tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
דונג ברמת ניקיון גבוהה המתאים לדרישות תקנים לשימוש רפואי משמש בתעשיית הקוסמטיקה לייצור קרמים וסוגים מסוימים של שפתונים וגם לייצור משחות רפואיות.
כמויות קטנות יותר משמשות בתעשיית המזון לציפוי מוצרים (E901) כיוון שהוא יוצר שכבה אטומה ומבודדת ואינו מורגש כאשר נבלע עם המזון.
בעבר היו שימושים רבים יותר לציפוי הגנה מפני לחות, לבידוד ולמשחות הברקה.
ברוב השימושים האלה נעשה בימינו שימוש במוצרים סינתטיים או ממקור מינרלי, שהם זולים יותר.
הדונג נזכר בתנ"ך ארבע פעמים כדוגמה לחומר רך ונמס בקלות.
והוא אינו השעווה המוכרת כיום.
דונבאסאירו (באוקראינית: Донбасаеро, באנגלית: Donbassaero) הייתה חברת תעופה אוקראינית שבסיסה היא ממוקם בנמל התעופה הבינלאומי של דונצק.
החברה הפעילה טיסות לכ-15 יעדים באירופה ובמזרח התיכון וכן לנתב"ג.
מרבית מניות החברה הוחזקו על ידי פריבט-בנק, שבשליטת איש העסקים היהודי איגור קולומויסקי.
ב-14 בינואר 2013 פשטה החברה את הרגל.
+ בעת פשיטת הרגל היו בצי החברה המטוסים הבאים: כלי טיס בשירות בהזמנה נוסעיםהערותJYסה"כאיירבוס A320-2009—121381503 מטוסים הוחכרו מאארוסוויטאיירבוס A321-2001——210210הוחכר מחברת WindRose Aviation
דונאטס בניוניס (בליטאית: Donatas Banionis; 28 באפריל 1924 - 4 בספטמבר 2014) היה שחקן תיאטרון וקולנוע ליטאי.
היה בעל תואר האמן העממי של ברית המועצות (1974) ופעמיים זכה בפרס ברית המועצות.
בתקופת ליטא העצמאית זכה במספר עיטורים עבור פעילותו הציבורית ופעילותו לקידום התיאטרון בליטא.
בהיותו אזרח ליטאי, קיבל בניוניס מהממשל הרוסי מספר עיטורים על קידום התרבות בתקופה הסובייטית.
דונאטס בניוניס נולד בקובנו למשפחת פועלים.
הוריו ראו את נטיית בנם לתיאטרון אך עמדו על כך שתחילה ירכוש מקצוע מעשי.
דונאטס למד בבית הספר מקצועי ובמקביל השתתף בהצגות חובבים במסגרות שונות.
בשנת 1941 הוא התקבל לתיאטרון העירוני של העיר פנבז'יס שבליטא שהוקם זמן קצר לפני כן.
בשנת 1944 הוא סיים בית הספר למשחק ליד התיאטרון והפך להיות שחקן מקצועי.
דונאטס בניוניס גילם יותר מ-100 תפקידים בהצגות תיאטרון.
החל משנת 1980 הוא היה המנהל האמנותי של התיאטרון.
בשנות ה-70 זכה התיאטרון בפנבז'יס לפופולריות רבה בעיקר הודות להשתתפותו של בניוניס בהצגותיו.
לאחר שליטא זכתה לעצמאות, המשיך בניוניס להופיע בתיאטרון שלו בפנבז'יס, אך גם שיחק במספר סרטים שצולמו ברוסיה.
בסוף שנות ה-50 בניוניס החל לשחק בסרטי קולנוע מתוצרת מקומית אך ללא הצלחה.
הסרט הראשון שזכה לפופולריות רבה היה סרט "אף אחד לא רצה למות" ( Никто не хотел умирать") על מאבקם של לאומנים ליטאים נגד השלטון הסובייטי בשנות ה-50 המוקדמות.
בסרט זה הוא שיחק לצד השחקנית הלטבית, ויה ארטמנה.
בשנות ה-60 הוא שיחק במספר סרטים בשפה הרוסית שצולמו במוסקבה וזכו להצלחה כלל-ארצית בברית המועצות.
בשנת 1972 גילם בניוניס את התפקיד הראשי בסרט של אנדריי טרקובסקי "סולאריס" סרט זה זכה בפרס מיוחד בפסטיבל הקולנוע בקאן.
בשנות ה-70 שיחק בניוניס במספר סרטים של במאים מגרמניה המזרחית.
בסך הכול השתתף בניוניס בכ-70 סרטים, האחרון שבהם צולם בשנת 2007. כיוון שלבניוניס היה מבטא זר, הוא דובב בכל הסרטים ברוסית על ידי שחקנים אחרים.
הדוֹנְבָּ֫אס הוא אזור היסטורי תרבותי וכלכלי במזרח אוקראינה.
לאזור הגדרות מרובות וגבולות שונים במהלך ההיסטוריה.
השם "דונבאס" נוצר מהלחם בסיסים מורכב מהתחלות המלים "דונץ" שהוא שם נהר הידוע גם כסוורסקי דונץ והמילה הרוסית והאוקראינית "באסיין", כלומר אגן.
צירוף המלים עצמו הוא קיצור של המלים הרוסיות "Донецкий угольный бассейн" או באוקראינית" "Донецький вугільний басейн", כלומר - "אגן הפחם של הדונץ", אזור מכרות פחם התואם בערך את המושג הגאוגרפי "רמת הדונץ" הקרויה כך לפי הנהר דונץ.
מבחינה היסטורית היווה הדונבאס גבול בין הסיץ' של הקוזקים מזפורוזי'ה וחבל הקוזקים של הנהר דון.
הוה היה אזור חשוב לכריית הפחם החל משלהי המאה ה-19 ומאז ואילך הפך לאזור תעשייה
במסגרת אוקראינה דונבאס כלל שני מחוזות - דונצק ולוהנסק.
אמנם אגן הפחם ההיסטורי לא כלל את כל שטחי המחוזות האלה וכלל גם חלקים ממחוז דניפרופטרובסק ומדרום רוסיה.
עם כניסתן של אוקראינה (1995)) ורוסיה (1996 -סולקה ממנה ב-2022) למועצת אירופה הוגדר אירו-אזור בשם "דונבאס" שכלל את המחוזות דונצק ולוהנסק מאוקראינה ואת מחוז רוסטוב ברוסיה.
במרץ 2014, לאחר פרוץ אירועי יברומאידאן, באזור הדונבאס פרץ משבר.
משבר זה גרם למלחמת האזרחים באוקראינה בין מורדים פרו-רוסים, הנתמכים על ידי רוסיה, לבין כוחות צבא אוקראינה, הנלחמים נגד השתלטות הפרו-רוסים על אזור הדונבאס.
עד מלחמת האזרחים הדונבאס היה האזור הצפוף באוקראינה לאחר קייב, עיר הבירה של אוקראינה.
בנוסף לכך, לפני המלחמה, העיר דונצק נחשבה לעיר הבירה הלא-רשמית של הדונבאס.
בעקבות מלחמת האזרחים באוקראינה, רוב אזור זה נמצא כיום בשליטת שתי "מדינות" פרו-רוסיות ללא הכרה בינלאומית, הרפובליקה העממית של לוהנסק והרפובליקה העממית של דונצק, שהוקמו על ידי בדלנים פרו-רוסים.
בשנת 2014 פתחה אוקראינה במבצע להשבת ריבונות המדינה באזור זה.
בקרבות שהתנהלו בין המורדים שזכו לגיבוי רוסי לבין כוחות הצבא האוקראיני נהרגו קרוב לעשרת אלפים איש, כולל כאלפיים אזרחים, לפי הנתונים של משרד האו"ם לתיאום עניינים הומניטריים.
אזור זה, שמנה בעבר כחמישה מיליון אזרחים, איבד כמיליון וחצי איש – שליש מתושביו – שעזבו למערב אוקראינה או לרוסיה.
כיום, כשלושה מיליון איש חיים באזור דונבאס, מתוכם 2.5 מיליון בתחומי הרפובליקות.
בפברואר 2015 נחתם הסכם הפסקת אש.
לאחריו, היו סבבי לחימה והפסקות אש.
בפברואר 2022 פלשה רוסיה למחוז זה, ונכון לספטמבר 2024 היא שולטת ב-80% משטחי האזור.
אזור הדונבאס היה מאוכלס במידה רבה עד למחצית השנייה של המאה ה-17. העיר הראשונה שקמה באזור הוקמה בשנת 1676. העיר, הנקראת כיום סולדר, נבנתה על מנת ליהנות מעתודות מלח שהתגלו באזור אז.
אזור הדונבאס היה שנים רבות בשליטת חאנות קרים וקוזאקים אוקראינים עד אמצע המאה ה-18, כאשר האימפריה הרוסית כבשה את האזור.
בשנת 1721 נמצאו עתודות פחם רבות באזור, אך נעשה בהן שימוש רק בשנים המאוחרות של המאה ה-19. עתודות אלה הביאו לגידול באוכלוסיית האזור, בעיקר על ידי רוסים שעברו לגור בדונבאס.
העיר החשובה ביותר באזור, דונצק, הוקמה בשנת 1869 על ידי איש העסקים והמהנדס הבריטי ג'ון יוז, שהקים בעיר מפעל פלדה ומספר מכרות פחם.
הדונבאס הועבר לשליטת הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האוקראינית לאחר מלחמת האזרחים ברוסיה.
במלחמת העולם השנייה סבל האזור ממחסור ומעוני.
המלחמה גרמה להארכת יום העבודה ולמעצרם של פועלים שלא עמדו בסטנדרטים הגבוהים.
גרמניה הנאצית ראתה במשאבים בדונבאס חיוניים ביותר למבצע ברברוסה, לכן הדונבאס סבל מהכיבוש הנאצי בשנים 1941–1942. אלפי עובדי תעשייה יוצאו בכפייה לגרמניה.
בשנת 1943 מתקפה של הצבא האדום החזירה את הדונבאס לשליטה סובייטית.
תוצאות המלחמה בדונבאס היו הרס עצום ועזיבת האזור.
לאחר מלחמת העולם השנייה החלו בשחזור הדונבאס, כמויות גדולות של עובדים רוסים הובאו לעבוד ולאכלס את האזור, ושינו את המאזן הדמוגרפי.
בשנת 1926 חיו בדונבאס 630 אלף רוסים, ואילו בשנת 1959 הגיע המספר ל-2.5 מיליון רוסים שחיו באזור.
