tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
מכיוון שבעברית החדשה אין הוגים בדרך כלל את הדגש החזק, לא ניתן להסיק באופן מיידי את הניקוד של מילים מסוג זה, ויש צורך לבדוק מהו (למשל, בעזרת מילון).
דומה לכך המשקל (ללא ניקוד: גולגולת).
קובוץ בצורות נטויות של שמות
משקלי השמות הנפוצים שבהם מופיע קובוץ בצורה הנטויה הם:
צורות נטויות של מילים מגזרת הכפולים שבצורת היסוד שלהן מופיע חולם חסר בהברה האחרונה: (דוב – דובים, שורש ד־ב־ב), (כול – כולה, שורש כ־ל־ל), (רוב – רובם, שורש ר־ב־ב).
שמות תואר ובייחוד שמות של צבעים, שבהם יש צליל /o/ בהברה האחרונה של צורת היסוד וצליל /u/ בצורה הנטויה, נכתבים בחולם חסר בצורת היסוד ובקובוץ ובדגש חזק באות האחרונה של השורש בצורה הנטויה: (צהוב – צהובים), (עגול – עגולים).
מילים אחדות במשקל סגולי, שבהן החולם החסר יכול להשתנות בנטייה הן לקובוץ והן לקמץ קטן, למשל והן (ללא ניקוד: עוקץ – עוקצו), והן (ללא ניקוד: משכורת – משכורתה).
הניקוד התקני לצורת הרבים של מילים המסתיימות ב־וּת בצורת היסוד היה בעבר ־ֻיּוֹת – בקובוץ לפני היו"ד ובדגש חזק ביו"ד, למשל .
בשנת תשס"ט (2009) החליטה האקדמיה ללשון שניקוד צורת הרבים יהיה בשורוק וללא דגש ביו"ד: .
הכתיב ללא ניקוד היה ונשאר גלויות.
הקובוץ בפעלים נפוץ בבניינים הסבילים פֻּעַל והֻפְעַל ובנטיות של פעלים בגזרת הכפולים.
קובוץ מופיע בבניין פֻּעַל בכל הזמנים בפ' הפועל: .
ללא ניקוד: כובס, מדובר, ישוכנעו.
כאשר ע' הפועל היא אחת מאותיות אהע"ר, הופך הקובוץ לחולם חסר: .
ללא ניקוד: יתואר, מאוהב, מכוער, מדורג.
קובוץ נכתב בתחיליות של כל הזמנים בבניין הֻפְעַל: .
ללא ניקוד: הורדם, יוכנס, מוסכם.
בבניין הופעל ניקוד התחילית הוא קובוץ רק בהברה סגורה.
זה נכון ברוב הגזרות, אבל בגזרות אחדות התחילית היא הברה פתוחה, ואז הניקוד הוא שורוק:
בגזרות פ"נ ובשורשים י־צ־ב, י־צ־ג, י־צ־ע, י־צ־ק, י־צ־ר וי־צ־ת מופיע דגש משלים בעקבות נשילת פ' הפועל, ואז התחילית היא הברה סגורה ומנוקדת בקובוץ:
השורש הוא נ־צ־ל, ובצד"י יש דגש משלים.
– ללא ניקוד הוסע, שורש נ־ס־ע.
– ללא ניקוד הוצג, שורש י־צ־ג.
– ללא ניקוד הוצת, שורש י־צ־ת.
כאשר ההברה סגורה, התחילית של בניין הופעל יכולה להיות מנוקדת הן בקובוץ והן בקמץ קטן: (), .
בכתיב חסר ניקוד ייכתב בכל מקרה: תוקטר, הוכנס, הן בהגיית שורוק והן בהגיית קמץ קטן.
קובוץ מופיע בצורות נטויות אחדות של פעלים בגזרת הכפולים בפ' הפועל, כי ע' הפועל ול' הפועל מתלכדות לאות אחת דגושה שסוגרת הברה.
רוב הצורות האלה נדירות בלשון, למשל בשורש ס־ב־ב בעתיד של בניין קל: (עם כינוי חבור), (נסתרות).
שימוש בקובוץ ובשורוק בתקופות הקודמות
השימוש בקובוץ ובשורוק במקרא ובטקסטים עבריים ישנים אינו עקבי.
ב, למשל, מופיע הקובוץ במילים – וזאת אף־על־פי ששורש המילה הראשונה הוא "ש־ו־ב" והצליל /u/ מופיע בה בהברה פתוחה, ובמילה השנייה ההברה מוטעמת והאות וי"ו אמורה להופיע בסיומת כסימן נפוץ לפועל ברבים.
ולהפך – שורוק יכול להופיע בהברה סגורה לא מוטעמת, למשל ב (הניקוד התקני כיום הוא כֻּלָּם).
המילה (נאום) מופיעה במקרא תמיד בקובוץ.
במסמכים ישנים בעברית היה מקובל לרשום אותה בתור חתימה, למשל "נאם יוסף לוי", אך שימוש כזה נדיר בימינו.
מקובל לכתוב לעיתים שמות פרטיים אחדים בלא וי"ו.
למשל, השם מופיע במקרא ללא שורוק למעט פעמים בודדות (למשל ).
בימינו נהוג לכתוב הן "יהושוע" והן "יהושע".
במקרא ההבדל בין קובוץ לשורוק הוא שקובוץ נחשב תנועה קטנה, ושורוק נחשב תנועה גדולה.
משמעות הבדל זה היא ששווא הבא באות שאחרי קובוץ יהיה שווא נח, ואילו שווא באות שאחרי ו"ו השורוק יהיה שווא נע (למעט אם הו"ו נוצר מפירוק רצף שוואים נעים, שאז הוא יהיה שווא מרחף, כגון במילה "ושמרתם").
הבדל זה משפיע על אופן הגיית השווא וגם על ניקוד אותיות בג"ד כפ"ת המופיעות אחרי האות השוואית (אם השווא הוא נח, אותיות בג"ד כפ"ת שאחריה תהיינה דגושות בדגש קל, ואם השווא נע - הן תהיינה רפות).
בטקסטים לא מנוקדים מתקופת ההשכלה ומראשית תקופת תחיית הלשון העברית לא היה מקובל להוסיף וי"ו למילים הנכתבות בקובוץ בכתיב מנוקד.
למשל, המילה "מרבה" הייתה יכולה להיקרא גם וגם , אך אין זה מקובל בימינו.
לא ברור אם היה הבדל כלשהו בין האופן בו בוטא במקורו השורוק לבין הקובוץ בעת שהמנקדים ניקדו את המקרא, או שמא הם השתמשו בקובוץ כאשר בטקסט הלא־מנוקד לא הופיעה האות וי"ו, ובשורוק כאשר היא הופיעה.
כך גם לא ברור אם בביטוי המילים בעת כתיבתן במקראות היה הבדל בין התנועות כאשר חסרה הייתה האות וי"ו וכאשר הייתה מצויה.
ייתכן כי היה מדובר בשתי תנועות אחוריות שונות, אולי אחת מהן מעוגלת והשנייה לא מעוגלת, השערה שנובעת מהביטוי הקדום של האות וי"ו כמו המילה wow באנגלית, ואולי הקובוץ ייצג תנועה מעוגלת קצרה והשורוק ייצג תנועה מעוגלת ארוכה.
השורוק הוא השתקפות של התנועה הפרוטו־שמית המשוחזרת הארוכה /ū/, אם כי במקרא היא נכתבה לעיתים כקובוץ כאשר האות וי"ו לא הופיעה בכתב היד.
הקובוץ הוא אחת מההשתקפויות של התנועה הפרוטו־שמית המשוחזרת הקצרה /u/.
קמץ קטן נמצא בתפוצה משלימה עם קובוץ במשקלים דומים.
בעברית החדשה מציינים שני הסימנים את התנועה האחורית הסגורה והמעוגלת /u/.
בהגיות המסורתיות (למשל בהגייה החסידית) יש לשורוק ולקובוץ לעיתים צליל אחר.
כך מקלידים את השורוק ואת הקובוץ במערכות הפעלה שונות:
הנקודה של השורוק היא אותו התו כמו דגש, ולכן הקלדתה דומה להקלדת הדגש:
Windows 8 וגרסאות חדשות יותר, ומערכות לינוקס (ת"י 1492 2012): צירוף של מקש Alt ימני והאות ד (כמו דגש) אחרי הקלדת האות ו
Windows 7 וגרסאות ישנות יותר: בזמן ש־Caps Lock דלוק, לחיצה על (סימן שווה; כמו דגש) אחרי הקלדת האות ו
macOS: Alt והאות ת (כמו דגש) אחרי הקלדת האות ו
אנדרואיד (מקלדת Gboard): הקשה ארוכה על האות ד (כמו דגש) אחרי הקלדת האות ו, או הקשה ארוכה על האות ו (מוסיפה ו עם נקודת שורוק)
Windows 8 וגרסאות חדשות יותר, ומערכות לינוקס (ת"י 1492 2012): צירוף של מקש Alt ימני והסימן \
Windows 7 וגרסאות ישנות יותר: בזמן ש־Caps Lock דלוק, לחיצה על
הקובו הוא פריו של צמח הצ'ראוס (שם מדעי: Cereus peruvianus או Cereus repandus), קקטוס שמוצאו בדרום אמריקה, מסוג קקטוסי הפיטאיה, המתאפיינים בגבעולים עמודיים.
בניגוד לפיטאיות האחרות, סוג זה איננו זוחל.
הצמח אותר בפרויקט שהתחיל בשנת 1985. מטרתו הייתה זיהוי צמחים נותני פרי המתאימים לגידול במדבר.
זרעיו התקבלו מעמרם קודיש, אשר נהג ללקט זרעים מגנים פרטיים בדרום קליפורניה, מצמחים בעלי פירות באיכות סבירה.
התברר שהוא יעיל מאוד בניצול מים, עמיד בטמפרטורות גבוהות מאוד ובלחות נמוכה מאוד, בקרינת שמש מלאה וללא חרקים מזיקים בישראל.
כמו כן, קל וזול להרבות אותו מייחורים.
הוא מניב אחרי שלוש שנים בלבד, בעל חיי מדף ארוכים, תכולת סוכר נמוכה ולפיכך מתאים לחולי סוכרת.
כדי להבטיח יבול כלכלי יש הכרח לגזום את הגבעולים.
צמח הצ'ראוס הוא קקטוס עמודי, קוצני ומסועף, הגדל עד לגובה של כשלושה מטרים.
פורח בלילה בצבעי לבן וורוד.
כל פרח נפתח ללילה אחד בלבד ואחר כך נובל.
