tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
ניצול יעיל של מקורות אנרגיה חילופית, מתחדשת וירוקה
המסה התרמית (פוטנציאל קיבול החום) הגדולה של הבניין, ובמיוחד של הרצפה, מאפשרת אגירת חום רב בשעות שבהן מחיר החשמל נמוך, לטובת השעות בהן מחירו גבוה יותר (בחורף בישראל, אלו שעות הלילה: 23 עד 06, ובשבתות וחגים: 22 עד 17).
אנרגיית השמש באמצעות תאים פוטו-וולטאים או טורבינת רוח - אחד המרכיבים הבעייתיים במקורות אנרגיה אלו, והגורם העיקרי לזיהום הסביבה שהן יוצרות, הם ממירי המתח והמצברים, מכיוון שגופי חימום חשמליים אינם רגישים לאיכות אספקת החשמל, אפשר בעזרת מערכת מיתוג פשוטה להתחבר ישירות למקור האנרגיה ולנצל אותו בשעות הרוח או השמש.
הפוטנציאל הכלכלי לא מנוצל עדיין, פה ושם יש מערכות מאולתרות.
האמור לגבי מערכת חשמלית, נכון גם לגבי מערכות הפועלות עם מים כאשר מחממים את המים באמצעות דוד חשמל, אלא שדוד חשמל מאבד אנרגיה לסביבה ולצנרת המוליכה מהדוד לחדרים, ובנוסף יש צורך במשאבה, וזו רגישה לאיכות החשמל.
לכן, מערכת חשמלית "טהורה" היא יעילה יותר מאשר שילוב צנרת מים עם דוד חשמל.
כפי שמלמד חוק קרנו, ככל שהטמפרטורה הנצרכת נמוכה יותר יעילות הפקת האנרגיה גבוהה יותר.
מערכת חימום תת-רצפתי זקוקה למים בטמפרטורה של כ-30 מעלות צלזיוס - טמפרטורה מאוד נמוכה במונחים של נצילות ויעילות.
הטמפרטורה הנמוכה מאפשרת כמה דברים:
מעט הפסדים בצנרת המוליכה את המים.
שימוש יעיל במשאבת חום: עלות הייצור של אנרגיה תרמית במשאבת חום הפועלת על חשמל היא נמוכה יותר מאשר אמצעי חימום חשמליים אחרים.
משאבת חום כמו זו המשמשת במזגן ביתי מסוגלת לחמם מים עד ל-50 מעלות.
ערך זה נמוך מדי עבור מערכות הסקה רגילות, אך בהחלט מספיק עבור חימום תת-רצפתי.
אפשר לרתום את אנרגיית השמש באמצעות קולטים כמו אלו של דוד שמש, ואלו זולים בהרבה מאשר תאים פוטו-וולטאיים וציוד המרת המתח והמצברים הדרושים להם, בשימוש לחימום תת-רצפתי המבוסס על חשמל.
ניצול החום הנפלט מגנרטור חשמלי וזאת על ידי העברת חום באופן ישיר מהרדיאטור של הגנרטור ועל ידי החלפת חום עם מערכת הפליטה, ככל שטמפרטורה המים הנצרכים נמוכה יותר הנצילות האנרגטית של העברת החום טובה יותר, וכך הגנרטור מספק חשמל לתאורה ולהפעלת מכונות ובנוסף מים חמים להסקה.
בשכונות הסמוכות לתחנות כוח, ניתן לבנות מערכות קוגנרציה לאספקה מרכזית של מים חמים להסקה, במקום לשפוך לים את מי הקירור של מתקני התחנה.
ניצול אנרגיה גאותרמית להפעלת משאבת החום של מערכת החימום התת-רצפתי: במקום לשאוב חום מהאוויר, תהליך שנצילותו יורדת עם טמפרטורת האוויר, שאיבת החום היא מעומק של כמה מטרים באדמה, שם, גם בחורף, הטמפרטורה אינה נמוכה מ-15 מעלות (כך המצב בהרי ירושלים).
במשך החורף האדמה תתקרר עקב שאיבת החום, הקור הזה יועיל לאותה משאבת חום עצמה בתפקידה כמזגן בקיץ.
חימום דיאלקטרי הוא תהליך שבו קרינה אלקטרומגנטית בתחום גלי רדיו או מיקרוגל מחממת חומר דיאלקטרי - חומר מבודד שדרכו עוברת הקרינה.
המנגנון שמחמם את החומר הוא רוטציה של מולקולה בעלת דיפול.
כאשר דיפול חשמלי נמצא בשדה חשמלי, המומנט שמפעיל השדה החשמלי על הדיפול הוא בכיוון שמקטין את הזווית בין וקטור הדיפול לבין כיוון השדה, כך שמולקולות קוטביות בשדה חשמלי קבוע מתיישרות למצב שיווי משקל בכיוון השדה.
קרינה אלקטרומגנטית היא שדה שמשתנה באופן מחזורי, וכתוצאה מכך המולקולות מסתובבות יחד עם שינוי השדה החשמלי.
המולקולות המסתובבות מושכות, דוחפות ומתנגשות עם מולקולות אחרות וכך מעבירות אנרגיה קינטית למולקולות שכנות.
מכיוון שהטמפרטורה של חומר יחסית לאנרגיה הקינטית הממוצעת של החלקיקים המרכיבים אותו, עירור מולקולות מעלה את הטמפרטורה של החומר.
כך הופכת אנרגיה חשמלית מהקרינה האלקטרומגנטית לאנרגיית חום.
את החלק המדומה ניתן לפרש כיחסי להפרש הפאזה בין השדה החשמלי החיצוני לצפיפות הפולריזציה החשמלית (במקרה של קיטוב ליניארי), וכיחסי להפרש המופע בין כיוון השדה החיצוני לאוריינטציה של הדיפולים (כאשר מדובר בקיטוב מעגלי).
חשוב להבין כי השפעתו של החימום הדיאלקטרי נובעת אך ורק מזמן התגובה הסופי של הדיפולים בחומר; אילו למולקולות הקוטביות של החומר היה מומנט אינרציה אפס והן היו מתיישרות מיידית עם השדה החיצוני, אז שדה זה למעשה לא היה מבצע עבודה ולא הייתה מועברת אנרגיה לדיפולים כלל.
חימום דיאלקטרי דרך רוטציה של מולקולות הוא דרך חימום המזון בתנור מיקרוגל, והוא יעיל במיוחד עבור מים נוזליים, העשויים ממולקולות קוטביות מאוד הנעות ומוסרות אנרגיה ביעילות לשכנותיהן.
ההספק ליחידת נפח המועבר לחומר בעת חימום דיאלקטרי מחושב על ידי:
כאשר f היא התדירות של הקרינה האלקטרומגנטית, הוא החלק המדומה של המקדם הדיאלקטרי המרוכב של החומר, ε0 הוא המקדם הדיאלקטרי של הריק ו-E היא משרעת רכיב השדה החשמלי של הקרינה.
חימיק פיבדנה (באוקראינית: хімік; בעבר נקראה חימיק יוז'נה) היא קבוצת כדורסל אוקראינית מהעיר פיבדנה.
המתמודדת בסופרליגה האוקראינית ובליגת האלופות.
הקבוצה נמצאת בבעלות חברה "מפעלי נמל אודסה".
בעונת 2015 זכתה באליפות הראשונה בתולדותיה.
הקבוצה הוקמה בשנת 2000 ומשתתפת בסופרליגה האוקראינית מאז עונת 2002/03 וידועה כקבוצת צמרת.
הקבוצה השתתפה ביורוצ'לנג' לראשונה בעונת 2004/05. השלב הגבוה ביותר שהגיעה אליו היה רבע הגמר בעונת 2007/08, בו הודחה על ידי קבוצת א.א.ל.
הקבוצה השתתפה בעבר גם ביורוקאפ צ'לנג' (מאז 2002/03).
השלב הגבוה ביותר שאליו הגיעה הוא הגמר בעונת 2005/06, בו הפסידה בסיכום שני מפגשים לקבוצת אוראל גרייט.
בעונת 2010/11 נפגשה מול מכבי חיפה במסגרת גביע היורוצ'לנג'.
בעונת 2014/15 זכתה באליפות הסופרליגה האוקראינית.
בעונת 2015/16 זכתה לראשונה בתולדותיה בגביע האוקראיני.
בעונת 2018/2019 זכתה באליפות השלישית שלה.
חימוש תרמובּארי או פצצת דלק־אוויר הוא חימוש המנצל חמצן מהאוויר שמסביב לו כדי ליצור פיצוץ עז בטמפרטורה גבוהה ולמשך זמן ארוך, ביחס לחימוש העושה שימוש בחומר נפץ מרסק.
חימוש תרמובארי מסתמך על גל ההדף והטמפרטורה הגבוהה שהוא מייצר בזמן הפיצוץ כמנגנון הנזק העיקרי, בניגוד לחימוש המכיל חומר נפץ מרסק שבו מנגנון הנזק העיקרי הוא לרוב רסס.
עיקר כוחו של החימוש התרמובארי הוא בגרימת נזק לבני אדם הנמצאים בחלל סגור (כגון בונקר לחימה) ולמטרות רכות (כגון מבנים לא ממוגנים ומתקני יצור).
משפחת כלי הנשק העושים שימוש בחימוש תרמובארי כוללת בין השאר פצצות, רקטות נ"ט וטילי נ"ט בעלי ראש קרב תרמובארי ועוד.
המושג "תרמובארי" הוא הלחם של המילים "תרמוס" (חום) ו"בארוס" (לחץ) ביוונית עתיקה (thermobarikos (θερμοβαρικός.
כיום השתרש המונח בשפה האנגלית לתיאור סוג חימוש זה וממנה התפשט גם לשפות אחרות.
מונחים אחרים המשמשים לתיאור חימוש תרמובארי הם "פצצת דלק-אוויר", "נשק תרמובארי בעל פעימה גבוהה" (High-Impulse Thermobaric weapons: HITs),
"נשק חום ולחץ" ו"פצצת ואקום".
עם זאת, המונח "פצצת ואקום" איננו מדויק.
אמרות כגון, "הפיצוץ התרמובארי הראשי מתאפיין תחילה בגל ואקום היוצר אפקט של שאיבה ולאחריו בגל הדף, ששואף להיכנס למקום של הוואקום", אינן נכונות.
אומנם בחללים סגורים, נזק יכול להיגרם כתוצאה מהתקררות הגזים בסוף תהליך הבעירה (התקררות שמובילה לירידת לחץ חדה), אך דבר זה אינו גורם ליצירת ריק מלא אלא לכל היותר ליצירת תת-לחץ ("ואקום חלקי").
