tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בירושלים נוהגים נוצרים להתהלך לאורך ה"ויה דולורוזה" כשהם לבושים בתלבושות תקופתיות ומשחזרים את צליבתו של ישו.
במהלך הטקס, כאשר מוזכר שמו של יוסף הרמתי מסירים את גופו של ישו מהצלב, עוטפים אותו בתכריכים ומובילים אותו אל תוך הכנסייה בתהלוכה חגיגית.
מאכל מסורתי של החג בממלכה המאוחדת וכן באוסטרליה, ניו זילנד, דרום אפריקה וקנדה הוא לחמניות פסחא, לחמניות מתוקות ומתובלות בקינמון וציפורן, עשירות בצימוקים, ומעוטרות בצלב.
שמו של יום שישי הטוב נקשר לכמה אירועים היסטוריים, ביניהם הסכם יום שישי הטוב, רצח אברהם לינקולן, רעידת האדמה של יום שישי הטוב ואסון הנפט של אקסון ואלדז שאירע באותו היום.
על פי אמונה טפלה, יום שישי ה-13 בלוח השנה הגרגוריאני נחשב כבעל מזל רע.
אסמכתאות לקיומה של אמונה טפלה זו קיימות מאז המאה ה-19. מקור האמונה קשור כנראה לחיבור של שתי אמונות הקושרות את יום שישי כיום בעל מזל רע ואת המספר 13 כמספר בעל מזל רע.
באמונה טפלה זו, כשיום שישי מופיע ב-13 בחודש, הוא נחשב ליום מבשר רעות.
פחד מיום שישי ה-13 נקרא "פָראסְקֶבידֶקָטְריאָפוביה" (παρασκευηδεκατριαφοβία).
בכל שנה יש בין פעם אחת לשלוש בהן היום ה-13 בחודש יוצא שישי.
בממוצע, יום שישי ה-13 (כמו כל צירוף של יום בשבוע ויום בחודש) מופיע אחת לשבעה חודשים וליתר דיוק כל 212.35 ימים.
מאפיין המקל על זיהוי חודשים בהם חל יום שישי ה-13 הוא העובדה שהיום הראשון של החודש חל ביום ראשון.
בספרד, באמריקה הלטינית וביוון, ניתנת משמעות דומה ליום שלישי החל ב-13 בחודש.
אגדה אורבנית פופולרית קושרת אמונות אלו ביום שישי, 13 באוקטובר 1307, בו פשט מלך צרפת פיליפ היפה על כל מעוזי מסדר אבירי היכל שלמה (ה"טמפלרים") ועצר את רוב אבירי ובכירי המסדר.
האבירים שנעצרו עונו קשות עד שהודו שעסקו בכפירה, מינות, הומוסקסואליות ועבודת השטן.
למעשה, ביום זה בימי הביניים נפל אחד המסדרים המפוארים של אירופה.
יש התולים את הפחד מהמספר 13 בנסיבות קדומות עוד יותר: בסעודה האחרונה של ישו שהתרחשה ביום חמישי בערב סעדו 13 אנשים, ישו ו-12 השליחים, יחד עם יהודה איש קריות.
בתקופה המודרנית, ההתייחסות המיוחדת ליום שישי ה-13 מצויה באגדות אורבניות, סרטי אימה ומספר וירוסי מחשב (המפורסם שבהם הוא וירוס ירושלים ההיסטורי) נכתבו כך שיפעלו ביום זה.
לעִתים אף קורה שאירוע שלילי המתרחש ביום שישי ה-13 מקבל התייחסות מיוחדת בקרב חלקים מהציבור ובקרב כלי תקשורת מסוימים (לדוגמה: פיגועי נובמבר 2015 בפריז, שהתרחשו ביום שישי, 13 בנובמבר 2015 או מתקפת הפתע במסגרת מבצע עם כלביא ב-13 ביוני 2025 ).
יום רביעי של האפר הוא אחד מהימים הקדושים לנצרות המערבית, ומציין יום אבל שבו מתחילים ימי התענית.
ביום זה נוהגים המאמינים למרוח אפר בצורת צלב על ראשם או על מצחם לאות אבל ועשיית תשובה, כהכנה לזיכרון מעשה הגאולה של ישו בפסחא.
המנהג נפוץ בקרב קתולים, לותרנים, אנגליקנים וזרמים נוספים בנצרות.
גם קלוויניסטים רבים מבצעים את המנהג.
האפר נעשה באמצעות שריפת כפות הדקלים שנשמרו מיום ראשון של הדקלים בשנה הקודמת.
מזכיר המדינה של ארצות הברית מרקו רוביו, נוהג להופיע באירועים פומביים ביום רביעי של האפר, עם סימן צלב על מצחו.
"יום רביעי של האפר" הוא היום הראשון מתוך תקופת אבל של 40 ימים, המכונה "התענית".
תקופה זו מציינת את הימים שהובילו לצליבתו של ישו ומסתיימת ביום המיוחס לקימתו לתחייה.
יום זה חל 46 יום לפני חג הפסחא, כך שהוא תמיד נחגג ביום רביעי בין 4 בפברואר ל-10 במרץ.
46 הימים שבין יום רביעי של האפר ובין יום הראשון של חג הפסחא כוללים 40 ימי אבל ושישה ימי ראשון שבהם מנהג האבל אינו חל.
בתקופה זו על הנוצרים המאמינים לנהוג מנהגי אבלות חלקיים.
סיומה של תקופת התענית הוא ביום שישי הטוב, שבו לפי המסורת נצלב ישו, ושלושה ימים אחר כך, בחג הפסחא, שבו שב לתחייה.
עד כינוסה של מועצת הוותיקן השנייה התנזרו במערב 40 יום מבשר.
אולם משנת 1966 ואילך מקיימים את ימי הצום וההינזרות מבשר רק ביום רביעי של האפר וביום שישי הטוב, על פי תקנת האפיפיור פאולוס השישי.
לקראת יום רביעי של האפר שורפים את כפות הדקלים שנשמרו מיום ראשון של הדקלים שנחגג שבוע לפני הפסחא אשתקד, ובאפר המתקבל משתמשים בטקס בכנסייה.
"יום רביעי של האפר" מצוין ברחבי העולם הנוצרי ביום שלמחרת "יום שלישי השמן", הוא המרדי גרא.
הקרנבלים שנערכים ברחבי אמריקה הלטינית, נערכים בתחילת השבוע של יום רביעי של האפר.
יום שישי ה-13 הוא זיכיון סרטי אימה אמריקנים פופולריים, המורכב משנים עשר סרטי קולנוע, סדרת טלוויזיה, רומנים וחוברות קומיקס.
הסרט המקורי נכתב על ידי ויקטור מילר והופק ובוים על ידי שון ס.
עלילת הסרטים מתמקדת בדמותו של ג'ייסון וורהיס, אשר טבע בהיותו ילד במחנה "אגם קריסטל" עקב רשלנות של המדריכים.
כמה שנים לאחר מכן, מופצת השמועה שהמחנה מקולל, לאחר כמה מקרי רצח שהתרחשו באזור.
בשנת 2009 יצא סרט חדש בסדרת הסרטים, שמהווה למעשה אתחול מחודש של שלושת הסרטים הראשונים.
הסרט בוים על ידי מרכוס ניספל, והופק על ידי מייקל ביי, ניו ליין סינמה וסרטי פרמאונט.
בנובמבר 2015, יצא לרחבי קונסולות המשחקים PS4, XBOX360 ועוד משחק תלת-ממדי מגוף שלישי המאפשר לשבעה שחקנים להיות נערי המחנה שמנסים לשרוד את הלילה, ואילו השחקן האחר יכול לבחור לשחק את ג'ייסון ולהרוג את הנופשים.
עלילת הסדרה מתחילה בקיץ של שנת 1957, שבו טובע ילד בשם ג'ייסון וורהיס במהלך מחנה קיץ באגם קריסטל.
הילד, שהיה מעוות וחריג, נרדף על ידי יתר הילדים בשל מראהו ונדחף למים כשמדריכיו עוסקים בענייניהם ואינם משגיחים.
גופתו של הילד לא נמצאה מעולם (לא הופיע בסרט, הסרט הופיע רק משנת 1980).
שנה לאחר מכן נרצחים שניים מהמדריכים במחנה ובעקבות האירועים הוחלט לסגור את המחנה.
21 שנים אחר כך, כאשר חבורת צעירים מחליטה לפתוח את המחנה מחדש, מתחילה שרשרת רציחות מסתורית של מדריכי המחנה החדשים.
בזה אחר זה נרצחים המדריכים הצעירים במגוון דרכים ואמצעים, ובסוף הסרט מתגלה הרוצח כרוצחת - אישה בשם פמלה וורהיס, אמו של הילד שטבע 21 שנים קודם לכן.
גיבורת הסרט, מדריכה צעירה בשם אליס הארדי, מצליחה להתגבר על האם ולהרוג אותה.
הסרט יצא לאקרנים ב-1980 בבימויו ובהפקתו של שון ס.
קנינגהאם, לפי תסריט מאת ויקטור מיילר.
בתפקידים הראשיים מככבים אדריאן קינג כאליס הארדי, הארי קרוסבי כביל, לורי בארטרם כברנדה, ג'נין טיילור כמרסי, קווין בייקון כג'ק ובטסי פאלמר כפמלה וורהיס.
חודשיים לאחר אירועי הסרט הראשון, ג'ייסון וורהיס מתגלה כחי, ולאחר שרצח את אליס, המדריכה שאחראית למותה של אימו, הוא חוזר לאגם קריסטל כדי לשמור עליו מפני פולשים.
חמש שנים לאחר מכן, מחנה קיץ חדש הוקם ליד מחנה קריסטל לייק, והמדריך פול הולט מעביר קורס למדריכים במקום.
ג'ייסון יוצא ממחבואו ורוצח את סקוט, טרי, מארק, ג'ף, סנדרה וויקי.
בעוד ג'יני פילד, אחת משני המדריכים שנשארו בחיים (השני הוא פול), בורחת מג'ייסון, היא מסתתרת בבקתה ביער, שם היא מגלה את ראשה הכרות של גברת וורהיס יחד עם כמה מקורבנותיו של ג'ייסון (ביניהם אליס).
ג'יני לובשת את הסוודר של גברת וורהיס ומתחזה אליה כדי שג'ייסון יחשוב שמדובר באימו.
תרגיל זה לא עוזר הרבה וממש רגע לפני שג'ייסון מצליח להרוג את ג'יני, פול מגיע ונאבק בג'ייסון.
ג'יני לוקחת את המצ'טה של ג'ייסון ותוקעת אותה בכתפו וגורמת למותו.
ג'יני ופול מגיעים לבקתה הראשית של המחנה אך ג'ייסון מגיע ומתקיף אותם.
