tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
משגרי מרקורי־רדסטון והאטלס יועדו לשיגורים מאוישים אך היה צורך לבחון אותם לפני כן.
לכן יצא שהמשימה המאוישת הראשונה של הרדסטון הייתה מרקורי־רדסטון 3, ושל האטלס מרקורי־אטלס 6.
האמריקאים הראשונים שטסו לחלל נבחרו מתוך קבוצה של 110 טייסים בשירות הכוחות המזוינים של ארצות הברית, שנבחרו הודות לניסיון הטיסה שלהם בתור טייסי ניסוי ובגלל הדרישות הפיזיות והרפואיות בהן עמדו.
נאס"א הודיעה על בחירתם של שבעה מתוך ה־110 - שנודעו בכינוי "שביעיית מרקורי" - כאסטרונאוטים ב־9 באפריל 1959, אך רק שישה מתוכם טסו בתוכנית, מאחר שדיק סלייטון, הטייס השביעי, קורקע בעקבות בעיות רפואיות.
סלייטון טס בסופו של דבר במשימת אפולו־סויוז ב־1975 לאחר שהוכיח את כשירותו הרפואית.
שבעת האסטרונאוטים היו, לפי סדר טיסתם:
כשם שנבחנו משגרי וקפסולות התוכנית, כך נבדקו והוכשרו גם טייסיה.
לרוב המבחנים האלו נבנו מתקנים מיוחדים שדימו את מצב חוסר המשקל אותו יחוו הטייסים בחלל, ואת כוחות הג'י הרבים אותם יחוו בעת החזרה מהחלל.
כמו כן התאמנו הטייסים בתפעול הקפסולה, ביצוע תמרונים שונים ויציאה מהקפסולה כאשר הם לבושים בחליפת חלל.
סך הכל שוגרו לחלל במסגרת התוכנית שש משימות מאוישות.
הידועות מבין השש הן הראשונה והשלישית.
במשימה הראשונה, ששוגרה ב־5 במאי 1961, הפך אלן שפרד לאמריקאי הראשון בחלל ולאדם השני בחלל אחרי יורי גאגרין הרוסי שטס בחלל חודש לפי כן.
במשימה השלישית, ששוגרה ב־20 בפברואר 1962, הפך ג'ון גלן לאמריקאי הראשון שהקיף את כדור הארץ (ולאדם השלישי אחרי גאגרין וגרמן טיטוב).
שתי משימות תת־מסלוליות שתוכננו בוטלו כיוון שהתגלו כחסרות משמעות ופחות מתקדמות מהמשימות המסלוליות ששיגרה ברית המועצות.
גם שלוש משימות מסלוליות בוטלו כי הובן שהחללית הגיעה לגבול יכולותיה.
החל מטיסתו של אלן שפרד ב"פרידום 7", קראו האסטרונאוטים לחלליתם בשם שהסתיים במספר 7, כסימן לעבודת הצוות של חבריהם האסטרונאוטים.
תגמשימהאות קריאהמשגרזיהויאסטרונאוטתאריך שיגורשעהמשך המשימההערותמרקורי־רדסטון 3פרידום 7 (חופש)מרקורי־רדסטוןMR-3אלן שפרד5 במאי 196114:36 UTC15 דקות ו־28 שניותהאמריקאי הראשון בחלל.מרקורי־רדסטון 4ליברטי־בל 7 ("פעמון החירות")מרקורי־רדסטוןMR-4וירג'יל גריסום21 ביולי 196112:20 UTC15 דקות ו־37 שניותטיסה תת־מסלולית שנייה.
הוּצאה מהמים ב־1999.מרקורי־אטלס 6פרנדשיפ 7 (ידידות)אטלסMA-6ג'ון גלן20 בפברואר 196214:47 UTC4 שעות, 55 דקות ו־23 שניותהאמריקאי הראשון במסלול סביב כדור הארץ (3 הקפות).מרקורי־אטלס 7אורורה 7 (זוהר הקוטב)אטלסMA-7סקוט קרפטנר24 במאי 196212:45 UTC4 שעות, 56 דקות ו־15 שניות3 הקפות, נחת במרחק 402 ק"מ מהמטרה.
קרפטנר החליף את דיק סלייטון שיועד לטוס במשימה במקור.מרקורי־אטלס 8סיגמה 7 (סיגמה)אטלסMA-8וולטר שירה3 באוקטובר 196212:15 UTC9 שעות, 13 דקות ו־11 שניות6 הקפות.
המשימה כללה מספר ניסויים הנדסיים.מרקורי־אטלס 9פיית' 7 (אֵמון)אטלסMA-9גורדון קופר15 במאי 196313:04 UTCיום אחד, 10 שעות, 19 דקות ו־49 שניות22 הקפות.
האמריקאי הראשון ששהה מעל ליום בחלל.
האמריקאי האחרון שהקיף את כדור הארץ בטיסת סולו.
על מנת לעקוב אחר החללית בעודה בחלל ובחזרתה לכדור הארץ, הוקמה רשת תחנות רדיו לאורך קו המשווה.
שתי רשתות עיקוב כבר היו קיימות, אחת למשימות רובוטיות ואחת למשימות חלל עמוק, אך הן לא התאימו למשימות מאוישות.
כמו כן הוקם מרכז בקרה לתוכנית בנמל החלל קייפ קנוורל, אשר ממנו נשלטו ונוטרו שיגורי התוכנית, הטיסות הרובוטיות המאוישות, ופעילויות שונות הקשורות לתוכנית.
מרכז בקרה זה שימש גם לשליטה במשימה המאוישת הראשונה בתוכנית ג'מיני - ג'מיני 3 - אך מאחר שתוכנית זו דרשה ציוד מתקדם יותר נבנה עבורה מרכז בקרה חדש.
לפי הערכה זו, עלות תוכנית מרקורי עמדה על 392.6 מיליון דולר, כמפורט להלן:
ציוד עיקוב ומבצעים: 719 מיליון $
ב־2010 העריכו ב־The Space Review כי עלות התוכנית הייתה כ־1.6 מיליארד $, בדולרים של 2010.
תגי משימות, כביכול של תוכנית מרקורי, פורסמו וזמינים לקהל (תגים אלו מופיעים בטבלת המשימות המאוישות לעיל).
במציאות, תגי אלו עוצבו על ידי יזמים פרטיים מספר שנים לאחר סיום התוכנית.
הדרישה לתגי משימות לתוכנית מרקורי באה מהציבור לאחר שטייסי תוכנית ג'מיני עיצבו לעצמם תגי משימה.
כאשר שוגרו טייסי תוכנית מרקורי, הם לבשו על חליפת החלל שלהם רק תג עם סמל נאס"א ותג עם שמם.
עם זאת, כל טייס מרקורי קיבל את הזכות לתת שם לחלליתו, שם ששימש כאות הקריאה לחללית וכן עיטר את החללית מבחוץ.
ב־1983 יצא סרט קולנוע אמריקאי - The Right Stuff - שתיאר את תוכנית מרקורי על פי ספר בעל אותו שם שכתב טום וולף ושיצא לאור ב־1979. הסרט עוסק גם בטיסות ובטייסי הניסוי במטוסים כגון ה־X-1 וה־X-15 שקדמו לתוכנית.
בפרק הראשון של סדרת הטלוויזיה הדוקומנטרית הבריטית "When We Left Earth: The NASA Missions" מתוארת תוכנית מרקורי.
התוכנית שודרה לראשונה בארצות הברית ב־2008.
ב־1962 כיבד משרד הדואר של ארצות הברית את טיסת מרקורי־אטלס 6 בבול המתאר את המשימה.
הבול נמכר לראשונה בקייפ קנוורל, פלורידה, ב־20 בינואר 1962, יום שיגור המשימה.
ב־4 במאי 2011 הוציא משרד הדואר בול לכבוד יובל שנים לשיגור האמריקאי הראשון לחלל - אלן שפרד - ששוגר ב־5 במאי 1961.
ב־25 בפברואר 2011 העניקה Institute of Electrical and Electronics Engineers (IEEE), האגודה המקצועית הגדולה בעולם להנדסת חשמל ואלקטרוניקה, פרס לחברת בואינג (ממשיכתם של מקדונל איירקראפט קורפוריישן ומקדונל דאגלס) על פיתוחים המהווים ציון דרך טכנולוגי, שפותחו בתוכנית מרקורי.
IEEE מעניקה את הפרס לתוכניות ופרויקטים שהושלמו לפחות 25 שנים לפני הענקתו.
בואינג קיבלה את הפרס הודות ל"מערכות הניווט, השליטה, הייצוב וטוס־על־חוט שהוצגו בחללית מרקורי".
במערכת התכנון והבנייה בישראל, תוכנית מתאר מקומית היא תוכנית מתאר ברמה של הרשות המקומית, אשר כוללת התייחסות לתיחום של שטחים, הוראות בנייה, מגבלות בנייה, מקומות לפינוי אשפה, בתי עלמין, דרכים בשטח היישוב ומאפיינים נוספים של התכנון העירוני.
תוכנית המתאר המקומית נגזרת מתוכנית המתאר המחוזית ומתוכנית המתאר הארצית ואינה יכולה לסתור את התוכניות בדרג שמעליה.
סעיף 62א לחוק התכנון והבנייה מסמיך ועדה מקומית לתכנון ובנייה לאשר תוכניות ללא צורך באישור הוועדה המחוזית שמעליה.
התוכניות שיאושרו על ידי הוועדה המקומית יהיו תוכניות מפורטות, או לחלופין תוכנית מתאר מקומית שכוללת את הסעיפים הבאים:
איחוד וחלוקה של מגרשים ללא שינוי יעוד הקרקע
הרחבת דרך למעט תוכנית דרך ארצית
שינוי הוראות של תוכניות בינוי ועיצוב אדריכלי
שינוי חלוקת שטחי הבנייה בתוכנית מבלי לשנות את סך השטח המותר לבנייה
שינוי בהוראות בדבר שטח מגרש מינימלי
הגדלת מספר יחידות הדיור ללא שינוי השטח העיקרי
כל דבר שניתן לתת אותו כהקלה לפי סעיף 147 לחוק התכנון והבנייה
הקמת תחנות תדלוק באזורים המיועדים לתעשייה מסחר וחקלאות
המכנה המשותף של סעיף זה בחוק התכנון והבנייה הוא שלוועדה המקומית אין סמכות להוסיף שטח עיקרי.
לדוגמה, אם ניתן אישור לפרויקט בשטח של 2,000 מטר רבוע אין לוועדה המקומית סמכות להוסיף שטח לפרויקט.
