tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
באמצעי תקשורת בישראל אין מבחינים בדרך כלל בין סוגי הרקטות, אלא מכנים את כל הרקטות הפלסטיניות תלולות-המסלול "קסאם", המשמש את כל סוגי הרקטות הבינוניות התקניות הנורות על ישראל.
בתחילת שנות האלפיים מומחה להכנת מטעני נפץ של החמאס עדנאן אל-ע'ול, פעל לפיתוח הרקטות הראשונות.
ארגוני הטרור הפלסטינים ברצועת עזה החלו להשתמש בירי תלול מסלול כנגד מטרות ישראליות ב-30 בינואר 2001, בחודשים הראשונים נעשה שימוש בפצצות מרגמה, בעיקר לעברם של נצרים ושל יישובי גוש קטיף.
ירי קסאם מרצועת עזה החל מאוחר יותר באותה שנה, הירי המתועד הראשון של רקטת קסאם לעבר מטרות בישראל התרחש ב-16 באפריל 2001, לעבר שדרות, במקרים רבים סווג הירי בתחילה כירי של פצצות מרגמה ולכן לא ניתן לקבוע בוודאות מתי הוחל בשיגור רקטות קסאם.
לאחר חיסולו של אל-ע'ול ב-2004 המשיך מהנדס החשמל דיראר אבו סיסי לסייע לראא'ד סעד בפיתוח רקטות קסאם והגדלת הטווח שלהן.
לאחר נסיגת צה"ל מרצועת עזה ומציר פילדלפי בפרט, החלו ארגוני הטרור הפלסטיניים ובראשם חמאס להבריח רקטות גראד ורקטות גראד משופרות תקניות, היכולות להגיע לטווחים של כ-40 ק"מ.
בעקבות ההצטיידות המסיבית ברקטות התקניות, שהתגלו כעדיפות עשרות מונים על פני רקטות הקסאם המאולתרות, קטן באופן ניכר ייצור וירי רקטות הקסאם, אך גדל באופן ניכר ירי רקטות הגראד, שהתרחב גם אל עבר אשקלון, באר שבע ואשדוד.
בעשור השני של המאה ה-21 הצטיידו ארגוני הטרור ברקטות קרקע-קרקע ארוכות טווח, המסוגלות להגיע גם לתל אביב וירושלים.
חלק מן הרקטות הן מייצור עצמי וחלק הוברחו לרצועה על ידי איראן (כגון רקטות הפג'ר וה-M-302).
בשל ההצטיידות ברקטות עדיפות אלו, פחת השימוש ברקטות הקסאם המקוריות.
עם זאת, עדיין נהוג לכנות רקטות קצרות-טווח המשוגרות מעזה בשם "קסאמים".
אחת מסיסמאות המחאה נגד תוכנית ההתנתקות הייתה: "היכונו לביאת הקסאם".
רשימת אירועי ירי רקטות בולטים
בשנים 2001–2014 נורו לעבר ישראל אלפי רקטות, חלק ניכר מדגמי הקסאם.
מהירי נהרגו 44 בני אדם, מתוכם 30 ישראלים, 4 עובדים זרים ו-10 פלסטינים שנפגעו בשוגג, ונפצעו מאות.
ב-28 ביוני 2004 נפלה רקטת קסאם בסמוך לגן ילדים בשדרות, וגרמה לשני הרוגים ולתשעה פצועים.
מאז נורו על שדרות ועל יישובים אחרים באזור, ביניהם אשקלון, נתיב העשרה, קיבוץ כרמיה מאות רקטות קסאם שגרמו לפצועים ולהרוגים.
בספטמבר 2004 נהרגו שני ילדים ו-31 אנשים נפצעו מרקטות שירו מחבלי חמאס מג'באליה לעבר שדרות.
בינואר 2005 נרצחה אלה אבקסיס בת ה-17 מפגיעת רקטה קסאם כאשר גוננה על אחיה הצעיר בן ה-10.
ב-1 ביוני 2005 נפלו שלוש רקטות קסאם ביישובי צפון השומרון.
היה זה הירי הראשון של קאסמים מיישובים ביהודה ושומרון.
מאז נורו רקטות אל יישובים נוספים ביניהם רם-און.
ב-14 ביולי 2005 נפלה רקטת קסאם במושב נתיב העשרה, וגרמה להרוגה.
ב-28 במרץ 2006, יום הבחירות לכנסת השבע עשרה, נורו 2 רקטות קסאם ורקטת "קטיושה" (גראד 122 מ"מ) לעבר אשקלון.
זהו הירי הראשון של רקטה תקנית קנויה מרצועת עזה.
ב-4 ביולי 2006 רקטת קסאם בעלת טווח משופר פגעה בבית ספר במרכז העיר אשקלון.
זו הייתה הפעם הראשונה שקסאמים נפלו באשקלון גופא.
במאי 2007 החלו הפלסטינים לירות רקטות קסאם משופרות אל עבר ישראל.
ב-11 בספטמבר 2007 לפנות בוקר שוגרה רקטת קסאם מבית חאנון ופגעה בבסיס הטירונים זיקים.
הייתה זו הפעם השנייה בה נוחת קסאם במחנה, אולם לראשונה דווח על נפגעים.
באירוע נפצעו 69 חיילי צה"ל, 4 באורח קשה, 7 באורח בינוני ועוד 58 באורח קל, כאשר הרוב נפגעו מרסיסים.
בראשית שנת 2008 חלה עלייה תלולה בקצב ירי הרקטות מרצועת עזה, ועד ה-19 בפברואר שוגרו למעלה מ-400 רקטות.
ב-27 בפברואר 2008 נורה מטח של כ-42 רקטות לעבר יישובי עוטף עזה ומכללת ספיר וגרם למותו של אדם אחד, לפצועים ולהפסקת חשמל באשקלון.
החל מה-19 ביוני 2008 עקב הסכם ה"רגיעה", פחת מספר השיגורים באופן ניכר, אם כי לא פסק לחלוטין.
ב-24 בדצמבר 2008, לאחר תום הרגיעה, חודש ירי הרקטות ליישובי עוטף עזה לרבות ירי מסיבי של עשרות רקטות ביום אחד.
בתגובה לכך, יצא צה"ל למבצע עופרת יצוקה בעזה.
מאז תום המבצע ועד ראשית מרץ 2011 נורו לעבר שטח ישראל 282 רקטות (נתון זה לא כולל רקטות שנורו לעבר ישראל ונפלו בשטח רצועת עזה).
בשנת 2008 אירע מקרה חריג, שבו חברי חוליה יהודים מיצהר שיגרו רקטה מאולתרת לעבר כפר ערבי.
קַסְדָּה (ברבים: קְסָדוֹת) היא כובע (קובע) משוריין או מחוזק שנועד להגן על הראש מפני פציעות וחבלות.
בקסדה נעשה בעבר ובהווה שימוש רב בצבאות, כדי להגן על חיילים בעת קרב ובאימונים.
לקסדה גם שימושים אזרחיים – להגנה מתאונות עבודה, בעת נסיעה בכלי רכב, בספורט תחרותי ואתגרי ועוד.
הקסדות מיוצרות מחומרים שונים, בעיקר ממתכות כגון פלדה ומחומרים פלסטיים.
היסטוריה של השימוש הצבאי בקסדות
הקסדות הופיעו עוד בתקופת הברונזה.
ב מתואר הקרב של דוד וגלית.
חימושו של גוליית מתואר בפירוט רב:
מתיאור זה אפשר ללמוד שנחושת הייתה המתכת הנפוצה אז ואילו ה"ברזל" (הכוונה כנראה לארד ברונזה) הייתה מתכת נדירה ששימשה ליצור כלי נשק עבור המובחרים שבלוחמים.
על פי הכתוב בתנ"ך, דוד הרג את גולית על ידי כך שיידה חלוק נחל למצחו.
מכך אפשר להסיק שקסדתו של גולית לא כללה מיגון למצח אלא כסתה רק את הפדחת ואחורי הראש.
הקסדות הראשונות היו בעלות מבנה דמוי חרוט ללא מיגון לפנים, אך בראשית בתקופה הארכאית ביוון הופיעה הקסדה הקורינתית שהייתה מורכבת מחתיכת ארד אחת עם כיסוי מלא לאזניים, לחיים וחלק מהאף.
הקסדה נתנה הגנה טובה, אך החייל התקשה לשמוע את הפקודות ושדה ראייתו היה מוגבל.
הרומאים הלכו בכיוון שונה וקסדתם, הבנויה על פי הדגם הקלטי הייתה מורכבת ממספר חלקים זזים שנתנו הגנה טובה בלי לפגוע ביכולת השמיעה ושדה הראיה של הלוחם.
שרי מאה ומפקדים בכירים נהגו לעטר את קסדותיהם בנוצות ססגוניות.
בימי הביניים הקסדות חזרו לצורת החרוט, אך כמו בעבר, הן לא הצליחו לתת הגנה מתאימה ללוחם.
אמנם קסדות אלה יכלו לבלום מכות קלות אך היו נמחצות בקלות על ידי מכה של חרב כבדה או גרזן קרב.
כדי להתגבר על הבעיה הזו החלו האבירים לחבוש סוגים חדשים וכבדים יותר של קסדות.
מקסדה בעלת מראה משולש היא הפכה לגליל, שנקרא Helm.
בקסדה היו חריצים לעיניים, כדי לאפשר לאביר לראות את שדה הקרב, אך בכל זאת הגבילו את שדה הראייה.
הפתרון לכך הייתה קסדה בעלת סנורת (מגן עיניים שאפשר להרימו ולהורידו בעת הצורך).
בימי הביניים המאוחרים פותחו קסדות בשם Sallet שכללו חריץ ראייה לעיניים ותיתורה המגנה על העורף.
האצילים קישטו את קסדותיהם בחריטות אומנותיות ונוצות בולטות כדי להבליט את מעמדם בשדה הקרב.
קַסְדות ה-Helm והקסדות הגותיות היו בעיקר בשימוש האבירים ומעמד הפרשים.
לוחמי חיל הרגלים (שבדרך כלל באו ממעמדות נמוכים) השתמשו בקסדות פשוטות יותר שכללו רק כיסוי של הפדחת ושולי תיתורה נרחבים.
לעיתים כללו קסדות אלה פס מתכת שירד מהקסדה והגן על האף וכן כיפה בעלת קצה משולש.
קסדות אלה סיפקו פחות הגנה לפנים אך לא פגמו בשדה הראייה.
סוג נוסף של קסדות כבדות היה סוג קסדות הדומות לקסדה הקורינתית.