ניסיונות ראשונים לייצר חימוש תרמובארי נעשו בגרמניה בזמן מלחמת העולם השנייה, כמאמצים לתכנן ולממש פצצה תרמובארית המוטלת ממטוס.
על הניסויים פיקד מריו ציפרמאייר .
הפצצות הגרמניות עשו שימוש באבקת פחם כחומר דלק.
הפצצות נבחנו בצורה אינטנסיבית ב-1943 ו-1944 אולם לא הגיעו לשלב היצור ההמוני עד תום המלחמה.
בשנות ה-70 של המאה ה-20 נעשו ניסיונות בארצות הברית לפתח חימוש תרמובארי ואף בוצעו מספר ניסויים בחימוש שכזה, אך המערכת האמריקאית (CATFAE) לא הגיעה לכלל בשלות מבצעית בגלל סרבול יתר.
השימוש הנפוץ הראשון בחימוש תרמובארי בשדה הקרב נעשה על ידי הצבא האדום הסובייטי, בעת מלחמת אפגניסטן.
הדור הראשון של מטל"ר TOS-1 ("בוראטינו") כלל אפשרות לצייד את הרקטות שבו בראש קרב תרמובארי והופעל בשנות ה-80 המוקדמות.
בהמשך פותחו והופעלו גם פצצות דלק-אוויר בממדים שונים.
במהלך מלחמת אוקראינה-רוסיה בוצע שימוש בנשק תרמובארי על ידי הצבא הרוסי.
עקרון הפעולה של חימוש תרמובארי הוא פיזור ראשוני של ענן אדים או חלקיקים דליקים, המתנה למשך פרק זמן קצר ביותר שבמהלכו הענן מתערבב באוויר שסביב המטרה ולבסוף – הצתת הענן הדליק ורווי החמצן.
עקרון פעולה זה מיישם כנשק את הסיבות לתאונות של פיצוץ בטחנות קמח, במכרות פחם ובתחנות דלק שבהן ענני קמח, חלקיקי פחם או רסס טיפות דלק ניצתו מסיבות שונות ובעירתם העזה והמהירה גרמה לנזק רב.
חימוש תרמובארי מכיל חומר דליק נוזלי או דמוי ג'ל, העשוי להיות מעורב בשבבים קטנים של מגנזיום או אלומיניום.
החימוש מורכב ממכל אחד או יותר, המכילים את חומר הבעירה, כשבמרכזם ממוקם מנגנון נפץ קטן שתפקידו לפזר את החומר.
בנוסף לכך, בחימוש קיים מנגנון נוסף שתפקידו להצית את תערובת החומר והאוויר.
החימוש פועל באמצעות פיצוץ כפול: פיצוץ ראשוני של מטען קטן נועד לפזר את חומר הבעירה וליצור עננה דליקה מעורבת באוויר.
פיצוץ שני נועד להצית את העננה הדליקה.
בעירת העננה הדליקה היא למעשה הפיצוץ העיקרי של החימוש.
הבעירה יוצרת חזית גל הדף, בטמפרטורה ולחץ גבוהים מאוד, שמתקדם במהירות בסביבת הפיצוץ.
מנגנון הנזק העיקרי של חימוש תרמובארי הוא גל הדף, שמסוגל לעקוף עצמים בדרכו, להתפשט לחללים סמוכים ואף לעבור דרך אפודי מגן ולגרום בכך לפציעות פנימיות.
תכונה זו עומדת בניגוד לחימוש שמנגנון הנזק העיקרי שלו הוא רסס, משום שרסס (עקב היותו תנועת חלקיקים למעשה) אינו מסוגל לעקוף מכשולים.
הלחץ של גל ההדף עשוי להגיע קרוב ל-30 אטמוספירות, ולטמפרטורה של עד 3,000 מעלות צלזיוס.
מנגנון הנזק המשני של חימוש תרמובארי הוא הבעירה העזה והממושכת בחום רב בכל נפח הענן הבוער.
הבעירה מסבה נזק רב מאוד לכל מה שבתוך הענן הבוער ובנוסף לכך מכלה את החמצן הזמין, כך שפצועים שנפגעו מגל ההדף הראשוני ומהבעירה המשנית עשויים גם לסבול מחנק.
הבדלים ביחס לחומר נפץ מרסק
בניגוד לחימוש המבוסס על חומר נפץ מרסק, שבו הפיצוץ מתחיל בנקודה אחת שממנה מתפשטת חזית גל של חום ולחץ, הרי שבחימוש תרמובארי מורגשת השפעת החום הרב והלחץ בנפח כל העננה הבוערת.
כלומר, חימוש תרמובארי הוא חימוש בעל "אפקט נפחי".
מעבר לכך, מאחר שחימוש תרמובארי איננו מכיל מחמצן משל עצמו, אלא נסמך על החמצן שבאוויר סביב המטרה, הרי שרובו ככולו חומר דלק ומכאן האנרגטיות הגבוהה והאפקט העוצמתי שלו.
לנשק תרמובארי אין אפקט משמעותי של רסס, כמו בפיצוץ של חומר נפץ מרסק, אך משך הפיצוץ ארוך יותר ודועך לאט יותר ולכן התחום שהוא מתפשט עליו רחב יותר, והאפקט שלו קשה יותר.
הפיצוץ התרמובארי זקוק לחמצן בסביבתו על מנת לפעול, וזאת בניגוד לפצצות רגילות שרובן מסתמכות על חומר מחמצן פנימי.
הפיצוץ התרמובארי של העננה או הנוזל הדליק באוויר, נגרם באופן ספונטני (פיצוץ תרמובארי), או באמצעות דטונציה על ידי מטען נוסף (פיצוץ דלק אוויר).
החמצן שבאוויר שמסביב מגיב עם תוצרי הניפוץ, רק אחרי גל הניפוץ, ובכך תורם להמשך יצירת גלי ההדף ולהגדלת הטמפרטורה.
בניגוד לפצצות חומר נפץ מרסק, חימוש תרמובארי יכול לפעול רק בסמוך לפני הקרקע, באטמוספירה שאינה דלילה ובמזג אוויר מתאים, ולא מתחת למים למשל או בגבהים גדולים מדי.
בנוסף לכך, עקב פרק הזמן שבו יש להמתין עד שחומר הדלק יתערבב באוויר לפני שניתן להצית אותו, ועקב התפשטותו האיטית של גל ההדף (בהשוואה לחימוש העושה שימוש בחומר נפץ מרסק), חימוש תרמובארי אינו מתאים להתמודדות עם מטרות הנעות במהירות גדולה, ולכן לא משמש בנשקים נגד מטוסים ונגד טילים.
מנגד, במקומות שבהם אין לגל ההלם מקום להתרחב ולהתפוגג, כגון בונקרים, מנהרות ומערות, חימוש תרמובארי מתגלה כאפקטיבי מאוד.
החימוש שימושי במיוחד במצבים בהם יש צורך לפגוע במקבץ גדול של חיילי אויב חשופים, במקבצי חיילים המסתתרים בתעלות או בונקרים ובמצבים בהם יש לגרום נזק מרובה למבנים.
על פי דו"ח מחקר של ה-CIA שעסק בשימוש בפצצות דלק-אוויר ברוסיה, מנגנון ההרג של נשק זה מבוסס על גל ההדף שקורע את הריאות.
אם הדלק של הפצצה נשרף אבל לא מתפוצץ, הקורבנות סובלים מכוויות חמורות וכן נושמים את אדי הדלק השרוף.
כיוון שהדלק המשמש ברוב הפצצות רעיל במיוחד, גם פצצות שלא התפוצצו קטלניות ביותר ליצורים חיים.
בשטחים סגורים יש לנשק זה תוצאות הרסניות אפילו יותר.
במקרה שבו אנשים שנמצאים בחלל סגור שבו מופעל הנשק אינם נפגעים מהפיצוץ, עדיין קיימת סכנה משמעותית שימותו מחנק, כיוון שהפצצה משתמשת בחמצן שנמצא באוויר.
קורבנות שנמצאים ליד נקודת ההצתה מושמדים, ואלו שבשוליים סובלים לרוב מפגיעות פנימיות בלתי נראות הכוללות בין השאר, קריעות של עור התוף, זעזועי מוח חמורים, ריאות קרועות, קרעים באיברים פנימיים ואף עיוורון.
מכיוון שטרם הפיצוץ החימוש מפזר עננה דליקה, השפעות הנשק יחדרו לכל בונקר שאינו אטום הרמטית, ויפגעו באנשים שבו.
הרוסים פיתחו מספר רב של כלי נשק תרמובאריים.
ראש קרב תרמובארי מצוי במגוון טילים ורקטות רוסיים, בהם ה-RPG-7 (רקטה מדגם TBG-7V), טיל הקורנט (9M133F-1), מטיס ועוד.
כמו כן מצויד צבא רוסיה בארטילריה רקטית עם רש"ק תרמובארי ופצצות דלק-אוויר.
צבא רוסיה השתמש בנשק תרמובארי במלחמת אפגניסטן ובמלחמת צ'צ'ניה השנייה (גם נגד אזרחים).
צבא ארצות הברית השתמש בפצצות דלק-אוויר CBU-55 ו-CBU-72 במלחמת וייטנאם.
ארצות הברית פיתחה את הפצצה התרמובארית "מפצח המערות" BLU-118 שבה השתמשה במלחמה באפגניסטן ב-2001, נגד התבצרות בתוך מערות.
כמו כן פיתחה גרסה תרמובארית של טיל ההלפייר, ואת פצצת מטול XM1060 40mm שהיא הנשק התרמובארי האמריקני הקטן ביותר.
בנשק נעשה שימוש בעיראק מאז 2003.
בשנת 2002 פיתחה ארצות הברית את פצצת ה-MOAB, פצצה בעלת חומרי נפץ "רגילים" שמשלבת אבקת אלומיניום שמתפזרת ויוצרת אפקט של פצצה תרמובארית.
זו הייתה הפצצה הקונבנציונלית החזקה ביותר עד שנת 2007, שבה פיתחה רוסיה את פצצת ה-FOAB.
הייתה זו פצצת דלק-אוויר חזקה פי ארבעה מהפצצה האמריקאית, והיא הפצצה הקונבנציונלית החזקה ביותר כיום.
עקב הקלות היחסית שבה ניתן להשיג את חומרי הגלם הדרושים להרכבת פצצה תרמובארית, בניגוד לקושי בהשגת חומרי נפץ מרסקים תקניים, ועקב אפקט ההרס וההשפעה הפסיכולוגית של פצצה כזו, קל לארגוני טרור לפתח פצצות תרמובאריות ולעשות בהן שימוש.
