tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
כשהסובסטרט נייטרלי, המגמה הפוכה כיוון שקוטביות גבוהה מייצבת את הקרבוקטיון ומאיצה את התגובה.
נוסף על שני המנגנונים העיקריים ישנם, כאמור, מספר מנגנוני תגובה נוספים להתמרה נוקלאופילית.
למשל, מנגנון SNi, הקרוי גם "התמרה נוקלאופילית פנימית" (i=internal, פנימי), מתרחש כאשר כוהל מגיב עם תיוניל כלורידים.
המנגנון דומה ל- SN1, אך הקונפיגורציה של הסובסטרט נשמרת בתוצר (הנוקלאופיל נקשר לעמדת הקבוצה העוזבת).
מנגנונים נוספים, 'SN2 ו- 'SN1, פועלים כחלק מתגובות שחלוף, ודומים מבחינת הקינטיקה שלהם לתגובות SN2 ו- SN1 בהתאמה.
התמכרות לאינטרנט הוא מונח המתאר שימוש יתר באינטרנט, במידה המהווה הפרעה למרקם החיים התקין של המשתמש: פגיעה במערכות יחסים, בבריאות או במקום העבודה של המשתמש.
בשל המחלוקת הקיימת בקרב חוקרים וארגונים שונים ובציבור הרחב על השימוש במונח "התמכרות" לתיאור תופעה זו — נפוצים גם השמות "שימוש יתר באינטרנט" או "שימוש בעייתי באינטרנט" להגדרת התופעה, זאת מכיוון שהמשתמשים אינם רק שוהים במרחב דיגיטלי אלא נוהגים לגלוש בעזרתו לאתרים בעלי אופי ממכר (הימורים או פורנו למשל).
השימוש באינטרנט כשלעצמו אינו נחשב למחלת נפש, אך קיימות טענות ששימוש לא מידתי בגלישה באינטרנט מגביר מחלות נפש אחרות כמו הפרעות אובססיביות, או בעיות שליטה בדחפים.
המושג "התמכרות לאינטרנט" הוגדר בשנת 1995 על ידי ד"ר איוון גולדברג במתיחה סאטירית, תוך שימוש בהגדרת הימור פתולוגי ב-DSM-IV כמודל.
הרעיון זכה לכיסוי תקשורתי נרחב ועורר דיון ציבורי.
למרות מקורו הסאטירי, יש התומכים בראיית מושג זה כמצביע על הפרעה נפשית של ממש, תוך שהם מחלקים אותו לקטגוריות משנה כגון התמכרות לפורנוגרפיה, התמכרות להימורים, מעורבות שלילית ברשתות חברתיות מקוונות ובלוגים, והתמכרות לקניות באינטרנט.
המתנגדים להגדרת התופעה כהתמכרות, טוענים בין השאר כי התנהגויות אלה בצורתן הפתולוגית מאפיינות את האדם הלוקה בהן גם ללא קשר לאינטרנט, וכי האינטרנט הוא רק אחד האמצעים לביטוין (למשל, אדם המכור לקניות מבצע רכישות מופרזות גם מחוץ למרחב הווירטואלי, והאינטרנט הוא רק אמצעי נוח העשוי להקל עליו לבטא התמכרות זו).
התמכרות או שימוש יתר באינטרנט נחשבת לבעיה האופיינית לדור הפלזמה.
מאפייניה כוללים עיסוק יתר בפעולות באינטרנט ובמחשבות עליהן, קושי בעת התנתקות מהאינטרנט, ותגובה נרגזת להפרעה בזמן גלישה באתרים.
מחקרים מעריכים כי כ-9 מיליון אמריקאים סובלים משימוש יתר באינטרנט, והערכות גבוהות לתופעה קיימות גם לגבי צעירים ממדינות מזרח אסיה כגון סין, טאיוואן וקוריאה הדרומית.
התומכים בהגדרת התופעה כהתמכרות טוענים כי בדומה לסוגי התמכרות אחרים, אדם המכור לאינטרנט מפתח בו יחסי תלות.
לדעתם, המאפיינים של האינטרנט התורמים ליצירת תלות זו הם מגוונים:
האינטרנט מכיל תכנים וירטואליים, כמו צ'אט וירטואלי עם מצלמת אינטרנט, המאפשר לאדם להתרחק מהיומיום המציאותי ולהתמכר לעולם מדומה.
תמיד יכול המשתמש למצוא עניין באינטרנט מכיוון שתמיד יש בו חידוש.
האינטרנט חוקי (בניגוד לסמים לדוגמה) וכך מאפשר פורקן בלי חשש.
בניגוד להתמכרויות כמו סמים והימורים, לא ניכרת כלפי חוץ התרחקות חברתית, משום שהאדם יכול להתכתב באמצעות האינטרנט עם אנשים אחרים (טוקבקים, דואר אלקטרוני, מסנג'ר ועוד).
נגישות - החיבור לאינטרנט נמצא במחשב האישי ונגיש לאדם בקלות.
בנוסף, האינטרנט יכול לשמש ככלי עבודה ומקור מידע ולפיכך נגיש עוד יותר בחיי היומיום של האדם.
האנונימיות שמאפשר האינטרנט מקלה על האדם להרגיש יותר בנוח להשתמש בו בחופשיות שימוש יתר למטרות שונות (כגון פורנוגרפיה), שלרוב לא היו מקבלות לגיטימציה בעולם המציאותי ללא מעטה האנונימיות.
יש הטוענים כי הירידה בשימוש היתר באינטרנט מתרחשת לא פעם מעצמה, וכי רבים מה"מכורים" מפחיתים בהדרגה את השימוש המוגזם באינטרנט בתוך כשנה, ללא טיפולים חיצוניים.
אחרים טוענים כי הגמילה בתופעה זו דומה בעיקרה לגמילה מהתמכרויות אחרות, וניתן להשתמש בשיטות כגון מניעת גלישה באתרים מסוימים באמצעות תוכנות שליטה על תכנים באינטרנט או ייעוץ פסיכולוגי וטיפול קוגניטיבי התנהגותי.
ההבדל הוא שבגמילה מאינטרנט לא נדרשת בהכרח התנזרות מוחלטת, אלא תיתכן גם ירידה בצריכה תוך רכישת יכולת לחוש שליטה על השימוש העצמי לצורך שימוש נחוץ בלבד.
כיום יש אנשי מקצוע הטוענים כי המושג "התמכרות לאינטרנט" הוא מכליל ורחב מדי, ולכן שגוי.
להלן חלק מהטענות כנגד המושג:
חלק מהמכורים לאינטרנט, כביכול, הם למעשה מכורים לפורנוגרפיה ברשת, ונמצאים בקטגוריה של התמכרות למין.
חלק נוסף מהמכורים לאינטרנט מכורים להימורים ברשת, והגדרתם המקצועית היא התמכרות להימורים (שהיא סוג התמכרות ספציפי), על כל המשתמע מכך, כאשר האינטרנט הוא רק הכלי.
מבין הגולשים שאינם שייכים לשתי הקבוצות הקודמות, יש לדעת המתנגדים קושי ערכי בהגדרת גלישה מרובה לאתרי תוכן, כהתנהגות מתמכרת המביאה את הגולש לפגיעה של ממש בחייו ובחיי אחרים, כהגדרת מאפייני המתמכר הרשומים ב-DSM.
הגדרת "ההתמכרות לאינטרנט" כמכלול, שנעשתה בשנת 1995, והורחבה בסוף שנות ה-90, אינה מתאימה לתקופתנו, לאור ההתפתחות הטכנולוגית הנרחבת.
בשנות התשעים עדיין לא היה האינטרנט כלי עבודה ותקשורת משמעותי כמו היום.
לדוגמה, הרעיון להתחבר לחשבון הבנק באמצעות המחשב בבית, למשל, או לעבוד ולהתנדב מתוך הבית באמצעות המחשב באופן קבוע, נראה בשנות התשעים כחלום בלתי ריאלי.
הטענה היא, שכאשר דנים במושג חברתי מתחומי המחשבים והאינטרנט - אין זה נכון להסתמך כיום על מונח שהוגדר בשנת 1995.
התמסחרות הוא מונח ביקורתי המתאר שינוי בתפישה של חברה או של קבוצת אנשים כלפי שירות או מוצר שקיומו בעבר היה בשימוש חופשי של הציבור וכעת נתפש כסחורה לכל דבר.
המונח נמצא בשימוש רחב בקרב תנועות האנטי גלובליזציה הרואות בהתמסחרות תהליך שלילי, המובל על ידי תאגידים ומטרתו לייצר יש מאין עוד מוצרים לשיווק ולגזירת רווחים מהצרכן הפרטי.
המתנגדים לתהליך ההתמסחרות, נותנים דוגמאות בחברה של ימינו בתחומים רבים: הבריאות (ובעיקר נפוצה דוגמת מערכת הבריאות בארצות הברית), התרבות, החינוך והרווחה.
בתעשיית המוזיקה הכינוי "התמסחרות", ניתן לרוב כביקורת על נטייה של אמנים לפניה למכנה המשותף תוך ויתור על מאפיינים ייחודיים על מנת לפנות לקהל שומעים רחב יותר ולהגדיל את מכירות התקליטים.
בדרך כלל תוך איבוד ייחודם, רצונם והדרך בה נהגו בדרך כלל לטובת אהבת ואהדת הקהל.
מנגד, התאוריה הכלכלית קובעת כי תהליך המסחור רצוי והוא תהליך חיובי ובלתי נמנע כחלק אינטגרלי מהשתכללות של שוק, כשעם המודלים המסבירים זאת ניתן למנות את: מודל עקומת התמורה, ועקרונות היתרון יחסי.
ארגון האנטי גלובליזציה ATTAC מחזיק בסיסמה "העולם אינו סחורה" (מצרפתית: "le monde n'est pas une marchandise").
התמערבות היא כינוי לתהליך של אימוץ (חלקי או שלם) של תרבות המערב בתחומים שונים החל מתעשייה וטכנולוגיה ועד למשפט ופילוסופיה.
במאות האחרונות מואץ תהליך זה.
תהליך זה נוצר על רקע "חיכוך" תרבותי (סרטים, ספרים, מוזיקה או תרבות צריכה) או פיזי (כיבוש או קולוניאליזם).
הקולוניאליזם הביא עמו זוועות מקומיות ויצר רגשות קיפוח וזעם כלפי העולם המערבי, אך גם התקדמות מנטלית, חינוכית וטכנולוגית.
