tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
על פי אחוזי הנכות יוענקו לו השירותים המתאימים לו החל מסיוע כלכלי וכלה בציוד נלווה הנדרש לו.
קיימים סוגים ורמות נכות שונות על פי הביטוח הלאומי, החל מנכות קלה (כגון צליעה) ועד לשיתוק מוחלט של כל איברי הגוף.
מיון הנכויות נעשה על פי רמתן, הגורם להן, והאם הן חולפות או קבועות.
מיון נכויות על פי המקור לבעיה:
נכויות ראשוניות – נכות מולדת (עקב מום מולד) או נכות עקב פציעה (הכוונה לתאונה או זדון).
נגרמת על ידי תהליכים פתולוגיים של מחלה או פציעה.
הנכויות הממושכות ביותר הן אלו הנגרמות על ידי מעורבות מערכת העצבים, ולרוב התוצאה מפגיעה במערכת זו היא שיתוק, על סוגיו השונים.
נכויות משניות – נכות שנרכשה בעקבות חוסר עשיית פעילות פיזית או עשיית פעילות גופנית שאינה נכונה שעלולה להוביל לכתף משותקת עם כאבים, מפרק בלתי יציב עם דלקת מפרקים ועוד.
מדובר בפגיעה פיזית ועד מחלות כרוניות.
נכויות זמניות – נכות שנגרמת עקב מצב רפואי או נפשי שעפ"י ההערכות עתיד לחלוף, לשם כך נקבעים אחוזי נכות לתקופה קצובה לאחריה נקבעת ועדה נוספת לבחינת המצב.
לעומת הנכות הקבועה, המלווה את האדם לכל ימי חייו.
נגרמת בנסיבות דומות לאלה שבהן נגרמת נכות קבועה.
דוגמאות לנכויות זמניות: התקף לב – בעקבותיו נדרשת תקופת החלמה שבה האדם מוגבל מבחינה גופנית, או תאונה – שעלולה לגרום לשבר המתאחה עם הזמן, אך מגביל את הנפגע כל זמן שלא התאחה.
נכות קבועה – המלווה את האדם לכל ימי חייו.
מיון נכויות על פי דרגות החומרה:
נכות קלה – מוגבלות פיזית המשפיעה על היכולת לבצע פעולות שוטפות בחיי היום-יום, למשל: צליעה קלה.
נכות בינונית – ליקוי פיזי שנותר באופן קבוע לאחר שיקום.
נכות קשה – ליקוי פיזי קשה שנותר באופן קבוע לאחר שיקום מרבי.
נכות חמורה – מוגבלות קשה, חוסר יכולת לנהל חיים נורמליים.
ליקוי היוצר תופעות קליניות קשות למשל ליקויים שונים בראייה, שמיעה ודיבור.
דוגמה נוספת היא שיתוק כמעט מוחלט של הגוף המגיע עד למצב של חוסר הכרה עמוק והפסקת פעילות מוחית.
החולים במחלות הדורשות טיפול ממושך וביקורים תכופים בבתי חולים (כמו סרטן) נכללים גם הם תחת ההגדרה "נכים".
מחלות הדורשות טיפול ממושך וביקורים תכופים בבתי חולים (סרטן, תסמונת גייאן-בארה, המופיליה ותלסמיה) נכללות אף הן תחת הסעיף נכות והמוסד לביטוח לאומי מתייחס אליהן כנכות לכל דבר.
בנוסף לאוכלוסיית הנכים הכללית, שבה מטפל המוסד לביטוח לאומי, מתקיימות בישראל אוכלוסיות נכים אחדות הזוכות לטיפול נפרד.
נכה צה"ל הוא אדם שנפגע או שחלה החמרה במצבו הבריאותי עקב שירותו הצבאי בצה"ל.
מעמדו של נכה צה"ל נקבע בחוק הנכים (תגמולים ושיקום) [נוסח משולב], התשי"ט–1959, ועל פיו "נכות" פירושה איבוד הכושר לפעול פעולה רגילה או פחיתת כושר זה כתוצאה מהלם קרב, חבלה, מחלה או החמרת מחלה.
יוכר כנכה מי שלקה בנכות בעת שירותו הצבאי ועקב שירות זה.
בטרם יחשב תובע כנכה צה"ל עליו לפנות בתביעה לקצין התגמולים.
על פי חוקי מדינת ישראל, חייל שנפצע או נפגע פיזית או נפשית במהלך שירותו הצבאי – על צה"ל לשלם לו פיצויים, כולל את כל הוצאות הטיפול בפציעה.
נוסף על כ, על המדינה לסדר לו עבודה לכל החיים.
חוק התגמולים לנפגעי פעולות איבה מקנה זכויות כספיות ושוות ערך כספי לנפגעי פיגועים ואירועי איבה ובני משפחותיהם.
נפגעים אשר יוכרו על ידי המוסד לביטוח לאומי כנפגעים עקב פעולות איבה יהיו זכאים עפ"י אחוזי הנכות שנקבעו להם לזכויות כגון: מימון טיפולים רפואיים, טיפול פסיכולוגי, מימון הוצאות שונות, תשלום על אשפוז, השתתפות בקבוצות תמיכה, תשלום גמלה חודשית ועוד.
הכולל טיפול רפואי: הטיפול הרפואי כולל תרופות, החלמה ושיקום.
טיפול רפואי ניתן לקבל בבתי חולים ממשלתיים ובקופות החולים.
המוסד לביטוח לאומי לא מחזיר הוצאות על טיפול רפואי פרטי.
וטיפול פסיכולוגי: נוסף על הסיוע הנפשי, נפגעים המתקשים בתפקודם היום-יומי זכאים למימון טיפול נפשי.
נפגעי פעולות איבה אשר נכותם נקבעה בשיעור 10% ומעלה זכאים לשיקום מקצועי.
נפגעי פעולות איבה אשר נכותם נקבעה בשיעור 20% ומעלה מקבלים סל הטבות מיוחדות.
נפגעי אירועי טבח שבעה באוקטובר ומלחמת חרבות ברזל
בתאריך 7 באוקטובר 2023 פלשו מעזה כוחות חמאס אליהם הצטרפו ארגוני טרור נוספים ואזרחים עזתים לשטח צפון מערב הנגב, כלל האירועים נקראים טבח שבעה באוקטובר שלאחריו החלה מלחמת חרבות ברזל, האירועים נמשכו כ-5 ימים עד אשר הושגה שליטה מלאה של צה"ל במרחב.
באירוע חריג זה נפגעו רבים מאזרחי ישראל אשר מקבלים סיוע שיקומי מהמוסד לביטוח לאומי מתוקף חוק נפגעי פעולות איבה כאשר במקביל כנסת ישראל עומלת על חקיקת סעיפי נכות ייחודיים לנפגעי אירועים אלו ובכלל זה גם החטופים ובני משפחותיהם.
ניצול השואה שעלה לישראל לאחר 1 באוקטובר 1953 ושהה בגטו, במחנה ריכוז או במחנה לעבודת פרך או עבד בעבודות כפייה/ ילדי עובדי כפייה, זכאי למענקים מטעם המדינה והמוסד הלאומי על נכות פיזית ונפשית לו לילדיו ולנכדיו, בנוסף לטיפול שיניים.
ואם לא מקבל אותם מהמדינה ביכולתו ליצור קשר עם השלטונות הגרמניים להעברת הכספים.
שכן ארגונים רבים המתחזים לסייע לניצולי שואה לוקחים כספים אלו בטענה כי יעבירו אותם לניצולי שואה, אך שומרים אותם בכיסיהם.
מי שהפך לנכה עקב פגיעה בעבודה, לרבות הטרדה מינית או אונס במקום העבודה, זכאי לגמלת נכות מעבודה או גמלת שיקום, מהמוסד לביטוח לאומי.
אחוזי נכות הם הגדרות כמותיות למידת מוגבלותו של אדם לצורכי פיצוי על ידי רשות ממלכתית זו או אחרת.
בישראל, אחוזי נכות מוגדרים על ידי המוסד לביטוח לאומי ועל ידי אגף השיקום של משרד הביטחון.
שתי הרשויות אינן מגדירות את אחוזי הנכות באופן זהה.
ראשית, אחוזי נכות שנקבעו על ידי אגף השיקום של משרד הביטחון חייבים לנבוע מפגיעה שאדם עבר כששירת בכוחות הביטחון (או מהחמרת מצב שעבר בגלל מדיניות רפואית כושלת של האחראים עליו בכוחות הביטחון) ואילו אחוזי נכות מהמוסד לביטוח לאומי אינם יכולים להתחשב בפגיעה שמשרד הביטחון לקח אחריות עליה.
שנית, שני אנשים שנפגעו באופן דומה ועל כל אחד מהם אחראית רשות אחרת, עשויים לקבל אחוזי נכות שונים.
ככלל, אחוזי נכות מתחשבים בעיקר במגבלה של האדם הנפגע להשתלב בחברה כאזרח מועיל ומכובד.
על כן, בעת קביעת אחוזי הנכות יש התחשבות בגורמים נוספים מלבד מצבו הגופני, הקוגניטיבי והנפשי של האדם.
לדוגמה, המוסד לביטוח לאומי ייתן לחירש מוחלט שאינו קורא שפתיים ואינו דובר את שפת סימנים אחוזי נכות גבוהים יותר מאשר לחירש מוחלט שכן רכש כישורים אלה.
כמו כן, נלקחים בחשבון קריטריונים לפיהם הנכה עובד ומנהל חיי משפחה, זוגיות וילדים, ולכן לא יקבל את אותם אחוזי הנכות כמו נכה שלא מקיים את הדברים הללו.
לפי הגדרת המוסד לביטוח לאומי "נכה" הוא תושב מדינת ישראל בגילאים 18–65, או 18–60 לנשים, אשר נכותו הרפואית כפי שזו הוגדרה על ידי ועדת הרופאים של הביטוח לאומי מפחיתה מכושרו להשתכר כך שנקבעה לו לפחות 60% אי-כושר עבודה ושהכנסותיו לא עולות על 25% מהשכר הממוצע במשק.
לאישה עקרת בית נלקחת בחשבון באותה המידה אי-יכולתה לתפקד במשק הבית ב-50% ומעלה.
אנשים במדרגת אי כושר של פחות מ-75% זכאים רק לגמלה חלקית ולמעט מהזכאויות הנלוות לנכים בעלי אי-כושר עבודה מלא לצמיתות.
ככל שאחוז הנכות הרפואית גבוה יותר כך עשויות להיות זכאויות נוספות.
