tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
שבוע לאחר האירוע, קרב בין כריס ג'ריקו לאדם פייג' על אליפות העולם של AEW הפך רשמי לאירוע All Out ב-31 באוגוסט 2019.
קרב בין קני אומגה לג'ון מוקסלי נקבע לאירוע All Out, אך עקב פציעה במרפקו של מוקסלי, הקרב בוטל.
לאחר מכן, נודע שהקרב חודש ויתקיים באירוע Full Gear.
Double Fine Productions, היא חברה אמריקאית לפיתוח משחקי וידאו, שבסיסה בסן פרנסיסקו, קליפורניה.
החברה נוסדה על ידי המפתח טים שייפר והחל משנת 2020 החברה משתייכת לחטיבת מפתחי המשחקים של Xbox .
שמה של החברה נגזר מאזור הקנס הכפול (double fine zone) על גשר הזהב, שמזהיר אופנוענים מפני נהיגה במהירות מופרזת.
החברה נוסדה על ידי מספר מפתחים לשעבר של LucasArts, ובראשם טים שייפר ביולי 2000.
הסיבה לעזיבתם הייתה שינוי הכיוון של LucasArts מכיוון של פיתוח משחקי פאזלים והרפתקה לאקשן ופעולה, וזאת למרות ההצלחה של גרים פנדנגו.
לאחר מספר חודשים החברה החלה בגיוס עובדים חדשים יצירת משחק הרפתקה חדש, שיקרא לימים Psychonauts.
אחרי Psychonauts החברה התרכזה ביצירת מספר משחקים קטנים במקביל תוך כדי קבוצות קטנות, וכן החלה לשווק משחקי אינדי.
עם תחילת הפיתוח של 2 Psychonauts אוחדה החברה מחדש לכדי סטודיו אחד.
ביוני 2019, בכנס E3 השנתי הוכרז כי החברה תהיה חלק מ-Xbox Game Studios.
הסיבה לכך היא הקושי של למצוא חברת שיווק גדולה מספיק.
דבר שלא עלה בידה של החברה בעבר.
בשנת 2007 ובמהלך פיתוח משחק האסטרטגיה Brütal Legend ניסתה החברה לפתח אבות טיפוס של משחקי אינדי בפרק זמן קצר (כשבועיים).
הפרויקט היה מוצלח מאוד, וארבעה אבות טיפוס מתוכו הפכו למשחקים באורך מלא באחד מהוצאות המשחקים הידועות, THQ :
במהלך השנים, החברה ביצעה את הפרויקט שלוש פעמים נוספות: בשנת 2012 , בשנת 2014 ובשנת 2017 .
רשימת משחקים שפיתחה החברה (רשימה חלקית)
Doom Days (מעוצב כ-"DOOM D∆YS") הוא אלבום האולפן השלישי של להקת האינדי פופ הבריטית באסטיל.
האלבום יצא לאור ב-14 ביוני 2019 דרך וירג'ין EMI רקורדס.
טרם הוצאתו קודם האלבום על ידי ארבעת הסינגלים "Quarter Past Midnight", "Doom Days", "Joy" ו-"Those Nights", ולאחר הוצאתו על ידי הסינגל "Another Place".
בנוסף, לקידום האלבום הופיעה הלהקה במספר פסטיבלי מוזיקה בבריטניה וברחבי אירופה מחודש מאי ועד חודש אוגוסט בשנת 2019.
Dotdash (לשעבר About.com) היא חברת מדיה דיגיטלית אמריקאית המפרסמת כתבות וסרטוני וידאו העוסקים בנושאים שונים, ביניהם: בריאות, אוכל, כלכלה, טכנולוגיה, סגנון חיים, טיולים וחינוך.
אתר החברה מתחרה באתרי מידע מקוונים ובאנציקלופדיות.
בשנת 2005 נקנתה החברה על ידי הניו יורק טיימס עבור 410 מיליון דולר, ובאוגוסט 2012 נמכרה ל-IAC, הבעלים של Ask.com, עבור 300 מיליון דולר.
מאז מכירתה רווחיה מגיעים מפרסומות.
במאי 2017 הודיעה החברה על שינוי שמה מ-About.com ל-Dotdash.
לחברה משרדים בניו יורק, בסן פרנסיסקו ובשיקגו.
Dos Historias (בעברית: "שני סיפורים") הוא אלבום להיטים של הזמרות המקסיקניות סלינה ואנה ברברה, שיצא ב-28 בפברואר 2006. האלבום מכיל מספר שירים בולטים של שתי הזמרות.
"Dors, mon amour" (בעברית: "תישני, אהובה שלי") הוא שיר שבוצע על ידי הזמר הצרפתי, אנדרה קלאבו.
השיר ייצג את צרפת באירוויזיון 1958. השיר נכתב על ידי הוברט גירו והולחן על ידי פייר דלנואה.
השיר הושר שלישי בסדר ההופעות, לפני לוקסמבורג ואחרי הולנד.
במרכז מילות השיר עומד קלאבו ששר לאהובתו שיר ערש.
במהלך זמרתו, קלאבו מהרהר על אהבתם ועל עוצמת הליל.
ב-12 במרץ 1958, השיר בוצע על ידי קלאבו באירוויזיון.
השיר זכה במקום הראשון עם 27 נקודות.
זה היה הניצחון הראשון של צרפת באירוויזיון.
"Dorothea" (בעברית: "דוֹרוֹתֵיאָה") הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית טיילור סוויפט, מתוך אלבום האולפן התשיעי שלה, Evermore.
עם יציאתו, "Dorothea" זכה לביקורות חיוביות מטעם מבקרי המוזיקה, שטענו כי הוא "סיפור המסופר מנקודת מבטו של מספר ללא שם בעיר הולדתה של דורותיאה".
גם במצעדי הפזמונים זכה להצלחה רבה, כאשר דורג במקום ה-67 במצעד הבילבורד הוט 100, תוך שדורג במקום ה-13 במצעד שירי הרוק & האלטרנטיביים, ובמקום ה-13 במצעד השירים האלטרנטיביים.
את השיר כתבה ביחד עם ארון דסנר, שגם הפיק אותו, בדומה לשירים נוספים מתוך Evermore.
"Dorothea" הוא שיר שמסופר מנקודת מבטו של הדמות הגברית מהשיר "", שנשאר בטופלו בזמן שאהובתו מבית הספר התיכון, דורותיאה, עוברת ללוס אנג'לס כדי לפתח את הקריירה ההוליוודית שלה.
אותו הגבר מפרט על ראשית חייה של דורותיאה ומשכנע אותה לחזור לפשטות שבחיים הכפריים.
השיר מורכב מפסנתר, תוף מרים וגיטרות, והושווה ל-"Betty".
כלפי השיר הופנו ביקורות חיוביות, תוך שטענו כי הוא "סיפור המסופר מנקודת מבטו של מספר ללא שם בעיר הולדתה של דורותיאה".
ארגוןרשימהמיקוםמקוררולינג סטוןכל 206 השירים של טיילור סוויפט, לפי דירוג87BuzzFeed167 השירים הטובים ביותר של טיילור סוויפט, לפי דירוג112Vulture179 השירים הטובים ביותר של טיילור סוויפט, לפי דירוג37
"Dorothea" בוצע באצטדיון ראש החץ בקנזס סיטי, מיזורי ב-8 ביולי 2023 יחד עם השיר "Last Kiss".
Double Fantasy הוא אלבום האולפן החמישי של ג'ון לנון ויוקו אונו, שיצא לאור בנובמבר 1980 על ידי חברת התקליטים גפן רקורדס.
האלבום הופק על ידי לנון, אונו וג'ק דוגלס.
האלבום הוא אלבום האולפן השביעי והאחרון שהוציא לנון במהלך חייו.
האלבום סימן את חזרתו של לנון להקלטת מוזיקה במשרה מלאה, לאחר הפסקה של חמש שנים בעקבות לידת בנו שון.
מפגשי ההקלטה התקיימו ב"היט פקטורי" בניו יורק בין אוגוסט לאוקטובר 1980. באלבום מופיעים שירים של לנון ושל אונו, שהתחלפו ברשימת הרצועות של האלבום.
רצועות אחרות שהוקלטו על ידי לנון במהלך המפגשים לוקטו על ידי אונו להוצאת האלבום Milk and Honey בשנת 1984.
עם צאתו, האלבום לא זכה להצלחה מסחרית וספג בעיקר ביקורות שליליות ממבקרי המוזיקה, כאשר רבים התמקדו באידיאליזציה של האלבום על נישואיהם של לנון ואונו.
עם זאת, בעקבות רצח לנון, שלושה שבועות לאחר צאתו לאור, זכה להצלחה מסחרית עולמית ואף זכה בפרס גראמי לאלבום השנה בטקס פרסי גראמי ה-24 בשנת 1982. בעשורים שלאחר מכן, האלבום קיבל ביקורות חיוביות, כשבעיקר שיריו של לנון זכו לשבחים.
בשנת 2010, אונו ודוגלס הוציאו אלבום רמיקס בשם Double Fantasy Stripped Down, שהציג הפקה מפוארת פחות מהמקור.
Doomguy (בתרגום חופשי: "איש האבדון" או "הבחור מדום") הוא הכינוי הנפוץ לדמות הראשית בסדרת משחקי Doom שפותחה על ידי id Software.
הדמות, ששמה המלא ופרטי הרקע שלה לא ידועים לשחקן, הופיעה לראשונה במשחק דום משנת 1993, ומאז הופיעה גם ביתר משחקי הסדרה, אם כי לעיתים תחת שמות שונים (Doom Marine - הנחת מדום, Doom Slayer - דום סלייר, ועוד) ומראה חיצוני אחר.
דמותו של Doomguy מתוארת כנחת חלל הלבוש בשכפ"ץ בצבע ירוק, ולעיתים גם בקסדה המסתירה את פניו, הנשלח לרוב להציל את סביבתו מפני פלישה של זומבים, מפלצות ושדים שהגיעו מהגיהנום.
עד לכותר "דום הנצחי" שיצא בשנת 2020, תואר Doomguy כ"פרוטוגוניסט שקט" - דמות שאינה מדברת כלל לאורך המשחק.
הדמות זכתה לפופולריות רבה ואף הופיעה במספר משחקים נוספים מבית id Software, וביניהם Quake 3 ו-Quake Champions.
