tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
ב-5 בדצמבר 2017 דחה בג"ץ בקשה למתן צו ביניים בעתירה שהגישו תושבי הכפרים באזור נגד צו תפיסת מקרקעין לצורך הקמת גדר בצד הצפוני של כביש 450. העתירה עצמה התייתרה ובוטלה בנובמבר 2019.
כביש 425 הוא כביש רוחב בהרי יהודה, המתחיל בדרום בכביש 1 במחלף נווה אילן, ומסתיים בצפון במחסום בידו ליד היישוב הר אדר (בעבר הסתיים הכביש בכביש 436 סמוך לנבי סמואל, על יד היישוב הר שמואל).
הצמתים המרכזיים בכביש הם: צומת "פונדק אלביס" הכניסה לנווה אילן, צומת "משטרת אבו גוש" וצומת בידו.
עד שנת 1971 היה הקטע שבין מחלף נווה אילן לצומת עם כביש 3975 שבתוך אבו גוש חלק מכביש ירושלים-תל אביב (עד בניית מעקף מדרום לקטע שעבר בתוך אבו גוש שנפתח בשנה זו).
המשך הכביש הוא במקור כביש הגישה לקיבוץ מעלה החמישה שנוסד בשנת 1938, ודרך עפר שהובילה לגבעת הרדאר ומשם היה חלק מדרך היסטורית שהובילה דרך הכפר בידו עד לרמאללה.
לאחר הקמת היישוב הר אדר בשנת 1986, שודרג הכביש והפך לכביש הגישה ליישוב.
תושבי הר אדר נהגו לנסוע דרך הכפר בידו לכביש 436 ומשם להיכנס לצפון ירושלים דרך שכונת רמות.
קטע הדרך בין הר אדר לבידו נחסם ובמקום הוצב שער, בסמוך לחיבור עם כביש 436 הוקם "מחסום ראס בידו" וכביש "מרקם החיים" עם מעבר תת-קרקעי תחת כביש 436 כך שנותק החיבור בין כביש זה לכביש 425.
בשנת 2002, עתרו תושבי הר אדר לבג"ץ בדרישה שיוקם כביש גישה חדש ליישוב, מכיוון שכביש 425 מפותל ומשובש.
לצורך בנייתו בתוואי החדש היה צורך להמתין לפינוי חלקו הדרומי של מחנה צריפין.
לאורך שנים רבות, בטרם פינוי מחנה צריפין, שימש הכביש כגבולו הדרומי ולגישה אליו דרך שער ירושלים, אחד מארבעת שעריו המרכזיים.
שדרוג כביש 4313 ככביש עוקף באר יעקב, נעשה בידי חברת מע"צ.
הכביש נחנך בשנת 2009 והוא דו-מסלולי ודו נתיבי לכל אורכו.
משנת 2017, נערך מדי שנה, בתוואי הכביש, מרוץ באר יעקב השנתי לזכר .
ביוני 2020 נכלל הכביש בדו"ח של הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים שהוגש לחברת נתיבי ישראל אליה הועבר הכביש לאחריות במועד מאוחר.
הכביש נכלל כנספח מחוץ לקטגוריית ה"כבישים ללא אבא".
בדו"ח נמצאו ליקויים רבים בתחום התקני התנועה והתימרור.
בחורף 2021 התרחשו הצפות בכביש.
בצדו המערבי של הכביש הוא עובר בסמוך לכפר הנוער יוענה ז'בוטינסקי.
בשל היותו כפר נוער חקלאי, מאופיין הנוף בשטח ירוק.
גם בקצהו המזרחי של הכביש קיימים שטחים ירוקים של שדות המושבים הסמוכים.
ברובו של הכביש הנוף הולך ונעשה אורבני עקב הרחבת השכונות ביישובים הסמוכים לתוואי הכביש.
בסמוך לשטחים עירוניים נבנו לאורך הכביש קירות אקוסטיים.
מצומת ניר צבי עד רחוב קלמן שור בראשון לציון, נקרא הכביש גם בשם "דרך רון ארד".
במחלף נס ציונה, כביש 423 עובר בתוואי של כביש זה.
כביש 463 הוא כביש רוחב אזורי בישראל המתחיל בצומת ניל"י במערב, ומסתיים בכביש 466 סמוך לאל בירה במזרח.
אורכו של הכביש כ-23 ק"מ והוא עובר בשטח C ו-A.
הכביש פתוח לישראלים עד היישוב דולב.
במהלך 1994 פרצה מועצה אזורית מטה בנימין דרך בת כ־11.5 ק"מ מהמאחז יד יאיר על יד היישוב דולב עד לבית אל.
הדרך נפרצה ובוצעו בה עבודות עפר בשלבים מתקדמים ללא אישור צה"ל וללא ידיעת המינהל האזרחי, שהוטעו על ידי שילוט של חברת מקורות שהוצב באתר שהביאם לסבור כי מדובר בעבודות לצורך הנחת קו מים.
בפברואר 1995 הורה רמ"ט פיקוד המרכז לבחון הוצאת צו תפיסה לתוואי שנפרץ, לצורך השלמת העבודות בציר.
הרמטכ"ל החליט שלא לאשר את סלילת הכביש ובעקבות כך הופסקה עבודת המטה.
ראש הממשלה ושר הביטחון שמעון פרס אישר בפברואר 1996 את פתיחת הציר לתנועת תלמידים.
עוזר שר הביטחון להתיישבות פנה למע"ץ, לאחר אישור הדרג המדיני, לקדם את שיפוץ הכביש.
מע"ץ ביצעה עבודות סלילה בתוואי שנפרץ בעלות של כ־3.6 מיליון ש"ח.
קטע הכביש בין גוש טלמונים לבין בית אל נפתח לתנועת ישראלים לאחר לחץ ושביתת רעב של פנחס ולרשטיין ראש מועצת אזורית מטה בנימין.
לאחר פתיחתו קיבל את השם ציר ולרשטיין.
בפרוץ האינתפאדה השנייה בשנת 2000 נסגר הציר לתנועה ישראלים.
תושבי היישובים מחו כנגד סגירת הכביש שגורם להארכת הדרך בין בית אל לגוש טלמונים ומרכז הארץ.
בשנת 2008 אישר מח"ט בנימין אמיר אבולעפיה את פתיחת ציר ולרשטיין באופן מיוחד על מנת שמרוץ הלפיד לזכרם של איטה ואפרים צור יעבור בו.
כביש 417 הוא כביש רוחב אזורי בסביבת ירושלים.
הוא משמש למספר מטרות: כביש בין מעלה אדומים וכביש 1, כביש באבו דיס ומזרח ירושלים, וציר רוחב לאורך שכונות צפון ירושלים.
המספור הכולל ניתן בשל היות הכביש מעין חלופה לכביש 1 בין מעלה אדומים והכניסה לירושלים.
על-פי תוכנית משרד התחבורה לעדכון המספור של רבים מכבישי ישראל, צפוי כביש לעבור שינוי והמספר עומד להתבטל.
הקטע המזרחי של הכביש הוא דרך יריחו, קטע הדרך המוליכה מן העיר העתיקה אל דרך מעלה אדומים ואל עבר מדבר יהודה, יריחו וים המלח.
הדרך, העוברת לצד נחל קדרון ופוגשת גם את הדרך העתיקה דרומה לכוון תוקוע, שמשה כנתיב בריחה אל המדבר כבר מתחילת ימי העיר, כשעל פי המסורת, נמלט בה דוד המלך בבורחו מפני אבשלום בנו.
התוואי שימש גם צליינים נוצרים בדרכם לאתר הטבילה בנהר הירדן וקישר בין הכנסיות שעל הר הזיתים לעיר העתיקה, ואת חוגגי נבי מוסא המוסלמים.
הדרך כמעט ולא נשתנתה במשך אלפי השנים שהייתה בשימוש, עד שבשלהי ימי העות'מאנים ובמהלך המנדט הבריטי החל הקטע הסמוך לירושלים לקבל צביון עירוני יותר, עם הווסדות שכונת א-טור על הר הזיתים.
לצד היישוב העירוני, שכן לצדו הכפר אבו דיס, שגדל והתפתח בתקופה.
ב-1979 הוקמה העיר מעלה אדומים בשולי הכביש, סמוך לצקום התחברו לכביש 1, והישוב קידר קם ב-1984 בגבעה הצופה עליו.
מבחינת תשתית הכביש, בימי המנדט הבריטי נסלל הכביש, ובימי השלטון הירדני, כשהדרך ממזרח ירושלים אל יפו הייתה חסומה והדרך מזרחה הייתה הדרך העיקרית של העיר, שופר הכביש.
בנוסף, לכבוד ביקור האפיפיור פאולוס השישי בישראל, בצעה ממשלת ירדן שיפוצים בכביש.
עם התרחבות העיר, נעשה התוואי הישן והעירוני צפוף ולא מתאים לתנועה הזורמת בו, ובשלהי שנות השמונים נסלל תוואי חילופי ממעלה אדומים, מצפון להר הצופים מצפון ובמקביל לנחל אוג שתחבר לדרך יגאל ידין שבתוואי נחל צופים, תוך עיקוף המרכז העירוני המבונה.
הקטע הנותר מהכביש, יחד עם רחובות עירונים נוספים עד לכניסה לעיר, שם פגש הכביש בכביש 1 מחדש (טרם סלילת דרך יצחק שמיר) נקרא כביש 417.
ב-2003, כשאושרה הקמת עוטף ירושלים, נקטע הכביש ולא ניתן לעבור בו מאבו דיס אל ירושלים, והקטע הירושלמי של הכביש נותר ככביש עירוני בלבד, בעוד השארית המזרחית של הכביש משמשת כדרך אזורית המקשרת את מעלה אדומים לכביש 1.
אחר המפגש של דרך יריחו עם העיר העתיקה, הכביש ממשיך צפונה לצד ערוץ נחל קדרון, בכביש המשמש כדרך ראשית במרכז מזרח ירושלים.
הקטע נסלל בימי השלטון הירדני, כשדרך שכם, ששמשה עד אז ככביש העיקרי מירושלים צפונה, שכנה בסמוך לקו העירוני ולא הייתה נוחה לשמוש.
הקטע השני של הכביש הוא ציר בן כ-8 קילומטרים, החוצה את שכונות צפון ירושלים לרוחבם ומתחבר למחלף הזיתים, ורובו ממוספר ככביש 417 (עד הר הצופים).
הקטע מהר הצופים עד צומת בר-אילן נסלל ביוני 1967, מיד אחר מלחמת ששת הימים, על מנת לקשר בין מובלעת הר הצופים של לפני המלחמה למערב העיר בלי לעבור במזרח העיר, כשסביבו נבנות שכונות הבריח.
