tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
האישה מהעיר מגיעה לביתו ובטוחה שתוכניתם הצליחה.
הגבר מתחיל לחנוק אותה ופתאום המשרתת קוראת לו ואומרת לו שאשתו חיה, אז הוא משחרר את האישה ורץ הביתה.
מסתבר שאשתו ניצלה כאשר נאחזה בקנה הסוף האחרון ששרד.
הגבר כורע לצד המיטה שבה שוכבת אשתו והיא לאט לאט פוקחת את עניה.
הם מתנשקים וזאת בעוד שהאישה מהעיר עולה על כירכרה וחוזרת חזרה לעיר.
הסרט מסתיים בצילום של הזוג מתנשקים, שעובר בדיזולב לשמש זורחת.
שם הדמותשם השחקןהגברג'ורג אוברייןאשתו של הגברג'נט גיינורהאישה מהעירמרגרט ליווינגסטון
הסרט זריחה בוים על ידי פרידריך וילהלם מורנאו, במאי גרמני שהיה אחת מהדמויות המובילות באקספרסיוניזם הגרמני, סגנון שבו השתמשו ביצירות אומנות מעוותות לתיאור אפקטים סימבוליים.
מורנאו הוזמן על ידי ויליאם פוקס ליצור סרט אקספרסיוניסטי בהוליווד וכך נוצר הסרט זריחה.
התוצאה הייתה המוני תפאורות מעוצבות שיצרו עולם מופלא ומוגזם.
תפאורת העיר לבדה עלתה מעל ל 200,000$ ושימשה בסרטים רבים אחריה, כולל הסרט של ג'ון פורד "ארבעת הבנים" (1928).
רבים מהצילומים הייחודיים בסרט צולמו באגם ארווהייד, קליפורניה.
הסרט מלא ביצירות קולנוע חדשניות, הצילום שלו פורץ דרך (של הצלמים צ'ארלס רושר וקארל סטרווס), הכולל טכניקה מדהימה של מעקב אחר דמויות.
הכותרות שלו מופיעות בצורה ייחודית, והסרט מלא בסצנות פעולה שחלקים גדולים מהם נעשו בסגנון המיוחד של מונראו.
השימוש בסגנון של צילום מרוחק מיוחד במינו, במיוחד בצילום של העיר בהם רואים אנשים מתהלכים במרחבים שנראים גדולים, אף על פי שהם במציאות קטנים בהרבה.
הדמויות לא נקראות בשמם וכך ניתן לראות בהם כחלק מסיפור סימבולי שיכול להתרחש בכל מקום.
וויט הרלן, השווה את "זריחה" לסרטו "הטיול לטוליסט" (1939), בעודו מציין שהסרט זריחה מלא בסימבוליות ומלא בחדירה לפרטים עד שהוא הופך כמעט לשירה, לעומת סרטו שהוא סרט ריאליסטי רגיל.
מורדאונט הול, מבקר סרטים של העיתון הניו יורק טיימס, שיבח את הסרט זריחה וכינה אותו יצירת מופת.
מבקר של העיתון טיים מגזין לעומתו אמר שהסרט "דל" אבל סך הכל "הסרט מצליח לשמור על מראה ציורי מרדים לאורך כל הערב".
כיום הסרט זריחה נחשב על ידי רוב המקרים וההיסטורינים כאחד מהסרטים הטובים ביותר שנוצרו.
פרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר – ג'נט גיינור (בזמן זה פרסי המשחק הובאו לשחקנים לא על משחק בסרט יחיד אלא על משחק במכלול הסרטים ששיחקו בשנה זאת ולכן ג'נט זכתה בפרס זה לא רק על משחקה בסרט זה, אלא גם על משחקה בסרטים, "הרקיע השביעי" ו"Street Angel").
פרס אוסקר לצילום הטוב ביותר – צ'ארלס רשאר וקארל סטרווס.
פרס אוסקר להפקה הייחודית והאמנותית הטובה ביותר – בטקס זה לא היה קיים פרס לסרט הטוב ביותר, אלא היו קיימים שני פרסים נפרדים.
אחד שנקרא פרס אוסקר להפקה היוצאת מן הכלל ביותר, שבו זכה הסרט כנפיים, והשני שנקרא פרס אוסקר להפקה הייחודית והאמנותית הטובה ביותר שבו זכה זריחה.
לאחר מכן, האקדמיה החליטה שהפרס החשוב יותר הוא להפקה היוצאת מן הכלל ביותר, שבו זכה כנפיים ולא זריחה.
פרס אוסקר לעיצוב ההפקה הטוב ביותר – רוקוס גיליס
1989 – נבחר כיצירה שיש לשמר בארכיון הסרטים הלאומי של ארצות הברית של ספריית הקונגרס.
2002, 2012: בחירת הסרט ברשימת ה10 סרטים של העשור של המגזין Sight & Sound.
נבחר במקום ה63 ברשימה "מאה שנים....מאה תשוקות" של המכון הסרטים האמריקאי (AFI).
האישה בסרט הייתה מועמדת לרשימה של "מאה שנים...
מאה סרטים" של המכון הסרטים האמריקאי (AFI), נבחר זריחה במקום ה82.
רבי זרחיה בן יצחק בן שאלתיאל (גרסיאן) חן היה פילוסוף, רופא, פרשן המקרא ומתרגם יהודי מימי הביניים, מגדולי הוגי הדעות במאה ה-13 ובתור הזהב של יהדות ספרד.
נודע כמפיץ תורת הרמב"ם בספרד וברומא, וכמומחה בספרו "מורה הנבוכים".
רבי זרחיה היה מצאצאי רבי יהודה בן ברזילי הברצלוני, מבני משפחת שאלתיאל חן המיוחסת לזרובבל בן שאלתיאל ראש הגולה.
משפחתו גלתה מבבל לברצלונה שבספרד שם נולד וגדל, כמחקרו של משה שטיינשניידר.
בברצלונה עסק בהפצת והאדרת "מורה הנבוכים" ותורת הרמב"ם, עקב עסקו זה הוא נרדף על ידי מתנגדיו, ונאלץ לברוח מעירו.
לאחר נדודים הוא עבר לרומא שבאיטליה בשנת ה'ל"ז (1276), שם החל לעסוק בפילוסופיה, רפואה, תרגום, ופרשנות המקרא והתפרסם בשל כך.
גם ברומא המשיך בהפצת מורה הנבוכים, ועל כך נרשם ויכוח קשה בינו לבין רבי הלל בן שמואל מווירונא שעסק אף הוא בהפצת תורת הרמב"ם באיטליה, על הדרך להפצת הכתבים.
בין תלמידיו נמנה עמנואל הרומי.
ביקש להיקבר בברצלונה סמוך לאבותיו, אך מתנגדיו לא איפשרו זאת.
תקוות אנוש - על ספר איוב.
אמרי דעת - על ספר משלי, בהוצאת ישראל שוורץ ה'תרל"א.
על הנפש - תרגום לספרו של אריסטו 'De Anima'
זריזין מקדימין למצוות (או "זריזין מקדימין") הוא כלל הלכתי בהקשר לקיום מצוות עשה.
עיקרו של הכלל הוא כי אדם צריך להזדרז בקיום המצוות, ולעשותן מיד כשמגיע זמנן, ולא להתמהמה בעשייתן.
כלל זה נדון בספרי האחרונים בעיקר בהקשר של מצוות ברית מילה.
כלל זה נזכר לראשונה בספרא:
והובא בתלמוד בסוגיית בדיקת חמץ.
בתלמוד מבואר שאף שמצד מעלת 'זריזים' די היה להקדים את מצות בדיקת חמץ מתחילת יום י"ד בניסן, מטעמים אחרים הקדימו מצווה זו ל'ליל י"ד'.
יש שכתבו שמעלה זו היא מדאורייתא.
ויש שכתבו שמעלה זו היא מדרבנן, והלימוד מהפסוק שנאמר באברהם הוא אסמכתא.
אך אחרים דקדקו מדברי הראשונים שאין מעלה זו חובה, ואין למדים מהכתוב אצל אברהם אבינו ("וישכם אברהם בבוקר") מאחר שאין למדים מדברים שנאמרו קודם מתן תורה.
בראשונים נאמרו שני טעמים למעלת 'זריזין':
יש שכתבו שהוא מטעם שלא יראה שמתרשל בקיום המצווה, וכך כתב המאירי: .
טעם אחר כתב הרמח"ל בספרו מסילת ישרים: .
בפוסקים דנו במעלת ה'זריזים' לעומת מעלות אחרות כאשר אי אפשר לקיים שניהם איזה מהם עדיף:
'זריזין' מול 'מצווה מן המובחר' (הידור מצווה) - לדעת ה'תרומת הדשן' מעלת הידור עדיפה.
אך לדעת הגר"א מעלת זריזין עדיפה.
מעלת 'זריזין' מול מצווה בו יותר מבשלוחו - בערוך לנר נכתב שקיום מצווה על ידי האדם עצמו שלא בהידור עדיפה על קיומה בידי אחד בהידור.
שאלת 'זריזין' מול מצווה בו יותר מבשלוחו נדונה באחרונים (עי' פמ"ג או"ח ריש סי' תרכה א"א).
בשדי חמד נידונות שאלות נוספות כגון מעלת 'זריזין' מול מעלת 'ברוב עם', וכן זריזין מול תדיר ושאינו תדיר.
בתלמוד הוזכרו כללים דומים לכלל זה של 'זריזים מקדימין', ובפוסקים ביארו מה התחדש בכל אחד מכללים אלו:
בפוסקים כתבו, שגדר הדין של 'שיהוי מצווה לא משהינן' אינו משום חביבות כמעלת 'זריזין', אלא משום חשש שלא יוכל לקיים את המצווה לאחר מכן, כגון לעניין חליצה, שאין מחכים לאח הגדול עד שיבוא או לקטן עד שיגדיל, משום שאפשר שיקרה משהו שיגרום לביטול המצווה.
באחרונים ביארו ש'חביבה מצווה בשעתה', הוא שכאשר ישנו זמן עיקרי למצווה וזמן נוסף שאפשר לקיים המצווה (כעין תשלומין) יש לקיים לכתחילה המצווה בעיקר זמנה דווקא, וקיומה בזמן זה דוחה איסורים אחרים.
'אין מעבירין על המצוות', הוא במקרה וכבר הזדמנה לידו של האדם המצווה, אין לו להניחה מידו על מנת לקיים מצווה אחרת, ועיקר דין זה הוא משום 'ביזוי המצווה' הראשונה.