אך כל זה מתגלה כסיוט כשג'יני מתעוררת על אלונקה ושהיא שואלת את החובשים היכן פול.
גורלו של פול לא ידוע לנו עד היום.
הסרט יצא לאקרנים ב-1981 בבימויו של סטיב מיינר.
בתפקידים הראשיים מככבים איימי סטיל כג'יני פילד, ג'ון פוריי כפול הולט, אדריאן קינג כאליס הארדי, ובטסי פאלמר כפמלה וורהיס.
לאחר האירועים בסרט השני, ג'ייסון שולף את המצ'טה מכתפו ועושה את דרכו לביתן משפחתי השייך למשפחת היגינס.
כריס היגינס, שהותקפה על ידי ג'ייסון שנתיים לפני, חוזרת לאזור יחד עם חבריה, שלי, ורה, אנדי, דבי, צ'אק, צ'ילי וריק, שם ג'ייסון הורג את כל מי שנכנס לחווה בה הוא מסתתר.
לאחר שלקח מסיכת הוקי משלי, הבדחן של החבורה, במטרה להסוות את פניו, ג'ייסון יוצא ממחבואו כדי להרוג את שאר הנערים.
כריס, השורדת האחרונה, הורגת לכאורה את ג'ייסון על ידי תקיעת גרזן בראשו.
בבוקר למחרת, ג'ייסון מתברר כחי ומנסה לרדוף אחריה, כריס לוקחת קאנו ושטה לנהר הקרוב, אך גופתה של פמלה וורהיס עולה מין המים ומפילה את כריס (מזכיר את החלום של אליס מהסרט הראשון.
בעוד בסרט הראשון גופתו של ג'ייסון עולה מן המים, כאן זו גופתה של פמלה).
כמו בשני הסרטים הקודמים שבהם הגיבורה הותקפה אחרי חיסול הרוצח, גם זה מתברר כחלום של כריס, אשר נלקחה על ידי המשטרה בעודה נמצאת בהיסטריה.
הסרט יצא לאקרנים ב-1982 בבימויו של סטיב מיינר.
בתפקידים הראשיים מככבים דיינה קימל ככריס היגינס, פול קרטקה כריק, טרייסי סאבאג' כדבי, ג'פרי רוג'רס כאנדי וריצ'רד ברוקר כג'ייסון וורהיס.
יום שישי ה-13 חלק 4: הפרק האחרון
ג'ייסון נמצא על ידי המשטרה ונלקח לחדר מתים מקומי.
בהגיעו לשם, ג'ייסון, שעדיין חי, הורג חוקר מקרי מוות ואחות ועושה את דרכו בחזרה לאגם קריסטל.
חבורה של נערים שוכרים בית שנמצא ליד אגם קריסטל, ביניהם רוב דיר, אחיה הגדול של סנדרה, שנרצחה בפרק השני, ונרצחים זה אחרי זה על ידי ג'ייסון.
לאחר שרצח את הנערים, ג'ייסון יוצא אל עבר טריש וטומי ג'רביש, אשר גרים בבית ממול.
בזמן שדעתו מוסחת על ידי טריש, ג'ייסון מותקף ונהרג על ידי טומי.
סרט זה תוכנן להיות האחרון.
דבר שלא קרה עקב פופולריות הסדרה.
הסרט יצא לאקרנים ב-1984 בבימויו של ג'וזף זיטו.
בתפקידים הראשיים מככבים קימברלי בק כטריש ג'רביש, אריק אנדרסון כרוב דייר, קורי פלדמן כטומי ג'רביש וטד וייט כג'ייסון וורהיס.
יום שישי ה-13: התחלה חדשה
טומי ג'רביש נשלח לבית חולים לחולי נפש לאחר אירועי הסרט הרביעי, עם הפחד החוזר ושב שג'ייסון יחזור.
רוי בורנס משתמש באישיותו של ג'ייסון וורהיס והופך לרוצח חקיין במוסד שבו טומי שוהה.
טומי ופאם רוברטס, עוזרת המנהל מצליחים להביס את רוי.
הם מגלים שלרוי היה בן ששהה במוסד ונרצח על ידי אחד המטופלים, מה שגרם לרוי להתחזות לג'ייסון ולהרוג את כל מי שהיה במוסד.
בסוף הסרט, פאם שומעת קול זכוכית מתנפצת מחדרו של טומי המאושפז בבית החולים והיא נכנסת בבהלה אל החדר.
לפתע, הדלת שמאחוריה נסגרת באיטיות, וטומי מתגלה עם מסכת ג'ייסון על פניו כשבידו סכין.
הסרט מחשיך ומשאיר את מצבה של פאם לא ברור.
הסרט יצא לאקרנים ב-1985 בבימויו של דני סטיינמן.
בתפקידים הראשיים מלאני קינמן כפאם רוברטס, ג'ון שפרד כטומי ג'רביש, שאבר רוס כרג'י ודיק וויאנד כרוי בורנס.
יום שישי ה-13 חלק 6: ג'ייסון בחיים
טומי ג'רביש מגיע לקברו של ג'ייסון וורהיס לאחר שהשתחרר מהמוסד, על מנת להשמיד את קברו במחשבה שזה יפסיק את ההזיות של טומי לגבי ג'ייסון.
אך טומי גורם בטעות לכך שג'ייסון קם לתחייה.
ג'ייסון עושה את דרכו בחזרה לאגם קריסטל והורג אנשים שפתחו מחנה חדש.
טומי, יחד עם החברה שלו, מייגן גאריס, מצליחים לקשור את ג'ייסון לסלע ומשליכים אותו לקרקעית האגם בעוד מייגן הורגת אותו עם מנוע של סירה.
הסרט יצא לאקרנים ב-1986 בבימויו של טום מקלכלין.
בתפקידים הראשיים טום מת'יוז כטומי ג'רביש, ג'ניפר קוק כמייגן גאריס, דייוויד קגין כשריף מייקל גאריס וסי.
יום שישי ה-13 חלק 7: הדם החדש
זמן קצר לאחר אירועי הסרט השישי, ג'ייסון מתעורר שוב לתחייה, הפעם על ידי טינה שפרד, נערה בעלת כוח להזיז דברים בעזרת המחשבה (טלקינזיס), אשר ניסתה להחיות את אביה שטבע באגם כשטינה הייתה ילדה.
ג'ייסון מתחיל שוב במסע רציחות באגם קריסטל, ולאחר מאבק עם טינה, ג'ייסון מוחזר בחזרה לקרקעית האגם.
הסרט יצא לאקרנים ב-1988 בבימויו של ג'ון קארל בוצ'לר.
בתפקידים הראשיים מככבים לאר פארק-לינקולן כטינה שפרד, קווין ספירטאס כניק, סוזן בלו כאמנדה שפרד, טרי קייסר כד"ר קרוס וקני הודר כג'ייסון וורהיס.
יום שישי ה-13 חלק 8: ג'ייסון לוקח את מנהטן
ג'ייסון מוער שוב, ועוקב אחרי קבוצת תלמידים אשר נוסעת לשיט בים לכבוד סיום לימודיהם.
ג'ייסון רוצח את צוות הספינה וכמה תלמידים.
בהגיעם למנהטן, ג'ייסון רודף אחר רני וויקהאם והחבר שלה, שון רוברטסון, שני התלמידים השורדים הנותרים, בביוב.
לבסוף, ג'ייסון מתמוסס על ידי פסולת רעילה שרני זורקת עליו.
הסרט יצא לאקרנים ב-1989 בבימויו של רוב היידן.
בתפקידים הראשיים מככבים ג'נסן דאגט כרני וויקהאם, סקוט ריבס כשון רוברטסון, ברברה בינגהם כקולין ון דוזן, פיטר מארק ריצ'מן כצ'ארלס מקולוק וקני הודר כג'ייסון וורהיס.
ג'ייסון הולך לגיהנום: יום שישי האחרון
ג'ייסון וורהיס נרדף על ידי ה-FBI באגם קריסטל.
הם מציבים מלכודת כדי להרוג את ג'ייסון ומצליחים.
מסתבר, שלג'ייסון יש אחות ואחיינית, ושהוא צריך אותן כדי להשיב אליו את גופו (אשר התפוצץ לחתיכות על ידי ה-FBI).
ג'ייסון לבסוף מצליח להחיות את עצמו, אך אחייניתו, ג'סיקה, דוקרת אותו בלב עם פגיון קסמים, וג'ייסון נגרר בחזרה לגיהנום.
בסצנה הסופית של הסרט מציגים בהפתעה את ידו של פרדי קרוגר פורצת מן הקרקע ולוקחת את המסכה של ג'ייסון לגיהנום.
הסרט יצא לאקרנים ב-1993 בבימויו של אדם מרכוס.
בתפקידים הראשיים מככבים ג'ון למאי כסטיבן פרימן, קארי קיגן כג'סיקה קימבל, אליסון סמית' כוויקי, סטיבן קולפ כרוברט קמפבל וקני הודר כג'ייסון וורהיס.
בשנת 2008, ג'ייסון וורהיס נלכד על ידי הממשל הפדרלי של ארצות הברית.
רואן, מנהלת המחקר, מנסה ללא הצלחה להשמיד אותו.
כעבור שנתיים, ג'ייסון מצליח להשתחרר והורג שבעה חיילים.
רוואן מצליחה לנטרל אותו, כאשר היא מובילה אותו למקפיא ענק ומקפיאה אותו, אך הוא דוקר אותה דרך הדלת, ומקפיא אותה יחד איתו.
כעבור שנים ארוכות, בשנת 2455, כדור הארץ נהפך למקום מזוהם ולא ראוי למגורים, ולכן בני האדם הלכו להתגורר על כוכב לכת, אשר נקרא "כדור הארץ 2".
חמישה סטודנטים מגיעים למקום הימצאם של רוואן וג'ייסון, בהנהגתו של פרופסור לואו, לוקחים אותם איתם בחזרה לספינתם ומפשירים את רוואן.
לרוע מזלם, ג'ייסון גם מתעורר משנתו ופותח במסע רציחות מחודש על הספינה.
הסרט יצא לאקרנים ב-2002 בבימויו של ג'יימס אייזק.
בתפקידים הראשיים מככבים לקסה דויג כרואן, ליסה ריידר כ-KAY-EM 14, צ'אק קמפבל כטסונרון, דייוויד קרוננברג כד"ר ווימר וקני הודר כג'ייסון וורהיס.
סרט זה מתעלם מאירועי שני הסרטים הקודמים.
תושבי העיירה ספרינגווד מצליחים להיפטר מפרדי קרוגר.
הם מוחקים כל זכר לקיומו מרישומים שונים, אוסרים על הגיית שמו, ומאשפזים במוסד מיוחד את כל הילדים שעדיין זוכרים אותו.
