tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
המחוז עצמו חולק לפרובינציות, שאחת מהן הייתה פרובינציית בוגוטה שכללה שטחים דומים לשטחי מחוז קונדינמרקה העתידי.
לאחר פיצול הרפובליקה ב-1830 האזור נכלל ברפובליקת גרנדה החדשה; פרובינציית בוגוטה המשיכה להתקיים, אך עד שהרפובליקה הפכה לפדרציה ננגסו ממנה לאורך השנים שטחים רבים.
ב-1857 הרפובליקה הפכה לפדרלית ונוצרה מדינת קונדינמרקה, שכללה שטחים נרחבים במרכז ובמזרח הרפובליקה.
ב-1886 ארצות הברית של קולומביה הפכה לרפובליקת קולומביה הלא-פדרלית ונוצר מחוז קונדינמרקה.
המחוז חפף לשטחי המדינה שקדמה לו, אך לאורך השנים פוצלו ממנו שטחים שבהם הוקמו מחוזות מטה וויצ'דה.
בוגוטה הייתה חלק מהמחוז עד שב-1954, בתקופת ממשלו של הנשיא גוסטבו רוחאס פיניה, סופחו אליה כמה רשויות מקומיות והיא קיבלה מעמד נפרד של "מחוז מיוחד".
בחוקת קולומביה מ-1991 שונה המעמד שלה למעמד של "מחוז הבירה".
כלכלת המחוז מסתמכת בעיקר על כרייה של פחם ומלח בישול וכן על חקלאות, הכוללת גידול קפה, תירס, קנה סוכר, תפוח אדמה, שעורה, חיטה, מניהוט, כותנה, אורז, שעועית ופירות שונים, ועל חליבה.
בנוסף יש תעשייה ענפה למדי באזור המטרופולין של בוגוטה, שם נמצאים חלקים משמעותיים מהאוכלוסייה המחוזית.
בדומה לחלק גדול ממחוזות קולומביה, יש למחוז חלוקה מנהלית נוספת מלבד החלוקה לרשויות מקומיות והוא מחולק ל-15 פרובינציות (Provincias) כדלהלן:
קונדיטור הבית הלבן הוא שף קונדיטור האחראי על תכנון, ניהול והכנת הקינוחים והמאפים המוגשים בבית הלבן, מעונו הרשמי של נשיא ארצות הברית.
הקונדיטור פועל בנפרד משף הבית הלבן, ונתון תחת אחריותו של הסדרן הראשי של הבית הלבן , הוא עובד בתיאום עם שניהם, כמו גם עם המזכיר החברתי של הבית הלבן (שלושתם מהווים חלק מצוותה של הגברת הראשונה של ארצות הברית), והגברת הראשונה בכל האירועים וארוחות הערב.
קונדיטור הבית הלבן הנוכחית היא סוזן מוריסון.
אלברט קומיין, 1 בפברואר – 31 בדצמבר 1979
סוזן מוריסון, 2014 – הווה
קוּנְהֶדְיֶיש (בהונגרית: Kunhegyes) היא עיירה בת 7,500 תושבים באזור המישור הגדול הצפוני בהונגריה, במחוז יאס-נאגיקון-סולנוק ומקום הולדתו של המתמטיקאי ההונגרי-יהודי גאבור סגה שפרסם 141 מאמרים מדעיים ו-7 ספרים.
עם עבודתו על הפולינומים האורטוגונאליים הניח את היסודות לתורת הפונקציות הקונסטרוקטיבית וכן מקום הולדתו גם של הסופר אנדרה קאדאר (מקודם: שוורץ) מהדור הראשון של כותבי כתב העת הספרותי ניוגט שנרצח בשואה במחנה ההשמדה אושוויץ.
העיירה נמצאת בחלק הצפון מערבי של האלפלד המישור ההונגרי הגדול, באזור מרכז נהר הטיסה, כ-160 ק"מ מבודפשט, 15 ק"מ מאגם טיסה (אבאדסלוק), וממושב המחוז העיר סולנוק כ־50 ק"מ.
היישובים הסמוכים הם: קונמדראש, אבאדסלוק.
ניתן להגיע אל העיירה בכביש הראשי 34 מכיוון טיספירד.
ניתן להגיע אליה גם מאבאדסלוק בדרך משנית.
תחבורה ציבורית באמצעות אוטובוסי וולאנבוס.
בנוסף ליישובים הסמוכים, נגישים ישירות הערים אגר, סולונוק, יאסברן, דברצן, בקשצ'בה, ג'נג'ש, טיספירד ומישקולץ.
היישוב נקרא לראשונה Hegyesegyháza על ידי קארוי הראשון, מלך הונגריה באיגרת שלו מוואץ ב-8 בנובמבר 1311. משנת 1552 נקרא הכפר אחר כך עיירה כבר בשם הנוכחי.
במלחמת העולם הראשונה לחמו תושבי העיירה כמעט בכל חזית.
מבין החיילים 373 נהרגו ו -676 נפלו בשבי.
במהלך המלחמה שימש בניין חוג הקריאה כבית חולים לפצועים.
ב־9 באוקטובר 1944 הצבא האדום הסובייטי כבש את העיירה, במסגרת מתקפת הנגד המשוריינת הגרמנית שכשלה.
בחלק הפנימי של העיירה לא התרחשה לחימה ולכן לא היו נזקים מיוחדים למבנים.
מלחמת העולם השנייה גבתה כ -400 קורבנות מהיישוב, ביניהם יהודים רבים שנשלחו למחנות ההשמדה.
הכנסייה הרפורמית השנייה בגודלה במדינה: היא נבנתה בין 1827 ל -1948 בסגנון הקלאסי, על בסיס תוכניותיו של יוזף הילד.
כנסיית האולם בעלת שני המגדלים, בעלת שלוש ספינות, קיבולת של כ-4000 איש.
פסל סנט אישטוואן: יצירת פאל צופ בשנת 2000 .
אנדרטה לקדושי המאה ה -20: יצירתו של לאיוש ג'ורפי (1993)
בית המלח: נבנה בשנת 1739 בסגנון בארוק .
זה כרגע בית של ספריית העיר.
פסל חזה פרנץ ז'יגמונד: יצירתו של לאיוש פאפי.
פסל חזה של גאבור סגה: יצירתו של לאיוש ג'ורפי.
בניין העירייה: נבנה בשנת 1878, בסגנון אקלקטי, על בסיס תוכניותיו של ג'אנום פום.
הכנסייה הרומית-קתולית (השילוש הקדוש): נבנתה בין 1830 ל־36, בסגנון קלאסיציסטי, על בסיס תוכניותיו של פרנץ הומאיושי.
גאבור סגה (בהונגרית: Szegő Gábor, קונהדייש, 20 בינואר 1895 - פאלו אלטו, 7 באוגוסט 1985) היה מתמטיקאי הונגרי-יהודי-אמריקאי, פרופסור באוניברסיטה.
אנדרה קאדאר, מקודם שוורץ (בהונגרית: Kádár Endre; קונהדייש, 9 בדצמבר 1886 – אושוויץ, 1944 נובמבר) היה עיתונאי, סופר יהודי-הונגרי, השתייך לדור הראשון של כתב העת הספרותי החשוב ניוגט.
בשנת 2004 עיריית היישוב הזמינה את היהודים שורדי השואה ילידי המקום ליום שלם של טקס הסרת הלוט מאנדרטה לזכר היהודים שנספו.
דמונד פרייס , הידוע בשם הבמה קונוויי דה משין (Conway the Machine), הוא ראפר אמריקאי מבאפלו שבניו יורק.
לצד אחיו וסטסייד גאן ובן דודם בני דה בוצ'ר, הוא חלק מגריזלדה רקורדס.
בגיל 23 בילה קונוויי זמן מה בכלא, אותו ציין כמניע לגמילה מאורח חיים של גנגסטרים להתמקד בקריירה המוזיקלית שלו.
בשנת 2012 נורה קונוויי בגב הראש והצוואר, אירוע שהותיר אותו עם שיתוק על שם בל, אשר שיתק את חציו הימני של פניו.
שיתוק הפנים שלו תרם למה שמגזין Consequence of Sound תיאר כ"זרימה פעורת פה, אך קרביים המשקפת את כוח הרצון העצום הדרוש כדי להתגבר על האירוע שהיה יכול לסיים את הקריירה שלו בקלות".
בשנת 2014 הקים אחיו, הראפר וסטסייד גאן את הלייבל גריזלדה רקורדס, שבאמצעותה קונוויי ווסטסייד גאן היו מוציאים בעצמם את הפרויקטים שלהם ואת עבודותיהם של אמנים כמו בן דודם בני דה בוצ'ר ות'ה גאד פאהים.
בשנת 2015 הוציא קונוויי את שני המיקסטייפים הראשונים שלו בלייבל, The Devil's Reject ו-Reject 2. קונוויי ווסטסייד גאן הוציאו גם שני מיני-אלבומים משותפים באמצעות חברת התקליטים ההולנדית Daupe!, הראשון שבהם היה בשנת 2015, ונקרא Hall & Nash, ואחריו, בשנת 2016, Griselda Ghost.
ב-3 במרץ 2017 חתמה חברת גריזלדה רקורדס על עסקה עם חברת שיידי רקורדס של הראפר אמינם, חברת בת של אינטרסקופ רקורדס.
לאחר העסקה, ב-21 בדצמבר, הוציא קונוויי את המיקסטייפ הרשמי הראשון שלו, G.O.A.T., שכלל הפקות מוזיקליות של המפיק הביתי של גריזלדה, "דרינגר" והמפיק היהודי-אמריקאי דה אלכימיסט והציג הופעות אורח של רויס דה 5'9", רייקוון ואמני אנדרגראונד נוספים.
בשנת 2020 הוציא את אלבום הבכורה שלו, From King to a God, שהתקבל היטב על ידי מבקרי המוזיקה וזכה להצלחה במצעדי הבילבורד.
2019: Organized Grime (עם טרילמטיק גודס)
2021: Organized Grime 2 (עם טרילמטיק גודס)
2015: Hall and Nash (עם וסטסייד גאן כהול אנ' נאש)
2015: Griselda Ghost (עם וסטסייד גאן כהול אנ' נאש)
2017: More Steroids (עם די ג'יי גרין לנטרן)
קונדץ' (בהונגרית: Kunadacs) הוא כפר בנפת קונסנטמיקלוש שבמחוז באץ'-קישקון בדרום־מזרח הונגריה.
כמו ביישובים רבים באירופה, גם בקונדץ' חלה ירידה באוכלוסייה.
