tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בשנת 2020, רכשה את חברת Data Masons תמורת כ-100 מיליון דולר.
בשנת 2021, רכשה את חברת Genius Central תמורת כ-17 מיליון דולר.
בשנת 2022, רכשה את חברת GCommerce ואת חברת InterTrade תמורת כ-49 מיליון דולר.
בשנת 2023, רכשה את חברת TIE Kinetix תמורת כ-66 מיליון דולר.
בשנת 2024, רכשה את חברת Traverse Systems תמורת 25 מיליון דולר ובהמשך השנה את חברת SupplyPike תמורת 206 מיליון דולר.
"SOS" הוא סינגל של אביצ'י בשיתוף פעולה עם אלו בלאק, שיצא ב-10 באפריל 2019, בהוצאת חברות התקליטים יוניברסל מיוזיק גרופ וגפן רקורדס.
השיר מופיע כסינגל מוביל באלבום האלבום השלישי של אביצ'י, Tim.
השיר נכתב על ידי אלבין נידלר, טמיקה האריס-קוטל, קנדי בורוס, אביצ'י, בון וקווין בריגס, והופק על ידי אביצ'י, אלבין נידלר ובון.
נכון לאוגוסט 2025, השיר הושמע למעלה מ-124 מיליון פעמים ביוטיוב, ולמעלה מ-834 מיליון פעמים בספוטיפיי.
P-15 טרמיט ) הוא טיל ים-ים מתוצרת ברית המועצות.
כינויו של הטיל - סטיקס שאול מהנהר שהקיף את השאול במיתולגיה היוונית, ושימש כינוי לגיהנום בנצרות הקתולית.
טיל הסטיקס פותח בשנות החמישים והיה מבוסס על מבנה המטוס יאק 1000 שנבנה בשנת 1951. לטיל כנפוני דלתא, גוף גלילי מעוגל ושלושה משטחי שליטה בזנב.
על אף ממדיו הגדולים יחסית לטילי ים-ים יוצר הסטיקס בכמויות גדולות ויוצא למדינות ברית ורשה רבות.
ביות הטיל מתבצע באמצעות מכ"ם אקטיבי המותקן בחרטומו ומשדר אלומת חרוט לכוון המטרה.
מנגנון הביות והנעילה של המכ"ם על המטרה הוא מנגנון סריקה קונית.
מנגנון זה נחשב בזמנו מתקדם ובעל דיוק וביצועיים טובים מאוד.
בטיל מותקן מנוע רקטי של דלק נוזלי כאשר יתרת הדלק שלא נשרפת במהלך היעף למטרה מתוכננת לשמש להגברת עוצמת הפיצוץ כמעין פצצת תבערה.
הטיל טס בגובה 120–250 מטר מעל פני הים.
התשתית שהטיל דרש בספינה הייתה בסיסית מאוד וכלל קופסת הפעלה אנלוגית קטנה, על כן, למרות ממדיו הגדולים של הטיל, ניתן היה להתקינו גם על כלי שיט קטנים מאוד, (מגודל של 60 טון כ-25 מטר אורך.)
הטיל היווה הצלחה גדולה מאוד בתקופתו וציים רבים בעולם הצטיידו בו, מדינות לא מעטות אף פיתחו קווי יצור לטיל זה.
עקב הצלחתו הגדולה, שימש הטיל בשימוש מבצעי עשרות שנים, בתקופה זו בוצעו בו שיפורים ושיכלולים רבים, כולל במערכת הביות ובעמידות שלו כנגד ל"א.
(חלק משיפורים אלו לא נכלל בגירסות היצוא של הטיל).
טילי סטיקס סופקו לציי מצרים וסוריה בראשית-אמצע שנות השישים, והחלו את עידן ספינות הטילים במזרח התיכון.
במלחמת ששת הימים לא נעשה שימוש בטילי הסטיקס אף על פי שהיו מבצעיים.
ב-21 באוקטובר 1967, כארבעה חודשים לאחר המלחמה, טובעה המשחתת אח"י אילת באמצעות ארבעה טילי סטיקס שנורו לעברה מספינות טילים מצריות מדגם קומאר שעגנו בנמל פורט סעיד.
אחד הטילים שנורו החטיא את הספינה והתפוצץ במים.
טיל זה גרם לנפגעים רבים בקרב החיילים שנטשו כבר את הספינה וגרם להם לפציעות פנימיות כתוצאה מהדף הפיצוץ במים.
ב-13 במאי 1970 טיבעה ספינת טילים מצרית מדגם קומאר את ספינת הדיג הישראלית "אורית" מצפון לימת ברדוויל בצפון סיני באמצעות טילי סטיקס.
שניים מהדייגים בספינה נהרגו ושניים אחרים נפצעו.
תקרית זו הוכיחה, בניגוד להערכות, כי לטיל יכולת פגיעה גם במטרות קטנות.
בשנת 1971 השתמשה הודו בטיל כנגד פקיסטן, ובשנות השמונים השתמשה בו איראן במהלך מלחמת איראן–עיראק.
במלחמת יום הכיפורים נעשה שימוש בטילי סטיקס בקרב לטקיה ובקרב טרטוס על ידי ספינות של צי סוריה ובקרב דמייט על ידי ספינות של צי מצרים, כנגד ספינות טילים ישראליות.
אף אחד מטילי הסטיקס לא פגע בכלי השיט של חיל הים שביצע תמרוני התחמקות והשתמש במוץ ובלוחמה אלקטרונית כנגד ראש ביות המכ"ם שמותקן בראש הטיל.
ברית המועצות, רוסיה, אלג'יריה, אנגולה, בולגריה, סין, קובה, הודו, עיראק, לוב, קוריאה הצפונית, פולין, רומניה, סרביה, סומליה, סוריה, וייטנאם.
SSRI (ראשי תיבות באנגלית: Selective Serotonin Reuptake Inhibitor; בעברית: מעכבי קליטה חוזרת בררניים של סרוטונין) הוא שם כולל לקבוצה של תרופות נוגדות דיכאון, המבוססות על עיכוב קליטה חוזרת של סרוטונין.
המדובר בדור חדש של תרופות נוגדות דיכאון, אשר מגוון רב של תרופות מתבססות עליו.
הידועות מבין תרופות אלו הן פלואוקסטין (Fluoxetine), הידועה בעיקר בשמה המסחרי פּרוֹזַק, ואסציטלופרם (Escitalopram), הידועה בעיקר בשמה המסחרי ציפּרָלֵקס.
משפחת תרופות זו היא חלק מקבוצה גדולה יותר של חומרים המכונים "SRI", הכוללת גם את הטריציקליים.
דרך הפעולה של תרופות מסוג SSRI
תאים אלה מעבירים ביניהם מידע על ידי שחרור חומרים כימיים הנקראים "מוליכים עצביים".
לשם העברת המידע בין תאי העצב, מעביר התא השולח מוליך עצבי לתא המקבל דרך סינפסה, שהיא מרווח זעיר בין תא עצב אחד למשנהו.
רק חלק קטן מהמוליך העצבי ששלח תא העצב הקדם-סינפטי נקלט בתא העצב הבתר-סינפטי.
בתהליך הנקרא קליטה חוזרת, רוב המולקולות של המוליך העצבי נקלטות חזרה בתא העצב השולח ולא משפיע על התא המקבל.
תרופות SSRI מעכבות את הקליטה החוזרת של המוליך העצבי סרוטונין וכך גורמות להעלאת ריכוז הסרוטונין בסינפסות ולהגברת השפעתו במסלולים העצביים במוח.
הסרוטונין שייך לקבוצת מוליכים עצביים מונואמינים ואחראי על מגוון רחב של תפקודים, בין השאר משפיע על תחושות הקשורות למצב הרוח, תיאבון, הנאה מינית וויסות הטמפרטורה בגוף.
הסרוטונין במוח מצליח לעבור את מחסום הדם-מוח באמצעות נשא ביולוגי ייחודי, וזו הסיבה לכך שלא ניתן להשתמש בסרוטונין עצמו כתרופה, משום שלא יוכל לעבור את מחסום הדם-מוח.
תחילת השפעת התרופות מסוג זה אורכת זמן.
כאשר מדובר בתרופות המוקדמות יותר בקבוצה זו, כמו פרוזק, לוקח כשלושה שבועות עד להשפעה מורגשת, מאחר שנדרש זמן להצטברות הסרוטונין וליצירת קולטנים נוספים בהשפעתו.
עם זאת, קיימות תרופות חדשות כמו ציפרלקס, בהן השפעת התרופה ניכרת לעיתים כבר לאחר שבוע טיפול.
בנוסף לכך, כאשר מדובר בהקלה על תסמיני חרדה, ההשפעה לרוב מהירה יותר, וכבר לאחר מספר ימים ניתן לרוב לחוש בשיפור.
ישנן מספר תאוריות מדוע העלאת רמת הסרוטונין במוח גורמת להפחתת תחושות דיכאון אולם אין קונצנזוס או אימות מספיקים לאף אחת מהן.
עצם ההנחה שבבסיס תרופות ה-SSRI, לפיה מניפולציה על הסרוטונין בגוף מסייעת להתמודדות עם דיכאון, היא הנחה שנכון לשנת 2018 אינה מגובה בראיות חד משמעיות שתומכות בה, ותרופות אלו נמצאו יעילות פחות מנוגדי דיכאון הטריציקליים אותם החליפה.
למרות זאת, תרופות ה-SSRI מקובלות על ידי פסיכיאטרים, ונחשבים באופן כללי ליעילות, אם כי מידת יעילותן ואופן פעולתן נתונה במחלוקת.
משפחת SSRI נכנסה לשימוש ב-1987. פלואוקסטין (הידועה בעיקר בשם המסחרי "פרוזק") הייתה התרופה הראשונה שקיבלה את האישור של FDA (מינהל המזון והתרופות בארצות הברית).
פלואוקסטין נחשבת כתרופה ישנה יחסית, ואת מקומה תופסות תרופות אחרות בעלות פעולה דומה, אך עם פחות תופעות לוואי, כגון: ציטאלופרם ("ציפרמיל", "רסיטל"), סרטרלין ("לוסטראל") ועוד.
במחקר משנת 2009 נמצא כי התרופות שהציעו את השילוב המוצלח ביותר של יעילות ומיעוט תופעות לוואי הן אסציטאלופראם (ציפרלקס), וסרטרלין (לוסטראל).