לאחר שהסתיים הכיבוש הפיזי של מדינות אירופה נחשף העולם לדומיננטיות כלכלית-תרבותית מצד ארצות הברית, בריטניה וצרפת ששווקיהן החופשיים יצרו תאגידי ענק בינלאומיים ויצרו סוג חדש של התמערבות.
זהו סוג תרבותי-כלכלי, שהביא אסימילציה של תרבויות ייחודיות ברחבי העולם ובו בזמן הביא התקדמות בטכנולוגיה רפואית, חקלאית, תעשייתית, בריאותית, סביבתית ותקשורתית.
מדינה שעברה תהליך מובהק של התמערבות היא טורקיה שרפורמות אטאטורק יצרו בה תהליך חילון, החל בשנות ה-20 של המאה ה-20, תוך החלשת הזיקה בין המדינה לבין האסלאם.
בין היתר בוצע מעבר לאלפבית הלטיני, אומצה מערכת חוקים חילונית והושם דגש על קודי לבוש מערביים.
ראשיתה של תופעת 'תרבות המערב' מיוחסת ליוון העתיקה.
בעיקר בעת מלחמות יוון-פרס, במהלכה לחמו ערי המדינה היווניות (הפוליס) נגד האימפריה הפרסית.
היוונים ראו עצמם כשוחרי חופש, בניגוד לפרסים, אותם ראו כרודנים.
המונח הגאוגרפי 'מערבי' נכנס לשימוש בימי האימפריה הרומית, בעקבות ההגדרה העצמית של הרומאים כ-occidens, מערב בלטינית.
במאה ה-4 לספירה התרחב ההקשר גאוגרפי של תרבות המערב כאשר הקיסר הרומי הנוצרי הראשון, קונסטנטינוס (27 בפברואר 272 – 22 במאי 337) חילק את האימפריה הרומית למזרח ומערב.
בשנת 1054 התרחש הפילוג הגדול בעקבותיו התפצלה הכנסייה הנוצרית לשניים; הכנסייה הקתולית והכנסייה האורתודוקסית המזרחית.
אירוע זה הביא לכך שהכנסייה הקתולית נתפסה כמערבית.
עם עליית הרנסאנס במערב אירופה, כשלוש מאות שנים לאחר מכן, החל להתעורר עניין בחיבורים הקלאסיים של יוון ורומא העתיקות ובעקבות זאת גדלה הכמיהה לחופש ולביטול העריצות.
רעיון זה התפשט ברחבי מערב אירופה, ובמקביל לו האימפריה העות'מאנית, ממזרח ליבשת אירופה, החלה להיתפס כאיום על אורח החיים "המערבי" החופשי כביכול.
מהמאה התשע-עשרה ואילך, ההגדרה הפוליטית של שייכות לעולם המערבי השתנתה מספר פעמים.
לדוגמה, ברית המועצות נחשבה כלא מערבית בזמן המלחמה הקרה.
אך לאחר נפילת מסך הברזל, חלק ממדינות הגוש המזרחי הקומוניסטי הצטרפו לאיחוד האירופי ולנאט"ו.
בעקבות זאת, מבחינה פוליטית"העולם המערבי" כיום כולל את רוב מדינות אירופה.
כיום, ה'מערב' מוגדר בצורות שונות.
יהיה זה לא נכון להתייחס לעולם המערבי כגוש מונוליטי.
שכן, קיימים הבדלים תרבותיים, לשוניים, דתיים, פוליטיים וכלכליים רבים בין מדינות המערב השונות ואוכלוסיותיהן.
עצם הרעיון של העולם המערבי משתנה בהדרגה עם הזמן.
למשל, במצב בו המערב מוגדר באמצעות מערכת ערכים מסוימת, לא נייחס קשר בין מיקומן הגאוגרפי של מדינות לבין השתייכותן לתרבות המערבית.
לפיכך, יפן לדוגמה יכולה להיחשב כחלק מהמערב כיוון שהיא שומרת על דמוקרטיה בסגנון מערבי.
רוב השימושים המודרניים במונח זה מתייחסים לחברות מערב ומרכז אירופה ולצאצאיהן הגנאלוגיים, הלשוניים והפילוסופיים הקרובים.
נכללות בתוך הגדרה זו גם מדינות צפון אמריקה, המשמשות עצמן כיצאניות של תרבות המערב לעולם.
בפיזיולוגיה, התמרה חושית או טרנסדוקציה היא תהליך של הסבת גירוי חושי מהאנרגיה בה הוא מופיע לשינוי במתח קרום התא.
תהליך התמרה זה מתרחש במערכת העצבים והוא אופייני לתאי חוש בעלי התמחות המאפשרת להם לקיים את התהליך.
בתהליך ההתמרה החושית הופכים גירויים חושיים חיצוניים לאותות חשמליים בתוך התא.
הגירויים הפיזיקליים (למשל פוטונים, לחץ פיזי, או מולקולה מסוימת) פוגעים בקולטני חישה, ובאמצעות תהליכים שונים גורמים לשינוי במתח החשמלי של ממברנת התא.
האות החשמלי שנוצר בתא החוש מכונה פוטנציאל קולטן (Receptor Potential), והוא נושא בתוכו מידע על אופיו של הגירוי החושי.
מידע זה מועבר הלאה דרך סינפסות לתאי עצב במערכת העצבים ההיקפית והמרכזית.
תהליך זה נקרא התמרה חושית, כיוון שהאירועים החושיים מותמרים, כלומר "הופכים", לשינויים בפוטנציאל הממברנה של התא.
ניתן לתאר את התהליך גם כהמרה של אנרגיה מצורה אחת לאחרת.
בחוש השמיעה למשל, אנרגיה מכנית מתנודות של אוויר הנקלטות באוזן עוברת המרה לאנרגיה חשמלית ואנרגיה כימית המשמשות להעברת מידע בתוך מערכת העצבים.
הספציפיות של תאי החוש מתקיימת בעזרת מנגנונים המסוגלים להתמיר עוצמה מינימלית של הגירוי.
במערכת הראייה איבר החישה הוא העין, אשר מרכזת תא האור על הרשתית בה מתבצע תהליך ההתמרה – השלב השני במסלול המתואר בדיאגרמה המצורפת.
הרשתית עצמה היא שלוחה של המוח ובה מספר שכבות תאים, והתחלת עיבוד הנתונים הראייתית נעשית בה.
התהליך מתחיל בתאי החישה המבצעים את ההתמרה: קיימים שני סוגים של תאי חישה ברשתת הנקראים "מדוכים" ו"קנים", ומבטאים חלבון רגיש לאור, אופסין, השייך למשפחת הקולטנים מצומדי חלבון G.
גירוי האור גורם לשינוי באופסין, ושינוי זה מאתחל סדרה של אירועים מולקולאריים בתוך התא שסופה בהקטנת הפרש המתחים על קרום תא הפוטורצפטור, ולהקטנת פוטנציאל הקולטן הנוצר.
הקנים והמדוכים ברשתית אינם מפתחים פוטנציאל פעולה, אלא יוצרים סינפסות עם תאים בשכבה הבאה ברשתית, ומפרישים כמות משתנה של נוירוטרנסמיטור בהתאם למתח על פני קרום התא.
תאי בגנגליון שברשתית מקבלים מידע מעובד חלקית, והם מפתחים פוטנציאל פעולה הזורם אל המוח באקסונים של עצב הראייה.
לכן, בדוגמה הזאת יותר אור פוגע בפוטורצפטור הגורם לטרנסדוקציה של אות לתוך פחות דחפים חשמליים, ובאופן אפקטיבי מועבר הגירוי אל המוח.
מספר חושים פועלים על ידי התמרה של גירויים כימיים.
האוכל שלנו משגר גירויים כימיים דרך מערכת הטעם ומערכת הריח.
מערכת הריח משמשת גם לקליטה של מולקולות קטנות ונדיפות המספקות מידע על הסביבה.
חלק גדול מההתמרה של חוש הכאב נעשית גם היא על ידי מולקולות המופרשות ברקמה הפגועה ומפעילות סיבי עצב.
לבסוף, הזיהוי המיני בבעלי חיים נעשה דרך מערכת ריח מיוחדת הקולטת פרומונים.
בכל החושים האלה, מולקולות המהוות את הגירוי נקשרות לקולטנים על פני קרום תא החישה, ומפעילות אותו לשינוי במתח קרום התא ומכאן המשך ההעברה במערכת העצבים.
התמרה מכנית היא התהליך המתמיר גירויים מכניים לפעילות אלקטרוכימית של תאי העצב.
ההתמרה הזו מתבצעת בתאי קולטן המבטאים תעלות יונים הרגישות לגירויים מכניים.
משמעות הדבר היא כי סוגים שונים של גירויים מכניים כמו לחץ, מתיחה או ויברציה גורמים לפתיחה של התעלה וזרימה של יונים דרכה באופן שמשתנה המתח על פני הממברנה ונוצר פוטנציאל הקולטן.
החושים שבבסיסם עומדת התמרה מכנית הם: שמיעה, חוש שבו שינויים בלחץ האוויר נקלטים באוזן ומותמרים ב'תאי שערה' המבטאים תעלות הרגישות למתיחה המאפשרות לקלוט את התדרים של גלי הקול.
האיבר הווסטיבולרי הממוקם גם הוא באוזן הפנימית, ומתמיר גם הוא באמצעות תאי שערה דומים את תאוצת הראש במרחב, ולו חשיבות גדולה בשמירה על היציבה שלנו.
במערכת הסומטוסנסורית קיימים שני חושים מכניים: חוש המגע הבנוי על התמרה של גירויים שונים בעור ומאפשר מידע על גופים הנוגעים בעור ומרקמים מדויקים בעזרת פעולת המישוש.
מספר רב של תאי קולטן המצויים בעור מתמירים אספקטים שונים של המידע.
חוש המצב המעביר למוח מידע על מיקום הגוף במרחב מתמיר גירויים מכניים מתאי קולטן בשרירים, בגידים ובמפרקים.
התמכרות היא התניה בלתי נשלטת לחזור על פעולה, גם אם נוגדת את רצון בעליה.
התמכרות היא תופעה של שימוש חוזר בחומר מסוים בכמויות הולכות וגדלות של חזרה בהתנהגויות הגורמות להנאה, אשר מביאות את המשתמש בהם למצב שבו הימנעות משימוש גורמת למצוקה ולדחף להשתמש בו שוב.
