tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
כשמיקי נכנס סקגנטי מפנה את האקדח שלו אליו, מה שנותן למלורי אפשרות להכות אותו בראשו.
כך היא ומיקי יוצאים מהכלא ביחד עם ויין שמשנה את עמדתו והופך להיות מבן ערובה לחבר לבריחה.
הם יוצאים משם כשמיקי מצמיד לוויין אקדח לראש, ומשאירים את מנהל הכלא כלוא עם כל האסירים המשתוללים.
מיקי, מלורי וויין מצליחים לברוח.
הם מגיעים ליער שבו מיקי ומלורי נותנים לוויין את הראיון האחרון שלהם ושלו.
אחרי הראיון, להפתעתו של ויין, מיקי ומלורי מחליטים להרוג אותו.
הם יורים בו מול מצלמתו שמצלמת כל רגע.
הסרט מסתיים בסצנה בה מיקי ומלורי נוסעים בקראוון כשמיקי נוהג ומלורי מטפלת בשני ילדיהם.
את הסיפור המקורי כתב קוונטין טרנטינו, והוא עובד לתסריט על ידי אוליבר סטון, ריצ'רד רוטאוסקי ודייוויד ולוז.
התסריט המעובד, שלא כפי הסיפור, התמקד במיקי ומלורי ולא בכתב החדשות ווין גייל (רוברט דאוני ג'וניור).
נעשו שינויים באפיון הדמויות: השניים הפכו מזוג נשוי שמחליט לצאת למסע הרג לזוג לא נשוי ודחוי על ידי החברה, שעבר התעללות מצד הוריהם.
טרנטינו שלא היה שמח מהשינויים החליט שהוא מתכחש לתסריט וביקש שלא יכללו אותו ברשימת התסריטאים.
לבסוף הגיעו הצדדים להסדר, וטרנטינו מקבל קרדיט כמי שהגה את הסיפור ולא כתסריטאי.
בסרט נעשה שימוש בזויות מצלמה רחבות, בפילטרים ובאפקטים מיוחדים.
חלק גדול מהסרט נראה כמעין שידור תוכנית טלוויזיה וזאת במכוון, למעשה חלק מהסצנות מהוות סאטירה על תוכניות ששודרו באותו זמן, כמו למשל סצנות רציניות שמצולמות כמו קומדיית מצבים.
בסרט משולבות גם פרסומות-מדומות, שנראות כמו פרסומת שהיו באותה תקופה שהסרט יצא.
פשע נוסף שבוצע בהקשר לסרט התרחש בקנדה בשנת 2006: אדם בן 23, ג'רמי סטיינקי, שהושפע מאוד מהסרט, חבר לבת זוגו בת ה-12, ג'סמין ריצ'רדסון, ויחד השניים רצחו את בני משפחתה בביתם , כמו בסצנת הפתיחה של הסרט.
רוצח שכיר - מדריך שימושי לקבלן עצמאי הוא ספר שיצא לאור בארצות הברית ב-1983 ושימש השראה למעשי רצח.
הספר שנקרא במקור: Hit Man: A Technical Manual for Independent Contractors נכתב בפסבדונים של סופרת בשם רקס פראל ויצא לאור בשנת 1983 על ידי פאלאדין – הוצאה לאור המתמחה בין היתר בכתיבת ספרי הדרכה מעוררי מחלוקת בנושאים כמו הכנת חמרי נפץ, קניבליזם, התאבדויות, ושימוש בכלי נשק.
בגרסתו הראשונה נכתב הספר כרומן המתאר עלילה הקשורה במתנקש שנשלח לרצוח עקרת בית בפלורידה, ודרך פעולתו.
מאוחר יותר שונתה המסגרת והותאמה למדריכים דומים שיצאו במסגרת ספרי ההדרכה של פאלאדין, כך שהתפרשה כמדריך שימושי לרוצח שכיר בתחילת דרכו.
הספר כלל הנחיות מפורטות כמו: איך לאסוף מודיעין, איזה כלי נשק לבחור, בחירת דרכי מילוט, איך לאסוף את התשלום ודרכים להעלמת הגופה.
הספר הספיק להימכר ב-13,000 עותקים עד להפסקת הפצתו במהלך תביעה משפטית שהועלתה בהקשר לפרסומו.
בשנת 1993 התרחש במדינת מרילנד שבארצות הברית רצח משולש של מילרד הורן, בנה והמטפלת שלו.
הרוצח, ג'יימס פרי, בעל הרשעות פליליות בתחום האלימות, נלכד ונדון למוות.
חקירתו הביאה לגילוי מי ששכר אותו - לורנס הורן, שביקש לקבל כספי פוליסת ביטוח חיים מחברת הביטוח שביטחה את מילרד הורן.
במהלך המשפט התברר כי הרוצח רכש את מיומנותו באמצעות הספר של פאלאדין.
משפחות הקרבנות תבעו את ההוצאה לאור בטענה שהספר שהוציאה עודד את הרוצח פרי, ויש לה אחריות לרצח המשולש.
הפרופ' דוד סמולה שהעיד מטעם התביעה טען כי הוצאת פאלאדין "פדתה צ'קים מרוצחים בלי לדעת מי מקוראיה רוצח פוטנציאלי ומי סתם פנטזיונר".
משפט זה העלה לראשונה אל הדיון את שאלת חופש הביטוי של המו"ל המוגנת על ידי התיקון הראשון לחוקת ארצות הברית, ועל כך התבססה ההגנה, שטענה עוד כי אין הבדל בין פרסום הספר לבין סדרת טלוויזיה בנושא אלימות, סרט אימה או ספר אלים.
בערכאה נמוכה הפסידו המשפחות, עקב הטיעון שהספר לא אומר "בצע רצח עכשיו!" אלא אומר "אם אתה רוצה להיות רוצח שכיר זה מה שעליך לעשות", וכן בגלל הטיעון שהספר אף אינו מסית לאלימות.
בין היתר נקבע בפסק הדין כי "לא ניתן להתייחס לספר כתאורטי...פאלאדין סייעה ואף פעלה תוך דרגה מסוימת של כוונה...
על פי כל חוק סייעה לביצוע פשע באמצעות ביטויים." ערעור נוסף הוגש לבית המשפט העליון, ותוך כדי הדיון, בחודש מאי 1999, החליטה חברת הביטוח של פאלאדין להתפשר עם המשפחות והסכימה לשלם פיצויים של מיליוני דולרים.
כמו כן הסכימה להשמיד 700 עותקים של הספר שנותרו ברשותה, ולוותר על כל הזכויות הקשורות לספר.
ניצחונן של המשפחות לא הושלם, שכן לא הצליחו למנוע את המשך הפצתו של הספר.
לאחר ביצוע הסכם הפשרה הועלתה גרסה מלאה של הספר באתרי אינטרנט שונים וככל הנראה נמצאת שם גם היום.
רוק באופוזיציה (Rock in Opposition; בראשי תיבות: RIO) הייתה תנועה מוזיקלית של להקות רוק מתקדם אוונגרדיות בסוף שנות ה-70 של המאה ה-20 אשר התאחדו כולן תחת חתרנותן והתנגדותן לתעשיית המוזיקה שסירבה להכיר במוזיקה שלהן.
הרוק באופוזיציה אינו סגנון מוזיקלי - מבחינה מוזיקלית הלהקות בו היו מגוונות למדי, עיקר הקשר ביניהן היה רעיוני.
התנועה המקורית לא האריכה ימים, אך גם כיום ישנן להקות שממשיכות את הקו שלה.
התנועה החלה את דרכה בשנת 1978 בלונדון, כשלהקת Henry Cow הזמינה מספר להקות אירופיות נוספות להופיע איתה בפסטיבל שנקרא "Rock in Opposition".
בדצמבר 1978 ערכו הלהקות פסטיבל נוסף בשווייץ כדי למסד את ארגון הרוק באופוזיציה.
במסגרת זו צורפו שלוש להקות נוספות לקבוצה: Art Bears, Art Zoyd ו-Aksak Maboul.
פסטיבלים נוספים נערכו בשנת 1979 בצרפת, איטליה ושוודיה.
בשנת 1978 ייסד כריס קאטלר מלהקת Henry Cow את חברת התקליטים Recommended Records כמודל של מוסד ללא כוונת רווח.
ה-RIO כתנועה לא שרדה זמן רב, אך המסורת שלה נמשכת.
למרות שבמובנו המקורי המונח RIO לא התייחס לסגנון מוזיקלי מסוים, רבים משתמשים בו כדי לתאר להקות רוק מתקדם קיצוניות.
להקות שמשויכות כיום לסגנון הן: Thinking Plague (ארצות הברית), Present (בלגיה), Miriodor (קנדה), NeBeLNeST (צרפת), 5uu's (ארצות הברית), Guapo (אנגליה), Koenji Hyakkei (יפן).
גם הלהקות הישראליות אבק וקרוזנשטרן ופארוחוד משויכות לסגנון זה.
רוק אינסטרומנטלי הוא סגנון רוק ששם דגש על כלי נגינה ואשר אינו כולל שירה.
דוגמאות לרוק אנד רול אינסטרומנטלי נמצאות בכל תת-ז'אנר של מוזיקת הרוק, ולעיתים קרובות ממוזיקאים המתמחים בתחום כדוגמת ג'ו סטריאני, סטיב ואי, דיק דייל ו"הונצ'רס" (The Ventures).
ללהקות מיינסטרים כראש ולהקת האחים אולמן גם היו הצלחות בתחום.
כתוצאה מתנועת הפוסט רוק בשנות ה-90 וכן מנדירותן של רצועות שמע אינסטרומנטליות במיינסטרים המוזיקה, הרוק האינסטרומנטלי תויג כ"רוק נסיוני" ("Experimental Rock").
בשעה שרוב להקות הרוק מבצעות קטעים אינסטרומנטליים, אלה הכוללות שירה באופן ניכר אינן נחשבות כשייכות לסגנון ספציפי זה.
אורגן חשמלי וסקסופון היו מבין הכלים ששלטו בקטעים האינסטרומנטליים, אך הבולטת מכולם הייתה הגיטרה.
ביוני 1963, מעט לפני הפלישה הבריטית, הוציא הגיטריסט לוני מאק את הקטע האינסטרומנטלי "Memphis" שהגיע למקום חמישי ברשימת מצעדי הפזמונים, והיה לקטע הווירטואוזי הראשון באורך מלא שכלל סולמות ודיסטורשן.
קטע זה האיץ את כניסתו של ז'אנר הבלוז רוק, שמאוחר יותר ראה אמנים כאריק קלפטון, ג'ימי הנדריקס וסטיבי ריי ווהן.