זריזות ידיים (מכונה באנגלית: Sleight of hand ולעיתים גם: prestidigitation, legerdemain) הן כינוי למיומנויות מוטוריות עדינות, המשמשות אמני במה בתחומים שונים כדי לבדר את הקהל ולייצר מניפולציות מסוגים שונים.
מיומנות זו קשורה קשר לקסמי תקריב, קסמי קלפים, גנבה וכייסות.
בגלל השימוש האינטנסיבי במיומנות זו בקרב קוסמים, זריזות ידיים נחשבת בטעות לענף בתחום הקסמים.
אך למעשה, היא ז'אנר בידור נפרד, וישנם אמני במה שונים, שאינם קוסמים העושים בה שימוש.
בין חלוצי זריזות הידיים המפורסמים: דן ודייב , ריקי ג'יי , דייוויד קופרפילד, יאן פריש , נורברט פרה , דאי ורנון , קרדיני וטוני סלידיני.
המונח באנגלית לזריזות ידיים הוא sleight, שמשמעותו "שימוש בערמומיות או בערמומיות, במיוחד כדי להונות".
מקור מונח זה הוא בנורדית העתיקה.
הביטוי "sleight of hand" פירושו "אצבעות מהירות" או "אצבעות טריקסטר".
מילים נרדפות נפוצות בלטינית ובצרפתית כוללות את השימוש במילים: prestidigitation ו-legerdemain בהתאמה.
סנקה, פילוסוף מתקופת הכסף של הספרות הלטינית, השווה במפורש טכניקות רטוריות וטכניקות אשלייתיות.
זריזות ידיים משמשת בעת ביצוע קסמי תקריב, ביצוע קסמים כאשר קהל הצופים נמצא קרוב מאוד לקוסם בעת ביצוע האשליה - לרוב, במרחק של 3–4 מטרים.
לרוב, המרחק הקטן שישנו בין הקוסם לבין הקהל מונע ממנו תאוריות לגבי אנשים שתולים בקהל.
קסמים מסוג זה עושים שימוש בחפצים יומיומיים כמו קלפים, מטבעות, ניירות, כוסות וכדומה.
ביצוע מוצלח של זריזות ידיים גורם להתרחשות להיראות טבעית ונטולת שינויים מיוחדים.
בנוסף למיומנות המוטורית הנדרשת לביצוע תרגילי זריזות ידיים, בקסמי תקריב נדרשת גם מיומנות פסיכולוגית, תזמון נכון וכוריאוגרפיית גוף שתאפשר ביצוע מוצלח של הקסם.
שימוש בטכניקות זריזות ידיים במהלך מופעי קסם על במה נדירה יחסית, מכיוון שרוב אירועי הקסם והפעלולים מתבצעים עם חפצים הנראים לקהל גדול בהרבה, אך, לעיתים נדירות בכל זאת נעשה שימוש בטכניקות אלו על ידי אמני במה.
קסמי הבמה הנפוצים ביותר בהם נעשה שימוש בזריזות ידיים הם קסמים המבוצעים עם חבלים או עם קלפים.
לרוב נבחר משתתף אקראי מהקהל אשר מוזמן לבמה כדי לצפות בקסם מקרוב ולעיתים מוקרן בצידי האולם צילום תקריב של הקסם המצולם בזמן אמת על ידי מצלמה על הבמה.
על אף שזריזות ידיים משמשת בעיקר למטרות בידור, זוהי טכניקה בה נעשה שימוש לרמאות בבתי קזינו ומתקני הימורים ברחבי העולם.
שיטות נפוצות לרמאות מקצועית במשחקי קלפים באמצעות זריזות ידיים כוללות: palming, switching, denching and וגנבת קלפים מהשולחן.
טכניקות כאלה כוללות תנועות ידיים מטעות באופן קיצוני ודורשות שנים של תרגול.
מסיבות אלה המונח "זריזות ידיים" טומן בחובו אסוציאציות שליליות של חוסר יושר ורמאות באולמות הימורים רבים, וקוסמים רבים המוכרים ברחבי העולם מורחקים בפומבי מבתי קזינו, כך למשל המנטליסט והקוסם הבריטי דרן בראון, שמורחק מכל בתי הקזינו בבריטניה.
אולם זריאדיה הוא אולם קונצרטים במוסקבה, הממוקם בפארק זריאדיה.
מתחם אולם הקונצרטים בנוי על גבעה מלאכותית, הבניין אוורירי, מואר עם קווים דקים.
חלונות זכוכית מספקים נוף פנורמי של הקרמלין, העיר העתיקה, נהר מוסקבה.
לבניין אולם הקונצרטים שתי קומות תת-קרקעיות וארבע קומות קרקע.
השטח הכולל הוא 25600 מ"ר במתחם שני אולמות: אולם קונצרטים גדול עם 1578 מושבים וקטן עם 396 מושבים.
שני אמפיתיאטרונים פתוחים צמודים לבניין - גדול ל 1600 מקומות ישיבה וקטן עם מסך מדיה ל -400 מושבים.
לאולם הגדול יש יכולת טרנספורמציה (אולם טרנספורמר הראשון ברוסיה): ניתן ליישר את האמפיתיאטרון לדוכנים, ניתן לכוון את התזמורת בגובה.
האולם מצויד גם במכונות עליונות.
הווילונות נעדרים, הקירות מרופדים בארז, המרפסות מיוצרות בצורה של גל.
זריחה בקמפובלו הוא סרט ביוגרפי אמריקאי משנת 1960 בבימויו של וינסנט דונהיו, עם ראלף בלאמי, גריר גרסון ויום קרונין בתפקידים הראשיים.
התסריט נכתב על ידי דור שארי והוא מבוסס על המחזה שלו "זריחה בקמפובלו" שהועלה בברודוויי ב-1958 וזכה בשלושה פרסי טוני.
ראלף בלאמי השתתף במחזה בתפקיד הנשיא פרנקלין דלאנו רוזוולט וזכה בפרס טוני לשחקן הטוב ביותר.
המחזה והסרט מתארים תקופה בחייו של רוזוולט מאוגוסט 1921 כאשר לקה בשיתוק ילדים בעת בילוי עם משפחתו באחוזת המשפחה באי קמפובלו בניו ברנזוויק, קנדה עד לנאום שלו בוועידת המפלגה הדמוקרטית ב-1924 שסימנה את התחלת שובו לזירה הפוליטית.
הצילומים נערכו בבית הקיץ בקמפובלו המשמש היום כמוזיאון לאומי, ובבית המשפחה ב"הייד פארק מדינת ניו יורק" המשמש גם הוא כמוזיאון לאומי.
במקום זה לוותה אלינור רוזוולט את צוות ההסרטה.
21 באוגוסט 1921, משפחת רוזוולט מבנה בבית הקיץ של המשפחה באי קמפובלו .
האב פרנקלין דלאנו רוזוולט (ראלף בלאמי), האם אלינור רוזוולט (גריר גרסון) וחמשת ילדיהם, ג'יימס (טים קונסידין), אנה (זינה בת'יון) אליוט, פרנקלין וג'וני.
פרנקלין משחק ומשתובב עם ילדיו ושט אתם בסירה ושוחה בים.
בערב הוא נתקף בחום גבוה וכאבי שרירים ולא מסוגל להניע את גפיו.
הרופא שמוזעק קובע שמדובר בשיתוק ילדים.
למקום מגיעים אמו, שרה רוזוולט (אן שומייקר), ועוזרו הפוליטי, לואי האו (יום קרונין) שנשאר במקום ולא עוזב אותו.
לאחר שחלה הטבה במצב והשיתוק בידיים חלף, המשפחה חוזרת לניו יורק ברכבת כשרוזוולט נישא על מיטה ומלוויו משתדלים להרחיקו מהעיתונאים.
רוזוולט מועבר לבית חולים ולאחר מספר חדשים מועבר לבית המשפחה בניו יורק.
כעבור זמן משכנעת אותו האם לעבור לבית המשפחה באחוזת "הייד פארק" במדינת ניו יורק.
היחסים בין שרה לאלינור מתוחים.
היא מרגיזה את פרנקלין בדעתה שעליו לנוח ולזנוח את הפוליטיקה, על נושאים אלה היא רבה ומתווכחת גם עם אלינור והאו.
פרנקלין מתמודד כל הזמן עם השיתוק.
הוא מתנייד על כסא גלגלים ומדי פעם מנסה לעמוד על רגליו לאחר שנקשרו עליהם ברזלים ולצעוד בעזרת קביים ללא הצלחה.
הוא מתעסק בנושאים שונים כמו תנועת הצופים או תמיכה במדיניותו של וודרו וילסון בקשר לחבר הלאומים.
ברגעי ייאוש מעודדים אותו לואי האי ומזכירתו "מיסי" (ג'ין הייגן).
פרנקלין רוצה לחזור לפוליטיקה אבל חרד בגלל מגבלותיו הפיזיות.
ב-1924 מבקש ממנו מושל מדינת ניו יורק, אל סמית', לנאום בוועידת המפלגה הדמוקרטית במדיסון סקוויר גארדן כדי שיתמוך בו ויציע אותו כמועמד המפלגה לנשיאות ארצות הברית.
רוזוולט נענה להצעה בעיקר בגלל שהוא רוצה להוכיח שהוא יכול לצעוד ולעמוד בכוחות עצמו.
כל בני המשפחה מלווים אותו.
בנו הבכור ג'יימס (טים קונסידין) מוביל אותו בכיסא גלגלים.
הכרוז מכריז עליו ואז רוזוולט קם ובעזרת קביים וברזלים מחוברים לרגליו וגבו הוא מצליח לצעוד לעבר המיקרופון וזוכה לתשואות ממושכות מהקהל עוד בטרם התחיל לנאום.
כעת דרכו פתוחה בחזרה לפוליטיקה.
שם השחקן/ית שם הדמות הערותראלף בלאמיפרנקלין רוזוולטגריר גרסוןאלינור רוזוולטאשתו של רוזוולטיום קרוניןלואי האועוזר פוליטיג'ין הייגן"מיסי"מזכירתו של רוזוולטאן שומייקרשרה רוזוולטאמא של פרנקלין רוזוולטזינה בת'יוןאנה רוזוולטטים קונסידיןג'יימס רוזוולטבנו של רוזוולטאלן באנסאל סמית'מושל ניו יורק
גריר גרסון הייתה מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר וזכתה בפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר - סרט דרמה.
מועמדות לפרס אוסקר לעיצוב התלבושות הטוב ביותר.
זרים כשאנו נפגשים הוא סרט דרמה רומנטית אמריקאי משנת 1960 בהפקתו ובבימויו של ריצ'רד קווין, עם קירק דאגלס, קים נובק, וולטר מתאו וארני קובקס בתפקידים הראשיים.