שמה של הכפר קונדץ' הוזכר במסמכים לראשונה בשנת 1302.
עד שנת 1949 היה הכפר קונפסר והכפר קונדץ' חלק מכפר אחד בשם פסרדץ' (Peszéradacs) בו חיו בתקופה מסוימת גם יהודים.
בשנת 1944 נרצחו יהודים מהכפר במהלך שואת יהודי הונגריה.
קוֹנְדְרַאטִי פְיוֹדוֹרוֹבִיץ' רִילֶיֶיב היה משורר ומוציא לאור רוסי, ממנהיגי מרד הדקבריסטים שניסה להפיל את המלוכה הרוסית ב-1825.
רילייב נולד בכפר באטובו, כיום חלק מנפת גטצ'ינה, מחוז לנינגרד.
אביו, פיודור רילייב, היה אציל עני, בעל קרקעות קטן, שלימים הועסק כמנהל אחת מאחוזותיו של הנסיך גוליצין.
למרות הקשיים הכספיים של משפחתו, רילייב הצליח ללמוד ב"", אקדמיה צבאית מובחרת בסנקט פטרבורג אליה התקבלו רק אנשי האצולה.
לאחר סיום לימודיו, קיבל רילייב פיקוד בפלוגת הפרשים הראשונה של עתודת חטיבת התותחנים הראשונה.
הוא השתתף במערכות הצבאיות של 1814 ו-1815, והשתתף בקרבות בפולין, גרמניה וצרפת, במהלך המלחמות הנפוליאוניות.
בשנת 1818 התפטר רילייב מהצבא, ובמשך זמן מה הועסק בהוראת ילדיו של בעל קרקע עשיר בשם טביאשב.
שנה לאחר מכן התחתן עם בתו של בעל הקרקע, נטליה טביאשובה, ונולדו להם שני ילדים.
הוא זכה להכרה בחוגים ספרותיים בשנת 1820, על שכתב אודה סאטירית "אל המועדף", שמתייחסת לפקיד ממשל צארי לא פופולרי, אלכסי ארקצ'ייב.
באותה שנה הוא הצטרף ללשכה של הבונים החופשיים בסנקט פטרסבורג, שם התוודע לכמה חברים עתידיים במרד הדקבריסטים.
מכיוון שנזקק להכנסה קבועה, רילייב עבד כשמאי של בית המשפט הפלילי בסנקט פטרבורג מ-1821 עד 1824. הוא השתמש לעיתים קרובות בתפקידו כדי לסייע לאנשים ונשים פשוטים במצוקה.
אחד מאלה שהוא סייע לו היה בן העשרים, צמית אוקראיני משכיל, שעבד בסנקט פטרבורג, אותו פגש רילייב בחנות ספרים.
ניקיטנקו נאבק במשך זמן מה להשיג אמנציפציה.
הוא הסביר את הדילמה שלו לרילייב, שהתחיל מיד לשכנע כמה קציני פרשים משפיעים, חברים ותיקים שלו, לקמפיין למען חירותו של ניקיטנקו.
המקרה של ניקיטנקו הפך למשהו מרגש בסנקט פטרבורג, והלחץ התברר בסופו של דבר כיותר מדי עבור הבעלים של ניקיטנקו, הרוזן שרמטב, הוא העניק לניקיטנקו את חירותו ב-11 באוקטובר 1824.
עם זאת, רילייב לא נטש לחלוטין את עיסוקיו הספרותיים.
ב-1821 הצטרף ל"אגודה החופשית של חובבי ספרות רוסית" (Вольное общество любителей российской словесности) - אגודה משפיעה של סופרים ואנשי רוח רוסים.
רילייב גם ערך והוציא לאור אלמנך ספרותי שנתי פופולרי, "כוכב הקוטב" (Полярная звезда), עם אלכסנדר אלכסנדרוביץ' בסטוז'ב בין 1823 ל-1825. שלושת הגיליונות שפרסם רילייב הכילו תרומות של רבים מהסופרים והמשוררים הרוסים הבולטים של התקופה, ביניהם: אלכסנדר פושקין, , וסילי ז'וקובסקי ו.
הוא גם המשיך לכתוב שירה בתקופה זו.
השירים הידועים ביותר שלו הם "אומץ אזרחי", "האזרח" ו-"הווידוי של נאליבאיקו".
כתיבתו של רילייב הושפעה במידה רבה מבני ארצו פושקין, גברייל דרז'אבין, והמשורר הבריטי לורד ביירון, ששיריו וסיפורו על מלחמת העצמאות היוונית שימשו השראה לאינטלקטואלים ואמנים רוסים רבים בני דורו של רילייב.
רילייב היה משורר מינורי, אבל שירתו הייתה נלהבת ופופולרית בזמן הוצאתה לאור.
רילייב לא יכול היה לפרנס את משפחתו ביצירתו הספרותית בלבד, ולאחר שעזב את בית המשפט הפלילי, הוא מצא עבודה בחברה הרוסית-אמריקאית כמנהל המשרד בסנקט פטרבורג.
בשנת 1823 רילייב גויס על ידי איוואן פושצ'ין ל"חברה הצפונית" המהפכנית, ארגון של אנשים בעלי תודעת רפורמה, בעיקר ותיקי מלחמות נפוליאון, המוקדשת לביטול הצמיתות, והחלפת ממשלתו של הצאר ברפובליקה דמוקרטית או מונרכיה חוקתית.
רילייב האמין שהמרד צפוי להיכשל והמשתתפים יוצאו להורג.
ובכל זאת, הוא טען שהקרבתם לא תהיה לשווא, שכן ההתקוממות עשויה "להעיר את רוסיה." כפי שהסביר רילייב לפני המרד:
מנהיג אחר של הדקבריסטים, פבל פסטל, הרחיב עוד יותר על המניעים של חברי האגודה:
בשירו, "הווידוי של נאליבאיקו", רילייב רומז רמיזות מצועפות לנכונותו שלו למות למען מטרת הדקבריסטים.
ב-1824 רילייב מונה למנהלת "החברה הצפונית", ונועד למלא תפקיד מפתח במרד הכושל.
הוא הוכיח שהוא דובר מעורר השראה ומגייס מוכשר.
קושר עמית, ניקולאי בסטוז'ב, יכתוב מאוחר יותר על רילייב:
במהלך דיונים בין הדקבריסטים לגבי איזו צורת ממשל אמורה להחליף את המלוכה, רילייב צידד בניקיטה מוראבייב, והעדיף ממשלה בדגם של ארצות הברית.
אם המשפחה הקיסרית תסרב לצאת לגלות בשלווה, רילייב, כמו פסטל, היה מוכן לתמוך ברג'יסייד כדי להשיג את המטרה של ממשל עצמי.
חברו של רילייב, המשורר הפולני אדם מיצקביץ', סיפר מאוחר יותר על פגישה אחת של דקבריסטים שאליה הוזמן להשתתף בדירתו של רילייב באוקטובר 1824:
בתחילת המאה ה-19, רילייב החל לעבוד על רומן פואטי בשם "נאליבאיקו", המבוסס על מנהיג מרד הקוזאקים של סוף המאה ה-16 באוקראינה.
נאמר שהחרוזים שלו נתנו השראה לדורות של מהפכנים ואקדמאים, כולל הגולה האוקראיני מיכאילו דרהומנוב, שכתב כי בשנות ה-50 של המאה ה-19 - "הווידוי של נאליבאיקו, הועתק במחברת הסודית שלנו יחד עם יצירותיו של שבצ'נקו ונקרא בהתלהבות שווה".
עם שובו לאימפריה הרוסית, יחידתו הוצבה תחילה בליטא ולאחר מכן ליד , עיר שהוקמה על ידי קוזאקים אוקראינים, בה שהה כמעט שלוש שנים.
שם הכיר את אשתו לעתיד, נטליה טביאשובה, שהייתה בתו של קצין קוזאק ובאה ממשפחת אצולה.
גם לאחר שעזב את צבא האימפריה הרוסית בסוף 1818 ועבר לסנקט פטרבורג הוא היה מבקר בקביעות באוסטרוגוז'סק והסביבה, אותה תמיד כינה"אוקראינה".
בדצמבר 1825 כתב לחברו : "אני רוסי, אבל ביליתי שלוש שנים באוקראינה: זמן קצר בשבילי, אבל מספיק כדי להתאהב בארץ ההיא ובתושביה המשובחים.
יתר על כן, אוקראינה הכירה לפני אישה יוצאת דופן, שאין דומה לה, הגברת האוקראינית הטובה שלי משמחת אותי כבר שש שנים, ולכן ההתקשרות שלי משלימה עם הכרת התודה של נשמתי".
גם לאחר המעבר לסנקט פטרבורג, רילייב לא שכח את חבריו האוקראינים ואת קשריו מאוסטרוגוז'סק וסביבתה.
רילייב הקדיש שיר למכר ותיק, מיכאיל בדרגה ששירת באצילות בגדוד ההוסרים של אוכטירקה במהלך המלחמות הנפוליאוניות.
השיר תיאר דיון בין רילייב לאחד מחבריו באוסטרוגוז'סק סביב נושא הסיץ' הזפורוז'י ומרד היוונים.
רילייב צוין כבעל השראה רבה מהקוזאקים של אוסטרוגוז'סק שלצאצאיהם הוא התוודע וכמי שמצא אותם כ"אלופי החירות שקיבלו בירושה מעברם ההרואי".
היה ידוע שרילייב פדה אנשים מתוך צמיתות, אחד מאלה שניצלו על ידי רילייב כתב שסבו, הראשון שחתם על חוזה הצמיתות היה "שתקן, צנוע והגיוני כשהוא פיכח, ברגע שהיה לו משהו לשתות...
היה נושא נאום על ענייני הציבור, מזכיר את שלטון הקוזאקים ומדינת ההטמאן; הוא היה מבקר חריף של השחיתות של המנהל הכפרי".
הציטוט מרמז על שעבוד אפשרי של אנשים לזיכרונות חיוביים משלטון ההטמאנים ולביקורת על המנהל המקומי.
בשנת 1823, רילייב כתב שיר סביב הפגישה המפורסמת של הצאר פיוטר הגדול וההטמאן איוואן מזפה באוסטרוגוז'סק בשנת 1696. איוון מזפה הוביל את הקוזאקים האוקראינים במרד נגד פיוטר הגדול ואיחד כוחות עם קרל השנים עשר, מלך שוודיה.
רילייב לא נמנע מנושאים או תחומי היסטוריה שנויים במחלוקת פוליטית.