בנוסף, רפורמות חינוכיות בשנת 1958 הביאו לחיסול החינוך האוקראיני.
מפקד אוכלוסין שנערך בשנת 1989 העלה כי 45% מתושבי הדונבאס היו רוסים.
בשנת 1994 נערך משאל עם מייעץ בנושאים הבאים: האם רוסית צריכה להיות שפה רשמית באוקראינה, האם רוסית צריכה להיות שפה רשמית במחוזות דונצק ולוהנסק, האם אוקראינה צריכה להיות פדרציה, והאם אוקראינה צריכה לקשור קשרים הדוקים יותר עם חבר המדינות.
קרוב ל-90% מהמצביעים הצביעו בעד הצעות אלו, אך אף אחת מההצעות לא אומצה.
עם זאת, השובתים בדונבאס קיבלו ויתורים כלכליים גדולים מהממשלה האוקראינית, שמאפשרים הקלה כלכלית ואת שיפור מצב האזור.
שביתות נוספות נערכו בשנות התשעים, אם כי הן היו קטנות.
חלק מהתמיכות הכלכליות לדונבאס בוטלו, ומכרות רבים נסגרו על ידי הממשלה, בגלל רפורמות ליברליזציה שנערכו על ידי ממשלת אוקראינה בתמיכת ובדחיפת הבנק העולמי.
בשנה זו נבחר לאוניד קוצ'מה להיות נשיא אוקראינה.
רוב קטן של האוכלוסייה הוא אוקראיני, וישנו מיעוט גדול של רוסים שמתגוררים בדונבאס.
לפני היברומאידאן ומלחמת האזרחים באוקראינה, רוב האזור תמך במפלגת האזורים, כך בבחירות בשנת 2008 לפרלמנט האוקראיני 50% מהמצביעים בדונבאס הצביעו למפלגה זו.
רוב התושבים הרוסים בדונבאס גרים בערים הגדולות, ובמיוחד במחוזות דונצק ולוהנסק.
אחוז תושבי דונבאס שדוברים את השפה הרוסית כשפת אם גדול יותר מאחוז הרוסים המתגוררים בדונבאס.
רוב דוברי הרוסית כשפת אם שאינם רוסים הם אוקראינים, אך יש קבוצות אתניות אחרות שיש בהן דוברי רוסית כשפת אם.
בדונבאס יש קהילה מוסלמית גדולה, שבמקומות מסוימים מגיעה ל-20% מאוכלוסיית הדונבאס.
בשנת 2014 הוקמו בחלק מדונבאס שתי רפובליקות בדלניות שבירתן בדונצק ובלוהנסק.
מאז, רוסיה עודדה את תושבי הרפובליקות לקבל אזרחות רוסית, להשתתף בבחירות ברוסיה, וליהנות מהפנסיה והזכויות הסוציאליות שמקבלים שאר אזרחי רוסיה.
בדונבאס יש תעשייה גדולה של כריית פחם ומתכות, שמנוהלת ברובה על ידי האיגוד התעשייתי של דונבאס.
עד לפני מלחמת האזרחים במדינה, הדונבאס היה אזור שייצר 30% מהיצוא של אוקראינה.
כריית הפחם והמתכת מתבצעות בעומקים גדולים מאוד.
יש מכרות של 600 מטרים מתחת לאדמה ומכרות של כ-1,800 מטרים מתחת לאדמה.
כמו כן יש במכרות פיצוצים רבים, ותשתיות מיושנות.
בנוסף, בשנות ה-2000 הוקמו באזור מכרות לא חוקיים.
כל אלה הופכים את המכרות בדונבאס למכרות מהמסוכנים בעולם.
כריית הפחם וההתפתחות האינטנסיבית, גרמו לנזקים סביבתיים חמורים, בין הבעיות באזור:
זיהום אוויר וזיהום מים וחששות ממפולות בוץ
בנוסף, מספר אתרים כימיים בדונבאס מוזנחים ומהווים סכנה חמורה
דוֹנג נֶנְג-2 (בסינית: 动能-2, תרגום: אנרגיה קינטית 2, באנגלית: Dong Neng-2) הוא טיל להשמדת לוויינים של צבא השחרור של העם, שפותח בתחילת שנות ה-2010.
דונג ננג-2 נועד לשמש כמיירט במסלולי לוויינות גבוהים (High Earth Orbit) המסוגל לנטרל לוויינים על ידי פגיעה במהירות קינטית גבוהה.
5 במרץ 1886 - 2 באפריל 1975) היה פוליטיקאי סיני, המזכיר הכללי של המפלגה הקומוניסטית של סין ששימש כנשיא הרפובליקה העממית של סין בפועל בשנים 1972–1975.
דונג נולד בעיר שבמחוז חוביי בשנת 1886. הצטרף למחתרות מהפכניות בשנת 1911 ובשנת 1912 השתתף במהפכת שינהאי.
לאחר מכן נסע ללמוד ביפן.
בשנת 1921 הצטרף דונג למפלגה הקומוניסטית של סין והשתתף בוועידה הראשונה שלה.
דונג היה הגבר היחיד (מלבד מאו דזה-דונג) שהשתתף גם בקונגרס הראשון של המפלגה וגם בהכרזה על הקמת הרפובליקה העממית ב-1949.
בכך תפקיד ההנהגה הלאומית עברה ליושב ראש הוועדה המתמדת של הקונגרס הלאומי העממי.
דונג התמנה לסגן יושב ראש הוועדה.
מועדון ההוקי קרח דונבאס (באוקראינית: Хокейний Клуб Донбас; ברוסית: Хоккейный Клуб Донбасс) הוא מועדון הוקי קרח אוקראיני מהעיר דרוז'קיבקה, המשחק כיום בליגת העל האוקראינית בהוקי קרח ובליגת האלופות בהוקי קרח.
הקבוצה ייצגה את העיר דונצק משנת הקמתה בשנת 2005 ועד קיץ 2014, כשבעקבות מלחמת האזרחים באוקראינה והקמת הרפובליקה העממית של דונצק, נאלצה לעבור לעיר דרוז'קיבקה, שבגבול המזרחי של מחוז דונצק.
בעבר התמודדה במשך שתי עונות בליגת ההוקי הקונטיננטלית (KHL) בעונות 2012/13 ו-2013/14 והייתה הנציגה האוקראינית היחידה בטורניר.
בשל המלחמה בדונבאס, הקבוצה לא התמודדה בעונת 2014/2015 בליגת KHL ומעתה ואילך התמודדה באליפות האוקראינית.
בוריס קולסניקוב, איש עסקים ומדינאי אוקראיני רכש את הקבוצה ב-2010 ומאז ועד 2014 הייתה למועדון ההוקי קרח המוצלח ביותר באוקראינה.
הקבוצה קיבלה את שמה בשל המיקום הגאוגרפי שלה, בלב ליבו של אגן הדונייץ (דונבאס).
המועדון נוסד בשנת 2005 כמועדון ההוקי קולביקו-דונייצק ונטל חלק באליפות אוקראינה.
כעבור שלוש שנים בליגת המשנה הקבוצה העפילה לליגת העל האוקראינית.
הקבוצה זכתה בתואר הלאומי הראשון שלה בעונת 2011, לאחר שזכתה באליפות אוקראינה.
הקבוצה זכתה גם בעונת 13–2012 בגביע היבשתי של IIHF והפכה לקבוצה הראשונה מאוקראינה לעשות זאת.
לאחר עונת 2010/11, דונבאס התפצלה לשני מועדונים ולצדה הוקמה קבוצת דונבאס-2, שהתמודדה בליגות הנמוכות באוקראינה.
דונבאס-2 זכתה בתואר האליפות הראשון בשנת 2012 בליגת ההוקי המקצוענית של אוקראינה ובתואר האליפות השני שלה בעונה הבאה.
בעונת 2011 השתתפה בליגת VHL ובעונת 2012 נטלה חלק גם בליגת KHL.
אך מאז משבר אוקראינה חזרה להתמודד בליגה האוקראינית ולהוות למועדון ההוקי המוצלח ביותר בה.
בעונת 2020 לא הצליחה לזכות באליפות, ברם חזרה לזכות באליפות בעונת 2021 והבטיחה השתתפותה בליגת האלופות בהוקי קרח לראשונה בתולדותיה.
אליפות טורניר טופולצ'אני (1): 2011
דונגבייטיטאן (שם מדעי: Dongbeititan) הוא סוג של דינוזאור זאורופוד דמוי-טיטנוזאור אשר חי בקרטיקון התחתון לפני 125 מיליון שנה.
הוא התגלה ב-2007 בתצורת יישיין שבליאונינג, סין.
הדינוזאור קרוי על שם האזור דונגביי שבסין והסיומת "טיטאן" פירושה "ענק".
למרות שמו לא ברור לחלוטין אם השתייך לקבוצת הטיטאנוזאורים אך היה קרוב אליה יחסית.
המאובן היחיד שנמצא היה בעל עצמות בריח, חוליות ואגן ירכיים גדול והיה קרוב לטיטנוזאורים פרימיטיביים כמו האאוהלופוס (Euhelopus), הגוביטיטאן (Gobititan) והג'יוטייזאורוס (Jiutaisaurus) וכן היה קרוב מעט לג'ננסיה.
דינוזאור זה הגיע לאורך 15 מטר ולמשקל 7 טונות והיה נמוך יחסית.
הצוואר היה קצר ביחס לקרוביו והותאם לאכילת עלי עצים נמוכים.
הוא עצמו נטרף בידי תרופודים גדולים כמו היוטירנוס.
דונבנט הוא שטח גלילי במדינת קנזס שבארצות הברית.
בשנת 1888 הוקם בית דואר בדונבנט, והוא המשיך לפעול עד שנסגר בשנת 1932.
ב-1910, מנתה אוכלוסיית דונבנט 85 אנשים.
ב-1912 פעלו בדונבנט משרד דואר ומשרד טלגרף.
העיר שכנה על כביש גישה שיצא מהכביש הראשי של מיזורי באותה התקופה.
הקרב על היקורי פוינט החל ב-13 בספטמבר 1856, והסתיים יום לאחר מכן, ב-14 בספטמבר של אותה השנה.
ב-13 בספטמבר, ג'יימס הנרי ליין, מנהיג ארגון ה-Free Stater של קנזס, החל במצור על קבוצת "בריוני הגבול" בהיקורי פוינט - שהייתה התיישבות שתמכה בעבדות.
לפני כן, קבוצת "בריוני הגבול" תקפה את העיירה Valley Falls, שנקראה אז Grasshopper Falls.
