tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
פרס האהבה האמיתית של ג'ון לנון, 2015
פרס הבהירות ההמוחלטת של לאונרד פלקי, 2015
פרס גות'האם עבור הפקת הסדרה "הסיפור שלה", 2016
פרס פסטיבל הסרטים של אתנה
פרס לוסיל לורטל עבור מפעל חיים יוצא דופן, 2018
איאסה אואדה (ביפנית: 上田綺世; נולד ב-28 באוגוסט 1998 במיטו שביפן) הוא כדורגלן יפני המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת פיינורד מליגת העל ההולנדית ובנבחרת יפן.
אואדה החל את הקריירה המקצוענית שלו בקאשימה אנטלרס מליגת העל היפנית.
הוא ערך 86 הופעות ליגה במדי המועדוו, בהן הבקיע 38 שערים.
ב-1 ביולי 2022 חתם אואדה על חוזה לארבע עונות בסרקל ברוז' מליגת העל הבלגית.
ב-24 ביולי ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 0–2 לווסטרלו במסגרת המחזור הראשון בליגה לעונת .
ב-27 באוגוסט הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בתיקו 1–1 נגד זולטה ורכם במסגרת המחזור השישי בליגה.
את העונה הסדירה סיים אואדה עם 18 שערים וכמלך שערי הקבוצה.
אליהם הוסיף 4 שערים בפלייאוף ועוד שער אחד בגביע ובסך הכל סיים את עונת הבכורה שלו עם 23 שערים ב-42 הופעות במדי סרקל ברוז'.
ב-3 באוגוסט 2023 חתם אואדה בפיינורד מליגת העל ההולנדית על חוזה ל-5 שנים.
ב-13 באוגוסט 2023 ערך אואדה את הופעת הבכורה שלו כשנכנס כמחליף בתיקו 0–0 של קבוצתו נגד פורטונה סיטארד במסגרת המחזור הראשון בליגה בעונת 2023/2024 בליגת העל ההולנדית.
ב-3 בספטמבר 2023 כבש אואדה את שער הבכורה שלו עבור פיינורד בניצחון 5–1 על אוטרכט.
אואדה היה חלק מסגל נבחרת יפן לטורניר קופה אמריקה 2019, וערך שלוש הופעות בטורניר.
ב-17 ביוני 2019 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת, בהפסד 0–4 לנבחרת צ'ילה במסגרת שלב הבתים של הטורניר.
הוא היה חלק מסגל הנבחרת האולימפית של יפן לטורניר הכדורגל באולימפיאדת טוקיו בשנת 2021, וערך שש הופעות בטורניר.
נכלל בסגל נבחרת יפן לטורניר גביע אסיה 2023.
איב ואן חרטסום , הידוע בשם הבמה איב וי (Yves V) או איפי (Eefee), הוא די ג'יי, רמיקסר ומפיק מוזיקלי בלגי.
ב-2019, הוא מוקם במקום ה-56 ברשימת 100 תקליטני השנה של DJ Mag.
ב-5 בדצמבר 2011, הוא הוציא, בשיתוף פעולה עם באסטו , את הסינגל "CloudBreaker".
השיר הגיע, בשיאו, למקום ה-22 בפלנדריה, למקום ה-27 בוולוניה ולמקום ה-24 בהולנד.
ב-2013, הוא הוציא, בשיתוף פעולה עם פאול איידן, את הסינגל "Sonica (Running On a Highway)".
השיר הגיע, בשיאו, למקום ה-15 בוולנויה ולמקום ה-30 בפלנדריה.
ב-18 בדצמבר 2014, הוא הוציא, בשיתוף פעולה עם רגי פנקסטן ומיטץ' קראון, את הסינגל "Wait Till Tomorrow".
השיר הגיע, בשיאו, למקום השני בפלנדריה.
ב-9 בפברואר 2015, הוא הוציא, בשיתוף פעולה עם מייקל ג'יימס דאון , את הסינגל "The Right Time".
השיר הגיע, בשיאו, למקום ה-21 בפלנדריה.
ב-9 בדצמבר 2016, הוא הוציא את המיני-אלבום הראשון שלו, Money Money / Show Me.
ב-19 באוקטובר 2018, הוא הוציא, בשיתוף פעולה עם אלוק וגאווין ג'יימס , את הסינגל "Innocent".
ב-11 באפריל 2019, הוא הוציא, בשיתוף פעולה עם סם פלדט ורוזס , את הסינגל "One Day".
ב-14 ביוני 2019, הוא הוציא, בשיתוף פעולה עם אפרוג'ק ואיקונה פופ, את הסינגל "We Got That Cool".
השיר הגיע, בשיאו, למקום ה-12 בפלנדריה, למקום ה-40 בוולוניה, למקום התשיעי במצעד הדאנס הבריטי ולמקום הרביעי במצעד הדאנס/מיקס שואו איירפליי.
ב-9 באוגוסט 2020, הוא הוציא גרסת רמיקס לגרסת המחודשת של השיר "Alane" של רובין שולץ והמוזיקאי וס.
ב-2021, הוא הוציא גרסת רמיקס לשיר "The Feels" של טווייס.
ב-2022, הוא הוציא גרסת רמיקס לשיר "" של Viviz .
איב הארלו היא שחקנית קנדית-ישראלית.
היא ידועה בתפקידיה בסדרות הטלוויזיה, "100", "סוכני S.H.I.E.L.D.", "סוכן הלילה" ו"מסע בין כוכבים: דיסקברי".
היא זכתה בפרס ליאו והייתה מועמדת לפרס ג'מיני .
הארלו נולדה במוסקבה, ברית המועצות, למשפחה יהודית.
בהיותה תינוקת בת שלושה חודשים, משפחתה עלתה לישראל.
הם עברו לוונקובר, קולומביה הבריטית, קנדה שבע שנים מאוחר יותר.
בשנת 2007, החלה הארלו לשחק תפקידים קטנים בסרטים קצרים, סרטים עלילתיים וסדרות טלוויזיה שונות; התפקיד הראשון שהיא לוהקה אליו היה תפקיד קטן בסרט זוכה פרס האוסקר משנת 2007, "ג'ונו".
בשנת 2008, הארלו לוהקה לתפקיד טינה רנוולד בסדרת טלוויזיה קנדית "The Guard".
על תפקיד זה, זכתה הארלו בפרס ליאו עבור הופעת המשנה הטובה ביותר של שחקנית בסדרה דרמטית בשנת 2009, והייתה מועמד לפרס ג'מיני בשנת 2010. לאחר מכן, היא המשיכה לשחק בהתמדה על המסך, והופיעה בסרטים, בהם מותחן האימה "האיש הגבוה" (2012), וסדרות טלוויזיה, בהן "Flashpoint" משנת 2011 ו-"Cracked", בשנת 2013.
ב-2012 היא שיחקה בתפקיד ראשי בסרט הקצר "כשאתה ישן", בבימויה של אשלי מקנזי, שזכה במספר פרסים והוקרן בפסטיבלי קולנוע ברחבי העולם, בעיקר בפסטיבל קאן.
בשנת 2014, הארלו שיחקה בתפקידי אורח במספר סדרות טלוויזיה, בהן "פארגו", "ההריגה" ו"נערה האבודה".
באותה שנה, היא גם לוהקה לתפקיד משנה בעונה השנייה של סדרת הטלוויזיה "100".
ב-2015, הארלו גילמה את טיילור קראוויד במיני-סדרה "Heroes Reborn" של NBC, המבוססת על הסדרה המקורית, וכן הופיעה בסדרת הטלוויזיה "UnREAL" בתור בת'אני, השותפה לדירה של הדמות הראשית רייצ'ל גולדברג, בגילומה של שירי אפלבי.
בשנת 2017, הארלו לוהקה לתפקיד טס, דמות חוזרת בעונה החמישית של "סוכני S.H.I.E.L.D.", וכמלודי בפיילוט לדרמה המשפטית "The Jury".
בשנת 2023 החלה לשחק כמתנקשת בסדרת הטלוויזיה של נטפליקס "סוכן הלילה".
+שנהסרטתפקידהערות2007ג'ונונערה קשוחהMy Name Is Sarahלולה2008Sheltered LifeקנדרהRun Rabbit Runנינה2009הגוף של ג'ניפרנערה גותית2012קופאית2012האיש הגבוה (אנ')כריסטין2015Lost After Darkמרילין2016We're Still Togetherקלייר2018פתאום משפחהברנדה2019The Tomorrow Manטינה2021Trigger Pointמוניקה קיין
איב אונליין הוא משחק תפקידים מקוון מרובה משתתפים שמתנהל ללא הפסקה כבר למעלה מעשרים שנה.
המשחק יצא לראשונה בשנת 2003 מבית היוצר CCP Games באיסלנד, והוא ממשיך להתפתח ולקבל הרחבות חדשות.
איב הוא משחק ארגז חול, וככזה, אין בו עלילה מוגדרת, והוא מתקיים בעולם וירטואלי שהשחקנים חופשיים לפעול בו כרצונם, בדומה למשחק מיינקראפט.
הוא משחק תחרות כלכלית, מלחמה, ומזימות פוליטיות המתרחש בגלקסיה עתידית.
השחקנים יכולים להצטרף לאחת מאלפי בריתות הנלחמות זו בזו, או לעבוד יחד כדי לבנות חברות, צבאות, ואף אימפריות.
המשחק ידוע בקנה המידה ובמורכבות שלו בכל הקשור לאינטראקציות של שחקנים.
קרב "מרחץ הדמים של B-R5RB", שבו היו מעורבים אלפי שחקנים, ארך 21 שעות והוכר כאחד הקרבות הגדולים והיקרים ביותר בתולדות המשחקים.
באוקטובר 2006, הגיל הממוצע של שחקן איב אונליין היה 27, ו-95% מהשחקנים היו גברים.
זמן המשחק השבועי הממוצע היה 17 שעות, או קצת פחות מ-2.5 שעות ביום.
סך המנויים הפעילים בסוף 2011 היה 360,000 חשבונות.
ב-5 במאי 2013, איב טענה לשיא חדש עבור המספר המרבי של טייסים מקוונים עם 65,303 חשבונות המחוברים לאותו שרת בו-זמנית, שיא שנשבר על ידי משחקים אחרים בהמשך.
איב הוצג במוזיאון לאמנות מודרנית עם סרטון הכולל את האירועים ההיסטוריים וההישגים של בסיס השחקנים.
איב (חוה, באנגלית), הוא מהגל הראשון של משחקים בסגנון ארגז חול.
