tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
במהלך מלחמת החורף ומלחמת העולם השנייה וישנבסקי היה כתב צבאי על העיתון פראבדה.
את רוב המלחמה הוא עבר בלנינגרד הנצורה.
בתקופה זו וישנבסקי כתב מספר מחזות על הגנת העיר שאף הועלו בתיאטרון שפעל בעיר.
בשנת 1944 וישנבסקי עבר למוסקבה והתמנה לעורך ירחון "זנאמיה".
בהיותו עורך ראשי הוא פרסם בירחון נובלה של ויקטור נקרסוב "בשוחות של סטלינגרד" וכלל את היצירה בין מועמדים לקבלת פרס סטלין.
הוא גם פרסם שורת יצירות של אנה אחמטובה שהיו בהמשך בסיס למערכה נגדה.
בעקבות מערכה פוליטית נגד המשוררת, וישנבסקי גינה את היצירות שלה בפומבי.
בשנת 1949, לקראת חגיגות 70 של יוסיף סטלין וישנבסקי כתב את המחזה האחרון שלו "1919 הבלתי נשכחת".
המחזה הוצג במספר רב של תיאטראות סובייטיים ובשנת 1952 הופק על בסיס הספר סרט.
בהיסטוריה של המחזות הסובייטיים המחזה מהווה דוגמה לשיר תהילה בלתי מסויג ליוסיף סטלין תוך התעלמות מוחלטת מעובדות היסטוריות.
וסבולוד וישנבסקי נפטר במוסקבה ונטמן בבית העלמין נובודוויצ'יה.
וסלי נתן "וס" מורגן הוא כדורגלן עבר אנגלי-ג'מייקני ששיחק בעמדת הבלם.
מורגן התחיל את הקריירה שלו במחלקות הנוער של נוטס קאונטי ובדנקריק ובגיל 17 הגיע לזו של נוטינגהאם פורסט.
בקיץ קידנמינסטר הארירס על מנת לצבור משחק.
ב-12 באוגוסט 2003 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת נגד פורט ואלה.
עונה לאחר מכן הפך לשחקן קבוע בהרכב הקבוצה.
באוקטובר ערך את ההופעה ה-400 שלו במועדון בה הוא גם קיבל את סרט הקפטן.
ב-30 בינואר 2012 חתם בלסטר סיטי ולקראת סיום העונה הפך לקפטן הקבוצה.
בעונת עלה עם המועדון לפרמייר ליג לראשונה מזה 10 שנים.
ב-21 במרץ 2015 הבקיע את שער הבכורה שלו בלסטר בהפסד 3–4 לטוטנהאם הוטספר.
בעונת 2015/2016 מורגן היה שותף לזכייה הראשונה של המועדון באליפות אנגליה.
מורגן, הפך לשחקן השלישי בתולדות הפרמייר ליג שמשלים דקות משחק מלאות לאורך כל העונה אחרי גארי פליסטר וג'ון טרי.
בנוסף, הוא נכלל בנבחרת העונה בפרמייר ליג ביחד עם חבריו לקבוצה אנגולו קאנטה, ריאד מחרז וג'יימי ורדי.
ב-14 במרץ 2017 מורגן הבקיע בניצחון 0–2 נגד סביליה במסגרת ליגת האלופות ובזכות השער הפך לג'מייקני הראשון שמבקיע במפעל.
מורגן זומן לסגל נבחרת ג'מייקה ב-1 בספטמבר 2013 וכעבור 6 ימים ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת במשחק נגד .
ב-9 בספטמבר 2014 ענד לראשונה את סרט הקפטן.
מורגן השתתף עם הנבחרת בגביע הזהב 2015 (בו הגיעה ג'מייקה לגמר), קופה אמריקה 2015 וקופה אמריקה 2016.
נבחרת העונה בפוטבול ליג צ'מפיונשיפ: , ,
נבחרת העשור בפוטבול ליג: /
שחקן העונה של לסטר סיטי:
וסוולוז'סק היא עיר ברוסיה, המרכז האדמיניסטרטיבי של מחוז המשנה וסוולוז'סק במחוז לנינגרד.
העיר הוקמה בשנת 1892 על ידי פאבל וסוולוז'סקי ונמצאת במרחק של 7 קילומטרים מהעיר סנקט פטרבורג.
בשנים 1941–1944 עברה בעיר הדרך לחיים, שחיברה את לנינגרד הנצורה עם שאר ברית המועצות ומאז 1991 נערך בעיר המרתון הבינלאומי לזכר אותה הדרך.
העיר מהווה חלק ממטרופולין סנקט פטרבורג לאחר שחלק גדול מתושביה עובדים בסנקט פטרבורג בתשתיות ובנייה.
מקור שם העיר הוא בשם משפחתו של מייסדה — פאבל אלכסנדרוביץ' וסוולוז'סקי (1839–1898).
העיר מאגדת רבעים וחלקות אדמה שונות שהפכו לרבעים ובהם בתי נופש ובתי קיץ, כדוגמת:
העיר אוזכרה לראשונה בשנת 1500 תחת השם "לובליאנה על נהר לובנה" וסמוך לה אגד היישובים ריאבובו והיישוב נודע בשם "לוביה".
במאות ה-17 וה-18 שימש כאזור נופש וציד עבור האצולה הרוסית ובגבולותיו שכנה אחוזת פריוטינו, שהייתה שייכת למנהל הספרייה הציבורית הרוסית ונשיא האקדמיה הקיסרית לאומנויות אלכסיי אולנין.
באזור ריאבובו התגוררו בבתי קיץ אלכסנדר מנשיקוב ופאבל וסוולוז'סקי.
בשנים 1774–1779 ריאבובו הייתה שייכת לברון איוואן פרידריקס שבנה בה כנסייה והייתה מרכז הכנסייה הלותרנית באזור.
כל השטחים והאחוזות הפכו לחלק מהעיר וסוולוז'סק בשנת 1963.
בשנת 1892 הונחו מסילות ברזל צרות בתחומי אדמתו של פאבל וסוולוז'סקי ונחנכה תחנת רכבת.
סביב לתחנה התפתח היישוב וסוולוז'סקי שהיווה את הגרעין לעיר וסוולוז'סק.
מסילת הברזל עברה גם בשטח האדמה של יוהאן ברנגרד ונבנתה תחנת הרכבת "כריסטינובקה" שבינואר 1910 הפכה ל"ברנגרדובקה" על שמו של ברנגרד (למעשה שמו היה ברנהרד אך בהגייה הרוסית ה' הופכת לג').
ברנגרדובקה הפכה לאחת משכונות ורובעי העיר וסוולוז'סק.
בשנת 1914 פעלו מספר בתי ספר לחקלאות ובשנת 1924 הורחבו מסילות הברזל הצרות והפכו לרחבות יותר ונחנך רציף חדש.
ב-1925 גדל מעמדו של היישוב, שנותר יישוב נופש אך היה למרכז האדמיניסטרטיבי של המחוז המוניציפלי המקיף אותו, כך היה לאחר הקמת מחוז לנינגרד ב-1927.
בתקופת מלחמת העולם השנייה והמצור על לנינגרד עברה בתחומי העיר דרך החיים שקישרה את לנינגרד הנצורה עם שאר המדינה.
היישוב הלך וגדל ואיחד תחתיו את כל יישובי הנופש שסביבו עד כדי כך שב-1 בפברואר 1963 נשיאות הסובייט העליון העניקה ליישוב מעמד של עיר והוכפף ישירות לוועדה המחוזית התעשייתית.
ב-1965 הפכה וסוולוז'סק לעיר בעלת חשיבות מחוזית.
עד שנת 1991 ראש העיר היה מזכיר המפלגה הקומוניסטית בעיר, החל מאותה שנה ראש העיר נבחר בבחירות ישירות הנערכות אחת ל-6 שנים.
המועצה המחוקקת היא מועצת הנבחרים.
בית העירייה שוכן ברחוב הגיבורים 12 בעיר.
בשנים 1920–1926 הנתונים מתייחסים ליישוב בלבד.
בשנים 1939–1959 הנתונים מתייחסים ליישוב בלבד.
שנת 2010 הנתונים מתייחסים גם למחוז מוניציפלי הסובב את העיר.
העיר מהווה חלק מפרבר סנקט פטרבורג וחלק מתופעת היוממות, לפיה מרבית תושבי העיר עובדים בעיר סנקט פטרבורג ונוסעים אליה מדי יום.
רמת האבטלה בעיר היא מהנמוכות במחוז לנינגרד ונכון לנתונים משנת 2011 נרשמו 230 מובטלים ואחוז האבטלה עמד על 0.15% והיה הנתון הנמוך ביותר במחוז לנינגרד, שאחוז האבטלה בו עמד על 0.74%.
מרבית התושבים מתפרנסים מעבודה בתחום הבינוי ובעיר מפעלי רכב המופעלים על ידי Ford Motor Company, חברת בת של יצרנית הרכב פורד.
העיר הייתה כפר נופש במשך שנים רבות וב נפתח בה מתחם Millcreek, הכולל מסעדה, מגרשי טניס ואזורי פנאי (https://millcreek.ru/).
וסוולוז'סק היא אחת מהמרכזים התעשייתיים המודרניים במחוז לנינגרד.
בתחומי העיר פועלים המפעלים והחברות הבאות:
בעיר סניפים רבים של רשתות שיווק ומזון, בעיקר של רשתות "פיאטירוצ'קה" ואחרים ורשת חנויות של רשתות המזון הגדולות ברוסיה.
העיר ענפה מאוד מבחינה מסחרית ובה מבני מרכז מסחרי רבים, לרבות קניונים וקומפלקסים של מסחר.
מרבית שרותי התקשורת הקווית מסופקים על ידי חברת "לנסביאז" (Ленсвязь) המהווה חלק מחברת התקשורת "רוסטלקום" (Ростелеком).
בעיר סניפים של מפעילות הסלולר MTS, מגהפון, ביליין וחברת Tele2. שרותי הגלישה והאינטרנט מסופקים על ידי חברות Vsevnet המקומית, R2, חברת MTS וביליין (Билайн).
שרותי טלוויזיה בכבלים מסופקים על ידי החברות Format TV, Teletsvet, Spektr, Teleinkom, R2 וחברת Vsevnet.
אין בעיר אוניברסיטה או מכללה אך פועל בה סניף של האוניברסיטה ההומניטארית הממלכתית של רוסיה המהווה למוסד להשכלה הגבוהה היחיד בעיר.
בנוסף ישנם בעיר 7 בתי ספר תיכון: ליציאום מספר 1, הגימנסיה הפרטית "גרייס", בשדרות כריסטינובסקי בעיר, הטכניקום לתעשייה האגררית של וסוולוז'סק וסניף הטכניקום הרפואי של מחוז לנינגרד.
