tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
אם הספרדים היו עולים ראשונים, הייתה פה עוד מלוכה מחורבנת במזרח התיכון".
ח"כים מימין ומשמאל וכן אנשי ציבור גינו את דבריו של מויאל ברדיו, אך הוא שב וחזר על הדברים בכלי-תקשורת רבים שהעלו אותו לריאיון בעקבות ההתבטאות.
לדבריו, הוא אמר את האמת ואינו חוזר בו.
ב-16 בפברואר 2020 לקה מויאל בהתקף לב.
הוא אושפז בבית חולים ברזילי באשקלון, כשהוא מורדם ומונשם ומצבו הוגדר קשה ונפטר אחרי תשעה ימים בגיל 67, לאחר שהועבר לבית החולים בילינסון.
הוא הובא למנוחות בבית העלמין של שדרות.
אליסון אליזבת' "אלי" לרטר היא שחקנית ודוגמנית עבר אמריקאית.
ידועה בעיקר בזכות תפקידיה בסדרות סרטי האימה "האויב שבפנים" ו"יעד סופי".
לרטר נולדה בצ'רי היל, ניו ג'רזי, ארצות הברית.
בתם של מרגרט, מתווכת ודנפורת' לרטר, מנהל חברות הובלות.
היא למדה בחטיבת הביניים קארוסי ולאחר מכן בתיכון צ'רי היל וסט, אך היא לא סיימה את שנתה האחרונה בתיכון בשל עבודות דוגמנות.
אמה ליוותה אותה לכל מקום עד שמלאו לה 18. הוריה עברו מאז להתגורר באלנטאון, פנסילבניה.
היא החלה את קריירת הדוגמנות שלה בגיל 14 כאשר צייד דוגמנות גילה אותה ברחוב ולרטר קיבלה את עבודת הדוגמנות הראשונה שלה בפרסומת של קבוצת הבייסבול פילדלפיה פיליז; מה שהוביל לחוזה דוגמנות עם סוכנות הדוגמנות היוקרתית של פורד מודלס בניו יורק.
לאחר מכן, לרטר ויתרה על שנתה האחרונה בתיכון ועברה לדגמן באוסטרליה, איטליה ויפן, האחרונה היא מדינה שבה היא התיישבה זמנית בגיל שבע עשרה.
שנה לאחר מכן שבה לארצות הברית; ועברה להתגורר בלוס אנג'לס בעקבות בן זוגה דאז.
בנובמבר 1996 הופיעה בחורה מסתורית בשם "אלגרה קולמן" על שער מגזין הגברים "אסקווייר".
כתבה שפורסמה במגזין על ידי העיתונאית מרת'ה שריל תיארה את קולמן כ"דבר הבא בהוליווד".
סופר על קולמן, על שמועות סביב סרט של וודי אלן בו היא צפויה לככב, על צילומי עירום שלה שצולמו על ידי צלמי פפראצי ועל רומן הנרקם בינה לבין השחקן דייוויד שווימר.
אך אלגרה קולמן לא הייתה קיימת באמת.
על שער המגזין הופיעה לרטר שגילמה את קולמן כחלק ממתיחה של המגזין שבא ללעוג לחוסר הרצינות שבכתבות פרופיל של מפורסמים.
כתבת השער עוררה התעניינות מצד עיתונאים שהביעו ביקורת על כך שהמגזין מפרסם דמות כה שטחית (קולמן, לא לרטר), וגם מצד סוכנויות משחק שניסו לאתר את האישה הדמיונית, כנראה כדי לצרפה לשורותיהן.
המתיחה שנחשפה על ידי המו"ל לא עוררה הדים של ממש.
רבים ראו בכך תרגיל יחצני ותו לא.
אך המתיחה הזניקה את קריירת המשחק של לרטר.
המתיחה באסקוויר עזרה ללרטר לקבל תפקידים קטנים בסדרות טלוויזיה שונות.
ב-1997 היא הופיעה בעונה הראשונה והיחידה של סדרת הטלוויזיה הכושלת "הבנים של שיקגו" בהשתתפות ג'ייסון בייטמן וגם בסדרה הקומית "סוף סוף סוזן" בכיכובה של ברוק שילדס ב-NBC.
לאחר מכן ב-1998 הופיעה בסדרות הטלוויזיה הפופולריות "שיקגו הופ", "תהרוג אותי וזהו" ו-"דוסון קריק".
ב-1999 קיבלה תפקיד בסרט הקולנוע הראשון שלה, "כוכב חדש נולד" בכיכובו של ג'יימס ואן דר ביק.
בהמשך אותה השנה הופיעה בסרטים "לוותר על זה", "את מטריפה אותי" לצד אדריאן גרנייה ובסרט האימה "הבית על הגבעה הרדופה".
בשנת 2000 שיחקה בסרט האימה "יעד סופי", וב-2003 לאחר מכן בסרט ההמשך "יעד סופי 2".
בשנת 2001 שיחקה לצד קולין פארל בסרט האקשן "הרעים שוב טובים" בבימויו של לס מייפילד, ובהמשך הופיעה בקומדיה המצליחה "לא רק בלונדינית", ובקומדיה אחרת "ג'יי ובוב השקט מכים שנית".
בשנים שלאחר מכן שיחקה בפרק הפיילוט של הסדרה "הפמליה" ב-2004, ושיחקה בסרט נוסף "הכי דומה לאהבה" (2005) בכיכובם של אשטון קוצ'ר ואמנדה פיט.
ב-2006 החלה לשחק בתפקיד ראשי בסדרת הטלוויזיה הפופולרית מסוגת המדע הבדיוני "גיבורים".
בסדרה גילמה את ניקי סנדרס ובהמשך את האלטר אגו שלה ג'סיקה סנדרס למשך כל ארבע העונות.
באוגוסט 2007 יצא לאור הסרט "מריגולד - המסע להודו", קופרודוקציה הודית-אמריקאית אשר מתמקדת במסעה של נערה צעירה להודו.
בסרט זה, הופיעה לרטר לצידו של השחקן הבוליוודי סלמאן ח'אן.
בשנה זו גם שיחקה בסרט "האויב שבפנים: השמדה", השלישי בסדרת סרטי "האויב שבפנים" (המבוססת על משחקי המחשב "Resident Evil") בכיכובה של מילה יובוביץ'.
בעוד המבקרים קטלו את הסרט, המעריצים שיבחו אותו והוא צלח בקופות.
בשנת 2009 כיכבה בסרט המתח "אובססיבית" בתפקיד ליסה, לצד ביונסה.
בשנת 2010 שבה לשחק בסרט "האויב שבפנים: החיים שאחרי", הרביעי בסדרה ועד כה המצליח ביותר מבחינת הכנסות.
לאחר מספר שנים שלא הופיעה על המסך, ב-2014 שיחקה בסרטי הקולנוע "חולה אהבה", קומדיה לצד מאט לה-בלאנק, והסרט "כמו שאת", דרמה לצד הילרי סוונק.
גם שיחקה בתפקיד הראשי בסדרת הטלוויזיה "זהות נרדפת" של רשת TNT, בתפקיד קריסטל מקגיוור, סוכנת FBI, שותפתו של מרטין אותו גילם שון בין, שיש לה היסטוריה רומנטית איתו.
בשנת 2016 שיחקה בסרט "האויב שבפנים: פרק הסיום", השישי בסדרת הסרטים "האויב שבפנים", בכיכובה של מילה יובוביץ'.
הסרט הוא המצליח ביותר מכל הסדרה, הן מבחינת הביקורות והן מבחינת הכנסות.
בשנת 2017 שיחקה בתפקיד אורח בסדרה "תרגיע" של לארי דייוויד ב-HBO, ובשנת 2018 שיחקה בתפקיד אורח בסדרה ב-ABC, בכיכובה של ג'נה פישר.
בשנים 2019–2020 שיחקה לרטר בסדרת הדרמה המשטרתית של רשת ABC; "הטירון" בתפקיד ד"ר גרייס סוייר.
בשנת 2024 החלה לככב בסדרת הדרמה "Landman" של פרמאונט+ בתור אנג'לה נוריס.
בגיל 18, בעת שדגמנה עברה לרטר להתגורר בלוס אנג'לס כדי לקדם את קריירת המשחק שלה.
לאחר שמונה שנים, ב-2002 היא עברה לניו יורק לתקופה של שלוש שנים.
בינואר 2005 חזרה להתגורר בלוס אנג'לס אחרי שקיבלה את התפקיד ב"גיבורים".
בדצמבר 2007 התארסה לשחקן הייז מקארתור אחרי זוגיות של שנתיים.
ב-1 באוגוסט 2009 נישאו לרטר ומקארתור בטקס שנערך באחוזה של הוריו של מקארתור, במיין; בין המוזמנים הייתה חברתה הקרובה של לרטר, השחקנית איימי סמארט.
מאוחר יותר רכשו בני הזוג בית בן שלוש קומות בשכונת הוליווד הילס בלוס אנג'לס תמורת 2.9 מיליון דולר.
ב-20 בדצמבר 2010 נולד בנם הראשון, תיאודור הייז.
ב-15 בינואר 2015 נולדה בתם, ויויאן מרגרט.
אלי מגן (נולד ב-21 בפברואר 1948) הוא זמר ומוזיקאי ישראלי.
שירת בצה"ל במסגרת להקת הנח"ל ומייד לאחר שחרורו התפרסם כנגן גיטרה בס וקונטרבס וניגן עם רבים מאמני ישראל בהופעות חיות ובהקלטות, בהם השלושרים, הגשש החיוור, יפה ירקוני, שושנה דמארי, יהורם גאון, אילנית, צביקה פיק, אריק איינשטיין, שלום חנוך, בועז שרעבי, חוה אלברשטיין, אריק לביא, אהוד בנאי ועוד רבים.
כמו כן השתתף כנגן וכזמר בתוכניות טלוויזיה רבות ב, בהן "ראש כרוב", "מועדון הצועני השורק", "זמרת הארץ" ועוד.
מגן התפרסם כזמר סולן והיה ממייסדי הלהקות כיף התקווה הטובה ואחרית הימים.
להקות אלה היו לאבני דרך ברוק הישראלי והתפרסמו בשירים כמו "בלדה לעוזב קיבוץ", "דוקטור יארינג", "העץ הוא גבוה", "פתחי לי את הדלת" ועוד.
מגן אף החליף את אריק איינשטיין בחידוש של להקת החלונות הגבוהים בשנות ה-70. בנוסף, הקליט כסולן את השירים "יליד הארץ" (פסטיבל הזמר 1973), "זה קורה", "עד סוף הקיץ" (מתוך הסרט "שתי דפיקות לב"), "לאט עולים סוסי" (פסטיבל שירי משוררים - גלי צה"ל) ועוד.
