tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
אליפות ליגת העל של סרביה ומונטנגרו: 2002/03
אולימפיאדת אטלנטה (1996): מדליית זהב
טארין מנינג היא שחקנית וזמרת אמריקאית.
הופעותיה הראשונות בקולנוע היו בסרטים "את מטורפת, אתה חתיך" (2001) ו"קרוסרודס" לצד בריטני ספירס (2002), שהעלה אותה לכותרות.
מנינג שיחקה גם במספר סדרות טלוויזיה, בהן "ילדי האנרכיה" (2008–2010) ו"הוואי חמש-אפס" (2010–2019), וכן גילמה את דמותה של טיפאני "פינסטאקי" דוגט (אנ') בסדרה "כתום זה השחור החדש" (2013–2019) של נטפליקס.
בתחום המוזיקה, מנינג הייתה סולנית בצמד האלקטרוני "Boomkat" לצד אחיה.
כמו כן היא הייתה אחת מבעלי מותג האופנה "Born Uniqorn".
מנינג נולדה בפולס צ'רץ', וירג'יניה לביל מנינג, מוזיקאי, ולשרין לואיז (וויט).
הוריה התגרשו כשהייתה בת שנתיים, ובעקבות כך היא ואחיה, קלין, גרו בילדותם עם אמם בטוסון, אריזונה.
מנינג העבירה את ילדותה עם אחיה ועם אמא ששימשה כאם חד הורית כשהם גרים בקראוון בתנאים מחמירים.
לדבריה, "אמי לא קנתה לעצמה זוג נעליים חדש או בגד חדש עד שעזבתי את הבית".
בהמשך טענה כי "כשהייתי מבקשת ממנה דולר, הייתי מקבלת, פשוטו כמשמעו, דולר אחד".
למרות בעיותיה הכלכליות של משפחתה, אמא של מנינג רשמה אותה לסדנאות קראטה, מחול ומשחק.
כשהייתה בת 12, העתיקה המשפחה את מגוריה לסן דייגו, קליפורניה, ושנתיים לאחר מכן התאבד אביה של מנינג.
כמתבגרת, עבדה כמלצרית וכבריסטה כדי לעזור לפרנסת המשפחה.
מנינג החלה את קריירת המשחק שלה בסוף שנות ה-90, כשביצעה תפקידים מזעריים במספר סרטים וסדרות טלוויזיה, שבהם "הפרקליטים", "Get Real", "Speedway Junky", "NYPD Blue" ו-"Popular".
בנוסף ביצעה מספר הופעות אורח בסדרה "בוסטון פאבליק", שם גילמה תפקיד שנכתב במיוחד עבורה.
הופעותיה הקולנועיות הראשונות היו בדרמה הרומנטית "את מטורפת...
אתה חתיך" ובסרט "קרוסרודס", בו גילמה את אחת משתי חברותיה הטובות של דמותה של בריטני ספירס.
כמו כן שיחקה בסרט "8 מייל" כאקסית של בי-ראביט, ג'נין, ובסרטו של פיטר קוסמנינסקי "הרדוף לבן".
לצד זאת גילמה תפקידי משנה בסרטים "13 בר מזל" ו"Debating Robert Lee".
ביצעה הופעות קצרות בסרט המלודרמה על מלחמת האזרחים האמריקנית מאת אנתוני מינגלה, "קולד מאונטן" (2003) ובקומדיה הרומנטית "הכי דומה לאהבה" (2005).
מנינג הופיעה על שער המגזין "FHM" ביולי 2003, וכן דורגה על ידי המגזין "Stuff" במקום ה-33 ברשימת "103 הנשים הסקסיות ביותר" בשנת 2003, ועל ידי המגזין "מקסים" במקום ה-59 ברשימת "100 הלוהטות" בשנים 2003 ו-2008.
ב-2005 התרחשה פריצתה הקולנועית כשגילמה את דמותה של נולה, זונה בממפיס, טנסי, בסרט "מלחמות הראפ".
על תפקיד זה קיבלה מועמדות מטעם אגודת מבקרי הקולנוע של וושינגטון בתואר "פריצת השנה".
במאי הסרט, קרייג ברואר, טען שכשראה תמונה של מנינג, החליט כי השחקנית שתגלם את דמותה של נולה תיראה בדיוק כמוה.
לדבריו, היה מופתע ושבע רצון כשבהמשך הדוגמנית ממנה שאב השראה למראה הדמות היא לבסוף השחקנית שגילמה אותה.
בנוסף שיחקה בקומדיה השחורה "כפר המוזרים", לצד סקוט ספידמן ווס בנטלי.
השיר של ההרכב המוזיקלי שלה Boomkat, "It's Not My Fault", היה חלק מפסקול הסרט.
בשנת 2007 גילמה את אייבי צ'יטי בסדרת הטלוויזיה קצרת הימים של רשת פוקס, "Drive", דרמה על מספר אנשים המתחרים במירוץ דרכים לא חוקי.
ב"אחרי הסקס", גילמה בתפקיד משנה את אלאנה.
שיחקה תפקידים ראשיים בסרטי האימה "Cult" ו-"Banshee".
בסרט האחרון ביצעה את הפעלולים המופיעים בו בעצמה.
לדבריה, "נפצעתי יום אחד במהלך אחת מסצנות המרדף, בעת שמכונית אחרת התרסקה על מכוניתי".
מנינג הופיעה בקומדיה הרומנטית "ג'ק וג'יל", וכן גילמה את דמותה של ריטה צ'רי בארבעה מפרקי הסדרה "ילדי האנרכיה".
אחד מכוכבות הסדרה, קייטי סגל, כינתה את הופעתה בסדרה "פנטסטית".
בתחילה גילמה הופעות אורח בלבד בסדרה ובהמשך הצטרפה לצוות הקבוע של שחקניה בשל הופעתה המוצלחת.
בהמשך שנת 2008 הופיעה בוידאו קליפ של באצ' ווקר לשיר "The Weight Of Her" ובקליפ של will.i.am לשיר "Yes We Can".
כיכבה לצד ביל פולמן בסרט הדרמה הסוריאליסטי "Your Name Here", בו גילמה את ניקי, דמות המבוססת על ויקטוריה פרינסיפל.
הסרט מבוסס באופן כללי על חיי סופר המדע הבדיוני פיליפ ק.
ב-2009 גילמה את דמותה של רוז אטרופוס בסרט הדרמה המוזיקלית "העידן המושלם לרוקנרול", שקיבל ביקורות חיוביות רבות מצד המבקרים והקהל.
באותה שנה שיחקה לצד רון פרלמן בשני סרטים, "קבר השד" ו"The Job".
כמו כן הופיעה בסרט האימה "תאוריית הרצח", שעוסק בקבוצת סטודנטים בקולג', המוצאים עצמם נרדפים על ידי רוצח סדיסט.
בהמשך השנה הופיעה מנינג כקרוליין בישוף בסרט "Five Good Years".
בפברואר 2010 לוהקה לחידוש הסדרה "הוואי חמש-אפס", בתור אחותו הקטנה של הדמות הראשית, סטיב מקגראת'.
בשנת 2012 שיחקה לצד דומיניק מונאהן בסדרת הרשת העל טבעית "The Unknown", שעלתה ב-13 ביולי באותה שנה.
בשנת 2013 החלה לגלם את דמותה של טיפאני "פינסטאקי" דוגט בסדרת המקור של רשת נטפליקס "כתום זה השחור החדש".
במאי 2019 עלתה העונה השביעית והאחרונה בהשתתפותה.
2003—2001: תחילת דרכה בעולם הפופ, Boomkat
ב-2003 מנינג ואחיה קלין הקימו את הלהקה "Boomkat".
בתחילת חתמו השניים על חוזה עם חברת התקליטים הגדולה של מפיק "אמריקן איידול", רנדי ג'קסון, אך העסקה נפלה.
בהמשך חתמו על חוזה עם החברה "DreamWorks Records", שייצגה אותם בשנים 2002–2004. בשנת 2002 ביצעה מנינג את השיר "I'll Take You There"" לצד טוויט במספר פרסומות של חברת גאפ, שבוימו על ידי פטר לינדברג.
אלבום הבכורה של הלהקה, "Boomkatalog.One", יצא ב-18 במרץ 2003. אחד מלהיטיו "The Wreckoning", דורג במקום הראשון ברשימת "מוזיקת הריקודים החמה".
באותה שנה דורגה הלהקה במקום החמישי ברשימת "אומני השנה של מוזיקת הריקודים" של מגזין בילבורד.
חלק משירי האלבום הופיעו בסרטים "ילדות רעות", "קרוסרודס", "חתיכה של הפתעה", "8 מייל" ו"הג'וב האיטלקי".
לאחר הפסקה זמנית, בראיון שהעניקה מנינג למגזין "Nylon" באוקטובר 2005, הצהירה שהלהקה תשוב לפעילות בסופו של דבר, ושהיא כותבת שירים לאלבום הבא שייצא לאור כשתמצא ללהקה חברת תקליטים חדשה.
ב-8 באפריל 2008, לאחר ארבע שנות הפסקה, הוציאה הלהקה את הסינגל "Runaway".
בתחילת יוני של אותה שנה, אלבומה השני של הלהקה, "A Million Trillion Stars", נעשה זמין לקנייה באינטרנט.
באוקטובר 2008 ביצעה הלהקה מספר הופעות בלוס אנג'לס, בין היתר בפסטיבל "נוהו" בצפון העיר ובמועדון "Viper Room".
בדצמבר הקליטה מנינג גרסת כיסוי לשירו של טום פטי "Christmas All Over Again", שפורסמה בדף המייספייס שלה.
ב-3 במרץ 2009 הוציאה הלהקה את הסינגל "Run Boy", לצד וידאו קליפ אלקטרוני לשיר.
האלבום יצא לחנויות באופן רשמי ב-10 על ידי חברת התקליטים העצמאית "ליטל ונילה".
באותה שנה השתתפה מנינג בשירם של להקת האינדי "Dreamers" "Lonely World", וכן הופיעה בווידאו קליפ לשירם "The Dreamers", בו מגלמת מנהלת זירה בקרקס.
ב-28 הודיעה כי להקתה עובדת על אלבום סטודיו שלישי.
בספטמבר 2009 מנינג הצהירה שהתחילה לעבוד על אלבום סולו.
בראיון שהעניקה לאדם ברנרד תיארה את האלבום, "מוזיקת ריקודים, צבעוני, ראוותני, אם תרצה.
גרסה קצת יותר קודרת של Boomkat, משהו ניסיוני, דומה ל"פורטיסהד"".
מנינג ביצעה את סינגל הבכורה שלה, "So Talented", באחד מפרקי הסדרה "מלרוז פלייס".