בין תומכי קבוצת "בריוני הגבול" נמנו גם 40 חברים מדרום קרולינה.
כוח של מתנגדי עבדות תקף, אך נהדף.
הכוח שלח לעיר לורנס בקשה להבאת כוחות תגבור כדי לסייע במאבקם, וזה הגיע לזירת הקרב יום אחד מאוחר יותר.
בקרב החדש נפצעו ארבעה תומכי עבדות, חמישה מתנגדים לה, ותומך עבדות אחד נפצע.
כמאה מתנגדי עבדות נכלאו על ידי הכוחות המזוינים של ארצות הברית לאחר הקרב, וזאת בעקבות הצהרתו של מושל טריטוריית קנזס דאז ג'ון גירי, שביקש לנצור את האש בטריטוריה.
מתנגדי העבדות טענו כי הם פעלו מתוך הגנה עצמית, ואלה שוחררו.
סמן היסטורי של קנזס לקרב היקורי פוינט ניצב במרחק של כ-800 מטרים משם, על כביש 59 של ארצות הברית.
החווה שנולד בה ג'ון סטיוארט קארי
בקרבת מקום, 402.33 מטרים בלבד מהקרב על היקורי פוינט, נמצאת החווה בה נולד הצייר ג'ון סטיוארט קארי.
בית החווה הועבר לאוסקלוסה ויש תוכניות להפוך אותו למוזיאון.
מאוחר יותר בחייו, ג'ון סטיוארט קארי התפרסם בזכות ציורו של הבולשן ג'ון בראון בקפיטול של מדינת קנזס, וגם בזכות ציורו "חוק מול שלטון האספסוף" במשרד המשפטים בוושינגטון הבירה, שבו שופט בגלימות שחורות מגן איש מאספסוף רצחני.
דונבנט ממוקמת כ-90 קילומטרים צפונית-מערבית לקנזס סיטי שבמזרח מדינת קנזס.
דונג ג'ה-האו (במנדרינית: 董志豪; נולד ב-31 במרץ 2005) הוא שחיין סיני, אלוף עולם (דוחה 2024) וסגן אלוף משחקי אסיה (האנגג'ואו 2022) במשחה ל-200 מטר חזה.
באליפות האביב של הרפובליקה העממית של סין שנערכה במרץ סיים במקום השני במשחה ל-200 מטר חזה בשיא עולם חדש לנוער של 2:08.83 דקות.
באליפות העולם שנערכה ביולי בפוקואוקה שביפן סיים במקום רביעי בשיא עולם חדש לנוער של 2:08.04 דקות, כשהוא שובר את שיא העולם לנוער שקבע בעצמו בשלב חצי הגמר ועמד על 2:08.47 דקות.
במשחקי אסיה שנערכו בספטמבר בהאנגג'ואו שברפובליקה העממית של סין זכה במדליית כסף במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:08.67 דקות.
באליפות העולם שנערכה בפברואר בדוחה שבקטר זכה במדליית זהב במשחה ל-200 מטר חזה בשיא אישי חדש של 2:07.94 דקות, לפני קספר קורבו מהולנד (2:08.24 דקות) וניק פינק מארצות הברית (2:08.85 דקות).
בנוסף, סיים במקום 16 במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:00.45 דקות, ובמקום 11 במשחה שליחים 4x100 מעורב משולב בתוצאה של 3:48.16 דקות.
באולימפיאדת פריז סיים במקום הרביעי במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:08.46 דקות.
דונבטיר (באוסטית: Донбеттыр) הוא אל המים ומגינם של הדייגים והדגים במיתולוגיה האוסטית.
חוקרים מאמינים כי דונבטיר חולק מקור משותף עם אל בעל אותו השם שהאמונה בו רווחה בקרב הסקיתים.
שמו מגיע מהמילה המקומית לנהר, בתוספת, ככל הנראה, שמו של פטרוס.
האל המקביל לדונבטיר במיתולוגיה היוונית הוא פוסידון.
דונבטיר מתואר במיתולוגיה האוסטית כאביהן של בנות בעלות שיער בצבע בלונד, ואף הן נסגדו במיתולוגיה האוסטית.
דונדגובי (במונגולית: Дундговь аймаг) הוא אחד מ-21 האיימאגים (מחוזות) של מונגוליה.
האיימאג ממוקם בדרום המדינה, במרכז מדבר גובי, ומכאן פירוש שמו "מרכז גובי".
ביאטריס דה לונה-גרציה נשיא נולדה ב-1510 בליסבון שבפורטוגל למשפחת יהודים אנוסים שברחה מקסטיליה עקב גירוש היהודים מספרד בשנת 1492. הוריה אולצו בשנת 1497, יחד עם יתר היהודים, להישאר בפורטוגל ולהמיר את דתם לנצרות.
היא הייתה בתם של אלורו דה לונה ופיליפה (כנראה) מנדש בנבנשתי (אחותו של פרנציסקו מנדס בנבנשתי).
כשהייתה בגיל בת מצווה, סיפרו לה הוריה על יהדותה (עד אז החשיבה את עצמה לנוצריה).
ב-1528 שודכה לדודה פרנציסקו מנדש (שמו העברי: צמח בנבנשתי), בן למשפחת סוחרים שהתעשרו ממסחר בכסף ובתבלינים, ובמיוחד בפלפל שחור, שהמסחר בו בפורטוגל היה בפיקוח המוסד המלכותי של בית הודו.
חשיבות סחר התבלינים לכלכלת פורטוגל הייתה כה גדולה, עד כי לא אחת ניצלה משפחת מנדש מאימי האינקוויזיציה הפורטוגזית, הודות לתפקיד שמילאה בתחום המסחרי הזה.
הם נישאו בטקס יהודי חשאי במרתף ביתה, ולאחר מכן התחתנו בטקס פומבי בכנסייה.
בימי שגשוגה של האימפריה הפורטוגזית כמעצמה עולמית, הייתה משפחת בנבנשתי/מנדש בין המשפחות העשירות בפורטוגל.
ב-1536 נפטר בעלה, וגרציה נשארה עם בתם היחידה אנה – ריינה.
דונה גרציה ירשה את רכוש בעלה, והמשיכה לנהל אותו.
עושרה של דונה גרציה היה מופלג, והיא נחשבה במאה ה-16 לאחת הנשים העשירות באירופה.
עם מות בעלה התגבר לחץ האינקוויזיציה הפורטוגזית והיא נאלצה לעזוב את פורטוגל ועברה לאנטוורפן, שם ניהל גיסה, דיוגו (שמו העברי: מאיר בנבנשתי – אחיו של פרנשיסקו מנדש), את העסק המשפחתי, שכלל גם עסקי בנקאות גדולים.
היא עברה לאנטוורפן עם אחותה הצעירה, בריאנדה דה לונה, ובן דודה, ז'ואאו מיקז, הידוע בשמו היהודי יוסף נשיא.
אחותה בריאנדה התחתנה בשנת 1539 עם דיוגו מנדש.
דיוגו מנדש מינה בצוואתו בשנת 1543 את דונה גרציה כמנהלת העסק של משפחת בנבנשתי/מנדש ביחד עם אחיינה יוסף נשיא.
המשפחה עברה בשנת 1544 לוונציה שבאיטליה.
בשנת 1547 הסתכסכו האחיות מיקז-נשיא בנוגע לירושת דיוגו בנבנשתי/מנדש ופנו לבית המשפט בעיר.
השלטונות בעיר רצו לקחת מחצית מרכוש המשפחה ולהחזיקו כפיקדון לטובת בתה הקטנה של בריאנדה.
דונה גרציה פנתה לדוכס של פרארה שבאיטליה, שבשנת 1549 הכיר בתוקף ירושת דיוגו, ונתן מחסה למשפחה בעירו.
המשפחה חזרה בגלוי ליהדות ובניה החלו להשתמש בשם נשיא כשם משפחה.
בזמן שהותה בפרארה היא השתמשה בכוחה ובהונה כדי להגן על יהודים אנוסים ולפדות שבויים.
תרמה רבות להוצאת התנ"ך בתרגום ללדינו (תנ"ך פרארה).
בשנת 1552 חזרה דונה גרציה לוונציה וסיימה את הסכסוך הכספי עם אחותה בסיוע השלטונות בעיר.
באותו זמן היא קבלה את הזמנת הסולטן סולימאן הראשון, ובאותה שנה עברה לקושטא שבאימפריה העות'מאנית.
שם היא חיתנה את בתה אנה – ריינה עם אחיינה, דון יוסף נשיא, בשנת 1553.
דונה גרציה הייתה פעילה מאוד בחיים היהודיים באימפריה העות'מאנית ובאיטליה.
בשנת 1555 פרסם האפיפיור פאולוס הרביעי בולה נגד "היהודים החבויים".
בשנת 1556, בעיר אנקונה שבמחוז מארקֶה בצפון-מזרח איטליה, גזר האפיפיור להעלות על המוקד קבוצה של אנוסים פורטוגלים באשמת חזרה ליהדות.
בתגובה ארגנה גרציה את חרם אנקונה – חרם מסחרי של יהודים על נמל אנקונה.
החרם נכשל והאנוסים הוצאו להורג בשריפה.
היא בנתה בקושטא בתי כנסת, ישיבות ובתי חולים.
אחד מבתי הכנסת שבנתה עודנו עומד באיזמיר, ונקרא על שמה, "לה סניורה".
העובדה שבית הכנסת נקרא רק 'הגברת', בלי ציון שמה המפורש, הוא עדות למעמדה הבולט בקרב יהודי ספרד.
בשנת 1561 היא פנתה ביחד עם דון יוסף נשיא לסולימאן הראשון בבקשת חכירה של ערים בארץ ישראל.
תחילה הם ביקשו את ירושלים, ונענו בשלילה, ולבסוף חכרו את טבריה באלף דוקטים זהב לשנה, והחלו לבנות את העיר וליישב בה יהודים מאירופה.
דונה גרציה נשיא התכוננה להתיישב בעצמה בטבריה.
מדווח על כך הנוסע הפורטוגזי פנטלאו דה אביירו, שביקר בארץ ישראל סמוך לשנת 1565: "שמעתי מכמה יהודים פורטוגזים בדבר אשה פורטוגזית, שנמלטה ממלכות זו ברכוש גדול, שהעניק לה כוח והשפעה רבה, ופרסם את שמה במדינות אלו, וכיצד קנתה את העיר טבריה...
וכי בקיץ הבא היא תבוא מקושטא עם כל משפחתה, לגור בטבריה, ועמה כל היהודים שירצו לבוא אחריה.