באמצע שנות ה-70 עבר לארצות הברית, שם למד ב-"Mannes College of Music" בניו יורק, וכן למד קונטרבס אצל הומר מנץ' ואדי גומז.
מגן שב לישראל בשנת 1983.
בשנת 1980 ביצע את נעימת הסרט "מלך ליום אחד" בבימויו של אסי דיין, ובכיכובו של גבי עמרני.
ב-1987 חידש ביחד עם נורית גלרון את "העץ הוא גבוה" (עיבוד: אלונה טוראל).
מאז שובו לישראל ועד ראשית 2015 שימש מגן נגן קונטרבס מן המניין ב.
השתתף פעמים רבות בהרכבי מוזיקה קאמרית במסגרת פסטיבל קול המוסיקה בגליל העליון, ניגן מספר רסיטלים כסולן קונטרבס (עם אילן רכטמן ב"צוותא" ועוד) וביסס את מעמדו כנגן הקונטרבס המוביל בישראל בתחום הג'אז.
מגן השתתף בכל אירועי הג'אז המרכזיים בישראל.
במהלך הקריירה ארוכת השנים שלו ניגן מגן באלבומיהם של זמרים מובילים ובהם אריק איינשטיין, יהודית רביץ, יהודה פוליקר, ענבל פרלמוטר ואסף אמדורסקי.
שיר הסולו המוכר ביותר של מגן הוא "עד סוף הקיץ", אותו ביצע בסרט "שתי דפיקות לב" בשנת 1972. בשנת 2004 ביצע את השיר "לזכור" שנכלל באלבום "סימנים", אלבום משירי מירון ח.
בשנת 2006 הוציא את אלבום הסולו "אדם", ובו 14 שירים מאת איזקסון.
בשנת 2015 יצא אלבום אוסף שלו בשם "איש העולם הבא".
ב-2021 השתתף באלבומו של שלום חנוך, הרצל לילנבלום, בנגינה, שירה, הפקה מוזיקלית ועיבודים.
אליהו (אלי) מלכה (נולד בצפת בשנת 1957) הוא פוליטיקאי שכיהן כראש המועצה האזורית גולן.
בין השנים 1991–1996 הוביל מלכה את המאבק על ריבונות ישראל ברמת הגולן בתפקידו כיו"ר ועד יישובי הגולן.
בשנת 1996 הקים עם אביגדור קהלני את מפלגת הדרך השלישית ושימש כמנכ"ל המפלגה, שהתמודדה בבחירות לכנסת הארבע עשרה וזכתה בארבעה מושבים.
בשנת 2001 נבחר לראשות המועצה האזורית גולן וכיהן בתפקיד זה עד שנת 2018.
בתום הקדנציה הראשונה זכה מלכה בפרס "כנס ירושלים הלאומי להתיישבות".
הפרס הוענק למלכה לאור ההצלחה בפיתוח הגולן במגוון תחומים ובהם פרויקט אכלוס הגולן, הפיכת רמת הגולן לפארק תיירות ונופש מרכזי בישראל ותנופת עשייה ופיתוח יזמות.
בתקופת כהונתו כראש מועצה אזורית גולן, נקלטו בגולן אלפי משפחות.
משנת 2013 כהן מלכה כיו"ר פורום ראשי רשויות גליל מזרחי ויו"ר אשכול רשויות גליל מזרחי.
במסגרת תפקיד זה הוביל מלכה תוכנית לפיתוח הכלכלה והחברה בגליל המזרחי, שבמרכזה תוכנית לפיתוח הפודטק ומזון מרפא.
מלכה שמש כיו"ר ועד מנהל מכללת "אוהלו" בקצרין והיה חבר מעל עשור בוועדה מחוזית לתכנון ובניה.
מלכה הוא בעלים ומנכ"ל של חברת אמות גולן - יזום וניהול בע"מ.
אלי מלכה הוא חקלאי במושב שעל משנת 1980. מלכה נשוי ואב לארבעה ילדים.
אלי מחפוד () הוא כדורגלן עבר ישראלי וכיום מאמן כדורגל.
מחפוד שיחק בעמדת הקשר בהפועל פתח תקווה, ונחשב בעיני רבים לאחד הסמלים הגדולים של המועדון.
מחפוד גדל בעיר פתח תקווה בשכונת שערייה, למשפחה חרדית ממוצא תימני בת 10 ילדים.
הוא החל את הקריירה שלו בגיל 9 בקבוצות הילדים והנוער של הפועל פתח תקווה, עד שהועלה לקבוצה הבוגרת של המועדון.
ב-8 בדצמבר 1979 ערך את הופעת הבכורה שלו, במשחק מול הפועל יהוד.
בקבוצה הבוגרת הוא שיחק כקשר בין השנים 1979–1993. בסך הכול הופיע מחפוד במדי הפועל פתח תקווה ב-362 משחקים בכל המסגרות.
בעונת 1991/1992 הפועל פתח תקווה זכתה בגביע המדינה בכדורגל בזמן שמחפוד היה קפטן הקבוצה, ואף הבקיע את שער היתרון הראשון במשחק הגמר (1:3 מול מכבי תל אביב).
בסך הכל רשם במהלך הקריירה 364 הופעות בכל המסגרות במדי הפועל פתח תקווה, וכבש 21 שערים.
לאחר פרישתו ממשחק פעיל החל לכהן בתפקידים שונים בקבוצת נעוריו, עד שמונה למנהל מקצועי של מחלקת הנוער.
בשנת 2004 הורשע מחפוד בהעלמת מס ונידון לתשעה חודשי מאסר.
לאחר תום הפרשה הוא המשיך לכהן כמנהל מחלקת הנוער של הפועל פתח תקווה, ובעונת מונה למאמן קבוצת הבוגרים ששיחקה בליגה הלאומית.
מחפוד הצליח לעלות עם הקבוצה לליגת העל בסיום אותה עונה.
ב-16 באוקטובר פוטר מחפוד מתפקידו כמאמן הפועל פתח תקווה.
מאוחר יותר בעונת 2010/2011 הוא חתם בהפועל אשקלון.
בעונת סיימה קבוצתו של מחפוד, הפועל אשקלון, בפלייאוף האמצעי של הליגה הלאומית.
ב-14 ביוני 2012 מונה מחפוד לקדנציה נוספת כמאמנה של הפועל פתח תקווה, לאחר שירדה לליגה הלאומית.
ב-19 בינואר 2013 פוטר מתפקידו, לאחר הפסד 2:0 בדרבי מול מכבי פתח תקווה.
בינואר 2015 מונה מחפוד למאמן מכבי יפו מליגה א'.
בינואר 2016 מונה מחפוד למאמן הפועל ירושלים במטרה להשאירם בליגה הלאומית ובתום עונת 2015/2016 הצליח מחפוד לעמוד במשימה.
באוקטובר 2016 מונה למאמנה של מכבי שעריים.
לאחר חודש ב-22 בנובמבר פוטר מתפקידו.
מחפוד נשוי ואב לשלושה ילדים.
אלי נועם הוא פרופסור ישראלי-אמריקאי לכלכלה באוניברסיטת קולומביה.
נועם כתב יותר מ-400 מאמרים וערך כ-25 ספרים.
נועם נולד בירושלים, ועזב עם הוריו לארצות הברית בגיל 9.
את שירותו הצבאי עשה נועם בחיל האוויר הישראלי, ושירת במהלך מלחמת ששת הימים ובמלחמת יום הכיפורים.
למד כלכלה ומשפטים באוניברסיטת הרווארד.
המנחה שלו לדוקטורט בכלכלה היה מרטין פלדסטיין.
ב-1975 לימד בפקולטה למשפטים באוניברסיטת קולומביה ובפקולטה לכלכלה באוניברסיטת פרינסטון.
מ-1976 מלמד נועם באוניברסיטת קולומביה במגמת כלכלה.
בשנים 1998–2000 לימד גם באוניברסיטת סנט גאלן בשווייץ.
החל משנת 1990 הוא מנהל מרכז לחקר מידע טלוויזיוני (Columbia Institute for Tele-Information) שהוא חלק של בית הספר לכלכלה באוניברסיטת קולומביה.
נשוי לנאדין סטרויסן, ששימשה בעבר כנשיאת האיגוד האמריקאי לחירויות אזרחיות.
אלי לנצמן (27 בנובמבר 1936 – 2 בדצמבר 2024) היה היסטוריון ישראלי של אמנות יפן ומזרח אסיה.
מפתח ומנהל מוזיאון טיקוטין לאמנות יפנית בחיפה בשנים 1966–1992, וממייסדי האגודה לידידות ישראל-יפן.
התמחה באוצרות ושימור אמנות יפנית במוזיאון Yamato Bunka-kan בעיר נארה.
שימש מבקר אמנות בשניים מהעיתונים הגדולים ביפן: Mainichi ו-Yomiuri.
בשנת 1966 הוזמן על ידי אבא חושי, ראש עיריית חיפה, לנהל ולפתח את המוזיאון לאמנות יפנית בחיפה ולשמש כאוצר ראשי, תפקיד בו שימש כשלושים שנה.
בשנת 2000 זכה המוזיאון בפרס "קרן יפן" היוקרתי על שלושים שנות פעילותו.
ב-22 ביוני 2001 הוענק לאלי לנצמן אות כבוד אישי מטעם קיסר יפן, "The Order of the Sacred Treasure, Gold Rays with Neck Ribbon", על פעילותו רבת השנים למען קידום תרבות יפן.
ספרו "Chinese Portraiture" (1966) הציג לראשונה את ההבדלים המהותיים בין ההתייחסות המערבית לציור לבין ההתייחסות הסינית המדגישה את המאפיינים הרוחניים של הדמויות.
לנצמן תרם ערכים רבים לאנציקלופדיה העברית, כולל הערכים בנושא אמנות יפנית ואמנות סינית.
היה מראשוני המרצים בחוג לאמנות באוניברסיטת חיפה ומשמש כמרצה בטכניון, המחלקה ללימודים הומניסטיים ואמנויות.
היה בין מייסדי "האגודה לידידות ישראל-יפן" ושימש בתפקיד יושב-ראש עד לשנת 2007. בשנת 2009 נבחר כיושב-ראש של כבוד של האגודה לידידות ישראל-יפן.
לנצמן היה עורך אנציקלופדיה אודות תרבות ואמנות יפן בעברית.
בתו היא הפיזיקאית הגר לנדסמן-פלס.