לקטע שלושה שמות: שדרות האוניברסיטה העברית (בכניסה להר הצופים), שדרות לוי אשכול וחטיבת הראל (ברמת אשכול).
בפברואר 1968 נקרא המקטע המוביל מרחוב בר-אילן לכיוון דרך שכם על שם חטיבת הראל.
ביולי 1969, לאחר מות לוי אשכול, נקרא הקטע העיקרי של דרך זו שדרות לוי אשכול.
קטע קטן נותר בשם חטיבת הראל.
אחר קטע זה הכביש ממשיך ברחובות בר-אילן וירמיהו.
הרחוב גובל מצידו הצפוני בשכונות שיכון חב"ד, גבעת קומונה, רוממה החדשה וגני גאולה, ובשכונות מקור ברוך, רוממה הישנה מצידו הדרומי.
לאורך רובו של הציר מתוכנן לעבור הקו הירוק של הרכבת הקלה בירושלים.
במאי 2020 החלו העבודות ברחוב בר-אילן, וביולי בשכונות רמת אשכול ומעלות דפנה.
החל מדצמבר 2020, החלו פלגים חרדים הקיצוניים להפגין נגד בניית תוואי רכבת קלה ברחוב בר-אילן, בטענה שהמהלך יפגע בצביון החרדי של האזור.
תוואי הכביש הוצע בתוכנית הולידיי, תוכנית מתאר שהוכנה על ידי האדריכל הבריטי קליפורד הולידיי בתקופת המנדט הבריטי ואושרה בשנת 1930. הכביש היה חלק מכביש טבעת שתוכנן סביב העיר.
כביש 453 הוא כביש רוחב אזורי קצר בישראל המחבר בין צומת נבלט לבין צומת אל על ואורכו כ-4.5 ק"מ.
הכביש מסתעף מכביש 444 בצומת נבלט ונמשך עד צומת אל על, שם הוא מצטלב לכביש 40 וכביש 46. במסלולו חולף הכביש ליד היישובים שוהם, כפר טרומן, וקריית שדה התעופה.
בעתיד הכביש יתחבר לכביש 6 באמצעות מחלף נחמיה.
קילומטריםשםסוג מפגשמיקוםדרכים מצטלבות כביש 453 ממזרח למערב0 מחלף נחמיה (בתכנון) בית נחמיה 1.2 צומת נבלט ליד בית נחמיה 2.7 צומת ללא שם שוהם שדרות עמק איילון 4.6 כפר טרומן רחוב האלה 4.8 קריית שדה התעופה דרך שרון 5.7 צומת אל-על נמל התעופה בן-גוריון
חלק מהכביש נפתח לתנועה במאי 2020.
יש תוכניות להארכת הכביש עד שכונת גני אביב שבלוד, נכון ל-2022 התוכנית לא מקודמת.
ב-2017 החלו העבודות להקמת הכביש, קבלני הפרויקט הם חברת נתיבי איילון ואלקטרה בנייה.
ב-2018 החלו העבודות על ההפרדה המפלסית באזור הכביש, במסגרת הפרויקט הוקם גשר באורך של כ-250 מטר.
ב-1 ביוני 2019 החלו העבודות על הקמת חומה למניעת רעש לתושבי השכונות הסמוכות.
באותה שנה דווח על התקדמות ניכרת בעבודות על הכביש.
בסוף 2019 מנכ"ל נתיבי איילון איתמר בן מאיר דווח על זירוז עבודות הבנייה של כביש 200 והסדרת שדרות משה ארנס (רחוב הזית).
פתיחת הכביש הוקדמה בכחצי שנה.
במרץ 2020 דווח על סיום שלב א' של הפרויקט והתחלת ביצוע של שבילי האופניים באזור הכביש.
באוקטובר 2022 נפתח חלקו של הכביש מרחוב משה דיין עד כביש 44. על-פי תוכנית משרד התחבורה לעדכון המספור של רבים מכבישי ישראל, ב-2025 שונה מספר הכביש מ-200 ל-421 .
כיום בכביש 421 ישנן ארבע תחנות אוטובוס וכולן פעילות - רוב הקווים על הכביש מפעילה חברת קווים, בנוסף 2 קווים מפעילה חברת אגד.
החל מ-28 באוגוסט 2022, חברת אגד התחילה להפעיל קו שיעבור בכביש, קו 403. הקו עובר בכביש 421 וכך פועלות 2 תחנות חדשות בכביש.
החל מ-2 ביוני 2023, חברת אגד התחילה להפעיל קו חדש – קו 228. הקו מחבר בין תחנת רכבת גני אביב למתחם חנה וסע בראשון לציון.
לכיוון ראשון לציון - הקו מוריד נוסעים בכביש 421228לוד - רמלה - ראשון לציוןלכיוון לוד - הקו מוריד נוסעים בלבד בכביש 421
קילומטריםשםסוג מפגשמיקוםדרכים מצטלבותכביש 421 מדרום לצפוןחלק א': עוקף רמלה 0 מחלף רמלה מערב רמלה, ישרש 0.8 צומת ללא שםרמלה שד' משה ארנס
כביש 423 הוא כביש אורך אזורי באזור רחובות ונס ציונה.
הכביש מחבר בין כביש 431 לכביש 40 וכן את כביש 4313. חלק הכביש ברחובות פתוח כדרך מנחם בגין וחלקו השני כעוקף נס ציונה מזרח.
ב-26 באפריל 2018 אושר מקטע ב' של הפרויקט, הדבר גרר טענות מתושבי האזור בטענה שהכביש יהווה מטרד רעש עבורם.
במהלך העבודות התנהל מאבק על המשך סלילת הכביש, אשר הסתיים בדחיית העתירה.
ביוני 2018 פורסם עדכון ללוח הזמנים של הפרויקט בו פורסם כי מקטע ג' אשר יחבר את דרך הנפת הדגל ושכונות מזרח נס ציונה לדרך מנחם בגין ברחובות.
באוגוסט 2018 החלו העבודות על הקמתו של המקטע.
ב-7 באוקטובר 2019 דווח כי הכביש נמצא בשלבי ביצוע מתקדמים לחיבור המקטע הקיים לדרך הנפת הדגל בנס ציונה.
ב-30 ביוני 2020 נפתח הכביש עד הכיכר שמתחברת לדרך הנפת הדגל.
הפרויקט כולל קירות תומכים ואקוסטיים באורך מצטבר של כ-4 ק"מ למניעת מטרד הרעש, תחנת שאיבה בנפח 4,700 מ"ק וגשר מעל מסילת הרכבת הסמוכה.
הכביש מחבר בין צירי רוחב כמו כביש 461, כביש 471 וכביש 481.
ביוני 1997 פורסם כי חלק מהכביש שיתחבר למחלף אונו בכביש מכבית העתידי הוסט כ-30 מטר על מנת לחברו למחלף.
לימים הכביש יהיה חלק מכביש 4622.
ביוני 2016 נפתחה לתנועה דרך התקווה אשר מחברת את הכביש לשכונת פסגת אונו בקריית אונו וכן לגני תקווה וגת רימון.
בינואר 2019 פורסם כי בדרך לוי אשכול בקריית אונו יהרסו 15 בניינים המתפקדים כשיכון ובמקומם יוקמו כ-9 מגדלים עם שדרה מסחרית במסגרת פרויקט פינוי בינוי בעיר.
הדבר צפוי להשפיע על הרחוב בכך שיוקם בו חזית מסחרית אשר תוכל לשפר את תדמית הרחוב והאזור.
בספטמבר 2019 בוצעו עבודות שדרוג בתוואי הכביש העובר בפתח תקווה, בין היתר שודרגו מערכות הביוב והתשתיות ונסלל אספלט חדש.
בכל תוואי הכביש צפוי להיבנות נתיב תחבורה ציבורית כחלק מפרויקט מהיר לעיר אשר מטרתו היא להקים כמעט 300 קילומטרים של נתיבי תחבורה ציבורית באזור גוש דן וב-17 ערים באזור.
על פי התכנון הקמת כל מכלול הנתיבים תסתיים תוך בסוף 2021.
במאי 2020 אכן החלו העבודות להקמת נתיב התחבורה הציבורית במסגרת פרויקט מהיר לעיר, העבודות יחלו במקטע בסמוך למחלף אונו.
מלבד הנתיב יסלל גם שביל אופניים, יחודשו המדרכות ויותקנו תחנות אוטובוס חדשות.
באפריל 2022 פורסם כי יוקם גשר מעל דרך רבין שיחבר את נווה עוז לפסגת הדר.
כביש 483 הוא כביש רוחב אזורי המקשר בין מזרח פתח תקווה לבין גבעת השלושה וראש העין.
הוא מתחיל בצומת גנים ומסתיים בצומת ראש העין.
כביש 483 מתחיל בצומת גנים שבפתח תקווה, שבה הכביש נפגש עם כביש 40 (רחוב הנח"ל/דרך ירושלים) ועם רחוב הרב הרצוג ממערב.
כ-400 מטרים לאחר מכן בכיוון מערב יש רחוב חד סטרי שמעון בר יוחאי, הכניסה מכביש 483 אסורה, כניסה אל רחוב זה מותרת רק דרך כביש 40 לצפון ורחוב שמואל הנגיד.
בק"מ ה-1.4 הכביש מגיע לצומת עם הכניסה המרכזית לקיבוץ גבעת השלושה.
בק"מ ה-3 מגיע הכביש לצומת עם הכניסה לתל אפק (צומת זה אינו מרומזר).
הכביש חוצה את כביש 6 בגשר מעליו, סמוך למחלף קסם, ומסתיים בצומת ראש העין כשהוא נפגש עם כביש 444. כביש זה משמש כחלופה לכביש 5 לכניסה לראש העין דרך גבעת השלושה וכביש 444.
ק"משםסוגמיקוםדרכים מצטלבותכביש 483 ממערב למזרח0צומת גניםפתח תקווה , רחוב הרב הרצוג0.4צומת ללא שם רחוב רבי שמעון בר יוחאי, אין מעבר 1.4צומת גבעת השלושהדרום השרוןכניסה לקיבוץ גבעת השלושה3צומת אפקכניסה לפארק אפק3.6גשרראש העין (אין מעבר דרך הגשר אל כביש 6 מכביש 483)4.1צומת ראש העין
כביש 4578 הוא כביש ביהודה ושומרון, בתחומי המועצה האזורית מטה בנימין, המחבר את כביש 60 עם כביש 466. על כביש זה שוכנים היישובים מגרון, כוכב יעקב, תל ציון ופסגות.
