tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
שטח האי הוא 16 קמ"ר.
סמוך מדרום לו הוקם האי המלאכותי הזעיר פברהולם (Peberholm - "אי הפלפל") לצורך בניית גשר ארסונד.
ון (Ven) השייך לשוודיה נמצא בחלקו הצפוני של המצר, ושטחו 7.5 קמ"ר.
עד לשנת 2000 ניתן היה לחצות את המצר בדרך הים בלבד, כשעיקר התנועה נעשתה במעבורת בין הערים הלסינגבורג ואלסינור.
ב-1 ביולי 2000 נפתח לתנועה גשר ארסונד (בצדו הדרומי של המצר), שעליו כביש מהיר ומסילת רכבת; הגשר מקשר בין קופנהגן בדנמרק למאלמה בשוודיה.
לאחר שנוסעים עליו 10 ק"מ נכנסים למנהרה הארוכה ביותר בעולם מתחת למים שמובילה אל האי המלאכותי פברהולם.
המשמעות הסמלית של הגשר היא גדולה, מכיוון שמחוז סקונה היה בעבר חלק מדנמרק והיו תקופות של מלחמה בין השוודים והדנים.
בצידו הצפוני של המצר עדיין פעיל קו המעבורת הוותיק.
ארסוף קדם הוא יישוב יהודי לא-מוכר הנמצא דרומית לקיבוץ שפיים.
כביש סלול בצמוד לכביש החוף מוביל אליו משפיים.
המקום שייך למועצה האזורית חוף השרון, אם כי עד היום הוא אינו מוכר רשמית כיישוב ואינו מופיע במפות ישראל.
בשנת 1935 רכש קורט מנהיים, עולה מגרמניה, כ-20 דונם דרומית לקיבוץ שפיים מחברת אחוזה א' (שייסדה את רעננה) בעקבותיו רכשו אנשים נוספים קרקעות באזור.
התושבים עסקו בחקלאות פרטית, בשיווק ישיר לשווקים בתל אביב.
ב"מדריך ארץ ישראל" של זאב וילנאי משנת 1941 נקרא מקום זה בשם שכונת ארסוף.
לאחר קום המדינה, כשהוקמה המועצה האזורית חוף השרון, מנעו מאנשיה את ההכרה במקום כיישוב ישראלי מן המניין.
תושבי המקום היו שייכים לרשפון אך לא הייתה להם זכות לבחור ולהיבחר לוועד המקומי.
החל מ-1997 נקבעה להם בבג"ץ זכות לנציג נפרד במליאת המועצה האזורית חוף השרון.
שירותים בסיסיים כמו חשמל, מים, דואר, קבורה, בריאות וחינוך, תושבי המקום קיבלו רק לאחר התדיינויות בבתי משפט ופסיקות בג"ץ.
לאחר הקמת שכונת היוקרה ארסוף, ניתן למקום השם ארסוף קדם למרות שאינו מופיע במפה ולא מוכר על ידי מינהל מקרקעי ישראל.
תוכנית המתאר האחרונה מסווגת את המקום כשמורת טבע.
משמעות ההחלטה היא שאין כל אפשרות לבנות במקום או להרחיב בתים קיימים.
אין במקום שום שירותים מוניציפליים פרט לאיסוף אשפה, אין תאורת רחוב, אין שום מבנה ציבורי או פיתוח סביבתי ציבורי, אין מערכת ביוב, אין אפשרות לקבל רישיון עסק המחליף את החקלאות כמקובל בקיבוצים ובמושבים.
במקום כ-40 יחידות דיור, עם קרוב ל-100 נפשות.
שטח המקום כ-1400 דונם מתוכם כ-80 דונם שטח בנוי.
ניתן לראות את בתי היישוב בעת נסיעה בכביש החוף (כביש 2).
הכניסה למקום היא מן הכיכר המובילה ליישובים שפיים וארסוף.
בשנת 2022 המועצה האזורית חוף השרון אישרה תקציב להכנת תב"ע תוכנית בניין עיר (תב"ע).
המדינה התנגדה אז בשל המדיניות שלה לעבות יישובים קיימים ולא להקים יישובים חדשים על מנת לשמור על שטחים פתוחים.
"פארק דינה", על שם אחת התושבות שנפטרה בדמי ימיה.
בפארק זה מציגה קבוצת אמנים בשם "הגלריה הירוקה", שחלקם גרים במקום, את עבודותיהם בגלריה פתוחה על שטח נרחב.
גן בוטני ובו עשרות עצים, בהם עצים טרופיים נדירים.
הגן ניטע על ידי דניאל מנהיים, בנו של מייסד המקום ואפשר לסייר בו בתיאום מראש.
ארס אנטיקווה , הנקראת גם "ארס וטרום" או "ארס וטוס", מתייחסת למוזיקה של אירופה בשלהי ימי הביניים, בין 1170 ל-1310 בקירוב, התקופה של אסכולת נוטרדאם הפוליפונית והשנים הבאות, שהיו עדות להתפתחות המוקדמת של המוטט.
המונח מוגבל בדרך כלל למוזיקת קודש ואיננו כולל את השיר החילוני של הטרובדור והטרובר; עם זאת, לפעמים משתמשים במונח באופן חופשי יותר, החל על כל המוזיקה האירופאית של המאה ה-13 וקצת לפניה.
המונח ארס אנטיקווה עומד בניגוד למונח ארס נובה, המתייחס לתקופת הפעילות המוזיקלית בין 1310 ל-1375 בקירוב.
כמעט כל מלחיני הארס אנטיקווה הם אנונימיים.
בין המעטים שנודעו בשמם נמנים הילדגרד מבינגן, אם מנזר, משוררת ומלחינה שפעלה בגרמניה במאה ה-12, לאונין (פעל בשלהי המאה ה-12) ופרוטין (פעל בשנים 1180 בקירוב עד 1220 בקירוב), שני מלחינים שנודעו בשמם מאסכולת נוטרדאם; בתקופה שאחריה, פטרוס דה קרוצ'ה, מלחין מוטטים, הוא אחד המעטים ששמם נשמר.
ב-תאוריית המוזיקה, הארס אנטיקווה הייתה תקופה של תופעות קדמה בנהלים קיימים, רובן בהבנה ובתיווי של ריתמוס.
תאורטיקאי המוזיקה המפורסם ביותר במחצית הראשונה של המאה ה-13, יוהנס דה גרלנדיה, היה מחברה של "מנזוראבילי מוזיקה" (בסביבות 1240), מסה שהגדירה והבהירה אפנונים ריתמיים באופן המלא והשלם ביותר.
תאורטיקאי גרמני מתקופה מאוחרת יותר במקצת, פרנקו מקולון, היה הראשון שתיאר את שיטת התיווי, שבה תווים בצורות שונות נושאים ערכים ריתמיים שונים לגמרי (ב"ארס קנטוס מנזוראביליס" משנת 1260 בקירוב), חידוש שהייתה לו השפעה כבירה על תולדות המוזיקה האירופאית מאז ואילך.
רוב המוזיקה ששרדה בכתב תווים מן המאה ה-13 עושה שימוש באפנונים ריתמיים כפי שהגדיר אותם גרלנדיה.
הארס אנטיקווה מתחלקת לעיתים לשתי תקופות לא-מדויקות, הידועות כגותית המוקדמת והגותית העיקרית.
התקופה הגותית המוקדמת כוללת את המוזיקה הצרפתית, שחוברה באסכולת נוטרדאם עד 1260 בקירוב, והתקופה הגותית העיקרית כוללת את כל המוזיקה שחוברה מאז ועד 1310 או 1320, המועד שמקובל לראות בו את ראשית הארס נובה.
צורות האורגנום והקונדוקטוס הגיעו לשיא התפתחותם בגותית המוקדמת והחלו לדעוך בגותית העיקרית, כאשר החליף אותן המוטט.
בעיני ז'אק, הארס אנטיקווה הייתה musica modesta (מוזיקה צנועה) ואילו הארס נובה הייתה musica lasciva (מוזיקה תאוותנית) - מוזיקה שאותה פירש כעונה על סיפוק יצרים, גחמנות, חוסר צניעות וחושניות (אנדרסון ורוזנר, 2001).
ארסאן אילייסובה (בטורקית: Ersan İlyasova; נולד ב-15 במאי 1987 באסקישהיר שבטורקיה) הוא כדורסלן טורקי, שמשחק בעמדת הפאוור פורוורד בשיקגו בולס.
אילייסובה החל לשחק באופן מקצועני בשנת 2004, במדי אולקרספור מליגת העל הטורקית.
לאחר מכן, נרשם לדראפט ה-NBA 2005 ונבחר בבחירה ה-36 על ידי המילווקי באקס.
זמן קצר לאחר הדראפט, ב-23 באוגוסט, חתם אילייסובה בבאקס על חוזה לשנתיים.
הוא לא השתתף באף משחק NBA בעונת , אלא רק שיחק עבור קבוצת הבת של הבאקס מליגת הפיתוח של ה-NBA, טלסה 66'.
בטלסה שיחק 46 משחקים והעמיד ממוצעים של 12.5 נקודות ו-7 ריבאונדים למשחק.
ב-1 בנובמבר 2006 ערך את הופעת הבכורה שלו ב-NBA נגד אינדיאנה פייסרס.
בעונת הבכורה שלו ב-NBA שיחק אילייסובה ב-19 משחקים בלבד.
בסיום עונת עזב את ארצות הברית וחזר לאירופה, לאחר שחתם במדיה של ברצלונה מהליגה הספרדית ב-16 ביוני 2007. במדי ברצלונה קבע היסטוריה כשהפך לכדורסלן הטורקי הראשון במועדון הספרדי.
בעונת חזר למילווקי, ושיחק עבורה במשך 6 עונות עד סיום עונת .
במהלך שביתת השחקנים ב-NBA בעונת שיחק עבור אנאדולו אפס מליגת העל הטורקית.
ב-11 ביוני 2015 נשלח אילייסובה בטרייד לדטרויט פיסטונס בתמורה לקארון באטלר ושון ויליאמס.
ב-16 בפברואר 2016 נשלח בטרייד לאורלנדו מג'יק, יחד עם ברנדון ג'נינגס, בתמורה לטוביאס האריס.
ב-23 ביוני 2016 נשלח בטרייד לאוקלהומה סיטי ת'אנדר, יחד עם ויקטור אולדיפו וזכויות הדראפט על דומנטאס סאבוניס, בתמורה לסרג' איבקה.
ב-1 בנובמבר 2016 הועבר בטרייד לפילדלפיה 76' בתמורה לג'רמי גרנט.
ב-23 בפברואר 2017 נשלח בטרייד לאטלנטה הוקס בתמורה לטיאגו ספליטר.