בשנת 1823 הוא החל ליצור רומן פואטי נוסף סביב איוואן מזפה, הפעם הגיבור היה אחיינו השאפתני אנדריי וויינרובסקי, שהצטרף למרד של דודו אך בדרכו לאימפריה העות'מאנית נכלא על ידי סוכנים רוסים במבצר פטרופבלובסקיה.
מת ביקוטסק לאחר שהיה בגלות 16 שנים.
יצירתו ספגה ביקורת על כך שתיארה את איוואן מזפה באור חיובי ועל כך שאפשרה לו להופיע בכמה סצנות של היצירה כפטריוט מסור ונאמן מתמיד של מולדתו ומוכן להקריב את חייו עבורה.
הרומן הפואטי פורסם ב-1924 לאחר שהצנזור החריף מחק חלקים רבים.
במהלך השנים הפוריות מאוד של 1821–1823, רילייב פרסם חיבור של שירים רבים שכותרתם ביחד 'דומה'.
אף על פי שנאמר שהפרסום נוצר בהשראת המשורר הפולני ויצירתו "שירים היסטוריים משנת 1816", רילייב היה נחרץ שנימצביץ' אינו המקור העיקרי להשראתו - "הדומה היא ירושה עתיקה מאחינו הדרומיים.
הפולנים לקחו את זה מאיתנו עד היום האוקראינים שרים דמה על הגיבורים שלהם - דורושנקו, נצ'אי, סהאידצ'ני, פאליי - והלחן של אחד מהם מיוחס למזפה עצמו".
משערים שבסביבות שנת 1824, רילייב קיבל גישה להיסטוריה של קוניסקי, "מקור מרתק על העבר של הקוזאקים".
אומרים שהקטעים הקצרים שהיו לרשותו היו הבסיס לשירו "נאליבאיקו", זה היה מידע נדיר באותה תקופה.
בבוקר 26 בדצמבר (14 בדצמבר לפי הלוח היוליאני) 1825, התאספה קבוצת קצינים שפיקדה על כ-3,000 איש בכיכר הסנאט של סנקט פטרבורג.
הם סירבו להישבע אמונים לצאר החדש, ניקולאי הראשון, במקום זאת הכריזו על נאמנותם לאחיו, קונסטנטין, ולחוקת הדקבריסטים, בזעקות "קונסטנטין וחוקה".
הם ציפו שיצטרפו אליהם שאר החיילים שהוצבו בסנקט פטרבורג, אבל זה לא קרה.
המרד נבלם עוד יותר כאשר מנהיגו הנקוב, הנסיך , התחרט (כלומר השתפן) ברגע האחרון ובחר להתחבא בשגרירות אוסטריה במהלך העימות.
גם סגנו, קולונל בולאטוב, לא נמצא בשום מקום.
לאחר התייעצות נמהרת, מינו המורדים את הנסיך יבגני אובולנסקי למנהיגם.
במשך כמה שעות ארוכות היה עימות בין 3,000 המורדים לבין 9,000 החיילים הנאמנים לניקולאי הראשון שהוצבו מחוץ לבניין הסנאט, עם יריות בודדות מהצד של המורדים.
בסמוך עמד קהל עצום של צופים אזרחים, שאהד את המורדים, אך מנהיגי המרד לא קראו להם להשתתף בפעולה.
בסופו של דבר, הצאר החדש הופיע בעצמו, בכיכר.
הוא שלח את הרוזן , גיבור מלחמות נפוליאון, שנהנה מפופולריות רבה הן בקרב קצינים והן בקרב חיילים פשוטים, לדבר עם המורדים.
בזמן שנשא נאום שניסה לשכנע את המורדים להיכנע, מילוראדוביץ' נורה למוות על ידי אחד המורדים, פיוטר קחובסקי.
במקביל, חוליית גרנדירים מורדת בראשות סגן ניקולאי פאנוב, נכנסה לארמון החורף, אך לא הצליחה לתפוס אותו ונסוגה.
לאחר שרוב היום עבר בניסיונות עקרים לדבר עם כוח המורדים, הורה הצאר על הסתערות פרשים.
עם זאת, הסוסים החליקו על אבני המדרכה הקפואים והקצינים נסוגו בחוסר סדר.
בסופו של דבר, כשהתקרב הערב, הורה הצאר לשלושה גדודי ארטילריה לפתוח באש שהשפעתה הייתה הרסנית.
כדי להימנע מהטבח המורדים נמלטו ורצו.
חלקם ניסו להתארגן מחדש על פני השטח הקפואים של הנהר נייבה, מצפון לכיכר הסנאט.
אולם, גם כאן הם היו מטרה של התותחנים וסבלו אבדות רבות.
ירי התותחים שבר את הקרח, וסחף אינספור חיילים מתים וגוססים לתוך הנייבה.
בשעת בין ערביים, באותו אחר הצהריים, המרד התרסק.
בליל ה-27 בדצמבר (15 בדצמבר לפי הלוח היוליאני) 1825 רילייב נעצר על תפקידו במרד, והואשם בבגידה ובניסיון לרג'יסייד.
יחד עם ארבעה דקבריסטים נוספים, שנשפטו כמנהיגי המרד, נידון רילייב לתלייה, גרירה וביתור.
שיטת ההוצאה להורג שונתה לתלייה לאחר שהצאר סירב לאשר את פסק הדין והחזיר אותו לדיון נוסף.
במהלך החקירות הרבות שלאחר מעצרו, רילייב, בניגוד לרוב חבריו הקושרים, מעולם לא סיבך אף אחד נוסף במרד.
רילייב הלך אז צעד אחד קדימה, והתחנן בפני ועדת החקירה באפריל 1826, להוציא אותו להורג לבדו על המרד, וקבע:
תאריך ההוצאה להורג נקבע ל-25 ביולי (13 ביולי לפי הלוח היוליאני) 1826. כאשר התליין ניסה לתלות את חמשת הגברים, מתוכם שלושה, מוראביוב-אפוסטול, קחובסקי ורילייב, צנחו דרך דלת הגרדום כך שהחבל סביב צווארם נקרע.
רילייב כביכול אמר לקהל שצפה בהוצאה להורג שרוסיה היא "מדינה אומללה, שבה הם אפילו לא יודעים איך לתלות אותך".
נאמר כי מוראביוב-אפוסטול השמיע קריאה דומה.
עם זאת, התלייה האחרונה ברוסיה לפני הדקבריסטים התרחשה כמעט 50 שנה קודם לכן, כך שלא היה תליין מנוסה זמין.
הצאר פשוט הורה על חבל נוסף, וההוצאה להורג בוצעה זמן לא רב לאחר הניסיון הראשון.
רילייב מת כשהוא אוחז בספר שיריו של ביירון.
קונה היא חברה פינית בינלאומית המובילה בתעשיית המעליות והדרגנועים.
החברה ידועה בתעשיית המעליות והדרגנועים.
בישראל, ישראליפט הייתה מפיצה רשמית של KONE, ובסופו של דבר נרכשה על ידה והפכה ל-KONE ישראל.
קונדל (בספרדית: Club Deportivo Condal ) הוא מועדון כדורגל ספרדי.
המועדון נוסד בשנת 1934 בעיר ברצלונה.
הקבוצה שיחקה בעבר בלה ליגה ופורקה בשנת 1970.
כדורגלנים היו עובדי מפעל טקסטיל מקומי.
היא שינתה את שמה בשנת 1956. היא שיחקה בליגה אזורית עד שלקראת עונת 1950/1951 קודמה למסגרת ארצית.
בעונת 1952/1953 היא החלה לשחק בליגה השנייה.
בעונת 1955/1956 היא התקדמה לליגה הבכירה, סיימה את העונה במקום האחרון וחזרה לליגה השנייה.
בשנות ה-50 של המאה ה-20 נחתם הסכם שיתוף פעולה עם ברצלונה.
במחצית השנייה של שנות ה-50 בקבוצה שיחק פרנססק רודריגס, בשנים 1970-1969 הוא היה מאמן הקבוצה.
מאז ירידה מלה ליגה הקבוצה שיחקה לסירוגין בליגה השנייה או בליגה השלישית עד לעונת 1969/1970. לאחר סיום העונה היא התמזגה עם קבוצה עירונית אחרת תוך הקמת ברצלונה אתלטיק.
מועדון זה מהווה קבוצת מילואים של "ברצלונה".
בתחרויות גביע המלך ההישג של הקבוצה היה השתתפות בשלב 1/32 מספר פעמים.
הקבוצה שיחקה באצטדיון לס קורטס שעד לשנת 1957 היה אצטדיון הבית של ברצלונה.
בתורת היחסות הפרטית, קונוס האור (או: חרוט האור) הוא המשטח המתאר את תנועתה בזמן של קרן אור במרחב-זמן (מרחב מינקובסקי).
את התנועה הארבע-ממדית הזו ניתן לדמיין בשלושה ממדים, אם בוחרים בשני הצירים האופקיים לייצג שניים מתוך שלושת ממדי המרחב, ובציר האנכי לייצג את ממד הזמן.
את קונוס האור בונים כדלקמן: אם הוא אירוע המייצג שליחת הבזק (פעימת) אור בזמן , כל האירועים שההבזק יכול להגיע אליהם מ- מרכיבים את החלק העליון בקונוס האור של , ואילו האירועים אשר יכולים לשלוח הבזק אור שיגיע אל מרכיבים את החלק התחתון של .
בהינתן אירוע , קונוס האור מסווג את כל האירועים במרחב-זמן ל-5 קטגוריות נפרדות:
אירועים בעבר של קונוס האור של , על שפת קונוס העבר.
אירועים בעתיד של קונוס האור של , על שפת קונוס העתיד.
אירועים בתוך העבר של קונוס האור של , שהם אירועים אשר יכולים לפלוט חלקיק חומרי (שנע במהירות נמוכה ממהירות האור) ולהשפיע על .
אירועים בתוך העתיד של קונוס האור של , אשר יכולים להיות מושפעים מחלקיק חומרי הנפלט מ-.
אירועים מחוץ לקונוס האור של , אשר אינם יכולים להשפיע או להיות מושפעים מ-.
אם משתמשים ביחידות בהן מהירות האור בריק היא 1, למשל: מודדים את המרחב בשניות-אור ואת הזמן בשניות, שיפוע הקונוס יהיה 45°, משום שאור עובר בריק מרחק של שניית-אור אחת בשנייה.
מאחר שהיחסות הפרטית דורשת כי מהירות האור תהיה זהה בכל מערכת ייחוס אינרציאלית, כל הצופים חייבים למצוא את אותה זווית של 45° עבור קונוסי האור שלהם.
