tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
הם הבריחו אותה לתוך מחנה השבויים שלהם, מחנה B20 שליד גרוס גולמקאו (Gross Golmkau), שם הסתירו אותה בתוך מתבן.
לאור מצבה הגופני שהמשיך להיות קשה, הם התחלקו בטיפול בה.
הם הביאו לה מזון, טיפלו בכוויות הקור מהן סבלה, השיגו פראפין על מנת להילחם בכינים בשערה, רחצו אותה ודאגו שתבריא.
הסכנה שתיחשף הייתה רבה, מאחר שממש מחוץ למגוריהם הייתה תחנת משטרה.
הסוסים בהם השתמשו השוטרים, הוחזקו ממש באותו אסם ושרה הוסתרה במתבן שמעליהם.
הם ניסו לברר אודות בני משפחתה אך נכשלו בעיקר בשל התפרצות מגפת טיפוס במחנה שבו שהו.
לקראת סוף המלחמה, מציליה של שרה היו צריכים לעזוב את המחנה, ובערב פינויים, הם העבירו אותה לטיפולה של אישה מקומית שתטפל בה עד להגעתו של הצבא האדום.
שרה שרדה את השואה, ובסיומה היא מצאה כי היא היחידה ששרדה מכל משפחתה.
היא עזבה את אירופה והיגרה לארצות הברית.
על מנת להנציח את זכרה של אחותה, הוסיפה את השם חנה לשמה.
את שמותיהם של אביה, אמה, אחותה, שני דודיה, ארבע, דודותיה וששת בני דודיה אשר נספו בשואה, היא הנציחה בדפי עד שנמסרו ליד ושם.
במשך שנים רבות ניסתה לאתר את מציליה, אך רק כ-25 שנים לאחר סיום המלחמה מצאה אותם ויכלה לחדש עמם את הקשר.
ב-2 בנובמבר 1988 הכיר יד ושם בסטן וולס כחסיד אומות העולם יחד עם ג'ורג' המונד, טומי נובל ואלן אדוארדס.
לאחר כחצי שנה, ב-15 במרץ 1989, הצטרף אליהם רוג'ר לטצ'פורד והוכר כחסיד אומות העולם על ידי יד ושם.
ביל קיבל, ברט המבלינג, ביל סקרוטון, ג'ק בקלי וווילי פישר גם הוכרו כחסידי אומות העולם, לאחר למעלה מעשור, ב-11 באוקטובר 2011.
סטנלי אלן "סטן" לבנסון היה אצן יהודי-קנדי, אלוף קנדה (1956) ואלוף המכביה (השישית 1961) בריצת 100 מטר ופעמיים אלוף קנדה (1956 ו-1958) בריצת 200 מטר.
לבנסון נולד וגדל בטורונטו, אונטריו.
באליפות קנדה באתלטיקה שנערכה בהמילטון אונטריו ב-25 באוגוסט 1956 זכה לבנסון בשתי מדליות זהב בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.8 שניות, לפני ג'וזף פורמן וג'ק פרינגטון ובריצת 200 מטר בתוצאה של 21.9 שניות, לפני ג'ק פרינגטון וליירד סלון .
באולימפיאדת מלבורן (1956) הוא סיים במקום עשירי בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.7 שניות (10.94 שניות, תוצאה אלקטרונית), בשלב רבע הגמר הוא קבע תוצאה של 10.8 שניות (10.93 שניות, תוצאה אלקטרונית).
באליפות קנדה באתלטיקה שנערכה ססקטון ב-21 ביוני 1958 זכה לבנסון בשתי מדליות, זהב וכסף.
מדליית זהב בריצת 220 יארד בתוצאה של 21.9 שניות לפני מייק אגוסטיני מטרינידד וטובגו (22.1 שניות) וג'יי וורנר (22.3 שניות) ומדליית כסף בריצת 100 יארד בתוצאה של 9.6 שניות, אחרי מייק אגוסטיני (9.6 שניות).
חודש לאחר מכן, במשחקי חבר העמים שנערכו בקארדיף, ויילס ביולי אותה שנה הוא סיים פעמיים במקום רביעי, בריצת 220 יארד בתוצאה של 21.51 שניות ובריצת שליחים 4x110 יארד בתוצאה של 41.74 שניות.
בתחרויות האתלטיקה של המכביה השישית שנערכו בסוף אוגוסט 1961 זכה לבנסון במדליית זהב בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.6 שניות, לפני ג'ון שפיגל (10.6 שניות) וסטן פריד (10.7 שניות), שניהם מארצות הברית.
הוא פרש מגמר ריצת 200 מטר, לאחר שבעת החימום נפגע מכדור ברזל ברגלו.
סטמפורד היל היא שכונה בצפון לונדון, בירת הממלכה המאוחדת.
חלקה שוכן ברובע האקני וחלקה בשכונת טוטנהאם שברובע הארינגיי.
בשכונה מתגוררת אוכלוסייה יהודית גדולה שהחלה להתיישב במקום בשנות ה-30 של המאה ה-20, המתגוררת לצד האוכלוסייה המקומית, בהם הודים ואפגאנים רבים.
הקהילה החרדית מונה מעל 50,000 נפשות.
שכונת סטמפורד היל היא ריכוז החסידים השלישי בגודלו אחרי ישראל וניו יורק.
במהלך העשור הראשון של המאה ה-21, עד תחילת משבר הסאבפריים, ידעה הקהילה החרדית תנופה כלכלית אדירה.
בשכונה מספר רב של בתי כנסת, ישיבות, תלמודי תורה ובתי ספר יהודיים.
בנוסף לקהילה החרדית, חיה בשכונה גם קהילה גדולה של יהודים מעדן.
כמו כן בשל שיעור הילודה הגבוה בקרב הקהילה החרדית סטמפורד היל היא אחת השכונות בעלת שיעור הילודה הגבוה ביותר בבריטניה.
התאחדות קהילות החרדים מנהלת את ענייני הדת במקום.
תחת סמכותה הנישואין, הכשרות, בית דין לממונות, העירוב, המקוואות וכל היתר.
סטמראד היא חברה ישראלית אמריקאית שבסיסה בתל אביב, ישראל, שמפתחת, מייצרת ומוכרת ציוד אישי להגנה מפני הקרינה הנפלטת בעת שבירת מולקולות לאטומים בודדים.
מוצר הגמא 360 של החברה הוא מכשיר שמתיימר להגן מפני קרינה באזור מח העצם בעצם האגן של המשתמש בו.
זאת החברה היחידה בעולםשמייצרת ציוד הגנה אישי שיעודו להגן על המשתמשים בו מקרינת גמא באנרגיה גבוהה, ומשלבת חלקי מגן אחרים במוצרים שלה.
סטמראד הוקמה בדצמבר 2011 על ידי דר' אורן מילשטיין ודניאל לויט.
ההשראה להקמת החברה נבעה מאסון צ'רנוביל בו מכבי אש ומהנדסים רבים שהגיעו לזירה ראשונים מתו מחשיפה למנות גדולות של קרינת אנרגיית גמא במחלה שמוכרת בתור "תסמונת קרינה חריפה".
בעקבות האסון הגרעיני בפוקושימה במרץ 2011, השניים שיתפו פעולה עם חתני פרס נובל רוג'ר קורנברג, אהרן צ'חנובר ועם מי שלימים היה לחתן פרס נובל מייקל לויט, עם חזון משותף 'להציל את אלה שמצילים אותנו'.
הקבוצה התרחבה לאחר הצטרפות הפרופסור ריצ'רד צ'מפלין.
סוג ההגנה הזה אפקטיבי רק בשביל לחסום קרינת אלפא וקרינת בטא, ועדיין לא אפקטיבי בחסימת קרינת גמא.
מסיבה זו, מגנים קיימים אחרים אינם מסוגלים למנוע את ההשפעות הבריאותיות החריפות מהחשיפה לקרינת גמא (כמו: "תסמונת קרינה החריפה").
קו המוצרים של סטמראד שונה ממוצרים אחרים בשוק בכך שהם אינם מנסים להגן ולכסות את כל גוף המשתמש אלא את אזור האגן העשיר במח עצם.
חגורת ה"גמא 360" מיועדת למכבי אש, פרמדיקים, שוטרים, חיילים ומגיבים ראשוניים לאסונות כמו רעידות אדמה, מתקפות בסגנון אסון התאומים אשר חושפות אותם לקרינה.
כשמוצרם "אסטרוראד" (AstroRad) יהיה מוכן לשימוש, מטרתו תהיה לשמש אסטרונאוטים המצויים בעומק החלל.
מרכז החלל ביוסטון - דגם משימת "מאדים".
מוזאון החלל, לונדון - דגם "עולם המחר".
המוזיאון הלאומי למדע, טכנולוגיה, וחלל - דגם מיוחד.
פרס החדשנות לשכת המסחר לשנת 2013 של ישראל-יפן.
סדרת ההרצאות "לבוש חכם", מכון רדקליף, אוניברסיטת הרווארד.
סטנלי "סטן" מייזק היה כדורסלן אמריקאי, אשר שיחק בליגות ה-BAA וה-NBA בין השנים 1946–1953. ממוצעיו הכוללים לאורך הקריירה הם 10.6 נקודות, 7.6 ריבאונדים ו-1.4 אסיסטים למשחק.
בשנת 1946, לאחר שחרורו מהשירות בצבא ארצות הברית, הצטרף לקבוצת דטרויט פלקונס לקראת עונת הבכורה של ליגת ה-BAA (לימים ה-NBA).
בעונתו הראשונה הוביל את קלעי דטרויט עם 14.9 נקודות בממוצע למשחק (הנתון הרביעי בגובהו בליגה), ונבחר לחמישיית העונה.
בסיום אותה עונה התפרק מועדון הפלקונס, וב"דראפט הפיזור" של שחקניה נלקח מייזק על ידי שיקגו סטאגס.
ב-3 עונותיו בשיקגו שיתף פעולה עם מקס זסלופסקי ואנדי פיליפ, וקלע 9.6 נקודות בממוצע למשחק.
בסיום עונת נבחר לחמישייה השנייה של העונה.
בעונת 1950/1951 שיחק בקבוצות "סנט פול לייטס" ו"לואיוויל אלמנייטס" מ"ליגת הכדורסל המקצועית הלאומית" (NPBL), ובעונה העוקבת חזר ל-NBA כשחתם בבולטימור בולטס.
לאחר כעונה וחצי הועבר בטרייד למילווקי הוקס, ובסיום עונת פרש ממשחק, בגיל 29.
סטנלי הארדינג מורטנסן (; 26 במאי 1921 – 22 במאי 1991) היה כדורגלן ומאמן אנגלי, ששיחק בעמדת החלוץ.