לפריו שונות רבה בצבעים, הנעים בין צהוב לאדום כהה.
הפרי מיוחד בקרב הקקטוסים בהיותו חסר קוצים, על אף שצמח האם קוצני מאוד, בעיקר בחלקו התחתון.
ציפת הפרי הנאכלת היא בצבע לבן, ארומטית, בטעם עדין, חמוץ-מתוק.
בציפה מפוזרים זרעים שחורים קטנים אשר אף הם אכילים.
בשל צבע ציפת הפרי (לבן עם נקודות שחורות), רבים משתמשים בו על מנת לקשט מגשי פירות.
הצמח הוא בעל אי התאם עצמי והפריה זרה היא חובה.
מאחר שאין לו מאביק מתאים בארץ, ללא הפריה ידנית איננו מפתח פירות, וזו הסיבה שהרבה חובבי קקטוסים מכירים אותו רק כצמח נוי בעל פרחים מרשימים, הפורחים ללילה אחד בלבד.
הפרי יוצא מישראל על ידי חברת אגרקסקו תחת השם "קובו".
בשנת 2014 היו חקלאי ישראל היצואנים היחידים בעולם.
הייצוא של הקובו פסק והוא משווק רק לשוק המקומי (נכון לספטמבר 2022, לפי דיווח של פרופסור יוסף מזרחי).
השם, כפי שידוע בישראל, ניתן מתוך מבט לייצוא, כפי שאמר פרופסור מזרחי, שעמד בראש צוות האינטרודוקציה: "אנו המצאנו את השם קובו כדי להבדילו מהפיטיות האחרות.
בחרנו את המילה קובו כי ניתן לבטאו בכל העולם ללא אותיות עם צלילים שיש אנשים שלא יכולים לבטא."
קובוס המים (שם מדעי: Kobus ellipsiprymnus) ידוע גם בשם ווטרבאק (Waterbuck), הוא אנטילופה אשר חיה בביצות ובקרבת נהרות.
כאשר הוא מרגיש מאוים הוא בורח למקור מים ומסתתר בסבך, ומכאן מקור שמו.
בישראל ניתן לצפות באנטילופה זו בספארי ברמת גן, שם מוחזק עדר בשטח הפתוח של גן החיות.
קובוס המים מצוי באזורים הסמוכים למקורות-מים (ביצות, נהרות וכדומה), מלבד ימות עמוקות.
הוא נפוץ בסביבות נהרות קונגו, זמבזי ומארה, וכן בסוואנות ויערות אשר סמוכים למקווי מים קטנים עד בינוניים.
גובה הכתפיים של הקובוס הזכר הוא כ-140 סנטימטרים ומשקלו כ-200 קילוגרם.
קרניו נוטות לאחור ומטובעות בטבעות לכל אורכן.
הנקבות קטנות יותר מהזכרים ונטולות קרניים.
צבע פרוותו של קובוס המים חום, ואחוריו לבנים.
כשאר האנטילופות, קובוס המים הוא צמחוני ומעלה-גירה הניזון בעיקר מעלים, צמחי מים ונצרים רכים.
הוא פעיל בעיקר בשעות הבוקר המוקדמות ולפנות ערב.
הזכר, ראש הלהקה, הוא בדרך כלל בגיל 7 עד 9 שנים ומגן על טריטוריה הכוללת בדרך כלל 5 עד 10 נקבות, אם כי נצפו גם עדרים הכוללים 70 פרטים.
ראש הלהקה הוא היחיד שמזדווג עם הנקבות שבשטחו.
עדר זכרים רווקים, 5 עד 40 פרטים, שוהה בדרך כלל במרחק סביר מהלהקה ומפעם לפעם אחד הרווקים מנסה לאתגר את הזכר השליט.
לעיתים ירשה הזכר השליט לזכרים נוספים (עד 3 פרטים) לשהות בשטחו כל זמן שיתנהגו כלפיו בהכנעה ויעזרו בגירוש זכרים אחרים.
זכרים אלו מצליחים לפעמים להזדווג בסתר ויש להם סיכוי לרשת את הטריטוריה.
בעונת הרבייה הזכרים נלחמים זה בזה בנגיחות בקרניהם במטרה לזכות בנקבות.
המנצח זוכה בנקבות, ולאחר שהנקבות ממליטות, הזכר מוביל אחריו מספר נקבות ומספר עופרים בעדר קטן.
ההמלטה מתרחשת לאחר הריון בן 8-8.5 חודשים, בדרך כלל בעונה הגשומה.
בדרך כלל לזכרים הצעירים מופיעות הקרניים בגיל 8-9 חודשים, ואז הם בדרך כלל נאלצים לעזוב את העדר ולעבור לעדר הזכרים הרווקים.
אויביו הטבעיים העיקריים של הקובוס הם נמרים, אריות, וצבועים.
לעיתים הוא ניצוד גם על ידי זאבים טלואים.
קובה משתתפת במשחקים האולימפיים עוד בטרם הייתה מדינה עצמאית, מאז אולימפיאדת פריז (1900).
מאז אולימפיאדת מונטריאול (1976) נמצאת קובה בצמרת טבלאות המדליות האולימפיות, אם כי מאז אולימפיאדת בייג'ינג (2008) נחלשה מעט.
בסך הכל, צברו הספורטאים הקובנים 235 מדליות, מהן 84 מדליות זהב, מה שממקם את קובה במקום ה-18 בטבלת המדליות של כל הזמנים.
הענפים בהם מתבלטת קובה במיוחד הם אגרוף (ענף בו היא מדורגת במקום השני בטבלת המדליות של כל הזמנים אחרי ארצות הברית, עם 78 מדליות מהן 41 מדליות זהב), אתלטיקה (45 מדליות, מהן 11 מדליות זהב), היאבקות (27 מדליות מהן 11 מדליות זהב).
וג'ודו (37 מדליות מהן 6 מדליות זהב).
בבייסבול, שהוא ענף הספורט הפופולרי בקובה, העפילה נבחרת קובה לחמשת משחקי גמר שנערכו כשבייסבול נכלל במשחקים, וניצחה בשלושה מהם, יותר מכל נבחרת אחרת.
הוואנה הגישה את מועמדותה לאירוח המשחקים האולימפיים ב-2012, אך קיבלה את הדירוג הנמוך ביותר מבין תשע המועמדות בשלב המוקדם, ולא נכללה בין חמש המועמדות הסופיות.
קובה לא השתתפה מעולם באולימפיאדת חורף.
בעת שנערכה אולימפיאדת אתונה (1896), הייתה קובה מושבה ספרדית, והיא לא נטלה בה חלק.
גם בעת שנערכה אולימפיאדת פריז (1900) קובה עדיין לא הייתה עצמאית, אלא שהפעם הייתה תחת ממשל צבאי אמריקני, בעקבות מלחמת ארצות הברית–ספרד, וספורטאים מטעמה התחרו תחת דגל ארצות הברית.
הסייף רמון פונסט זכה במדליית זהב בתחרות הדקר לחובבים, ובמדליית כסף בטורניר הדקר למקצוענים וחובבים.
קובה הייתה אחת מ-12 המדינות שנטלו חלק באולימפיאדת סנט לואיס (1904).
לפי רישומי הוועד האולימפי הבינלאומי, זכו הקובנים ב-9 מדליות, מהן 4 מדליות זהב, כולן בסיף.
הישג זה הקנה לה את המקום השלישי בטבלת המדליות, אחרי ארצות הברית (שזכתה בכ-85% מהמדליות) וגרמניה.
מבחינת דירוג, מדובר בהישג השיא של קובה בכל הזמנים.
עם זאת, שני סייפים, אלברטסון ואן זו פוסט וצ'ארל סטאטהאם, שזכו יחדיו בשש מדליות, היו בכלל אמריקנים, אף שהם רשומים ברישומי הוועד האולימפי הבינלאומי כקובנים.
הסייפים הקובנים שזכו במדליות היו רמון פונסט, זכה בשתי מדליות זהב נוספות, בדקר וברומח, ומנואל דיאס זכה במדליית זהב בחרב.
ספורטאי קובני בולט נוסף היה רץ המרתון אָנְדָרִין קָרְוָוחָל, שסיים רביעי אף שסבל מקלקול קיבה במהלך המירוץ, לאחר שאכל תפוח מקולקל שקטף במטע בו עבר במהלך הריצה.
לאחר שנעדרה משלוש האולימפיאדות הבאות, שבה קובה והשתתפה באולימפיאדת פריז (1924), אך לא הגיעה בה להישגים, וכך גם באולימפיאדת אמסטרדם (1928).
בשתי האולימפיאדות הבאות לא נטלה קובה חלק.
קובה שבה והשתתפה באולימפיאדת לונדון (1948), בה זכה השייט קרלוס קארדנס במדליית כסף בדגם סטאר, הראשונה של קובה מזה 44 שנים.
בשלוש האולימפיאדות הבאות לא זכתה קובה במדליות, עד שאנריקה פיגרולה זכה במדליית הכסף בריצת 100 מטר באולימפיאדת טוקיו (1964).
באולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968) זכו הספורטאים הקובנים בארבע מדליות כסף, שתיים מהן באגרוף (אנריקה רגווייפרוס ורולנדו גרביי) ושתיים במרוצי השליחים ל-100X4 מטרים, לגברים ולנשים.
הייתה זו המדליה האולימפית הראשונה בה זכו נשים קובניות.
באולימפיאדת מינכן (1972) השתפרו הישגיה של קובה, והיא זכתה ב-8 מדליות, מהן 3 מזהב (לראשונה מזה 68 שנים), שהקנו לה את המקום ה-14 בטבלת המדליות.
חמש מהמדליות, ובהן כל מדליות הזהב, הושגו בענף האגרוף.
אורלנדו מרטינס, אמיליו קוראה וטאופילו סטיבנסון זכו במדליות זהב, חילברטו קאריו זכה במדליית כסף ודוגלאס רודריגס זכה במדליית ארד.
האתלטית סילביה צ'יבאס זכתה בשתי מדליות ארד, בריצת 100 מטר ועם נבחרת השליחות בריצת 100X4 מטר.
נבחרת הכדורסל זכתה אף היא במדליית ארד, לאחר שהפסידה בחצי הגמר 67-61 לנבחרת ברית המועצות, וגברה על נבחרת איטליה 65-66 במשחק על המקום השלישי.
מאז אולימפיאדת מונטריאול (1976), דורגה קובה בעשרת המקומות הראשונים כמעט בכל האולימפיאדות בהן השתתפה.
ב-1976 דורגה במקום השמיני, לאחר שצברה 13 מדליות, מהן שש מזהב.
