tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
כמו אוניברסיטאות אוקספורד וקיימברידג', בנויה האוניברסיטה מקולג'ים עצמאיים (אחד עשר, נכון ל־2024) ולה כ־30 מחלקות בשלוש פקולטות.
לאוניברסיטה שלושה קמפוסים: קמפוס מערב, קמפוס מזרח ו"".
קמפוס האוניברסיטה (הנקרא קמפוס ) ממוקם מדרום-מזרח לעיר ובנוי סביב אגם מלאכותי גדול ובו ממוקמות כמעט כל מחלקות האוניברסיטה, פרט למחלקה לארכאולוגיה הממוקמת ב"אחוזת המלך", הנמצא כ־3 ק"מ ממנו.
ב־2007 החלה הרחבה של הקמפוס לשטח חדש הנקרא הסלינגטון מזרח, ב־2010 עברו מספר מחלקות לקמפוס החדש.
נכון לשנת 2021, למדו באוניברסיטה מעל ל־23,000 סטודנטים, כולל סטודנטים זרים שהגיעו ממעל ל־150 מדינות, המהווים 27% מכלל הסטודנטים.
האוניברסיטה חברה באיגוד אוניברסיטאות חבר העמים הבריטי (ACU), ברשת אוניברסיטאות עולמית (WUN), ב, ב (UUK), ב, ב (EUA) ובקבוצת ראסל.
דירוג QS לאוניברסיטאות - מקום 167 (2024)
דירוג QS לאוניברסיטאות - מקום 25 (2024)
אוניברסיטת יון מינקו לאדריכלות ותכנון עירוני (ברומנית: Universitatea de Arhitectură și Urbanism Ion Mincu, ראשי תיבות: UAUIM) היא אוניברסיטה ציבורית עצמאית לאדריכלות, שנוסדה בשנת 1952, בבוקרשט בירת רומניה.
כאות הכרה לתרומתו הרבה לאדריכלות הרומנית של האדריכל יון מינקו (הגייה רומנית: Yon Minku, 1852–1912), נושאים את שמו מאז שנת 1953 המכון ואחר כך אוניברסיטת יון מינקו לאדריכלות ותכנון עירוני בבוקרשט.
אוניברסיטת "יון מינקו" לאדריכלות ותכנון עירוני בבוקרשט היא המוסד האקדמי הוותיק והחשוב ביותר בתחום זה ברומניה.
היא ממשיכה מסורת ארוכה של השכלה גבוהה ארכיטקטונית מקומית, אשר יסודה קשור קשר הדוק עם עליית רומניה המודרנית וקביעת המבנה המוסדי והתרבותי החדש שלה,
במחצית השנייה של המאה ה-19, ההכשרה הראשונה לחינוך אדריכלי ברומניה הוקמה על בסיס חוק בשנת 1864, שהונפק על ידי השליט אלכסנדרו יואן קוזה, נסיך רומניה, כחלק מבית הספר לגשרים, דרכים, מכרות ואדריכלות.
עם זאת, בגלל המחסור בכספים וסטודנטים הוא נסגר זמן קצר לאחר מכן.
האדריכלים הרומנים הראשונים למדו ברובם בבית הספר הלאומי הגבוה לאמנויות היפות, בפריז, והאדריכל המוסמך הראשון היה יון מינקו בשנת 1883. בוגרי בית הספר מפריז הובילו להקמתו של בית ספר לאדריכלות בבוקרשט, וכך, בשנת 1892 הקים האיגוד הרומני לאדריכלים בית ספר פרטי לארכיטקטורה שבסמכותה.
רפורמת החינוך בשנת 1897 הפכה את בית הספר הפרטי לבית הספר הארצי לארכיטקטורה (במימון הממשלה) כחלק מבית הספר לאמנויות יפות.
בשנת 1904 הפך למוסד עצמאי בשם בית הספר הגבוה לארכיטקטורה.
בשנת 1931 שמו של בית הספר שונה לאקדמיה לאדריכלות.
החוק הראשון הנוגע לחינוך ארכיטקטוני הכיר ברמתו האוניברסיטאית, אך שמר על תואר האקדמיה.
אותו החוק הסדיר את השימוש בתואר האדריכל והפרקטיקה המקצועית.
בשנת 1938 שולבה האקדמיה לארכיטקטורה בבית הספר הפוליטכני בבוקרשט, בשם הפקולטה לארכיטקטורה.
בנוסף, תוכנית מיוחדת המוקדשת לחקר העירוניות פעלה בין השנים 1943–1948.
בשנת 1948 הפכה הפקולטה לארכיטקטורה לעצמאית תחת שם חדש - המכון לאדריכלות.
לאחר תקופה קצרה של עצמאות, היא שולבה במכון להנדסה אזרחית שהוקם לאחרונה ושמה שונה שוב לפקולטה לאדריכלות.
בשנת 1952 הפקולטה הפכה שוב לעצמאית, כשהיא חוזרת לשמה הקודם, המכון לאדריכלות.
על פי צו שהונפק בשנת 1953, נקרא המכון על שם יון מינקו ועד שנת 2000 פעל המוסד בשם "המכון לאדריכלות" יון מינקו,
בשנת 2000, בהחלטת הסנאט האקדמי, שונה השם לאוניברסיטת יון מינקו לאדריכלות ותכנון עירוני, שהיא עדיין השם הרשמי הנוכחי.
שינוי זה נקשר קשר הדוק להרחבת המתכונת החינוכית לאחר 1990. לפיכך, בעשורים האחרונים לפקולטה לאדריכלות הישנה נוספו שתי פקולטות חדשות: הפקולטה לתכנון עירוני (ב- 1997) והפקולטה לאדריכלות פנים (ב-2003), בכל אחת מהפקולטות מוצעות מספר תוכניות לימוד לתואר ראשון ולתואר שני.
בנוסף קימות שתי תוכניות לימודים לדוקטורט באדריכלות ולדוקטורט בתכנון עירוני.
הבניין הראשי של אוניברסיטת יון מינקו לאדריכלות ותכנון עירוני ממוקם בבוקרשט, ברחוב אקדמיה.
הבניין הנוכחי הוא תוצאה של מספר שינויים בבניין המקורי, שהוקם בין השנים 1916–1927 בעקבות תכנון גריגור סרצ'ס ונרשם כאנדרטה היסטורית רשומה.
תוספות הבניה נבנו בשנות ה-60 וה -70. מתחם הבניין (המשתרע על שטח בנוי של כ־27,068 מ"ר) מתפרס על כל הבלוק שבין רחובות אקדמי, אדגר קווינט וביזריקה בני.
בניין זה כולל את משרדי הסגל הבכיר והסנאט, את רוב חללי ההוראה (כיתות, אולפנים, מעבדות), האולמות הראשיים, הספרייה, חדר הכושר, מעונות סטודנטים, משרדי הניהול ומשרדי סגל האקדמיה.
הבניין המרכזי של האוניברסיטה מאכלס את הספרייה הוותיקה ביותר במדינה בתחום האדריכלות והיא נוסדה בשנת 1912 באמצעות תרומות של המרצים הראשונים לבית הספר.
בקומת הקרקע, מול רחוב אקדמיה יש חלל תצוגה המאכלס תערוכות פרויקטים של סטודנטים, כמו גם תערוכות ארכיטקטורה ואומנות.
הקומה התחתונה של בניין האוניברסיטה כוללת מספר פונקציות: קפיטריה, חנות למכשירי כתיבה, חנות ספרים, מרכז דפוס והעתקה.
בית ההוצאה לאור האקדמי "יון מינקו", שנוסד בשנת 2001, מפרסם עבודות הקשורות ישירות לפעילות אקדמית (ספרי לימוד, סיכומי הרצאות, תיעוד), עבודות אדריכלות ועירוניות שנכתבו על ידי צוות ההוראה, עבודות שנכתבו על ידי סטודנטים (קטלוגים של פרויקטים, מחקר), וכן כתב העת "אנליזות באדריכלות".
בבנין המרכזי ממוקמים, המרכז לייעוץ וקריירה ומחלקת התקשורת ויחסי הציבור.
מלבד הבניין הראשי, מחזיקה אוניברסיטת יון מינקו לאדריכלות ותכנון עירוני בבניין ברחוב מוקסה, שהוא גם מהווה אנדרטה היסטורית רשומה.
אירועים מדעיים ותרבותיים שונים מתקיימים בבניין ובו ממוקם המזכיר ללימודי דוקטורט ורוב הפעילויות הנפוצות ללימודי דוקטורט מתקיימות בבנין זה.
מטה מרכז המחקר ללימוד אדריכלות ועירוניות מתארח גם הוא בבניין מוקסה.
קורס התואר הראשון "שימור אדריכלי ושיקום אדריכלי" מתארח בבניין היסטורי הממוקם באזור מרכז סיביו שבמחוז טרנסילבניה.
בנוסף לכך, האוניברסיטבה משתמשת במתחם הכנסייה המבוצרת בדאולו פרומוס - שונברג (ליד סיביו, מחוז טרנסילבניה), מתחם בן המאה ה-XIII-XVII שנרשם כאנדרטה היסטורית, במתחם ממוקם מרכז המחקר לאדריכלות מרקמית ותקיימים בו אירועים אקדמיים, מקצועיים ותרבותיים שונים, כולל סדנאות בינלאומיות ומחנות סטודנטים.
האוניברסיטה מחולקת לשלוש פקולטות, שמונה מחלקות, שלושה מרכזי מחקר ושש מעבדות.
בפקולטה לארכיטקטורה שתי תוכניות לימודים; תוכנית לארכיטקטורה, תוכנית שימור ושיקום אדריכלי ומוצעת תוכנית לימודים בארכיטקטורה בשפה האנגלית.
בפקולטה לתכנון עירוני / תכנון עירוני מוצעות חמש תוכניות לימוד; תוכנית לתכנון ועיצוב עירוני, תוכנית לתכנון ועיצוב נוף, תוכנית לתכנון אורבני, תוכנית לניהול עירוני לערים תחרותיות ותוכנית לנוף וטריטוריה.
בפקולטה לאדריכלות פנים מוצעות שתי תוכניות לימודים; תוכנית אדריכלות פנים ותוכנית עיצוב תעשייתי.האוניברסיטה מנוהלת על ידי הוועד המנהל הבכיר והסנאט.
