tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
הוא תפס את התורה שבעל פה כצורך הכרחי שדרכו ניתן לממש את רצון האל בעולם.
משמעותה של המסירה שבעל פה היא שהתורה אינה מציגה רעיון סטטי אלא היא מתפתחת על ידי חכמי התורה בהתאם לצרכיו הרוחניים של כל דור.
הצורך בתורה שבעל פה נובע מכך שישנם רעיונות רבים שבתוכם גרעין של אמת, אך לא כל הזמנים כשרים לקבלתם.
התורה שבעל פה למעשה היא פעולה של חכמים, שבמהלכה נבחן כל רעיון בהתאם להקשרו ולזמנו.
רעיונות שאינם הולמים את צורכי הדור נדחים לזמן מאוחר יותר.
תפיסה זו מביאה לעמדה רדיקלית שלפיה הטוב והרע אינם מוחלטים אלא תלויי הקשר.
דבר שנתפס כרע בדור אחד עשוי להפוך לטוב בדור אחר.
דוגמה לכך מביא רבי צדוק מקורח שטען לדמוקרטיזציה של הקדושה ורצה לבטל את מעמד הכוהנים.
לדעת רבי צדוק, קורח צדק בדרישתו, אלא שהעולם לא היה כשיר לכך בימיו.
אולם אין זה אומר שעמדתו של קורח נדחית לתמיד; בימות המשיח תורתו של קורח תהיה הגישה השלטת ולכן לא יהיו מעמדות והבדלים בקדושתם של הבריות.
גישה זו מראה כי התורה איננה מציגה הלכה אידיאלית, אלא הלכה שמתאימה לזמן ולמקום ולכן היא עשויה להשתנות כשהתנאים משתנים.
רעיון דומה מציג רבי צדוק בפרשנותו למצווה על הקמת מקדש.
לפי דברי רבי צדוק, מדובר במצווה שניתנה לאחר חטא העגל ויש בה צורך לתיקונו של חטא זה.
את חיבורו הראשון הוא כתב בגיל 17 (בשנת ה'ת"ר), באותן שנים כתב עוד חיבורים, ונדפסו מכתב ידו.
בנוסף כתבו תלמידו את דרשותיו ומהם הדפיסו את הסדרה פרי צדיק וסיפחו לה קונטרסים מכתב ידו.
דברי סופרים עם קונטרס זכרונות
הערות לדברי ימי ישראל, על ספר שם הגדולים, נדפס בשם הגדולים החדש.
ספר הזכרונות, נכתב על ידו בשנת ה'ת"ר.
בסופו נדפס קונטרס "משיב הטענה" שנכתב בשנת ה'תר"ב, על מצוות קדוש החודש – תשובה על החיבור "מגילת טענות".
הוא כתב ספר הזכרונות הקצר – השיטות במנין מצוות האמונה והלכותיהם, וספר הזכרונות הארוך על מצוות האמונה.
ישראל קדושים (מכתב ידו) – מעלת קדושת ישראל.
לבושי צדקה (מכתב ידו) על ספרי בעל הלבושים
משיב צדק, על ישיבה בסוכה בשמיני עצרת ונלוה אליו ד' דרושים שדרש בבר המצוה שלו.
פרי צדיק ח"א על בראשית וחנוכה ור"ח.
בסופו קדושת שבת עם קונטרס שביתת שבת (מכתב ידו) – סיכום מצוות השבת עשה ולא תעשה בסגנון ספר הזכרונות.
פרי צדיק ח"ב על שמות ופורים וד' פרשיות
פרי צדיק ח"ג על ויקרא פסח ול"ג בעומר
פרי צדיק ח"ד על במדבר וחג השבועות
פרי צדיק ח"ה על דברים, ימים נוראים וחג הסוכות
קומץ המנחה, נכתב בשנת התר"ג
רסיסי לילה עם קונטרס דברי חלומות – דברי תורה שנתגלו לו בחלום.
שיחת מלאכי השרת עם קונטרס שיחת שדים (מכתב ידו)
תפארת צבי ח"א על שו"ע יורה דעה
תפארת צבי ח"ב שו"ת על הלכות טבילה, נדה ומקוואות
תקנת השבין, על מצוות התשובה
מראה מקומות לספר המידות של רבי נחמן מברסלב
חידושים ופלפולים רבים שכתב רבי צדוק נשארו בכתב-יד ורובם הגדול אבד בימי השואה.
כמו כן, נשארו ממנו כתבים משנת ה'ת"ר (1839) באסטרונומיה, הנדסה ואלגברה.
מפתחות לכתביו – מפתח עניינים, ומפתח ספרים, אבא צבי ניימאן עורך, ירושלים תשנ"א, מהדורה שנייה, תשס"ו.
הרב אליעזר מלמד הוציא לאור את רוב הספרים שנכתבו על ידי ר' צדוק במהדורה חדשה מפוסקת, עם השלמת והרחבת מאמרי חז"ל, תוכן ומפתחות.
במהדורה זו צורפו החוברות לספרים בשונה מהמהדורות הקודמות (תשמ"ח - תשס"ח, ישיבת בית אל, מכון הר ברכה).
כמו כן ספרי "פרי צדיק" יצאו במהדורה חדשה מנוקדת ועם הרחבות ומקורות בהוצאת המכון התורני אור עציון.
ורנר, אוצר המחשבה של ר' צדוק הכהן מלובלין – לקט ערוך מכל ספריו לפי נושאים.
אברהם שבתי ליפשיץ, הגדה של פסח פרי צדיק – לקט ערוך מספריו על הגדה של פסח
הרב חיים הירש, חי גואלי – תורת הגאולה של ר' צדוק הכהן מלובלין
חנוך בן ארזה, תבל בצדק – לקט אמרים בביאור עניינם של ימות עולם מתורתו של ר' צדוק הכהן מלובלין
מעבר לעלטה (ראה אור בעברית גם כצד שמאל של החושך; במקור באנגלית: The Left Hand of Darkness) הוא רומן מדע בדיוני מאת הסופרת האמריקאית אורסולה לה-גווין שיצא בשנת 1969. זוכה פרס הוגו ונבולה.
הספר מתאר את העולם "גתן" (Gethen) אשר בו חי גזע תבוני שייחודו בכך שהפרטים בו הם א-מגדריים.
ליתר דיוק, כל פרט הוא חסר מין מלבד בזמן קיום המגע המיני עם פרט אחר, אשר מתרחש בתזמונים קבועים, אחת לחודש, אז הוא נוטה לקבל את התפקיד הנקבי או הזכרי.
הנטייה אינה עקבית, כלומר בכל מגע מיני עשוי פרט מסוים לתפקד כזכרי או נקבי ואין אפשרות לבחירה רצונית של התפקיד (מלבד בעזרת שימוש בסמים - תופעה שמתייחסים אליה בשלילה בגתן.
ישנו גם מספר מסוים של "סוטים" אשר להם יש נטייה גנטית לאחד המינים.
מצבם החברתי מזכיר את זה של ההומוסקסואלים).
הספר כתוב כדו"ח מסע של נציג מטעם ארגון המאחד גזעים תבוניים אחרים ביקום, המנסה לשכנע את אותו עולם להצטרף לארגון.
הסופרת הוסיפה הקדמה למהדורה של 1976. בהקדמתה, היא מגדירה את האופי והמטרה של כתיבת המדע בדיוני ומתארת את הכוונה שלה בכתיבת הרומן.
היא עומדת על כך שכתיבת המדע הבדיוני היא לא אקסטרפולציה אלא, תיאור של אמת העל שהמחבר חושף בדרך שהיא לעיתים קרובות מורכבת ודו-משמעית.
בנוסף, היא מכלילה את המטרה של רומנים באומרה כי רומנים טובים אמורים לשנות את הקורא בדרך שאי אפשר לתאר אחרי שהם סיימו לקרוא את הספר.
לאחר מכן היא מתקדמת לטענה רחבה שלפיה הז'אנר הבדיוני כולו הוא מטפורה, ובמיוחד כאשר מדובר בכתיבה על אודות עתיד דמיוני שאותו לא ניתן לתאר בכל דרך אחרת מאשר מונחים מטאפוריים.
צָדוֹק הַכֹּהֵן (או צדוק בן אחיטוב), דמות מקראית, היה אחד משני הכהנים בתקופת מלכותו של דוד המלך, ומונה לתפקיד הכהן הגדול בבית המקדש בירושלים על ידי שלמה המלך, לאחר גירושו של אביתר מן הכהונה.
צדוק היה התשיעי בדורות בני אלעזר.
כיהן במשכן גבעון, לאחר העלאת ארון הברית לירושלים, שבה השתתף וכיהן בירושלים יחד עם אביתר.
בתקופת מרד אבשלום, צדוק ואביתר, יחד עם בניהם, אחימעץ בן צדוק ויונתן בן אביתר, נשארו נאמנים לדוד, והופיעו יחד עם ארון הברית, כשבדעתם להצטרף אל דוד בבריחתו.
דוד סירב לסיוע זה, ושלח אותם חזרה לעיר, אך מינה את בניהם כרצים שתפקידם ליידע אותו על ההתפתחויות בעיר ולהעביר את מסריו של חושי הארכי.
בתום המרד, שמשו צדוק ואביתר בתור שליחיו של דוד אל זקני יהודה ואל עמשא בן יתר, כדי לשכנעם להמליך את דוד מחדש.
במאבק הירושה בין אדוניהו לבין שלמה, צדוק צידד בשלמה והמליך אותו במשיחה.
נאמנותו השתלמה, אביתר, שותפו לכהונה, גורש וצדוק, שנמשח מחדש לכהונה בד בבד עם משיחת שלמה, נשאר כהן גדול יחיד.
לפי הנאמר בספר יחזקאל, רק בני צדוק ראויים לכהונה גדולה.
בכך התמלאה למעשה הנבואה לעלי הכהן בשילה, והכהנים לבית עלי, שאביתר היה מצאצאיו, פסקו מלכהן ככהנים הגדולים בממלכת יהודה.
חז"ל, על פי הקושי בפסוקים המתארים את מעשי הכהנים במרד, בו נראה כי אביתר הוא המנהיג, אך דוד פונה אל צדוק מזהים נקודה זו כנקודה שבה נדחה אביתר וצדוק החל לשמש ככהן גדול במקומו:
במונח המקרא, הכהנים בני צדוק הם כהנים צאצאי "צדוק הכהן".
בעת תקופת בית ראשון הם אובחנו כנאמנים לָקדוש ברוך הוא בזה שלא נכנעו לעבוד עבודה זרה בעת ששאר העם - ועימם הכהנים - בחרו באלילויות שונות למיניהם.