המתאגרפים הקובנים זכו ב-8 מדליות.
טאופילו סטיבנסון שמר על תוארו, ושני מתאגרפים נוספים, חורחה הרנאנדס ואנחל הררה, זכו אף הם במדליות זהב.
רמון דובאלון, אנדרס אלדאמה וסיקסטו סוריה זכו במדליות כסף, ורולנדו גרביי ולואיס מרטינס זכו במדליות ארד.
האצן אלברטו חואנטורנה היה לאדם הראשון והיחיד עד כה, שזכה במדליית זהב הן בריצת 400 מטר והן בריצת 800 מטר.
באחרונה גם קבע שיא עולם חדש, 1:43.50 דקות.
אתלט נוסף, אלחנדרו קסניאס, זכה במדליית כסף בריצת 110 מטר משוכות.
במדליית זהב נוספת זכה הג'ודוקא הקטור רודריגס, הראשונה בענף זה.
נבחרת הגברים בכדורעף זכתה במדליית ארד, לאחר שהפסידה בחצי הגמר לברית המועצות, וגברה על יפן במשחק על המקום השלישי.
נבחרות הגברים בכדורסל ובכדורמים סיימו שתיהן במקום השביעי.
לאולימפיאדת מוסקבה (1980) שלחה קובה 207 ספורטאים שהתחרו ב-19 ענפים.
המשלחת זכתה ב-20 מדליות, מהן 8 מזהב.
הישג זה הקנה לה את המקום הרביעי בטבלת המדליות, אחרי ברית המועצות, גרמניה המזרחית ובולגריה.
המתאגרפים זכו ב-10 מדליות, וב-6 מתוך 11 מדליות הזהב האפשריות.
תיאופיליו סטיבנסון היה למתאגרף השני בהיסטוריה שזוכה בשלוש מדליות זהב אולימפיות רצופות, ולראשון שעושה זאת במשקל כבד.
אנחל הררה שמר אף הוא על תוארו ממונטריאול, וזכה במדליית הזהב השנייה שלו.
אנדרס אלדאמה שיפר את הישגו ממונטריאול וזכה אף הוא במדליית זהב, ובמדליות זהב נוספות זכו חואן הרנאנדס, ארמנדו מרטינס וחוסה גומס.
היפוליטו ראמוס ואדולפו הורטה זכו במדליות כסף וחוסה אגילאר וריקרדו רוחאס זכו במדליות ארד.
באתלטיקה, זכתה מריה קארידאד קולון במדליית זהב בהטלת כידון.
אלחנדרו קסניאס זכה במדליית כסף שנייה ברציפות בריצת 110 מטר משוכות, ובמדליית כסף נוספת זכה סילביו לאונרד, בריצת 100 מטר.
לאונרד הגיע בזמן זהה לזוכה במדליית הזהב, הבריטי אלן ולס (10.25 שניות), וניצחונו של ולס נקבע רק לאחר בדיקת פוטו פיניש.
אתלט נוסף, לואיס דליס, זכה במדליית ארד בזריקת דיסקוס.
מרים המשקולות דניאל נונייס זכה במדליית זהב, הראשונה בענף זה, ואלברטו בלנקו זכה במדליית ארד.
שלושה ג'ודאים קובנים זכו במדליות כסף: חוסה רודריגס, חואן פרר ואיסאק אסקוי.
הקלע רוברטו קסטריו זכה במדליית ארד בסקיט.
נבחרת הנשים בכדורעף סיימה במקום החמישי, ונבחרת הגברים סיימה במקום השביעי.
נבחרות הכדורמים והוקי שדה סיימה במקום החמישי, ונבחרת הכדורסל סיימה במקום השישי.
נבחרת הכדורגל, שהגיעה למשחקים במקום נבחרת ארצות הברית, העפילה לשלב רבע הגמר, בו הודחה בידי צ'כוסלובקיה.
קובה הייתה אחת מ-14 ממדינות הגוש המזרחי שהחרימו את אולימפיאדת לוס אנג'לס (1984).
ב-1988 הצטרפה לבת בריתה קוריאה הצפונית לחרם קטן יותר, על אולימפיאדת סיאול, בו השתתפו, מלבדן, רק אתיופיה וניקרגואה.
לאחר היעדרות של 12 שנים, שבה קובה והשתתפה באולימפיאדת ברצלונה (1992), בה הגיעה להישג הטוב בתולדותיה: 31 מדליות, מהן 14 מדליות זהב, שהקנו לה את המקום החמישי בטבלת המדליות, אחרי המשלחת המאוחדת, ארצות הברית, גרמניה וסין.
גם במשחקים אלה היה האגרוף הענף המוביל, עם 9 מדליות, מהן 7 מדליות זהב (מתוך 12 אפשריות).
זוכי מדליות הזהב היו רוחליו מרסלו, חואל קסאמאיור, הקטור ויננט, חואן קרלוס למוס, אריאל הרנאנדס, פליקס סבון ורוברטו בלאדו.
ראול גונסאלס וחואן הרנאנדס סיירה זכו במדליות כסף.
באתלטיקה זכו הקובנים ב-7 מדליות.
חאבייר סוטומאיור זכה במדליית זהב בקפיצה לגובה ומריצה מרטן זכתה במדליית זהב בזריקת דיסקוס.
במרוצי השליחים זכו הקובנים במדליית כסף בריצת 400X4 מטר ובמדליית ארד בריצת 100X4 מטר.
במדליות ארד נוספות זכו רוברטו מויה בזריקת דיסקוס, אנה פידליה קירוט בריצת 800 מטר ויואנט קינטרו בקפיצה לגובה.
חמישה מתאבקים קובנים זכו במדליות.
אלחנדרו פוארטו והקטור מיליאן זכו במדליות זהב, ולאסרו ריינוסו, וילבר סאנצ'ס וחואן מרן זכו במדליות ארד.
בג'ודו זכתה אודאליס רווה במדליית זהב, אסטלה רודריגס זכתה במדליית כסף ואמריליס סבון ודריאוליס גונזאלס זכו במדליות ארד.
בטורניר הגברים זכה ישראל הרנאנדס במדליית ארד.
סייף הרומח אלוויס גרגורי זכה במדליית ארד בטורניר היחידים ובמדליית כסף עם הנבחרת הקובנית בטורניר הקבוצתי.
מרים המשקולות פבלו לארה זכה במדליית כסף.
נבחרת הבייסבול זכתה במדליית הזהב, בטורניר האולימפי הרשמי הראשון בהיסטוריה, לאחר שגברה על ארצות הברית בחצי הגמר ועל טאיוואן בגמר.
נבחרת הנשים בכדורעף זכתה אף היא בתואר האולימפי, לאחר שגברה על ארצות הברית בחצי הגמר, ועל המשלחת המאוחדת בגמר.
נבחרת הגברים סיימה במקום הרביעי, לאחר שהפסידה לנבחרת הולנד בחצי הגמר ולארצות הברית במשחק על מדליית הארד.
נבחרת הנשים בכדורסל סיימה במקום הרביעי, לאחר שהובסה בחצי הגמר 109-70 בידי סין והפסידה לנבחרת ארצות הברית 88-74 במשחק על מדליית הארד.
באולימפיאדת אטלנטה (1996) זכתה קובה ב-25 מדליות בתשעה ענפים שונים, מהן 9 מזהב, שהקנו לה את המקום השמיני בטבלת המדליות.
האגרוף שוב היה הענף הבולט, עם 7 מדליות, מהן 4 מדליות זהב.
שלושה מתאגרפים קובנים שמרו על תואריהם מברצלונה, הקטור ויננט, אריאל הרנאנדס ופליקס סבון, ואליהם הצטרף מייקרו רומרו.
חואן הרנאנדס סיירה זכה במדליית כסף שנייה ברציפות, וארנלדו מסה ואלפרדו דוברחל זכו אף הם במדליות כסף.
הג'ודאית דריאוליס גונזאלס שיפרה את הישגה מברצלונה וזכתה במדליית זהב.
אסטלה רודריגס זכתה במדליית כסף שנייה ברציפות, ואמריליס סבון זכתה במדליית ארד שנייה ברציפות.
לגנה ורדסיה ודיאדניס לונה זכו אף הן במדליות ארד, ובטורניר הגברים זכה ישראל הרנאנדס במדליית ארד שנייה ברציפות.
המתאבק פיליברטו אסקוי זכה במדליית זהב, חואן מרן שיפר את הישגו מברצלונה וזכה במדליית כסף, ואלכסיס וילה זכה במדליית ארד.
מרים המשקולות פבלו לארה שיפר אף הוא את הישגו מברצלונה וזכה במדליית זהב.
באתלטיקה זכתה אנה פידליה קירוט במדליית כסף בריצת 800 מטר, שהייתה המדליה האולימפית השנייה שלה, ויואלבי קסאדה זכה במדליית ארד בקפיצה משולשת.
שני שחיינים קובנים זכו לראשונה במדליות, במשחה ל-100 מטר גב, בו זכה רודולפו פלקון במדליית כסף, ונייסר בנט במדליית ארד.
סייף הדקר איוואן טרווחו זכה במדליית כסף, ונבחרת הרומח זכתה במדליית ארד.
נבחרת הבייסבול שמרה על תוארה, לאחר שגברה בחצי הגמר על נבחרת ניקרגואה, ובגמר על נבחרת יפן.
גם נבחרת הנשים בכדורעף שמרה על תוארה, לאחר ניצחונות על נבחרות ברזיל וסין בחצי הגמר ובגמר.
גם נבחרת הנשים בכדורסל סיימה במקום השישי.
לאולימפיאדת סידני (2000) שלחה קובה את המשלחת הגדולה בתולדותיה, שמנתה 229 ספורטאים.
ספורטאיה זכו ב-29 מדליות, מהן 11 מזהב, שהקנו לה את המקום התשיעי בטבלת המדליות.
פליקס סבון שוב זכה במדליית זהב, והיה למתאגרף השלישי בהיסטוריה שזוכה בשלוש מדליות זהב אולימפיות.
שלושה מתאגרפים נוספים זכו אף הם במדליות זהב, גיירמו ריגונדו, מריו קינדלאן וחורחה גוטיירס.
מייקרו רומרו איבד את תוארו וזכה במדליית ארד, ובמדליית ארד נוסף זכה דיוחנס לונה.
גם באתלטיקה זכו הקובנים בשש מדליות.
אנייר גארסיה זכה במדליית זהב בריצת 110 מטר משוכות ואיוואן פדרוסו זכה במדליית זהב בקפיצה לרוחק.