הקסדה הזאת הייתה עשויה מחתיכת פלדה אחת עם כיסוי מלא לפנים שאפשר היה להרימו ולהורידו בעת הסכנה.
בעת הקרב האביר היה מוריד את הכיסוי ושדה ראייתו היה מוגבל לשני חרכים בקדמת הקסדה.
הרבה פעמים עוצבו קסדות אלה כך שיתאימו לחליפת השריון של האביר.
חלקן אף עוטרו בנוצות וחריטות בזהב שהדגישו את מעמדו הרם של האביר (אם כי קסדות מעוטרות יותר שימשו יותר לתצוגות ומצעדים מאשר לקרבות אמיתיים).
עם הירידה בקרנו של השריון, ירדה גם קרנה של הקסדה והיא יצאה מכלל שימוש מציודו של החייל הרגלי במהלך המאה ה-18. חלק מחילות הפרשים שמרו על קסדת המתכת.
בסוף המאה ה-19 קסדת המתכת יצאה סופית משירות חיל הפרשים והחיילים נשארו עם כובע עשוי מחומרים קלים, שתפקידו העיקרי היה להגן על הלוחם מפני הקור או השמש.
חלק מהצבאות השתמשו בקַסְדות עור שלא נתנו מענה מספיק לסכנות בקרב ולכן במהלך מלחמת העולם הראשונה הקסדה חזרה לשימוש עקב הסכנות הרבות שנשקפו לחיילים.
ממלחמה זו ועד היום הקסדות הן חלק אינטגרלי מציודו של הלוחם המודרני.
הקסדה היא עדיין חלק חיוני בציוד המגן של הלוחם בשדה הקרב.
הקסדות הצבאיות המודרניות עשויות מפלדה או חומרים פלסטיים מתקדמים כגון קוולר וכוללות מערכת רצועות או ספוגים בפנים הקסדה, שנועדו להקל על החייל לחבוש אותה לאורך זמן.
הקסדות תוכננו לעצירת רסיסים ואף קליעים.
צורתן של קסדות צבאיות מודרניות נגזרת מהשימוש של אותן קסדות.
כלומר, קסדה של לוחם בטנק תורחב בצדדיה כך שתוכל להכיל אוזניות, קסדה של טייס תכיל משקף מיוחד וכולי.
לאחר שהחייל חובש את הקסדה, הוא רוכס רצועה מרכזית, המחוברת בשני קצותיה לקסדה ונתמכת על ידי הסנטר, כדי להבטיח את הקסדה למקומה.
לקסדה ניתן לחבר עזרים טקטיים שונים כגון מכשיר קשר ואמצעי ראיית לילה.
בצה"ל לוחמי חי"ר חובשים מעל הקסדה מצנפת מנומרת, וזאת כדי לשפר את ההסוואה של הלוחמים ולשבור את הצורה הבולטת של הקסדה.
קסדתו של טייס קרב מורכבת הרבה יותר מקסדת לוחם חי"ר.
קסדת הטייס מכילה קשר, מסיכת חמצן ואף מסך תצוגה עילית (HUD) המציג לטייס נתונים רלוונטיים על גבי מגן-העיניים של הקסדה ומאפשר לו להמשיך להסתכל בשמים שלפניו.
ישנן קסדות מתקדמות (כגון זו של אלביט מערכות) שאפשר אף לכוון חימוש מונחה בעזרתן.
הקסדה נפוצה כיום גם בשימוש אזרחי.
היא מספקת הגנה במגוון רב של תחומים:
להגנה על כבאים ואנשי צוותי הצלה אחרים.
להגן על בנאים, כורים ומפעילי ציוד מכני הנדסי באתרי כרייה ובנייה.
להגן על פועלים בבתי חרושת.
להגן על רוכבי אופנוע, ונהגי מכוניות מרוץ.
קסדות אלה כוללת מגן-עיניים מפלסטיק שקוף אותו אפשר לגלול מעלה או מטה בעת הצורך.
להגן על רוכבי אופניים, גלגיליות, סקייטבורד ורפטינג.
קסדות קלות שעשויות קצף מוקשה וכוללות חורי אוורור שאמורות לספק הגנה מפני נפילה במהירות נמוכה על ידי דחיסת הקצף.
קסדת חלל משמשת אסטרונאוטים כדי להגן עליהם מפני קרינה בחלל וכן כדי ליצור חלל אטום בו יוכלו לנשום אוויר המוזרם להם ממכלי חמצן המותקנים על גב חליפת החלל שלהם.
להגנה על ראשם של ספורטאים בסוגי ספורט מגע מלא כגון פוטבול, היאבקות ואגרוף.
מקאראפות הן קסדות פלסטיק מעוטרות בעבודת יד המשמשות אוהדי ספורט בדרום אפריקה.
קסאי נוטה (במרשלית: Kessai Note; נולד ב-7 באוגוסט 1950), הוא נשיא איי מרשל לשעבר שכיהן בתפקיד בשנים 2000–2008.
נוטה, חבר מפלגת האיחוד הדמוקרטי, נבחר לראשונה בשנת 2000 לתפקיד הנשיא על ידי הפרלמנט.
הוא נבחר שנית לנשיא בינואר 2004 כאשר קיבל 20 קולות, לעומת 9 קולות ליריבו ג'סטין דה-בּרום.
נהר הקסאי הוא נהר אשר זורם במרכז אפריקה.
חלק מהנהר משמש כגבול בין הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו לבין אנגולה.
לאחר מכן, ממשיך הנהר לזרום לרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, שם הוא נשפך לתוך נהר הקונגו.
זהו היובל הדרומי הראשי של נהר קונגו, שאורכו 2,153 ק"מ.
הנהר זורם בעמקים בגובה של כ-600–900 מטר ובחלקו התחתון נכנס ליער הגשם המשווני.
נהר פימי המגיע מאגם מאי נדומבה שברפובליקה הדמוקרטית של קונגו נשפך לנהר קסאי
קֶסְאַלְפִּינִיִּים (שם מדעי: Caesalpinioideae) היא אחת מתוך שש תת-משפחות במשפחת הקטניות.
תת-משפחה זו מקיפה עצים, שיחים ולעיתים נדירות מטפסים, וכוללת 163 סוגים ו-4,774 מינים, שתפוצתם בעיקר באזורים טרופיים.
בעבר נחשבה למשפחה עצמאית בסדרת הקטניתיים.
כיום יש לה מעמד של תת-משפחה במשפחת הקטניות שכלולה בסדרה הקטניתאים.
תת-משפחת הקסאלפיניים נחשבת לקבוצה פרפילטית, כלומר לקבוצה קדומה יותר המכילה את האב הקדמון המשותף לה ולתת-משפחת אחרות, אך לא את כל הצאצאים שהתפתחו ממנה.
למידע נוסף על אילן היוחסין שלה ושל קרוביה, ועל תהליך השינוי הטקסונומי ראו בערך "קטניות".
השם "קֶסְאַלְפִּינִיִּים" קרוי על שם הסוג קסאלפיניה שנגזר משמו של הבוטנאי האיטלקי בן המאה ה-16, אנדראה צ'זאלפינו, שנחשב לאחד מאבות הטקסונומיה הבוטנית המודרנית.
בשנת 2003 השם קֶסְאַלְפִּינִיִּים הוחלף בשם עברי "כליליים" הגזור מאחד הסוגים הבולטים בתת-משפחה זו בישראל.
המאפיינים של הקסאלפיניים, המבדילים אותה מתת-משפחות אחרות כוללים פרחים שאינם סימטריים אך גם אינם פרפרניים.
עצים, שיחים, לעיתים נדירות מטפסים.
העלים לרוב מנוצים, לפעמים מנוצים-כפולים, לעיתים נדירות פשוטים או בעלי עלעל אחד.
בבסיס העלה צומחים בדרך כלל שני עלי לוואי.
התפרחות לרוב באשכולות או במכבד (אשכול מורכב).
הפרחים דו-מיניים בלתי נכונים והם פנטמריים, כלומר חלקי הפרח מסודרים בקבוצות של חמש: חמישה עלי גביע, חמישה עלי כותרת, חמישה אבקנים או כפולות של חמש.
הכותרת בעלת חמישה עלי כותרת, כשהגדול שבהם, המכונה מפרש, עטוף בשאר עלי הכותרת, שלא כמו בפרפרניים בהם המפרש הוא העלה החיצוני.
זהו ההבדל העיקרי בין הפרחים הכליליים לפרחי הפרפרניים הדומים להם מאוד.
האבקנים לרוב 10, לפעמים 5, לעיתים נדירות מרובים, בעלי זירים חופשיים או פחות או יותר מאוחים בבסיס, לעיתים קרובות מצטמצמים ל-3 פוריים עם אבקנים מנוונים, או פחות מכך.
השחלה עילית בעלת עלה שחלה אחד ומגורה אחת ללא מחיצות, עם שליה שפתית (Marginal placentation), כלומר השליות והביציות מסודרות לאורך קו החיבור של שולי עלה השחלה (לאורך הצד הפנימי של תפר הבטן).
הפרי מסוג תרמיל, שמוצאו משחלה עילית בעלת עלה שחלה יחיד שהביציות ממוקמות לאורך קו החיבור של שוליו.
הזרעים עשירים ביותר בחלבונים, בעיקר בעוברים.
תפוצתה של המשפחה היא באזורים הטרופיים והסובטרופיים בשני חצאי הכדור.
רוב הסוגים צומחים בעולם הישן, ורק כשנים עשר סוגים צומחים בעולם החדש.
בצמחיית הבר בארץ ישראל מיוצגת המשפחה על ידי שלושה סוגים בלבד: כסיה - בה שני מינים מדבריים, נדירים יחסית בישראל, חרוב - עץ נפוץ בחורשים הים תיכוניים וכליל החורש - עץ הצומח בחורשים באזורי ההר.
לרבים מבני משפחת הכליליים נודעת חשיבות כלכלית רבה.
תרמילי החרוב משמשים למספוא ולמאכל, הקסאלפיניה משמשת להפקת צבע ולשימוש בעצתה המשובחת, הכסיה, והתמרינדי משמש להכנת משקה.
מינים אחרים משמשים כעצי נוי פופולריים, מהם נפוצים בגינות הנוי בישראל בוהיניה (ה-בוהיניה מגוונת שפירותיה מזכירים בצורה ויזואלית את החרוב.), צאלון, שלטית ועוד.
שמה של הארץ ברזיל נגזר ממין העץ Caesalpinia echinata הוא עץ ברזיל.
קסאטה סיצ'יליאנה (באיטלקית: Cassata siciliana) היא עוגה מסורתית הנאכלת בפלרמו שבסיציליה, איטליה.
