tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
הסדרה עלתה לשידור ב-2 באוקטובר 2022 בערוץ "AMC".
פרקי הסדרה זמינים גם בשירות ההזרמה, "AMC+", לאחר שידורם בכבלים.
ראיות מדעיות הן ראיות המשמשות לתמיכה בתאוריה מדעית או בהשערה מדעית, או לסתירה שלה, אם כי מדענים משתמשים בראיות גם בדרכים אחרות, כגון בעת יישום תיאוריות על בעיות מעשיות.
ראיות כאלה צפויות להיות ראיות אמפיריות וניתנות לפירוש בהתאם לשיטה המדעית.
הסטנדרטים לראיות מדעיות משתנים בהתאם לתחום המחקר, אך עוצמת הראיות המדעיות מבוססת בדרך כלל על תוצאות ניתוח סטטיסטי וחוזק בקרות מדעיות.
הנחות או אמונות של אדם לגבי הקשר בין תצפית להשערה ישפיעו אם אותו אדם יחשיב את התצפית בתור ראיה, הוכחה.
הנחות או אמונות אלו ישפיעו גם על האופן שבו אדם מנצל את התצפיות כראיה.
לדוגמה, חוסר התנועה לכאורה של כדור הארץ עשוי להיחשב כראיה לקוסמולוגיה גיאוצנטרית.
עם זאת, לאחר שהוצגו ראיות מספקות לקוסמולוגיה הליוצנטרית והוסבר חוסר התנועה לכאורה, התצפית הראשונית מבוטלת כראיה.
כאשר לצופים רציונליים יש אמונות שונות, הם עשויים להסיק מסקנות שונות מאותן ראיות מדעיות.
לדוגמה, פריסטלי, שעבד עם תורת הפלוגיסטון, הסביר את תצפיותיו על פירוק תחמוצת כספית באמצעות פלוגיסטון.
לעומת זאת לבואזיה, שפיתח את תורת היסודות, הסביר את אותן תצפיות בהתייחס לחמצן.
אין בהכרח קשר סיבתי אינהרנטי בין התצפיות להשערה.
קשר כזה לא גורם לתצפית להיחשב ראיה.
הקשר הסיבתי צריך להיות מבוסס על ידי החוקר, המבקש לבסס תצפיות כראיה.
שיטה פורמלית לאפיון ההשפעה של אמונות על הנחות היא הסקה בייסיאנית.
בהסקת בייסיאנית, אמונות מבוטאות באחוזים המציינים את האמון של האדם בהן.
מתחילים מהסתברות ראשונית, פריורית, ואז מעדכנים את ההסתברות הזו באמצעות חוק בייס לאחר צפייה בראיות.
כתוצאה מכך, שני צופים בלתי תלויים באותו אירוע יגיעו באופן רציונלי למסקנות שונות אם יש שוני גם בהנחות הקודמות שלהם, הנחות המבוססות על תצפיות קודמות, שרלוונטיות למסקנה שאליה מבקשים להגיע.
ניתן להמחיש את החשיבות של אמונות בקביעה מהן תצפיות שהן ראיות, באמצעות נימוקים דדוקטיביים, כגון סילוגיזם.
אם אחת הקביעות לא תתקבל כנכונה, גם המסקנה לא תתקבל.
פילוסופים כגון קרל פופר סיפקו תיאוריות על השיטה המדעית שבה לראיות מדעיות יש תפקיד מרכזי.
פופר טוען שמדען מפתח תיאוריה שאפשר להפריך על ידי בדיקתה מול ראיות או עובדות.
התיאוריה של פופר מציגה אסימטריה בכך שראיות יכולות להוכיח שתיאוריה שגויה, על ידי קביעת עובדות שאינן עולות בקנה אחד עם התיאוריה.
לעומת זאת ראיות אינן יכולות להוכיח שתיאוריה נכונה, כי ייתכן שקיימות ראיות אחרות, שטרם התגלו, שאינן עולות בקנה אחד עם התיאוריה.
בפשטות: מבחינה פילוסופית, תיאוריה אפשר להפריך – אי אפשר להוכיחה עד תום.
הוכחה מדעית היא תמיד יחסית, ולפי השיטה הבייסיאנית, היא לא מוחלטת.
במאה ה-20, פילוסופים רבים חקרו את הקשר ההגיוני בין הצהרות, ראיות והשערות, בעוד שמדענים נטו להתמקד באופן שבו נוצרים ונאספים הנתונים המשמשים להסקה סטטיסטית.
לפי הפילוסופית דבורה מאיו, עד סוף המאה ה-20 הפילוסופים הבינו ש"ישנם מאפיינים מרכזיים של הפרקטיקה המדעית שמתעלמים מהם או מתארים אותם באופן שגוי על ידי דיווחים לוגיים על ראיות, בין אם בשיטות היפותטיות-דדוקטיביות, בייסיאניות או אינסטנטנשיוניסטיות (instantiationists, כלומר "מופעיות", כאלה שעוסקות באופן ההופעה, הנראות של התופעה)."
מגוון גישות פילוסופיות במאה ה-20 עסקו בשאלה כיצד אפשר להחליט אם תצפית יכולה להיחשב ראיה; רבות מהן התמקדו בקשר בין הראיות להשערה.
בשנות ה-50 המליץ רודולף קרנפ לחלק גישות כאלה לשלוש קטגוריות: סיווג (האם הראיות מאששות את ההשערה), השוואתיות (האם הראיות תומכות בהשערה ראשונה יותר מאשר השערה חלופית) וכמותיות (המידה שבה הראיות תומכות בהשערה).
בשנת 1990, ויליאם בכטל סיפק ארבעה גורמים: בהירות של הנתונים, יכולת שכפול הנתונים על ידי אחרים, עקביות עם תוצאות שהושגו בשיטות חלופיות, ועקביות עם תיאוריות סבירות של מנגנונים.
הביולוגים השתמשו בגורמים אלה כדי ליישב מחלוקות לגבי נהלים ואמינות ראיות.
בשנת 2001 פרסם אצ'ינסטיין ספר בנושא בשם "ספר הראיות", ובו הבחין בין ארבעה מושגי ראיה: עדות אפיסטמית-מצבית (הוכחה ביחס למצב אפיסטמי-הכרתי נתון), ראיה סובייקטיבית (ראיה של אדם מסוים בזמן מסוים), ראיה אמיתית (סיבה טובה להאמין שהשערה נכונה), וראיה פוטנציאלית (סיבה טובה להאמין שהשערה היא נכונה בסבירות גבוהה).
אצ'ינסטיין הגדיר את מושגי הראיות במונחים של ראיות פוטנציאליות, שכן כל סוג ראיה חייב להיות לפחות ראיה פוטנציאלית, וטען שמדענים מחפשים בעיקר ראיות אמתיות אך משתמשים גם במושגים אחרים של ראיות, המסתמכים על נקודת מבט ייחודית – מושג ההסתברות.
אצ'ינסטיין העמיד את מושג ההסתברות בשורה עם תיאוריות הסתברותיות קודמות של ראיות, כמו הסקה בייסיאנית, התיאוריה של קרנפ והתיאוריה בדבר השכיחות של ההיארעות, (מ"אירוע") ההתרחשות של האירוע (frequentist).
פשטות היא קריטריון פילוסופי נפוץ לתיאוריות מדעיות.
קריטריון זה מתבסס על תזת צ'רץ'-טיורינג, בדבר קריטריון מתמטי להערכת ראיות.
הקריטריון דומה לרעיון של תערו של אוקאם, לפיו התיאור המקיף הפשוט ביותר של העדויות הוא ככל הנראה נכון.
לפיו "העיקרון האידיאלי קובע שההסתברות הקודמת הקשורה להשערה צריכה להינתן על ידי ההסתברות האוניברסלית האלגוריתמית, וסכום ההסתברות האוניברסלית של המודל בתוספת הסתברות הנתונים במודל צריך להיות נמוך ככל האפשר." עם זאת, כמה פילוסופים (ביניהם ריצ'רד בויד, מריו באנג', ג'ון ד.
נורטון ואליוט סובר) אימצו השקפה ספקנית או דפלציונית לגבי תפקידה של הפשטות במדע, וטענו שחשיבותה הודגשה יתר על המידה.
הדגש על בדיקת השערות כמהות המדע רווח בקרב מדענים ופילוסופים.
עם זאת, פילוסופים ציינו שבדיקת השערות על ידי עימותן עם ראיות חדשות אינה מכסה את כל הדרכים שבהן מדענים משתמשים בראיות.
לדוגמה, כאשר גייגר ומרסדן פיזרו חלקיקי אלפא דרך נייר זהב דק, הנתונים שהתקבלו אפשרו ליועץ הניסוי שלהם, ארנסט רתרפורד, לחשב במדויק את המסה והגודל של גרעין אטום בפעם הראשונה.
רתרפורד השתמש בנתונים כדי לפתח מודל אטומי חדש, לא רק כדי לבדוק השערה קיימת; שימוש כזה בראיות להפקת השערות חדשות נקרא לפעמים "חטיפה" (בעקבות צ'ארלס פרס).
המתודולוג של מדעי החברה דונלד ט.
קמפבל, שהדגיש בדיקת השערות, הדגיש כי מהות המדע היא "לא ניסויים כשלעצמם" אלא התחרות האיטרטיבית של "השערות יריבות סבירות", תהליך שבכל נתון עשוי להתחיל מראיות או מהשערה.
מדענים ופילוסופים אחרים הדגישו את התפקיד המרכזי של שאלות ובעיות בשימוש בנתונים ובהשערות.
הביטוי "הוכחה מדעית" משמש לעיתים קרובות בתקשורת הפופולרית, אך מדענים ופילוסופים רבים טענו שאין באמת דבר כזה הוכחה בלתי ניתנת להפרכה.
פופר כתב ש"במדעים האמפיריים, שלבדם יכולים לספק לנו מידע על העולם בו אנו חיים, הוכחות אינן מתרחשות, אם אנו מתכוונים ב"הוכחה" לטיעון המבסס אחת ולתמיד את האמת של תיאוריה." אלברט איינשטיין אמר:
עם זאת, בניגוד לאידיאל ההוכחה הבלתי ניתנת לכישלון, בפועל תיאוריות מוכחות על פי סטנדרט הוכחה כלשהו המשמש במחקר נתון.
במובן מוגבל זה, ההוכחה היא מידת הקבלה הגבוהה של תיאוריה בעקבות תהליך של חקירה והערכה ביקורתית על פי הסטנדרטים של קהילה מדעית באופן שיאפשר יישומים ופעולה בעולם.
למשל, תצפיות ומחקרים לגבי העולם האטומי מספקים ראיות שלפי המודל התת-אטומי הן נכונות רק בקירוב, או אף שגויות לפי מודלים עדכניים (תורת הקוואנטים), אך מאפשרות פעולה בעולם, למשל בעולם הרפואה (מודלים ביולוגיים לשם ניתוחים), בעולם ההנדסה (מודלים של צפיפות חומרים ובניית מבנים) או בעולם הטכנולוגיה הווירטואלית והלוויינית (מודלים של GPS).
ראייה ממוחשבת היא ענף מרכזי של מדעי המחשב, העוסק בעיבוד אוטומטי של תמונות ווידאו, במטרה לחלץ ולפרש מידע חזותי הטמון בהם.
העוסקים בתחום מפתחים כלים מתמטיים וכלי תוכנה לעיבוד מידע חזותי.
לדוגמה: חידוד של תמונה לא ממוקדת, חידוד של תמונה שצולמה תוך כדי תנועה מהירה, זיהוי עצמים וזיהוי פנים.
הקלט החזותי יכול להיות צילומי סטילס, וידאו, צילומים ממצלמות מרובות, או נתונים תלת ממדיים מסורק רפואי.
העיניים האנושיות מתפקדות כמעין מצלמות וידאו צבעוניות ברזולוציה גבוהה ביותר והמידע הרב שנקלט מעובד מנותח במהירות שיא, תוך ניפוי הטפל מהעיקר ופיענוח המושתת על בינה אנושית.
אופן פעולתו של מנגנון זה - המאפשר לתינוק בן שנתיים לזהות את אמו, והמאפשר לזהות אדם שלא ראינוהו שנים ארוכות, או את היכולת לקרוא כל כתב יד, כמו גם את היכולת לזהות איום מכל גורם אפשרי, עדיין איננו ברור לחלוטין.
חוקרים של מדעי המוח והראייה הצליחו לפענח באופן חלקי את התהליך של ניתוח הראייה אצל חיות ובני אדם.
כאשר תחילת העיבוד ודחיסת המידע מתרחש כבר בשכבות השונות של הרשתית (כמו חידוד הבבואה, הדגשת גבולות האובייקטים (edge) וגילוי תנועה) וחלק אחר במרכזים שונים בקליפה האחורית של המוח, שמספרם הכולל איננו ברור.
באזור שכונה V2 התגלתה רגישות לקווים מדומים, באזור המכונה V4 התגלתה רגישות לצבעים, ואילו באזור MT התגלתה רגישות לתנועה.
ענף זה מנסה ליצור כלים לוגיים כדי לחקות את הניתוח ועיבוד הנתונים שהמוח האנושי מבצע בעקבות הראייה, אך אף שישנן הצלחות יפות בעניין, נראה כי בהרבה תחומים המחקר עדיין בחיתוליו, וכי ידרשו עוד שנות מחקר רבות עד שיהיה אפשר להבין את מורכבותה של מערכת הראייה האנושית וחיקויה בכלים ממוחשבים.
יתרון המיכון בעניין זה הוא ברור: המידע שמצלמות יכולות לקבל, לעבד ולנתח הוא לאין שיעור מדויק וכמותי מאשר העין והמוח האנושי מסוגלים לשאת, אף ברזולוציה יחסית נמוכה.
כך למשל תוכנה לזיהוי טביעות אצבעות יכולה לסרוק בזמן קצר יחסית מאגר של מיליוני טביעות אצבעות כדי למצוא התאמה, סריקה שבבדיקה אנושית ידנית הייתה מבצע בלתי אפשרי.
הדרך העיקרית בניתוח התמונה נעשית בפירוק התמונה לאבני הבסיס שמרכיבות אותה.
כך נעשה ניסיון להגדיר ולזהות דפוסים ותבניות של קבוצות פיקסלים ושינויים של צבעי הפיקסלים המתרחשים במעבר מתמונה לתמונה.
כך למשל בגילוי תנועה מנסים לזהות שינויים בקבוצות פיקסלים מתמונה לתמונה ואף לנסות לאגד קבוצות פיקסלים קרובות לידי אובייקט אחד.
הדמיית תלת־ממד – הפקת תמונה תלת־ממדית ממצלמה או מזוג מצלמות.
ישנן מספר דרכים שניתן ליישם זאת.
הראשונה באמצעות צילום סטריאוסקופי, שבו זוג מצלמות מצלמות את אותו אזור מזווית קצת שונה, וניתוח ההבדלים על מנת להפיק את ממד העומק בדומה לתהליך שעושות העיניים.
דרך שנייה ניתוח האור וההצללה של אובייקטים ובאמצעותם חישובי עומק של העצמים.
דרך שלישית היא באמצעות חישובי התנועה של העצמים.
דרך רביעית היא יצירת מפת עומק באמצעות הקרנת אור אינפרא אדום וקליטתו באמצעות חיישן מיוחד, שמבצע את חישוב העומק.
מדידת עצמים – מערכות היכולות למדוד את צורתם, מיקומם וצבעיהם של עצמים.
חישוב של פרספקטיבה והערכת מרחק של עצמים מהמצלמה.
למשל מערכות רובוטיות הבונות מכונית, שצריכות לאתר אזורים מסוימים כדי לבצע בהן פעילות מסוימת.
או מערכות רמזור המודדות את מהירותם של מכוניות המגיעות לרמזור.
ניווט אוטומטי – בתחום זה מנסים להקנות לרובוט או המכונית, אפשרות לפענח את השטח ולנוע בו באופן חופשי, באופן שלא יתקל בעצמים או במכשולים.
גילוי וזיהוי תנועה (VMD) – מערכת המגלה תנועת עצם כפי שהוגדרה לה.
בתחום זה יש לסנן רעשים, שינויי תאורה, ותנועות של עצמים לא רצויים, כדי לאבחן תנועה של העצמים המבוקשים.
תחום זה הוא אחד הפופולריים בראייה הממוחשבת, וקיימות היום בעולם מספר רב של מערכות באיכויות מגוונות: ממערכות חובבניות ופשוטות המיועדות לתחום הביתי ועד מערכות מאוד מורכבות ומקצועיות המיועדות בעיקר לתחומים ביטחוניים וצבאיים.
עקיבת וידאו (Video tracking) – מערכת המאפשרת עקיבה של מצלמה אחרי האובייקט.
בתחום זה יש להניע את המצלמה בעקבות האובייקט, וצריך לוודא שהעיקוב מתבצע אחרי האובייקט שנבחר, כך שכאשר שהוא עובר מאחורי עצמים אחרים, או כאשר הוא נפגש בעצמים אחרים התכנה עדיין מתבייתת עליו, ולא טועה לעבור לאובייקט אחר.
בקרת תנועות חריגות – מערכת הלומדת תנועות שגרתיות של עצמים במרחב מסוים ומסוגלת לדווח כאשר התנועות של העצמים במרחב חריגות ויוצאות דופן.
למשל בקרת תנועה חריגה של אנשים ורכבים בצומת, או כאשר רכבם יורדים מהכביש, בניגוד לתנועה השגרתית שבה כלי רכב נעים על הכביש.
הבעיה הקלאסית של ראייה ממוחשבת, היא לקבוע אם התמונה מכילה עצם או תכונה מסוימת, או פעילות.
משימה זו שבדרך כלל יכול להיפתר ללא מאמץ בידי אדם, עדיין לא נפתרה באופן משביע רצון במקרים כלליים.
בשיטות הקיימות להתמודדות עם בעיה זו ניתן לפתור אותה, במקרה הטוב, רק עבור אובייקטים ספציפיים, כגון אובייקטים בעלי גאומטריה פשוטה (למשל פּוֹלִיהֶדְרוֹן), פרצופים אנושיים, כתב יד מודפס, דמויות או כלי רכב, ובמצבים מסוימים, כמו תנאי תאורה המוגדרים היטב, רקע מסוים, ועמדה של האובייקט ביחס למצלמה.
סיווג עצמים (Object classification) – הבנת סיווגו של עצם מסוים.
לאחר שהמערכת מזהה שעצם מסוים הוא אובייקט שלם, היא יודעת להגדיר את טבעו, בהשוואה לתבניות מוכנות מראש, או באמצעות השוואה לווקטור מאפיינים של תבניות קיימות.
בדרך כלל מדובר במספר טיפוסי עצמים קטן, המוגדר מראש בתחום מסוים.
סיווג אירועים והתנהגות (Event classification) – הבנת פעילותם והתנהגותם של עצמים במרחב מסוים.
כך למשל נעשה ניסיון להבין באמצעי ממוחשב כאשר מתרחשת אינטראקציה אלימה בין בני אדם, או כאשר מתרחשת פעילות פלילית.
ניתוח בולטות וחשיבות של אובייקטים בתמונה או בווידאו.
נעשה בין היתר באמצעות איתור דפוסים ייחודיים בתמונה.
פענוח כתב אופטי (OCR) – "הבנת" הכתב האופטי והמרתו לכתב מוקלד.
תהליך שהאדם עושה בעיניו ומוחו.
דרך פשוטה היא באמצעות התאמה מבנית, שבה נעשית השוואה בין האות לבין דוגמאות של אותיות הנמצאות במאגר.
מוגבלותה של שיטה זו בכך שהיא מוגבלת רק לצורות הקיימות במאגר.
דרך שנייה היא באמצעות תיאור מבני שבה כל אות מתוארת באמצעות הקווים המרכיבים אותה והיחסים שביניהן.
שיטה זו שמורכבת ליישום מקודמתה, היא גם כוללנית, גמישה ומוצלחת יותר.
פענוח ברקוד – פענוח של קווים וצורות מסוימות למספרים ותווים.
בפענוח תווי ברקוד בשיטות שונות.
זיהוי תוואי שטח וקריאת מפות – דומה ל-OCR רק שהקריאה כאן היא של תמונת שטח והבנת הטופוגרפיה שלה.
זיהוי ביומטרי חזותי – בדיקת התאמה בין בבואה חזותית של אובייקט פיזי לבין תמונות במאגר כמו פנים, רשתית, וטביעות אצבעות.
בתחום של זיהוי פנים (Face recognition), צורת הפנים, גודל מרכיבי הפנים והיחס ביניהם ממוצים לנתונים שנשמרים במאגר (וקטור שינויים), למשל המרחק בין העיניים, המרחק בין האוזניים, גודל הפה יחסית לפנים ומרחקו מהאף וכדומה, וכאשר מקבלים פנים חדשות שצריך לאתר הופכים אותם לווקטור שינויים ומחפשים התאמה במאגר.
האלגוריתם הרבה יותר מורכב מכך, מכיוון שהוא צריך לזהות פנים מכל מיני זוויות, ויכולים להיות שינויים בהם כמו חבישת כובע, משקפיים או גידול שפם.
מסיכה דינמית – חסימת אותות וידאו מסוימים.
מיון דואר ממוחשב על פי קריאת המיקוד (והכתובת) מהמעטפות
הקראה ממוחשבת של ספר לאוזניות של עיוור או דיסלקט.
לפעולה כזו יש שני שלבים 1. פענוח תמונת הדף לתמליל כתוב 2. תמליל כתוב לתמליל מוקרא.
זיהוי מכוניות באמצעות קריאת לוחיות הרישוי בכניסה לכביש אגרה או בכניסה למגרש חניה.
פענוח כתב מתוך תמונה וזיהוי כתב של כתב יד במחשבי כף יד תוך כדי כתיבה.
יישומי ראייה ממוחשבת שלא לקריאה:
תנועה עצמאית של רובוטים לשאיבת אבק או גינון.
נהיגה אוטומטית של מכוניות ובקרת שיוט – שמירת מרחק, בלימת חירום, זיהוי תוואי דרך, ניבוי והתכוננות לתאונה צפויה.
אזעקה ויזואלית שנעשית לפי זיהוי תמונה מסוימת או תנועה והגבה כלפיה.
הדמיית תלת־ממד של שרטוטים טכניים של תוכנות שרטוט.
ניטור התנהגות של בעלי חיים (למשל בדיקת השפעת תרופות על הפעלתנות של חיות מעבדה).
בדיקת איכות חזותית לאיתור פגמים במוצרי יצור.
אומדן מספר אנשים במקומות ציבוריים וספירת מכוניות בקטע כביש.
הנחיית עיוורים באמצעות מצלמה שתתאר את השטח באופן קולי, תבחין ברוחב של הדרך ותודיע האם הצבע התחלף ברמזור.
שימוש זה עדיין נדיר .
מיתוג אוטומטי בין מצלמות שידור למשל במשחקי ספורט.
אינדיקציה ביציאה ובחזרה מפרסומות בטלוויזיה.
התרעה וצנזור של תמונות פורנוגרפיות או תמונות זוועה בסרטים ובאינטרנט ("חיפוש בטוח" של גוגל לדוגמה)
שתילת פרסומות במשחקי כדורגל וכדורסל.
ליטוש יהלומים מדויק, באופן שיחסוך מחומר הגלם של היהלום.
מערכת בקרה מרומזרת, המפעילה את הרמזורים לפי מספר המכוניות הממתינות בתור.
סיווג איכות של נתחי בשר בקר.
תוכנות מחשב שמפענחות מחוות משתמש ומחליפות שימוש בעכבר בתנועות יד, ראש או עין.
סידור כזה מאפשר שימוש במחשב עבור נכי תנועה קשים מאוד שאינם יכולים לתפעל עכבר בשום דרך אחרת .
תוכנה לזיהוי הבעות פנים ורגשות
למידה מצב המדפים בחנויות (דוגמת יישום של חברת Trax)
תוכנות מחשב שמפענחות ועוקבות אחר תנועות המשתמש, כגון 'PlayStation Eye Toy' – מצלמה שמתחברת לקונסולת המשחקים פלייסטיישן
קיימים מספר משחקים שניתן לשחק בהם בשילוב עם תנועה שמפוענחת על ידי המצלמה.
כמו כן, ישנם מספר פיתוחים חופשיים של טכנולוגיה דומה למחשב האישי.
איתור מכוניות מבוקשות, על פי לוחיות הרישוי.
זיהוי אנשים לפי פניהם במאגרים.
זיהוי והתאמה של טביעות אצבעות לאלו שנמצאות במאגר ממוחשב.
התראות על פעילות חריגה כמו התקהלות, פעילות אלימה או עבירות תנועה מסוימות.
תצפיות על תאי שטח גדולים.
הדמיית תמונת תלת־ממד ממפות ומתצלומי אוויר ויצירת פנורמות מתצלומים או מסרט וידאו.
אבטחת מתקנים והתרעה על פריצה לאזורים מסווגים.
מידור אזורים בעזרת ביומטריה מבוססת זיהוי אובייקטים של קריאת רשתית העין למשל.
פיתוח אמצעי לחימה משולבי אוטומציה, כמו ניווט אוטומטי של טילים או כלי תעופה אחרים וכמו צידוד אוטומטי של טנקים לעבר מטרות ניידות.
פענוח וניתוח מצבים פתלוגים לפי צילומי רנטגן והדמיות CT ,MRI ואולטרה סאונד.
במיוחד בתחומים כמו איתור וסימון גידולים, בעיות אצל עוברים, בדיקת צפיפות עצם, שברי הליכה ודומיהם.
ראייה תלת־ממדית ופרספקטיבה – והיכולת להבחין בין עצמים קרובים לרחוקים, והיכולת לאמוד מרחק של עצמים.
זיהוי וסיווג עצמים – היכולת להגדיר ולאבחן עצמים נייחים, והיכולת לסווג עצמים, כך שהתוכנה תדע למשל להבדיל בין אדם לחיה, ובין מכונית לאופנוע, ואף בין דגמים שונים של כלי רכב, או שתוכנה תוכל לקטלג את כל העצמים הנמצאים באתר מסוים.
התגברות על זיופים – היכולת להבדיל בין פנים של אדם לתמונה המושמת לפני המצלמה.
יכולה להיות מושגת באמצעות חיישן עומק אופטי.
פענוח כתב יד – תחום שעדיין אתגרי, בשל השוני הרב בין צורות האותיות של כתב היד, ובמיוחד בשפה העברית.
הגדרת יופי באופן ממוחשב, על פי הכלל הסימטרי של יחס הזהב, האומר שעצמים יפים הם עצמים שמתקיים בינם לבין עצמם בהבטים שונים היחס הגאומטרי של 1.618
יצירת ממשקים חדשים עם המחשב שיתבססו על ראייה ממוחשבת בנוסף לאמצעי הקלט המוכרים, למשל מיקום סמן העכבר בהתבסס על תנועת העיניים.
מציאת התאמה בין תמונות דומות.
אחזור מידע מבוסס ניתוח תוכן של תמונות, Content based Information Retrieval, CBIR, דף בוויקיפדיה באנגלית.
ראייה היא החוויה התפיסתית של קליטת מידע מהסביבה באמצעות אור.
תהליך הראייה מתווך על ידי מערכת הראייה – המידע החזותי נקלט דרך העין, מותמר לאותות עצביים, ולאחר מכן עובר עיבוד מתקדם בתוך המוח.
ראייה נחשבת לאחד מ"חמשת החושים", והיא תופסת מקום מרכזי בתפיסה, בהתנהגות ובתרבות האנושית.
ראייה היא קליטה של קרינה אלקטרומגנטית, שהיא תופעה פיזיקלית של הפרעה המתפשטת במרחב.
המידע שאנו קולטים בראייה מורכב מפוטונים של אור, אשר מוחזרים מעצמים בסביבתנו ונכנסים לתוך העין.
משמעות הדבר היא שקליטת עצמים מהסביבה באמצעות מערכת הראייה תלויה בחשיפתם למקור אור (למשל השמש)ֿ, וכן בתכונות הבליעה וההחזרה שלהם.
מינים שונים של בעלי חיים, שהם בעלי חוש ראייה, נבדלים בתחום אורכי הגל שהם קולטים מתוך הספקטרום האלקטרומגנטי.
תחום הקרינה שנקלט על ידי מערכת הראייה האנושית (באורכי גל של 390–750 ננומטר) מכונה האור הנראה, כאשר אורכי הגל השונים בתחום זה מקושרים לחוויה תפיסתית של צבע.
ישנם מינים אחרים של בעלי חיים אשר מסוגלים לראות גם קרינה באורכי גל נוספים, כמו קרינה על סגולה (UV) וקרינה תת אדומה.
מנגנוני הראייה בבעלי חיים מתבססים על חוקי האופטיקה.
למשל, אחד המרכיבים החשובים בעין הוא העדשה, שתפקידה הוא לרכז את קרני האור הפוגעות בעין ובכך לשלוט על מרחק המוקד שלה ולשפר את חדות הראייה.
בדומה לתהליך המתרחש במערכות חישה אחרות, המעבר בין הגירוי הפיזיקלי לבין החוויה התפיסתית של "ראייה" מתבסס על התמרה חושית.
הגירוי החיצוני שנקלט מתניע תהליך ביולוגי שבסופו המידע עובר המרה לדחפים עצביים, שהם אותות חשמליים המשמשים להעברת מידע בתוך מערכת העצבים.
האיבר שדרכו מתבצעת הראייה הוא העין, וההתמרה מתבצעת ברשתית, אשר ממוקמת בחלקה האחורי.
כניסה של פוטונים לקולטנים שנמצאים על גבי תאים קולטי אור ברשתית גורמת לשינוי התצורה המרחבית של מולקולות בתוכם, ומובילה לתהליך ביוכימי שבסופו המידע על הגירוי הראייתי עובר לתאי עצב.
המידע הראייתי מהרשתית מועבר אל המוח דרך עצב הראייה.
בתוך המוח, ישנם אזורים שונים המוקדשים לעיבוד המידע הראייתי.
מסלול העיבוד החזותי העיקרי מערב את קליפת הראייה, אשר נמצאת בחלקה האחורי של קליפת המוח.
חוויית הראייה אינה מורכבת אך ורק מתמונת העולם כפי שהיא נופלת על הרשתית.
חלק ניכר מהראייה הוא הפרשנות שבעל החיים הרואה מעניק לגירויים שנקלטים על ידי מערכת הראייה, וזאת על בסיס הרשתות העצביות שבהן המידע מעובד, וכן ידע קודם שהוא רכש על העולם.
דוגמה אחת לכך היא האופן שבו אנו תופסים את גודלם של עצמים בסביבתנו.
דמותו של עצם שנופלת על הרשתית, כפי שהיא נוצרה על ידי עצם שהוא קטן וקרוב אלינו, עשויה להיות זהה בגודלה לכזו שנוצרה על ידי עצם גדול ורחוק.
עם זאת, בחוויה שלנו העצם הרחוק אכן נתפס כגדול יותר.
מעבר לכך, ניתן לומר כי אין לבני אדם גישה ישירה לתמונה הראשונית כפי שהיא התקבלה ברשתית.
לכן, קשה לאנשים לצייר תמונה של העולם שמבטאת באופן מציאותי גדלים של אובייקטים, ואנו נדרשים ללמוד להשתמש בטכניקות של פרספקטיבה.
המעבר בין המידע החזותי שנקלט במערכת הראייה לבין התפיסה המודעת של הסביבה הוא נושא למחקר רב בפסיכופיזיקה ובתחומים שונים של מדעי המוח.
אחת הסוגיות הבולטות בתחום היא הקשר בין אזורים במוח המעורבים בעיבוד מידע ראייתי לבין רמות שונות של תפיסת ראייה.
כך למשל, זוהו אזורים מוגדרים בקליפת הראייה שמטפלים בתפיסת תנועה, בתפיסת צבע ועוד, ואף אזור ספציפי במוח האנושי שמוקדש על פי רוב לזיהוי של פרצופים.
דרך אחת ללמוד על האופן בו מעובד המידע החזותי היא באמצעות אשליות אופטיות, שבהן יש חוסר התאמה בין הדרך שבה אנו תופסים גירוי חזותי לבין אופיו האמיתי של הגירוי.
לדוגמה, העובדה שאנו תופסים את שני הריבועים בתמונה משמאל כבעלי צבעים שונים (אף על פי שבמציאות צבע הריבועים הוא זהה), מלמדת אותנו כיצד המוח משתמש בהקשר ובידע לגבי תאורה, הצללה וכו' על מנת לפרש גירויים בסביבתו.
במקרים רבים, תפיסה חזותית היא תהליך אקטיבי במהותו.
בני אדם נהנים מחדות ראייה גבוהה רק באזור קטן במרכז שדה הראייה, שדמותו נופלת על הפוביאה שבמרכז הרשתית.
בהתאם לצרכים ולהעדפות שלנו, אנו משתמשים בתנועות עיניים על מנת למקד עצמים שונים במרכז שדה הראייה, ואלה העצמים אשר נתפוס בצורה ברורה יותר.
מסתבר שיש הבדלים אינדיבידואלים בין בני אדם במספר התמונות בהן הם יכולים להבחין בשנייה (רזולוציה טמפורלית).
אולי זה מאפשר להם לעקוב טוב יותר אחרי תנועת כדור טניס, למשל.
רזולוציה טמפורלית גבוהה מוצאים אצל צעירים ואצל בעלי חיים טורפים, המגיבים במהירות.
בניסוי הבחינו בני אדם בעד 35 הבהובים לשנייה, בעוד שאחרים הצליחו להבחין גם ב-60. בזים יכולים להבחין ב-100. לא ברור אם ההבדל נעוץ במוח או בעיניים, אך ניתן לשפר את הרזולוציה בעזרת תרגול.
ראיין ג'וזף גיגס הוא כדורגלן עבר ולשי.
גיגס שיחק בקבוצת מנצ'סטר יונייטד בעמדות הקשר לאורך כל הקריירה שלו, והוא השחקן המעוטר בתולדות הכדורגל הבריטי.
גיגס זכה בתואר כדורגלן השנה בליגה האנגלית ב-2009, והוא הראשון בהיסטוריה שזכה פעמיים ברציפות בתואר הכדורגלן הצעיר של השנה בליגה האנגלית (ב-1992 ו-1993).
עם מנצ'סטר יונייטד זכה ב-13 אליפות אנגליה, פעמיים זכה בליגת האלופות, ארבע פעמים בגביע האנגלי וארבע פעמים בגביע הליגה.
הוא השחקן בעל מספר ההופעות הגבוה בתולדות מנצ'סטר יונייטד, מאז שבר את שיאו של בובי צ'רלטון בגמר ליגת האלופות 2008. הוא נכלל בנבחרת כדורגלני המאה מטעם התאחדות השחקנים ב-2007 ובנבחרת העשור של הליגה האנגלית ב-2003. הוא נבחר לשחקן המצטיין של מנצ'סטר יונייטד בעשור הראשון של המאה ה-21.
במסגרת הבינלאומית, גיגס שיחק עבור הנבחרת הלאומית של ויילס עד לפרישתו ממנה ב-2 ביוני 2007. בנוסף לתאריו הרבים, גיגס נכלל ברשימת "מאה אגדות הפוטבול ליג".
הוא קיבל את דרגת ה-OBE במסדר האימפריה הבריטית ב-2007, ואף נבחר להיכנס להיכל התהילה של הכדורגל האנגלי ב-2005 כאות הוקרה על הישגיו ותרומתו לכדורגל האנגלי.
גיגס נולד בקארדיף, בירת ויילס, לדני וילסון, שחקן רוגבי בקארדיף ר.פ.צ., וליינה גיגס (כיום ליינה ג'ונסון).
הוא גדל באליי ובילה זמן רב אצל הורי אמו במשחקי כדורגל ברחובות שמחוץ לביתם.
ב-1980, בגיל 6 עבר עם כל משפחתו למנצ'סטר, עקב חתימתו של אביו בקבוצת הרוגבי סווינטון ליונס .
גיגס החל לשחק כדורגל בקבוצה המקומית של מנצ'סטר בשם " דינס פ.צ.", כאשר מאמן הקבוצה היה סקאוט של מנצ'סטר סיטי.
לאחר שהרשים כבר בתחילת משחקיו בקבוצה, הוא הוצע על ידי הסקאוט למנצ'סטר סיטי, והצטרף לבית הספר למצוינות של המועדון.
במקביל שיחק גיגס בקבוצת הילדים של בית הספר סלפורד, והוביל אותה להעפלה לגמר תחרות בתי הספר המחוזית באצטדיון אנפילד ב-1987 ולניצחון על מקבילתה מבלקבורן.
בגיל 14 הוא נענה להצעת הצטרפות של אלכס פרגוסון, והצטרף למערכת הנוער של מנצ'סטר יונייטד.
גיגס ייצג את נבחרת הילדים של אנגליה במשחק כנגד גרמניה באצטדיון ומבלי ב-1989. הוא שינה את שמו, שעד לאותה עת היה "ראיין וילסון" ל"ראיין גיגס" בגיל 16, לאחר שהוריו התגרשו.
לאוורי מקנמי, מאמן הנבחרת הצעירה של אנגליה מאוחר יותר, בדק האם גיגס מתאים לשחק עבור אנגליה מבחינת מוצאו.
עם זאת, הוא נענה בשלילה כאשר גילה שלגיגס אין סבים אנגלים, והוא יכול לשחק רק עבור ויילס וסיירה לאון, מקום מגוריו של סבו מצד האבא.
בנובמבר 1990, בגיל 17, חתם גיגס על החוזה המקצועני הראשון שלו במנצ'סטר יונייטד.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון ב-2 במרץ 1991 מול אברטון.
במשחקו המלא הראשון, הוא הבקיע את שערו הראשון במדי הקבוצה בניצחון 0-1 על מנצ'סטר סיטי ב"דרבי של מנצ'סטר".
גיגס הפך לשחקן קבוע בסגל הקבוצה הבוגרת בעונת , אך נשאר פעיל בקבוצת הנוער - הוא שימש כקפטן שלה והוביל אותה לזכייה בגביע ה-FA לנוער באותה עונה.
הוא היה תחת מעקב שוטף של הצוות של אלכס פרגוסון יחד עם כדורגלנים צעירים נוספים, שכונה "טירוני פרגי".
גיגס התקדם לקבוצה הבוגרת על אף גילו הצעיר, מה שהעיד על מיומנותו ומוכנותו המוקדמות.
הוא סיים עם הקבוצה הבוגרת באותה עונה במקום השני בליגה הראשונה של הפוטבול ליג, אחרי לידס יונייטד.
התואר הראשון שלו בבוגרים היה גביע הליגה האנגלית, שבו הוא כבש את השער היחיד במשחק הגמר מול נוטינגהאם פורסט.
בסיום העונה, הוא זכה בתואר הכדורגלן הצעיר של השנה בליגה האנגלית.
עם תחילת עונת , הראשונה בה נערכה הפרמייר ליג החדשה, גיגס החל לשחק לעיתים תכופות בעמדת הקיצוני השמאלי, ונחשב לאחד מהשחקנים הצעירים המובילים בכדורגל הבריטי.
הוא זכה עם הקבוצה באליפות הפרמייר ליג כבר בעונה הראשונה לקיום הליגה, ובכך הייתה זו האליפות הראשונה בקריירת הבוגרים שלו.
התפתחותו המהירה והגעתו של אריק קאנטונה בישרו את השליטה של מנצ'סטר יונייטד בליגה החדשה.
בעונת זכה גיגס עם יונייטד באליפות שנייה ברציפות, ולאחר מכן זכה איתה בשתי אליפויות רצופות נוספות, בעונות ו-.
בשנות ה-90 המאוחרות גיגס נותר לבדו כשחקן משמעותי בקבוצה, לאחר פרישתו של אריק קאנטונה.
הוא החמיץ מספר משחקים מרכזיים עקב פציעות, אך המשיך להצטיין במדי הקבוצה ולהגיע עמה להישגים.
בעונת הוא היה חלק חשוב בזכייה של מנצ'סטר יונייטד בטרבל - אליפות הפרמייר ליג, גביע ה-FA וליגת האלופות.
במשחק חצי גמר גביע ה-FA מול ארסנל הוא עבר מספר שחקנים ואת השוער, בדרך לכיבוש שער שסייע לקבוצתו להעפיל לגמר, שם היא ניצחה וזכתה בגביע.
במשחק הגמר של ליגת האלופות מול באיירן מינכן הוא היה מעורב בשער של טדי שרינגהאם, בדרך למהפך דרמטי וניצחון 1-2, שהשלים זכייה בליגת האלופות ובטרבל.
גיגס זכה עם מנצ'סטר יונייטד בשלוש אליפויות נוספות של הפרמייר ליג בארבע העונות שלאחר הטרבל, ובנוסף העפיל עמה שלוש פעמים לרבע גמר ליגת האלופות ופעם אחת לחצי הגמר.
הוא הפך לאחד מהשחקנים המנוסים והוותיקים ביותר של מנצ'סטר יונייטד לאחר עזיבתו של דניס ארווין במאי 2002, על אף שהיה בן 28 בלבד.
בפתיחת עונת הוא חגג את יום השנה העשירי שלו במועדון במשחק מול סלטיק באולד טראפורד, וכעבור שנה הבקיע את שערו ה-100 בקבוצה, מול צ'לסי בסטמפורד ברידג'.
בעונת זכה גיגס עם מנצ'סטר יונייטד בגביע ה-FA הרביעי בקריירה שלו, והפך לאחד משני שחקנים בלבד שזוכים בגביע ארבע פעמים במדי מנצ'סטר יונייטד, יחד עם רוי קין.
השתתפותו במשחק נגד ליברפול בספטמבר 2004 הפכה אותו לשחקן השלישי שרושם מעל 600 הופעות במדי יונייטד, אחרי סיר בובי צ'רלטון וביל פולקס.
ב-2005 הוא סיים עם קבוצתו במקום השני בליגה האנגלית בפעם השנייה, אחרי ארסנל.
באותה שנה הוא הוכנס להיכל התהילה של הכדורגל האנגלי, כהוקרה על תרומתו למשחק באנגליה.
בעונת זכה גיגס עם מנצ'סטר יונייטד באליפות ראשונה אחרי ארבע שנים.
הייתה זו אליפות אנגליה התשיעית בקריירה של גיגס, וכתוצאה מכך הוא שבר את שיא האליפויות לשחקן, שהיה שייך לאלן הנסן ופיל ניל.
בדצמבר 2007 הוא כבש את שערו ה-100 בליגה עבור מנצ'סטר יונייטד, בניצחון 1-4 על דרבי קאונטי.
בפברואר 2008 הוא קבע ציון דרך נוסף, כאשר ערך את הופעתו ה-100 בליגת האלופות, במשחק נגד אולימפיק ליון.
בעונת , גיגס הפך לאחד משני שחקנים בלבד שכבשו בכל עונה יחידה בפרמייר ליג, מאז שזו נוסדה ב-1992. במחזור האחרון של העונה הוא כבש שער בניצחון על ויגאן את'לטיק, שהבטיח למנצ'סטר יונייטד את זכייתה השנייה ברציפות באליפות הליגה.
זו הייתה הזכייה העשירית של גיגס באליפות.
עשרה ימים מאוחר יותר, ב-21 במאי, גיגס זכה עם מנצ'סטר יונייטד בליגת האלופות, לאחר ניצחון במשחק הגמר על צ'לסי 5-6 בדו-קרב בעיטות עונשין לאחר תיקו 1-1 בהארכה.
במשחק זה הוא שבר את שיא ההופעות עבור יונייטד שהיה שייך קודם לכן לבובי צ'רלטון, לאחר שנכנס כמחליף במקומו של פול סקולס.
הוא הפך לאחד משלושה שחקנים בריטים שזכו בליגת האלופות פעמיים, יחד עם סטיב מקמנמן וחברו לקבוצה אוון הארגריבס.
בעונת המשיך גיגס את הצטיינותו וזכה לראשונה בקריירה שלו בתואר כדורגלן השנה בליגה האנגלית מטעם התאחדות הכדורגלנים, במקביל לזכייה שלישית ברציפות עם מנצ'סטר באליפות הליגה.
בדצמבר 2009 הוא קיבל את תואר ספורטאי השנה של ה-BBC, והיה לכדורגלן הרביעי בהיסטוריה שזוכה לכך.
באותה שנה הוא נבחר לשחקן המצטיין של מנצ'סטר יונייטד בעשור הראשון של המאה ה-21.
בינואר 2011 גיגס נבחר בסקר שנערך באתר של מנצ'סטר יונייטד לשחקן הטוב ביותר של הקבוצה בכל הזמנים.
ב-1 במרץ 2013 האריך גיגס את חוזהו במנצ'סטר יונייטד עד לסוף עונת 2013-2014.
ב-5 במרץ 2013 ערך גיגס את הופעתו ה-1,000 בקריירה (כולל בנבחרת), במשחק גומלין שמינית גמר ליגת האלופות נגד ריאל מדריד.
בצעירותו שיחק גיגס בנבחרת הנערים של ויילס וכיהן כקפטן שלה.
הוא החל לשחק בנבחרת הלאומית של ויילס מאוחר יותר, וערך את הופעת הבכורה שלו במשחק מול גרמניה המערבית ב-1991. בכך הוא הפך לשחקן הצעיר ביותר שמשחק בנבחרת ויילס.
את שערו הראשון בנבחרת הוא כבש במרץ 1993, מול בלגיה.
החל משנת 2004 הוא כיהן כקפטן הנבחרת הבוגרת.
לאורך כל שנותיו בנבחרת הלאומית, גיגס לא הצליח להעפיל עמה אפילו פעם אחת לגביע העולם (ה"מונדיאל") ואליפות אירופה, בשל חולשתה היחסית של ויילס.
גיגס קיבל ביקורת על סירובו לקחת חלק במשחקי ידידות בינלאומיים עם הנבחרת.
מאז הופעת הבכורה שלו ב-1991, הוא נעדר מהשתתפות ב-18 משחקי ידידות רצופים של נבחרתו, בתשע השנים שלאחר מכן.
הסיבה הרשמית שניתנה לתקופת ההיעדרות היא העובדה שגיגס היה פצוע בזמן המשחקים.
כמו כן, אלכס פרגוסון סירב רבות לשחרר שחקנים למשחקי ידידות עם נבחרתם.
גיגס הודיע על פרישתו מכדורגל בינלאומי ב-30 במאי 2007, במהלך מסיבת עיתונאים שקיים.
את משחקו האחרון עבור ויילס, כקפטן, הוא ערך ב-2 ביוני באותה שנה נגד נבחרת צ'כיה בקארדיף, במסגרת מוקדמות יורו 2008. במשחק זה הוא נבחר לשחקן המצטיין בתיקו 0-0. הוא סיים את הקריירה שלו בנבחרת ויילס עם 64 הופעות ו-12 שערים.
ב-4 ביולי 2013 מונה גיגס לעוזר מאמן/שחקן במנצ'סטר יונייטד ועבד לצידו של המאמן דייוויד מויס.
לאחר פיטוריו של מויס מונה גיגס למאמן שחקן באופן זמני.
ב-19 במאי 2014, הודיע גיגס על פרישה ממשחק פעיל והפך לעוזר מאמן מנצ'סטר יונייטד.
ב-1 ביולי 2016, בעקבות מינויו של ז'וזה מוריניו למאמן מנצ'סטר יונייטד שהחליט למנות את רוי פריה לעוזרו, החליט גיגס לסיים את תפקידו במועדון.
ב-15 בינואר 2018 מונה גיגס למאמן נבחרת ויילס.
ב-6 בספטמבר 2018 השיג גיגס את ניצחונו הראשון כמאמן נבחרת ויילס, 4–1 על נבחרת אירלנד במסגרת טורניר ליגת האומות של אופ"א.
גיגס הוביל את וילס ליורו 2020 לאחר שסיימה במקום השני בבית 6 במוקדמות היורו.
בעקבות כתב האישום שהוגש נגד גיגס בשל חשד לתקיפה פיזית כלפי שתי נשים, נבחרת ויילס הודיעה כי גיגס לא יאמן אותה ביורו 2020.
במהלך שנת 2011, התגלה כי ראיין גיגס בגד באשתו.
תחילה עם כוכבת "האח הגדול" הבריטי, אימוג'ן תומאס, ומאוחר יותר עם גיסתו.
מעבר להמולה הרגילה שהסיפור משך, המקרה גרם לסערה גדולה אף יותר, כאשר חבר הפרלמנט הבריטי, ג'ון המינג, חשף את זהותו של גיגס כמי שהיה ידוע אז רק בתור ה"כדורגלן הנשוי", בטענה כי עברו על צו איסור פרסום ששמו מוקדם יותר ב"טוויטר" בפרט וברשת בכלל.
ב-3 בנובמבר 2020 גיגס נעצר בחשד לתקיפה של שתי נשים, בהן בת זוגו.
באפריל 2021 הוגש נגד גיגס כתב אישום.
הגביע הביניבשתי/אליפות העולם לקבוצות (2): 1999, 2008
כדורגלן השנה בליגה האנגלית (1): 2009
השחקן המצטיין בגביע הביניבשתי (1): 1999
ספורטאי השנה של ה-BBC: 2009
ספורטאי השנה בוויילס של ה-BBC: 1996
היכל התהילה של הכדורגל האנגלי: 2005
רָאיִי סוֹאוּזָה ויירה דֶה אוליביירה (בפורטוגזית: Raí Souza Vieira de Oliveira; נולד ב-15 במאי 1965 בריבייראו פרטו, ברזיל) הוא כדורגלן עבר ברזילאי.
ראיי זכה עם נבחרת ברזיל במונדיאל 1994, אם כי ברוב משחקיה של ברזיל הוא לא שותף.
ב-1992, זכה בתואר כדורגלן השנה באמריקה הדרומית.
הוא שיחק בקבוצת סאו פאולו ובפריז סן-ז'רמן.
בשנת 2000 הוא פרש מכדורגל.
ראיי הוא אחיו הצעיר של כדורגלן נבחרת ברזיל, סוקרטס.
ראיין איירונאוטיקל קומפני (Ryan Aeronautical Company) הייתה יצרנית מטוסים אמריקנית אשר נוסדה על ידי ט.
קלאוד ראיין בסן דייגו, קליפורניה, ארצות הברית ב-1934. ראיין, שנודע בעבור בניית המטוס ספיריט אוף סנט לואיס ששימש את צ'ארלס לינדברג בטיסה הטראנסאטלנטית הראשונה, היה מעורב במספר חברות אחרות, חלקן היו בעלות שמות דומים.
בשבת 1930 בנתה החברה את ה-ראיין פורסום.
מהמטוסים הראשונים של החברה היה הראיין ST או "Sport Trainer", מטוס דו-מושבי בעל כנף תחתית עם מנוע מנסקו B-4 "פיראט" בעל 95 כוח סוס.
חמישה מטוסים נבנו עד 1935, אז הוחלף הייצור לראיין STA, מטוס אירובטי עם מנוע חזק יותר, מנסקו C-4 בעל 125 כוח סוס.
למטוס זה היה די כוח לביצוע תמרונים אווירובטיים, והוא זכה ב-1937 באליפות הבינלאומית לאירובטיקה.
הראיין STA ספיישל המשופר יותר נבנה ב-1936, עם מנוע חזק יותר, מנסקו C-4S בעל 150 כוח סוס.
בשנת 1937 יוצרו 13 יחידות מראיין S-C, חילות האוויר של צבא ארצות הברית רכשו בשנת 1942 1 יחידה מהדגם שהיה קרוי "L-10".
בשנת 1940 יוצרו 3 מטוסי ריגול מדגם ראיין YO-51 דרגון פליי עבור הגיס האווירי של צבא ארצות הברית אשר היו בשרות מבצעי עד אוקטובר 1941.
מדינות זרות הביעו עניין במטוס למטרות צבאיות, ובתגובה הרחיבה ראיין את פתחי תא הטייס על-מנת לאפשר צניחה, וכינתה דגם זה ראיין STA.
שישה הוזמנו על ידי מקסיקו, ובהמשך הוזמנו מטוסים נוספים על ידי הונדורס, גואטמלה, אקוודור, סין והודו המזרחית ההולנדית, רבים מהם הועברו לאוסטרליה לאחר הפלישה היפנית.
מאמן חילות האוויר של צבא ארצות הברית
חילות האוויר של צבא ארצות הברית (USAAF) הביעו עניין אף הם במטוס.
מנועי ה"מנסקו" נתגלו כלא אמינים, והם הוחלפו במנועים רדיאליים.
גרסה אזרחית של המטוס, ה-S-C, בעלת תא נוסעים נפרד במקום תא טייס חשוף, יוצרה גם כן.
ראיין הייתה גם חלוצה בפיתוח טכניקות להמראה ונחיתה קצרה (STOL) עם מטוס התצפית YO-51 דראגון פליי.
שלושה אבות טיפוס נבנו אולם ה-USAAF לא הזמינו אותו.
בנוסף לבניית המאמנים עבור ה-USAAF, בתי הספר לטיסה של ראיין אימנו מספר רב של טייסי ה-USAAF במהלך מלחמת העולם השנייה, ובכך הפכה עצמה לבית הספר לטיסה הפרטי הגדול ביותר בארצות הברית באותה תקופה.
מטלה אחרת הייתה פיתוח מטוס הקרב המתקדם FR פיירבול בעקבות חוזה שהעניק לה הצי האמריקני ב-1943. הפיירבול הונע במשולב על ידי מנוע בוכנה שהותקן באפו, ועל ידי מנוע סילון שהותקן בזנבו.
1,300 הוזמנו, אך רק 66 נבנו בטרם הסתיימה הלחימה ואף אחד מהם לא הופעל בלחימה.
ראיין ייצרה גם נגזרת בעלת שילוב של מנוע טורבו-פרופ ומנוע טורבו-סילון, ה-XF2R דארק שארק, אולם אף הזמנה לא הגיעה.
בשנים הראשונות שלאחר מלחמת העולם השנייה, גיוונה ראיין את תחומי פעילותה, ובמשך תקופה קצרה אף בנתה ארונות קבורה.
מהנדסי ראיין תהו האם ה-FR-1 פיירבול, שכשהיה עם כמויות דלק קטנות היה בעל יחס דחף למשקל של 1, יהיה מסוגל להמריא אנכית.
שני אבות טיפוס נבנו אולם חיל האוויר בחר להפסיק את פיתוח המטוס משום שלא היה לו צורך מבצעי בו.
ראיין רכשה את הזכויות לייצור המטוס הקל נביון מנורת' אמריקן אוויאיישן ב-1947, ומכרה את המטוס הן ללקוחות אזרחיים והן ללקוחות צבאיים.
היא גם החלה לעסוק בתחומי הטילים וכלי הטיס הבלתי מאוישים (כטב"ם).
היא פיתחה את כטב"ם המטרה פיירבי, ואת הפיירבירד (טיל האוויר-אוויר הראשון) בין היתר, כמו גם מספר כלי טיס ניסיוניים.
ב-1968 פיתחה החברה את הכטב"ם ראיין AQM-91 פיירפליי ממנו ייצרה 28 יחידות.
ראיין רכשה 50% מקונטיננטל מוטורס קורפוריישן, יצרנית מנועי כלי טיס, ב-1965.
ב-1968 החברה נרכשה על ידי טלדיין תמורת 128 מיליון דולר, ושנה מאוחר יותר הפכה לחברת-בת בשליטה מלאה של חברה זו.
קלאוד ראיין פרש מתפקיד היושב-ראש עם רכישת טלדיין.
נורת'רופ גראמן רכשה את ראיין אירונאוטיקל ב-1999.
ראיין תומאס גוסלינג הוא שחקן קולנוע, מוזיקאי, במאי ומפיק קולנוע קנדי.
התפרסם בקרב הקהל הרחב בשנת 2004 בזכות הופעתו בסרט "היומן", ולאחר מכן בתור מורה מכור לסמים בסרט "חצי נלסון" , עבורו היה מועמד בשנת 2007 לפרס האוסקר לשחקן הטוב ביותר, והפך למועמד השביעי בצעירותו באותה תקופה.
גוסלינג נולד בלונדון, אונטריו, קנדה.
אביו, תומאס ריי גוסלינג, הוא איש מכירות של טחנת נייר מקומית, ואימו, דונה, היא מזכירה.
שני הוריו הם קנדים צרפתים ממוצא גרמני, אנגלי, סקוטי ואירי.
הוריו נוצרים מורמונים וגוסלינג אמר שהדת השפיעה על כל היבט בחייהם.
הוריו התגרשו כאשר היה בן 13, והוא ואחותו הגדולה, מנדי, התגוררו עם אמם.
במהלך חייו הוא התגורר בקורנוול ובברלינגטון – ערים בפרובינציה אונטריו.
גוסלינג התחנך בבית הספר הציבורי גלדסטון ובבית הספר התיכון לסטר ב' פירסון.
כילד, הוא צפה בסרט "דיק טרייסי" וקיבל השראה להיות שחקן.
גוסלינג חווה בריונות בבית הספר היסודי, ולא היו לו חברים עד שהיה בן 14 או 15. בכיתה א', לאחר שהושפע מאוד מסרט הפעולה "משחק הדמים", הוא לקח סכיני קצבים לבית הספר וזרק אותם על ילדים בהפסקה.
גוסלינג נתפס כבעל הפרעת קשב וריכוז (ADHD), אך לא אובחן כסובל ממנה ולא נטל תרופות.
אמו עזבה את עבודתה וחינכה אותו בחינוך ביתי במשך שנה.
גוסלינג הופיע מול קהל מגיל צעיר, בעידודה של אחותו בהיותה פרפורמרית.
הוא ואחותו שרו יחד בחתונות.
גוסלינג גם הופיע עם אלביס פרי, מופע המחווה של דודו לאלביס פרסלי, והיה חבר בלהקת בלט מקומית.
הוא נשר מהתיכון בגיל שבע עשרה כדי להתמקד בקריירת המשחק שלו.
בשנת 1993, גוסלינג בן ה-12 השתתף באודישן פתוח במונטריאול לחידוש התכנית "מועדון מיקי מאוס" של ערוץ דיסני.
הוא קיבל חוזה לשנתיים בתוכנית ובשל כך עבר להתגורר באורלנדו, פלורידה.
גוסלינג השתתף בתוכנית בעונות 6–7 לצד בריטני ספירס, כריסטינה אגילרה וג'סטין טימברלייק.
הוא תיאר את עבודתו בתוכנית כשנתיים הגדולות בחייו.
הוא הפך לחבר קרוב של טימברלייק והם חיו יחד במשך שישה חודשים במהלך השנה השנייה של התוכנית.
אמו של טימברלייק הפכה לאפוטרופוס החוקי של גוסלינג לאחר שאמו חזרה לקנדה מטעמי עבודה.
לאחר מכן, היה ידוע בעיקר בשל תפקידו בתוכנית הטלוויזיה "הרקולס הצעיר" ו"נחשול גבוה".
ב-2001 גילם את דניאל בורוס, נאצי ממוצא יהודי, בתפקיד ראשי עטור שבחים בסרט "המאמין".
פרסומו גבר ברחבי ארצות הברית בעקבות ליהוקו לסרטים כגון "לזכור את הטיטאנים", "נוסחה לרצח", ו"היומן", על פי ספרו של ניקולס ספארקס.
ב-2006 הופיע בסרט "חצי נלסון", שם גילם מורה תיכון צעיר המכור לסמים.
על תפקיד זה היה מועמד בשנת 2007 לפרס אוסקר.
ב-2007 כיכב גם בסרטים "עדות שבורה" ו"לארס והנערה האמיתית".
במרץ 2007 זכה גוסלינג בפרס ספיריט בקטגוריית שחקן השנה, וב-13 בדצמבר 2007 היה מועמד לפרס גלובוס הזהב באותה קטגוריה.
בשנת 2010 היה מועמד פעם נוספת לפרס גלובוס הזהב על תפקידו בדרמה "בלו ולנטיין".
בשנת 2011 כיכב גוסלינג בשלושה סרטים מצליחים, שעל גילום הדמויות הראשיות בהם זכה לשבחים: "טיפש, מטורף, מאוהב", בו גילם את דמותו של ג'ייקוב פאלמר; "משחקי שלטון", בו גילם את יועץ התקשורת של המועמד לנשיאות מייק מוריס (ג'ורג' קלוני); "דרייב", בו גילם את דמות של נהג חסר-שם.
על משחקו בכל הסרטים האלו, ובפרט על גילומו של הנהג המסתורי ב"דרייב", זכה גוסלינג לשבחים.
ב-2015 כיכב לצדם של סטיב קארל, בראד פיט וכריסטיאן בייל בסרט "מכונת הכסף".
בשנת 2016 שיחק בסרט המוזיקלי של הבמאי דמיאן שאזל, "לה לה לנד", עליו זכה בפרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר בסרט קומי או מוזיקלי.
בשנת 2017 שיחק בסרט המדע הבדיוני "בלייד ראנר 2049" לצד האריסון פורד וג'ארד לטו, סרט המשך ל"בלייד ראנר" מ-1982, גם הוא בכיכובו של פורד.
בהמשך השנה שיחק בדרמה הרומנטית של הבמאי טרנס מאליק "משיר לשיר" לצד נטלי פורטמן ומייקל פסבנדר.
ב-2018 גילם את דמותו של ניל ארמסטרונג, האדם הראשון שצעד על הירח, בסרט הביוגרפי "האדם הראשון", שהיה שיתוף פעולה נוסף בין גוסלינג לבמאי "לה לה לנד", דמיאן שאזל.
גוסלינג גילם את דמותו של קן בסרט "ברבי", אשר יצא לאקרנים במהלך 2023, והיה מועמד בגינו לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר.