ביולי 2017 חתם על הארכת חוזה באטלנטה, אך בפברואר 2018 שוחרר מהקבוצה לפני תום החוזה.
ב-28 בפברואר 2018 חתם על חוזה בפילדלפיה 76' עד סיום עונת .
לקראת עונת חתם על חוזה ל-3 עונות במילווקי באקס, עבור כ-21 מיליון דולר.
בסוף עונת 2019/2020 מילווקי סירבה להאריך את החוזה שלו, ובכך הפך לשחקן חופשי.
ב-10 במרץ 2021 חתם על חוזה ביוטה ג'אז עד לסיום עונת .
ב-22 בדצמבר 2021 חתם לעשרה ימים בשיקגו בולס.
אילייסובה היה חבר בסגלי נבחרות טורקיה הצעירות וזכה עימה במדליית הכסף באליפות אירופה עד גיל 20 וכן גם בתואר ה-MVP של האליפות.
כיום, אילייסובה חבר בסגל נבחרת טורקיה הבוגרת ושיחק עימה באליפות העולם 2006 ובאליפות אירופה 2007.
ארס 1 , הוא משגר חלליות שפיתחה נאס"א כחלק מתוכנית קונסטליישן, תוכנית החלל המאוישת שתכננה ארצות הברית ובוטלה ב-2011.
השם "ארס" מתייחס לאל המלחמה ארס במיתולוגיה היוונית.
תפקידו המיועד של ארס 1 בתוכנית קונסטליישן היה לשגר את החללית אוריון, ובתוכה צוות האסטרונאוטים, למסלול נמוך סביב כדור הארץ.
ארס 1 תוכנן להשלים את טיל השיגור הגדול יותר ארס 5, שהוא טיל שיגור המטען (הלא-מאויש) בתוכנית קונסטליישן.
ארס 1 מחולק לשני שלבים:
השלב הראשון יופעל על ידי חמישה מנועי SRB, שהם שדרוג של מנועי הדלק המוצק של מעבורות החלל.
השלב השני (מכונה גם "השלב העליון") יופעל על ידי מנוע J-2X שפותח ממנוע ה-J-2 שבסטורן 5 ששיגר את החלליות לירח בתוכנית אפולו.
כבר ב-1995 פורסם מחקר של חברת לוקהיד מרטין על מערכות הנעה מתקדמות, שבו הוצע טיל שיגור שדומה מאוד במבנהו לארס 1, עם מנועי SRB בשלב הראשון, ומנוע דלק נוזלי בשלב השני.
עם ההכרזה על החזון לחקר החלל בנאומו של נשיא ארצות הברית דאז ג'ורג' בוש, הייתה צריכה נאס"א לפתח שני טילי שיגור - אחד לצוות האסטרונאוטים ולחללית אוריון (ארס 1), ושני למטען (ארס 5).
נאס"א תכננה את ארס 1 על בסיס טכנולוגיה קיימת ממעבורות החלל.
בתכנון הראשוני, השלב הראשון של הטיל היה ארבעה מנועי SRB שפותחו ממנועי הדלק הנוזלי של מעבורות החלל, והשלב השני היה וריאציה פשוטה יותר של המנוע הראשי של מעבורות החלל .
אולם לאחר בדיקה מחודשת של התכנון, התגלה שהחללית אוריון תהייה כבדה מדי בשביל ארס 1, ועל כן הוחלט להוסיף מנוע SRB חמישי לשלב הראשון, ולהחליף את מנוע ה-SSME של השלב השני במנוע J-2X שמבוסס על המנוע J-2 שהיה בסטורן 5, טיל השיגור בתוכנית אפולו.
הסיבה העיקרית להוספת מנוע SRB חמישי לשלב הראשון היה רצונה של נאס"א להמיר את מנוע ה- SSME למנוע J-2X.
על פי מחקר נוסף שנערך בתקופה האחרונה, נמצא שעם התאמה מינימלית של הטיל דלתא 4 ששייך למערכת השיגור EELV, ניתן יהיה לשגר את החללית אוריון ואסטרונאוטים למסלול נמוך סביב כדור הארץ (כלומר לתחנת החלל הבינלאומית).
המשמעות של המחקר היא שלילת נחיצותו של טיל השיגור ארס 1. למרות מחקר זה ולמרות המחקר המטעה שהעדיף בצורה לא הוגנת את ארס 1, נאס"א עדיין מתכוונת להשתמש בארס 1.
ב-4 בינואר 2007 הודיעה נאס"א כי ארס 1 ענה על דרישות הבדיקה של תנאי המערכות, בדיקה שלא נערכה מאז פותחו מעבורות החלל בתחילת שנות השמונים.
הבדיקה נועדה לוודא שארס 1 עונה לדרישות הנחוצות לתוכנית קונסטליישן.
בנוסף, נאס"א הודיעה על שינוי בתכנון מכלי הדלק של ארס 1. במקום הפרדה בין מכלי המימן הנוזלי והחמצן הנוזלי באמצעות מכל שלישי, המכלים יופרדו באמצעות מחסום , דבר שאמור לחסוך כמות משמעותית של מסה, ויקל על שיגורו של ארס 1.
בינואר 2008 גילתה נאס"א כי בדקות הראשונות של השיגור של ארס 1 נוצרות רעידות חזקות מאוד, בעיה חמורה מאוד שדורגה במקום הרביעי מתוך חמש בסולם דרגות הסיכון של נאס"א.
נאס"א הודיעה כי היא בטוחה שניתן יהיה לפתור את הבעיה, וכי בעיות כאלה צצות במהלך פיתוח של תוכניות מחקר חדשות (כמו תוכנית אפולו).
נאס"א בחרה בחברת אליאנט טקסיסטמס לבניית השלב הראשון של ארס 1, שכולל את חמשת מנועי ה-SRB.
חברת רוקטדיין תבנה את מנוע ה-J-2X, וחברת בואינג תבנה את האוויוניקה (מערכות האלקטרוניקה והמחשבים) של הטיל.
לוח זמנים זה כולל אירועים עתידיים שבוטלו.
מסיבות של עניין היסטורי בתוכנית קונסטליישן הושארו אירועים אלה.
על פי לוח הזמנים המקורי של תוכנית הפיתוח, הטיסה המאוישת הראשונה של הטיל מתוכננת לשנת 2015, כמעט חמש שנים לאחר קרקוע מעבורות החלל.
הפער בין סיום תוכנית מעבורות החלל של ארצות הברית לבין הטיסה המאוישת הראשונה של ארס 1 (שמשמעותו שבמשך 5 שנים ארצות הברית תהיה ללא יכולת לשגר אסטרונאוטים לחלל בכוחות עצמה, ותצטרך להסתמך על חלליות הסויוז הרוסיות) נגרם עקב לחצי תקציב ובעיות הנדסיות לא צפויות בפיתוח ארס 1.
על פי ממצאי ועדת בדיקה שבדקה את בעיות התקציב של התוכנית, ארס 1 יוכל לבצע שיגור מאויש רק בשנת 2017, וזאת עקב מחסור בתקציב.
בהצעת התקציב של נאס"א לשנת 2011, שהוצגה לציבור ב-1 בפברואר 2010, כלול ביטולה המוחלט של תוכנית קונסטליישן, ביטול מיזמי הפיתוח של ארס 1 וארס 5, ביטול החללית אוריון ונטישת התוכנית לחזרה של אסטרונאוטים אמריקניים לירח בשנת 2020.
ארס 5 הוא טיל שיגור שהוצע לפיתוח על ידי נאס"א כחלק מתוכנית קונסטליישן.
שמו של ארס 5 מתייחס לאל המלחמה ארס במיתולוגיה היוונית, והמספר 5 בשמו הוא מחווה לטיל השיגור סטורן 5 ששיגר את חלליות אפולו לירח.
תפקידו העיקרי של ארס 5 בתוכנית קונסטליישן הוא לשגר את חללית הנחיתה על הירח אלטאיר ואת שלב העזיבה של כדור הארץ לחלל, במשימות מאוישות לירח.
אולם, ניתן יהיה להשתמש בארס 5 לתפקידים נוספים, ביניהם במשימות מאוישות למאדים.
ארס 5 היה אמור להשלים את טיל השיגור הקטן יותר ארס 1 שתפקידו היה לשגר לחלל את חללית אוריון המאוישת.
ארס 5 מתוכנן כטיל שיגור מטען כבד, לשיגור של חומרה וחומרים לירח או לאתרים אחרים מחוץ לכדור הארץ.
ארס 5 מחולק לשלושה שלבים: השלב הראשון והשני שישגרו את הטיל ומטענו אל החלל למסלול נמוך סביב כדור הארץ, והשלב השלישי (העליון) המוכר יותר כ"שלב העזיבה של כדור הארץ" שישגר את המטען (במשימות לירח את החלליות אוריון ואלטאיר) לכיוון הירח או לאתרים אחרים במערכת השמש (למשל מאדים).
השלב הראשון של ארס 5 יפעיל כשני מנועי SRB ששודרגו ממנועי הדלק המוצק שבמעבורות החלל.
השלב השני של הטיל יפעיל כשישה מנועי דלק נוזלי RS-68B שהם שדרוג של מנוע הדלק הנוזלי במעבורות החלל.
הדלק של מנועי ה־RS-68B יהיה חמצן ומימן נוזליים.
נאס"א התכוונה בתחילה להשתמש בחמישה מנועים ראשיים של מעבורות החלל בשלב השני, אולם החליפה אותם למנועי ה־RS-68B בגלל האיכות הטובה יותר שלהם, מחירם הזול יותר והעיצוב הפשוט שלהם.
שלב העזיבה של כדור הארץ
השלב השלישי והעליון של ארס 5, המכונה "שלב העזיבה של כדור הארץ" , הוא שדרוג של השלב השלישי של סטורן 5 שכונה S-IVB.
לאחר ההגעה של החללית אוריון לאלטאיר ולשלב העזיבה של כדור הארץ, יטיס השלב את החלליות אוריון ואלטאיר לירח.
ניתן להשתמש בשלב העזיבה של כדור הארץ גם להעברת מטענים למסלול נמוך סביב כדור הארץ, ולהטסת חלליות לא מאוישות לאתרים אחרים מעבר לירח.
טיל השיגור ארס 5 תוכנן להיות הטיל החזק ביותר שנבנה אי־פעם, עם יכולת נשיאה של עד 188 טון למסלול נמוך סביב כדור הארץ, וכ־77 טון לירח.
יכולת נשיאת המשקל הזו גדולה פי שישה ויותר מכל משגר לוויינים וחלליות אחר שקיים כיום.