הוא שוחרר בצפון אמריקה ובאירופה במאי 2003. ב-22 בינואר 2008, הוכרז כי המשחק יופץ באמצעות Steam.
ב-10 במרץ 2009, הופצה גרסה פיזית של המשחק בחנויות, על ידי אטארי.
סיפור הרקע של איב, שנקבע לכ-21,000 שנים בעתיד, מסביר שהאנושות ניצלה את רוב משאבי כדור הארץ, והחלה ליישב את שאר שביל החלב.
כמו בכדור הארץ, גם התרחבות זו הובילה לתחרות וללחימה על משאבים זמינים, אך הכל השתנה עם גילויו של חור תולעת טבעי שהוביל לגלקסיה לא נחקרת בשם "עדן החדשה".
הוקמו עשרות מושבות, וכן שער (שנושא את הכתובת "EVE" בפתח של עדן), אשר נבנה כדי לייצב את חור התולעת שקישר את מושבות ניו עדן עם שאר הציוויליזציה האנושית.
אלא שחור התולעת התמוטט באופן בלתי צפוי, הרס את השער וכך ניתק את הקשר בין המושבות של ניו עדן ושביל החלב.
במהלך אלפי השנים, צאצאי המתיישבים ששרדו הצליחו לבנות מחדש את החברות שלהם, אך בשלב זה אבד הידע על מקורות האנושות, על כדור הארץ וגלקסיית שביל החלב, כמו גם ההיסטוריה של יישוב עדן החדשה; קיים מידע מועט ששרד לאורך הדורות אך הוא בלתי מובן, או הפך למיתולוגיה.
חמש חברות אנושיות עלו לגדולה מהמושבות ששרדו, כולן צמחו לתרבויות המסוגלות לטיסות חלל בין-כוכביות.
המדינות המבוססות על החברות הללו מהוות את ארבע האימפריות הגדולות ב-Eve Online: אימפריית אָמָאר, מדינת קַלְדָרִי, פדרציית גָּאלַנְטֶה, והרפובליקה המִינְמַטָארִית.
אימפריה נוספת שייכת לגזע הג'וֹאוּב, אך לא ניתן לשחק בה, ואנשיה הם כולם NPC, כלומר נשלטים על ידי המחשב ולא על ידי השחקנים.
בנוסף לרקע והיסטוריה שונים, לכל אחד מהגזעים יש פילוסופיה אופיינית של עיצוב ספינות כוכבים.
המשחק מתחיל בבחירת דמות, וניתן לבחור עד שלוש דמויות, מאחת מארבע האימפריות שניתן לשחק בהן.
שחקן בודד חפשי לעשות ככל העולה על רוחו, אך משימות גדולות ומסובכות מתאימות יותר לקבוצות, כגון חבורות של פיראטים או תאגידים.
שחקנים יכולים ליצור התארגנויות בתאגידים (בדומה לגילדות או שבטים ב-MMOs אחרים).
תאגידים עשויים גם להתאגד כדי ליצור בריתות.
בריתות יכולות לשלוט בכמות מספקת של מערכות כוכבים כדי שניתן יהיה לשרטט את הטריטוריה שלהן על מפת המשחק.
בריתות המבוססות במרחב חסר חוק יוצרות לעיתים קרובות גושי כוח פוליטיים לא רשמיים עם בריתות אחרות.
גושי כוח אלה מכונים בדרך כלל "קואליציות".
בניגוד לבריתות שהוקמו רשמית, קואליציות דומות בטבען לקיירטסו היפנית – "הסדר עסקי" בלתי פורמלי שבו מספר תאגידים חוברים יחד כדי לספק תמיכה פיננסית, צבאית ו/או תעשייתית הדדית.
תאגידים נוקטים במספר מודלים עסקיים כמו כרייה, ייצור או "התקלות" (ציד שודדי NPC עבור הפרס והשלל שלהם).
תאגידים יכולים להטיל מס הכנסה על החברים שלהם, אשר מחלצים אחוז מהרווחים של כל חבר.
תאגידים רבים מציעים מגוון הטבות לחבריהם, כגון ספינות חינם או מוזלות, ציוד, הכשרה פורמלית ופעילות ארגונית מאורגנת.
המשחק מתנהל ברוח קפטליסטית קיצונית.
יש לו מטבע משלו, ISK, וע"פ החוקים אסור להמיר אותו לכסף בעולם האמיתי.
היות שהוא מרובה משתתפים ומתקדם מאז השקתו לפני כעשרים שנה, לא ניתן למעשה לשחק בו לבד, שכן שחקן בודד יהיה מטרה קלה להרג או שוד.
הדבר מחייב שחקנים להתאגד בבריתות.
ההיסטוריה של איב היא היסטוריה מתמשכת, לא מתוכננת מראש ולא צפויה, של הבריתות, החברות, המלחמות מסעות החלל, הקמת האימפריות ושקיעתן לאחר שאימפריות חדשות מנצחות אותן.
מצב המשחק העיקרי של המשחק הוא הטסת ספינות חלל.
שחקנים יכולים לעגון בתחנות, היכן שהם בטוחים, ויכולים להשתמש בשירותי תחנות כגון תיקון, שיפוץ והשוק האזורי.
כל קרבות החלל מתרחשים בזמן אמת.
עבור רוב הספינות, נסיעה בין מערכות כוכבים אפשרית רק על ידי שימוש במבנים הנקראים "Stargates" ("שער כוכבים").
כל שער מקושר לשער שותף במערכת אחרת; לרוב מערכות הכוכבים יש יותר משני שערי כוכבים.
כך נוצרת רשת שדרכה נוסעים שחקנים, ובשל היותם משאב שכולם זקוקים לו, הם נהפכים למוקדי לחימה.
כלכלת המשחק ב-Eve Online היא כלכלה פתוחה שמונעת על ידי השחקנים שיכולים לסחור עם שחקנים אחרים או עם דמויות שהמחשב משחק (דמויות ללא שחקנים, NPC).
ספינות NPC ניתן לבזוז עבור פריטים וחומרים.
המטבע במשחק נקרא Interstellar Kredits, או בקיצור ISK, שהוא גם קוד המטבע של הקרונה האיסלנדית, המטבע האמיתי של איסלנד, שבו נמצא סטודיו הפיתוח של איב.
החברה מעסיקה מומחים לכלכלה, שמנהלים את הבנק הפדרלי של המשחק.
כמות הכסף או החומרים ביקום אינה קבועה, וככזו, הכלכלה פועלת תחת היצע וביקוש.
מניפולציה בשוק אפשרית בקנה מידה גדול, וידועים מקרים של הרצת מניות ומניפולציות של מניות.
CCP לא מנפיקה החזרים על רכישות במשחק ולפיכך, תמיד קיים סיכון להונאות.
איב משמש כמגרש משחקים לקפיטליזם נטול מעצורים, ללא השפעתם המרסנת של מנגנונים משפטיים, או של רשויות פיקוח כלשהן.
המשחק מספק תמיכה במסחר במשאבים, כולל גרפים של היסטוריית מחירי פריט, וממוצע יומי.
שחקנים בעלי אוריינטציה כלכלית פועלים בעיקר כסוחרים, המייצרים רווחים באמצעות קנייה, מכירה והובלה של סחורות.
אחרים פועלים בעיקר כיצרנים, משיגים רכיבים או חומרי גלם והופכים אותם, לפעמים בהיקפים מסיביים, לפריטים שימושיים כגון נשק, ספינות, תחמושת, פריטים או טכנולוגיות שונות המבוקשות על ידי שחקנים אחרים.
ישנם שחקנים הפועלים כשכירי חרב או שודדי ים, ומקבלים תשלום בעיקר כדי להיות מוכנות לקרב ולתקוף או להגן על נכסים המייצרים רווח.
שחקנים ללא אוריינטציית לחימה יכולים לפעול ככורים או מנצילים, האוספים ומעבדים עפרות המשמשות בייצור או איסוף חומרים כדי להפוך אותם לפריטים, בהתאמה.
בניגוד למשחקים כמו Second Life, מטבעות במשחק אינם ניתנים להמרה חופשית עם מטבעות בעולם האמיתי.
שחקנים רשאים לקנות רק פריטים ספציפיים במשחק (כגון הרחבת רישיון פיילוט (PLEX).
השחקן יכול למכור את הפריטים בשוק בתוך המשחק תמורת ISK (מטבע המשחק).
התהליך ההפוך, מכירת מטבעות או פריטים במשחק עבור כסף אמיתי, אסור.
הנימוק של המפתחים למדיניות זו, כפי שדווח על ידי נציג CCP ב-Fanfest 2010, הוא שהחלפה חופשית של מטבעות גורמת לבנקאות במשחק ליפול תחת אותו תחום רגולטורי כמו בנקאות בעולם האמיתי.
CCP מעדיפה לא להציב מגבלה זו על התנהגות במשחק, הן בשל הקושי באכיפה רגולטורית והן בשל הרצון לאפשר לשחקנים ליצור בנקים לא לגיטימיים במשחק או הונאות פונזי אם הם רוצים לעשות זאת.
פיראטיות היא חלק מהמשחק, כמו גם דמי חסות, גניבה, וכופר.
איב אונליין עלה מעת לעת לדיון בקהילת המשחקים הרחבה יותר, כאשר השחקנים מוצאים דרכים חדשות לתקוף את הבריתות והתאגידים.
אחת הדוגמאות הידועה לשמצה הייתה מקרה שבו תאגיד אחד חדר לתאגיד אחר בחדירה איטית שנמשכה כמעט שנה שלמה.
לאחר מכן הם ביצעו התנקשות וירטואלית במנכ"ל והצליחו לגנוב רכוש תאגידי בשווי מיליארדי ISK (בסכום של כ-16,500 דולר ארצות הברית) אירועים מסוג זה יצרו דיונים סוערים הן בתוך עולם המשחק והן בתקשורת.
בשנת 2009, מנהל ממורמר של הברית Band of Brothers (שהייתה אחת מהבריתות הגדולות במשחק באותה תקופה), יצר קשר עם ברית שחקנים יריבה בשם Goonswarm.
לאחר מכן העביר המנהל העריק מברית האחים את רוב נכסיה, כולל ספינות, כסף וטריטוריה, והביא לפירוקה של הברית.
בנק המנוהל על ידי שחקנים הידוע בשם 'EBank' היה מעורב גם הוא במחלוקת בשנת 2009 כאשר ריקדיק, מנכ"ל הבנק, משך 200 מיליארד ISK והמיר אותם למטבע אמיתי בעולם כדי להרוויח תשלום מקדמה על בית ותשלום עבור הוצאות רפואיות.
