתה למחשב, כתובת ה-Default gateway וכן כתובת שרת ה-DNS.
בהתקפת DHCP spoofing המחשב התוקף מאזין לרשת וממתין להודעות DHCP שנשלחות ב-Broadcast, כך שהוא יכול לקבל אותן גם כן.
מרגע שהוא זיהה כזו הודעה - הוא שולח הודעת תגובה מזויפת המתחרה בתשובתו של השרת ואם המחשב הנתקף מקבל את הודעתו ראשונה - הוא יאמץ את הגדרות הרשת הקבועות בה.
למעשה התוקף משטה במחשב הנתקף וגורם לו לחשוב שהוא שרת ה-DHCP ברשת המקומית, ומכאן בא שמה של ההתקפה.
הפעולה המשמעותית העיקרית שניתן לבצע באמצעות הונאת DHCP היא קביעת כתובת ה-Default gateway של מחשב הנתקף כך שתכיל את כתובתו של המחשב התוקף.
באמצעות שינוי הגדרה זו ניתן לגרום לכל החבילות שהמחשב הנתקף מוציא אל מחוץ לסגמנט שלו לעבור דרך המחשב התוקף.
במידה והמחשב התוקף משמש כמתג ומעביר את החבילות המתקבלות מהמחשב הנתקף הלאה ל-Gateway האמיתי של הרשת, המחשב הנתקף יכול לנהל תקשורת רציפה ולא להיות מודע לכך שכל תעבורתו עוברת דרך המחשב התוקף.
המחשב התוקף מצידו יכול באמצעות רחרחן לעקוב אחרי כל המידע שהמחשב הנתקף שלח ברשת.
פעולה נוספת שניתן לבצע היא החלפת כתובת שרת ה-DNS המוגדרת למשתמש כך שתופנה למחשב התוקף או למחשב אחר הנשלט על ידי התוקף ונגיש למחשב הנתקף מבחינה רשתית.
באמצעות החלפה זו התוקף יכול לשלוט בכתובות ה-DNS שהמחשב הנתקף מקבל והשלכות התקפה כזו זהה להשלכות "הרעלה" והתחזות, חולשות לוגיות במערכת ה-DNS, אלא שכאן אין זה נובע מחולשה ב-DNS אלא בחולשה ב-DHCP.
ברמת המחשב הנתקף אמצעי ההגנה הטוב ביותר כנגד התקפת הונאת DHCP הוא זיהוי של תשובות מרובות להודעת DHCP אחת, כך שבמידה ומתקבלת למעלה מהודעה אחת נשלחת אזהרה למשתמש במחשב הנתקף.
ברמת הרשת ניתן להתמודד עם ההתקפה על ידי הגדרת המתגים ברשת כך שיעקבו אחרי השימוש ב-DHCP בכל החבילות העוברות דרכן ויוודאו שרק שרתי ה-DHCP המורשים עונים על הודעות ה-DHCP שעוברות ברשת.
מעקב זה נעשה כחלק ממערך אבטחה רחב יותר המונע התקפות אחרות ונקרא .
הונג דוק-יונג (קוריאנית: 홍덕영; , סיאול) היה כדורגלן, מאמן ושופט כדורגל דרום קוריאני, אחד הכדורגלנים הראשונים ששיחקו במדי נבחרת קוריאה הדרומית.
הונג החל את קריירת הכדורגל שלו בבוסונג קולג', וכעבור שנים אחדות הצטרף לאוניברסיטת קוריאה, בה שיחק בעיקר כמגן.
ב-1946 הקימה התאחדות הכדורגל הדרום קוריאנית את הנבחרת הלאומית, והונג הוצב בעמדת השוער.
ב-11 באפריל 1947 הגיעה הנבחרת לשאנגחאי, שם שיחקה חמישה משחקים נגד קבוצת חובבים מקומית.
הוא היה שוער הנבחרת גם ב-1948. כעבור שש שנים הוא עמד בשער הנבחרת במונדיאל 1954 שנערך בשווייץ.
הוא הפגין יכולת ירודה בטורניר, כאשר נבחרתו מפסידה לנבחרת הונגריה בתוצאה 0 - 9 ולנבחרת טורקיה בתוצאה 0 - 7. 16 השערים שספג במונדיאל אחד הם שיא שלילי בתולדות הטורניר.
לאחר פרישתו החל לעבוד כשופט כדורגל, וכיהן בתפקיד בין 1957 ל-1967, ובין 1959 ל-1962 אף אימן את קבוצת הכדורגל של אוניברסיטת קוריאה.
בין 1969 ל-1976 אימן את קבוצת הכדורגל של בנק סיאול, שהיא קבוצה חובבנית שאינה קיימת עוד.
ב-1971 מונה למאמן נבחרת קוריאה הדרומית, וכיהן בתפקיד במשך שנה.
הוא כיהן כחבר הוועדה המבצעת של ההתאחדות הקוריאנית ב-1960, 1962, 1967 ו-1972 עד 1974. בין 1985 ל-1986 כיהן כסגן נשיא ההתאחדות, והיה גם חבר בוועדה המארגנת של מונדיאל 2002, שנערך ביפן ובקוריאה הדרומית.
ב-1974 העניקה לו פיפ"א פרס מיוחד כהוקרה על תרומתו לתחום השיפוט.
שמו הוסף להיכל התהילה של הכדורגל הקוריאני במרץ 2005. בשלהי חייו סבל מעיוורון כתוצאה מסוכרת.
הונג קונג איירליינס (בסינית: 香港航空) היא חברת תעופה הונג קונגית, בסיסה נמצא בנמל התעופה הבינלאומי של הונג קונג.
החברה מפעילה טיסות מקומיות בינלאומיות ומטען ליעדים באסיה ובאירופה.
חברת התעופה נוסדה במרץ 2001 תחת השם CR איירווייז, על ידי איש העסקים הסיני רוברט ייפ, בתחילת דרכה הפעילה מסוק סיקורסקי S-76.
באפריל 2005 קיבלה החברה רישיון לחמש שנים מרשות התעופה של הונג קונג (ATLA), להפעלת טיסות נוסעים ומטען אלקטרוני ל-10 ערים בסין.
ביולי 2005 הודיעה על רכישת שני מטוסי בומברדיה CRJ700 מחברת התעופה הדנית מארסק אייר, בנוסף חתמה על הסכם ראשוני עם בואינג להספקת 10 מטוסי בואינג 787 ו-30 מטוסי בואינג 737-800s במחיר של 3.28 מיליארד דולר.
ביוני 2006 רכש מונג קים ג'ונג בעל חברת התעופה האינאן איירליינס 45% ממניות החברה, מספר חודשים לאחר מכן רכש את 55 האחוזים הנותרים, והפך לבעל השליטה בחברה.
בספטמבר 2006 שינתה את שמה מ-CR איירווייז לשמה הנוכחי, לוגו החברה שונה גם הוא לפרח המופיע בדגל המדינה הבוהיניה בלייקאנה, סמל זה נועד לסמל את הקשר ההדוק של החברה להונג קונג.
ביוני 2007 חתמה על הסכם עם יצרנית המטוסים איירבוס להספקת 51 מטוסים רחבי וצרי גוף בשווי מוערך של 5.6 מיליארד דולר.
במאי אותה השנה, שונה קוד היאט"א מ-N8 ל-HX.
ב-22 באוקטובר 2010, הצטרפה החברה רשמית לארגון יאט"א.
בתחילת שנת 2016, הראתה החברה התעניינות להפעלת קו ישיר הונג קונג-תל אביב.
נכון לביינתים, השיקול להפעלת הקו עדיין נמצא בבדיקה.
צי המטוסים של החברה נכון לנובמבר 2020:
הונג יינג (במנדרינית תקנית: 虹影; נולדה ב-21 בספטמבר 1962) היא משוררת וסופרת סינית מודרנית.
הונג יינג נולדה בימי הרעב הגדול וגדלה בשכונות העוני של צ'ונגצ'ינג שעל גדות נהר היאנגצה.