מורטנסן היה כובש שערים מחונן ששיחק לאורך רוב הקריירה בקבוצת בלקפול ובנבחרת אנגליה.
מורטנסן זכור בעיקר ככובש השלושער הראשון, והיחיד עד כה, בגמר גביע ה-FA באצטדיון ומבלי, הכובש הראשון לזכות אנגליה בטורניר מוקדמות מונדיאל, וכובש שער הבכורה של אנגליה בתולדות המונדיאלים, כאשר כבש את שערה הראשון של הנבחרת בטורניר הבכורה שלה, מונדיאל 1950.
מורטנסן החל את קריירת המשחק בגיל מאוחר יחסית, וזאת בעקבות התגייסותו בשנת 1939, עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, כמפעיל אלחוט בחיל האוויר המלכותי.
הוא נפצע כאשר מטוסו התרסק, והיה הניצול היחיד באותה ההתרסקות.
הוא הצטרף לבלקפול בשנת 1941, אך בזמן שירותו בסקוטלנד רשם מספר הופעות לא רשמיות במדיה של אברדין, ואף שיחק כשחקן אורח בארסנל, במדיה כבש 25 שערים ב-19 הופעות בלבד.
באותן השנים נכלל מורטנסן בסגל נבחרת אנגליה.
ב-25 בספטמבר 1943, במהלך משחק מול , נפצע אייוור פאוול הוולשי, ומורטנסן נכנס לשחק בשורות היריבה במקומו.
המהלך הפתיע את 80 אלף הצופים באצטדיון, וכן חלק מהעיתונאים והשחקנים על המגרש שלא ידעו על הצעד ולא זיהו את מורטנסן עד לחלק השני של המשחק, כאשר חלקם חשבו כי פאוול חזר למגרש.
אנגליה ניצחה בסיום בתוצאה 3–8.
מורטנסן היה לאחד מהכובשים הגדולים בתולדות בלקפול, עם 197 שערי ליגה ב-317 הופעות.
כמו כן, רשם הצלחה מיוחדת גם במסגרת גביע ה-FA, כאשר בין 1945 ל-1950 כבש ב-12 משחקים רצופים במסגרת הגביע, כולל שערה השני של בלקפול בהפסד 2–4 למנצ'סטר יונייטד בגמר הגביע בעונת .
בעונת 1950/1951 היה מורטנסן למלך השערים של הליגה האנגלית, עם שלושים שערי ליגה שסייעו לקבוצתו לסיים במקום השלישי בטבלה.
בנוסף, העפיל עמה בפעם השנייה בקריירה לגמר הגביע, אך שוב לא הצליח לסייע לקבוצתו לזכות בתואר, כאשר בלקפול נוצחה 0–2 על ידי ניוקאסל יונייטד.
שנתיים לאחר מכן, באחת מהופעותיו הזכורות בקריירה, הוביל מורטנסן את בלקפול לזכייה בגביע האנגלי לעונת .
במשחק הגמר פגשה בלקפול את בולטון וונדררס.
המשחק זכה לכינוי הגמר של מתיוס, בעקבות הופעתו המרשימה של סטנלי מתיוס, אך הכובש המצטיין במשחק היה מורטנסן, שהיה הראשון לכבוש שלושער בגמר הגביע האנגלי באצטדיון ומבלי, והיחיד עד כה.
במשחק הגמר הדרמטי עלתה בולטון ליתרון לאחר שתי דקות, אך מורטנסן איזן.
בהמשך עלתה בולטון ליתרון 1–3, אך מורטנסן הוסיף שני שערים, כולל שער דקה לסיום, וקבע שוויון 3-3. בלקפול כבשה שער נוסף בתוך תוספת הזמן, וזכתה בגביע האנגלי הראשון בתולדותיה.
מורטנסן המשיך לשחק בבלקפול עד לסיום 1954/1955. הוא מחזיק בהישג מרשים, כאשר סיים בראש טבלת מלך שערי הקבוצה בכל עונה במשך עשר עונות רצופות, החל בסיומה של מלחמת העולם השנייה ועד לסיום דרכו בקבוצה.
מורטנסן בן ה-34 עבר לקראת עונת להאל סיטי בליגת המשנה, אך הקבוצה סיימה אחרונה בטבלה וירדה לליגה השלישית.
הוא המשיך לשחק במדיה עונה נוספת בליגה השלישית, וממנה עבר לסאות'פורט, גם היא מאותה הליגה.
בסיום עונת הודיע מורטנסן כי יפרוש ממשחק פעיל בתום העונה, בגיל 37, בעקבות פציעות חוזרות בברך.
עם זאת, במרוצת ארבע השנים הבאות הוא המשיך לשחק בקבוצות חובבים.
מורטנסן ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת אנגליה אחרי מלחמת העולם השנייה.
ב-25 במאי 1947, ימים ספורים לאחר יום הולדתו ה-26, ערך מורטנסן בכורה בנבחרת של וולטר וינטרבוטום במשחק ידידות מול .
הוא כבש את שער הבכורה שלו כבר בדקה הראשונה, והדהים עם רביעייה בהופעת הבכורה שלו בדרך לניצחון 0–10. הוא כבש גם בשני משחקיו הבאים במדי אנגליה, ופעמיים נוספות כבש שלושער, בניצחון 2–4 על במשחק ידידות בנובמבר 1947, ושלושער בניצחון 2–6 על במסגרת אליפות הבית הבריטית באוקטובר 1948.
אנגליה, שלא הייתה חברה בפיפ"א ולכן לא השתתפה בטורנירי המונדיאל טרם מלחמת העולם, רשמה הופעה ראשונה במוקדמות מונדיאל 1950. משחקי אליפות הבית הבריטית שימשו גם כבית בטורניר המוקדמות, ומורטנסן, שכבש את השער הראשון בניצחון 1–4 על בקארדיף ב-15 באוקטובר 1949, היה לכובש הראשון בתולדות אנגליה במוקדמות המונדיאל.
לאחר שסיימה בפסגת הבית במאזן מושלם של שלושה ניצחונות, העפילה אנגליה למונדיאל 1950 בברזיל.
במשחקה הראשון בתולדות המונדיאלים, ניצחה אנגליה 0–2 את .
מורטנסן, שכבש את השער הראשון במשחק, היה לכובש הראשון בתולדות אנגליה במשחקיה בגביע העולם.
הוא שותף גם בצמד ההפסדים, 1-0 ל ול, שסיימו את דרכה של אנגליה כבר בתום שלב הבתים.
ב-25 בנובמבר 1953 ערך מורטנסן את הופעתו האחרונה במדי אנגליה, כאשר כבש שער אחד בתבוסה 3–6 ל במשחק ידידות.
בסך הכול רשם מורטנסן 25 הופעות במדי אנגליה, בהן כבש 23 שערים, ממוצע של 0.92 שערים למשחק.
בפברואר 1967, בשלהי עונת 1966/1967 וכחמש שנים לאחר פרישתו הרשמית ממשחק, נקרא מורטנסן להחליף את חברו לשעבר בבלקפול, רון סוארט, שפוטר מתפקידו בעקבות נפילתה של בלקפול לתחתית הטבלה.
מורטנסן לא הצליח, בחודשים הספורים עד לתום העונה, לשנות את גורלה של בלקפול, שירדה לליגת המשנה.
שם, בעונת , הוביל את בלקפול לעונה צמודה בצמרת עם איפסוויץ' טאון ועם קווינס פארק ריינג'רס.
איפסוויץ' סיימה ראשונה, בפער נקודה בלבד מהשתיים האחרות.
באותה התקופה, כאשר היה שוויון בנקודות, קבע יחס השערים (ולא פער השערים) את המיקום בטבלה.
סיימה את העונה עם יחס שערים של 1.86, בעוד בלקפול סיימה עם יחס שערים של 1.65 ונותרה בליגת המשנה.
עונה לאחר מכן, לא הצליחה בלקפול להתמודד בצמרת הגבוהה, וסיימה שמינית בלבד.
על אף ההערכה ההדדית בין המועדון למורטנסן, הוא פוטר מתפקידו בתום העונה.
ב-20 באוקטובר 1983, בישיבת ההנהלה השנתית של בלקפול, נבחר מורטנסן לסגן נשיא המועדון.
ב-18 בנובמבר 1989 נפגשו בלקפול ובולטון וונדררס בסיבוב הראשון של הגביע האנגלי באותה העונה.
זכר למפגש הגמר בין המועדונים ב-1953, נבחר מורטנסן להוביל את שחקני בלקפול לכר הדשא בבלומפילד רואד.
את הקבוצה היריבה הוביל נאט לופטהאוס, שכבש לזכות בולטון את השער הראשון באותו הגמר, 36 שנים קודם לכן.
12 ימים אחר כך, נערך אירוע מיוחד לכבודו של מורטנסן לציון יובל להצטרפותו לבלקפול, בנוכחותם של שחקני עבר רבים של המועדון.
ב-22 במאי 1991, ארבעה ימים בלבד לפני יום הולדתו השבעים, הלך מורטנסן לעולמו.
באופן סמלי, באותו היום בו הלך לעולמו, הבטיחה בלקפול את הגעתה לאצטדיון ומבלי לראשונה מאז הגמר ב-1953, כאשר העפילו לגמר פלייאוף ההעפלה לליגה השלישית.
בשנת 2003 נכנס מורטנסן להיכל התהילה של הכדורגל האנגלי, כהוקרה על כישוריו והישגיו.
ב-23 באוגוסט 2005, נחשף פסל בדמותו של מורטנסן בכניסה ליציע הצפוני החדש בבלומפילד רואד, שגם נקרא מאז על שמו של מורטנסן.
הפסל נחשף על ידי אלמנתו של מורטנסן, ג'ין, וחברו לשעבר בבלקפול, ג'ימי ארמפילד.
מלך השערים של הליגה האנגלית: 1950/51
אלבק נולד וגדל בעיר צ'נואה שבאילינוי, ובשנת 1949 החל ללמוד באוניברסיטת בראדלי אשר בפאוריה הסמוכה.
בין השנים 1952–1954 שירת בצבא ארצות הברית, ולאחר מכן חזר לבראדלי על מנת להשלים את תוארו.
ב-3 עונותיו בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה שיחק בעמדת הרכז, וקלע 4.4 נקודות בממוצע למשחק.
לאחר שלא נבחר על ידי אף קבוצה בדראפט ה-NBA 1955, פתח אלבק בקריירת אימון.
בעונת 1956/1957 אימן את קבוצת הכדורסל של "מכללת אדריאן" אשר בדרום מישיגן, וב-11 העונות הבאות שימש כמאמן הראשי של אוניברסיטת צפון מישיגן.
