tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
טבאל היה חתנם ומחותנם של שני שרים חשובים ביהודה - שְׁכַנְיָה בֶן-אָרַח; ומְשֻׁלָּם בֶּן בֶּרֶכְיָה.
קברי משפחת טוביה נתגלו בעבר הירדן המזרחי.
השערה נוספת מזהה את בן טבאל עם דמות ארמית, אולי אף רצין בעצמו.
תעודה אשורית בכתב יתדות מתקופת תגלת-פלאסר השלישי או סרגון השני, שנתגלתה ב-1952 בחפירות נמרוד (דור שרוכין), מזכירה את "אַיָנוּר" מושל "ארץ טבאל", בנוגע לתושבי ארץ "גדר" שהרגו תושבים של עיר מואבית.
מתעודה זו ניתן ללמוד שארץ טבאל הייתה סמוכה לארץ מואב וכי למושל זה שלה היה מעמד חשוב במינהל האשורי בעבר הירדן, המזכיר את מעמדם של טוביה בימי נחמיה וטוביה צאצאו בימי תלמי השני.
בן יוריק הוא דמות משנה בדיונית המופיעה בחוברות הקומיקס דרדוויל וספיידרמן ביקום מארוול קומיקס.
הדמות הופיעה לראשונה בחוברת Daredevil #153 מיולי 1978 ונוצרה על ידי הכותב רוג'ר מקנזי והמאייר ג'ין קולן.
בן יוריק הוא עיתונאי חוקר קשוח שעבד במערכת העיתון "הדיילי ביוגל" בעיר ניו יורק.
הוא הצליח לגלות את זהותו הסודית של דרדוויל, ומשתמש בו כמקור למידע.
כך גם במקרה של ספיידרמן, כאשר פיטר פארקר מתלווה אליו למשימות, כצלם עבור ה"ביוגל".
יוריק השתמש בקשריו אלו כדי לחשוף נבלי-על כקינגפין והגובלין הירוק.
יוריק מילא תפקיד מרכזי במיני-סדרה Circle of Blood בקומיקס המעניש.
בסיפור זה, פרנק קאסל הוא עדיין חסר ניסיון וצעיר, אשר מאמין כי הרג את הקינגפין ושולח לבן יוריק מסר.
אולם בהמשך מתגלות גופותיהם של מספר אנשי מאפיה וכן עשרות חפים מפשע, מה שמלמד שהקינגפין עדיין חי וקיים.
לאחר אירועי מלחמת האזרחים, ולאחר שסיקר את מעורבותו של איירון מן, יוריק עוזב את מערכת העיתון "הדיילי ביוגל" בברכתו של העורך הראשי ג'יי ג'ונה ג'יימסון ומקים מערכת עיתון עצמאית בשם "פרונט ליין" (קו החזית).
דמותו של בן יוריק הופיעה בסרט הלייב אקשן "דרדוויל", אותו גילם השחקן ג'ו פנטוליאנו.
את דמותו בסדרת הלייב אקשן "דרדוויל" גילם השחקן והבמאי וונדי קרטיס-הול.
בן כרמי נולד במושבה נס ציונה, בנם של בלהה ואהרן אייזנברג ואחיו של עובד אייזנברג.
שמו נלקח מן הכרמים הראשונים שנטעו במושבה.
למד בבית הספר הירושלמי של אגודת עזרה והרבה לטייל ברחבי מדבר יהודה.
בעת מהפכת הטורקים הצעירים נענה לקריאה לגיוס כללי והתגייס לצבא העות'מאני.
התקבל לקורס קצינים והפך בסופו לקצין הטורקי העברי הראשון.
מכתביו עולה כי מעשיו נועדו לייצג את עם ישראל וארץ ישראל ולהעלות את קרנה בעיני הטורקים.
במלחמת העולם הראשונה לחם בחזית הרוסית והגיע לדרגת קולונל בצבא הטורקי.
למרות פציעתו בקרב ונפילתו בשבי הרוסי המשיך בפעילות למען השבויים והפך למנהיגם.
דרגתו "בנבשה" מקבילה לדרגת קולונל או אלוף-משנה בישראל.
בן כרמי חלה בטיפוס הבהרות בתחילת שנת תר"פ ונפטר בבית החולים במחנה ניקולסק-אוסוריסק בגיל 29. בהלווייתו השתתפו יהודים ומוסלמים בני אומות שונות שחלקו לו כבוד אחרון.
נרשם בספר הזהב של הקרן הקיימת לישראל.
בני משפחתו ניסו בתקופות שונות להעלות את עצמותיו ארצה אך הדבר לא עלה בידיהם.
בנג'מין כריסטופר "בן" כהן הוא שחקן רוגבי אנגלי לשעבר ואקטיביסט נגד הומופוביה.
כהן היה חבר בנבחרת אנגליה ברוגבי בין 2000 ל-2006.
דודו הוא כדורגלן נבחרת אנגליה לשעבר ג'ורג' כהן.
אף ששם משפחתו של כהן מרמז על מוצא יהודי, משפחתו של כהן אינה יהודית.
לדבריו, ככל הנראה אבי סבו נישא לאישה לא-יהודייה.
כהן החל לשחק רוגבי בגיל 12, במועדות נורת'המפטון אולד סקאוטס.
בגיל 17 הצטרף לנורת'המפטון סיינטס, מליגת העל האנגלית ברוגבי.
הוא שיחק במדי הקבוצה במשך 11 עונות.
בין היתר, היה שותף להישג השיא של הקבוצה, כשסיימה במקום השני בליגה בשנת 1999, והיה שותף לזכייה בגביע היינקן בשנת 2000.
בשנת 2007 עזב כהן את נורת'המפטון, ועבר לשחק במדי המועדון הצרפתי בריב, מהעיר בריב לה גיארד שבחבל לימוזן.
לאחר שתי עונות בקבוצה זו, שב לאנגליה, והצטרף לסייל שארקס, מהעיר סייל שבפרוורי מנצ'סטר.
בדצמבר 2010 נפצע בברכו במהלך משחק נגד לסטר טייגרס.
הנהלת סייל שארקס הודיעה כי לא תחדש את חוזהו, ובמאי 2011 הודיע על פרישה מרוגבי.
בנוסף לקריירה במועדונים, היה כהן חבר בנבחרת אנגליה ברוגבי בין 2000 ל-2006, והוא מדורג במקום העשירי ברשימת צוברי הנקודות של הנבחרת בכל הזמנים.
את משחק הבכורה שלו ערך במשחק מול אירלנד במסגרת טורניר שש האומות, בפברואר 2000. בשנת 2003 היה שותף לזכייתה של הנבחרת בגביע העולם ברוגבי, שנערך באוסטרליה.
הוא נכלל בתחילה גם בסגל הנבחרת לגביע העולם שנערך בדרום אפריקה ב-2007, אך ויתר על ההשתתפות כדי לשהות לצד רעייתו ההרה.
כהן ואשתו אבי בלייני התחתנו ב-2003, ולהם שתי בנות-תאומות.
אולם נפרדו ב-2014, והתגרשו ב-2016. כשבאותה שנה החל בזוגיות עם קריסטינה ריהנוף , עמיתתו לשעבר ב"רוקדים עם כוכבים (בריטניה)", ולהם בת משותפת.
שמיעתו נמוכה בכ-30% מהשמיעה התקינה, והוא אינו מסוגל לשמוע קולות דיבור.
לאחר פרישתו מרוגבי, הקים כהן את Ben Cohen StandUp Foundation, עמותה הפועלת נגד הומופוביה ובריונות.
גם בעת שהיה ספורטאי פעיל התבטא כהן נגד הומופוביה ובעד זכויות להט"ב, ובשנת 2010 תרם את מגן האשכים שלו למכירה פומבית שערך ארגון GMFA, העוסק במודעות ובמלחמה באיידס בקרב הומוסקסואלים.
כהן נחשב גם לגיי אייקון, והופיע על מספר שערים של מגזינים המיועדים לקהילה הגאה, בהם אאוט ואטיטיוד.
בן כושים (Black Boy) הוא ספר אוטוביוגרפי מאת ריצ'רד רייט אשר יצא לאור בשנת 1945. הספר מספר על ילדותו של הסופר בצל האפליה הגזעית בדרום ארצות הברית, ואודות שאיפתו להגיע לצפון המדינה ולחירות.
בתחילת הספר רייט מתאר את ילדותו המוקדמת במיסיסיפי, ואת ההגירה בגיל צעיר לממפיס.
בממפיס אב המשפחה נוטש אותם, והמשפחה נקלעת לעוני ולרעב.
בעקבות העוני, נאלצת המשפחה לעבור לחיות אצל סבתו בג'קסון.
אצל סבתו הנוהגת כנוצרייה אדוקה, נכפה עליו אורח חיים דתי ושמרני.
במהלך נעוריו הוא חוסך כסף על מנת להגר צפונה, במקום בו נמצא החופש, לכאורה.
לבסוף, הוא מהגר לממפיס ומאוחר יותר ביחד עם משפחתו לשיקגו הצפונית.
במהלך הספר, מתאר רייט כיצד נחשף לתאוריות כמו מרקסיזם ואתאיזם וכיצד חושל אופיו, והוא למד לפתח דעה עצמית.
בסוף הספר, מבקר רייט לא רק את הממסד הלבן, אלא גם את הציבור השחור, אשר מאפשר לאפליה כנגד השחורים להתקיים.
בעברית נתפרסם הספר בשם "בן־כושים" ויצא לאור בשנת 1947 בהוצאת עם עובד בתרגומו של נח שטרן.
בתקופה בה התפרסם הספר בעברית, המילה "כושי" עוד נחשבה תקינה פוליטית.
בנט "בן" כהן הוא איש עסקים ונדבן יהודי אמריקאי, ממייסדי חברת בן אנד ג'ריס.
כהן נולד במחוז נסאו שבלונג איילנד למשפחה יהודית.
בנעוריו התעניין בקדרות, ולמד במספר מוסדות להשכלה גבוהה בניו יורק, תוך התפרנסות מעבודות מזדמנות שונות.
התנסותו הראשונה בהכנת גלידה הייתה במסגרת שיעורי מלאכה שהעביר בבית ספר לבני נוער במצוקה.
בשנת 1977 החליט כהן להיכנס לתחום הכנת המזון, יחד עם חבר נעוריו ג'רי גרינפילד.
במאי 1978 פתחו השניים סניף של חברת "בן אנד ג'ריס" בתחנת דלק בברליגנטון שבורמונט, לאחר שהתכוונו בתחילה להקים במקום דוכן בייגלים.