החלה לכתוב בגיל 18. בגיל 19 עזבה את בית הוריה ובמשך עשר שנים ערכה מסע ברחבי סין, במהלכו כתבה את שיריה וסיפוריה הראשונים וניסתה לטוות את קווי המתאר של זהותה כסופרת וכמשוררת.
לאחר תקופה קצרה של לימודים בשנת 1989 באקדמיה על שם לו שו'ן בבייג'ינג ובאוניברסיטת פודאן בשאנגחאי, היא עקרה אל לונדון ב-1991, והמשיכה שם את עבודתה כסופרת.
היא חזרה אל סין והתיישבה בבייג'ינג בשנת 2004, שם היא חיה עד היום.
ספריה תורגמו לעשרים שפות וחלקם זכו להפוך לרבי מכר בסין ובמערב.
בין הספרים הבולטים שכתבה: מאהבת סינית, קיץ של בגידה, אננדה, ליפסטיק פלפל אדום וספרה האוטוביוגרפי בת הנהר.
כמו כן פרסמה עד היום ארבעה קובצי שירה.
בתפיסתה הונג יינג רואה את תפקידה כסופרת כשליחות חברתית: להילחם למען החלשים והשונים בחברה הסינית, בעבור חיים נסבלים ויחס הוגן מהשלטונות.
בספרה "בת הנהר", המבוסס על חייה, היא אף מבקרת קשות את חוסר הצדק החברתי המצוי בחברה הסינית.
בכתיבתה היא משלבת בין היסטוריה פוליטית מדינית וסיפורים אנושיים.
גיבורים רבים בספריה הם גברים ונשים בעלי העדפה מינית חריגה לתקופתם (הומוסקסואלים, לסביות, חובבי פולחני מין וכדומה).
כך בספרה "K: אמנות האהבה" (בגרסה העברית: "מאהבת סינית"), היא מתארת סיפור אהבה ארוטי המבוסס על רומן שהתרחש בין המשורר האנגלי ג'וליאן בל (אחיינה של הסופרת וירג'יניה וולף) והסופרת הסינית לין צ'אנג, בשנות השלושים בסין.
גם באוסף הסיפורים הקצרים "ליפסטיק פלפל אדום", היא מתארת סיפורים אודות הומואים ולסביות בסין של שנות התשעים.
בת הנהר - תרגום מסינית רוני שריג, כנרת זמורה ביתן 2004
מאהבת סינית - תרגום מסינית, שבע קרני, כנרת זמורה ביתן 2005 (שמו המקורי של הספר: "K: אמנות האהבה")
הונג גאר (בקנטונזית: 洪家 - הונג גה) או הונג קיון (בקנטונזית: 洪拳) או הונג גאר קיון (בקנטונזית: 洪家拳 - הונג גה קיון) הוא סגנון קונג פו אשר פותח בדרום סין לפני כ-500 שנים.
זהו סגנון חיצוני-פנימי קשה, המקפיד על עמידות נמוכות, עבודת ידיים זריזה ובעיטות מהירות.
סגנון זה נקרא גם "סגנון הנמר והעגור", כיוון שהעוסקים בו מחקים מאפיינים מסוימים של חיות אלה: הנמר מתאפיין בעמידותיו הנמוכות ובכוחו הפיזי ואילו העגור מתאפיין בתנועותיו הזריזות והמתוחכמות.
לפי האגדה, הונג גאר נקרא על שמו של הונג היי-גון, שלמד אמנויות לחימה מג'י סין, מורה זן במקדש השאולין הדרומי.
המקדש הפך במהרה למפלט למתנגדי שושלת צ'ינג, שהשתמשו בו כבסיס לפעילותם, ובמהרה נהרס על ידי כוחות צ'ינג.
לאחר הריסת המקדש נמלט הונג, במקביל לעמיתיו למקדש, לרחבי דרום סין, ובכך הופצו מספר סגנונות קונג פו לדרום סין.
הונג, סוחר תה במקצועו, עבר מפוג'יין לגואנגדונג ולימד שם את אמנות הלחימה.
לסגנון הונג גאר מספר מאפיינים בולטים: עמידות נמוכות, באופן בולט עמידת סוס, וטכניקות ידיים חזקות, בעיקר יד הגשר ותפיסת הנמר.
התלמיד בילה באופן מסורתי בין מספר חודשים לשלוש שנים באימוני עמידות, לעיתים יושב רק בעמידת סוס בין חצי שעה לכמה שעות לפני תחילת לימוד תבניות.
לימודה של תבנית ארך כשנה, כאשר כלי נשק נלמדו במקביל-הן כאמצעי נוסף להגנה עצמית ופיתוח הסגנון והן כאמצעי לשיפור טכניקות לחימה בידיים ריקות.
הונג גאר לעיתים מזוהה באופן מוטעה כחיצוני בלבד ומסתמך על כוח פיזי ולא על תמרון של צ'י (氣/气) על אף שהאימונים מתקדמים בהדרגה לעבר מיקוד פנימי ותרגול אימוני נשימה התורמים לפיתוח כוח פנימי ומתורגלים ברמות הגבוהות בסגנון.
1. תבנית אגרוף אילוף הנמר על פי סימן העבודה - 工 字 伏 虎 拳 - גונג ג'י פוק פו קיון (Gung ji fook fu kuen) - היא התבנית העתיקה, הבסיסית והיסודית ביותר בסגנון.
פירושה המילולי של גונג ג'י הוא "האות גונג (工 )" כיוון שמבט מלמעלה מגלה כי ביצוע התבנית נעשה בצורה התואמת את סימן ה"עבודה קשה" הסיני-"工"-גונג.
גונג ג'י כוללת בתוכה את רוב הטכניקות (פנימיות וחיצוניות) והעקרונות שבסגנון ההונג גאר – עמידות, הגנות, בעיטות, אגרופים וכו'.גונג ג'י שמה דגש על עמידות נמוכות ויציבות, עבודת רגליים מהירה, תנועות מותן גמישות ו"ידי גשר" חזקות.
נחשבת לתבנית הבסיסית של סגנון ההונג גאר ואחת מ"ארבעת עמודי התווך", ולעיתים נלמדת כתבנית הראשונה בסגנון.
2. תבנית אגרוף הנמר והחסידה - 虎 鶴 雙 形 拳 - פו הוק סיונג יין קיון (Fu hok seung yin kuen) - תבנית הדגל של הסגנון, ולעיתים על שמה נקרא הסגנון "סגנון העגור והנמר".
יצירתה משויכת לאבי הסגנון, הונג היי גון ועוצבה מחדש על ידי וונג פיי הונג.
התבנית שמה דגש על טכניקות נשימה מתקדמות, ושואבת את תנועותיה מחיקוי תנועות הטיגריס-כוח חיצוני מתפרץ המחקות את תנועות ההתקפה של נמר, ומתנועות העגור-תנועות המשלבות התקפה והגנה בו זמנית.
3. תבנית אגרוף עשרת האלמנטים - 十 形 拳 - סאפ יין קיון (Sup yin kuen) - תבנית מתקדמת אשר מיוחסת לוונג פיי הונג.
נאמר כי התבנית נולדה כתבנית מעבר בין תבנית הנמר והעגור החיצונית ברובה לבין תבנית אגרוף חוט הברזל.
תבנית זו משלבת את טכניקות הנשימה המצויות בתבנית אגרוף חוט הברזל ומוסיפה טכניקות משלימות מחמש החיות וחמשת האלמנטים, ליצירת תבנית שלמה של תנועות המשלבות הן את הצד הפנימי של הסגנון והן את טכניקות ההתקפה החיצוניות.
4. תבנית אגרוף חוט הברזל - 鐵 線 拳 - טי סין קיון (Tit sin kuen) - התבנית האחרונה והמתקדמת ביותר בסגנון.
יצירתה מיוחסת לטי קיו סאם, לוחם מדרום סין, חבר במחתרת "עשרת הנמרים מקנטון" אשר לימד את התבנית לוונג פיי הונג.
התבנית מכילה טכניקות נשימה מורכבות ומעט תנועות התקפיות.
