tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
לשחק כדורת לבד: קריסתה ותחייתה של הקהילה האמריקנית הוא ספרו של רוברט פטנאם שפורסם בשנת 2000.
רוברט פטנאם, פרופסור למדיניות בבית-הספר לממשל על-שם קנדי באוניברסיטת הרווארד, פרסם ב-1995 בכתב העת Democracy את המאמר "לשחק כדורת לבד: ירידת ההון החברתי של אמריקה" ("Bowling Alone: America's Declining Social Capital").
על בסיס מאמר זה פרסם פטנאם חמש שנים לאחר מכן את הספר "לשחק כדורת לבד: קריסתה ותחייתה של הקהילה האמריקנית".
התזה המרכזית של המאמר והספר עוסקת בירידת ההון חברתי (Social Capital) בארצות הברית בשליש האחרון של המאה ה-20. פטנאם מראה כיצד קשרי המשפחה, החברות, הקשרים השכונתיים והדמוקרטיה – התרופפו וחלה ירידה במעורבות החברתית של אנשים.
הוא טען שהשחיקה במערכות היחסים והקשרים החברתיים, מאיימת על בריאות החברה, ומזהיר כי ההון החברתי, המאחד את החברה האמריקאית מתמוטט, והחברה האזרחית נחלשת.
בסוף הפרק הראשון של הספר מספר פטנאם על שני אנשים, הראשון פנסיונר אפרו-אמריקאי בן 64, עובד לשעבר בבית חולים, והשני רואה חשבון לבן בן 33. רואה החשבון תרם ב-1997 כליה לפנסיונר.
המשותף בין השניים הוא ששניהם לקחו חלק באותה ליגת כדורת, במועדון מקומי בו שיחקו.
פטנאם מסביר, שהאמריקאים ממשיכים כיום (בשנת 2000) לשחק כדורת, אבל לא בליגות, אלא במשחק עצמאי, שאינו מייצר קשרים חברתיים בין אנשים.
ליגת הכדורת אפשרה קשר חברתי שכיום לא קיים, והוא ששמר על החברה האמריקנית.
המונח המרכזי בספר, הון חברתי (Social Capital), מתאר את חשיבות הקשרים החברתיים בין אנשים.
לדעתו בקשרים יש לאנשים רווח אישי והשפעה חברתית.
הם מאפשרים מתן אמון באחרים וקבלת עזרה.
בקהילה שבה הון חברתי תהיה פחות פשיעה ושחיתות פוליטית; הון חברתי זה נבנה באמצעות ארגונים חברתיים.
הון חברתי מלכד והון חברתי מגשר
פטנאם מבחין בין שני סוגי הון חברתי.
הראשון הוא הון חברתי מלכד (Bonding Social Capital), המתייחס לקשרים חברתיים בין אנשים דומים המשתייכים לאותה קבוצה: בני משפחה, חברים, שייכות לאותו מעמד חברתי, בעלי השקפות פוליטיות דומות.
השני הוא הון חברתי מגשר (Bridging Social Capital), המתייחס לקשרים בין אנשים מרקע שונה: דת, גזע או מוצא שונים, מעמד שונה או השקפות פוליטיות שונות.
שני סוגי הקשרים חשובים לבניית חברה, הסוג השני חשוב יותר לבניית חברה דמוקרטית ופלורליסטית.
פטנאם בדק מספר גדול של תחומים, ובכולם מצא כי יש שחיקה בהון החברתי האמריקני:
מעורבות פוליטית: בין השנים 1960 ל-2000 נצפתה ירידה חדה באחוזי ההצבעה של אמריקנים.
במקביל, נצפתה ירידה בעניין שאמריקנים גילו בפוליטיקה ובידע שלהם בתחום.
פחות אמריקאים פעלו עבור מפלגה כלשהי, השתתפו באסיפות פוליטיות, חתמו על עצומות, כתבו מכתבים לעיתון או פנו לנציגיהם בקונגרס או בסנאט.
מעורבות אזרחית: בשליש האחרון של המאה העשרים ירדה החברות בארגונים חברתיים בשיעור של בין 10 ל-20 אחוז, ובמקביל צנחה באופן ניכר המעורבות הפעילה במועדונים ובארגונים התנדבותיים.
רבים המשיכו לטעון כי הם "חברים", אולם לא הקדישו זמן לארגונים קהילתיים, לא השתתפו בפעילות ופגישות ולא מילאו בהם תפקידים.
השתתפות בחיי קהילה דתית: לכנסיות ולארגונים דתיים יש חשיבות מיוחדת בחברה האזרחית האמריקנית, וההשתתפות הדתית היא השתקפות של המעורבות האזרחית; גם כאן חלה ירידה בעשורים האחרונים של המאה העשרים.
בולט במיוחד הפער בין הדורות - הצעירים מעורבים פחות.
האמריקאים הולכים פחות לכנסייה, והכנסיות שאליהן הם הולכים מחויבות פחות לקהילה הרחבה.
קשרים חברתיים לא פורמליים: בעשור האחרון של המאה ה-20 בילו האמריקאים פחות זמן עם חבריהם ושכניהם בשיחה, נפגשו פחות ובקרו פחות זה את זה.
הם מבלים פחות בפעילות הדורשת אינטראקציה חברתית וצופים יותר בטלוויזיה.
אנשים מכירים ומתראים פחות עם שכנים וחברים ותיקים.
פטנאם מנה מספר גורמים מרכזיים שהביאו להיחלשות הקשרים:
אנשים מוטרדים מבעיות כלכליות חשים מחסור בכסף, שגרם לשינוי במבנה המשפחה האמריקנית למשפחה שבה שני בני הזוג עובדים.
המעבר פגע ביכולת של נשים להשתתף בפעילות חברתית.
שינוי תכוף במקום מגורים, מגמת הפרבר והיוממות – אנשים מחליפים בתכיפות מקום מגורים ולא נוצרות קהילות בעלות קשרים חזקים.
אנשים המתגוררים בערים הגדולות (במרכז או בפרברים) מדווחים על קשרים חברתיים מועטים, פחות השתייכות למועדונים ולכנסייה ופחות מעורבות חברתית.
טכנולוגיה ותקשורת המונים – צריכת חדשות ובידור הפכו לאינדיבידואליים.
כל אחד בזמנו ולבדו מקשיב למוזיקה או צופה בטלוויזיה, בכבלים או בלוויין.
אנשים נשארים בבית ויש ירידה בתחום של בילוי משותף.
פחות אנשים קוראים עיתונים ומתעניינים בחיי החברה והפוליטיקה.
הגורם המרכזי – חילופי דורות.
הדור הקודם שהיה בעל מחויבות ומעורבות חברתית מתחלף בדור מעורב פחות של ילדיהם ונכדיהם.
בשנת 2010 פרסם פטנאם ביחד עם תומאס מאמר בשם עדיין משחק כדורת לבד ?".
המציג תמונה שונה לגבי חלק מן האמריקאים.
פטנאם טען כי פיגועי 11 בספטמבר 2001 גרמו לעליה דרמטית בעניין שמגלים צעירים בפוליטיקה האמריקנית ובעניינים ציבוריים.
בין 2000 ל-2008 אחוזי ההצבעה של צעירים מתחת לגיל 30 עלו יותר מפי שלושה יחסית לאלו של בני יותר מ-30. הקמפיין של ברק אובמה ניצל את הגל של מעורבות הצעירים ותרם לו.
אולם מדובר רק בחלק מצעירי אמריקה.
העלייה במעורבות החברתית, הציבורית והפוליטית באה לידי ביטוי אצל בוגרי המכללות והאוניברסיטאות בני המעמד הגבוה והבינוני.
בני מעמד הפועלים מתנתקים מן החברה.
פטנאם מזהיר כי ארצות הברית עשויה להפוך מארץ האפשרויות לחברה מעמדית שאינה מאפשרת ניעות חברתית.
"לשון פרה מס' 74" הוא ציור שמן מאת הצייר הישראלי ישראל הרשברג.
הציור מציג שולחן עץ ועליו לשון פרה.
על הבשר מוטבע סימון מספרי בצבע כחול-סגול, ממנו ניתן לראות את הספרות 74. האיקונוגרפיה של תיאורי טבע דומם קשורה למסורת תאורי ה"ואניטאס".
היא מדגישה את ארעיות החיים האנושיים, המתגלמת בבשר המת.
בציור הרשברג בחר לתאר את השולחן במבט מלמעלה, אולם הוא ממקם את השולחן במרחק משולי הבד.
יגאל צלמונה טוען, בהקשר לציור זה, כי בתרבות היהודית תיאורי שולחן קשורים אל תיאורי מזבחות.
בשנת 2005 הוצג הציור בתערוכה "יופי וקדושה" במוזיאון ישראל, והחל משנת 2010 הוא מוצג בתצוגת הקבע של אוסף האמנות הישראלית במוזיאון.
לשונות חתולים (או לשונות חתול, מגרמנית: Katzenzunge או צרפתית: langue de chat) הם ממתק שוקולד בצורה של לשון.
ממתקים אלה עשויים לרוב שוקולד חלב או שוקולד מריר (ולעיתים יותר נדירות - שוקולד לבן).
הממתק ייוצר כבר בשלהי המאה ה-19. חברת השוקולד האוסטרית קופרלה (כיום חלק מתאגיד לינדט ושפרינגלי) ייצרה אותם החל משנת 1892.
בישראל שוקולד זה יוצר עד שנות ה-70 על ידי עלית, ונחשב למותג יוקרתי יותר משוקולד הפרה העממי; שני אלה היו למעשה שני מותגי השוקולד היחידים שיוצרו בייצור מקומי ונמכרו בארץ.
לשחרר את ווילי הוא סרט דרמה משפחתי משנת 1993 בבימויו של סיימון וינסר.
בסרט מככב קטלן בשם קייקו לצד שחקנים אנושיים.
חבורת ילדי רחוב מתפרעת בפארק סקייטפארק ברנסייד ובפארק ימי שם מציירים הילדים גרפיטי.
אחד הילדים ששמו ג'סי נתפס, נשלח למשפחה אומנת ומוטלת עליו המשימה לנקות את הגרפיטי.
בביקוריו בפארק המים הוא יוצר קשר עם לויתן קטלן בשם ווילי ומצליח לאלף אותו.
הבעלים של המקום מוכן לעשות מופע לווילי.
ביום המופע הצופים במפלס התחתון של הפארק מכים במכל המים, מה שמטריד את ווילי והוא אינו מבצע את המופע.
הבעלים מחליט להרוג את ווילי באופן שייראה כתאונה ובכך להרוויח את דמי הביטוח.
