tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
מאידך, יחידים או קבוצות יכולים לבחור להבדל פיזית מכלל החברה אולם ללא הפרדה קיומית (לדוגמה נזירים במבדד או בקהילה) ואז אין זו סטייה חברתית שלילית.
בממד החברתי, התקדמות אל עבר שילוב חברתי מייצגת את הכיוון החיובי של הווקטור אשר לרוב הוא השלב הראשוני לשינוי.
ההתקדמות היא סממן להפחתה התחלתית של התנהגות אנוכית ובידוד חברתי.
שילוב חיובי שכזה מאפשר מצדו בנייה של מרכז תודעה אינטגרטיבי המכיל נורמות חברתיות, והוא מציין רמת אנוכיות מופחתת.
לבסוף, איחוד עם כוח רוחני גדול מהעצמי, מייצג את הכיוון החיובי של הווקטור ברובד הרוחני.
תאוריית הביוש הרה-אינטגרטיבי : תאוריה מרכזית הכלולה בפרספקטיבת הקרימינולוגיה החיובית היא תאוריית הביוש הרה-אינטגרטיבי.
תאוריה זו מבחינה בין הזהות האישית של הפרט - עובר החוק לבין מעשיו.
תאוריה זו, המיושמת באופן חלקי בתוכניות שיקום, מבוססת על הרעיון כי התערבויות שיקומיות עשויות להיות יעילות ביותר כאשר הן כוללות גינוי של העבירה (ביוש), לצד קבלה חברתית מחודשת של עובר החוק בקהילה (שילוב).
בשונה, ביוש שאינו אינטגרטיבי מתרחש כאשר עובר החוק לא משולב בחברה לאחר ריצוי עונשו, כמו במקרה של אסיר-משוחרר אשר נדחה על ידי החברה וממשיך להיות מתויג באופן שלילי.
ההבחנה שמציעה תאוריית הביוש הרה-אינטגרטיבי בין זהותו של הפרט לבין התנהגותו, מאפשרת שיקום אישי וחברתי.
קרימינולוגיה משכינת שלום : למרות ההתקדמות בידע ובהבנה הקרימינולוגית, שיעור עוברי החוק והאסירים ברחבי העולם לא הצטמצם באופן משמעותי מאז קבלת מאסר כעונש מקובל בחברה ולמעשה אף גדל.
קרימינולוגיה משכינת שלום מסבירה זאת על ידי התגובה המענישה והאלימה של מערכות אכיפת החוק.
קרימינולוגיה משכינת שלום קוראת למציאת אלטרנטיבות המבוססות על אהבה וחמלה, לצמצום הסבל האנושי והפחתת פשיעה.
מדובר בגישה פילוסופית לפשע המשלבת תפיסות ומסורות הומאניות שונות כגון רוחניות, אקזיסטנציאליזם, בודהיזם, פציפיזם וסוציאליזם.
חוקרים המחזיקים בעמדה זו מציעים להשתמש בהתמודדות עם עבריינות בכלים הומאניים חיוביים כגון מתן עזרה, גישור ופתרון בעיות, זאת כתחליף לענישה המסורתית הכפויה כדוגמת הרתעה, ענישה, תגמול או נקמה.
לדידם, תגובות אלימות המונעות על ידי כעס ורצון לנקום, מזוהות לרוב עם תחושות של ניכור, בושה והשפלה.
קרימינולוגיה משכינת שלום מנסה להפחית את האלימות והפשע על ידי אימוץ אלמנטים הכלולים בקרימינולוגיה החיובית, כדוגמת עזרה הדדית, תרומה לקהילה (אלטרואיזם) וצדק מאחה.
גישה זו מדגישה כי ניתן להשיג שיקום ושילוב חברתי אמיתי של עוברי חוק, באמצעות התבססות על ערכים הומאניים במקום ענישה, נידוי וסטיגמה שלילית.
צדק מאחה: גישה שיקומית זו, הממשיכה מבחינה תאורטית את הביוש הרה-אינטגרטיבי, מציעה לפתור [סכסוכים ומחלוקות באמצעים שונים מאלה המוכרים לנו בהליך הפלילי הרגיל.
גישה זו לוקחת בחשבון את צורכי הפוגע והנפגע כאחד, בניסיון למצוא מענה לצורכי שני הצדדים.
זאת באמצעות כינוס ושיח בין הצד הנפגע והפוגע כמו גם אנשים נוספים בקהילה המושפעים ממעשה העבירה, לצורך מציאת פתרונות המקדמים תיקון ופיוס בין כל הצדדים.
לפי גישה זו, הריפוי וההחלמה קריטיים לא רק עבור הקורבנות, אלא גם עוברי החוק והקהילה כולה.
גישת הצדק המאחה מדגישה כי שיקום עוברי חוק ושילובם בקהילה הוא היבט חיוני למניעת פשיעה חוזרת, זאת באמצעות התייחסות מכובדת לעובר החוק שמאפשרת לו לחזור ולהתקבל מחדש בקהילה, לאחר שלקח אחריות על מעשיו ובמידת הצורך פיצה את הצד הנפגע.
הוקעה מהקהילה או הטלת הגבלות חמורות אחרות על עוברי חוק, יהוו מוצא אחרון.
יישום עקרונות הצדק המאחה מייצג נקודת מבט מרכזית בגישת הקרימינולוגיה החיובית, המדגישה את הפוטנציאל החיובי הטמון במפגשים המבוססים על גישה חיובית והומאנית לעובר חוק, בתהליך השיקום של עוברי החוק.
הדגש המושם הוא על אמונה ביכולתם של עוברי חוק ואסירים לשעבר להשתנות ולהשתקם.
חדילה מפשע: חדילה מפשיעה מוגדרת כתהליך של הימנעות מפשע בקרב אלה אשר התנהגותם בעבר היוותה חלק מדפוס מתמשך של פגיעה ועבריינות.
פרטים בדרך כלל לא "חדלים לפשוע" על ידי קבלת החלטה באותו אופן כאילו ביקשו להתפטר למשל ממקום עבודתם.
מסיבות שונות, כולל סטיגמה בגין עבר פלילי, מעגל החטא ועונשו יכול להתפתח לכדי מעגל קסמים שחוזר על עצמו שמקשה על עובר החוק להיחלץ ממנו.
חדילה מפשיעה כולל פעמים רבות מספר ניסיונות שווא מצד עובר החוק להפסיק לפשוע ולהשתקם, לצד נסיגות המכונות "מעידות".
ניתן לראות ברבים ממתקני הכליאה המודרניים כמסייעים לעוברי חוק בתהליך החדילה מפשיעה, באמצעות מתן אפשרות להשתלב בתוכניות שיקום וטיפול המסייעות בפיתוח דפוס חשיבה והתנהגות פרו-סוציאליים.
עם זאת מחקרים בנושא חדילה מפשיעה מעלים, כי השתתפות בתוכניות טיפול ושיקום אינה מספקת אם אין התייחסות גם לגורמים חיצוניים חשובים המשפיעים על חדילה מפשיעה.
בנוסף, התערבות מתייגת, מענישה ומבודדת עלולה לעורר בעיות וליצור מכשולים בתהליך החדילה מפשיעה.
מחקרים בתחום זה מראים כי עוברי חוק הם הטרוגניים ומכאן שלא ניתן להתייחס אליהם כאל מקשה אחת.
צורכיהם מורכבים ותהליך החדילה מפשיעה הוא אינדיבידואלי.
לצד זאת, הספרות מציעה מספר הצעות להתערבות אשר עשויות להגדיל את סיכויי השיקום והחדילה מפשיעה בטווח הארוך.
הצעות אלה מייצגות את נקודת המבט של הקרימינולוגיה החיובית, כדוגמת שימת דגש על קשרים חזקים ומשמעותיים, העברת מסרים אופטימיים למניעת תיוג, התרכזות בנקודות החוזק ולא רק בגורמי סיכון, זיהוי וסימון הישגים בתהליך החדילה מפשיעה, שיתוף פעולה עם בני משפחה ומתן תמיכה קהילתית.
החלמה על פי הגדרת ארגון הבריאות העולמי משנת 1946, "בריאות" היא מצב של היעדר מוחלט של מחלה או נכות במישור הפיזי, נפשי, חברתי ורווחה כללית.
הגדרה זו עדיין נחשבת כעדכנית ביותר.
הספרות העוסקת בהתאוששות והחלמה, שמקורה בתחום ההתמכרות אך מרחיבה גם לתחום הקרימינולוגיה, מציעה הגדרה דומה לזו שמציעה הקרימינולוגיה החיובית להחלמה, שיקום וחדילה מפשיעה.
בהתאם לכך, תהליך ההחלמה של עוברי החוק אין מטרתו רק להגיע רק להימנעות מהתנהגות עבריינית או התמכרותית (התנאי הראשוני להחלמה בטיפול במכורים), אלא להציע החלמה מלאה במגוון מישורי חיים, תוך שימוש במגוון משאבי ההחלמה העומדים לרשות האדם המחלים או יצירה של כאלו אם אינם.
למשל, מודל ההחלמה נותן דגש על משאבים חברתיים להחלמה, ומציין את המישור החברתי כחיוני להחלמה.
בהתאמה לכך, מודל ההחלמה יציע לאדם המחלים חיזוק של משאבים חברתיים, מתוך הנחה שעצם החיזוק הזה יכול לתמוך בתהליך של חדילה מפשיעה ולסייע ביצירת תהליך החלמה מתמשך.
הצטרפות לקבוצה של החלמה היא דוגמה לחיזוק של משאבים חברתיים שיכול לסייע בתהליך ההחלמה.
הקרימינולוגיה החיובית נוצרה כתגובה לעיסוק האינטנסיבי של הספרות הקרימינולוגית בהשפעות שליליות, שמחזקות עבריינות, על יחידים וקבוצות.
לצד עיסוק אינטנסיבי זה היה מחסור יחסית בכתיבה ובמחקר על כוחן של השפעות חיוביות בהפסקת עבריינות ובמניעתה.
בעוד שהקרימינולוגיה המסורתית עסקה בהבנה של כוחות חברתיים שמרחיקים יחידים זה מזה ובכך משמשים קרקע להופעה וחיזוק של עבריינות, הקרימינולוגיה החיובית שמה דגש על חקר ופיתוח של כוחות מחברים ומאחדים ברמה בין-אישית, ברמה תוך-נפשית וברמה רוחנית, הקשורים בצמצום פשיעה ומניעתה.
קרימינולוגיה חיובית חוקרת מפגשים אישיים וקבוצתיים אשר בד בבד:
נתפסים כחוויות חיוביות ואינטגרטיביות (בדומה לפסיכולוגיה חיובית).