הכביש נמתח לאורך של כ-9.5 קילומטרים, החל מצומת "מעבר מכמש" שבו מתחבר הכביש במעגל תנועה לכביש 60 (סמוך למוח'מאס ולאזור התעשייה שער בנימין), ועד לכביש 466 המוביל לרמאללה ובית אל.
סמוך לצומת מעבר מכמש ישנה תחנת דלק ובסמוך לה תחנת אוטובוס וטרמפיאדה מרכזית ליישובי בנימין ושומרון.
סמוך לכניסה לכוכב יעקב הוקמה נקודת תצפית ובור טבילה בשם "מצפה אליהו" על שם הרב מרדכי אליהו.
קטע בן 8 ק"מ המוביל מכוכב יעקב לפסגות נפרץ על ידי מועצה אזורית מטה בנימין ב־1994, בלי שקיבלה את האישורים הדרושים מהרשויות המוסמכות.
במאי 1994 הוציא המנהל האזרחי צו הפסקת עבודות בעקבות תלונה שהגישה עיריית אל-בירה.
בספטמבר 1994 הורה אלוף פיקוד המרכז אילן בירן להתחיל בעבודת מטה לצורך סלילת ציר פסגות-כוכב יעקב.
בתחילת דצמבר 1994 אישר ראש הממשלה ושר הביטחון יצחק רבין את סלילתו של הכביש, ובעקבות כך הוציא אלוף הפיקוד צו תפיסה המורה על תפיסת הקרקעות הנחוצות לסלילת הכביש.
תוואי הכביש שנפרץ היה שונה מן התוואי המופיע בצו התפיסה, ובחלקים מסוימים המדובר בחריגה של מאות מטרים לאורך של כמעט שני ק"מ.
באפריל 1995 הגישו עיריית אל-בירה ואחרים עתירה לבג"ץ בדרישה לבטל את צו תפיסת המקרקעין ולהפסיק את סלילת הכביש, בין היתר על רקע החריגות מהתוואי שהוגדר בצו.
הסלילה נעצרה במאי 1995 בעקבות הסטיה מן התוואי המאושר בצו.
כ-4 קילומטרים מתחילת הכביש, בין היישובים כוכב יעקב ופסגות, חוצה הכביש בפיתול חד את ערוצו של ואדי אל-עין (מיובלי נחל מכמש).
בנקודה זו חולף הכביש על יד מתקן טיהור שפכים (מט"ש) פלסטיני, המטפל בשפכי רמאללה, אל-בירה וההתנחלויות הסמוכות.
על יד המט"ש ממוקם מוצב פילבוקס צה"לי החולש על הסביבה.
קטע הכביש שבין פסגות לכביש 466 מכונה "ציר הזבל" על שם מטמנת האשפה הפלסטינית השוכנת בדרומו, או "דרך התות" על שם מעיין עין תות המצוי בצפונואו "ציר בית-אל - פסגות" וכן, גם "דרך עמק פסגות".
קטע כביש זה חוצה את אפיק ואדי שיבן ומקביל לו בחלקו.
בעת ריבוי משקעים מוצף הכביש לפעמים, ונסגר לתנועה באמצעות שערים המצויים בשני קצותיו.
מטרתה המוצהרת של סלילת קטע זה הייתה כדי לאפשר תחזוקה של קו חשמל העובר בו, אך נטען כי לסלילתו הייתה גם מטרה אידאולוגית ביוזמתו של פנחס ולרשטיין, כדי למנוע התפשטות של רמאללה ואל-בירה לכיוון מזרח.
בהתאם לכך, שימש בתחילה רק לרכבי ביטחון ותחזוקה, אך כיום הוא פתוח לתנועת כלל כלי הרכב.
הדרך ממוקמת צפונית-מזרחית לעיר רמאללה.
הכביש נסלל עקב הצורך לחיבור בין אזור בית אל לאזור פסגות.
בצד כביש זה, בסמוך לצומת המוביל לאזור בית אל (על כביש 466), ישנה חניית עפר בסמוך למעיין שנקרא "עין שיבן" ומכונה גם בשם עין תות (בנימין).
כביש זה משרת בעיקר את תושבי בית אל, פסגות והסביבה.
בסמוך לכביש נמצאת מטמנה פלסטינית גדולה וחנייה של משאיות פינוי אשפה, ומכאן הכינוי "ציר הזבל".
בעבר הכביש נועד רק לנסיעה של רכב ביטחון, אך כיום גם כלי רכב פרטיים נוסעים בו.
כביש זה היווה נתיב מילוט בכמה פעילויות טרור, כגון פיגוע הירי בגבעת אסף ב-2018
כביש 5055 הוא כביש רוחב אזורי בגוש שילה המתחיל בצומת שילה, הסמוכה לשילה, במערב, ומסתיים בצומת גדעון, על כביש אלון, במזרח.
בדרך עובר הכביש סמוך ליישובי גוש שילה, ומתחבר אליהם בעזרת מספר כבישי משנה, המהווים את כבישי הגישה היחידים לנקודות אלו.
קטע הכביש המרכזי, בין כיכר שבות רחל לצומת עדי עד, הוא דרך נוף הכרמים.
קטע הכביש המזרחי, שממשיך את הקטע הקודם עד לסוף הכביש, הוא דרך גדעון.
אורכו של הכביש 7.4 קילומטרים.
ב-1992 היו קיימים בכביש רק קצותיו המערביים והמזרחיים, שהתחברו ליישובים שהיו קיימים אז: שילה ושבות רחל במערב, והר קידה במזרח.
הכביש נבנה והתפתח עם גדילת גוש שילה והתרחבותו מזרחה, ועם בניית מאחזים חדשים בו.
כביש 4911 (מכונה גם: דרך זבולון המר) היא דרך ראשית בפתח תקווה המחברת את העיר מרחוב ז'בוטינסקי (כביש 481) דרך שכונת אם המושבות לכביש 5 במחלף התקווה.
באופן רשמי הכביש אינו מתחיל בכביש 481, אך בפועל הוא מהווה המשך ישיר של דרך הרב שלמה מלכה ודרך זבולון המר.
אורך הכביש הוא 2.2 קילומטרים.
כביש זה הוא ציר אורך אשר מאפשר מעבר בין מרכז פתח תקווה לכיוון צפון, לכביש 5, ולהפך.
הכביש עובר סמוך לאתרים מרכזיים בפתח תקווה, בהם אצטדיון המושבה, בית העלמין ירקון ותחנת הרכבת קריית אריה.
קיימת תוכנית להאריך את הכביש מזרחה בשישה קילומטרים נוספים לאורך תוואי מסילת הרכבת באזור עד למחלף רוקח, שם יתחבר עם נתיבי איילון.
על פי התוכנית יכונה הכביש כביש 491 (כביש איילון מזרח) ואורכו הכולל יהיה כ-7.5 קילומטרים.
על פי התוכנית המקורית מאמצע העשור הראשון של המאה ה-21, צפוי היה הכביש להבנות לקראת 2020.
הכביש, אם ייבנה, צפוי להיות מרכזי מאוד ולהחליף את מערב כביש 5 ונתיבי איילון בתפקיד חיבור השומרון ומזרח גוש דן לתל אביב, רמת גן ובני ברק.
על פי התוכנית, הכביש יהיה כביש אגרה.
עלות הקמתו המשוערת היא 300 עד 400 מיליון דולר.
ישנה התנגדות לבניית הכביש בשל חלקו העובר בפארק הירקון, ולמעשה מפחית משטחו של הפארק.
קילומטריםשםסוג מפגשדרכים מצטלבותכביש 4911 מדרום לצפון0מחלף תקווה1.3צומת ללא שםחיבור לבית העלמין ירקון ולדפו קריית אריה2.2צומת ללא שםדרך אם המושבות, דרך ראשון לציון, דרך זבולון המר (המשך ישיר)
כביש 4402 הוא כביש אזורי בישראל באזור המרכז, שמחבר בין כפר חב"ד למושב צפריה.
הכביש משמש כעורק תחבורתי מקומי לתושבי האזור והוא חלק ממערכת הכבישים האזוריים בתחום המועצה האזורית שדות דן.
הכביש מתחיל בצומת חב"ד ומשתרע צפונה לכיוון מושב צפריה, כשהוא חוצה אזור חקלאי ועובר בסמוך לבית רבקה (כפר חב"ד ב').
הכביש חוצה את מסילת הרכבת באזור תחנת הרכבת של כפר חב"ד.
במהלך השנים עבר כביש 4402 שינויים משמעותיים בתשתיות.
באוגוסט 2025 נחנך גשר חדש המחבר בין כפר חב"ד א' לכפר חב"ד ב' ומושב צפריה, שהחליף את המנהרה הישנה שהייתה בשימוש במשך עשרות שנים.
הגשר החדש הוקם במסגרת פרויקט נתב"ג מערב והוא מהווה הפרדה מפלסית מלאה מעל מסילת הרכבת.
במסגרת תוכנית השדרוג הנרחבת של כביש 44, שאושרה ביולי 2025 בהשקעה של כ-2 מיליארד שקלים, מתוכנן להקים מחלפון כפר חב"ד בצומת בין כביש 44 לכביש 4402. המחלפון המתוכנן נועד לשפר את זרימת התנועה מכפר חב"ד ואליו, לבטל צמתים מסוכנים ולהרחיב את נתיבי הנסיעה.
הפרויקט כולל גם פיתוח מסלול תחבורה ציבורית רציף (מת"צ), שבילי אופניים ותשתיות מים וחשמל חדשות באזור.
חנוכת המחלפון צפויה להתבצע בשנים הקרובות במסגרת הפיכתו של כביש 44 לכביש ממוחלף בקטע בין בית דגן לרמלה.
בדצמבר 2018 נחסם הכביש לתנועה בשני הכיוונים בין כפר חב"ד למושב צפריה בעקבות הצפות חמורות שנגרמו מגשמים עזים.
באותו אירוע חולצו משפחה שנלכדה ברכבה בהצפה במשך כשעה.
כביש 410 הוא כביש בין-עירוני במישור החוף במרכזה של ישראל, המחבר את העיר יבנה עם העיר רחובות.
(ברחובות מכונה הכביש בשם רחוב דרך הים).
הכביש משמש כעורק תחבורה מרכזי לתושבי האזור ולמושבים הממוקמים לאורכו.
כביש 410 עובר בכיוון מערב-מזרח ומחבר את העיר יבנה במערב עם העיר רחובות במזרח.
הכביש פועל כמחבר חיוני בין כביש 42 (שעובר דרך יבנה מצפון לדרום) לבין מערב רחובות.
לאורך מסלולו, הכביש עובר בסמוך למספר יישובים ואתרים מרכזיים, ביניהם מושב בית גמליאל ומושב גאליה.