הדבר נודע לג'סי והוא מגייס את אביו המאמץ שעוזר לו להוביל את ווילי במשאית חזרה לים.
ג'סי - ג'ייסון ג'יימס ריכטר
גלן גרינווד - מייקל מדסן
ריי לינדלי - לורי פטי
אנני גרינדווד - ג'יין אטקינסון
רנדולף ג'ונסון - אוגוסט שלנברג
טוואיט מרסר - מיקלטי וויליאמסון
גלן גרינווד - אוהד שחר
ריי לינדלי - שירי גולן
אנני גרינדווד - איה שבא
רנדולף ג'ונסון - אלברט כהן
טוואיט מרסר - יורם יוספסברג
גווני - שרית וינו אלעד
הקטלן שכיכב בסרט שמו קייקו, נלכד ליד חופי איסלנד בשנת 1979. הסרט עורר דיון ציבורי אצל מעריצים בעניין שחרורו.
שיר הנושא של הסרט הוא Will You Be There של מייקל ג'קסון.
לשון ראשון הוא כנס שנתי בנושא השפה העברית הנערך בראשון לציון.
הכנס נוסד בשנת 2008 והוא נערך במשך כשלושה ימים בהיכל התרבות מאיר ניצן שבעיר ובאולמות סמוכים.
הכנס נערך לראשונה לכבוד חגיגות שנת ה-60 למדינת ישראל.
ההחלטה להקים את הכנס צמחה בעיר ראשון לציון בשל הזיקה של העיר לשפה העברית.
בראשון לציון נפתח בשנת 1886 בית הספר העברי הראשון בארץ ובעולם, בית הספר חביב, בו לימד אליעזר בן-יהודה, ואף גן הילדים הראשון בשפה העברית, תחת ניהולה של הגננת העברייה הראשונה אסתר שפירא.
מאז הוא נערך מדי שנה.
בוועדת ההיגוי והעריכה של הכנס חברים ד"ר צביה ולדן, רוביק רוזנטל ואלי שנברג, ומספטמבר 2010 אלי גרינפלד הוא האחראי על הניהול האמנותי ועל הפקת הכנס.
במסגרת הכנס נערכים דיונים אקדמיים העוסקים בשפה העברית, לצד הרצאות ומושבים הפונים לקהל רחב יותר, ולצד מופעי בידור שהשפה העברית נמצאת במרכזם.
במסגרת הכנס מתקיימת גם ה"הגיונריה" - מפגש שנתי של מחברים ופותרים של תשבצי היגיון.
ההגיונריה הראשונה נערכה בראשון לציון בשנת 2007, והחל משנת 2008 היא משולבת בכנס "לשון ראשון".
עם מחברי התשבצים המשתתפים במפגש נמנים יורם הרועה, אמנון בירמן, דקל בנו וליאור ליאני וכן יעקב פרוינד.
בשנת 2013 הנחה שייקה לוי את המופע 'איך אומרים בעברית צחה- קסמי השפה הגששית' במסגרת הכנס.
בשנת 2014 פרצה סערה תקשורתית כאשר שרת התרבות לימור לבנת פסלה את השתתפותו של הח"כ לשעבר יוסי שריד בפאנל על הומור, סאטירה ופוליטיקה שאליו הוזמן.
בעקבות צעד זה ביטלו מוזמנים נוספים, דן שילון וב.
בפברואר 2021, בעקבות מגפת הקורונה בישראל, לראשונה בתולדותיו התקיים הכנס במתכונת דיגיטלית.
החל משנת 2011 נערך במסגרת הכנס טקס הענקתו של פרס ראש הממשלה ללשון העברית.
החל משנת 2013 מוענק בכנס, מטעם עיריית ראשון לציון, "פרס מאיר אריאל ליצירתיות בשפה העברית".
לשון תשתית (בלועזית: לשון סובסטרט) היא מושג בבלשנות המתייחס ללשון שהייתה קיימת באזור כלשהו לפני שתושבי אותו אזור קיבלו על עצמם לשון אחרת, וכך היא הופכת לרובד התשתית של הלשון החדשה.
דוגמה טובה לתופעה זאת היא לשונות התשתית של הערבית: עם התפשטות האסלאם וכיבושי הערבים, הגיעו הללו לטריטוריות שבהן דיברו ארמית (בסוריה, בלבנון ובעיראק), קופטית (במצרים), ושפות ברבריות (בצפון אפריקה).
לשון התשתית משפיעה על הלשון החדשה המולבשת עליה (בלועזית: לשון הסופרסטרט), שכן דוברי לשונות התשתית מנסים להתאים את הלשון החדשה ללשון השגורה בפיהם.
בדרך זאת אפשר להסביר תופעות שונות בלשון שהתגבשה באותה טריטוריה.
כך למשל נהוג להסביר את סיומת גוף שני וגוף שלישי רבים בערבית הסורית: kon ו-hon בהתאמה - כהשתקפות של הסיומות "כון" ו"הון" בארמית, אשר הייתה לשון התשתית בטריטוריה זאת.
לשונון אטלנטי (שם מדעי: Hippoglossus hippoglossus) הוא מין של דג מהסוג לשונון שבמשפחת השְׁטַחְנוּנִיִּים שבסדרת הסוליתאים.
הלשונון האטלנטי חי בעומקים של בין כ-50 מטר לכ-2,000 מטר.
הלשונון האטלנטי הוא אחד מהסוליתאים הגדולים בעולם ומשקלו יכול לעלות לעיתים על 300 ק"ג.
גודלו של הלשונון אינו קבוע ובדרך כלל מושפע מכמות המזון שהלשונון מצליח למצוא.
תחום המחייה הטבעי של הלשונון נמצא בין לברדור לאיסלנד וגרינלנד.
בחופי אירופה משתרע השטח בין ים ברנץ למפרץ ביסקאיה.
הלשונון הוא דג משה רבנו הגדול ביותר באוקיינוס האטלנטי, ובין הגדולים בעולם.
הלשונון מגיע לאורך של כארבעה מטרים ולמשקל של כ-320 קילו.
תוחלת החיים הממוצעת של הלשונון היא 50 שנים.
הגעתו של הלשונון האטלנטי לבגרות מינית מתרחשת בגילאי 7 עד 8 אצל זכרים, ו-11 עד 12 אצל נקבות.
עונות ההשרצה של הלשונון נעות בין מרץ למאי.
לשון קשורה (המונח הרפואי הוא אנקילוגלוסיה), היא מום מולד המתבטא בלשון המחוברת בחלקה התחתון בקצה הקדמי שלה אל רצפת פה האדם, דבר העלול לפגוע בניידותה.
הלשון מחוברת אל רצפת הפה על ידי קרום בשם רִסְנית הלשון (פְרֶנוּלוּם), שהוא קצר או עבה מהנורמה.
חומרת התופעה תלויה ברמת החיבור של הלשון לרצפת הפה - עד כמה הרִסנית קצרה, עבה, או מתפרשת על שטח נרחב יחסית; ועד כמה היא פוגעת בתפקודי האדם היומיומיים.
היא עשויה לפגוע במספר תפקודים, כגון הנקה לא יעילה או שמכאיבה לפטמת השד של האם; הגייה לא מדויקת של צלילים מסוימים; היגיינת פה לא מספקת, דחיקת לשון, ובעיות שיניים וחניכיים שונות.
התופעה שכיחה בקרב 3-5% מהתינוקות, ושכיחותה גבוהה יותר בקרב בנים.
לעיתים קרובות התופעה חולפת לאורך שנות הילדות וההתבגרות, או שהאדם לומד לפצות על הניידות הנמוכה של הלשון.
בחלק מהמצבים נדרשים טיפול והתערבות רפואית: חיתוך הקרום על ידי רופא מומחה בתחום - התהליך פשוט יחסית בקרב יילודים, אך דורש ניתוח בהרדמה מקומית ותפרים כשמדובר במבוגרים.
לשחק עם הלב הוא קומדיה רומנטית אמריקאית שיצאה לאקרנים בשנת 2012. הסרט בוים על ידי גבריאל מוצינו, ובכיכובם של: ג'רארד באטלר, ג'סיקה ביאל, נואה לומאקס, קתרין זיטה-ג'ונס, דניס קווייד, אומה תורמן ג'יימס טאפר, וג'ודי גריר.
הסרט יצא לאקרנים ב-7 בדצמבר 2012 בארצות הברית וקנדה על ידי חברת FilmDistrict שכחצי שנה קודם לכן שינו את שם הסרט מ"Playing the Field" ל"Playing for Keeps".
ג'ורג' דרייר (ג'רארד באטלר) הסקוטי, הוא כוכב כדורגל לשעבר, חסר פרוטה, גרוש, שיחסיו עם בנו לואיס (נואה לומאקס), ורעייתו לשעבר סטייסי (ג'סיקה בייל) אינם מהמוצלחים.
ג'ורג' מגיע לווירג'יניה במטרה ליצור קשר מחודש עם אשתו ובנו, ומופתע לגלות שסטייסי מאורסת לחברה לחיים מאט (ג'יימס טאפר).
ג'ורג' מנסה למצוא פרנסה, כשדר ספורט.
הוא מצלם קלטת דמו, ומוסר אותה לחברו העובד כשדר ספורט בטלוויזיה.
כשהוא לוקח את בנו לאימון הכדורגל, מסתבר כי קבוצת הכדורגל בה משחק לואיס, הצייקלונס, היא הגרועה בליגה.
כשהוא מבחין שהמאמן לא מבין בכדורגל, ולא מתעניין בילדים, הוא מחליט להתערב ומלמד את הילדים עקרונות בסיסיים בכדורגל.
הילדים והוריהם מתלהבים מהמאמן החדש והפנוי, וסטייסי מבקשת מג'ורג', בשם ההורים ולמען לואיס, לאמן את קבוצת הכדורגל.
יום לאחר שהצייקלונס סוף סוף מבקיעים גול ומנצחים, מזמין קארל את ג'ורג' למסיבה בביתו בערב שישי תוך שהוא מבטיח 'אתה תלמד שאני דואג לחברים שלי'.
דניס מספרת לו שהיא קיבלה את קלטת הדמו שלו, ושאולי היא תוכל לעזור לו להשיג משרה.
ובארב נמרחת עליו בבכי בפעם השנייה.
במסיבה, קארל אומר לג'ורג' שהוא סומך עליו, ומראה לו את הבחורה איתה הוא בוגד באשתו.
פאטי, מסתבר, יודעת שהוא בוגד רק לא יודע עם מי.
ביציאה מהמסיבה, קארל משאיל לג'ורג' מכונית פרארי אדומה, עד לאימון ומזכיר לו שהוא דואג לחברים שלו.