כלומר, זהו מצב של תלות נרכשת פסיכולוגית וגופנית, בחומר או בפעילות כלשהם.
בגרסה החמישית של המדריך לאבחון וסטטיסטיקה של הפרעות נפשיות - DSM-5, המונח "התמכרות" (addiction) הוחלף במונח נייטרלי יותר "הפרעת שימוש בחומרים" (), כדי לתאר את הטווח המלא של ההפרעה מרמה קלה לחמורה.
אומנם עדיין קיימת אבחנה של "הפרעות שאינן קשורות לחומרים" (Non-Substance-Related Disorders) כחלק מהקטגוריה הגדולה יותר של "הפרעות הקשורות לחומרים והתמכרויות" (Substance-Related and Addictive Disorders), אך אבחנה זו כוללת התמכרות להימורים (Gambling Disorder) בלבד.
זאת משום שחרף קיומם של מצבים התנהגותיים שאינם מערבים צריכה של חומרים הדומים להפרעות שקשורות לחומרים (), קיים מידע מספק רק עבור הכללת ההתמכרות להימורים בסעיף זה.
בעיקרה, ההתמכרות היא פסיכולוגית (ובזה היא שונה מסבילות).
היא מתאפיינת בהתנהגות כפייתית שנועדה להשיג את אותו גירוי, אשר ממשיכה גם כאשר היא מובילה להשלכות שליליות ובאה על חשבונם של צרכים חשובים אחרים, פסיכולוגיים וגופניים כאחד (לדוגמה שינה או יחסים חברתיים).
להתמכרויות יש שוני בצורת הביטוי של התופעה ובסוגי התוצאות, אך הדרך שבה היא נרכשה לרוב זהה.
במהלך הזמן, מאבדים מתמכרים את יכולת השליטה בשימוש.
כך שההתמכרות "מנהלת" את האדם ולא הוא אותה.
התמכרות היא בעיה שמקיפה תחומי חיים רבים.
היא עלולה לפגוע בתפקודו הנורמטיבי של האדם בתחומים רבים כגון יחסים בין אישיים ותחומים כלכליים.
התמכרות היא מעין מחלה ראשונית.
יש בה את כל המרכיבים של מחלה שאינה ניתנה לריפוי, אבל היא ניתנת לטיפול, וניתן להגיע בה להחלמה.
התמכרות נועדה להקל על כאב, אך גם גורמת לסבל ולכאב שממנו מנסים המכורים להשתחרר.
כך נוצר לו מעגל קסמים קטלני אשר קשה מאוד לצאת ממנו פיזית ונפשית.
על פי ההיבט התאורטי, התמכרות היא פשרה פתולוגית שבאה להגן על האדם המכור מפני פגמים ופגיעות במבנה עצמי המאיים "לפורר" אותו.
המונח התמכרות משמש במקרים רבים במובן של התמכרות לסמים – תלות פיזית בחומרים פסיכואקטיביים, שהיא בעלת מספר מאפיינים ייחודיים, התמכרות לסיגריות ואלכוהוליזם.
עם זאת, קיימים גם סוגים שונים של התמכרות התנהגותית.
מונח זה מתייחס להתמכרות לפעילויות והתנהגויות שונות (למשל הימורים, התמכרות למין, התמכרות לאינטרנט) או לחומרים שאינם מוגדרים כסמים פסיכואקטיביים (מזון מסוגים שונים).
קיימים עדיין חילוקי דעות בקרב הפסיכולוגים לגבי השימוש במונח "התמכרות" במקרים שכאלה.
עם זאת, מתחילים להכיר בכך שלמרות ההבדלים הבולטים בין שני סוגי ההתמכרות, יש להם בסיס פסיכולוגי ופיזיולוגי משותף.
ישנם סוגים שונים של התמכרויות, חלקן קשורות בחומר וחלקן קשורות בהתנהגות.
המשותף לכל סוגי ההתמכרויות היא התלות הנפשית או התלות הגופנית שמפתחים המשתמשים בגורם הממכר.
תלות גופנית – הצורך להגביר את כמות החומר הדרוש להשגת ההשפעה.
תלות נפשית – תשוקה חזקה לתחושות כמו אושר, שלווה או רוגע שהושגו באמצעות חומר או התנהגות מסוימים.
מסוגי התמכרויות אלו ניתן להסיק שכל פעילות אנושית הגורמת הנאה עלולה להפוך להתמכרות.
התמכרות לאלכוהול – התמכרות זו גורמת לאדם לשתות ללא שליטה בכמות שהוא צורך.
הוא אינו מסוגל להימנע מהשתייה, דבר המשפיע על חייו באופנים רבים.
הוא הופך להיות תלוי באלכוהול, והגמילה ממנו היא מורכבת מאוד.
התמכרות לסמים – ההתמכרות לסמים היא שימוש בסם כלשהו ללא שליטה בכמות הצריכה, ניסיונות הגמילה מהסם קשים ביותר, והשימוש והצורך בשימוש אינטנסיביים מאוד.
ההתמכרות יכולה להיות לסמים קלים שזמינים יותר, והנזק שלהם קל מזה של סמים כבדים.
החוק בישראל אינו מבחין בין שימוש בסמים קלים לבין שימוש בסמים כבדים, אך יחד עם זאת, מטפלים ואנשי מקצוע מבחינים ביניהם על רקע ההבדלים בהשפעה שלהם על המשתמשים.
התמכרות למחשב – ההתמכרות למחשב מתבטאת בהתמכרות למשחקי מחשב, לגלישה באינטרנט או לצפייה בפורנו דרך המחשב.
לעיתים האדם אינו מודע להתמכרות והוא מבחין בכך רק לאחר שכבר נגרמת פגיעה בחייו בתחומים השונים כמו בעבודה, התנתקות ממעגל החברים ועד להזנחה גופנית.
עבודה טיפולית מתמקדת בהחזרת האדם לכל מעגלי תפקוד אלה ובניית אורח חיים בריא ומלא יותר.
התמכרות להימורים – להתמכרות זו יש טריגר של זכייה כספית שהעניקה תחושה עילאית של אושר וסיפוק.
אותו אדם רוצה לחוות תחושה זו שוב, וכך בעצם נוצר מעגל של עלייה וירידה, רווח והפסד.
האדם המכור נכנס לעיתים לתקופות של הזנחה ושפל ולעיתים נשאר בתקופות של יציבות.
התמכרות למין – התנהגות הנובעת מפעילות מינית מוגברת כמו יחסים מיניים מרובים, תחלופה גבוהה של פרטנרים ליחסי מין, צפייה תכופה בפורנוגרפיה, שימוש מוגבר במין וירטואלי, לעיתים לאורך הזמן נראה גם קושי בתפקוד המיני.
התמכרות לקניות – התמכרות התנהגותית לקנייה כפייתית, שאינה נובעת מהתמכרויות לחומרים כימיים.
אלא, דפוס התנהגות הגורם למכור להרגיש טוב עם עצמו.
וורקהוליזם (או התמכרות לעבודה) – היא עבודה בכפייתיות, עבודה שאדם עשוי ליהנות ממנה אך גם לחוש דחף בלתי נשלט ומוגזם לבצעה.
התמכרות לעבודה אינה זהה לעבודה קשה.
וורקהוליזם מקושר לשחיקה פיזית ונפשית, להזנחה בריאותית לפעמים עד לכדי פגיעה עצמית, לסיכון החיים עצמם ועוד.
תלות יתר (תלות שיתופית) – התנהגות כפייתית והתמכרותית בתוך קשר, תוך ניסיונות בלתי סבירים לתיקונו ושימורו בכל מחיר, המביאים לחוסר יכולת לתפקד, הזנחת מעגלי חברים, עבודה וכל תחומי החיים שלא קשורים לקשר זה, הזנחת תחביבים או כל אישיות עצמאית מחוץ לקשר וניסיונות שליטה אובססיביים ובלתי נשלטים באדם השני ובתקשורת.
בדרך כלל קשרים של תלויי יתר יהיו עם אדם שהתנהלותו היא בעצמה כפייתית ומכורה.
התמכרות לפגיעה עצמית – התמכרות שבה המכור פוגע בגופו בכוונה, לרוב על מנת לווסת רגשות קשים.
אבחון של אדם הסובל מהתמכרות נקבע על פי שבעה קריטריונים.
אם הנבדק עומד בשלושה מתוכם, הוא מוגדר כ"אדם מכור":
האדם המכור מפתח סבילות לחומר, ועם הזמן עליו לצרוך יותר חומר על מנת לחוש בהשפעותיו.
הגמילה מלווה בכאבים פיזיים ותגובות נפשיות קשות.
המכור רוצה לשלוט בצריכתו את החומר או בביצועו אך אינו מצליח.
המכור מתכנן כמות מסוימת של חומר אך נוטל יותר.
המכור משקיע חלק ניכר בזמנו בצריכת החומר.
ניכרת פגיעה בתפקודים חברתיים, כלכליים ומשפחתיים עקב ההתמכרות.
המכור יודע כי החומר עלול להזיק לו בתחומים רבים בחיים, אך עדיין ממשיך להשתמש בו בכפייתיות.
סימני ההתנהגות הבאים עשויים ללמד על אדם מכור :
שינויים בתפקוד היומיומי ושיבוש השגרה הנהוגה.
אדם שהיה מאוד מסודר, ופתאום חייו בכאוס.
חוסר סובלנות לסובבים בין אם בבית במקום העבודה או עם חברים.
התמכרות באשר היא קשורה להפעלה של מערכת החיזוק במוח.
זוהי מערכת של מסלולים עצביים אשר יוצרים תחושה של עונג בתגובה לגירויים חיצוניים שנתפסים כגירויים חיוביים ורצויים.
הפעלת מערכת החיזוק מהווה סוג מסוים של למידה, שבעקבותיה גדלה המוטיבציה לחזור על ההתנהגות שהובילה להפעלת המערכת.
במסלול העיקרי של מערכת החיזוק, מופרש המוליך העצבי דופמין לתוך גרעין האקומבנס על ידי תאי עצב באזור שנקרא הטגמנטום הגחוני במוח האמצעי.
מחקרים בבעלי חיים ובבני אדם מראים כי גם סמים פסיכואקטיביים ממכרים גורמים לרמות גבוהות של דופמין בגרעין האקומבנס.
מערכת החיזוק מהווה במצב התקין מנגנון עצבי חיוני, שמטרתו היא ככל הנראה לעודד התנהגויות שמקדמות את מטרותיו של בעל החיים.