במקרה אחר, שחקן קנה סחורות במשחק בכסף אמיתי בשווי 1300 דולר.
חברו הדליף את פרטי המשלוח לקבוצת פיראטים, אשר תקפו את ספינת הסחר שלו, והשחקן איבד ברגע אחד 1,300 דולר.
סכנות כאלה הן חלק אינהרנטי מהכלכלה הווירטואלי באיב והמפתחים אינם פועלים למנוע אותן.
שחקנים צפויים לקבל החלטות פיננסיות בהתבסס (בין היתר) על האפשרות של פגיעה בנאמנות של שחקנים אחרים, כמו בכלכלה בחיים האמיתיים.
בשל ההתמקדות של המשחק בחופש, השלכות, ואוטונומיה, התנהגויות רבות הנחשבות בריונות במשחקי רשת ברוב ה-MMO מותרות ב-Eve, כולל גניבה משחקנים אחרים, סחיטה וגרימת הרג של שחקנים אחרים.
רק הטרדה זדונית, ממושכת ומרוכזת שבה לא כרוך רווח מהותי וכמה פעולות אחרות נאסרו על ידי מפתחי המשחק.
המשחק קיבל ביקורות מעורבות בהשקת המשחק ב-2003 אך ביקורות חיוביות יותר בהמשך מחזור חייו.
הגרסה המקורית קיבלה 75% באתר GameRankings ו-69/100 ב-Metacritic.
למהדורה המיוחדת שיצאה ב-2009 יש ציון מצטבר של 88/100 ב-Metacritic.
הגרפיקה הטובה ביותר של Gamespy 2003
2005 MMORPG.com הגרפיקה הטובה ביותר, ה-PvP הטוב ביותר, החברה האהובה, והמשחק הטוב ביותר של הקוראים
2006 MMORPG.com גרפיקה אהובה, PvE אהוב, PvP אהוב, סיפור אהוב ומשחק אהוב
2007 MMORPG.com המשחק הכללי הטוב ביותר של 2007
איב תיירי מיסי הוא כדורסלן קמרוני בקבוצת ניו אורלינס פליקנס מליגת ה-NBA.
הוא שיחק בליגת המכללות עבור קבוצת ביילור ברס.
מיסי נולד ב-14 במאי 2004 בבלגיה, אך גדל ביאונדה, קמרון.
הוא עבר לארצות הברית ב-2021 והחל ללמוד באקדמיית ווסט נוטינגהאם במרילנד.
מאוחר יותר עבר לפרוליפיק פרפ בנאפה, קליפורניה, וממוצעיו היו 9.3 נקודות, 8.7 ריבאונדים ו-1.3 חסימות למשחק.
כגיוס ברמת חמישה כוכבים, הוא היה מבוקש מאוד ודורג על ידי ESPN כשחקן השני בטיבו בקליפורניה, ה-13 בטיבו בארצות הברית והסנטר השלישי בטיבו.
מיסי שיחק בנייקי הופ סאמיט ב-2023 וזכה ב-Grind Session World Championship עם פרוליפיק פרפ, וזכה בכרטיס לשלב הגמר הארצי של התיכונים.
הוא גם שיחק בליגת הנייקי אלית לכדורסל נוער (EYBL) וממוצעיו היו 12.7 נקודות, 9.9 ריבאונדים ו-2.8 חסימות למשחק עם ה-PSA קרדינלס.
הוא התחייב לשחק בכדורסל מכללות עבור ביילור ברס בעונת 2023/2024.
מיסי הרשים מוקדם בעונת 2023/2024 עם הברס וממוצעיו היו 10.7 נקודות, 5.6 ריבאונדים ו-1.5 חסימות למשחק.
לאחר עונת השנה הראשונה שלו, הוא הכריז על כוונתו להירשם לדראפט ה-NBA של 2024 וקיבל הזמנה לחדר הירוק.
ב-26 ביוני 2024 נבחר מיסי במקום ה-21 על ידי ניו אורלינס פליקנס בדראפט ה-NBA של 2024, וב-8 ביולי הוא חתם עם הפליקנס.
ב-23 באוקטובר ערך מיסי את הופעת הבכורה שלו ב-NBA, עם 12 נקודות, 7 ריבאונדים, 3 חסימות, אסיסט אחד וחטיפה אחת בניצחון 123–111 על שיקגו בולס.
איאן קרדוני הוא מדבב ושחקן אמריקאי.
מוכר בעיקר בזכות תפקידו כמדבב של ריק סנצ'ז בסדרת האנימציה ריק ומורטי החל מהעונה השביעית.
קרדוני נולד וגדל באזור בוסטון, מסצ'וסטס.
בשנת 2012 סיים תואר ראשון באומנויות הבמה (BFA) בקולג' אמרסון.
במהלך הכשרתו השתתף בקורסים בטכניקות משחק מגוונות, בהן שיטת צ'כוב ושיטת מייזנר.
בתחילת דרכו השתתף קרדוני בהפקות תיאטרון מקומיות, בסרטים קצרים, פרסומות ותכנים אינטרנטיים.
בין היתר הופיע בערוצי טלוויזיה כמו SyFy, WWE, ובסרט "Clear History" של HBO.
בשנת 2022 דיבב את דמותו של ריק סנצ'ז במשחק הווידאו Multiversus.
בנוסף שימש כקריין בתוכניות טלוויזיה, פרסומות וקדימונים.
בשנת 2023, בעקבות סיום עבודתו של ג'סטין רוילנד על הסדרה ריק ומורטי, נבחר קרדוני לשמש כמדבב החדש של הדמות ריק סנצ'ז.
הליך הליהוק נמשך כחצי שנה, ובמהלכו נבחנו אלפי מועמדים.
קרדוני נבחר בזכות יכולתו לשמר את סגנון הקול המזוהה עם הדמות.
הופעתו הראשונה בתפקיד שודרה באוקטובר 2023, עם תחילת העונה השביעית של הסדרה.
התגובות מצד הצופים והמבקרים היו חיוביות, וצוינה היכולת שלו להשתלב באופן טבעי בקולו של ריק.
ביקורת נרחבת על ירידת האיכות בעונה השביעית פורסמה במגזין טיים אאוט תל אביב, אשר הגדיר אותה כ"מותה של הסדרה" בשל אובדן אותנטיות, דישון עלילתי ובעיות דיבוב
איאס וקסנדרה הוא ציור משנת 1886 מאת האמן האנגלי סולומון ג'וזף סולומון.
הציור מתאר סצנה מתוך האגדה על חורבן טרויה – חטיפתה של קסנדרה בידי איאס הקטן מתוך מקדש פלאס.
היצירה נמצאת באוסף של גלריית האמנות של בלאראט שבאוסטרליה.
כמו יצירות רבות מהתקופה הוויקטוריאנית, מציג ציורו של סולומון סצנה מן המיתולוגיה היוונית – החטיפה והאונס של קסנדרה בידי איאס הקטן במהלך חורבן טרויה.
קסנדרה הייתה בתו של מלך טרויה וכוהנת של אפולו.
היא ניחנה במתת הנבואה, אולם לאחר שדחתה את חיזוריו, הטיל עליה אפולו קללה שלפיה לא יאמינו לנבואותיה.
לאחר ההונאה המוצלחת באמצעות הסוס טרויאני, החריבו היוונים את העיר.
במהלך החורבן נמלטה קאסנדרה אל מקדש פלאס, כשהיא אוחזת בפסל העץ בבקשה לקבל את חסותה של אתנה.
איאס הקטן, אחד הלוחמים היוונים, איתר את קאסנדרה במקדש, גרר אותה מן הפסל ואנס אותה באכזריות.
נוסף על חילול המקדש, נחשב המעשה לעוון חמור של חילול קודש, שכן קסנדרה הייתה במעמד של מבקשת מקלט ובכך הייתה נתונה תחת חסותה של אתנה.
סולומון היה צייר אנגלי ממוצא יהודי.
את הכשרתו האמנותית רכש בבית הספר לאמנות הית'רליז, באקדמיה של מינכן ובבית הספר הלאומי הגבוה לאמנויות היפות בפריז.
הוא נודע כצייר דיוקנאות וכיוצר של ציורים רחבי ממדים בסגנון האקדמי הצרפתי.
בציורו של סולומון מתואר איאס בעודו קורע את קסנדרה מן הפסל של אתנה.
עורו הכהה והאדמדם של איאס מנוגד לגוון החיוור של הנסיכה הבתולה.
איאס מתואר כשהוא לובש טוניקה קלה להתרה, העומדת להיחשף באזור חלציו.
במקביל, כיסוי גופה האסטרטגי של קאסנדרה נתפס בפסל, ועומד לחשוף את איבריה האינטימיים.
גורדון מוריסון, מנהל גלריית האמנות של בלאראט, תיאר את יצירתו של סולומון כ"קטע מרהיב של קומפוזיציה, שבו הדמויות כמעט יוצרות מבנה המזכיר הליקס באופן שבו הן נקשרות זו בזו".
סולומון מבטא את חילול הקודש של איאס באמצעות סמלים, בכך שהוא אינו מציג רק את גרירתה של מבקשת המקלט מחסותה של אתנה, אלא גם את חילול המקדש עצמו במעשיו.
הקלחת שבפינה השמאלית התחתונה עתידה להרעיש בקול רם ולהדהד ברחבי המקדש השומם.
מנחות הפרחים מימין יפלו בעצב על רצפת האבן, ועלי הכותרת האומללים יחליקו מטה בחוסר תועלת ואיאס – דוחף ברגלו את בסיס הפסל.
בסיס זה משמש גם ככורַת לאתנה, ומכאן הפרחים והקלחת.
כל פרט בסצנה זו מהווה עלבון לאלה.
היצירה נחשבת ל"חסרת תקנה מבחינה ארכאולוגית".
בין יתר הליקויים, מוצג בציור פסלה העצי של אתנה – הזואנון – כפסל שיש, אף שבשלב זה של האגדה כבר נגנב הזואנון בידי דיומדס ואודיסאוס.
בהציגו את היוונים כמדכאים אכזריים, ניתן לראות ב"איאס וקסנדרה" יצירה המערערת על הנורמות הקלאסיות המקובלות.
בסקירה על פתיחת גלריית האמנות של בלאראט בעת ההיא, שפורסמה בעיתון The Argus, זכה סולומון לשבחים כ"עילוי צעיר עולה".
הציור תואר כ"יצירה דרמטית בקנה מידה הרואי" ואף הוגדר כ"יצירת מופת".
אִיבַּאדִיָּה היא הפלג השלישי בגודלו בדת האסלאם כיום, אחרי הסונה ואחרי השיעה.
