tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
המלך נענה לבקשת רבין, אך סדאם חוסיין סירב למגעים העקיפים בין מדינתו למדינת ישראל.
עם זאת, מדגיש אשטון כי הנשיא העיראקי לא פסל מגעים עם רבין בהמשך, אך למרות הצהרות אלה לא התחממו יחסי שתי המדינות.
בשנת 2003 פרצה מלחמת עיראק בה היא נכבשה על ידי קואליציה בהנהגת ארצות הברית והופל המשטר של סדאם חוסיין.
ב-21 ביולי חתם שר האוצר בנימין נתניהו על צו המתיר סחר עם עיראק על אף שהיא מוגדרת מדינת אויב.
בעקבות הפלת משטרו של סדאם, נערך בבריטניה תובענה ייצוגית בהנהגת הקונגרס היהודי העולמי, כנס בעניין פיצוי הפליטים היהודים העיראקים שהולאמו.
בשנת 2015 הועברו התשלומים לתקציב מדינת ישראל.
ב-1 ביולי 2008, נפגש באקראי שר הביטחון הישראלי אהוד ברק עם נשיא עיראק ג'לאל טלאבאני במפגש סוציאליסטים בינלאומיים ביוון ולחץ את ידו.
חבר הפרלמנט העיראקי מיתאל אל-אלוסי ביקר בישראל ב-2004 ושנית ב-2008. הוא קרא לכינון יחסים דיפלומטיים בין עיראק לישראל ולהנהגת שיתוף פעולה של טכנולוגיה צבאית ביניהן, התגובות כלפיו בעיראק בעקבות הביקורים היו עוינות.
במהלך מבצע עופרת יצוקה גינתה ממשלת עיראק את הפעולה הישראלית, מפלגת הדעווה האסלאמית של ראש ממשלת עיראק נורי אל-מאלכי קראה למדינות המוסלמיות לנתק את יחסיהן עם ישראל ולקטוע את כל המגעים איתה, הציבוריים כמו גם החשאיים.
מנהיג השיעים בעיראק עלי א-סיסטאני קרא לפעולה החלטית של מדינות הערב לשם הפסקת התקיפות של ישראל על רצועת עזה.
הוא הצהיר גם כי .
ב-1 ביולי 2012 הודיע ראש ממשלת עיראק, נורי אל-מאלכי, כי עיראק תכונן יחסים דיפלומטיים עם כל המדינות הריבוניות של האומות המאוחדות למעט ישראל.
לדבריו, עיראק אינה מפלה לרעה מדינה כלשהי, אך דוחה את הרעיון לכונן קשרים תרבותיים, כלכליים, צבאיים או פוליטיים עם המדינה היהודית.
בנובמבר 2012 החל מבצע עמוד ענן, הנציג העיראקי בליגה הערבית קרא למדינות ערב להפסיק את אספקת הנפט על מנת להפעיל לחץ על ארצות הברית ובעלות בריתה של ישראל.
בספטמבר 2017 הייתה ישראל המדינה היחידה שהביעה תמיכה במשאל העם ועצמאות כורדיסטן העיראקית.
בעקבות זאת אישר באותה שנה הפרלמנט העיראקי החלטה האוסרת על הנפת דגל ישראל.
בינואר 2018 גינתה ישראל שני פיגועי התאבדות קשים שאירעו בכיכר א-טיראן בבגדאד ב־15 בינואר, וקראה לחיזוק הקשר בין המדינות.
ב-24 בספטמבר 2021, נערכה ועידת שלום בארביל, בירת כורדיסטן העיראקית, בהשתתפות כ-300 מנהיגים מעיראק קראו לממשלתם להצטרף להסכמי אברהם ולכונן יחסים דיפלומטיים ונורמליזציה מלאה עם מדינת ישראל.
בוועידה השתתפו גנרלים לשעבר בצבא העיראקי ומנהיג פדרציית השבטים הגדולה ביותר במזרח התיכון, שבטי שמר.
במאי 2022, הפרלמנט העיראקי אישר חוק איסור שלום עם ישראל.
החוק איפשר להטיל עונש מוות על מי שיקיים קשרים עם ישראל.
ביולי 2023, פורסם שישראלית בשם אליזבט צורקוב נחטפה במרץ באותה השנה בשטח עיראק על ידי גדודי חזבאללה.
יחסי ישראל–צ'ילה הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שמתקיימים בין מדינת ישראל לבין הרפובליקה של צ'ילה.
צ'ילה הכירה בעצמאותה של ישראל בפברואר 1949 ושתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-16 במאי 1950, כשישראל שלחה את השגריר הראשון שלה בתאריך זה וצ'ילה שלחה את שגרירה הראשון ב-16 ביוני 1952.
לצ'ילה יש שגרירות בתל אביב ולישראל יש שגרירות בסנטיאגו.
שגריר צ'ילה בישראל (מאז שנת 2021) הוא חורחה א.
במהלך ההצבעה בנושא תוכנית החלוקה של האו"ם ב-29 בנובמבר 1947 על חלוקת המנדט הבריטי למדינה יהודית וערבית, נכללה צ'ילה בין עשר המדינות שנמנעו בהצבעתן.
בינואר 1949 הודיע שר החוץ של צ'ילה על כוונת צ'ילה להכיר במדינת ישראל, ובמרץ אותה שנה הודיע שארצו תתמוך בבקשת ישראל להתקבל לארגון האומות המאוחדות.
בדצמבר 1949 הצביעה צ'ילה בוועדה המדינית המיוחדת של האו"ם עם ישראל נגד ההצעה האוסטרלית לבינאום ירושלים, אך בדיון בהצעה בעצרת הכללית נמנעה בהצבעתה.
לישראל הייתה נציגות דיפלומטית בצ'ילה בתחילת שנת 1950, ובמאי 1950 הגיש יעקב צור, שגריר ישראל בארגנטינה ואורוגוואי את כתב האמנתו כציר בצ'ילה.
ביולי 1951 הודיעה צ'ילה על כוונתה למנות ציר בישראל וביוני 1952 הגיש הציר את כתב האמנתו.
באפריל 1953 ביקר שר החוץ הראשון של מדינת ישראל משה שרת בצ'ילה וחתם על מספר הסכמי מסחר ותרבות בין שתי המדינות.
בשנת 1958 שודרגה הנציגות הישראלית בצ'ילה ומונה בה שגריר קבוע, אליעזר דורון, בהתאם להסכם בין המדינות על שדרוג צירותיהן לשגרירויות.
במרץ 1961 מינתה צ'ילה שגריר בישראל.
ביוני 1966 ביקר נשיא מדינת ישראל, זלמן שזר בצ'ילה.
בתקופת שלטונו של הנשיא סלבדור איינדה בין השנים 1970–1973, תואר יחסו לישראל בעיתון דבר כ-"הוגן בהחלט".
בתחילת 1972 הגיע אחד משרי ממשלת איינדה לישראל והביע עמדה שאין מניעה לשיתוף פעולה בין המדינות.
בשנת 1974 גינתה ממשלת צ'ילה את הטבח במעלות.
בשנת 1979 ביקר סגן שר הביטחון מרדכי צפורי בצ'ילה כדי לדון במכירת נשק.
בשנת 1982 זכתה חברת טלרד הישראלית במכרז לשדרוג מערכת הטלפונים של צ'ילה והתקינה לראשונה במדינה מרכזיות דיגיטליות.
ב-1987 זכתה במכרז נוסף לאספקת מרכזיות.
בנובמבר 1983 ביקר שר החוץ הצ'יליאני מיגל וולטרס בישראל.
במהלך הביקור, היועץ המשפטי לממשלה יצחק זמיר, העלה את סוגיית הסגרת פושע המלחמה הנאצי ולטר ראוף ששהה בשטחה של צ'ילה לישראל.
וולטרס אמר בתגובה שאיננו יכול להסגיר את ראוף עקב חוק ההתיישנות של צ'ילה.
ב-1984 הוגשה בקשה נוספת על ידי מנכ"ל משרד החוץ הישראלי להסגרתו של ראוף לשר החוץ החדש של צ'ילה, חיימה דל ואלה.
דל ואלה הצהיר בתגובה שזה יהיה מעשה "לא הולם" להסגיר את ראוף לישראל.
במרץ 2005 ביקר שר החוץ הצ'יליאני איגנסיו ווקר בישראל.
במרץ 2011 ביקר נשיא צ'ילה ה-35 סבסטיאן פיניירה בישראל.
ביוני 2019, ערך הנשיא פיניירה ביקור שני בישראל.
במהלך הביקור פגש את עמיתו הישראלי ראובן ריבלין וראש הממשלה בנימין נתניהו.
פיניירה שיבח את "ההיסטוריה הארוכה של ידידות ושיתוף פעולה" בין צ'ילה וישראל.
מחליפו של הנשיא היה גבריאל בוריץ' שנחשב לאנטי-ישראלי ופרו-פלסטיני, ולתומך ב-BDS, ארגון המקדם חרם נגד ישראל.
בספטמבר 2022 דחה בוריץ' את קבלת כתב ההאמנה של השגריר הישראלי החדש במקום, גיל ארציאלי.
לפי דיווחים, הנשיא זעם על הריגתו של מחבל בן 17 בחילופי אש עם צה"ל בג'נין.
אחרי המבוכה הדיפלומטית עם השגריר, משרד החוץ בצ'ילה התנצל בפני ישראל והודיע שמסירת כתב ההאמנה תתרחש בתאריך מאוחר יותר, והתנצלות נוספת נמסרה באופן אישי על ידי שרת החוץ הצ'יליאנית אנטוניה אורחולה לנשיא ישראל יצחק הרצוג בסיום הלוויית המלכה אליזבת השנייה שהתרחשה בלונדון מספר ימים לאחר התקרית.
במהלך היום ה-26 של מלחמת חרבות ברזל דווח, כי בצ'ילה הוחלט להחזיר את השגריר מישראל לצורך התייעצויות.
במאי 2025 הודיעה שגרירות ישראל בצ'ילה כי הנספח הצבאי יעזוב את צ'ילה ויעבור לשגרירות ישראל בארגנטינה.
ביוני 2025 טען בוריץ' בנאום בפרלמנט הצ'יליאני כי "ישראל מבצעת טיהור אתני", והודיע על אמברגו נשק נגד ישראל.
הוא הכריז על איסור על ביצוע סחר עם עסקים שנמצאים מעבר לקו הירוק, החזרת השגריר להתייעצות, החזרת הנספחים הצבאיים, השתתפות בתביעה בבית הדין בהאג נגד ישראל ובחינת הפסקת הייבוא הצבאי.