חאבייר סוטומאיור, שהשתתפותו בתחרות אושרה חרף בדיקה בה התברר כי השתמש בקוקאין, זכה במדליית כסף בקפיצה לגובה, והישג דומה רשם יואל גארסיה בקפיצה משולשת.
אוסליידיס מננדס זכתה במדליית ארד בהטלת כידון, ובמדליית ארד נוספת זכתה נבחרת השליחים בריצת 100X4 מטר.
הג'ודאיות לגנה ורדסיה וסיבליס וראנס זכו במדליות זהב.
דריאוליס גונזאלס איבדה את תוארה וזכתה במדליית כסף, ובמדליית כסף נוספת זכתה דלמה בלטראן.
בתחרויות הגברים זכה מנולו פולוט במדליית ארד.
המתאבק פיליברטו אסקוי שמר על תוארו מאטלנטה.
חואן מרן זכה במדליית כסף שנייה ברציפות, שהייתה גם המדליה האולימפית השלישית שלו.
במדליות כסף נוספות זכו יואל רומרו ולאסרו ריבאס, ואלכסיס רודריגס זכה במדליית ארד.
שני לוחמי טאקוונדו קובנים זכו לראשונה במדליות אולימפיות.
אנחל מטוס זכה במדליית זהב ואורביה מלנדס זכתה במדליית כסף.
גם חותרי קאנו קובנים זכו לראשונה במדליות.
לדיס בלסיירו זכה במדליית כסף במקצה היחידים ל-1,000 מטר, ובמקצה המקביל לזוגות זכו גם אברהים רוחאס ולאובלדו פריירה במדליית כסף.
בסיף, זכתה נבחרת הגברים בדקר במדליית ארד.
נבחרת הנשים בכדורעף זכתה בתואר האולימפי בפעם השלישית ברציפות, לאחר שגברה בחצי הגמר על נבחרת ברזיל, וגמר על נבחרת רוסיה, לאחר שכבר פיגרה 2-0 במערכות.
אף נבחרת כדורעף עד כה, גברים או נשים, לא הצליחה לזכות שלוש פעמים ברציפות בתואר האולימפי פרט לנבחרת הנשים של קובה.
לעומתה, נבחרת הבייסבול, שהגיעה לאולימפיאדה בלתי מנוצחת, הפסידה לראשונה לנבחרת הולנד בשלב המוקדמות, ולנבחרת ארצות הברית במשחק הגמר, וזכתה במדליית הכסף.
נבחרת הגברים בכדורעף ונבחרת הסופטבול סיימו שתיהן במקום השביעי.
באולימפיאדת אתונה (2004) זכו הספורטאים הקובנים ב-27 מדליות בתשעה ענפים שונים, מהן 9 מזהב, שמיקמו אותה במקום ה-11 בטבלת המדליות.
גם הפעם האגרוף היה הענף הבולט ביותר, עם 8 מדליות מהן 5 מזהב (מתוך 11 אפשריות).
גיירמו ריגונדו ומריו קינדלאן שמרו על תואריהם מסידני, ובמדליות זהב נוספות זכו יאן ברטלמי, יוריוקיס גמבואה ואודלנייר סוליס.
יודל ג'ונסון ולורנסו אראגון זכו במדליות כסף, ומיצ'ל לופס נונייס זכה במדליית ארד.
באתלטיקה זכו הקובנים בחמש מדליות.
אוסליידיס מננדס קבעה שיא אולימפי בהטלת כידון (71.53 מטר), ויומיליידי קומבה זכתה במדליית זהב בהדיפת כדור ברזל.
ביידוי פטיש זכתה ייפסי מורנו במדליית כסף, ויונאיקה קרופורד זכתה במדליית ארד.
אנייר גארסיה איבד את תוארו בריצת 110 מטר משוכות, וזכה במדליית ארד.
המתאבק יאנדרו קינטנה זכה במדליית זהב, רוברטו מונסון זכה במדליית כסף ואיוואן פונדורה זכה במדליית ארד.
שישה ג'ודאים קובנים זכו במדליות, אך בניגוד לעבר, איש מהם לא זכה במדליית זהב.
דאימה בלטראן רשמה את ההישג הגבוה ביותר, כשזכתה במדליית כסף שנייה ברציפות.
דריאוליס גונזאלס זכתה במדליית ארד, שהייתה המדליה האולימפית הרביעית ברציפות שלה.
אמריליס סבון, שזכתה במדליות ארד בברצלונה ובאטלנטה, זכתה במדליית ארד נוספת.
יוריסליידי לופטיי ויוריסל לבורדה זכו אף הן במדליות ארד, ובתחרויות הגברים זכה יורדניס ארנסיביה במדליית ארד.
חותרי הקאנו איברהים רוחאס ולדיס בלסיירו זכו במדליית כסף במקצה הזוגות ל-500 מטר, ובמדליית כסף נוספת זכתה לוחמת הטאקוונדו יאנליס לברדה.
הקלע חואן מיגל רודריגס זכה במדליית ארד בסקיט.
נבחרת הבייסבול שבה וזכתה במדליית הזהב, חרף הפסד לנבחרת יפן בשלב המוקדמות, לאחר שגברה על נבחרת אוסטרליה במשחק הגמר.
נבחרת הנשים בכדורעף לא הצליחה לשחזר את הישגיה מהאולימפיאדות הקודמות, והסתפקה במדליית הארד, לאחר שהפסידה לנבחרת סין בחצי הגמר וגברה על נבחרת ברזיל במשחק על המקום השלישי.
אולימפיאדת בייג'ינג (2008) הייתה החלשה ביותר מבחינת קובה מאז שבה להשתתף במשחקים.
ספורטאיה זכו אמנם ב-24 מדליות (בשמונה ענפים שונים), אך רק שלושה מהם זכו במדליות זהב - האצן דאירון רובלס (בריצת 110 מטר משוכות), המתאבק מיחאיל לופס וייפסי מורנו ביידוי פטיש לאחר פסילתה בעקבות אימרוץ של אוקסנה מיינקובה.
הישג זה הקנה לה את המקום ה-29 בטבלת המדליות, הנמוך ביותר מאז אולימפיאדת מקסיקו סיטי (אם כי בדירוג לפי מספר המדליות הכולל, דורגה קובה במקום ה-12).
שמונה מתאגרפים קובנים אמנם זכו במדליות, אך לראשונה מאז אולימפיאדת מקסיקו סיטי, אף אחד מהם לא זכה במדליית זהב.
אנדרי לפיטה, ינקיאל לאון, קרלוס בנטו ואמיליו קוראה זכו במדליות כסף, וימפייר הרנאנדס, יורדניס אוגאס, רוניאל איגלסיאס ואוסמאי אקוסטה.
גם בג'ודו לא זכו הקובנים במדליות זהב, אך צברו 6 מדליות.
בתחרויות הנשים זכו יאנט ברמוי, אנאיסי הרנאנדס ויאלניס קסטיו במדליות כסף ואידיאליס אורטיז זכתה במדליית ארד.
בטורניר הגברים זכה יורדניס ארנסיביה במדליית ארד שנייה ברציפות, וגם אוסקר ברייסון זכה במדליית ארד.
פרט לזכייתם של רובלס ומורנו במדליות זהב, זכו עוד ארבעה קובנים במדליות בתחרויות האתלטיקה.
יארליס באריוס זכתה במדליית כסף בזריקת דיסקוס ומידסליאדיס גונזלס במדליית כסף בהדיפת כדור ברזל שהוענקה לה שנים לאחר התחרויות בעקבות פסילת ספורטאיות אחרות בשל אימרוץ.
איברהים קאמחו זכה במדליית ארד בקפיצה לרוחק, ולאונל סוארס עשה זאת בקרב עשר.
רוכבת האופניים יואנקה גונסאלס זכתה במדליית כסף במרוץ הנקודות, והיא הקובנית הראשונה שזכתה במדליה בענף זה.
הקלעית אגליס יאימה קרוס זכתה במדליית ארד בירי בשלושה מצבים ולוחמת הטאקוונדו דאינליס מונטחו רשמה הישג דומה.
מדליות נוספות הוענקו לספורטאי קובה בהיאבקות ובהרמת משקולות לאחר המשחקים האולימפיים בעקבות פסילת ספורטאים בשל אימרוץ.
לוחם טאקוונדו נוסף, אנחל מטוס, זוכה מדליית הזהב בסידני, היה מעורב בתקרית בלתי ספורטיבית, כאשר בעט בראשו של שופט במהלך הקרב על מדליית הארד מול הקזחי ארמן צ'ילמנוב.
הדבר אירע לאחר שהשופט פסק על הפסד טכני לחובתו של מטוס, משום שלא שב לזירה בזמן לאחר שנפצע במהלך הקרב.
התאחדות הטאקוונדו העולמית החליטה להשעות את מטוס ואת מאמנו מפעילות ספורטיבית לצמיתות.
נשיא קובה לשעבר, פידל קסטרו, התבטא בעניין לטובתו של מטוס, וטען כי הספורטאים הקובנים הופלו לרעה במהלך האולימפיאדה, גם בענף האגרוף.
נבחרת הבייסבול, בהשתתפות אחרונה באולימפיאדה, העפילה לגמר חמישי ברציפות, זכתה במדליית הכסף לאחר שהפסידה לנבחרת קוריאה הדרומית.
נבחרת הנשים בכדורעף סיימה את שלב הבתים ללא הפסד, אך הפסידה בחצי הגמר לנבחרת ארצות הברית, ובקרב על מדליית הארד לנבחרת סין.
באולימפיאדת לונדון (2012) זכו הקובנים ב-15 מדליות, המספר הנמוך ביותר מזה 36 שנים.
5 מהמדליות היו מדליות זהב.
ארבעה מתאגרפים קובנים זכו במדליות.
רובייסי רמירס ורוניאל איגלסיאס (תוך ניצחון על אלוף העולם המכהן אוורטון לופס) זכו במדליות זהב ולאסארו אלברס ויסניאל טולדו זכו במדליות ארד.
הג'ודוקא אידיאליס אורטיז זכתה במדליית זהב, יאנט ברמוי זכתה במדליית כסף שנייה ברציפות ואסלי גונסאלס זכה אף הוא במדליית כסף.
המתאבק מיחאין לופז שמר על תוארו, וליוואן לופס זכה במדליית ארד.
שני מתאבקים נוספים, פדרו מויינס ויוניור אסטרדה סיימו במקום החמישי.
במדליית הזהב החמישית זכה הקלע לאוריס פופו, בירי מ-25 מטר באקדח אש מהירה.
