tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בחלקים החיצוניים של מערכת השמש ניתן לחשב זאת בקלות יחסית, בהתבסס על מדידות שבוצעו מכדור הארץ.
עם זאת, אחרי שמביאים זאת בחשבון, יחד עם כל האפקטים הפיזיקליים הרלוונטיים כמו הזמן שלוקח לאותות להגיע אל כדור הארץ, החישובים מראים באופן עקבי שהחלליות נמצאות כמה אלפי קילומטרים קרוב יותר אל השמש משהן אמורות להיות.
מרחק זה קטן ביחס למרחקיהן אל השמש, ועם זאת מובהק מבחינה סטטיסטית.
ההבדל הזה גדל עם הזמן, דבר שמצביע על כך שמה שגרם לכך מלכתחילה עדיין משפיע על הגשושיות.
עם גדילת האנומליה, נראה היה שהגשושיות נעות לאט יותר מהצפוי.
מדידה ישירה תוך שימוש באפקט דופלר אישרה שישנה האטה קבועה במהירותן.
לאחר שהגיעו נתוני המהירות והמיקום של גשושיות פיוניר 10 ו-11 כפי שנמדדו על ידי המכשירים שעליהן, התגלה שגם כאשר לוקחים בחשבון את כל הכוחות הפועלים על הגשושיות נשארת תאוצה בלתי מוסברת של מטר לשנייה בריבוע, לכיוון השמש.
גם הנתונים שהגיעו מגלילאו ומיוליסס הצביעו על אפקט דומה, אם כי ממספר סיבות, כמו קרבתן לשמש, הגשושיות האלה לא היו יכולות לספק מסקנות חד-משמעיות.
המשותף לגשושיות בהן האפקט משמעותי הוא שהן מיוצבות על ידי סחרור.
בגשושיות המיוצבות על ידי גירוסקופים בשלושה צירים האפקט כמעט ולא מורגש.
למעשה, גם בגשושיות בהן האפקט גדול יותר, הוא בקושי מורגש ויכול להוות טעות סטטיסטית הנובעת משינויים בדרך שבה נאספים הנתונים מהגשושיות במהלך המשימה.
מספר שינויים נעשו במהלך פעילות המשימות האמורות, והם כוללים החלפה של מכשירי איסוף הנתונים, של אתרי ההפעלה ושל התוכנה האוספת את הנתונים.
האגודה הפלנטרית התמסרה לעניין ביוני 2007. הם העבירו את כל הנתונים לפורמט אחיד ובדקו האם התאוצה הבלתי-מוסברת פונה לכיוון כדור הארץ - שאז ניתן לפטור אותה כטעות אנוש - או שהיא פונה לכיוון השמש, דבר שמצביע על אפקט ממשי.
לסתירה בין הצפי לנתונים בפועל ניתנו מספר הסברים אפשריים, בהם:
שגיאות הבחנה, כולל שגיאות מדידה וחישוב, בקביעת התאוצה הפועלת על הגשושית.
שגיאות חישוב - לא סביר, מאחר שהחישוב נעשה חמש פעמים באופן בלתי תלוי, וכל החישובים הראו את האפקט.
כוח נוסף שלא נכנס לחישוב, כמו:
כוחות כבידתיים ממקור לא מזוהה דוגמת חגורת קויפר, טיכה או חומר אפל.
אם כי כוח זה יפר את עקרון השקילות מאחר שנראה שהוא לא משפיע על גופים אחרים במערכת השמש.
כוחות אלקטרומגנטיים הפועלים על הגשושית בגלל המצאות מטען חשמלי עליה.
לחץ המופעל על ידי חומר בין-כוכבי כמו אבק, קרינה קוסמית ורוח השמש.
אם כי חישובים הראו שצפיפות החומר הזה קטנה מכדי לגרום לאפקט.
לחץ פוטוני המופעל על הגשושית על ידי הקרינה מהשמש (בדומה לעיקרון עליו מבוססת ההצעה למפרש שמש).
אם כי במרחקים כמו אלה שהגשושית משייטת בהם הלחץ הזה קטן מאוד, ומלבד זאת הוא פועל בכיוון ההפוך.
קרינת חום ממחוללי החשמל הגרעיניים של הגשושית (המבוססים על דעיכת איזוטופים רדיואקטיביים), או מהמכשירים החשמליים שלה, שנפלטה באופן א-סימטרי, או שנפלטה לכיוון אנטנת הצלחת הראשית של הגשושית וכך גרמה לאפקט דומה ללחץ פוטוני.
באפריל 2008 הועלתה השערה כי גורמים אלה עשויים להסביר 28%–36% מהתאוצה לכיוון השמש.
ייתכן ששידור הנתונים מהגשושית על ידי קרינת רדיו הפעיל כוח על הגשושית בכיוון ההפוך, בהתאם לחוק השלישי של ניוטון.
אם כי השידורים היו מעטים וחלשים מכדי לגרום לאפקט, וכיוונם הפוך מהדרוש למטרה זו.
דליפת גז מהמחוללים של הגשושית.
האצת שעונים הנובעת מהתפשטות המרחב-זמן, שגורמת להגדלת הפוטנציאל הגרוויטציוני ביקום, ובכך להאצה של קצב השעונים ביקום, בשילוב עם התאוצה הקבועה של החלליות.
תיקון של החוק השני של ניוטון בתאוריה הנקראת "דינמיקה ניוטונית מתוקנת" וגורסת שבתאוצות קטנות ישנה סטייה מהתחזית של החוק השני של ניוטון.
הקטנת תדירות של פוטונים הנפלטים מהגשושית, כתוצאה מהשלכות של גאומטריית וייל.
השערה זו קושרת את האנומליה של פיוניר עם פרמטר האבל דרך גאומטריה משותפת, ובמובן מסוים מבהיר את הצורך להניח התפשטות של המרחב-זמן שתגרום להקטנת תדירות של פוטונים - אפקט דומה לזה של "אור עייף" (tired light) אלא שהוא נוצר כתוצאה מהגאומטריה של המרחב-זמן ולא מכוחות כבידה חזקים.
גשושיות הפיוניר כבר לא מספקות מידע.
הגשושית גלילאו נשרפה בכוונה תחילה כאשר שולחה לחקור את אטמוספירת צדק בסוף חייה, ועד עתה הנתונים מקאסיני לא סיפקו תוצאות חד-משמעיות.
עם זאת, נותרו מספר אפיקי מחקר אחרים:
ניתוח וניסיון להסקת מסקנות נוספות מהנתונים שנאספו זה מכבר על ידי פיוניר.
הניתוח בו דובר כאן, מקורו בנתונים שנאספו משנת 1987 והלאה; נתונים שניתנו לפני שנה זו טרם נותחו, וניתוחם אפשר שייתן תובנות חדשות על התופעה.
האגודה הפלנטרית הוציאה קול קורא לחבריה בכל העולם לחקור את התופעה ואף הקימה קרן לאיסוף כספים שישמשו למחקר.
כרגע עובד בכיוון זה צוות מחקר במעבדת JPL של נאס"א.
הגשושית ניו הוריזונס היא גשושית מיוצבת-סחרור המתעתדת לחקור את פלוטו, כארון וירחיהם, והנתונים ממנה יכולים לשפוך אור חדש על התופעה.
עם זאת, יכול להיות שהנתונים מניו-הוריזונס לא יצביעו על סטייה משום שהמנוע מורכב קרוב לגוף הגשושית כך שקרינת החום שמופקת ממנו תיצור דחף שיוחזר באופן סימטרי וימנע את האפקט, בדומה למצב בקאסיני.
אם גם ניו-הוריזונס, כמו קאסיני, לא תראה אפקט, הדבר יחזק את ההשערה שמקורו בקרינת חום.
שליחת משימה שכל יעודה יהיה לחקור את התופעה הוצעה לסוכנות החלל האירופאית.
משימה זו, אם תצא, תצטרך לעבור יותר מ-200 יחידות אסטרונומיות במסלול בריחה היפרבולי כדי שהאפקט יהיה משמעותי.
צפייה בתנועת אסטרואידים שמרחקם מהשמש הוא בסביבות 20 יחידות אסטרונומיות יכול לסייע בהבנת התופעה אם הסיבה היא כבידתית.
בשנים האחרונות נערכו מספר כנסים שכותרתם הייתה חקר האנומליה של פיוניר.
כנס שנערך בשנת 2004 באוניברסיטת ברמן.
כנס שנערך בשנת 2005 במכון המחקר הבינלאומי למדעי החלל בו נידונו דרכים מחקריות למציאת מקור התופעה.
בפברואר 2007 הייתה פגישה של מדענים העוסקים בנושא בברן.
האנו מוטולה (פינית: Hanno Möttölä; נולד ב-9 בספטמבר 1976 בהלסינקי, פינלנד) הוא כדורסלן עבר פיני ששיחק בעמדת הפאוור פורוורד.
מוטולה המתנשא לגובה של 2.13 מטרים נחשב בשיאו לאחד הכדורסלנים המוכשרים באירופה.
מוטולה החל לשחק בגיל 15, בקבוצת לפנארנטה.
לאחר שלוש עונות בקבוצה עבר לארצות הברית, שם שיחק באוניברסיטת יוטה.
לאחר המכללה החליט מוטולה להירשם לדראפט ה-NBA.
הוא נבחר בסיבוב השני במקום ה-40 על ידי אטלנטה הוקס בה שיחק שתי עונות, בהן לא שיחק דקות רבות.
לכן עבר לאירופה לטאו ויטוריה הספרדית שזכתה בגביע הספרדי.
לאחר עונה אחת בלבד עבר לסקיפר בולוניה שהגיעה לגמר אליפות איטליה ולגמר היורוליג.
לאחר שתי עונות בקבוצה עבר לסקאבוליני פזארו ולאחר מכן לדינמו מוסקבה הרוסית.
לאחר מכן עבר לז'לגיריס קובנה, ואז לאריס סלוניקי, בה שיחק עונה אחת.
בשל חולשת נבחרתו, פינלנד, מוטולה השתתף פעם אחת בלבד באליפות אירופה, בשנת 1995.
האנה שטוקבאואר היא שחיינית גרמניה, אלופת עולם בעלת 7 מדליות מתוכן 5 זהב בשתי אליפויות עולם בשחייה ובעלת מדליית ארד אולימפית.
באולימפיאדת סידני (2000) סיימה שטוקבאואר במקום החמישי במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 8:30.11 דקות, אחרי המנצחת ברוק בנט מארצות הברית שקבעה שיא אולימפי חדש (8:19.67 דקות) ובמקום השישי במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:10.38 דקות, אחרי המנצחת בנט (4:05.80 דקות).