התסריט נכתב על ידי איבן הנטר והוא מבוסס על רומן שלו באותו שם משנת 1958.
העלילה היא על גבר ואישה בפרבר בורגני מטופח, שמאבדים עניין בנישואיהם ומתחילים ברומן אהבה אבל לבסוף מוותרים כדי לא להרוס את משפחותיהם.
לארי קו (קירק דאגלס) הוא ארכיטקט מצליח בלוס אנג'לס, נשוי לאיב (ברברה ראש) עם שני בנים.
הסופר המצליח רוג'ר אלטר (ארני קובקס) מזמין אותו לבנות את בית חלומותיו לפי עבודותיו הקודמות אבל לארי רוצה לבטא את עצמו באופן עצמאי.
מרגרט "מאגי" גולט (קים נובק) היא אישה נאה, נשואה לקן (ג'ון בריאנט) ולהם ילד אחד.
יום אחד מביא לארי את בנו לאוטובוס להסעת תלמידים ופוגש במאגי.
הוא נדהם מיופייה ומזמין אותה לראות את הווילה שהוא בונה לרוג'ר.
היא מהסס אבל לבסוף מסכימה ומתחיל ביניהם רומן אהבה סוער וחשאי.
מאגי היא אישה משועממת, בעלה קן מעוניין רק בעבודתו ולא מראה לה גילויי אהבה ורצון לסקס.
לארי מסעיר אותה והיא נמשכת אליו והוא מעדיף אותה על אשתו שהיא עקרת בית ואישה טובה אבל לא יותר מזה לדעתו.
איב מארגנת בביתם מסיבה ומזמינה גם את מאגי ובעלה.
הם מתנהגים בקרירות בעת פגישתם (מכאן שם הסרט) אבל לא יכולים להתאפק ופורשים לחדר צדדי ומתחבקים.
לארי כותב לה בפתק "אני אוהב אותך" ומשליך אותו לפח.
השכן החשדן פליקס אנדרס (וולטר מתאו) עוקב אחריהם ומוצא את הפתק.
הוא מודיע ללארי שהוא יודע על יחסיו עם מאגי.
לארי מקבל הצעה קוסמת לתכנן עיר בהוואי שמצריכה העברת המשפחה לשם לחמש שנים.
הוא מהסס ולא מגלה זאת לאשתו.
לאחר זמן היא מגלה זאת ומטיחה האשמה לפניו מדוע לא שיתף אותה בזה.
פליקס מנצל את העובדה שאיב כעת היא נבגדת ו"טרף קל".
הוא מגיעה לדירתה ומנסה לתקוף אותה מינית לאחר שהוא רומז על הרומן החשאי של לארי.
היא הודפת אותו ולארי שמגיע, חובט בו.
איב מתפרצת על לארי ודורשת להתגרש ממנו אבל לאחר זמן קצר היא מתחרטת מתחילה לבכות ומבקשת ממנו לדעת מה לא היה טוב אצלה.
לבסוף פוגש לארי את מאגי בווילה הכמעט גמורה ומודיע לה כי לצערו הוא קיבל את העבודה בהוואי והם נפרדים בצער.
שם השחקן/יתשם הדמותהערותקים נובאקמרגרט גולטקירק דאגלסלארי קוארכיטקטוולטר מתאופליקס אנדרסשכן של לאריארני קובקסרוג'ר אלטרסופרברברה ראשאיב קוג'ון בריאנטקן גולטסו אן לנגדוןדפנהידידה של רוג'ר
רבי משה זרחיה גוטה (נפטר ה'ת"ח, 1648) מרבני קושטא, ירושלים וחברון, ומצרים.
נולד בקושטא שב בסביבות שנת ה'ש"ן לרבי שניאור גוטה, אחיו היה רבי נתן ב"ר שניאור גוטה.
למד בקושטא מפי רבי יחיאל באסן, והיה מרבני העיר, ידידם של האחים רבי יהושע בנבנישתי ורבי חיים בנבנישתי.
קרוב לשנת ה'ת' עלה לארץ ישראל והתיישב בירושלים, שקהילתה השתקמה אז מגזרות אבן-פארוח'.
בתקופה הקצרה שעשה בירושלים היה חכם העדה ואב בית הדין בה, וידועים פסקי דין שלו מאותה תקופה.
זמן קצר עשה בחברון ואחר כך ירד למצרים, שם הספיק ללמוד מפי רבי אברהם אסכנדרי ואולי גם מפי רבי יוסף מטראני שהיה אז במצרים, ולימים היה רבו המובהק של בנו רבי נתן גוטה.
הוא נמנה עם גדולי רבני מצרים בתקופתו, ואחד ממפעליו החשובים היה כינוס של תשובות חכמי מצרים לדורותיהם, עד דורו, לכרך גדול שאותו כינה "זרח אנשים".
כתב יד זה נמצא בספריית האדמו"ר הרב ברוך מאיר יעקב שוחט מחסידות קרלין סטולין.
רבי זרחיה גוטה נפטר במצרים בשנת ה'ת"ח.
כעבור שנתיים, בשנת ה'ת"י, הועלו עצמותיו לקבורה בהר הזיתים בירושלים.
רבי שמואל רוזאניס, אביו של המשנה למלך.
רבי שמעון בן חביב רבה של גליפולי.
רבי אברהם סכנדרי, רבה של קהילת המוסתערבים בקהיר.
רבי דוד קונפורטי, בעל קורא הדורות.
רבי יהודה שאראף, רבו של הפרי חדש.
שו"ת זרח השלום, ירושלים תשע"ז.
זרח יעקב, פירוש על ד' טורים וב"י.
זרח צדיקים, על תלמוד ירושלמי.
זרח ישראל, על עין יעקב.
זרח יאריך ימים, על מדרש רבה.
זרח אנשים, לקט תשובות מחכמים שונים.
חידושי רבי זרחיה גוטה : על תלמוד בבלי, תלמוד ירושלמי, משנה תורה להרמב"ם, ארבעה טורים ובית יוסף.
ירושלים : מכון בית אהרן וישראל, תשפ"ג.
"זריחה שחורה" הוא שיר של הזמר-יוצר הישראלי אביב גפן, ביחד עם מיאה ליימברג, נערה ישראלית שנחטפה לעזה במהלך טבח שבעה באוקטובר ושוחררה לאחר 53 ימים בשבי חמאס.
השיר יצא לאור כסינגל ב-20 בדצמבר 2023.
ב-7 באוקטובר 2023, בבוקר חג שמחת תורה, ביקרה מיאה ליימברג יחד עם אימה את דודיה בקיבוץ ניר יצחק.
במסגרת החטיפה לעזה במהלך מתקפת הפתע, נחטפו מיאה, אימה ודודיה, וכן כלבתה של מיאה על ידי ארגון הטרור חמאס.
ב-28 בנובמבר, כעבור 53 ימים, במסגרת עסקת שחרור החטופים ישראל–חמאס, שוחררו מיאה ואימה משבי חמאס, כשבגופי התקשורת תיעוד של מיאה משוחררת מהשבי אל רכב הצלב האדום כאשר היא אוחזת את כלבתה זכה להתייחסות.
ימים ספורים לאחר מכן, כתב גפן לאביה של מיאה ליימברג שלה כישורים מוזיקליים ולכן הציע שתשתתף בשירו החדש.
גפן סיפר שהחליט לפנות לליימברג לאחר שתיאר את תמונות שחרורה משבי החמאס במילים הבאות: .
הווידאו קליפ לשיר פורסם ב-20 בדצמבר 2023, בסמוך לסינגל עצמו.
בתחילתו של הקליפ, מופיע התיעוד של ליימברג משתחררת משבי חמאס אל רכב הצלב האדום כאשר היא אוחזת בכלבתה.
במהלך הקליפ, מופיעים גפן וליימברג מקליטים את השיר, בליווי צילומים של הנזקים שביצע ארגון הטרור חמאס ביישובי העוטף בטבח שבעה באוקטובר.
זריה היא עיר מטרופולינית בניגריה השוכנת במדינת קדונה.
בזריה פועלת האוניברסיטה הגדולה ביותר בניגריה, אוניברסיטת אחמדו בלו, ומוסדות אקדמיים שונים, ובהם המכללה הפדרלית לחינוך (FCE zaria) המכללה הניגרית לטכנולוגיית תעופה והמכון הניגרי לטכנולוגיית תחבורה.
לפי מפקד האוכלוסין מ-2023, מתגוררים בזריה כ-766,000 תושבים.
כלכלת זריה מבוססת בעיקרה על חקלאות.
הגידולים העיקרים הם סתוויון ודוחן.
גידולי נוספים הם כותנה, בוטנים וטבק.
לא רק שזריה היא מרכז חקלאי-מסחרי אזורי, היא מהווה מרכז תעשייתי ופועלים בה בעלי מקצוע רבים הכוללים מלאכת יד מסורתית (עבודת עור, צביעה וייצור כובעים) ויצרני רהיטים.
בזריה יש גם תעשיית טקסטיל ענפה.
מכיוון שזריה ממוקמת מצפון לצומת הרכבת בקדונה, הייתה לה בעבר גישה נוחה ברכבות לנמלי הים בלאגוס ופורט הרקורט.
עם זאת, נכון ל -2024 רק הרכבות ללאגוס ולקנו פעילות.
זריחה על האסיף הוא פריקוול לספרי טרילוגיית משחקי הרעב מאת הסופרת סוזן קולינס.
ספר זה הוא הפריקוול השני בסדרה, לאחר "בלדה לנחשים וציפורי שיר" מ-2020. הספר יצא לאור ב-18 במרץ 2025 באנגלית.
ב-6 ביוני 2024, פרסמה הפקת הטרילוגיה שעיבוד קולנועי לספר צפוי לצאת לאקרנים ב-20 בנובמבר 2026. עלילת ספר זה מתרחשת 24 שנים לפני ההתרחשויות בטרילוגיה, ומציגה את עלילות משחקי הרעב ה-50, הגמול הרבעוני השני, בעוד שהדמות הראשית בספר הוא היימיטץ' אברנת'י, המנטור של קטניס ופיטה בספרים הקודמים.
הפריקוול מתחיל בבוקר האסיף למשחקי הרעב ה-50, הידועים גם כ"גמול הרבעוני השני", ומי שניצח במשחקים אלה היה היימיטץ' אברנת'י.
כפי שסופר ב"משחקי הרעב - התלקחות", עבור הגמול הרבעוני השני, הקפיטול הכפיל את כמות המיועדים במשחקי הרעב.