נחשבת לתבנית סודית שאין מציגים אותה בשלמותה לעולם, אלא בחוגים סגורים, שכן חיקוי התנועות ללא הבנתן יכול לגרום לנזק למתאמן.
ארבע תבניות אלו אינן התבניות היחידות בסגנון, אך אלו הן "ארבעת עמודי התווך" של הסגנון והם מופיעים בכל שושלת המלמדת את הסגנון.
לסגנון עוד תבניות רבות, כולל תבניות לשני אנשים ומגוון תבניות כלי נשק מסורתיים כגון מקלות שונים, חרבות ועוד.
בסגנון זה קיימות כ-40 תבניות, מתוכן שמונה תבניות ריקות (ללא כלי נשק), 18 כלי נשק, וכן תבניות המשלבות שני כלי נשק, זהים או שונים.
סגנון ההונג גאר שואב את תנועותיו מחמש החיות המרכזיות באמנויות לחימה הסיניות - דרקון, נחש, נמר, טיגריס ועגור, ומחמשת האלמנטים או ה"מעברים" בפילוסופיה הסינית (五行/wǔxíng).
חיות ואלמנטים אלו מתאחדים לכדי תבניות תנועה אשר תורמות לחיזוק המערכות הגופניות הפנימיות והחיצוניות דרך נשימות עמוקות ותמרון צ'י (氣/气) דרך הגוף.
אמנות הלחימה הונג גאר הגיעה לישראל בסוף שנות השבעים על ידי סיפו אודי רענן, מפיץ אמנות הלחימה הונג גאר בישראל ונציגה המפקח בישראל של התאחדות אמנויות הלחימה הסיניות בהונג קונג.
אודי רענן למד מסי-גונג צ'אן הון צ'ונג (1909-1991) שלמד מלאם סאי ווינג שלמד מוונג פיי הונג.
הוא לימד במשך 35 שנים.
מרכז הפעילות היה מרכז אביחי בחיפה, אשר פעל בין השנים 1978-2005 ולימד אמנויות לחימה שונות ובמרכזן-קונג פו בסגנון הונג גאר.
שושלת ההונג גאר בישראל נקראת "הונג קיון טסינג צ'ונג" (洪拳正宗) כלומר, "אגרוף הונג אותנטי".
הונאת קליקים היא ייצור מצג שווא, על אודות מספר הצופים בפרסומות מקוונות באינטרנט, על ידי תשלום לפי לחיצות לגולש או גולשים בודדים.
ההונאה היא יצירת תוכנה או תסריט, המדמים פעילות לחיצה לגיטימית של בני אדם על פרסומות, כשכל לחיצה על פרסומת מחייבת את המפרסם לשלם עמלה לנותן שטח הפרסום.
לחברות המספקות שטחי פרסום קיים לפעמים אינטרס להעלים עין מהתופעה בשל רווחיהן היוצאים מכך.
הונאת קליקים נחשבת לעבירה פלילית במדינות רבות, ואף בוצעו במקומות שונים מעצרים בשל כך.
הונאה צבאית היא פעולה יזומה בניסיון להונות את האויב, את תפיסותיו בדרכים שונות, ובהן, להחדיר מידע מוטעה, ליצור רושם מגמתי, לנקוט לוחמה פסיכולוגית, ליצור ערפל קרב ועוד.
זאת, במטרה להשפיע על תפיסת המציאות שלו, להוליכו שולל ולגרום לו למעשים או למחדלים על סמך הערכה מוטעית, כדי לזכות ביתרון חד-צדדי עליו.
הונאה היא אחת השיטות המומלצות על ידי סון דזה בספרו אמנות המלחמה כדי לנצח במלחמה:
ב, מופיעה דוגמה להונאה צבאית של יהושע בן נון בקרב על העי: בעוד כוח פריצה מסתתר במארב ממערב לעיר, יצא הכוח העיקרי לביים מתקפת דמה ממזרח על ביצורי העיר.
כוח זה פתח בנסיגה לכיוון המדבר ובכך הוליך שולל את מגיני העיר, שיצאו לרדוף אחרי הנסוגים והותירו את העיר ללא הגנה.
כאשר התרחקו הנסוגים ורודפיהם מהעיר, סבב הכוח העיקרי הנסוג על עקביו והחל ללחום ברודפים.
בשלב זה חדר הכוח הפורץ לתוך העיר, העלה אותה באש, ובכך שבר את רוח הכוח שיצא למרדף, ואז יצא בעצמו ללחום באנשי העי מאגפם האחורי, מאלץ אותם ללחום בשתי חזיתות.
הונאה נוספת מיוחסת לגדעון בן יואש בקרב במדיינים המתואר ב.
גדעון ריכז 300 לוחמים מובחרים, אך קודם לכן יצר רושם שצבאו מונה 32 אלף איש.
את 300 הלוחמים הוא צייד בלפידים, בכדים – שבתוכם הסתירו את הלפידים, ובשופרות, וחילק אותם לשלושה כוחות, שאיגפו את מחנה המדיינים והתכוננו להסתער עליו משלושה כיוונים שונים.
לפקודתו של גדעון שבר הכוח את הכדים ברעש רב, חשף את הלפידים הבוערים, תקע בשופרות, זעק זעקות רמות והסתער על המדיינים, שהיו מבוהלים ונפוצו לכל עבר.
הונאה מוכרת נוספת מהעת העתיקה היא השימוש בסוס טרויאני במלחמת טרויה ודומה לה הוא סיפור כיבוש יפו על ידי צחותי.
לפני פרוץ מלחמת העולם השנייה היו אלה בעיקר הגרמנים והאיטלקים שנקטו בפעולות הונאה שונות, רובן בתחום של הצגת יכולות צבאיות שנועדו להרתיע את מדינות המערב ואכן הובילו למדיניות הפיוס כלפי גרמניה.
פעולת הונאה גרמנית נוספת הייתה תקרית גלייביץ, שנתנה לגרמניה עילה, כביכול, לצאת למלחמה.
ארצ'יבלד וייוול היה, כנראה, הקצין הבכיר הראשון מבעלות הברית שעשה שימוש נרחב בהונאה במהלך המלחמה.
בקיץ 1940 הוא הקים בקהיר את "המטה הקדמי של כוח A" , בפיקודו של דאדלי קלארק, שיזם מבצעי הונאה ופיקח עליהם ומבצעיו שימשו השראה לחלק ממבצעי יחידת הבקרה הלונדונית .
במבצע ברטרם הונה הגנרל הבריטי מונטגומרי את הגרמנים בקרב אל-עלמיין השני.
לארצות הברית הייתה יחידה הונאה מיוחדת בשם "צבא הרפאים".
בתכנון מבצע קדש ב-1956 הסתירה ישראל את הכוונה לתקוף את מצרים בכך שיצרה רושם שהיא עומדת לתקוף את ירדן, כחלק מפעולות התגמול, על ידי ריכוז כוחות סמוך לגבול הירדני.
לפני מלחמת ששת הימים ב-1967 הצהיר משה דיין שמאוחר מדי לתגובה צבאית על סגירת מצרי טיראן והממשלה תנסה לפתור את המשבר בדרכים דיפלומטית.
לחיזוק הרושם של צמצום ההכנות למלחמה שוחרר מספר מסוים של אנשי מילואים לחופשת סוף שבוע.
כך, למרות הפריסה הצבאית המצרית המוגברת בסיני, הופתעה מצרים מהמתקפה הישראלית בבוקר ה-5 ביוני.
בנוסף, במסגרת מבצע לשון אדומה הופעלה אוגדת הטעיה, שהובילה להסטת המערך המצרי דרומה והקלה על צה"ל להביסו.
לפני מבצע יונתן הפעילה ישראל תוכנית שיצרה רושם שהיא עומדת לתקוף מטרות אש"ף בלבנון, כדי לשבות בני ערובה שניתן יהיה להחליף תמורת החטופים באנטבה, זאת כדי להסיט את תשומת הלב מהכוונה לפעול באנטבה עצמה.