סגנונות הפאנק (Funk) ודיסקו הביאו באמתחתם כמה קטעים אינסטרומנטליים במהלך שנות ה-70. כמו כן, לסגנון הג'אז פיוז'ן היו מספר הצטלבויות עם סגנון הרוק, ומספר להקות כ-"Return To Forever", "Mahavishnu Orchestra" ו-"Weather Report" זכו להערצה רבה בקרב מעריצים.
הגיטריסט ג'ף בק הוציא מספר אלבומים שנעו בין סגנונות הרוק והפיוז'ן.
להקת האחים אולמן לא נחשבת ללהקת רוק אינסטרומנטלי, אולם הם ביצעו מספר קטעים אינסטרומנטליים וגרסאות ארוכות יותר לשיריהם.
דוגמה טובה לכך נמצא בקטע בן ה-22 דקות "Whipping Post" באלבומם משנת 1971 "At Fillmore East" ("הופעה חיה בפילמור איסט").
באמצע שנות ה-70 הוציא ג'ף בק שני אלבומים אינסטרומנטליים מלאים, "Blow By Blow" ו-"Wired", שהושפעו רבות מסגנון הג'אז, ואפילו האלבום השני כלל גרסת כיסוי לביצועו של נגן הקונטרבס צ'ארלס מינגוס "Goodbye Pork Pie Hat".
מספר מבצעי רוק ורוק מתקדם בשנות ה-60 ושנות ה-70, כללו קטעים אינסטרומנטליים וירטואוזים בהופעותיהם, על אף שכללו שירה.
להקת קינג קרימזון השיגה מעמד קאלט בסוף שנות ה-60 ותחילת שנות ה-70 עם ביצועים ששילבו את סגנונות הרוק, הג'אז, הרוק הקלאסי וההבי מטאל.
אלבום הרוק המתקדם של מייק אולדפילד "Tubular Bells", שיצא ב-1973, היה ברובו אינסטרומנטלי למעט מספר מילים, והיה לאלבום האינסטרומנטלי הנמכר ביותר אי פעם.
במהלך שנות ה-80, ז'אנר הרוק האינסטרומנטלי שלט בזכות מספר נגני סולו.
הווירטואוז השוודי ינגוויי מלמסטין רכש לעצמו שם דבר בשנת 1984 בעת שניגן עם הלהקה "אלקטרז", ושנה לאחר מכן הוציא את אלבום הסולו הראשון שלו, "Rising Force", שהגיע למקום ה-60 במצעד הפזמונים.
אלבומו של ג'ו סטריאני משנת 1987, "Surfing with the Alien", היה להפתעה מסחרית וכלל שני קטעים שהפכו לאבני יסוד לנגנים חדשים - הבלדה "Always With Me, Always With You" וסווינג הג'אז "Satch Boogie".
שנתיים לאחר מכן יצא אלבומו "Flying in a Blue Dream".
לאחר שמלמסטין עזב את אלקטרז, החליף סטיב ואי את מקומו, שעד לאותה עת ניגן עם להקתו של פרנק זאפה.
ואי הוציא את אלבום הסולו הראשון שלו, "Flex-Able" בשנת 1984. הגיטריסט ג'ייסון בקר הוציא שני אלבומים עם הרכב קקופוני, שכללה אותו ואת מרטי פרידמן, שעזב מאוחר יותר את ההרכב כדי לנגן עם להקת הת'ראש מטאל מגאדת'.
לאחר צאת אלבומם השני של ההרכב בשנת 1988, הוציא בקר שני אלבומי סולו לפני שאובחן במחלת ALS ורותק לכיסא גלגלים.
בשנת 1990, הוציא סטיב ואי את אלבומו השני "Passion and Warfare", שהיה שילוב בין רוק, ג'אז, רוק קלאסי ונעימות אסיאתיות, ונחשב לפריצת דרך טכנית בכל הנוגע להלחנה בעזרת גיטרה חשמלית.
בהמשך הוציא ואי שלושה אלבומים, שהאחרון שבהם "Fire Garden" נחשב באותה עת לאלבומו המורכב והאפי ביותר.
בשנת 1995 החל מייקל אנג'לו באטיו את קריירת הסולו שלו.
אלבומיו הכילו קטעים אינסטרומנטליים, אולם נוספה להם שירה.
סרטו של קוונטין טרנטינו, ספרות זולה, השתמש רבות ברוק אינסטרומנטלי בפסקול הסרט, מה שתרם להתעניינות הולכת וגוברת בסגנון הרוק המיוחד.
במהלך שנות ה-90, מוזיקת הרוק האינסטרומנטלי פרחה גם בקרב להקות אינדי רוק.
עם עליית סגנון הגראנג', הפופולריות של הרוק האינסטרומנטלי הלכה ודעכה, ומספר אמנים מצומצם המשיך לשגשג בתחומם.
סטיב ואי התבקש להופיע בסימפוניה "Fire Strings", שתוכננה עבור גיטרה חשמלית בהשתתפות 100 נגנים, ונחשבה כבלתי אפשרית לביצוע.
ואי הצליח במשימה לאחר שנתן ביצוע מרשים וזכה לשבחים מנגני התזמורת הקלאסית.
מספר שנים אחר כך, ואי הלחין בעצמו קונצרט בשם "The Aching Hunger", שכלל להקת רוק (שלוש גיטרות, תופים וגיטרה בס), סינתסייזר ותזמורת בת 50 נגנים, ובין השנים 2004–2005 השתתף יחד עם תזמורת מטרופול של הולנד בקונצרט עם מרבית מביצועיו.
במשך השנים האחרונות גדל מספר אלבומי הסולו של נגני הרוק האינסטרומנטלי.
רוב נגני שנות ה-80 ביצעו קאמבקים, במיוחד לאור נגינת קטעים אינסטרומנטליים ישנים שכעת זכו לעדנה מחודשת.
אמנים כדוגמת סטיב מורס, מרטי פרידמן, פול גילברט, ג'ו סטריאני וינגוויי מלמסטין ממשיכים להוציא אלבומי סולו ויוצאים לסיבובי הופעות בהצלחה רבה.
אולם, נדיר מאוד לשמוע קטעים אינסטרומנטליים במצעדי הרדיו.
שנות ה-2000 ראו גם את עליית הפופולריות של להקות הנחשבות כשייכות לזרם הפוסט רוק, שרבות מהן הוציאו קטעים אינסטרומנטליים.
אליהו מאיר דאלי (אלי דאלי)
רוק 30 היא קומדיית מצבים אמריקאית מצליחה, זוכת פרס אמי לסדרת הקומדיה הטובה ביותר, שנוצרה על ידי טינה פיי, אשר גם מככבת בתפקיד הראשי.
הסדרה שודרה ברשת NBC במשך 7 עונות, מ-11 באוקטובר 2006 ועד ל-31 בינואר 2013. הסדרה מציגה סדרה בתוך סדרה: הדמויות בעלילה הן שחקניות בסדרה אחרת.
בישראל שודרה הסדרה בערוץ yes Comedy, והחל משנת 2016 בשידורים חוזרים בערוץ HOT קומדי סנטרל.
עלילת הסדרה מתרחשת בניו יורק באולפני NBC ומתמקדת בליז למון, רווקה באמצע שנות ה-30 לחייה (מגולמת על ידי טינה פיי) אשר משמשת ככותבת הראשית בתוכנית מערכונים פופולרית בשם TGS.
בתחילת הסדרה ממונה ג'ק דונגי (אלק בולדווין) למנהל NBC.
ג'ק, אשר איננו מבין דבר בטלוויזיה, מאלץ את ליז לצרף לצוות השחקנים הקבוע של התוכנית כוכב קולנוע מעורער בנפשו ובלתי צפוי בשם טרייסי ג'ורדן (מגולם על ידי טרייסי מורגן) שדואג שיהיה מטורף גם בסדרה עצמה וגם במופע tgs.
במהלך הסדרה אנו פוגשים עוד כמה דמויות בניהם קנת פרסל המתמחה הצעיר של tgs שאחראי להביא לשחקנים את מה שהם מבקשים.
בעונה השישית קנת קיבל קידום לעבודה במשרד אך התפטר וחזר כמנקה.
עוד דמות משנה היא השחקנית ג'נה מרוני שחקנית בtgs שמשתמשת בכל העזרים שהיא צריכה על מנת להתפרסם.
השם "30 רוק" מתייחס לכתובת האמיתית (רוקפלר פלזה 30) בה נמצא בניין ג'נרל אלקטריק, בו ממוקמים אולפני NBC.
הסדרה "TGS" היא הסדרה שבה הדמויות עובדות.
כוכבי הסדרה טרייסי ג'ורדן וג'נה מרוני עושים הרבה דברים במהלך "TGS", וביניהם הם עושים חיקויים ומציגים מערכונים.
כרגע לסדרה יש כ-6 עונות, כמו ל"רוק 30".
הסדרה משודרת ברשת NBC אך בעונות האחרונות הסדרה נמכרה לחברת קייבלטאון.
ליז למון (מגולמת על ידי טינה פיי) - רווקה בשנות ה-30 בחייה, אשר משמשת ככותבת הראשית של תוכנית המערכונים The Girlie Show (השם שונה ל-"TGS with Tracy Jordan" לאחר הצטרפות ג'ורדן).
ליז אחראית על תפקודו של צוות התוכנית ונאלצת להתמודד עם הבוס העוקצני והנוקשה שלה ג'ק דונגי, ועם האגו הנפוח של כוכבי התוכנית, טרייסי וג'נה.
במהלך הסדרה ליז מערכות היחסים של ליז נוחלות כישלון, והיא זוכה ללעג לגבי זה מצד צוות התוכנית.
ליז גדלה בשיקגו וחברתה הטובה ביותר היא ג'נה.
ג'ק דונגי (מגולם על ידי אלק בולדווין) - מנכ"ל NBC, הרשת שמשדרת את תוכנית המערכונים TGS.
דונגי נוקשה ושתלטן, ונוהג להתערב בהחלטות שנעשות בנוגע לתוכנית TGS, למורת רוחה של ליז.
דונגי נוהג להתבטא בסרקסטיות כלפי צוות התוכנית ובמיוחד כלפי ליז.
דונגי הוא רפובליקני וקפיטליסט מובהק.
טרייסי ג'ורדן (מגולם על ידי טרייסי מורגן) - כוכב קולנוע מעורער בנפשו שהופך לכוכבה החדש של התוכנית.
טרייסי הוא בחור ילדותי וחסר אחריות, שנוהג לבלות באופן קבוע ותמיד מאחר לחזרות ולצילומים של התוכנית.
טרייסי הוא אדם תלותי ומקבל סיוע בעיקר מחבריו גריז ודוט קום, וסדרן NBC קנת'.
