tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
מינהל הימי של ארצות הברית אומר כי "פעולות אלו עשויות לכלול נוכחות צבאית גדולה יותר באזורים בסיכון גבוה, ניתוב ספינות כדי לעקוף את מפרץ עדן, תשלום דמי ביטוח גבוהים יותר, שכירת מאבטחים פרטיים והתקנת ציוד הרתעה לא קטלני".
עלות אמצעי המניעה הללו מגולגלת על הצרכנים ועל משלמי המיסים, ובסופו של דבר מפנה את הכסף מתחומים אחרים במשק.
המונח טרור מדינתי (State Terrorism) מתייחס לפעולות שעשויות להיחשב לפעולות טרור שמבצעת מדינה כלשהי באופן ישיר, בהנחיה ממשלתית או ביוזמת מנגנוני הביטחון שלה, בין אם נגד אוכלוסייה אזרחית באותה ארץ או בארץ אחרת (למשל במקרים של ענישה קולקטיבית וגרימת הרג המוני).
לעיתים משמש המונח גם לתיאור פעולות שמבצעות ממשלות נגד מנהיגים פוליטיים או גורמים צבאיים (למשל במקרים של התנקשויות).
הגדרה זו משמשת לרוב כחלק משיח ביקורתי על אופיין ותכליתן של פעולות צבאיות שמבצעות מדינות והמונח עשוי לחפוף בחלק מהמקרים את ההגדרות של פשע מלחמה או פשע נגד האנושות.
טרור ביולוגי הוא סוג של פעולת טרור הכוללת שחרור מכוון או הפצה של אורגניזמים.
אורגניזמים אלה יכולים להיות חיידקים, נגיפים או רעלנים, והם יכולים להיות טבעיים או מעשה אדם.
שימוש בשיטה זו בלחימה נקרא "לוחמה ביולוגית".
על פי המרכז לבקרת מחלות ומניעתן בארצות הברית, התקפת טרור ביולוגי היא פעולה מכוונת של שחרור חיידקים, נגיפים, רעלנים או אורגניזמים אחרים, במטרה לגרום למחלה או מוות של בני אדם, חיות או צמחים.
אורגניזמים אלה נמצאים בדרך כלל בטבע, אך ייתכן שהם שונו מתוך מטרה להגביר את יכולתם לחולל מחלה, לשפר את עמידותם כנגד טיפול רפואי או להגביר את יכולת ההפצה שלהם.
הם יכולים להתפשט באמצעות המים, האוויר או מזון.
טרוריסטים מנסים להשתמש באורגניזמים למטרות טרור מכיוון שקשה מאוד לגלות אותם והם אינם גורמים להופעת סימני המחלה בשעות או בימים שמיד לאחר הפצתם.
חלק מהם יכולים לעבור מאדם לאדם, כמו נגיף האבעבועות השחורות, וחלק לא – כמו הגחלת.
טרור ביולוגי הוא נשק מושך מכיוון שהאורגניזם קל יחסית להשגה והוא זול, ניתן להפיץ אותו בקלות, והוא יכול לגרום לפחד וחרדה הגדולים מההשפעה בפועל של האורגניזם שהופץ.
יחד עם זאת, מנהיגים צבאיים למדו שלטרור ביולוגי מספר מגבלות חשובות: קשה להשתמש בנשק ביולוגי בצורה כזאת שרק האויב ייפגע ולא כוחות ידידותיים.
נשק ביולוגי שימושי לטרוריסטים בעיקר די לזרוע פחד ופאניקה ברחבי המדינה.
יחד עם זאת, אנשי מדע כמו ביל ג'וי, הזהירו מפני הכוח הפוטנציאלי שיש להנדסה גנטית אם היא תיפול בידיהם של טרוריסטים.
כמו כן ישנם מחוללי מחלות אשר עלולים לפגוע קשות בכלכלה בלבד.
דוגמה לכך היא מחלת הפה והטלפיים, הפוגעת בחיות בלבד וכמעט שאינה משפיעה על בני האדם.
ב-1971 משטרת שיקגו עצרה שני סטודנטים אשר תכננו להחדיר לאספקת המים העירונית טיפוס וסוגי חיידקים נוספים.
אחד מהם הקים קבוצת טרור בשם R.I.S.E, בעוד השני גידל תרביות חיידקים שלקח ממקום עבודתו בבית החולים.
שניהם נמלטו לקובה לאחר ששוחררו בערבות.
אחד מהם מת בקובה בשנת 1974 בנסיבות טבעיות, והשני חזר לארצות הברית ב-1975 ונגזר עליו מאסר על תנאי.
ב-1984 חסידיו של אושו שהתגוררו בעיר קטנה במחוז וואסקו שבמדינת אורגון, ניסו להשפיע על הבחירות המקומיות על ידי נטרול האוכלוסייה המקומית.
הדבר נעשה על ידי הדבקה בחיידק מסוג סלמונלה של בר סלטים ב-11 מסעדות, מוצרים בחנויות מכולת, ידיות דלתות ומקומות ציבוריים אחרים.
ההתקפה הדביקה 751 אנשים וגרמה להרעלת מזון חמורה.
מקרה זה הוא ככל הידוע התקפת טרור ביולוגי ראשונה על אדמת ארצות הברית במאה ה-20.
ביוני 1993 ביצעה הכת יפנית דתית, אום שינריקיו, ניסיון כושל למתקפת טרור ביולוגי בטוקיו.
חברי הכת ביצעו ניסיון לשחרר אנתרקס, אך איש לא נדבק.
הסיבה לכך היא שחברי הכת השתמשו בתרכיב חיסון אנתרקס שניתן באותה תקופה לבעלי חיים, לתרכיב זה חסר הגן שגורם לסימפטומים של המחלה.
שנתיים לאחר מכן הצליחה הכת לבצע פיגוע בעזרת סארין.
בספטמבר ואוקטובר 2001, בוצעה מתקפת אנתרקס על ארצות הברית, במסגרתה נשלחו מספר מעטפות המכילות אנתרקס למשרדי תקשורת ולחברי קונגרס.
כתוצאה מכך נהרגו 5 בני אדם.
המרכז לבקרת מחלות ומניעתן בארצות הברית מחלק את הגורמים המסוכנים לקטגוריות (A, B, C).
הגורמים בקטגוריה A מהווים סיכון לאומי, הם מופצים ומועברים בקלות, שיעורי התמותה הם גבוהים, בעלי פוטנציאל להשפעה משמעותית על בריאות הציבור, עלולים לגרום לפאניקה כללית או דורשים מוכנות מיוחדת לשמירת בריאות הציבור:
Variola major (גורם לאבעבועות שחורות)
נגיפי קדחת דימומית, כגון: אבולה
הגורמים בקטגוריה B הם קלים יחסית להפצה ושיעורי התמותה הם נמוכים.
טיפוס הבהרות (נגרם מסוג של Rickettsia)
הגורמים בקטגוריה C הם פתוגנים אשר עלולים להיות מהונדסים גנטית להפצה המונית בגלל הזמינות שלהם, קלות הייצור וההפצה, שיעורי תמותה גבוהים או היכולת לגרום להשפעה בריאותית משמעותית.
מענה לאירוע טרור ביולוגי או איום
באופן היסטורי, ממשלות ורשויות הסתמכו על הסגרים כאמצעי הגנה על האוכלוסייה.
גופים בינלאומיים כמו ארגון הבריאות העולמי כבר מקדישים חלק מהמשאבים לניטור ומעקב אחר מגפות.
סוכנויות הממשל אשר יוזנקו לטיפול באירוע טרור ביולוגי יכללו רשויות לאכיפת חוק, צוותים לטיפול בחומרים מסוכנים וצוותי רפואת חירום.
כמו כן לצבא ארצות הברית יש יחידות מיוחדות היכולות להגיב לאירוע טרור ביולוגי.
פעולות התגובה יכללו גם את המרכז לבקרת מחלות ומניעתן.
ב-2002 הוקמה בישראל ועדת מומחים מיוחדת למניעה והתגוננות מפני טרור המכוון לפגוע במזון.
הוועדה הוקמה בעקבות מתקפת האנתרקס בארצות הברית, וניסיון פיגוע של חוליית פת"ח מקלקיליה לפוצץ במרכז תל אביב-יפו מטען תופת עם דם הנגוע באיידס, רק חלק קטן מהמלצות הוועדה יושמו.
בינואר 2010 התקיים תרגיל "להבה כתומה" שדימה פיגוע ביולוגי במרכז ישראל..
בנובמבר 2011 התקיים תרגיל "להבה כתומה" בעפולה, במסגרת התרגיל ניתן מענה ל-5,000 אזרחים שנפגעו מטרור לא קונבנציונלי.
צרפת חוותה פעולות טרור לאורך שנותיה.
בין ארגוני הטרור שפועלים או פעלו בצרפת נמנים ארגון אבו נידאל, פעולה ישירה, אל-קאעידה בחצי האי ערב, ארגון קרל מרטל, הצבא הארמני הסודי לשחרור ארמניה, הקבוצה האסלאמית החמושה, חזבאללה, ארגון הג'יהאד האסלאמי, המדינה האסלאמית (דאעש), החזית העממית לשחרור פלסטין ועוד.
תאריך מקום סוג הרוגים פצועים גורם מבצע תיאור 15 בספטמבר 1958 פריז פיגוע ירי 1 3 החזית הלאומית לשחרור אלג'יריה ניסיון התנקשות בז'אק סוסטל על ידי טרוריסטים אלג'יראים, בו הוא ניצל אך עובר אורח אחד נהרג ושלושה נפצעו.
20 במאי 1978 פריז פיגוע ירי ורימון 1 3 החזית העממית לשחרור פלסטין שלושה מחבלים פתחו באש לעבר נוסעים של אל על באולם הטיסות היוצאות.
המחבלים חוסלו, לאחר שרצחו שוטר ופצעו שלושה תיירים צרפתים.
23 בספטמבר 1979 פריז פיגוע ירי ורימון 1 0 הצבא הארמני הסודי לשחרור ארמניה חמוש פתח באש בין קוני חג המולד ברחוב שאנז אליזה ורצח את מנהל משרד התיירות הלאומי הטורקי.
28 בינואר 1980 פריז פיצוץ מטען חבלה 1 8 לא ידוע מטען חבלה שהתפוצץ הרס את קומת הקרקע של השגרירות הסורית בצרפת.
שלושה מהנפגעים נפצעו באורח קשה, מהם אישה בהריון.
הפיצוץ אירע כשעתיים לפני ביקורו של שר החוץ הסורי בצרפת.