בנוסף, היא זכתה במדליית כסף במשחה שליחות 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 8:01.35 דקות, אחרי המנצחת מבריטניה (7:58.69 דקות) ויפן (8:02.97 דקות) ובמדליית ארד במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:09.36 דקות, אחרי יאנה קלוצ'קובה מאוקראינה (4:07.30 דקות) וקלאודיה פול מקוסטה ריקה (4:09.15 דקות).
באליפות העולם בשחייה שנערכה בברצלונה בשנת 2003 זכתה שטוקבאואר ב-3 מדליות זהב במשחי החתירה הארוכים וניבחרה לשחיינית המצטיינת של התחרות.
באולימפיאדת אתונה (2004) זכתה שטוקבאואר במדליית ארד במשחה שליחות 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:57.35 דקות (5 מאיות השנייה בלבד לפני אוסטרליה שסיימה במקום הרביעי), היא שחתה אחרונה בתוצאה של 1:59.22 דקות.
המנצחת בתחרות הייתה ארצות הברית שקבעה שיא עולם חדש (7:53.42 דקות) וסין (7:55.97 דקות).
בנוסף, היא סיימה במקום ה-12 במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:10.46 דקות ובמקום ה-14 במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 8:38.17 דקות.
באוקטובר 2005 פרשה שטוקבאואר משחייה תחרותית.
בשנת 2003 זכתה שטוקבאואר בתואר שחיינית השנה בעולם.
שטוקבאואר זכתה בתואר ספורטאית השנה בגרמניה בשנים 2001 ו-2003.
האנה רייטש הייתה טייסת נאצית בלופטוואפה (חיל האוויר הגרמני).
האשה היחידה שעוטרה בצלב הברזל מדרגה ראשונה והאישה הראשונה בעולם להטיס מסוק.
רייטש נולדה ב-29 במרץ 1912 בעיר הירשברג בשלזיה (כיום העיר "ילנה גורה" בפולין).
היא החלה ללמוד רפואה וחלמה להיות רופאה מוטסת.
בשנת 1932 החלה לעסוק בדאייה ובשנת 1933 עזבה את לימודי הרפואה, עברה להיות מדריכת דאייה וזכתה בפרסים בשבירת שיאי דאייה.
בשנת 1937 הוצבה רייטש כטייסת ניסויים במרכז הניסויים של הלופטוואפה.
היא הטיסה מטוסי יונקרס Ju 87 והייתה האשה הראשונה שהטיסה הליקופטר.
כישורי הטיסה שלה, רצונה להתפרסם והפוטוגניות שלה, הפכו אותה במהרה לכוכבת של התעמולה הנאצית.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה הטיסה רייטש בטיסות ניסוי מספר מטוסים ביניהם מסרשמיט Me 163 Komet, ומספר מטוסי הפצצה.
באחת הטיסות התרסק מטוסה והיא נפצעה קשה ואושפזה חמישה חודשים בבית חולים.היטלר חיבב אותה ולאחר פציעתה וחזרתה לשירות, העניק לה במו ידיו את עיטור צלב הברזל מדרגה ראשונה.
בשנים 1943–1944 עסקה בהקמת טייסת מתאבדים בפיקודו של אוטו סקורצני.
הטייסת נקראה "טייסת לאונידס" (אנ') על שם לאונידס הראשון מלך ספרטה שניהל בראש 300 מלוחמיו קרב התאבדות נגד הצבא הפרסי של כסרכסס.
רק לקראת סוף המלחמה היו מספר גיחות התאבדות על גשרי האודר שלא השפיעו על מהלך המלחמה.
רייטש השתתפה גם כטייסת ניסוי במודל המאויש של הרקטה V-1 בטיסה במהירויות גבוהות במטוס Me 163.
במלחמה התקרבה לגנרל הלופטוואפה רוברט ריטר פון גריים והפכה לחברתו לחיים.
בימים האחרונים של המלחמה החליט היטלר להדיח את הרמן גרינג מפקד הלופטוואפה, אותו האשים בבגידה.
הוא ביקש מפון גריים להגיע לבונקר שלו בברלין מבלי להגיד לו את הסיבה לכך.
פון גריים ביקש מרייטש לעזור לו בהטסת המטוס הדו-מושבי הקטן מסוג פיזלר Fi156 שטורך.
ב-26 באפריל 1945 הם טסו לברלין ונחתו במסלול מאולתר בטירגרטן ליד שער ברנדנבורג לקראת הנחיתה נפגע פון גריים ברגלו מאש רוסית אך רייטש השתלטה על המטוס והצליחה להנחיתו.
בבונקר קידמה אותה ידידתה מגדה גבלס שחבקה אותה והביעה את תמהונה שעדיין נמצאו במישהו אומץ ונאמנות לבוא ולעמוד לצד הפיהרר, שכן הרוב, זולת קומץ אנשים, נוטשים אותו.
היטלר הגיע למרפאה בה טיפל רופאו האישי ברגלו של פון גריים.
הוא אמר לו שהסיבה שקרא לו היא כדי למנות אותו למפקד הלופטוואפה במקום הרמן גרינג שבגד בו.
היטלר הודיע להם שרצונו להישאר בבונקר ולהתאבד (מספר ימים לאחר מכן היטלר אכן התאבד) כדי לא ליפול בידי הרוסים.
היטלר נתן לשניהם כמוסות רעל.
הם ביקשו מהיטלר שירשה להם להישאר בבונקר כדי לכפר על מעשה הרמייה של גרינג.
כאשר נודע להיטלר שגם היינריך הימלר בגד בו והחל במשא ומתן עם בעלות הברית, הוא פקד על רייטש להטיס את פון גריים למפקדתו של קארל דניץ כדי להורות לו לעצור את הימלר.
ב-28 באפריל 1945 הוסעו רייטש ופון גריים בשריונית אל מטוס אימונים מסוג "אראדו 96" שהוסתר ליד שער ברנדנבורג.
רייטש הצליחה להמריא תחת אש כבדה של הרוסים.
במוצב הפיקוד של דניץ פגשה רייטש את הימלר והאשימה אותו בבגידה בפיהרר.
הימלר השיב לה כי , וכי עשה מה שעשה .
רייטש ופון גריים הסגירו עצמם לאמריקנים.
רייטש המשיכה ואמרה כי .
כשנשאלה מה כוונתה ל"מזבח המולדת", ענתה: .
פון גריים התאבד ב-24 במאי 1945 מחשש שיוסגר לרוסים.
אביה של רייטש רצח את אשתו, אחותה וילדיה והתאבד לאחר שגורשו מביתם על ידי הפולנים.
לאחר המלחמה פתחה רייטש בקריירת דאייה היות שנאסר על אזרחים גרמנים להטיס מטוסים.
היא הרבתה להתראיין על טיסות הניסוי שלה.
בשנת 1959 הוזמנה על ידי ראש ממשלת הודו נהרו לפתוח שם מרכז דאייה.
בשנת 1961 הוזמנה אנה רייטש לבית הלבן על ידי הנשיא קנדי.
בשנים 1962–1966 גרה בגאנה שם פתחה בית ספר לדאייה.
ב-24 באוגוסט 1979, כשהייתה בת 67, מתה מהתקף לב בפרנקפורט.
רייטש לא הביעה מעולם חרטה על הערצתה לנאצים ולהיטלר.
האלמוני ממגנצא או האנונימי ממיינץ הוא מחברה הלא-ידוע של הכרוניקה העברית מעשה הגזירות הישנות, שתיעדה מנקודת מבטו את גזירות תתנ"ו, במהלך מסע הצלב הראשון ב-1096.
"מעשה הגזרות" היא אחת ממספר כרוניקות עבריות בודדות שכותביהן העידו על הגזירות, לצד הרשומה של רבי אליעזר בן נתן (ראב"ן) הנודע וזו של ר' שלמה בן שמעון.
עבודתו של האנונימי ממיינץ, כמו האחרות, שרדה בכתב יד, הקרוי: "כתב יד דרמשטט", ומתוארך למאה ה-14.
שלוש הכרוניקות פורסמו בשנת 1892 על ידי אדולף נויבאואר ומוריץ שטרן במקור העברי ובתרגום גרמני.
הכרוניקה נכתבה בעברית רבנית ורובה עוסק בפרעות הצלבנים בעיר מיינץ.
כמו כן היא דנה על אירועים בקהילות שו"ם: שפיירא, ורמייזא ומגנצא (כיום: שפייר, וורמס ומיינץ) שהיו מהחשובות ביהדות אשכנז.
המסמך מתאר את האירועים מנקודת מבט של היהודים.
בין היתר מאוזכרות בו אנקדוטות ותפילות ותחינות לאל, שחוברו בעקבות "גזירות תתנ"ו".
הוֹיְנַלְקוֹ "האנזי" ברנד (בהונגרית: Hajnalka "Hansi" Brand; 26 באוגוסט 1912 – 9 באפריל 2000) הייתה פעילה בוועדת העזרה וההצלה בבודפשט בתקופת השואה ועזרה להצלת יהודים שנמלטו להונגריה מהמדינות הגובלות בה.
השתתפה בניהול משא ומתן עם אדולף אייכמן, שתכנן והוציא לפועל את השמדת יהודי הונגריה, ועם קצינים נאצים בכירים אחרים למען הצלה המונית של יהודים.
העידה במשפט גרינוולד-קסטנר ובמשפט אייכמן בירושלים.
הוינלקו "האנזי" הרטמן נולדה בבודפשט בשנת 1912 למשפחה ציונית מהמעמד הבינוני.
בנעוריה הייתה חברה בתנועת "השומר הצעיר" ואחר כך ב"נוער העובד".
לאחר שסיימה בית ספר תיכוני למסחר, החלה לעבוד בבית המלאכה לסריגה של המשפחה ולמדה את המקצוע והצטרפה להכשרה במטרה לעלות לארץ ישראל.
את בעלה, יואל ברנד, הכירה בקבוצת ההכשרה ובשנת 1935 נישאה לו.
הבן הבכור מיכאל (מיקי) נולד בשנת 1938 והבן הצעיר דניאל (דני) נולד בשנת 1940. כשיואל ברנד הובא לחקירה במשטרה לאחר נישואיהם בחשד לפעילות קומוניסטית חתרנית, הצליחה האנזי להביא לשחרורו כשאמרה לחוקרים שבנעוריו היה קומוניסט, אך לאחר נישואיהם הם רוצים להקים משפחה ולהגר לארץ ישראל.
בני הזוג ברנד הקימו עסק בתחום הטקסטיל.