ארס 5 היה טיל שיגור המטען הלא מאויש בתוכנית קונסטליישן.
בניגוד לתוכנית אפולו ומעבורות החלל, בתוכנית קונסטליישן תוכננה להיות הפרדה בין שיגורי המטען הלא מאוישים לשיגור האסטרונאוטים.
ארס 5 היה משגר את שלב העזיבה של כדור הארץ ואת החללית אוריון למסלול נמוך סביב כדור הארץ, שם הם יחכו לחללית אלטאיר, ולאחר ההתחברות של שתי החלליות, יוצת המנוע שבשלב העזיבה של כדור הארץ, והחלליות ישוגרו לכיוון לירח.
הארס 5 תוכנן כך שיהיה ניתן יהיה להשתמש בו על מנת לשגר את החללית אוריון למשימה לאסטרואידים שקרובים לכדור הארץ.
בנוסף לתפקידו כטיל שיגור המטען בתוכנית קונסטליישן, נאס"א תכננה לנצל את יכולת הנשיאה העצומה של ארס 5 לפרויקטים נוספים.
אחת ההצעות לפרויקט שבו ניתן יהיה לנצל את ארס 5 הוא שיגור טלסקופ חלל על גבי הארס 5 לנקודת לגראנז' בין כדור הארץ לשמש.
הטלסקופ יוכל לקבל נתונים בצורה טובה הרבה יותר בנקודת לגראנז' שבין כדור הארץ לשמש, וארס 5 יוכל לשגר טלסקופ כזה במשימה אחת.
בנוסף, ניתן יהיה להשתמש בארס 5 לשיגור חלליות עתידיות, ולהשתמש בו לשיגור חומרים ומצרכים לבסיס מאויש עתידי על הירח.
במקום התוכנית לחזור אל הירח, הציע הממשל לפתח חללית רב תכליתית חדשה - האוריון MPCV - שתשמש את תוכנית החלל המאוישת של ארצות הברית ותחליף את האוריון CEV.
הממשל הציע גם לפתח משימה שתנחית אסטרונאוטים על אסטרואיד על ידי האוריון MPCV, ולהקציב כספים לפיתוח מערכות הנעה חדשות, שיוכלו להביא אסטרונאוטים אל מאדים בזמן קצר יותר.
ארס 1-X הייתה טיסת הניסוי הראשונה של טיל השיגור ארס 1, כחלק מתוכנית קונסטליישן.
התוכנית יועדה להחליף את תוכנית מעבורות החלל לאחר קרקוע כל מעבורות החלל בשנת 2010, אך נגנזה בהוראת נשיא ארצות הברית, ברק אובמה.
משימת ארס 1-X שוגרה בהצלחה ב-28 באוקטובר 2009.
טיל השיגור של משימת ארס 1-X היה דומה בצורתו, במשקלו ובמידותיו לתכונות המתוכננות של טילי השיגור ארס 1, אולם הוא שונה במאפייניו הפנימיים מאלו של הטיל המתוכנן.
הטיל הגיע לרום מקסימלי של 45.72 ק"מ
טיל השיגור של משימת ארס 1-X היה בנוי מהשלבים הבאים:
שלב ראשון- ארבעה מנועי SRB (מנועי דלק מוצק שפותחו ממנועי הדלק המוצק של מעבורות החלל) ומנוע דמה חמישי.
שלב שני- ריק (בעתיד יכיל מנוע J-2X)
שלב רביעי- יכיל חיקוי של חללית אוריון יחד עם מערכת הנטישה של החללית בזמן השיגור (שתפעל במקרי חירום).
יעדיה של טיסת המבחן ארס 1-X היו:
להוכיח יכולת שליטה ברכב הדומה לטיל המתוכנן ארס 1
לבצע ולנסות בזמן השיגור היפרדות של שלבי הטיל ארס 1-X הדומים לשלבים של ארס 1.
לנסות הרכבה מחדש וחידוש של השלב הראשון של ארס 1-X, שכאמור, דומה לשלב הראשון של ארס 1.
לבדוק את ההיפרדות של השלב הראשון, למדוד, להבין את כניסתו לאטמוספירה ואת תפקוד המצנחים של השלב הראשון.
וכן, בדיקה בתנאי אמת של המבנה האירודינמי של הטיל, יציבות מערכת המכשיר ובקרה על השליטה מהקרקע.
ארס הוא דמות בדיונית של אל שהופיעה בחוברות הקומיקס ביקום מארוול קומיקס.
הדמות הופיעה לראשונה בחוברת Thor #129 מיוני 1966 ונוצרה על ידי הכותב סטן לי והמאייר ג'ק קירבי.
הדמות היא אויבם של גיבורי-העל תור והרקולס, והיא מבוססת על אל המלחמה ארס מהמיתולוגיה היוונית .
ארס הוא בנו של זאוס, והוא אל המלחמה האולימפי.
ארס התענג על לחימה בכל צורה שהיא, ללא התחשבות בקורבנותיה.
השנאה בין ארס להרקולס התפתחה כאשר הרקולס הרג את חיות המחמד של ארס, ציפורי סטימפליה, וגדלה כאשר גילה כי זאוס העדיף את הרקולס יותר ממנו.
כאשר זאוס איפשר לפולחן האלים היוונים והרומיים לחדול, ארס פיתח טינה עזה כלפי האולימפוס וניסה להרוס אותו.
הוא סייע לפלוטו להיאבק בהרקולס, אשר הובסו בהתערבותו של תור.
ארס נאבק בהרקולס פעם נוספת, וכרת ברית עם מכשפת כדי להפוך את הרקולס לעבד שלה.
אחרי התקלות עם האוונג'רס, ארס השתמש במימי נהר ארוס כדי להגלות את הרקולס מהאולימפוס.
הוא הקים את נצי המלחמה, ושלח את קראטוס וביה ללכוד את הרקולס, ומזימתו סוכלה על ידי האוונג'רס.
הוא נלחם בנאמור ובונוס, וניסה לחרחר מלחמה בין האולימפוס ואסגרד.
בעקבות מלחמת האזרחים ביקום מארוול, ארס הצטרף לקבוצת האוונג'רס העוצמתיים של טוני סטארק, התומכים בחוק רישום העל-אנושיים.
הוא השתתף גם באירוע מלחמת-עולם הענק הירוק, והובס על ידי הענק הירוק וקבוצת וורבאונד שלו.
הוא אחד משני החברים שנותרו בקבוצת האוונג'רס העוצמתיים לאחר שנורמן אוסבורן החליף את סטארק כמנהיג סוכנות S.H.I.E.L.D באירועי "שלטון אפל", ושינה את הקבוצה לקבוצת האוונג'רס האפלים.
ארס נהרג בידי הסנטרי בחוברת מספר 2 של אירועי "מצור".
במהלך חידוש הכותרים "מארוול החדשה והשונה", ארס הוחייה בידי המאסטרו והאספן כדי לשמש כחייל עבור "תחרות האלופים" שלהם ועל מנת להראות את כוחו של הנאוטרוניום.
אֲרֵנָרִיָּה אדמונית (שם מדעי: Arenaria interpres) הוא מין של עוף מים ממשפחת החרטומניים.
הארנריה האדמונית ניזונה מחרקים, רכיכות, תולעים וסרטנים קטנים.
היא בעלת צוואר קצר, וצבע רגליה כתום.
עם זאת, צבעיה של הארנריה משתנים לאורך עונות השנה: בחורף לשני המינים ראש חום בהיר, גב חום כהה, בטן לבנה וגרון שחור.
בעונת הרבייה לזכרים יש מופע שונה: ראש וצוואר שחורים וגב אדום.
הארנריה האדמונית מקננת בחופים הצפוניים של אירואסיה וצפון אמריקה.
מחוץ לעונת הקינון תפוצתה רחבה ביותר וניתן למצוא אותה בחופים בכל רחבי העולם, כולל אוסטרליה ואפריקה.
בישראל היא חולפת מצויה וחורפת שכיחה למדי בעיקר באזור החוף.
מקייצת לעיתים רחוקות אך לא מקננת.
אֲרֵנָרִיָּה (שם מדעי: Arenaria) הוא סוג של עופות ממשפחת החרטומניים הכולל 2 מינים של עופות ארקטיים שנודדים למרחקים ארוכים.
הם מצויים לאורך החופים בעודם מחפשים חסרי חוליות קטנים ושיירים צפים בהם, גם בבריכות סלעים.
עופות אלה קטנים יחסית, באורך 20-30 ס"מ והם קרובים לבני הסוג חופית אך מקורם קצר יותר והם בעלי צבעים כהים יותר.
Apple Wallet, ובקיצור Wallet (בעברית: ארנק) היא אפליקציה המצורפת למערכת ההפעלה iOS, החל מגרסה iOS 6, שמאפשרת למשתמשים לקבל, לשמור ולהציג קופונים, אישורי טיסה, כרטיסים למופעים, ואישורי תשלום נוספים.
האפליקציה עוצבה על ידי חברת אפל, והפצתה החלה בספטמבר 2012. לפני iOS 9 נקראה האפליקציה Passbook.
האפליקציה מאפשרת קבלת שירות מחברות תעופה רבות, משרדי כרטיסים למופעים ועסקים נוספים.
כל שובר דיגיטלי או כרטיס קרוי באפליקציה "Pass".
כאשר המשתמש רוצה להשתמש באפליקציה בפעם הראשונה, תופיע מצגת קצרה המפנה את המשתמש ל-App Store, לאפליקציות המתקשרות עם פסבוק.
ניתן לקבל שוברים גם באמצעות הדפדפן "ספארי" או בדואר אלקטרוני.
האפליקציה מונחית על ידי המיקום של המשתמש, ומציעה לו שוברים רלוונטיים למיקום ולזמן.
לצורך מימוש השובר, על המשתמש להציג אותו באמצעות האפליקציה, ללא צורך בהדפסת השובר.
האפליקציה מציגה ברקודים מהסוגים הבאים: QR, Aztec ו־PDF417.
לאחר השקת ה-אייפון 6 והiPhone 6 Plus, בעזרת ה-Wallet ניתן להשתמש גם בשירות ה-Apple Pay.
ארנק דיגיטלי הוא מכשיר אלקטרוני המאפשר לאדם לבצע עסקאות מסחר אלקטרוניות.
הארנק הדיגיטלי עשוי לכלול רכישת פריטים באופן מקוון באמצעות מחשב או באמצעות טלפון חכם, כדי לרכוש מוצר בחנות.
באופן הולך וגובר, ארנקים דיגיטליים נעשים לא רק עבור עסקאות פיננסיות בסיסיות, אלא גם כדי לאמת את אישוריו של בעל הכרטיס.