לקויות ייחודיות עשויות להקנות זכאויות ייחודיות כגון עוורים.
ישנן לקויות אשר אף 40% של נכות רפואית בהן, נחשב ללקות חמורה בכל הנוגע לאחוזי אי-כושר עבודה גבוהים לצמיתות כגון נפגעי נפש.
הקריטריונים לנכות בילדים שונים מאשר במבוגרים.
נכות ילד נקבעת לפי רמת התפקוד שלו ביחס לגילו ועד כמה הוא נזקק לסיוע הוריו בחיי היומיום, החל מהשגחה מתמדת או סיוע בהלבשה וכלה בצורך של הוריו להיעדר ממקום עבודתם כדי ללוות את הילד לטיפולים ואשפוזים בבית חולים.
כל אדם שהוגדר רשמית כנכה על ידי המוסד לביטוח לאומי ושבנוסף לכך שיעור נכותו המשוקללת הוא במדרגה משמעותית, עשוי להיות זכאי להטבות והנחות שונות מרשויות שונות, כגון הנחה בתשלום מס הכנסה וארנונה בהתאם לחומרת נכותו הכללית זאת מעבר לקצבה המוענקת לו.
ההנחות אינם בהכרח גורפות ויכולות להיות תלויות בסוג הנכות כגון לאנשים עם מוגבלות בתנועה הזכאים לאישור חניה במקומות השמורים לנכים וכו.
משרד הבריאות מממן לאנשים עם מוגבלויות אביזרי עזר להם הם זקוקים עקב נכותם (הליכון, מיטה הידראולית, כיסא גלגלים, מכשיר שמיעה, סד, תותבים) זאת לאחר שהנכה הגיש למשרד מספר הצעות מחיר למכשיר הנדרש.
המוסד לביטוח לאומי מממן שינויים בדיור הדרושים לנכה (הרחבת פתחים למעבר כיסא גלגלים, אמבטיה וכו').
אנשים עם אחוזי נכות גבוהים זכאים גם להנחה בחשמל של כ-200 ש"ח לחודשיים זאת בשל תלותם בשימוש 24/7 במוצרי חשמל לצרכים קיומיים.
מכשירים כגון מחוללי חמצן, דיאליזה ביתית, מנשמים, מיטה חשמלית, טעינת עגלות, הפעלת מזגן (נכים אלו מתקשים בשמירה על טמפרטורת הגוף), מכונת כביסה פעמים ביום (החלפת בגדים ומצעים עקב אי שליטה על סוגרים), ועוד מיכשור רב.
כמו כן הם זכאים להנחה במים על כמות של 7.5 קוב (סכום של כ-80 ש"ח לחודשיים), מהסיבות הנ"ל המצריכות אותם להתקלח מספר פעמים ביום, כביסות רבות וכיוצא בזה.
במסגרת המוסד לביטוח לאומי קיים ענף נכות, המעניק קצבה חודשית או חד-פעמית לנכה.
כל נכה המקבל קיצבה מהמוסד לביטוח לאומי חייב לעבור מדי תקופה בדיקה, האם יש הטבה או החמרה במצבו ובהתאם לתוצאות הבדיקה קובעת ועדה האם יחול שינוי בקצבה המוענקת לו.
תוכניות ביטוח פרטיות שונות כוללות אף הן פיצוי למבוטח שהפך לנכה.
פגיעות שנגרמו עקב תאונת דרכים מתוקצבות על ידי קרן מיוחדת של ביטוח.
כל נכה שדרגת נכותו נקבעה ל-60% ומעלה זכאי לקצבת נכות.
כך גם לנכה שהדרגה הכוללת של אי-יכולתו להשתכר עומדת לפחות על 40% ואחד מהליקויים צבר מינימום 25%.
"קצבה חודשית נוספת", הידועה כקח"ן, תיתכן אם הנכה אינו שוהה במוסד ואחד הליקויים צבר לפחות 50%.
נכה אשר נקבעה לו דרגת אי-כושר של 60%–74% זכאי לקצבה חלקית בהתאם לאחוז שנקבע.
נכה היוצא לעבודה יכול להמשיך לקבל קצבה רגילה אם משכורתו אינה עולה על 25% מהשכר הממוצע במשק (כ-2,350 ש"ח נכון לשנת 2015).
במתכונת החוק הנוכחית, הכנסה מעבר לסכום זה עלולה לסכן את קצבתו ואת זכויותיו כנכה.
הצעת החוק ליישום דו"ח ועדת לרון לעידוד יציאת נכים לעבודה באה לטפל במצב זה ולהפחית את קצבת הנכות בצורה הדרגתית יותר, ולמנוע את הסיבוכים הבירוקרטיים הקיימים במתכונת הנוכחית.
בהגיע הנכה לגמלאות (גיל 60 לנשים, 65 לגברים) מופסקת אוטומטית קצבת הנכות והנכה מקבל קצבת זקנה בלבד.
לצורך הוכחת הנכות וקבלת הקצבה בת ה-3,000 ש"ח לחודש על בעל הנכות להוכיח את נכותו בפני נציגי המוסד לביטוח לאומי.
במקרה של פגיעה נפשית: להציג, למשל, מסמכים על ביקורים חודשיים אצל פסיכולוג או פסיכיאטר או תיעוד של התנהגות אלימה (למשל באמצעות תיק משטרתי).
במקרה של נכות גופנית: יש צורך להוכיח נזק בלתי הפיך, כמו חוסר יכולת לזוז, ללכת, לתפקד, ולעבוד בכלל.
בנוסף חוסר יכולת לעלות במדרגות הבניין בו חי הנכה, חוסר יכולת להתרחץ, וכן צורך בסיוע תמידי מצד עוזר/ת סיעודי/ת.
תעודת הכרה בנכות – הביטוח הלאומי מנפק לנכים תעודות המעידות על הכרתו בנכות.
תעודות אלו הן כרטיסי פלסטיק, עליהם מופיעים פרטיו האישיים של הנכה, ציון ההכרה בו כנכה ותוספות לפי הצורך.
אחת התוספות האפשריות היא תוספת המציינת זכות של הנכה (לרוב כשהנכה הוא אוטיסט) שלא לעמוד בתור – "פטור מתור".
תוספת אפשרית אחרת היא ציון זכות שיש לחלק מהנכים להכניס עמם מלווה, בחינם, למקומות ציבוריים המספקים שירות ציבורי בתשלום.
זאת לאחר שהנכה עצמו שילם על כניסתו.
תג נכה לרכב – תעודה זו מעניקה זכויות לחנייה בחניית נכים, לנכה עצמו.
היא מעניקה גם זכויות חנייה נוספות כמו פטור מתשלום בחנייה ציבורית בתשלום, זכות לחנות במקומות חנייה אסורים (אדום לבן) כשהדבר אינו מפריע לתנועה והנחה משמעותית בתשלום בטסט לרכב.
תעודה זו מונפקת על ידי משרד הרישוי רק לאנשים אשר התניידותם מסכנת את בריאותם ופוגעת באופן חמור בעצמאותם.
זאת ע"פ קריטריונים שקבע ובודק משרד הרישוי.
תג נכה לאוטובוס – מאפשר נסיעות במחיר מוזל באוטובוס.
תעודת עיוור – מחייבת את המדינה להעמיד בחינם לרשותו של העיוור כלב נחייה.
תעודת נכה צה"ל – מונפקות על ידי רשויות אחרות לגמרי, מעניקות החזר עבור כלל ההוצאות והתשלומים הנדרשים לטיפול בנכות, בנוסף להשלכות שגרמו.
הטבות מס למעסיק – אם מעסיק או חברה מסוימת מעסיקים בעל מוגבלות, בעל העסק מקבל החזרים מסוימים מטעם המדינה.
סעיף 9(5) לפקודת מס הכנסה מעניק פטור ממס הכנסה להכנסה מיגיעה האישית של עיוור או של נכה שנקבעה לו נכות של 100% (ובמקרים מסוימים נכות של 90% ויותר).
כאשר נקבעה נכות כאמור לתקופה של 365 ימים או יותר: 606,000 ש"ח.
כאשר נקבעה נכות כאמור לתקופה שבין 185 ימים לבין 364 ימים: 72,720 ש"ח.
כאשר ההכנסה מיגיעה אישית של נכה כאמור נמוכה מ-72,720 ש"ח לשנה, תהיה פטורה ממס גם הכנסתו שלא מיגיעה אישית, עד לסכום כולל של 72,720 ש"ח.
לאנשים עם מוגבלויות בישראל הזכות לנגישות למקומות ציבוריים.
זכות זו מעוגנת בחוק התכנון והבניה החל מ-1 באפריל 1972. על פי חוק זה חייב כל מבנה ציבורי שנבנה בישראל לכלול אמצעים שיאפשרו גישה לאנשים עם מוגבלויות.
ישנם חוקי נגישות נוספים בישראל והבולט שבהם הוא התיקון משנת 2005 לחוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות.
נכה אשר נקבעה לו דרגת נכות רפואית של 20% ומעלה זכאי לסיוע באבחון ושיקום מקצועי.
אבחון כישוריו נערך לרוב במרכזי הכשרה מיוחדים ברחבי הארץ, שם הוא מקבל הכוונה כללית.
שירות השיקום המקצועי כולל מימון שכר לימוד למסגרת הלימודית הנבחרת, מימון מלא של החומר הלימודי הנדרש, מימון הוצאות הנסיעה למקום הלימודים, ונכה אשר אינו זכאי לקצבת נכות יקבל גם דמי שיקום במשך תקופת האבחון כמו תקופת הלימודים.
לאחר סיום מסגרת הלימודים, הנכה זכאי לסיוע במיקומו בשוק העבודה.
שיקום היא פעולה שבה חל ניסיון להחזרת אדם ככל האפשר לתפקוד נורמלי ותקין.
השיקום הוא רצף תהליכים המסייעים לאדם בעל מוגבלויות להגיע לרמה מקסימלית של תפקוד.
הוא נועד לאפשר לאדם הנכה אוטונומיה ולהכינו לקראת השמה במקומות תעסוקה (גמליאל, 1985; טלר, 2001; פלדמן, 2007).
מטרתה של מסגרת השיקום היא לסייע לאדם המוגבל בכל דרך אפשרית: טיפולים פיזיים, טיפולים נפשיים, טיפולי רווחה, מציאת עבודה, מלגות שונות ללימודים וקצבאות הניתנות לאנשים עם מוגבלויות ועוד.
סך הכול קיימים שלושה סוגים של שיטות סיוע: אמצעים פיזיים (תרגילים ותנוחות שונות), מכשירי עזר מכניים, וטיפול פסיכו חברתי.