היא עיצבה את הדגמים והוא היה אחראי השיווק.
לאחר מספר שנים העסיקו בבית המלאכה למעלה ממאה פועלים.
בשנת 1939 נחקקו בהונגריה חוקים להגבלת עסקי היהודים והם העבירו את המפעל לאחת העובדות הוותיקות, אך המשיכו לנהל אותו.
בשנת 1941 נסעה האנזי ברנד לבית הבראה בהרים עם שני ילדיה.
אחותה וגיסה נשארו בדירת ברנד בבודפשט.
הממשלה ההונגרית, שהייתה בעלת ברית של הנאצים, ריכזה בחצרות בתי הכנסת יהודים שלא הייתה להם אזרחות הונגרית, כדי לגרש אותם אל מחוץ להונגריה.
לבעלה של אחותה לא הייתה אזרחות הונגרית, והוא נשלח יחד עם אחותה למחנה בו רוכזו היהודים חסרי האזרחות.
כאשר נודע לה על כך חזרה מיד לבודפשט כדי להציל את אחותה וגיסה.
מכר של בני הזוג ברנד, איש הריגול הנגדי ההונגרי, יוז'י קרם, הסכים להחזיר את אחותה וגיסה תמורת 10,000 פנגו.
ברנד שילמה לו 500 פנגו דמי קדימה והוא נסע לחפש אותם.
מספר פעמים חזר עם מכונית מלאה יהודים, אך ללא אחותה.
לבסוף הודיע לה שימשיך בחיפושים בתנאי שתיתן לו את כתובת המקום בו נמצאים אחותה וגיסה.
ברנד יצרה קשר עם חייל הונגרי שמסר לה, תמורת תשלום, הודעה מאחותה.
לאחר מכן איתרה שוב את יוז'י קרם, שילמה לו והוא החזיר את אחותה וגיסה.
השניים העידו על מעשי הזוועה: "יהודים צוו לחפור בור גדול באדמה ולאחר מכן נורו בידי החיילים ההונגרים.
אחרים קיבלו פקודה לכסות את הגוויות בחול ונורו גם הם".
היא סיפרה על כך לחברים שהתארחו בביתם אך הללו סירבו להאמין.
לימים סיפרה שצרה זו, שפקדה את משפחתה, גרמה לה להבין עד כמה קשה מצבם של הפליטים היהודים.
בשנת 1942 הצליחה לחלץ את בעלה מעבודות כפייה בצבא ההונגרי.
כשהגיע צו הגיוס דאגה שרופא יזריק לבעלה גלוקוזה כדי שתהיה לו סוכרת מדומה.
הוא אושפז בבית החולים, והיא הצהירה בפני בית הדין הצבאי שבעלה חולה.
הדיון הועבר לבית דין אזרחי והוא שוחרר מעבודות הכפייה.
בדרך דומה הצליחה לחלץ מכר על ידי שיעצה לו לשתות כוס מדמו שלו.
לאחר הליכה קצרה בחוץ הוא הקיא את הדם, אושפז בבית החולים עם אבחון מוטעה של אולקוס ושוחרר גם הוא מעבודות הכפייה.
סיוע ליהודים שברחו מארצות הכיבוש
באביב 1942 הגיעו להונגריה כ-10,000 פליטים מסלובקיה שהיו זקוקים לתעודות מזויפות, דיור ואמצעי מחיה.
הנהגת היהודים הרשמית של יהודי הונגריה סירבה לעזור להם והתנועה הציונית נשאה בעול כמעט לבדה.
ראשי התנועה החליטו להקים גוף חדש שנקרא "ועדת העזרה וההצלה" ובראשו עמד אוטו קומוי, ראש התנועה הציונית בבודפשט.
עם החברים הבולטים בוועדה נמנו ישראל קסטנר, שמואל שפרינגמן, משה בר צבי (שוויגר) ויואל ברנד.
בנדי גרוס, איש השירות החשאי ההונגרי, היה השליח העיקרי של הוועדה לקושטא, שם היה ועד ההצלה של הסוכנות היהודית.
אנשי קשר נוספים פעלו בשליחות הוועדה להעברת מכתבים לקושטא ולהביא משם כסף ומכתבים.
בכסף השתמשו לצורך זיוף תעודות לפליטים, קניית מזון ובגדים ולתשלום למבריחי הפליטים שזרמו להונגריה.
עד הכיבוש ב-1944 עסקה הוועדה בסיוע לפליטים היהודים שהגיעו להונגריה.
תפקידה היה להגיש עזרה לזרם הפליטים, שהגיעו מהשטחים הכבושים בידי הנאצים מגרמניה, אוסטריה, פולין, סלובקיה, ולבסוף גם מיוגוסלביה ולעזור להם למצוא מחבוא.
ברנד קיבלה את הפליטים ודאגה לטפל בהם ולהאכילם.
פעולתה למען הפליטים היהודים עמדה בניגוד לחוק, משום שהיה איסור לקיים כל מגע עימם.
ביום ראשון, 19 במרץ 1944, כבש הצבא הגרמני את הונגריה.
לוועדת העזרה וההצלה לא היו אשליות בנוגע לכוונות הגרמנים.
חברי הוועדה ניסו להזהיר את היהודים ואף לארגן בריחה בעזרת תנועות הנוער.
התנאים ששררו בהונגריה שללו אפשרות של מאבק מזוין, על כן החליטה הוועדה לפעול בדרך של הצלה ולא בדרך של התקוממות.
הוועדה החליטה לנהל משא ומתן עם הגרמנים על סמך מכתבים שנשלחו מהרב וייסמנדל בשם "קבוצת העבודה" מסלובקיה, שבראשה עמדה גיזי פליישמן.
מכתבים אלה נמסרו לדיטר ויסליצני, נציגו של אדולף אייכמן.
הרב וייסמנדל כתב לוועדת ההצלה בבודפשט שיש אפשרות למנוע אסון על בסיס כלכלי.
לאחר כיבוש הונגריה התכנסו חברי ועדת העזרה וההצלה בבית ברנד והתייעצו מה לעשות.
נשק לא היה להם והם האמינו, שתפקידם לדאוג לכך שיהודים רבים ככל האפשר יישארו בחיים, על כן החליטו לא לנטוש את בודפשט ולדאוג לגיוס כספים לצורך הכנת תעודות מזויפות, מקומות סתר ומזון עבור הפליטים והיהודים המקומיים.
עם יציאתו של יואל ברנד לשליחות לקושטא
ב-16 באפריל 1944 זימן אדולף אייכמן את יואל ברנד למפקדתו בשוובנברג שבבודפשט והציע לו את העסקה המכונה "סחורה תמורת דם".
אייכמן הודיע כי הוא מוכן למכור את מיליון יהודי הונגריה תמורת 10,000 משאיות וסחורות נוספות.
ברנד היה צריך להעביר ליהודים ולבעלות הברית את דבר ההצעה.
ראשי הוועדה לא האמינו שבעלות הברית יספקו משאיות שיסייעו לאויב שלהן במלחמה, אבל קיוו שלפחות תתעורר דעת הקהל העולמית וייפתח משא ומתן עם הנאצים, שישהה את תהליך ההשמדה המואץ של יהודי הונגריה.
האנזי ברנד התנגדה ליציאתו של בעלה לשליחות, אולם הוא היה נחוש בדעתו.
יומיים לפני שעזב את בודפשט הביא יואל את האנזי לפגישה ראשונה עם אייכמן.
לאחר שעזב יואל ברנד את בודפשט הפכה האנזי ברנד לדמות מרכזית בפעילות הוועדה ובחייו של ישראל קסטנר.
ב-27 במאי 1944 עצרה המשטרה ההונגרית כמה מחברי הוועדה ובהם האנזי ברנד וישראל קסטנר, כדי לגלות מידע על שליחותו של יואל ברנד ועל חפצי הערך שהוועדה העבירה לגרמנים.
האנזי ברנד סירבה לגלות לחוקרים את הפרטים הידועים לה.
כדי לאלצה לדבר עינו אותה חוקריה בפאלאקה (falaka).
ממשרד החקירות היא הובלה למטהו של קלאגס, ראש האס דה (שירות הביטחון הגרמני) בהונגריה, שהודה לה על כך שלא חשפה בפני החוקרים ההונגרים את המשא ומתן שהתנהל בין ועדת ההצלה לגרמנים.
בעדותה במשפט אייכמן ספרה על העינויים שעברה: "החקירה הזאת מחציתה הייתה חקירה ומחציתה הכאה, נמשכה כשבע שעות.
כמובן, מפני שלא סיפרתי, ולא אמרתי דבר היכוני זמן כה רב.
[...] כששוחררתי, יכולתי בקושי ללכת, ואז העבירו אותי את המטרים האחדים האלה מן הבית אשר בו נמצאתי אל האס דה".
ניהול משא ומתן עם אדולף אייכמן
יחד עם ישראל קסטנר המשיכה האנזי ברנד בניסיונות לשכנע את הגרמנים לעצור את גירוש יהודי הונגריה לפולין, בטענה שהם מעמידים בסכנה את סיכויי שליחותו של יואל ברנד בקושטא, משום שהפעלת תאי הגזים תחזק את הרושם של הגורמים בחוץ לארץ כי השליחות היא תרמית גרמנית.
באותם הימים נפגשה מספר פעמים עם קלאגס במטרה לשכנע אותו שגורל העסקה שהוצעה על ידי הגרמנים תלוי במחוות של רצון טוב כלפי יהודי הונגריה.
לאחר שהשיחות עם קלאגס נקלעו למבוי סתום, פנתה יחד עם קסטנר לאייכמן.
על פי עדותה, השניים הודיעו לו כי לא נותרה בידם ברירה אלא לפרק את הוועדה.
אייכמן טען שיואל ברנד כבר היה אמור לחזור משליחותו מפני שהמועד לשובו חלף.
אם ישוב יואל ברנד עם הצעות רציניות, טען אייכמן, יוכלו להמשיך במשא ומתן.
היא ביקשה ממנו שכמחווה של 'רצון טוב' ירשה להם להוציא מרכבות הגירוש את הילדים היתומים ממוסדות הילדים ויבטיח שלא ייפגעו עד סוף המשא ומתן, אך הוא סירב.
לעומת זאת, כאות ל'רצון טוב' מצד אייכמן, הוסטו מספר רכבות משא ביולי 1944, שעל כל אחת מהן למעלה מ-3000 יהודים, מיעדן המקורי, אושוויץ, למחנה שטרסהוף.
רובם של 21,000 היהודים שהגיעו לשטרסהוף היו לעובדי כפייה ושרדו.