כחלק משגרירות צ'ילה בישראל פועלים גם נספח צבא צ'ילה, נספח הצי הצ'יליאני ונציג משרד ההגנה בצ'ילה, אלה מבקשים לשמור ולהגדיל את הקשרים עם צה"ל כדי להתרשם מהניסיון הישראלי בתחומי צבא ולשתף במידע, הכשרה וניסיון אפשרי ולהגדיל את הקשרים בין משרד ההגנה לבין עמיתו הישראלי.
בתקופת הדיקטטורה הצבאית בצ'ילה, בשנים 1973 עד 1990, סיפקה מדינת ישראל נשק, אימנה והכשירה את ארגוני הביטחון הצ'יליאנים.
בין הציוד שרכשה מישראל היו ספינות טילים מחיל הים הישראלי שהוצאו משימוש בישראל, כמו כן ספינות דבור שהיו בשימוש חיל הים וכאלה חדשים שיוצרו בישראל.
בעקבות בקשות לחופש מידע נחשפו לראשונה מסמכים רבים, על הקשרים הקרובים בין ישראל לדיקטטורה הצבאית, כשני עשורים לאחר סיומם.
בשנות ה-80 תת-אלוף במילואים אברהם ברעם שימש כתווך בעסקאות עם צ'ילה.
בשנת 1997 ביקר פינושה בישראל, אז בתפקיד המפקד העליון של הצבא, כדי לדון בעסקאות נשק.
בשנת 1988 ממשלת צ'ילה יחד עם ממשלת ישראל ומשרד החוץ האמריקני מנעו את רכישת מטוסי קרב F5 מצ'ילה לאיראן.
בשנת 1993 התעשייה האווירית מכרה את מערכת הפאלקון לחיל האוויר הצ'יליאני.
בשנת 2000, מערכות של רפא"ל ואלביט ששולבו במטוסי אף-16 שסופקו לחיל האוויר הצ'יליאני.
בשנת 2002 חברת ראדא תעשיות אלקטרוניות הישראלית סיפקה מערכות תחקור מתקדמות עבור מטוסי F-16 צ'יליאנים.
בשנת 2011, אלביט מערכות סיפקה כלי טיס בלתי מאוישים לידי חיל האוויר הצ'יליאני.
בשנת 2009 נורה כדור לעבר מכוניתו של שגריר ישראל בצ'ילה, דוד דדון וניפץ את השמשה הקדמית.
דדון לא היה במכונית, ואף אחד לא נפצע בקרבתו, אך האבטחה סביבו התהדקה.
בעקבות רעידת אדמה בצ'ילה שהתרחשה ב-1965, ממשלת ישראל הציעה ציוד רפואי ואספקה למדינה.
בעקבות רעידת אדמה נוספת בצ'ילה בשנת 2010, ממשלת ישראל פרסמה הצהרה לפיה "ישראל עומדת לצד ממשלת צ'ילה ועמה ומבקשת לשלוח את תנחומיה לקורבנות", והציעה סיוע רפואי והנדסי לצ'ילה.
החברה הישראלית רפא"ל, העוסקת בפיתוח מערכות נשק מתקדמות, השאילה לחיל האוויר הצ'יליאני שני כלי טיס בלתי מאוישים כדי לסייע להעריך את הנזק שנגרם מרעידת האדמה.
בדצמבר 2019 סייעה ישראל לחיל האוויר הצ'יליאני, לבקשתו, בחיפושים אחר מטוס C-130 הרקולס צ'יליאני שהתרסק וכלל בתוכו כ-38 איש.
לאחר שקיבלה פנייה מצה"ל באמצעות משרד החוץ הישראלי, חברת תצלומי הלוויין הישראלית אימאג'סאט אינטרנשיונל נכללה בסיוע עבור מציאת המטוס.
מאז סיום מלחמת העצמאות בשנת 1949, צ'ילה קיבלה כמה אלפי מהגרים פלסטינים נוצרים מאחר שהייתה בה כבר קהילה פלסטינית נוצרית שחבריה הגיעו בעיקר מבית לחם, בית ג'אלא ובית סאחור.
בשנת 2006 מספר פוליטיקאים צ'יליאנים הצהירו כי הם "מגנים בחריפות את התוקפנות הישראלית נגד העם הפלסטיני ברצועת עזה ובגדה המערבית" וקראו לממשלת צ'ילה להחזיר את השגריר מתל אביב "עד שהתוקפנות תסתיים".
מנהיג הגוש הסוציאליסטי בפרלמנט הצ'יליאני, אלחנדרו נבארו, אמר כי "אמריקה הלטינית צריכה להגיב בקול אחד כנגד מה שקורה בשטחים הפלסטיניים הכבושים".
נבארו גם הצהיר כי בכוונתו לארגן משלחת של אנשי בית המחוקקים הצ'יליאני שישמשו כמשקיפים בינלאומיים "בשטח הפלסטיני הכבוש תוך הבעת סולידריות עם העם הפלסטיני".
עורך דין מוביל לזכויות אדם בצ'ילה וחבר המפלגה הקומוניסטית בצ'ילה, הוגו גוטיירז, תיאר את ישראל כ-"מדינת טרור" ודרש מהאו"ם "לפעול בשם החוק הבינלאומי להפסקת הטבח ולסייע לפלסטינים להשיג ריבונות בארצם".
בינואר 2011 ממשלת צ'ילה החליטה להכיר בקיומה של מדינת פלסטין כמדינה עצמאית.
פקיד ישראלי בכיר הגיב למעשה באומרו כי "זוהי מחווה חסרת תועלת וריקה מתוכן כי היא לא תשנה דבר, ההודעה הצ'יליאנית, כמו אלה שקדמו לה באמריקה הלטינית, לא תעודד את הפלסטינים לנהל משא ומתן".
נשיא צ'ילה, סבסטיאן פיניירה, אמר כי "בדרך זו אנו תורמים לכך שבמזרח התיכון תתקיימנה שתי מדינות, מדינת פלסטין לצד מדינת ישראל וכך יהיה ניתן לחיות בשלום בגבולות מוכרים תחת שגשוג ועם גבולות בטוחים".
בתגובה, גבריאל זליאסניק, נשיא הקהילה היהודית בצ'ילה, טען כי משרד החוץ הישראלי "עשה טעות".
זליאסניק אמר כי עצם ההכרה של ממשלת צ'ילה במדינת פלסטין, תוך הכרה בזכותה של ישראל לביטחון, הוא "לא כישלון דיפלומטי, אלא למעשה ניצחון".
ביולי 2014, ממשלתה של נשיאת צ'ילה מיצ'ל בצ'לט זימנה את שגרירה בישראל במהלך מבצע צוק איתן ברצועת עזה וקבעה כי המבצע הישראלי "הפר נורמות יסוד במשפט ההומניטרי הבינלאומי".
באפריל 2017 אסרה ישראל על אנואר מג'לוף, פעיל פלסטיני מצ'ילה בתנועת ה-BDS, להיכנס לשטחה.
מג'לוף קרא בפומבי לחרם על ישראל וניסה לשבש את החתימה על הסכמי סחר וכלכלה דו-צדדיים בין צ'ילה וישראל.
השר הישראלי לביטחון פנים ונושאים אסטרטגיים והסברה גלעד ארדן הצהיר כי פעילי BDS "הם אויבי ישראל" ולא יורשו להיכנס למדינה.
פעולה זו עלתה בקנה אחד עם חוק שאושר חודש לפני כן בכנסת שמאפשר למשרד הפנים ולגורמים אחראים אחרים לא להכניס לשטח המדינה אנשים הקוראים לחרם על ישראל.
בשנת 2018 הכריזה בירת מחוז לוס ריוס, ואלדיביה, על עצמה כ-"חופשית מהאפרטהייד הישראלי".
לדברי ראש העירייה עומר סבט, משמעות הדבר היא שהעירייה "תימנע מרכישת שירותים מחברות הקשורות לאפרטהייד הישראלי".
בדצמבר 2018 הצו העירוני הוכרז כבלתי חוקתי על ידי המבקר הכללי של צ'ילה.
במהלך ביקורו של הנשיא פיניירה בישראל ביוני 2019, התרחשה תקרית דיפלומטית בין שתי המדינות בה משרד החוץ הישראלי נזף בשגריר צ'ילה בעקבות עלייתו של פיניירה להר הבית בליווי גורמים מהרשות הפלסטינית.
בשגרירות צ'ילה הובהר בתגובה כי ביקורו של פיניירה היה פרטי ואינם היו מודעים לנוכחות הגורמים הפלסטינים.
מאז כינון היחסים הדיפלומטיים בין שתי המדינות ישנם הסכמים שונים שנחתמו ביניהן:
הסכם על חילופי תרבות (1953)
הסכם לשיתוף פעולה מדעי וטכני (1965)
הסכם לשימוש באנרגיה גרעינית לצורכי שלום (1965)
הסדר שירותי אוויר בתוך ומעבר לגבולות בהתאמה (1982)
הסכם שיתוף פעולה מסחרי וכלכלי (1982)
תוכנית ניהול חילופי תרבות (1983)
הסכם הקרן הקיימת לישראל על הסכם לשיתוף פעולה וסיוע טכני לטיפות ביערות (1983)
הסכם לשיתוף פעולה תיירותי (1986)
הסכם שיתופי בענייני ייעור (1993)
הסכם על פיקוח על סמים נרקוטיים וחומרים פסיכוטרופיים (1993)
הסכם לשיתוף פעולה תרבותי, מדעי וטכני (1995)
הסכם לפעילויות גמול עבור קרובי משפחה של סגל דיפלומטי או קונסולרי ייצוגי (2007)
מזכר הבנות לכינון התייעצות בילטרלית בין משרדי החוץ של צ'ילה וישראל (2007)
הסכם שיתוף פעולה בין הסוכנות הצ'יליאנית לשיתוף פעולה בינלאומי ומש"ב (2011)
תוכנית לשיתוף פעולה תרבותי, חינוכי ומדעי (2011)
מזכר הבנות לשיתוף פעולה ביטחוני (2011)
מזכר הבנות בין המבקר הכללי של צ'ילה למבקר מדינת ישראל (2012)
הצהרת כוונות בין השרים לאיכות הסביבה של צ'ילה וישראל (2012)
שיתוף פעולה וסיוע מנהלי הדדי בענייני מכס (2014)
באוקטובר 2010, הזמין ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו את הנשיא הצ'יליאני סבסטיאן פיניירה לישראל לצורך חתימת הסכם סחר חופשי בין שתי המדינות.
יחסי ישראל–ספרד הם היחסים הבילטרליים שבין מדינת ישראל וממלכת ספרד.