תוכנית מתאר מקומית מוגשת בהתאם לנוהל מבא"ת של מינהל התכנון, אשר עיקרו הסדרת אחידות הכנת התוכניות, כאשר בעתיד ההגשה תהייה ממוחשבת.
במסגרת הסדרתם של תכנון ובנייה בישראל, מטרותיה של תוכנית מתאר מחוזית הן לקבוע את הפרטים הדרושים לביצוע תוכנית מתאר ארצית במחוז ולהנחות את הרשויות המקומיות בתחום המחוז בביצוע תוכנית מתאר מקומית.
ועדה מחוזית לתכנון ובניה מנחה את הרשויות המקומיות:
רשת מחוזית לבזק, תחבורה ודרכים.
בתי קברות שישמשו יותר ממקום ישוב אחד.
קביעת שטחים שיישארו בהקפאה מבלי לקבוע להם יעוד.
הוועדה המחוזית רשאית להתייעץ עם הרשויות המקומיות בתחומה או עם מומחים על מנת לקבל את חוות דעתם.
במסגרת הסדרתם של תכנון ובנייה בישראל, תוכנית מתאר ארצית (בראשי תיבות: תמ"א) היא תוכנית החלה על כל שטח מדינת ישראל והיא משפיעה גם על התכנון המחוזי והמקומי, ועל נושאים בעלי חשיבות ציבורית כמו עקרונות בינוי ושימוש בחופים, דרכי תחבורה ועוד נושאים שיש להם חשיבות כלל ארצית.
תוכנית המתאר הארצית משמשת גם את הוועדות המחוזיות והמקומיות ומנחה אותן בעבודתן.
ככלל, תוכנית המתאר הארצית קובעת מפרטים תכנוניים ברמה עקרונית וכללית.
מטרתן של תוכניות מתאר מחוזיות ומקומיות וכן של תוכניות מפורטות היא להוסיף תכנון ספציפי, מפורט ומדויק על התכנון הכללי יותר של תוכנית המתאר הארצית, תוך עמידה על הדרישות המפורטות בה.
הוראות תוכנית מתאר ארצית על־פי חוק התכנון והבנייה הן:
ייעוד הקרקע ושימושה תוך שמירה על ייעוד חקלאי של קרקעות המתאימות לכך.
אזורי תעשייה ושטחי הפקת מחצבים.
התוויית רשת הדרכים הראשיות, קווי מסילות ברזל, קווי אספקה ארציים, נמלים, עורקי אספקת המים הארציים, אגמי אגירה, תחנות כוח, רשת החשמל, שדות תעופה ודרכי הגישה האווירית אליהם.
שטחי נופש, יעוד קרקע ושימור קרקע.
שמירה על עתיקות, מקומות קדושים, ערכי נוף.
תחזית השינויים באוכלוסייה, גודלם הצפוי של יישובים ומיקומם של יישובים חדשים, סוגיהם וגודלם.
תוכניות מתאר ארציות נידונות על ידי המועצה הארצית לתכנון ולבנייה ומאושרת על ידי ממשלת ישראל.
גם לתוכניות הנידונות על ידי הוועדה לתשתיות לאומיות יש מעמד של תוכניות מתאר ארציות, וגם הן מאושרות על ידי הממשלה.
תוכנית האב הארצית הראשונה לאחר קום המדינה
תוכנית האב הארצית הראשונה של מדינת ישראל פורסמה בשנת 1951 בספר תכנון פיזי לישראל ומכונה בשם "תוכנית שרון", כיוון שהאדריכל אריה שרון עמד באותה עת בראש אגף התכנון שהכין את התוכנית.
הערה: יש להבחין בין תוכניות מתאר ארציות המופיעות ברשימה זו, לבין תוכניות מתאר אזוריות (תמ"א), שהן באחריות מועצת התכנון העליונה לאזור יהודה ושומרון, ולהן יש מספור דומה.
תמ"א 1 – תוכנית ארצית משולבת שנועדה לאחד את מרבית תוכניות המתאר הארציות.
המועצה הארצית לתכנון ובנייה הורתה על הקמתה ב-3 בינואר 2013 והיא אושרה בממשלה לאחר שבע שנים, בינואר 2020. תוכנית המתאר המאושרת מסנכרנת למעלה מ-300 תוכניות משנה ובמסגרתה הוקדש חלק משמעותי לשמירה על חופי הים, גנים לאומיים, נחלים ויערות, שמורות טבע ושטחים מוגנים אחרים.
תמ"א 3 – תוכנית מתאר ארצית לדרכים.
התוותה את רשת הדרכים בישראל, תוך הבחנה בין דרך מהירה, דרך פרברית מהירה, דרך ראשית, דרך אזורית, ודרך מקומית.
אושרה בהחלטת ממשלה 902 ב-1 באוגוסט 1976, ומאז עברה מעל 100 שינויים.
תמ"א 3 על כל שינוייה פגה תוקף עם אישורה של תמ"א 1.
תמ"א 4 – תוכנית מתאר ארצית חלקית לנמל התעופה לוד (בן-גוריון), העוסקת בהרחבת שדה התעופה וקביעת מגבלות בנייה מתחת למסלולי טיסה.
תמ"א 5 – תוכנית מתאר ארצית חלקית לדרך מהירה מתל אביב לשדה התעופה לוד.
תמ"א 6 – תחזית התמורות בחלוקת האוכלוסייה במדינה, כולל יעד של הגדלת האוכלוסייה בגליל ובנגב.
תמ"א 7 – תוכנית מתאר ארצית למוסדות, העוסקת בהקצאות קרקע לבתי חולים, מוסדות השכלה גבוהה, בתי ספר חקלאיים וימים, ואצטדיונים, עבור אוכלוסייה צפויה של 4–5 מיליון נפש.
נחתמה על ידי שר הפנים ב-29 ביוני 1975. התוכנית בוטלה ב-1996.
תמ"א 8 – תוכנית מתאר ארצית לגנים לאומיים, שמורות טבע, ושמורות נוף.
אושרה בהחלטת ממשלה 693 ב-21 ביוני 1981. כוללת נספח עם רשימת הגנים והשמורות לפי מחוזות.
תמ"א 8 על כל שינוייה פגה תוקף עם אישורה של תמ"א 1.
תמ"א 9 – תוכנית מתאר ארצית לאתרי התיישבות.
תמ"א 10 – תוכנית מתאר ארצית חלקית לתחנות כוח ורשת חשמל, חלק ראשון: אתר "השרון".
תמ"א 11 – תוכנית מתאר ארצית לאיגום, להחדרה, ולניצול מים עיליים, המפרטת 13 מפעלים במחוזות השונים.
תמ"א 12 – תוכנית מתאר ארצית למפעלי תיירות ונופש.
תמ"א 13 – תוכנית מתאר ארצית חלקית לחופים, העוסקת במרחב הכנרת וחופיה.
נחתמה על ידי שר הפנים ב-11 בנובמבר 1981. תמ"א 13 על כל שינוייה פגה תוקף עם אישורה של תמ"א 1.
תמ"א 14 – תוכנית מתאר ארצית חלקית לאתרי כריה וחציבה לחומרי גלם לבניה ולסלילה.
כוללת מיפוי אתרים במחוז הצפון.
תמ"א 15 – תוכנית מתאר ארצית לתפרושת שדות תעופה.
תמ"א 16 – תוכנית מתאר ארצית לסילוק אשפה.
תמ"א 17 – תוכנית מתאר ארצית למרכזי תעשייה מטרידה ומזיקה.
תמ"א 18 – תוכנית מתאר ארצית לתחנות תדלוק.
תמ"א 19 – תוכנית מתאר ארצית לבתי עלמין.
תמ"א 21 – תוכנית מתאר ארצית לאתרי מלחמת העצמאות.
כוללת נספח ובו רשימה של 119 אתרים ופרוט רמת הטיפול הרצויה לכל אחד.
תמ"א 22 – תוכנית מתאר ארצית ליער ולייעור.
כוללת נספח ובו רשימת היערות.
אושרה על ידי ועדת השרים לענייני פנים ושירותים ב-1 בנובמבר 1995. תמ"א 22 על כל שינוייה פגה תוקף עם אישורה של תמ"א 1.
תמ"א 23 – תוכנית מתאר ארצית למסילות ברזל.
עוסקת בהתווית רשת מסילות ברזל ושריון עתודות קרקע לצורך זה.
תמ"א 24 – תוכנית מתאר ארצית לבתי סוהר, כוללת הקמת שישה בתי סוהר חדשים ותקנות בדבר התנאים הפיזיים.
תמ"א 25 – תוכנית מתאר ארצית לתעלת הימים.
תמ"א 27 – תוכנית מתאר ארצית למלט.
תמ"א 28 – תוכנית מתאר ארצית לתחנת ממסר לשידורי רדיו של תאגידי השידור של ממשלת ארצות הברית "קול אמריקה" (שלב א' – דרכים).
תמ"א 29 – תוכנית מתאר ארצית לאתרי הנצחה למחוזות ירושלים וחיפה.
תמ"א 30 – תוכנית מתאר ארצית לדרום מפרץ חיפה.
תמ"א 31 – תוכנית מתאר ארצית משולבת לבניה, פיתוח, ולקליטת עליה.
תמ"א 32 – תוכנית מתאר ארצית למשק הגפ"מ (גז פחמימני מעובה).
תמ"א 33 – תוכנית מתאר ארצית להקמת אתרים לדיור מיידי וזמני.
נועדה לתת פתרונות למצוקת דיור שנבעה מגלי עליה ב-1991. פג תוקפה של התוכנית ב-1996.
תמ"א 34 – תוכנית מתאר ארצית למשק המים (ביוב).
תמ"א 35 – תוכנית מתאר ארצית משולבת לבניה, פיתוח ושימור.
זוהי תוכנית כללית ארוכת טווח העוסקת במגוון נושאים ונועדה לתת הכוונה בנושאי פיתוח מול שימור טבע, פיזור אוכלוסייה, תחבורה, ועוד.
תמ"א 36 – תוכנית מתאר ארצית לתקשורת, חלק א': מתקני שידור קטנים וזעירים.
הכוונה למשדרי תקשורת אלחוטית (סלולרית).
תמ"א 37 – תוכנית מתאר ארצית לגז טבעי.
תמ"א 38 – תוכנית מתאר ארצית לחיזוק מבנים קיימים בפני רעידות אדמה.
תמ"א 39 – תוכנית מתאר ארצית חלקית למרחב ניצנים וצפון אשקלון.
תוכנית מתאר ארצית למיגון ולפיתוח המרחב התת-קרקעי.