פיגועי הטרור שנעשה בהם שימוש במנגנון דומה לפצצה תרמובארית כוללים את הפיגועים בבסיסי הכוח הרב-לאומי בביירות (1983), הפיגוע במגדלי התאומים (1993) והפיגוע בבאלי (2002) שבוצע על ידי "אל-ג'מאעה אל-אסלאמיה".
גם בטבח שבעה באוקטובר נעשה שימוש בנשק תרמובארי.
ב-2017, במהלך מבצע נחישות טבועה בסוריה, השתמשה בריטניה בטילי AGM-114N4 הלפייר עם חימוש תרמובארי.
הסימון N מציין כי מדובר בטילים עם ראש קרב מועצם במתכת, אלומיניום במקרה זה, שנועד להתפזר ולבעור במהירות עם התפוצצות ראש הקרב וליצור אפקט של פצצת דלק-אוויר.
בשנת 2022 האוקראינים טענו שהרוסים הפעילו בזמן הפלישה לאוקראינה פצצות דלק-אוויר, באופן האסור על פי אמנת ז'נבה.
באירועי טבח שבעה באוקטובר ובמהלך מלחמת חרבות ברזל השתמשו פלוגות הנוחב'ה של חמאס ברקטות RPG בעלות חימוש תרמובארי נגד בתי התושבים בעוטף עזה, כוחות הביטחון שבלמו את הפלישה לישראל וכוחות צה"ל שתמרנו לתוך שטח רצועת עזה.
ה-CARPET היא מערכת רקטות דלק-אוויר לפריצת שדות מוקשים שפותחה על ידי רפא"ל ונקראת בצה"ל "מערכת ריצוף".
המערכת מותקנת בנגמ"שי הפומ"ה והנמ"ר ההנדסי של חיל ההנדסה הקרבית.
במערכת נעשה שימוש גם במבצע צוק איתן לצד צפע שריון הוותיק.
ב-2017 החל צה"ל בקליטת מערכת ריצוף משודרגת, כאשר את השדרוג ביצע ענף מערכות נשק זרוע היבשה, בעלות נמוכה בהרבה מההצעה של התעשיות הביטחוניות.
חמלכת, הידוע בשמו הרומאי חימילקו (בכנענית: 𐤇𐤌𐤋𐤊𐤕, כלומר "אחי-מלכת"; בלטינית: Himilco) היה ספן קרתגי, הימאי הידוע הראשון שהגיע מאזור הים התיכון לחופים הצפון-מערביים של אירופה (צפון צרפת והאיים הבריטיים).
המסע התקיים ככל הנראה במאה השישית לפנה"ס בו זמנית למסעו המפורסם של חנון הספן לחופי מערב אפריקה.
חימילקו העלה על הכתב את סיפור מסעו אולם זה אבד.
נשתמרו רק מקורות משניים של סופרים רומיים מהם ניתן היה לשחזר את תיאור המסע.
שני הסופרים הרומיים מהם שואבים את המידע אודות מסעו של חימילקו לאיי הבדיל (האיים הבריטיים) הם: פליניוס הזקן ואביינוס.
הקשר המסחרי בין ארצות הים התיכון לאיים הבריטיים התקיים מימי קדם כאשר המוצר המרכזי שיובא ממכרות בדרום בריטניה היה הבדיל.
חשיבותו של הבדיל הייתה מכרעת מאחר שהוא שימש לייצור ארד (ברונזה) מנחושת ובדיל, ולמהפכה בתחום ייצור המתכת - שכן כלי הברונזה היו קשיחים ועמידים מכלי הנחושת שקדמו להם.
בתקופה העתיקה סחרו ימאי כרתים וצור עם איי הבדיל ככל הנראה בתיווכה של העיר טרטסוס בדרום-מערב חצי האי האיברי.
עם החרבתה של טרטסוס בידי קרתגו ויצירת ההגמוניה המסחרית הבלעדית שלה במערב הים התיכון עבר המסחר בבדיל (ושאר המסחר באוקיינוס האטלנטי) לידי קרתגו שחסמה למעשה מעבר של אניות זרות דרך מצר גיברלטר.
אניות שיטור קרתגיות שייטו במרחבי הים התיכון המערבי והטביעו כל ספינה שניסתה לשבור את ההסגר הימי.
הקרתגים נמנעו מלספק מידע גאוגרפי על מסעותיהם מחשש למתחרים והרבו להפיץ סיפורי זוועה דמיוניים על מנת להרתיע אחרים ממסעות באוקיינוס האטלנטי.
המקור הקדום ביותר למסעו מופיע בספרו של פליניוס הזקן (23–79 לספירה) "תולדות הטבע".
וכך הוא כותב: "כאשר שגשג כוחה של קרתגו, חנון הפליג מקדיס לקצה ערביה, ופרסם את זיכרונותיו מהמסע, כן עשה חימילקו שיצא באותו הזמן לחקור את חופיה החיצוניים של אירופה."
הואיל וחנון ערך את מסעו במאה ה-6 לספירה, ניתן לתארך לפי פליניוס את מסעו של חימילקו לאותו הזמן, כאשר ב"חופים החיצוניים של אירופה" הוא מתכוון ככל הנראה לברטאן בצפון מערב צרפת ולדרום בריטניה.
אביינוס, שחי 900 שנה לאחר מועד המסע המשוער, מאזכר בחיבורו "על חופי הימים" (Ora Maritima) את סיפור מסעו של חימילקו שלוש פעמים כשהוא מסתמך לדבריו על ימאי אלמוני ממסליה.
הוא כותב: "...מנהג מקובל היה אצל אנשי תרשיש להפליג לאיי האוסטרימנידים, גם המתיישבים מקרתגו והאנשים שגרו סביב לעמודי הרקולס ביקרו באזורים אלה." האוסטרימנידים הם ככל הנראה איי בריטניה אשר היו מוכרים כאמור כבר מלפני מסעו של חימילקו.
הוא ממשיך בתיאורו (המאשש את הזיהוי הנ"ל) שהאוסטרימנידים מורכבים מ- "...אי עם שפלות נרחבות ועשיר מאוד בבדיל...עם זה סוחר בכל.
סירותיו שטות למרחקים על פני הים הסוער והאוקיינוס, המלא מפלצות ים".
ועוד הוא מוסיף: "...חימילקו איש קרתגו שהתנסה בהפלגה כזו אמר, שבקושי יכול לחצות את הים במשך ארבעה חודשים ארוכים, אפילו רוח קלה אינה מנשבת ואינה מניעה את האנייה ודוחפתה קדימה.
מימי הים העצל הזה מבעיתים בתרדמתם.
הוא מוסיף, שמין המעמקים עולים עשבי ים עבותים הלופתים את האנייה ומעכבים אותה בכוח.
ועוד מספר חימילקו שאותם מי ים רדודים ביותר, משטח דק של מים מכסה אך בקושי את קרקע הים, חיות ים סובבות שם ומפלצות ים שוחות בין האניות הנמשכות באיטיות חסרת כוח תנועה."
ועוד מוסיף חימילקו ומתאר: "...עד לאופק הנעלם במערב משתרעים מימי הים על תהומותיו למרחק אין גבול, איש לא סייר בהם, איש לא הפליג בהם עם אנייתו, כי רוחות אין להניע את האניה.
אפילו משב רוח קל ביותר אינו פוקד את המפרשים.
האוויר עטוף ערפל תמיד המסתיר את פני הים ואילו היום נעלם מעוטף בצעיף עננים".
תיאורי זוועה אלה אופייניים לפיניקים ושימשו כאמור להניא מתחרים פוטנציאליים (בעיקר יוונים) ממסעות באוקיינוס.
הים המתואר מזכיר את ים סרגסו הסמוך לאיים האזוריים ששם מצוי אותו עשב ים אותו מזכיר חימילקו, אולם ייתכן גם כי מדובר באזור סמוך לפורטוגל בקרבת האי באריטה בו הים רדוד ועליו צפים עשבי ים.
מריה חימנה דה לוס מילאגרוס אקרדי (בספרדית: María Gimena de los Milagros Accardi, נולדה ב-27 במאי 1985; בואנוס איירס, ארגנטינה), המוכרת בשם חימנה אקרדי, היא שחקנית ודוגמנית ארגנטינאית.
הידועה במיוחד מהטלנובלה הארגנטינאית 'כמעט מלאכים' שם שיחקה את 'מלווינה בדוג'ה אגווארו'.
ידועה בעיקר בתפקידה בטלנובלות "כמעט מלאכים" ו"אלמה פיראטה".
בשנת 2000, שיחקה בטלנובלה הארגנטינאית "אהבה אסורה" של היוצר אנריקה אסטבנס, בה גילמה את דמותה של ג'סיקה סנטנה.
בשנת 2003, שיחקה בטלנובלה הארגנטינאית של היוצרת והמפיקה כריס מורנה, "המורדים", בה גילמה את דמותה של סברינה.
בשנת 2006, שיחקה בטלנובלה הארגנטינאית של כריס מורנה, "אלמה פיראטה", בה גילמה את דמותה של ברנרדה דה מרקו.
בשנת 2007, שיחקה בסרט הקולנוע הארגנטינאי "Cartas para Jenny" ("מכתבים לג'ני") שצולם בסן לואיס, ארגנטינה, ולאחר מכן בישראל.
בסרט, גילה אקרדי את דמותה של השחקנית הראשית, ג'ני.
בשנים 2007–2008 שיחקה בטלנובלה הארגנטינאית של כריס מורנה, "כמעט מלאכים", בה גילמה את דמותה של מלווינה.
בשנת 2009, שיחקה בסרט הארגנטינאי "Papá por un día" ("אבא ליום אחד"), בה גילמה את דמותה של ססיליה.
בשנת 2010, שיחקה בשנית בטלנובלה הארגנטינאית של כריס מורנה, "כמעט מלאכים", בה גילמה את דמותה של מלווינה.
בשנים 2011–2012 שיחקה בסדרת הטלוויזיה הארגנטינאית "Los unicòs" ("היחידים"), בה גילמה את דמותה של דולורס.
באותן השנים, שיחקה גם בטלנובלה הארגנטינאית "Herederos de una venganza" ("יורשי הנקמה"), בה גילמה את דמותה של צ'ינה.
בשנים 2012–2013 שיחקה בטלנובלה הארגנטינאית "Sos mi hombre" ("אתה הגבר שלי"), בה גילמה את דמותה של ברנדה.
בשנת 2013, שיחקה בסדרה ארגנטינאית מיוחדת שהופקה לכבוד יום האיידס העולמי, בשם "Una vida posible" ("חיים אפשריים"), בה גילמה את דמותה של קרלה.