זמן קצר לאחר יציאת המשחק הראשון בסדרה, נשאל ג'ון רומרו, אחד ממייסדי איד ואחד מאנשי המפתח שעמדו מאחורי המשחק, לגבי שמו המלא וסיפור הרקע של Doomguy (אליו התייחס רומרו בזמנו בפשטות כ"הנחת").
כתשובה, הסביר רומרו ש"לנחת מעולם לא היה שם, כיוון שהוא אמור להיות אתה!".
שנים רבות מאוחר יותר, בשנת 2014, פרסם רומרו בערוץ הטוויטר שלו מספר טיוטות עיצוב של הדמות מהשנים שקדמו לפיתוח המשחק הראשון, לרבות דגם של נחת החלל העשוי מחימר.
כמו כן, רומרו אישר כי דמותו של הנחת כפי שצוירה על גבי עטיפת המשחק הראשון, צוירה בהשראת דמותו שלו עצמו.
על פי "התנ"ך של דום", מסמך עיצובי שנכתב על ידי טום הול (אף הוא אחד מאנשי המפתח באיד שעבדו על פיתוח המשחק הראשון), הועלו מספר הצעות ורעיונות לגבי דמויות במשחק.
הדמות מהמסמך העיצובי שדמתה הכי הרבה ל-Doomguy המוכר מהמשחק הסופי, הייתה דמות ששמה היה Buddy Dacote, כאשר Dacote מציין ראשי תיבות של Dies at conclusion of this episode - רמז לכך שהיא עתידה להיהרג בסוף אחד הפרקים במשחק.
במשחק הסופי, הנחת כמעט ונהרג על ידי הבוס הראשון במשחק, אך מצליח להינצל, בשונה מאב הטיפוס שהגה הול.
בשלב יותר מאוחר, רומרו והול אישרו ש-Doomguy כפי שהופיע בשני המשחקים הראשונים הוא צאצא של בילי בלייז, גיבור משחקי קומנדר קין, ובילי בלייז הוא בעצמו נכדו של ויליאם "בי.ג'יי." בלאזקוביץ' מהמשחק הקודם אותו פיתחה איד לפני דום - Wolfenstein 3D, "הטירה הנאצית".
הוגו מרטין, הבמאי של דום הנצחי, ציין כי בשלב מסוים נשקלה הכנסת דמות Doomguy ממין נקבה, אך הרעיון נזנח עקב המאמץ שהיה צריך להשקיע במהלך עבודת הפיתוח.
כאמור לעיל, דמותו של Doomguy עברה מספר גלגולים ושינויים בהתאם למשחק בו הופיע.
בשני המשחקים הראשונים, נחת החלל האלמוני מתואר כגבר שרירי בגובה 1.88 מ', לבן, בעל שיער חום קצוץ, ועיניים כחולות.
לאורך המשחק הוא לובש אפוד מגן בצבע ירוק, אם כי במצב מרובה-המשתתפים ניתן לבחור צבע אחר מבין ארבעת הצבעים האלו: ירוק, אדום, חום ואינדיגו.
ברוב הופעותיו במשחקים הוא חובש קסדה המכסה את פניו, אם כי בעטיפת המשחק דום II: גיהנום על כדור הארץ הוא מופיע ללא הקסדה.
הנחת מיומן בשימוש במספר רב של כלי נשק, החל מרובה הציד האופייני לו ועד לכלי נשק כבדים כמקלע רב-קנים דמוי מיניגאן, משגר טילים ותותח פלזמה המכונה "BFG-9000" .
דמותו לא השתנתה בהרבה גם במשחק דום 64, אם כי שם הוא מוצג כפחות שרירי, שריון הגוף שלו מקבל מעט יותר הצללות וקסדתו הופכת לשחורה עם אנטנה.
בדום 3, שמהווה מעין אתחול לסדרה, דמותו של נחת החלל עברה עידון מסוים ושינוי במראה החיצוני - שיערו, למשל, הפך לשחור - לעומת שלושת המשחקים הקודמים.
הופעתו המחודשת בדום 2016 - אף הוא מהווה אתחול לסדרה - גררה עימה את השינוי המשמעותי ביותר שבוצע בדמות, הן מבחינת המראה החיצוני והן מבחינת היכולות.
השחקן שוב מגלם את דמותו של נחת חלל אלמוני - שנקרא הפעם Doom Slayer - שגם כאן, בתחילה לא ידוע כלל על סיפור הרקע שלו עד שניתן לחשוב שמדובר בדמות אחרת, שאינה קשורה למשחקים הישנים.
במשחק זה, וגם במשחק שלאחריו, הנחת - הסלייר - ניחן בכוחות על-אנושיים, שעל פי עלילת המשחקים קיבל אותם מדמות מסתורית המכונה בשם "שרפים".
בין יכולותיו החדשות ניתן למנות כוח פיזי עצום, זריזות ורפלקסים מוגברים, סיבולת-על ועמידות מוגברת בפני פגיעות שהיו יכולות להרוג אדם ממוצע - לרבות נפילה מגובה רב.
חליפת השריון שלו השתנתה אף היא, ומכונה במשחק Praetor Suit - בעזרת חליפה זו יכול הסלייר לספוג אנרגיית "ארג'נט", אנרגיה מיוחדת המופקת מהגיהנום, ובעזרתה לחזק את עצמו עוד יותר ולפתח יכולות מיוחדות.
לעומת האופי המעודן של הנחת מדום 3, כאן הסלייר הפך לדמות קשוחה מעוררת יראה, גם בקרב אויביו השדים מהגיהנום.
דמותו של הדום סלייר מתוארת כעצמאית למדי.
את רוב המשימות הוא מבצע לבדו, ללא עזרה חיצונית, ובמקרים רבים הוא איננו נשמע להוראות ה"רשמיות" שגופים אחרים מחלקים לו, ומעדיף לעשות דברים בדרכו שלו.
אף על פי שהמוניטין האכזרי שלו הוציא לו שם של "מישהו שלא חושב יותר מדי לפני שהוא יורה", לא פעם ולא פעמיים מפגין הסלייר יכולות חשיבה מהירה ואלתור על מנת להתגבר על מכשולים המונעים ממנו להתקדם.
סברה זו התחזקה עוד יותר לאחר שאיד החליטה לפתח ב-2020 גרסה למחשב ולקונסולות הדור השמיני עבור דום 64 - שפותח במקור על ידי חברה חיצונית עבור קונסולת נינטנדו 64 בשלהי שנות ה-90 - בצעד שהכניס את המשחק לקאנון ה"רשמי" של סדרת דום.
בדומה ליתר המשחקים בסדרה, גם כאן דמותו של הנחת שקטה במרבית הזמן - עד הכותר "דום הנצחי", שם הוא נשמע בפעם הראשונה ממלמל מספר מילים במהלך פלאשבק, ובפעם השנייה במהלך המשחק, אומר את המילה "לא" בסופה של ההרחבה "האלים העתיקים - חלק 2".
ביוגרפיה זו מתבססת על הקאנון ה"רשמי" של משחקי דום, מאז יציאת דום 2016 לאור, הכורכת את שלושת המשחקים הישנים - דום, דום 2 ודום 64 - יחד עם קורותיה של הדמות מאז אירועי דום 2016.
במשחקים הקלאסיים (דום, דום II: גיהנום על כדור הארץ, דום 64)
במשחק הראשון בסדרה, השחקן נכנס לנעליו של נחת חלל אלמוני, אשר הוגלה למאדים לאחר שתקף קצין בכיר אשר פקד עליו להרוג אזרחים לא חמושים, ונאלץ למצוא תעסוקה בחברת איגוד התעופה והחלל (The Union Aerospace Corporation) – תאגיד צבאי-תעשייתי המבצע ניסויים סודיים בטלפורטציה בין הירחים של מאדים, פובוס ודימוס.
באחד הימים, עקב תקלה במתקני החברה, יצורים מהגיהנום מגיחים דרך שערי הטלפורטציה.
תגובת ההגנה של יחידות האבטחה לא מצליחה לעצור את הפלישה, ובמהרה השדים משתלטים על הבסיסים הצבאיים; כל אנשי הצוותים בבסיסים נהרגים או הופכים לזומבים.
באותו הזמן, דימוס נעלם לגמרי.
צוות של חברת איגוד החלל נשלח ממאדים לפובוס כדי לחקור את המקרה, אבל תוך זמן קצר ניתק עמו הקשר.
חברי הצוות, למעט שורד אחד בודד – הנחת, מצאו כולם את מותם.
עד מהרה הנחת מפלס את דרכו בין השדים והמפלצות, מצליח להגיע לגיהנום, לחסל את השד שאחראי לפלישה - שד ענק בדמות עכביש - ולחזור לכדור הארץ.
עם זאת, מגלה הנחת כי השדים פלשו גם לשם, טבחו במיליארדי בני אדם, וביניהם גם אשתו, בנו, וארנבת המחמד שלו, דייזי.
הנחת ממשיך ללחום בשדים, גם בכדור הארץ וגם בגיהנום, עד שהוא מוצא את השד הגדול ביותר שפגש עד כה, שד מפלצתי ענק דמוי בפומט המכונה "איקונין החטא" (Icon of Sin).
לאחר שהציל את כדור הארץ, משוחרר הנחת משירותו הצבאי, אך לאחר מספר שנים נקרא שוב לפעולה עקב פלישת שדים נוספת לתחנת חלל.
הנחת מצליח לגבור על הפלישה ומבין שעליו להיכנס שוב אל הגיהנום על מנת לעצור את הפלישה אחת ולתמיד.
בגיהנום, פוגש הנחת ב"אם כל השדים" ומביס אותה.
אך אחותה, שדה בשם Resurrector, מבקשת לנקום את דמה ומשגרת אותו אל כדור הארץ על מנת להביס אותו שם, ולאחר מכן לשלוח שוב את צבא השדים לכדור הארץ.
הנחת בסופו של דבר מביס אותה, ולאחר מכן מחליט להישאר בגיהנום על מנת למנוע מקרה של פלישה עתידית.
בשלב מסוים, מצא הנחת את עצמו במימד בשם "ארג'נט דינור", שם נלכד בידי חיילים והובא למשפט אצל כוהני המימד.
ניכר כי השהייה הממושכת בגיהנום ערערה את שפיותו, כיוון שלאורך זמן זה הנחת נראה ממלמל ללא הפסקה על השדים, וכן את המילים "לקרוע ולרטש".
הכוהנים מחליטים לבחון אותו בזירת קרב במהלכה יאלץ להתמודד עם הלוחמים הקשוחים ביותר של המימד והנחת מצליח להביס את כולם.