מחקרים שונים שבחנו את יעילות תרופות ה-SSRI בהשוואה לפלצבו, מצאו שהתרופות נמצאו יעילות בממוצע יותר מאשר פלצבו, אם כי נרשמה השפעה רבה גם לפלצבו עצמו, וההבדלים שנמצאו לעומת פלצבו לא גדולים בהרבה, ונתקלים בגישות מגוונות במחקר בהתחשב בתופעות הלוואי האפשריות של התרופות.
במטא מחקר שהתפרסם ביולי 2022 בכתב העת molecular psychiatry , בדקו חוקרים מיוניברסיטי קולג' לונדון (UCL) ומשירות הבריאות הלאומי הבריטי (NHS) תוצאות של מחקרים שונים שנעשו, כדי לבדוק את התאוריה לפיה חוסר איזון כימי עומד בבסיס הדיכאון, ולכן העלאת רמת הסרטונין במוח מסייעת להפחתת הדיכאון.
מסקנת החוקרים הייתה שאין ביסוס אמפירי לטענה זו, ולא התגלו הבדלים בין אנשים הסובלים מדיכאון ובין אנשים בריאים במגוון של מדדים הקשורים לסרטונין .
מחקרים ראשוניים טוענים שטיפול בהפרעת BDD או Body dysmorphic disorder - תפיסת גוף שלילית, בתרופות נוגדות דיכאון ממשפחת SSRI, משיג תוצאות טובות, כאשר פלואוקסטין - Fluoxetine (ובשמה המסחרי "פרוזק") נחשבת ליעילה יותר משאר SSRIs, אולם נושא זה טרם נחקר עד תומו.
תרופות ממשפחת SSRIs נחשבות לתרופות בטוחות יחסית ואינן ממכרות.
בניסויים שנעשו, בהם בעלי חיים הורגלו לחומר וניתנה להם גישה חופשית אליו, לא נראתה הלהיטות להשגת החומר המאפיינת התמכרות.
למרות זאת, הפסקה פתאומית אינה מומלצת ומקובל להפסיק את השימוש בצורה הדרגתית.
התרופה אינה מומלצת לילדים מתחת לגיל 12. חלק מהתרופות ממשפחה זו נחשבות בטוחות לשימוש במהלך ההיריון ותקופת ההנקה, אולם ככלל שימוש במהלך תקופת ההיריון אינו מומלץ, וזאת מאחר שהתרופה עוברת לעובר דרך מחזור הדם של האם.
אחרי הלידה עלול התינוק לסבול מתופעות הלוואי של גמילה חדה מהתרופה.
במקרה שבו אין אפשרות להפסיק את הטיפול במהלך ההיריון, יעביר הרופא את המטופלת באופן הדרגתי לאחת התרופות הבטוחות יותר, אם יש צורך בכך.
במחקר משנת 2011 נטען כי שימוש במשככי כאבים מסוג NSAIDs (אדוויל, נורופן, אדקס, איבופרופן, אספירין) עשוי להפחית את הפעילות האנטי-דיכאונית של תרופות ממשפחת ה-SSRI.
אחוזי ההצלחה ב-SSRIs אינם גבוהים מתרופות ממשפחת הטריציקליים, שהיו התרופות המקובלות לטיפול בדיכאון לפני SSRIs, אולם תופעות הלוואי ב-SSRIs מתונות יחסית ועוברות בדרך כלל לאחר זמן מה כשהגוף מתרגל.
בנוסף, הסיכון ממנת יתר בחלק מהתרופות הוא נמוך מאוד, בייחוד בתרופות החדשות יותר (דווקא פלואוקסטין נחשבת פחות בטוחה מההיבט הזה).
לכל אחת מהתרופות השונות ממשפחת ה-SSRI ייתכנו תופעות לוואי מעט שונות ויש לתת על כך את הדעת בבחירת התרופה המתאימה לחולה באופן אישי.
תופעות הלוואי הנפוצות הן הפרעות שינה (נדודי שינה, סיוטי לילה), הפרעות במערכת העיכול המתבטאות בדרך כלל בהרגשת בחילה, והפרעות בתפקוד המיני - הפחתת החשק המיני וקושי להגיע לאורגזמה (למטופלים הסובלים מהפרעות בתפקוד המיני נהוג להוסיף בופרופיון - Wellbutrin, ואף להחליף כליל את התרופות נוגדות הדיכאון ולעבור לתרופה זו).
שימוש ב-SSRI יחד עם אלכוהול עלול להעצים את תופעות הלוואי, ובנוסף לגרום להתנגשות בין האלכוהול לבין החומר הפעיל בכדור, על כן דבר זה מסוכן ועלול לשבש את תהליכי הכדור על הסרוטונין במוח ואף לפגוע עוד יותר בכבד.
לכן ישנו איסור לשתות אלכוהול בתקופת השימוש בתרופה.
הפרעות שינה (נדודי שינה, ביעותי לילה)
הפרעות אכילה: דיכוי התיאבון או הגברתו.
הפרעות בתפקוד המיני (דיכוי הזקפה אצל גברים וקושי בהגעה לאורגזמה אצל גברים ונשים כאחד)
פלואוקסטין (Fluoxetine) - שמות מסחריים: פרוזאק, פריזמה, פלוטין, אפקטין
סרטרלין (Sertraline) - שמות מסחריים: לוסטראל, סרטרלין, זולופט, סרנדה
ציטאלופרם (Citalopram) - שמות מסחריים: ציפרמיל, רסיטל
פלובוקסאמין (Fluvoxamine) - שם מסחרי: פבוקסיל, פלובוקסמין טבע
אסציטאלופראם (Escitalopram) - שמות מסחריים: ציפרלקס, אסטו, אסציטאלופרם טבע
פארוקסטין (Paroxetine) - שמות מסחריים: סרוקסט, פקסיל, פאקסט
משפחות תרופות נוגדות דיכאון נוספות
SRI – שם כולל לתרופות ממשפחות SSRI וטריציקליים
טריציקליים (TCA) – פועלות על סרוטונין ונוראדרנלין (ידוע גם כנוראפינפרין)
SNRI – מעכבי קליטה חוזרת של סרוטונין ונוראדרנלין
NRI – מעכבי קליטה חוזרת של נוראדרנלין
MAOI – פועלות על סרוטונין, נוראדרנלין ודופמין
רמרון/מירו, בונסרין – גורמים לשחרור סרוטונין ונוראדרנלין
ולבוטרין – מעכבי קליטה חוזרת של דופמין ונוראדרנלין
רמוטיב – תרופה ממקור צמחי, מקורה בצמח הפרע.
פועלת על סרוטונין, נוראדרנלין ודופמין.
מנגנון הפעולה שלה אינו ידוע במלואו.
מיועדת לטיפול בדיכאון קל עד בינוני.
ישנם מקרים בהם מוסיפים אוגמנטציה או חיזוקים שונים בנוסף לנוגד הדיכאון העיקרי.
פסיכותרפיה (כגון טיפול קוגניטיבי התנהגותי אן טיפול פסיכודינאמי).
תרופות (לעיתים ניתנות במינון נמוך יותר מאשר המינון שמקובל לתת אותן כאשר הן התרופה העיקרית ולא התוספת): תרופות נוגדות דיכאון אחרות, כגון בוספירון (סורבון), בופרופיון (ולבוטרין), מירטאזאפין (רמרון), רבוקסטין (אדרונקס) ועוד.
חלק מהתרופות נוגדות הדיכאון שמשמשות כאוגמנטציה פועלות על מוליכים עצביים אחרים או נוספים ביחס ל-SSRI; תרופות אנטי-פסיכוטיות במינון נמוך (דוגמת סוליאן), ליתיום, נוגדי פרכוסים, הורמונים של בלוטת התריס (כגון אלטרוקסין) ועוד.
לעיתים פחות קרובות ניתן ריטלין.
תוספי תזונה: אומגה 3, חומצה פולית (וויטמינים נוספים ממשפחת B), SAM-e, ויטמין D, מגנזיום, זעפרן, קריאטין ועוד.
שיטת איתות מספר 7 הוא פרוטוקול מודרני לתקשורת בין מרכזיות סיפרתיות המאפשר לנצל בצורה יעילה את מערכת התמסורת, להשביח את טיב השירות ולהרחיב את מגוון התכונות והשירותים ומאפשר שירותי והסכמי נדידה בין ארצות שונות.
זהו הפרוטוקול השולט כיום כליל בליבת הרשת של עולם הטלפוניה.
ייחודה של השיטה הוא ההפרדה המוחלטת של פס התדרים המשמש לאיתות מהפס להעברת המידע, דהיינו הקול של המשוחחים בטלפון (שיטה הקרויה CSS).
פיתוחן של טכנולוגיות חדשות, כגון ISDN והרשת הנבונה (IN) מיושם אף הוא בשיטת איתות זו.
רוב עולם הטלפוניה, לרבות עולם הסלולר, מתנהל לפי פרוטוקול ה-SS7. אמינותו גבוהה מאוד.
בין פרוטקולי ה-SS7 מצויים ה-ISUP שמעביר הודעות איתות על שיחה בין שני מתגים וה-TCAP שמעביר מידע בין מסדי נתונים ברשת.
למשל, אם אדם מנהל שיחה עם חברו, בעל טלפון סלולרי, הודעות על השיחה עצמה יועברו ב-ISUP (מתי היא התחילה, מאיזה מספרים, מתי התחיל הצלצול, מתי אחד הצדדים ניתק וכו').
תקשורת בין מסדי הנתונים הסלולריים (לאיזה מספר טלפון משויך מכשיר סלולרי, היכן נמצא מכשיר היעד) עוברת על ה-TCAP.
בטרם ה-SS7 היו פרוטוקולים שהעבירו איתות עם קול על אותו פס.
כתוצאה מכך ניתן היה, על ידי פברוק צלילים, לזייף הודעות איתות על השיחה (למשל, שהשיחה היא שיחת חינם).
דבר זה אינו אפשרי ב-SS7.
רשתות טלפוניה שליבת הרשת שלהן מיושנת ואינה SS7 קיימות כיום רק בעולם השלישי.
במחשבים, (Single Sign On (SSO היא שיטת הזדהות של משתמש המאפשרת הזדהות אחת כלפי מספר מערכות מידע ללא צורך בהזדהות נפרדת עבור כל מערכת.
יש הטוענים כי השימוש במונח שגוי ומעדיפים את השימוש בהזדהות ארגונית מופחתת כיוון שהזדהות חד פעמית אינה אפשרית במציאות.
מקל את הקושי לזכור מספר סיסמאות למערכות שונות.
מונע בזבוז זמן בהקלדה חוזרת של סיסמאות.