חדשות אלה הביאו שמחה גדולה לכל היהודים היושבים בארץ-ישראל, מכיוון שאלה האמינו, שעם התיישבותם שם, חייב גם המשיח לבוא".
ב-1569 נפטרה דונה גרציה לא רחוק מקושטא, בטרם הגשימה את חלומה לעלות לארץ ישראל.
בשנת 1991, יצא בול רשמי של מדינת ישראל לזכרה.
על הבול מופיע דיוקנה של דונה גרציה וכן תמונת מדליון של אחייניתה.
בשובל הבול – נוף של טבריה, המבוסס על תחריטו של הצייר ההולנדי קורנליוס דה ברוין משנת 1681. בקצה השובל הובאה ציטטה מתוך דברי הלל שכתב עליה המלומד היהודי שמואל אושקי.
בשנת 2010, במלאת 500 שנים להולדתה של דונה גרציה, הוקם בטבריה מצפה דונה גרציה ובו סלע הנצחה ופרטים על פועלה.
המצפה נמצא ליד הכניסה הצפונית ליער שווייץ, וכמו כן קיים בעיר מלון ומוזיאון על שמה.
רחובות על שמה נקראו בטבריה, חיפה ונתניה.
בשנת 2016 התקבלה החלטה לקריאת רחוב על שמה גם בירושלים, וב-2017 בבאר שבע.
במסגרת "ויצו – חיפה" התארגנה ב-1982 קבוצה של דוברות ספרדית המורכבת מפעילות "ויצו", עולות ותיקות וחדשות מאמריקה הלטינית, לחוג שנקרא בספרדית "Doña Gracia Méndez" ע"ש דוֹנָה גְרַצְיָה מֶנְדֶס.
קרלוס קייטנו בלדורן ורי (בפורטוגזית: Carlos Caetano Bledorn Verri), או בכינוי הידוע דונגה (נולד ב-31 באוקטובר 1963 באיז'ואי שבריו גראנדה דו סול, ברזיל) הוא כדורגלן עבר ברזילאי ששיחק בעמדת הקשר האחורי ומאמן כדורגל.
בגיל 16, התקבל דונגה למועדון אינטרנסיונל.
סייע לו בכך סנדקו, אמידאו פרונדי, שהיה גם ראש העיר בה נולד.
פרונדי השתמש בקשריו ובכושר ההשפעה שלו על מנת לשכנע את המועדון לבחון את דונגה.
הוא התקבל ושיחק בקבוצה הצעירה של אינטרנסיונל בשנים 1980-1983. הקריירה המקצועית של דונגה התחילה עם המעבר לקבוצה הבוגרת בשנת 1983. בשנתיים בהן שיחק עם הקבוצה זכתה אינטרנסיונל באליפות מדינת ריו גרנדה דו סול.
דונגה זומן לסגל הנבחרת האולימפית באולימפיאדת לוס אנג'לס שנערכה ב-1984. הוא זכה עם הנבחרת במדליית כסף.
אחרי שלוש שנים ששיחק בקבוצות בסאו פאולו (קורינתיאנס וסנטוס), עבר לריו דה ז'ניירו, שם תרם לזכייתה של קבוצת ואסקו דה גאמה באליפות מדינת ריו דה ז'ניירו ב-1987.
ב-1988 החלה הקריירה הבינלאומית של דונגה, כשעבר למועדון פיזה וכעבור שנה וחצי לפיורנטינה.
במדי פיורנטינה העפיל דונגה לגמר גביע אופ"א 1990, שם פתח בהרכב בצמד המשחקים שהסתיימו בהפסדה של פיורנטינה 3–1 ליובנטוס בסיכום.
כשחקן, היה דונגה נוקשה וממושמע.
עמד במרכז המגרש כמו חומה, מיומן בחטיפת כדורים מיריביו בזכות יוזמה וחוש תזמון.
היה ידוע בדיוק מסירותיו ובמנהיגות במגרש.
מאפיינים אלה התאימו למי ששימש כמאמן נבחרת ברזיל לקראת מונדיאל 1990, סבסטיאו לזרוני, ודונגה זומן לסגל.
לזרוני חיפש לחפות על כישלונות ברזיל בשני המונדיאלים הקודמים, בהם היטיבה ברזיל לשחק, אך לא זכתה בגביע.
לשם כך, הרכיב נבחרת בה הפגינו שחקניה סולידיות, יעילות ודיוק, על חשבון יצירתיות במהלכים על המגרש.
תקופה זאת של נבחרת ברזיל זכתה לכינוי "עידן דונגה", מפני שהוא היה השחקן שזוהה בצורה הטובה ביותר עם הסגנון החדש.
חרף זאת, אכזבה ברזיל גם במונדיאל של שנת 1990, כשהפסידה לארגנטינה בשמינית הגמר (התוצאה הגרועה ביותר מאז 1966).
בשנת 1994, חזר דונגה לנבחרת, הפעם כקפטן.
הוא הבקיע את הפנדל השלישי בדו-קרב הפנדלים שהתרחש בגמר מונדיאל 1994 נגד נבחרת איטליה, ובכך עזר לה לזכות בגביע העולם בפעם הרביעית בתולדות הנבחרת.
הוא שימש כקפטן גם במונדיאל 1998. לדונגה היו 91 הופעות במדי הנבחרת, שבהם הבקיע 6 שערים.
דונגה המשיך לשחק בקבוצות באירופה עד 1995, ואז עבר ליפן, שם עזר לג'ובילו איוואטה לזכות בליגה ובגביע המדינה ב-1997 ו-1998, בהתאמה.
דונגה סיים את הקריירה כשחקן בקבוצה בה התחיל את דרכו בכדורגל, אינטרנסיונל, כששיחק בה בין שנת 1999 לשנת 2000.
ב-24 ביולי 2006 מונה למאמן נבחרת ברזיל במקום קרלוס אלברטו פריירה, אשר פרש בעקבות הופעה מאכזבת של הנבחרת במונדיאל 2006. דונגה מונה לתפקיד למרות היותו חסר כל ניסיון כמאמן, דבר שעורר ביקורת נגד ההחלטה.
אך הוא פתח את הקריירה שלו כמאמן עם ארבעה ניצחונות ותיקו בחמישה משחקים, הישג שביסס אותו בתפקיד.
בניגוד לפריירה, אשר טיפח והבליט כוכבים כמו רונלדו ורונאלדיניו, נוקט דונגה בגישה שוויונית כלפי השחקנים ומעדיף משחק קבוצתי על פני השתלטות כוכבים.
גישה זו מקנה לנבחרת אופי סולידי יותר, אם כי על חשבון מעט מהיופי שאפיין את דרך המשחק של הנבחרת בשנים קודמות.
דונגה הוביל את ברזיל לזכייה בקופה אמריקה בשנת 2007 עם ניצחון מרשים של 0-3 בגמר נגד נבחרת ארגנטינה, המוכרת כיריבתה הנצחית של ברזיל.
ההצלחה בקופה אמריקה עוררה ציפיות בקרב תושבי ברזיל לזכייה במדליית זהב אולימפית, ההישג היחידי שחסר לנבחרת ברזיל, במשחקים האולימפיים 2008. אך ברזיל הפסידה לארגנטינה בשלב חצי-גמר ואף על פי שזכתה במדליית ארד בסופו של דבר, התוצאה נתפסה בברזיל ככישלון.
הכישלון הזה כמעט ועלה לדונגה בתפקידו עקב לחץ ציבורי, אך בזכות תוצאות חיוביות בטורניר מוקדמות המונדיאל 2010, הוא המשיך בתפקיד.
אחד מהישגיו הבולטים של דונגה הוא זכייתה של ברזיל בגביע הקונפדרציות 2009. במשחק הגמר הדרמטי נגד נבחרת ארצות הברית חזרה ברזיל מפיגור של 0-2 וסיימה את המשחק בתוצאה 3-2, עם שער ניצחון של הקפטן לוסיו.
בהובלתו של דונגה העפילה נבחרת ברזיל למונדיאל 2010 בדרום אפריקה, כאשר היא סיימה במקום הראשון בבית המוקדמות הדרום אמריקאי.
באותו טורניר הגיעו הברזילאים לרבע הגמר, בו הודחו על ידי נבחרת הולנד לאחר שהובילו במחצית הראשונה 1-0 אך הפסידו בהמשך בתוצאה 1-2. יומיים לאחר מכן פוטרו דונגה וכל הצוות המקצועי של הנבחרת על ידי התאחדות הכדורגל הברזילאית.
ב-12 בדצמבר 2012 מונה למאמן אינטרנסיונל שבה התחיל וסיים את הקריירה בתור שחקן, אך פוטר ממנה כעבור 10 חודשים בעקבות שורת הפסדים.
ב-22 ביולי 2014 חזר לאמן את נבחרת ברזיל, לאחר שזו הודחה בשלב חצי הגמר של מונדיאל 2014 אותו אירחה בעקבות הפסד 1-7 לגרמניה.
ביוני 2016 הודחה ברזיל בשלב הבית של קופה אמריקה 2016 ודונגה פוטר מתפקידו.
דונגפנג 4 (ראשי תיבות של Dong Feng 4), הידוע גם כ-CSS-3, הוא טיל דו-שלבי ארוך טווח המשתמש בדלק נוזלי.
הטיל פותח ונמצא בשימוש הרפובליקה העממית של סין.
על פי כמה מקורות, בשנות ה-70 ובתחילת שנות ה-80 של המאה ה-20 אוחסנו הטילים בכמה מנהרות והירי היה אמור להתבצע מפתחי אותן מנהרות.
הטווח המקסימלי הוא 4,750 קילומטר.
הטיל משתמש בניווט פנימי ובאלגוריתם המבוסס על מעגל פגיעה של 1,500 מטר.
הטיל חמוש בנשק גרעיני במשקל 2,190 ק"ג עם עצמת פיצוץ של 3,300 קילו-טון.
דוֹנְגְגְווָאן (בסינית מפושטת: 东莞; בסינית מסורתית: 東莞; בפין-יין: Dōngguǎn) היא נציבות עירונית במחוז גואנגדונג שבדרום הרפובליקה העממית של סין.
העיר היא מרכז תעשייה חשוב השוכן באזור דלתת נהר הפנינה.
בעיר אף נמצא מרכז הקניות הגדול בעולם - .
על פי מפקד האוכלוסין משנת 2020, התגוררו בנציבות העירונית כ-10.47 מיליון תושבים.
כבר בתקופת האבן החדשה חיו בה בני אדם פרימיטיביים.