השיר נכתב יחד עם המפיק ליני.
ב-3 בספטמבר פורסם כי שני סינגלים מהאלבום הושלמו.
"Turn It Up" יצא כסינגל הרשמי הראשון, והקליפ שלו פורסם ב-People.com ב-4 במאי 2011. ב-22 באוקטובר השיר הגיע למקום ה-21 ברשימת "מוזיקת הריקודים החמה" של מגזין בילבורד.
הסינגל הבא, "Send Me Your Love", יצא לאינטרנט ב-21 באוגוסט 2012. האלבום "Freedom City" יצא בספטמבר 2012.
ב-12 בינואר 2015 יצא הסינגל המשותף שלה עם ביינון, "All The Way".
ב-14 באוגוסט 2020, היא הוציאה את הסינגל "Time Wasted" לסטרימינג דיגיטלי
מנינג היא בעלת חברת התקליטים של להקתה, "ליטל ונילה".
משנת 2005 עד 2009 ניהלה מנינג קו אופנה בשם "Born Uniqorn" עם חברתה הטובה טרה ג'יין.
המותג הוקם בסתיו 2005 ועבד עם ארגוני צדקה רבים בלוס אנג'לס.
סמלי האופנה של מנינג הם קייט מוס, ניקול קידמן, קייט בלאנשט וקייט וינסלט.
מנינג הופיעה בקמפיינים של מותגי האופנה Juicy Couture ושל Frankie B.
באפריל 2011 הצטלמה בעירום לשער המגזין של "פלייבוי".
נכון לשנת 2020, מנינג מתגוררת בפאלם ספרינגס, קליפורניה.
בשנת 2017, מנינג הצהירה שהיא הטרוסקסואלית ואינה מזדהה כחלק מקהילת להט"ב למרות ההיסטוריה שלה של עם נשים.
ב-21 בספטמבר 2005 מנינג הייתה על טיסה 292 של "JetBlue", שנסעה משדה התעופה ברבנק הוליווד בברבנק, קליפורניה, לנמל התעופה הבין-לאומי ג'ון פ.
עד שביצעה נחיתת חירום במטוס האיירבוס A320 בנמל התעופה הבין-לאומי של לוס אנג'לס לאחר שכן הנסע של המטוס נפגם.
אף אדם לא נפצע בתקרית.
לדבריה אירוע זה היה "הסוריאליסטי והחוץ-גופי" ביותר שחוותה.
ב-12 באוקטובר 2012, מנינג נעצרה בגין תקיפת העוזרת האישית והמאפרת שלה, הולי הרטמן.
הרטמן, שהתגוררה באותה עת בדירתה של מאנינג, בחרה שלא להעמידה לדין.
בנובמבר 2012 קיבלה מנינג עסקת טיעון ובו תבצע יום אחד של עבודות שירות ובמידה ובששת החודשים הקרובים המקרה לא יחזור על עצמו התיק ייסגר.
בנובמבר 2014, מנינג נעצרה בגין הפרת צו איסור פרסום ואיומים פליליים על בת זוגה דאז, ז'נין הלר.
בשנת 2015, מנינג האשימה את הלר בהטרדה.
הלר נידונה לארבעה חודשי מאסר בגין הפרת תנאי הסדר הטיעון שלה.
לפני החרפת מערכת היחסים ביניהם, הלר ומנינג חיו יחד במעונה של הלר בניו יורק.
בשנת 2016, התגלה כי מנינג בדתה הפרות מגע, וכתוצאה מכך הלר נעצרה באופן כוזב ונכלאה באמצעות הסדר טיעון כפוי.
נכון לשנת 2020 הלר לא נקטה בצעדים משפטיים נגד מנינג או התובע המחוזי במנהטן.
בשנת 2016, מנינג הואשמה בשנית על תקיפתה של הולי הרטמן, שהגישה בקשה לצו הרחקה ממנינג אולם בקשתה נדחתה.
לטענתה של הרטמן, תקיפה זו הייתה רק אחת ממספר תקיפות של מנינג, כשהאחרונה התרחשה בסוף 2015 בדירתה של מנינג במנהטן.
תמונות מאותה התקרית הופצו ברשתות המדיה.
בשנת 2019, מנינג טענה שפרצו לדירתה ב"צורה אפית" והייתה קורבן של "פשעי סייבר" ו"בריונות ברשת" לאחר שפרסמה כמה פוסטים שכללו הערות מזלזלות על צוות השחקנים ש"כתום זה השחור החדש".
+שנהסרטתפקידהערות1999כביש מהירבחורה ברכבללא קרדיט2000המיוחדיםמעריצה2001את מטורפת, אתה חתיךמאדי2002קרוסרודסמימיהרדוף לבןניקי8 מיילג'נין2003קולד מאונטןשילה2004Dandelionדני ווס2005מלחמות הראפנולהLucky 13סאםהכי דומה לאהבהאלן מרטין2006Unbeatable Haroldסנדיהזןשרה2007Cultקסנדרהאחרי הסקסאלנהWeirdsvilleמטילדה2008Jack and Jill vs.
טאריק ברנרד בלאק הוא כדורסלן אמריקאי, המשחק בעמדת הסנטר באסוול ליון-וילרבאן.
בלאק הוא בנם של לורנס וג'ודית בלאק, ויש לו שני אחים, בילאל ואמל.
בלאק הוא בוגר תואר ראשון מאוניברסיטת ממפיס ותואר שני מאוניברסיטת קנזס.
בעונה הראשונה באוניברסיטת ממפיס , בלאק שיחק בכל 35 המשחקים מתוכם פתח בהרכב ב-24 משחקים, תוך ממוצעים של 9.1 נקודות ו-5.0 ריבאונדים למשחק.
הוא נבחר לאחר מכן לנבחרת הרוקי של חטיבת USA בה חברה ממפיס.
בעונה השנייה שלו, הוא שיחק בכל 35 משחקים בניהם פתח ב-31, תוך ממוצעים של 10.7 נקודות, 4.9 ריבאונדים ו-1.5 חסימות למשחק.
בלאק נבחר לנבחרת השנייה של חטיבת USA ולנבחרת ההגנה.
בעונה השלישית שלו הוא שיחק ב-32 משחקים מתוכם פתח ב-5 משחקים, בעוד ממוצע של 8.1 נקודות ו-4.8 ריבאונדים ב-20.8 דקות למשחק.
ב-20 במאי 2013 עבר בלאק לאוניברסיטת קנזס לאחר סיום לימודיו מממפיס עם תואר במנהיגות קבוצתית, והיה יכול לשחק ישירות בקבוצת הכדורסל של המכללה .
בעונה הבודדת שלו בקנזס היא הודחה בסיבוב השני של אליפות המכללות ובלאק השיג ממוצע 15.0 נקודות למשחק בטורניר.
משחקו הטוב ביותר במכללות היה עם 19 נקודות ב-9 מ-9 כשמדד היעילות היה טוב ביותר של המכללה במשחק בודד מאז 1990. ב-33 משחקים (פתח ב-15), הוא העמיד ממוצעים של 5.5 נקודות ו-3.9 ריבאונדים ב-13.5 דקות למשחק.
לאחר שלא נבחר בדראפט 2014, בלאק הצטרף יוסטון רוקטס עבור ליגת הקיץ של ה-NBA.
ב-27 באוגוסט 2014 הוא חתם עם הרוקטס.
ב-26 בדצמבר 2014, הוא נופה מסגל הרוקטס לקראת הפלייאוף לאחר שהופיע ב-25 משחקים.
לאחר ניפויו של בלאק מיוסטון, קיבלה על עצמה לוס אנג'לס לייקרס את חוזהו והוא הצטרף לקבוצה.
ב-3 בינואר 2015, הוא הועבר ללוס אנג'לס די-פנדרס, קבוצת הבת של הלייקרס מליגת הפיתוח שם שיחק במשך עונה וחצי.
לאחר שחזר ללייקרס, ב-10 באפריל 2015, הוא רשם את משחקו הטוב ביותר באותה העונה עם 18 נקודות ו-10 ריבאונדים בניצחון 98–106 על מינסוטה טימברוולבס.
ב-24 באוגוסט 2016, בלאק חתם על חוזה חדש עם הלייקרס.
ב-1 ביולי 2017, הלייקרס ויתרו על השחקן.
ב-17 ביולי 2017, חתם בלאק ביוסטון רוקטס.
בלאק שיחק 51 משחקים בהם העמיד ממוצעים של 3.5 נקודות ו-3.2 ריבאונדים, ועזר לקבוצה לסיים במאזן הטוב ב-NBA, ולהעפיל לראשונה בקריירה לפלייאוף שם הפסידו הרוקטס לגולדן סטייט ווריורס בגמר המערב 4:3.
ב-19 באוגוסט 2018 עזב בלאק לראשונה את ארצות הברית וחתם במכבי תל אביב, המתמודדת בליגת העל בכדורסל וביורוליג.
בערב ה-23 במאי 2020 הודיעו מכבי תל אביב וטאריק בלאק על שחרורו מהקבוצה בשל פציעה שהשביתה אותו מדצמבר 2019; לדבריו הייתה זו החלטה הדדית עבור האינטרס של בלאק לשהות לצד משפחתו בזמן מגפת הקורונה.
בינואר 2021 חתם בזניט הרוסית.
בקיץ 2022 חזר ליורוליג וחתם באולימפיאקוס.
טארנוקרטי (בהונגרית: Tárnokréti) הוא כפר במחוז גיור-מושון-שופרון, שבצפון-מערב הונגריה.
כמו כפרים רבים באירופה גם בטארנוקרטי מספר התושבים נמצא בירידה.
בטארנוקרטי חיו שני יהודים בשנת 1880 וארבעה בשנת 1910.
טאריק פיליפ הוא כדורסלן אמריקאי-בריטי, המשחק בעמדת הקלע בקבוצת הפועל ירושלים מהיורוקאפ ומליגת העל בכדורסל
פיליפ החל את הקריירה בשנת 2014 באוניברסיטת מערב וירג'יניה.
לאחר שסיים את לימודיו בשנת 2017, הצטרף אל קבוצת סולנוקי אולאי וזכה עמה באליפות הליגה ההונגרית ובגביע המדינה.
בעונת תאריך 13 בפברואר 2018, חתם בקבוצת סלאביו מליגת הכדורסל השנייה בספרד ושיחק במדיה 11 משחקים.
בעונת 2018/2019, חתם בקבוצת ממפיס האסל המשחקת בליגת הפיתוח של ה-NBA.
בעונת 2019/2020, חתם בקבוצת טופאש בורסה המשחקת בליגת העל הטורקית.