9 באוגוסט 1982 פריז פיגוע ירי ורימון 6 22 ארגון אבו נידאל שני מחבלים השליכו רימון ופתחו באש לעבר מסעדת גולדנברג, יצאו מהמסעדה, ונמלטו תוך שהם יורים לכל עבר.
25 בינואר 1985 פריז פיגוע ירי 1 0 פעולה ישירה בכיר במשרד ההגנה הצרפתי נורה למוות.
25 ביולי 1995 פריז פיצוץ מטען חבלה 8 80 הקבוצה האסלאמית החמושה (GIA) פיצוץ במטרו בפריז 3 בדצמבר 1996 פריז פיצוץ מטען חבלה 4 170 הקבוצה האסלאמית החמושה (GIA) ארבעה בני אדם נרצחו ו-85 נפצעו בפיצוץ מטען חבלה בתחנת פורט רויאל במטרו של פריז.
14 ביולי 2016 ניס פיגוע דריסה 84 202 מוחמד לאחווייג' בוהלל פיגוע הדריסה בניס: מחבל דהר עם משאית ודרס מאות חוגגים ביום הבסטיליה לפני שנורה למוות.
26 ביולי 2016 רואן לקיחת בני ערובה ופיגוע דקירה 1 1 המדינה האסלאמית שני מוסלמים חמושים בסכינים פרצו לכנסייה באזור רואן ולקחו מספר אנשים כבני ערובה.
אחרי שרצחו כומר הם נהרגו בידי יחידת הפריצה של משטרת צרפת.3 בפברואר 2017פריזפיגוע דקירה01המדינה האסלאמיתמחבל ממוצא מצרי חמוש במצ'טה תקף שני שומרים בכניסה למוזיאון הלובר.
המחבל נורה למוות.23 במרץ 2018אודפיגוע ירי, דקירה, לקיחת בני ערובה415המדינה האסלאמיתמחבל ממוצא מרוקני חטף מכונית בעיר קרקסון, רצח את נהגה, ותקף מספר שוטרים.
המחבל נלכד בידי השוטרים יומיים לאחר מכן, ונהרג במהלך קרב יריות שניהל כנגדם.29 במאי 2019ליוןפיגוע תופת013מוחמד הישאם מדג'ובמטען חבלה התפוצץ סמוך למאפייה מקומית ופצע 13 בני אדם.
סטודנט ממוצא אלג'יראי נעצר בחשד לביצוע המעשה.3 באוקטובר 2019פריזפיגוע דקירה42מיקאל הרפוןעובד בתחנת המשטרה המקומית רצח ארבעה מעמיתיו לעבודה ופצע שניים נוספים, לפני שנורה למוות על ידי השוטרים.
בחקירת האירוע התגלה כי העובד המיר את דתו לאסלאם זמן מה לפני כן.3 בינואר 2020ווילג'ויף, דרומית לפריזפיגוע דקירה12נייתן שיאסוןשלושה בני אדם נדקרו בידי מחבל מוסלמי שהמיר את דתו לאסלאם 3 שנים לפני כן.
המחבל נורה למוות.4 באפריל 2020רומנס-סור-איסיירהפיגוע דקירה25עבדאללה אחמד עוסמאןמחבל מוסלמי ממוצא סודני רצח בדקירות סכין שני בני אדם ופצע חמישה נוספים.
המחבל נורה ונהרג על ידי המשטרה.29 באוקטובר 2020ניספיגוע דקירה30ברהים אוויסאויפיגוע הדקירה בניס (2020): שלושה בני אדם נרצחו בפיגוע דקירה, ביניהן אישה שראשה נערף על ידי המחבל.
המחבל, ממוצא תוניסאי, נורה ונפצע, והועמד לדין על פשעיו.31 באוקטובר 2020ליוןפיגוע ירי01לא ידועכומר יווני-אורתודוקסי נורה ונפצע אנושות.
היורה נמלט.17 במרץ 2021מונפלייהפיגוע דקירה01לא ידועמחבל ניסה לשסף את גרונו של אדם בן 76 מחוץ לכנסייה במונפלייה ונמלט מהמקום.23 באפריל 2021ראמבוייהפיגוע דקירה10מחבל מוסלמימחבל מוסלמי ממוצא תוניסאי דקר למוות שוטרת שעמדה מחוץ לתחנת המשטרה בעיר תוך כדי צרחות "אללהו אכבר".
המחבל נורה למוות על ידי השוטרים.28 במאי 2021נאנטפיגוע ירי ודקירה03נדיאגה דיגייהאסיר משוחרר דקר ופצע אנושות שוטרת, גנב את נשקה, ניהל קרב יריות עם הז'נדרמים שנשלחו לעוצרו ולבסוף נורה למוות על ידם.
בחקירה התגלה כי המחבל שוחרר מכלאו במרץ 2021, חודשיים לפני התקרית, לאחר שהיה אסור על עבירות אלימות.
במהלך שהותו בכלא המיר את דתו לאסלאם.23 בדצמבר 2022פריזפיגוע ירי33ויליאם מאלהפיגוע הירי בפריז: אדם בן 69, גמלאי של SNCF, פתח באש במרכז של הקהילה הכורדית ברובע העשירי של פריז, רצח שלושה אנשים ופצע שלושה.
חקירה העלתה כי המחבל ביצע את מעשיו על רקע שנאת כורדים והזדהות עם הימין הרדיקלי.
בעקבות הפיגוע פרצו הפגנות ועימותים בין כורדים לבין המשטרה.13 באוקטובר 2023אראספיגוע דקירה13מחבל מוסלמימחבל מוסלמי ממוצא צ'צ'ני התפרץ לבית ספר חמוש בסכין, דקר למוות מורה ופצע 3 עובדים נוספים.
החשד הוא שהמחבל עשה זאת על רקע "יום הזעם והג'יהאד העולמי" שהכריזו החמאס באותו היום על רקע מלחמת חרבות ברזל.
בחקירת המשטרה התגלה כי המחבל בנוסף לכך נשבע אמונים למדינה האסלאמית.2 בדצמבר 2023פריזפיגוע דקירה12מחבל מוסלמיהפיגוע בפריז: מחבל מוסלמי דקר למוות אזרח ופצע שניים נוספים בסמוך למגדל אייפל תוך כדי צרחות "אללהו אכבר".
המחבל, בן 26 אזרח צרפת ממוצא איראני, היה בעל עבר פסיכיאטרי ונעצר בעבר על תכנון מתקפת טרור.
לאחר מעצרו טען כי הוא "מתוסכל מהמצב בעזה".22 בפברואר 2025מילוזפיגוע דקירה17מחבל מוסלמימחבל מוסלמי ממוצא אלג'יראי חמוש בסכין ומברג דקר למוות אזרח פורטוגלי ופצע 7 נוספים.
פעולות טרור שבוצעו מחוץ לצרפת בהן נרצחו אזרחים צרפתים
4 אזרחים צרפתיים נרצחו במסגרת פיגועי 11 בספטמבר.
4 אזרחים צרפתיים נרצחו במסגרת הפיגועים בבאלי ב-2002.
מחבל מוסלמי פתח באש על קבוצה שמנתה חמישה תיירים צרפתים שביקרו במאוריטניה ב-24 בדצמבר 2007. ארבעה נרצחו ואחד נפצע קשה.
שני אזרחי צרפת נרצחו במתקפת הטרור במומבאי שהתרחשה ב-2008.
8 אזרחים צרפתיים נרצחו בפיגוע התאבדות בבית קפה במרקש שבמרוקו ב-2011.
שני אזרחים צרפתיים נרצחו בפיגוע בקניון וסטגייט שבקניה ב-2013.
שני אזרחים צרפתיים נרצחו בפיגוע במוזיאון הלאומי בארדו שבתוניסיה ב-2015.
3 אזרחים צרפתיים נרצחו במתקפת הטרור בבורקינה פאסו ב-2016.
4 אזרחים צרפתיים נרצחו במתקפת הטרור בגראן-בסאם שבחוף השנהב ב-2016.
6 אזרחים צרפתיים נרצחו בפיגוע ירי בניז'ר ב-9 באוגוסט 2020.
48 אזרחים צרפתיים נרצחו במתקפת הטרור על ישראל ב-7 באוקטובר 2023.
גל הטרור האסלאמי באירופה הוא רצף של פיגועי טרור אסלאמי ברחבי יבשת אירופה שהחל בשנת 2004 בהשראת ארגוני ג'יהאד לרבות פלג אל-קאעידה בחצי האי ערב והמדינה האסלאמית, ולאחר מכן נקשר לזליגת מלחמת האזרחים בסוריה, עליית ארגון המדינה האסלאמית, ומשבר הפליטים באירופה.
חלק מרשתות התקשורת ייחסו את תחילת גל הפיגועים למתקפה הרצחנית במשרדי "שרלי הבדו" בינואר 2015.
פיגועים נוספים אירעו באיטליה, ברוסיה בנורווגיה ובסרביה.
מספרם ההולך וגדל של המהגרים לאירופה הושפע ישירות מהסכסוכים המתמשכים במדינות המקור באזור אפריקה ובמדינות המזרח התיכון, לצד סירובן של ממשלות האיחוד האירופי לממן מבצע חילוץ איטלקי של מהגרים שנתקעו בלב ים בדרכם ליבשת.
להלן רשימת הפיגועים הבולטים במהלך גל הטרור:
בריסל, בלגיה: פיגוע הירי במוזיאון היהודי של בלגיה (24 במאי 2014)
פריז, צרפת: התקפות איל-דה-פראנס בינואר 2015:
הפיגוע במשרדי "שרלי הבדו" (7 בינואר 2015)
הפיגוע במרכול היהודי בפריז (9 בינואר 2015)
קופנהגן, דנמרק: פיגועי הירי בקופנהגן: (14-15 בפברואר 2015) מחבל ביצע פיגוע ירי בבית קפה, רצח אזרח ופצע שלושה שוטרים.
למחרת רצח מאבטח יהודי שאבטח בת מצווה ופצע שני שוטרים נוספים.
בהמשך חוסל בקרב יריות עם שוטרים.
פריז, צרפת: פיגועי נובמבר 2015 בפריז: (13 בנובמבר 2015) מתקפת טרור משולבת שכללה פיגועי ירי ופיגועי התאבדות במרכז העיר פריז, בירת צרפת.
במהלך מתקפת הטרור בוצעו שלושה פיגועי התאבדות באצטדיון סטאד דה פראנס, שני פיגועי ירי ופיגוע התאבדות בשלוש מסעדות בפריז, וטבח בתיאטרון הבטאקלאן בו נרצחו 89. בסך הכל נרצחו בפיגוע 130 בני אדם ונפצעו 413. זוהי מתקפת הטרור הגדולה ביותר בתולדות צרפת.