ג'נה מרוני (מגולמת על ידי ג'יין קרקובסקי) - שחקנית בתוכנית וחברתה הטובה ביותר של ליז.
מנסה תמיד להיות במרכז העניינים ועושה הכל בשביל זה, ובאופן קבוע משפילה את עצמה בפני כולם ולעולם לא לומדת מהטעויות של עצמה.
ג'נה זוכה ללעג בקביעות מכל חברי הצוות.
קנת' אלן פרסל (מגולם על ידי ג'ק מקבראייר) - מתמחה בחברת NBC.
שמח, צעיר וצייתן שתמיד מנסה לרצות את כולם.
קנת' מגיע מהדרום השמרני, וטוען שהוא "חי בשביל הטלוויזיה".
פיט הורנברגר (מגולם על ידי סקוט אדיסט) - המפיק ה"שפוי" של התוכנית וידיד טוב של ליז.
שרוי ביחסים הפכפכים עם אשתו.
פרנק רוסיטנו (מגולם על ידי ג'ודה פרידלנדר) - אחד הכותבים של התוכנית.
הוא ילדותי, מרושל, עם לבוש מגוחך אשר נוטה להשתמש בהומור עוקצני.
בדיחה חוזרת בסדרה היא כובע המצחייה שלראשו, שבכל פרק מכיל כיתוב אחר.
סרי (מגולמת על ידי קתרינה בוודן) - העוזרת המושכת של ליז.
מספר רב של מפורסמים השתתפו בסדרה בתפקידי אורח, חלקם בתור עצמם.
רוצי בובה היא שמה של להקת רוק אנד רול ישראלית המנגנת בעיקר שירי גראז' רוק ורוקאבילי בעברית ובאנגלית.
חברי הלהקה הם עומר שיזף ברזין - בסיסט וסולן, רודי ברזין - גיטריסט וסולן, ואורי רנרט המתופף.
רוצי בובה הוקמה בשנת 2009, ולאחר שעזב את ההרכב הגיטריסט נועם וייס והחליפו המתופף אורי רנרט, החלו לכתוב ולעבד שירים לאלבום ראשון.
הלהקה הוציאה את אלבום הבכורה שלה, "אגהאגהבו" (AgaAgaBoo), בשנת 2011 בהפקתו של רם אוריון, בלייבל דםדם יצירות ובהפצת היי פידליטי.
לאחר שחרור האלבום, יצאה הלהקה למסע הופעות רצוף באורך של שמונה ימים, בתמיכת מותג הבירה מכבי, בו עברו בתחנות רדיו מקומיות והופיעו במקומות שונים בארץ בהם צאלים, דן, עין השופט, ירושלים, תל אביב, אשקלון, ניר עם ונוספים.
בספטמבר 2011 יצאה הלהקה לסיבוב הופעות ברחבי אירופה, במהלכו הופיעה בין היתר בגרמניה (ברלין, נירנברג, דרזדן), פולין (פוזנן וורשה, אוסטריה (וינה), צ'כיה (צ'ב) וסלובקיה (ברטיסלאבה וניטרה).
רוק בבית הספר היא סדרת טלוויזיה המבוססת על הסרט רוק בבית הספר.
הסדרה משודרת בערוץ ניקלודיאון החל מה-12 במרץ 2016, ובישראל החלה את שידוריה ב-2 באוקטובר 2016. בסדרה מככבים בריאנה יידי, ריקרדו הורטאדו, ג'ייד פטיג'ון, לנאס לים, איידן מיינר, טוני קבלרו וג'מה ויליאמסון.
העונה השנייה שודרה בארצות הברית מה-17 בספטמבר 2016 עד ה-28 בינואר 2017. בישראל העונה שודרה בין ה-2 - 18 ביולי 2017.
ב-2 בדצמבר 2016 הסדרה חודשה לעונה שלישית.
הסדרה מספרת על קבוצת תלמידים - זק, לורנס, פרדי, סאמר וטומיקה אשר לומדים בבית ספר באוסטין, טקסס.
בתחילת שנת הלימודים הם מקבלים מחנך מחליף, מר פין.
מר פין מלמד אותם בדרכים אחרות ממורים רגילים, הוא משתמש ברוק אנד רול כדי ללמד אותם, בנוסף בעונה הראשונה הוא והתלמידים מקימים להקה שזוכה בקרב הלהקות של אוסטין.
העונה הראשונה מבוססת על הסרט "רוק בבית הספר"
סאמר בריז האת'וויי (ג'ייד פטיג'ון) - החברה הכי טובה של טומיקה, הייתה מאוהבת בפרדי ללא ידיעתו, ולאחר מכן הוא היה מאוהב בה ללא ידיעתה.
מנגנת תוף מרים, המנהלת הראשית של הלהקה.
בסוף העונה השלישית היא ופרדי נהיים זוג וחולקים נשיקה.
סאמר היא כמו "הילדה הטובה" אבל לפעמים היא מצליחה לשבור את הדמות הזאת.
גרועה בשירה עד פרק בעונה השלישית שבה הפכה לטובה בזה.
פרדי (ריקרדו הורטאדו) - הילד עם המראה הכי טוב בכיתה.
היה חבר של קייל אבל הבין שהיא לא מי שהוא רוצה אלא סאמר וכשהוא רצה להגיד לה את זה הוא ראה אותה עם בחור אחר וחשב שפספס את הזדמנותו.
בעונה השלישית היה אמור לעבור דירה אבל בזכות חבריו הוא שכנע את אימו להישאר ובגלל זה הוא גר אצל לורנס.
הוא שיחק בתפקיד הראשי במחזה בית ספרי ונסה כמה פעמים בעונה לספר לסאמר שהוא אוהב אותה וכולם כשלו.
בסוף העונה השלישית הוא וסאמר נהיו זוג ובפרק האחרון סאמר נישקה אותו.
טומיקה (בריאנה יידי) - החברה הכי טובה של סאמר.
מנגנת בגיטרה בס והיא גם הזמרת הראשית של הלהקה.חובבת סקייטבורד.
זאק (לאנס לים) - החבר הכי טוב של לורנס, ממוצא אסייתי.
לורנס (איידן מיינר) - החבר הכי טוב של זק, התלמיד הכי חכם בכיתה.
מר פין (טוני קלבארו) - המחנך המחליף של הכיתה ובעונה השנייה הפך למחנך קבוע של הכיתה, מלמד את הכיתה באמצעות רוק אנד רול.
המנהלת מולינס (ג'מה ויליאמסון) - מנהלת בית הספר, לא יודעת שהתלמידים הקימו להקה.
קלארק א'ושנון (איוואן מאלון)- מפקח המסדרון, בעונה 2 הכריח את פרדי להצטרף ללהקת א-קפלז,כל שנה כיתתו זכו בתחרות בליל כל הקדושים בבית הספר הפרס היה מסיבת פיצה.
אשר - בחור לא ממש חכם אך בעל לב גדול, אוהב עוגות.
קייל (ברק בסינגר) - בחורה לא ממש חכמה שדואגת לסביבה, הייתה חברה של פרדי,מנהלת את הוולוג של הלהקה באמנטנט ומודיעה מתי יצאו שירים חדשים והודעות עליהים יודעת את הסוד שלהם.
ג'סטין (קנדל שמידט) - הזמר הראשי בלהקת לטאות הלילה, ניסה לצרף את זאק לקבוצתו אך נכשל, ניסה לנקום בלהקה על כך שניצחו אותו "בקרב הלהקות" בכך שפתח משאית מתחרה לזו של זאק ומכר אוכל על מקלות.
בעונה השנייה חזר כדי רוצה להתנקם בילדים.
בעונה השלישית ג'סטין שוב חזר.
שנה פרס קטגוריה המועמד תוצאה2016פרס אמיתוכנית הילדים המצטיינתרוק בבית הספר2017פרסי גילדת המפיקים של אמריקה
רוק אלקטרוני (נקרא גם סינת'-רוק ואלקטרו-רוק) הוא ז'אנר מוזיקלי המשלב מוזיקת רוק ומוזיקה אלקטרונית ומשתמש בכלים מוזיקליים ואלקטרוניים בה בעת.
מקור הז'אנר הוא בסוף שנות ה-60 של המאה ה-20, כשלהקות כמו הביטלס, יס, הדלתות, פינק פלויד והמודי בלוז החלו להשתמש במוג סינתיסייזר בשירים שלהם.
מאז סוף שנות האלפיים, רוק אלקטרוני נהיה פופולרי יותר בהדרגתיות.
דגימת צלילים היא גם מאפיין ברוק האלקטרוני.
היות שהרוק האלקטרוני הוא שילוב של רוק ומוזיקה אלקטרונית, להקות רוק אלקטרוני משתמשות בכלים המצויים בשתי הסוגות, כגון סינתיסייזרים, מלוטרונים, גיטרות חשמליות, ותופים.
לעומת זאת, חלק מלהקות הרוק האלקטרוני נמנעות בשימוש בגיטרה ומעדיפות להשתמש בטכנולוגיה כדי ליצור צלילים המחקים את צלילי הגיטרה.
השירה נפוצה ולרוב גבוהה או שמחה ועליזה, אך קטעים אינסטרומנטליים גם נפוצים בז'אנר.
בנוסף, להקות רוק אלקטרוני רבות מעדיפות תופים אלקטרוניים על תופים מסורתיים.
בשנות השישים, המונח "רוק מתקדם" (או פרוג רוק) נטבע תחילה כמתייחס אל הרוק האלקטרוני, אך ההגדרה של פרוג אחר כך הצטמצמה למספר מאפיינים מוזיקליים ולא רק מוזיקה ששואפת להתקדם או מוזיקה ניסיונית.
לרוק אלקטרוני מיוחס גם קשר אל אינדסטריאל רוק, סינת'-פופ, דאנס-פאנק, אינדיטרוניקה, וניו וייב, ואיתם האלקטרוקלאש, ניו רייב, תחיית הגראז' רוק, פוסט-רוק, דאנס-פאנק ואינדיטרוניקה שנחשבים תת-סוגות.
לעיתים ז'אנרים אלקטרוניים אחרים כגון טכנו וטראנס, שגרמו להטבעת טראנס-רוק וטכנו-רוק.
הבי מטאל גם לעיתים משולב עם ז'אנרים אלקטרוניים, מה שגרם להטבעת המונחים מטאל אלקטרוני, דאנס-מטאל אלקטרוני, טראנס-מטאל וטכנו-מטאל.
בנוסף, מטאלקור, תת-סוגה של הבית מטאל משולבת לפעמים עם מוזיקה אלקטרונית, מה שיצר תת-סוגה נוספת שהיום מכנים אותה אלקטרוניקור.