בעונת 2020/2021, חתם בקבוצת הפועל ירושלים מליגת העל הישראלית.
טאריק צאלח (בשוודית: Tarik Saleh; נולד ב-28 בינואר 1972) הוא מפיק, עיתונאי ובמאי קולנוע שוודי.
טאריק צאלח נולד בסטוקהולם, שוודיה, בנם של אם שוודית ואב מצרי.
בסוף שנות ה-80 של המאה ה-20 הוא היה בין אמני גרפיטי בולטים במדינה.
בהמשך הוא התחיל לעבוד בטלוויזיה השוודית.
בשנת 2007 הוא זכה בפרס על עבודתו בטלוויזיה.
בשנת 2009 הוא כתב תסריט וביים סרטו Metropia.
הסרט הוצג במספר פסטיבלים לקולנוע וזכה בפרסים לרבות בפסטיבל הסרטים של ונציה.
בשנת 2017, בהשראת רצח סוזן תמים, כתב את התסריט וביים את סרט "The Nile Hilton Incident".
הסרט זכה בפרס הסרט הטוב ביותר של האקדמיה השוודית לקולנוע ופרס חבר השופטים בפסטיבל הסרטים סאנדנס.
בשנת 2019 פורסם כי יביים סרט חדש בשם "חוזה מסוכן" עם כריס פיין בתפקיד הראשי, הסרט יצא לאקרנים ברחבי ארצות הברית בתחילת 2022.
בשנת 2022 יצא לאקרנים סרטו "הילד מגן עדן" בתחרות הרשמית בפסטיבל הקולנוע בקאן, ואף זכה בפרס התסריט הטוב ביותר לאותה שנה.
בסרט משחקים גם השחקנים הערבים-ישראלים תאופיק ברהום, מוחמד בכרי ומכרם ח'ורי והוא מותחן פוליטי המגולל את סיפורו של צעיר עדין וצנוע, בן למשפחת דייגים קשת יום בכפר קטן במצרים שזוכה במלגה לאוניברסיטת אל-אזהר בקהיר, ועם הגעתו לאוניברסיטה הופך בעל כורחו לפיון במאבק כוחות בין האליטות הדתיות והפוליטיות של מצרים.
המותחן המבוסס על הספר "שם הוורד" מאת אומברטו אקו, ואת המנזר בספר מחליפה המסגרת האוניברסיטאית ללימודי האסלאם ולהכשרת אימאמים וקאדים באל-אזהר.
בשנת 2025, צאלח ביים וכתב את המותחן הפוליטי "Eagles of the Republic" שהוצג בבכורה עולמית בתחרות המרכזית של פסטיבל קאן ב-19 במאי, שם היה מועמד לפרס דקל הזהב.
בסרט השתתפו השחקן הלבנוני פארס פארס, השחקנית האלג'יראית לינה חודרי והשחקן המצרי עאמר ואקד.
טאריק קוואמי ני-לנטה למפטי הוא כדורגלן אנגלי, המשחק בעמדת המגן הימני בפיורנטינה מהסרייה א'.
למפטי נולד בהילינגדון, לונדון רבתי, אנגליה.
הוא גדל במחלקת הנוער של צ'לסי, כאשר הצטרף לאקדמיה בגיל 8.
ב-29 בדצמבר 2019, ערך למפטי את הופעת הבכורה שלו בפרמייר ליג כשעלה כמחליף בניצחון 1–2 של צ'לסי על ארסנל.
הוא הופיע עוד פעמיים עבור צ'לסי, שתיהן במסגרת הגביע האנגלי.
ב-31 בינואר 2020, עבר למפטי לברייטון וחתם על חוזה לשלוש וחצי שנים.
ב-23 ביוני ערך הופעת בכורה בתיקו 0-0 נגד לסטר סיטי.
ב-1 בנובמבר כבש שער בכורה בפרמייר ליג בהפסד ברייטון 1–2 לטוטנהאם הוטספר.
ב-1 בספטמבר 2025 חתם בפיורנטינה.
למפטי הוא יליד אנגליה ממוצא גנאי.
הוא ייצג את נבחרות אנגליה הצעירות.
ביולי 2020 פנתה אליו ההתאחדות הגנאית על מנת שייצג את הנבחרת הלאומית.
אף על פי כן, ב-8 בספטמבר 2020 ערך הופעת בכורה בנבחרת אנגליה עד גיל 21, כשפתח בהרכב הנבחרת בניצחון 1–2 על אוסטריה.
ביולי 2022 עבר למפטי לייצג את נבחרת גאנה.
ב-23 בספטמבר ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת, בהפסד 3-0 לברזיל במשחק ידידות.
טאריק טיסודאלי (נולד ב-2 באפריל 1993) הוא כדורגלן מרוקאי המשחק בעמדת הקיצוני בקאורקפן ובנבחרת מרוקו.
טיסודאלי אשר נולד בהולנד, בחר לייצג את נבחרת מרוקו עקב מוצאו.
טארטרוקיון (שם מדעי: Tartarocyon) הוא סוג נכחד של יונק מהמשפחה כלבי דוב, אשר התקיים בצרפת של תחילת המיוקן שלפני 12.8 עד 12 מיליון שנה מזמננו.
סוג זה תואר ב-2022 בידי החוקרים: "Solé, Lesport, Heitz & Mennecart" ומשמעות שמו: "כלב הטרטארו" (Tartaro) - ענק אוכל אדם מהמיתולוגיה הבסקית, שהתקיים בחבל בארן.
הסוג מכיל מין בודד - Tartarocyon cazanavei, הקרוי לכבוד בעלי שטח החפירה של המאובנים אלן קזנובה, אשר תרם רבות לחפירתה.
ממצאי המאובנים של טורף זה התגלו בפירנאים האטלנטיים של דרום-מערב צרפת ואלה כללו רק שרידי לסת תחתונה גדולה, אשר מעידה שבעליה אולי שקל מעל 200 ק"ג והיה כנראה גדול טורפי אירופה של המיוקן.
מבנה הלסת מעידה על שיני טורף וייתכן שהיה צד פרסתנים קדומים או אכל נבלות שמצא.
במראהו דמה מעט לדוב בגודלו ואופן הליכתו אף שמבנה הלסתות דמה יותר לזה של כלב והיה בעל עוצמת נשיכה חזקה ביותר.
טארי ג'ורדן איסון הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדת הפאוור פורוורד ביוסטון רוקטס.
לאחר ששיחק בקבוצות של בתי ספר תיכון בוושינגטון, בחר איסון להצטרף לקבוצת הכדורסל של אוניברסיטת סינסינטי.
ב-26 בפברואר 2021 רשם שיא עונתי של 20 נקודות, 13 ריבאונדים ושלוש חסימות בניצחון 91–71 על אוניברסיטת טוליין.
בשנתו היחידה בסינסינטי הוא העמיד ממוצעים של 7.3 נקודות, 5.9 ריבאונדים, 1.3 חסימות ו-1.2 חטיפות למשחק.
בתום העונה עבר לשחק עבור אוניברסיטת המדינה של לואיזיאנה, ובעונתו היחידה שם העמיד ממוצעים של 16.9 נקודות, 6.6 ריבאונדים ו-1.9 חטיפות למשחק.
בדראפט נבחר איסון בבחירה ה-17 על ידי יוסטון רוקטס, ולאחר מכן הצטרף לסגל הקבוצה לטורניר ליגת הקיץ של ה-NBA.
בהופעת הבכורה שלו בטורניר קלע ארבע עשרה נקודות והוסיף שלושה עשר ריבאונדים בניצחון 91–77 על אורלנדו מג'יק, ובתום הליגה נבחר לחמישיית הטורניר.
טארק מוחמד א-סווידאן הוא סופר ומטיף איסלאמי ואיש עסקים כוויתי.
כתב ספרי דת, היסטוריה ומנהל עסקים רבים וכמה מספריו תורגמו לאנגלית וצרפתית.
א-סווידאן הביע דעות שנויות במחלוקת ומיליטנטיות אודות הסכסוך הישראלי-פלסטיני.
בשל עמדותיו הניציות הקיצוניות ואמירות שהשמיע על יהודים וישראל בדרשותיו, נאסרה כניסתו לארצות הברית ולבלגיה.
א-סווידאן עבר הכשרה מקיפה בלימודי אסלאם מגיל צעיר.
חי ולמד בארצות הברית מגיל 17 ושהה בה במשך 20 שנה.
לאחר השלמת לימודי תיכון, נרשם ללימודי תואר ראשון בהנדסת נפט וגז טבעי מאוניברסיטת פן סטייט והשלים את התואר ב-1975. השלים לימודי תואר שני במדעים ולאחר מכן דוקטורט בשנת 1990 בהנדסת נפט מאוניברסיטת טולסה.
א-סווידאן הוא אישיות טלוויזיונית ידועה בכווית.
לאורך תקופת פעילותו הפיק והנחה תוכניות טלוויזיה רבות בתחום האסלאם, מהקראת סורות מהקוראן ותוכניות המגוללות את סיפורו של מוחמד ועד להפקות על נשים בולטות בהיסטוריה של האסלאם ועל ההיסטוריה של אנדלוסיה.
התוכניות שלו שודרו בטלוויזיה הכוויתית, בערוץ הראשון (First), בערוץ החלל וב-MBC.
א-סווידאן שימש בעבר כמנכ"ל ערוץ הטלוויזיה הלוויין א-רסאלה, פרי מוחו של איש העסקים הסעודי הנסיך אל-וליד בן טלאל.
באוגוסט 2013, פיטר הנסיך טלאל את סווידאן מתפקידו בשל היותו מנהיג באחים המוסלמים בכווית.
הנסיך טלאל כתב בחשבון הטוויטר שלו כי פיטר את טארק א-סווידאן "כיוון שהודה שהוא שייך לתנועת האחים".
במכתב לא-סווידאן כתב הנסיך אל-וליד כי אין מקום לחבר האחים המוסלמים בערוץ.
הנסיך אל-וליד בן טלאל ביקר אותו כבעל "נטיות קיצוניות".
בשנת 2014 נאסר על א-סווידאן וסלמאן אל-עודה למכור את ספריהם ברחבי הממלכה הסעודית על ידי השלטונות.
לפני כן נאסר עליו לעלות לרגל במכה על ידי ערב הסעודית.
א-סווידאן היה אחד ממייסדי האקדמיה האמריקאית ליצירתיות בכווית, מוסד פרטי המציע לימודי הכנה למכללה אמריקאית בהקשר של ערכי האסלאם.