היימיטץ' במקור איננו נבחר באסיף, אך לאחר שהילד שנבחר במקור ברח ונורה על ידי אוכפי השקט, היימיטץ' הוכנס למשחקים כחלק מהאסיף המכור מראש.
בזמן שנמצא בזירה, היימיטץ' מבין ששדה כוח מקיף את הזירה, ושכל מה שנזרק עליו קופץ לאחור.
בקרב האחרון שלו עם קרייריסטית ממחוז 1, היימיטץ' מתחמק מאסטרטגיית זריקת הגרזן שלה ונותן לו לפגוע בשדה הכוח, שם הוא קופץ לאחור ופוגע בפניה למוות, מה שהופך למנצח במשחקים.
כעונש על השימוש בזירה לטובתו, אמו, אחיו ובת זוגו של היימיטץ' נרצחו כולם בפקודת הנשיא סנואו.
לרומן זה, קולינס קיבלה השראה מהפילוסוף הסקוטי דייוויד יום, במיוחד מהרעיונות שלו לגבי כניעה מרומזת ו"הקלות שבה רבים נשלטים על ידי מעטים", אשר ניתן להשוות להשראתה לטרילוגיית משחקי הרעב, כלומר המיתולוגיה הרומית והמיתולוגיה היוונית.
שאלות סביב השימוש בתעמולה ובכוחם של נרטיבים בתקשורת נתנו גם השראה לקולינס לחקור את הרעיון של מה הוא 'אמיתי או לא אמיתי?' ברומן.
ב-1 באפריל 2025, הוכרז כי הסרט הבא בסדרת "משחקי הרעב" יתבסס על הספר.
הסרט החל להצטלם ביולי 2025 וייצא לאקרנים ב-20 בנובמבר 2026.
זרים הוא סרט ישראלי ניסיוני משנת 2007 שבוים על ידי גיא נתיב וארז תדמור.
הסרט מתרחש במהלך מונדיאל 2006 ומלחמת לבנון השנייה.
זהו הסרט העלילתי הארוך הראשון שביימו השניים יחד והוא פותח על בסיס סרט קצר עטור פרסים מאותו שם משנת 2004.
הסרט זרים נפתח בברלין, גרמניה, במהלך מונדיאל 2006. רנה סוויד (לובנה אזאבל), פלסטינית מרמאללה שחיה כעת בפריז, צרפת, פוגשת את אייל גולדמן (לירון לבו), ישראלי שגדל בקיבוץ, לאחר שהם מחליפים בטעות תיקים ברכבת.
בסופו של דבר הם מפתחים ידידות ומחליטים לצפות במונדיאל יחד.
הרומן המתפתח ביניהם נקטע כאשר רנה נקראת באופן מסתורי לחזור לצרפת ומבקשת מאייל להפסיק לפגוש אותה.
למרות בקשתה, הוא מחפש אותה בצרפת.
לאחר מכן הם נאלצים להתמודד עם מלחמת לבנון השנייה כאשר אייל מגויס לצבא ההגנה לישראל.
לובנה אזאבל - רנה סוויד
לירון לבו - אייל גולדמן
עבדאללה עקל - ראשיד סוויד
פטריק אלבנק - סמי ז'אן
דומיניק לוליה - סמירה שלח
בשנת 2004, הבמאים ארז תדמור וגיא נתיב הגישו סרט קצר בשם זרים לפסטיבל הסרטים סאנדנס.
הסרט זכה בפרס צופי הפסטיבל המקוון, מה שהוביל למימון גרסה באורך מלא של הסרט.
הם תכננו את גרסת הסרט הארוך כניסוי בצורתו, בעיקר מאולתר וממוקד סביב המונדיאל בברלין.
ההפקה החלה בברלין עם שחקן אחד (לירון לבו), צלם ומפיק.
לאחר מכן הם נפגשו עם השחקנית לובנה אזאבל, אותה שכנעו להצטרף להפקה בשיחת טלפון על ידי אמירה: "שני שחקנים, מצלמה אחת ואליפות העולם בכדורגל.
אין תסריט, רק תקציר, ואנחנו רוצים לזרום עם זה." לדברי הבמאים, הם רצו "שהשחקנים יאלתרו את השורות שלהם ללא מחויבות לתסריט רשמי, ויתנו ליחסים שיתפתחו בין הדמויות לקבוע את זרימת העלילה."
המלחמה פרצה שבועיים לאחר תחילת הצילומים בברלין, מה שהוביל להפסקת ההפקה.
תדמור ציין כי "מיד קיבלנו החלטה לעצור את הצילומים ולחזור הביתה להיות עם המשפחות שלנו.
כשחזרנו לצלם מאוחר יותר בפריז, זה כבר היה סרט אחר." הנחת היסוד הבסיסית של הסרט, סיפור אהבה, הפכה למורכבת יותר עם הצגת המלחמה כאשר הצילומים התחדשו: "לא רצינו לעשות סרט מלחמה או סרט פוליטי, אבל זה נמצא שם ברקע, בטלוויזיה וברדיו - זה בכל מקום.
הדמויות ממש המשיכו את מערכת היחסים שלהם בזמן שהמלחמה התרחשה סביבם.
ניסינו להימנע מהקלישאות של הסכסוך הערבי-ישראלי, אבל ראיתם איך שתי הדמויות התמודדו עם זה," אמר תדמור.
לאחר הקרנה ראשונית בפסטיבל הקולנוע ירושלים ב-8 ביוני 2007, הסרט זרים יצא לאקרנים ברחבי ישראל ב-29 במאי 2008. הוא היה אחד משני סרטים שהוצגו בפסטיבל סאנדנס 2008 ועסקו במלחמת לבנון השנייה.
הסרט השני היה תחת פצצות של פיליפ אראקטינגי.
חברת IFC Films רכשה את זכויות ההפצה בארצות הברית לסרט זרים ב-2008 לאחר שהוקרן בסאנדנס ובפסטיבל הסרטים טרייבקה.
ה-DVD יצא לאור על ידי Zeitgeist Films ב-18 באוקטובר 2011.
ג'ון אנדרסון מוראייטי שיבח את המשחק כגורם מרכזי שהפך את הסרט ל"מנצח" עם ערכי הפקה "מהשורה הראשונה".
אמילי וילסון מ־KQED ציינה כי: "בחינת השאלה האם אהבה יכולה להתגבר על מחסומים פוליטיים וחברתיים היא נושא מוכר, אך זרים עוסק בנושא בדרך רעננה.
השחקנים, שעבדו ברובם ללא תסריט, אלתרו את הדיאלוגים שלהם, מה שגורם לדמויות להרגיש פחות כמו כלי משחק שהבמאים מזיזים כדי להעביר מסר."
הסרט זרים נבחר להיות חלק מהבחירה הרשמית בפסטיבל סאנדנס 2008, בפסטיבל הסרטים טרייבקה 2008 ובפסטיבל הסרטים הבינלאומי של סאו פאולו 2008.
זוכה: פסטיבל הסרטים ירושלים 2007 - השחקנית המבטיחה ביותר - לובנה אזאבל
מועמד: פסטיבל סאנדנס 2008 - פרס חבר השופטים הגדול, קטגוריית הקולנוע העולמי הדרמטי
מועמד: פרס אופיר 2008 - השחקן הטוב ביותר, לירון לבו
מועמד: פסטיבל הסרטים הבינלאומי של סאו פאולו 2008 - פרס חבר השופטים הבינלאומי
זרי אי פופוליט (באלבנית:Zëri i Popullit - "קול העם") הוא יומון אלבני שהופיע בעבר כבטאון הרשמי של המפלגה הקומוניסטית של אלבניה (1948-1942) ובשמה החדש, מפלגת העבודה של אלבניה (1991-1948), בימי המחתרת (1944-1942) ואחר כך בימי הדיקטטורה הקומוניסטית באלבניה (1991-1945).
אחרי 1991 המשיך לשמש כעיתון המפלגה ששינתה את שמה ביוני 1991 למפלגה הסוציאליסטית של אבלניה ואימצה אידאולוגיה סוציאל-דמוקרטית.
כיום החל מ-2015 הוא יומון אינטרנטי עצמאי ודפו האחרון מפורסם באנגלית.
בהתחלת שנות ה-1990 תפוצת העיתון הייתה 20,000 והיה העיתון השני במדינה לפי תפוצתו.
בנובמבר 2015 לפי החלוטת מנהיג המפלגה הסוציאליסטית, אדי רמה הפסיק Zëri i Popullit להתפרסם בנייר.
הוא נשאר כאתר חדשות עצמאי באינטרנט.
כעת מנהל העיתון הוא אלדרין דליפי.
הקמתו ופעילותו בימי מלחמת העולם השנייה (1944-1942)
"זרי אי פופוליט" נוסד ב-25 באוגוסט 1942, בימי מלחמת העולם השנייה וכיבוש אלבניה על ידי איטליה הפשיסטית.
כעיתון רשמי של המפלגה הקומוניסטית של אלבניה ושל חזית השחרור הלאומי של אלבניה.
הגיליון הראשון הודפס בחשאי בביתם של ספר ואמינה שיאקו בטירנה, ששימש בסיס לדפוס הבלתי חוקי הראשון של מספר עיתונים ומגזינים באותה תקופה.
פרסומו נועד ליידע ולגייס את האוכלוסייה לתמיכה בהתנגדות לכוחות הכיבוש האיטלקיים.
בתקופת המלחמה הופץ העיתון במחתרת, והופץ בחשאי בערים ובאזורים שונים באלבניה.
הוא עסק בעיקר באירועים בחזית, בפעילות ארגוני המאבק ובעמדות כוחות השחרור, תוך פרסום מדי פעם מאמרים פוליטיים וקריאות לאחדות במלחמה.
בתקופה זו יצאו לאור 171 גיליונות קבועים וכן פרסומי מידע מיוחדים.
בשל אופיו המחתרתי, בתי הדפוס שלו שינו לעיתים קרובות את מיקומים כדי למנוע את גילוים על ידי השלטון הכובש.
העורך הראשי הראשון של העיתון היה אנוור הוג'ה, מנהיג המפלגה הקומוניסטית של אלבניה.
הוא מילא תפקיד חשוב בקביעת התוכן והכיוון של העיתון כשופר לתעמולה פטריוטית וקומוניסטית.
לאחר שחרור אלבניה מהכיבוש הגרמני ב-29 בנובמבר 1944, Zëri i Popullit התפרסם מחדש כעיתון הפוליטי הראשי של המדינה, שימש כאורגן הרשמי של מפלגת העבודה של אלבניה.