הכביש חוצה את נחל שורק ונחל גמליאל, ובאזורים אלו הוקמו גשרים להעברת התנועה.
צומת עם כביש 42 ביבנה - הכביש מתחבר לכביש 42 בצומת ביבנה.
הפרדה מפלסית 145 - במיקום זה הוקמה הפרדה מפלסית באמצעות מפרידן המאפשר כניסה למושב בית גמליאל ולאזור התעשייה הסמוך, תוך חציית כביש 410 ומסילת הרכבת.
צומת בן זכאי - צומת על כביש 42 המחבר לכביש 4102, בסמוך לכביש 410.
צומת כפר גבירול - קישור לכביש 410 בכיוון רחובות ויבנה, בסמוך לשכונת כפר גבירול ברחובות.
הכביש מתחיל בצומת של שדרות דואני ביבנה עם כביש 42 כהמשך של שדרות דואני.
ומגיע עד לצומת כפר גבירול ברחובות.
שם משתלב עם כביש 411 עד שמשתלב עם רחוב "דרך הים" ברחובות, הכביש ממשיך ברחוב זה עד לרחוב "דרך יבנה".
ונגמר בשער מכון וויצמן בכביש 412 (רחוב הרצל).
קילומטריםשםסוג מפגשמיקוםדרכים מצטלבותכביש 410 מדרום-מערב לצפון-מזרח0צומת ללא שםיבנה, שד.
פרויקט יבנה מזרח - פרויקט תחבורתי בהיקף של כ-3 מיליארד שקל, הכולל שדרוג כביש 410 לכביש דו-מסלולי ודו-נתיבי באורך כ-4.5 ק"מ, בין בית גמליאל לבין מפגש הכבישים 4102 ו-42. במסגרת הפרויקט יוקמו שני מחלפים חדשים על כביש 410: מחלף יבנה צפון ומחלף בן זכאי.
בכביש 410 התרחשו בו מספר תאונות דרכים קטלניות לאורך השנים:
במרץ 2024 נהרגה אישה כבת 30 בתאונת דרכים קשה בכביש 410 סמוך לגאליה, וגבר כבן 30 נפצע באורח קשה.
באוקטובר 2024 נהרג גבר בן 58 מרחובות בתאונה חזיתית בין שני כלי רכב פרטיים בכביש 410 סמוך למושב גאליה.
נהג נוסף בן 25 נפצע בינוני.
לאורך כביש 410 וסביבתו ממוקמים מספר אתרים היסטוריים ואתרי עתיקות:
גשר יבנה – גשר ממלוכי היסטורי המשתרע מעל נחל שורק, שהוקם על ידי ביברס במאה ה-13 והיה חלק מדרך הדואר.
הגשר נמצא בכניסה המזרחית לעיר יבנה, בצמוד לתוואי כביש 410.
תל יבנה – אתר ארכאולוגי מרכזי הממוקם בדרום העיר יבנה, התחום על ידי כביש 42 ממערב וכביש 410 מצפון.
התל שוכן בסמיכות למסילת הרכבת רחובות-אשדוד.
כביש 6 (המכונה גם כביש חוצה ישראל או דרך יצחק רבין) הוא הכביש המהיר הארוך בישראל, המשתרע מדרום לצפון (כביש אורך) ונמתח מזרחית לכביש 4 ולחלקו הצפוני של כביש 40. בשנת 2019 היה אורכו של הכביש 200 קילומטרים ממחלף שוקת בדרום ועד מחלף סומך בצפון.
במסגרת קטע 21 בדרום והקטע הצפוני העתידי יהיה אורך הכביש כ-261.2 ק"מ.
כביש 6 הוא כביש אגרה בקטעים בין מחלף שורק למחלף עין תות, בין מחלף יקנעם למחלף תל קשיש ובין מחלף שער העמקים למחלף גבעות אלונים.
בארבעה קטעי כביש הנסיעה היא חינם: בדרום - דרומית למחלף שורק, ובצפון (חלקים מכביש 70 לשעבר) - בין מחלף עין תות למחלף יקנעם, בין מחלף תל קשיש למחלף שער העמקים ומצפון למחלף גבעות אלונים.
הקמת כביש 6 בוצעה במודל BOT על ידי חברת "דרך ארץ", האחראית על מימון, הקמה ותפעול הכביש תחת פיקוחה של חברת "חוצה ישראל" כרשות הממונה.
תקופת הזיכיון, שתוארה במקור עד יולי 2028, הוארכה עד לשנת 2032 בתמורה למימון הקמת נתיב רביעי.
המודל הכלכלי כלל "רשת ביטחון" ממשלתית להבטחת הכנסות מינימליות, שהופעלה בשנותיו הראשונות של הפרויקט ועד שנת 2007. אולם, עם העלייה בנפחי התנועה, עבר הפרויקט למצב של רווחיות המאפשר למדינה להשתתף ברווחיו העודפים של הזכיין.
בסוף תקופת הזכיינות אמור הכביש לחזור לידי המדינה.
הקמת כביש 6 התבססה על שילוב בין השקעה פרטית מאסיבית של הזכיין, שנאמדה ב-3 עד 4 מיליארד ש"ח, לבין מעורבות ממשלתית באמצעות חברת "חוצה ישראל".
המדינה השקיעה כחצי מיליארד ש"ח בין השנים 2000–2003 בתכנון, רכישת קרקעות והכשרת התוואי, ובמקביל מימנה את סלילת כבישי הרוחב המזינים את הציר.
בנוסף, הממשלה לקחה על עצמה את בנייתם של קטעי המשך שאינם כבישי אגרה, כמו המקטע שבין מחלף שורק למחלף מאחז, והקטע שבין מחלף דניאל לבן-שמן.
באוגוסט 2015 נחתם עם חברת שפיר הנדסה ותעשייה הסכם הזיכיון להקמה, הפעלה ואחזקה של קטעים 3 ו-7 המכונה "כביש 6 צפון", כאשר צו תחילת העבודות ניתן בדצמבר 2015. משך תקופת הזיכיון יהיה כ־34 שנים הכוללת את תקופת ההקמה, כלומר בשנת 2049 יעבור הכביש לידי מדינת ישראל.
לצורך בניית הקטעים הוקמה חברה דרך נוף נתיבי הצפון בבעלות של שפיר הנדסה.
לצורך תפעול ותחזוקה הוקמה חברה "כביש 6 חוצה צפון" בבעלות משותפת של שפיר הנדסה, קרן נוי ולאומי פרטנרס.
רעיון הכביש נהגה כבר בסוף שנות ה-60, בגיבוש תוכנית אב לכבישים במשרד הפנים, בהובלת ד"ר אלישע אפרת.
בשנת 1976 הוא כבר הוכנס לתוכנית המתאר הארצית (תמ"א 3 ובהמשך לתמ"א 31), אולם לא נעשה כמעט דבר עד סוף שנות ה-80. בספטמבר 1989, הציג לראשונה שר האוצר שמעון פרס את התוכנית לסלילת הכביש.
בקיץ 1992 החליטה הממשלה בראשות יצחק רבין על הקמת הכביש, באמצעות שותפות ציבורית-פרטית.
לאורך התוואי המדינה החלה לבצע מספר הפקעות אלא שבשנת 1998 המדינה הפקיעה אדמות בכפר אל רוחה הסמוך לכפר קרע.
המדינה הציעה פיצויים לבעלי הקרקעות הערביים, ואלו נענו ברובם יחד עם ראשי הרשויות בואדי עארה, מלבד שייח ראאד סלאח שהנהיג מחאה אלימה כנגד ההפקעות באל-רוחה יחד עם מיעוט מבעלי הקרקעות, אך למרות מחאתו ההפקעות הושלמו.
במאי 2003 הורחב הכביש דרומה עד מחלף נשרים וביולי עד מחלף שורק.
באוגוסט 2003 הורחב הכביש צפונה עד למחלף ניצני עוז ובינואר 2004 הושלם הקטע המרכזי עם חנוכת הקטע ממחלף ניצני עוז למחלף עירון.
בסוף 2007 נפתח לתנועה קטע חדש בדרומו של הכביש, בין מחלף שורק ומחלף קריית גת (קטע 19).
קטע דרומי נוסף, בין מחלף קריית גת ומחלף מאחז (קטע 20), נפתח באמצע שנת 2008. ב-20 ביולי 2009 נפתח לתנועה קטע בצפונו של הכביש (קטע 18) המחבר בין מחלף עירון ומחלף עין תות.
סלילת הקטע החלה לאחר פסיקת בג"ץ בנוגע לפגיעה בסביבה.
עם התקדמות עבודות הסלילה נתגלו קברים על תוואי הכביש.
העבודות הופסקו עקב מחאה חרדית וחודשו תוך הסטת תוואי הכביש.
בשנת 2011 החלו עבודות להרחבת הקטע בין מחלף בן שמן למחלף נחשונים משני נתיבים לשלושה לכל כיוון: במחצית הראשונה של שנת 2012 הסתיימו העבודות בין מחלף נחשונים לגבעת כ"ח, ובדצמבר 2012 הסתיימו העבודות בין גבעת כ"ח למחלף בן שמן.
בנובמבר 2012 החלו העבודות להרחבת קטע מחלף ניצני עוז-מחלף באקה-ג'ת והן הסתיימו בחודש מרץ 2014. בדצמבר 2014 נחנך נתיב נסיעה שלישי בשני הכיוונים בין מחלף באקה-ג'ת למחלף עירון.
הרחבת הכביש הפחיתה את העומס בשעות השיא.
ביולי 2011 פרסם משרד האוצר את המכרז הבינלאומי לתכנון, הקמת, הפעלת ואחזקת החלקים הצפוניים של הכביש.
למכרז הוגשו מועמדויות על ידי שבע קבוצות.
בחודש יולי 2013 נבחרה חברת שפיר הנדסה כזוכה במכרז להארכת הכביש, בהשקעה בסכום של כשני מיליארד שקל.
החברה התחייבה לביצוע הפרויקט בפרק זמן של 40 חודשים לכל היותר, ולאחריו תקבל את הכביש לתקופת זיכיון של 34 שנים.
נכון לסוף מרץ 2019 קטע 7 וקטע 3 נפתחו לתנועה.
בינואר 2015 שודרג הקטע של כביש 31 בין מחלף להבים למחלף לקייה שכיום משמש את כביש 6. הקטע קושר לחלק הצפוני של כביש 6 כעבור כמה חודשים שבהם כביש 31 קישר בין המקטעים.
בספטמבר 2015 נפתחו לתנועה שני קטעים.