באותה השנה, שיחקה בטלנובלה הארגנטינאית "Solamente vos" ("רק את"), בה גילמה את דמותה של קנדלה.
בשנת 2014 הופיעה אקרדי בוידאוקליפ של הזמר הארגנטינאי אקסל , לשירו "Afinidad", יחד עם השחקן ניקולס ואסקס.
בשנת 2018 שיחקה לצד נטליה אוריירו בסרט הקומדיה "סופר משוגעת".
באותה שנה כיכבה בטלנובלה "Mi hermano es un clon" לצד בנחמין רוחאס.
בשנת 2020 שיחקה בטלנובלה "Separadas" את דמותה של קרולינה פרננדז, לצדם של מרסלה קלוסטרבואר ואגוסטינה צ'רי.
בשנת 2024 שיחקה את ססיליה ברמודס בסדרת המותחן הפסיכולוגי "La voz ausente" של "דיסני+".
משנת 2007, מנהלת אקרדי מערכת יחסים עם השחקן הארגנטינאי ניקולס ואסקס, אשר הופיע לצדה בטלנובלה הארגנטינאית "כמעט מלאכים".
ב-2013 דווח שאקרדי הרתה, אולם היא עברה הפלה טבעית.
ב-10 בדצמבר 2016, נישאו ואסקס ואקרדי.
ב-16 בדצמבר 2016, כ-6 ימים לאחר נישואיה עם ואסקס, גיסה ואחיו של בן זוגה, השחקן הארגנטינאי סנטיאגו ואסקס, נפטר בפתאומיות בחופשה ברפובליקה הדומיניקנית.
ביולי 2025 חימנה ובן זוגה החליטו להפרד.
חילף החולות (שם מדעי: Desmostachya bipinnata) הוא מין של עשב רב שנתי במשפחת הדגניים והוא היחידי בסוגו.
החילף מתנוסס לגובה רב יחסית, כמטר ואף למעלה מזה, והוא מצוי מאוד במישור החוף, וכן בקרקעות חוליות במדבר במקומות בהם מצויים מי תהום גבוהים והמים קרובים לפני הקרקע.
כבר בעבר ברחוק נהגו להשתמש בחילף כחומר גלם להכנת חבלים ומחצלאות, וכן הוא עד היום באזורים מדבריים.
בארץ זכור במיוחד השימוש שעשו בחילף גולי תל אביב במלחמת העולם הראשונה שהגיעו לכפר סבא, אשר יצרו מהחילף סוכות בהן התגוררו במשך תקופה ארוכה (כמתואר באריכות בספרו של נחום גוטמן, "שביל קליפות התפוזים").
החילף נזכר במקורות התלמודיים מספר פעמים בהקשר של מחצלאות או סיכוך לסוכה.
חילן בע"מ היא חברה ציבורית ישראלית העוסקת במתן פתרונות לניהול ההון האנושי ושירותי טכנולוגיית המידע לארגונים.
החברה הישראלית לעיבוד נתונים בע"מ נוסדה בשנת 1968. תחילה עסקה החברה בפיתוח תוכנה, ולאחר שנים מעטות עברה למתן שירותי עיבוד נתונים כלשכת שירות, בתחום הנהלת חשבונות, שכר ומערכות ייעודיות.
מערכת השכר, הנוכחות וניהול משאבי אנוש של החברה החלה לפעול בשנת 1978. בשנת 1984, לקראת יציאתה הראשונה לבורסה לניירות ערך, שינתה החברה את שמה לח.י.ל.ן (ראשי תיבות של החברה הישראלית לעיבוד נתונים).
בשנת 1989 פוצלה החברה: השלד הבורסאי שלה שינה שמו לקמור והחברה עברה לתחומי פעילות אחרים.
פעילות המחשוב של החברה נמכרה בשלמותה לחברה פרטית בשם חילן (1989), שבבעלות מנהליה הקודמים של ח.י.ל.ן.
בנובמבר 1999 נמכרה כל פעילות המחשוב של חילן (1989) לחברת טלווב.
טלווב הוקמה בספטמבר 1992 תחת השם "טלגרף תקשורת בע"מ", עסקה בהוצאה של העיתון היומי "טלגרף", ובמאי 1996 הפכה לשלד בורסאי.
בינואר 1999 שינתה החברה את שמה ל"טלווב בע"מ".
בעקבות רכישה זו חזרה החברה לפעילות, אם כי בתחום שונה מתחום הפעילות המקורית שלה.
בינואר 2000 שונה שמה של החברה ל"חילן טק בע"מ".
מתחילת המאה ה-21 מחזיק אבי באום בשליטה בחברה.
כיהן כמנכ"ל החברה עד סוף 2016, ובינואר 2017 החליף אותו אלי זיברט בתפקיד המנכ"ל, ובאום הפך ליו"ר דירקטוריון החברה.
ב-30 באוגוסט 2012 שונה שמה של החברה לשמה הנוכחי: "חילן בע"מ".
בשנת 2025 מונה אסף אברהמי למנכ"ל פעילות חילן Value.
בינואר 2004 רכשה חילן את פעילותן של החברות "חשבים שכר ומידע עסקי" ו-"הרגל פתרונות שכר וכוח אדם" תמורת 35.3 מיליון ש"ח.
חברות אלו עסקו בתחום ניהול שכר ומשאבי אנוש, וכן בתחום שירותי מידע עסקי בנושאי שכר, מיסים ודיני עבודה.
בינואר 2008 רכשה חילן 80% ממניות חברת "ווי!", העוסקת במתן שירותי פיתוח מערכות תוכנה, תמורת 24.4 מיליון ש"ח.
מאוחר יותר רכשה את ה-20% הנותרים וחברת "ווי!" הפכה לחברה בבעלות מלאה של חילן.
במאי 2010 רכשה חילן 60% מהון המניות של חברת "אס.פי.
דאטא" (הידועה גם בשם "קליק ויו" - "QlikView") תמורת 3.5 מיליון ש"ח.
דאטא היא בעלת הזיכיון הבלעדי בישראל להפצת מוצר בינה עסקית (BI) של חברת QlikTech International AB.
במרץ 2013 רכשה חילן את יתרת 40% ממניות החברה תמורת 5.96 מיליון ש"ח, ומאז אס.פי.
בפברואר 2011 רכשה "ווי !" (דרך חברת בת שלה בשם "אנקור תשתיות מחשוב") את פעילותה של חברת "אנקור מערכות", שעסקה בתשתיות מחשוב ובאבטחת מידע.
החל מתחילת 2014 מוזגו חברות "ווי !" ו"אנקור תשתיות מחשוב" לחברה אחת בשם "ווי אנקור".
בנובמבר 2014 השלימה חילן את רכישת חברת "נס א.ט." (הידועה גם בשם "נס ישראל") מחברת נס טכנולוגיות תמורת 42 מיליון דולר.
היא למעשה הזרוע הישראלית של חברת נס טכנולוגיות, העוסקת במתן שירותי מערכות מידע.
מהרכישה הוחרגו החטיבה הביטחונית והמסלקה הפנסיונית שהיו בידי נס א.ט., שבמסגרת הסכם הרכישה נמכרו לחברת נס טכנולוגיות כך שהיא תמשיך להחזיק בהן.
בדצמבר 2019 רכשה חילן 70% מחברת Payday, הפועלת בארצות הברית בתחום שירותי השכר וניהול משאבי האנוש.
באוקטובר 2021 רכשה חילן את חברת חשבשבת, המפתחת ומשווקת תוכנה הנהלת חשבונות, ניהול מלאי ותכנון משאבי ארגון, תמורת 210 מיליון ש"ח.
בדצמבר 2021 רכשה חברת הבת "נס א.ט." את הפעילות של חברת שירותי המחשוב אנטסרב ישראל בע"מ (חברה בת של DXC ההולנדית), תמורת 65 מיליון דולר.
ביולי 2023 רכשה חילן 31.35% מחברת בטר מולטי ארנק בע"מ, העוסקת בהטבות לעובדים.
במאי 2024 רכשה החברה הבת Payday את חברת CBS, הפועלת בתחום השכר במדינת ג'ורג'יה, תמורת 15.3 מיליון דולר.
החל מחודש ספטמבר 1993 נסחרו מניות החברה (בעת שנקראה "טלגרף תקשורת" ועסקה בהוצאת העיתון "טלגרף") בבורסת "מעבר לדלפק" בארצות הברית הנקראת Nasdaq SmallCap Market.
בחודש יוני 1996, כחודש לאחר הפסקת פעילות החברה, הוצאה מניית החברה מבורסת Nasdaq SmallCap Market עקב אי-עמידה בתנאי הסף של בורסה זו, והמסחר במניות החברה נמשך דרך חברת Pink Sheets (הידועה כיום בשם OTC Markets Group), המפעילה גם היא שירותי מסחר "מעבר לדלפק".
חלק קטן ממניות החברה (פחות מ-1%) עדיין נסחרות בבורסה זו, אם כי מסחר זה אינו מחייב את החברה בדיווח לבורסה בארצות הברית.
במחצית שנת 2000 הנפיקה חילן לראשונה את מניותיה בבורסה לניירות ערך בתל אביב.
החברה צורפה למדד בלוטק 50 ולמדד טכנולוגיה בבורסה בתל אביב מיד עם השקתם ב-3 באפריל 2011, וכן צורפה למדד טק-עילית מיד עם השקתו ב-11 במאי 2014.
בדצמבר 2015 נכנסה החברה למדד תל אביב 100.
החברה עוסקת, בעצמה ובאמצעות החברות שבשליטתה, בארבעה תחומי פעילות:
פתרונות לניהול ההון האנושי - בתחום פעילות זה, מעניקה הקבוצה, הן כלשכת שירות במתכונת והן באמצעות תוכנות מקומיות, פתרונות אינטגרטיביים לשכר, נוכחות, ניהול משאבי אנוש ותפעול פנסיוני.
בסיס הלקוחות בתחום זה כולל כ-1,800 חברות.
חילן מנהלת במערכות לניהול ההון האנושי יותר ממיליון עובדים.
פתרונות עסקיים ופרויקטים - בתחום פעילות זה עוסקת החברה, באמצעות חברת "נס א.ט." שבשליטתה, במכירת פתרונות ופרויקטים בתחום המחשוב לרבות פיתוח, הטמעה ויישום מערכות מחשוב, שירותי ייעוץ ומומחים, פרויקטים בתחום מיקור חוץ, הדרכה ושירותי בדיקות תוכנה.
שיווק מוצרי תוכנה – בתחום פעילות זה עוסקת החברה, באמצעות חברות שבשליטתה (נס ואס.פי.