בספר יחזקאל מופיע שרק הכהנים הללו יטלו את שירות העבודות העיקריות בבית המקדש השלישי.
על פי המסורת, מתנאי בחירת כהן גדול הוא שהנבחר יהיה מן הכהנים בני צדוק.
וכן עולי בבל הקפידו על כך בעת ייסוד בית שני.
צאצאיו של צדוק המשיכו לכהן במשרת הכהונה הגדולה עד שאנטיוכוס הרביעי הפקיע אותה מידיהם בשנת 172 לפנה"ס, לאחר הדחתם המשיכו צאצאיו לכהן ככהנים גדולים במקדש חוניו עד לסגירתו בשנת 73 על פי פקודת השלטונות הרומאים.
לפי השערתו של ד"ר אברהם גייגר, שמה של כת הצדוקים שפרחה בשלהי תקופת בית שני נגזר משמו של צדוק, כיוון שראשיה היו כהנים גדולים וייתכן שהתייחסו לצדוק.
כמוהו סבורה גם פרופ' רחל אליאור מן האוניברסיטה העברית, שלטענתה מגילות קומראן, המיוחסות בידי כותביהן ל"כהנים בני צדוק ואנשי בריתם", נכתבו על ידי הצדוקים, ואילו האיסיים לא היו קיימים כלל; טענות אלה נדחו על ידי רוב חוקרי המגילות.
עוד מציינים החולקים על השערתו של גייגר כי הייחוס לצדוק ממרחק של כמעט אלף שנים הוא בעל סבירות נמוכה, וכי בדברי חז"ל מוזכר שמקימי הכת היו צדוק וחבירו בייתוס, מתלמידי אנטיגנוס איש סוכו שפעל בשנות המאה ה-3 לפנה"ס, ושמה של הכת אינו רומז לצדוק הכהן אלא לצדוק תלמיד אנטיגנוס.
מקור הלגיטימיות וההשראה של מלכי בריטניה הוא שלמה המלך כפי שמוצא ביטויו בהמנון טקס הכתרתם -צדוק הכהן של גאורג פרידריך הנדל.
המלחין הבריטי טוני בריטן עיבד את היצירה ויצר על בסיסה את המנון ליגת האלופות של אופ"א.
צד שלישי הוא גורם המעורב בקשר המתקיים בין שני צדדים.
הצד השלישי, או כפי שנהוג לכנותו צד ג' (קרי: צד גימל), אין לו קשר ישיר לצדדים, אך פעולה כלשהי הקשורה בו – משפיעה על הקשר ביניהם.
בדרך כלל נעשה שימוש במונח זה בתחום הכלכלה והמשפט.
חוזה השכרת דירה כולל התקשרות בין שני צדדים: בעל הדירה המשכיר והדייר השוכר.
החוזה ביניהם יכול לכלול סעיף המאפשר לשוכר לתת לצד שלישי (אדם אחר שאיננו צד לחוזה) להשתמש בדירה, או שיכלול סעיף האוסר שימוש כזה.
פוליסת ביטוח היא חוזה בין מבוטח לחברת ביטוח, העוסק בפיצוי למבוטח במקרה של נזק שנגרם לו.
ביטוח צד ג' מבטיח פיצוי לאדם שאינו המבוטח (ולכן אינו צד לחוזה הביטוח) על נזק שגרם לו המבוטח.
צד א' וצד ב' מתייחסים לשני צדי תקליטי 7 אינץ' שעליהם יצאו סינגלים מתחילת שנות החמישים.
במהלך הזמן קיבלו המושגים משמעות נוספת והתייחסו לסוג השירים שבאופן מסורתי מופיעים בכל צד: בצד א' מופיע השיר שהיוצר מוציא ומקווה שיהפוך ללהיט ויזכה להשמעות רבות ברדיו (ובהמשך להקרנת הווידאו קליפ בערוצי המוזיקה) ובצד ב' מופיעים שירים משניים יותר אך בעלי ערך אומנותי רב יותר.
במחצית הראשונה של המאה העשרים, כשעוד השתמשו בתקליטי "שלאק" 78 סל"ד, המושגים צד א' וצד ב' התייחסו רק לפן הפיזי של הסינגל.
התקליטים היו מגיעים לתחנות הרדיו והשדרנים היו מנגנים את השירים משני הצדדים ללא הבחנה.
בתחילת שנות החמישים, עם המצאתם של תקליטי ה"ויניל" 45 סל"ד, הופיעו הסינגלים הראשונים.
בתחילה חברות התקליטים היו שמות בכל צד שיר אחד בצורה אקראית.
כך נוצר לעיתים מצב שבו יצאו סינגלים ששני השירים שהופיעו על גבי שני צדיהם הפכו ללהיטים.
במהלך השנים, עם התבססותם של תקליטי ה"ויניל" כמדיה המקובלת להפצת מוזיקה, הופיעו אלבומי המוזיקה הראשונים.
מאז נהוג שבמקביל להוצאת אלבום מוזיקה חדש ובמהלך מספר חודשים אחריו מוציאים מספר סינגלים, בדרך כלל שלושה או ארבעה סינגלים במרווח של חודשיים-שלושה אחד מהשני.
על גבי כל סינגל הופיע על צד א' שיר מהאלבום שנועד להיות להיט.
לעומת זאת, על צד ב' היה שיר שלא נכנס לאלבום, קטע אינסטרומנטלי, או שיר שלא התאים להשמעה ברדיו.
עם התחלת השימוש בקלטות שמע ואחר כך בתקליטורים, ההבחנה הטכנית בין צד א' וצד ב' הפכה לחסרת משמעות.
בתחילה עוד יצאו קלטות כסינגלים במתכונת של תקליטים (שיר אחד בכל צד), אך בהמשך שיטת ה"מַקְסִי-סִינְגֶל" (סינגל שמכיל שלושה-ארבעה שירים ולא שניים) הפכה למקובלת יותר, והשימוש בהן כ"סינגל" רגיל נעלם מן התעשייה.
בתחילת שנות התשעים התקליטור הפך לתקן המדיה הסטנדרטי להפצת מוזיקה.
מאחר שלתקליטור אין צדדים, המושגים הטכניים צד א' וצד ב' נעלמו.
אמנם עדיין מפיצים סינגלים על-גבי תקליטים, אך בקנה מידה מצומצם, ואופן הפצה זה נועד בעיקר למעריצים או לתקליטנים.
עם הופעתן של ההורדות החוקיות והזרמת המדיה, הסינגל הלך ונעלם מבחינה פיזית.
למרות זאת, המונח צד ב' שימש זמן רב את האמנים ואת מפיצי המוזיקה כשם כולל לכל קטעי הבונוס שמצורפים לשיר העיקרי.
מאז הופעת אלבומי המוזיקה, נוצר הצורך לספק לסינגלים ערך מוסף.
כך, למעשה, קיבל צד ב' את המשמעות האמנותית שלו.
לרוב הוא היה אחד מהבאים:
גרסה שונה של צד א' (למשל גרסה אינסטרומנטלית או "רמיקס")
שיר נוסף מאותו אלבום שלא התאים להיות צד א'
שיר שלא נחשב טוב מספיק בשביל האלבום
שיר שלא התאים מבחינה סגנונית-אמנותית לאלבום
שיר שלא הושלם לפני הפצת האלבום
מאחר ששני הצדדים של הסינגל מתחלקים שווה בשווה בתמלוגים, יוצרים ניסו להכניס את שריהם לצד ב' של אמן פופולרי, ובכך למעשה מרוויחים כסף ופרסום מהפופולריות של צד א'.
לעיתים רחוקות קורה שצד ב' הופך להיות הלהיט ולא צד א'.
מצב זה התרחש בעיקר כששדרני הרדיו העדיפו את צד ב' על פני צד א' והעדיפו להשמיע אותו.
לעיתים עוד יותר רחוקות קורה מצב בו שני השירים באיכות גבוהה והסינגל יוצא כאשר על גביו שני להיטים פוטנציאליים.
כזה נקרא "צד א' כפול".
במקרה הזה לשני השירים מצולם "וידאו-קליפ" ושניהם מנוגנים ברדיו.
לעיתים יותר נדירות אמנים מוציאים "צד א' משולש" ועליו שלושה להיטים פוטנציאליים.
תופעה זו גררה אחריה תופעה נגדית והומוריסטית של הוצאת צד ב' כפול.
בנוסף, לעיתים אמנים מוציאים שירים כ"צד ב'" ובהמשך מקליטים אותם מחדש או עושים להם "רמיקס" חדש, ומפיצים אותם כרצועה באלבום ואף כצד א'.
סוגי חומרים מוזיקליים משניים שאינם צד ב'
שירים שהופיעו כצד ב' שונים משירים אחרים של אמנים שלא הופיעו על גבי אלבום, כמו חומרים שטרם יצאו לאור.
שירים אלו לא נועדו להופיע באלבומים או בסינגלים.
בנוסף לשירים אלו, ישנם שירים שנחתכו בעריכת האלבום, שגם הם, בניגוד לשירי "צד ב'", לא זוכים לצאת לאור.
בנוסף לאלו, ישנם שירי ה"דמו" (הדגמה) הקלטות מוקדמות של שירים שזכו בהמשך לעיבוד מחודש והוצאה על גבי אלבום או סינגל.
כל השירים האלו הופכים לנדירים ובגדר "פריט אספנות" עבור המעריצים.
לעיתים חברות התקליטים מוציאות אלבומים ישנים במהדורות חדשות ועל-מנת להפוך אותן לאטרקטיביות יותר הן מוסיפות להן את אותם שירים והקלטות שלא יצאו לאור בעבר.
במקרים מסוימים אמנים מוציאים אוספים המורכבים אך ורק משירי צד ב' וחומרים נדירים שלא ראו אור בעבר.
אוספים אלו מכוונים בעיקר לקהל המעריצים שלהם ולא נועדו להיות פופולריים בקרב הקהל הרחב.
באינטרנט, המחשב הביתי מהווה "לקוח" שמקבל את המידע שהגיע מהשרת, ומציג אותו למשתמש באמצעות תוכנה ייעודית, לרוב דפדפן.
המושג "תכנות בצד הלקוח" מתאר את הפעולות שמבצעים הדפדפן ושאר חלקי המחשב של הלקוח, כדי להציג על צג הלקוח את הדף שהגיע מהשרת.
בראשית ימיה של רשת האינטרנט, עת נוצר צורך להציג באינטרנט מידע גם בצורה גרפית (להבדיל מהעברת טקסט בלבד), פותחה למטרה זו שפת התגיות HTML.
התגיות, המהוות הוראות מוסכמות ליצירת מצג גרפי סטטי, נשמרות כקובץ טקסט בעל סיומת .html או .htm אשר מאוחסן על השרת.