רוב ההיסטוריונים של האסלאם מחשיבים את פלג האיבאדיה לאחד הפלגים שיצאו מפלג הח'וארג' (והיחיד מביניהם ששרד בימינו), אשר חרג מן השיעים והתנגד הן לשלטון הסוני והן לשלטון השיעי.
לעומת זאת, איבאדים מודרניים מסוימים דוחים את השימוש במונח חוארג' כדי לתאר את הפלג שלהם, זאת בשל קונוטציות שליליות מודרניות של המונח הזה עם קבוצות קיצוניות בעיקר בקרב הסונים והשיעים.
האיבאדים הקימו לעצמם מדינות עצמאיות בדרום חצי האי ערב ובצפון אפריקה.
המדינה האיבאדית היחידה כיום היא עומאן, הנחשבת לגורם מפשר ומתווך בפוליטיקה של העולם המוסלמי, כביכול בשל היותה "נייטרלית" מבחינת דתית־אסלאמית (לכאורה איננה סונית ואיננה שיעית).
במחצית המאה השביעית היו האיבאדים חלק מן הסיעה האסלאמית אשר התלכדה סביב הח'ליף ישר הדרך עלי בן אבי טאלב במלחמתו נגד מועאויה בן אבי סופיאן, מנהיג בית אומיה שבתקופה מאוחרת יותר הפך לסמל פוליטי עבור הסונים.
היחסים בין האיבאדים ובין הח'ליף עלי הידרדרו, כאשר עלי בן אבי טאלב הסכים להפסקת אש בינו לבין מועאויה ולניהול משא ומתן כדי שניתן יהיה להגיע להסדר פוליטי בין שני הצדדים.
בראיית האיבאדים, הפסקת האש וניהול המשא ומתן עם מועאויה פגעו בלגיטימציה הדתית שממנה נהנה עלי, משום שצעדים אלו היוו למעשה הכרה פוליטית ראשונה בשלטון מועאויה.
כמו כן, האיבאדים ראו כי מועאויה ניצל את תקופת הפסקת האש על מנת לחזק את צבאו, ולתקוף מחדש את האזורים שהיו בחזקת עלי.
כאשר סירב עלי לקבל את דרישות האיבאדים בעניין הפסקת האש וניהול המשא ומתן עם בית אומיה, הם פרשו מסיעתו.
לכן הם נקראו במקורות השיעיים והסוניים בשם ח'וארג' (الخوارج – "הפורשים").
בעקבות הפרישה, הגדיר אותם עלי בן אבי טאלב כמורדים, ובכך נתן לגיטימציה פוליטית ודתית למלחמות הרבות והרדיפות אשר ניהל נגדם.
בעקבות הרדיפות, התנקש אחד מבני הדת בחייו של עלי כאשר יצא ממסגד, ובכך הפכו בני הח'וארג' למוקד שנאה, הן בקרב השיעים והן בקרב הסונים (המכירים בעלי כאחד מהח'ליפים ישרי הדרך).
האיבאדים סירבו להכיר בשלטונו של עלי בן אבי טאלב, המזוהה עם השיעים, והגדירו אותו בספריהם הדתיים כאדם כופר שלא שפט בהתאם לקוראן.
מעבר לכך, הם גם אינם מכירים בשלטונו של עות'מאן בן עפאן, המזוהה עם הסונים, שנתפס בעיניהם כאדם מושחת שפעל לטובת האינטרסים של בית אומיה.
הם מאמינים שהח'ליפה המוסלמי אינו חייב להיות משבט קורייש, שבטו של הנביא מוחמד, כמו שדגלו הסונים, או אחד מצאצאי הנביא ("אהל אל-בית"), כפי שדגלו השיעים.
בראייתם, השליט יכול להיות כל אדם שאינו מקיים את התנאים האלה, אפילו עבד, ובלבד שהוא אדוק באמונתו באללה ומקיים את חוקי ההלכה האסלאמית (שריעה) במלואם.
בכך הייתה הדת לראשונה אשר נתנה לגיטימציה דתית לשליטים שלא מילאו את התנאים של הסונים ושל השיעים לח'ליפות.
עמדותיהם הפוליטיות גרמו להם לסבול רבות תחת השלטון הסוני וגם תחת השלטון השיעי, ולכן בני הדת הקפידו לחיות באזורים נידחים בצפון אפריקה ובדרום חצי האי ערב ולהקים לעצמם מדינות פוליטיות עצמאיות.
מבחינה תאולוגית, האיבאדים דומים לזרם מועתזילה, והם אימצו את רוב עמדות הזרם בנוגע למהות האלוהים ובכל הקשור לעולם הבא, תוך פירוש סוגיות אלו באופן רציונלי וחריגה מן הטקסטים הדתיים של הסונים ושל השיעים.
כמו כן, הם מאמינים שהקוראן נברא ואינו נצחי כמו האל, אלא תוצר חומרי שנוצר בתקופה מסוימת על ידי האל.
זאת בניגוד לתפיסת הסונים והשיעים, הרואים את הקוראן כדברי אלוהים חיים, שאינם מוגבלים בזמן ובמקום.
בניגוד לתפיסתם הרציונלית למהות האלוהית ולקוראן, אימצו האיבאדים עמדה נוקשה כלפי המוסלמים אשר לא יישמו את השריעה.
בעוד הסונים והשיעים רואים במוסלמים אלו כחלק מהקהילה המוסלמית, האיבאדים מאמינים כי מוסלמים אלו הם כופרים כל עוד אינם מיישמים אותה.
להגדרתם, מוסלמי הוא אדם המיישם את השריעה.
המדינה האיבאדית היחידה בעולם היא עומאן.
האיבאדים נפוצים היום במדינות לוב (הרי נפוסה ), תוניסיה (האי ג'רבה) ואלג'יריה (עמק מזאב) שבצפון אפריקה ובאיי זנזיבר השייכים לטנזניה שבמזרח אפריקה.
עומאן מקפידה היום מטעמים פוליטיים וכלכליים לפרסם את המורשת האיבאדית ברחבי העולם האסלאמי כמורשת מתונה, במטרה לקרב את הדת האיבאדית לשאר המוסלמים.
איב אנרי דונא דייב מתיו-סן-לורן היה מעצב אופנה צרפתי שנחשב לאחד מגדולי מעצבי האופנה במאה ה-20.
סן-לורן היה אחד מן המעצבים המובילים הן בתחום האופנה ללבישה מוכנה והן בתחום התפירה העילית.
הוא היה פעיל בראש בית האופנה הצרפתי שנקרא על שמו "איב סן-לורן" מ-1961 עד 2002.
הלך לעולמו בפריז ב-2008 כשהיה בן 71 אחרי מאבק במחלה ממושכת.
סן-לורן נולד למשפחה צרפתית מצרפת שהתיישבה באוראן שבאלג'יריה הצרפתית, כשהייתה זו קולוניה צרפתית.
הוריו היו צ'ארלס ולוסיין אנדרה מתאו-סן-לורן.
הוא עזב את ביתו בגיל 18 והחל לעבוד בבית האופנה של כריסטיאן דיור.
זמן קצר לאחר שהחל להצליח, גויס סן-לורן לצבא צרפת במהלך מלחמת העצמאות של אלג'יריה.
לאחר מספר ימים, בהם חווה התמטטות עצבים שאחריה אובחן כבעל אישיות דו-קוטבית, אושפז סן-לורן בבית חולים פסיכיאטרי.
הטיפול הפסיכיאטרי שלו כלל בין היתר גם טיפול במכות חשמל.
ב-1962, כאשר החלים סן-לורן מהתמוטטות העצבים שחוה, הוא עזב את "דיור" והקים מותג משלו בשם "YSL" יחד עם בן זוגו פייר ברגה.
הוא התפרסם בשל השימוש והעיבוד של המראה הביטניקי לאופנה עילית.
מאוחר יותר הפכו חליפות טוויד, מכנסיים בעלי צללית ארוכה וצמודה, מגפיים גבוהים לסימני ההיכר של בית האופנה שלו.
אחד מהישגיו הבולטים היה הכנסתם לאופנה של חליפות המכנסיים לנשים באמצע שנות ה-60, פעולה אשר ללא ספק חוללה שינוי בלבוש הנשים המערביות מאז.
סן-לורן היה מעצב האופנה הראשון שהעסיק דוגמניות שחורות לתצוגות האופנה שלו.
ב-1983 קיבל סן-לורן תואר כבוד ממוזיאון המטרופוליטן לאמנות והיה למעצב האופנה הראשון המקבל אות זה בעודו בחיים.
ב-1 ביוני 2008 הלך לעולמו לאחר מאבק במחלת סרטן המוח, בביתו בפריז.
לאחר מותו של איב, התפצל המותג והוגדר מחדש בקטגוריית אופנה, בישום וטיפוח.
בשנת 2010 מותג האופנה איב סן-לורן עבר מיתוג מחדש וקוצר לסן-לורן והוא מאגד בתוכו את בית האופנה בלבד.
באותה שנה, רכשה קבוצת לוריאל את הזכויות בקטגוריית האיפור, טיפוח והבישום של איב סן לורן והוא פועל ברישום הסימן המסחרי YSL.
איב רוסי , המכונה "Jet Man" ("איש הסילון") הוא ממציא וטייס שווייצרי שהיה האדם הראשון שהצליח לטוס בעזרת כנפיים המורכבות לגופו.
רוסי הוא האדם הראשון שהצליח להרכיב והאדם הראשון שהצליח להטיס מתקן המבוסס על כנפיים ומנוע סילון המחוברים לגוף האדם הדואה.
מערכת היכולה להעביר את הדואה מרחק של מספר קילומטרים ובכך היה הראשון שהגשים את חזונם של דיידלוס ודה וינצ'י.
הניסיון הראשון בטיסה באמצעות המתקן נעשה בנובמבר 2006, כאשר רוסי הצליח לשהות באוויר 6 דקות.
ב-26 בספטמבר 2008 הצליח רוסי לעבור מרחק של 35 ק"מ כאשר חצה את תעלת למאנש מקאלה לדובר בעזרת מתקן במשקל של כ-50 ק"ג, המורכב מכנפיים שמוטתם כ-2.5 מטר שאליהם חוברו 4 מנועי סילון.
מהירות השיא בזמן התעופה הייתה כ-300 קמ"ש (186 מייל לשעה) וזמן חציית התעלה היה כ-12 דקות.
רוסי יצא בצניחה חופשית ממטוס בגובה כ-2.5 ק"מ, כעבור מספר שניות הפעיל את מערכת התעופה וכיוון עצמו ליעד בו השלים נחיתה בעזרת מצנח.