כוחו יוצא הדופן של הנחת מעורר את תשומת ליבם של המאיקרים - ישויות דמויות מלאכים המפקחות על המימד - ובהחלטת המנהיגה, הח'אן מאיקר, מחליטים הכוהנים לגייסו לשורות צבאם, ומאמנים אותו על מנת שיעזור להפיץ את תורת המאיקרים.
זמן קצר לאחר מכן צבא הגיהנום פולש למימד ארג'נט ובמהלך המלחמה, מחליט המלך נוביק, מלך ארג'נט דינור, לגייס אותו למסדר דמוי מסדר אבירים בשם "Night Sentinels".
בעיצומה של המלחמה פולש למימד ארג'נט טיטאן, שד ענקי ורב-עוצמה הנמצא סמוך לראש היררכיית השדים.
דמות מסתורית בשם "שרפים" מציעה לו עזרה, במהלכה הוענקו לו כוחות על-אנושיים אשר סייעו לו לאחוז בנשק האולטימטיבי של מסדר הסנטינלים - חרב עשויה אנרגיית ארג'נט בשם "להב כור המצרף" (Crucible).
בעזרת כוחותיו מביס הנחת את הטיטאן, ובעקבות כך זוכה למעמד של גיבור נערץ המכונה בפי כל - Doom Slayer, "דום סלייר".
תחת הנהגתו, מוביל הדום סלייר את הסנטינלים לקרבות רבים בתוך הגיהנום כנגד השדים השורצים בו, ומנצח אותם בכל הזדמנות, ובכך מאפשר לח'אן מאיקר לבנות בהסתר מפעלי ענק בהם נשמות שמגיעות לגיהנום הופכות לאנרגיית ארג'נט תוך כדי כריתת ברית עם השטן - "אדון האופל" שליט הגיהנום.
לאחר שבגידתם של המאיקרים נחשפת, מחליט הסלייר להישאר בצד של הסנטינלים, כנגד המאיקרים.
בקרב האחרון שמתנהל בין מימד ארג'נט לבין הגיהנום, מחליטים כוהני ארג'נט לעבור לצידה של הח'אן מאיקר, וכתוצאה מכך חלק נכבד מהמימד "נבלע" בגיהנום ונקטלים כל הסנטינלים, למעט הסלייר וסנטינל נוסף בשם ואלן שנודה מהמסדר בגין כריתת ברית עם השדים, שתאפשר לו להחיות את בנו המת.
הזעם של הסלייר מוביל אותו שוב אל הגיהנום להילחם בשדים בכל הכוח שנותר לו.
בשלב מסוים הוא פוגש בטיטאן אחר, ומביס גם אותו.
השדים, שיראים מפניו ואינם מצליחים להביס אותו פנים אל פנים, מחליטים להערים עליו ומפתים אותו לעבר מקדש הנמצא באזור "קאדינגיר סנקטום" שבגיהנום.
שם, גוברים עליו השדים וכולאים אותו בתוך סרקופג, שם יישאר במשך זמן רב, עד שיימצא בידי צוות המחקר של "איגוד התעופה והחלל".
בתחילת המשחק, הסלייר מתעורר מתרדמתו ומוצא מהסרקופג בו היה קבור, כשהוא מגלה שהוא נמצא על בסיס צבאי השייך ל"איגוד התעופה והחלל" על כוכב מאדים, וששדים מהגיהנום פלשו לבסיס.
עד מהרה יוצר איתו קשר מדען בשם סמואל היידן, המצייד את החליפה שלו בממשק תקשורת עם בינה מלאכותית בשם "VEGA", ומנסה לנצל את הסלייר שיגן על המתקן, אבל הסלייר מתעלם מהוראותיו ויוצא למסע לסגור את השער לגיהנום ולהרוג כל שד מהגיהנום שיעמוד בדרכו.
השחקן מגלה כי ראש צוות המחקר במתקן, אוליביה פירס, חברה בכת שטנית שמטרתה לשחרר את השדים מהגיהנום אל פני האדמה.
השחקן רודף אחרי אוליביה אל מגדל הארג'נט ובראש המגדל היא משליכה את עצמה לתוכו וגורמת לשער הגיהנום להיפתח עוד יותר ובכך לוכדת את הסלייר בגיהנום.
לאחר שהסלייר חוזר חזרה למאדים, הוא מגלה כי מגדל הארג'נט ניזוק ללא תקנה וכי השער לא יכול להיסגר על ידי המתקנים שבמאדים.
לפיכך הסלייר צריך לגלות את המקום בו התחילה הפלישה, שהוא מתקן "לזרוס" הסודי של אוליביה, ובכך לחזור לגיהנום שנית ולעצור את הפלישה.
לאחר מסע הרה סכנות בהם הוא משיג מחדש את פגיון "כור המצרף", הדומה לנשק אשר שימש אותו קודם לכן, מצליח הסלייר לאתר את אוליביה במעמקי אותו האזור בארג'נט דינור שנבלע בגיהנום לפני שנים רבות.
אוליביה הופכת לשד מפלצתי ונורא בדמות עכביש, ולאחר שהוא מצליח להביס את השד, הוא משוגר חזרה על ידי סמואל היידן שכולא אותו במקום לא ידוע למשך זמן מה.
בתחילת המשחק, הסלייר חוזר לאחר תקופת מה אל חללית שנבנתה במיוחד עבורו - "מבצר האבדון", הנשלטת על ידי הבינה המלאכותית VEGA.
בעזרתה, מגלה הסלייר כי השדים פלשו שוב אל כדור הארץ וזרעו בו הרס וחורבן.
הוא מגלה כי על מנת לעצור את הפלישה, עליו לקטול את ארבעת "כוהני הגיהנום" - אותם הכוהנים ששירתו את מימד ארג'נט ובגדו בו על מנת לשרת את הח'אן מאיקר.
מסע החיפוש שלו מוביל אותו למסע בין-ממדי הכולל את כדור הארץ, הגיהנום וארג'נט דינור.
לאחר חיסולו של הכוהן האחרון, מגלה הסלייר כי הח'אן מאיקר מתכוונת לשסות טיטאן נוסף בכדור הארץ - שד מפלצתי דמוי בפומט המכונה (בדומה לבוס האחרון בדום II) "איקונין החטא".
הנחת מגלה כי כדי ללחום בשד זה, עליו לחזור שוב אל מימד "ארג'נט דינור", ולהשיב משם את "להב כור המצרף" הישן שלו מגופת הטיטאן הראשון אותו חיסל.
הנחת בסופו של דבר מגיע אל מימד הבית של המאיקרים - אורדאק (Urdak), שמכונה "גן עדן" על ידי יושבי מימד ארג'נט - שם הוא מוצא את הח'אן מאיקר יחד עם עושי דברה, ומסכל את הטקס הפולחני שיעניק למאיקרים שליטה על "איקונין החטא".
סיכול הטקס מוציא את הטיטאן מכלל שליטה, וזה זורע הרס וחורבן באורדאק ופונה אל כדור הארץ במטרה להחריבו.
בזמן שהנחת מנסה למצוא דרך לחזור מאורדאק אל כדור הארץ, הח'אן מאיקר מנסה לעצור אותו, אך הוא נלחם בה ומביס אותה.
השחקן חוזר לכדור הארץ כדי להתעמת עם "איקונין החטא", אותו הוא מחסל על ידי תקיעת "להב כור המצרף" במוחו החשוף.
בחבילת ההרחבה "האלים העתיקים - חלק 1", מגלה הנחת כי מותה של הח'אן מאיקר "שבר" את הברית בין מימד גן עדן (אורדאק) לבין הגיהנום ואפשר לצבא הגיהנום לכבוש באין מפריע את ממלכת גן עדן והחשש הוא שמשם הם יוכלו להשתלט גם על עולמות אחרים באותה הקלות.
כדי לסכל את התוכנית, עליו למצוא מחדש את "שרפים".
לאחר שהוא מוצא את "שרפים" - ששמו האמיתי סאמור מאיקר - הוא מתבקש לחלץ עבור סאמור את כדור אנרגיית החיים של ישות מסתורית בשם "האב".
הנחת מחליט במקום זאת לחלץ את כדור אנרגיית החיים של השטן על מנת שיוכל ללחום בו ולהרוג אותו, דבר שאכן קורה במהלך עלילת ההרחבה השנייה, "האלים העתיקים - חלק 2".
במהלך הקרב הסופי ביניהם, מגלה השטן כי הוא היה אחראי, בעקיפין, להפיכתו של הנחת ל"דום סלייר".
הנחת מצליח להביס ולחסל את השטן, ועם מותו מושמדים כל יצירי כפיו, אך עם זאת מגלה כי גם הוא שותף לגורל זה, מאבד את כוחותיו, ונקבר על ידי קבוצה של מאיקארים בסרקופג דומה לסרקופג ממנו התעורר במשחק הקודם.
נחת החלל מהמשחק Doom 3
במשחק דום 3, שיצא לאור ב-2004 כמעין אתחול לסדרת המשחקים, השחקן שוב מגלם את דמותו של נחת חלל אלמוני המגיע אל תחנת חלל צבאית מאוישת במאדים הנקראת "Mars City".
פרט לכך שדרגתו הצבאית היא קורפורל (רב"ט), ושהרקע להגעתו למאדים הוא הדרישה להחליף חייל אחר בשם רב"ט אלן שנאלץ לחזור לכדור הארץ, דבר אינו ידוע על סיפור הרקע שלו.
מפקדו האישי הוא (מקביל לסמל) בשם קלי, שנותן לו את פקודותיו גם לאחר פלישת השדים אל תחנת החלל, ולאורך המשחק, פונה אליו קלי כ"נחת" (Marine) במקום בשמו הפרטי.
הנחת אינו מדבר כלל במהלך המשחק, בדומה לשני המשחקים הקודמים.
במהלך הפלישה, מגלה הנחת כי בין אנשי הצוות של תחנת החלל ישנו בוגד - מדען בשם ד"ר מלקולם בטרוגר - שמשתף פעולה עם השדים והוא זה שבעצם גרם לפלישתם לתחנת החלל.
לאחר שהנחת נלכד בגיהנום על ידי בטרוגר, הוא מצליח לחלץ את עצמו משם ותוך כדי כך משיג נשק מסתורי בדמות קובייה מכושפת המאכסנת בתוכה דיבוקים של נשמות, המסייעת לו ללחום באויביו.