ב-21 באפריל 1944 העלה הרמן קרומיי, מעוזריו הבכירים של אייכמן, הצעה לאפשר ל-600 יהודים שחיו בהונגריה והחזיקו רישיונות עלייה לארץ ישראל (סרטיפיקטים) לצאת ברכבת מהונגריה למדינה נייטרלית כלשהי.
ב-22 במאי חזר אייכמן על הצעתו של קרומיי ונתן לה את הסכמתו.
המשא ומתן בנושא הרכבת נמשך כחודש ובסופו של דבר הוסכם שכל נוסע ישלם 1,000 דולר לנפש.
רשימת הנוסעים שלא עלה בידיהם להשיג את הכסף הורכבה בידי עסקני הציבור מהפלגים השונים.
על פי עדותם של יואל והאנזי ברנד, רק לאחר שאחד החלוצים סיפר שילדי משפחת ברנד יהיו גם הם ברכבת, חל שינוי ביחס הציבור למבצע ההצלה.
האנזי רצתה מאוד שגם ילדיה יהיו ברכבת, אך הגרמנים סירבו לאפשר זאת כל זמן שיואל ברנד טרם שב משליחותו.
בקרב הציבור היהודי התייחסו רבים למבצע ההצלה ברכבת בהסתייגות רבה וחששו שזוהי תרמית של הגרמנים.
הנוסעים המיועדים לעלות לרכבת רוכזו בשלושה מחנות בבודפשט: במחנה "קולומבוס", בבית הכנסת שברחוב ארינה וברחוב בּצ'קוֹי.
ברנד הייתה אחראית על העברת המזוודות המלאות בכסף, בזהב ובתכשיטים שהובטחו לאייכמן תמורת שחרור רכבת ההצלה.
מאות יהודים שילמו כדי לממן את הכופר.
בליל 30 ביוני 1944 יצאה הרכבת מבודפשט לכיוון ברגן-בלזן.
באוגוסט נסע קסטנר עם קורט בכר, שליחו של היינריך הימלר, לנהל משא ומתן עם סאלי מאייר, נציג הג'וינט העולמי.
ברנד נשארה בבודפשט לשמור על הקשר עם אייכמן.
לקראת סוף המלחמה עזב אייכמן את בודפשט והיא המשיכה את המשא ומתן עם סגניו.
בתחילת ינואר עזבה את משרדי ועדת ההצלה ונשארה עם ילדיה בבודפשט עד שהגיעו הרוסים.
שלושה מצנחני היישוב צנחו בהונגריה ביוני 1944: חנה סנש, יואל פלגי ופרץ גולדשטיין.
חנה סנש נעצרה ברגע שחצתה את הגבול להונגריה, ופלגי וגולדשטיין היו תחת מעקב מהרגע שחצו את הגבול להונגריה.
אחרי שרכבת ההצלה יצאה לדרכה, עצרה המשטרה ההונגרית את האנזי ברנד.
חברי ועדת העזרה וההצלה לא ידעו בתחילה שסנש נעצרה, ולא הבינו מדוע המשטרה ההונגרית עוקבת אחריהם.
זיכרון פרשת צנחני היישוב העיק עליה במשך שנים.
במשפט גרינוולד-קסטנר טענה קתרינה סנש, אמה של חנה סנש, כי האנזי ברנד סירבה להעביר לבתה חבילה לבית הסוהר.
כעבור שנים בראיונות לעיתונות אמרה שלא הבינה למה היה עליה לסכן את חייה ואת חיי ילדיה בהעברת חבילה למישהי המואשמת בריגול, וכי חנה סנש הוחזקה בידי המשטרה ההונגרית ולא בידי הנאצים.
המשטרה ההונגרית לא ידעה על הקשר בין ועדת ההצלה היהודית לבין הגרמנים והעברת החבילה הייתה עלולה לחשוף זאת ולחבל במאמצי ההצלה.
ב-25 במאי 1953 הגיש היועץ המשפטי לממשלה חיים כהן, תביעה פלילית בשם המדינה נגד מלכיאל גרינוולד בגין הוצאת דיבה על ישראל (רז'ה) קסטנר, דובר שר המסחר והתעשייה.
המשפט זכה עד מהרה לכינוי משפט קסטנר.
פסק הדין של שופט בית המשפט המחוזי, בנימין הלוי, ניתן ב-22 ביוני 1955 והסעיר את המדינה.
ברנד העידה במשפט ב-31 במרס וב-1 באפריל 1954 וסיפרה כי יחד עם אחד מחברי ועדת ההצלה הוציאה ממכוניתה מזוודה מלאה זהב, יהלומים, פלטינה ומטבע זר והעלתה אותה לבניין מטה הגסטפו.
המזוודה נמסרה לאחד מעוזריו של אייכמן ותמורת תכולתה נתנו הגרמנים היתר ליציאת רכבת ההצלה.
שלוש מזוודות כאלו נמסרו לידי הגרמנים.
עוד סיפרה, כי מיד לאחר כניסת הגרמנים לבודפשט מסרו בעלה וקסטנר לגרמנים כמה מיליוני פנגו כתנאי לניהול משא ומתן להצלת היהודים.
היא עצמה התנגדה למשפט הדיבה נגד גרינוולד בטענה שלא ייתכן שהטרגדיה של העם היהודי תהיה נושא במשפט דיבה.
לאחר פסק הדין המליצה לקסטנר לעזוב את הארץ מחשש לחייו.
עדותה של האנזי ברנד במשפטו של אדולף אייכמן הייתה בעלת חשיבות מיוחדת שכן עדים מעטים במשפט פגשו את אייכמן פנים אל פנים ואף דיברו אתו.
עבורה היווה משפט אייכמן הזדמנות להוכיח שקסטנר היה חף מפשע.
במהלך עדותה איפשר לה נציג התביעה, גבריאל בך, לדבר בשטף ואף להוסיף הערה או הסבר, וכך גם השופטים.
היא הייתה בין העדים הבודדים שד"ר רוברט סרווציוס, סנגורו של אייכמן ביקש לחקור.
בעדותה סיפרה כיצד בפגישתה הראשונה עם אייכמן שאל אותה על שליחות בעלה והדגיש שהמשא ומתן בין הגרמנים לחבריי ועדת ההצלה הוא סוד הרייך הגרמני ואסר עליה לעזוב את בודפשט.
עוד העידה, כי לאחר נסיעת בעלה נודע לה שמכניסים כמאה יהודים לכל קרון רכבת ושולחים אותם לאושוויץ, וכי אייכמן הבטיח בנוכחותה להשהות את גירוש היהודים מהונגריה, אך לא קיים את הבטחתו.
עוד העידה, כי בעצמה העבירה את מזוודות הכסף והרכוש ששילמו היהודים האמידים ברכבת ההצלה לידי קלאגס, ראש האס דה.
בשלב בו עסקו בהרכבת קבוצת נוסעי רכבת ההצלה, היא הלכה אל אייכמן וביקשה לשלוח את ילדיה עם המשלוח, אך נתקלה בהתנגדותו החריפה.
כשהסתיימה המלחמה לא רצתה האנזי ברנד לעלות לארץ ישראל והמשיכה להאשים את ראשי הסוכנות היהודית שלדעתה לא דאגו די להצלת יהודים ולא התייחסו ברצינות לעסקה "סחורה תחת דם".
בסופו של דבר השתכנעה, והזוג ברנד עלו ארצה בשנת 1946 עם שני ילדיהם, שסבלו מסיוטים בעקבות מוראות המלחמה.
תחילה התגוררו בקיבוץ גבעת חיים, ולאחר מכן עברו להתגורר בדירה קטנה בשכונת יד אליהו בתל אביב.
במשך ארבעים שנה עבדה האנזי ברנד כאם בית ב"בית הילד" בעיר.
בשנת 1964 נפטר יואל ברנד מהתקף לב, בזמן שהעיד במשפטו של פושע מלחמה נאצי.
בשנת 1970 חלה בנה הבכור מיקי במחלה קשה, ונפטר לאחר שנתיים.
האנזי ברנד לא נישאה שנית והמשיכה לחיות באותו הבית בשכונת יד אליהו בתל אביב.
היא נפטרה בחג הפסח תש"ס (2000) בביתה, נטמנה בבית העלמין נחלת יצחק.
דמותה בדרמה הטלוויזיונית "משפט קסטנר"
האנזי ברנד הייתה אחת הדמויות הראשיות בדרמה הטלוויזיונית הישראלית "משפט קסטנר", אותה גילמה השחקנית יונה אליאן-קשת.
הבמאי אורי ברבש והתסריטאי מוטי לרנר הציגו את דמותו הטראגית של קסטנר, שבמרץ 1957 נורה בידי מתנקש בשם זאב אקשטיין.
שלושת פרקי הדרמה הוקרנו בחודש נובמבר 1994 בערוץ הראשון וזכו להד ציבורי נרחב, כולל סצנה שנויה במחלוקת שנדונה בבג"ץ.
באותם ימים הייתה האנזי ברנד היחידה מקרב גיבורי הפרשה שהייתה עוד בחיים.
בריאיון לשבועון "לאשה" בשנת 1960 אמרה כתגובה על הביקורות בנושא פעולות הוועדה לעזרה והצלה: "עשיתי יותר ממה שיכולתי...
מעולם לא עברתי קורס להצלת יהודים ולא למדתי בבית הספר כיצד לנהל משא ומתן עם אדם כמו אייכמן.
ההיסטוריה עוד תפסוק מי צדק".
האנופיל (נקראת גם אנופול, אנפולי או אניפולי; ביידיש: אניפאלי ברוסית: Аннополь, באוקראינית: Ганнопіль) היא עיירה השוכנת בצידו הצפוני של מחוז חמלניצקי שבאוקראינה, (בסמיכות לגבול בין מחוז חמלניצקי לגבול מחוז רובנו, שבצפון-מערב אוקראינה).
בעבר הייתה חלק ממחוז קמניץ-פודולסקי.
היישוב, היסטורית באזור ווהלין, משתרע על פני 4.58 קמ"ר.
ב-2015 אוכלוסייתו מנתה כ-800 תושבים.
כמה מגדולי תנועת החסידות קבורים בעיירה.
יהודים התיישבו בהנופיל החל מהמאה ה-18. בשנת 1784 התגוררו בהנופיל כ-215 יהודים, בשנת 1931 האוכלוסייה היהודית מנתה 1,280 תושבים, שהיוו כשני שלישים מתושבי העיירה.
בעיירה חי ופעל רבי משולם זושא מאניפולי, לצד רב העיירה הרב יהודה לייב הכהן.
גם רבם, המגיד ממזריטש, נפטר ונקבר בעיירה.