לישראל יש שגרירות במדריד ולספרד יש שגרירות בתל אביב וקונסול דיפלומטי בחיפה.
שגרירת ספרד בישראל (מספטמבר 2021) היא אנה מריה סלומון פרס .
הממונה הזמני על שגרירות ישראל בספרד (מיוני 2024) הוא דן פורז.
במשך עשורים להקמתה של מדינת ישראל, לא כוננו קשרים רשמיים בין המדינות.
המדינה הספרדית שנשלטה על ידי פרנסיסקו פרנקו בטענה שישנה תאוריית קשר בין-לאומית של יהודים נגד ספרד, ועמדה פרו-ערבית של פרנקו, אשר חיפש בעלי ברית בעולם הערבי כדי לצאת מהבידוד הבין-לאומי שבו הייתה ספרד נתונה.
גם לאחר מותו ובמקביל להליך הדמוקרטיזציה בספרד, ההמשלה הספרדית התנתה את הכרתה בישראל בנסיגה מהשטחים הכבושים והקמת מדינה פלסטינית.
הקשרים הדיפלומטיים בין המדינות כוננו רק בינואר 1986, לאחר שספרד ביקשה להצטרף לקהילה האירופית, צעד שהותנה בנורמליזציה עם ישראל.
מאז נחתמו הסכמים רבים בתחומי התיירות, המדע, האנרגיה והתחבורה, והסחר ההדדי הגיע להיקפים של כ-3 מיליארד דולר בשנה.
עם זאת ספרד שמרה לאורך השנים על קו פרו-פלסטיני מובהק.
המשבר הדיפלומטי החריף והגיע לשיאים חדשים בזמן מלחמת חרבות ברזל.
ממשלתו של פדרו סאנצ'ס הובילה קו ביקורתי חריף נגד פעולות צה"ל בעזה, הכירה רשמית במדינה פלסטינית, והצטרפה לתביעה נגד ישראל בבית הדין הבין-לאומי בהאג.
בשיא המשבר, בשנת 2025, הכריזה ספרד על אמברגו נשק דו-צדדי (ייצוא וייבוא) ועל חסימת משלוחי דלק לצה"ל.
ישראל הגיבה בחריפות, כולל הטלת סנקציות אישיות ואיסור כניסה על שרות בממשלת ספרד שהתבטאו באופן אנטי-ישראלי.
ספרד יצרה את קשריה הראשונים עם ארץ הקודש במהלך המאה ה-14, כשנזירים פרנציסקנים ספרדים התיישבו במנזרים שונים בה.
עם התחזקות העניין האירופי בארץ בשלהי התקופה העות'מאנית, הלכה ספרד בעקבות מספר מדינות אחרות ופתחה קונסוליה בירושלים ב-1853. בתוך רשימת תואריו של מלך ספרד נכלל גם "מלך ירושלים", כטוען לכתר ממלכת ירושלים הצלבנית, אם כי כוחות ספרדיים לא השתתפו במסעי הצלב.
עם הקמת מדינת ישראל לא הכירה בה המדינה הספרדית, בטענה שישנה תאוריית קשר בין-לאומית של יהודים נגד ספרד.
ב-1949 ישראל הצביעה נגד הסרת הסנקציות על ספרד בעצרת הכללית של האומות המאוחדות, בשל התמיכה הספרדית במדינות הציר בתקופת מלחמת העולם השנייה, והצביעה נגד צירוף ספרד לאו"ם ב-1950. ב-1964 ביקרה משלחת כלכלית ישראלית בספרד.
ב-1965 נחתם הסכם ספנות בין ישראל לספרד, להסדרת השימוש של אניות ישראליות בנמלי ספרד.
ב-1966 ביקר שר החקלאות חיים גבתי בספרד בהזמנת שר החקלאות הספרדי, שעורר תקווה ליצירת קשרים עם ספרד.
בשלהי ימי המדינה הספרדית החלה התחממות ביחסים בין המדינות.
ב-1972 הכחישה ממשלת ספרד טענות בדבר פתיחת קונסוליה ישראלית בברצלונה.
למרות העדר היחסים, ממשלת פרנקו סייעה להגירה יהודית ממרוקו בשנות השישים וכן, במהלך מלחמת ששת הימים, הנפיקה רישיונות מעבר ליהודי מצרים שאפשרו להם לצאת ממצרים.
הדיאלקטיקה הפרו-ערבית של ממשל פרנקו יצרו עמדה קבועה אשר היה קשה לגבור עליה, גם לאחר המעבר לדמוקרטיה.
ממשלת ספרד הראשונה לאחר מותו של פרנקו, בראשות אדולפו סוארס, הכריזה כי היא לא תכיר הכרה דיפלומטית בישראל, אלא אם כן תיסוג מהשטחים הכבושים ותאפשר יצירת מדינה פלסטינית.
ראש ממשלת ספרד לאופולדו קאלבו סוטלו הביע לאחר כניסתו לתפקיד ב-1982 רצון לכונן יחסים דיפלומטיים עם ישראל, אך שר החוץ בממשלתו, חוסה פדרו פרס-יורקה, התנגד בטענה שישראל אחראית לטבח סברה ושתילה ובשל חשש מחרם נפט על ידי מדינות ערב.
עם זאת, צעדים קטנים הביאו אל ההתקרבות בין המדינות, כולל קשר לא רשמי שנוהל על ידי שמואל הדס, הנציג הישראלי של ארגון התיירות העולמי של האומות המאוחדות אשר היה ממוקם במדריד.
הדס, חבר מפלגת העבודה, היה אחראי להקמתה של עמותת "חברים של ישראל" הספרדית וקבוצת דיאלוג שכללה מספר חברי מפלגת העובדים הסוציאליסטית הספרדית בפרלמנט, כמו אנריקה מוחיקה וכמו כן גם מספר חברים ממפלגת האיחוד של המרכז הדמוקרטי.
במטרה לכונן יחסים דיפלומטיים מלאים עם ישראל, ראש הממשלה פליפה גונסאלס שלח ב-25 באפריל 1985 מכתב אישי למזכיר הכללי של הליגה הערבית, א-שאד'לי אל-קליבי, שבו הודיע לו על התוכניות של ספרד.
בעקבות מבצע רגל עץ גינתה הממשלה הספרדית בתקיפות את המתקפה, והודיעה שהיא משהה את תהליך ההכרה.
שיחות נוספות עם השגרירים ממדינות ערב במדריד התקיימו בינואר בשנה שלאחר מכן, שם נמסר להם על התוכניות הקרובות של ספרד.
ספרד הכירה דה-יורה בישראל ושתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-17 בינואר 1986. שמואל הדס מונה לשגריר ישראל במדריד, ופדרו לופז בנגואה מונה לשגריר ספרד בישראל.
בתגובה ליצירת הקשרים עם ישראל החזירו איראן וכווית את שגריריהן מספרד, ושלושה מאנשי שגרירות ספרד בביירות נחטפו על ידי אסלאמיסטים.
זמן קצר לאחר פתיחת שגרירות ישראל בספרד נפתחה נציגות של אש"ף במדריד "כעדות למדיניות המסורתית של ספרד לידידות עם העם הפלסטיני וככלי להשגת פתרון בר קיימא לסכסוך הערבי-ישראלי".
בנוסף לכך ששתי המדינות חברות באו"ם שתיהן גם חברות באיחוד מדינות הים התיכון.
שתי המדינות מעורבות גם בתוכניות והסכמים שונים דרך האיחוד האירופי, אשר בו ספרד חברה.
יחסי האיחוד האירופי – ישראל משפיעים על היחסים בין שתי המדינות.
מינהל סחר חוץ במשרד הכלכלה מפעיל נספחות כלכלית בספרד במטרה לקדם את יחסי הסחר בין המדינות.
הנספחות מציעה מגוון שירותים לחברות, כמו סמינרים, משלחות, תערוכות ותמיכה ביצוא באמצעות מחקר קודם ליצוא.
בנוסף, הנספחות מייצרת מפגשים עבור חברות ספרדיות עם הקהילה העסקית הישראלית.
הנספחת הכלכלית במדריד היא נועה היינמן.
בחודש אוקטובר 2011, יורש העצר הספרדי פליפה ואשתו הנסיכה לטיסיה, הגיעו לישראל לביקור בן יומיים כדי לחגוג את יום השנה ה-25 לכינון היחסים הדיפלומטיים וכדי להיפגש עם מדענים מקומיים.
בספטמבר 2016, בתור מלך ספרד, הגיע פליפה שוב לישראל והשתתף בהלוויית שמעון פרס.
באוגוסט 2014, על רקע מבצע צוק איתן, השעתה ספרד מכירת נשק לישראל.
ב-2013 עמד היקף הייצוא הביטחוני הספרדי לישראל על 5 מיליון אירו.
ב-28 בינואר 2015, במהלך חילופי אש בין ישראל לחזבאללה בגבול ישראל–לבנון, חייל יוניפי"ל ספרדי נהרג בשוגג מאש צה"ל.
מועצת הביטחון של האו"ם מינתה ועדה שתחקור את נסיבות הירי ובדיון מיוחד של המועצה האשים שגריר ספרד באו"ם רומאן אויארסון מרצ'סי את ישראל באחריות למות החייל, ואמר כי "האירוע התרחש בעקבות ההסלמה האלימה בה החלה ישראל".
באוגוסט 2018, שר החוץ הספרדי ז'וזפ בורל אמר כי הוא שוקל הכרה במדינה פלסטינית, אם ספרד לא תצליח לקדם הכרה כלל-אירופית.
במרץ 2019, ספרד הייתה המדינה האירופית היחידה שהצביעה בעד חקירת פעולות ישראל ברצועת עזה בעקבות מבצע חגורה שחורה.
במהלך מלחמת חרבות ברזל של מדינת ישראל, נוצר משבר ביחסים הדיפלומטיים בין ישראל לבין ספרד, כאשר האחרונה נקטה מדיניות אנטי-ישראלית חריפה והייתה למדינה האירופית העוינת ביותר את ישראל, ביחד עם אירלנד.
ב-9 באוקטובר 2023, כיומיים לאחר טבח שבעה באוקטובר, הצהיר שר החוץ של ספרד חוסה מנואל אלברס כי מתקפת הפתע של חמאס הנה "טרור ללא צל של ספק".
ב-23 בנובמבר אותה שנה הגיע לישראל פדרו סנצ'ס, ראש ממשלת ספרד, לביקור הזדהות עם ישראל ואף היה צפוי להיפגש עם משפחות החטופים.