תכונה זו מובטחת באמצעות טרנספורמציית לורנץ.
שני אירועים במרחב-זמן שנמצאים מחוץ לקונוס האור אינם יכולים להיות קשורים בקשר סיבתי, כלומר אף אחד מהם אינו יכול להיות הסיבה של האחר.
למעשה, לא ניתן כלל לצפות באירוע אחד מהנקודה במרחב-זמן בה התרחש האירוע האחר.
קונון , היה האפיפיור בין 21 באוקטובר 686 ועד מותו ב-21 בספטמבר 687. קונון נקבר בבזיליקת פטרוס הקדוש ברומא.
נראה שקונון מוּנה כפשרה בין שתי המפלגות המתנגשות ברומא באותה העת: הכנסייתית והצבאית.
לפי הליבר פונטיפיקליס, קונון היה ממוצא יווני, בנו של קצין צבא.
התחנך בסיציליה, שם אביו היה מוצב בתקופת שלטונו של קונסטנס השני, ומונה ככומר ברומא.
במהלך כהונתו, אימץ יוסטיניאנוס השני מחדש את החלטות ועידת קונסטנטינופול השלישית, שזימן אביו, קונסטנטינוס הרביעי.
קונוי (בפרואזית: Kunoy) הוא אי בצפון-מזרח איי פארו, בין האיים קאלסוי ובורד'וי.
אורך האי כ-13 קילומטר ורוחבו הממוצע כ-3 קילומטר.
באי חמישה הרים: האונארטינדור (Havnartindur) (שגובהו 820 מטרים), מידאגספיול (Middagsfjall) (שגובהו 806 מטרים), קונויארנאקור (Kunoyarnakkur) (שגובהו 820 מטרים), ראנדלור (Ranndalur) (שגובהו 817 מטרים) ואורד'אפיול (Urðafjall) (שגובהו 817 מטרים).
האי ידוע בצוק בגובה 820 מטר בקצהו הצפוני שנוצר כתוצאה מהגלים באוקיינוס האטלנטי.
באי שני יישובים - קונוי במערב האי והאראלדסונד (Haraldssund) בחופו הדרום מזרחי של האי.
יישוב נוסף - סקארד' (Skarð) ננטש בשנת 1913 לאחר שבתאונת דיג נהרגו כל שבעת הגברים ביישוב, למעט נער בן 14 וזקן בן שבעים.
קונור מולן אוברסט הוא זמר-יוצר אמריקאי, הידוע בעיקר כחבר הלהקה ברייט אייז.
בעברו אוברסט היה גם חבר בלהקות נוספות, בהן קומנדר ונוס (Commander Venus), דספרסידוס (Desaparecidos) ופארק אבניו (.Park Ave).
אוברסט הוא אחד מחבריה המייסדים של חברת התקליטים העצמאית סאדל קריק, המפיצה להקות שונות, בהן קרסיב (Cursive), דספרסידוס (Desaparecidos), הפיינט (The Faint), ריילו קיילי (Rilo Kiley), ברייט אייז.
אוברסט ייסד את חברת התקליטים טים לאב (Team Love).
מטרת הקמת החברה הייתה, במילותיו, כגון אלבומי הסולו של טילי והוול (Tilly and the Wall) והזמרת ג'ני לואיס יחד עם התאומות ווטסון (The Watson Twins).
אוברסט נמשך למוזיקה מגיל צעיר מאוד, והושפע רבות מאהבתו של אחיו ללהקה הקיור.
אוברסט צוטט כשאמר שאוסף הסינגלים הראשון של הקיור, Staring at the Sea, היה האלבום הראשון אותו קנה, וכמו כן הוא אחד האלבומים המועדפים עליו.
אוברסט הושפע רבות מהמוזיקאים המקומיים דייב דונדרו וסיימון ג'וינר.
ג'וינר כתב את השיר "Burn Rubber", אשר להקתו של אוברסט, ברייט אייז, ביצעה לו גרסת כיסוי שיצאה כסינגל בשם "Take It Easy (Love Nothing)".
ג'וינר ואוברסט נהגו לעשות סיבובי הופעות קטנים, בעיקר בסופי שבוע, מכיוון שלג'וינר יש משפחה.
בנוסף, אוברסט הושפע רבות מתחיית הפולק של שנות ה-60 ומאמנים כגון ניל יאנג, לאונרד כהן, וזמרת הקאנטרי אמילו האריס.
באחת מהופעותיו חידש אוברסט יחד עם ג'ים ג'יימס ומ.
וורד את שירו של ניל יאנג "Out on the Weekend".
כמו כן, הריס שרה בכמה מן השירים באלבומה של ברייט אייז, I'm Wide Awake, It's Morning.
אוברסט מושפע גם מן המוזיקאי אליוט סמית', ואף מבצע גרסת כיסוי של שירו "The Biggest Lie" בהופעותיו.
קוֹנטֶה היא גבינה צרפתית מחבל פראנש-קונטה שבהרי האלפים במזרח צרפת.
אזור ייצור הגבינה מתפשט על שטח של 12,000,000 דונם ועל מחוזות החבל: ז'ורה ודו, ובנוסף מחבל רון-אלפ מחוז האין ואזורים קטנים מאוד מסבואה עילית ומסון ולואר.
בשנת 1952 הצטרפה הגבינה ל-AOC הצרפתי, "Appellation d'origine contrôlée", שהוא ארגון בקרת אזור המוצא ודרך ייצור המוצר.
קונטה היא גבינה צהובה ממשפחת הגרוייר, מרקמה משתנה בין גבינה צעירה, שהיא רכה לאחר 4 חודשי הבשלה, לגבינה קשה לאחר 12 חודשי הבשלה.
זוהי גבינה גמישה, חלקה ומעט שמנונית, צבע המעטפת הוא בין צהוב לחום, והיא מכילה בסביבות 45% שומן.
הקונטה יוצרה לראשונה בסביבות המאה ה-12 וה-13, בתקופת משבר בשוק המזון.
למקומיים באותה תקופה היו קשיי מחייה; השגתו ואגירתו של מזון בתקופת החורף הארוכה והמושלגת הייתה קשה, בעיקר בשל מיקומם הטופוגרפי וההררי של היישובים.
לכן כיכרות הגבינה הגדולות מייצגות דרך יעילה לשימור מזון לחודשי החורף הקיצוניים.
תושבי ההרים היו רועי בקר בתקופת הקיץ לשם חליבתו, ובשל מיקומם המרוחק והמנותק מכל עיר מרכזית, היו אוספים בצורה מרוכזת את החלב שנחלב על ידם וייצרו את הגבינה.
את הגבינה אחסנו לתקופה ארוכה ולאחר מכן העבירו אותן אל השווקים.
גבינת הקונטה הייתה הראשונה בגבינות צרפת שהצטרפה לארגון AOC, ששומר על ייחודיות טעם הגבינה בשיטת ייצור מסורתית, הדואגת גם לגידול הבקר וחליבתו, לייצור הגבינה והתיישנותה.
החלב המשמש לייצור הקונטה מגיע מאזור של חקלאות בקר מפותחת, משני זני פרות בלבד, בשם: מונטביליארד וסימונטל.
תנאי גידול הבקר איכותיים ביותר, שדות המרעה פתוחים וכל סוג של תחמיץ הכולל תחמיץ תירס אינו מאושר.
מזונן של הפרות מבוסס על צמחייה טבעית בקיץ, ובחודשי החורף חציר הניתן ברפתות.
הצמחייה מורכבת מיותר מ-2,000 זנים שונים של צמחים, מכלול של יותר מ-40% מהצמחייה הטבעית על אדמת צרפת.
החלב שאינו עובר תהליך פסטור מועבר לגבנים שבית מלאכתם ממוקם בטווח אווירי של עד 25 ק"מ.
הגבנים מחויבים להתחיל בתהליך ייצור הגבינה בתוך פחות מ-24 שעות מסיום תהליך החליבה.
לייצור של כיכר אחת של קונטה משתמשים הגבנים בערך ב-450 ליטר של חלב.
לאחר הפרדת הגבן (המוצק שנוצר מהחלב באמצעות השימוש באנזים ההגבנה) ממי הגבינה נחתך הגבן בצורה דקה ועובר חימום ב-53 מעלות צלזיוס למשך 30 דקות במכלי נחושת.
כל גבן חייב לעבד מינימום 2 מכליות או מקסימום 5 מכליות אשר מכילות כל אחת עד 5,000 ליטר של החלב.
בהמשך עובר הגבן הדחסה, שנמשכת עד 6 שעות, והעברה לתבניות עץ בצורת כיכרות של 65 סנטימטר בקוטר, בגובה של 8 סנטימטר עד 13 סנטימטר ובמשקל ממוצע של 40 ק"ג.
תהליך היישון הראשוני הוא משך מינימלי של 21 יום.
את כיכרות הגבינה מאחסנים במרתפים בטמפרטורה של בין 10 ל-15 מעלות צלזיוס ולחות מקסימלית של 90%.
לאחר 24 שעות ראשונות של התהליך מוציאים את הגבינה מתבניות העץ, ממליחים את הגבינה מכל הכיוונים, ממשיכים בצורה עקבית בגירוד והמלחה של המעטפת החיצונית מספר רב של פעמים, עד שהמעטפת מקבלת צבע ומרקם אחיד.
לאחר סיום התהליך הראשוני מועברות כיכרות הגבינה לתקופת התיישנות ארוכה יותר במרתפים חמים יותר עם טמפרטורה של בין 14 ל-19 מעלות צלזיוס, ועם לחות של עד 92%.
בזמן ההבשלה הארוכה מתפתחת הגבינה בצורה עדינה וטבעית במרתפים.
ההבשלה הראשונה מתרחשת לאחר 4 חודשים והתוצאה נקראת גבינה צעירה, אך בדרך כלל היא נשארת במרתף לתקופה של 8 עד 10 חודשים.
ישנה אפשרות נוספת להשאיר לתקופה ארוכה יותר, של 18 ואפילו 24 חודשים, וישנם יוצאי דופן נדירים שבהם מושארת הגבינה בתהליך ההבשלה ל-36 חודשים, מה שמקנה לה ארומה עשירה עוד יותר.
תקופת הטעימה אפשרית בין החודשים יולי-ספטמבר, לאחר תקופת התיישנות מינימלית, שמשאירה את צבעה הפנימי של הגבינה צהוב בהיר יחסית.
תקופת טעימה מאוחרת יותר, בחודש דצמבר, גם אפשרית.
יותר מ-45,000 טונות בשנה של הקונטה.