כאשר המחשב המרוחק מבקש מהשרת גישה אל הקובץ הזה, נשלח אליו תוכנו, ולפיו הדפדפן בונה את הדף בצד הלקוח.
המגבלה העיקרית של שפת ה-HTML היא שהיא מסוגלת ליצור דפים סטטיים בלבד.
כדי לשפר את חוויית המשתמשים, וכדי ליצור שמישות גבוהה, פותחה שיטה שכונתה Dynamic HTML ומטרתה לאפשר דפים דינמיים ואינטראקטיביים, על ידי רשימת הוראות לדפדפן לבצע שינויי עיצוב שונים, למשל, במקרים מוגדרים, כמו בעקבות פעולה של המשתמש.
כדי לבצע פעולות אלו פותחו שפות תכנות המיועדות לפעול בצד הלקוח, כשהבולטות בהן הן JavaScript, ActionScript, ושפת Java בצורת ההפעלה המכונה Applet.
שפות אלו הן שפות תוכנה לכל דבר, אך בניגוד לרוב שפות התוכנה הרגילות ובניגוד לתכנות בצד שרת, בחלק מהמקרים קוד המקור של שפות אלו נשלח כמו שהוא אל הדפדפן, כשהוא משולב בקוד ה-HTML או כקובץ נפרד.
הדפדפן פועל כמפרש ומבצע את ההוראות, או מעביר את הקוד לPlug-in.
כך הדף יכול להשתנות מיידית, ללא צורך בשליחת בקשה לשרת וקבלת דף מעודכן.
לרוב, שפות תכנות בצד לקוח משמשות לבדיקה ראשונית של הקלט, וכן לשינוי אופן הצגת הדף (מהצורה הראשונית שהורה קוד ה-HTML) בעת אירוע כלשהו.
לדוגמה, ניתן להורות שאלמנט מסוים בדף ישנה את תכונותיו (כגון מיקום, צורה או אפילו תוכן) בעת מעבר העכבר מעליו.
כמו כן ניתן באמצעותן לשלוט על חלק מרכיבי המחשב, למשל, להורות להדפיס את הדף הנוכחי בעת אירוע מסוים (כמו לחיצה על קישור).
כשהאינטרנט הפך אינטראקטיבי ושולבו בו טפסים, תכנות בצד לקוח נעשה חיוני: הוא מאפשר לבדוק טפסים לפני שליחתם, להציג ולהסתיר אזורים בדף, ליצור חלונות עריכה אינטרנטיים מסוג WYSIWYG (כמו אלו שמשמשים בפורומים וכדומה), להקפיץ חלונות פופ אפ ועוד.
קיימים יישומים נוספים הפועלים דרך האינטרנט ומהווים צד לקוח.
עם יישומים אלה ניתן למנות תוכנות FTP, מנהלי הורדות, לקוחות שיתוף קבצים כמו אימיול וביטורנט, ו-ווידג'טים המתממשקים לאתרי אינטרנט ועושים שימוש בטכנולוגיות חדשות כמו Silverlight ודומותיה, המאפשרות לפתח יישומים המיועדים לשולחן העבודה ולאינטרנט כאחד.
דוגמה נוספת לצד לקוח - תוכנות המציגות תוכן מהאינטרנט בהתאם לדרישת המשתמש.
בין התוכנות האלה ניתן למנות את Google Earth ואת תוכנת הלקוח של Second Life.
צדוק יחזקאלי (נולד ב-20 במאי 1956) הוא עיתונאי ישראלי, זוכה פרס סוקולוב.
יחזקאלי נולד ב-20 במאי 1956. עבד בעיתון ידיעות אחרונות, והחל את דרכו ככתב לענייני ספורט ומשפט.
בספטמבר 1987 נדקר בידי אוהד של קבוצת הכדורגל בית"ר ירושלים לאחר משחק ליגה אותו סיקר.
זאת לאחר שחמישה חודשים קודם לכן הוכה בידי אוהדי הקבוצה.
לאחר שהחלים נשלח יחזקאלי ככתב העיתון לניו יורק, שם עבד כעשר שנים.
לאחר שובו מניו יורק עסק יחזקאלי בכתיבה בנושאים מגוונים, כולל תחקירים וכתבות עומק בשטחים.
בשנת 2002, בעקבות מבצע חומת מגן פרסם יחזקאלי ראיון שעורר הדים עם "דובי כורדי" (משה ניסים), נהג דחפור D9, שסיפר איך בתפקידו כחייל מילואים הרס בתים רבים במחנה הפליטים ג'נין במהלך הקרבות בעיר.
הראיון בא בעקבות "עד עפר" (עם ענת טלשיר): כתבה וריאיון עם מפעילי ה-D9 שהכריעו את הקרב בג'נין 2002 בה התגאו במוסריות הלחימה שלהם וציינו את "דובי כורדי" לשבח.
באותה שנה פרסם סדרת תחקירים על פרשת הצלילות של חיילי שייטת 13 בנמל הקישון המזוהם; על תחקיר זה זכה בפרס סוקולוב באותה שנה יחד עם ענת טלשיר.
ב-12 באוגוסט 2008, במהלך סיקור המלחמה בדרום אוסטיה, נפגע יחזקאלי מירי של טיל בליסטי "איסקנדר" לעבר העיר גורי שבגאורגיה, בה נמצא ונפצע באורח קשה.
בתקרית נהרגו שלושה עיתונאים מקומיים, צלם הולנדי ועיתונאים נוספים נפגעו.
הוא החלים מן הפציעה ושב למקום בו נפצע במסגרת כתבה על אודותיו ועל אודות הפציעה.
הרב צדוק כַּהן היה תאולוג ומנהיג יהודי צרפתי, רבה של פריז ובהמשך רבה הראשי של צרפת
הרב כהן היה מראשי תנועת חיבת ציון, והשפיע על ידידו, הברון דה רוטשילד, לסייע לתנועה הציונית בארץ ישראל.
עמד בראש הוועד הארץ ישראלי הפאריסאי שתיווך בין אגודות חובבי ציון בגולה ובין פקידות הברון בארץ שגאלה אדמות ארץ ישראל על מנת להעמידן לרשות חברי האגודות להתיישבות.<ref>משה סמילנסקי, 'פרקים בתולדות היישוב, א-ד, ספר שני עמ' 20, הוצאת דביר, 1959</ref>
נולד ב-1838 במומנהיים שבצרפת, בצפון חבל אלזס, למשפחה יהודית אדוקה.
אביו היה אדם פשוט שעסק ברוכלות, אמו הייתה צאצאית לשושלת ארוכה של רבנים: סבה, הרב יעקב מאיר, היה חבר הסנהדרין של פריז שהוקם על ידי נפוליאון, ושימש כרב הראשי של שטרסבורג וחבל הריין התחתון.
מגיל 11 נשלח ללמוד אצל הרב איזק בר מבישהיים, לאחר מכן ביישוב ברימאט אצל הרב סלומון לוי, שהכין אותו למבחני הכניסה לבית המדרש לרבנים במץ.
כהן למד בישיבה בשטרסבורג, היה תלמידו של הרב משה בלוך מאוּטנהיים המכונה "החכם מאוטנהיים" מחבר ספר "ישמח משה על מסכת חולין" (ירושלים תשנ"ח) ומאוחר יותר, החל משנת 1856 למד בבית המדרש לרבנים במץ.
בשנת 1859 עבר עם בית המדרש לרבנים למושבו החדש בפריז.
יחד עם איזידור לב הצטיין כראשון בלימודים במחזורו.
ב-1862 הוסמך לרבנות, והחל לשמש כמנהל התלמוד תורה של המכון.
ארבע שנים מאוחר יותר, הפך לסגנו של הרב הראשי של פריז, לזר איזידור (Lazare Isidore).
עם פרישתו של הרב איזידור, קפצו רבים על תפקיד הרב הראשי, אולם הרב כָּהן נבחר, בעיקר בשל ההתפעלות הרבה שעורר החיבור שכתב: "L'Esclavage selon la Bible et le Talmud" ("העבדות בתנ"ך ובתלמוד") ב-1867.
בשנים 1870–1871 עמד הרב צדוק כהן מול מאורעות המלחמה בין פרוסיה ובין צרפת וניתוק חבל הולדתו, אלזס, משאר צרפת, בעקבות כיבושו על ידי פרוסיה.
עד שנת 1880 ייצג אדולף כרמיה את יהודי צרפת בתחומים רבים, ולאחר מותו ראו רבים ברב כַּהן את ממשיכו.
באותה שנה הוא הקים את "החברה ללימודים יהודיים" (Société des Études Juives), שבראשה עמד, ואשר ביטאונה 'Revue des Études Juives' משמש עד היום כמקור מחקר חשוב ללימודי יהדות צרפת.
החברה ללימודים יהודיים נחשבת כור מחצבתה של "היהדות הצרפתית" (franco-judaïsme).
בשנים 1881–1882 החלה הגירה גדולה של יהודים ממזרח אירופה, וחלקם הגיע לצרפת.
הרב כַּהן נרתם לקליטת המהגרים, אולם נאלץ להתמודד עם ארגוני הצדקה היהודיים בצרפת, שביקשו לצמצם את מספרם.
כאשר עלה על הפרק רעיון יישוב יהודים במושבות בארגנטינה, תמך בכך הרב כַּהן, ואף הסמיך את הברון הירש להוציא את התוכנית לפועל.ב-1882 סייע הרב כהן לרב שמואל מוהליבר להיפגש עם הברון רוטשילד.
בעקבות פגישה זו הוקמה המושבה מזכרת בתיה והחל שיתוף הפעולה של הברון עם היישוב היהודי בארץ ישראל.
בשנת 1889, בגיל 50, נבחר הרב כַּהן לשמש כרבה של צרפת כולה, תפקיד שבמסגרתו תרגם עם רבנים נוספים את התנ"ך לצרפתית, והיה שותף לכתיבתה של אנציקלופדיה יהודית.
רבות מדרשותיו הועלו על הכתב ופורסמו בכמה קבצים.
בשנת 1895, התחוללה פרשת דרייפוס.
הרב כַּהן הכיר את דרייפוס מאלזס, ואף היה זה שחיתן אותו.
הוא היה משוכנע בחפותו, והעיד על יושרו בפני בית המשפט.
הוא יצא נגד התקשורת, בטענה שכבר הרשיעה את דרייפוס לפני תום משפטו, ולאחר שהורשע ביקש לבקר את דרייפוס בכלאו, אך בקשתו נדחתה.
כרבה הראשי של צרפת לחם הרב כַּהן לא רק למען דרייפוס, אלא נגד האנטישמיות בצרפת בכלל, ובמיוחד נגד העיתון האנטישמי "La Libre Parole".