המרקם הייחודי של הגלידה, הכולל שבבי שוקולד רבים, נבע מהתתרנות ממנה סבל כהן, אשר העדיף מרקם דומיננטי לגלידה.
לאחר שהחברה זכתה להצלחה ברחבי ארצות הברית, החל כהן לפעול למטרות נדבנות, באמצעות קרן בן אנד ג'ריס, שקיבלה דרך קבע 7.5% אחוזים מהכנסות חברת בן אנד ג'ריס.
בשנת 1996 פרש כהן ממנכ"לות החברה, ומאז רכישתה בשנת 2000 בידי יוניליוור הפסיק להיות מעורב בניהולה, לאחר שגם לקה בליבו.
בתחילת המאה ה-21 נודע כהן בתמיכתו במועמדים שונים לראשות המפלגה הדמוקרטית, ובהם ברק אובמה בשנת 2008, וכן בהתגייסותו לקמפיינים ציבוריים ליברליים.
בבחירות 2016 תמך בברני סנדרס.
באוקטובר 2025 הכריז על השקת גלידה חדשה בטעם פלסטין (כשהכוונה היא לגלידה בטעם אבטיח), אך מהלך זה נבלם על ידי חברת האם של בן אנד ג'ריס, יוניליוור.
החרם על מכירת מוצרים ביהודה ושומרון
ב-19 ביולי 2021 הודיעה יוניליוור על כוונתה להפסיק את מכירת מוצריה בשטחים הפלסטיניים.
בעקבות ביקורת מצד ישראל ומדינות שונות בארצות הברית, פרסם בן כהן (ביחד עם ג'רי גרינפילד) מאמר בניו יורק טיימס בו טענו השניים כי "הפסקת הפעילות בשטחים הכבושים אינה חרם על ישראל", וכי מדובר ב"החלטה חשובה המקדמת שלום".
לטענתם מדיניות ממשלת ישראל מהווה מכשול לשלום ומפרה את זכויות האדם הבסיסיות של הפלסטינים, וכי כיהודים בעצמם הם תומכים במדינת ישראל, אבל דוחים את הטענה כי ביקורת נגדה היא בבחינת פעולה אנטישמית או תמיכה בארגון BDS.
כהן נולד בשכונת רמת עמידר שברמת גן להורים יוצאי מרוקו ולו ארבעה אחים.
למד בבית ספר אורט בעיר ובכיתה י' הפסיק את לימודיו.
את דרכו בעולם העבריינות התחיל תחת חסותו של יוסי הררי.
בראשית שנות ה-90, כשהררי ואחיו התאום רוני עמדו בראש ארגון הפשע "כנופיית רמת עמידר", החל כהן לפעול בשליחותם.
לצידו פעלו העבריינים אמיר זכריה, שנרצח ב-1 במאי 1995, ועמיר מולנר, בן גילו של כהן, שלימים הפך לראש ארגון פשע.
השניים נעצרו מספר פעמים, לאחר שנחשדו במעורבות בסחיטות באיומים, גביית דמי חסות ותקיפה בנסיבות מחמירות.
כהן פעל בשירותו של פליקס אבוטבול, אביו של אסי אבוטבול, לביצוע התנקשות מחוץ לישראל בעבריין אלון גלעדי איתו היה מסוכסך.
ב-23 בנובמבר 1999 נחתו בן כהן וחנן נתן בלוס אנג'לס.
חוקרי משטרת ישראל נחתו שם בעקבותיהם.
כהן ונתן הצליחו להערים על גלעדי, ולאחר שהכניס אותם לביתו הכו אותו למוות בידיים חשופות, גלגלו את גופתו בשטיח, והכניסו אותה לתא מטען של מכוניתו, אותה נטשו בסמוך לנמל התעופה בלוס אנג'לס והצליחו להימלט לישראל.
פרקליטות המדינה הסתפקה בעסקת טיעון מקלה של שבע שנות מאסר.
בשנת 2009, בגין השלכת רימונים על סוכנות סובארו שאת בעליה סחט, נעצר כהן בחשד שהשליך רימון רסס ורימון הלם לעבר הסוכנות, בצהרי היום, בשעה שהאזור היה עמוס בבני אדם.
כשבועיים לאחר מכן, הודות למצלמות האבטחה נעצרו שני תושבי שכונת פרדס כץ בבני ברק שהפלילו את כהן כמזמין האירוע.
חקירת המשטרה העלתה כי אחיו של בעלי יבואנית סובארו לישראל, לווה כסף בשוק האפור ולא עמד בתשלום האחרון של החוב, שנאמד בכמה מאות אלפי שקלים.
כהן, היה ערב להלוואה ולכן החליט לפעול להשבת הכסף.
אולם למרות כתב האישום החמור שהוגש נגדו בפרשה זו, הוא הורשע בהסדר טיעון בעבירה של החזקת נשק ונגזרו עליו שנתיים מאסר וקנס כספי בסך מאה אלף שקלים.
ביוני 2011 לאחר שהמאמן יובל נעים פוטר מקבוצת הכדורגל הפועל פתח תקווה, הופיע כהן לפגישה של נעים עם בעלי הקבוצה גל חצור.
בעקבות המפגש נעצרו נעים וכהן בחשד לסחיטה באיומים עקב טענתו של חצור שהנוכחות של בן כהן הפחידה אותו.
מאוחר יותר טען חצור שבן כהן לא יכול רגשית לסחוט אותו מכיוון שהוא חבר מילדות וטען שכהן לא פצה פיו כל זמן הפגישה.
בשנת 2013 נעצר כהן ונטען נגדו כי במסגרת פעילות לגביית חובות הוא סחט איש עסקים.
המדינה טענה כי כהן ואחרים ביצעו עבירות של סחיטה והלבנת הון.
מכונית הריינג' רובר ספורט היוקרתית שלו חולטה וכך גם חשבונות הבנק שלו.
אולם התיק לא הבשיל לכתב אישום ובית המשפט הורה לשחרר לידי כהן את כל מה שחולט.
באפריל 2014 נכנס כהן לתחנת דלק בטבריה, רכש חמש מנות קוקאין תמורת 1,800 שקלים, צרך מנה אחת והחל לנסוע, בעת שכל פעילותו נקלטה בעיני שוטרים בניידת משטרה.
השוטרים סימנו לו לעצור וחסמו את דרכו, אולם הוא סירב לפתוח את דלתות הרכב והשוטרים נאלצו לנפץ את שמשותיו.
בתגובה פגע כהן עם מכוניתו בניידת וגרם לה נזק.
כהן הודה במסגרת הסדר טיעון בהחזקת סמים והכשלת שוטרים ונשלח למספר חודשי מאסר.
בינואר 2016 יצא בן כהן מביתו שבמגדלי YOO, נכנס למכונית וולוו שברשותו יחד עם א' חברו והחל לנסוע.
כאשר הגיעו לגבול גבעתיים, סמוך לשעה 11:50 התפוצץ מטען חבלה שהוצמד למכוניתו.
בעקבות הפיצוץ איבדו כהן וחברו את שתי רגליהם.
בסמוך למועד בו אמור היה להשתחרר מבית החולים, עלה כהן יחד עם מאבטחו לחדרה של מטופלת במחלקה האורתופדית, גירש את שאר המטופלים, כלא אותה בחדר וביצע בה מעשה מגונה, בזמן שמאבטחו עמד בחוץ ומנע מאנשים להיכנס.
המטופלת סירבה להגיש תלונה במשטרה נגד כהן.
על מעשה זה הורשע בעסקת טיעון בביצוע מעשה מגונה, אף על פי שקורבן העבירה סירבה להתלונן או לתת עדות.
ב־19 באוגוסט 2018 ניצל מניסיון התנקשות נוסף בכיכר המדינה כאשר נפתחה לעבר רכבו אש משני קטנועים.
ב-13 בנובמבר 2019, נמצא ללא רוח חיים בדירתו בצפון תל אביב, ככל הנראה ממנת יתר של סמים.
כהן היה נשוי, ואב לבת.
בנג'מין (בן) טילט (11 בספטמבר 1860 - 27 בינואר 1943) היה סוציאליסט בריטי, מנהיג איגוד מקצועי ופוליטיקאי.
טילט היה ממנהיגי ה-"The New Unionism" של 1889, שהתמקד בארגון עובדים לא מקצועיים.
הוא מילא תפקיד מרכזי בהקמת איגוד עובדי הנמל, והיה ממנהיגי השביתות הגדולות בנמלים במהלך 1911–1912. טילט תמך בהתלהבות במאמץ המלחמתי של מלחמת העולם הראשונה, ולאחריה נדחק הצידה מעמדת השפעה בידי סגנו, ארנסט בווין, במהלך האיחוד שיצר את "איגוד עובדי התעבורה והעובדים הכלליים" בשנת 1922, ונותר כפוף לבווין.
טילט נולד בעיר בריסטול, ועבד מגיל צעיר בשורה של עבודות כפיים.
בגיל שמונה החל לעבוד בבית חרושת ללבנים.
לאחר מכן עבד כילד-אמן בקרקס "ריסלי" וזאת במשך שנתיים.
בגיל 12, שירת שישה חודשים על סיפונה של ספינת דיג, ולאחר מכן התמחה בהכנת נעליים כשוליית סנדלר.
מאוחר יותר הצטרף לצי המלכותי, ממנו הודח כעבור זמן קצר, היישר אל עבודה באוניית סוחר.
לאחר מכן התיישב בלונדון, והחל לעבוד בתור סוור בנמל.
ב -1877 החל טילט את הקריירה שלו כמארגן באיגוד מקצועי של עובדי נמל טילברי.
טילט ואיגודו עלו לגדולה במהלך השביתה הגדולה בנמל לונדון ב-1889, זאת למרות העובדה שהשביתה עצמה החלה ללא מעורבות האיגוד.
האיגוד של טילט היה הגדול מבין האיגודים שהתאחדו ב -1922 כדי ליצור את "איגוד עובדי התעבורה והעובדים הכלליים", אבל זה היה דווקא סגנו של טילט, ארנסט בווין, ולא טילט עצמו, אשר מילא את התפקיד המוביל באיחוד.
בווין הפך למזכיר הכללי של האיגוד החדש, בעוד טילט מכהן בתפקיד מזכיר בינלאומי ומדיני עד 1931, וממשיך לשבת במועצה הכללית של הקונגרס עד 1932.
טילט היה חבר בחברה הפביאנית וחבר מייסד של מפלגת העבודה העצמאית (Independent Labour Party), אך לאחר מכן הצטרף לפדרציה הסוציאל-דמוקרטית.