מצמצם עלויות של צוותי המחשוב עקב ירידה בכמות הפניות בנושא סיסמה.
מאפשר אכיפת מדיניות סיסמאות מרכזית.
כיוון שהזדהות חד פעמית מאפשרת כניסה למשאבים רבים על ידי הקלדה חד פעמית של הסיסמה היא עשויה להגביר את הנזק הנגרם על ידי משתמש לא מורשה שהשיג סיסמה.
זהו סיכון מרכזי מאוד באבטחת מערכות.
ההזדהות הראשונית נעשית מול שרת קרברוס, כאשר המשתמש מזין שם משתמש וסיסמה ומקבל תעודה להנפקת תעודות (Ticket Granting Tickets: TGT)
כל היישומים לאחר מכן משתמשים בתעודה זו מול השרתים שלהם על מנת לאמת את זהות המשתמש ללא צורך בהקלדה חוזרת של הסיסמה
בסביבת חלונות ההזדהות נעשית בעת ההתחברות לדומיין בActive directory, כל היישומים לאחר מכן משתמשים באישור שניתן על ידי Active directory כדי לאמת את המשתמש.
בסביבות יוניקס ולינוקס ההזדהות נעשית על ידי מודל מיוחד (Kerberos PAM) שמקבל את התעודה עבור שאר היישומים.
תצורה המבוססת על כרטיס חכם
ההזדהות הראשונית נעשית באמצעות כרטיס חכם
בעת צורך באימות של יישום נוסף הוא ניגש לכרטיס ומאמת את פרטי המשתמש
כרטיסים חכמים מכילים תעודת אישור (Certificate) או את סיסמת המשתמש.
SSO מיושם במחשב הביתי (למשל באתרי אינטרנט הדורשים הזדהות) ובארגונים גדולים המפעילים מספר מערכות רב.
כונן מצב מוצק , או בראשי תיבות "SSD" (בעברית, על פי האקדמיה ללשון: כונן שבבי), הוא אמצעי לאחסון מידע דיגיטלי, באמצעות שבבים אלקטרוניים במקום דיסק מגנטי כמו בכוננים קשיחים (HDD).
כונן SSD מורכב מזיכרון הבזק בתוספת בקר שנועד לנהל את זרימת הנתונים בין כונן האחסון לבין המחשב, ללא חלקים מכניים נעים.
לכוננים אלה אין חלקים נעים, כך שזמן הגישה לנתונים קצר משמעותית מאשר דיסק קשיח, וכך גם צריכת החשמל.
בנוסף, משקלו קטן יותר והוא אינו מרעיש כלל.
בנוסף, מכיוון שאין ב-SSD חלקים נעים, הוא פחות רגיש למכות, רעידות ונפילות, ואינו מושפע משדות מגנטיים.
מחיר האחסון ב-SSD גבוה יותר בהשוואה לדיסק קשיח, הקיבולת המקסימלית שלו קטנה יותר, ובמקרים מסוימים, ישנה הגבלה על מספר הכתיבות לאותו מקום בשבבי זיכרון הבזק.
עקב רגישות לניתוק אספקת החשמל במהלך הכתיבה, אורך חיי ההתקן עשוי להיות קצר יותר משל דיסק קשיח.
כדי לשלב כונני SSD במערכות שתוכננו לדיסקים קשיחים, ה-SSD מדמה דיסק קשיח באמצעות מנגנון וירטואליזציה המותקן בבקר שלו.
באמצע העשור הראשון של המאה ה-21, השימוש בכוננים מסוג זה התרחב בעקבות ירידת מחירם, עליית השימוש במחשבים ניידים, הגדלת קיבולתם והשאיפה ל"מחשוב ירוק".
היתרון המרכזי של SSD הוא מהירות קריאה/כתיבה גבוהה יותר משל כונן מגנטי.
הסיבה העיקרית לכך היא שפעולת ה"חיפוש ("Seek") ההכרחית של ה"זרוע" בכוננים מגנטיים - נחסכת (פעולת החיפוש היא הבאת ראש הקריאה/כתיבה מעל הסקטור עליו ממוגנט המידע, והמתנה לסיבוב הדיסק עד שהנקודה המדויקת עם המידע תגיע אל מתחת לראש).
פעולה זו נחסכת ב-SSD בו לא קיים כלל ראש קריאה/כתיבה ודיסק מסתובב.
צריכת הספק חשמל נמוכה יותר, וכתוצאה מכך, גם פיזור חום נמוך יותר;
עמידות טובה יותר בזעזועים וטלטולים;
בניגוד לכונן מגנטי, SSD לא מייצר רעידות וזעזועים שיכולים, בעצמם, להשפיע על רכיבים אחרים במערכת;
חסין מפני שדות מגנטיים לעומת דיסק קשיח שעלול להימחק כתוצאה מהם.
מאז השקתם ולמרות הירידה במחירם עם השנים, כונני SSD עדיין (נכון ל-2020) יקרים יותר מדיסקים מגנטיים ביחס של מחיר ליחידת זיכרון.
כמו כן הם מועדים יותר לפורענות מדיסקים קשיחים מכניים באירועי הפסקת חשמל או בכיבוי לא מסודר של המחשב בזמן כתיבת נתונים בכונן.
מקומו של Solid State Drive במדרג הזיכרון
בעולם המחשוב קיים מדרג בין אמצעי אחסון שונים במערכות מחשב, כשהזיכרונות הגבוהים בהיררכיה מאופיינים במהירות גישה גבוהה, נפח קטן ועלות גבוהה.
ככל שיורדים בהיררכיה גדל הנפח וקטן המחיר לגודל זהה של אחסון נתונים.
הזיכרון המהיר ביותר נמצא במעבדי המחשב עצמם, אחריהם סוגים שונים של זיכרון מטמון ולבסוף והזיכרון המרכזי במחשב, כאשר ההבדל ביניהם נגזר משני משתנים: מהירות הגישה, ובעיקר מהירות הכתיבה והקריאה.
בנוסף למדרג הזיכרון הפנימי, קיים מדרג דומה בין אמצעי אחסון חיצוניים - דיסקים, קלטות וכולי.
הדיסקים מחולקים לקבוצות טכנולוגיות שונות כשהמהירות יותר הן כמובן היקרות יותר.
קלטות נמצאות במקום נמוך יותר בהיררכיה ומשמשות לרוב לצורך גיבוי.
התקנת מערכת ההפעלה ב-SSD (יחד עם הגדרתו ב-BIOS ככונן אתחול)
הגדרת ה-SSD כזיכרון-המטמון (cache) של הכונן הקשיח
שימוש עתידי כתחליף ל-DRAM כיוון שאינו צורך זרם חשמלי רציף לשמירת מידע בינארי
נושא השילוב היעיל של SSD רלוונטי במערכות בהם קיימים גם כוננים קשיחים וגם כונני SSD, בדומה לתהליכי התייעלות במעברים קודמים בין טכנולוגיות אחסון שונות (לדוגמה מקלטות אחסון לדיסקטים, ומדיסקטים לדיסקים קשיחים, וכולי).
עקרונות שימוש יעיל בכונני זיכרון אלה אינם שונים מעקרונות השימוש הנכון בכל אלמנט אחר הנמצא בהיררכיית הזיכרונות.
הרעיון המרכזי הוא למקסם תועלת באמצעות מיטוב של יחסי עלות-תועלת.
נתונים חשובים, שהשימוש בהם רב או שהשפעתם על ביצועי המחשב גבוהה במיוחד - מאוחסנים ברמות גבוהות של ההיררכיה; ככל שחשיבות מהירות אחזור המידע ועדכון הנתונים קטנה, אפשר למקם אותם ברמות נמוכות יותר של ההיררכיה, כשהשפעתם נמוכה יותר על ביצועי המערכת.
על פי עיקרון זה, קובצי נתונים המתאימים לאחסון ב-SSD עשויים להיות קובצי מערכת ההפעלה וקובצי תשתיות אחרות, כמו אינדקס של מסד נתונים או קבצים חשובים במיוחד של מערכות קריטיות בארגון.
תהליך המיטוב אינו תהליך סטטי חד-פעמי ולכן נדרשות איטרציות רבות של תהליך זה.
במקרים רבים ניתן לבצע תהליכים אלה באמצעות מוצרי תוכנה ייעודיים, תוך חיסכון של ביצוע ידני.
התממשקות SSD עם המערכת המארחת
התממשקות כונן ה-SSD עם המערכת המארחת מנוהלת על ידי בקר SSD.
הבקר מכיל מעבד משובץ המריץ קוד קושחה, ולו חשיבות בביצועי ה-SSD.
הבקר אחראי בין היתר למיפוי בלוקים פגומים, לניהול זיכרון מטמון של קריאה וכתיבה, הצפנה, זיהוי ותיקון שגיאות, איסוף אשפה וכולי.
ממשקי ההתקן הלוגי מגדירים את הפקודות המשמשות את מערכת ההפעלה כדי לתקשר עם ה-SSD.
שירות המודיעין המיוחד (ברומנית: SSI - Serviciul Special de Informaţii) הוא גוף לביטחון פנים שפעל ברומניה במהלך מלחמת העולם השנייה.
שירות המודיעין המיוחד הוקם בשנת 1938 על ידי קרול השני, מלך רומניה.
השירות גדל והתעצם תחת שלטונו, ועסק בעיקר באיסוף מודיעין פנים, בפרט כנגד התנועה הלגיונרית, פוליטיקאים ומתנגדי המשטר.
לאחר הדחתו של קרול השני, המשיך השירות לפעול כיחידה במשרדו של ראש הממשלה, יון אנטונסקו, בפיקודו האישי.
ב-11 בנובמבר 1940 מינה אנטונסקו את קצין המשטרה אֵאוּגֵ'ן קריסטסקו לראש ה-SSI.
קציני צבא בכירים עברו לשרת ב-SSI.
ל-SSI היו שלוחות ברחבי רומניה ואף מחוצה לה.
יחידה של ה-SSI, דרג אופרטיבי מס' 1, שהגיעה ליאשי כשבועיים לפני פרעות יאשי ארגנה את הפרעות והשתתפה בהן.
באפריל 1951 הוכפף ה-SSI לסקוריטטה.
זיכרון סטטי בעל גישה אקראית (SRAM) הוא רכיב אלקטרוני הבנוי ממוליך למחצה ומשמש כזיכרון מחשב.
המילה "סטטי" מורה שזיכרון זה אינו זקוק לרענון, ותכנו זמין בכל רגע.