נינטנדוקור, סוגה קשורה, משלבת הבי מטאל והארדקור פאנק עם צ'יפ מיוזיק ומוזיקה ממשחקי מחשב.
בדומה להבי מטאל, הפאנק רוק (Punk rock) משולב לפעמים עם מוזיקה אלקטרונית, מה שיצר סוגות כמו סינת'-פאנק ודאנס-פאנק.
רוצחות מבית טוב הוא סרט טלוויזיה דרמה תיעודית ישראלי העוסק ברצח מלה מלבסקי ששודר ב-16 בספטמבר 2018 בקשת 12.
רוצחות מבית טוב עוקב אחר חקירת רצח מלה מלבסקי בידי אביבה גרנות וחוה יערי.
הסרט התיעודי בנושא משלב ראיונות, צילומי והקלטות ארכיון ושחזור נרחב בידי שחקנים ושחקניות.
כל זאת על מנת להמחיש את האירועים שהתרחשו בחדר החקירות ומחוצה לו.
הביקורות על הסרט היו טובות ובמיוחד הקטעים המשוחזרים בסרט צוינו לטובה, קטעים אלה גם נחשבו כסיכון גדול.
הסרט זכה ל-13.3% רייטינג והוביל את טבלת הרייטינג של אותו יום.
"רוצי שמוליק קורא לך" (מוכר יותר כ"רוצי שמוליק") הוא שיר שנכתב והולחן על ידי שמוליק צ'יזיק ובוצע על ידי אריאל זילבר.
הוא יצא לאור בשנת 1976.
השיר נכתב והולחן על ידי צ'יזיק, והיה הלהיט הראשון שיצר.
זילבר, שהיה חבר בלהקת תמוז, ביקש להקליט את השיר עבור הלהקה, אבל חבריו ללהקה סירבו להקליט את השיר, כיוון שלא עמד לדעתם בקו המוזיקלי של הלהקה.
מאיר ישראל, חבר תמוז, טען שהשיר מתאים ללהקת כוורת.
בעקבות כך, הקליט זילבר את השיר באופן עצמאי, ופנה לאחר מכן לקריירת סולו.
השיר נכלל באלבומו הראשון של זילבר, "אריאל זילבר", משנת 1976, כאשר בגרסת התקליטור נקרא "רוצי שמוליק", וכלל גם את הלהיטים "בטי בם", "אגדה יפנית", "שמש שמש", ו"ברוש".
במצעד הפזמונים העברי השנתי של רשת ג' לשנת תשל"ו (1976), נבחר השיר כשיר השנה, בעקבות היותו 8 שבועות ברצף במקום הראשון במצעדים השבועיים של התחנה.
רוצחי פרח הירח: רציחות האוסייג' ולידת ה-FBI הוא ספרו השלישי הלא-עלילתי של העיתונאי האמריקאי דייוויד גראן.
הספר יצא ב-18 באפריל 2017 בהוצאת דאבלדיי.
מגזין "טיים" דירג את הספר כאחד מעשרת ספרי העיון לשנת 2017. העיבוד הקולנועי בבימויו של מרטין סקורסזה יצא לאקרנים בשנת 2023.
הספר חוקר שורה של מקרי רצח של אנשי שבט האוסייג' במחוז אוסייג', אוקלהומה בראשית שנות העשרים - לאחר שהתגלו מרבצי נפט גדולים מתחת לאדמתם.
לאחר שקיבלו זכויות בבית המשפט לרווחים המופקים מפיקדונות נפט שנמצאו על אדמתם, אנשי האוסייג' נערכים לקבלת העושר הם מאמינים שהם זכאים לו כחוק ממכירות פיקדונות הנפט שלהם.
עם זאת, הליך ארוך ומורכב מוטל על חלוקת הרווחים מהמכירות לפני שמישהו מאנשי אוסייג' יראה משהו מהכסף הזה.
ועדיין, הם הבעלים החוקיים של האדמה ורווחיה, דבר שמאוד מעורר חשד בקרב כמה ממנהלי האדמות שיש להם היסטוריה של יחסים גרועים עם השבט.
אותם גורמים העוינים את שבט אוסייג' מחליטים אז שהם יכולים לפשט מאוד את ההשתלבות ברווחי הנפט על ידי ביטול אלו שנחשבים שהם פועלים כ"מתווכים" לפני שהם יוכלו להיפרד מרווחי הנפט.
אנשי האוסייג' עצמם נתפסים כ"מתווכים", ומזימה מורכבת נרקמת כדי לחסל את אנשי האוסייג' שירשו עושר זה מרווחי הנפט.
באופן רשמי, מספר בני אוסייג' שנרצחו מגיעה לפחות ל-20, אך גראן חושד שאולי מאות נהרגו בשל קשריהם לנפט.
הספר מפרט את חקירת ה-FBI שזה עתה הוקם על מעשי הרצח, כמו גם את המשפט וההרשעה הסופיים של הקברן ויליאם הייל שנתפס בתור המוח שמאחורי העלילה.
שון וודס מ"רולינג סטון" כתב:" בספרו החדש והמדהים...
גראן מתעד סיפור של רצח, בגידה, גבורה ומאבקה של אומה להשאיר את תרבות הגבול שלה מאחור ולהיכנס לעולם המודרני...
מלא בדמויות כמעט מיתיות מעברנו - הריינג'רס הטקסיים, ברונים שודדים מושחתים, בלשים פרטיים ורוצחים נואשים כמו כנופיית אל ספנסר - סיפורו של גראן מסתכם בהיסטוריה סודית של אזור הספר האמריקני."
מבקר של Publishers Weekly הצהיר ש"המחבר מצוות הניו יורקר, גראן (שכתב את העיר האבודה Z) מחזק את המוניטין שלו כמספר סיפורים מבריק בסיפור הפשע המרתק הזה, שמשחזר את מעשי הרצח המפחידים והבלתי ידועים יחסית באוקלהומה של שנות העשרים."
אד וולימי מהגרדיאן כתב "רצח העם של אמריקה הלבנה נגד אומות ילידיות במהלך המאה שקדמה לתקופת גראן הוא מטאפורה לביטול האנושות בעולם הטבע שהילידים ראו אותו כמקודש.
ספרו של גראן הוא פרק בתקופה מטרידה ונוראית."
חברת Imperative Entertainment שילמה 5 מיליון דולר עבור הזכויות להפיק את הספר, כשאריק רות' נשכר לכתוב את התסריט.
ביולי 2017 פיתחו מרטין סקורסזה ולאונרדו דיקפריו עיבוד קולנועי לספר.
הצילומים היו אמורים להתחיל באביב 2019, אם כי בסופו של דבר זה לא התרחש.
על פי השמועה, רוברט דה נירו ודיקפריו מדברים על תפקידים בסרט.
בדצמבר 2019 הודיע הצלם רודריגו פריטו כי הצילומים יחלו במרץ 2020 והמגזין Variety אישר שדיקפריו ודה נירו אמורים לככב.
באפריל 2020 דווח כי העלות הפוטנציאלית של הסרט הגיעה לכדי 200 מיליון דולר וכי סקורסזה ניהל מגעים עם נטפליקס או אפל TV כדי להפיק ולהפיץ, כשסרטי פרמאונט מעורבת כמפיקה שותפה בלבד.
רוק 30 הוא סינגל של הזמר והראפר הישראלי טונה.
השיר יצא לאור ב-25 במאי 2015, כחלק מאלבום הבכורה "גם זה יעבור", על ידי חברת התקליטים "עננה".
מילות השיר נכתבו על ידי טונה, בעוד ניר דנן ויקיר בן טוב הלחינו את המנגינה שלו והפיקו אותו.
שלושה בתים מרכיבים את השיר, ובניהם פזמון.
תוכן השיר מתעסק במשבר אישי אותו טונה חווה בהגיעו לגיל שלושים, בו הוא הרהר בבחירת הקריירה שלו ובמערכות היחסים החבריות והזוגיות שלו.
כמו כן, הוא מעלה נוסטלגיה ומתרפק על עברו, והוא גם מקיים דיאלוג עם אביו על הכיוון שעליו לקחת בעתידו.
עם צאת השיר לשווקים והוצאתו לתחנות הרדיו ב-25 במאי, עלה לאתר שיתוף הווידאו "YouTube" וידאו קליפ עבורו.
הקליפ, אותו טונה ערך בעצמו, מורכב מוידאו שלו ושל משפחתו מילדותו והתבגרותו שצולמו במצלמה ביתית לאורך שנות ה-90, ובסופו מופיעה גם מסיבת יום הולדתו השלושים של טונה.
בסוף השיר מושמע קטע מתוך סדנתו של יוסי פיין בנושא מפיק מוזיקלי.
"רוק 30", יחד עם "גם זה יעבור", אחראי לפריצה וההצלחה של טונה ולכניסתו אל המיינסטרים.
השיר זכה לשבחים מהמבקרים, וזכה גם להשמעות רבות בתחנות הרדיו.
השיר התמקם בעשירייה הראשונה של המצעד הרשמי של גלגלצ במשך ארבעה שבועות ברציפות (ובשיאו דורג במקום השמיני), בעשירייה הראשונה של רשת ג' במשך שבעה שבועות ברציפות (ובשיאו דורג במקום הראשון למשך שבועיים) וב-20 ביולי הוא נעמד במקום ה-27 במצעד השבועי של רדיו אמצע הדרך.
ב-20 ביוני, השיר נכנס למצעד העברי של מדיה פורסט עם 84 השמעות ונעמד במקום השביעי, השיר נכלל גם במצעדי הפזמונים העבריים השנתיים, וזכה במקום ה-27 אצל גלגלצ ובמקום ה-37 אצל רשת ג'.
כמו כן, השיר צבר מעל שבעה מיליון צפיות ב-"YouTube", ובאפליקציית הזרמת המדיה "Spotify" הוא הושמע כ-7,200,000 פעמים.
רוצחים בהמתנה הוא סרט פעולה אמריקאי משנת 1998 בבימויו של אנטואן פוקואה בסרט הבכורה שלו כבמאי של סרט עלילתי, ובכיכובם של צ'או יון-פאט, מירה סורווינו, מייקל רוקר וקנת טצאנג.
הסרט יצא בארצות הברית ב-6 בפברואר 1998. העלילה נהגתה מתוך תסריט שכתב קן סנזל.
הסרט מתרחש בלוס אנג'לס המודרנית ועוקב אחר מתנקש שנאלץ לרסן נקמה אלימה עבור בוס פשע אכזרי.