כל אדם נכה במדינת ישראל, זכאי לזכויות רפואיות על פי חוק, בתנאי שהוא משלם דמי ביטוח לאומי.
כספים אלו קבועים על-פי חוק ומטרתם לשפר את איכות ורמת החיים של הנכה בצורה ניכרת.
לאחר שמכיר ביטוח לאומי במגבלת הנכה, הוא תחילה בודק אם אכן נכותו פוגמת ביכולתו לפרנס את עצמו ולקיים שגרת חיים יום-יומית.
ישנם מבחנים שונים הנערכים על ידי ביטוח לאומי כדי לקבוע אחוזי נכות, אשר מקנים זכויות שונות ועל כן יש להבין תחילה את אופי הפציעה או רמת הנכות של הנכה.
נכה בדרגת נכות של 20% (ומעלה) זכאי לסיוע בשיקום ואבחון מקצועי.
מטרתו של חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות במדינת ישראל היא שילובם של אנשים עם מוגבלויות בעבודה והענקת העדפה מתקנת לאנשים עם מוגבלויות.
חוק נוסף שנחקק למען אנשים עם המוגבלויות בישראל הוא החוק למען נגישות הנכה בישראל – על פיו כל מבנה ציבורי שנבנה בישראל חייב על פי חוק לכלול אמצעי גישה לאנשים עם מוגבלויות.
ההיסטוריה של תעסוקת אנשים עם מוגבלויות
ברנס (2000) טוען כי בעבר, כאשר עבודה הייתה מבוססת על עקרונות של צורך חברתי, התחייבות ותלות הדדית, קיבלו אנשים עם מוגבלויות לעבודה.
כמעט חצי מיליון עובדים מוגבלים עזרו בכל מיני רמות במאמץ המלחמתי בשנת 1939–1945 בתקופת מלחמת העולם השנייה.
לאחר המלחמה הרבה מהממשלות הכניסו מאמצים לתחזק את המצב ולהמשיך להעסיק אנשים אנשים עם מוגבלויות מתוך התחייבות חברתית שהרגישו כלפי העובדים ואלו שנפצעו במלחמה.
בהמשך ההעדפות הממשלתיות השתנו וגם המדיניות השתנתה בשוק העבודה שהמרכזיות בה היא תפוקה ורווח.
התפיסות שלנו לגבי מוגבלות כמו גם של משמעות של עבודה זה בעצם יצירה חברתית וזה יכול להשתנות.
הגלובליזציה של הכלכלה העולמית וההתפתחויות טכנולוגיות מאז שנת 1945 מציעים הרבה אפשרויות של תעסוקה לאנשים עם מוגבלויות.
למרות חקיקה שנעשתה נגד הפלייה של אנשים עם מוגבלות בפועל עדיין נמשכה ההפליה נגד אנשים עם מוגבלויות, החברה עדיין מסתכלת על האדם עם הנכות בגישה שהלקות היא הגורם למגבלות ולא הדרך שהחברה מאורגנת ולכן כל הבקשות הלגיטימיות של אנשים עם מוגבלות לשינויים והתאמות בעבודה נראים לא הכרחיים ולא מציאותיים.
חסמים ואפליה בעולם התעסוקה של אנשים עם מוגבלויות
על פי פלדמן, דניאל-להב וחיימוביץ (2007), בצד האפליה הישירה קיימים גורמים וחסמים נוספים רבים כך, למשל, סביבת העבודה הפיזית ונוהלי העבודה, אשר מגדירים את דרישות התפקיד ונאחזים כנתונים מובנים מאליהם, מעוצבים ומוגדרים מבלי להביא בחשבון את צורכיהם של אנשים עם מוגבלויות.
יש הסכמה אוניברסלית שאנשים עם מוגבלות נמצאים בעמדה נחותה בשוק העבודה של היום.
אנשים עם מוגבלות או שהם מובטלים או שנמצאים במקומות עבודה שלא מותאמים ליכולות שלהם.
חוסר שוויון נמצא לא רק בגלל המגבלות של האדם.
בחברה המערבית החל מהמאה השמונה עשרה משמעות העבודה מבוססת על ערכים ועקרונות מסוימים: רדיפה אחרי רווח מקסימלי, עבודה על פי משכורת ותחרות של עובדים.
כל זה משפיע לרעה על אנשים עם מוגבלות.
המגבלה בתפקוד תגרום לאי העסקה.
אנשים עם מוגבלות לעיתים לא מחפשים עבודה כי מראש ידחו אותם בעקבות הפליה.
בשנת 2021 שודר סרט "תנו לעבוד" על בעיות תעסוקת אנשים עם מוגבלויות בישראל.
סיוע של ארגונים פרטיים וקבוצות תמיכה למשפחות
בהקבלה למדינות נוספות בעולם גם בישראל קיימים ארגונים פרטים המסיעים לאנשים עם מוגבלויות בדרכים שונות, בסיוע נפשי וחומרי (במישור התעסוקתי ובהלוואות).
ארגונים אלה מתחלקים לפי סוג נכות (כדוגמת טיפול בנכויות קשות), גילאים (כגון התעסקות עם גיל צעיר), סיבת הנכות (כגון תאונות עבודה או נפגעי איבה), דרך הסיוע (סיוע נפשי או סיוע חומרי) ועוד.
קיימים גם ארגונים פרטים המסייעים למשפחות של אנשים עם המוגבלויות בדרכים שונות, כמו בסיוע נפשי לאור המצב אליהם נקלעים בני משפחתם.
זכותו של הנכה לקבל את התנאים האופטימלים ביותר כפי שזוכה להם כל אדם במדינת ישראל.
כדי להעלות את איכות חייו של הנכה יש ליצור איזון בין צרכיו, רצונותיו וכישוריו.
נכות של אדם נקבעת לפי רמת התפקוד שלו ועד כמה הוא נזקק לסיוע של הזולת בחיי היומיום.
למשל, קיימים מקרים של ילדים עם מוגבלויות אשר זקוקים להשגחה מתמדת, ואחרים זקוקים לסיוע רק בהלבשה או במספר פעולות אחדות בלבד.
הוריי הילד הנכה נאלצים פעמים רבות להיעדר ממקום עבודתם כדי ללוות את הילד לטיפולים ואשפוזים בבית חולים (טלר, 2001; רימרמן, 1986).
הילד הנכה משולב לעיתים בכיתות רגילות ולעיתים בכיתות של החינוך המיוחד.
שילובם של הילדים עם מוגבלויות במסגרות הרגילות עשוי לטפח תחושת שייכות לקהילה, לעודד ערכים של כבוד ולהבטיח נגישות חברתית לילדים עם מוגבלויות ומשפחותיהם.
שילובם כבר בגיל הרך מעודד תקוות להשתלבותם העתידית בקהילת הבוגרים.
לצורך התפתחות תקינה של הילד חשובה היכולת שלו ליצור מערכות יחסים עם חברים בני גילו ויכולתו לטפח ידידויות.
קיימים ילדים עם מוגבלויות עם ליקויים בתחום השפה והלשון שלהם קשיים רבים ביצירת קשרים חברתיים הדדיים עם חברים בני גילם.
לעיתים, במקרים שאינם חמורים משתתף הילד הנכה גם בפעילויות ושיעורי חינוך גופני בבית הספר.
כמו כן, למען צרכיו של הילד הנכה קיימים בבתי הספר מעברים נגישים לכיסאות גלגלים.
קושי ראשוני של אנשים עם מוגבלויות הוא בטווח הפעילות החברתית שהנכה מסוגל לפעול בה.
ועל כן, למען האנשים עם הנכות, ארגונים שונים שואפים ליצור אלטרנטיביות חברתיות, חלקם מיועדים רק לאנשים עם מוגבלויות ומספקים הווי וחוויה (כגון ארגון קו לחיים) וחלקם שואפים לשלב אנשים עם מוגבלויות בחברת אוכלוסייה שאינה נכה פיזית (כגון בית הגלגלים) (טלר, 2001; פלדמן, 2007; רימרמן, 1986).
שילוב אנשים עם מוגבלויות בחברה
קושי ראשוני של אנשים עם מוגבלויות הוא בטווח הפעילות החברתית שהנכה מסוגל לפעול בה, כך ילד נכה אינו יכול בהכרח להשתתף בכל הפעילות של תנועות הנוער הרגילות.
קושי נוסף הוא הצורך שלו בהזדקקות להוריו או גוף תומך לצורך כל פעילות שברצונו לעשות.
ארגונים שונים שואפים ליצור אלטרנטיביות חברתיות, חלקם מיועדים לאנשים עם מוגבלויות ומספקים הווי וחוויה חונכות אישית עם שילוב באוכלוסייה שאינה נכה פיזית (כגון ארגון קו לחיים) וחלקם עובדים על התקדמות בחיים השמה לעבודה חוגים שבועיים וקשרים חברתיים עם אוכלוסייה שאינה נכה פיזית (כגון בית הגלגלים).
אנשים עם מוגבלויות עשויים להיתקל בקשיים במגורים עצמאיים.
לשם כך מוקמים מרכזי מגורים מוגנים ייעודיים.
במרכזים חדרי מחשבים, חדרי יצירה, ואולמות לצורך פעילויות חברתיות מאורגנות.
הפעולות עשויות להיות מאורגנות על ידי מרכז המגורים או על ידי מתנדבים, במסגרת מחויבות אישית, תנועת נוער (כדוגמת כנפיים של קרמבו, המשלבת בני נוער עם ובלי צרכים מיוחדים) או באופן פרטי.
דוגמה למרכז כזה היא "בית קסלר" שבקריית חיים.
אנשים עם מוגבלויות רבים אינם מוגבלים בבחירת עבודתם כלל.
אנשים עם מוגבלויות בעלי כושר עבודה מוגבל עשויים למצוא עבודה במסגרת מפעלים ייחודיים, כגון מפעלי "המשקם" או בעזרת עמותות דוגמת "עמותת שיקום אחר".
הם עשויים ליצור עבודות אמנות, אשר משווקות בדרך כלל על ידי מרכז המגורים או מרכז התעסוקה בו הם עובדים.
הארגון הבין-לאומי אמני הציור בפה או ברגל פעיל בישראל משנת 1965 וחבריו הם ציירים נכים, אשר הארגון משווק את מוצריהם, בין הנפוצים בהם הם לוחות שנה ואגרות שנה טובה.