עוגה זו מורכבת בדרך כלל מעוגת ספוג המורטבת בקירשווסר או ליקר תפוזים, ממולאת בקרם גבינת ריקוטה ופירות מסוכרים (בדומה לקנולי), מצופה במרציפן או שוקולד לבן ומקושטת בצבעי ירוק ואדום.
מקור שמה של העוגה במילה הערבית "קסאת" שמשמעה בסיס, וככל הנראה גרסה ראשונית של העוגה (בצק המצופה גבינה - מעין כנאפה) הובאה לסיציליה בזמן השלטון הערבי באי, בין המאות התשיעית וה-11.
יש הסוברים שהגלידה מסוג הקסטה התפתחה בהשפעת עוגה זו.
קסבה היא מצודה האופיינית לערי צפון אפריקה אשר שימשה למגורי השליט המקומי וכמעוז הגנתי.
לעיתים נבנו הקסבות במקום הגבוה בעיר, והן הוקפו בחומות, בדרך כלל ללא חלונות.
למילה הספרדית "אלקסאבה" (Alcazaba) שמקורה במושג הערבי "אל-קסבה" (القصبة), היינו "הקסבה", משמעות זהה בערי אנדלוסיה.
מקורו של המושג במילה הערבית לקנה מצוי, ששימש בעבר כחומר בידוד נפוץ בבניינים ברחבי צפון אפריקה.
בעברית, ולמעשה גם בערבית, נעשה לעיתים שימוש במושג על מנת לתאר את כל הרובע העתיק בעיר מוסלמית, בין אם הוא מוקף חומה ובין אם לאו, ואז משמעותו זהה לזו של המושג "רובע המדינה".
הדוגמה הידועה ביותר לשימוש במילה "קסבה" במובן זה היא לתיאור מרכז העיר של אלג'יר.
במחזמר "קזבלן" בשיר "כל הכבוד" מופיעה השורה "בקסבה בחצי היום, כשהשוק פתוח..." כדי לתאר את מרכז יפו הפעיל והשוקק חיים.
בעקבות האינתיפאדה השנייה ומלחמת לבנון השנייה גדל השימוש במונח זה לתיאור החלק העתיק בעיר מוסלמית ולאפיין אותו כמקום צפוף, סבוך ומסוכן עם מבוך של סמטאות צרות ולעיתים גם מנהרות תת-קרקעיות (למשל: הקסבה של שכם).
הקסבה נחשבת למקום מסוכן וקשה לכיבוש בגלל המבנה שלה, ולעיתים מעדיפים כוחות צבא להימנע מלחימת חיל רגלים בקסבה אלא להרוס אותה בכלים כבדים, חומרי נפץ או הפצצות מהאוויר.
בטורקית המילה "קסאבה" (Kasaba) מתארת בדרך כלל עיירה קטנה.
במרוקו נעשה לעיתים שימוש במושג כדי לתאר מצודות השוכנות מחוץ לערים, בדרך כלל בהרי האטלס, והמשמשות כמקום מגורים לברברים.
במובן זה דומה ה"קסבה" ל"קסר" (רבים "קסור").
דוגמה לשימוש זה ניתן לראות בכפר איית בן חדו במרוקו.
קאסאי לוק ומרנה היא סדרת אנימציה בהפקת חברת Marathon Media Group הצרפתית בת 26 פרקים לילדים מ-1996, אשר שודרה בטלוויזיה החינוכית בשנים 1998–1999, ועד 2008 בשידורים חוזרים.
קסאי, נער אמיץ משבט אפריקני קטן, ממונה על ידי הוגוטם מכשף הכפר לצאת למשימות קשות ומסוכנות, שמטרתן להחליש את שליטת האל הרשע טוגום בשבטם.
כדי לעשות זאת קסאי צריך לאסוף חפצים מקודשים מרחבי אפריקה, להחזיר אותם לכפרו, ולהציע אותם כמנחה לאלת הכפר שלו, קורי, וכך להפוך אותה לחזקה יותר מטוגום.
לקסאי עוזרים לוק, ארנב אנתרופומורפי וחכם שדובר את שפת האדם וחיות אחרות, ומרנה, נערה שטוגום באחד מניסיונותיו לעצור את קסאי מלהצליח במשימתו קילל, מאז קללתו של טוגום מרנה נהפכת לאיילה כשהשמש מפציעה, וחוזרת לצורתה הרגילה כשהשמש שוקעת, ובמהלך הסדרה אחת מִמטרותיו של קסאי זה לבטל קללה זו.
במהלך כל משימה שמוטלת על קסאי טוגום מנסה למנוע ממנו את השלמת המשימה על ידי כשפים, שדים, ובעיקר על ידי שליחת הקופים שלו לנשוך אנשים שימנעו מקסאי להשלים את המשימה, בדרך כלל קסאי מקבל עזרה מרוחות הנומו וגם נעזר בהם על מנת לטהר אנשים שנדבקו בקללתו של טוגום.
בסוף הסדרה צריך קסאי להביא את נשימתו של טוגום כדי להעיר סופית את האלה קורי, ולצורך כך נאלץ לגרום לקוף של טוגום לנשוך את לוק ובכך להביא את לוק להראות להם את הדרך.
לאחר שהעיר את קורי מתברר שקורי וטוגום הם זוג ובגלל שהאלה קורי עזבה אותו הוא הטיל את הקללה עליה ועל הכפר.
לאחר שהתאחדו האלה קורי אומרת לקסאי לחפש בין המתים החיים שמצא אצל טוגום את החצי השני לתליון שלו ושם הוא מוצא את הוריו, בסוף הסדרה קסאי ומרנה מתחתנים.
קְסָאנְתִיפּוֹס היה מצביא שכיר חרב ספרטני, שנלחם בשירותה של קרתגו במלחמה הפונית הראשונה.
הישגו הגדול היה הניצחון על הצבא הרומאי בקרב בגרדס (255 לפנה"ס) ושביית הקונסול מרקוס אטיליוס רגולוס.
בשנת 256 לפנה"ס פלשו הרומאים לאפריקה לאחר שהתגברו על הצי הקרתגי בקרב אקנומוס, והביסו את צבא קרתגו בקרב אדיס.
תנאי השלום שהציב להם אטיליוס רגולוס היו קשים מכדי שיוכלו לקבלם, ועתה נשקפה סכנה של ממש כי עירם תיפול במצור לידי הרומאים.
באותם רגעים קריטיים לגורל ארצם, מספר ההיסטוריון היווני פוליביוס, נחלץ לעזרתם קסאנתיפוס, שכיר-חרב ספרטני בשירותם, "שגדל בחינוך הלאקוני והיה בעל ניסיון צבאי מתאים".
קרוב לוודאי כי מנהיגי הקרתגים הם שפנו אל קסאנתיפוס כדי להסתייע בכישוריו הצבאיים.
הוא יעץ להם להיערך לקרב במישור תוך ניצול יתרונם בפרשים ובפילים, ובהסכמתם ערך את הכוחות, אימן את החיילים ועודד את רוחם לקראת ההתנגשות הצפויה.
עצותיו הוכחו כנבונות, ובקרב שניטש בתחילת מאי 255 בעמק הנהר בגרדס (בהווה: מג'רדה) ניגפו חילות רגולוס והוא עצמו נפל בשבי.
לאחר הניצחון, שהיה נקודת מפנה חשובה במלחמה בין הקרתגים לרומאים, שב קסאנתיפוס לארצו.
דיודורוס כותב כי בשל קנאתם לו, העמידו הקרתגים לרשותו אונייה רעועה במיוחד, והוא טבע עימה במימיו הסוערים של הים האדריאטי.
פוליביוס הכיר כנראה את סיפור המעשה, אך פקפק באמינותו ולכן לא הזכיר אותו בחיבורו אלא ברמז.
קְסָאנְתִיפּוֹס בן אָרִיפְרוֹן היה מדינאי ומצביא אתונאי, שעיקר פעילותו ברבע הראשון של המאה ה-5 לפנה"ס.
היה אביו של המנהיג האתונאי הנודע פריקלס.
קסאנתיפוס היה אחראי להדחתו של מילטיאדס הצעיר, שנכשל בכיבוש פארוס בשנת 489 לפנה"ס.
בשנים 484-485 לפנה"ס הוגלה מאתונה על ידי יריביו הפוליטיים.
פיקד על הצבא האתונאי בקרב מיקאלה (479 לפנה"ס) והובילו לניצחון על הפרסים.
שימש כארכון בשנת 479 לפנה"ס.
הוא מת כנראה ב-472 לפנה"ס.
אשתו, אגריסטה, הייתה בת למשפחת האַלְקמַיוֹנִידִים.
קשריה המשפחתיים מילאו תפקיד מכריע בתחילת פעילותו הפוליטית של בעלה.
אגריסטה הייתה נינתו של קלייסתנס, הטיראן סיקיון, ואחייניתו של הרפורמטור האתונאי קלייסתנס, אף הוא בן למשפחת האלקמונידים.
קֵסָאדָה (בספרדית: Quesada) היא עיירה ורשות מקומית בקומרקת סיירה דה קסורלה במחוז חאאן בקהילה האוטונומית אנדלוסיה שבספרד.
קסאדה היא מולד נהר הגואדלקיביר.
בשטח העיירה נמצאות הריסות העיר הרומית ברונייל (Bruñel) שם נשמרו מספר פסיפסים מהתקופה הנוצרית המוקדמת.
בקסאדה נמצאות גם מספר מערות ונקרופוליס אך הם אינם נגישים לציבור.
התיירות בעיר אינה מפותחת דיה.
13 ק"מ מדרום לעיר נמצא הכפר טיסקאר.
לרגלי מבצר טיסקאר ישנה כנסייה לפטרונית קסאדה, הבתולה מטיסקאר.
מהמבצר שהיה בטיסקאר שרד מגדל אחד במצב טוב.
ליד המבצר נמצאת מערת מים וכן מפל מים מרשים.
בשנים האחרונות עוברת קסאדה תהליך של הידלדלות אוכלוסין.
רפאל סבלטה (Refael Zabaleta Fuentes) - צייר; לכבודו נוסדה תערוכה בשדרות אלמריה בעיר
חוסה לואיס ורדס (José Luis Verdes) - צייר
אנטוניו נברטה (Antonio Navarrete)- סופר ומשורר
אנשי קסאדה מכונים בספרדית Quesadeños או Quesadentes.
רוב החקלאות בקומרקת קסורלה מבוססת על זיתים, ובעבר נהוג היה לגדל באזור גם דגנים.
הקסדה היא התקן הרלדי המציין כי נושא השלט הוא לוחם.