ג'ורג' נוסע עם המכונית לביתה של סטייסי, ומעיר אותה ואת מאט.
כשסטייסי יוצאת אליו, הוא תוהה באוזניה מה היה קורה אם הוא לא היה הורס את מה שהיה ביניהם.
היא אומרת לו שגם היא תוהה, והם מעלים זכרונות טובים מהעבר, לפני שהיא נכנסת בחזרה הביתה.
כשהוא מגיע הביתה, בארב מחכה לו.
היא מזמינה את עצמה למשקה בביתו, מראה לו את הפרופיל שלה באתר דייטינג על מנת לקבל את חוות דעתו, ולאחר שהיא שומעת ממנו שהיא מושכת בעיניו, ושהיה מתקשר אליה לו היה רואה את הפרופיל שלה, הם שוכבים.
בבוקר המחרת, שעתיים לפני שהוא אמרו לקחת את הבן שלו לצפות במשחק כדורגל, קארל מתקשר מבית המעצר העירוני, ומבקש מג'ורג' לבוא לשחרר אותו בערבות.
לואיס וג'ורג' מפסידים בעקבות כך את משחק הכדורגל, וע"מ לפצות את לואיס, ג'ורג' מושיב אותו בחיקו ונותן לו לנהוג בפרארי.
לאחר מכן, לואיס שואל אותו אם הוא עצוב מהחתונה המתקרבת.
ג'ורג' עונה שכן, ולואיס מספר לו שהחליט שלא לקרוא למאט אבא.
דניס מתקשרת לג'ורג' ומספרת לו שהיא צפתה בקלטת שלו, שב-ESPN מחפשים להרחיב את סיקור הכדורגל שלהם - ושעליו להקליט לו קלטת מקצועית יותר.
הוא משאיר את לואיס בביתה, ונוסע איתה לאולפן, שם הם שוכבים - מה שגורם לעיכוב בהחזרת לואיס הביתה.
כשהוא חוזר הביתה, פאטי מתקשרת לספר לו שהיא נמצאת במיטה שלו.
הוא מסרב לשכב איתה, היות שהיא נשואה לקארל אותו הוא מחשיב כחבר, והיא עוזבת.
במשחק הכדורגל יום למחרת, מספרת דניס לג'ורג' שהיא שהפעילה גם את קשריה בשבילו, ומנשקת אותו.
לואיס מצטברח כשהוא רואה את זה.
במשחק, בארב מתקשרת לג'ורג' ומשוחחת איתו בסלולרי בדיוק כשלואיס מבקיע גול.
לואיס הכועס על אביו גם על שפספס את הגול, מבצע עבירה על שחקן יריב ומקבל כרטיס אדום.
כשאבא שלו כמאמן מנסה לברר את סיבת העבירה, לואיס צועק עליו שהוא שונא אותו.
ג'ורג' פונה לסטייסי, ומזמין אותה לארוחה כדי לקבל טיפים בנוגע להורות.
במהלך הארוחה מספרת אומר ג'ורג' לסטייסי שהיא כנראה האישה היחידה שאהב מעודו.
היא אומרת לו שהרגישה מיוחדת כשהיו נשואים, אבל שלא יכלה להתמודד עם הבגידות שלו, ושהיא שמחה לדעת שהוא חזר עבור לואיס, ומקווה שהוא לא חזר בשבילה.
ג'ורג' משקם ומשפר את יחסיו עם לואיס, שמזמין אותו לבוא איתו ועם אמו למשחקיה.
לאחר מכן, מבקש לואיס מאמו לבוא לראות את החדר שלו בבית אביו, והיא נעתרת.
לאחר שלואיס נרדם, ג'ורג' וסטייסי כמעט מתנשקים, אלא שהיא עוצרת את זה ברגע האחרון.
דניס מגיעה באותו הלילה, לבשר לו שב-ESPN אהבו את הקלטת שלו, ושהם מתכוונים להטיס אותו לאודישן חי.
כשהיא מנסה לנשק אותו, הוא אומר לה שהוא לא יכול, ושהגיע זמנו להתבגר.
לואיס נכנס לישון איתו במיטה, ואומר לאביו שהוא אוהב אותו, ומבקש ממנו לא לעזוב שוב.
ג'ורג' מקבל את המשרה ב-ESPN שבקונטיקט.
כשהוא מתקשר לספר על כך לסטייסי, מסתבר שהיא במדידה של שמלות כלה.
ג'ורג' מפתיע אותה שם, ומבקש ממנו להצטרף אליו בקונטיקט עם לואיס.
היא מסרבת, הוא יוצא אחריה לאוטו, והם מתנשקים.
במשחק על האליפות, הצייקלונס מנצחים.
דקה לסיום, קארל, ששכר חוקרים פרטיים לעקוב אחרי פאטי, מתעמת עם ג'ורג ומפזר תמונות של פאטי הלבושה רק בחזיה ותחתונים בביתו של ג'ורג'.
ג'ורג' אומר לו שלא היה שוכב עם פאטי, והם מתחילים להכות זה את זה.
כשג'ורג' אומר לסטייסי שזה לא מה שהיא חושבת, היא אומרת ביאוש שזה תמיד ככה, ומאחלת לו הצלחה בתפקיד החדש בקונטיקט.
ג'ורג' עוזב לקונטיקט, ובא להיפרד מסטייסי ולואיס.
מאט שואל את סטייסי אם היא עדיין אוהבת את ג'ורג', והיא אומרת שמעולם לא הפסיקה לאהוב אותו.
ג'ורג' מחליט לוותר על העבודה ב-ESPN, ולחזור להתגורר ליד לואיס.
סטייסי מספרת לו שהיא ביטלה את החתונה.
מס' חודשים לאחר מכן, ג'ורג' מתקבל לעבודה כשדר ספורט ברשת המקומית.
ג'רארד באטלר - ג'ורג' דרייר
ג'סיקה ביאל - סטייסי דרייר
נואה לומאקס - לואיס דרייר, בנם של ג'ורג' וסטייסי
אומה תורמן - פאטי קינג
דניס קווייד - קארל קינג
ב-23 בפברואר 2011 אושר כי ג'רארד באטלר יככב בסרט.
ב-7 במאי 2011 לוהקו הניצבים, והצילומים החלו ב-5 באפריל של אותה שנה.
ב-16 ביולי 2012 שונה שמו של הסרט על ידי חברת ההפקה מ"Playing the Field" ל"Playing for Keeps".
הביקורות על הסרט היו שליליות מאוד.
הוא קיבל דירוג של 3% רייטינג באתר הביקורות Rotten Tomatoes, בהתבסס על 86 ביקורות.
באתר Metacritic, הוא קיבל ציון של 27 מתוך 100, בהתבסס על 25 ביקורות.
בשנת 2012, זכתה ג'סיקה ביאל בפרס פטל הזהב בקטגוריית 'שחקנית המשנה הגרועה ביותר'.
"לשונות של אש" הוא אלבומו השישי של הזמר והיוצר אביתר בנאי, אשר יצא לאור ב-22 בפברואר 2017.
האלבום כולל את השירים "תמיד לפני הגשם", "פרגולה", "הושענא" ו"אור בצל".
השיר "תמיד לפני הגשם" בהפקתו של תמיר מוסקט יצא ביום ההולדת של בנאי ולכבוד זה הוא ניתן להורדה במתנה באתרו הרשמי.
ששת השירים הראשונים באלבום הם בהפקתו של תמיר מוסקט (שגם ניגן במרבית הכלים בשירים אלה), ואילו השישה הבאים הם בהפקת נאור כרמי - נגן קונטרה בס.
השירים בעיבודו של תמיר מוסקט מאופיינים באלמנטים של רוק, בעוד השירים הבאים באלבום מאופיינים בגיוון מוזיקלי רחב: מוזיקת עולם, ג'אז, מוזיקה אתנית ועוד.
השיר ה־11 באלבום, "אתה", הוא דואט של בנאי ואביב גפן.
האלבום הוקדש לזכרו של מאיר בנאי, אחיו של בנאי, שנפטר כחודש לפני יציאת האלבום.
תמיד לפני הגשם (3:53) פורסם ב־8 בפברואר 2016. מילים ולחן: אביתר בנאי, עיבוד והפקה מוזיקלית של תמיר מוסקט.
פרגולה (4:22) פורסם ב־22 באוגוסט 2016. קליפ בבימויו של דורון צברי ועריכתו של עידו נצר, עיבוד והפקה מוזיקלית תמיר מוסקט.
הושענא (3:11) פורסם ב־12 באוקטובר 2016. מילות השיר לקוחות מתוך מחזור התפילה של חג הסוכות.
לחן השיר נכתב על ידי אביתר בנאי.
עיבוד והפקה מוזיקלית של נאור כרמי.
אור בצל (4:19) פורסם ב־2 בינואר 2017. מילים ולחן: אביתר בנאי, עיבוד והפקה מוזיקלית של תמיר מוסקט.
אביתר בנאי: שירה, קולות וגיטרות.
תמיר מוסקט: תופים, כלי הקשה וקלידים.
לשונות של אש (03:51) פורסם ב-22 בפברואר יחד עם יציאת האלבום.
בתאריך ה-13 במרץ 2017 הועלה ליוטיוב, זהו שיר הנושא של האלבום.
מילים ולחן על ידי אביתר בנאי בעיבודו של תמיר מוסקט.
לשונון פסיפי (שם מדעי: Hippoglossus stenolepis) הוא מין של דג מהסוג לשונון (Hippoglossus) ממשפחת השְׁטַחְנוּנִיִּים.
הלשונון הוא אחד מהסוליתאים הגדולים בעולם ויכול לעלות לעיתים על 230 ק"ג ועל אורך 2.3 מ'.
דג זה הוא דג מאכל מבוקש.
הוא מצוי בצפון האוקיינוס השקט במדפי החוף ובים ברינג ומגיע גם לאמריקה ממפרץ אלסקה לקנדה ובוושינגטון, אורגון וקליפורניה.
דג זה מצוי בקרבה לקרקעית והוא שטוח ומסווה את עצמו בחול.
שתי עיניו נמצאות מעל החול ועוזרות לו למצוא טרף ואויבים.
ברגע שהוא מוצא טרף קרוב הוא שואב אותו במהירות עם הפה הענקי.
הוא ניזון מדגים שונים כמו בקלאים, סרדינים, סלמון, צלופחוליים ודגים אחרים מסדרת הסוליתאים, תמנונאים, דיונונים וחסילונים שונים.
הסוליתאים מתרבים בחורף בין דצמבר לפברואר ומשריצים ביצים רבות לתוך הים בעומק 180–450 מ', שם יש פחות טורפים.