באוניברסיטה שלושה מרכזי מחקר :
המרכז לחקר, תכנון, הערכת בנייה וייעוץ -מרכז לעיבוד סקרים והערכות טכניות, מחקרים, פרויקטים, עבודות מחקר, דרישות טכניות, ומספק ייעוץ מקצועי בתחומים שונים: אדריכלות, הנדסה אזרחית, שיחזור, שיקום, תכנון עירוני וכפרי, אדריכלות ועיצוב פנים, עיצוב במה, גרפיקה, פרסום וחומרי פרסומת; המרכז מוסמך לתקן ISO 9001: 2000.
המרכז ללימודי אדריכלות ותכנון ערים -מבצע פעילויות מחקר העוסקות בהתפתחות שטחים עירוניים ומדיניים בקונטקסט התפתחות היסטורית ותרבותית, מושג הנוף התרבותי כמורשת בשטחים עירוניים וכפריים, והתרבות הארכיטקטונית והעירונית הרומנית בהקשר אירופי.
מרכז לימודים לבנייה ורנקולרית -מבצע פרויקטים מחקריים בתחום שיקום אדריכלי ובנייה ורנקולרית, וכן פעילויות הכשרה ופיתוח מקצועי, על ידי ארגון הרצאות, סדנאות, קורסים, סמינריונים, מפגשי הכשרה מעשית, אתרי עבודה ניסיוניים וכדומה; המרכז מתפקד במתחם הכנסיות המבוצר בדיאלו פרוּמוׂס - שנברג (מחוז סיביו, טרנסילבניה).
לאוניברסיטה שיתוף פעולה בינלאומי באמצעות קשרים הדוקים עם בתי ספר שונים לאדריכלות, עמותות, פורומים ואנשי מקצוע ברמה העליונה ברחבי העולם וחברה באגודות בינלאומיות.
לאוניברסיטה תוכניות חילופי סטודנטים עם מוסדות שונים בעולם; תוכנית טמפוס, ותוכנית ארסמוס.
ל-UAUIM קשרים עם יותר מ-80 בתי ספר לאדריכלות באירופה, אסיה, דרום אמריקה וארצות הברית.
בכל שנה נהנה מספר גדול של סטודנטים מניידות בינלאומית ללימוד והכשרה מעשית במשרדי תכנון, במדינות רבות של אירופה, אסיה, אפריקה, צפון ודרום אמריקה.
האוניברסיטה מארחת אדריכלים פעילים ומפורסמים כמרצים בקמפוס ומדי שנה מוערכים פרויקטי גמר של הבוגרים על ידי חבר השופטים הבינלאומיים הכולל אנשי מקצוע ופרופסורים ממדינות ויבשות שונות.
UAUIM חבר באגודות הבינלאומיות הבאות:
האיגוד האירופי לחינוך אדריכלי , איגוד בתי הספר האירופיים לתכנון , האיגוד הבינלאומי לחילופי סטודנטים להתנסות טכנית (IAESTE), התאחדות האוניברסיטה האירופית , ארגון האוניברסיטאות העולמי, איגוד הסטודנטים האירופית לאדריכלות נוף , הליגה האירופית למכונים לאמנויות והסוכנות האוניברסיטאית של לה פרנקופוני במרכז ומזרח אירופה .
המכון המלכותי לאדריכלים בריטים (RIBA) אישר באופן עקבי משנת 1998, את התעודה האקדמית שהוענקה על ידי בית הספר לאדריכלות של אוניברסיטת יון מינקו לאדריכלות ותכנון עירוני.
החל משנת 2006 נהוגה באוניברסיטבה השיטה האירופית לצבירה והעברת ניקוד אקדמי
והתואר השני לאדריכלות שהאוניברסיטה מעניקה מוכר משנת 2008 לניידות חופשית ופרקטיקה מקצועית במדינות החברות באיחוד האירופי.
כחלק ממערכת היחסים הבינלאומית, ארגון בוגרי האוניברסיטה מפרסם באתר הרשמי של האוניברסיטה, פרויקטים שתוכננו ברחבי העולם, על ידי בוגריה.
אוניברסיטת יאשי (ברומנית: Universitatea Iași, הידועה גם כאוניברסיטת אלכסנדרו יואן קוזה (ברומנית: Universitatea Alexandru Ioan Cuza) היא אוניברסיטה ציבורית הממוקמת ביאשי, רומניה.
אוניברסיטת יאשי נוסדה ב-26 באוקטובר 1860 והיא המשך של מוסדות חינוך גבוה קדומים יותר שהתקיימו ביאשי.
בעת הקמת האוניברסיטה היו בה שלוש פקולטות, משפטים, פילוסופיה וספרות ותאולוגיה והיו לה שבעים מאזינים לקורסים שלה.
אוניברסיטת יורק שבארצות הברית (York University LLC) היא אוניברסיטה פרטית הרשומה כחברה בע"מ בעיר הונולולו אשר בהוואי, ארצות הברית.
בעבר, הייתה האוניברסיטה רשומה באזורים אחרים בארצות הברית כגון קליפורניה, ניו יורק ואלבמה.
היא אינה קשורה לאוניברסיטת יורק שבקנדה או לאוניברסיטת יורק שבבריטניה.
האוניברסיטה מאפשרת לתלמידיה לרכוש תואר ראשון ושני במנהל עסקים ודוקטורט.
האוניברסיטה מאפשרת לתלמידיה לרכוש תארים אלו בהתכתבות.
דרישת הקבלה לתואר הראשון היא תעודת סיום תיכון.
דרישת הקבלה לסטודנטים ישראלים היא סיום תעודת בגרות.
לא קיימות דרישות קבלה אחרות לאוניברסיטה, כגון רף ממוצע בגרויות, מבחן פסיכומטרי או מבחן קבלה.
האוניברסיטה לא נמנית ברשימות הדירוגים גופי דירוג האוניברסיטאות המובילים כגון דירוג שאנגחאי, דירוג Times או דירוג דירוג QS.
האוניברסיטה אינה מוכרת על ידי משרד החינוך האמריקאי כמוסד להשכלה גבוהה.
כמו כן, היא אינה מוכרת כמוסד להשכלה גבוהה בישראל על ידי המועצה להשכלה גבוהה.
ההכרה האקדמית בתארים שמעניקה האוניברסיטה משתנה ממדינה למדינה בהתאם לחוק המקומי.
בישראל, התהליך להכרה בתארים מחוץ לארץ, ובהם לתארים מאוניברסיטת יורק ארצות הברית, הוא פרטני ומבצע על ידי הגף להערכת תארים במשרד החינוך.
הגף מבצע הערכה פרטנית לכל בקשה, ומתחשב בין היתר באיכות תוכנית הלימודים, איכות עבודת הגמר ואיכות ההוראה במידה ונעשתה בהתכתבות.
בשנת 2015, נטען באתר האוניברסיטה שחברות ב-IAU, ארגון האוניברסיטאות העולמי מטעם ארגון אונסק"ו מקנה לאוניברסיטה הכרה בין-לאמית בתאריה.
עם זאת, נכון לשנת 2015, אוניברסיטת יורק ארצות הברית אינה חברה בארגון זה של אונסק"ו.
אוניברסיטת יורק שבקנדה אמנם חברה בהתאחדות זו, אך היא אינה קשורה לאוניברסיטת יורק ארצות הברית.
התאחדות האוניברסיטאות הבינלאומית היא ארגון לשיתוף פעולה בין מוסדות אקדמיים שאינו עוסק בהכרה של מוסדות אקדמיים, והחברות בו היא וולנטרית.
בארגון חברות כ-620 אוניברסיטאות, רובן ממדינות מתפתחות באפריקה, אסיה ומזרח אירופה.
בישראל קיימים ארגונים שונים המציעים תארים בהתכתבות של אוניברסיטת יורק ארצות הברית.
בשנת 2015, עלו חשדות לגבי איכות הלימודים האקדמיים באוניברסיטת יורק ארצות הברית, והיותה בית חרושת לתארים.
בין היתר, נטען שנציגיה של האוניברסיטה בישראל מציעים דוקטורט בשלושה חודשים, תואר ראשון בקוסמטיקה, או מסלול לד"ר גם בלי תואר ראשון.
באותה שנה העניק מכון ז'בוטינסקי פרס לפעיל הליכוד דניאל גלילי, על דוקטורט שהגיש במסגרת לימודיו באוניברסיטה.
אוניברסיטת לה לגונה (בספרדית: Universidad de La Laguna) היא אוניברסיטה השוכנת בעיר סן קריסטובל דה לה לגונה באי טנריפה באיים הקנריים שבספרד.
היא הוקמה ב-1927 והיא האוניברסיטה הראשונה שהוקמה באיים הקנריים.
המוסד מחולק כיום לשישה קמפוסים.
בשנת 2015, אוניברסיטת לה לגונה נכנסה לדירוג של 1,000 האוניברסיטאות הטובות בעולם של CWUR.
בשנת 2016 הוכרה כאוניברסיטה ספרדית השנייה הטובה ביותר במדעי הרוח לפי קרן Everis.
אוניברסיטת לבוב, או בשמה החדש האוניברסיטה הלאומית "איוואן פרנקו" של לבוב (באוקראינית: Львівський університет או Львівський національний університет імені Івана Франка) היא האוניברסיטה הוותיקה ביותר הפועלת ברציפות באוקראינה.
היא נמצאת בעיר ההיסטורית לבוב, במחוז לבוב שבמערב אוקראינה.
האוניברסיטה הוקמה ב-20 בינואר 1661 כשהוציא המלך יאן השני קז'ימייז' של פולין דיפלומה שהעניקה למכללה הישועית שפעלה בעיר לבוב, אז חלק מהאיחוד הפולני-ליטאי משנת 1608 "את הכבוד והתואר של אוניברסיטה".
הישועים ניסו להקים אוניברסיטה אף מוקדם יותר, בשנת 1589, אך לא עלה בידם.
הקמת מכללה חדשה בפולין באותה תקופה נתפסה על ידי השלטון כאיום על מעמד האוניברסיטה היגלונית בקרקוב שהתנגדה לתחרות ולמשך שנים רבות הכשילה את תוכניות הישועים.
המלך יאן השני קזימייז' היה אוהד של הישועים ועמדתו הכריעה.
הדיפלומה המלכותית שלו אושרה על ידי מסמך נוסף שהוצא בעיר צ'נסטוחובה ב-5 בפברואר 1661. הקמת האוניברסיטה הוזכרה אף בהסכם הדיאץ' בשנת 1658 בין הפולנים לקוזקים האוקראינים.
אחד מסעיפיו ציין שתוקם בקייב אקדמיה "רוטנית" ושמוסד דומה יוקם במקום נוסף, שעדיין לא נקבע, קרוב לוודאי בלבוב, שהיה מרכז חשוב של הכנסייה היוונית-קתולית האוקראינית
בשנת 1758 הכריז המלך אוגוסט השלישי בצו כי הקולגיום בלבוב הוא בית ספר אקדמי השווה בפועל לאוניברסיטה היגלונית, ובו שתי מחלקות: תאולוגיה ופילוסופיה.