פעילותו האקטיבית הייתה בניגוד לעמדת רבני צרפת, שסברו כי יש להחריש ולתת לפרשה לגווע, ולגרום בכך נזק פחוּת ליהודי צרפת.
הוא הצהיר כי "ליהדות אין מה להתבייש, לא בעבר ולא בהווה שלה, וזה דבר שיש להצהיר באופן גלוי ואמיץ."
עם הקמתה של תנועת חיבת ציון, הצטרף אליה הרב כַּהן ועמד בראש הסניף הצרפתי.
הוא אף שימש כאחד מראשי ארגון כל ישראל חברים.
בשלב זה האמין כי היעד הנכון ליהודים המהגרים מארצות המצרות את צעדיהם הוא ארץ-ישראל, ולכן תמך בכל מאודו בחלוצים בני העלייה הראשונה והשנייה הן מוראלית והן כספית.
הוא היה מעורב מאוד בנעשה במושבות ארץ-ישראל, ולא פעם הציג שליחים מטעם חלוצי הארץ בפני הברון רוטשילד, ועודד אותו לתמוך בהם, כמו בהקמת המושבה עקרון.
בנובמבר 1895 נפגש עמו הרצל, שהושפע עמוקות מפרשת דרייפוס, במטרה לשתפו בייסוד "אגודת היהודים" - גוף מייצג ומבצע מרכזי של העם היהודי.
הרב כַּהן קיבל את הרצל במאור פנים ואף הביע אהדה לרעיונותיו.
הרב ניסה להשתמש בכח השפעתו הרבה על בית רוטשילד, על הברון הירש ועל ה יק"א, לטובת הצעותיו של הרצל, אך הללו התנגדו להרצל ולרעיון הציונות המדינית וסברו כי נאמנותם של יהודי צרפת צריכה להיות לארצם בלבד.
מסיבה זו הרב צדוק לא נענה להזמנת הרצל שיהיה ציר בקונגרס ולא הגיע לבזל.
על אף שסייע לחלוצים בארץ ישראל, הוא מעולם לא תמך בגלוי בציונות המדינית.
עם זאת היה קשר הדוק בינו לבין הרצל ועל כך יעידו המכתבים והמברקים ששלח לו הרצל מעת לעת, בהם עדכן אותו על הנעשה לאחרונה.
הרב כַּהן תמך מאוד ברעיון החייאת השפה העברית, ועודד את אליעזר בן-יהודה להשלים את כתיבת המילון העברי הראשון.
הוא סחף בהתלהבותו זו את הברון רוטשילד, שתמך בבן יהודה כלכלית.
בפרק "המבוא הגדול" למילון, בפרק התודות, הקדיש לו בן יהודה פסקה:
הרב כַּהן נפטר בפריז ולאחר מותו קיימו חלוצי ארץ ישראל עצרות לזכרו.
אלברט ענתבי, מעסקני ארץ ישראל, יזם בשנת 1906, חודשים ספורים לאחר מותו של הרב כַּהן, את הקמתה של שכונת נחלת צדוק בירושלים, בצמוד לשכונת שערי חסד, שנבנתה שנתיים אחריה.
עירית ראשון לציון הנציחה את שמו ופועלו ברחוב הנושא את שמו "הרב צדוק" בשכונת קדמת ראשון".
חודשים ספורים לאחר מותו הפרידה צרפת את הדת מהמדינה, והרבנים הראשיים הבאים שכיהנו לא נחשבו עוד לבעלי תפקיד ממשלתי.
אות לגיון הכבוד בדרגת אביר (1879)
אות לגיון הכבוד בדרגת קצין (1901)
Souvenirs et regrets, Paris, 1898 (זכרונות ומחשבות נוגות) הכוללים את ההספד שנשא ב-22 בפברואר 1886 לפרופסור נתניאל פיליפ סאנדר.
La Bible du Rabbinat, 1899 - תרגום (בשותפות) התנ"ך לצרפתית הקרוי "תנ"ך הרבנות הצרפתית"
Jewish Encyclopedia) - השתתפות בג'ואיש אנציקלופדיה
Isidore Loeb - הביוגרפיה של מר איזידור לב
אשל נולד בעיירה דוקשיצה שברוסיה הלבנה לאיטה לבית רוזוב ולאיסר אנשל'ס מרקמן.
את שנות לימודיו הראשונות עשה בבית הספר העברי "תרבות" בעיירה.
בשנת 1935, לאחר שגורש מבית הספר הממשלתי בו למד בעקבות פעילותו הציונית ב"שומר הצעיר", עלה לארץ עם הוריו ו-4 מאחיו ואחיותיו והמשפחה הצטרפה לקיבוץ איילת השחר, בו הייתה כבר חברה אחותו הבכורה.
אשל בוגר בית הספר החקלאי "מקוה ישראל".
בשנת 1939 הצטרף להגנה ועבר קורס מפקדי כיתות שבסיומו שימש מדריך בקורסי ההגנה.
במלחמת העצמאות צורף למנגנון הקבע של ההגנה כ"קצין תרבות וסעד" של גדוד 21 בחטיבת "כרמלי".
במסגרת זו השתתף במבצע בן עמי לשחרור הגליל המערבי ובקרבות בג'נין.
ב-1946 נישא לצפרירה בת רחל ופינחס גורביץ, ממקימי היישוב נשר, ולזוג נולדו שני ילדים.
מ-1947 ועד יום מותו התגורר בעיר חיפה.
ב-1975 השלים תואר בוגר בחוג למדע המדינה באוניברסיטת חיפה.
כקצין תרבות במלחמת העצמאות, בגדוד 21 בחטיבת כרמלי, החל אשל לעסוק בתחום העיתונות.
במסגרת זו פרסם כתבות ב"במחנה" וכתב והוציא לאור את עלוני הקרב של החטיבה, שהעתקים מהם נהג להעביר לעיתון "מעריב".
החומר הגיע לידיו של עורך מעריב הד"ר עזריאל קרליבך, שמצא אותו ראוי לפרסום ואף הזמינו להשתתף בכתיבת טור קבוע בעיתון.
במשך שנים כתב מאות סיפורים קצרים שהתפרסמו באופן קבוע במוסף לשבת של "מעריב".
במקביל כתב ופרסם מאמרים ומסות בעיתונים "על המשמר" ו"למרחב", איתם הייתה לו הזדהות אידאולוגית.
עם התפתחותה של העיתונות המקומית בחיפה השתלב גם בה באופן קבוע במקומונים "שחף", "כלבו", ו"קול חיפה".
בנוסף פרסם מספר ספרי מחקר על תולדות ישראל.
בין השאר ספר על תולדות חטיבת כרמלי במלחמת העצמאות שיצא לאור ב-1973. בספר חשף שבמהלך מבצע בן עמי, לכיבוש הגליל המערבי, ניתנה הוראה מפורשת להורג את הגברים ולהצית את הכפרים הערבים שנכבשו.
בספרו "מערכות ההגנה בחיפה" משנת 1978 תיעד את הקרב על חיפה בו גם חשף מסמכים מהתקופה, כולל הוראה מפורשת להפציץ את השוק הערבי בחיפה במטרה לגורם לאוכלוסייה הערבית לברוח, פקודה של דוד בן-גוריון למנוע מהערבים לחזור לעיר, ואת הביזה של הרכוש הערבי, אשל כתב:
היה חבר בארגון חברי ההגנה ופעיל בהנהלתו בחיפה.
בין השנים 1965-1967 היה עובד מחלקת העלייה של הסוכנות בדרום אמריקה ושליחה בצ'ילה.
במסגרת זו פעל להעלאתם של עשרות משפחות תוך שהסדיר עבורם מקום מגורים ועבודה בארץ עוד לפני הגעתם.
מרבית המשפחות שסייע להן לעלות נקלטו בארץ בהצלחה.
היה מזכיר החבל הימי לישראל, אגודה לפיתוח הימאות העברית ולהפצת התודעה הימית בקרב יהודים.
במסגרת זו עסק בקליטת עשרות ימאים עולים באניות צי הסוחר הישראלי.
בתפקיד זה שימש עד צאתו לגמלאות.
כמו כן שימש חבר הדירקטוריון של בית הספר לקציני ים עכו.
בשנת 2005 נבחר על ידי הוועדה הממונה להימנות עם יקירי העיר חיפה לאותה שנה.
בטקס, שנערך בעיריית חיפה בספטמבר ושכבר לא זכה להשתתף בו, נאמר: "העיטור "יקיר חיפה" מוענק למר צדוק אשל ז"ל כהוקרה על פעילות ציבורית רבת שנים בשירות המדינה בישראל ומחוצה לה.
על היותו השופר באמצעותו הוא מעביר את הווייתה של חיפה לקהל הקוראים, מתאר את ההיסטוריה וההתפתחות של העיר תוך הבעת אהבה לעיר ולאנשיה".
כתב וערך 12 ספרים, חלקם ספרים מוזמנים על ידי הארגונים נשואי הספר.
צדוק אשל, משה פומרוק ושבתאי רביב, "ישראל והים - אסופה".
"המלט ויוצריו - נשר ביובלו".
הוצאת מפעלי פורטלנד ישראליים, נשר בע"מ, 1976.
"נמל חיפה - מעבודת כפיים לטכנולוגיה מתקדמת".
הוצאת רשות הנמלים בישראל, 1984.
"נהריים- סיפורה של תחנת הכוח".
"המערכה לכיבוש הים - תולדות החבל הימי לישראל".
הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1996 .
"הבחורות ההן - חברות ההגנה בחיפה".
"הבולגרים בעיר הכרמל - סיפורה של קהילת יוצאי בולגריה בחיפה".
הוצאת משרד הביטחון, 1978; מהדורה שנייה 1998.
"ימי נהריים - האנשים, היישוב והמפעל".
"אבא חושי - איש חיפה".
"שמואל טנקוס - מהירקון עד חיל הים".
בנוסף הוציא לאור ביטאונים שונים כגון "ספנות", "הד סונול".
הרב צדוק ("דוֹקי") בן ארצי (נולד ב-1957) הוא רב ומרצה ישראלי, נווט קרב במילואים בדרגת סגן-אלוף.
היה רב חיל האוויר בשנים 2004–2007, ומייסד וראש תחום "תודעה יהודית" ברבנות הצבאית בין השנים 2001–2004.
נולד ל, שנפל בקרב על הר ציון במלחמת ששת הימים.
בצעירותו קיים בן ארצי, מצאצאי הרב יעקב יצחק מפשיסחה, אורח חיים חילוני.
הוא שירת בצה"ל כנווט קרב.