משום שאין צורך ברענון, ומסיבות נוספות, SRAM מהיר יותר מהתקני זיכרון אחרים דוגמת DRAM.
התכנון המקובל של סיבית SRAM מבוסס על מעגל הבנוי משני מהפְכים שנמצאים בליבו.
להבדיל מהתקני זיכרון אחרים, מעגל SRAM צורך הספק במשך כל הזמן, ולא רק בזמן קריאה וכתיבה.
זיכרון SRAM הוא נדיף: ברגע שנפסק ההספק למעגל, רכיב ה־SRAM מאבד את תוכנו.
לתא SRAM יש שלושה מצבים אפשריים:
מוכן לפעולה (Standby): במצב זה התא שומר על התוכן האחרון שנכתב אליו.
כתיבה: מידע חדש (שיכול להיות זהה או שונה מהתוכן הנוכחי) נכתב לתא.
השהייה כאשר כניסת Word Line (באיור WL) היא ב־0 אז השערים M5 ו־M6 מנתקים את התא מקווי הביטים (bit lines - BL).
שני המהפכים המורכבים כל אחד משני טרנזיסטורים המחוברים בצורה הופכית במרכז M1-2 ו־M3-4, טכנולוגיה הנקראת CMOS, ימשיכו להפעיל אחד את השני וישמרו על המצב הסטטי כל עוד הם מנותקים מקווי ה־BL.
קריאה אם התוכן של הזיכרון הוא 1, ערכו שווה לרמה הלוגית בנקודה Q.
התהליך מתחיל בכך שקווי הביט מקבלים ערך 1. אחר כך קו WL מקבל גם ערך 1. הטרנזיסטורים 5 ו־6 נפתחים.
קו BL נשאר כמו שהיה מכיוון ש־Q הוא 1. לעומת זאת קו BL שהוא טעון ב־1 נפרק כולו דרך טרנזיסטור M1 לאדמה.
מה שמשאיר את BL ב־0. מכיוון שהמעגל סימטרי מה שקורה אם המעגל היה טעון ב־0 הוא בדיוק אותו דבר רק ש־BL מתחלף עם BL.
כתיבה תהליך הכתיבה מתחיל על ידי הכנסת המידע לקווי הביט כלומר אם רוצים לכתוב 0 הופכים את BL ל־0 ואת BL ל־1 (ואם רוצים לכתוב 1 אז להפך).
לאחר מכן מפעילים את WL ואז המידע נכנס פנימה לתוך שני המהפכים.
הסיבה לכך שהמידע הקודם נדרס הוא כיוון שהדוחפים של קווי הביטים הם הרבה יותר חזקים מהמפכים החלשים שבתוך התא ולכן אם היה במוצא 1 הוא נפרק ומקבל את הערך 0.
Sex-determining Region Y) SRY) הוא האזור בכרומוזום Y שקובע את מין העובר.
SRY הוא גן חסר אינטרונים המקודד לגורם שעתוק מקבוצת HMG.
החלבון שנוצר ממנו נקרא testis determining factor) TDF) או חלבון SRY, והוא המתחיל את תהליך התמיינות תאים זכריים.
מוטציות בגן זה יכולות לגרום לנקבות XY חסרות שחלות (תסמונת סוויר); טרנסלוקציה של חלק מכרומוזום Y הכולל את SRY יכול לגרום לתסמונת זכר XX.
SS501 (בקוריאנית: 더블에스오공일, באנגלית: Double S Five-O-One) הייתה להקת בנים דרום-קוריאנית פופולרית שפעלה בשנים 2005–2010 תחת החברה DSP Entertainment.
בשנת 2010, לאחר סיום החוזה של חברי הלהקה היא התפרקה, וחבריה פרשו לקריירה עצמאית.
שם הלהקה הוא צירוף שתי האותיות הראשונות במילים Superstar Singer עם המספר 501 שמייצג את קיבוצם של חמשת החברים ללהקה אחת.
מועדון המעריצים שלהם נקרא Triple S שפירושו Super Star Supporter.
הצבע הרשמי של הלהקה הוא ירוק והסמל הרשמי שלה הוא חמישה אפונים בתרמיל, המציינים את היות הלהקה תמיד מחוברים יחד.
הסינגל הראשון של הלהקה, "Kyeonggo" (Warning), יצא ב-8 ביוני 2005 וזמן קצר אחריו יצא גם "Snow Prince".
במחצית הראשונה של שנת 2006 שבתה הלהקה מפעילות וזאת בשל ניתוח בגרון אותו עבר חבר הלהקה הו יונג סאנג.
באמצע 2006 נערך קונצרט הבכורה של הלהקה, "Step Up Concert", באוסקה שביפן.
בסוף 2006 שבה הלהקה לקוריאה על מנת לקדם את אלבומה הראשון שיצא ב-10 בנובמבר ונקרא S.T.01 Now.
אותה שנה תרמו ארבעת חברי הלהקה הפעילים את קולם לסרט האנימציה Pi's Story.
2007–2008: פעילויות ביפן, "בחורים רעים" והתת-להקה
בשנת 2007 החבורה פרצה בשוק-היפני.
מועדון מעריצים יפני נוסד תחת השם "Triple S Japan" (משמעות השם של מועדון המעריצים הוא Superstar Singer Supporters, בהתאמה למשמעות שם הלהקה).
ב-2008, SS501 חזרו לקוריאה עם הסינגל החדש שלהם - Deja Vu, שפורסם ב-8 במרץ 2008. שיר הנושא של הדיסק היה גם הראשון שהם החליטו לקדם, והם התחילו עם הקאמבק שלהם באם קאונטדאון.
לאחר שהצליחו עם הסינגל הם התחילו לקדם את הסינגל שני - "A Song Calling for You".
הלהקה ערכה מופע פרידה ב"מיוזיק בנק" ב-6 ביוני 2008 וחזר לפעילות היפנית שלהם.
בשני באוקטובר 2008 פורסמה הודעה רשמית שמנהיג הלהקה, קים היון ג'ונג, ישחק בדרמה הקוריאנית המבוססת על האנימה והמנגה היפנית - Boys Over Flowers (מוכרת יותר כ"בחורים רעים" בישראל).
הסדרה שודרה בערוץ הקוריאני KBS בחצי הראשון של 2009, הדרמה כללה 25 פרקים ומספר פרקי ספיישל.
באותו זמן חבר הלהקה פארק ג'ונג מין לוהק לשחק במחזמר "גריז" - "Grease" ושיחק את הדמות של "דני פארק".
מאחר שפארק ג'ונג מין וקים היון ג'ונג פתחו בקריירת סולו, האלבום הבא של SS501 נאלץ להדחות ליולי 2009. בנוסף לזאת, השלישייה הנותרת פתחה תת-להקה בה הו יונג סאנג הוא מנהיג הלהקה.
הסינגל הראשון שלהם היה "U R Man", והם גם קידמו את הסינגל שלהם (הנקרא "Because I'm Stupid") עבור הפסקול של הדרמה "Boys Over Flowers".
עקב ההצלחה הרבה של הדרמה מספר ההורדות לשיר זה היה הרבה מהרגיל.
2009–2010: מיני אלבומים, מסע ההופעות הראשון באסיה וחוזים.
SS501 הוציאו לאור את האלבום היפני השני שלהם – All My Love, ב-13 במאי 2009, מסע הופעות לקידום שירי הלהקה נערך ביפן כדי לתמוך באלבום.
מאוחר יותר הם פרסמו אלבום מ-קבץ-סולואים, שאיחד שירי סולו של חברי הלהקה.
לאחר השחרור כל אחד מחברי הלהקה עסק בקריית הסולו שלו, הם התאחדו שוב כדי לערוך את מסע ההופעות הראשון שלהם שנערך בסיאול, טוקיו, טאיוואן, שאנגחאי והונג קונג.
המיני אלבום של הקבוצה – Rebirth, הופץ בשני חלקים: גרסה מוגבלת וגרסה מלאה.
הגרסה המוגבלת הופצה ב-20 באוקטובר והמלאה ב-22. הגרסה המוגבלת כוללת תוספת מיוחדת של שני פוסטרים ואלבום תמונות המכיל 100 דפים.
SS501 קידמו את האלבום עם הסינגל "Love Like This", והשיר זכה בשני פרסים ב-Music Bank ואחד ב-Inkigayo Mutizen.
פעילויות הקידום לסינגל נגמרו ב-29 בנובמבר 2009.
SS501 ערכו הופעה בתאילנד, ולבסוף ערכו את ההופעה האחרונה שלהם בסיאול כדי לסגור את מסע ההופעות שלהם באסיה.
למרות שהוצאה לאור של המיני אלבום החדש היה מתוכנן לראשון למאי 2010, התאריך נדחה בשביל לערוך "נגיעות אחרונות" באלבום.
הם הופיעו ב-Dream Concert מאוחר יותר באותו חודש.
בגלל שקים היון ג'ונג נותר להחלים מפציעה קודמת, הם שרו שתי בלדות במקום שיר הקאמבק עליו היו שמועות מרובות באותה תקופה.
יום לאחר הקונצרט, שיר אחד מהמיני אלבום שלהם, "Let Me Be The One", הודלף לרשת.
זמן לא רב לאחר מכן הופץ הטיזר לשיר הקאמבק של הלהקה.
המיני אלבום השלישי – Destination, הופץ סוף כל סוף ב-24 במאי 2010. הזכייה הראשונה עם שיר הנושא של הדיסק, "Love Ya" ב-Music Bank הייתה במהלך השבוע השני לקידום הסינגל, הם גם זכו במקום הראשון בשבוע שלאחר מכן.
אט אט כולם התחילו לעזוב את DSP Entertainment, בהתחלה קים היונג ג'ון שעזב לטובת S-Plus Entertainment, לאחר מכן פארק ג'ונג מין לCNR Media, קים היון ג'ונג ל-KeyEast Entertainment, והו יונג סאנג וקים קיו ג'ונג ל-B2MENT.
למרות שכל אחד מחברי הלהקה נמצא תחת סוכנות אחרת, הלהקה הבטיחה לחזור יום אחד לשחרר אלבומים יחד.
2010–2014: קריירת הסולו והשירות הצבאי.
משנת 2010 ועד שנת 2014 החלו חברי הלהקה לשחרר אלבומים עצמאיים.
ביולי 2012 התגייס קים קיו ג'ונג לצבא קוריאה הדרומית לשירות של 24 חודשים, ובסוף יולי 2013 התגייס יונג סאנג גם הוא לשירות של 21 חודשים.