מסייעים לעמידות, צמצום והפסקת העיסוק בפעילות סוטה ועבריינית ומניעת רצידיביזם.
זאת, באמצעות התערבויות והשפעות פורמליות ובלתי פורמליות המדגישות חזקות אנושיות חיוביות
תוכניות שונות בתחום של שיקום עוברי חוק, בקהילה ובכלא, המבוססות על עקרונות הגישה הקוגניטיבית-התנהגותית המיושמת בדרך כלל במסגרת קבוצתית.
תוכניות אלה נחשבות לצורת טיפול המבוססת על העצמה, בשל הדגש על למידה, רכישה ופיתוח של מיומנויות אישיות.
ההנחה העומדת בבסיס תוכניות אלה היא, כי עבודה על רכישת מיומנויות חדשות חיוביות, ולא רק על הימנעות והכחדה של התנהגויות שליליות, תוביל לתוצאות טובות יותר שעשויות להישמר בטווח הרחוק.
מחקרים שנעשו לאחרונה הצביעו על יעילותן של תוכניות אלה בהפחתת מועדות בקרב עוברי חוק משוחררים.
ניסיונות השיקום לפי מודל GLM צריכים לצייד עוברי חוק בידע, מיומנויות, הזדמנויות, ובמשאבים הדרושים כדי לספק את ערכי חייהם באופן שאינו פוגעני כלפי הזולת, תוך שמירה על האוטונומיה העצמית שלהם.
וזאת בהתבסס על ההנחה שעוברי חוק, כמו מרבית האנשים, מחפשים באופן אקטיבי דרך לספק את ערכיהם במגוון האמצעים העומדים לרשותם.
טיפול אקזיסטנציאליסטי טיפול אקזיסטנציאליסטי בהקשר של עוברי חוק פותח על ידי הקרימינולוג שלמה גיורא שוהם, לטענתו השורש של ניסיון עברייני בדרך כלל נמצא בחלל פנימי קיומי או בערוץ שאינו יודע שובע, המייצג בין היתר, הפרדה ובידוד של אחרים.
מפרספקטיבה של קרימינולוגיה חיובית, התאוששות מושגת על ידי תנועה לכיוון השני, המאחד, במקום זה המבודד.
מן האקזיסטנציאליזם נגזר שכדי להגיע לאותנטיות, על הפרט לחלץ את עצמו מתוך היטמעות ואובדן זהות בתוך הכלל.
הטיפול האקזיסטנציאליסטי שואף לסייע למטופל לגלות את קיומו האותנטי הפנימי על מנת להתמודד עם זה קשייו החיצוניים.
קבוצות תמיכה ותוכנית שנים עשר הצעדים: אחת הגישות הפופולריות ביותר בעולם המערבי לשינוי עצמי בתחום ההתמכרויות היא זו של קבוצות תמיכה לעזרה-עצמית המבוססות על תוכנית שנים עשר הצעדים.
קבוצות אלו מהוות גוף מרכזי בהתמודדות עם מגוון רחב של התמכרויות והתנהגויות נלוות.
תוכנית שנים עשר הצעדים שמקורה בארגון אלכוהוליסטים אנונימיים (AA), אומצה ברבות השנים על ידי ארגונים אחרים שהתבססו על עקרונות דומים של מתן תמיכה קבוצתית הדדית, ביניהם קבוצות תמיכה למכורים לסמים (NA), אכלני יתר אנונימיים (OA), בעלי הפרעות רגשיות - רגשות אנונימיים, ואחרים.
תוכנית שנים עשר הצעדים מדגישה שינוי חברתי בצד שינוי אישי, רוחני ומוסרי, ואלו מייצגים היבט נוסף של הקרימינולוגיה החיובית.
הקבוצות משמשות מקום ללימוד ותרגול התנהגות חדשה וערכים, לצד התפתחות רוחנית.
מחקר שנערך בקרב מכורים שהשתתפו בתוכנית שנים עשר הצעדים בקבוצות AA ומכורים אנונימיים (NA), זיהה גורמים תרפויטיים שונים שעזרו למכורים בתהליך ההחלמה שלהם, ביניהם שינוי בתפיסת החיים ומציאת משמעות חדשה לחייהם.
גורמים נוספים שזוהו הם התעוררות רוחנית באמצעות אמונה בכוח עליון, המרת כעס וטינה במחילה, ולקיחת חסות על מכור אחר בהחלמה (היות ספונסר לאחר).
עזרה חברתית ורגשית כמו זו הניתנת למכורים במסגרות של קבוצות לתמיכה הדדית כדוגמת NA, מהווים גשר להחלמה על ידי חיבור בין עולם המכורים לעולם הנורמטיבי.
במהלך השנים מאז הקמתה, תפסה תוכנית שנים עשר הצעדים את תשומת לבם של אנשי מקצוע שהחלו להתייחס אליה כגישה מקצועית לטיפול.
תחילה היא הוגבלה לטיפול במכורים שונים, ולאחר מכן התרחבה לתחומי טיפול נוספים כגון אלימות במשפחה, וסיוע לקורבנות של פגיעה.
כיום גישה זו נכללת בתוכניות הטיפול הממסדיות, בכלא ובקהילה, המיועדות לטיפול במכורים מסוגים שונים ובכאלה הסובלים מבעיות משותפות אחרות.
תוכנית שנים עשר הצעדים יכולה להיתפס כשיטת טיפול כללית ולהחלמה, הידועה בשם טיפול חסד (Grace Therapy).
במסגרת מקצועית, תוכנית שנים עשר הצעדים עשויה להיות מותאמת לצרכים השונים של המשתתפים.
מחקרים שנעשו מפרספקטיבה של קרימינולוגיה חיובית מצאו מספר מאפיינים אישיים של חוזק אצל עוברי חוק שונים אשר הצליחו להשתקם.
לדוגמה, לקיחת אחריות על חייהם, מציאת משמעות חדשה לחייהם והתבגרות.
זאת בנוסף לקיומם של גורמים מתערבים חיוביים בחייהם, למשל, קבלת סיוע חיצוני מ"אחרים משמעותיים" כדוגמת בני משפחה, חברים, מטפלים, קבוצת תמיכה ועזרה-עצמית וארגונים דתיים.
מחקרים אלה ואחרים מדגישים את חשיבות קיומן של חזקות אנושיות חיוביות בעקבות אירועי סיכון ומשבר, כמסייעות להשגת רמות גבוהות יותר של רווחה נפשית וצמיחה חיובית.
קרימנו (באוקראינית: Кримне; בפולנית: Krymno) היא עיירה במחוז ווהלין שבמערב אוקראינה, על שפת אגם דומשנייה, כ-25 ק"מ דרומית מערבית לרטנה, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית.
קרימנו נזכרת לראשונה בשנת 1509. כ-6 ק"מ מהעיירה נמצאת תחנת רכבת, הקרויה על שם היישוב.
בין מלחמות העולם נמנו בעיירה 2,698 תושבים.
בשנת 1920 נערכו שני פוגרומים ביהודי העיירה, בהם נרצחו 68 יהודים.
בשנים שלאחר מכן המשיכו להתגורר ביישוב כ-70 משפחות יהודיות, ופעל בו בית מדרש.
יהודי היישוב התפרנסו בעיקר ממסחר, וחלקם היו פעילים ציונים.
בסוף יוני 1941 נכבשה קרימנו בידי הגרמנים במהלך מבצע ברברוסה, ואלו ריכזו את יהודיה בגטו.
ב-5 בספטמבר 1942 רצחו שוטרים אוקראינים וגרמנים את 386 היהודים שנותרו בגטו זה.
מחנה עבודה שהוקם בעיירה, בו שוכנו יהודים מהסביבה, חוסל ב-9 בינואר 1943, תוך רצח 101 העובדים שנותרו בו.
קרין מאיר רובינשטין (נולדה ב-23 באפריל 1971) היא המנכ"לית והנשיאה של האיגוד הישראלי לתעשיות מתקדמות (IATI), ארגון הגג הישראלי לתעשיות ההיי-טק ומדעי החיים.
אביה הוא שי מאיר, שניהל את מגדל שלום מאיר, ואביו, מרדכי מאיר, סבה של קרין, היה ממקימי המגדל.
בשנת 1992 קיבלה תואר ראשון בכלכלה בהצטיינות באוניברסיטת תל אביב.
בשנת 1996 השלימה תואר ראשון במשפטים ותואר שני במנהל עסקים (ופיננסים) מאוניברסיטת תל אביב.
בשנים 1996–1997 התמחתה במשרד עורכי דין הורביץ ושות'.
בשנת 1997 הצטרפה למשרד עורכי הדין אפרתי גלילי, ובהמשך הפכה לשותפה בכירה במשרד ומנהלת הפיתוח העסקי.
בשנים 2008–2010 ייסדה וניהלה את מחלקת הפיתוח העסקי במשרד עורכי הדין הרצוג, פוקס, נאמן ושות'.
משנת 2011 משמשת מנכ"לית ונשיאה של האיגוד הישראלי לתעשיות מתקדמות (IATI), ארגון הגג הישראלי לתעשיות ההיי-טק ומדעי החיים, המאגד למעלה מ-700 חברים מכל הסקטורים בישראל: חברות בוגרות, מרכזי פיתוח רב לאומיים, קרנות הון סיכון, סטארט אפים, חממות, מרכזי חדשנות של עיריות, חברות מסחור אקדמאיות ורפואיות ועוד.
מאיר רובינשטין נבחרה פעמיים ברציפות לאחת מ"100 הצעירים המובילים בעסקים" של מגזין "פורבס" ישראל, וכן כאחת מ"40 הצעירים המובילים בעסקים" של דה-מרקר.
קרין מייצגת תדיר את ישראל ותעשיית החדשנות הישראלית כדוברת ראשית בכנסים מובילים בכל העולם ובאו"ם בנושאי חדשנות, ומכהנת כשופטת בתחרויות טכנולוגיה רבות בעולם ובישראל.
נשואה לגולן רובינשטין ואם לשלושה ילדים.
מנכ"לית ונשיאה של האיגוד הישראלי לתעשיות מתקדמות (IATI).
חברה בחבר הנאמנים של אוניברסיטת תל אביב.
מכהנת כחברת מועצת המנהלים של קרן תל אביב יפו לפיתוח.
יו"ר הוועדה לקשרי מחקר ופיתוח בינלאומיים במועצה הלאומית למחקר ולפיתוח.