בתחום התרבות פועלים בעיר בית התרבות ובו חוגים שונים, אולפני ריקוד ואומנויות לכל הגילאים, בית ספר למוזיקה על שם גלינקה, בית ספר לאמנויות ובית ספר לאמנויות לילדים.
ברובע שדה קוטובו בעיר פועל בית ספר לספורט ופועל בעיר גם מרכז לטכנולוגיות מידע.
בברנגרדובקה פועל היכל האומנויות לילדים.
בכניסה לעיר ניצבת אחוזת פריוטינו, בה שהה אלכסנדר פושקין.
כיום האחוזה מאכלסת תערוכה מתחלפת והיא משמשת לאתר צילומים להשכרה.
בדרום העיר פועלים מספר מוזיאונים, כדוגמת מוזיאון "וסוולוז'סק בתקופת המצור על לנינגרד", מוזיאון לתולדות תחבורת הרכבים ומוזיאון החתולים.
בעיר מספר פסלים ואנדרטאות לזכר דמויות היסטוריות, כדוגמת הפסל לזכר וסבולוד אנדרייביץ' וסוולוז'סקי שנחנך בספטמבר 2009, הפסל לזכר לנין מאחורי בית הספר למוזיקה ע"ש גלינקה, אנדרטה לזכר חיילי הצבא האדום, אנדרטה לזכר הרוגי מלחמת צ'צ'ניה השנייה, האנדרטה לזכר נפגעי אסון צ'רנוביל והאנדרטה לזכר גיבורי מלחמת העולם השנייה.
בעיר פועל מוזיאון החתולים ובו גם תערוכה המוקדשת לחתולי מוזיאון ארמיטאז'.
בתחומי העיר נערך מדי שנה מרתון דרך החיים, הנערך לציון דרך החיים ברחבי מחוז לנינגרד ומשתתפים בו רצים מכל העולם.
בעיר ישנו מגרש כדורגל ומשחקים בו מועדוני כדורגל לנוער כדוגמת מועדון הכדורגל VMR שנוסד בשנת 2008 וזכה באליפות מחוז לנינגרד (2018, 2019), בגביע המחוז (2020) ובסופרקאפ המחוזי (2020).
ישנו גם בית ספר לספורט המתמחה בתחומי ספורט שונים.
נבחרת וסוולוז'סק מתמודדת באליפות רוסיה בפלורבול.
בלוסוב, ולדימיר פוולוביץ ' (נולד ב-1927) הוא סופר-מומחה.
בורטקו, ולדימיר ולדימירוביץ ' (נולד ב-1995).
1946) במאי קולנוע סובייטי ורוסי, תסריטאי, מפיק.
ואשוקוב, מיכאל יורייביץ ' (נולד ב-1927) הוא סופר-מומחה.
ווקה, גרגארד יעקובלביץ ' (1887-1988) חוקר מקומות, אביר מסדר לנין (1953), אזרח כבוד ראשון של כלבולוגסק (1988), אחד הרחובות בעיר נקרא על שמו.
דניסוב, אנטולי אלכסייביץ ' (1934-2010) מדען סובייטי ורוסי, פעיל פוליטי.
דוברוולסקי, יורי אנטונוביץ ' (1911-1979) טייס-מבחן, גיבור ברית המועצות.
דרצ 'וב, ולדימיר פטרוביץ' (נולד ב-1927) הוא סופר-מומחה.
1966) בעל גביע העולם ואלוף העולם 4 פעמים ביאטלון.
ז ' ורובה, סוולטנה סרגייאווינה (נולדה ב-1927) היא סופרת ספרים.
1972) אלוף אולימפי, חבר דומא.
ליסטוב, בוריס פוולוביץ ' (נולד ב-1927) הוא סופר-מומחה.
1969) כלכלן רוסי, יו "ר הנהלה של חברת רוסלחוזבנק.
בעיר ישנם 8 כנסיות פרבוסלביות של הכנסייה האורתודוקסית הרוסית, הכנסייה הארמנית, הכנסייה הלותרנית וצמוד לה בית הקברות הלותרני ומרכז בודהיסטי.
לא ידוע על קיומם של מסגדים או בתי כנסת בעיר.
וסלי סיסל "וס" אנסלד הבן הוא מאמן כדורסל אמריקאי, אשר שימש כמאמן הראשי של קבוצת וושינגטון ויזארדס מליגת ה-NBA משנת 2021 עד שהועבר מתפקידו בינואר 2024. בנו של כדורסלן העבר וחבר היכל התהילה של הכדורסל, וס אנסלד.
אנסלד נולד בקטונסוויל שבמרילנד, ובין השנים 1993–1997 למד באוניברסיטת ג'ונס הופקינס אשר בבולטימור הסמוכה.
לאורך התקופה שיחק בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה – "ג'ונס הופקינס בלו ג'ייז" – שהשתתפה בליגת המכללות השלישית (NCAA Division III).
מיד עם סיום לימודיו, בשנת 1997, מונה לסקאוט בקבוצת וושינגטון ויזארדס מליגת ה-NBA, אשר הג'נרל מנג'ר שלה היה אביו – וס אנסלד.
בשנת 2005 קוּדם לתפקיד עוזר מאמן בקבוצה, תחת המאמן הראשי אדי ג'ורדן.
ב-3 העונות הבאות הודחה הקבוצה בסיבוב הראשון של פלייאוף ה-NBA, וב-3 העונות העוקבות לא העפילה אליו כלל, תחת המאמנים אד טאפסקוט ופליפ סונדרס.
בשנת 2011 עבר לצוות האימון של גולדן סטייט ווריורס, אותה אימן מארק ג'קסון.
בין השנים 2012–2015 שימש כעוזר מאמן באורלנדו מג'יק, תחת המאמן ז'אק ווהן.
בפברואר 2015 פוטרו ווהן ואנסלד מתפקידם.
בקיץ 2015 הצטרף לצוות האימון של מאמן דנוור נאגטס הנכנס, מייקל מלון, ושנה לאחר מכן קוּדם לתפקיד עוזר המאמן הבכיר.
בעונת העפילה הקבוצה לגמר האזור המערבי בפלייאוף, לראשונה מזה 11 עונות.
לקראת עונת מונה אנסלד למאמן הראשי של וושינגטון ויזארדס, במקומו של סקוט ברוקס.
בתאריך ה-25 בינואר 2024 הוחלט להעבירו מתפקיד המאמן הראשי לתפקיד יועץ מקצועי להנהלה הקבוצה.
בריאן קיף שהיה עוזרו של וס מונה במקומו לתפקיד מאמן זמני עד סיום העונה.
וסבולוד ולדימירוביץ' אובצ'יניקוב היה עיתונאי, פובליציסט וסופר סובייטי-רוסי, מהעיתונאים הסובייטים המובילים הבינלאומיים לאחר מלחמת העולם השנייה; אוריינטליסט, מומחה ליפן וסין.
במשך כמעט ארבעים שנה שימש ככתב פוליטי בעיתון פראבדה, ולאחר מכן כבעל טור בבטאון הממשלה רוסיסקאיה גאזטה.
מחבר הספרים "ענף סאקורה (סיפור על מי הם היפנים)" (1970), "שורשי האלון (התרשמות והרהורים על אנגליה והבריטים)" (1980), "אפר חם (כרוניקה של המירוץ הסודי למען החזקת נשק גרעיני)".
על ספרים אלה בשנת 1985 הוענק לו פרס המדינה של ברית המועצות.
היה חבר כבוד ב"וועד המאה ה-21" הרוסי-יפני, אחד המומחים הפוליטיים בפורטל Kremlin.org.
עובד תרבות מוערך של רוסיה הסובייטית (1982) ועיתונאי מכובד של הפדרציה הרוסית (2018).
נולד למשפחתו של האדריכל ולדימיר פיודורוביץ' אובצ'ניקוב (1890–1973).
משפחת אובצ'ניקוב התגוררה בפונטנקה, שבלנינגרד, שם העביר העיתונאי לעתיד את ילדותו.
הוא למד בתיכון 264, אך לא הצליח לסיים אותו: "המלחמה החלה בדיוק שלושה ימים לאחר נשף סיום השנה השביעית שלנו", סיפר לימים.
יחד עם הוריו ואחיו הצעיר שרד וסבולוד את המצור על לנינגרד מסתיו 1941 עד סתיו 1942. בסתיו 1942 פונתה משפחת אובצ'ניקוב לכפר פלטנבו, נפת יורגינסקי, שבמחוז אומסק.
בסתיו 1943 גויס לצבא, סיים את לימודיו בבית הספר של הצבא בשנת 1944 והתכונן להישלח לחזית כמפקד היחידה נגד טנקים, אך הועבר לבית הספר הימי.
הוא הועבר מבית הספר בשל קוצר ראייה חשוף (תוצאה של ניוון שנגרם במהלך המצור) לפקולטה הימית של המכון הצבאי לשפות זרות (לימים האוניברסיטה הצבאית של משרד ההגנה הרוסי).
בוגר המחלקה הסינית של המכון הצבאי לשפות זרות של הצבא האדום.
בשנת 1951 היה לחבר מערכת העיתון "פראבדה" ובשנת 1952 התחתן.
בנוסף, היה יוצא לנסיעות לארצות הברית, ניקרגואה, מקסיקו, אינדונזיה, הודו.
הדיווחים ממדינות אלה אוחדו לספר בשם "אלמנט המירוץ".
הדיווחים והחיבורים של אובצ'ניקוב הוקדשו בעיקר לבעיות חברתיות ופוליטיות וכלכליות של מדינות שונות בעולם - תנועת האיגודים המקצועיים, מאבק השחרור הלאומי, יחסי המדינות המתפתחות עם תאגידים בינלאומיים ונושאים הומניטריים.
בשנים 1979–1992 היה אחד ממנחי התוכנית השבועית "פנורמה בינלאומית" בטלוויזיה המרכזית של ברית המועצות.
בשנת 2002 הוענק לו פרס איגוד העיתונאים של רוסיה "עט הזהב של רוסיה".
ערך טור קבוע "שעה עם אובצ'ניקוב" בשבועון של רוסיסקאיה גאזטה.
לאובצ'ניקוב הייתה ההזדמנות להיות הרוסי הראשון שהניח פרחים על קברו של ריכרד זורגה.
"הסינים הם הגרמנים של אסיה, והיפנים הם הרוסים של אסיה".
"אני לא מתבייש על אף שורה אחת שנכתבה בברית המועצות.