עדיין מעט מאוד לשונונים צעירים מגיעים לבגרות.
לשונון (שם מדעי: Hippoglossus) הוא סוג דגים שטוחים ממשפחת השטחנוניים שבסדרת הסוליתאים.
דגים אלה גדולים ביותר ויכולים להגיע למשקל שיא של 300 ק"ג ולאורך של 4.7 מטר.
אלו דגים החיים בצפון האוקיינוס השקט והאוקיינוס האטלנטי והם מחפשים מזון על קרקעית המדפים הסלעיים של האוקיינוס וכן בימים רדודים בהם ישנם הרבה מיני מזון.
דגים אלה בעלי ראש שטוח עם 2 עיניים באותו צד, פה משורבב למעלה וסנפירים עגולים היוצרים צורת עפיפון.
הם טורפים יצורים קטנים יותר כולל דגים אחרים מסדרתם, סלמון, בקלה, צלופחוליים, סרדינים, דגי טרוטנית, סילוניות וסרטנאים גדולים וכן צדפות.
לשון קרח הוא משטח קרח דק וארוך, היוצא מקו החוף אל תוך אגם או אל הים.
הלשון נוצר כאשר קרחון זורם לתוך הים או לתוך אגם במהירות גבוהה יחסית, ומי הים אינם מספיקים להמיסו, ועל כן נוצר משטח קרח על פני המים.
בתמונה ניתן לראות את לשון הקרח ארבוס, שאורכה 12 קילומטרים, וגובהה 10 מטרים, יוצאת לתוך האוקיינוס.
סביבה מי הים הקפואים, אך לשון הקרח נותרת קפואה גם שהים סביבה מפשיר.
לשחק את אלוהים הוא ביטוי מתחום הפילוסופיה של המוסר שנועד לגנות מוסרית או לתאר חשש או אי שביעות רצון מפעולה או הצעה לפעולה שעלולות להפר עקרונות דתיים (למשל עקרון קדושת החיים).
שימוש בביטוי נועד להצביע על גבולות מוסריים אבסולוטיים שנפרצו או עלולים להיפרץ, ומרמז כי ישנן פעולות שאין לעשותן.
השימוש הנפוץ ביותר בביטוי זה נעשה בתחום הביואתיקה, במיוחד בדיונים על הפלות, המתות חסד והתאבדות בסיוע , אולם גם בדיונים אחרים דוגמת הנדסה גנטית בבני אדם ובדיקות היריון .
לפי התפיסה המשותפת למשתמשים בביטוי, קיים בעולם סדר טבעי או אלוהי, ויש לדחות על הסף הצעות שמבקשות לשנות את הסדר הזה, או לכל הפחות לשקול אותן בזהירות רבה.
שימוש בביטוי זה אינו יעיל מבחינה אנליטית, והוא אף עלול להוות כלי רטורי שמערפל את הדיון המוסרי במקום להאיר אותו, אם בבסיסו עומדת פנייה אל החוק האלוהי ללא ניסיון להסביר איזה עקרון מוסרי בסיסי עומד מאחוריו.
בביטוי זה נעשה שימוש גם באופן מטאפורי לפיו פעולה מסוימת עלולה להוביל לתוצאות חמורות מאוד, ולכן יש לבחון את ההצדקות שלה בקפידה.
שימוש נוסף בביטוי נעשה על מנת לתאר פעולות דכאניות של אישים בעמדות כוח במשטר סמכותני.
משום שלא קיימת הסכמה בין הדתות השונות (וגם לא בזרמים השונים בתוך הדתות) אלו פעולות מוסכמות על אלוהים, עשויות להתעורר מחלוקות בנוגע לשאלה האם פעולה מסוימת הולמת את התוכנית האלוהית או לא.
מצב כזה עלול להוביל לדיון שבו שני הצדדים שבמחלוקת עשויים לטעון שהצד הנגדי בוויכוח משחק את אלוהים.
לדוגמה: ניתן לגנות את ההחלטה למנוע טיפול מציל חיים בטענה כי הבחירה למנוע טיפול מציל חיים משחקת את אלוהים, וכן ניתן לגנות את ההחלטה להעניק טיפול מציל חיים בטענה כי הבחירה להעניק טיפול מציל חיים משחקת את אלוהים.
דוגמה זו ממחישה כי הפנייה לסמכות אלוהית בלבד אינה יעילה, וכי יש לפנות לעקרונות מוסריים.
שימושיים רציניים במושג 'לשחק את אלוהים' מציגים את העקרונות המוסריים אליהם ביטוי זה מבקש להתייחס.
שימוש בביטוי 'לשחק את אלוהים' בביואתיקה
השימוש בביטוי 'לשחק את אלוהים' נפוץ ביותר בביואתיקה, בסוגיות הקשורות לטכנולוגיה רפואית , בעיקר בסוגיות הקשורות להפסקת חיים, אולם גם בסוגיות הקשורות להתערבות בחיים, דוגמת הפלות, המתות חסד, סיוע בהתאבדות, בדיקות היריון, הפריה חוץ-גופית והעברת גמט לחצוצרה .
התנגדות לשימוש בטכנולוגיות רפואיות נובעת לרוב מהאמונה כי יש לאפשר לדברים מסוימים להתרחש, גם אם יש בכוחו של האדם לשלוט עליהם טכנולוגית, וזאת כדי להכיר בהשגחה האלוהית ובתפיסה שיש דברים שהם מחוץ לשליטתו של האדם.
עמדה זו מתקשה לספק הצדקה רציונלית משום שהרפואה המודרנית עוסקת לרוב במניעת תמותה ותחלואה שהיו מתקיימות אילולא ההתערבות האנושית.
לדוגמה: סבל של בני אדם נחסך באמצעות מיגור מחלות כגון אבעבועות שחורות, והדבר לרוב אינו נכלל תחת ביקורת הביטוי 'לשחק את אלוהים' ואינו נחשב להתערבות בתוכנית האלוהית.
המתנגדים לביטוי 'לשחק את אלוהים' מעלים את הביקורת הבאה: 'אם מותר לפעול כדי למנוע נכויות וסבל שנגרמים ממחלות, מדוע אסור למשל לבצע הפלות שמטרתן למנוע סבל ונכויות שיבואו לידי ביטוי כתוצאה מפגם גנטי?'.
כמענה, ניתן לטעון כי קיים הבדל משמעותי בין השמדת נגיפים לבין השמדת בני אדם.
אנשי דת טוענים כי בעובר קיימת נשמה ייחודית, ופגיעה בה פוגעת בתוכנית האלוהית.
התנגדות לבדיקות היריון עשויה לנבוע מתוך התנגדות להפלות משום שלעיתים רבות, מוטיבציה להפלה מתעוררת לאחר גילוי ממצאים, כדוגמת פגמים גנטיים, בבדיקות היריון.
הניסיון להבין את הקשר בין הרעיון של נשמה לגוף הוא בעייתי, אולם גם אם קיימות נשמות, עדיין עולה קושי להסביר איך הפלת עובר עם טאי זקס או עם תסמונת לש-ניהן עשויה להיחשב לבחירה רעה.
לעיתים נטען כי הסבל טוב לנשמה, אולם הסבר זה עשוי באותה המידה לשלול כל התערבות רפואית שנועדה לצמצם סבל, ועל כן הוא נתפס כהסבר לא סביר להצדקת חיים אומללים.
שימוש נוסף בביטוי 'לשחק את אלוהים' קיים בדיון על המתות חסד.
לעיתים עולה הטענה כי חוסר טיפול מציל חיים בחולים מנוגד לרצון האל.
בנוסף, עולה גם הטענה לפיה לאפשר לחולים לסרב לטיפול מציל חיים מכשיר המתת חסד פסיבית.
מנגד, אישים דתיים פרוגרסיביים טוענים כי אלוהים רחום וחנון לא יתנגד לבחירה של הנוטים למות לסיים את חייהם במהירות, ללא כאבים ובכבוד.
שימוש בביטוי 'לשחק את אלוהים' בגנטיקה
ענף הביולוגיה המולקולרית פיתח טכניקות שונות להנדסה גנטית שמאפשרות לתמרן, לשלוט ולפתח מאפייני אורגניזם.
השימוש בביטוי 'לשחק את אלוהים' מתייחס בין היתר להצעות לשנות את הגנום האנושי (לדוגמה: להשביח את המין האנושי כך שהאדם יהיה בריא יותר וחכם יותר).
לפי אחת ההתנגדויות לשינוי הגנום האנושי, מאגר הגנים הוא יצירתו הקדושה של אלוהים ויש לשמור עליו ככזה.
גרסה מודרנית וחילונית שמתנגדת לשינוי הגנום האנושי עשויה לעשות שימוש בפנייה אל הטבע באמצעות הביטוי 'הטבע יודע הכי טוב', אולם ג'ון סטיוארט מיל סבר כי יש להיזהר מלהשתמש בטבע כמדריך להתנהגות אנושית.
לְשׁוֹנִיתִיִּים (שם מדעי: Cynoglossidae) היא משפחה של דגים שטוחים מסדרת הסוליתאים המזכירים בצורתם לשונות ומכאן שמם.
במשפחה ישנם שלושה סוגים ובהם מעל 140 מינים.
חלק ממינים אלה יכולים להגיע לאורך 66 סנטימטר והם בעלי גוף שטוח ללא סנפירים בולטים והם איבדו את סנפירי החזה שלהם.
הם בעלי קשקשים בצבעים שונים וזנב דק מאוד ומשתלב עם סנפירי האגן המסתיים בקצה דק.
כתוצאה מכך הם איטיים מאוד ויכולים להתקדם כמעט רק בזחילה על הקרקעית.
חלק מהמינים צוללים לעומקים של כמה קילומטרים בתהומות האוקיינוסים השונים.
המין Symphurus thermophilus מצוי בעיקר בנביעות געשיות.
מינים אחרים נכנסים לשפכי נהר ואף חיים דרך קבע במים מתוקים.
סוג לְשׁוֹנִית (Cynoglossus) - בו 67 מינים
סוג צִדִּית (Paraplagusia) - בו 6 מינים
סוג זְנָבִית (Symphurus) - בו 78 מינים
לשחרר את גאי הוא סרט קומדיה-מדע בדיוני-פעולה.
הסרט היה עתיד לצאת לאקרנים ב-11 בדצמבר 2020 אך בעקבות מגפת הקורונה נדחה הסרט ל-13 באוגוסט 2021. את הסרט ביים שון לוי ומככבים בו ראיין ריינולדס, ג'ודי קומר, ג'ו קירי, ליל ריי הווארי, אוטקארש אמבודקאר, טאיקה וואטיטי, קמילה קוסטק.