חברה בוועדת הפיקוח אחר עמידה ביעדי רשות הפטנטים במשרד המשפטים.
חברה בוועדה הלאומית להגדלת ההון האנושי בתעשיית ההייטק.
חברת חבר הנאמנים של שנקר.
חברת חבר הנאמנים של הסוכנות היהודית (JFNA).
חברת מועצת המנהלים של לשכת המסחר הבינלאומית (ICC).
יו"ר אגודת ידידי חמד"ע - המרכז לחינוך מדעי בתל אביב.
חברת מועצת קרן לפיתוח הרצליה.
חברת בורד מייעץ בבית הספר למנהל עסקים באוניברסיטת רייכמן.
חברת מועצת אנו - באנו מוזיאון העם היהודי.
חברת מועצת עמותת "הרוח הישראלית".
חברת חבר הנאמנים של אוניברסיטת תל אביב (עד שנת 2023).
חברה במועצה המייעצת העולמית של VIBE ישראל.
קרינה ליחבר (נולדה ב-11 בדצמבר 1998) היא מתעמלת אמנותית ישראלית.
היא חברת נבחרת ישראל בהתעמלות אומנותית, יחד עם אלונה קושבצקי, יקטרינה לבינה, יובל פילו ואידה מיירין.
יחד איתן זכתה במדליית כסף באליפות העולם בשנת 2014, במדליית זהב באליפות אירופה בשנת 2016 ובשלוש מדליות במשחקים האירופיים.
באליפות אירופה שהתקיימה באותה שנה הן זכו במדליית כסף בתרגיל הקרב רב עם 34.383 נקודות, וסיימו במקום הרביעי בתרגיל הכדורים והסרטים עם 17.500 נקודות ובמקום השביעי בתרגיל האלות עם 16.383 נקודות.
במשחקים האירופיים שהתקיימו ב-2015 הן זכו ב-3 מדליות, מתוכן שתי מדליות כסף (בקרב רב עם 35.050 נקודות ובתרגיל החישוקים והאלות עם 17.500 נקודות) ובמדליית ארד (בתרגיל הסרט עם 17.100 נקודות).
באליפות העולם באותה השנה שהתקיימה בשטוטגרט שבגרמניה סיימו במקום השישי בקרב רב עם 34.283 נקודות, במקום החמישי בתרגיל הסרטים עם 17.233 נקודות ובמקום השישי בתרגיל החישוקים והאלות עם 17.350 נקודות.
באולימפיאדה העפילה הנבחרת עם ליחבר לגמר וסיימה בו במקום השישי.
קרין אלדאה (נולדה ב-2 בדצמבר 1977) היא עיתונאית, מגישת רדיו, עורכת תוכן, מבקרת קולנוע וטלוויזיה, אושיית רשת וסופרת.
אלדאה היא מהבעלים של ערוץ היוטיוב טופ גיק.
מתמחה בתכנים לצעירים ובניהול ועריכת תוכן ויחסי ציבור במדיה החברתית בפרט וברשת בכלל.
קרין אלדאה נולדה לדן ולאדיאנה בתל אביב וגדלה ברמת גן.
יש לה אח גדול בשם אלון.
היא נשואה לנמרוד אלדאה, תסריטאי טלוויזיה, ולזוג שני ילדים.
אלדאה סיימה לימודי תוכן במגמת מדעי החברה באהל שם שברמת גן, ולמדה לתואר ראשון במדעי הרוח והחברה עם התמקדות בתקשורת וקולנוע באוניברסיטה הפתוחה.
את שירותה הצבאי היא עשתה כמש"קית כוח אדם וקישור.
אלדאה החלה את דרכה כאשר למדה בקורס השני שנפתח ברדיו תל אביב בשנת 1998. לאחר כמה שנים החלה ללמד רדיו בבתי ספר ברחבי ישראל במשך שבע שנים והתעסקה במיוחד בקריינות ג'ינגלים לרדיו, פרסומות ומענים קוליים למוקדי שירות גדולים.
בין היתר הייתה גם ליצנית רפואית.
בשנת 2005 היא יצאה לדרך עצמאית.
ב-2007 ניהלה אלדאה בלוג ב- TheMarke Café, שנקרא "מאזינה לקולות", הבלוג עסק בתרבות.
נקודת המפנה הייתה ב-2010, כאשר פתחה את הבלוג הראשון שלה, "כולי ורדרדה" וכתבה במקביל במקומות נוספים כמו "סלונה", "בננות", "אונלייף" וכדומה.
עיקר כתיבתה עסקה בדייטים, ובתחושה של להיות רווקה תל אביבית.
בין השנים 2009–2012, אלדאה הגישה את "שוברת שגרה", מגזין התרבות והצרכנות המוביל של רדיו קול השלום 107.2 בישראל.
שידורים אלו שודרו גם ברדיו היהודי במלבורן.
בשנת 2011 הגישה את פינת הטלוויזיה של תוכנית הצהרים של רדיו קול אמריקה.
בין השנים 2011–2012 הגישה אלדאה את "סינגל צ'אנס", תוכנית הסינגלים הישראלית של רדיו קול השלום, ואף הגישה את "זה נפלא", רצועת מוזיקה נוסטלגית יומית.
בשנת 2012 הגישה את "קרין מסביב לעולם" ששודר ברדיו קול השרון.
כמו כן באותה שנה היא גם ערכה את הפלייליסט הישראלי ברדיו קול השלום, שודר גם ברדיו היהודי במלבורן.
בין השנים 2012–2015 הגישה את "מצייצת", כל מה שמעניין ברשת.
תוכנית על אינטרנט, מדיה, טכנולוגיה, תרבות וצרכנות רשת, ברדיו קול רמת השרון.
בין השנים, 2013-2015 אלדאה הגישה את פינת הגיימרים בתוכנית "ג'יגה ב'", ברשת ב'.
החל משנת 2015, היא מגישה את פינת "המלצות האינטרנט", בתוכנית "באה בטוב", ברדיו דרום.
בשנת 2020 התחילה להגיש ביחד עם בעלה נמרוד אלדאה את הערוץ "WatchMojo" בגרסתו הישראלית.
ביולי 2024 עברה להתגורר עם משפחתה בהולנד.
במהלך השנים החלה אלדאה לפנות אל תחום יצירת תוכן וידאו, לפני פתיחת ערוץ היוטיוב בו היא עוסקת כיום.
אלדאה היא מ"הוולוגריות" הראשונות שצילמו ולוג (תיעוד וידאו אינטרנטי) ירידה במשקל, מטעם שומרי משקל.
את ערוץ היוטיוב Top Geek הקימו אלדאה ובעלה, ונכון לאוגוסט 2020 רשם הערוץ 122,457,870 צפיות וגם כ-251 אלף מנויים.
קרין היא ממקימי ה"טינקמפוס" - בית הספר הראשון ליוצרי תוכן צעירים בישראל, שנערך במתחם הטינקספייס במשרדי חברת הפרסום "טינק".
הרעיון להקמת ה"טינקמפוס" החל בפיילוט לסדנת היוטיוב הראשונה בישראל שנערך במשרדי גוגל ישראל.
אלדאה סיימה את תפקידה באוגוסט 2016.
בין השנים 2008–2013 הפעילה את "קרין פתרונות תוכן קריאטיב" - שירותי תוכן לחברות שונות, כתיבת תכנים, שיווק ויראלי ויחסי ציבור במדיה האינטרנטית.
מכיוון שהחלה להתעסק בתוכן וידאו היא החליטה לעזוב ופתחה את "Top Geek".
בעבר, אלדאה לימדה והרצתה בנושא יוטיוב ויצירת תוכן ויראלי בכל רחבי ישראל באופן עצמאי.
קרינגורס ממיטילנה היה כותב מכתמים ושגריר יווני, שחי ברומא כמשורר חצר.
קרינגורס נולד למשפחה חשובה בעיר מיטילנה, בירת האי לסבוס.
ידוע כי היה לו לפחות אח אחד ששמו אאוקלידס.
הוא היה בן זמנו של הגאוגרף היווני סטראבון וסטראבון מזכיר את קרינגורס כאדם בעל שם.
על פי כתובות שנמצאו במיטילנה, קרינגורס נשלח לרומא כשגריר מטעם עיר הבירה בשנת 45 לפנה"ס ובשנת 26 לפנה"ס.
בזמן שלטונו של אוגוסטוס קיסר, הוא חי בחצר הקיסר כמשורר.
בזמן היותו ברומא, הוא כתב מספר מכתמים, המתייחסים לשלטונו של אוגוסטוס.
הוא גם כתב שירים המוקדשים לאלים הרומיים.
קרינגורס מוערך כבעל רוח פואטית בשירתו.
קרינגורס היה מחברם של 51 מכתמים.
מספר מכתמים הם מתנות קטנות לילדי חבריו האצילים הרומיים.
הוא שלח מכתם הממוען אל אחיינו של אוגוסטוס, מרקוס קלאודיוס מרקלוס (המאוחר) ומכתם אל הקיסר לעתיד טיבריוס, בו ברך אותו על ניצחונותיו הצבאיים בארמניה וגרמניה, ואל אחייניתו של אוגוסטוס, אנטוניה הצעירה.
במכתם אחר קרינגורס מדבר על מסע בים שיצא אליו מאסיה לאיטליה, במהלכו ביקר באיים הקיקלאדיים ובקורפו.
אולם המכתם הידוע ביותר שקרינגורס כתב הוא המכתם הנחשב להספד של הנסיכה מבית תלמי והמלכה הקליינטית של מאוריטניה, קלאופטרה סלנה השנייה.
אחד המכתמים עוסק בגורלו של אדם בשם "פילוסטראטוס", שהיה בעל מעמד "בין אם על הנילוס או בתוך גבולות יהודה", אך ירד מגדולתו וככל הנראה גורש ל"אוסטרקינה החולית".
פילוסטראטוס זה מזוהה לרוב עם הפילוסוף שהשתייך לחוג הפנימי של מרקוס אנטוניוס וקלאופטרה ושאוגוסטוס חס על חייו לאחר כיבושו את מצרים בשנת 30 לפנה"ס.
קרינג הוא תאגיד רב-לאומי שנוסד ב-1963. התאגיד מחזיק בבעלות במגוון מותגי יוקרה מתחומי האופנה, התכשיטים והשעונים.
משרדיה הראשיים של החברה ממוקמים בפריז שבצרפת.
מניית החברה נסחרת בבורסת Euronext משנת 1988, ומהווה חלק ממדד CAC 40 החל מ-1995.
בין השנים 2005–2013 נקראה החברה PPR ובשנים 1994–2005 נקראה פינו-פרינטמפ-רדוט (Pinault-Printemps-Redoute).