אנגלית: Kim Hyun Joongתאריך לידה: 6 ביוני 1986.תפקיד: מנהיג, זמר וראפר.
קים היון-ג'ונג נולד בשישי ליוני 1986; הוא זמר ושחקן קוריאני ובין היתר המנהיג של להקת בנים הפופולרית SS501 ואייקון אופנה בולט וחשוב בקוריאה.
הוא זכה לפופולריות אדירה בכל אסיה כששיחק את התפקיד של יון ג'י הו בשנת 2009 בדרמה הקוריאנית - Boys Over Flowers וכיום מוכר בכל העולם גם בתפקידו הראשי בדרמה Mischievous/Playful Kiss ובדרמה Inspiring Generation.
היון ג'ונג גם נבחר לקדם רשת קוסמטיקה בשם Tony Moly, רשת בעלת סניפים רבים ברחבי קוריאה ואסיה (בין היתר טאיוואן והונג קונג).
החוזה שלו עם Tony Moly נגמר בספטמבר 2010, והוא נבחר להיות הנציג של The Face Shop.
ב-28 ביוני 2010 הוכרז רשמית כי היון ג'ונג עזב את DSP Entertainment וחתם על חוזה עם KeyEast Entertainment.
בשנת 2011 פרץ היון ג'ונג בקריירת סולו עם האלבום והסינגל "Break Down", מאוחר יותר באותה שנה הוציא גם את המיני אלבום "Lucky" והסינגל "Lucky Guy".
בשנת 2013 הוציא את האלבום "Round 3" ואת הסינגל "Unbreakable" עם הראפר הקוריאני המפורסם - ג'יי פארק.
השמועות מספרות כי צפוי לו קאמבק נוסף ב-2014 לפני השירות הצבאי הממשש ובא.
אנגלית: Heo Young Saengתאריך לידה: 3 בנובמבר 1986.תפקיד: זמר ראשי.
הו יונג סאנג התחיל כטרייני של SM Entertainment, שם רכש לעצמו חברים מלהקות מפורסמות אחרות (דוגמת TVXQ וסופר ג'וניור).
מסיבות לא ברורות הוא החליט לקחת את הקריירה שלו למקום אחר ובעצת חבר נבחן באודישנים ל- DSP, וכך נכנס ללהקת הבנים SS501. זמן לא רב לאחר שפרצו כלהקה יונג סאנג הודיע על בעיות בגרון שבעקבותיהן יאלץ לעבור ניתוח ולנוח זמן מה, הלהקה לא הייתה פעילה ברוב השנה הזו עקב כך.
יונג סאנג גם שידר ברדיו יחד עם פארק ג'ונג מין, אותו החליף בסופו של דבר קים קיו ג'ונג.
ב-12 במאי 2011 יונג סאנג הוציא לאור את המיני אלבום-סולו הראשון שלו שנקרא "Let It Go".
בשנת 2012 הוציא את האלבום "SOLO" ואת הסינגל "Crying" ובשנת 2013 את האלבום "Life" ובו את הסינגל "The Art of Seduction".
בסוף יולי 2013 התגייס יונג סאנג לשירות החובה של צבא קוריאה הדרומית לשירות של 21 חודשים ותוך כדי ההכשרה הפך להיות מפקד יחידה.
אנגלית: Kim Kyu Jongתאריך לידה: 24 בפברואר 1987.תפקיד: זמר משני.
בשנת 2010 כשעזב את DSP חבר ליונג סאנג יחד לחברת התקליטים B2M Entertainment.
הסינגל הראשון שלו "Yesterday" יצא בשנת 2011 ושנה לאחר מכן את הסינגל "My Precious One" כסינגל טרום גיוס.
קים קיו ג'ונג התגייס לצבא קוריאה הדרומית ביולי 2012 לשירות חובה של 24 חודשים.
אנגלית: Park Jung Minתאריך לידה: 3 באפריל 1987.תפקיד: זמר.
פארק ג'ונג מין פרץ לראשונה ב-2005 כזמר משני בלהקת הבנים SS501, והיה השני שנבחן לאודישנים ללהקה זו.
הוא השתתף בתוכניות וורייטי ב-2006 ושידר ברדיו עם קים קיו ג'ונג והו יונג סאנג.
הוא היה הדמות הראשית בתוכנית הטלוויזיה Human Theater 2010, בה גילם את עצמו.
ג'ונג מין למד בתיכון עם קים היונג ג'ון.
פארק ג'ונג מין השתתף במחזמר "Grease" בתפקיד הראשי ושיחק את דמותו של דני פארק, תפקיד שזיכה אותו בתחרות הכישרון הטוב ביותר במחזמר הטוב ביותר בפרס "Golden Ticket Award", וכך גם ניצח את יאסונג מSuper Junior.
בנוסף לזאת, פארק ג'ונג מין הוא גם הבעלים של קניון-רשת בשם Royal Avenue.
בעוד התחילו כקניון-רשת, Royal Avenue הציעו ללקוחותיהם אולמות תצוגה ובתי קפה בקוריאה באפריל וביולי פתחו את הסניף הראשון שלהם בסין.
באירוע פתיחת הסניף אמר פארק ג'ונג מין שהוא הכין הפתעה ללקוחותיו הסיניים.
צפוי לו קאמבק יפני נוסף ב-2014.
אנגלית: Kim Hyung Joonתאריך לידה: 3 באוגוסט 1987.תפקיד: זמר ראשי וראפר.
היונג ג'ון נולד ב-3 באוגוסט 1987; יש לו אח צעיר ממנו, קים קי בום, שבעבר היה חבר בלהקות Xing ו-U-KISS.
בילדותו הוריו התגרשו, והדבר גרם לו לחיות עם אימו בלבד.
קים היונג ג'ון פרץ לראשונה ב-2005 כחבר בלהקת הבנים SS501, הוא הצעיר ביותר מבין כל החמישה ורכש בזאת את תואר המאקנה, עקב זאת הוא גם לרוב מכונה התינוק של הלהקה.
לאחר שהחוזה של הלהקה עם DSP Entertainment נגמר, היונג ג'ון חתם על חוזה עם חברת התקליטים S-Plus Entertainment לקריירת הסולו שלו.
לאחר מכן הוא פתח קניון עם אחיו הקטן קיבום, לו הם קראו Piro Piro.
היונג ג'ון התחיל גם בקריירת משחק ותיאטרון במחזמר קומדי-רומנטי בשם "Caffeine" בו הוא שיחק בתפקיד פרקליט והשתתף גם בתפקיד מרכזי בקליפ של קאן מי יון - "Paparazzi"; הוא חתם על חוזה עם AVEX Entertainment לקריירת הסולו שלו ביפן.
סינגל הסולו הראשון שלו - Girl, הופץ בשביעי למרץ 2011, לאחר מכן הוא הוציא לאור סינגל נוסף - Oh Ah, ב 9 במרץ 2011.
בשנת 2012 הוציא את המיני אלבום השלישי שלו - "Escape" ואיתו הסינגל "Sorry I'm Sorry".
שנה לאחר מכן הוציא סינגל בשם "Akways Love You" עם הזמרת קוטה מהלהקה סאני היל.
SSRN (ראשי תיבות של Social Science Research Network; בעברית: רשת המחקר של מדעי החברה) הוא מאגר דיגיטלי פתוח המוקדש להפצה מהירה ולהנגשה של מחקר בתחומי מדעי החברה והרוח.
האתר נחשב מרכזי וחשוב במחקר האקדמי, במיוחד בכלכלה, מימון, חשבונאות, ניהול ומשפטים.
האתר נוסד בשנת 1994 על ידי הכלכלן האמריקאי מייקל ג'נסן.
הנשיא והמנכ"ל הוא כעת גרג גורדון.
ככלל, מאמרים בפורמט PDF מועלים לאתר על ידי מחבריהם, לעיתים בגרסה ראשונית שטרם התפרסמה או התקבלה לפרסום, ומאותו הרגע יכול כל אדם להורידם בלא תשלום.
הורדת מאמרים שכבר פורסמו בכתבי עת מסחריים כרוכה לעיתים בתשלום.
משתמשים יכולים להירשם לשירות הודעות במאות תחומי התמחות ולקבל לתיבת הדואר האלקטרוני מידי כמה ימים ידיעונים (e-journals) עם תקצירי מאמרים חדשים בתחומי העניין שלהם.
SSRN מציע דירוג של כותבים ומאמרים לפי מספר ה"הורדות" שלהם באתר.
האתר אף מציע דירוג של בתי ספר ופקולטות בתחומים השונים על פי סך ההורדות של מאמרי אנשי הסגל שלהם.
דירוגים אלה הם בינלאומיים, כלומר משתתפים בהם כל המוסדות שחוקריהם מעלים את פרסומיהם לאתר.
במאי 2016 נרכש המאגר על ידי הוצאת אלסוויר.
SS-20 Saber הוא קוד דיווח נאט"ו של טיל בליסטי לטווח בינוני מתוצרת ברית המועצות שנקרא במקור (ברוסית) ''' (כלומר: ракета средней дальности, טיל לטווח בינוני "פיוניר").
הטיל, בעל יכולת לנשיאת 1–3 ראשי קרב גרעיני, נכנס לשירות בשנת 1976. הצבת טילי ה-SS-20 וכיוונם לעבר מערב אירופה הייתה אחד האירועים שעוררו את "המלחמה הקרה השנייה" בראשית שנות ה-80 של המאה ה-20 וגררה את החלטת נאט"ו לפריסת טילי שיוט וטילים בליסטיים מסוג פרשינג 2 על אדמת אירופה.
המערך פורק בעקבות הסכם פירוק נשק גרעיני לטווח בינוני בשנת 1988. לאחר השמדת המערך נרכש מספר לא ידוע של משגרים על ידי קוריאה הצפונית עבור טיל ה-BM-25 מוסודאן שלה.
הטיל היה דו-שלבי, מבוסס דלק מוצק, מרובה ראשי נפץ.
הטיל לא יועד להרס נרחב וליצירת הלם, כמכה מקדימה או כמכה שנייה, אלא לתקיפת מטרות מדויקות במערב אירופה.
טווח הפעולה של הטיל היה 5,500 ק"מ כך שפריסתו בברית המועצות (בעיקר באוקראינה, בלארוס וליטא) טיווחה את כל בסיסי נאט"ו ביבשת.
הראש הקרבי במשקל 1.6 טון היה יכול לשאת פצצת אטום בעוצמה של 1 מגהטון TNT או עד שלושה ראשי קרב בעוצמה של 150 קילוטון TNT כל אחד.