מעט לפני הביקור מינה סנצ'ס את סירה רגו, פוליטיקאית ספרדייה ממוצא פלסטיני המזוהה עם השמאל הקיצוני בספרד ושהכחישה את מעשי חמאס בשבעה באוקטובר, לשרת הנוער והילדים בממשלתו.
במהלך הביקור סייר סנצ'ס בקיבוץ בארי ואף צפה בחלק מסרט הזוועות.
מיד לאחר שסיים את ביקורו בירושלים, התייצב סנצ'ס לצד ראש ממשלת בלגיה, אלכסנדר דה קרו, בצד המצרי של מעבר רפיח, וקרא "להפוך לקבועה את הפסקת האש הזמנית על-מנת למנוע את המצב הקטסטרופלי שעובר על האזרחים ברצועת עזה".
בעקבות מסיבת העיתונאים גינה ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו את סנצ'ס ודה קרו, ושר החוץ אלי כהן זימן את שגרירי ספרד ובלגיה בישראל לשיחת נזיפה.בתגובה, משרד החוץ הספרדי זימן את שגרירת ישראל בספרד, רודיקה רדיאן-גורדון, לשיחת נזיפה מקבילה.
ב-30 בנובמבר 2023 הצהיר ראש ממשלת ספרד פדרו סנצ'ס כי בהתחשב במספר הקורבנות בקרב אזרחי רצועת עזה, הוא מפקפק בכך שישראל מצייתת לחוק ההומניטרי הבין-לאומי.
בעקבות זאת, ראש הממשלה, בנימין נתניהו הנחה לזמן את שגרירת ספרד לשיחת נזיפה בפעם השנייה בתוך שבוע.
במקביל הוחלט להחזיר לישראל להתייעצויות את שגרירת ישראל בספרד רודיקה רדיאן-גורדון.
ב-4 במרץ 2024 הטילה ספרד סנקציות על 12 מתנחלים שביצעו מעשי אלימות כלפי פלסטינים.
ב-17 במאי 2024 סירבה ספרד לאפשר לספינה הנושאת תחמושת לישראל לעגון בשטחה.
ב-22 במאי 2024 במהלך מלחמת חרבות ברזל, הכריזה ספרד בתיאום עם אירלנד ונורווגיה, על הכרתם במדינה פלסטינית.
בתגובה, החזירה ישראל את השגרירים מאותן המדינות להתייעצויות בירושלים.
במקביל, זימן לשיחת נזיפה בה אילץ את שגרירי שלוש המדינות לצפות בזוועות שתועדו ב"סרטון התצפיתניות" ששוחרר לציבור באותו השבוע.
ב-24 במאי 2024 הצהירה סגנית-ראש ממשלת ספרד, יולנדה דיאס, בנאום מצולם – "פלסטין תשוחרר מהנהר עד לים".
ב-25 במאי 2024, מרגריטה רובלס, שרת ההגנה הספרדית אמרה שמה שמתרחש בעזה הוא "רצח עם אמיתי".
ב-6 ביוני 2024 הודיעה ספרד על הצטרפותה לתלונת דרום אפריקה נגד ישראל בגין רצח עם בהאג.
ב-7 באוקטובר 2024 הגיב שר החוץ הספרדי, חוסה מנואל אלברז, למתקפה של משרד החוץ הישראלי, שהאשים את ספרד בהפיכתה ל"גן עדן לזריעת שנאה והסתה להשמדת ישראל".
הוא טען כי ספרד היא מדינה של סובלנות וחופש ביטוי, וכי הסתה לשנאה מטופלת בחוק.
בעקבות המלחמה, הודיע משרד ההגנה הספרדי כי לא יחתמו עסקות נשק וציוד ביטחוני עם ישראל.
עם זאת, מתחילת המלחמה חתמה ספרד על 44 חוזים לרכישת ציוד ביטחוני מישראל.
ב-30 באוקטובר 2024 הודיעה ספרד על כוונתה לבטל חוזה לרכישת נשק מתעש מערכות, וב-25 אפריל 2025 בוטלה העסקה בשווי 6.6 מיליון אירו.
במאי 2025 במהלך דיון בקונגרס, כינה ראש ממשלת ספרד פדרו סאנצ'ס את ישראל כ"מדינת ג'נוסייד".
בעקבות זאת, זומנה שגרירת ספרד בישראל לשיחת נזיפה.
ב-8 ביולי 2025, דיווח העיתון "אל מונדו" הספרדי שממשלת ספרד אישרה רכישת מערכות תקשורת רדיו טקטיות (SCRT) מחברת אלביט מערכות הישראלית.
זאת, למרות כוונות קודמות להפסיק רכישות צבאיות מישראל ולמרות לחצים פוליטיים במדינה.
העסקה, בשווי כולל של עד 768 מיליון אירו, אושרה בצוו מלכותי לאחר עיכוב של כשנה.
ההחלטה מוסברת בחוסר יכולת התעשייה המקומית לספק את המערכות הנדרשות, כחלק מהגדלת תקציב הביטחון הספרדי במסגרת נאט"ו.
למרות המתיחות המדינית, במישור העסקי, נתוני הסחר נותרו יציבים יחסית, וחברות ספרדיות רבות ממשיכות לשתף פעולה עם הטכנולוגיה הישראלית, לרוב תחת מעטה של חשאיות כדי להימנע מלחץ ציבורי.
ספרד נעדרת בהפגנתיות מאירועים בין-לאומיים שבהם ישראל משתתפת, לצד איומים בחרם ספורטיבי לקראת מונדיאל 2026 וחרם על אירוויזיון 2026.
מימון ספרדי לארגונים לא-ממשלתיים מתבצע בעיקר באמצעות "הסוכנות הבין-לאומית לשיתוף פעולה ולפיתוח" (AECID), הכפופה למשרד החוץ הספרדי.
"המשרד לשיתוף פעולה עם ספרד" בירושלים מפקח על פרויקטים הממומנים על-ידי AECID.
בשנת 2012, לאחר פרסום הדו"ח של מכון לחקר ארגונים לא ממשלתיים, AECID צמצם את תמיכתו בשלושה ארגונים הפעילים בסכסוך הפלסטיני-ישראלי ובכך קיצץ משמעותית את הכנסתם.
היו אלו הארגונים "רבנים למען זכויות אדם" אל-מקדסה, והמכון למחקר יישומי - ירושלים.
הדו"ח פירט מעל 40 ארגוני שמאל שקיבלו מימון ממשלתי ספרדי בשנים 2009–2011 על סך של יותר מ-15 מיליון אירו לקידום מטרות של BDS ותמיכה בארגונים ועמותות זכויות האדם, כגון שוברים שתיקה, המכון למחקר יישומי - ירושלים והוועד הישראלי נגד הריסת בתים.
ביוני 2017 מכון לחקר ארגונים לא-ממשלתיים ו-ACOM הציגו דו"ח מפורט לפרלמנט הספרדי המציג את הארגונים לא ממשלתיים הממומנים על ידי ממשלת ספרד ולוקחים חלק בפעילות פוליטית נגד מדינת ישראל.
חלק מן הארגונים, על פי המיצג, אף קשורים לארגוני טרור.
בעקבות האירוע קרא יו"ר מפלגת יש עתיד, חבר הכנסת יאיר לפיד לעמיתיו בספרד לקחת צעדים כדי למנוע מימון לארגונים אלו.
ראשת-העיר ברצלונה (בירתה של קטלוניה), אדה קולאו, בפברואר 2023 החליטה לנתק כליל את ברית הערים התאומות של ברצלונה עם תל אביב.
עם זאת, בספטמבר 2023, ראש עיריית ברצלונה חאומה קולבוני שמחליף את קודמתו, אדה קולאו, חתם מחדש על הסכם ערים תאומות עם עיריית תל אביב-יפו.
ישראל מיוצגת על ידי שגרירות בבירת ספרד, מדריד
ספרד מיוצגת על ידי שגרירות רשמית בעיר תל אביב-יפו (שהוקמה ב-1986), עם קונסוליה בבירת ישראל, ירושלים (שהוקמה ב-1853), וכן קונסוליה בעיר חיפה
היחסים של מדינת ישראל ומדינת קטר ידעו עליות ומורדות.
עד לשנת 2009 קיימו המדינות יחסים כלכליים, אולם לאחר מבצע עופרת יצוקה ניתקה קטר לאות מחאה את יחסיה עם ישראל באופן מרבי.
היחסים התבטלו רשמית ב-2011 כאשר ישראל החליטה לסגור את משרדיה בקטר עקב עמדותיה האנטי ישראליות ותמיכתה בחמאס.
בשנת 1960 הודיעה קטר על ניתוק קשרי הדואר עם ישראל.
בשנות ה-70 נטלה קטר חלק בחרם הערבי על ישראל.
הקשר הראשון בין המדינות החל בשנת 1993 כאשר יוסי ביילין, סגן שר החוץ, נפגש עם שגריר קטר בוושינגטון.
ב-1994, נפגש משה שחל, שר האנרגיה, פעמיים בלונדון עם שר החוץ הקטרי כדי לדון במכירת גז טבעי לישראל.
לפגישה השנייה, בינואר 1994, הצטרף גם שר החוץ שמעון פרס.
בשנת 1996 ישראל פתחה לראשונה נציגות כלכלית קבועה בדוחה, והתקיים משא ומתן על מכירת גז לישראל.
זמן קצר לאחר מכן ביקר ראש הממשלה, שמעון פרס, בקטר.
לאחר שערב הסעודית פרשה ממימון ארגוני הטרור בשנים 2003 בעקבות פיגועי 11 בספטמבר, נכנסה קטר למלא את הוואקום.
ישראל זיהתה את המגמה ובשנים 2006–2007 הובילה למאמצים בין-לאומיים להוצאת אגודת הצדקה הקטרית וגופים נוספים מחוץ לחוק, ושכנעה את ארצות הברית לאמץ סנקציות נגדם.
במקביל ביצעה ישראל פעולות מבצעיות, כולל פשיטות על בנקים ביהודה ושומרון ב-2005 שבמהלכן הוחרמו כ-40 מיליון שקל שהועברו מקטר לחמאס.
למרות המלחמה הכלכלית, פיתחה ישראל יחס כפול כלפי קטר.
מצד אחד ביקשה לבנות קשרים דיפלומטיים עם המדינה כערוץ תקשורת למדינות ערביות, מצד שני המשיכה לפעול נגד מנגנוני המימון הקטריים.
בינואר 2007, ביקר שוב שמעון פרס בקטר, בעת כהונתו כממלא מקום ראש הממשלה, ונפגש עם האמיר חמד בן ח'ליפה אאל ת'אני.