עוד קודם לכן, בשנות ה-80 של המאה ה-19, היה חלק מהחברה הסוציאליסטית של בריסטול, בעודו נוסע לביקורים בעיר.
טילט החל את הקריירה הפוליטית שלו במועצת העיר של לונדון ב-1892, וכיהן כחבר פרלמנט מטעם הלייבור כנציג מחוז סלפורד צפון, בין 1917–1924, ושוב מ-1929 עד 1931. עד שנכנס לפרלמנט ב-1917, נחל טילט שורה של הפסדים אישיים בארבע בחירות כלליות: ב-1892, 1895, 1906 ו-1910.
בעקבות הוויכוח סביב המעורבות הבריטית במלחמת העולם הראשונה, שהביא לפילוג בשורות הלייבור, נוצר עימות בין טילט ובין רבים מתומכיו בתנועת הפועלים, על רקע תמיכתו במלחמה.
במאמר שפורסם בגיליון ה -3 ביולי 1915 של ה-The Illustrated London News, הציע המחבר צ'סטרטון הסבר לתמיכת טילט במלחמה:
"אלה הסוציאליסטים המתונים הנמנים עם הפאציפיסטים; הסוציאליסטים הלוחמניים הם פטריוטים.
מר בן טילט היה נחשב על ידי מר רמזי מקדונלד כאל מחרחר ריב; אבל בדיוק משום שמר טילט היה מוכן להמשיך להילחם בקפיטליזם, הוא מוכן היה להמשיך להילחם בתאגיד הנשק קרופ.
ובדיוק משום שמר מקדונלד היה חלש בהתנגדותו לעריצים מקומיים, היה הוא חלש בהתנגדותו לעריצים זרים.
המתנדנדים שרצו בוררות חד-צדדית לסיום השביתה, היו מקבלים היום בוררות חד-צדדית לסיום הקרבות.
אבל האנשים שרצו שביתות לא רצו אלא פגזים.
האמן הגדול הזה, מר וויל דייסון, הניח בצד את העיפרון הקטלני שעליו צייר את עובדי סדנאות היזע והמתווכים, ועיצב איור קטלני יותר כדי לצייר את כל המרושעים אשר בפרוסיה."
לפני מלחמת העולם הראשונה הגן טילט לא פעם על רעיון שביתה כללית בינלאומית במקרה של מלחמה, אך בדומה לרוב מנהיגי האיגודים המקצועיים, החליט ב-1914 לתמוך במטרות המלחמה של בריטניה.
בעלון שהוציא לאור ב-1917 בשם "מי היה אחראי למלחמה ומדוע?", שב והצהיר כי "למרות עמדתנו הפציפיסטית בעבר, תנועת הפועלים באנגליה תמכה בממשלה לאורך כל המלחמה, משום שהבנו שמדובר במאבק על החופש העולמי נגד תוכנית מאורגנת בקפידה להקמתה של אוטוקרטיה עולמית".
בן יוסף מייטה הוא אצן מחוף השנהב.
אלוף אפריקה בריצת 100 מטר (ניירובי 2010) ובריצת 200 מטר (פורטו נובו 2012) ושיאן חוף השנהב בריצת 100 מטר.
באליפות העולם שנערכה בברלין, גרמניה באמצע אוגוסט 2009 הוא סיים במקום 37 בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.41 שניות ובמקום 20 בריצת 200 מטר בתוצאה של 20.78 שניות.
באליפות אפריקה שנערכה בניירובי, קניה בסוף יולי 2010 זכה מייטה בשתי מדליות, זהב וכסף.
מדליית זהב בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.08 שניות ומדליית כסף בריצת 200 מטר בתוצאה של 20.39 שניות.
נוסף לכך, הוא סיים במקום שישי בריצת שליחים 4x100 מטר בתוצאה של 40.77 שניות.
באליפות העולם שנערכה בדאיגו, קוריאה הדרומית בסוף אוגוסט ובתחילת ספטמבר 2011 הוא סיים במקום 28 בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.45 שניות ובמקום 33 בריצת 200 מטר בתוצאה של 20.97 שניות.
שבוע וחצי לאחר מכן, במשחקי אפריקה שנערכו במפוטו, מוזמביק באמצע ספטמבר 2011 זכה מייטה בשתי מדליות כסף, בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.28 שניות ובריצת 200 מטר בואצה של 20.76 שניות.
באליפות העולם באולם שנערכה באיסטנבול, טורקיה ב-10 במרץ 2012 הוא סיים במקום עשירי בריצת 60 מטר בתוצאה של 6.71 שניות.
באליפות אפריקה שנערכה בפורטו נובו, בנין ב-1 ביולי אותה שנה הוא זכה במדליית זהב בריצת 200 מטר בתוצאה של 20.62 שניות.
נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי בריצת שליחים 4x100 מטר בתוצאה של 40.10 שניות.
באולימפיאדת לונדון (2012) הוא סיים במקום 16 בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.13 שניות.
בשלב רבע הגמא הוא קבע שיא אישי ושיא לאומי חדש של 10.06 שניות.
באליפות העולם שנערכה בבייג'ינג, ב-23 באוגוסט 2015 הוא סיים במקום 18 בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.17 שניות.
בשלב המוקדמות הוא קבע שיא אישי ולאומי חדש של 10.05 שניות ועלה מהמקום ה-14 לשלב חצי הגמר.
במשחקי אפריקה שנערכו בברזוויל, רפובליקה של קונגו באמצע ספטמבר אותה שנה הוא זכה בשתי מדליות זהב, בריצת 100 מטר בשיא אישי ולאומי חדש של 10.04 שניות ובריצת שליחים 4x100 מטר בתוצאה של 38.93 שניות.
בתחרות שנערכה בצ'כיה ירד מייטה לראשונה בריצת 100 מטר מ-10 שניות וקבע שיא אישי חדש של 9.99 שניות.
באליפות אפריקה שנערכה בדרבן, דרום אפריקה בסוף יוני 2016 זכה מייטה בשתי מדליות, זהב וכסף.
מדליית זהב בריצת 100 מוטר בתוצאה של 9.95 שניות, אך עם מהירות רוח גבית מעל המותר (2.4+ מ'/שנ') ומדליית כסף בריצת שליחים 4x100 מטר בתוצאה של 38.98 שניות.
חודש וחצי לאחר מכן, באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) הוא סיים במקום שישי בריצת 100 מטר בשיא אישי ושיא לאומי חדש של 9.96 שניות.
כבר בשלב חצי הגמר הוא קבע שיא אישי ושיא לאומי חדש של 9.97 שניות.
באליפות העולם שנערכה בלונדון, ב-5 באוגוסט 2017 הוא סיים במקום עשירי בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.12 שניות.
בשלב המוקדמות הוא קבע תוצאה של 10.02 שניות ועלה שלישי לשלב חצי הגמר.
בתחרות שנערכה באולם במץ, צרפת ב-11 בפברואר 2018 קבע מייטה בריצת 60 מטר שיא אישי חדש של 6.55 שניות.
באליפות העולם באולם שנערכה בבירמינגהאם, הממלכה המאוחדת ב-3 במרץ 2018 הוא סיים במקום עשירי בריצת 60 מטר בתוצאה של 6.59 שניות.
באליפות אפריקה שנערכה באסבה, ניגריה בתחילת אוגוסט אותה שנה הוא זכה במדליית ארד בריצת שליחים 4x100 מטר בתוצאה של 38.92 שניות וסיים במקום רביעי בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.36 שניות, מאית השנייה איטי ממדליית ארד.
"בן יפה נולד" הוא שיר שכתב אהוד מנור, הלחינה נורית הירש וביצעה רבקה זהר.
אהוד מנור כתב את השיר לזכרו של אחיו, , שנהרג בשירותו הצבאי בשנת 1968 במלחמת ההתשה.
שירים נוספים שכתב לזכרו של אחיו היו "אחי הצעיר יהודה" ו"בשנה הבאה".
בשנת 1968 כתב מנור שיר לירי בשם "מות הפרפר" שעסק במחזור חייו הקצר של הפרפר.
אחיו יהודה שמע את השיר ברדיו ועודד אותו לכתוב שירים ליריים כמותו.
חודשיים לאחר מכן נהרג האח.
זמן קצר לאחר מכן נולד לאהוד אחיין מאחיו הבכור זאב.
ברית המילה לאחיין העלתה במוחו של אהוד מנור הרהורים אודות מחזור חייהם הקצר של חללי צה"ל שנופלים בשיא פריחתם כמו פרפרים.
בשיר מתוארת לידתו של בן יפה על "כתף הכרמל".
הוא למד לקרוא ובגר אך מת בטרם הגיע לגיל עשרים.
השיר בוצע על ידי רבקה זהר, ששנתיים קודם לכן, כסולנית להקת חיל הים, שרה את שיר הזיכרון "מה אברך".
היא גם ביצעה את שירו של מנור "הבית ליד המסילה".
במצעד הפזמונים העברי השנתי של קול ישראל לשנת תש"ל (1970) דורג השיר במקום ה-18.
בשנת 2003 חידשה זהבה בן את השיר, והוא הוקלט לאלבומה "בית אבי" שכלל גרסאות כיסוי נוספות לשירים, בהם "הבית ליד המסילה".
בן טמפלסמית' הוא קומיקסאי אוסטרלי עטור פרסים המוכר בעיקר בזכות עבודותיו בתעשיית הקומיקס האמריקאית, שהבולטות בהן הן הסדרות "Fell" עם הסופר וורן אליס בהוצאת אימג' קומיקס, ו-"30 Days of Night" עם הסופר סטיב ניילס בהוצאת IDW שעובד גם לסרט באותו השם.
טמפלסמית יצר גם כריכות ספרים, כרזות סרטים, קלפי אספנים ועבודות קונספט לסרטי קולנוע.
טמפלסמית נולד ב-7 במרץ 1984 בפרת' שבאוסטרליה המערבית.
הוא סיים תואר ראשון בעיצוב באוניברסיטת קורטין ובעל תעודת בוגר בקריקטורה ואמנות גרפית מהמכללה האוסטרלית לעיתונאות.
טמפלסמית הוציא לאור את עבודת הקומיקס האמריקנית המסחרית הראשונה שלו בשנת 2001, כאשר יצר את האמנות עבור "Hellspawn" מהסטודיו של טוד מקפרליין הפקות, אשר פורסם על ידי אימג'.
הוא המשיך ליצור עבודות מקוריות משלו וכן לתרום לזיכיונות מורשים רבים אצל מפרסמים שונים, בעיקר IDW, עמה היה לו הסכם בלעדיות בשנים 2008–2009 לפני שחזר להיות פרילנסר.