בשנות ה-70 הגיע תפוצת העיתון עד ל-95,000 עותקים ביום.
עם הסופרים שכתבו בעיתון למשך שנים רבות נמנה דריטרו אגולי.
העיתון עבר שינויים בהשפעת האירועים שהביאו לקץ הרודנות ולבניית משטר חדש פלורליסטי.
ביוני 1991 מפלגת העבודה שינתה את שמה למפלגה הסוציאליסטית של אלבניה ושמרה על העיתון כבטאון המרכזי שלה.
במהלך תקופה זו אימץ העיתון גישה פתוחה יותר לנושאים פוליטיים וחברתיים, ששיקפו את התפתחויות הדמוקרטיות החדשות במדינה.
בתקופה זו נוהל העיתון על ידי כמה עורכים: ביניהם נמיק דוקלה, פרפרים (Përparim Xhixha), תומא גלצ'י, לואן רמה ואריון בראצ'ה.
כמה מהם נכנסו מאוחר יותר לפוליטיקה.
תפוצת העיתון ירדה משמעותית בהשוואה לתקופה הקודמת, אך העיתון המשיך לשמור על קהל מסור בקרב הבוחרים הסוציאליסטים.
בשנות ה-90 היא חוותה שינויים במתכונת ובתוכן.
בנובמר 2015 החליט יו"ר המפלגה הסוציאליסטית אדי רמה לסגור את העיתון רשמית.
הגיליון האחרון בגרסה המודפסת יצא לאור ב-13 בנובמבר 2015.
זריחה תעשיות חלאבין בע"מ, הידועה בתור "קבוצת זריחה", היא חברה ישראלית העוסקת בתכנון, פיתוח וייצור תבניות להזרקת פלסטיק, וכן בתכנון, ייצור ועיבוד כל סוגי המתכות.
בבעלות החברה 4 מפעלים בישראל ומשרד הנדסה ופיקוח שפועל בסין, והיא מעסיקה למעלה מ־300 עובדים.
החברה מספקת פתרונות לתעשיות שונות בתחומי הביטחון, הרפואה, החקלאות, הביוטכנולוגיה, הרכב, התקשורת ועוד.
קבוצת זריחה הוקמה 1972 על ידי ברוך חלאבין, שעלה בשנת 1968 מלטביה לישראל ועבד כטכנאי הזרקה במפעל לכיש פלסטיק.
לפני שעלה לארץ, הוא שימש כמנהל מפעל פלסטיק בריגה.
זריחה החלה את דרכה כמפעל קטן בהרצליה פיתוח להזרקות פלסטיק.
בשנת 1977 התרחב המפעל ועבר לרחוב השומר בבני ברק.
בשנת 1981 עבר המפעל לקריית אריה בפתח תקווה, לאחר שזריחה זכתה במכרז הטלפוניה של בזק מטעם תדיראן וטלרד לייצור טלפונים.
בשנת 1983 החלה החברה לייצר מוצרים לציוד קשר צבאי עבור תדיראן קשר, ובמקביל לקחה חלק בפרויקטים לייצור נשק עבור התעשייה הצבאית.
בשנת 1991 התרחב מפעל החברה ועבר לאזור התעשייה ברקן, וכוח האדם גדל מ־30 לכ- 100 עובדים.
בשנת 1999 רכשה זריחה את מפעל הפלסטיק לייצור טלפונים של טלרד באזור התעשייה מעלות, בו הוקם מפעל לתכנון וייצור של תבניות להזרקת פלסטיק.
עם השנים התרחב המפעל, ונכון לשנת 2025 הוא מעסיק יותר מ־200 עובדים.
בשנת 2006 הוקמה חטיבת המתכת "מטאליטק" לתכנון, פיתוח וייצור של רכיבי מתכת.
בשנת 2007 הוקמה חטיבת סאנרייז לשיווק וניהול פרויקטים בפלסטיקה, כולל פתיחת משרד הנדסה ובקרת איכות בסין והעסקת 30 עובדים במדינה.
בשנת 2008 רכשה זריחה את השליטה בחברת אלקטו-גליל, העוסקת בהרכבת מעגלים ובייצור כבלים ורתמות לשוק הצבאי והאזרחי, תמורת 8 מיליון שקלים.
בשנת 2014 נכנסה אלקטו-גליל לתחום הטמעת מעגלים מודפסים בתוך חלקי פלסטיק תלת-ממדיים, שמשמש את תעשיות הרכב ומוצרי הצריכה האלקטרוניים.
בשנת 2018 מכרה זריחה את אלקטו-גליל.
בשנת 2014 הוקמה חטיבת סיטארה לייצור מוצרים לאנשים עם מוגבלויות ובפרט לאוכלוסיית הגיל השלישי.
בשנת 2022 נמכרה פעילות החטיבה.
בשנת 2020 הקימה זריחה אתר ייצור חדש בפארק התעשיות רמת דלתון עבור חברת מיטרוניקס המפתחת, מייצרת ומשווקת ציוד לבריכות שחייה.
המפעל של זריחה מייצר חלקי פלסטיק המועברים ישירות לקווי ההרכבה הסמוכים של מיטרוניקס.
בשנת 2021 הוקמה זריחה מדיקל, חטיבה לייצור מכשור רפואי בחדרים נקיים העומדים בתקנים בינלאומיים.
כחלק מהקמת החטיבה, הקימה זריחה באזור התעשייה תפן שליד כרמיאל מפעל שבו מתבצעות הרכבות המוצרים הרפואיים בחדר נקי.
בתחילת 2025 הקימה זריחה קו ייצור ייעודי עבור חברת המכשור הרפואי אינספירה, אשר מפתחת מערכות תומכות נשימה.
בשנת 2023 רכשה קבוצת זריחה את חברת מור-גל פלסטיק, העוסקת בהזרקות חלקי פלסטיק והרכבות.
ביוני 2023 נמכרה החברה לקרן ההשקעות קדמה לפי שווי של 200 מיליון שקלים.
החל מסוף 2024 מנכ"ל החברה הוא מיכה מייקסנר.
תכנון וייצור תבניות להזרקת פלסטיק, ייצור חלקי פלסטיק וייצור מודלים – עבור התעשייה הביטחונית, הרפואית, האופטית ועוד.
פעילות זו מתבצעת ידי חטיבת Sunrise הפועלת בישראל ובסין ועל ידי חטיבת מעלות שפעילותה ממוקמת באזור התעשייה מעלות.
תכנון וייצור רכיבי מתכת – משלב התכנון הראשוני של המוצר ועד לשלבי הייצור וההרכבה הסופיים.
פעילות זו מתבצעת על ידי חטיבת מטאליטק, שמספקת פתרונות עבור כל חלקי המתכות למגוון תעשיות בתחומי החקלאות, תעשיות ביטחוניות, ביוטכנולוגיה וקוסמטיקה רפואית.
הרכבות של חלקים משולבי טכנולוגיות – בתחום הרפואי ובשאר תחומי הפעילות שבהם עוסקת הקבוצה.
זריחה, נמל נורת'פורט הוא ציור מודרניסטי בשמן על בד מאת האמן האמריקאי ארתור דאב, שנוצר בשנת 1929. היצירה מתארת את נמל נורת'פורט, אזור בחוף הצפוני של לונג איילנד במדינת ניו יורק, אשר היה אהוב במיוחד על דאב והופיע במספר יצירות שלו.
בציור זה מבטא דאב את סגנונו הבוגר באותה תקופה – סגנון המשלב צורות מעוגלות ומתפתלות עם שינויי צבע עדינים, שנועדו להמחיש את התחושות הפנימיות שמעורר הנוף ולא את מראהו החיצוני.
זהו תיאור מופשט של טבע המשתלב באור הזריחה, לא כתיאור ייצוגי אלא כביטוי של חוויה רוחנית חושית.
לפי גישתו, האמנות והטבע אינם נפרדים – להפך, הטבע משמש מקור מתמיד לאנרגיה יצירתית.
"זריחה, נמל נורת'פורט" הוא ביטוי ישיר של גישה זו, כשהציור אינו מנסה לתעד את המראה אלא לתרגם את החוויה שבו.
בציור משתמש דאב בצורות נפוחות, קמורות וגולשות, אשר מתפתלות ברכות על פני המשטח ויוצרות מקצב פנימי של צבע ותנועה.
הגוונים משתנים בהדרגה, והתוצאה היא קומפוזיציה אורגנית בעלת דינמיות שקטה, המעבירה את הרושם של אור זריחה המשתקף על פני המים והנוף.
היצירה אינה מכילה פרטים ריאליסטיים ברורים אלא מהווה ייצוג מופשט של החיבור בין אור, נוף ותחושת חיים פנימית.
בכך מבטא דאב את האופן שבו הוא תופס את המציאות: לא כאוסף של אובייקטים, אלא כתנועה מתמדת של צורות, אור וצבע.
הציור הוצג לראשונה בגלריה "An American Place" שבניו יורק, בבעלותו של הצלם והפטרון אלפרד סטיגליץ, מהדמויות המרכזיות בקידום המודרניזם האמריקאי.
סטיגליץ, שתמך בדאב מתחילת דרכו, היה אחראי להצגת רבות מיצירותיו לקהל הרחב.
ההקשר האוצרותי שבו הוצגה היצירה סייע למקם את דאב כאמן משמעותי בפיתוח השפה המודרניסטית האמריקאית, ו"זריחה, נמל נורת'פורט" נתפסה כאחת היצירות המרכזיות של שלב זה בקריירה שלו.
זריחת השמש הוא ציור שמן על בד מאת הצייר הצרפתי פרנסואה בושה, שנוצר בשנים 1752–1753. היצירה, יחד עם שקיעת השמש (Le Coucher du Soleil), צוירה כציור בקנה מידה מלא (קרטון) ששימש כתבנית לאריגת שטיחי קיר במפעל הגובלן, שיועדו לחדר השינה של לואי החמישה עשר, מלך צרפת בארמון בלוויו.
אף שהציור לא נועד במקור להיתלות כיצירת אמנות בפני עצמה, אלא לשמש דגם לאריגה, הוא נשמר במלואו בידי מאדאם דה פומפדור, פטרונית היצירה, ומוצג כיום באוסף וולאס בלונדון.
הציור מציג את אל השמש אפולו מתרומם אל השמיים, כשגופו הפיסולי מואר באור הבוקר ומודגש בצללים עדינים.
המרכבה עצמה אינה נראית במלואה, אלא נרמזת באמצעות סוסיה ותטיס האוחזת במושכות ומסייעת לו במסעו.