באפריל 2007, יו"ר האיגוד האולימפי של קטר, השייח סעוד בן עבד א-רחמאן ביקר בישראל, והניח את אבן הפינה לאצטדיון דוחה בסכנין, ששופץ והורחב בתרומה של ממשלת קטר.
בספטמבר 2007, שרת החוץ ציפי לבני נפגשה עם האמיר בעצרת האו"ם בניו יורק, ובאפריל 2008 דווח כי ביקרה בקטר.
בתחילת שנת 2009 בעקבות מבצע עופרת יצוקה הורתה קטר לראש הנציגות הכלכלית הישראלית בדוחה לעזוב את המדינה וניתקה את קשריה הכלכליים עם ישראל.
עם זאת, במהלך אוגוסט 2009 הכריזה קטר כי תהיה מוכנה לחדש את המגעים עם ישראל, בתנאי שתוקפא הבניה בהתנחלויות.
ברשת אל-מנאר של חזבאללה נטען ב-2011 כי בין המדינות מתנהל תיאום ביטחוני הדוק.
מספר שנים לאחר מכן נחשף כי קטר אף לוקחת חלק במימון הארגון.
ביולי 2014 במהלך מבצע צוק איתן, האשים שר החוץ אביגדור ליברמן את קטר בכך שהיא מחבלת יחד עם טורקיה במאמצים המצריים להשיג הפסקת אש.
במקביל החל שר התקשורת גלעד ארדן לפעול להסרת שידורי אל-ג'זירה בישראל.
באוגוסט 2020 לאחר שאיחוד האמירויות הערביות הכריזה כי בכוונתה לחתום על הסכם נרמול יחסים עם ישראל אמרה עוזרת שר החוץ הקטרי כי "דוחה לא תצטרף לשכנותיה ברכבת הנורמליזציה ותיחפז לכונן יחסים דיפלומטיים עם ישראל, עד שיושלם פתרון הסכסוך עם הפלסטינים".
בנובמבר 2021 פורסם כי על אף התנגדותה לנרמול יחסיה של ישראל עם מדינות ארצות ערב במסגרת הסכמי אברהם החליטה קטר לחתום על הסכם מסחר עם ישראל בענף סחר היהלומים.
במסגרת ההסכם, ישראל תאפשר לקטר להיכנס לרשימת המדינות הזכאיות לסחור ביהלומים בשטחה.
קטר התחייבה לאפשר לסוחרים ישראלים להיכנס ללא קושי ואף להקים נציגות אם ירצו בכך, אף שבין המדינות אין יחסים דיפלומטיים.
ב-2024 פורסם כי שניים מהיועצים הבכירים והמקורבים ביותר לראש הממשלה בנימין נתניהו, יונתן אוריך ושרוליק איינהורן, בנו קמפיין להלבנת שמה של קטר בעולם, לקראת המונדיאל שנערך במדינה ב-2022. אוריך ואיינהורן הכחישו את הטענות.
כמו כן פורסם כי אלי פלדשטיין, ששימש כדובר הצבאי בלשכת ראש הממשלה, הועסק ב-2024 על ידי חברה בין-לאומית במימון קטרי לקידום תדמיתה של קטר בנושא המגעים להשבת החטופים.
פעילות זו התקיימה במקביל לביקורת פומבית שהשמיע ראש הממשלה על קטר, בה טען כי המדינה "משרתת את חמאס".
דובר ראש הממשלה הכחיש את הדברים.
עסקאות ביטחוניות בין חברות ישראליות לקטר
ביוני 2025 פורסם כי חברות ביטחוניות ישראליות מובילות, ובראשן אלביט, רפאל והתעשייה האווירית, חתמו לאורך השנים על עסקאות בהיקפים משמעותיים עם קטר.
העסקאות בוצעו בהסכמת ראש הממשלה בנימין נתניהו ובאישור הגופים המאשרים במשרד הביטחון – אגף הפיקוח על היצוא הביטחוני (אפ"י) והאגף לייצוא ביטחוני (סיב"ט).
אלביט חתמה עם קטר על חוזים בשווי של יותר מ-100 מיליון דולר, רפאל חתמה על חוזים של עשרות מיליוני דולרים, והתעשייה האווירית ניהלה קשרים ארוכי טווח עם קטר, שכללו לפחות 20 ביקורים של ראש התעשייה האווירית בדוחה וביקור של משלחת קטרית בכירה במשרדי התעשייה האווירית.
ד"ר אודי לוי, מנהל יחידת צלצל לשעבר, העיד שעל פי מסמכים של חמאס שהועברו לידיו, קטר העבירה לחמאס ציוד צבאי משוכלל מתוצרת ישראל, ובו גם מצלמות משוכללות שסייעו להם לצפות בחיילים שהוצבו סביב רצועת עזה ולתכנן את טבח שבעה באוקטובר.
סיוע קטר לעזה בשלטון חמאס
החל מ-2012 החלה קטר לממן את חמאס ולהעביר לארגון הטרור מאות מיליוני דולרים.
לפי דיווחים שונים קטר העבירה לרצועת עזה יותר מ-1.1 מיליארד דולר בשנים 2012–2018.
העברת כספים מקטר לחמאס דרך ישראל
בשנים 2007-2014, ממשלת קטאר מימנה את חמאס ללא פיקוח ובקרה בינלאומית.
מאז 2014 המימון הקטארי נעשה בתיאום עם ישראל וארצות הברית.
מאז התקיימו שיחות תכופות בין ישראל לקטר בנושאים הקשורים לעזה באמצעות שליח קטר לעזה, מוחמד אל-עמאדי, שהיה בקשר שוטף עם ישראל.
במאי 2017 ניתקו ערב הסעודית, איחוד האמירויות, בחריין ומצריים את קשריהן עם קטר בגין האשמות במימון טרור וחתרנות נגד משטריהן ואיימו עליה במלחמה.
במקביל קיבלה ישראל החלטה בנובמבר 2017, בעקבות מצוקה כלכלית ברצועת עזה, לאפשר הזרמת כספים קטריים לרצועה במטרה למנוע קריסה הומניטרית ולשמר יציבות.
במרץ 2018 ביקש נתניהו מאמיר קטאר במכתב רשמי לתמוך בצורה ישירה בחמאס במימון של כ-30 מיליון דולר בחודש, בטיעון לפיו העברת הכסף תסייע לשמירה על היציבות האזורית.
נתניהו גם ביקש משר האוצר האמריקאי בממשל טראמפ, סטיבן מנוצ'ין, לשלוח מכתב המבטיח לקטרים שהכספים שישלמו למימון החמאס לא ייחשבו מימון לטרור.תחילה הועבר הכסף דרך בנקים, אך לאחר שהבנקים סירבו לבצע את ההעברות, הועברו הכספים במזומן בדולרים באמצעות מזוודות.
ב-2018 אישר היועץ המשפטי לממשלה, אביחי מנדלבליט, את העברת הכספים, לאחר הפסקת העברת כספים באמצעות הרשות הפלסטינית ולאחר שבדק האם המהלך נחשב להפרת סנקציות ישראליות ובין-לאומיות על חמאס, המוגדר בישראל ארגון טרור.
עוד צוין כי קטר העבירה ב-2018, באישור ישראל, 50 מיליון דולר לאונר"א שנקלעה לסכנת סגירה לאחר שארצות הברית החליטה להפסיק את התמיכה בה.
בנובמבר 2018 החלה קטר להעביר מזוודות כסף לעזה, לאחר שמחמוד עבאס סירב לאפשר העברת כספים לחמאס מבנק פלסטיני, וראש הממשלה נתניהו אפשר את המהלך.
בשלהי 2018 פנה נתניהו במכתב חשאי אל שלטונות קטר בדוחה, והפציר בהם להמשיך להעביר כספים לרצועה.
בדצמבר 2018, ישראל התירה תשלום של 13 מיליון אירו מקטר לעובדים בעזה כחלק מתשלום ראשון מתוך ששה לסיוע במשבר הומניטרי באזור עזה.
מערכת הביטחון בישראל תמכה בהעברת הכספים מקטר לעזה.
בעיתונות פורסמה ביקורת מצד בכירים במערכת הביטחון נגד המתנגדים להעברת הכספים.
גורמי ממשל ישראלים פנו בבקשות חוזרות לקטר להמשיך ולהעביר את הכספים, גם לאחר שהתקבלו התראות מגורמי ביטחון שחלק מהכספים הללו זולג למנגנון הצבאי של חמאס.
במסגרת זו נשלחו לקטר מכתבים מחמיאים על הסיוע שהיא נותנת לתושבי עזה, בהנחיית הדרג המדיני.
ישראל ביקשה שהסיוע הכלכלי הקטרי יועבר אך ורק באמצעות השגריר מוחמד אל-עמאדי ולא דרך מתווכות או מדינות אחרות.
בפברואר 2020 ביקרו בקטר בחשאי ראש המוסד יוסי כהן ואלוף פיקוד דרום הרצי הלוי ונפגשו עם בכירים בנסיכות, במסגרת מאמצי ההסדרה ברצועת עזה.
הנסיעה התקיימה זמן קצר לפני הבחירות שהתקיימו ב-2 במרץ 2020. אביגדור ליברמן טען כי מטרת הנסיעה הייתה להסדיר העברת סיוע כספי מקטר לחמאס, במטרה להבטיח הסדרה מחודשת ולמנוע הסלמה בעזה, מפני שנתניהו חשש שהסלמה תיפגע בסיכוייו לנצח בבחירות.
בדצמבר 2020, שלח ראש המוסד יוסי כהן, בעידודו וביוזמתו של נתניהו, מכתב לגורם בכיר במדינה ובו הודה לו על הסיוע שקטר מעבירה לרצועת עזה, שמשפר את המצב ההומניטרי ברצועה ותורם להבטחת היציבות והביטחון באזור.
ביוני 2021 נשלח מכתב דומה לנמען קטרי מהממונה מטעם המל"ל על הקשרים החשאיים, רונן לוי.
המדיניות הישראלית של בקשה מקטר לסייע במימון לרצועת עזה נמשכה גם בימי ממשלת בנט לפיד.
בשנת 2022 ביקר הרמטכ"ל אביב כוכבי את ראש הכוחות המזוינים של קטר בתיווך אמריקאי בקטר על פי פרסומים זרים במטרה להציב מכ"מים ישראלים בקטר.
ב-2023, במהלך מלחמת חרבות ברזל, ראש ממשלת קטר מוחמד בן עבד א-רחמן בן ג'אסים אאל ת'אני מעורב ומשמש כמתווך עיקרי בעסקאות חילופי השבויים בין ישראל לחמאס, עסקאות במסגרתן צפויים להשתחרר עשרות מהישראלים שנחטפו לעזה.