בצורה פשטנית, ניתן להסתכל על התמכרות כמעין הפעלת יתר של מערכת החיזוק, כך שגירוי מסוים (למשל צריכת קוקאין או יחסי מין) מחוזק בצורה מוגזמת וההתנהגות שמוכוונת להשגתו "משתלטת" על הפעילות המוחית.
במצב עניינים זה, ההתנהגות חוזרת על עצמה בצורה קומפולסיבית וללא התחשבות בהשלכות השליליות שלה.
ההבדל הבסיסי בין התמכרות לסמים פסיכואקטיביים לבין התמכרויות אחרות הוא שסמים גורמים באופן פיזי להפעלתה של מערכת החיזוק - החומר הפסיכואקטיבי חודר את מחסום הדם-מוח ומשפיע ישירות על פעילותם של מעגלים עצביים בתוך המוח.
בהתמכרויות אחרות לעומת זאת, המערכת המוחית מופעלת בתהליך טבעי בתגובה לגירויים שנתפסים כחיוביים, ללא התערבות של חומרים 'זרים' שחודרים לתוך המוח.
מחקרים מראים כי להתמכרות יש גורם גנטי.
ישנן משפחות שבהן הנטייה להתמכרות (אוכל, סמים, עבודה, מין, קניות) תהיה גבוהה יותר מאשר במשפחות אחרות, ואצל אנשים מסוימים תהיה מוכנות ביולוגית גבוהה.
העדר מיומנויות, התמודדות עם רגשות, מצוקות רגשיות ואירועי חיים המתעצמים גורמים לתחושת דיכאון, ייאוש ושינוי לרעה בתפקוד היומיומי.
המצוקות המטלטלות האלו מביאות לשימוש בחומר הממכר כאמצעי התמודדות עמן, כדי לחוש את התחושה החיובית (הפחתת המצוקה של האדם והחרדה) הנגרמת כתוצאה מהשימוש בחומר הממכר.
ישנם גורמים אישיותיים כמו: אנשים תלותיים התלויים באדם אחר שיעזור להם להתמודד וירגיעם, אנשים בעלי נטייה לדיכאון או חרדה ואנשים הסובלים מקושי בוויסות רגשות ומתקשים לשלוט במצבי הרוח שלהם, השימוש בחומר הממכר יהיה ממושך ויוביל לתהליך התמכרותי.
השימוש בחומרים או בהתנהגויות הממכרות השונות יגרום תחושת הקלה בטווח הקרוב, אך לאורך זמן תתפתח אצל המשתמש תלות.
המכורים מפתחים תלות בחומר וכתוצאה מכך, אינם יכולים להפסיק לצרוך אותו.
הם הופכים שבויים בידיו ונזקקים לכמויות הולכות וגדלות ממנו.
על אף שהם יודעים את הנזק שההתמכרות גורמת להם - הם אינם יכולים לעצור את התלות והשימוש בו.
הגוף הולך ונהרס, כאשר החומרים הולכים ושואבים ממנו את הכוח.
גם הנפש של המכור אינה שולטת יותר בחייו.
ככל שההתמכרות קשה יותר, כך הופך תהליך הגמילה לקשה יותר.
יש המתמכרים לאכילה, הימורים, ספורט, קניות, גלישה באינטרנט וכן לפעולות נוספות.
התמכרויות אלה עלולות להביא את המכור לתפקוד לקוי בחיי היום יום, לפשיעה, איבוד מעצורים מוסריים ואדישות כלפי סביבתו.
כמו כן, מצבי הרוח של המכורים משתנים באופן קיצוני, והם חווים חרדה ודיכאון .
הבדל בין הרגל לבין התמכרות
ההבדל העיקרי בין הרגל לבין התמכרות הוא שהרגל אינו יוצר תלות פיזית, אין צורך בגמילה ממנו, וקל להפסיק הרגל כאשר מודעים להשלכות השליליות שלו.
לעומת זאת בהתמכרות נוצרת תלות פיזית אשר מחייבת גמילה.
בנוסף, התמכרות קשה לעצור גם כשמודעים להשלכותיה ההרסניות.
הרגל הופך להתמכרות כאשר נוצרת תלות כימית שהאדם אינו יכול בלעדיה (כמו באלכוהול, הימורים, סמים, קיום יחסי מין, צפייה בפורנוגרפיה ועישון).
בהתמכרויות כמו וורקהוליזם (התמכרות לעבודה) קיימת תלות בחומרים הטבעיים של הגוף, כמו אדרנלין, המיוצר בעזרת לחץ, פעילות וחשיבה כפייתית ואף תשישות פיזית.
בנוסף, יש נטייה של התמכרות כגון זו, להיתמך על ידי התמכרויות נוספות ולהפך.
מכורי עבודה רבים, למשל, יתמודדו עם התמכרות לחומר כמו סמים, אלכוהול, אוכל ועוד.
כדי לטפל בבעיית התמכרות, על המטופל להכיר בהתמכרות שלו.
נוסף לכך, עליו לרצות לחולל שינוי ולהיות עם מוטיבציה.
כדי לטפל בהתמכרות, צריך תחילה לאבחן אותה.
צריך לאבחן את הבעיה כדי להעריך מה דרוש לתהליך הספציפי של כל מטופל.
הטיפול יכול להתקיים בכמה גישות:
טיפול משולב - טיפול תרופתי לצד טיפול פסיכולוגי.
מטרת הטיפול התרופתי היא לסייע בתופעות הגמילה הקשות.
הטיפול התרופתי ילווה במשככי כאבים שהפסיכיאטר ירשום למטופל על פי דרגת החומרה של ההתמכרות.
מטרת הטיפול הפסיכולוגי להקנות כלים פרקטיים להתמודדות עם חיים נטולי התמכרות.
טיפול משפחתי/קבוצתי - במהלך שהותו של המטופל בקהילה הטיפולית קיימים מפגשים בינו לבין משפחתו, מתוך מטרה ליצור קשר ביניהם ולקדם את הטיפול של המכור.
טיפול המבוסס על גישת CBT (קוגניטיבי התנהגותי) - טיפול זה נועד על מנת להפחית מצוקה רגשית ולשנות התנהגות.
במהלך הטיפול המכורים לומדים לשנות דרכי חשיבה ודפוסי התנהגויות שליליות.
הטיפול מעודד חשיבה מציאותית ולאו דווקא חשיבה חיובית.
הטיפול מכוון מטרה, בעל מטרות מדידות וקצר טווח.
אשפוז - במצבים מסוימים נדרש אשפוז לשם גמילה פיזית.
תוכנית 12 הצעדים - תוכנית בעלת גישה להחלמה מהתמכרות שבמהלכה מוצעים 12 עקרונות להחלמה, שהם 12 הצעדים.
תוכנית 12 הצעדים מתוכננת בקפידה שלב אחרי שלב, צעד אחר צעד בדרך להחלמה.
העקרונות בתוכנית מקנים יציבות למכור.
בעזרת העקרונות המטופלים יחד עם אנשי הצוות יגיעו לחיים "נקיים" ופיקחיים.
טיפול בעזרת בעלי חיים - תוכנית המשלבת בעלי חיים כדרך טיפול בהתמכרות.
הקשר עם בע"ח מסייע בתהליכי שיקום, חיזוק הדימוי העצמי ושיפור היכולת ללקיחת אחריות.
הקשר יוצר אמפתיה בין האדם המכור לבין בעלי חיים, כתוצאה מכך האדם מביע חמלה ואמפתיה לאחר, ובהמשך גם יוביל להבעת אמפתיה, חמלה ולקשר בריא עם הסביבה.
בישראל ישנן מסגרות שונות לטיפול בהתמכרות.
מחלקות הרווחה ברשויות המקומיות - מהוות מוקדי פנייה ראשוניים.
במחלקות אלו מתקיים טיפול פרטני, משפחתי וקבוצתי הנמשך עד כשנה וחצי.
גמילה גופנית באשפוז - האשפוזיות הן יחידות של גמילה באשפוז והן התחנה הראשונה בתהליך הגמילה.
היחידות, באחריותו של משרד הבריאות, פועלות לקליטה מהירה, לגמילה גופנית ולהכוונה להמשך טיפול.
בדרך כלל הטיפול עבור מבוגרים נמשך כשבועיים-שלושה שבועות ועבור בני נוער, וצעירים עד שלושה חודשים.
מרכזי יום - טיפול יום אינטנסיבי של חמישה ימים מלאים בשבוע.
זוהי תוכנית המשך לגמילה הגופנית.
במסגרת זו, המטופל ממשיך את הטיפול הקודם שלו על-ידי עובד סוציאלי.
במרכז יום יש סיוע בבניית דרכי תקשורת בין-אישיים, שינוי דפוסי חשיבה והתנהגות, פיתוח מיומנויות חברתיות ורכישת הרגלי עבודה לקראת השתלבותו בתעסוקה ובלימודים.
משך הטיפול ובנה המספק סל שירותים שיקומי למטופל.
בהם: אבחון, למידת שפה, אולפן, חינוך מיוחד, השלמת השכלה, הכשרה והשמה בעבודה.
קהילות טיפוליות - ישנן קהילות טיפוליות (כפרי שיקום) המפעילות תוכניות טיפול ושיקום ארוכות טווח.
מסגרות אלו מקבלות לטיפולן מועמדים שסיימו תהליך של גמילה גופנית.
בנוסף, הן פועלות על - פי סביבה בעלת גבולות ברורים וקריטריונים מוסריים.
הוסטל - המשך טיפול למסגרת קהילות טיפוליות - הטיפול מתקיים בדירות מגורים למשך חצי שנה בה ממשיך הטיפול והמעקב אחר ניקיון מחומרים פסיכואקטיביים.
המסגרת משולבת בקהילה והמטופלים יוצאים לעבודה ומשלמים עבור הדיור.
קבוצות של עזרה עצמית לנפגעי התמכרות ולבני משפחותיהם - פגישות של קבוצות מכורים נקיים בלי התערבות ממסדית נערכות ביישובים רבים, בימים ומקומות קבועים.
כיום, רבות מהקבוצות הללו פועלות גם בפורמט של פגישות אונליין.
באפריל 2022 אישר משרד הבריאות תקציב ייעודי לקופות החולים, בסך 85 מיליון שח, להקמת מערך טיפולי בקהילה.