סביבם פזורות נימפות ונאיאדות עירומות, היוצרות קווים מתפתלים המזכירים ערבסקות ונמשכים אל תנועת הגלים.
צבעי הכחול־טורקיז והכחול השמיימי יוצרים אווירת בהירות ורעננות, ומסמנים את תחילת היום המגרשת את חשכת הלילה.
הקומפוזיציה משלבת בהרמוניה בין דמויות, מים, שמיים ואור, ויוצרת רקע מיתולוגי בהשראת האפוס "מטמורפוזות" מאת אובידיוס.
שילוב זה מגלם את האסתטיקה האלגנטית של סגנון הרוקוקו, תוך שימוש בגווני פסטל רכים, טקסטורות שקופות ואיזון בין עיטוריות לסיפוריות.
הציור נושא משמעות אלגורית מובהקת.
הזיהוי בין אפולו, אל השמש, לבין לואי החמישה עשר שואב השראה מהאיקונוגרפיה המלכותית של לואי הארבעה עשר, אשר ביסס את דימויו כ"מלך השמש".
בושה חזר על זיהוי זה, ובכך שידר את סמכותו ועוצמתו של המלך ככוח המביא אור, סדר ויציבות לעולם.
דמותה של הנימפה תטיס, המופיעה בקדמת הציור ומחזיקה במושכות סוסי המרכבה של אפולו, נתפסת על ידי חוקרי אמנות כאלגוריה למאדאם דה פומפדור, פטרונית היצירה.
כשם שתטיס מסייעת לאפולו במסעו היומי, כך פומפדור שימשה יועצת פוליטית ותמכה במלך בניהול ענייני הממלכה.
הצמד זריחת השמש ושקיעת השמש מייצג את מחזוריות היום והלילה, כסמל להמשכיות השלטון ולסדר הקוסמי.
שילוב יסודות השמיים והים יחד עם הדמויות המיתולוגיות יוצר דימוי של הרמוניה ושלמות תחת הנהגת המלך.
זריחת הירח מעל הים הוא ציור שמן מאת הצייר הגרמני קספר דויד פרידריך, שנוצר בשנת 1822. היצירה, המאפיינת את סגנון הרומנטיקה הגרמנית, נחשבת לאחת מעבודותיו החשובות והידועות של האמן.
הציור מוצג בגלריה הלאומית הישנה בברלין, במסגרת אוספי מוזיאוני המדינה של ברלין.
הציור נוצר כחלק מצמד (Pendants) שהוזמן מהאמן על ידי הבנקאי הברלינאי יואכים היינריך וילהלם וגנר בשנת 1822. הצמד כלל את ציור הבוקר "העץ הבודד" (Der einsame Baum) ואת ציור הערב "זריחת הירח מעל הים".
וגנר, שהיה אחד התורמים המרכזיים להקמת הגלריה הלאומית בברלין, פגש את פרידריך בדרזדן בקיץ 1822. ב-1 בנובמבר באותה שנה, דיווח פרידריך במכתב על השלמת שני הציורים.
באפריל 1823 הוצגו היצירות בתערוכה מיוחדת בדרזדן לרגל ביקורו של מלך בוואריה, ורק לאחר מכן הועברו לברלין [1].
הציור התקבל לאוסף הציבורי בשנת 1861 כחלק מהצוואה של וגנר, והוא מקוטלג כיום תחת מספר זיהוי W.S.
53 באוספי הגלריה הלאומית הישנה.
"זריחת הירח מעל הים" מציג שלוש דמויות – גבר ושתי נשים – היושבות על סלעים מול הים, בגבן אל הצופה.
הן מביטות אל עבר ירח מלא העולה מאחורי ענני ערב נמוכים.
על פני המים נראים בבירור השתקפויות הירח ושתי ספינות מפרש השטות לעבר החוף.
הירח חצי מוסתר מאחורי שכבות עננים, אך אורו פורץ מבעד לפתחים בעננים ויוצר אפקט של "שער אור" בשמים.
הרקע מעוצב בגוני כחול, סגול וזהב דהוי, המחזקים את התחושה של שלווה קוסמית.
הסלעים בקדמת התמונה כהים בגוונים חומים ומספקים ניגודיות לנוף המואר ברכות.
שתי הנשים יושבות זו לצד זו, ואחת מהן אוחזת בעדינות במותניה של השנייה – מחווה שנתפרשה כהבעת קרבה, נחמה או חברות.
הגבר יושב בנפרד, אך מבטו מופנה אף הוא לעבר האופק.
הציור הוא ככל הנראה תצפית אל הים הבלטי, סמוך למקום הולדתו של פרידריך בפומרניה השוודית.
ייתכן שהוא מבוסס על חוף שטובנקאמר הסמוך לאי ריגן.
יש שראו בשלוש הדמויות סמל למבט האנושי על הקיום והטבע.
תיאוריהן בגבן אל הצופה משקפת את כוונתו של פרידריך ליצור חוויה אוניברסלית, שאינה תלויה בזהות פרטית אלא בהזדהות כללית של הצופה עם הדמויות.
לפי פרשנויות מסוימות, הירח מסמל מעבר בין שלבים – בין יום ללילה, בין חיים למוות.
הספינות נתפסו כסמלים אפשריים לנדודים, לשיבה הביתה או להגירה – אך גם כביטוי לרצון אנושי למצוא עוגן בעולם משתנה.
הצבעוניות הסגולה, שאופיינית לציור, התקשרה אצל פרידריך לתחושת אבל, פרידה או מדיטציה.
בניגוד ליצירות אחרות של האמן, כגון "הטייל מעל לים הערפילים", ציור זה משדר תחושת שלווה ותקווה.
הדמויות אינן נתונות במתח אלא מביעות מבט רגוע, מבט המכוון לעבר עתיד לא ידוע אך מזמין.
לדעת אחדים, בציור יש ממד של פיוס והשלמה עם הזמן והחולף.
בפרשנויות מודרניות לציור נעשה קישור בין היצירה לשיר "האגם" מאת אלפונס דה למרטין, המתאר געגוע לאהבה אבודה בנוף של ים ואגם.
נרמז כי ההתבוננות של הדמויות בים מקבילה למבטו של המשורר בשיר, המפנה את מחשבותיו לעבר רגשי.
יש שיצרו זיקה סגנונית בין הציור לבין עטיפת האלבום Heaven Up Here (1981) של להקת אקו והבאנימן גם שם מופיעים דימויים של ים, סלעים ודמויות בצללית על רקע קודר, המדגישים תחושות של ניכור, חורף פנימי ואווירה רפלקטיבית – מאפיינים המזוהים עם סגנונו של פרידריך.
ציור בעל שם דומה אך גדול בהרבה משנת 1821 מוחזק מאז 1928 על ידי מוזיאון הארמיטאז' בסנקט פטרבורג.
לפני כן היה הציור בארמון רופשָה, והיה תלוי בסלון של מיכאיל ניקולאייביץ', הנסיך הגדול של רוסיה.
זרימת גנים (באנגלית - Gene Flow) מוגדרת כמעבר של אללים מהמאגר הגנטי של אוכלוסייה אחת לאחרת.
זרימת גנים יכולה להתרחש במספר מנגנונים, כמו נדידת בעלי חיים בוגרים בחיפוש אחר משאבים לא מנוצלים, הפצת צאצאים או רביית צמחים שמתרחשת על ידי הסעת תאי המין למרחקים ארוכים .
לזרימת גנים יש שלוש השפעות אבולוציוניות עיקריות:
זרימת גנים עשויה לגרום להופעת אללים חדשים באוכלוסייה, דהיינו, היא מהווה גורם המגדיל את הגיוון בתוך האוכלוסייה.
זרימת גנים גורמת לצמצום ההבדלים הגנטיים בין אוכלוסיות שונות של אותו המין, ובכך מקטינה את הסיכוי להתרחשותם של אירועי ספציאציה.
זרימת גנים מקטינה את הסיכוי שלשני ההורים יהיה אותו אלל רצסיבי של מחלות תורשתיות, וכך מקטינה את הסיכוי לחלות בהן באותה אוכלוסייה.
זרימה רוטציונית מתרחשת כאשר בכל נקודה בזורם (הרוטור של ), כאשר הוא שדה הזרימה.
הזרימה היא רוטציונית כי לרכיבי הזורם יש מהירות זוויתית סופית.
אם בכל נקודה בזורם , הזרימה היא זרימה אי רוטציונית, כלומר לחלקיקי הזורם אין מהירות זוויתית כלל - תנועתם במרחב היא העתקית בלבד.
זרימה שכבתית (נקראת גם זרימה למינרית) היא תופעה המתרחשת כאשר זורם נע בשכבות מקבילות ללא הפרעה בין השכבות.
זרימה שכבתית מאופיינת כמשטר זרימה מסודר בו הגאומטריה בלבד מכתיבה את כיוון הזרימה.
במהירויות נמוכות הזורם נע ללא ערבוב בשכבות סמוכות אשר מחליקות אחת ביחס לשניה.
לא קיימות מערבולות בשדה הזרימה או זרמים צולבים המאונכים לכיוון הזרימה.
בתחום מכניקת הזורמים, זרימה שכבתית מאופיינת בקצב ערבוב נמוך יחסית לזרימה טורבולנטית.
המדען הבריטי אוסבורן ריינולדס (1842-1912) היה לראשון שחקר לעומק, והבחין בצורה כמותית בין זרימה למינרית לזרימה טורבולנטית, בהמשך ביצע ריינולדס אנליזה ממדית שבעקבותיה גילה (1883) גודל חסר מימד שלימים יקרא על שמו, מספר ריינולדס.
מספר ריינולדס מוגדר כיחס בין כוחות האינרציה לכוחות הצמיגות הפועלים על הזורם ומשמש כפרמטר חשוב אשר בעזרתו נעשית הבחנה בין זרימה למינרית לזרימה טורבולנטית במקרים בהם קיימת מהירות יחסית בין זורם למשטח.
עבור גאומטריות שונות ישנו ערך גבול למספר ריינולדס אשר תחתיו הזרימה היא למינרית ומעליו טורבולנטית, ערך גבול זה אינו קבוע ותלוי בפרמטרים שונים כמו חספוס המשטח או הפרעות בשדה הזרימה.
דוגמה : לרוב עבור זרימה בצינור בעל חתך עגול מעיד על זרימה טורבולנטית, למרות זאת בניסוי מבוקר על ידי מאמצים לשמור את הזרימה נטולה מהפרעות ושימוש במשטח חלק מאוד הצליחו לשמור על זרימה למינרית עבור
זרימה למינרית וזרימה טורבולנטית - השוואה
זורם הנע בערוץ סגור כדוגמת צינור או בין שני לוחות שטוחים ימצא באחד משני משטרי זרימה כתלות במהירות הזרימה (ובעוד פרמטרים, ראה מספר ריינולדס) : זרימה למינרית או זרימה טורבולנטית.