ב-2002 השיק יחד עם הסופר סטיב ניילס את סדרת הקומיקס הראשונה שפורסמה בהוצאת IDW - קומיקס הערפדים "30 Days of Night" המספר על עלילות עיירה צפונית באלסקה המותקפת בערפדים במהלך חודש רצוף של חושך.
הסדרה בבעלות משותפת של היוצרים ו-IDW, והובילה למספר רב של סדרות המשך וסרט קולנועי.
זיכיונות אחרים שעליהם עבד טמפלסמית כוללים אמנות בסדרת האנתולוגיה של דארק הורס לסיפורי מלחמת הכוכבים בשנת 2003, העטיפות לסדרת "Ashes to Ashes" של זיכיון צבא האופל בהוצאת Devil's Due בשנת 2004, וג'י.
ג'ו בהוצאת IDW בשנת 2008.
הוא גם סיפק מספר שערים לסדרת "Wasteland" בהוצאת אוני פרס.
ב-2005 יצר יחד עם וורן אליס את "Fell", סדרת קומיקס עם מאפיינים צורניים מעניינים - כל גיליון עומד בפני עצמו, החוברות מעט קצרות מחוברות קומיקס קונבנציונליות (16 עמודי סיפור עם תוספות מעניינות בסוף החוברת), ומאמצות חלוקה גרידית פשוטה של הדף.
מחיר החוברת היה אף הוא זול מרגיל, $1.99.
באפריל 2012 הודיעה DC Entertainment כי טמפלסמית יהיה אחד האמנים המאיירים סדרת באטמן דיגיטלית חדשה שסיפוריה יוגדרו מחוץ להמשכיות הרגילה של DC.
ב-2013 צייר את ארבעת הגליונות הראשונים של הסדרה "Ten Grand" מאת הסופר ג'יי מייקל סטרזינסקי.
הוא הוחלף בידי האמן סי.פי.
סמית לאחר שנתגלו חילוקי דעות בינו לבין סטרזינסקי.
החל מנובמבר 2014, טמפלסמית השיק את "Gotham by Midnight" בהוצאת DC Comics עם הסופר ריי פוקס.
טמפלסמית מרבה להשתמש בפלטפורמות מימון המונים כדי להוציא את יצירותיו המקוריות.
הוא ניהל מספר קמפיינים בקיקסטארטר מוצלחים, וכיום משתמש בפלטפורמה פטראון.
בן חנניה היה כתב-עת לחכמת ישראל, שראה אור בסגד בעריכת הרב לאופולד לעף בין השנים 1858–1867. כתב העת יצא בשפה הגרמנית.
בראשית דרכו הופיע כתב העת כירחון ובהמשך כדו-שבועון.
כתב העת עסק בשאלות של תאולוגיה יהודית אך גם בסוגיות חברתיות, פילוסופיות והיסטוריות של היהדות והיהודים.
כן הופיעו בו ביוגרפיות של אנשי שם יהודיים, דיווחים על ענייני קהילה ורבנות, ביקורת ספרות בנושאים חופפים לתחומי העניין של כתב העת, ציטוטים מכתבי עת הונגריים, נאומים ושירים של רבנים ואנשי מדע יהודיים.
כתב העת כמו עורכו היו מושא לביקורת ומתקפות עזות מצד הגורמים השמרניים ביהדות האורתודוקסית, והפרסום שימש למתקפות חריפות לא פחות נגדם.
אף על פי שכתב העת הציג את עצמו כ"אקדמי אורתודוקסי-ליברלי" הרבה לעף ללעוג גם לגורם הליברלי ביותר באורתודוקסיה ההונגרית, הרב עזריאל הילדסהיימר, ולהציגו כקנאי חשוך.
בן יוסיפוביץ' (נולד ב-24 בנובמבר 1990) הוא שחקן תיאטרון וטלוויזיה ישראלי.
הוא בנו של שחקן הכדוריד מישה יוסיפוביץ'.
למד בתיכון לאומנויות תלמה ילין.
שירת בצה"ל כקצין במערך הפסיכוטכני.
בוגר לימודי משחק בבית הספר למשחק של סמינר הקיבוצים.
בשנת 2015 הצטרף לתיאטרון הבימה.
הוא גילם את המלט במחזה בבימויו של מאור זגורי ושיחק ומשחק בין היתר בהצגות: "הילד חולם", "1984", "המלך ליר", "קוריולנוס", "לבד בברלין", "הרטיטי את ליבי", "גבעת חלפון אינה עונה", וב"עוד חוזר הניגון".
בשנת 2017 זכה בפרס השחקן המבטיח בטקס פרס התיאטרון הישראלי.
תפקידו הראשון בטלוויזיה היה בשנת 2018, כששיחק בתפקיד ראשי בסדרה "על הספקטרום".
בשנת 2019 שיחק בהצגה "החולה המדומה" בתפקיד קלאנט.
בשנת 2020 שיחק בסדרה "חזרות" בתפקיד שראל, מנהל ההצגה.
בנוסף שיחק בתפקיד משנה בסדרה "אבא מטפלת".
בשנת 2021 שיחק בעונה השנייה של הסדרה "מצולמים".
בשנה זו זכה בפרס השחקן הטוב ביותר בפסטיבל תיאטרונטו, על משחקו בהצגה "מפלצת הזיכרון", ובציון לשבח בפסטיבל חיפה להצגות ילדים.
כמו כן שיחק בסדרת הרשת "לא משתפים", הוא הופיע בתפקיד אורח בעונה השלישית של הסדרה "קופה ראשית" בתפקיד גון, בן זוגו של אוצר (הבן של הקופאית כוכבה).
באותה שנה החל להשתתף כאחד המנחים בעונה החדשה של "פרפר נחמד", בכאן חינוכית.
הוא גם גילם את המלט בהצגה "המלט 2021" בתיאטרון הבימה, בבימוי מאור זגורי באותה השנה.
בשנת 2022 החל לשחק בתפקיד למקה בהצגה "הרטיטי את ליבי" בתיאטרון הבימה.
כמו-כן, מגלם את בן (לסירוגין עם אליעד סודאי) במחזמר "השנה היפה בחיי", בהפקה משותפת של תיאטרון הבימה ותיאטרון חיפה.
הוא גילם שוטר בסדרת המתח "ילדים ביער" שיצרה דלית קהן, הופיע בשתי סדרות בערוץ כאן 11: בסדרה שישו ושמחו גילם את תפקיד קלידן המקהלה, העוסק גם בטהרת מתים, ובעונה השנייה של הסדרה "מנאייכ" גילם את ירושלמי מרשות המיסים.
החל מחודש אוגוסט מגלם את מפקד המוסד אקרמן בסדרה גולדה ומאיר.
ביולי 2023 החל להשתתף במחזמר "לילות ברודוויי" של תיאטרון הבימה.
בדצמבר 2024 גילם בגרסה החדשה של "הקוסם" את האריה.
באותה שנה החל לשחק בעונה הרביעית של סדרת הנוער "בית הכלבים", ובסדרה "בקרוב אצלי" בקשת.
בשנת 2025 השתתף בעונה הרביעית של התוכנית "רוקדים עם כוכבים" בקשת 12 לצד הרקדנית פולינה צ'יקטונוב.
הוא הודח בהדחה האחת עשרה וחזר לנבחרת המאוחדת לאחר ניצחונו בפרק גלגל ההצלה מבין הזוגות שהודחו.
הודח סופית בהדחה הארבע עשרה.
ב-19 במאי 2022 יוסיפוביץ' יצא מהארון בריאיון באתר מאקו וסיפר שהוא בזוגיות עם גבר.
בשישה שבועותמייקל מינטיריצ'רד אלפיירימשה קפטן
+שנהמחזהתפקידמחזאי\תבימויהערות2015בירה ונזכירהינאי רווהבן יוסיפוביץ', כרמל נצר, אודי ברינדטהפקה עצמאית בצוותא2019ספר השיאים של פוזפוז הארנבקרן חובב ע"פ ספר מאת דוד גרוסמןקרן חובבפסטיבל חיפה להצגות ילדים2022זה בראש שלךרגשיגור קורןגמא פרידתיאטרון השעה הישראלי
+שנהסדרהתפקידהערות2018על הספקטרוםעמית2020חזרותשראלאבא מטפלתרב"ט עוז דנינו2021מצולמיםאיתן אורבךעונה 2קופה ראשיתגוןעונות 3–4פרפר נחמדבן (מנחה)2022ילדים ביעראלכסשישו ושמחורס"ל פרדימנאייכרונן ירושלמיעונה 2גולדה ומאיראקרמן2023בית הכלביםד"ר פלאקעונות 4–52024בקרוב אצליליאל2025רוקדים עם כוכביםעצמועונה 4
אזהרות מפני פיגועי 11 בספטמבר
במהלך שנת 2001 הועברו לנשיא ארצות הברית, ג'ורג' וו.
בוש, כ-30 התראות של קהילת המודיעין האמריקאית בנוגע לפיגועים המתוכננים על ידי אוסאמה בן לאדן ואל-קאעדה.
בחודש מאי 2001 הוגש לבוש דו"ח מיוחד של ה-CIA שנשא את הכותרת "האיומים של אוסמה בין לאדן אמיתיים".
הדו"ח התבסס על מידע שהועבר לארצות הברית על ידי ארגוני מודיעין מבריטניה, גרמניה, ישראל, מרוקו, רוסיה, ירדן ומצרים, ומידע נוסף שהגיע לידי קהיליית המודיעין האמריקאית.
על פי ועדת המודיעין של הסנאט, נכתב בתזכיר כי "אנשי אל-קאעדה, בהם מספר אזרחים אמריקאים, התגוררו בארצות הברית או נסעו אליה במשך מספר שנים, וכנראה מדובר בחוליית טרור מאורגנת המקבלת תמיכה." על פי הדו"ח קיים חשד כי חברי החוליה ינסו לחטוף מטוסים או לבצע פיגועים בארצות הברית.
הכתב דיווח כי בוש השיב לאיש ה-CIA שהציג את הדו"ח: "בסדר, עכשיו כיסית את התחת שלך", ובילה את שארית היום בדיג.
ב-10 ביולי חיבר סוכן FBI דו"ח המכונה "" המתריע מפני קבוצה של פעילי אל-קאעדה הלומדים תעופה אזרחית בארצות הברית וממליץ לבדוק מה הן כוונותיהם.
המסמך הופץ רק בקרב מספר אנשים מצומצם בקהילת המודיעין האמריקאית.