דיוק הפגיעה גדל משגיאה של כ-500 מ' בדגמים הראשונים לכדי 150 מ' בדגמים המתקדמים יותר.
הטיל נועד לשם החלפת הטילים המיושנים R-12 ו-R-14, שיוצרו בשנות ה-60 של המאה ה-20. פיתוח הטיל נמסר למכון מוסקבה להנדסה טרמית (Московский институт теплотехники, МИТ) ב-1968. הטיל יוצר באיגוד המפעלים הפדרליים בווטקינסק () ואת המשגרים ייצרה חברת כלי הרכב של מינסק (בבלארוסית: Таварыства Мінскі аўтамабільны завод).
באוגוסט 1976, לאחר ניסויים באתר קפוסטין יאר, סופקו הטילים המבצעיים הראשונים לחיל הטילים האסטרטגיים של רוסיה.
עד 1986 נפרסו הטילים ב-48 אתרי שיגור בברית המועצות.
מומחים במערב נחלקו באשר לצורך הסובייטי בפיתוח הטיל והכוונה המסתתרת מאחוריו.
החוקר הנאו-שמרני ריצ'רד פרל סבר שהטילים הם חלק מתוכנית סובייטית לביסוסה כמעצמה עולמית, בעוד חוקרים אחרים סברו שהטילים בישרו נסיגה מגישת ההשמדה הטוטלית באמצעות אימוץ אסטרטגיה מתוחכמת יותר ופניה לכיוון של נשק גרעיני טקטי, המייצר איום ופגיעה מוגבלת ("דוקטרינת אוסטינוב").
נוסף על כך, לאחר שהסכמי סאל"ט הטילו מגבלות על הצבת טילים בליסטיים לטווח ארוך, עלתה חשיבותם של טילים לטווח בינוני, שלא נכללו בהסכם.
SS-GB היא סדרת דרמה של ה-BBC משנת 2017, המבוססת על רומן בשם זה מאת לן דייטון (1987).
העלילה מתרחשת בהיסטוריה חלופית של שנת 1941, לאחר שהממלכה המאוחדת נוצחה בקרב על בריטניה ונכבשה על ידי גרמניה הנאצית.
הגיבור הראשי דאגלס ארצ'ר הוא קצין בילוש מצליח בסקוטלנד יארד, שנמנע מעיסוק בפשע פוליטי.
לדעתו פעילות המחתרת הבריטית היא חסרת טעם.
בכל זאת הוא אינו אוהב את הכיבוש הגרמני, ומקווה שיסתיים בקרוב.
ארצ'ר עובד תחת פיקודו של פריץ קלרמן, קצין אס אס גרמני ולאחר מכן גם תחת פיקודו של ד"ר אוסקר הות', קצין אס אס בכיר המגיע במיוחד ללונדון.
המשטר הנאצי מעריך אותו מאוד, בין היתר בגלל שליטתו הטובה בגרמנית.
חקירה שגרתית של רצח בלונדון מתבררת כרצח פוליטי על ידי המחתרת, כאשר בידי הנרצח היה מסמך מדעי חשוב, שנדרש לקראת הכנת פצצת אטום.
ארצ'ר רצה להתגייס למלחמה, אך לא גויס עקב מקצועו.
אשתו נהרגה במלחמה מהפצצת מטוסי קרב גרמניים.
בעלת הבית שלו מסייעת לו בגידול בנו היחיד, בעוד בעלה שגויס למלחמה - נמצא עדיין בשבי הגרמני.
מזכירתו של ארצ'ר וחברתו סילביה מנינג חברה במחתרת, ונאלצת להסתתר מהגסטפו.
על רקע משטר דיכוי טוטליטרי שנכפה על תושבי בריטניה, ארצ'ר מתמודד מצד אחד מול המנהלים הנאצים שלו, ומצד שני מול בריטים שזועמים עליו שהוא משתף פעולה ואף מנסים לחסל אותו.
ואז הוא נקרא לבצע משימה חשובה מאוד לטובת מולדתו.
אירועי היסטוריה חלופית המוזכרים בסדרה
ראש ממשלת בריטניה וינסטון צ'רצ'יל הוצא להורג לאחר הכיבוש הגרמני.
המלך ג'ורג' השישי מאושפז בבית חולים תחת שמירה קפדנית של הצבא הגרמני, בעוד אשתו אליזבת ובנותיו אליזבת ומרגרט נמלטו לאוסטרליה.
ממשלה גולה בריטית הוקמה בארצות הברית, אך האמריקאים אינם מכירה בממשלה זו, ובכלל אין כוונה בארצות הברית לצאת למלחמה נגד גרמניה הנאצית.
גרמניה נמצאת בקשרים ידידותיים עם ברית המועצות, ושר החוץ שלה ויאצ'סלב מולוטוב מגיע ללונדון כדי לקבל בטקס חגיגי את עצמותיו של קרל מרקס לאחר שתוצאנה מהקבר, כדי להעבירן אל ברית המועצות.
הסדרה הופקה על ידי ה-BBC החל מאוקטובר 2015, והוקרנה לראשונה בערוץ BBC One בחמישה פרקים החל מ-19 בפברואר ועד 19 במרץ 2017.
סם ריילי - דאגלס ארצ'ר, קצין בילוש בסקוטלנד יארד
קייט בוסוורת' - ברברה ברגה, עיתונאית אמריקאית
ג'יימס קוסמו - הארי וודס, בלש בסקוטלנד יארד בדרגת סמל
מייב דרמודי - סילביה מננינג, מזכירתו של ארצ'ר וחברתו, חברת המחתרת
לארס אדינגר - ד"ר אוסקר הות', קצין בכיר באס אס
ריינר בוק - פריץ קלרמן, קצין אס אס ומפקדו של ארצ'ר
SS 90 (קרויה גם: "Jaguar-SS-90-Roadster", "Swallow Sidecar SS90") היא מכונית ספורט בתצורת רודסטר מתוצרת יצרנית הרכב "SS Cars" (שם מלא: "S.
Cars Limited") אשר בשנת 1945 הפכה ל-יגואר,
ללא חלונות מלבד 2 חלונות (מגני שמש) סימטריים - לרוחב - מקדמה
מאייד - גוף כפול מסוג "RAG"
את דגם ה-"SS 90" פיתח מהנדס הרכב הבריטי "Harry Weslake"
השם "SS 90" - מסמן את המהירות המקסימלית של הדגם שהיא 90 מייל
SRS או מפרט דרישות תוכנה (ראשי תיבות של: Software Requirements Specification) הוא תיאור מפורט מערכת תוכנה העתידה להיות מפותחת (להבדיל מאפיונה הכללי).
SRS מודל במקור על בסיס מפרט דרישות עסקי (CONOPS, כונה גם StRS).
מסמך SRS מפרט דרישות פונקציונליות ודרישות לא-פונקציונליות, ועשוי לכלול סט של תרחישי שימוש המתארים אינטראקציות עם משתמשים שהתכנה חייבת לספק למשתמש עבור אינטראקציה שלמה.
מפרט דרישות תוכנה, קובע את הסכם הבסיס בין לקוחות, לקבלנים או ספקים על כיצד מוצר התכנה צריך לתפקד.
SRS הוא מפרט יסודית וקפדני, המבצע הערכה מקיפה של הדרישות לפני שלבים מתקדמים יותר של תיכון מפורט, במטרה להפחית שינויים מאוחרים יותר בעיצוב ככל שניתן.
אחת המטרות המרכזיות של SRS היא לספק בסיס מציאותי להערכת עלויות המוצר, הסיכונים, ולוחות הזמנים הצפויים.
עם שימוש נכון, מפרט דרישות תוכנה יכול למנוע כישלון פרויקט תוכנה.
מפרט דרישות תוכנה מגדיר דרישות הכרחיות ומספיקות לפיתוח הפרויקט.
כדי להתבסס על הדרישות, המפתח צריכה להיות הבנה ברורה ויסודית של המוצר המיועד לפיתוח.
זו מושגת באמצעות תקשורת מתמשכת ומפורט עם צוות הפרויקט והלקוח לאורך כל תהליך פיתוח תוכנה.
מסמך SRS עשוי להיות אחד מהתוצרים הנדרשים בחוזה התקשרות, או שיכיל צורות אחרות של תוכן מחויב חוזית.
בדרך כלל SRS נכתב על ידי כתב טכני, ארכיטקט מערכות, או מהנדס תוכנה.
דוגמה למבנה של SRS הוא כדלקמן (ראשי פרקים באנגלית):
SS יגואר 100 היא מכונית ספורט בתצורת רודסטר מתוצרת יצרנית הרכב "SS Cars" (שם מלא: "S.
Cars Limited") אשר בשנת 1945 הפכה ליגואר.
שיוצרה בין השנים 1941–1936 בבריטניה.
ללא חלונות מלבד 2 חלונות (מגני שמש) סימטריים - לרוחב - מקדמה.
מאייד - גוף כפול מסוג "SU".
מחיר היחידה בשנת 1937 עמד בבריטניה על 395 שטרלינג (מנוע 2.5 ליטר).
מחיר היחידה בשנת 1938 עמד בבריטניה על 445 שטרלינג (מנוע 3.5 ליטר).
בשנת 1938 יוצר אב טיפוס "SS יגואר 100" של דגם קופה.
שלבי SSC טואטרה היא מכונית-על אמריקאית, בתצורת מכונית ספורט תוצרת SSC North America (לשעבר שלבי סופר-קארס, Shelby SuperCars Inc).
המכונית נחשבת לאחת ממכוניות הכביש המהירות ביותר שיוצרו אי-פעם.
המכונית היא בעלת הספק של ומהירות מרבית מתועדת של .
ב-10 באוקטובר 2020 הכריזה SSC שהמכונית שברה את שיא המהירות למכונית כביש בייצור סדרתי כאשר נהג המרוצים הבריטי אוליבר וב השיג מהירות שיא של ומהירות ממוצעת בשני כיוונים של .
השיא נקבע בכביש ציבורי באורך בלאס וגאס, נבדה, ליד כביש 160, שנסגר לצורך שבירת השיא.
מספר אנשי מקצוע הטילו ספק בתקפותו ו-SSC הודיעה שתבצע ניסיון נוסף לשבור את השיא באופן שיהיה מהימן ולא שנוי במחלוקת.
ב-27 בינואר 2021 שברה הטואטרה את שיא המהירות במהלך ניסוי בפלורידה.
היא השיגה מהירות חד-כיוונית של ומהירות ממוצעת בשני הכיוונים של .