גאי, דמות בלי שחקן במשחק הווידאו הפופולרי "Free City" חוזר על אותה שגרה שוב ושוב.
כל בוקר הוא קם, אומר בוקר טוב לדג הזהב שלו גולדי, מתלבש, צופה בחדשות, מזמין את הקפה הרגיל שלו, מפנטז על הנעליים המוצגות לראווה בחנות, והולך לעבודה בבנק עם חברו הטוב באדי, שם הוא נשדד כ-3–4 פעמים ביום.
באותו הזמן "ילדת מולטוב", מגלה כי הווידאו אשר היא צריכה הוא מספר 56 במחסן של שחקן אחר, ואז היא הולכת ברחוב תוך כדי שהיא אומרת את המשפטים הקבועים של כולם ומזמזמת שיר.
אך כאשר היא עוברת ליד גאי במקום לומר את המשפט הקבוע שלו ("שלא יהיה לך יום טוב, שיהיה לך יום נהדר") הוא מגיב לשיר אותו היא מזמזמת.
ואז מתגלה לנו כי "ילדת מולטוב" היא למעשה מילי, אישה אמיתית אשר מנהלת תביעה נגד חברת "סונאמי", אשר יצרה את "פרי סיטי" על בסיס המשחק "Life Itself" (החיים עצמם).
ביום שלמחרת, כאשר גאי מזמין את הקפה שלו, הוא יוצא מהשגרה אשר יועדה לו ומזמין קפוצ'ינו במקום הקפה הרגיל, אך הקופאית מתחילה להישבר עקב כך שלמרות שיש להם הרבה משקאות בתפריט, היא יודעת להכין רק סוג קפה אחד - זה שכולם מזמינים.
באותו היום גאי מדבר עם באדי על "נערת מולוטוב", אך באדי אומר לו שאין לו סיכוי איתה כי היא מ"אנשי משקפי השמש, אשר מבחינתם "החוקים לא בגדר חוקים, אלא בגדר המלצות.".
אנשי משקפי השמש הם בעצם שחקנים, אבל גאי ובאדי לא יודעים זאת.
באותו הרגע גאי מחליט שהוא יהפוך לאיש משקפי שמש, ומתנגד לקוד שלו על מנת להתנגד לשודד שתוקף אותם ולקחת את משקפי השמש שלו.
קיז, אחד העובדים בחברת סונאמי והשותף לשעבר של מילי, שם לב לכך ומספר לחברו מאוסר.
הם מניחים כי מדובר בהאקר שפרץ למשחק והשיג סקין של דמות בלי שחקן.
הם עוצרים את גאי בתוך המשחק ודורסים אותו.
באותו היום כשקיז חוזר לדירתו מילי מחכה לו שם, ומתגלה לנו כי הוא ומילי יצרו יחד קוד משחק אשר הם שיתפו עם אנטואן, בעלי חברת סונאמי, וכי מילי תובעת את אנטואן תחת המחשבה כי הוא גנב את הקוד שלהם בשביל פרי סיטי.
ביום למחרת גאי מתעורר במיטתו כמו כל יום, למרות שנהרג יום לפני.
הוא עוקב אחרי מילי עד למקום אליו היא מתגנבת, והורס לה את התוכניות.
הוא נכנס יחד איתה למחסן שלה, שם היא מסבירה לו שהיא רמה 195 והוא רמה 1. תחת המחשבה שהוא שחקן שלא יודע איך לשחק, היא מסבירה לו שכדי לעלות רמות צריך לבצע פשעים.
אך לאחר שהוא אומר שהוא לא רוצה לפגוע בחפים מפשע, היא אומרת לו כי ניתן גם לעלות רמות באמצעות עשיית מעשים טובים.
לאחר מכן הוא נחוש להגיע לרמה גבוהה, כי היא אמרה לו ש"בפעם הבאה שתדבר איתי תהיה לפחות ברמה 100.".
במהלך כמה שבועות הוא הופך לתופעה אינטרנטית, וכולם מכירים אותו כ"גאי חולצה כחולה."
כאשר קיז מגניב את מילי למחסן בו נמצא הסרטון אותו מילי צריכה, גאי מופיע ועוזר לה להימלט מהמלכודות.
לאחר מכן גאי מבקש ממנה לצאת לדייט אינטרנטי מוצלח, וכל זאת כאשר שניהם בלי ידיעה, שמילי שחקנית בעוד גאי דמות בלי שחקן.
לאחר מכן קיז מגלה כי אנטואן גנב את הקוד שלהם, וכתוצאה מכך לכל הדמויות בלי שחקן יש מודעות עצמית.
לאחר שהוא מספר זאת למילי היא מספרת את זה לגאי, שמספר את זה לבאדי ויחד הוא ובאדי משיגים את הסרטון שמילי צריכה.
הוא מדבר עם מילי והם רואים את הסרטון בו יש את המבנה המקורי מהמשחק שלה ושל קיז, מה שמוכיח שאנטואן גנב את הקוד שלהם.
אך אנטואן מאתחל את המשחק מה שגורם לגאי לחזור לנקודת ההתחלה, לפני שהוא יצא מהלופ, מיד לאחר שהוא אמר למילי "אני הייתי במקום הזה".
אחר כך כאשר מילי מנסה להעיר את גאי שוב, הוא לא מזהה אותה, אבל אחרי שקיז מסביר שהוא דמות שכל הקטע שלה זה שהיא מחפשת נפש תאומה מסוימת ולא מוצאת, הוא החליט לבסס את הנפש התאומה של הדמות על מילי.
וכשמילי מבינה זאת היא לוקחת את גאי לרחוב צדדי ומנשקת אותו.
הוא נזכר בהכול ומראה לה שהוא ראה את המבנה מהמשחק שלה בהשתקפות מהווילון, ויחד הם וקיז מבינים שהמבנה נמצא בצד הדרומי, מאחורי קו החוף אותו לא ניתן לעבור.
הם (גאי ומילי) מאגדים את כל הדמויות בלי שחקן יחד ומעירים את כולם מהלופ, ואז הם יוצאים על מנת למצוא את המבנה.
לאחר שקיז מפוטר בגלל שהוא עזר להם הוא מסיים את הקריירה שלו בסונאמי בכך שהוא בונה גשר למבנה, ויוצר אפשרות שידור לאחר שאנטואן מבטל את האישור של כל משתתפי המשחק.
אחרי זה כשאנטואן רוצה למנוע מהם להגיע למבנה הוא משחרר את "ד.ו.ד", גרסה שרירית של גאי שהוא יצר על מנת להגדיל את הפופולריות של פרי סיטי 2 בעזרת הדמות הפופולרית "גאי חולצה כחולה".
בסופו של דבר גאי שם משקפיים על ד.ו.ד ובכך מעיר אותו למציאות של המשחק וגורם לו להפסיק לתקוף אותו.
בסופו של דבר אנטואן מתחיל להרוס את שרתי המשחק כדי להשמיד את גאי, אבל בסוף סוגר עם מילי עסקה: הוא יתן לה את השרת שמריץ את מה שנשאר מהמשחק, (המבנה המקורי וכל הדמויות בלי שחקן על חתיכת אדמה) והיא תיתן לו את הזכויות לקוד בשביל המשכונים לפרי סיטי.
כעבור כמה זמן מתגלה כי בעוד פרי סיטי 2 היא כישלון אדיר בקופות, המשחק של מילי וקיז "חיים חופשיים", הוא משחק מאוד פופולרי.
ובמשחק גאי אומר לה "אולי אני אוהב אותך רק כי זה בקוד שלי, אבל נחשי מה?
מישהו כתב את הקוד הזה.
אני רק מכתב אהבה ממישהו אחר." ולאחר מכן היא מתוודה בפני קיז על אהבתה והם נהיים זוג.
בנוסף, גאי מגלה כי חברו באדי עדיין בחיים, למרות שהוא מת מעט לפני גילוי המבנה המקורי.
ראיין ריינולדס - גאי - החבר הכי טוב של באדי וגיבור הסרט.
ריינולדס הוא גם המדבב של דוד (Dude), גרסה שרירית וחזקה בהרבה של גאי, המופעלת ומיוצרת בידי משרדי "עיר חופשית" לקראת סוף הסרט.
דמותו הופכת לחברו של גאי אחרי שמגלה שהוא בתוך משחק.
ג'ודי קומר - מילי / ילדת מולוטוב - תובעת את אנטוין על שימוש במשחק שלה ושל קיז.
- הידיד של מילי שמאוהב בה ועובד אצל אנטוין.
בסוף הסרט אנטיוין מפטר אותו והוא הופך למתכנת של המשחק "חיים חופשיים" יחד עם מילי.
ליל ריי הווארי - באדי - שוטר והחבר הטוב ביותר של גיא.
אוטקארש אמבודקאר - מאוסר - עובד אצל אנטוין.
בסוף הסרט מפוטר כי הוא עוזר לקיז.
טאיקה וואטיטי - אנטוין - המנהל של קיז ומאוסר, תעב בצע ורק כסף מעניין אותו.
קמילה קוסטק - ביוטי - עובדת אצל אנטוין.
מאטי קרדרופל - קיית' - יוטיובר של המשחק "פרי סיטי".
כריס אוונס - בתפקיד עצמו, הופעת קמע.
ג'קספטיקאיי - בתפקיד עצמו, הופעת קמע.
לאזרבים - בתפקיד עצמו, הופעת קמע.
נינג'ה - בתפקיד עצמו, הופעת קמע.
פוקימיין - בתפקיד עצמה, הופעת קמע.
לשחרר את ווילי 2: המסע הביתה הוא סרט דרמה משפחתי אמריקאי משנת 1995 בבימויו של טוואיט ה.
זהו סרט המשך לסרט לשחרר את ווילי משנת 1993.
לפני כשנתיים הילד ג'סי עזר ללווייתן ווילי לקפוץ אל עבר החופש.
ג'סי נהנה מהחיים עם הוריו המאמצים, כשאחיו החורג אלביס מגיע בגלל מות אימם.
במהלך טיול מחנאות ג'סי פוגש את ווילי בשנית, כמו גם את חברו האינדיאני רנדולף.
אהבה עדינה מתפתחת בין ג'סי לבין נכדתו של רודולף, נאדין.
לפתע מכלית נפט שהתנפצה מסכנת את הלווייתנים, וחיי חיות ואנשים צריכים להינצל גם כשהנפט עולה בלהבות.