זרימה למינרית מתרחשת במהירויות נמוכות יחסית, כאשר מעלים במידה נדרשת את מהירות הזרימה משטר הזרימה משתנה וזרימה טורבולנטית המאופיינת כזרימה כאוטית, בעלת ערבוב יעיל ואשר נוצרות בה מערבולות מופיעה.
בשפה לא מדעית, זרימה למינרית מתוארת כזרימה "חלקה" לעומת זרימה טורבולנטית המתוארת כזרימה "מחוספסת".
ערכים אופייניים עבור מספר ריינולדס למעבר בין זרימה למינרית לטורבולנטית
-בזרימה בין שני לוחות אינסופיים סטטיים (זרימת פואזיל) ערך הגבול האופייני הוא: .
-בזרימה בין שני לוחות אינסופיים כאשר אחד מהם נע במהירות קבועה (זרימת קואט) ערך הגבול האופייני הוא:
-בזרימה בצינור בעל חתך עגול ערך הגבול האופייני הוא:
כאשר מתפתחת זרימה זוחלת או זרימת סטוקס, זהו מקרה קיצוני של זרימה למינרית בו השפעות הצמיגות גדולות משמעותית והכוחות האינרציאליים ניתנים להזנחה, המשוואות המתארות תנועה זו הן משוואות סטוקס.
הבנה מעמיקה בנושא זרימה זוחלת חשובה בתחומים רבים, בין היתר: מיקרו-זרימות, זרימות בתחום הביולוגיה, שקיעה של מוצק בנוזל, הפרדת חלקיקים ועוד.
שכבת גבול היא שכבת זורם בסמוך למשטח כלשהו אשר בה השפעות הצמיגות משמעותיות.
שכבת הגבול היא נושא חשוב מאוד במכניקת הזורמים אך גם בתחומים כגון מעבר חום או חשמל יש שימוש רב לנושא זה.
ידע נרחב בנושא שכבת הגבול קריטי להבנה בנושאים רבים: חישוב והבנת גרר על מטוסים/אוניות/מכוניות, מניעת ניתוקי זרימה, קשיחות מכונות בזרימה ועוד.
דוגמה: נבחן את הזרימה על כנף מטוס.
שכבת הגבול היא יריעה דקה של אוויר מעל משטח הכנף.
בעקבות צמיגות האוויר, שכבת אוויר זאת נוטה להיצמד לכנף.
עם התקדמות הכנף דרך האוויר, שכבת הגבול זורמת בצורה חלקה על משטח הכנף הבנויה בדומה לקו זרם.
במקרה זה הזרימה למינרית ושכבת הגבול נקראת שכבת גבול למינרית.
בשנת 1904 הציג לודוויג פרנטל את הרעיון של שכבת גבול למינרית הנוצרת על כנף דקה.
במכניקת הזורמים, זרימה טורבולנטית (זרימה עירבולית) היא זרימת נוזל באופן לא מסודר ואקראי.
על כן ניתן לחשב את התנהגותה הממוצעת לאורך הזרימה בלבד, וקשה להסיק על נתוני הזרימה בנקודה כלשהי לפי נקודה סמוכה.
רוב הזרימות הטבעיות והתעשייתיות, כגון זרימה באטמוספירה, באוקיינוסים, במכוניות ובמטוסים, הן טורבולנטיות בשלמותן או במקצתן.
בזרימה טורבולנטית ניתן לראות כי פרמטרים מרכזיים של הזרימה, כגון מהירות ולחץ, משתנים בצורה אקראית, כתוצאה מכך יש לזרימה מגוון רחב של זמנים ומרחקים אופייניים.
זרימה טורבולנטית מאופיינת בשלוש תכונות מרכזיות:
ערבוב יעיל של זורם חדש שנכנס;
זרימה "מסודרת", שאינה טורבולנטית, נקראת זרימה למינרית.
זרימה טורבולנטית נגרמת על ידי עודפים של אנרגיה קינטית בחלקים של הזרימה, אשר גוברים על האפקט המרסן של צמיגות הזורם.
מסיבה זו קל יותר לייצר טורבולנציה בזורמים בעלי צמיגות נמוכה מאשר בזורמים בעלי צמיגות גבוהה במיוחד.
במילים אחרות, החל ממהירות מסוימת, מערכת הזרימה הופכת רגישה במיוחד להפרעות זעירות בזרימה (כמו בכל מערכת כאוטית), והטורבולנציה צומחת באופן מורכב מתוך הבדלים קטנים במהירות וכיוון הזרימה המקומי, זאת כיון שהצמיגות האופיינית אינה מסוגלת לרסן את ההפרעות הקטנות ולהחזיק את המערכת במצב יציב של זרימה למינרית סדורה.
כדי לנבא אם תתפתח בזרימה מסוימת זרימה למינרית או טורבולנטית, מקובל להסתכל על מספר ריינולדס.
מספר ריינולדס מראה האם הזרימה תגביר הפרעות (במספרי ריינולדס גבוהים) ואז תיווצר זרימה טורבולנטית.
כך, בזרימה בצינור מקובל לומר שיש מעבר לזרימה טורבולנטית במספר ריינולדס של כ-2000. עם זאת, ניתן לדחות התפתחות טורבולנציה על ידי הפחתת ההפרעות (לדוגמה על ידי שינוי צורת הכניסה של הזורם למערכת).
חתן פרס נובל ריצ'רד פיינמן תיאר זרימה טורבולנטית בתור "הבעיה הלא פתורה החשובה ביותר של הפיזיקה הקלאסית." כמו כן, לפי אגדה אורבנית, כאשר ורנר הייזנברג נשאל מה הוא היה שואל את אלוהים לו ניתנה לו ההזדמנות, הוא ענה: "כאשר אפגוש את אלוהים, אשאל אותו שתי שאלות: למה יחסות?
ואני באמת חושב שתהיה לו תשובה לראשונה."
עקב האי-סדר בזרימה טורבולנטית, מקובל להסתכל במקרים רבים על הערכים הממוצעים של המהירות.
כך למשל, אם נגדיר את כרכיב המהירות הרגעית בכיוון מסוים, נקבל שהמהירות הממוצעת מקיימת את המשוואה: .
הערך הרגעי מורכב משני רכיבים, ערך ממוצע וערך תונד: .
כאשר ממוצע התנודות מתאפס .
ניתן למדוד את עוצמת הטורבולנטיות בעזרת שורש ממוצע הריבועים של המהירות:
ניתן לעשות ניתוח דומה עבור מהירות ומהירות בכיוונים הניצבים.
אם ניקח זמן מספיק גדול כך שיכיל הרבה מערבולות אך קטן מהזמן האופייני של המערכת, נוכל לפתח את משוואת הרציפות הממוצעת:
ומכך נובע עבור החלק התונד: .
וממשוואות נאוויה-סטוקס בכיוון x נקבל את הקשר:
כאשר האיבר נקרא איבר מאמצי ריינולדס.
באופן כללי נקבל מטריצת מאמצי ריינולדס:
בסך הכל יש לנו 4 משוואות (3 משוואות נאוויה-סטוקס ומשוואת הרציפות) עם 6 נעלמים, לכן מקובל לפתור את משוואות אלו בעזרת הנחות שונות, בהתאם למקרה הנחקר.
מעבר למספר ריינולדס מסוים, זרימה למינרית נהיית לא יציבה.
הערך של מספר ריינולדס בו מעבר זה קורה תלוי בתדירות ההפרעה, הערך ההתחלי של ההפרעה, סוג גרדיאנט הלחץ, צורת וחספוס שכבת הגבול וכו'.
כאשר הזרימה טורבולנטית, קשה להבדיל בסקאלת המאקרו בין זרימה עם מספרי ריינולדס אחד למספר ריינולדס אחר (בתנאי שהזרימות כולן טורבולנטיות והגאומטריה דומה).
עם זאת, בסקאלת המיקרו, ניתן לראות כי המערבולות יותר קטנות ככל שמספר ריינולדס גדל.
תופעה זו נובעת מכך שאפילו במספרי ריינולדס גבוהים (בהן כוחות הצמיגות קטנות יחסית לכוחות האינרציה), כוחות הצמיגות גורמות למערבולות הגדולות להתפצל למערבולות קטנות יותר עד שמגיעים לגדלים שבהן הצמיגות שולטת.
היווצרותן של מערבולות גדולות נוצרת בעקבות תנודתיות אקראית של התנועה הטורבולנטית בסקאלת המיקרו שמוגברת בנוכחות גרדיאנטי מהירות ממוצעת.
המערבולות הגדולות הללו נוצרות מאי-יציבות פרופילי המהירות הממוצעת להפרעות בקנה מידה קטן של הזרימה הטורבולנטית.
המערבולות הגדולות סופגות את האנרגיה של הזרימה הממוצעת.
הן אחראיות בעיקרן על תהליכי דיפוזיה וערבוב ומעבירות טורבולנציה, תנע, ערבוליות, חום, חומר וחלקיקים בדידים.
מערבולות גדולות אינן בעלות תכונות קבועות, אלא הן מתארכות ונמתחות בעקבות אינטראקציה אינרציאלית עם מערבולות שכנות.
כאשר הן נמתחות ומתפתלות, ישנה היווצרות של צווארים צרים והן מתפצלות למערבולות קטנות.
למערבולות הקטנות אנרגיה טורבולנטית ועוצמה ערבולית גבוהה יותר.
כך, יש מעבר אנרגיה מהמערבולות הגדולות לקטנות.
עם זאת, ישנו גבול שבו מערבולות עוד יותר קטנות כבר אינן יותר אנרגטיות מהמערבולות מהן נוצרו.
כאשר המערבולות נהיות קטנות בהדרגתיות, גרדיאנט המהירות לאורך המערבולת מביא לדיסיפציה של אנרגיה טורבולנטית לחום בעזרת הצמיגות.
מודל אורך הערבוב של פרנטל
התאוריה של לודוויג פרנטל מציגה ביטויים ל ול בעזרת אורך ערבוב וגרדיאנט מהירות כאשר זה המרחק הנורמלי ל- שנמדד לרוב מהשפה.
פרנטל הניח, שבדומה לגז, בו מולקולה אחת עוברת מהלך חופשי ממוצע לפני שמתנגשת בשנייה - כך גם חלקיק בזורם עובר מרחק לפני שהתנע שלו משתנה בסביבה החדשה.