כמו כן, הוא אחד ממייסדי בית הספר לדורות מתקדמים (AGS) בערב הסעודית, "בית ספר קנדי בעל זהות אסלאמית" שבו לומדים סטודנטים אנגלית תחת תוכנית הלימודים הקנדית, ולוקחים שיעורים גם בערבית ואסלאם.
כמו כן היה מייסד שותף של בית הספר Etqan Global Academy (EGA) בקטר, בית ספר בין-לאומי מוסמך בגרויות (IB) (PYB), שנבנה על שטח של 60 אלף מ"ר באזור אל-ח'יסה.
א-סווידאן הוא מחברם של 54 ספרים ואלבומי קלטות אודיו מדוברות.
היהודים: אנציקלופדיה מאוירת (2009) – ספר שמטרתו, לדברי א-סווידאן, "להעיד, באמצעות ראיות ודיווחים כי דת היהודים המסולפת, בפני עצמה, מעודדת אותם לעסוק בבגידה ותככים, ומבדלת אותם בקרב בני אדם, ומעניקה להם היתר לנצל אחרים בדרכים הנלוזות ביותר".
נשים דגולות בתולדות אסלאם, קינדל 2013 –
האימאם אבו חניפה א-נועמאן, קינדל 2019 – ASIN B07ZFPTTCJ
האימאם מאלכ, קינדל 2013 – ASIN B07ZHVZZQ2
האימאם א-שאפעי, קינדל 2013 – ASIN B07ZH8LPG9
הנביא מוחמד (SAW): סימן ההיכר של מנהיגות
א-סווידאן הוא תומך נלהב בזכויות נשים במסגרת חוקי השריעה האיסלאמיים ותומך ברפורמה בפרשנות המסורתית של האסלאם.
הוא השתתף בדיוני דוחַה כמליץ יושר בעד זכויות פוליטיות וחברתיות של נשים.
לדבריו, נישואים בכפייה הם "לא אסלאמיים".
במהלך פגישה עם טים סבסטיאן בדיוני דוחה, הוא הצהיר: "'נשים שוות לגברים'.
זה הבסיס של השריעה, זה הבסיס של החוק האסלאמי עכשיו, מה שקרה הוא שב-400 או 500 השנים האחרונות, היינו נחשלים, היינו כבושים, והמסורת שלטה בחברה שלנו ויש אנשים שמבלבלים בין השריעה והאסלאם לבין המסורת, ובכך בשם האסלאם, הם מורידים את האישה".
כווית העניקה לנשים זכויות ב-2005, והוא היה אחד מאלה שהטיפו לזכויות האישה למי שהאשים את השריעה בכך.
הוא קבע: "אני בעד שנשים ישתתפו בבניית החברה ויכהנו בכל התפקידים כולל נשיאות מדינה.
אלו דעותיי הדתיות ואני לא מסתיר אותן".
הוא תמך באחים המוסלמים נגד ההפיכה המצרית ב-2013. הוא חבר באחים המוסלמים בכווית ותואר על ידי משרד החוץ האמריקאי כ"איסלאמיסט מתון".
ב-2012 הוא אמר: "אם האיסלאמיסטים יתחילו להפוך לרודנים במדינות שנפגעו מהאביב הערבי, נתקומם נגדם בדיוק כמו שעשינו נגד קודמיהם".
וכן: "חירות היא זכות קדושה והיא אחד העקרונות באסלאם...
חירות היא לעשות ולומר מה שאדם רוצה אבל בצורה מנומסת ומבלי לפגוע באחרים".
א-סווידאן גינה את הטרוריסטים ב-11 בספטמבר באומרו: "האנשים האלה מסוכנים מאוד לעצמם, לעולם הערבי, לעולם האסלאמי עצמו ולאסלאם עצמו".
לדבריו, העבדות באסלאם חוסלה על ידי ליברלים בלבד ולא על ידי האיסלאמיסטים, וכי "בן אדם חופשי בתנועותיו ולאן שהוא רוצה להשתייך, והאמונות הן מה שמניע אנשים, ולא שימוש בכוח".
ב-2006 אמר שהאיחוד האירופי, כמו גם שאר העולם, צריכים לחוקק "חוק האוסר על העלבת דמויות דתיות ודעות קדושות דתיות".
א-סווידאן הוא אחד החותמים על "מילה משותפת בינינו לבינך", מכתב פתוח של חוקרים אסלאמים למנהיגים נוצרים, הקורא לשלום והבנה.
א-סווידאן גם ביקר לאורך השנים בחריפות את ארצות הברית והמערב, ובוועידת החוג האסלאמי של צפון אמריקה בשנת 2000, אמר: "עלינו לומר למערב שאנו מושיטים יד לשלום כעת, אך לא כך יהיה הדבר לאורך זמן".
"גם אם ציוויליזציה מוכנה להתפורר – כמו המערב, עם כל מאפייני ההידרדרות של אימפריות שנפלו בעבר – היא לא תיפול עד שאנו, המוסלמים, נשאף לתת לה את הדחיפה האחרונה, הקש האחרון שישבור את גב הגמל".
בפגישה של האגודה האסלאמית של פלסטין בשיקגו בשנת 2000 אמר א-סווידאן: "פלסטין לא תשוחרר אלא באמצעות הג'יהאד.
אי אפשר להשיג שום דבר בלי להקריב דם.
היהודים יפגשו את סופם בידינו".
לאחר דברים אלו, נאסרה כניסתו לארצות הברית.
במאי 2007, א-סווידאן נרשם על ידי התובעים הפדרליים של ארצות הברית, יחד עם קבוצה של חברי האחים המוסלמים בארצות הברית, כקושר שותף ללא כתב אישום בתיק מימון הטרור נגד קרן ארץ הקודש לסיוע ופיתוח, אשר הורשעה יחד עם מנהיגי המימון של חמאס.
בית משפט פדרלי קבע לאחר מכן כי אין לפרסם את רשימת הקושרים השותפים ללא כתב אישום.
בראיון לאפריל 2012 לאל-קודס, תחנת טלוויזיה המזוהה עם חמאס, הוא אמר שמכיוון שהפוליטיקאים נשלטים על ידי כסף והתקשורת נשלטת על ידי היהודים, רק "התנגדות מזוינת" ולא סיוע מערבי או אהדה עממית מערבית, יוכלו לשנות את המצב בפלסטין ובירושלים.
הוא גם אמר בראיון שהדבר המסוכן ביותר שעומד בפני המוסלמים הוא היהודים, שאותם כינה "האויב הגדול ביותר".
בתשובה להאשמה באנטישמיות הוא קבע, "אני מסרב לדיכוי ומסרב לעוול.
בין אם זה נעשה למוסלמי או ליהודי, אני אסרב לעוול", וכי "אני נגד הדיכוי שמופעל על העם הפלסטיני בפלסטין".
הוא גם הצהיר כי "מאוד ברור באסלאם שאנחנו לא אנטי יהודים.
הנביא עליו השלום (ה') התחתן עם בחורה שהייתה יהודייה...
אז אנחנו לא נגד הדת עצמה, אנחנו לא נגד הדת.
אנחנו לא נגד האנשים עצמם".
הוא גם ציין כי "כשאנחנו מדברים בערבית ואנחנו אומרים יהודים, זה מאוד מובן בקרב ערבים שאנחנו לא מתכוונים לדת ולא לעם ישראל.
כמו כאשר אני אומר שעכשיו אוסטרליה נמצאת במזרח, אבל אנחנו כוללים את אוסטרליה כשאנחנו אומרים את המערב אז יש לנו מילים נפוצות אז אף אחת מהמילים שלנו לא אומרות אנטי-יהודיות או נגד ילדי ישראל".
לדבריו, ההערות מבוססות על דו"ח של ממרי שאותו כינה "ארגון ציוני".
בדרשה לחמאס שפורסמה מאוחר יותר באינטרנט ב-14 ביולי 2014, אמר א-סווידאן שישראל היא "מדינה מעוותת...[שנועדה] להימחק בשלמותה", ואמר גם כי "איננו דורשים הפסקת אש.
לחלופין, אנו דורשים ששיגורי הרקטות יימשכו עד שהם ישתחוו בפנינו".
עוד הצהיר א-סווידאן כי "כל האימהות של האומה האסלאמית – לא רק אימהות פלסטיניות – צריכות להניק את תינוקותיהן משנאת בני ציון.
עלינו להחדיר זאת בנפשותיהם של ילדינו, עד שדור חדש יקום וימחה אותם מעל פני האדמה...כל אחד ואחד מאיתנו, ביציאה מהאולם הזה, צריך לחשוב על תוכנית כיצד לחסל את ישראל".
בנובמבר 2014 נאסר על א-סווידאן על ידי ממשלת בלגיה להשתתף ביריד מוסלמי בבריסל על סמך ההערות שנאמרו בדרשה זו.
בחשבון הטוויטר שלו כתב א-סווידאן, "בלחץ השדולה הציונית, ממשלת בלגיה החליטה למנוע ממני להיכנס למדינה אף על פי שבידי ויזה תקפה".
הוא ציין שהסיבה שנמנעה ממנו הכּניסה היא "עמדתו הכנה ביחס לציונות ולפשעים הברבריים של הכיבוש הישראלי".
ממשלת בלגיה מסרה כי החליטה למנוע מא-סווידאן לבקר בבריסל, בגלל התבטאויותיו ה"אנטישמיות" בעבר.
ראש ממשלת בלגיה ושר הפנים אמרו כי "למטיף הזה יש אמונות אנטישמיות בלתי מקובלות ונוכחותו כאן מהווה איום על הסדר הציבורי".
לאחר איסור כניסתו לבלגיה, הוא הצהיר "אני שמח שעוררתי אי נחת כה רבה בקרב הציונים, ואני קורא לכולם, במיוחד לחוקרים ומטיפים, להרים את קולם נגד הציונות והפרקטיקות הפליליות הברבריות של ישראל".
בינואר 2022, במהלך ראיון באל-אסתיקלאל, הוא הצהיר כי "זו הפילוסופיה האסלאמית; היא לא מחקה את תרבותם של אחרים.
הגיוון הזה הוא שהופך את החיים ליפים.
הגיוון הזה הוא מה שנדרש, אז יש אין בעיה במהלך תהליך האינטגרציה לאמץ את המאפיינים המשניים של הזהות, אלא עם שמירה על יסודות הליבה שחיים באירופה, במיוחד מהדור השני והשלישי, חיים באופן טבעי כאירופים, אך מבלי להפר את עקרונות הדת האסלאמית.
וכי "אנחנו רוצים שלכל חברה יהיו תכונות ייחודיות משלה, ואנו רוצים שאנשי החברה יהיו חדורים בפרטיות זו, כל עוד היא אינה מתנגשת עם עקרונות דתם".