עריכתה התבקשה ב-3 ביולי 2007.
תוכנית אב ותוכנית מתאר ארצית לתשתיות אנרגיה.
עריכתה התבקשה ב-30 ביולי 2007.
תוכנית מתאר ארצית משולבת לתשתיות תחבורה יבשתית.
תוכנית מתאר ארצית לתשתיות ומתקנים ביטחוניים.
פיתוח עירוני חדש בצפון הארץ לאוכלוסייה הלא יהודית.
תמ"א 45 – תוכנית לשינוי וביטול סעיפי הגמישות בתוכניות מתאר ארציות
תמ"א 46 – תוכנית מתאר ארצית ברמה מפורטת להקמת מרכז שהייה למסתננים מגבול מצרים.
עריכתה התבקשה ב-10 בפברואר 2011.
תוכנית מתאר ארצית לתשתיות העל תומכות מתחמי הדיור בשטחי מחנות צה"ל המתפנים ובמחנות הקולטים.
תמ"א 48 – תוכניות מתאר מפורטות בסמכות המועצה הארצית לתכנון ולבניה
תוכנית מתאר ארצית למערכת הבריאות
תמ"א 60 – תוכנית משלימה לתוכניות לתשתית לאומית לקווי המטרו במטרופולין תל אביב
תמ"א 65 – תוכנית מתאר ארצית למרכזי תחבורה משולבים (מתח"מים)
תמ"א 70 – תוכנית מתאר ארצית למרחב מערכת המטרו במטרופולין תל אביב.
מטרת התכנית היא הגברת הבנוי בסביבת תחנות קווי המטרו במטרופולין תל אביב.
תמ"א 71 – תפרוסת קווי דלק של חברת תש"ן
תמ"א 72 – תוכניות מתאר מפורטות, בסמכות המועצה הארצית לתכנון ולבניה, המהוות תיקון לתוכניות בסמכות הותמ"ל.
תמ"א 73 – תוכנית להצבת דיור זמני לטובת העולים בעקבות המשבר האוקראיני-רוסי (2021–2022)
תמ"א 75 – תוכנית מתאר למפרץ חיפה
תמ"א 76 – תוכניות למסופי מטענים
תוכנית עתידים היא תוכנית חינוכית בישראל, שנוסדה על ידי צה"ל, בשנת 2000 במטרה להגדיל את שילובם של בני נוער מצטיינים מיישובי הפריפריה הגאוגרפית-חברתית בישראל במסלולי העתודה בצה"ל.
בשנת 2002 לאור הבנה כי נדרש לייצר תשתית מאפשרת הוקמה עמותת ידידי עתידים.
כיום עתידים פועלת במטרה להביא לייצוג שווה של אוכלוסיית הפריפריה ובני האוכלוסיות הייחודיות במוקדי מצוינות בצה"ל, בהייטק, בתעשייה ובשירות המדינה.
פעילות זו מגוונת ופועלת במספר מסלולים המכוונים לתואר אקדמי רכישת מיומנות הכוללת ידע מדעי או טכנולוגי, עבור מועמדים המיועדים לשירות ביטחון, לבוגרי שירות צבאי או שירות לאומי.
בשנת 2023 זכתה התוכנית בתואר דוקטור לשם כבוד מטעם אוניברסיטת בר-אילן.
עתידים פועלת בקרב אלפי מועמדים לשירות ביטחון מהפריפריה הגאוגרפית והחברתית במטרה לעודד, לחשוף ולסייע בידיהם להשתלב במסלולי מצוינות אקדמיים בצה"ל תוך עבודה עם גורמים שונים בצה"ל, משרדי ממשלה בדגש על משרד החינוך עמותות וגופים רבים ומגוונים.
מנהלת עתידים בצה"ל ממוקדת בשער הכניסה לצה"ל, המנהלת הצבאית מספקת ליווי ומעטפת רחבה ללומדים.
ברגע נתון ישנם למעלה מ-1300 לומדים באקדמיה בתוכניות השונות.
הלומדים באקדמיה מקבלים תמיכה אקדמית, מעטפת חברתית סיוע כלכלי בהתאם לזכאותם האישית והכנה לשירות משמעותי, הליווי של המנהלת הצבאית ממשיך לשיבוץ ביחידות וכן לאחריו.
עמותת ידידי עתידים פועלת בנוסף בשער היציאה מצה"ל בתוכניות רבות ומגוונות כולל ארגון הבוגרים של עתידים המונה למעלה מ-7500 בוגרים (5278 נכון לפברואר 2022 הם בוגרי המסלול הצבאי) ובשיתוף פעולה עם גורמים נוספים בצה"ל (מקצוע לעתיד) ומשהב"ט (הקרן לחיילים משוחררים).
פעילות עתידים הביאה לגידול משמעותי בייצוג הפריפריה בעתודה האקדמית שעלה לממוצע של 30% מכלל מתקבלים לעתודה ואחוז זה נשמר ע"פ למעלה מעשור.
בשנת 1999 לאחר עבודת מטה מעמיקה שהובלה על-ידי תת-אלוף אבנר ברזני ז"ל, ובשיתוף איציק בן-ישראל, החליט רב-אלוף שאול מופז להקים את תוכנית עתידים.
עבודת המטה הצביעה על ייצוג נמוך מאד של בנות ובני הפריפריה הגאוגרפית-חברתית במסלול העתודה האקדמית.
נתונים מדאיגים אלו הביאו את תת-אלוף אבנר ברזני ז"ל להגות את תוכנית עתידים ומכאן בהוראת הרמטכ"ל רא"ל שאול מופז מוקמת תוכנית פיילוט לטובת המשימה.
לאור הישגים מרשימים בשנה הראשונה לתוכנית, שהביאו להגדלה משמעותית במספר פותחי הלימודים מהפריפריה באקדמיה, בדגש על מקצועות ההנדסה והמדעים המדויקים, מוקמת רשמית מנהלת עתידים בצה"ל.
לאור אופייה הייחודי של יחידה 81 באמ"ן, ההיקף והמגוון של בוגרי העתודה והאקדמיה המשרתים ביחידה, וכן לאור ההבנה כי יש בחיבור לטכנולוגיה יכולת משמעותית לסייע במשימה, הוחלט כי מנהלת עתידים תוקם ביחידה 81. משימתה, להביא לייצוג שוויוני של האוכלוסייה המצטיינת והאיכותית מהפריפריה במסלולי האקדמיה בצה"ל.
הפעילות מתמקדת באיתור וחשיפה לצד ליווי אוכלוסיית הלומדים עד לחזרתם לשירות כולל הכוונת פעילות שותפים במרחב האזרחי.
היעדר תשתית המאפשרת רכישת תעודת בגרות מדעית איכותית, כזו, היכולה לאפשר לבנות ולבני הפריפריה להגיע לאקדמיה ולמסלול העתודה, יצרה את ההבנה כי נדרש מהלך עמוק יותר עבורו הוקמה עמותת 'ידידי עתידים' בסיוע ובתמיכה של איש העסקים איתן ורטהיימר.
העמותה פועלת בשיתוף פעולה ייחודי עם מנהלת עתידים בצה"ל בהתאם לדירקטיבות המטה הכללי.
משימתה הראשונה של העמותה הייתה הקמת תוכנית 'קדם עתידים'.
היעד שהגדיר רא"ל במיל' שאול מופז שנמנה עם מייסדי העמותה היה להגיע עד שנת 2020 ל־40 אלף מסיימי תוכנית קדם עתידים.
בפועל בשנת 2020 היקף המסיימים בתוכנית הגיע לכ-55,000.
קדם עתידים והשותפות עם משרד החינוך
פועלת בקרב תלמידים מצטיינים (חמישון עליון) בני הפריפריה הגאוגרפית-חברתית, ברי גיוס, הלומדים בשנתונים ט'-י"ב.
המטרה, לחזקם בלימודי המדעים והטכנולוגיה ולסייע בידם לסיים את התיכון עם תעודת בגרות מדעית - טכנולוגית איכותית.
בנוסף, פועלת התכנית לחיזוק רכיבים אישיותיים והעצמה.
בתוכנית "קדם עתידים" משתתפים בכל שנתון בין 2500 -ל-3000 תלמידים מצטיינים בקרב כ-100 תיכונים בפריפריה.
בשנת 2010 הצטרף משרד החינוך לתוכנית, כאשר בשנת 2016 התכנית עברה להפעלת האגף למחוננים ומצטיינים, כך שבפועל במשך תקופה בת מספר שנים חלק מהישובים הופעלו על ידי עמותת ידידי עתידים ואחרים דרך משרד החינוך.
משתתפי תוכניות קדם עתידים ותוכניות המצוינות מהווים את המסה הקריטית בפוטנציאל המתקבלים למסלולי העלית, האקדמיה, הטכנולוגיה ולמקצועות האיתור בצה"ל.
בשנת 2020 בעקבות משימת "הכפלת עתידים" הוחלט לשנות את מודל הפעילות של עמותת עתידים ואגף למחוננים ומצטיינים.
נוצר מודל חדש בו משרד החינוך מפעיל לבדו את תוכנית "קדם עתידים" בתיכונים ועמותת ידידי עתידים עברה להפעלת תוכניות מצוינות א-פורמליות נוספות לתלמידות ותלמידים מצטיינים מהפריפריה.
בשנת 2022 נוצר חיבור המכוון להרחבה נוספת של פעילות עתידים ביחד עם "התכנית הלאומית לקידום מצוינות טכנולוגית מדעית בפריפריה" הפועלת תחת הסמנכ"ל לטכנולוגיה במשרד החינוך הפועלת ב-26 רשויות.
לאור גידול צורכי צה"ל בהון אנושי אקדמי וטכנולוגי החליט הרמטכ"ל רא"ל אביב כוכבי בדצמבר 2020 הכפלת עתידים בצה"ל.
הכפלה הכוללת גידול בהיקף העתודה האקדמית לצד הרחבת הפעילות בעתידים, וכניסה לתחום פיתוח המקורות ומיצוי כוח אדם האיכותי מהפריפריה למקצועות האיתור בצה"ל.
המשימה עודכנה והיא "להביא לייצוג שוויוני של האוכלוסייה האיכותית מהפריפריה במסלולי השירות המשמעותיים בצה"ל, בתוכניות העלית, בקצונה האקדמית ובמערך הטכנולוגי בהתאם לצורכי צה"ל".
לצד עדכון המשימה, הוחלט על הרחבת פעילות עתידים מעבר לרשויות הפריפריה הגאוגרפית-החברתית, ומשנת 2021 פועלת באופן מלא מול אוכלוסיות ייחודיות ואוכלוסיית פריפריית המרכז בהתאם להגדרות המטה הכללי.
