tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
נטע ברזילי, שזכתה בעונה החמישית, זכתה גם באירוויזיון 2018.
"מאסטר שף" (2010–רץ): עשרות מתמודדים על תואר מאסטר שף מול פאנל שופטים המורכב משפים ומומחי קולינריה: אייל שני, ישראל אהרוני, חיים כהן ורותי ברודו.
"MKR המטבח המנצח" (2018–רץ): תוכנית מציאות בה צוותים מתחרים על הקמת מסעדה.
בהנחיית רותי ברודו וחיים כהן.
החל מהעונה השלישית משתתפים בתוכנית מפורסמים בלבד.
"הזמר במסכה" (2020–רץ): תוכנית מציאות מוזיקלית, בה מופיעים מפורסמים עם תחפושת ומסכה, בלי שהקהל או השופטים יידעו מי המפורסמ/ת.
בהנחיית עידו רוזנבלום ובהשתתפות חברי הפאנל צדי צרפתי, שחר חסון, אופירה אסייג, וסטטיק.
"רוקדים עם כוכבים" (2022–רץ): תוכנית מציאות בה מתחרים זוגות המורכבים מידוענים ורקדנים על תואר "מלך ומלכת רחבת הריקודים".
"הבוגדים" (2025–רץ) תוכנית מציאות בה יש "בוגדים" שמטרתם להעלים את השחקנים "הנאמנים", ומטרת הנאמנים היא לחשוף את הבוגדים.
בהנחיית אסי עזר ורותם סלע.
"עובדה" (1993–רץ): תוכנית התחקירים והתעודה הנצפית בישראל בהנחיית אילנה דיין; שודרה בתחילת דרכה בטלעד ועברה בהמשך לקשת.
"המתחזים" (2018–רץ): תוכנית תחקירים בהובלתו של חיים אתגר, העוקבת אחרי התחזיות שונות של אנשים.
"חשיפה" (לשעבר "הכל אישי") (2015–רץ): תוכנית תחקירים וראיונות בהנחיית חיים אתגר.
"אחד למיליון" (2018–רץ): תוכנית דוקומנטרית בהגשת נסלי ברדה, העוקבת אחרי אנשים שעברו מקרים בגדר נס.
"אהבה גדולה מהחיים" (2022–רץ): תוכנית דוקומנטרית בהגשת נסלי ברדה, העוקבת אחרי סיפורי אהבה כנגד כל הסיכויים.
"הסטנדאפיסטים" (עברה מערוץ 2) (2019–2017): תוכנית סטנדאפ ובידור בהנחיית רשף לוי, בה מארח סטנדאפיסטים שונים ועובד איתם על קטעים חדשים למופע הסטנדאפ שלהם.
ב-2019 עלתה עונת בחירות מיוחדת, בה לוי מארח פוליטיקאים בולטים שיתמודדו בבחירות 2019, וכותב איתם חומר למופע סטנדאפ ראשון בחייהם.
"צא מזה" (2021–2022): שעשועון ריאליטי קומי בהנחיית עדי אשכנזי ואבי נוסבאום, שמשתתפיו נקלעים אליו לגמרי במקרה וצריכים לבצע משימות כדי לזכות בפרס כספי של עד עשרת אלפים שקלים.
"זה לא אולפן שישי" (2021–2024): תוכנית הומוריסטית בהנחיית ארז טל וישראל קטורזה, שמסכמת את השבוע מהזווית הקומית.
משודרת מיד לאחר "אולפן שישי", שעל שמו נקראת התוכנית "זה לא אולפן שישי" כפארודיה.
"רותם אבוהב סטנדאפ" (2021–2025): תוכנית סטנדאפ הומוריסטית בהנחיית רותם אבוהב, שבמסגרתה מקיימת רותם מופעי סטנדאפ במקומות ובנושאים המתחלפים בכל פרק.
"שטוקהולם" (2019): סדרת דרמה בת ארבעה פרקים שהופקה בשיתוף פעולה עם כאן 11, המבוססת על רומן מאת כלת פרס ספיר לספרות, נעה ידלין.
בתפקידים הראשיים: גידי גוב, תיקי דיין, לאורה ריבלין, דבל'ה גליקמן וששון גבאי.
"תיק נעדר" (2020): סדרת מתח בהפקה משותפת עם כאן 11 לפי ספריו של דרור משעני.
"בשבילה גיבורים עפים" (2018): דרמה המגוללת את סיפורם של ארבעה חברים ששירתו יחד בגולני, אשר בעקבות אירוע טראומתי במלחמת לבנון השנייה ניתקו קשר.
הארבעה יוצאים למסע חיפושים בקולומביה אחר יעלי, שהוכרזה לפני עשר שנים כמתה.
בכיכובם של תומר קאפון, נינט טייב, מיכאל אלוני, נדב נייטס ומשה אשכנזי.
"להעיר את הדֹב" (2018): סדרת דרמה המשכית בכיכובה של נועה קולר העוסקת במורה שקיים עליה איום שיפורסמו תקצירי שיחותיה עם הפסיכולוג שלה.
"כיפת ברזל" (עברה מערוץ 2) (2017–2018): סדרת דרמה בת שתי עונות המתארת מחלקה של טירונים חרדים בצה"ל.
"ביום שהאדמה רעדה" (2019): דרמת מתח שיצר עומרי גבעון עבור קשת בכיכובם של צחי הלוי, שלום מיכאלשווילי, נדב נייטס וליאנה עיון.
"הנחלה" (2020–2021): סדרה קומית שיצרו אסף בייזר, נטלי מרכוס וארז שלם.
"אתי אלון - האישה שגנבה 250 מיליון" (2020): מיני-סדרה מסוג דוקו-דרמה על פרשת המעילה בבנק למסחר, בכיכובם של חן אמסלם, יניב סוויסה וצחי הלוי.
"היורשת" (2021): סדרת דרמה מוזיקלית שהציגה את תעשיית המוזיקה המזרחית.
"השוטרים" (2023-2021): דרמת פשע משטרתית שיצרו רותם שמיר ויובל יפת.
הסדרה מבוססת על פרשת השוטרים הנוקמים.
"ישמח חתני" (2021): סדרת דרמה המבוססת על הסרט "ישמח חתני" שהיה מועמד ל-5 פרסי אופיר.
"יש לה את זה" (2018): קומדיה רומנטית בכיכובה של ניב סולטן.
נטלי, בחורה מאשקלון שחולמת להיות מעצבת אופנה, מגיעה לתל אביב במטרה להגשים את חלומה.
"משיח" (2021-2019): סדרה קומית המבוססת על סדרת הרשת המצליחה "משיח", בה אודי כגן מגלם זמר כושל, המנהל אורחן דרכים, שמנסה להגיע ל"טופ" של תעשיית המוזיקה המקומית.
הסדרה נעשתה בשיתוף פעולה עם סלקום tv והמשיכה לעונה שנייה.
"צומת מילר" (2016–2023): קומדיה שיצר אדיר מילר, המבוססת על חייו האישיים והמקצועיים, בסיטואציות שלו כסטנדאפיסט, כבעל וכאבא לילדים.
"כפולים" (2015–2023): מותחן ריגול בן שלוש עונות בכיכובם של מיקי לאון ואנחל בונני.
"להיות איתה" (2014–2021) : קומדיה רומנטית שיצר אסי עזר בכיכובם של רותם סלע ואביב אלוש.
במרכז הסדרה עומד אופה מבת ים שמתאהב בדוגמנית מצליחה ובתו של טייקון.
"מה שבע" (2021): סדרת קומדיה בהשתתפותם של ישראל קטורזה ומיה דגן המבוססת על חייו האישיים של ישראל קטורזה עם שבעת ילדיו.
"פשע לא מאורגן" (2022): סדרת קומדיה המורכבת ממערכוני פשע.
הסדרה העוקבת אחרי פושעים מזווית סאטירית וקומית.
"סברי מרנן" (2011–2025): סדרה קומית שיצרו רובי דואניאס ויניב פולישוק העוקבת אחרי ארוחות שישי ושבת של משפחת רוזן ומשפחת חסון.
"אף אחד לא עוזב את פאלו אלטו (2024): סדרת דרמה בכיכובה של מגי אזרזר.
הסדרה שודרה לראשונה ב-19 במאי 2024 וכללה שבעה פרקים.
"החיים הם תקופה קשה" (2024): סדרה קומית המבוססת על ספרו רב המכר של חנוך דאום.
דאון משחק בסדרה בתור עצמו, עם שחקנים שונים.
"אור ראשון" (2025): סדרת דרמה תקופתית המספרת על סיפורם של 4 לוחמים ואנשים באירועי ה-7 באוקטובר 2023, בטבח שבעה באוקטובר.
"נוטוק" (2025): סדרת דרמה על גלגול נשמות בעדה הדרוזית.
"רצח בים המלח" (2025–2026): סדרה מסוג דרמה בלשית העוקבת אחרי חקירת רצח במלון בים המלח.
"לא נפסיק לשיר" (2002-2003; 2020): שעשועון טלוויזיוני מוזיקלי בהנחיית אסי עזר ורותם סלע, ששודר בעבר בערוץ 2 בהנחיית צביקה הדר והיווה את האב-טיפוס לתוכנית "כוכב נולד".
"2025" (2019): תוכנית ריאליטי בהגשת ארז טל וקורין גדעון, בה 12 תושבים נכנסים לעיר עתידנית ומתנהלים על פי תקציב אישי.
"דייט ראשון" (2017–2018): תוכנית ריאליטי בהנחיית קורין גדעון בה מצולמים שני אנשים בדייט הראשון שלהם (פגישה עיוורת).
"לאהוב את אנה" (2018): תוכנית מציאות תיעודית שבמסגרתה יצאה אנה ארונוב למספר סבבים של דייטים עם גברים שונים, ניתחה את מסקנותיה מהמפגשים עם הגברים יחד עם ד"ר גבריאל בוקובזה, והכירה במסגרתה את בעלה, אייל אלגבי.
"אביב או אייל" (2018): תוכנית מציאות העוסקת בגילוי כישרונות מוזיקליים בהנחיית ארז טל.
הזמרים אביב גפן ואייל גולן הם המנטורים של הנבחרות שלהם בתוכנית, והבוררת היא מירי מסיקה.
"היום בעוד שנה" (2018): תוכנית מציאות תיעודית בהגשת אסי עזר, בה המשתתפים מציבים לעצמם אתגר בו יצטרכו לעמוד תוך שנה אחת.
הצילומים באולפן מתרחשים בהפרש של שנה שלמה.