היות שהמגן שימש את האביר לזיהוי קל בשדה הקרב ובטורנירים, אין זה מפתיע כי גם הקסדה נכללה בהתקנים ההרלדיים אשר שולבו בשלט האצולה לציונו של אביר או לוחם.
יתרה מכך, השימוש בקסדה (או פריט לבוש ראש אחר ככתר או נזר) כחלק משלט האצולה מעל המגן, החל מאוחר מתחילתו של השימוש האמיתי בהם.
בכמה מסורות הרלדיות דרגתו של האציל השתקפה במספר הפסים אשר הופיעו על חזיתה של הקסדה, בסוג המתכת אשר הייתה בשימוש או בצורת תנוחתה מעל המגן.
לחלופין, דרגתו של האציל עשויה להיות מבוטאת בכתר אשר הולבש על הקסדה או במקומה על המגן.
בהרלדיקה כנסייתית מוחלפת הקסדה שבסמל בגאלרו.
קסביאן היא להקת רוק אלטרנטיבי בריטית, זוכת טקס פרסי המוזיקה הבריטית עבור הלהקה הבריטית הטובה ביותר לשנת 2010. הלהקה שהוקמה בשנת 1997 בעיר לסטר שבאנגליה, הוציאה עד כה שישה אלבומי אולפן.
בראשית דרכה כללה הלהקה את טום מייהן (שירה), כריסטופר קרלוף (גיטרה וקולות), סרג'יו פיזורנו (קולות וקלידים) וכריס אדוארדס (בס).
בחלוף השנים עזב אותה קרלוף ונוסף לה המתופף איאן מת'יוז.
לאחר עזיבתו של קרלוף הפך פיזורנו לכותב השירים הראשי של הלהקה.
שמה המקורי של הלהקה היה Saracuse.
הלהקה הוקמה בזמן שמייהן ופיזורנו היו בקולג'.
הדמו הראשון שלהם הופק על ידי סקוט גילברט והוגש ללהקה ב-24 בדצמבר 1999. הלהקה שינתה את שמה לקסביאן על שם לינדה קסביאן, חברה בכת של צ'ארלס מנסון, ששימשה כנהגת המילוט שלו.
לדברי בסיסט הלהקה, כריס אדוארדס, את השם העלה הגיטריסט לשעבר כריסטופר קרלוף.
לדבריו "הוא פשוט חשב שזו מילה מגניבה, לקח בדיוק דקה מהרגע ששמענו את השם..
משמעות המילה קסביאן בארמנית היא "קצב" (butcher).
הלהקה ידועה באהבתם הרבה לכדורגל.
אלבום הבכורה של הלהקה, Kasabian, יצא בבריטניה ב-13 בספטמבר 2004, זכה לביקורות חיוביות ולמכירות נאות.
מהאלבום יצאו הסינגלים "Processed Beats", "Reason Is Treason" ו-"Club Foot", שהיה הסינגל שזכה להצלחה הרבה ביותר במצעדים ובמכירות.
השיר הפך לאחד משיריה האהובים של הלהקה.
בשנת 2005 הופיע קסביאן בפסטיבל גלסטנבורי על "הבמה האחרת".
במהלך 2003–2005 לא היה מתופף קבוע ללהקה.
בזמן שהקליטו בבריסטול פגשו חברי הלהקה את איאן מת'יוז שניגן בשירים "Processed Beats","Butcher Blues" ,"Beneficial Herbs" ויכול להיות שניגן גם בעוד כמה שירים מאלבום הבכורה של קסביאן ועוד כמה ביסיידס.
הוא התבקש לצאת איתם לסיבוב הופעות ב-2004 והפך לחבר קבוע בלהקה באפריל 2005.
במהלך הפקת האלבום עזב את הלהקה כריסטופר קרלוף, אחד מכותבי השירים שלה.
הסיבה לעזיבתו הייתה "חילוקי דעות אמנותיים", אך יש שסבורים כי מדובר בעזיבה על רקע סיבות אישיות.
האלבום שיצא ב-28 באוגוסט 2006 הגיע במהרה לראשות מצעד האלבומים הבריטי.
הסינגל הראשון מתוכו, "Empire", הגיע למקום התשיעי במצעדים באנגליה.
מהאלבום יצאו גם הסינגלים "Shoot The Runner", שהגיע למקום ה-17 במצעדים ו-"Me Pluse One" שיצא ב-2 בינואר 2007.
בשנת 2007 זכתה קסביאן בפרס הלהקה החיה הטובה ביותר של מגזין NME.
לאחר כשנתיים של עבודה יצא ב-8 ביוני 2009 אלבומה השלישי של הלהקה, "West Ryder Pauper Lunatic Asylum".
במסגרת קידום המכירות של האלבום ניתן השיר "Vlad The Empaler" להורדה בחינם במשך ארבעה ימים.
מהאלבום יצאו הסינגלים "Fire", ו-"Underdog".
האחרון בהם הופיע מאוחר יותר בסרט Takers.
האלבום היה מועמד בשנת 2009 לפרס מרקיורי, הגיע לראשות מצעד האלבומים הבריטי וזכה בפרס אלבום השנה של מגזין Q.
בשנת 2010 זכתה הלהקה בתואר להקת השנה בטקס פרסי המוזיקה הבריטית.
אלבומם הרביעי של קסביאן יצא בספטמבר 2011. הסינגל הראשון מתוכו הוא "Switchblade Smiles" שנשמע לראשונה בתוכנית הרדיו של ה-BBC.
סינגלים נוספים בולטים באלבום זה - Days Are Forgotten
48:13 הוא אלבום האולפן החמישי של קסביאן.
האלבום הופק על ידי מנהיג הלהקה, מלחין השירים והגיטריסט, סרג'יו פיזורנו, ונקרא על שם זמן הריצה הכולל שלו.
האלבום נכנס למקום הראשון במצעד האלבומים הבריטי בשבוע הראשון לשחרורו והפך אותו לאלבום הרביעי של הלהקה במקום הראשון.
הסינגל הראשון "eez-Eh" שוחרר ב -29 באפריל 2014. הסינגל השני, "bumbbeee", שוחרר ב -3 באוגוסט 2014.
אלבומם השישי של קסביאן יצא ב 5 במאי 2017. סינגל בולט מתוכו הוא "You're in Love with a Psycho".
טום מייהן – שירה (1999 – היום) ותוף מרים (בהופעה)
סרג'יו פיזורנו – גיטרה, קולות רקע (1999- היום)
גארי אלסברוק - חצוצרה (2006 - היום)
לכמה מההופעות הצטרפו אליהם ג'יימס מורטון ואנדרו קינסמן.
קסבייה ניאל (או קסבייה ניל, בצרפתית: Xavier Niel; 25 באוגוסט 1967, קרטיי שבצרפת) הוא איש עסקים ויזם צרפתי יהודי, פעיל בתעשיית התקשורת והטכנולוגיה.
ידוע בעיקר כמייסד של ספקית שירותי האינטרנט הצרפתית החלוצית "איליאד" המשווקת תחת המותג "Free", אשר שברה את המונופול של פראנס טלקום בצרפת.
בשנת 2014 נמנה במקום החמישי ברשימת עשירי צרפת, ובמקום ה-127 בדירוג העשירים בעולם של הירחון פורבס, עם הון של 9.7 מיליארד דולר אמריקני.
ניאל נולד לאב קתולי-צרפתי, משפטן, ולאם יהודייה, רואת חשבון במקצועה.
כבר בצעירותו החל לעסוק ביוזמה ופיתוח שירותי תקשורת נתונים.
בשנת 1984 פתח שירות לשיחות ארוטיות בצ'אט, ובגיל 19 נטש את לימודיו האקדמיים והקים ומכר בהצלחה את החברה הראשונה שלו, ספקית שירותי מיניטל.
בשנת 1993 יצר יחד עם חברו את ספקית האינטרנט הראשונה בצרפת, Worldnet, שנמכרה עבור 40 מיליון יורו טרם התפוצצות בועת האינטרנט.
בשנת 1999 הקים את חברת "Free".
החברה השיקה בשנת 2002 חבילת פס רחב במחיר הנמוך של 29.99 € לחודש, אירוע שהפך לאבן דרך בתעשיית התקשורת במדינה וגרם ליתר החברות להתיישר על פיו.
במקביל, יצר והשיק יחד עם רני אסף את ממיר ה-Freebox: שירות ה"טריפל פליי" (שירותי תקשורת כוללים של טלוויזיה, אינטרנט וטלפון) הראשון בצרפת, תמורת 29.99 € לחודש.
ניאל מכהן כסגן יו"ר הדירקטוריון וכמנהל האסטרטגיה הראשי של החברה, ומחזיק ברוב המניות בה.
בנוסף, הוא בעל הזכויות לשיר My Way, אותן רכש בשנת 2009.
ניאל נודע ברטוריקה הנלהבת שלו נגד אילי ההון בצרפת ואף כונה "רובין הוד" של השוק הסלולרי.
עבור הישגיו בתחום התקשורת קיבל ציונים לשבח ופרסים אחדים, ובהם פרס היזם, וכן נכלל מספר פעמים ברשימות האנשים העשירים והמשפיעים ביותר כיום.
ב-28 במאי 2004 הוגש נגדו כתב אישום, והוא הושם במעצר במשך חודש בגין סרסרות ושימוש לרעה בנכסי החברה, שהתרחשו באחת מחנויות הסקס בבעלותו.
ב-30 באוגוסט 2005 בוטלו סעיפי האישום נגדו שעסקו בסרסרות, אולם ב-13 באוקטובר 2006 הוא נידון לשנתיים מאסר על תנאי על ניצול לרעה של נכסי החברה, ושילם קנס 330 אלף אירו.
ב-2009 קיבל זיכיון להקמת חברה סלולרית, ובינואר 2012 השיק את "Free Mobile", שהציעה מסלולים במחירים אגרסיביים שנעו בין 2 ל-19 יורו לחודש, וצירפה אליה 2 מיליון מנויים בתוך חודשיים.
במלאת שנה לכניסת החברה לשוק טענו מומחי כלכלה בצרפת כי החברה אחראית להורדת האינפלציה במדינה בכ-0.4 נקודות.
במרץ 2010 היה ניאל שותף מייסד (יחד עם ג'רמי ברבי) של קרן ההון "קימה ונצ'רס", שהשקיעה נכון ליוני 2012 בכ-150 חברות הזנק, ב-18 מדינות.
העיתון "ביזנס אינסיידר", תיאר את השניים כמשקיעים מלאכים הפעילים ביותר בעולם.
באותה שנה רכש, יחד עם שני שותפים, 64 אחוז מהעיתון "לה מונד", ובעזרת שותפו מיכאל גולן ניהל את תוכנית ההבראה של העיתון.