דאטא), בהפצת מוצרי תוכנה ופתרונות בתחום השליטה ובקרה, תשתיות ויישומים בעולם טכנולוגיית המידע, שיתוף מסמכים ואבטחת מידע וכן בהפצת מוצרי בינה עסקית והטמעתם.
תשתיות מחשוב – בתחום פעילות זה עוסקת החברה, באמצעות חברת ווי אנקור שבבעלותה, במכירת פתרונות בתחום תשתיות מחשוב, וירטואליזציה, מחשוב ענן ואבטחת מידע.
מניות החברה נסחרות בבורסה לניירות ערך בתל אביב ונכללות במדד תל אביב 125. יו"ר החברה ובעל השליטה בה הוא אבי באום, שהיה מנכ"ל החברה עד סוף 2016. מנכ"ל החברה החל מ-1 בינואר 2017 הוא אלי זיברט.
קבוצת חילן מעסיקה כ-2,900 עובדים.
במהלך השנים רכשה חילן חברות אחדות, שממשיכות לפעול כחברות בנות שלה:
(99%) - חברה העוסקת במכירת שירותים ומוצרים בתחום טכנולוגיית המידע.
ווי אנקור (100%) - מספקת שירותי תשתיות מחשוב.
דאטא (נקראת גם: "קליק ויו ישראל") (100%) - מספקת מערכות בינה עסקית (BI)
חשבים הרגל פתרונות שכר ומשאבי אנוש (100%) (אייצ'.אר.טק בע"מ - לשעבר) - עוסקת בשירותי שכר ומשאבי אנוש.
אופטיביט (1990) (100%) - עוסקת במתן פתרונות בתחום הארכיבאות.
חילן פנסיה ישיר (100%) - עוסקת בתחום התפעול והבקרה הפנסיוני.
Payday (70%) - עוסקת בתחום השכר וניהול משאבי אנוש בארצות הברית.
חשבשבת - מפתחת ומשווקת תוכנה להנהלת חשבונות, ניהול מלאי ותכנון משאבי ארגון.
חימנה פרס גווארה (בספרדית: Jimena Pérez Guevara; נולדה ב-24 במאי 1987; בואנוס איירס, ארגנטינה) הפועלת בשם הבמה חימנה ברון, היא שחקנית וזמרת ארגנטינאית, הידועה בתפקידה אספרנסה "הופי" באוור בטלנובלה "כמעט מלאכים".
בשנת 2019, הוציאה את להיטה "La Cobra", שזכה להצלחה רבה באמריקה הלטינית.
באותה השנה הוציאה את אלבומה השני, La Cobra.
החלה את הקריירה שלה ב-1998, בהיותה ילדה, בסרט "המגדלור", בו שיחקה בתפקיד אניטה.
בשנים 1998–1999 שיחקה בתפקיד משני בשתי עונותיה של הטלנובלה "Gasoleros" בתפקיד לולי.
בשנת 2000 שיחקה כאורחת בטלנובלה הארגנטינאית "חם" בתפקיד מלנה.
בשנת 2001 שיחקה בטלנובלה "האח של הילדים שלי" בתפקיד אניטה קמפוס.
בשנים 2002–2003 שיחקה בטלנובלה "הם אוהבים".
בשנים 2004–2005 שיחקה בטלנובלה "הרובלנים" בתפקיד מריה רודלן גונזלס.
בשנת 2006 שיחקה בטלנובלה "אתה החיים שלי" בתפקיד מריה ויקטוריה לופז.
בשנת 2008 שיחקה בטלנובלה "מתוך אהבה אלייך" בתפקיד מריה קומפנסון מולינארי.
בשנים 2009–2010 שיחקה בעונות 3–4 בטלנובלה המצליחה של כריס מורנה "כמעט מלאכים" בתפקיד אספרנסה באוור.
בשנת 2011 שיחקה בסדרה "Los Únicos" ("היחידים") בתפקיד מריה פאולה "פולי" סאיד.
בשנת 2011 השתתפה בעונה השביעית של הגרסה הארגנטינאית לתוכנית "רוקדים עם כוכבים" והייתה למודחת ה-18. בשנת 2018 התמודדה שוב בתוכנית בעונה ה-13 שלה והיא זכתה במקום השני.
בשנים 2012–2013 שיחקה בטלנובלה "אתה הגבר שלי" בתפקיד רוזה מונטס.
בשנים 2015–2016 שיחקה בטלנובלה "אספרנסה".
בשנת 2016 שיחקה למשך כמה פרקים בטלנובלה "לחנך את נינה" בתפקיד בלן.
בשנת 2017 שיחקה בסדרה הקומית "אני רוצה לחיות לצידך" בתפקיד פלורנסיה.
בשנת 2019, זכתה בפרס ה-EMA הראשון שלה, בקטגוריית "המופע הדרום אמריקאי-לטיני הטוב ביותר".
בשנת 2021 החלה לשמש כשופטת בעונה ה-15 של תוכנית המציאות "רוקדים עם כוכבים" בגרסתה הארגנטינאית, לאחר שברון השתתפה בעבר מתמודדת בתוכנית.
Heyprosima (2017) - דולורס "לולה" קיפריוטה
אל פוטרו: לא ניתן לעצירה (2018) - מריקסה באלי
שנהתוכניתתפקידערוץהערות1998–1999Gasoloresבטינה "לולי"El Trece343 פרקים2000חםמלנהEl Trece2001El Sodero De Mi Vidaאנה "אניטה" קמפוסEl Trece2003-2002הם אהבהלילהEl Trece2005-2004הרובלניםמריה רולדןTelefe Canal92006אתה החיים שלימריה "ויקטוריה" לופזEl Trece2008מתוך אהבה אלייךמריה קומפנסון מולינאריEl Trece2010-2009כמעט מלאכיםאספרנסה (הופי) באוורTelefeעונות 4-32011היחידיםמריה פאולה "פולי" סאידEl Trece2013-2012Sos mi hombreרוזה מונטסEl Trece2016-2015אספרנסהז'ילדה אלברסיןEl Trece2016לחנך את נינהבלןtelefe2017אני רוצה לחיות לצידךפלורנסיהEl Trece
שנהתוכניתתפקיד2011Bailando2011מתמודדת 15 גאלה אלימידה2015Bailando2015מתחרה מחליפה2016אם תוכל לשירשופטת2017רוקדים 2017הוזמנה לתחרות סלסה דה טרס עם צ'צ'ו בונלי ופקונדו אינושה2018מבצעים מוזיקליים של מורפינהגת2018מסביב לעולםמנצחת אורחת עם מארלי2021Bailando2021שופטת
בת זוגו לשעבר של הכדורגלן הארגנטינאי דניאל אוסבלדו, איתו עברה לגור באיטליה, שם שיחק.
ב-2015 יחד שבו לארגנטינה, שם עבר לשחק.
בתחילת שנת 2020 חזרו הזוג וכעת הם גרים ביחד בארגנטינה עם בנם המשותף "מומו".
בצדמבר פורסם כי היא בהריון שני
חימנה ברון היא אחותו של השחקן פדריקו ברון.
חימוש משוטט הוא קטגוריה מתפתחת של מערכות נשק, שבמסגרתה מערכת נשק "משוטטת", כלומר נעה סביב אזור מוגדר מראש בחיפוש אחר מטרה על בסיס מאפיינים מוגדרים מראש, רוכשת את המטרה, ותוקפת אותה באמצעות התרסקות ופיצוץ החימוש על המטרה, תוך כילוי החימוש.
חימוש משוטט הוא קטגוריית ביניים בין טילי שיוט לבין כלי טיס בלתי מאוישים תוקפים.
חימוש משוטט יעיל מאוד נגד מטרות מוסתרות הנגלות לפרקי זמן קצרים, ותנועתו הממושכת מאפשרת לו יכולת לברור מטרות.
המשימה העיקרית של חימוש משוטט היא רכישת מטרה בזמן שוטטות, ואז תקיפה של המטרה באמצעות התרסקות ופיצוץ החימוש על המטרה.
התקיפה מכלה את החימוש, ולכן מכונה לעיתים "תקיפה מתאבדת".
בעוד שחלק מטילי השיוט, כגון טיל הטומהוק, הם בעלי יכולת שיטוט ויכולת חישה ושליטה מרחוק, משימתם העיקרית היא תקיפה ולא רכישת המטרה.
כמו כן, יכולת השהייה של טילי שיוט במהירות נמוכה למשך זמן ארוך מוגבלת יחסית למערכות המוגדרות כמשוטטות.
לעומת זאת, בעוד כטב"ם (כולל רחפן) יכול להתרסק בכוונה על ידי מפעילו על מטרה בתקיפת "קמיקזה", ועל רובם ניתן לזווד חומר נפץ, אין אלו עונים להגדרת חימוש משוטט, שכן מטרתם העיקרית היא נשיאת אמצעי חישה ו/או תחמושת (אשר תשוגר אל המטרה) תוך חזרת הכטב"ם בסוף המשימה לבסיסו.
כך לפי הגדרת צבא ארצות הברית נדרש הכטב"ם להיות מערכת רב-פעמית, בניגוד לחימוש המשוטט המתכלה.
בנוסף, הכטב"ם לרוב אינו מותאם לתקיפת התאבדות, הצלילה שלו אינה שקטה, לעיתים קרובות הוא חסר מצלמות הפונות לכיוון הטיסה (שכן בשימוש קלאסי כטב"מ מצלם את מה שמתחתיו), הוא חסר ראש קרב המותאם למשימה, ועלותו הכספית תהיה לרוב גבוהה מהמתאים לשימוש חד-פעמי.
חימושים שנבנו למטרה זו מראש הם בעלי יכולות טיסה, שליטה ובקרה, התקני תקיפה, ואמצעי חישה מתקדמים יותר.
יש חימושים משוטטים המשתמשים במפעיל אנושי כדי לאתר מטרות ואילו אחרים, כגון הארופ, יכולים לתפקד באופן עצמאי ולחפש וליזום תקיפות ללא מעורבות מפעיל לאחר השיגור.
קיימים אמצעי תחמושת משוטטת היכולים לחזור מהמשימה אם לא בוצעה תקיפה, ולנחות חזרה אצל המפעיל, כדוגמת: שרקרק – בעל מצנח לנחיתה, והארופ ורתם – שהם בעלי יכולת לנחות.
במערכות אחרות, כגון הארפי, אין אפשרות לחזרה, והחימוש מושמד במקרה שאין רוכשים מטרה בזמן השוטטות.