חייהם של הילדים בביתם בצל ההתמכרות אינם פשוטים.
במקרים רבים חווים הילדים בושה בעקבות התנהגות ההורה המכור, אווירה של חוסר יציבות, עליות ומורדות במצבי הרוח, בדידות ותחושת חרדה.
לעיתים, הדבר עלול להביא לידי ביטוי בשקרים והסתרה שיגרמו למניעת יצירת קשרים חברתיים או השתתפות באירועים המחייבים הורה מלווה.
כל זאת נובע בעקבות חוסר התפקוד בבית.
קיים סיכון גבוה עבור הילדים החיים בצל משפחות מכורות לעבריינות, התמכרות, תחלואה נפשית ופגיעה התפתחותית.
במשפחות מכורות קיימים סוגים שונים של ילדים:
הילד הלוקח אשמה - ימשוך אש בבית על מנת שיוכל למנוע את המצוקה, הכאב והאלימות בביתו.
יתנדב להיות "הילד המוכה" במקום האלימות המופנית כלפי האם או האב.
הילד הלוקח צד - יתמוך ויעזור להורה המכור.
יצדד בו מול משפחתו וסביבתו, ואף יחלץ אותו ממצבי מצוקה.
הילד המתנתק - מתנהג כאילו הוא לא חי בבית זה.
הילד החרד - זהו ילד הסופג את המתרחש בבית וכתוצאה ממחסור ביחס והגנה מפתח חרדות המלוות בסימפטומים פיזיים, כגון הפרעות אכילה, סיוטי לילה, הרטבה, טיקים, אי - שקט ומתח.
סוג זה של התמכרות נוגע לצריכתם של חומרים פסיכואקטיביים שונים, מהתמכרות לסמים "קשים" כמו קוקאין, דרך אלכוהוליזם ועד להתמכרות למשקאות המכילים קפאין.
בקטגוריה זו נכללת גם תלות בתרופות שונות המכילות סמים פסיכואקטיביים.
מלבד השימוש החוזר והנשנה בסם והחיפוש הכפייתי אחריו, התמכרות לסמים מזוהה עם מספר מאפיינים נוספים.
שימוש חוזר ונשנה יוצר לעיתים סבילות - ירידה ברגישות לסם הגורמת למכור לצרוך מינונים גדולים יותר.
ככל שהתלות הפיזית והפסיכולוגית גדלה כך גם הגמילה קשה יותר: הפסקה של נטילת החומר או ירידה במינון עלולים לגרום לתסמונת נסיגה, וגם לאחר הפסקת השימוש ישנם מקרים רבים של חזרה לסם (Relapse).
עם זאת, אופי ההתמכרות תלוי מאוד בחומר הפסיכואקטיבי שבו מדובר.
סמים מסוימים (כמו הרואין וניקוטין) הם ממכרים מאוד, ואילו אחרים (לדוגמה LSD) ממעטים לגרום להתמכרות.
כמו כן, קיומם ועוצמתם של מאפיינים כגון סבילות או תסמונת נסיגה משתנים באופן ניכר בהתאם לסוג הסם.
ההתמכרות היא תהליך שמתגבר באופן הדרגתי, והיא מתרחשת בעוצמות ובמהירויות משתנות בקרב אנשים שונים.
תופעת ההתמכרות בבני אדם עלולה להביא לתוצאות קשות, בין אם בשל ההתנהגות הכפייתית שמוכוונת כולה להשגת הסם ולכן פוגעת קשות בתפקוד היומיומי ובשיקול הדעת, או בשל השפעות בריאותיות של הסם עצמו או של אופן צריכתו (כמו במקרה של עישון סיגריות).
בתיחום ובהגדרה של התמכרות התנהגותית יש קושי להפריד בין התמכרות התנהגותית כהפרעה נפשית, הפוגעת בצורה קשה בתפקוד היומיומי של האדם המכור, לבין התמכרויות קלות או "הרגלים רעים" שהם מנת חלקם של אחוז ניכר מהאוכלוסייה.
מגוון רחב של הרגלים ופעילויות מזוהים לעיתים כהתמכרות התנהגותית, ביניהם הימור פתולוגי, אכילה כפייתית, התמכרות למין, פורנוגרפיה, משחקי מחשב, התמכרות לאינטרנט, התמכרות לעבודה, התמכרות לקניות ואף התמכרות לפעילות גופנית.
במקרים קשים של התמכרות התנהגותית, לעיתים נצפות תופעות המזכירות התמכרות לסמים, כמו מאפיינים של תסמונת נסיגה, סיכונים בריאותיים ועוד.
לרוב, הדרך היחידה לגמילה, היא הפסקה מוחלטת של השימוש בחומר או בהתנהגות.
כניסה למסגרת טיפולית דורשת מהמכור מחויבות ודבקות הדורשים ממנו להתנתק מאורח החיים אליו היה רגיל עד היום, והתנתקות מהסם או מההתנהגות כלומר ויתור על התחושה שאותה גורמים הסם או ההתנהגות.
המסגרת האשפוזית מונעת, באופן פיזי, מהמכור גישה לחומר או להתנהגות, ומספקת השגחה רפואית.
טיפול רפואי במרפאה - תהליך משולב של גמילה גופנית ושיקום אינטנסיבי המיועד למטופלים אשר מגיעים מדי יום ביומו ומשתתפים בפעילויות המשלבות מעקב רפואי וטיפול פסיכו סוציאלי.
טיפול על ידי גמילה פנימייתית - מוסד שבו המכור מתאשפז בדרך כלל לשבועיים-שלושה, וכאשר מדובר בבני נוער וצעירים, משך האשפוז יכול להגיע עד לשלושה חודשים.
אמצעי גמילה נוסף הוא שימוש בתחליפי סם (מתדון) המקלים על תסמיני הגמילה (קריז).
תמיכה של הסביבה ותמיכה תרופתית או עזרה טיפולית-פסיכולוגית עשויות גם הן לעזור בהתמודדות עם סימני הגמילה, להועיל בשמירה על הישגי הגמילה ולעזור עם הקשיים העשויים להופיע בעקבותיה, ועם זאת לצמצם את השפעת הגורמים העלולים לגרום להתמכרות נוספת.
טיפול נוסף לגמילה מהתמכרויות הוא היפנוזה.
טיפול אישי - טיפול השם את המכור במרכז ומטפל בשיטה התנהגותית קוגניטיבית, הטיפול עובד על שינוי התנהגות ודפוסי חשיבה של המטופל.
טיפול בשיטה פסיכותרפית - בשיטה זו מנסים המטפלים להעמיק אל תוך נפשו ועברו של המטופל באמצעות דמיון מודרך וניסיון להתחקות אחר הגורמים שהביאו את המטופל להתמכרות.
טיפול משפחתי - טיפול שבו מדרכים את המשפחה או בני הזוג כיצד לנהוג עם המכור, לספק לו תמיכה והבנה.
טיפול על ידי כפרי שיקום - בכפרי השיקום מופעל תוכנית טיפול ושיקום לטווח הארוך.
בדרך כלל טיפול זה מיועד מועמדים שסיימו תהליך של גמילה גופנית.
הקהילה היא סביבה חברתית ומאפשרת תהליכים קבוצתיים שמטרתם הוא טיפול וריפוי.
לאחר שנה המטופל עובר להוסטל למשך שישה חודשים נוספים.
התמים היה כתב עת שיצא על ידי איגוד תלמידי התמימים – האיגוד של תלמידי ובוגרי ישיבות תומכי תמימים של חסידות חב"ד.
סה"כ יצאו שמונה גליונות של "התמים", עד שהוצאתו לאור נפסקה עקב פרוץ מלחמת העולם השנייה.
הגיליונות יצאו לאור בברכת אדמו"ר הריי"צ.
כפי שנכתב בפתח הגיליון הראשון, מטרת הגליונות היו להיות כתריס בפני העיתונים וכתבי העת הרבים ששטפו אז את הרחוב היהודי, וחשפו אותו לדעות שליליות לדעת עורכי הגיליון, וכן להוות במה שתאחד את תלמידי הישיבה שנתפזרו במהלך השנים ברחבי העולם.
הרוב המוחלט של החומר שנדפס בשמונת הקבצים שיצאו הוא תורני-חסידי.
המדורים בעלונים היו : המיוחדים לכך: אגרות קודש; שערי חסידות; שערי תורה; חידושי תורה; שערי ישיבה; דברי ימי החסידים.
בקבצים נדפסו גם כתבי יד מאדמור"י חב"ד הקודמים, כתבי יד שנמצאו בגניזה החרסונית, ומכתבים עכשוויים מהאדמו"ר הריי"צ.
את מדור 'שערי חסידות' ערך מזכירו של הריי"צ ר' יחזקאל פייגין, את מדור 'שערי תורה' ערך ר' יהודה אבר מראשי הישיבה (שניהם נספו בשואה).
העורך הכללי היה ר' שמואל זלמנוב, שבאותם ימים ניהל את הישיבה בפועל.
בשנת תשל"א, הוציאה הוצאת קה"ת את שמונת עלוני התמים, בדפוס צילום, בשני כרכים.
משנת תשס"ג החלה הוצאת בית משיח בשיתוף עם ארגון את"ה העולמי להוציא גליונות ברוח דומה תחת אותו השם במתכונת דו חודשית.
התמכרות למין או אובססיה מינית היא מצב בו הדחפים, התנהגויות או המחשבות מיניות של אדם הם כפייתיים ברמה כזאת, שהם יוצאים מכלל שליטה ותפקודו היום יומי נפגע עקב כך.
תופעה זו אינה חדשה, אך היא תוארה בספרות הטיפולית והמחקרית תחת שמות שונים, המוגדרים כהפרעות מיניות בפני עצמן: היפר-סקסואליות, ארוטומניה, נימפומניה.
מבין העוסקים בתחום, פטריק קרנס עשה רבות כדי להפיץ את תפיסת ההתנהגות המינית הבלתי נשלטת כהתמכרות.
ספרו מתוך הצלליות התפרסם ב-1983 ועורר עניין ציבורי בנושא.
לעיתים קרובות נצפה מתאם בין התמכרות למין למבנה אישיות כפייתי, דימוי עצמי נמוך, התנהגויות של הרס עצמי ובעיות של שליטה עצמית.
התמכרות היא התנהגות שנוגדת נורמה חברתית ופוגעת ביכולת של הפרט לתפקד באופן תקין בשגרת היומיום או לפתח מערכות יחסים בריאות.