בהמשך חזר בתשובה, למד בישיבת מרכז הרב ובכולל ארץ חמדה, וכיהן כרב חיל האוויר.
בשנת 2001 הקים הרב הצבאי הראשי תא"ל הרב ישראל וייס את ענף "ערכי תורה ללחימה" ברבנות הצבאית והעמיד בראשו את הרב בן ארצי.
ייעודו של הענף היה לעורר מוטיבציה בקרב החיילים ולהנחיל להם ערכים של מצוינות אישית ושל ציונות.
בעקבות ביקורת שהופנתה כלפי הרבנות הצבאית, השתנה שם הענף ל"תחום תודעה יהודית".
בתקופת כהונתו של הרב הצבאי הראשי תא"ל הרב אביחי רונצקי, התרחבה פעילות תחום תודעה יהודית תחת פיקודו של הרב בן ארצי.
בתקופה זו הגיעה הפעילות החינוכית של הרבנות ביחידות צה"ל להיקפים נרחבים, בפרט בהפעלת חמ"ל המארגן ללוחמים ולקצינים בצה"ל סופי שבוע וסיורים ערכיים בירושלים.
פעילות הרב בן ארצי בענף שעליו הופקד נערכה תוך מאבק סמכויות מול חיל החינוך, ותוך התמודדות עם ביקורת מגורמים בצבא ובתקשורת שראו בפעילותו הטפה דתית ופוליטית.
באוגוסט 2014 השתחרר משירות פעיל בצה"ל.
כיום משמש בן ארצי כמרצה במילואים בתחום תודעה יהודית.
הרב בן ארצי נשוי לרבקה, בתו של פרופ' אברהם כוגן, ומתגורר בשכונת נוף ציון בירושלים, שבה הוא משמש באופן בלתי רשמי כרב השכונה.
צדביטה זאגרב (בקרואטית: KK Cedevita Zagreb) הייתה קבוצת כדורסל קרואטית מהעיר זאגרב, ששיחקה בליגת העל הקרואטית, וב.
המועדון הוקם בשנת 1991, השתתף בליגה הקרואטית הבכירה מאז עונת 2002/03 ובבמפעלים אירופאים מעונת 2003/04.
בעונות 2006, 2010, 2011 הגיעה הקבוצה לחצי גמר הגביע הקרואטי.
בעונת 2010/11 הקבוצה הגיעה עד לגמר הפלייאוף והפסידה את אליפות קרואטיה לק.ק.
ובנוסף, הגיעה הקבוצה גם לחצי גמר היורוקאפ והפסידה לאוניקס קאזאן.
בעונת 2011/12 זכתה הקבוצה בגביע הקרואטי הראשון בתולדותיה, לאחר ניצחון בגמר מול קבוצת ק.ק.
בנוסף הגיעה הקבוצה עד לגמר הליגה האדריאטית והפסידה לקבוצת מכבי תל אביב 87-77. ובסיום העונה הפסידה בגמר הפלייאוף לציבונה זאגרב 3-1.
בעונת 2013/14, עם המאמן יסמין רפשה זכתה בדאבל הראשון בתולדותיה כאשר זכתה לראשונה באליפות קרואטיה (לאחר 0-3 בסדרת הגמר מול ציבונה זאגרב) ובגביע השני שלה (לאחר ניצחון 68-86 בגמר מול ק.ק.
כמו כן העפילה שוב לגמר הליגה האדריאטית אך שוב הפסידה.
בגמר הסופרקאפ הקרואטי הפסידה לציבונה 82-61.
ההיכל הביתי של הקבוצה הוא סוטינסקה ורלה הנמצא בשכונת פודסוסד.
ובעל קיבולת של 2,000 מקומות ישיבה.
במסגרת היורוקאפ עוברת הקבוצה לארח בהיכל דראזן פטרוביץ' המכיל 5,400 מקומות.
בקיץ 2019 התמזגה הקבוצה עם אולימפיה ליובליאנה, וכעת נקראת צדביטה אולימפיה מהעיר ליובליאנה.
2011/12: הליגה האדריאטית (גמר), יורוקאפ
2013/14: הליגה האדריאטית (גמר), יורוליג
צדוק בן דוד (נולד ב-1949) הוא פסל ישראלי המתגורר בלונדון.
בן דוד נולד בתימן ובגיל חמישה חדשים עלה עם משפחתו לישראל ועבר את כל תלאות הקליטה כולל מגורים במעברה.
בן דוד למד בבצלאל בשנים 1971–1973, שם נכשל בפיסול ונאמר לו שלא יצליח כאמן.
לאחר השתתפות במלחמת יום הכיפורים נסע לאנגליה שם למד במחלקה לאמנות באוניברסיטת רדינג.
וב-1976 סיים לימודי פיסול בבית הספר הגבוה לאמנויות סנט מרטין בלונדון, שם המשיך ללמד בשנים 1977–1982.
ב-1988 ייצג את מדינת ישראל בביאנלה של ונציה.
הוא זכה בפרסים רבים בעולם-ב-2007 בפורטוגל וב-2008 במוזיאון תל אביב לאמנות.
ב-2007 תרם מיצירותיו במסגרת מכירת אמנות לגיוס כספים הקמת קמפוס חדש לבצלאל.
ב-2008 השתתף בביאנלה של סינגפור ויצר את המיצב "Blackfield", מיצב של אלפי פרחים וצמחים זעירים מסוג פיליגרן שגולפו מתוך פלדת אל חלד ושובצו בחול לבן.
ב-2010 חולל בן דוד סנסציה כשהציג את תערוכת "טבע האדם" במוזיאון תל אביב.
במרכז התערוכה הוצב המיצב הענק "שדה שחור".
על משטח חול ענקי הוא "שתל" 20.000 מגזרות מתכת של פרחים המשנים את צבעיהם כשמתבוננים בהם מזוויות שונות.
תורים של אלפי אנשים השתרכו בפתח המוזיאון מדי יום.
יותר מ-145,000 איש באו למוזיאון רק לראות את המיצב הזה, תופעה שלא הייתה בכל שנות קיומו של המוזיאון.
ב-2018 יצר בן דוד את המיצב "אנשים שראיתי ולא פגשתי", לאחר שבמשך שלוש שנים הסתובב ב-20 מדינות, וצילם מעל 5,000 אנשים שהוא לא מכיר, בלי שהם יהיו מודעים לכך.
אחר כך מהצילומים הכין רישומים, ויצר פסלים קטנים.
6,000 מיניאטורות העשויות אלומיניום שהוצבו על משטח חול אחד, והפכו למיצב, שהוצג בלוס אנג'לס, בסידני ובסיאול.
המיצב הוצג במוזיאון תל אביב בקיץ 2021.
אף על פי שהסטודיו שלו בלונדון, הוא מרבה לבקר בישראל ופסליו מפוזרים בארץ, בין השאר הפסל "מעבר לתחום" בטיילת תל אביב-יפו (1989), "כי האדם עץ השדה" במצפור הפרטיזנים ביד ושם (2003), והפסל "ברוש בודד" בכניסה למוזיאון תל אביב.
מומחיותו של בן דוד היא בחיתוך מתכת.
1984 - "שמונים שנות פיסול" - תערוכה קבוצתית במוזיאון ישראל.
1985 - תערוכת יחיד - גלריה בנג'מין רודס, לונדון.
1986 - תערוכת יחיד - גלריה "ארט אנד פרוג'קט", אמסטרדם.
1990 - "הביאנלה לפיסול עין הוד" - תערוכה קבוצתית.
2007 - "מציאות בלתי נראית" - תערוכת יחיד במוזיאון גואנדונג לאמנות עכשווית, בסין.
2010 - תערוכה קבוצתית של הגרפוטק הישראלי.
2010 - "טבע האדם" - תערוכת יחיד במוזיאון תל אביב.
2011 - תערוכת יחיד בסותבי'ס תל אביב.
2012 - תערוכת יחיד בסותבי'ס סינגפור.
2015 - "אבולוציה ותיאוריה", מיצב במוזיאון ישראל.
2021 - "אנשים שראיתי ולא פגשתי", מיצב במוזיאון תל אביב.
2024 - " זיכרון גנטי" תערוכה עם יצירתיו של אביו משה בן- דוד, מוזיאון בית ראובן.
צדוק לֶיינמן (לעיתים נכתב לינמן) (27 בדצמבר 1904, י"ט בטבת תרס"ה – 27 בנובמבר 1973) היה מו"ל ובעל בית דפוס ישראלי, שוחר ספרות עברית, מייסד דפוס צה"ל, מייסד הוצאת הספרים "צ' ליינמן" ומייסד בית הדפוס "אוֹרצֵל" ברמת גן.
צדוק ליינמן נולד בדצמבר 1904 בעיירה סַנדוֹמיֶיז' (בפי היהודים: צויזמיר) שבפלך ראדום של פולין הרוסית, בנם של מלכה פרל בת ר' נתן נטע טוכמן והרב יעקב אליעזר ליינמן (Лейнманъ).
אביו היה אב"ד העיירה הסמוכה פצאנוב וממשפחת רבנים ואדמו"רים בפולין (צאצאם של רבי מאיר'ל מאפטא, רבי דוד'ל מלילוב).
ליינמן קיבל חינוך יהודי מסורתי ב"חדר" ובישיבות עד גיל 18. בגיל 17 נסמך לרבנות על ידי רבי מאיר יחיאל הולשטוק, הגאון מאוסטרובצה.
המשיך ללימודים כלליים לקראת בגרות אקסטרנית אצל מורים פרטיים.
היה פעיל בארגונים ציוניים, ומשנת 1926 כיהן כיו"ר סניף ההסתדרות הציונית ובא-כוח הקק"ל בעיר צ'מיילוב (Ćmielów).
באלול תרפ"ט (1929) עלה לארץ ישראל כחלוץ.
עבד כפועל בבניין ובסלילת כבישים עד 1932. בשנים 1932-35 שימש כשליח הקק"ל בברזיל.
בשנים 1935–1942 הוציא יחד עם המשורר יצחק למדן את הירחון הספרותי "גליונות".
בשנת ת"ש-1940 ערך והוציא עם צבי קרול את "ספר בית הקברות הישן בתל אביב", שבו הובאו שמותיהם של הנקברים, הכיתובים שעל המצבות, תצלומים וביוגרפיות של אנשי השם הקבורים בו.
כתב מאמרים בעיתוני הארץ, בהם "הצופה", "הארץ", "המשקיף".
בשנת 1942 נישא לשולמית בת ד"ר מאיר פינס, והיה אב לשניים.
ליד ההוצאה קיים את "השכל – חבורת שוחרי הספר העברי".
ליינמן היה חבר "ההגנה", ושירת במלחמת העצמאות.