לדוגמה, ארנק דיגיטלי עשוי לאמת את גיל הקונה בחנות משקאות בעת רכישת אלכוהול.
"ארנק דיגיטלי" הוא מושג נפוץ שמרבים להשתמש בו כיום ולא בהתייחס לטכנולוגיה יחידה, אלא כשלושה חלקים עיקריים: המערכת (התשתית האלקטרונית), היישום (התוכנה שפועלת על גבי) והמכשיר (החלק הבודד).
בשלב ביצוע התשלום יגבה ספק השירות את סכום העסקה הסופי מהלקוח, ולאחר מכן יעביר את אותו הסכום אל המוכר.
התשלום באמצעות ארנק דיגיטלי מתבצע באמצעות טכנולוגיות שונות, למשל: שבב המותקן בגב מכשיר סלולרי, סריקת ברקוד המופיע על גבי מסך מחשב או חשבונית מנייר או אפליקציית תשלום ייעודית.
מצד הלקוח, ארנק דיגיטלי דורש התקנה מינימלית, והוא יחסית קל לשימוש.
ברגע שהתכנה מותקנת, המשתמש מתחיל על ידי הזנת כל המידע הרלוונטי.
הארנק הדיגיטלי כעת מוכן לשימוש.
בעת רכישה, באתר מסחר אלקטרוני, לתכנת הארנק הדיגיטלית יש את היכולת להזין את פרטי המשתמש באופן אוטומטי בצורה המקוונת.
כברירת מחדל, רוב הארנקים הדיגיטליים יוזמים תקשורת כאשר התוכנה מזהה טופס מתאים.
אם נבחר למלא את הטופס באופן אוטומטי, המשתמש יתבקש להזין סיסמה.
בדרך זו הארנק הדיגיטלי מונע ממשתמשים לא מורשים גישה למידע אישי השמור במחשב מסוים.
קיימים תוכנות מסוג ארנק דיגיטלי שמשלבים גם "מנהל ססמאות".
דוגמה לתוכנה זו היא "Dashlane".
ארסאקס הראשון (יוונית Αρσάκης Α; פרסית ارشک یکم (ארשק); פרסית עתיקה 𐎠𐎼𐏁𐎣; פרתית: 𐭀𐭓𐭔𐭊) היה המייסד והשליט הראשון של האימפריה הפרתית.
פרטים רבים על מוצאו ועל חייו אינם ברורים.
רוב החוקרים מאמינים, שהוא היה ראש שבט נוודים ממוצא סקיתי, בשם "פארני", הפרני שעבדו ביחד עם עוד שני שבטים יצרו את הקונפדרציה של דאהה אשר הסתמכה במיוחד על כוחם של סוסים מה שהפך אותם לבלתי ניתנים לכיבוש בידי אימפריות רבות.
הקונפדרציה השתלטה על מחוז פרתיה, בצפון מזרח איראן של ימינו, סביב אמצע המאה ה-3 לפנה"ס, שם ייסד ארסאקס את שושלת המלוכה הפרתית, שנודעה בשם "השושלת הארסאקידית" (Arsacid dynasty), ככל הנראה זה קרה בשנת 247 לפנה"ס שם הפך ארסקאס למלך של אסק.
סביב שנת 250 לפנה"ס מרד אנדראגורס, המושל של "פרתיה" כנגד השלטון המרכזי הסלאוקי, תחת המלך סלאוקוס השני קאליניקוס והשתלט על המחוז.
אראסקס ניצל מצב זה, ואת חולשתה של האימפריה הסלאוקית, כדי לפלוש בראש שבטו לתוך פרתיה, ולהשתלט עליה, לאחר שהביס והרג את אנדראגורס.
בשנת 247 לפנה"ס הוא הכריז באופן רשמי על עצמאות משלטון האימפריה הסלאוקית, ובכך ייסד את שושלת המלוכה הפרתית.
מספר ניסיונות של המלך הסלאוקי סלאוקוס השני להשתלט מחדש על המחוז המורד נכשלו, וה"פראני" (ששינו את שמם ל"פרתים", על שם המחוז אותו כבשו) הצליחו לשמור על שליטתם על אזור פרתיה עד למותו של אראסקס.
לפי ההיסטוריון אפיאנוס, החל משנת 246 לפנה"ס אחיו של ארסאקס, טרידיטס הראשון, הוא ששלט על פרתיה בשמו של ארסאקס, או שהיה שותף בשלטון.
ייתכן גם שלאחר מותו של ארסאקס (כנראה בשנת 211 לפנה"ס), טירידטס ירש את כסאו, ואימץ את השם ארסאקס השני כסימן להמשכיות שושלת המלוכה, אולם מספר חוקרים סוברים, ש"ארסאקס השני" (ששלט בממלכה הפרתית בשנים 191-211 לפנה"ס) היה בנו, או בן אחיו, של ארסאקס.
האימפריה הפרתית לאחר מכן התפתחה וכבשה את הממלכה הסלאוקית והפכה להמשכיות של האימפריה הפרסית.
השם ארסאקס עבר מעל 50 שליטים פרתים עד לכיבוש השושלת בידי הסאסאנים לאחר יותר משלוש מאות שנה.
ארנשטאדט (או ארנשטאט; בגרמנית: Arnstadt) היא עיר בתורינגיה שבגרמניה השוכנת על נהר הגרה, כ-20 קילומטרים דרומית לבירת תורינגיה, ארפורט.
אזכורה הראשון של העיר הוא משנת 704, אז העניק בווירצבורג הדאן השני, דוכס תורינגיה את העיר לבישוף האנגלו-סקסי ויליברורד מאוטרכט, יחד עם עוד שתי ערים.
ב-726 עברה העיר לשליטתו של מנזר אכטרנאך (Echternach).
ב-954 חתם בעיר אוטו הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה על הסכם שלום עם בניו המורדים, במסגרתו הוחלט על בניית כנסיית "גבירתנו הקדושה" בעיר.
במאות ה-13 וה-14 התבססה כלכלת העיר על טחינת קמח, ייצור בגדים ועיבוד עורות.
כמו כן התקיים בעיר סחר של תוצרת חקלאית מכפרי הסביבה.
ב-1349 רכש רוזן שוורצבורג את השליטה בעיר תמורת 20,000 מארק כסף.
ב-1525 הוצאו להורג בכיכר השוק בעיר 95 ממשתתפי מרד האיכרים של אלזס.
בנוסף, חויבה העיר לשלם קנס של 3,000 גילדן בגלל תמיכתה במרד.
בין השנים 1553-1560 נבנתה בעיר טירת ניידק (Schloss Neideck) שנהרסה במלחמת העולם השנייה ונותר ממנה רק המגדל עומד על כנו.
מאז המאה ה-14 הייתה העיר חלק מרוזנות שוורצבורג ומהמאה ה-16 חלק ממדינת שוורצבורג-זונדרסהאוזן.
ב-1703 הוזמן יוהאן סבסטיאן באך לחנוך את העוגב החדש בכנסיית בוניפציוס הקדוש ("הכנסייה החדשה") בעיר.
בכירי הכנסייה התרשמו מנגינתו, והוא החזיק במשרת נגן העוגב שלה עד 1707.
בשנות ה-30 של המאה ה-20 היגרו רבים מיהודי העיר אל מחוץ לגרמניה.
בליל הבדולח נשרף בית הכנסת שבעיר ואבן זיכרון הוקמה במקום ב-1988. כ-30 מיהודי העיר נלקחו למחנה הריכוז בוכנוואלד.
בבית הקברות שבעיר הוקמה אנדרטה לזכרם ולזכר אחרים שנהרגו בידי הנאצים.
במהלך מלחמת העולם השנייה הוחזקו שבויים סובייטים ופולנים במחנה עבודה באזור התעשייה של העיר.
הפצצות של בעלות הברית הרסו חלקים מהעיר באפריל 1945. הכוחות האמריקניים כבשו את האזור באותו חודש והכריחו אזרחים גרמנים מהעיר לחזות בזוועות שנותרו במחנה העבודה, שם מתו שבויים מרעב, או נורו למוות.
לאחר המלחמה נכללה העיר בשטח הכיבוש הסובייטי בגרמניה ובהמשך נכללה בשטחי גרמניה המזרחית.
לאחר איחוד גרמניה השני התאחדה העיר עם גרמניה.
בשנותיה בגרמניה המזרחית התרחבה העיר וגדלה וכיום קיימת בה תעשיית זכוכית, ייצור פאנלים סולאריים ותעשיות נוספות.
ארנשט טריגר (בשוודית: Ernst Trygger; 27 באוקטובר 1857 – 23 בספטמבר 1943) היה פרופסור למשפטים ופוליטיקאי שמרן שוודי.
הוא כיהן כראש ממשלת שוודיה בין השנים 1923 – 1924. לאחר מכן, בין השנים 1928 – 1930, הוא כיהן כשר החוץ בממשלתו של ארביד לינדמן.
טריגר היה חבר הבית העליון של הריקסדאג (הפרלמנט השוודי) בין השנים 1898 – 1937 ומנהיג סיעת השמרנים בבית זה בין השנים 1913 – 1933.
ארנשט טריגר נולד באי סקפסהולמן שבסטוקהולם.
אביו, אלפרד טריגר, היה קצין צבא.
ארנשט טריגר הצעיר החל קריירה אקדמית באוניברסיטת אופסלה, שם ב-1889 הוא קיבל משרת פרופסור למשפטים.
ב-1891 נשא טריגר לאישה את סיגנה סודרסטרום ויחד איתה הוא הביא לעולם שלושה ילדים.
ב-1914 נבנתה עבורם וילה גדולה בדיפלומטסטדן שבסטוקהולם.
כיום משמש בית זה כמשכנה של לשכת עורכי הדין השוודית.
לאחר שנבחר טריגר לבית העליון של הריקסדאג, יצא לו מוניטין של נואם מוכשר שייצג ערכים שמרניים.
הוא היה חבר הוועדה שבין השנים 1895 – 1898 עסקה בשינוי תנאי האיחוד השוודי-נורווגי.
ב-1909 היה טריגר למנהיג סיעת השמרנים בבית העליון.
ב-1913, כאשר התאחדו מפלגות האגף הימני כדי להקים את המפלגה הלאומית, היה טריגר למנהיגו של מחנה הימין בפוליטיקה השוודית וככזה הוא התנגד להשפעות החדשות של הדמוקרטיה הפרלמנטרית בעשור השני של המאה ה-20. יריבו כמנהיג שמרן היה ארביד לינדמן, שהיה הדמות המרכזית במפלגה השמרנית המתונה יותר בבית התחתון של הפרלמנט.