קיימת מחלוקת נרחבת בקרב אנשי מקצוע ומחקר ביחס לשאלה האם התנהגות מינית בלתי נשלטת מהווה התמכרות או בכלל הפרעה פסיכולוגית.
תומכים בהגדרה של התמכרות למין עורכים הקבלה בין התנהגות מינית בלתי נשלטת להתמכרות להימורים ומציעים קבוצת עזרה עצמית של שנים עשר צעדים והתערבויות טיפוליות אחרות האופייניות לטיפול בהתמכרויות.
בקרב סקסולוגים לא קיימת דעה אחת ביחס לשאלה האם התמכרות למין קיימת ואם כן - כיצד לתאר אותה.
קיימים מומחים שטוענים כי הגדרת התנהגות מינית בלתי נשלטת כ"התמכרות" היא פועל יוצא של פתולוגיזציה וגישה שלילית למיניות כשלעצמה, שמתייגת התנהגות לא בעייתית והופכת אנשים בריאים ל"מופרעים" .
מושג ההתמכרות למין מתועד לראשונה באמצע שנות ה-70 של המאה ה-20 בארצות הברית, כאשר מספר אנשים שסבלו מהתנהגות מינית בלתי נשלטת החליטו שהם רוצים להתאים את תוכנית 12 הצעדים של אלכוהוליסטים אנונימיים להתמכרות למין וליישמה עליהם עצמם כדי להתמודד איתה.
הם חוו את חוסר השליטה שלהם בהתנהגותם המינית בצורה דומה לזו שאלכוהוליסט חווה ביחס לאלכוהוליזם שלו.
דבר זה הוביל לכך שמספר התארגנויות על בסיס 12 צעדים המיועדות למכורים למין, קמו בו זמנית ובאופן עצמאי.
התארגנות של "מכורים למין ולאהבה אנונימיים" (SLAA) קמה בשנת 1976 בבוסטון ואחריה קמו מכורים למין אנונימיים (SAA), סקסוהוליסטים אנונימיים (SA), "מכורים למין כפייתי אנונימיים" (SCA) ו"מחלימים מיניים אנונימיים" (SRA).
ההבדלים בין ההתארגנויות הם בעיקר סביב הגדרת ה"ניקיון" או ה"מפוכחות" שלהן.
בסקסוהוליסטים אנונימיים, הניקיון מוגדר כהימנעות מאוננות ומכל צורת יחסי מין שאינה במסגרת נישואין הטרוסקסואליים מסורתיים.
ב"מחלימים מיניים אנונימיים" קיימת אותה הגדרה, אך היא מחליפה את הנישואין במערכת יחסים מחייבת וכוללת זוגות מאותו מין.
יתר ההתארגנויות נעזרות בהגדרת ניקיון אישית, בה כל חבר קובע מהן הצורות של התנהגות מינית ממכרת מהן הוא בוחר להימנע במהלך ההחלמה.
במהדורה האחרונה של קטלוג האבחון הפסיכיאטרי של איגוד הפסיכיאטרים בארצות הברית (DSM) לא התקבלה הגדרה אבחונית להתמכרות למין.
הכותבים גם דחו מודל אבחוני של היפר-סקסואליות, שמזכיר רבים מהתסמינים של ההתמכרות למין.
לפי ההצעה שהוגשה לוועדת האיגוד שערך את קטלוג האבחון הפסיכיאטרי, על מנת להיות מאובחן בתור מי שסובל מהיפר-סקסואליות, נדרש מצב בו במשך חצי שנה או יותר נצפים דחפים, פנטזיות או התנהגויות מיניות שמתאפיינים בכך ש:
זמן המוקדש להם בא על חשבון פעילויות אישיות וחברתיות חשובות אחרות
התנהגויות יכולות לכלול: יחסי מין בהסכמה בין בגירים, אוננות, צפייה בפורנו, מין ברשת, מין בטלפון, ביקור במועדוני חשפנות וכיוצא באלו.
פטריק קרנס מאמין שהתמכרות למין דומה להתמכרות לסמים פסיכואקטיביים.
כישלון חוזר לשלוט על הדחפים המיניים
זמן ואנרגיות המוקדשות לפעילות מינית או לחיפוש אחריה חורגים מהמתוכנן
שאיפה ומאמצים כושלים לשלוט בהתנהגויות אלו
עיסוק יתר בהתנהגות מינית או חיפוש אחריה
מעורבות בפעילות מינית בזמן שצפוי להיות מוקדש לפעילות תעסוקתית, אקדמית, ביתית או חברתית
המשך מעורבות באותה פעילות גם כשהיא גורמת או לבעיות בתחום חברתי, אקדמי, כספי, פסיכולוגי ופיזי, או מעצימה אותן
צורך להעלות את האינטנסיביות, את התדירות, מספר או רמת הסיכון של פעילות מינית- או תחושה שפעילות מינית באותה רמה של סיכון ואינטנסיביות אינה מספקת יותר
צמצום או ויתור על פעילות חברתית, תעסוקתית או בילוי חברתי בגלל התנהגות מינית
נטייה לחוש מצוקה, חרדה, חוסר שקט או לנהוג בתוקפנות כשלא ניתן לבצע את ההתנהגות המינית
התאוריה של קרנס הפכה לפופולרית בשנים האחרונות, אך היא נותרה שנויה במחלוקת וקיימות לצדה תאוריות אחרות.
למשל ג'ינפר שניידר, שפרסמה מספר מאמרים וספרים על התמכרות למין, מזהה 3 קריטריונים:
כפייתיות: חוסר יכולת להחליט בצורה חופשית מתי לעצור או להמשיך התנהגות מינית.
המשכת ההתנהגות מינית למרות ההשלכות השליליות
אובססיה: חוסר יכולת לשלוט במחשבות חוזרות ופנטזיות על פעילות מינית
פטריק קרנס טען שרוב המכורים למין מחזיקים מספר אמונות יסוד ביחס לעצמם:
באופן בסיסי, אני אדם רע ובלתי ראוי
איש לא יאהב אותי כפי שאני
אם אהיה תלוי בזולת, לעולם לא יספקו את הצרכים שלי
מין הוא הצורך החשוב ביותר שלי
לדעת קרנס אמונות אלו גורמות להתפתחותה של התמכרות ולהסלמתה:
בהתחלה, הפרט נעזר בפעילות מינית על מנת להימנע מלחוש רגשות כואבים (אשמה, כעס, קונפליקט בלתי פתור)
ניתוק - מכורים למין מתנתקים מהרגשות שלהם בזמן פעילות מינית וחיפוש אחריה
מצב תודעה משתנה - מכורים למין חווים ניתוק מהמציאות או מתפיסתה
מכורים למין נוטים להיות שקועים בעולם הפנטזיות שלהם ולהגיע למצב תודעתי דמוי טראנס.
טקסיות- חזרה על התנהגות מינית שהופכת לטקס שמשלב חיפוש אחרי אובייקט, מציאה ופעילות מסייעת להרחיק את הפעילות המינית מהחיים האמיתיים.
כפייתיות מינית – מכור חש שהמתח שלו משתחרר כתוצאה מעיסוק בפעילות מינית.
בדרך כלל, לאחר שהוא מגיע לפורקן מיני, מכור מזהה שהוא לכוד בהתנהגות בלתי נשלטת.
זו מחזוריות שהוא היה חלק ממנה פעמים רבות.
אולי הוא כבר הבטיח לעצמו שלא ישוב למקום הזה לעולם.
דבר זה מוליד תחושת מועקה וחוסר תקווה.
זו מולידה צורך בפעילות מינית נוספת שתסייע למכור להתנתק מההרגשה לא נעימה וכך מעגל הקסמים נמשך.
קרנס כותב את דבריו הן ביחס להתמכרות ליחסי מין עם בני אדם ממשיים והן ביחס ליחסי מין וירטואליים.
בהתבסס על דבריו של אחד מחלוצי חקר המיניות ברשת, ג'ק קופר, קרנס טוען כי אינטרנט הוא בגדר קראק קוקאין עבור מכורים למין .
גם סדרת הטלוויזיה "לגיטימי" עוסקת בנושא זה.
צ'ארלס השני, מלך אנגליה, הוצג כמכור למין בסאטירות מהמאה ה-17.
התמרה או טרנסדוקציה הוא התהליך שבו דנ"א עובר מחיידק אחד לאחר על ידי נגיף.
כמו כן, היא מתייחסת גם לתהליך בו דנ"א זר מוצג לתא אחר דרך וקטור נגיפי.
התמרה אינה דורשת מגע פיזי בין התא תורם הדנ"א והתא מקבל הדנ"א.
התמרה היא כלי נפוץ בידי ביולוגים מולקולרים על מנת להציג גן זר לתוך גן של תא מארח.
כאשר בקטריופאג'ים מזהמים תאי חיידק, המצב הרגיל של התרבות הוא על ידי שכפול, תעתוק ותרגום (של התא החיידק המארח).
חיידקים יכולים לקלוט דנ"א זר גם בתהליך טרנספורמציה, אך בו אין מעורבות של נגיף המחדיר את הדנ"א הזר.
התמרה מתרחשת דרך מעגל ליטי או מעגל ליזוגני.
אם ישנו שימוש במעגל הליזוגני, כרומוזום הפאג' משולב לכרומוזום חיידקי, שם הוא יכול להישאר רדום במשך אלפי דורות.
אם הליזוגן מושרה (על ידי אור UV למשל), גן הפאג' מיוצר מכרומוזום החיידק ומתחיל את המעגל הליזומי, אשר מגיע לשיאו בליזיס של התאים ובשחרור של חלקיקי הפאג'.
המחזור הליטי מוביל לייצור של חלקיקי פאג' חדשים אשר משוחררים על ידי תמוגה של המארח.
התמרה כשיטה להעברת חומר גנטי
הדנ"א של בקטריופאג'ים מורכב מחתיכות קטנות של דנ"א חיידקי, יחד עם הגנום של באקטריופאג'.
באותו הזמן, חלק מהגנים של הפאג'ים נשארים מאחור, בכרומוזום של החיידק.
באופן כללי, ישנם 3 סוגים של קומבינציות היכולים להוביל לאיחוד הזה של דנ"א חיידקי עם דנ"א נגיפי.
התמרה כללית היא התהליך בו כל גן של חיידק יכול לעבור לחיידק אחר דרך באקטריופאג', וכן סוחב רק דנ"א חיידקי ולא דנ"א נגיפי.