בשנת 1772 סופחה לבוב על ידי אוסטריה, שהייתה חלק מהאימפריה ההבסבורגית .
ב-1773 פוזרה "חברת ישו" על ידי רומא על ידי צו האפיפיור "Dominus ac Redemptor" וכשחלוקת האיחוד הפולני-ליטאי גרמה להוצאת בית הספר ממסגרת הרפורמה שנערכה באמצעות הוועדה לחינוך לאומי.
האוסטרים שינו את שמו לאקדמיה הממלכתית "תרזיאנום".
ב-21 באוקטובר 1784 חתם הקיסר האוסטרי יוזף השני את מסמך הקמת האוניברסיטה כמוסד חילוני.
הוא דחף לגרמניזציה של המוסד על ידי הבאת פרופסורים דוברי גרמנית מרחבי האימפריה ההבסבורגית.
לאוניברסיטה היו אז 4 מחלקות: תאולוגיה, פילוסופיה, משפטים ורפואה.
השפה הרשמית של האוניברסיטה הייתה הלטינית והפולנית והגרמנית היו השפות המשניות.
השפה האוקראינית הספרותית (סלאבנו-רוסין) של התקופה הייתה בשימוש רק ב"סטודיום רותנום" שפעל בשנים 1787–1809 כמוסד מיוחד לחינוך המועמדים לכמורה יוונית-קתולית מקרב התושבים.
בשנת 1805 נסגרה האוניברסיטה, מכיוון שאוסטריה, ששקעה אז במלחמות עם נפוליאון לא מצאה יותר כספים מספיקים לממנה.
לעומת זאת הוקם בעיר בית ספר תיכון.
האוניברסיטה נפתחה מחדש ב-1817. באופן רשמי השלטון הווינאי תיאר את ההחלטה כמעשה חסד, אולם הסיבות היו שונות: האוסטרים היו מודעים למדיניות הצאר אלכסנדר הראשון שתמכה בפולנים וביקשה למנוע את השפעתה.
עם זאת רמת החינוך לא הייתה גבוהה: הלטינית הוחלפה בגרמנית ורוב הפרופסורים בה היו בינוניים.
יחידי הסגולה ראו בשהותם בלבוב רק מקפצה לקריירות עתידיות.
ב-1848 כשהגיע "אביב העמים" גם ללבוב , ייסדו הסטודנטים בלבוב שני ארגונים: "הלגיון האקדמי" ו"הוועד האקדמי", ודרשו את הפולוניזציה של המוסד.
הממשל בווינה הגיב בכוח, וב-2 בנובמבר 1848 הופגז מרכז העיר על ידי חיילי הגנרל המרשטיין שירה בבנייני האוניברסיטה, במיוחד בספרייה.
כעבור זמן קצר הוכרז על עוצר והאוניברסיטה נסגרה זמנית.
הקורסים חודשו בינואר 1850 תחת משטר של אוטונומיה מוגבלת.
אחרי שנים אחדות גישת השלטון התרככה וב-4 ביולי 1871 הכירה וינה בפולנית וב"רוטנית" (אוקראינית) כשפות רשמיות של האוניברסיטה.
כעבור שמונה שנים המצב השתנה.
הרשויות האוסטריות הכריזו על הפולנית כשפה רשמית ועל רוטנית וגרמנית כמשניות.
בחינות בשפות האחרונות היו אפשריות אם הפרופסורים שלטו בהן.
ההחלטה גרמה למהומות בקרב האוקראינים בשם הדרישה לשוויון זכויות.
ב-1908 רצח סטודנט אוקראיני לפילוסופיה בשם מירוסלב סיצ'ינסקי את מושל גליציה, אנדז'יי קז'ימייז' פוטוצקי.
עם הזמן אוניברסיטת לבוב התפתחה וחיזקה את מעמדה כאחת משתי האוניברסיטאות באימפריה האוסטרו-הונגרית שבהן שפת ההוראה פולנית, לצד האוניברסיטה היגלונית בקרקוב.
פעלו בה מורים ידועי שם כדוגמת ולדיסלב אברהם, אוסוולד באלצר, שימון אסכנזי, סטניסלב זקז'בסקי, זיגמונט יאנישבסקי, קז'ימייז' טברדובסקי, בנדיקט דיבובסקי, מריאן סמולכובסקי ולודוויק רידיגייר.
בשנות ה-1870 למד באוניברסיטה זו איוואן פרנקו שהצטיין לימים כסופר חשוב בשפה האוקראינית, דמות ציבורית ומתרגם.
באותה תקופה הוקמה גם קתדרה להיסטוריית העולם והיסטוריה של מזרח אירופה שבראשה עמד ההיסטוריון האוקראיני מיכאיל הרושבסקי (1866–1934), מחבר "היסטוריה של אוקראינה-רוס" ב-10 כרכים והנחשב לאבי האסכולה האוקראינית להיסטוריה.
בין שנת 1919 לספטמבר 1939 בימי הרפובליקה הפולנית השנייה נודעה אוניברסיטת לבוב כ"אוניברסיטת יאן קז'ימייז'" לזכר מייסדה, המלך יאן השני קז'ימייז' לבית ואזה.
שם זה הוענק לה על ידי ממשלת פולין ב-22 בנובמבר 1919.
אוניברסיטת יאן קז'ימייז' הייתה אז המרכז האקדמי השלישי בחשיבות בפולין המודרנית, אחרי אוניברסיטת ורשה והאוניברסיטה היגלונית בקרקוב.
ב-26 בפברואר 1920 העניקה לה ממשלת פולין את הבניין ששימש בעבר את ה"דיאט" של גליציה, שהפך לבניין הראשי של האוניברסיטה.
הרקטור הראשון בימי השלטון הפולני המחודש היה המשורר יאן קספרוביץ'.
בשנת 1924 חולקה הפקולטה לפילוסופיה לפקולטות למדעי הרוח ולמחלקה מתמטית-ביולוגית.
ב-1934 פעלו משום כך באוניברסיטה חמש פקולטות: תאולוגיה (222 סטודנטים), משפטים (1978 סטודנטים), רפואה (638 סטודנטים, כולל 263 שלמדו רוקחות), מדעי הרוח (892 סטודנטים) ומתמטיקה ומדעי החיים (870 סטודנטים).
לפי השתייכות "דתית" הם התחלקו כדלהלן:
המורים האוקראינים נדרשו באופן פורמלי להישבע אמונים לפולין.
מרביתם סירבו ועזבו את האוניברסיטה בשנות ה-1920 המוקדמות.
הופעל עקרון ה"נומרוס קלאוזוס" לגבי קבלת אוקראינים ללימודים - לא הותר לקבל יותר ממכסה של 15%, בעוד הפולנים היו צריכים להתקבל בשיעור של לפחות 50% מהסטודנטים.
בשנת 1939, אחרי הפלישה המתואמת לפולין של גרמניה הנאצית וברית המועצות, סופחה לבוב לברית המועצות במסגרת "אוקראינה הסובייטית".
בהתחלה אפשרו הכובשים הסובייטים את המשך הקורסים כסדרם.
עד סוף שנת 1939 הושארה על כנה גם שיטת ההוראה הפולנית.
ב-18 באוקטובר 1939 פוטר הרקטור הפולני רומן לונשאן דה ברייה והוחלף
בהיסטוריון האוקראיני מיכאילו מרצ'נקו (סבו של העיתונאי והדיסידנט ולרי מרצ'נקו).
מרצ'נקו היה נחוש להפוך את אוניברסיטת לבוב לאוניברסיטה לאומית אוקראינית.
ב-8 בינואר 1940 הוסב שם האוניברסיטה ל"איוואן פרנקו".
הפרופסורים ואנשי המנהל הפולנים פוטרו בהדרגה והוחלפו בדוברי אוקראינית ורוסית.
הונהגו מקצועות בהתאם לאידאולוגיה הסובייטית: פילוסופיה מרקסיסטית-לניניסטית, "כלכלה פוליטית", ספרות, היסטוריה וגאוגרפיה אוקראינית וסובייטית.
נסגרו חוגים שעסקו בתאולוגיה, כלכלת שוק חופשי, אידאולוגיה קפיטליסטית, היסטוריה, תרבות וגאוגרפיה פולנית.
בשנים 1939–1941 הוצאו להורג כתריסר חברי הסגל הפולנים של האוניברסיטה.
ביולי 1941 נכבשה לבוב על ידי גרמניה הנאצית.
הכובשים החדשים סגרו את האוניברסיטה וטבחו בעוד כעשרים אנשי סגל פולנים ובנוסף בעוד עשרים בני משפחותיהם או אורחים שנזדמנו בביתם.
מאוחר יותר הועלתה סוגיית שיתוף הפעולה של סטודנטים ולאומנים אוקראינים בארגון הטבח, לפחות עריכת רשימת הקורבנות שנבחרו.
בקיץ 1944 ערכו אנשי הצבא האדום יחד עם יחידות של ארמייה קריובה את "מבצע סופה" וגרשו את הצבא הגרמני מחוץ ללבוב.
האוניברסיטה פתחה שוב את שעריה.
הסגל הורכב תחילה מפולנים, אך אלו "פונו"-גורשו בשנים 1944–1946 על ידי השלטון הסטליניסטי מערבה למדינה הפולנית המחודשת, יחד עם רוב האוכלוסייה הפולנית במסגרת תוכנית "הרפטריאציה".
גם התושבים הגרמנים גורשו מן העיר.
הכרזת עצמאות אוקראינה בשנת 1991 הביאה לשינויים מן היסוד בכל תחום של חיי האוניברסיטה.
בשנים 1990–2013 בראש המוסד עמד הפיזיקאי איוואן וקרצ'וק.
הדרישות שהתעוררו בשנות 1990–2000 הביאו להקמתן של פקולטות חדשות כמו פקולטה ליחסים בין-לאומיים (1997), החוג לתרגומים ובלשנות השוואתית (1998).
החל מ-1997 הוקמו יחידות לימוד חדשות כמו המכללה למשפטים, המרכז למדעי הרוח, המכון ללימודי ספרות, המרכז לשפה והתרבות האיטלקית, מרכז למחשוב, וכן מוזיאונים לזואולוגיה, לגאולוגיה ולמינרלוגיה, מוזיאונים לארכאולוגיה, למטבעות (נומיסמטיקה) ולחותמים (ספרגיסטיקה) ומעל מאה מעבדות חדשות.