הפיגועים בוצעו על ידי 8 מחבלים מוסלמים חברי ארגון המדינה האסלאמית.
איסטנבול, טורקיה: פיגוע ההתאבדות באיסטנבול: (19 במרץ 2016) מחבל מתאבד התפוצץ בשדרות איסתיקלאל שבצפון העיר איסטנבול.
כתוצאה מהפיצוץ נהרגו ארבעה בני אדם ונפצעו 36. שלושה מההרוגים ועשרה מהפצועים היו ישראלים.
המחבל הצטרף לארגון המדינה האסלאמית ב-2013.
בריסל, בלגיה: פיגועי מרץ 2016 בבריסל: (22 במרץ 2016) מתקפת טרור שכללה שלושה פיגועי התאבדות.
שני פיגועי התאבדות אירעו בנמל התעופה של בריסל, אחד סמוך לעמדת הצ'ק-אין של אמריקן איירליינס ובריסל איירליינס, ואחד ליד בית קפה של סטארבקס.
בשני הפיגועים נרצחו 12 אנשים ונפצעו 35. שעה לאחר מכן מחבל מתאבד התפוצץ בקרון המרכזי ברכבת בעלת שלושה קרונות בתחנת המטרו של בריסל מאלבק, סמוך לבנייני האיחוד האירופי.
בעקבות הפיצוץ נרצחו 16 בני אדם.
לאחר הפיגוע נסגרו כל תחנות הרכבת בבריסל, והושבתו כל הרכבות המגיעות לבריסל מרחבי אירופה.
ארגון המדינה האסלאמית לקח אחריות על מתקפת הטרור.
איסטנבול, טורקיה: הפיגוע בנמל התעופה איסטנבול אטאטורק: (28 ביוני 2016) פיגוע ירי ופיגוע התאבדות שביצעו שלושה מחבלים מתאבדים, ככל הנראה מהמדינה האסלאמית.
שלושת המחבלים הגיעו במונית לאזור אולם קבלת הפנים בנמל התעופה הבינלאומי איסטנבול אטאטורק.
45 בני אדם נרצחו ו-238 נפצעו בפיגוע.
ניס, צרפת: פיגוע הדריסה בניס: (14 ביולי 2016) מחבל מוסלמי דרס באמצעות משאית קהל שחגג את יום הבסטיליה בעיר החוף הצרפתית ניס ורצח 86 בני אדם.
בנוסף נפצעו 458 בני אדם ביניהם לפחות 50 ילדים.
המחבל נסע במהירות במשאית הובלה שכורה לעבר קהל רב שהתכנס בטיילת האנגלית של ניס כדי לצפות במופע זיקוקין דינור לרגל יום הבסטיליה.
הנהג נסע בזיגזג כדי לפגוע בכמה שיותר אנשים ופתח באש לעברם.
המחבל דרס אנשים לאורך כ-2 קילומטר (1.25 מייל) בטיילת, במשך כעשר דקות.
אנסבך, גרמניה: הפיגוע באנסבך: (24 ביולי 2016) מחבל מתאבד התפוצץ סמוך ל"בר היין של אויגן", לאחר שלא הצליח להיכנס לפסטיבל מוזיקה שהתקיים במקום.
15 בני אדם נפצעו והמחבל נהרג כתוצאה מהפיצוץ.
בטלפון הסלולרי של המחבל נמצא סרטון ובו חומרים הקושרים אותו לארגון המדינה האסלאמית.
זהו פיגוע ההתאבדות הראשון שהתרחש על אדמת גרמניה.
יומיים לפני כן התרחש אירוע ירי קטלני במינכן.
נורמנדי, צרפת: הפיגוע בכנסייה בנורמנדי: (26 ביולי 2016) שני מחבלים נכנסו לכנסייה, שיספו את גרונו של כומר הכנסייה והחזיקו בני ערובה.
המחבלים פצעו אנושות את אחד מבני הערובה ופצעו פציעה קלה עוד אחד מבני הערובה.
שוטרים שהגיעו למקום חיסלו את שני התוקפים.
לאחר הפיגוע, ארגון המדינה האסלאמית פרסם סרטון בו השניים נשבעים אמונים לארגון.
בלאשיחה, רוסיה: המתקפה על תחנת המשטרה בכביש המהיר שצ'לקובסקויה: (17 באוגוסט 2016) שני חמושים תקפו עם גרזנים ונשק חם את תחנת משטרת התנועה הרוסית בכביש המהיר שצ'לקובסקויה שליד מוסקבה.
ברלין, גרמניה: פיגוע הדריסה בברלין: (19 בדצמבר 2016) מחבל במשאית סמי טריילר גנובה עמוסה בפלדה דהר לעבר הקהל בשוק חג המולד בכיכר ברייטשייד שבברלין, סמוך לכנסיית הזיכרון על שם הקייזר וילהלם.
המשאית נסעה במהירות של כ-65 קמ"ש, ונעצרה כחמישים מטרים לאחר הכניסה לשוק.
12 בני אדם נרצחו בפיגוע, ביניהם ישראלית, ו-48 נפצעו.
המחבל נמלט מזירת הפיגוע ובמשאיתו נמצאה גופת הנהג הפולני ממנו שדד המחבל את המשאית.
מספר ימים לאחר הפיגוע, הוא אותר במילאנו, איטליה ונורה למוות.
איסטנבול, טורקיה: פיגוע הירי במועדון הלילה באיסטנבול: (1 בינואר 2017) מחבל פתח בירי במועדון "ריינה" ברובע בשיקטש של איסטנבול.
המחבל הגיע למועדון עם רובה קלשניקוב AK-47, ירה בשומר בכניסה, נכנס למועדון ופתח בירי ללא הבחנה במבלים.
בפיגוע נרצחו 39 אנשים ונפצעו 69. זמן הירי שהו במועדון 700–800 אנשים שחגגו את השנה האזרחית החדשה.
מבלים שהיו במקום קפצו למי נהר הבוספורוס הסמוך על מנת לברוח מהירי, ומשטרת איסטנבול פעלה למשות אותם מהמים.
ארגון המדינה האסלאמית נטל אחריות על הפיגוע.
לונדון, הממלכה המאוחדת: הפיגוע בווסטמינסטר: (22 במרץ 2017) מחבל דרס הולכי רגל בגשר ווסטמינסטר במכונית יונדאי והמשיך בנסיעה עד לארמון ווסטמינסטר.
לאחר שהתנגש בגדר הארמון, דקר שוטר לא חמוש ולאחר מכן נורה למוות.
חמישה בני אדם נרצחו בפיגוע ו-40 נפצעו.
המחבל, חאלד מסעוד, נעצר בעבר על ידי ה-MI5 בשל קשריו עם גורמי טרור אסלאמי.
סנקט פטרבורג, רוסיה: הפיגוע ברכבת התחתית של סנקט פטרבורג: (3 באפריל 2017) התרחש ברציף שבין תחנות ככר סנאיה ותחנת המכון הטכנולוגי של הרכבת התחתית של סנקט פטרבורג שברוסיה.
סטוקהולם, שוודיה: פיגוע הדריסה בסטוקהולם: (7 באפריל 2017) מחבל המזוהה עם המדינה האיסלאמית דהר במשאית לעבר ההמון במרכז העיר.
לאחר מכן, נמלט מזירת הפיגוע ונתפס בהמשך.
בפיגוע נרצחו חמישה בני אדם ו-15 נפצעו.
מנצ'סטר, הממלכה המאוחדת: הפיגוע במנצ'סטר ארנה: (22 במאי 2017) פיגוע התאבדות בכניסה לאולם ההופעות "מנצ'סטר ארנה" שבמנצ'סטר הממלכה המאוחדת, בתום הופעה של הזמרת האמריקנית אריאנה גרנדה.
בהופעה נכחו כ-20 אלף צופים, רבים מהם צעירים, בני נוער ומשפחות.
בפיגוע נרצחו 22, מהם עשרה מתחת לגיל 20, ונפצעו 800.
לונדון, הממלכה המאוחדת: מתקפת הטרור בלונדון: (3 ביוני 2017)פיגוע משולב שהתרחש ב-3 ביוני 2017 באזור גשר לונדון ושוק בורו שבלונדון, בירת הממלכה המאוחדת, וכלל פיגוע דריסה ופיגועי דקירה.
8 בני אדם נרצחו במתקפה, ו-48 נפצעו.
שלושת המחבלים המוסלמים מארגון המדינה האסלאמית, שחגרו חגורות נפץ מזויפות, חוסלו בידי שוטרים.
קטלוניה, ספרד: פיגועי הדריסה בקטלוניה: (17 באוגוסט 2017) אירעו שני פיגועי דריסה בקטלוניה שבספרד.
הראשון בשדרות לה רמבלה בברצלונה, בו נרצחו 15 בני אדם ויותר ממאה נפצעו, השני בעיר קמברילס שמדרום לברצלונה, בו נרצחה אישה אחת ונפצעו שישה אנשים.
המחבלים היו טרוריסטים מוסלמים המזוהים עם המדינה האסלאמית.
טורקו, פינלנד: פיגוע הדקירה בפינלנד: (18 באוגוסט 2017) אירע בסביבות השעה ארבע אחר הצהריים של יום ה-18 באוגוסט 2017, בעיר הנמל טורקו שבדרום-מערב פינלנד.
בפיגוע נרצחו שתי נשים פיניות, וכשמונה אנשים נוספים נפצעו.
על פי החשד, המפגע היה מבקש מקלט מוסלמי בן 18 ממוצא מרוקאי.
הפיגוע נחשב לפיגוע הראשון שהתרחש בפינלנד מאז סופה של מלחמת העולם השנייה.
ארגון המדינה האסלאמית קיבל על עצמו את האחריות על הפיגוע ועל פיגוע דקירה נוסף שאירע בסיביר באותו יום.
לונדון, הממלכה המאוחדת: הפיגוע בתחנת פארסונס גרין: (15 בספטמבר 2017) מטען צד התפוצץ בתחנת הרכבת התחתית פארסונס גרין, האמרסמית' ופולהאם, לונדון, אנגליה, הממלכה המאוחדת, שממוקמת בקו דיסטריקט של הרכבת התחתית של לונדון.
29 בני אדם טופלו בבית החולים או במרכז לטיפול דחוף, רובם בשל כוויות.
בהמשך, ארגון המדינה האסלאמית לקחה אחריות על הפיגוע, ורמת הכוננות בבריטניה הוחמרה.