באפריל 2024 הנחה בפעם השלישית פרק בתוכנית "סאטרדיי נייט לייב", לאחר הפעמים הקודמות בשנים 2015 ו-2017.
ב-2024 גילם את דמותו של קולט סיברס בסרט "הכפיל"
היה זמר ליווי ללהקה הקנדית "soulDecision" באלבומה "No One Does it Better".
גוסלינג פתח מסעדה מרוקאית יחד עם חברו שנקראת "Tagine".
המסעדה נמצאת בבוורלי הילס, קליפורניה.
שותף באגודת "One" המסייעת לאנשים עניים בעולם וכן להתגבר על מחלת איידס.
משתתף בפעילויות לזכויות בעלי-החיים וכתב מאמר לרשת מסעדות המזון המהיר "KFC".
מ-2002 עד 2003 היה גוסלינג במערכת יחסים עם השחקנית האמריקאית סנדרה בולוק.
בשנים 2005–2007 יצא עם השחקנית רייצ'ל מקאדמס, ששיחקה לצידו בתפקיד רומנטי למדי בסרט "היומן".
הם חזרו להיות ביחד לתקופה קצרה במהלך 2008.
החל מספטמבר 2011 הוא נמצא במערכת יחסים עם השחקנית האמריקאית אווה מנדז.
לבני הזוג יש שתי בנות, הבכורה, אזמראלדה אמאדה, נולדה בשנת 2014, והשנייה, אמאדה לי, נולדה ב-2016.
+שנהסרטתפקידהערות1996Frankenstein and Meקני2000לזכור את הטיטאניםאלן בוסלי2001המאמיןדניאל באלינט2002נוסחה לרצחריצ'רד היוודחוק השחיטהרוי צ'אטני2003נקודת מבטלילנד פ.
מועמד פרס אמי לבידור בפריים טיים לשחקן אורח יוצא מן הכלל בסדרה קומית (אנ') (2024)2019My Favorite Shapes by Julio Torresפינגווין כחולדיבוב; ספיישל טלוויזיוני של HBO
ראיין גונו באבל (בהולנדית: Ryan Guno Babel; נולד ב-19 בדצמבר 1986 באמסטרדם, הולנד) הוא כדורגלן עבר הולנדי ששיחק בעמדת החלוץ.
לזכותו של באבל עשרה שערים ב-69 הופעות במדי נבחרת הולנד.
בצעירותו שיחק בקבוצות הנוער של אייאקס.
בשנת 2004 ערך את הופעת הבכורה במדי הקבוצה הבוגרת במשחק מול דן האג במסגרת המחזור ה-23 של הליגה ההולנדית.
באבל שיחק באייאקס במשך שלוש עונות, בהן השתתף ב-97 משחקים והבקיע 19 שערים.
במשך תקופתו באייאקס זכה פעמיים בגביע ההולנדי, ופעמיים בסופר קאפ ההולנדי.
בשנת 2007 השתתף באבל בניצחון הנבחרת הצעירה של הולנד באליפות אירופה עד גיל 21, במשחק נגד נבחרת סרביה.
באותו משחק הפגין באבל יכולת גבוהה, כבש שער ובישל אחד נוסף.
לאחר המשחק באבל נהפך למבוקש בקרב מועדונים רבים באירופה.
לאחר מספר שבועות חתם באבל בליברפול, ששילמה לאייאקס כ-14 מיליון לירות שטרלינג בעדו.
באבל היה חלק במסע הרכישה של המועדון, שכלל, בין השאר גם את יוסי בניון הישראלי, פרננדו טורס הספרדי, אנדריי וורונין האוקראיני וחאבייר מסצ'ראנו הארגנטינאי.
במדי המועדון באבל השתתף ב-49 משחקים בהם כבש 10 שערים.
באבל השתתף, במשחק ההיסטורי של המועדון בליגת האלופות, בו ניצחה ליברפול 0:8 את בשיקטש הטורקית בליגת האלופות, ב-6 בנובמבר 2007. ניצחון זה הוא הגדול ביותר של ליברפול ושל כל קבוצה בהיסטוריה של ליגת האלופות.
ב-25 בינואר 2011 נרכש באבל מליברפול תמורת 6 מיליון ליש"ט ועבר לשחק בהופנהיים מהבונדסליגה הגרמנית.
ביולי 2013 עבר השחקן לקסימפשה מליגת העל הטורקית בכדורגל.
ב-2 ביולי 2015 חתם באל-עין מליגת העל של איחוד האמירויות הערביות.
ב-15 בספטמבר 2016 חתם בדפורטיבו לה קורוניה הספרדית.
ב-2 בינואר 2017 חתם בבשיקטש הטורקית.
ב-15 בינואר 2019 חתם באבל בפולהאם מהפרמייר ליג.
ב-28 ביוני 2019 חתם באבל בגלאטסראיי הטורקית.
ב-11 בינואר 2020 חזר באבל לקבוצת נעוריו אייאקס והושאל עד לסוף העונה.
ביולי 2022 חתם באיופספור הטורקית.
בנבחרת הולנד, שעל סגלה נמנה באליפות אירופה עד גיל 21 וביורו 2008, הבקיע 8 שערים ב-54 הופעות נכון לנובמבר 2018.
ראייה עיוורת הוא רומן מדע בדיוני מאת הסופר פיטר וואטס, שהיה מועמד לפרס הוגו בקטגוריית הרומן הטוב ביותר לשנת 2007. ראייה עיוורת היא תופעה נוירולוגית-קוגניטיבית בה אנשים שהתעוורו בעקבות פגיעה בקליפת המוח החזותית, מצליחים בכל זאת לדעת את צורתו של עצם כלשהו, מיקומו או כיוון תנועתו.
הספר עוסק בתודעה, בעתידנות ובפילוסופיה של הנפש.
הספר כולל שימושים בטכנולוגיות היפותטיות עתידיות:
"חדר סיני" - ניסוי מחשבתי בו קיימת מערכת אשר מסוגלת לנהל שיחה בלי להבין מה היא אומרת.
בינה מלאכותית - מחשב הספינה, אשר נקרא "הקפטן".
בספר משתמש הגיבור הראשי סירי קיטון בתורת המשחקים לצורך מציאת המהלכים הטובים ביותר.
הספר יצא לאור ב-2006 ובישראל יצא לאור בהוצאת קדמת עדן בשנת 2009.
העלילה מתרחשת בעולם העובר מהפכה בעקבות התפתחות הנוירולוגיה ובו אנשים רבים עוברים להתגורר במתקני מציאות מדומה גדולים המכונים בפי האנשים "עדן".
היא מסופרת מנקודת מבטו של סירי קיטון.
סירי, שעבר חצי כריתת מוח בילדותו כטיפול לאפילפסיה, מסוגל להבין את העולם בעיקר דרך תרשימי זרימה.
הספר עוסק במשלחת שסירי נמנה עליה, הכוללת מספר מדענים שכל אחד מהם בעל מומחיות שונה, כאשר תפקידו של סירי הוא לתרגם את דברי המדענים ולהסביר אותם למנהיגי כדור הארץ.
התרבויות והגזעים בספר כוללים את:
זרועתנים - חוצנים בעלי מספר זרועות וגוף דומה לכוכב ים, חסרי תודעה אינדויאדואליסטית ובניגוד לרוב החיים בכדור הארץ הם אנארוביים.
(פיטר וואטס כותב בהערות בסוף הספר כי רצה ליצור חוצן שונה יותר מכול מה שאנחנו מכירים ולא עוד בן אדם עם מצח גדול המתואר כחוצן בשאר ספרי המדע בדיוני לטענתו).
המציאותנים - קבוצה של קיצוניים דתיים המתנגדים למתקני המציאות המדומה ("עדן").
ואמפיריס (שם מלא: הומו סאפיינס ואמפיריס homo sapiens vampiris.
מקורה של המילה vampiris במילה vampire, ערפד באנגלית) - שיחזור של גזע שהתפתח במקביל להומו ספיינס שמקורו באגדות על ערפדים.
הואמפיריס חכמים מאוד וטובים במתמטיקה, מתוכננים גנטית לתקוף את ההומו סאפיינס.
הם חזקים מאוד אך ללא התרופות הם לא מסוגלים לראות שני קווים ישרים מצטלבים מבלי לפרכס ולפרפר.
בטבע אין כמעט קווים ישרים מצטלבים ולכן עד להופעת האדם הנבון לא נתקלו בבעיה.
צוות מדענים וסירי בתוכם, יוצא למסע שמטרתו ליצור קשר עם ישות חוצנית האחראית לשליחת מספר רב של גשושיות אשר צילמו את כדור הארץ.
הצוות מוצא חללית חוצנית המזדהה בשם "רורשאך".
החוצניים הם בעלי תודעה אשר לא מודעת לעצמה, המתוארת כחווה את כל חייה כסוג של "ראייה עיוורת".
הספר מסתיים כאשר פורץ קרב בן החלליות וסירי נמלט במתקן מילוט אל כדור הארץ.
חדשות רעות מגיעות מכדור הארץ האומרות שבינתיים נהרסו רבים ממתקני "עדן" בעקבות הפצצה וחבלה מכוונת.
כדור הארץ מצוי במתקפה על ידי הערפדים.
פיטר וואטס מנסה להביע רעיון שהקיום האינדויאדואליסטי של האדם הנבון אינו הכרחי לחיים תבוניים, וייתכן שלא ישרוד זמן רב.
הצוות בחללית מייצג לדעת וואטס את האפשרויות העתידיות של בני האדם בתחום הנוירולוגי.
סירי קיטון - גיבור הספר, עבר ניתוח מוח בילדותו.
כעת קולט את העולם בעיקר דרך תרשימי זרימה ולכן מנתח התנהגות אנושית דרך תורת המשחקים.
יוקא סארסטי - מפקד הספינה, שייך לגזע הואמפיריס ולכן אינטליגנטי מאוד.
יוקא הוא אלים מטבעו ובעל חולשה לקווים ישרים מצטלבים בגלל בעיה בעיבוד המידע במוחו, ולכן הוא חייב לקחת סוג מסוים של תרופות.
בסוף הספר מגלה סירי שיוקא נשלט כל הזמן בידי "הקפטן".
אייזק ספינדל- ביולוג אשר תכנת את עצמו כך שיוכל לטעום מידע עם ידיו ולראות ולחוש דברים שאף אדם אחר לא חש.
אייזק נמצא בקשר רומנטי עם מישל, אחת הישויות המרכיבות את סוזן ג'יימס.
סוזן ג'יימס - מדענית אשר פיצלה את האישיות שלה לארבע אישיות מקבילות.
אמנדה בייטס - קצינה בדרגת מייג'ור, משמשת כשומרת ראש ואחראית אבטחה במשלחת.
ראייה עיוורת (או עיוורון קורטיקלי) היא תופעה קוגניטיבית-נוירולוגית בה אנשים שהתעוורו בעקבות פגיעה בקליפת המוח החזותית, מצליחים בכל זאת לדעת את צורתו של עצם כלשהו, מיקומו או כיוון תנועתו.
המונח נטבע ב-1974 על ידי הפסיכולוג הבריטי לורנס וויסקרנץ (Weiskrantz).
במחקר שנערך באותה שנה נמצאה התופעה אצל קופת רזוס שקליפת הראייה שלה הוסרה.
דווחו מספר מקרים של התופעה בקרב בני אדם, אך ברובם מדובר היה באנשים שנפגעו חלקית בקליפת הראייה (רק המיספרה אחת של המוח נפגעה).
בסוף שנות ה-2000 דווח לראשונה על אדם שכונה TN שנפגע בשתי המיספרות המוח וניחן בראייה עיוורת, למשל הבחנה בין הבעות פנים של שמחה, עצב וכעס, ויכולת לעקוף מכשולים שונים במסלול הליכתו ללא אמצעי עזר.
ההסברים לתופעה אינם ברורים דיים.
ייתכן כי נפגעי קליפת המוח החזותית יכולים להיעזר בהד החוזר מעצמים שונים כדי לזהות את מיקומם וצורתם (אקו-לוקציה), אך הדבר עשוי לאפשר רק זיהוי של עצמים גדולים, ולא מסביר את יכולתו של TN לזהות מכשולים קטנים שהוצבו בדרכו.
חלק מהמידע החזותי (כמו מידע על הבעת פנים) עובר ישירות מהתלמוס לאזור האחראי לעיבודו (למשל, במקרה של הבעות פנים - האמיגדלה) בלי לעבור דרך קורטקס הראייה הראשוני, וכך המטופל יכול לקלוט את המידע בלי לחזות בו בפועל.
אחת הביקורות על הניסוי של TN הייתה כי עיניו של הנבדק לא כוסו במהלכו, ולא נערך בירור האם כיסוי זה משפיע על ביצועיו.
ראייה עיוורת זהו מצב בו עיוור מגיב לגירויים ויזואליים שלא במודע (מדובר כמובן בבני אדם ולא חיות).
יכולת זו נמצאת אצל אנשים בעלי עיוורון בקליפת המוח המפוספסת, הידועה גם בשם הקורטקס הראייתי הראשוני או V1.
פציינט הסובל מראייה עיוורת נחשב כעיוור, לא מצליח לראות דבר.
אך אם נבקש מהפציינט לנחש מהו אובייקט מסוים, 80% מהמקרים הפציינט ידווח נכון, מה שמעיד על כך שזהו אינו ניחוש.
הדבר קשור לתת מודע של הפציינט.
הפציינט מסוגל לראות למרות שהוא עיוור.
לפציינט יש תפיסה אך הוא לא מודע אליה.
בתחילה חקרו ראייה עיוורת על חיות.
כאשר מסירים או פוגעים בקורטקס הראייתי, החיות עדיין יכולות להעביר את ההבחנה הוויזואלית למרות השינויים ביכולת הקיבולת שלהם במח.
יכולת זו לא מפתיעה מכיוון שהפלט מהעיניים מגיע גם כן למספר מטרות שונות במח הנמצאות בין ה-midbrain והתלמוס שלא נפגעים כשה-V1 נפגע.
מה שמפתיע, זה שבני אדם עם פגיעה בV1 מדווחים על עיוורון טוטאלי.
המודעות משתלבת עם כל הפעילות היומיומית.
איך אפשר להפריד את המארג המורכב של מוחנו בשביל למצוא את הנקודה האחראית למודע כדי לחוות את העולם, מבלי לפגוע בשאר חלקי המוח?
קשה להחליט מה נחשב לנקודת ההתחלה בהיסטוריה המובילה לגילוי ראייה עיוורת.
במאה ה-19 חוקרים ערכו ניסויים בחיות, בעיקר בקופים, עם הפרעות בקורטקס הראייתי.
ההיפותזה הייתה שמערכת הראייה אצל בני אדם שונה משל חיות.
למרות הדמיון באנטומיה, הסיקו כי במקרה של פגיעה מוחלטת בV1 - אצל בני אדם, לא תהיה שום היבט ראייה.
מספר ממצאים סתרו מסקנה זו כגון Riddoch G שסיפר על מטופל שהיה לו פגיעה ב-V1 ולמרות זאת היה לו תפקוד ראייתי.
הוא זיהה תנועה אך לא תמונה סטטית.
ב־1970 הוצגו שיטות שונות ללימוד על פגיעות אוקסיפטליות, ותוצאות המחקרים הראו שהחולים מסוגלים להבחין בין צורות X לעומת O, בין קו ורטיקלי לעומת קו הוריזונטלי.
כמו כן הם מסוגלים לזהות כיוון תנועה.
Weiskrantz המציא את המושג "ראייה עיוורת", המתייחסת לתופעה המוזרה שאנשים מתעקשים שהם עיוורים אך בכל זאת הם מסוגלים להבחין בצורות או בתנועה.
ראייה עיוורת מחולקת ל-2 סוגים:
סוג א': לאדם אין מודעות לגירוי ראייתי אך יכול לנחש חלקים מסוימים של הגירוי כגון צבע, צורה ומיקום האובייקט, ברוב המקרים הם צודקים.
סוג ב': יש לפציינט קצת מודעות על התנועה של האובייקט ועל מיקומו אבל לא יכול לתפוס את החפץ בידיו, כמו כן, העיניים שלו זזות עם תנועת החפץ אך הוא אינו מסוגל לתאר את התנועה.
סוג זה מתרחש בעקבות פגיעה במח בעיקר באונה האוקסיפטלית.
כאשר הקורטקס הראייתי פגוע יהיה חוסר תפיסה באזורים מסוימים בשדה הראייה, ולכן החולה ישתמש ב-Tectopulvinar Pathway שבו אין מודעות לראייה, המוכיח שמסלול זה משמש לראייה לא מודעת העוזר להגיב מיד לתנועות ולהסתגלות עם העיניים לאובייקטים ללא שליטה.
כאשר אדם מסתכל על עצם, קרני האור המוחזרות ממנו נקלטות בעין, עוברות את הקרנית, הלשכה הקדמית, העדשה והויטריוס.
הן מתרכזות על הפוטורצפטורים שברשתית.
הפטורצפטורים מכילים 2 סוגי תאים: מדוכים (cones) וקנים (rods).
תאים אלה ממירים את קרני האור לאותות המועברים דרך התאים הדו-קוטביים לתאי הגנגליון.
תאי הגנגליון יוצאים מהעין באזור הנקרא הדיסק האופטי על ידי העצב האופטי, עצב אופטי מעין ימין נפגש עם עצב אופטי מעין שמאל בתצלובת הראייה, שם מידע המגיע מהצד הנאזלי בכל עין עובר לצד הנגדי במח, והמידע מהצד הטמפורלי נשאר באותו צד.
משם המסלול נקרא optic tract.
מידע משדה ראייה ימני נמצא ב-optic tract שמאלי ולהפך.
בכל שכבה מתקבל מידע אחר: ב-4 שכבות מתקבל מידע מתאי גנגליון מסוג parvocellular, וב־2 שכבות מתקבל מידע מתאי גנגליון מסוג .magnocellular
משם המידע עובר למח על ידי 2 מסלולים שונים:
ה-superior colliculi שולח קשרים לאזורים בתלמוס הנקראים pulvinar ולכן מסלול זה נקראTectopulvinar system .
המסלול מתחלק ל-2 מסלולים עיקריים: מדיאלי, השולח קשרים לאונה פריאטלית, ולטרלי, השולח קשרים לאונה טמפורלית.
מסלול זה מסתיים באזור הראייה Primary visual cortex (V1) הנמצא באונה האוקסיפיטלית בקורטקס.
מאזור הראייה המידע מועבר לאזורי ראייה באונה הפריאטלית ובאונה הטמפורלית.
אדם בעל פגיעה באזור V1 סובל מראייה עיוורת, מה שאומר שה- geniculostriate pathway פגוע.
למרות הפגיעה בקורטקס הראייתי האדם עדיין יכול להגיב לגירויים ראייתיים.
זהו ההבדל המובהק בין ראייה עיוורת ועיוורון רגיל.
בעיוורון רגיל 2 המסלולים לא עובדים, ובראייה עיוורת רק מסלול אחד לא עובד והמסלול השני מקבל את הגירויים הראייתיים כרגיל.
לעיתים קרובות הנזק ב-v1 לא מוחלט ולכן יש רק אזור מסוים בשדה הראייה שהחולה לא רואה (סקטומה).
בניסויים שמים את הגירוי באזור הפגוע בשדה הראייה.
לכן פציינט עם ראייה עיוורת מסוגל "לנחש" היכן בדיוק המיקום של אובייקט מסוים ולענות נכון ברוב המקרים.
הם יכולים גם לזהות את המאפיינים הבסיסיים של אובייקט מסוים- צורה, צבע, ותנועה.
באופן מפתיע כשמראים פנים, שזהו גירוי מורכב, החולה אינו יכול להגיד את המין או את זהות הפנים אך יכול לומר מהו הרגש המבוטא בפנים- שמחה או פחד.
דבר זה נבדק בשתי צורות:
האדם אומר מהו הרגש שנראה בפנים.
מדידת הבעת הפנים של החולה עצמו.
ישנה תופעה של "הידבקות" בהבעת פנים – כאשר אדם רואה הבעה מסוימת, הוא לעיתים מבצע את אותה הבעה.
תופעה זו נצפתה בחולים גם כאשר שמים את הפנים בחלק השדה הראייתי שהחולה עיוור ביחס אליו.
אנשים אלו הם למעשה עיוורים – אין להם מודעות למידע ראייתי.
רק אם "מכריחים" אותם לענות, או כשהם מנווטים בסביבה, או בודקים תגובות לא מודעות שלהם, אז רואים שהם עוברים בין חפצים מבלי להיתקל או שהם מסוגלים לנחש נכון דברים שתוארו להם.
לפני כמה שנים, ל-TN, רופא בגיל העמידה משווייץ, היו שני אירועים מוחיים אחד אחרי השני.
אחד בכל צד של המוח.