עם זאת, SSC מתכננת ניסיון נוסף על מנת לשבור את מחסום ה-500 קמ"ש.
ב-14 במאי 2022 הגיע המכונית למהירות בכיוון אחד, לאורך מסלול של בפלורידה.
SSL (בעבר - Space Systems/Loral, LLC (SS/L)) היא חברה בתחום תעשיית החלל.
מטה החברה ממוקם בפאלו אלטו והיא נמצאת בבעלות מלאה של Maxar Technologies הקנדית.
החברה הוקמה כמעבדת מחקר מערבית של פילקו בשנת 1957. בהמשך היא הייתה חטיבת החלל של פורד ונרכשה על ידי Loral Corporation בשנת 1990 תמורת 715 מיליון דולר.
לאחר הרכישה שמה שונה ל-Space Systems/Loral.
גם יחידות נוספות של "פורד" בתחום החלל מסן חוזה נרכשו על ידי Loral.
בשנת 2012 החברה נרכשה על ידי החברה הקנדית MDA תמורת 875 מיליון דולר.
בשנת 2017 שמה חברת האם שונה ל-Maxar Technologies.
החל משנת 2025 החברה פועלת תחת שם Lanteris Space Systems.
בשנת 1960 נבנה הלווין הראשון Courier 1B, שהיה בין לווייני התקשורת הראשונים.
במרוצת השנים החברה בנתה לווייני תקשורת, לווייני מזג אוויר ולווייני חישה מרחוק.
בין לקוחות החברה חברות כמו אינטלסט, Eutelsat, Globalstar, SES ורבים אחרים.
החברה סיפקה את רוב לווייני הצילום מסדרת "SkySat" שמופעלת על ידי Planet Labs.
בסך הכול סופקו ללקוחות כ-100 לוויינים בתחומים שונים.
מוצרי החברה שולבו בתחנת החלל הבין-לאומית.
מערכת מדחפים של LADEE תוכננו ונבנו על ידי SSL.
בשנת 2017 SSL זכתה בפרויקט של נאס"א לבניית רכב חלל לבדיקת ותחזוקת לוויינים קיימים.
הפרויקט מבוצע ביחד עם מעבדת המחקר של צי ארצות הברית וגופי מחקר נוספים.
בשנת 2019 החברה החליטה לעזוב את הפרויקט
במאי 2019 SSL נכללה ברשימת חברות שישתפו פעולה עם נאס"א במשימה לירח החדשה "ארטמיס".
הגשושית פסיכה ששוגרה באוקטובר 2023, נבנתה על ידי SSL.
SSLV (קיצור של Small Satellite Launch Vehicle) הוא משגר לוויינים וחלליות רב שלבי שפותח על ידי הארגון ההודי לחקר החלל ומשמש לשיגור לוויינים קטנים של הודו ולקוחותיה.
מתקני השיגור של משגרי SSLV נמצאים במרכז החלל סאטיש דאוון הממוקם בחוף הדרום־מזרחי של הודו.
בעתיד מתוכנן לבנות כן שיגור למשגר זה במרכז החלל העתידי.
המשגר יכול להביא מטען של 500 ק"ג למסלול לווייני נמוך או 300 ק"ג למסלול מסונכרן שמש.
בשנת 2016 הוחלט לפתח משגר חדש לשיגור לוויינים קטנים.
הפיתוח הושלם בשנת 2018 והחלה בנייה ובדיקות המשגר.
עלות השיגור לעומת משגרים הודים אחרים ירדה באופן משמעותי לכ-4 מיליון $.
להכנת השיגור נדרש צוות של כ-6 אנשים והוא נמשך כשבוע.
השיגור הראשון בוצע ב-7 באוגוסט 2022 ולא הצליח.
השיגור השני בוצע ב-10 בפברואר 2023. למסלול הועברו 3 לוויינים במשקל כולל של 334 ק"ג.
SS.11 (כונה בצה"ל "תגר") הוא טיל נגד טנקים מונחה תיל שבראשו מטען חלול מתוצרת נורד אוויאסיון הצרפתית.
זהו אחד מראשוני הטילים נגד טנקים, והראשון שנעשה בו שימוש ממסוקים.
הטיל נכנס לשירות לראשונה ב-1956, ויצא משירות בשנות ה-70.
הטיל נרכש על ידי צה"ל בשנת 1958, כונה "תגר" והופעל על ידי יחנ"ט 755 של חיל התותחנים.
במלחמת ששת הימים כללה יחנ"ט 755 חמש סוללות טילי "תגר" שהשתתפו בקרבות בכל הגזרות.
בספטמבר 1967 הטביע צוות מיחנ"ט 755 טרפדת מצרית.
בשנת 1968 לקחה יחנ"ט 755 חלק בפעולת כראמה, ולאחר מכן לא השתתפה בפעילות מבצעית.
STC, ראשי התיבות של Sound Transmission Class הוא דירוג על ידי מספר יחיד המתאר עד כמה מחיצה בבניין מבודדת מעבר של גלי קול.
מספר זה נגזר מבדיקה מיוחדת של מספר תדרים.
נתון זה משמש עבור קירות פנימיים, תקרות ורצפות.
היעילות של חומרים שונים ניתנת לדירוג על בסיס בדיקה זו, המנצלת את איבוד העוצמה של גל קול בטווח התדרים שבין 125 ל־4000 הרץ.
במקרים של שימוש במכשירים כגון Echo Sounder משוכללים ניתן לכוון ערך זה לצורך דיוק מדידת המכשיר.
כתוצאה מכך, מדד זה אינו יעיל לתדרים נמוכים.
ה־STC יועד בעיקר למדידת התדרים שבטווח התדרים של הקול האנושי.
לכן ה־STC אינו מתאים למדידת יכולת בידוד של רעשים מכנים, מוזיקה או רעשים הנוצרים על ידי כלי תחבורה, אשר אינם נמצאים בטוח זה ובעיקר בתחום התדרים הנמוך.
אבל בפועל ה־STC אקטואלי יותר בתדר נמוך מאשר נכון באופן תאורטי.
STC מודד בדציבלים את ההפחתה בעוצמת הקול בטווח התדרים הנדון.
לדוגמה, אם קול בעל עוצמה של 80 דציבלים יופחת על ידי מחיצה ל־50 דציבלים, אז נאמר שמקדם ה־STC של המחיצה הוא 30 דציבלים.
ערך STCהשפעה25דיבור רגיל יכול להיות מובן באופן ברור למדי30דיבור חזק יכול להיות מובן היטב35דיבור חזק נשמע אבל אינו מובן42דיבור חזק נשמע לחשוש45נדרש מאמץ כדי לשמוע דיבור חזק48דיבורים חזקים מאוד נשמעים בקושי50דיבור חזק מאוד אינו נשמע
STS-1 הייתה המשימה המאוישת הראשונה בתוכנית מעבורות החלל.
טיסה זו שוגרה ב-12 באפריל 1981 וחזרה ב-14 באפריל, לאחר שלושה ימים בחלל.
במשימה זו, מעבורת החלל קולומביה הקיפה 37 פעמים את כדור-הארץ, והייתה למשימה המאוישת הראשונה של נאס"א מאז אפולו-סויוז ביולי 1975.
מועד השיגור המקורי של טיסה זו היה אמור להיות בסוף 1979, אך בעיות שנתגלו בהצמדת אריחי מגן החום של המעבורת למקומם גרמו לדחיית השיגור אל תחילת 1980. גם בעיות בניסוי המנועים הראשיים של המעבורת תרמו לדחיית השיגור.
הטיפול בתקלות אלה הסתיים בסתיו 1980, וב-24 בנובמבר אותה שנה המעבורת הועברה ממתקן עיבוד המעבורת אל בניין הרכבת הרכבים הענקי, שם היא הוצמדה אל מכל הדלק החיצוני ושני מאיצי הדלק המוצק.
בחודש דצמבר ערכו האסטרונאוטים יאנג וקריפן, שיועדו להטיס את הקולומביה, סדרה של בדיקות במחשבי הטיסה של המעבורת.
ב-29 בחודש הוצאה המעבורת מבניין ההרכבה, והובלה אל קומפלקס השיגור.
לאחר תדלוק מכל הדלק של המנועים הראשיים, גילתה נאס"א ש-32 אריחים מחומר הבידוד המצפה את המכל נשרו.
חומר זה אמור למנוע היווצרות קרח על גבי המכל הקפוא, קרח שעלול לנשור וליפול על מגיני החום של המעבורת.
למרות ניסוי מוצלח של המנועים הראשיים ב-16 בפברואר 1981, דחתה נאס"א את השיגור עד 5 באפריל.
אך גם תאריך זה נדחה עקב צורך בכוונונים אחרונים.
ב-10 באפריל נכנסו יאנג וקריפן אל המעבורת, אך במהלך הספירה לאחור התגלה חוסר תיאום בין מחשב הטיסה הראשי ומחשבי הגיבוי.
השיגור נדחה ביומיים נוספים, לאכזבת קהל האלפים שהגיע לראות את השיגור ההיסטורי.
ב-12 באפריל שוב הגיעו האסטרונאוטים אל המעבורת.
הפעם הספירה לאחור עברה ללא תקלות, והמעבורת שוגרה בהצלחה 3 שניות לאחר השעה שבע בבוקר, שעון החוף המזרחי.
צוות משימת STS-2 היווה גיבוי לצוות המשימה STS-1
משימתה של STS-1 הייתה להדגים שיגור בטוח של רכב החלל החדש, והנחתה מוצלחת של הרכב על צוותו.
כל המשימות הללו בוצעו כראוי והוכיחו שמעבורת החלל היא כלי רכב בעל ערך שיוביל את נאס"א לעוד שנים רבות.
המטען היחיד שהועלה למעבורת היה מכשור משוכלל לביצוע המשימה, שכלל חיישנים וכלי מדידה כדי לבצע את רישום מסלול ההקפה, לחצים בתוך המעבורת, טמפרטורות ותאוצה במהלך המשימה.
כמו כן, נבדקו הביצועים המשולבים של מערכת המעבורת - רכב החלל, מכל הדלק החיצוני ומאיצי הדלק המוצק.
משקלה הכולל בעת ההמראה היה 99,453 ק"ג, בנחיתה 88,080 ק"ג, רוב ההפרש הוא הדלק שנשרף.
השיגור התבצע בהצלחה ב-12 באפריל 1981 במעבורת החלל קולומביה ששוגרה ממרכז החלל קנדי (כן 39A), כשעל הסיפון המפקד ג'ון יאנג והטייס רוברט קריפן.