בלילה הרביעי של מבצע שומר החומות יצר צה"ל את הרושם, באמצעות תנועת כוחות והודעה של דובר צה"ל, שמתחילה כניסה קרקעית של צה"ל לרצועת עזה, צעד שגרם להיערכות קרבית של חמאס, בין השאר במנהרות, שאפשרה תקיפה אווירית מסיבית של כוחות אלה.
בשנתיים שקדמו למתקפת הפתע על ישראל יצר חמאס את הרושם שהוא מורתע ועיקר מעייניו נתונים להיבט הכלכלי, ולא להסלמה.
במבצע עם כלביא (שנפתח ביום שישי, 13 ביוני 2025, בשעה שלוש לפנות בוקר) בוצע מבצע הונאה ישראלי בתיאום עם ארצות הברית, שכלל הפצת מידע כוזב והצגת חוסר הסכמה בין המדינות בנושא הגרעין האיראני.
ב-11 ביוני 2025 פורסם כי ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו ורעייתו תכננו נופש בצפון לקראת חתונת בנם.
ב-12 ביוני התייחס נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ לאפשרות של תקיפה ישראלית, ואמר שהיא לא צפויה בטווח הקרוב.
במקביל פורסמה הודעה כוזבת על פגישה מתוכננת בין בכירים ישראלים לבין השליח האמריקני סטיב ויטקוף, כדי לשמר את הרושם שהמתקפה אינה קרובה.
כל אלו היו חלק מההונאה שנועדה להטעות את איראן לחשוב שהתקיפה לא תתקיים עד סבב השיחות השישי בעומאן, שתוכנן ל-15 ביוני.
לדעת לא מעט פרשנים, גם חתונתו של אבנר נתניהו, בנו של ראש הממשלה, שפורסם שתתקיים ב-16 ביוני הייתה חלק מההונאה, ואיש לא הוזמן אליה בפועל.
הסטת תשומת לבו של האויב כדי שירכז את כוחותיו במקום הלא נכון.
ניסיון לגרום לאויב לפגוע בעקרון החיסכון בכוח ולבזבז את משאביו בכיוונים לא חשובים או על מטרות לא קיימות, לדוגמה, לגרום לאויב להשתמש באמצעי לחימה יקרים המצויים בצמצום נגד מטרות זולות, או מטרות דמה.
דוגמה נוספת היא להדליף מידע שהושגה פריצת דרך טכנולוגית מהפכנית כדי לדחוף אותו להשקיע משאבים לפיתוחים לא סבירים.
הפתעת האויב כדי להרדים את ערנותו ולתפוס אותו שאנן ובלתי מוכן לפעולה, לדוגמה, על ידי פרסום מידע על ביצוע תרגילים ותמרונים כדי להסוות ריכוז כוחות ללחימה.
ההונאה מיועדת להוליך שולל באחד משני עניינים בסיסיים, או שניהם גם יחד:
כוונות – העלמת המטרות והתוכניות האמיתיות של מבצע ההונאה, על ידי שמירה על סודיות, או דרך תוכנית הונאה אקטיבית.
מבצע ההונאה יכול להסתיר כוונות תוקפניות אך להתכונן למלחמה, או, להפך, להעמיד פנים שהוא מתכוון לתקוף כדי לסחוט ויתורים מן היריב.
יכולת – הסתרת היכולת האמיתית כדי לגרום ליריב להמעיט בערך מבצע ההונאה ואז להפתיע אותו, או, להפך, להפריז בערך היכולות כדי להתייצג כחזק מכפי האמת, כדי ליצור הרתעה, או כדי לגרום לאויב לפצל את כוחותיו או לרכזם מול מטרות לא נכונות.
השימוש בהונאה עלול לסכן גם את הצד המשתמש בהונאה:
ראשית לא תמיד יכול המשתמש בהונאה לדעת אם ההונאה נקלטה בצד היריב.
הונאה שנתגלתה ליריב עלולה לגרור תוצאה הפוכה לגמרי מזו שניסה להגיע אליה יוזם ההונאה.
הונאה המסתירה את היכולות האמיתיות, כדי להפתיע בעתיד את היריב, עלולה ליצור אצל היריב רושם שמבצע ההונאה חלש מכפי שהוא באמת ולגרור אותו להקדים ולתקוף בהפתעה.
הונאה המפריזה ביכולות, "מנפחת אמצעים", ושמטרתה להרתיע, עלולה להכניס את היריב למירוץ חימוש שבסופו יתחמש היריב באמצעים שיעלו על אלה של מבצע ההונאה, אף על פי שאותו יריב לא התכוון בכלל להתחמש כך קודם לביצוע ההונאה.
הונאה המעמידה פנים שבכוונת יוזם ההונאה לתקוף, בשעה שאין זה המצב ומטרת ההונאה היא רק לסחוט ויתורים, עלולה לגרום ליריב להאמין ולצאת למלחמת מנע.
הונאה אסטרטגית או הונאה מדינית היא הונאה הפועלת נגד היעדים הרחבים של מדיניות החוץ והביטחון של היריב, דרכי פעולתו, בני בריתו, האסטרטגיה שהוא נוקט והאחראים להוצאתה לפועל.
הונאה בקנה מידה רחב נושקת לתחומי הביון האסטרטגי והריגול ויכולה לכלול מגוון שיטות רחב החל מהונאה גלויה באמצעי התקשורת הגלויים (למשל על קיום פגישות מדיניות שלא היו ולא נבראו) ועד שתילה והפעלת סוכנים.
כדוגמה, ניתן לציין את מבצע פורטיטיוד ומבצע "שומר ראש", ש"עטפו" את מבצע "אוברלורד" לקראת ובמהלך הנחיתה בנורמנדי במלחמת העולם השנייה, והתנהל בזירות שונות מול הגרמנים.
מטרתו הייתה להטעות את הגרמנים בקשר למקום פלישתן של בעלות הברית לאירופה, שבוצעה בנורמנדי והייתה כביכול מיועדת לפה-דה-קאלה או לנורווגיה.
כחלק ממבצע זה הוקמה קבוצת הארמיות הראשונה (FUSAG) שבראשה הועמד גנרל ג'ורג' פטון.
הונאה מערכתית היא הונאה הפועלת נגד הכנות המפקדים ברמת הדרג המערכתי (האופרטיבי) ומטרתה לסכל הפעלת כוחות בזירה המערכתית או לגרום להפניה שגויה של תשומת הלב והמשאבים למקום מסוים.
גם במסגרת ההונאה המערכתית ניתן להפעיל כלים של ההונאה הטקטית בקנה מידה גדול (לדוגמה הקמת שדה תעופה דמה).
הונאה טקטית או הונאת שדה קרב היא הונאה במסגרת קרב המופעלת בכל רמות הפיקוד ודרגי היחידות על מנת להטעות את הכוח היריב.
בהונאה חזותית מיוצרת פעולת הסחה על ידי דימוי של מצבים באמצעים חזותיים כגון הולכת מטרות דמי מחופשות או הצבת קנה של כלי ירייה בחלון, במטרה למשוך אליהם אש ותשומת לב של האויב, בעת ביצוע פעולה חרישית נגדו או הסוואת מהלכים באמצעים חזותיים, למשל על ידי מסך עשן.
גישה נוספת להונאה טקטית חזותית היא על ידי הרגלה של האויב לשגרה מסוימת המבוצעת בכוונה בגלוי ומיועדת לטשטש פעילות אחרת שתפתיע את היריב.
שיטת הונאה טקטית נפוצה נוספת היא הונאה קולית שבה מושמעים בכוונה קולות, רעשים, פיצוצים וצעקות על מנת לשדר מסר שקרי לאויב (בנוגע למיקום, לסדר גודל הכוח הניצב מולו, למורל שלו וכדומה).
בהונאת קשר משודרים מסרים ברשת הקשר שכל תפקידם להיות מזוהים על ידי האויב ובכך להחדיר למערך ההאזנה שלו דיסאינפורמציה.