לא רקדתי תחת המנגינה של התעמולה המפלגתית" (על 40 שנות עבודתו בבטאון המפלגה "פראבדה").
היה מחברם של 19 ספרים:
"טיפוס להר פוג'י" – דיווחים מיפן.
"אפר חם" – כרוניקה של המרוץ הסודי להחזקת נשק גרעיני.
שורשי אלון (1983) – התרשמות והרהורים על אנגליה והבריטים.
"קליידוסקופ החיים" – תיאור הפרקים הדרמטיים, האקסוטריים והקומיים מחיי המחבר
"עלייה לשמבאלה" ו"בעיניים שלי" – דואולוגיה המתארת לא רק את המסע מניו זילנד לפרו, אלא גם את התנועה בזמן – מאמצע שנות החמישים ועד היום, שנעשה על ידי המחבר במהלך חייו.
"אדם ודרקון" – רשמים והרהורים על השהייה ב"ארצות הדרקון העתיקות".
"פרחי שזיף" – השוואה בין המטבח היפני והסיני.
"פניני העבודה" – הרהורים מדוע יפן הפכה למעצמה תעשייתית חזקה.
דיבאון אברהארט אייקן הידוע יותר בשם הבמה שלו, וס לי הוא מתאבק אמריקאי, המופיע בארגון ההיאבקות WWE, בתוכנית NXT.
לי הוא פעם אחת אלוף צפון אמריקה של NXT ובעל תקופת הכהונה הארוכה יותר בתואר זה, ופעמיים אלוף הזוגות של NXT.
כמו כן, הוא מוכר בעיקר בשל התקופה שלו בארגון ההיאבקות Impact Wrestling, שבו הופיע תחת שם הבמה דזמונד אקסבייר (או בקיצור דז).
בתקופתו בארגון זה הוא היה חבר בקבוצת הרסקאלז ביחד עם זאכרי וונץ וטרי מיגל.
בנוסף, הוא הופיע בארגוני היאבקות עצמאיים, כשהבולט ביניהם הוא Pro Wrestling Guerrilla (PWG), שבו היה פעם אחת אלוף הזוגות של PWG עם וונץ.
ב-2 בדצמבר 2020, אייקן חתם על חוזה ב-WWE ונשלח למתחם האימונים של ה-WWE Performance Center.
ב-13 בינואר בפרק של התוכנית NXT, אקסבייר ערך את קרב הבכורה שלו בארגון, עתה תחת שם הבמה וס לי, כשהצטוות לשורות נאש קרטר (לשעבר זאכרי וונץ), שבו הם גברו על אייזיאה "סוורב" סקוט וג'ייק אטלס במסגרת הסיבוב הראשון של טורניר הזוגות לזכר דאסטי רודס; לי וקרטר נודעו בשם MSK.
השניים הגיעו עד לשלב הגמר, כשבדרך הם גברו על צמדים כמו דרייק מאבריק וקיליאן דיין ולגאדו דל פנטסמה (חואקין ויילד וראול מנדוזה).
קרב הגמר נגד Grizzled Young Veterans (זאק גיבסון וג'יימס דרייק), שנערך באירוע NXT TakeOver: Vengeance Day והתקיים ב-14 בפברואר הסתיים לטובת MSK.
לאחר היעדרות של לי כתוצאה מפציעה בידו, השניים חזרו לפעילות ב-7 באפריל בלילה הראשון של האירוע NXT TakeOver: Stand & Deliver, שבו הם ניצחו את GYV ולגאדו דל פנטסמה בקרב משולש וכתוצאה מכך זכו באליפות הזוגות הפנויה של NXT.
באירוע NXT TakeOver: In Your House, שנערך ב-13 ביוני, MSK וברונסון ריד הגנו בהצלחה על חגורות האליפות שלהם (זוגות וצפון אמריקה) מול לגאדו דל פנטסמה (סנטוס אסקובר, חואקין ויילד וראול מנדוזה) בקרב שלושה נגד שלושה המנצחים זוכים בהכל.
בפרק הספיישל המסיבה האמריקאית הגדולה, שנערך ב-6 ביולי, השניים הגנו בהצלחה על חגורות האליפות מול טימותי טאצ'ר ותומאסו צ'אמפה.
מכאן ואילך, MSK הצליחו להגן על התואר מול צמדים כמו אימפריום (פביאן אייכנר ומרסל ברטל), דני בורץ' ואוני לורקאן, ברוקס ג'נסן וג'וש בריגס וכרמלו הייס וטריק ויליאמס.
בפרק הספיישל NXT Halloween Havoc, שנערך ב-26 באוקטובר, MSK הפסידו את חגורות האליפות לאימפריום במסגרת קרב חוטבי עצים, הפסד אשר קטע תקופת כהונה של 202 ימים כאלופי זוגות.
בפרק הספיישל NXT New Year's Evil, שנערך ב-4 בינואר 2022, MSK ורידל ניצחו בקרב שלושה נגד שלושה את אימפריום (וולטר, פביאן אייכנר ומרסל ברטל).
ב-25 בינואר 2022 בפרק של התוכנית NXT 2.0, הצמד השיג ניצחון על Jacket Time (איקימן ג'ירו וקושידה) במסגרת הסיבוב הראשון של טורניר הזוגות לזכר דאסטי רודס.
הם צלחו גם את שלב חצי הגמר, כשגברו על אדריס אנופה ומאליק בלייד בפרק של התוכנית, שהתקיים ב-8 בפברואר.
לעומת זאת, בשלב הגמר שהתקיים שבוע לאחר מכן בפרק הספיישל Vengeance Day, הם הפסידו לאחים קריד (ברוטוס וג'וליוס קריד).
באירוע NXT Stand & Deliver, שנערך ב-2 באפריל, קרטר ולי זכו באליפות הזוגות של NXT בפעם השנייה בקריירה שלהם לאחר שניצחו את האלופים, אימפריום והאחים קריד בקרב זוגות משולש.
לעומת זאת, ב-5 באפריל, קרטר שוחרר מהארגון לאחר שאשתו, קימבר לי פרסמה במדיה החברתית האשמות שהוא הכה אותה ואף העלתה תמונה שלה שמגבה את האשמות אלה.
ארגון ה-WWE החליט להפשיט את הצמד מחגורות אליפות הזוגות לאחר תקופת כהונה של שישה ימים בלבד ובכך סיים למעשה את קיום הצמד ב-WWE.
ב-19 באפריל בפרק של התוכנית NXT 2.0, לי חזר להופיע על המרקע, זאת לאחר שהסביר על הפשטתו מחגורות אליפות הזוגות, לא לפני שהתעמת עם זיון קווין.
עימות זה הוביל לקיום קרב יחידים בין השניים, שבו לי היה בצד המפסיד.
ב-31 במאי בפרק של התוכנית NXT 2.0, לי ניצח בקרב החוזר ביניהם.
בפרק הספיישל המסיבה האמריקאית הגדולה, שנערך ב-5 ביולי, לי נחל הפסד לטריק ויליאמס.
באירוע NXT Halloween Havoc, שנערך ב-22 באוקטובר, לי ניצח בקרב סולם מחומש אשר כלל את כרמלו הייס, ון וגנר, אורו מנסה וניית'ן פרייזר וכתוצאה מכך זכה באליפות צפון אמריקה של NXT.
ב-1 בנובמבר בפרק של התוכנית NXT, אלופי הזוגות של NXT, פריטי דדלי הפריעו לברון ברייקר.
דבר זה הוביל להגעתו של לי לזירה, כשהוא ביחד עם ברייקר איתגרו את אלופי הזוגות לקרב על התואר שלהם מאוחר יותר בתוכנית.
לעומת זאת, השניים לא צלחו בניסיונם לזכות בתואר הזוגות לאחר שהייס הסיח את דעתם.
במהלך החודשים שבאו לאחר מכן, לי הגן בהצלחה על חגורת האליפות שלו מול יריבים כמו טוני דיאנג'לו, דיג'אק באירוע NXT Vengeance Day, ניית'ן פרייזר וון וגנר.
ב-18 ביולי, וס לי הפסיד את אליפות צפון אמריקה לאחר שהפסיד לדומיניק מיסטריו הודות להסחות דעת חוזרות ונשנות של קבוצת The Judgment Day.
ב-15 באוגוסט, לי ניצח את דיג'אק והפך לטוען לכתר לאליפות ה-NXT.
לי שבר את שיא כמות ההגנות על תואר זה באירוע NXT Stand & Deliver, שנערך ב-1 באפריל 2023 לאחר שהגן בהצלחה על תוארו בקרב מחומש מול אקסיום, דרגון לי, איליה דרגונוב ו-JD מקדונה.
באותו החודש, הוא רשם הגנות מוצלחות על אליפות צפון אמריקה בפרקי התוכנית NXT מול אקסיום וצ'ארלי דמפסי.
באירוע באטלגראונד, שנערך ב-28 במאי, לי הגן בהצלחה פעם נוספת, הפעם בקרב משולש מול טיילר בייט וג'ו גייסי.
לעומת זאת, תקופת כהונתו של לי כאלוף נעצרה על 269 ימים, כאשר הוא הפסיד את התואר לדומיניק מיסטריו מקבוצת The Judgment Day ב-18 ביולי בפרק של התוכנית NXT.
לי כשל בניסיונו להשיב אליו את חגורת אליפות זו לאחר שהפסיד בקרב משולש מול אותו מיסטריו ומוסטפא עלי באירוע החגיגה האמריקאית הגדולה, שנערך ב-30 ביולי בשל הסחת דעת מצד ריאה ריפלי.
מרדף אחר אליפות ה-NXT (2023–היום)
ב-15 באוגוסט בפרק של התוכנית NXT, לי ניצח את דיג'אק והפך לטוען לכתר לאליפות ה-NXT, כאשר הקרב מול האלוף המכהן דאז, כרמלו הייס נקבע לפרק הספיישל Heatwave, שנערך ב-22 באוגוסט ובו הוא הפסיד להייס.
ב-12 בספטמבר בפרק של התוכנית NXT, לי הפסיד לאיליה דרגונוב בקרב מועמדות לאליפות ה-NXT.