השיגור החל ב-7:00:03 בבוקר לפי אזור הזמן המזרחי בארצות הברית (EST).
שיגור זה היה המשימה המאוישת הראשונה שבה השתמשו בדלק מוצק.
בנוסף, זאת הייתה המשימה הראשונה ששוגרה ללא מבחן המערכות במעבורת, בשל אי תקינותו של מחשב המטרה המרכזי שהפסיק את המבחן, ולא נבחן שוב עד השיגור.
במשך יומיים, שש שעות, עשרים דקות ו-53 שניות, הקיפה המעבורת 37 פעמים את כדור-הארץ ועברה מרחק כולל של 1,729,348 ק"מ.
התקלה המשמעותית היחידה במהלך הטיסה, הייתה קלקול באסלה של המעבורת.
לאחר פתיחת דלתות תא המטען, יכלו האסטרונאוטים להבחין דרך החלון האחורי (הפונה אל תוך תא המטען ואל זנב המעבורת) ב-15 אריחי מגן שנשרו מאזור רקטות הניהוג שעל זנב המעבורת.
צוות הקרקע הגיע למסקנה שהדבר לא יהווה בעיה בעת החזרה לקרקע.
במהלך הטיסה שוחחו אנשי הצוות עם סגן נשיא ארצות הברית, ג'ורג' בוש האב.
ביום הנחיתה, התעוררו שני אנשי הצוות לקול אזעקה, המתריעה על התקררות של אחת מיחידות כוח העזר.
יחידות אלה מספקות מתח למערכות בקרת הטיסה בזמן ההמראה והנחיתה, אך במהלך הטיסה מושארות מכובות ומחוממות.
לקולומביה היו שתי יחידות גיבוי, וצוות הקרקע קבע שהיחידה לא הייתה קרה עד כדי שתגרום לבעיה משמעותית.
הנחיתה התקיימה במסלול המראה 23 בבסיס חיל האוויר אדוארדס בקליפורניה, ב-14 באפריל 1981 בשעה 10:21 בבוקר לפי שעון מערב ארצות הברית (PST).
מרחק הגלישה (עד לעצירה) על המסלול היה 2,741 מטר.
המעבורת הוחזרה למרכז החלל קנדי מקליפורניה על גבי בואינג 747 שהותאם במיוחד למטרה זו ב-28 באפריל.
על גב המטוס נכתב: "הנח את המעבורת כאן, עם הצד השחור למטה".
בדיקה שלאחר הטיסה חשפה שלחץ יתר מהצתת אחד הטילים בזמן ההמראה, גרם לאובדן של 16 מגיני חום ונזק ל-148 מגינים אחרים, בנוסף להסטה של כנף המעבורת.
הפתרון לבעיה זו היה התקנת מתז מים בלחץ גבוה בתחתית כן השיגור, כדי לספוג את גל ההלם.
חקירה שנעשתה על ידי אסטרונאוטים הראתה כי הבידוד התרמי של מכל הדלק ניזוק בצורה משמעותית.
מעבורת החלל קולומביה מחזיקה בשיא השהות בהאנגר (Orbiter Processing Facility) לפני השיגור (בסך הכול 610 ימים), זמן שנדרש לשם החלפת רוב מגיני החום.
סמל המשימה עוצב על ידי האומן רוברט מקקאל (Robert McCall).
הלילה של יורי הוא יום הנחגג ב-12 באפריל כל שנה לשם ציון האדם הראשון ששהה בחלל (יורי גגארין) וגם ציון המשימה הראשונה של תוכנית מעבורות החלל השאפתנית.
ביום השנה ה-25 שונה שמו של חדר האש של חדר פיקוח ההמראה במרכז החלל קנדי לחדר האש על-שם יאנג-קריפן כאות כבוד וזיכרון למשימת STS-1.
השיגור, הנחיתה ומשך המשימה צולמו במצלמות IMAX לשם הפקת הסרט Hail Columbia.
הסרט זמין כיום בתקליטורי DVD.
STS-115 היא משימה בתוכנית המעבורות של נאס"א, והמשימה הראשונה שחידשה את הרכבת תחנת החלל הבינלאומית לאחר אסון הקולומביה.
את המשימה ביצעה מעבורת החלל אטלנטיס.
במקור תוכננה משימה זו למאי 2003, אך בעקבות האסון, היא נדחתה.
בסופו של דבר, לאחר דחיות מרובות, שוגרה המעבורת ב-9 בספטמבר 2006 בשעה 11:15 שעון החוף המזרחי של ארצות הברית.
טייס: כריסטופר פרגוסון (Christopher Ferguson)
מומחה משימה: ג'וזף טאנר (Joseph Tanner)
מומחה משימה: דניאל ברבנק (Daniel Burbank)
מומחה משימה: סטיבן מקלין (Steven MacLean)
מטרתה העיקרית של משימה זו הייתה חידוש הרכבת תחנת החלל הבינלאומית.
המעבורת נשאה במטענה את החלק השני של הצד השמאלי של התחנה.
החלק הזה מורכב מזוג קולטים המפיקים אנרגיה סולרית ומהצירים שעליהם הם מורכבים (P3/P4).
צירים אלה יאפשרו לקולטים להתכוון באופן מיטבי לעבר השמש, וכך להגביר את יעילות ייצור האנרגיה שלהם.
קולטים אלה יכפילו את יכולת ייצור החשמל של התחנה, כאשר יכנסו לשימוש בתום המשימה הבאה, STS-116.
כמו בשתי טיסות המבחן הקודמות, גם במשימה זו בוצעה סקירה מפורטת של גחון המעבורת ושפת הכנף, על מנת לוודא שלא נפגעו בזמן השיגור.
האסטרונאוט מקלין היה הקנדי הראשון שמפעיל את זרוע קנדארם2, זרוע רובוטית קנדית.
הרכבת הקולטים בוצעה כך שזרוע המעבורת תוציא את החלק מתא המטען, וזו תעביר את הקולטים לזרוע הרובוטית של תחנת החלל הבינלאומית.
לשם ביצוע הרכבת הקולטים נדרשו שתי הליכות חלל שכל אחת מהן ארכה מספר שעות.
לאחר שובה לכדור הארץ, התגלה במהלך בדיקות שעצם כלשהו, מיקרומטאורואיד או "זבל חללי" (שאריות של טילים או חלקים מלוויינים שיצאו משימוש), ניקב חור בקוטר 2.5 מ"מ באחד המקרנים שעל דלתות תא המטען של המעבורת כאשר הייתה במסלול.
חור היציאה היה בקוטר 0.7 מ"מ.
החור היה ביריעת פח ולא בצינור גז קירור (פריאון), ובכל מקרה, במעבורת קיים מנגנון להשבתת רדיאטור במקרה של דליפת גז קירור.
כל רדיאטור יכול לשאת לבדו בעומס קירור של 70% ממערכות המעבורת.
24 ביולי 2006 - האטלנטיס מגיעה לבניין הרכבת המעבורות, שם התבצעה הרמתה ממצב אופקי למצב אנכי, וחיבורה למכל הדלק החיצוני ושני טילי העזר.
2 באוגוסט 2006 - האטלנטיס הוצאה מבניין הרכבת המעבורות לכן השיגור.
הובלת המעבורת החלה בשעה 1:05 בלילה, לפי שעון מזרח ארצות הברית והסתיימה שש שעות מאוחר יותר (7:05 בבוקר).
סך כל המרחק שעברה המעבורת מבניין הרכבת המעבורות לכן השיגור הוא 6.5 קילומטר.
26 באוגוסט 2006 - השיגור שתוכנן ליום המחרת נדחה ביום, עקב מכת ברק חזקה במיוחד בכן השיגור, במהלך סופת ברקים.
הדחיה נדרשת כדי לוודא שלא נגרם נזק למערכות המעבורת.
27 באוגוסט 2006 - השיגור שתוכנן ליום המחרת נדחה ביום נוסף, על מנת לאפשר המשך בדיקות, עקב פגיעת הברק.
תחזית מזג האוויר מראה על החמרה בתנאי מזג האוויר בהמשך השבוע.
28 באוגוסט 2006 - השיגור נדחה שוב, הפעם בלי לנקוב במועד.
ייתכן גם שיהיה צורך לגלול את החללית בחזרה למתקן ההרכבה של המעבורות כדי להגן עליה מפני נזקי הסופה הטרופית ארנסטו.
במקרה כזה יידרשו שמונה ימים מהיום שבו יאושר השיגור ועד לשיגור עצמו.
31 באוגוסט 2006 - נאס"א הכריזה על מועד חדש לשיגור - יום רביעי, 6 בספטמבר ב־12:29 שעון קיץ של החוף המזרחי.
5 בספטמבר 2006 - עקב תקלה בתא דלק, השיגור נדחה ל־7 בספטמבר לפחות.
8 בספטמבר 2006 - השיגור שנדחה מה-5 ל-8 בספטמבר נדחה שוב ביממה ל-9 בספטמבר 2006 בשל תקלה באחד החיישנים המנטר את זרימת המימן ממכל הדלק החיצוני למנועי המעבורת.
החשש הוא שקריאה לא נכונה עלולה לגרום לכיבוי מנועי המעבורת מוקדם מדי ובכך לגרום לאסון.
9 בספטמבר 2006 - הספירה לאחור עברה ללא עיכובים והשיגור עבר בהצלחה מרובה.
בדיקת מגן החום של המעבורת בעזרת הזרוע הרובוטית, שבקצהּ מוט הארכה באורך 15 מטרים.
הכנות לקראת עגינה בתחנת החלל.
התגלו תקלות קלות בחיישנים הקשורים לדלתות תא המטען, הנובעות ככל הנראה מכך שזו הטיסה הראשונה של אטלנטיס מאז 2002. צילומים של מכל הדלק החיצוני שבוצעו על ידי צוות המעבורת בתום השיגור הראו שמספר פיסות קצף בידוד השתחררו מהמכל.
ככל הנראה הן השתחררו לאחר שהמעבורת הגיעה לאטמוספירה דלילה, כך שהן לא יכלו לצבור תנופה ולגרום לנזק.
בוצעה בדיקה חיצונית של המעבורת מתוך תחנת החלל.
בשעה 6:48 שעון החוף המזרחי המעבורת עגנה בתחנה.
בתחנת החלל שהתה משלחת מס' 13 לתחנת החלל הבין-לאומית
החלקים P3 ו־P4 הוצאו מתא המטען של המעבורת והועברו אל הזרוע הרובוטית של התחנה למשך הלילה.