פרדי מתוסכל ממצב זה ומעוניין לחזור ולרצוח את הילדים.
על מנת לעשות זאת הוא מגייס את ג'ייסון וורהיס, מסדרת יום שישי ה-13, על ידי כך שהוא נכנס לחלומו ומתחפש לאימו.
באותו חלום הוא שולח אותו להרוג את ילדי ספרינגווד וזאת על מנת שילדי העיירה יחזרו לפחד מפרדי וכך כוחו יחזור אליו.
ג'ייסון מגיע לספרינגווד ופותח במסע רציחות.
בעקבות מסע זה, מתעוררים חשדות בעיירה שפרדי קרוגר חזר ופוקד את חלומות הילדים.
בשלב זה פרדי מורה לג'ייסון להפסיק את רציחותיו, כדי שיוכל לרצוח את הילדים בעצמו, אך ג'ייסון אינו מציית לפרדי והשניים נלחמים ביניהם.
הסרט יצא לאקרנים ב-2003 בבימויו של רוני יו.
בתפקידים הראשיים מככבים רוברט אנגלונד כפרדי קרוגר, קן קריזינגר כג'ייסון וורהיס, מוניקה קינה כלורי קמפבל, ג'ייסון ריטר כויל רולינס, קלי רולנד כקיה ווטרסון וכריס מרקט כצ'ארלי לינדרמן.
הסרט נפתח כשפמלה וורהיס, אימו של ג'ייסון, מנסה לרצוח את אליס, המדריכה האחרונה שנשארה בחיים ממסע הרצח של פמלה.
חייה של אליס ניצלים כאשר היא כורתת את ראשה של פמלה עם מצ'טה ובורחת לתוך היער.
ג'ייסון היה עד למקרה זה.
29 שנים אחר כך, קבוצת חברים הכוללת את וויד, אמנדה, ריצ'י, וויטני ומייק, מקימים מחנה.
ג'ייסון רוצח את כולם למעט וויטני מכיוון שהיא מזכירה לו את אימו בצעירותה.
שישה שבועות אחר כך, אחיה של וויטני, קליי, מגיע ליערות אגם קריסטל, למרות אזהרותיהם של המשטרה והאזרחים, כדי לחפשה.
בינתיים, טרנט וחברתו ג'נה, יחד עם חמשת חבריהם, נולאן, צ'לסי, צ'יווי, לורנס וברי, נוסעים לבלות בביתן הקיץ של טרנט, אשר ממוקם ליד אגם קריסטל.
כאשר קליי מגיע לביתן של טרנט ומבקש עזרה במציאת אחותו, ג'נה מסכימה לעזור לו, ושניהם הולכים לחפשה בצידו השני של האגם.
בעוד השניים מחפשים אחר וויטני, ג'ייסון יוצא ממחבואו ורוצח את שאר החבורה.
קליי וג'נה מצליחים להגיע למקום מסתורו של ג'ייסון ושם הם משחררים את וויטני.
אחרי מרדף קצר, ג'ייסון מצליח להרוג את ג'נה ומיד לאחר מכן, וויטני וקליי הורגים אותו.
השניים מגיעים למזח וזורקים את גופתו של ג'ייסון, מסיכת ההוקי שלו, והשרשרת של אימו למים.
כשהשניים חושבים שהסיוט נגמר, ג'ייסון קופץ מן המים ותוקף אותם.
לא ידוע אם השניים שרדו את ההתקפה או שזה בעצם חלום.
הסרט יצא לאקרנים ב-2009 בבימויו של מרכוס ניספל.
בתפקידים הראשיים מככבים ג'ארד פדלקי כקליי מילר, אמנדה ריגטי כוויטני מילר, דניאל פנאבקר כג'נה, טרוויס ואן וינקל כטרנט, ג'וליאנה גויל כברי ודרק מירס כג'ייסון וורהיס.
אדריאן קינג הייתה אמורה לגלם בתפקיד אורח את אליס בפתיח של הסרט.
אך בסופו של דבר תפקיד זה ניתן לסטפני רודוס.
פמלה וורהיס - פמלה היא אימו של ג'ייסון והרוצחת של הסרט הראשון.
פמלה עבדה במחנה קריסטל לייק כטבחית בתקופה בה ג'ייסון היה ילד קטן.
למרות עיוותו, היא מאוד אהבה אותו.
בשנת 1957, בזמן שהיא עבדה במטבח, ג'ייסון טבע באגם קריסטל עקב רשלנותם של שני מדריכים, בארי וקלודט, שהתעסקו בעניינם במקום לעזור לו.
לאחר שנה, פמלה התאוששה מהטראומה וחזרה לעבוד שוב במחנה.
ברגע שהיא ראתה שבארי וקלודט חזרו לעבוד עקב רשלנותם, היא החליטה לנקום.
באחד הלילות, באיר וקלודט התגנבו לעליית גג של אחד הביתנים במטרה לקיים יחסי מין.
עוד לפני שהם הספיקו להתפשט פמלה רצחה את בארי באמצעות דקירה בבטן ואת קלודט באופן לא יודע (קלודט מתה מחוץ למסך כך שלא יודעים כיצד מתה).
אחרי שלושים שנה, כשמחנה נפתח מחדש על ידי סטיב כריסטי, בנם של בעלי המחנה, היא החליטה לצאת למסע רצח ולרצוח את המדריכים החדשים, שהיא רואה בהם כממשיכים של בארי וקלודט.
פמלה הצליחה לרצוח את אנני, נד, ג'ק, מארסי, ברנדה, סטיב וביל.
מסע הרצח אינו הושלם מפני שאליס הארדי, הניצולה היחידה, כרתה את ראשה.
ג'ייסון לקח את הראש, ובנה עבור אימו מקדש ביער הסמוך.
פמלה גולמה על ידי בטסי פאלמר בשני הסרטים הראשונים, מרילין פוצ'ר בסרט השלישי (מופיעה כגופה בסיוט של כריס), פולה שו בפרדי נגד ג'ייסון וננה ויסיטור בסרט מ-2009.
אליס הארדי - אליס היא נערה צעירה חובבת ציור שנשכרה על ידי סטיב כריסטי (המדריך הראשי במחנה) לעבוד במחנה בתקופת הקיץ.
אליס התחברה במהירות עם שאר חבריה לעבודה (מלבד אנני שנרצחה על ידי פמלה לפני שהיא הגיעה למחנה).
בערב יום שישי ה-13 בשנת 1980, פמלה פלשה למחנה ורצחה את המדריכים.
אליס היא היחידה שנשארה בחיים והופכת ל"נערה האחרונה".
אליס מצליחה להרוג את פמלה על ידי עריפת ראש.
חודשיים לאחר אירועי הסרט הראשון, היא שכרה בית ליד קריסטל לייק כדי להתמודד עם סיוטי הסרט הראשון.
לרוע המזל, ג'ייסון, שהתברר כחי, פולש לביתה ורוצח אותה (וכך הופכת לקורבן הראשון של ג'ייסון).
גופתה של אליס הונחה במקדש שג'ייסון בנה לכבוד אימו.
אליס מופיעה גם בסצנת הפתיחה של הסרט משנת 2009, המשחזרת באופן רופף את הקרב בין פמלה לאליס.
אליס גולמה על ידי אדריאן קינג בשני הסרטים הראשונים, ועל ידי סטפני רודוס בסרט מ-2009
ג'יני פילד - ג'יני היא הגיבורה של הסרט השני.
החבר שלה, פול הולט, פתח מחנה אימונים למדריכים של מחנות קיץ הנמצא במרחק הליכה ממחנה קריסטל לייק.
ג'יני הגיע למחנה כדי להיות סגניתו.
ג'ייסון, שרצה לשמור על הטריטוריה שלו, החליט לרצוח את המדריכים המתחילים אחד אחרי השני.
אחרי שסקוט, טרי, מארק, ג'ף, סנדרה וויקי נרצחו, החל מאבק ארוך בין ג'יני לג'ייסון שבסופו של דבר הוביל למקדש שג'ייסון בנה עבור אימו (שם נמצאים גופותיהם של אליס, סקוט, טרי, השוטר וינסלו ועוד כמה קורבנות).
ג'יני, שהיא סטודנטית לפסיכולוגיה, הבינה שג'ייסון רוצח בשביל אימו אותה הוא אוהב ומחליטה להתחזות אליה (על ידי לבישת הסוודר שלה) על מנת לגרום לו לחשוב שהיא אימו.
תרגיל זה עבד עד שג'ייסון הבחין בראשה של אימו.
ושנייה לפני שהוא מצליח להרוג אותה פול מגיע ונלחם נגד ג'ייסון בזמן שג'יני תוקפת אותו עם מצ'טה והורגת אותו.
בבוקר למחרת היא מפונה לבית חולים ללא ידיעה לגורלו של פול (שעד היום לא ידוע אם הוא חי או מת).
לאחר אירועי הסרט, היא המשיכה בלימודי הפסיכולוגיה והיא אימצה את מאפין, הכלב של טרי, אחת מקורבנותיו של ג'ייסון.
ג'יני נחשבת כנערה האחרונה המועדפת והאהובה על ידי מעריצה הסדרה.
ג'יני גולמה על ידי איימי סטיל.
כריס היגינס - כריס היא הגיבורה של הסרט השלישי.
שנתיים לפני התרחשותם של הסרט השני והסרט השלישי, המתרחש יום לאחר הסרט השני, (ושלוש שנים אחרי הסרט הראשון) כריס היגינס נפשה עם הוריה ב"היגינס הייבן", בית הקיץ השייך למשפחתה השוכן סמוך לקריסטל לייק.
באחד הערבים היא רבה עם הוריה וברחה ליער, שם היא נאבדת ומחליטה לישון שם עד הבוקר.
שם היא הותקפה על ידי ג'ייסון.
שנתיים אחרי, היא הגיעה לחופשה ב"היגינס הייבן" עם חבריה: ריק, דבי, אנדי, שלי, ורה, צ'אק וצ'ילי.
ג'ייסון פולש לבית הקיץ ורוצח את החבורה אחד אחרי השני.
כריס, שנשארה לבד, מתמודדת נגד ג'ייסון ונזכרת בו ברגע שרואה את פניו.
אחרי מאבק ארוך נגד ג'ייסון, שנהרג על ידי כריס באמצעות גרזן, היא חולמת שהוא חוזר לתקוף אותה.
במציאות, היא נכנסה להיסטריה עקב אירועי הלילה והיא נלקחה על ידי המשטרה.
כריס מופיע כניצבת בסרט הרביעי בבית החולים.
שם היא בוכה בחדר ההמתנה ואימה מנחמת אותה.