בשנת 1963 נטל פרנסואה פינו הלוואה ממשפחתו ומהבנק והקים את חברת Établissements Pinault, שהתמחתה במסחר בעצים.
החברה צמחה הן באופן מבני והן באמצעות רכישות מוצלחות של חברות אחרות.
ב-1988 נרשמה "Pinault S.A" למסחר בבורסת פריז והכפילה בכך את כוחה הפיננסי של הקבוצה.
בשנת 1989 רכשה הקבוצה 20% מתאגיד CFAO הצרפתי, שעסק בפעילות ברחבי אפריקה.
ב-1990 התמזגו Pinault S.A ו-CFAO, ופרנסואה פינו הפך לראש הקבוצה הממוזגת החדשה.
כדי להתאים את זהות הקבוצה לתחומי הפעילות החדשים, שינתה החברה את שמה לפינו-פרינטמפ-רדוט (Pinault-Printemps-Redoute (PPR)) ב-1994.
מעבר מפעילות קמעונאית לתחום מותגי היוקרה
בשנת 1999, פינו-פרינטמפ-רדוט רכשה את גרעין השליטה (42%) בקבוצת גוצ'י תמורת 3 מיליארד דולר.
כחלק מעסקת גוצ'י, פינו-פרינטמפ-רדוט רכשה גם את המותג איב סן לורן.
האסטרטגיה החדשה של הקבוצה ניכרה גם ברכישות הבאות, אשר כללו את מותג התכשיטים הצרפתי בושרון (2000), מותג מוצרי עור האיטלקי בוטגה ונטה ובית האופנה בלנסיאגה (2001).
בשנת 2001 חתמה פינו-פרינטמפ-רדוט על הסכמי שותפות אסטרטגית עם מעצב האופנה אלכסנדר מקווין ועם סטלה מקרטני.
לצד אימוץ האסטרטגיה העסקית החדשה, החלה קבוצת פינו-פרינטמפ-רדוט למכור את נכסיה במגזר הקמעונאי.
בשנת 2003 מכרה הקבוצה את חברת Pinault Bois et Matériaux, אשר תחתיה צמחה הקבוצה כולה, לקבוצה הבריטית Wolseley.
ב-2003 העביר פרנסואה פינו את הנהגת Artémis, חברת ההחזקות המשפחתית ששלטה בקבוצת פינו-פרינטמפ-רדוט ובנכסים אחרים (שאטו לאטור, כריסטי'ס ועוד), לידי בנו פרנסואה-אנרי.
בשנת 2004, פינו-פרינטמפ-רדוט רכשה כמעט את כל יתר המניות בקבוצת גוצ'י והגיעה ל-99.4% בעלות במותג היוקרה האיטלקי.
בשנת 2005, פרנסואה הנרי פינו החליט להיכנס לתפקיד המנכ"ל בקבוצת פינו-פרינטמפ-רדוט.
הקבוצה שינתה את שמה באופן רשמי ל-PPR.
הקבוצה המשיכה למכור את נכסיה הקמעונאיים ומכרה בין היתר את החברות Le Printemps (2006), Conforama (2011),CFAO ו-Fnac (2012), ו-La Redoute (2013).
במקביל, PPR רכשה את קבוצת Sowind (בעלת מותג השעונים השווייצרי Girard-Perregaux) את בריוני האיטלקית (2011), את קבוצת מותגי התכשיטים האיטלקית Pomellato ואת חברת התכשיטים הסינית Qeelin (2012), וכן את מותג האופנה כריסטופר קיין ואת יצרנית שעוני היוקרה Ulysse Nardin (2014).
PPR נכנסה גם לתחום הספורט ואורח החיים עם רכישת פומה ב-2007, Cobra Golf ב-2010 ו-Volcom ב-2011. בשנת 2021 רכשה החברה מותג "לינדברג".
ב-22 במרץ 2013 שינתה PPR את שמה לקרינג.
קרינג מחולקת לשני תחומים: תחום היוקרה ותחום הספורט ואורח חיים.
תחום היוקרה כולל מותגים העוסקים בעיצוב, ייצור ומכירה של מוצרי יוקרה, במיוחד מוצרי עור, נעליים, הלבשה, שעונים ותכשיטים.
94% מהרווח התפעולי של הקבוצה ב-2016 הופק מהמותגים הבאים:
תחום הספורט ואורח החיים כולל את המותגים הבאים:
קרין אייבשיץ-סגל (נולדה ב-1979) היא מנכ"לית משותפת (יחד עם דניאל בן עטר) של אינטל ישראל וסמנכ"לית אינטל העולמי בקבוצת Design Engineering Group.
קרין היא בוגרת בית הספר הריאלי העברי בחיפה ושירתה בצה"ל כמורה למתמטיקה בפנימייה הצבאית לפיקוד בחיפה.
היא בעלת תואר ראשון במדעי המחשב מהטכניון.
בשנת 2001 החלה לעבוד כמפתחת תוכנה באינטל.
אייבשיץ-סגל התמקדה בפיתוח מוצרים, מערכות ותשתיות, כלים ותהליכים, ומילאה תפקידי ניהול במהלך עבודתה באינטל.
הייתה חברה בצוות הנדסת אימות המערכת שזכה בפרס האיכות של אינטל בשנת 2016.
ב-2017 התמנתה למנכ"לית מרכזי הפיתוח של אינטל ישראל וסמנכ"לית אינטל העולמי בקבוצת Manufacturing Validation Engineering.
הייתה חברה בצוות הגיוון וההכלה, שזכה בפרס ההישגים D&I של אינטל לשנת 2018.
בינואר 2023 מונתה למנכ"לית משותפת (יחד עם דניאל בן עטר) של אינטל ישראל.
בשנת 2022, הובילה את ועדת המשנה הלאומית של ישראל להגדלת ייצוג נשים טכנולוגיות בהייטק, כחלק מהוועדה הלאומית להגדלת ההון האנושי בהיי-טק.
בפברואר 2025 קיבלה בנוסף מינוי זמני למנהלת חטיבת השרתים והבינה המלאכותית באינטל.
מתגוררת בשכונת אחוזה בחיפה, נשואה ואם לשני ילדים, גלעד ועידו.
ב-2017 נבחרה על ידי מגזין G40 של גלובס לאחת מארבעים הצעירים המבטיחים של ישראל, בשנת 2019 נכללה ברשימת 50 הנשים המשפיעות של "פורבס ישראל".
בשנת 2020, Global Semiconductor Alliance בחר באייבשיץ-סגל כמועמדת לפרס Rising Women of Influence, ובשנת 2021 היא נבחרה על ידי גלובס לאחת מ-50 הנשים הישראליות המשפיעות וההישגיות ביותר בישראל.
קרין אהרון (נולדה ב-9 בנובמבר 1976) היא סופרת ומרצה ישראלית.
אמה עלתה מרומניה, ואביה מוצאו מאחת המשפחות הוותיקות בעיר בצפת.
היא למדה עריכת דין ועסקה בתחום תקופה מסוימת לפני שעברה לעבוד בשירות המדינה.
בגיל 36 גילתה אהרון שחלתה בטרשת נפוצה, ובהמשך, בעקבות הידרדרות במצבה הרפואי, עזבה את מקום עבודתה ופנתה לקריירה בתחום הכתיבה.
בשנת 2019 הוציאה לאור את ספרה הראשון "גנים טובים" שעוסק לראשונה בספרות הישראלית בהתמודדות עם נשאות המוטציה בגן BRCA.
הסיפור מבוסס על סיפורה האישי והמשפחתי של קרין אהרון.
הספר תורגם לאנגלית ונמכר באמזון בשם "A part of Me".
בשנת 2020 ראה אור ספרה השני "הדשא של השכנה".
בשנת 2022 ראה אור ספרה השלישי, "עד הכוכבים", ובשנת 2023 ראה אור ספר הנוער שכתבה: "שומרי המחברת 1 תעלומת השבט האבוד".
אהרון מייסדת מנהלת קהילת "גנים טובים - קהילת נשאיות brca בישראל" ובנוסף מרצה לצוותים רפואיים בתחום במרפאות ובתי חולים ברחבי הארץ ועוד.
שומרי המחברת 1 תעלומת השבט האבוד (2023)
שומרי המחברת 2 המאבק על הגבעה הירוקה (2024)
שומרי המחברת 3 השונית בסכנה (2024)
קרין א' ג'יימס היא מבקרת קולנוע, עיתונאית וסופרת אמריקאית.
היא גדלה בפרובידנס שברוד איילנד, וקיבלה תואר דוקטור לספרות אנגלית באוניברסיטת בראון.
היא החלה לעבוד כעיתונאית עצמאית ב"ניו יורק טיימס", ב"ניוזדיי", ב-"TV Guide" וב"ווג".
בהמשך השיגה משרה זמנית בת שלושה שבועות ב-"The New York Times Book Review", ובהמשך הפכה לחברת צוות קבועה.
היא החלה לכתוב בעיתון היומי ככתבת תרבות.
בשנת 1995 החלה לעבוד כמבקרת טלוויזיה ובשנת 1997, נבחרה ג'יימס למבקרת הטלוויזיה הראשי הראשון של "ניו יורק טיימס".
שנה לאחר מכן פרסמה את הרומן הראשון שלה, "Glorie", שקיבל ביקורות טובות.
בשנת 2006 פרסמה את הרומן השני שלה, "What Caroline Knew: A Novel", ועד שנת 2010 עזבה את "ניו יורק טיימס", וחזרה לכתוב ביקורות קולנועיות.
לאחר מכן החלה לעבוד במגזין "Marie Claire", תוך כדי עבודות פרילנס.
בשנה שלאחר מכן החלה ג'יימס לכתוב ב-"IndieWire", במחלקה שנוצרה עבורה – "James on Screens".
היא כותבת עבור "וול סטריט ג'ורנל", "הוליווד ריפורטר", והיא מרצה מן החוץ (Adjunct professor) ללימודי קולנוע באוניברסיטת קולומביה.
קרין רחמים (נולדה ב-23 ביוני 1989) היא כדורגלנית ישראלית, המשחקת כמגנה ימנית בקבוצת מ.ס קריית גת בליגת העל בכדורגל נשים וכן בנבחרת ישראל.
מורה לחינוך גופני ומחנכת בבית החינוך שער הנגב.
רחמים נולדה וגדלה בקיבוץ נחל עוז, למדה בבית ספר היסודי שער הנגב ובתיכון בית חינוך שער הנגב.