יחסי ישראל–קטר במהלך מלחמת חרבות ברזל
על פי מומחים ישראלים למדינות המפרץ, קטר היא מדינה השואפת להגביר את השפעתה האזורית והבין-לאומית באמצעות מגוון אמצעים, בהם דת, כלכלה ו"עוצמה רכה", כגון אספקת אנרגיה ואירוח אירועי ספורט עולמיים.
באמצעות הבעלות הקטרית על מוסדות, ארגונים ונכסים ברחבי המערב היא משתיקה ביקורת כלפיה יוצרת תדמית חיובית וגישה אוהדת כלפיה ומפיצה את תורתה במערב.
קטר אינה רואה סתירה בין אירוח הנהגת חמאס בשטחה לבין קיומם של בסיסים צבאיים אמריקאיים במדינה, מה שמוביל לתפיסתה את ישראל כ"שחקנית כפולה".
מדיניות החוץ של קטר, המבוססת על קיום קשרים עם גורמים יריבים, נתונה למחלוקת ועוררה ביקורת עוד טרם טבח שבעה באוקטובר.
לאחר טבח שבעה באוקטובר, גינתה ממשלת ישראל את קטר בשל תמיכתה הכלכלית בחמאס והענקת מקלט לראשי הארגון בשטחה.
בתגובה, קטר ציינה כי המימון לחמאס נעשה בתיאום עם ישראל, ארצות הברית, מצרים והרשות הפלסטינית, וכי ממשל ביידן ביקש שלא להגלות את מנהיגי הארגון באוקטובר 2023, במטרה לשמר ערוץ דיפלומטי מולם.
פרוץ מלחמת חרבות ברזל בעקבות מתקפת 7 באוקטובר יצר צורך במגעים בין ישראל לחמאס, בעיקר עקב חטיפת אזרחים ישראלים לרצועת עזה.
חמאס, הנתפס כגורם בעייתי בעולם הערבי ובשל כך נעדר קשרים עם רוב המדינות בעולם הערבי, מקיים קשרים קרובים עם קטר, מה שמאפשר לה להשתמש בו כמנוף להשפעה אזורית, ומכאן השותפות האידאולוגית ביניהם.
בשל קשריה עם שני הצדדים, קטר נתפסה כמתווכת המרכזית בין ישראל לחמאס, אף שיחסי ישראל-קטר נותרו מתוחים.
במסגרת תיווכה, סיפקה קטר סיוע הומניטרי, כולל אספקת דלק וכספים לרצועת עזה, ושיחקה תפקיד מרכזי בגיבוש העסקה הגדולה ביותר לשחרור חטופים ישראלים, שנחתמה ב-19 בינואר 2025, ובשמירה על תנאי ההסכם.
הצלחת התיווך חיזקה את מדיניות החוץ הקטרית, המבוססת על קשרים עם גורמים מנוגדים, וביססה את מעמדה האסטרטגי של קטר כשחקן דיפלומטי משמעותי.
קטר רואה בחמאס כלי להשגת השפעה ברצועת עזה, ולפיכך מצב אידיאלי עבורה כולל את המשך שלטון התנועה בעזה תוך התאמות מסוימות ונוכחות צבאית ישראלית בנקודות מפתח ברצועה.
עם היחלשות הציר האיראני, קטר (ביחד עם טורקיה) נותרה התומכת המרכזית של חמאס, מה שמאפשר לה למנף את השפעתה בזירה הפלסטינית ובאזור כולו.
בהתאם לכך, ישנן אינדיקציות כי גורמים קטרים בכירים יזמו את הוועידה הלאומית הפלסטינית, שמטרתה לצרף את חמאס ופלגים פלסטיניים נוספים לממשלת אחדות של הרשות הפלסטינית, במטרה לחזק את חמאס ולהגביר את השפעת קטר על עתיד הרשות הפלסטינית.
מטרה נוספת של הוועידה היא לאפשר לחמאס להשתלב בייצוג הרשמי של הפלסטינים בזירה הבין-לאומית, להשפיע על סדר היום הפוליטי הפלסטיני, ולסכל את תוכניות ישראל ל"יום שאחרי" המלחמה בעזה.
יוזמה זו עשויה להשפיע גם על המדיניות האמריקאית והישראלית כלפי הפלסטינים ולתרום לקידום קו מדיני פלסטיני תקיף יותר כלפי ישראל, בניגוד לגישת הרשות הפלסטינית בעקבות הסכמי אוסלו.
כך קטר מפעילה לחץ על ארצות הברית וישראל בנוגע לתוכניות של "היום שאחרי" בעזה.
לאחר טבח שבעה באוקטובר הפעילה קטר לחץ דיפלומטי על ישראל, בעיקר בדרכים עקיפות.
דוגמאות לכך כוללות את שיתוף הפעולה עם דרום אפריקה, חיזוק הקשרים עם איראן, ויוזמת הוועידה הלאומית הפלסטינית המוזכרת.
היחסים בין קטר לדרום אפריקה התהדקו בעשור האחרון, וב-15 בנובמבר 2023 ערך נשיא דרום אפריקה ביקור רשמי בקטר, אשר נגע במגוון סוגיות אזרחיות ובסוגיות אינטרסים משותפים, בדגש על ה"התפתחויות האחרונות בשטחים הפלסטיניים הכבושים והמאמצים הדיפלומטיים האזוריים והבינ"ל [להביא] להפסקת אש מיידית".
במסגרת הביקור הודיע הנשיא כי מדינתו תפנה לבית הדין הפלילי בהאג נגד ישראל באשמת "פשעי מלחמה" וכי יחד עם מדינתו, קטר מגנה את פעולותיה של ישראל.
בנוסף, בדצמבר 2023 נפגש השגריר הקטרי בהולנד עם התובע הכללי ונשיא בית הדין הבין-לאומי בהאג לדיון בהסלמה ברצועת עזה.
ב-2 באוקטובר 2024, יום לאחר מתקפת הטילים האיראנית על ישראל, ביקר נשיא איראן בקטר.
במהלך הביקור הכריז אמיר קטר על הידוק הקשרים עם איראן בתחומים אזרחיים וביטחוניים, בדגש על רצועת עזה ולבנון.
במסגרת הביקור נחתמו הסכמים לחיזוק שיתוף הפעולה, ונקבע כי אמיר קטר יוזמן לאיראן להמשך התיאום בין המדינות.
בנוסף, נשיא איראן נפגש עם בכירי חמאס, ששיבחו יחד את פעולות הארגון נגד ישראל.
במסגרת זו, שימשה קטר זירה לפעילות דיפלומטית איראנית אנטי-ישראלית.
באופן רשמי, קטר נמנעת מנקיטת צעדים ישירים נגד ישראל, אך מחזקת את קשריה עם מדינות וגורמים הפועלים נגדה.
לחצים עקיפים אלו באים לידי ביטוי בביקור נשיא דרום אפריקה בסמוך להגשת התביעה בהאג, בביקור נשיא איראן יום לאחר מתקפת הטילים על ישראל, בתמיכה בחמאס ובארגוני סטודנטים בארה" המוחים נגד ישראל.
בנוסף לכך, גורמים רשמיים וסמי-רשמיים בקטר נקטו עמדות ביקורתיות חריפות נגד ישראל לאחר 7 באוקטובר.
עם פרוץ המלחמה האשים משרד החוץ הקטרי את ישראל בהסלמה, ועיתונים המזוהים עם השלטון שיבחו את פעולת חמאס.
במהלך שנת הלחימה הראשונה המשיכו כלי תקשורת קטריים, רשמיים ולא רשמיים, להלל את פעולות חמאס ולהציגן כאירועים היסטוריים משמעותיים מאוד.
דמות בולטת במתקפות אלה היא השייחה מוזא, אימו של אמיר קטר, המחזיקה בתפקידים בכירים בתחומי החינוך במדינה.
מוזא, שגילתה תמיכה בפלסטינים גם לפני המתקפה, החריפה את עמדותיה האנטי-ישראליות לאחר 7 באוקטובר, ואף הביעה תמיכה בהשמדת מדינת ישראל.
פורסם כי בסוף שנת 2024 ובינואר 2025 הוגשה הצעת חוק להכריז על קטר כמדינת אויב תומכת טרור וכי ההצעה נבלמה בשתי הפעמים בעקבות התנגדות מגורמים במל"ל ובלשכת ראש הממשלה.
מהמל"ל ומלשכת ראש הממשלה הכחישו את המידע.
ב-8 במרץ 2025, תוך כדי שקטר מתווכת בין ישראל לחמאס במאמץ להביא לעסקת חטופים, פרסם משרד החוץ הקטרי הודעה חריגה שבה קרא להכניס את "כל מתקני הגרעין של ישראל" תחת פיקוח הסוכנות הבין-לאומית לאנרגיה אטומית (סבא"א).
באפריל 2025 ארגון "ההתאחדות העולמית של אנשי הדת המוסלמים" יצא בקריאה להשמדת ישראל.
ארגון זה ממוקם בקטר ונהנה מחסותה ומימונה.
חבריו תומכים פיגועי ההתאבדות של פלסטינים נגד ישראלים ומאמינים כי חמאס אינו ארגון טרור.
במאי 2025 הגישה קטר לבית הדין הבין-לאומי לצדק (ICJ) בהאג הצהרה מפורטת נגד ישראל והמלחמה המתמשכת ברצועת עזה נגד חמאס.
באותו חודש פורסם כי להערכת גורמים בישראל קטר שיבשה מהלכים שהובילה מצרים מול חמאס ובעידוד ארצות הברית, לקידום מתווה לעסקה לשחרור חטופים.
הרקע המשוער לשיבוש זה הוא יריבותה של קטר עם מצרים על ההגמוניה וההשפעה האזורית במזרח התיכון.
ב-9 בספטמבר 2025, ישראל תקפה אווירית בדוחה, בירת קטר, את ראשי וחברי הלשכה המדינית של חמאס.
20 יום לאחר מכן, לדרישת הנשיא טראמפ, התנצל ראש הממשלה בנימין נתניהו בפני ראש ממשלת קטר מוחמד אל-ת'אני על התקיפה והתחייב כי ישראל לא תתקוף שוב בקטר.
ההתנצלות נוסחה על ידי הבית הלבן במעורבותו של ג'ארד קושנר, ובוצעה במהלך פגישה של נתניהו עם טראמפ בבית הלבן, ובנוכחות בכירים נוספים, ובהם השר הקטרי עלי אל-ת'וואדי, שנכח במקום על מנת לוודא שנתניהו לא יסטה מהגרסה שנוסחה עבורו.