הבניין המרכזי של האוניברסיטה ברחוב אוניברסיטטסקוי נבנה בשנים 1877–1881 ותוכנן על ידי האדריכל יוליוש הוכברגר.
בהתחלה שכן בו הדיאט האזורי של גליציה ולודומריה.
חזית הבניין עוצבה עם פורטיקו מפואר הנישא על עמודים ואכסדרה, עם קבוצות פסלים אלגוריים - "העבודה" ו"החינוך" המוצבים בכניסה לבניין, ו"גליציה, הויסלה והדנייסטר" על גג הכניסה, יצירות מאת ט.
בשנת 1920 הבניין נמסר לאוניברסיטת יאן קז'ימייז'.
הפקולטה למתמטיקה יישומית ומדעי המחשב
הפקולטה לניהול פיננסי ומנהל עסקים
הגימנסיה-פנימייה בעיר בוסק ע"ש אבגני פטרושביץ'
חקר יצירתו של איוואן פרנקו
שימון אשכנזי (אסכנזי) (1866–1935) - היסטוריון, פוליטיקאי ודיפלומט
סטפן באנאך (1892–1945) - מתמטיקאי, אבי האנליזה הפונקציונלית
סטניסלב גלבינסקי (1862–1941) - משפטן ופוליטיקאי, רקטור האוניברסיטה בשנים 1908–1909
מיכאילו הרושבסקי (1866–1934) - היסטוריון מנהיג לאומי אוקראיני, נשיא הפרלמנט האוקראיני הראשון
יאן לוקאשביץ' (1878–1956) - פילוסוף ומתמטיקאי
איגנאץ מרטינוביץ' (1755–1795) - פיזיקאי, נזיר פרנציסקני
איגנצי קרשיצקי (1735–1801) - סופר ומשורר פולני, הבישוף של ורמיה, ארכיבישוף של גנייזנו ופרימוס של פולין
קז'ימייז' איידוקייביץ' (1890–1963), היה מתמטיקאי, פילוסוף ולוגיקאי פולני
זיגמונט וליאם בירנבאום (1903–2000), מתמטיקאי אמריקאי יליד אוקראינה
מאיר בלבן (1877–1942), היסטוריון יהודי פולני
אנטולי גולדברג (1930–2008), מתמטיקאי יהודי-אוקראיני-ישראלי
גיאורגי גונגדזה (1969–2000), עיתונאי אוקראיני ממוצא גאורגי
סטניסלב גלבינסקי (1862–1941), פוליטיקאי ומשפטן פולני
איזיק איסאקוביץ' וולפרט (1923–2006), מתמטיקאי ומהנדס כימי
רודולף וייגל (1883–1957), ביולוג פולני, ממציא חיסון נגד טיפוס הבהרות
לואי ברונו זון (1914–2006), משפטן יהודי-אמקריאי, יליד גליציה
יצחק כהן (1913–1985), שופט ישראלי יליד גליציה
מארק כץ (1914–1984), מתמטיקאי יהודי-פולני-אמריקאי, חוקר בתורת ההסתברות
סר הרש לאוטרפכט (1897–1960), משפטן בריטי, יהודי יליד גליציה (אוסטרו-הונגריה)
מנפרד לאקס (1914–1993), משפטן פולני, חבר ויושב ראש בית הדין הבין-לאומי לצדק (ICJ)
רפאל למקין (1900–1959), משפטן יהודי-אמריקאי ממוצא פולני, מחבר הסכם של האומות המאוחדות על מניעת פשע רצח העם וענישתו, מנסח המונח "ג'נוסייד"
סטפן פופל (1909–1909), שחמטאי ובלשן אוקראיני
איוואן פרנקו (1856–1916), סופר ופילולוג אוקראיני ממוצא גרמני
לודוויק פלק (1896–1961), רופא מיקרוביולוג ואפידמיולוג יהודי-פולני-ישראלי
סטיביסלב קוט (1885–1975), מדען ופוליטיקאי פולני, שר הממשלה הפולנית בגולה
טדאוש קוטרבינסקי (1881–1981), פילוסוף, מתמטיקאי ולוגיקאי פולני
מצ'יי ראטאי (1884–1940), פוליטיקאי פולני, יושב ראש הסיים של פולין, נשיא פולין
וולודימיר שאיאן (1908–1974), חוקר הדתות ואינדולוג אוקראיני
ברונו שולץ (1892–1942), היה סופר וצייר יהודי-פולני
הוגו שטיינהאוס (1887–1982), מתמטיקאי, מחנך והומניסט יהודי-פולני, שהיגר לארצות הברית
אוניברסיטת טמבוב או אוניברסיטת דרז'אבין (שם מלא: אוניברסיטת טמבוב הממלכתית על שם ג.ר.
דרז'אבין היא אוניברסיטה ממלכתית בטמבוב ברוסיה.
האוניברסיטה יוסדה בשנת 1918. במתכונתה הנוכחית הוקמה בשנת 1994 כאשר המוסד הפדגוגי הממלכתי של טמבוב והמכון התרבותי של טמבוב אוחדו למוסד אחד להשכלה גבוהה.
אוניברסיטת יוטה היא אוניברסיטה ציבורית בסולט לייק סיטי, שבמדינת יוטה בארצות הברית.
האוניברסיטה הוקמה ב-1850 ולומדים בה נכון ל-2019 כ-33,000 סטודנטים.
האוניברסיטה נוסדה בסולט לייק סיטי ב-28 בפברואר 1850 ונקראה תחילה אוניברסיטת דזרט (University of Deseret), הפעילות הופסקה ב-1852 בהיעדר תקציב.
ב-1867 חודשה הפעילות במתכונת מצומצמת, כבית ספר למינהל עסקים וב-1869 חזרה לפעילות באופן מלא.
ב-1894 שונה שם המוסד לאוניברסיטת יוטה והוענק לה שטח של 60 אקר (240 דונם) מאדמות הבסיס הצבאי .
במהלך השנים סופחו לשטחה שטחים נוספים מהבסיס.
באולימפיאדת סולט לייק סיטי (2002) שימשו מבני האוניברסיטה לאירוח הכפר האולימפי.
ב-2019 צורפה האוניברסיטה לאיגוד האוניברסיטאות האמריקניות.
בשטח הקמפוס פועל , , , מרכז אורתופדי, מכון נוירופסיכיאטרי, ו.
בתחום התרבות פועל בשטח האוניברסיטה , ו.
בית ספר לשינוי תרבותי וחברתי
הקולג' למכרות ומדעי כדור הארץ
אוניברסיטת יוסטון היא אוניברסיטת מחקר ציבורית הממוקמת ביוסטון, שבמדינת טקסס אשר בארצות הברית.
האוניברסיטה הוקמה ב-1927 והיא האוניברסיטה השלישית בגודלה במדינה, עם כ-46,000 סטודנטים, ושטחה מתפרס על כ-66 דונם.
במוסד ישנן כ-282 תוכניות לימוד שונות, וכ-40 מכוני מחקר.
ההשפעה הכלכלית של האוניברסיטה תורמת יותר משלושה מיליארד דולר לשנה לכלכלה של טקסס, תוך שהיא מייצרת כ-24,000 משרות.
פועלים בה כ-400 ארגוני סטודנטים ו-17 קבוצות ספורט.
האוניברסיטה חברה באוניברסיטאות הערים הגדולות (GCU) ובאיגוד אוניברסיטאות המחקר (URA).
עם היווסדה בשנת 1927, למדו באוניברסיטת יוסטון כ-232 סטודנטים ועבדו בה כ-12 אנשי סגל.
בשנת 1939 שופץ הקמפוס והורחב מאוד, ולמדו בו למעלה מ-2,500 סטודנטים.
במהלך מלחמת העולם השנייה חלק משמעותי מן הסטודנטים גויסו והאוניברסיטה הכשירה טכנאי רדיו עבור צי ארצות הברית.
בשנת 1947 החלו לימודי משפטים במוסד, וכשנתיים לאחר מכן נבנתה ספרייה חדשה.
בתקופה זו למדו כבר כ-14,000 סטודנטים עם כ-300 אנשי סגל.
בשנות ה-50 אוניברסיטת יוסטון פעלה כאוניברסיטה פרטית, אך לאחר משבר כספי היא חזרה להיות ציבורית בתחילת שנות ה-60. בתקופה זו התנועה האפרו-אמריקאית לזכויות האזרח קיימה מחאות כנגד האוניברסיטה, על היותה פתוחה אך ורק ללבנים.
בין הקולג'ים ובתי הספר של אוניברסיטת יוסטון:
הקולג' לאדריכלות ועיצוב: שבו נלמדים אדריכלות, עיצוב פנים ועיצוב תעשייתי.
הקולג' לאמנויות: בקולג' מתקיימים לימודים בתחומים עיצוב גרפי, תולדות האמנות, צילום, ציור ופיסול
הקולג' למנהל עסקים: נלמדות תוכניות לתואר ראשון, שני ושלישי במקצועות כגון ניהול, יזמות, חשבונאות, ניהול מערכות מידע ושיווק.
הקולג' לחינוך: בקולג' לחינוך מספר מחלקות ובהן ניהול מערכות חינוך, תוכניות חינוך, מדעי הלמידה.
הקולג' להנדסה: בקולג' להנדסה 7 מחלקות ובהן הנדסה ביורפואית, הנדסה כימית, הנדסה אזרחית, הנדסת חשמל ומחשבים, הנדסה תעשייתית, הנדסת מכונות, הנדסת נפט.
הקולג' לניהול מלונאות ומזון: נלמדים מסלולים לתואר ראשון, שני ושלישי במקצועות התיירות והאירוח.
הקולג' למדעי הטבע ומתמטיקה: כולל את המחלקות לביולוגיה, כימיה, מדעי המחשב, מתמטיקה, פיזיקה, מדעי כדור הארץ.
הקולג' למדעי החברה: בין המחלקות בקולג' נכללות כלכלה, אנגלית, מדעי המדינה, סוציולוגיה, פסיכולוגיה, לימודי אפריקניים אמריקניים, פילוסופיה, היסטוריה ועוד.
הקולג' לטכנולוגיה: כולל מחלקות לניהול בנייה, ביוטכנולוגיה, טכנולוגיות מידע ועוד.
אוניברסיטת טקסס בדאלאס היא אוניברסיטה ציבורית השוכנת בדאלאס, טקסס שבארצות הברית, שהוקמה בשנת 1961. האוניברסיטה חברה באיגוד אוניברסיטאות המחקר (URA).
