tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בשנת 1919 הוא השתתף בקרבות נגד כוחות הרפובליקה הסובייטית ההונגרית.
בשנת 1920 מונה לעוזר הנספח הצבאי בשגרירות צ'כוסלובקיה בהונגריה.
בשנת 1921 קודם לדרגת מייג'ור.
בשנת 1922 שב לצ'כוסלובקיה והוצב במטה של דיוויזיה ה5 בעיר צ'סקה בודייוביצה.
בשנת 1924 קודם לדרגת לוטננט קולונל ומונה למפקד גדוד פרשים.
בשנת 1926 מונה למפקד בסיס הדרכה של חיל פרשים.
בשנת 1928 קודם לדרגת קולונל.
בשנת 1931 מונה למפקד חטיבת פרשים ה-2. בשנת 1933 קודם לדרגת בריגדיר גנרל.
בשנת 1936 מונה לפקד על הדיוויזיה המהירה ה-3 (יחידה ממוכנת).
הדיוויזיה בפיקודו חנתה בשטחה של סלובקיה ורוב חייליה היו סלובקים.
במרץ 1939 בעקבות חלוקת צ'כוסלובקיה הוכרז על הקמת מדינת סלובקיה.
הדיוויזיה, עליה פיקד אמינגר, הפכה לחלק מהצבא הסלובקי החדש שהוקם.
כל החיילים והקצינים הצ'כים אולצו לעזוב את הדיוויזיה.
אמינגר עבר לפראג, שבינתיים נכבשה על ידי הנאצים.
בפראג, קיבל הצעתו של גנרל אלויס אליאש (ראש ממשלת פרוטקטורט בוהמיה ומוראביה) לקבל תפקיד של מפקד הכוח הצבאי של הפרוטקטורט.
אמינגר הקים את הצבא ופיקד עליו במהלך כל שנות המלחמה.
הוא השתדל שהצבא ימיעט בשיתוף פעולה עם הצבא והמשטרה הנאצים והתנגד נחרצות לכל ניסיון לשתף את חייליו בלחימה למען גרמניה.
במאי 1944, למרות כל מאמציו, נשלח צבא הממשלה (פרט לגדוד מס' 1, שנשאר לאבטח את מצודת פראג ואת טירת לאני (מקום מושבו של נשיא פרוטקטורט) לצפון איטליה.
בעקבות כך פורקו הגדודים הצ'כים מנשקם ונהפכו ליחידות בינוי בשירות הגרמני.
בסוף אפריל 1945 הם נכנעו ללא קרב לכוחות בעלות הברית.
אמינגר נשאר בפראג, גם לאחר שליחת רוב חייליו לאיטליה.
הוא שיתף פעולה בחשאי עם המחתרת הצ'כית.
במהלך מרד פראג במאי 1945 שלח אמינגר את חייליו לסייע למורדים בכיבוש ושמירה על תחנת הרדיו בפראג.
לאחר המלחמה נעצר יארוסלב אמינגר על ידי השלטון החדש בצ'כוסלובקיה.
הוא הוחזק במעצר עד אפריל 1947, אז הועמד לדין באשמת בגידה ושיתוף פעולה עם הנאצים.
במהלך המשפט כמעט כל העדים העידו לטובתו וטענו שאמינגר היה פטריוט צ'כי אמיתי.
ירואסלב אמינגר זוכה מכל האשמות ושוחרר ממעצר בתום המשפט.
הוא הוחזר באופן רשמי לשירות הצבאי, אך כבר בפברואר 1948 הוצא לגמלאות.
הוא חי באלמוניות באחד מפרברי פראג והתקיים מפנסיה צבאית קטנה, ששילם לו המשטר הקומוניסטי בצ'כוסלובקיה.
יארי (Yari 槍) היא סוג של חנית יפנית בעלת להב ישר.
אמנות הלחימה ביארי נקראת סוֹג'וּטסוּ: ג'וטסו פירושו טכניקה, וסו פירושו חנית.
היארי הקצרות נקראות מוצ'י יארי או טאֵה יארי, והארוכות נקראות אומי נו יארי.
את הגרסאות הארוכות ביותר נשאו רגלים, ואת הגרסאות הקצרות נשאו בדרך-כלל סמוראים ופרשים.
את היארי אפיין להב ישר שאורכו נע בין מספר ס"מ בודדים, עד לאורך של כמעט מטר.
הלהבים היו עשויים לרוב מאותה פלדה איכותית ממנה היו עשויים ראשי החצים וכלי הנשק של הסמוראים (כגון הקטאנה), והיו עמידים ביותר.
במהלך ההיסטוריה הופיעו סוגים שונים של להבי יארי ישרים.
המקל היה באורכים, עובי וצורות שונות, והיו עשויים מעץ קשה.
יָארֵן (Yaren; נקראה בעבר מאקווה (Makwa)) היא מחוז ומקום מושב הממשלה בדרום מדינת האי נאורו.
מוסדות הממשלה הממוקמים במחוז הם בית הפרלמנט, תחנת המשטרה, שדה התעופה הלאומי של נאורו ומשרדי הממשלה.
בנוסף לכך נשארו ביארן שרידים של הכיבוש היפני (1942–1945) במלחמת העולם השנייה, כמו אקדחים ובונקרים.
פעמים רבות מתייחסים ליארן בתור בירתה של נאורו אך קביעה זו אינה נכונה.
ברפובליקת נאורו אין ערים או בירה רשמית.
ארגון האומות המאוחדות מתייחס ליארן בתור "המחוז המרכזי של נאורו".
המחוז שולח שני נציגים לפרלמנט.
יארקו קלרבו ניימינן (בפינית: Jarkko Kalervo Nieminen; נולד ב-23 ביולי 1981 בפינלנד) הוא טניסאי פיני.
ב-6 בפברואר 2006 דורג ניימינן בדירוג השיא שלו - מקום 26 בעולם.
ב-14 בינואר 2006, זכה ניימינן בטורניר הראשון שלו מסבב ה-ATP בו גבר על מריו אנצ'יץ' הקרואטי בטורניר בניו זילנד.
ההישג הגדול ביותר שלו בגראנד סלאם הוא הגעה לשלב רבע הגמר באליפות ארצות הברית הפתוחה בשנת 2005.
ניימינן הוא הפיני היחיד אשר זכה בטורניר מסבב ה-ATP או הגיע לשלב רבע הגמר בגראנד סלאם.
טורניר 2006 2005 2004 2003 2002 זכיותאליפות אוסטרליה הפתוחהשלב שלישישלב שלישישלב שנישלב שלישישלב ראשון0אליפות צרפת הפתוחהסיבוב ראשוןשלב שני-שלב רביעישלב שלישי0אליפות וימבלדוןרבע הגמרשלב ראשון-שלב שלישישלב שני0אליפות ארצות הברית הפתוחהסיבוב ראשוןרבע הגמרשלב ראשון-שלב ראשון0
יַארְקּוֹ רוּטוּ (בפינית Jarkko Ruutu, נולד ב-23 באוגוסט 1975 בהלסינקי, פינלנד) הוא שחקן הוקי קרח מקצועני המשחק בקבוצת ה–NHL פיטסבורג פינגווינס.
הוא נבחר במקום ה–68 (בסיבוב השלישי) בדראפט של 1998 על ידי ונקובר קנאקס.
לרוטו שני אחים צעירים ממנו, טוּאוֹמוֹ ומִיקּוֹ, המשחקים גם הם הוקי קרח מקצועני.
טואומו משחק ב–NHL בקבוצת שיקגו בלאק הוקס.
יארקו נודע בליגה כשחקן "מניע", שתפקידו הוא להפריע לשחקנים יריבים במילים או במעשה, כדי שירכזו את תשומת לבם עליו במקום המשחק.
זה תפקיד שבאופן מסורתי שייך לעיתים קרובות ב–NHL לפינים כמו אֵסָה טִיקַאנֶן ווִילֶה נִימֵנֶן.
הוא התחיל בליגה המקצועית הפינלנדית SM-Liiga, עם קבוצת HIFK בעונת 1996–1997. ב–NHL, העונה הטובה שלו הייתה ב–2005–2006, עם 10 שערים ו–7 מסירות, בסך הכול 17 נקודות ב–82 משחקים.
בפברואר 2006, הוא זכה במדליית הכסף במשחקי החורף האולימפיים בטורינו, כחבר נבחרת פינלנד בהוקי קרח.
יאשה הורנשטיין (גרמנית: Jascha Horenstein; 6 במאי 1898, קייב - 2 באפריל 1973, לונדון) היה מנצח יהודי יליד אוקראינה.
ביאטה סירוטה גורדון הייתה האחיינית שלו.
הורנשטיין נולד בקייב לאברהם הורנשטיין.
יאשה היה הילד ה-13 מתוך 16 ילדי אברהם הורנשטיין; אמו הייתה מריה אטינגר בת לרב מפורסם מאוסטריה.
משפחתו היגרה לווינה ב-1911 והוא למד שם אצל יוזף מרקס (תאוריה של המוזיקה) ופרנץ שרקר (קומפוזיציה).
לאחר סיום לימודיו עבר לברלין, שם עבד כעוזר למנצח וילהלם פורטוונגלר וארגן את מקהלות הדיבור של האגודות המקצועיות בגרמניה.
במשך שנות ה-20' ניצח על התזמורת הסימפונית של וינה ועל הפילהרמונית של ברלין.
בשנת 1940, בעקבות עליית הנאצים לשלטון, הוא היגר לארצות הברית ועם הזמן קיבל אזרחות אמריקאית.
הורנשטיין תמך במוזיקה מודרנית וכמנצח מאהלרי, אם כי הרפרטואר שלו, כפי שהוא משתקף ברשימת הקלטותיו, היה רחב ומגוון.
בשנת 1929 ניצח על ביצוע הבכורה של שלושה פרקים מן "הסוויטה הלירית" של אלבן ברג בעיבוד לתזמורת מיתרים ובשנת 1950 ניצח על הביצוע הקונצרטנטי הראשון של האופרה "ווצק" של ברג.
הוא ניצח על יצירותיהם של אנטון ברוקנר וגוסטב מאהלר במשך כל הקריירה שלו, וכן הפגין עניין מתמשך בקרל נילסן בתקופה שהמלחינים הללו לא היו באופנה; ההקלטה שלו משנת 1951 לסימפוניה התשיעית של מהלר, בחברת פוקס, הייתה ההקלטה המסחרית הראשונה של יצירה זו.
הוא ניצח על הקלטות אולפן של כמה מן הסימפוניות של מהלר בזמנים שונים בקריירה שלו; כמה ארכיבי רדיו שומרים על הקלטות שידורים של שאר היצירות, ביניהן השיר על הארץ, שחלקן יצאו בתקליטים מסחריים.