100% חלב לא מפוסטר המיוצר במחלבות פרטיות מקומיות.
כל כיכר גבינה עוברת בקרה ודירוג, כשהמספר המקסימלי הוא 20 נקודות.
דירוג איכות הגבינה כולל כמובן את טעמה (9 נקודות) ומרקמה (5 נקודות) אך גם את מצבה הפיזי של הכיכר - התרשמות פנימית (3.5 נקודות) וחיצונית (נקודה אחת) ואיכות המעטפת (1.5 נקודות), נכללים בדירוג.
כיכרות גבינה שזכו בציון של יותר מ-15 נקודות יקבלו סרט ירוק עם עיטור של פעמון.
אלו שקיבלו בין 12 ל-15 יקבלו סרט אדום.
אף על פי שגבינות אלו יכולות להיות טובות מאוד.
גבינות שדירוגן הוא פחות מ-12 נקודות לא יאושרו להיקרא קונטה וישתמשו בהן למטרות אחרות, או שהן יחזרו לבתי הייצור שממנו הגיעו ויעובדו מחדש ליצירת גבינות רכות, לדוגמה: גבינת קירי.
קונור הוק הוא דמות בדיונית של גיבור-על המופיעה בחוברות הקומיקס "החץ הירוק" ביקום DC קומיקס.
הדמות הופיעה לראשונה בחוברת Green Arrow Vol.2 #0 מאוקטובר 1994 והיא נוצרה על ידי הכותבת קלי פאקט והמאייר ג'ים אפארו.
קונור הוק הוא בנו האובד של אוליבר קווין, הגיבור שידוע בשם החץ הירוק.
קווין פרש לחיי בדידות באשראם בו למד קונור, לאחר שהרג בשוגג פושע, ומאוחר יותר חזר לשם משום שהרג את חברו הטוב האל ג'ורדן.
ג'ורדן הוא גיבור-העל הידוע בכינוי גרין לנטרן, שהפך לנבל-העל פאראלקס באירועי "גרין לנטרן: דמדומי הברקת".
הודות לקונור, שהיה מעריץ גדול של החץ הירוק, קווין השיג שלווה והיה מסוגל לחזור לחיי המציאות.
קונור חזר עמו, יצר לעצמו תלבושת דומה לשלו, והחל לפעול כשותפו ללחימה בפשע.
עם הזמן, קווין למד כי קונור הוא בנו, דבר אותו קיבל באופן קשה.
הוא הסכים להצעת הממשלה להסתנן לשורות ארגון טרור אקולוגי.
המשימה התבררה כקטלנית עבור קווין, שזרועו הייתה מחוברת לפצצה במטוס שעשה את דרכו למטרופוליס.
כדי לא לסכן את העיר, ולאחר שסירב שזרועו תיקטע, קווין הקריב את חייו כדי לפוצץ את הפצצה הרחק מאזור מאוכלס.
לאחר מות אביו, החליט קונור ליטול את זהותו של אביו ולהמשיך במסע הצלב שלו נגד הפשע.
אדי פיירס לקח את קונור תחת חסותו ואימץ אותו, והוא אימן והכשיר אותו.
בהמשך התברר כי אוליבר קווין חי וקיים, ובמאורעות הסיפור "החץ הירוק: אשפת חצים" הוא שב לתפקידו כלוחם פשע.
מאז, הוק הצטרף לצוות החץ, שכלל גם את החץ האדום, הקנרית השחורה וספידי.
לאחר שכתוב יקום DC בעקבות אירועי "פלאשפוינט", דמותו של קונור הוק לא הופיעה בחוברות היקום הראשי, אלא בחוברות Earth-2 המתארים יקום מקביל ליקום הראשי החדש.
ביקום זה, קונור פועל עבור צבא העולם תחת שם-הקוד "החץ האדום" ונהרג בניסיון להגן על מערת העטלף מידי צבא הפרדמונים של דארקסייד.
את דמותו של קונור הוק מגלם בסדרת הלייב אקשן "אגדות המחר" השחקן ג'וזף דייוויד ג'ונס.
קונור טריניר הוא שחקן קולנוע, תיאטרון וטלוויזיה אמריקאי.
תפקידיו הבולטים ביותר היו של צ'ארלס "טריפ" טאקר השלישי בסדרה "מסע בין כוכבים: אנטרפרייז" ומיכאל ב-"סטארגייט אטלנטיס".
טריניר נולד ב-19 במרץ 1969 בוואלה וואלה, וושינגטון, אבל בילה שנים רבות בקלסו, שם למד בבית ספר יסודי, חטיבת ביניים ולבסוף בתיכון קלסו.
בעודו לומד ב-PLU, הוא שיחק פוטבול.
הוא סיים עם התואר ראשון באמנויות במשחק, והמשיך ללימודי תואר שני באמנות מאוניברסיטת מיזורי, קנזס סיטי.
הסבא והסבתא של טריניר מצד אמו היו מדרום מיזורי ומצפון ארקנסו, וסיפקו עבורו השראה למבטא הדרומי עבור תפקידו כצ'ארלס טאקר.
טריניר עם התחתן אריאנה נווארה ב-29 במאי 2004; יש להם בן, ג'ספר (נולד ב-11 באוקטובר 2005).
טריניר פרץ לתודעת הציבור לראשונה ב-"Arcadia" שב-Huntington Theater Company, בוסטון.
חלק נכבד מעבודתו עד כה היה בתיאטרון, במיוחד התקשרות ארוכה עם Circle X Theatre Company שבהוליווד.
טריניר הופיע במספר הופעות אורח בסדרות טלוויזיה שונות, לרבות "One Life to Live", "גולשים בזמן" ו-"Touched by an Angel".
היה לו גם תפקיד משמעותי באדפטציה הטלוויזיונית של "Far East", מחזה מאת א.ר.
גורן, בו גילם דמות של קצין הומוסקסואל בשם בוב מונגר.
בשנים 2001-2005 הוא גילם את דמותו של קומנדר צ'ארלס "טריפ" טאקר השלישי ב-"מסע בין כוכבים: אנטרפרייז".
לאחר ביטולה של הסדרה "מסע בין כוכבים: אנטרפרייז", טריניר חזר להופיע ככוכב אורח בתפקידים שונים בסדרות כגון "שליחות קטלנית: יומני שרה קונור", "24" וכן תפקיד חוזר בדמותו של מייקל וורייט בסדרה "סטארגייט אטלנטיס".
הוא השתתף ב-GO3 Electronic & Entertainment Expo בפרת', מערב אוסטרליה; הוא הופיע בערוץ שבע של פרת', יחד עם עמיתו ל-"סטארגייט אטלנטיס", השחקן דייוויד ניקל.
קונור טריניר ידוע בעיקר בגין תפקידו בסדרה "מסע בין כוכבים: אנטרפרייז" (שנים 2001-2005), במסגרתה גילם את דמותו של קומנדר צ'ארלס "טריפ" טאקר השלישי, המהנדס הראשי.
קוֹנוֹלוֹפוּס (שם מדעי: Conolophus) הוא סוג של לטאות ממשפחת האיגואניים.
סוג זה הוא אנדמי לאיי גלאפגוס.
מקור השם הוא מיוונית עתיקה שבו κώνος (קונוס) משמעותו רכס ו-λοφος lophos גב שמתאר את הרכס שנמצא במרכז גבם של מיני האיגואנות שבסוג זה.
איגואנה ורודה (Conolophus marthae) - מין נדיר שנמצא ב-2009 לאחר שנחשב שנים למין נכחד
קונוס מאך היא תופעה בזרימה דחיסה, בה מטוס (או עצם כלשהו) מגיע למהירות מאך 1 (מהירות הקול) ועובר אותה, מאחר שמהירות המטוס גבוהה ממהירות גלי הקול שנוצרים ניתן לומר שנוצר קונוס תלת־ממדי דמיוני אשר מתאר את הגבול בו ניתן לשמוע את גלי הקול.
גל הקול יגיע לאוזניו של הצופה על הקרקע לאחר שהמטוס חלף על מעליו ולאחר שגבולות הקונוס חצו אותו, תופעה זו נקראת בום על קולי.
התופעה התגלתה בשנת 1877 על ידי הפיזיקאי האוסטרי ארנסט מאך.
זווית הקונוס תלויה במהירות של העצם הנע וככל שמהירות גבוהה יותר כך הזווית תהיה חדה יותר
כאשר זווית הקונוס היא ו- M מספר מאך, הנוסחה לחישוב זווית היא:
למשל עבור M=1.5 הזווית תהיה 41.8 מעלות
ועבור M=2 הזווית תהיה 30 מעלות.
ישנה טעות נפוצה שבה התעבות סביב כלי טיס בצורת חרוט נגרמת עקב גל ההלם, אך למעשה התעבות זו לא קשורה לקונוס מאך אלא לסינגולריות פראנטל-גלאוארט שיכולה להיווצר במהירויות נמוכות ממהירות הקול .
קונור ניל ראלף ויקהאם הוא כדורגלן אנגלי המשחק בעמדת החלוץ.
הוא שיחק כדורגל נערים ברדינג לפני שעבר לאיפסוויץ' טאון ב-2006.
הופעתו הראשונה בקבוצת הבוגרים של המועדון הייתה ב-9 באפריל של אותה שנה.
בנוסף, שיחק ויקהאם ברמות שונות של כדורגל בינלאומי, והבקיע את שער הניצחון של אנגליה בגמר אליפות אירופה לנבחרות עד גיל 17 שהתקיימה בליכטנשטיין בשנת 2010.
קונור פול מיינרד הוא זמר-יוצר בריטי.
מיינרד נולד בברייטון, לגארי והלן מיינרד.
יש לו אח צעיר ממנו בשם ג'ק ואחות בשם אנה.
ב-2006 החל מיינרד להעלות לאתר שיתוף הסרטונים יוטיוב סרטונים שלו מבצע קאברים לשירים אחרים כאשר השיר הראשון שהעלה היה "Breathe".
לאחר שהעלה מספר סרטונים וביניהם גרסת כיסוי לשיר "Beautiful Monster" של הזמר ני-יו.
הקאבר משך את תשומת לבו של ני-יו אשר הפך למנטור של מיינרד ואף החתים אותו בחברת ההקלטות פרלופון.
בנובמבר 2011 קיבל מיינרד מועמדות לפרס ה-"Brand New" של MTV לשנת 2012 מול זמרים מתחילים אחרים בתוכם גם הזמרת לנה דל ריי.
ב-31 בינואר הוכרז כי מיינרד זכה במקום הראשון.