בארץ פועלות קבוצות ספורט נכים מן הטובות בעולם, ביניהן איל"ן קריית חיים, מועדוני אתגרים, מועדון ספיבק, ובית הלוחם חיפה.
מועדונים אלו מצטיינים בייחוד בענף השחייה והשיט, בהם זוכים שחיינים נכים ישראלים במדליות זהב ב, אשר מתקיימות מיד לאחר האולימפיאדות הרגילות.
בספורט הריצה מצטיין בזה נבבה המדורג חמישי בעולם בריצת מרתון לעיוורים.
שילוב אנשים עם מוגבלויות בפעילויות מוזיקליות
בישראל מתקיימות פעילויות מוזיקליות שונות המשלבות אנשים עם מוגבלויות, בדגש על מוגבלות שכלית.
בין פעילויות אלו ניתן לכלול את פרויקט המקהלות "מעבר לקול", אשר מתבסס על מודל לשילוב שיווני במוזיקה שפותח בשנת 2015 על ידי המוזיקאי והיזם החברתי אורי שחר.
במקהלות ניתן דגש על צמצום הפערים בין המשתתפים, על ידי מספר עקרונות: בניית תוכנית חברתית מלווה, הצבת רף מוזיקלי ומרכיבי פעילות לפי רמה משותפת, קביעת מסגרת פעילות קבועה, קביעת מדדים משותפים להצלחה, איזון במספר זמרים דומה מכל קבוצה ושימוש במרכיבים תומכי שילוב מהמדיה החברתית.
המדינה מממנת חלק מהוצאות המגורים במעון – פנימייה של צעירים עם מוגבלויות שכליות וגופניות, המסייעים גם בפיתוח, לימודים והשכלה.
בכלל מרכזי נפגעי הנפש בישראל ישנם מדריכי/ות פעילות תעסוקה, המסייעים בשיקום נפגעי נפש וסיוע להם למצוא ולחזור לעבוד.
בנוסף המדינה מעמידה תקנים ייעודיים לאנשים עם מוגבלויות ונכות נפשית.
ולעיתים אף מתירים לאלו לצאת בשעות העבודה לרופאים, פסיכולוגים ופסיכיאטרים.
משרד הכלכלה והתעשייה מקדם תוכניות סיוע לשילוב אנשים עם מוגבלות בשוק העבודה.
התוכניות מציעות סיוע למעסיקים ובמקביל מתמקדות במיצוי היכולת האישית של העובד, במטרה להגדיל את מספר המועסקים בקרב אנשים עם מוגבלות, תוך שיפור רמת החיים, השכר ותנאי העבודה.
על פי אלפסי (2010) מצב התעסוקה הנוכחי של אנשים עם מוגבלויות בישראל ובעולם הוא עגום למדי, 18.1% מאוכלוסייתה של מדינת ישראל הם אנשים עם מוגבלויות ושיעור התעסוקה בקרבם עומד על 43.2% נכון לשנת 2011. ממוצע שכרם נמוך כ-1,200 ש"ח לעומת עובדים ללא מוגבלויות.
אחד הגורמים המרכזיים היא ההפליה הישירה, כלומר קיומם של דעות קדומות והנחות סמויות בדבר אי יכולתם של אנשים עם מוגבלויות להיות חלק משוק העבודה.
על פי סקר של משרד התמ"ת מעסיקים חושבים שאנשים עם מוגבלויות הם יעילים פחות, מתאימים פחות לעבודה עם קהל, יוצרים השפעות שליליות על יתר העובדים וזוכים בהגנות יתר מפני פיטורין.
ככלל, מעסיקים חשים כי מוקד העסקתם של אנשים עם מוגבלויות נעוץ בחסד, ולא בשיקול כלכלי, וחלקם גם מאמינים כי שילובם של אנשים עם מוגבלויות באוכלוסייה של המועסקים אינו תפקידו של השוק החופשי, אלא של המדינה.
כיום קיימים תיאטרונות המאפשרים לאנשים עם מוגבלויות ששוחררו מאשפוז להביא עצמם לידי ביטוי דרך משחק ותיאטרון.
ואתרי היכרויות למפגשים בין צעירים.
סטיגמה כלפי אנשים עם מוגבלויות
סטיגמה משקפת את התרבות והחברה.
היא מייצגת ראייה לחיים ומערכת של מבנים אישיים וחברתיים.
הסטיגמה משקפת תהליך אשר יוצר קטלוג חברתי.
השפעת הסטיגמה מורגשת מקבוצה דומיננטית, קבוצת הכוח, אשר היא הקובעת איזה שוני מקובל או לא מקובל.
על פי קולמן בראון (2006), כל סטיגמה מייצגת את השיפוט הערכי של הקבוצה הדומיננטית.
היא מבוססת על שוני אנושי בין אנשים ולכן כל אחד יכול למצוא את עצמו כבעל סטיגמה.
הסטיגמה היא תלוית תרבות ותקופה והיא עניין של השוואה חברתית.
סטיגמה מאפשרת לחלק מהאנשים להרגיש עליונות כלפי האחר, כדי שהאדם ירגיש טוב כלפי עצמו.
יש אנשים שמתנהגים בצורה מוזרה אך הם בעלי השפעה וכוח ולכן המוזרות שלהם אינה מקוטלגת כסטיגמה.
לכוח והשפעה חברתית יש תפקיד מרכזי.
אנשים שלא בעלי הסטיגמה מעבירים מסר של נחיתות לבעלי הסטיגמה וע"י דחייה חברתית ובידוד חברתי וחוסר ציפייה מהם, אנשים הופכים להיות תלותיים חסרי אונים וילדותיים מפני שזה מה שמצופה מהם.
הדחייה החברתית קשורה גם לאדם עצמו וגם לסביבתו הקרובה לו.
סטיגמה מתרחשת כאשר יש שליטה חברתית קיימת או כאשר השוני הלא רצוי מוביל לאיזשהו הגבלה בתנועתיות חברתית ופיזית ויוצרת מחסומים אשר יכולים למנוע מהאדם לממש את הפוטנציאל שלו.
ישנן משמעויות עצומות לזהות הסטיגמטית של אדם על ההערכה העצמית שלו, הכבוד והביטחון שלו ולעיתים קרובות יש לכך תוצאות מרחיקות לכת בכל תחומי החיים.
עבור רבים עם מחלות ומצבים רפואיים, סטיגמה היא עובדה שיש להתמודד איתה באופן יום-יומי.
המודל של פרסונסהגדיר את תפקיד החולה כמצב של חריגה חברתית בהקשר לציפיות חברתיות, מוסדיות, סנטימנטים וסנקציות:
הסטיגמה היא סוג של ניגוד בין הזהות החברתית בכוח לזו שבפועל.
האפיון כשלעצמו אינו בעל ערך טוב או רע, אלא תמיד נבחן בהשוואה למשהו אחר.
יש שלושה סוגים של סטיגמה:
סטיגמה שיבטית הנובעת מדת, גזע ולאום ועוברת בקשרי משפחה.
לאדם בעל הסטיגמה יש שוני לא רצוי ולא צפוי.
כאשר נוצרה קבוצה על בסיס סטיגמה כלשהי, ייתכן ויתארגנו אנשי הקבוצה ויקימו משרד או ארגון שיקדם את ענייניהם.
בדרך כלל מדובר ביצירת תווית מיטיבה יותר של הסביבה כלפי בעלי הסטיגמה.
ישנם שני שלבים ראשוניים שמתרחשים אצל האדם בעל הסטיגמה:
הגילוי של האדם כי הוא בעל סטיגמה מסוימת.
למידה והפנמה של נקודת המבט הנורמלית ורכישת סברותיה של החברה ביחס לזהות וביחס לשאלה איך זה להיות בעל סטיגמה.
המסגרת להבנת מה גורם לסטיגמה במקום העבודה, מחולקת לשלוש בעיות:
ידע – נובע מחוסר הבנה או בורות כלפי אנשים עם מוגבלויות.
גישה – דעות קדומות כלפי אנשים, התייחסות נובע מדעות קדומות.
ההתנהגות עצמה כלפי אנשים עם מוגבלויות היא ההפליה עצמה.
נכנס אחרון יוצא ראשון (בראשי תיבות: נאי"ר; באנגלית: LIFO) הוא מונח המשמש בתחום מדעי המחשב, בתחום החשבונאות ובתחום יחסי העבודה.
בתחום מדעי המחשב ותורת התורים, נאי"ר מתייחס לצורה שבה פריטי מידע מאוחסנים בבסיס נתונים ולצורת הטיפול בפריטי מידע אלו.
פריט מידע אשר הוכנס אחרון למסד נתונים הוא הראשון שיצא ממנו.
דוגמה למנגנון הפועל בצורה זו היא מחסנית (stack) של כלי נשק, בה הכדור האחרון שהוכנס למחסנית, הוא גם הכדור הראשון שנורה מכלי הנשק.
מחסנית היא גם שמו של המונח המתאר מנגנון זה.
דוגמה נוספת להמחשת דרך הפעולה של נאי"ר היא מעלית צפופה.
לאחר שהמעלית מגיעה ליעדה, הראשונים לצאת ממנה הם האחרונים שנכנסו אליה קודם לכן.
בתחום החשבונאות, נאי"ר היא שיטה חשבונאית לספירת המלאי ולקביעת ערכו.
על פי שיטה זו, החברה רושמת בספריה את היחידות האחרונות שנרכשו כיחידות הראשונות שנמכרו.
הואיל ומחירים עולים באופן כללי עם הזמן, שיטה זו רושמת קודם את המכירות של המלאי היקר ביותר ועל ידי כך מקטינה את היטלי המס.
אולם, שיטה זו מבטאת רק לעיתים נדירות את ההיבט המסחרי כיום (מקרה שבו תבואה מוספת ומוצאת מראש הערימה הוא לרוב מקרה מבודד) ולכן הוצאה מחוץ לחוק תחת עקרונות חשבונאיים מקובלים בבריטניה והוועדה לתקנים בינלאומיים בחשבונאות.
ניתן להשתמש באומדן נאי"ר במסגרת עקרונות חשבונאיים מקובלים בארצות הברית ואכן ישנן חברות המשתמשות בשיטה זו כדי לחסוך בהוצאות מיסים.
שיטת נאי"ר Lifo נוטה לדחות את ההכרה ברווח נקי לתקופות מאוחרות יותר, דבר הגורם לחיסכון זמני בהוצאות מיסים ולתזרים מזומנים גבוה יותר.
עקב כך, על חברות לקבל אישור מיוחד מרשות מס ההכנסה של ארצות הברית על ידי מילוי טופס 970.