הונאה יכולה להיות "פסיבית" – מבוססת על סודיות והסוואת אמצעים, או "אקטיבית" – חשיפת חצאי אמתות או מבצעי הונאה.
הכללים לביצוע הונאה אקטיבית מוצלחת, בעיקר כשזו נעשית על ידי סוכנים כפולים הם:
לתת ליריב מידע נכון, אך ברמה נמוכה, עד כדי רכילות וזוטות.
לספק ליריב מידע נכון, כאשר ידוע שהשיג אותו כבר באופן עצמאי.
להעביר ליריב מידע נכון וחשוב, אך כך שיגיע מאוחר מכדי שיתאפשר לעשות בו שימוש.
להסתכן בגילוי מידע משמעותי אם זה יאפשר להפיק תועלת עתידית רבה יותר.
לשיטות ההונאה וההטעיה השונות שהוזכרו, יש להוסיף גם את השיטות הבאות:
ההסוואה היא הסתרת כוחות מעיני היריב ותצפיותיו, כדי להטעותו באשר להיערכות הכוחות, גודלם, מקומם ומגמותיהם, וכך לגרום ליריב לבזבז את מאמציו על מטרות מדומות, ולערוך את כוחותיו באופן ובצורה שנוחה לצד המסתווה, כך שיוכל להפתיעו.
הונאה אלקטרונית או הונאת סייבר היא הונאה העושה שימוש בשידור אותות, בלוחמת סייבר, בחסימה אלקטרונית ובלוחמה אלקטרונית.
הונג נאן-פה (בקוריאנית: 홍난파; נולד ב-10 באפריל 1897 או 1898 - 30 באוגוסט 1941) היה מלחין, כנר, מנצח, מבקר מוזיקה ומורה קוריאני.
נודע בעיקר כמלחין Bongseonhwa 봉선화, מילולית "בושמת הגן", שנכתב בשנת 1919, שמקובל לראות בו את השיר הקוריאני המקורי האמיתי הראשון, שחובר בסגנון מערבי והושר בפי רבים באותן שנים.
הונג תרם גם לפיתוח התרבות הקוריאנית בתקופתו בפעילותו התרבותית המגוונת.
הונג נאן-פה נולד בכפר הואלצ'ו במחוז הוואנגסאונג של ימינו, הבן שני במשפחה של ארבעה ילדים.
נאן-פה הוא שם העט שלו, אבל השם שניתן לו בלידתו הוא הונג יאונג-הו.
בשכנות למקום מגוריו הייתה כנסייה מתודיסטית והונג התוודע למוזיקה הכנסייתית המערבית.
הונג למד לימודים קונפוציאניים בסיסיים בבית הספר היסודי בשכונת מגוריו ובשנת 1910 נכנס לבית ספר שהיה קשור לאגודת הצעירים הנוצרים של הואנגסאונג ((황성기독교청년회, י.מ.ק.א.
הוא החל ללמוד נגינה בכינור ובגיל חמש-עשרה התקבל למחלקת המוזיקה המערבית של המכון הקוריאני ללימודי מוזיקה, בית הספר היחיד למוזיקה בקוריאה בשנים ההן.
הוא למד מוזיקה ווקאלית וכינור אצל קים אין-סיק (김인식).
לאחר סיום לימודיו התקבל כמורה עוזר בבית הספר.
בשנת 1918 נסע הונג ליפן ללמוד בבית הספר למוזיקה של טוקיו.
הוא הפסיק את לימודיו לשנה וחזר לקוריאה לפעילות פוליטית, אך בשובו ליפן לא אושרה חזרתו ללימודים בגלל מעורבותו בתנועת העצמאות הקוריאנית והוא שב במפח נפש לקוריאה.
במהלך שהותו ביפן, הוציא לאור את כתב העת הקוריאני הראשון למוזיקה בשם "סאמגוואנג" (삼광, מילולית "שלושה אורות").
לאחר שובו, עבד ככתב חדשות בעיתון ולמד בבית הספר לרפואה, שהיה בהמשך למחלקה הרפואית באוניברסיטת יונסאי.
באפריל 1920 העלה הונג את הפרטיטורה של "אסו" (애수, מילולית "צער"), יצירה לכינור, על הדפים האחרונים של הרומן הקצר שלו "נפש נערה").
בשנת 1922 עשה הונג מאמצים לקידום מוזיקה כאשר היה חבר באגודה לחקר מוזיקה.
ב-1925 ניגן ברסיטל הראשון לכינור כקוריאני והוציא לאור את "עולם המוזיקה", כתב העת הראשון למוזיקה שיצא לאור בקוריאה.
ב-1926 התקבל לקבוצת הכינור הראשון בתזמורת הסימפונית של טוקיו ובמקביל למד בקולג' למוזיקה בתוכנית לחילופי סטודנטים.
אחרי סיום לימודיו ב-1929 חזר לקוריאה.
הונאת בחירות היא עיוות בלתי חוקי של תוצאות הבחירות, המוסתר מציבור הבוחרים.
קיימים סוגים רבים של הונאת בחירות.
רובם מוגדרים כעבירה על החוק, אך חלקם נעשים באופן חוקי לכאורה, גם אם אינם עולים בקנה אחד עם עקרונות של מוסר ודמוקרטיה.
מחקרים רבים שנערכו על ידי המכון הלאומי לתקנים וטכנולוגיה בארצות הברית מתעדים מגוון שיטות להונאת בחירות.
הונאת בחירות יכולה להתרחש לפני ההצבעה, על ידי שינוי שיטת בחירות, שינוי אזורי ההצבעה בבחירות אזוריות, ובדרכים נוספות.
במספר מקרים, לקראת הבחירות הועבר מספר גדול של אזרחים ממקום אחד למקום אחר, על מנת להשפיע על תוצאות הבחירות באותו אזור.
פעולות מסוג זה מתוכננות זמן רב מראש, כיוון שבדרך כלל נדרשת שהייה של שישה חודשים או יותר במקום מסוים כדי להעניק זכות בחירה.
שיטה דומה היא העברת אזרחים בעלי נטייה מפלגתית משותפת למחוז הצבעה אחר.
בדרך כלל המצביעים ה"חדשים" משוכנים בדיור ציבורי, והצבעתם מטה את האיזון לטובת המפלגה בה הם תומכים.
דוגמה בולטת לאירוע כזה הייתה פרשת "דירות תמורת קולות" בעיר וסטמינסטר באנגליה בשנים 1991–1992, בהן שירלי פורטר הייתה ראש העיר.
גם חוקי הגירה יכולים לשמש לתמרון אוכלוסיית הבוחרים.
לדוגמה, מלזיה העניקה אזרחות וזכות הצבעה למהגרים מהפיליפינים ומאינדונזיה, כדי לחזק את המפלגה השלטת במחוז סבה.
ניתן לשנות את הרכב הבוחרים גם בבחירות לפריימריז של מפלגה מסוימת, על ידי רישום בוחרים רבים בעלי נטייה מסוימת למפלגה.
לדוגמה, נטען כי שיטה זו נוצלה בבחירות לראשות מפלגת הלייבור הבריטית בשנת 2015, בהן עודד טובי יאנג רישום בוחרים שמרנים למפלגת הלייבור כדי שיבחרו בג'רמי קורבין בבחירות המקדימות ויפגעו בסיכוייה של המפלגה בבחירות הכלליות.
ניתן לשנות את הרכב הבוחרים על ידי ביטול זכות בחירה עבור חלקם.
בעבר הוטלו במדינות רבות חסמים שהגבילו זכות הבחירה של אוכלוסיות שונות.
למשל, מתחילת המאה ה-19 ועד סוף שנות השישים, מרבית האפרו-אמריקאים בדרום ארצות הברית נדרשו להוכיח תושבות, לעבור מבחני אוריינות או לשלם שוחד על מנת להצביע.
כתוצאה מכך, רובם נמנעו מלהצביע ובהתאם זכו לייצוג נמוך מאוד בבית הנבחרים של ארצות הברית.
רק בשנת 1965 נחקקו חוקים המבטלים חסמים אלה.