כן הקליט את הסימפוניה השלישית של רוברט סימפסון ומוזיקה משל פאול הינדמית וריכרד שטראוס בשנות חייו האחרונות.
בשנת 1960 התפרסם באירופה בביצוע יצירות של מאהלר ובטהובן.
הורנשטיין ניצח על התזמורת הפילהרמונית הישראלית בשנת 1938 ושב לנצח עליה בתחילת 1948. הוא שוב ניצח עליה בשנת 1949, בשנת 1952 וגם לאחר מכן.
יארי אולאבי ליטמאנן (בפינית: Jari Olavi Litmanen; נולד ב-20 בפברואר 1971 בלאהטי שבפינלנד) הוא כדורגלן עבר פיני, שנחשב לטוב ביותר שנולד בה אי פעם.
ב-2003 הוכתר על ידי אופ"א ככדורגלן הפיני הטוב ביותר ב-50 השנים האחרונות במסגרת פרסי היובל של אופ"א.
ליטמאנן נמצא במקום ה-53 ברשימת "הכדורגלנים הטובים ביותר אי פעם" לפי אגודת סטטיסטיקני הכדורגל (AFS).
ליטמאנן ערך את הופעת בכורתו בליגת העל הפינית בגיל 16 ב-1987 בקבוצה המקומית רייפס לאהטי.
לאחר ארבע עונות עבר לה.י.ק.
הלסינקי, אחד המועדונים המצליחים ביותר במדינתו.
ליטמאנן עבר בתום עונה בודדת מהלסינקי למייפה, שם שיחק שנה, ועמה זכה בגביע הפיני.
ב-1992 עבר מפינלנד להולנד, לקבוצת אייאקס אמסטרדם.
בעונתו הראשונה לא הצליח להשתלב עקב התבלטותו של דניס ברגקאמפ, אך עם עזיבתו של האחרון הפך ליטמאנן לאחד מהשחקנים המרכזיים בקבוצה.
בעונת 1993/94 הבקיע 26 שערים, והיה מלך שערי הליגה, במקביל לזכייתה של אייאקס באליפות.
עם לואי ואן חאל כמאמן, הוא היה חלק מהקבוצה שהגיעה שנתיים ברצף לגמר ליגת האלופות.
ליטמאנן היה הפיני הראשון שזכה בתואר כאשר אייאקס ניצחה את מילאן בגמר שנערך ב-1995. באותה שנה גם זכה עם הקבוצה בגביע הביניבשתי, והגיע למקום השלישי בהצבעות לכדור הזהב.
בעונה הבאה היה מלך השערים בליגת האלופות עם תשעה שערים, כולל שער השוויון במשחק הגמר מול יובנטוס, אף על פי שקבוצתו הפסידה במשחק בדו-קרב בעיטות עונשין.
ליטמאנן שיחק בסך הכול שבע שנים באמסטרדם.
בסך הכול זכה בארבע אליפויות ובשלושה גביעים לאומיים.
בנוסף, ליטמאנן הוא המבקיע המוביל של הקבוצה במסגרות אירופיות, עם 24 שערים ב-44 משחקים.
לצד יוהאן קרויף וואן חאל, הוא מוצג בסרטון וידאו מיוחד ב"מוזיאון אייאקס".
ב-1999 התאחד בברצלונה עם מאמנו בעבר, ואן חאל.
תרומתו למועדון הייתה מצומצמת בשל פציעות רבות.
הוא הבקיע שלושה שערי ליגה בלבד ב-21 משחקים.
הבאת סרה פרר כמאמן הקבוצה במקום ואן חאל סימנה את סופו במועדון.
הוא עבר לליברפול בהעברה חופשית בינואר 2001.
אף על פי שהמאמן ז'ראר הוייה סימן את ליטמאנן כאחת ההחתמות המלהיבות של ליברפול אי פעם, גם שם הוא כשל בהצגת היכולת הטובה, כפי שהציג באייאקס, ולכן שותף במספר מועט של דקות.
הוא אמנם לקח חלק בניצחונות הקבוצה בליגה, אך החמיץ את שלושת משחקי הגמר, שבהם השתתפה הקבוצה ב-2001 ואף ניצחה (גביע ה-FA, גביע אופ"א וגביע הפוטבול ליג).
ב-2002 השאילה אייאקס את ליטמאנן מליברפול למשך שלושה חודשים.
מאחר שהפיני התקבל בקבוצה ברוח טובה, והיה לאחד משחקני המפתח של הקבוצה שהגיעה לרבע גמר ליגת האלופות בעונת 2002/03, נשאר לבסוף ליטמאנן באייאקס עד אביב 2004.
ליטמאנן שב לפינלנד וחזר למועדון הכדורגל לאהטי, (השם החדש של רייפס להטי) אך במהרה עבר להנזה רוסטוק במטרה לעזור לה להימנע מירידה לליגת המשנה בגרמניה.
ליטמאנן וקבוצתו לא הצליחו במשימתם, ומשום כך עזב את הקבוצה.
הוא הצטרף למאלמה בניסיון לעזור לקבוצה להעפיל לליגת האלופות.
גם במשימה זו נכשל, ובגלל פציעות החמיץ משחקים רבים.
אף על פי כן ולמרות פציעות נוספות, הוא החליט להאריך את חוזהו בקבוצה עד סוף שנת 2007.
ליטמאנן הצטרף לפולהאם בינואר 2008 במסגרת ניסיון של עשרה ימים, ועל אף שחתם על חוזה חדש עד לסיום העונה, חזר למולדתו עקב חשש לבעיות בלבו.
בחודש מאי שוחרר מהקבוצה, ובאוגוסט חזר ללאהטי.
הוא עזר ללאהטי לסיים במקום השלישי בליגה ולהעפיל לראשונה בהיסטוריית המועדון למסגרת אירופית.
ליטמאנן שיחק שתי עונות בלאהטי, ובשנת 2011 חתם בה.י.ק.
באוקטובר 2011 שיחק במשחק האחרון בקבוצה.
ליטמאנן החל לשחק במדי נבחרת פינלנד ב-1989. את שערו הראשון הבקיע ב-1991 לשערה של נבחרת מלטה.
ליטמאנן היה קפטן הנבחרת מ-1996 עד שנת 2008, אז הוחלף בתפקיד על ידי סמי הופייה.
הוא ערך מעל ל-100 הופעות בנבחרת, והוא שיאן ההופעות שלה.
הוא גם מלך שערי הנבחרת עם 32 שערים.
יארוסלב טומה (בצ'כית: Jaroslav Tůma; נולד ב-1956) הוא נגן עוגב צ'כי.
טומה, יליד פראג, הוא נגן עוגב, צ'מבליסט ופסנתרן.
הוא סיים את לימודיו בקונסרבטוריון של פראג ובפקולטה למוזיקה של האקדמיה לאמנויות הבמה בפראג.
הוא זכה בפרסים ראשונים בתחרויות לאלתור בעוגב בנירנברג שבגרמניה בשנת 1980 ובהארלם שבהולנד בשנת 1986. טומה גם זכה בהצטיינות יתרה במספר תחרויות פרשנות בעוגב, בשנת 1978 בלינץ שבגרמניה, בשנת 1979 בתחרות האביב הבינלאומית בפראג, ובשנת 1980 בתחרות יוהאן סבסטיאן באך בלייפציג.
יארוסלב טומה הוא פרופסור בפקולטה למוזיקה של האקדמיה לאמנויות הבימה בפראג.
בין תלמידיו שם היה נגן העוגב פבל קוהוט.
שנת ומקום לידתו לא ידועים.
בכרוניקה הרוסית הראשונה הוזכר שבשנת 968 הנסיכה אולגה הייתה בקייב עם 3 נכדים בזמן מצור על העיר.
בשנת 970 כאשר אביו סוויאטוסלב, נסיך קייב התכוון לצאת למערכה נגד האימפריה הביזנטית הוא העביר ליארופולק שליטה על הנסיכות.
כאשר באביב 972 נודע על הריגת סוויאטוסלב, יארופולק הפך להיות נסיך קייב.
אחיו, ולדימיר ואולג, קיבלו שליטה על חלקים של הנסיכות המאוחדת.
בשנת 973 משלחת רוסית הייתה בחצרו של אוטו השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה.
לפי הכרוניקה הגרמנית בת של אחד מאצילי החצר התחתנה עם מלך הרוסים.
לא ברור האם מדובר באשתו של יארופולק או של ולדימיר.
בשנת 977 החלה מלחמה פנימית בין האחים.
יארופולק התחיל במתקפה על נסיכות של אולג.
האח השני, ולדימיר, נמלט לסקנדינביה.
בשנת 980 הוא חזר עם כח צבאי מסקנדינביה, כבש בחזרה את נובגורוד והחל במתקפה על קייב.
בתמיכת יועצו הראשי (שבהמשך התברר כבוגד), יארופולק עזב את העיר והסתגר במבצר רודנה.
לאחר תחילת הרעב בעיר, החל משא ומתן בין הצדדים.
לפי עדויות הכרוניקה, יארופולק נהרג במהלך משא ומתן זה.
בזמן זה הוא היה נשוי לאישה ממוצא יווני.
אחיו ולדימיר התחתן איתה לאחר מות יארופולק.
זמן קצר לאחר מכך היא ילדה בן (סוויאטופולק הראשון) לא ברור מי היה האב והוא נקרא בכרוניקה "בן של שני אבות".
הבן עצמו היה בטוח שאביו הוא יארופולק ואילו ולדימיר הוא רוצח.
בשנת 1044 כל שלושת האחים (יארופולק, אולג וולדימיר) נקברו בכנסייה בקייב.
יארופולק ( 1082- 18 בפברואר 1139) ( ברוסית:Ярополк) בנו של ולדימיר השני היה נסיך קייב בשנים 1132 - 1139. הוא היה הנסיך שבתקופתו רוס של קייב התפרקה באופן סופי.
בניגוד לאביו והאח מסטיסלאב לא היו לו כישורים פוליטיים או אוטוריטה והוא לא הצליח לשמור על המדינה המאוחדת.
הוא היה זהיר מדי בקבלת החלטות.
אנשים שהוא חשב שהם יהיו בבסיס הכח שלו בגדו בו.
הכח המעשי היחיד שייתכן והיה יכול לעצור את התפרקות המדינה היה האח שלו יורי דולגורוקי, אך הוא לא מצא איתו שפה משותפת.
הוא נולד בשנת 1082 ככל הנראה בצ'רניגוב בתקופה שאביו ולדימיר השני, נסיך קייב היה נסיך בעיר זה.