למרות היתרון בדחיית מיסים, ניהול מלאי בשיטת נאי"ר יכולה להוביל למצב שבו כאשר קיים מחסור במלאי חדש, המלאי הישן יותר נמכר.
אם המחירים עלו, באמצעות אינפלציה לדוגמה, אזי למלאי הישן יהיה מחיר עלות נמוך יותר, ומכירתו תגרור הכרה ברווח נקי גבוה יותר ותשלום של מיסים גבוהים יותר.
התוצאה היא ביטול יתרון דחיית המיסים, יתרון אשר עודד מלכתחילה את השימוש בשיטת ניהול מלאי זו.
קיימות חברות שלהם מלאי רב וישן במחיר עלות נמוך מאוד.
עבור חברות אלו, מכירה של המלאי הישן תביא לידם רווח נקי גדול במיוחד אך גם תשלומי מיסים גבוהים מאוד.
מסיבה זו מס ההכנסה בישראל מחייב שימוש בשתי שיטות בלבד - נכנס ראשון יוצא ראשון (FIFO) וממוצע משוקלל.
כאשר מתעורר צורך בפיטורי צמצום במקומות עבודה מאורגנים, דרישה מקובלת של ארגון העובדים היא שהפיטורים ייעשו בשיטת "נכנס אחרון יוצא ראשון", כלומר שקודם כל יפוטרו העובדים החדשים, ורק לאחר מכן תגיע חרב הפיטורים אל העובדים הוותיקים.
רש"י בפירושו לפרשת מכירת הבכורה בספר בראשית מתאר שלידת עשיו לפני יעקב נובעת מעקרון נאי"ר:
נכון שזה לא נכון הוא סרט קולנוע אמריקאי משנת 2001, מסוגת הקומדיה הרומנטית, בכיכובם של הת'ר גראהם וכריס קליין.
עלילת הסרט סובבת סביב סיפורם של שני נאהבים צעירים, גילברט וג'וזפין, שחוקר פרטי מטעה אותם וגורם להם לחשוב שהם אחים.
גילברט נובל (כריס קליין) פוגש בספרית צעירה ויפה בשם ג'וזפין וינגפילד (הת'ר גראהם), שאת חתולה האבוד מצא, והשניים מתחילים במערכת יחסים.
גילברט מתכוון להציע נישואים לג'וזפין, אך מקבל טלפון מחוקר פרטי, שחיפש כבר זמן מה את אימו האמיתית של גילברט, ועכשיו גילה שהיא ולדין ויגנפילד, אימה של ג'וזפין.
לאחר מספר חודשים אדם צעיר בשם ליאון פיטופסקי מגיע לבית הוריה של ג'וזפין וטוען שהוא בנם האובד, ובידיו תעודת לידה שמוכיחה זאת, אך השניים מסלקים אותו מביתם.
בינתיים ג'וזפין מתארסת לג'ק מיצ'לסון (אדי סיבריאן), איש עשיר שעוסק בחשאי בסחר בקוקאין, אך לא מתחתנת עמו, למרות ההפצרות של אימה, מכיוון שהיא עדיין מאוהבת בגילברט.
לבסוף השניים קובעים תאריך לחתונתם, וביום החתונה המשטרה מגיעה כדי לבשר שגילברט נהרג בתאונת דרכים.
המשטרה לא יודעת שמכוניתו של גילברט אכן מעורבת בתאונה, אך גילברט לא נהג בה - אלא אחד מבריוניו של מיצ'לסון.
מיצ'לסון עצמו חיבל במכונית, בתקווה שגילברט ייהרג, וזה מה שגרם לתאונה.
אביה של ג'וזפין, שבריאותו משתפרת לאחר שסבל משבץ, מספר לג'וזפין שאימה תכננה להרוס את היחסים בינה לבין גילברט, ולגרום לה להתחתן עם מיצ'לסון.
בנוסף, מתגלה שמיצ'לסון הוא זה שסיפר לחוקר הפרטי שאמה של ג'וזפין היא גם אמו של גילברט, ושהידיעה לא נכונה.
השניים, שיכולים להיות ביחד שוב, מתאחדים ולאחר מספר חודשים נישאים.
נכטאן או נכטאן נפוס אוארב היה מלך הפיקטים במשך 19 (או 23) שנים, משנת 597 ועד מותו.
על פי "דברי ימי הפיקטים", נכטאן מלך לאחר מותו של קודמו, גרטנייט השני בשנת 597. שנת מותו של נכטאן אינה ידועה בבירור.
ייתכן ומדובר בנכטאן בנו של קאנו, אשר על פי "דברי ימי אלסטר" נפטר בשנת 621, אולם תאריך זה אינו עולה בקנה אחד עם אירועים המתוארים בכרוניקות אחרות.
ייתכן ונכטאן ייסד את המנזר באברנת'י (אולם ייתכן והיה זה נכטאן הראשון אשר ייסד את המנזר).
אנדרו מוייטאון, בכתביו "Orygynale Cronykil of Scotland" מתבלבל בין נכטאן השני לנכטאן הרביעי ומציין כי נכטאן השני ייסד קתדרלה המוקדשת לבוניפס הקדוש ברוזמארקי שבבלק אייל (כאשר זו נוסדה על ידי נכטאן הרביעי).
נכטאן מק דר איליי או נכטאן מק דארגארטו היה מלך הפיקטים במשך שתי תקופות כהונה: בין השנים 702 ועד 724 ומשנת 729 ועד מותו.
נכטאן עלה לשלטון בשנת 706 לאחר מותו של אחיו ברידיי הרביעי.
נכטאן היה נוצרי אדוק, וביצע רפורמות דתיות רבות בעת שלטונו.
בשנת 724 החליט לפרוש מכיסאו ולהיכנס למנזר, כשהוא מוריש את כס המלוכה לדרסט השביעי, ככל הנראה אחינו.
לא ברור אם נכטאן היה בנו של דר אילי, או בנו של דארגארט (לפי אזכור המופיע ב"דברי ימי אלסטר" בשנת 710).
ככל הנראה דארגארט המוזכר הוא דארגארט מקר פינגווין אשר נפטר בשנת 686 והיה בן משפחת המלוכה של דאל ריאטה.
ישנה סברה לפיה דר -אילי המוזכרת בכרוניקות הייתה אימו של נכטאן ואביו היה דארגראט.
לנכטאן היו מספר אחים ובהם קיניאד (קנת') שנהרג בשנת 713, טאלורגן בנו של דרסט היה אחיו למחצה, וייתכן שהיה אח נוסף בשם קונגאס שנפטר בשנת 712.
על פי כתביו של בדה (Bede) יחסי ממלכת הפיקטים ונורת'מבריה היו יחסי שלום בתקופת שלטונו אבל "דברי ימי אלסטר" מספרים על תבוסה פיקטית בקרב מול נורת'מברלנד שנערך במאג מאנון (כנראה ליד סטירלינג בשנת 711).
בדה, בספרו היסטוריה אקלסיאסטיקה ג'נטיס אנגלורום (Historia ecclesiastica gentis Anglorum - ההיסטוריה הכנסיתייתית של אנגליה) מזכיר מכתבים שנשלחו אל המלך נכטאן בעניין מועד חגיגת חג הפסחא בשנת 711. מהמכתבים עולה כי נכטאן היה בקיא בחוקי הדת וייתכן והיה תאולוג נוצרי.
במסגרת הוויכוח השתכנע המלך בגרסת קאולפריד אב המנזרים מונקווירמאות' וג'ארו והורה על חגיגת חג הפסחא במועד שתואם לגרסתם.
ככל הנראה - גירוש הנזירים מהאי איונה בשנת 717 על ידי נכטאן קשור לסכסוך זה.
כמו כן ישנה מסורת המשייכת את יסוד מנזר אברנת'י לנכטאן.
שני בניו של נכטאן נפטרו בשנת 710 וככל הנראה לא היו לו בנים נוספים.
על פי "דברי ימי טיגרנאך" נכנס נכטאן למנזר בשנת 724, ודרסט השביעי מלך במקומו.
סימול, בנו של דרסט נכלא בשנת 725 וככל הנראה החל סכסוך מלוכה.
דרסט כלא את נכטאן בשנת 726, ובתגובה הדיח אלפין הראשון את דרסט לזמן קצר.
דרסט שב לשלטון לאחר שאואנגוס הראשון הביס את אלפין ובשנת 729 שב נכטאן למלוך.
נכטאן מלך עד שנת 732, ולאחר פטירתו ירש אותו אואנגוס.
ישנה סברה לפיה סרקופג אנדרו הקדוש נבנה על ידי אואנגוס עבור נכטאן בעוד היסטוריונים אחרים סבורים שהסרקופג נבנה עבור אואנגוס עצמו.
נכטאן הראשון , בנו של ארפ (או אריפ), היה מלך הפיקטים.
נכטאן מלך כעשרים וארבע שנים, בשלהי המאה החמישית.
נכטאן היה אחיו של דרסט הראשון.
ב"דברי ימי הפיקטים" זכה נכטאן לכינויים "מורבט" (Morbet - "הגדול", תורגם ללטינית כ"מאגנוס" (Magnus)) ו"קלכאמות'" (Celchamoth - תיאור שמשמעותו לא ברורה).
ישנה מסורת לפיה נכטאן ייסד את המנזר באברנת'י - אולם ככל הנראה מייסד המנזר היה נכטאן בנו של אירב.
בסיפור חייו של בוייט הקדוש נכתב כי בוייט החיה את נכטאן לאחר מותו.
נכון להיום הוא אלבומו הרביעי של הזמר זוהר ארגוב שיצא לאור בשנת 1982.
האלבום יצא בשנת 1982, לאחר זכייתו של ארגוב בפסטיבל הזמר המזרחי עם השיר "הפרח בגני".
בעקבות הזכייה והוצאת התקליט, החלה המוזיקה המזרחית להיות פופולרית יותר בישראל, והוקדשו לה השמעות רבות יותר ברדיו.
לאחר הוצאת התקליט, זכה ארגוב לכבוד ולהכרה.
הוא גם החל להופיע ברחבי העולם בעקבותיו.
שיר הנושא "נכון להיום" הפך גם הוא לנכס צאן ברזל של המוזיקה הישראלית, כשהוא מקדים את זמנו עם נגיעות פופ ורוק בלחן של אבנר גדסי ומילים של שאול בן שאול, וזכור במיוחד בשל תפקיד הגיטרה הפותח המנוגן על ידי שמוליק בודגוב מלהקת ברוש.