ב-25 בנובמבר 2009 נפל רוסי למים כאשר ניסה לחצות את מצרי גיברלטר אולם לא נפצע.
איב שארל זרקא (בצרפתית - Yves Charles Zarka; נולד ב-14 במרץ 1950) הוא פרופסור למדע המדינה באוניברסיטת סורבון בפריז.
משמש כפרופסור למדע המדינה בסורבון, וכן כמנהל מחקר ב"Centre National de la Recherche Scientifique" (בראשי תיבות - CNRS, המרכז הלאומי למחקר מדעי, אחד ממכוני המחקר החשובים באירופה).
בשנים האחרונות התמחה במתן סמינרים על מדע המדינה, בהם הוא מתמקד בהוגי המודרניות כהובס, רוסו וטוקוויל.
זרקא הוא עורכו ומייסדו של כתב העת הצרפתי למדע המדינה "Cités".
לאחרונה עוסק זרקא במחקר בשאלות הנוגעות לסובלנות, במיוחד בהתייחס למצב הנוכחי בצרפת.
זרקא לימד במספר אוניברסיטאות, ביניהן האוניברסיטה בנאפולי, האוניברסיטה העברית ואוניברסיטת תל אביב, וכן במרכזים אקדמיים בקנדה, בארצות הברית ובברזיל.
בשנת 1999 קיבל את מדליית הארד של ה-CNRS, על מחקר שעסק בהגותו של הובס.
במספר הזדמנויות הביע זרקא עניין בנעשה בישראל ואף כתב ביחד עם אחרים, ביניהם שלמה בן עמי, ספר בשם "?Quel avenir pour Israël" (מהו עתידה של ישראל?), ויצא כנגד הניסיונות ליזום חרם אקדמי על ישראל.
בשנת 2009 יצא בעברית, בהוצאת מכון שלם, ספרו "פרט נאצי בהגותו של שמיט", הבוחן את היחס המודרני להגותו של קרל שמיט וטוען כי הנאציזם הוא חלק מהותי מהגותו.
איב קליין היה אמן צרפתי הנחשב לאחת מהדמויות החשובות בעולם האמנות האירופאי שלאחר מלחמת העולם השנייה.
הוא היה ממובילי התנועה האמנותית של הנובו ריאליזם שנוסדה בשנת 1960 על ידי המבקר פייר רסטאני .
בין יצירותיו המפורסמות "המונוכרום הכחול", תמונות המורכבות מצבע בודד של כחול, וכן סדרת האנטרופומטריות, בהן השתמש בנשים עירומות כמכחולים חיים על בד.
קליין נולד בניס להוריו פרד קליין ומארי רמונד , אשר היו שניהם ציירים.
אביו היה צייר בסגנון פוסט-אימפרסיוניסטי ואמו הייתה דמות מובילה בתנועת הטאשיזם.
באותה תקופה התיידד עם האמנים ארמן (Arman) וקלוד פסקל בקורס ג'ודו, אשר יהיו חבריו הקרובים בהמשך חייו.
בשנת 1949 גויס לשירות צבאי בגרמניה.
בשנת 1955 הציג את תערוכתו הראשונה ב-Club de Solitaire, לאחר שעבודות המונוכרום שלו נדחו על ידי Salon des réalités nouvelles.
בינואר 1962 נישא לרוטרה אוקר (Rotraut Uecker), אמנית ממוצא גרמני.
כעבור מספר חודשים לקה בהתקף לב.
ביוני אותה שנה נפטר מהתקף לב נוסף.
לזוג נולד בן כמה חודשים לאחר מותו של קליין.
הבן, שנקרא על שם אביו, איב אמו קליין (Yves Amu Klein), אמן אף הוא.
בשנת 1949 כתב קליין יצירה תזמורתית בת 40 דקות בשם Monotone-Silence Symphony (סימפוניית השקט המונוטוני).
לעיתים נוהגים לסווגו כאמן נאו-דאדא.
איבאר אויגן בלאנגרוד (בנורווגית: Ivar Eriksen Ballangrud; 7 במרץ 1904 - 1 ביוני 1969) היה מחליק מהיר נורווגי, אלוף אולימפי ארבע פעמים בהחלקה מהירה.
כיחיד שזכה ב-3 מדליות זהב באולימפיאדת גרמיש-פרטנקירכן (1936), בלאנגרוד היה האתלט המצליח ביותר שם.
הוא היה אחד מטובי המחליקים המהירים בעולם למשך 15 שנים, מ-1924 עד 1939. מקום הולדתו, לונר, נמצא באזור האדלנד שבנורווגיה, שממנו באו שני מחליקים אחרים נוספים, מיכאל סטקסרוד והנס אנגנסטנגן, והשלושה נודעו כ"שלישיית האדלנד".
הוא ייצג את מועדון Trondhjems SK.
הקריירה הבינלאומית של בלאנגרוד החלה ב-1924, כשהוא בן 19, מיד לאחר אולימפיאדת החורף שנערכה באותה שנה.
באליפות העולם שנערכה בהלסינקי, במקצה ה-10000 מ', זווג עם יוליוס סקוטנב, האלוף האולימפי במקצה.
בלאנגרוד הדהים כשהביס את סקוטנב בזירת ההחלקה הביתית שלו.
במהלך השנים הבאות, בלאנגרוד זכה באליפות העולם בקטגוריה הכוללת ארבע פעמים (בתקופתו עוד לה נערכה אליפות עולם במרחקים השונים), ארבע פעמים באליפות אירופה בקטגוריה הכוללת, חמש פעמים באליפות נורווגיה בקטגוריה הכוללת, ובארבע מדליות זהב אולימפיות.
באולימפיאדת גרמיש-פרטנקירכן (1936) זכה בשלוש מדליות זהב, ב-500 מ', 5000 מ' ו-10000 מ', כשהמדליה האחרונה נחשבה להפתעה (התמחותו של בלאנגרוד הייתה במרחקים הארוכים).
באירוע הרביעי באולימפיאדה, 1500 מ', זכה בלאנגרוד במדליית הכסף, כשהוא מפסיד לבן ארצו צ'ארלס מאתייסן.
הצלחה זו באה 8 שנים לאחר מדליית הזהב הראשונה שזכה בה, 5000 מ' באולימפיאדת סנט מוריץ (1928).
באולימפיאדת לייק פלאסיד (1932), זכה בלאנגרוד במדליית כסף ב-10000 מ'.
התחרויות שם נערכו בשיטה האמריקאית, לפיה הוזנקו כל המתחרים יחד, ולא לפי השיטה האירופאית, בה המתחרים יוצאים זוגות-זוגות.
לו התחרויות היו נערכות בשיטה האירופאית, הוא היה מועמד בכיר לזכייה במדליות זהב שם.
בשנת 1930, בלאנגרוד עלה לראש דירוג האדלסקלנדר, המשקלל את שיאיהם האישיים של כל המתחרים, לאחר שבראשו ישב אוסקר מאתייסן במשך 21 שנים.
במשך 7 השנים הבאות יישאר בלאנגרוד בראש הדירוג, עד שמיכאל סטקסרוד יחליף אותו.
איבאר אנדרֵאס אוסן (נורווגית: Ivar Andreas Aasen, 5 באוגוסט 1813 - 23 בספטמבר 1896) היה פילולוג, מילונאי, מחזאי ומשורר נורווגי.
אוסן, שגדל כבנו של חוואי מן השורה, היה אוטודידקט.
בגיל 18 פתח בית ספר עבור ילדי המחוז בו גדל, מרה ורומסדל.
לאחר כשנתיים, בהיותו בן עשרים, הקדיש את זמנו ללימודי שפות, ובמהרה הפך למומחה בשפות רבות.
ספרו הראשון, אוסף שירי עם בניב המקובל באזורו, יצא בשנת 1843 והתקבל בעניין רב.
בשנת 1848 יצא ספרו המונומנטלי "דקדוק הניבים הנורווגיים" ("Det Norske Folkesprogs Grammatik"), לאחר תחקיר ממושך, שכלל מסעות לרחבי המדינה.
שנתיים מאוחר יותר הוציא אוסן בפעם הראשונה את המילון לדיאלקטים הנורווגיים, "Ordbog over det Norske Folkesprog", מתוך חומרים שכבר אסף עבור ספרו הקודם.
בכך הניח למעשה את התשתית ליצירת שפה חדשה, נורווגית חדשה.
אוסן כתב שירים ומחזות בשפה שיצר, כדי להמחיש כיצד יש להשתמש בה.
מחזותיו זכו לפופולריות רבה, והוצגו שוב ושוב.
למרות שאוסן עצמו התרחק מפרסום ציבורי, שמו הלך לפניו והוא הפך לבעל שם ברחבי המדינה.
הפרלמנט תמך בו בנדיבות, כך שהתאפשר לו לעסוק בהרחבת השפה ושיפורה ללא צורך לדאוג לפרנסתו.
הוא המשיך להוציא מילונים משופרים וספרי דקדוק עבור השפה החדשה, שהפכה לשפה הרשמית השנייה של המדינה (בנוסף לנורווגית ספרותית).
אוסן הוא מן האנשים הבודדים בהיסטוריה, וייתכן שאף היחיד, שאחראי ליצירת שפה (או לכל הפחות הגדרתה מתוך ניבים קודמים) שהתקבלה בצורה כה רחבה בקרב ההמון.
אוסן מת ב-23 בספטמבר 1896 ונקבר בלוויה ממלכתית.
שנת 2013 נקבעה בנורווגיה כ"שנת השפה" לרגל מאתיים שנה להולדתו (וכן במלאת מאה שנה לפתיחת התיאטרון הנורווגי באוסלו).
השנה התמקדה בהצגת המגוון הלשוני בנורווגיה ושימורו.
ביום הולדתו המאתיים, 5 באוגוסט 2013, ה-Bergens Tidende, אחד העיתונים הגדולים במדינה, היוצא לאור בדרך-כלל בנורווגית ספרותית, הופיע במהדורה מיוחדת בנורווגית חדשה.
איבאנבה (בבלארוסית: Іва́нава, ברוסית: Иваново, בפולנית: Janów Poleski, בעברית: ינוב/יאנוב על יד פינסק) היא עיר במחוז ברסט שבמערב בלארוס, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
היישוב נזכר לראשונה במאה ה-13, ובשנת 1465 הוענקו לו זכויות עיר.
בחלוקת פולין בשנת 1795 נכללה העיר בשטחי האימפריה הרוסית, ולאחר מלחמת העולם הראשונה נכללה בתחום הרפובליקה הפולנית השנייה.