בתקופת האביב והסתיו היא הייתה חלק מאדמתם של שבט הבָּאיְוֵ'ה.
בשנת 214 לפנה"ס, כשקיסר סין הראשון צִ'ין שְׁה-חְוָאנְג איחד את סין, הייתה דונגגוואן לחבל בשם בּוֹיוּ'שְׂייַן.
בתקופת שלטון שושלת האן המזרחית, הקים הקיסר את חבל דְזְנגצֶ'נְג פַאנְיוּ' ודונגגוואן נכנסה תחת שלטונו.
בשנת 331 הייתה דונגגוואן רשות שלטת על כל אזור בָּאוֹ'אָן.
ובשנת 757 נקראה בשם דונגגוואן.
הנציבות העירונית דונגגוואן משתרעת על פני 2,465 קמ"ר במרכז מחוז גואנגדונג וגובלת בבירת המחוז גְוָאנְגְג'וֹאוּ מצפון-מערב, בתת-המחוז העירוני שֶׁנְגֶ'ן מדרום-מזרח, בנציבות העירונית מצפון-מזרח ובים סין הדרומי מדרום-מערב.
העיר דונגגוואן נמצאת במרחק של 47 מיל ימי מהונג קונג ו-48 מיל ימי ממקאו.
האקלים השולט באזור הוא אקלים סובטרופי.
ממוצע הטמפרטורות הוא 22.8 צלזיוס, וכמות המשקעים השנתית היא 1,756.8 מילימטרים.
החבל עשיר במקורות מים שונים, 150 קמ"ר מתוכו הם ים, ו-116 קמ"ר מתוכו שוכנים על חוף הים.
כמו כן, שוכנים בו 4 נהרות 5 אגמים ו-6 הרים.
עקב המצאות החבל על דלתת נהר הפנינה, האדמה הלחה והחום, עשירה דונגגוואן בגידולי קרקע רבים, בין היתר נודע החבל בזכות גדולי האורז, הבננה, הליצ'י, תעשיות מים שונות והזיקוקים המיוצרים בו.
הנציבות העירונית דונגגוואן, בשונה משאר הנציבויות העירוניות בסין, אינה מחולקת ליחידות מנהליות ברמת נפה, אבל היא מחולקת לשלושים ושתיים יחידות מנהליות ברמת פלך - ארבעה תתי-רבעים ועשרים ושמונה עיירות.
בשטח הנציבות שוכן אזור פיתוח תעשייתי היי-טק שמתגוררים גם בו תושבים:
דונגל או דונגל מק סלבאך היה מלך דאל ריאטה, בין השנים 723 עד שהודח מכסאו בשנת 726.
דונגל עלה לשלטון לאחר פרישת אביו סלבאך מכס המלוכה וכניסתו למנזר.
דונגל הודח על ידי אאוכייד מק אכדאך מקנל נגאבריין (שבט נגבריין).
אירוע זה מוזכר ב"דואן אלבאנאך" אולם שם צוין כי דונגל היה "חסר הרסן" וכי מלך שבע שנים.
לאחר הדחתו של דונגל בשנת 726, המשיך דונגל, כנראה, לשלוט בקנל לואיירן (שבט לואיירן).
בשנת 731 שרף את טיירפרט בוייטרי (ככל הנראה טרברט שבקינטייר, על גדת לוך פיין).
על פי "דברי ימי אלסטר" בשנת 733 כבש את האי טורי וגירש ממנו את ברויד, בנו של אואנגוס מק פרגוסה, מלך הפיקטים.
לאחר אירוע זה מצוין כי בשנת 734 נמלט דונגל לאירלנד, להימלט מאואנגוס, ואחיינו, מוירדאך מק איינבכלייג עלה לשלוט במקומו על שבט לוריין.
דונגל חזר לסקוטלנד בשנת 736 ונתפס על ידי אואנגוסה, יחד עם אחיו פרדאך, וככל הנראה שניהם הוצאו להורג על ידיו.
"דונה דונה" (בכתיב יידי: "דאָנאַ דאָנאַ") או "דאָס קעלבל" (מיידיש.
בתרגום לעברית: "העגל") הוא שיר יידי שנכתב בארצות הברית ב-1940 על ידי אהרון צייטלין והולחן בידי שלום סקונדה.
השיר זכה לפופולריות בארצות הברית ובמדינות אחרות בעולם, ובכללן ישראל, שבהּ בוצע לראשונה ב-1962 על ידי נחמה הנדל, שאף תרגמה את מילות השיר מיידיש לעברית.
השיר נכתב במקור עבור המחזמר ביידיש "אסתרק'ה", שהועלה בניו יורק בשנים 1940–1941. התרגום הראשון מיידיש לאנגלית נעשה על ידי סקונדה אך השיר לא זכה לפופולריות.
ב-1956 תרגמו את השיר לאנגלית ארתור קודש וטדי שוורץ ושינו את מילות הפזמון מ"דאנא דאנא ...
בשנת 1960 ביצעה את השיר זמרת העם האמריקאית ג'ואן באאז, והשיר בביצועה זכה לפופולריות רבה.
ב-1965 ביצע את השיר הזמר דונובן, שגם ביצועו זכה לפופולריות.
כמו כן גם הזמרת הוולשית מרי הופקין ביצעה את השיר.
לעומת זאת, המשטר הרודני בקוריאה הדרומית אסר בתקופה מסוימת את השמעת השיר בשל טענה כי הוא בעל נטייה קומוניסטית.
בין הזמרים שביצעו את השיר בולטים ג'ואן באאז, דונובן, נחמה הנדל, ג'וזי כץ (באלבום שבעים שמונים), חוה אלברשטיין (ביידיש), הצמד אבי עופרים ואסתר עופרים, תיאודור ביקל, אביבה סמדר, קלוד פרנסואה ופיטר סו ומארק וגם מקהלת הילדים הפינית טפיולה.
העורך המוזיקלי הוותיק, ישראל דליות, סיפר כי נחמה הנדל שתרגמה את השיר לעברית וביצעה אותו לראשונה בקול ישראל ב-1962, החליטה לשמור על מילות הפזמון שהתפרסמו באנגלית בביצועה של ג'ואן באאז.
בשנת 1983 פרסם המעבד גיל אלדמע את גרסתו לשיר.
אױפֿן פֿורל ליגט דאָס קעלבל,
ליגט געבונדן מיט אַ שטריק.
הױך אין הימל פֿליט דאָס שװעלבל,
פֿרייט זיך, דרייט זיך הין און צוריק.
לאַכט דער ווינט אין קאָרן,
לאַכט און לאַכט און לאַכט,
שרייַט דאָס קעלבל, זאָגט דער פּױער:
װער זשע הײסט דיר זײַן אַ קאַלב?
װאָלסט געקענט דאָך זײַן אַ פֿױגל,
װאָלסט געקענט דאָך זײַן אַ שװאַלב.
בלינדע קעלבער טוט מען בינדן
און מען שלעפּט זײ און מען שעכט,
װער ס'האָט פֿליגל, פֿליט אַרױפֿצו,
איז בײַ קײנעם ניט קיין קנעכט.
נהנית לה, מסתובבת לה אנה ואנה.
מי אמר לך להיות עגל?
מי שיש לו כנפים עף לו מעלה,
דונדורמה (בטורקית: Maraş dondurması "הגלידה של העיר מראש") היא גלידה בעלת מרקם קשה וכבד יותר מגלידת המסטיק הערבית, ושומנית יותר.
זאת, עקב הוספת קצפת עם שמנת מתוקה בעלת אחוזי שומן גבוהים.
בעבר נהגו אנשי הכפרים בדרום מזרח טורקיה שהיו גרים על ההרים לייצר אותה מחלב עזים ושלג, עם מסטיקא מסוג קניפול ועם אבקת סחלבים מיובשת מסוג טיוברס (tubers), המכונה "מילד" (milled).
באזור העיר קרמאנמרש (בעברה נקראה בשם מראש) שבדרום טורקיה מכינים גלידת מסטיק מוצקה ודביקה יותר הודות לאבקה המופקת מפרח הסחלב שגדל באזור זה.
גלידה זו מוצקה כל כך, שלשם אכילתה יש להשתמש בסכין ומזלג.
היא נקראת גם "גלידה חבוטה" (Dövme dondurma), משום שבתהליך הכנתה מניפים אותה באוויר כדי לשוות לה יתר אווריריות, והיא עמידה להמסה.
בטורקיה נהוג למכור את הגלידה על ידי רוכלים הלבושים בבגדים אופייניים לתקופה הטורקית-העות'מאנית שנוהגים למכור את הגלידה עם מכלים גדולים וכפות ארוכות ולמכור את הגלידה בצורה היתולית.
ישנם מקומות בטורקיה בהם נהוג למכור את הגלידה כמו שווארמה ולחתוך אותה בעזרת סכין קצבים בזמן שהיא תלויה באוויר על גבי מוט עם שרשרת.
דונה אליזבת דה וארונה-פינטו היא שחיינית עבר אמריקאית, אלופה אולימפית (טוקיו 1964) ושיאנית עולם.
דה וארונה, הייתה לשדרנית ספורט האישה הראשונה בהיסטוריה של הטלוויזיה וכתבת הספורט האישה הראשונה שסיקרה את המשחקים האולימפיים.
דה וארונה נולדה בסן דייגו, קליפורניה.
היא התאמנה בסנטה קלרה, קליפורניה בהדרכתו של ג'ורג' היינס, מועדון שבו שחו מספר אלופים אולימפיים כמו קלאודיה קולב, דיק רות', דון שולנדר, מארק ספיץ, דבי מאייר וקארן מו.
באולימפיאדת רומא (1960) הייתה דה וארונה השחיינית הצעירה במשלחת האמריקאית והשתתפה במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי בשלב המוקדמות, כשחיינית ראשונה.
היא קבעה תוצאה של 1:06.5 דקות.
למרות שהרביעייה האמריקאית זכתה במדליית זהב, באותה העת המדליות ניתנו רק לשחיינים שהשתתפו בשלב הגמר.
במשחקים הפאן אמריקאיים שנערכו בסאו פאולו, ברזיל בשנת 1963 זכתה דה וארונה בשתי מדליות זהב במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 4:15.7 דקות ובמשחה שליחות 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 4:49.1 דקות.
באולימפיאדת טוקיו (1964) זכתה דה וארונה ב-2 מדליות זהב.
בנוסף היא סיימה במקום חמישי במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 1:08.0 דקות, בשלב המוקדמות היא קבעה שיא אולימפי חדש של 1:07.5 דקות.