האוניברסיטה נפתחה בשנת 1961 כזרוע פרטית של טקסס אינסטרומנטס והצטרפה ל (UT System) בשנת 1969.
זוכה פרס נובל פוליקרפ קוש היה חבר בפקולטה לפיזיקה בשנים 1972–1982.
בית הספר לאמנויות ומדעי הרוח
בית הספר לאמנויות, טכנולוגיה ותקשורת
בית הספר למדעי ההתנהגות והמוח
בית הספר למדעי הכלכלה והמדינה
בית הספר להנדסה ומדעי המחשב ע"ש
בית הספר למדעי הטבע ומתמטיקה
דירוג QS לאוניברסיטאות - מקום 596 (2025)
אוניברסיטת טקסס טק היא אוניברסיטה ציבורית, השוכנת בלאבק, טקסס שבארצות הברית, שהוקמה בשנת 1923.
האוניברסיטה מציעה יותר מ-150 תארים לתואר ראשון, 100 תארים מתקדמים ו-50 תוארי דוקטור דרך 13 קולג'ים ובתי ספר ומארחת 60 מרכזי מחקר ומכונים.
אוניברסיטת טקסס טק העניקה למעלה מ-200,000 תארים מאז 1927, כולל מעל 40,000 תארים מתקדמים ומקצועיים.
האוניברסיטה חברה באיגוד אוניברסיטאות המחקר (URA), והיא השביעית בגודלה במדינה.
מרבית התלמידים הגיעו מטקסס (95.17%) ולאחר מכן מניו מקסיקו, קליפורניה, קולורדו, אוקלהומה ופלורידה.
בסך הכול, האוניברסיטה חינכה סטודנטים מכל 50 המדינות בארצות הברית ומעל 100 מדינות זרות.
מבין בוגריה הידועים של האוניברסיטה ניתן למנות את ג'ון דנוור, ריק האסבנד, מאק ת'ורנברי, ג'וזף אקבה, טים קול וצ'ארלס בראון.
הרעיונות לפתיחת מוסד אקדמי במערב טקסס החלו להישמע עוד בשנות ה-80 של המאה ה-19. ניסיון ראשון להקמת המכללה היה בשנת 1917 אך בוטל בפרלמנט המקומי.
האוניברסיטה עצמה נוסדה בפברואר 1923 והתקיימה כמכללה עד שנת 1969.
במהלך שנות ה-60 של המאה ה-20 החלה האוניברסיטה לעסוק בנושאים נוספים מלבד אלו הטכניים.
בתקופה זו החלו גם ללמוד לראשונה סטודנטים אפרו-אמריקאים.
הקולג' למדעי החקלאות ומשאבי טבע ע"ש דייוויס
בית הספר לרפואה וטרינרית (1923)
אוניברסיטת לאפבורו היא אוניברסיטה ציבורית הממוקמת בלאפבורו שבממלכה המאוחדת אשר הוקמה ב-1909. נכון ל-2020 לומדים באוניברסיטת לאפבורו כ-18,000 סטודנטים.
באוניברסיטה 20 מחלקות אקדמיות ולמעלה ממאה קבוצות מחקר, מכונים ומרכזים המחולקים בין עשרה בתי ספר.
מבין בוגריה הידועים של האוניברסיטה ניתן למנות את סבסטיאן קו, קולין מקפרלן, פולה רדקליף, בוב וילסון וסטיב ספירס.
שורשיו של המוסד נמצאים במכון הטכני שהחל לפעול בלאפבורו שנת 1909 בשנת 1966 הפך המכון באופן רשמי לאוניברסיטה.
לאחר שהוכנסו לאורך השנים לימודי רוח וחברה, האוניברסיטה הפסיקה לכנות עצמה כ"טכנולוגית" בשנת 1996.
בשנת 1980 נפתחה הספרייה המקומית והיא משתרעת על פני 9,161 מ"ר הפרוסים בארבע קומות.
דירוג QS לאוניברסיטאות: מקום 212 (2024)
אוניברסיטת יוהנסבורג היא אוניברסיטה ציבורית, הממוקמת ביוהנסבורג שבדרום אפריקה, ולומדים בה למעלה מ-51,000 סטודנטים.
אוניברסיטת יוהנסבורג הוקמה בשנת 2005 כאיחוד של מספר מוסדות אקדמיים קיימים.
מתוך 51,000 הסטודנטים, כ-3,000 מגיעים מ-80 מדינות מחוץ לדרום אפריקה.
במוסד פועלות כשמונה פקולטות בסך הכל: רוח, מדעי הרפואה, עיצוב ואדריכלות, מדע, הנדסת סביבה, כלכלה ועסקים, חינוך ומשפטים.
האוניברסיטה חברה באוניברסיטאס 21, איגוד האוניברסיטאות באפריקה (AAU) ובאיגוד אוניברסיטאות חבר העמים הבריטי (ACU).
במהלך הבהלה לזהב ביוהנסבורג הוקמו מספר מקומות הכשרה לגל המהגרים שהגיע לאזור.
בתחילה הוקם מכון טכני בשנת 1903. בשנות ה-60 החלו לימודים גם באפריקאנס ולאחר נפילת משטר האפרטהייד ב-1994 החלו ללמוד יותר סטודנטים שחורים במוסד (שרשמית יכלו להתקבל עוד בשנת 1982).
דירוג QS לאוניברסיטאות - מיקום 306 (2024)
אוניברסיטת טסמניה היא אוניברסיטת מחקר ציבורית אוסטרלית, הממוקמת בשלושה קמפוסים (הובארט, לונסטון ובורני) במדינת טסמניה, שנוסדה בשנת 1846, והיא הרביעית באוסטרליה.
נכון ל-2020, לומדים באוניברסיטה כ-34,000 סטודנטים.
אוניברסיטת טסמניה חברה בארגונים איגוד אוניברסיטאות חבר העמים הבריטי (ACU), איגוד המוסדות להשכלה גבוהה בדרום מזרח אסיה (ASAIHL) ואסטרונומי אוסטרליה (AAL).
האוניברסיטה פועלת בשיתוף פעולה עם בית החולים רויאל הובארט.
אוניברסיטת טסמניה נוסדה כמכללה קתולית בשנת 1846 והפכה לאוניברסיטה בינואר 1890. התארים הראשונים הוענקו ביוני של אותה השנה.
בשנת 1949 הוענקו לראשונה תארים שלישיים.
דירוג QS לאוניברסיטאות: מקום 307= (2024)
אוניברסיטת טַרְסוּס (בטורקית: Tarsus Üniversitesi) היא אוניברסיטה ציבורית השוכנת בנפת מרסין שבטורקיה.
האוניברסיטה נוסדה ב-18 במאי 2018 כאוניברסיטה עצמאית בנפת טרסוס, עם יחידות אקדמיות ותיקות שהיו מסונפות לאוניברסיטת מרסין ומספר יחידות אקדמיות חדשות.
האוניברסיטה כוללת מוסד אחד ללימודים מתקדמים, שבע פקולטות ושלוש מכללות מקצועיות.
ראשיתה של האוניברסיטה בשנת 1992, שכיחידותיה האקדמיות היו קשורות לאוניברסיטת מרסין.
עם זאת, האוניברסיטה נוסדה באופן רשמי ב-18 במאי 2018, מכוח חוק מספר 7141.
אוניברסיטת יוטה ואלי היא אוניברסיטה ציבורית השוכנת בעיר אורם שביוטה בארצות הברית.
האוניברסיטה כוללת מסלולים לתואר ראשון, תואר שני, ולימודי תעודה.
בעבר נקראה "מכללת עמק יוטה" (Utah Valley State College), וקיבלה מעמד של אוניברסיטה ביולי 2008.
נכון לסתיו 2024 למדו בה למעלה מ-46 אלף סטודנטים, מה שהופך אותה לאוניברסיטה הגדולה ביותר ביוטה בכמות הלומדים בה, ולאחת מהגדולות באזור הרי הרוקי שבמערב ארצות הברית.
ראשיתו של המוסד בסתיו 1941, כאשר משרד ההכשרה המקצועית של מדינת יוטה איחד את כיתות תוכניות העבודה הפדרליות ביוטה לקמפוס אחד בעיר פרובו, בסמוך לאוניברסיטת בריגהאם יאנג.
באותה עת המוסד נקרא "בית הספר המקצועי של מרכז יוטה" (Central Utah Vocational School).
גידול מתמשך באוכלוסיית יוטה הביא לשינויים רבים במוסד בשנים שלאחר ההקמה, ושמו הוחלף מספר פעמים כדי לשקף את תפקידו המשתנה.
בשנת 1963 הוחלף השם אל "המכון הטכני למסחר של יוטה" (Utah Trade Technical Institute).
בשנת 1967 שונה השם אל "המכללה הטכנית של יוטה בפרובו" (Utah Technical College in Provo), והוא קיבל לראשונה סמכות להסמיך סטודנטים ללימודי תעודה.
ב-1977 החל המוסד האקדמי לעבור בהדרגה למיקומו הנוכחי בעיר אורם שביוטה.
ב-1987 שונה שוב השם אל "המכללה הקהילתית יוטה ואלי".
בשנת 1993 קיבל המוסד את השם "המכללה המדינתית יוטה ואלי" (Utah Valley State College) והחל להעניק תארים אקדמיים לאחר מסלולי לימוד בני ארבע שנים.
בפברואר 2007 אישר בית המחוקקים של יוטה את שינוי מעמדה של המכללה המדינתית לאוניברסיטה.
ההחלטה נכנסה לתוקף ב-1 ביולי 2008 מה שאפשר לאוניברסיטה להציע תוארי מוסמך, הגם שהמשיכה להדגיש את התוכניות שלה לתואר בן שתי שנות לימוד ולתואר בן ארבע שנות לימוד.
עם פתיחת שנת הלימודים באוניברסיטה בסתיו 2018, דיווח מערכת ההשכלה הגבוהה של מדינת יוטה כי אוניברסיטת יוטה ואלי האוניברסיטה הגדולה ביותר ביוטה זו השנה הרביעית ברציפות, עם 39,931 סטודנטים, ובכך הקדימה בין היתר את אוניברסיטת יוטה.
אוניברסיטת יוטה ואלי היא המעסיקה הגדולה ביותר בעיר אורם, עם למעלה מ-1,900 אנשי סגל ועובדים במשרה מלאה ולמעלה מ-3,000 אנשי סגל ועובדים במשרה חלקית.