קרקסון, צרפת: מתקפת הטרור בדרום צרפת (23 במרץ 2018)
שטרסבורג, צרפת הפיגוע בשוק חג המולד בשטרסבורג (11 בדצמבר 2018): שלושה אנשים נורו למוות, 5 נפצעו קשה ועוד 8 נפצעו בינוני.
החשוד, מוסלמי יליד שטרסבורג בן 29 בשם שריף שקאט, היה מוכר לשירותי הביטחון ונחשב לבעל דעות קיצוניות.
רדינג, בריטניה: הפיגוע ברדינג (20 ביוני 2020), פיגוע דקירה בו מחבל מוסלמי מלוב החמוש בסכין תקף את היושבים בגני פורברי בעיר רדינג שבמחוז ברקשייר שבאנגליה.
וינה, אוסטריה: מתקפת ירי בווינה (2 בנובמבר 2020) פיגוע ירי שבוצע על ידי צעיר מוסלמי המזוהה עם ארגון המדינה האסלאמית, מחוץ לבית הכנסת הגדול (Seitenstettengasse) בווינה, בירת אוסטריה, בערב יום שני, ה-2 בנובמבר 2020. הירי גרם למותם של ארבעה אזרחים, ופצע רבים נוספים, חלקם קשה, ביניהם שומר בית הכנסת.
הצעיר שביצע את הפיגוע היה פזולאי קויטים, בן 20. הוריו במקור מצפון מקדוניה הוא אזרח הן של אוסטריה והן של צפון מקדוניה.
קונגסברג, נורווגיה: הפיגוע בקונגסברג (13 באוקטובר 2021) אזרח דני בן 37 שהתאסלם ירה בחץ וקשת במספר עוברי אורח בעיירה קונגסברג ורצח חמישה מתוכם.
אסקס, בריטניה: רצח דייוויד איימס (15 באוקטובר 2021) רצח הפוליטיקאי הבריטי דייוויד איימס על ידי מחבל סומלי-בריטי.
בריסל, בלגיה: פיגוע הירי בבריסל (16 באוקטובר 2023) מתקפת טרור אסלאמית שבוצעה על ידי פעיל המדינה האסלאמית ב-16 באוקטובר 2023 בבריסל, בירת בלגיה.
בסביבות השעה 19:15 באותו יום נורו למוות שני אזרחים שוודים, שצפו במשחק כדורגל, בכיכר סאינקטלט ברובע מולנבק, ולפחות אחד נוסף נפצע.
מוסקבה, רוסיה: הפיגוע בקרוקוס סיטי הול (22 במרץ 2024) רצח המוני בידי 4 מחבלים מהמדינה האסלאמית אשר בוצע בשעות הערב בפאתי העיר מוסקבה ב-22 במרץ 2024 באולם הקונצרטים של קרוקוס סיטי הול.
4 אנשים מטעם המדינה האסלאמית פלשו אל אולם הקונצרטים ופתחו בירי בכל מי שראו.
האירוע הסתיים בכ-140 הרוגים ומאות פצועים.
ארבעת המחבלים נתפסו כאשר נסעו אל גבול אוקראינה על רכב מסוג רנו.
עקב הפיגוע פרצה שריפה במתחם וכובתה בידי מסוקים.
מנהיים, גרמניה: פיגוע הדקירה במנהיים (2024)
זולינגן, גרמניה: פיגוע הדקירה בזולינגן
מגדבורג, גרמניה: פיגוע הדריסה במגדבורג
אשפנבורג, גרמניה: מהגר אפגני דקר למוות פעוט וגבר בגרמניה.
מינכן, גרמניה: פיגוע דריסה במינכן בידי מבקש מקלט אפגני, 26 פצועים ו-2 הרוגים
טרור אבנים פלסטיני היא פעולת טרור נפוצה של מחבלים פלסטינים המיידים אבנים על אנשים או על כלי רכב ישראלים בכבישי יהודה ושומרון או בשטחי ישראל, במטרה לפגוע בהם על ידי פציעה מהאבן או גרימת תאונת דרכים, במסגרת הסכסוך הישראלי-פלסטיני.
מאז האינתיפאדה הראשונה אירעו עשרות אלפי אירועים של ידוי אבנים, שמרביתם הסתיימו בלא פגיעה או נזק, אלפים מהם הסתיימו בנזק לרכוש או בפגיעה פיזית, וכמה מהם הסתיימו במות המותקפים או התוקפים.
במלחמת ששת הימים, לאחר שביקשה ישראל מירדן שלא תתערב במלחמה אך נענתה בשלילה, כבשה ישראל את שטחי יהודה ושומרון שהוחזקו עד אז בידי הירדנים, ומאז חיים הפלסטינים תושבי אזור זה תחת הכיבוש הישראלי.
במהלך השנים הוקמו התנחלויות ומאחזים רבים בשטחי יהודה בשומרון, ונוצרו חיכוכים רבים, בבתי המשפט ובשטח, בין ישראלים לפלסטינים.
בעקבות זאת אמר ראש אש"ף, יאסר ערפאת, בשנת 1988: "לאנשים המתמודדים עם משטר כיבוש שמורה הזכות להתנגד בכל האמצעים.
האנשים שלנו בגדה המערבית מתנגדים באמצעות אבנים."
פיגועי זריקות אבנים במהלך האינתיפאדה הראשונה
יידוי אבנים היה אחד המאפיינים הבולטים של שנותיה הראשונות של האינתיפאדה הראשונה (שאף כונתה "אינתיפאדת האבנים"), אך התקיים גם קודם לה.
אחד האירועים הבולטים של יידוי אבנים במסגרת האינתיפאדה הראשונה הוא מהומות הר הבית, שהתרחשו ב־8 באוקטובר 1990 בהר הבית וכללו יידוי אבנים של מפגינים מוסלמים לעבר מתפללים יהודים ברחבת הכותל המערבי, ממנו נפצעו מספר מתפללים.
לפי הוראות הפתיחה באש בצה"ל, ירי לעבר מיידי אבנים מותר רק כאשר יידוי האבנים מסכן חיילים או אזרחים באופן ממשי ומיידי.
גם במקרים אלו דורשות ההוראות כי הירי ייעשה באופן מודרג בהתאם לנוהל מעצר חשוד.
עם זאת, כאשר קיימת "סכנה ממשית ומוחשית" שאינה מאפשרת לבצע נוהל מעצר חשוד ניתן לפתוח באש חיה לעבר הרגליים.
ההוראות מבהירות שזריקת אבנים על רכב נוסע מהוות סיכון ממשי.
לאחר מותו של החייל מבלוק שהושלך עליו מגבוה, חודדו הוראות הפתיחה באש כדי להבדיל בין יידוי אבנים רגיל, לבין אדם המחזיק בידיו אבן גדולה אותה הוא מתכוון להפיל על בן אדם אחר - פעילות אשר בגלל סיכונה מצדיקה ירי מיידי על מנת להרוג את התוקף.
עד שנת 1990 נחשב נפגע מיידוי אבנים בעת שנסע ברכב כנפגע תאונת דרכים לצורך פיצוי על פי חוק פיצויים לנפגעי תאונות דרכים.
עיקרון זה נקבע על סמך השכיחות של מקרי יידוי אבנים, שהפך את ההיפגעות מיידוי אבנים לאחד הסיכונים הטבעיים, המתלווים לתנועה בכבישים.
בשנת 1990 שונה החוק באופן הקובע שנפגע מפעולת איבה לא יפוצה כנפגע תאונת דרכים, אלא יזכה לפיצוי אך ורק כנפגע פעולת איבה.
בית המשפט קבע שכלל זה תקף בין אם אדם נפגע ישירות מהאבן ובין אם נפגע כתוצאה מאובדן שליטה של הנהג על הרכב בגלל יידוי האבנים.
פיגועי זריקות אבנים מאז הסכמי אוסלו
פיגועי זריקות אבנים במהלך האינתיפאדה השנייה
אירועי אוקטובר 2000: גל של מהומות והפגנות אלימות של ערביי ישראל שפרץ בתחילת אוקטובר 2000 בסמיכות לפרוץ האינתיפאדה השנייה.
כמעט בכל ההתפרעויות היו יידויי אבנים על אזרחים ועל שוטרים, על בני אדם ועל כלי רכב.
זריקת אבנים מגשרים, נעשתה מספר פעמים וגרמה לפציעתם של נוסעים לא מעטים וליהודי אחד שנרצח בכביש 2 סמוך לג'סר א־זרקא.
ביוני 2001 נרצח תינוק יהודי בן שנה מאבנים שיודו על ידי ערבים לעבר הרכב בו נסע סמוך לשילה.
על פי נתוני צה"ל בין 2004 ל־2011 דווחו בכל שנה בממוצע 4,066 מקרים של יידוי אבנים.
בעשור הראשון של המאה ה־21 התפשטו יידויי האבנים ומספרם גבר גם בקרב ערביי ישראל בגליל ובנגב.
המהומות בקרב הפלסטינים וערביי ישראל (2014) - אירועי יידוי אבנים רבים בעיקר ביהודה ושומרון, מזרח ירושלים ומהומות רבות עם הבדואים בנגב.
פיגועי זריקות אבנים במהלך גל הטרור 2015–2016
על פי נתוני דובר צה"ל, בשנת 2015 אירעו 6,090 פיגועי יידוי אבנים, ובשנת 2016 אירעו 4,420 פיגועי יידוי אבנים בגזרת איו"ש.
פיגועי זריקות אבנים בין השנים 2017–2022
סך הכל כ-28,000 מקרי יידוי אבנים בין השנים 2017–2022 ביהודה ושומרון, כאשר במהומות בשאר הארץ אירעו מקרים רבים מאוד של יידוי אבנים, הבולטים שבהם היו המהומות בלוד, המהומות בעכו, המהומות בירושלים והמהומות בחיפה.
הרוגים מיידוי אבנים בידי פלסטינים
על פי ההיסטוריון רפאל מדוף, לפחות 14 ישראלים נהרגו כתוצאה מיידוי אבנים בידי פלסטינים עד מאי 2015, בהם שלושה ערבים ישראלים.
ב־1983 נהרגה נוסעת ברכב שנפגעה מאבנים שנזרקו על ידי פלסטינים שהשתייכו להתארגנות מקומית בסמוך לדאהרייה.
ביוני 2001 נהרג תינוק בן שנה מאבנים שיודו על ידי ערבים לעבר הרכב בו נסע סמוך לשילה.
בספטמבר 2011 נהרגו אשר פלמר ובנו התינוק יהונתן מהתהפכות רכבם שנגרמה כתוצאה מיידוי אבנים מרכב חולף בכביש גוש עציון־חברון.
פלסטיני שיידה את האבנים הורשע ברצח.