נאדין - מרי קייט שלהרדט
ג'ון מילנר - ג'ון טני
דוקטור קייט היילי - אליזבת פנייה
טוואיט מרסר - מיקלטי ויליאמסון
אמט וולש - ביל וילקוקס
ג'ון קונסידיין - רב-סרן בלייק
סטיב קהן - קפטן נילסון
ענת ניב - אנני / ג'ון לאנדן / דמויות שונות
פועה לוינשטיין - ד"ר היילי / דמויות שונות
ניר רון - טוואיט / העוזר של מילנר
יורם יוספסברג - רב-סרן בלייק
עמי מנדלמן - ג'ון מילנר / דמויות שונות
מוצי אביב - ביל וילקוקס
גיא נתיב - קלי / דמויות שונות
שיר הנושא של הסרט הוא "Childhood" מאת מייקל ג'קסון
השיר "צעיר לנצח" המבוצע על ידי הפריטנדרס, הושמע בסוף הסרט
לשחרר את ווילי 3: מבצע ההצלה הוא סרט דרמה משפחתי אמריקאי משנת 1997 בבימויו של טוואיט ה.
זהו סרט המשך שני לסרט לשחרר את ווילי משנת 1993.
ווילי הלווייתן מאוים על ידי ציידי לווייתנים לא-חוקיים שמרוויחים כסף מסושי.
ג'סי, כעת בן 16, התחיל לעבוד על ספינת מחקר הלווייתן הקטלן, יחד עם ידידו משכבר הימים רנדולף ומדענית עוקצנית בשם דרו.
על ספינת ציידי הלווייתנים ישנו רב-חובל ג'ון ווסלי ובנו מקס, אשר אינו כל-כך מרוצה מעבודתו של אביו, אך אין לו האומץ להביע את רגשותיו.
במהלך הדרך, ווילי מתאחד מחדש עם ג'סי, שעוזר למקס להבין שלווייתנים הם יצורים חיים יפים.
לאחר שווילי הציל את חייו של ג'ון ווסלי, התנצל ווסלי בפני מקס.
לאחר מכן לווילי נולד לווייתן קטן, וג'סי קרא לו על שמו של מקס.
ג'סי – ג'ייסון ג'יימס ריכטר
רנדולף ג'ונסון – אוגוסט שלנברג
מקס ווסלי – וינסנט ברי
ג'ון ווסלי – פטריק קילפטריק
מרי ווסלי – טאשה סימס
דינן – סטיבן אי מילר
קפטן דרייק – מת'יו ווקר
לשחרר את ווילי: הבריחה ממפרץ הפיראטים הוא סרט דרמה משפחתי משנת 2010 בבימויו של וויל גיגר.
זהו סרט אתחול לסרט לשחרר את ווילי.
קירה הצעירה (בינדי אירווין) עוזבת את ביתה באוסטרליה כדי לבלות את חופשת הקיץ עם סבה (בו ברידג'ס) בדרום אפריקה.
במהירה היא מגלה גור של לווייתן קטלן שנתקע בלגונה ליד פארק השעשועים של סבה הממוקם לאורך החוף.
היא מכנה את חברה החדש ווילי, ויוצאת למסע גדול במטרה להוביל את הלווייתן חזרה לעדר הלווייתנים שלו, לפני שיריבו תאב-הבצע של סבה יהפוך את ווילי לאטרקציה מכניסה בפארק השעשועים הנוצץ שלו.
בו ברידג'ס - גאס, סבא של קירה
סטיבן ג'נינגס - רולף וודס, הבעלים של הפארק המתחרה
קווין אוטו - דוקטור סם קופר, אביה של קירה ווטרינר במקצועו
דארון מייר - הרופא של אביה של קירה
The New York Times Presents: Framing Britney Spears (בעברית: "לשחרר את בריטני") הוא סרט טלוויזיה תיעודי משנת 2021, שביימה סמנתה סטארק והופק על ידי ג'ייסון סטולמן, סם דולניק וסטפני פריס.
הסרט עוסק בקריירה של זמרת הפופ האמריקאית בריטני ספירס, הפופולריות שלה, והאפוטרופסות של אביה ג'יימס עליה, שהחלה בשנת 2008, מה שעורר את התנועה לשחרור בריטני.
הסרט הצית מחדש את הדיון הציבורי במצבה של ספירס ועורר את הטיפול המשפטי בנושא.
בשנת 2021, בגיל 39, בריטני ספירס, אחת מכוכבות הפופ המצליחות בעולם עם שווי מוערך של 59 מיליון דולר, מצויה תחת אפוטרופסות כלכלית ופיזית של אביה, ג'יימס ספירס, מאז 2008. הסרט מבקש לבחון מחדש את הקריירה של הזמרת, את עלייתה לתהילה ומאבקיה האישיים לאורך שלושת העשורים שלה בעסקי הבידור.
בסרט מרואיינים אישים קרובים לספירס ומשפחתה שלא התראיינו בעבר בנושא.
מנהלת השיווק לשעבר של חברת ג'ייב רקורדס, קים קיימן, שסייעה בטיפוח תדמיתה של ספירס בתחילת הקריירה שלה, מתארת את ג'יימס כמנותק מחיי בתו בצעירותה.
"הדבר היחיד שג'יימי אמר לי אי פעם היה, 'הבת שלי תהיה כל כך עשירה, שהיא תקנה לי סירה'", מספרת קיימן בריאיון בסרט.
הסרט מציג את יחס התקשורת לספירס וכיצד מראיינים לאורך הקריירה שלה שואלים אותה שאלות מיניות ומעיקות, לרבות עיסוק בבתוליה, בחזה שלה ובחייה האינטימיים; ריאיון עם דיאן סויר מציג כיצד האשימה אותה המראיינת בכך שהיא מהווה דוגמה רעה לילדות קטנות.
ג'סטין טימברלייק מוצג בתור מי שהשתמש בפרידה שלו מספירס בתחילת שנות ה-2000 על מנת למנף קריירה מוזיקלית.
השיר Cry Me a River שעוסק בפרידה, הפך את טימברלייק לכוכב סולו, ובראיונות שלאחר הפרידה הוא מתראיין בהתלהבות על קיום יחסי מין עם ספירס.
הסרט בוחן את התמוטטותה של ספירס בשנת 2007, גילוח הראש ושאר הסקנדלים שאפפו את ספירס באותה תקופה, ומראיין את הפפראצי דניאל "דנו" ראמוס שצילם את ספירס תוקפת את מכוניתו עם מטרייה לאחר שלא יכלה לבקר את ילדיה בהתאם להסדר המשמורת עליהם מול הגרוש שלה קווין פדרליין.
ספירס מתנכרת ממשפחתה ומקורביה האחרים באותה תקופה, מפטרת את המנהל האישי שלה ומתיידדת עם אדם בשם סם לופטי, שעל פי השמועות המוצגות בסרט, ניצל את מצבה הקשה על מנת לפגוע בה כלכלית.
השיא במשבריה של ספירס היה הנעילה שלה בשירותים יחד עם שני בניה וחוסר שיתוף הפעולה מצידה למסור אותם לאביהם למשמורת, דבר שהוביל לאשפוזה הכפוי.
האירועים הללו הובילו את בית המשפט לקבוע כי ספירס לא מסוגלת לנהל את רכושה או חייה, ולהציב עליה את אביה בתור אפוטרופוס.
במהלך 13 שנים של אפוטרופסות ספירס הוציאה ארבעה אלבומים מצליחים, יצאה לסיבובי הופעות בכל העולם והשתתפה בתוכניות טלוויזיה וראיונות.
פלישה קולוטה, חברה ותיקה של משפחת ספירס והעוזרת של בריטני לשעבר, אומרת שהיא נדהמת מהסדר האפוטרופסות "במיוחד עבור מישהו בגילה של בריטני ומישהי שמסוגלת לכל כך הרבה, ואני יודעת ממקור ראשון שהיא מסוגלת."
בשנת 2019 ספירס הצהירה במסמכים משפטיים כי היא רוצה להסיר את אביה מתפקיד האפוטרופוס עליה, דבר שהצית את תנועת המעריצים FreeBritney# במטרה לשחרר את ספירס.
בסוף הסרט מוצגת רשימת אישים, שנתבקשו להתראיין בסרט או להגיב לו, אך סירבו.
הרשימה כוללת את כל משפחתה של ספירס וכל המעורבים הישירים בפרשה, לרבות בריטני עצמה, שלא ידוע אם הבקשה להתראיין כלל הגיעה אליה.
הסרט שודר בהקרנת בכורה בערוץ FX וצפו בו כ-265,000 איש, באותו זמן הועלה הסרט לשירות הסטרימינג הולו.
הוא שובח על האופן שבו בוחן את היחס הבעייתי כלפי ספירס וכיצד העלה את הנושא הטעון של האפוטרופסות, תוך שהוא משתמש בפרטי רכילות על מנת למשוך הצופים ולדבר על נושאים חשובים.
מנגד, הסרט בוקר על כך שהוא מתיימר להציג עבודה תחקירנית מעמיקה על חייה של ספירס, אך בפועל הוא עוד סרט רכילות שמנצל את מצבה, תוך הישענות על קונספירציות מעריצים: "ספירס, באחד מלהיטיה הגדולים, הבהירה ש'כולם רוצים חתיכה' ממנה.
בניו יורק טיימס רצו לנגוס גם כן באומצה המדממת הזו".
ב-7 בפברואר 2021, החל להופיע ההאשטאג "We Are Sorry Britney", שהפך לטרנד בטוויטר.
סלבריטאים ואנשי טלוויזיה רבים קיבלו תגובה חריפה מהקהל על אמירות מהעבר ועל שאלות בראיונות שהפנו כלפי ספירס.
ביניהם ג'סטין טימברלייק, דיאן סויר, שרה סילברמן, ג'ואל מקהייל, איבו ניה וגם ג'ון אוהארלי.
ב-12 בפברואר 2021, ג'סטין טימברלייק העלה התנצלות פומבית לעמוד האינסטגרם שלו, בה נאמר "אקח על עצמי אחריות" וכי "אני יכול לעשות טוב יותר ואעשה טוב יותר".
התנצלויות אלו הופנו כלפי ספירס וג'נט ג'קסון.
הקומיקאית שרה סילברמן התנצלה על בדיחות שסיפרה על ספירס ב-2007, וקראה לבניה "טעויות".
הסרט הציף גם מקרים נוספים בהם התקשורת התייחסה בצורה קשה למפורסמות.