ב-2011 רשם העיתון רווחים לראשונה אחרי שנים ארוכות.
ניאל אחראי להקמתה של קרן Free הממומנת מכספיו האישיים, ושמטרתה לספק תשתית תקשורת בסיסית כגון שיחות לשירותי חירום ושירותים חברתיים וכן גישה לאינטרנט במהירות נמוכה למשקי בית צרפתיים שאינם מנויים על קו טלפון.
במרץ 2013 הקים ומימן בעלות של כ-70 מיליון יורו את בית הספר "42", המיועד להקנות לימודי תכנות ללא תשלום עבור צעירים בגילאי 18–30.
ניאל החזיק ב-30% ממניות בקבוצת "גולן טלקום" שיסד וניהל מיכאל גולן שקודם לכן שימש מנכ"ל חברת הטלקום בבעלות ניאל "Free".
החברה זכתה בשנת 2011 במכרז להפעלת חברה סלולרית בישראל.
באפריל 2017 נרכשה גולן טלקום (ביניהן מניות ניאל) על ידי חברת אלקטרה צריכה תמורת 350 מיליון ש"ח.
קסבייה דולן הוא במאי ושחקן קולנוע קנדי.
דולן הוא הומו, ונושאי מגדר, זהות מינית ומיניות נוכחים בסרטיו.
הוא נוהג לכתוב ולביים את סרטיו, לגלם באחדים מהם את הדמויות הראשיות, ולעיתים גם לעסוק בעיצוב האמנותי ובעיצוב התלבושות.
דולן נולד במונטריאול שבקוויבק, לז'נבייב דולן, מורה, ולמנואל טאדרוס, שחקן וזמר קנדי יליד-מצרים ממשפחה נוצרית-קופטית ממוצא לבנוני.
בילדותו שיחק במספר סרטים וסדרות טלוויזיה בקנדה.
בגיל 19, בעזרת חסכונות מקריירת המשחק שלו, הפיק וביים את סרטו הראשון "הרגתי את אמא שלי", ואף גילם בו את הדמות הראשית.
הסרט עוסק במערכת יחסים סבוכה בין אם לבנה ההומו.
הוא מבוסס בחלקו על סיפור חייו של דולן, שכתב את התסריט בעודו בן 16. הסרט נמכר להפצה ב-20 מדינות; זכה בשלושה פרסים במסגרת "שבועיים של במאים" (Directors' Fortnight) בפסטיבל קאן 2009; ונבחר לייצג את קנדה באותה שנה בקטגוריית הסרט הזר בתחרות האוסקר, אך לא נכנס לרשימה המצומצמת של המתמודדים.
"פעימות לב", סרטו השני, הוקרן לראשונה במסגרת "מבט מסוים" (Un Certain Regard) בפסטיבל קאן 2010. הסרט עוקב אחר משולש רומנטי בו נמשכים זוג ידידים, בחור ובחורה, לבחור שלישי, עד כדי פגיעה בחברותם.
גם בסרט זה גילם דולן את אחת הדמויות הראשיות.
ביוני 2010 זכה הסרט בפרס הראשי בפסטיבל הסרטים של סידני.
באותה שנה שיחק דולן גם במותחן הקנדי Good Neighbors.
סרטו השלישי, "לורנס, בכל מקרה", הוקרן בפסטיבל קאן 2012, אף הוא במסגרת "מבט מסוים".
בניגוד לסרטיו האחרים כבמאי, בסרט זה דולן לא משחק.
סרטו הרביעי הוא מותחן פסיכולוגי, עיבוד באותו שם למחזהו של מישל מרק בושאר "טום בחווה".
הקרנת הבכורה של הסרט נערכה בפסטיבל הסרטים ה-70 של ונציה, והוא זכה בו בפרס איגוד מבקרי הקולנוע הבינלאומי FIPRESCI.
הסרט עוסק בין השאר באלימות, הומופוביה וסדיזם.
"מאמי", סרטו החמישי, עוקב אחר ניסיונותיה של אם חד-הורית לגדל את בנה הסובל מהפרעת קשב ושמזגו אלים.
הסרט חלק עם סרטו של ז'אן-לוק גודאר את פרס חבר השופטים בפסטיבל קאן 2014.{{הערה|Awards 2014 : Competition.
לצד קריירת הבימוי והמשחק שלו, דולן מדבב סרטים וסדרות שונות לצרפתית, הידועה שבהן היא הגרסה הקנדית המשודרת בקוויבק ל"סאות' פארק", בה הוא מדבב את דמותו של סטן.
באוקטובר 2015 ביים וערך את הקליפ לשירה של אדל "Hello".
בשנת 2018 ביים, כתב והפיק את סרט הדרמה "חייו ומותו של ג'ון פ.
דונובן", בכיכובם של קיט הרינגטון, נטלי פורטמן וג'ייקוב טרמבלי.
באוקטובר 2024, דולן אישר שהוא עובד על פרויקט חדש, אותו הוא מקווה לצלם במהלך שנת 2025. הסרט לא יהיה סרט אימה קלאסי, אך יכלול "אלמנטים אימתיים" לצד "הרבה אלמנטים קומיים".
העלילה של הסרט מתרחשת בשנת 1895, בעולם הספרותי של פריז ובאזור כפרי.
דולן התבטא כי הוא נמצא בפרק שני בקריירה שלו, לאחר שהכריז בשנה שעברה שהוא פורש מעשיית סרטים בגלל חוסר השראה.
חייו ומותו של ג'ון פ.
מתיאס ומקסים (2019) - גם מפיק ותסריטאי
זמנים קשוחים באל רויאל (אנ') (2018)
קסבייה תומא הוא כדורגלן צרפתי המשחק בעמדת הבלם.
תומא התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של גוואנון ושימש כקפטן בכל קבוצות הגילאים.
כשהיה בן 18 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון נגד מונפלייה ולאחר זמן קצר חתם על חוזה ל-3 שנים.
לעומת זאת, הוא מיעט לשחק ובקיץ הושאל לרודז ולאחר מכן שוחרר מהמועדון.
לאחר 3 שנים בטור חתם באולימפיאקוס וולו היוונית.
בקיץ חתם בלבדיאקוס ובתום עונה אחת חזר לקדנציה שנייה בטור שנמשכה שנתיים.
לאחר שלא זכה לדקות משחק קבת חזר ללבדיאקוס.
ביוני חתם במכבי פתח תקווה הישראלית.
ביוני 2016 חתם בבני יהודה.
בדצמבר שוחרר מבני יהודה וכעבור זמן קצר חתם בלוזאן.
בספטמבר תומא חתם ברד סטאר.
בקיץ , תומא חתם ביוניש אש מליגת העל הלוקסמבורגית.
קסאבייר צ'ן (במנדרינית תקנית: 陳昌源/夏維耶, בפין-יין: Xavier Chen; נולד ב-5 באוקטובר 1983 בבריסל שבבלגיה) הוא כדורגלן עבר בלגי ממוצא טאיוואני ששיחק בעמדת המגן הימני.
צ'ן נולד בבריסל שבבלגיה לאב טאיוואני ולאם צרפתייה.
סבו הוא דיפלומט לשעבר המתגורר בטאיוואן.
לצ'ן יש תואר שני במשפטים מטעם האוניברסיטה החופשית של בריסל, והוא הכדורגלן הפעיל היחיד באירופה עם תואר כזה.
צ'ן שיחק ברוב שנות ילדותו במחלקת הנוער של אנדרלכט, ובשנת 2003 עבר למחלקת הנוער של קורטרייק.
ב-31 באוגוסט 2005 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון במסגרת ליגת המשנה הבלגית, כששיחק 90 דקות בניצחון 2-1 על וירטון במסגרת המחזור הראשון.
צ'ן שיחק במועדון במשך שתי עונות, בהן ערך 38 הופעות.
לקראת עונת עבר צ'ן למכלן שעלתה לליגת העל הבלגית, בה גם הפך בהמשך לקפטן.
ב-3 באוגוסט 2007 ערך צ'ן את הופעת הבכורה שלו במועדון, כששיחק 90 דקות בהפסד 1-0 לאנדרלכט במסגרת המחזור הראשון בליגה.
הוא שיחק במועדון במשך 5 עונות וחצי, בהן ערך 141 הופעות ליגה.
בחודש ינואר 2013 עבר צ'ן החליט לעבור לגווינג'ואו רנה מליגת העל הסינית בשל קשיים בנסיעות החוזרות בין בלגיה לטאיוואן.
המועדון רכש אותו תמורת 750 אלף ליש"ט.
ב-8 במרץ 2013 ערך צ'ן את הופעת הבכורה שלו במועדון, כששיחק 90 דקות בהפסד 2-1 לצ'ינגדאו ג'וננג במסגרת המחזור הראשון בליגה.
ב-12 במאי 2013 הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, שער בדקה ה-87 בניצחון 1-0 על צ'נצ'ום יטאי במסגרת המחזור התשיעי בליגה.
הוא שיחק במועדון במשך 3 עונות, בהן ערך 75 הופעות והבקיע שני שערים.
בתחילת חודש ינואר 2016 עזב צ'ן את גוויג'ואו רנה ואמר שהוא רצה לשחק בסין במשך תקופה מקסימלית של 3 שנים.
בתחילת חודש ינואר 2016 חזר צ'ן למכלן.
האפשרות של צ'ן לשחק בנבחרת הרפובליקה הסינית התגלתה על ידי אחראי היחסים הציבוריים של התאחדות הכדורגל של הרפובליקה הסינית, צ'ן צ'ה, וצ'ן הוזמן לשחק בנבחרת.
שלושה חודשים לאחר מכן גם התאחדות הכדורגל הסינית ביקשה את שירותיו של צ'ן.
ב-24 במאי 2011, עם שכנוע מצד קרובי משפחתו בטאיוואן, בחר צ'ן לשחק עבור נבחרת הרפובליקה הסינית.
ב-3 ביולי 2011 ערך צ'ן את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הרפובליקה הסינית, כששיחק 90 דקות בניצחון 3-2 על נבחרת מלזיה במסגרת מוקדמות מונדיאל 2014. צ'ן הבקיע את שער הניצחון של נבחרתו במשחק זה בדקה ה-75.
פרנץ קְסָאפֶר שָארְווֶנְקָה (בפולנית: Franz Xaver Scharwenka; 6 בינואר 1850 – 8 בדצמבר 1924) היה פסנתרן, מלחין ומורה גרמני-פולני.
הוא היה אחיו של פיליפ שארוונקה (1847–1917), שהיה גם הוא מלחין ומורה למוזיקה.