בשנת 1968 מונה למאמן קבוצת אוניברסיטת דנוור, אשר השתתפה בליגת המכללות הבכירה, ובשתי עונותיו בתפקיד רשמה הקבוצה מאזן כולל של 15 ניצחונות ו-35 הפסדים.
לקראת עונת 1970/1971 מונה לעוזר מאמן בקבוצת דנוור רוקטס מליגת ה-ABA, אך כבר לאחר 13 משחקים החליף את ג'ו בלמונט כמאמן הראשי של הקבוצה.
עד לסיום אותה עונה רשמו הרוקטס מאזן שלילי 27–44 תחת אלבק, והחמיצו את הפלייאוף.
בעונה העוקבת חזר לשמש כעוזר מאמן ברוקטס, תחת אלכס האנום.
בין השנים 1973–1975 שימש כעוזר מאמן בקבוצת סן דייגו קונקיסטדורס תחת המאמנים הראשיים קיי.
בעונת 1974/1975 היה עוזרו של יובי בראון בקנטקי קולונלס, אשר זכתה באותה עונה באליפות ה-ABA לאחר שגברה על אינדיאנה פייסרס בסדרת הגמר.
השחקנים הבולטים של הקבוצה אז היו ארטיס גילמור, דן איסל ולואי דמפיר.
לקראת עונת מונה לעוזרו של מאמן לוס אנג'לס לייקרס, ג'רי וסט, ונשאר בתפקיד זה במשך 3 עונות.
בקיץ 1979 מונה למאמנה הראשי של קליבלנד קאבלירס, במקומו של ביל פיץ'.
את עונתו היחידה בתפקיד סיימה קליבלנד במקום התשיעי באזור המזרחי, עם מאזן שלילי 37–45.
לקראת עונת מונה למאמן סן אנטוניו ספרס.
בעונתו הראשונה עם הספרס הודחה הקבוצה בסיבוב הפלייאוף הראשון, על ידי יוסטון רוקטס, ובשתי העונות העוקבות הודחה בסדרת גמר המערב, על ידי הלייקרס.
לאורך אותן 3 עונות, במהלכן רשמה מאזן כולל של 153 ניצחונות ו-93 הפסדים, בלטו בקבוצה השחקנים ג'ורג' גרווין, ג'יימס סיילאס, מייק מיטשל וארטיס גילמור.
בין השנים 1983–1985 אימן את ניו ג'רזי נטס, אשר העמידה תחתיו מאזן של 87 ניצחונות ו-77 הפסדים.
בקיץ 1985 מונה אלבק למאמן שיקגו בולס, במקומו של קווין לוגרי.
על אף שסיימו את עונת עם מאזן שלילי 30–52, בין היתר בשל פציעה מתמשכת של שחקן העונה השנייה מייקל ג'ורדן, העפילו הבולס לפלייאוף ה-NBA מהמקום השמיני במזרח.
בשני המשחקים הראשונים של סדרת הסיבוב הראשון מול בוסטון סלטיקס הצטיין ג'ורדן עם 49 ו-63 נקודות, בהתאמה, אך הקבוצה הפסידה בשני המשחקים ובסופו של דבר הודחה בתוצאה 0–3 מול האלופה שבדרך.
בסיום עונתו היחידה בקבוצה פוטר אלבק מתפקידו, והוחלף על ידי דאג קולינס.
בשנת 1986 מונה למאמן קבוצת הכדורסל של אוניברסיטת בראדלי, בה שיחק בעברו כסטודנט, במקומו של דיק ורסאצ'ה.
בעונת 1987/1988 קלע שחקן הקבוצה הרסי הוקינס 36.3 נקודות בממוצע למשחק, והוביל את ה"ברייבס" לטורניר אליפות המכללות.
במשחק הראשון של הטורניר הפסידה בראדלי מול אוניברסיטת אובורן בתוצאה 86–90, על אף משחק מצוין של הוקינס אשר קלע 44 נקודות.
בקיץ 1991 פוטר אלבק מתפקידו והוחלף על ידי ג'ים מולינארי.
ב-5 עונותיו כמאמן הברייבס, העמידה הקבוצה מאזן כולל של 75 ניצחונות ו-71 הפסדים.
בעונת שימש כעוזר מאמן בניו ג'רזי נטס, תחת בוץ' בירד, ובין השנים 1997–2001 היה עוזרו של לני וילקינס באטלנטה הוקס ובטורונטו ראפטורס.
בדצמבר 2001, מספר דקות לפני תחילת משחק בין הראפטורס לבין מיאמי היט, סבל אלבק משבץ מוחי אשר הותיר את גופו משותק באופן חלקי.
ג'ורג' אמיל סטיפיץ' הידוע יותר בשם הבמה שלו, סטן סטייזיאק היה מתאבק קנדי.
הוא מוכר בעיקר בשל תקופתו בארגון ההיאבקות World Wide Wrestling Federation (ה-WWWF, לימים ה-WWE) בשנות ה-70, שבו זכה פעם אחת באליפות העולם במשקל כבד של ה-WWWF.
בשנת 2018, הוא הוכנס להיכל התהילה של ה-WWE.
סטיפיץ' החל להתאמן במונטריאול, כשאת הבכורה שלו בענף ערך בשנת 1959. בקרב הבכורה שלו הוא הופיע תחת שם הבמה אמיל קוברלי באירוע עבור ארגון ההיאבקות Big Time Wrestling, שבסיסו היה בקלגרי, אלברטה.
בשלהי שנת 1960, הוא ביצע מעבר לארצות הברית, שם הופיע עבור ארגון ההיאבקות St.
Louis Wrestling Club, שבו הופיע תחת שם הבמה סטן סטייזיאק; שם במה זה נלקח ממתאבק אחר בשם סטנלי סטייזיאק (ששמו האמיתי ג'וזף סטייזיאק) אשר נפטר בשנת 1931 מאלח דם.
שנה לאחר מכן, סטייזיאק התאבק בו זמנית גם בארגוני היאבקות קנדיים וגם בארגון ההיאבקות האמריקאי מסנט לואיס.
בחודש יוני 1961, הוא הפך לאלוף הזוגות הבינלאומי הראשון של NWA, כאשר הוא ומן מאונטיין קמפבל זכו בתואר זה בארגון ההיאבקות הקנדי Maple Leaf Wrestling.
הם החזיקו בתואר זה במשך 91 ימים, עד שהפסידו את חגורות האליפות בחודש ספטמבר.
סטייזיאק המשיך להתאבק בשתי החזיתות בתחילת שנות ה-60. בשלהי שנת 1963, הוא הופיע עבור ארגון ההיאבקות Western States Sports, שבסיסו באמרילו, טקסס, ובו הוא הספיק לאתגר את אלוף העולם במשקל כבד של NWA באותה התקופה, לו ת'ז.
בין השנים 1964 ל-1968, סטייזיאק הופיע באופן שגרתי בארגון ההיאבקות Stampede Wrestling מקלגרי, אלברטה.
הוא זכה ארבע פעמים באליפות הקנדית במשקל כבד של NWA ושלוש פעמים באליפות הצפון אמריקאית במשקל כבד של Stampede Wrestling.
במהלך שהותו בארגון זה, הוא זכה באליפות במשקל כבד של NWA Pacific Northwest חמש פעמים בין השנים האלה.
בנוסף, הוא זכה ארבע פעמים באליפות הזוגות של NWA Pacific Northwest.
לסטיפיץ' היו שנים ילדים: בת בשם בריטני ובן בשם שון, שהיה מתאבק מקצועי גם כן.
הוא נפטר ב-19 ביוני 1997 כתוצאה מאי-ספיקת לב.
אליפות מקון במשקל כבד של NWA (פעם אחת)
אליפות הזוגות הבינלאומית של NWA (גרסת טורונטו) (פעם אחת) - עם מן מאונטיין קמפבל
הישגים בארגון ההיאבקות NWA All-Star Wrestling
אליפות הזוגות הקנדית של NWA (גרסת ונקובר) (פעמיים) - עם דאץ' סאבאג'
הישגים בארגון ההיאבקות NWA Big Time Wrestling
אליפות בראס נאקלס של NWA (גרסת טקסס) (3 פעמים)
אליפות טקסס במשקל כבד של NWA (פעם אחת)
אליפות טקסס לזוגות של NWA (פעם אחת) - עם קילר טים ברוקס
האליפות הצפון אמריקאית במשקל כבד של NWF (פעם אחת)
אליפות במשקל כבד של NWA Pacific Northwest (7 פעמים)
אליפות הזוגות של NWA Pacific Northwest (8 פעמים) - עם הרוסי המטורף (1), מייטי אורסוס (1), הארו סאסאקי (1), טוני מרינו (1), דאץ' סאבאג' (1), באדי רוז (1) ובילי ג'ק היינס (2)
האליפות הקנדית במשקל כבד של NWA (גרסת קלגרי) (4 פעמים)
האליפות הצפון אמריקאית במשקל כבד של Stampede Wrestling (3 פעמים)
הישגים בארגון ההיאבקות Western States Sports
אליפות בראס נאקלס של NWA (גרסת אמרילו) (פעם אחת)
אליפות העולם במשקל כבד של IWA (פעם אחת)
אליפות העולם במשקל כבד של ה-WWWF (פעם אחת)
סטמארצ'קה (בהונגרית: Szatmárcseke) הוא כפר קטן במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג על גדות נהר טיסה שבצפון־מזרח הונגריה.
יהודים חיו בסטמארצ'קה החל מתחילת המאה ה-18. רובם עסקו במסחר וחלק במלאכה ובחקלאות.
בזמן הקרע ביהדות הונגריה בקונגרס של יהודי הונגריה בשנים 1869-1868 בין החרדים למשכילים, הצטרפה הקהילה לזרם האורתודוקסי שסירב לקבל על עצמו את תקנות הקונגרס.
לקהילה היה בית כנסת שנחנך בשנת 1884, "חדר" ומקווה.
בזמן הטרור הלבן נכלאו כמה מבני הקהילה במחנה הסגר.
החל משנת 1938 הופקעו רישיונות המסחר והמלאכה של רוב יהודי הכפר.
השלטונות המקומיים הקפידו הקפדת יתר על ביצוע הגזירות האנטי-יהודיות.
בשנת 1942 נאסרו שני יהודים מהכפר ונכלאו במחנה הסגר.
אחד מהם מת בעינויים והשני שוחרר לאחר כמה חודשים, לאחר מכן הגברים היהודים נשלחו לעבודות כפייה והנותרים במקום נצטוו לענוד את הטלאי הצהוב.