בשנת 1114 הוא התמנה להיות נסיך פריאסלאבל.
הוא השתתף במספר מערכות צבאיות נגד הקומנים.
כאשר אביו כבר היה מבוגר, יארופולק היה מפקד עליון של הצבא בפועל.
עם פטירת אחיו מסטיסלאב הראשון בשנת 1132 הוא התמנה להיות נסיך קייב.
הוא היה כבר בגיל 49, גיל מבוגר מאוד לאותה תקופה.
בהיותו מנהיג צבאי גדול בצעירותו, הוא התגלה כפוליטיקאי חלש שלא הצליח לעצור את התפרקות המדינה.
ניסיונות שלו למנות לתפקידי מפתח את קרובי משפחה לא צלחו.
כתוצאה מכך היו מספר מלחמות פנימיות בין הנסיכים.
בשנת 1136 אנשי נובגורוד הכריזו חד-צדדית על עצמאותה המלאה של הנסיכות אך ליארופולק לא היה כוח צבאי נגדם.
בשנת 1138 הוא הצליח לאחד רוב הנסיכים במלחמה נגד נסיך צ'רניגוב ובתמיכת הכוחות ההונגרים לנצח במערכה.
זה הייתה הפעם האחרונה בה רוב נסיכי רוסיה התאחדו תחת דגל של נסיך קייב.
הוא נפטר בשנת 1139 ותפקיד הנסיך הועבר לאחיו ויאצ'סלאב.
הוא היה נשוי לילנה ממוצא קומני שהולידה לו בן יחיד - וסילקו.
יארי מאנפה (Jari Mäenpää; נולד ב-23 בדצמבר 1977) הוא זמר וגיטריסט פיני, מייסד להקת וינטרסן (Wintersun), בה הוא משמש כסולן וכגיטריסט.
ניגן באלבום וינטרסן הראשון בגיטרה בס ובקלידים, לפני שהרכב הלהקה היה יציב.
לפני שייסד את וינטרסן, היה חלק מלהקת הפולק מטאל, אנסיפרום (Ensiferum).
הוא הצטרף לאנסיפרום בשנת 1996, לאחר שעזב את להקתו הקודמת איממוריאל (Immemorial).
את וינטרסן תכנן בתחילה כפרויקט מקביל לצד אנסיפרום, אך בינואר 2004 נאלץ לעזוב את אנסיפרום עקב התנגשויות בין זמני ההופעות של שתי הלהקות ותאריכי ההקלטות של וינטרסן.
בשנת 1997, היה על מאנפה לעזוב באופן זמני את הקריירה המוזיקלית שלו כדי לשרת בצבא הפיני.
בראיון, אמר שלא אהב את הזמן בו שהה בצבא וחשד ששם נדבק בשחפת.
מאנפה היה גם חבר בלהקה ארתמסיה (ArthemesiA), והשתתף בפרויקט הצדדי של קימו מיטינן (Kimmo Miettinen) – לוסט אלאון (Lost Alone).
יארי פקה קורי (בפינית: Jari Pekka Kurri; נולד ב-18 במאי 1960 בהלסינקי) הוא שחקן הוקי קרח פיני מקצועני לשעבר בעמדת חלוץ אגף ימני, הנחשב לאחד מגדולי שחקני פינלנד בכל הזמנים.
קורי שיחק 17 עונות בליגת ה-NHL, וזכור בעיקר כאחד מכוכבי אדמונטון אוילרס של שנות ה-80 של המאה ה-20 הנחשבת לאחת הקבוצות הגדולות בהיסטוריה של הליגה.
במדי האוילרס זכה קורי 5 פעמים בגביע סטנלי במחצית השנייה של אותו עשור.
הוא התקבל להיכל התהילה של ההוקי קרח ב-2001.
לאחר פרישתו ממשחק שימש קורי כעוזר מאמן, ולאחר מכן כמנהל המקצועי, של נבחרת פינלנד.
כמנהל מקצועי הוביל את פינלנד למדליית כסף באולימפיאדת טורינו (2006), מדליית ארד באולימפיאדת ונקובר (2010) ובאולימפיאדת סוצ'י (2014), ו-4 מדליות באליפויות העולם, כולל זכייה באליפות ב-2011. בקיץ 2014 עזב את תפקידו בנבחרת ומונה למנכ"ל קבוצת נעוריו, יוקריט הלסינקי.
ב-2019 הפך קורי גם לבעלים של הקבוצה.
קורי החל לשחק הוקי קרח בילדותו, בדחיפת אביו.
בילדותו עסק גם בכדורגל ובאתלטיקה קלה.
כילד, הצטרף קורי למועדון יוקריט הלסינקי בעיר הולדתו, טיפס בהצלחה דרך קבוצות הגילאים של המועדון, ובעונת 1977/78 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של המועדון.
קבוצת הבוגרים של יוקריט הלסינקי, בה החל קורי את הקריירה הקצוענית שלו, הייתה חברה בליגה המקצוענית העליונה בפינלנד (SM-liiga).
המועדון שכן באותן שנים דרך קבע בתחתית הליגה.
לאחר עונה ראשונה של 11 נקודות (שערים + אסיסטים) בלבד, היה קורי לאחד החלוצים המובילים של הקבוצה כשרשם לזכותו 30 ו-39 נקודות בשתי העונות הבאות (עונות של 33 משחקים), וסייע למנוע את נשירתו של המועדון לליגה נמוכה יותר.
בקיץ 1980, עם סיום העונה השלישית שלו, נבחר בדראפט ה-NHL (בבחירה ה-69) על ידי אדמונטון אוילרס.
אדמונטון אוילרס אליה הגיע קורי ב-1980 הייתה כבר קבוצה מלאה בכוכבים צעירים ומבטיחים החל מוויין גרצקי שהיה בעונתו השלישית בקבוצה, דרך שחקנים כמרק מסיה שנבחרו בדראפט שנה אחת לפני קורי, וכלה בשחקנים נוספים שנבחרו בדראפט של 1980 יחד איתו.
קורי צוות לקו הראשון של התקפת הקבוצה, לצידו של גרצקי שכבר היה הכוכב הגדול של הקבוצה והמבקיע המצטיין בליגה.
קורי השתלב היטב בקבוצה עמוסת הכוכבים, וכבר בעונתו הראשונה סיים עם 75 נקודות ב-75 משחקים.
הוא הלך והעלה את תפוקתו ההתקפית בכל עונה מעונותיו הראשונות, ואת עונת 1983 - השלישית שלו - כבר סיים עם 45 שערים ו-59 אסיסטים, ובסך הכל 104 נקודות.
גם בפלייאוף הרים קורי תרומה התקפית משמעותית יותר ויותר בכל עונה.
באותה עונה עלה קורי עם האוילרס לראשונה לסדרת הגמר על גביע סטנלי, בו הובסו האוילרס על ידי אלופת שלוש העונות הקודמות, ניו יורק איילנדרס.
במקביל לתפוקה ההתקפית הגבוהה שלו הוכיח קורי גם יכולת הגנתית גבוהה מאוד, ולמעשה נחשב בין הטובים בליגה בעזרה להגנה מבין החלוצים, למרות שמעולם לא זכה בפרס העונתי למצטיין בתחום זה, גביע סלקה.
בעונת 1984 הרים קורי עוד את תפוקתו כשסיים עם 113 נקודות את העונה הרגילה.
בפלייאוף היה קורי מבקיע השערים המצטיין של הקבוצה עם 14, עליהם הוסיף 14 אסיסטים, וזכה עם האוילרס לראשונה בגביע סטנלי.
עונת 1985 הייתה עונת השיא של קורי באוילרס.
עם 71 שערים ו-64 אסיסטים, סיים קורי את העונה עם שיא אישי של 135 נקודות.
בפלייאוף התעלה על עצמו וכבש 19 שערים, ובכך השווה את שיא ה-NHL לשערים בפלייאוף בעונה אחת שקבע רג'י ליץ' מפילדלפיה פליירס ב-1976. ליץ' וקורי מחזיקים בשיא הזה עד היום.
בין השאר, הגיע קורי לשיא הזה על ידי כיבוש שלושער ב-4 משחקים שונים בפלייאוף - שיא NHL נוסף.
גם השיא הזה, שקורי מחזיק בו לבדו, מחזיק מעמד עד היום.
בעזרת היכולת הגבוהה של קורי ושל הכוכבים האחרים בקבוצה, בראשותו של גרצקי, הגנו האוילרס על תוארם וזכו בגביע סטנלי בפעם השנייה ברציפות.
קורי המשיך להצטיין בעונה הרגילה של 1986. הוא היה מלך השערים של הליגה עם 68 (אז עוד לא חולק גביע מוריס "רוקט" רישאר למלך השערים), וסיים בסך הכל עם 131 נקודות.
אך בפלייאוף ירדה מאוד יכולת ההבקעה שלו, והוא סיים את הפלייאוף עם שני שערים בלבד כשהאוילרס נוצחו בגמר החטיבתי על ידי קלגרי פליימס והפסידו את התואר.
בעונות הבאות ירד מעט קורי בתפוקתו, אך שמר עדיין על מספרים גבוהים ויציבים של כ-100 נקודות בעונה הרגילה וכ-25 נקודות בפלייאוף.
קבוצת הכוכבים של האוילרס, שקורי היה אחד החלקים החשובים בה, זכתה בשני גביעי סטנלי רצופים נוספים ב-1987 ו-1988, כשבשתי העונות הוביל קורי את הליגה בשערים בפלייאוף, עם 15 ו-14 שערים בהתאמה.
קורי שמר על תפוקה יציבה גם בשנתיים הבאות, וסייע לקבוצה להתגבר על חסרונו של וויין גרצקי שעבר בעסקת ענק ללוס אנג'לס קינגס.
ב-1990, ללא גרצקי, זכו קורי והאוילרס בגביע סטנלי בפעם החמישית.
עם סיום עונת 1990 פג חוזהו של קורי באוילרס, אולם לאוילרס הייתה עליו זכות ראשונים.
קורי לא המתין להצעת חוזה חדשה באוילרס, והפתיע את עולם ההוקי קרח כשחתם בקבוצת מילנו דווילס בליגה האיטלקית (Serie A).
למרות שקורי היה כוכב NHL מוכח בליגה חלשה יחסית, ולמרות שבאופן אישי הצטיין בהבקעת שערים ובמסירת אסיסטים לחבריו לקבוצה, העונה לא הייתה מוצלחת מבחינה קבוצתית.
הדווילס סיימו במקום הרביעי בליגה, רחוק מהצמרת הגבוהה שלה.