ב-6 באוגוסט הוגש לנשיא בוש , דו"ח יומי המכיל ידיעות מסווגות בעלות חשיבות בנושאי ביטחון לאומי שנאספו על ידי גופי הביון בארצות הברית.
כותרת הדו"ח הייתה "בין לאדן נחוש בדעתו לתקוף בארצות הברית".
תקציר הידיעות הוגש לבוש בזמן ששהה בחופשה בחוות קפלת הערבה בטקסס, שם התאמן ברכיבת אופני הרים.
על פי הדיווחים, בוש התייחס לאזהרה זו ברצינות, אך בכירים בממשל בוש, בהם סגן הנשיא דיק צ'ייני ושר ההגנה דונלד רמספלד, חשדו שמדובר בדיווחי כזב שנועדו להטעות את גורמי המודיעין ולגרום לבזבוז משאבי הצבא.
תקציר הידיעות המודיעיניות הודלף ותוכנו הוצג במהדורת החדשות של CBS ב-15 במאי 2002.
הדו"ח נמסר לידי הוועדה לחקר אירועי 11 בספטמבר באפריל 2004, ונכלל בסיכומי הוועדה שפורסמו ביולי 2004.
באותה תקופה נחשף גם כי נערכו מספר תרגילים צבאיים המדמים התרסקות מטוס אל תוך בניין.
פיקוד הגנת האוויר והחלל של צפון אמריקה ערך בשנת 2000 תרגיל המדמה חטיפת מטוס נוסעים המשמש כטיל המתרסק לתוך מבנים שונים, בהם גם מרכז הסחר העולמי.
באוקטובר 2000 ערך משרד ההגנה האמריקאי תרגיל המדמה התרסקות מטוס אל תוך הפנטגון.
משרד הסיור הלאומי קבע תרגיל שתוכנן להיערך ב-11 בספטמבר 2001 המדמה התרסקות מטוס לתוך בניין בצפון וירג'יניה.
בתגובה להאשמות כי אנשי הממשל התעלמו מהאזהרות, אמרו מזכירת המדינה קונדוליזה רייס והגנרל ריצ'רד מאיירס כי תקציר הידיעות לא הכיל איום חדש ספציפי אלא "מידע היסטורי המבוסס על דיווחים ישנים."
גם הנשיא בוש טען מאוחר יותר שהדיווחים לא היו מספיק מדויקים, ואמר: "אם היה לי מושג כלשהו שהם הולכים לשגר מטוסים לתוך בניינים, היינו מזיזים שמיים וארץ כדי להציל את המדינה."
בן לדרמן הוא כדורגלן פולני-אמריקאי-יהודי המשחק בעמדת הקשר בקבוצת מכבי תל אביב מליגת העל.
לדרמן נולד בלוס אנג'לס שבקליפורניה, ארצות הברית, להורים יורדים ישראלים, דני ותמי.
ב-2011, בגיל 11 זוהה לדרמן על-ידי סקאוטים של אקדמיית מועדון הכדורגל ברצלונה.
הוא הוזמן להתאמן בלה מאסיה, והצטרף תוך זמן קצר למחלקת הנוער של המועדון.
בין השנים 2015–2017 שיחק באקדמיית IMG האמריקאית, וב-23 בינואר 2017 חזר למחלקת הנוער של ברצלונה.
ב-30 ביולי 2018 עבר למחלקת הנוער של גנט הבלגית.
בחודש ינואר 2020 עזב לדרמן את גנט, והצטרף לתקופת מבחן בבית"ר ירושלים מליגת העל הישראלית.
הוא לא קיבל חוזה במועדון, וחתם בהכח עמידר רמת גן מליגה א'.
ב-14 בפברואר 2020 ערך לדרמן את הופעתו היחידה במדי המועדון, כששיחק 65 דקות בהפסד למכבי שעריים במסגרת הליגה.
ב-27 בפברואר 2020 שוחרר לדרמן מהכח עמידר רמת גן, על-מנת לחתום בראקוב צ'נסטוחובה מליגת העל הפולנית.
ב-20 ביוני הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 3–1 על ויסלה קרקוב במסגרת הליגה הפולנית.
במאי 2025 הודיע על עזיבת הקבוצה.
ב-30 במאי 2025 חתם לשנתיים במכבי תל אביב.
ייצג את נבחרות הנערים של ארצות הברית עד גיל 15 ועד גיל 17.
בחודש מאי 2021 זומן למחנה אימונים של הנבחרת הצעירה של פולין עד גיל 21 בוורקא.
זימונו הרשמי הראשון לנבחרת הצעירה של פולין עד גיל 21 הגיע בחודש נובמבר 2021, לקראת משחקי מוקדמות אליפות אירופה לנבחרות צעירות עד גיל 21 לשנת 2023, נגד נבחרות של גרמניה ולטביה.
ב-24 במרץ 2022 רשם את הופעתו השנייה במדי נבחרת פולין הצעירה, כאשר עלה כמחליף בדקות הסיום של משחק הגומלין מול נבחרת שהסתיים בתיקו 2–2, במסגרת מוקדמות יורו לנבחרות צעירות עד גיל 21 - 2023.
בן כספית ואריה אלדד היא תוכנית אקטואליה פובליציסטית יומית בהגשתם של בן כספית ואריה אלדד המשודרת ברדיו 103fm בימים ראשון-חמישי בין השעות 17:00 עד 18:00. התוכנית עוסקת בענייני אקטואליה, פוליטיקה, כלכלה, ביטחון, חברה וספורט.
בימי חמישי מגיש אלדד את התוכנית עם רוני בר-און מכיוון שכספית כותב בשעות האלו טור לעיתון "מעריב".
התוכנית עלתה לאוויר ביולי 2013 לאחר שאריה אלדד סיים את כהונתו בכנסת ב-5 בפברואר 2013 לאחר שמפלגתו לא עברה את אחוז החסימה, קודם לכן, הגיש כספית את התוכנית עם חיים יבין, רועי ווסט, עמנואל רוזן, מיה בנגל ועוד.
בן כהן (נולד ב-5 בנובמבר 1985) הוא פוליטיקאי ישראלי, ראש מועצה אזורית באר טוביה.
כהן נולד ברמת גן וגדל בקיבוץ בית ניר, שם למד בבית ספר "שדות" עד כיתה ד'.
לאחר מכן עבר לגור במושב תלמי יחיאל ולמד בבית הספר "מבואות" בבאר טוביה בכיתות ה–ו.
בשנת 2004 התגייס לצה"ל שירת כלוחם בחיל התותחנים בגדוד 411 ולאחר השחרור מצה"ל למד לתואר ראשון במנהל עסקים וכלכלה.
במהלך לימודיו לכלכלה ומנהל עסקים, עבודת הגמר שלו זכתה בפרס הצטיינות מנגיד בנק ישראל דאז סטנלי פישר.
במקביל החל לעבוד במשק המשפחתי בגידול רימונים והקים בית אריזה ליצוא רימונים.
ב-2011 הקים את חברת המיון והשיווק החקלאי BCA.
ומייצאת תוצרים למדינות רבות ברחבי אירופה, ארצות הברית ודרום אפריקה.
ב-2013 נבחר ליושב ראש איגוד מגדלי הרימונים בישראל ושימש בתפקיד עד 2018. בשנים 2019–2023 שימש יושב ראש האגודה החקלאית במושב אביגדור בו הוא מתגורר.
ב-2021 נבחר בשנית, ליו"ר האגודה החקלאית באביגדור.
בשנים 2023-2022 שימש יו"ר הנהגת ההורים בבית הספר היסודי שדות.
בבחירות לרשויות המקומיות ב-2024 התמודד לראשות המועצה וזכה בסיבוב הראשון ב-34% מן הקולות.
הוא עלה לסיבוב השני מול ראש המועצה לשעבר דרור שור, שהודיע על פרישתו מהמירוץ ושלא יתמודד בסיבוב השני ובכך כהן נותר מועמד יחיד ונבחר לכהן כראש המועצה האזורית באר טוביה.
בן כהן (נולד ב-9 בינואר 1968) הוא צלם ישראלי.
כהן נולד בפרדס חנה לציונה (מבית שמאי) עובדת במרכז הגריאטרי בפרדס חנה וצביקה, סגן מנהל התחבורה של בית החולים שער מנשה.
סיים את לימודיו התיכוניים בבית הספר התיכון החקלאי פרדס חנה.
את לימודי הצילום סיים בקמרה אובסקורה – בית הספר לאמנות בשנת 1996.
ב-1996 החל כהן לעבוד כצלם ברשת המקומונים של ידיעות אחרונות.
באותה תקופה הקים סטודיו לצילום והתמחה בצילום סטודיו קלאסי.
במקביל לקריירת הצילום, עבד בתעשיות ההיי-טק והלואו-טק.
לאחר מכן פנה לקריירה כצלם עיתונות עצמאי, ועבודותיו פורסמו בהרחבה בעיתונים ומגזינים בישראל ובזירה הבינלאומית, כולל צילומי שער וכתבות מגזין.
כהן מתעד את המחאה נגד הרפורמה המשפטית מתחילתה.
ביולי 2021 השתתף בתערוכת הצילומים "עם חופשי בארצנו", שהביאה לקהל הרחב תיעוד מקיף של מחאת בלפור דרך עדשות המצלמה.
התערוכה, שאצרה צילומים של אנשי מקצוע לצד צלמים חובבים, סיפקה פרספקטיבות מגוונות על אירועי המחאה והעניקה ביטוי ויזואלי לרוח התקופה והמאבק הציבורי.
בשנת 2022 השתתף בתערוכה "אמנות מולקולרית" שהוצגה בגלריית החלל ביפו.
שנה לאחר מכן השתתף בתערוכה "דמוקרטיה אומרת", שהוצגה במוזיאון על התפר.
בשנת 2024 השתתף בתערוכה "אין עוד יום, אין עוד דקה", שהוצגה בספרייה המרכזית בסמינר הקיבוצים, המוקדשת למשפחות החטופים ולמאבק להשבתם ובתערוכת "עדות מקומית", תערוכת צלמי העיתונות הגדולה ביותר בארץ ומוצגת במוזיאון ארץ ישראל.
בתערוכה הוצגו תמונותיהן של עינב צנגאוקר, אימו של החטוף מתן צנגאוקר, ממובילות המאבק לשחרור החטופים, ושל ראומה קדם אמה של תמר קדם סימן טוב, שנרצחה ב-7 באוקטובר עם משפחתה.
באותה שנה השתתף בתערוכה "מבעד עיניהם – סיפור קהילת כפר עזה", תערוכה שהוצגה באולם התרבות בקיבוץ שפיים, אשר תיעדה את סיפורה של קהילת כפר עזה.