אליפות הזוגות של AAW (פעם אחת) - עם זאכרי וונץ
אליפות הזוגות של CZW (פעמיים) - עם זאכרי וונץ
אליפות אלטו אימפקטו של DTU (פעם אחת)
גרייבי טריין טורקי טרוט (2018) – עם אלישה אדוארדס, קיקוטארו, KM ופלאא בהאא
אליפות הזוגות של PWG (פעם אחת) - עם זאכרי וונץ
PWI דירג אותו במקום ה-332 מתוך 500 המתאבקים הטובים ביותר לשנת 2021
אליפות הזוגות של SWE (פעם אחת) - עם זאכרי וונץ
אליפות הזוגות של PWR (פעם אחת) - עם זאכרי וונץ
טורניר זוגות לילה חד פעמי (2018) - עם זאכרי וונץ
אליפות הזוגות של NXT (פעמיים) - עם נאש קרטר
טורניר הזוגות לזכר דאסטי רודס (2021) - עם נאש קרטר
אליפות הזוגות של XIWC (פעם אחת) - עם ארון ויליאמס, דייב כריסט, קייל מאבריק, טריי מיגל וזאכרי וונץ
וס מדיקו (Wes Madiko; 15 בינואר 1964 – 25 ביוני 2021), המוכר תחת שם הבמה וס (Wes), היה מוזיקאי קמרוני.
הוא מוכר בזכות גרסת הכיסוי ל-"Upendi" של קווין קווין ורנדי פטרסון ובזכות הסינגל "Alane".
ב-30 ביוני 1996, הוא הוציא את אלבום האולפן הראשון שלו, Welenga.
האלבום הגיע, בשיאו, למקום השביעי בהולנד, למקום החמישי בצרפת ולמקום החמישי באוסטריה.
השיר הגיע, בשיאו, למקום ה-11 במצעד הסינגלים הבריטי, למקום ה-27 במצעד הדאנס הבריטי, למקום השביעי בישראל ולמקום הראשון בצרפת.
גרסה מחודשת של השיר, בשיתוף פעולה עם רובין שולץ, יצאה ב-19 ביוני 2020. גרסה זו הגיעה, בשיאה, למקום הראשון בגרמניה, למקום השלישי באוסטריה ולמקום הרביעי בהולנד.
כמו כן, גרסה זו זכתה באישור הקלטה מסוג פלטינה מ-IFPI Austria, באישור הקלטה מסוג זהב מ-BEA, מ-SNEP ומ-BVMI.
ב-1997, הוא הוציא את הסינגל "Awa Awa".
השיר הגיע, בשיאו, למקום ה-50 בוולוניה ולמקום ה-44 בהולנד.
כמו כן, השיר הופיע בפסקול של הסרט המסע המופרע: הסרט.
השיר הגיע, בשיאו, למקום ה-94 בצרפת, למקום ה-71 בגרמניה, למקום ה-72 בהולנד, למקום ה-49 בשווייץ ולמקום ה-75 בבריטניה.
ב-1999, הוא הוציא את הסינגל "Doutou".
ב-2000, הוא הוציא את הסינגל "Keli Maye".
ב-2 באוקטובר 2000, הוא הוציא את אלבום האולפן השני שלו, Sinami: The Memory.
ב-2010, הוא הוציא את אלבום האולפן השלישי שלו, Melowe.
וס מור הוא פוליטיקאי, בנקאי, סופר, מפיק טלוויזיה ומנהל אמריקאי, המכהן כמושל ה-63 של מרילנד מאז 18 בינואר 2023 מטעם המפלגה הדמוקרטית.
הוא המושל האפרו-אמריקאי הראשון במרילנד והמושל השחור השלישי שנבחר כמושל בכל ארצות הברית.
נכון ליולי 2023, הוא המושל האפרו-אמריקאי היחיד שמכהן בארצות הברית.
מור נולד במרילנד וגדל בעיקר בניו יורק.
הוא סיים את לימודיו באוניברסיטת ג'ונס הופקינס וקיבל תואר שני בוולפסון קולג', אוקספורד במסגרת מלגת רודס.
לאחר מספר שנים בצבא ארצות הברית, מור הפך לבנקאי השקעות בניו יורק.
בשנים 2010–2015 פרסם מור חמישה ספרים, כולל רומן למבוגרים צעירים.
מור נולד בטאקומה פארק, מרילנד, לעיתונאי ויליאם ווסטלי מור ג'וניור ולג'וי תומאס מור, בת למהגרים מקובה וג'מייקה.
ב-16 באפריל 1982, כאשר מור היה בן שלוש, נפטר אביו מדלקת מכסה הגרון חריפה.
בקיץ 1984 המשפחה עברה לגור בברונקס שבניו יורק עם סבו וסבתו.
מור למד בבית הספר ריברדייל.
כאשר ציוניו ירדו והוא הסתבך בפשע זעיר, אמו רשמה אותו לאקדמיה הצבאית של ואלי פורג'.
בשנת 1998, מור סיים את האקדמיה הצבאית ומונה לסגן שני של המודיעין הצבאי במילואים.
לאחר מכן למד יחסים בינלאומיים וכלכלה באוניברסיטת ג'ונס הופקינס.
במקביל היה חבר שם באגדות הסטודנטים פי בטא קפא.
בשנים 1998 ו-1999, מור התמחה אצל ראש עיריית בולטימור קורט שמוק.
בנוסף על כך, הוא גם התמחה במחלקה לביטחון המולדת של ארצות הברית תחת המזכיר טום רידג'.
לאחר שסיים את לימודיו, הוא למד לתואר שני ביחסים בינלאומיים במכללת וולפסון, אוקספורד במסגרת מלגת רודס.
הוא סיים את התואר השני ב-2004 התזה שלו עסקה בעלייתו והשלכותיו של האסלאם הרדיקלי בחצי הכדור המערבי.
הוא חזר לצבא בעקבות פיגועי 11 בספטמבר, ושירת באפגניסטן מ-2005 עד 2006. הוא קיבל דרגת קפטן בדיוויזיה המוטסת ה-82. הוא עזב את הצבא בשנת 2014.
בפברואר 2006, מור מונה כעמית הבית הלבן למזכירת המדינה של ארצות הברית קונדוליזה רייס.
מאוחר יותר עבד כבנקאי השקעות בדויטשה בנק במנהטן ובסיטיבנק מ-2007 עד 2012. בזמן שהתגורר בג'רזי סיטי שבניו ג'רזי בשנת 2009, מור נכלל ברשימת "40 מתחת לגיל 40" של Crain's New York Business.
בשנת 2010, מור הקים חברת הפקות טלוויזיה, Omari Productions, כדי ליצור תוכן עבור רשתות כמו Oprah Winfrey Network, PBS, HBO ו-NBC.
בשנת 2014, מור הקים את BridgeEdU, חברה שסיפקה שירותים לתמיכה בסטודנטים במעברם לקולג'.
סטודנטים שהשתתפו ב-BridgeEdU שילמו 500 דולר לתוכנית עם עמלות משתנות.
BridgeEdU לא הצליחה להגיע ליציבות פיננסית ונרכשה על ידי חברת השירותים הפיננסיים לסטודנטים Edquity ב-2019.
מיוני 2017 עד מאי 2021, מור היה מנכ"ל קרן רובין הוד, ארגון צדקה שניסה להקל על העוני בעיר ניו יורק.
זאת בעיקר באמצעות מימון לבתי ספר, בנקי מזון וניהול קרן סיוע באסונות.
במהלך כהונתו כמנכ"ל, הארגון גם גייס יותר מ-650 מיליון דולר, ובהם 230 מיליון דולר ב-2020 לסיוע במגפת הקורונה.
מור כיהן במועצת המנהלים של אנדר ארמור מספטמבר 2020 עד נובמבר 2022, והתפטר מהדירקטוריון זמן קצר לאחר שנבחר למושל.
מור הביע עניין בפוליטיקה לראשונה ביוני 1996, והתראיין לניו יורק טיימס שהוא מתכנן ללמוד בבית ספר למשפטים ולהיכנס לפוליטיקה לאחר שנתיים בוואלי פורג'.
מור תמך בברק אובמה בבחירות לנשיאות ארצות הברית ב-2008. ב-2013 טען כי "אין לו עניין" לרוץ לתפקידים ציבוריים, אלא להתמקד בעסקים ובעבודה ההתנדבותית שלו.
באוקטובר 2020, מור נבחר לכהן בצוות המעבר של ראש עיריית בולטימור הנבחר ברנדון סקוט.
בינואר 2021, יושבת ראש בית הנבחרים של מרילנד, אדריאן א.
ג'ונס, התייעצה עם מור כדי לעצב את "האג'נדה השחורה" שלה להתמודדות עם אי-שוויון גזעי בדיור, בריאות, בנקאות, ממשלה והתאגידים הפרטיים.
ביוני 2013, חקירה של "בולטימור סאן" טענה כי מור קיבל באופן לא תקין זיכויים בארנונה של ביתו הפרטי וחייב מיסים לעיר בולטימור.
מור אמר ל"סאן" שהוא לא מודע לבעיות אלו ומעוניין לשלם כחוק.
באוקטובר 2022, "בולטימור ברו" דיווח כי מור לא שילם כל דמי המים והביוב מאז מרץ 2021, וכי הוא חייב 21,200 דולר לעיר בולטימור.
מור שילם את חובותיו זמן קצר לאחר פרסום המאמר.
בפברואר 2021, מור הודיע שהוא שוקל להתמודד לתפקיד מושל מרילנד בבחירות 2022. הוא השיק את הקמפיין שלו ב-7 ביוני 2021, תוך דגש על "עבודה, שכר ועושר" וסיסמה בולטת בקמפיין שלו הייתה "אל תשאיר אף אחד מאחור".
המתמודדת לסגנית המושל מטעמו של מור הייתה ארונה מילר.
במהלך הפריימריז, מור זכה לתמיכה של מנהיג הרוב בבית הנבחרים סטני הוייר, מנחת הטלוויזיה אופרה ווינפרי, והמושל לשעבר פריס גלנדנינג.
ב-6 באפריל 2022, מור התלונן למועצת הבחירות של מדינת מרילנד כנגד הקמפיין של המושל של ג'ון קינג ג'וניור בהפצת תעמולה שקרית כנגדו.
מור זכה בפריימריז של הדמוקרטים ב-19 ביולי 2022, כשהביס את יושב ראש הוועדה הלאומית הדמוקרטית לשעבר, טום פרז, והמבקר פיטר פרנצ'וט עם 32.4% מהקולות (וכ-217,524 מצביעים).
הקמפיין של מור הדגיש את שירותו בצבא ובמקביל הפנה את תשומת הלב להשתתפותו של המועמד הרפובליקני דן קוקס בהסתערות על הקפיטול.
בסופו של דבר, מור ניצח את קוקס בבחירות הכלליות לאחר שקיבל 1,293,944 קולות שהיוו 64.54% מהמצביעים.
זאת לעומת 644,000 איש שהצביעו לקוקס.
בכך מור הפך למושל השחור הראשון של מרילנד והווטרן הראשון שנבחר למושל מאז ויליאם דונלד שייפר.