באמצעות נשק זה מצליח הנחת להילחם ב"סייבר-שד" השומר על הפורטל מהגיהנום למאדים, ולעצור את הפלישה.
המדריך למשתמש של Doom 3: BFG Edition, הגרסה המחודשת למשחק שיצאה ב-2012, רומז כי דמותו של הנחת מדום 3 היא אותה הדמות שהופיעה במשך כל המשחקים, לרבות המשחקים הקלאסיים, תוכני הבונוס, וחבילות ההרחבה, דבר הנראה כסתירה לאירועי המשחקים המאוחרים יותר, שקושרים את גיבור המשחקים דווקא לדמות שהופיעה במשחקים הקלאסיים.
עם זאת, מציין המדריך למשתמש כי הדמות עברה מספר הרפתקאות דומות, כך שייתכן שמדובר ביקום אלטרנטיבי, או פשוט כסיפור מחדש של עלילת המשחק הראשון.
ג'יי בלאזקוביץ' מהמשחק Doom RPG
הדמות מופיעה גם במשחק הווידאו Doom RPG, משחק ג'אווה לטלפונים ניידים ישנים אשר יצא לאור ב-2005. באתר הרשמי של המשחק צוין כי מדובר באותה הדמות אשר הופיעה בכל המשחקים שיצאו עד כה: דום, דום 2 ודום 3. עם זאת, במספר אזורים במשחק מצוין כי שמו הוא בי.
בלאזקוביץ', ובמקומות אחרים במשחק מצוין כי הוא למעשה שיבוט של בי.
סטן בלאזקוביץ' מהמשחק Doom II RPG
אחת מהדמויות הניתנות לבחירה במשחק הווידאו Doom II RPG, אשר שוחרר למערכת ההפעלה iOS ב-2010, היא דמות בשם סרג'נט סטן בלאזקוביץ', ומצוין כי הוא צאצא של בי.
הדמות מופיעה גם במשחק היריות הממוחשב Quake 3: Arena תחת השם "Doom".
במדריך למשחק נאמר כי מדובר באותה הדמות משני המשחקים הקלאסיים.
כמו כן, מופיעות במשחק שתי דמויות נוספות אשר הגיעו, לטענת המשחק, מאותו העולם: דמות של נחת חלל בשם "Phobos", ודמות בשם "Crash" שעל פי המשחק הייתה המאמנת הקרבית של Doomguy.
במשחקים שאינם שייכים ל-id Software
גופתו של הנחת מופיעה באזור סודי בדיוק ניוקם 3D ; היא נראית אוחזת בגרונה עם אנימציית מוות דומה לזו שהופיעה במשחקים הקלאסיים, מוקפת איקונוגרפיה שטניסטית.
כשהוא רואה את הגופה, דיוק ניוקם נשמע אומר לעצמו "That's one doomed space marine", משחק מילים על שם הסדרה.
התלבושת של Doomguy מופיעה במשחק Tony Hawk's Pro Skater 3. בגרסה של Quake שיצאה עבור הקונסולה Sega Saturn, הנחת מופיע בקצרה בסוף שלב הבונוס "Dank & Scuz"..
תחפושת של Doomguy זמינה ב-Fall Guys: Ultimate Knockout, לצד שני שדים מפורסמים מסדרת המשחקים: Cyberdemon ו-Cacodemon, למשך זמן מוגבל ב-12 בינואר 2021.
בסדרת ספרי Doom שיצאה בשנות התשעים, ומבוססת על שני המשחקים הקלאסיים, הדמות הראשית מכונה פלין "פליי" טגרט.
ובסדרת הספרים המבוססת על Doom 3 שיצאה בין 2008 ל-2009, שמו של הנחת הוא ג'ון קיין.
עברו דומה לזה של הגיבור בדום המקורי, לאחר שהורד בדרגה לאחר שסירב פקודה על מנת להציל כמה מחבריו הנחתים.
במהלך פלישת הגיהנום, קיין נאלץ לקחת פיקוד על כמה מהנחתים ששרדו למרות דרגתו הנמוכה.
הוא נלחם בשדים לבדו או עם עוד כמה נחתים.
הוא מצטייר כרחום כלפי חבריו הניצולים, פועל להצלת הילד תיאו ולהצלת הארורים בגיהנום.
לאחר שהתנדב להיכנס לגיהנום כדי להשיב את "קוביית הנשמה" (הדומה לזו שהופיעה במשחק), מפקדו מתרשם ממנו.
בנוסף לכך, הוא מקיים מערכת יחסים רומנטית עם בחורה בשם מריה המופיעה בספרים.
במהלך סוף הספר האחרון בסדרה, Doom 3: Maelstrom, רגלו של קיין מפוצצת והוא נערץ כ"איש שהציל את Mars City" .
הדמות מופיעה כדמות הראשית בסרט הקולנוע "דום" תחת השם ג'ון "ריפר" גרים.
את דמותו של ג'ון "ריפר" מגלם השחקן קארל אורבן.
מסרט נוסף שהופק על בסיס סדרת המשחקים, "דום: ההשמדה" (DOOM: Annihilation), הושמטה דמותו של Doomguy, וצעד זה קיבל ביקורת שלילית מצד מעריצי הסדרה.
בשנת 2009, מגזין הגיימינג GameDaily כלל את דמותו של הנחת ברשימת "עשרת גיבורי המשחק שלא מצליחים בדברים הפשוטים" בגלל חוסר יכולתו להסתכל למעלה ולמטה במשחקים הקלאסיים.
אתר המדיה האמריקני UGO Networks דירג בשנת 2012 את Doomguy במקום הרביעי ברשימת הפרוטוגוניסטים השקטים הטובים ביותר במשחקי וידאו, וציין את אומץ ליבו "להמשיך בדממה" גם כשהוא מתמודד עם צבא הגיהנום.
מגזין הגיימינג TheGamer דירג את Doomguy במקום ה-26 ברשימת "הדמויות החזקות ביותר במשחקי וידאו" לצד סירי מסדרת "המכשף", קירבי, דנטה מסדרת Devil May Cry, קרייטוס מסדרת God of War ועוד.
שני מגזינים, CraveOnline ו-VGRC דירגו את Doomguy במקום החמישי בדירוג "הדמויות הכי badass(כך במקור) במשחקי וידאו", וקירק מק'קד ממגזין הגיימינג VG247 תיאר את Doomguy כ"ישו עם רובה ציד דו-קני".
דייוויד הוטון מ-GamesRadar טען ש-Doomguy היא "דמות השחקן החכמה ביותר בסביבה, אפילו עם אגרופים, אלימות ואפס דיאלוג".
ה"דום סלייר", הגרסה של הדמות שהופיעה במשחק דום 2016, זכתה לשבחים מיוחדים על אפיונה וכיצד המשחק מציג את הדמות כייצוג של גיימר ממוצע המשחק Doom: דייוויד הוטון מאתר GamesRadar, כינה את ההצגה הראשונית של הדמות במשחק כמאפשרת לשחקנים "להיכנס לגמרי" לדמות.
כריסטיאן דונלן שכתב ל-Eurogamer העלה תיאוריה כי "הבחור בדום משחק באמת את המשחק", והסביר שחוסר הסבלנות של הדמות הראשית עם האקספוזיציה מקבילה לחוסר סבלנותו של הגיימר ול"תסכול הזמני של להיות בתוך דום תוך אי יכולת לשחק דום".
ב-4 במאי 2021 הציגה בת'סדה את Doomguy כחלק ממחווה ליום מלחמת הכוכבים בחשבון הטוויטר הרשמי שלה.
בנוסף לכך, דמותו של Doomguy הייתה ועודנה ממשיכה להיות דמות פופולרית לייצור צעצועים, בובות פעולה, ופריטי אספנות שונים הקשורים לזיכיון.
באפריל 2021 הוציאה מיקרוסופט (תחת המותג Xbox) סדרת דיוקנאות בהשתתפות Doomguy ומאסטר צ'יף, הדמות הראשית מסדרת Halo, לציון הרכישה של ZeniMax Media (חברת האם של בת'סדה, המוציאה לאור, ושל איד, יוצרת סדרת המשחקים) על ידי מיקרוסופט (אשר הוציאה לאור את סדרת Halo).
Dota: דם הדרקון היא סדרת טלוויזיה מונפשת מבית סטודיו מיר המשודרת ב-Netflix, כשעונתה הראשונה יצאה ב-25 במרץ 2021. הסדרה מבוססת על דמויות ממשחק המחשב Dota 2.
עלילת הסדרה עוקבת אחר דביון, אביר-דרקון צעיר הצד והורג דרקונים במטרה להגן על האנשים בעולם.
בעקבות מלחמה בין דרקונים ושדים, הדרקון סליירק מתאחד עם נשמתו של דביון בניסיון להישאר בחיים.
דביון, יחד עם נסיכת-הירח מיראנה, מנסים לעצור את השד טרורבלייד אשר מנסה להרוג את הדרקונים הבכירים ולהשתלט על נשמותיהם בכדי לשלוט על העולם.
יורי לוינטל – דביון, אביר-דרקון
לארה פולבר – נסיכת-הירח מיראנה
אליקס ווילטון ריגן – סלאמאנה
ג'יי בי בלאנק – טרורבלייד
דאג בראדלי – משנה למלך קאשורה
ג'ולי נתנסון – ראיליי, עלמת-הקריסטל
טארה פלאט – אורות', וייוורן-החורף
"Dorado" (בעברית: "דוראדו") הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר-יוצר האיטלקי מחמוד.
הוא יצא לאור ב-9 ביולי 2020, על ידי חברת התקליטים איילנד רקורדס, כסינגל השני מתוך אלבום האולפן השני של מחמוד, Ghettolimpo.
הוא נכתב על ידי דוידה פטרלה, מחמוד, ספרה אבאסטה, כריסטיאן סנרה ברטולו, פייד ודאריו פאיני, שגם הפיק אותו.
בסמוך לצאתו עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, שם הצליח לצבור למעלה מ-51 מיליון השמעות.
השיר הגיע למקום העשירי במצעד הסינגלים של איגוד תעשיית ההקלטות האיטלקי.
הווידאו קליפ הרשמי של השיר פורסם ב-16 ביולי 2020, בערוץ היוטיוב הרשמי של מחמוד.
הוא בוים על ידי אלטיו קאוסיני, וצולם בעיר טורינו.
נכון למאי 2022 עומד מונה הצפיות של הקליפ על למעלה מ-40 מיליון צפיות.