בתחילת 2012 החל מיינרד לעבוד על אלבום הבכורה שלו יחד עם הזמר ני-יו ואומנים נוספים דוגמת ריטה אורה ופארל ויליאמס.
הסינגל הראשון היה "Can't Say No" ויצא ב-2 במרץ 2012. הסינגל הגיע למקום השני במצעד הסינגלים הבריטי ומכר מעל 70 אלף עתקים בשבוע הראשון ליציאתו.
הסינגל השני מהאלבום היה "Vegas Girl" אשר יצא ב-22 ביולי והגיע למקום הרביעי.
אלבום הבכורה של מיינרד אשר נשא את השם "Contrast" יצא לאור ב-30 ביולי 2012 והגיע למקום הראשון במצעד האלבומים הבריטי.
הסינגל השלישי מהאלבום היה שיתוף פעולה עם ני-יו בשיר "Turn Around" אשר יצא ב-11 באוקטובר והגיע למקום השמיני.
הסינגל הרביעי והאחרון מהאלבום היה שיתוף פעולה עם הזמר ויילי בשיר "Animal".
ביוני 2013 פורסם כי מיינרד החל לעבוד על ספר מעריצים אשר יתן למעריציו מבט אל עולמו הפנימי.
הספר יצא לאור באוקטובר של אותה שנה ונקרא "Take Off".
מיינרד החל לעבוד על אלבום שני יחד עם לברינת' וטרווי מקוי.
הסינגל הראשון מאלבומו השני של מיינרד היה "R U Crazy" אשר יצא ב-4 באוקטובר 2013.
קונון, היה מפקד-צי אתונאי מוכשר.
לקח חלק במלחמה הפלופונסית, ובמלחמה הקורינתית.
בשנת 406 לפנה"ס פשט המצביא הספרטני קליקרטידס על לסבוס בעלת בריתה של אתונה.
קונון יצא ללסבוס עם 70 ספינות שם נתקל ב-140 ספינות ספרטניות.
הוא איבד שלושים ספינות ועם הארבעים שנותרו נמלט לנמל מיטילנה שם הטיל עליו קליקרטידס מצור.
הוא הצליח לשגר ספינה לאתונה שהודיעה על מצבו הקשה.
שייטת של 12 ספינות נשלחה לסייע לו, אולם הובסה ו-10 ספינות טובעו.
האתונאים מיהרו לצייד צי חדש של 110 ספינות, רבים מאנשי הצוות של ספינות אלו היו עבדים או מלחים לא מנוסים.
אליהם הצטרפו בסאמוס עוד 40 ספינות, והצי בן ה-150 ספינות יצא להציל את קונון.
הספרטנים השאירו 50 ספינות לשמור על קונון, וקליקרטידס יצא עם השאר להיפגש עם האתונאים בקרב ארגינוסאי.
הקרב נמשך כל היום ובסופו ניצחו האתונאים.
70 ספינות ספרטניות הוטבעו, וקליקרטידס נהרג.
אולם האתונאים איבדו 25 ספינות, וחלק מהצי הספרטני עוד עגן בנמל מיטילנה.
הסטרטגים תרמאנס, ותרסיבולוס, נשלחו עם 47 ספינות להציל את הניצולים מבין הספינות שטובעו.
והשאר יצאו להשמיד את הספרטנים.
אולם סערה כבדה מנעה את הגשמת התוכניות, הספרטנים נמלטו לכיוס, והניצולים טבעו.
חלק ממפקדי הכוח האתונאי הוצאו להורג והשאר נמלטו.
קונון לעומת זאת לא נענש.
בשנת 405 לפנה"ס יצאו 180 ספינות ספרטניות תחת פיקודו של ליסנדרוס אל למפקוס.
האתונאים שלחו 200 ספינות תחת פיקודם של קונון, פילוקלס, ואדיימנטוס, כדי לעצור אותו.
הם קראו תיגר יום יום על הספרטנים ולאחר שהתייאשו מהתקפה היו מורידים את הצוותים לחוף לקנות מזון.
בהדרגה החלו האתונאים מזלזלים בספרטנים והיו מתפזרים לכל עבר כאשר ירדו אל החוף.
ליסנדרוס הבחין בכך ופעם תקף את הספינות האתונאיות הלא מוכנות בקרב אייגוספוטמוי.
150 ספינות אתונאיות, ו-3,000 איש נפלו בשבי.
קונון הבחין מבעוד מועד בספרטנים מתקרבים, ונמלט מהמערכה עוד לפני שהתחילה יחד עם 8 ספינות.
יחד איתו נמלטה אוניית קודש בשם "פאראלוס" שהייתה תמיד מוכנה להפלגה.
קונון חשש לחזור לעירו ולכן נמלט אל אואגורס מלך סלמיס שבקפריסין שהיה בעל ברית של אתונה.
לאחר סיום המלחמה הפלופונסית, הפכה ספרטה למעצמה החזקה ביותר ביוון.
אחד ממלכי ספרטה אגסילאוס השני פלש לממלכת פרס האחמנית אל תחומי שלטונו של הסטרפ טיספרנס.
זה האחרון ניסה לעצור אותו אולם נכשל ומת.
יורשו טיתראוסטס הצליח להגיע להסכם עם אגסילאוס לפיו עד שיגיעו שני הצדדים למשא ומן יעבור אגסילאוס אל הסטרפיה של פרנבזוס השני.
פרנבזוס שרצה לסלק את האורחים הלא קרואים שלח את טימוקרטס מרודוס להתסיס מרד ביוון נגד ספרטה.
המרד גרר בסוף את המלחמה הקורינתית.
בינתיים קונון שסבל ממחסור בכסף לשלם לאנשיו, מונה למפקד צי פרסי שהורכב מספינות מקיליקיה, קפריסין, ופיניקיה.
יחד איתו פיקד על הצי פרנבזוס.
סך הכל היו בצי 200 ספינות, ובראשית שנת 394 לפנה"ס פשטו על רודוס, והחליפו את האוליגרכיה הפרו ספרטנית באי בדמוקרטיה.
לאחר מכן יירט קונון צי שהביא אספקת דגן ממצרים.
אגסילאוס שלח את גיסו פייסנדרוס לעצור את קונון.
אולם פייסנדרוס שהיה חסר ניסיון בקרב ימי הובס בקרב קנידוס ונהרג.
קונון ופרנבזוס עברו מאי לאי בים האגאי והכניעו את כולם.
אז חש קונון בטוח לחזור לאתונה.
הא תרם 50 כיכרות כסף לשיפוץ החומות הארוכות.
באותה שנה הוא נשלח שוב בשליחות דיפלומטית לפרס, לאחר שנודע שהסטרפ החדש טיריבזוס יוזם מגעים עם הספרטנים.
קונון יחד עם שאר חברי המשלחת נעצרו והושמו במאסר.
אולם קונון הצליח להימלט ולהגיע לקפריסין שם מת.
בנו היה המצביא המפורסם טימותיאוס.
קונור אנתוני מקגרגור הוא לוחם MMA ומתאגרף אירי, אלוף העולם לשעבר באליפות הלחימה האולטימטיבית (UFC) בקטגוריית משקל קל, ואלוף העולם לשעבר בקטגוריית משקל נוצה.
הלוחם הראשון ב-UFC שהחזיק בו-זמנית בתואר האליפות בשתי קטגוריות משקל נפרדות.
בשנת 2023 הופקה בנטפליקס סדרה תיעודית בת 4 פרקים אודותיו בשם "מקגרגור לנצח".
ב-20 במרץ 2025 הודיע על כוונתו לרוץ לנשיאות אירלנד.
מקרגור גדל במשפחה דלת אמצעים בפרוורי דבלין, באזור קרומלין (Crumlin) מוכה הפשע, כנופיות ומוכרי סמים.
בתחילת שנות העשרים שלו החליט לזנוח את עבודתו ולהתאמן כדי להגשים את חלומו להיות לוחם MMA.
קונור ידוע בהפעלת לוחמה פסיכולוגית לפני ובעת הקרב עם היריב ובכך הושווה למוחמד עלי בידי פרשני ספורט רבים.
ב-UFC 196 נלחם מקגרגור בנייט דיאז.
הקרב התרחש בשתי קטגוריות משקל מעל לקטגוריית המשקל של מקגרגור, בקרב זה נייט דיאז ניצח את מקגרגור ובכך גרם להפסד הראשון שלו באליפות הלחימה האולטימטיבית.
קרב חוזר עם נייט דיאז נקבע ל-UFC 200, אך קרב זה בוטל מכיוון שמקגרגור לא עמד בהתחייבויות לכלי התקשורת בנוגע לקרב.
אולם לאחר מכן הקרב נקבע מחדש ל-UFC 202, והתקיים ב-20 באוגוסט 2016, בקרב זה ניצח מקרגור בהחלטת רוב השופטים ובכך הכריע את מעמדו בעולם הקרבות, בסיום הקרב אמר "הפתעה הפתעה המלך חזר".
ב-10 בנובמבר 2016, במסגרת אירוע UFC 205 , בהיותו אלוף העולם במשקל נוצה, נלחם מול האלוף אדי אלברז על תואר האליפות במשקל קל.
בסיבוב השני, מקגרגור ניצח את אלברז בנוקאאוט ובכך הפך ללוחם הראשון בהיסטוריית ה-UFC שהחזיק בשני תוארי אליפות בו זמנית בשתי קטגוריות משקל שונות.
מקגרגור החזיק בשני תוארי האליפות בו זמנית לתקופה של שבועיים בלבד.
ב־26 במרץ 2019 הודיע על פרישה בגיל 30. קונור החליט שהוא חוזר ודיינה וייט החליט על קרב ב-2020 נגד דונלד (קאובוי) סרוני.
ב-7 ביוני 2020 הכריז שוב מקרגור בטוויטר כי הוא פורש מקרבות, אך למרות זאת חזר להילחם, כאשר פגש את דסטין פורייה בינואר 2021.
ב-15 ביוני 2017 פורסם כי מקגרגור יתמודד בקרב אגרוף מול פלויד מייוות'ר, שכבר הודיע על פרישה מהמקצוע.
הרעיון הראשוני לקרב נבט כבר ב-2015, אז התארח מקרגור בתוכנית הבידור של קונאן או'בריאן, ונשאל כבדרך אגב מה תהיינה תוצאות הקרב באם יתמודד מול מייוות'ר, מקגרגור ענה שינצח ללא ספק.
מיוותר השיב לו בגיחוך בטוויטר והתנהל ביניהם טראש טוק ברשתות החברתיות, עד שהקרב נקבע ויצא לפועל ב-26 באוגוסט 2017 ב"טי-מובייל ארנה" בלאס ווגאס.