סין: אמנות והיסטוריה, פרסומי טייוואן, 1979
אמנות יפנית, האנציקלופדיה העברית, כרך כ'
אמנות סינית, האנציקלופדיה העברית, כרך כ"ה
טעם התה והאסתטיקה היפנית, צפון, אגודת בסופרים, תשנ"ח
טנטרה: האהבה כסמל רעיוני, נפש, תשס"ג
אמנות גדולה בממדים קטנים, פסלוני שנהב יפנים, מרכז וייל, 2007
רישומים יפנים, מוזיאון ישראל, תשל"ג
אלי נאווי (נולד ב-1967) הוא חותר ישראלי ומדליסט ארד פאראלימפי.
נאווי סבל בגיל 12 ממחלה שפגעה בגפיו התחתונות והותקנו בשתי רגליו מפרקי ירך מלאכותיים.
שנים ארוכות עסק בשחייה והוא פעיל בעמותת "אתגרים".
לבקשת מאמנו החל בשנת 2006 להתאמן בחתירה במרכז ללימודי חתירה וימאות על שם דניאל עמיחי מרכוס.
בשנת 2007 השתתף באליפות העולם לנכים וזכה במדליית ארד, בעקבותיה נמנה עם סגל המשלחת הישראלית למשחקים הפאראלימפיים בייג'ינג (2008) וזכה גם בהם במדליית ארד.
בכך היה לחותר הישראלי הראשון שזכה במדליה אולימפית.
אלי מאור (נולד ב-4 באוקטובר 1937) הוא היסטוריון של המתמטיקה ישראלי, מלמד באוניברסיטת לויולה בשיקגו.
הוא סיים את הדוקטורט שלו בטכניון בנושא "שימוש בשיטות מתמטיות לפתרון בעיות באקוסטיקה" (1969).
שימש כעורך לנושאי הטריגונומטריה באנציקלופדיה בריטניקה.
הוא אסטרונום חובב וכתב מאמרים בעבור Sky & Telescope ו-Science.
כתב מספר ספרים בנושא ההיסטוריה של המתמטיקה, כולם בהוצאת אוניברסיטת פרינסטון.
אליזבת' אליס "אלי" מק'גרו היא שחקנית יהודייה-אמריקאית.
זוכת שני פרסי גלובוס הזהב ומועמדת פרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר לשנת 1970 על הופעתה בסרט "סיפור אהבה".
מק'גרו נולדה בעיירה פאונד רידג' שבווסטצ'סטר, ניו יורק לפרנסיס ולריצ'רד מק'גרו.
אמה של מק'גרו הייתה יהודייה הונגריה ואביה היה ממוצא סקוטי, גדלה לצד אח נוסף בשם דיק.
למדה במכללה הפרטית "צ'אוט רוזמרי הול" וב"מכללת ולסלי".
בתחילת דרכה עבדה בתור סטייליסטית אופנה עד שהתבקשה לעבוד מול מצלמה וכך למעשה היא התגלתה בתור דוגמנית ואף הועסקה בסוכנות הדוגמניות, טראמפ מודל שהייתה בבעלותו של איש העסקים האמריקאי, דונלד טראמפ
את ההכרה הראשונה שלה קיבלה בסרט "היה שלום קולומבוס" בו שיחקה את הסטודנטית העשירה ברנדה פטימקין.
על הופעת הבכורה המוצלחת שלה קיבלה מק'גרו את פרס גלובוס הזהב לשחקנית המבטיחה ביותר ומועמדות לפרס באפט"א לשחקנית החדשה הטובה ביותר.
בשנת 1970 קיבלה מק'גרו את התפקיד שמיתג את הקריירה שלה בדרמה הקלאסית "סיפור אהבה".
בסרט שיחקה בצורה נוגעת ללב את ג'ני קאוואלרי, אשתו הגוססת של הסטודנט העשיר אוליבר בארט (ראיין אוניל), וזכתה בפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר ובפרס השחקנית הטובה ביותר של האקדמיה האיטלקית.
את פרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר הפסידה באותה שנה לגלנדה ג'קסון.
מק'גרו לא הצליחה להמשיך ולמנף את הצלחתה והתפרסמה בעיקר בסרטיו של סם פקינפה "הבריחה" בתור קרול, אשתו של האסיר הנמלט קרטר מק'וי (סטיב מקווין)., ו"שיירה" בתור מליסה העיתונאית האנרכיסטית לצידו של קריס קריסטופרסון.
כיכבה במיני סדרה "רוחות מלחמה" לצידו של רוברט מיצ'ם ושיחקה בעונה החמישית של אופרת הסבון "שושלת".
הייתה נשואה במשך שנה אחת לבנקאי רובין הון.
נישאה בשנית, למפיק מועמד האוסקר רוברט אוונס, בנם של הזוג הוא השחקן והמפיק ג'וש אוונס.
בעלה השלישי היה השחקן סטיב מקווין אותו הכירה על סט הסרט "הבריחה", נישואיהם החזיקו חמש שנים עד לגירושים.
אלי מורֶנו (נולד ב-9 במאי 1968) הוא מורה, סופר ופזמונאי ישראלי.
מורנו נולד בתל אביב, גדל בחולון בילדותו ולאחר מכן בנעוריו עבר לרמת גן.
למד בתיכון בליך בעיר, והוא בוגר החוג לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב,(1996), ומוסמך בלימודי תרבות (M.A) של האוניברסיטה הפתוחה(2018), ובעל תעודת הוראה בהיסטוריה גם היא מטעם האוניברסיטה הפתוחה.
את ספר הביכורים שלו, קובץ סיפורים קצרים בשם "מלחמת הוופלות", פרסם בגיל 29 בשנת 1997.
בשנת 2003 פרסם את ספרו השני בהוצאת גוונים, "חצי ירח וכמה כוכבים לידו"' – אסופה של ארבעה סיפורים: "שמיכת הטלאים של קלואי", "חבר שלי מישל", "מופע הקסמים של ברנרדו", וסיפור הנושא את שם הספר.
בשנת 2006 פרסם את ספרו השלישי – אסופה נוספת של סיפורים תחת השם "אישה מונית", גם כן בהוצאת גוונים.
במקביל לפרסום ספריו החל להשתלב בכתיבה פובליציסטית ברשת באתרי בלוגים וכמו כן בכתיבה פזמונאית.
בין השירים שכתב: "אם תבוא" בביצוע נינט טייב אשר ראה אור באלבומה הראשון "יחפה".
מה שלא הספקתי לומר" עבור רן דנקר מתוך האלבום "שווים", ו"סוף העונה", עבור ריטה מתוך האלבום "רמזים" – כולם ללחנים של עילי בוטנר.
כמו כן כתב גם ללחן של שרון חזיז את השיר, "תראי עכשיו" ושיר נוסף עבור מאיה בוסקילה בשם "ולמרות הכול".
ב-2015 פרסם אלי מורנו את ספר הילדים הראשון שלו, "הירח של עמליה".
בשנת 2023 חידש את פעילות הספרותית והוציא לאור את קובץ הסיפורים "קיץ 86".
כיום עובד כמורה לקולנוע, היסטוריה וכמחנך בבית הספר התיכון מקיף יהוד.
אלי סהר (נולד בשם אלי סרוסי בא' בתמוז ה'תשכ"ט; 17 ביוני 1969), הוא עיתונאי ופרשן ספורט ישראלי.
סהר, יליד רמת גן, החל את הקריירה העיתונאית שלו בעיתון "חדשות" ב-1990 זאת במקביל ללימודיו במשך כשלוש שנים בקורס מדריכים ומאמני כדורסל במכון וינגייט.
שנתיים לאחר מכן הצטרף למערכת הספורט של "הארץ" שם כתב ופירשן כדורסל במשך 12 שנה.
בספטמבר 1995, לאחר שמתח ביקורת על ראדיסאב צ'ורצ'יץ', כדורסלן מכבי תל אביב באותה תקופה, הכה השחקן את סהר במהלך אימון קבוצתו.
בעקבות התקרית שילם צ'ורצ'יץ' פיצוי כספי לסהר.
מקיץ 1996 היה פרשן הכדורסל של הערוץ הראשון וקול ישראל, ובמשך כעשר שנים פירשן את משחקיה של מכבי תל אביב ביורוליג מדי יום חמישי לצידו של השדר מאיר איינשטיין.
סהר גם פירשן את משחקי נבחרת ישראל בכדורסל, הפועל ירושלים וטורניר הכדורסל במשחקים האולימפיים.
סהר חתום על הסקופ מיוני 2000 בו בישר על פרישתו הראשונה של דורון שפר מכדורסל.
ב-2004 עבר לערוך את מוסף הספורט בשבועון "מקור ראשון" ולאחר מכן ביומון "ישראלי".
מאז יולי 2007 משמש עורך הספורט ב"ישראל היום", בקיץ 2011 עבר לשמש כפרשן מוביל בעיתון לענייני ספורט וכדורסל בפרט, וכן כותב בעמודי הדעות של העיתון.
בנוסף משמש סהר כיום כפרשן בערוץ הספורט והוא חבר בפאנל התוכנית "יציע העיתונות".
סהר מרצה לנוער ובני ישיבות דתיים על ההתמודדויות הקשות שלו במהלך השנים בהרצאה שכותרתה "זהות יהודית בעולם חילוני".
בפברואר 2013 השתתף סהר בתוכנית "כלוב הזהב" בערוץ 2, יחד עם חברו לערוץ הספורט נדב יעקבי.
החל משנת 2017, כותב סהר טור אישי בעיתון "שביעי".
מגדיר עצמו כדתי לאומי ולא עובד בשבת.
אלי לס (נולד ב-5 ביוני 1975 בבאר שבע) הוא זמר-יוצר, גיטריסט רוק ישראלי ומורה ללשון.
בגיל 3 עבר יחד עם משפחתו לקיבוץ דגניה א', שם ספג השפעות מקומיות אשר מאפיינים את סגנונו המוזיקלי ושיריו.
מגיל צעיר למד לס לנגן באקורדיון, חצוצרה וגיטרה, שהיא הכלי המלווה אותו מתחילת דרכו המוזיקלית ועד היום.
ב-1990, בעודו תלמיד תיכון, היה לס גיטריסט וזמר בלהקת הרוק "גורמט", שהופיעה מעט והתפרקה ללא חומר רשמי מוקלט.
ב-1991 הקים לס את להקת "איסטרא בלגינא", שנקראה על שם הביטוי הארמי אִסְתְּרָא בִּלְגִינָא קִישׁ קִישׁ קָרְיָא.
"איסטרא בלגינא" ניגנה רוק מתקדם וג'אז, הופיעה מעט וטרם פירוקה הוציאה קלטת, שנקראה בשמה וכללה חומר מקורי של לס.
ב-1994, במקביל לשרותו הצבאי כתצפיתן מוטס, הצטרף לס להרכב הג'אז התל אביבי "אורג'אזמה" (הלחם של המילים אורגזמה וג'אז), שם ניגן דווקא גיטרה בס וזאת על אף שמעולם לא למד לנגן בכלי זה.