החלה לשחק כדורגל בגיל 9 בחוג כדורגל של מועצת שער הנגב, שהיה מיועד לבנים, אולם הפסיקה כעבור זמן קצר.
מגיל 12 ועד גיל 15 שיחקה כדורסל בקבוצת נערות בקיבוץ יד מרדכי.
בגיל 15 חזרה לשחק כדורגל ועברה לשחק באופן מסודר בקבוצת הפועל באר שבע.
בוגרת תואר ראשון בהוראה בחינוך הגופני ממכללת קיי, וכן בתעודות מדריכת כדורגל, מדריכת חדר כושר ומדריכת ספינינג.
בשנת 2004 החלה לשחק בקבוצת הנשים של הפועל באר שבע, ונשארה בקבוצה 9 עונות, עד עונת 2012/2013. בעונת 2013/2014 נכנסה רחמים ל"הסגר" ולא שיחקה באופן פעיל.
לקראת עונת 2014/2015 הצטרפה לקבוצת מ.ס קריית גת בה היא משחקת נכון לשנת 2020 ומשמשת גם כקפטנית הקבוצה.
במהלך שנים האלו זכתה עם הקבוצה בשתי אליפויות ובגביע המדינה.
בשנת 2005 זומנה לסגל נבחרת ישראל עד גיל 19 ורשמה במדי הנבחרת ארבע הופעות במסגרת שני קמפיינים של אליפות אירופה לנערות.
בשנת 2018 זומנה לסגל הנבחרת הבוגרת.
את הופעת הבכורה ערכה ב-10 באפריל נגד נבחרת סרביה.
נכון ליוני 2020, לזכות רחמים 2 הופעות בנבחרת הבוגרת.
קרין קיינר היא במאית, תסריטאית ומפיקה ישראלית של סרטים וסדרות דוקו זוכות פרסים בפלטפורמות שונות.
בעברה, הייתה עיתונאית ספורט ותרבות.
קיינר היא בעלת תואר ראשון בבימוי והפקה ותואר שני בתסריטאות מבית הספר לקולנוע וטלוויזיה של סטיב טיש באוניברסיטת תל אביב.
משנת 2012, קיינר היא מרצה בכירה במחלקה לתקשורת חזותית במכון הטכנולוגי חולון (HIT) ומנחה פרויקטי גמר.
במקביל, היא פעילה כיוצרת, במאית, תסריטאית ומפיקה - בעלת חברת ההפקות KAINER FILMS (KARIN KAINER PRODUCTIONS LIMITED).
קיינר חברת הנהלה בפורום הדוקומנטרי בישראל, חברת הוועד המנהל של האקדמיה לקולנוע וטלוויזיה ומכהנת כיו"ר ועדת הטלוויזיה באקדמיה לקולנוע ולטלוויזיה.
בין השנים 1998-2008, עבדה כעיתונאית ספורט ותרבות בעיתונים "העיר", "הארץ" ו"טיים אאוט", וככתבת ספורט בחדשות הכבלים.
יצירותיה הבינלאומיות הוקרנו בבתי הקולנוע ובטלוויזיה ברחבי העולם כגון BBC, Amazon Prime, KNOWLEDGE NETWORK, ZDF,CANAL OFF, FRANCE1, AL Jazeera, ARTE ועוד.
"הוברמן 8" (2007) סרט דוקומנטרי קצר על 'היכל התרבות' בימוי, צילום והפקה - הוקרן בפסטיבל הסטודנטים הבינלאומי 2007, ושודר בערוץ הוט 8.
הסרט זכה בפרס LAMA בפסטיבל לוס אנג'לס, פסטיבלים - הבחירה הרשמית - תחרות הסרט התיעודי פסטיבל קולנוע ירושלים 2010, פסטיבל SUNDANCE 2011, פסטיבל ריל לסרטים עצמאיים בלוס אנג'לס 2010, פסטיבל קווינס 2011, פסטיבל פיבא דוקס ביאריץ 2011, פסטיבל טרייסטה פירנצה 2011, פסטיבל דה ליברטה בלגיה 2011, פסטיבל סן פרנסיסקו 2011.
"דאס איז דר ולט" (2010) בימוי, צילום והפקה - סרט קצר על חברה קדישא, זכה בפסטיבל דוקאביב במסגרת תחרות 'דוקוצ'לאנג' 2010 - שודר ב־YES דוקו.
"רינישיטה" (2012) בימוי, צילום והפקה - עוסק בסיפורו של ד"ר מאיר מזרחי, ממנהיגי מחאת המתמחים בקיץ 2011. הסרט זכה הסרט זכה בפרס הראשון במסגרת תחרות סרטי מחאה על שם עמוס גיתאי בפסטיבל חיפה 2012.
משנה מסלול (2018) בימוי ותסריט – סרט תיעודי על משבר גיל ה-40 עם יעל גולדמן, שודר בקשת.
"החוף הנפרד – KOSHER BEACH "- (2019) בימוי והפקה - סרט באורך 62 דקות בעברית, אנגלית ויידיש, מתמקד בחוף הדתיים בתל אביב.
"כפר עזה - 95% גן עדן" (2025) - יוצרת, במאית ותסריטאית סדרה תיעודית בת 3 פרקים על השיקום של חברי קהילת קיבוץ כפר עזה ומתמקדת בראש מועצת שער הנגב אורי אפשטיין ואישתו , איילת שחר אפשטיין, שאיבדו חמישה מחברי משפחתם כולל בנם, נטע אפשטיין, שקפץ על רימון להציל את ארוסתו.
שנתיים של תיעוד צמוד שהתחיל כעשרה ימים לאחר טבח ה-7 באוקטובר 2023 ועד לחזרתם של אחרוני החטופים החיים של הקיבוץ, התאומים גלי וזיוי ברמן .
הסדרה הופקה על ידי ענני תקשורת, כאן 11 והקרן החדשה לקולנוע וטלוויזיה.
"התנתקות או גירוש" (2025) - סדרת תיעודית בת 3 פרקים על ההתנתקות מחבל עזה וגוש קטיף במלאת 20 שנה.
בהפקת KAINER FILMS וערוץ הכנסת.
"טבריה – מתחת לקו האדום" (2023) - יוצרת, במאית, תסריטאית ומפיקה שותפה לחברת ההפקה קסטינה תקשורת – כאן 11, הקרן החדשה לקולנוע ולטלוויזיה.
הסדרה, סאטירה פוליטית –חברתית, זכתה בפרס הסדרה התיעודית הטובה ביותר לשנת 2023 בתחרות פרסי הפורום התיעודי, והייתה מועמדת לחמישה פרסי אקדמיה בטקס פרסי הטלוויזיה 2023. היא שודרה בערוץ כאן 11, זכתה לביקורות מהללות ונכללת ברשימת הסדרות הנצפות ביותר לאותה שנה.
הסדרה מגוללת את סיפור מאבקם של שמעון כהן, מנהל מטה ש"ס סניף טבריה, לרון קובי, ראש העיר וחילוני גאה.
"שולה וגאולה" (2025) - סדרה תיעודית על חברות הכנסת שולמית אלוני (שרת החינוך לשעבר) וגאולה כהן, שתי נשים אמיצות ויריבות פוליטיות, אשר הגדירו את מחנות השמאל והימין בישראל והיו נושאות הדגל של שני המחנות הפוליטיים הללו בארץ - בהפקת KAINER FILMS משודרת בערוץ הכנסת וב"כאן 11".
בימוי בסדרת הדוקו-ריאליטי "חתונה ממבט ראשון" עונה ראשונה (ערוץ 12, קשת) (2017-2018).
בשנים 2007–2009, הפיקה וביימה את סרטי הדוקו "אבוג'ה - לאגוס" עבור ממשלת ניגריה.
קיינר זכתה בשלושה פרסים בינלאומיים על סדרת סרטים דוקומנטריים קצרים שיצרה והפיקה לחברה DOMINOS PIZZA בשנים 2018–2021 .
מתגוררת בתל אביב, גרושה ואם לשתי בנות.
קרינה גרעינית מושהית היא קרינה הנפלטת מחומרים רדיואקטיביים שנוצרו כתוצאה מתגובה גרעינית, אך אינה נפלטת במועד התגובה עצמה אלא לאחר פרק זמן מסוים.
בתהליכי ביקוע גרעיני, כגון אלה המתרחשים בנשק גרעיני או בכורים גרעיניים, נוצרות כמויות גדולות של גרעינים בלתי יציבים.
גרעינים אלו מתפרקים בהדרגה בתהליכי דעיכה רדיואקטיבית, ופולטים קרינה מסוג אלפא, בטא וגמא לאורך זמן.
הקרינה המושהית ממשיכה להתקיים גם לאחר סיום התהליך הגרעיני.
משך הזמן שבו נפלטת הקרינה תלוי באופי האיזוטופים הרדיואקטיביים שנוצרו ובזמן מחצית החיים שלהם, שעשוי לנוע משברירי שנייה ועד אלפי שנים.
חומרים כגון יוד-131, צסיום-137 וסטרונציום-90 מהווים דוגמאות נפוצות לתוצרי ביקוע בעלי קרינה מושהית משמעותית.
השלכות הקרינה המושהית בולטות במיוחד בכורים גרעיניים לאחר עצירת תגובת השרשרת.
גם כאשר הכור מושבת לחלוטין, תוצרי הביקוע ממשיכים להתפרק ולפלוט אנרגיה וקרינה, תהליך המכונה "חום דעיכה".
מסיבה זו נדרש קירור מתמשך של ליבת הכור גם לאחר כיבויו, וכשל במערכות הקירור עלול להוביל להתחממות יתר ולשחרור חומרים רדיואקטיביים לסביבה.
חומרים רדיואקטיביים עלולים להיספג בגוף האדם דרך נשימה, בליעה או מגע, ולהצטבר ברקמות מסוימות כגון עצמות או בלוטת התריס.
חשיפה ממושכת לקרינה זו מעלה את הסיכון לפגיעות ביולוגיות ארוכות טווח, ובהן מחלות סרטניות והפרעות גנטיות.
באסון הכור בצ'רנוביל בשנת 1986 התפזרה לסביבה כמות גדולה של תוצרי ביקוע רדיואקטיביים.
לאחר הפיצוץ והשריפה הראשונית, הקרינה המושהית שנפלטה מאיזוטופים כגון יוד-131, צסיום-137 ופלוטוניום הייתה הגורם העיקרי לזיהום ארוך הטווח.
הקרינה המיידית השפיעה בעיקר על עובדי הכור וכוחות החירום, אך הקרינה המושהית גרמה לפינוי אזורים נרחבים, להגבלות חקלאיות מתמשכות ולעלייה בתחלואה שנים לאחר האירוע.