בשנת 1948 ייסד את בית הדפוס של צה"ל וכיהן כמפקדו עד שנת 1951, בדרגת סרן.
בראשית שנות ה-50 ייסד את בית הדפוס "אוֹרצֵל".
בראשית שנת 1954 עבר בית הדפוס לבניין במגרש שנרכש באזור התעשייה החדש (דאז) של רמת גן.
בית הדפוס החדיש היה השני בארץ (אחרי דפוס לוין אפשטיין) שעבד בשיטת אופסט (offset).
את המכונות רכש חותנו, ד"ר מאיר פינס, שלפני המלחמה היה בעל רכוש רב בגרמניה, ואחריה נסע לגרמניה המערבית להציל את מה שנותר ממנו.
בעת נסיעתו נערכה בעיר לייפציג שבגרמניה המזרחית תערוכה בינלאומית של מכונות דפוס, ועלה בידו להגיע אליה ולרכוש מכונות פוטו-אופסט.
שיטת הדפסה זו אפשרה להפיק לראשונה בארץ מהדורות פקסימיליה (מהדורות צילום).
כמו כן ראו אור בבית הדפוס רפרודוקציות אמנותיות: הגדה שצייר יעקב וכסלר וההדיר חיים גמזו, "הורה אגדתי" מאת ברוך אגדתי.
עיקר הייצור בדפוס אורצל, לצד ספרים, היה של תוויות למוצרי מזון, וכן כרזות, מפות ובולים.
צדוק ליינמן נפטר מהתקף לב בסוף שנת 1973, סמוך ליום הולדתו ה-69.
אלמנתו שולמית נפטרה ב-1990 ונקברה לצדו.
במאי 2006 נהרס הבניין הנטוש שבו פעל בעבר בית הדפוס, ובמקומו הוקם חניון.
בתקשורת נתונים, צד שרת הוא מונח המתייחס לפעולות המבוצעות על ידי השרת במערכת שרת–לקוח.
לרוב, שרת היא תוכנת מחשב, כדוגמת שרת HTTP, אשר רצה על גבי מכונת שרת מרוחקת, ונגישה מהמחשב או תחנת העבודה המקומית של המשתמש.
יש פעולות המבוצעות בצד השרת מכיוון שהן דורשות גישה לנתונים או לפונקציונליות שאינה זמינה בצד הלקוח, או מכיוון שפעולות אלה דורשות התנהגות מסוימת שאינה בטוחה כאשר היא מבוצעת בצד הלקוח.
פעולות צד שרת כוללות גם עיבוד ואחסון נתונים המגיעים מצד הלקוח לשרת.
דוגמה לעיבוד המתבצע בצד השרת היא יצירה ועדכון של בסיס הנתונים MySQL.
תכנות צד שרת היא טכניקה אשר משתמשים בה בפיתוח אינטרנט.
השרת מבצע פעולות בהתאם לבקשות שקיבל מהלקוח ומחזיר תשובה בהתאם לצורך.
לחלופין, השרת יכול לשלוח ללקוח עמוד אינטרנט סטטי.
ניתן לבצע תכנות צד שרת בכל שפות תכנות צד שרת, בהן:
PHP - שפת הצד שרת הנפוצה ביותר, משמשת גם לקוד פתוח ותוכנות.
ASP.NET - הגרסה העדכנית ביותר של Active Server Pages או (ASP בקיצור), תגובתה של מיקרוסופט ל-PHP.
JSP - כמו Java לצד שרת.
CSHTML - שפת תכנות מבית מיקרוסופט המשלבת בין C# ו-HTML.
תכנות צד שרת שונה מתכנות צד לקוח בכך שסקריפטים בצד הלקוח (כגון JavaScript) מורצים על ידי הדפדפן במחשבו של הלקוח ולא בשרת, אך בדרך כלל שתי הטכניקות נמצאות בשימוש יחד.
תכנות צד שרת משמש לעיתים קרובות על מנת לספק ממשק המותאם למשתמש.
התוכנות מאפשרות לאסוף מאפיינים הרלוונטיים לצורך מתן תשובה מותאמת אישית ללקוח, המתבססת על המאפיינים של הלקוח, הבקשות שלו, ההרשאות שלו וכו'.
הקוד שנמצא בצד השרת לא חשוף ללקוח כלל, בשונה מהקוד בצד הלקוח.
חיסרון בתכנות צד שרת הוא הצורך בשליחת בקשות נוספות על גבי הרשת בכל פעם שיש לעדכן את הנתונים המוצגים למשתמש או להציג מידע חדש דרך הדפדפן.
בקשות אלו העוברות על גבי הרשת עלולות להאט את ממשק המשתמש, להעמיס על השרת ולמנוע מהמשתמש להמשיך לקבל מידע אם הוא נותק מהשרת.
כאשר השרת פועל על פי אחד מהפרוטוקולים המוכרים יותר, כמו HTTP, FTP, המשתמשים יכולים להפעיל מספר תוכניות צד לקוח בו זמנית (רוב דפדפני האינטרנט הנפוצים יכולים להשתמש בשני הפרוטוקולים הנ"ל כדי לתקשר עם צד השרת).
במקרים מיוחדים, מתכנתים יכולים לתכנת בעצמם את צד השרת, צד הלקוח, ופרוטוקול התקשורת ביניהם, ואלו יוכלו לשמש אך ורק כדי לתקשר האחד עם השני.
בימי האינטרנט המוקדמים, תכנות צד שרת בוצע כמעט אך ורק על ידי שילוב של תוכנית ב-C, סקריפט ב-Perl וסקריפט shell באמצעות Common Gateway Interface.
מערכת ההפעלה הייתה מריצה את הסקריפטים הללו והתוצאות היו מתקבלות משרת האינטרנט.
אתרים דינמיים משתמשים לפעמים ביישומי שרתי אינטרנט מותאמים, כמו ספריית "Base HTTP Server" של פייתון.
במהלך עיצוב תוכנה הכולל שימוש בטכניקות תכנות דינמי מבוסס אינטרנט, כמו ASP או PHP, למפתח חייבת להיות הבנה עמוקה של ההפרדה הלוגית, הזמנית והפיזית בין הלקוח לשרת.
כאשר המשתמש מבצע פעולה שצריכה להגיע לשרת ולהתבצע בו, למשל, מפתח ב-ASP חייב לגרום לדפדפן בצד הלקוח באופן מפורש ליצור בקשה לשרת.
יצירת קשרים כאלו בין הלקוח לשרת מגדילה את זמן הפיתוח ועלולה לגרום לקוד לא קריא.
תוכנת צד שרת פועלת על השרת בלבד.
אין כל פעולה של התוכנה על מחשב הלקוח.
כאשר לקוח מבקש לקבל עמוד הכולל בתוכו תכנות צד שרת, השרת מריץ תחילה את התוכנה, ורק לבסוף מחזיר את עמוד ה-HTML ללקוח.
למשל, עמוד ASP לא מעובד על ידי הדפדפן; שרת ASP מעבד אותו ומחזיר ללקוח עמוד HTML.
חברת נטסקייפ הציגו מימוש javaScript עבור תכנות צד שרת עם שרת הנטסקייפ, לראשונה בדצמבר 1994 (מיד לאחר הצגת המימוש של javaScript עבור דפדפנים).
Fred DuFresne השתמש בתכנות צד שרת בתחילת 1995 במהלך פיתוח אתר האינטרנט הראשון לערוץ הטלוויזיה מבוסטון, מסצ'וסטס WCVB.
הטכנולוגיה מתוארת בפטנט האמריקאי 5835712. הפטנט הוגש ב-1998 ונמצא כיום בבעלות Open Invention Network - OIN.
ב-2010 OIN קרא ל Fred DuFresne "ממציא נכבד" על עבודתו בנושא תכנות צד שרת.
כיום, מגוון שירותים משתמשים בתכנות צד שרת על מנת לשלוח תשובות ללקוחות, אם שירות בתשלום או בחינם.
למשל, אתר האינטרנט wolframAlpha, מנוע ידע חישובי, אשר מחשב את התוצאות מחוץ למחשב הלקוח, ומחזיר לו רק את התוצאה הסופית.
שירות נפוץ יותר הוא מנוע החיפוש של גוגל, אשר מחפש מיליוני תוצאות אשר קשורות למילת המפתח שהמשתמש הזין במנוע, ומחזיר רשימה ממוינת של קישורים ללקוח.
יישום Siri של אפל משתמש גם כן בתכנות צד שרת.
השרת מקבל קלט, מחשב תוצאה, ומחזיר אותה למשתמש.
צְדָדָה (או צְדָד) הוא מקום (או עיר או אזור) מקראי שמוזכר בתיאור גבול צפון ארץ ישראל, בספר במדבר וגם בספר יחזקאל.
המקום הובא בספר במדבר; וכן כאחד מהגבולות שיגבילו את גבולי יחזקאל, ורק בהשמטת שמו של הר ההר, לפי השמטה זו נימק המלבי"ם כי גבולי יחזקאל מתגדלים על הגבולות שבספר במדבר;
הרב אליעזר מבלגנצי כותב שצדדה "בולטת הרבה" לכיוון צפון סמוך למזרח ארץ ישראל ואין למעלה הימנה בגבול הצפוני של ארץ ישראל אלא זפרון בלבד, ואילו חמת נמצאת למטה הימנה לכיוון מערב.
אברהם משה לונץ מייצג צדדה לכיוון צפון של לבוא חמת
יש שמות דומים באזור המדובר, אחד למזרח עיר טראבלוס שנקרא אל-דשדדא ואחו (אגם) גדול בשם דשודד-דודניא.
צדוק דולגופולסקי (ביידיש: צדוק דאָלגאָפּאָלסקי; 11 באוגוסט 1879 הרדוק - 16 ביולי 1959 מינסק) היה סופר יידי סובייטי.
נולד למשפחה ענייה בעיירה קטנה הרדוק קרוב לעיר ויטבסק (כיום חלק מבלארוס).
בהיותו בן 13 הוא החל לעבוד במפעל.
הוא היה אוטודידקט, הוא הצליח לעבור מבחנים לקבלת אישור לעסוק בהוראה ופתח בית ספר לילדים יהודים בעירו.
בסוף שנות התשעים של המאה ה-19 הוא החל לכתוב מאמרים קצרים בנושא חייהם של הפועלים בשביל כתבי עת ביידיש.
ב-1917, לאחר המהפכה הוא עבר להתגורר במינסק, שם פרסם סיפורים בכתבי עת ועיתונים.
ב-7 בנובמבר 1929 בתיאטרון היהודי הממלכתי הועלה מחזה פרי עטו של דולגופולסקי.