גם "אורג'אזמה" פעלה למשך תקופה קצרה, הופיע מעט מאוד ולא הותירה אחריה חומר רשמי.
עם שחרורו מהצבא חזר לס לביתו בדגניה א' ונחשף למוזיקה חדשה יותר בסגנונות הגראנג' והאינדי.
ב-1999 בעת ששהה בקנדה, שכר לס טייפ 4 ערוצים והחל להקליט חומר מקורי באנגלית.
שנה לאחר מכן, חזר לס לארץ וזכה לחשיפה תקשורתית ראשונה כאשר הקים את להקת "Black Blender (בלנדר שחור)".
הלהקה כללה את לס בשירה וגיטרות, אסף דר בגיטרה בס, יפתח כדן בגיטרה (מתופף להקת "מטבוחה" שהתפרקה באותה שנה) ואלעד סטרומר בתופים.
ב-2003 הוציאה הלהקה בלייבל פאסט מיוזיק, את אלבומה היחיד "Jets (סילונים)", אך הוא לא זכה להצלחה רבה.
זמן קצר לאחר צאתו התגלתה בגופו של דר מחלת הסרטן כשהיא במצב מתקדם, ולאחר כמה ימים הוא נפטר מהמחלה והלהקה התפרקה.
לאחר שהתפרקה, כדן המשיך לנגן עם ההרכבים "חמישיית אלברט בגר" ו"פאניק אנסמבל" והפך למנהל האומנותי של מועדון הגדה השמאלית, ולס להקליט שירים על גבי טייפ 4 ערוצים.
רוב השירים היו באנגלית ומיעוטם בעברית.
בהמשך השנה פגש לס את איציק אדרי (Salesmen) וצוריאל פניגשטיין (בעבר מתופף להקת "הדרקונים"), והשלושה גילו שלהם אהבה משותפת לניל יאנג.
ב-12 בנובמבר 2003, ביום הולדתו ה-58 של יאנג, הקימו השלושה את להקת "The Dogs", כאשר לס בשירה וגיטרות, אדרי בשירה ובאס ופניגשטיין בתופים.
בחורף 2004, בקיבוץ עין גב, קיימה הלהקה את הופעתה הראשונה, והרבתה להופיע בעיקר בפלורנטין, בערבי הלייבל פית/קית שבו חתום לס.
ב-2005 הופיעה הלהקה בפסטיבל שאנטי לולו בגבעת ברנר וקיימה מספר הופעות מצומצם בפאב "גרביצקי" שהיה באזור.
ב-2004 הוציא לס בלייבל פית/קית את אלבומו הראשון "כוכב מלא באכסניות".
האלבום כלל 15 שירים, מתוכם 10 בעברית ו-5 באנגלית, שהוקלטו על גבי טייפ 4 ערוצים.
שירי האלבום, כמו רוב שיריו של לס, עסקו בעיקר בנוף המקומי של חיי קיבוץ ועיר ובחיים בעולם מלאכותי ותעשייתי, אך גם באהבה, סקס וריקנות.
ב-2006 הוציאה להקתו של לס "The Dogs" את אלבומה "Between Fences (בין גדרות)" והתפרקה זמן קצר לאחר הוצאתו.
בהמשך השנה הוציא לס את אלבומו השני "קישון", שנקרא על שם הרחוב בו לס התגורר, בשכונת פלורנטין בתל אביב.
נושאי החיים בעיר ובכפר והעולם המלאכותי שבו גם באלבום זה.
את האלבום קידם לס במספר הופעות מצומצם, שבהן ליוו אותו דני הדר, יואב גרוס (פליט להקת "Two States") ועידן אברהמי.
באוגוסט 2007 נסע לס לטיול בהודו, שבמהלכו הקליט ג'אם סשן שהרכיב את אלבומו הבא שיצא ב-2008, "אודות הנשר".
באלבום נכלל הקטע "חלום ילדות מתוק", שבו סימפל לס "ראיין" לכאורה את שלום חנוך, כשלמעשה הוא שתל במילות השיר תשובות שהשיב חנוך בראיון ישן לשאלות תלושות.
איכות ההקלטות באלבום זה הייתה שונה מבקודמיו, מכיוון שהוקלטה בשטח ולא בחדר סגור.
בתחילת 2009 הוציא לס את אלבומו הרביעי, "נוף פשוט", אשר כלל גרסה חדשה לשיר הנושא, שנכלל באלבום הקודם.
ב-2012 הקים לס את להקת הליווי שלו, "האודיטוריום", הכוללת את איתמר נבו בשירה וגיטרה, אריאל פלג בקלידים, יונתן יידוב (בנו של שלמה יידוב) בבאס ועידן אברהמי בתופים.
סגנונו המוזיקלי המלודי של לס הוחלף ברוק מכוסח וקצבי יותר, שהתבטא באלבום החדש "אלי לס ולהקת האודיטוריום", שיצא באותה שנה והציג פירושים רוקיסטיים יותר לשיריו.
ב-17 באפריל 2015 הוציא לס את אלבומו השביעי במספר "היום עובר אחת ושתיים".
האלבום כלל שירים שהוקלטו בין 2015-2012 בתלמי יחיאל.
בשונה משירי אלבומיו הקודמים שעסקו בנוף סינתטי ובחיי עיר-כפר, עשרת השירים באלבום עסקו במערכת היחסים של זוג נשוי וחייהם במושב חקלאי.
ב-מרץ 2017 יצא האלבום "אלייך רצים השירים".
באותה שנה הקים את הלהקה "שלושת השחורים" ביחד עם גלעד מיכאלי בבס ורותם לס (בנו של אלי) על התופים.
ב-מרץ 2021 יצא אלבומו העשירי "לך דע".
באלבום משתתפים ילדיו של לס - ליבי בת ה-9 בשירה, ורותם בן ה-12 בחצוצרה.
אלבומיו של לס מופצים דרך הלייבל פית/קית אך ניתנים להורדה חופשית באתר הבנדקאמפ שלו.
לס נשוי לשירי, אשר לוקחת חלק פעיל באלבומיו בשירת קולות רקע ובעיצוב העטיפות.
עד 2006 התגורר לס בדגניה א' ומשם עבר לרמת גן.
מתגורר בחולון והוא מורה ללשון.
אלי לס ולהקת האודיטוריום (2012)
היום עובר אחת ושתיים (2015)
כחבר בלהקות (לא כולל את האודיטוריום)
איסטרא בלגינא - איסטרא בלגינא (1991) - קלטת הבכורה והאחרונה של איסטרא בלגינא, להקת הפרוגרסיב רוק-ג'אז של לס, הכוללת חומר מקורי שלו.
אוספים בהם מופיעים שיריו של לס ושל להקותיו
אוסף פית/קית הראשון (2005) - כולל את השירים "היא לא תבין" של לס ו"Dirty Sound" של איציק אדרי מה-"Dogs".
אוסף גרביצקי הראשון (2005) - כולל את שירה של "The Dogs" "כלב משוטט".
אוסף פית/קית השני (2006) - כולל את השירים "שקט ברחובות" של לס, "עכברים בפסנתר" בגרסה של "Black Blender" ו"כלב משוטט" של "The Dogs".
אוסף פית/קית השלישי (2007) - כולל את השירים "אזדרכת" של לס ו"לובשת שחורים" של "The Dogs".
אוסף פית/קית הרביעי (2010) - כולל את שירו של לס "רחוק מהמשק".
אוסף פית/קית החמישי (2013) - כולל את שירם של לס ולהקת האודיטוריום "אוויר פסגות".
אלי מלמד (נולד ב-17 באוגוסט 1940) הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת אלוף-משנה, כיהן כמפקד גדוד 13 (גדעון) של חטיבת גולני כמפקד גדוד 184 בחטיבה 14 בשריון, כסגן מפקד חטיבה 401 (עוצבת עקבות הברזל) וכמפקד חטיבת שריון במילואים.
לאחר שחרורו הקים וניהל בתי ספר במערכת החינוך בארץ ובחינוך היהודי במקסיקו.
עם גיוסו לצה"ל בשנת 1959 שובץ מלמד בחטיבת גולני.
כעבור זמן קצר התנדב לקורס טיס, אך נשר ממנו לאחר שנה ושב לגולני.
בגולני עבר מלמד מסלול הכשרה כלוחם, קורס קצינים.
עם סיום הקורס שב לחטיבה ושימש כמפקד מחלקה.
בהמשך שימש כמפקד קורס מכים, קמ"ן בצנחנים וקצין מבצעים בחטיבה 16 הירושלמית.
בשנת 1966 מונה מלמד למפקד יחידת עטלף שהפעילה "דגנים", "חרציות" ו"משאבות".
בסוף אותה שנה שולבו 30 חיילי היחידה עם סיירת שקד.
עם מיזוגה בשקד הפך מלמד לסגן מפקד היחידה.
במלחמת ששת הימים הוביל מלמד את "כוח אריה", גדוד הסיור בפיקודו של אריה עמית (טפר) באוגדת אריאל שרון לעבר מתחמי אום כתף.
בתפקידו כסגן מפקד סיירת שקד פיקד בשנת 1969 על מרדף במכתש רמון, בסיומו חוסל על ידיו, בבור סרפד סעיד אבו בנדק, מי שהיה אחראי על הטבח במעלה העקרבים שאירע בשנת 1954. במלחמת ההתשה שימש כקצין מבצעים של פיקוד הדרום.
מפיקוד הדרום יצא מלמד לקורס פיקוד ומטה (פו"מ).
בשנת 1973 שימש כמפקד גדוד 13 (גדעון) של חטיבת גולני.
לאחר פציעה בעקבות התרסקות מסוק בתום מצעד צה"ל האחרון (1973) עשה הסבה לשריון לאחר מכן פיקד על גדוד הטנקים 184 בחטיבה 14, כסמח"ט בעוצבת מרכבות הברזל ובחטיבה 401. התקבל והיה לבוגר המכללה לביטחון לאומי, בתפקידו הבא הקים את גדודי המודיעין ופיקד על חטיבת שריון במילואים.
במהלך מלחמת לבנון הראשונה השתחרר מצה"ל לאחר שבתפקידו האחרון שימש כראש ענף גיוס וכוננות במחלקת המבצעים במסגרת זו שמש כיו"ר הוועדה לסימון קו הגבול בין ישראל למצרים.
מלמד היה בין ראשוני המתיישבים וממקימי העיר קצרין שברמת הגולן.
הוא הקים וניהל את בית הספר "נופי גולן שבקצרין.
משם יצא בשליחות חינוכית מטעם הסוכנות היהודית למקסיקו סיטי שם ניהל והצמיח את בית הספר של הקהילה היהודית החלבית "מגן דוד".