"כמה רחוק" (2018): תוכנית ריאליטי בהנחיית אילנית לוי, בה שלושה גברים המתגוררים במדינות אחרות, מחפשים אהבה ישראלית.
המתמודדות שנבחרו על ידי הגברים, טסות אל מגוריו של כל אחד מהשלושה – בסוף התוכנית כל אחד מהגברים בוחר את האחת.
"בייק אוף ישראל" (2016–2018): תחרות אפייה בהנחיית פאולה רוזנברג ואיה קרמרמן בעונה הראשונה ובהנחיית קורין גדעון בעונה השנייה.
"בית ספר למוסיקה" (2011–2020): תוכנית כישרונות שירה לילדים.
את העונות הראשונות הנחה צביקה הדר והשתתפו בה בעבר יהורם גאון, קרן פלס, מתי כספי, שרית חדד ורוני דלומי.
בעונה הרביעית, הראל סקעת, מירי מסיקה, משה פרץ ונועה קירל משמשים כמורים, ועידו רוזנבלום מנחה.
"הקינוח המושלם" (2023-2021): ריאליטי אפייה עם קרין גורן, ישראל אהרוני, אסטלה מושקוביץ' בלפר, מיקי שמו והחל מעונה 2 פייר ארמה ואבי ביטון.
"רואים את הקול" (2023): תוכנית מציאות מוזיקלית, בה מופיעים אנשים, בלי שהקהל או השופטים יידעו אם הם זמרים טובים או זייפנים.
בהנחיית ארז טל ובהשתתפות חברי הפאנל עידו רוזנבלום, אילנית לוי, שירי מימון ואבי נוסבאום.
מבחן ההורים הגדול (2023): תוכנית מציאות בה שמונה זוגות הורים עם שיטות חינוך שונות ניצבים מול אתגרים מרתקים, דרמטיים ומרגשים, שיעמידו אותם במבחן ההורים הגדול.
"מונית הכסף" (2007–2024): שעשועון קומי שמתרחש במונית נוסעת בהנחיית עידו רוזנבלום.
"מי רוצה להיות מיליונר?" (2020–2021): שעשועון טריוויה ששודר במקור בזכיינית רשת ובערוץ עשר בהנחיית ארז טל.
"כוכבים בריבוע" (2025): שעשועון טריוויה ששודר במקור בזכיינית בהנחיית עידו רוזנבלום.
"אודטה" (2019): תוכנית בוקר ואירוח בהגשת אודטה שוורץ, העוסקת במשפחה, הורות, ילדים ואופנה.
"לילה חם עם אופירה וברקוביץ'" (2018): תוכנית לייט נייט בהגשת אופירה אסייג ואייל ברקוביץ', ששודרה בתקופת מונדיאל 2018.
"אופירה וברקוביץ'" (2017–2023): היא תוכנית אירוח וראיונות טלוויזיונית שבועית בהנחייתם של אופירה אסייג ואייל ברקוביץ' ששודרה בימי שישי.
התוכנית סיימה את דרכה לאחר פרוץ סכסוך בין המגישים ועזיבתו של אייל ברקוביץ' את הזכיינית.
"פאולה וליאון" (2014–2023): תוכנית בוקר ששודרה מדי יום חול החל מהשעה 9:00, אחרי "חדשות הבוקר", בהגשתם של פאולה רוזנברג וליאון רוזנברג.
עוסקת בנושאי בריאות וסגנון חיים.
"השבוע בערבית" (2015–2023): מגזין אקטואליה שבועי בערבית ששודרה מדי שבת החל מהשעה 08:30, בהגשת פוראת נסאר.
"מהדורה ראשונה" (עברה מערוץ 2) (2017–2023): מגזין אקטואליה יומי בהגשת מגישיה ופרשניה.
"תוכנית חיסכון" (עברה מערוץ 2) (2017–2025): תוכנית צרכנות וכלכלה בהגשת קרן מרציאנו וגדעון אוקו לסירוגין.
"חי בלילה" (2013–2023) תוכנית לייט נייט יומית המסקרת את האירועים שקרו במהלך היום, עם דגש על נקודת מבט של הרשתות החברתיות.
"נקסט" (2018–2023): תוכנית לילית שעסקה בהשפעות החדשנות והטכנולוגיה על החברה האנושית מזוויות רבות.
"מה הלוז?" (2019–2023): מגזין תרבות העוסק בהמלצות לסרטים, הופעות, פסטיבלים, הצגות ובילויים לכל המשפחה.
בהנחיית אבי קורניק ומעיין אדם.
"מסיבת עיתונאים" (2023): תוכנית אקטואליה העוסקת באירועי השבוע בהגשת עינב גלילי ובהשתתפות עיתונאים ופרשנים מובילים.
"ארז ואברי" (2023–2024): תוכנית אקטואליה לילית בהגשת ארז טל ואברי גלעד.
שודרה בעקבות מלחמת חרבות ברזל.
"יצאת צדיק" (2004–2023): תוכנית תחקיר המחפשת רמאים בשוקי עבודה שונים.
מנחה התוכנית בשש העונות הראשונות היה חיים הכט והחל מהעונה השביעית המנחה הוא חיים אתגר.
"בין אריזונה לנס ציונה" (2018): מיני סדרה בת 3 פרקים המשווה בין החיים באמריקה לבין החיים בישראל.
"בגובה העיניים" (2016-2022): תוכנית תעודה בהנחיית גלית גוטמן.
"אנשים" (2011–2023): תוכנית מגזין ותעודה בהנחיית נסלי ברדה.
"המתמחים (2022-2016) : סדרה דוקומנטרית על מתמחים בבית חולים המראים בעיות של מטופלים.
"גיבורים" (2023): תוכנית דוקומנטרית בהגשת נסלי ברדה, העוקבת אחרי סיפורי גבורה מהשבעה באוקטובר.
"לוחמים" (2024): מיני-סדרת תחקירים וראיונות.
פרויקט של קשת אשר שודר מ-29 בספטמבר 2024 ועתידה לכלול שבעה פרקים בני שעה כל אחד, ובכל פרק יש חייל או חיילת אחדים (סדירים או במילואים) ומספרים על איך לחמו במלחמת חרבות ברזל.
המיני-סדרה היא סוג של המשך לסדרה "גיבורים" משנת 2023.
קשת כף הרגל היא הצורה הנפוצה והבריאה של סוליית כף הרגל האנושית, שנראית כקשת.
הסוליה מקבלת את צורה זו על ידי עצמות המסרק ועצמות שורש הרגל, נתמכת ברצועות ובגידים, ומאפשרת לכף הרגל להחזיק את משקל הגוף בתנוחה זקופה בצורה אופטימלית.
כף רגל שאינה בצורת קשת, אלא היא שטוחה נחשבת לבעיה רפואית הנקראת "פלטפוס".
ניתן לחלק את אורך כף הרגל לשני סוגי קשתות: קשת מדיאלית וקשת לטראלית.
הקשת המדיאלית, או הקשת הפנימית, מורכבת מעצם הקלקנאוס, מעצם הטאלוס ומעצם הנביקולר.
היא נחשבת לקשת רכה וגמישה, בעלת יכולת התאמה למשטחים.
לקשת המדיאלית תפקיד חשוב בשלב הבלימה במהלך השלב הראשון של הדריכה, וגמישותה מאפשרת לכף הרגל לשמש כבולם זעזועים בשלב זה.
הקשת המדיאלית המשמשת כבולם זעזועים בשלב הדריכה הראשון, סופגת את האנרגיה, נמתחת, ובשלב הדריכה הסופי (שלב ההאצה) מנצלת אנרגיה זו ליצירת תאוצה, ולניצול אנרגטי יעיל של כף הרגל במחזור ההליכה.
לקשת המדיאלית גם תפקיד חשוב בהתאמה למשטחים, גמישותה הרבה בעיקר בסוף שלב של הדריכה הראשונית, מאפשרת לכף הרגל התאמה למגוון רחב של משטחי דריכה ואחיזה בהם.
הקשת הלטראלית או הקשת החיצונית, מורכבת מהעצמות: קלקנאוס, טאלוס, קובואיד ושתי עצמות המטטרסוס החיצוניות.
היא נחשבת לקשת קשיחה מאוד ויציבה.
לקשת החיצונית, בשל קשיחותה, תפקיד חשוב בהעברת הכח לקדמת הקרסול, בשלב הדריכה הסופי, משמשת כמנוף ארוך, המעביר את המומנטים לקדמת כף הרגל.
קשת המשאלות היא עמותה שמטרתה להגשים משאלות של חולים, בכל הגילאים, המתמודדים עם מחלות קשות או מרותקים למיטותיהם.
בנוסף, העמותה מקדמת מודעות וחינוך לטיפול תמיכה פליאטיבי (הקלה פיזית ונפשית) בחולים סופניים.
כל משאלה מתוכננת בקפידה בתיאום עם הצוות הרפואי המטפל ובשיתוף מתנדבי העמותה.
ביצוע המשאלות נעשה באמצעות רכב ייעודי, בהתאם למצב הרפואי, ללא עלות לחולה או למשפחה.
במידה והחולה הוא ילד, ניתן גם להשתמש באמבולנס ליצנים המיועד להסיע ילדים המקבלים טיפולים רפואיים אינטנסיביים, לאתרים ואירועים לפי משאלתם.
הנסיעה באמבולנס הליצנים היא בליווי ליצנים רפואיים מקצועיים מעמותת רופאי חלום ובלווי צוות רפואי במידת הצורך.
העמותה הוקמה בספטמבר 2012. הרעיון להקמת העמותה 'יובא' לישראל מהולנד על ידי יעל גרא, הולנדית במקור שהקימה את ביתה בישראל.
בהולנד הוקמה עמותת "Stichting Ambulance Wens" שמטרתה למלא משאלות לחולים סופניים.
העמותה בהולנד החלה את עבודתה כשברשותה אמבולנס אחד.
כיום לעמותה מעל 6 אמבולנסים שפועלים כל ימות השנה.
בישראל המודעות הנמוכה ל'סוף טוב' בחיי החולה וקיומו של טיפול פלאטיבי אינם מעודדים הוצאת חולים למילוי משאלות אחרונות ולפיכך שמה לה העמותה למטרה לקדם את המודעות לנושא.
כמעט כל ממחזור הפעילות מוקדש למילוי משאלות וביצוע פעולות לקידום מטרות העמותה, ומופעלת על ידי מתנדבים בלבד.
קשת האיחוד (בקוריאנית: 조국통일3대헌장기념탑; השם הרשמי: האנדרטה לזכר מזכר שלוש הנקודות לאיחוד הלאומי) הייתה מונומנט בצורת קשת הממוקמת מדרום לפיונגיאנג, בירת קוריאה הצפונית.