בשני הסרטים כריס גולמה על ידי דיינה קימל.
טריש ג'רביש - טריש היא הגיבורה של הסרט הרביעי (בעוד אחיה, טומי, הופך לגיבור של שני הסרטים הבאים).
טריש גרה יחד עם אימה הגרושה, ואחיה הקטן, טומי, בשכונת בתי קיץ השוכנים ליד מחנה קריסטל לייק.
טריש נפגשה והתיידדה עם מחנאי צעיר שעזר לה לתקן את מכוניתה, רוב דיר.
במקביל, היא מתיידדת עם חבורת בני נוער ששכרו בית קיץ שסמוך לביתה.
החבורה מזמינים אותה ואת רוב למסיבה בביתם.
בזמן המסיבה ג'ייסון רוצח אותם ורק טריש וטומי נשארים בחיים.
שניהם יחד מצליחים להרוג את ג'ייסון.
לאחר הסרט, היא עברה לגור עם אביה בלוס אנג'לס.
טריש גולמה על ידי קימברלי בק.
רוב דיר - גיבור משני של הסרט הרביעי.
רוב הוא מחנאי צעיר שנפגש עם טריש בזמן תיקון מכוניתה והתאהב בה.
במהלך הסרט מתבררת מטרתו של רוב.
הוא רוצה להתנקם בג'ייסון שרצח את אחותו הקטנה בסרט השני (סנדרה).
נקמתו של רוב לא הושגה, שכן הוא נרצח לקראת סוף הסרט.
רוב גולם על ידי אריק אנדרסון.
טומי ג'רביש - טומי הוא אחיה הקטן בן ה-12 של טריש והגיבור של הסרט החמישי ("התחלה חדשה") והשישי ("ג'ייסון חי").
טומי ואחותו הרגו יחד את ג'ייסון בסוף הסרט הרביעי.
אבל מאז הוא בחרדה תמידית שג'ייסון יחזור.
עקב כך, בגיל 16, הוא התאשפז במוסד שיקום לנוער.
שם התיידד עם פאם רוברטס.
בזמן שהותו במוסד, רוי בורנס לקח את זהותו של ג'ייסון והחל להרוג את שוהי המוסד.
בסרט השישי טומי, שכבר בן 18, מחליט לשרוף את קברו של ג'ייסון אך בטעות מביא אותו לחיים.
ויחד עם החברה שלו, מייגן גאריס, השניים מצליחים להביס את ג'ייסון.
טומי גולם על ידי קורי פלדמן בסרט הרביעי, ג'ון שפרד בסרט החמישי וטום מת'יוז בסרט השישי.
פאם רוברטס - סגנית מנהל המחלקה בה טומי מאושפז בסרט החמישי.
עזרה לטומי להרוג את רוי בורנס.
בסוף טומי תוקף אותה עם מצ'טה.
אך כל זה מתברר כחלום.
פאם עזרה לטומי להשתקם לאחר הסרט החמישי.
היא הדמות הראשית היחידה בסדרה שלא נפגשה מעולם עם ג'ייסון.
פאם גולמה על ידי מלאני קינאמן.
מייגן גאריס - מייגן גאריס היא החברה של טומי בסרט השישי והבת של שריף גאריס.
מייגן היא מדריכה במחנה קריסטל לייק שנפתח מחדש לאחר אירועי הסרט הרביעי.
הרגה את ג'ייסון באמצעות מנוע של סירה.
מייגן גולמה על ידי ג'ניפר קוק.
טינה שאפרד - הגיבורה של הסרט השביעי ("דם חדש").
טינה היא נערה בעלת כוחות טלקינזיס שבאמצעותם הרגה בטעות את אביה באגם קריסטל.
אחרי שמונה שנים היא חוזרת לאגם יחד עם חבריה, אימה והפסיכולוג שלה, על מנת להתמודד עם הטראומה ורגשות האשמה, ובנוסף לנסות החיות את אביה.
עם זאת, היא בטעות מחזירה את ג'ייסון לחיים.
ג'ייסון הורג את כל חבריה (למעט ניק), אימה והפסיכולוג.
טינה, בעזרת כוחות הטלקינזיס שלה, מחזירה לחיים את אביה למספר שניות.
אביה הורג את ג'ייסון וחוזר למות.
טינה גולמה עד ידי ג'ניפר בנקו בפלשבקים מגיל 8, ועל ידי לאר פארק לינקולן בהווה.
רני וויקהאם - הגיבורה בסרט השמיני ("ג'ייסון לוקח את מנהטן").
בגיל 13 רני כמעט טבעה באגם קריסטל על ידי דודה שניסה ללמד אותה לשחות.
עקב כך היא פיתחה פחד ממים.
בגיל 18 היא וכיתתה ארגנו הפלגה כדי לחגוג את סיום התיכון.
ג'ייסון מוער על ידי העוגן, פולש לספינה ורוצח את כולם למעט רני והחבר שלה, שון רוברטסון, אשר מגיעים למנהטן והורגים אותו.
רני גולמה על ידי ג'נסן דאג'ט.
ג'סיקה קימבל - גיבורת הסרט התשיעי ("ג'ייסון הולך לגיהנום.
ג'סיקה היא הבת של דיאנה קימבל, אחותו למחצה של ג'ייסון.
אחרי שגופו של ג'ייסון נהרס, הוא מנסה להשתלט על הבת של ג'סיקה, סטפאני (שהופכת לגיבורה בסדרת הקומיקס).
לאחר שג'ייסון הורג את אימה של ג'סיקה, היא מצליחה להורגו.
ג'סיקה גולמה על ידי קארי קיגן.
רואן לפונטיין - הגיבורה של הסרט העשירי ("ג'ייסון X") רואן היא מנהלת מחקר להשמדתו של ג'ייסון.
אחרי ניסיונות כושלים להשמידו, רואן מחליטה להקפיא אותו.
למרות שזה עבד, ממש ברגע האחרון ג'ייסון מכניס את רואן למתקן ההקפאה.
רואן הופשרה על ידי סטודנטים משנת 2455. אבל אז גם ג'ייסון הופשר ומתחיל מסע רצח חדש.
בעזרת מכשיר הדמיה, היא גורמת לו לחשוב שהוא בקריסטל לייק ושם היא מביסה אותו.
רואן גולמה על ידי לקסה דויג.
לורי קמפבל - לורי היא הגיבורה של הסרט "פרדי נגד ג'ייסון".
לורי כיום מתגוררת בבית שהיה שייך לננסי תומפסון ולג'ס וואלש.
כשפרדי קרוגר מעיר את ג'ייסון על מנת לפתוח מסע רצח ברחוב אלם, לורי היא היחידה שמודעת לסכנה והיא חושבת שפרדי קרוגר הוא זה שרוצח את חבריה ולא ג'ייסון, דבר אשר פרדי רצה בכך.
כאשר פרדי וג'ייסון החלו להאבק אחד בשני, לורי מצליחה להביס אותם.
לורי גולמה על ידי מוניקה קינה.
קליי מילר - קליי הוא אחד משלושת הגיבורים של הסרט מ-2009. קליי מגיע לקריסטל לייק על מנת לחפש את אחותו, וויטני, שנעלמה שישה שבועות לפני.
קליי נתקל בטרנט וחבריו ומסתכסך איתו.
מאוחר יותר הוא מגיע לבית הקיץ של טרנט השוכן ליד האגם (מבלי לדעת שזה ביתו) כדי לבקש עזרה במציעת אחותו.
למרות שקליי וטרנט מסוכסכים, חברתו של טרנט, ג'נה, מסכימה לעזור לקליי.
אחרי שכל חבריה של ג'נה נהרגים, קליי וג'נה מצליחים למצוא את וויטני.
אך השמחה נמוגה כשג'ייסון הורג את ג'נה ממש ברגע האחרון.
האחים מצליחים להרוג את ג'ייסון ומשליכים את גופתו לנהר אך מיד לאחר מכן ג'ייסון חוזר לתקוף שוב.
לא ידוע אם אירוע זה היה חלום (דבר הדומה מאוד לרוב הסרטים בסדרה) או שג'ייסון באמת תקף (דבר היכול להוביל למותם של האחים או לניצחונם).
קליי מאוד דומה לרוב דיר מהסר הרביעי מכיוון ששניהם אחים גדולים שבאו לנקום בג'ייסון.
בעוד רוב רוצה להתנקם על מותה של סנדרה, קליי רוצה לנקום על חטיפתה של וויטני.
בעוד רוב מת, גורלו של קליי נשאר לא ידוע.
קליי גולם על ידי ג'ארד פדלקי.
ויטני מילר - ויטני היא הנערה אחרונה של הסרט מ-2009 למרות שהיא הייתה חטופה ברובו.
ויטני יחד עם חבריה: מייק, ריצ'י, וויד ואמנדה, הקימו מחנה באזור קריסטל לבילוי בסוף השבוע (מה שוויטני ומייק לא יודעים, שוויד גילה שדה של מריחואנה באזור והוא מתכנון למכור אותה יחד עם ריצ'י ואמנדה).
בערב, ויטני ומייק מוצאים את המקדש שג'ייסון בנה לפמלה.
שם ג'ייסון הורג את מייק.
וויטני בורחת למחנה ומוצאת את גופותיהם של וויד ואמנדה והיא עדה לרצח של ריצ'י.
ג'ייסון אינו רוצח אותה אלא חוטף אותה מכיוון שהיא דומה לאימו בצעירותה.
לאחר שהייתה שבויה של ג'ייסון במשך שישה שבועות, אחיה הגדול, קליי, יחד עם ג'נה מגיעים להצילה.
ויטני מצליחה להסיח את דעתו של ג'ייסון על ידי התחזות לאימו (כמו שג'יני עשתה בסרט השני).
בסופו של דבר האחים מתגברים על ג'ייסון והורגים אותו.
בסוף הסרט ג'ייסון עולה מן המים ותוקף את שני האחים.
בדומה לקליי, גם גורלה של ויטני נשאר לא ידוע.
וויטני גולמה על ידי אמנדה ריגטי.
ג'נה - ג'נה מגיעה יחד עם חבריה לבית הקיץ של בן זוגה, טרנט.
בדרך לבית הקיץ, טרנט וקליי מסתכסכים וג'נה מתנצלת בשמו של טרנט.
מאוחר יותר, קליי מגיע לבית הקיץ (מבלי לדעת ששם נמצאת ג'נה) ומבקש עזרה.
רק ג'נה מסכימה לעזור לו.
בזמן חיפוש רמזים שיובילו לוויטני, ג'ייסון מגיע לבית הקיץ ורוצח את כל חבריה של ג'נה.
השניים מצליחים להגיע למערה של ג'ייסון, שם שבויה ויטני, קליי מנסה לשחרר את אחותו מהחבלים בעוד ג'נה שומרת שג'ייסון לא יבוא.