באותה העת נשים לא קיבלו מלגות לימודים ושחייה בקולג'ים, לכן דה וארונה לא המשיכה ללמוד, לאחר המשחקים האולימפיים.
בשנת 1965 היא חתמה על חוזה עם חברת ABC ובכך הייתה לכתבת הספורט האישה הראשונה בהיסטוריה של הטלוויזיה.
נוסף לכך, היא הייתה לכתבת הספורט האישה הראשונה שסיקרה את המשחקים האולימפיים (במקסיקו סיטי 1968, מינכן 1972 ומונטריאול 1976), בהמשך היא עבדה גם עם חברת NBC.
דה וארונה עמלה רבות לקידום ספורט הנשים בעולם ועזרה לייסד ביחד עם בילי ג'ין קינג ואחרות את הקרן "נשים בספורט".
היא כיהנה כנשיאה של הקרן בשנים 1984-1976. היא בוגרת UCLA במדע המדינה משנת 1986.
דה וארונה, נישאה לג'ון פינטו עורך דין ואיש עסקים ולזוג שני בנים.
אחותה הצעירה היא שחקנית הקולנוע והטלוויזיה ג'ואנה קרנס , ודודתה היא מרים קופר , שחקנית ראינוע.
בסך הכל קבעה דה וארונה 18 שיאי עולם חדשים.
בשנת 1969 זכתה דה וארונה להכלל בהיכל התהילה הבינלאומי של השחייה.
דּוֹנַגִּית ארצישראלית (שם מדעי: Cerinthe palaestina) הוא מין צמח עשבוני חד-שנתי או דו-שנתי בסוג דונגית, ממשפחת הזיפניים.
דונגית ארצישראלית גדלה באזורי בתה באדמות כבדות, ואנדמית לארץ ישראל: בגולן, גליל, כרמל, שרון, הרי שומרון, מדבר שומרון, הרי יהודה ובקעת הירדן בבתי גידול בלתי מופרעים.
עד מחצית המאה ה-20 הצמח היה נפוץ באזורי העמקים.
הגברת והתפשטות ההתיישבות והחקלאות פגעה בבתי הגידול של הדונגית ארצישראלית.
ריכוזים גדולים אפשר לראות בהר חורשן, ההר העגול, בנחל השופט, ליד גשר בנות יעקב וליד מושב כנף בדרום רמת הגולן.
הצמח גבוה ויכול להגיע עד גובה של מטר אחד.
העלה מכוסה בשכבת דונג ומכאן שמו.
הפרח פורח בחודשים מארס-מאי בתפרחת צפופה כשהפרחים משתלשלים כלפי מטה.
צבע הפרחים קרם-צהוב בהיר והם עטופים בעלי גביע סגולים בולטים.
אורך עלי הכותרת כשני ס"מ.
הפרח עשיר בצוף, האבקה נעשית על ידי דבורים גדולות וחרקים היכולים להגיע לעומק הפרח.
בסוג דונגית קיימים 10 מינים.
בארץ ישראל צומח רק המין דונגית ארצישראלית.
Stick PC או PC-on-a-stick הוא מחשב בגודל של דיסק און קי הכולל בתוכו מערכת על שבב.
הדונגל מתחבר לטלוויזיה (חיבור HDMI) ומאפשר גלישה באינטרנט, צפייה במדיה (תמונות ווידאו) והפעלת יישומים ומשחקים על גבי מסך הטלוויזיה.
הדונגל כולל קישוריות Wi-Fi ומתחבר לטלוויזיה באמצעות חיבור HDMI.
השליטה יכולה להתבצע באמצעות מקלדת ועכבר, ובדגמים מתקדמים - אף בעזרת טלפון חכם, המשתמש באפליקציה ייעודית לשם כך.
ביולי 2013 חברת גוגל השיקה את Chromecast ובשנת 2015 את Chromebit.
ברובם המוחלט של הדונגלים הנמצאים בשוק מותקן מערכת ההפעלה Android.
בכנס CES 2015, אינטל חשפה דונגל המריץ את מערכת ההפעלה Windows 8.1.
דונה ג'ין האראוויי , היא פרופסור אמריטה בחוג להיסטוריה של התודעה ובחוג ללימודי פמיניזם באוניברסיטת קליפורניה שבסנטה קרוז בארצות הברית.
האראוויי מוכרת כהוגה מובילה בשדה המחקר של לימודי הטכנולוגיה והמדע ובתחום הפמיניזם, וכהוגה מרכזית בזרם הסייברפמיניזם.
האראוויי חוקרת את קו התפר שבין תחומי מחקר שונים, ובעיקר בין מדע, ביולוגיה, ספרות ופמיניזם, ולכן תוארה בשנות התשעים המוקדמות כפוסט-מגדרית, נאו-מרקסיסטית ופוסט מודרניסטית.
כתבה ספרים וחיבורים רבים המעלים שאלות בנוגע למדע ולפמיניזם.
מבין חיבוריה הידועים תורגם לעברית "מניפסט לסייבורג: מדע טכנולוגיה ופמיניזם סוציאליסטי בשלהי המאה העשרים".
דונה ג'ין האראוויי נולדה בשנת 1944 בדנוור, קולורדו.
אביה היה כתב ספורט בעיתון "The Denver Post".
אמה הגיעה מרקע קתולי אדוק, ומתה כשהאראוויי הייתה בת 16. האראוויי למדה בבית הספר התיכון הקתולי לבנות "מריה הקדושה" שבצ'רי הילס ווילג', קולורדו.
האראוויי למדה ב"קולורדו קולג'" (Colorado College), במימון מלגת בוטשר (Boettcher Foundation), וסיימה בשנת 1966 עם שלוש התמחויות - בזואולוגיה, פילוסופיה וספרות.
לאחר מכן למדה במשך שנה פילוסופיה של האבולוציה ותאולוגיה באוניברסיטת פריס במימון "מלגת פולברייט".
את הדוקטורט קיבלה בשנת 1972 מאוניברסיטת ייל בתחום הביולוגיה.
עבודת הדוקטורט שלה נקראת: The Search for Organizing Relations: An Organismic Paradigm in Twentieth-Century Developmental Biology והיא נכתבה כחלק ממחקר אינטרדיסציפליני בין תחומי הביולוגיה, הפילוסופיה ההיסטוריה של המדע ורפואה.
העבודה חקרה את מקומן של המטפורות בעיצוב ניסויים בתחום הביולוגיה הניסויית.
האראוויי זכתה בחייה במספר רב של מלגות עליהן אמרה: "אנשים כמוני הפכו למשאבים לאומיים במאמצים המדעיים הלאומיים.
זה אומר שיש כסף אפילו לחידוד מוחן של נערות קתוליות."
דונה האראוויי לימדה מדע כללי ולימודי נשים בשנים 1971–1974 באוניברסיטת הוואי.
היא לימדה במחלקה להיסטוריה של המדע בין השנים 1974–1980 באוניברסיטת ג'ון הופקינס שבבולטימור, מרילנד.
החל משנת 1984, משמשת האראוויי כפרופסור בתוכנית להיסטוריה של התודעה באוניברסיטת קליפורניה שבסנטה-קרוז.
Primate Visions: Gender, Race, and Nature in the World of Modern Science התפרסם בשנת 1989 ועוסק באופן שבו חקרו ותפסו מדענים את התנהגותן המינית של נקבות יונקי-על, ומעלה שאלות לגבי המודל המשפחתי המוכר היום וההטרוסקסואליות השולטת במחקר יונקי-על.
במאמרה האראוויי עומדת על כך שישנה נטייה בעולם המדעי לתת מאפיינים זכריים להתנהגויות של יונקים, בהם החוקרים מספרים על תחרויות של רבייה ומין בין זכרים אגרסיביים ונקבות סבילות, נטייה אשר מקדמת מסקנות מסוימות ומונעת קיומן של אחרות.
למעשה, האראוויי יישמה את תאוריית העמדה הפמיניסטית בעולם המדע.
עבודתה של האראוויי מעוגנת בהיסטוריה של התודעה ובביולוגיה ומתמקדת במטאפורות ובנרטיבים של מדע הפרימטים (יונקי-על).
בביקורת על הספר, נכתב כי דונה האראוויי חושפת אג'נדה במחקר הפרימטולוגי.
נטען כי האראוויי מזהה כמטרתו של המחקר הפרימטולוגי את הצורך לגעת ב"אחר", שאינו נובע רק מן הצורך להבין את עצמנו טוב יותר על ידי מציאת הבדלים, או להפוך את האחר לדומה לנו.
האראוויי טוענת כי מטרתו היא לשקם ולטהר את האבטיפוס לפיו תופס המדע המערבי את הקיום שלנו, כלומר את האדם הלבן המערבי, בניגוד לברבריים, פרימיטיביים, המשווים לקופים.
החיבור "Manifesto for Cyborgs: Science, Technology, and Socialist Feminism in the 1980s" פורסם לראשונה ב"Socialist Review" בשנת 1985. בעברית יצא החיבור "מניפסט לסייבורג: מדע, טכנולוגיה ופמיניזם סוציאליסטי בשלהי המאה העשרים" לאור לראשונה בשנת 2006. מאמרה של האראוויי הפך לנדבך חשוב בחשיבה הפמיניסטית.
מטרתו העיקרית של המניפסט הוא לעודד את השוויון בין המינים.
האראוויי מעודדת את הזרם הפמיניסטי להתרחק מהתפיסה "הטבעית", הרואה את האישה והגבר כיצורים מהותניים ולאמץ את הטכנולוגיה.
היא גורסת כי על הפמיניזם לעודד את הנשים להיפטר מהטכנופוביה ובמקביל לגייס את הטכנולוגיה לטובת קידום הנשים ופיתוחן.
האראוויי מנסה לנסח מניפסט לנשים בעידן שבו ההכלאה בין הביולוגי לטכנולוגי באדם הולך וגובר.
המאמר חוקר את מקומן של הנשים בעידן הטכנולוגי המתקדם, כפי שניתן לראות בכותרת המשנה שלו "חלום אירוני על שפה משותפת לנשים במעגל משולב" המאזכר את שירה של אדריאן ריץ', משוררת ומנהיגה פמיניסטית רדיקלית.
האראוויי טוענת כי בעידן בו אנו נמצאים, אנו כבר לא אורגניזמים ביולוגיים בלבד אלא הכלאה של אורגניזם ומכונה, כיוון שאנחנו מתקשרים עם מכונות ובעזרת מכונות, וכי השניים ילכו וישזרו זה בזה בעתיד.