המונומנט הושק במהלך חודש אוגוסט 2001, על מנת להנציח את יוזמת שלוש הנקודות של המנהיג העליון של קוריאה הצפונית, קים איל-סונג, שנועדה לקדם לכאורה את השאיפה לאיחוד קוריאה.
המונומנט התנוסס לאורך 61.5 מטר, ולגובה 30 מטר, ונבנה מעל לכביש האיחוד המוביל מפיונגיאנג לאזור המפורז הקוריאני.
הקשת הורכבה משני פסלי נשים בלבוש מסורתי קוריאני, אשר מסמלות את קוריאה הצפונית וקוריאה הדרומית בהתאמה, ואת חתירתן לאחדות.
שתי הנשים נשענות קדימה ומחזיקות במשותף בכדור עליו חרוטה מפת חצי האי הקוריאני כולו.
על גבי יסודות הקשת חרוטים מסרים של תמיכה בשלום ובאיחוד מחדש של חצי האי הקוריאני, אשר נמסרו מטעם אנשים, ארגונים ומדינות שונות ברחבי העולם.
התכנון המקורי למונומנט היה עמוד יחיד בגובה 55 מטר המתפצל לשלושה ענפים, המסמלים את קוריאה הצפונית, קוריאה הדרומית, והפזורה הקוריאנית בחו"ל.
בינואר 2024, מנהיג קוריאה הצפונית קים ג'ונג-און קרא להרוס את המונומנט לאחר שנטש את ההצעה לאיחוד קוריאה והכריז על סופה של המדיניות הזו.
ב־15 בינואר 2024, בנאום שנשא קים גונג'-און באספת העם העליונה, כינה המנהיג את המונומנט "כאב עין" ואת קוריאה הדרומית כינה "אויב ראשי בלתי משתנה".
האנדרטה נהרסה, לפי תצלומי לוויין, בין ה־19 ל־23 בינואר 2024.
קשת A* הוא המיקום ממנו יוצא שידור רדיו חזק ומרוכז במיוחד במרכז גלקסיית שביל החלב בשל חור שחור שנמצא שם.
ב-16 באוקטובר 2002, צוות בינלאומי בראשות ריינהרד גנצל ממכון מקס פלאנק דיווח לראשונה על תצפית בה עקבו אחר תנועת הכוכב S2 שנמצא בקרבת קשת A* במשך קרוב לעשר שנים.
מבדיקת מסלול ההקפה עולה שהמסה של קשת A* היא כ-3.7 מיליון מסות שמש ברדיוס שאינו עולה על 6.25 שעות אור, או כ-4.2 מיליארד קילומטרים.
לשם השוואה, פלוטו מקיף את השמש ברדיוס של 5.51 שעות אור או כ-3.7 מיליארד קילומטרים.
הערכות כיום הן שמסת החור השחור הן בטווח של כ-4 מיליון עד 4.3 מיליון מסות שמש.
ראיות אלו תומכות בכך שקשת A* הוא חור שחור על-מסיבי, כמו אלה הקיימים במרכזים של רוב הגלקסיות.
ב-2020 זכה גנצל, יחד עם עמיתתו אנדריאה גז, בפרס נובל לפיזיקה על מחקרם, שחיזק את עובדת קיומו של החור השחור.
תצפיות אלה מצביעות בדרך עקיפה על קיומו חור שחור במקום.
שיטה ישירה יותר וחדשנית לתצפית בחורים שחורים, שימשה לתצפית אחר החור השחור העל מסיבי M87* שבמרכז הגלקסיה M87. ב-10 באפריל 2019 פרסמו מדענים מקבוצת תיעוד של החור השחור, באמצעות שימוש במערך של שמונה טלסקופי רדיו שהיו פזורים במספר מקומות על פני כדור הארץ.
לצורך עיבוד המידע, נדרש תזמון מדויק ביותר ביניהם אשר הושג באמצעות שעונים אטומיים.
אף החור השחור קשת A* צולם בשיטה זו, ותמונתו פורסמה לראשונה בפומבי ב-12 במאי 2022. בשונה מתמונתו של החור השחור M87*, תמונתו של קשת A* כוללת הרבה יותר אור בסביבתו של אופק האירועים של החור השחור.
תופעה זו נגרמת שכן בהשוואה ל-*M87, קשת A* קטן הרבה יותר, ולפיכך החומר והאור מסתובב סביבו במהירות רבה יותר.
משום כך קשה יותר להבחין בחור השחור עצמו, הנמצא בתוך האור הסובב אותו.
רדיוס התמונה שצולמה קרוב לזה שבו מקיף כוכב חמה את השמש.
מכ"ם קשת (בצבא ארצות הברית נקרא AN/PPS-5 Ground Surveillance Radar) הוא מכ"ם קרקעי נייד, תוצרת ארצות הברית, שנועד לעקוב אחר תנועת כוחות אויב בלילה ובתנאים של ראות לקויה.
הקשת הייתה בשימוש צה"ל במשך כ-35 שנים והופעלה בעיקר על ידי חיילות לאורך קו העימות וגבולות המדינה.
פיתוח המכ"ם החל בשנת 1962, על ידי חברת AIL, שזכתה במכרז של צבא ארצות הברית לפיתוח דור חדש של מכ"ם קרקעי, מול שני דגמים מתחרים, PPS-10 של חברת ג'נרל דיינמיקס ו-PPS-9 של חברת RCA, שלא נכנסו לייצור.
הוא נועד להחליף את הדגם הקודם PPS-4, שפותח בשנת 1955 והיה בייצור סדרתי החל מ-1959, שטווח הגילוי היעיל שלו הוא היה רק 5.5 ק"מ.
בנוסף לצבא ארצות הברית השתתפו בתוכנית הפיתוח נציגי חיל הנחתים של ארצות הברית והמרכז לחקר התעופה בניו יורק.
בשנת 1962 נחתם חוזה עם AIL לייצור חמישה אבות טיפוס של ה-PPS-5. הבדיקות נמשכו בשנים 1963–1966, בתנאי שטח שונים ותחת השפעת גורמי אקלים שונים.
הדגמים הראשונים נבנו על בסיס אלקטרוניקה של שפופרת קרן קתודית.
בינואר 1964 החלו להשתמש באלקטרוניקה מבוססת על טרנזיסטורים.
המבחנים הצבאיים הצליחו וכתוצאה מאלה הוחלט להתחיל בייצור המוני של המכ"ם.
ביולי 1966 נחתם חוזה ראשוני, בשווי של יותר מ-4 מיליון דולר, עם AIL לרכישת 120 יחידות PPS-5 וחלפים.
ה-PPS-5 היה אמין יותר בתנאי שטח מדורות קודמים של מכ"מים קרקעיים, עם שיעורי כישלונות ותקלות נמוכים יותר בתנאי פעולה דומים, חסכוני מבחינת צריכת אנרגיה וכמעט ללא רעש, מה שהיה חשוב במיוחד בתנאי הלחימה בווייטנאם, בהם כל צליל ששמע האויב בלילה יכול היה להסגיר את מיקום המפעיל.
לאותה מטרה הקשת הייתה מצוידת במסוף מפעיל חיצוני, כך שבמקרה של גילוי וירי על עמדת האנטנה, המפעיל יכול להיות מוסתר במרחק מה ממנה.
הקשת הראתה יעילות נמוכה למלחמה בג'ונגל, בו צמחייה צפופה, אך הייתה אמינה בשדות אורז פתוחים, ופעלה תוך סינון אוטומטי של רעשי רקע טבעיים.
פרמטר נוסף שהשפיע משמעותית על טווח הגילוי היה מהירות הרוח מעל פני האדמה, מה שהגדיל את ההשפעה של רעש טבעי, אך אפילו עם מהירות רוח שעלתה על 30 קמ"ש, ניתן היה להבחין בין יעד נע לבין גילויים שגוים, כלומר אותות המשתקפים מעצים, שיחים ופריטי שטח אחרים.
הקשת מבוססת על השימוש בקיזוז תדרים של אפקט דופלר לגילוי יעדים נעים.
אות המיקרוגל בתדר שבין 16 ל-16.5 ג'יגה-הרץ המשודרת על ידי אנטנת המכ"ם הכיוונית לעבר עצם כלשהו מוחזרת עם הסטת תדר ביחס לתדר המשודר ומחוון היעד הנע מאפשר לסנן ביעילות את ההפרעות מאובייקטים נייחים, ומציג למפעיל על המסך את האובייקט הנע רק בגזרה מסוימת.
סריקת אזימוט מבוצעת על ידי סיבוב של אנטנה פרבולית.
מכ"ם ה"קשת" שולח אות אלקטרומגנטי וקולט החזר מן המטרה הנעה.
בשל התנועה של המטרה נוצר הפרש בין תדר האות המשודר לבין תדר ההד הנקלט מהמטרה הנעה, אשר מתורגם לצליל.
הצליל לא רק מעיד על נוכחות העצם הנע בגזרה, אלא על פי סוג הצליל, "קשתים" מקצועיים יכולים לזהות את סוג המטרה ולהבדיל בין אדם בודד, קבוצת אנשים, רכב קל או נגמ"ש נוסע, או סתם חיית בר שנעה בשטח.
הקשת מסוגלת לגלות, בקו ראייה, אדם מהלך במרחק של עד 5 ק"מ וכלי רכב וקבוצת אנשים במרחק של עד 10 ק"מ, ביום או בלילה.
המערכת הייתה מיועדת במקור לשימוש על ידי יחידות חי"ר בחזית הלחימה.
המכ"ם נבנה במארז קשיח העמיד במים לעמידות בתנאי שטח קשים, שניתן לנשיאה על ידי שניים או שלושה לוחמים, או להתקנה על כלי רכב.
הקשת כוללת שתי יחידות, יחידת משדר/מקלט על חצובה, שעליה גם מורכבת האנטנה השוקלת כ-25 קילוגרם, ויחידת השליטה שהיא תיבה הכוללת מסך בקרה ומתגי תפעול במשקל 21 קילוגרם.
איתור וזיהוי היעדים מתבצע באמצעות שמע (אוזניות או רמקול) ותצוגת המסך.
הצליל החוזר מן המטרה אפשר למפעיל מנוסה לזהות האם מדובר בבעל חיים או באדם, באדם בודד או בקבוצת אנשים, ברכב קל או ברכב כבד.
שתי היחידות מחוברת זו לזו באמצעות כבל באורך עד כ-50 מטר כך שיחידת המשדר/מקלט/אנטנה יכולה להיות ממוקמת במרחק מה מהמפעילים.