בדצמבר 2022, מור נבחר לכהן כמזכיר הכספים של איגוד המושלים הדמוקרטיים.
מור הושבע לתפקיד המושל ב-18 בינואר 2023. הוא נשבע באמצעות התנ"ך של פרדריק דאגלס.
בבוקר לפני השבעתו, מור השתתף בטקס הנחת זרים באנדרטה לזכרו של אלכס היילי באנאפוליס כדי "להכיר במסע" שהוביל להפיכתו למושל השחור הנבחר השלישי בהיסטוריה של ארצות הברית.
באותו היום, הוא ערך אירוע חגיגי במרכז הכנסים של בולטימור.
מור החל להרכיב את הקבינט בן 26 החברים שלו ב-14 בנובמבר 2022. התהליך הסתיים ב-12 באפריל 2023, עם מינויו של סנג'אי ראי למזכיר הוועדה להשכלה גבוהה.
לפי "The Baltimore Banner", מור הרכיב את הקבינט שלו בקצב איטי יותר מאשר מושלי מרילנד הקודמים.
12 מחברי הקבינט של מור הם נשים ו-14 אינם לבנים.
כראש הסגל שלו, בחר מור בפאגאן האריס.
חברי סגל נוספים הם פול ג' פינסקי כראש מינהל האנרגיה; סוזן סי לי כמזכירת המדינה; ג'ייקוב ר.
דיי כמזכיר השיכון והפיתוח הקהילתי, וינסנט שיראלדי כמזכיר שירותי הנוער, אנתוני וודס כמזכיר לענייני חיילים משוחררים, ופול וידפלד כמזכיר התחבורה.
במהלך ראיון באוגוסט 2006 ל-C-SPAN, מור הזדהה כ"שמרן חברתי מתון ושמרן פיסקאלי חזק".
בספטמבר 2022, הוא חזר על עמדתו בנושאים פיסקאליים כ"אחריות פיסקלית".
במהלך הקמפיין מור הציג עצמו כשמאל-מרכז וכן כפרוגרסיבי.
מור טען גם שהושפע מג'ארד פוליס ורוי קופר.
מור תומך בשינויים איטיים במערכת אכיפת החוק, אך בשיתוף ובשיח עם רשויות אלו.
בנוסף על כך, הוא האשים את קודמו, המושל לארי הוגאן, בהגברת הפשע האלים במרילנד, ובחוסר שיתוף הפעולה בין הממשל שלו לבין המנהיגים והמחוקקים המקומיים.
הוא גם תומך בהגבלה חלקית של הזכות לשאת נשק.
בפברואר 2023, הציג מור את חוק התשתית של כלכלת החדשנות, שיעניק מענקים בסך 10 מיליון דולר עבור "פרויקטי תשתית בתחומי הטכנולוגיה", ואת חוק הרחבת הפס הרחב, אשר הציע תמריצי מס לאינטרנט.
שתי הצעות החוק נחקקו עד מאי 2023. כמו כן, בפברואר 2023, הודיע מור על שותפות של כ-600 מיליון דולר לחמש שנים השיתוף בולטימור אוריולס לפיתוח נכסים במדינה.
מבחינה חינוכית, מור תומך בהשקעה בחינוך הציבורי, תוך שימור ההשקעה הקיימת בחינוך הפרטי.
מור תומך ביצירת אפשרות לשנת שירות בבתי הספר, שתאפשר לבוגרי תיכון לעשות שנת התנדבות בקהילה בתמורה להכשרה, חונכות ותמיכה.
החוק העוסק בנושא נחתם באפריל 2023. בנובמבר 2022, מור פרסם תוכנית לביטול חוב של עד 20,000 דולר בהלוואות פדרליות לסטודנטים.
מור ואשתו, דאון (לבית פלית'), עברו לקהילת ריברסייד בבולטימור ב-2006. בני הזוג נישאו ב-6 ביולי 2007. יש להם שני ילדים, שנולדו ב-2011 ו-2014. בפברואר 2023, מור אימץ כלב בשם טאקר מבית מחסה מקומי לבעלי חיים.
מור ומשפחתו מתגוררים בבית הממשלה, מעונו הרשמי של מושל מרילנד באנאפוליס.
וסבולוד קונסטנטינוב (נולד ב-18 באוגוסט 1975, פנזה, ברית המועצות) פסיכולוג רוסי, דוקטור לפסיכולוגיה (2018), פרופסור (2020), ראש המחלקה לפסיכולוגיה כללית באוניברסיטת של פנזה.
נולד ב-18 באוגוסט 1975 בעיר פנזה במשפחת רופאים.
הוא למד בגימנסיה הקלאסית מס' 1 בפנזה.
סיים את לימודיו בשנת 1992.
בשנת 1999 סיים את לימודיו בפקולטה לפסיכולוגיה ועבודה סוציאלית של האוניברסיטה הפדגוגית הממלכתית של פנזה
בשנת 2004, הוא סיים עבודת הדוקטורט בנושא "תלות בהצלחת ההסתגלות החברתית-פסיכולוגית של מהגרים כפויים לתנאי חיים חדשים בסוג המחיה".
בשנת 2015, הוא העביר קורס הרצאות "תהליכי הגירה ברוסיה במהלך 30השנות האחרונות" לסטודנטים וצוותים של אוניברסיטת סטוקהולם (שוודיה).
בשנת 2018 הגן על עבודת הגמר שלו לתואר דוקטור לפסיכולוגיה בנושא "הסתגלות חברתית-פסיכולוגית של מהגרים בחברה רב-תרבותית מארחת".
בשנת 2020 הוענק לו התואר האקדמי של פרופסור בהתמחות המדעית "פסיכולוגיה חברתית".
הוא חבר במועצות עבודת גמר במוסד הפדרלי תקציבי להשכלה גבוהה "אוניברסיטת מדינית סרטוב על שמו של צ'רנישבסקי נ.ג.", " האוניברסיטה הממלכתית של פנזה" ו-"האוניברסיטה הפדרלית בלטייסקי על שמו של אימנואיל קאנט".
תחומי העניין המדעיים שלה כוללים בעיות של הסתגלות של מהגרים ופליטים לתנאי חיים חדשים, היבטים פסיכולוגיים של העברה תרבותית, היבטים סוציו-פסיכולוגיים של חוסר התאמה אישיותית, שינוי זהות של מהגר, מוצא אתני, בעיות מתודולוגיות של אתנופסיכולוגיה, אוכלוסייה מארחת, בעיות של התנהגות ממכרת.
הוא פיתח תפיסה מדעית חדשה של הסתגלות סוציו-פסיכולוגית של מהגרים בחברה רב-תרבותית והציע טיפולוגיה מקורית של הליכי הסתגלות.
עורך ראשי של כתב המדעי המקוון "חדשות פסיכולוגיות של פנזה", חבר מערכת של כתבי העת "גבולות הפסיכולוגיה, פסיכולוגיית הבריאות", "גבולות הפסיכיאטריה / חרדה והפרעות דחק", "חדשות של אוניברסיטת סרטוב".
פסיכולוגיה התפתחותית, חבר מערכת של כתב העת EC Neurology, Journal of Loss and Trauma (Taylor & Francis), Psychological Trauma: Theory, Research, Practice, and Policy (APA), חבר בוועדת הביקורת של מדעי ההתנהגות (MDPI) ובכתב העת האירופי למחקר בריאות, פסיכולוגיה וחינוך.
(MDPI), כמו גם OBM רפואה אינטגרטיבית ומשלימה (LIDSEN).
עורך מוזמן של הוצאות לאור של מספר פרסומים אקדמיים בינלאומיים
פרופסור וסבולוד קונסטנטינוב משתף פעולה עם המרכז האזורי לחקר אלכוהול וסמים (RADAR) אוניברסיטת בן-גוריון בנגב, מה שהביא למספר מחקרים על השפעת COVID-19 על רווחה פסיכו-רגשית, פחד, חומר שימוש, התנהגות אכילה ושימוש באסטרטגיות התמודדות של תלמידי מקצועות "עוזרים" ומורים באוניברסיטה.
לוקח חלק בכנסים מדעיים, קונגרסים, פורומים, סמינרים, הן ברוסיה והן בחו"ל (ארצות הברית, אנגליה, סין, שוודיה, יפן וכו'), שם הוא משמש כדובר, חבר הוועדה הוועדה המארגנת ובוועדת התכנית.
תחת הפיקוח המדעי של פרופסור קונסטנטינוב, הוכשרו שנים עשר מועמדים למדעי הפסיכולוגיה (PhD).
בעל של יותר מ-200 יצירות מדעיות וחינוכיות, כולל 7 מונוגרפיות ו-10 ספרי לימוד.
וסבולוד גנטמכר היה פיזיקאי סובייטי-רוסי ממוצא יהודי.
אביו הוא פליקס גנטמכר, מטמתיקאי סובייטי.
וסבולוד גנטמכר נולד בשנת 1935 במוסקבה למשפחה יהודית.
בשנת 1959 הוא סיים לימודים במכון לפיזיקה וטכנולוגיה של מוסקבה.
עוד בהיותו סטודנט הוא התחיל לעבוד במכון מחקר של האקדמיה למדעים של רוסיה.
בשנת 1964 הוא סיים עבודת תואר שלישי והחל לעבוד במכון לפיזיקה של מצב מוצק.
בשנת 1967 הוא סיים עבודת פוסט-דוקטורט.
בשנת 1964 החל ללמד במכון לפיזיקה וטכנולוגיה של מוסקבה בו למד ובהמשך קודם לתואר פרופסור.
בשנת 2000 הוא התחיל ללמד באוניברסיטת מוסקבה.
בשנת 1997 נבחר לחבר בהתכתבות ובשנת 2011 לחבר ב.
בשנת 2009 הוא קיבל מדליית זהב על שם קאפיצה על תרומתו לקידום המדע.
בתחילת הקריירה חקר גנטמכר העברת גלים אלקטו-מגנטיים במתכות.
הוא גילה את תופעת גנטמכר-קנר וביחד עם מרק אזבל הם קיבלו פטנט על התגלית.
בשנת 1984 הוא פרסם ספר בנושא שבשנת 1987 יצאה באנגלית.
במהשך התרכז בתחום מוליכות-על בטמפרטורות גבוהות.
משנת 1990 ועד לפטרתו הוא היה עורך ראשי של ירחון מדעי בתחום פיזיקה שיוצא לאור ברוסיה.
גנטמכר נפטר בשנת 2015 ונטמן בבית העלמין דונסקויה החדש ליד הוריו.
וסה לומה (באלבנית: Vesa Luma; נולדה ב-12 במאי 1986) היא זמרת וכותבת שירים קוסובונית-אלבנית.