האחד ביטל את העיקול בכביש 40 שבצומת קמה ונסלל לאורך כשלושה קילומטר כקטע משותף לכבישים 6 ו-40. במרכזו של הקטע נפתח מחלף קמה שאליו הוארך מזרחה כביש 293. קטע נוסף נפתח דרומית יותר, ממחלף רהט החדש עם כביש 40 ועד לקטע שנפתח בינואר 2015 סמוך ללהבים.
אורכו של הקטע ממחלף רהט עד מזרחית ללהבים הוא 5.5 קילומטר.
בקטע נפתח לתנועה גם מחלף להבים המקשר את כביש 6 לכביש 310 לכיוון רהט ואופקים.
קטע הכביש מדרום-מזרח למחלף עד לצומת עם כביש 358 נקרא מאותה עת כביש 6 בלבד.
כביש 6 הוא הכביש הראשון בישראל שהותרה בו החל מדצמבר 2015 מהירות נסיעה מרבית של 120 קילומטר לשעה.
השינוי הוחל על חלק מקטעי הכביש בהם התבצעו התאמות בטיחות נדרשות.
במרץ 2016 נחנכו שני קטעים.
האחד באורך קילומטר, החליף את צומת דבירה שהוסב למחלף, מדרום למחלף קמה.
השני באורך שישה קילומטר, מקשר בין מחלף רהט למחלף להבים.
בספטמבר 2016 נחנך הקטע בין מחלף לקייה למחלף שוקת, בחיבור עם כביש 31 לכיוון ערד וים המלח.
באותו החודש הושלמה הרחבתו של כביש 6 בין מנהרות חדיד למחלף נחשונים לארבעה נתיבים לכל כיוון.
בהמשך השנה נחנכו קטעים ומחלפים נוספים בין מחלף קמה למחלף שוקת, המפוצל לחלק מערבי (בחיבור עם כביש 31) ולחלק דרומי (בחיבור עם כביש 60).
ב-14 בנובמבר 2018 נפתח המקטע הראשון של כביש 6 צפון (קטע 7), בין מחלף אליקים עד מחלף תל קשיש, וכן הוחלף הסימון של כביש 70 לכביש 6 בין מחלף תל קשיש ועד מחלף העמקים.
ב-28 במרץ 2019 נפתח המקטע השני של כביש 6 צפון (קטע 3), ממחלף העמקים ועד מחלף סומך.
ביוני 2022 אישרו ממשלת ישראל השלושים ושש וועדת הכלכלה של הכנסת את שינוי תנאי הזיכיון, כך שתקופת הזיכיון של חברת דרך ארץ תוארך בתקופה שלא תעלה על שלוש שנים בתמורה להרחבת הכביש על ידי סלילת נתיב נוסף לכל כיוון בקטע שבין מחלף קסם ועד מחלף עין תות.
בחודש אוגוסט 2025, שרת התחבורה מירי רגב הכריזה כי הנחתה להקים קומה נוספת בכביש 6. הגוף האחראי על פרויקט זה הוא החברה הממשלתית "חוצה ישראל".
הנתיבים העיליים יוקמו תחילה, בקטעים נבחרים לאורך הכביש.
להלן הקטעים הראשונים בהם יבנו הנתיבים העיליים: 6 דרום - ממחלף באקה ג'ת, למחלף חורשים, לאורך של כ-32 ק"מ רצופים.
6 צפון - ממחלף נחשונים למחלף אייל, לאורך של כ-16 ק"מ רצופים.
הפרויקט צפוי לעלות כ-5 מיליארד ש"ח, ולהפחית את העומס בכביש 6 הקיים, ההולך וגודל מדי שנה.
ברחבי העולם כבר פועלים שנים רבות כבישים מסוג זה במדינות: ארצות הברית, יפן ואיחוד האמירויות.
קטע 21 בדרום ממחלף שוקת עד מחלף נאות חובב אושר באופן כללי בשנת 1999. קטע 21 כולל ארבעה חלקים.
שני הקטעים הראשונים הושלמו בשנת 2016. שני הקטעים שנותרו:
מקטע מס' 3 בין מחלף שוקת למחלף נבטים (כ-11 קילומטר).
תוכנית מתאר מפורטת אושרה בתחילת 2010 והממשלה אישרה תכנון מפורט בפברואר 2010. קטע זה יחבר בין מחלף שוקת למחלף נבטים עם כביש 25.
מקטע מס' 4 בין נבטים למחלף נאות חובב (כ-13 קילומטר).
תוכנית מתאר מפורטת אושרה בתחילת 2010 והממשלה אישרה תכנון מפורט בפברואר 2010. ממחלף נבטים ימשיך הכביש דרומה כ-13 קילומטר עד התמזגות עם כביש 40 במחלף נאות חובב.
אבן הקילומטר המופיעה במחלף מאחז מסמנת 68 קילומטר, אך בפועל הכביש המתוכנן (שחלקו נסלל) שבין מחלף נאות חובב למחלף מאחז צפוי להיות באורך של 56 קילומטר.
הקטע הצפוני ממחלף סומך דרך מחלפים אבליים, אחיהוד, ג'דידה, בית העמק וכברי עד מחלף שלומי (כ-40 קילומטר): אושר בשנת 2010 והחלו שלבי תכנונים מפורטים.
ביוני 2023 הממשלה קיבלה החלטה להשקיע 3 מיליארד שקלים להארכת כביש 6 צפונה, בסלילת 22 קילומטרים של כביש דו-מסלולי, ממחלף סומך ועד לבית העמק.
חלק מהצלחתו של כביש 6 תלויה בכבישי הרוחב שמזינים אותו.
הכבישים 7, 431, 471, 531, 551 ו-61 נסללו או הוארכו ככבישי רוחב לכביש 6. בעתיד מתוכננים להסלל לכביש 6 כבישי רוחב חדשים שיתחברו אל הכביש במחלפים חדשים.
כמו כן מתוכננות הארכות ושדרוגים של כבישי רוחב קיימים.
ביצוע כבישים אלה והאחריות עליהם מוטלת על חברת נתיבי ישראל (מלבד כביש 431).
כביש 31 (מחלף שוקת/מיתר–ערד): במסגרת התוכנית של נתיבי ישראל שאישרה הממשלה, כביש זה הורחב ומוחלף כך שהוא מכיל שני נתיבים לכל כיוון ומאפשר גישה מהירה ובטוחה לעיר ערד ולים המלח.
בצומת תל ערד המדורג, עם כביש 80, הוקם רמזור, ומתוכנן בו בעתיד מחלף.
בימים אלו מתבצעות עבודות למחלוף צומת שוקת הוותיק עם כביש 60, שייקרא מחלף מיתר.
המהירות המותרת בכביש היא 90 קמ"ש, עם אפשרות העלאה ל-100 קמ"ש.
כביש 293 (נתיבות-בית קמה): לכביש זה נסללה הארכה של כקילומטר מזרחה מצומת קמה עד כביש 6 ו-40. במקום צומת קמה נבנה מחלף קמה שנפתח ב-2015. כך נוצר חיבור בין כביש 6 לנתיבות ושדרות.
בקטע הכביש בין צומת הגדי עם כביש 25 לצומת קמה עם כביש 264 מתוכננת הרחבה לכביש דו-נתיבי דו-מסלולי על מנת להפחית את הסיכונים לאורכו ולשאת את הביקושים הצפויים בו.
כביש 39: כביש עתידי שמתוכנן לחבר בין אזור קריית מלאכי, כביש 6, אזור בית שמש, צור הדסה וירושלים.
כביש 7 (אשדוד–מחלף שורק): קטע הכביש ממחלף גדרה למחלף שורק נפתח עם פתיחתו של כביש 6 באזור.
בשנת 2014 הושלם מיחלופו של כביש 41 מגדרה עד מחלף אשדוד, והוא הפך לחלק מכביש 7 - בכך נוצר חיבור בין כביש 6 ואשדוד.
מתוכננת השלמתו של שדרוג ומחלוף כביש 41 לכביש 7 – בין אשדוד למחלף אשדוד.
בנוסף, קטע כביש 3 ממחלף שורק למודיעין צפוי לעבור שדרוג ומחלוף לרמת כביש מהיר, תוך הסטת התוואי לתוואי חדש באזור מחלף לטרון.
הכביש המשודרג יהווה את המשכו של כביש 7 וישפר את הגישה מכביש 6 לכיוון ירושלים.
כביש 411 (רחובות–צומת חולדה): כביש זה עובר מעל לכביש 6 בסמוך למזכרת בתיה ללא חיבור אליו.
במקום מתוכננות עבודות חיבור בין שני הקטעים והקמת מחלף חולדה עם כביש 6 על מנת ליצור חיבור מהיר לרחובות.
כביש 431 (מחלף נשרים-מחלף מבוא איילון) הכביש הוקם בשלבים והושלם לדרך פרוורית מהירה (110 קמ"ש) המחברת ברצף בין כביש 6 לראשון לציון, באר יעקב, נס ציונה, ומודיעין מכבים רעות.
כביש 461 (מחלף קיבוץ גלויות בתל אביב-יפו–צומת הטייסים): מצומת הטייסים שימוחלף מתוכנן המשכו של כביש 461 מזרחה שיתחבר עם כביש 6 וכביש 444 במחלף גבעת כ"ח שיוקם כארבעה קילומטר דרומית למחלף נחשונים.
כביש 461 ישודרג לדרך פרוורית מהירה ויחבר את כביש 6 לערים יהוד, אור יהודה.
תוך כדי שהוא עוקף מצפון את בני עטרות וגבעת כ"ח.
משם אמור הכביש להתחבר לכביש 465.
כביש 471 (מחלף נחשונים-מחלף בר-אילן) הכביש הוקם בשלבים והושלם לדרך פרוורית מהירה (110 קמ"ש) המחברת ברצף בין כביש 6 לפתח תקווה, גבעת שמואל קריית אונו ומזרח רמת גן, במהלך 2019 נסלל מחדש, קורצף והוסף לו נתיב תחבורה ציבורי.
כביש 531 (מחלף שמריהו מזרח–מחלף חורשים): כביש רוחב מהיר המקשר בין כביש החוף לכביש 6 דרך כפר סבא רעננה והרצליה.
תחילה נפתח הקטע בין כביש 6 לכפר סבא בשנת 2002. ב-2018 הושלם הקטע המערבי של הכביש דרך רעננה והרצליה.
כביש 551 (מחלף אייל): בכביש זה קיימים שני קטעים קצרים ומנותקים של הכביש, אחד במחלף אייל המחבר את כביש 6 עם כביש 444, צור יגאל וכוכב יאיר; ואחד ככביש גישה ממחלף הדרים שעל כביש 4 לכלא הדרים.
לפי התכנון צפויים שני קטעים אלה להתחבר לכביש אחד שימשיך מערבה עד כביש 2 ליד שפיים ויחבר את כביש 6 עם אזור יישובי השרון וחוף השרון.