בקיץ 1990, בעסקה סיבובית בין האוילרס, פילדלפיה פליירס ולוס אנג'לס קינגס, עברו הזכויות על קורי לקינגס, והוא חזר ל-NHL.
במדי הקינגס חבר שוב קורי לחברו מימי האוילרס, ויין גרצקי, שעבר ללוס אנג'לס בעסקת הענק של 1988.
למרות שהציג סטטיסטיקה טובה ויציבה גם במדי הקינגס, ירד קורי בתפוקתו לעומת תקופת השיא באוילרס.
עונתו הטובה ביותר במדי הקינגס הייתה עונת 1993, בה כבש 27 שערים ומסר 60 אסיסטים בעונה הרגילה, וסייע לקינגס להעפיל בפעם הראשונה בתולדותיהם לסדרת הגמר על גביע סטנלי.
קורי וחבריו נוצחו בסדרה על ידי מונטריאול קנדיאנס.
בתחילת עונת 1995, בעקבות סכסוך עבודה בין ה-NHL וארגון השחקנים שלה, הוכרזה השבתת מגן בליגה ופתיחת העונה התעכבה.
בזמן ההשבתה חזר קורי לקבוצת נעוריו, יוקריט הלסינקי.
בצוותא עם כוכב NHL פיני נוסף, טמו סלאנה, הוביל קורי את יוקריט לזכייה בגביע אירופה לאלופות עם ניצחון בגמר על קבוצה מרוסיה.
עם סיום השביתה חזר קורי לקינגס, אולם לא נשאר בקבוצה זמן רב.
לקראת סיום עונת 1996 הועבר לניו יורק ריינג'רס, שרצתה להסתייע בו במירוץ הפלייאוף שלה באותה עונה.
תקופתו של קורי בריינג'רס הייתה קצרה ביותר.
הוא שיחק בה את שארית העונה הרגילה של 1996, אולם כבש רק שער אחד ב-14 המשחקים הנותרים.
בפלייאוף שיפר קורי את יכולתו וצבר 8 נקודות ב-11 משחקים.
הריינג'רס נוצחו בסיבוב השני על ידי פיטסבורג פינגווינס והודחו.
בעונת 1997 חזר קורי לדרום קליפורניה, אולם הפעם למייטי דאקס אוף אנהיים, שם קיווה לשתף פעולה שוב עם טמו סלאנה.
אולם בדאקס נדחק קורי לקו ההתקפה השני ולעיתים אף לשלישי, ושיחק תפקיד משנה לכוכבים הגדולים של הקבוצה - סלאנה ופול קארייה.
תרומתו של קורי בדאקס הייתה צנועה, והדאקס הודחו בסיבוב השני של הפלייאוף.
עונתו האחרונה של קורי ב-NHL עברה בקולורדו אוולאנש, שהייתה אז אחת הקבוצות החזקות בליגה.
קורי מילא בה תפקיד יותר הגנתי, ותרומתו ההתקפית הייתה דלה.
עם זאת, במדי הקבוצה כבש קורי את שערו ה-600 ב-NHL.
משחקו האחרון של קורי בקבוצה וב-NHL בכלל, באופן סמלי, היה באדמונטון במשחק פלייאוף מול האוילרס, הקבוצה בה כיכב בתחילת קריירת ה-NHL שלו.
האוילרס הדיחו את האוולאנש בסיום הסדרה והורידו את המסך על קריירת ה-NHL המפוארת של כוכבם לשעבר.
למרות קריירת NHL ארוכה הספיק קורי לשחק במספר הזדמנויות עבור נבחרת פינלנד בטורנירים בינלאומיים.
הקריירה הבינלאומית שלו החלה למעשה בגיל הנוער, כאשר כבר את שער הניצחון על ברית המועצות בגמר אליפות אירופה לנוער ב-1978.
שנה לאחר מכן שיחק קורי באליפות העולם עד גיל 20. קורי רשם בה הופעה פושרת, ופינלנד הגיעה לבית הגמר של האליפות, אולם שם נחלה שלושה הפסדים וסיימה במקום הרביעי והאחרון.
באליפות הבאה ב-1980 הצליח קורי יותר, סיים אותה עם 4 שערים ו-7 אסיסטים, ועם 11 נקודות סיים כמבקיע השני בטיבו באליפות.
פינלנד שוב עלתה לבית הגמר, והפעם שני ניצחונות בו הספיקו לה לזכייה במדליית הכסף.
קורי ערך באותה שנה הופעת בכורה בנבחרת הבוגרת, באולימפיאדת לייק פלאסיד.
הוא כבש שני שערים במשחק האחרון בבית המוקדם מול הולנד וסייע לפינלנד להשיג ניצחון מכריע שהעלה אותה לבית הגמר של הטורניר, אולם פינלנד כשלה בבית הגמר וסיימה רביעית בלבד.
ב-1981 שיחק קורי לראשונה בגביע קנדה במדי פינלנד, אולם הוא והנבחרת כולה הפגינו יכולת חלשה.
קורי סיים את הטורניר עם אסיסט בודד וללא שער, ופינלנד סיימה שישית ואחרונה עם תיקו ו-4 הפסדים.
קורי הופיע לראשונה באליפות העולם ב-1982, לאחר שהאוילרס הודחו מוקדם מהפלייאוף.
הופעה טובה מבחינתו, עם 7 נקודות ב-7 משחקים, הסתיימה בכישלון של הנבחרת שסיימה חמישית ולא עלתה לבית הגמר.
קורי המשיך וייצג את פינלנד בגביע קנדה ב-1987 ובאליפויות העולם של 1989 ו-1991. למרות הופעות אישיות טובות באליפויות העולם - ב-1991 נבחר לשישיית הטורניר - הנבחרת המשיכה להיכשל.
קורי הצטיין ונבחר לשישיית הטורניר גם באליפות העולם של 1994. הפעם הצליחה גם הנבחרת, כשבשורה של ניצחונות גבוהים, כולל ניצחון 8:0 על ארצות הברית בחצי הגמר, ניצבה פינלנד בפני זכייה היסטורית.
אולם משחק הגמר מול קנדה הוכרע בהפסד בדו-קרב מכות עונשין לאחר שהסתיים ב-1:1 בתום הארכה.
קורי ופינלנד נאלצו להסתפק במדליית כסף, המדליה הראשונה של קורי בנבחרת הבוגרת.
הופעתו האחרונה של קורי בנבחרת הייתה ב-1998, שנת הפרישה שלו, באולימפיאדת נאגנו - האולימפיאדה הראשונה בה הורשו להשתתף שחקני NHL במדי נבחרותיהם.
פינלנד הגיעה עד חצי הגמר בו נוצחה על ידי רוסיה, ונפגשה במשחק על מדליית הארד מול קנדה, המועמדת לזכייה בטורניר שהודחה במפתיע בחצי הגמר השני.
פינלנד הפתיעה את קנדה 3:2 וזכתה במדליה.
קורי כבש את השער הראשון לזכות פינלנד, שערו האחרון בנבחרת.
קורי פרש ממשחק כמבקיע האירופי הגדול בתולדות ה-NHL, עם 601 שערים, 797 אסיסטים ו-1398 נקודות (שיאיו נשברו מאז על ידי החלוץ הצ'כי יארומיר יאגר; שיאיו כמבקיע הפיני הגדול בתולדות ה-NHL נשברו מאז על ידי טמו סלאנה).
בפלייאוף כבש קורי 106 שערים ורשם 233 נקודות - בשתי הקטגוריות דורג שלישי ב-NHL בכל הזמנים, אחרי ויין גרצקי ומרק מסיה.
חולצתו, מספר 17, הוצאה לגמלאות על ידי אדמונטון אוילרס, כמו גם על ידי נבחרת פינלנד וקבוצת נעוריו, יוקריט הלסינקי.
ב-2001 היה קורי לפיני הראשון שהתקבל כחבר בהיכל התהילה של ההוקי קרח.
גביע ה-MVP של הפלייאוף בליגה המקצוענית הפינית (SM-liiga) נקרא "גביע יארי קורי" על שמו.
קורי נשאר מעורב בנבחרת פינלנד לאחר פרישתו.
הוא שימש כעוזר מאמן באולימפיאדת סולט לייק סיטי (2002) ובאליפויות העולם ב-2004 ו-2005.
ב-2005 התמנה קורי למנהל המקצועי של הנבחרת.
בתקופתו כמנהל מקצועי נהנתה הנבחרת משורה של הצלחות - שלוש מדליות אולימפיות (מדליית כסף באולימפיאדת טורינו (2006) ומדליית ארד באולימפיאדת ונקובר (2010) ובאולימפיאדת סוצ'י (2014)), וארבע מדליות באליפות העולם, ששיאן זכייה באליפות העולם ב-2011 (ובנוסף מדליית כסף ב-2007 ומדליות ארד ב-2006 ו-2008).
בקיץ 2014 עזב קורי את תפקידו בנבחרת ומונה למנכ"ל קבוצת נעוריו, יוקריט הלסינקי, לקראת עזיבתה של הקבוצה את הליגה הפינית והצטרפותה לליגת ההוקי הקונטיננטלית.
ב-2019 קנה את הקבוצה והפך גם לבעליה, עם אחזקת מיעוט של חברת הניקל הרוסית "נורניקל".
יארליס באריוס קסטניידה (בספרדית: Yarelys Barrios Castañeda; נולדה ב-12 ביולי 1983 בפינאר דל ריו) היא אתלטית קובנית זוכת מדליית ארד אולימפית (לונדון 2012) ופעמיים ברציפות סגנית אלופת העולם (אוסקה 2007 וברלין 2009), בזריקת דיסקוס.
ב-1 בספטמבר 2016 שלל הוועד האולימפי הבינלאומי מבאריוס את מדליית הכסף שבה זכתה בבייג'ינג 2008 עקב שימוש בחומרים אסורים.
היא מכרה את מדליית הכסף האולימפית שבה זכתה ב-eBay, מסיבה שאינה ידועה תמורת 11,000 דולרים.
באריוס הגיעה להישגה המשמעותי הראשון במשחקי מרכז אמריקה והקריביים שנערכו בקרטחנה ב-2006, כשזכתה במדליית כסף.
בשנת 2007 זכתה במדליית כסף באליפות העולם שנערכה באוסקה, יפן בשיא אישי חדש של 63.90 מטר, מדליית זהב במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו בריו דה ז'ניירו, ברזיל ומדליית זהב באוניברסיאדה שנערכה בבנגקוק, תאילנד.
בשנת 2008 זכתה במדליית זהב במשחקי מרכז אמריקה והקריביים שנערכו בסנטיאגו דה קאלי, קולומביה.