בשלב המוקדמות קבע פופו שיא עולם, 592 נקודות.
יאריסלי סילבה זכתה במדליית כסף בקפיצה במוט ולאונל סוארס זכה במדליית ארד שנייה ברציפות בקרב עשר.
יארליס באריוס סיימה במקום הרביעי בזריקת דיסקוס, ואולם מאוחר יותר התברר כי זוכת מדליית הכסף, הרוסייה דריה פישצ'לניקובה, השתמשה בחומרים אסורים.
מדליית הכסף ניטלה ממנה, ויתר הספורטאיות קודמו בדירוג, כך שלבאריוס ניתנה בדיעבד מדליית ארד.
אתלטים קובנים נוספים רשמו הישגים נאים: אורלנדו אורטגה סיים במקום השישי בריצת 110 מטר משוכות, ייפסי מורנו סיימה במקום השישי ביידוי פטיש, אלקסי קופיו סיים במקום השמיני בקפיצה משולשת ויארגריס סאביניה סיימה במקום התשיעי בקפיצה משולשת.
לוחם הטאקוונדו רובליס דספאניה זכה במדליית ארד, וכך גם מרים המשקולות איוואן קמבר.
מרים משקולות נוסף, יואלמיס הרנאנדס, סיים במקום השביעי.
באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) ירדו הישגי הקובנים עוד יותר, והסתכמו ב-11 מדליות, מהן 5 מדליות זהב.
6 מהמדליות, למעלה ממחצית, הושגו באגרוף.
רובייסי רמירס שמר על תוארו, ושני מתאגרפים נוספים זכו במדליות זהב, ארלן לופס וחוליו ססאר לה קרוס.
לאסארו אלברס זכה במדליית ארד שנייה ברציפות, וגם ג'ואניס ארחילאגוס ואריסלאנדי סאבון זכו במדליות ארד.
רוניאל איגלסיאס איבד את תוארו והודח בשלב רבע הגמר, כמו גם שלושה מתאגרפים קובנים נוספים, יוסוואני וייטייה, יסניאל טולדו ולנייר פרו.
המתאבק מיחאין לופז זכה בתואר האולימפי בפעם השלישית ברציפות.
איסמאל בוררו זכה אף הוא במדליית זהב, ויסמאני לוגו זכה במדליית כסף.
יווליס בונה וריינריס סאלאס סיימו במקום החמישי, ואלחנדרו ואלדס סיים במקום השביעי.
הג'ודאית אידיאליס אורטיז איבדה את תוארה, אך זכתה במדליית כסף, שהייתה המדליה האולימפית השלישית שלה.
שלושה ג'ודאים נוספים סיימו במקום החמישי, אלכס גרסיה מנדוסה, דיאריס מסטרה אלברס ויאלניס קסטיו.
באתלטיקה זכתה דניה קבאיירו במדליה היחידה, מדליית ארד בזריקת דיסקוס.
לאונל סוארס סיים שישי בקרב עשר, יאריסלי סילבה סיימה שביעית בקפיצה במוט, יורחליס רודריגס סיימה שביעית בקרב שבע, לאסרו מרטינס סיים שמיני בקפיצה משולשת ונבחרת השליחים בריצת 400X4 מטר סיימה במקום השישי.
קיובה מארק גודינג ג'וניור הוא שחקן קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון אמריקאי.
לאחר תפקיד הפריצה שלו בתור טריי סטיילס בסרט "החבר'ה מהשכונה" (1991), הוא הופיע בסרטים כמו "בחורים טובים" (1992), "התפרצות" (1995) ובסרט הדרמה - קומי "ג'רי מגווייר" (1996); עבורו זכה בפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר.
מאוחר יותר הוא זכה לתהילה על תפקידיו בסרטים כמו "גברים עם כבוד" (אנ') (2000) בתור קארל בראשיר (אנ'), ובאפוס המלחמה של מייקל ביי "פרל הארבור" (2001) בדמותו של דוריס מילר (אנ').
בשנת 2016, הוא גילם את או.ג'יי סימפסון בסדרת הדרמה "אמריקה נגד או.
סימפסון: סיפור פשע אמריקאי" ועבור תפקידו, קיבל מועמדות לפרס אמי לבידור בפריים טיים לשחקן ראשי במיני-סדרה או סרט (אנ').
באותה שנה כיכב בעונה השישית של סדרת האנתולוגיה "אימה אמריקאית: רואנוק".
גודינג ג'וניור נולד וגדל בברונקס, ניו יורק.
אמו, שירלי סאליבן, היא זמרת, ואביו, קובה גודינג סניור (אנ') היה סולן להקת "The Main Ingredient" .
לגודינג יש שלושה אחים: אפריל, השחקן עומאר גודינג (אנ') ותומאס.
סבו מצד אביו, דאדלי מקדונלד גודינג, היה יליד ברבדוס.
משפחתו עברה ללוס אנג'לס ב-1972 לאחר שהלהקה של אביו הוציאה את הלהיט שלהם "Everybody Plays the Fool"; שנתיים לאחר מכן, עזב אביו את המשפחה.
גודינג עצמו גדל על ידי אמו ולמד בארבעה בתי ספר שונים: תיכון צפון הוליווד (אנ'), תיכון טוסטין (אנ'), תיכון אפל וואלי (אנ') ותיכון ג'ון פ.
קנדי (אנ') בשכונת גרנדה הילס (אנ') בלוס אנג'לס; הוא כיהן כנשיא מועצת התלמידים בשלושה מהם.
תפקידו הראשון היה כרקדן של הזמר ליונל ריצ'י באירועי אולימפיאדת לוס אנג'לס ב-1984. לאחר שלוש שנים בהן למד אומנות יפנית, החל להתמקד במשחק.
בשנות השמונים השתתף בסדרות הטלוויזיה "בלוז לכחולי המדים" ו"מקגייוור".
חשיפתו הגדולה הייתה ב-1991 בעקבות השתתפותו בסרט "החבר'ה מהשכונה".
בעקבות הצלחה זו, הוא שיחק בסרטים "בחורים טובים" ו"התפרצות".
ב-1996 השתתף בסרט "ג'רי מגווייר" של הבמאי קמרון קרואו.
הסרט זכה להצלחה רבה וגודינג זכה בפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר על תפקידו בסרט.
המשפט "Show Me The Money" שאמר במהלך הסרט הפך לביטוי פופולרי בארצות הברית.
ב-1998 גילם את דמותו של עורך הדין לאסון ראסל במותחן "רב מכר לרצח", אותו כתב וביים ראודי הרינגטון.
גודינג ג'וניור הופיע גם בסרטים "אמריקן טריפ", "נורביט" ו"אבא בא למחנה".
ב-2002 קיבל כוכב על שמו בשדרת הכוכבים של הוליווד.
ב-2007 הוא הופיע לצד מייקל ג'ורדן בפרסומות להלבשה תחתונה.
בשנת 2009 גילם את הפוליטיקאי בן קרסון בסרט הטלוויזיה "ידיים מחוננות" מבית רשת הטלוויזיה "TNT"; עבור תפקידו, היה גודינג ג'וניור מועמד לפרס גילדת שחקני המסך.
בשנת 2013 ביצע גודינג את הופעת הבכורה שלו בתיאטרון ברודוויי כאשר גילם את לודי ווטס בחידוש של ברודוויי למחזה "המסע אל האושר" מאת הורסון פוט.
בשנת 2014 שיחק בדרמה ההיסטורית "סלמה" (אנ') של הבמאית אווה דוברני בתפקיד עורך הדין לזכויות האזרח פרד גריי (אנ').
בשנת 2015 התארח בעונה הראשונה של סדרת הדרמה "אימפריה" בתפקיד פומה.
בשנת 2016 שיחק בסדרה של ראיין מרפי "אמריקה נגד או.
סימפסון: סיפור פשע אמריקאי" בתפקיד או.
בשנת 2018 ביים את סרטו העלילתי הראשון "ביצי קוויאר", לו גם כתב את התסריט לצד הקולנוען הישראלי איתן גורלין.
קובה שיחק גם את התפקיד הראשי לצד פמקה ינסן וריצ'רד דרייפוס.
בשנת 2020 גילם את חאבייר בסרט "שנת חיים" (אנ').
ב-1994 נישא גודינג לאהובתו מהתיכון, שרה קאפר, איתה יש לו שלושה ילדים: ספנסר גודינג, פייפר גודינג והשחקן מייסון גודינג.
בשנת 2014 הגישה קאפר בקשה להפרדה משפטית מגודינג.
גודינג הגיש תביעת גירושין בינואר 2017 שנכנסה לתוקף בהמשך השנה.
ב-13 ביוני 2019, גודינג הועמד לדין באשמת הטרדה והתעללות מינית בדרגה שלישית בעיר ניו יורק, בהתייחס לתקרית שבה גישש לכאורה אישה בבר בטיימס סקוור.
ב-10 באוקטובר הוגש נגדו כתב אישום נוסף על התעללות מינית.
נכון לאוגוסט 2020, 30 נשים האשימו את גודינג בהטרדה מינית.
גודינג הואשם רשמית בשל שלושה תקריות, שכל אחת מהן הובילה להאשמות בגין עבירות של מגע בכוח והתעללות מינית מדרגה שלישית..
ב-12 באפריל 2022, גודינג הודה באשמה בכך שנגע בכוח באישה במועדון לילה בניו יורק בשנת 2018, ואמר לשופט שהוא "נישק את המלצרית על שפתיה" ללא הסכמתה במועדון הלילה LAVO בניו יורק.
הוא גם הודה בשני המקרים האחרים לכאורה של מגע ללא הסכמה, שהתרחשו באוקטובר 2018 וביוני 2019.
ב-19 באוגוסט 2020, אישה הגישה תביעה נגד גודינג והאשימה אותו בכך שאנס אותה בשנת 2013 בעיר ניו יורק.
שני הצדדים הגיעו להסדר פשרה ב-6 ביוני 2023. כתוצאה מההסדר, גודינג לא הועמד לדין.
למרות ההסדר, עורכי דינו של גודינג התעקשו שהוא והאישה קיימו יחסי מין בהסכמה ושהאישה התפארה לאחר מכן בפני אחרים שקיימה יחסי מין עם ידוען.