ב-10 בספטמבר 2025 הובאה האוניברסיטה למוקד תשומת הלב הלאומית בארצות הברית כאשר צ'ארלי קירק, מהבולטים שבפעילי הימין השמרני בארצות הברית, נרצח בקמפוס האוניברסיטה במהלך אירוע שאלות ותשובות.
אוניברסיטת יוטה ואלי נמצאת תחת פיקוחה של "מועצת המכללות והאוניברסיטאות של צפון המערב" (NWCCU).
תוכניות לימוד, בתי ספר, פקולטות וחוגים באוניברסיטה מוסמכים, מאושרים או מוכרים על ידי 19 גופי הסמכה מקצועיים ייעודיים.
הסמכה מקצועית ניתנה לראשונה בשנת 1976 וחודשה בשנים 1990 ו-1995 על ידי משרד החינוך המקצועי של מדינת יוטה.
בדצמבר 2006 קיבל לראשונה בית הספר למנהל עסקים באוניברסיטת יוטה ואלי הסמכה מהאגודה לקידום בתי הספר למנהל עסקים (AACSB), הסמכה שנשמרה גם בשנת 2011.
כ-88% מהסטודנטים באוניברסיטה מגיעים מיוטה, אם כי מספר הולך וגדל של סטודנטים מגיע ממדינות אחרות בארצות הברית וממדינות זרות, בראשן ערב הסעודית, קוריאה הדרומית וסין.
בשנת 2016 ייצגו הסטודנטים של אוניברסיטת יוטה ואלי את כל 50 מדינות ארצות הברית, את וושינגטון די.
סי., וכן 74 מדינות שונות ברחבי העולם.
בשנת 2021 דורגה אוניברסיטת יוטה ואלי במקום ה-369 בארצות הברית בידי מגזין פורבס.
ב-2022 דורגה האוניברסיטה בידי U.S.
News & World Report במקום 94–122 בקטגוריית "האוניברסיטאות האזוריות במערב" ובמקום ה-114 במדד הניידות החברתית עבור אוניברסיטאות האזור.
האוניברסיטה של לֵוֶון (Katholieke Universiteit Leuven או KUL) היא אוניברסיטה מודרנית שמושבה בעיר לוון שבפלנדריה (בלגיה).
האוניברסיטה המודרנית נוסדה בעיר מכלן בשנת 1834 תחת השם האוניברסיטה הקתולית של מכלן ועברה לעיר לוון בשנת 1835 לאחר סגירתה של האוניברסיטה הלאומית של לוון.
האוניברסיטה של לוון נחשבת לממשיכת דרכה האקדמית של האוניברסיטה העתיקה של לוון שפעלה בין השנים 1425–1797 והפסיקה לפעול לאחר העברת השליטה על השטח לידי צרפת במסגרת הסכם קמפו פורמיו.
בשנת 1968 התפצלה האוניברסיטה לשתי אוניברסיטאות: פלמית וצרפתית, המזוהות עם הקבוצות האתניות המרכזיות בבלגיה.
האוניברסיטה הפלמית נשארה במקום מושבה בלוון והאוניברסיטה הצרפתית עברה ללוון החדשה שבוולוניה.
האוניברסיטה חסרה בוועידת בתי הספר האירופיים לחינוך ומחקר הנדסי מתקדם, בגילדת האוניברסיטאות האירופאיות עתירות המחקר ובקבוצת קוימברה.
האוניברסיטה הישנה של לוון הוקמה בשנת 1425 על פי בקשתו של יוהאן הרביעי, דוכס ברבנט לבית ולואה מהאפיפיור מרטינוס החמישי.
האפיפיור נעתר לבקשה, והנפיק ב-9 בדצמבר 1425 בולה אפיפיורית המורה על הקמת מוסד ללימודים גבוהים.
שפת הלימוד באוניברסיטה העתיקה הייתה לטינית והזרם המרכזי בה היה יאנסניזם (זרם קתולי, אותו הקים קורנליוס יאנסן בוגר האוניברסיטה).
גדולתה של האוניברסיטה באה לה, בין היתר, בעקבות חברי הסגל החשובים שלה וביניהם אדריאן פלוריץ דדל (לימים האפיפיור אדריאנוס השישי), ארסמוס מרוטרדם, חואן לואיס ויוס, אנדריאס וסאליוס וגרארדוס מרקטור.
בשנת 1797, במסגרת הסכם קמפו פורמיו שחתם את מלחמת הקואליציה הראשונה, הועברה השליטה על השטח לממשלת צרפת.
בעקבות חוק צרפתי מאותה תקופה שקבע איסור על קיום אוניברסיטאות בשטחה של צרפת, נסגרה האוניברסיטה ב-25 באוקטובר 1797. רכושה של האוניברסיטה וספריה הועברו ל-École centrale, שנחשב ליורשה המשפטי של האוניברסיטה.
ספריית האוניברסיטה נפגעה קשות בשתי מלחמות העולם.
במהלך מלחמת העולם הראשונה, ב-25 באוגוסט 1914, שרפו הגרמנים את הספרייה, ובכך השמידו 300,000 ספרים (ביניהם כתבי יד עתיקים ונדירים).
אחרי מלחמת העולם שוקמה הספרייה במאמץ בינלאומי, אך נפגעה שוב במלחמת העולם השנייה ורק 15,000 מ-900,000 הספרים שהיו בספרייה בין שתי מלחמות העולם שרדו את המלחמה.
בשנות ה-60 התקיימו בלוון מחאות של סטודנטים דוברי פלמית, אשר דרשו אוניברסיטה המלמדת בשפתם.
גם הספרייה פוצלה: ספרים עם מספר סידורי אי-זוגי נותרו בלוון, והספרים עם המספר הזוגי עברו ללוון החדשה.
למרות ההריסה והפיצול, קיימים כיום יותר מארבעה מיליון ספרים בשתי הספריות.
אדריאן דדל - האפיפיור אדריאנוס השישי.
אוניברסיטת ליברפול היא אוניברסיטת מחקר ציבורית בעיר ליברפול שבאנגליה.
האוניברסיטה הוקמה בשנת 1881 כקולג' האוניברסיטאי של ליברפול, וקיבלה את תלמידיה הראשונים בשנת 1882. בשנת 1884, היא הפכה לחלק מאוניברסיטת ויקטוריה הפדרלית.
לאחר קבלת צ'רטר מלכותי וחקיקת חוק הפרלמנט בשנת 1903, היא הפכה לאוניברסיטה עצמאית, עם זכות להעניק תארים משלה, ושמה שונה לאוניברסיטת ליברפול.
הוצאת אוניברסיטת ליברפול (LUP) נוסדה בשנת 1899, מה שהופך אותה להוצאה האוניברסיטאית השלישית בוותיקותה באנגליה.
במהלך השנים עשרה מזוכי פרס נובל, מתחומי המדע, הרפואה והשלום עבדו באוניברסיטה במשך תקופה משמעותית.
בשנת 1902, רונלד רוס היה לבריטי הראשון שקיבל פרס נובל.
ליברפול מדורגת במקום השביעי באופן התרומה לה, המוערכת ב-182.7 מיליון לירה שטרלינג, על פי קרן סוטון טראטסט.
נכון לשנת הלימודים 2022/23 היו רשומים באוניברסיטה מעל ל-28,680 סטודנטים, מתוכם 6,415 סטודנטים שלמדו לתארים מתקדמים.
לאוניברסיטה יש טווח לימודים ומחקר רחבים בנושאי המדע והאמנות, ויש בה בית ספר גדול לרפואה, המסונף לאוניברסיטה, בית החולים האוניברסיטאי המלכותי של ליברפול (RLUH).
האוניברסיטה היא אוניברסיטה מבוססת מחקר עם סטודנטים הלומדים למעלה מ-450 תוכניות לימוד המשתרעות על פני 54 תחומים מקצועיים.
לאוניברסיטה יש 7,700 סטודנטים בין-לאומיים, 10,000 סטודנטים מקוונים מלמעלה מ-160 מדינות ורשת של 270,000 בוגרים ב-180 מדינות.
באוניברסיטה ישנה מועצת תלמידים, המייצגת את האינטרסים של הסטודנטים, הידועה כגילדת הסטודנטים של ליברפול.
בעוד שבליברפול ישנן 3 אוניברסיטאות, המושג אוניברסיטת ליברפול מיוחס בדרך כלל לאוניברסיטה זו, ולא לשתי האחרות, אוניברסיטת התקווה של ליברפול, ואוניברסיטת ג'ון מורס.
האוניברסיטה חברה באוניברסיטאות בריטניה (UUK), בברית האוניברסיטאות של דרך המשי (UASR), בשותפות המחקר N8, בקבוצת ראסל, באיגוד האוניברסיטאות האירופאיות (EUA) ובאיגוד אוניברסיטאות המחקר (URA).
בנוסף לאוניברסיטה יש שיתופי פעולה עם 1,300 ארגונים חיצוניים.
באוניברסיטה שתי ספריות; ספריית הארולד כהן וספריית סידני ג'ונס.
באוניברסיטה בית ספר לרפואה, בית ספר למדעים ביו-רפואיים, בית ספר לרפואת שיניים.
יש בה פקולטה לוטרינריה ופקולטה להנדסה.
כמו כן באוניברסיטה גם יחידה ללימודי השפה האנגלית, מרכז ללימודי השפה המאנית, ומעונות סטודנטים.
גילדת הסטודנטים של ליברפול (Liverpool Guild of Students) היא מרכז חיי הסטודנטים באוניברסיטה.
היא אחוות הסטודנטים הגדולה ביותר באנגליה, והשנייה בגודלה באירופה לאחר אוניברסיטת סטרת'קלייד.
האחווה כוללת מספר ברים ובתי קפה וכמו כן גם משרדים המשמשים את הסגל הניהולי.
יש בה גם אולם גדול בו מתנהלים חיי הסטודנטים, המהווה מקום מפגש פופולרי.
בכל יום שני האחווה מארחת אירוע הנקרא "החזון הכפול" שהוא ליל התלמידים הגדול ביותר בממלכה המאוחדת.
האחווה שימשה לפרסום עיתון התלמידים של ליברפול עד שפשט רגל בשנת 2007, בשל חוסר פופולריות וניהולו הלקוי.
מאז, הוחלף בהוצאת הספרים הרשמית של האחווה, הספינקס.
עיתון סטודנטים בין-עירוני הנקרא LX גם הוצא באופן עצמאי באוגוסט 2007, בשיתוף עם האוניברסיטה ועם עוד גופים בליברפול כמו אוניברסיטת ג'ון מורס ואוניברסיטת התקווה של ליברפול.