בהמשך השנה זכתה במדליית כסף באולימפיאדת בייג'ינג נשללה ממנה ב-1 בספטמבר 2016 על ידי הוועד האולימפי הבינלאומי עקב שימוש בחומרים אסורים.
בטורניר שנערך בלייריה, פורטוגל באותה שנה שיפרה את שיאה האישי, והעמידה אותו על 66.13 מטרים.
בשנת 2009 שמרה על תוארה במשחקי מרכז אמריקה והקריביים, שנערכו באותה שנה בהוואנה, קובה.
כן זכתה במדליית כסף שנייה באליפות העולם שנערכה בברלין.
ב-2010 זכתה במדליית הכסף במשחקים האיברו-אמריקאיים שנערכו בסן פרננדו, וב-2011 זכתה במדליית ארד באליפות העולם שנערכה בטגו קוריאה הדרומית בשיא אישי חדש של 66.40 מט ובמדליית זהב במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו בגואדלחרה.
באליפות קובה שנערכה בשנת 2012 קבעה באריוס שיא אישי חדש של 68.03 מטר.
באולימפיאדת לונדון (2012) סיימה באריוס במקום רביעי בזריקת דיסקוס בתוצאה של 66.38 מטר.
באוגוסט 2015 נשללה מדריה פישצ'לינקובה הרוסייה מדליית הכסף בה זכתה לאחר שנכשלה בבדיקת סמים.
מדליית הכסף הועברה ללי יאנפנג מסין (67.22 מטר) ומדליית הארד הוענקה לה.
במדליית הזהב זכתה סנדרה פרקוביץ' מקרואטיה (69.11 מטר).
באליפות העולם שנערכה במוסקבה, רוסיה בשנת 2013 זכתה באריוס במדליית ארד בזריקת דיסקוס בתוצאה של 64.96 מטר, אחרי סנדרה פרקוביץ' (67.99 מטר) ומלינה רוברט-מישון מצרפת (66.28 מטר).
יַארַקוּי (בספרדית: Yaracuy) היא אחת מ-23 המדינות המרכיבות את ונצואלה.
המדינה, הנמצאת בצפון ונצואלה, גובלת בפלקון בצפון, בקרבובו במזרח, בקוחדס בדרום ובלרה במערב.
המדינה משתרעת על שטח של 7,100 קילומטרים רבועים.
בירתה והעיר הגדולה ביותר בה היא סן פליפה.
ונצואלה חולקה לפרובינציות והאזור נכלל בשטחי פרובינציית ברקיסימטו, שמרכזה היה במדינת לרה.
ב-15 במרץ 1855 נוצרה פרובינציית יארקוי בשטחי המדינה של היום וסן פליפה הוכרזה כבירת הפרובינציה החדשה.
ב-1864 ונצואלה הפכה למדינה פדרלית והפרובינציה הפכה למדינת יארקוי.
בהמשך המאה ה-19 המדינה אוחדה עם מדינות אחרות, אך בסופו של דבר ב-1899 היא הוכרזה כמדינה נפרדת.
כלכלת יארקוי מתבססת בעיקר על חקלאות, הכוללת בין היתר גידול תירס, בננות, קני סוכר, שעועית, קפה, דורה ואבוקדו, ובמידה פחותה יותר היא מסתמכת על גידול מקנה, יערנות, כרייה ותעשייה.
יאריסלי סילבה (בספרדית: Yarisley Silva; נולדה ב-1 ביוני 1987) היא אתלטית קובנית, זוכת מדליית כסף באולימפיאדת לונדון (2012), אלופת עולם (בייג'ינג 2015) ואלופת העולם באולם (סופוט 2014) בקפיצה במוט.
סילבה נולדה בסן לואיס שבקובה, האמצעית מבין שלושה ילדים לחסוס סילבה ומגלי רודריגס.
אביה היה אתלט חובב בתחום הקפיצה לרוחק ואמה מטילת כידון.
בגיל תשע החלה להתאמן באתלטיקה והשתתפה בתחרויות בקפיצה לרוחק, קפיצה לגובה וריצות.
בגיל 13 החלה להתאמן בקפיצה במוט וב-2002 הצטרפה לנבחרת הנוער של קובה בהוואנה.
ב-2006 החלה להשתתף בתחרויות בינלאומיות, זכתה במדליית כסף במשחקי מרכז אמריקה והאיים הקריביים.
ב-2007 זכתה במדליית ארד במשחקים הפאן-אמריקאיים בריו דה ז'ניירו בתוצאה של 4.25 מטר, שיא קובני חדש.
ב-2008 שיפרה את שיאה האישי לתוצאה של 4.50 מטר, באולימפיאדת בייג'ינג באותה שנה לא הצליחה לעבור את שלב המוקדמות.
ב-2009 זכתה במדליית זהב במשחקי מרכז אמריקה והאיים הקריביים.
באליפות העולם באתלטיקה 2011 שהתקיימה בטגו סיימה במקום החמישי בשיא אישי של 4.70 מטר.
בהמשך השנה זכתה במדליית זהב במשחקים הפאן-אמריקאיים שהתקיימו בגוודלחרה בשיא אישי של 4.75 מטר.
באליפות העולם באתלטיקה באולם שהתקיימה ב-2012 באיסטנבול סיימה שביעית.
באולימפיאדת לונדון זכתה במדליית כסף לאחר שעברה גובה של 4.75 מטר כמו של המנצחת ג'ן שור, אך עם מספר פסילות רב יותר.
באליפות העולם באתלטיקה 2013 סיימה במקום השלישי בשיא אישי של 4.82 מטר, לאחר ילנה איסינבייבה וג'ן שור.
ב-2014 זכתה באליפות העולם באתלטיקה באולם שהתקיימה בסופוט שבפולין בתוצאה של 4.70 מטר.
ביולי 2015 זכתה במדליית זהב שנייה ברציפות במשחקים הפאן אמריקאיים שהתקיימו בטורונטו, עם שיא משחקים של 4.85 מטר.
באוגוסט 2015 שיפרה את שיאה האישי כשעברה גובה של 4.91 מטר בתחרות ברגנסבורג שבגרמניה.
תוצאה זו מדרגת אותה שלישית בכל הזמנים לאחר איסינבייבה ושור.
באוגוסט 2015 זכתה במדליית זהב באליפות העולם בתוצאה של 4.90 מטר.
באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) סיימה במקום השביעי בתוצאה של 4.70 מטר.
באליפות העולם באתלטיקה 2017 זכתה במדליית ארד בתוצאה של 4.65 מטר.
באליפות העולם באתלטיקה באולם 2018 סיימה במקום השביעי בתוצאה של 4.60 מטר.
באוגוסט 2019 זכתה בפעם השלישית ברציפות במשחקים הפאן אמריקאיים שהתקיימו בלימה בתוצאה של 4.75 מטר.
באולימפיאדת טוקיו סיימה במקום השמיני בתוצאה של 4.50 מטר.
יארי-מאטי לאטוולה (בפינית: Jari-Matti Latvala, נולד ב-3 באפריל 1985) הוא נהג מרוצים פיני המתחרה בסבב אליפות העולם בראלי.
לאטוולה נוהג עבור קבוצת טויוטה.
ידוע בסגנון הנהיגה האגרסיבי שלו, שהקנה לו ניצחונות וזכיות בפודיומים רבים במהלך השנים, אך גם לא מעט התרסקויות מרהיבות.
מאז דצמבר 2020 משמת כמנהל קבוצת הראלי של טויוטה.
לאטוולה החל לנהוג בגיל 8 ברכב שקיבל מאביו, יארי לאטוולה, שהיה נהג מרוצי ראלי בעצמו.
את מרוץ הבכורה שלו בסבב אליפות העולם בראלי ערך במרוץ הסוגר של עונת 2002, כשהשתתף בראלי בריטניה כשהוא בן 17 בלבד.
עונה לאחר מכן השתתף בארבעה מרוצים, עבור קבוצת פורד.
בשנת 2004 התחרה בקטגוריית ב-S1600 במסגרת אליפות העולם לצעירים (JWRC).
הוא השתתף בעשרה מרוצים, כשהוא נוהג ברכבים שונים, אך הצליח לסיים רק ארבעה מתוכם.
עונה לאחר מכן התחרה בתשעה מרוצים - שישה מתוכם בסובארו אימפרזה WRX STI (קטגוריה N) ושלושה בסבב האליפות הבכיר.
בעונת 2007 השלים לראשונה עונה מלאה, כשנהג עבור קבוצת Stobart VK M-Sport.
בראלי אירלנד השיג את הפודיום הראשון בקריירה, כשסיים במקום השלישי.
בשנת 2008 הצטרף לקבוצת פורד הרשמית, כמחליפו של מרקוס גרונהולם, שהודיע על פרישה בסיום העונה הקודמת.
במרוץ הפתיחה סבל מרצף של בעיות - תקר בגלגל ופגיעה בחלק הקדמי של הרכב שגרמו לו לפרוש במהלך היום השני מהתחרות ולסיים בסופו של דבר במקום השנים עשר.
במרוץ השני בעונה, ניצח בכל המקטעים ביום הראשון של התחרות ונטל את ההובלה.
ביומיים הבאים לא הצליח לנצח אף מקטע, אך בכל זאת הצליח לשמור על מקומו וסיים את הראלי כמנצח.
הניצחון הפך את לאטוולה למנצח הצעיר ביותר בתולדות אליפות העולם, כשהוא רק בן 22, בכך שבר שיא שנקבע בשנת 1980. עד לסיום העונה צבר עוד חמישה פודיומים - פעמיים סיים במקום השלישי ושלוש פעמים במקום השני.
את העונה סיים במקום הרביעי הכולל עם 58 נקודות.
בעקבות ההצלחה בעונה הקודמת, לקראת עונת 2009 עלו הציפיות מהנהג הצעיר.
אך פתיחת העונה לוותה באכזבה, כאשר בשלושה מתוך ארבעת מרוצי הפתיחה הוא ירד מהמסלול.
בראלי פורטוגל התהפך עם רכבו 17 פעמים במורד גבעה, עד שלבסוף נעצר לאחר התנגשות בעץ.
לקראת המרוץ השישי בעונה הוחלפה הפורד פוקוס בה נהג לדגם חדש יותר.
בראלי סרדיניה, המרוץ הראשון בו נהג ברכב החדש, השיג את ניצחונו השני.
עד לסיום העונה הוסיף עוד שני פודיומים וסיים את העונה במקום הרביעי.
בניגוד לעונה הקודמת, עונת 2010 נפתחה בהצלחה יחסית.
בארבעת מרוצי הפתיחה הגיע פעמיים לפודיום והשיג 47 נקודות אליפות, יותר מכל העונה הקודמת.