+שנהסרטתפקידהערות1988מגלה את אמריקהילד שמקבל תספורת1989Singסטנלי1991החבר'ה מהשכונהג'ייסון "טריי" סטיילס1992גלדיאטור (אנ')אברהם לינקולן היינסבחורים טוביםקארל אדוארד האמייקר1993ליל הדין (אנ')מייק פטרסון1994ג'ק וגמרנו (אנ')בן דוילספירה לאחורחבר חוליה1995התפרצותמייג'ור סולטלאבד את איזייה (אנ')אדי יוז1996ג'רי מגווייררוד טידוולזוכה פרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר
זוכה פרס סטלייט לשחקן המשנה הטוב ביותר
זוכה פרס גילדת שחקני המסך לשחקן המשנה הטוב ביותר
מועמד פרס גילדת שחקני המסך לשחקן הטוב ביותר בסרט טלוויזיה2012Firelightדווין ג'ונסוןסרט טלוויזיה של ABC2015אימפריהדווין "פומה" רובינסוןפרק: "The Devil Quotes Scripture"מישהו יודע את שמי (אנ')סמואל פראונסס (אנ')2 פרקיםBig Time in Hollywood, FLעצמו6 פרקיםForeverאייזיק מונרו3 פרקים2016אמריקה נגד או.
מועמד פרס אמי לבידור בפריים טיים לשחקן ראשי במיני סדרה או בסרט טלוויזיה (אנ') (2016)אימה אמריקאית: רואנוקמאט מילר / דומיניק בנקסתפקיד ראשי; 10 פרקיםTBAPaper Empireזאקרי בייקרסדרה עתידית
+שנהמחזהתפקידהערות2013המסע אל האושרלודי ווטסתיאטרון סטיבן סונדהיים (אנ'), ברודוויי2018שיקגובילי פלין (אנ')תיאטרן וסט אנד, לונדון
קובה השתתפה לראשונה ב בברצלונה (1992) ומשתתפת במשחקי הקיץ הפאראלימפיים מאז בקביעות.
במשחקי החורף לא נטלה קובה חלק מעולם.
המשלחת הראשונה אותה שלחה קובה למשחקים, בשנת 1992 חזרה עם תשע מדליות פאראלימפיות.
(שלוש מדליות זהב, שלוש כסף ושלוש מדליות ארד).
בקרב המשלחת הצטיינו האצנים עומאר טואו שזכה במדליית הזהב במירוץ ל-400 מטרים, במדליית הכסף במירוץ ל-100 מטרים ובמדליית הארד במירוץ ל-200 מטרים (קטגוריה B2) ואוסקר פופו שזכה במדליית הזהב במירוץ ל-800 מטרים ובמדליית הכסף במירוץ ל-400 מטרים (קטגוריה B1).
ב הצליחו האתלטים הקובנים להביא למדינה 8 מדליות זהב פאראלימפיות.
בין האתלטים בלטו אנריקה קבלרו שזכה בשתי מדליות זהב, בקפיצה למרחק ובקפיצה משולשת (קטגוריה F12) ובמדליית כסף במירוץ ל-100 מטרים (קטגוריה T12) ועומאר מויה שזכה בשתי מדליות זהב במירוץ ל-200 מטרים ובמירוץ ל-400 מטרים (קטגוריה T11)
ב הצליחה המשלחת הקובנית לזכות בסכום שיא של תשע מדליות זהב, בהן שלוש מדליות של האצנית יונידיס קסטילו, שאף שברה שני שיאי עולם במירוץ ל-200 מטרים עם 24.45 שניות, ושיא נוסף של 55.72 שניות בתחרות ל-400 מטרים.
מחוז קובה-לימה (בטטום: Cova Lima) הוא מחוז בחלק הדרום מערבי של המדינה מזרח טימור.
האוכלוסייה במחוז מונה 64,550 אנשים שחיים על שטח של 1,226 קמ"ר.
בירת המחוז היא העיר סואי הנמצאת 136 קילומטר מהעיר דילי שהיא הבירה הלאומית.
המחוז גובל בים טימור מכיוון דרום, במחוזות בובונרו ואיינרו מכיוון מזרח ובמחוז נוסה טנגרה האינדונזי ממערב.
קובוס המשקפיים הוא האנטילופה הנפוצה ביותר בדלתת האוקוונגו, ונחשב לאנטילופה המימית ביותר לאחר קודו הביצות.
צורת הקרניים של האחרון הן ההבדל העיקרי בינו לבין קובוס המשקפיים.
מבנה הקרניים עלול להשתנות בין תת-המינים, כאשר הקרניים תצמחנה בעיקר לצדדים ולא למעלה.
קרני קובוס המשקפיים עבות מאוד בבסיסן, והן תהפכנה לדקות יותר ככל שהמרחק מהבסיס יגדל; כמו כן הטבעות שמהן מורכבת הקרן רחבות באזור הבסיס ונהיות צרות בסופן, כאשר בקצוות הקרן תהיה חדה וחלקה לגמרי.
צבע הקרניים הוא בעיקר חום-אפרפר, אפור כסוף, או שחור כחלחל, והטבעות עלולות להיות בהירות יותר.
הפרווה של קובוס המשקפיים קצרה ועבה (בייחוד בחלק האחורי) ומורכבת משערות צפופות.
2) לקובוס החום הצבע העיקרי הוא חום עם נטייה קלה לאדמדם, כאשר בשאר יהיה זהה לקודמו - החלקים העליונים בצבע חום כהה והתחתונים חום בהיר.
3) הקובוס השחור נחשב לתת-המין היפה ביותר בשל צבע פרוותו הבולט - שחור-שוקולד המתפרש על צדדי הבטן והרגליים, סוף הזנב, צדדי הצוואר, הלחיים ולעיתים גם החוטם, בעוד שהחלק האחורי של הגוף, הראש, תחילת הזנב והעורף יהיו בצבע חום אדמדם כהה או בהיר.
הצבע השחור עלול להיות בהיר מאוד אצל צעירים והולך ומתכהה עם הגיל.
תת-המינים זהים בדברים הבאים: לכולם עיגולים לבנים גדולים מסביב לעיניים הנותנים לקובוס את שמו, ובולטים יותר אצל תת-המין השחור.
לכולם צבע הבטן השפתיים הסנטר והאוזניים לבן, יש להם פס לבן עבה המתוח לאורך הגרון, צידם החיצוני של רגליהם שחור, וצבעם הפנימי לבן.
הזנב יהיה כהה בסופו ובהיר בתחילתו, הפרסות חומות-אפרפרות, העיניים גדולות ושחורות, והאף גדול ועגול בצבע שחור כחלחל עם פס לבן מסביבו.
הפנים והחזה עלולים להיות שחורים ונראים בעיקר אצל מבוגרים.
קובוס המשקפיים מתאפיין בצוואר וגוף ארוכים ורחבים וראש בינוני וקצר.
אוזניו רחבות ועגולות, וזנבו ארוך ודק עם ציצית שיער בקצה הנראית כמברשת.
רגליו דקות וארוכות כאשר האחוריות ארוכות מהקדמיות; בנוסף, הירכיים עצמן גבוהות אף יותר מהכתפיים והן הופכות את הקובוס לקפצן מצוין.
הפרסות של קובוס המשקפיים עבות ורחבות מאוד ומונעות ממנו לשקוע, והן מאפשרות לו ללכת ולרוץ במהירות בביצות וכן לשחות באגמים ובאזורים מוצפים.
הזכרים גדולים וכהים יותר מהנקבות ובעלי קרניים גדולות.
מידות הגוף של קובוס המשקפיים:
על פי IUCN קובוס המשקפיים מתחלק ל-5 תת-מינים כשאחד מהם נכחד ואחד נמצא במעמד של מין נפרד:
leche), תת-המין הנפוץ; מצוי במרכז ודרום אנגולה, צפון נמיביה, חלקים בזמביה, ובייחוד בצפון בוצוואנה.
מצב שימורו הוא ללא חשש (LC).
kafuensis), מצוי בעיקר במרכז זמביה, ומצב שימורו הוא פגיע (VU).
smithemani), מצוי בעיקר בצפון מזרח זמביה ומצב שימורו הוא פגיע (VU).
robertsi), תת-מין זה היה מצוי בעבר בעיקר בדרום מזרח זמביה ומאז 1980 הוא אינו נצפה יותר, ומשום כך מסווג על ידי IUCN כתת-מין שנכחד (EX).
anselli), זהו אחד מהקובוסים הנדירים ביותר המצוי בדרום מזרח הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו.
קובוס זה נחשב ע"פ מיונים מסוימים כמין נפרד ומצב שימורו הוא סכנת הכחדה חמורה (CR).
קיימים מינים שונים של אנטילופות שניתן להתבלבל ביניהם לבין קובוס המשקפיים.
המינים והסוגים הבאים זהים או דומים מאוד לקובוס המשקפיים וחלקם חיים גם בתחומי תפוצתו:
קובוס שחור רגל (Kobus kob), זהה ביותר לקובוס המשקפיים, נפוץ במרכז ומערב אפריקה החל מאוגנדה, הרפובליקה המרכז אפריקנית, צ'אד, קמרון וצפון הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, וכלה במאלי, סנגל וגמביה.
ההבדלים בינו לקובוס המשקפיים - 1: קרניים.
לקובוס המשקפיים הקרניים גדולות יותר וצומחות לכיוון מעלה, ואצל הקובוס שחור הרגל צומחות אחורנית בצורת S הפוכה.
קובוס המשקפיים גדול יותר מקובוס שחור רגל.
לקובוס המשקפיים עיגולים לבנים גדולים מסביב לעיניים, ולקובוס שחור הרגל חצאי עיגול.
לקובוס המשקפיים פס לבן עבה מהסנטר עד לחזה, ולקובוס שחור הרגל סנטר וסינר לבן בצוואר בלבד; קובוס שחור הרגל בהיר יותר מעמיתו הדרומי.
לקובוס המשקפיים זנב מברשת ארוך, ולקובוס שחור הרגל זנב קצר יותר עם ציצית שיער מעוגלת.
קובוס וארדון (Kobus vardoni), דומה מאוד לקובוס המשקפיים ושחור הרגל, נפוץ במרכז אפריקה בתחומי מחייתו של קובוס המשקפיים כדוגמת זמביה, אנגולה, הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו ובוצוואנה, וכן בטנזניה ומלאווי.
קרניו קטנות בהרבה משל קובוס המשקפיים וצומחות לכיוון מעלה ללא עיקולים.
קובוס וארדון קטן מקובוס המשקפיים, וגופו ורגליו קצרים ועבים יותר.
לקובוס וארדון חצאי עיגול מעל העיניים הנראים כגבות.
לקובוס וארדון סנטר לבן בלבד, והוא בהיר יותר מהקובוס הממושקף.
לקובוס וארדון זנב עבה וקצר יותר.