צילום עטיפת התקליט: אליצור ראובני
קלידים, פסנתר, סינטיסייזר: ננסי ברנדס
גיטרות: שמוליק בודגוב, חיים רומנו
גיטרה בס: יוסי מנחם, אוהד אינגר
תופים וכלי הקשה: איקי לוי, אלון הלל
חצוצרות: אברהם פלדר, דן מוסקו
קולות רקע: מזי כהן, חני אלקיים, איריס שמי
הוקלט באולפני "סיגמא" בחודשים יולי עד ספטמבר 1982
טכנאי הקלטה ומיקס: גרי אקשטיין, שמוליק ארוך, עמיר בן-משה
נכויות בלתי נראות מוגדרות כמוגבלויות שאינן מתבטאות בתופעות חריגות או במגבלות תפקודיות הנראות לעין.
אנשים הבאים במגע עם אחרים שיש להם נכות בלתי נראית, אינם חשים ברמזים שיובילו לשינוי התנהגותם בהקשר לאדם עם הנכות.
לפער זה בין האדם עם הנכות לסביבתו – השלכות והשפעות רבות.
סוגים של נכויות בלתי נראות
נכויות בלתי נראות יכולות לכלול את הקטגוריות הבאות:
מחלות כרוניות - הן מחלות ממושכות או קבועות, לעיתים מחלה כרונית היא פרוגרסיבית או מאופיינת בהתפרצויות והפוגות - כגון, אסתמה, אפילפסיה, מחלות לב, סרטן, אי ספיקת כליות, תסמונת התשישות הכרונית, דאבת (בלועזית פיברומיאלגיה), אנדומטריוזיס ועוד.
לקויות חושיות (סנסוריות) - שם כולל לכל הקשיים בתחום הסנסורי, קושי זה מאופיין באי יכולת לווסת ולארגן את התגובות לקלט חושי, בדרך מדורגת ומסתגלת.
הכוונה לליקוי בארגון המידע החושי ובפירושו.
כגון, לקויי ראייה, כבדי שמיעה, עיוורי צבעים ועוד.
לקויות התפתחותיות - נכות התפתחותית מוגדרת כתפיסה כוללת לתיאור נכויות שחלק ממאפייניהם מתייחסים לליקוי פיזי או מנטלי או שניהם.
הן אירעו לאדם טרם הגיעו לגיל בגרות והן בלתי הפיכות, לדוגמה לקויות למידה (כגון, דיסגרפיה, דיסקלקוליה, דיסלקסיה), אוטיזם והפרעת קשב.
הפרעות נפשיות - מתבטא בדפוס התנהגותי או חשיבתי ששונה מהנורמה הגורם למצוקה משמעותית ולקשיי תפקוד.
הפרעות אלו לרוב אינן נראות לעין.
לקויות פיזיות – מתאפיינות במוגבלות גופנית מולדת או נרכשת בעקבות מצב מולד, התפתחות פתולוגית או כתוצאה מפציעה.
ישנן רמות חומרה שונות וסוגים שונים של נכויות פיזיות שיכולות להיות קבועות או זמניות.
מתוך כלל הנכויות הפיזיות קיימות כאלו שאינן נראות לעין, כגון פגיעות עמוד שדרה, פגיעות פנימיות ובמערכת העצבים.
נכויות אלה יכולות להתבטא בקושי תפקודי ו/או בכאבים נלווים.
נכויות בלתי נראות יכולות להשפיע על האדם בתחומים רבים בחייו, בלימודים, בעבודה ובתפקודים חברתיים.
לעיתים, אנשים עם נכות בלתי נראית אינם נתפסים בחברה כמוגבלים והציפייה מהם היא ל"תפקוד תקין".
לכן החברה לעיתים מתייחסת אליהם כמתלוננים, כמחפשי תשומת לב או כמבקשי הטבות.
אנשים עם נכות בלתי נראית מתקשים על כן לנצל הקלות והטבות הניתנות על פי המודל החברתי לבעלי נכויות.
אנשים עם נכות או מחלה כרונית מדווחים כי לעיתים הם נתקלים בתגובה של פליאה מסביבתם בעת שהם חושפים את כאבם או מוגבלותם: "אבל אתה נראה טוב?", במקרים אחרים, נמצא אנשים עם ציפיות נוקשות מאדם עם לקות כתוצאה מחוסר הבנה של רמת המוגבלות.
כתוצאה מן הפער שבין אי הנראות של הנכות לבין קשיים בתפקוד, אדם עם מגבלה עלול להיקלע למצב המצריך מתן "תזכורת" לאנשים סביבו לגבי מגבלותיו.
לדוגמה תלמידים עם ליקויים קוגניטיביים מתקשים לארגן ולהשלים את העבודה בבי"ס, אך המורים שאינם מודעים לסיבה לקשיי התלמיד, עלולים להיות חסרי סבלנות.
לפחות חלק מהנכויות הבלתי נראות אינן ניתנות לאבחון אלא על סמך תלונותיו של הנכה עצמו.
בשל כך, עשויים בעלי נכות בלתי נראית להיתקל בחוסר אמון מצד רופאים.
מספר ממדים בהם קיים שוני בהתייחסות חברתית בין נכות בלתי נראית לנכות נראית:
לקשר הבין - אישי נודעת משמעות מיוחדת כאשר מדובר במוגבלות בלתי נראית.
ככל שקיימת קרבה רבה יותר אל אדם עם מוגבלות, המודעות למגבלה בסביבתו הקרובה תהיה רבה יותר.
כך למשל, אצל חולי סוכרת, ייתכנו מצבים בהם הסביבה הקרובה תיחשף למוגבלויותיהם, מאחר שהם נאלצים להזריק אינסולין מדי יום.
לעומת זאת, ישנן מחלות כגון אפילפסיה, אשר אינן נראות לעין ביום יום.
במקרים כאלו, גם אדם הנמצא בקשר קרוב אינו נחשף למגבלה, עד שמתרחש התקף.
נמצא פער בין ציפיות החברה מאדם עם נכות בלתי נראית, לעומת אדם עם נכות נראית, וזאת כתוצאה מחוסר ידיעת מצבו הרפואי של אדם עם נכות בלתי נראית.
הסביבה תגיב ותתייחס אליו באופן שונה מאשר כלפי אדם עם נכות נראית.
כך למשל, כלפי אדם עיוור שאינו מזהה אזור חדש, החברה תגלה הבנה בשל מוגבלותו הנראית.
לעומת זאת, הסביבה תצפה מאדם עם לקות למידה למשל, להתנהג ולמלא תפקידיו באופן דומה לאדם ללא נכות.
ציפייה זו נובעת בשל חוסר ידיעה והבנה של לקות הפרט.
החברה מציבה חובות וזכויות המקבלות תוקף חברתי במקרה של אדם עם מוגבלות.
על פי תאוריית התפקיד החברתי במקרים של מוגבלות בלתי נראית התנהגותו של הפרט עלולה להתפרש כלא הולמת את הציפיות ממנו, הוא עלול להיתפס כמתחזה או כעצל כאשר למעשה חוסר ההבנה החברתית נובע מאי בהירות של המגבלה.
אדם עם מוגבלות יחווה שינויים בשני מישורים, האחד בהיבט אישי כגון, שינוי בדימוי העצמי, והשני בהיבט החברתי שמתאפיין בדרך שבה יפרש את תגובותיהם של אחרים הסובבים אותו.
תגובה זו אינה תלויה ברמת המוגבלות ומידת צמצום תפקודיו עקב המגבלה, אלא בתפישתו האישית.
לדוגמה, אדם עם נכות נראית כגון: קטיעת גפיים, יתקל בתגובות ישירות של הסביבה כלפיו, בין אם הן חיוביות ובין אם שליליות.
בשל מוגבלותו הגלויה הוא יאלץ להגיב ולתקשר עם סביבתו בהתאם למשוב שיקבל מהחברה.
שני היבטים אלו יעצבו את תפיסת הפרט ואת הסתגלותו למגבלה ולמציאות עמה מתמודד.
לעומת זאת, בנכות בלתי נראית, ייתכן והחברה לא תזהה את המוגבלות וכתוצאה מכך הפרט עשוי לא להסתגל למצבו ולא לפתח מיומנויות מותאמות, מה שעשוי להוביל להכחשת המגבלה, ליצירת חיזוק להסתרת מוגבלותו הבלתי נראית ולהצטייר כלפי חוץ בכל מחיר כאדם בריא.
חשיפה של נכות בלתי נראית
הקושי המרכזי בחשיפת נכות בלתי נראית, נעוץ בחשש של הפרט להתמודד עם תגובת החברה והסביבה הקרובה.
אדם עם מוגבלות בלתי נראית נוטה לחשוש מהתייחסות אליו כחריג, התייחסות זו יכולה להתפרש על פי תפיסתו הסובייקטיבית, כתגובת דחייה ונחיתות חברתית.
הוא עשוי להגיב בצורה של הכחשת והסתרת הסימפטומים של נכותו, לאור תגובות חברתיות סולדות של החברה כלפי אנשים עם מגבלות נראות.
פחדיו של האדם מתבססים על תפיסותיו האישיות והאופן שבו הוא משליך על אחרים רגשות שליליים כלפי אנשים עם נכויות בכלל.
התוצאה של אי חשיפת המגבלה יוצרת בידוד חברתי ונטילת תפקידים מעבר למסוגלות הקיימת.
חשיפה עצמית - "יציאה מן הארון"
קיים דמיון בין נכות בלתי נראית לבין אנשים שהם הומוסקסואלים ש"יצאו מן הארון".
הספרות מציעה אנלוגיות בין מוגבלות לבין נטייה מינית, על פי אנלוגיה זו לאנשים עם מוגבלות בלתי נראית יש יותר משותף עם הומוסקסואליים מאשר עם קטגוריות אחרות של קבוצות דיכוי אחרות (על רקע, גזע, מין, וכו').
האנלוגיה נובעת ממספר מאפיינים דומים:
שתי הקבוצות בעלות תווית חברתית (סטיגמה) שהוכרזו מחוץ לזרם המרכזי.
שתיהן חלקו היסטוריה של דיכוי ותפיסה של מודל רפואי.
שתיהן אינן נוטות לחלוק את זהותם עם בני משפחותיהם.
יכולתנות והן הטרוסקסואליות הם בחזקת "אלא אם צוין אחרת".
"יציאה מהארון" עבור אנשים עם מוגבלות היא תהליך הגדרה מחדש של הזהות העצמית של האדם, באמצעות הכרה חיובית במגבלה וראיית המגבלה כזהות חברתית תקינה.