נציגות ישראל בדוחה הייתה נציגות כלכלית ישראלית שפעלה בבירת קטר, בין השנים 1996–2009. מטרת הנציגות הייתה לקדם את שיתופי הפעולה הכלכליים והדיפלומטיים בין המדינות, והיא סימנה פריצת דרך משמעותית ביחסים בין ישראל לבין מדינות המפרץ בשנות ה-90.
הקמת הנציגות הייתה תוצר של מגמות נורמליזציה אזוריות, שמקורן בוועידת מדריד ובהסכמי אוסלו.
בשנת 1996, הסכימה קטר להקמת נציגות ישראלית כלכלית בשטחה, שתאפשר שיתוף פעולה בתחומי החקלאות, האנרגיה, המסחר והטכנולוגיה.
לאחר השתתפות קטר בוועידת מדריד ב-1991, החלה תנועה איטית אך עקבית לקראת נורמליזציה עם ישראל.
בין השנים 1992 ל-1995, אירחה קטר צוותי עבודה שעסקו בנושאי פיקוח על נשק ויציבות אזורית.
בשנת 1996, קטר הייתה המדינה הערבית הראשונה (לאחר הסכמי אוסלו) במועצת שיתוף הפעולה של המפרץ (GCC) שהכירה דה-פקטו בישראל – באותה השנה, נסללה הדרך להקמת משרד הסחר הישראלי בדוחה.
הפתיחה הרשמית התבצעה על ידי שמעון פרס, שהגיע לביקור רשמי בקטר באפריל 1996. הנציגות שירתה את האינטרסים של שתי המדינות, תוך ניסיון לקדם יציבות כלכלית ודיאלוג פוליטי באזור.
נציגות ישראל בדוחה פעלה כמרכז לשיתופי פעולה בתחומים שונים:
חקלאות וטכנולוגיה – ישראל וקטר קידמו שיתופי פעולה טכנולוגיים בתחומים כמו מים, חקלאות מתקדמת ואנרגיה מתחדשת.
מסחר וכלכלה – הנציגות שימשה כפלטפורמה להידוק הקשרים הכלכליים בין המגזר העסקי הישראלי למקבילו הקטרי.
אירועים בין-לאומיים – הנציגות השתתפה בתערוכות וכנסים בדוחה, בהם תערוכות טכנולוגיות וכלכליות.
בשנת 1997, אירחה קטר את הוועדה הכלכלית למזרח התיכון וצפון אפריקה, בה השתתפה ישראל למרות הקיפאון בתהליך השלום הערבי-ישראלי.
ההשתתפות הישראלית התקיימה חרף התנגדות נרחבת מצד מדינות ערביות אחרות, במיוחד סעודיה, שהחרימו את הוועידה.
במהלך הוועידה נידונו נושאים כלכליים רחבים, כולל שותפויות ציבוריות-פרטיות, משאבי גז טבעי והפרטה, מה שהצביע על ניסיונות קטר להוביל בתחום הכלכלה האזורית תוך שימור הקשרים עם ישראל.
בין השנים 1999–2001, הנציגות המסחרית הישראלית בדוחה פעלה כמעט כשגרירות לכל דבר, ולטענת גורמים ישראליים, היא העניקה שירותים רחבים מעבר לפעילותה המסחרית בלבד.
הקמת הנציגות זכתה לתגובות מעורבות בזירה הבין-לאומית.
ממשלות מערביות, כולל ארצות הברית, ברכו על המהלך וראו בו צעד חיובי לקידום השלום האזורי.
מנגד, מדינות ערביות רבות, כמו ערב הסעודית ומצרים, הביעו הסתייגות מחשש לפגיעה במאבק הפלסטיני ובסולידריות הערבית.
עם העלאת היוזמה להקמת נציגות ישראלית בקטר, הפלסטינים נמנו עם מתנגדיה המרכזיים, אף על פי שהתועלת העיקרית ממנה הייתה דווקא עבור 24,000 הפלסטינים שעבדו במדינה ונהנו מתהליך מזורז לקבלת ויזה ללא צורך בהמתנה ממושכת ברבת עמון.
במהלך האינתיפאדה השנייה, הרשות הפלסטינית הובילה את הקריאות לסגירת נציגויות ישראל במדינות ערב, מתוך מטרה להפעיל לחץ על ישראל ולמנוע ממנה להפיק תועלת מתהליך השלום.
ממשלת ישראל ראתה בהקמת הנציגות הישג דיפלומטי משמעותי, שמסמל את פתיחותו של העולם הערבי לקשרים עם ישראל.
משרד החוץ הישראלי הדגיש את חשיבות הנציגות ככלי לחיזוק הקשרים עם מדינות המפרץ.
עם זאת, בשנים האלו קטר לא נחשבה לשחקנית מרכזית בזירה האזורית, בעלת היכולת להוביל מהלכים משמעותיים לפתרון הסכסוך הישראלי-ערבי.
ממשלת קטר הציגה את הנציגות כצעד פרגמטי שנועד לשרת אינטרסים כלכליים ולהשפיע על תהליך השלום.
כך, קטר הצליחה לאזן בין הרצון לקדם את מעמדה האזורי ולשמור על קשרים עם המערב, לבין הצורך להימנע מעימות עם העולם הערבי.
היא הציגה את שיתוף הפעולה עם ישראל כמהלך טקטי, ולא כצעד של נורמליזציה מלאה, תוך שמירה על עמדתה הפרו-פלסטינית והדגשת מחויבותה לתהליך השלום.
ראשי הנציגויות הישראלית לאורך השנים
עם פרוץ האינתיפאדה השנייה ועלייתו של אריאל שרון לשלטון, קטר הודיעה על כוונתה לסגור את משרד הסחר הישראלי בדוחה, כמחאה על מה שכינתה "מסע ההרג" של ישראל.
במקביל, היא השמיעה גינויים חריפים כלפי ישראל והביעה תמיכה נחרצת במאבק הפלסטיני.
למרות ההצהרות, הקשרים בין המדינות נמשכו, וישראל שמרה על נוכחותה בקטר.
בשנת 2009, בעקבות מבצע עופרת יצוקה והתגובות בעולם הערבי, החליטה קטר לסגור את הנציגות הישראלית בדוחה ולנתק את כל קשריה הכלכליים עימה.
ההחלטה נומקה במחאה על הפעולות הצבאיות של ישראל בעזה ובסולידריות עם העם הפלסטיני.
ישראל הביעה צער על סגירת הנציגות, אך הבהירה שהמהלך לא יפגע במחויבותה להבטחת ביטחונה.
סגירת הנציגות סימנה את סיום פרק הנורמליזציה הרשמית בין ישראל לקטר.
על אף סגירת הנציגות, נמשכו קשרים בלתי רשמיים בין המדינות בתחום הסיוע ההומניטרי לעזה ובתיאומים בין-לאומיים לדוגמת מונדיאל 2022, וכך גם קשרים חשאיים בתחומי הביטחון והטכנולוגיה.
פרסומים על מעורבות כסף קטרי בבחירות לכנסת
בתחילת 2013 טענו כלי תקשורת ערביים שציפי לבני האשימה את נתניהו בקבלת כספים למערכת הבחירות מקטר.
בשנת 2021, נכללו בין מסמכים קטריים שהודלפו, חמישה מסמכים בסיווג סודי הכוללים תכתובות בין ראשי השלטון הקטרי שעוסקים בכוונה להעביר כספים במזומן לאביגדור ליברמן ולבנימין נתניהו מאמיר קטר, לקראת הבחירות לכנסת ב-2013 וב-2018. המסמכים הם הוראה להעביר את הכסף והודאה של הבנק שהכסף הועבר למשרד הרלוונטי בקטר.
אין במסמכים כל אינדיקציה שהכסף הועבר בפועל.
פרסומים אלו עוררו שמועות בישראל אך לא זכו להתייחסויות בולטות בכלי התקשורת הרשמיים.
בסוף שנת 2023 נשאל נתניהו על הנושא במסיבת עיתונאים והתייחס אליו: "שקר מוחלט.
לא היה ולא נברא, אני מתפלא על אנשים שמתייחסים לזה אפילו ברצינות.
תחקיר שביצע עורך הצינור העלה כי המסמכים מזויפים.
על פי אודי לוי, ראש יחידת צלצל לשעבר, זה נובע משיטה של הצפה במסמכים מזויפים שמזהמת ומנעה חקירה במדינת ישראל של המסמכים המקוריים אף על פי שבעולם המסמכים נחקרו ועמדו עליהם אנשים לדין.
בסוף יוני 2024, פרסם יגאל כרמון, נשיא מכון המחקר ממרי, מסמכים חדשים שהגיעו מירדן ובהם ניסיון שלא צלח של קטר להעביר כספים למנהיג מפלגת הליכוד דרך בנק בין-לאומי בעמאן.
ב-2011 השתתפה לראשונה הטניסאית הישראלית שחר פאר בטורניר דוחה.
ב-2013 השתתפה לראשונה נבחרת ישראל בשחייה בתחרות גביע העולם בדוחה, והשחיינית הישראלית עמית עברי אף זכתה במדליית כסף.
בעת טקס הענקת מדליות למנצחים, לצד שמה הופיע דגל חסר צבע במקום דגל ישראל.
כחודש לאחר מכן יו"ר איגוד הכדוריד של ישראל השתתף בקונגרס איגוד הכדוריד העולמי בדוחה ודגל ישראל לא היה נוכח בקונגרס.
דובר של קטר אמר כי אם נבחרת ישראל בכדורגל תעפיל לטורניר גביע העולם בשנת 2022, שייערך במדינה, הנבחרת תוכל לקחת בו חלק, על אף ניתוק היחסים בין שתי המדינות.
ביוני 2015 נפגשו בכיר באיגוד הכדורסל הישראלי ויושב ראש הוועד האולימפי של קטר.
ב-9 ביוני 2022 הודיע שר החוץ יאיר לפיד כי ישראלים יוכלו להיכנס לקטר במהלך מונדיאל 2022 ולצפות במשחקים על פי סיכום עם פיפ"א.
ב-10 בנובמבר 2022 פורסם כי יופעלו לראשונה טיסות ישירות מישראל לנמל התעופה הבין-לאומי חמד שבדוחה.
טיסות אלה יופעלו לרגל המונדיאל בקטר על ידי חברת "טוס איירווייז" הקפריסאית.
ב-20 בנובמבר המריאה הטיסה המסחרית הראשונה בהיסטוריה מתל אביב לדוחה.