בדף הקהילה מתוך מפקד קהילות הונגריה שבוצע בשנת 1944 נכתב כי יש בקהילה 45 תושבים והרב של הקהילה הוא רבה של פהרגיארמט.
כמה שבועות לאחר כניסת הצבא הגרמני להונגריה במרץ 1944 רוכזו היהודים בגטו זמני בכפר וכעבור מספר ימים הועברו לכפר קלצ'ה ומשם לגטו מאטסלקה ולבסוף שולחו למחנה ההשמדה אושוויץ.
חמישה ניצולים חזרו לכפר לאחר המלחמה אך עזבו עד מהרה את המקום בגלל עוינות התושבים.
הקהילה בוטלה רשמית ורכושה נמכר על ידי איגוד הקהילות היהודיות בהונגריה.
פרנץ קלצ'יי גר בכפר בתחילת המאה ה-19
סטן הוא שירות הזרמת מדיה אוסטרלי מסוג Over the Top.
הוא הושק ב-26 בינואר 2015. החברה הוקמה כמיזם משותף (50:50) בין Nine Entertainment ל-Fairfax Media .
באוגוסט 2014, השקיעה כל אחת מהחברות 50 מיליון דולר אוסטרלי ב-'StreamCo', ששינתה את שמה ל-Stan Entertainment בדצמבר 2014. Nine Entertainment רכשה ב-2018 את Fairfax Media, מה שהפך את Nine Entertainment לבעלים הבלעדיים של סטן, באמצעות חברת הבת שלה,Nine Digital .
סטן מציע טווח רחב של סרטים ותוכן טלוויזיוני, עם הפקות מקומיות וזרות -במיוחד מארצות הברית והממלכה המאוחדת.
השירות כולל גם ספריה מתפתחת בה הפקות מקור של סרטים ותוכניות טלוויזיה.
ב-2020 היה השירות במקום שלישי ברשימת שירותי הזרמת המדיה באוסטרליה, עם יותר מ-2.3 מיליון מנויים, לאחר דיסני+ ונטפליקס.
ביוני 2023 ניצב סטן במקום הרביעי בשוק הזרמת המדיה האוסטרלי עם 2.6 מיליון מנויים אחרי נטפליקס, אמזון פריים וידאו ודיסני+.
ההכרזה המשמעותית הראשונה של סטן הייתה זכויות בלעדיות לשידור של העונה הראשונה של הסדרה סמוך על סול, כמו גם זכויות השידור של שובר שורות.
לחברה יש הסכם שיתוף תוכן עם סרטי סוני, ABC ועוד.
בדצמבר 2018 סטן רכשה את זכויות השידור של סדרות וסרטי דיסני, עד להשקת שירות דיסני+ בסוף 2019. ב-2020 הגיעה סטן להסכמה עם NBCUniversal לרכישת זכויות השידור של sky Studios ושל שירות הזרמת המדיה האמריקני שלה Peacock.
בנובמבר 2020, החל לרכוש השירות זכויות שידור של אירועי ספורט בשיתוף עם Nine's Wide World of Sports .
לצפייה בשידורי אירועי הספורט נדרשה הרשמה נוספת לשירות שנודע בשם Stan Sport.
ב-2021 סטן רכשה את הזכויות לשידור משחקי רוגבי מרוגבי אוסטרליה לשלוש שנים ברשת Nine ובשירות סטן.
סטן בשיתוף Nine רכשו גם את זכויות השידור של אליפות צרפת הפתוחה ושל אליפות וימבלדון בטניס.
ביוני 2021 הודיעה סטן כי רכשה את הזכויות לשידור ליגת האלופות החל מאוגוסט של אותה השנה.
עוד פרסמה בהודעה זו כי טורניר הטניס אליפות אוסטרליה הפתוחה ישודר גם הוא בשירות.
סטמפוט (בהולנדית: Stamppot שפירושו "סיר מחית") הוא מאכל הולנדי מסורתי העשוי משילוב של מחית תפוחי אדמה עם ירק אחד או כמה.
זיווגי ירקות אלה כוללים באופן מסורתי כרוב כבוש, אנדיב, קייל, תרד, לפת, או גזר ובצל (השילוב של השניים האחרונים ידוע כ-hutspot בהולנד וכ-wortelstoemp בבלגיה).
ניתן להשאיר עלים ירוקים כמו אנדיב גולמיים ולהוסיף לתפוחי האדמה מבושלים רק בשלב המעיכה.
כמה זנים אזוריים פחות נפוצים של סטמפוט מבושלים עם פירות ותפוחי אדמה.
בשנים האחרונות וריאציות על המנה המסורתית הופכות יותר ויותר פופולריות בקרב אנשים שמוסיפים מרכיבים כמו רוקט, כרישה, סלק, בטטה, פטריות וירקות שונים אחרים.
לפעמים, דגים משמשים כמרכיב בסטמפוט שהוא בעיקר מאכל במזג אוויר קר.
מקורו של הסטמפוט אינו ידוע, אם כי האגדה מייחסת את המצאת ה-hutspot למצור על ליידן ב-1574. השימוש בירקות עלים נאים במקום לבשל אותם עם תפוחי האדמה לא תוארך מוקדם יותר מ-1940.
ישנן שתי שיטות להכנת סטמפוט, הראשונה היא הצורה המודרנית יותר:
סטמפוט מכינים על ידי הרתחת הירקות ותפוחי האדמה בנפרד.
לאחר הסיום, מוסיפים את תפוחי האדמה לאותו סיר כמו הירקות וכולם נמעכים היטב יחד.
רוקוורסט, סוג של נקניק מעושן, הוא נתח הבשר המועדף שיש להוסיף למנה בהולנד.
ניתן להכין סטמפוט גם בסיר בודד.
את תפוחי האדמה ואת הירקות או את הפירות לבחירה שמים בסיר.
מוסיפים מים, והתערובת נשארת לרתיחה.
לאחר שהירקות מבושלים ומסוננים מוסיפים מעט חלב, חמאה ומלח, והירקות נמעכים יחד עם הכל.
לפעמים אותו סיר משמש גם לחימום הנקניקיות, אבל אלה לא נמעכים פנימה.
הדוגמה של מנה המבושלת לעיתים קרובות בשיטה זו היא hutspot עם גזר ובצל כירקות.
סטנלי פרנק מוסיאל , הידוע בכינויו "סטן דה מאן", היה שחקן בייסבול במייג'ור ליג האמריקאי בין השנים 1963-1941. נחשב לאחד החובטים הגדולים והעקביים ביותר בתולדות הבייסבול, ובכל 22 עונותיו בליגה שיחק עבור סנט לואיס קרדינלס.
בפברואר 2011 העניק לו ברק אובמה את מדליית החירות הנשיאותית, אחד משני העיטורים האזרחיים הגבוהים ביותר בארצות הברית.
מוסיאל נולד בשם סטניסלב פרנצ'ישק מוסיאל בדונורה, פנסילבניה בשנת 1920 לזוג מהגרים ממוצא פולני ורוסיני, כאחד מתוך שישה ילדים.
כשהיה בתיכון הצטרף לקבוצת בייסבול של בית ספרו, שם שיחק לצידו של באדי גריפי - סבו של קן גריפי ג'וניור.
ב-1938 הוא חתם על חוזה מקצועני עם סנט לואיס קרדינלס כמגיש, אך עד הופעת הבכורה שלו בליגה ב-1941 הוא כבר הוסב לתפקיד של שחקן השדה החיצון.
מוסיאל נודע בחבטות הייחודיות שלו, ועד מהרה ביסס את עצמו כחובט עקבי ויעיל.
בעונתו המלאה הראשונה, ב-1942, הוא זכה עם הקרדינלס בוורלד סיריס לאחר ניצחון 1-4 על האלופה היוצאת ניו יורק יאנקיז.
בשנה שלאחר מכן, הוא הוביל את הליגה הלאומית בשש קטגוריות התקפיות שונות וזכה בפרס ה-MVP הראשון שלו.
הוא גם נבחר לסגל האולסטאר של הליגה בפעם הראשונה, והמשיך להופיע בכל משחקי האולסטאר בעונות הבאות של הקריירה שלו.
מוסיאל זכה בוורלד סיריס השני שלו ב-1944 (ניצחון 2-4 על סנט לואיס בראונס), ואז החמיץ את כל עונת 1945 מכיוון שגויס לשירות בצי.
לאחר שסיים את שירותו הצבאי, חזר מוסיאל לשחק בייסבול ב-1946 והמשיך באותה יכולת גבוהה.
באותה שנה הוא זכה בפרס ה-MVP השני שלו ובתואר הוורלד סיריס השלישי שלו, אחרי שהקרדינלס גברו 3-4 על בוסטון רד סוקס.
פרס ה-MVP השלישי שלו הגיע בעונת 1948, כאשר פספס בהום ראן אחד את הזכייה בטריפל קראון של החובטים (הובלת הליגה בממוצע חבטות, הום ראנס ורצים שהובאו הביתה).
בתחילת שנות ה-50, המשיך מוסיאל להפגין את יכולת הבייסבול יוצאת הדופן שלו.
בעונת 1950, הוא השיג את רצף החבטות הארוך ביותר שלו, שהשתרע על פני 30 משחקים, והוביל את הליגה הלאומית בקטגוריות שונות, כולל ממוצע חבטות, סך בסיסים, ריצות וטריפלים.
למרות שהקרדינלס התקשו באותן שנים, מוסיאל המשיך לזכות בשבחים ואף קטף את פרס שחקן השנה של המגזין "The Sporting News" בשנת 1951. ההשפעה שלו התרחבה גם מעבר לגבולות המגרש, ודוגמה לכך היא שב-1953 שיכנע את בעלי הקבוצה לא להעביר את הקרדינלס מסנט לואיס.
ב-11 ביוני 1957, מוסיאל השווה את שיא הליגה הלאומית במשחקים רצופים עם המשחק ה-822 שלו ברציפות - רצף אותו החל ביום האחרון של עונת 1951. הרצף נעצר זמן קצר לאחר מכן בעקבות פציעה, אך מוסיאל זכה להוקרה רבה וקיבל את פרס ספורטאי השנה של ספורטס אילוסטרייטד.
ב-1959, בעקבות ירידה ביכולת ההתקפית שלו, הוא החל להשתמש בשירותיו של מאמן אישי, והמשיך לשחק עד ספטמבר 1963 - אז פרש קצת לפני גיל 43.
מוסיאל מונה לסגן נשיא סנט לואיס קרדינלס בספטמבר 1963, והוא נשאר בתפקיד זה עד לאחר עונת 1966. מפברואר 1964 עד ינואר 1967, הוא שימש גם כיועץ הכושר הגופני של הנשיא לינדון ג'ונסון - משרה חלקית שנוצרה כדי לקדם כושר טוב יותר בקרב אזרחים אמריקאים.