בקרב עצמו מקגרגור הפתיע ושלט בסיבובים הראשונים, אך ככל שהתמשך הקרב התעייף ויתרונו הגדול של מיוות'ר בא לידי ביטוי.
בסיבוב העשירי ניצח מייוות'ר בנוקאאוט טכני.
ב-6 באוקטובר 2018 נכנס מקגרגור לזירה בקרב ענקים נגד הדאגסטני חביב נורמגומדוב.
הקרב הסתיים בניצחונו של נורמגומדוב, לאחר שכפה כניעה על מקגרגור בסיבוב הרביעי.
עם סיום הקרב התפתחה מהומה אלימה באולם ובזירה.
נורמגומדוב נותר בלתי מנוצח, עם מאזן קרבות של 29:0.
ב-18 בינואר 2020 חזר מקגרגור לקרב נגד דונלד "קאובוי" סרוני, הלוחם עם הכי הרבה ניצחונות בתולדות הארגון.
מקגרגור ניצח את הקרב בנוקאאוט טכני לאחר 40 שניות בלבד והעלה את מאזנו ב-MMA ל-22-4.
לאחר הקרב הפך מקגרגור ללוחם הראשון ב-UFC עם ניצחון נוקאאוט ב-3 קטגוריות משקל נפרדות – נוצה, קל ומעורב.
ב-24 בינואר 2021, מקגרגור חזר לזירה ונלחם נגד דסטין פורייה , באירוע UFC 257 שנערך באי יאס שבאבו דאבי.
הקרב נגמר בנוקאאוט טכני בסיבוב השני לטובת דאסטין ושינה את המאזן של מקגרגור ל-5-22 כאשר מקרגור הפסיד כ-2 קרבות מתוך 3 לדאסטין פורייה.
ב־20 במרץ 2025, הודיע על רצונו להתמודד לנשיאות אירלנד.
ב-דצמבר 2018 הוגשו האשמות חמורות כנגד קונור בבית המשפט האזרחי באירלנד בטענה שאנס אישה פעמיים בבית מלון ביקון, על כך הוגשה תביעה נגדו על סך מיליון וחצי דולר.
ב-4 אפריל 2019 קונור תקף באלימות אדם מבוגר על רקע שתיית מותג הוויסקי שבבעלותו, ורק בזכות התערבות אנשי אבטחה, האלימות מצידו פסקה.
בעקבות כך נפתחה חקירה פלילית נגד קונור.
ב-24 במרץ 2022 קונור נעצר על ידי משטרת דבלין כשהיה בדרכו לחדר הכושר כיוון שנהג ברכב הבנטלי שלו בפראות.
ב-15 ביוני 2023 מתלוננת פנתה למיאמי היט ולהנהלת NBA בטענה שמקגרגור הכריח אותה לקיים איתו יחסי מין בשירותי גברים במשחק 4 מול דנבר, ב-21 ביוני 2023 עורך דינה של המתלוננת פרסם כי ה-NBA הציעו 100,000 דולר למתלוננת דמי שתיקה לפני שהפרשה התפוצצה.
Siver בוסטון, מסצ'וסטס, ארצות הברית17-227 בספטמבר 2014 דסטין פורייה 11:46נוקאאוט טכני (אגרופים)UFC 178 לאס וגאס, נבדה, ארצות הברית16-219 ביולי 2014 דייגו ברנדאו 14:05נוקאאוט טכני (אגרופים)UFC Fight Night: McGregor vs.
Brandão דבלין, אירלנד15-217 באוגוסט 2013 מקס הולוואי 35:00החלטת שופטים (פה אחד)UFC Fight Night: Shogun vs.
Sonnen בוסטון, מסצ'וסטס, ארצות הברית14-26 באפריל 2013 מרקוס ברימאג' 11:07נוקאאוט טכני (אגרופים)UFC on Fuel TV: Mousasi vs.
Belgium דבלין, אירלנד2-08 במרץ 2008 גארי מוריס2 –נוקאאוט טכני (אגרופים)Cage of Truth 2 דבלין, אירלנד1-0
קוֹנֵטָאבְּל ממלכת ירושלים (מצרפתית: Connétable; באנגלית: constable.
נכתב לעיתים גם כקוניטאבל) הייתה דרגתו של המפקד והאחראי על הצבא בממלכת ירושלים הצלבנית, המונרכיה שהוקמה בארץ ישראל בימי הביניים.
לאחר המלך והמלכה, שהיוו את הסמכות העליונה בממלכה, הייתה לקונטאבל עמדת הכוח הגבוהה ביותר.
שינויים אלו התבטאו גם בתפקיד הקונטאבל, תפקיד שנעשה במקורו כדוגמת הקונטאבל באירופה, שהיה מצביא הצבא והראשון בחמשת האצילים הקרובים ביותר למלך.
התפקידים שהוטלו על הקונטאבל בארץ ישראל היו שונים משמעותית מאלו שהיו בתחום סמכותו באירופה; במקום פיקוד על הצבא בלבד, כאשר הקונטאבל הוא עושה דברו של המלך ובכפוף לתכתיבי האוצר, בממלכת ירושלים היו תפקידי הקונטאבל רבים ומכריעים הרבה יותר.
הוא היה המפקד על הצבא, מזמן את האבירים ביום קרב אל המלך, צועד בראש הצבא, משלם לגייסות ולשכירי החרב, ומכריע בדיונים הצבאיים או באלו הנוגעים לצבא הממלכה; בנוסף, הקונטאבל גם קבע את גבולותיה הריבוניים של הממלכה.
הצבא הצלבני הורכב משני גורמים עיקריים: צבא הממלכה, שכלל על פי רוב מאות בודדות של אבירים וכמה אלפים של סרז'נטים רגלים ונושאי כלים, בנוסף לפרשים קלים ("טורקופולים"); וצבא המסדרים הצבאיים, הם הטמפלרים, הטבטונים וההוספיטלרים, שהיה שווה לצבא הממלכה ובתקופות המאוחרות אף עלה עליו בהרבה.
המסדרים הצבאיים שמרו בקנאות על עצמאותם, והייתה להם מערכת אינטרסים נפרדת שלעיתים נגדה את אלו של ממלכת ירושלים.
לפיכך, תפקידו של הקונטאבל היה כבד: לשמור על האיזון הדק שבין האוטונומיות של המסדרים לבין צורכי הממלכה, לזמן את המסדרים אך לדעת לתגמלם בהתאם, וכיוצא בכך.
אך אירוני הדבר כי דווקא רבים מאלו שנבחרו בשל קרבתם נתגלו לבסוף כבוגדניים ותככנים, כז'אן הזקן או אמלריך השני דה ליזיניאן, ואילו מנגד, רבים אשר לא היו ממשפחת המלוכה מילאו את תפקידם בצורה מופתית, כגיום מביר או המפרי מטורון.
בנוסף לקונטאבל ממלכת ירושלים, לאחר הקמת ממלכת קפריסין הצלבנית נתבססה גם שם דרגת קונטאבל ממלכת קפריסין, באופן כללי על פי מודל ממלכת ירושלים אך בפועל עם הרבה פחות סמכויות, כך שתואר זה היה בעיקר ייצוגי.
לעיתים קרובות מונה הקונטאבל בעיתות צרה ומצוקה גם לעוצר הממלכה, הן בממלכת ירושלים והן בקפריסין; נהוג היה לא לישא בשתי המשרות בעת ובעונה אחת, עד זמנו של וולטר ממונטבליארד.
בסוף ימיה של ממלכת ירושלים, הייתה הארץ משוסעת בסכסוכים פנימיים ולקונטאבל לא הייתה כל יכולת ממשית, אולם המשרה המשיכה להימסר מיד ליד.
גם לאחר נפילת ממלכת ירושלים, התפקידים הוענקו כאותות כבוד בעלמא בלי כל סמכות ממשית על ידי ממלכת קפריסין הצלבנית, יורשתה ההיסטורית של ממלכת ירושלים; ואפילו לאחר חורבן ממלכת קפריסין הוסיפו אצילים אירופאיים המקורבים לשושלות המלוכה הצלבניות לישא את תוארי "קונטאבל ירושלים" או "קונטאבל קפריסין".
במהלך הכתרת מלך חדש בממלכת ירושלים, היה תפקידו של הקונטאבל להחזיק את סוסו של המלך, בעוד המרשל מסייע לו והסינישאל אוחז בשרביט המלכותי, וזאת על פי הדגם האירופאי המקורי.
רשימת האנשים ששימשו בתפקיד הקונטאבל בממלכת ירושלים הצלבנית:
סימון דוקיס פיליוס (1108-1115), בנו של הדוכס אנרי מלורן התחתית ודודנו של בלדווין הראשון מלך ירושלים; שימש בתפקיד בתקופתו של בלדווין הראשון.
ממלכת ירושלים הוקמה בשנת 1099, ושנה לאחר מכן מלך בה בלדווין הראשון, שמינה לקונטאבל את דודנו סימון.
לא ידוע האם בינו לבין יו קאוליס כיהן אדם נוסף כקונטאבל.
יו קאוליס (בסביבות 1120); שימש בתפקיד בתקופתו של בלדווין השני.
אסטאש גרנייה, אדון צידון וקיסריה (1122-1223) מבאי מסע הצלב הראשון; שימש בתפקיד בתקופתו של בלדווין השני, כאשר נפל המלך בשבי הסלג'וקים ב-1122, במהלך סיור ברוזנות אדסה.
אסטאש נטל לידו את מושכות השלטון ונתמנה לקונטאבל, ובתפקידו זה נתגלה כמצביא מוכשר וטקטיקן גאוני כאשר הדף את התקפת המצרים על הממלכה ב-1123. מת זמן קצר לאחר מכן.
נכדו היה הרוזן רג'ינלד מצידון.
גיום מביר, נסיך הגליל (1123-1142?); שימש בתפקיד בתקופת בלדווין השני, לאחר מותו של אסטאש גרנייה, ולמעשה שלט בממלכת ירושלים ללא מצרים עד לשובו של המלך ב-1124. גיום המשיך למלא את תפקיד הקונטאבל גם הלאה, ולא ניסה למרוד במלכו.
מנשה דה ירז' (1144-1151), בן דודה של המלכה מליסנדה; שימש בתפקיד בתקופתם של מליסנדה ובנה בלדווין השלישי.
לאחר בלדווין השני שלטו בתו מליסנדה וחתנו פולק מאנז'ו בממלכה, ואחר מותו שלטו במשותף מליסנדה ובלדווין השלישי, שכל אחד מהם שאף לרכז את כל השלטון בידיו.