א-סווידאן השתמש בחשבון הטוויטר שלו כדי לקדם את מה שהוא מכנה הג'יהאד האלקטרוני.
ב-17 בינואר 2012 צייץ בטוויטר: "אני רואה צורך באיחוד מאמצי ההאקרים במסגרת פרויקט הג'יהאד האלקטרוני נגד האויב הציוני, וזהו ג'יהאד יעיל וחשוב, ושכר גדול בו – אינשאללה".
בציוץ אחר ציין: "אני מעודד מאוד צעירים לבצע ג'יהאד אלקטרוני...
אני רואה במעשה זה כטוב יותר מ-20 פעולות ג'יהאד".
בראיון ב-4 ביוני 2011 ב־AlQuds TV אמר א-סווידאן: "לאחרונה שאלתי את עצמי: למה שאני אישית לא אצא לג'יהאד?
ראשית, גופי לא יוכל לעמוד בזה..
שנית, האם מה שאני עושה פחות חשוב מהג'יהאד?
הייתי רוצה שכולנו נרגיש שאנחנו נלחמים באותה שוחה.
יש דבר כזה ג'יהאד תקשורתי, ג'יהאד פוליטי וסוג של ג'יהאד שאני מאוד מעודד צעירים לקחת על עצמם - ג'יהאד אלקטרוני.
חלק מבני הנוער שלנו חכמים ביותר.
אני מקווה שקבוצת האקרים תתכנס, ותפעיל התנגדות דרך האינטרנט, תכוון לאתרים ישראלים וציוניים ותשמיד אותם באמצעים אלקטרוניים."
עימותים עם מדינות ערב במפרץ הפרסי
בנובמבר 2012 אמר פקיד משטרת איחוד האמירויות כי חשודים שנעצרו באיחוד האמירויות נפגשו עם חברי האחים המוסלמים בכווית המשמשים כ"מנטורים לקבוצות אחרות".
לדבריו, "הם מקיימים קורסים ומלמדים את החברים כיצד לפעול ולהתנגד, כמו טארק א-סווידאן.
הגישה שלו נגד המשטר ברורה מאוד".
באוקטובר 2013, צייץ א-סווידאן בטוויטר כי נאסר עליו לבצע את העלייה לרגל לעומרה בסעודיה, וקבע כי "נאסר עלי להיכנס לסעודיה אך ורק בשל דעותיי ועמדתי נגד ההפיכה במצרים ואני מצהיר כי אהבתי לסעודיה ולאנשיה אינה מעורערת וכי לא ניתן [לעולם] לאסור על רעיונות".
בשנת 2020, ממשלת סעודיה העמידה לדין אדם באשמת רכישת ספר על ההיסטוריה של פלסטין מאת א-סווידאן.
ניתן למצוא מאות נאומים בערבית ואנגלית של א-סווידאן ביוטיוב, שמכילים קטעים מהופעותיו בערוצי טלוויזיה ערביים, וכן נאומים שנשא במזרח התיכון ובמדינות המערב.
טארמו פלטוקוסקי (בפינית: Tarmo Peltokoski; נולד ב-21 באפריל 2000) הוא מנצח, פסנתרן ומלחין פיני.
טארמו פלטוקוסקי נולד בואסה, הוא ממוצא פיני מצד אביו וממוצא פיליפיני מצד אמו.
הוא התחיל ללמוד נגינה בפסנתר בגיל 8 בבית הספר המוזיקלי קולה-אופיסטו בעיר הולדתו.
בגיל 14, אביו של טארמו פלטוקוסקי פנה למנצח יורמה פאנולה, כדי לקבל את בנו ללימודי ניצוח.
במהלך כיתת אמן השנתית בוואסה, פגש פאנולה את פלטוקוסקי, ולאחר מכן קיבל אותו כתלמיד פרטי לניצוח למשך ארבע השנים הבאות.
הוא למד בקונסרבטוריון להלחנה בהלסינקי ובתיכון "עירה" למבוגרים, אך מאוחר יותר עזב את הלימודים כדי להגשים את שאיפותיו.
בשנת 2017, הוא השתתף בתחרות הפסנתר הבינלאומית ע"ש מאג'לינד.
הוא ניגן את האטיוד "רשמים נאו-קלאסיים" שכתב בעצמו בסיבוב הראשון של התחרות, אך הודח לפני חצי הגמר.
טארמו פלטוקוסקי המשיך בלימודי המוזיקה באקדמיית סיבליוס, שם היו מוריו לניצוח סאקארי אוראמו, האנו לינטו, יוקה-פקה סאראסטה, ואסה-פקה סאלונן.
במהלך סגר הקורונה, התזמורת הפילהרמונית הקאמרית הגרמנית בברמן הזמינה את פלטוקוסקי להופעת ניצוח אורח בסוף שנת 2020, בהמלצת פקה קואוסטו ואירו רנטלה.
פלטוקוסקי ניהל לראשונה את התזמורת כהופעת אורח בקונצרט ציבורי ביוני 2021. בינואר 2022, מינתה התזמורת את פלטוקוסקי למנצח האורח הראשי שלה, המנצח הראשון שזוכה בתואר הזה בהיסטוריה של התזמורת.
בינואר 2022, פלטוקוסקי ניצח לראשונה על התזמורת הסימפונית הלאומית של לטביה.
במאי 2022, הודיעה התזמורת על מינויו של פלטוקוסקי כמנהל המוזיקלי והמנצח הראשי הבא שלה, החל מעונת 2022 - 2023.
במאי 2022, טארמו פלטוקוסקי ניצח לראשונה על התזמורת הפילהרמונית של רוטרדם.
על בסיס הופעה זו, הודיעה תזמורת רוטרדם על מינויו של פלטוקוסקי כמנצח אורח ראשי הבא שלה, החל מעונת 2023 - 2024, עם חוזה ראשוני של 4 שנים.
בספטמבר 2022, פלטוקוסקי ניצח לראשונה על תזמורת הקפיטול הלאומית של טולוז.
הוא חזר להופעה נוספת כמנצח אורח באוקטובר 2022. בדצמבר 2022, הודיעה תזמורת טולוז על מינויו של פלטוקוסקי כמנהל המוזיקלי הבא שלה, החל מעונת 2025- 2026, עם חוזה ראשוני של ארבע עונות.
הוא נושא את תואר המנהל המוזיקלי המיועד בעונת 2024 - 2025.
בינואר 2023, טארמו פלטוקוסקי עשה את הופעת הבכורה שלו כשניצח על תזמורות בצפון אמריקה עם התזמורת הסימפונית של סן דייגו והתזמורת הסימפונית של טורונטו.
באוקטובר 2023, פלטוקוסקי חתם על חוזה הקלטות עם דויטשה גרמופון.
אלבום הבכורה שלו עבור החברה יצא לאור במאי 2024, עם התזמורת הפילהרמונית הקאמרית הגרמנית של ברמן, בהקלטות של סימפוניות מאת מוצרט.
טארמו פלטוקוסקי ניצח לראשונה על התזמורת הפילהרמונית של הונג קונג ביוני 2023. ביולי 2024, הודיעה התזמורת על מינויו של פלטוקוסקי כמנהל המוזיקלי הבא שלה, החל מעונת 2026 - 2027, עם חוזה ראשוני של ארבע שנים.
הוא נושא את תואר המנהל המוזיקלי המיועד בעונת 2025 - 2026.
תחנת הרדיו Classic FM בחרה בטארמו פלטוקוסקי כאחד מ-30 "הכוכבים העולים" שלה לשנת 2024.
בנובמבר 2024 ניצח לראשונה על התזמורת הפילהרמונית הישראלית.
"רשמים נאו-קלאסיים" (אטיוד לפסנתר סולו)
אימפרוביזציה על הסימפוניה מס' 35 "האפנר" של מוצרט
אימפרוביזציה על הסימפוניה מס' 40 של מוצרט
אימפרוביזציה על הסימפוניה מס' 36 "לינץ" של מוצרט
טארן (באנגלית Tarn או corrie loch) הוא אגם קטן בהר, הנוצר בתוך שקע שנחצב על ידי קרחון קדום.
לרוב הוא בעל צורה עגולה או אליפטית, ולעיתים מוחזק במקומו על ידי סכר טבעי של מורנה (שאריות סלעים ומשקעים שהותיר הקרחון).
מקור המילה "טארן" במילה הנורדית העתיקה "tjörn" ("אגם הררי קטן ללא יובלים") שמשמעותו בריכה.
בחלקים מצפון אנגליה – בעיקר "קמברלנד" ווסטמורלנד (שם יש 197 "טארנים"), אך גם באזורים בצפון לנקשייר וצפון יורקשייר – המילה 'טארן' נמצאת בשימוש נרחב כשם לאגמים או בריכות קטנות, ללא קשר למיקומם ולמקורם.
באופן דומה, בשפות סקנדינביות, "jern" או "tjørn" (שניהם בנורווגית) או "tjärn" או "tarn" (שניהם בשוודית) הוא אגם טבעי קטן, לרוב ביער או עם צמחייה המקיפה אותו מקרוב או צומחת לתוך האגם.
שמו של ה-"Tjörnin" (שם של אגם מפורסם) ברייקיאוויק, איסלנד, גם הוא ממילה קשורה.
השימוש במונח "טארן" לתיאור גופי מים נובע מריבוי האגמים הקטנים באזור האגמים – אזור הררי בצפון-מערב אנגליה.
עם זאת, רבים מהאגמים הנקראים "טארן" באזור זה אינם תואמים במדויק את ההגדרה הטכנית של המונח.
ייתכן שהמילה הסקוטית "shon / shun" ("אגם קטן") נגזרת גם היא מהמילה הנורדית העתיקה "tjørn", אולי בהשפעת המילה "sjø" ("ים; אגם מים מתוקים").
טארנים הם תוצאה של קרחונים קטנים הנקראים קרקסים קרחונים.
קרקסים קרחונים נוצרים כשקעים על צלעות הרים ליד קו ה'פירן'.
בסופו של דבר, השקע שבו מתפתח קרקס קרחוני עשוי להפוך לצורת קערה גדולה בצד ההר, הנגרם על ידי בליה והימסות קרחון.
האגן יעמיק ככל שימשיך להיסחף על ידי הפרדת קרח ושחיקה.
טארן, בדרך כלל, יהיה מוקף חלקית משלושת צדדיו בצוקים תלולים, כאשר הצד רביעי הוא סוג של מורנה הבנויה מטיל קרחוני, היוצרת את שפת האגם שממנו יזרמו מים או נחל הרחק מהטארן.
אגמים נוצרים מהמסת קרקס קרחוני.