במסגרת תהליך פיתוח של תחמושת משוטטת ייעודית ניתן להתאים את המאפיינים הייחודיים לביצועי מערכת זו: ראש קרב מותאם למשימה, שלב תקיפה שקט, מהירות צלילה גבוהה, אופטימיזציית טיסה – יכולת זמן שהייה על פני טווח ו/או מהירות, עלות ייצור ורכישה המתאימים לשימוש כתחמושת חד-פעמית.
מאפשר שימוש במנוע בעל חיים קצרים, וכן ברכיבים אחרים עם זמן פעולה נמוך יחסית.
בחימוש משוטט ייעודי, לרוב חלק ניכר ממשקל החימוש הוא ראש הקרב המתפוצץ.
כחלק מההתמודדות נגד סוללות טיל קרקע-אוויר מהדור הראשון כגון SA-2 ו-SA-3 פותחו טילים נגד קרינה כגון AGM-45 שרייק לתקיפת סוללות נייחות.
התגובה הסובייטית הייתה פיתוח סוללות טק"א ניידות כגון הSA-6 ותורת לחימה להפעלת המכ"מים של הסוללות לפרקי זמן קצרים ובלתי-תדירים, וגם זאת בעיקר כאשר היו אינדיקציות אחרות לקיום פוטנציאלי של מטרות אוויריות בטווח הסוללה.
תורת הלחימה בסוללות ניידות גרמה לכך שהסוללה, שמיקומה מראש לא היה ידוע, הייתה ניתנת לגילוי אלקטרומגנטי לפרקי זמן קצרים בלבד, שבמהלכם הסוללה הייתה איום כלפי מטוסי ויילד ויזל בעלי ערך גבוה.
במבצע ערצב 19 חיל האוויר הישראלי השתמש במזל"טים ובמערכת "שמשון" (דאונים משוגרים ממטוס קרב שדימו מטרת מכ"ם גדולה יותר), לאיתור ואתגור סוללות להפעלת המכ"מים שלהם והעמסת מספר רב של מטרות על הסוללות.
סוללות אלו הותקפו אז מהאוויר ומהיבשה (כחלילית) באמצעים שונים, ובהם גם טילים נגד קרינה.
חימוש משוטט, ובפרט ההארפי, פותח לראשונה למטרת דיכוי הגנה אווירית (SEAD) תוך אינטגרציה של המכלול השלם: איתור, רכישה ותקיפה לתוך פלטפורמה בודדת.
החימוש המשוטט היה צפוי להיות משוגר לעבר אזורים שבהם יש חשד לסוללות טק"א של אויב ולתקוף מייד עם גילוי הסוללה בעקבות הפעלתה.
הפלטפורמה האינטגרטיבית והקטנה יחסית גם זולה באופן משמעותי ביחס למטוס קרב מודרני.
בשנים האחרונות הקטגוריה התפתחה מעבר לשימוש המיועד ל-SEAD גם למטרות אחרות: מתקיפה ארוכת טווח למאות קילומטרים באמצעות מערכות כבדות ועד שימוש טקטי בשדה הקרב באמצעות מערכות הניתנות לנשיאה בידי חייל בודד, כגון הסוויצ'בלייד שמופעל ברמת המחלקה בצבא ארצות הברית ושוקל פחות מ-3 קילוגרם ונכנס לתיק גב.
שימוש מבצעי מתועד בשדה הקרב של חימוש משוטט בשנים האחרונות היה תקיפה של אוטובוס לוחמים בארמניה ב-2016, באמצעות הארופ.
במהלך מלחמת נגורנו קרבאך השנייה עשתה אזרבייג'ן שימוש נרחב בחימוש משוטט, הפעם הראשונה שבה נעשה שימוש בנשק זה במערכה צבאית משמעותית.
מומחים צבאיים ברחבי העולם טוענים כי נשק זה הוא שהכריע את המערכה לטובת אזרבייג'ן.
דילמות מוסר, אתיקה וחוק בינלאומי
חימוש משוטט המסוגל לתקוף באופן אוטונומי מטרות מעורר שאלות בתחום המוסר, האתיקה, והחוק הבינלאומי.
במתווה שימוש זה אין אדם שמקבל את ההחלטה לפגוע במטרה הספציפית בעלת פוטנציאל להרוג אנשים.
בהקשר זה פיתוח מערכות הארפי והארופ עורר פולמוס אקדמי, שכן הן היוו תקדים (אם כי לאו דווקא ביחס למוקש ימי).
ישראל מובילה בתחום החימושים המשוטטים, והם מפותחים ומיוצרים על ידי מספר חברות:
מועדון ההוקי חימיק ווסקרסנסק היא קבוצת הוקי קרח מהעיר ווסקרסנסק (מחוז מוסקבה, רוסיה).
חימיק ווסקרסנסק הוקמה ב-20 בדצמבר 1953 ובמשך מספר שנים התמודדה בתחרויות הוקי קרח אזוריות.
המועדון נתמך על ידי מפעלים כימיים מקומיים ומכאן גם שם הקבוצה "חימיק" ("הרוקח" ברוסית).
מאמן הקבוצה בעונת הבכורה שלה בליגה הסובייטית היה ניקולאי אפשטיין, שפרש מתחום הכדורגל.
הקבוצה העפילה לליגה הבכירה בברית המועצות כבר בעונת 1975 כשלוש שנים לאחר הקמת הקבוצה.
ההישג המשמעותי הראשון היה מקום שלישי בעונת 1965 ובאותה עונה הקבוצה חנכה בית ספר לילדים ובהמשך השנים סיימה במקום השלישי באליפות עוד 3 פעמים: בשנים 1970, 1984 וב-1990.
ב-1989 הקבוצה הגיעה להישג הגדול ביותר בתולדותיה לאחר שסיימה כסגנית אלופת ברית המועצות לעונת 1989, זאת בהדרכת המאמן ולדימיר וסילייב.
בעונת 1997 חימיק הייתה לקבוצת ההוקי קרח היחידה ממחוז מוסקבה באליפות רוסיה בהוקי קרח ובעונת 1999 נשרה לליגה המשנה וחזרה לליגת העל רק בעונת 2003.
באוקטובר 2005 הקבוצה עברה לעיר מיטישצ'י והפכה לקבוצת אטלנט מיטישצ'י, שהתמודדה החל מעונת 2007/2008 בליגת KHL.
ב-30 ביוני 2010 דווח כי המועדון לא ישחק בליגת VHL בעונת 2010/11, במקום זאת, יאורגן מחדש כקבוצת נוער בליגת MHL.
בעונת 2009/2010 הוקמה הקבוצה מחדש והתמודדה בליגת VHL.
באותה עונה הוקמה גם קבוצת נוער בשם "פניקס" שהתמודדה בליגת ה-MHL.
בעונת 2010/2011 הקבוצה אורגנה מחדש: פניקס שינתה את שמה ל"חימיק" ובעונת 2010/2011 מצליחה להעפיל עד לחצי גמר הפלייאוף אך הובסה על ידי הצבא האדום מוסקבה וסיימה במקום הרביעי בליגה.
ברם, באוקטובר 2011 הקבוצה הכריזה על פשיטת רגל ופורקה.
בשנת 2015 הוקמה מחדש והחלה להתמודד בליגת VHL.
בעונת 2023 זכתה בגביע פטרוב ובאליפות ליגת VHL.
בעונת 2024/2025 העפילה שוב לגמר הטורניר, בעונה שבה הליגה הוכרה על ידי פדרציית ההוקי הרוסית כאליפות רוסיה בהוקי קרח.
מגרש הבית של הקבוצה הוא היכל הקרח ברחוב מנדלייב 2 בעיר.
אליפות ליגת המשנה הרוסית בהוקי קרח / VHL / גביע פטרוב
דונה חימנה דיאס (בספרדית: Jimena Díaz; 1046–1116) הייתה אשתו של אל סיד.
לאחר מותו של בעלה ירשה אותו כשליטת ולנסיה.
חימנה הייתה בתו של דייגו פרננדס, רוזן אוביידו, בנו של פרננדו פלאינס.
אחיה של חימנה היה האציל פרננדו דיאס.
ב-1074 היא נישאה לאביר רודריגו דיאס דה ויוור, הידוע יותר בכינוי "אל סיד".
הנישואים באו ככל הנראה בעקבות הצעתו של אלפונסו השישי, מלך לאון, שניסה לשפר את יחסיו עם אל סיד.
חימנה ילדה שלושה ילדים: מריה, כריסטינה ודייגו.
ב-1080 גרש אלפונסו את בעלה מממלכת לאון כיוון שיצא למסע צבאי לא מאושר.
הוא השכיר את עצמו לשירות האמיר המוסלמי של סרגוסה, אולם ב-1086 בעקבות קרב א-זלאקה החזיר אותו אלפונסו מגלותו.
לא ידוע האם חימנה ליוותה את בעלה בגלותו, או שמא נותרה בלאון.
אל סיד הרכיב צבא שכלל נוצרים ומוסלמים, והחל לכבוש את ולנסיה במטרה לבנות לעצמו ממלכה עצמאית באזור.
ב-1090 הביס אל סיד את רמון ברנגר השני, רוזן ברצלונה, בקרב לבר, ולאחר מכן חתם עמו על הסכם שלום.
כחלק מההסכם, נישאה מריה, בתם הבכורה שלו ושל חימנה, לבנו של רמון ברנגר השני, רמון ברנגר השלישי.
ב-1092 הטיל אל סיד מצור על ולנסיה, וסיים אותו ב-1094. הוא וחימנה שלטו בוולנסיה רשמית בשם אלפונסו, ובפועל כשליטים עצמאיים לכל דבר.
ב-1097 נישאה בתם השנייה כריסטינה לרמירו סאנצ'ס - נסיך מאראגון.
באותה שנה נהרג הבן השלישי, דייגו, אשר לחם בצבאו של אלפונסו.
אל סיד נפטר בוולנסיה ב-1099.
חימנה ירשה את בעלה כשליטת ולנסיה במשך שנתיים.
ב-1102 הטילו המוראבידים מצור על העיר.
אלפונסו הורה לחימנה לנטוש את העיר ולהעלות אותה באש, והיא עשתה זאת.
חימנה חזרה לקסטיליה, והעבירה את שארית חייה בבורגוס, יש אומרים כנזירה.
"חימו מלך ירושלים" הוא סרט קולנוע ישראלי משנת 1987 בבימויו של עמוס גוטמן, המבוסס על ספר באותו שם מאת יורם קניוק, עם אלונה קמחי, דב נבון, עמירם גבריאל, עופר שיקרצי, עמוס לביא, עליזה רוזן ויוסי גרבר בתפקידים הראשיים.