פרנץ קסאפר שארוונקה נולד בזאמטר, בממלכת פרוסיה (בפולנית: Szamotuły; עד 1793 ומאז 1919 שייכת לפולין) בשנת 1850. אף כי החל לנגן משמיעה בפסנתר כבר בגיל 3, את לימודיו הרשמיים בפסנתר החל רק בגיל 15, כשמשפחתו עקרה לברלין, שם נרשם לאקדמיה לאמנות הצליל ולמד אצל תאודור קולאק.
כישורי הנגינה שלו התפתחו במהירות, והוא הופיע לראשונה באקדמיה לשירה בשנת 1869. הוא לימד באקדמיה עד לגיוסו לשירות צבאי בשנת 1873. לאחר השחרור, בשנת 1874, החל שארוונקה לצאת למסעות קונצרטים.
הוא זכה לשבחים על יפי הצליל שלו ונודע בפרשנותו למוזיקה של פרדריק שופן.
בשנת 1881 ארגן שארוונקה סדרה שנתית מצליחה של קונצרטים קאמריים ורסיטלים באקדמיה, יחד עם גוסטב הולנדר והיינריך גרינפלד.
באוקטובר של אותה שנה ייסד בית ספר למוזיקה משלו בברלין.
בשנת 1886 ניצח על הראשון בסדרה של קונצרטים תזמורתיים, שהוקדשו למוזיקה של ברליוז, ליסט ובטהובן.
במקביל המשיך לצאת לסיורי קונצרטים תכופים ולנגן יצירות משלו בשיתוף פעולה עם אמנים אחרים, בהם המנצח הנס ריכטר ו הכנר יוזף יואכים.
שילוש תפקידיו, פסנתרן, מלחין ומחנך, יעסיק את שרוואנקה במשך כל הקריירה שלו.
ב-1891 יצא שארוונקה למסע הקונצרטים הראשון שלו בארצות הברית.
בהמשך להחלטתו להגר, פתח סניף של בית ספר שארוונקה למוזיקה בניו יורק.
בשנת 1893 התאחד קונסרבטוריון שארוונקה הברלינאי עם קונסרבטוריון קלינדוורת', ובשנת 1893 חזר שארוונקה לקונסרבטוריון המאוחד כמנהלו, מניו-יורק.
פטצט, בית ספר למוזיקה עם סמינר למורים לפסנתר לצדו.
ספרו, "המתודיקה של הנגינה בפסנתר" (Methodik des Klavierspiels) יצא לאור בלייפציג בשנת 1907.
בשנים הראשונות של המאה ה-20 ניצח שרוואנקה על הקונצ'רטו מס' 1 לפסנתר בסול מינור של פליקס מנדלסון, ביצוע שהיה הופעת הבכורה של המלחינה והפסנתרנית מרת' סרווין.
שארוונקה הוציא כמה תקליטים בקולומביה רקורדס בשנים 1910 ו-1913, שכללו יצירות משלו לצד יצירות משל שופן, מנדלסון, ובר וליסט.
שארוונקה מת בברלין בשנת 1924.
יצירותיו של שארוונקה כוללות אופרה "מטאסווינתה", סימפוניה, ארבעה קונצ'רטי לפסנתר, מוזיקה קאמרית (כל היצירות כוללות תפקיד לפסנתר) וקטעים רבים לפסנתר; אופי כתיבתו לפסנתר מזכיר במידת מה את שומאן ואת רחמנינוב.
ארבעת הקונצ'רטי לפסנתר הן יצירות כבדות-משקל.
הראשון, בסי במול מינור, אופוס 32, הושלם בשנת 1874 ובוצע לראשונה כעבור שנה.
הוא נכתב במור כפנטזיה לפסנתר סולו, אך שארוונקה לא היה מרוצה, ותזמר אותו לקונצ'רטו.
פרנץ ליסט קיבל את ההקדשה וביצע אותו בברלין.
ההקלטה הראשונה שלו הייתה ב-1968 עם ארל ויילד והתזמורת הסימפונית של בוסטון בניצוח אריך ליינסדורף.
ויילד למד את הקונצ'רטו כנער אצל זלמאר יאנסון, שלמד אותו ישירות מן המלחין.
כשליינסדורף ביקש מוויילד להקליט את הקונצ'רטו, אמר זה, "חיכיתי ארבעים שנה ליד הטלפון שמישהו יבקש ממני לנגן אותו".
הקונצ'רטו הרביעי, בפה מינור, אופוס 82 (1908), בוצע לראשונה ב-18 באוקטובר 1908 באולם בטהובן בברלין, עם תלמידתו של שארוונקה, מרתה זיבולד, ליד הפסנתר ובניצוח המלחין.
יצירותיו של שארוונקה נשכחו לכמה שנים אחרי מותו; עם זאת, "המחול הפולני מס' 1" שלו במי במול מינור, אופוס 3 מס' 1, שמר על פופולריות רבה כל השנים.
מאז אמצע שנות ה-90' של המאה ה-20, התחדש העניין במוזיקה שלו, והקלטות של רוב יצירותיו זמינות עכשיו לרכישה.
הקלטת הקונצ'רטו הרביעי שלו לפסנתר בנגינת סטיבן יו, עם התזמורת הסימפונית של ברמינגהאם בניצוח לורנס פוסטר הוכרה כתקליט השנה על ידי מגזין המוזיקה הבריטי גרמופון בשנת 1996. הסימפוניה שלו בדו מינור אפוס 60 הוקלטה לראשונה על תקליטור בשנת 2004.
קסאני 40 HP (באיטלקית: Cassani 40 HP) היה טרקטור למטרות חקלאיות שיוצר על ידי האחים פרנצ'סקו ויוג'ניו קסאני בין השנים 1927–1931 באיטליה
"קסאני 40 HP" היה הטרקטור הראשון בעולם שצויד במנוע דיזל.
מהירות התחלתית – 2.48 קמ"ש
קסדייה (בספרדית: Quesadilla) היא מנה מקסיקנית המורכבת מטורטייה הממולאת בגבינה ולעיתים גם בבשר, ירקות ותבלינים.
לצד הקסדייה נהוג להגיש רוטב סלסה, גואקמולה ושמנת חמוצה.
מסורתית, הטורטייה עשויה מקמח תירס, אך במספר מקומות נהוג להשתמש גם בקמח חיטה.
נהוג להכין קסדייה הן באמצעות שתי טורטיות שביניהן שכבה של גבינה והן באמצעות טורטייה אחת הממולאת בגבינה ומקופלת במהלך הבישול.
מקור המילה קסדייה הוא המילה הספרדית לגבינה – queso (קסו).
ייתכן כי המילה קסדייה היא המילה Queso בתוספת מנגנון הקטנה.
לפי תאוריה נוספת קסדייה היא הלחם בסיסים של המילה הספרדית לגבינה ושל המילה טורטייה (queso + tortilla).
בקרב האוכלוסייה האצטקית נהוג היה לאכול טורטייה מקמח תירס במילויים שונים.
עם הגעת הקונקיסטאדורים לאמריקה האוכלוסייה המקומית נחשפה למוצרי חלב, וכך השתלבה הגבינה בתוך הקסדייה המסורתית.
קסאוזאורוס (שם מדעי: Caseosaurus; מילולית: "לטאת קייס") הוא סוג של דינוזאור קדום שחי בתור הטריאס והשתייך למשפחת ההררזאוריים הקדומה.
דינוזאור זה חי בטריאס העליון שלפני 237 עד 227 מיליון שנה מזמננו והוא התגלה בטקסס, אמריקה הצפונית בניגוד למרבית בני משפחתו שחיו באמריקה הדרומית.
הדינוזאור קרוי על שם החוקר האמריקאי ארמין קוולס קייס .
הקסאוזאורוס הגיע עד לאורך של 2 מטרים ולמשקל 50 קילוגרם בקירוב, ובהתבסס על מבנה אגן הירכיים ועצם הירך שאורכה הגיע ל-141 מילימטרים, נראה שהיה צייד זריז דו-רגלי.
סוג זה היה קרוב לצ'ינדזאורוס ושניהם התגלו בדרום ארצות הברית, צפונה בהרבה משאר בני משפחתם.
ישנם חוקרים הרואים בשניהם סוגים זהים אך חוקרים אחרים פיצלו אותם.
הדינוזאור התקיים ביערות הקדומים של טקסס לצד מספר ארכוזאורים ודמויי-ארכוזאורים קדומים.
אולי הוא חי בחבורות וצד חלק מיצורים אלה.
קסאמה היא עיר במחוז הצפון של זמביה ובירת נפת קסאמה .
נכון למפקד האוכלוסין בשנת 2010 מספר תושבי העיר עמד על 101,845 נפש.
קסאמה נמצא בלב ליבה של הקבוצה האתנית/שבט במבה ראש השבט והצ'יף הראשי הוא צ'יטימוקולו .
מפקדתו נמצאת כ־9 קילומטרים מהעיר ממלולה, הנמצאת כ־51 קילומטרים ממזרח למרכז העיר קסאמה.
בשנים 1898/1899 חל משבר ברצף הירושה של הצ'יף צ'יטימוקולו דבר שהביא לכך שהבישוף ג'וזף 'מוטו מוטו' דופונט הצרפתי, קיבל את הסכמת ראשי תת-השבטים של בני במבה להמשיך את ירושתו של הצ'יף צ'יטימוקולו.
באותן שנים חברת דרום אפריקה הבריטית שהייתה חברה פרטית קולוניאלית, שפעלה בחסות האימפריה הבריטית בשלהי המאה ה-19 ובראשית המאה ה-20. שמה לעצמה מטרה לנצל את עושרם של חבלי הארץ הריקים משלטון ממשי אשר השתרעו במרכז אפריקה הדרומית, חבלי ארץ אשר יכונו לימים רודזיה ומאוחר יותר זמביה.
כדי למנוע שפיכות דמים פנה הבישוף דופונט, למנהל הקולוניאלי הבריטי בצפון מזרח רודזיה , רוברט קודרינגטון וסיכם אתו שיוכל להשתלט על האזור.
בהמשך להסכמות אלה קודרינגטון הקים במקום בומה Boma שלימים נקרא קסאמה.
בסופו של דבר העיר הפכה לעיר הגדולה והדומיננטית בצפון רודזיה, ואחר כך, זמביה.
לקראת סוף מלחמת העולם הראשונה, כשהעיר הייתה בנויה סביב קומץ משרדי ממשלה ותריסר חנויות, היא פונתה מתושביה הבריטים שמנו כמה עשרות מחשש מפני פשיטת פתע מכיוון צפון-מזרח של כוחות מזרח אפריקה הגרמנית.