הסרט מציין את הופעת הבכורה האמריקאית לצ'או, שכן הסרטים הקודמים שלו כללו סרטי פעולה מהונג קונג בלבד.
הסרט בוחן את עניין ההתנקשויות, אלימות והשפעתם של הטריאדה בחברה המודרנית.
את פסקול הסרט הלחין הארי גרגסון-וויליאמס; הפסקול שוחרר על ידי חברת המוזיקה Varèse Sarabande ב-10 במרץ 1998.
הסרט הוקרן לראשונה בבתי הקולנוע בפריסה ארצית בארצות הברית ב-6 בפברואר 1998 והרוויח 19.2 מיליון דולר מתקציב של 30 מיליון דולר.
הסרט הוקרן ב-1,936 תיאטראות במהלך יציאתו הרחבה ביותר בבתי קולנוע.
במהדורת ה-DVD של הסרט הוצגו מבחר סצנות וראיונות ושוחררה בארצות הברית ב-1 ביולי 1998.
במהלך פשיטת סמים באזור הנמל, בלש משטרת לוס אנג'לס סטן זדקוב הורג איש של הטריאדה סגן פיטר וויי.
במטרה לנקום על מות בנו, אביו של פיטר, טרנס, שולח מתנקש בשם ג'ון לי.
בעקבות חוב ישן, לאחר שכבר הרג שתי מטרות עבור וויי, הלה אומר אומר לו שהמטרה השלישית והאחרונה הזאת תסדיר את חובו.
עם זאת, מצפונו של לי מונע ממנו מלהשלים את המשימה הסופית שלו: לרצוח את בנו בן השבע של זדקוב, סטיבי, לעיני הבלש.
בהבנה כי מעשיו יביאו לנקמה נגד אמו ואחותו, לי מתכונן לחזור לסין, לגייס את עזרתו של החבר הוותיק אלן צ'אן, נזיר במקדש בודהיסטי מקומי, כדי להסדיר את העברת משפחתו למקום בטוח.
נפגע מאי-צייתנותו של לי, וויי מצווה על סגן מייקל קוגן, להוביל את המצוד אחר לי, כשאנשיו בסין יחלו בחיפוש אחר משפחתו של לי.
לי לא מצליח להשתמש ברשת הטריאדה כדי לצאת את המדינה והוא תר אחר אמצעים חלופיים מחוץ לתחום השפעתו של וויי.
הוא מחפש את הזייפנית המיומנת מג קובורן ומבקש דרכון חדש.
לפני שהיא מספיקה לסיים את העבודה, אנשיו של ווי מסתערים על משרדה, הורסים את הכלים הממוחשבים של הסחר שלה בדו-קרב שהתקיים בחסותה.
לי בורח; קובורן נלקחת על ידי המשטרה, נחקרת ללא הצלחה על ידי זדקוב ומשוחררת כפיתיון כדי שהבלשים יוכל לראות מי בא בעקבותיה.
בינתיים, וויי שוכר רוצחים מחליפים מחוץ לעיר כדי להשתלט על המצוד אחר לי ולמימוש החוזה על זדקוב.
לי מוצא את קובורן כשהיא חוזרת למשרדה ההרוס.
לאחר שנודע לה שהטריאדה מעורבת, קובורן רוצה לצאת, אך לי מאלץ אותה לסיים את המשימה המקורית שלה ליצור דרכון מזויף.
כשהוא מטייל עם קובורן, עם שני הרוצחים המחליפים, רייקר וקולינס, במרדף, לי מקבל תמונות מדוכן תמונות ומטלפן לאלן, שמציע להשתמש בדרכון שלו.
כשלי מגיע למקדש הוא מגלה שאלן עונה עד מוות.
אלן מספר ללי שמשפחתו עברה לקנטון - אך הוא אמר למעניום שהם בשאנגחאי.
לי מבין שיש לו מעט יותר מ-24 שעות לפני שתימצא משפחתו.
הנזיר נותן ללי את דרכונו לפני שהוא מת בזרועותיו.
קבורן, מותשת במלון, מסיימת לשנות את דרכונו של אלן עבור לי.
השניים מחליפים סיפורים, וקוברן חשה קרבה ללי.
הוא מרגיש שעליו להפסיק את הריגת בנו של זדקוב לפני שיעזוב את הארץ, לי מכריח את אחד מאנשיו של וויי לחשוף את התוכנית, שהיא להרוג את סטיבי בזמן שהוא ואביו יהיו בפסטיבל קריקטורה באולם קולנוע.
לי וקוברן, שמתעקשת לעזור, מגיעים בקושי בזמן כדי למנוע מרייקר וקולינס להרוג את הילד ורייקר נהרג בירי לאחר מכן.
מודאג כי לי וקוברן יעשו את דרכם חזרה לבסיס הפעילות של וויי, טרנס מתכנן להימלט מהארץ ולצוד בעצמו את אמו ואחותו של לי.
עם זאת, כששני שומרים פותחים את השער הראשי עבור וויי ופמלייתו לצאת בלימוזינה, לי נמצא ממש בחוץ ותוקף אותם.
קובורן מגיעה רגעים אחר כך, נוהגת במשאית, היא מצליחה להכות את קוגן ובהמשך הורגת אותו.
כאשר קולינס יורה ממוט גבוה על לי וקוברן, לי מגרש אותו במהרה והורג אותו מאחור.
לבסוף, לי דוחק את וויי אל יציאת החירום.
אף על פי ששני הגברים רוקנו את רוביהם, לי הוא הראשון לטעון מחדש.
וויי מבטיח ללי שמשפחתו של הילד ולי עדיין ימותו, אבל לי משיב "לא בחיים שלך" והורג אותו.
למרות שזדקוב מגיע לפני שלי וקוברן מתרחקים, הוא נותן להם ללכת, לוקח רק את האקדחים שלהם.
קובורן נפרדת באי רצון לשלום מלי בנמל התעופה ומגישה לו מתנה אחרונה, דרכונים לאמו ואחותו.
צ'או יון-פאט - ג'ון לי
מירה סורבינו - מג קובורן
מייקל רוקר - סטן 'זידו' זדקוב
קנת טצאנג - טרנס וויי
יורגן פרוכנוף - מייקל קוגן
רנדול דוק קים - אלן צ'ן
רוק-א-פלה רקורדס היא חברת תקליטי היפ הופ אמריקאית, שנוסדה על ידי הראפר האמריקאי ג'יי זי, יחד עם אנשי העסקים דמון דאש וכרים בורק בשנת 1995.
החברה נוסדה בשנת 1995, כלייבל עצמאי, עבור הפצת אלבום הבכורה של הראפר ג'יי זי.
לאחר שנדחה הלייבל על ידי מספר חברות תקליטים עיקריות, ג'יי זי, דמון דאש וכרים בורק הקימו את הלייבל תחת חסותה של חברת ההפצה פריוריטי רקורדס .
אף על פי שאלבום הבכורה של ג'יי זי לא השיג הצלחה מסחרית, הנפיק מספר להיטים ובכך ביסס את ג'יי זי במיינסטרים של סצנת ההיפ הופ האמריקאית.
בעקבות כך, הכריז ג'יי זי בשנת 2013 על פירוק החברה, ומיזוגה עם חברת רוק ניישן, שהוקמה על ידי ג'יי זי מספר שנים לפני כן, ב-2008.
רוצחי פרח הירח הוא סרט דרמת פשע-מתח-תקופתי אמריקאי, שבוים על ידי מרטין סקורסזה, שהפיק את הסרט יחד עם לאונרדו דיקפריו, דן פרידקין, אמה טילינגר קוסקוף ובראדלי תומאס.
עלילת הסרט נכתבה על ידי התסריטאי אריק רות' בהתבסס על חלקים מספר באותו השם שנכתב על ידי העיתונאי דייוויד גארן.
בסרט מככבים דיקפריו, רוברט דה נירו ולילי גלדסטון.
זהו העשירי שבו דה נירו וסקורסזה משתפים פעולה, והשישי של דיקפריו וסקורסזה.
המוזיקה בסרט הולחנה על ידי המלחין הקנדי רובי רוברטסון.
בסרט זה סקורסזה ורוברטסון שיתפו פעולה בפעם ה-11 והאחרונה, שכן רוברסטסון נפטר חודשיים לפני שחרור הסרט, באוגוסט 2023 ועל כן הסרט הוקדש לו.
הסרט מתאר את רציחות האוסייג' בארצות הברית במהלך שנות ה-20, וחקירת מקרי הרצח על ידי הבולשת הפדרלית, בניהולו של ג'יי אדגר הובר.
הסרט עלה לאקרנים בארצות הברית ב-20 באוקטובר 2023. בישראל עלה הסרט לאקרנים ב-30 בנובמבר 2023.
הסרט עוסק באומת האוסייג', שבמהלך אחד הטקסים בשמורתם באוקלהומה, גילו מרבצי נפט הזורם מתחת לשמורה.
השבט הופך לעשיר, מכיוון שהוא שומר על זכויות הנפט וחבריו חולקים בהכנסות ממכירות הנפט.
אך החוק מחייב אפוטרופוסים משפטיים "לבנים", הממונים על ידי בית המשפט, לנהל את כספם של בני השבט, בהנחה שהם "בלתי כשירים".
בשנת 1919, ארנסט בורקהארט (לאונרדו דיקפריו) חוזר ממלחמת העולם הראשונה כדי לגור עם אחיו ביירון ודודו וויליאם "קינג" הייל (רוברט דה נירו) בחוות השמורה הגדולה של הייל.
הייל, סגן שריף במילואים ובעל חוות בקר, מתחזה לנדבן ידידותי של האוסייג', אשר מדבר בשפתם ומעניק להם מתנות, בזמן שארנסט ובירון מבצעים שוד מזוין נגד האוסייג'.
ארנסט, העובד כנהג מונית במהלך היום, פוגש את מולי קייל(לילי גלדסטון), בת שבט האוסייג' שמשפחתה מחזיקה בזכויות נפט.
בין השניים מתפתח רומן, והם מתחתנים בטקס שבטי עם אלמנטים קתולים.
עם הזמן הם מגדלים שלושה ילדים.
הייל מורה על מספר רציחות של בני השבט בטענה שכך ארנסט יירש יותר זכויות, ככל שיותר בני משפחתה של קייל ימותו.
מכיוון שהייל הוא בעל השליטה הפוליטית במקום, גם השריף המקומי וגם השופטים נמצאים בכיסו, ולכן לא מתנהלות חקירות.
לאחר ששתי אחיותיה של מולי נרצחות, מולי שוכרת את שירותיו של בלש פרטי, ויליאם ג'יי ברנס, אך ארנסט וביירון תוקפים אותו ומבריחים אותו מהשמורה.