כשהוא מגיע, השלושה מנסים לברוח.
קליי וויטני מצליחים אבל ג'נה נהרגת ממש בסוף.
למרות שג'נה מתה, יש לה הרבה מאפיינים של הנערה האחרונה.
היא נחמדה יותר מחבריה, נמנעת ממין, אלכוהול וסמים, היא טובה לב, אכפתית ואוהבת לעזור.
אך מכיוון שהיא מתה, וויטני הופכת לנערה אחרונה.
ג'נה דומה באופן רופף לטריש ג'ארביס (גיבורת הסרט הרביעי).
מכיוון ששתיהן מוכנות לעזור לאח של אחת הקורבנות של ג'ייסון (רוב וסנדרה או קליי וויטני).
אך בעוד שטריש שרדה את מסע הרצח, ג'נה מתה בסוף.
ג'נה גולמה על ידי דניאל פאנאבייקר.
יום שישי ה-13 הוא סרט אימה אמריקאי עצמאי, אשר בוים על ידי שון ס.
קנינגהאם ונכתב על ידי ויקטור מילר.
בסרט מככבים בטסי פאלמר, אדריאן קינג וקווין בייקון, באחד מתפקידיו המוקדמים.
הסרט מספר על חבורת צעירים הפותחים מחדש מחנה קיץ נטוש זה שנים לאחר שילד צעיר טבע בשטח האגם של המחנה.
אחד אחרי השני, הצעירים נופלים קורבן לרוצח מסתורי.
"יום שישי ה-13", בהשראת ההצלחה של "ליל המסכות", נעשה בתקציב של $550,000. הסרט פורסם על ידי סרטי פרמאונט בארצות הברית, ועל ידי האחים וורנר בעולם.
הסרט קיבל ביקורות שליליות ממבקרי קולנוע, אבל גרף מעל 39.7 מיליון דולר בארצות הברית, והפך להיות אחד מסרטי האימה הרווחים ביותר בתולדות הקולנוע.
"יום שישי ה-13" הוא גם הראשון מסוגו להיות מופץ על ידי אולפן גדול, פרמאונט.
הצלחת הסרט הובילה לשורה ארוכה של סרטי המשך, קרוסאובר עם פרדי קרוגר ורימייק שיצא לאקרנים ב-13 בפברואר 2009.
הסרט מתחיל בשנת 1958 כששני מדריכי מחנה קיץ במחנה אגם קריסטל, בארי וקלודט, מתחמקים מערב שירה בציבור במחנה כדי לקיים יחסי מין.
לפני שהם יכולים להתפשט לגמרי, תוקף בלתי נראה מתגנב לחדר ורוצח את בארי.
קלודט המפוחדת מנסה לברוח אך הרוצח חוסם את דרכה ורוצח גם אותה.
הסרט לאחר מכן נע קדימה ליום שישי, 13 ביוני 1980; נערה צעירה בשם אנני פיליפס נכנסת למסעדה קטנה ושואלת איך להגיע למחנה אגם קריסטל, לנוכח תדהמתם של הסועדים.
אנוס, נהג משאית מהמסעדה, מסכים לתת לאנני טרמפ עד חצי הדרך למחנה.
זקן מוזר אשר מכונה על ידי תשבי העיירה ראלף המשוגע מגיב על הידיעה על פתיחתו מחדש של המחנה על ידי כך שהוא מזהיר את אנני ש"גורלה נחרץ".
במהלך הנסיעה, אנוס מזהיר אותה על המחנה, ומגלה לה כי נער צעיר טבע באגם קריסטל בשנת 1957, שנה לפני הרצח הכפול שהתרחש.
אחרי שהיא נפרדת מאנוס, אנני תופסת עוד טרמפ, הפעם בג'יפ.
אחרי נסיעה קצרה הנהג עוקף את המחנה וממשיך בנסיעה.
אנני מבקשת להפסיק את הנסיעה אך הנהג שפניו לא נראות אינו מקשיב לה.
מחוסר ברירה היא קופצת מהרכב ובורחת ליער הסמוך.
הנהג משיג אותה ומשסף את גרונה.
במחנה, המדריכים האחרים, נד רובינשטיין, ג'ק מארנד, ביל בראון, מרסי סטנלר, ברנדה ג'ונסון, אליס הארדי ובעל המחנה, סטיב כריסטי, משפצים את הבקתות והמתקנים.
כשסערה נראית באופק, סטיב עוזב את אזור המחנה ונוסע להביא עוד אספקה.
לאחר עזיבתו של סטיב, שוטר מגיע למחנה ומזהיר אותם בקשר ל"ראלף המשוגע" וכמה דקות אחרי עזיבתו של השוטר ראלף מופיע ומזהיר את כולם "שגורלם נחרץ".
לאחר תקרית זו הרוצח המסתורי מתחיל לבודד ולרצוח את המדריכים.
ראשית הוא רוצח את נד כאשר הוא אורב לו באחת הבקתות ומניח את גופתו בדרגש העליון של מיטת קומתיים.
כמה דקות אחר כך ג'ק ומרסי נכנסים לאותה הבקתה במטרה לקיים יחסי מין.
כשהם מסיימים, מרסי הולכת למלתחות וג'ק נשאר לעשן על המיטה.
דמו של נד מטפטף על ג'ק, אך לפני שג'ק מגיב, הרוצח, שנמצא מתחת למיטה תופס את ראשו של ג'ק ומחורר את גרונו עם חץ מתחת למיטה.
במלתחות, מרסי שומעת רעשים מוזרים מאחד התאים אך היא משוכנעת שהיא מדמיינת.
אך כאשר היא עומדת לצאת היא נרצחה על ידי מכת גרזן בראש.
בינתיים, אליס, ברנדה וביל משחקים סטריפ מונופול בבקתה הראשית.
ברנדה עוזבת והולכת לבקתה שלה כדי לישון.
בעוד במיטה, קוראת ספר, היא שומעת קול ילדותי בחוץ בוכה הקורא לעזרה כמה פעמים.
כשהיא יוצאת לעזור, האורות בטווח הקשתות פתאום מופעלים והיא מסתנוורת וצורחת (נרצחה מחוץ למסך).
אליס אומרת לביל שהיא חושבת שהיא שמעה את ברנדה צורחת ולכן הם עוזבים את הבקתה לחקור ומוצאים גרזן מגואל בדם במיטה של ברנדה.
בניסיון להתקשר למשטרה, הם מגלים כי קווי הטלפון נחתכו, וכשהם מנסים לעזוב, המכונית של נד לא מתניעה.
מאוחר יותר באותו ערב, חוזר סטיב מהעיר, וגם הוא נרצח, שניות ספורות לפני מותו ניכר שהוא מכיר את הרוצח.
בינתיים במחנה, כאשר האורות כבים, ביל הולך לבדוק את כוח הגנרטור ולמלא אותו בגז בזמן שאליס נרדמת בבקתה הראשית.
כשאליס מתעוררת ומגלה שביל לא חזר, היא יוצאת לחפשו והיא מוצאת את גופתו מוצמדת לדלת על ידי חצים.
עכשיו לבד, אליס בורחת בחזרה לבקתה הראשית ומתחבאת.
לאחר כמה רגעים של דממה, גופתה של ברנדה מושלכת מבעד לחלון.
אליס שומעת רכב מחוץ לבקתה, ובעודה חושבת שזהו סטיב, רצה החוצה כדי להזהיר אותו.
במקום זאת, היא מוצאת אישה בגיל העמידה אשר מציגה את עצמה בתור גברת וורהיס, ומצהירה שהיא "חברה ותיקה של משפחת כריסטי".
אליס בהיסטריה מנסה לספר לה על הרצח.
גברת וורהיס מבטאת אימה למראה גופתה של ברנדה, אבל עד מהרה היא מגלה את עצמה להיות האמא של הילד שטבע באגם בשנת 1957, ג'ייסון וורהיס, וכי היום הוא יום ההולדת שלו.
מדברת בעיקר לעצמה, היא מאשימה שבנה טבע על העובדה כי שני המדריכים היו עסוקים בקיום יחסי מין (בארי וקלודט) ולא היו מודעים שג'ייסון טובע באגם.
גברת וורהיס הופכת פתאום לאלימה, שולפת סכין, ורצה לעבר אליס.
במהרה מתפתח מרדף ממושך בין השתיים, שבמהלכו אליס נמלטת מהתוקפת שלה ומוצאת את גופותיהם של אנני וסטיב בתהליך.
לאליס ולגברת וורהיס יש עימותים רבים, אשר בכל פעם אליס מאמינה שהיא הצליחה להביס את גברת וורהיס, היא מתגלה כחיה וממשיכה לנסות לרצוח גם את אליס.
במהלך הקרב הסופי שלהן, על שפת אגם קריסטל, אליס מצליחה לערוף את ראשה של גברת וורהיס עם מצ'טה שנפלה לגברת וורהיס.
לאחר מכן, אליס עולה על קאנו ושטה לאמצע האגם ונרדמת.
בבוקר למחרת, אליס מתעוררת למשמע סירנות משטרה.
אך שמחתה של אליס נמוגה כאשר גופתו הרקובה של ג'ייסון צצה מעל פני המים ומפילה את אליס מהקאנו.
כל זה מתברר כסיוט כשאליס מתעוררת בצרחות בבית חולים, שם סמל המשטרה טירני אומר לה שהם משכו אותה מן האגם.
אליס מיודעת כי כולם מתים; כשהיא שואלת על ג'ייסון, טירני מודיע לה שהם לא מצאו בכלל ילד, מה שמשאיר אותה עם הרושם כי "הוא עדיין שם".
בטסי פאלמר - פמלה וורהיס - פמלה היא הרוצחת בסרט.
פמלה היא אימו של ג'ייסון שטבע לפני שלושים שנה עקב רשלנותם של בארי וקלודט.
כנקמה, היא רצחה את שניהם שנה אחרי.
כשהמחנה נפתח מחדש, היא חוזרת לרצוח את המדריכים ומאשימה אותם במותו של ג'ייסון.
מסע הרצח לא הושלם שכן היא נהרגה על ידי אליס הארדי.
למרות מותה, יש לה נוכחות במספר סרטי המשך.
אדריאן קינג - אליס הארדי - אליס היא גיבורת הסרט והנערה אחרונה.
אליסה היא בחורה נחמדה וחובבת ציור שהחליטה לעבוד במחנה אך היא מעוניינת לחזור לביתה בקליפורניה עקב "עניינים שצריך לסדר" (לא ידוע באילו עניינים מדובר מפני שבתסריט המקורי, בסדרת הקומיקס וברומן, כל אחד מתאר סיבה שונה), אך חבריה משכנעים אותה להישאר.