כוחות שהיו תחת פיקודו של הגנרל פאול פון לטו-פורבק.
פינוי העיר מתושביה הבריטים נעשה מבלי לדעת שבאירופה התרחשה שביתת הנשק יום קודם לכן.
הגרמנים כבשו את העיר הנטושה ב־12 בנובמבר 1918 למעשה לא היה קרב בקסאמה והצדדים הסכימו על הפסקת אש.
רק כעבור יומיים על גדות נהר צ'מבשי ב-14 בנובמבר 1918 נודע לצדדים על הכניעה הגרמנית באירופה.
העיר ממוקמת על הרמה המרכזית-הדרום אפריקאית בגובה 1,330 מטרים מעל פני הים, כ־856 קילומטרים, צפונית מזרחית ללוסקה, הבירה והעיר הגדולה ביותר בזמביה.
קסאמה ממוקמת בכביש הצפוני הגדול שבצפון מזרח זמביה, ממפיקה דרך קסאמה למבאלה ומפולונגו , שבקצה אגם טנגניקה.
בנוסף, מפלי צ'יסימבה נמצאים בקרבת העיר.
מחוז קסאמה כולל חמישה נהרות גדולים ואלו כוללים: צ'מבשי, לוקולו, לוקופה, לובאנשנשי ולומבה.
מפלי הצ'ישימבה נמצאים על נהר לומבה.
מפלי הצ'ישימבה הם אחת האטרקציות התיירותיות המרכזיות בזמביה.
אוכלוסיית העיר גדלה במידה ניכרת בשנות השבעים והשמונים של המאה העשרים לאחר בניית מסילת הרכבת TAZARA העוברת דרך העיר, וזיפות כביש הצפון הגדול, של זמביה.
מחוז קסאמה מאוכלס בעיקר בבני השבט דוברי הבמבה.
בעיר ישנם מספר קניונים וסופרמרקטים מודרניים, כמו גם סניפים של הבנקים המסחריים הקיימים בזמביה.
בעיר מתקיימים שירותי VISA וכספומט.
רוב תושבי קאסמה אינם מועסקים באופן רשמי והם מנהלים עסקים קטנים לפרנסתם.
בקאסמה יש כשישה בתי קפה אינטרנט בהם אנשים יכולים לגשת לשירותי אינטרנט.
בית החולים כללי של קסאמה, המספק את שירותי הבריאות.
מפעילי טלפונים הניידים הזמינים כוללים מספר חסרות הפעילות בכל זמביה
ישנם בקאסמה מספר תעשיות מבוססות על מוצרי חקלאות, כגון גיבול ועיבוד קפה וחברה המגדלת קנה סוכר ומייצרת את המותג Kasama Sugar.
העיר קסאמה נהנית מרשת טובה של כבישים מהירים ראשיים, לרבות (א) כביש קסאמה - מפיקה (ב) כביש קסאמה - מבאלה (המהווים חלק מכביש הצפון הגדול של זמביה), (ג) כביש קסאמה - לווינגו ו (ד) קסאמה - כביש איזוקה.
מסילת הרכבת TAZARA ברוחב 1,067 מילימטרים מחבר את טנזניה לצפון עוברת דרך קסאמה, ומתחברת עם מסילת הרכבת של רכבת זמביה בקפירי מפושי מדרום.
תחבורה אווירית נגישה באמצעות נמל התעופה קסאמה.
הוא מיועד למטוסים קטנים, הטסים בטיסות פנימיות.
לקראת סוף שנת 2014 הוחלט לשדרג את שדה התעופה על מנת שיוכל לקלוט מטוסים גדולים יותר.
הצפי לגמר השדרוג היה סוף שנת 2017.
מתקני הפנאי של קסאמה כוללים את מועדון הגולף קסאמה, המציע גם טניס, כדורעף, בדמינטון, חיטוב גוף ומגרש כדורגל קטן שיכול להכיל פחות מאלף צופים.
בסביבות העיר ישנם אתרי נופש במפלי צ'ישימבה ובתי הארחה ובקתות כגון קן הצ'ינצ'י, בית ההארחה קינגס ו-3 מועדוני לילה.
בקאסמה העונה הרטובה מעוננת, בעונה היבשה נושבות רוחות סוערות ובעיקר השמים בהירים, מזג האוויר בעיר חמים כל השנה.
במהלך השנה, הטמפרטורה בדרך כלל משתנה בין 9°C ל-33°C והיא לעיתים רחוקות מתחת ל-6°C או מעל 35°C.
העונה החמה נמשכת 1.8 חודשים, מה־19 בספטמבר עד ה-13 בנובמבר, הטמפרטורה היומית גבוהה הטמפרטורה ממוצעת נעה מעל 31°C.
העונה הקרירה נמשכת 7.2 חודשים, מה-24 בדצמבר עד ה-31 ביולי, כאשר הטמפרטורה הגבוהה היומית הממוצעת מתחת ל־26°C.
העונה הרטובה נמשכת 4.8 חודשים, מה-17 בנובמבר עד ה-10 באפריל, עם סיכוי גדול מ-40% ליום נתון להיות יום גשם.
הסיכוי ליום גשם מגיע לשיא של 81% ב־14 בינואר.
העונה היבשה נמשכת 7.2 חודשים, מ-10 באפריל עד 17 בנובמבר.
הסיכוי הקטן ביותר ליום רטוב הוא 0% ב-7 ביולי.
צורת המשקעים הנפוצה ביותר לאורך כל השנה היא גשם בלבד, עם הסתברות שיא של 81% ב־14 בינואר.
קסאמה ידועה באמנות הסלע שהתקיימה בסביבה עוד מתקופת האבן.
קסבלנקה (בספרדית: Volcán Casablanca; מילולית: בית לבן) הוא הר געש שכבתי ברכס הרי האנדים במחוז לוס לאגוס, שבצ'ילה.
הוא ממוקם כ-90 ק"מ מזרחית לעיר אוסורנו.
גובה פסגתו 2,240 מטר, והוא מארח על מורדותיו את אתר הסקי אנטיאנקה.
התפרצות הלבה היא עם הרכב חומרים בין בזלת לאנדזיט, אין להר הגעש התפרצויות היסטוריות מתועדות ומספר חרוטים של סקוריה נוצרו לאחר עידן הקרח האחרון.
קסאבר שלאגר הוא כדורגלן אוסטרי המשחק בעמדת הקשר בקבוצת ר.ב.
שלאגר גדל במחלקות הנוער של CS סנקט ולנטין ורד בול זלצבורג.
בשנת 2015 החל לשחק בליפרינג, קבוצת המילואים של רד בול זלצבורג, ובשנת 2016 החל לשחק בקבוצה הראשונה של המועדון.
ב-26 ביוני 2019 חתם שלאגר בוולפסבורג מהבונדסליגה.
ב-17 ביוני 2022 חתם על חוזה לארבע עונות בר.ב.
ב-23 במרץ 2018 ערך שלאגר את הופעת הבכורה שלו בנבחרת אוסטריה, בניצחון 0–3 על נבחרת סלובניה במשחק ידידות.
ב-18 בנובמבר 2018 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת, בניצחון 1–2 על נבחרת צפון אירלנד במסגרת ליגת האומות 2018/2019. הוא היה חלק מסגל הנבחרת בטורניר יורו 2020 בשנת 2021, וערך ארבע הופעות בטורניר.
קסבייה מרשאן הוא שחיין צרפתי בעבר, סגן אלוף העולם (פרת' 1998), סגן אלוף אירופה (סביליה 1997) ואלוף הים התיכון (בארי 1997) במשחה ל-200 מטר מעורב אישי.
בנו של קסבייה, לאון מרשאן, אלוף העולם (בודפשט 2022) במשחים ל-200 מטר מעורב אישי ול-400 מטר מעורב אישי.
במשחקי הים התיכון שנערכו בלנגדוק-רוסיון, צרפת ביוני 1997 זכה בשתי מדליות, כסף וארד.
מדליית כסף במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:03.64 דקות ומדליית ארד במשחה -400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:26.12 דקות.
באולימפיאדת אטלנטה (1996) סיים במקום שמיני במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:04.29 דקות, בשלב המוקדמות הוא קבע בתוצאה של 2:03.17 דקות.
במשחקי הים התיכון שנערכו בבארי, איטליה ביוני 1997 זכה במדליית זהב במשחה ל-200 מטר מעורב אישי.
חודשיים לאחר מכן, באליפות אירופה שנערכה בסביליה, ספרד באוגוסט 1997 זכה במדליית כסף במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בשיא אישי חדש של 2:01.08 דקות, אחרי מרסל ואודה מהולנד (2:00.77 דקות) ולפני האלוף היוצא יאני סייבינן מפינלנד (2:02.12 דקות).
נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:21.64 דקות, בשלב המוקדמות הוא קבע שיא אישי חדש של 4:21.33 דקות ועלה שני למשחה הגמר.
באליפות העולם שנערכה בפרת', אוסטרליה בינואר 1998 זכה מרשאן במדליית כסף מבחשה ל-200 מטר מערו באישי בתוצאה של 2:01.66 דקות, אחרי מרסל ואודה (2:01.18 דקות) ולפני רון קארנוף מארצות הברית (2:01.89 דקות).
נוסף לכך, הוא סיים במקום 11 במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:23.24 דקות.
באליפות אירופה שנערכה בהלסינקי, פינלנד בתחילת יולי 2000 זכה במדליית ארד במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:02.06 דקות, אחרי מאסימיליאנו רוסולינו מאיטליה (2:00.62 דקות) וכריסטיאן קלר מגרמניה (2:02.02 דקות).
חודשיים לאחר מכן, באולימפיאדת סידני (2000) סיים במקום שביעי במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:02.23 דקות, בשלב חצי הגמר הוא קבע תוצאה של 2:01.51 דקות ועלה שישי לגמר.
בת הזוג של מרשאן היא סלין בונה, שחיינית אולימפית (ברצלונה 1992), מקום 14 במשחה ל-200 מטר מעורב אישי.
בנם המשותף, לאון מרשאן, הוא אלוף העולם בשחייה (בודפשט 2022) במשחים ל-200 מטר מעורב אישי ול-400 מטר מעורב אישי
קסג (בהונגרית: Kőszeg; בגרמנית: Güns) היא עיירה של כ-12,000 תושבים בקצה המערבי של מחוז ואש בהונגריה ליד הגבול האוסטרי.
בשל עברה העשיר, העיר מילאה לעיתים קרובות תפקיד משמעותי בהיסטוריה של הונגריה ואוסטריה.
יישוב זה היה היחיד במחוז ואש שקיבל את התואר "עיר מלכותית" כבר ב-1328, שחוזק בדרגה נוספת בשנת 1648 כ"עיר מלכותית חופשית".