הקברים מהווים מוקדי עלייה לרגל.
במהלך 1941 ו-1942 הושמדה האוכלוסייה היהודית על ידי הנאצים, ובית הקברות היהודי במקום חולל ונחרב.
האנושות: הסיפור של כולנו היא סדרת טלוויזיה תיעודית אמריקנית מבית היוצר של ערוץ ההיסטוריה ושודרה לראשונה בארצות הברית ובבריטניה ב-13 בנובמבר 2012. הסדרה משודרת בישראל בערוץ ההיסטוריה הישראלי בקריינותו של הפוליטיקאי יוסי שריד.
הסדרה בת 12 פרקים, והיא מגוללת את המסע שעבר המין האנושי מהמפץ הגדול וראשית ימיו, דרך סיפורי הישרדות מסמרי שיער, המראים כיצד בזכות שילוב של חזון, תשוקה ורוח הרפתקנית, בנינו את העולם שלנו.
זהו סיפור יוצא דופן של תושייה, יוזמה ומאבק כנגד כל הסיכויים, של המצאות מעוררות השראה וגבורה משותפת של בני אדם להילחם, לשרוד וליצור.
ייחודה של "האנושות" היא בהצגת התמונה ההיסטורי ההרחבה ובהקשרים ובחיבורים שהיא יוצרת בין מקומות ואירועים שונים.
בנוסף, הסדרה בוחנת כיצד כוחות הטבע – גאולוגיה, אסטרונומיה, פיזיקה וביולוגיה השפיעו על מסעו של האדם.
כל זאת באמצעות טכנולוגיות מחשב מרהיבות ונראטיב דוקו-דרמטי הכולל שיחזורים בקנה מידה חסר תקדים של ערים ועולמות שהיו ואינם, קרבות בולטים והאירועים המשמעותיים בתולדות האנושות.
צילומי הסדרה נערכו באתרים שונים ברחבי העולם כולל סין, דרום אפריקה ומרוקו.
ממציאים: על כוכב לכת ייחודי, מינים ייחודיים מבצעים את צעדיהם הראשונים: האנושות החלה.
אבל זה עולם מלא בסכנות, ובהיות האנושות תחת איום להכחדה, בני האדם ממציאים כדי לשרוד: הם מגלים אש וחקלאות; בונים ערים ופירמידות ומתמחים באמנות המלחמה.
מראשיתם הצנועה, הם הופכים ליצורים הדומיננטיים על פני כדור הארץ.
אנשי הברזל: קבוצת שודדי-ים מסתורית בוזזת את חופי הים התיכון, ומשאירה אחריה הרס.
אימפריות נופלות, אבל מתוך הכאוס, בני האדם מגלים ברזל.
חמושים במתכת פלאית זו, אנשים פשוטים יכולים להפיל רודנים ולבנות סדר עולמי חדש.
מערש הדמוקרטיה באתונה, עד ליצירת התנ"ך, כוח ההמון מעצב מחדש את האנושות.
אימפריות: צליבתו של ישו מולידה דת עולמית חדשה, אבל ייתכן שהנצרות מעולם לא הייתה קורית לולא האימפריה הרומית.
רשת הכבישים הנרחבת ונתיבי השיט של האימפריה הרומית אפשרו לסחורות ורעיונות לזרום על פני שלוש היבשות, ולשליחיו של ישו לשנות בני אדם ברחבי העולם.
לוחמים: כאשר רומא נבזזת על ידי ברברים, אירופה נכנסת לעידן אפל.
אבל משולי האימפריה הישנה, שני כוחות חדשים עושים סדר בעולם.
הערבים, המונעים על ידי בהלה לזהב, מתאחדים תחת דגל האסלאם; הוויקינגים מחזירים לערי אירופה את הצעירים, מפליגים לאמריקה והופכים לאבירים נוצריים.
הבמה מוכנה לקראת התנגשות הציביליזציות: מסעות הצלב.
מגפות: ג'ינגס חאן - המצביא הארור ביותר בהיסטוריה דוהר דרומה ממונגוליה לסין ומקים אימפריה ענקית.
הוא משאיר בעקבותיו 40 מיליון גופות.
אבל אויב קטלני ביותר מאיים על האנושות: המגפה השחורה.
בהתקדמותה לאורך נתיבי סחר מונגוליים, המגפה עושה תוהו ובוהו באסיה ובאירופה – האסון הביולוגי הגדול ביותר בהיסטוריה.
יבשות אמריקה אינן מושפעות מהמגפה, שם תרבויות מבודדות פורחות.
שורדים: זהב מאפריקה מתניע את לידתה החדשה של אירופה.
כסף הזורם לוונציה – יוצר הזדמנויות חדשות ליזמים המוכנים לקחת סיכונים.
בסין, כלי נשק חדש, הרובה, מאפשר למרד האיכרים לאחד את המדינה.
המצאות מסין זורמות לאירופה מובילות למכבש הדפוס.
אחד מהם ייתן השראה לגילוי העולם החדש.
עולם חדש: האצטקים בונים אימפריה אדירה ששולטת במרכז אמריקה, אך היא תיהרס בגלל אפקט הדומינו.
11,000 קילומטרים משם בטורקיה של ימינו, מרכז הסחר הגדול של קונסטנטינופול מוצף על ידי צבא אסלאמי.
האירופאים מנסים למצוא נתיבי סחר חדשים למזרח הרחוק.
כריסטופר קולומבוס נוחת באמריקה, ומגלה שם זהב.
תוך 30 שנה, האצטקים ייכבשו.
אוצר: בהרי האנדים, הספרדים חונכים את מכרה הכסף הגדול בעולם וינענעו מיליוני פזוס דה אוצ'ו (מטבעות של שמונה).
מטבעות אלו ישנו את כלכלת העולם.
הם ימלאו תיבות אוצר של שודדי-ים.
הם יעלו את שוק המניות וישלמו למען הטאג' מהאל.
כשמסחר משגשג, מיליוני אנשים באים לעולם החדש כעבדים.
אבל קומץ של צליינים מגיעים לשם כחלוצים ומחפשים אחר חירות.
חלוצים: האנושות נכנסת לעידן חדש של מחקר ואילוף השממה.
באמריקה הצפונית, בסיביר ובאוסטרליה, מסורות עתיקות מוחלפות בשם המסחר והמדע.
בתוך מאה שנה, הפחד הלא רציונלי שנוצר במשפט מכשפות בסאלם מפנה את מקומו לפחד הרציונלי למען החופש.
מהפכנים אמריקנים נלחמים באימפריה הבריטית.
הקרב על העולם המודרני מתחיל.
מהפכות: שתי מהפכות גדולות משתלבות.
המהפכה האמריקנית נותנת השראה לחלומות של חירות פוליטית ואישית.
המהפכה התעשייתית משחררת את האדם ממגבלות הטבע; מכונות מחליפות עבודת כפיים.
אבל האויב הוותיק ביותר של בני האדם, המחלות משגשגות בערים התעשייתיות.
במהלך מלחמת האזרחים האמריקנית, שתי המהפכות מתנגשות.
המלחמה התעשייתית הראשונה בעולם מגדירה "חירות".
מהירות: סיומה של מלחמת האזרחים מאפשרת לאנושות להיכנס להילוך גבוה.
זה עידן של חדשנות, שינוי וייצור המוני.
האנשים מאמינים כי "כל דבר, כל דבר שהוא, אפשרי".
יפן הופכת מחברה פיאודלית למעצמה תעשייתית תוך 50 שנה.
אבל יש גם צד אפל.
הביקוש לגומי גורם להרס באפריקה.
והרצון לבנות משהו גדול יותר, מהיר יותר, טוב יותר מוביל לאסון הטיטניק...
גבולות חדשים: המין האנושי לוקח על עצמו כוחות אלוהיים: להאכיל מיליארדי אנשים, לעצב מחדש את הנוף ולהנדס מחדש את גוף האדם.
הכוח הגדול מכולם היה הטלת פצצת האטום מעל הירושימה ב-6 באוגוסט 1945. מאז שהאנושות נכנסה לעידן האטומי בני האדם כבר חיים בין נצח ושכחה.
אבל במקביל, הפכו להיות מחוברים יותר כמין.
לפני מאה אלף שנים, היו כמה אלפי ציידים-לקטים בסוואנה האפריקנית.
כיום 7 מיליארד בני-אדם מאכלסים כל פינה על פני כדור הארץ.
האנה קרוג סונדבו (בנורווגית: Hanne Krogh Sundbø; נולדה ב-24 בינואר 1956) היא זמרת ושחקנית נורווגית.
ידועה בעיקר בכך שזכתה בתחרות האירוויזיון 1985 והיה זה למעשה הניצחון הראשון מתוך שלושה של נורווגיה בתחרות זו.
קרוג נולדה בעיירה הוגסונד (Haugesund) שבקרבת העיר סטוונגר שבדרום נורווגיה.
בגיל 14 בלבד כבר הוציאה את אלבומה הראשון ואף הייתה מועמדת להשתתף בתחרות האירוויזיון 1970, אך מאחר שנורווגיה לא השתתפה בתחרות בשנה זו האנה קרוג התמודדה לייצג את נורווגיה בשנת 1971 ואכן זכתה בתחרות הקדם הנורווגית וייצגה את נורווגיה עם שיר שכתב והלחין המשורר והזמר הנורווגי המפורסם ארנה בנדיקסן.
למרות שהגיעה רק למקום ה-17 בתחרות, היא זכתה לפופולריות רבה בנורווגיה ואף בשוודיה השכנה והמשיכה להקליט ואף השתתפה בסרט נורווגי בשנת 1974 ובסרט שוודי בשנת 1976.
בשנת 1984 חברה לזמרת אליזבת אנדריאסן לדואט שנקרא "בוביסוקס!" ("Bobbysocks") ובשנת 1985 השתיים זכו בתחרות האירוויזיון והביאו לנורווגיה את ניצחונה הראשון בתחרות, כאשר עד אז נורווגיה נחשבה באירוויזיון למדינת "אפס הנקודות", והשתיים הצליחו לשבור את הדעה הקדומה שהייתה לנורווגיה בתחרות זו.
הדואט "בוביסוקס" התפרק בשנת 1988. בשנת 1991 שוב השתתפה קרוג באירוויזיון ברומא כחלק מהלהקה "Just 4 Fun" וביחד הם הגיעו למקום ה-17 בתחרות.
בסך הכל עד שנת 1994 הוציאה קרוג 19 אלבומים כולל אלבום שנקרא "האנה קרוג: 40 להיטים" (Hanne Krogh: 40 beste) ועוד הוציאה כ-20 סינגלים.