דירוג QS לאוניברסיטאות - מקום 27 (2024)
אוניברסיטת לייפציג היא אוניברסיטת מחקר ציבורית הממוקמת בעיר לייפציג, במדינת סקסוניה שבגרמניה.
היא נוסדה בשנת 1409 ונחשבת לאחת מהעתיקות ומהחשובות באוניברסיטאות אירופה, והשנייה בוותיקותה (לפי שנות קיום רצופות) בגרמניה, אחרי אוניברסיטת היידלברג.
מאז הקמתה עוסקת האוניברסיטה בהוראה ובמחקר למעלה מ-600 שנה ברציפות.
האוניברסיטה חברה ב-U15 (אוניברסיטאות בגרמניה) וברשת אוטרכט.
4 זוכי פרס לייבניץ ו-20 זוכי פרס נובל קשורים לאוניברסיטת לייפציג, כולל תאודור מומזן, קרל בוש, ורנר הייזנברג וסוונטה פבו.
מבין בוגרי האוניברסיטה הידועים ניתן למנות את אנגלה מרקל, גוטפריד וילהלם פון לייבניץ, יוהאן וולפגנג פון גתה, לאופולד פון רנקה, פרידריך ניטשה, רוברט שומאן, ריכרד וגנר, טיכו ברהה וגאורגיוס אגריקולה.
האוניברסיטה נוסדה ב-2 בדצמבר 1409 על ידי פרידריך הראשון, הנסיך הבוחר מסקסוניה ואחיו ויליאם השני, מרגרייב מייסן, כמוסד ללימודי דת ומדעים, וכללה במקור ארבע פקולטות.
ספריית האוניברסיטה ידועה כ-Bibliotheca Albertina נוסדה ב-1542. היא התחילה מ-1,000 ספרים ו-1,500 כתבי יד שנלקחו ממנזרי העיר.
זהו אחד מארבעה המקומות בהם נמצאים דפים מקודקס סינאיטיקוס, כתב היד הנדיר מן המאה ה-4, המכיל את הנוסח הקדום ביותר הידוע של תרגום התנ"ך ליוונית ואת נוסח הברית החדשה.
בשנת 1833 ארנסט גוטהלף גרסדורף מונה לספרן ראשי ובכך היה ספרן ראשי ראשון של הספרייה במשרה מלאה.
בניין הספרייה והאוסף נפגעו קשה בהפצצות של מלחמת העולם השנייה.
ניתן לומר, כי במאה העשרים שימשה אוניברסיטת לייפציג במידה רבה כשיקוף לחברה הגרמנית.
בתחילת המאה העשרים הייתה אחד מהמקומות הראשונים בהם הונפו דגלים אדומים, במסגרת מהפכת נובמבר.
בשנת 1931 הייתה מהאוניברסיטאות הראשונות בגרמניה בה זכה בבחירות לאגודת הסטודנטים תא הסטודנטים של המפלגה הנאצית, וזאת כשנתיים לפני עליית המפלגה הנאצית לשלטון; ובכך הקדימה את העתיד להתרחש בגרמניה כולה.
בתקופת מלחמת העולם השנייה, הופצצה העיר לייפציג ו-70 אחוזים מבנייני האוניברסיטה נחרבו.
מנהיגי "תא הסטודנטים הנציונל-סוציאליסטי" בלייפציג נעצרו עם תבוסת גרמניה על ידי בעלות הברית.
בתחילת שנות החמישים פעלה באוניברסיטת לייפציג התארגנות פוליטית שקראה תיגר על המשטר הדיקטטורי של גרמניה המזרחית ודרשה משטר דמוקרטי וחופשי.
מנהיג ההתארגנות, הרברט בלטר, שילם על כך בחייו ונדון למוות על ידי השלטונות בשנת 1953.
בהמשך, בשנים 1953–1991 הוסב שמה על ידי השלטון הקומוניסטי לאוניברסיטת קארל מרקס.
השם "אוניברסיטת לייפציג" הוחזר לאחר איחוד גרמניה.
בשנות התשעים של המאה העשרים החלה בנייתה המחודשת של האוניברסיטה במבנים חדשים ומודרניים.
ארבעת הפקולטות המקוריות היו הפקולטה לאמנויות, תאולוגיה, רפואה ומשפטים.
החל מנובמבר 2021, האוניברסיטה כוללת 14 פקולטות שבהן מוצעות 153 תוכניות לימוד לתואר ראשון ולתארים מתקדמים:
הפקולטה להיסטוריה, אמנויות ולימודי אזור
הפקולטה לפיזיקה ומדעי כדור הארץ
דירוג QS לאוניברסיטאות (2024): מקום 479
אוניברסיטת לונדון היא אוניברסיטה בריטית מבוזרת, בה חברים 17 מוסדות שונים שהקמפוסים שלהם ממוקמים בעיקר בלונדון.
נחשבת לאוניברסיטה הגדולה בממלכה המאוחדת על פי מספר הסטודנטים הלומדים בה במסגרת לימודים מלאה; לומדים בה כ־205,400 אלף סטודנטים ועוד כ־37,395 באוניברסיטת לונדון ברחבי העולם (באוניברסיטה הפתוחה הבריטית (OU) לומדים יותר סטודנטים, אולם רובם בהיקף לימודים חלקי).
האוניברסיטה הוקמה באמצעות צ'ארטר מלכותי בשנת 1836.
האוניברסיטה חברה במספר ארגונים: חברה בארגון האוניברסיטאות העולמי (IAU) של אונסק"ו, ב (EUA), ב (UUK) ובאיגוד של אוניברסיטאות חבר העמים הבריטי (ACU).
האוניברסיטה היא הבעלים של (UoL Press).
האוניברסיטה כוללת מספר גופים אקדמיים מרכזיים:
הנשיאים של אוניברסיטת לונדון מאז הקמתה הם כדלקמן:
ארצ'יבולד פרימרוז, רוזן רוזברי החמישי, 1902–1929
אלכסנדר קיימברידג', רוזן אתלון הראשון, 1932–1955
אן, הנסיכה המלכותית (נסיכה מלכותית החל מ־1987), 1981–הווה
המוסדות המאוגדים באוניברסיטת לונדון מתפקדים כמוסדות אוטונומיים.
בשנת 2007 פרש אימפריאל קולג', מוסד המתמקד בתחומי המדעים, הנדסה והרפואה, מאוניברסיטת לונדון והחל לפעול באופן עצמאי.
ב־1 באוגוסט 2024, סיטי, אוניברסיטת לונדון (CUL) וסנט ג'ורג', אוניברסיטת לונדון (SGUL), התמזגו והקימו את סיטי סנט ג'ורג', אוניברסיטת לונדון .
ב־1 באוקטובר 2024, אוניברסיטת ברונל (BUL) הפכה לחברה ה־17 באוניברסיטת לונדון.
שם שנת החברות מספר סטודנטים (2018) הענקת תארים תמונה בירקבק, אוניברסיטת לונדון (BBK) 1823 10,200 כן אוניברסיטת ברונל של לונדון (BUL) 2024 18,370 כן מכון קורטלנד לאמנות (CIA) 1932 605 לא גולדסמית'ס, אוניברסיטת לונדון (LUG)
אוניברסיטת ליידן (בהולנדית: Universiteit Leiden; באנגלית: Leiden University) ממוקמת בעיר ליידן, היא האוניברסיטה העתיקה ביותר בהולנד.
אוניברסיטת ליידן נוסדה ב-1575 בידי הנסיך וילם הראשון, נסיך אורנז' (וילם השתקן), מנהיגו של המרד ההולנדי במלחמת שמונים השנה.
לבית המלוכה של אורנז'-נאסאו ואוניברסיטת ליידן עדיין יש מערכת יחסים קרובה.
ב-2005 הוענק לביאטריקס, מלכת הולנד תואר דוקטור לשם כבוד נדיר מאוניברסיטת ליידן.
האוניברסיטה חברה בקבוצת קוימברה, איגוד של ארבעים אוניברסיטאות, שחלקן מן המובילות באירופה, חברה בליגה האירופית לאוניברסיטאות מחקר, שכללה ב-2024 עשרים וארבע אוניברסיטאות וכן חברה באירופאום הכולל נכון לשנת 2024, שמונה עשר חברים.
באוניברסיטה כארבעים מכוני מחקר לאומיים ובין-לאומיים.
כיום יש לאוניברסיטת ליידן שבע פקולטות, ומעל חמישים מחלקות המציעות כ-50 תוכניות לתואר ראשון ולמעלה מ-100 תוכניות לתארים מתקדמים, והיא נהנית ממוניטין בין-לאומי.
הפקולטה לארכאולוגיה: בפקולטה שלוש מחלקות - ארכאולוגיה עולמית, מדעים ארכאולוגיים, מורשת ארכאולוגית וחברה.
הפקולטה לממשל: הפקולטה ממוקמת בעיר האג.
היא כוללת את המכון למינהל ציבורי, המכון לביטחון, המרכז ללימודים אורבניים, והמרכז למנהיגות של האוניברסיטה.
הפקולטה למדעי הרוח: בין התחומים הנלמדים בפקולטה למדעי הרוח נכללים אנגלית, פילוסופיה, לימודים אפריקאים, לימודים הולנדיים, בלשנות, לימודי אסיה.
הפקולטה למשפטים: בפקולטה נלמדים התחומים משפטים, קרימינולוגיה, מיסים, לימודי נוטריון.
הפקולטה לרפואה: נלמדות תוכניות למדעים ביורפואיים, טכנולוגיה קלינית, דימות, רפואה, רוקחות, לימודי זקנה.
הפקולטה למדעים: הפקולטה כוללת את המכון למתמטיקה, המכון למדעי המחשב, המכון לפיזיקה, המכון לכימיה, המכון לביולוגיה, המכון ללימודי סביבה.
הפקולטה למדעי החברה וההתנהגות: בפקולטה נלמדים תארים בפסיכולוגיה, מדעי המדינה, חינוך, אנתרופולוגיה, סוציולוגיה, ועוד.
דירוג QS לאוניברסיטאות: מקום 126= (2024)
בין בוגרי ומרצי אוניברסיטת ליידן נכללים 27 זוכי פרס שפינוזה, 3 זוכי פרס סטיבן מטעם מועצת המחקר ההולנדית (NWO) ו-16 חתני פרס נובל:
יאקובוס ואן 'ט הוף - חתן פרס נובל בכימיה לשנת 1901 (הזוכה הראשון בפרס).