בשנת 2011, בעקבות רעידת אדמה וצונמי, הושבתו מערכות הקירור בכור פוקושימה.
גם לאחר עצירת תגובת השרשרת, המשיכו תוצרי הביקוע בליבת הכור לפלוט קרינה וחום דעיכה.
הקרינה המושהית שנפלטה מהדליפות ומהפליטות המבוקרות לאוויר ולים הייתה הגורם המרכזי לזיהום הסביבתי ולפינוי אזרחים מהאזור, אף שהאירוע עצמו התרחש שעות וימים קודם לכן.
קרינת בטא (β) היא סוג של קרינה רדיואקטיבית, שמקורה בגרעין האטום.
החלקיק המהווה את קרינת הבטא, או חלקיק בטא, הוא אלקטרון (חלקיק בטא מינוס) או פוזיטרון (חלקיק בטא פלוס).
קרינת בטא היא קרינה מסיבית - כלומר, לחלקיקים הנושאים אותה יש מסת מנוחה, בדומה לקרינת אלפא ובשונה מקרינת גמא.
הכוח היסודי האחראי לקיומה של קרינת בטא הוא הכוח החלש.
זאת, מכיוון שאירועי קרינת בטא מערבים שינוי טעם של חלקיק בגרעין האטום, כלומר, הפיכה של חלקיק מפרוטון לנייטרון או להפך על ידי שינוי הטעם של אחד מקווארקי הערכיות.
רק הכוח החלש מסוגל לגרום לחלקיק לשנות את טעמו.
תהליך קרינת בטא מערב בהכרח פליטה של אלקטרון או פוזיטרון, שהרי כל החלקיקים מצייתים לחוקי שימור מסוימים, כגון חוק שימור המטען החשמלי.
כדי שפרוטון, בעל מטען חשמלי 1, יוכל להפוך לנייטרון, בעל מטען חשמלי 0, עליו "להעביר" את יחידת המטען לחלקיק אחר - במקרה זה, פוזיטרון.
גם חוקי שימור אחרים מתבטאים בתהליך של קרינת בטא, לרבות חוק שימור המספר הלפטוני, המחייב כי יחד עם הפוזיטרון (בעל מספר לפטוני ) ייפלט גם חלקיק נייטרינו (בעל מספר לפטוני 1).
כך, נשמר המספר הלפטוני משני צדי התהליך, שכן לפרוטון ולנייטרון מספר לפטוני של 0. ישנה אפשרות תאורטית להתפרקות בטא כפולה ללא פליטת נויטרינו.
בתהליך זה נפלטים שני חלקיקי בטא ושני חלקיקי נייטרינו וירטואליים שמאיינים זה את זה.
חיפוש אחר התפרקות בטא כפולה נטולת נייטרינו נמצאת בחזית המחקר הנסיוני בתחום דעיכות הבטא.
קרינת בטא מינוס מתרחשת כאשר אחד הנייטרונים בגרעין הופך לפרוטון תוך פליטת אלקטרון ואנטי-נייטרינו אלקטרוני:
מכיוון שהפרשי המסה בין הנייטרון לפרוטון גדולים ממסת האלקטרון (והנייטרינו), תהליך זה מתרחש באופן ספונטני עבור נייטרונים בודדים, ועבור איזוטופים בהם היחס בין מספרי הפרוטונים והנייטרונים קטן.
אולם עבור איזוטופים בהם יחס זה גדול יותר, התוספת באנרגיה החשמלית של הגרעין תהיה מספיק גדולה בשביל להפוך תהליך זה ללא כדאי מבחינה אנרגטית.
קרינת בטא פלוס מתרחשת כאשר אחד מהפרוטונים בגרעין הופך לנייטרון, תוך פליטת פוזיטרון ונייטרינו:
מכיוון שמסת הפרוטון קטנה ממסת הנייטרון תהליך זה אינו מתרחש ספונטנית עבור פרוטונים בודדים.
הוא מתרחש בגרעינים בהם היחס בין מספרי הפרוטונים והנייטרונים גדול, ובהם הרווח האנרגטי שנגרם מהורדת הדחייה החשמלית גדול יותר מהאנרגיה הדרושה להשקעה בתהליך.
תהליך נפוץ יותר, הדומה לקרינת בטא פלוס הוא לכידת אלקטרון, בו אלקטרון נופל אל תוך הגרעין האטום, נבלע בפרוטון שנהפך לנייטרון תוך כדי פליטת ניוטרינו.
מבחינת המודל הסטנדרטי, ברמת הקווארקים, קרינת בטא מינוס מתרחשת כאשר קווארק למטה אחד בנייטרון (נייטרון מכיל שני קווארקים למטה בעלי מטען חשמלי 1/3e- וקווארק למעלה אחד בעל מטען 2/3e+) הופך לקווארק למעלה.
המחקר של התפרקות בטא סיפק הוכחה הפיזיקלית הראשונה לקיומו של הניטרינו.
בהתפרקות אלפא ובהתפרקות גמא, לחלקיק האלפא או הגמא שנוצר הייתה אנרגיה בתחומים מוגדרים, מפני שהחלקיק בהתפרקויות אלה נושא את האנרגיה שמקורה בהבדל בין המצב הגרעיני הראשוני והסופי של הגרעין ממנו נפלט.
לעומת זאת, התפלגות האנרגיה הקינטית, או הספקטרום, של חלקיקי בטא שנמדדו על ידי ליזה מייטנר ואוטו האן בשנת 1911 ועל ידי Jean Danysz בשנת 1913, הראו כי לחלקיקים אלה אנרגיה קינטית המתפלגת בתחום רחב.
מדידות אלו הצביעו על כך שלחלקיקי בטא יש ספקטרום רציף
בשנת 1914, ג'יימס צ'דוויק השתמש בספקטרומטר מגנטי עם אחד המונים החדשים של הנס גייגר כדי לבצע מדידות מדויקות יותר שהראו שהספקטרום של קרינת בטא הוא רציף
ההתפלגות של אנרגיות חלקיקי בטא הייתה בסתירה לכאורה לחוק שימור האנרגיה.
אם התפרקות בטא הייתה פשוט פליטת אלקטרונים, כפי שהניחו באותה עת, אז האנרגיה של האלקטרון הנפלט צריכה להיות בעלת ערך מסוים ומוגדר היטב
עם זאת, עבור התפרקות בטא, ההתפלגות הרחבה של האנרגיות הראתה שבתהליך ההתפרקות בטא אובדת אנרגיה.
הספקטרום הזה עורר תמיהה במשך שנים רבות.
בעיה שנייה הייתה קשורה לשימור התנע זוויתי.
לדוגמה: התנע הזוויתי שנמדד עבור הספין הגרעיני של חנקן-14 היה 1 (כלומר שווה לקבוע פלאנק המופחת).
באופן כללי, הספין הוא סכום שלם עבור גרעינים בעלי מסה זוגית וחצי שלם עבור גרעינים בעלי מסה אי זוגית.
תופעה זו הוסברה מאוחר יותר על ידי מודל הפרוטון-נייטרון של הגרעין [8].
התפרקות בטא משאירה את המסה של הגרעין ללא שינוי, ולכן השינוי בספין הגרעיני חייב להיות מספר שלם.
לעומת זאת, הספין של האלקטרונים בהתפרקות בטא הוא 1/2, ומכאן שתנע זוויתי לא נשמר אם התפרקות בטא הייתה רק פליטת אלקטרונים.
משנת 1920 עד 1927, צ'ארלס דראמונד אליס (יחד עם צ'דוויק ועמיתיו) קבע עוד שספקטרום ההתפרקות בטא הוא רציף.
בשנת 1933, אליס ונוויל מוט הציגו ראיות חותכות לקיום גבול עליון לאנרגיה בספקטרום בטא.
נילס בוהר הציע הסבר לספקטרום הבטא בתנאי ששימור האנרגיה נכון רק במובן סטטיסטי, ולכן עיקרון זה עלול להיות מופר בכל התפרקות.
אך הגבול העליון באנרגיות בטא שנקבע על ידי אליס ומוט שלל את הרעיון הזה.
כך הלכה והחריפה הבעיה של השונות באנרגיה של תוצרי התפרקות הבטא, ושימור התנע הקווי והתנע הזוויתי בתהליך.
במכתב מפורסם שכתב וולפגנג פאולי ב-1930, הוא ניסה לפתור את חידת האנרגיה של חלקיקי בטא בכך שהציע שבנוסף לאלקטרונים ופרוטונים, גרעיני האטום מכילים גם חלקיק נייטרלי קל במיוחד, שאותו כינה הניטרון.
הוא הציע שה"נייטרון" הזה נפלט גם במהלך התפרקות בטא (ובכך אחראי לאנרגיה החסרה הידועה, התנע הקווי והתנע הזוויתי), אבל הוא פשוט עדיין לא נצפה.
בשנת 1931, אנריקו פרמי שינה את שם ה"נייטרון" של פאולי ל"נייטרינו" ('נייטרון קטן' באיטלקית).
פרמי חקר את קרינת בטא, פליטה של אלקטרונים מגרעין האטום, והציע את הבסיס התאורטי לתופעה: נייטרון, החלקיק שגילה ג'יימס צ'דוויק (Chadwick) ב-1932, מתפרק לפרוטון, אלקטרון, וחלקיק נייטרלי קטן נוסף, שקיבל במעברת פרמי את הכינוי - "נייטרינו".
ב-1933 פרסם פרמי את התיאוריה החשובה שלו לגבי התפרקות בטא, שם יישם את עקרונות מכניקת הקוונטים על חלקיקי חומר, בהנחה שניתן ליצור ולאיין אותם, בדיוק כמו קוונטים של האור במעברים אטומיים.
לפי פרמי, הנייטרינו נוצרים בתהליך התפרקות הבטא, אינם קיימים בגרעין; וכך גם לגבי האלקטרונים.
האינטראקציה של הנייטרינו עם החומר הייתה כל כך חלשה שזיהויו באמצעות ניסיון היה קשה ביותר.
עדות עקיפה נוספת לקיומו של הנייטרינו הושגה על ידי צפייה ברתיעה של גרעינים שפלטו, לפי תיאוריה זו, נייטרינו לאחר קליטת אלקטרון.
נייטרינו זוהה ישירות רק בשנת 1956 על ידי קלייד קואן ופרדריק ריינס בניסוי הניטרינו של קואן-ריינס
המאפיינים של הנייטרינו היו (עם כמה שינויים קלים) כפי שחזו פאולי ופרמי.