ראלי ניו זילנד, המרוץ החמישי בעונה, היה מרוץ רב תהפוכות שבמהלכו עברה ההובלה מספר פעמים בין מתחרים שונים.
לאטוולה היה בין המובילים במרוץ, אך את ההובלה עצמה לקח רק במהלך המקטע האחרון מנצח את המרוץ בפער של 2.4 שניות לפני סבסטיאן אוז'ייה.
בראלי פינלנד הצליח להשיג את ניצחונו השני בעונה והפך לנהג הפיני הצעיר ביותר שזוכה במרוץ, מאז הוכנס לסבב האליפות בשנת 1973. במרוץ האחרון בעונה הצליח לסיים במקום השלישי, דבר שסייע לו לעקוף את אוז'ייה בדירוג הכללי והקנה לו את המקום השני בדירוג הכולל בסיום העונה.
לקראת עונת 2011 עם כניסתן לתוקף של התקנות החדשות באליפות החולפה הפורד פוקוס בפיאסטה חדשה.
בארבעת המרוצים הראשונים הגיע לפודיום וצבר 63 נקודות.
קצב צבירת הנקודות הואט בשלושת המרוצים הבאים, אך בחמשת המרוצים שלאחר מכן השיג עוד 3 פודיומים.
במרוץ סיום העונה הצליח להשיג את הניצחון הראשון בעונה.
הוא צבר 172 נקודות, נקודה יותר מהעונה הקודמת, אך הפעם הסתפק במקום הרביעי הכולל.
עזיבתו של מיקו הירבונן את קבוצת פורד בעונת 2012 הפכה את לאטוולה לנהג המוביל של הקבוצה.
בראלי מונטה קרלו פתח בצורה טובה, אך התרסק לקראת סוף היום הראשון ויצא מהתחרות.
המרוץ השני בעונה התקיים בשוודיה בתנאי מזג אוויר קשים ולאטוולה סיים אותו כמנצח.
במהלך ההכנות לקראת ראלי ארגנטינה נפצע ונאלץ לפרוש מהמרוץ, את מקומו תפס דני סורדו.
בראלי בריטניה רשם את ניצחונו השני בעונה והתייצב במקום החמישי בדירוג הכולל.
בשלושת המרוצים שנותרו עד סיום העונה סיים פעמיים במקום השני והצליח לשפר את מיקומו ולסיים את העונה במקום השלישי.
פולקסווגן הצטרפה לסבב האליפות בעונת 2013 ולאטוולה חתם כנהג בקבוצה לצידו של סבסטיאן אוז'ייה.
אוז'ייה שלט בעונה בצורה מוחלטת, מנצח תשעה מתוך שלושה עשר המרוצים בעונה.
לאטוולה הצליח לנצח מרוץ אחד והוסיף עוד שישה ביקורים בפודיום, מסיים את עונת הבכורה בקבוצה החדשה במקום השלישי.
השליטה של קבוצת פולקסווגן המשיכה גם בעונת 2014, כאשר לאטוולה ואוז'ייה רושמים ביחד ניצחונות בכל המרוצים למעט אחד.
לאטוולה השיג ארבעה ניצחונות ועוד שלוש פעמים סיים במקום השני.
את העונה הוא סיים במקום השני עם 218 נקודות, ההישג הטוב ביותר שלו.
עונת 2015 נפתחה בצורה טובה עם מקום שני בראלי מונטה קרלו, אך בשלושת המרוצים הבאים לא צבר נקודות.
בראלי פורטוגל רשם את הניצחון הראשון בעונה ובראלי פינלנד את השני.
בארבעת המרוצים הבאים סיים שלוש פעמים במקום השני והוסיף עוד ניצחון בראלי צרפת.
גם את העונה הזאת סיים במקום השני, מיד אחרי בן קבוצתו אוז'ייה.
עונת 2016 הייתה העונה החלשה ביותר מבחינת ההישגים בקבוצה.
במהלכה השיג רק ניצחון אחד וסיים את העונה במקום השישי בלבד עקב רצף של תאונות ותקלות במהלך העונה.
פרשת דיזלגייט הובילה לפרישתה של קבוצת פולקסווגן מהאליפות בסיום העונה.
לאטוולה, שנותר ללא קבוצה, חתם בקבוצת טויוטה, ששבה להתחרות באליפות לאחר 18 שנות היעדרות.
את העונה פתח עם מקום שני בראלי מונטה קרלו ובראלי שוודיה רשם את הניצחון הראשון בתולדות הקבוצה מאז חזרתה לאליפות.
בעונת 2018 השיג את הניצחון השני בקבוצה, ניצחון שהיה האחרון בקריירה כנהג.
בסיום עונת 2019 נותר ללא קבוצה.
בדצמבר 2020 מונה לתפקיד מנהל הקבוצה במקומו של טומי מקינן שסיים את תפקידו בקבוצה.
יארלסברג (בנורווגית: Jarlsberg) היא גבינה חצי קשה מחלב פרות שמקורה בנורווגיה.
גבינת יארלסברג היא גבינה שצבעה צהוב ועטופה בקליפת שעווה צהובה גם כן.
טעמה עדין, נקי ועשיר, מעט מתוק ואגוזי.
היא מיושנת שנה אחת לפחות ומאופיינת בחורים בינוניים עד גדולים שמקורם בפעילות הבקטריה Propionibacterium freudenreichii.
מיוצרת בדרך כלל בגלגל של כ-10 קילוגרם שקוטרו 33 סנטימטר וגובהו כ-10 סנטימטר.
באמצע המאה ה-19 החל חוואי בשם אנדרס לארסן באקה לייצר גבינה בכפר וול שבמחוז יארלסברג ולארוויקס (היום וסטפולד), כ-80 קילומטרים מדרום לאוסלו.
הגבינה שייצר הייתה דומה מאוד לאמנטל, אותה הביאו לאזור יצרנים שווייצרים בין 1830–1840. גבינה זו תועדה לראשונה בדוח השנתי של מחוז יארלסברג ולארוויק בשנת 1855. לאחר כמה שנים הגבינה נעלמה מן השוק.
גבינת יארלסברג מודרנית פותחה בשנת 1956 על ידי אולה מרטין יסטגארד מהמכון לחלב באוניברסיטה החקלאית של נורווגיה (היום האוניברסיטה למדעי החיים).
המתכון פותח על בסיס נוסחה של יצרני גבינה שווייצריים שהגיעו לנורווגיה באותה תקופה.
"יארלסברג" הוא סימן מסחר רשום של חברת טינה (Tine), יצרנית מוצרי החלב הגדול בנורווגיה, מאז שנת 1972. נוסחת הייצור היא סוד מסחרי.
טינה היא גם יצרנית היארלסברג הגדולה בעולם, וגבינה זו מהווה 80% מהייצוא שלה.
לטינה חברות בת (בארצות הברית, הממלכה המאוחדת ועוד) הפועלות בשם נורסלנד (Norseland) ומייצרות יארלסברג.
הגבינה מיוצרת גם על ידי חברת Alpine Cheese באוהיו שבארצות הברית ועל ידי חברת Dairygold באירלנד, על פי רישיונות מטינה.
יארוסלב וולודימירוביץ' רקיצקי (באוקראינית: Ярослав Володимирович Ракицький; נולד ב-3 באוגוסט 1989 בעיר פרשוטרבנבסק שבמחוז דניפרופטרובסק) הוא מגן כדורגל אוקראיני המשחק בקבוצת צ'רנומורץ אודסה.
רקיצקי החל את קריירת הכדורגל שלו במועדון הכדורגל שחטאר דונצק.
הוא גדל במחלקת הנוער שלה וב-2006 קודם לקבוצה הבוגרת.
רקיצקי שיחק תחילה במסגרת קבוצת המילואים של שחטאר.
להרכב הקבוע של הקבוצה שובץ כעבור 3 שנים בעונת 2009/2010.
בינואר 2019 חתם בזניט תמורת 10 מיליון יורו לתקופה של 3.5 שנים.
הוא הופיע לראשונה במדי הכחולים-לבנים ב-12 בפברואר 2019 כשעלה בהפסד הקבוצה 1:0 לפנרבחצ'ה בשלב 32 האחרונות של הליגה האירופית.
את שער הבכורה במדי זניט הבקיע בניצחון קבוצתו 1–3 במשחק המחזור ה-21 נגד אורנבורג ב-31 במרץ 2019. בפברואר 2022, עזב את זניט בעקבות הפלישה הרוסית לאוקראינה.
ב-23 ביולי 2022 חתם על חוזה לשנה עם הקבוצה הטורקית "אדנה דמירספור" מליגת העל הטורקית.
בדצמבר 2022 עזב את טורקיה.
ב-16 בינואר 2023 הודיעה הנהלת קבוצת שחטאר דונצק כי רקיצקי שב לשורותיה.
זמן קצר לאחר מכן, שב להתבלט כקשר מרכזי בה וסייע לקבוצתו בניצחונותיה על יריבתה המושבעת דינמו קייב וכן בניצחון הסנסציוני על ברצלונה בליגת האלופות.
במרץ 2025 עבר לקבוצת צ'רנומורץ אודסה.
בשנת 2009 זומן רקיצקי לנבחרת הצעירה.
הוא שיחק 17 משחקים, הבקיע 3 שערים.
בשנת 2011 היה בסגל הנבחרת באליפות אירופה לנבחרות צעירות ושותף בכל שלושת משחקי הנבחרת בתחרות.
בנבחרת הלאומית של אוקראינה משחק רקיצקי מאז אוקטובר 2010. משחקו הראשון במדי הנבחרת היה במסגרת מוקדמות מונדיאל 2010 מול .
רקיצקי היה בסגל נבחרת אוקראינה ליורו 2012 והשתתף באחד מתוך שלושת משחקי הנבחרת בתחרות.
ביורו 2016 זומן שוב לנבחרת - השתתף בשני משחקים בתחרות.
לאחר מעברו לרוסיה, בפברואר 2019, הוא לא זומן לסגל הנבחרת.
יארנו טרולי (באיטלקית: Jarno Trulli; נולד ב-13 ביולי 1974) הוא נהג מרוצים איטלקי שהתחרה באופן קבוע בפורמולה 1 משנת 1997 ועד 2011. הוא התחרה עבור קבוצות מינארדי, פרוסט, ג'ורדן, רנו, טויוטה, ולוטוס.
התוצאה הטובה ביותר שלו באליפות הנהגים הייתה המקום השישי, אותה השיג בשנת 2004. זו גם הייתה השנה שבה השיג את ניצחונו היחידי בפורמולה 1, בגרנד פרי של מונקו.