הנדריק לורנץ - חתן פרס נובל בפיזיקה לשנת 1902
פיטר זימן - חתן פרס נובל בפיזיקה לשנת 1902
יוהנס דידריק ואן דר ואלס - חתן פרס נובל לפיזיקה לשנת 1910
טוביאס אסר - חתן פרס נובל לשלום לשנת 1911
האיקה קמרלינג אונס - חתן פרס נובל לפיזיקה לשנת 1913
אלברט איינשטיין - חתן פרס נובל לפיזיקה לשנת 1921
וילם איינטהובן - חתן פרס נובל לפיזיולוגיה או רפואה לשנת 1924
אלברט סנט-גיירגי - חתן פרס נובל לפיזיולוגיה או רפואה לשנת 1937
אנריקו פרמי - חתן פרס נובל לפיזיקה לשנת 1938
איגור תם - חתן פרס נובל לפיזיקה לשנת 1958
יאן טינברגן - חתן פרס נובל לכלכלה לשנת 1969
ניקולאס טינברגן - זוכה פרס נובל לפיזיולוגיה או רפואה לשנת 1973
צ'אלינג קופמאנס - חתן פרס נובל לכלכלה לשנת 1975
ניקולס בלומברגן - חתן פרס נובל לפיזיקה לשנת 1981
נילס ג'רן - חתן פרס נובל לפיזיולוגיה או רפואה לשנת 1984
רמברנדט (שאף נולד וגדל בעיר ליידן).
כמו כן בני משפחת המלוכה ההולנדית לומדים באוניברסיטה זו.
אוניברסיטת מאסי (במאורית: Te Kunenga ki Pūrehuroa) היא אחת האוניברסיטאות הגדולות בניו זילנד, ובה לומדים כ-36,000 סטודנטים.
לאוניברסיטה שלושה קמפוסים: האחד בפלמרסטון נורת', השני בפרוור מאונט קוק בוולינגטון והשלישי באולבני אשר במטרופולין אוקלנד.
בנוסף ללימודים בשלושת הקמפוסים, מאפשרת האוניברסיטה לקבל תארים אקדמאים מחוץ לכותלי האוניברסיטה, בתוך ניו זילנד ואף בכל העולם.
במאסי מכללה למנהל עסקים הגדולה בניו זילנד, והיא האוניברסיטה היחידה במדינה המציעה תארים בתעופה, יישוב סכסוכים ורפואה וטרינרית.
באוניברסיטת מאסי מספר קולג'ים ובתי ספר:
הקולג' לאמנויות: כולל את בית הספר לעיצוב, בית הספר למוזיקה ובית הספר לאמנות.
הקולג' למקצועות הבריאות: נלמדים מקצועות כגון סיעוד, תזונה, פסיכולוגיה, עבודה סוציאלית, ריפוי בעיסוק.
הקולג' למדעי החברה והרוח: ניתן ללמוד חינוך, היסטוריה, לימודי תרבות, תקשורת, פוליטיקה, אנגלית, תיאטרון, לימודים מאוריים.
הקולג' למדעים: בו נלמדים מקצועות ההנדסה, מתמטיקה, טכנולוגיות מידע וכן וטרינריה.
בית הספר למנהל עסקים: בבית הספר מתקיימות תוכניות בחשבונאות, כלכלה, תעופה, יזמות, בנקאות, משאבי אנוש ושיווק.
אוניברסיטת לטביה ממוקמת בעיר ריגה, בירת לטביה.
האוניברסיטה הוקמה בשנת 1919 על בסיס תשתיות וסגל מרצים של הפוליטכניקום המקומי.
תחילה השם היה "בית הספר הגבוה", אך בשנת 1923 השם שונה לשם הנוכחי.
במשך כל התקופה האוניברסיטה הייתה בין המוסדות להשכלה גבוהה החשובים בלטביה.
בשנת 1958 הפקולטות הטכניות של האוניברסיטה הופרדו ממנה ובעיר הוקמה מחדש אוניברסיטה טכנית עצמאית.
בנוסף לכך לאוניברסיטה שייכים 20 מכוני מחקר בתחומים שונים.
בשנת 1996 פתחה אוניברסיטת לטביה את נציגותה בישראל ואפשרה לבוגריה לקבל תואר אקדמי של האוניברסיטה בדרך של למידה מרחוק (בדומה לאוניברסיטה פתוחה).
ואמנם, התארים שרכשו בוגרי הנציגות - מעל 7,000 שוטרים, סוהרים, חיילי צה"ל ועובדי מדינה, בהם מורים רבים - זכו, על דרך הכלל, לאישור ועדת השקילות, והבוגרים קיבלו אותן הטבות הנובעות מן התארים.
בשנת 2001 נפתחה חקירת המשטרה, שהעלתה בין היתר כי חלק מן התארים הושגו בתרמית או נקנו בכסף.
נוכח הממצאים, החליטה המדינה לשלול את אישור השקילות מכל מי שקיבל תואר בשלוחה זו ובשלוחה של מכללת ברלינגטון, שהופעלה על ידי אותו גורם מסחרי.
משמעות ההחלטה הייתה שלילת הטבות השכר.
כן נקבע, כי בוגר הנציגות לא ייחשב כבעל תואר אקדמי לעניין עמידה בתנאי מכרז בשירות המדינה הדורש השכלה אקדמית.
חקירת המשטרה הובילה לבסוף להגשת כחמישים כתבי אישום נגד מפעילי הנציגות ונגד חלק מבוגריה בעבירות של קבלת שוחד, קבלת דבר במרמה, מרמה והפרת אמונים וכן התקיימו הליכים משמעתיים לכ-200 בוגרים.
ראש החברה שהפעילה את השלוחות, אברהם אבן חן, הורשע, בין היתר, במתן שוחד ובמכירת תארים אקדמיים ונגזרו עליו 30 חודשי מאסר בפועל וקנס של 50 אלף שקל.
בעקבות החקירה, ביטלו גופים ציבוריים שונים את הטבות השכר שהעניקו לבוגרי שלוחות אלו.
ב-20 במרץ 2003 התקבלה החלטה על ידי נציב שירות המדינה והממונה על השכר לפיה לא יוענקו אישורי שקילות לבוגרי נציגות אוניברסיטת לטביה שטרם קיבלו אישור וכן ישללו אישורי השקילות שהוענקו בעבר לחלק מבוגרי השלוחה.
בוגרי השלוחות עתרו לבג"ץ, אשר ציווה על המדינה, באמצעות צו ביניים, לבחון כל בוגר לגופו ולא לבטל את התארים בצורה גורפת.
עוד החליטו המשיבים לאפשר ראיון חוזר לכ-620 בוגרים אשר בקשתם נדחתה כיוון שלא שיתפו פעולה במהלך הראיונות, אך זאת בכפוף לתשלום של 800 ש"ח.
נמצא כי "בעבודות הגמר של 450 בוגרים נמצאו פגמים.
850 בוגרים אחרים לא הראו התמצאות בסיסית בתחום שלמדו.
כ-550 בוגרים לא שיתפו פעולה עם הבדיקה שערך משרד החינוך.
אצל 1,100 שקיבלו תואר ראשון במנהל עסקים נמצאה אי התאמה בקורסים שלמדו." במאי 2007 דחה בג"ץ עתירה בנושא, שהגישו כמה מאות בוגרי האוניברסיטה שתאריהם לא הוכרו.
לאחר מתן פסק הדין הנ"ל נערך סבב ראיונות שני ל-840 בוגרים, וכרבע מתוכם (202 בוגרים) קיבלו אישור שקילות בעקבות ראיון זה.
ב-2008 עתרו כמה עשרות בוגרים שבקשתם למתן אישורי שקילות סורבה בתום סבב הראיונות הראשון מטעמים שונים ובהם: חוסר הכרות וחוסר התמצאות בחומר הנוגע לעבודת הגמר ולקורסים שעברו וכן קיומה של עבודת גמר זהה לזו שהוגשה על ידם.
העותרים טענו כי גם בראיונות החוזרים, כבראיונות המקוריים, כל שהיה על משרד החינוך לוודא הוא כי הבוגר למד לימודים אמיתיים ועמד בכל הדרישות.
למרות זאת, הראיונות החוזרים נערכו במתכונת של בחינות תוך עליית מדרגה בהשוואה לראיונות המקוריים והם נדרשו להפגין בקיאות יתרה בנושאים נקודתיים אותם למדו ובעבודות הגמר שהגישו, כשבע שנים לאחר שסיימו את לימודיהם אף שבמקרים רבים החומרים כלל לא נותרו ברשותם ובלא שיודעו על כך מראש.
בתשובתו לעתירה נגד ההחלטות בסבב הראיונות הראשון טען משרד החינוך כי בהליכים הפרטניים שקיים הוא אסף כל מידע שיש בו כדי לסייע בקבלת החלטות פרטניות לגבי הבוגרים וכי בראיונות הם נתבקשו לספק מידע, ברמה הבסיסית ביותר, לגבי מהלך הלימודים ותוכנם והדגש הושם על עבודות הגמר שהיוו הפרויקט המשמעותי ביותר בתואר.
לאחר סבב הראיונות התקבלו כמחצית מן הבקשות ובקשות נוספות התקבלו לאחר בחינת ההשגות שהוגשו.
בית המשפט בחן את הטענות הפרטניות שהעלו העותרים בדבר פגמים שנפלו בראיונות שנערכו לכל אחד ואחד מהם ועיין בתגובתו המפורטת של משרד החינוך לטענות אלו ושוכנע כי אין הצדקה להתערב בשיקול דעתו של המשרד בעניין זה ובהחלטות שהתקבלו על ידו שלא לאשר קיומו של ראיון חוזר, ושלא ליתן אישור שקילות.
עיון בתמלילים המדגמיים שצירפו העותרים לתמיכה בטענותיהם מעלה כי במסגרת הראיונות החוזרים הם אכן נשאלו שאלות לגבי הליך הלימודים ולגבי תוכנם, אך לא נמצא כי משרד החינוך חרג באותם המקרים משאלות ברמה בסיסית, אותן רשאי היה לשאול בהליך כגון זה.
בנוסף, טענת העותרים כי אי מתן אישורי השקילות על ידי המשיב עומד בניגוד לאמנות בינלאומיות עליהם חתומה מדינת ישראל הועלתה באופן כללי וסתמי כטענת המשרד ובלא להפנות לאמנות הרלוונטיות.
בית המשפט דחה פה אחד את העתירות וחייב את העותרים בכל אחת מהן לשלם למשיב שכר טרחת עורך דין בסך 25,000 ש"ח.
את העותרים ייצג עורך הדין יורם שפטל ומשרד החינוך יוצג על ידי עורכת הדין אביגיל בורוביץ.
חברי המותב היו דורית ביניש, חנן מלצר ואסתר חיות.