אליס מצליחה לשרוד את הסרט אך נרצחת על ידי ג'ייסון בסרט ההמשך כנקמה על מות אימו וכך נהפכת לקורבן הראשון של ג'ייסון.
ג'נין טיילור - מרסי סטנלר - מדריכה במחנה.
החברה של ג'ייק וחברת ילדות של נד.
רובי מורגן - אנני פיליפס - אנני היא נערה אופטימית ובעלת לב טוב ואהבה כלפי ילדים.
היא נשכרה כדי לעבוד כטבחית במחנה ונעזרה בטרמפים כדי להגיע למחנה.
נרצחת עוד לפני שהיא מגיע למחנה.
קווין בייקון - ג'ק מארנד - ג'ק הוא מדריך נאה שהלך לעבוד בקיץ במחנה עם חבר ילדות, נד, והחברה שלו, מרסי.
הארי קרוסבי - ביל בראון - מדריך שאמור לשמש כטכנאי במחנה.
הוא טיפוס אמיץ והוא הראה זאת במהלך הסרט.
לורי בארטרם - ברנדה ג'ונסון - החברה הכי טובה של אליס.
ברנדה היא נערה חכמה ואכפתית אשר משמשת כמצילה במחנה.
מארק נלסון - נדי "נד" רובינשטיין - נד הוא הבדחן של החבורה וחבר ילדות של ג'ק ומרסי.
נדלק על ברנדה אך אינו מצליח למשוך את תשומת לבה עקב הבדיחות שלו.
נד הוא הדמות הראשון בשורה של דמויות המוגדרות כ"קונדסון" אשר קיימות לאורך כל הסדרה.
פיטר בראוור - סטיב כריסטי - סטיב הוא המדריך הראשי של המחנה.
הוריו, דייוויד ולואיז כריסטי, היו בעלי המחנה וסטיב היה חניך.
באותה התקופה פמלה עבדה שם כטבחית ולכן סטיב זיהה אותה לפני שהיא רצחה אותו.
קיימת השערה שסטיב הוא בין הילדים שאחראים לטביעתו של ג'ייסון.
ארי להמן - ג'ייסון וורהיס - ג'ייסון הוא הילד שטבע במחנה שלושים שנה לפני עקב רשלנותם של בארי וקלודט.
בסרט זה הוא גופה רקובה המופיעה רק בסיוט של אליס לקראת סוף הסרט, אך בסרטי ההמשך הוא הופך לנבל הראשי בסדרה.
וואלט גורני - ראלף המשוגע - ראלף הוא ה"איש המשוגע" של העיירה הקרובה למחנה.
נוהג להזהיר את המדריכים אשר מגיעים למחנה מפני קללה על המחנה (ביניהם אנני).
מאוחר יותר התפרץ למחנה כדי להזהיר את שאר המדריכים.
נרצח על ידי ג'ייסון בסרט ההמשך.
רקס אוורהארט - אנוס - אנוס הוא נהג משאית נחמד אשר נתן לאנני טרמפ עד חצי הדרך למחנה.
דברה הייז - קלודט - קלודט היא מדריכה צעירה שעבדה במחנה בשנת 1957. בזמן שג'ייסון טבע היא קיימה יחסי מין עם בארי ולכן לא באה לעזור לג'ייסון.
שנה לאחר מכן היא חזרה לעבוד כמדריכה למרות רשלנותה.
כנקמה על מותו של ג'ייסון, פמלה רצחה אותה יחד עם בארי.
ווילי אדמס - בארי - בארי עבד כמדריך במחנה בשנת 1957. בזמן שג'ייסון טבע הוא קיים יחסי מין עם קלודט ולכן לא עזר לג'ייסון.
שנה לאחר מכן, הוא חזר לעבוד כמדריך למרות רשלנותו.
כנקמה על מותו של ג'ייסון, פמלה רצחה אותו יחד עם קלודט.
בארי הוא הראשון שנרצח בסדרת הסרטים אי פעם.
דורותי קובס - טרודי - טרודי היא בעלת דיינר מקומי בעיירה הקרובה למחנה קריסטל לייק.
היא חברה טובה של אנוס, נהג המשאית.
רון קארול - סמל טירני - סמל טירני הוא שוטר שעובד בעיירה הקרובה.
הוציא את אליס מהאגם אחרי שהיא נרדמה ולקח אותה לבית חולים.
רון מילקי - קצין דורף - קצין משטרה שעובד עם סמל טירני.
הזהיר את החבורה לגבי ראלף.
רשימת מקרי המוות המופיעים בסרט
בארי - בזמן שברי וקלודט "מתמזמזים" במחסן, קלודט מבחינה בפמלה צופה בהם ומספרת לבארי.
בארי מגמגם מנסה להסביר לפמלה את מה שהם "לא עשו כלום אלא רק השתובבו" אבל עוד לפני שהוא מסיים לדבר, פמלה דוקרת אותו בבטן.
גופתו של בארי נופלת על הרצפה.
קלודט - לאחר מותו של בארי, קלודט מנסה לברוח מהביתן אך פמלה "דוחקת אותה לפינה".
קלודט צורחת לכיוון המצלמה ושם הסצנה נקטעת מה שאומר שהיא מתה מחוץ למסך.
עם זאת, פורסמו תמונות מאחורי הקלעים המציגים את בדיקה של המוות של קלודט (שמעולם לא צולם).
בתמונות נראית קלודט עם גרון משוסף באמצעות מצ'טה.
אנני פיליפס - אחרי שאנוס הוריד אותה באמצע הדרך למחנה, אנני עולה על טרמפ נוסף ברכב של פמלה.
אחרי זמן מה של שיחה ידידותית פמלה עוקפת את הכניסה למחנה ומגבירה את מהירות הנסיעה, דבר המדאיג את אנני.
מחוסר ברירה, אנני קופצת מהרכב ונוקעת את רגלה.
פמלה יוצאת מהרכב ומתחילה לרדוף אחריה ביער.
בסופו של דבר היא משיגה את אנני, מצמידה אותה לעץ ומשספת את גרונה.
את גופתה של אנני היא מניחה במושב הקדמי של הרכב.
בלילה של אותו היום, גופתה נמצאה על ידי אליס תוך כדי שפמלה רודפת אחריה.
נד רובנשטיין - בפעם האחרונה שרואים אותו חי הוא נכנס לבקתה שם פמלה מחכה לו.
לאחר מכן הצופים רואים את גופתו בדרגש עליון של מיטת קומתיים (בזמן שבדרג התחתון ג'ק ומרסי מקיימים יחסי מין) עם גרון משוסף.
ג'ק מארנד - לאחר שמרסי יצאה מהביתן בו הם קיימו יחסי מין, ג'ק נשאר לעשן על המיטה.
דמו של נד (שנרצח קודם לכן והונח על הדרג העליון של המיטה) מתחיל לטפטף על ג'ק.
עוד לפני שג'ק מגיב ידה של פמלה מציצה מתחת למיטה ואוחזת בראשו בזמן שעם חץ, היא מחוררת את גרונו.
רצח זה נחשב לרצח המפורסם ביותר בסרט זה בפרט ובכל הסדרה בכלל.
בנוסף, בסרט השלישי ג'ייסון משחזר את הרצח של ג'ק על דבי.
מרסי סטנלר - לאחר שיצאה מהביתן בו היא וג'ק קיימו יחסי מין, היא הלכה לביתן המלתחות שם שמעה קולות מכיוון התאים.
לאחר שהיא בודקת כמה מהם היא מגיעה למסקנה שהיא מדמיינת.
כשהיא מתכוננת לצאת פמלה רוצחת אותה עם מכת גרזן לפנים.
ג'ייסון משחזר את הרצח של מרסי על מליסה בסרט השביעי ("דם חדש").
ברנדה ג'ונסון - בזמן שברנדה נמצאת במיטתה וקוראת ספר, היא שומעת קול של ילד קורא לעזרה.
היא יוצאת עם פנס כדי לבדוק מי קורא לה לעזרה והקול מוביל אותה למטווח הקשתות.
שם פמלה מפעילה את האורות המסנוורים את ברנדה, דבר המאפשר לפמלה לרצוח את ברנדה בלי חשש שהיא תבחין.
למרות שהיא נרצחת מחוץ למסך, ניתן לשמוע את צרחתה בזמן שהמצלמה על הביתן בו נמצאים אליס וביל.
מאוחר יותר, אחרי שאליס מוצאת את גופתו של ביל והיא מסתתרת בביתן הראשי, פמלה משליחה את גופתה של ברנדה דרך החלון.
השלכת הגופה דרך החלון הפכה למוטיב חוזר המופיע ברוב סרטי הסדרה.
לרוב מעריצי הסדרה הסיבה שפמלה רצחה את ברנדה היא לא הגיונית.
פמלה רוצחת את המדריכים החדשים מפני שהיא רואה בהם כממשיכי דרכם של בארי וקלודט חסרי האחריות שבגללם ג'ייסון מת.
ברנדה הוכיחה שהיא שונה מהמדריכים האחרים מפני שהיא יצאה לעזור לילד קטן הקוראה לעזרה בלילה, בגשם, שהיא לובשת כותונת לילה ללא מטרייה.
זו הוכחה לכך שהיא לא כמו בארי וקלודט שלא באו לעזרתו של ג'ייסון כשהוא טבע.
אם הולכים בכיוון מחשבה זה, פמלה הייתה צריכה לראות שהיא "שונה" ולחוס על חייה.
סטיב כריסטי - סטיב כריסטי יצא מהמחנה לעיר לפני שפמלה החלה לרצוח את המדריכים שם (חוץ מאנני שנרצחה עוד לפני שהגיע למחנה).
בערב מכוניתו מתקלקלת והוא נאלץ לחזור למחנה ברגל.
באמצע הדרך הוא פוגש את פמלה ומזהה אותה ולאחר מכן נראה שהיא דוקרת אותו בבטן (אך לא רואים את הדקירה עצמה אלא את התגובה של סטיב בפנים).
מאוחר יותר אליס מוצאת את גופתו תלויה הפוך על עץ עם פגיון נעוץ בבטן.
ביל בראון - ביל הוא הקורבן האחרון של פמלה.
בפעם האחרונה שרואים אותו בחיים הוא הולך לבדוק את הגנרטור בזמן שאליס נרדמת בביתן הראשי.
לאחר מכן אליס הולכת לחפש אותו מוצאת את גופתו עם גרון משוסף מחוברת לדלת עם חיצים בצורה מזוויעה.
פמלה וורהיס - פמלה היא הרוצחת בסרט זה.
לאחר שרצחה את אנני, נד, ג'ק, מרסי, ברנדה, סטיב וביל (ואת בארי וקלודט שלושים שנה לפני), היא מנסה לרצוח את אליס ומתחיל מאבק ארוך בין השתיים המסתיים בשפת אגם קריסטל.