התערוכה נפתחה לאחר אירועי 7 באוקטובר 2023, במטרה להציג את סיפורה של הקהילה שנפגעה.
התערוכה אפשרה למבקרים להתוודע לחיי היומיום, המורשת והמציאות של תושבי כפר עזה טרם האירועים ולאחריהם.
הצגת התערוכה בקיבוץ שפיים הייתה חלק ממערך התיעוד והזיכרון של קהילות עוטף עזה.
"עדות ראשונה" הוא פרויקט תיעודי היסטורי שכהן החל בו בעקבות אירועי ה-7 באוקטובר 2023. הפרויקט מתמקד באיסוף עדויות מצולמות של שורדים מיישובי עוטף עזה, שורדי מסיבת הטבע ברעים ומשפחות חללי צה"ל שנפלו ביום הראשון למלחמה.
היוזמה החלה ימים ספורים לאחר ההתקפה, כאשר כהן ביקר את בני משפחתו שפונו מקיבוץ בארי למתחם אירוח באזור ים המלח.
במסגרת הפרויקט תועדו למעלה מאתיים חמישים עדויות אישיות של ניצולים, המהוות מסמך היסטורי חשוב המתעד את האירועים מנקודת מבטם של התושבים.
למיזם מספר מטרות עיקריות: תיעוד היסטורי: שימור הזיכרון ההיסטורי עבור הדורות הבאים באמצעות תיעוד מקיף של העדויות.
הליכים משפטיים: איסוף עדויות לצורך הצגתן בבית הדין הפלילי הבין-לאומי בהאג, במטרה לתמוך בהליכים משפטיים נגד מבצעי הטבח וראשי ארגון החמאס.
הסברה: חלק מהעדויות נערכות ומוצגות ברחבי העולם למטרות הסברה.
כהן חתם הסכם עם הספרייה הלאומית, לפיו העדויות יישמרו בארכיון הספרייה ויהיו מוצגות הקהל.
פאנל תוכנית הבוקר של ערוץ 12 בחר בו כ-"גיבור השנה" בעקבות פרויקט העדויות והצילום.
בנג'מין רוברט "בן" מודי הוא גיטריסט אמריקאי, אחד מהמייסדים של להקת הרוק אוונסנס וחבר לשעבר בה.
בשנת 2005 שר מודי יחד עם הזמרת אנסטייז'ה את שיר הנושא "Everything Burns" לסרט "ארבעת המופלאים".
מודי נולד בליטל רוק, ארקנסו שבארצות הברית.
היה ידוע כ"מטאל-הד" (חובב רוק כבד/מושבע).
הוא לימד את עצמו נגינה על קלידים, גיטרה, גיטרת בס, פסנתר ותופים ועבודה עם תוכנות מוזיקה.
באוקטובר 2003 עזב מודי את אוונסנס במפתיע, לילה לפני קונצרט כחלק מסיבוב ההופעות האירופאי לקידום האלבום Fallen, בשל חילוקי דעות עם הסולנית איימי לי סביב גישתם המוזיקלית, מערכת יחסים אלימה ועקב בעיות רפואיות: התמכרות לאלכוהול ולסמים, והפרעה דו-קוטבית ממנה סבל.
לאחר אוונסנס, הוציא מודי אלבום סולו הנקרא "Can't Regret What You Don't Remember" (מתוכו השיר "10/22" שנכתב בהשראת ליל הפרידה מלי וההרכב) ומשמש כמפיק מוזיקלי להפקות קולנועיות ולאמני מטאל ופופ שונים בתעשייה האמריקאית.
בשנת 2009, שיתף מודי פעולה עם לזי הייל סולנית להקה Halestorm בכתיבת השיר innocence מאלבום הבכורה של הלהקה.
בהמשך שנה זאת, הקים עם שניים מחברי העבר של אוונסנס, רוקי גריי וג'ון לקמפוט את הלהקה We Are The Fallen, ששמה נגזר מFallen, אלבום האולפן הראשון של אוונסנס.
חברי הלהקה הנוספים הם קרלי סמית'סון (סולנית) ומרטי אובריאן (גיטרת קצב).
הלהקה ספגה ביקורת קשה על המוזיקה שלהם בטענה שהם מנסים לחקות את אוונסנס.
ובנוסף, בין קרלי, סולנית הלהקה, לאיימי לי סולנית להקת אוונסנס, יש דמיון חיצוני מאוד ברור.
בן לוז (נולד ב-18 בפברואר 1978) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת הקשר ההתקפי.
לוז החל את הקריירה בקבוצת הנוער של מכבי תל אביב.
במחזור ה-13 של עונת 1994/1995, ב-17 בדצמבר 1994, ערך את משחקו הראשון בקבוצה הבוגרת, כאשר הוא בן 16 ו-9 חודשים בלבד - מול מכבי פתח תקווה.
הוא כבש את שער הניצחון, השער הראשון שלו בליגת העל, בדקה השנייה של המשחק, אך נפצע בדקה ה-18 והוחלף.
כעבור שבועיים פתח שוב בהרכב, וכבש שער ניצחון נוסף, הפעם מול הפועל באר שבע.
בתום העונה זכה עם הקבוצה באליפות, ועונה לאחר מכן זכה עמה בדאבל.
לוז שיחק במועדון במשך שש עונות ובקיץ 2000 עזב את הקבוצה ועבר להפועל חיפה בה שיחק מספר משחקים בודדים וממנה עבר לבני יהודה תל אביב, שבסיום העונה ירדה לליגה השנייה.
בעונת 2001/2002 עבר להפועל תל אביב ושותף בכ-21 משחקי ליגה בהם כבש חמישה שערים ובישל עוד ארבעה.
בנוסף, היה שותף לזכיית הקבוצה בגביע הטוטו ולאחד מהישגי השיא של קבוצה ישראלית, כאשר קבוצתו העפילה לרבע גמר גביע אופ"א.
בעונת 2002/2003 שותף ב-32 משחקים, כבש עשרה שערים, בישל שישה ואף סיים כמלך השערים של הקבוצה.
בעונה זו זומן לראשונה לנבחרת ישראל, במסגרתה רשם שתי הופעות; ב-12 בפברואר 2002 ערך את הופעת הבכורה שלו במשחק ידידות מול נבחרת ארמניה.
חודש לאחר מכן שותף גם במשחק ידידות מול נבחרת מולדובה.
בסיום העונה הוא היה בין השחקנים הרבים שעזבו את הפועל תל אביב באותו הקיץ, וחזר לקדנציה שנייה בבני יהודה.
בקדנציה השנייה בבני יהודה שיחק במשך כשתי עונות וחצי.
בחצי העונה הראשונה שלו בקבוצה היה מהשחקנים הטובים בליגת העל, אך נפצע וסיים את העונה כבר בינואר.
גם בעונה שלאחר מכן היה מהשחקנים המובילים ואף שימש כקפטן הקבוצה, אך במהלך עונת 2005/2006 איבד את מקומו בהרכב.
במהלך שתי הקדנציות בבני יהודה כבש 17 שערים ב-74 הופעות.
בהמשך עבר להפועל כפר סבא והיה מבין השותפים להשארת הקבוצה בליגה.
בכפר סבא שיחק שתי עונות וחצי ובסיומן ירדה כפר סבא לליגה הלאומית.
לקראת עונת 2008/2009 חזר לוז לקדנציה שנייה בהפועל תל אביב, כשעבר לקבוצה יחד עם חבריו מהפועל כפר סבא - סמואל יבואה, אביחי ידין ודאגלס דה סילבה.
בעונה זו סיימה הפועל תל אביב במקום השני בליגה.
בקיץ 2009 חתם בעולה החדשה לליגת העל, הפועל רמת גן, אך ב-24 בנובמבר של אותה שנה הודיע על פרישה מהמשחק בעקבות פציעה בקרסולו.
לוז הקים וניהל חברה לניכיון המחאות, בבעלות אשתו וכדורגלן העבר אלון חלפון.
בסוף 2012 הורשע בהסדר טיעון בהלבנת הון, ונדון לשישה חודשים מאסר על תנאי ולקנס של 50,000 ש"ח.
בן מאייר , פוליטיקאי אמריקני שכיהן כמזכיר המדינה של דקוטה הצפונית במשך 34 שנים (1955–1988).
מאייר נולד בנפוליאון שבדקוטה הצפונית והתחנך בבתי ספר מקומיים.
הוא סיים לימודי מנהל עסקים במכללה מקומית ולימודי בנקאות באוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון.
בשנים 1943–1950 עבד בתפקידים שונים בבנקאות, האחרון שבהם כבעלי סניף הבנק בעיר הייזלטון.
לאחר מכן עבר מאייר לעסוק בביטוח ובנדל"ן והחל לעסוק בעניינים פוליטיים מדיניים.
בשנת 1954 הוא נבחר לראשונה למזכיר המדינה של דקוטה הצפונית.
כהונתו כמזכיר המדינה נמשכה 34 שנים ועד 2010 הייתה הארוכה ביותר מקרב מזכירי המדינות בהיסטוריה של ארצות הברית.
ב-9 בדצמבר 2010 שבר את השיא ביל גרדנר, שכיהן כמזכיר המדינה של ניו המפשייר במשך 54 שנים רצופות מ-1976 עד 2022. בשנת 1987 יזם מאייר את החלפת סמל המדינה.
מאייר נישא בשנת 1944 לקלרה קצ'ינסקי ונולדו להם שני בנים.
בן לוקח בת הוא סרט דרמה ישראלי משנת 1982 שכתבה וביימה מיכל בת-אדם, עם עינת הלפמן ואסף צור בתפקידים הראשיים.
הסרט, ששמו לקוח ממשחק-ריקוד בשם זהה, הוא דרמה רומנטית שבה מככבים ילדי-קיבוץ ממעיין צבי וכפר גליקסון לצד שחקנים מקצועיים, ומתרחש על רקע נופי מעיין צבי של ראשית שנות השמונים.
העלילה מבוססת על חוויותיה של היוצרת, ובמרכזה איה - ילדה תל אביבית שנשלחת לחיות תקופה של שנה בקיבוץ.
הסרט דן בקונפליקטים בין התרבויות המנוגדות של אותה עת בחברה הישראלית שבה עוד נשאו הקיבוצים בתפקיד מפתח קאנוני, ובודק את היחסים בין בת-העיר הזרה לבת-המשק תוך שהוא מדגיש את ההבדלים והמתחים ביניהן.
הוריה של איה בת ה-11 הם זוג רופאים שיוצאים במסגרת עבודתם לשליחות בתאילנד, ומוסרים את איה למשך זמן היעדרותם לקיבוץ.