מקור הכוח היה סוללות אבץ-פחמן נטענות 24 וולט או מצבר רכב.
על הצג מופיע פס שסורק את הגזרה הלוך ושוב בצורה אוטומטית, וכאשר המפעיל מזהה מטרה על הצג הוא עוצר את הסריקה, מעביר את המערכת למצב עקיבה ו"ננעל" על המטרה באופן ידני, בעזרת פקדי שליטה (גלגליות שמוקמו בצדי הצג), ומדווח לכוחות בגזרה על זיהוי מטרה.
דיוק הטווח של ה"קשת" נע סביב עשרים מטר לערך ואילו הדיוק הזוויתי הוא כחצי מעלה.
בצה"ל הופעלה הקשת על ידי שני חיילים, אחד שתפעל את יחידת השליטה, והשני שסימן את נקודת הזיהוי, על מפת "קשת" (מפה בקנה מידה 1:20,000) עם סרגל טווחים שאפשר מעקב אחר מסלול המטרה והכוונת כוח למגע עמה.
בסך הכל מנה הצוות בכל משמרת 3 או 4 אנשים שהתחלפו מדי פעם ביניהם לשמור על רעננות מול הצג.
כדי להתגבר על הבעיה של הבחנה על הצג בין כוח צה"ל לבין המסתננים.
לדוגמה, במקרים בהם כוח מרדף יצא לסיור וחיפוש המחבל המסתנן ועל צג המחשב הופיעו שתי נקודות.
ביקש המפעיל מכוח המרדף לנפנף באנטנה, דבר שיצר צליל ספציפי במכ"ם וכך ניתן היה להבדיל בין כוח צה"ל לבין האויב.
לאחר זיהוי כוח הסיור, המפעיל מיקם אותו ואת המטרה על המפה וחישב את האזימוט והמרחק של הכוח מן המטרה.
במשך השנים בחיל הקשר בוצעו במכ"ם שיפורים שונים, שהמרכזי בהם, בסוף שנות ה-90 של המאה ה-20, היה החלפת תצוגת האזימוט והטווח של המכ"ם במחשב נייד, עם תצוגה על מפה, ושיפור מנגנון ההיגוי של האנטנה על ידי הוספת מנוע הגבהה/הנמכה.
: צבא ארצות הברית, חיל הנחתים של ארצות הברית, חיל האוויר של ארצות הברית.
ה"קשת" (AN/PPS-5) נכסה לשירות בזמן מלחמת וייטנאם ושימשה להגנה על מחנות צבא ושדות תעופה.
כוחות נאט"ו השתמשו ב"קשת" בזמן המלחמה הקרה באירופה לאורך הגבול עם ברית ורשה.
ה"קשת" נפרסה בנקודות אסטרטגיות דוגמת נקודת תצפית אלפא () שחלשה על מעבר פולדה (), אזור מישורי בגבול גרמניה המזרחית, שהיה חשש שדרכו ינסו כוחות ברית ורשה לפרוץ למערב אירופה.
(דור שני) - בתחילת שנות השמונים של המאה ה-20 רכשה פקיסטן מספר יחידות מהדור השני של הקשת (AN/PPS-5B).
: מכ"ם (שקיבל בצבא ארצות הברית את הכינוי AN/PPS-5C) הוא הדור השלישי מכ"ם קרקעי נייד ששירת את צבא ארצות הברית.
זהו למעשה מכ"ם שפותח באמצע שנות השמונים של המאה ה-20 לפי דרישת משרד ההגנה הבריטי על ידי חברת Thorn EMI Electronics (כיום חלק מקבוצת תאלס), כתחליף למכ"ם שנכנס לשירות כעשר שנים קודם לכן.
MSTAR נכנסה לשירות בצבא הבריטי בתחילת 1991, מוקדם מהמתוכנן, כדי שתוכל לשמש במלחמת המפרץ.
בשנת 2005 עברה MSTAR תוכנית שדרוג.
: צבא ארצות הברית: MSTAR יוצר ברישיון בארצות הברית על ידי DRS Technologies (כיום חלק מקבוצת לאונרדו) שייצרה כ-1,200 יחידות בעיקר לשימוש צבא ארצות הברית.
המכ"ם הוכנס לשימוש בצה"ל ביולי 1969, בתקופת מלחמת ההתשה בבקעת הירדן, כמענה לצורך לכסות שטחים נרחבים בחיפוש אחרי חוליות של מחבלים שחדרו בלילות לשטחי יהודה ושומרון שממערב לבקעת הירדן, ושמולן פיתח צה"ל את שיטת הלחימה, שזכתה לשם מרדף, במטרה לחסום את החוליות מלהגיע למרכזי אוכלוסייה בשטחים שבשליטת ישראל.
אזור זה של גב הרי יהודה והרי השומרון זכה בעקבות כך לכינוי "ארץ המרדפים".
בנוסף מול גבול מצרים בסיני וגבול סוריה ברמת הגולן החלה מלחמת ההתשה ב-8 במרץ 1969.
המרדפים אחרי המסתננים, במיוחד באזור הבקעה, הובילו לפריסת תצפיתנים רבים בשטח.
השטח שהתצפיתנים היו צריכים לכסות היה עצום ותנאי מזג אוויר כגון ערפל או חול ואבק היקשו עליהם.
בנוסף לכך, בשעות החשיכה, כמעט מחצית מהיממה, הגזרות נשארו בהשגחה מוגבלת וזאת בשל יעילותם המוגבלת של אמצעי ראיית לילה באותם ימים.
בעקבות זאת, נוצרה דרישה לאמצעי טכנולוגי חדש, המאפשר תצפית למרחקים גדולים יותר ויכולת כיסוי שטח נרחב.
אמצעי שלא מושפע מהחשיכה או מתנאי מזג האוויר, שמסוגל לזהות מסתנן, להתריע עליו ולספק את מיקומו המדויק.
הקשת נקלטה על ידי צוות מדור ביטחון שוטף של מקשר"ר (מפקדת קצין קשר ראשי) בראשות רס"ן מיכאל נגל (לימים אל"ם) שערך את הניסויים הראשונים.
המכ"מים הותקנו בראש תיבת קשר קטנה על זחל"ם או על קומנדקר.
תורן אנ-910 אפשר הגבהת האנטנה לגובה של 10 מטר, כדי להקטין את "השטחים המתים" במרחב החיפוש.
הניסויים הראשונים נערכו בסיני לאורך קו בר-לב במטרה שהמכ"ם ישמש כמתקן התרעה על חדירת כוחות קומנדו מצרי שהיו מניחים מארבים לסיורי צה"ל לאורך הקו, יעביר את הידיעה למפקדה או למעוז הקרוב, ויכוון את הכוחות או אש ארטילרית אל המטרה.
חלק מהניסויים הראשונים נערכו בשיתוף פעולה עם סיירת שקד.
לאחר הצלחת הניסויים הוחלט על הקמת מחלקה מיוחדת בגדוד הקשר הארצי (גדוד "אמירים") שהיה אז בפיקוד אל"ם נחום עמינדב מזרחי.
המוכמים הראשונים גויסו מתוך טירוני גולני והצוותים המבצעיים הראשונים נפרסו לאורך קו בר-לב.
ההצלחה המבצעית הראשונה הייתה בינואר 1970, ובה זוהו וחוסלו תשעה אנשי קומנדו מצריים שפשטו לסיני בצפון התעלה.
ההצלחה המבצעית השנייה ארעה במאי 1970, ליד מחנה טסה חוליה של אנשי מודיעין מצרי זוהתה בעת שהחלה לעזוב את השטח הישראלי, שניים מחברי החוליה נהרגו בהתקלות ונתפס מידע מודיעיני שנשאו עימם.
מספר ימים אחר כך, שוב זיהתה הקשת ניסיון חדירה של חיילים מצריים מעבר לתעלה.
לפחות שישה חיילים מצריים נהרגו מאש טנקים וארטילריה שכוונה לעברם.
ההצלחות המבצעיות הביאו להגדלת המחלקה לפלוגה.
צוותים נפרסו גם לאורך בקעת הירדן וברמת הגולן.
בגזרת עמק בית שאן נפרסו הקשתות כדי למנוע ירי קטיושות מצדו השני של הגבול.
בסוף 1970 היו שתי מחלקות, מחלקה א' בת שלושה צוותים בפיקוד הדרום, ומחלקה ב' בת שלושה צוותים שפעלו בפיקוד המרכז ובפיקוד הצפון.
ביולי 1971 הצליחה הקשת לזהות חוליות מחבלים שחדרה לישראל, ירתה קטיושות על פתח תקווה וגרמה להרג שני אזרחים, בעת שניסתה לחמוק חזרה לשטח ירדן, צוות קשת שהיה ממוקם על פסגת הר סרטבה מעל לבקעת הירדן, זיהה את החוליה וכיוון את הכוחות אליה בדיוק רב.
כל ששת חברי החוליה נהרגו.
בשנת 1972 הוזמנו מכשירים נוספים, ובסיני לבדו פעלו 12 צוותים שחלשו על שטח רחב מבלוזה עד ראס סודר.
לקראת מלחמת יום הכיפורים פעלה בסיני פלוגה עם 16 צוותים.
באותן שנים ה"קשת" הייתה מכשיר סודי ולא פורסם עליה שום מידע פומבי.
במלחמת יום הכיפורים שימשה הקשת גם להגנה על חניוני טנקים בשעות הלילה, כדי לאפשר לחיילי השריון מנוחה.
הקשת גם עזרה למניעת מצור נוסף על מעוז בודפסט, לאחר שכוחות חברו עליו בסוף אוקטובר 1973, כאשר המצרים היו מגיעים למרחק 600-500 מטר מהמעוז ובלילות ניסו להקים בחשכה עמדות, כאשר הקשת זיהתה אותם ירה הכוח באופן מיידי.
הקשת סייעה למניעת חדירת כוחות בלילה, וברמת הגולן גם בשעות היום כאשר היה ערפל כבד.
פעולה משמעותית נוספת, בה היה מעורב צוות "קשת", הייתה תפיסה בשבי של 200 חיילי הארמייה המצרית השנייה, לאחר צליחת התעלה.
הצוות שהיה מסופח לכוח שריון ורגלים בצידה המצרי של התעלה, זיהה תנועה של שיירה מהארמייה במרחק קצר וניווט את הכוחות אליה במהירות ובהפתעה.
לאחר מלחמת יום הכיפורים, וכחלק מלקחי המלחמה, הוקם בתחילת שנת 1974 גדוד ה"קשתות", נשר - 414, לאחר שפלוגת הקשתות כבר הייתה גדולה יותר מגדוד הקשר הארצי.