ב־14 במרץ 2013 נפצעה אנושות אדל ביטון בת ה־3 כתוצאה מתאונת דרכים שנגרמה בעקבות יידוי אבנים של מחבלים פלסטינים על כלי הרכב שבו נסעה, סמוך לאריאל.
ביטון נפטרה כשנתיים לאחר מכן, ב־17 בפברואר 2015. 5 פלסטינים הועמדו לדין, ועל פי הסדר טיעון הודו והורשעו בהריגה, ונגזרו עליהם 15 שנות מאסר.
בקיץ-סתיו 2014 אירוע בישראל המהומות בקרב הפלסטינים וערביי ישראל, שכללו אירועי יידוי אבנים מאסיבים בעיקר ביו"ש, מזרח ירושלים ובנגב.
ב־14 בספטמבר 2015, ליל ראש השנה, נהרג אלכסנדר לבלוביץ' לאחר שאיבד שליטה על רכבו עקב יידוי אבנים בידי ערבים על רכבו בשכונת ארנונה בירושלים.
בעקבות המקרה החלה ממשלת ישראל בשינוי החוק ובשינוי הוראות הפתיחה באש כלפי מיידי אבנים ובקבוקי תבערה.
ב-2021, במהומות בישראל מספר ערבים הואשמו ברצח יגאל יהושע במהומות בלוד, כתוצאה מיידוי אבנים "ממניע גזעני".
טרור נגד טרור (או ט.נ.ט.
בקיצור) הוא שם שנתנו לעצמם מספר התארגנויות טרור יהודי ונקם נגד פלסטינים בסוף שנות ה-70 ובתחילת שנות ה-80, בהשראת הרב מאיר כהנא ועל בסיס האידאולוגיה הכהניסטית.
ב-14 בספטמבר 1971 עלה מאיר כהנא לישראל ומיד החל מסע תעמולה לפעולות נקם נגד "אויבי העם היהודי".
כבר במסגרת הליגה להגנה יהודית שהקים בארצות הברית, פעל נגד ברית המועצות במטרה שתתיר ליהודים לעלות לישראל, בין השאר, עם בואו לישראל קרא להרוג שני דיפלומטים סובייטים על כל יהודי שיפגע.
בינואר 1972, זרקה הליגה להגנה יהודית פצצות תבערה במשרדו של סול יורוק במנהטן, אמרגן יהודי-אמריקאי שנהג להביא אמנים מברית המועצות להופעות בארצות הברית.
בספטמבר 1972 ניסה, עם אנשי הליגה להגנה יהודית ועם עמיחי פאגלין, להבריח נשק לאירופה לצורך פעולות נקם על טבח הספורטאים באולימפיאדת מינכן.
ב-19 בספטמבר 1972, ארגן כהנא מסיבת עיתונאים בבית סוקולוב בתל אביב, הודה שארגונו אחראי לניסיון הברחת הנשק והכריז על הקמת "ארגון יהודי עולמי שיגיב בטרור נגד טרור".
ההתארגנות הראשונה שקרא לעצמה "טרור נגד טרור" החלה בשנת 1974. ההתארגנות ביצעה שורת מקרים של הצתות, ונהגה להתקשר למשטרה ולקחה אחריות כארגון "טרור נגד טרור".
בין השאר הציתה אוטבוס ערבי בואדי ג'וז, מכוניות פרטיות בשועפט וניסתה לפרוץ לביתה של עורכת הדין פליציה לנגר, לכבול את בני הבית ולהשמיד תיקים משפטיים.
על אירוע זה נידון שאול אדי לשנה מאסר על תנאי וקנס של 500 ל"י.
ב-16 ביוני 1975 נתפסו שני חברי הקבוצה בעת ניסיון להצית מסגד בעיר העתיקה.
יחד עם שני פעילי הארגון נתפסו שני צלמי עיתונות שאותם הזמינו לתעד את האירוע.
ב-22 ביוני 1975, נעצר שמעון לרנר שנחשד כמנהיג הקבוצה, לאחר ששמו נמסר על ידי חברי הקבוצה האחרים.
ב-20 באוגוסט 1975, נפתח משפטם של שלושה הנאשמים בהתארגנות: מרדכי סילברמן, צבי קאופמן ושמעון לרנר.
השלושה היו תלמידי ישיבה, עולים חדשים מארצות הברית.
ב-4 באוגוסט 1975 גינה "איגוד בני הישיבות" את מעשיהם.
ביוני 1980 התקשר אלמוני לעורך עיתון על המשמר, מארק גפן, בשם ארגון "טרור נגד טרור" ואיים שכל חברי מערכת העיתון הם בוגדים שיחוסלו.
מספר ימים לפני כן התקשר אלמוני גם למשרדי העיתון מעריב וסוכנות החדשות עתי"ם, הציג את עצמו כדוברה של "תנועת לוחמי חירות ישראל - טרור נגד טרור" והודיע ש"שרשרת הפיגועים (בערבים ביהודה ושומרון) לא תמה." הוא הוסיף כי ארגונו "לא ייתן לפגוע בזכויות הלגיטימיות של יהודים בציון" .
בינואר 1981, נשלחו למספר קיבוצים מכתבים חתומים בשם "ט.
ט." הקוראים להם "לסלק את חברי מפלגת של"י ("שלום לישראל, שוויון לישראל") הבוגדים".
ב-22 בדצמבר 1983, חולל בית קברות טאסו בתל א-ריש, המשמש את הקהילה המוסלמית ביפו.
המבצעים השחיתו מצבות, לכלכו אותם בצבע וחיללו קברים.
בין דברי הנאצה, המלים המגונות וציורי הזימה שצוירו על המצבות נמצאו גם המלים: "זו רק ההתחלה", על חלק מן המצבות צוין, כי מעשה הזה נעשה בידי ט.נ.ט.
בין דצמבר 1983 ומרץ 1984 אירעה שורת מקרים של הטמנת רימונים ממולכדים במוסדות דת נוצרים באזור ירושלים ובית לחם.
ב-4 במרץ 1984 נזרקו בקבוקי תבערה על אוטובוס בכפר סילואד שליד עפרה, שישה מנוסעי האוטובוס נפצעו.
אחר כך התקשר אלמוני לגלי צה"ל ואמר: "אנו, חברי קבוצת 'טרור נגד טרור' לוקחים על עצמנו את האחריות לביצוע הפיגוע נגד הערבים שהיה הבוקר.
זו אחת מסדרת פעולות שיבואו בקרוב".
ב-9 באפריל 1984 נעצרו חברי ארגון ט.נ.ט (טרור נגד טרור) החשודים בהטמנת הרימונים הממולכדים.
הרביעי, אברהם דרעי שימש כעד מדינה במשפט.
ב-4 בינואר 1984, הגיש חבר הכנסת יוסי שריד, הצעה לסדר היום במליאת הכנסת, לדיון בנושא "ט.
שר הפנים יוסף בורג טען שאין זו קבוצה מאורגנת אלא בודדים המשתמשים באותו כינוי.
ב-5 בינואר 1984 השתתף כהנא בהפגנה בירושלים הניף כרזות תמיכה ב-"ט.
באפריל 1984 טען כהנא בריאיון לשבועון הפוליטי "כותרת ראשית" כי "לפחות 20% מאזרחי ישראל תומכים במעשי קבוצת ט.נ.ט".
טרור מבית הוא ביטוי המתייחס לסוג של טרור בו הקורבנות "בתחום מדינה מסוימת הם יעד למבצע העבירה שהוא בעל אזרחות זהה" לזו של הקורבנות.
עם זאת, ישנן הגדרות רבות לטרור, ואף אחת מהן אינה מקובלת באופן כללי.
מחלקת המדינה של ארצות הברית הגדירה את הטרור בשנת 2003 כ"אלימות מתוכננת מראש, המונעת מפוליטיקה ומופעלת כנגד יעדים לא-קומבטנטיים על ידי קבוצות תת-לאומיות או סוכנים חשאיים, שנועדה בדרך כלל להשפיע על קהל." בארצות הברית אין עבירה פלילית פדרלית שמוגדרת כטרור מבית.
טרור מבית אינו תופעה חדשה, ובדרך כלל הוא מבוצע על ידי גורמים באוכלוסייה העוינים קבוצות אוכלוסייה אחרות, למשל במצבים של מלחמת אזרחים.
אנליסטים ביטחוניים טוענים כי לאחר תום המלחמה הקרה גברה מעורבותם של גורמים אלימים שאינם גורמים מדינתיים המבצעים לוחמה א-סימטרית בסכסוכים צבאיים, שפיגועי הטרור הם חלק ממנה.
ארצות הברית חשפה מספר מזימות טרור לכאורה שדוכאו בהצלחה באמצעות מידע מודיעיני ומעורבות גורמי אכיפת החוק במדינה.
על פי גורמי מחקר בארצות הברית, קיימת כמות גדלה והולכת של ספרות בנושא הטרור מבית, וכן מספר גדל של אתרי טרור באינטרנט משנת 2003, בה פורסמו סרטוני עריפת ראשים מטעם ארגון אל-קאעדה.
מסמך של ה-FBI ביולי 2009 העריך כי ישנם כ-15,000 אתרים ופורומים ברשת התומכים בפעילות טרור, כאשר כ-10,000 מהם מתוחזקים באופן פעיל.
80% מהאתרים הללו נמצאים בשרתים בארצות הברית.
קיימות דוגמאות רבות לפיגועי טרור מבית במדינות שונות, בהם הפיגוע באוקלהומה סיטי, פיגוע הדקירות בקונמינג, משבר בני הערובה בסידני, פיגוע הירי באל-מניא והפיגוע בכנסיית אל-בוטרוסייה.
דוגמאות לטרור מבית בישראל כוללות את ברית הקנאים, רצח אמיל גרינצווייג, ומעורבות ערביי ישראל בטרור.
טרור ורשתות חברתיות מקיימים יחסי גומלין ביניהם.
ארגוני טרור משתמשים באינטרנט וברשתות החברתיות מקוונות כדי להפיץ את מסריהם, לגייס תמיכה וחברים חדשים, להפיץ פחד וחרדה בקרב אויביהם, לספק הדרכות בטקטיקות ונשק ולתקשר בחשאי לפעילות מתואמת.
במקביל מנסות חברות הטכנולוגיה, מדינות וארגונים שונים לפגוע ביכולתם של ארגוני הטרור לנצל את הרשתות החברתיות לצרכיהם.
הרשתות החברתיות מתאפיינות כגורם שעוקף את כלי התקשורת המוסדרים ומאפשרות הפצה של תכנים רדיקליים יותר, בעיקר בקרב צעירים, ומאפשר לתאם התארגנויות המוניות שהן אנטי ממסדיות או לא חוקיות, מבלי יכולת של הממסד לפקח על התכנים.