לאחר חמש שנות שליחות נקרא להקים את בית הספר התיכון "הראל" במבשרת ציון אותו ניהל במשך שלש עשרה שנים.
עיקר עיסוקו לאחר פרישתו- ייעוץ חינוכי והכשרת מנהלים.
אלי מנטבר (נולד ב-19 במרץ 1951) הוא שחקן, זמר ומפיק תיאטרון, מופעים, אירועים, כנסים וטקסים.
אלי מנטבר נולד ביפו, בי"א באדר ב', 19 במרץ 1951, וגדל בקריית אונו.
הוריו היו רעיה ואברהם מנטבר, ניצולי שואה שאיבדו בה את כל משפחתם.
הוא אח לזיוה גולן ולארנון מנטבר.
כשהיה בן 5, עברה המשפחה לפתח תקווה, שם פתח אביו מפעל למשקאות בשם "קפרי".
כילד, סייע אלי בעבודה במפעל.
בגיל 13 החל ללמוד בפנימיית הכפר הירוק, שם נחשף לעולם התיאטרון והבמה.
הוא החל להשתלב ולהופיע, כזמר וכשחקן, בתוכנית האמנותית הקבועה, "תוכנית עשר", אשר הייתה מועלית בכל סוף שבוע.
את שירותו הצבאי עשה מנטבר בצוות הווי פיקוד צפון.
הוא הופיע כזמר וכשחקן, ויחד עם הלהקה הופיע במוצבים הקדמיים לאורך קווי הגבול ובבסיסי צה"ל השונים.
במהלך חופשת השחרור משירותו הצבאי זומן אלי לאודישנים למחזמר "הרוטשילדים" לתפקיד זמר במקהלת המחזמר.
תוך כדי האודישנים הוחלט ללהק את מנטבר לאחד התפקידים הראשיים במחזמר, יעקב ג'יימס דה רוטשילד.
מנטבר שיחק בהצגה לצד שמואל רודנסקי, אברהם מור, אורי לוי, תמי ספיבק, עמוס טלשיר, דודו טופז, מוצי אביב, בניצוחו של יצחק גרציאני.
במקביל להופעותיו במחזמר הופיע מנטבר בתיאטרון לילדים ולנוער של אורנה פורת, בשתי הצגות: "טומי תם" ו"תעלומת סוד המילים הבודדות".
בשתי ההצגות לוהק לתפקיד הראשי.
בהמשך דרכו, כשחקן תיאטרון, שיחק אלי בהצגות "היו ימים, היו לילות" יחד עם טמירה ירדני ודודו ירדני, "הדבורה מאיה" שבה יוצר המוזיקה היה עוזי חיטמן, "המפוזר מכפר אז"ר", "מר שמח", "חכם וכלה", "שרתי לך תש"ח" ו"מוריס קזנובה" על פי ניל סיימון, בבימויו של יוסי בנאי ובכיכובו של אברהם מור.
בשנת 1972 הוקמה "חבורת בימות", על ידי המפיק יעקב אגמון.
החבורה העלתה את המופע "ערב שירי נעמי שמר", בבימויו של צדי צרפתי ובניהולה המוזיקלי של הפרופסור למוזיקה חנה הכהן.
אלי לוהק לחבורה יחד עם מירי אלוני, דני גרנות, אלינוער מואב, פושה דברה, רותי בן אברהם, פוריה פינגרר, עוזי מאירי ועוד.
בין שירי הסולו המוכרים של מנטבר מהמופע היו "שש עשרה – בסנדלים על גשר הירקון" ו"שני צלמי רחוב".
המופע זכה להצלחה רבה ושירים רבים מתוכו הפכו ללהיטים גדולים.
במהלך מלחמת יום הכיפורים הופיע אלי בהרכב "שלישיית מיני שמר" יחד עם שתיים מחברות ההרכב, רותי בן אברהם ופוריה פינגרר.
בשנת 1981 עלה על הבמות המחזמר "ברנשים וחלומות", בבימויו של צדי צרפתי ובניהולו המוזיקלי של אלדד שרים.
אלי לוהק למחזמר לצידם של אילי גורליצקי, ששי קשת, ירדנה ארזי, חנה לסלאו, שולה חן, עירית ענבי, רחלי חיים, ירון חדד ועוד.
המחזמר זכה בפרס כינור דוד למופע הבידור המצליח בישראל וצולם ושודר בערוץ הראשון.
במהלך השנים השתתף אלי בתוכניות הטלוויזיה "איזה חג לי" לצד שלמה ארצי, ריקי גל, ניצה שאול ואסתי כץ, "שירי משוררים לילדים" עם ירדנה ארזי ודפנה ארמוני, "מועדון החתול שמיל" בנוסף לגילה אלמגור, דפנה ארמוני, יואל לרנר, דב רייזר ונתן דטנר, "שרתי לך ארצי ב'".
כמו כן דיבב את דמותו של דייוויד קסידי בתוכנית "משפחת פרטרידג'".
בנוסף להופעותיו בתוכניות הטלוויזיה שר מנטבר שני שירים של המשורר נתן אלתרמן: "העלמה" ללחן של שלמה ארצי ו"היינו כחולמים" ללחן של עוזי חיטמן.
לאחר ירידתו מהבמות של המחזמר "ברנשים וחלומות" עבר מנטבר לתחום ההפקות והחל להפיק הצגות, אירועים ומופעים רבים אשר נחלו הצלחה גדולה, ביניהם:
בשנת 1997 הקים בשיתוף עם אשתו נורית מנטבר את חברת ההפקות "מנטבר אמנים והפקות".
החברה עוסקת בהפקת טקסים ממלכתיים, כנסים ואירועים לחברות מובילות במשק הישראלי גם במרחב הדיגיטלי וכן בהפקת הצגות וטלוויזיה.
בין הפקותיה של החברה: טקס פתיחת נמל התעופה רמון ע"ש אילן ואסף רמון, טקס פתיחת היכל הזיכרון הממלכתי בהר הרצל, טקס הענקת פרס ישראל, אירוע הזיכרון הלאומי השנתי "שירים לזכרם" במשכן הכנסת, מגה אירועים בפארק הירקון, אירועי חברה, פסטיבלים ועוד.
מנטבר הוא חבר הוועד המנהל של איגוד האמרגנים ומפיקי אמנויות הבמה בישראל ומשמש גם כגזבר האיגוד.
במסגרת פעילותו באיגוד יזם בשנת 2006 את כתיבת הקוד האתי של האיגוד וכן את הקמתו של הארכיון לשימור המורשת של התיאטרון הפרטי בישראל, יחד עם ד"ר שלי זר ציון – מנהלת הארכיון לתיאטרון באוניברסיטת תל אביב.
במסגרת פעילותו הציבורית חבר אלי גם בהנהלת לה"ב – לשכת ארגוני העצמאים והעסקים בישראל.
מנישואיו הראשונים (לדליה מנטבר) הוא אב לנועה, שחקנית ובמאית, בוגרת החוג לתיאטרון באוניברסיטת תל אביב ומשחק בסטודיו לאומנויות התיאטרון של יורם לוינשטיין.
מנישואיו השניים הוא אב לאסף, זמר, יוצר, מלחין ומעבד מוזיקה.
אליסטייר מרדוק "אלי" מקויסט הוא כדורגלן עבר סקוטי ששיחק בעמדת החלוץ.
לאחר פרישתו שימש מקויסט כפרשן וכמאמן כדורגל.
מקויסט הוא מלך שערי קבוצת גלאזגו ריינג'רס בכל הזמנים, עם 355 שערים בכל המסגרות.
הוא רשם 61 הופעות במדי נבחרת סקוטלנד, וייצג אותה בין היתר בטורניר מונדיאל 1990 ובשני טורנירי אליפות אירופה.
במקביל לתפקידי עוזר מאמן ומאמן בקבוצת ריינג'רס, פיתח מקויסט קריירה תקשורתית.
בין היתר שיחק בסרט "בעיטה לתהילה" לצידו של רוברט דובאל, היה פרשן בסדרת משחקי המחשב FIFA, ושימש כפרשן ברשתות BBC ו-ESPN.
מקויסט החל את הקריירה בקבוצת הנוער פיר פארק בויס.
מקויסט נבחן בקבוצת סנט מירן, אך נדחה על ידי המאמן אלכס פרגוסון.
בסופו של דבר נרכש בשנת 1978 על ידי סנט ג'ונסטון מליגת המשנה, במדיה החל לשחק בעונת .
את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה רשם מקויסט ב-7 באפריל 1979, בדרך לארבע הופעות ליגה באותה עונה.
לאחר שלא מצא את הרשת באותה עונה, וכן בעונה שאחריה בה רשם 16 הופעות בכל המסגרות, כבש מקויסט את שער הבכורה שלו באוגוסט 1980, בדרך ל-22 שערי ליגה בעונת , שסייעו לקבוצתו לסיים במקום השלישי בליגה.
יכולתו הגבוה בקבוצה ובנבחרת הצעירה של סקוטלנד הביאה להתעניינות גבוהה בשחקן מצד מספר קבוצות אנגליות.
לאחר שכבש ארבעה שערים בחמישה משחקים בגביע הליגה הסקוטית, טרם עונת , הוא נרכש על ידי סנדרלנד מהליגה האנגלית תמורת כ-400 אלף ליש"ט, ובכך הפך בגיל 19 בלבד להחתמה היקרה ביותר בהיסטוריה של סנדרלנד עד אז.
אמנם, מקויסט לא הצליח להביא את יכולתו לידי ביטוי בקבוצה, שנקלעה למאבקי התחתית, ובעונתו הראשונה בקבוצה כבש שני שערים בלבד ב-32 משחקים בכל המסגרות.
את עונת פתח מקויסט בצורה מוצלחת.
הוא כבש שלושה שערים בשלושה משחקי ידידות טרם פתיחת העונה, וכבר במחזור הראשון של הליגה כבש מול אסטון וילה, מחזיקת גביע אירופה לאלופות.
לאחר כחודשיים מפתיחת העונה כבר עמד מאזנו של מקויסט על שבעה שערים, מתוכם שישה שערי ליגה, אך בניגוד לתחזיות לא הייתה זו עונת הפריצה של החלוץ, שלא כבש עוד עד לסיום העונה.
בסיום העונה הוא נפרד מסנדרלנד עם תשעה שערים בלבד ב-65 הופעות בכל המסגרות.
מקויסט חזר לסקוטלנד לקראת עונת , כשחתם בגלאזגו ריינג'רס תמורת כ-185 אלף ליש"ט, כמחצית מסכום העברתו הקודם.