הם יכולים להיות בעלי מאפיינים עונתיים כמו "אגמים על-קרחוניים", או מאפיינים קבועים הנוצרים בשקעים שהותירו טארנים באזורים שהיו מכוסים בקרחונים בעבר.
טבואאראן (בגילברטית: Tabuaeran) המכונה גם האי פנינג או אטול פנינג הוא אטול המהווה אחד מאיי ליין המצויים במרכז האוקיינוס השקט.
גובהו המרבי של האי 3 מטרים מעל פני הים.
באטול טבואאראן מתגוררים כ- 1,900 תושבים.
מרביתם מתיישבים שהגיעו לאי מקיריבטי על ידי תאגיד מטעי האי פנינג (Fanning Island Plantations Ltd) על מנת לעבוד בגידול הקופרה.
היישוב העיקרי באי הוא נאפיה (Napia) ובו הנמל העיקרי באי.
יישוב זה מצוי במערב האי, דרומית לתעלת הכניסה ללגונה.
הכפרים הנוספים שבאי הם נאפארי (Napari) וטרייטאקי (Tereitaki) בצפון מערב האי, אאונטנה (Aontena) דרומית לנאפיה, ומאנוקו (Manuku) בדרום האי.
מרבית מוצרי המזון של תושבי האי מיובאים אל האי.
באי מגדלים קוקוס, חזירים, תרנגולות, אצות ים, וכן דגי ים ורכיכות.
הייצוא העיקרי של האי הוא הקופרה ומלאכות יד (בולים, וסכיני שיני כרישים).
האי משמש אתר תיירות וקו הספנות הנורווגי - Norwegian Wind עוצר באי מדי שבוע.
בשל קרבתו היחסית לאיי הוואי, שימש האי, ככל הנראה, נקודת עצירה לסירות הפולינזים שהפליגו להוואי.
באי התגלו ממצאים המעידים על יישובים פולינזים שמתיישביהם הגיעו, ככל הנראה, מאיי קוק או טונגה.
האי מופה לראשונה ב-6 בנובמבר 1798, על ידי רב החובל האמריקאי אדמונד פנינג אשר הפליג על אוניית צי ארצות הברית "בטסי", והאי נקרא על שמו.
באותה עת היה האטול - כמו גם יתר איי ליין - בלתי מיושב.
בשנת 1889 הכריזה הממלכה המאוחדת על שליטתה באי, הרחיבה באמצעות פיצוצים את התעלה אל הלגונה (וקראה לה "התעלה האנגלית"),
ובאי הוקמה תחנת ממסר של הכבל הטרנס פסיפי שקישר בין קנדה ואוסטרליה.
תחנת הממסר הופצצה על ידי ספינה גרמנית בשנת 1914 במהלך מלחמת העולם הראשונה.
בשנת 1939 הפך האי לחלק מהמושבה הבריטית איי גילברט ואליס.
בשנת 1979 הפך האי לחלק מהמדינה העצמאית קיריבטי.
טארקאנים או טרחאנים (ברומנית: Tarcani או Tărhani, בהונגרית: Tarkanok או Tárkány magyarság), מיעוט אתני הונגרי בטרנסילבניה, רומניה, שמוצאו המשוער משבטי הכוזרים שהתיישבו בקרישאנה.
הטארקאנים היו שבט קאווארי (שבטים כוזרים שפרשו מהעם הכוזרי והתלוו לשבטים ההונגרים) שהתמחה בעיבוד מתכת ושימש כשבט הברזלנים של הקאווארים.
שמם נודע כיוצרי כלי עבודה וכלי נשק באיכות גבוהה.
הטארקאנים התנצרו באותה תקופה בה קיבלו ההונגרים את הנצרות.
הטארקאנים היושבים ברומניה מרוכזים בקרישאנה, במיוחד במחוז ביחור, סביב היישוב טרקאיה (Tărcaia), שליד באיוש.
טַארִק בִּן זִיאַד נודע בהיסטוריה של ספרד כטַארִק אל-טוארטו (טַארִק בעל העין האחת), היה מוסלמי ברברי ומנהיג צבאי מבית אומיה, אשר הוביל את כיבושה של היספניה הוויזיגותית בשנת 711 לספירה, תחת הוראתו של הח'ליף, וליד הראשון, מבית אומיה.
לפי ההיסטוריון אבן ח'לדון, טארק היה משבט ברברי שעד ימינו קיים על גדות נהר באלג'יריה.
טארק איבן זיאד נמנה עם החשובים שבמפקדי הצבא בהיסטוריה של חצי האי האיברי.
בתחילה שימש כסגנו של מוסא בן נציר בצפון אפריקה ונשלח על ידיו ככוח החלוץ בכיבוש חצי האי האיברי (המקביל לספרד ופורטוגל של היום).
יש הטוענים כי הוא הוזמן על ידי ויטיזה, יורש העצר הויזיגותי, כדי שיתערב במלחמת האזרחים הוויזיגותית.
ב-29 באפריל 711 נחת צבאו של טארק בגיברלטר (השם "גיברלטר" מגיע מהשם הערבי "ג'בל טארק", אשר פירושו: ההר של טארק, או בנוסף, גיבר טארק, אשר פירושו: סלע טארק).
היסטוריונים מערביים טוענים שטארק הורה לחייליו לשרוף את ספינותיהם מיד כאשר הם מגיעים לאיבריה.
בעת הגעתו לגיברלטר, היו לטארק 12,000 חיילים בעוד שלאויביו היו 100,000.
לפי ההיסטוריון המוסלמי בן המאה ה-17 אל-מקרי , עם נחיתתו בגיברלטר נשא טארק בפני חייליו את הנאום הבא, הידוע מאוד בעולם המוסלמי:
הצבאות המוּרים, תחת טארק מפקדם, שטפו את היספניה, ובקיץ של שנת 711 נחלו ניצחון מכריע כאשר המלך הוויזיגותי רודריק הובס ומת ב-19 ביולי, בקרב גואדאלטה.
לאחר מכן נעשה טארק למושל היספניה, אך לבסוף נקרא על ידי הח'ליף וליד הראשון לשוב לדמשק.
טב למיתב טן דו מלמיתב ארמלו הוא ביטוי בארמית בבלית המופיע בתלמוד שפירושו המילולי בעברית "טוב לשבת בשניים מלשבת באלמנות".
הביטוי מופיע בגמרא במספר מקומות בשם ריש לקיש הקובע כי האישה תעדיף לחיות עם בעל, גם אם יש בו פגמים שונים, מבחינה חיצונית, בריאותית או התנהגותית, ובלבד שלא להישאר במצב של רווקות.
לדעת הרב יוסף דב סולובייצ'יק חזקת "טב למיתב טן דו" איננה קביעה היסטורית, השייכת לתחום הפסיכולוגיה או הסוציולוגיה, הנתונה בתקופות שונות לשינויים, אלא יש להתייחס אליה כעמדה על-היסטורית מטאפיזית, השייכת בכל הזמנים ובכל המקומות.
אלה הם דבריו בחוברת זה סיני - שיחה לפרשת קורח (עמ' 2–3):"אשה מעדיפה לחיות בשניים מאשר לבד.
לחזקה זו אין כל קשר עם הסטטוס החברתי והפוליטי של האשה בזמן העתיק.
אין החזקה בנויה על גורמים סוציולוגיים.
זהו פסוק בבראשית: 'אל אישך תשוקתך'.
זו היא קללה מטפיזית מוטבעת בשורש האישיות הנשית.
האשה - כשהיא בודדה - סובלת ללא השוואה יותר מהאיש...
וזה לא ישתנה לעולם - 'כימי השמים על הארץ'.
אין זו עובדה פסיכולוגית אלא עובדה אקזיסטנציאלית.
אין זו תוצאה של סטטוס נחות של האשה, אלא זה מתחייב מההבחנה היסודית בין אישיות האשה ובין אישיות האיש.
חיי רווקה זקנה הם הרבה יותר אומללים וטרגיים מחיי רווק זקן.
זאת הייתה אמת בזמן העתיק, וזו עדיין אמת בהווה, וזו תהיה אמת גם בעוד אלף שנה מעכשיו".ישנם אחרים שאינם מקבלים את השקפתו של הרב סולובייצ'יק בעניין זה, ורואים בחזקה זו קביעה התלויה במצב פסיכולוגי-חברתי שהיה קיים בתקופת חז"ל, העשוי להשתנות ממקום למקום ומתקופה לתקופה.
לדוגמה במסכת כתובות מובא, כי במידה והבעל התנה לפני החתונה כי הוא נושא את אשתו "על מנת שאין עליה מומין" כשהכוונה למומים הפוסלים כהנים מעבודת המקדש כגון: איטרת יד ימין, צליעה וכדומה ובנוסף אליהם גם ריח גוף לא נעים, ריח זיעה והזעת יתר, ריח פה דוחה ועוד.
ולאחר החתונה התברר כי קיימים באישה מומים אלו או אחד מהם והבעל לא יתרצה לכך, אלא יחליט שאין הוא חפץ בהמשך הנישואין אפילו אם תלך לרופא שיצליח לרפא אותה, אזי האישה לא תזדקק אפילו לגט, מאחר שבכך התברר למפרע שהיא כלל לא הייתה נשואה מאחר שהתנאי לא התקיים בזמן החתונה.
אולם לעומת זאת, אם נשא אותה הבעל על מנת שאין עליו מומים אלו והלך לרופא וריפא אותו, הנישואין יהיו תקפים, זאת משום שעל פי הכלל "טב למיטב טנדו", אנו אומרים שהאישה לא מקפידה על כך.
שימוש נוסף בנימוק מופיע בהלכה הבאה: "אמר רב יהודה אמר רב: אסור לאדם שיקדש את האשה עד שיראנה שמא יראה בה דבר מגונה ותתגנה עליו ורחמנא אמר ואהבת לרעך כמוך".
התלמוד מסביר שאיסור זה חל על הבעל, אך לא על האישה, וממילא אין איסור שהיא תקבל קידושין על ידי שליח מטעמה (למרות שיש לכך עדיפות כי "מצווה בו יותר מבשלוחו").
הטעם להבדל זה הוא דברי ריש לקיש לפיהם "טב למיתב טן דו מלמיתב ארמלו".
טארק עזיז היה שר החוץ וסגן ראש הממשלה בעיראק, ושימש יועצו הקרוב של נשיא עיראק לשעבר סדאם חוסיין בשנות ה-80 וה-90, בטרם מפלתו של חוסיין במלחמת עיראק.
נולד למשפחה כשדית-קתולית בכפר הנוצרי תל כיף שבצפון עיראק, ליד מוסול.