לפני שהחלה עונת 1967, הקרדינלס מינו את מוסיאל לג'נרל מנג'ר של הקבוצה, והיה לו חלק עיקרי בזכייה של הקבוצה בוורלד סיריס באותה שנה.
ב-25 במאי 1940 מוסיאל התחתן עם ליליאן סוזן לאבש, אותה הכיר בעיר הולדתו כשהיה בן 15. נולדו להם ארבעה ילדים: ריצ'רד, גרי, ג'נט וג'יני.
ליליאן מתה בגיל 91, ב-3 במאי 2012; נישואיהם נמשכו כמעט 72 שנים.
ב-19 בינואר 2013, מוקף במשפחתו, נפטר מוסיאל בגיל 92 מסיבות טבעיות בביתו בלדו, מיזורי.
בזמן פרישתו, מוסיאל החזיק ב-17 שיאי מייג'ור ליג, 29 שיאי ליגה לאומית ותשעה שיאי אולסטאר.
אחד השיאים המרשימים מרשימה זו היה מספר הבסיסים הגבוה ביותר - 6,134, ומאז רק שני שחקנים עקפו אותו (האנק ארון ואלברט פוחולס).
את הליגה הלאומית הוא הוביל בקטגוריות כמו חבטות (3,630), משחקים ששיחק (3,026), דאבלים (725) ורצים שהובאו הביתה (1,951).
הוא סיים את הקריירה שלו עם 475 הום ראנים למרות שמעולם לא הוביל את הליגה בקטגוריה זו.
הוא היה שחקן הליגה הראשון שהופיע ביותר מ-1,000 משחקים בשתי עמדות שונות, ורשם 1,896 משחקים בשדה החיצון ו-1,016 משחקים בבסיס הראשון.
ב-4 באוגוסט 1968, פסל של מוסיאל נחשף מחוץ לאצטדיון הישן של הקרדינלס.
הפסל הועבר ממיקומו המקורי לצידו המערבי של אצטדיון בוש החדש בעונתו הראשונה ב-2006. בשנה שלאחר מכן, ב-1969, הוא נכנס להיכל התהילה של הבייסבול, לאחר שקיבל 93.2% מהקולות.
ב-1973 היה מוסיאל לחבר הראשון בהיכל התהילה הפולני-אמריקאי, שנוסד במישיגן.
ב-1998, הוא דורג במקום העשירי ברשימת מאה שחקני הבייסבול הגדולים ביותר, שנערכה על ידי המגזין "Sporting News".
סטנלי גרהאם סטיבנס היה פוליטיקאי ועיתונאי אמריקאי-קנדי, חבר המפלגה הרפובליקנית, שכיהן כמושל ה-20 של מדינת מונטנה בין השנים 1989–1993. קודם לכן כיהן כנשיא הסנאט של מונטנה בין השנים 1983–1985.
סטיבנס נולד בשנת 1929 בקלגרי, השוכנת באלברטה שבקנדה.
הוא התחנך בבתי ספר ציבוריים, אך נשר מלימודיו התיכוניים.
הוא נישא לאן הנסון, ולזוג נולדו שני ילדים.
במשך 38 שנים עסק סטיבנס בשידור רדיו.
במהלך מלחמת קוריאה גויס לשירות ברשת השידור של הכוחות המזוינים של ארצות הברית .
בין השנים 1953–1985 היה שותף בבעלות על תחנת הרדיו KOJM שבהאבר, מונטנה, יחד עם לייל לידס.
התחנה קידמה מדיניות של גיוס תרומות ומתן זמן שידור חופשי ליחידים לדון בנושאים ציבוריים.
בשנת 1975 זכה סטיבנס בפרס אדוארד ר.
מרו למצוינות עיתונאית בעקבות חשיפת שחיתות שלטונית בתוכנית הפיצויים לעובדי מונטנה.
סטיבנס החל את דרכו הפוליטית בשנת 1969, כאשר נבחר אל הסנאט של מדינת מונטנה.
במהלך כהונתו בת 16 השנים מילא שורה של תפקידים בכירים, בהם מצליף הסיעה הרפובליקנית, מנהיג הרוב, ונשיא הסנאט.
בשנת 1986 הוכר על ידי איגוד המחוקקים הרפובליקנים הלאומי כאחד מעשרת המחוקקים המדינתיים הבולטים בארצות הברית.
בבחירות 1988, בעקבות החלטתו של מושל מונטנה המכהן טד שווינדן שלא להתמודד לכהונה שלישית, הכריז סטיבנס על מועמדותו.
לאחר ניצחון דחוק בבחירות המקדימות של המפלגה הרפובליקנית, הביס בבחירות הכלליות את המושל לשעבר תומאס לי ג'אדג' בפער קטן.
בתקופת כהונתו כיהן במועצה המייעצת של הבית הלבן לעניינים בין-ממשלתיים, והוביל את חגיגות מאה השנים להקמת מדינת מונטנה בשנת 1989.
ב-1992 החליט שלא להתמודד לכהונה שנייה בעקבות מצבו הבריאותי, ובמקומו נבחר מארק רסקו.
ב-3 באפריל 2021 נפטר סטיבנס בביתו שבקאלספל בעקבות מצב בריאותי שהלך והתדרדר במהלך השנים.
סטן הגדול הוא סרט קומדיה ואמנויות לחימה משנת 2007, בכיכובו ובבימויו של רוב שניידר.
צוות השחקנים הראשי כולל את ג'ניפר מוריסון, סקוט וילסון, הנרי גיבסון, ריצ'רד קינד, סאלי קירקלנד, ג'קסון רת'בון, דן האגרטי ודייוויד קרדין.
הסרט מספר את סיפורו של נוכל נדל"ן הנידון לשלוש שנות מאסר ומבלה את ששת החודשים שלפני כניסתו לכלא באימונים על ידי גורו אמנויות לחימה כדי לשרוד בכלא.
סרט זה היה תפקידו האחרון של גיבסון לפני מותו בשנת 2009.
סטן מינטון הוא נוכל נדל"ן עשיר הנשוי למינדי.
יום אחד הוא נעצר בגין הונאת קשישים מכספי חסכונותיהם.
עורך דינו, מאל, מגן עליו במשפט בראשות השופט פרי.
יו"ר חבר המושבעים מוצא את מינטון אשם, והשופט פוסק שגזר הדין יימסר למחרת.
מאל מסרב לשחד את השופט פרי מכיוון שלטענתו הוא אינו עוסק בסוג הזה של משפטים.
סטן מפטר את מאל מהתיק ושוכר את לו פופר כעורך דינו למסירת גזר הדין.
השופט פרי גוזר על סטן שלוש שנות מאסר בבית הכלא ורליין, ובגלל שוחד שקיבל מפופר, הוא גם נותן לו שישה חודשים לפני כניסתו לכלא לארגן מחדש את ארגון הצדקה שייסד.
סטן משתכר בבר אופנוענים, שם אופנוען אסיר לשעבר גורם לו לפחד שיאנסו אותו בבית הכלא.
לאחר שנכשל בלימוד הגנה עצמית בדוג'ו המנוהל על ידי המאסטר צ'ו, ניגש אל סטן גורו מסתורי המכונה "המאסטר", שעוזר לו להפוך למומחה לאמנויות לחימה.
הוא עובר את כל המבחנים של המאסטר ומנצח את מאסטר צ'ו.
במהלך מאסרו, סטן מתיידד עם אסיר מבוגר בשם לארי, המרצה מאסר עולם על רצח בת זוגו.
סטן גם פוגש סוהר סימפתי בשם בולארד ולומד עוד על הקליקות ופעילות הכנופיות בתוך הכלא.
לאחר מכן הוא משתמש בכישורי הלחימה החדשים שלו על מנת להפחיד את האסירים ולהביא לשלום בבית הכלא.
סטן זוכה בכבודם של האסירים והופך למנהיגם.
מנהל הכלא המושחת גאסק מתכנן ליצור מרד שיביא לסגירת בית הכלא ולאחר מכן למכור את הנכס.
סטן פוגש תלמיד אחר של המאסטר בשם דאנג ועוזר לגסק עם היבטי הנדל"ן בתמורה לשחרור מוקדם על תנאי.
השלום שסטן יצר מאיים על תוכניתו של גאסק ליצירת מרד בכלא, וגאסק משכנע את סטן להחזיר את האלימות לכלא.
בנקיפות מצפון של הרגע האחרון, סטן מפספס במכוון את שימוע השחרור שלו כדי למנוע את המרד, רק כדי לגלות שמסר השלום שלו חלחל לתוכו והאסירים רוקדים במקום להילחם.
מנהל הכלא גאסק מורה לשומרים לפתוח באש על האסירים הרוקדים.
כשהם מסרבים, הוא חוטף אקדח מול מועצת המנהלים ויורה בפראות.
גאסק מנסה לירות בסטן, אך הוא נעצר על ידי מינדי והמאסטר שהתגנב פנימה.
סטן, שחשב שמינדי והמאסטר מנהלים רומן, מופתע מכך שהמאסטר אימן את מינדי במהלך מאסרו.
שלוש שנים לאחר מכן, סטן נמצא ביום האחרון שלו בכלא.
בולארד הושבע לתפקידו כמנהל הכלא החדש.
גאסק הופך לאסיר החדש לאחר מעצרו בגין פעילותו הבלתי חוקית.
סטן פוגש את אשתו, את בתו הצעירה מינדי ג'וניור ואת המאסטר שהפך לאומנת של מינדי ג'וניור.
הם נוסעים אל השקיעה כשהמאסטר קורץ לעבר הצופים.
רוב שניידר בתפקיד סטן מינטון "הגדול", נוכל נדל"ן עשיר.
ג'ניפר מוריסון בתפקיד מינדי מינטון, אשתו של סטן.
סקוט וילסון בתפקיד פרנסיס גאסק, מנהל בית כלא מושחת במתקן הכליאה הממלכתי אוקסבורג, המבקש לסגור את בית הכלא כדי שיוכל למכור את הקרקע.
הנרי גיבסון בתפקיד לארי / "שורטס", אסיר המרצה מאסר עולם על הריגת בת זוגו.
ריצ'רד קינד בתפקיד מאל, עורך הדין של סטן ומינדי.
סאלי קירקלנד בתפקיד מאדאם פורמן, חברת מושבעים שמוצאת את סטן אשם במשפטו.
ג'קסון רת'בון בתפקיד רובי, אסיר היפי וסוחר סמים לשעבר.
אמט וולש בתפקיד לו פופר, עורך דינו המושחת של סטן.