אזורהסמכותיחידות שהוסמכו/מכירות איטליה (FIMI) פלטינה 70,000
"Dope" (בקוריאנית: "쩔어"; הליטון: "Jjeoreo") הוא סינגל של להקת הבנים הדרום קוריאנית BTS.
"Dope" הוא שיר היפ הופ ומוזיקה אלקטרונית, שעוסק בעשייה המוזיקלית של BTS.
הוא נכתב על ידי סלואו ראביט, שוגה וג'יי-הופ בהשתתפות אמנים נוספים.
"Dope" הוא הסינגל השני מתוך המיני אלבום אותו הוא מקדם יחד עם הסינגל "I Need U".
הקליפ לשיר שוחרר ב-23 ביוני 2015, וצבר למעלה ממיליון צפיות בפחות מ-15 שעות.
לאחר הקרנת הבכורה של הקליפ, השיר הגיע למקום השלישי במצעד שירי העולם הדיגיטליים, למרות העובדה שהשיר שוחרר חודשיים קודם לכן.
הסינגל מכר 360,349 עותקים בדרום קוריאה, 100,000 עותקים בארצות הברית וקיבל תואר זהב מ-RIAJ.
שנה לאחר מכן נכלל השיר באלבום האוסף הראשון של הלהקה, The Most Beautiful Moment in Life: Young Forever, שפורסם במאי 2016.
הווידאו קליפ של השיר הועלה הן לערוץ היוטיוב של ביג היט מיוזיק והן לערוץ 1theK - מיזם שיתופי של כמה חברות מדיה להפצת קליפי קיי-פופ.
הקליפ מציג את חברי הלהקה רוקדים בתלבושות המייצגות מקצועות שונים במחסן גדול.
לקראת סיום הקליפ הם רוקדים בקומה העליונה של המחסן, מוארים באור זרקורים.
באוקטובר 2016 הפך "Dope" לקליפ הראשון של BTS שצבר 100 מיליון צפיות ביוטיוב, ולקליפ הראשון של להקה שאינה משלוש חברות התקליטים הגדולות בקוריאה שהגיע להישג זה.
באוגוסט 2018 צבר הקליפ 350 מיליון צפיות, והפך את BTS ללהקה הקוריאנית הראשונה שיצרה שלושה קליפים שהגיעו להישג זה.
בפברואר 2022 צבר הקליפ 700 מיליון צפיות.
ג'ף בנג'מין ממגזין "בילבורד" כתב שבכוריאוגרפיה של "Dope" מציגים חברי BTS "כמה ממהלכי הריקוד הטובים ביותר שלהם עד כה".
באתר Soompi נכתב שבקליפ של השיר, חברי הלהקה הם "ההגדרה של כריזמה".
"Dos Oruguitas" (בעברית: "שני זחלים קטנים") הוא שיר בשפה הספרדית מתוך סרט ההנפשה הממוחשבת המוזיקלי של דיסני משנת 2021, "אנקאנטו".
השיר יצא על ידי וולט דיסני רקורדס כחלק מהפסקול של הסרט ב-19 בנובמבר 2021, השיר נכתב על ידי המוזיקאי האמריקאי לין-מנואל מירנדה ובוצע על ידי הזמר והיוצר הקולומביאני סבסטיאן יאטרה.
השיר מושמע בסרט בפלשבק המתאר את חייו ומותו של פדרו מדריגל, סבו של הגיבורה של הסרט, מיראבל.
המילים הן בספרדית, אבל גרסה באנגלית של השיר, ששמה "Two Oruguitas", מתנגנת בכתוביות הסיום.
מבקרי מוזיקה שיבחו את השיר על הרגש שלו, ההפקה, המילים והביצועים הווקאליים של יאטרה, ולעיתים קרובות כינו אותו בתור השיר הטוב ביותר מהפסול.
מבחינה מסחרית, "Dos Oruguitas" נכנס ל-40 המקומות הראשונים בבילבורד הוט 100 וסימן את ההופעה הראשונה אי פעם של יאטרה במצעד.
השיר היה מועמד לפרס האוסקר לשיר המקורי הטוב ביותר בטקס פרסי אוסקר ה-94, אך הפסיד לשיר "No Time to Die" בביצוע בילי אייליש מתוך הסרט "לא זמן למות".
"אנקאנטו" הוא סרט פנטזיה מוזיקלי אמריקאי בהנפשה ממוחשבת, המשמש כסרט באורך מלא ה-60 של אולפני ההנפשה של וולט דיסני.
השיר מוצג כרצועה השישית בפסקול הסרט.
הוא נכתב והולחן על ידי הזמר והיוצר האמריקאי לין-מנואל מירנדה, שכתב גם את שבעת השירים הנוספים של הפסקול.
בעבר הוא עבד גם על סרט האנימציה של דיסני משנת 2016, "מואנה".
שר אותו סבסטיאן יאטרה, שגדל בארצות הברית אך נולד בקולומביה.
הוא הוזמן להצטרף לפסקול הסרט ולשיר את השיר לאחר שמירנדה שמע את השיר "Adiós" של יאטרה.
"Dos Oruguitas" היה השיר הראשון שכתב מירנדה לגמרי בספרדית.
כמות הספרדית הזו הייתה הרבה מחוץ לאזור הנוחות שלו.
המטרה שלו הייתה לכתוב שיר פולק קולומביאני ש"הרגיש כאילו הוא תמיד היה קיים", שלדעתו יהפוך את ההיסטוריה המשפחתית הכואבת המתוארת בסצנה המצוירת הנלווית לקלה יותר לצפייה.
הוא קיבל השראה במיוחד מהמלחינים אנטוניו קרלוס ז'ובים וז'ואן מנואל סראט.
השיר והצינה הנלווית לו תוכננו במקור להיות בפרולוג, אבל צוות הקולנוע החליט שהם יתאימו יותר לקראת סוף הסרט.
"Dos Oruguitas" הוא שיר לא דיאגטי , שמתנגן בזמן פלשבק.
בפלאשבק זה, מיראבל לומדת על עברה של סבתה ועל הקושי שעברה: הרומן שלה עם בעלה פדרו, וכיצד ההקרבה העצמית של פדרו כשהם נמלטו מהמלחמה אפשרה לאלמה להימלט.
הסיפור הזה עוזר לפייס את מירבל וסבתה.
הבמאי ביירון הווארד אמר על השיר: .
השיר עצמו עוסק בשני זחלים שמתאהבים וצריכים לשחרר זה את זה, שזו מטאפורה לאירועים בחייהם של פדרו ואלמה.
מבקרי "בילבורד" כינו את "We Don't Talk About Bruno" כרצועה הזכורה ביותר מ"אנקנטו", אך בחרו ב-"Dos Oruguitas" כרצועה הטובה ביותר בשל היותה בלדה לבבית עם .
גם דרו טיילור מגוף התקשורת "TheWrap" דירג אותו כשיר הטוב ביותר, ואמר כי גם ללא הוויזואליות הנלווית, "".
מבקרת "", קרוליין קאו, דירגה אותו כשיר השני הטוב ביותר, ותיארה אותו כ
"Dos Oruguitas" הופיע לראשונה במצעד בילבורד הוט 100 בארצות הברית במקום ה-83, וסימן את ההופעה הראשונה אי פעם של יאטרה במצעד.
בסופו של דבר הוא עלה למקום 36. השיר הגיע למקום השני במצעד השירים הלטיניים של ארצות הברית.
פרסתאריך טקסקטגוריהתוצאהסימוכיןפרס גלובוס הזהב9 בינואר 2022השיר המקורי הטוב ביותרפרס איגוד מבקרי הקולנוע האמריקאי13 במרץ 2022השיר הטוב ביותרפרס אוסקר27 במרץ 2022השיר המקורי הטוב ביותר
מקוםתאריםמכירות קנדה (Music Canada) פלטינה 80,000 הממלכה המאוחדת (BPI) כסף 200,000 ארצות הברית (RIAA) פלטינה 1,000,000
מקוםתאריםמכירותארצות הברית (RIAA)פלטינה1,000,000הממלכה המאוחדת (BPI)כסף200,000קנדה (Music Canada)פלטינה80,000 מכירות + הזרמת מדיה בלבד
Dopamine (בעברית: "דופמין") הוא אלבום הבכורה של הזמרת-יוצרת האמריקאית נורמני.
האלבום יצא לאור ב-14 ביוני 2024, על ידי חברת התקליטים RCA רקורדס.
לאחר ההכרזה על הפסקה של ההרכב המוזיקלי פיפת' הרמוני ב-2018, התוכניות לגבי אלבום האולפן הראשון של הזמרת הופיעו לראשונה ב-1 ביולי 2018, כאשר נורמני הודיעה כי שם האלבום שלה מוכן כבר.
לאחר מכן היא הוציאה את הסינגל "Motivation" ב-16 באוגוסט 2019, שהיה אמור לשמש בעבר כסינגל המוביל.
שיתופי פעולה נוספים מאז השקת קריירת הסולו שלה הכוללים את "Love Lies" (2018) עם ביחד עם חאליד, "Dancing with a Stranger" (2019) ביחד עם סם סמית', "Diamonds" (2020) ביחד עם מייגן די סטליון ו-"New to You" (2022) ביחד עם קלווין האריס.
בשנים 2021 ו-2022, הזמרת גם הוציאה את "Side Wild" בהשתתפות קארדי בי וסינגל הסולו שלה "Fair".
ב-7 באוגוסט 2023, הודיעה נורמני שהיא נפרדה מחברת התקליטים "S10 Entertainment" והחלה לעבוד עם צוות הנהלה חדש בהמשך הדרך.
ב-20 בפברואר 2024, הזמרת מחקה את ערוצי המדיה החברתית שלה, והכריזה על הודעה שתצא בקרוב.
למחרת, נורמני הכריזה על אלבום האולפן הראשון שלה.
במקביל נחשפה עטיפת האלבום המתארות את נורמני בביקיני עור שחור רוכבת על ספינת רקטה שחורה על רקע לבן.
מאוחר יותר באותו יום, היא שיתפה קטע מתוך האלבום ברשתות החברתיות שלה.
בראיון ל-"Who What Wear", בו הופיעה על השער שלהם בפברואר 2024, שיצא יום לאחר ההכרזה על האלבום, נורמני הביעה כי האלבום הוא "ייצוג של האבולוציה [שלה]" ו"כל מה [היא] עברה כדי לקבל לרגע הזה".