בנה של האנה קרוג, סוורה סונדבו (Sverre Sundbø), הוא שחקן פוקר ידוע ואלוף עולם בתחום.
האנה קרוג עצמה מתגוררת בעיר אוסלו.
הנס-דיטר "האנזי" פליק הוא כדורגלן עבר גרמני המאמן את קבוצת ברצלונה מהלה ליגה.
פליק היה עוזרו של יואכים לב בנבחרת גרמניה, והיה שותף לזכיית הנבחרת הגרמנית במונדיאל 2014. לאחר הצלחתו כמאמן באיירן מינכן, מונה כמאמן הראשי של הנבחרת הגרמנית, אך לא הצליח לעבור עמה את שלב הבתים של מונדיאל 2022, ופוטר מתפקידו בספטמבר 2023. פליק מוביל את קבוצת ברצלונה מ-29 במאי 2024.
פליק החל את קריירת הבוגרים שלו בס.ו.
זנדהאוזן בגיל 18. כעבור שנתיים, בגיל 20, חתם בבאיירן מינכן, שם שיחק חמש עונות, וזכה בארבע אליפויות הבונדסליגה, ובגביע אחד.
כמו כן, פליק פתח בהרכב בגמר גביע אירופה לאלופות 1987, בו הפסידה באיירן מינכן לפורטו.
בשנת 1990 עזב פליק את באיירן מינכן לאחר חמש עונות, בהן צבר 104 הופעות וכבש חמישה שערים.
קלן, שם שיחק שלוש עונות, והבקיע שער אחד ב-44 הופעות.
בשנת 1993 פרש פליק ממשחק מקצועני ועבר לכדורגל חובבים בקבוצת ויקטוריה מבמנטל, אותה גם אימן מספר שנים, בחלק מהזמן כמאמן-שחקן.
בשנת 2000 החל פליק לאמן את הופנהיים, שהעפילה עמו מספר ליגות, מהליגות האזוריות עד לליגת הבונדסליגה השנייה.
בשנת 2005 פוטר פליק מהופנהיים, ועבד תקופה קצרה כעוזר מאמן ברד בול זלצבורג.
בשנת 2006 מונה פליק כעוזרו של מאמן נבחרת גרמניה, יואכים לב.
פליק שימש בתפקיד זה ביורו 2008, מונדיאל 2010, יורו 2012 ומונדיאל 2014 בו הוכתרה הנבחרת הגרמנית לאלופת העולם.
לאחר הישג זה, פרש פליק מהתפקיד, ואחר כך הועסק בהתאחדות הכדורגל הגרמנית כמנהל ספורטיבי.
בקיץ 2019 מונה פליק כעוזר המאמן בבאיירן מינכן, תחת המאמן הראשי ניקו קובאץ'.
בנובמבר 2019 פוטר קובאץ', ופליק מונה במקומו כמאמן עד לתום העונה.
פליק הצליח לייצב את הקבוצה, שהתאפיינה בחוסר יציבות בתקופת קובאץ', וזכה עם באיירן באליפות ובגביע הגרמני בעונת 2019/20, לאחר שהצליחה הקבוצה לסגור פער של שבע נקודות ליגה.
בנוסף, זכה עם הקבוצה בליגת האלופות, לאחר ניצחון 0–1 במשחק הגמר על פריז סן-ז'רמן.
בעקבות הזכייה בטרבל עם באיירן מינכן, זכה פליק בתוארי מאמן השנה של אופ"א ומאמן השנה בגרמניה ב-2020. ב-24 בספטמבר זכה עם באיירן מינכן גם בסופר קאפ האירופי עם ניצחון 1–2 על סביליה הספרדית.
שבוע לאחר מכן, ב-30 בספטמבר, ניצחה באיירן מינכן 2–3 את בורוסיה דורטמונד במשחק הסופר קאפ הגרמני וזכתה בתואר, ובכך זכה פליק עם באיירן מינכן בחמישה תארים בעונה אחת.
בפברואר 2021 הוסיף תואר נוסף השייך לעונת 2020, כשזכה עם הקבוצה בגביע העולם למועדונים.
ב-17 באפריל 2021 פליק הודיע כי החליט לעזוב את באיירן מינכן בסיום עונת 2020/2021.
ב-25 במאי 2021 מונה פליק למאמנה של נבחרת גרמניה במקומו של יואכים לב.
פליק העפיל עם נבחרת גרמניה בקלות למונדיאל 2022. בטורניר זה, הנבחרת הגרמנית כשלה בפעם השנייה ברציפות לעלות משלב הבתים, כפי שקרה גם במונדיאל 2018. פליק נשאר מאמן הנבחרת הגרמנית גם לאחר המונדיאל, אך פוטר מתפקידו בספטמבר 2023, לאחר הפסד 1–4 לנבחרת יפן, שהיה השלישי ברצף הפסדים של הנבחרת.
פליק הוא המאמן הראשון בתולדות נבחרת גרמניה שפוטר מתפקידו.
ב-29 במאי 2024, חתם האנזי פליק כמאמן הראשי החדש של קבוצת ברצלונה מהליגה הספרדית, עם חוזה עד 30 ביוני 2026. הוא הפך לגרמני השלישי בהיסטוריית המאמנים של המועדון, לאחר היינס וייסוויילר ואודו לאטק.
פליק ניצח במשחקו הראשון כמאמן ברצלונה ב-17 באוגוסט 2024, כשחזר לניצחון 1–2 מול ולנסיה במסטאייה, ושבר רצף של שנתיים של תוצאות תיקו 0–0 ביום המשחק הראשון של העונה.
הוא ספג את הפסדו הראשון בליגה הספרדית כמאמן ברצלונה בהפסד 4–2 לאוססונה ב-28 בספטמבר 2024.
ב-4 באוקטובר הוביל את ברצלונה לניצחון ביתי 4-1 מול באיירן מינכן וב־26 באוקטובר 2024 בליגת האלופות ובאותו שבוע הוביל את ברצלונה לניצחון חוץ 0–4 בקלאסיקו הראשון של העונה מול ריאל מדריד.
ב-26 באפריל 2025 הוביל את ברצלונה לניצחון בגמר הגביע הספרדי 2:3 על ריאל מדריד.
במאי 2025 הבטיח את זכייתה של ברצלונה בתואר הלה ליגה ובדאבל לאחר ניצחון 2:0 נגד אספניול במחזור ה-36 של הליגה.
מונדיאל 2014: זכייה (כעוזר מאמן)
האנה לואיז ספיריט היא שחקנית וזמרת אנגלייה.
היא ידועה בעיקר עקב פעילותה בלהקה S Club 7 בין 1999 ל-2003 וכן ממשחקה בסדרה בראשית.
ספיריט נולדה באפריל 1981 בגרייט יארמות' שבנורפוק, אנגליה כבת הצעירה מתוך שלושה ילדים.
אחיה הוא הכדורגלן אדי ספיריט.
בגיל 3 הופיעה בקטלוגים של חברת Mothercare.
היא החלה לשחק ב-1994 בתיאטרון הנוער המוזיקלי הלאומי של לונדון ובתיאטראות וסט אנד, שם שיחקה במספר מחזות.
ב-1999 הצטרפה ללהקה המוזיקלית S Club 7 והחלה להופיע בטלוויזיה במספר סדרות כמו Miami 7, היי סקול מיוזיקל ועוד וכן השתתפה במספר אלבומים של הלהקה.
היא עזבה את הלהקה בשנת 2003.
ב-2003 השתתפה בסרטה הראשון, הקומדיה Agent Cody Banks 2: Destination London בתפקיד ראשי וכן בסרט המוזיקלי Seeing Double.
בשנה שאחריה השתתפה בסרט האימה "היורש של צ'אקי" בתור ג'והאן.
ב-2005 הופיעה בסדרה Blessed, של ה-BBC.
בשנת 2007 הופיעה בסדרה הבריטית Agatha Christie's Marple בתור טיילי רייס.
כמו כן החלה להופיע בסדרת המדע הבדיוני של ה-BBC, בראשית, בתור אבי מייטלר.
היא שיחקה בכל עונות הסדרה בין השנים 2007–2011.
ב-2016 שיחקה בסדרה הבריטית Casualty בתור מרצדס קריסטי.
החל מ-2017 משחקת בסדרה איסטאנדרס בתור קנדיס טיילור.
ב-1994 יצאה עם השחקן פול קאטרמול איתו עבדה יחד בתיאטרון הנוער המוזיקלי הלאומי ובהמשך גם בלהקת המוזיקה S Club 7 ונפרדו ב-2003. ב-2008 התארסה עם השחקן אנדרו לי פוטס, עמו שיחקה בסדרה בראשית.
האנו אולבי מיקולה (בפינית: Hannu Olavi Mikkola; 24 במאי 1942 – 26 בפברואר 2021) היה אלוף עולם בראלי.
הוא ניצח שבע פעמים בראלי 1,000 האגמים בפינלנד ובראלי בריטניה ארבע פעמים.
קריירת הראלי שלו התפרסה על פני 31 שנים, החל בוולוו Volvo PV544 ב־1963, אך התקופה המוצלחת ביותר שלו הייתה בשנות השבעים והשמונים.
בשנות השבעים היה מיקולה מהמובילים בכמה אירועים בינלאומיים, לרוב בפורד אסקורט.
הוא הפך לנהג הראשון מעבר לים שזכה בבראלי ספארי בשנת 1972 עם הנווט גאנר פאלם, שוב באסקורט.
בשנת 1979 היה מתמודד רציני לתואר אלוף העולם בראלי, ובסופו של דבר סיים במקום השני, רק נקודה אחת מאחורי האלוף, ביורן וולדגרד.
בשנת 1977 הצטרף למיקולה הנווט השוודי ארנה הרץ והזוג הפך מהר מאוד למתחרה משמעותי תוך שהם זוכים באליפות הראלי הבריטית בשנת 1978 בפורד אסקורט.
השותפות של מיקולה עם הרץ נמשכה שלוש עשרה שנים, עד לסוף עונת 1990. ב־1991 הצטרף אליו ג'וני ג'ונסון.
מיקולה שוב היה במקום השני עם פורד ב־1980 וב־1981 עבר לאאודי כדי לנהוג באאודי קוואטרו המהפכנית בעלת הנעה לארבעת הגלגלים.
השותפות הצליחה מלכתחילה: מיקולה הוביל את ראלי מונטה קרלו, האירוע הראשון של אאודי, עד שתאונה הוציאה אותו מהאירוע.