מדינהתאריך יציאהערוץ שידורמקורהולנד15 בפברואר 2021Net5בריטניה16 בפברואר 2021Sky Documentaries, Now TVפינלנד18 בפברואר 2021mtv-palveluנורווגיהNRK2פלנדריהVTMפורטוגל22 בפברואר 2021Odisseiaישראל23 בפברואר 2021yesVODערוץ 825 בפברואר 2021Yes דוקוקנדה26 בפברואר 2021Craveאיטליה1 במרץ 2021אוסטרליה2 במרץ 2021ערוץ 9
לשחרר את ווילי היא סדרת טלוויזיה אמריקאית-קנדית-צרפתית-הולנדית מונפשת המבוססת על סרט קולנוע בעל אותו שם.
הסדרה הופקה עבור האחים וורנר על ידי Warner Bros.
הסדרה ממשיכה את הרפתקאותיו של הלוויתן הקטלן ווילי וג'סי, הילד ששחרר אותו מהשבי כפי שמוצג בסרט.
בדיעבד, הסדרה גם צופה מספר אלמנטים עלילתיים של סרט ההמשך, "לשחרר את ווילי 2: המסע הביתה", שיצא בקיץ הבא.
הסדרה שודרה בארצות הברית ב-ABC, בקנדה ב-Global Television Network ובצרפת ב-Canal+ SA.
הסדרה החלה במקור את שידוריה ב-24 בספטמבר 1994 והסתיימה ב-16 בדצמבר 1995, לאחר שתי עונות ו-21 פרקים באורך 21 דקות.
בישראל הסדרה שודרה בדיבוב עברי בערוץ הילדים בשנת 1996.
הסדרה מתרחשת לאחר אירועי הסרט "לשחרר את ווילי".
ג'סי בן ה-12 עובר עם הוריו המאמצים למרכז להצלת בעלי חיים ימיים, שם עובדים חברו רנדלוף, הביולוג מר ברזל ועוזרתו מרלין.
במרכז מגלה ג'סי שהוא יכול לדבר עם ווילי וחיות אחרות.
הנבל הראשי של הסדרה הוא רוקלנד סטון, חצי אדם וחצי מכונה המכונה "המכונה", שרוצה לנקום בווילי בטענה שגרם לאובדן זרועו וחלק מפניו.
ג'סי (זאקארי בנט) - ילד בן 12 שננטש על ידי אמו כשהיה ילד.
ווילי (פול חדד) - לוויתן קטלן, חברו של ג'סי.
רנדלוף ג'ונסון (מייקל פלטשר) - השומר של ווילי.
גלן גרינווד (רון לן) - אביו המאמץ של ג'סי.
אנני גרינווד (שילה מקארתי) - אמו המאמצת של ג'סי.
מר ברזל (ניל קרון) - ראש הביולוגיה הימית של מכון המחקר מיסטי איילנד.
מרלין (רייצ'ל קרופורד) - עוזרת מחקר ימי במכון מיסטי איילנד.
בן שור (ג'ורדי ג'ונסון) - אקטיביסט אקטיבי, חברו הוותיק של רנדולף והגיבור של ג'סי.
היחצ"ן פריקי (אנדרו סטיבסון) - יחצ"ן בלתי מודע של סטון תעשיות.
המכונה (גארי קרופורד) - הנבל בסדרה, שמו האמיתי הוא רוקלנד סטון.
אמפונוידים (ג'יימס קדני) - יצורים עשויים מפסולת רעילה שנוצרו על ידי את המכונה.
איינשטיין (קווין זגרס) - דולפין מדבר וחבר של ווילי וג'סי.
לוסילֿ (אליסון קורט) - אריה ים קליפורני מדברת וחברה של ווילי וג'סי.
אסתי ברעד פורים - איינשטיין
אלברט כהן - מר ברזל
לשחרר את הדב הוא פודקאסט ישראלי בהגשת הקומיקאים דב נבון ונדב פרישמן.
הפודקאסט החל את שידוריו בספטמבר 2020 (תקופת הקורונה), והשבתת עולם התרבות שבאה בעקבותיה.
הפודקאסט מתנהל בפורמט לפיו דב נבון "מגיע לטיפול" אצל נדב פרישמן, חברו ואחד מיוצרי הסדרה קופה ראשית (יחד עם יניב זוהר), בה משתתף דב נבון.
בכל שבוע מגיע אורח אחר מתחום התרבות והאמנות, לרוב קומיקאים או שחקנים קומיים.
חלק מהאורחים מגיעים בתדירות משתנה וחוזרת להתארח בפודקאסט, כגון ליאור אשכנזי, יוסי מרשק, דניאל חן, נועה קולר, קרן מור, רודי סעדה ועוד.
הפודקאסט מתנהל כשיחה חברית ועקיצות הדדיות בין המנחים לבין האורח.
הפודקאסט מוקלט ומשודר במסגרת בית הפודיום.
בשנת 2021 זכה במקום השלישי בקטגוריית הפודקאסט הקומי של השנה של גיקטיים.
שנה לאחר מכן, זכה במקום הראשון.
בשנת 2024 זכה שוב במקום הראשון.
הפודקאסט נמצא בקביעות ברשימת הפודקאסטים המואזנים ביותר בישראל.
לשון פיל ים דרומי היא לשון ים באורך 9 קילומטר בקצה המזרחי של האי הרד ואיי מקדונלד, האזור הסאב-אנטארקטי, בשטח האוסטרלי השוכן באוקיינוס הדרומי על כ-450 ק"מ דרומית-מזרחית לאיי קרגלן.
השם של האזור נקרא על שם פילי ים דרומיים, אשר מתרבים במספרים גדולים באי הרד ושם בוצעה שחיטה המונית עבור שמן מסחרי במהלך המאה ה-19.
הלשון היא בצורה ארוכה, דקה, ישרה ובולטת מה שמעניק לאי צורה ייחודית כפי שנראה מהחלל.
היא גובלת במפרץ ספיט מצפון וממערב.
היא נוצרה משקעים שמקורם בסחף קרחוני של חומר געשי מהתפרצויות של , אשר הפכו את קרקעית הים מדרום-מזרח לאי לרדודה יחסית.
האי הרד מבודד, לא מיושב, ורק לעיתים רחוקות מבקרים בו.
כאשר מדענים מהחטיבה האנטארקטית האוסטרלית ביקרו באי בשנים 2002 ו-2003, הוא היה שלם.
עם זאת, ביקור נוסף בסוף 2008 גילה כי קטע מהקצה המזרחי של הנקודה הוצף על ידי האוקיינוס, ויצר אי באורך 2 ק"מ.
לשוני כוננת הוא פיוט במסורת יהודי עדות המזרח, ומחברו אינו יודע.
הפיוט נפוץ בקרב יהודי יוצאי מצרים, אלג'יריה, מרוקו, לוב, תוניס, בולגריה, תימן.
הפיוט הוא מרובע וקצר, במשקל יתד וארבע תנועות.
בפיוט זה פונה הפייטן אל אלוהים כאומר 'אתה נתת לי את כוח הדיבור והשירה, כי אתה רוצה בשירתו של עם ישראל כי השירה והשבח לאל טובים מסחורה.
אלוהים הלבין את יצרי כצמר, ולכן לא אלך אחרי יצרי הרע'.
בסיום מבקש כי אלוהים לא יהיה לו למסתור ומגן.
המילים "וּמָגִנִּי אַתָּה, אֱלֹקַי אַל תְּאַחַר" משמשות חתימה לפיוט המגן.
הפיוט מופיע במרכזה של הקרובה 'תיקון הטל' הנאמרת בחג הפסח, בין הפיוט 'שזופת שמש' מאת רבי שלמה אבן גבירול לבין הפזמון 'בטללי אורה'.
כמו כן הוא מופיע בקורבה 'תיקון הגשם' הנאמרת בשמיני עצרת, המתחילה בשני פיוטים המיוחסים לרבי שלמה אבן גבירול - שִׁפְעַת רְבִיבִים, שנבנה כמגן, ו'מכסה שמיים', שנבנה כפזמון, המקשרים בין ירידת הגשמים לגאולה ולתיקון העולם, ולאחריהם הפיוט 'לשוני כוננת' המשמש קטע מעבר לפיוט "ישבעון ידידיך", המיוחס ליוסף אבן אביתור, שנבנה כ'מחיה'.
הפיוטים האחרונים במחרוזת הם 'אל חי יפתח' ו'בגשמי אורה', המדברים בשבח המים והגשמים.
קיים הבדל קטן בין נוסח הפיוט 'לשוני כוננה' ב'תיקון הטל' לבין זה שב'תיקון הגשם'.
ב'תיקון הטל' נאמר בשורה הראשונה "לְשׁוֹנִי בוֹנַנְתָּ, אֱלֹהַי וַתִּבְחַר" במשמעות השגחה ושימת לב, היינו פעלת בתבונה כדי שהלשון תפעל כיאות, בעוד שב'תיקון הגשם' נאמר בשורה הראשונה "לְשׁוֹנִי כוֹנַנְתָּ, אֱלֹהַי וַתִּבְחַר" במשמעות חיזקת וייסדת.
לשחרר את השדים הוא סרט אימה על-טבעי אמריקאי משנת 2024 בבימויו של כריס סטאקמן, שזהו סרט הבכורה העלילתי שלו.
סטקאמן שימש גם כתסריטאי ומפיק, בעוד מייק פלנגן שימש כמפיק בפועל.
בסרט מככבים קמיל סאליבן, ברנדן סקסטון השלישי, מייקל ביץ', שרה דרן, רובין ברטלט וקית' דייוויד.
הסרט מהווה המשך לסדרת רשת שפורסמה בפורמט של סרטוני פאונד פוטג', אשר עסקה בקבוצת חוקרים על־טבעיים בשם "Paranormal Paranoids" — שבה השתתפה גם דרן.
העלילה עוקבת אחר אישה (סאליבן) הנחושה לגלות מה עלה בגורל אחותה (דרן), שנעלמה בעת שחקרה את עיירת שלבי אוקס הנטושה והמסתורית.
הסרט הוקרן בבכורה עולמית בפסטיבל הסרטים הבינלאומי "Fantasia" ה-28 ב-20 ביולי 2024, והוא עתיד לעלות לאקרנים בארצות הברית ב-24 באוקטובר 2025 בהפצת חברת "Neon".
הביקורות על הסרט היו ברובן חיוביות, כאשר השבחים התמקדו בחציו הראשון של הסרט, באווירה הכללית ובמשחקה של קמיל סאליבן.
קמיל סאליבן – מיה ברנן, אחותה הבכורה של ריילי, היוצאת לחפש אחריה.
את דמותה של מיה בצעירותה מגלמת ברנה שרמן.
ברנדן סקסטון השלישי – רוברט ברנן, בעלה של מיה.
מייקל ביץ' – הבלש ברק
שרה דרן – ריילי ברנן, אחותה הצעירה הנעדרת של מיה.