היא גם נגעה בציפיות ובלחץ שאיתם התמודדה במהלך עשיית האלבום, וכן נאלצה להיאבק עם שני הוריה חולי סרטן.
ב-23 במרץ 2024 הכריזה נורמני על צאת הסינגל הבכורה מהאלבום שכותרתו "1:59", בהשתתפות הראפר האמריקאי גאנה, שיצא ב-26 באפריל.
Dopamine מתואר כאלבום R&B המתמקד יותר באווירה ובטקסטורה מאשר בליריקה עמוקה וחשופה.
הסינגל המצליח של נורמני "Motivation" משנת 2019, למרות הפופולריות שלו, נעדר מהאלבום מכיוון שהיא הרגישה שהוא היה "קל" מדי ואינו מתיישב עם החזון האמנותי הנוכחי שלה.
האלבום כולל רצועות ישנות יותר כמו "Wild Side", שיתוף פעולה עם קארדי בי, הממוקם אסטרטגית בסוף רשימת הרצועות.
האלבום כולל שיתופי פעולה עם דמויות בולטות כמו ברנדי, שתרמה לרצועה "Insomnia".
למרות הציפייה, האלבום זכה לביקורות מעורבות, כשהמבקרים ציינו את חוסר האחידות שלו ואת התחושה שמדובר בחקירה ראשונית של זהותה האמנותית של נורמני.
בביקורת שפורסמה במגזין האינטרנטי "Clash", נכתב כי הרצועה הפותחת של האלבום, "Big Boy", משרה אווירה חושית עם בס, טובה סינתטית וגרוב, המסמל את הגישה המתוכננת של נורמני לפרויקט הבכורה שלה.
האלבום מתייחס למוזיקת R&B בסגנון שנות ה-2000 תוך המצאה מעודנת מחדש של האיקונוגרפיה והרוח של הז'אנר, תוך הימנעות משכפול ישיר.
רצועות כמו "Still" ו-"Lights On" מציגות את המנעד הקולי והעומק הנושאי של נורמני, וממזגים כניעות עם העצמה.
המבקר מציין שבעוד שהאלבום דבק במוסכמות R&B וחסר סיפורים חושפניים, הוא מצליח כתרגיל מאוזן ואמנותי ב-R&B עכשווי.
האלבום כולל רצועות בולטות לקראת הסוף כמו "Tantrums" ו-"Little Secrets", המדגימים את יכולתה של נורמני לנווט בין רגשות ובמערכות יחסים מורכבות.
המבקר ניק לוין מ-"NME", מציין שבעוד שהאלבום חסר רצועות קליטות כמו "Motivation", הוא מציג מגוון סגנונות מ"שירי סקס" נוצצים ל-R&B אטמוספירי והמנוני מועדון חשפנות מרהיבים.
למרות העיכובים, האלבום מתואר כבעל אווירה מגניבה, רגועה ובטוחה, המשקפת את הגישה המכוונת של נורמני ליצירתו במשך שש שנים.
באופן כללי, Dopamine נתפס כאלבום שנורמני נועדה לעשות, ומגשימה סוף סוף את החזון האמנותי שלה לאחר תהליך פיתוח ממושך.
בביקורת שפורסמה במגזין המוזיקה "רולינג סטון", האלבום מתואר כהצהרה האמנותית הברורה ביותר של נורמני, המדגישה מצבי רוח אפלים, חושניות ויכולת ריקוד, בהשפעת דיוות R&B של שנות ה-90 ותחילת שנות ה-2000 כמו אליה וג'נט ג'קסון.
למרות ההתמקדות התמטית של האלבום בחושניות והעצמה, נורמני משקפת גם התמודדויות אישיות, כולל תמיכה בהוריה במהלך מחלה, שהשפיעה על יצירת האלבום ועל העומק הרגשי.
האלבום כולל רצועות המשתלבות יחד, ויוצרות חוויה חלומית ואווירה במקום שירים בודדים ובולטים.
המבקרים ציינו ששירים כמו "Take My Time" מציגים את הפוטנציאל של נורמני כאמנית, שמזכיר את הלהיט הקודם שלה "Motivation".
מבחינה ווקאלית, נורמני זוכה לשבחים על הכישרון והשליטה הקולית שלה, וגררה השוואות לברנדי על ההגשה הניואנסית שלה.
למרות חסרונותיו של האלבום, Dopamine נתפס כאבן דרך בקריירה של נורמני, שעלולה להוביל לצמיחה והתפתחות עתידית.
+מקבץ רשימות של גופים אשר דירגו את האלבום Dopamineשם הארגוןרשימהמיקוםמקוררולינג סטון100 האלבומים הטובים ביותר לשנת 202432
+ תאריכי יציאות לאור ופורמטים עבור Dopamineאזורתאריך יציאהפורמט (ים)חברת תקליטיםהערותכלל העולם14 ביוני 2024הורדה דיגיטלית • הזרמת מוזיקה • תקליטור • תקליטRCA רקורדס
"Doomsday Blue" (בעברית: "עַצְבוּת של יום הדין") הוא שיר שהוקלט על ידי הזמר/ת-יוצר/ת במבי ת'אג.
השיר יצא לאור ב-13 באוקטובר 2023, כהוצאה עצמית, כסינגל מתוך האלבום Cathexis.
השיר זכה בתחרות "Eurosong 2024", וייצג את אירלנד באירוויזיון 2024, שהתקיים במאלמה שבשוודיה.
"Doomsday blue" הולחן על ידי קאנטרי ריי רובינסון "במבי ת'אג", אוליביה קאסי ברוקינג, סם מטלור וטיילר ריידר.
תוכנו הלירי של השיר עוסק על שברון לב, הונאה וכאב של אהבה נכזבת, דבר המתאר את השיר כעצוב ו"קשה", אך בו-זמנית הוא מתואר גם כשמח.
בראיון ל-ESCBubble, נאמר כי השיר נכתב בוומבלי, הממלכה המאוחדת.
בנוסף, נמסר שבזמן כתיבת השיר, כותבי השיר התכוונו לכלול כמה שיותר סוגי מוזיקה שונים.
סוגת השיר תוארה כרוק אלטרנטיבי, פופ וג'אז.
כשהגישו בקשה ל-"Eurosong", התחרות שקלה כמה מהשירים שהלחינו וכתבו, וצוין ש-"Doomsday blue" עובד בצורה טובה לאירוויזיון ולקהל האירי.
בשיר רובינסון לוחשת מילים, מעין מילות כישוף על פי תוכנו הלירי; ת'אג מציין/ת את צמד המילים "אבדה קדברה", אשר זכה לפופולריות בסדרת סרטי "הארי פוטר", שבמקור בעלילת הסרטים היא קללה שגורמת למוות מיידי ללא כאב.
ב-8 במרץ 2024, הווידאו קליפ שוחרר והופק על ידי חברת ההפקות "CAMP" שבסיסה בדבלין.
לאחר מכן, הצהירה רובינסון כי בתחילה הם השתוקקו שהקליפ יהיה "מאוד אפל", אך לאחר שנמסר כי הנוער אהב את השיר, ובכך רובינסון ו-"CAMP" הפכו אותו לסרטון "קצת יותר חמוד, מפחיד וקומי".
בקליפ, מוצגת מכשפה שמזמנת ישות למטרת אירוח חברה למכשפה, ולאחר כל סצנה אפלה עובר קטע רגוע לתוך "עולם חלומי" שצבעיו מסוגננים בהשראת הדגל הטרנסג'נדרי.
לקידום השיר, אישרה רובינסון כי היא תתארח במספר מסיבות קדם לאירוויזיון.
"Doomsday Blue" זכה לשבחים ממספר רב ממשתתפי אירוויזיון בעבר.
זוכה אירוויזיון 1980 ו-1987 של אירלנד, ג'וני לוגן, הצהיר בכתב העת Sunday World כי הוא סבור שהשיר יכול לזכות בתחרות הזמר, ושיבח את הייחודיות של השיר.
גם משתתפת אירלנד מ-2022, ברוק סקוליון, סברה כי השיר יכול לנצח.
כתבים רבים שיבחו גם את השיר.
אישים ומבקרי מוזיקה רבים מתחו ביקורת על השיר ועל רובינסון.
ראש והימין הקיצוני, הרמן קלי, פרסם ציוץ והשווה את רובינסון למשתתף האירוויזיון ב-2008, דסטין תרנגול ההודו, וטען כי השיר הוא "התעוררות טיפשית של הממסד האירי שחוגג את השטניזם".
ב-6 בפברואר, למעלה מ-2000 אנשים חתמו על עצומה הקוראת לפסול את רובינסון מתחרות האירוויזיון, בטענה: "[רובינסון] לועגת לתרבות האירית הלאומית".
יומיים לאחר מכן, האב דקלן מקינרני, כומר קתולי אירי, הגיב גם הוא ביקורת "חריפה" על השיר ורובינסון, וציין כי "השטן המסכן לא יכול לשיר ולרקוד", ובנוסף טען שרובינסון ניסה/תה לדחוף "אג'נדה להט"בית" מסוימת על הציבור האירי.
בביקורת של Wiwibloggs השיר דורג 5.97/10 נקודות, וזכו במקום ה-26 מתוך 37 שירים בדירוג השנתי של האתר.
בביקורת נוספת שערכה ESC Bubble, השיר דורג במקום ה-14 מתוך 15 שירים בחצי גמר האירווזיון.
ג'ון בריין מהמגזין "ניו יורק" דירג את השיר במקום ה-15 מתוך 37, וציין כי הוא עלול להתקשות להעפיל לגמר.
ב-15 ביוני 2023 פתחה RTÉ תקופת הגשה שבה אמנים ומלחינים מגישים הצעות לתחרות עד 29 בספטמבר 2023; זמן קצר לפני סגירת תאריך ההצעות, הוארך המועד כשבועיים.
בשלהי נובמבר חשף ראש משלחת אירלנד לאירוויזיון, מייקל קילי, שהוצעו 378 הצעות.
ההצעות המתחרות נבחרו על ידי קבוצת שופטים שמונו על ידי RTÉ בקרב אנשי תעשיית המוזיקה, מעריצי האירוויזיון ובראשות קילי.
ב-11 בינואר, נחשף כי הזמר/ת-יוצר/ת, במבי ת'אג, תהיה בגמר התחרות בין ששת משתתפים.
לאחר גמר התחרות, "Doomsday blue" נבחר וניצח ועתיד לייצג את אירלנד באירוויזיון 2024; השיר קיבל 12 נקודות מהשופטים ומהצבעה על סמך הקהל.