לאורך כל הקריירה שלו בפורמולה 1, היה ידוע טרולי בהישגיו במוקדמות, בהן קבע כמעט באופן קבוע זמנים מהירים יותר מאשר יריבים עם מכוניות טובות משלו.
טרולי היה ידוע גם בסגנון נהיגה הגנתי שאפשר לו בהצלחה להחזיק מאחוריו נהגים מהירים יותר, לפעמים למשך מרוץ שלם.
שילוב היכולת להשיג עמדות טובות בזינוק במכוניות איטיות יחסית עם יכולותיו ההגנתיות, יצרו לעיתים שיירת כלי רכב מאחוריו במהלך המירוץ, שיירה שזכתה לשם "רכבת טרולי" על ידי פרשנים, אוהדים ועיתונאים.
טרולי היה אמור להתחרות בעונת 2012 אך פרש לפני תחילתה.
בעונת 15–2014 התחרה באליפות הראשונה של פורמולה אי לרכבים חשמליים עם קבוצת טרולי GP, אותה ייסד בעצמו.
טרולי נולד להורים חובבי ספורט מוטורי שקראו לבנם על שם יארנו סארינן, האלוף הפיני של ליגת מרוצי אופנועי גרנד פרי שנהרג במונזה ב-1973. טרולי החל להתחרות בקארטינג בגיל צעיר.
לאחר שזכה באליפות העולם בקארטינג בשנת 1991, באליפות איטליה ובעוד אליפויות קארטינג בקטגוריות שונות עד 1995, זכה טרולי ב-1996 באליפות גרמניה בפורמולה 3, מה שסלל לו את הדרך לפורמולה 1.
בשנת 1997 עשה את הופעת הבכורה שלו בפורמולה 1 עם מינארדי.
לאחר שבעה מרוצים הוא החליף את אוליבייה פאניס הפצוע בקבוצת פרוסט שם הצליח להרשים באופן מיידי כשהוא מסיים רביעי בגרמניה.
הוא אף באוסטריה והיהקרוב לסיים במקום השני אך המנוע שלו שבק לפני הסיום.
הוא נשאר בקבוצת פרוסט במשך שתי העונות הבאות ובסופו של דבר השיג לראשונה מקום על דוכן המנצחים עם מקום שני בגרנד פרי האירופי של 1999. עם זאת, תוצאה זו הושגה במירוץ בו הרבה מהנהגים המובילים לא סיימו.
הביצועים הפושרים של קבוצת פרוסט הביאו את טרולי להחלטה לעבור לקבוצת ג'ורדן, שם קיווה להשיג תוצאות טובות יותר.
טרולי הצטרף לרנו לצדו של ג'נסון באטן.
לעיתים קרובות, טרולי היה מהיר מבאטן במוקדמות, אך לא כך במרוצים עצמם.
עם זאת, טרולי הוא זה שנשאר ברנו לעונת 2003 כשמצטרף אליו נהג המבחן פרננדו אלונסו.
ב-2003, לרנו הייתה מכונית חזקה ואלונסו ניצח בהונגריה.
טרולי נאבק להשיג תוצאות דומות, אבל הצליח לעלות על הדוכן רק בגרמניה, בפעם הראשונה מאז עזב את פרוסט.
בעונת 2004 השתפר טרולי במידה ניכרת.
במחצית הראשונה של העונה הוא היה הטוב מבין שני הנהגים של רנו, כשהוא צובר נקודות על בסיס קבוע ומצליח לסיים על הדוכן ובמונקו השיג בסופו של דבר את ניצחונו הראשון.
לאחר הופעה זו, טרולי רצה להישאר להישאר ברנו גם לעונת 2005 אבל היחסים שלו עם הבוס של הקבוצה התערערו.
טעות בפניה האחרונה בגרנד פרי הצרפתי אפשרו לנהג פרארי, רובנס באריקלו, לעלות על הדוכן במקומו ומאותו רגע, נראה היה שימיו בקבוצה ספורים.
לאחר אירוע זה ועד סוף העונה, לא הצליח לטרולי לצבור נקודות כלל.
מאוחר יותר הוא האשים את הקבוצה שהיא העניקה עדיפות לאלונסו.
הוא פוטר שלושה מרוצים לפני סוף העונה והוחלף על ידי אלוף העולם של 1997 ז'אק וילנב, וזאת אף על פי שבשלב זה הוביל על חברו לקבוצה בדירוג הנהגים.
טרולי, שכבר היה מיועד לעבור לטויוטה לעונת 2005 הצטרף לקבוצה כבר בשני המרוצים האחרונים של עונת 2004, במקום ריקרדו זונטה.
עם תחילת עונת 2005, מספר סיומים על הדוכן הראו את הפוטנציאל של טרולי וטויוטה ובאינדיאנפוליס הוא השיג לטויוטה את הפול פוזישן הראשון.
עם זאת, טויוטה ושש קבוצות אחרות לא נכנסו למרוץ עקב החשש שצמיגי המישלן בהם השתמשו לא היו בטוחים למירוץ.
לאורך רוב העונה, היו לטרולי הישגים טובים יותר מחברו לקבוצה ראלף שומאכר, אבל ירידה ביכולת לקראת סוף העונה הורידו אותו למקום השביעי, שתי נקודות מאחורי שותפו.
את עונת 2006 פתח טרולי בצורה לא טובה.
במירוץ הפתיחה באוסטרליה הוא הורד מהמסלול על ידי דייוויד קולת'רד וברוב המרוצים הציג תוצאות נחותות מזה של שותפו, ראלף שומאכר.
הוא השיג את הנקודות הראשונות בעונה רק במירוץ התשיעי בגרנד פרי הקנדי כשהוא פותח במקום השלישי ומצליח לסיים במקום הרביעי.
הוא סיים במקום הרביעי גם בגרנד פרי האמריקאי ומכאן ואילך, הוא השיג נקודות בעוד שלושה מרוצים עם מקום שביעי בגרמניה ואיטליה ושישי ביפן.
בברזיל הוא סיים במקום ה-12 לאחר שנתקל במספר בעיות מכניות בתחילת המירוץ.
טרולי זכה בנקודות הראשונות של 2007 כבר באירוע השני במלזיה, לאחר שסיים במקום השביעי אליו התקדם מהמקום השמיני במוקדמות.
שתי נקודות נוספות הגיעו לאחר מכן בבחריין.
מהגרנד פרי הספרדי הוא פרש בשלב מוקדם בגלל בעיה מכנית.
במונקו סיים במקום ה-15 בלבד, מקום אחד לפני שותפו שומאכר.
לאחר מספר סיבובים ללא נקודות, סיים טרולי במקום השישי באינדיאנפוליס.
לאחר שקבע זמן טוב במוקדמות.
הוא פרש מהגרנד פרי הצרפתי עקב תאונה עליה קיבל על עצמו את האחריות.
המחצית השנייה של העונה הייתה מאכזבת עם נקודה יחידה בברזיל.
את העונה סיים במקום ה-13 לאחר שצבר רק 8 נקודות.
טרולי היה אופטימי לקראת עונת 2008 אותה פתח בצורה טובה עם כמה נקודות כשהשיא היה מקום רביעי במלזיה.
לאחר מספר סבבים מאכזבים הוא סיים שישי במונטריאול.
באירוע הסיום בברזיל שהיה רצוף תהפוכות במזג האוויר, סיים טרולי במקום השמיני, מה שהעניק לו גם את המקום התשיעי באליפות עם 31 נקודות, 6 יותר מאשר חברו לקבוצה, טימו גלוק.
טרולי הגיע לעונת 2009 עם הרבה ביטחון.
במירוץ הראשון של העונה, צמד הטויוטות זינקו מנתיב השירות לאחר שזמני המוקדמות שלהן נפסלו עקב כנף אחורית לא תיקנית.
למרות זאת, טרולי סיים במקום השלישי המרשים.
הוא נענש לאחר מכן ב-25 שניות לאחר שעקף את לואיס המילטון בזמן שהייתה במסלול מכונית הבטיחות, מה שהוריד את טרולי למקום ה-12. כמה ימים לאחר מכן, בוטלה החלטה זו לאחר שהתברר שהמילטון הטעה את השופטים בהתעקשותו שטרולי עקף אותו, כשלמעשה הוא קיבל הוראה מהקבוצה לתת לטרולי לעבור.
המילטון נפסל מהמירוץ בגין הטעייה זו.
וטרולי קיבל בחזרה את המקום השלישי.
בבחריין קבע טרולי את הזמן המהיר ביותר במוקדמות וזינק מהמקום הראשון אבל בגלל בחירת צמיגים בעייתית, סיים שלישי.
במהלך המירוץ הוא גם קבע את ההקפה המהירה ביותר, בפעם היחידה בקריירה שלו.
בגרנד פרי הספרדי פרש טרולי עקב תאונה עם אדריאן סוטיל מפורס אינדיה, לאחר כמה מרוצים, בחלקם סיים עם נקודות ובחלקם הפגין ביצועים חלשים, הגיע טרולי לסינגפור, שם סיים במקום ה-12 בעוד חברו לקבוצה גלוק הגיע במקום השני.
טרולי נלחם בחזרה בגרנד פרי היפני, מה שהתברר כמירוץ הביתי האחרון של טויוטה, ובו הוא סיים במקום השני.
בברזיל הגיע במוקדמות למקום הרביעי אך פרש עקב תאונה, שוב עם סוטיל.
הפגנת זעם של טרולי כלפי סוטיל זיכתה אותו בקנס של 10,000 דולר טרולי סיים במקום השביעי באירוע סיום העונה באבו דאבי כשהוא משיג נקודות אחרונות לטויוטה שפרשו בתום העונה.
בדצמבר 2009, אושר שטרולי ישמש כאחד הנהגים של קבוצת לוטוס החדשה, יחד עם נהג מקלארן לשעבר, הייקי קובליינן.
טרולי הצליח לסיים רק מרוץ אחד מתוך ארבעת מרוצי הפתיחה של העונה עקב בעיות אמינות.
טרולי חשף בריאיון למגזין אוטוספורט שלפני פתיחת העונה הוא היה גם במגעים עם קבוצת סאובר לגבי הצטרפות אליה.
טרולי המשיך בלוטוס גם בעונת 2011. הוא פתח עם מקום 13 באוסטרליה, ופרש עם בעיה במצמד במלזיה.
הוא סיים את כל ששת המרוצים הבאים אך במקומות נמוכים.
בבריטניה הוא פרש עקב תקלה במנוע.
בגרנד פרי הגרמני הוא הוחלף על ידי קארון צ'נדוק ההודי וכשחזר לגרנד פרי של הונגריה, פרש בגלל דליפת מים, כשחברו לקבוצה קובליינן פרש כמה הקפות מאוחר יותר עם בעיה זהה.