צבי סוף (Redunca), סוג בתת-משפחת צבאי הסוף הכולל שלושה מינים, ושניים מתוכם דומים מאוד לקובוס המשקפיים: צבי סוף מצוי נפוץ במרכז אפריקה במדינות זמביה, אנגולה, הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, בוצוואנה, ונמיביה, וכן בטנזניה, גבון, מוזמביק, מלאווי, זימבבואה ודרום אפריקה.
צבי סוף הסוואנה נפוץ במכרז ומערב אפריקה במדינות טנזניה, קניה, אוגנדה, אתיופיה סודאן, הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, הרפובליקה המרכז אפריקנית עד סנגל גמביה, וגינאה ביסאו.
ההבדלים בינם לקובוס המשקפיים - 1: קרניים.
קרניהם של צבאי הסוף קטנות משל קובוס המשקפיים, עם צמיחה לאחור ועיקול חד כלפי קדימה.
צבאי סוף קטנים במקצת או בהרבה מקובוס המשקפיים - תלוי במין.
לצבאי סוף אין כתמים לבנים כלל מסביב לעיניים.
פרוותם של צבאי הסוף עבה וארוכה יותר משל קובוס המשקפיים.
האף של צבאי סוף גדול ובולט יותר.
זנבם של צבאי סוף קצר ועגול מאוד כשל איילים.
אימפלה (Aepyceros melampus), סוג בעל מין יחיד המסווג בתת-משפחה נפרדת, ומהווה שילוב בין צבאיים לצבאי סוף עם מאפיינים ייחודים אחרים.
האימפלה נפוצה במרכז אפריקה במרבית תחומי מחייתו של קובוס המשקפיים כדוגמת זמביה, בוצוואנה, אנגולה, הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, נמיביה, וכן בטנזניה, קניה, מוזמביק, זימבבואה, דרום אפריקה ועוד.
ההבדלים בינה לבין קובוס המשקפיים - 1: קרניים.
לאימפלה קרניים באורך זהה, אולם בעוד שקרני קובוס המשקפיים צומחות לכיוון מעלה ומתעגלות בעדינות, לאימפלה הקרן צומחת לכיוון מעלה וקדימה מתעקלת בחדות לאחור וממשיכה למעלה.
האימפלה קטנה במקצת מקובוס המשקפיים, בגודל של קובוס שחור רגל בערך.
לאימפלה אוזניים דקות וארוכות כשל צבי בניגוד לקובוסים שלהם אוזניים גדולות ועגולות.
לאימפלה פרווה קצרה ודקה מאוד לעומת קובוס המשקפיים.
לאימפלה רגליים דקות וארוכות יותר.
קובוס המשקפיים נפוץ בדרום-מרכז אפריקה במדינות אנגולה, נמיביה, בוצוואנה, זמביה, והרפובליקה הדמוקרטית של קונגו.
תפוצתו הנוכחית מקוטעת ומתרכזת בעיקר באזורי ביצות, ומתחלקת לפי תת-מינים כדלהלן: הקובוס האדום מצוי בשתי אוכלוסיות גדולות באנגולה, שתיים בצפון מרכז זמביה, שתיים במערב זמביה לאורך נהר הזמבזי, והאוכלוסייה הגדולה והעיקרית המתפרשת על פני דרום מזרח אנגולה, צפון מזרח נמיביה (רצועת קפריבי), דרום מערב זמביה, וצפון בוצוואנה עד דלתת האוקוונגו.
הקובוס החום מצוי באוכלוסייה אחת במרכז זמביה על שפת נהר קאפו שליד העיר לוסקה.
הקובוס השחור מצוי באוכלוסייה אחת בצפון מזרח זמביה באזור ביצות בנגוואולו והנהרות הסמוכים, ובעבר היה מצוי גם באוכלוסייה נוספת מזרחה יותר קרוב לגבול עם מלאווי.
קובוס אפמבאה, מצוי כיום באוכלוסייה אחת המרוכזת מסביב לביצות אפמבאה ואגמים של נהר לואלבה בדרום הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו.
בית גידולו של קובוס המשקפיים הוא בעיקר איים הנמצאים באזורים מוצפים כדוגמת ביצות, אגמים, נהרות, לגונות סוואנות וכרי דשא מוצפים, שבהם עשבי וקני סוף גבוהים.
בחורף בית גידולו כולל גם סוואנות יבשות, שיחים, מרעה וערבות.
קובוס המשקפיים נמצא תדיר לצד מקווי מים, ויעדיף מים רדודים בעומק של 50–100 ס"מ, אם כי לפעמים הוא נכנס למים עמוקים מאוד במהלך חציית אגמים או מנוסה מטורפים.
כמות המשקעים הממוצעת בתחומי תפוצתו היא 1,000-250 מ"מ בשנה, עם טמפרטורות שנעות בין 20 ל-30 מעלות, ובעוד שהקיץ גשום ולח החורף קריר ויבש.
כמו רוב האנטילופות קובוס המשקפיים הוא פעיל יום, ויש לו זמני שיא של פעילות בבוקר ואחר הצהריים כאשר בשעות החמות של היום הוא נח באזורים מוצלים.
המזון העיקרי שלהם בקיץ הוא שרכי וצמחי מים, והם נצפים בזמנים כאלה באופן קבוע כאשר רוב צווארם וגופם בתוך המים והם מותחים את ראשם כדי לאכול.
תזונתם גם כוללת עשבים, שיחים, עלים, דגנים, זרעים קליפות, ענפים, פרחים, שורשים, עשבי תיבול, ועוד - תלוי בעונה.
במהלך מזג האוויר הקריר והיבש הם אינם צריכים לשתות, אולם במזג האוויר החם והיבש ייתכן שהם יבואו לשתות עד שלוש פעמים ביום.
אף על פי שהקובוס שחיין מעולה, הם מעדיפים לדשדש במים רדודים תוך כדי הליכה על קרקע טובענית.
הפרסות הפשוקות שלהם מותאמות במיוחד לאזורי ביצות, אולם על קרקע מוצקה הפרסות הגדולות האלה הופכות לחסרון והליכתם נראית מגושמת.
משום זה כאשר יש שיטפונות עונתיים המציפים שטחים נרחבים, עדרי קובוס המשקפיים עוברים לשולי המים ומבלים שם את רוב זמנם.
באופן כללי, הנקבות והעופרים תלויים יותר במים ונמצאים תמיד סמוך למקורות מים וביצות, בעוד שזכרים בודדים או עדרי זכרים צעירים מאכלסים גם אזורים יבשים שרחוקים ממים.
כאשר צמחי מים צומחים בשפע בסביבת הביצות והאגמים, צפיפות האוכלוסייה של קובוס המשקפיים עשויה להיות גבוהה מאוד ולהגיע אפילו למספר של 200 פרטים לקמ"ר.
כיון שקובוס המשקפיים נוטה לחיות במים רדודים או עמוקים זה מקשה על טורפיו לתופסו, וכאשר הוא מרגיש מאוים הוא נמלט במהירות למים עמוקים תוך כדי שורה של קפיצות גדולות.
במקרים כאלה פרסותיו עוזרות לו לרוץ במהירות רבה, ורוב הטורפים ינטשו בשלב זה את המרדף.
בעונת ההצפות טורפיו היבשתיים העיקריים הם זאבים טלואים ואריות, אולם לשניהם יש חסרונות - הזאבים הטלואים יכולים לרדוף רק במים רדודים, בעוד שהאריות צדים ביחידות מה שבשילוב עם המים העמוקים יעייף אותם.
טורף נוסף שעלול להיות קטלני במים הוא תנין היאור, שיכול לתפוס בקלות קובוס משקפיים בוגר בתנאי שזה יהיה במים עמוקים מספיק.
טורפים יבשתיים אחרים כגון נמרים, ברדלסים, וצבועים, סולדים ממים או שאינם בנויים למרדפים כאלה ויצודו במים רק לעיתים רחוקות.
בעונה היבשה אחוזי הטריפה של קובוס המשקפיים עולים, והפרסות הגדולות אף מקשות עליו להימלט.
העופרים עלולים להיטרף גם על ידי פיתונים, תנים, סרוואלים וטורפים קטנים נוספים, ובימיהם הראשונים אף על ידי מנעלנים.
מערכת חברתית, רבייה ומחזור חיים
במרבית השנה הקובוסים הממושקפים מחולקים לפי מגדר - זכרים לחוד ונקבות לחוד.
הזכרים עשויים להיות טריטוריאליים בחלק מהשנה ולחיות בבדידות, ומכיוון שאין להם בלוטות ריח הם מסמנים את שטחם על ידי חיכוך פרוותם בשיחים.
זכרים צעירים חיים רוב השנה בעדרים משלהם.
בעדרי הנקבות אין מנהיגה וכל נקבה יכולה להצטרף לעדר; עדרי הנקבות מגיעים לעיתים ל-400 פרטים אולם אין ביניהם קשר כל כך פרט לאמהות וצאצאיהן בשנתם הראשונה.
בעונת הרבייה שמתחילה עם הגעת הגשמים (בין נובמבר לפברואר) נוצרים שטחים הנקראים "לק" שבהם מתכנסים הזכרים החזקים והנקבות, בעוד שזכרים צעירים לא יצרפו למאבק עד שיהיו גדולים מספיק.
שטחים אלה אינם קבועים באותו מקום משנה לשנה בגלל חוסר העקביות של מחזור ההצפה, ולכן גם הזכרים הטריטוריאליים לא יתפסו שטחים גדולים מדי.
הנקבות נכנסות ל"לק" כאשר הן מיוחמות, ואילו הזכרים מקיימים ביניהם קרבות על השליטה, והם מתחלפים מהר מאוד כאשר הם מאבדים את כושרם הגופני לאחר קרבות רבים.
הקרבות בין הזכרים כוללים נגיחות, דחיפות, הכאת ראשו של היריב בקרקע, ומטרתם להתיש את היריב; הזכר המפסיד נמלט בדרך כלל למים כאשר השני רודף אחריו זמן מה.
ההיריון נמשך שבעה עד שמונה חודשים ולאחריהם נקבת הקובוס ממליטה עופר אחד בדרך כלל, כאשר שני שלישים מהעופרים נולדים מאמצע יולי ועד אמצע ספטמבר.
כאשר האמהות צריכות ללדת, הן עושות זאת ביחידות או בקבוצות קטנות.
העופרים נולדים באזורים מוצלים ויבשים ונשארים מוסתרים בצמחייה עבותה במשך שבועיים עד שלושה.
האמהות מגיעות מספר פעמים ביום להניק את העופרים, בדרך כלל בשעות המוקדמות והמאוחרות.