טרם פרוץ מלחמת העולם השנייה נמנו בעיר כ-3,000 יהודים, כמחצית תושביה, והתקיימו בה פעילות ציונית, בית ספר עברי וישיבה.
פעילות זו נאסרה עם כיבוש האזור בידי הסובייטים בספטמבר 1939.
ב-25 ביוני 1941, במהלך מבצע ברברוסה, נכבשה העיר בידי הגרמנים, ואלו הטילו על יהודיה גזירות שונות, ובהן איסור הליכה על מדרכות, איסור קשר עם לא יהודים, חובת ענידת סרט זרוע והגבלות תנועה.
ב-5 באוגוסט 1941 רצחו אנשי ס"ס ושוטרים מקומיים 420 גברים יהודים מהעיר ביער סמוך, תוך ירי בחולים שלא היה באפשרותם להגיע למקום הריכוז במיטותיהם.
לאחר מכן, מונה בעיירה יודנרט, שנצטווה לספק לגרמנים עובדים יהודים לעבודות כפייה.
ב-12 באפריל 1942 רוכזו יהודי העיר בגטו מוקף גדר תיל.
ב-24 בספטמבר 1942 פשטו על הגטו שבעיר שוטרים גרמנים, אוקראינים ופולנים, והציתו את בתיו.
יהודים שניסו להימלט מהבתים נורו ברחובות, ומעטים הצליחו להימלט ליערות הסביבה, ובהם המשורר העברי ברל פומרנץ.
לאחר ריכוז יהודי הגטו, נלקחו אלו ליער רוצק הסמוך, ונרצחו בבורות ירי.
בשעת הרצח הצליחה יהודייה לחטוף רובה מאחד השוטרים, ובכך לאפשר את בריחתה של קבוצת יהודים מאתר ההרג.
למחרת, נרצחו ביער רוצק כ-400 יהודים שנותרו בעיר.
מעט היהודים שהושארו בעיר רוכזו בגטו חדש שהוקם בה, אשר חוסל כעבור כחודש וחצי.
כ-30 מיהודי גטו זו הצליחו להימלט ליערות הסביבה, אך רובם נרצחו בידי איכרים, פרטיזנים ויחידות גרמניות.
איב רושה הוא מותג קוסמטיקה בוטנית בינלאומי, שנוסד בשנת 1959 על ידי היזם הצרפתי איב רושה (1930–2009) בעיירת מגוריו La Gacilly, צרפת.
המותג מפעיל למעלה מ-4,000 חנויות אשר מתפרסות ב-90 מדינות בחמש יבשות.
משפחתו של מייסד החברה, שחרתה על דגלה את המחויבות ליופי ולטיפוח האישה, מחזיקה למעלה מ-95% ממניות הקבוצה.
חברת איב רושה מתחזקת ומטפחת את הגן הבוטני Jardin Botanique Yves Rocher de La Gacilly, הממוקם ב-La Gacilly, משתרע על פני 55 דונם, ובו מעל ל-1100 זנים שונים של צמחים, מהווה מקור בלתי נדלה לידע בוטני ומקיים שותפיות עם למעלה מ-400 גנים בוטנים אחרים ברחבי העולם.
הגן הבוטני של איב רושה פתוח לציבור ללא תשלום.
חברת איב רושה החלה את פעילותה בישראל ביולי 2015 בשיתוף פעולה בלעדי עם חברת קסטרו מודל.
הסכם בלעדי זה מקנה לחברת קסטרו לפתוח ולהפעיל רשת חנויות בפריסה ארצית של המותג בהיקף השקעה המוערך בכ-20 מיליון שקל.
איב אליזבת מת'סון היא שחקנית אנגלייה.
היא מוכרת בעיקר מהופעתה בתפקיד זואי אנג'ל בסדרה הקומית "מאי עד דצמבר" ובתפקיד בקי שארפ בעיבוד של ה-BBC לרומן "יריד ההבלים" מאת תאקרי.
מת'סון עזבה את הסיטקום "מאי עד דצמבר" אחרי שתי עונות כדי לקדם את קריירת המשחק בתיאטרון.
בשנים 2005 ו-2006 שיחקה בתפקיד גברת מילקוט במחזה "קוראם בוי" מאת הלן אדמונדסון בהפקת התיאטרון המלכותי הלאומי.
מת'סון נשואה לשחקן פיל דייוויס.
אִיבָאר חסר העצמות (בנורדית עתיקה: Ívarr hinn Beinlausi; באנגלית עתיקה: Hyngwar; מת בערך בשנת 873 בדבלין) היה מנהיג ויקינגי, אחד ממפקדי הצבא הוויקינגי הגדול אשר פלש לאנגליה במאה ה-9. רוב המידע הקיים על איבאר מגיע מהסאגות הנורדיות המסורתיות.
סאגות אלו נוטות לערבב עובדות היסטוריות עם פולקלור, אך קיומו של איבאר כדמות היסטורית אינו מוטל בספק.
עלילותיו מתועדות במסמכים היסטוריים, וניתן להתחקות אחר תנועותיו בוודאות יחסית.
על פי המסופר בסאגת רגנאר לודברוק, היה איבאר בנו של השליט הוויקינגי רגנאר לודברוק ואשתו השלישית, הנסיכה אסלוג.
מקור כינויו אינו ברור ויש כמה תאוריות ביחס למקור כינויו כחסר עצמות.
כמה מן הסאגות מתארות אותו כחסר עצמות, ואילו בסאגה על בניו של רגנאר נרמז שלא היו לו ילדים בשל הפרעה בזקפה.
עם זאת, מקורות מספרים על אי-יכולתו של איבאר לנוע בכוחות עצמו והוא הועבר ממקום למקום על גבי מגן.
על פי הסאגה של רגנאר לודברוק, אי-יכולתו של איבאר לנוע בכוחות עצמו הייתה תוצאה של קללה.
אמו, אסלוג, הייתה ולווה (Völva) ועל כן יכלה לראות את הנולד.
לאחר פרידה ארוכה ושובו של בעלה מפשיטה באנגליה, היא הזהירה אותו כי עליהם לחכות שלושה לילות לפני שיממשו את נישואיהם, אולם רגנאר לא התגבר על תשוקתו וסירב להאמין לנבואה.
אל מול מוגבלותו הפיזית, מדגישות הסאגות הנורדיות, את חכמתו וערמומיותו יוצאות הדופן והוא מתואר כמומחה באסטרטגיה וטקטיקות לחימה.
מוגבלותו הפיזית לא מנעה ממנו להילחם וסאגת רגנאר לודברוק מדגישה גם את כוחו העצום בפלג הגוף העליון.
לאחר שרגנר נרצח על ידי מלך נורת'מבריה, יצא בשנת 865 הצבא הוויקינגי הגדול, שאיבאר נמנה עם מנהיגיו, להילחם בנורת'מברים.
איבאר כבש את ממלכת נורת'מבריה ואת בירתה, יורק ב-867 ועל פי המסופר במסורת הנורדית, אף הוציא את מלכה אלה השני, להורג.
בשנים שלאחר מכן כבש את אירלנד והוכתר שם למלך.
איבאר נעלם מתיעוד היסטורי אחרי שנת 870 וגורלו הסופי אינו ברור.
משערים, כי איבאר מת באותה שנה או בשנת 873.
דמותו מגולמת על ידי אלכס אנדרסן בסדרה ויקינגים.
מחוז משנה איבאנבה (בבלארוסית: Іванаўскі раён) הוא אחד מ-16 מחוזות משנה המרכיבים את מחוז ברסט בבלארוס.
בתקופת עריכת מפקד האוכלוסין של בלארוס (2009) , מנתה אוכלוסיית מחוז המשנה איבאנבה 43,586 בני אדם.
ההרכב האתני של האוכלוסייה במחוז היה: 95.5% בלארוסים, 2.2% אוקראינים, ו-1.8% רוסים.
איב אסתר מרדר היא נוירוביולוגית יהודייה-אמריקאית.
מרדר ידועה בזכות עבודתה על רשתות עצביות קטנות, שהביאה לגילויים חדשניים בעלי השלכות לכלל הרשתות העצביות כולל אלו של בני האדם.
מרדר נולדה בניו יורק והיא, לדבריה, "בחורה יהודייה כשרה מניו יורק".
ילדותה המוקדמת עברה ברובע אפר וסט סייד של מנהטן, בהמשך עברה המשפחה לצפון ניו ג'רזי וכשהייתה בגיל תיכון עברו לאירוינגטון שם למדה בתיכון המקומי .
במקביל למדה במשך שנתיים ב"היברו סקול".
נשואה לארתור וינגפילד גם הוא פרופסור למדעי העצב באוניברסיטת ברנדיים.
תואר ראשון בביולוגיה מאוניברסיטת ברנדייס, 1969. דוקטורט בביולוגיה מאוניברסיטת קליפורניה בסן דייגו (UCSD) - 1974. את הפוסטדוקטורט התחילה ב-1975 באוניברסיטת אורגון, והמשיכה בשנים 1976–1978 באקול נורמל סופרייר בפריז.
ב-1980 חזרה לארצות הברית שם קיבלה משרת פרופסור משנה באוניברסיטת ברנדייס, בה היא ממשיכה לפעול עד היום.
ב-1990 קודמה לדרגת פרופסור מן מניין.
נושא הדוקטורט שלה היה תפקיד מולקולת האצטילכולין ברשת עצבית של מערכת העיכול STG של הלובסטר.
מרדר פיתחה נושא זה לעבודת חייה.
מדובר אמנם ברשת עצבית קטנה בת 30 נוירונים בלבד, אולם מחקריה ברשת זאת הביאו לגילויים חדשניים בעלי השלכות לכלל הרשתות העצביות כולל אלו של בני אדם.
מרדר גילתה שרשתות עצביות אינן בעלות מבנה קשיח הנותן תוצאה קבועה, אלא שהן משתנות על ידי מה שמרדר קוראת "נוירומודולטורים" (neuromodulators) מה שמאפשר תוצאות משתנות.
במקביל לעבודתה הניסויית, מרדר הייתה שותפה לפיתוח מדעי העצב התאורטיים המנצלים כלים חישוביים לניתוח פעילות מערכת העצבים.
בנעוריה הצטרפה מרדר לפעילות התנועה לזכויות האזרח ובהשפעת פעילות זאת החליטה ללמוד משפטים במטרה לעסוק בליטיגציה בתחום זכויות האזרח.
כוונה שנטשה כבר בשנת הלימודים הראשונה לטובת הביולוגיה.