קיימות שיטות נוספות למניעת זכות הבחירה של קבוצות גדולות.
למשל, למנוע בחירה מחיילים, אסירים, סטודנטים וחולים בבתי חולים שאינם יכולים להגיע לקלפי באזור מגוריהם.
אפשר לקבוע את יום הבחירות בזמן לא נוח, כמו יום השבת, שבו קבוצות גדולות באוכלוסייה נמנעות מלהגיע לקלפי.
אפשר לקבוע את מיקום הקלפיות במקום מסוכן או מרוחק.
קהילות כפריות סובלות במיוחד ממיקומים כאלה.
בבחירות בקנדה בשנת 1917 הועברו שני חוקים שנועדו לעוות את תוצאת הבחירות.
חוק אחד העניק זכות בחירה, שלא הייתה קיימת לפני כן, לחיילים ולבנות זוגם, ואלה הצביעו ברובם בעד המפלגה השלטת.
חוק נוסף מנע את זכות הבחירה מאזרחי קנדה ממוצא גרמני, אוקראיני או פולני, שנהגו להצביע למפלגות האופוזיציה.
הרתעת מצביעים כרוכה בהפעלת לחץ על קבוצות בוחרים כדי שלא יצביעו, או כדי שיצביעו למועמד מסוים.
הדרך הנפוצה להרתעת מצביעים היא שימוש באלימות או באיומים, בדרך כלל באזורי הקלפיות.
אחת הדוגמאות הקיצוניות לשימוש באלימות כדי להטות את תוצאות הבחירות היא הפיגוע הביולוגי של ראג'נישי שבוצע ב-1984 בידי חסידיו של אושו, בניסיון לצמצם את מספר המצביעים שאינם ראג'נישים בעיר דאלס.
השיטה שנבחרה הייתה של הרעלה המונית - במעבדה בקומונה גודלו תרביות של חיידקי סלמונלה, בהם התכוונו אנשי הכת לזהם מסעדות וחנויות מזון בעיר וכך לגרום לתושבים לשלשול קשה ולאי הגעה להצבעה.
איומים משפטיים נחשבים אף הם לאלימות, ומטרתם למנוע הצבעה או לכפות הצבעה למועמד מסוים.
למשל, לקראת הבחירות בארצות הברית בשנת 2004 חולקו עלונים שבהם נכתב: "אם כבר הצבעת בבחירות המוקדמות, אתה לא יכול להצביע בבחירות לנשיאות.
אם מישהו במשפחה שלך הואשם בעבירה כלשהי, אתה לא יכול להצביע בבחירות לנשיאות.
ואם תפר חוקים אלה, תקבל עונש של 10 שנות מאסר וייקחו ממך את ילדיך."
קניית קולות מתרחשת כאשר מפלגה או מועמד משלמים עבור קולות הבוחרים.
התשלום מתבצע באמצעים כספיים או בשיטות אחרות, כמו מתנות או שירותים.
בתמורה, הבוחרים מתחייבים להצביע למועמד מסוים.
באנגליה נפוצו סיפורים רבים על קניית קולות במאה ה-18. הסיפור הידוע ביותר הוא על שלושה מועמדים מאצולת העיר נורת'האמפטונשייר, ששילמו כסף רב לתושבים כדי שיצביעו בעדם בבחירות למועצת העיר בשנת 1768, שכונו מאז "בחירות הפזרנים".
כל מועמד הוציא מכיסו מעל ל-100,000 ליש"ט על קניית קולות.
קניית קולות נפוצה בעולם כולו, אם כי היא מוגדרת כעבירה ברוב המדינות, בהן ישראל, ארצות הברית, ארגנטינה, מקסיקו, קניה וניגריה.
בארגנטינה, לדוגמה, נחקק חוק נגד קניית קולות לאחר שהתופעה הפכה לנפוצה מאוד בתקופת שלטונו של חואן דומינגו פרון.
פעילי המפלגה השלטת נהגו להציע לבוחרים שירותים, טובות הנאה או תשלום כספי בתמורה לתמיכתם במפלגה.
התמורות כללו תעסוקה, שירותים רפואיים, דיור, ביגוד ומזון.
הם נהגו לפקוד תדיר את הקהילות הנזקקות ביותר בשכונות בהן רוב התושבים היו נאמנים למפלגה.
מחקר שנעשה על ידי סוזן סטוקס בדק את שיטת קניית הקולות בארגנטינה בתקופתו של פרון, וגילה שהפעילים בשכונות היו מוכרים לכל התושבים מחד, ובעלי גישה למשאבי העירייה הנדרשים מאידך.
הם קיימו קשר רציף עם הבוחרים והעניקו להם תגמולים מתמשכים עבור תמיכה במפלגה.
זהו אחד ההסברים העיקריים לכך שבוחרים בעלי הכנסות נמוכות יותר בוחרים מנהיגים פופוליסטיים, ובאופן כללי מעדיפים משטר סמכותני.
רבים מהם רואים בפעילי המפלגה גורמים חיוביים המעניקים סיוע לתושבים וזוכים לכבוד הראוי להם.
עם זאת, אחרים רואים במעשיהם סוג של שחיתות.
במקרים חריגים חוקקו חוקים המקנים לגיטימציה לקניית קולות.
למשל, בשמורת שבט הסנקה במערב מדינת ניו יורק, קניית קולות תמורת הטבות לאנשי השבט נחשבת למעשה חוקי ומקובל.
דיסאינפורמציה היא הפצת מידע כוזב או מטעה כדי להשפיע על תוצאות הבחירות.
לדוגמה, בבחירות לנשיאות צ'ילה בשנת 1970 השתמש ה-CIA בתעמולה כוזבת כדי לזרוע מחלוקות בין חברי הקואליציה ולנסות להפיל את הנשיא סלבדור איינדה.
שימוש נוסף בדיסאינפורמציה הוא מתן מידע שגוי לבוחרים, בנוגע לזמני ההצבעה ומיקום הקלפיות, ובכך לגרום להם להחמיץ את ההזדמנות להצביע.
לדוגמה, במסגרת הבחירות לפרלמנט בקנדה בשנת 2011 התקשרו פעילי המפלגה השמרנית של קנדה לבוחרי המפלגה היריבה באחד ממחוזות ההצבעה, והשמיעו להם הודעה מוקלטת כוזבת לפיה הועתק מיקום הקלפיות.
בהתערבות רוסיה בבחירות לנשיאות ארצות הברית ב-2016, פעל ממשלת רוסיה, להטות את הבחירות לנשיאות ארצות הברית ב-2016. הממשלה הרוסית הפעילה גופים כמו "הסוכנות לחקר האינטרנט" -IRA- שהשתמשו באלפי חשבונות ברשתות החברתיות שונות כמו פייסבוק, אינסטגרם, יוטיוב וטוויטר שהתחזו לחשבונות של אנשים פרטיים או של ארגוני חברה אזרחית.
המשתמשים המזויפים הללו הופעלו בקמפיין השפעה ותעמולה במטרה להצית מחלוקות פוליטיות וחברתיות בארצות הברית ולהשפיע על דעת הקהל במהלך המירוץ הנשיאותי ולפגוע באמון הציבור בתהליך הדמוקרטי.
בין היתר, הם הפיצו מידע כוזב, ניהלו מסע הכפשות מבוקר נגד המועמדת הילרי קלינטון, וביצעו לוחמת רשת רבת-היקף נגד אתרי האינטרנט של מועמדי המפלגה הדמוקרטית.
פוליטיקאים ואנשי תקשורת רבים הגיבו לציוצים מחשבונות מזויפים אלה מבלי לדעת שהם קשורים לרוסיה, בהם מייקל מקפול שכיהן כשגריר ארצות הברית ברוסיה, ושון האניטי, איש הרדיו ומגיש בולט של רשת פוקס ניוז.
במספר מקרים נמצאו פתקי הצבעה שעוצבו באופן מטעה, שגרם להטעיית הבוחרים.