חלק ממבקרי הקולנוע טענו כי לסרט יש מוטיב הומוסקסואלי של דמות אחות רחמנייה עם גבר מסורס, בדומה לסרטיו של גוטמן העוסקים בנושא זה, אם זאת סרט זה הוא היחיד מסרטיו של גוטמן שלא עוסק בנושא הומוסקסואליות.
הסרט הוצג בפסטיבלי סרטים בינלאומיים בסן פרנסיסקו, חיפה, שיקגו וטורונטו, אך נכשל בקופות.
חימו, אליל בנות פופולרי ומבוקש בירושלים לפני מלחמת העצמאות, מאושפז במצב קשה במנזר שהפך לבית חולים צבאי, לאחר שנפצע בקרב על ירושלים, גפיו נכרתו והוא נפצע קשה בפניו ואינו מדבר.
בינו ובין האחות היפהפייה שהתנדבה לטפל בפצועים מתפתחת מערכת יחסים מעוותת, ובמקביל מתוארות מערכות היחסים בין הפצועים האחרים ואחיו של חימו.
שם השחקן/ית שם הדמות אודות הדמות אלונה קמחי חמוטל עופר שיקרצי חימו מלך ירושלים חייל פצוע יוסי גרבר רופא עמירם גבריאל פרנג'י חייל פצוע דב נבון אסא חייל פצוע עמוס לביא מרקו עליזה רוזן קלרה שי קפון אהרון איצ'ו אביטל יורם סיון שביט עבריה עדה ואלרי טל אבי גילאור
חימום הוא פעילות גופנית בעצימות נמוכה שמטרתה הכנת השריר לפעילות וצמצום הסיכון לפציעה.
ישנם שני סוגי חימום - חימום אקטיבי (הכולל חימום כללי וחימום מותאם) וחימום פאסיבי.
חימום אקטיבי כולל פעילות אירובית בעצימות נמוכה, מתיחות ותרגילים מותאמים.
פעולות אירובית נפוצות הן ריצה קלה, רכיבה על אופניים, קפיצה בחבל ותרגילי התעמלות שונים.
ישנה נטייה בקרב ספורטאים לבצע חימום חלקי בלבד.
חימום פסיבי נועד להעלות את טמפרטורת הגוף או את טמפרטורת השריר תוך שימוש באמצעים כגון מקלחת חמה, סאונה ופד חימום .
חימום יוצר התחממות בשריר, שמאיצה את קצב שחרור החמצן מההמוגלובין בדם אל השריר, מובילה להתרחבות כלי דם וייתכן גם שמאיצה את קצב ההעברה הסינפטית.
בנוסף, מוביל החימום לעלייה בגמישות השרירים והגידים, להאצת הדופק, להאצת קצב שחרור החמצן מהמיוגלובין בשרירים ולעלייה בקצב ובעוצמת התכווצויות השרירים באמצעות האצת תהליכים מטבוליים והפחתת הצמיגות הפנימית.
חימום מוביל לשיפור בביצועים בענפי ספורט שונים, ומצמצם את הסיכוי לפציעות בשריר.
בנוסף, לחימום השפעה פסיכולוגית על ספורטאים.
חימום קולי הוא חימום שמטרתו להכין לפעילות של דיבור או זמרה, ומבוצע בעיקר על ידי זמרים, שחקנים, שדרני רדיו וספורט וכדומה.
לחימום קולי השפעה סובייקטיבית, אולם השפעותיו הפיזיולוגיות עלומות ולא ברור אם הוא מצמצם את הסיכון לפציעה.
חימום קולי כולל מהלכים מוזיקליים המבוצעים באמצעות הקול, דוגמת גליסנדו, ארפג'ו, ווקאליזה, סולמות כרומטיים, מסה די ווקה ועוד.
בנוסף, נהוג למתוח את שרירי הראש, הצוואר והכתפיים ולבצע תרגילי נשימה.
ישנו חוסר בהירות מחקרית בנוגע להשפעותיו של החימום הקולי.
חימום השרירים בבית הקול השולטים בשפתות הקול מייצר השפעה זהה לחימום כל שריר אחר, אולם ההשפעות הפיזיולוגיות על מיתרי הקול והאקוסטיות אינן ברורות והמחקר אודותיהן דל.
חימיק נובומוסקובסק הידוע כקבוצת חימיק-ארסנל הוא מועדון כדורגל רוסי מהעיר נובומוסקובסק, שבמחוז טולה המתמודדת באליפות PFL ומהווה קבוצת מילואים של מועדון ארסנל טולה.
המועדון נוצר לראשונה בסטלינוגורסק בשנים שלאחר המלחמה וההישג הגבוה ביותר בגביע ברית המועצות היה רבע הגמר בעונת 1961, כשהיא מצליחה לגבור על דינמו מוסקבה בשלב מוקדם יותר.
בשנת 1979, "חימיק" סיימה במקום 24 מבין 25 קבוצות הליגה הסובייטית השנייה ופורקה.
מאוחר יותר נובומוסקובסק יוצגה רק באליפות האזורית.
המועדון הוקם מחדש רק בשנת 1993, תחת השם "דון".
שנתיים לאחר מכן, המועדון זכה באליפות הליגה השלישית והעפיל לליגה השלישית בחשיבותה, ליגת הכדורגל המקצוענית.
בעונת 2007 המועדון סיים במקום ה-16 והאחרון בליגה השנייה ואיבד את מעמדו כמועדון מקצועני ובשנת 2009 סירב פורק בשל בעיות כלכליות.
בשנת 2010, הקבוצה הוקמה מחדש כמועדון "חימיק" באליפות "צ'רנוזמיה" של ליגת הכדורגל החובבנית של רוסיה.
בתום עונת 2010 "חימיק" קיבלה את ההזדמנות להעפיל לליגה המקצוענית, עם זאת, עקב השיפוץ המתוכנן של האצטדיון ובהיעדר אצטדיון ראוי הקבוצה נותרה בליגה החובבנית.
בשנת 2016, המועדון זכה בגביע הרוסי לקבוצות חובבניות.
ביוני 2017 המועדון הפך לקבוצת מילואים של קבוצת ארסנל טולה מליגת העל הרוסית.
ביולי 2017 הקבוצה קיבלה רישיון להתמודד בליגה המקצוענית והחלה להשתתף באליפות המרכז של ליגת הכדורגל המקצוענית.
בעונת 2019/20 הקבוצה קיבלה את השם "חימיק-ארסנל".
האזור התרבותי בחימא (ערבית منطقة حمى الثقافية) הוא אתר אמנות סלע השוכן בחימא שבדרום-מערב ערב הסעודית, כ-100 ק"מ צפונית לעיר נג'ראן.
באזור מאות אתרים המשתרעים על פני שטח של כ-550 קמ"ר, ובהם ריכוז מרשים של ציורי סלע המתארים חי, צומח וחיי יום-יום וכן כתובות רבות.
אמנות הסלע באזור מתוארכת לרצף של כ-7,000 שנה, החל מהתקופה הפרהיסטורית ועד ההווה.
ב-2021 הוכרזו שישה אתרים מרכזיים באזור כמו גם שטח חיץ רחב ידיים כאתר מורשת עולמית.
ההיסטוריה האנושית של האזור התרבותי בחימא מתחילה בתרבות האשלית, וייתכן שאף קודם לכן, עם ממצאים מהתרבות האולדובאית.
לאחר נוכחות אנושית זו של התקופה הפלאוליתית התחתונה נמצאו גם כלי אבן מהתקופה הפלאוליתית התיכונה ומהתקופה הפלאוליתית העליונה.
התקופה הנאוליתית מיוצגת באזור באמנות סלע וייתכן שאף במבני אבן.
בהיעדר חפירות ארכאולוגיות תועדו רק ממצאים שנמצאו על פני השטח.
עם זאת, אמנות הסלע אינה מותירה ספק כי האזור היה נושב באופן מתמשך מאז התקופה הנאוליתית.
רק ב-2004 החלה חקירה מדעית של אמנות הסלע בחימא, אשר הניבה תיארוך ראייתי בדוק של אמנות הסלע באזור.
מחקר זה ממשיך גם בהווה.
אזור חימא שוכן בנקודות מפתח על ציר השיירות העתיק במערב חצי האי ערב.
שיירות מתימן בדרום אל פנים הארץ, נאלצו לעבור לאורך רצועה צרה בין ההרים במערב והמדבר במזרח.
הבארות בביר חימא היוו את מקור המים האחרון לפני הכניסה אל השממה, והראשון לאלה שהגיעו ממנה.
התעבורה האינטנסיבית באזור זה משתקפת בעשרות אלפי כתובות בכתבים שונים ובלפחות 100,000 ציורי סלע, שהשתמרו במצב מצוין.
אמנות הסלע מספקת תיעוד מתמשך מהתקופה הנאוליתית עד ההווה, לאורך של כ-7,000 שנים.
רק בשנים האחרונות הסתבר כי אמנות הסלע באזור המשיכה ונהגה בשלושים השנים האחרונות (סוף המאה ה-20 וראשית המאה ה-21).
לכן חימא הוא אחד האתרים היחידים בעולם, מחוץ לאוסטרליה, שבו אמנות הסלע מבטאת מסורת תרבותית חיה.
יתר על כן, הכתובות המופיעות בכתבים שונים מספקות מידע רב על עולמם של אלה שחרטו אותן.
כתובות אלה מופיעות באלף בית ארמי, כתב נבטי, כתב תמודי, כתב דרום-ערבי עתיק, אלף בית יווני ובכתב ערבי.
הכתובות מאזכרות אירועים היסטוריים וחלק מהן מתוארכות בדיוק.
לאלה נוסף ממצא עשיר של כלי אבן, גלי-עד, קברים, מבני אבן ובארות מים.
תנועת השיירות באזור הייתה כה ערה, עד כי נקודה לגביית מס מעבר נקבעה באן ג'מאל, אחד מששת אתרי המשנה המוכרזים .
שימוש אינטנסיבי זה, בייחוד לאחר שלב המידבור הסופי של האזור, מסביר את הריכוז יוצא הדופן של אמנות סלע באזור - אחד הנרחבים בעולם.
ההכרזה מורכבת משישה אתרי משנה עיקריים המיועדים לשימור מיוחד, ובהם הממצאים העיקריים הבאים:
בארות חימא - שני אתרים של כתובות סלע השוכנים בקרבת חמש הבארות העתיקות של ביר חימא.
הבארות היו בשימוש לאורך 3,000 שנה ושירתו שיירות וצבאות שחנו באתר בתקופות שונות.
הכתובות מכסות קטע באורך של 45 מטרים לרוחב בסיס של מצוק.
למרגלות המצוק שוכנים שבעה קברי אבן.