עמיתת האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים - 2001
פרס גררד של האגודה למדעי המוח - 2005
נשיאת האגודה למדעי המוח - 2007
עמיתת האקדמיה הלאומית למדעים -2007
פרס גרובר במדעי המוח - 2013
פרס קוולי למדעי המוח - 2016
דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת תל אביב - 2017
פרס האקדמיה הלאומית למדעים - 2019
פרס פרל מייסטר גרינגרד - 2023
איבאנו בורדון (באיטלקית: Ivano Bordon; נולד ב-13 באפריל 1951) הוא כדורגלן עבר איטלקי ששיחק בעמדת השוער.
במהלך הקריירה שלו הוא נחשב לאחד השוערים הטובים ביותר באיטליה ורשם קריירה מוצלחת, כששיחק עבור מספר מועדוני כדורגל איטלקים.
ברמה הבינלאומית, הוא ייצג את איטליה בעיקר כמחליפו של השוער הבכיר יותר באותם זמנים, דינו זוף.
כמו כן, הוא היה חלק מסגל הנבחרת האיטלקית שזכתה במונדיאל 1982, והיה בסגל הנבחרת למונדיאל 1978 ויורו 1980.
לאחר הפרישה, הוא הפך למאמן שוערים של מספר קבוצות איטלקיות ושל נבחרת איטליה, שזכתה במונדיאל 2006, תחת המאמן מרצ'לו ליפי.
במהלך קריירת המועדונים שלו בין השנים 1970 ל-1989 הוא שיחק עבור אינטר מילאנו (83–1970), כאשר הוא שימש כשוער המחליף של לידו ויירי, אך לאחר מכן הפך לשוער הבכיר של הקבוצה שבמדיה זכה בשתי אליפויות סרייה א' בשנת 1971 ובשנת 1980, בנוסף לשתי זכיות בגביע האיטלקי.
כמו כן, הוא הגיע עם אינטר עד לשלב גמר גביע אירופה לאלופות 1972, שבו קבוצתו נחלה הפסד לאייאקס.
בורדון רשם 21 הופעות עבור המדים הלאומיים של נבחרת איטליה בין השנים 1978 ל-1984, ואף נכלל בשלושה טורנירים מרכזיים כמחליפו של דינו זוף.
הוא ייצג את הנבחרת במונדיאל 1978 (שבו איטליה סיימה במקום הרביעי), ביורו 1980 (שבו איטליה סיימה שוב במקום הרביעי) ובמונדיאל 1982 (שבו איטליה זכתה בגביע).
איבאן אנגל (בהונגרית: Engel Iván; בקשצ'בה, 6 באוקטובר 1899 – בזל, 16 בדצמבר 1985) היה פסנתרן הונגרי-יהודי, פרופסור באקדמיה למוזיקה בבודפשט.
איבאן אנגל נולד במשפחה יהודית כבנם של מיקשה אנגל, סוחר יליד וינה, ושל יאנקה באש.
מנצח הבישופ של אוראדיה, בלזנאי, הבחין בכישרונו המוזיקלי.
את הידע המוזיקלי שלו רכש אצל אישטוואן תומאן.
כבר אז בקונצרטים של התלמידים עורר תשומת לב בנגינת יצירותיהם של בטהובן, ברהמס, ליסט ודהונאני הוא למד קומפוזיציה אצל זולטאן קודאי וליאו ויינר באקדמיה למוזיקה ע"ש פרנץ ליסט.
הוא היה מיודד עם המלחינים זולטאן קודאי ובלה בארטוק.
בשנת 1921 קיים את קונצרט הסולו הראשון שלו באקדמיה למוזיקה.
בשנת 1925 הוזמן ללמד בבית הספר למוזיקה בקהיר, שם שהה עד 1927. לאחר מכן הוא גר בברלין.
את הקיץ של שנת 1926 בילה לתקופה קצרה בעיר הולדתו, משם נסע לגרמניה ולאיטליה.
בשנת 1932 התחתן עם הציירת השווייצרית אילזה רות קוהנר בבודפשט.
לאחר מלחמת העולם השנייה הפך לפרופסור באקדמיה למוזיקה בבודפשט עד שנת 1956. הוא התגורר בשווייץ משנת 1956.
לאנגל היה תפקיד חשוב בהתפתחות החיים המוזיקליים של העיר.
הוא השתתף ב"אאורורה-חוג למוזיקה, ספרות ואמנות" המקומית.
הופיע מספר פעמים בוויגאדו (תיאטרון בידור) של בקשצ'בה ומאמריו הופיעו בעלון של העיר.
איבאן סנש (במקור שלזינגר, בהונגרית: Szenes Iván; בודפשט, 25 באפריל 1924 – בודפשט, 13 בספטמבר 2010) היה סופר יהודי-הונגרי עטור פרס EMeRTon, כותב תמלילי להיטים, דרמטורג, מלחין, זוכה פרס האמן המעוטר.
הוא המשיך את המסורת המשפחתית.
על פי הסטטיסטיקה ודו"ח Artisjus 2000 (פרס איגוד זכויות היוצרים ההונגרי), הוא הסופר ומחזאי המושמע ביותר בהונגריה; מספר הבכורות של יצירותיו שנרשמו במאגר התיאטרון הוא יותר מ-400. עד שנת 2010 שלושים ושלוש הצגות בכורה נרשמו רק למחזה אחד שלו "אני אוהבת להתחתן".
בין השנים 1945 לבין 1948 היה עובד מדינה, בין השנים 1948 לבין 1949 היה כתב בעיתון וילאגושאג (Világosság), בין השנים 1949 עד 1950 היה דרמטורג ב"מכון לבידור עממי" בבודפשט, ומשנת 1951 עד 1956 היה דרמטורג בבמה העליזה.
מ-1956 עד 1961, הוא היה המנהל האמנותי של מחלקת הוארייטה של הקרקס החאומי ההונגרי להופעות על במות חוץ.
בין השנים 1961–1979 היה הדרמטורג של התיאטרונים קישפלודי ואטילה יוז'ף בגיור.
משנת 1979 חזר לבודפשט והיה הדרמטורג, עורך הקברט והמנהל של תיאטרון הבמה העליזה.
חודשיים לפני מותו שידרה ה-MTV (הטלוויזיה ההונגרית) את התוכנית "תיאטרון סנש" בשני חלקים.
סנש, שהכיר גם את האינטרנט מצוין, כתב להיט ברוח המאה ה-21 בשם Click Me.
קברו נמצא בבית הקברות היהודי ברחוב קוזמה.
אביו אנדור סנש היה סופר, כותב להיטים, בן דודו של אביו היה בלה סנש הסופר והעיתונאי.
בת דודו מדרגה שנייה הייתה חנה סנש המשוררת.
אשתו מריאן קורנאי הייתה שחקנית שנפטרה בשנת 2004 וקבורה גם היא בבית הקברות היהודי ברחוב קוזמה בבודפשט.
בתם אנדראה סנש היא כתבת, לשעבר סגנית נשיא הטלוויזיה ההונגרית, פוליטיקאית.
מספר הופעות הבכורה של יצירותיו שנרשמו ב"מאגר התיאטרון": 491 (כמחבר, תמלילן, מחזאי, מתרגם, מלחין, במאי).
Fővárosi Operettszínház – תיאטרון האופרטה של בודפשט
חנות כלבו ממשלתית - במאי: ויקטור גרטלר, מלחין: יאנוש קרקש.
הדמויות הראשיות: קלמן לטאבאר, קמיל פלקי, מיקלוש גאבור (גולדברגר), ז'וז'ה פטרש, אידה טוראי.
2x2 לפעמים 5 - במאי: ג'רג' רווס, מלחין: סאבולץ' פנייש.
מככבים: פרארי ויולטה, זנטה פרנץ.
קולות שירה: אילונה הולוש, אוה ואש, לסלו קזאל, יאנוש ואמושי .
בחצות, במאי: ג'רג' רווס, מלחין: אנדראש באדיה
אנגי ורה, במאי: פאל גאבור, על פי נובלה מאת אנדרה וסי
רוץ, כדי שישיגו אותך!, במאי: מארטון קלטי, מלחין: סאבולץ' פנייש.
אור שמש על הקרח, במאי: פריגייס באן, מלחין: סאבולץ' פנייש.
מחבר משותף של גזה הופי
מחזמר הומוריסטי שנקרא לפעמים נווד קטן נוצר לרדיו.
החבר השלישי בשלישיית המחברים היה שוב מיקלוש מאלק.
בנוסף לגזה חופי, המציגים היו קטי קובאץ' ויאנוש קוש.
חומר זה שוחרר מאוחר יותר ב-CD.
אתה תיקח את השועל במקום
במה קטנה, 1968. מחברים אחרים: מיקלוש קפוש
דיסקוגרפיה מדעית של שירים טרם נעשתה.
עם זאת, אין זה מוגזם לומר שהוא מלחין הלהיטים הפורה ביותר בכל הזמנים.
הרשימה שלהלן נבחרה אקראית, ממוינת לפי אמן:
אימרה קרטס הסופר ההונגרי-יהודי שזכה בפרס נובל בשנותיו הצעירות היה בקשרי עבודה וידידות עם סנש.
מספרים – מבלי לטעון לשלמות
2000 שירים, מתוכם 120 להיטים (על פי איבאן סנש)
יותר מ-100 סרטים ועבודות תיאטרון, עיבודים מחדש, שירים.
מבחר המאמרים כלל יותר מ-40 מבצעים ו -32 מלחינים.
המחבר המושמע ביותר בהונגריה – עד מותו – הוצג על ידי ארטיסיוס (איגוד זכויות היוצרים ההונגרי) בשנת 2000.
בכל דקה ושעה הייתה מתנה....
פרס מפעל חיים ינה הוסקה (1994)
צלב קטן של מסדר הכבוד של הרפובליקה של הונגריה (1994)
פונוגרמה – פרס המוזיקה ההונגרית – (2012)
מדליית זהב גרמנית על הרוויו שלו "מנגינות של בודפשט"
פסטיבל פוארטו ריקו, פרס אירופה
איוון פטר ואלקו (במקור ויינפלד, בהונגרית: Valkó Iván Péter; בודפשט, 25 ביולי 1912 – בודפשט, 13 בנובמבר 1987) היה פיזיקאי יהודי-הונגרי מומר, מהנדס חשמל, דוקטור למדעים טכניים, ראש מחלקה באוניברסיטה, חבר האקדמיה ההונגרית למדעים.