האראוויי מנסה להמשיג מחדש את ההיררכיות והמושגים שיפעילו את העולם בעתיד, ברגע שאלו הקיימים בימיינו לא יהיו עוד רלוונטיים.
את מושג המגדר למשל, היא ממשיגה מחדש כמושג שלא תהיה לו היסטוריה ביולוגית, כיוון שאין לסייבורג ביולוגיה או היסטוריה ביולוגית.
היא משווה את הנשים של היום ל"כימרות", מפלצת ממין נקבה מן המיתולוגיה היוונית שהייתה הכלאה בין אריה, עז ונחש, כמטפורה לשילוב של הטכנולוגיה עם הביולוגיה.
דר' שרון הלוי כותבת בהקדמתה למאמר כי דונה האראוויי משתמשת בדימוי הסייבורג כדי לדון ביחסים שבין מדע, טכנולוגיה ופמיניזם-סוציאליסטי.
האראוויי טוענת כי תרבות ההיי-טק (/טכנולוגית) יכולה לאתגר ולשבור את הדיכוטומיה של התפיסה המערבית, המפצלת בין הגוף לנפש, אני/אחר, זכר/נקבה, מציאות/הופעה ואמת/בדיון.
זאת כיוון שאיננו יכולים עוד להגדיר את עצמנו בעזרת מושגים אלו, כלומר כישויות ביולוגיות בלבד.
תפיסתה גורסת כי הפכנו לסייבורג, הכלאה שבין אדם למכונה, בה הפן הביולוגי והפן הטכנולוגי/מכני שזורים זה בזה באופן כה עמוק עד כי אינם יכולים עוד להיתפס באופן נפרד.
מבחינתה של האראוויי, הסייבורג אינו רק הכלאה של אורגניזם ומכונה אלא גם הכלאה של מציאות חברתית ובדיון, כאשר הטכנולוגיה משמשת כממשק המאפשר ליצור בדיון ולעגנו במציאות.
מניפסט לקיבורג הוא גם ביקורת פמיניסטית חשובה על קפיטליזם.
עבודתה של האראוויי ספגה ביקורת הטוענת שהיא מעורפלת מבחינה מתודולוגית, ומשתמשת בשפה עמומה "שלעיתים מסתירה דברים באופן שהוא מכוון במובהק." חלק ממבקריה הטילו ספק בשאלה האם היא מבינה את השיטה המדעית, וטענו "שחקירות האפיסטמולוגיה שהיא עושה משאירות את כתביה חסרי משמעות בפועל."
בביקורת שהתפרסמה בשנת 1990 ב"American Journal of Primatology" על הספר "Primate Visions" כתבה סוזן קאשל (Susan Cachel) כי הספר אינו מהווה התייחסות אובייקטיבית להיסטוריה של הפרימטולוגיה וכי הדעות המוצגות בו אינן פיקחיות.
(תרגום חופשי) עוד היא מוסיפה וטוענת כי הספר מנסה להעביר את תחום האנתרופולוגיה הפיזית לעולם ביקורת הספרות, המהווה חלק ממגמה של האנתרופולוגיה להיכנע לסימבוליות ויחסיות הנובע מחוסר עניין במדע חומרי.
ביקורת נוספת של הספר "Primate Visions" שהתפרסמה ב"International Journal of Primatology" בשנת 1991, מספקת דוגמאות לחלק מהביקורות הנפוצות על תפיסתה של האראוויי.
הביקורת טוענת כי הספר סותר את עצמו פעמים רבות, מסלף ובורר עובדות היסטוריות במעשה מכוון של הכותבת, הרואה בבחירה והנגשת הטקסט כחובתו של המחבר.
הוא מוסיף כי האראוויי אף בוחרת להשתמש בשפה ספרותית, אינטלקטואלית ועמומה, שאינה מתאימה לספר מדעי.
ביקורת נוספת הועלתה על אופן החיבור המלאכותי בין עובדות לאורך הספר.
כותב הביקורת מסיים באמירה שהוא מתקשה לתת ביקורת לספר כיוון שבחירותיו נעשו במודע, אך הוא מפקפק בהנחות היסודיות עליהן הוא נשען.
ב-13–2012 טענה ד"ר עינת רמון כי עמדתה של הארווי עומדת בסתירה לנשיות כפי שהיא עוצבה והתממשה בדברי ימי האנושות עד עתה.
לדברי רמון, יצירת מצב של רחמים מלאכותיים, למשל, יפגע באופן אנוש באמהות (motherhood) האנושית כפי שאנו מכירים אותה, ולפיכך גם בנשיות.
דונגפנג 21 או DF-21 (במנדרינית: 东风; פירוש "רוח מזרחית", באנגלית: Dong-Feng 21) הוא טיל בליסטי סיני דו-שלבי עם מנוע רקטי בעל הודף מוצק וראש קרב יחיד.
טיל זה מבוסס על הטיל הבליסטי JL-1 שיועד לשיגור מצוללת.
ב-2008 העריכה ארצות הברית כי לסין מעל 60 משגרים.
הטיל מיועד לנשק קונבנציונלי כמו גם לגרעיני.
לטיל גרסה חדשה, "DF-21D" אשר מיועדת לתקיפת ספינות (ASBM) וישנן הערכות כי לטיל החדש יכולות תקיפת לוויינים.
בשנת 2014 טילים מסוג זה נמכרו לערב הסעודית והוצבו בבסיס הטילים אל-ואטח.
על בסיס טילים אלו פותח משגר "קואיג'ואו".
דונגפנג 26 או DF-26 (בסינית: 东风-26, באנגלית: Dong-Feng 26) הוא טיל בליסטי מסדרת דונגפנג.
הוא פיתוח מתקדם יותר של ה-DF-21, עם טווח מוגדל של 3,000–5,000 ק"מ, אשר מגדיר אותו כטיל בליסטי לטווח בינוני.
מחלקת ההגנה של ארצות הברית, בדו"ח של 2013 לקונגרס על ההתפתחויות הצבאיות של סין, לא הזכירה את DF-26 כטיל הנמצא בשירות.
הטיל הוצג לראשונה לציבור במהלך המצעד בבייג'ינג, שחגג 70 שנה מתום מלחמת העולם השנייה, ב-3 בספטמבר 2015, שבמהלכו אושר כי ה-DF-26, גם הוא טיל בליסטי נגד ספינות (ASBM) המסוגל לתקוף ספינות בינוניות עד גדולות.
הטווח של DF-26 מאפשר לו להגיע לגואם ולאיים על מתקנים צבאיים אמריקאיים שעל האי, ובפרט בבסיס חיל האוויר אנדרסון.
יכולת זו העניקה לו את הכינוי של "מחסל גואם", אולם השם קצת מטעה מאחר שטילים סינים שקדמו לו כבר היו בעלי יכולת להגיע לגואם.
למרות זאת, ה-DF-26 הוא הראשון החמוש קונבנציונלית ולא בהכרח בעל ראש נפץ גרעיני.
יש בו שלושה שלבי טיסה (הנעה), הוא משוגר מרכב שיגור (TEL) בעל 12×12 גלגלים, המשלב ניידות, ויכולת הסתרה מתחת לאדמה, עם אפשרות לירי בהתראה קצרה והגנה מוגברת מפני תקיפת המשגר.
הפנטגון היה מודע לטיל לפחות מאז 2007. אף הקונוס המאורך שלו, יכול לשלב מסוף מערכת הנחיה כדי למלא את תפקיד ASBM, עובדה המוכיחה את יכולתה של סין כדי לאיים על נושאות מטוסים של ארצות הברית בטווח גדול לפחות פי שניים מאשר ה-DF-21D.
דונגפנג 41 או DF-41 (בסינית: 東風,תרגום: רוח מזרחית-41 או Dongfeng-41, CSS-X-10), הוא טיל בליסטי בין יבשתי סיני המונע על ידי דלק מוצק.
נתון זה ממצב אותו כטיל עם הטווח הארוך ביותר בעולם, יותר מ-LGM-30 מיניטמן האמריקאי הפועל בטווח מקסימלי של כ-13,000 ק "מ.
אנליסטים מעריכים כי לטיל מהירות מקסימלית של 25 מאך, ומסוגל לשאת ראשי נפץ מרובים MIRV (עד 10).
דווח שפיתוח של טכנולוגיית MIRV הואץ בתגובה לפריסה של המערכת הלאומית להגנה מטילים של ארצות הברית אשר מקטינה את יכולת ההרתעה הגרעינית של סין..
הפרויקט החל ב-1986, וייתכן שהוא כעת משולב עם תוכנית JL-2.
באפריל 2016 סין ערכה בהצלחה ניסוי (שביעי) של DF-41 עם שני ראשי נפץ מדומים קרוב לים סין הדרומי בזמן שהמתיחות באזור בין וושינגטון לבייג'ינג גבוהה.
דונה ברברה (בספרדית: Doña Bárbara) היא טלנובלה קולומביאנית בכיכובה של אידית גונזלס.
בשנים 2016–2017 יצא רימייק לטלנובלה בשם אישה רעה (La Dona).
ברברה היא נערה צעירה שגדלה לצד אביה, רב חובל של ספינת מסע ישנה, ולצד אאוסטקיה, אינדיאנית נאמנה שמטפלת בה מאז מות אימה.
הגורל מזמן לברברה מפגש עם אסדרובל הצעיר, שנשכר על ידי אביה לצוות הספינה.
ברברה ואסדרובל הופכים לצמד נאהבים, אך לא לזמן רב.
בעיצומו של מסע, אנשי הצוות בספינה מורדים באביה של ברברה ורוצחים אותו ואת אסדרובל.
לאחר שהם נפטרים מגופות השניים ומשתכרים, הם אונסים באכזריות את ברברה.
כשהיא חבולה ופצועה, ברברה ניצלת על ידי אאוסטקיה ונלקחת על ידה לשבט אינדיאני.
במהלך השנים, לומדת ברברה כיצד להתנהל בקרב סוחרי האזור המושחתים.
שנאתה לגברים עמוקה וצורבת וחלומה הוא להפוך לאישה חזקה ועשירה, שלא תהיה תלויה באף גבר.
כשהיא פוגשת את לורנסו, יורש עשיר של חווה גדולה, ברברה מחליטה לפתות אותו כדי לגזול ממנו את כל רכושו.
היא נישאת לו וכך הופכת לדונה ברברה, אישה כוחנית ואכזרית, שהופכת לאימת התושבים בנסיונותיה להשתלט על אדמות האזור.
ממערכת יחסיה עם לורנסו נולדת לברברה בת, מריסלה, אך היא מסרבת להכיר בה, מאחר שהילדה מסמלת עבורה את ניצחון המין הגברי עליה.