ליזי, אמא של מולי, ומועצת האוסייג' מאשימים את התושבים הלבנים של השמורה ודוחקים בשבט להשיב מלחמה.
לאחר שנציג השבט הנשלח לעשות שתדלנות בקונגרס נרצח בוושינגטון הבירה, נשלחת מולי לוושינגטון די.
כדי לבקש עזרה מהנשיא, קלווין קולידג'.
בזכותה, לשכת החקירות שולחת את הסוכן טום וויט (ג'סי פלמונס) עם חוקרים נוספים והם מגלים את האמת.
הם עוצרים את הייל וארנסט וחוקרים אותם.
במקביל, שני סוכנים נשלחים להביא את מולי ומוצאים אותה על סף מוות.
הם מובילים אותה לבית החולים, שם הרופאים מגלים שהיא הורעלה באמצעות תכשיר האינסולין שלה והיא מצליחה להתאושש.
וייט מנסה לשכנע את ארנסט להודות ולהפנות את האשמה כלפי דודו.
תחילה הוא מסרב אך לאחר שאחת מבנותיו מתה משעלת, הוא מחליט להעיד נגד דודו, במטרה להיות עם משפחתו.
בתגובה הייל מנסה לרצות את ארנסט, אך נכשל.
מולי פוגשת את ארנסט לאחר שהוא מעיד, אך עוזבת אותו לאחר שהוא מסרב להודות שהוא זה שניסה להרעיל אותה.
לאונרדו דיקפריו – ארנסט ברקהארט
רוברט דה נירו – ויליאם הייל
לילי גלדסטון – מולי ברקהארט
ג'סי פלמונס – טום וייט
טנטו קרדינל – ליזי קיו
קארה ג'ייד מאיירס – אנה
ויליאם בלו – הנרי רואן
לואי קנקלמי – קלסי מוריסון
ג'ייסון איזבל – ביל סמית'
סטרגיל סימפסון – הנרי גראמר
טטנקה מינס – ג'ון רן
מייקל אבוט ג'וניור – פרנק סמית'
פאט הילי – ג'ון ברגר
סקוט שפרד – בריאן ברקהארט
גארי בסאראבה – ויליאם ג'יי ברנס
סטיב איסטין – השופט ג'ון קלווין פולאק
ג'ק וייט – כוכב רדיו
ב-10 במרץ 2016 זכתה חברת ההפקות "Imperative Entertainment" במכרז על הפקת עיבוד קולנועי לספרו של העיתונאי דייוויד גארן "רוצחי פרח הירח", ושילמה תמורת כך 5 מיליון דולר; נציגי החברה, דן פרידקין ובראדלי תומאס, נבחרו לפקח על תהליך הפקת הסרט.
באפריל 2017 נחשף כי צוות ההפקה שוקל לנהל משא ומתן עם הבמאי מרטין סקורסזה ועם השחקנים לאונרדו דיקפריו ורוברט דה נירו על הצטרפות להפקת הסרט, שהתסריט עבורו ייכתב על ידי התסריטאי אריק רות'.
ביולי 2017 חשף מעצב ההפקה דנטה פרטי כי צילומי הסרט יתחילו בתחילת שנת 2018, עם סקורסזה כבמאי ודיקפריו כשחקן הראשי.
עם זאת, הפקת הסרט נדחתה אז עד אוקטובר 2018, כאשר אז הוכרז כי בימוי הסרט יהיה הפרויקט הבא של סקורסזה לאחר סיום עבודתו על "האירי" (2019), ודווח כי הצילומים יתחילו בקיץ 2019.
ביוני 2019 הוכרז כי "סרטי פרמאונט" רכשה את זכויות הפצת הסרט.
ב-26 ביולי 2019, סקורסזה נסע לקמפוס אוסייג' בפאווהוסקה, שבאוקלהומה, במטרה להיפגש עם מנהיג שבט האוסייג', ג'פרי סטנדינג ביר, ולנהל איתו משא ומתן על עזרתם של בני השבט בהפקת הסרט.
מספר ימים לאחר מכן, פורסם כי דה נירו הצטרף לצוות השחקנים ואושר שצילומי הסרט יתחילו בקיץ 2020.
בדצמבר 2019, אישר הצלם רודריגו פרייטו כי צילומי הסרט עתידים להתחיל במרץ 2020. בטקס פרסי גילדת שחקני המסך ה-26 שנערך ב-19 בינואר 2020, דיקפריו הודיע רשמית כי הוא ודה נירו יככבו בסרט.
באפריל 2020, הוכרז כי צילומי הסרט נדחו למועד לא ידוע בעקבות התפרצות מגפת הקורונה בארצות הברית.
בינתיים, סקורסזה פנה לנטפליקס ואפל TV פלוס בהצעה לממן ולהפיץ את הסרט, מכיוון שב"סרטי פרמאונט" חששו כי תקציב הסרט הגיע ל-200 מיליון דולר.
ב"סרטי פרמאונט" היו פתוחים לעסקה על מעורבות בהפקת סרט לצד שותפה נוספת.
במאי 2020, אפל TV פלוס הכריזה שהיא תממן ותפיק את הסרט בשיתוף פעולה עם "סרטי פרמאונט".
בפברואר 2021, דווח על ליהוקם של לילי גלדסטון וג'סי פלמונס לצוות השחקנים.
על אף שתפקידו של טום וייט, סוכן מהבולשת הפדרלית והפרוטגוניסט הראשי של הסרט, נכתב במקור עבור דיקפריו, דיקפריו היה מעוניין לגלם את דמות אחיינו של האנטגוניסט הראשי של הסרט, אותו מגלם דה נירו.
כתוצאה מכך, נמסר כי פלמונס לוהק לדמותו של טום וייט, ואילו דיקפריו לוהק לדמותו של ארנסט ברקהארט.
במרץ 2021, דווח על ליהוקם של טנטו קרדינל, קארה ג'ייד מאיירס, ג'אנה קולינס וג'יליאן דיון.
באפריל 2021, דווח על ליהוקם של ויליאם בלו, לואי קנקלמי, ג'ייסון איזבל, סטרגיל סימפסון, טטנקה מיינס, מייקל אבוט ג'וניור, פאט הילי וסקוט שפרד.
ביוני 2021, דווח על ליהוקם של סטיב איסטין וגארי בסארבה.
באוגוסט 2021, דווח על ליהוקו של ברנדן פרייזר לצוות השחקנים.
באפריל 2021, דווח שמעצב ההפקה ג'ק פיסק ישתף פעולה לראשונה עם מרטין סקורסזה בעבודה על תהליך הפקת הסרט.
צילומי הסרט החלו באוקלהומה ב-19 באפריל 2021. במקור, צילומי הסרט התעתדו להתחיל בפברואר 2021, ולהימשך כשבעה חודשים.
הצילומים התקיימו במחוז אוסייג' ובברטלסוויל.
צילומי השלמה התקיימו במרץ 2022.
אינדסטריאל לייט אנד מג'יק היו אחראים על האפקטים החזותיים של הסרט.
זה השיתוף הפעולה השלישי של החברה עם סקורסזה, לאחר שקודם לכן שיתפו פעולה בסרטים "שתיקה" ו"האירי".
הסרט הוצג לראשונה בפסטיבל הקולנוע בקאן, ב-20 במאי 2023. הפריימריה של הסרט בארצות הברית הייתה ב-27 בספטמבר 2023, במרכז לינקולן, בניו יורק, ללא נוכחות אף אחד מהשחקנים בסרט עקב שביתת אמני הטלוויזיה והרדיו.
לאחר מכן הופץ הסרט בהפצה מוגבלת ב-6 באוקטובר,2023 והחל מ-20 באוקטובר הופץ על ידי שירות הפצה של אפל TV פלוס.
החל מינואר 2024 הוא זמין בשירות הסטרימינג של אפל.
ההכנסות מהקרנת הסרט ברחבי העולם הגיעו לכ-157 מילון דולר.
"רוק & רוך" הוא אלבום האולפן השישי של הזמר הישראלי אלון אולארצ'יק.
את האלבום הוציאה לאור ב-11 באוקטובר 2007 חברת התקליטים התו השמיני בפורמט תקליטור בלבד.
זהו אלבום קונספט כפול, כשחציו השני מורכב משירי רוק וחציו השני כולל שירים אקוסטיים ושקטים.
בעקבות שגיאה בהדפסה של החוברת הנלוות למהדורותיו הפיזיות של האלבום לא מופיעים הקרדיטים של "אריס", "ארץ מלח" ו"ערב יום שישי".
הסינגל "בואי נתחבק" צעד במצעד הפזמונים של רשת ג' במשך שבעה שבועות רצופים, ואף דורג במקום ה-33 במצעד סוף השנה.
כל השירים נכתבו והולחנו על ידי אלון אולארצ'יק, למעט היכן שצוין אחרת.
צ'רול ג'רפי - קולות רקע (ב3)
אורן בלבן - כלי הקשה (ב4)
רונן לוט - קולות רקע (ב9)
גלית יבלון - קולות רקע (ב9)
דורון סילשי - חצוצרה (ב9)
רוק אלטרנטיבי נוצרי הוא סוגה של רוק אלטרנטיבי הכוללת מילים המתמקדות בענייני אמונה נוצרית, לעיתים קרובות עם דגש על ישו.
כמה מבקרי מוזיקה הציעו שבניגוד ל-CCM ולרוק נוצרי ישן יותר, רוק אלטרנטיבי נוצרי מדגיש בדרך כלל סגנון מוזיקלי על פני תוכן לירי כמאפיין סוגה מגדירה, אם כי המידה שבה האמונה מופיעה במוזיקה משתנה מאמן לאמן.
בשנת 1989 נוסד מגזין True Tunes News בו עסקו ברוק אלטרנטיבי נוצרי בלבד.
מוזיקה אלטרנטיבית נוצרית השתרשה לראשונה בתחילת שנות ה-1980, בהתבסס על פאנק נוצרי וגל חדש.
עד שנות ה-1990, רבים מהלהקות והאמנים שהוציאו מוזיקת רוק אלטרנטיבית נוצרית, כבר לא הופיעו או הוחתמו על חוזי הקלטות עם חברות תקליטים עצמאיות, כיוון שהמוזיקה שלהם נטתה להיות מורכבת יותר מבחינה לירית (ולעיתים קרובות יותר שנויה במחלוקת) מהפופ הנוצרי שהיה במיינסטרים.
בשוק המודרני פועלות חברות תקליטים כמו Tooth & Nail , גוטי ופלודגייט .
חברות אלה הן לעיתים קרובות חברות-בת, או בבעלות חלקית, של חברות שוק כלליות כמו וורנר, EMI וקפיטול רקורדס, מה שנותן לאמנים מצליחים הזדמנות "לעבור" לשוק המיינסטרים ולהצליח עם המוזיקה שלהם.