במרוצת השנים הוציאה שני אלבומי אולפן ותשעה עשר סינגלים, זכתה בלמעלה מ-20 פרסי מוזיקה בקוסובו ובאלבניה וערכה יותר מ-200 קונצרטים ברחבי העולם.
בשנת 2012 כיהנה כשופטת בתוכנית הריאליטי X Factor Albania.
היא השתתפה גם בגרסה האלבנית ל-Dancing with the Stars.
בשנת 2023 השתתפה בפסטיבלי אי קנגס, הקדם האלבני לאירוויזיון 2024, יחד עם ביג בסטה ושירם המשותף "Mbinatyrale".
וס ג'טון הוא שחקן אמריקאי.
ג'טון נולד וגדל באטלנטה, ג'ורג'יה.
הוא למד בתיכון פורססית' סנטרל בעיר.
עם סיום לימודיו בתיכון, הוא עבר לניו יורק שם סיים תואר ראשון מבית הספר לאמנויות על שם טיש באוניברסיטת ניו יורק.
לאחר שסיים את לימודיו הופיע ג'טון בהצגות באוף ברודוויי.
הוא הופיע בפסטיבל התיאטרון של ויליאמסטאון.
לאחר שחי בניו יורק במשך 10 שנים, הוא חזר לעיר הולדתו אטלנטה, ג'ורג'יה.
הוא הופיע ברשימה ארוכה של פרויקטים קולנועיים וטלוויזיוניים, ביניהם: "המתים המהלכים: העולם שמעבר", "הגברת הראשונה", "אוזרק" ו-"המתמחה".
ג'טון הוא בעלים של חברה באטלנטה בשם Working Actor Group (TWAG).
TWAG מספקת משאבים לשחקנים כגון: שיעורים, צילומי אודישן, צילומי ראש ואירועי רשת בקהילת הקולנוע והטלוויזיה באטלנטה.
ג'טון הוא תומך פעיל במלחמה בהתמכרויות לאחר התמודדות עם בעיות התמכרות בצעירותו.
שנהכותרת תפקידהערות 2012Food for Roger רוג'ר 2022 השמיניסטית המורה 2022תקוות גדולותמייק 2021העיניים של תמי פיי אח2024פרשה משפחתיתעמנואל
שנהכותרתתפקידהערות2022הגברת הראשונהפעיל אקטיביסטפרק אחד2022אוזרקסוכן מכירותפרק אחד2022שיקגו FIREהנדריקפרק אחד2021המתמחהמקדונל2 פרקים2021The Walking Dead: World Beyondרובין5 פרקים2020USS Christmasג'ף רוג'רססרט טלוויזיה2020סטארגירלאחפרק אחד2020מצודחבלן במשטרהפרק אחד2019Dear Santa, I Need a DateהאנטרTV movie2019שושלתדייגופרק אחד2018מי מתגורר בבית הילמכורפרק אחד2018קנזסאדםTV movie2016
וסבולוד איוואנוביץ', נסיך רוסיה היה בן-נין זכר של הצאר ניקולאי הראשון, קיסר רוסיה ואחיינו של אלכסנדר הראשון, מלך יוגוסלביה.
הוא היה הגבר האחרון בשושלת רומנוב שנולד ברוסיה הקיסרית.
הוא היה בן דוד רחוק ובן סנדק של הצאר ניקולאי השני, קיסר רוסיה, כמו גם בן דודם השני של הנסיך פיליפ, דוכס אדינבורו ושל הנסיכה מרינה, הדוכסית מקנט.
במהלך המהפכה אביו ושני דודיו נכלאו ולאחר מכן נרצחו יחד עם קרובי משפחה נוספים של רומנוב ביולי 1918. באוקטובר 1918 נמלטה סבתו עם הנסיך וסבולוד בן הארבע לשוודיה, שם הצליח להתאחד עם אמו, ילנה, נסיכת סרביה.
לאחר תקופה בצרפת ובבלגרד הם התיישבו בסופו של דבר באנגליה.
הנסיך וסבולוד התחנך באיטון ובאוקספורד.
הוא בילה את שארית חייו בגלות בבריטניה הגדולה.
בשנת 1939 הוא התחתן עם ליידי מרי ליגון מבית המשפט של מדרספילד.
הם התגרשו ב-1956. הנסיך וסבולוד נישא פעמיים נוספות, אך לא היו לו ילדים מאף אחד מנישואיו.
הנסיך וסבולוד איוואנוביץ' נולד ב-20 בינואר 1914 בארמון השיש בסנקט פטרבורג, והיה ילדם הבכור של יואן קונסטנטינוביץ', נסיך רוסיה וילנה, נסיכת סרביה.
במניפסט שפורסם למחרת, הצאר ניקולאי השני הגדיר את וסבולוד כנסיך הדם הקיסרי.
ב-25 בינואר השתתף הקיסר, יחד עם אשתו אלכסנדרה ואמו, הקיסרית האלמנה מריה פיודורובנה, בהטבלה של הנסיך בטקס שנערך בקפלה של ארמון השיש על ידי המוודה האישי של הזוג הקיסרי.
יחד עם סבתו של הילד הנסיכה הגדולה יליזבטה מאבריקייבנה, ניקולאי השני מונה לאחד מסנדקיו.
בתקופת השלטון הכאוטי של הממשלה הזמנית, ולאחר מהפכת אוקטובר, התגורר הנסיך וסבולוד עם סבתו וכמה קרובי משפחה בפבלובסק.
כשהנציגות הדיפלומטית הסרבית עזבה את רוסיה ב-1918, הם הציעו לקחת את המשפחה לפינלנד תחת חסות סרביה.
לאחר השתלטות הבולשביקים על השלטון, נשלחו אביו של וסבולוד ושניים מדודיו קונסטנטין ואיגור לגלות פנימית באורל.
הם נהרגו באלפאייבסק, יחד עם קרובי משפחה נוספים של רומנוב, ביולי 1918. אמו של וסבולוד, שהלכה בעקבות בעלה, בילתה חודשים רבים בכלא, כשהיא נמלטה בקושי מהוצאה להורג.
הנסיך וסבולוד ואחותו היו בטוחים תחת השגחת סבתם בארמון השיש.
ככל שחלף הזמן, חייהם הפכו קשים יותר ככל שהארמון ותכולתו נתפסו.
סבתם נאלצה למכור בחשאי ירושה משפחתית כדי לפרנס את המשפחה.
לבסוף הם הצליחו להימלט מרוסיה המהפכנית בעזרת דיפלומטים שוודים, בהזמנת המלכה ויקטוריה משוודיה.
באוקטובר 1918, הקבוצה המשפחתית הקטנה המורכבת מווסבולוד בן הארבע, אחותו יקטרינה, סבתם מצד אבא, דודו גאורגי, דודתו ורה, מיס ארווין (המטפלת האירית של הילדים) ושלושה מלווים הורשו על ידי הבולשביקים לעזוב את רוסיה.
הם נסעו תחילה לטאלין באסטוניה, משם חצו את הים הבלטי לפינלנד.
בהלסינקי הם עלו על הספינה השוודית Ångermanland ונסעו דרך מרייהאמן לסטוקהולם.
בנמל סטוקהולם הם פגשו את הנסיך גוסטב אדולף, שלקח אותם לארמון המלכותי.
לאחר שבילו זמן מה בהתאוששות בארמון המלוכה של סטוקהולם, הם עברו לעיר ספא קטנה בשוודיה.
שם, בשנת 1919, התאחד וסבולוד עם אמו.
הם עברו לפריז ובסופו של דבר נסעו לגור בבלגרד עם סבו מצד אמו, פטר הראשון, מלך סרביה.
לאחר מותו ב-1921, דודו של וסבולוד המלך אלכסנדר, קנה וילה ב-Cap Ferrat בדרום צרפת עבור וסבולוד, אמו ואחותו.
בסופו של דבר הם התיישבו באנגליה.
הוא התאגרף ורץ עבור איטון ואוקספורד ותואר על ידי חבר כ"בעל לב גדול".
באוקטובר 1933 נותח וסבולוד בגלל דלקת התוספתן בבית רפואה בלונדון.
במהלך השנה שלאחר מכן, הנסיך וסבולוד, שהיה בשנות העשרים המוקדמות לחייו, הופיע לעיתים קרובות בחוגים חברתיים.
הוא ביקר את המלכה מרי ביולי 1936, השתתף בהטבלה של הנסיך ויטוריו אמנואלה מאיטליה ביוני 1937 וניהל את נשף הצדקה הרוסי באותו דצמבר.
בתור מר רומנוף, הוא ניהל עסק בצפון לונדון למכירת חומרי סיכה.
אירוסיו של הנסיך וסבולוד עם ליידי מרי ליגון הוכרזו ב-1 בפברואר 1939. הנישואים האזרחיים התקיימו ב-31 במאי 1939, במשרד הרישום של צ'לסי בנוכחות שתיים מאחיותיה של הכלה, שני עדים וכומר רוסי.
הטקס הדתי נערך למחרת בכנסייה הרוסית האורתודוקסית, דרך ארמון בקינגהאם.
הנסיך הגדול ולדימיר קירילוביץ', הנסיך הגדול דמיטרי פבלוביץ' ודמיטרי אלכסנדרוביץ', נסיך רוסיה היו בין השושבינים.
ליידי מרי הפכה לנסיכה רומנובסקי-פבלובסקי, התואר שהעניק הנסיך הגדול ולדימיר קירילוביץ' לבקשתו של וסבולוד.
בני הזוג הקימו את ביתם בבית גדול בגני לנוקס.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה בספטמבר, הנסיך התנדב לשרת בלילה כמנהל הגנה מפני תקיפות אוויריות.
תפקידיו כללו לדאוג לשמירה על ההאפלה, השמעת סירנות תקיפות אוויריות, פינוי אזורים סביב פצצות שלא התפוצצו, עזרה לנפגעים מנזקי פצצות ומציאת מקום מגורים לאנשים שבתיהם נהרסו.
אשתו ניהלה את יחידת הנסיכה פבלובסקי, יחידת הצלב האדום עם אמבולנס אחד.
הם חיו בסטייל, למרות ההגבלות בזמן המלחמה, וערכו לעיתים קרובות מסיבות קוקטייל וארוחת ערב לדיפלומטים סרבים.
הנסיך וסבולוד הפך למאיור בצבא הסרבי בערך בתקופה זו.
באוגוסט 1942, אוולין וו עבר לגור עם בני הזוג, שהה בקוטג' הקטן שלהם בין תפקידי הצבא.