עם פרידתה מהוריה איה מוצאת את עצמה בתוך חברה סגורה שמערכת ערכיה ואורחות-חייה זרים לה.
היא מצפה להשתלב בקרב שכבת בני גילה ומגלה עד-מהרה כי הם אינם מסבירים לה פנים.
מעל כולם בולטת חנה הבלונדינית היפה, שעוינותה כלפי איה לובשת גוון של קנאה רומנטית סביב גיורא, תלמיד כיתה ו'.
בתוך כך ובהדרגה נוצרים גם קשרי ידידות והבנה מסוימים בין איה לבין חלק מהילדים.
באחד מרגעי השיא של הסרט מנסה חנה לפגוע באיה, בכך שהיא לוקחת בולים יקרים מאוסף הבולים של אחד הילדים שנקרא אורי ומניחה אותם במגירה של איה על מנת להפליל אותה.
לאחר שכולם בטוחים כי איה היא זו שגנבה את הבולים ובתגובה מנדים אותה, איה מתגנבת למיטתה של חנה בעת שהיא ישנה בלינה המשותפת, וכנקמה על מעשיה גוזרת לה את שיערה.
לצד תככים, רוע לב, נאמנות וחברות אישית, עובר הסרט גם דרך אירועים ומוטיבים שמאפיינים את התקופה, וביניהם מוות בקרב של בן קיבוץ נערץ ואי-ודאות כלכלית.
שם השחקן/ית שם הדמות אודות הדמות עינת הלפמן איה אילן דר אבא של איהאסתר זבקואמא של איה גבי אלדור אינה שי גולן צביקה אסף צור גיורא גיל דונצבסקי נני אסנת פרגו חנה איילה פיזל אמא של חנה אייל פוקס דודו בועז רנקביץ רוני עמליה דיין עמליה
פרופ' בנימין רוי מוטלסון (באנגלית ובדנית: Ben Roy Mottelson; 9 ביולי 1926 – 13 במאי 2022) היה פיזיקאי אמריקאי-דני יהודי שעסק בפיזיקה גרעינית.
בשנת 1975 זכה בפרס נובל לפיזיקה על מחקריו בנושא הגאומטריה הלא-כדורית של גרעין האטום.
מוטלסון נולד בשיקגו, לג'ורג'יה וגודמן מוטלסון.
לאביו היה תואר ראשון בהנדסה.
מוטלסון למד בתיכון ליונס טאונשיפ בלגראנג', אילינוי.
הוא סיים את התיכון במהלך מלחמת העולם השנייה, ונשלח על ידי הצי האמריקני ללימודים באוניברסיטת פרדו כחלק מתוכנית להכשרת קצינים (V12) ובסוף שנת 1947 רכש בה תואר ראשון.
ב-1950 קיבל מוטלסון תואר דוקטור בפיזיקה גרעינית מאוניברסיטת הרווארד, כאשר המנחה שלו היה פרופסור ג'וליאן שווינגר.
ב-1950–1951 פיתחו ג'יימס ריינווטר ואגה בוהר מודלים של גרעין האטום, שהתחשבו לראשונה בהתנהגותם של נוקליאונים בודדים.
מודלים אלו, שהיו מורכבים יותר ממודל הטיפה של הגרעין שלפיו אפקטיבית אין לגרעין מבנה פנימי כלשהו, היו המודלים הראשונים שיכלו להסביר מספר מאפיינים של הגרעין, כגון הפיזור הלא-כדורי של המטען החשמלי בגרעיני אטומים מסוימים.
מוטלסון פעל יחד עם אגה בוהר בהשוואת המודלים התאורטיים לתוצאות ניסיוניות.
ב-1952–1953 פרסמו שלושה פרסומים שהראו רמת תיאום גבוהה בין התאוריה לפרקטיקה הניסויית - למשל הם הראו כי ניתן לתאר את רמות האנרגיה של גרעינים מסוימים בעזרת ספקטרום סיבוב (rotation spectrum).
עבודה זו הביאה לביצוע ניסויים חדשים, להמשך פיתוח המודלים התאורטיים וללימודים עיוניים הקשורים בהם.
ריינווטר, בוהר ומוטלסון זכו יחדיו בשנת 1975 בפרס נובל לפיזיקה "על גילוי הקשר בין התנועה הכוללת של הגרעינים לבין תנועת החלקיקים הבודדים בגרעין האטום, ועל פיתוח התאוריה של מבנה גרעין האטום בהתבסס על קשר זה".
בוהר ומוטלסון המשיכו לעבוד יחד, ופרסמו יחד מונוגרפיה בת שני כרכים בשם "Nuclear Structuce" (מבנה הגרעין).
הכרך הראשון, "Single-Particle Motion" (תנועת חלקיק בודד), פורסם ב-1969, והכרך השני, "Nuclear Deformations" ("שינויי מבנה בגרעין"), פורסם ב-1975.
מוטלסון היה חבר במועצת נותני החסות של ביטאון מדעני האטום.
בן ישראל לוין (נולד ב-9 באפריל 1965) הוא במאי, שחקן ומחזאי ישראלי.
בן לוין הוא בנו של המחזאי והבמאי דוד לוין ואחיינו של המחזאי והבמאי חנוך לוין.
בן לוין נולד בחיפה, גדל בתל אביב ולמד בבית הספר היסודי א.
בשנת 1983, בהיותו בתיכון, השתתף בסדרת הטלוויזיה "ארץ מולדת", ששודרה בטלוויזיה החינוכית, לצידם של איציק ויינגרטן ועמי טראוב.
הסדרה סיפרה על מאורעות היסטוריים מרכזיים שהתרחשו בארץ-ישראל בשנים 1950-1850. בסדרה שיחק בכשלושה פרקים בתפקידים שונים.
ובפרק שעסק במלחמת העצמאות, שיחק בתפקיד הראשי.
ב-1983 שיחק בסרטו של עמוס גוטמן "נגוע", בו גילם את דמותו של עזרי.
באותה שנה שיחק בתפקיד הראשי בסרטו של יעוד לבנון "הפנימייה".
הוא גילם את דמותו של דן, נער עירוני שמגיע לפנימיית הדסים, מתאהב בילדת חוץ כמותו (סמדר קילצ'ינסקי) ונקלע לעימות עם מלך הכיתה (אלון אבוטבול).
ב-1984 שיחק בסרטו של ג'ורג' רוי היל "המתופפת הקטנה", על-פי ספרו של ג'ון לה קארה.
לוין גילם את דמותו של דימיטרי, סוכן מוסד ישראלי צעיר שעוקב אחרי צ'ארלי (דיאן קיטון).
בשלב מסוים תופסים את דימיטרי ומוציאים אותו להורג, לעיניה של צ'ארלי.
בצה"ל שירת בן לוין בתיאטרון צה"ל (1987-1984), בתחילה כשחקן ואחר-כך כבמאי וכותב.
בתום שירותו הצבאי כיכב בתפקיד הראשי בהצגה "יתומים" בבית ליסין לצידם של השחקנים מכרם ח'ורי ודליק ווליניץ.
ההצגה סיפרה על שני אחים המתגוררים בשכונת עוני, האח הגדול משכנע את אחיו הקטן שלא יוכל להצליח בחיים, בגלל שהוא סובל מאסתמה.
יום אחד האח הגדול מביא לביתם גנגסטר, שמשתלט להם על הבית.
בן לוין שיחק בסדרת הטלוויזיה הגרמנית "גנבים בלילה", על-פי ספרו של ארתור קסטלר.
אחר-כך שהה בחו"ל תקופה מסוימת.
מששב לישראל ב-1988 כיכב בתיאטרון חיפה בתפקיד הראשי בהצגה "תאומים", פרי עטו של סמי מיכאל, בבימויו של רמי דנון.
תהליך הכתיבה נעשה תוך כדי משחקי סימולציה על הנושא.
בשנים 1996-1992 בן לוין לימד דרמה וניתוח טקסטים באקדמיה למוזיקה ולמחול על-שם רובין בירושלים ובמסגרת מקהלת "אנקור" בירושלים.
ב-1995 ביים ב'הבימרתף' של תיאטרון הבימה את ההצגה "מארחים את מר סלואן", מאת המחזאי הבריטי ג'ון אורטון.
בהצגה שיחקו ליאת גורן, ברוך דרור, עופר זוהר ואליעזר יונג.
בשנת 1996 זכה במלגה מטעם השגרירות הבריטית בישראל ללימודי בימוי וכתיבה בתיאטרון רויאל קורט, לונדון.
בין השנים 1998-1997 כיהן כדרמטורג ראשי של תיאטרון בית ליסין שם גם ביים את הקונצרט מאת גורן אגמון, בכיכובה של דפנה רכטר.
בעקבות ההצגה "מארחים את מר סלואן", הזמינה אותו אופירה הניג, באותה עת המנהלת האומנותית של תיאטרון החאן, לביים את ההצגה "קילר ג'ו", ב-1997 ואחר-כך את ההצגה "נוף ילדות", ב-1998 ולאחריה את "קולות אחרים", ב-1999.
ב-2001 ביים בתיאטרון אנסמבל הרצליה עיבוד למחזהו של וודי אלן GOD" אלוהים" כשבתפקיד הראשי שיחק איצ'ו אביטל ולצידו דביר בנדק וניר מנקי.
בשנת 2004 ביים לוין את ההצגה "חטא" בתיאטרון החאן שהיא עיבוד לרומן של דוסטויבסקי "החטא ועונשו".
בהצגה שיחקו יוסי עיני, לירון ברנס ואריה צ'רנר.
לוין לימד וביים בסטודיו למשחק יורם לוינשטיין.
הוא וכתב וביים את המחזה הקומי/טרגי " צוות לחדר טראומה" שהוצג בסטודיו ב-2004. המחזה נכתב בתקופה של פיגועי טרור והוא מתרחש בחדר מיון, תוך כדי פיגוע.
בין השנים 2005-2004 ערך והגיש את תוכנית התרבות היומית "זמן תרבות" ב'ערוץ התרבות הישראלי' וכמו כן ערך והגיש תוכנית אולפן שבועית ב'ערוץ 2' (רשת) שהכילה לקט מכתבות ששודרו בערוץ התרבות.
בין השנים 2007-2005 שימש כדרמטורג ויועץ אמנותי ליבגני אריה - המנהל האמנותי של תיאטרון גשר.
בתקופה זו גם עיבד את המחזה "הבן הבכור" מאת אלכסנדר ומפילוב, שהוצג בגשר ב-2007, בבימויה של לנה קריינדלין ובכיכובו של משה איבגי וזכה להצלחה רבה.