לעיתים נעשה עיצוב כזה לא בכוונה, כמו למשל בפתקי ההצבעה מסוג "פרפר" במדינת פלורידה, בזמן הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2000. עיצוב הפתקים גרם לירידה בקולות שקיבלה המפלגה הדמוקרטית ועלייה מפתיעה בקולות שקיבלה המפלגה הרפורמיסטית, אף על פי שזו אישרה לפני כן את העיצוב.
מקרה דומה קרה בשוודיה בשנת 2009, בה הפתקים של השוודים הדמוקרטים היו דומים מאוד לאלה של מפלגת הפועלים הסוציאל-דמוקרטית של שוודיה.
מקרה נפוץ של הונאת בחירות היא הצבעה של אדם אחד פעמיים או יותר.
דבר זה אפשרי במספר דרכים, למשל: אדם יכול להצביע בשם אדם אחר, אם הבוחרים לא נדרשים להזדהות במהלך הבחירות.
כמו כן, אם אין רשימת בוחרים מרכזית, אדם יכול לנסות להצביע במספר קלפיות.
הונאה זו אפשרית גם בהצבעה ממוחשבת.
לדוגמה, דגם "סקויה" של מכונת הצבעה מאפשר הצבעה חוזרת לאותו אדם באמצעות כפתור צהוב בצד האחורי של המכונה.
אפשרות זו קיימת לצורך טיפול בתקלות במהלך ההצבעה, אך היא עלולה גם להיות מנוצלת לרעה.
בוחרים בעלי מוגבלויות, כמו עיוורון או אנאלפביתיות, זקוקים לאדם שילווה אותם ויצביע בשמם.
פעולה זו מעניקה הזדמנות להונאה מצד המסייע.
בהצבעה ממוחשבת נרשמו מקרים של חבלה במנגנון ההצבעה כך שהצבעה המיועדת למועמד אחד נרשמה עבור מועמד אחר.
בבריטניה נפוצה שיטה בשם "איסוף קולות קשישים" ("Granny farming") שבה נציג מפלגה מסוימת הולך למספר רב של בתי אבות ומקושש קולות, באמצעות הצבעה במעטפות כפולות, מקשישים המוגבלים בתנועתם.
אחת השיטות הפשוטות ביותר של הונאת בחירות היא השחתת פתקי ההצבעה של מועמד או מפלגה.
כל בוחר יכול לקחת איתו מספר פתקים מהקלפי בלי לעורר תשומת לב.
שיטה דומה היא הוספת סימן בכתב יד לפתקי ההצבעה, ובכך הופכים אותם לפסולים.
מערכות הצבעה ממוחשבת עומדות בפני מגוון איומים של הונאת בחירות.
מחקר גילה כי כל אדם בעל גישה פיזית למכונה כזו יכול להתקין רכיבים אלקטרוניים פשוטים המשבשים את פעולתה.
שיטות נוספות להונאה באמצעות מכונות הצבעה כוללות שינויי תוכנה במכונה כדי לשנות את התוצאות לטובת אחד המועמדים, שימוש בכרטיסי זיהוי בעלי פס מגנטי מזויף בזמן ההצבעה, הצבעות כפולות ומשולשות של בוחרים, ושיבוש התוצאות הסופיות הנשלחות לוועדת הבחירות המרכזית.
בניסיון למנוע את שיבוש התוצאות הנשלחות לוועדת הבחירות דרך האינטרנט, נקבע שהתוצאות יישלחו דרך האינטרנט לצורך ספירה ראשונית, אך במקביל יישלח לוועדת הבחירות תדפיס התוצאות, באופן מאובטח באמצעות שליח.
במקרה של סתירה בנתונים, רק תדפיס התוצאות נלקח בחשבון.
לאחר הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2016 הועלו חשדות לחבלה במכונות הצבעה במדינות ויסקונסין, מישיגן ופנסילבניה.
התחזות בוחרים היא הונאת בחירות בה אדם אחד מצביע על ידי התחזות לבוחר אחר.
מקרים אלה נבדקו במספר מדינות, ונמצא כי הם די נדירים.
בשנת 2016, הוגש כתב אישום נגד שמונה תושבי בית שמש, בחשד כי במהלך הבחירות שנערכו לעירייה בשנת 2013, אספו השמונה תעודות זהות מאנשים שאינם מתכוונים להצביע והעבירו אותן לאנשים אחרים כדי שיצביעו באמצעותן לראש העיר משה אבוטבול.
לאחר הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2016 נטען כי אוטובוסים מלאים במהגרים חסרי זכות הצבעה התחזו לבוחרים חוקיים במדינת ניו המפשייר.
טענה זו נבדקה ונמצאה כוזבת.
היו מקרים בהם התגלה זיוף תוצאות הבחירות במספר קלפיות.
מקרים אלה מאורגנים בצורה ממוסדת בעזרת חברי ועדות הקלפי, ששותפים להונאה.
הונאה זו מבוצעת במספר שיטות, בהן:
בזמן ספירת הקולות, פתקי ההצבעה פסולים נספרים כאילו הצביעו בעד "המועמד הרצוי".
פתקי הצבעה עבור "מועמד לא רצוי" נזרקים, ונספרים כפסולים.
בזמן דיווח הקולות מהקלפי לוועדה המרכזית, מדווחים נתונים בדויים במקום הספירה האמיתית.
חשד למקרה כזה דווח בקיבוצים סמר ואליפז במהלך הבחירות לכנסת העשרים.
במשטרים טוטליטריים תהליך ההצבעה הוא כולו "הצגה" שבסופה פקידי הממשל מכריזים על התוצאה, לפעמים בלי לטרוח אפילו לספור את הקולות.
במקומות אלה אין לאזרחי המדינה דרך חוקית להחליף את השלטון.
הונאות מסוג זה זוכות לגינוי בינלאומי.
כלי הבקרה החשוב ביותר הוא שקיפות ופיקוח ציבורי על כל השלבים בתהליך הבחירות.
ברוב המדינות מזמינים משקיפים בינלאומיים למערכת הבחירות.
במדינות רבות ובאזורי עימות משתתפים בבחירות משקיפים מטעם הארגון לביטחון ולשיתוף פעולה באירופה, המוודאים את תקינות תהליך הבחירות וספירת הקולות.
במספר מדינות, בהן ארצות הברית וגרמניה, הוכנסו לשימוש מכונות הצבעה, אך דגמים מסוימים הוצאו מחוץ לחוק לאחר שהתגלה כי הן מקלות מאוד על ביצוע הונאות.
במאי 2007 עבר בפלורידה חוק המחייב ביצוע בחירות באמצעות פתקי נייר בלבד.
מקרים בהם מתגלית הונאת בחירות נרחבת מטופלים כעבירה פלילית.
לדוגמה, נשיאת הפיליפינים גלוריה מקפגל ארויו נעצרה בשנת 2011 בעקבות הגשת תלונה על חבלה אלקטורלית בזמן הבחירות.
ב-16 ביולי 2016 זוכתה ארויו על ידי בית המשפט העליון מן העבירות המיוחסות לה.
הונג-טאיג'י (בסינית מפושטת 皇太极, בסינית מסורתית: 皇太極
בפיניין:huáng tàijí, 28 בנובמבר 1592 – 21 בספטמבר 1643) שנודע גם כהואנג טאיג'י, בספרות האירופית מאוחר יותר נקרא באופן שגוי אבאהאי או אברהאי.
השם הדתי שלו היה "הקיסר טאיזונג"; היה מנהיג מנצ'ורי, צאצא לקלאן אייסין גיורו, החאן השני של שושלת ג'ין המאוחרת מיסוד אביו, נורהאצ'י, ומייסד שושלת צ'ינג ששלטה בסין בשנים 1644–1912.
בזכותו המדינה המנצ'ורית שהקים אביו הלכה והתחזקה וכבשה את אימפריית השושלת מינג, אם כי הונג טאיג'י עצמו מת לפני שמטרה זו הושגה.
הוא שינה ב-1635 את שם עמו מג'ורצ'נים למנצ'ו, כלומר מנצ'ורים, וב-1636 את שם השושלת שלו מג'ין המאוחרת לצ'ינג הגדולה.