את דמותה של ריילי בצעירותה מגלמת סלואן ברקט.
קית' דייוויד – מורטון ג'ייקובסון, מנהל כלא.
אריק פרנסיס מלראני – דייוויד, חבר של ריילי.
אנתוני בלדאסארה – פיטר, חבר של ריילי.
קייסי קול – לורה, חברתה של ריילי.
צ'ארלי טאלברט – וילסון מיילס
לורן אשלי ברי – ג'ס
ביולי 2021 חתם היוטיובר ומבקר הקולנוע כריס סטאקמן על הסכם לכתיבה ובימוי של סרט אימה על-טבעי עבור חברת "Paper Street Pictures".
הסרט מבוסס על קמפיין שיווקי מקוון שהציג סדרת סרטוני פאונד פוטג' בדיוניים אודות קבוצת חוקרים על-טבעיים בשם "Paranormal Paranoids", וכן על חוויותיו האישיות של סטאקמן עם אחותו, אשר הורחקה מקהילת עדי יהוה.
הסרט הופק על ידי סטאקמן עצמו לצד אהרון בי.
קונץ, קמרון ברנס ואשלי סניד.
ההפקה תוכננה להתחיל בשלהי שנת 2021, אך נדחתה עקב מחסור במימון וכן בשל חשש משביתה מצד איגוד עובדי הקולנוע "IATSE".
המימון הושג באמצעות קמפיין מימון המונים ב-"Kickstarter", שהחל ב-1 במרץ 2022. ב-21 במרץ הפך הסרט לפרויקט האימה הממומן ביותר בתולדות הפלטפורמה, לאחר שגייס 650,000 דולר, וב-25 במרץ חצה את רף מיליון הדולר עם 11,200 תומכים.
במהלך פסטיבל קאן במאי 2022 נחשף צוות השחקנים, ובו קמיל סאליבן, ברנדן סקסטון השלישי, מייקל ביץ', רובין ברטלט, קית' דייוויד, צ'ארלי טאלברט, אמילי בנט ושרה דרן, כשהאחרונה שבה לגלם את דמותה מהקמפיין המקורי של "Paranormal Paranoids".
סטאקמן חיבר את הסיפור יחד עם אשתו, סמנתה אליזבת', בעוד אנדרו סקוט ברד שימש כצלם הראשי.
צילומי הסרט החלו ב-9 במאי 2022 והושלמו ב-5 ביוני 2022. הסרט צולם במיקומים שונים במדינת אוהיו, בהם חוות גרינווד, הכלא הרפורמטורי של מחוז אוהיו, פארק אגם צ'יפווה וספריית קליבלנד הציבורית.
במרץ 2025 נערכו צילומי השלמה, שנועדו להעצים את רמות האלימות והאימה בסרט ולחדד את עריכתו – מהלך שהכפיל את תקציב ההפקה.
באוגוסט 2023 הוקפאו שלבי הפוסט פרודקשן עקב שביתת אמני הטלוויזיה והרדיו בשנת 2023. המפיק אהרון קונץ מסר כי הסרט נמצא אז "בשלב הסופי של הפוסט פרודקשן, כולל הקלטת דיאלוגים מחדש (ADR), אך נדרש שיתוף פעולה מצד השחקנים – דבר שהתעכב עקב השביתה".
בינואר 2024 הודיע סטאקמן כי העבודה הסתיימה, והוא והאולפן מחפשים פסטיבלים להקרנת הבכורה.
מייק פלנגן, טרבור מייסי ומלינדה נישיאוקה שימשו כמפיקים בפועל מטעם חברת "Intrepid Pictures".
פלנגן ציין על הצטרפותו לפרויקט:
פלנגן סיפק לסטאקמן הערות וייעוץ החל משלב התסריט ועד לשלב הפוסט פרודקשן, וכן סייע לו ביצירת קשרים בתעשייה.
את המוזיקה לסרט הלחינו האחים ניוטון, שותפיו הקבועים של פלנגן.
במהלך הפוסט פרודקשן צפו בגרסה מוקדמת של הסרט גם הבמאים דייוויד פ.
סנדברג, סב אוהניאן, סקוט בק ובראיין וודס, והעניקו הערות לשיפור.
ביולי 2024 רכשה חברת "Neon" את זכויות ההפצה העולמיות לסרט.
במרץ 2025 הצטרף דרק מירס לצוות השחקנים, וברט וו.
בכמן נשכר לבצע עריכה מחודשת לסרט.
הקרנת הבכורה העולמית של הסרט התקיימה ב-20 ביולי 2024 במסגרת פסטיבל הסרטים הבינלאומי ה-28 של "Fantasia".
בהמשך הוקרן הסרט גם בפסטיבל "FrightFest" ה-25 ב-23 באוגוסט 2024, וכן בפסטיבל "Fantastic Fest" ב-19 בספטמבר 2025.
הסרט עתיד לעלות לאקרנים בארצות הברית ב-24 באוקטובר 2025 בהפצת חברת "Neon".
מוקדם יותר תוכננה עלייתו לשני מועדים קודמים – תחילה ל-22 באוגוסט 2025, ולאחר מכן ל-3 באוקטובר 2025.
באתר הביקורות "Rotten Tomatoes" קיבל הסרט את הציון 83% על סמך 42 ביקורות.
בקונצנזוס המבקרים של האתר נכתב: באתר הביקורות המשוקללות "Metacritic", המשתמש בממוצע משוקלל, קיבל הסרט את הציון 52/100 בהתבסס על 8 ביקורות – דבר המעיד על "ביקורות מעורבות או ממוצעות".
בביקורות מתונות יותר, קייטי רייף מ-"IGN" נתנה לסרט ציון 6 מתוך 10 וכתבה כי קלינט וורת'ינגטון מהאתר "RogerEbert.com" כתב ביקורת דומה, וציין כי
דייוויד קואבס מ-"Next Best Picture" העניק לסרט ציון 3 מתוך 10, וסיכם כי
לשכת בית שמניה או לשכת השמנים הייתה אחת מארבע הלשכות הממוקמות בחצר עזרת הנשים בבית המקדש.
לשכה זו הייתה משמשת לאחסון יין לנסכים, וכן שמן לנסכים, למנחות ולהדלקת המנורה.
שמות הלשכה - 'לשכת בית שמניה', או 'לשכת בית שמנים'.
וכן מצינו שנקרא שמה - 'לשכת יין ושמן'.
יש אומרים שבלשכה זו אחסנו גם את הסולת למנחות.
לשכה זו הייתה בקרן מערבית דרומית של עזרת נשים.
ללשכה זו לא היה גג – ככל ארבעת הלשכות שהיו בפינות עזרת הנשים, שכן נאמר בנביא: "ויוציאני אל החצר החיצונה, ויעבירני אל ארבעת מקצועי החצר...
בארבעת מקצועות החצר חצרות קטורות", ואין 'קטורות' אלא שאינן מקורות.
וכן הם עתידים להיות לעתיד לבוא.
מידותיה של לשכה זו, ארבעים אמה על ארבעים אמה.
ויש אומרים שאורכה היה ארבעים אמה ממזרח למערב, ורוחבה – שלושים אמה מצפון לדרום, זאת, על פי האמור בנביא: "בארבעת מקצועות החצר חצרות קטורות ארבעים אורך ושלשים רוחב - מדה אחת לארבעתם".
לשכת בית שמניה, הייתה בזווית העזרה, וכך גם שאר הלשכות שהיו כולן בפינות עזרת הנשים.
יש מי שפירש שהלשכות היו בארבע הזוויות הפנימיות של עזרת נשים, ויש מי שפירש, שארבע הלשכות שבעזרת הנשים היו מחוץ לחצר עזרת נשים, ובכך נוצר מרווח גדול בחצר, עבור הנשים הבאות לתפילה ולהבאת קרבן.
לפי המתואר במקורות חז"ל היו ללשכה זו שני פתחים, אחד כנגד השני.
מטעם זה, לשכה זו, אף שנחשבה רשות היחיד לשבת, נחשבה רשות הרבים לטומאה.
לשכות העזרה חדרים בעזרה, בחצר בית המקדש – מקום בו היו הטהורים מבני ישראל רשאים להיכנס לתחומו.
בעזרה היו שש לשכות, שלוש בצפון ושלוש בדרום.
במבנה בית המקדש מבחינים בין חלקי ההיכל:
ההיכל - המקום העיקרי לעבודת הפולחן הרגילה
מסביב להיכל הייתה קיימת מחיצה, אשר הגדירה את השטח הכללי הנקרא עזרה (או 'חצר').
בעזרה נמצאו מזבח העולה, והכיור והלשכות.
שטח העזרה נחשב למקודש פחות מן ההיכל.
בצפון בדרום לשכת המלח לשכת פרהדרין לשכת הפרווה לשכת הגולה לשכת המדיחין לשכת הגזית
גרסה סותרת נמצאת בציטוט של משנה זו בתלמוד הבבלי במסכת יומא:
בצפון בדרום לשכת פרהדרין לשכת המלח לשכת הגולה לשכת הפרווה לשכת הגזית לשכת המדיחין
גרסה זו מסומנת בתרשים לשיטת "תפארת ישראל", ראו בתוספות יום טוב וכן לפי הרמב"ם.
הרמב"ם קיבל את גרסת התלמוד הבבלי:
על מנת להעריך איזה קבוצת לשכות בצפון ואיזה בדרום, יש למצוא היש אפשרות לשייך לשכה מסוימת למקום מסוים.
מכאן למדים כי לשכת הגזית בצד מזרח של העזרה.
רק בצד זה היא הייתה יכולה להיות "חציה בקדש וחציה בחול".
הרמב"ם, לפי התרשים, משער כי הלשכה הייתה בפינה הצפון-מזרח - מתאים לנאמר בתלמוד הבבלי.
פרופ' יוסף פטריך, מהמכון לארכאולוגיה, באוניברסיטה העברית הביע את דעתו כי סביר להניח כי הלשכות ששרתו את בית המטבחים: לשכת המלח ולשכת המדיחין יהיו בצד צפון, קרוב לבית המטבחים.
יוצא מכאן כי מיקום לשכת הגזית אמור להיות בצד הנגדי: בדרום.
לשכת הגולה עליה נאמר: שם היה בור הגולה, והגלגל נתון עליו, ומשם מספקין מים לכל העזרה.
יוסף פטריך הביע את דעתו באשר למיקום לשכת הגולה.
בשנת 1866, ביצע צ'ארלס וילסון הבריטי מיפוי מפורט, הכולל, בין השאר את הבורות בשטח הר הבית ובחלקו הצפוני נמצא בור מים אחד גדול.