כשמריסלה נולדת, היא מוסרת אותה לאינדיאנים ומתנערת ממנה לחלוטין.
סנטוס הוא עו"ד מצליח ובעליה של החווה השכנה לזו של דונה ברברה.
כאשר הוא מגיע לאזור אחרי שנים רבות של היעדרות, סנטוס לומד על האכזריות ותאוות הבצע בעזרתן הצליחה דונה ברברה להשתלט על כמעט חצי מאדמתו.
בעזרתם של עובדים ומכרים, סנטוס פותח במסע צלב על מנת להשיב אליו את רכושו.
הוא לא מדמיין שייפול קורבן לתשוקה בלתי נשלטת עבור דונה ברברה, שמפגשיו עמה מציתים את נשמתו ומובילים אותו להתנהג כפרא אדם.
במאבק על שפיותו ובניסיון לחמוק מצפורניה של דונה ברברה, סנטוס מוצא נחמה דווקא אצל בתה מריסלה, דבר שיוביל את דונה ברברה עד הקצה.
דונה ברברה (אידית גונזלס) גיבורת הסדרה, דונה ברברה היא האישה היחידה שמצליחה להטיל אימה באזור שנשלט כולו על ידי גברים.
שאפתנותה וצמאונה לנקמה חסרות גבולות, גם כשזה מגיע לבתה מריסלה.
דונה ברברה משתמשת ביופייה כדי לפתות גברים ואנשי ממשל וכולם מכנים אותה "הטורפת".
אין חיה שיכולה להתחמק מההצלפות שלה ואין איש שיכול להימלט מהאכזריות שלה.
מה שהיא אינה מצליחה להשיג בכוח, היא משיגה בעזרת בן הברית הטוב ביותר שלה: הכישוף.
סנטוס הוא היחיד שיצליח לאלף את "טורפת הגברים" הזו, שתשוקתה אליו חסרת מעצורים.
מריסלה (חנסיס רודריגז ) מריסלה, בתם של דונה ברברה ולורנסו, נזנחה על ידי הוריה בגיל צעיר מאוד.
היא גדלה בג'ונגל כמו חיית פרא, וחלמה שיום יבוא והיא תזכה להכיר עולם אחר.
מאחורי בגדיה הקרועים והופעתה המרושלת של מריסלה, מסתתר גוף בתולי ומפוסל, אחריו צדים גברים בעלי כוונות אפלות.
אופייה האצילי של מריסלה חודר עמוק אל ליבו של סנטוס והוא הופך לאהבת חייה.
המאבק של מריסלה בשביל האהבה הזו, הופך אותה למושא שנאתה של אימה.
לורנסו (רוברטו מתאוס) ללורנסו היה את כל העולם לרגליו, עד לרגע שהוא נפל לידיה של דונה ברברה, אז התחילה הנפילה הגדולה שלו.
בתקופת לימודיו, לורנסו היה תלמיד מבריק, אך הוא איבד את הכל בגלל אהבתו לטיפה המרה.
לורנסו ויתר על נשמתו, וגם על אדמותיו, לטובת אישה, והדבר היחיד שנשאר לו ממערכת היחסים הזו היא בתו, מריסלה.
סנטוס הוא התקווה היחידה שלו לשינוי בחיים.
אנטוניו (ארפ בטקה) אנטוניו הוא בנו של מלסיו, מנהל העבודה הישן בחווה.
הוא נולד וגדל באדמתו של לורנסו, הוא מומחה בכל עבודות החווה ולכן הופך ליד ימינו של סנטוס.
אנטוניו מגן בחריפות על האינטרסים של הבוסים שלו, ומתמודד מול מעשיו המפוקפקים של בלבינו, מנהל העבודה של אחוזת אלטמירה.
למרות שהוא צעיר, חתיך ומסוגל להשיג כל בחורה שרק ירצה, אנטוניו מתאהב באישה מבוגרת ממנו: ססיליה, דודתו של סנטוס.
דנג'ר (ג'ימי ברנאל) אמריקאי שחצן, הגיע מהצפון ומיד נכבש בקסמה של האדמה הפראית שנקרתה בדרכו.
עם רובה ביד, הוא השתלט על חלקת אדמה באזור.
בזכות הברית שכרת עם דונה ברברה, וכשהוא מסתיר בקנאות את סודותיו האפלים, דנג'ר זכה לכבוד מהאנשים שסביבו.
הוא צד תנינים ומוכר את העור שלהם, וגם גונב בקר מאדמותיה של אלטמירה ומוכר את הבשר בעיירות שכנות.
למרות שדנג'ר ביזבז את הונו על נשים ואלכוהול, יש אוצר אחד שהוא לא הצליח להשיג: בתוליה של מריסלה.
הוא עוקב אחריה ומשקה את אביה, לורנסו, באלכוהול שלאט לאט הורס את חייו.
סנטוס הוא היחיד שיעמיד אותו במקומו.
סנטוס (כריסטיאן מייר) סנטוס עזב את עיר הבירה ועתיד מבטיח בעולם המשפטים במטרה אחת בלבד: לעשות צדק.
הוא נאבק על הירושה המשפחתית, בעוד הוא מתמודד עם שחיתות, רוע ובורות שמקיפים אותו מכל עבר.
הלימודים באוניברסיטה הפכו את סנטוס לאדם אינטליגנטי ומתורבת, אבל גם לו יש עקב אכילס, חולשה שדונה ברברה תגלה ותנצל אותה לטובתה.
הערכים והאמונות של סנטוס יתנו לו את הכוח להילחם כנגד האויבים הגרועים ביותר.
בחורה צעירה ויפה בעלת לב אצילי, תיתן לו שיעור לחיים ותיצור יחד איתו עתיד חדש.
ססיליה (קייטי ברביירי) ססיליה עזבה את העיירה ביחד עם אחותה אסונסיון ואחיינה סנטוס, בתקווה שיבוא יום והיא תשוב לשם.
היא הותירה מאחור את הגבר היחיד שאי פעם אהבה, לורנסו.
לאחר שאחותה נפטרה, ססיליה החליטה להקדיש את כל חייה לגידול האחיין שלה.
שני עשורים חלפו, וססיליה חוזרת לעיירה כדי לחפש את לורנסו, אך היא נתקלת במציאות שונה לחלוטין ומגלה שלורנסו הוא לא אותו הגבר שפעם אהבה.
ססיליה מוצאת נחמה בזרועותיו של אנטוניו, גבר צעיר ממנה בהרבה, ודרכו היא מקבלת הזדמנות שנייה לאהבה.
בלבינו (פאולו קודו) בלבינו נחוש להגשים את השאיפות שלו ושל בת הברית שלו, דונה ברברה.
אין לו בעיה לנשוך את היד שמאכילה אותו והוא יעשה הכל בשביל כסף.
תודות למזימות של אהובתו, הוא הופך למנהל העבודה בחווה של סנטוס.
מבלי שאיש שם לב, הוא גונב בקר מהחווה ומוכר אותו למרבה במחיר.
אותה חמדנות שמובילה את בלבינו לבצע מעשים לא חוקיים, היא גם זו שתפיל אותו במלכודת הקטלנית שטומן לו הגורל.
אאוסטקיה (לוסי מרטינז) מהרגע שאאוסטקיה החזיקה את ברבריטה בזרועותיה, היא ידעה שתגדל אותה כמו הילד שמעולם לא היה לה.
אאוסטקיה הצליחה לאלף את ליבה הפראי של דונה ברברה, לימדה אותה כיצד רוכשים כבוד והיא אינה חוששת להגיד לה גם את האמת הקשה ביותר.
בזכות אינסטינקטים של אינדיאנית וידע רב בנושאי כשפים, היא מסוגלת לנבא סכנה ואת כוונותיהם הנסתרות של אחרים.
חואן פרימיטו (אנדרס אוגילבי-בראון) חואן פרימיטו סובל מפיגור שכלי, ולכן כל חייו היה מושא ללעג ואפליה, והמגן היחיד שלו הוא ליבו הרחב.
חואן פרימיטו היה עד ללידתה של מריסלה, ומאז נוצר קשר מיוחד בין השניים.
בנוסף למטלות שדונה ברברה דורשת ממנו לבצע, הוא עושה הכל כדי לשמור על רווחתה של מריסלה.
אמנם חואן פרימיטו אינו יכול לרכב על סוס או לטפל באף חיה אחרת, אבל הוא חורש את הכפר ברגליו, וכך הוא תמיד מודע לכל מה שמתרחש באזור.
דונה לין דיקסון היא שחקנית ודוגמנית אמריקאית.
דיקסון נולדה באלכסנדריה שבווירג'יניה, ארצות הברית.
ב-1975 סיימה תיכון, והחלה ללמוד באוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון אך לאחר מכן עזבה את הלימודים, היא החלה בקריירת דוגמנות ונבחרה ל"מיס וירג'יניה" 1976, והתמודדה בתחרות מיס ארצות הברית באותה שנה.
היא גם נבחרה ל"מיס וושינגטון הבירה", בתחרות הבוחרת את נציגת ארצות הברית למיס עולם.
ב-1981 הופיעה בשני פרקים של ספינת האהבה.
מ-1980 ועד 1982 שיחקה את מושא אהבתו של טום הנקס בקומדיית המצבים "Bosom Buddies".
ב-1983 שיחקה בסרט "דוקטור דטרויט" שם הכירה את בעלה לעתיד דן אקרויד, באותה שנה שיחקה גם בסרט "אזור הדמדומים: הסרט" המבוסס על הסדרה באותו שם.
ב-1992 הופיעה בסרט עולמו של ויין, ב-1995 שיחקה בפרק של הסדרה נני.
ב-1983 נישאה לדן אקרויד ולהם שלוש בנות.
דוֹנְגְצֶ'נְג (בסינית מפושטת: 东城; בסינית מסורתית: 東城; בפין-יין: Dōngchéng) הוא רובע במרכז המחוז העירוני בייג'ינג שבצפון הרפובליקה העממית של סין.
הרובע מכיל בין היתר את החצי המזרחי של העיר העתיקה של בייג'ינג.
על פי מפקד האוכלוסין משנת 2020, אוכלוסייתו מנתה 708,829 תושבים.
הרובע משתרע על פני 41.79 קילומטרים רבועים והוא גובל ברובע צָ'אוֹיָאנְג מצפון וממזרח וברבעים פֶֿנְגְטָאי ושִׂיצֶ'נְג מדרום וממערב בהתאמה.
ההתיישבות באזור החלה מתחילה לפני כאלף שנים.