אף על פי שניצח באופן משכנע בראלי השני בשוודיה ובראלי בריטניה, בעיות אמינות בקוואטרו איפשרו למיקולה להגיע רק למקום השלישי באליפות הנהגים.
בעונת שלאחר מכן הוא ניצח בראלי 1000 האגמים ובבריטניה אך לא הצליח לשפר ושוב סיים במקום השלישי באליפות, אחרי וולטר רוהל מאופל וחברתו לקבוצה מישל מוטון.
1983 הייתה לשנה של מיקולה.
ארבעה ניצחונות ושלוש סיומות במקום שני הביאו אותו ואת הנווט ארנה הרץ לתואר אלופי העולם.
ב־1984 הגיע למקום שני באליפות מאחורי חברו לקבוצה סטיג בלומקוויסט ב־1985 לעומת זאת התמודד רק בארבע מרוצים, ועם שלוש פרישות ומקום רביעי, סיים רק במקום ה־22. מיקולה נשאר עם אאודי עד עונת 1987 וניצח בראלי ספארי עם האאודי 200 מקטגוריה A שהפכה לקטגוריה הבכירה לאחר ביטולה של קטגוריה B.
בספטמבר 2008, מיקולה השתתף בראלי על שם קולין מקריי שהיווה חלק מסבב אליפות הראלי הסקוטית.
הוא היה אחד ממספר אלופי עולם לשעבר שהשתתפו באירוע לזכרו של מקריי שנהרג בתאונת מסוק בשנת 2007. בשנת 2011 הוכנס מיקולה להיכל התהילה של הראלי יחד עם וולטר רוהל.
האנו מיקולה היה מעורב בראלי הבינלאומי היחיד שהסתיים בתיקו מוחלט.
בראלי Burmah International שנערך בסקוטלנד ב־1978 סיימו מיקולה וראסל ברוקס עם אותה תוצאה, מיקולה הוכרז כמנצח על בסיס הזמן בקטע האחרון בו היה מהיר יותר.
זכייה באליפות העולם בגיל 41 הפכה את מיקולה לאלוף המבוגר ביותר נכון ל־2021.
מיקולה נפטר ב-26 בפברואר 2021.
Dobie / דיימלר בנץ מרצדס־בנץ 450 SLC21 רות'מנס פורד אסקורט RS 1800 MKIIפרש Masport1 1980 Esso פורשה 911 SCפרש 2 64 רות'מנס פורד אסקורט RS 1800 MKII4פרשפרש32 D.T.
האנה קימורה (ביפנית: 木村花 ובאנגלית: Hana Kimura; 3 בספטמבר 1997 – 23 במאי 2020) הייתה מתאבקת יפנית.
היא מוכרת בעיקר בשל תקופותיה בארגוני ההיאבקות Wrestle-1 ו-World Wonder Ring Stardom.
כמו כן, היא הייתה מתאבקת דור שני, כשהוריה הם קיוקו קימורה ואיסאו קוביאשי.
לפני שהחלה בקריירה שלה כמתאבקת מקצועית, קימורה זכתה באליפות איירון מן במשקל הבי מטאל ב-21 באוגוסט 2005 במהלך מופע בעיר טוקיו.
היא איבדה את התואר כבר באותו המופע לאמא שלה, קיוקו.
לאחר שהתאמנה והייתה חלק מהאקדמיה של Wrestle-1, היא ערכה את קרב הבכורה שלה בארגון זה ב-30 במרץ 2016, כשנחלה הפסד לרייקה סאיקי.
השתיים נאבקו ביניהן מספר פעמים נוספות במהלך שנת 2016 במסגרת ארגון זה.
ב-7 באוגוסט, קימורה התמודדה מול אמה בקרב יחידים.
חודש לאחר מכן, ב-18 בספטמבר, קימורה זכתה באליפות הראשונה שלה - אליפות הג'וניור של JWP, כשניצחה את יאקו פוג'יגאסאקי בגמר טורניר על התואר.
במשך אותה התקופה, היא החלה להופיע בארגון היאבקות הנשים סטארדום.
ב-2 באוקטובר, היא חברה לשורות קגטסו וביחד הן זכו באליפות האמנים של סטארדום.
לעומת זאת, הם ויתרו על תואר זה ב-3 בינואר 2017, זאת מכיוון שקימורה נפצעה.
שבוע קודם לכן ב-28 בדצמבר, היא הפסידה את אליפות הג'וניור של JWP ליאקו פוג'יגאסאקי.
קימורה ביצעה את מעברה לדמות הרעה, כשהצטרפה לקבוצת אודו טאי מארגון ההיאבקות סטארדום.
באירוע הפרישה של אמה, קיוקו, שנערך ב-22 בינואר, האנה גברה עליה בקרב יחידים.
בנוסף לכך, הן חברו האחת לשנייה לקרב שלישיות שבו הן השיגו ניצחון.
במהלך שנת 2017, היא חילקה את זמנה, כשהופיעה במקביל בכמה ארגוני היאבקות, אף על פי שהיא הייתה חתומה על חוזה ב-Wrestle-1. ב-21 ביוני, קימורה וחברתה לקבוצת אודו טאי, קגטסו, כדי לזכות באליפות אלילות סטארדום.
השתיים החזיקו בתואר זה במשך שנה, כשהן רשמו הגנות מוצלחות נגד ג'ונגל קיונה ו-HZK, איאו שיראי ווייפר, ג'ונגל קיונה ונאטסוקו טורה, HZK ומומו וואטאנבי, מאיו איוואטאני וטאם נקאנו, עד שלבסוף הן איבדו את חגורו תהאליפות למאיו איוואטאני וסאקי קאשימה בשנת 2018.
קימורה הייתה שותפה למסע הופעות בינלאומי בתחילת שנת 2018, כשהופיעה עבור ארגוני ההיאבקות Ring of Honor, Pro-Wrestling: EVE ומספר ארגוני היאבקות במקסיקו.
ב-24 בספטמבר, היא עזבה את קבוצת אודו טאי, לאחר שתקפה את קגטסו.
ב-21 במרץ 2019, קימורה הודיעה שהיא עוזבת את הארגון.
קימורה הצטרפה באופן רשמי לארגון היאבקות הנשים סטארדום ב-25 במרץ 2019. ב-6 באפריל, היא חברה לסטלה גריי וסומי סאקאי לקרב חושך (קרב שאינו שודר בטלוויזיה) נגד ג'ני רוז ואודו טאי (קגטסו והאזוקי) במסגרת האירוע המשותף G1 Supercard של ארגוני ההיאבקות ROH ו-NJPW.
שמונה ימים לאחר מכן, האנה נמנתה כמנהיגת קבוצת האינטרנישיונל ארמי.
שבוע לאחר מכן, שם הקבוצה שונה לטוקיו סייבר סקוואד.
ב-16 במאי, קימורה וחברות הקבוצה, ג'ונגל קיונה וקונאמי זכו באליפות האמנים של סטארדום לאחר שניצחו את מאיו איוואטאני, סאקי קאשימה וטאם נקאנו.
במהלך הקריירה שלה בסטארדום, היא זכתה פעמיים באליפות האמנים של סטארדום ופעם אחת באליפות אלילות סטארדום, בנוסף לזכיותיה בטורניר ★Star GP של שנת 2019 ובפרס רוח הלחימה לשנת 2019.
ב-23 במאי 2020, דווח שקימורה נפטרה בגיל 22. שעות לפני פטירתה, היא פרסמה תמונות של פגיעה עצמית בעמוד הטוויטר שלה ורשמה:
תמונותיה האחרונות בעמוד האינסטגרם שלה היו, כשהצטלמה עם החתול שלה והכיתוב (בתרגום מיפנית) היה: "אני אוהבת אתכם, תעשו כיף ותחיו חיים ארוכים.
הישגים בארגון ההיאבקות Dramatic Dream Team
אליפות הנסיכה במשקל כבד של Pro-Wrestling (פעם אחת)
אליפות הג'וניור של JWP (פעם אחת)
טורניר אליפות הג'וניור של JWP (2016)
טורניר אליפות הנסיכה במשקל כבד של Pro-Wrestling (2016)
PWI דירג אותה במקום ה-60 מתוך 100 המתאבקות הטובות ביותר לשנת 2018
אליפות האמנים של סטארדום (פעמיים) - עם ג'ונגל קיונה וקונאמי (1), וקגטסו וקיוקו קימורה (1)
אליפות אלילות סטארדום (פעם אחת) - עם קגטסו
פרס הצמד הטוב ביותר (2017) - עם קגטסו
האנה ריגן (בשוודית: Hannah Ryggen; 21 במרץ 1894, מאלמה – 2 בפברואר 1970) הייתה ציירת ואמנית סיבים נורווגית ילידת שוודיה.
היא למדה בעצמה לארוג ויצרה על נול עומד שבנה בעלה, הצייר הנס ריגן.
הם חיו במשק אוטרקי על גדות פיורד טרונדהיים, בנורווגיה.
האנה טוותה וצבעה את החוטים שלה בצבעים שהפיקה מהצמחייה המקומית.
האנה יוזפינה מריה ריגן נולדה במאלמה לקרנה גל יונסון (Karna Gall Jonsson) וגוסטב יונסון (Gustav Jonsson) שהיו ממעמד הפועלים, אמה קרנה הייתה נחושה בדעתה ששלושת ילדיה ירוויחו בעצמם את לחמם.
האנה ואחותה הצעירה אגדה (Agda) נעשו מורות עוד בהיותן תלמידות, ואחיהן אריק גוסטב ויליאם יונסון היה מועסק בבנק.
האנה לא אהבה את ההוראה והעדיפה לעסוק בציור, בעידוד בן הדוד שלה אמיל נילסון החליטה ללכת בעקבות נטיותיה האמנותיות.
בקיץ 1916 היא נרשמה לקורס של שישה שבועות אצל מדריך הציור הקודם שלה ראושטדט (Rausstedt), מאוחר יותר באותה שנה היא התחילה ללמוד ציור חופשי ותיאוריות של פרספקטיבה עם פרדריק קרבס (Fredrik Krebs) בשיעורי ערב, בקולג' הטכני בלונד (Lund) [לימים הפקולטה להנדסה באוניברסיטת לונד].
בו בזמן המשיכה לעבוד במשרה מלאה כמורה.
האנה נסעה ברכבת 6 ערבים בשבוע בין מאלמה ללונד.
את חופשות הקיץ הארוכות שלה בילתה בציור כל מיני דברים שנקרו בדרכה.
היא התארסה עם תלמיד אחר של קרבס וכשהוא ביטל את האירוסין החליטה לנסוע משם,
בהמלצת המורה קרבס נסעה בשנת 1922 ללמוד ציור בדרזדן בגרמניה, שם היא פגשה את הצייר הנורווגי הנס ריגן (1894–1956).