כבר בעונתו הראשונה השתלב מקויסט בהרכב, וסיים את העונה עם 20 שערים בכל המסגרות, כולל שלושער שהביא לקבוצתו ניצחון 3-2 בגמר גביע הליגה הסקוטית על יריבתה הגדולה סלטיק במשחק הדרבי של גלאזגו.
בעונת , לצידו של המאמן-שחקן גריים סונס, שיחק מקויסט בכל 44 משחקי הליגה של ריינג'רס, כבש 34 שערי ליגה, והוביל את קבוצתו לזכייה באליפות סקוטלנד לאחר הפסקה של תשע שנים.
החל מעונת היה שותף מקויסט לזכייתה של ריינג'רס בתשע אליפויות ברציפות.
בשלוש האליפויות הראשונות, תחת גריים סונס, מקויסט לא היה שחקן הרכב קבוע, אך הגעתו של המאמן וולטר סמית' לקבוצה לקראת עונת , החזירה את מקויסט לתפקיד חשוב בהרכב הקבוצה.
באותה עונה השלימה הקבוצה זכייה בדאבל המקומי, כשמקויסט כובש 34 שערי ליגה ב-38 משחקים, ומוסיף ארבעה שערים בחמישה משחקי הגביע הסקוטי, כולל שער בניצחון 2-1 בגמר מול איירדריוניאנס.
בעונה זו זכה מקויסט בתוארי שחקן העונה של הכדורגלנים ושל העיתונאים בסקוטלנד, והיה לסקוטי הראשון אי פעם שזוכה בתואר נעל הזהב האירופית (הפרס לא חולק רשמית באותה עונה עקב מחאת התאחדות הכדורגל הקפריסאית).
בעוד ריינג'רס שחזרה את הזכייה בדאבל עונה אחר כך, מקויסט שחזר את הזכייה בנעל הזהב, לאחר שכבש 34 שערי ליגה ב-34 משחקים, ובסך הכל 49 שערים בכל המסגרות - שיא הקריירה של מקויסט בעונה אחת.
אמנם, לקראת סיום העונה, שבר את רגלו במדי במשחק מול , ונעדר משלבי הסיום של העונה, כולל ממשחק גמר הגביע.
בשתי העונות הבאות היה מוגבל מקויסט במספר דקות המשחק שלו, עקב התאוששות מאותה פציעה ופציעות נוספות.
למרות זאת, הוא הוביל את קבוצתו לזכייה בגביע הליגה בעונת , כשכבש שער ניצחון בבעיטת מספרת מול היברניאן במשחק הגמר.
מקויסט החל לחזור לכושר משחק בעונת , ובמשך שתי עונות ברציפות כבש 20 שערים בכל המסגרות בכל עונה.
עונת הייתה האחרונה של מקויסט במדי ריינג'רס.
באותה עונה הפסידה הקבוצה את האליפות לאחר תשע זכיות רצופות, והסתפקה בסגנות.
משחקו האחרון של מקויסט במדי ריינג'רס היה גמר הגביע הסקוטי של אותה עונה, בו כבש בהפסד קבוצתו 2-1 להארטס.
בסיום העונה, עם סיום דרכו של המאמן וולטר סמית', סיים גם מקויסט את דרכו בקבוצה.
הוא שיחק בריינג'רס במשך 15 עונות, בהן כבש 251 שערי ליגה ו-355 שערים בכל המסגרות, והיה למלך שערי הקבוצה בכל הזמנים.
הוא זכה עם ריינג'רס בעשר אליפויות, שלושה גביעים ותשעה גביעי ליגה, סיים שלוש פעמים כמלך שערי הליגה הסקוטית, והיה לאחד מגדולי השחקנים של ריינג'רס בכל הזמנים.
לקראת עונת הצטרף מקויסט לקבוצת קילמרנוק, במדיה שיחק שלוש עונות, עד שב-20 במאי 2001 הודיע על פרישה ממשחק פעיל בגיל 38.
מקויסט רשם את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת סקוטלנד תחת המאמן אלכס פרגוסון ב-29 באפריל 1986, במשחק ידידות מול במסגרת ההכנות לטורניר מונדיאל 1986, אך לא זומן לטורניר הגמר.
שעריו הראשונים של מקויסט בנבחרת נכבשו רק כשנה וחצי אחר כך.
סקוטלנד אירחה את למשחק ידידות, ומקויסט כבש צמד בניצחון נבחרתו בתוצאה 2-0.
במסגרת מוקדמות מונדיאל 1990 כבש מקויסט שני שערים בשש הופעות, וזומן לסגל של אנדי רוקסברג לקראת מונדיאל 1990 באיטליה.
לאחר שרשם דקות ספורות כמחליף בשני משחקיה הראשונים של נבחרתו בשלב הבתים, פתח מקויסט בהרכב נבחרתו למשחקה האחרון בטורניר בטרם הודחה בשלב הבתים, בהפסד 1-0 ל.
למקויסט היה חלק משמעותי בהעפלתה הראשונה בהיסטוריה של סקוטלנד לטורניר אליפות אירופה.
במסגרת מוקדמות יורו 1992, כבש מקויסט ארבעה שערים בארבעה משחקים שונים מתוך השישה בהם שותף.
הוא פתח בכל משחקי סקוטלנד בשלב הבתים של טורניר יורו 1992, אך לא מצא את הרשת בשלושתם, והוחלף בכל אחד מהמשחקים במהלך המחצית השנייה.
ב-27 במרץ 1996 שיחק מקויסט בפעם היחידה בקריירה כקפטן הנבחרת.
הוא שימש כקפטן וכבש את השער היחיד במשחק ידידות ביתי בו ניצחה סקוטלנד את בתוצאה 1-0.
שלושה חודשים אחר כך זומן על ידי המאמן קרייג בראון לסגל נבחרת סקוטלנד ליורו 1996. לאחר שלא שותף במשחק הראשון של סקוטלנד בטורניר, עלה מקויסט כמחליף במשחקה השני בו הפסידה 2-0 ל.
במשחק השלישי והאחרון של סקוטלנד בטורניר, מול , פתח מקויסט בהרכב וכבש שער בבעיטה מרחוק בדקה ה-36, שנתן לנבחרתו ניצחון 1-0. אמנם, הניצחון לא הספיק לסקוטלנד להעפיל והיא סיימה את דרכה לאחר שלב הבתים.
השער מול שווייץ היה שערו ה-19 והאחרון של מקויסט במדי הנבחרת.
הופעתו האחרונה של מקויסט הייתה במסגרת מוקדמות יורו 2000, ב-10 באוקטובר 1998, בניצחון 3-2 על .
בסך הכל רשם מקויסט 61 הופעות במדי סקוטלנד, בהן רשם 19 שערים, שהציבו אותו במקום החמישי בכל הזמנים בטבלת הכובשים בנבחרת.
תחילת קריירת של מקויסט הייתה קשורה בזו של מאמנו לשעבר בגלאזגו ריינג'רס, וולטר סמית'.
כשסמית' מונה לתפקיד מאמן נבחרת סקוטלנד, הוא מינה את שחקנו לשעבר לתפקיד עוזר המאמן.
במהלך תקופתו כעוזרו של סמית' בנבחרת, הוא אף דחה הצעה לשמש כמאמן קבוצת אינברנס.
בינואר 2007 חזר סמית' לתפקיד מאמן קבוצת ריינג'רס, ומקויסט המשיך איתו לתפקיד עוזר המאמן.
יחד הם הובילו את ריינג'רס לזכייה בשלוש אליפויות ושני גביעים.
לאחר הזכייה בגביע בעונת , חשף סמית' כי מקויסט היה זה שאימן את הקבוצה בפועל לאורך כל טורניר הגביע.
ב-22 בפברואר 2011, הודיעה הנהלת הקבוצה כי מקויסט יתפוס את מקומו של סמית' כמאמן הקבוצה החל מעונת , ולמעשה ישמש לראשונה כמאמן ראשי.
בעונת הבכורה שלו על הקווים, העונה האירופית של הקבוצה הסתיימה בשלב מוקדם.
מקויסט כשל להעפיל עם קבוצתו לליגת האלופות, לאחר שהקבוצה הודחה בשלב המוקדמות מול מאלמה השוודית, ונשרה למוקדמות הליגה האירופית.
בשלב זה, הודחה הקבוצה על ידי מריבור הסלובנית.
הקבוצה פתחה טוב את הליגה והובילה את הטבלה לאחר חמישה מחזורים.
מקויסט הוביל את קבוצתו לניצחון במשחק הדרבי של גלאזגו הראשון שלו כמאמן, 4-2 על סלטיק.
אמנם, במקביל ספגה הקבוצה הדחות מוקדמות ומפתיעות מהגביע הסקוטי ומגביע הליגה הסקוטית.
אמנם, מסעה של הקבוצה בצמרת הטבלה הסתיים באופן מעשי ב-14 בפברואר 2012. הקבוצה נכנסה להליך של פשיטת רגל, וכתוצאה מכך הורדו 10 נקודות ממאזנה.
מקויסט לא נרתע מהעונש, ולמרות הורדת הנקודות הוביל את קבוצתו למקום השני בסיום העונה.
למרות המשבר הכלכלי הגדול, מקויסט בחר לחדש את חוזהו בקבוצה.
לקראת עונת , הורדה הקבוצה לליגה הרביעית והחלה בתהליך השיקום.
למרות הערכות כי מקויסט יבחר שלא להמשיך בקבוצה, הוא נותר מאמן הקבוצה גם בליגה הרביעית, וכבר בעונה זו הוביל אותה למקום הראשון ולהעפלה לליגה השלישית.
בעונת , רשמה ריינג'רס של מקויסט את העונה היחידה לאחר 115 שנים מהיווסדה בה לא רשמה אף הפסד ליגה.
הקבוצה סיימה במקום הראשון והעפילה לליגת המשנה.
במקביל, הגיעה הקבוצה עד לגמר גביע האתגר הסקוטי ולחצי גמר הגביע הסקוטי.
בעונת שיחקה הקבוצה בליגת המשנה, שם רשמה שני הפסדים במהלך העונה ליריבתה לתואר, הארטס.
בדצמבר 2014, לאחר שהקבוצה כשלה להשיג את המקום הראשון במהלך העונה, התפטר מקויסט מתפקידו כמאמן ריינג'רס.
מקויסט החל בקריירה תקשורתית עוד במקביל לקריירה ככדורגלן.
ב-1996 הצטרף כקפטן קבוצה לשעשועון הטריוויה הטלוויזיוני הוותיק של רשת BBC הבריטית, שאלה של ספורט.
הוא הופיע בתוכנית 363 פעמים, יותר מכל מתמודד אחד בהיסטוריה של התוכנית, המשודרת למעלה מ-40 שנים.