כדי להתמודד עם הבעיה בוצעו לאורך השנים פתרונות שונים, למשל חקיקה או שימוש בכלים טכנולוגים, אולם לכל אחד מהפתרונות חסרונות המאפשרים לתומכי הטרור להמשיך ולנצל את הרשתות החברתיות למטרתם.
לצד זאת, שיתופי פעולה רחבי היקף כן הצליחו ליצור צמצום משמעותי בהפצת תוכני תמיכה בטרור ברשתות החברתיות.
כבר בראשית דרכן של הרשתות החברתיות כגורם משמעותי באינטרנט, במהלך העשור הראשון של המאה ה-21, התגבר בהדרגה השימוש של ארגוני הטרור באמצעי התקשורת האלו.
כבר בשלב מוקדם יחסית הייתה אל-קאעדה פורצת דרך בתשומת הלב שהקדישה לאינטרנט, בשאיפה להיבנות כארגון טרור גלובלי.
הארגון גיבש אסטרטגיה מוסדרת לגבי אופן השימוש באינטרנט, אם כי בשלב זה הרשתות החברתיות עדיין לא היו במוקד תשומת הלב של הקמפיין המקוון של ארגוני הטרור.
כאשר הרשתות החברתיות הפכו לגורם רב השפעה על השיח העולמי, הפך דאעש לארגון פורץ דרך בכך שעשה בהן שימוש כדי להגיע לתפוצה בינלאומית רחבה.
בארגון הפיקו קמפיין רב-לשוני שיועד לרשתות החברתיות ובו קטעי וידאו, תמונות, כתבי-עת בהפקה עצמית ועוד.
פעילותו הענפה של הארגון בטוויטר סייעה לו למתג את עצמו במערב כארגון הטרור הגלובלי המוכר ביותר וסייעה להצלחתו בגיוס חברים חדשים.
(על פי הערכות של האו"ם, כ-25,000 לוחמים ממדינות אחרות שהיגרו כדי להצטרף למאבק המזוין של הארגון).
כחלק מקמפיין זה הפיקו דאעש סרטוני הוצאה להורג באיכות טכנית גבוהה, שנועדו ליצור זעזוע בקרב הצופים ולהגביר את העניין והשיח סביבם ברשתות החברתיות.
השימוש הרב ברשתות החברתיות ניתק את התלות בין ארגוני טרור לאמצעי תקשורת מסורתיים, למשל, בין אל-קאעדה לאל-ג'זירה, שפרסם את התעמולה של ארגון הטרור באופן מסודר.
בשלב מוקדם יותר של האינטרנט, אחת הגישות הנפוצות בציבור המערבי לגבי העולם המקוון, הייתה שראוי לשמור אותו נקי מהתערבויות של ממשלות וגורמים מפקחים, אולם גישה זו השתנתה בהדרגה.
מחקר שבדק את היקף התמיכה הפומבית בדאע"ש בשנת 2014 מצא בטוויטר למעלה מ-46,000 חשבונות שתמכו בארגון בבירור, ועוד כ-90,000 מקרים גבוליים יותר.
שנה זו הייתה שנת השיא של התמיכה הפומבית בארגון, ואחריו החלה טוויטר במהלך משמעותי של השעיית חשבונות, כך שכבר בשנת 2015 חוקרים העריכו שתומכי דאעש בטוויטר נאלצו להקדיש זמן רב יותר לבנייה מחודשת של רשתות הפצת המידע שלהם, לעומת זמן הפצת התעמולה עצמו.
לצד זאת, בשלב זה הפעולות התמקדו בדאע"ש וההשפעה על ארגוני טרור אחרים הייתה קטנה יותר.
במהלך העשור השני של המאה ה-21 התאגדות של מספר רשתות חברתיות בולטות יצרה שיתוף פעולה במטרה לחסום תכנים המיוצרים על ידי ארגוני טרור ותכנים התומכים בארגונים אלה.
בעקבות המאמצים של הרשתות החברתיות למנוע פרסומים פוגעניים השתנו שיטות העבודה של ארגוני הטרור.
במקום להפיץ את התכנים עצמם הם החלו לספק קישורים חיצוניים בלבד.
בנוסף הם העבירו חומרים לגופים קטנים יותר דוגמת Justpaste.it , אשר להם חסרו המשאבים הנחוצים לצורך הסרה של תכנים בעייתיים.
בהמשך עברו התכנים באמצעי תקשורת פופולריים אך גלויים פחות, דוגמת קבוצות וואטסאפ, קבוצות סגורות בפייסבוק ובהמשך גם בטלגרם, שהפכה להיות פלטפורמה דומיננטית, בין היתר בעקבות האפשרות למחוק לצמיתות הודעות לאחר צפייה.
חלק מהתכנים אף עברו לדארקנט.
פעולותן של הרשתות החברתיות בנושא טרור
הרשתות החברתיות פועלות למען שתי מטרות - מניעת העלאה של תוכן התומך בטרור ואם הדבר אינו אפשרי - הסרתם של תכנים אלו במהירות האפשרית.
תנאי השירות של הרשתות החברתיות המובילות אוסרים על הפצה של תוכני טרור.
בפייסבוק, למשל, מוגדר האיסור להשתמש בפלטפורמה כדי לארגן או לתמוך בפעילות פלילית הגורמת נזק פיזי או כספי לאנשים או לעסקים.
כמו כן אסור לייצר איום פיזי על יחידים או אירועים שמטרתם לחגוג.
הכללים של טוויטר אוסרים על קידום מטרות בלתי חוקיות לרבות טרור, ואסור עבור ארגונים המקדמים אלימות נגד אזרחים.
בקווים המנחים לקהילה של יוטיוב נקבע כי ארגוני טרור אינם רשאים להשתמש בפלטפורמה לכל מטרה שהיא, כולל גיוס כספים, וכן נאסרה הפצה של תוכן המסית לאלימות או מביע שמחה לאיד בעקבות ביצוע מעשי טרור.
רשתות חברתיות משקיעות משאבים בניסיון לצמצם את השימוש בהן לצורכי טרור.
בין היתר מתבצע שימוש נרחב בכלים של בינה מלאכותית שמבצעים הסרה וחסימה אוטומטית של תכנים שנקשרים להפצת טרור, על פי קריטריונים שהן עצמן מגדירות.
שימושים נפוצים לכלי בינה מלאכותית כוללים הסרה של תמונות או סרטונים שזוהו כתוכן תומך-טרור, ניתוח טקסטים, הסרת תכנים הקשורים למשתמש שזוהה כתומך-טרור וזיהוי חשבונות חדשים שנוצרו על ידי משתמשים שנחסמו בעבר.
שימוש בכלי בינה מלאכותית עלול לגרום גם לתופעות לא רצויות, שמועצמות בגלל הקושי להגדיר מה הוא "טרור".
למשל, על רקע לחץ של ממשלת סוריה לחסום תוכני טרור הסיר כלי אוטומטי מיוטיוב תיעוד של מלחמת האזרחים בסוריה, וכך אבד מידע שעשוי היה לשפוך אור על הפרות זכויות האדם שהתרחשו בזמן המלחמה.
לכלים של הבינה המלאכותית ישנן מגבלות בהבנת הקשרים, ולכן מאפשרות הרשתות החברתיות לגולשים לסמן תוכן כ"תומך טרור", ומנסות לעודד אותם באמצעים שונים לסייע באיתורו של התוכן.
בנוסף, מאפשרות הרשתות החברתיות הליך של "ערעור" על ההחלטות האוטומטיות כך שייבחנו גם על ידי גורם אנושי, אפשרות שנאלצות חברות הטכנולוגיה להגביל מפאת משאבי כוח האדם שברשותן.
נסיבות אלו הובילו לגורמים שונים לקרוא לצורך להשקיף את שיקולי האלגוריתם שלפעמים מקבל סדרה של המוני החלטות מוטעות בלי יכולת לבקר זאת באופן ציבורי או מחקרי.
עם זאת, גם התוכניות להגביר את השקיפות אינן חפות מחסרונות מעשיים, כך למשל, חשיפה ציבורית של האלגוריתם עלול להיות מנוצל לרעה על ידי הטרוריסטים עצמם שימצאו דרכים לעקוף את הסרת התכנים.
עד שנת 2016 לכל אחת מהרשתות החברתיות הבולטות הייתה מדיניות מעט שונה בנוגע להגדרת תוכן כ"תומך טרור", מה שאפשר לארגוני טרור שנחסמו באחת מהרשתות להמשיך לפעול באחרות.
בשנת 2016 הודיעו פייסבוק, טוויטר, יוטיוב ומיקרוסופט על יצירת מאגר משותף של תכנים המיוצרים על ידי ארגוני טרור או למטרת תמיכה בהם, מה שמאפשר לרשתות לחסום במקרים רבים תוכן בעייתי מראש - עוד לפני שהועלה לפלטפורמה.
עד ליוני 2018 הצטרפו למאגר עוד 9 חברות נוספות, ביניהן אינסטגרם ולינקדאין.
התמודדות ברמה הלאומית מול ביטויי תמיכה בטרור היא נושא שמוצא את מנגנוני החקיקה במתח בין שמירה על חופש ביטוי וחירות הפרט לבין שאיפה להבטיח ביטחון לאזרחים.
מתח זה מועצם עקב כך שבין הסכמה בינלאומית ברורה לגבי ההגדרה של טרור, כאשר בצדדים שונים של סכסוך לעיתים המצדדים במחנות השונים יימצאו באי-הסכמה לגבי האם פעולותיהם נחשבות "טרור".
בשנת 2018 פיתחה ממשלת בריטניה כלי לניתוח השמע והגרפיקה של תכנים במטרה לאתר תוכני תעמולה של המדינה האסלאמית.
על פי טענת משרד הפנים הבריטי, הכלי יכול לזהות 94% מהתכנים הרלוונטיים.
בריטניה הייתה בין המדינות שקראה לחברות הרשתות החברתיות לאפשר דלת אחורית עבור הרשויות לטיפול בתכנים של ארגוני טרור.
מספר גופים, דוגמת החלו לפעול לכינון יזמה בינלאומית משותפת לחסום תוכני טרור באינטרנט.
תופעה מקבילה היא לחץ של ממשלות שונות להסרת תכנים של גורמים יריבים לממשל, בטענה שאלו מקדמים טרור, גם אם אינם כאלו.
דו"ח שפרסם המרכז הירושלמי לענייני ציבור ומדינה לגבי "אינתיפאדת היחידים" שהחלה שנת 2015 הציג את הרשתות החברתיות כגורם שאפשר למעשה את גל הטרור.