הגדוד עבר למחנה משלו בתוך צריפין, מחנה שקודם לכן שימש כבה"ד 9 (בית הספר לתותחנים) שעבר למחנה שבטה.
גדוד הקשתות היה גדוד עצמאי בתוך זרוע היבשה, בכפיפות ישירה לקצין קשר ראשי והיה מפוזר בגזרות שונות ברחבי הארץ.
בשיאו שירת בגדוד סד"כ של חטיבה.
כ-700 חיילים, 55 צוותים, בשמונה פלוגות.
פלוגות הקשת היו ממוקמות בדרום לבנון (שתי פלוגות, מזרח ומערב), בקעת הירדן, רמת הגולן, הערבה, אילת ובגבול עם מצרים.
בנוסף הייתה לגדוד פלוגת מפקדה ופלוגת הדרכה.
מפקדת הגדוד עסקה בארבעה מישורים: ניהול הגדוד וכוח האדם, בה"ד עצמאי להכשרת צוותים, גוף טכני לתחזוקת המכשירים והפעלה מבצעית.
בשנת 1978, בתקופת מבצע ליטני, פעלו בהצלחה 16 צוותים בלבנון.
עם הנסיגה ב-1979 התייצבו הקשתות על קו הגבול לסיכול פח"ע, שלא חדלו גם אחרי השלמת המבצע.
במלחמת לבנון הראשונה השתלבו שתי פלוגות של צוותי "קשת" עם הכוחות שנכנסו ללבנון, בגזרה המערבית ובגזרה המזרחית.
ה"קשת" סייע במשימות מגוונות, בין השאר מעקב אחרי תנועת הצבא הסורי בגזרה המזרחית, אבטחה של מוצבים בלילות למניעת חדירת כוחות רגלים והגנה על שדות תעופה.
צוות ה"קשת" הצפוני ביותר התמקם בקומה ה-14 של בניין מגורים בביירות.
לאחר הנסיגה לתוך רצועת הביטחון הוצבו צוותי קשת קבועים במוצבי צה"ל שבתוך הרצועה, בין השאר במוצבים עיישייה, ריחן, טייבה, דלעת, והבופור.
במוצבים אלו שירתו צוותי בנים ואילו על קו הגבול של לבנון נפרסו בעיקר צוותי בנות בערך כל חמישה קילומטרים, בשתי פלוגות.
פריסה זו נמשכה כ-15 שנה מ-1985 ועד הנסיגה מלבנון בשנת 2000. באסון המסוקים, ב-4 בפברואר 1997, נהרג סמל ראשון רן ארמן, מפקד צוות קשת שהיה בדרכו למוצב דלעת ברצועת הביטחון.
ברצועת עזה ובגזרת יהודה ושומרון הופעלו הקשתות מתוך בסיסים צבאיים, כאשר צוותים מדלגים על-גבי רכבי אביר שימשו לצורך מארבים ופעילויות נקודתיות בהן לא היה כיסוי שוטף.
לקראת סוף שנות ה-90 של המאה ה-20 הטכנולוגיה של הקשת כבר הייתה מיושנת ולמרות שהוכנסו בה שיפורים טכנולוגיים, היה קשה להשיג לה חלקי חילוף, מאחר שהיצרן האמריקאי הפסיק לייצר אותה שנים רבות לפני כן.
בתחילת המאה ה-21 הוחלף מכ"ם "קשת" במכ"ם "עפרוני" מתוצרת חברת אלתא הישראלית.
עם הקמת חיל האיסוף הקרבי (אז – חיל מודיעין השדה), עבר גדוד ה"קשתות" מחיל הקשר לחיל זה.
בהמשך שונתה תורת הלחימה ועם השיפור באמצעים הטכנולוגיים, כבר לא היה צורך לפרוס צוותים רבים לאורך גבולות המדינה.
שורה של אמצעי תצפית מודרניים מופעלים מרחוק מתוך מפקדה אחת בכל גזרה.
האמצעים ממוחשבים כך שאין צורך במיפוי ידני של הזיהוי, ואין צורך במפעיל שיזהה את סוג המטרה.
גדוד "נשר" בחיל האיסוף הקרבי אחראי על אמצעי תצפית שונים בגבול רצועת עזה ואין לו קשר לגדוד "נשר", גדוד ה"קשתות" המקורי שפעל בחיל הקשר.
בשנת 1976 שולבו בגדוד ה"קשתות" חיילות בתפקיד מוכ"מות, בהצלחה רבה.
החיילות שרתו בעמדות נייחות שהוקמו בנקודות שונות לאורך הגבולות, כשהמכ"ם עצמו ממוקם על גג מבנה או מגדל ועמדת השליטה בדרך כלל הייתה בתוך מבנה, תחילה לאורך בקעת הירדן, בהמשך ברמת הגולן, לאורך גבול לבנון ובערבה.
בהדרגה החליפו צוותי הבנות את צוותי הבנים, לאחר שרוב הצוותים הפכו נייחים והשתלבו במערך הביטחון השוטף לאורך גבולות המדינה.
צוותי הבנים שנותרו שירתו כצוותים ניידים על גבי זחל"מים ואחר כך גם על נגמ"שים.
כך שהגדוד היה גדוד מעורב, מוכמים ומוכמות אשר סייעו לכוחות הסיור בשטח.
ההדרכה והאימונים התבצעו במשותף וחיילות השתלבו גם בתפקידי פיקוד, החל ממפקדות צוותים ופלוגות ועד תפקידי מפקדה והדרכה.
בשנת 1982, לאחר הנסיגה מסיני בעקבות הסכם השלום בין ישראל למצרים, נפרסו צוותים של חיילות שהפעילו "קשתות" לאורך גבול ישראל-מצרים ורצועת עזה, ברפיח ים, כרם שלום, קיבוץ סופה, מושב יבול, פתחת ניצנה והר חריף.
תפקידם היה לזהות ניסיונות חדירה לתוך שטח ישראל, בתקופה שעוד לא הוקמה באזור גדר מערכת בגבול מצרים או גדר המערכת סביב רצועת עזה.
בערבה נפרסו צוותי חיילות ליד אילת, בקיבוץ אליפז, יטבתה, לוטן, עין יהב (מוצב חופירה), יהל, חצבה ונאות הכיכר.
בבקעת הירדן, במבנה המלון הנטוש בחוף לידו בצפון ים המלח (המכונה "הילטון"), במושבים ארגמן, נעמה, יפית, שדמות מחולה ובקיבוץ גלגל.
גם לאורך קו העימות בגבול לבנון נפרסו צוותי חיילות.
בגבול לבנון כיסו הצוותים את כל הקו באורך מלא, צוות כל חמישה קילומטרים בערך, לעומת גבולות אחרים בהם הצוותים נפרסו בעיקר סביב יישובים או בנקודת רגישות לאורך הגבול.
אשרת בכר, האישה הראשונה בצה"ל שמונתה לתפקיד מפקדת גדוד קרבי, החלה את הקריירה הצבאית שלה בגדוד הקשתות.
קשת אינטרנשיונל (ראשי תיבות באנגלית: KI) היא הזרוע הבין-לאומית של שידורי קשת, העוסקת במכירת והפקת תכנים מחוץ לישראל.
הוקמה בשנת 2012 והחל מינואר 2023 עומדת בראשה המנכ"לית קרן שחר.
החברה מדורגת כאחת מ-3 ספקיות התוכן הבין-לאומיות הזרות הגדולות לשוק האמריקאי, ובין 10 חברות ההפצה לטלוויזיה המובילות בעולם.
בשנת 2011, החלה קשת לפעול בעולם.
באוקטובר 2011, סדרת הדרמה זוכת פרסי גלובוס הזהב והאמי "הומלנד" (במקור: "חטופים" של קשת), הושקה בארצות הברית ברשת הכבלים Showtime והמשיכה ל-7 עונות.
שר הכלכלה והתעשייה לשנת 2012, שלום שמחון, בירך את קשת על זכייתה של "הומלנד" באמי ואמר כי "הזכייה מהווה הישג חשוב לתעשיית הטלוויזיה הישראלית והוכחה כי לישראל יש מה להציע גם בתחום הזה".
בדצמבר 2019, New York Times בחר במקום הראשון ברשימת הסדרות הבין-לאומיות של העשור את "חטופים" של קשת בגרסתה המקורית בעברית.
משנת 2015, קשת איטרנשיונל מפעילה בלוס אנג'לס את Keshet Studios, אולפנים הפועלים בשיתוף פעולה עם רשתות שידור אמריקאיות.
בשנת 2016, זכתה קשת באות לשכת המסחר ישראל-ארצות הברית, במעמד נשיא המדינה, ראובן ריבלין ושגריר ארצות הברית בישראל, דן שפירו.
בנימוקי הלשכה להענקת האות לקשת נאמר כי "קשת זכתה בשל פריצת הדרך התרבותית ושבירת תקרת הזכוכית במכירת תוכניות ומיזמים טלוויזיוניים ישראליים לשוק הבין-לאומי בכלל והאמריקאי בפרט".
באותה שנה, פורסם כי קשת ו-HBO יפיקו יחד סדרה.
באוגוסט 2019 היא עלתה לשידור בפלטפורמות HBO בישראל ובעולם תחת השם "הנערים".
ב-29 באפריל 2020, זכתה "הנערים" בפרס הדרמה הטובה ביותר וב-13 פרסים נוספים בטקס פרסי האקדמיה הישראלית לטלוויזיה.
בינואר 2020, פורסם כי קשת סטודיוס עובדת על שלושה פרויקטים חדשים: תפיק פיילוט לסדרה עבור NBC, תפתח דרמה עם זוכי האוסקר גיא נתיב וג'יימי ריי ניומן, וכן תפתח יחד עם HBO דרמה המתבססת על רב המכר "השכם להורגו" של רונן ברגמן, אליה מצטרף ככותב ובמאי יובל אדלר.
קשת מכרה שורת סדרות מקור ישראליות שלה לגופי שידור אמריקאים, מהן הופקו רימייקים (גרסאות מקומיות), כמו "להיות איתה" ברשת ABC ו"סברי מרנן" ברשת TBS.
בפברואר 2020, חודש הסכם התוכן בין קשת סטודיוס לענקית האמריקאית יוניברסל טלויז'ן זו הפעם השלישית ברציפות.
בגזרת בריטניה, בשנת 2012, פתחה קשת את Keshet UK, שלוחתה הבריטית בלונדון.
בשנת 2014, רשת BBC הבריטית רכשה את הסדרה "פלפלים צהובים" של קשת לעיבוד מקומי, ושידרה אותה במשך 3 עונות.