"רוצים שלום" הוא סינגל שהוקלט על ידי מיטב אמני ישראל בשנות ה-80 של המאה ה-20. הוא יצא לאור בינואר 1987 דרך חברת התקליטים הד ארצי.
נכתב על ידי דורי בן זאב, יעקב גלעד ומיקי שביב, שגם הלחין אותו לצד יהודה פוליקר.
"רוצים שלום" מתאר שאיפה לשלום ולאחווה בין עמים ותרבויות שונות, תוך הדגשת הדמיון והקרבה בין בני האדם, חרף הפערים התרבותיים ביניהם.
מדינת ישראל לא מוזכרת בטקסט, אולם ניתן להבחין כי היא הנושא העיקרי של השיר מכמה רבדים שונים:
קרבה ואחדות: השורה "אתה ואני כל כך קרובים, כל כך דומים כל כך משפחה" מדגישה את הקשר הקרוב בין אנשים שונים החיים בארץ, תוך התייחסות למרקם הרב-תרבותי והאתני של האוכלוסייה בישראל.
תקווה ושלום: בפזמון מופיעה השורה "אומרים שלום, רוצים שלום", שמבטאת את השאיפה המתמדת לשלום באזור, נושא מרכזי בחיים הפוליטיים והחברתיים בישראל.
תרבות משותפת: "רוצים שלום" מתאר אלמנטים תרבותיים רבים המצויים בישראל, כמו "חלב ודבש", "קפה עם תה", "דגל על דגל" "כובע טמבל" ו"כאפייה".
כל התיאורים הללו מייצגים שילוב של התרבויות הקיימות בישראל, הן של החברה הערבית והן של התרבות היהודית-ישראלית.
חיבור היסטורי: השורות "נתקע בשופר נביא את ההר" ו"הבה נגילה אל עתיד מאושר" מרמזות על המסורת היהודית, ומבטאות את הקשר התרבותי של ישראל לשטחה ול.
סמליות גאוגרפית: ב"הנילוס יזרום לתוך הירקון" וב"על כנף הירדן, על גב הגמל" ניתן לראות את הקשר הגאוגרפי והתרבותי בין ישראל לשכנותיה הערביות.
אחווה וגורל משותף: השורה "אתה ואני אחים לגורל" מדגישה את התחושות השותפות והאחווה, שמתבטאות בקשרים אישיים ואתניים בין תושבי המדינה.
ב-3 במרץ 1987 הוצג "רוצים שלום" כמועמד לכניסה למצעד הפזמונים השבועי של רשת ג'.
בשבוע שלאחר מכן דורג במקום ה-21. ב-7 באפריל עלה למקום השמיני – המיקום הגבוה ביותר אליו הגיע.
לבסוף, ב-5 במאי יצא מהדירוג השבועי לאחר שבעה שבועות צעידה רצופה.
במצעד השבועי של גלי צה"ל הגיע השיר למקום השישי.
"רוצחים בלי זהות" הוא סרט קומדיה-אימה-מדע בדיוני אמריקאי משנת 1988 שנוצר על ידי האחים צ'יודו .
עלילת הסרט מתרחשת בעיירה קטנה בה בני הנוער מייק (גרנט קריימר) וחברתו דבי (סוזן סניידר) עדים להתרסקות של אובייקט מסתורי ביער הממוקם בפאתי העיירה.
השניים הולכים למקום ההתרסקות ומגלים שם חללית של חוצנים מרושעים שנראים כמו ליצנים אשר עוסקים בחטיפות של בני אדם.
לאחר שהם מצליחים להימלט מהמקום הוא מנסים לדווח על התקרית למשטרה המקומית, אך רק השוטר דייב האנסן מאמין להם.
בהמשך הליצנים-חוצנים גורמים להרס רב ברחבי העיירה, ומשתמשים בכלי הנשק שלהם על מנת ללכוד ולהרוג תושבים רבים.
מייק, דייב והאחים טרנזי מחליטים לעקוב אחר הליצנים-חוצנים אל פארק השעשועים של העיירה, ושם הם נלחמים בליצנים-חוצנים ומתעמתים עם מנהיגם של הליצנים-חוצנים, ג'וג'ו קלאונזילה.
גרנט קריימר בתפקיד מייק טאבקו
סוזן סניידר בתפקיד דבי סטון
ג'ון אלן נלסון בתפקיד השוטר דייב האנסן
ג'ון ורנון בתפקיד השוטר קרטיס מוני
פיטר ליקסי בתפקיד פול טרנזי
הפסקול של הסרט הולחן על ידי ג'ון מסארי.
נעימת הנושא של הסרט, "Killer Klowns", נוצר ובוצע על ידי להקת הפאנק רוק (Punk rock) האמריקאית The Dickies ונכלל באלבומם "Killer Klowns from Outer Space" שיצא לשווקים ב-1988. סולן הלהקה לאונרד פיליפס כתב את השיר מבלי לראות את הסרט.
ב-9 באפריל 2018 חברת Arrow Films הוציאה לשווקים מהדורת בלו-ריי של הסרט אשר כוללת ראיונות, סרטים דוקומנטריים, אודישנים, סצנות שהוסרו מהסרט המקורי, ועוד.
רוק מתקדם הוא תת-ז'אנר של מוזיקת רוק שמקורו באנגליה בסוף שנות השישים עד שנות השבעים של המאה ה-20, ואשר התפשט לעוד מדינות באירופה ביניהן גרמניה, איטליה, וצרפת.
שורשיו ברוק הפסיכדלי, בדומה לסגנון הארט רוק, שנוצר מתוך שאיפה ליצור רוק מורכב ורציני יותר.
להקות ואמנים בזרם זה נטשו את סינגלי הפופ הקצרים לטובת טכניקות תזמוריות והלחנתיות המקושרות לרוב עם סגנונות כמו ג'אז ומוזיקה קלאסית, כדי להעניק למוזיקת הרוק את אותה רמת תחכום וכבוד מצד מבקרי מוזיקה.
בין השירים הופיעו גם סוויטות באורך 20–40 דקות, הכוללות השפעות סימפוניות, מוטיבים ונושאים מוזיקליים מורחבים, אווירה ומילים בסגנון פנטזיה, מדע בדיוני ואחרים, ותזמורים מורכבים.
רוק מתקדם ראה הצלחה מסחרית גדולה ועלייה בפופולריות בשנות השבעים, במיוחד באמצע העשור.
הלהקות ג'ת'רו טאל, פינק פלויד, יס, קינג קרימזון, קווין, ג'נסיס, אמרסון, לייק ופאלמר, קאמל, פוקוס , אוריה היפ, קנזס נחשבות למשפיעות ולחשובות בז'אנר.
הפופולריות של הז'אנר החלה לרדת בסוף שנות השבעים בגלל עלייה בפופולריות של הז'אנר המינימליסטי, פאנק רוק (Punk rock).
למרות זאת, גם בשנות השמונים הז'אנר זכה להצלחה מסחרית, על אף השינויים האישיים בהרכבים והשינוי בכיוון המוזיקלי.
הז'אנר התפתח מלהקות שעשו את מה שהיום נקרא פרוטו פרוג.
פרוטו פרוג הוא שם לאלבומים שיצאו בשנות השישים ובתחילת שנות השבעים, על ידי להקות כמו הביטלס, המודי בלוז, הדלתות, פרנק זאפה ועוד, ובהם הייתה מוזיקה נסיונית יחסית, שהיו בה מאפיינים שנלקחו ממוזיקה קלאסית, מג'אז, וממוזיקת עולם.
לרוק המתקדם יש כמה תתי ז'אנרים וביניהם רוק סימפוני, בו תזמורים וטכניקות הלחנה קלאסיים משתלבים במוזיקת רוק, הניאו פרוג הנוסטלגי שנוצר בשנות השמונים, סצנת הקנטרברי ששילבה ג'אז והומור שנוצרה בשנות השישים והשבעים, ותתי-ז'אנרים יותר נסיוניים ויותר אוונגרדיים ברוחם כמו רוק באופוזיציה שנוצר בסוף שנות השבעים.
רוק מתקדם השפיע על ז'אנרים כגון קראוטרוק ופוסט-פאנק, ובמשך השנים, התמזג עם סגנונות רוק אחרים כדי ליצור תתי-ז'אנרים נוספים כגון מטאל נאו-קלאסי ופרוגרסיב מטאל.
הרמוניות מורכבות ופיתוח מוטיבים מוזיקליים בטכניקות קלאסיות.
מבנה ייחודי ומורכב של היצירות, הגורם לעיתים קרובות ליצירות ארוכות מאוד למשל: Atom Heart Mother של פינק פלויד, Close to the Edge של להקת יס, Tarkus של אמרסון, לייק ופאלמר ו-Supper's Ready של ג'נסיס.
(עד אלבום שלם שכולו יצירה אחת) כמו: Thick as a Brick ו-A Passion Play של ג'ת'רו טאל ו־Tubular Bells של מייק אולדפילד,the snow goose של קאמל salisbury יוריה היפ
וירטואוזיות המתבטאת בקטעי סולו ארוכים.
משקלים אסימטריים (מקצבים שאינם מרובעים או משולשים, למשל תשע שמיניות או חמישה רבעים) שינוי תכוף של משקלים, או הופעת מספר משקלים שונים באותה יצירה.
כלים אקוסטיים קלאסיים (כינור, חליל, חצוצרה, עוגב, ויברפון, טימפני).
שימוש נרחב במקלדות וסינתיסייזרים אנלוגיים ודיגיטליים, כדוגמת המלוטרון והמוג.
שפה ותכנים ספרותיים המשמשים גם לגיבוש אלבומי קונספט, (לדוגמה 2112 של Rush).
ריבוי קטעים אינסטרומנטליים-לעיתים אלבומים שלמים ללא שירה, (כדוגמת The Snow Goose של קאמל), ולעיתים קטעי סולו לתופים.
שירים אשר מילותיהם עוסקות בסיפור מרכזי לדוגמה: פיטר גבריאל מג'נסיס כתב שירים שעסקו בסיפורים סוריאליסטיים ורוג'ר ווטרס מפינק פלויד שכתב על חמדנות, טירוף ומוות.
אלבום קונספט - אלבום שכל השירים בו עוסקים בנושא מרכזי.
פוליריתמיקה ("ריתמיקה"=משקלים; "פולי"=רבים), שימוש בשני משקלים או יותר, בו-זמנית (למשל: המתופף מנגן שש שמיניות והקלידן ארבעה רבעים, בעת ובעונה אחת).