הוא הופיע בתוכנית עד למינויו כעוזר המאמן של ריינג'רס בינואר 2007. בין השנים 1998 ל-1999 הנחה, בצוותא עם קומיקאי סקוטי בשם פרד מקוליי, תוכנית לילית ברשת BBC הסקוטית שנקראה מקויסט ומקוליי.
בשנת 2000 השתתף מקויסט בתפקיד מרכזי בסרט הקולנוע בעיטה לתהילה, לצידם של רוברט דובאל ומייקל קיטון.
מקויסט גילם את דמותו של ג'קי מקילן, כדורגלן ששיחק בעברו בקבוצת סלטיק (באופן אירוני, בהתחשב בעברו של השחקן בריינג'רס, יריבתה הגדולה).
מקויסט שימש גם כפרשן כדורגל ברשת ITV ספורט, ואף דיבב באופן מסורתי את דמות הפרשן בסדרת משחקי FIFA הפופולרית של חברת EA Sports, לצידו של השדרן ג'ון מוטסון.
השניים הוחלפו החל ממשחק פיפ"א 2006, אך חזרו להופעה אחת בסימולציית האימון של החברה, פיפ"א מנג'ר 2008. בשנת 2010 שימש מקויסט כפרשן לצידו של השדרן מרטין טיילר בסיקור מונדיאל 2010 של רשת ESPN.
נעל הזהב האירופית (2): ,
מלך השערים של ליגת העל הסקוטית (3): , ,
כדורגלן העונה בסקוטלנד של העיתונאים:
כדורגלן העונה בסקוטלנד של הכדורגלנים:
אלי לנדרי היא שחקנית ודוגמנית אמריקאית.
לנדרי נולדה בלואיזיאנה והייתה מעודדת בתיכון ולאחר מכן עשתה תואר באוניברסיטה בתקשורת המונים.
ב-1990 זכתה בתואר "מיס הנוער של לואיזיאנה" ועלתה לחצי הגמר בתחרות הארצית.
ב-1996 זכתה בתואר "מיס לואיזיאנה" ולאחר מכן נבחרה למיס ארצות הברית, ובתחרות מיס תבל עלתה לשלב 6 המועמדות הסופיות.
לנדרי שיחקה במספר סרטי קולנוע והופיעה בין היתר בסדרות הטלוויזיה היפים והאמיצים ופליסיטי.
בשנת 2003 החלה לגלם את ריטה לפלור במשך 3 עונות בסיטקום "איב" ברשת UPN בכיכובה של הראפרית איב.
בשנת 2018 התארחה בעונה השנייה של הסדרה "קווין יכול לחכות" ב-CBS.
ב-2004 נישאה לשחקן מריו לופז ונפרדה ממנו באותה שנה.
אלי מיאלי (נולד ב-30 באפריל 1955 בירושלים) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת החלוץ במספר קבוצות, אך מזוהה יותר מכל עם קבוצת בית"ר ירושלים.
מיאלי נולד בירושלים ושיחק בנוער של בית"ר ירושלים מגיל צעיר, תחת המאמן סמואל רזניק, שבין היתר, טיפח שחקנים כמו אורי מלמיליאן, דני נוימן ויוסי מזרחי.
שחקנים אלו היוו את השלד של הקבוצה המצליחה, שזכתה בתארים הראשונים של המועדון.
בעונת 1974/1975 עלה לבוגרים, וכבש את שערו הראשון נגד בית"ר תל אביב.
בשנים הבאות כיכב בקבוצה בצוותא עם מלמיליאן, דוד ישי ונוימן, והיה שותף לזכייה בגביעים בשנים 1975/1976 ו1978/1979. בעונה שלאחר מכן בית"ר ירדה ליגה, ושחררה בין היתר את מיאלי להפועל חיפה, שם כבש 18 שערים בעונה אחת.
לאחר קדנציה קצרה במכבי תל אביב הגיע למכבי חיפה בשנת 1981.
בתחילת עונת 1982/1983 חזר לבית"ר ירושלים ביחד עם נוימן, והתחיל את העונה בצורה טובה עם 5 שערים בחצי עונה, אולם אז נפצע קשה בברכו, והושבת לתקופה ממושכת.
לאחר ששוחרר מבית"ר חזר להפועל חיפה, שם סולק על ידי המאמן אהרון גרשגורן בעקבות חילוקי דעות.
בשלהי הקריירה עבר לשחק בחו"ל בקבוצת החובבים מכבי לוס אנג'לס, וחזר לאחר חצי שנה לארץ.
אולם לא הצליח למצוא קבוצה שתקלוט אותו.
לאחר מכן פרש מכדורגל בגיל צעיר יחסית, 31.
למיאלי מספר השערים הרב ביותר לעונה אחת בקבוצת בית"ר ירושלים עם 18 כיבושים בעונת 1978/1979, עונה בה זכה בתואר מלך השערים ביחד עם עודד מכנס.
אלי לנדאו (1949 – 14 ביוני 2012) היה עיתונאי אוכל ישראלי ורופא קרדיולוג.
מחברם של ספרי מתכונים רבי-מכר, בעל טורי אוכל וביקורת מסעדות בעיתונות הכתובה בישראל, מומחה ישראלי לבישול איטלקי, וממקימי אתר האינטרנט "מבשלים" עם חברו ושותפו חיים כהן.
לנדאו נולד בתל אביב ב-1949 להורים יוצאי פולין, ניצולי השואה.
בתחילת שנות השבעים נסע למודנה שבאיטליה ללמוד רפואה.
וכששב לישראל התמחה בקרדיולוגיה בבית החולים איכילוב בתל אביב, והיה ממקימי המחלקה לטיפול נמרץ קרדילוגי.
אחר כך שימש כסגן מנהל מחלקה בבית החולים ברזילי באשקלון, וכמנהל הרפואי של בית החולים אסותא בתל אביב.
בנוסף היה סמנכ"ל חברת הביטוח מגדל ומנהל המערך הרפואי שלה.
הוא פרש מתפקידו בתחילת שנות האלפיים ומאז שימש כיועץ רפואי לחברות ביטוח.
במקביל לעיסוקיו הרפואיים כתב בעיתונים שונים אודות אוכל ומסעדות, פרסם ספרים, והשתתף בתוכניות בישול.
היה נשוי לנדיה, ואב לבן, אדם.
לנדאו סיפר בהזדמנויות שונות כי משפחתו ידעה עוני ומחסור בשנותיה הראשונות בישראל, אחרי לידתו, ותפריטה התבסס על המטבח היהודי-אשכנזי "התפל".
עם זאת, הוא חש משיכה ועניין במזונם והרגלי אכילתם של אנשים אחרים.
בעת שהותו באיטליה ללימודי הרפואה, נחשף לדבריו לטעמים ולמסורות אוכל שונות, ועניינו באוכל בכלל ובאוכל איטלקי בפרט התעורר.
מאז שנות השמונים ובמשך כשלושים שנה שימש לנדאו ככתב אוכל ומבקר מסעדות בעיתונים ידיעות אחרונות, גורמה, העיר, מעריב, והארץ.
הוא קשר קשרים אישיים עם רבים מהשפים המצליחים בישראל, ותואר בפיהם אחרי מותו כ"אושיה קולינרית" - מאחר שלא היה מסעדן, שף או בעל מקצוע מוגדר בתחום, שעל אף מומחיותו שימש לו כתחביב.
במיוחד ידועה חברותו ארוכת השנים עם השף חיים כהן, עימו התארח בתוכניות טלוויזיה שונות, כתב טור אוכל ואף הקים עימו את אתר האינטרנט מבשלים.
השניים חיברו יחד שני ספרי בישול - "חיים כהן ואלי לנדאו מבשלים".
בשנות חייו האחרונות כתב לנדאו ספר בישול בעברית בשם "הספר הלבן" שהתמקד בבשר חזיר.
חיים כהן ואלי לנדאו מבשלים
חיים כהן ואלי לנדאו מבשלים 2
הספר הלבן - מתכונים ועוד
אלי מרקוס (נולד בט' בסיוון תשמ"ז, 6 ביוני 1987) הוא זמר חסידי-אמריקאי, יהודי חסיד חב"ד.
נולד וגדל בלונג ביץ', קליפורניה.
למד בישיבות תומכי תמימים בלוס אנג'לס וניו יורק.
ב-2015 הוציא את האלבום הראשון שלו, "דוד המלך", על שם חותנו דוד מלכא.
את האלבום הלחין המוזיקאי יוסי גרין.
אלבומו השני, "אנרגיה", יצא בשנת 2017 ובו מחרוזת שירי חתונה בעיבוד ישראלי.
באותה שנה, לקראת ימים נוראים, ביצע דואט עם מנדי ג'רופי בשיר "כבקרת".
ב-2018 הוציא קליפ בנושא הבטיחות בדרכים.
באלבום זה ביצע את השיר "וזכנו לגדל" בלחנו של יענקי קרימן, יחד עם מקהלת "ידידים".
חודש לאחר השקת האלבום הוציא מרקוס קליפ לשיר הנושא של האלבום.
ביוני 2022 הוציא את הסינגל "ובעת ההיא" בלחנו של יוסי גרין, יחד עם דודו הזמר אברהם פריד.
במאי 2023 הוציא את אלבומו הרביעי - "דוגמה".
מבקר המוזיקה של האתר "כיכר השבת" נתנאל לייפר כתב על האלבום ביקורת מעורבת:
נשוי לזיסי מלכא, אב לארבעה, מתגורר בברוקלין שבניו יורק.
אחיו הם שמואל ובנצי מרקוס מלהקת "היום השמיני", דודו הוא הזמר אברהם פריד ובני דודיו הם הזמרים בני פרידמן ושמחה פרידמן.
פרויקט X של יוחי בריסקמן יחד עם ארי היל, (2020)
הניגונים - סדר ניגוני אדמו"רי חב"ד (2017)
מחרוזת מרדכי בן דוד - מחרוזת קאברים לשיריו של מרדכי בן דוד, 2018
מחרוזת אנרגיה - עם בני פרידמן, 2020
מתנות קטנות - עם מקהלת ידידים, לחן וקאבר של רמי קלינשטיין, 2020
רפאנו ה' ונרפא - עם יוסי גרין, 2020
מי בן שיח - עם בערל האניג, לחן של אייזיק האניג, 2020
קול פעמונים - קאבר לשירו של ישי ריבו, 2020
ובעת ההיא (2020), יחד עם דודו אברהם פריד
חב"ד דאנס - עם בן דודו בני פרידמן, יוסי כהן ומקהלתו, 2021
אלי לפיד (נולד ב-6 ביולי 1957) הוא שדרן רדיו, עורך מוזיקלי ישראלי, סופר, עורך ראשי, מייסד ומנהל של רדיו מציאוֹת - הרדיו הנוסטלגי, על שתי תחנותיו: העברית והלועזית.