הוא סיים במקום ה-14 בבלגיה ובאיטליה, שם הוכרז גם כי טרולי יישאר עם הקבוצה לעונת 2012. לאחר פרישה בסינגפור עם כשל בתיבת הילוכים, הוא סיים במקום ה-19 ביפן, 17 בקוריאה ושוב 19 בהודו.
לעונת 2012, קבוצת לוטוס שינתה את שמה לקייטרהאם.
טרולי נהג בנסיעת מבחן אחת לפני העונה, אבל ב-17 בפברואר 2012 הוכרז שטרולי לא ימשיך עם הקבוצה.
טרולי התבטא לאחר מכן ואמר שהוא גאה שעזר לקייטרהאם להפוך לקבוצת פורמולה 1. טרולי לא עבר לקבוצה אחרת, מה שהשאיר את האליפות ללא נהג איטלקי, בפעם הראשונה מאז 1969.
בעונת 15–2014 השתתף טרולי באליפות החדשה פורמולה אי עבור קבוצתו שלו, טרולי GP.
לעונת 16–2015 הקבוצה לא הצליחה להציג רכב שעומד בתקנות ובעקבות זאת טרולי וקבוצתו פרשו מן האליפות.
טרולי נשוי לברברה ולהם שני בנים, אנזו (נולד ב-2005), שנקרא על שמו של אביו של טרולי, ומרקו (נולד ב-2006).
טרולי הוא הבעלים של כרם במחוז אברוצו שבאיטליה בו הוא מייצר יין משלו.
יש לו גם סדרת מכוניות קארטינג בשם "טרולי קארט".
טרולי בעצמו היה אלוף העולם בקארטינג ובנו אנזו מתחרה כיום באליפות הפורמולה 4 באיחוד האמירויות הערביות.
יארין הוא כפר בדרום לבנון, בנפת צור שבמחוז דרום לבנון, כקילומטר מגבול ישראל–לבנון, מצפון ליישובים הישראלים ערב אל עראמשה ואדמית.
רוב התושבים הם מוסלמים שיעים.
בכפר גם בני הקהילה של הכנסייה המלכיתית היוונית-קתולית להם קרובים בישראל.
בעקבות מבצע חיצי הצפון שהתרחש כחלק ממלחמת חרבות ברזל נגרם לכפר הרס רב.
הכפר נמצא על סולמה של צור ומשתרע על גבעות שגובהן נע בין 400 ל-450 מטר מעל פני הים.
אקלים הכפר ים תיכוני ובמקום מטעי זיתים וטבק.
בשנת 1875, ביקר הארכאולוג והגאוגרף הצרפתי ויקטור גרן בכפר, וכתב: .
ב-1881, ב"סקר ארץ ישראל המערבית" של הקרן לחקר ארץ ישראל, תוארו השרידים הארכאולוגיים בירין כ"חורבה גדולה; בה אבני גזית בגודל קטן עם פינות שהושארו מחוספסות, שתי אבנים ועליהן צלבים לטיניים; שרידים של קירות מודרניים וערימות אבנים; שני קברים חצובים בסלע עם כוכים בעלי ראש מרובע; לוקלי.
בחלק המזרחי יש דמות של ראש אנושי חצובה בסלע בתא הראשון של הקבר, ומתוכו נפתחים שני כוכים מרובעים".
בתקופת מלחמת האזרחים בלבנון הותקף הכפר מספר פעמים על ידי הכוחות הנוצריים.
בשנת 1993 נעצר בידי מדינת ישראל אזרח לבנוני שהגיע לבקר את הוריו בכפר, בחשד שהעביר מידע לאנשי חזבאללה.
הוא הוחזק בישראל 9 שנים ולבסוף שוחרר.
בשנת 2024 נכבש הכפר על ידי צה"ל במסגרת התמרון הקרקעי בלבנון במלחמת חרבות ברזל.
במהלך המלחמה נהרסו לחלוטין כ-91% מהמבנים בכפר (197 מבנים מתוך 217), וכ-7% נהרסו חלקית (15 מבנים), לפי ניתוח תצלומי לוויין שנערך בדצמבר 2024.
יארליק (במונגולית: Зарлиг, בטטרית של קרים: Yarlıq, בטטרית: Yarlığ) הוא צו או מפקד כתוב של השליטים המונגוליים.
היה זה אחד משלושת סוגי כתבי הסמכויות של השליטים, מסמך זה היה מחייב את הקורא אותו לנהוג על פיו, כך התפרסמו צווי המלכים.
מאמצע המאה ה-13 ועד אמצע המאה ה-15 כל נסיכי רוס החזיקו ביארליקים המאשרים את תפקידם.
הנפקת היארליקים לשליטי רוס הסתיימה כאשר השלטון עבר לדוכס הגדול של ולדימיר.
היארליקים היו מגיעים ממרכז שליטות אורדת הזהב ששליטה ישב בבולגריה., ובתקופה מאוחרת יותר מהעיר סאריי בטו שבשפך הוולגה ליד אסטרחן.
מאמצע המאה ה-15 לאחר עלייתו לשלטון של וסילי השני נסיך מוסקבה נאסר על נסיכים רוסיים אחרים לקבל יארליקים מחאנ'ים מונגולים על מנת לבסס את שלטונו הבלעדי על רוסיה.
מנהיגים מונגולים רבים נהגו לתת יארליקים גם לשליחים, נזירים וסוחרים, על מנת לתת להם מעבר חופשי ופטור ממס.
יאשד (בהונגרית: Jásd) הוא כפר במחוז וספרם שבמרכז הונגריה.
כמו כפרים רבים באירופה גם ביאשד מספר התושבים נמצא בירידה.
ביאשד חיו יהודים בתקופות זמן שונות:
יארסאניה או אהל א-חק היא דת מזרח תיכונית, שפירוש שמה "אהבת האל".
היארסאניה היא דת סינקרטית, המשלבת יחד אלמנטים זורואסטריים ושיעיים.
מסורות יארסאניות מקשרות את היווצרותה לבריאת עולם, אולם התפיסה המקובלת היא שהיא נוסדה במערב איראן בסביבות המאה ה-14 על ידי סולטאן סהאכ .
מעט ידוע על ראשית ימיה של הדת, והיארסאנים מעבירים בעל פה מדור לדור מסורות מיתולוגיות שונות על הולדתו וחייו של סהאכ, שהמסורות מייחסות לו את התגלמות האלוהות על פני האדמה.
האחריות להעברת המסורות הייתה בידי האליטה הדתית, ולמרות זאת גם יארסאנים רבים מניחים שחלק מהסיפורים המיתולוגיים עוותו לאורך השנים, בעוד אחרים מקבלים אותם כפשוטם.
מאמיניה של הדת מתפרשים בעיקר במזרח התיכון, בין הפרובינציות המערביות של איראן למזרח עיראק ולטורקיה, אך בעשורים האחרונים הגיעו יארסאנים למגוון מדינות נוספות.
בני דת היארסאניה בעיראק מכונים כאכאים.
כדי להיחשב באופן רשמי למאמין בדת, יש להצטרף למסדר בטקס שבו מצהירים על נכונות להקדיש את החיים ל"אמת האולטימטיבית" של הדת.
הפרקטיקות והאמונות המזוהות עם הדת הובילו לאורך ההיסטוריה לרדיפתם של מאמיניה.
כתוצאה מכך, פרקטיקות הדת נשמרות בדרך כלל בסודיות על ידי מאמיניה.
עם זאת, בעקבות המתקפות נגדם מאז עליית המדינה האיסלאמית, לצד אפליה מגמתית מצד הרשויות בעיראק, חששו חלק מהיארסאנים העיראקים, המכונים כאכאים, מסכנה מוחשית להיעלמות תרבותם ודתם.
נסיבות אלו גרמו להם להיפתח באופן חריג לתקשורת המערבית ולשתף במעט מאורח חייהם, שבאופן מסורתי נשמר בסוד.
באמונתם של היארסאנים 4 נדבכים:
השריעה – כתבי הקודש האסלאמיים המגדירים את החוק והטקסים הדתיים.
מַעְרִפאת – ידיעות של האמיתות הרוחניות, על פי המסורת היארסאנית.
על פי המסורות, שלושת הנדבכים הראשונים כבר הוקדמו בשלבים קודמים, וסולטאן סהאכ הגדיר את החקיקאת.
באמונה היארסאנית, הגשמת ארבעת הנדבכים הללו תביא לקרבה קבועה עם האלוהות.
עם זאת, היארסאנים מחשיבים עצמם כקבוצה שכבר הגשימה את שלושת הנדבכים הראשונים, ושעליהם להקדיש עצמם לנדבך הרביעי, ולכן אינם רואים חובה לקיים את כלל מצוות השריעה, למשל.
באמונה היארסאנית, מטרת החיים הנשגבת ביותר היא הגעה לקרבתו של אלוהים.
עם זאת, לפי אמונתם זוהי משימה כה אדירה, ואינה ניתנת לביצוע רק בתקופת חיים אחת, ולכן לכל נפש מוקצים אלף גלגולי חיים לכל היותר, אך ישנן נשמות שיכולות להגיע ליעדן בפחות מכך.
נפת יארוסלבסקי היא נפה במחוז הצפון-מזרחי של העיר הפדרלית מוסקבה שברוסיה.
עד לשנת 1991 הייתה חלק מנפת באבושקינסקי.
הנפה גובלת בשמורת הפארק הלאומית הממלכתית "לוסיני אוסטרוב" - מקום בילוי מועדף על תושבי הנפה.
תושבי נפת יארוסלבסקי ואורחי מוסקבה מציינים את רמת הנוחות הגבוהה, הפיתוח הקומפקטי והמיקום הנוח של הנפה.
הציר המרכזי של הנפה הוא כביש יארוסלב.
בשנים האחרונות הכביש המהיר זכה למראה של כביש מהיר ומודרני.
הכיסוי שלו עבר מודרניזציה, משני צידי הכביש המהיר נבנו בתים חדשים עם רשת שלמה של חנויות שונות, מרכזי קניות, בתי קפה ושירותי צריכה אחרים.
"האנוי-מוסקבה" מרכז קניות ומלון דירות
יארמי (בהונגרית: Jármi) הוא כפר במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג שבצפון מזרח הונגריה.
יהודים התיישבו במקום בסוף המאה ה-18, רובם עסקו במסחר ומיעוטם היו חוכרי אדמות.
בית כנסת נבנה בשנת 1856 ובמקום היו גם חברה קדישא, שני בתי עלמין.