מנשה היה איש אמונה של המלכה, וכאשר החל הקרע ביניהם בסביבות 1150 עמד מנשה לצידה וככל הנראה אף הואשם על ידי בלדווין בשכנועה של מליסנדה לתפוס בידיה את השלטון, טענה שבעקבותיה הכתיר עצמו בלדווין למלך ירושלים; זמן קצר לאחר מכן פרצה מלחמה בין בלדווין לכוחות המלכה.
המלך הודיע בפומבי על הדחתו של האביר דה ירז' ממשרת הקונטאבל, וזה מצידו הזעיק את אבירי הממלכה הנתונים לפקודתו וריכז את כוחותיו במג'דל יאבא שבסניוריית איבלין ורמלה, שם בלם את דרכו של בלדווין לבירה ירושלים.
לאחר מצור ממושך נכנע מנשה ללא קרב בפני כוחו העדיף של המלך והוגלה מהממלכה.
בלדווין נכנס לירושלים כמנצח וכעבור זמן קצר אף התפייס עם אמו.
המפרי השני מטורון (תִּיבְּנִין), רוזן בניאס בסניוריית טורון מנסיכות הגליל (1152-1179); לאחר הדחתו והגלייתו של מנשה דה ירז' מסר בלדווין את משרת הקונטאבל להמפרי מטורון, שהיה מנאמניו.
שימש בתפקיד בתקופת בלדווין השלישי ואחריו בתקופת אחיו אמלריך הראשון.
אמלריך דה ליזיניאן (1179-1194), אחיו של המלך גי דה ליזיניאן; לימים אמלריך השני, מלך ירושלים ואמלריך הראשון מקפריסין.
שימש בתפקיד בתקופת אמלריך הראשון מירושלים ובנו בלדווין הרביעי.
גי שׂבע המרורים מת ארבע שנים לאחר מכן, ואחיו הקונטאבל אמלריך עזב את משרתו וירש את כס המלוכה הקפריסאי.
עוצר קפריסין עד לבגרותו של הוגו היה גיסו (בעל אחותו), האביר וולטר ממונטבליארד.
ז'אן "הזקן" מאיבלין, אדון ביירות (1194-1205); שימש בתפקיד בתקופתם של אנרי משמפאן, אמלריך דה ליזיניאן ומריה ממונפראטו.
ז'אן היה אחיה החורג של איזבל ולפיכך דוד הן של מריה והן של אליס משמפאן, שמלכה בקפריסין אחרי מות בעלה; כאשר נטש אמלריך דה ליזיניאן את המשרה נתמנה לה ז'אן מביירות, המקושר למלך אנרי משמפאן.
הוא המשיך בתפקידו גם בשלטון אמלריך מקפריסין, ולאחר מותו מצא את שתי הממלכות חסרות הנהגה ממשית; לפיכך, ריכזו בידיהם ז'אן ואחיו פיליפ את השלטון בממלכות הצלבניות ועשו בהן כרצונם, כביכול בשם מלכיהן החוקיים בטענת היותם דודיהם ואפוטרופסיהם.
לצורך זה נתפטר ז'אן ממשרת הקונטאבל והפך ב-1205 לעוצר ממלכת ירושלים, עד לחתונתה של מריה ממונפראטו ב-1210 בפקודת מלך צרפת עם האביר ז'אן דה בריין שנטל את השלטון.
שנתיים לאחר מכן מתה מריה ובתה הפעוטה איזבל השנייה הייתה המלכה להלכה – הזדמנות פז עבור ז'אן איבלין, ששב ותפס את הממלכה עד להשתלטותו של קיסר גרמניה פרידריך השני על איזבל השנייה ועל הכתר גם יחד.
זמן קצר לאחר מכן מת ז'אן, זקן ושׂבע ימים והרפתקאות.
וולטר ממונטבליארד, עוצר קפריסין (1206-1211), חתנו של אמלריך מלך ירושלים וקפריסין; שימש בתפקיד בתקופת מריה ממונפראטו.
לאחר שהפך ז'אן הזקן מביירות לעוצר מונה תחתיו וולטר, שאשתו בורגונדיה הייתה בתו של אמלריך.
בתו נישאה לבאליאן איבלין מביירות, בנו הבכור של ז'אן הזקן מאיבלין-ביירות.
אודו (אודס) ממונטבליארד, נסיך הגליל (1221-1244), בנו או אחיינו של העוצר וולטר ממונטבליארד; שימש בתפקיד בתקופתם של מלכי ירושלים ז'אן דה בריין, פרידריך השני, ובנו מאיזבל השנייה קונרד השני.
קונרד השני שלט בארץ רק להלכה (הוא מעולם אף לא ביקר בה), אביו פרידריך שלט בה רק למחצה, אליס משמפאן מלכה בירושלים חסרת כל כח מעשי, והאיבלינים היו אדוני הארץ, שנפלה למצב אנרכיסטי חסר רסן בו עשו האריסטוקרטים ככל העולה על רוחם.
הצבא היה מפורר לחלוטין, ואודו נשא בתואר ריק לחלוטין; למרות זאת, נראה כי היה אדם מוכשר שהצליח לפעול הן עם פרידריך והן עם בית איבלין.
פיליפ ממונפורט, אדון צור ותיבנין (1244-1251?); שימש בתפקיד בתקופת קונרד השני – או ליתר דיוק, בתקופת האנרכיה ששלטה לאחר הסתלקותו של הקיסר פרידריך מארץ הקודש.
פיליפ היה מקושר לבית איבלין, ששלט בארץ, וכך זכה למשרת הקונטאבל; במסגרת שירותו התחולל קרב הירביה, בו הוביל פיליפ את האבירים (מתוקף תפקידו כקונטאבל) אל הקרב העקוב מדם שכונה לימים "חיטין השני", בו ספגו הצלבנים תבוסה עצומה וכעשרת אלפים מלוחמיהם נקטלו.
פיליפ עצמו הצליח להימלט יחד עם מאה מטובי אביריו, והוסיף לשמש כקונטאבל, אך מכאן ואילך שאלת קריסת הממלכה הייתה רק עניין של זמן.
מבצרי הצלבנים נפלו בזה אחר זה, ופיליפ נקטל על ידי מתנקש מכת החשישיון ב-1270.
ז'אן השני ד'איבלין-ארסוף, אדון ארסוף ורוזן יפו ואשקלון (1251-1258); שימש בתפקיד בימי קונרד השני ובנו קונרד השלישי ("קונראדין"), בשלבי ההתפוררות הסופיים של הממלכה.
לאחר פיליפ ממונפורט מינה בית איבלין לתפקיד הקונטאבל – כעת כבר תואר חסר יכולת, שכן הצבא הצלבני מוגר בקרב הירביה והלוחמים שנותרו היו מרוכזים במבצריהם, ולקונטאבל לא הייתה שום שליטה עליהם – את ז'אן מארסוף, בנו של ז'אן הזקן מביירות.
ז'אן השני הקדיש את זמנו יותר לחיבור מסות משפטיות ופחות לניהול הממלכה המתפוררת; הוא הוביל את הצבא הצלבני לכמה קרבות קטנים ממסע הצלב השביעי ואילך, נשא בתואר עוצר ממלכת ירושלים, יישב סכסוכים פנימיים וחתם על הסכמים עם המדינות השכנות, עד למותו בגיל צעיר בשנת 1258.
ויליאם מבוטרון (בתרון) (1258-1262); שימש בתפקיד בתקופת האנרכיה בימי קונרד השלישי, לאחר ז'אן דה איבלין.
לא ידוע מי היה ואיך זכה בתפקיד, אך וודאי הוא שלא עשה בו מאומה.
באליאן השלישי מאיבלין, אדון ארסוף (1268-1277), בנו של ז'אן השני מאיבלין ובעלה של הנסיכה פלאזנס מאנטיוכיה.
שימש בתפקיד בתקופת הוגו השלישי מקפריסין, הוא הוגו "הגדול" מלך ירושלים.
הוגו ניסה לנצל את האנרכיה בממלכת ירושלים ולהכריז על עצמו כמלך ממלכת ירושלים, ולצד ניסיונות התיידדות עם בתי איבלין ומונפורט החל גם לאסוף כוח בממלכה הצלבנית.
באליאן סייע בידו במידת מה, כפי הנראה, אך לפתע הופיע בארץ ישראל המלך שארל מאנז'ו, שליט נאפולי וסיציליה, גרם לאפיפיור להורות לתת לו את תואר מלך ירושלים, קנה בסכום עתק את תמיכת הטוענים לכתר, והותיר את הוגו ותומכיו, ביניהם באליאן, בפני שוקת שבורה.
ריצ'רד מנובלנס (1277-?); שימש בתפקיד בתקופת שארל מאנז'ו; לא ידועים עליו פרטים נוספים, מלבד העובדה שבאותה התקופה לחמו הוגו ושארל על הכתר לסירוגין עד למותו של הוגו ב-1284, ולקונטאבל לא היה שום סמכות נלווית.
סימון ממונטוליף (1284-?); שימש בתפקיד בתקופת האנרכיה של שארל מאנז'ו, ז'אן השני ואחיו אנרי השני.
שארל מאנז'ו מת שנה לאחר הוגו מקפריסין, זמן קצר לאחר מכן מת גם ז'אן דה ליזיניאן בנו של הוגו השלישי, שלא הביע כל עניין בממלכה העלובה שנפלה לו בירושה, והמלוכה עברה לידי אחיו הצעיר אנרי, כעת אנרי השני מלך ירושלים וקפריסין.
אנרי היה מלך מחוסר כוח שהביט בידיים כבולות בהתמוטטות ממלכתו בעטיין של מריבות המסדרים הצבאיים והקומונות האירופאיות.
רק בקפריסין שרר עוד שלטון יציב כלשהו; אנרי מינה שם לקונטאבל קפריסין את אחיו, גי השני דה ליזיניאן.
בלדווין דה איבלין (בסביבות 1286); שימש בתפקיד בתקופת אנרי השני.
מבית איבלין, ככל הנראה היה רוזן קוראקו שבקפריסין ונכדו של סינישאל קפריסין בלדווין בן ז'אן מאיבלין-ביירות.
אמלריך השני דה ליזיניאן, אדון צור (1285-1300), בנם הצעיר של הוגו השלישי מלך קפריסין ואיזבלה דה איבלין; שימש בתפקיד בתקופת אנרי השני וחורבן ממלכת ירושלים הצלבנית.
אחיו של המלך אנרי השני.