קרינת הרקע הקוסמית (ובקצרה קרינת הרקע) היא קרינה אלקטרומגנטית, כזו שמקרין גוף שחור בטמפרטורה של K 2.7 (C° 270.45−).
קרינה זו באה מכל כיוון ב והיא נחשבת להוכחה המובהקת ביותר של תאוריית המפץ הגדול.
אין לבלבל בינה לבין קרינה קוסמית, שהיא שם כללי לכל קרינה שמקורה מחוץ לכדור הארץ.
מקור הקרינה - השחבור מחדש (ריקומבינציה)
ניתן לתאר את היקום בראשיתו כמרק של חומר וקרינה, כלומר, החומר והקרינה היו מצומדים.
במילים אחרות, היקום היה צפוף ולוהט כל-כך, עד שכל קרן אור נבלעה מיד בחומר שמסביב.
היקום המשיך להתפשט, וככל שהתפשט, התקרר וצפיפותו ירדה.
רק אחרי שהתפשט במשך כ־380,000 שנה, הגיעה הטמפרטורה לכ־K 3,000 (בערך C° 2,700), כך שאלקטרון ופרוטון יכלו להתחבר יחד וליצור מימן נייטרלי - ובכך, כבר לא התפזרה הקרינה על האלקטרונים שבולעים אותה, אלא המשיכה בדרכה, ואנו רואים אותה היום.
זו היא למעשה קרינת הרקע הקוסמית.
תהליך זה נקרא השחבור מחדש (אף על פי שלא היה שחבור קודם לכן, על פי התאוריה הנוכחית, הוא נקרא "השחבור מחדש" מטעמים היסטוריים) והוא תהליך מהיר יחסית.
הוא התרחש כמעט בכל מקום ביקום וכמעט באותה עת.
למעשה, קרינת הרקע הקוסמית מהווה תמונת מצב של היקום באותה עת.
זמן זה נקרא כקליפת הפיזור האחרון, בו הקרינה התפזרה בפעם האחרונה על האלקטרונים והפרוטונים.
ככל שהיקום מתפשט, האנרגיה והטמפרטורה של היקום מוסחים לאדום, וכיום הקרינה הקוסמית נמדדת ב־K 2.725 (C° 270.425−).
המחצית הראשונה של המאה העשרים
הקוסמולוגים ג'ורג' גאמוב, רלף אלפר ורוברט הרמן שיערו שקיימת קרינת רקע.
הם טענו שמצבו ההתחלתי של היקום היה כזה שהיה צריך להקרין אנרגיה, כזו שמקרין גוף שחור.
האנרגיה אמנם דועכת ומתקררת עם הזמן, אך שרידים שלה אמורים להימצא בכל כיוון.
לכאורה נדמה שהקרינה צריכה להגיע רק מכיוון אחד - המקום שבו התרחש המפץ הגדול, אלא שהמפץ לא התרחש במקום מסוים - היקום כולו היה שם, באותו אירוע, והתפשט מאז למה שאנחנו קוראים "היקום הנראה".
לכן לפי תאורית המפץ הגדול, הקרינה חייבת להיות נוכחת בכל הכיוונים.
(באותה תקופה, לפני שנאספו נתונים מדויקים די הצורך על התרחקות הגלקסיות וקבוע האבל, היה מקובל לחשוב שרגע זה התרחש 300,000 שנה אחרי המפץ הגדול).
בסופו של דבר, קרינה זו נתגלתה באקראי על ידי שני פיזיקאים מ"מעבדות בל", ארנו פנזיאס ורוברט וילסון, בשנת 1964, בעת שעבדו על דגם חדש של אנטנה.
הם גילו רעש רקע של קרינת רדיו שהייתה בעלת עוצמה שווה מכל כיוון.
על תגלית חשובה זו, זכו בפרס נובל לפיזיקה.
התגלית הכריעה בין שני המודלים המתחרים, "המצב היציב" ו"המפץ הגדול", עד שכמעט כל הקוסמולוגים שהאמינו במצב היציב, זנחו תאוריה זו.
העדויות שהצטברו מאז, שכנעו גם את אחרוני הספקנים מבין הקוסמולוגים.
מעוצמתה הנוכחית של הקרינה בכל כיוון, אפשר להסיק על עצמת הקרינה באותו הרגע, כאשר היקום היה בן 380,000 שנה.
אילו הייתה הקרינה מסביב אחידה לחלוטין, כפי שנראה היה בתחילה, היה צריך להסיק שגם היקום היה אחיד לחלוטין באותו רגע מוקדם בזמן - ואז לא ניתן יהיה להסביר את היווצרות הגלקסיות.
הגורם היחיד שיכול להסביר היווצרות של גושי חומר מרוכזים, הוא כח הכובד: המשיכה ההדדית בין חלקיקי החומר.
היקום היום אינו הומוגני - הגלקסיות מפוזרות באופן לא אחיד עם מרחקים עצומים שמפרידים ביניהן.
מכאן שגם היקום בראשיתו לא היה הומוגני - וזה מוכרח להשתקף בקרינת הרקע.
הלוויין קובי שנשלח בשנת 1992 לחלל, כדי לחקור את קרינת הרקע הקוסמית, היה מצויד במצלמות רגישות מאוד, ובעל מערך מחשבים מתוחכם, שאיפשרו לו לזהות הבדלים דקים בקרינת הרקע ממקומות שונים בחלל.
הבדלים אלו הסבירו במידה רבה את מבנה היקום הנוכחי, הגלקסיות המסודרות בצבירי גלקסיות וצבירי גלקסיות המסודרים בצבירי-על.
לוויינים נוספים שנשלחו מאוחר יותר, אימתו תצפיות אלה.
קרינת הוקינג היא קרינה תרמית הנפלטת מחורים שחורים עקב השפעות קוונטיות המתרחשות סמוך לאופק האירועים, כלומר היא תכונה של האופק עצמו ולא של החור השחור (שמעבר לאופק).
גילוי זה, שפורסם על ידי הפיזיקאי סטיבן הוקינג בשנת 1974, נחשב לאבן דרך בפיזיקה תאורטית כיוון שהוא מקשר בין שלוש דיסציפלינות נפרדות: תורת היחסות הכללית, מכניקת הקוונטים ותרמודינמיקה.
על פי הפיזיקה הקלאסית, דבר אינו יכול להימלט מחור שחור, אולם הוקינג הראה כי בשל תנודות קוונטיות של הוואקום עצמו, חורים שחורים אינם שחורים לחלוטין אלא מקרינים חלקיקים, תהליך המוביל בסופו של דבר להתאיידותם המלאה בתהליך ארוך מאוד (לכל הפחות גוגול שנים לחורים השחורים העל מסיביים).
בימינו נותרה קרינת הוקינג אחד הנושאים הנחקרים ביותר בפיזיקה, כיוון שהיא מהווה את המפתח להבנת כבידה קוונטית ומבנה המרחב-זמן ברמה היסודית ביותר.
הבסיס המושגי לקרינת הוקינג החל בעבודתו של הפיזיקאי יעקב בקנשטיין מהטכניון, שהציע בשנת 1973 כי לחורים שחורים יש אנטרופיה סופית.
בקנשטיין הבחין בדמיון בולט בין התנהגות שטח אופק האירועים של חור שחור לבין האנטרופיה במערכות תרמודינמיות, שכן שניהם נוטים לגדול בתהליכים בלתי הפיכים.
הוא הציע כי האנטרופיה של חור שחור היא פרופורציונלית לשטח אופק האירועים שלו, ביחידות של שטח פלאנק.
בתחילה, הוקינג התנגד לרעיון של בקנשטיין, בטענה שאם לחור שחור יש אנטרופיה, חייבת להיות לו גם טמפרטורה, ואם יש לו טמפרטורה, עליו להקרין קרינה תרמית – דבר שנחשב בלתי אפשרי בפיזיקה הקלאסית.
הוקינג ביקש להוכיח כי בקנשטיין טועה, אולם ביצע חישוב מפורט המבוסס על תורת שדות קוונטית על רקע מרחב-זמן עקום, וגילה לתדהמתו כי חורים שחורים אכן יוצרים ופולטים חלקיקים בקצב קבוע.
גילוי זה אישר את הצעתו של בקנשטיין וסיפק את המקדם המדויק לנוסחת האנטרופיה והטמפרטורה.
המנגנון הפיזיקלי של קרינת הוקינג מוסבר לרוב באמצעות תנודות קוונטיות בוואקום.
על פי עקרון האי-ודאות של הייזנברג, הוואקום אינו ריק לחלוטין אלא מלא בזוגות של חלקיקים וירטואליים (חלקיק ואנטי-חלקיק) הנוצרים ומתאיינים זה עם זה כל העת.
כאשר זוג כזה נוצר סמוך מאוד לאופק האירועים, ייתכן מצב שבו אחד מהחלקיקים נופל לתוך החור השחור בעוד השני מצליח להימלט ממנו.
החלקיק שנופל פנימה נושא אנרגיה שלילית ביחס לצופה מרוחק, כיוון שהוא נמצא באזור שבו וקטור קילינג (Killing vector) של הזמן הופך למרחבי.
כתוצאה מכך, המסה של החור השחור קטנה, בעוד החלקיק שנמלט נראה לצופה חיצוני כקרינה ממשית הנפלטת מהחור.
מבחינה מתמטית, הוקינג השתמש בטרנספורמציות בוגוליובוב (Bogoliubov transformations) כדי לקשר בין הגדרת הוואקום של צופה בעבר הרחוק (לפני קריסת הכוכב) לבין הוואקום של צופה בעתיד הרחוק.
הוא הראה כי מצב הוואקום הראשוני נראה לצופה מאוחר כערבוב של מצבים הכוללים יצירת חלקיקים, והתפלגותם היא תרמית לחלוטין.
קרינת הוקינג הובילה לביסוס ארבעת החוקים של מכניקת חורים שחורים, המקבילים לחוקי התרמודינמיקה הקלאסיים:
חוק האפס: כבידת השטח () קבועה על פני אופק האירועים של חור שחור הנמצא בשיווי משקל תרמי, בדומה לטמפרטורה קבועה במערכת תרמודינמית.
החוק הראשון: שינוי במסה של חור שחור קשור לשינוי בשטח הפנים שלו, בתנע הזוויתי ובמטען החשמלי שלו (), נוסחה המקבילה לחוק שימור האנרגיה.
החוק השני (המוכלל): שטח אופק האירועים אינו קטן לעולם בתהליכים קלאסיים.