ב-1914, בעת מפגן הכוח האחרון של המלך גוסטב החמישי במה שנקרא "משבר חצר המלכות", היה טריגר יועץ הסתרים של המלך.
אף על פי כן, לאחר יישום הרפורמות החוקתיות שהובילו לזכות בחירה אוניברסלית, שיושמה לראשונה ב-1921, קיבל טריגר את המהלכים החדשים, הדמוקרטיים יותר של תמונת המצב הפוליטית בשוודיה.
ב-1923, כאשר התפטרה ממשלתו של ילמאר ברנטין, ממשלת הסוציאל-דמוקרטים הראשונה בעולם שעלתה לשלטון בבחירות, מינה גוסטב החמישי (במסגרת אחד השרידים האחרונים של הסמכות שהייתה עדיין בידיים מלכותיות) את טריגר לעמוד בראש הממשלה.
לטריגר הייתה את ההזדמנות לקבל את תפקיד ראש הממשלה כבר ב-1920, אך מהלך זה נמנע אז על ידי לינדמן, שהעדיף לראות ממשלה לא-פוליטית לפני הבחירות שעמדו להיערך אז.
הסוגיה העיקרית שעמדה על הפרק בתקופת כהונתו של טריגר כראש הממשלה הייתה שאלת הביטחון.
כמנהיג ממשלת מיעוט, ניסה טריגר להגיע לפתרון על בסיס תמיכה רחבה פתרון חכם.
ניסיון זה כשל עקב חוסר תמיכה הן מהסוציאל-דמוקרטים והן מהליברלים.
בבחירות שנערכו ב-1924 עלתה התמיכה במחנה הימין, ואף על פי כן, היה זה ברנטין שהרכיב את הממשלה הבאה, בעקבות הישגים גדולים אף יותר עבור הסוציאל-דמוקרטים.
סיבה נוספת לזכותו של ברנטין הייתה סבירות הפתרון שהציג לסוגיית הביטחון שזכה לתמיכה הן מהליברלים והן מהסוציאל-דמוקרטים.
האמון במדיניות החוץ של ממשלת טריגר ניזוק במידה מסוימת לאחר התקרית שארעה בסתיו 1923. שר החוץ, קרל הרדרסטירנה, הכריז במהלך נאום שנשא לפני עיתונאים בכירים שוודים על תמיכתו בברית עם פינלנד בכל מקרה של עימות בין ברית המועצות לבין פינלנד.
הכרזה זו גרמה נזק ליחסי ברית המועצות ושוודיה בנקודה הרגישה כאשר המשא ומתן על יחסי הסחר בין שתי המדינות עמד להיפתח ועמדה בניגוד לעקרון המרומז של הנייטרליות השוודית.
עד מהר הוחלף הרדרסטירנה ברוזן אריק מרקס פון וירטמברג.
לאחר שבשנים 1928 – 1930 שימש טריגר כשר החוץ בממשלתו של לינדמן, הוא צמצם את מעורבותו בחיים הפוליטיים והוא שב להוראה באוניברסיטת אופסלה, שם יצא לו שם של מרצה מבריק.
ארנשט טריגר מת ב-1943 בגיל 85 כתוצאה מסיבוכים שנגרמו לו לאחר ששבר את רגלו.
ארנק קריפטוגרפי מאחסן את המפתח הציבורי ואת המפתח הפרטי שמשמשים לקבלת מטבעות וירטואליים ושליחתם.
המטבע עצמו לא מאוחסן בארנק.
ארנק יכול להכיל מספר כלשהו של זוגות של מפתחות ציבוריים ופרטיים.
במקרה של ביטקוין ורוב המטבעות הנגזרים ממנו, המטבע מאוחסן באופן מבוזר ונשמר בבלוקצ'יין ציבורי .
בעת בחירת ארנק, יש לקחת בחשבון למי יכולה להיות גישה למפתחות הפרטיים וכך יהיה בעל פוטנציאל לשליטה במטבעות.
בדיוק כמו עם בנק, המשתמש צריך לסמוך על הספק שישמור על מטבעותיו בבטחה.
למשל, במקרה של חלפן המטבעות Mt.Gox, נגנבו ממנו כ-850,000 מטבעות ביטקוין שהיו שייכים ללקוחותיו.
הורדת הארנק הווירטואלי מאתר ארנקים כלשהו למחשב או לטלפון הנייד לאו דווקא אומרת כי הבעלים הוא היחיד שיש לו העתק של המפתחות הפרטיים.
לדוגמה, באתר Coinbase יש אפשרות להתקין את הארנק בטלפון הנייד וגם לגשת לאותו הארנק דרך אתר האינטרנט שלהם.
בנוסף, ארנק יכול להכיל נקודות תורפה ידועות או סמויות.
לצורך קבלת מטבעות, אין צורך בקבלת גישה לארנק המקבל.
הצד השולח רק צריך לדעת את כתובת הארנק.
כל אחד יכול לשלוח מטבעות לכתובת זו.
רק מי שיש לו את המפתח הפרטי של הכתובת המתאימה יכול להשתמש בו וכך לשלוט במטבעות השייכים לאותה הכתובת.
ישנן מספר דרכים שבאמצעותן ניתן לגבות את הארנק:
קובץ מוצפן המכיל את כל המפתחות הפרטיים.
כתיבה על דף נייר של משפט באורך של 12 או 24 מילים, שמהם ניתן לייצר את מפתח השורש, ושממנו ניתן לייצר את כל המפתחות הפרטיים.
במקרה שהמפתחות הפרטיים והגיבוי הולכים לאיבוד אזי המטבעות הקריפטוגרפיים אבודים לנצח.
בעת שימוש בארנק אינטרנטי, המפתחות הפרטיים נשמרים אצל הספק.
ישנם ארנקים שתומכים במגוון מטבעות שונים.
יישום חוצה-פלטפורמות אשר מותקן באופן מקומי על מחשב, טלפון נייד או טאבלט (ראה תמונה).
בעת שימוש בארנק אינטרנטי, המפתחות הפרטיים מאובטחים על ידי צד שלישי.
ישנם ארנקי אינטרנט שמשתמשים באימות דו-שלבי (כמו באפליקציית המאמת של Google) עבור אבטחה נוספת.
במקרה הזה - רישום הקשות לא יאפשר להאקרים להשיג גישה לארנק באמצעות גנבת הסיסמה שלו.
חלפן מטבעות אינטרנטי מקשר את הארנק של המשתמש לארנק המרכזי שלו.
לדוגמה: כשביטקוין עובר מיד ליד באמצעות החלפן Kraken, העסקאות נרשמות בספר החשבונות הפרטי שלהם, ורק כאשר משתמש רוצה למשוך או להכניס מטבעות לאקסצ'יינג', העסקה נרשמת בבלוקצ'יין הציבורי.
ארנקי חומרה נחשבים לארנקים המאובטחים ביותר, מכיוון שהמפתחות הפרטיים אף פעם לא יוצאים מהארנק.
המפתחות הפרטיים נוצרים בתוך הארנק, חותמים על עסקאות בתוכו, ונמחקים בתוכו.
אם ארנק החומרה משתמש ברצף של מילים ליצירה ולגיבוי של המפתחות הפרטיים, מסוכן לאחסן את רצף המילים הזה באופן דיגיטלי.
עדיף לשמור אותו על דף נייר, ולאחסנו במיקום שונה.
אחסון באופן דיגיטלי של רצף המילים מוריד את רמת האבטחה של הארנק לרמה של ארנק תוכנה.
לארנקי חומרה כגון לדג'ר וטרזור יש גרסאות שדורשות מהמשתמש ללחוץ פיזית על כפתור בארנק כדי לחתום על עסקה.
המפתחות הפרטיים נשמרים תמיד בבטחה בתוך הארנק.
רק החתימה הדיגיטלית וכתובות המשתמש יוצאות החוצה מהארנק לרשת כדי לחתום על עסקאות ולקבלת מטבעות.
ללא חתימת המפתח הפרטי, עסקה לא תאושר.
ישנם ארנקי חומרה בעלי מסך שבהם המשתמש יכול להכניס קוד המורכב מספרות כדי לקבל שליטה בארנק, ושבו ניתן לראות את פרטי העסקה לפני אישורה.
בנוסף, רצף המילים שמהן נוצרו המפתחות הפרטיים מוצג על גבי מסך הארנק, וכך תצלום מסך של מחשב המשתמש על ידי וירוס לא יחשוף את רצף המילים.
באמצעות ארנק לצפייה בלבד ניתן לעקוב אחר כל העסקאות.
רק הכתובת (המפתח הציבורי) דרוש.
כך, המפתח הפרטי יכול להישמר בבטחה במיקום שונה.
בשימוש בארנק בעל חתימה מרובה יש צורך בחתימה (באמצעות המפתחות הפרטיים שלהם) של מספר משתמשים כדי לבצע עסקה.
כך מתאפשרת אבטחה גבוהה יותר וגם אפשרות לאחסון משותף של כסף ללא ניצול לרעה של אחד מהשותפים.
בשימוש בארנק מוח יש לשנן את המידע שיאפשר לשחזר את המפתחות הפרטיים והציבוריים, למשל בשימוש במנמוניקה.
מושגים שמושמעים בהקשר של ארנקים הם: ארנקים חמים וארנקים קרים.
ארנקים חמים מחוברים וחשופים לרשת האינטרנט לעומת ארנקים קרים שאינם חשופים לאינטרנט.
באמצעות ארנק חם ניתן לשלוח מטבעות בכל זמן נתון.
ארנק קר יש לחבר לאינטרנט לפני שליחת מטבעות.
כל עוד ארנק מחובר לאינטרנט, הוא חשוף לפריצה.
ארנק תוכנה נחשב לארנק חם בעוד שארנק חומרה נחשב לארנק קר.
באמצעות ארנק דטרמיניסטי ניתן לייצר את כל המפתחות הפרטיים והכתובות המתאימות להם, ממפתח יחיד.
ביטוי מילולי שמשמש כשורש המפתחות הוא בעצם דרך אנושית שנוחה יותר קריאה שבאמצעותה מייצגים את מפתח השורש, ושניתן אלגוריתמית להמירו לאופן שבו הוא מיוצג במחשב.
ביטוי מילולי זה, באותו הסדר, תמיד יצור את אותו מפתח השורש.
ביטוי מילולי יכול להיות מורכב מ-24 מילים כגון: "להתחיל חברה אדמה שחורה יופי שבח גאווה מסרב אימה מאמין הקלה בשורה סוף השמיד את אלוף לבנות יותר מדהים להודות אוויר לאשר אוטומטי מאחורי".
מפתח השורש לא מחליף את כל שאר המפתחות הפרטיים, אלא משמש כדי ליצור אותם.