דייוויד קרדין בתפקיד המאסטר, גורו אמנויות לחימה שמאמן את סטן לשרוד בכלא.
מרסלו אורטגה בתפקיד ביג האה, אסיר.
ברנדון מולאלה בתפקיד גארד פייקן.
אוליביה מאן בתפקיד מריה, מזכירה.
ברברה דוד בתפקיד גברת דארבי, אישה זקנה שסטן ניסה להונות.
ריצ'רד ריהלה בתפקיד השופט פרי, שופט המנהל את משפטו של סטן.
סיימון ריי בתפקיד מאסטר צ'ו, בעלים של דוג'ו קראטה ממנו סטן מנסה ללמוד הגנה עצמית.
דן אינוסנטו בתפקיד שף הכלא.
בוב סאפ בתפקיד ביג ריימונד, אסיר קשוח.
צויושי אבה בתפקיד דאנג, חבר מאפיה וייטנאמי ואחד מתלמידי המאסטר.
אחמן גרין בתפקיד לי אוטיס, שודד בנק ואסיר לשעבר.
סלבטור קסוארב בתפקיד פטרסון, מנהיג כנופיית הכלא הנאצית .
באדי לואיס בתפקיד קלאון, מנהיג כנופיית השחורים בכלא.
פיטר ואסקז בתפקיד חואניטו, מנהיג כנופיית הכלא המקסיקנית.
מייגן קוואנה בתפקיד חברה בוועדת השחרור על תנאי.
דן האגרטי בתפקיד אסיר לשעבר.
פיית' וומאק בתפקיד מינדי ג'וניור, בתם של סטן ומינדי.
ג'ולי ריג מתאגיד השידור האוסטרלי מתחה ביקורת חריפה על ההומור המבוסס אונס בסרט, וסיכמה "בזבזתי שעתיים יקרות מחיי על סטן הגדול - אל תעשו את אותה טעות".
פול בירנס, כתב ה"סידני מורנינג הראלד", כתב "אם היה השנה אוסף מסורבל יותר, טיפשי יותר ונינוח יותר של בדיחות בתזמון גרוע, סטריאוטיפים גזעיים והופעות עצלניות השנה, עדיין לא ראיתי אותו...
איך יכול היה [שניידר] להיות בכל כך הרבה סרטים במהלך קריירה של 20 שנה וללמוד כל כך מעט על עשיית סרט?" בריאן אורנדורף מ- שיחות DVD כינה את הסרט "נשכח, בזבוז זמן ולא מצחיק".
הוא מתח ביקורת על החזרה ה"בלתי פוסקת" של בדיחות אונס, אך עם זאת טען ששניידר גילם את הפחד של הדמות מאונס בצורה משכנעת.
בנוסף הוא טען כי "כישלונו של הסרט לסתות אפילו מעט משורת המחץ שלו מדכאת".
סטנדרט ג'אז הוא לחן בעל חשיבות רבה בעולם הג'אז.
חשיבותם של סטנדרטים מתבטאת בהיותם מפורסמים ביותר בקרב קהל הג'אז והאמנים, ובכך שבוצעו והוקלטו פעמים רבות על ידי אמני ג'אז שונים.
לא כל הסטנדרטים נוצרו במוזיקת הג'אז במקורם, ולא כל לחן ג'אז שמבוצע תכופות הוא סטנדרט.
קטע ידוע נחשב לסטנדרט ג'אז רק כאשר חוזרים ומבצעים אותו אמני ג'אז.
לא ניתן להגדיר באופן מוחלט מתי יצירת ג'אז היא סטנדרט, ועל כן אין אפשרות לספק רשימה מוסכמת של כל הסטנדרטים.
עם זאת, ישנם ספרי לימוד מהיר של יצירות פופולריות עבור נגנים (המכונים "פייק בוק", מאנגלית: Fake Book) שמנסים לכלול את כל הסטנדרטים, כשהספר המפורסם מכולם הוא ה"ריל בוק" (Real Book).
מקורם של רבים מהסטנדרטים הראשונים הוא במחזות זמר של ברודוויי, שנכתבו על ידי הפזמונאים והמלחינים של "סמטת טין פאן", כלומר, קטעים שלא יועדו במקורם לביצועי ג'אז.
כותבי הסטנדרטים הבולטים ביותר מתחום זה הם ג'ורג' גרשווין וקול פורטר, ועד היום הסטנדרט המוקלט ביותר הוא Body and Soul מאת ג'וני גרין.
ישנם גם סטנדרטים שהגיעו מסרטים, כגון Someday My Prince Will Come שהופיע בסרט "שלגיה ושבעת הגמדים" של חברת וולט דיסני והוקלט על ידי מיילס דייוויס, ביל אוונס ועוד.
עם התפתחות הג'אז הופיעו סטנדרטים שיועדו במקורם לג'אז.
בין מלחיני ג'אז בולטים שחלקים מהרפרטואר שלהם הפכו לסטנדרטים בג'אז ניתן למנות את ת'לוניוס מונק, דיוק אלינגטון, צ'ארלי פארקר, מיילס דייוויס ועוד.
הסטנדרט המוקלט ביותר שנכתב על ידי מוזיקאי ג'אז הוא Round Midnight מאת ת'לוניוס מונק.
כשם שבמוזיקת הג'אז יש תתי-סוגות רבות, כך גם רבות סוגות הסטנדרטים.
סטנדרטים מסורתיים בסגנון הדיקסילנד ג'אז:
סטנדרטים מקובלים בסגנון הבי בופ:
הקטעים האלו הוקלטו על ידי אמנים רבים בסגנונות שונים בכל התקופות וחלקם מוכרים גם מחוץ לעולם הג'אז:
סטנגה (מגרמנית: Stange - מוט, יידיש - שטאַנג, רוסית Штaнгa - קורה), הוא משחק ילדים דמוי כדורגל המיועד לשני שחקנים.
למשחק מספר גרסאות ומספר משחקים קרובים לו.
המשותף לכל המשחקים הוא כי לכל שחקן מותר ליצור מגע עם הכדור רק פעם אחת בתור.
הנקודות נספרות לפי ביצועי השחקן אל מול "שער" היריב.
הטיפול בכדור נעשה בראש או ברגל, כפי שנעשה בכדורגל.
המשחק משוחק בכל סוג כדור שנמצא בסביבה (ולפעמים מתפשרים גם על הדרישה שיהיה זה כדור).
ניתן למתוח את המשחק למספר שחקנים רב יותר, אך מעבר לארבעה שחקנים קשה לעקוב אחר חילופי התור.
סטנגה: המשחק מתנהל בין שני שערים.
פגיעה בקורות השער מקנה 2 נקודות, לעומת הבקעת שער, המקנה נקודה אחת.
בעיטה במשקוף השער מקנה 3 נקודות, לרבות נגיעות כפולות במהלך אחד רציף.
שער בדרך "מספרת" מקנה 5 נקודות, שער עם עקב הרגל מקנה 4 נקודות, אך בעיטה לתוך הרווח של 2 רגלי השוער מקנה 10 נקודות - בעיטה המכונה גם בין הרגליים.
אם השחקן בעט יותר מפעם אחת ברציפות (ללא מגע של היריב עם הכדור), הוא נקנס בבעיטת עונשין מחצי המגרש.
אפשרות לגעת בכדור בכמה פעמים שרוצים היא להקפיץ אותו באוויר בלי שהכדור יבוא במגע עם המשטח המסוים, במידה וכן - זכות הנגיעה בכדור עוברת לשחקן היריב.
סטנגה חיפאית: המשחק מתנהל בין רגלי "ח" ממתכת שהיו משמשות לתליית חבלי כביסה בחצרות.
לכל שחקן מותר להדוף את הכדור פעם אחת בכל תור, בבעיטה או בנגיחה, כשהמטרה היא פגיעה בעמודים.
כל פגיעה כזו מקנה נקודה.
מדרכות: מטרת המשחק - לזרוק את הכדור אל המדרכה הנגדית כך שיפגע בזווית אבני השפה וינתר חזרה אל הזורק.
שמות נוספים: סטנגה ירושלמית, פינות במלעיל, סף בירושלים.
בחיפה של שנות החמישים היה נהוג לשחק משחק זה בכדור טניס (יעקב וייס, "ילדות נשכחת - הווי ונוסטלגיה בסמטאות חיפה").
שערים קטנים: משחק כדורגל מלא (לא מוגבל לשני שחקנים, כל אחד בתורו) בשערים ומגרש מוקטנים, בו אסור לשוער לגעת בכדור בידיו.
כשערים עשויים לשמש למשל רגלי מתקני הסל במגרש כדורסל.
סטנגה עממי: משחק מסירות-בעיטות בין שני שחקנים העומדים זה מול זה.
על הבועט לבעוט הכדור באופן ישר אל השחקן השני.
מארי-אנרי בל , הידוע יותר בשם העט שלו סטֶנדָל (Stendhal), היה מגדולי סופריה של צרפת.
מארי-אנרי בל נולד בעיר גְרֶנוֹבְּל שבצרפת בשנת 1783 למשפחה בורגנית, שלה רחש הערכה מעטה מאוד.
אמו מתה בהיותו בן שבע.
בשנת 1796 החל את לימודיו באקול סנטרל ובשנת 1800 עזב את גרנובל לאיטליה, מקום אשר הותיר בו חותם עמוק ומתמשך.
בהמשך שנותיו הצטרף למסע האיטלקי של צבא נפוליאון, ועם סיומו שב לפריז, שם ניסה לעשות חיל במסחר, בכתיבה ספרותית ובפיתוין של נשים.
לקחי שנים אלו מילאו מאוחר יותר תפקיד חשוב בעיצוב דמותו של ז'וליאן סוֹרֶל, גיבור הרומן החשוב שלו "האדום והשחור" (Le Rouge et le Noir).
החל משנת 1810 מילא תפקיד של קצין מִנהלה ואספקה במלחמות נפוליאון, ועם נפילתה של האימפריה הראשונה של נפוליאון בשנת 1814 בחר להתיישב במילאנו שבאיטליה.
בשנים אלו החל סטנדל לכתוב את יצירותיו הראשונות, כולל "היסטוריה של הציור באיטליה" ו"רומא, נאפולי ופירנצה" וכן "האהבה".
במהלך כתיבת יצירה אחרונה זו נאלץ סטנדל לפרסם בפריז, שכן הוא נחשד בהשתייכות לתנועת הקרבונרים (אגודה חשאית של מתנגדי המשטר שפעלה באיטליה), ונאלץ לעזוב את איטליה.
עם שובו לפריז, במצב כלכלי מעורער אחרי מות אביו, נכנס סטנדל לחוגים הספרותיים של העיר וביקר בסלונים הספרותיים.