בקנשטיין והוקינג הרחיבו זאת ל"חוק השני המוכלל", הקובע כי סכום האנטרופיה של החור השחור והאנטרופיה מחוץ לו לעולם אינו קטן.
החוק השלישי: לא ניתן להביא את כבידת השטח לערך אפס במספר סופי של צעדים, בדומה לאפס המוחלט.
התוצאה המרכזית של עבודת הוקינג היא חישוב הטמפרטורה של חור שחור, המכונה טמפרטורת הוקינג ():
נוסחה זו מראה כי הטמפרטורה עומדת ביחס הפוך למסה (); כלומר, ככל שחור שחור קטן יותר, הוא חם יותר ומקרין בעוצמה רבה יותר.
במקביל, אנטרופיית בקנשטיין-הוקינג () מוגדרת כ:
כאשר הוא שטח אופק האירועים ו- הוא אורך פלאנק.
הקשר בין שתי הנוסחאות מדגים כיצד שטח אופק האירועים מקודד את כמות המידע או המצבים המיקרוסקופיים של החור השחור.
תהליך פליטת הקרינה גורם לחור השחור לאבד מסה ואנרגיה לאורך זמן, תופעה המכונה התאיידות חורים שחורים.
כיוון שהטמפרטורה עולה ככל שהמסה קטנה, תהליך ההתאיידות מאיץ את עצמו לקראת הסוף.
עבור חור שחור במסת שמש (), זמן ההתאיידות הוא עצום ועולה בהרבה על גיל היקום, ולכן קרינתו חלשה מדי לגילוי ישיר כיום ( קלווין).
לעומת זאת, חורים שחורים קדמוניים (Primordial Black Holes) שנוצרו במפץ הגדול עם מסות "קטנות" (קטנות יחסית, פחות מ- גרם) היו אמורים להתאייד לחלוטין עד ימינו.
בשלביהם האחרונים, חורים שחורים אלו פולטים אנרגיה אדירה בפרק זמן קצר מאוד, תהליך העשוי להיראות כפיצוץ של קרני גמא בעוצמה של ארג בעשירית השנייה האחרונה.
גילוי קרינת הוקינג עורר את פרדוקס המידע של חורים שחורים, המצביע על סתירה עמוקה בין תורת היחסות למכניקת הקוונטים.
על פי עקרון היוניטריות בקטונטים, מידע קוונטי אינו יכול ללכת לאיבוד; אולם אם חור שחור נוצר ממצב קוונטי טהור ומתאייד לקרינה תרמית אקראית (מצב מעורב), המידע המקורי שהיה כלוא בו נראה כאובד לעד.
עקרון ההולוגרפיה ודו-ערכיות AdS/CFT: הצעה זו מציעה כי המידע נשמר על שפת המרחב (הגבול), כלומר על אופק האירועים עצמו, ומוחזר דרך מתאמים דקים בקרינה.
חומת אש (Firewall): הצעה טרמטית הגורסת כי אופק האירועים אינו אזור "חלק" עבור צופה נופל, אלא קיר של אנרגיה גבוהה המשמיד כל מידע הנכנס פנימה כדי לשמור על שזירה קוונטית.
השלמה של חורים שחורים (Complementarity): הצעה שבה המידע נמצא בו-זמנית גם בפנים וגם בחוץ, אך שום צופה בודד לא יכול לראות את שניהם ולזהות סתירה.
מודל Fuzzball: הצעה מתורת המיתרים שבה אין אופק אירועים קלאסי אלא מבנה מיתרי מורכב המקרין מידע.
בשל הקושי התצפיתי למדוד את הקרינה מחורים שחורים אסטרופיזיקליים, מדענים פיתחו אנלוגים של חורים שחורים במעבדה.
בשנת 1981, ויליאם אנרו הציע כי זרימת נוזל במהירות על-קולית יכולה ליצור "חור שחור אקוסטי", שבו גלי קול אינם יכולים להימלט נגד הזרם.
בשנת 2016 דיווח הפיזיקאי ג'ף שטיינהאור מהטכניון על תצפית בקרינת הוקינג קוונטית באנלוג כזה המבוסס על עיבוי בוז-איינשטיין (BEC).
הוא הצליח למדוד שזירה קוונטית בין חלקיקי הוקינג שיצאו מהחור לבין חלקיקי ה"פרטנר" שנפלו פנימה, ובכך אימת את הטבע הקוונטי של הקרינה כפי שחזה הוקינג.
ניסויים דומים נערכים כיום גם באמצעות סיבים אופטיים ומערכות פוטוניות אחרות.
קרינת אלפא (α) היא סוג של קרינה רדיואקטיבית.
חלקיק אלפא מורכב משני פרוטונים ושני נייטרונים קשורים יחד על ידי הכוח החזק, והוא זהה לגרעין של איזוטופ ההליום הליום-4. חלקיקי אלפא, כמו חלקיקי בטא ובניגוד לחלקיקי גמא, הם בעלי מסת מנוחה.
כאשר חלקיק אלפא נפלט מגרעין של אטום בתהליך של דעיכה רדיואקטיבית, יש לו גם אנרגיה קינטית משמעותית.
קרינת אלפא התגלתה לראשונה על ידי ארנסט רתרפורד ב-1899. ב-1909, הוכיחו רתרפורד ותלמידו תומאס רוידס שחלקיקי אלפא הם למעשה גרעיני הליום.
כאשר אטום רדיואקטיבי פולט קרינת אלפא, המספר האטומי שלו (מספר הפרוטונים בו) קטן ב-2 ואילו מספר המסה שלו (מספר הנוקלאונים בו) קטן ב-4. כך, למשל, גרעין אורניום-238 הפולט חלקיק אלפא הופך לגרעין תוריום-234:
חלקיקי אלפא נפלטים עם אנרגיה קינטית טיפוסית של כ- עד .
קרינת האלפא גורמת ליינון רב: בלחץ אוויר רגיל יוצרת הקרינה 105 זוגות יונים לאורך מסלול של סנטימטר אחד.
בעקבות כך מאבדים חלקיקי האלפא את האנרגיה הקינטית שלהם לאורך מרחק קצר מאוד, ומסוגלים לחדור דרך דף נייר אחד בלבד או דרך 5 סנטימטרים של אוויר.
לא כל גרעין הליום הנע במהירות גבוהה הוא חלקיק אלפא.
את גרעיני ההליום הנוצרים במאיצי חלקיקים נוטים פחות לכנות "חלקיקי אלפא".
המקור הנפוץ ביותר של חלקיקי האלפא בכדור הארץ הוא התפרקות של גרעינים כבדים (כבדים מ-106 יחידות u אטומיות).
זאת, משום שמקורה של התפרקות האלפא היא חוסר היציבות של הגרעין כאשר הוא נעשה גדול מדי.
הגרעין הקטן ביותר שיכול לעבור התפרקות זו הוא תוריום (90 בטבלה המחזורית), עם מספר מסה של 106 עד 110. כאשר גרעין פולט חלקיק אלפא, מספר המסה של הגרעין קטן ב-4, כיוון שהוא "איבד" 4 נוקלאונים.
המספר האטומי של הגרעין יורד ב-2 כתוצאה מאיבוד 2 פרוטונים.
כלומר, בתהליך פליטת האלפא, האטום הופך לאטום חדש.
דוגמאות לכך הם כאשר אורניום פולט קרינת אלפא והופך לתוריום, או כאשר רדיום הופך לגז רדון (בעקבות פליטת חלקיקי האלפא).
לעיתים הגרעין החדש נוצר במצב מעורר, ולכן נפלטת גם קרינת גמא על מנת לשחרר את האנרגיה העודפת.
התפרקות אלפא יכולה להתרחש בגרעינים קלים יותר וקצרי חיים, כגון בריליום 11. גרעינים אלו לא נמצאים באופן טבעי בכדור הארץ, אבל ניתן לייצר אותם במעבדה.
מנגנון הייצור של התפרקות אלפא
בניגוד להתפרקות בטא, הסיבה הבסיסית להתפרקות אלפא הם איזון בין כוח אלקטרומגנטי וכוח גרעיני.
התפרקות אלפא היא תוצאה של דחייה בין חלקיק האלפא לגרעין האטום, כיוון שלשניהם מטען חיובי.
בפיזיקה הקלאסית, לחלקיקי האלפא אין די אנרגיה לעבור את מחסום הפוטנציאל הגרעיני שלוכד אותם באטום, התופעה הקוונטית של מנהור היא שמאפשרת לחלקיק האלפא להתנתק מהגרעין.
חלקיקים אנרגטיים של הליום יכולים להיווצר ממאיצי החלקיקים ציקלוטרון, סינכרוטרון ועוד, אבל בדרך כלל לא נוהגים להתייחס אליהם כאל חלקיקי אלפא.
האנרגיה של חלקיק אלפא שנפלט בתהליך הפירוק תלוי בזמן מחצית החיים של התהליך, שעשוי להשתנות במידה ניכרת מחומר לחומר.
חלקיקי האלפא עם האנרגיה הגבוהה ביותר נפלטים מגרעינים גדולים יותר, אבל רוב חלקיקי האלפא נפלטים עם אנרגיה של 3 עד 7 MeV.
אנרגיה זו היא אנרגיה רבה עבור חלקיק יחיד, אבל המסה הגדולה שלו גורמת לכך שהוא נע במהירות נמוכה יותר מכל חלקיק אחר של קרינה (למשל חלקיקי בטא ונייטרונים) - בערך חמישה אחוזים ממהירות האור.
כתוצאה ממסתם הגדולה, חלקיקי האלפא נחסמים בקלות על ידי מתכות, והם יכולים לנוע רק סנטימטרים ספורים באוויר.
ניתן לחסום אותם אפילו עם נייר טישו או כל חלק בגוף האדם (בערך 40 מיקרו מטר), אך אם חלקיק אלפא נבלע הוא עשוי לגרום נזק רציני לתאים.
אלכסנדר ליטוויננקו שהיה מתנגד לשלטון פוטין הורעל על ידי פולוניום 210, שהוא איזוטופ רדיואקטיבי פולט קרינת אלפא, שהוחדר למזון שלו.
בשנים 1899 ו-1900, הפיזיקאי ארנסט רתרפורד (שעבד באוניברסיטת מקגיל במונטריאול, קנדה), ופול ווילארד (שעבד בפריז), הצליחו להפריד את הקרינות ל-3 סוגים: קרינת אלפא, בטא, וגמא.
הם עשו זאת בעזרת בדיקת השפעת השדה המגנטי על כל קרינה.
קרני האלפא זוהו על ידי רתרפורד כקרניים הכי פחות חודרניות.