לכל הכתובות יש עדיין מפתחות פרטיים שונים, אבל כולם ניתנים לשחזור באמצעות מפתח השורש.
יצירת מפתחות פרטיים בתהליך זה נחשבת לבטוחה.
מספר מפתחות השורש האפשריים הוא 2512. כל רצף מילים מתוך מאגר המילים יוצר מפתח שורש תקין.
אם הארנק לא היה בשימוש בעבר (סיכוי ששואף ל-0), הוא יהיה ריק.
לשם המחשה: מספר האפשרויות ליצירת מפתח השורש הוא כ1077, (בבסיס עשרוני), בעוד שמספר האטומים ביקום מוערך ב-1080.
בארנק לא דטרמיניסטי, כל מפתח נוצר בנפרד, בצורה רנדומלית, והם לא נוצרים ממפתח שורש יחיד.
על כן, כל גיבוי של הארנק חייב להכיל את כל אחד מהמפתחות הפרטיים ששומשו ככתובות, ובנוסף כ-100 מפתחות פרטיים נוספים שייתכן וישומשו ככתובות לקבלת מטבעות.
ארנקה בהם (בהונגרית: Böhm Aranka, שאהי, 17 ביולי 1893 – אושוויץ, 1944) הייתה רופאה הונגריה-יהודייה, אשתו השנייה של הסופר פרידייש קארינתי ואמו של הסופר פרנץ קארינתי.
היא נרצחה במחנה ההשמדה אושוויץ בשנת 1944.
ארנקה בהם נולדה במשפחה יהודית בעיירה בת כ-8000 תושבים ממש על הגבול הנוכחי בין סלובקיה לבין הונגריה.
מצד אביה מוצאה ממשפחת סוחרים מנובי סאד ומצד אמה ממשפחת סוחרים מקומית בעיירת הולדתה.
אביה, איגנץ בהם, היה סוחר תיקים, חוטים וברזנט ובשנת 1892 נשא לאישה את הרמינה מנגולד.
אחיה של ארנקה, טיבור, הפך גם הוא לסוחר ובמשך הזמן המשיך את חנות החוטים של אביהם.
בהם החלה את לימודי הרפואה בפסיכואנליזה בשנת 1913 באוניברסיטה ההונגרית המלכותית בבודפשט לפני נישואיה הראשונים, אך רק שנים ספורות לאחר מכן, במהלך נישואיה לפרידייש קארינתי, השיגה את התואר ברפואה.
ב־28 ביולי 1914 נישאה לטיוודר קרטס, רופא בבודפשט, ממנו נולד לה בן, טמאש קרטס, ובשנת 1920 הם התגרשו.
בינואר 1920, בגיל עשרים ושבע, פגשה לראשונה את פרידייש קארינתי, שהיה מבוגר ממנה בשש שנים.
היא עדיין הייתה נשואה באותה תקופה, אך קארינתי כבר היה גרוש מנישואיו הראשונים והיה גם לו בן, גאבור קארינתי.
הם נישאו ב -14 באוגוסט 1920 בבודפשט.
בנם המשותף, פרנץ קארינתי, נולד כשנה לאחר מכן בשנת 1921. קארינתי כתב ביומן של אשתו כך על ארנקה בהם: "את טיפשה, מוזרה, מתוקה ומרה עד להחריד, חמודה ויפה, מכוערת ומוכשרת.
את חסרת מנוחה, צרה גדולה ושמחה גדולה בעולם, את חוסר המזל הגדול בראשי ...".
נישואיהם היו מערכת יחסים לא שגרתית לחלוטין, עם סכסוכים בלתי פוסקים, סופות וסצנות קנאה, וריבים מדי פעם.
המחסור התמידי בכסף הייתה בעיה מתמדת במהלך נישואיהם ומסיבה זו ארנקה בהם עודדה ללא הרף, שוב ושוב, את בעלה לכתוב יצירות חדשות וחדשות יותר, שחלקן הצליחו לכסות את הוצאותיהם העצומות.
בשנת 1938 היא ניסתה להתאבד מתוך קנאה, ואף על פי ששרדה היא נפצעה קשה.
הם היו נשואים שמונה עשרה שנים עד מותו של קארינתי.
ארנקה בהם התקרבה מאוד לספרות כבר בגיל צעיר.
סימוכין לכך ניתן למצוא באוטוביוגרפיה של הסופר והמשורר ההונגרי-יהודי אנדור נמט.
לפי כתביו, בשנת 1912 ארנקה בהם פגשה את המשורר אנדרה אדי מספר פעמים עם ספרים וכתבים שונים של תלמידת בית ספר.
המשורר כתב בזה אחר זה שירים אליה וכשקוראים את "שירי הזהב" של אדי ("במעגן הזרועות הצעירות", "כתפייך, כתפייך", "בת הסבך", "ראית פרחים שחורים" וכו').
כשקוראים שירים אלה מתקבלת תמונה על יחסיהם, יחסים שבהם אדי קורא לארנקה בהם "זהב שחור".(בהונגרית השם Aranka נובע מהמילה Arany, שפירושו זהב בהונגרית.
שמה בעצם זהה לגולדה או לזהבה).
ארנקה בהם הייתה ידועה בחוסר נאמנותה.
מערכת היחסים שלה עם הסופר ההונגרי-יהודי טיבור דרי החלה בסביבות שנת 1928 ונמשכה עד שנת 1931 בערך, מערכת יחסים שלמעשה הייתה גלויה לכל וכנראה גם בעלה ידע עליה.
"היא אהבה את הסכנה של להיות גלויה בציבור, הייתה נרגשת מהאפשרות להתעלס בפני אחרים", כתב טיבור דרי.
על פי האוטוביוגרפיה של המחבר (ללא שיפוט, 1969), מערכת היחסים ביניהם נשלטה על ידי נרדפות, פגיעות וחוסר ביטחון תמידי, שהשפיעו בתחילה בעיקר על דרי, ובמשך השנים גברה גם הפגיעות שלה להזדקנות והפחד שלה מה שההזדקנות סימלה עבורה.
מערכת יחסים זו המוטרדת והבלתי יציבה יותר ויותר, נקטעה כאשר דרי תפס את ארנקה בהם עם אהובה הראשון, הכנר בלה זוכמן.
בשנת 1944, בגיל חמישים ואחת, גורשה למחנה ההשמדה אושוויץ ונרצחה שם.
"לאחר פרסום הצו לענידת הטלאי הצהוב, היא הגיעה אלי להתייעץ: האם להישאר בבודפשט, אך סירבה לענוד את הטלאי; או לקבל משרת רופאה במוסד לחולי נפש בטרנסדנוביה, שם תוכל לשרוד את המלחמה עד סופה בצורה בטוחה יותר.
יעצתי לה את השני; היו כל כך הרבה אנשים בבודפשט שהכירו אותה שלא ניתן היה להימנע מכך שתוגש עליה מתלונה אנונימית.
היא הייתה מהראשונים שגורשו למחנה השמדה ..." (טיבור דרי: ללא שיפוט).
ארס (בהולנדית: Ares) היא סדרת טלוויזיה, דרמת אימה הולנדית, שנוצרה על ידי פיטר קויפרס, איריס אוטן וסנדר ואן מאורס.
בסדרה מככבים ג'ייד אוליברג, טוביאס קרסלוט, ליסה סייט ורובין בויסוין.
הסדרה עלתה לראשונה ברשת נטפליקס ב-17 בינואר 2020 והיא הראשונה בשפה ההולנדית בהפקת נטפליקס.
הסדרה כללה 8 פרקים כחצי שעה כל אחד.
רוזה סטיינוויק, היא סטודנטית לרפואה בשנה הראשונה באמסטרדם, המצטרפת לאגודת סטודנטים חשאית בשם ארס לומדת את טיבם האמיתי של חבריה.
ג'ייד אוליברג בתפקיד רוזה סטוניוויק
טוביאס קרסלוט בתפקיד ג'ייקוב וסלס
ליסה סמיט בתפקיד כרמן זווננבורג
רובין בויסוין בתפקיד רודריק ואן הול
ריפקה לודייזן בתפקיד הסטור דה הו
פרידה ברנהרד בתפקיד פלר בורמס
האנס קסטינג בתפקיד מוריס זווננבורג
ג'יפ ואן דול בתפקיד ארנולד בורמס
סטף דה בוט בתפקיד ג'וסט ואן מורלנד
ג'ני גוסלינגה בתפקיד ג'ויס סטיינוויק
דניס רודג' בתפקיד וונדל סטיינוויק
מינה קולה בתפקיד הנרי זווננבורג
פלורנס ווס וידה בתפקיד קלואי
ארנת איילנד היא עמק רחב בהרי דרווין, בארץ אואטס, שבאנטארקטיקה.
העמק מכוסה על ידי הכתף הרוחבית של קרחון דרווין.
העמק מהווה את הקצה הצפוני של הרי דרווין; והוא משתרע בין רכס קולוסיאום (שממערב לעמק) לרכס קנט (שמדרום לעמק).
גבעת ריצ'רדסון היא נונאטאק הבולט מעל פני הקרח המכסים את העמק.
שמו של העמק ניתן לו על ידי משלחת החקר האנטארקטית של אוניברסיטת ויקטוריה של ולינגטון, משלחת חקר מטעם אוניברסיטת ויקטוריה, מהעיר ולינגטון שבניו זילנד, אשר חקרה את האזור בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1962–1963.
העמק הוא דמוי ארנה, שהנונאטאק במרכזו הוא אי הבולט מעל פני הקרח.
ארס הוא דמות בדיונית של נבל-על המופיעה בחוברות הקומיקס וונדר וומן וליגת הצדק של חברת DC קומיקס.
דמותו הופיעה לראשונה בחוברת Wonder Woman #1 מאוקטובר 1941, ונוצרה על ידי הכותב ויליאם מולטון מרסטון והמאייר הארי ג'.
דמותו מבוססת על אל המלחמה ארס מהמיתולוגיה היוונית.
במרביתם של תור הזהב, תור הכסף ותור הארד, ארס נקרא בשם מארס והיה לאחד האויבים החוזרים ונשנים של וונדר וומן.
חזותו החיצונית הייתה כשל לוחם בשריון יווני-רומאי בצבע כתום.
הוא הקדיש את חייו להגשמת חזונו לגרימת מלחמה נצחית ויצירת קונפליקטים בעולם האדם.
הוא זכה להתנגדותה של אפרודיטה, אלת האהבה, שביקשה לחתור לחזון מנוגד של אחווה ושלום בציוויליזציה.
בינתיים, הגברים שסגדו לארס הרגו אחד את השני ואת אחיהם החלשים יותר, תוך שהם מוכרים נשים במחיר זול יותר מבקר.