בקיצור, זה הארגון של דנ"א חיידקי בתוך מעטפת נגיפית.
זה יכול לקרות ב-2 דרכים - רקומבינציה או "אריזה מלאה".
אם באקטריופאג'ים מתחייבים לקחת את המעגל הליטי של זיהום ברגע הכניסה לחיידק, הנגיף ישתלט על התא, על מנת לשכפל את הדנ"א הנגיפי העצמי שלו.
אם במקרה דנ"א חיידקי מוכנס לקפסיד הנגיפי, אשר בדרך כלל משמש כדי לתמצת את ה- DNA הנגיפי (ולא החיידקי), הטעות תוביל להתמרה כללית.
אם הנגיף משתכפל, על ידי שימוש ב"אריזה מלאה", הוא מנסה למלא את הקפסיד הגרעיני עם חומר גנטי.
הגנום הנגיפי מתאפיין בעודף קיבולת, כך שמנגנוני האריזה הנגיפיים יכולים לשלב חומר גנטי של חיידקים לתוך הוויריון (חלק של נגיף) החדש.
כמוסת הנגיף החדשה כיום, עמוסה DNA חיידקי וממשיכה להדביק תא חיידקי נוסף.
מכאן, החומר החיידקי הזה עשוי להתפשט לחיידקים נוספים על ידי רגע הדבקה.
כאשר הדנ"א החדש מוכנס לתא המקבל הזה הוא יכול לעבור 3 תהליכים:
הדנ"א ייקלט על ידי התא וימוחזר בתור חלק חילוף.
אם הדנ"א היה במקור פלסמיד, הוא יעבור אתחול מחדש בתוך התא החדש ויהפוך להיות שוב פלסמיד.
אם הדנ"א החדש תואם את האזור ההומולוגי של הכרומוזום של התא הנמען, הוא יחליף את הדנ"א הקיים בתא האחראי לפעולה של הדנ"א החדש.
התמרה ספציפית היא תהליך בו סט מוגבל של גנים של חיידקים מועבר לחיידק אחר.
הגנים אשר עוברים (הגנים הנתרמים) תלויים במיקום הגן הפאג'י בתוך הכרומוזום.
התמרה ספציפית מתרחשת כאשר הפרופאג' מוסר באופן לא מדויק מהכרומוזום, כך שהגנים של החיידק הנמצאים בסמיכות לפרופאג' כלולים בדנ"א המוסר.
הדנ"א המוסר לאחר מכן נארז לחלקיק נגיפי חדש, אשר שולח את הדנ"א לחיידק חדש.
הגנים של התורם יכולים להתווסף לכרומוזום המקבל או להישאר בציטופלזמה, תלוי בסוג הבאקטריופאג'.
כאשר חומר הפאג' הארוז מדביק תא נוסף והופך ל"פרופאג'", הדנ"א המקודד חלקית של הפרופאג' נקרא "הטרוגנוט".
תיקון מחלות גנטיות על ידי שינוי ישיר של טעויות גנטיות.
נגיפים עם גנים של רנ"א לא יכולים לארוז דנ"א.
ברגע שמתרחש ליזיס בתא המארח, הוויריונים שאינם ארוזים, המכילים דנ"א חיידקי, יכולים להצטרף לתאים חידקיים נוספים ולהזריק להם את הדנ"א שהם ארזו, כלומר להעביר דנ"א חיידקי מתא אחד לאחר.
הדנ"א הזה יכול להפוך לחלק מהגנום החיידקי, ומכאן לעבור ביציבות בתורשה.
באופן כללי יותר, התמרה הוא התהליך בו חומר תורשתי, כלומר דנ"א או רנ"א, מוכנס לתוך תא על ידי נגיף.
טכניקות נפוצות בביולוגיה מולקולרית הן שימוש בווקטורים נגיפיים (כולל באקטריופאג'ים), אלקטרופורציה, או התערבות כימית אשר מגדילה את חדירות התא.
טרנספקציה וטרנספורמציה הן דרכים נפוצות נוספות להכנסת דנ"א לתא.
התמכרות פסיכולוגית הוא הכינוי הנפוץ בספרות המקצועית של תחום מדעי המוח ומדע הנוירופסיכולוגיה לתאר כל התמכרות שאיננה התמכרות פיזיולוגית.
בשביל להבין את המונח לאשורו נדרש קודם כל לדעת מהי התמכרות פיזיולוגית:
התמכרות פסיכולוגית לחומר מסוים היא כל התמכרות אשר לפי שעה, קיים קונצנזוס בקרב מדעני מוח כי היא אמנם נפשית-תחושתית אבל אין לה בסיס של ריבוי קולטנים בשל עומס; אין זה אומר שאכן מבחינה מציאותית אין לה בסיס נוירוביולוגי כזה אלא שלפי שעה בסיס כזה לא תועד במידה מספקת במחקר המדעי.
כמו כן, התמכרות פסיכולוגית איננה מוגבלת רק לחומרים, אלא גם למוצרים מוגמרים (כגון אוכל עתיר מונוסודיום גלוטמט) ומצבים מסוימים (כגון הימורים).
ההתמכרות הפסיכולוגית גורמת לאדם לכמיהה עזה, כזו שקשה להתנגד לה למושא ההתמכרות הספציפי ואף במקרים חריפים לתלות יומית בו (במקרים חריפים כאלה האדם חש אי נחת, כעס ואף עשוי לגלות אלימות אם לא תבוא ההתמכרות על סיפוקה).
בכל הקשור למזונות, אין בהכרח מדובר בהפרעת אכילה (שכן הפרעות אכילה הן כלליות ולא ספציפיות).
סוגים נפוצים של התמכרות פסיכולוגית
סוגים נפוצים של התמכרויות פסיכולוגיות שתועדו או שקיומם הוצע בספרות הנוירופסיכולוגית: התמכרות לעישון כפעולה בפני עצמה, התמכרות לצריכת קנאביס, התמכרות לצריכת קולה (כולל קולה נטולת קפאין), התמכרות למשחקי מחשב, התמכרות להימורים, התמכרות לטלפון סלולרי ועוד.
התמכרות פסיכולוגית עשויה להיות בעייתית מאוד גם היא משום שהיא גורמת לאדם לתלות (לעיתים קשה מאד) בדבר מסוים ולהקדשת משאבים רבים עבורו, כמו זמן חיים שיכול ללכת על מטלות השרדותיות או הכרחיות יותר, כסף, התנהגות כפייתית (האדם מרגיש שהצורך נכפה עליו), ניכור חברתי והתמודדות עם תסמיני גמילה ועוד.
הטיפול בהתמכרויות פסיכולוגיות ניתן במידה רבה על ידי פסיכולוגים שהתמחו לאחר הכשרתם הכללית בפסיכולוגיה, בטיפול בהתמכרות ובפרט בסוג הספציפי של ההתמכרות, כמו גם על ידי פסיכיאטרים.
אם כי קיימים ציבורים מקצועיים נוספים העוסקים בטיפול בהתמכרויות (בפרט מסוגים ספציפיים) או אנשים המסייעים לצוות המטפל התומכים במטופל גם הם.
התמכרות לעבודה (או "וורקהוליזם") היא עבודה בכפייתיות , עבודה שאדם עשוי ליהנות ממנה אך גם לחוש דחף בלתי נשלט ומוגזם לבצעה.
התמכרות זו וכן מצבים כגון דחק, הפרעת אישיות טורדנית-כפייתית, והפרעה טורדנית-כפייתית עשויים להיות קשורים לעבודה.
כמו להתמכרויות רבות, גם עבור התמכרות זו יש טיפול ואף תוכנית החלמה במסגרת תוכניות ה-12 צעדים (כגון "אלכוהוליטים אנונימיים" ועוד) בשם "מכורי עבודה אנונימיים".
מקור השם ומשמעויותיו בהקשרים שונים
המונח "וורקהוליזם" הוא הלחם של המילה האנגלית "Work" - עבודה, עם סיומת המילה "אלכוהוליזם" - התמכרות לאלכוהול.
השימוש הראשון במונח נעשה בעיתון "Toronto Daily Star" ב-5 באפריל 1947. לאורך ההיסטוריה וגם כיום, התופעה לא מוגדרת כאבחנה פסיכיאטרית רשמית במדריכי האבחנות DSM ו-ICD.
יש המשתמשים במונח "וורקהוליק" כביטוי חיובי של מסירות לעבודה, אולם לרוב מונח זה מתאר דפוס התנהגות שלילי, הכולל השקעת זמן מוגזמת בעבודה, דחף בלתי נשלט לעבוד והזנחת המשפחה וחיי החברה.
התמכרות לעבודה מיוחסת לרוב למשרה, אך עשויה להתייחס גם לעיסוק התמכרותי בתחומים שונים, כגון, ספורט, אמנות, מדע או מוזיקה.
הקשר בין עבודה מוגזמת ועבודה כפייתית
בעקבות ההתפתחות הטכנולוגית והאפשרויות הנרחבות לעבודה מרחוק, החלו להיטשטש בהדרגה הגבולות של עבודה וחיים.
לאור זאת, יותר ויותר עובדים חווים קושי להתנתק מהעבודה והופכים למכורי עבודה.
התמכרות לעבודה מאופיינת בדחף פנימי אובססיבי לעבוד.
המושג משלב בתוכו שני ממדים: התנהגותי וקוגניטיבי.
המימד הראשון הוא עבודה מוגזמת שמאופיינת במרכיב התנהגותי.
מימד זה עוסק בכך שמכורים לעבודה מבלים זמן רב בפעילויות הקשורות לעבודה, על מנת לעמוד בדרישות הארגוניות.
המימד השני הוא עבודה כפייתית שמאופיינת במרכיב קוגניטיבי.
מימד זה מרמז על כך שמכורי עבודה אובססיביים לעבודתם וחושבים בהתמדה על העבודה.
מיקוד יתר כגורם סיכון להתמכרות לעבודה
כתוצאה מכך מיקוד היתר יוצר בעיה הפוכה מזו של קשיי קשב.
הפרעת קשב ומיקוד יתר בעולם העבודה
לכן, לצד קשיי הקשב, אנשים עם הפרעת קשב יכולים גם להיכנס למצב של מיקוד יתר.
מיקוד יתר עלול לגרום לעבודה מופרזת הכוללת עבודה בשעות הערב ובשבתות וחגים, מתוך מטרה למנוע הסחות דעת וכדי להשיג ביצועים שווי ערך לעמיתים, מה שמוביל להשקעה מופרזת בעבודה.