לאחר שהעופרים מצטרפים לעדר הם מתרכזים בקבוצות של עד 50 עופרים, ומגיעים מדי פעם לינוק אצל אמם.
העופרים נגמלים לאחר 5–6 חודשים, כאשר הנקבות מגיעות לבגרות כבר לאחר שנה וחצי, אך זכרים שמגיעים לבגרות בגיל שנתיים וחצי לא יוכלו להתרבות עד שיגיעו לגיל חמש שנים שאז קרניהם גדולות מספיק.
תוחלת חייו של קובוס המשקפיים: בטבע כ-15 שנים, בשבי עד 25 שנים.
קובוס המשקפיים מסווג על ידי IUCN במצב השימור ללא חשש (LC), בשל מגמת אוכלוסייה יציבה, וכי מרבית הקובוסים מצויים כיום באזורים מוגנים; מצב שימורו הקודם היה תלוי שימור (CD), עד שמצב זה בוטל על ידי הארגון.
בעבר אוכלוסיית קובוס המשקפיים מנתה לפחות כ-חצי מיליון פרטים, אולם מאז היא פחתה בצורה רצינית מאוד בעיקר בין השנים 1971 ל-1987 שבמהלכם גם הוכחד תת-המין קובוס רוברט.
אוכלוסייתו של הקובוס החום הייתה בסביבות 110,000 לפני 1970 ומאז פחתה ל-40,000 עד 1980 ועלתה שוב לכ-70,000. אוכלוסייתו של הקובוס השחור מנתה כ-40,000 פרטים, ירדה למספר של 17,000 ועלתה שוב לכ-30,000; השניים האחרונים מסווגים על ידי IUCN כתת-מינים במצב פגיע (VU).
קובוס אפמבה הנדיר מכולם, פחת במהלך 1970 ועד היום בצורה הקיצונית מכולם, מ-20,000 עד ל-1,000 כיום, ומסווג במצב סכנת הכחדה חמורה (CR).
מרבית הקובוסים כיום מצויים באזורים מוגנים או מסביב להם.
הקובוס האדום מצוי בשתי שמורות בבוצוואנה, ארבע בזמביה, ארבע באנגולה, ושתיים נוספות בנמיביה.
הקובוס החום מצוי בשלושה אזורים מוגנים על שפת נהר קאפו וסמוך לו.
הקובוס השחור מצוי בשמורה אחת באזור ביצת בנגוואולו, וקובוס אפמבה מצוי בפארק הלאומי אפמבה בלבד.
האוכלוסייה העולמית של קובוס המשקפיים נאמדת בסביבות 213,000, ומתחלקת לפי תת-מינים כדלהלן: קובוס אדום - 98,000; קובוס חום - 78,000; קובוס שחור - 36,000; וקובוס אפמבה - 1,000. כמו כן קובוסים ממושקפים מצויים בגני חיות רבים בעולם.
קובוס הנילוס או קובוס לבן עורף (שם מדעי: Kobus megaceros או Kobus maria) הוא מין אנטילופה בתת-משפחת צבאי הסוף, החיה באזורי ביצות וסוואנות בסודאן ובאתיופיה.
קובוס הנילוס תואר לראשונה בשנת 1855, ולעיתים נחשב כסוג ומין יחיד תחת השם המדעי "Onotragus megaceros".
קובוס הנילוס נחשב ליפה ולנדיר שבתת-משפחת צבאי הסוף.
לקובוס מספר שמות, כשהכינויים העיקריים שלו הם "קובוס הנילוס" על שם מקום חיותו - הנילוס הלבן, "קובוס לבן עורף" על שם עורפו הלבן הבולט, ו"לצ'ווה הנילוס" על שם דמיונו במידות גוף לקובוס המשקפיים המכונה "לצ'ווה".
לזכרים של קובוסי הנילוס זוג קרניים בינוניות וכבדות בצורת נבל, הממוקמות בצידי הראש סמוך לאוזניים מה שגורם למרחק גדול ביניהן ככל שהקרן יותר ארוכה.
לקרניים של קובוס הנילוס שתי צורות עיקריות:
הקרן צומחת במעוגל לכיוון מעלה ואחור, מתעגלת ויורדת למטה, וחוזרת ומתעגלת למעלה בצורה ניכרת או עדינה; צורה זאת המזכירה את האות S, שונה משאר קרניי הקובוסים שצמיחתן היא לכיוון מעלה, ולפעמים במבט שטחי מלפנים הם נראות כקרניים עגולות ומוזרות.
הקרן צומחת במעוגל לכיוון מעלה ואחור, ממשיכה ישר במקצת, ואז עולה שוב למעלה בצורה המזכירה קרני צבי.
בשני המקרים הקרן היא עבה ועגולה בתחילתה עם טבעות מחורצות גדולות, והופכת להיות דקה וחלקה בסופה כאשר הטבעות מתקטנות עד שנעלמות מספר סנטימטרים לפני חוד הקרן.
צבעה של הקרן משתנה בין אפרפר חום/צהבהב ל-אפור כסוף או שחור כחלחל.
הטבעות בהירות יותר משאר הקרן והחודים כהים יותר.
לזכרים צעירים הקרניים מעוגלות רק במקצת, והן חלקות לגמרי בצבע כהה מאוד.
כאמור, רק לזכרים יש קרניים, בעוד שלנקבות יש זוג בליטות במקום שבו נמצאת הקרן אצל הזכרים.
הפרווה של קובוס הנילוס קצרה ועבה ומורכבת משערות צפופות, והיא ארוכה וסבוכה מאוד באזור הלחיים והצוואר, הן לזכרים והן לנקבות, מה שנראה מרחוק כזקן.
מלבד הקרניים, הדו-צורתיות זוויגית (הבדל בין הזכרים לנקבות) של קובוס הנילוס בצבעי הפרווה הוא מהבולטים ביותר אצל הפרסתנים, כאשר הזכר והנקבה כה שונים זה מזו עד שניתן לחשוב, שהם שני מינים נפרדים:
לזכרים צבע הפרווה העיקרי הוא שחור-שוקולד כהה, כאשר הפנים, הגב, האף, צדדי הבטן, הרגליים וסוף הזנב נוטים להיות בצבע שחור בוהק עם גוון כחלחל, בעוד שהלחיים, הצוואר, החלקים העליונים של הרגליים והמותניים - יהיו בצבע חום שוקולד כהה.
העורף, בניגוד חד לשאר הגוף, הוא לבן, מה שנתן לקובוס את אחד משמותיו.
החלק הלבן מתחיל מבסיס הקרניים, מתפשט על האוזניים והעורף ומסתיים בכתם לבן גדול דמוי אוכף סמוך לכתפיים.
באזור האוזניים הצבע הלבן מתפשט מעט לכיוון הרקות והמצח, והוא מקיף את הגבות והעיניים משלושה צדדים בצורה המזכירה אות 'C' הפוכה מה שבשילוב עם הכתמים השחורים נראה כמסכה על פניו של הקובוס.
הצבע הלבן נמצא גם במקומות נוספים כדוגמת הסנטר, השפתיים, הגחון, הצדדים הפנימיים של הרגליים, צדדי הזנב ומעל הפרסות.
צבע בז' נראה בעיקר בחלקים התחתונים של הרגליים, בטבעת המקיפה את האף, סוף פלג הגוף האחורי ומרכז הזנב.
לעיתים הבז' נראה גם בחלקים שאמורים להיות לבנים לגמרי בעיקר באוזניים והגבות.
צבע הגוף הכללי כהה יותר ככל שהקובוסים מבוגרים יותר.
לנקבות צבע הפרווה העיקרי הוא חום זהוב, ובאופן כללי הן דומות מאוד לנקבות של קובוס המשקפיים.
החלקים העליונים הכוללים את הגב, צדדי הבטן, העורף והפנים נוטים לחום אדמדם בהיר, ואזורים כדוגמת המותניים, הגחון, הלחיים והגרון בצבע חום-צהבהב.
סימוני הפנים של הנקבות בולטים פחות מאלו של הזכרים, וכוללים צורת C לבנה מסביב לעיניים בדומה לזכרים, וכתם שחור גדול מתחת לכל עין המתפשט לעיתים לאף וללחיים כשל הצבאים.
השער הסבוך שבלחיים בולט יותר אצל הנקבות מהזכרים בניגוד לזה שבצוואר, והוא מנוקד לעיתים בשערות אפרפרות.
הרגלים בצבע אפרפר בהיר או לבן, וסוף הזנב שחור.
העופרים הזכרים של קובוס הנילוס עוברים שלושה שלבים עד שהם מגיעים לצבע הבוגרים: 1) עופר.
צבעו כשל הנקבות אולם הוא כהה יותר באזור הגב והפנים עם צבע חום אדמדם כהה.
בשלב זה אין הבדל אצל העופרים בין הזכרים לנקבות.
בשלב זה הזכרים והנקבות זהים לגמרי לנקבות בוגרות, וכן סימוני הפנים זהים (C לבן בעיניים וכתם שחור בלחיים), אולם לזכרים כבר יש קרניים קטנות.
הקרניים כבר בינוניות בשלב זה, ולעיתים צבע הפרווה הכללי עדיין עלול להיות חום זהוב.
גופו של קובוס הנילוס עבה ורחב, וראשו קצר; הצוואר ארוך למדי הן לזכרים והן לנקבות, אולם אצל הזכרים הוא נראה קצר ועבה בשל השערות הסבוכות שעל גרונם.
רגליו ארוכות ודקות, כאשר פלג גופו האחורי מוגבה מעט מהקדמי.
זנבו ארוך למדי והוא מסתיים בציצית שיער גדולה המסייעת לו להבריח זבובים.
פרסותיו גדולות ורחבות ומתאימות לבית גידולו הבוצי, והן מסייעות לו לרוץ וללכת בבטחה או לשחות במהירות.
מידות הגוף של קובוס הנילוס:
על אף שלקובוס הנילוס צבעי פרווה ייחודיים, קיימים שני תת-מינים של קובוסים שלזכרים המבוגרים שבהם פרווה שחורה במקצת או לגמרי.
קובוס המשקפיים (Kobus leche): פרוותם של המבוגרים מתת-המין "smithemani" בצבע שחור-שוקולד או חום כהה בחלקים גדולים בגוף, והם נבדלים מקובוס הנילוס בשני מאפיינים: 1) סימוני פנים.
אצל תת-המין של קובוס המשקפיים הפנים בצבע חום אדמדם בהיר, הלחיים שחורות, ויש לו עיגולים לבנים מסביב לעיניים הנראים כמשקפיים.