למד לתואר ראשון בספרות אנגלית באוניברסיטת בגדאד.
ב-1957 הוא הצטרף למפלגת הבעת', שם פגש לראשונה את סדאם חוסיין.
מ-1963 עבד כעורך הראשי בעיתון המפלגה "א-ת'אורה" וכן בעיתון "אל-ג'מאהיר".
ב-1970 מונה לשר המדע בממשלת חוסיין, וב-1974 מונה לשר ההסברה.
ב-1979 מונה לסגן ראש הממשלה, וב-1983 מונה גם לשר החוץ.
מכיוון שחוסיין שימש הן כנשיא והן כראש הממשלה, ולא יצא כמעט את גבולות עיראק מחשש לביטחונו, הפך עזיז לדמות מרכזית בממשלו, ולנציג של עיראק ומדיניותה בערוצים דיפלומטיים רמי-דרג רבים ברחבי העולם.
בתקופת מלחמת המפרץ הופיע לעיתים קרובות בתקשורת ושימש כדובר ממשל סדאם.
ב-1980 שרד ניסיון התנקשות בחייו, שנעשה על ידי מורדים מאיראן.
בסיום מלחמת עיראק, זמן קצר לאחר תפיסתו של חוסיין, נתפס גם עזיז על ידי הכוחות האמריקאים בעיראק, באפריל 2003. ב-2006 שימש כעד הגנה במשפטו של חוסיין, שהוצא להורג מאוחר יותר באותה שנה לאחר שנגזר עליו גזר דין מוות.
ב-2008 החל משפטו של עזיז באשמת הוצאה להורג של 42 סוחרים עיראקיים בשנת 1992. הוא נאשם שחתם על הפקודה לבצע את הרציחות, במסגרת תפקידו כסגן ראש הממשלה, משום שהסוחרים העלו מחירים מעבר למותר בחוק.
במרץ 2009 גזר עליו בית הדין המיוחד בעיראק 15 שנות מאסר באשמת פשע נגד האנושות.
בחודש אוגוסט של אותה השנה התווספו לכך עוד שבע שנות מאסר, בשל מעורבותו של עזיז בגירוש כורדים מאזורי מגוריהם בצפון-מזרח המדינה, במהלך שלטונו של סדאם חוסיין בשנות ה-80. הוא ריצה את עונשו בכלא במערב בגדאד.
ב-26 באוקטובר 2010 גזר עליו בית הדין הפלילי הגבוה בבגדאד עונש מוות בגין חלקו ברדיפת תנועות פוליטיות שיעיות בעיראק בימי משטר סדאם, ביניהן מפלגת "דעווה", שבראשה עומד כיום ראש ממשלת עיראק, נורי אל-מאלכי.
בנובמבר 2010 הודיע נשיא עיראק ג'לאל טלבאני כי אין בכוונתו לחתום על הצו שמתיר את הוצאתו להורג.
לעזיז שני בנים, זיאד וסדאם.
ב-5 ביוני 2015 מת עזיז בתאו בבית הכלא בעיראק.
טארקי הוא יישוב בסגנון עירוני ברוסיה ברפובליקת דאגסטן הממוקמת קרוב לעיר מחצ'קלה.
העיר ממוקמת על ההר טארקי טאו, המהווה חלק מהרי הקווקז.
לעיר היסטוריה עשירה כעיר בירה בהיסטוריה במאה ה-12 הייתה שייכת לאווריסטן בירה של האווארים לאחר מכן הייתה שייכת לקומיקים.
יש הטוענים כי זוהי למעשה העיר סמנדר אחת מן הבירות ההיסטוריות של ממלכת הכוזרים, העובדה כי הקומיקים דוברי ניב טורקי מחזק את הטענה כי הם בעברם היו כוזרים.
בעיר גרים כיום אך ורק קומיקים, אך בעבר התגוררו גם יהודים בעיר (ישנו בית קברות יהודי).
טארק רפיק עבד אלחי (1938–1993) היה ראש המועצה המקומית של טירה וראש העירייה הראשון שלה.
עבד אלחי נולד בטירה שבמשולש.
אביו רפיק שיח' נג'יב היה ממנהיגי היישוב טירה, וסבו, שיח' נג'יב, המוח'תאר של היישוב וממנהיגי מאורעות תרפ"א.
הוא למד בבית הספר מקוה ישראל.
עבד בתור מורה באום אל-פחם ובשנות ה-70 מונה למנהל חטיבת ביניים בטירה.
בשנת 1973 נבחר לכהן כראש המועצה המקומית בטירה.
כראש מועצה הוא יצא נגד התבססות של אלפי ערבים עזתים בטירה.
לקראת יום האדמה היה בין ראשי המועצות שהתנגדו להפגנות בלתי חוקיות וטען שהשלטונות לא נתנו גיבוי מספיק לרוב הדומם שהתנגד להפגנות.
בעקבות התנגדותו להפגנות נעשה ניסיון להדיח אותו מתפקידו.
עבד אלחי היה מראשי הוועד הארצי של ראשי הרשויות הערביות בישראל והיה חתום עימם על הדרישה שישראל תהיה מדינה דו לאומית.
במהלך כהונתו הוא הקים אצטדיון כדורגל בטירה.
בבחירות בשנת 1978 הוא לא נבחר לראשות המועצה והוא עבר לנהל את חטיבת הביניים ביישוב.
הוא נבחר שוב לראש מועצת טירה בשנת 1982 וכיהן בתפקיד זה עד מותו בשנת 1993. בתקופת כהונתו הפכה טירה לעיר ולמוקד של כל האזור, המסחר התפתח ונבנו תשתיות ומוסדות בהיקף משמעותי (פרויקט ביוב ראשון במגזר הערבי, מגרש כדורגל וכבישים).
במהלך כהונתו, בשנת 1991, הוכרה טירה כעיר.
את דרכו הפוליטית החל במפא"י, והמשיך במפלגת העבודה, אך בשלב מסוים הצטרף לחזית הדמוקרטית לשלום ולשוויון (חד"ש).
הוא תמך באופן נלהב בשוויון זכויות לערביי ישראל ובהקמת מדינה פלסטינית לצד מדינת ישראל, וקידם דו-קיום בין ערבים ליהודים.
עבד אלחי היה הראשון שהכריז על יום השלום בטירה בהשתתפות יהודים וערבים מכל רחבי ישראל.
בשנות ה-80 נפגש עבד אלחי עם יאסר ערפאת בתוניס באופן חשאי, זאת למרות החוק נגד מפגשים עם אנשי אש"ף ועודד את ערפאת לקדם את תהליך השלום.
כיום משמש כביש 554, שראשיתו במחלף הכניסה לטירה מכביש 444, ככביש הנקרא על שמו של טארק עבד אל חי.
טארק עבד אלחי היה נשוי פעמיים.
אשתו השנייה היא מהא מבית אבו ערוק..
בנו, מאשתו הראשונה, עורך הדין מאמון עבד אלחי, מכהן כראש עיריית טירה מאז שנת 2008.
טארק רמדאן הוא פרופסור ללימודי האסלאם בן זמננו בפקולטה ללימודי המזרח באוניברסיטת אוקספורד, שם הוא מלמד גם בפקולטה לתאולוגיה.
רמדאן הוא בנו של סעיד רמדאן ונכדו של חסן אל-בנא, אשר בשנת 1928 ייסד את תנועת האחים המוסלמים במצרים.
גמאל אל-בנא, רפורמיסט מוסלמי בעל דעות ליברליות, הוא הדוד רבא שלו.
אביו היה דמות קיצונית בולטת באחים המוסלמים, אשר הוגלה על ידי גמאל עבד אל נאצר ממצרים לשווייץ, שם נולד טארק.
סעיד רמדאן היה מקורב לסייד קוטב והיה מעורב בקנוניה נגד ממשלת מצרים אשר סייד קוטב נתלה בעקבותיה.
טארק רמדאן למד פילוסופיה, ספרות ומדעי החברה באוניברסיטת ז'נבה, וסיים את התואר שנה מוקדם מהמקובל.
הוא סיים תואר שני בפילוסופיה וספרות צרפתית (מושג הסבל בפילוסופיה של ניטשה), ודוקטורט בערבית ולימודי אסלאם.
הוא אף למד באוניברסיטה האסלאמית אל-אזהר בקהיר.
כמו כן, הוא עמית מחקר בכיר באוניברסיטת דושישה בקיוטו.
רמדאן לימד במכללת דה סוסיר, תיכון בז'נבה, והיה מרצה מן המניין בנושא דת ופילוסופיה באוניברסיטת פרייבורג בין השנים 1996 ל-2003. באוקטובר 2005 החל ללמד בקולג' סנט אנתוני באוניברסיטת אוקספורד כמרצה אורח.
בשנת 2005 היה לחוקר בכיר בקרן לוקאהי.
באמצעות כתביו והרצאותיו תרם באופן משמעותי לדיון בסוגיית המוסלמים במערב והתחדשות האסלאם בעולם המוסלמי.
הוא פעיל הן ברמה האקדמית והן ברמה העממית בהרצאות רבות ברחבי העולם בנושא צדק חברתי ודיאלוג בין תרבויות.
הוא תומך בלימוד מחדש של פרשנות של טקסטים אסלאמיים, מדגיש את אופיים ההטרוגני של המוסלמים במערב ומדגיש את הצורך בתרומתם לחברה המערבית.
רמדאן ייסד את תנועה המוסלמים השווייצרים, בה לקח חלק בסמינרים בין-דתיים וישב בוועדה בנושא "האסלאם והחילוניות".
בשנת 2007 התקבל להיות פרופסור ללימודי האסלאם באוניברסיטת ליידן, אך סירב לקחת את התפקיד, בטענה לסיבות מקצועיות.
הוא גם היה פרופסור אורח בנושא "זהות ואזרחות" באוניברסיטת ארסמוס ברוטרדם.
פרופסור רמדאן משמש כיום כנשיא צוות חשיבה האירופי EMN - רשת מוסלמית אירופאית בבריסל.
ב-6 ביוני 2007 קנס שופט בית המשפט הפלילי בסיין סן דני הסמוכה לפריז את רמדאן בסכום של 2,500 אירו, באשמת העלבת שני שוטרי משמר הגבול הצרפתי בנמל התעופה שארל דה גול במרץ אותה שנה.
נכון ל-2009, הוכרז טארק רמדאן כאישיות לא רצויה בתוניסיה, מצרים וערב הסעודית.
בשנת 2017 פורסם כי רמדאן נעצר ונחקר על ידי רשויות צרפת בעקבות תלונות שתי נשים הטוענות שאנס אותן.
בנוסף לתלונות על מעשי אונס, היו תלונות נגדו על הטרדה וניצול מיני, תוך ניצול סמכותו כמורה דרך וכמרצה.
ארבע נשים שווייצריות התלוננו שרמדאן הטריד אותן מינית כשהיו קטינות, ושתיים מהן סיפרו שהוא קיים עמן יחסי מין כשהיו בנות 14 ו-15.
טבול יום הוא כינוי, בהלכות טומאה, לאדם שנטמא וטבל, אך עדיין לא הסתיים היום בו טבל.
דרגת טומאתו היא שני לטומאה.
מסכת טבול יום מסדר טהרות, עוסקת בדיניו של טבול יום.
טבול יום הוא אדם שהיה טמא בטומאה של אב הטומאה או ראשון לטומאה, וטבל במקווה טהרה, אך עדיין לא הסתיים היום בו טבל.
תהליך הטהרה מסתיים רק עם סיומו של היום בצאת הכוכבים, הנקרא בתלמוד הערב שמש.
דין זה נלמד מהפסוק ב: .
לפי חז"ל, ה"קודשים" בפסוק זה מתייחסים לתרומה (שכן מחוסר כיפורים אסור באכילת קורבן גם אחר סיום היום), והמילה "וטהר" מתייחסת לשמש – שהשמש "נטהרת" (=עוברת) לגמרי מן הרקיע, דבר שנעשה בצאת הכוכבים.
טבול יום מטמא תרומה ועושה אותה שלישי לטומאה ומטמא קדשים ועושה אותם רביעי לטומאה.
במצב זה של טומאה קלה, רשאי הוא לאכול מעשר שני, אך לא תרומה.
בסוף היום - תהליך טהרתו נשלם, ואם הוא כהן יהיה מותר לו גם לאכול תרומה.
לגבי רוב הטמאים, סוף היום משלים לגמרי את טהרתם, והם רשאים גם לאכול קודש.
ברם, לגבי כמה מן הטמאים (זב, זבה, יולדת ומצורע).
קבעה התורה שעליהם להביא קרבן להשלמת טהרתם.
עד הבאת קרבנם הם מוגדרים כמחוסר כיפורים, ואסורים לאכול קרבן או להיכנס לבית המקדש.
לטבול יום דינים מיוחדים: בעוד שטומאת משקין "עושה תחילה", כלומר שהיא תמיד תהיה ראשון לטומאה בין אם המשקים נגעו באב הטומאה ובין אם נגעו בראשון לטומאה, הרי שמשקין שנגע בהם הטבול יום הם כמו כל שאר הטומאות - דרגה אחת פחות מהדבר המטמא.
טבול יום חייב כרת על ביאת מקדש והמקור לכך הוא בפרשת תזריע - , פסוק העוסק באשה ה"יושבת על דם טוהר" שדינה כטבול יום.
אמנם, לטבול יום מותר להיכנס עד עזרת נשים (לא כולל), דהיינו עד החיל (כולל).
טאשן היא הוצאה לאור גרמנית המתמחה בספרי אמנות, אלבומים וקטלוגים.
הוקמה בשנת 1980 על ידי בנדיקט טאשן בקלן שבגרמניה.
ההוצאה מתמחה בהצגה של אמנות מודרנית ולא שגרתית שבדרך כלל אינה חשופה לציבור הרחב, כמו אומנות קווירית וארוטיקה, וגם נושאים שגרתיים יותר כמו צילום, ציור, עיצוב, אופנה, תעמולה, קולנוע, ארכיטקטורה וקומיקס.
בסדרה המתורגמת לעברית מופיעים, בין השאר, הספרים הבאים:
ספר תמונות בהוצאת טאשן היה בסיס לכתיבת התסריט לסרט "ביפקייק" שיצא בשנת 1999.
טאשיזם הוא סגנון ציור מופשט צרפתי שהיה פופולרי בשנות ה-40 וה-50 של המאה ה-20. המונח משמש על מנת לתאר אמנות מופשטת לא גאומטרית שהתפתחה באירופה, ומתאפיינת בעבודת מכחול ספונטאנית, טפטופי צבע, כתמי צבע הנובעים היישר מהשפופרת, התזות של צבע וסימנים דמויי שירבוט שמזכירים קליגרפיה.
לעיתים קרובות הסגנון נחשב למקבילה האירופית של האקספרסיוניזם המופשט האמריקאי, למרות שקיימים הבדלים סגנוניים בין שני הזרמים.
כמו חבריהם האמריקאים, ציירי הטאשיזם הצרפתיים הפיקו עבודות גדולות ממדים, אך ביחס לעבודות אמריקאיות כמו אלה של ג'קסון פולוק ווילם דה קוניג, עבודותיהם של אמני הטאשיזם היו אלגנטיות וליריות יותר, ולעיתים קרובות כללו קווים מעודנים וגוונים מעורבבים ושקטים.
אמני הטאשיזם, בנוסף על כך, ראו עצמם פחות מחויבים מציירי הפעולה ליצירה מתוך השראה נפשית בלתי מרוסנת.
הציירת הישראלית לאה ניקל היא דוגמה לאמנית שהושפעה רבות מהטאשיזם, אליו התוודעה בעת שהותה בפריז.
ביצירותיה היא משתמשת בצבעוניות עזה, במשטח עבודה גדול ובטכניקות של חריטה, ציור באמצעות אצבעות, טפטוף ושרבוט; זאת על אף שהיא בונה מכל אלה קומפוזיציה מאורגנת.
הטאשיזם היה חלק מתנועה גדולה של אמנות אינפורמלית שפעלה לאחר מלחמת העולם השנייה, תוך נטישת ההפשטה הגאומטרית לטובת צורת ביטוי אינטואיטיבית יותר, בדומה לציור פעולה האמריקאי.
שם נוסף לסגנון הטאשיזם הוא מופשט לירי.
תנועת האמנות האוונגרדית קוברה קשורה גם היא בטאשיזם, וכך גם הקבוצה היפנית גוטאי .
לאחר מלחמת העולם השנייה המונח אסכולת פריז התייחס לעיתים קרובות לטאשיזם.
עם חסידיו החשובים של סגנון הציור נמנים ז'אן-פול ריופל (Riopelle), וולס (Alfred Otto Wolfgang Schulze), ז'אן דובופה (Dubuffet), פייר סולאג' (Soulages), ניקולא דה סטאל (de Staël), האנס הארטונג (Hartung), ג'רארד שניידר (Schneider), סרז' פוליאקוף (Poliakoff), ז'ורז' מתייה (Mathieu), ז'אן מסג'יה (Messagier) ועוד כמה נוספים (ראה/י רשימת אמנים מטה).
רבים מחבריה של תנועת קוברה היו שותפים להתפתחותו של הטאשיזם.
המונח שימש לראשונה בהתייחס לתנועה בשנת 1951, על ידי מבקרי האמנות צ'ארלס אסטיין ופייר גוגון.
הביטוי הפך שגור בעזרתו של המבקר והצייר הצרפתי, מישל טאפיה, שהשתמש בו בספרו "Un Art autre" (אמנות אחרת) משנת 1952. הטאשיזם קשור באופן הדוק באינפורמליזם, שלגביו הביקורת התייחסה כסגנון שאין בו הצגת של הצורה עצמה.
במאה ה-19 שימש המונח באופן אחר, כאשר הוצג בזלזול ביחס לאימפרסיוניסטים ולקבוצת המאקיאיולי האיטלקית.
Norman Bluhm (1921–1999) – צייר אמריקאי המקושר לתנועה
Beauford Delaney (1901–1979) – צייר אמריקאי המקושר לתנועה
(1923–1994) סם פרנסיס – צייר אמריקאי המקושר לתנועה
Elaine Hamilton (1920–2010) – צייר אמריקאי שהושפע מהתנועה
Paul Jenkins (1923–2012) – צייר אמריקאי המקושר לתנועה
Karel Kuklík (born 1937) – צלם צ'כי הנחשב מייצג של האמנות האינפורמלית בצילום
Ernst Wilhelm Nay (1902–1968) – אמן גרמני שהושפע מהתנועה
טאשה יאר היא דמות בדיונית ביקום הבדיוני של זיכיון "מסע בין כוכבים" המגולמת על ידי השחקנית האמריקאית דניס קרוסבי.
יאר שימשה כקצינת הביטחון על סיפון ספינת החלל "USS Enterprise-D" במהלך העונה הראשונה של סדרת הטלוויזיה "מסע בין כוכבים: הדור הבא".
על אף שקרוסבי עזבה את הסדרה לקראת סוף העונה הראשונה, היא חזרה לגלם את דמותה של יאר בעונות מתקדמות יותר של הסדרה.
בהשראת דמותה של טוראית ואסקז בסרט "שובו של הנוסע השמיני", שם הדמות במקור תוכנן להיות 'מאכה הרננדז'.
המפיקים אף שקלו ללהק לתפקיד את ג'נט גולדשטיין, אשר גילמה במקור את ואסקז.
בסופו של דבר, השחקנית מרינה סירטיס לוהקה לתפקיד זה, ואילו קרוסבי לוהקה לתפקיד היועצת דיאנה טרוי, אולם השתיים החליפו ביניהן תפקידים בטרם החלו צילומי הסדרה.
נטשה (טאשה) יאר נולדה בכוכב בשם "טורקנה IV", מושבה שנפלה לתוך אנרכיה, שבסופו של דבר ניתקה קשרים עם פדרציית הכוכבים המאוחדת.
יאר למדה להגן על עצמה ברחובות ולהימנע מכנופיות אונס.
היא עזבה את טורקנה IV בגיל 15, והשאירה מאחוריה את אישארה, אחותה הצעירה.
לאחר מכן, הצטרפה לאקדמיה של צי הכוכבים.
ז'אן-לוק פיקארד התרשם מאוד מביצועיה כקצינה, וכאשר מונה לקפטן על סיפון ספינת החלל "USS Enterprise-D" מינה אותה לתפקיד קצינת הביטחון הראשית (זמן קצר בטרם תחילתה של הסדרה).
כשנה לאחר מכן יאר לקחה חלק בצוות שיצא לכוכב "וארגה II" על מנת להציל את היועצת דיאנה טרוי.
במהלך משימה זו נהרגה יאר, כאשר חייזר בשם ארמוס הרג אותה על מנת להפגין את עוצמת כוחו.
וורף החליף אותה בתפקיד קצין הביטחון הראשי של האנטרפרייז.
טארק עלי (Tariq Ali; נולד ב-21 באוקטובר 1943 בלאהור בפקיסטן) הוא סופר בריטי, יליד פנג'אב, בעל טור בעיתון "הגארדיאן", פעיל פוליטי, תסריטאי והיסטוריון.