בספטמבר 2021 החליט הרמטכ"ל רא"ל אביב כוכבי על הגדלת ייצוג בנות ובני הפריפריה ביחידות הטכנולוגיות, ליעד של כשליש ממשרתי היחידות הטכנולוגיות יגיעו מהפריפריה החברתית והגאוגרפית של מדינת ישראל.
החל מינואר 2022 עדכנה מנהלת עתידים בצה"ל את משימתה ממנהלת שעוסקת רק בקידום שוויון ייצוג בנות ובני הפריפריה הגאוגרפית-חברתית בעתודה האקדמית ותוכניות אקדמיות נוספות לאוכלוסיות הפריפריה (פעמי עתידים, מכינה קדם אקדמית) למנהלת שעוסקת בהרחבת ייצוג הפריפריה במספר מסלולי ליבה בצה"ל:
הרחבת הייצוג של בנות ובני הפריפריה במסלולי עילית אקדמיים שאינם עתודה ("תלפיות" ו-"חבצלות").
שמירה על ייצוג הפריפריה והגדלה מספרית של היקף הלומדים לאור גידול בצורך בבוגרי העתודה האקדמית בצה"ל.
שילוב בנות ובני הפריפריה ביחידות הטכנולוגיות בצה"ל בהתאם לייצוגם באוכלוסייה.
הרחבת ייצוג הפריפריה בשירות משמעותי (פיקוד, הדרכה, תפקידי חוד) בדגש על אוכלוסיית עתידים שאינם בוחרים בתפקידים טכנולוגיים על ידי "גדנ"עות טכנולוגיות" כדוגמת הרחבת פיילוט "לוחמטק" והרחבת הייצוג בסיוע עמותת עתידים במכינות קדם צבאיות איכותיות.
תוכנית עתידים פועלת, במקביל, באמצעות גוף צבאי (מינהלת "עתידים" בצה"ל) וגוף אזרחי (עמותת "ידידי עתידים").
מינהלת עתידים מובילה את מסלולי "עתידים" בצה"ל.
עמותת "ידידי עתידים" מובילה את התוכניות בגילאי התיכון המכוונות לשער הכניסה לצה"ל והן נושאות השם צעירי עתידים.
בנוסף פועלות תוכניות לשער היציאה ולאוכלוסיות נוספות בחברה הישראלית שאינן מתגייסות.
המסלולים השונים במינהלת עתידים בצה"ל
משימתה איתור מועמדים לשירות ביטחון וליווי סטודנטים וסטודנטיות במסלולים אקדמיים בצה"ל.
למועמדים מספר מסלולים המאפשרים לבוגרי תיכון מצטיינים מהפריפריה לרכוש השכלה אקדמית טרם גיוסם לצה"ל ולאחר מכן לשרת בצה"ל כאנשי מקצוע אקדמאים.
בשנת 2022 החלה עתידים להציעה סיוע במיונים למסלולי העלית תלפיות וחבצלות.
כמו כן הכוון מקצועי, השתתפות במימון פסיכומטרי וסיוע באיבחון מכון פוירשטיין והכוונת סיוע וליווי למכינות קדם צבאיות בשותפות עם עמותת ידידי עתידים.
מסלול העתודה – קצונה אקדמית
תוכנית כלל צה"לית רחבה במסגרתה רוכשים את התואר האקדמי לפני השירות, ומתגייסים כקצינים אקדמאים העוסקים בתחום הנלמד.
החל מהשנה השנייה בלימודים הסטודנטים מחויבים בפעילות בת 60 שעות המוגדרת כ"הושטת יד לאחור" - הדרך של עתידים לסייע לנוספים למצוא כיוון לעתידם.
הלומדים במסלול זוכים לליווי חברתי ואקדמי הניתן להם על ידי חונך אישי וכן לסיוע כלכלי לזכאים לצד מחשב נייד הניתן על ידי התוכנית ופעילויות הכנה לצה"ל לקראת שירותם כקצינים וכקצינות.
במסלול העתודה האקדמית מתגייסים לצה"ל לאחר הלימודים ומשרתים את שנות שירות החובה בהתאם לקבוע בחוק (נשים/גברים) ולאחר מכן משרתים 36 חודשי שירות קבע.
ההרשמה לעתודה מול מיטב מסתיימת עבור אלו הלומדים בי"ב בסופו של חודש פברואר מדי שנה, הקבלה מותנית בפסיכומטרי 590, ובהמשך נדרש אישור קבלה מהמוסד האקדמי בו תבקשו ללמוד ומעבר של איבחון לאור הצורך במעבר עתידים בקורס קצינים.
מסלול שהוקם לאלו שעונים על הקריטריון של אוכלוסיית עתידים.
המכינה פועלת בטכניון, באוניברסיטה העברית, ובאוניברסיטת בן-גוריון.
מטרת המכינה, לאפשר לאלו שאין בידם נתוני כניסה לאקדמיה, לשפר הישגים לקראת כניסה למסלול העתודה בשנה שלאחר המכינה.
במהלך השנה לומדים אנגלית, מתמטיקה ומקצוע מדעי נוסף, משפרים את הישגים בבחינה הפסיכומטרית, ולומדים לתעודת מכינה המהווה תחליף לתעודת הבגרות.
מסלול פעמי עתידים - לימודי הנדסה בשתי פעימות לימודים
מסלול הכולל לימודים לתואר אקדמי בשתי פעימות, וכולל הכשרה בתחום ההנדסה או מדעי המחשב ברמה העיונית והמעשית.
מטרת המסלול היא לאתר ולהכשיר את מהנדסים/בוגרי מדמ"ח ליחידות טכנולוגיות מובחרות בצה"ל.
פעימה ראשונה – במשך שנתיים, לימודים לדיפלומת הנדסאי ובמקביל –לומדים לעד 50% מתואר ראשון בהנדסה באלקטרוניקה, מכונות או תוכנה.
פעימה שנייה - לאחר השלמת הגיוס לצה"ל והשירות ביחידה טכנולוגית, יוצאים משתתפי המסלול ללימודים להשלמת התואר תוך כדי שירות החובה (החל מהשנה השנייה בשירות).
המשתתפים והמשתתפות במסלול מחויבים לחתימה של 36 חודשי שירות בקבע.
במסגרת התוכנית מתחייבים ליציאה לקורס הקצינים - כך שבסוף המסלול הבוגרים הם קצינים, מהנדסים ובעלי ניסיון.
בשנת 2021 עודכנו המסלולים בתוכנית פעמי עתידים (כלל המסלולים מותנים בהליך מיון מקדים)
מסלול אלקטרוניקה בהובלת יחידה 81
מסלול אלקטרוניקה בהובלת חטיבת ההגנה בסייבר - אליו מתמיינים במהלך י"ב ולפני תחילת המסלול.
מסלול לימודי תוכנה בהובלת בית הספר למקצועות המחשוב מאגף התקשוב (פועל תחת ממר"ם)
מסלול אלקטרוניקה לכלל היחידות הטכנולוגיות
מסלול מכונות לכלל היחידות הטכנולוגיות
מסלול שהוקם במטרה להגדיל את לומדי המדעים בפריפריה הגאוגרפית חברתית, הסמלול מבקש למשוך אליו את אלו הרואים עצמם מנהיגים, לאלו המעוניינים לשלב שירות ערכי, הכולל רכישת תואר במסגרת מסלול העתודה האקדמית, נוצר מסלול עתידים להוראה.
המסלול הוקם בשותפות בין צה"ל, משרד החינוך ועמותת "ידידי עתידים".
מטרתו לאומית, להביא להגדלת מספר התלמידות והתלמידים לומדי המדעים בפריפריה.
המסלול מציע לימודי תואר ראשון בפיזיקה, מתמטיקה או אנגלית, בשילוב עם תעודת הוראה במגוון מוסדות אקדמאיים.
בסיום הלימודים האקדמיים מוצבים הבוגרים כמורים להוראת המדעים, על מדים, בתיכונים בפריפריה בתיאום עם משרד החינוך.
את שלוש שנות שירות הקבע מבצעים הבוגרים והבוגרות בשיוך משרד החינוך כמורים מן המניין.
בשונה מהמסלולים האחרים עתידים להוראה הוא מסלול הפתוח בפני כל העומדים בקריטריון הקבלה לעתודה האקדמית.
תוכנית קדם עתידים (גילאי 13–18)
התוכנית בשיתוף משרד החינוך ומיועדת לקידום ועידוד המצוינות בקרב בני נוער מובילים בפריפריה.
ומאפשרת להם לרכוש תעודת בגרות מדעית איכותית תוך דגש על העצמה אישית וחברתית, תגבור לימודי, וחשיפה לתעשייה ולאקדמיה בדגש על מקצועות ההנדסה והמדעים.
תוכניות צעירי עתידים (גילאי 15–18)
תוכניות 'צעירי עתידים' פועלות בקרב התלמידות והתלמידים המצטיינים בבתי הספר בפריפריה, החל מחטיבת הביניים ועד לתיכון, במטרה לאפשר להם לרכוש תעודת בגרות איכותית מדעית המהווה כרטיס כניסה ללימודים אקדמיים ולשירות משמעותי בצה"ל.
התוכניות כוללות שיעורי תגבור במתמטיקה, אנגלית ומדעים, הכנה למבחן הפסיכומטרי, פעילויות העשרה והעצמה אישית, הקניית מיומנויות לשוק התעסוקה במאה ה-21 וחשיפה למוקדי מצוינות בצבא, באקדמיה ובתעשייה.
עתידים לתעשייה ולהייטק (גילאי 21–30)
התוכנית נועדה לעודד ולסייע לבני הפריפריה המצטיינים, לאחר שירות צבאי/לאומי, לרכוש השכלה אקדמית איכותית במוסדות להשכלה גבוהה בתחומי ההנדסה והמדעים,.
הסטודנט זוכה לתמיכה הכוללת מימון לימודים ומחיה, מחשב נייד, ליווי אישי וחניכה בתחום לימודיו, וכן להתנסות והשתלבות במהלך הלימודים בחברה מובילה בשוק.
עתידים צוערים לניהול תשתיות תחבורה ומים
מיזם משותף של עמותת ידידי עתידים, משרד התחבורה, וחברות התשתיות הממשלתיות של ישראל, המיועד בעיקרו לתושבי הפריפריה הגאוגרפית והחברתית, הבא למלא פער משמעותית הקיים בישראל בין הצורך במהנדסים ומומחים, בעלי השכלה גבוהה בתחום התחבורה, לבין מספר הסטודנטים הפונים ללמוד תחומים אלו במוסדות איכותיים.