הוא אחיהם של הכימאי אימרה ואלקו ושל אישטוואן פאל ואלקו, מהנדס מכונות.
איבאן פטר ואלקו נולד במשפחה יהודית כבנם של הפקיד הנריק ואלקו (ויינפלד) (1866–1936) ושל אנה סלשי (1880–1939).
הוא סיים את לימודיו בבודפשט והמשיך את לימודיו באוניברסיטה וינה, במינכן ובשטוטגרט.
בשנת 1935 קיבל תואר בהנדסה באוניברסיטה הטכנית בשטוטגרט.
את דרכו המקצועית החל בשנת 1936 במעבדת המחקר של נורות ליבון וחשמל מאוחדת.
בשנת 1939 הוטבל לדת הלותרנית.
אחרי מלחמת העולם השנייה יזם הקמת מכללה להכשרת מהנדסים באיגוד המקצועי של המהנדסים.
בשנת 1963 הוא הפך לדוקטור למדעים טכניים.
ואלקו היה ראש מחלקת באוניברסיטת בודפשט לטכנולוגיה ולכלכלה (BME) וחבר מייסד וחבר הנהלה של "האגודה המדעית לטלקומוניקציה ואינפורמטיקה" (HTE).
הוא היה ממייסדי כתב העת המדעי של האגודה והיה דמות מרכזית בחטיבת המוליכים למחצה, חלוץ במחקר בהונגריה בנושא מעגלים משולבים.
כראש המחלקה לשפופרות אלקטרוניות ולמוליכים למחצה באוניברסיטת בודפשט לטכנולוגיה ולכלכלה, ביצע מגוון רחב של פעילויות הוראה.
דרגת הארד של מסדר העבודה (1948)
פרס HTE טיבדאר פושקאש (1967)
דרגת הכסף של מסדר העבודה (1974)
דוקטור לשם כבוד של האוניברסיטה הטכנית של דרזדן (1978)
דרג הזהב של מסדר העבודה (1987)
ינה הולו, קלמן מאגו, איבאן פטר ואלקו: יועץ הרדיו של טונגסרם (נורות ליבון וחשמל מאוחדת, 1944)
איבאן פטר ואלקו: טלפון וטלגרף (בודפשט, 1951)
איבאן פטר ואלקו: רעידות וגלים (בודפשט, 1951)
איבאן פטר ואלקו: החושים והטכנולוגיה שלנו (1954)
איבאן פטר ואלקו, ג'רג' הידאש : מבוא ליישום טרנזיסטורים (הוצאה טכנית, 1961)
איבאן פטר ואלקו: יסודות האלקטרו-אקוסטיקה (1963)
איבאן פטר ואלקו:שפופרות אלקטרוניות ומוליכים למחצה (ספר לימוד, 1968)
איבאן פטר ואלקו: תולדות מדעי המחשב (1987)
איבאן פטר ואלקו: מהפכת המיקרואלקטרוניקה (1887)
ד"ר איבאן פטר ואלקו: שפופרות אלקטרונות ומוליכים למחצה 1. הוצאת ספרי לימוד, 1961.
איבאן ארד (בהונגרית: Erőd Iván; בודפשט, 2 בינואר 1936 – וינה, 24 ביוני 2019) היה מלחין ופסנתרן יהודי-הונגרי-אוסטרי.
בשנים 1951–1956 למד בבודפשט באקדמיה למוזיקה ע"ש פרנץ ליסט אצל פאל קדושה.
במהלך המרד ההונגרי היגר לאוסטריה בשנת 1956, שם המשיך את לימודיו באוניברסיטה למוזיקה ואמנויות הבמה של וינה.
הוא הצליח כפסנתרן וכמלחין אופרות, מוזיקה קאמרית ועוד, עם אלמנטים של סריאליזם, עם מוזיקה עממית הונגרית וג'אז.
תחילה היה פרופסור לתורת המוזיקה ולהלחנה באוניברסיטה למוזיקה בגראץ (1967–1989), ואחר כך פרופסור להלחנה באקדמיה למוזיקה בווינה משנת 1989. בשנת 2010 הוענק לו פרס פרנץ ארקל.
הוא נכדו של זמר האופרה הבריטון ברנאט ניי.
איוואן ארד הוא ניצול שואה.
ארד נולד בבודפשט במשפחה יהודית ולמד באקדמיה למוסיקה ע"ש פרנץ ליסט אצל פאל קדושה (פסנתר) ואצל פרנץ סבו (קומפוזיציה).
הוא היגר לאוסטריה בשנת 1956 ולמד שם באקדמיה למוזיקה בווינה, אצל ריכרד האוזר (פסנתר) וקרל שיסקה (קומפוזיציה).
הוא קיבל תעודות בפסנתר ובהלחנה בשנת 1961.ארד למד כמה שיעורי קיץ בסמינר הקיץ למוזיקה חדשה בדרמשטאדט, ולמד אצל אדוארד שטוירמן ולואיג'י נונו.
בשנת 1960 פתח בקריירה כפסנתרן וניגן באירופה ובמזרח הקרוב.
בין השנים 1962–1968 היה קורפיטיטור יחיד באופרה של וינה ובפסטיבל וינה (Wiener Festwochen).
בין השנים 1967–1989 לימד תורת המוזיקה והלחנה באוניברסיטה למוזיקה בגראץ (Universität für Musik und darstellende Kunst Graz) ומאוחר יותר לימד באקדמיה למוזיקה בווינה, תחילה כאורח בהוראת טונזאץ (הרמוניה ונגד), ומשנת 1989 כפרופסור.
תלמידיו כללו את גאורג פרידריך האס, גרהרד פרסנט ויוהנס מריה סטאוד.
אחיו וסביו של ארד גורשו ונרצחו באושוויץ בשנת 1944. הוא שרד את השואה וברח מהונגריה לאחר אירועי 1956. התחתן בשנת 1969 ונולדו לו חמישה ילדים, ביניהם אדריאן, בריטון, ולאונרד, נגן הבסון בתזמורת הסימפונית של רדיו וינה.
ארד נפטר מסיבוכים של אירוע מוחי בווינה.
מבחינה סגנונית, המוזיקה של ארד הושפעה בתחילה מהונגרים כמו בלה ברטוק וזולטאן קודאי.
לפני הגירתו ובמהלך לימודיו בווינה הוא התעניין בדרקפוניה (שיטת שנים-עשר הטונים) של "בית הספר הווינאי השני" ו בסריאליזם.
שלישיית הרוח שלו, אופוס 4 (1957, מתוקן 1987) וה-Ricercare ed Aria שלו, אופוס 11 לרביעיית כלי נשיפה (1965) מבוססים על מאזניים של שתים-עשרה צלילים, וכך גם האופרה הראשונה שלו, Das Mädchen, der Matrose und der Student (הנערה, המלח והסטודנט, 1960).
הוא החל להלחין את האופרה השנייה שלו " Die Seidenraupen" (תולעי המשי) בשנת 1964 והשלים אותה בשנת 1968. היא הועלתה בבכורה בהצלחה במהלך פסטיבל וינה בתיאטר אנ דר וין עם הזמרות ג'נט פילו (Jeannette Pilou) ושל אוסקר צ'רוונקה (Oskar Czerwenka).
אופרת הילדים שלו פצפונת ואנטון, המבוססת על הרומן פופולרי מאת אריך קסטנר משנת 1931, הועלה לראשונה בשנת 2010 באוהל האופרה לילדים באופרה הממלכתית של וינה.
האופרה קלן הציגה את הבכורה הראשונה בגרמניה בפברואר 2021, בהתאם לפרוטוקולים של מגפת הקורונה שנדרשו באותה עת.
הביצוע של האופרה של קלן הוקלט בווידאו והועבר.
1962: תחרות הפסנתר הבינלאומית של פרוקיו בוסוני, פרס שלישי
2001: קישוט הכבוד הגדול בכסף לשירותים לרפובליקה של אוסטריה (דרג 7)
2006: חבר כבוד של איגוד המלחינים האוסטרי
2019: מדליית הזהב של מרכז קנדי לאמנויות הבמה
איבאילו מרקוב (בבולגרית: Ивайло Марков; נולד ב-5 ביוני 1997 בסופיה שבבולגריה) הוא כדורגלן בולגרי, המשחק בעמדת המגן השמאלי בקבוצת פודבסקידזי ביילסקו-ביאלה מליגת העל הפולנית.
בתחילת הקריירה שלו שיחק מרקוב במספר מועדונים בבולגריה, ביניהם סלביה סופיה ולוקומוטיב פלובדיב.
ב-16 ביולי 2021 חתם מרקוב בהפועל חדרה מליגת העל.
בקיץ הצטרף לפודבסקידזי ביילסקו-ביאלה הפולנית.
איבאן רוטקאי (במקור רוּס; בהונגרית: Ruttkai Iván; בודפשט, 19 בדצמבר 1922 – סטוקהולם, 30 ביוני 2013) היה גרפיקאי, שחקן, ספורטאי יהודי-הונגרי, אחיהם של השחקנים אווה רוטקאי ואוטו רוטקאי.
הוא חי בשוודיה בעשורים האחרונים לחייו.
הנתונים על תאריך הלידה שלו (19 בדצמבר 1922) וגם הנתונים המוזכרים בידיעה על מותו (כלומר שנפטר בגיל 87 ב-30.6.13) סותרים לפעמים.
יתר על כן, בשנת 2006, אנשים רבים היו מבולבלים כאשר אדם בשם זהה מת ולכן מקורות רבים מתארכים בטעות את 19 ביוני 2006 כמותו.
גם הוא כאחותו ואחיו למד את יסודות המשחק בתיאטרון הילדים של הדוד לאקנר.
מאוחר יותר הופיע בכמה תיאטראות בבודפשט.
וילה על הלידו (1971) הוא סרט טלוויזיה, סרט פשע בן ארבעה חלקים
רוטקאי היה אלוף הונגריה בהחלקה מהירה על קרח (Speed skating) באולימפיאדת סנט מוריץ (1948) ב-1,500 מטר היה מקום עשירי, ב-5,000 מטר מקום שלוש עשרה, ב-10,000 סיים במקום 15 ובמקום שלושים ושבעה ב-500 מטר.
איבאילו גאורגייב קאלפין (בבולגרית: Ивайло Георгиев Калфин; נולד ב-30 במאי 1964, סופיה, הרפובליקה העממית של בולגריה) הוא פוליטיקאי, וכלכלן בולגרי אשר כיהן פעמיים כסגן ראש ממשלת בולגריה, כשר החוץ של בולגרי בממשלתו של סרגיי סטאנישב וכחבר הפרלמנט האירופי.