מדי פעם הוא כתב ביקורת סאטירית תחת שם העיט הורודיקער.
ב-1936 הוא נעצר יחד עם מספר סופרי יידיש בלארוסים, אך הוא שוחרר ועבר להתגורר עד ראשית שנות החמישים בוויטבסק.
בילדער פון שטעטל (תמונות משטעטל), וילנה, 1914.
דעם זיידנס קללה (קללת סבא), 1919.
בא געעפענטע טויערן (ליד השער הפתוח), וייסרוסלענדישער מעלוכע-פארלאג, 1928.
אויף סאוועטישער ערד (על האדמה הסובייטית), 1931.
צד א' צד ב' הוא אלבום הסולו השלישי של המוזיקאי והזמר הישראלי מתי כספי, שיצא באוקטובר 1978.
בתחילת 1978 הקליט מתי כספי אלבום שלישי, חדש, אך החליט לגנוז אותו בשל חוסר שביעות רצונו מהתוצאות.
יהונתן גפן הציע לו להקליט אלבום קאברים.
כספי החל בעבודה באפריל והתקליט יצא לאור באוקטובר.
האלבום צד א' צד ב' מכיל שירים שהולחנו על ידי כספי למילותיהם של יהונתן גפן, אהוד מנור, דן מינסטר, שמרית אור, ירון לונדון, לאה גולדברג וכספי עצמו.
האלבום כולל שירים שבוצעו והתפרסמו בעבר על ידי מבצעים אחרים, ובאלבום זה זכו לגרסה של כספי.
כך, למשל, השיר "מקום לדאגה" שבוצע כבר בשנת 1975 על ידי שרה בדישי (אז פורסם בשם "יש מקום לדאגה"), השיר "זה מכבר" שבוצע על ידי אושיק לוי והשירים "עוד יבוא היום" ו"שיר היונה" שבוצעו על ידי נתנאלה.
עטיפת האלבום, הכוללת את צללית פניו של מתי כספי מביט שמאלה, עוצבה על ידי דוד טרטקובר על פי תצלום שצילם ג'ראר אלון ומשמשת כיום כאלמנט עיצובי באתר האינטרנט של מתי כספי.
שני אלבומים מאוחרים יותר של כספי התייחסו בשמם לשמו אלבום זה:
"צד נוסף" - אלבומו הרביעי של כספי שיצא בשנת 1980 והוקדש לשירי ילדים
"צד ג' צד ד'" - אלבום שיצא בשנת 1987, וגם הוא כולל גרסאות של כספי לשירים שהלחין למבצעים אחרים
אלבומו של אסף אמדורסקי, "צד א'", משנת 2011, מתייחס הן בשמו והן בעיצוב עטיפתו לאלבום "צד א' צד ב'".
מתי כספי - שירה, גיטרה בס, תופים, כלי הקשה, קלידים
התזמורת הפילהרמונית הישראלית - כלי נשיפה וכלי מיתר
צדוק נאווי נולד בחיפה בשנת 1944. בוגר בית הספר אליאנס בעיר.
את שירותו בצה"ל התחיל בחיל הקשר והמשיך כמפקד פלוגה בחיל השריון.
לאחר שחרורו השתלם בלימודי בנקאות וכלכלה ועבד בסניף חיפה של בנק עין חי, הבנק של תנועת המושבים.
בשנת 1973 התמנה למנהל סניף עפולה של הבנק.
בבחירות המוניציפליות שנערכו בשנת 1978 נבחר למועצת עיריית עפולה.
בבחירות שנערכו בשנת 1983 נבחר בשנית.
בשנת 1987 נבחר לתפקיד סגן ראש העיר וממלא מקומו ועזב את עבודתו בבנק.
בשנת 1991, כאשר ראש עיריית עפולה עובדיה עלי נתמנה לסגן שר הביטחון ופרש מתפקידו בעירייה, התמנה נאווי להחליפו בתפקיד ראש העירייה.
בבחירות המוניציפליות שנערכו בשנת 1993 התמודד נאווי על תפקיד ראש העירייה בזכות עצמו.
הוא זכה בבחירות וכיהן שנית כראש העירייה עד לשנת 1998.
בתקופת כהונתו של נאווי הגיעו למדינה גלי עלייה מחבר המדינות ומאתיופיה.
כעשרים אלף מהעולים הגיעו לעפולה ונאווי פעל לקליטתם.
בתקופתו נבנו כ-4,000 דירות מגורים, הוקמו ארבעה בתי-ספר חדשים, נוספו כיתות לימוד רבות בבתי הספר הקיימים, מבני בתי הספר הורחבו ונבנה מרכז יום לקשיש.
בתקופתו הורחבה מערכת התשתיות של צנרת המים, הביוב וניקוז.
אגני חמצון שהיו בקרבת העיר וגרמו למטרד סביבתי בוטלו ובמקומם נבנה במרחק קילומטרים אחדים מן העיר, ליד מחנה עמוס, מכון טיהור.
במקום שבו שכנו אגני החמצון לפני הסרתם הוקמה שכונת וילות.
צדוק בַּסָּן (או: באסאן; א' באלול ה'תרמ"ב, 16 באוגוסט 1882 – 26 במאי 1956) היה צלם ירושלמי, מראשוני הצלמים היהודים בארץ ישראל בתקופת היישוב והצלם היהודי הראשון יליד הארץ.
צדוק, בן לרב יהושוע השיל יואל בסאן ונכד לרב אליהו שלמה זלמן בסאן, נולד בירושלים ונקרא על שם סב-סבו הרב צדוק בסן מתלמידי הגר"א מווילנה.
בצעירותו התנסה בציור דיוקנאות ונופים, למד במוסדות תורניים, ולצד לימודיו למד צילום אצל ויליאם אדלשטיין.
בשנת ה'תרס"א (~1901) נישא ללאה שרה בת אפרים ניסן זקס, בת העיר העתיקה בירושלים.
ב-1900 הקים את הסטודיו הראשון שלו בעיר העתיקה, ומאוחר יותר הקים את חנות הצילום (ה"צלמוניה") שלו, ברחוב החבשים במרכז ירושלים.
הוא התחרה בצלמים הארמנים שפעלו בירושלים לפניו לבדם.
רבים מדיוקנותיהם המפורסמים של אישים ביישוב הישן צולמו בידי בסן.
ב-1954 מסר בסן לארכיון הציוני המרכזי את ארכיון צילומיו ובו למעלה מ-1,000 צילומים מחמישים שנות צילום בירושלים וסביבותיה.
בספטמבר 2005 הוצגה תערוכה מעבודותיו בשם "יתומות", שאצר הצלם וחוקר הצילום הארץ-ישראלי גיא רז, ובה הוצג תיעוד מחיי היומיום של בית היתומות הכללי ע"ש דוד וינגרטן בשכונת קריית משה שצילם בסן מאז הקמת המוסד ב-1902 ועד 1934, צילומי התערוכה לקוחים ברובם מאוסף בוקי בועז לצילום ישראלי, מבשרת ציון.
אחותו, גולדה רוזנטל, הייתה מרַפאה ומיילדת ידועה בירושלים.
בתה אסתר איטה שטמפפר הייתה אשתו של שלמה יצחק שטמפפר (בנו של יהושע שטמפפר).
צדוק דומניץ (15 באוקטובר 1933 - 3 באפריל 2023) היה שחמטאי ישראלי בדרגת אמן בכיר (דרגה ישראלית).
דומניץ נולד בתל אביב ושיחק שחמט במועדון המקומי.
בשנת 1961 הוא חלק מקומות 1–3 באליפות ישראל בשחמט (במשותף עם יצחק אלוני ויוסף פורת).
בין השנים 1962 ל-1968 השתתף דומניץ ב-3 אולימפיאדות שחמט:
צדארוזאורוס (שם מדעי: Cedarosaurus) הוא סוג של דינוזאור ארוך צוואר ממשפחת הברכיוזאוריים אשר חי בקרטיקון התחתון לפני 126 מיליון שנה.
הוא קרוי על שם האזור בו נמצא - תצורת הר סידר (Cedar Mountain Formation) שביוטה, ארצות הברית, בהם נמצא ב-1999 בידי החוקרים טידוול, קרפנטר וברוקס (Tidwell, Carpenter and Brooks) - הדינוזאור הראשון שהם תיארו.
מספר מדענים טוענים שהיה שייך לקבוצת הטיטאנוזאורים.
זאורופוד זה היה קרובו של הברכיוזאורוס אשר חי בתור היורה והוא הגיע לאורך 20 מטר, לגובה 10 מטרים ולמשקל 40 טון.
צווארו הארוך הכיל חוליות רבות ובראשו היה ראש קטן בעל כרבולת ולסתות עדינות אשר שימשו לתלישת עלי עצים.
הצוואר היה ארוך בהרבה משאר הגוף.
כפי שידוע מזאורופודים אחרים הוא בלע אבני גסטרוליתים שימשו לכתוש את מזונו בקיבה.
חלק מהגסטרוליתים שנמצאו היו גדולים מאוד, עד למשקל 7 ק"ג.
צדוק מלכה (נולד ב-26 באוגוסט 1964) הוא כדורגלן עבר ישראלי, ששיחק בעמדת החלוץ.
צדוק היה משחקניה הבולטים של מכבי בחיפה בשנות ה-80. לאחר הקריירה כשחקן פעיל החל לעבוד כעוזר מאמן וכמאמן כדורגל.
צדוק מלכה גדל בשכונת עין הים בחיפה.
הוא החל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של מכבי חיפה ממנה התקדם עד לקבוצה הבוגרת אליה עלה בשנת 1983. בעונת הבכורה הבקיע 7 שערים (שיא בקבוצה לשחקן בית בעונתו הראשונה בקבוצה הבוגרת) וזכה עמה באליפות הראשונה של הקבוצה.
שנה לאחר מכן, בעונתו השנייה בקבוצה, זכתה מכבי חיפה באליפות שנייה ברציפות.
צדוק כבש מעט שערים אך היה זה שכבש את שער הניצחון במשחק מול מכבי יבנה במחזור ה-28 (1-0 בסיום) והביא את הסיכוי לזכייה באליפות שני מחזורים לסיום הליגה.
כמו כן באותה עונה זומן לנבחרת העתודה אך הספיק לשחק משחק אחד מול נבחרת יוון ולאחר שחלה הודח מהסגל.
בעונתו השלישית במכבי חיפה הבקיע רק שער אחד במשחק מול מכבי נתניה.
לאחר שלא קיבל דקות משחק עבר באמצע העונה למכבי יפו, גם שם הבקיע רק שער אחד.
בעונת 1987/88 ביקש לעבור להפועל חיפה אך הנהלת מכבי חיפה הטילה וטו על המעבר.