כאשר ארס הקניט את אפרודיטה בעניין הצלחת תוכניתו הנעלה, אפרודיטה יצרה גזע חדש של נשים לוחמות - האמזונות, אותן מידלה מחימר, וכן הקימה אומת עיר בשם אמזוניה, היכן שהן ביססו מטריארכיה שמטרתה התפשטות דרכיה של אפרודיטה.
הן היו חזקות יותר מהגברים של ארס.
להיפוליטה הוענק אבנט מוזהב שהפך אותה לחסינה ובלתי פגיעה.
בסופו של דבר, ארס הקים עולם בית בכוכב מאדים, כשהאוכלוסייה העל-אנושית שבו שועבדה כדי לשרת אותו ואת סגניו, דוכס המרמה, רוזן הכיבוש ורוזן החמדנות.
השליש האישי שלו היה גנרל השמד.
הוא השתמש במאדים בתור המפקדה הבין-כוכבית שלו, והוסיף לאוכלוסייה רוחות מתים שאסף מזירות מלחמה ברחבי העולמות - ביניהם שבתאי וכדור הארץ.
נשמות העבדים זכו להתגלמות גשמית והועברו מבחני סיבולת כדי לבחון את מידת ראויותם - אם בזירות גלדיאטוריות או כעבדים במפעלים לצורכי מלחמה.
החזקים מביניהם קיבלו גופות חדשים ונשלחו לחרחר מלחמה בכדור הארץ.
הוא גם הקים בית משפט לאי-צדק כדי להשפיל עבדים ולגזור עליהם עונשים.
בסיס הארץ של מאדים היה למרגלות האולימפוס ונשלט בידי רוזן הכיבוש.
דמותו של ארס זכתה למספר עיבודים למדיות אחרות.
את דמותו בסרט האנימציה "וונדר וומן" דיבב השחקן אלפרד מולינה.
הדמות הופיעה בהופעת הבכורה הקולנועית שלה בסרט היקום הקולנועי של DC "וונדר וומן" תחת זהותו הבדויה של סיר פטריק מורגן, בגילומו של השחקן דייוויד ת'יוליס, ששב לגלם את דמותו בהופעת קמע ב"ליגת הצדק".
ארסה (לשעבר S/2018 J 1) הוא ירח של כוכב הלכת צדק.
ארסה התגלה בשנת 2018 על ידי האסטרונום האמריקאי סקוט שפרד וצוותו, אך גילויו פורסם רק ב-18 ביולי 2018. את השם קיבל בשנת 2019 על שם ארסה, אלת הטל במיתולוגיה היוונית, שהיא גם בתם של זאוס וסלנה.
הוא מסתובב בכיוון התנועה של צדק, ונחשב חלק מקבוצת הירחים הימליה.
קוטרו של S/2018 J 1 הוא בערך 3 קילומטרים.
פודור ארנקה (בשם נעוריה וייסמן, בהונגרית: Fodor Aranka; בודפשט, 3 במאי 1883 – גראץ, 19 בדצמבר 1931) הייתה זמרת אופרה (מצו-סופרן, אלט) יהודייה-הונגרייה בעלת הקול המיוחד.
ארנקה וייסמן נולדה במשפחה יהודית כבתם של יוז'ף וייסמן, סוכן מניות, ושל ינקה קירשבאום (1845–1917).
ב-19 באוקטובר 1906 הופיעה לראשונה בבית האופרה של בודפשט בתפקיד אמנריס (ורדי: אאידה).
היא הוחתמה רק בינואר של השנה שלאחר מכן וביולי 1907 זכתה להצלחה גדולה ככוכבת אורחת בכרמן בבית האופרה המלכותי בברלין.
ב-8 באוקטובר 1911 הופיעה בפעם האחרונה בבית האופרה המלכותי ההונגרי בתור אמריס.
לאחר מכן ביטלה את החוזה שלה ונסעה ללונדון לחצי שנה.
ב-1912 חזרה לחוזה שלה עם האופרה בבודפשט ונשארה חברה בלהקה עד ספטמבר 1919. היא פרשה לצמיתות ב-1927 ככל הנראה עקב מחלה.
כריסטוף ויליבלד גלוק: אורפיאו ואאורידיצ'ה – אורפיאוס
מוסורגסקי: בוריס גודונוב – המטפלת של קסניה
אופנבך: סיפורי הופמן – קולה של אמה של אנטוניה
סן-סנס: שמשון ודלילה – דלילה
ריכרד שטראוס: שלומית – הרודיאס
ריכרד שטראוס: אלקטרה – קליטמנסטרה
ורדי: נשף מסכות – אולריקה
וגנר: טבעת הניבלונג – ארדה; פריקה
ארסו יובאנוביץ' (בסרבית: Арсо Јовановић; 24 במרץ 1907 – 12 באוגוסט 1948) היה גנרל יוגוסלבי, אשר שימש כראש מטהו של יוסיפ ברוז טיטו במהלך מלחמת העולם השנייה.
לאחר המלחמה, כיהן לתקופה קצרה כראש המטה הכללי היוגוסלבי.
לאחר שהתגלע סכסוך בינו לבין טיטו, ניסה להימלט מהארץ, אולם נורה למוות בידי אנשי משמר הגבול היוגוסלבי.
יובאנוביץ' נולד ליד פודגוריצה שבמונטנגרו ב-24 במרץ 1907. משפחתו השתייכה לשבט פיפרי, אחד מ-22 השבטים ההיסטוריים של העם המונטנגרי.
אביו היה קצין בצבא סרביה.
ב-1925 הוא התגייס לצבא היוגוסלבי המלכותי.
הוא למד באקדמיה הצבאית בבלגרד ומונה למפקד פלוגה.
בתחילת פלישת מדינות הציר ליוגוסלביה ב-1941, יובאנוביץ' לחם עם אנשיו בקרבות ליד סרייבו.
לאחר נפילת העיר בידי הגרמנים, נמלט יובאנוביץ' למונטנגרו.
מדינות הציר חילקו ביניהן את יוגוסלביה.
על פי הסכם החלוקה, נפלה מונטנגרו תחת כיבוש איטלקי.
ביולי 1941 פתחו המונטנגרים במרד כנגד האיטלקים ומשתפי הפעולה שלהם ("הקוויזלינגים").
יובאנוביץ' פיקד על גדוד מורדים, וליד קרמניצה, לכד בשבי 2,000 חיילים איטלקים יחד עם כמות גדולה של נשק וציוד.
הגדוד שלו הצליח אף לכבוש שטחים מידי האיטלקים ולהחזיק בהם לזמן קצר.
עם זאת, האיטלקים העבירו כוחו מאלבניה והצליחו לדכא את המרד תוך כמה חודשים.
יובאנוביץ' ואנשיו נאלצו להימלט אל היערות ולהצטרף לפרטיזנים הקומוניסטים.
המפקד העליון של הפרטיזנים, יוסיפ ברוז טיטו, מינה את יובאנוביץ' לראש המטה שלו, והוא שימש בתפקיד זה עד סוף המלחמה.
טיטו ויובאנוביץ' הובילו יחד את לוחמת הפרטיזנים המוצלחת ביותר במהלך כל מלחמת העולם השנייה.
לקראת סוף המלחמה, הם הצליחו לשחרר את יוגוסלביה מכיבוש מדינות הציר.
לאחר המלחמה, הפך טיטו לנשיא יוגוסלביה, והוא מינה את יובאנוביץ' לראש המטה הכללי היוגוסלבי.
הוא כיהן בתפקיד עד ספטמבר 1945, אז נשלח למוסקבה כדי להשלים את הכשרתו הצבאית באקדמיה הצבאית וורשילוב.
ביוני 1948 הוא חזר ליוגוסלביה, ומונה למפקד האקדמיה הצבאית היוגוסלבית.
לאחר שהתגלע הסכסוך בין טיטו לבין סטלין, יובאנוביץ' הביע תמיכה בסטלין.
ב-12 באוגוסט 1948, הוא ניסה להימלט מיוגוסלביה לרומניה, אולם נתקל בסיור של משמר הגבול היוגוסלבי ונורה למוות.
ארסו שאשמה (בטורקית: Ersu Şaşma; נולד ב-30 בספטמבר 1999) הוא אתלט טורקי, זוכה מדליית ארד באליפות אירופה (רומא 2024) בקפיצה במוט.
באליפות אירופה באולם שנערכה בטורון שבפולין במרץ סיים במקום חמישי בקפיצה במוט בתוצאה של 5.70 מטר.
באליפות אירופה עד גיל 23 שנערכה בטאלין שבאסטוניה ביולי זכה במדליית ארד בקפיצה במוט בתוצאה של 5.60 מטר.
באולימפיאדת טוקיו שנערכה ביולי-אוגוסט סיים במקום עשירי בקפיצה במוט בתוצאה של 5.70 מטר.
במשחקי הים התיכון שנערכו באוראן שבאלג'יריה ביוני-יולי זכה במדליית זהב בקפיצה במוט בשיא אליפות חדש של 5.75 מטר.
באליפות העולם שנערכה ביוג'ין שבאורגון, ארצות הברית, ביולי, סיים במקום שמיני בקפיצה במוט בשיא טורקיה חדש של 5.80 מטר.
באליפות אירופה שנערכה במינכן שבגרמניה באוגוסט סיים במקום 19 בקפיצה במוט בתוצאה של 5.50 מטר.
באליפות אירופה באולם שנערכה באיסטנבול שבטורקיה במרץ סיים במקום 11 בקפיצה במוט בתוצאה של 5.55 מטר.
באליפות העולם שנערכה בבודפשט שבהונגריה באוגוסט סיים במקום 12 בקפיצה במוט בתוצאה של 5.55 מטר.
באליפות העולם באולם שנערכה בגלאזגו שבממלכה המאוחדת במרץ סיים במקום עשירי בקפיצה במוט בתוצאה של 5.50 מטר.
באליפות אירופה שנערכה ברומא שבאיטליה ביוני זכה במדליית ארד בקפיצה במוט בתוצאה של 5.82 מטר, יחד עם אולג צרניקל, ואחרי ארמנד דופלנטיס משוודיה (6.10 מטר) ועמנואל קראליס מיוון (5.87 מטר).
ארסטוס פיירבנקס היה תעשיין, איש עסקים ופוליטיקאי אמריקאי מוורמונט, איש המפלגה הוויגית עד 1855, ולאחר מכן המפלגה הרפובליקנית, שהוא נמנה עם מייסדיה, שכיהן כחבר בית הנבחרים של מדינתו בשנים 1836–1840, וכמושל ורמונט ה-21 וה-26 בשנים 1852 -1853 ובשנים 1860–1861, בהתאמה.