בין ההצלחות הישראליות הבולטות הנוספות של החברה בבריטניה: בשנת 2016, הסדרות "להיות איתה" של קשת ו"ג'וני ואבירי הגליל" של yes שמופצת על ידי קשת, נמכרו בגרסתן המקורית בעברית לשירות ה-VOD של ערוץ 4, והגרסה הבריטית (רימייק) ל"מסודרים" ששודרה באותה שנה ב-Channel 4, נמכרה לנטפליקס העולמית.
בשנת 2018 רכשה קשת את מניות הרוב בקבוצת המדיה הבריטית Greenbird.
בספטמבר 2019 פורסם כי הדרמה "משפטה של כריסטין קילר" אשר הופקה עבור BBC ONE הבריטי בהשקעת קרן השקעות של קשת, תוצג בפסטיבל MIPCOM.
כחלק מפעילותה בגרמניה, בשנת 2017 רכשה קשת אינטרנשיונל את חברת ההפקה הגרמנית Tresor TV והפכה אותה לשלוחת החברה בגרמניה.
בתחום הקולנוע, מפעילה קשת אינטרנשיונל חטיבת קולנוע, בראשה עומדות עדי עזרוני ומנדי תגר (מנדי תג'ר-ברוקי).
סרטה הראשון של קשת אינטרנשיונל באורך מלא, The Sound of Silence, נרכש על ידי חברת סוני לפני הפרמיירה שלו בפסטיבל הסרטים סאנדנס בשנת 2019. סרטה השני, "Save Yourselves!", נבחר גם הוא לפסטיבל סאנדאנס 2020.
ב-25 בדצמבר 2019 פורסם כי קשת אינטרנשיונל וחברת ההפקה של גל גדות ובעלה ירון ורסנו חוברות על מנת להפיק סרט בארצות הברית לספר "גדר חיה" מאת דורית רביניאן, המתאר רומן בין גבר פלסטיני-מוסלמי לאישה יהודייה-ישראלית.
באתר סרוגים נטען "כי מלבד בעיית ההתבוללות, בספר מוצגים חיילי צה"ל כפושעי מלחמה סאדיסטים שמושווים לחמאס וכינויה של מדינת ישראל כ"כיבוש".
בנוסף להפצת תכניה של קשת הישראלית, קשת אינטרנשיונל גם מוכרת תכנים של חברות תוכן אחרות, ישראליות וזרות; מפתחת ומפיקה גרסאות מקומיות לפורמטים טלוויזיוניים; ומפתחת ומפיקה סדרות של יוצרים ישראלים מחוץ לישראל.
כך למשל, בפברואר 2021 פורסם על קו פרודוקציה ראשונה מסוגה של קשת אינטרנשיונל, נטפליקס העולמית והערוץ הבלגי VRT; יובל יפת ורותם שמיר, יוצרי "השוטרים", בדרמת פשע בין-לאומית חדשה בשם "יהלומים".
מנכ"ל קשת, אבי ניר, יזם ופתח את הכנס הבין-לאומי השנתי של קשת לחדשנות בטלוויזיה, INTV, אשר נערך בירושלים מאז שנת 2012. בכנס בן היומיים משתתפים מדי שנה בכירי תעשיית התוכן, הבידור, החדשנות והטלוויזיה הבין-לאומית ועוסקים במגמות המובילות בעתידה של תעשיית התוכן העולמית.
הכנס נערך שש פעמים, כאשר האחרון נערך במרץ 2019.
במסגרת הכנס, נפגשו האורחים הבין-לאומיים עם נשיא המדינה לשעבר שמעון פרס ועם נשיא המדינה ראובן ריבלין, וכן נערכו אירועי בכורה עולמיים לסדרות ישראליות בין-לאומיות כמו "דיג" ו"אוטונומיות".
בין תוכניות קשת הישראליות שנמכרו והופצו בעולם על ידי קשת אינטרנשיונל:
חטופים (Homeland/PoW) – משנת 2011 משודרת הסדרה ברימייק האמריקאי "הומלנד" ברשת Showtime האמריקאית שזכתה בפרסי גלובוס הזהב ואמי.
בדצמבר 2019, הניו יורק טיימס בחר במקום הראשון ברשימת הסדרות הבין-לאומיות הטובות של העשור את "חטופים" בגרסתה המקורית בעברית.
הנערים (Our Boys) – הפקה משותפת של קשת ו-HBO שהייתה לסדרה הראשונה דוברת העברית וערבית של HBO.
נמכרה ושודרה בשנת 2019 בישראל בפלטפורמות yes, HOT, סלקום TV ופרטנר TV, וכן בערוצי HBO בארצות הברית, אירופה ואמריקה הלטינית.
נמכרה לשידור גם בערוץ CANAL+ הצרפתי.
זוכת פרס הדרמה הטובה ביותר ו-13 פרסים נוספים מהאקדמיה הישראלית לטלוויזיה.
להיות איתה (The Baker and the Beauty) – בשנת 2017 נמכרה בגרסתה המקורית בעברית לאמזון להפצה בכ-200 טריטוריות, וכן שודרה כך באנגליה בשירות ה-VOD של Channel 4. בשנת 2018 עלתה בנטפליקס בישראל.
בשבילה גיבורים עפים (When Heroes Fly/Echo 3) – הדרמה הנצפית בישראל ב-2018 זכתה טרם שידורה בפרס הסדרה הטובה ביותר בפסטיבל קאן.
נמכרה לנטפליקס העולמית וזמינה מתחילת 2019 ל-139 מיליון מנויי הפלטפורמה בגרסתה המקורית בעברית.
ביולי 2020 פורסם כי "בשבילה גיבורים עפים" נמכרה לאפל TV+ לרימייק בין-לאומי שיופק על ידי קשת אינטרנשיונל.
כפולים (False Flag/Suspicion) – עונתה הראשונה של הדרמה שהייתה לנצפית בתולדות הטלוויזיה בישראל נמכרה טרם שידורה לרשת FOX לשידור בכ-120 מדינות, ושודרה בהן בגרסתה המקורית בעברית.
בבריטניה, שודרה מול "משחקי הכס" וזכתה לשבחי המבקרים.
כמו כן, נמכרה ל-CANNAL+ הצרפתי ולפלטפורמת הסטרימינג הולו, וכן הוזמנה לאדפטציה ברוסית עבור הערוץ NTV.
שתי העונות הוקרנו בפסטיבל ברלין, וכן זכתה "כפולים" בפרס בחירת הקהל בפסטיבל סיריס מאניה הצרפתי.
העונה השנייה נמכרה גם היא ל-FOX ומשודרת בערוציה הבין-לאומיים.
בשנת 2019, נמכרה הסדרה על ידי קשת אינטרנשיונל ל"אפל" העולמית לרימייק בין-לאומי.
במרץ 2020, פורסם כי אומה תורמן, השחקנית זוכת פרס גלובוס הזהב ("ספרות זולה", "קיל ביל") לוהקה לתפקיד הראשי ברימייק; העלילה הישראלית המקורית תעובד לסיפור בין-לאומי המתרחש באירופה ובארצות הברית; הרימייק מופק על ידי Keshet Productions, זרוע ההפקה הבריטית של קשת אינטרנשיונל.
במאי 2020, "כפולים" בגרסתה המקורית נמכרה ל-TV4 בשוודיה ול-SBS באוסטרליה.
פלפלים צהובים (The A Word) – בשנת 2011, שני פרקים של "פלפלים צהובים" הישראלית הוקרנו באו"ם לציון יום המודעות לאוטיזם.
בשנת 2014, הסדרה נמכרה על ידי קשת אינטרנשיונל ל-BBC והופקה בשיתוף זרוע ההפקה הבריטית שלה, ברימייק הבריטי המצליח "The A Word" ששודר במהלך שלוש עונות בפריים טיים של BBC ONE.
העונה השלישית עלתה במאי 2020. באותו חודש, הגרסה הבריטית נמכרה ל-SundanceTV בארצות הברית, YLE בפינלנד ו-BBC FIRST באוסטרליה.
הגרסה הבריטית נמכרה בכ-80 טריטוריות.
בין היתר, עלתה בערוץ הכבלים האמריקאי "Sundance", ולהשקת הסדרה נרתם גם ארגון האוטיסטים בארצות הברית.
גרסה מקומיות של "פלפלים צהובים" הופקה גם ביוון וזכויות ההפקה נמכרו גם למקסיקו.
לפי פרסומים בחו"ל, קשת סטודיוס, זרוע ההפקה האמריקאית של קשת אינטרנשיונל, מפתחת אדפטציה אמריקאית לסדרה.
בפברואר 2020 פורסם כי תאגיד השידור הציבורי ההולנדי EO הזמין גם הוא מקשת אינטרנשיונל אדפטציה מקומית.
באוגוסט 2020 פורסם כי לאחר שלוש עונות, "פלפלים צהובים" של קשת בגרסתה הבריטית תקבל ספין אוף של BBC – הרשת הבריטית הזמינה הפקת סדרה חדשה על הדמויות ראלף וקייטי בהפקת הזרוע הבריטית של קשת אינטרנשיונל, אשר יתמקד בהמשך סיפור אהבתם של זוג עם תסמונת דאון.
מנכ"ל קשת אבי ניר ויוצרת "פלפלים צהובים" הישראלית קרן מרגלית יהיו בין המפיקים בפועל.
העונה הראשונה של פלפלים צהובים בגרסתה ההולנדית עלתה בספטמבר 2020 ומשודרת בתאגיד השידור הציבורי ההולנדי NPO.
סטוקהולם (Unter Freunden Stirbt Man Nicht) – באוגוסט 2020, יצאה לצילומים גרסתה הגרמנית של המיני-סדרה.
על הפצתה הבין-לאומית של הסדרה אמונה קשת אינטרנשיונל, והגרסה הגרמנית היא בהפקת Keshet Tresor Fiction – מחלקת הדרמה בחברת ההפקה הגרמנית טרזור שנרכשה על ידי קשת אינטרנשיונל ב-2017.
מסודרים (Loaded) – גרסתה הבריטית של הסדרה שודרה ב-Channel 4 הבריטי ובערוץ AMC האמריקאי, וכן נמכרה לנטפליקס העולמית.
אדפטציות מקומיות בסין ובמקסיקו נמצאות בפיתוח.
רמזור (Traffic Light) – זכתה בפרס אמי לסדרה הקומית הזרה הטובה ביותר ב-2010. כ-400 פרקים ברימייקים מקומיים שודרו ברחבי העולם, בין היתר בארצות הברית – בערוץ FOX, ברוסיה – במשך 10 עונות בערוצים CTC ו-Че, בליטא בערוץ TV3, וביוון בערוץ Open TV.