על פי הדו"ח, הן סייעו בהפצת שמועות ושקרים, רטוריקה שמטרתה לעורר זעם המוני, הדרכות מעשיות לביצוע מעשי טרור יעילים, מודלים לחיקוי ותמריצים חברתיים לבצע פעולות טרור.
גם החמאס וגם הפת"ח אמנם קידמו באופן רשמי מחאות המוניות, אולם הפת"ח - על אף שבמקרים מעטים קידמו חשבונותיו מסרים המעודדים שימוש באלימות, דוגמת יידוי אבנים - היה מתון משמעותית לעומת החמאס וגורמים אחרים שריכזו את השיח הקיצוני והאלים ביותר.
סרטוני תעמולה רבים הופצו ברשתות החברתיות בספטמבר 2015, כאשר חלקם שמו דגש על קריאות לצופים לנקוט בפעולה דוגמת "קבלו את ההחלטה בעצמכם, אל תחכו למנהיגים" או פניית "מתי תביע את זעמך?".
במקרים רבים הופיעה הסכין ככלי ששימוש בו עשוי להביא לשינוי, ובמקרים מסוימים הוצגה מפורשות דקירת יהודים או חיילים כמעשה המתבקש.
בהמשך התגברה מגמה זו בסרטונים שהפיץ החמאס ברשתות החברתיות.
סרטונים רבים בשבועות אלו היו מצוירים וכוונו לקהל צעיר, ואחרים יועדו במיוחד עבור נשים.
הרשתות החברתיות הבליטו תכנים אלו, תוך התאמתם לקהלים אותם היה עניין מיוחד לשלהב.
בתקופת המהומות בישראל ב-2021 ההשפעה של הרשתות החברתיות על הטרור הפכה להיות נושא מרכזי בשיח התקשורתי וקיבלה את הכינוי העיתונאי "אינתיפאדת הטיקטוק" או "טרור הטיקטוק" - זאת על אף שטיקטוק לא הייתה הפלטפורמה העיקרית ששימשה לקידום מעשי טרור, אלא ככל הנראה טלגרם.
משטרת ישראל והשר לביטחון פנים באותה עת, אמיר אוחנה, התייחסו לרשתות החברתיות כאל גורמים מעודדי הסתה.
במהלך המהומות זיהה מיזם המחקר הישראלי פייק ריפורטר קבוצות של יהודים שקראו למעשי אלימות ולפגיעה ברכוש של אזרחים ערבים.
מרבית הפעילות הזו בוצעה על ידי עשרות קבוצות סגורות, בעיקר בטלגרם.
הוצגו אלפי סרטונים ובהם אלימות מפורשת, חדשות כזב ומעשי בריונות.
בעקבות הניתוח בזמן אמת, סגרו גורמים מהרשות המבצעת חלק מקבוצות אלו כבר במהלך גל המהומות, ועל פי עדויות ברשתות החברתיות גם ביצעו מעצרים.
בחלק מהסרטונים שהפכו ויראלים בטיקטוק ובפלטפורמות רשת אחרות נראו ערבים כשהם תוקפים ומשפילים בעיקר אנשים בעלי חזות חרדית.
אלה שנתפסו הואשמו בתקיפות ממניע גזעני.
ב-2023 במהלך טבח שבעה באוקטובר תיעדו המחבלים מעשי טבח וחטיפה והעלו אותם לרשתות החברתיות, כשבחלק מהמקרים הם שידרו את מעשיהם בשידור חי.
בחקירות של מחבלי נוח'בה והג'יהאד האסלאמי המחבלים הודו שהונחו על ידי מפקדיהם לתעד את הטבח ולהעלות את הסרטונים לטלגרם.
בחקירת המחבלים שהשתתפו בטבח שמשטרת ישראל ערכה לאחר הטבח, העידו חלק מהמחבלים שהם השתמשו בטיקטוק ופייסבוק כדי לאתר פרופילים של חיילות וחיילים ששירתו בעוטף ובאמצעות הפרופילים האלו המחבלים איתרו מידע רגיש על מבנה הבסיסים, והסד"כ שהוצב בהם.
טרור מיזוגיני ("טרור של עליונות גברית" או "מיזוגיניות קיצונית") הוא טרור הנובע משנאת נשים ומטרתו לפגוע בנשים.
טרור מיזוגיני הוא בדרך כלל אירוע אלים רב-נפגעים המבוצע על ידי גבר מתוך תחושת עליונות על נשים, ונתפס בעיניו כנקמה על התנהגות של נשים שאינה עולה בעיניו בקנה אחד עם תפיסתו הפטריארכלית.
הטרור המיזוגיני מכוון לעיתים קרובות לפגוע בבני אדם המייצגים תכונות שמעוררות כעס בעיני הטרוריסט.
למשל, גבר עלול לתקוף נשים וגברים נאים, אם לפני כן אישה נאה דחתה את חיזוריו המיניים.
מעשי רצח המוני של אינסלים משנת 2014 עד 2020 גבו לפחות 53 קורבנות בנפש ועוד עשרות פצועים.
משנת 2018 נתפס הטרור המיזוגיני כ"איום עולה" על ידי חוקרי טרור.
טרור מיזוגיני ועליונות גברית נוספו לרשימות של מספר ארגונים הנלחמים בטרור.
בשנת 1979 ראה אור הספר "Violence against Wives: A Case against the Patriarchy", ובו לראשונה תוארה אלימות נגד נשים כאקט פוליטי בעל מניעים אידאולוגיים.
על פי המחברים (Dobash and Dobash) אלימות במשפחה שונה מפשעים פליליים אחרים, בכך שהיא מכוונת לאדם ספציפי, כלומר כלפי בת הזוג או הרעיה, ומשמשת ככלי שליטה באישה זו.
במאמר מאוחר יותר, משנת 1993, מחברי המאמר החלו לקשר בין אלימות במשפחה לבין צורות אחרות של אלימות נגד נשים, בהן אונס ואלימות מינית.
במאמר משנת 1995 טבע את הכינוי "טרור פטריארכלי" המתאר דפוס של שליטה בנשים באמצעות אלימות.
הוא היה הראשון שחיבר באופן ישיר בין הגדרת טרור לבין אלימות במשפחה.
ג'ונסון תיאר כיצד אלימות משמשת ככלי לשליטה בנשים מתוך מטרה למסד נורמות שמרניות-פטריארכליות של משפחה גרעינית ותפקידי מגדר מסורתיים, ובמיוחד כדי לאכוף דיכוי כלפי נשים בחברה.
מאמרים מאוחרים יותר מכנים צורה זו של אלימות "טרור אינטימי", מתוך הבנה שגברים ונשים כאחד משתמשים באלימות כאמצעי הפחדה ודומיננטיות, וגברים ונשים כאחד יכולים להיות הן המבצעים והן הקורבנות של אלימות זו.
התודעה הציבורית לאלימות המונית כלפי נשים גברה לאחר הפיגועים באיסלה ויסטה (2014), שלאחריהם הסתבר שרוב הקורבנות של אירועי ירי המוני בארצות הברית הן נשים.
לורי פני כינתה את הפיגועים הללו "מיזוגיניות קיצונית", ורבקה סולניט הציעה ב-2018 את הכינוי "טרור הקשור לשנאת נשים" בהתייחסה לאירועי אלימות של אינסלים, או בקצרה "טרור מיזוגיני".
מאז 2018 מופיע ביטוי זה בספרים ומחקרים רבים אודות התופעה.
מיזוגיניה שכיחה באופן כללי אצל טרוריסטים, גם בקרב אלה ההורגים בני אדם מסיבות אחרות.
לדוגמה, אלן (הארי) גודמן פרץ באפריל 1982 להר הבית, רצח שומר ווקף ופצע מספר מתפללים.
בחקירה התברר שגודמן היה בעל רקע בעייתי ביחסיו עם נשים, וזה היה אחד הגורמים לפיגוע שביצע.
טרור מיזוגיני מאופיין על ידי מספר מניעים המשותפים לרוב התוקפים.
להלן המניעים העיקריים שנמסרו על ידי התוקפים בחקירות של מקרי טרור מיזוגיני.
במקרים בהם אינסלים ביצעו מעשי רצח המוני, הם טענו כי המניעים העיקריים שלהם הם זכאות למין ולקשר רומנטי, וכמו כן טענו שרצו לנקום על "פגיעה ברגשותיהם" לאחר שנדחו על ידי נשים, וגם "להעמיד את הנשים במקומן".
לדוגמה, בפיגוע הירי נגד נשים באיסלה ויסטה, קליפורניה, בשנת 2014, פרסם התוקף מנשר בו כתב: "בתקופת הלימודים בקולג' נמנעו ממני סקס וכיף והנאה.
אתן הבנות מעולם לא נמשכתן אליי.
אני לא יודע למה, אבל אני אעניש את כולכן בשל כך.
תחושת הזכאות למין הייתה גם המניע העיקרי בפיגוע הירי באטלנטה (2021).
התוקף, שהיה דתי אדוק וטופל בעבר במרפאה לגמילה מהתמכרות למין, האשים נשים בתסכול המיני שלו.
במספר פיגועים או איומים בטרור, התוקפן נימק את מעשיו בכך שרצה לחזק את העליונות הגברית בחברה באמצעות רצח נשים, כדי למנוע מהן הישגים או קידום מקצועי.
לדוגמה, במרץ 2014 קיבלה מבקרת משחקי הווידאו אניטה סרקיזיאן פרס ונשאה דברים בכנס מקצועי.
לאחר הטקס פורסם כי אלמונים ביקשו לבטל את השתתפותה ואיימו להטמין פצצה באולם אם לא ייענו.
דוגמה נוספת היא פיגוע הירי בהנאו, בו התוקף פרסם לפני הפיגוע מנשר לפיו אחד המניעים העיקריים שלו היה עליונות גברית.
במקרים רבים של טרור מיזוגיני התוקפים אמרו שהם מאמינים שהפמיניזם הוא "כוח מרושע" השולט בחברה על חשבון הגברים, באופן דומה לתאוריות אנטישמיות על "אליטות יהודיות" השולטות כביכול בעולם.
בחלק מהמקרים התוקפים טענו שהם לא שונאים נשים, אלא פיתחו שנאה כלפי פמיניזם וכלפי נשים ספציפיות שנתפסות בעיניהם כמייצגות את הגישה הפמיניסטית, ובפיגועיהם ניסו לפגוע בנשים מסוג זה.
על פי החוקרת ג'סיקה ולנטי, חלק מהפיגועים נגד נשים מונעים על ידי רצונם של הגברים התוקפים להתאים לסטריאוטיפ לפיו "גברים אמיתיים הם חזקים" באמצעות אלימות.