הטיסה נמשכה כ-3 שעות ועליה כ-180 נוסעים.
מנכ"ל חברת התעופה הודיע כי בסך הכול תוכננו 6 טיסות ישירות מישראל לקטר.
בינואר 2023 אישרה קטר את כניסת שחקניות נבחרת ישראל, אניטה דייב ויהלי אשוש, לטורניר כדורעף חופים בקטר.
עם זאת, בנובמבר של אותה השנה, נאסר על ישראלים להגיע לצפות באליפות העולם בשחייה שנערכה במדינה.
בין ישראל לקולומביה לא מתקיימים יחסים דיפלומטיים רשמיים, נכון לשנת 2025.
בין המדינות התקיימו יחסים דיפלומטיים מלאים מאז 1950, ונחתם ביניהן הסכם סחר חופשי.
שגרירות ישראל בקולומביה שוכנת בבוגוטה, ושגרירות קולומביה בישראל שוכנת ברמת גן.
נכון ל-2022, שגריר ישראל בקולומביה הוא כריס קנטור, ושגרירת קולומביה בישראל היא מרגריטה אליאנה מנחארז הררה.
ב-2024 הודיע נשיא קולומביה גוסטבו פטרו על ניתוק היחסים הדיפלומטיים עם ישראל, בטענה כי יש לה מנהיג רוצח עם.
במהלך ההצבעה בנושא תוכנית החלוקה של האו"ם ב-29 בנובמבר 1947 על חלוקת המנדט הבריטי למדינה יהודית וערבית, קולומביה נמנעה בהצבעתה.
באוקטובר 1957 שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ובעקבות זאת פתחו שגרירויות בתל אביב ובבוגוטה.
היחסים שודרגו בשנת 1988, כשהסכם סחר משמעותי נחתם בין המדינות.
ב-27 בפברואר 1980 השתלטו חמושים על בניין השגרירות הדומיניקנית בבוגוטה בעת שאירחה מספר רב של דיפלומטים, ביניהם שגריר ישראל אליהו ברק ורעייתו.
המשתלטים הוגדרו כחלק מתנועת ה-19 באפריל.
רעיית השגריר שוחררה לאחר 27 שעות, אך ברק ואחרים הוחזקו בשבי במשך 61 ימים.
לבסוף סוכם על שחרור הדיפלומטים לאחר תשלום כופר לטרוריסטים.
באוקטובר 2012, נשיא קולומביה חואן מנואל סנטוס הצהיר כי "על העולם להכיר בישראל כמדינה יהודית".
בתחילת חודש אפריל 2015 נכנס לתפקיד שגריר ישראל בקולומביה מרקו (משה) סרמונטה.
בספטמבר אותה שנה החל ארז זיונץ לכהן כנספח הכלכלי-מסחרי של מינהל סחר חוץ במשרד הכלכלה והתעשייה.
ב-2016, לאחר שנחתם הסכם הפסקת האש בין ממשלת קולומביה לארגון "FARC", הצטרפה ישראל ליוזמה בינלאומית לסייע למדינה לאחר יישום ההסכם.
במסגרת הסיוע הישראלי, הגיעה משלחת קולומביאנית לישראל כדי לקבל הדרכה לפינוי מוקשים מהרשות לפינוי מוקשים.
בספטמבר 2017 יצא ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו לביקור באמריקה הדרומית ונפגש עם הנשיא קולומביה מנואל סנטוס.
ביוני 2019 אושר הסכם סחר חופשי שנחתם בין שתי המדינות בשנת 2013. הסכם זה מפחית את המכסים על מוצרים תעשייתיים וחקלאיים בין שתי המדינות, ומאפשר לחברות ולפרטים ישראלים להשקיע בקלות רבה יותר בכלכלת קולומביה, הנחשבת לכלכלה השנייה בגודלה בדרום אמריקה.
היצוא הישראלי לקולומביה הסתכם בכ-143 מיליון דולר בשנת 2012, והורכב ברובו מציוד תקשורת, מכונות, מכשירים חשמליים ומכניים ומוצרים כימיים.
במשך השנים, קנתה קולומביה מישראל מטוסים, מזל"טים ומערכות מודיעין.
בסוף ינואר 2020 נודע כי קולומביה תכיר בחזבאללה ובחמאס כארגוני טרור.
המהלך אושר על ידי משרד החוץ הישראלי.
בנובמבר 2021 התארח נשיא קולומביה איוואן דוקה בישראל.
הוא נפגש עם נשיא המדינה יצחק הרצוג ועם ראש הממשלה נפתלי בנט.
בביקור נחנכה נציגות רשמית של קולומביה בישראל.
2022 ואילך - שפל ביחסים
במשך שנים רבות הייתה נחשבת קולומביה בעלת ברית קרובה של ישראל.
היחסים בין המדינות הגיעו לשפל עם חילופי השלטון בקולומביה באוגוסט 2022 והשבעת גוסטבו פטרו כנשיא קולומביה, עת לראשונה בהיסטוריה נבחר לכהן בתפקיד מועמד פרו-בוליברי מהשמאל הקיצוני.
ב-15 באוקטובר 2023 השווה נשיא קולומביה גוסטבו פטרו את התקפות צה"ל ברצועת עזה במהלך מלחמת חרבות ברזל לשואה; בעקבות כך, השעתה ישראל את הייצוא הביטחוני למדינה והשגרירה זומנה לשיחת נזיפה במשרד החוץ.
בתגובה כתב נשיא קולומביה ברשת החברתית טוויטר כי "אם נצטרך להשעות את היחסים עם ישראל - נשעה אותם.
אנחנו לא תומכים ברצח עם".
לאחר מכן, ביום ה-10 למלחמה דרשה קולומביה משגריר ישראל לעזוב את המדינה, וב-1 בנובמבר, היום ה-26 למלחמה, הוחלט בקולומביה להחזיר את השגריר מישראל.
בצעדת האחד במאי 2024, הודיע הנשיא פטרו כי הורה על ניתוק היחסים הדיפלומטים עם ישראל בשל כך של ישראל יש ממשלה ג'נוסייד ונשיא ג'נוסייד.
כמו כן, הודיע כי קולומביה תבקש להצטרף לתלונת דרום אפריקה נגד ישראל בגין רצח עם.
ב-8 ביוני הודיע נשיא קולומביה על עצירת אספקת הפחם לישראל.
קולומביה סיפקה 30% מתוצרת הפחם של ישראל.
נשיא קולומביה חתם על צו האוסר ייצוא פחם לישראל באוגוסט 2024.
יחסי ישראל–פרו הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שמתקיימים בין מדינת ישראל לבין רפובליקת פרו.
לישראל יש שגרירות בלימה, ולפרו יש שגרירות בהרצליה.
משנות השמונים של המאה ה-19 חיה קהילה יהודית קטנה בעיר איקיטוס שבפרו.
במהלך ההצבעה בנושא תוכנית החלוקה של האו"ם ב-29 בנובמבר 1947 על חלוקת המנדט הבריטי למדינה יהודית וערבית, פרו נמנתה יחד עם 33 המדינות שתמכו בתוכנית בהצבעתן.
בפברואר 1949, זמן קצר לאחר תום מלחמת העצמאות, הכירה בישראל.
במרץ 1957 אישרה ממשלת ישראל את מינויו של מריו דה סולה כשגריר פרו בישראל, ובאוגוסט 1957 הגיש הציר הפרואני הראשון בישראל את כתב האמנתו לשרת החוץ ולנשיא המדינה.
במהלך רעידות האדמה שהתרחשו בפרו במהלך השנים: 1970, 2005, ו-2007, ישראל הייתה המדינה הראשונה ששלחה סיוע למקום.
כחלק מסיועה, שלחה את יחידת החילוץ 669 מטעם צה"ל, יחד עם כוחות מחיל הרפואה אשר הקימו במקום בית חולים שדה.
בשנת 2011, הרמטכ"ל לשעבר של הכוחות המזוינים של פרו, הגנרל פרנסיסקו קונטררס, הצהיר: "אנחנו בהחלט צריכים להיות מודאגים מהנוכחות הגוברת של איראן בדרום אמריקה.
נראה כי ארגונים איראנים מעניקים תמיכה לארגוני טרור אחרים, וכי יש ביניהם שיתוף פעולה.
יש משהו מוזר ביחסים שצ'אווס יצר עם איראן, וכך גם נוכחותו של שר ההגנה האיראני בבוליביה בביקורו לאחרונה".
קונטררס הוסיף באומרו כי "מדינות כמו ישראל ופרו צריכות להגביר את שיתוף הפעולה כדי להילחם באיום הטרור הגובר".
לאחר הכרת ארצות הברית בירושלים כבירת ישראל על ידי הנשיא דונלד טראמפ בשנת 2017, חתמו חברי הפרלמנט הפרואני על עצומה הקוראת לממשלה להעביר את השגרירות הפרואנית בישראל לירושלים.
הסחר בין שתי מדינות עמד על 37 מיליון דולרים בשנת 1997. 31 מיליון דולרים מתוכם מגיעים מהיצוא הישראלי לפרו.
היצוא הישראלי לפרו עלה ב-71.5% ברבעון הראשון של שנת 1998 בהשוואה לתקופה המקבילה בשנה הקודמת.
היצוא הישראלי מורכב ממכונות ומוצרי פלסטיק.
ישראל מייבאת מזון, משקאות וטבק מפרו.
באותה שנה, ישראל ופרו קיימו שיחות משותפות בנושא יצירת סחר חופשי בין שתי המדינות.
קשרי ההגנה של ישראל עם פרו נמשכים מאז מספר עשורים אחורנית, וכוללים בשנים האחרונות את מכירת טיל הנ"ט ספייק של החברה הממשלתית הישראלית, רפאל לצבא פרו וכן מל"טים ישראלים לחיל האוויר הפרואני.
בשנת 2009 חתמה ממשלת פרו על עסקה של 9 מיליון דולר עם "Global CST", חברת ייעוץ ביטחונית שבסיסה בפתח תקווה, המנוהלת על ידי האלוף לשעבר בצה"ל ישראל זיו.
הגנרל הפרואני פרנסיסקו קונטררס הצהיר כי החליט לשכור את החברה כדי לסייע בהכשרת הצבא הפרואני כיצד להילחם בטרוריסטים מהארגון הטרור המאואיסטי בפרו, הנתיב הזוהר.
לדברי קונטררס, החברה התמקדה בהכשרת כוחות עילית לפעולות סיכול מיוחדות, חיזוק רשתות המודיעין הפרואניות וסיוע לכוחות הביטחון בעבודה משותפת להרג או לכידת חברי ארגון הטרור.