בן לוין עיבד ביחד עם אחיו אסף לוין את "חסמבה" להצגת ילדים, שעלתה ב-1998. ההפקה במקור עלתה בהיכל התרבות.
בהצגה שיחקו אז אקי אבני, סנדי בר ושלום אסייג.
הוא כתב את קומדיית המצבים "סופ"ש עם תום" שעלה בתיאטרון בית ליסין ב-2007, בבימויו של רוני פינקוביץ'.
בהצגה שיחק בתפקיד הראשי מורדי גרשון ולצידו גיא לואל, מיכל לוי וגילת אנקורי.
ב-2011 ביים בתיאטרון אנסמבל הרצליה את ההצגה "דצמבר", פרי עטו של גיירמו קלדרון.
לימד בסטודיו לאמנויות הבמה - תיאטרון חולון ובבית הספר אימפרו לקולנוע.
בסביבות שנת 2011 החל מסע ארוך של חזרה בתשובה, תוך שהוא מקפיד להמשיך לעסוק בתיאטרון ובכתיבה.
בשנת 2013 עיבד וביים את ההצגה "שעיר לעזאזל" על פי ספרו של אפרים קישון "שעיר, לעזאזל" בתיאטרון אספקלריא.
בהצגה שיחקו איצ'ו אביטל, ניר מנקי, יאיר להמן, נדב סדקה, חגי לובר ואריאל כהן.
הצגה זו עלתה גם ב-2019 בשם "קרחת היא קדחת" בעיבודו של גדי וייסברט ובבימויו של ציון אשכנזי, ושיחקו בה אריאל לבנון, יואב עמיר, ליאון נונין, ניר מנקי, עדו וקנין ושרון פרידמן.
ב-2023 עלתה ההצגה בשם "שיער רע" בבימויו של ינון שאזו ושיחקו בה אילן חזן, אלעד עובדיה, בני שיף, הלל אהרון, נתנאל רפפורט ושרוליק פניאל.
בשנת 2015 העלה את מחזהו "פול האוס בשלושה מהלכים" כהפקה פרטית בתיאטרון "תמונע", שם הוא גם משחק את אחד התפקידים הראשיים יחד עם שי זביב ויפתח קמינר.
המחזה, שנכתב בעקבות חזרתו בתשובה, מספר על חברות ארוכת שנים של שלושה חברים טובים העומדת במבחן בעקבות חזרה בתשובה של אחד מהם.
ב-2018 כתב וביים את ההצגה "אתהלך" ע"פ ספרו של אהרון מרגלית, בתיאטרון נקודה טובה.
בין השנים 2017-2018 לימד כתיבה ומחזאות בתורת החיים - בית הספר לקולנוע יהודי.
בשנת 2022 עלתה הצגת-יחיד של השחקן מיכאל וייגל ששמה הוא "התרת נדרים".
את ההצגה כתב בן לוין וביים נבו קמחי והיא הוצגה בתיאטרון הקאמרי ובתיאטרון החאן בירושלים.
בשנים האחרונות הוא עוסק בטיפול זוגי לאחר לימודים ארוכים של מקצוע הגישור והטיפול הזוגי בשיטה המערכתית המבוססת על גישת הצרכים.
סדרה סוגה וערוץ תפקיד שנה גנבים בלילה, על-פי ספרו של ארתור קסטלר סדרה עלילתית בהפקה גרמנית ארץ מולדת סדרה בטלוויזיה החינוכית דמויות שונות 1983
סרט במאי תפקיד שנה המתופפת הקטנה ג'ורג' רוי-היל (הפקה אמריקאית) דימיטרי 1984 הפנימייה יעוד לבנון דן 1983 נגוע עמוס גוטמן עזרי 1983
הצגה תיאטרון מחזאי במאי תפקיד שנהפול האוס בשלושה מהלכיםבן ישראל לויןבן ישראל לויןשולי2015 יתומים תיאטרון בית ליסין לייל קסלר אילן רונן תפקיד ראשי 1987 תאומים תיאטרון חיפה סמי מיכאל רמי דנון תפקיד ראשי 1988
בנג'מין "בן" מקנזי שנקן הוא שחקן קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון אמריקאי.
נודע בעיקר בשל כיכובו בתור ריאן אטווד (אנ') בסדרת הנעורים "The O.C." (2007-2003) בשל הופעתו בתור בן שרמן בדרמה המשטרתית "סאות'לנד" (2013-2009) ובשל תפקידו בתור ג'יימס גורדון בסדרת גיבורי העל "גות'האם" (2019-2015).
מחוץ למשחק, מקנזי ידוע בשל הביקורת החריפה שלו על בועת המטבעות הקריפטוגרפיים וההונאה עם העיתונאי ג'ייקוב סילברמן.
ספרם בנושא, "Easy Money", יצא לאור ב-2023.
בנג'מין מקנזי שנקן נולד באוסטין, טקסס; בנם של פרנסס שנקן, משוררת, ושל פיט שנקן, עורך דין.
יש לו שני אחים צעירים, שניהם שחקנים לשעבר.
אחיו נייט, נשוי לצלמת העיתונות הארמנית-אמריקאית סקאוט טופנקיאן (אנ').
משפחתו היא נוצרית-קתולית בעיקרה ממוצא אנגלי וסקוטי.
סבו מצד אביו, רוברט פ.
שנקן היה בן למשפחה יהודית והיה פרופסור באוניברסיטת טקסס באוסטין ועבד על העברת חוק השידור הציבורי משנת 1967 (אנ').
דודו רוברט שנקן הוא מחזאי ותסריטאי זוכה פרס פוליצר לדרמה.
שמו האמצעי, מקנזי, הוא שם הנעורים של סבתו מצד אביו; הוא משתמש בו כחלק משם הבמה שלו כדי למנוע בלבול עם השחקן בן שנקמן.
בחטיבת הביניים, הוא למד בבית הספר האפיסקופלי של סנט אנדרו (אנ'), שם היה חברו לקבוצת הפוטבול של שחקן הסופרבול העתידי, דרו בריז.
הוא למד בבית הספר התיכון סטיבן פ.
אוסטין (אנ'), שם היה התופס (Wide receiver) והמגן האחורי (Defensive back) בקבוצת הפוטבול של בית הספר.
משנת 1997 עד 2001 למד לתואר ראשון באוניברסיטת וירג'יניה, שם התמחה ביחסים דיפלומטיים וכלכלה.
פריצתו הגדולה של מקנזי הייתה בגילומו של ריאן אטווד (אנ') בסדרת הנעורים הפופולרית "The O.C." של רשת FOX אשר עלתה לאוויר באוגוסט 2003. על משחקו בסדרה זכה מקנזי בשני פרסים בטקס פרסי בחירת הנוער בנוסף לשתי מועמדויות נוספות.
עם עליית הפופולריות של הסדרה הופיע מקנזי על שערים של מגזינים כדוגמת "פיפל" ו"אס ויקלי" , והמגזין "אינדפנדנט" דירג אותו במקום החמישי ברשימת הגברים הסקסיים בעולם.
הסדרה איבדה אחוזי צפייה בעונה השלישית והסתיימה בסופה של העונה רביעית בשנת 2007.
במקביל למשחקו באו.סי הופיע מקנזי בהופעת בכורה בקולנוע בסרט "ג'ונבאג" (2005) לצידם של איימי אדמס ואמבת' דייוויץ.
הסרט קיבל ביקורות חיוביות רבות כולל בפסטיבל סאנדנס.
לאחר מכן שיחק בסרט "88 דקות" (2007) לצידו של אל פצ'ינו.
בשנת 2009 החל לשחק את תפקידו של בן שרמן בדרמה המשטרתית "סאות'לנד" של רשת NBC .
הסדרה בוטלה על ידי הרשת לאחר עונה אחת אך רשת TNT קנתה את זכויות השידור של הסדרה וחידשה אותה.
הסדרה בוטלה לבסוף לאחר חמש עונות ב-2013.
בשנים 2014–2019 גילם במשך חמש עונות את הדמות הראשית - ג'יימס גורדון בסדרה "גות'האם" ברשת FOX, המבוססת על ספרי הקומיקס של באטמן מבית DC קומיקס.
הסדרה עוקבת אחר מעלליו של הבלש ג'ים גורדון בגילומו של מקנזי בעיר גות'אם סיטי, בימי ילדותו של ברוס וויין.
בשנת 2019 גילם את דין קלר במותחן הפעולה "מרדף בשידור חי" וגילם קצין CIA בסרט הדרמה הפוליטי וההיסטורי "הדו"ח" בהפקתו של סטיבן סודרברג.
בשנת 2020 ביצע מקנזי את הופעת הבכורה שלו בתיאטרון ברודוויי במחזה "נופים קסומים" מאת המחזאית בס ווהל (אנ'); המחזה רץ מ-23 בינואר 2020 עד 1 במרץ 2020 והיה מועמד לפרס טוני למחזה הטוב ביותר לשנת 2020.
בפברואר 2022, פורסם שמקנזי יככב בסרט "Bloat", סרט אימה בהפקה בינלאומית.
מאז 2015 הוא בזוגיות עם השחקנית הברזילאית-אמריקאית מורנה בקארין; ממנה יש לו בת שנולדה ב-18 במרץ 2016. השניים התארסו בנובמבר 2016, הם התחתנו ב-2 ביוני 2017, ביום הולדתה ה-38 של בקארין.
בנם השני של הזוג נולד במרץ 2021. למקנזי גם בן חורג אחד מנישואיה הראשונים של בקארין.
+שנהסדרהתפקידהערות2005ג'ונבאגג'וני ג'ונסטן200788 דקותמייק סטמפט2008ג'וני שב משדה הקרבג'ו בונהאםהופעה בימתית מצולמת בלייב2011באטמן: שנה ראשונהבאטמן / ברוס וייןדיבוב2012Adventures in the Sin Binמייקל2013לפענח את אנני פרקרטוםGoodbye Worldניק רנדוורת'2014כמו מאהב אנגליבריאן2019הדו"חקצין CIAמרדף בשידור חידין קלר2022אני רוצה אותך חזרה (אנ')אבא של לייטוןTBABloatג'ק
+שנהסדרהתפקידהערות2002המחוזטים רסקיןפרק: "Faith"2003ג'אגספנסרפרק: "Empty Quiver"2003 - 2007The O.C.ריאן אטווד (אנ')תפקיד ראשי (4 עונות); 92 פרקים2004MADtvפרק: "#9.22"2009 - 2013סאות'לנדבן שרמןתפקיד ראשי (5 עונות); 43 פרקים2011סקובי דו!