שם אליס מצליחה להשיג את המצ'טה של פמלה ולערוף את ראשה.
בסך הכול מתו עשרה אנשים בסרט (תשעה מהם הקורבנות של פמלה).
רוב מקרי המוות מוצגים מחוץ למסך וחלק מהגופות מתגלות מאוחר יותר.
הדמויות היחידות שאינן מתות מחוץ למסך ורואים את המוות שלהן הן: בארי, אנני, ג'ק, מרסי ופמלה.
"יום שישי ה-13" בוים והופק על ידי שון ס.
קנינגהאם, אשר עבד בעבר עם הבמאי וס קרייבן על הסרט הבית האחרון משמאל.
קנינגהאם, בהשראת סרטו של ג'ון קרפנטר, "ליל המסכות", רצה ש"יום שישי ה-13" יהיה מזעזע, מדהים מבחינה חזותית ו"יגרום לך לקפוץ מהכיסא".
הסרט הזה היה אמור להיות "סרט מפחיד אמיתי" ובאותו הזמן לגרום לקהל לצחוק.
"יום שישי ה-13" החל את חייו כלא יותר מאשר כותרת.
בתחילה, "לילה ארוך במחנה הדמים" (Long Night at Camp Blood) היה כותרת הסרט המקורית בזמן כתיבת התסריט, אך קנינגהאם רצה את השם "יום שישי ה-13".
מחשש שיש מישהו אחר בעל זכויות על הכותרת ורצה למנוע תביעות פוטנציאליות, קנינגהאם חשב שזה יהיה הכי טוב לגלות זאת מיד.
הוא מינה משרד פרסום כדי לפתח את הרעיון שלו על הלוגו של "יום שישי ה-13" ובו אותיות גדולות פורצות דרך שמשה מזכוכית.
בסופו של דבר, קנינגהאם האמין ש"אין בעיות" עם הכותרת.
הסרט צולם באזור העיירה של בליירסטון, ניו ג'רזי בסתיו 1979. סצנות המחנה צולמו במחנה צופים.
את התסריט כתב ויקטור מילר, ששימש ככותב גם לכמה תוכניות אופרת סבון, כגון: "One Life to Live", "Guiding Light" ו"כל ילדיי".
מילר נהנה מהרעיון להמציא רוצח סדרתי אשר מתגלה להיות אמא של מישהו, רוצחת שהמוטיבציה היחידה שלה היה אהבת בנה.
"גברת וורהיס היא האמא שתמיד רציתי – אמא שהייתה הורגת למען ילדיה." מילר לא היה שמח על החלטת המפיקים להפוך את ג'ייסון וורהיס לרוצח בסרטי ההמשך.
הוא היה קורבן, לא נבל." הרעיון שג'ייסון מופיע בסוף הסרט לא היה בהתחלה בתסריט המקורי, אלא הוצע למעשה על ידי מעצב האיפור טום סאביני.
טום הצהיר כי "הסיבה לכל הקליף האנגר בסוף היה שצפיתי בסרט 'קארי', וחשבנו שאנו זקוקים לסיום קופצני ואני אמרתי, 'בואו נביא את ג'ייסון'."
כאשר הארי מנפרדיני החל לעבוד על הפרטיטורה, התקבלה החלטה רק לנגן את המוזיקה לצד הרוצח כדי לא "לתמרן את הקהל" לחשוב שהרוצח היה נוכח כשבעצם הוא לא.
מנפרדיני הצביע על חוסר המוזיקה של סצנות מסוימות: "יש סצנה שבה אחת הבנות [...] מסדרת את אזור הקשתות של הסרט.
אחד הבחורים יורה חץ אל תוך היעד ובדיוק מפספס אותה.
זה מפחיד, אבל אם אתה שם לב, אין מוזיקה.
זה היה בחירה." מנפרדיני גם ציין כי כאשר משהו עומד לקרות, המוזיקה נפסקת כך הקהל יכול להירגע קצת, וההפחדה תהיה הרבה יותר יעילה.
היות שגברת וורהיס, הרוצחת ב"יום שישי ה-13" המקורי, לא מופיעה עד המערכה האחרונה של הסרט, היה למנפרדיני את העבודה ליצור את המוזיקה שתציג את הרוצח בהיעדרו.
מנפרדיני היה בהשראת הסרט "מלתעות", שבו הכריש לא נראה במשך רוב הסרט אבל המוטיב שנוצר על ידי ג'ון ויליאמס מרמז לקהל שהכריש נוכח במהלך הסצנות כאשר אתה לא יכול לראות אותו.
בזמן שהקשיב ליצירה המוזיקלית של קשישטוף פנדרצקי, למנפרדיני באה ההשראה לשחזר צליל דומה.
הוא בא עם הקול "ki ki ki, ma ma ma" מהסצנה האחרונה שבה גברת וורהיס מופיעה וחוזרת על המשפט "להרוג אותה, אמא" (Kill her, mommy).
כדי להשיג את הצליל הייחודי שהוא רוצה עבור הסרט, מנפרדיני דיבב את שתי המילים "בקשיחות, בבירור ובצורה קצבית לתוך מיקרופון" והעביר אותן לתוך מכונת הדהוד.
מנפרדיני סיים את המוזיקה המקורית לאחר כמה שבועות, ולאחר מכן הקליט אותה במרתף של חבר.
מנפרדיני אומר, "כולם חושבים שזה צ'ה, צ'ה, צ'ה.
יום שבתון הוא יום שמרבית האוכלוסייה, או קבוצה מובחנת באוכלוסייה, אינה עובדת בו, עקב אירוע מיוחד שחל ביום זה.
האירוע בגינו הוכרז יום שבתון יכול להיות מסוגים שונים:
חג דתי, שעל פי מצוות הדת מאמיניה נדרשים שלא לעבוד בו אלא להקדישו לציון החג.
חג לאומי, שעליו מכריזה המדינה כיום שבתון.
יום המוקדש למטרה חשובה, שראוי להשבית למענה את המשק.
דוגמה לכך בישראל הם ימי הבחירות לכנסת, והבחירות לרשויות המקומיות המוכרזים כשבתון כדי לאפשר לפנות את בתי הספר מתלמידיהם לשם מיקום קלפיות, ולאפשר לאזרחים להצביע בנחת ואף להקדיש מזמנם לפעילות הקשורה בבחירות, כגון ישיבה בוועדת קלפי.
יום לציון אירוע חד-פעמי רב חשיבות.
בקביעתו של יום שבתון שני מרכיבים:
קביעת האוכלוסייה הפטורה מעבודה ביום זה או שאסור להעבידה ביום זה.
במדינת ישראל אסור להעסיק יהודי בחגי ישראל (אלא בהיתר מטעם משרד התמ"ת) וכל התושבים פטורים מלעבוד ביום הבחירות לכנסת (למעט אלה שעבודתם חיונית לקיום הבחירות).
קביעת התגמול שיינתן לעובדים שאינם עובדים ביום זה ולעובדים שבכל זאת יידרשו לעבוד ביום זה.
סוכות: יום אחד (ראשון של סוכות)
פסח: יומיים (ראשון ושביעי של פסח)
יום הבחירות לכנסת: יום אחד
יום הבחירות לרשויות המקומיות (החל מ-2018): יום אחד
ישנן חברות המעניקות לעובדיהן יום חופשה מלא גם בערבי חג.
בישראל, חגי ישראל, שעל פי ההלכה המלאכה אסורה בהם, הם ימי מנוחה ליהודים, בהתאם לחוק שעות עבודה ומנוחה ופקודת סדרי השלטון והמשפט.
זכותו של עובד לשכר בימים אלה, אף שאינו עובד בהם, מופיעה בצו הרחבה.
חגים של בני דתות אחרות, שהם רשאים לראותם כימי מנוחה, מפורטים בהודעה שפרסמה הממשלה מכוח פקודת סדרי השלטון והמשפט.
בשנותיה הראשונות של מדינת ישראל היה אחד במאי יום שבתון במפעלי ההסתדרות.
כמו כן בשנת 2017 חוקקה כנסת ישראל את חוק יום הניצחון, לרגל ניצחון בעלות הברית על גרמניה הנאצית.
החוק מאפשר יום שבתון ב-9 במאי.
יוֹם שַׁבָּתוֹן הוא פיוט לשבת שחובר על ידי רבי יהודה הלוי והוא מושר בקהילות אשכנז בסעודה השנייה של שבת.
הפיוט מתייחס לסיפור יונתו של נח השבה כשהיא מבשרת על סוף המבול ובפיה בדמותו של עלה זית כאות לכך שמצאה מנוח לכף רגלה.
רבי יהודה הלוי מקשר בפיוט את היונה לנמשל - כנסת ישראל הנמשלת ליונה במדרש שיר השירים, ומוצאת מנוחה ביום השבת.
- כפי שמבשר ישעיהו, מתקשרת שאיפת המנוחה הגדולה של ציון מזעפו של ההווה בחסד הגאולה העתידי.
פזמונו של הפיוט הוא המשפט "יוֹנָה מָצְאָה בוֹ מָנוֹחַ וְשָׁם יָנוּחוּ יְגִיעֵי כֹחַ" (משפט מהבית הראשון של הפיוט).
הנוסח הנפוץ בסידורים מבוסס על כתבי יד אשכנזיים.
בכתבי יד מגניזת קהיר, וכן בסדר הסליחות 'שפתי רננות', מופיע הבית השלישי של הפיוט בנוסח שונה, שקרוב לוודאי שהוא המקורי.
הנוסח המקורי מתאר את בחירת ה' בעם ישראל, ואת מפלת אויבי ישראל, ואילו הנוסח הנפוץ מרחיב בתיאור מעמד הר סיני.
רבים משערים כי המחרוזת המקורית הוחלפה מחשש לעימות עם הגויים ומפני "דרכי שלום".
"ומתוך ערפל האיר אופל / ועד עב הרים יושבי שפל /
ומגדל צרים ארצה נפל (י"ס אראה נופל) / אך אנוכי מלאתי כוח.
יש שכתבו שגם הבית הרביעי אינו מקורי אלא הוחלף מפני דרכי שלום (הנוסח המקורי לדבריהם מובא לקמן) אך בכתבי יד של הפיוט מופיע הבית הרביעי כמו בדפוסים.
להלן הנוסח שצוין בטעות כמחרוזת הקדומה:
דרוך בנעל אויבים וצרים / וגם המעד קרסולי זרים /
ואז יענו לך עמי בשירים / אל המתהלך על כנפי רוח".
"יוֹם שַׁבָּת קֹדֶשׁ הוּא" הוא אחד מזמירות ופיוטי שבת.