אתר זה היה הראשון שנסקר במאה ה-20.
אן ג'מאל - זהו רכס סלעי נמוך שבו סלעי ענק ומצוקים אנכיים, המכוסים כולם בצפיפות ב-245 ציורי סלע ו-438 כתובות בכתב דרום ערבי, כתב תמודי ובערבית.
במקום זה שכנה בעבר תחנה לגביית מס דרכים.
ג'בל ציידא - גבעה סלעית בגובה של כ-20 מטרים ובהיקף של 90 מטרים שבה כתובת גדולה וכן 43 כתובות קטנות יותר.
ציורי סלע רבים נמצאו על סלעים הפזורים מסביב לגבעה.
בראש הגבעה שלושה קברים וסביב לה נקרופוליס צעיר יחסית.
ד'יבה - סדרה של סלעים גדולים השוכנים למרגלות הר ומשתרעים לאורך של 2.5 קילומטרים ממזרח למערב.
במקום מספר פנלים של אמנות סלע, המתארים, בין היתר, פילים, ממצא חריג לאור העובדה שפילים לא חיו מעולם באזור.
מינשף - הממצא העיקרי באתר הוא דמויות גדולות של פריים עם עיטורים מסוגננים בתוך מסגרת הגוף, וחלק מהדמויות הן באורך של שני מטרים.
עיטורים כאלה שויכו בדרך כלל לתיאורי בקר מהתקופה הנאוליתית בצפון ערב, אולם אלה שבמינשף מתוארכים לתקופת הברונזה וקודם לשלב המידבור את האזור.
נאג'ד חאיראן - אתר השוכן בבסיסו של צוק עקלקל ובו אלפי ציורי סלע שצוירו על פיסות גדולות של אבן חול, ואשר מתארים פריים ודמויות אדם, ובחלק מהמקרים - אינטראקציה ביניהם.
בנוסף לששת האתרים המוכרזים, נסקרו באזור חימא 545 אתרים נוספים שבהם ציורי סלע וכתובות שמספרם המדויק אינו ידוע.
סביר כי ישנם אתרים רבים נוספים שטרם נתגלו.
חימום הוא תהליך של העלאת הטמפרטורה של חומר או של חלל סגור.
חימום דורש מעבר אנרגיה אל הגוף המחומם.
חימום נחוץ לתהליכים פיזיקליים כגון התכה, הרתחה והמראה.
חימום נחוץ בתגובה כימית אנדרגונית.
חימום עונה על שלל צרכים אנושיים:
חימום מבנים כאשר הטמפרטורה נמוכה מדי (טמפרטורה אידיאלית היא מעט מעל 20 מעלות צלזיוס).
בישול, צלייה, טיגון ואפייה של מזון.
חימום מזון על מנת שיהיה טעים לאכילה.
חימום מים לרחצה ולהכנת משקאות חמים.
אנרגיה כימית: שרפת דלק (נפט, פחם, גז טבעי וכו').
אנרגיה חשמלית הופכת לחום בתנור חשמלי, במזגן אוויר, בסדין חשמלי ועוד.
אנרגיה סולארית, למשל בדוד שמש המשמש לחימום מים ובחממה.
אנרגיה גרעינית: משמשת לחימום מים בתחנת כוח גרעינית.
תרמוסטט משמש לבקרת הטמפרטורה של הגוף המחומם, כלומר להבטיח שהחימום יביא את הגוף לטווח טמפרטורות רצוי.
כאשר מחממים חומר הנמצא במצב צבירה מוצק, הטמפרטורה הפנימית שלו עולה, עד שהיא מגיעה לטמפרטורת ההיתוך של חומר זה, בשלב זה המשך חימום לא יגרום לעלייה בטמפרטורה, היות שנדרשת אנרגיה לשינוי מצב הצבירה ממוצק לנוזל (אנרגיה המשמשת לשבירת קשרים בין חלקיקי החומר).
בשלב בו כל החומר שינה את מצב הצבירה והפך כולו לנוזל, המשך חימום יגרום לעליית טמפרטורת החומר, וזאת עד הגעת החומר לנקודת הרתיחה.
בנקודה זו מושקעת אנרגיה בהפיכת מצב הצבירה מנוזל לגז, והמשך חימום לא יגרום לעליית טמפרטורה אלא לשינוי מצב הצבירה.
כאשר החומר כולו הופך לגז המשך חימום יגרום לטמפרטורת אדי החומר לעלות, כלומר להגדלת תנועת החלקיקים.
חימיד מאו מקאמי הוא כדורגלן טנזני המשחק בעמדת הקשר בטליע אל-גיש.
מאו התחיל את הקריירה שלו באקדמיה לכדורגל אליט ובגיל 15 הצטרף לאזאם.
ביוני חתם בפטרוגט מליגת העל המצרית, כעבור שנה חתם ב-ENPPI ושנה לאחר מכן חתם באל-אנחתאג חרבי.
בקיץ ניהל משא ומתן עם עירוני קריית שמונה מליגת העל.
ב-19 בנובמבר 2013 מאו ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת טנזניה בתיקו 0-0 שנערך במסגרת משחק ידידות נגד .
ב-15 ביולי 2017 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בתיקו 1-1 נגד .
נכלל בסגל נבחרת טנזניה לטורניר גביע אפריקה לאומות 2023.
חימום ג'ול (המכונה גם חימום נגדותי, חימום התנגדותי, חימום אוהמי או אפקט ג'ול) הוא תהליך שבו מעבר של זרם חשמלי במוליך מייצר חום.
החוק הראשון של ג'ול (או חוק ג'ול בלבד), המוכר במדינות ברית המועצות לשעבר כחוק ג'ול-לנץ, קובע שהספק החימום שנוצר על ידי מוליך חשמלי שווה למכפלת ההתנגדות שלו בריבוע הזרם הזורם דרכו.
חימום ג'ול משפיע על כל המוליך החשמלי, בניגוד לאפקט פלטייה שמעביר חום מצומת חשמלי אחד למשנהו.
חימום ג'ול משמש במספר מכשירים ובתהליכים תעשייתיים.
החלק שממיר אנרגיה חשמלית לחום נקרא גוף חימום.
בין השימושים המעשיים הרבים של חימום זה:
נורת להט מאירה כאשר חוט החוט מחומם בחימום ג'ול ופולטתקרינה תרמית (הנקראת גם קרינת גוף שחור).
נתיכים חשמליים משמשים כאמצעי בטיחות.
אם זורם מספיק זרם כדי להתיך את הנתיך, המעגל נקטע.
סיגריות אלקטרוניות מאדות פרופילן גליקול וגליצרין צמחי על ידי חימום ג'ול.
התקני חימום מרובים משתמשים בחימום ג'ול, כגון כיריים חשמליות, תנורי חימום חשמליים ומַלחמים.
חלק ממכשירי עיבוד מזון עשוי לעשות שימוש בחימום ג'ול: הזרמת זרם דרך מזון (שמתנהג כנגד חשמלי) גורם לשחרור חום בתוך המזון.
זרם החילופין החשמלי יחד עם התנגדות המזון גורם לייצור חום.
התנגדות גבוהה יותר מגבירה את החום שנוצר.
חימום אוהמי מאפשר חימום מהיר ואחיד של מוצרי מזון, השומר על איכותו.
מוצרים עם חלקיקים מתחממים מהר יותר (בהשוואה לעיבוד חום קונבנציונלי) בגלל עמידות גבוהה יותר.
ג'יימס פרסקוט ג'ול פרסם לראשונה בדצמבר 1840 תקציר ב־Proceedings of the Royal Society , המציע כי ניתן להפיק חום באמצעות זרם חשמלי.
ג'ול הכניס תיל למים ומדד את עליית הטמפרטורה שלהם עקב זרם ידוע שזרם דרך התיל למשך 30 דקות.
על ידי שינוי הזרם ואורך התיל המשוקע במים, הוא הסיק שהחום שנוצר היה פרופורציונלי לריבוע הזרם כפול ההתנגדות החשמלית של התיל המשוקע.
בשנים 1841 ו־1842, ניסויים עוקבים הראו שכמות החום שנוצרה הייתה פרופורציונלית לאנרגיה הכימית ששימשה בערימה הוולטאית שיצרה את התבנית.
זה הוביל את ג'ול לדחות את התיאוריה הקלורית (שהייתה התיאוריה השלטת באותה תקופה) לטובת התיאוריה המכנית של חום (לפיה חום הוא צורה נוספת של אנרגיה).
חימום נגדותי נחקר באופן עצמאי על ידי היינריך לנץ בשנת 1842.
יחידת ה־SI לאנרגיה קיבלה לאחר מכן את השם ג'ול ואת הסימול .
יחידת ההספק הידועה בדרך כלל, ואט, שווה ערך לג'ול אחד לשנייה.
חימום ג'ול נגרם על ידי אינטראקציות בין נושאי מטען (בדרך כלל אלקטרונים) לבין גוף המוליך.
הפרש פוטנציאלים (מתח) בין שתי נקודות של מוליך יוצר שדה חשמלי המאיץ את נושאי המטען ומעניק להם אנרגיה קינטית.
כאשר החלקיקים הטעונים מתנגשים עם הקוואזי-חלקיקים במוליך, מועברת אנרגיה מהאלקטרונים אל הסריג (על ידי יצירת תנודות סריג נוספות).
תנודות היונים הן מקור הקרינה (אנרגיה תרמית) שמודדים בניסוי טיפוסי.
חימום ג'ול מכונה חימום אוהמי או חימום נגדותי בגלל הקשר שלו לחוק אוהם.
הוא מהווה בסיס למספר רב של יישומים מעשיים הכוללים חימום חשמלי.
עם זאת, ביישומים שבהם חימום הוא תוצר לוואי לא רצוי של מעבר זרם (למשל, הפסדי עומס בשנאים חשמליים), הפיכת האנרגיה לאנרגיה תרמית מכונה לעיתים קרובות הפסדים נגדותיים.
השימוש במתחים גבוהים במערכות הולכת חשמל מתוכנן במיוחד על מנת להפחית הפסדים כאלה בכבלים, כאשר הזרמים נמוכים בהתאם.
מעגלי הטבעות, או רשת הטבעות, המשמשים בבתים בבריטניה, הם דוגמה נוספת שבה הספק מועבר לשקעים בזרמים נמוכים יותר (לכל חוט, על ידי שימוש בשני נתיבים במקביל), ובכך מפחית את חימום ג'ול בחוטים.
חימום ג'ול אינו מתרחש בחומרים מוליכי-על, שכן לחומרים אלו יש התנגדות חשמלית אפסית כאשר הם מוליכים.