במחקר של אלמוג עולה, כי ליציאה מן הארון עבור סטודנטים עם ליקוי ראיה הייתה השפעה חיובית על הזהויות האישיות של המשתתפים, ובביצוע מעשה זה מבלי לשים לב, הם תרמו לשינוי משמעות המוגבלות לסביבתם.
ברוב מקומות העבודה קיימת הנחת יסוד, כי על העובד להיות בריא, אנרגטי, ובעל כשירות גופנית, על העובד להיות בעל יכולת עמידה בלחצים פיזיים, נפשיים ומנטליים, ללא צורך בהתערבויות שתסייענה לו לצורך נשיאה במטלות שדורשת העבודה.
עובד שאינו עומד בציפיות אלו, אינו עונה על ההגדרה של עובד "נורמלי".
מחלה או נכות עלולות לפגוע בשגרת העבודה ולכן אף בהתאמה לעבודה.
חשיפת הנכות הבלתי נראית במקום העבודה
אנשים עם מוגבלויות בלתי נראות, חוששים מפני חשיפת מוגבלויותיהם.
החלטה אם להיחשף בפני מעסיק פוטנציאלי, היא מורכבת וצריכה להיות מלווה בשיקול דעת.
למעשה, אין הנחיות ברורות כיצד רצוי לנהוג וההחלטה תלויה באישיותו של האדם עם הנכות ובתפיסת ה"עצמי" שלו.
אנשי מקצוע בתחום השיקום, ממליצים שלא לחשוף את הנכות בקו"ח אם אין לכך השלכה תפקודית על המשרה המוצעת.
גישה זו הדוגלת שאין לשתף את המעסיק, נוגדת עקרונות של צדק, נאמנות ויושר, ופוגעת בתפיסת העצמי של האדם.
הסתרה גורמת למסר בעייתי בהתמודדות עם הנכות ולהשרשת התפיסה הרואה את שילובם של אנשים עם נכות בלתי נראית בעולם עבודה כבעייתית ובכך בעצם מעודדת אי חשיפה.
מצד שני, חשיפת הנכות עלולה במקרים רבים בצורה סמויה להזיק קשות בעבודה ואף להביא לאי קבלה למקום עבודה או לפיטורין.
התמודדות עם מחלות כרוניות במקום העבודה
מחלות כרוניות יכולות להיות מלוות בסימפטומים בלתי נראים, ועל כן קשה לזהות אנשים המתמודדים עם מחלות כרוניות במקום עבודה.
כיום, הקדמה הרפואית מאפשרת ליותר אנשים לצאת לשוק העבודה למרות מחלתם.
יחד עם זאת, אנשים אלו חיים בחשש של היפלטות מעולם העבודה, הם חוששים לחשוף את מחלתם, בשל דעות מוטעות בחברה בנוגע למחלות ובנוסף לזאת שהם אינם רוצים לקבל יחס של רחמים.
פעילותם של אקטיביסטים, בתחום קידומם של אנשים עם מוגבלויות בעולם העבודה, תרחיק את הצטרפותם של אנשים עם מחלות כרוניות לשורותיהם, בטענה כי פעילותם נועדה לקדם אנשים "נכים שהם בריאים" ואשר מסוגלים לתפקד בדומה לשאר האוכלוסייה הלא מוגבלת, אך זקוקים רק להנגשה המתאימה.
קיימת טענה נגדית כי הצעד הבא לקראת שוויון הזדמנויות, לאנשים עם מוגבלויות הוא סיוע לאנשים המתמודדים עם מחלות כרוניות בשילובם בעולם עבודה.
הסרת מחסומים ניתנת דרך מתן פתרונות המתייחסים לקצב ולגמישות בעולם העבודה.
לדוגמה, במצבים בהם אנשים עם מחלות כרוניות אינם מסוגלים לעבוד, הם יוכלו לעבוד בעבודה עם צוות שיתגבר אותם.
עיצוב אוניברסלי – כאמצעי נגישות עבור אנשים עם נכות בלתי נראית
אסטרטגיות אוניברסליות בעיצוב, מאפשרות מקסימום נגישות, עבור האוכלוסייה הכללית הכוללת בקרבה גם אנשים עם נכויות נראות וגם כאלו עם נכויות בלתי נראות.
תכנון אוניברסלי צריך לענות על מגוון רחב של מאפיינים ולתת מענה אפשרי רחב עבור כלל הציבור.
התאמת שירותים, טכנולוגיות, מכשירים וסביבה באופן אוניברסלי, משפרת את תנאי החיים בתחומים שונים כגון: בתחום החינוך ובעולם התעסוקה.
לדוגמה עיצוב אוניברסלי בתחום ההוראה המותאם עבור כלל התלמידים וביניהם גם תלמידים עם לקויות למידה - שהן נכויות בלתי נראות - ייעשה באמצעות הצגת החומר הנלמד, בשיטות ובסגנונות שונים ומגוונים, תוך שימוש באמצעים רב חושיים: ויזואליים, שמיעתיים ועזרים טכנולוגיים להמחשה.
דוגמה נוספת לעיצוב אוניברסלי: דלת סטנדרטית אינה תמיד נגישה לכלל האוכלוסייה, אך אם היא תפתח אוטומטית היא הופכת נגישה ליותר אנשים, כגון לילד קטן, אדם חלש, עגלת תינוק וגם לכיסא גלגלים.
גישה זו מצמצמת את הצורך בהוצאת משאבים אישיים להתאמת תוכניות אישיות ונותנת פתרון לעקרון השוויוניות.
נכי נאצה הייתה להקת הארדקור פאנק ישראלית שפעלה במהלך שנות התשעים ונחשבת לאחת מאבות זרם האנרכו-פאנק בישראל.
הלהקה הוקמה בדצמבר 1990 בלהבות הבשן על ידי שני זוגות אחים: פדריקו וסנטיאגו גומז, בני קיבוץ להבות הבשן, ויוני ועודד טל, בני קיבוץ דן.
הארבעה, תלמידי פנימייה, נחשפו לתרבות הפאנק בשנת 1987, אך לא התנסו בפעילות מוזיקלית לפני כן.
ב-11 ביוני 1991 הוציאה הלהקה באופן לא מסחרי קלטת דמו ראשונה.
הקלטת כללה 5 שירים, ביניהם גרסאות מוקדמות לכאלו שיופיעו בעתיד בהוצאותיה הרשמיות.
מכיוון שבאותה העת לא היה ללהקה מתופף קבוע (חרף היותה רביעייה), עודד טל אייש את התפקיד במהלך ההקלטה.
ב-20 בדצמבר של אותה שנה קיימה את הופעתה הראשונה בקניון לב המפרץ (כיום קניון סינמול) בחיפה באירוע "רוק בחניון", לצד הלהקות שירלי קיבלה 2 ופארדו פרייד (שהשתתפו קודם לכן בתקליטור האוסף החיפאי "רוק מסביב לשאון" בעריכת יורם מארק-רייך, סולן להקת קילר הלוהטת).
על גבי כרזת האירוע נפלו שגיאות כתיב בשמותיהן של נכי נאצה ושירלי קיבלה 2 - המילה "נכי" הודפסה כ"ניתחי" ו"שירלי" קוצר ל"שרלי".
במאי 1992 הקליטה הלהקה בקיבוץ דן קלטת דמו שנייה (שבניגוד לקודמתה לא יצאה לאור ונחשפה 26 שנים מאוחר יותר בערוץ היוטיוב של ארכיון הפאנק בישראל), ובסוף אותה שנה צורף להרכב המתופף איתי לוי, אותו הכירו חברי הלהקה במהלך טיול שנתי בן 3 ימים של כיתתו של סנטיאגו בפנימייה.
עם צירופו של לוי, שבדומה לשאר חברי הלהקה הייתה זו התנסותו הראשונית בפעילות מוזיקלית, חל גם שינוי בתפקידם של יוני ועודד טל - יוני, שבאותה עת התגייס לצה"ל וניגן במקביל בלהקת הרוק המראות, עבר לנגן בגיטרה שנייה, ועודד נטש את הגיטרה הרגילה לטובת הבס ושימש לסירוגין כסולן שני בחלק מהשירים.
אף על פי שגיוסו של יוני לצבא לא הפריע לפעילות הלהקה, חבריה לא קיבלו את העובדה שבניגוד אליהם הוא אינו מגדיר את עצמו סרבן גיוס ומנגן בה רק לשם ההנאה ולא לשם קידום מסריה הפוליטיים.
חלק משירי הקלטת הושמעו בגלגלצ בתוכנית "נושם כבד".
לאחר מכן התארחו האחים גומז בתוכניתה של שרון קנטור "יציאת חירום" בערוץ שש, במהלכה הוקרן וידאו קליפ של השיר "הטיל של הימין" מתוך הופעה של הלהקה.
באותה שנה התגייס גם לוי לצבא, דבר שגרם להאטה קלה בפעילות ההרכב.
ב-1994, לאחר שהוחתמה בלייבל הפאנק האמריקאי Beer City, הוציאה הלהקה את אלבומה הראשון "תתכחשו ליהדות".
האלבום, שיצא על גבי תקליטון ויניל בלבד ומוגדר כמיני-אלבום בשל אורכו הכולל, כלל 8 שירים, ביניהם "תמכרו את המתנחלים לעבדות" שבוצע בסגנון הסקא פאנק.
ב-1995 פרש יוני טל מהלהקה, ובמקומו צורפה להרכב הנגנית קרן קריאל.
לכבוד הצטרפותה ולכבוד יום הולדתה של קריאל, הוציאה הלהקה קלטת בת שני שירים ("גאוות הגליל" ו"כל מטוסינו שבו בשלום" שהיה מחווה ללהקת Discharge) שהוקלטו ב-12 בינואר 1994 בהרכבה הקודם ולא יצאו לאור עד אז.
הקלטת הודפסה בשני עותקים בלבד, שאחד מהם נשלח לה.
גורלו של העותק השני אינו ידוע.
ב-1997 הוציאה הלהקה את אלבומה השני "תצדיעו למשטר החדש" דרך Beer City על גבי תקליט ויניל בלבד (בדומה לאלבום "תתכחשו ליהדות").
על עטיפתו מופיע תצלומו השנוי במחלוקת של אלכס ליבק מעצרת הבחירות לכנסת השתים עשרה, שפורסם במקור בעיתון "חדשות" ומציג את בנימין נתניהו בעצרת בחירות מניף את ידו בתנועה הנראית לכאורה כהצדעה במועל יד.