האנה התפתחה לציירת מוכשרת, אך חשה שמשהו לא מתאים לה, לכן עזבה את הציור והתחילה לארוג, ב-1 בפברואר 1923 הנס ריגן הגיב על החלטתה זו במכתב ומציין 'שכאישה מתאים לה יותר לארוג וכי ציור מתאים יותר לגברים'.
המעבר שלה לאריגה קשור לאהבתה לעבודת כפיים ולתחושתה שבאריגה תטיב לבטא את עצמה.
אריגה קשורה לאמנות עממית ולמלאכת כפיים והביעה עבורה גם מימד פוליטי שאתו הזדהתה ושהיה נוכח בכל יצירותיה.
הוא הפך לדרך הביטוי האישי שלה ואפשר לה ליצור במידות גדולות ולהימלט כך מההשוואות הפטרונליות בין אמנים לאמניות.
היא נישאה להנס ועברה לגור עמו במשק האוטארקי שלו בשוודיה באורלנד (Ørland) שבחצי האי פוזן (Fosen) שבפיורד טרונדהיים, הם חיו ללא חשמל וללא מים זורמים.
האנה פיתחה את אמנותה כאורגת, טוותה בעצמה את החוטים, צבעה אותם עם צמחים מקומיים וקיבעה את הצבעים בעזרת שתן, אורחיה היו מוזמנים להשאיר 'תרומה'.
היא הייתה פציפיסטית, בעלת מנוי על עיתונים פמיניסטיים סקנדינבים ועיתונים שמלאניים, הייתה פעילה במפלגה הקומוניסטית הנורווגית ובתנועת העבודה הבינלאומית.
היא עקבה אחר עליית הפשיזם באירופה וביצירותיה יצרה החזייה של תגובותיה לאירועים הפוליטיים.
ב-1935 למשל הביעה בשטיח הקיר 'אתיופיה' את סלידתה מפלישת בנדיטו מוסוליני למדינה האפריקנית ועל רצח העם שקרה שם.
בצד השמאלי העליון היא ארגה את פניו של מוסוליני כשאיש שחום דוחף חנית דרך ראשו, מחשש להעלבת האיטלקים, הוצגה היצירה ב-1937, בביתן הנורווגי בתערוכה העולמית בפריז כשהקצה השמאלי מקופל.
בשטיחיה היא תארה את חייה במשק, דמויות בני משפחתה וחיות המשק שלהם מופיעות בחלק מהשטיחים.
אף על פי שחיו רחוק מהעיר היא הייתה מחוברת לכל מה שקורה בעולם והביעה דעות פוליטיות נחרצות נגד אי שיוון חברתי, פאשיזם, נאציזם, כנגד הכיבוש האיטלקי בחבש ובנגד מאסרו של בעלה במחנה ריכוז נאצי בנורווגיה הכבושה.
בזמן הכיבוש הנאצי בנורווגיה, המשיכה האנה הפמיניסטית, הקומוניסטית והפאציפיסטית ליצור יצירות בהן בטאה את דעותיה על המתרחש באופן יצירה לא חשוד, היא שילבה את דעותיה על העוולות בנופים דמויי חלומות, ותלתה את שטיחיה הארוגים מחוץ לחלונות ביתה.
באורלנדט הגרמנים הקימו נמל גדול, שדה תעופה ומערכת כבישים רחבה, את הבניה עשו שבויי מלחמה רוסים וסרבים שהוחזקו בתנאי רעב וקור.
האנה והנס כמו הרבה תושבים נורווגיים עזרו לשבויים במזון.
במאי 1944 הנס ריגן נאסר על ידי הגרמנים בחשד למעורבות בתנועת ההתנגדות.
בנובמבר הוא כתב להאנה מכתב מכלא גריני שבו הוא שולל את מעורבותו בבהתנגדות לגרמנים, אבל הוא ידע שהנאצים יקראו את המכתב.
בשטיח הקיר '6 באוקטובר 1942 ' נראה בבירור בצד השמאלי היטלר מעל שחקן נורווגי שנרצח ל ידי הנאצים ובאמצע עומד צרציל ושומר על עמו, הדימוי בקטע השמאלי מאזכר את הפיאטה.
המעצר של האנס פגע בבריאותו לתמיד, לאחר מלחמה נותח כמה פעמים והחלים זמן ארוך.
אריגת שטיחים עם דימויים טפטין הייתה במשך כמה מאות שנים חלק חשוב של האמנות העממית הנורווגית.
ובניגוד לארצות אחרות נשמרו בה מספר גדול של עבודות מעולות, כולו השטיח המפורסם Baldishholteppet שנארג בין 1050 ל-1190, לקראת 1500 חלק מהשטיחים הראו השפעה פלמית, אבל רוב השטיחים הנורווגיים מאז אינם ארוגים בדימוי תלת־ממדי אלא בדו־ממדי כשדימויי הרקע נארגים בחלק העליון של השטיח.
לקראת סוף המאה ה-19 נורווגיה נאבקה להפוך למדינה עצמאית, ספורים מסורתיים, מיתוסים וסמלים עממיים היו חלק חשוב מההתפתחות הזהות הלאומית הנראית לעין.
היא הייתה אמנית הסיבים הראשונה שהשתתפה בתערוכת הסתיו 1964 ובאותה השנה הייתה האמנית הנורווגית הראשונה שהשתתפה בביאנלת ונציה.
נושאי השטיחים שלה הם רלוונטיים לתקופתנו ועל כן מושאלים תכופות לתערוכות במוזיאונים ברחבי העולם.
ב-2012 שיתפו אוצרים יצירות שלה בדוקומנטה, וכך שבה ונתגלו יצירותיה מחוץ לסקנדינביה.
ב-2015 הוצגה תערוכה מקיפה של יצירותיה בגלריה הלאומית באוסלו.
מ-11 בנובמבר 2017 ועד 18 בפברואר 2018 הוצגה בגלריית Modern Art באוקספורד, בריטניה.
התערוכה 'היסטוריות ארוגות' שבה הראו את מכלול יצירותיה של האנה ריגן מדיוקן מצויר ב-1917 ועד השטיחים המורכבים שלה שיצרה מ-1920 ואילך.
בין ספטמבר 2019 לינואר 2020 הוצגו יצירותיה ביריד הספרים בפרנקפורט גרמניה בתערוכה 'חנה ריגן, ביטויים ארוגים' במאמר מצוין ש'האנה ריגן ארגה סיפורים של אקטואליות מרשימה, שטיחי הקיר המונומנטליים שלה מטפלים בנושאים בסיסיים לחברה כיום זוועת המלחמה, ההתעמרות של בעלי הכוח, התלות בטבע והיחס בין נשים וגברים במשפחות כיום.
האנה ריגן יצרה יותר מ-100 יצירות גדולות מידה, שמוצגות במוזיאונים, ובניני ציבור ברחבי סקנדינביה, רובן נמצאות באוסף המוזיאון הלאומי לאמנותוית עיצוב ודקורציה בנורווגיה.
ב-22 ביולי 2011 התפוצצה מכונית תופת שהחנה אנדרס בריוויק (Anders Breivik) לפני בנין Viksjo`s ממשלתי.
מהפיצוץ נהרגו 8 אנשים נפצעו 30 וכן נגרם נזק רב.
כמו יצירות אמנות אחרות בניני הממשלה שטיח קיר של האנה ניזק קשה.
אמנותה של האנה מציגה בדיוק את מה שהרוצח רצה להשמיד שיויון ואמנציפציה כולל סוציאליזם ופמיניזם במקרה זה הטרוריסט נכשל שטיח הקיר 'אנו חיים על כוכב' שוחזר ומוצג שוב בציבור.
האנה קוהון הייתה ציירת אמריקאית ילידת ויליאמסטאון, מסצ'וסטס.
עבודותיה הפכו לאייקוניות עם הביטוי הדתי של כת השייקרים - קבוצה דתית נוצרית שהייתה שייכת אליהם.
קוהון הצטרפה לכת בכפר הנקוק של השייקרים ועשתה "רישומי מתנה" - ציורים שסיפרו על גילויים רוחניים אצל השייקרים באמצע המאה ה-19. באופן נדיר מאמנים אחרים של הכת, היא חתמה על רישומיה, כך שהעבודות שלה מיוחסות לה.
לקוהון היה סגנון ייחודי שהיה מופשט יותר, פשוט ואישי.
היא השתמשה בטכניקות יצירתיות כדי ליצור טקסטורה בתוך הציורים.
האנה הריסון נולדה בויליאסטאון, מסצ'וסטס, אחת משלוש בנות שנולדו לנוח הריסון (1759–1789) ולהולדה בייקון הריסון (1763–1809).
נח הריסון היה נער מתופף בן 18 במהלך מלחמת העצמאות ביוני וביולי 1777.
הוא נפטר שנה לאחר שנולדה האנה.
אחיותיה של חנה היו לויס ופולי, שנולדו בהתאמה ב-1784 וב-1785.
להאנה נולד בן בשם הריסון ובת בשם מריה.
היא הפכה לחברה בקהילת הנקוק של השייקרים ב־15 במרץ 1817 כשהייתה בת 29, הריסון היה בן 5 ומריה הייתה בת שלוש.
היא חתמה על הברית שם בשנת 1823. בשנת 1843 היא חתמה על הגליל הקדוש.
שם משפחתה ביצירות האמנות שלה באמצע המאה ה-19 היה קוהון.
תקופה שנקראה אצל השייקרים "תקופת ההתגלות" בין 1837 לשנות ה-50 של המאה ה-19 ייצגה מהפך רוחני גדול בקרב קהילת השייקרים, בה המאמינים נחשפו באופן קבוע לחזיונות רוחניים שהתגלו בשירה, ציורים וריקודים.
האנשים שקיבלו את החזיונות נקראו "מכשירים".
מייסדי כת השייקרים ומנהיגים מוקדמים הטיפו לעיתים קרובות על מציאות של "אוצרות שמימיים".
אולם מעולם לא העיזו לדמיין את האוצרות השמימיים האלה.
מעולם לא ראו המאמינים בעיניהם את הדמיון הפורמלי ההדוק בין דברי הנצח לדברים של ההווה.
הציור עם תוכן החזיונות הרגיע והפך את האמנות הקיצונית הזו למועילה באמונת הכת.
מתוך כ-200 ציורי מתנה ששרדו, רובם נעשו על ידי נשים שהתגוררו בכפר הנקוק, מסצ'וסטס או בלבנון, ניו יורק.