אטונליות - יצירה ללא מרכז טונאלי ברור (אופייני למוזיקה מודרניסטית).
פוליפוניה - ("פוניה"=קולות,"פולי"=רבים); שימוש בשתי מלודיות או יותר, בו-זמנית, המוביל ליצירת קונטרפונקט בין הכלים השונים.
קרוס - אובר פרוג - (CROSSOVER PROG)- שילוב של מוזיקת רוק מתקדם אשר יש לה קשר מוזיקלי למוזיקה פופולרית - בין אם זה בחוסר הדגש על יצירות מורחבות, או על ידי השפעה ממוזיקת המיינסטרים.
אמני פרוג קרוסאובר הם בעיקר אומנים פרוגרסיביים עם אלמנטים של מוזיקה פופולרית.
להקות ואומנים מייצגים: מייק אולדפילד, סטיבן ווילסון, סופרטרמפ, המודי בלוז, קייט בוש, פיטר גבריאל.
רוק סימפוני – שימוש בתיזמור רחב היקף, או בסינתיסייזרים המדמים תזמורת גדולה.
להקות מייצגות: ג'נסיס, יס, אנגלגארד.
רוק מתקדם אקלקטי – מוזיקה בעל השפעות מכמה מקורות מוזיקליים (בנוסף למוזיקה קלאסית וג'אז).
להקות מייצגות: קינג קרימזון, ואן דר גראף ג'נרייטור, ג'נטל ג'ייאנט
סצנת קנטרברי – שילוב בין רוק מתקדם ובין ג'אז בריטי הומוריסטי.
להקות מייצגות: סופט מאשין, נשיונל הלת', גונג.
זהול – רוק מתקדם בעל השפעות ג'אז מודרני ומוזיקה קלאסית מודרניסטית.
להקות מייצגות: מאגמה, יוניברסל טוטם אורקסטרה.
פרוג פולק – שילוב בין מוזיקה עממית, דהיינו Folk, עם רוק מתקדם.
להקות מייצגות: ג'טרו טאל, גריפון.
פרוג פסיכדלי רוק מתקדם עם השפעות פסיכדליה ורוק חלל.
להקות מייצגות: פינק פלויד, אילוי.
קראוטרוק – כינוי לרוק בגרמניה ששילב בין מוזיקה קלאסית, אלקטרונית ורוק.
להקות מייצגות: פופול וה, אש רה טמפל, אמון דול
אוונט-פרוג – שילוב בין מוזיקה מערבית אוונגרדית ובין רוק מתקדם.
– יוניברס זירו, הנרי קאו.
נאו פרוג – רוק מתקדם פשטני – יחסית שהתפתח בשנות השמונים באנגליה.
להקות מייצגות: מריליון, איי קיו, פנדרגון.
פרוג מטאל – שילוב בין הבי מטאל ובין רוק מתקדם בעיקר משנות התשעים והלאה.
להקות מייצגות: דרים ת'יאטר, סימפוני אקס, אופת', טול.
בשולי התעשייה פעלו מספר אמנים בעלי הכשרה מוזיקלית קלאסית שיצרו רוק מתקדם מדי פעם.
הבולטים ביניהם הן להקות שנות השבעים זינגלה, להקת אטמוספירה, קצת אחרת, ארבע-עשרה אוקטבות, וששת; וחברים מהלהקות הללו, בעיקר שלמה גרוניך, שם טוב לוי, יוני רכטר ואבנר קנר.
כיום מתבלטות הלהקות אגרול, סוסיתא, סימפוזיון, מג'נטיק, סולסטיס קויל, טליאוף, אבק ומקאמה.
פרוטו פרוג הוא שם כולל לסגנונן של כמה להקות שקדמו לז'אנר הרוק המתקדם.
פרוטו פרוג אינו סגנון או ז'אנר אלא מאפיין של כמה אלבומים של להקות שפעלו בשנות השישים ואלבומיהם גרמו לפיתוח ויסוד הרוק המתקדם.
אלבומי הפרוטו פרוג יצאו בין השנים 1966 עד 1969 (בעיקר בבריטניה) והתאפיינו במוזיקה מורכבת ומתוחכמת יותר, במטרה לפרוץ את הגבולות ואת המחסומים של המוזיקה באותה תקופה.
פרוטו פרוג אינו נחשב לז'אנר ולכן לא מגדירים את הלהקות או את האלבומים כ"פרוטו פרוג".
המונח "פרוטו פרוג" מתאר את המוזיקה שגרמה להיווצרותו של הרוק המתקדם.
הביטלס - Revolver - (רוק פסיכדלי)
המודי בלוז - Days of Future Passed - (רוק סימפוני)
דיפ פרפל - Shades of Deep Purple (הארד רוק/הבי מטאל-סימפוני)
פרוקול הארום - Procol Harum
איט'ס אה ביוטפול דיי - It's A Beautiful Day
רוק מתקדם הוגדר במקור כ"רוק קלאסי" (classical rock) בו להקת רוק מנגנת יחד עם תזמורת, אך המונח נוצר מהמיזוג של מיילס דייוויס בין סגנונות שונים כמו פיוז'ן, הבי מטאל, פולק רוק עם סגנון אקספרימנטלי של להקות גרמניות.
המונח לא מתאר סגנון אחד אלא שילוב של סגנונות רבים.
ג'רי אווינג העורך של "פרוג מגזין" (Prog Magazine), הסביר ש"פרוג הוא לא רק צליל, אלא גם חשיבה", וגיטריסט להקת דרים ת'יאטר ג'ון פטרוצ'י מציין כי המונח הוא היעדר של גבולות סגנוניים.
הופעת אלבומי הקונספט ושורשיו של הז'אנר באלבומי רוק פסיכדלי והופעות שהציגו מוזיקה וליריקה חזותית.
רוק מתקדם לא נועד לריקודים קצביים המגדירים סגנונות רוק אחרים, והוא יותר סביר מאשר סגנונות אחרים במוזיקה פופולרית לניסויים עם מבנה הלחנה, כלי נגינה, הרמוניה וקצב, ותכנים ליריים.
מוזיקאים ברוק המתקדם בדרך כלל מראים נגינה גבוהה ומשכילה בכלי הנגינה בו מנגנים אך לא תמיד במקרה.
למשל גרג לייק ובוז בארל מקינג קרימזון לא היו נגני בס בהתחלה כפי שהם ידועים כיום, הם ניגנו בהתחלה בגיטרה.
פינק פלויד ובריאן אינו הם דוגמאות בולטות לאמנים אשר בונים קטעים מורכבים מחיבור של קטעים פשוטים ושהם וירטואוזים ושולטים באולפני ההקלטות כדי לעשות זאת.
שירי רוק מתקדם בדרך כלל נמנעים ממבנה של שירים רגילים במוזיקה פופולרית (בית-פזמון-בית), והאורך הלא רגיל של יצירות אלו, השירים נמנעים מאורך רגיל של סינגל שהוא בדרך כלל 3 דקות.
צורות מוזיקליות מיטשטשות באמצעות השימוש במקטעים ארוכים ושל פתיחה מוזיקלית הגשר המוזיקלי מפריד בין המקטעים, שתוצאות הן סוויטות בסגנון קלאסי.
הקומפוזיציות בדרך כלל דומות למחרוזות, אך ביצירות יש יותר קשר בין הקטעים בניגוד למחרוזות בלי קשר בין הקטעים.
מעברים בין קטעים אקוסטיים ובין קטעים חשמליים מקדמים את הדינמיקה.
המעברים בדרך כלל מערבבים מוזיקה כתובה, השפעות קלאסיות ואלתורים של הלהקה.
קטעים אלה מדגים את הווירטואוזיות של חברי הלהקה והן מנוגדות למוזיקת פופ בה יש רק חבר אחד מוביל בלהקה.
אף על פי שכמה שירי רוק מתקדם נמשכים 3–5 דקות, להקות כמו קראפטוורק השתמשו בכמה מאפיינים ממוזיקת הפופ שנוצרו ביצירות ארוכות מקרה לא נדיר בז'אנר.
היצירות הארוכות הן בדרך כלל תוצאה של ניסיון עם אלמנטים של מוזיקה קלאסית, למרות שמנקודת מבט אלטרנטיבית יש טענה האומרת שהיצירות באות מהחקירות במורכבויות המתאפשרות במוזיקה הפופולרית.
למרות זאת, להקות כמו שאלו טכניקות מהמוזיקה הקלאסית בשיריהן.
קלידן להקת ג'נטל ג'ייאנט, קרי מיניר התמחה בהלחנה בעיקר בזכות לימודיו באקדמיה המלכותית למוזיקה, בדרך כלל נודע השימוש בקונטרפונקט בשירי הלהקה.
שירי להקת קנזס כמו "Miracles out of Nowhere" בדרך כלל כוללים מעברים בהם הכינור וקלידים או יותר וגיטרות שכולם מנגנים בחלקים של קונטרפונקט ביצירות הלהקה.
ב-"Close to the Edge" של להקת יס, משתמשת הלהקה בטכניקות הלחנה קלאסיות שפותחו על ידי חזרות שונות של הנושא המוזיקלי במבנה של היצירה.
אלמנטים של מוזיקה קלאסית לפעמים מושאלים מפני המשמעות התרבותית שלהם.
יס בדרך כלל משתמשים בקטעים קונטרפונקטיים כדי ליצור את הרושם של סגנון הבארוק, כמו בקטע הדומה לפוגה בדקה השמינית של "Close to the Edge" ובסולו הצ'מבלו ב-"Siberian Khatru".
ג'נטל ג'ייאנט יצרו הרגשה ימי-ביניימית דרך השימוש במדריגל.
להקות רוק מתקדם הרחיבו את אוסף כלי הנגינה מאשר להישאר עם כלי נגינה של רוק (גיטרה, גיטרת בס, קלידים, תופים) על ידי הוספה של כלים הנפוצים בסגנונות שונים כגון פולק, ג'אז או מוזיקה קלאסית.
מספר להקות במיוחד בהתחלתו של הז'אנר, הקליטו את אלבומיהם עם תזמורת שלמה.
המודי בלוז שהיו אז להקת בלוז שהלכה בעקבות הפלישה הבריטית עם להיט, הגיעו להצלחה מסחררת עם האלבום Days of Future Passed.
באלבום נוגנו תזמורים ששילבו את הלהקה עם תזמורת שלמה, עם פתיחות של התזמורת כדי לגשר בין השירים הפשוטים.
השימוש בתזמורת היה יקר מדי ולכן גבה המון כסף מלהקות אשר השתמשו בתזמורות לאלבומיהן.
לכן להקות כמו המודי בלוז פנו למלוטרון.