באלבום נכללו 15 שירים חדשים, ביניהם "מציאות חורקת", "איומי סרק", "מת על השמאל הפאשיסטי", "להרחיק נוער מהיהדות", "אני שונא חיי לילה", "סולחה עם החמאס" (שגרסת דמו שלו הוקלטה ופורסמה שנה לפני כן באלבום אוסף שיצא בארצות הברית בלבד) ו"עדיף להיות פאנקיסט ממתנחל מסריח".
לשיר "מציאות חורקת" צולם ב-2009 וידאו קליפ לא רשמי בבימויו של רז דסקל, תלמיד בג'אמפקאט - בית ספר לעורכים ואנימטורים, והוא עלה לערוץ היוטיוב של דסקל "captainkef" וכעבור שלוש שנים גם לערוץ הרשמי של בית הספר.
על אף תשומת הלב הרבה שעוררו השירים, החליטו חברי הלהקה לפרק את החבילה עם תום סיבוב ההופעות (האחרונה מביניהן התקיימה בשיקגו).
פדריקו המשיך את הקו האנרכיסטי המובהק של נכי נאצה בלהקות דיר יאסין (שהייתה בסגנון הפאוור ויולנס) וסמרטוט כחול לבן.
סנטיאגו, שהיה חבר באותה עת בלהקת USF, מיקד את פעילותו בלהקה ובהמשך הצטרף ללהקות נוספות כגון Sleep Furious (שבניגוד לשאר הלהקות המקושרות לחבריה של נכי נאצה לא הייתה בעלת אג'נדה פוליטית) ומחלקת חניקות שוטרים.
עודד טל וקרן קריאל פרשו מקריירה מוזיקלית, כאשר קריאל העתיקה את מקום מגוריה לארצות הברית.
בדצמבר 1997, איתי לוי העתיק את מגוריו לקליפורניה והחל לפעול יחד עם גרג וילקנסון כצמד הגריינדקור Lana Dagales.
ב-1999 נכללו קטעי וידאו של נכי נאצה (כולל הראיון ב"יציאת חירום") בשתי קלטות הווידאו של הסדרה המחתרתית "עשבי פרא", הכוללת תיעוד מהופעות של להקות מסצנת הפאנק בישראל במהלך שנות התשעים.
באותה שנה הוציא הלייבל בושת רקורדס את האלבום "תצדיעו למשטר החדש" על גבי דיסק והודיע על הוצאת אלבום אוסף עתידי ללהקה שיכלול את כל החומרים המוקלטים שלה, אך הפרויקט לא יצא לפועל בסופו של דבר ולא ידוע אילו חומרים היו אמורים להיכלל בו.
האוסף הודפס ב-300 עותקים בלבד, כאשר 150 מתוכם במהדורה מיוחדת הכוללת ויניל שקוף ו-150 הנותרים במהדורה רגילה הכוללת ויניל שחור.
עמדתה הפוליטית, התגובות אליה, סגנונה המוזיקלי וחשיבותה
נכי נאצה השתייכה לגל הראשון של להקות האנרכו פאנק בישראל שפעל בשנות התשעים ונחשבת בעיני רבים לסנונית הראשונה שקמה מתוכו.
להקות בולטות נוספות שפעלו והופיעו לצדה כללו בין השאר את סרטן השד הירושלמית, קוקו בלוף והיתושים מגני תקווה, מפגרת מיהוד ונ"מ ואף הרכבים כגון Stena Sracha, Ausweis ו-Epidemi-A, שחבריה עלו ארצה מברית המועצות והרכיבו קהילה קטנה ונפרדת בתוך הסצנה.
מייסדיה של נכי נאצה, האחים פדריקו וסנטיאגו גומז, נחשבים בין השאר גם לאבות המייסדים של סצנת הפאנק בארץ.
מבחינה טקסטואלית, רוב מילות שירי הלהקה בעלות מבנה של בית-פזמון.
מבחינה מוזיקלית, היא מסווגת כלהקת אנרכו-פאנק ביחס לנושאים בהם עסקה, והסגנון שלה נוטה לכיוון ההארדקור פאנק.
כיאה ליצירות בז'אנר הפאנק על שלל תת-סוגיו (ובמיוחד בתת-סוג זה), השירים היו קצרים מאוד (לרוב פחות משתי דקות, וישנם אף כאלו שאורכים חצי דקה בלבד) ובעלי קצב מהיר וצלילים כבדים.
שירתו של גומז (שהיה הסולן הראשי של הלהקה) התאפיינה בקול צרוד וזעקני ונימה אגרסיבית, בעוד שירתו של עודד טל (ששימש לסירוגין כסולן שני) הייתה חלקה ונקייה יותר.
למעט "תמכרו את המתנחלים לעבדות", "תפתחו את דימונה, לא את הכור" (מתוך קלטת הספליט עם פאבליק דומיין), "הטיל של הימין" (בגרסה השנייה שמופיעה בדמו משנת 1992) ו"עדיף להיות פאנקיסט ממתנחל מסריח" (בגרסת האלבום "תצדיעו למשטר החדש"), באף אחד משירי הלהקה אין שירת קולות רקע.
השיר "" הוא השיר היחיד של נכי נאצה שנכתב באנגלית, והשיר "אני ואתה נשנה את העולם (בעזרת פעולה ישירה)" הוא היחיד ברפרטואר שלה שנחשב לגרסת כיסוי (אם כי בניגוד לביצוע המקורי, בגרסתה של הלהקה המילים עברו שינוי).
שירי הלהקה מבטאים עמדות שמאלניות רדיקליות, אנטי-דתיות, אנטי-ציוניות, אנטי-פאשיסטיות ואנטי-ממסדיות, ומותחים ביקורת כלפי פעילות צה"ל בשטחים הכבושים ובהתנחלויות.
נושאים נוספים בהם עסקה הלהקה: התמכרות לסמים ואלכוהול, אדישות לחיי מצוקה, תמיכה בזכויות האדם וביקורת על תרבות הצריכה.
בהופעותיה, החזיקו חברי הלהקה את דגל ישראל תוך כדי שכיבה על גדר תיל, על מנת להעביר למאמינים שארץ ישראל היא ארץ המובטחת את המסר שיפעלו בעד חברה שוויונית ולא כובשת, נקייה מגזענות ושנאה.
בצד האחורי של עטיפת המיני-אלבום "תתכחשו ליהדות" הופיע ציור של אקדח שלקנהו מחוברת מנורת בית המקדש, שהפך בהמשך לסמליל הלהקה.
לאורך שנות פעילותה וגם לאחר פירוקה, יש שטענו כי הלהקה כביכול מסיתה ומעודדת לתופעות ולמסרים שהיא יוצאת נגדם, וחלק מהלהקות שהופיעו לצדה ראו בה זרה לסצנת הפאנק וטענו שחבריה עברו את גבול הטעם הטוב בפוליטיקה בכך שפרסמו עצמם בדגלים, סמלים וסטיקרים אנרכיסטיים.
דבר זה גרם לחיכוכים: במקרה אחד פדריקו גומז דיבר בגנות השיר "ארץ בלי מוצא" של להקת אוי!
ואבוי בטענה שהפזמון "אחת שתיים שלוש, לירות לערבי בראש!" כולל מסרים ערבופוביים - דבר שגרם לסכסוך בין שתי הלהקות, ובפעם נוספת אף פרצה קטטה בין נכי נאצה לבין הלהקות קוקו בלוף והיתושים וסדרני הדשא במהלך הופעה משותפת של שלושת ההרכבים במועדון הרוקסן.
פדריקו גומז (מ-1990 ואילך) - הסולן הראשי בלהקה.
בן קיבוץ להבות הבשן ואחיו של סנטיאגו.
האחים גומז נחשבים לסנדקי סצנת הפאנק בישראל.
פדריקו וסנטיאגו הקימו את הלהקה בקיבוץ בו הם גרים, וצירפו את חבריהם מקיבוץ דן, האחים יוני ועודד טל.
לאחר פירוק הלהקה, פדריקו המשיך בקריירה מוזיקלית עם הלהקות דיר יאסין וסמרטוט כחול לבן שהטביעו גם הן חותם עמוק בפאנק הישראלי.
סנטיאגו גומז (מ-1990 ואילך) - גיטריסט הלהקה.
בן קיבוץ להבות הבשן ואחיו של פדריקו.
לאחר פירוק הלהקה, סנטיאגו מיקד את פעילותו בלהקת USF ולאחר שגם זו התפרקה, המשיך בקריירה מוזיקלית עם הלהקות Sleep Furious (מהרכבי האימו הראשונים בישראל), זמן פציעות, מחלקת חניקות שוטרים, וחזק ואמץ.
יוני טל (1995-1990) - באסיסט הלהקה המקורי ולאחר מכן גיטריסט שני.
בן קיבוץ דן ואחיו של עודד.
עם הצטרפותו של איתי לוי ללהקה ב-1992, שינה את תפקידו בלהקה לגיטריסט שני (במקום אחיו).
בניגוד לשאר חברי הלהקה, יוני התגייס לצבא, לא הגדיר עצמו סרבן גיוס ולא החזיק באותן דעות פוליטיות איתן הזדהו.
במקביל לחברותו בנכי נאצה, יוני ניגן בלהקת הרוק המראות, שהוציאה אלבום אחד בשנת 1994.
עודד טל (מ-1990 ואילך) - גיטריסט הלהקה המקורי ולאחר מכן סולן שני ובאסיסט, בן קיבוץ דן ואחיו של יוני.
עם הצטרפותו של איתי לוי ללהקה ב-1992, שינה את תפקידו בלהקה לבאסיסט (במקום אחיו) וכן החל לשמש בה כסולן שני.
הצטרף ללהקה ב-1992. ב-1997, לאחר שהלהקה התפרקה עבר לוי לגור בקליפורניה, בארצות הברית, שם פגש את המוזיקאי גרג וילקנסון והקים יחד איתו את צמד הגריינדקור Lana Dagales, שהוציא מיני-אלבום אחד ואלבום ספליט עם להקת Iron Lung ושירים שהתפזרו בין אוספים שונים.
קרן קריאל (1997-1995) - באסיסטית הלהקה לאחר פרישתו של יוני טל.
קרן הייתה האישה היחידה בלהקה, והייתה להגדרת חבריה המעריצה הגדולה ביותר שלהם.
לכבוד צירופה ולכבוד יום הולדתה, הוציאה הלהקה קלטת עם שני שירים שהקליטה בתחילת 1994 אך לא ראו אור קודם לכן.
אחד משני עותקיה היחידים של הקלטת נשלח לקרן, כאשר גורלו של העותק השני לא ידוע.