כביש 57 (נתניה–מחלף ניצני עוז): מתוכנן שדרוג ומחלוף הכביש בקטע זה, כולל הסטת התוואי באזור כפר יונה כך שיעקוף את העיר מצפון.
בכך תתאפשר נסיעה מהירה ונטולת רמזורים בין כביש 6 ונתניה.
כביש 9: כביש זה נפתח בחלקו בשנת 2014, בין כביש 4 למחלף באקה-ג'ת.
הקטע בין צומת יער חדרה לצומת חביבה מסומן ככביש מהיר, כאשר בדרך הוקם מצפון לאליכין מחלף חדרה דרום המשרת את השכונות הדרומיות של חדרה, אליכין ויישובי הסביבה.
ב-2015 התבצעו עבודות לשדרוג הקטע בין צומת חביבה למחלף באקה-ג'ת ליצירת חלופה מהירה מהכביש לאזור חדרה.
מתוכנן גם המשך מערבה של כביש 9 עד כביש 2 באזור מכמורת ומחלוף של צומת חביבה.
בקטע הכביש שנחשב כמהיר מותרת מהירות נסיעה של 110 קמ"ש.
כביש 77 (מחלף תל קשיש–מחלף גולני): ממחלף תל קשיש שהוקם ממזרח לכרמל, נפתח בינואר 2019 קטע חדש ומהיר של כביש 77 עד מחלף ישי, שהושלם.
בעתיד תיבדק העלאה של המהירות ל-110 קמ"ש.
כביש 79 (קריית ביאליק–נוף הגליל): התבצעו עבודות להרחבת ומחלוף הכביש בין מחלף קריית ביאליק למחלף נצרת מערב, ונפתחו בו 13 מחלפים חדשים, 2 צמתים ו-2 כיכרות.
הכביש עובר במחלף סומך שמשרת את כביש 6, ובכך תתאפשר נסיעה מהירה מכביש 6 לקריות, שפרעם, נצרת ונוף הגליל וחיבור לכביש 77. המהירות המותרת בכביש היא 90 קמ"ש.
כביש 859 (נהריה-עמקה), מצומת שבי ציון בכביש 4 עד לצומת עמקה בכביש 70 שבעתיד יהפוך לחלק מכביש 6 הצפוני.
יעבור בצמוד ביישובים נס עמים, רגבה ומזרעה
להבדיל מכבישי אגרה שבהם גביית האגרה נעשית באמצעות קופות מאוישות בכניסה לכביש או ביציאה ממנו, בכביש 6 נעשית גביית האגרה באמצעים אוטומטיים לחלוטין, שאין בהם כל הפרעה לתנועה.
מערכות אלקטרואופטיות קוראות את לוחית הרישוי של המכונית בכניסה לכביש וביציאה ממנו, ובהתאם למידע זה נשלח אחת לחודש חשבון אל בעל המכונית.
מערכות גבייה אוטומטיות קיימות במקומות רבים בעולם, אולם בעת פתיחת הכביש לתנועה היה רק בקנדה כביש נוסף בו השימוש במערכת הגבייה האוטומטית הוא חובה.
שיטת הגבייה גוררת תגובות שליליות רבות, בעקבות תקלות חוזרות ושירות לקוחות מוגבל, קנסות פיגורים חריגים בגובהם, מדיניות פיקוח המיועדת למיקסום יעילות הגבייה, חוסר שקיפות של המחיר, וחדירה לפרטיות בשל מתן גישה למסדי נתונים ממשלתיים לגורם פרטי.
על חיוב לא מוצדק ניתן לערער בפני ועדות ערר המופעלות על ידי חברת כביש חוצה ישראל.
באתר החברה המפעילה את כביש 6 נטען ש"המחיר שנקבע לנסיעה הוא מן הנמוכים בעולם.".
אולם בהשוואות שנעשו על ידי הכלכלן דן בן-דוד ואחרים, נמצא שעלות הנסיעה בכביש 6 לקילומטר גבוהה משמעותית בהשוואה לארצות הברית.
הבנק העולמי מציין שטווח המחירים לכבישי אגרה נע בין 3–8 סנט לקילומטר.
מחיר הנסיעה בכביש 6 ממחלף עין תות למחלף שורק, מרחק של 113 קילומטר, למנוי פסקל היה בתחילת 2012 24.23 ש"ח, שהם קצת פחות מ-6 סנט לקילומטר.
מערך ניידות הסיור והשירות של כביש 6 מסייר לאורך הכביש באופן רציף 24/7.
צוותי הסיור אחראים, בין היתר, להסיט מהכביש כל מפגע המפריע לרצף ולזרימה של התנועה ולתמוך בניטור השוטף של הכביש לצד צוות חדר הבקרה.
נוסף על כך וכחלק מהשירות ללקוחות כביש 6, צוותי הסיור מעניקים ללא תשלום סיוע לנהגים בהחלפת גלגל ברכב, במספרי טלפון של שירותי גרירה, במילוי ליטרים בודדים של דלק ועוד, על מנת שהנהג יוכל להמשיך בנסיעתו בבטחה.
בארבעה מקומות לאורך הכביש, בשני צדדיו, יש אזורי שירות, הכוללים תחנת דלק, מסעדה וחנות נוחות.
באזור השירות שבין מחלף ניצני עוז למחלף באקה-ג'ת יש גם בית כנסת.
מדיניות התכנון בכביש 6 התבססה על העיקרון כי אין להפריד בין תכנון הנדסי לתכנון נופי.
יחידות הנוף היוו את נקודת המוצא לתכנון.
לשילובו המיטבי של הכביש בנוף היה משקל מכריע בתכנון.
כמו כן נעשתה חשיבה רבה עוד בשלב התכנון לשמירה על המערכות האקולוגיות הקיימות.
ההנחיה התכנונית הייתה לשמור על המצאי האקולוגי הקיים באזור ולשלבו בכביש בצורה שתאפשר את המשך שגשוגו.
ההתייחסות לכביש הייתה כאל דרך נופית.
מטרות התכנון הנופי של כביש 6
למצות את התוצר הנופי/אדריכלי המיטבי של הכביש מתוך ערכי הנוף של השטח.
ליצור אשליית שילוב בין הכביש והנוף.
לנסות למזער את הפגיעה בטבע שבאזור הכביש.
לתאם ולשלב בין הכביש ובין תשתיות אחרות בתחומו ובסביבתו.
לתרום ולהשפיע על רמת התכנון של מערכי תשתית אחרים עתידיים.
לפתוח ולהציג את אזורי ישראל הסובבים לציבור המשתמשים בכביש.
לכביש ישנם תומכים ומתנגדים רבים.
ההתנגדויות להקמת הכביש הן מסיבות שונות: תחבורתיות, כלכליות, חברתיות וסביבתיות.
הכביש מקצר את זמן הנסיעה מהצפון והדרום למרכז הארץ, ומאפשר לאנשים לא להצטופף במרכז, שממילא צפוף מאוד.
תשתיות: כביש זה יאפשר לשנע אנשים וסחורות בזמן קצר יותר, ויוריד את מחירי ההובלה.
חיסכון במשאבים: עקב קיצור זמן הנסיעה לאוכלוסייה רבה, נחסך למשק שימוש רב בדלקים מזהמים ויקרים.
תאונות דרכים: העברת חלק מהתחבורה הארצית אל כביש זה, תגרום להפחתה במספר תאונות הדרכים, מכיוון שמדובר בכביש בטיחותי בסטנדרטים גבוהים משאר כבישי ישראל.
הכביש משרת את כולם: בניגוד לטענת המתנגדים, הכביש אינו מיועד רק לעשירים ולבעלי רכב פרטי, והראייה היא שחברת אגד מפעילה קווים רבים מצפון לדרום העוברים דרך הכביש, ואף מחברת נקודות שלפני הקמת הכביש היה קשה להגיע אליהן בתחבורה ציבורית.
קווי תחבורה ציבורית אשר משתמשים בכביש 6, מקצרים את זמן הנסיעה בהם ומייעלים את מערכת התחבורה הציבורית.
הפחתת עומס מנתיבים קיימים: מכיוון שחלק מהתחבורה הארצית יעבור דרך כביש זה ולא דרך כבישים אחרים כמו הבקעה, כביש החוף והכביש הפנימי.
הדבר יגרום לפתיחת הפקקים בנתיבים אלו.
הפחתת זיהום אוויר בריכוזי אוכלוסייה: עקב מעבר של מכוניות רבות מנסיעה דרך גוש דן, מזרחה, דרך כביש 6, זיהום האוויר באזור גוש דן, בו מצטופפים קרוב למיליון איש, יפחת וישפר הורדת זיהום האוויר באזור האורבני הצפוף.
מעודד תחבורה פרטית: כביש חדש וגדול מעודד אנשים להסתמך יותר על רכב פרטי.
באופן זה, הכביש מזרים עוד כלי רכב אל הכבישים הפקוקים ממילא, ומחריף את המצב הקיים.
ריבוי השימוש ברכב פרטי והעמידה בפקקים יוצרים יותר זיהום סביבתי מאשר האפשרות החליפית של שימוש בתחבורה הציבורית.
יקר שלא לצורך: מדינת ישראל השקיעה יותר מדי בכביש, ופתרונות אחרים כמו ניצול של תוואים קיימים (לדוגמה כביש 40 וכביש 444) היו עולים משמעותית פחות ונותנים תוצאה דומה.
אמנם עלות סלילתו של הכביש היא על חשבון היזם, אך המדינה התחייבה לסלול על חשבונה מספר רב של כבישי רוחב שיתחברו לכביש, ולפצות את היזם במקרה של הכנסות נמוכות מהצפוי.
משאבי קרקע: מדינת ישראל שמצפון לבאר שבע צפופה מאוד, וענייה בשטחים פתוחים ובעתודות קרקעיות.
הכביש משתמש בכמויות גדולות של קרקע שיחסרו בעתיד למטרות אחרות: בינוי, פנאי וכן הלאה.
איכות סביבה: הכביש פוגע בנוף, עלול לגרום לזיהום המים באקויפר כתוצאה משמנים הנפלטים מכלי הרכב, יגרום לקיטוע של בתי גידול טבעיים של חיות בר, פוגע באזורים רבים שעד היום נשארו בתוליים.
ריכוזיות: הכביש, שנבנה על ידי גוף פרטי, מאפשר ריכוז של עוצמה כלכלית עצומה בידיהם של מעטים, שהיא אינה רק תוצאה של הכביש כי אם שימוש בו כמנוף לניצול כלכלי של השטחים הסמוכים אליו.
באזור השרון עובר כביש 6 בסמיכות לטולכרם ולקלקיליה, וכן בסמיכות לגדר ההפרדה.