הוא הצטרף לקבוצה קטנה שהושפעה מפרוספר מרימה, וכתב מאמרים ומסות.
בשנת 1827 פרסם את ספרו הראשון, "ארמנס" ובשנת 1830 את "האדום והשחור", שהושפע במידה מסוימת מאירועי מהפכת יולי 1830. אחרי המהפכה, מונה לקונסול בעיירה צ'יוויטווקיה (Civitavecchia) שבסמוך לרומא.
סטנדל היה משועמם בעיירה הקטנה והירבה במסעות ברחבי אירופה.
הוא לא הצליח להשלים את היצירות שבכתיבתן עסק אז, "זכרונותיו של אגוטיסט" (Souvenirs d'égotisme) ו"לוסיאן לוון" (Lucien Leuwen), אחרי שהשלים את כתיבת הרומן החשוב השני שלו - "מנזר פרמה" (La Chartreuse de Parme) בשנת 1839.
סטנדל נפטר בלילה שבין ה-22 ל-23 במרץ 1842 ונקבר בפריז.
"האדום והשחור" (1831) Le Rouge et le Noir - תרגם יהושע קנז, הוצאת זב"מ.
תרגום נוסף מאת יעקב חסון, הוצאת מזרחי.
"מנזר פרמה" (1839) La Chartreuse de Parme - תרגם יונתן רטוש, זמורה ביתן.
תרגמה מחדש אירית עקרבי, הוצאת כרמל, 2008. הספר הוסרט.
מן היצירות שפורסמו אחרי מותו
אם המנזר: ארבעה סיפורים מתוך "רשומות איטלקיות"; תורגם מצרפתית בידי חיים אברבאיה, תל אביב: עם עובד ('ספריה לעם'), תש"ל.
מנזר פַּרמֶה: רומן; תרגם מצרפתית: יונתן רטוש; הביא לבית הדפוס: חיים אברבאיה, תל אביב: מחברות לספרות, תשי"א–תשי"ב.
מנזר פרמה; מצרפתית: א' ראובני, תל אביב: מ' ניומן, תשי"ג.
מנזר פרמה; תרגמה מצרפתית והוסיפה הערות: אירית עקרבי; כתבה אחרית דבר: לנה שילוני, ירושלים: כרמל; המפעל לתרגום ספרות מופת, מרכז ההדרכה לספריות בישראל, משרד החינוך התרבות והספורט – מינהל התרבות – המחלקה לספרות, תשס"ח 2008.
האדום והשחור: כרוניקה של המאה התשע-עשרה; תרגם מצרפתית: יהושע קנז; הוסיפה הקדמה והערות לנה שילוני, תל אביב: זמורה, ביתן, מודן, תשמ"א 1981. ()
האדום והשחור; תירגם מצרפתית והוסיף הערות: יעקב חסון (בן שבתי), תל אביב: מ' מזרחי, תשמ"א 1981.
ארמאנס: או, תמונות מטרקלין פאריסאי ב-1827; מצרפתית: אירית עקרבי, ירושלים: כתר, 1986. (Armance; ou, Quelques scènes s'un salon de Paris en 1827)
לוסיין לוון; תרגום מצרפתית: יורם ברונובסקי; אחרית-דבר: לנה שילוני, ירושלים: כרמל, תשנ"ח 1998. ()
מתוך על האהבה, מצרפתית: אהרן שבתאי.
מופע סטנד-אפ (בעברית: מִצְחָק) הוא מונולוג של קומיקאי המופיע על הבמה או דיאלוג שהוא מקיים עם הקהל, ובו הוא מציג מבט שונה ומבדר על סיטואציות שונות משגרת החיים היומית.
המונח "סטנד-אפ" הוא תעתיק חלקי של Stand-up comedy באנגלית, קרי סְטֵנְד-אָפּ קוֹמֵדִי, כלומר "קומדיה בעמידה", שכן הקומיקאי לרוב עומד בעת המופע.
האמן מתחיל את המופע עם נושא מסוים שמוכר לקהל כדי להכניס את הקהל לאווירה מסוימת.
הבמה בדרך כלל ריקה מאביזרים ומתפאורה למעט מקרים מיוחדים שבהם הטקסט דורש אביזרים נלווים (בדרך כלל אלו יהיו אביזרים פשוטים ובודדים כגון כיסא או שרפרף).
לרוב חלק מהטקסט במופע מאולתר באמצעות הדינמיקה שבין הקהל לאמן.
הקומיקאי עומד במהלך כל המופע, אלא אם נדרשת ישיבה או שכיבה על הרצפה במהלך מערכון מסוים, ולעיתים אף יורד מהבמה אל הקהל ומקיים עמו דיאלוג שחורג מהטקסט שנכתב מראש.
כל מערכון הוא קטע קומי שעוסק בנושאים מתחלפים ממופע למופע.
אמנות הסטנד-אפ החלה את דרכה בארצות הברית בסוף המאה ה-19 במופעי וודוויל על ידי הצגת מונולוגים הומוריסטיים (אחד המופיעים הבולטים היה מארק טוויין) וכלה בתיאטרון היידיש ומופעי קרקס וליצנות שונים.
רוב הקומיקאים לא נחשבו אמנים אלא "מספרי בדיחות" סתמיים ש"חיממו" את הקהל כמופע פתיחה או בידרו את הקהל במהלך ההפסקות במופעים.
להיות קומיקאי נחשב לשלב בדרך לקריירה בעסקי הבידור ולא למקצוע כשלעצמו והבדיחות סופרו במגוון רחב של נושאים כאשר לכל מופע היה נושא ספציפי שבו עסקו הבדיחות כגון בדיחות על הורי החתן והכלה או הומור אתני שכלל בדיחות על גזעים שונים כגון שחורים, לבנים, היספאנים ויהודים.
הועלו גם מופעי "הומור כחול" שבהם סופרו בדיחות גסות והנושא העיקרי של המופעים היה יחסי מין.
השפה הייתה גסה ומופעים אלה נערכו בעיקר במועדוני לילה והגבילו את האמנים ביכולתם להתקדם בתחום משום שמופעים בסגנון זה נחשבו לא לגיטימיים.
בשנות ה-50 וה-60 של המאה ה-20, דור חדש של קומיקאים החל לחקור נושאים פוליטיים, נושאים אתניים ותרבותיים, הומור שחור (בדיחות על אסונות, כגון בדיחות על השואה) והומור גס שעסק במין.
מופעי הסטנד-אפ התגלגלו מבדיחות בודדות ונפרדות לדיאלוגים ומונולוגים מורכבים עם "פאנץ' ליין" (שורת מחץ), שהיא "הפואנטה" או המרכז של הבדיחה והיא זו שלמעשה מעוררת את הקהל לצחוק.
מופעים מתקדמים יותר עסקו בהומור שחור ובסאטירות שהפכו במרוצת השנים לגסות יותר ויותר.
הסטנד-אפ פרץ את גבולות ארצות הברית ובמהלך שנות ה-70 החלו להעתיק במקומות רבים בעולם את פורמט הופעת הסטנד-אפ והוקמו מועדונים רבים.
בשנות ה-60 ושנות ה-70 של המאה ה-20 התקיימו בישראל מופעי סטנד-אפ בודדים.
אמני הסטנד-אפ הבולטים באותה התקופה היו שמעון ישראלי, יעקב בודו, אורי זוהר ומנחם זילברמן.
גם השחקן והבדרן שייקה אופיר הופיע בקטעי סטנד-אפ.
אולם, כמעט כל מופעי הבידור של התקופה היו כתובים מראש, כמו אלו של שלישיית הגשש החיוור או קברטים של חנוך לוין.
בשנות השבעים בלט יהונתן גפן בהופעות סטנד-אפ המשלבות סאטירה נוקבת על החברה והמדינה בהשראת הסטנדאפיסט האמריקאי הפרוע לני ברוס.
מאמצע שנות ה-80 של המאה ה-20 תפס פורמט זה תאוצה ואמני סטנד-אפ רבים צפו אל תודעת הקהל, כגון יעקב כהן ואחרים.
מי שנודע כאחראי על פריחת הסטנד-אפ בישראל באותה התקופה היה השחקן שמואל וילוז'ני.
וילוז'ני הקים ביחד עם בן זיידל מועדון בתל אביב בשם קאמל קומדי קלאב שבו התקיימו מופעים שונים בפורמט זה.
במקביל התקיימו מופעי סטנד-אפ אחרים, בעיקר באולם "בית ציוני אמריקה".
במופעים אלו ניתנה בין היתר הזדמנות לאנשים אנונימיים לנסות להצחיק במשך מספר דקות, כשהקהל קבע האם הם יוכלו להמשיך או יאלצו לרדת מהבמה.
במהלך שנות ה-90 של המאה ה-20 הוקמו מועדוני סטנד-אפ ברחבי הארץ.
הבולט שבהם הוא הקאמל קומדי קלאב, שבו התגלו כישרונות רבים, ביניהם רועי לוי, שבהמשך קנה את המקום מבן זיידל ומנהל את המקום עד היום.
סטנדאפיסטים רבים צמחו במועדון הזה, המקום עיצב את דור הסטנדאפ של שנות ה-90 ותחילת שנות האלפיים.
במהלך שנות 2000 ערוץ "ביפ" החל לתת זמן מסך רב לקומיקאים מתחילים ומתנסים לצבור ניסיון ובמה, בעזרת שלל תוכניות שהתמקדו בסטנד-אפ ישראלי.
וביניהם: "ביפ קומדי האוס", "ערוץ הצחוק מציג", "חומר טוב" ועוד.
בשנת 2014 הקים ארז בירנבוים, עוד סטנדאפיסט בולט שהתחיל את דרכו בקאמל קומדי קלאב, את המועדון "סטנדאפ פקטורי" שהמשיך לעצב את תחום הסטנדאפ כפי שהוא מוכר כיום.
בו התפתחו סטנדאפיסטים כמו דניאל חן, נועם אונגר, צח רוקח, אסף יצחקי, מתן פרץ ועוד רבים.
המועדון ממשיך לקיים ערבי במה פתוחה עד היום, ומושך אליו עשרות קומיקאים מרקעים שונים שמחפשים להתחיל את דרכם או להתפתח בתחום.
עלילת ספרו של דויד גרוסמן "סוס אחד נכנס לבר" משנת 2014, מתרחשת כולה במהלך מופע סטנד-אפ שנערך במועדון בנתניה, בו מופיע סטנדאפיסט פיקטיבי בשם דובלה ג'י, המספר על חייו.