לבסוף, השיר קיבל 34 נקודות.
אירלנד שובצה לחלקו הראשון של חצי הגמר הראשון, שהתקיים ב-7 במאי.
אירלנד הופיעה רביעית, אחרי ליטא ולפני אוקראינה.
ב-7 במאי עלה/עלתה ת'אג על בימת חצי הגמר הראשון של האירוויזיון וביצע/ה את שירו/שירה "Doomsday Blue".
בסוף הערב הוכרז/ה כאחד/אחת מעשרת המתמודדים שהעפילו לגמר.
בגמר, שהתקיים ב-11 במאי, הופיעה אירלנד כשיר מספר 10, אחרי אסטוניה ולפני לטביה.
אירלנד סיימה את התחרות במקום השישי עם 278 נקודות.
הורדה דיגיטלית/הזרמת מדיה – גרסה אינטימית
+יציאות לאור של "Doomsday Blue" מדינה תאריך פורמט (ים) חברת תקליטים הערות כלל העולם 13 באוקטובר 2023 הורדה דיגיטלית • הזרמת מדיה הוצאה עצמית 22 באפריל 2024
"Dooset Daram" הוא שיר שהוקלט על ידי הזמר האיראני-שוודי ארש, בהשתתפות הזמרת השוודית הלנה.
הוא יצא לאור ב-26 בינואר 2018, בהוצאת חברת התקליטים האחים וורנר, כסינגל שלא מתוך אלבום.
השיר הגיע למקום השלישי במצעד האיירפליי הרוסי וזכה להצלחה בין-לאומית.
השיר נכתב על ידי הלנה ג'וזפסון, מוחסן צ'אבושי, טוהי, תומאס ג'י:סאן, רוברט אוהלמן וארש לאבאף אלכס והופק על ידי ארש ואוהלמן.
הווידאו קליפ הרשמי של השיר פורסם ב-26 בינואר 2018 והועלה לערוץ היוטיוב של ארש.
נכון לפברואר 2024 עומד מונה הצפיות של הקליפ על למעלה מ-160 מיליון צפיות.
אזורתאריך יציאהפורמטחברת תקליטיםמקורכלל העולם26 בינואר 2018סטרימינג • הורדה דיגיטליתהאחים וורנר
דרקוניאן (Draconian) היא להקת מטאל משוודיה המנגנת דום-דת' מטאל גותי.
הלהקה הוקמה בשנת 1994 ושיריה המוקדמים היו מאופיינים במוזיקה מלודית ואטמוספירית.
מאוחר יותר הלהקה שינתה את אופייה המוזיקלי ושיריה נעשו איטיים, קודרים ואפלים יותר.
רוב שירי הלהקה הם בסולם סול מינור.
דראקוניאן הוקמה במאי 1994 בשוודיה על ידי יוהאן אריקסון (תופים), אנדי הינדנס (גיטרה חשמלית) ויספר סטולפה (גיטרה בס ושירה).
בתחילת הדרך נקראה הלהקה 'Kerberos' ואופיינה כלהקת הבי מטאל/דת' מטאל מלודי עם אלמנטים של בלאק מטאל, סגנון שהשתנה מאוחר יותר ונהיה איטי ואפל יותר.
שבעה חודשים לאחר הקמתה הצטרף אליה הזמר והכותב אנדרס יאקובסון, ואז גם שונה שמה של הלהקה לשמה הנוכחי.
באוקטובר 1995 הקליטו חברי הלהקה דמו ראשון – Shades of a Lost Moon ("צללים של ירח אבוד"), שבוע אחרי שביצעו את ההופעה החיה הראשונה שלהם.
בהקלטות השתתפו גם החלילנית והזמרת יסיקה אריקסון והקלידנית והזמרת סוזאנה ארווידסון.
הדמו שוחרר בפברואר 1996, ובאותה תקופה הצטרף ללהקה הגיטריסט מגנוס ברגסטרם.
מכיוון שהדמו לא הביא לחתימה על חוזה הקלטות ניגשו חברי הלהקה בינואר 1997 להקלטת דמו שני – In Glorious Victory ("בניצחון מהולל").
לאחר סיום ההקלטות חשה הלהקה חוסר שביעות רצון מאיכות הסאונד בהקלטה והחליטה שלא לשחרר את הדמו.
באותה תקופה פרשה סוזאנה ארווידסון מהלהקה והוחלפה באנדראס קרלסון.
בשנים 1998 ו–1999 ביצעה הלהקה הופעות חיות, ובעקבות תגובות חיוביות מצד הקהל החליטה להקליט אלבום דמו נוסף.
הדמו The Closed Eyes of Paradise ("העיניים העצומות של גן העדן"), שהוקלט באוגוסט 1998, עסק בלוציפר, מלאכיו המוגלים, הפנים האמיתיות של אלוהים והקרב ההולך וקרב בין השניים.
סוזאנה ארווידסון הופיעה בדמו בהופעת אורח.
גם הקלטה זו לא עמדה בסטנדרטים של הלהקה, והדמו יצא לבסוף רק בשנת 2000, לא לפני שנערכו בו שיפורים רבים.
לאחר יציאת הדמו החלו חברי הלהקה להתרכז ביצירת משהו חדש ושונה.
הסאונד של הלהקה הפך להיות איטי ואפל והחל לנטות לכיוון סגנון הדום מטאל.
הם שחררו לאינטרנט ועל גבי תקליטורים פרומו בעל שתי רצועות בשם Frozen Features שהציג את הכיוון החדש אליו פנתה הלהקה.
הגיטריסט אנדי הינדנס עזב את הלהקה ואת מקומו תפס מי שהיה עד אז המתופף - יוהאן אריקסון.
את עמדת התופים אייש חבר חדש בלהקה - ירי טורסטנסון.
בקיץ 2002 הוקלט ושוחרר דמו נוסף – Dark Oceans We Cry ("אוקיינוסים אפלים אנחנו בוכים") בהשתתפות ליסה יוהנסון כזמרת.
הדמו הזה פרץ למעשה את כברת הדרך האחרונה של דראקוניאן מהאלמוניות אל מרכז הבמה.
הדמו קיבל ביקורות טובות ובזכותו הוחתמה הלהקה על חוזה הקלטות עם חברת התקליטים נאפלם רקורדס.
ביולי 2003 הקליטה דראקוניאן את אלבום הבכורה שלה באולפני "סטודיו מגה" (Studio Mega) בהפקתו של כריס סילבר.
רוב שירי האלבום היו בעצם הקלטות מחדש של חומרים ישנים.
לאחר צאתו של Where Lovers Mourn ("היכן שהאוהבים מתאבלים") יצאה הלהקה לסיבוב הופעות על מנת לקדם את האלבום.
אלבום זה כלל שירים העוסקים בעיקר בבדידות, אהבה נכזבת והרצון למות.
השיר הראשון The Cry of Silence הוא הארוך באלבום וכולל גם ליווי מקהלה ברקע, השיר השלישי A Slumber Did My Spirit Seal הוא עיבוד לשיר של ויליאם וורדסוורת', השיר השביעי הוא קטע אקוסטי בו ליסה יוהנסון שרה לבד, השיר האחרון הוא שיר זועם על התנוונותה של האנושות.
ב-2005 ראה אור האלבום השני – Arcane Rain Fell ("גשם מסתורי ירד").
האלבום עוסק בנפילתו של לוציפר מגן עדן אל הגיהנום.
האלבום נחשב לאחד האלבומים הכבדים של הלהקה, והקטע האמצעי בו הוא דקלום של ראיין הנרי המתאר את החלטת לוציפר למרוד באלוהים באמצעות מלחמה על לב האדם (הקטע כולל אף מילים בעברית).
האלבום נחתם בשיר האפי Death, Come Near Me בן רבע השעה, שנכתב במקור עבור הדמו Dark Oceans We Cry.
השיר האחרון עמד במוקד שערורייה, כאשר אמא שלחה ללהקה מכתב ובו טענה שבנה התאבד בעקבות האזנה לשירי הלהקה ובפרט לשיר Death, Come Near Me.
בתגובה הביע הסולן יאקובסון צער, אך דחה את הטענה שהילד התאבד בגלל המוזיקה.
בשנת 2006 החלה העבודה על האלבום השלישי, אולם בעקבות פניות רבות ממעריצים הוחלט להוציא קודם אלבום בונוס שיכלול גרסאות חדשות לשירים ישנים מהדמו Closed Eyes of Paradise (שירים אלה הם בסגנון מטאל גותי ועוסקים גם הם בלוציפר).
האלבום The Burning Halo ("ההילה הנשרפת") כלל גם שלושה שירים חדשים ושתי גרסאות כיסוי לשירי מטאל משנות ה-70 של המאה ה-20. עקב כמה בעיות בהפקת האלבום יציאתו נדחתה כמה פעמים, עד שלבסוף הוא יצא לאור בספטמבר 2006.
בספטמבר 2007 החלה הקלטת אלבום האולפן השלישי של דראקוניאן באולפני "Fascination Street Studios" בהפקתם של ינס בוגרן ודוד קסטילו.
האלבום Turning Season Within ("להפוך את העונה מבפנים"), שיצא לאור בפברואר 2008, טומן בחובו שינוי סגנוני מסוים בהשוואה לשני קודמיו.
הוא מהיר יותר, והשירה הנשית בו מובלטת יחסית לאלבומים האחרים.
גם מילות האלבום הרבה יותר אישיות ו"קרובות למציאות" מבעבר, ועוסקות בעיקר באהבה ובמערכות יחסים כושלות.
בסוף 2008 הוציאה הלהקה את הסינגל "No Greater Sorrow" שממשיך את הקו של האלבום "Turning Season Within" מבחינת מוזיקה ונושא השיר.
בסוף 2010 החלה הלהקה לעבוד על אלבומה המלא הבא.
האלבום, שנקרא "A Rose for the Apocalypse", יצא ב-23 ביוני 2011. חלק משירי האלבום עוסקים בתוצאות הרות האסון שגרמה האנושות לכדור הארץ כאשר יצרה מערכת "nature divorced" מנותקת מהטבע.
בסוף אוקטובר 2011 הודיעה ליסה יוהנסון על עזיבת הלהקה, בשל רצונה להקדיש יותר זמן למשפחתה ובייחוד לבנה, וב-15 בנובמבר 2011 עזבה.