החל מ-1992 ערך והגיש תוכניות בקול ישראל עד לסגירת רשות השידור ב-2017. במקביל ערך אוספים עבריים ולועזיים עבור חברות התקליטים בישראל.
לפיד נולד לאריה לפיד, בנקאי במקצועו ולדליה לפיד, שעבדה כמורה במשרד החינוך.
לפיד הוא קצר רואי, גדל והתחנך בנהריה.
ב-1984 סיים לימודי תואר ראשון בפסיכולוגיה וחינוך, באוניברסיטת חיפה.
בה בעת ללימודיו כיהן כחבר ועד התרבות באגודת הסטודנטים של האוניברסיטה, שם ארגן בין היתר את מופעי ימי הסטודנט.
ב-1986 סיים לפיד לימודי תכנות ומדעי המחשב במכללת הדסה בירושלים, ועבד כמתכנת עד 2020.
החל מ-1992 ערך לפיד כמאה אוספי דיסקים בעברית, צרפתית, איטלקית וספרדית עבור חברות התקליטים: הד ארצי, NMC, הליקון, פונוקול, ויזה-ארט, התו השמיני ומדיה דיירקט.
בתחילת שנות ה-90 החל את הקריירה הרדיופונית שלו בתחנת גלגלצ כעורך מוזיקלי בתוכנית "שישי חם" שהגישה יעל קרמן.
כמו כן, ערך לפיד את התוכנית "סידורים" שהגישה נועה ירון ואת תוכנית האולדיז של גלגלצ.
עם הקמת רדיו ללא הפסקה בשנת 1995 ערך והגיש לפיד יחד עם ירון אשבל את התוכנית "רדיו שואו".
ב-1992 החל לערוך ולהגיש תוכניות בקול ישראל.
תחילה הגיש פינה שבועית בתוכניתו של יואב גינאי "טיסה לילית" ברשת ב'.
לאחר מכן ובמשך שנתיים, הגיש יחד עם אהוד מנור את התוכנית "שישי אישי" ברשת ב'.
ב-1995 הגיש פינות בתוכניתו של נועם גיל-אור, "דרכי נועם" וכעבור שנתיים הפך לעורך המוזיקלי של התכנית.
סדרת התוכניות "כל ההתחלות" ו-"כל האגדות"
ב-2002 החל לפיד לראיין אמנים ישראלים ותיקים מהשורה הראשונה, שסיפרו על ראשית דרכם המקצועית בסדרת התוכניות "כל ההתחלות".
כותבי טקסטים: אבי קורן, אהוד מנור, אורי אסף, דן אלמגור, דודו ברק, חיים חפר, ירון לונדון, יובב כץ, יוסי גמזו, יורם טהר לב, יעקב רוטבליט, נתן זך, נתן יונתן, עמוס אטינגר, רחל שפירא, רימונה די נור, שמרית אור, תלמה אליגון רוז.
מלחינים: אפי נצר, אלונה טוראל, דובי זלצר, יעקב הולנדר, יאיר קלינגר, נורית הירש, נחום היימן, קובי אשרת.
שחקנים ועוד: גבי עמרני, גדי יגיל, גילה אלמגור, דודו טופז, חיים טופול, יעקב בודו, מוטי גלעדי, מוני מושונוב, דב זעירא (מנכ"ל התקליט), רוני בראון (מנכ"ל הליקון).
התוכנית בת השעתיים שודרה במשך 15 שנים, בכל סוף שבוע ברשת ב' וברשת ג'.
ב-2007 החל לפיד לראיין אמנים בינלאומיים (מעל מאה במספר):
זמרי אולדיז: קליף ריצ'רד, טום ג'ונס, אנגלברט המפרדינק, פול אנקה, ניל סדקה, קוני פרנסיס, הלן שפירו, פאט בון, דמיס רוסוס, גילברט אוסאליבן, דיון וורוויק, פטולה קלארק, דונובן, פרנק אייפילד, חוזה פליסיאנו.
אמנים מן העולם: אנריקו מסיאס, מישל פוגאן, אן מארי דוד, ז'אן־פרנסואה מיכאל, לואיג'י (צרפתית), חוליו איגלסיאס (ספרדית), סרג'יו מנדס (פורטוגזית), בובי סולו, ג'יליולה צ'ינקווטי, טוטו קוטוניו, מאסימו רניירי (איטלקית).
גיטריסטים: ג'ורג' בנסון, ג'ף בק, רובי קריגר ("הדלתות"), סטיב האקט ("ג'נסיס"), אנדי סקוט ("סוויט"), דייב היל ("סלייד"), מיק בוקס ("יוריה היפ"), אדריאן בלו ("קינג קרימזון"), גארי גרין ("ג'נטל ג'איינט"), סטיב הילג' ("גונג").
פופ רוק: כריס דה ברג, פול יאנג, ג'ו ג'קסון, אלקי ברוקס, אליסון מויה, דון מקליין.
בסך הכול שודרו כ-500 פרקים של "כל ההתחלות" ו-"כל האגדות".
שלושה פרקים מהסדרה זכו להכלל בין חמשת הספיישלים הטובים בעולם בפסטיבל ניו יורק לתוכניות רדיו.
פרקי הסדרה זמינים להאזנה בערוץ ה-YouTube של אלי לפיד.
החל מ-2006 ובמשך 11 שנה ערך והגיש את התוכנית מציאוֹת יחד עם נועם גיל-אור ב-88FM.
התוכנית שודרה מדי יום שישי בשעות 14:00–16:00, והוקדשה למוזיקת רוק, בעיקר משנות ה-60 וה-70, כולל רוק כבד ורוק מתקדם עם ביצועים נדירים שלא זכו להשמעות רבות ברדיו המסחרי.
במהלך השנים כללה התוכנית גם מצעדים של יצירות, אלבומים ואמנים על פי דירוג המאזינים.
בתוכנית התארחו והופיעו באולפן אמנים בינלאומיים כגון להקת נקטר, ג'ו בונמאסה ומונגו ג'רי, לצד אמנים מקומיים כמו הצ'רצ'ילים ותיסלם.
בנוסף, שלא כמקובל, התוכנית אפשרה למאזינים להגיע לאולפן ולהשמיע את השירים האהובים עליהם.
התוכנית ירדה מהאוויר בשנת 2017, עם סגירת רשות השידור.
ב-2017 החל לפיד בפרויקט מחווה לתרבות הישראלית, שבו הפיק שירים יחד עם אמנים שהתראיינו בתוכנית "כל ההתחלות" ותרמו רבות למוזיקה ולתרבות הישראלית.
את ההפקה המוזיקלית לכל ארבעת השירים עשה קובי אשרת.
הסינגל השני בפרויקט של אלי לפיד היה גרסה עברית של אבי קורן, לשירו של שארל אזנבור: "באביב את תשובי חזרה".
בהקלטת השיר השתתפו כוכבי להקת הנח"ל של שנות השישים: מירי אלוני, שולה חן, אופירה גלוסקא, אלי מגן ומוטי פליישר (שהגיע במיוחד מארצות הברית להקלטה).
בין היתר השתתפו בנגינה: אלונה טוראל בפסנתר, אהרל'ה קמינסקי בתופים ופטר ורטהיימר בכלי נשיפה.
הסינגל השלישי בפרויקט היה גרסה מחודשת לשיר "האיש על הצב", שכתבו שלום חנוך ורוב האקסלי ובוצע במקור על ידי "חבורת לול".
בהקלטה החדשה השתתפו "החברים של אריק" - אמנים שאיתם עבד אריק איינשטיין: מוני מושונוב, דורי בן-זאב, מישה סגל ורוב האקסלי.
בשיר מנגנים: משה לוי - קלידים, אלון הלל - תופים, אלון אולארצ'יק - בס, שלמה מזרחי וחיים רומנו - גיטרה חשמלית.
השיר ראה אור ביום הולדתו ה-80 של אריק איינשטיין.
הסינגל הרביעי בפרויקט היה גרסה מחודשת לשיר "קול אורלוגין", שכתבו דידי מנוסי ויוחנן זראי ובוצע במקור על ידי ריקה זראי.
בהקלטה החדשה השתתפו אריק סיני, אילנית, וריקה זראי שהקליטה בצרפת את השירה שלה.
בשיר מנגנים: עדי רנרט - פסנתר, ז'אן פול זימריס - תופים, אלי מגן - קונטרהבס, עמוס עבר הדני - גיטרות.
השיר ראה אור ביום השנה למותה של ריקה זראי.
החל ממאי 2020 ועד נובמבר 2024 ערך והגיש לפיד בגלי צה"ל את הפינה המוזיקלית "המציאוֹת של אלי לפיד" ששודרה בשידור חי מדי מוצאי שבת בתוכנית האקטואליה של עידן קוולר "שישבת".
עם הזמן, הפכה הפינה לפינה קבועה ומורחבת שנמשכה כחצי שעה ולעיתים אף יותר.
הפינה זכתה לפופולריות רבה בקרב המאזינים, והוקדשה בדרך כלל לאמנים ישראלים שחגגו באותו שבוע יום הולדת.
הפינה שילבה בין אירועי אקטואליה לשירים נדירים וייחודיים, כהפוגה לחדשות הבוערות.
בינואר 2021, הקים לפיד את הרדיו האינטרנטי "רדיו מציאוֹת", המשדר מוזיקה נוסטלגית לועזית 24 שעות, שבעה ימים בשבוע.
בתחנה משמש לפיד גם כעורך מוזיקלי של עשר תוכניות בסגנונות מוזיקליים שונים, המשודרות בכל ימות השבוע.
בינואר 2022 התווספה תחנה נוסטלגית עברית לרדיו מציאוֹת.
גם היא משדרת 24 שעות, שבעה ימים בשבוע.
נוסף לניהול התחנה, משמש בה לפיד גם כעורך מוזיקלי של 8 תוכניות שונות של מוזיקה ישראלית בסגנונות שונים.
הספר "כוכבים קוראים שירים – הפסקול של עם ישראל"
בנובמבר 2025 יצא לאור ספרו של אלי לפיד: "כוכבים קוראים שירים – הפסקול של עם ישראל".
מעל ל-140 ממיטב היוצרים והמבצעים בארץ מקריאים 140 שירים המשקפים את תולדות עם ישראל, ומהווים מסע מוזיקלי דרך היסטוריית עמנו.
כמחווה בינלאומית לתרבות שלנו ולמורשת עמנו, קראו בספר גם אמנים בינלאומיים: דון מקלין-Genesis, פאט בון-Exodus, וקלאוס מיינה (סולן הסקורפיונס)-Jerusalem of Gold.