כבכל מופע סטנד-אפ, גם במופע זה משלב הסטנדאפיסט בדיחות (בהן אחת המתחילה במילים "סוס אחד נכנס לבר") בעקיצות המכוונות אל הקהל, ובהתייחסות של הסטנדאפיסט אל עצמו.
סטנדרד אנד פורס (Standard & Poor's ובקיצור S&P) היא חטיבה של S&P Global המפרסמת ניתוחים ומחקרים כלכליים על מניות ואיגרות חוב, כשאחד מתחומי הפעילות העיקריים שלה הוא דירוג אג"ח.
החטיבה היא אחת משלוש החברות המובילות בתחום, ביחד עם מודי'ס ופיץ'.
החטיבה ידועה בזכות מדד ה-S&P 500 האמריקאי, מדד ה-S&P/ASX 200 האוסטרלי ומדד ה-S&P/TSX הקנדי.
סטנדרד אנד פורס פועלת כחברת שירותים כלכליים.
מוצריה ושירותיה כוללים דירוג אשראי, הערכת אמינות, מדדי S&P, קרנות, פתרונות ניהול סיכונים, שירותי ממשל, הערכות ושירותי מידע.
חטיבת החברה קפיטל IQ, מספקת מידע ופתרונות למוסדות כלכליים, חברות ייעוץ ותאגידים.
החברה נוסדה ב-1860 ומשרדי ההנהלה שלה נמצאים בגורד השחקים ברחוב ווטר מס' 55, מנהטן, ניו יורק.
כסוכנות דירוג אשראי, סטנדרד אנד פורס מדרגת תרומה אשראי לחברות.
החברה מפרסמת דירוג אשראי קצר טווח וארוך טווח.
S&P מדרגת חברות בסקלה של AAA ל-D.
דירוג ביניים מוצע בכל רמה בין AA ו-B (לדוגמה BBB+, BBB ו-BBB-).
עבור מספר חברות, S&P יכולה גם לספק הכוונה באשר לאפשרות העלאה בדירוג (חיובי) או הורדה בדירוג (שלילי) או חוסר ודאות (נטרלי).
AAA: החברות בעלות האיכות הגבוהה ביותר, מהימנות ויציבות
AA: חברות איכותיות, בעלות רמת סיכון גבוהה יותר מ-AAA
A: מצב כלכלי יכול להשפיע על המימון
BBB: חברות ברמה בינונית, משביעות רצון כרגע
דירוג לא-השקעה (ידועות גם כמניות "זבל")
BB: יותר נוטות להשתנות עם הכלכלה
B: מצב מימוני משתנה בצורה ניכרת
CCC: פגיע נוכחית ותלוי במצבים כלכליים חיוביים כדי לעמוד בהתחייבויות
R: תחת פיקוח ממשלתי עקב מצב כלכלי
SD: משתמט באופן סלקטיבי מהתחייבויות
D: משתמט מהתחייבויות ו-S&P מאמינה כי תשתמט מרוב או מכל ההתחייבויות
חברת סטנדרד אנד פורס מפרסמת מספר גדול של מדדי שוק המניות, המכסים כל אזור בעולם, רמת היוון שוק וכל סוג השקעת קרנות ריט (קרנות להשקעות בנדל"ן) או מניות בכורה.
סטנדרד אנד פורס מפרסמת עלון ניתוח שוק מניות שבועי בשם "The Outlook", אשר מופץ במדיה או באופן מקוון לנמענים רשומים.
בישראל פועלת S&P באמצעות חברת-הבת מעלות (Standard & Poor's Maalot), אשר בבעלותה המלאה.
חברת מעלות הוקמה בשנת 1991, כאשר בתחילתה עסקה בעיקר בדירוג אג"ח קונצרניות, ובהמשך הרחיבה את פעילותה גם לדירוג מכשירים פיננסיים נוספים והערכת סיכוני אשראי של חברות ופרויקטים.
סטנדרד לייז' היא קבוצת כדורגל בלגית מהעיר לייז' השוכנת באזור דוברי הצרפתית במדינה, ולוניה.
הקבוצה משחקת בליגת העל הבלגית.
הקבוצה נוסדה בשנת 1898 על ידי סטודנטים מאוניברסיטת סנט טראוויס.
הקבוצה לא נחלה הצלחה רבה והתנדנדה בין הליגות הנמוכות, אך דבר זה השתנה כשמשנות ה-40 הקבוצה החלה לטפס במדרגי הליגות הגבוהות יותר בבלגיה וכן עד לליגה הבכירה, בה היא נמצאת עד היום.
כשמאז זכתה בתארים רבים ונחשבה במשך השנים לקבוצה המצליחה בבלגיה, להוציא את אנדרלכט.
לזכותה של הקבוצה 10 אליפויות ו-8 גביעים.
אנוס סטנלי "סטן" קרונקי הוא איש עסקים אמריקני הנמצא ברשימת 400 האנשים העשירים ביותר בעולם של המגזין פורבס.
הונו, נכון לדצמבר 2016, מוערך ב-7.4 מיליארד דולר, והוא נובע בעיקר מנדל"ן.
קרונקי נשוי לאן וולטון, אחייניתו של סם וולטון ואחת מיורשות וולמארט.
קרונקי מעורב מאוד בתחום הספורט והוא בעלים של לוס אנג'לס ראמס, דנוור נאגטס, קולורדו אוולאנש, קולורדו ראפידס ועוד קבוצות מהליגות המקצועניות בארצות הברית.
קרונקי הוא גם אחד מהדירקטורים של מועדון הכדורגל האנגלי ארסנל.
קרונקי נולד בארצות הברית, למשפחה נוצרית-לותרנית ממוצא גרמני.
נישא ב-1974 למיליארדרית ויורשת ההון כאחת מהצאצאיות של מייסדי ענקית הקמעונאות האמריקאית "וולמרט", אן וולטון-קרונקי , ולהם שלושה ילדים.
קרונקי למד באוניברסיטת מיזורי וסיים עם מספר תארים בתחום מנהל עסקים.
ב-1983 הוא הקים את קבוצת קרונקי שהיא תאגיד נדל"ן שהיה אחראי לבניית מספר מרכזי קניות ובנייני מגורים.
לאחר נישואיו לאן וולטון הוא זכה להזדמנות לפתח את האזורים הסמוכים לחנויות הרבות של רשת וולמארט הנמצאת בבעלות משפחת אשתו.
קרונקי הוא גם היושב-ראש של THF Realty שהיא חברת נדל"ן עצמאית המתמחה בפיתוח עירוני.
חברה זו הוקמה בסנט לואיס ב-1991. נכון ל-2026 קרונקי הוא בעל הקרקעות הפרטי הגדול ביותר בארצות הברית ומחזיק כ-11 מיליון דונם אדמות בצפון אמריקה.
קרונקי הוא עסקן ספורט ידוע והבעלים והמנהל של יזמות הספורט קרונקי.
קרונקי היה הבעלים-שותף של סנט לואיס ראמס מה-NFL מאז שהקבוצה עברה לסנט לואיס ב-1995. ב-3 באוגוסט 2010 מימש את זכות הסרוב הראשונה שלו וקנה את הבעלות המלאה על הקבוצה, באישור הנהלת ה-NFL.
ב-2020 העביר את הקבוצה חזרה ללוס אנג'לס ויזם את הקמת אצטדיון סופיי המשמש מגרשה הביתי של הקבוצה מאז.
בשנת 2000 היה לבעלים של דנוור נאגטס מליגת ה-NBA ושל קולורדו אוולאנש מה-NHL.
בשנת 2002 שמו נחרט על גביע סטנלי ביחד עם קולורדו כשזכו בגביע סטנלי.
ב-2010 העביר קרונקי את השליטה בשתי הקבוצות לבנו ג'וש.
בשנת 2002 חבר לג'ון אלווי ולפט בולן, והפך לאחד מהבעלים של קולורדו קראש מה-Arena Football League.
הוא המשיך להרחיב את פעילותו בתחום הספורט גם ב-2004 לאחר שרכש מפיל אנשוץ את קולורדו מאמות' מליגת הלקרוס הלאומית וקולורדו ראפידס מה-MLS.
חברת הספורט של קרונקי מחזיקה בבעלותה את בול ארנה בדנוור, והיא הבעלים-שותף של פארק ספורט בקומרס סיטי שבקולורדו, שנבנה על ידי חברת הפיתוח שלו.
בשנת 2004 פתח קרונקי ערוץ טלוויזיה בתחום הספורט על מנת להתחרות בחברת Fox Sports Net.
בערוץ זה משודרים משחקיהן של כל הקבוצות מדנוור הנמצאות בבעלות קרונקי.
במהלך השנים הפך קרונקי למשקיע חשוב במועדון הכדורגל האנגלי ארסנל.
חברת ITV מכרה את החזקותיה בארסנל לאחת מהחברות של קרונקי.
הוא המשיך לרכוש מניות נוספות בארסנל, והגדיל את החלק שלו ל-12.19% מכלל מניות המועדון.
חבר המנהלים של ארסנל הביע ספקנות באשר לניסיונו של קרונקי להשתלב בניהול המועדון, אך לבסוף החלה לשתף עמו פעולה על מנת לעצור את פעילותו של אלישר אוסמנוב.
ביוני 2008 חבר המנהלים של ארסנל היה מוכן להעניק לקרונקי את השליטה בארסנל, וב-19 בספטמבר 2008 הוכרז רשמית שקרונקי צורף לחבר המנהלים.
פיטר היל-ווד, יושב-ראש ארסנל, אמר באתר האינטרנט הרשמי של המועדון כי "אנחנו מאושרים לקבל את סטן להנהלת ארסנל...
הוא מביא עמו ניסיון רב באמצעות מעורבותו הישירה במועדוני ספורט בארצות הברית ואנו מצפים להרוויח מתובנותיו המסחריות והידע שלו.
מר קרונקי תומך לחלוטין בגישת ההנהלה לגבי הכיוון שאליו המועדון צועד"
סטנלי "סטן" צ'רלטון היה שחקן ומאמן כדורגל אנגלי.
צ'רלטון נולד באקסטר שבמחוז דבון.
הוא החל את הקריירה שלו במועדון החובבני ברומלי, והשתתף בארבעה משחקים במדי נבחרת החובבים של אנגליה.
כמו כן, הוא נכלל בסגל של נבחרת בריטניה בכדורגל לקראת אולימפיאדת 1952, אך לא השתתף בפועל בטורניר הכדורגל.
ב-1952 הוא חתם על חוזה מקצוען בלייטון אוריינט, ושיחק בהרכב המועדון באופן קבוע במשך שלוש עונות, כאשר בעונת 1954/1955 המועדון מסיים במקום השני בליגה השלישית.