בעזרת שימוש במשוואה הזו ובמשוואת הרציפות, הוא קיבל כי הקשר בין התנודתיות ו לאורך הוא:
כלומר, השינוי במהירות תלוי בשינויים בממוצע בזמן של המהירות בשתי נקודות במרחק אחד מהשני בכיוון .
המשוואה השולטת לאורך הערבוב שהוא קיבל היא:
כאשר גורם לפילוג המהירות להפוך ליותר אחיד.
היחס בין למרחק לקיר לא ניתן בפיתוח של פרנטל.
תיאודור פון קרמן הציע את הקשר: כאשר הוא קבוע אוניברסלי לזרימה טורבולנטית, שאינו תלוי בתנאי השפה או במספר ריינולדס.
משוואות ריינולדס הממוצעות לשכבת גבול טורבולנטית
למקרה דו-ממדי, בלתי דחיס ותמידי (בלתי משתנה בזמן):
לא קיים פתרון מדויק למשוואות אלו, אך בעזרת אנליזה ממדית ניתן לפשט את הבעיה ולמצוא דמיון בין מקרים שונים.
האנליזה הממדית מבוססת על הגדרת מהירות חיכוך , מהירות מנורמלת , ומרחק מנורמל .
המודל הלוגריתמי של פון קרמן
תיאודור פון קרמן הציע מודל:
כאשר הקבועים נקבעים על ידי ניסויים ונכונים עבור גאומטריות ומספרי ריינולדס קרובים לאלו שהיו בניסוי.
בצינורות חלקים, קרוב לגבול, הקבוע (קבוע פון קרמן) הוא בקירוב 0.4, והערך הוא 5.5.
ובצורה ממדית המשוואה היא מהצורה:
באזור הטורבולנטי של שכבת הגבול, ישנה חלוקה לתתי שכבות - אזור טורבולנטי, אזור מעבר ואזור למינרי.
זאת, כיוון שממש צמוד לקיר נקבל מהירויות אפסיות ובהגדלה מספיק משמעותית, כל ערבול מורכב מקווי זרם למינריים.
עבור לוח שטוח מעבר לשכבת גבול טורבולנטית מתרחשת במספרי ריינולדס של .
תת-שכבת הגבול הלמינרית מוגבלת לאזור .
בתוך תת-שכבת הגבול הלמינרית, הצמיגות היא האיבר המשמעותי ביותר המכתיב את הזרימה ולכן משוואת נאוויה סטוקס המתקבלת באזור זה היא:
שכבת הגבול הטורבולנטית מוגדרת כאשר:
עבור לוח שטוח שמבחוץ זורם זרם בזווית אפס מעלות ביחס ללוח, מתקבל הקשר:
כאשר - מאמץ הגזירה, - עובי תנע שהלך לשכבת הגבול, ו- - המהירות רחוק מהלוח.
עבור לוח חלק, פול בלסיוס פיתוח נוסחה אמפירית למאמץ הגזירה:
כמו כן, חוק פילוג החזקות של פרנטל אומר:
ולכן נקבל את הקשרים הבאים לעובי ההזזה, תנע, ואנרגיה בהתאמה:
כאשר הערך של תלוי במספר ריינולדס.
עבור ניתוח של זרימה בצנרת מקובל להשתמש בדיאגרמת מודי המאפשר מציאת מקדם החיכוך של זרימה בצינור כתלות במספר ריינולדס ובחספוס של הצינור.
זרימה למינרית, בה מתקיים כאשר הוא מקדם החיכוך ו- הוא מספר ריינולדס;
אזור קריטי בו הזרימה אינה מוגדרת;
אזור מעבר בו מקדם החיכוך מוגדר על ידי החיספוס היחסי ומספר ריינולדס;
אזור הזרימה הטורבולנטית המלאה בו נראה מקדם החיכוך כקו אופקי לפי החספוס היחסי של דופן הצינור.
זרינסקי מוסטאר (בבוסנית: Hrvatski košarkaški klub Zrinjski Mostar) היא קבוצת כדורסל בוסנית מהעיר מוסטאר, המשחקת בליגת העל הבוסנית.
הקבוצה הוקמה בשנת 1992 כחלק מ"מועדון הספורט הקרואטי זרינסקי מוסטאר", המזוהה עם החלק המערבי של העיר המאוכלס בקרואטים.
הקבוצה משתתפת בליגה הבוסנית מאז שהוקמה בשנת 1997, למעט שתי עונות: עונת הבכורה ועונת 2003/04.
במשך עונת 2003/04, שיחקה הקבוצה בליגה השנייה, ובעונה שלאחר מכן העפילה בחזרה אל הליגה הבכירה.
מאז חזרתה, הקבוצה משתייכת לחלק העליון של הטבלה, כמו כן, הגיעה פעמיים לחצי הגמר הפלייאוף ושלוש פעמים לחצי גמר גביע המדינה.
בעבר השתתפה הקבוצה בליגה הבלקנית.
זרימה היא חוויה סובייקטיבית של קשב גבוה אך לא מאומץ, הנאה והחלשת תחושת המודעות העצמית אשר יכולה להתרחש במשך ביצוע פעיל של משימה מאתגרת.
המונח נטבע על ידי מיהי צ'יקסנטמהיי, פרופסור לפסיכולוגיה חיובית.
חוויה זו דומה מאוד לאופן שבו נהוג לתאר מצבים של מיקוד יתר, אשר נפוצים יותר בספרות הפסיכיאטרית.
על כן, ייתכן שמדובר בשמות שונים לאותה התופעה.
הזרימה מאופיינת כתחושה הוליסטית שאנשים מרגישים כאשר הם פועלים בריכוז מלא והנאה פנימית.
חוויית הזרימה היא תופעה שכיחה.
היא יכולה להיווצר במגוון פעילויות יומיומיות כמו עיסוק בספורט (ספורטאים מתארים את ה"זרימה" במינוח "in the zone" - להיות ב"אזור", כשבהשאלה, הכוונה היא למצב תודעה שבו יש ריכוז קיצוני במשימה תוך שכחת הסובב), קריאת ספר או צפייה בסרט.
כמו כן, לחוויית הזרימה יש מאפיינים דומים עבור פעולות שונות, ממשחק בשחמט ועד טיפוס הרים.
המיזוג בין התודעה לפעולה המאפיין את חוויית הזרימה הוא ההבדל העיקרי בינה לבין מצבים אחרים בחיי היומיום שבהם התודעה מפוצלת מהפעולה.
במקום להביט על הפעולה מבחוץ, בחוויית הזרימה האדם הופך להיות חלק מהפעולה שהוא מבצע, כאילו הפועל והפעולה הפכו לאחד.
זהו מצב בו רמות המודעות השונות נמצאות בהרמוניה מלאה.
במצב הזרימה הפעולה מבוצעת כמיטב יכולתו של האדם ללא הפעלה של מאמץ.
חוויית הזרימה מאופיינת בריכוז והתמקדות.
כאשר כל תשומת הלב נשאבת אל עבר האתגרים שמציבה הפעילות, אין לאדם יכולת להתמקד בדברים אחרים.
במהלך חוויית הזרימה העתיד והעבר מתפוגגים למול ההווה ועניינים שאינם קשורים לפעולה נדחקים מחוץ למעגל התודעה.
לכן ריכוז מסוג זה גורם לאובדן של תחושת מודעות עצמית.
באופן זה מתחזקת תחושת החופש שהזרימה מעניקה.
זאת משום שכאשר האדם אינו מוגבל על ידי גבולות הדימוי העצמי שלו, הוא יכול להמריא מעבר לקיומו המוגדר.
על כן, למרות שה"אני" נעלם במהלך חוויית הזרימה, הוא יכול לחזור ולהתגלות בעוצמה רבה יותר אחריה.
חוויית הזרימה מהנה ומענגת בזכות עצמה.
בעקבות זאת ניתן לתאר אותה כמצב של מוטיבציה פנימית.
זה נכון גם כאשר היא מתרחשת בעקבות פעילות שנכפתה על האדם שלא מיוזמתו, או בעקבות פעילות שבוצעה למען תגמול חיצוני כמו שכר או ציון.
חוויית הזרימה נוצרת רק כשהאדם מרגיש שההזדמנות לפעולה הגלומה בפעילות שהוא מתכנן לעשות או כבר עושה באמת תואמת את יכולותיו או כישוריו באותו זמן.
כאשר האתגר שהפעולה מציבה בפני האדם קשה מדי ביחס ליכולותיו, נוצרת תחושת תסכול שהופכת לדאגה ואשר יכולה להתעצם לתחושת חרדה.
יש לציין שזהו תנאי הכרחי אבל לרוב לא מספיק כדי שתיווצר לאדם חוויית זרימה.
חוויית זרימה מתרחשת על פי רוב כאשר מוצב יעד ברור שאותו הפעילות מכוונת להשיג.
הגדרת מטרה נחוצה לצורך הגדרת הפעילות וקבלת משוב משמעותי על אופן ביצוע הפעולה.
באופן זה האדם יוכל לדעת בכל רגע נתון האם תגובתו אכן מתאימה להשגת המטרה.
קבלת הערכה חיובית או שלילית לגבי הפעולה מאפשרת לשמור על רמת העניין וההנעה הדרושים להמשך הפעילות.
עם זאת הפעילות שמאפשרת זרימה אינה מבוצעת לשם השגת המטרה כשלעצמה.
שליטה עצמית ואינהיביציה הן יכולות חשובות ליצירת חוויית זרימה.
זאת משום שחוסר יכולת לשלוט על דחפים מקשה על השגת הקשב המתמשך הנחוץ ליצירת מצב הזרימה והתמדה בו.
מצב של זרימה נוצר כאשר האדם פועל מתוך להיטות גדולה וריכוז עמוק הגורמים לכל שאר הדברים להיעלם מתודעתו.
ה"שאר" כולל גם את תחושת הזמן והחשש מכישלון.
משום שתחושת הזרימה כה מהנה ישנה נטייה לחזור על הפעולות שמעוררות תחושה זו.
מצד שני, מיעוט בחוויות זרימה בפעילות כלשהי יכול להוביל לדחיינות בביצוע פעילות זו.
ההנאה הנוצרת מחוויית הזרימה היא תוצאה של פעילות אקטיבית הדורשת מיומנות ומיועדת להשיג מטרה משמעותית.
עם זאת, העניין בפעילות מסוימת דועך בעקבות חזרתיות.
מסיבה זו ההנאה עלולה להפוך לשעמום אם האדם לא יחפש אתגרים חדשים כדי להמשיך לפתח את יכולתו.