בספטמבר 2012 הצטרפה ללהקה במקומה הזמרת-יוצרת הייקה לנגהנס מדרום אפריקה אך היא לא קיבלה אשרת עבודה בשוודיה, דבר שפגע באופן ניכר ביכולתה של הלהקה להקליט אלבומים ולהופיע.
ב-2015 יצא אלבומה השישי Sovran.
לאחר השקת האלבום יצאה הלהקה למסע הופעות, כאשר את לנגהנס מחליפה הזמרת ליסה קת'ברט (זאת מאחר שלנגהנס לא יכולה לעזוב את שוודיה עקב בעיות אשרה (ויזה)).
ב-2022 חזרה ליסה יוהנסון ללהקה, והייקה לנגהנס עזבה.
Draconian זכתה להצלחה רבה בישראל ואלבומיה נמכרו בכמויות גדולות יחסית לאלבומי מטאל.
נכון ל-6 באפריל 2012 אלבומה "Where Lovers Mourn" הוא אלבום המטאל הנמכר ביותר של הלייבל הישראלי Raven Metal.
לפי סולן הלהקה, קהל מעריציה בארץ הוא מן הטובים בעולם: "בישראל אולי יש הרבה כאב בהרבה מקומות, אבל אני יכול לומר בלב שלם, שיש שם קהל אדיר.
זה משהו שממש לא ציפינו לו.
זו הייתה חוויה נהדרת והאנשים היו נדיבים."
הלהקה הופיעה בישראל יחד עם להקת המטאל הסימפוני Therion בקיץ 2007. ב-27 בפברואר 2009 הופיעה הלהקה שנית בישראל, ביחד עם להקות המטאל הישראליות Desert ו-Distorted.
הלהקה הופיעה שוב בישראל ב-10 בנובמבר 2016. את הלהקה חיממו Tomorrow's Rain המנגנת דום מטאל ו-Edellom המנגנת דת'-דום גותי.
Draconian מנגנת דת'-דום גותי - שילוב של דום-דת' ומטאל גותי, עם ריפי גיטרות כבדים ואיטיים אך לעיתים יש גם קטעים מהירים יותר.
לעיתים קרובות יש שילוב קלידים ואף כינור.
Draconian שמה דגש גם על עבודת גיטרות וחלק משיריה כוללים גם סולואי גיטרות, בדרך כלל בסוף השיר (למשל ב-No Greater Sorrow).
השירה היא בסגנון "היפה והחיה" האופיינית למטאל הגותי: גרואלינג (שאגות בקול נמוך) של הזמר אנדרס יאקובסון לצד שירת נשית רכה של הזמרת - קולה של ליסה יוהנסון נע בין מצו-סופרן לסופרן וקולה של הזמרת הייקה לנגהנס נעה בין אלט למצו-סופרן.
ברבים משיריה משלבת הלהקה גם דקלומים וציטוטים מהספרות בקול נקי של גבר.
אנדרס יאקובסון תיאר את המוזיקה של הלהקה כמטאל גותי אפל עם השפעה של דום מטאל ודת' מטאל.
שירי הלהקה עוסקת בנושאים כבדים ועצובים הנעים בין נושאים ארציים יתר כמו אהבה נכזבת, בדידות והרצון למות עד לנושאים דתיים ושמימיים כמו נפילתו של לוציפר מגן עדן (לנושא זה הקדישה הלהקה שני אלבומים ומספר שירים).
חלק משיריה מתבססים על יצירות של סופרים ומשוררים קלאסיים, בהם ג'ון מילטון, דנטה אליגיירי, ה.פ.
את מילות השירים כותב אנדרס יאקובסון ומלחין יוהאן אריקסון.
אנדרס יאקובסון - שירה וגרואלינג (1995–)
יוהאן אריקסון - גיטרה מובילה (1994–)
יסיקה אריקסון - חליל ושירה נשית, באלבום "Shades of a Lost Moon"
אנדרס האאג - קלידים, באלבום "Shades of a Lost Moon"
ראיין הנרי - דקלומים, באלבום "Arcane Rain Fell"
פאול קוהר - דקלומים, באלבום "Turning Season Within"
dpi - נקודות לאינץ' (dots per inch) היא יחידת מידה של כושר ההפרדה (רזולוציה) בהדפסה, סריקה או באמצעי פלט דומים.
זהו נתון לכימות הנקודות שאמצעי פלט (כגון מדפסת לייזר, או מכונה להקרנת גלופות לדפוס אופסט) מסוגל לייצר לאורך של אינץ' אחד (2.54 ס"מ).
מדפסות עם רזולוציה גבוהה יותר, מסוגלות לייצר תוצאה בעלת פרטים רבים יותר.
למדפסת אין בהכרח מידת dpi אחת.
זה תלוי באופן ההדפסה ובהגדרות מנהל ההתקן (תוכנת ההדפסה של המדפסת).
צפיפות הנקודות שכל מדפסת מסוגלת לייצר, תלויה בעיקר בסוג טכנולוגיית ההדפסה שלה.
מדפסת סיכות, למשל, אשר עובדת בעזרת סיכות זעירות המכות על סרט דיו, היא בעלת רזולוציה נמוכה יחסית, בדרך כלל בטווח של 60 עד 90 dpi.
מדפסת הזרקת דיו מרססת דיו דרך חורים זעירים, ומסוגלת להגיע לרזולוציה של 240 עד 1440 dpi.
מדפסת לייזר מפזרת טונר באמצעות מטען אלקטרו-סטטי, ומסוגלת להגיע לרזולוציה של 600 עד 1800 dpi.
לעומת זאת, מכונה לייצור גלופות או פילמים לדפוס אופסט, המייצרת נקודות על המצע באמצעות קרן לייזר, יכולה להגיע לרזולוציה של 2540 dpi ואף למעלה מזאת.
על התקן הפלט מוטלת הדרישה לייצג מספר סביר של גוני ביניים, כך שתמונות ואלמנטים גרפיים יוכלו להיות מודפסים באיכות מניחה את הדעת.
כאשר מספר הגוונים קטן מדי, תופעות כגון פוסטריזציה, קיטועים במעברי צבע הדרגתיים ואובדן פרטים, מופיעות ומורידות מאיכות ההדפסה.
התקן הפלט בונה אלמנטים וקטוריים לפי הנוסחה המתמטית שמתארת אותם, בעזרת נקודות בודדות אותן ההתקן "מצייר" אחת אחרי השנייה.
להתקן אין אפשרות לצייר חצאי נקודות, לכן, ככל שהרזולוציה יותר גבוהה כך איכות הרפרודוקציה תהיה טובה יותר.
כושר ההפרדה של המדפסת, קובע למעשה את גודל הפרט הקטן ביותר שהיא מסוגלת לייצר.
ככל שיש יותר נקודות באינץ' - כך ניתן לייצר בהדפסה פרטים קטנים יותר.
לכמות הנקודות לאינץ' יש קשר שונה לתמונות ולאלמנטים הווקטוריים בקובץ המודפס.
במקרה של אלמנטים וקטוריים, ככל שצפיפות הנקודות לאינץ' גבוהה יותר, קצותיהם של האלמנטים הווקטוריים (כגון קווים, טקסט) יהיו חלקים יותר.
אם הרזולוציה תהיה נמוכה למדפסת לא יהיו מספיק נקודות פוטנציאליות כדי לשרטט מהן אות קטנה בצורה חלקה, וקצוותיה של האות יהיו משוננים.
איכות תמונות ביטמפ (מפת סיביות)
ביחס לתמונות דיגיטליות - על מידת ה-dpi של מדפסת או אמצעי פלט אחר, להיות שווה או גבוהה מצפיפות הפיקסלים לאינץ' (ppi) של התמונה.
אך כדי לייצר פלט באיכות דומה לתצוגה על הצג, עליה להיות גבוהה באופן משמעותי, מכיוון שטווח הצבע האפשרי לכל נקודה הוא מוגבל בהדפסה.
בתהליך ההדפסה של תמונה, על התקן הפלט לתרגם את המידע ממערך של פיקסלים, בו כל פיקסל יכול לדמות מיליוני גוונים אפשריים, למערך של נקודות - רשת halftone במקרים מסוימים, או מבנים אחרים של רשתות.
נקודות הדפוס מורכבות רק מארבעה צבעי יסוד, וכן מוגבלות בגווני הביניים האפשריים לכל צבע על ידי צפיפות הרשת.
כאשר התקן הפלט מייצר רפרודוקציה של תמונה בעזרת רשת halftone, הוא בונה כל נקודת רשת בעזרת נקודות זעירות בודדות, כשגודל נקודת הרשת משתנה בהתאם לגוון הנדרש באותו תא halftone.
ככל שה-dpi גבוה, יותר נקודות מרכיבות כל תא halftone, וכמות גוני הביניים האפשריים גדלה.
לדוגמה: מדפסת בעלת רזולוציה של 600 dpi שמדפיסה ברשת של 150 lpi, מסוגלת לייצר 16 גוני ביניים עבור כל תא ברשת.
כל תא halftone מורכב מ-4x4 נקודות (600 חלקי 150), ובתוספת "צבע" הנייר הריק, כמות הגוונים האפשריים שמתקבלת היא 17. באותה צפיפות רשת, מדפסת בעלת רזולוציה של 1200 dpi תוכל לייצר 65 גוונים שונים.
תדירות רשת נמוכה מדי אינה רצויה, מפני שהיא לא מאפשרת הדפסת פרטים קטנים מספיק, ומכיוון שבמרחק צפייה נורמלי (30–40 ס"מ) המבנה שלה נראה לעין.
עקב הקרבה בין המושגים, ישנן מספר טעויות נפוצות בשימוש במושג dpi בתחום הגרפי.
לדוגמה, לא אחת מציינים את כושר ההפרדה בסריקה במונחים של dpi, על אף שיהיה זה מדויק יותר להשתמש ב-spi) samples per inch).
בדומה, צפיפות הפיקסלים לאינץ' בצג מחשב או תמונה דיגיטלית, מתואר במקרים רבים ב-dpi, במקום ב-ppi) pixel per inch).
הבלבול בין dpi ל-ppi הוא בלבול נפוץ ביותר, גם אצל אנשי מקצוע בתחום הדפוס והצילום.
השימוש במונח dpi במקרים אלה הוא שגוי ומטעה, אף על פי שהכוונה לעיתים ברורה על פי ההקשר.
טעויות אחרות קשורות בהבנה לקויה של מהי המשמעות של dpi.