לאורך שני קטעים אלה בנויה חומת בטון, שתכליתה למנוע ירי מערים אלו לעבר הכביש.
כמו כן, ישנן מספר עמדות פילבוקס צה"ליות, על גדר ההפרדה, שאחת ממטרותיהן היא להגן על כביש 6.
בשל קרבתו של הכביש לשטחים בשליטת הרשות הפלסטינית, אירעו מספר מקרים של ירי לעבר הכביש:
בעת סלילת הכביש אירעו מספר אירועי ירי לעבר מאבטחים ועובדי סלילת הכביש, כאשר בחלקם היו אף פצועים.
ביוני 2003 נרצחה נועם ליבוביץ' בת ה-7, בעת שמחבל ירה על הרכב בו נסעה בסמוך למחלף אייל.
באוגוסט 2007 נפצע קל מירי נהג שנסע בכביש, סמוך למחלף חורשים, אם כי ככל הנראה לא מדובר היה בירי מכוון, אלא מירי במסגרת טקס סיום לימודים בבית ספר בקלקיליה.
כמו כן, מספר פעמים יודו אבנים או בקבוקי תבערה לעבר מכוניות שנסעו בכביש.
מחלפים ונקודות ציון (מדרום לצפון)
מחלף ג'דיידה-מכר (בתכנון) ג'דיידה-מכר ?
מחלף בית העמק (בתכנון) עמקה, כליל ?
מחלף כברי (בתכנון) כברי ?מחלף עבדון (בתכנון)מצובה כביש 702 ?
מחלף בצת (בתכנון) בצת, שלומי
כביש 60 הוא כביש אורך ארצי בישראל וביהודה ושומרון שמתחיל בבאר שבע ומסתיים בנצרת.
רובו של הכביש עובר באזורי יהודה ושומרון מחוץ לתחומי הקו הירוק, והנתיב שלאורכו הוא עובר ידוע גם בשם דרך ההר, "חוצה יהודה ושומרון" או "דרך האבות", בה, על פי המקרא, צעדו האבות.
בשל המעקפים הרבים שנסללו לאורך הכביש, במידה רבה אין הוא חופף עוד את הדרכים ההיסטוריות.
הכביש עובר לאורך דרך ההר הקדומה, שחצתה את ארץ ישראל לאורכה בעיקר על בסיס תוואי קו פרשת המים.
הכביש משמש כעורק תחבורה ראשי הן ביהודה והן בשומרון עוד מהעת העתיקה.
תוואי הכביש נסלל ברובו בשלבים במהלך תקופת המנדט הבריטי, במטרה לקשר את הערים המרכזיות בגב ההר.
חלקו הצפוני נקרא אז כביש ירושלים-שכם-נצרת וחלקו הדרומי כביש ירושלים-בית לחם-חברון-באר שבע.
קטע הכביש שבין עפולה לנצרת נסלל על ידי גדודי עבודה עבריים בשנים 1920–1921, וסלילתו הסתיימה בינואר 1922.
בתקופת השלטון הירדני ביהודה ושומרון חולק הכביש לקטעים נפרדים שהיו בשליטה ירדנית ושליטה ישראלית.
לקראת ביקור האפיפיור פאולוס השישי בישראל שיפצו הירדנים את קטע הכביש מג'נין לגבול עם ישראל, ככל הנראה בסוברם בטעות שמסלול הנסיעה של האפיפיור יעבור בכביש 60, ולא כפי שתוכנן ובוצע בפועל, בכביש 66.
לאחר 1967 הממשל הצבאי הישראלי שיפץ את הכביש, ושוב היה ניתן לנסוע בו לכל אורכו בין נצרת לבאר שבע.
בשנת 1980 קיבל הכביש את המספר "60", במסגרת שיטת מספור הכבישים החדשה שהחלה באותה עת.
על פי סיווגו ככביש ארוך ארצי (בכיוון צפון-דרום) הוא קיבל מספר דו־ספרתי זוגי, שהכביש ממערב לו קיבל את המספר "40", בהמשך תוכנן כביש ארוך נוסף ממזרח לו לאורך ספר המדבר, כביש 80 (שברובו לא נסלל לבסוף).
עד סוף שנות ה-80 עבר תוואי הכביש במרכז הערים והכפרים שאותם חיבר – ג'נין, שכם, רמאללה, אל-בירה, בית לחם, חלחול וחברון.
בשנת 1984 הציגה לראשונה מועצה אזורית מטה בנימין תוכנית לסלילת כביש עוקף רמאללה.
בעקבות האינתיפאדה הראשונה החלו בתכנון תוואי חדש במספר מקומות, על מנת לעקוף יישובים פלסטינים.
שהראשון בהם היה כביש עוקף בית לחם (כביש המנהרות).
ב־1995 מסרה מע"ץ לשלושה קבלנים במרכזים סגורים סלילת כביש עוקף חלחול-חברון - באורך כ־14 ק"מ.
הסלילה נועדה להמשך מנובמבר 1995 ועד מרץ 1996.
כביש 60 עבר בצמוד למחנה הפליטים אל-ערוב ובתוך הכפר בית אומר ובימי האינתיפאדה הראשונה היו בו תקריות רבות של יידוי אבנים על כלי רכב חולפים ממחנה הפליטים.
בדצמבר 1998, פרסם לראשונה מע"צ מכרז לסלילת הכביש.
במכרז זכתה חברת אחים ברזאני, לכביש עוקף באורך של כ-8 ק"מ, ובעלות של 18.5 מיליון שקל.
אך הכביש לא נסלל, עקב הצורך בהפקעות של אדמות פרטיות רבות מבית אומר וחלחול לצורך סלילתו.
באוקטובר 2017 הבטיח ראש הממשלה בנימין נתניהו לבכירי מועצת יש"ע, לקדם את סלילת עוקף אל-ערוב ביחד עם פרויקטים אחרים ברחבי יהודה ושומרון.
באפריל 2019 חתם ראש המנהל האזרחי בן חור אחוות על צו הפקעה ל-401 דונם מאדמות הכפרים בית אומר וחלחול לצורך סלילת הכביש.
כביש 60 הוסט לתוואי חדש, בשולי שמורת היער אל-קרן, וממזרח לבית אומר ונפתח לתנועה ב-7 ביולי 2023. עוקף אל-ערוב מסיט את כביש 60 כ-150 מטר מערבה ממסלולו הקודם.
המנהל האזרחי דוחה בקשות להיתרי בנייה בסמיכות לכביש ופועל באופן מוגבר למנוע בנייה בלתי חוקית בסמיכות לכביש.
עוקף בית לחם (כביש המנהרות)
תכנון כביש עוקף בית לחם באורך 11 ק"מ הסתיים בשנת 1989, במטרה לחבר בין גוש עציון מדרום לירושלים מצפון בתוואי ישיר, ולעקוף את העיר בית לחם ממערב.
תוואי הכביש המתוכנן כלל שתי מנהרות, האחת באורך כ-300 מטר והשנייה באורך כ-900 מטר, שבשעת בנייתן היו הארוכות ביותר בישראל.
בין שתי המנהרות גשר ארוך החוצה את העמק שבין בית ג'אלא ושכונת גילה.
באותה עת גם תוכנן כביש בגין בתוך ירושלים, עם חיבור לכביש המנהרות.
מועצת התכנון העליונה של המנהל האזרחי אישרה את סלילת העוקף בתחילת 1990 אולם עתירה לבג"ץ של תושבי בית ג'אלא נגד הפקעת אדמתם, עיכבה את עבודות הסלילה.
סלילת הכביש הסתיימה ב-1996. לאחר פרוץ האינתיפאדה השנייה ירו פלסטינים מבית ג'אלא על המכוניות שנסעו בגשר, ובעקבות כך הציב צה"ל קירות בטון על הגשר.
בשנת 2019 החלה בניית מסלול נוסף במקטע הכביש, גשר נוסף המקביל לגשר הקיים וחפירת שתי מנהרות נוספות להכפלת מספר הנתיבים.
בסוף 2022 נפתחה המנהרה הצפונית ובמרץ 2023 נפתחה המנהרה החדשה במקטע הדרומי.
ב־10 ביולי 2024 נפתחו כל המנהרות לתנועה.
כביש עוקף רמאללה תוכנן במסגרת תוכנית המתאר של מטה בנימין ב-1984. ב־1994 החליטה מע"ץ על סלילת קטע בן 12 ק"מ כקטע חדש של כביש 60 מזרחית לכביש הישן, שחיבר את גבע בנימין עם ואדי חרמיה צפונית לעפרה, במטרה לעקוף את רמאללה ואל-בירה שעברו לשליטת הרשות הפלסטינית.
בשנים 2021–2024 נסלל כביש לב השומרון העוקף את חווארה, במטרה להפריד את תנועת הכביש מציר חווארה שבו ביצעו מחבלים ערבים פיגועים רבים.
ציר גלעד הוא קטע בכביש 60 המתחיל במחלף יצהר ומסתיים בצומת ג'ית.
הכביש עוקף את שכם, אשר רכס סלע מפריד בינה לכביש, וממחבר בין אזור גב ההר וכביש 555 לכביש 55 וקדומים.
הכביש נסלל בסוף שנות ה-90 של המאה ה-20, כאשר הנסיעה בקטע הישן בכביש שעבר בתוך שכם נהייתה למסוכנת ואף נאסרה בעקבות הסכמי אוסלו.
יחד עם הציר נסלל המשך מקדומים לשבי שומרון כחלק מ"כביש עוקף שכם".
סלילת הכביש הושלמה ביולי 2002.
ב-29 במאי 2001 נרצח בחלקו הצפוני של הכביש גלעד זר על ידי מחבל.
לאחר הירצחו נקרא הכביש "כביש גלעד", על שמו.
כביש שבי שומרון-חומש נפתח מחדש לתנועה פלסטינית בסוף יולי 2003.
שינוי נוסף בתוואי בוצע בכניסה לנצרת, בין מחלף איכסאל מדרום עם העיר נצרת מצפון העובר במנהרה דרך הר הקפיצה.
אורכו של הקטע הוא שישה קילומטרים והוא נחנך ב-19 בנובמבר 2008. הוא עוקף קטע מפותל ותלול שעלה אל העיר נצרת מעמק יזרעאל דרך הערוץ שממערב לנחל מזרע.
עלות סלילתו של הקטע החדש עמדה על 365 מיליון ש"ח.
קטע הכביש החדש קרוי על שמו של רפאל איתן, ומשנודע הדבר לראש עיריית נצרת, ראמז ג'ראיסי, בעת טקס חנוכת הכביש, עזב את המקום.
המנהרה עצמה קרויה על שם יצחק הרשקוביץ, בכיר במע"צ.