עונה לאחר מכן התמנה אמציה לבקוביץ' כמאמנה של מכבי חיפה ובחר לתת למלכה ניסיון נוסף, באותה עונה שיחק בתפקיד קשר תוקף והוא היה שותף לאליפות השלישית של הקבוצה.
ב-1990 עזב את מכבי חיפה ועבר לשחק במכבי חולון לתקופה קצרה עד שהחליט לפרוש בגיל 28.
בשנת 1992, לאחר שפרש ממשחק פעיל, החל את קריירת האימון והתמנה למאמן הקבוצה הצעירה של מכבי חיפה (טרום א'), הוא נשאר בתפקידו עשר שנים ותחתיו זכתה הקבוצה בשבע אליפויות וגביע.
לאחר מכן, בשנת 2002 אימן את קבוצת הנערים מכבי "יואל" חיפה (נערים א') אשר זכתה בגביע ובאליפות ולא הפסידה אף משחק.
בין השחקנים שאימן באותה שנה נמנו ליאור רפאלוב, מור ממן ועדן בן בסט.
בשנת 2003 מונה למאמן קבוצת הנוער מכבי "שמואל" חיפה והחליף בתפקיד את רוני לוי.
תחת הדרכתו ניצחה קבוצת הנוער של מכבי חיפה את היריבה מכבי תל אביב בתוצאה 8:0.
בשנת 2007 מונה לעוזרו של ראובן עטר שאימן את מכבי נתניה באותה שנה.
הוא המשיך ללוות את עטר כעוזרו בשנים לאחר מכן.
בשנת 2012 כאשר מונה ראובן עטר לאמן את מכבי חיפה הגיע גם מלכה כעוזר מאמן הקבוצה אך עזב לאחר מספר חודשים עם פיטוריו של עטר מהקבוצה.
בשנת 2013 מונה לראשונה כמאמן קבוצת בוגרים כאשר החל לאמן את עירוני קריית אתא ששיחקה בליגה א' באותה שנה.
בשנת 2014 סיים את תפקידו בקבוצה.
בשנת 2017 חזר להיות עוזרו של ראובן עטר כשזה מונה כמאמנה של הקבוצה הפועל עפולה, עוד באותה שנה עבר יחד עם עטר כעוזר מאמן מ.ס.
אשדוד ובהמשך השנה עזב את הקבוצה יחד עם עטר שפוטר לאחר שרשרת הפסדים.
הרב צדוק (שמעון) הֶבֶשִי (במקור הנדלר, בהונגרית: Hevesi Simon; אסוד, 22 במרץ 1868 – בודפשט, 1 בפברואר 1943) היה תאולוג ופילוסוף יהודי-הונגרי, רב, פרופסור באוניברסיטה.
הוא אביו של הרב פרנץ הבשי.
צדוק הבשי נולד באסוד, אחד מחמשת ילדיהם של הרב אברהם מרדכי (מרק) הנדלר, אב"ד העיר, ורעייתו יוליאנה רוזנברג.
הבשי סיים את לימודיו בכיתות העליונות של התיכון כבר בבית מדרש לרבנים בבודפשט.
הוא הוסמך כדוקטור בשנת 1892 וכרב בשנת 1894. נשא לאישה את יאנקה ברודי מאורדיאה ונולדו להם 4 בנים ובת.
בשנת 1905 נבחר לרבה של הקהילה היהודית של פֶּשט.
הוא הפך למורה וחבר דירקטוריון במכון הארצי להכשרת רבנים, עם הזמן ליו"ר התאחדות הרבנים הלאומית, למייסד אומיקה - ההתאחדות הלאומית היהודית-הונגרית לחינוך, לעורך משותף של המגזין סקירה יהודית-הונגרית, של הצופה, לעורך משותף של "יבנה" – המגזין ההומילטי, ולחבר מועצת האגודה הספרותית יהודית-הונגרית (IMIT).
הבשי היה דמות מובילה בחיי החברה והתרבות היהודית-הונגרית.
הוא הקים כאמור את אומיקה, מה שהפך תחת הנהגתו לאחד ממוסדות התרבות החשובים ביותר של יהדות הונגריה.
הוא השתתף באופן פעיל גם בפעילותו של מִיקֵפֶה.
בשנת 1927 הנהגת הקהילה רצתה למנות אותו כנציגה לבית העליון של הפרלמנט ההונגרי, אך האלקטורים בחרו בעמנואל לעף, רבה הראשי של העיר סגד.
לימים זכה הבשי על עבודתו יוצאת הדופן בחיי הדת למינוי הרב הראשי של הקהילה היהודית של פשט.
מאמריו המדעיים ואלה שנכתבו לקראת החגים ומחקרי הפילוסופיה הדתית שלו התפרסמו בחלקם בהונגרית ובחלקם בעברית.
כתביו על בעיית ספר איוב, על קאנט ועל מדריך הרמב"ם הם בין יצירות הספרות הפילוסופית החשובות.
אתיקה בתלמוד (עם יהודה אריה בלוי ומאיר צבי וייס 1920)
הערות על מורה נבוכים (1928)
צד נוסף הוא אלבום הסולו הרביעי של המוזיקאי והזמר הישראלי מתי כספי, שיצא ב-1980.
בשנות ה-70 המאוחרות החל כספי בכתיבת לחנים לשירי התוכנית ה"קרוסלה".
יש להניח שכתיבתם של למעלה מחמישה עשר שירים חדשים לילדים (וביניהם "הסביבון שלי") היוותה זרז להחלטתו של כספי להוציא אלבום שיוקדש לשירי ילדים.
אלבום זה מכיל שירים שהולחנו החל מתחילת פעילותו של כספי כמוזיקאי בתחילת העשור.
רוב השירים הושרו במקור על ידי זמרים אחרים (תיקי דיין, נתנאלה, חוה אלברשטיין, יפה ירקוני ודודו זכאי) וחלקם גם על ידי כספי עצמו, ומיעוטם נכתב במיוחד עבור האלבום.
שם האלבום וכן עיצובו (על ידי המעצב דוד טרטקובר) מזכירים במכוון את האלבום "צד א' צד ב'" שיצא כשנתיים קודם לכן: בשני המקרים התרכז כספי בהקלטות של שירים שבוצעו ברובם בעבר על ידי זמרים אחרים.
בין השירים שהוקלטו במיוחד לאלבום בולט השיר הפותח את האלבום "אולי זה מעליב".
בולט גם השיר "אחותי הקטנה", השונה מאוד מהביצוע המקורי של ירקוני וגם מביצועו הראשון של כספי, שהוקלט כשבע שנים קודם לכן.
באלבום גם הקליט כספי מחדש את "כלבלב הו בידי בם בם", כשהפעם את מקום ההכרזה "פסנתר" – ולאחריה נגינת חלילית, מחליפה ההכרזה "חליל", ולאחריה נגינת פסנתר.
באלבום משתתפים הנגנים הקבועים איתם עבד כספי באותה תקופה: ז'אן פול זימבריס, חיים רומנו, קובי כהן, וכן נגני כלי מיתר של התזמורת הפילהרמונית הישראלית, החצוצרנים איתמר ארגוב ואברהם פלדר, הסקסופוניסטים פטר ורטהיימר ומורטון קם, הטרומבוניסט אדי קלובסקי, מוטי אדוני, ושם טוב לוי בחליל.
מתי כספי מנגן בתופים, גיטרה, בס, פסנתר, קלרינט, סינטיסייזר, קונגס וכלי הקשה ברזילאיים שונים.
בין השירים שובצו שלושה קטעים אינסטרומנטליים קצרים, כאשר הבולט שבהם הוא "פסנתר מנגן".
את האלבום ליווה סיבוב הופעות בו שילב מתי כספי ילדים בביצוע השירים, גם כנגנים וגם כמחזיקי תווי ענק עשויים נייר.
אחד מהילדים האלה גדל להיות נגן כלי ההקשה גדי סרי.
למרות המופע והביקורות הטובות שקיבל, האלבום היה כישלון מסחרי ביחס לאלבומים בשנים לפני כן.
אלבום המשך אשר התייחס לאלבום זה ונחשב מסדרת ה"צד א' צד ב'" הוא האלבום "צד ג' צד ד'" - אלבום שיצא בשנת 1987, וגם הוא כולל גרסאות של כספי לשירים שהלחין למבצעים אחרים.
בתקליט הוויניל המקורי: צד א': שירים 1–6, צד ב': שירים 7–12
טומי פרידמן, יעקב מורנו, פרנקי גליקסטן - טכנאי הקלטה
יושי שדה, איתמר גפני - עוזרי טכנאי
טומי פרידמן, יעקב מורנו - טכנאי מיקס
חיים לוסקי - צילום עטיפה
צד ג' צד ד' הוא אלבום הסולו התשיעי של המוזיקאי והזמר הישראלי מתי כספי, שיצא ב-1987.
אלבום זה הוא חלק מסדרת אלבומים שהחל באלבום "צד א' צד ב'" שיצא ב-1978. כמו קודמו בסדרה, גם אלבום זה מסכם פרק ממושך במהלכו הלחין כספי עשרות שירים למבצעים מגוונים, ורוב השירים באלבום זכו להצלחה רבה בגרסתם המקורית.
באלבום זה כיוון כספי לעבד ולבצע מחדש שירים שזוהו עד עכשיו עם המבצעים ולאו דווקא עם מלחינם.
השיר הוותיק באלבום הוא "חלומות שמורים" שהלחין כספי להצגה "לילי גם" בשנת 1973 ובוצע על ידי יזהר כהן.
שיר נוסף בעל ותק הוא "ימי בנימינה", שנכתב באמצע שנות השבעים לאלבומה של חוה אלברשטיין "כמו צמח בר".
בנוסף, באלבום שני שירים מתוך אלבומה של גלי עטרי "ממריאה ברוח": "עוד יום" ו"הייתי אומרת".
השירים הבולטים ביותר מתוך האלבום, ואולי מהשירים המצליחים ביותר שכתב כספי, הם "לקחת את ידי בידך" ו"מישהו", שהופיע בפסטיבל הזמר והפזמון 1978. שניהם זכו לפרסום רב בגרסתם המקורית באלבום הבכורה של יהודית רביץ.
שירים אלה הפכו לשירים מבוקשים בהופעותיו של כספי, והוא אף ביצע אותם מספר פעמים בהופעות משותפות עם יהודית רביץ בשנים האחרונות.
השיר הפותח, "לא טוב היות האדם לבדו", בוצע במקור על ידי דני ליטני ויהודית רביץ.
יהודית רביץ אף הקליטה אותו לאחד מאלבומיה בביצוע שלה בלבד.