תוכנית ההכשרה כוללת, לימודים לתואר ראשון במסגרת הפקולטה להנדסה אזרחית וסביבתית – מסלול תחבורה בטכניון.
במהלך לימודיהם יקבלו הסטודנטים מימון שכר לימוד מלא, מלגת קיום חודשית, מחשב נייד וליווי אישי ואקדמי.
הסטודנטים מתחייבים לעבוד למשך ארבע שנים מתום התואר במשרד התחבורה או בחברות הממשלתיות העוסקות בתחבורה בישראל.
תוכנית זו משלבת כיתת הנדסאים עם חברה תעשייתית מלווה אשר מיד לאחר 17 חודשי לימוד כל בוגרי הכיתה ישולבו בה כהנדסאים.
עד כה, נפתחו, מעל 10 כיתות ייחודיות במכללה הטכנולוגית באר שבע ובמכללת אורט בראודה.
בשנת 2021 נפתחו כיתות ייעודיות למגזר החרדי.
תוכנית לסטודנטים עולים בודדים – TakeOff
תוכנית לצעירים בוגרי צבא/שירות לאומי אשר הוכרו בצה"ל כחיילים בודדים.
משתתפי התוכנית הם עולים בודדים הנמצאים בארץ בגפם.
הסטודנטים ירכשו מקצוע בתחומי ההנדסה והמדעים.
במקביל יזכו לתמיכה הכוללת מימון לימודים ומחיה, מחשב נייד, ליווי אישי וחניכה בתחום לימודיהם, וכן להתנסות והשתלבות לאורך כל שנות הלימודים בחברה מובילה בשוק.
תוכנית 'לוחמים להייטק' מהווה את הנדבך המרכזי בתפיסת "שער היציאה" שעיקרה אחריותו של צה"ל להשתלבותם של חייליו המשתחררים, ובראש וראשונה הלוחמים והלוחמות, בחיים האזרחיים בכלל ובתעשיית ההייטק בפרט.
הלוחמים מוכשרים בקורסים איכותיים, ממוקדים ואינטנסיביים, בעיקר במתכונת "Bootcamp", העונים על צורכי תעשיית ההייטק, ומושמים בסיום ההכשרה, במגוון מקצועות, בחברות המובילות בתעשיית ההייטק.
מעל ל-1400 לוחמות ולוחמים לקחו חלק בתוכנית לוחמים להייטק.
מאות בוגרות ובוגרים כבר השתלבו בתעשיית ההייטק הישראלית.
התוכנית מתמקדת בהכשרת צוערים לשירות ברשויות המקומיות הסובלות מחוסר כוח אדם איכותי.
התוכנית לתואר ראשון מתקיימת באוניברסיטת בן-גוריון ומכללת תל-חי.
התוכניות לתואר שני באוניברסיטת חיפה ובטכניון, מתקיימות בתחום בינוי ותכנון ערים.
כיום התוכנית עוברת עדכון גרסה על-ידי משרד הפנים ואינה מקבלת מועמדים חדשים.
תוכניות עתידים למגזר הערבי והחרדי
במסגרת פעילותה של העמותה באוכלוסיות ייחודיות, מנהלת העמותה שתי תוכניות נוספות למסלולי ההנדסה: תוכנית נ.ע.מ – נוער ערבי מצטיין, המתקיימת בטכניון מתוכם 75% מושמים בתעשייה, והשנייה, חלמי"ש – חרדים לומדים מקצועות יישומים, המיועדת ללומדי הנדסה מהמגזר החרדי.
תוכניות אלו נסגרו בסוף 2021.
התוכנית שהחלה לפעול בתחילת שנות ה־2000 הוקמה על מנת לשפר את פני המגזר הציבורי בישראל, על ידי הכשרת קבוצת מנהיגות וניהול מקצועי בתחומי המנהל הציבורי.
משתתפי התוכנית למדו מנהל ומדיניות ציבורית באוניברסיטה העברית ובמקביל עברו הכשרה חוץ אקדמית איכותית הכללה סדנאות, הרצאות, וסמינרים עם מנהיגים בתחום המגזר הציבורי.
לאחר סיום התואר הושמו המשתתפים במשרדי הממשלה השונים.
בשנת 2012 נסגרה התוכנית תחת עמותת ידידי עתידים ועברה להיות תוכנית ממשלתית תחת נציבות שירות המדינה.
כמו כן היא שינתה את שמה ל'צוערים לשירות המדינה'.
תוכנית סאליוט היא סדרה של תחנות חלל שנבנו בברית המועצות במהלך שנות ה-70 של המאה ה-20. למעשה הסדרה כללה שני סוגים של תחנות חלל:
תחנת החלל שתוכננה במשרד תכנון משינוסטרויניה בראשות ולדימיר צ'לומיי והייתה מיעודת לצרכים צבאיים.
תחנת החלל שתוכננה במשרד תאגיד הטילים והחלל אנרגיה בראשות וסילי מישין (עד 1974) וולנטין גלושקו (מ-1974).
כל תחנות החלל בתוכנית כללו מכלול ראשי אחד שהוצב במסלול בשיגור יחיד.
התוכנית צוינה במקור כתוכנית ה-DOS 7-K, וכל תחנת חלל קיבלה כינוי משלה.
תחנות החלל של תוכנית סאליוט
סאליוט 1 (DOS 1) שוגרה ב-19 באפריל 1971. הייתה זו תחנת החלל הראשונה ששהתה במסלול.
צוותה הראשון של התחנה שוגר בסויוז 10, אך כשל לעגון בה עקב תקלה במנגנון העגינה; צוותה השני שוגר בסויוז 11 ושהה בה 23 יום.
שסתום השוואת הלחצים בקפסולת החזרה של החללית נפתח בטרם עת כשהצוות שב לכדור-הארץ וכל שלושת הקוסמונאוטים נהרגו.
סאליוט 1 שבה לאטמוספירה ב-11 באוקטובר 1971.
DOS-2 שוגרה ב-29 ביולי 1972. הייתה זהה לסאליוט 1. השלב השני של טיל הפרוטון עליו שוגרה כשל, ולכן התחנה לא הוכנסה למסלול.
סאליוט 2 שוגרה ב-3 באפריל 1973. תחנה זו לא הייתה חלק מתוכנית זו כתחנות סאליוט אחרות, אלא אב-טיפוס מסווג ביותר של תחנת חלל צבאית אלמאז ("יהלום").
קיבלה את הכינוי סאליוט 2 במטרה להסתיר את יעודה האמיתי.
חרף שיגורה המוצלח, בתוך יומיים ובטרם אוישה החלה לאבד לחץ ובקרת טיסתה כשלה; גורם התקלה היה ככל הנראה עקב רסיסים שפגעו בתחנה כאשר השלב העליון של טיל הפרוטון שהציבה במסלול, נזרק הצדה והתפוצץ לאחר מכן בקרבתה.
DOS 3 הייתה תחנת חלל חלופית של אלמאז, ששוגרה ב-11 במאי 1973 - שלושה ימים לפני שיגור תחנת החלל האמריקאית סקיילאב.
עקב שגיאות במערכת בקרת הטיסה בעוד שהייתה מחוץ לתחום השליטה הקרקעית, הציתה התחנה את מנועי תיקון המסלול עד שכילתה את כל הדלק.
היות שכבר הייתה במסלול ונרשמה בידי מכ"ם מערבי, הסובייטים הסוו את השיגור כ"קוסמוס 557" והתירו לה בשקט לשוב לאטמוספירה ולהישרף שבוע מאוחר יותר.
היא התגלתה כחלק מתוכנית סאליוט זמן רב לאחר מכן.
סאליוט 3 שוגרה ב-25 ביוני 1974. הייתה זו תחנת חלל צבאית נוספת במסגרת תוכנית אלמאז.
היא בחנה מגוון רחב של חיישני איסוף מידע.
ב-24 בינואר 1975 בוצעו ניסיונות בתותח מטוסים מסוג נודלמן 23 מ"מ (מקורות אחרים טוענים שהיה זה תותח מסוג נודלמן NR-30 30 מ"מ) שהיה על סיפונה עם תוצאות חיוביות בטווחים של 3,000 עד 500 מטר.
הקוסמונאוטים אישרו שלווין המטרה הושמד בניסוי.
יום למחרת, הורתה התחנה לסטות ממסלולה.
רק צוות אחד (סויוז 14) משלושת הצוותים המיועדים עגן בסיפונה בהצלחה ואייש אותה.
סויוז 15 ניסתה להעביר צוות שני אך כשלה בעגינה.
סאליוט 4 (DOS 4) שוגרה ב-26 בדצמבר 1974. במהותה הייתה העתק של DOS 3, ובניגוד לאחותה שנידונה לכישלון הוכתרה זו בהצלחה.
שלושה צוותים שהו עליה (סויוז 17, סויוז 18 וסויוז 21) ביניהם אחד ששהה אף 63 יום וקפסולת סויוז בלתי מאוישת שנותרה מעוגנת למשך שלושה חודשים והוכיחה את העמידות ארוכת הטווח של המערכות.
סאליוט 4 הוסטה ממסלולה ב-3 בפברואר 1977.
סאליוט 5 שוגרה ב-22 ביוני 1976. הייתה זו תחנת החלל הצבאית השלישית והאחרונה במסגרת תוכנית אלמאז.
שיגורה והמשימות שבעקבותיה הושלמו בהצלחה עם שיגורי שלושה צוותים שמהם שניים (סויוז 21 וסויוז 24) עגנו בהצלחה בסיפון החללית לשהיות ממושכות (הצוות השני בסויוז 23 כשל לעגון).
סאליוט 5 שבה לאטמוספירה ב-8 באוגוסט 1977. בעקבות סאליוט 5, החליט הצבא הסובייטי שהתועלת מתחנות חלל צבאיות אינה גבוהה והפרויקט הופסק.
סאליוט 6 שוגרה ב-29 בספטמבר 1977. למרות שתחנה זו דמתה חיצונית לתחנות סאליוט הקודמות, היא התאפיינה במספר התקדמויות מהפכניות כולל פתח עגינה שני בו יכולה הייתה לעגון חללית משא לא מאוישת מסוג פרוגרס ולתדלק את התחנה.
מ-1977 עד 1982 ביקרו בסאליוט 6 חמישה צוותים למשימות ממושכות ו-11 צוותים למשימות קצרות, ביניהם קוסמונאוטים ממדינות ברית ורשה.
הצוות הראשון ששהה בה לתקופה ממושכת שבר את השיא שקבעה הסקיילאב ושהה 96 יום במסלול.
הטיסה הארוכה ביותר על סיפונה נמשכה 185 יום.
המשלחת הרביעית אליה פרסה אנטנת רדיו-טלסקופ שהובאה בספינת משא.
לאחר הפסקת המשימות המאוישות שלה ב-1981, חללית לא מאוישת כבדה שנקראה TKS ושפותחה בעזרת חומרה שנותרה מתוכנית אלמאז המבוטלת עגנה בתחנה כניסוי חומרה.
סאליוט 6 הוסטה ממסלולה ב-29 ביולי 1982.
סאליוט 7 שוגרה ב-19 באפריל 1982. הייתה חללית הגיבוי של סאליוט 6 ובעלת ציוד ויכולות דומים מאוד, אף שהייתה משוכללת יותר.
שהתה בחלל ארבע שנים וחודשיים, ובמהלך זמן זה ביקרו בה 10 צוותים שהורכבו מ-6 משלחות ראשיות ומ-4 טיסות משניות (בהן גם קוסמונאוטים הודים וצרפתים).
בנוסף לתצפיות ולניסויים הרבים שנערכו עליה, התחנה בדקה גם את העגינה והשימוש במכלולים גדולים עם תחנת חלל במסלול.
אלה נקראו "מכלולי קוסמוס כבדים" וסייעו למהנדסים לפתח את הטכנולוגיה הדרושה לבניית תחנת החלל מיר.
סאליוט 7 הוסטה ממסלולה ב-7 בפברואר 1991 ונשרפה באטמוספירה.
תוכנית ספדיה (ספדי) (תמ"מ 1/37, תוכנית מערב ירושלים) הייתה תוכנית מתאר מחוזית להרחבת העיר ירושלים מערבה בשטח של כ-26,600 דונם.
התוכנית, שהועלתה ב-1998, קרויה של שמו של מתכננה, האדריכל משה ספדיה.
התוכנית נדחתה בפברואר 2007 על ידי המועצה הארצית לתכנון ובנייה לאחר קמפיין מחאה גדול של ארגוני הסביבה בישראל.
התוכנית כללה הרחבה של השטח הבנוי של העיר לכיוון מערב, בשטחים שסופחו אליה ב-1992 במסגרת ועדת קוברסקי, במטרה לבנות בהם כ-20,000 יחידות דיור.
עיקר הבינוי בתוכנית היה בשני מתחמים: הר חרת הסמוך למבשרת ציון ולמעיין הסטף, ורכס לבן, שבמרכזו המושבים אורה ועמינדב.
ברכס לבן תוכננו 10,000 יחידות דיור, חלקן במגדלים על קו הרכס.
בהר חרת תוכננו 7,400 יחידות דיור, ובמרכז המתחם בתוך המחצבה שאינה פעילה, תוכננו מגדלים שישמשו לתעסוקה.
2,000 יחידות דיור נוספות תוכננו במצפה נפתוח, סמוך לשכונת רמות, שהופרד מתוכנית ספדיה וקודמו בתוכנית נפרדת.
בדומה לתוכנית ספדיה, גם תוכנית זו נפסלה בספטמבר 2008, בהוראת בג"ץ.
התוכנית קמה ביוזמת, ראש העיר אהוד אולמרט, מהנדס העיר אורי שטרית (שהיה תלמידו ועמיתו של ספדי עד שנת 1993) ועוזיאל וכסלר מנהל הרשות לפיתוח ירושלים (שהייתה באופן רשמי הגוף שהזמין את התוכנית).
לטענתם יזמו אותה מתוך דאגה מהגירה שלילית של צעירים ומשכילים מהעיר אל ערים ויישובים אחרים, כמו גם מגודלה היחסי של האוכלוסייה הערבית בעיר.
בנייה של שכונות חדשות אמורה לפי התוכנית לאפשר לירושלים לעודד צעירים לעבור לגור בה.
יעד התוכנית הוא רוב יהודי של 70% בתחומי העיר ירושלים.
זאת על בסיס מחקר שערך מכון ירושלים למחקרי מדיניות ב-1990. התוכנית אושרה בוועדת המשנה של המועצה הארצית לתכנון ובנייה לנושאים תכנוניים עקרוניים (ולנת"ע) בדצמבר 2002. התוכנית כללה גם את סלילת "כביש הטבעת המערבי" של ירושלים, שהוכרז על ידי הוועדה לתשתיות לאומיות כפרויקט תשתית לאומית במאי 2003 (תוכנית תת"ל 1).
הכביש אמור לחבר בין כביש תל אביב-ירושלים (כביש 1) במחלף מוצא לשכונות הצפון-מערביות של ירושלים ולכביש 39 המתוכנן לעבור מצומת האלה לדרום-מערב ירושלים.
תוכנית זו גררה התנגדויות רבות מצד רבים בעיקר בשל העובדה שהיא מתוכננת לפגוע בשטחים פתוחים בהרי ירושלים.
מתנגדי התוכנית טענו כי הבנייה תכלה קילומטרים רבים של טבע ונוף ייחודי.
המתנגדים לתוכנית טוענים כי העירייה מתעלמת מהבעיות במרכז העיר המצריך טיפול דחוף על מנת שלא יצאו ממנו תושבים, וכי הדרך להגדלת האוכלוסייה של העיר אינה הרחבת שטחה אלא עיבוי מרכזה וטיפוחו, במיוחד לאור הפוטנציאל בפרויקט הרכבת הקלה בירושלים הנבנה בתקופה זו.
כתוספת מדגישים המתנגדים כי הפרויקט רחב ההיקף יגזול כספים ותשומת לב הנדרשים לשם טיפול במרכז העיר ובשכונות החלשות.
על מנת להוכיח טענה זו יזמה מקימת קואליציית הארגונים למען ירושלים "ירושלים בת קימא", נעמי צור, בדיקה של עתודות הקרקע בעיר, אשר הוכיחה כי ניתן להוסיף את כל יחידות הדיור הנדרשות בתוך תחומי העיר.
כמו כן מציינים המתנגדים כי אין צורך בבנייה המאסיבית המתוכננת כחלק מן הפרויקט מכיוון שלירושלים ישנן מספיק עתודות קרקע בתוכניות קיימות בתוך השטח הבנוי של העיר גם ללא יציאה מערבה.
לטענתם ניתן להשתמש לדוגמה בטכניקה של פינוי בינוי וכך גם לטפל בכמה מהמוקדים הנחשלים של העיר.
טענות נוספות שנשמעות מקרב גורמי ימין גורסות כי יש לבנות את ירושלים מזרחה על השטח המכונה "E1" וכך לשפר את מעמדם של השטחים ממזרח לירושלים כמו גם של מעלה אדומים בדיונים על הסכם שלום עתידי.
מצדדי התוכנית טענו כי מאחר שמחירי הדיור בירושלים עולים, צעירים עוזבים את העיר.
עוד טענו כי הגופים הירוקים מכשילים את התכנון בתוך העיר, והופכים אותו למעשה לבלתי ישים.
שיאה של ההתנגדות לתוכנית באה לידי ביטוי בהפגנה שהתכנסה מול משרד הפנים, כאשר הייתה אמורה להתקבל ההחלטה הסופית בנוגע לתוכנית ב- 17 באוקטובר 2006 בכינוס של המועצה הארצית לתכנון ובנייה.
ההחלטה נדחתה ל-6 בפברואר 2007, לשם בחינת עתודות קרקע חלופיות לבנייה בירושלים ובעיות נוספות שעלו מהתוכנית.
ב-24 בנובמבר 2006 הודיע ראש עיריית ירושלים אורי לופוליאנסקי כי הוא מסיר את תמיכתו מהתוכנית, ומתכוון לקדם במקומה תוכניות בנייה בירושלים עצמה, בשיתוף עם הגופים הירוקים.
לופוליאנסקי אף כתב זאת במכתב רשמי לרם בלינקוב - מנכ"ל משרד הפנים ויו"ר המועצה הארצית לתכנון ובנייה, וב- 29 בינואר 2007 פורסם דו"ח של המתכנן תומר גוטהלף, אשר מונה על ידי מינהל התכנון, וקבע כי ישנן מספיק עתודות קרקע חלופיות בירושלים, ואין צורך לממש את התוכנית.
ב-6 בפברואר 2007 החליטה הוועדה הארצית לתכנון ובנייה לאחר דיון של 5 שעות, לדחות את תוכנית ספדיה באופן סופי.
ההחלטה התקבלה ברוב של 24 חברי מועצה שהתנגדו לתוכנית לעומת 3 שתמכו בה.
מחוץ לבניין משרד הפנים הפגינו כל זמן הישיבה מאות מפגינים, רובם בני נוער וסטודנטים, שקראו לחברי המועצה לבטל את התוכנית ולסגת ממנה.
החל מ-2015 מקודמים מספר תוכניות באזור, דרך הוועדה לתכנון מתחמים מועדפים לדיור (תוכנית ממשלתית להאצת היצע הדירות בישראל).
ברכס לבן, בו אישרה, בספטמבר 2017, המועצה הארצית לתכנון ובנייה בניית 4,500 יחידות דיור על שטח של 600 דונם.
בדצמבר 2018 הופקדה תוכנית לבניית 5,250 יחידות דיור ו-300 חדרי מלון במקום.
תוכנית מקלין הוא שמה של תוכנית המתאר הראשונה של ירושלים.
היא נערכה בשנת 1918 על ידי האדריכל ויליאם מקלין על פי הזמנה של מושל ירושלים, רונלד סטורס.
בין היתר, הכריז אלנבי על נקיטת צעדים לשימור הסטטוס קוו בעיר, וכל על שמירת המקומות הקדושים לכל הדתות.
בשנת 1918 הזמין סטורס את האדריכל ויליאם מקלין להכין תוכנית שתתווה קווים לתכנון ירושלים ובנייתה כעיר מודרנית.
מקלין שימש אז כאדריכל העיר אלכסנדריה שבמצרים, והיה בעל ניסיון בתכנון ערים.
במשך שלושה חודשים עמל מקלין על התוכנית, שהתבססה על הבחנה בין ארבעה אזורים בעיר, שהוגדרו כבעלי אופי ועתיד אורבני ותכנוני שונים:
העיר העתיקה תזכה לשימור, בשל היותה גרעין המכתיב את אופייה הדתי והייחודי של ירושלים.
על פי התוכנית, בנייה בעיר העתיקה תתאפשר בהיתר מיוחד בלבד.