ארסטוס פיירבנקס נולד בעיירה ברימפילד שבמסצ'וסטס, כבנם של פיבי (לבית פדוק) פיירבנקס ושל ג'וזף פיירבנקס.
דודו מצד אמו, אפרים פדוק, היה חבר בית הנבחרים של ורמונט ושופט בבית המשפט העליון של ורמונט.
הוא למד משפטים, אך נטש את לימודיו ופנה לעיסוק במסחר, וניהל חנות בעיירה וילוק שבוורמונט.
לאחר שב-1824 התיישב פיירבנקס בסופו של דבר בעיירה סנט ג'ונסברי שבוורמונט, הוא הקים יחד עם אחיו תדאוס את השותפות "א.ת.
פיירבנקס" לייצור מאזניים, תנורים ומחרשות.
מאוחר יותר המציא תדאוס פיירבנקס את מאזני המשטח הראשונים, שאפשרו לחשב את משקלם של מוצרים חקלאיים וסחורות אחרות שהועברו בעגלות וברכבות.
מוצר זה נחל הצלחה כה גדולה, עד שהחברה, ששמה שונה ל"מאזני פיירבנקס" (Fairbanks Scales), הייתה למעסיקה הגדולה ביותר בוורמונט.
משפחת פיירבנקס הייתה מעורבת בפעילות רווחה ובפעילות אזרחים רבה בסנט ג'ונסברי ובעיירות הסמוכות, כולל הקמתה של אקדמיית סנט ג'ונסברי ב-1842.
פיירבנקס היה נשיא חברת הרכבות פסומפסיק , שב-1850 השלימה את סלילת הקו מנהר וייט לסנט ג'ונסברי.
אף על פי שהוא פרש בסופו של דבר מהמיזם בשל חילוקי דעות בנושאי כוח אדם ותכנון עם קבוצת משקיעים מבוסטון , הוא וחברתו היו הראשונים שמימנו את המיזם של סכר מפלי האדלי ב-1846. המיזם, שהונע על ידי אחד מאנשי המכירות ועוזריו האישיים של פיירבנקס, ג'ורג' ק.
יואינג, הוביל בסופו של דבר להקמתה של העיר הוליאוק שבמסצ'וסטס.
בשנים 1836–1840 היה פיירבנקס חבר בבית הנבחרים של ורמונט.
בבחירות לנשיאות של 1844 ובאלו של 1848, הוא היה חבר בחבר האלקטורים מטעם המפלגה הוויגית.
ב-1852 נבחר פיירבנקס כמושל ורמונט ה-21, וכיהן בתפקיד במשך שנה.
במהלך תקופת כהונתו זו, הועבר בוורמונט חוק יובש לאיסור מכירה והעברה של משקאות חריפים.
פיירבנקס היה אחד מייסדי המפלגה הרפובליקנית, והיה נציג מטעם ורמונט לוועידתה הראשונה שהתקיימה ב-1856. ב-1860 הוא נבחר שוב כמושל ורמונט ה-26, ושוב כיהן בתפקיד במשך שנה.
במהלך תקופת כהונתו זו הוא ניהל את המהלכים לארגון ציוד וגיוס כוחות בימים הראשונים של מלחמת האזרחים האמריקאית.
ב-1815 נשא פיירבנקס לאישה את לויס קרוסמן, ולשניים נולדו תשעה ילדים.
בנו, הוראס פיירבנקס, היה גם הוא מושל ורמונט בשנים 1876–1878. בן נוסף שלו, פרנקלין פיירבנקס , היה חבר ויושב ראש בית הנבחרים של ורמונט בשנים 1870–1874.
ארסטוס פיירבנקס נפטר בסנט ג'ונסברי ב-20 בנובמבר 1864. הוא נטמן בבית הקברות מאונט פלזנט שבעיר.
ארס עקרבים הוא הארס שאותו העקרבים מחדירים בשעה שהם עוקצים.
הארס משמש את האדם לצורכי הדברה, חיסונים, הנדסת חלבונים, וכן לשם טיפול בחולי סרטן.
הארס מורכב מחלבונים שהשפעתם הרעילה עשויה להיות ספציפית ליונקים או לחרקים ופועלת על ידי קשירה בדרגות שונות לחברים במשפחת העל של תעלות יונים תלויות מתח.
באופן ספציפי, תעלות נתרן תלויות מתח, תעלות אשלגן ממותגת מתח, וערוצי פוטנציאל קולטן חולף (TRP).
התוצאה של פעולה זו היא הפעלה או עיכוב של פעולתן של תעלות אלו במערכות העצבים והלב של הקרבן.
לדוגמה, רעלי α-עקרב MeuNaTxα-12 ו-MeuNaTxα-13 מ-Mesobuthus eupeus הם נוירוטוקסינים המכוונים לערוצי Na+ תלויי מתח (Navs), ומעכבים אי-הפעלה מהירה.
מבחני in vivo של השפעות MeuNaTxα-12 ו-MeuNaTxα-13 על Navs של יונקים וחרקים מראים עוצמה שונה.
רקומביננטים אלה (MeuNaTxα-12 ו-MeuNaTxα-13) מפגינים זיקה מועדפת לתעלות Na+ של יונקים וחרקים באתר הפעיל של הרעלנים דמויי-α, אתר 3, על מנת להשבית את הדה-פולריזציה של קרום התא מהר יותר[6].
הרגישות המשתנה של Navs שונים ל-MeuNaTxα-12 ו-MeuNaTxα-13 עשויה להיות תלויה בהחלפה של שארית ואלין משומרת בשארית פנילאלנין במיקום 1630 של תת-היחידה LD4:S3-S4 או עקב שינויים שונים בשאריות בתת-היחידה LD4:S5-S6 של <Navs.
פעולות אלו יכולות לשרת את מטרת העקרב להרחיק טורפים על ידי גרימת כאב (למשל, באמצעות הפעלת תעלות נתרן או תעלות TRP בנוירונים חושיים) או דיכוי טורפים (למשל, במקרה של עיכוב תעלות יונים לבביות).
המשפחה כוללת רעלנים קצרי שרשרת וארוכי שרשרת קשורים של עקרבים.
היא מכילה גם קבוצה של מעכבי פרוטאינז מהצמחים תודרנית לבנה וכרוב.
לפתית וחרדל לבן מעכבים את הפעילות הקטליטית של בטא-טריפסין בקר ואלפא-כימוטריפסין בקר, השייכים למשפחת הפפטידאזים MEROPS S1 (InterPro).
ארס העקרבים מורכב מכ-66 שיירי חומצות אמינו היוצרים משטח בטא אנטי-מקביל בעל שלושה גדילים, שמעליו מונח סליל אלפא בן כשלושה פיתולים.
ארבעה גשרי דיסולפיד מקשרים את מבנה הרעלים ארוכי השרשרת, בעוד שהרעלים הקצרים מכילים רק שלושה.
BmKAEP, פפטיד אנטי-אפילפסיה שבודדו מארס העקרב המנצ'ורי, הראו דמיון הן לנוירוטוקסינים של עקרב והן לרעלנים אנטי-חרקיים.
ארס העקרבים משמש כיום לייצור קוטלי חרקים, חיסונים, ייצור נסיוב נגד ארס, ובסיס להנדסת חלבונים.
הרעלנים שבארס משמשים כיום גם לטיפול בחולי סרטן על ידי הזרקת רעלן עקרב פלואורסצנטי לרקמה סרטנית כדי להראות את גבולות הגידול.
גנים של רעלן עקרב משמשים גם להריגת מזיקים על ידי יצירת פטרייה היפר-אליסית בחרק באמצעות החדרת גנים.
ארנקה מונק (לבית פוליצר, 28 בנובמבר 1862 – 26 בנובמבר 1941) הייתה אספנית אמנות וינאית שנרצחה בשואה.
נולדה במאקו, שבאימפריה האוסטרו-הונגרית, בשנת 1862, במשפחה יהודית.
מונק הייתה בתם של סימון זיגמונד פוליצר ושרלוט פוליצר, ואחותה של סרנה לדרר, הפטרונית המרכזית של קלימט ושל ג'ני שטיינר .
היו לה שלוש בנות: לילי מונק, ריה מונק ולולה כריסטינה זאקסל-קראוס.
בשנת 1911, בתה ריה שמה קץ לחייה.
מונק, שהייתה אספנית אמנות ופטרונית של אמנים, פנתה אל גוסטב קלימט וביקשה ממנו לצייר דיוקן של בתה על ערש דווי.
קלימט צייר שלוש גרסאות של הדיוקן, שכל אחת מהן עברה מסלול שונה.
הגרסה הראשונה, "ריה מונק על ערש דווי", זעזעה את מונק עד כדי כך שהיא העבירה אותה לחבר פסל.
לאחר המלחמה, יורשיו של אותו פסל מכרו את היצירה, והיא עברה לידיה של הזמרת ברברה סטרייסנד.
הגרסה השנייה עברה שינוי בהמשך והפכה לתיאור של רקדנית.
הגרסה השלישית, אותה שמרה מונק, היא "דיוקנה השלישי של ריה מונק" – יצירה בלתי גמורה המכונה גם Frauenbildnis ("דיוקן של אישה") – שנשמרה לבסוף באוסף של מוזיאון לנטוס.
קלימט מת בטרם הספיק להשלים את הציור.
ארנקה מונק נרצחה בשואה בגלל מוצאה היהודי.
הנאצים החרימו את ציורו של קלימט ממונק לאחר שגורשה למחנה ריכוז שם נפטרה בשנת 1941. בשנת 1942, בתה לולה מונק נפטרה במחנה ההשמדה חלמנו.
בשנת 2007, עורך הדין הווינאי אלפרד נול הגיש תביעה להשבת רכוש בשם יורשי משפחת מונק.
מקור דיוקן ריה מונק השלישי
לאחר מותו של קלימט, ארנקה מונק תלתה את הדיוקן הבלתי גמור של בתה המנוחה בבית הקיץ שלה שעל שפת האגם.
בשנת 1941 החרימו הנאצים את רכושה ונכסיה, והיא גורשה למחנה ריכוז בפולין.
ב־26 בנובמבר 1941 נספתה ארנקה בשואה.
ההדיוקן עבר דרך סוחר האמנות וולפגנג גורליט בדרכו אל מוזיאון לנטוס.
ביוני 2009 הושב הדיוקן ליורשיה של ארנקה מונק.
דסידריוס ארסמוס רוטרדמוס , ידוע כארסמוס מרוטרדם, היה מלומד, פילוסוף ותאולוג הולנדי, מגדולי האישים בהומניזם של הרנסאנס וממבשרי ביקורת המקרא.