וו היה חבר קרוב של ליידי מרי ואחיה מאז 1930. נאמר שמדרספילד קורט, בית האבות של משפחת ליגון היווה את ההשראה לבחזרה לבריידסהד של אוולין וו ושהפלייטים התבססו עליהם.
וו בילה את חג המולד 1943 עם הנסיך וסבולוד ואשתו.
הסופר המפורסם לא אהב מאוד את הנסיך, וסיפר ביומנו: "אני מוצא את הסלידה שלי מווסבולוד כל כך גדולה שאני לא יכול לשבת איתו בחדר.
הוא חשב שקיומו של הנסיך, ללא יין למכירה, חסר טעם.
לאחר המלחמה הנסיך וסבולוד ואשתו עברו לבית בסגנון פלדיאני בנורת' טראס, קנזינגטון: בית אלכסנדר היה ממוקם בקצה רחוב ללא מוצא מכביש ברומפטון.
ללא ילדים משלהם, הם היו מסורים לכלבי הפקינז שלהם.
וסבולוד שימש גם כסנדק לג'ורג', בנם של הנסיך והנסיכה ג'ורג' גליצין במאי 1947; ולוויקטוריה, בתם של פרידריך, נסיך פרוסיה ואשתו, במאי 1952. בשנים הבאות החלו נישואיהם להיפרם.
שניהם היו שתיינים כבדים וליידי מרי שקעה לתוך אובך אלכוהולי דיכאוני.
עד מהרה זרקו בני הזוג קנקני תה חם אחד על השני.
חבריה של מרי טענו שהנסיך בזבז את כל כספה.
עד 1952 היו בני הזוג שבורים, הם גרו באותן דירות אך לא דיברו.
בשנה שלאחר מכן הם עברו לדירה בהוב, סאסקס.
מרי פנתה למשכן את התכשיטים שלה.
אחיה הבכור (לורד בושאמפ) ואחותה ליידי לטיס הציעו לבני הזוג לעבור לחלופין ביניהם, הצעה שהם דחו.
זמן קצר לאחר חג המולד 1953 עזב וסבולוד את הבית הזוגי.
במהלך 1954, מצבה הנפשי של מרי הדרדר.
בני הזוג קיבלו גט בפברואר 1956 בעילה של ניאוף הנסיך וסבולוד.
במרץ 1956 במשרד הרישום של מרילבון, הנסיך וסבולוד התחתן בשקט עם פילגשו, האצילה ההונגרית אמיליה דה גוסטוני (בודפשט 19 באפריל 1914 - מונטה קרלו 9 ביולי 1993), בתם של אויגן דה גוסטוני ואתל ג'ולן טורו דה ת'ורי.
אמילי הייתה נשואה בעבר לרוזן זיגיסמונד פון ברכטולד צו אונגרשיץ (1900-1979), בנו של הרוזן לאופולד פון ברכטולד, שהיה גרוש מאתי פלש.
כבת לאציל הונגרי זוטר, אמיליה קיבלה את התואר הנסיכה רומנובסקי על ידי הנסיך הגדול ולדימיר.
חסר כסף, במרץ 1957, מכר הנסיך כמה ציורים ותיקים בכריסטי'ס, ביניהם דיוקן של הקיסר פאבל, הנסיך הגדול קונסטנטין והקיסר אלכסנדר הראשון.
לאחר חמש שנים, נישואיו השניים של הנסיך וסבולוד הסתיימו בגירושים בפברואר 1961. לא היו לו ילדים מהנישואים האלו.
ב-8 ביוני 1961, התחתן וסבולוד שוב, הפעם עם וואלי קנוס (נולדה בלונדון, 4 באפריל 1930, נפטרה שרבורן, דורסט ב-10 ביולי 2012), אישה צעירה ממנו בשש עשרה שנים.
היא קיבלה את התואר הנסיכה רומנובסקי קנוסט; נישואיהם היו מאושרים מאוד, אבל לא היו להם ילדים.
בינואר 1966 מונה הנסיך וסבולוד לעוזר אישי של היו"ר והמנכ"ל של United Guarantee, אחזקות.
ביוני 1970 עבר וסבולוד ניתוח בלונדון, תחילתו של מאבק כואב ארוך במחלת הסרטן.
הוא מת בלונדון ב-18 ביוני 1973. טקס האשכבה שלו התקיים שבוע לאחר מכן בכנסייה הרוסית האורתודוקסית בקנזינגטון.
בין הנוכחים היו פאבלה, נסיך יוגוסלביה ואשתו ווסילי אלכסנדרוביץ', נסיך רוסיה ואשתו.
הווסוביאני היו שבט גאלי ששכן בעמק נהר הווסובי נהר בדרום מזרח צרפת של היום בתקופת הברזל.
הם מוזכרים כ-Vesubiani על ידי פליניוס הזקן (המאה הראשונה לספירה), וכ-Vesubianorum ו-V)esubiani) על כתובות.
גיא בארו ציין כי אובדן ה-V הראשוני נפוץ בשמות פרטיים גאליים, במיוחד בפרובאנס, והציע לראות את השם כגרסה של השם האישי Esubiani.
הוא הציע שלשם יש אותו שורש כמו Esubii, שמו של שבט בברטאן עצמה שנגזר באופן מסורתי מהאל הקלטי Esus.
לחלופין, אם ה־V - היה קיים בצורה המקורית, השם יכול להיגזר מהשורש הגאלי uesu - (תקף, טוב, ראוי).
שבט הווסוביאני התגורר בעמק הווסובי.
הטריטוריה שלהם הייתה ממוקמת דרום מזרחית לאקדיני, צפונית ל-Nerusii ולוודיאנטי, וצפון-מערבית לאינטימילי.
לפי A.L.F Rivet, "נראה שלא היו יישובים משמעותיים באדמות אקדיני והוסוביאני, כך שהם בוודאי נשלטו על ידי העיר Cemenelum (העיר Cimiez שכונה של היום בעיר ניס) כאשר הם היו מנותקים מהאלפים הקוטיים".
יחד עם האקדיני וה-Veaminii, הם היו חלק מהקאפילאטי (המעמד השני, שחבריו היוו את עיקר הצבא, איכרים ובעלי מלאכה, uנקראו על ידי הרומאים קאפילאטי).
הם מוזכרים על ידי פליניוס הזקן כאחד מהשבטים האלפיניים שנכבשו על ידי רומא בשנים 16–15 לפני הספירה, וששמו נחקק על הטרופאום אלפיום.
הם מופיעים גם על קשת סוסה, שהוקמה על ידי קוטיוס בשנים 9-8 לפני הספירה.
וסבולוד גרשין היה סופר ומשורר רוסי, שנודע בעיקר בסיפוריו הקצרים וביכולתו הייחודית לשלב בין רגישות אמנותית לתחושת מוסר עמוקה.
יצירתו מתאפיינת בחקר הדילמות המוסריות של בני אדם ובגישה אמפתית לחולשותיהם.
וסבולוד גרשין נולד בכפר בכפר יאכנובו שבמחוז אוריול שבאימפריה הרוסית (כיום מחוז בלגורוד, רוסיה).
הוא היה בנו של איש צבא ואמו הייתה אישה משכילה, שהשפיעה רבות על עיצוב עולמו הרוחני.
בילדותו חווה גרשין טלטלות רבות, כולל גירושי הוריו, שאירעו כאשר היה צעיר מאוד.
גרשין למד בגימנסיה שבסנקט פטרבורג, ובהמשך נרשם ללימודי הנדסה באוניברסיטת סנקט פטרבורג.
עם פרוץ המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878) התנדב גרשין לשירות צבאי והשתתף בלחימה.
חוויותיו מהמלחמה השפיעו עמוקות על כתיבתו וסיפקו השראה לחלק מיצירותיו הבולטות ביותר.
גרשין כתב בעיקר סיפורים קצרים, שהתפרסמו בעיתונים ובכתבי עת ספרותיים.
"ארבעה ימים" (Четыре дня) – סיפור נוקב על חייל שנפצע בקרב ונאלץ לבלות ארבעה ימים לצד גופתו של אויב שנהרג.
הסיפור בוחן את הפחד, הסבל והאנושיות במצבי קיצון.
"הפרח האדום" (Красный цветок) – סיפור סמלי על מאבק האדם בשיגעון, הנחשב לאחת מפסגות יצירתו.
"האות האחרון" (Последнее письмо) – יצירה שבה הוא מתמודד עם נושאים של אהבה, בגידה ומוות.
כתיבתו של גרשין מתאפיינת ברגישות חברתית יוצאת דופן.
הוא הביע חמלה כלפי הסובלים והמודרים בחברה ועסק בדילמות מוסריות כמו מלחמה, עוני וסבל אנושי.
בסיפוריו מתמודד גרשין עם קשיים בתפיסה אידיאליסטית של המציאות כפי שהיה נפוץ ברוסיה בתקופתו.
בסיפור 'ארבעה ימים' מתאר גרשין כיצד חייל רוסי פצוע שהצטרף למלחמה מתוך מחשבות חיוביות ולשם עשיית טוב, שוכב ללא יכולת תנועה בסבך צמחייה ומתבונן בגופה של חייל טורקי שהוא עצמו הרג.
הגופה הולכת ונרקבת, הגוף מתפורר, החייל הרוסי מבין שגם הוא תיכף ימות ויעבור תהליך התפרקות דומה.
הסיפור מבטא את התפרקותה של המציאות ואת שבריריותה אל מול האידיאלים הגדולים של החיים.
בסיפור 'הפרח האדום', גרשין מייצר אמפתיה אצל הקורא כלפי אדם המאושפז בבית חולים למשוגעים שעורג לקטוף את הפרח האדום שנמצא בגינת בית החולים ובעיניו קטיפת הפרח תציל את העולם.
גרשין מתאר את האידיאליסטים כדמויות שתפיסת המציאות שלהם נדמית לרוב האנשים סביבם פסיכוטית.
גרשין סבל ממצוקות נפשיות לאורך חייו, ככל הנראה כתוצאה מדיכאון קליני והתקפי חרדה.
למרות תמיכתם של חבריו ומשפחתו, הוא חווה משברים נפשיים חוזרים ונשנים.
בשנת 1888, כשהיה בן 33 בלבד, שם קץ לחייו לאחר שקפץ אל מותו ממדרגות בניין.
וסבולוד גרשין נחשב לאחד הכותבים הבולטים של הספרות הרוסית במחצית השנייה של המאה ה-19. אף על פי שכתב כמות מצומצמת של יצירות במהלך חייו הקצרים, סיפוריו ממשיכים לעורר השראה ולרגש קוראים ברחבי העולם.