במקרים רבים האידאולוגיה של האינסלים כוללת תיעוב כלפי גברים שנתפסים כמוצלחים מינית עם נשים, ובמספר פיגועים מסוג זה הותקפו גם גברים.
החוקרת הבריטית לורה בייטס זיהתה קריאות לאלימות המונית נגד נשים בקבוצות דיון באינטרנט בהן נושאי הדיון הם בעיות האופייניות לגברים בעולם המודרני, כמו תאונות עבודה, סרטן ומקרי התאבדות.
בקבוצות אלה נפוצה שנאת נשים, וחלק מהמשתתפים חולקים כבוד למי שתוקף נשים ומעודדים טרור מיזוגיני.
פיגועי טרור, ככלל, נועדו לזרוע פחד בציבור.
פיגועי טרור מיזוגיני נוטעים פחד אצל כלל ציבור הנשים, מפני שקורבנות טרור מיזוגיני נבחרו רק בשל היותן נשים, ולא מפני שהיה להן קשר כלשהו לרוצח.
מחקר מצא שדרך ההתמודדות של גופי ממשל עם פיגועי טרור מיזוגיני היא פחות החלטית וזוכה לפחות תשומת לב לעומת סוגים אחרים של פיגועי טרור, כמו טרור אסלאמי.
אחת הסיבות לכך היא שפיגועים אלה נתפסים יותר כ"אירוע פרטי" ולא כאירוע בעל משמעות פוליטית שמטרתו פגיעה בנשים.
יתרה מזו, תקיפות של אינסלים לעיתים מכוונות כנגד גברים ונשים ללא הבחנה, לכן קשה לזהות את המניע כמבוסס על מגדר.
הכרה בטרור מיזוגיני כסוג של טרור
בשנת 2018 נוספו טרור מיזוגיני ועליונות גברית לרשימות של ארגוני טרור המרוכזות בידי (ICCT) בהאג, (START) והמרכז המשפטי לדרום העני (SPLC).
מכונים אלה גם עוקבים אחר קבוצות דיון באינטרנט המפיצות את האידאולוגיה האינסלית.
גם הליגה נגד השמצה התייחסה לתופעה בדו"ח משנת 2018 בו נכתב: "בכל פעם שארגוני עליונות לבנה ארסיים מפיצים את שנאתם, אנחנו מיד מגנים אותם וקוראים להם קיצוניים.
לא היינו מספיק החלטיים בגינוי גברים שמביעים כעס אלים ותיעוב כלפי נשים."
בין הארגונים הנוספים שהכריזו על טרור מיזוגיני כסוג של טרור נמנים ארגון הביון והביטחון האוסטרלי, והארגון לביטחון ולשיתוף פעולה באירופה.
בפברואר 2021 פורסם מחקר לפיו ניתן למקם פיגועי טרור מיזוגיני ברצף של פגיעות מיניות הכולל התעללות בבני זוג, הטרדה מאיימת, הטרדות מיניות ואלימות נגד נשים.
עורכי המחקר ממליצים לטפל בטרור מיזוגיני באמצעים דומים לטיפול בבעיות מסוג זה, למשל בעידוד תוכניות למעורבות בקהילה למניעת פגיעה מינית (כגון ).
חוקרים באוסטרליה המליצו להתייחס לטרור מיזוגיני כאירוע ביטחוני משמעותי הפוגע בביטחון האישי של כלל האזרחים, בדומה לסוגים אחרים של טרור, ולנהל מעקב מודיעיני אחר קבוצות אידאולוגית של אינסלים, כפי שנעשה עבור אידאולוגיות אחרות המעודדות טרור.
על פי החוקרת ג'סיקה ולנטי, כפי שהפמיניזם הצליח לחולל שינוי תרבותי אצל נשים צעירות, עליו לחולל שינוי דומה אצל גברים צעירים ולהעניק אלטרנטיבה ראויה לאלה המתקשים להתמודד עם הלחץ החברתי להתאים לסטריאוטיפ הגברי ועלולים להצטרף לקהילות מקוונות של אינסלים.
כריסטופר קלירי תכנן פיגוע נגד שנערך ב-2019 בפרובו, יוטה.
הוא נתפס, נשפט והורשע באיום בטרור.
במשפטו השתמש בטיעונים של זכאות למין ולקשר רומנטי כמניעים למתקפה.
הוא נדון לחמש שנות מאסר, ומקרה זה נחשב לאירוע המשפטי הראשון שניתן לסווג כטרור מיזוגיני.
, בפברואר 2020, בוצע על ידי אדם שהיה חלק מקבוצת אינסלים, וגם הוא הורשע בטרור מיזוגיני.
בינואר 2021 נתפס אדם באדינבורו, סקוטלנד, שרכש כלי נשק ותכנן לבצע פיגוע טרור מיזוגיני.
במהלך השנים התרחשו פיגועי טרור מיזוגיני רבים.
בחלק מהמקרים נעצרו חשודים בתכנון פיגועים מסוג זה, והפיגועים נמנעו.
להלן מספר פיגועי טרור מיזוגיני בולטים.
הירי במכללה הקהילתית אומפקווה (2015)
פיגועי הירי בנשים בטקסס (2018)
פיגוע הירי בגלנדייל, אריזונה (2020)
הטרור הלבן בהונגריה (בהונגרית: Fehér Terror; באנגלית: White Terror in Hungary) הייתה תקופה של שנתיים (1919 – 1921) של אלימות דיכוי של "מהפכת נגד" שביצעו חיילים, כנופיות ואספסוף (גם על רקע אנטישמי) כדי לרסק כל התנגדות תומכת ברפובליקה הסובייטית ההונגרית קצרת המועד וכמשקל נגד לטרור האדום שלה.
רבים מקורבנות הטרור הלבן היו יהודים.
במהלך הטרור הלבן, עשרות אלפים נכלאו ללא משפט וכ-1,000 איש נרצחו.
בתום מלחמת העולם הראשונה נאלצה התצורה הפוליטית של המדינה ההונגרית להשתנות במהירות וברדיקליות.
האימפריה האוסטרו-הונגרית, שהונגריה הייתה בה חברה בעלת כוח, קרסה.
מדינות ההסכמה המנצחות נקטו צעדים לגרוע את אזורי הגבול המעורבים מבחינה אתנית של הונגריה ולהעניק אותן לממלכת הסרבים, הקרואטים והסלובנים, שהפכו לאחר מכן לממלכת יוגוסלביה, לצ'כוסלובקיה שנולדה מאיחוד צ'כיה וסלובקיה ולרומניה שגם היא גדלה משמעותית בשטחה.
גריעות אלה הביאו לאיבוד שני שלישים משטחה של הונגריה, ושליש מאזרחיה דוברי ההונגרית.
הפסדי השטחים ואוכלוסייה הללו יחד עם המהפך הסוציו-אקונומי שלאחר המלחמה גרמו לתחושות השפלה וטינה עמוקות בקרב הונגרים רבים.
באווירה הפכפכה זו, נכשלו מאמציה המתקדמים של המדינה להקים ממשלה יציבה.
במרץ 1919 הוקמה ממשלה קומוניסטים, שהשתלטה מתוך קואליציה סוציאל-דמוקרטית-קומוניסטית.
למפלגת הקומוניסטים של הונגריה בראשות בלה קון, הייתה ההשפעה הרבה ביותר ברפובליקה, אם כי לכאורה נשלטה הממשלה על ידי הקואליציה הסוציאל-דמוקרטית-קומוניסטית.
ממשלתו של קון נמשכה פחות מארבעה חודשים, ובסופו של דבר הסתיימה בפלישה צבא רומני.
במהלך תקופה זו של הרפובליקה, מתח פוליטי מוגבר ודיכוי הובילו למעצרים והוצאות להורג במה שנקרא הטרור אדום.
הדבר הוביל לירידה בתמיכה העם בממשלה.
הונגריה ניסתה לשמור על סלובקיה וטרנסילבניה, אך כוחות רומנים פלשו להונגריה כאמור והפלישה התפתחה למלחמה ההונגרית-הרומנית.
בסופו של דבר כוחות אלה הגיעו לבודפשט באוגוסט 1919. עם כיבוש זה, רוב הקומוניסטים ההונגרים, כולל קון, יצאו לגלות.
בדרום המדינה הוקמה ממשלה חלופית שתחליף את הרפובליקה הסובייטית ההונגרית.
בראש הזרוע החמושה של הממשלה החדשה הזו, "הצבא הלאומי המלכותי", עמד מיקלוש הורטי, אדמירל לשעבר של הצי האוסטרו-הונגרי.
בין הקצינים שנענו לקריאתו של הורטי היו גם חיילים אולטרה-לאומנים שערכו מערכה של זוועות כנקמה לטרור האדום כדי לחסל את התומכים הקומוניסטים ולהפחיד את האוכלוסייה כדי שתציית לסדר החדש.
הפוגרומים ורציחות ההמונים בוצעו על ידי יחידות של "הצבא הלאומי" בפיקודו של מיהאי הורטי; ארגונים צבאיים ביצעו גם הרג, במיוחד ה"התעוררות הונגרית".
יחידות אלה, כונו בדרך כלל "המשמר הלבן", ביצעו מסע של רצח, עינויים והשפלות.
הוצאה להורג של אנשים שנחשדו בנאמנות קומוניסטית.
קורבנות אלה נתלו לעיתים קרובות במקומות ציבוריים כדי לשמש אזהרה לאחרים, אך הגדרת המשמר הלבן מיהו אויב המדינה הייתה רחבה.
הם גם תקפו איכרים, ליברלים פוליטיים ולעיתים קרובות מאוד יהודים, הם בזזו את בתיהם, חנויותיהם של היהודים בכפרים ובעיירות השדה ולעיתים גם רצחו אותם.
היהודים הואשמו במהפכה באופן נרחב כי הרבה מההנהגה הקומוניסטית הייתה יהודית.
מפקדי היחידות הידועים לשמצה ביותר היו פאל פרואני (Pál Prónay), שגדודו עסק באלימות סדיסטית נגד אויביו.
אחרים כללו את דיולה אוסטנברג, אנטאל להר (Lehár Antal) אחיו הצעיר של המלחין פרנץ להר ואיבאן הייאש (Hejjas Iván), שהתמקד במאמציו במישור ההונגרי ברחבי העיר קצ'קמט.
יחידותיהם היו חלק מהצבא הלאומי, אך נטו לתפקד כגדודים אישיים בעקבות נאמנות פנאטית למפקדיהם.
זוועותיהם כללו עינויים, אונס, הוצאה להורג, חילול הגופות והצגתן בציבור.