באוגוסט 2019 התחילו עבודות להקמת רמזורים בצמתים בקטע הכביש בין ירושלים לצומת תפוח.
הרמזורים הראשונים הושלמו במהלך 2020, בצומת אסף, צומת המשטרה הבריטית ובכניסה ליישוב עפרה.
ב-2022 הושלמו העבודות בצומת שילה ובצומת הכניסה ליישוב עלי; במקביל החלו העבודות בצמתים האחרונים בפרויקט: בצומת רחלים, בצומת מכמש ("צומת 60", "צומת רמת מגרון") ובצומת הכניסה למרכז המסחרי שער בנימין.
מאז האינתיפאדה השנייה הכביש מחולק לשני קטעים נפרדים.
הראשון מתחילתו בבאר שבע ועד לצומת דותן, והאחר מהקו הירוק סמוך למוקייבלה ועד סוף הכביש באזור נצרת.
בתחומי הקו הירוק שמר הכביש על התוואי המקורי, אך בתחומי יהודה ושומרון תוואי הכביש כיום שונה באופן משמעותי מהתוואי הוותיק, בעיקר על מנת לעקוף יישובים פלסטינים.
בין צומת דותן והקו הירוק בסמוך לעמק יזרעאל הכביש אינו מסומן בסימון רשמי של החברה הלאומית לדרכים והוא סגור לתנועת ישראלים.
בחלק שבין שבי שומרון לצומת דותן, תנועת ישראלים מתאפשרת בליווי צבאי בלבד.
החברה הלאומית לדרכים בישראל מתכננת לשדרג את הכביש בקטע שבין ירושלים לבאר שבע.
לשם כך מתבצעות עבודות שיפוץ והרחבה במקטעים מסוימים, על מנת ליצור בו שני נתיבים לכל כיוון, וכן מתבצעות עבודות יישור והסדרה של הכניסות והיציאות בחלק זה של הכביש.
בנוסף הוצבו רמזורים בצומת גוש עציון.
בדצמבר 2018 פרסם משרד התחבורה כי הוא מתכוון לעדכן את סימון הכבישים בישראל, ובתוך כך כביש 60 יפוצל למספר כבישים שונים.
הכביש יחולק לפי המקטעים הבאים:
מבאר שבע עד מחלף רוזמרין – יישאר כביש 60 ארצי.
ממחלף רוזמרין עד מעבר קלנדיה – ללא מספר, כביש עירוני בירושלים.
ממעבר קלנדיה עד מחלף גבע בנימין – , ארצי.
ממחלף גבע בנימין עד שבי שומרון – , ארצי.
משבי שומרון עד מעבר מוקייבלה – ללא מספר.
ממעבר מוקייבלה עד עפולה – , אזורי.
מעפולה עד צומת נצרת – , ארצי.
בשל היות הכביש אחד מצירי התנועה העיקריים ביהודה ושומרון, אירעו בו במהלך השנים פעולות איבה רבות, ובהן יידוי אבנים ובקבוקי תבערה ואף ירי לעבר מכוניות.
משנת 2001 ועד 2024 נרצחו 60 אזרחים ישראלים בעשרות פיגועי טרור:
כביש 65 הוא כביש בצפון ישראל, המשמש כעורק תחבורתי חשוב בין מישור החוף לגליל.
הוא מוביל מדרום-מערב לצפון-מזרח, ועל כן הוא איננו כביש רוחב ואף לא כביש אורך.
בכביש נרשמו מספר שיא של דו"חות משטרה על נהיגה במהירות מופרזת בין השנים 2014–2018.
הכביש, שאורכו הכולל כ-90 קילומטרים, מתחיל בקצהו המערבי במחלף קיסריה על כביש 2 וחולף בחלקו הדרומי מערבי בנחל עירון, ועל כן הוא ידוע גם כ"כביש ואדי עארה".
סמוך למגידו מגיח הכביש אל עמק יזרעאל, וקטע ישר בן שבעה קילומטרים בין צומת מגידו ועפולה מכונה "כביש הסרגל".
הכביש מקיף את מרכזה של עפולה מצפון ("עוקף עפולה") וממשיך לכיוון צפון-מזרח, עד שבכפר תבור הוא פונה לכיוון צפון.
הוא חוצה את כביש 77 במחלף גולני ומסתיים בצומת נחל עמוד (המכונה גם צומת קדרים) כשהוא נפגש עם כביש 85. צפון-מזרחית לעפולה מתבצעות עבודות לסלילת המשכו של כביש עוקף עפולה, שיקיף גם את עפולה עילית מצפון.
עד סוף שנות ה-60 של המאה ה-20 הסתיים כביש 65 בצומת גן שמואל ומשם נכנס הכביש לתוך חדרה.
לקראת סיום חידוש הכביש בשנת 1965 הוחל בסלילת כביש עוקף חדרה שחיבר את צומת גן שמואל עם כביש 4 וכביש 2 שהוחל אז בסלילתו.
בין מע"צ לעיריית חדרה נתגלעה מחלוקת לגבי נחיצות הכביש העוקף.
עיריית חדרה ביקשה ממע"צ להשתתף בשיפוץ הכבישים בתוך העיר באופן שיאפשר את המשך מעבר התנועה בתוך העיר וידחה את הצורך בסלילת הכביש העוקף.
כביש עוקף חדרה נפתח לתנועה בנובמבר 1970. בסוף שנות ה-90 הוסט מערבה צומת חדרה מזרח.
לאורך ההיסטוריה, לבד מהתקופה הרומאית, תוואי נחל עירון היה תואי דרך קשה למעבר ובשימוש מועט, והתואי העיקרי למעבר מזרחה מדרך האורך שהלכה לאורך נתיב כביש 6 של היום היה דרך עמק דותן לכיוון ג'נין.
הרחבת השביל הצר לכדי כביש נעשתה בתקופת המנדט הבריטי.
סלילת כביש בין חדרה ועפולה עלתה על הפרק בשנת 1935 כהמשך לסלילת כביש 71 מעפולה לשאטה, בראש ובראשונה כדי לשרת את הצבא הבריטי ובהמשך כדרך אלטרנטיבית לנסיעה דרך ג'נין שהייתה מסוכנת בעת המרד הערבי הגדול.
אז כבר היה קיים כביש מחדרה לתחנת הרכבת חדרה מזרח ומשם היה כביש לכרכור שהעבודות עליו החלו בשנת 1935 ובשנת 1937 היה סלול ברובו.
בשנת 1938 בוצעו עבודות ליישור הדרך מכרכור מזרחה דרך גן השומרון לתחנת המשטרה בוואדי עארה ומתחנת המשטרה לעפולה ככביש צבאי.
ב-1940 נמשכו עבודות סלילת הכביש והן הסתיימו ביולי 1941.
בתוכנית החלוקה נכלל הכביש במדינה הערבית.
טענת הסוכנות היהודית שהכביש חיוני לישראל ועובר דרך שטחים ריקים מערבים נדחתה, בטענה שהכביש חיוני לא פחות למדינה הערבית.
כן נטען ששיתוף הפעולה בין המדינות יאפשר נסיעה של יהודים על הכביש דרך המדינה הערבית.
בסוף מלחמת העצמאות הוחזק קטע הכביש בוואדי עארה בידי הצבא העיראקי.
אחת הדרישות המרכזיות של ישראל במסגרת השיחות על הסכם שביתת הנשק עם ירדן הייתה לקבל חזקה על הכביש, שהיווה ציר מרכזי לחיבור הגליל המזרחי עם מישור החוף.
ירדן נענתה לדרישת ישראל בגלל חולשתה, והמשולש על כל אוכלוסייתו עבר לידי ישראל.
הכביש נפתח מחדש לתנועה בטקס רב רושם במאי 1949.
בשנים 1963–1965 חודש הכביש, הורחב ויושר באופן שהסיר ממנו עיקולים רבים.
רוחב הכביש הוגדל מ-5 ל-7 מטר והוספו לו שולי חצץ ברוחב 3 מטר מכל צד.
בשלב ראשון הורחב הקטע מצומת מגידו למי עמי, בשלב שני הושלם הכביש ממי עמי לברקאי ובשלב השלישי הורחב הכביש עד לגן השומרון ולגן שמואל.
בספטמבר 1965 הושלם חידושו של כל הכביש.
בתחילת שנות ה-70 עברה בכביש תנועה רבה והרכבים השתרכו לאורכו באיטיות.
במשך השנים חששה ישראל מפני האפשרות שבעת מלחמה ייחסם הציר על ידי ערביי ישראל המתגוררים לאורך הציר משני צדיו, ועל כן קודם כביש ואדי מילק כתחליף לו.
באירועי אוקטובר 2000 הפך כביש 65 למוקד אירועים ונחסם ברוב ימי האירועים, בין אם על ידי המפגינים בצומת אום אל-פחם ובין אם על ידי המשטרה בצומת מגידו ובצומת משמר הגבול.
קטע הכביש מצומת מגידו לכניסה לעפולה מכונה כביש הסרגל בגלל התוואי הישר שלו.
קטע זה של הכביש שוקם בשנת 1971. בשנים 2011–2012 שוקם שוב בשל שקיעות וסדקים שהופיעו בכביש עם השנים, עקב קרקע חרסיתית שתפחה והתכווצה.
במסגרת השיקום פורק הכביש עד ליסודותיו ונסלל תוך שימוש בטכנולוגיות מתקדמות שפותחו עם הטכניון למניעת שקיעתו בעתיד.
קטע הכביש מעפולה למסחה תוכנן בשנת 1927, נסלל ברובו ב-1930, אך נשלם רק באפריל 1933. בינואר 1938 פנו איכרי הגליל לממשלה בבקשה להמשיך את הכביש מכפר תבור לסג'רה.
מחלף גולני – מחלף נחל עמוד
תוכנית לכביש ראשי מצומת גולני צפונה עד עמיעד עלתה כבר בסוף שנות ה-60 והדרישה לסלילת הכביש התחזקה בתחילת שנות ה-70, בגלל תאונות של משאיות שעברו בתוך טבריה, אז הדרך הראשית לגליל העליון.
הכביש נסלל באמצע שנות ה-70 ונודע כ"עוקף טבריה".
בשנת 2013 הסתיים הפרויקט להסבת צומת גולני למחלף גולני וב-2016 הסתיים הפרויקט להסבת כל הצמתים ממחלף גולני לצומת עמיעד למחלפים, וחלק מהכביש היה לדו נתיבי בכל כיוון.
בשנת 2013 התחיל שדרוג הקטע הצפוני של הכביש, בין מחלף גולני למחלף נחל עמוד והרחבת התוואי לשני מסלולי נסיעה לכל כיוון.