על פי האקרוסטיכון המופיע בראשי הבתים של הפיוט, הוא חובר על ידי משורר חכם בשם יהונתן, אך זהותו אינה ידועה, רבים טוענים שמחברו הוא הרב יהונתן איש שפיירא, ובאמת השיר היה נפוץ מאוד לשוררו בלילי שבת בקהילות יהדות אשכנז וכיום מושר בקהילות רבות נוספות בפרט בקהילות החסידים.
מילות השיר מושפעות מאמירות מהתלמוד הבבלי בעיקר ממסכת שבת עם תוספת של סגנון מליצי וישר.
הן תכנים הלכתיים, והן תכנים מהאגדה, השיר בנוי מ-9 בתים כדלהלן:
בבית הראשון, מביא המחבר את ההבטחה המוזכרת בתלמוד כי מי שלווה עבור מעדני וצרכי השבת, הקדוש ברוך הוא יפרע עליו את חובו.
בבית שני, מביא את האגדה על שכרו של יוסף מוקיר שבת שמצא מרגלית בדג.
בבית שלישי, את האגדה על המלאכים המלווים את האדם בבואו בליל שבת לביתו ומברכים ומאירים את השכינה בבית כשיש אור דולק ושולחן ערוך ואהבה ושלום בבית.
בבית הרביעי, עוסק הפיוט ב-3 המצוות בהם אישה ובת צריכות להיזהר, כמובא משנה במסכת שבת .
בבית החמישי, על כך שהשבת ניתנה מתנה לעבדו משה בחירו ואהובו של האל, ובטובת ליבו ועיניו הטובות נתנה לעם ישראל.
בבית השישי, על כך שהתקדש בירידת המן כפול מבחול, ובאה שבת באה מנוחה ושם ינוחו יגיעי כוח.
בבית השביעי, על הלכותיה ומצוותיה של השבת הקדושה ששייכת לכל עם ישראל, וכן על שכרם העצום של שומרי שבת.
בבית השמיני, מזכיר המחבר את נהר סמבטיון שבכל ימות השבוע הוא זורם ואילו בשבת הוא נח, ומסיים שדבר זה הוא הוכחה לטעות שטועים הכופרים.
בבית התשיעי האחרון, מזכיר המחבר את גודל מעלת השיר לכבוד השבת המלכה, ובזכות השיר שנפל בחלקו זכה בחלקת גורלו ונחלתו שפרה עליו בביתו וקנינו בלי צערים ומיצרים בנחת ובשלווה, אך בהקדים לכך מעשה שהיה עם הפיוט והשיר הלזה כדלהלן המסופר כאגדת עם ביהדות גרמניה;
בבית האחרון עוזב המחבר את ענייני השבת, ומבקש הקפדה ויושר על מתן קרדיט לו כמחבר השיר.
בהקשר זה מסופר כי פעם מחבר השיר הגיע לפרנקפורט והוזמן להתארח שם אצל אחד מחשובי הקהילה שלימד בליל שבת את השיר הנ"ל את הציבור בטענה כי הוא חיברו.
בתגובה הרב יהונתן תבע את אותו אדם לדין תורה בטענה כי גנב ממנו את השיר.
בוויכוח פומבי שהתנהל ביניהם שאל הרב יהונתן את אותו רב נוכל ורמאי באשר לאקרוסטיכון בשיר ואילו הרב לא ידע לענות, ובכך התברר לכל הקהל האמת כי הרב יהונתן חיבר השיר.
על מאורע זה חיבר הרב יהונתן את הבית האחרון בשיר.
בגרסה אחרת מובא, כי החיבור נאבד ממחברו קודם שהשלים את הבית האחרון.
בחסידות ויז'ניץ נהוג לשיר את הפיוט מהבית החמישי תְנוּ שֶׁבַח וְשִׁירָה בליל שבת פרשת משפטים, כשאת השורה "נפש כי נאנחה בא שבת בא מנוחה" כופלים שוב ושוב.
בחסידות בעלזא נהוג לשיר את הזמר מהשבת שאחרי חנוכה עד תחילת חודש אדר בשבת זכור.
הפיוט זכה ללחנים שונים, במגזר החסידי, ובמגזר הכללי.
חלקים מהפיוט עובדו לשרים, הבית השביעי 'חוקותיה במרה' התפרסם בשיר שהולחן על ידי יוסי גרין, והושר על ידי מרדכי בן דוד באלבומו משיח.
כמו כן באלבומו כיסופים שיר נוסף מבית זה 'שומרי מצוותיה'.
לאברהם פריד שיר על המילים 'תנו שבח' הלקוחים מהפיוט.
יום רוזה פארקס הוא חג לאומי אמריקאי, המצוין במספר מדינות וערים בארצות הברית, לכבוד מנהיגת זכויות האזרח רוזה פארקס.
בקליפורניה ומיזורי הוא נחגג ביום ההולדת שלה, ב-4 בפברואר.
באוהיו, אורגון, ואלבמה הוא נחגג, ב-1 בדצמבר, היום שבו נעצרה בגין סירובה לפנות את כיסאה באוטובוס.
פארקס מפורסמת בשל סירובה בשנת 1955 לפנות את כיסאה באוטובוס לאדם לבן – סירוב שהוביל למעצרה.
מעצר זה הוביל, בעזרתו של מרטין לותר קינג, לחרם האוטובוסים של מונטגומרי אשר בעקבותיו ביטלה חברת האוטובוסים הציבורית את מדיניות ההפרדה הגזעית שלה.
יום זה נקבע בחקיקה כחג לאומי של קליפורניה.
החוק אושר על ידי האספה המחוקקת של קליפורניה ב-31 בינואר 2000 ועל ידי סנאט קליפורניה ב-3 בפברואר.
החוק נכנס לתוקפו למחרת, ב-4 בפברואר.
בשנת 2005 קבעה מדינת אוהיו את ה-1 בדצמבר כיום להנצחת פועלה של רוזה פארקס.
ב-2014 מושל מיזורי, גיי ניקסון הכריז על יום רוזה פארקס במדינתו ובאותה שנה גם באורגון הכריז המושל, ג'ון קיצהאבר, על ציון היום.
בשנת 2018 עיגנה מדינת אלבמה את ציון היום בחקיקה והוא צוין לראשונה ב 1 בדצמבר 2018. על פי החוק באלבמה אין זה יום חופשה.
יום רולנד רייגן הוא יום חג לאומי במדינת קליפורניה שבארצות הברית.
יום זה מצוין מדי שנה ב-6 בפברואר יום הולדתו של רונלד רייגן, כיום לזכרו.
רייגן כיהן כמושל קליפורניה בין השנים 1967–1975 וכנשיא ארצות הברית בין השנים 1981–1989.
רייגן היה השלישי מבין תושבי המדינה אשר יום זיכרון נקבע לזכרו (אחרי פעיל הגנת הסביבה ג'ון מיור ופעיל זכויות הלהט"בים הארווי מילק).
רונלד רייגן היה המושל היחיד של מדינת קליפורניה שמונה לתפקיד נשיא ארצות הברית.
בשנת 2002 הכריז מושל מדינת קליפורניה גריי דייוויס (מהמפלגה הדמוקרטית האמריקאית) על יום השנה להולדתו של רייגן כ"יום רולנד רייגן"
יורשו בתפקיד של דייוויס, המושל הרפובליקאי ארנולד שוורצנגר המשיך את המסורת והכריז בשנת 2004 על יום רונלד רייגן, ושב ועשה כן בשנת 2005, 2006, 2007, 2008, 2009 ו-2010.
ב-3 בפברואר 2010 הגיש ג'ורג' ראנר, סנטור מדינת קליפורניה את הצעת חוק של סנאט קליפורניה מספר 944, ובה הוצע להכריז על ה-6 בפברואר כיום חג לאומי מדינתי.
החוק נדון בוועדת החינוך של סנאט המדינה ב-24 במרץ באותה שנה, ועבר פה אחד (7 חברי הוועדה הצביעו בעד החוק).
ב-8 באפריל נערכה הצבעה על החוק בסנאט המדינה, והוא אושר פה אחד (34 מצביעים בעד).
לאחר אישור החוק בסנאט המדינה, עבר החוק לבית התחתון של המדינה, לשם אישורו על ידי אספת המחוקקים של קליפורניה.
החוק נדון בוועדת החינוך של אספת המחוקקים ב-16 ביוני, ואושר ברוב של חמישה קולות למול מתנגד אחד.
החוק אושר על ידי האספה המחוקקת ב-28 ביוני באותה שנה, פה אחד (66 מצביעים בעד החוק).
ב-19 ביולי 2010 נכנס החוק לתוקפו בעקבות חתימת מושל המדינה, ארנולד שוורצנגר על החוק.
יום זה אינו יום חופש בתשלום לעובדי המדינה, אולם בהתאם לחוק על בתי הספר המדינה לציין ביום זה את חייו ומורשתו של רייגן.
יום שביתת הנשק הוא היום בו נכנסה לתוקפה הפסקת האש במלחמת העולם הראשונה, ב-11 בנובמבר 1918, בשעה 11:00. היום נחגג כחג לאומי בצרפת, בלגיה, סרביה וניו זילנד.
במדינות חבר העמים הבריטי הוא נקרא יום הזיכרון (Remembrance Sunday), המוקדש לזכר הנופלים במלחמות, ונערכים בו טקסים ושתי דקות דומיה לאומיות בשעה 11:00. בארצות הברית הוא נקרא יום הווטרנים ונקבע כיום חג לכבוד כל ותיקי המלחמות שבהן השתתפה המדינה.
שביתת הנשק הכוזבת ב-7 בנובמבר
ב-7 בנובמבר 1918 נפוצה ברחבי העולם שמועה לפיה הגרמנים חתמו על הסכם שביתת הנשק וכי המלחמה הסתיימה בשעה 2 בצוהריים באותו היום.
הידיעה הכוזבת הגיעה גם לכותרות העיתונים שהכריזו על סיום המלחמה.
ברחבי העולם יצאו רבים לרחובות לחגוג את סיום המלחמה.
מקור השמועה בהפסקת אש מקומית שאישרו הצרפתים כדי שהמשלחת הגרמנית תוכל לעבור את קו החזית ולהגיע ליער קומפיין סמוך לקומפיין, מצפון-מזרח לפריז, שם התנהלו השיחות על הפסקת האש.
הידיעה על הפסקת האש המקומית נקלטה בשגרירות האמריקאית בפריז, ושם פורש השדר כאילו הגרמנים חתמו על הפסקת האש הכוללת.
הידיעה שודרה לארצות הברית ונפוצה ברחבי העולם.
תוך מספר שעות הובנה הטעות, אולם בשלב זה כבר החלו החגיגות הספונטניות במקומות רבים.