סברי מרנן (Your Family or Mine) – נמכרה ושודרה באדפטציות מקומיות בארצות הברית וביוון.
בארצות הברית, דורגה במקום השלישי בתקופה שידורה ב-TBS, אחרי "המפץ הגדול" ו"איש משפחה"; ביוון, שודרה במשך חמש עונות.
האקס המיתולוגי (The Ex List) – הסדרה הישראלית בכיכובה של טלי שרון נמכרה לאולפני פוקס, אשר הפיקו את התוכנית עבור רשת CBS האמריקאית.
בטיפול (In Treatment) – פורמט הסדרה, אשר קשת שותפה בהפקתה יחד עם חברת הכבלים HOT, נמכר לרשת הכבלים האמריקאית HBO והופק בגרסה אמריקאית.
יהלומים – סדרה ישראלית-בלגית שנמכרה לנטפליקס והקרנתה מתוכננת לשנת 2022.
הכספת – הפורמט הראשון של קשת שנמכר מחוץ לישראל היה השעשועון שיצרו ארז טל, אורי גרוס ורות ניסן.
הפורמט נמכר לערוצים זרים בכ-20 מדינות וזכה להצלחה גדולה.
הכוכב הבא (Rising Star) – הפורמט הישראלי של קשת וטדי הפקות נמכר לכ-30 טריטוריות ברחבי העולם והופק בכ-15 מדינות.
כ-300 פרקים של "הכוכב הבא" שודרו, ונסבפרו כ-200 מיליון הצבעות צופים.
בית ספר למוסיקה (Master Class) – הפורמט הישראלי של קשת וטדי הפקות נרכש לשידור בחמש טריטוריות, בהן אורוגוואי (Teledoce), הונגריה (TV2) וסין (BTV) – בשלושתן שודר במשך שלוש עונות.
התוכנית עלתה באדפטציה מקומית גם בווייטנאם במהלך שנת 2018. במרץ 2019, נמכר פורמט המוזיקה לרשת הטלוויזיה הגיאורגית Rustavi.
רק רוצים לרקוד (Masters of Dance) – ריאליטי הריקודים שיצרו קשת וטדי הפקות, נמכר בשנת 2018 למספר מדינות, בהן גרמניה, וייטנאם, נורווגיה, ספרד ופולין.
הושק בדצמבר 2018 בגרסתו המקומית בגרמניה בערוץ ProSieben, כאשר הופק על ידי חברת Tresor TV הגרמנית, שנרכשה על ידי קשת בשנת 2017.
אביב או אייל (Showdown) – במרץ 2019, נמכר פורמט המוזיקה של קשת וטדי הפקות לרשת הטלוויזיה הגיאורגית Rustavi להפקה עבור ערוץ הטלוויזיה Rustavi 2, אשר משודר בלוויין במדינות נוספות באירופה, ברוסיה ובמזרח התיכון
בום (BOOM) – אחד הפורמטים המצליחים ביותר של קשת אינטרנשיונל, שנמכר עד כה ל-20 טריטוריות מסביב לעולם, עם שידור כ-2,300 פרקים.
הפורמט דורג ב-2018 במקום הרביעי בעולם ברשימת 30 הפורמטים החדשים המבטיחים של K7, מגזין המדיה הבין-לאומי המסקר את הטרנדים בשוק הטלוויזיה והווידאו.
בפברואר 2021, פורסם כי השעשועון הישראלי הגיע עד איראן; ערוץ טלוויזיה פרסי הציג העתק כמעט-זהה לפורמט.
לאהוב את אנה (12 Steps To Love) – פורמט הדוקו ריאליטי ששודר בקשת 12 בנובמבר 2018 בכיכובה של אנה ארונוב נמכר לרשת NET5 ההולנדית.
באדפטציה ההולנדית שעלתה בערוץ משתתפת המוזיקאית איריס הונד (Iris Hond), ידוענית מקומית.
אורי גלר מחפש את היורש – הפורמט, אשר שודר בישראל בשנת 2006 וזכה להצלחה, נמכר למספר חברות הפקה מחוץ לישראל, בהן NBC.
נראה אותך – פורמט השעשועון הקומי של קשת, שיצר יגאל שילון בהפקת אולפני הרצליה ושודר בקשת בין השנים 2010–2015 בהגשת אבי נוסבאום ושי גולדשטיין, נמכר בין השנים 2010–2020 לעשרות מדינות תחת השם Deal With It, ושודר ברבות מהן, בין היתר בטורקיה, קנדה, גרמניה, יוון, רומניה, ברזיל ופרו.
ב-2013, עלה השעשועון באדפטציה אמריקאית ברשת TBS, וזכה להצלחה, כשבפרק ההשקה צפו כ-2 מיליון איש.
קשת בוסמנית או קשת בושמנית (שם מדעי: Melanotaenia boesemani) הוא מין דג ממשפחת קשתיתיים החי במים מתוקים.
דג זה הוא מין אנדמי לאגמי איימארו ויובליהם באזור ההררי של חצי האי "ראש הציפור" שבמערב פפואה, אינדונזיה.
הדג התגלה לראשונה בשנת 1980 על ידי ג.ר.
למין קשת זה, ניתן השם בוסמנית על שם האיכיולוג ההולנדי שאסף פרטים ממין זה, מארינוס בוסמן (Marinus Boeseman).
חלקו הקדמי העליון של הדג בצבע כחול כהה ובטנו כסופה.
חלקו האחורי צבוע בכתום עד אדום.
הניגודיות בצבעו של דג הקשת גרמה לו להיות אהוד ופופולרי בקרב מגדלי דגי נוי.
כמו ברוב דגי הקשת, כהות או בהירות צבעי הדג עשויה להוות סימן למצב רוחו או לבריאותו כאשר צבעים כהים ועזים יותר מראים על דג שמח ובריא יותר.
אורכו של דג בוגר הוא 7–12 ס"מ.
בצעירותו, צורת הדג מוארכת אך כשמתבגר גבו ובטנו מתעגלים כך שחלקו העליון והתחתון מקבלים צורת קשת.
הזכרים גדולים יותר מהנקבות, באורך ובגובה.
כמו כן, צבע הזכרים חזק יותר משל הנקבות וסנפיריהם ארוכים יותר במידה מסוימת.
מכל בנפח של כ-200 ליטר.
הקשת הבוסמנית היא דג חברתי ופעיל מאוד באקווריום, לכן מגדלים מנוסים נוהגים לגדלו בלהקה של לפחות 5 פרטים.
לדג זה מזג שקט וחברותי ולכן יעדיף שותפים שקטים וחברותיים.
יבלע דגים ורכיכות המסוגלים להיכנס לפיו.
הקשת הבוסמנית רגילה לשחיה במרחבים ולכן מחסור במרחב פתוח עלול לגרום לה לנזק.
הקשת הבוסמנית היא אוכלת כל, עם זאת תעדיף בעיקר מזון בשרי.
הנקבה מטילה את הביצים אך לא משגיחה עליהן לאחר ההטלה.
לאחר 8–11 ימים הביצים יבקעו ולאחר כשנה יגיעו לבגרות מינית.
קשת דרווין הייתה קשת סלע טבעית מפורסמת, ששכנה דרומית-מזרחית ל שבארכיפלג איי גלאפגוס ב, עד לקריסת חלקה העליון כתוצאה משחיקה טבעית ב-17 במאי 2021, קריסה שהותירה שני עמודים עצמאיים.
הקשת נקראה על שמו של חוקר הטבע המפורסם צ'ארלס דרווין, שפיתח את תורת האבולוציה שלו, בעזרת חקר הצמחייה ובעלי החיים הנדירים שבאיים.
הקשת ניצבה בקצה הצפוני ביותר של איי גלאפגוס, הנמצא 965 ק"מ מערבית לאקוודור.
אלה איי סלע וולקני, המזדקרים מתוך הים באמצע האוקיינוס.
באזור קשת דרווין וסביבה ישנו עושר של להקות ענק של דגים, מאות פטישנים, חבורות של עטלפי ים ומחבטנים וגם מספר גבוה של כרישי לווייתן, המבקרים באיים אלו.
ספינות השיט הרגילות לא מגיעות לאיים, אלא רק ספינות צוללים כחלק מספארי צלילה במקום.
קשת הוא ארגון יהודי-להט"בי בארצות הברית שמרכז הפעילות שלו נמצא בבוסטון, ניו יורק ובמפרץ סן פרנסיסקו, ופועל למען שוויון והכללה מלא של להט"בים בחיים היהודיים.
הארגון מציע משאבים, הכשרה וסיוע טכני ליצירת קהילות יהודיות מכילות להט"ב בפריסה ארצית.
ב-18 ביוני 2010, הוכרז כי הארגון קשת ימוזג עם הארגון היהודי-להט"בי, Jewish Mosaic: The National Center for Sexual and Gender Diversity, לאחר שהארגון קיבל מענק מקרן משפחת צ'ארלס ולין שוסטרמן.
קשת בענן מונוכרומטית או קשת בענן אדומה היא תופעה אופטית ומטאורולוגית נדירה של הקשת הרב-צבעונית.
אף על פי שתהליך היווצרותו זהה לזה של קשת רגילה (כלומר השתקפות/שבירה של אור בטיפות מים), קשת בענן מונוכרומטית דורשת שהשמש תהיה בזמן זריחת או שקיעת השמש.
הזווית הנמוכה של השמש גורמת לאור לעבור מרחק ארוך יותר דרך האטמוספירה, מה שגורם לאורכי גל קצרים יותר של אור, כגון כחול, ירוק וצהוב, להתפזר ולהשאיר בעיקר אדום.
"קשת בענן" הוא שיר עברי שכתבה המשוררת לאה גולדברג והלחין המלחין מוני אמריליו.
השיר בביצועו של עוזי פוקס, זכה במקום השלישי ב"פסטיבל שירי משוררים לילדים" שהתקיים בשנת 1974.
כעשור לאחר מכן נוספו לו עוד שלושה פסטיבלי זמר שנתיים חדשים,
"פסטיבל הזמר החסידי", "פסטיבל הזמר המזרחי", ו"פסטיבל שירי הילדים".
בעקבות זאת החלו בהמשך שנות השבעים יוזמות לפסטיבלים ייעודיים נוספים
כך נוסדו "ערב שירי משוררים",
בשנת 1974, היה מעין ניסיון לאיחוד בין "ערב שירי המשוררים"
מצד אחד הטקסטים היו של משוררים ידועים
ומצד שני התקיימה תחרות בין המבצעים השונים,
כשלכל ביצוע של המבצעים המקצועיים
היה ביצוע של ילדי הפסטיבל,
הפסטיבל, שזכה לשם "פסטיבל שירי משוררים לילדים" התקיים בחג הפורים של אותה השנה,
כשהשירים בוצעו בלי להסגיר את שמות המלחינים השונים.