בשנת 1532, קפטן הטירה מיקלוש יורישיץ' הגן על עירו מהתקפה של הטורקים העות'מאנים ובכך מנע את כיבוש מערב הונגריה ווינה.
עמידתה המוצלחת של העיר הביאה תחילה לתהילה ולאחר מכן לשגשוג כלכלי.
מכיוון שהיא נעקפה על ידי מלחמות לאחר מכן.
היא הפכה בשל כך לאחת הערים העשירות ביותר בהונגריה מבחינת אנדרטאות ומונומנטים היסטוריים.
שלוש תרבויות מעורבות בעיר: הונגרית, גרמנית וקרואטית.
רוב הגרמנים התיישבו תחת השלטון האוסטרי בן 200 שנה על העיר, בעוד הקרואטים היו שם עוד לפני כן, מייד לאחר ההתקפות הטורקיות.
גידול גפנים וייצור יין הוכנסו לאזור כבר על ידי הרומאים, מקור ששרד מזכיר זאת כבר ב-1279 וגם "ספר ביאת הענבים" משנת 1740 מעיד על כך ומתעד מאז את יבולי הענבים ותנובת היין כל שנה.
בנוסף ליופיו הטבעי, עובי השלג הגדול ביותר בהונגריה נמדד באזור העיר (151 ס"מ) וגם שיא משקעים בשנה (1510 מ"מ).
קסג ממוקמת בהונגריה, במערב טרנסדנוביה, באזור התיירות המערבי של טרנסדנוביה, בקצה המערבי של מחוז ואש, לאורך הגבול האוסטרי, 110 ק"מ דרומה מוינה, 260 ק"מ מערבה מבודפשט, 130 ק"מ מגראץ .
האקלים של העיר הוא תת-אלפיני, עם אקלים קריר-לח בינוני.
החורף מושלג, אבל לא קשה, הקיץ קריר וגשום.
כמות השמש השנתית היא 1,800 שעות לערך.
הטמפרטורה השנתית הממוצעת היא 8.5 מעלות צלזיוס.
בין 25 באפריל ל-14 באוקטובר, במשך כ-172 ימים (תקופה ללא כפור), הטמפרטורה היומית הממוצעת עולה על 10 מעלות צלזיוס.
לפי הרישומים, כמות המשקעים הממוצעת הרב-שנתית הגבוהה ביותר בהונגריה היא 807 מ"מ נמדדת שם.
כמות המשקעים השנתית הגבוהה ביותר שנמדדה אי פעם בהונגריה הייתה גם כן במקום: 1510 מ"מ.
אורך תקופת כיסוי השלג הוא כ-60 ימים בנקודות הגבוהות יותר של רכס ההרים, ו-50 ימים באזורים העמוקים יותר.
עובי השלג הממוצע הוא 50 ס"מ, אולם עובי השלג הגבוה ביותר במדינה נמדד גם כן ביישוב: 151 ס"מ ב-1947.
חילוץ הממצאים בכרי הדשא של העיר לרגל הנחת כבלים אופטיים בשנת 2000 הוכיח את התיישבותן של מספר תרבויות ארכאולוגיות, כולל התרבות החקלאית הראשונה של מערב הונגריה, התרבות המעוטרת בקו של התקופה הנאוליתית התיכונה.
בשנת 2009, במהלך חפירות לפני בניית מאגר הריכוז השיטפונות להפחתת השיטפונות של לוקשאז (היום אגם אברט) נחפרה תרבות עתיקה.
חוות הווילות שנחפרו בסביבתה של העיר, כמו גם דרך הענבר הנמתחת לאורך הגבול הדרום-מזרחי, מתייחסות לתקופת האימפריה הרומית.
לאחר מלחמת העולם הראשונה, כאשר רוב מחוז קסג סופח לאוסטריה, העיר איבדה את היתרונות של אזור מרכזי ונדחקה לפריפריה של המדינה.
בשנת 1926, הוקמה המכללה הממלכתית להכשרת מורים, שהיא קודמתה של מכללת דניאל ברז'ני, שלוחה של אוניברסיטת שופרון של היום (לשעבר אוניברסיטת מערב הונגריה).
במהלך מלחמת העולם השנייה, פרנץ סאלאשי התגורר לזמן קצר בבונקר שהוקם בהרי קסג ונתגלה על ידי קורנל בקאי ב--2002. הכתר הקדוש של מלכי הונגריה הוצב במרתף הקרח ברחוב קלוואריה בשנת 1945.
בשנת 1395 אישר המלך זיגיסמונד לבעל הטירה בקסג להכניס יהודים לעיר.
במהלך הקרב נגד הטורקים ב-1532, כנראה נאלצו היהודים לברוח מהעיר.
בזמן המרד של הנסיך פרנץ ראקוצי במאה ה-17, כל העיירה נהרסה בשריפה ויהודים לא חזרו לעיירה המחודשת אלא רק בתחילת המאה ה-18. הראשון שניסה להתיישב היה מ' שלזינגר (1735).
כאשר נעשו מאמצים של תושבי העיר לגרש אותו, הוא פנה אל המלך, אשר הוציא החלטה לטובתו.
צאצא למשפחה זו היה עקיבא אגר, שהוסיף לשמו את שם העיירה – גינס.
בעבר הקהילה הייתה בשטח השיפוט של קהילת רכניץ (בהונגרית: רוהונץ).
קהילת קסג הפכה עצמאית בשנת 1821. יהודים תרמו לפיתוח העיירה, במיוחד הנדבן פיליפ שיי, שמימן את בניית בית הכנסת בשנת 1860. פעלה במקום גם ישיבה בשנים 1835–1881. רבנים בולטים היו יעקב גרינוואלד (עד 1862), מרקוס ווינר (1892–1915), והרב האחרון, יצחק לינקש (1923–1944), שגורש עם בני קהילתו בשואה.
משנת 1940 גויסו הגברים היהודים לשרות העבודה (עבודת כפייה לגברים יהודים עבוטר הצבא ההונגרי).
לאחר הכיבוש הגרמני (19 במרץ 1944) במבצע מרגרטה נכלאו תחילה היהודים בגטו צר (14 במאי 1944), ולאחר מכן נאלצו ללון ברפת פתוחה.
ב-18 ביוני הועברו כולם לגטו המרכזי של האזור, בעיירה סומבטהיי.
שם עונו כדי לגרום להם למסור את רכושם.
במשטר של מפלגת צלב החץ הפשיסטית, הוקם מחוץ לעיירה מחנה עבודה שבו נכלאו 5,000 יהודים, כולל נשים שהובאו לשם בצעדת מוות.
עד מרץ 1945 מתו שם כ-3,000 יהודים מרעב, מחלות או עינויים, או הוצאו להורג.
לאחר מכן הוצעדו הניצולים למאוטהאוזן ולוולס; אלה שלא היו מסוגלים ללכת נורו.
בכך הושמדו למעשה יהודי קסג.
בשנת 1989 הושלמה האנדרטה בפארק שנוצרה ליד מפעל הלבנים.
ניתן להגיע לעיר בכביש ציבורי מדרום, מסומבטהיי על כביש מהיר 87, מבודפשט דרך גיור, קפובאר, פרטוסנטמיקלוש.
מוינה על הכביש המהיר A3 ועל הכביש המהיר S31.
העיר לא נמנעת בקווי רכבת מרכזיים, אף על פי שתכננו בשנת 1847 להקים את מסילת הרכבת וינר נוישטאדט – שופרון – קסג – סומבטהיי – זאלהסנטגרוט – נג'קניז'ה – רייקה, אך זו לא יצא לפועל.
כנסיית הקהילה של העיירה, כיום היא המבנה המכונן של הכיכר הראשית (Fő tér).
היא נבנתה בין 1892 ל--1894 בסגנון נאו-גותי, המבוסס על תוכניותיו של האדריכל הווינאי לודוויג שונה.
מלון קורונה בכיכר המרכזית עמד בעבר במקומו.
הבניין הציבורי העתיק ביותר בהונגריה, שעדיין מתפקד כבית עירייה, הוא אחד התכשיטים של כיכר יורישיץ'.
הוא נבנה במקור כמשרד עירוני ועמד כבר במאה ה-14, כפי שמעידים חדר המועצה המקומר לשעבר בקומת הקרקע והפרצות שנחפרו.
הכנסייה הסוגרת את כיכר יורישיץ' מצפון, ונבנתה בין השנים 1615-1618 על ידי האוונגליסטים ההונגרים.
בשנת 1673 השתלטו עליה הקתולים, ואז היא הפכה לכנסיית הקהילה של העיירה עד שהושלמה כנסיית הקהילה החדשה - כנסיית לבו של ישו.
כיום משמש המקום ומשופץ על ידי הקהילה הקרואטית המקומית.
זהו אחד המבנים העתיקים ביותר בעיר, הוא מוזכר כבר ב-1246. בין 1403 ל-1407 הרחיב אותו פלטין הונגריה.
סכסוכים דתיים לא פסחו על הבניין, כמה פרטי ריהוט וציורים נהרסו במאה ה-17. הישועים קיבלו אותו ב-1693 והשלימו אותו בסגנון הבארוק.
במהלך השחזור של 1937, נחשפו ציורי קיר מהמאה ה-15. הכנסייה שומרת על קברי ילדיו של מיקלוש יורישיץ', אנה ואדם.
פילפ שיי קורומלאי (1798 – 1881) היה אציל יהודי-הונגרי-אוסטרי, סיטונאי, הפטרון הגדול ביותר של עניי קסג.
הוגו ריכטר (1887 – 1945) היה דוקטור לרפואה, נוירולוג.
פרופסור, רופא ראשי בבית החולים היהודי.
קסאנה , היא עיירה בבוטסואנה, הקרובה למפגש הגבולות של ארבע ממדינות אפריקה: בוטסואנה, נמיביה, זמביה וזימבבואה.
מפגש הגבולות מוכר בשם "ארבע הפינות של אפריקה" הוא נמצא בפינה הצפונית הרחוקה ביותר של בוטסואנה, שם העיירה משמשת כמרכז המנהלי של מחוז צ'ובה .
אוכלוסיית קסאנה מנתה 9,250 תושבים במפקד האוכלוסין של שנת 2022.
קסאנה הייתה מקום הנישואים המחודשים של אליזבת טיילור לריצ'רד ברטון, ב-1975. העיירה משמשת גם ככניסה הצפונית לפארק הלאומי צ'ובה, שהוא השלישי בגודלו מבין הפרקים הלאומיים בבוטסואנה, מאידך העשיר ביותר בבעלי חיים וצומח.