התוכנית ראתה בעיר העתיקה את המוקד האזורי, האדריכלי והרגשי של ירושלים כולה, אך לא הקנתה לה כל משמעות פונקציונלית.
כל הדרכים, הרחובות והשבילים הובילו בתוכנית למרחב ירוק סביב החומות, כך שבין העיר העתיקה לעיר החדשה ממערב הפרידו שטחים פתוחים נטולי מבנים כלל.
מרחב נוסף הושאר ממזרח ומצפון, לאורך נחל קדרון, בין העיר העתיקה להר הזיתים והר הצופים.
כל האזור שממערב לעיר העתיקה יועד לפיתוח כמעט ללא מגבלות, פרט לכך שהמבנים ייבנו לגובה נמוך מאוד ("עד גובה העצים"), כדי להדגיש את הטופוגרפיה ואת קו הרקיע הטבעיים של ירושלים, וכדי לא להאפיל על העיר העתיקה.
מקלין ראה בשיפור מערכת הרחובות משימת-על, ולכן יצר תשתית מוקפדת מאוד של מערכת כבישים, שיובילו לאגן העיר העתיקה.
במקביל מציעה תוכניתו מערכת כבישי טבעת, שיגדירו את מרחב העיר, ויקשרו את אזורי המגורים עם השטחים הציבוריים.
תוכנית מקלין התמקדה לא רק בתכנון הרעיוני, אלא גם במרכיבים האדריכליים.
כך למשל, נאסר השימוש בחומרי בנייה זרים כגון פח גלי, טיח או בטון, או שימוש בתבניות בנייה מסורתיות, כמו כיפות או גגות מרוצפי אבן.
תקנות אלו נועדו ליצור אחידות והרמוניה לכל העיר.
לתוכנית מקלין מספר חסרונות, הנובעים בעיקרם מהיותה תאורטית בעיקרה, ללא התחשבות בטופוגרפיה הייחודית של ירושלים, או בהיבטים החברתיים הייחודיים של העיר.
כן נטען שהתוכנית לוקה בסכמתיות יתר ובראייה רומנטית של ירושלים.
בשל כך היא נתקלה בהתנגדות, בעיקר מצד תושבי העיר היהודים, שקבלו על כי התוכנית מתעלמת מהאופי ומהמרקם החברתי הייחודי של ירושלים, המוגדרת כבר דורות על פי אזורי מגורים של בני דתות שונים.
בעיות אלו הביאו את סטורס לזנוח את תוכנית מקלין.
הוא הקים את האגודה למען ירושלים והזמין את צ'ארלס רוברט אשבי, לתכנן תוכנית אב חלופית לירושלים.
גם תוכנית זו לא נתקבלה, ולאחריה תוכננה תוכנית אב נוספת, הפעם על ידי פטריק גדס.
למרות דחייתה של תוכנית מקלין, התשתית התכנונית של הכבישים בה נתקבלה בכל תוכניות המתאר הבאות של ירושלים, וחלקים ממנה (בעיקר תוכנית כבישי הטבעת) הוגשמו בפועל רק בראשית שנות האלפיים.
עיקרון נוסף שיושם כבר מהתחלה הוא פינוי המבנים סביב העיר העתיקה, והשארת שטח ירוק סביב החומות.
תוכנית פולברייט היא תוכנית של הממשל האמריקאי להקצאת מענקי מימון לחילופי סטודנטים, חוקרים ומרצים, אשר נחשבת לאחת מתוכניות המלגות היוקרתיות ביותר בעולם.
התוכנית שמנוהלת על ידי מחלקת המדינה, נוסדה ועוגנה בחוק האמריקאי ב-1946. מאז התרחבה באופן משמעותי ופועלת במעל 155 מדינות ברחבי העולם.
מהקמת התוכנית זכו 62 מבוגריה בפרס נובל, כולל פרופ' אהרן צ'חנובר, חתן פרס נובל ממוצא ישראלי.
90 בוגרים זכו בפרס פוליצר.
תוכנית המענקים מחלקת 8,000 מלגות מדי שנה ללימודי תואר שני, דוקטורט ופוסט-דוקטורט.
בשנת 2010 העניקה תוכנית פולברייט העולמית כ-6,000 מלגות בעשרות מדינות שונות בעלות כוללת של למעלה מ-322 מיליון דולר.
מתוכם, 114,000 מארצות הברית והשאר מרחבי העולם.
מקורה של התוכנית בחזונו של הסנאטור הדמוקרטי ג'יימס ויליאם פולברייט מארקנסו, בעברו זוכה מלגת רודז ללימודים באוניברסיטת אוקספורד.
בעקבות מלחמת העולם השנייה, קידם פולברייט בקונגרס חקיקה להקמת קרן מלגות, על מנת לקדם את ההבנה בין האומות ובפרט בין אזרחי ארצות הברית למדינות אחרות:
החקיקה אושרה בקונגרס ונחתמה על ידי נשיא ארצות הברית הארי טרומן ב-1946. התוכנית מנוהלת על ידי המועצה לחילופי אקדמאיים- ה-CIES (Council for International Exchange of Scholars), הפועלת עבור מחלקת המדינה של ארצות הברית.
תוכנית המענקים פולברייט-הייז, המקדמת לימוד אזורים זרים ושפות זרות לא מערביות, מתנהלת במסגרת מחלקת החינוך של ארצות הברית.
המלגות ניתנות לאזרחי ארצות הברית ומדינות זרות לפעילויות חינוכיות רבות, כגון משרות מרצים, מחקר ולימודים מתקדמים.
במהלך השנים השתתפו בתוכנית כ-280,000 איש.
המימון העיקרי לפעילות מגיע מתקציבה של מחלקת המדינה האמריקאית (כ-234 מיליון דולר ב-2014) וממשלות מדינות אחרות (כ-50 מיליון דולר ב-2006).
האחראית לניהול השתתפות ישראל בתוכנית פולברייט היא קרן חינוך ארצות הברית - ישראל, שנוסדה ב-1956 על ידי ממשלות ארצות הברית וישראל.
מאז הקמתה השתתפו למעלה מ-1,000 אמריקאים ו-1,900 ישראלים במגוון חילופי מרצים וסטודנטים במסגרת התוכנית.
מדי שנה מאתרת קרן פולברייט היוקרתית מבין אנשי אקדמיה וחוקרים מצטיינים בישראל את הבולטים והמוכשרים ביותר ושולחת אותם אל מרכזי הידע הגדולים בארצות הברית.
במקביל הקרן מארחת חוקרים ותלמידי מחקר אמריקנים במוסדות להשכלה גבוהה בארץ.
מבין המלגות המיועדות לישראלים, נכללות מלגות לפוסט דוקטורט בארצות הברית, מלגות לתואר שני, מלגות לעוזרי הוראה מצטיינים, מלגות למצטיינים בתחום החינוך ועוד.
קיימות גם מלגות לתואר שני עבור מועמדים מצטיינים ממוצא אתיופי וכן לערביי ישראל.
בין הישראלים הבולטים בוגרי תוכנית פולברייט:
אהרן צ'חנובר, חתן פרס נובל לכימיה
אהרן ברק, לשעבר נשיא בית המשפט העליון
מנחם מגידור, לשעבר נשיא האוניברסיטה העברית בירושלים
אילן חת, לשעבר נשיא מכון ויצמן למדע
איתמר רבינוביץ, לשעבר נשיא אוניברסיטת תל אביב
רון רובין, נשיא אוניברסיטת חיפה
אסא כשר, פרופסור אמריטוס לפילוסופיה באוניברסיטת תל אביב, וממחברי רוח צה"ל, הקוד האתי של צה"ל
אילנה דיין, עיתונאית חוקרת בעלת דוקטורט למשפטים.
אביעזר רביצקי, פרופסור אמריטוס בחוג למחשבת ישראל באוניברסיטה העברית וחתן פרס ישראל.
דניאל פרידמן, פרופסור אמריטוס למשפטים באוניברסיטת תל אביב ובמכללה למינהל, חתן פרס ישראל, ושר המשפטים לשעבר.
מנחם מאוטנר, פרופסור אמריטוס בפקולטה למשפטים של אוניברסיטת תל אביב ודיקן הפקולטה לשעבר.
ראו גם: רשימת הישראלים בוגרי תוכנית פולברייט, עליהם נכתב ערך בוויקיפדיה העברית.
על אף חשיבותה, התוכנית מעולם לא הופקדה, מסיבות פוליטיות, והיא חסרת תוקף חוקי מחייב.
עם זאת, העירייה ומוסדות התכנון רואים בה מסמך המתווה את מדיניות התכנון בעיר.
תוכנית המתאר ירושלים 2000 נועדה להחליף את תוכנית המתאר המקומית מס' 62 לירושלים שהוכנה במהלך שנות ה-50 של המאה ה-20 ואושרה בשנת 1959. פרק הזמן הארוך שעבר מאז הצגת תוכנית 62 והשינויים רחבי ההיקף שעברו על ירושלים הפכו את התוכנית ללא רלוונטית.
בשנת 1968 הוכנה תוכנית אב ירושלים 1968 שעוררה ויכוח מקצועי חריף, גרמו לכך לא רק תוכנה וצורתה של התוכנית כי אם גם חריפותן של בעיות התכנון שהתעוררו לאחר קביעת הגבולות המוניציפליים החדשים של ירושלים.
תוכנית מתאר 1978 שאושרה על ידי הוועדה מקומית לתכנון ולבנייה באפריל 1974 מעולם לא קיבלה תוקף חוקי.
התוכנית הוכנה במשך שש שנים על ידי אדריכל יוסף שביד, אך הוא התפטר בדצמבר 1980 מהמשך תכנונה, לאחר שהתברר שתוכנית לא תעבור בשלמותה בוועדה המחוזית לתכנון ובנייה, עקב התערבותם של גורמים שונים.
אחר כך הוחלט להתחיל לעבוד על תוכנית מתאר חדשה עם אופק תוכנן של שנת 2000 (מכאן שמה), אך תכנונה ערך שנים.
לאחר הצגת תוכנית המתאר 2000 בשנת 2004, נדונה התוכנית במוסדות התכנון במשך מספר שנים מבלי שתאושר.
בשנת 2006 המליצה הוועדה המקומית להפקידה, והיא הועברה לדיונים בוועדה המחוזית.
בשנת 2007 הגישה העירייה לוועדה המחוזית גרסה מעודכנת ומתוקנת של התוכנית, בהתאם להנחיות הוועדה המחוזית, ובשנת 2008 אושר להפקיד את התוכנית להתנגדויות.
עם זאת, בעקבות התערבותו של שר הפנים אלי ישי, אשר טען כי התוכנית שאושרה להפקדה על ידי הוועדה המחוזית השתנתה באופן מהותי מאז המליצה הוועדה המקומית על הפקדתה, עוכב קידומה של התוכנית ומאז ההליכים לאישורה מוקפאים.
עם זאת, על אף העובדה שהתוכנית לא קיבלה תוקף מחייב, מוסדות התכנון מתייחסים אליה כאל מסמך מדיניות המשקף את מדיניות התכנונית של הוועדה המחוזית, והדיון בתוכניות נקודתיות המוגשות למוסדות התכנון מתקיים לאור העקרונות שנקבעו בה.
הפרק הראשון של תוכנית המתאר מציין את מטרות התוכנית והחזון שעומד ברקע.
בסך הכל מונה התוכנית 12 נקודות, כנקודה ראשונה מציבה התוכנית את ביסוס מעמדה והמשך פיתוחה של העיר כבירת מדינת ישראל, כמרכז לעם היהודי וכעיר מקודשת לשלוש הדתות המונותיאיסטיות.
וכנקודה שנייה את שימור ערכיה האורבניים וצביונה המיוחד של העיר ירושלים והגנה על המורשת התרבותית הבנויה.
כן מציינת התוכנית כי היא רוצה להעצים את מעמדה הכלכלי- חברתי של ירושלים ולהעלות את איכות החיים והסביבה הכוללת של תושביה.
תוכנית המתאר, על פי תחזיות צמיחה וגידול אוכלוסייה המוערכת ב-950,000 תושבים בירושלים בשנת 2020, מתווה יעדים ליצירת מלאי דירות בהיקף הנדרש לתחזית גידול האוכלוסייה.
באזורי מגורים שאינם רגישים מבחינה היסטורית או תכנונית, תוגדל צפיפות הבנייה על ידי תוספת יחידות דיור במגרשים המבונים, הוספת קומות, הוספת אגפים ומבנים במגרשים, על ידי הגדלת זכויות הבניה.
עידוד בנייה גבוהה במגרשים גדולים.
טיפוח המרחבים הציבוריים, על ידי תוספת שטחים פתוחים, שדרות, גנים וכיכרות.
הרחבת שכונות מגורים ובניית שכונות חדשות
על מנת לפתח אזורים נוספים לבניה מצביעה התוכנית על שטחים לא בנויים בשולים שכונות מגורים קיימות - שטחים הנושקים לשטחים פתוחים בהם ניתן להרחיב שכונות קיימות.
על פי מסמך תוכנית המתאר.
השטחים הראויים לבניה הם ללא איכויות ראויות לשמירה וללא חשיבות תפקודית.
הבנייה באזורים אלו מתוכננת כבניה בצפיפות גבוהה, בהתאמה לתנאי הסביבה.
פיתוח אזורים אלו בצמוד לשכונות הקיימות אמור לספק את שרותי הציבור החסרים ומתוך תקווה לחזק את כוח המשיכה של השכונות הקיימות.
מזה שנים סובל אזור מזרח ירושלים מבעיות ייחודיות שעיקרם נובע משנים של הזנחה, תשתיות לא מפותחות והעדר רישום והסדר מקרקעין מביאים לתוהו תכנוני ואורבאני מצב המוחמר על ידי בנייה בניגוד לחוק התכנון והבנייה ללא פיקוח או תכנון.
הבנייה במזרח ירושלים היא בעלת אופי מיוחד ושונה מהבנייה במערב העיר.
חלק גדול של אזורי המגורים הוא בבנייה בעלת מאפיינים כפריים.
מאפיין נוסף במזרח ירושלים עליו אין לתוכנית המתאר כל השפעה אך מהווה גורם חשוב בשטח - היא גדר ההפרדה המבתרת את התחום עליו חלה התוכנית.
תוכנית המתאר מתווה קווים להגדלת קיבולת הבנייה למגורים הן על ידי ציפוף השכונות הקיימות והן על ידי עיבוין.
התוכנית מעלה כאפשרות לשיפור מצב המגורים במזרח העיר את שיקום מחנה הפליטים שועפאט ומעלה אפשרות לשלב בין משאבים ישראליים למשאבים של הקהילייה הבינלאומית.
במקביל, מציעה תוכנית המתאר ביצוע הפרויקטים של פיתוח התשתיות במזרח העיר מתקציב המדינה, על פי החלטות ממשלה קיימות.
בדוקטרינות של תכנון ערים נהוג להשתמש בבניה לגובה ככלי של התחדשות עירונית וכלי המאפשר שימוש יעיל יותר בקרקע.
בירושלים קיים מזה שנים ויכוח בנוגע לבנייה לגובה וכלל ניתן לומר כי מבחינה היסטורית ירושלים היא עיר שמאופיינת בבניה נמוכה.
תוכנית המתאר חורגת מתפיסה זו וממליצה על בנייה לגובה באזורים מסוימים בעיר.
כל תוכנית בירושלים מחייבת התייחסות לעיר העתיקה הכוללת בהגדרתה גם את סביבתה ההיסטורית והאתרים הדתיים שמקיפים את החומות.
התוכנית קובעת עקרונות להבטחת שימור מורשת התרבות המשתקפת בבניינים ובצידה קיום מערכות חיים אזרחיות ומוסדיות על מנת לשפר את איכות החיים של תושבי העיר העתיקה.
התוכנית גם מרכזת מאמצים לפיתוח התיירות והצליינות המהווים חלק בלתי נפרד מהיום יום של אזור.
התוכנית קובעת כי יש לשמר את קו הרקיע המסורתי- הקיים ולהגביל את גובה הבניה בעיר העתיקה ובסמוך לחומות ירושלים.
בתוך החומות, קובעת התוכנית כי יש לשמור על ההירארכיה של הרחובות והסמטאות.
בנוגע לבניה חדשה קובעת התוכנית כי יש לשמר את המבנים הקיימים.
בנייה חדשה תיעשה בקנה-מידה מתאים תוך שמירה על אופייה של הבניה המסורתית ותוך הימנעות מבניה בחצרות הפנימיות.
במקביל מציינת התוכנית דרך לשדרוג הדרגתי של מערכות התשתית המיושנות בעיר.
תוכנית המתאר נותנת מקום וחשיבות לנושא איכות הסביבה בירושלים.
התפיסה המקובלת בתכנון עירוני מכירה בממצאים מצטברים של מחקרים הקובעים כי מפגעים סביבתיים פוגעים באיכות החיים של התושבים.
ירושלים - ככל עיר מודרנית -סובלת מבעיות סביבתיות רבות, בין היתר, זיהום אוויר, רעש, השלכת פסולת, וקרקעות מזוהמות.
התוכנית מתווה מספר קווי פעולה ומתווים להתמודד עם סוגיית איכות הסביבה בירושלים, ובכך מבדילה עצמה מתוכניות מתאר קודמות שלא התמודדו עם סוגיה זו.
גידול האוכלוסייה והשינוי בהרגלי החיים, גרמו לעליה בצריכת המים העירונית.
וממול מתחולל תהליך של דלדול מקורות המים - צירוף המורכב משנים שחונות והעדר מערכת ניהול יעילה ומזיהום מים על ידי התעשייה שחלקה פולטת שפכים בלתי מטופלים.
התוכנית פורשת מתווה מפורט הכולל טיפול להשבת שפכים תעשייתיים, וביתים בכל ירושלים, לרבות שפכי האגן המזרחי..
על פי ממצאי צוות התוכנית, אתר הטמנת הפסולת המשמש את העיר ירושלים, לא מנוהל בהתאם לתקנים סביבתיים עדכניים ויגיע למיצוי הקיבולת תוך זמן קצר מהגשת התוכנית.
בעיה זו מועצמת על ידי שפיכה בלתי חוקית של עודפי עפר ופסולת בנייה שפיכה בלתי מוסדרת של פסולת בשטחים פתוחים, בכל רחבי העיר.
התוכנית מורה על יישום תוכנית אב לפסולת מוצקה, בשילוב עם יישום תוכנית אב מחוזית לפסולת בנין ועודפי עפר שהוכנה על המשרד להגנת הסביבה, משרד הפנים והרשויות המקומיות באזור ירושלים.
אזורי התעשייה בירושלים, סומנו בתוכנית כמקור פוטנציאלי להזרמת שפכים למערכת הביוב העירונית ופליטות מזהמים לאטמוספירה.
האמצעים המוצעים על ידי תוכנית המתאר לטפל בכך כוללים בעיקר מערכות ניטור, אכיפה וניהול ויצירת מרווח ביטחון בין תעשיות מזהמות לאזורי מגורים.
לאורך ההיסטוריה התכנונית של ירושלים התקיים דיאלוג בין השטח הבנוי לשטח הפתוח, וזאת בתוך מרחב גאוגרפי בעל ממד נוסף - ממד היסטורי.
עד לעבודה על תוכנית המתאר המקומית 2000 היו השטחים הפתוחים פועל יוצא של המרכיבים העיקריים בתכנון העיר.
כך נוצר מצב בו השטחים הפתוחים נותרו באזורים בעלי פוטנציאל נמוך לבניה.
התוכנית מציבה סדרי עדיפויות שונים המשלבים את הבנוי עם הטבע וקובעת היררכיה בשטחים הפתוחים.
שטחים בעלי חשיבות היסטורית, המייחדים את ירושלים כעיר בירה ועיר עולם ובראשם השטחים הפתוחים באגן העיר - הר הזיתים, נחל קדרון וגיא בן הינום.
ואתרים מיוחדים כגון טיילת שרובר, גן הוורדים וגבעת התחמושת.
שטחים הכוללים את הפארקים העירוניים הצמודים לשכונות ורובעי מגורים וכוללים את גן העצמאות, עמק הארזים הפארק המטרופוליני של ירושלים הכולל את פארק עמק מוצא ופארק רפאים - הנמצאים בשלבי תכנון מוקדמים.
במאמץ להסדיר את נושא התעשייה בעיר, שילובה בחיי המסחר והתאמתה לגידול העיר מתווה תוכנית המתאר קווים מנחים לפיתוח מוקדי תעשייה ותעסוקה בירושלים.
האזורים מחולקים על פי סווג מוקדם
אזורי תעשייה מסורתיים עתירי שטח, הממוקמים הרחק מהמרכז ומתאימים לתעשיות מסורתיות כגון מוסכים, ומרכזים לוגיסטיים.
התוכנית רואה חשיבות בהרחקת פעילות כלכלית מסוג זה מאזורי תעשייה כמו גבעת שאול, תלפיות מרכז העיר המזרחית, ואזור התעשייה עטרות