שני שירים של המלחין מוני אמריליו
האחד, "אני אוהב לשרוק ברחוב",
למילים של משוררת צעירה, נורית זרחי,
והשני" "קשת בענן", למילים של
השיר נכלל בשנת 1974 גם באלבום הפסטיבל
וגם באלבום הבכורה של עוזי פוקס, "כן כן", שיצאו באותה השנה.
האלבום של פוקס כלל שלושה להיטים גדולים,
"אין לך מה לדאוג", "ילדונת" ו"כן כן, לא אז לא"
שאת שלושתם הלחין ועיבד קובי אשרת
שנבחר לעבד גם את השיר "קשת בענן",
ואכן, השיר דומה בסגנונו לשלושת הלהיטים.
מוני אמריליו הלחין מספר שירים שכתבה לאה גולדברג,
"קשת בענן" הוא הראשון שהתפרסם.
שנה מאוחר יותר ילחין אמריליו
ל"צוות הווי חטיבת הצנחנים" את השיר "בארץ אהבתי השקד פורח",
שיהפוך לאחד משיריה המולחנים הידועים והחשובים ביותר של המשוררת.
הקשת המוצלבת (גם קשת אופקית או רובה קשת) היא מתקן ירי קליעים המורכב מקשת המותקנת בצורה אופקית על קת, בה שחרור המיתר נעשה על ידי לחיצה על ההדק.
דריכת המיתר יכולה להיות ידנית, או בעזרת מנוף או ארכובה.
מקורה של הקשת המוצלבת ככל הנראה בסין, ברבע השני של האלף הראשון לפני הספירה.
לכלי נשק זה זמן דריכה ארוך, אך הוא אינו דורש מן המפעילים מיומנות מיוחדת.
עובדות אלה העבירו את הדגש בלחימה הסינית משימוש בצבאות קטנים ומיומנים לצבאות גדולים בעלי מפקדים מוכשרים, המסוגלים למקם את הקשתות בחכמה ולפקד על פעילות הקשתים, לרבות החלפת שורות יעילה וכדומה.
הקשת המוצלבת הגיעה לאירופה בתחילת ימי הביניים.
ייתכן שממציאיה שאבו השראה מהבליסטרה, הנראית ממש כמו רובה-קשת ענקי.
הקשת המוצלבת נראית כקשת המונחת במאוזן על מוט עץ בהצלבה.
הקשת עצמה עשויה לרוב ממתכת, בניגוד לקשתות רגילות העשויות מעץ.
כמו בקשת רגילה, בין שני קצוות הקשת המוצלבת מתוח מיתר שיכול להיות עשוי מחומרים שונים.
ישנם סוגים שונים של מנגנוני ירי עבור קשתות אופקיות, אך המכנה המשותף לכולם הוא שהחץ נורה על ידי לחיצה על הדק (בניגוד לקשת רגילה, בה החץ נורה פשוט על ידי שחרור המיתר מהאצבעות המותחות אותו).
שחרור הקשתים מהצורך להחזיק את הקשת במצב דרוך בזמן הכוונון, מאפשרת החזקת הקשת במצב דרוך זמן בלתי מוגבל למעשה, לעומת קשת רגילה בה הדריכה נעשית זמן קצר בלבד לפני הירי, ומאפשרת שימוש בתנוחות בהן לא ניתן להשתמש בקשת רגילה, למשל כאשר הקשת שוכב מאחרי מחסה או מסתור.
ברובי קשת רבים דריכת המיתר נעשית על ידי מנגנון מכני (לרוב גלגלת או ידיות סיבוב), דבר המסיר את המגבלה של עצמת הדריכה, שבקשת רגילה מוגבל לכוחו הפיזי של הקשת.
יתרון זה עולה במחיר הגבלת קצב הירי, משום שמנגנון הדריכה דורש זמן רב יותר ממשיכה פשוטה של המיתר.
הקשת המוצלבת השיגה את עיקר פרסומה בימי הביניים באירופה.
הבנייה החזקה של הקשת המוצלבת והמתח העצום שסיפקו המיתר והמבנה הקנו לקשת המוצלבת הכבדה טווח ירי של 200 מטר ויכולת חדירה של שריון בטווח 50 מטר.
רובי קשת כבדים במיוחד כללו גם קשת שנעשתה מפלדה גמישה במקום מעץ.
יתרונותיה של קשת זו היו שלא נדרש אימון מרובה בשביל להשתמש בה, שכן הכוח לדריכה סופק באופן מכני ולא באופן ידני.
חסרונותיה היו קצב ירי איטי ביותר בגלל הזמן הארוך שנדרש בשביל לדרוך אותה מחדש לירי.
בתקופת מסעי הצלב הראשונים אסרה הכנסייה את השימוש ברובה-הקשת באירופה אך התירה להשתמש בו כנגד "הכופרים".
השימוש ברובה-הקשת היה נפוץ בארצות שבהן לא הייתה תרבות עממית של ירי בחץ וקשת.
לעומת האנגלים, שאר ארצות אירופה העדיפו את הקשת המוצלבת וזאת מכמה סיבות.
אימונו של הקשת בעל הקשת הארוכה היה יקר מאוד.
בנוסף לכך, קשת המוצלבת הייתה מדויקת בהרבה וכושר חדירת השריון של קשת זו עלה בהרבה על כושר חדירת השריון של הקשת הארוכה.
במלחמת מאה השנים התעמתו קשתי הקשת הארוכה האנגלים עם מפעילי קשת מוצלבת בשירות הצרפתים והאחרונים יצאו וידם על התחתונה.
שני הסוגים העיקריים של הקשת המוצלבת הם רובה הקשת הקל והכבד.
קיימים מספר סוגים נוספים, אך תפוצתם פחותה.
זהו רובה-קשת פשוט, קטן וקל.
הקשתות המוצלבות הקטנות ביותר נקראות גם "אקדח קשת", באנלוגיה לרובה והאקדח של ימינו.
את המיתר ניתן לדרוך ביד: הקשת מחזיק את גוף הקשת בידו האחת ומותח את המיתר בידו השנייה, ומשעין אותו על התקן השיגור (שהיה שונה מקשת לקשת).
יתרונותיו של רובה-קשת קל הם שמרחק ועוצמת הירייה שלו היו גדולים משל קשת פשוטה (אך לא בהכרח מקשת מורכבת או קשת ארוכה) והוא אינו כבד ומסורבל כמו הקשת המוצלבת הכבדה.
חסרונו לעומת קשתות פשוטות הוא זמן הטעינה הארוך; חסרונו לעומת הקשת המוצלבת הכבדה הוא עוצמתו הפחותה.
ניתן להחזיק ולירות עם הקשת המוצלבת הקלה ביד אחת, אבל הטעינה דורשת שתי ידיים.
רובה הקשת הקל היה בשימוש בעיקר בציד ובתחרויות, ולרוב לא השתמשו בו במלחמות.
הוא עדיין נמצא בשימוש בימינו על ידי מתנקשים ויחידות מיוחדות, בשל פעולתו השקטה.
רובה-הקשת הקל של ימינו שונה מהמקורי, כדי לאפשר ירייה מהירה, נוחה, מדויקת וחזקה יותר.
הקשת מותח את המיתר בידיו ומשעין אותו על התקן השיגור.
הקשת מוציא חץ מאשפת חיצים (שהייתה מוצמדת לרוב לחגורה) ומניח אותו על התקן השיגור, מול המיתר.
הקשת מכוון, ויורה על ידי לחיצה על ההדק.
ייתכן שיחזיק את רובה-הקשת בשתי הידיים בזמן הירייה, וייתכן שיחזיק ביד אחת.
בחלק מרובי הקשת הקלים, יש צורך "לאתחל" את התקן השיגור בדרכים שונות לפני ירי נוסף.
למשל, ברובה הקשת שבתמונה שמימין, יש לסובב את העיגול בחזרה למקומו.
רובה-קשת זה היה בנוי בצורה כל-כך חזקה עד כי היה צורך בארכובה (Crank או Windlass), התקן מכני שהיה מחובר לחלקו האחורי של רובה הקשת, כדי למתוח את המיתר שלו.
לארכובה היו שתי ידיות אותן הקשת היה מסובב בצורה מעגלית, כמו דוושות של אופניים; סיבוב ידיות אלו היה מושך חבל, שבקצהו היו שני ווים שהתחברו למיתר הקשת, וכך למעשה מתחו אותו.
יתרונו של רובה קשת זה הוא הטווח והעצמה: בעזרתו, ניתן להרוג אדם בלתי משוריין עד מרחק של כ-200 מטרים, ולחדור שריון עד טווח של כ-50 מטרים.
חסרונותיו היו משקלו הכבד, עלות הייצור הגבוהה שלו, ובעיקר - קצב הירי האיטי שלו.
ברובה קשת זה השתמשו במלחמות רבות בימי-הביניים, ולרוב הקשתים היו עומדים מאחורי קירות ארעיים או מגנים גדולים (הנקראים Pavise) בזמן הטעינה הארוכה של רובה-הקשת.
הירי ברובה-הקשת הכבד דומה לירי בבן-זוגו הקל, פרט לכך שהטעינה דורשת שימוש בהתקן מכני, ולכך שלא ניתן להחזיקו ביד אחת.
בגלל הסרבול שלו, רובה-קשת זה כבר לא נמצא בשימוש בימינו.
זהו סוג של רובה קשת קל שהיה פופולרי בסוף המאה ה-18 ותחילת ה-19, בעיקר בתחרויות וציד של חיות קטנות.
בניגוד לרובי-הקשת האחרים, הוא שיגר כדורים קטנים, במקום חצים.
היה לו מיתר כפול שבאמצעו היה מעין "כיס" עור, בו מניחים את הקליע, בדומה לרוגטקה.
הירי ברובה קשת זה זהה לירי בקשת המוצלבת הקלה, אך מנגנוני הירי היו שונים.
זהו תרגום חופשי של השם האנגלי Repeating Crossbow, לו אין תרגום מדויק לעברית.
רובה-קשת זה היה בנוי בצורה מיוחדת, כך שהתחברה אליו מחסנית של עד 10 חצים.
הירי בו נעשה על ידי הנעה קדימה ואחורה של ידית, מה שאפשר קצב ירי מרשים למדי של כעשרה חצים ב-15 שניות.