יצירותיו מתורגמות לשפות רבות, והוא נותר דמות משמעותית בתולדות הספרות הרוסית.
וְסֶבוֹלוֹד אִילַרִיוֹנוֹבִיץ' פּוּדוֹבְקִין היה במאי קולנוע, תסריטאי ושחקן סובייטי, שפיתח תאוריות משפיעות בנושא העריכה הקולנועית (מונטאז').
יצירות המופת של פודובקין מושווית לעיתים קרובות לאלו של בן-זמנו סרגיי אייזנשטיין; אייזנשטיין השתמש במונטאז' כדי להלל את כוחם של ההמונים, בעוד פודובקין העדיף להתמקד באומץ הלב ובחוסן של יחידים.
הוענק לו התואר אמן העם של ברית המועצות ב-1948.
וסבולוד פודובקין נולד בפנזה למשפחה רוסית, השלישי מבין שישה ילדים.
אביו, אילריון יפיפנוביץ' פודובקין, היה ממוצא איכרים מ, מהכפר שוקשה, ועבד במספר חברות כמנהל וכסוכן מכירות מדלת לדלת.
אימו של וסבולוד, יליזבטה אלכסנדרובנה פודובקינה (לבית שילקינה), הייתה עקרת בית.
כסטודנט להנדסה באוניברסיטת מוסקבה, שירת פודובקין שירות פעיל במהלך מלחמת העולם הראשונה, ונשבה על ידי הגרמנים.
בתקופה זו למד שפות זרות ועסק באיור ספרים.
לאחר המלחמה, זנח את פעילותו המקצועית והצטרף לעולם הקולנוע, תחילה כתסריטאי, שחקן ומנהל אמנותי, ולאחר מכן כעוזר במאי ל.
פודובקין טען כי אשתו עודדה אותו לפתח קריירה כקולנוען.
עבודתו המשמעותית הראשונה הייתה הקומדיה הקצרה (1925), שבוימה במשותף עם ניקולאי שפיקובסקי.
חוסה ראול קפבלנקה שיחק בה תפקיד קטן, לצד מספר הופעות אורח נוספות.
ב-1926 ביים את מה שעתיד היה להפוך לאחת מיצירות המופת של הסרטים האילמים: , שבו פיתח מספר תאוריות מונטאז' שהקנו לו את פרסומו.
שני הסרטים הציגו את אשתו של פודובקין, אנה זמצובה, בתפקידי משנה נשיים (היא הפסיקה לשחק בקולנוע זמן קצר לאחר מכן).
לאחר סרטו העלילתי הארוך הראשון הגיעו (1927) ו (הידוע גם בשם "היורש של ג'ינגיס חאן", 1928), כותרים המרכיבים טרילוגיה בשירות המדיניות המהפכנית הבולשביקית.
ב-1928, עם הופעת הסרט המדבר, חתמו פודובקין, סרגיי אייזנשטיין וגריגורי אלכסנדרוב על "מניפסט הקול", שבו נדונו אפשרויות הקול, והובנו תמיד כנמצאות במצב של מתח ואי-סינכרון עם התמונה.
רעיון זה יושם בסרטיו הבאים: (1932) ו (1933), יצירות שאינן משתוות באיכותן לעבודותיו המוקדמות.
פודובקין הואשם בפומבי בפורמליזם בשל הסרט המדבר הניסיוני שלו "מקרה פשוט", שאותו נאלץ להוציא לאקרנים ללא הפסקול שלו.
ב-1935 הוענק לו עיטור לנין.
לאחר הפסקה שנבעה מבעיות בריאות, חזר פודובקין לעשיית סרטים, הפעם עם מספר אפוסים היסטוריים: (1938); (1939) ו (1941).
שני האחרונים זכו לעיתים קרובות לשבחים ככמה מהסרטים הטובים ביותר המבוססים על ההיסטוריה הרוסית, לצד יצירותיו של סרגיי אייזנשטיין.
פודובקין זכה בפרס סטלין מדרגה ראשונה עבור שניהם ב-1941.
במהלך מלחמת העולם השנייה הוא פונה לקזחסטן, שם ביים מספר סרטי מלחמה פטריוטיים.
הוא גם שיחק תפקיד קטן בסרט "איוואן האיום" (בתפקיד ).
עם תום המלחמה חזר למוסקבה והמשיך את עבודתו באולפני מוספילם, ביצירת סרטים ביוגרפיים וסרטי מלחמה.
ב-1947 הוענק לו פרס סטלין נוסף מדרגה ראשונה על עבודתו ב, וב-1950 – עיטור לנין השני שלו ופרס סטלין מדרגה שנייה עבור .
מלבד בימוי, כתיבת תסריטים ומשחק, פודובקין היה גם מחנך ועיתונאי, מחברם של מספר ספרים על תאוריה קולנועית, פרופסור ב, נשיא מדור הקולנוע ב- (האגודה הכלל-איחודית לקשרי תרבות עם מדינות זרות, מאז 1944) וחבר ב.
וסבולוד פודובקין נפטר ב-30 ביוני 1953 ב, שב, לאחר התקף לב.
אחד הרחובות במוסקבה נקרא על שם פודובקין.
שנה שם הסרט במקור השם בעברית תפקיד הערות 1920 В дни борьбы בימי המאבק שחקן 1921 Серп и молот פטיש ומגל אנדריי תסריטאי; עוזר במאי Голод...
ווסלי פול ויליאם סטריטינג הוא שר הבריאות הבריטי וחבר הפרלמנט של מחוז אילפורד צפון מטעם מפלגת הלייבור מאז 2015.
סטריטינג נולד ב-1983 להורים שהיו עדיים בני נוער.
הוא גדל בדירת דיור ציבורי בסטפני עם חמישה אחים, אחות אחת ואחות חורגת.
סבו מצד אמו היה פושע שריצה עונשי מאסר והביא גם למאסרה של סבתו של סטריטינג, ששוחררה רק כשעמדה ללדת.
סבו מצד אביו שירת במלחמת העולם השנייה בצי המלכותי ומאוחר יותר שירת בצי הסוחר ועבד כמהנדס אזרחי.
סטריטינג התחנך בבית הספר "וסטמינסטר סיטי" ולאחר מכן למד היסטוריה בסלווין קולג', קיימברידג', וסיים את לימודיו בשנת 2004. במהלך שנותיו באוניברסיטה יצא מהארון כהומוסקסואל – תהליך שציין כי היה מורכב בשל אמונתו האנגליקנית, אותה ראה בתחילה כמכשול לקבלת נטייתו המינית.
הוא כיהן כנשיא אגודת הסטודנטים של קיימברידג' בשנת הלימודים 2004–2005.
סטריטינג כיהן כנשיא התאחדות הסטודנטים הארצית (NUS) בשנים 2008–2010, ובמסגרת התפקיד קידם רפורמות במבנה הארגון.
לאחר סיום כהונתו הפך לפעיל למען זכויות להט"ב, כיהן כראש תחום החינוך בארגון סטונוול, והוביל את קמפיין "חינוך לכולם" למאבק בהומופוביה בבתי ספר בבריטניה.
הוא כיהן גם כמנכ"ל קרן הלנה קנדי, עמותה חינוכית להנגשת השכלה גבוהה עבור בוגרי לימודים על-תיכוניים, וכן עבד כיועץ בחברת PwC.
בשנת 2010 נבחר סטריטינג למועצת רובע רדברידג' בלונדון, ובהמשך כיהן כסגן ראש המועצה.
הוא נבחר לפרלמנט בשנת 2015 מטעם מחוז הבחירה אילפורד צפון, והיה ממתנגדיו של ג'רמי קורבין ופעל למען הישארות הממלכה המאוחדת באיחוד האירופי.
סטריטינג שמר על מושבו בבחירות הבזק של 2017, ושוב בבחירות הכלליות בשנת 2019.
לאחר בחירתו של קיר סטארמר למנהיג מפלגת הלייבור בשנת 2020, מילא סטריטינג שורה של תפקידים בממשלת הצללים, בהם שר הצללים לבתי ספר ושר הצללים למלחמה בעוני בקרב ילדים.
בנובמבר 2021 מונה לשר הבריאות והרווחה בממשלת הצללים.
לאחר ניצחון הלייבור בבחירות הכלליות של 2024, מונה סטריטינג לשר הבריאות והרווחה, וחבר במועצה המלכותית.
עם כניסתו לתפקיד הכריז כי בראש סדר העדיפויות שלו עומד פתרון סכסוכי העבודה ב-NHS, והביא לסיום שביתות הרופאים המתמחים בספטמבר 2024.
בנובמבר 2025 עלה שמו של סטריטינג כמועמד אפשרי להחליף את קיר סטארמר ברשות המפלגה, ונטען כי הוא פועל להדחתו, אך סטריטינג הכחיש את הטענות.
סטריטינג הוא סגן יו"ר השדולה הפרלמנטרית נגד אנטישמיות, יו"ר משותף של השדולה הפרלמנטרית של יהודי בריטניה, ותומך בידידי ישראל במפלגת הלייבור.
ביולי 2018 קרא סטריטינג ל"סנקציות כלכליות ממוקדות" נגד התנחלויות ישראליות ביהודה ושומרון בתגובה לפגיעה בזכויות האדם של הפלסטינים מצד ממשלת ישראל.
ביולי 2019 דווח בתקשורת כי סטריטינג תקף מילולית פעיל אנטישמי.
באותה שנה טען כי זמן מפלגת הלייבור עתידה לספוג מפלה בבחירות בין היתר בשל הטיפול הגרוע של הנהגת המפלגה בטענות לאנטישמיות.
ביוני 2025 יצא סטריטינג כנגד הצמד "בוב וילן" שקראו "מוות לצה"ל" במהלך הופעתם בפסטיבל גלסטונברי, הדגיש את האירוניה בכך שישראלים נחטפו ונרצחו בפסטיבל מוזיקה, והוסיף כי הפתרון לסכסוך במזרח התיכון לא יגיע דרך "פעלולים כאלה".
חודש לאחר מכן הצטרף סטריטינג לקריאות לראש הממשלה סטארמר להכיר במדינה פלסטינית, באומרו כי המתקפה על עזה היא "בלתי נסבלת" וכי יש להכיר במדינה פלסטינית "כל עוד יש מדינה שניתן להכיר בה".
באוקטובר אותה שנה יצא כנגד פוסטים של רופאה פלסטינית ב-NHS, בהם שיבחה את טבח ה-7 באוקטובר ואמר כי "יש לנקוט פעולה כדי לעקור את רוע הגזענות".
בינואר 2024 הביע את תמיכה באשפוז מטופלים טרנסג'נדרים במחלקות ייעודיות בבתי חולים.