לא ברור אם "הונג טאיג'י" היה תואר או שם פרטי.
הוא כנראה הושאל ככל הנראה מהתואר המונגולי חונג טאיג'י שנגזר מהמלים הסיניות הואנג טאיידזי 皇太子 שמשמעותן "נסיך קיסרי" או "יורש עצר".
אולם במונגולית קיבל מובן של "בן נכבד".
לפי ההיסטוריונית פמלה קרוסלי היה "חונג טאיג'י" תואר מונגולי נהוג באותה תקופה.
מקורות סיניים וקוריאנים מן המאה ה-17 השתמשו בשם "הונג טאיג'י" 洪台極 בעוד הסינית המודרנית כותבת אותו "הואנג טאיג'י", שבו ל"הואנג" משמעות של "קיסרי".
אולם לא נורהאצ'י ולא בנו נשאו אי פעם תואר של נסיך קיסרי או של יורש עצר ושניהם לא לציינו מי יהיה יורשם.
במקורות המנצ'וריים לא נהגו לקראו לו "הונג טאיג'י" בגלל טאבו בקריאת שמות פרטיים של קיסרים.
בתעודות הוא נקרא פשוט "הביילה הרביעי" או "הנסיך הרביעי" (דויצ'י ביילה).
לפי הדרגה הרביעית שתפס בהייררכיית הבנים של נורהאצ'י.
תעודה שנתגלתה מחדש ב-1996 והמספרת על אירועי 1621 כן מציינת אותו כ"הונג טאיג'י" בדיון על ירושתו של נורהאצ'י.
מכאן טטיאנה פאנג וג'ובאני סטארי, מומחים בהיסטוריה המנצ'ורית המוקדמת, סבורים שאפשר להיווכח ש"הונג טאיג'י" היה שמו הפרטי הריאלי, ללא קשר לתואר הסיני "הואנג טאיידזי".
גם ההיסטוריון מארק אליוט סבור שהתעודה הזאת היא ראייה משכנעת כי "הונג טאיג'י" לא היה תואר אלא שם פרטי.
בספרות ההיסטורית האירופית התייחסו להונג טאיג'י כ"אבאהאי" או "אברהאי" אולם כינוי זה נחשב שגוי.
השגיאה נעשתה לראשונה על ידי הכומר והחוקר הרוסי ולדימיר גורסקי וחזרה אצל סינולוגים אחרים בתחילת המאה ה-20.
ייתכן שהשם השגוי הזה נגזר משם התקופה של הונג טאיג'י, שנקראה בשפה המנצ'ורית - אבקאי סורה (חוכמה שמיימית)
שמותיו הרשמיים של הונג טאיג'י היו של ח'אן גדול - בוגד סצ'ן חאן (או במנצ'ו: גוסין אונקו הוואליאסון אנדורינגה חאן).
בשנים 1636-1627 היו בשימוש גם השם המלכותי טיאנקונג 天聰 (גם כן "החכמה השמיימית") וב-1636–1643 צ'ונגדה 崇德 כלומר "סגולה נעלה" )
השם הדתי או "שם המקדש" בשימוש בפולחנו במקדש האבות הקיסרי, היה טאידזונג 太宗.
אחרי מותו כינו אותו וֶן הואנגדי 文皇帝 שמשמעותו "הקיסר המתורבת" או "קיסר המכתבים"
משפחתו השתייכה לקלאן הג'ורצ'ני אייסין גיורו.
אביו הצליח להקים בקצה הצפון-מזרחי של סין ממלכה ג'ורצ'נית מאוחדת וכונה "סורה ביילה", כלומר "המנהיג החכם" או "הביילה החכם".
אחרי מות אביו ב-1626 אחרי תקופה קצרה של הנהגה משותפת סילק הונג טאייג'י את אחיו היריבים והפך ליורש אביו במקום אחיו הגדול, דורגון.
בהמשך הונג טאיג'י שינה את שם עמו מג'ורצ'נים למנצ'ו (1634) ואת שם שושלתו מ"ג'ין המאוחרת" (הואו ג'ין) ל"צ'ינג הגדולה" (דאי צ'ינג).(1636).
כמו כן צירף את המונגולים שבשליטתו למערכת "שמונת הדגלים" או "שמונת החילות" המנצ'ורית.
(במנצ'ורית: מונגו גוסה, בסינית: באצ'י מנגגו)
בהתחלת שלטונו של הונג טאיג'י צבאו כלל מונגולים ומנצ'ורים בלבד.
בהמשך החל הונג טאיג'י לגייס פקידים ממוצא האן.
לאחר המרד בשנת 1623 איבד נורהאצ'י את האמון בבני ההאן שהובאו למנצ'וריה.
אולם הונג טאיג'י הבין כי יצליח לגבור על השושלת מינג רק אם יגייס את בני ההאן שבסביבה להתנגדות נגד הקיסר.
הוא שחרר מעבדות את בני ההאן בארצו, ארגן אותם במשקים אזרחיים ושם מעליהם מנהיגים מקרבם.
כמו כן חיזק את סמכות מפקדי החילות.
ארגן חתונות המוניות של קצינים ופקידים מקרב בני האן עם נשים מנצ'וריות.
עד 1636 נוצרה הראשונה מתוך היחידות הצבאיות הסיניות הרבות שגייס לשירותו.
לפני מסע הכיבוש נגד מינג, היחידות הצבאיות שלו ושל יורשו התפלגו כדלהלן:278 מנצ'וריות, 120 מונגוליות ו־165 האן.
הוא לא הסתפק בלגייס את בני האן לצבא אלא קיבל אותם בעמדות בממשלו.
מועצת הדיונים של הנסיכים והשרים הייתה מורכבת רק ממנצ'ורים.
אבל הונג טאיג'י אימץ מוסדות אחרים משושלת מינג: למשל "ששת השרים", ה"צנזורה" ואחרות.
בראש המשרדים האלה העמיד נסיך מנצ'ורי אך ועוד ארבעה יושבי ראש: שניים מנצ'ורים, אחד מונגולי ואחד האן.
הונג טאיג'י המשיך בהתפשטות שליטתו בשטחי מנצ'וריה, ועמוק בתוך הרמה המונגולית והוביל פשיטות לקוריאה ולממלכת השושלת מינג.
הוא גיבש את המנהל הצבאי -אזרחי הקרוי "של שמונת החילות" או "שמונת הדגלים" שקם ב-1601 בימי אביו.
הוא העניק בפומבי חסות לבודהיזם הטיבטי אם כי זלזל בו וחשב אותו להרסני עבור זהותם של המונגולים.
ב-1626 -1627 פשט ל קוריאה או ממלכת ג'וסון שהייתה בת ברית של שושלת מינג והכניע אותה.
בפברואר 1627 כוחותיו - 30,000 לוחמים ועוד תגבורות- חצו את הנהר יאלו הקפוא.
ב-1628 ניסה לפלוש גם לקיסרות מינג אך הובס על ידי מושל של מחוז ליאו דונג, יואן צ'ונג הואן והארטילריה שלו.
בחמש השנים הבאות שידרג הונג טאיג'י את הארטילריה המנצ'ורית כדי להשיג את רמת החימוש של האויבים.
נעזר ב"תותחים האדומים" (שהובאו על ידי הפורטוגזים למקאו) ובנוסף בנה את חיל הפרשים החזק באסיה.
עם זאת כמה פשיטות-ניסיון שלו בצפון סין - אחת ב-1632 דרך המעבר ג'הול והאחרת ב-1634 בשאנשי נהדפו.
באותה תקופה הבטיח את חיזוק החזית הדרומית לאורך החומה הגדולה, בשלושה מסעות צבאיים הוא כבש את מונגוליה הפנימית שהגנה עד אז את הגבול הצפוני של סין.
עד 1634 הביס את המונגולים בראשות ליגדן חאן, מנהיג הצ'קארים.
הונג טאיג'י פנה אחר כך לכיבוש החוף של ים יפן, בחבל פרימוריה של היום.