בנוסף, האופי האימפולסיבי של אנשים בעלי הפרעות קשר וריכוז גורם להם להסכים לקחת על עצמם משימות רבות מעבר למה שהם מסוגלים, מה שעשוי לגרום להתמכרות לעבודה.
בהקשר הזה למיקוד היתר עלולות להיות סכנות גדולות יותר בעולם העבודה בהשוואה לפעילויות פנאי, שמתעוררות בעקבות הנטייה של מעסיקים לתגמל את עובדיהם על פי התפוקה שלהם במסגרת התפקיד.
זאת משום שקבלת תמריצים על הישגים שהתאפשרו בעקבות כניסה למצב של מיקוד יתר, עלולה לגרום להתמכרות לעבודה בקרב אנשים עם הפרעת קשב בגילאי הבגרות.
ההתמכרות לעבודה ממשיכה לעיתים להתקיים גם לאחר שנפגעו חיי החברה של האדם המכור ובריאותו.
הגורמים להתמכרות עשויים להיות חרדה, הערכה עצמית ירודה וקשיים ביצירת קשרים חברתיים.
המכורים לעבודה נוטים להתקשות בביזור סמכויות העבודה לזולת, ומתאפיינים בציונים גבוהים בשאלונים הבוחנים תכונות אישיותיות כגון נוירוטיות, פרפקציוניזם ומצפוניות.
מכורים לעבודה חשים צורך להיות עסוקים ללא הרף, עד כדי כך שהם מבצעים גם מטלות שאינן נחוצות או הכרחיות להשלמת עבודתם.
כיוון שהם מתמקדים בתעסוקה ולא בפריון עבודה, הם נוטים להיות עובדים לא יעילים.
הם נוטים להתקשות בשיתוף פעולה בעבודת צוות, מתקשים לסמוך על עמיתיהם, ונוטלים על עצמם כמות עבודה מוגזמת שאינם יכולים לעמוד בה - התנהגויות בעייתיות לארגון.
מכורים לעבודה סובלים לעיתים מחוסר שינה, גורם הפוגע בתפקודם הקוגניטיבי.
בנוסף, חוסר השינה מתבטא בבעיות שינה, עייפות בזמן העבודה, קשיים בהתעוררות בבוקר ונדודי שינה.
יתרה מכך, מכורים לעבודה נוטים לסבול מבעיות לב וכלי דם ומדווחים על כאבים פיזיים בעקבות מחסור בפעילויות גופניות ופעילויות פנאי.
ביפן, ההתמכרות לעבודה היא בעיה חברתית חמורה, שבמצבים קיצוניים עלולה לגרום אף למוות בטרם עת כתוצאה מדום לב או מעקה, הנובעת מלחצים גבוהים במיוחד בשעת העבודה.
לתופעה זו קיימת מילה ייחודית בשפה היפנית: "קארושי" (בתרגום חופשי לעברית: "מוות כתוצאה מעבודת יתר").
מותו של ראש ממשלת יפן, קייזו אובוצ'י, משבץ מוחי, יוחס לתופעה זו.
התופעה אינה ייחודית ליפן; ב-2013 נפטר מתמחה בבנק אוף אמריקה בלונדון, לאחר שעבד 72 שעות ברציפות.
מבחן הסיכון להתמכרות לעבודה - WART
מבחן זה הוא שאלון התייחסות להתמכרות לעבודה והוא פותח על-ידי מספר חוקרים.
רובינסון ושותפיו פיתחו את השאלון תוך התבססות על ניסיונם של קלינאים המטפלים באנשים מכורים לעבודה.
השאלון בנוי מ-25 הצהרות עליהן המשיבים עונים בסקלה מהספרה 1 המייצגת את התשובה "לעולם לא נכון", עד לספרה 4 המייצגת את התשובה "תמיד נכון".
הציון הכולל הוא סכום התגובות בין 25-100 וככל שהציון המתקבל גבוה יותר, כך האדם נמצא בסיכון יותר גבוה להתמכרות לעבודה.
באמצעות שימוש בגרסה הצרפתית למבחן זה, נמצא כי 22% מהעובדים היו בסיכון גבוה להתמכרות לעבודה, ובעיקר נשים.
ליתר דיוק, בממצאי המחקר, נראה כי 27% מהמשיבים היו נשים ו-15% היו גברים.
אחריות המנהלים על עובדים מכורים לעבודה
לבעלי תפקידים ניהוליים ישנה אחריות העולה כחלק מתפקידם, שכן יש ביכולתם לתרום למניעת עובדים מכורי עבודה להכריח את עצמם להתייצב בעבודה, גם כאשר חולים.
ישנם חוקרים המצביעים על החשיבות לבצע התערבות מוקדמת ולקדם התמקדות בהכשרת מנהלים, שתגרום להם לפתח מיומנויות מנהיגות תומכות.
עוד נאמר כי תמיכתו של המנהל בעובדיו עשויה להפחית את הלחץ שלו להגיע לעבודה גם כאשר חולה ועשויה להניע אותו להישאר בביתו ולנוח.
איזון חיים משמעותו שמירה על איכות חיים משמעותית ומספקת.
אולם, כאשר אנשים מכורים לעבודה, הם משקיעים יותר מידי אנרגיה במשימות ובכך ניתן פחות מענה לתחומים אחרים בחייהם התורמים לאיזון בין חייהם האישיים לעבודה.
לחץ, חרדה והפרעות שינה הם חלק מהסממנים להיותו של אדם מכור לעבודה והם מפחיתים מרמת האיזון בין עבודתו לחייו האישיים.
בנוסף, חוקרים מצאו כי ישנם הבדלים בתחומים שונים של איזון חיים בין אנשים שקיבלו שירותי ייעוץ לעומת אלו שלא.
תחומים אלו קשורים לשביעות רצונם מהקריירה, לחברויות, לשימוש בסמים ולתפיסה חיובית.
התמכרות למזון היא מצב פיסי ונפשי שבו חשים תשוקה לאכילת מאכלים מסוימים בעלי פוטנציאל ממכר, אשר גורמים לנו הנאה ותחושת סיפוק רגעית.
התמכרות למזון הפכה בעידן השפע לבעיה נפוצה ומוכרת בקרב אוכלוסיית העולם המערבי.
בעידן המודרני התמכרות למזון ברוב המקרים נובעת מאכילת מזונות המכילים חומרים מעוררים - סוכר מזוקק ופחמימות.
דוגמאות בולטות לכך הם מאכלים כמו שוקולד, אשר גורם להפרשת הורמונים שמספקים תחושת הנאה, או קפאין, שגורם לתחושת עוררות ומרץ בגוף.
בניגוד להתנהגויות רבות הנחשבות להתמכרות, כמו פעולות שאנו חשים אילוץ לעשותן שוב ושוב למרות ההשלכות השליליות שלהן, אין בהתמכרות למזון תלות נפשית של הגוף, אלא תלות פסיכולוגית.
אכילה היא צורך ביולוגי בסיסי, לכן קשה להגדיר מהי התמכרות למזון.
חוקרים שונים מגדירים בצורות שונות את התופעה.
יש חוקרים הטוענים כי ההתמכרות מתחילה כאשר אדם אוכל מעל יכולותיו.
לפי גישה אחרת, התמכרות מוגדרת כאשר אדם אוכל ארוחות קטנות במשך היום, אך בתכיפות רבה.
גם אכילה שאיננה נובעת מרעב פיזי יכולה להיחשב כהתמכרות למזון.
אחד הגורמים העיקריים להתפתחות התמכרות למזון הוא הגורם הפסיכולוגי.
ברוב המקרים התמכרות למזון מתפתחת כבר בגיל צעיר.
חינוך הלוקה בחסר, הפקרה, ותרנות מופרזת והעדר אהבה לילד עשויים להיות גורם המעודד התפתחות עתידית של התמכרות למזון.
בנוסף לכך כאשר הורים מלמדים את ילדיהם שמזון מנחם ופותר מצבים קשים ורגשות שליליים, כגון אכזבה, כעס ועצב, הם מגדילים את סיכויי ילדיהם ללקות בהתמכרות.
גורם נוסף ומשמעותי להתפתחות התמכרות למזון בעשורים האחרונים קשור לשפע.
הנגישות והזמינות של מזון והגיוון בסוגי המזון מעודדים את התופעה.
גם פעילות המוח ותגובות המוח לחומרים הנמצאים במזונות מסוימים יכולים להשפיע על התפתחות של התמכרות למזון.
כשאדם אוכל, נוצרים בגוף הורמונים מדכאי תיאבון, שמטרתם ליצור את תחושת השובע.
מאכלים עתירי שומן וסוכר פוגעים במהלך התקין של מערכת זו.
במוח האנושי ישנו חלק הנקרא "אזור העונג", והוא מתעורר כתגובה להנאה.
"אזור העונג" מתעורר גם כתגובה לאכילת מאכלים כמו שוקולד, למשל.
עם אכילת השוקולד מופרש מוליך עצבי, דופמין, אשר מתחבר עם קולטנים לדופמין הנמצאים "באזור העונג" וגורם לתחושת עונג אשר מציפה את הגוף.
בשנות האלפיים הסוכר הפך למוצר הזמין ביותר.
באורח החיים בעידן המודרני המוח שלנו נמצא במצב תמידי של עודף דופמין.
במקרה זה המוח מצמצם את רמת קולטי הדופמין.
אדם שהחל לאכול בקביעות שוקולד, מזון מתועש וסוכרים יזדקק לכמות גדולה יותר מאותו סוג מזון כדי לחוש את אותו העונג.
תהליך זה הוא הגורם הישיר להתמכרות.
התמכרות למזון מתאפיינת בתאווה כפייתית ובלתי נשלטת לאוכל בכלל ולסוגי מזון ספציפיים בפרט.
קיים קושי להגדיר את התופעה, מכיוון שבניגוד להתמכרויות אחרות, כמו: סמים והימורים, מזון הוא חלק בלתי נפרד מחיי האדם.
זו הסיבה שקשה לאפיין את הגבול בין אכילה לשם צורך או הנאה לבין התמכרות למזון.
רוב האנשים סבורים שתופעה זו של התמכרות למזון מאפיינת אנשים שמנים, ולכן הם אינם מודעים להרגלי האכילה שלהם.
המאפיינים המובהקים של התמכרות למזון: