tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
ד"ר עינת יהנה, פסיכולוגית שיקומית ממערך הבריאות של מטה המשפחות, ציינה: "החטופים מאבדים את זהותם והופכים להיות "רוח רפאים מהלכת".
מצבם הנפשי שם אותם בסיכון גבוה לאובדנות, הם יכולים לאבד את התקווה שיצילו אותם".
בתחילת ינואר 2025, שלחו מנהלי בתי חולים מכתב לראש הממשלה בנימין נתניהו, ובו הדגישו את קביעתם שלאור הזמן והתנאים, כל החטופים הם למעשה הומניטריים, וצריך להציל את כולם מיידית.
עוד הדגישו הרופאים במכתב, שהחטופים לא יוכלו לשרוד עוד זמן בשבי ושהם חשופים לזיהומים, למחלות, לאיומים ולאלימות פיזית ומינית.
על פי דוח רפואי של מערך הבריאות במטה המשפחות החטוף אביתר דוד ירד ממשקל של 76 קילוגרמים, ומשקלו הוערך בכ-40–45 קילוגרמים – ירידה של כ-41% ממשקל גופו.
החטוף רום ברסלבסקי ירד ממשקל מוערך של 65 קילוגרמים, ומשקלו הוערך בכ-43–47 קילוגרמים – ירידה של כ-31%.
שניהם היו במצב של תת-משקל חמור, עם סכנת קריסה רב-מערכתית.
באוגוסט 2025, התפרסם דו"ח של חטיבת הרפואה במשרד הבריאות, הסוקר את מצבם של 12 החטופים (8 גברים ו-4 נשים) ששוחררו משבי חמאס בין ה־19 בינואר ל־7 בפברואר 2025. הדו"ח נשלח לנשיאת הוועד הבין-לאומי של הצלב האדום, מיריאנה ספולאריץ', ומבוסס על סקירת תיקים רפואיים שיחות עם הצוותים שטיפלו בשבים בבתי החולים.
הדו"ח מתאר תנאים קיצוניים והתעללות מכוונת בחטופים שגרמו לנזקים גופניים ונפשיים חמורים.
התזונה הייתה ארוחה אחת דלה ביום, לרוב פיתה או אורז מעופש עם תולעים, ומים מזוהמים בכמות מוגבלת.
לעיתים חלפו ימים ללא מזון כלל.
ניתן מעט מאוד טיפול רפואי, גם במקרים של פציעות חמורות, מחלות זיהומיות, שברים, כוויות או התייבשות.
חטופים נאלצו לטפל בעצמם בפציעות, ותרופות היו נדירות.
כמו כן, התפרסמו מחקרים ודוחות רפואיים בארץ ובעולם על הבריאות הגופנית והנפשית של חטופים, שבויים ואסירים.
דו"ח חדש של משרד הבריאות
עדות ישירה על מצבם הבריאותי של החטופים ניתן לשמוע מפי אילנה גרצבסקי ששוחררה.
סגן קצין הרפואה הראשי של צה"ל, אל"ם ד"ר אבי בנוב דיווח כי כמה מהחטופות ששוחררו מאז נחתם הסכם הפסקת האש הוחזקו במנהרות חמאס עד שמונה חודשים ברציפות, ללא אור יום ועם מעט או ללא קשר אנושי.
חלק מהן הוחזקו לבד ואחרות היו ביחד.
מצבן הגופני של אלה שהוחזקו ביחד היה טוב יותר.
ד"ר בנוב צופה כי חלק מהמשוחררים הבאים "יהיו חולים יותר וגם אנשים שמתו במהלך שהותם בעזה".
פירוט נסיבות המוות של חטופים במהלך השבי:
בירי בשוגג של צה"ל על חטופים שניסו להימלט, נהרגו שלושה חטופים: יותם חיים,אלון שמריז וסאמר אל טלאלקה.
בעקבות פעולות צה"ל ברצועה (תקיפת מבנים, מנהרות, וחדירת גזים רעילים למנהרות בין היתר), נהרגו החטופים:
בימים הראשונים עלו פרסומים כי ייתכן שחמאס הוציא להורג חטופים שנלקחו בחיים.
כמו כן, פורסמו איומים מצד חמאס בהוצאה להורג של חטופים עקב טענות לכך שצה"ל תוקף בתי אזרחים בעזה ללא אזהרה מוקדמת.
מותם של חטופים שגופתם לא חולצה מרצועת עזה נקבע בוועדת מומחים של משרד הבריאות, המכון לרפואה משפטית, הרבנים הראשיים לישראל והמשרד לענייני דת, לפי ממצאים שנאספו ומידע מודיעיני.
במהלך מלחמת חרבות ברזל נקבע מותם של חטופים רבים על ידי ועדה זו.
בתחילת נובמבר 2023 טען חמאס ש-60 חטופים נהרגו מהפצצות של צה"ל על רצועת עזה, אולם לא סיפק לכך הוכחות (ובדיעבד התברר שטענה זאת רחוקה מאוד מהאמת, כאשר מספר החטופים שנהרגו מהפצצות של צה"ל עומד על בין 5 ל-9 חטופים בלבד, לא כולל שלושת החטופים שנהרגו בשוגג בירי ישיר ולא בהפצצה).
בסוף נובמבר 2023 טען חמאס שבני משפחת ביבס, שירי וילדיה אריאל וכפיר, נהרגו מהפצצות צה"ל, גם זאת ללא הוכחות.
לגבי חלק מהחטופים שחמאס טען כי נהרגו מהפצצות צה"ל, ישראל קבעה כי הם נרצחו בעודם בשבי.
כך למשל לגבי נועה מרציאנו, תצפיתנית מנחל עוז, ועדן זכריה שנחטפה מהמסיבה ברעים.
חמאס טען שהשתיים נהרגו מהפצצות צה"ל, אולם דו"ח פתולוגי (במקרה של מרציאנו) וממצאים פורנזיים (במקרה של זכריה) קבעו כי הן נרצחו בשבי.
בנובמבר 2023 פרסם הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני שחנה קציר "מתה מסיבוכים רפואיים", אך מספר ימים לאחר מכן היא שוחררה בחיים.
במקרים אחרים נקבע, או עלה חשש ממשי, שחטופים אכן נהרגו מאש צה"ל.
המקרה הבולט ביותר הוא זה של הריגת שלושת החטופים הישראלים בשג'אעייה: יותם חיים ואלון שמריז שנחטפו מכפר עזה וסאמר טלאלקה מחורה שנחטף מניר עם.
השלושה נמלטו משביים בשג'אעייה המופגזת, אולם ב-15 בדצמבר 2023, מספר ימים לאחר שהצליחו להימלט, הם נורו למוות בידי כוח צה"ל שזיהה אותם בטעות כמחבלים.
לאחר תחקיר התברר כי בניגוד להוראות הפתיחה באש, החיילים ירו על שניים מהחטופים על אף שהרימו דגל לבן, חטוף שלישי ברח למבנה סמוך ואף הוא נורה למוות.
יאיר הורן, חטוף ששוחרר משבי חמאס, סיפר לאחר שחרורו כי במהלך התקפת צה"ל, פגע טיל במבנה שבו הוא הוחזק יחד עם אחיו, איתן הורן (ששוחרר מאוחר יותר, בעסקת אוקטובר 2025).
החטופים רון שרמן, ניק בייזר ואליה טולדנו נהרגו כתוצאה מתקיפת צה"ל.
בייזר ושרמן היו חיילים בעצמם, בעוד טולדנו נחטף ממסיבת הנובה.
לגבי יוסי שרעבי, שנחטף מקיבוץ בארי, תחקיר צה"לי קבע כי בסבירות גבוהה הוא נהרג בינואר 2024 מהפצצת חיל האוויר על מבנה במחנה נוסייראת.
על מותו של יוסי שרעבי בעקבות ההפצצה ועל רציחתו של איתי סבירסקי בידי חמאס דיווחה גם נועה ארגמני ששהתה איתם בשבי בעת ההפצצה.
תחקיר של "המקום הכי חם בגיהנום" טען כי צה"ל הפגיז את המבנה למרות שהיה בידיו מידע מודיעיני מוקדם כי מוחזקים בו חטופים.
החטוף סהר ברוך נהרג במהלך ניסיון חילוץ כושל.
חיילי צה"ל הגיעו למבנה בו הוא הוחזק, פתחו את דלת הכניסה – ובשנייה הראשונה פתחו לעברם המחבלים באש כבדה.
מבצע חילוץ החטופים הפך למבצע לחילוץ פצועים לאחור: הלוחמים ניהלו קרב קשה, שבו חוסלו מחבלים רבים.
שני לוחמי סיירת נפצעו קשה.
ב-1 בדצמבר 2023 פורסם כי אריה זלמנוביץ' מקיבוץ ניר עוז נרצח בשבי חמאס.
זלמנוביץ' היה החטוף המבוגר ביותר ולא קיבל את התרופות והמזון שנזקק להם עקב מצבו הבריאותי.
לאחר חילוצו של פרחאן קאדי פורסם כי לאורך תקופה מסוימת הוא הוחזק בדירה יחד עם זלמנוביץ', ושם חזה בהרעת מצבו של זלמנוביץ', בגסיסתו, ולבסוף ברציחתו על ידי שוביו.
ב-3 ביוני 2024 הודיע קיבוץ נירים כי נדב פופולוול נרצח בשבי חמאס וגופתו מוחזקת בשבי.
נדב היה בנה של חנה פרי שנחטפה אף היא ושוחררה בעסקת החטופים.
דובר צה"ל הודיע על הירצחם של חיים פרי, יורם מצגר ועמירם קופר.
גופותיהם של חיים פרי ויורם מצגר הוחזרו במבצע באוגוסט 2024. גופתו של עמירם קופר הוחזרה לישראל ב-30 באוקטובר 2025, במסגרת עסקת החטופים השלישית.
לאחר שחרורה סיפרה נועה ארגמני כי נפצעה בזמן השבי מקריסה של מבנה לאחר הפצצה של חיל האוויר.
בחשבונו של דובר חמאס אבו עוביידה נטען בספטמבר 2024 שעשרות חטופים נהרגו כתוצאה מהפצצות חיל האוויר ברצועה, אולם לא סיפק לכך כל הוכחה.
במרץ 2025 נטען בתחקיר של הניו יורק טיימס כי 41 מבין החטופים שנלקחו לרצועת עזה בחיים ב-7 באוקטובר 2023, נהרגו במהלך הלחימה בעזה.
לפי התחקיר, שמתבסס על תחקירי צה"ל, ניתוח פורנזי וראיונות עם בכירים ישראלים וקרובי משפחה של הקורבנות, לפחות שבעה חטופים הוצאו להורג על ידי שוביהם כשצה"ל התקרב למקום שבו הוחזקו, ולפחות שבעה אחרים נהרגו על ידי צה"ל בהפצצות אוויריות או בירי בשוגג.
נסיבות מותם של חטופים אחרים נותרו לא חד-משמעיות.
במאי 2025 בתחקיר של "הארץ" נטען כי פעולות צה"ל ברצועה סיכנו את חייהם של 54 חטופים לפחות, ולפחות 20 מהם נהרגו.
לפי התחקיר, שמתבסס על שיחות עם משפחות חטופים, ראיונות של שורדי שבי ובני משפחותיהם בתקשורת, ומידע ממקורות נוספים, הסברה היא כי מדובר בהערכת חסר, כיוון ששורדי שבי רבים לא חשפו מה שעברו.
אחרים שיתפו כי צה"ל הפציץ את האזור ששהו בו.
חטופים שנרצחו במתקפה וגופתם נחטפה
כאמור, 44 חטופים נרצחו או נהרגו כבר בטבח שבעה באוקטובר, וגופתם נחטפה לעזה.
אפרת כץ נחטפה מניר עוז עם בתה דורון אשר עם שתי בנותיה, ועם שני גורן בעגלה שמחוברת לאופנוע.
על פי עדותן של אשר וגורן, מסוק קרב של צה"ל הרג את כל המחבלים החוטפים וגם את כץ ב-7 באוקטובר.
צה"ל הודיע על מספר חטופים כי נרצחו במהלך המתקפה וכי גופתם מוחזקת ברצועת עזה.
ב-25 בפברואר 2024 פורסם כך על החייל עוז דניאל, ב-12 במרץ 2024 על החייל איתי חן, ב-17 במרץ 2024 על החייל דניאל פרץ, וב-26 במרץ 2024 על אוריאל ברוך, חטוף ממסיבת הנובה.
ב-2 במאי 2024 הודיע קיבוץ בארי כי דרור אור שנחטף מהקיבוץ נרצח במתקפה וגופתו מוחזקת בעזה.
ב-7 במאי 2024 הודיע מטה המשפחות להחזרת החטופים והנעדרים כי ליאור רודאיף נרצח בעת החטיפה.
ב-16 במאי 2024 הודיע דובר צה"ל כי שניים מהחטופים התאילנדים, סונטיה אקרסרי וסודתיסאק רינתלאק, נרצחו במתקפה וגופותיהם מוחזקות בשבי.
ב-24 ביוני 2024 פורסם כי מוחמד אלאטרש, גשש בחטיבה הצפונית של אוגדת עזה, נהרג בקרב ב-7 באוקטובר וגופתו נחטפה לעזה.
ב-22 ביולי 2024 הודיעו דובר צה"ל וקיבוץ נירים כי אלכס דנציג מניר עוז ויגב בוכשטב מנירים נהרגו מספר חודשים קודם לכן, וגופותיהם מוחזקות בח'אן יונס.
גופותיהם הושבו לקבורה במבצע צבאי ב-20 באוגוסט יחד עם גופות 4 חטופים נוספים.
ב-7 באוקטובר 2024 פורסם כי החטוף עידן שתיוי נרצח עוד ביום המתקפה ב-7 באוקטובר 2023, וגופתו חטופה.
ב-2 בדצמבר 2024 פורסם כי החטוף עומר נאוטרה נהרג עוד במתקפת הפתע של חמאס ב-7 באוקטובר 2023, וגופתו חטופה.
ב-11 בפברואר 2025 פורסם כי החטוף שלמה מנצור נרצח עוד ביום המתקפה ב-7 באוקטובר 2023, וגופתו חטופה.
גופתו הוחזרה לישראל בעסקת חטופים ב-27 בפברואר.
לאורך כל תקופת החזקת החטופים בשבי, פרסמו חמאס והג'יהאד האסלאמי סרטונים המציגים חטופים ישראלים.
לרוב נראו החטופים מתחננים לעסקת חילופין ולסיוע מהציבור והממשלה.
ב-16 באוקטובר 2023 פרסם חמאס סרטון שבו נראית החטופה מייה שם מבקשת שיחלצו אותה מן השבי.
ב-30 באוקטובר פרסם חמאס סרטון נוסף שבו נראות שלוש חטופות מדברות למצלמה, כאשר אחת מהן מטיחה האשמות בראש הממשלה בנימין נתניהו.
שלושתן שוחררו במהלך חודש נובמבר.
ב-9 בנובמבר פרסם הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני סרטון שבו נראים חנה קציר (בת 77) ויגיל יעקב (בן 12).
כעבור שבועיים טען הג'יהאד האסלאמי כי קציר "מתה מסיבוכים רפואיים", אך ב-24 בנובמבר היא שוחררה בחיים.
יגיל יעקב שוחרר עם אחיו אור ב-27 בנובמבר.
ב-13 בנובמבר 2023 פרסם חמאס סרטון מתחילת המלחמה שבו נראית החיילת החטופה נועה מרציאנו כשהיא מדברת בשבי, ובסוף הסרטון נראית גופתה.
למחרת הודיע צה"ל כי היא נרצחה בידי מחבל חמאס בתוך בית החולים שיפא.
ב-17 בנובמבר דווח כי גופתה חולצה בידי צה"ל במהלך סריקות סמוך לבית החולים שיפא.
ב-30 בנובמבר פורסם סרטון של ירדן ביבס בעת שחמאס מבשר לו כי אשתו וילדיו מתו בשבי – טענה שלא אומתה באותו הזמן (אך בדיעבד, לאחר השבתו ארצה של ירדן, בפברואר 2025, והשבת גופותיהם של אשתו וילדיו, התברר כי אכן נרצחו במהלך השבי).
כן פורסמו סרטונים של חיים פרי, יורם מצגר, ועמירם קופר (18 בדצמבר), ואלעד קציר וגדי מוזס (19 בדצמבר).
בהמשך פורסמו סרטונים נוספים שבהם נראו בין היתר איתי סבירסקי, יוסי שרעבי ונועה ארגמני (14 בינואר 2024), דורון שטיינברכר, קרינה ארייב ודניאלה גלבוע (26 בינואר), הירש גולדברג-פולין (24 באפריל), קית' סגל ועמרי מירן (27 באפריל), נדב פופלוול (11 במאי), וסשה טרופנוב (28 במאי, ושוב ב-13 בנובמבר).
לקראת סוף 2024 פרסמו חמאס סרטונים נוספים שבהם נראו עידן אלכסנדר (30 בנובמבר) ומתן צנגאוקר (7 בדצמבר).
ב-4 בינואר 2025 פרסם חמאס סרטון ובו נראית לירי אלבג.
ב-23 בפברואר 2025, פרסם חמאס סרטון של גיא גלבוע דלאל ואביתר דוד, כשהם צופים בפעימה השמינית של שחרור חטופים במסגרת ההסכם בין ישראל לבין חמאס מינואר 2025. ב-1 במרץ 2025 פרסם חמאס סרטון מרגע הפרידה של יאיר הורן מאחיו איתן, שנותר בשבי.
ב-7 במרץ 2025 פרסם חמאס סרטון של מתן אנגרסט.
ב-24 במרץ 2025 פרסם חמאס סרטון של אלקנה בוחבוט ויוסף חיים אוחנה.
ב-5 באפריל 2025 חמאס פרסם סרטון של מקסים הרקין ובר קופרשטיין.
הסרטון לא אושר לפרסום בתקשורת הישראלית לבקשת המשפחות.
ב-16 באפריל 2025 הג'יהאד האיסלאמי פרסם סרטון ראשון של רום ברסלבסקי.
בתחילת חודש אוגוסט, חמאס פרסם סרטון של החטופים אביתר דוד ורום ברסלבסקי והם נראו במצב קשה מאוד.
שתי ישראליות משוחררות היו גם בעלות אזרחות רוסית, הן נספרו בעסקה ביום שלמחרת.
בין המשוחררות - ירדן רומן-גת.
עודד ליפשיץ, וילדי משפחת ביבס: כפיר ואריאל.
גופת אישה נוספת לא זוהתה כאחת החטופות, למרות שנטען כי זו אימם, שירי ביבס.22 בפברואר 2025761שחרור של שישה אזרחים בחיים, ביניהם אברה מנגיסטו והישאם א-סייד, שלא נמנים בין 251 החטופים ממלחמה זו אלא חלק מארבעת החיילים והאזרחים שנחטפו טרם תחילת המלחמה, והוחזקו בשבי בעזה.
גולדין לא נמנה בין 251 החטופים ממלחמה זו אלא הוא חלק מארבעת החיילים והאזרחים החטופים טרם תחילת המלחמה (ב-1 באוגוסט 2014 במסגרת מבצע צוק איתן)13 בנובמבר 202511החזרת גופתו של מני גודארד25 בנובמבר 202511החזרת גופתו של דרור אור3 בדצמבר 202511החזרת גופתו של סודתיסאק רינתלאק26 בינואר 202611חילוץ גופתו של רן גואיליסיכום:255139298162017
המערך המודיעיני לאיתור שבויים ונעדרים
ב-8 באוקטובר 2023 מינה הרמטכ"ל הרצי הלוי את האלוף במיל.
ניצן אלון למפקד המאמץ המודיעיני של תחום השבויים והנעדרים.
במערך המודיעיני שהוקם לצורך זה נכללו עשרות צוותים, הכוללים אנשי מודיעין, טכנולוגיה וגופי ביטחון, אשר מיד לאחר טבח שבעה באוקטובר פעלו על מנת לייצר תמונת מצב מדויקת ככל הניתן בנוגע למצבם של מנותקי הקשר.
המערך המודיעיני שהוקם כלל מאות אנשי מילואים ומתנדבים, בהם בכירים מתעשיית ההייטק הישראלית שסייעו להטמיע מערכות טכנולוגיות חדשות שפותחו למאמץ ייעודי זה.
תפקיד המערך בשלבים הראשונים היה לבנות את כל נושא המודיעין לאיתור השבויים והנעדרים במועד בו היו עדיין מאות נעדרים שלא ידעו אם נחטפו או לא.
היה צריך לקחת סרטונים שחמאס העלו, לחפש לפי פנים, שמות, לפי הצלבות של עדויות, לפי אנשים שילכו למחנה שורה ויזהו גופות, לייצר תמונה של מי נחטף, נרצח או נעדר.
מייד עם פרוץ המלחמה החלו שיחות לשחרור החטופים, למרות שעם תחילת המלחמה חמאס פרסם כי לא ייחל בדיונים לפני הפסקת הלחימה.
השיחות התקיימו בין ישראל לחמאס באמצעות גורמים בין-לאומיים כמו ארצות הברית, קטר ומצרים.
בהמשך קטר פעלה למצב את עצמה כמתווכת עיקרית לשחרור החטופים.
במקביל, נציגי ממשלת תאילנד נפגשו ישירות עם נציגי חמאס באיראן, כדי לשחרר את אזרחיהם החטופים.
ב-20 באוקטובר שוחררו יהודית ונטלי רענן, אם ובתה בעלות אזרחות אמריקאית, שהגיעו משיקגו לביקור אצל משפחתן בנחל עוז.
שמונה מקרובי משפחתן נותרו בשבי.
ב-22 באוקטובר, בתיווך מצרים, שוחררו שתי ישראליות מבוגרות, יוכבד ליפשיץ ונורית קופר, שנחטפו במהלך הטבח בניר עוז.
בני זוגן נשארו בידי חמאס ונרצחו בשבי.
מבצע ראשית האור: בלילה שבין 29 ל-30 באוקטובר שחררו צה"ל ושב"כ את החיילת החטופה טוראית אורי מגידיש, ששירתה כתצפיתנית.
מגידיש הוחזקה לבדה בדירת מגורים במחנה הפליטים שאטי, לא הרחק מבית החולים שיפא.
ב-7 בדצמבר 2023 ניסה צה"ל לחלץ את סהר ברוך, אך הוא נהרג במהלך ניסיון החילוץ וגופתו נשארה בידי חמאס.
במהלך המבצע נפצעו שני לוחמים.
חמאס פרסם סרטון שבו טען כי סהר ברוך נהרג מאש צה"ל.
דובר צה"ל התייחס להצהרה זו כאל טרור פסיכולוגי.
מבצע יד זהב: בליל 12 בפברואר 2024 חילצו שב"כ וימ"מ שני חטופים שנחטפו מניר יצחק, פרננדו סימון מרמן ולואיס הר, לאחר פשיטה על מבנה ברפיח.
מבצע ארנון: ב-8 ביוני 2024 חולצו ארבעה חטופים בפעולה של צה"ל, שב"כ וימ"מ במחנה הפליטים נוסייראת שברצועת עזה: נועה ארגמני, אנדריי קוזולוב, שלומי זיו ואלמוג מאיר ג'אן.
חילוץ פרחאן קאדי: ב-27 באוגוסט 2024 חולץ החטוף פרחאן קאדי ממנהרה בדרום הרצועה על ידי שב"כ וצה"ל.
עסקת החטופים הראשונה (נובמבר 2023)
ראש ממשל חמאס בעזה, יחיא סנוואר, פרסם ב-28 באוקטובר כי הוא מוכן לשחרר את כל החטופים בתמורה לשחרור כל האסירים הביטחוניים הכלואים בישראל שמספרם כ-6,000. דובר צה"ל הגיב שמדובר בטרור פסיכולוגי שישראל לא תשתף עימו פעולה.
ב-22 בנובמבר הסכימו ישראל וחמאס על הפסקת אש שבמסגרתה עסקה לשחרור חטופים, נשים וילדים עד גיל 19 – בתמורה לשחרור נשים וילדים עד גיל 19, פלסטינים האסורים בישראל.
העסקה החלה להתממש ב-24 בנובמבר, ועד 30 בנובמבר שוחררו במסגרתה 80 ישראלים, כנגד שחרור 240 אסירים פלסטינים שחלקם ריצו מאסרים באשמת פעילות טרור (שלושה אסירים פלסטינים עבור כל חטוף).
האסירים שישראל שחררה היו מקרב הקטינים והנשים שהיא מחזיקה במאסר, בתנאי שלא הורשעו ברצח.
בין האסירים לא היו רוצחים.
בנלווה לעסקה, אך בלי שישראל שחררה תמורתם עצורים, שוחררו 23 תאילנדים ופיליפיני אחד.
כמו כן שוחרר, ב-27 בנובמבר 2023, רוני קריבוי, שנחטף מהטבח במסיבה ליד רעים, כמחווה לנשיא רוסיה ולדימיר פוטין, שכן קריבוי מחזיק באזרחות רוסית.
הפסקת האש הסתיימה ב-1 בדצמבר לאחר כישלון המגעים להמשכתה, כשחמאס הודיע שאינו מסוגל לאתר 10 נשים חטופות להמשך העסקה, והחל לשגר רקטות לשטח ישראל.
מהלכים לקידום עסקת חטופים נוספת
בלחץ ארצות הברית חזרה ישראל לשולחן המשא ומתן לשחרור חטופים.
באפריל היה ידוע לצה"ל שנשארו בעזה לא יותר ממאה חטופים חיים.
היה ניסיון להגיע לעסקה לשחרור 40 חטופים בקטגוריית נשים, קשישים וחולים: 5 חיילות, 7 נשים, 15 גברים מבוגרים ו-13 צעירים פצועים וחולים.
חמאס אמר שאינו יכול להתחייב ל-40 חטופים חיים בקטגוריה זאת, והציע 40 חטופים מקטגוריות שונות.
הוול סטריט ג'ורנל הביע חשש שרוב החטופים מתו מהתקפות צה"ל או ממחלות ופציעות, ושחלק מהם משמשים מגן אנושי לבכירי חמאס.
קושי להגיע לעסקת חטופים נוספת נגרם, בין היתר, מחילוקי דעות בנוגע לסיום המלחמה.
ישראל דרשה הפסקת אש זמנית שלאחריה צה"ל יוכל לחזור להילחם ברצועת עזה, ואילו חמאס דרש הפסקת אש קבועה ויציאת צה"ל מרצועת עזה.
בנובמבר 2024, במענה לעתירה לבג"ץ מטעם משפחות החטופים, הצהירה הממשלה שלא כל פרטי המתווים לעסקאות שבויים ונעדרים מובאים לדיון בפני הקבינט המדיני-ביטחוני, וכי בידי ראש הממשלה בנימין נתניהו יש סמכויות כמעט מוחלטות בנושא המשא ומתן על העסקה: הוא דן לבדו עם הצוות, נותן הוראות ומקבל עדכונים.
הוא זה שמחליט מתי יעודכן הקבינט המדיני-ביטחוני ומה מספיק חשוב כדי שיובא לדיון ולהחלטתו.
בתקשורת התקיים דיון ער מדוע לא התגבשה עסקה נוספת במהלך שנת 2024. בינואר 2025 טען השר לביטחון לאומי, איתמר בן גביר, לקראת גיבוש עסקה נוספת לשחרור חטופים, כי "בשנה האחרונה, באמצעות כוחנו הפוליטי, הצלחנו למנוע מהעסקה הזו לצאת לפועל, פעם אחר פעם".
ג'ון קירבי טען שהעסקה לא הושגה במהלך שנת 2024 בגלל חמאס, ולא בגלל בן גביר.
לעומת זאת, הרמטכ"ל לשעבר גדי איזנקוט טען כי ראה בעיניו שבן גביר טרפד עסקה.
במשפחות החטופים ראו בדבריו של בן גביר לקיחת אחריות על מותם של החטופים שהיו צפויים להשתחרר בהסכמים מוקדמים יותר.
ההסכם שהביא להסכם בין ישראל לבין חמאס מינואר 2025, הוא אותו הסכם שהיה על השולחן בשנת 2024 רק שהפעם כלל פחות חטופים כי חלקם נרצחו על ידי חמאס.
ראש אמ"ן באותה תקופה, אהרון חליוה אמר בספטמבר 2025, כי עסקת החטופים שבוצעה בינואר 2025 הייתה כתובה ככה בדיוק לפני שנה.
ובחלק מהדברים אפילו יותר טובה מהעסקה הנוכחית.
הסכם חמאס–ישראל על שחרור חטופים (ינואר 2025)
בינואר 2025, התגבשה עסקת חטופים נוספת.
העסקה כללה הפסקת אש בת שישה שבועות (42 ימים), שבמסגרתה ישוחררו 33 חטופים, חיים ומתים, ובתוכם כל הנשים החטופות, משפחת ביבס, מבוגרים מעל גיל 50, והיתר חטופים אשר הוגדרו כ"הומניטרים".
בכל שבוע ישוחררו לפחות 3 חטופים, כאשר חטופים חיים ישוחררו לפני החזרת גופות.
ביום האחרון של הפסקת האש ישוחררו כל החטופים (מכלל 33 החטופים בשלב הזה) שנותרו בשבי.
העסקה יצאה לדרך ב-19 בינואר, ובאותו היום שוחררו 3 חטופות: אמילי תהילה דמארי, ודורון שטיינברכר שנחטפו מכפר עזה, ורומי גונן, שנחטפה מרכבו של בן שמעוני בכביש 232, בעת שברחה מהטבח בפסטיבל נובה.
ב-25 בינואר, שוחררו דניאלה גלבוע, נעמה לוי, קרינה ארייב ולירי אלבג תצפיתניות שנחטפו ממוצב נחל עוז.
ב-30 בינואר שוחררו אגם ברגר, התצפיתנית האחרונה שנשארה בשבי, אשר נחטפה ממוצב נחל עוז, ארבל יהוד וגדי מוזס אשר נחטפו מניר עוז, וכן שוחררו בפעימה זו חמישה מהחטופים התאילנדים, שלא במסגרת העסקה עצמה אלא בנוסף.
ב-1 בפברואר שוחררו קית' סיגל, אשר נחטף מכפר עזה, וירדן ביבס ועופר קלדרון אשר נחטפו מניר עוז.
ב-8 בפברואר שוחררו אוהד בן עמי ואלי שרעבי, אשר נחטפו מבארי, ואור לוי אשר נחטף ממסיבת הנובה.
ב-15 בפברואר שוחררו סשה טרופנוב, שגיא דקל חן ויאיר הורן אשר נחטפו מניר עוז.
ב-20 בפברואר נמסרו ארבע גופות, אך בהמשך אומתה זהותם של שלושה חטופים מניר עוז: עודד ליפשיץ, וילדי משפחת ביבס, כפיר ואריאל.
הגופה הרביעית שנטען על ידי חמאס שזאת גופתה של שירי ביבס, לא זוהתה כשירי או של אף חטוף או חטופה אחרים.
ב-22 בפברואר נמסרה בפועל גופתה של שירי ביבס, ובנוסף שוחררו שישה חטופים חיים: שלושה חטופים אשר נחטפו ממסיבת הנובה: אליה כהן, עומר ונקרט, ועומר שם טוב, חטוף אחד אשר נחטף מבארי, טל שוהם, ושני חטופים מלפני המלחמה: אברה מנגיסטו והישאם א-סייד.
בלילה שבין 26–27 בפברואר, נמסרו גופותיהם של ארבעה חטופים: איציק אלגרט ואוהד יהלומי אשר נחטפו מניר עוז, צחי עידן אשר נחטף מנחל עוז, ושלמה מנצור אשר נחטף מכיסופים (והיה החטוף המבוגר ביותר).
בפעימה זו הושלם רשמית שלב א' של העסקה.
שלב א' של העסקה תם לאחר שהסתיימה השבתם של 30 חטופים בחיים (מהם שניים מלפני המלחמה, ועוד חמישה חטופים תאילנדים שהושבו בנוסף ל-33 שנקבעו מראש, ולא "נגבתה עבורם" תמורה בשחרור מחבלים) ועוד שמונה גופות חטופים שהושבו לישראל.
לאחר משא ומתן שנכשל, להמשך העסקה לשלב ב', קרסה העסקה והפסקת האש תמה וישראל חזרה להילחם בעזה.
במקביל למלחמה העצימה, נמשכים גם מאמצים ומשאים ומתנים להביא לעסקה חדשה ומוסכמת, חלקית או מלאה.
לאחר שחרור החטופים בראשית 2025
ב-12 במאי 2025 חמאס שחרר את החייל עידן אלכסנדר כמחווה לאמריקאים (אלכסנדר הוא חייל בודד בעל אזרחות אמריקאית) וכמחווה של רצון טוב להגעה להסכם ועסקה מחודשים.
שחרור זה לא היה כרוך ב"תשלום" כלשהו של ישראל עבור אלכסנדר.
אלכסנדר הוא החייל (גבר) החטוף הראשון ששוחרר וחולץ בחיים מעזה במהלך המלחמה (ישנם חיילים שגופתם חולצה משטח הרצועה).
באוגוסט 2025 פורסם תחקיר "המקור" של רשת 13, שבו אמר דובר מחלקת המדינה של ארצות הברית תחת הנשיא ביידן, , כי ראש הממשלה בנימין נתניהו סיכל את המשא ומתן להפסקת אש ולשחרור החטופים לפחות חמש פעמים בגלל לחץ משותפיו לקואליציה, ובכל המקרים ארצות הברית האשימה את חמאס בהפסקת השיחות.
לדבריו, נתניהו הציב תנאים חדשים בכל פעם שהשיחות התקדמו.
נציגי הקואליציה התנגדו שוב ושוב לתנאי ההסכם המוצע, ומנעו שחרור חטופים.
בתחקיר התראיין גם גדי איזנקוט, ולדבריו הממשלה הטעתה את הציבור ופרסמה טענות שקריות לגבי התקדמות המשא ומתן.
חטופים ששוחררו סיפרו שההפגנות למען שחרורם חיזקו אותם, ונסכו בהם תקווה.
לדוגמה, אלי שרעבי שאמר בראיון כי ההפגנות נתנו להם "כוח אדיר".
חטוף שהוחזר בהסכם השני סיפר כיצד אלקנה בוחבוט קיבל חיזוק אחרי שראה את תמונתו מונפת בכיכר החטופים.
אוהד בן עמי שהעיד כיצד התחזק כשראה שאנשים נלחמים עליו.
אלון אהל סיפר כיצד התחזק כשראה את תמונתו במסגרת הפגנה בכיכר החטופים ועוד.
עסקת החטופים השלישית (אוקטובר 2025)
ב-29 בספטמבר 2025 הכריז נשיא ארצות הברית, דונלד טראמפ על תוכנית 21 הנקודות לסיום מלחמת חרבות ברזל.
ב-9 באוקטובר הכריז טראמפ כי ישראל וחמאס הסכימו על השלב הראשון בתוכנית.
כחלק מההסכם שנחתם, ישראל התחייבה לסגת לקווים שסוכמו בתוך גבולות הרצועה תוך 24 שעות מאישור ההסכם בממשלה, וחמאס התחייב לשחרר את כל החטופים החיים ואת כל גופות החטופים שברשותו תוך 72 שעות מנסיגת צה"ל אל הקווים שהוסכמו.
בשל טענת חמאס כי אינו יכול למצוא את כל החטופים המתים, הוסכם להקים כוח בין-לאומי בהובלת ארצות הברית, קטר ומצרים שיסייע במציאתם ובהבאתם לקבורה בישראל.
ב-10 באוקטובר הודיע צה"ל שהוא סיים לסגת לקווים שסוכמו בשעה 12 בצהרים.
ב-13 באוקטובר התחיל יישום השלב הראשון של ההסכם מצד חמאס.
בפעימה הראשונה באותו היום, סביב השעה 8 בבוקר, העביר חמאס לידי הצלב האדום בעיר עזה שבעה חטופים חיים: איתן מור, גלי ברמן ואחיו זיו ברמן, אלון אהל, עמרי מירן, גיא גלבוע דלאל והחייל מתן אנגרסט.
בעת המסירה, כלל החטופים עמדו על רגליהם.
הצלב האדום חבר לכוחות צה"ל והעביר לחזקתם את החטופים בשעה 9:00.
בפעימה השנייה באותו היום, סביב השעה 10 וחצי בבוקר, העביר חמאס לידי הצלב האדום בעיר חאן יונס 13 חטופים חיים נוספים: יוסף חיים אוחנה, אבינתן אור, אלקנה בוחבוט, אביתר דוד, אריאל קוניו ואחיו דוד קוניו, שגב כלפון, איתן הורן, מתן צנגאוקר והחיילים: נמרוד כהן, רום ברסלבסקי, בר קופרשטיין ומקסים הרקין.
גם חטופים אלו בעת המסירה לאנשי הצלב האדום, עמדו כולם על רגליהם.
הצלב האדום חבר לכוחות צה"ל והעביר לחזקתם את החטופים בשעה 11:40. בהמשך היום שוחררו גם גופות של ארבעה חטופים – גיא אילוז, ביפין ג'ושי, יוסי שרעבי ודניאל פרץ.
ב-14 באוקטובר בשעות הלילה, העביר חמאס לידי ישראל ארונות של עוד ארבעה חטופים לטענתו.
בפעימה זו הושבו גופותיהם של אוריאל ברוך, החייל תמיר נמרודי ואיתן לוי.
הגופה הרביעית לא זוהתה כגופתו של חטוף.
ב-15 באוקטובר בשעות הלילה, העביר חמאס לידי ישראל עוד שתי גופות של חטופים.
בפעימה זו הושבו גופתה של ענבר הימן וגופתו של הגשש הבדואי מוחמד אלאטרש.
ב-18 באוקטובר העביר חמאס לידי ישראל את גופתו של החטוף אליהו (צ'רצ'יל) מרגלית.
ב-19 באוקטובר הושבו גופותיהם של רונן אנגל ושל העובד הזר אזרח תאילנד סונתאיה אוקרסארי.
ב-20 באוקטובר הושבה גופתו של טל חיימי.
ב-21 באוקטובר הושבו גופותיהם של אריה זלמנוביץ ותמיר אדר.
ב-30 באוקטובר הושבו גופותיהם של סהר ברוך ועמירם קופר.
ב-2 בנובמבר הושבו גופותיהם של החיילים עומר נאוטרה, אסף חממי ועוז דניאל.
ב-4 בנובמבר הושבה גופתו של החייל איתי חן.
ב-5 בנובמבר הושבה גופתו של הסטודנט הטנזני ג'ושוע לואיטו מולל.
ב-7 בנובמבר הושבה גופתו של נהג האמבולנס ליאור רודאיף.
ב-9 בנובמבר הושבה גופתו של החייל הדר גולדין שנחטפה במבצע צוק איתן.
ב-13 בנובמבר הושבה גופתו של מני גודארד שהוחזקה בידי הג'יהאד האיסלאמי.
ב-25 בנובמבר הושבה גופתו של דרור אור שהוחזקה בידי הג'יהאד האיסלאמי.
ב-3 בדצמבר הושבה גופתו של העובד הזר אזרח תאילנד סודתיסאק רינתלאק.
טרם תחילת הפעילות הקרקעית ברצועת עזה, אסף צה"ל גופות אחדות של ישראלים סמוך לגדר המערכת סביב רצועת עזה, אך לא פירט מי הם.
בנובמבר 2023 חולצו ממרחב בית החולים שיפא שלוש גופות של חטופים שנרצחו בשבי: יהודית וייס שנחטפה מבארי, נועה מרציאנו תצפיתנית ממוצב נחל עוז, ואופיר צרפתי שנחטף מפסטיבל נובה.
ב-12 בדצמבר 2023 חולצו שתי גופות חטופים: עדן זכריה שנחטפה מפסטיבל נובה, ורס"ב זיו דדו ששירת בגדוד 51 של חטיבת גולני.
בפעולה זו נפלו רס"ר גל מאיר איזנקוט, בנו של השר גדי איזנקוט, ורס"ר איל מאיר ברקוביץ.
בדצמבר 2023 חולצו שלוש גופות חטופים שנהרגו בשבי חמאס מתקיפת צה"ל: אליה טולדנו שנחטף מפסטיבל נובה, רב"ט ניק בייזר וסמל רון שרמן שנחטפו ממת"ק עזה.
ב-6 באפריל 2024 חולצה גופתו של אלעד קציר שנחטף מביתו בקיבוץ ניר עוז ונרצח בשבי בינואר 2024.
ב-17 במאי 2024 חולצו ארבע גופות חטופים: שני לוק, איציק (יצחק) גלרנטר ועמית בוסקילה שנחטפו מפסטיבל נובה, ורון בנימין שנחטף ממכוניתו ונרצח ליד מפלסים.
ב-24 במאי 2024 חולצו מג'באליה שלוש גופות חטופים שנרצחו בשבי: חנן יבלונקה, מישל ניסנבאום ואוריון הרננדז שנרצחו ונחטפו ב-7 באוקטובר.
ב-24 ביולי 2024 חולצו מח'אן יונס חמש גופות חטופים: אורן גולדין שנחטף מניר יצחק ונרצח ב-7 באוקטובר, מיה גורן ורביד כץ שנחטפו מניר עוז ונרצחו בשבי, והחיילים תומר אחימס וקיריל ברודסקי שנהרגו בקרב ב-7 באוקטובר וגופותיהם נחטפו.
ב-20 באוגוסט 2024 חולצו מח'אן יונס שש גופות חטופים: יגב בוכשטב ונדב פופלוול שנחטפו מנירים, אלכס דנציג, אברהם מונדר, יורם מצגר וחיים פרי שנחטפו מניר עוז.
אברהם מונדר נחשב עד חילוץ גופתו כחטוף חי.
ב-28 באוגוסט 2024 חולצה גופתו של החייל שקד דהן שנפל ב-7 באוקטובר וחולץ ממקום קבורתו בדרום הרצועה.
ב-31 באוגוסט 2024 חולצו גופותיהם של שישה חטופים שנרצחו בשבי: הירש גולדברג-פולין, עדן ירושלמי, אורי דנינו, אלכס לובנוב ואלמוג סרוסי, שנחטפו מפסטיבל הנובה, וכרמל גת שנחטפה מבארי.
עד לחילוצם נחשבו השישה כחטופים חיים.
ב-3 בדצמבר 2024 חולצה גופתו של איתי סבירסקי מרצועת עזה, בינואר 2024 הודיע צה"ל על מותו בשבי (חמאס פרסם יומיים לאחר אותה ההודעה אות חיים ממנו).
ב-8 בינואר 2025 חולצו גופותיהם של יוסף אל-זיאדנה ובנו חמזה, שנחטפו במהלך הטבח בחולית ועד למציאת גופותיהם נחשבו כחיים.
בן ובת נוספים של יוסף (אחים של חמזה) – בילאל ועאישה, שנחטפו אף הם, הושבו לישראל בנובמבר 2023, במסגרת עסקת החטופים.
ב-19 בינואר 2025, שעות לפני כניסתו לתוקף של הסכם הפסקת האש במסגרת ההסכם בין ישראל לבין חמאס מינואר 2025, חולצה גופתו של אורון שאול, חלל צה"ל ממבצע צוק איתן.
שאול לא נכלל במניין החטופים במלחמה זו אלא לצידם במניין 4 חטופים, חיים ומתים, אשר נחטפו טרם תחילת המלחמה.
ב-29 במרץ 2025, בפשיטה על מוצב של הגא"פ ברפיח, מצאו חיילי צה"ל ממצאים המשוייכים לגופתו של מני גודארד שנחטף מבארי, והידיעה נמסרה למשפחתו.
ב-13 בנובמבר 2025 הג'יהאד האיסלאמי הפלסטיני השיב את גופתו.
ב-5 ביוני 2025 פורסם כי צה"ל חילץ את גופותיהם של גדי חגִי וג'ודי ויינשטיין חגי שנחטפו מניר עוז ב-7 באוקטובר ונרצחו באותו היום.
ב-7 ביוני 2025 פורסם כי צה"ל חילץ את גופתו של נטפונג פינטה, שנחשב עד אז כחטוף חי.
ב-11 ביוני 2025 פורסם כי צה"ל חילץ את גופותיהם של יאיר יעקב ואביב אצילי שנחטפו מניר עוז ב-7 באוקטובר ונרצחו באותו היום.
ב-22 ביוני 2025 פורסם כי צה"ל חילץ את גופתו של יונתן סמרנו שנרצח ונחטף בפסטיבל הנובה ב-7 באוקטובר, את גופתה של עפרה קידר שנרצחה ונחטפה מביתה בקיבוץ בארי ואת גופתו של סמל ראשון שי לוינסון, מפקד טנק בגדוד 77 שנפל בקרב מול מחבלי חמאס ונחטף.
ב-29 באוגוסט 2025 פורסם כי צה"ל חילץ את גופתו של אילן וייס שנרצח ונחטף מקיבוץ בארי.
אשתו ובתו שנחטפו אף הן, הושבו ארצה בחיים בעסקת החטופים הראשונה.
ב-30 באוגוסט 2025 פורסם כי באותו מבצע חולצה גם גופתו של עידן שתיוי שנחטף ממסיבת הנובה ונרצח ב-7 באוקטובר.
ב-26 בינואר 2026 פורסם כי צה"ל חילץ את גופתו של השוטר רס"ל רן גואילי מבית קברות ליד שג'אעיה.
את החיפושים, שנקראו "מבצע לב אמיץ", החלו לבצע בעקבות מידע מודיעיני שהשיג השב"כ מעצורים.
רן היה החטוף האחרון ברצועה.
בימים שלאחר השחרור דווח כי רבים מהחטופים הוחזקו במנהרות כמעט כל הזמן, קיבלו מעט מאוד מזון, ללא אור יום, ונמנע מהם מידע על קרובי משפחותיהם.
כך למשל, אלי שרעבי גילה כי שתי בנותיו ואשתו נרצחו בטבח שבעה באוקטובר רק לאחר ששוחרר.
יפעת קלדרון, בת דודו של עופר קלדרון שהיה חטוף בעזה, סיפרה שהוא ביקש מבתו סהר: "לכי להפגנות, תילחמי".
דורון שטיינברכר, שנחטפה מביתה בכפר עזה ושוחררה בינואר 2025, פרסמה הצהרה שבה הודתה למשתתפי ההפגנות: "אני פה בזכותם.
תודה לכל מי שעטף ועוטף אותי ותמך במשפחתי...
בשנייה שאוכל לצאת מפה – אני עם שלט ביד".
ארבל יהוד, שנחטפה מביתה בניר עוז ושוחררה בינואר 2025, פרסמה מסר באינסטגרם המתייחס לבן זוגה, אריאל קוניו, אחיו דוד, ולסשה טרופנוב, שעדיין נמצאו בשבי חמאס: "אני מבקשת מכולם להמשיך במאבק ולא להרפות.
כשאריאל, סשה, דוד וכל אהובינו יוחזרו הביתה – נוכל כולנו להתפנות לריפוי".
בכנס החירום של "רופאים להצלת החטופים" שהתקיים בספרייה הלאומית בירושלים, הרצתה פרופ' מירב רוט, פסיכואנליטיקאית, על הטיפול הנפשי בשבים מהשבי.
דורית שטיין, ראש תחום הזנות מיוחדות, ומיטל בנימין, שתיהן מהמחלקה לתזונה במרכז הרפואי שיבא, סקרו תיאורי מקרה של טיפול בשבים מרצועת עזה לאחר כ-50, 129 ו-249 ימים בשבי.
לקראת מימוש ההסכם בין ישראל לבין חמאס מינואר 2025 גיבש משרד הבריאות פרוטוקול מפורט לקליטתם, הכולל היבטים רפואיים, בדיקות נחוצות, טיפול נפשי וכן תיעוד מעשי זוועה שעברו.
הפרוטוקול מתייחס בין היתר לתופעה של פקקת ורידים עמוקה שהייתה אצל החטופים ששוחררו בעסקה הקודמת.
החטופים המשוחררים יעברו בדיקת מחלות זיהומיות, ויעברו גם בדיקה פסיכיאטרית.
כמו כן המשוחררים יקבלו תמיכה, ליווי ועזרה בכל הקשור לתזונה, בני המשפחות יודרכו כיצד להאכיל את החטופים בביתם, במטרה למנוע פגיעה מאכילה לא מותאמת מצב, העלולה לגרום לנזקים לגוף.
לקראת ביצוע העסקה, סא"ל במיל ד"ר אמיר בלומנפלד, ראש ענף טראומה בצה"ל לשעבר, שמונה על ידי צה"ל אחרי 7 באוקטובר לרופא החטופים ומלווה מטה המשפחות שמכיר את השפעת השבי על בריאות החטופים אמר כי שיקום המשוחררים יארך שנים.
ד"ר עודד טלמור וד"ר שרון פורת כתבו כי בין התופעות הקשות שחוו החטופים המשוחררים, ועדיין חווים, משוחררי העסקה הראשונה, בולטת אחת שזוהתה אצל חלקם – חוסר היכולת, במשך תקופה ארוכה, להאמין שהם כבר לא בשבי.
קצין הרפואה הראשי של צה"ל תא"ל ד"ר זיוון אביעד-בר ציין כי הדרך אל בית החולים לאחר השחרור היא אירוע מורכב שדורש תשומת לב מיוחדת.
"לקראת החזרת החטופים בחנו אירועים אחרים של החזרת שבויים בעולם, אבל בעיקר למדנו מהחזרת החטופים לפני שנה", הוא מספר.
"אחרי המבצע ההוא ניהלנו שיחות איתם ובדקנו מה עבד טוב ומה פחות.
האופן שבו אנחנו מקבלים אותם הוא חלק בלתי נפרד מהטיפול.
שואלים אותי 'למה אתם לא מעלים אותם מיד על מסוק, שיראו את המשפחה'.
החטופים נמצאים במעבר ממקום שבו הם היו חסרי שליטה וחסרי יכולת בחירה וניבוי, למצב שבו פתאום, בבת אחת, הם ככל האדם, וזה צריך להתבצע בהדרגה".
אברה מנגיסטו, מתמודד נפש שהוחזק במשך יותר מעשור בידי חמאס ושוחרר מהשבי בפברואר 2025, שהה בטיפול בביה"ח איכילוב חמישה חודשים בטרם יצא לשיקום בקהילה.
מספר נעדרים נחשבו תחילה כחטופים, עד שגופותיהם או שרידיהן זוהו בשטח ישראל.
גופים שונים, ובהם יחידת אית"ן ורשות העתיקות, פעלו בעוטף עזה לביצוע חקירות, סריקות ועיבוד נתונים, במטרה לאתר נעדרים או לקבוע את מצבם של חטופים.
בין המקרים: ויויאן סילבר שנחשבה חטופה 38 ימים עד לזיהוי גופתה בשטח ישראל, סמוך לגדר.
דרור קפלון שנחשב חטוף כחודשיים עד שזוהתה גופתו ונקבע כי נרצח.
שני גבאי ואליקים ליבמן שהו באמבולנס שנפגע מרקטת RPG ועלה באש ונשרף כליל, מה שהוביל להליך זיהוי ארוך ומורכב.
גבאי נחשבה חטופה 47 ימים עד לזיהוי גופתה, שנקברה תחילה בטעות עם נרצחת אחרת, ויקטוריה גורלוב, שגם היא נרצחה באמבולנס.
הזיהוי התאפשר בזכות שרשרת הירח המיוחדת של שני שנמצאה בקבר, ובדיקות DNA ו-CT שאישרו כי בקבר נמצאו שתי גולגולות.
ליבמן נחשב חטוף כשבעה חודשים, עד לזיהוי שרידי גופתו שנקברו בטעות גם כן בקברה של גורלוב.
דולב יהוד נחשב כחטוף במשך כשמונה חודשים, עד שזוהתה גופתו ביוני 2024 בשטח ישראל, בשטח קיבוץ ניר עוז.
נשיא ארצות הברית ג'ו ביידן אמר כי בין החטופים ישנם גם אזרחים אמריקאים, וממשלתו תשתף עם ישראל מידע מודיעיני וישלח אליה מומחים על מנת לסייע בכל הנוגע למשבר החטופים.
ביידן גינה את חטיפתם של ניצולי שואה, נשים וילדים.
דובר מחלקת המדינה, מת'יו מילר, העריך כי אחת הסיבות שחמאס אינו מעוניין להחזיר חלק מהנשים שהוא מחזיק כבנות ערובה, היא למנוע מהן להעיד על מה שעבר עליהן בשבי חמאס.
קנצלר גרמניה, אולף שולץ, אמר כי ארצו חוששת שחמאס יעשה שימוש בחטופים – בהם 5 אזרחים גרמנים – כמגן אנושי נגד תקיפות צה"ל ברצועת עזה.
הוא הביע תמיכה בזכותה של ישראל להגן על עצמה, והודיע שיעביר לישראל שני מל"טים מסוג הרון TP.
נשיא צרפת, עמנואל מקרון הביע הזדהות עם ישראל וציין כי השימוש בחטופים על מנת לסחוט את ישראל הוא מחליא.
מאג'ד אל-אנסארי , סגן ראש הממשלה הקטרי ויועץ בכיר לשר החוץ, אמר כשבועיים לאחר המתקפה שהוא אופטימי וסבור שבני הערובה ישוחררו בקרוב.
שר החוץ הבריטי, ג'יימס קלברלי, שיתף בחשבון X שלו סרטון ובו ראיון עם ראזי חמד, בכיר בחמאס.
בראיון אמר חמד שארגונו יבצע שוב את המעשים שבוצעו ב-7 באוקטובר.
על זה הגיב קלברלי: "כיצד יכול להיות שלום כאשר חמאס מחויבים להשמדתה של ישראל?".
נשיא הרשות הפלסטינית, מחמוד עבאס, קרא לחמאס "להשלים במהירות" את עסקת החטופים, כדי "לחסוך מהעם הפלסטיני אסון נוסף עם השלכות לא פחות חמורות מהנכבה של 1948".
כמה מקרי חטיפה שאירעו ב-7 באוקטובר זכו לתיעוד שהופץ בכלי תקשורת בישראל ובעולם.
בהם החטיפה של בני הזוג אבינתן אור ונועה ארגמני, שהשתתפו במסיבת הטבע ליד רעים וצולמו מובלים על ידי מחבלים לרצועת עזה, וכן חטיפתה של יפה אדר, בת 85, שצולמה ברצועת עזה כשהמחבלים מסיעים אותה על הקלנועית שלה לקול מצהלות אזרחים עזתיים.
סרטון נוסף שזכה לחשיפה הוא של שני לוק.
בסרטון נראית לוק שוכבת בטנדר בעירום חלקי, פצועה ומחוסרת הכרה, מובלת ברחובות עזה והקהל יורק עליה ומכה אותה.
מאוחר יותר התברר שלוק כבר לא הייתה בחיים בעת שצולם הסרטון.
הסאן הבריטי הקדיש ב-2 בנובמבר את שער העיתון ל-32 ילדים ישראלים שנחטפו לרצועת עזה.
לצד תמונותיהם נכתב: "32 ילדים חפים מפשע נחטפו על ידי טרוריסטים.
זאת הסיבה שישראל חייבת להילחם בחמאס המרושע".
עוד נכתב בענק: "החזירו אותם הביתה!".
ב-12 באוקטובר פורסמה ברשתות החברתיות פרסומת לפיצה הנמכרת בבית עסק בחווארה.
בפרסומת נראית תמונת אישה מבוגרת שכמעט נחטפה לרצועת עזה, והוכרחה להצטלם עם מחבל כשהיא עושה תנועת וי.
בסופו של דבר אישה זו לא נחטפה.
שעות ספורות לאחר חשיפת הפרשה באתר הקול היהודי, דחפור של צה"ל הרס את קיר בית העסק ואטם אותו בחול.
מנסור עבאס, יו"ר מפלגת רע"מ, אמר בריאיון לכאן 11 כי הוא "קורא להנהגת כל הפלגים הפלסטינים להוכיח עמדה אנושית ערכית המשקפת את ערכי האסלאם, ולשחרר לאלתר את כל החטופים, בני הערובה והשבויים".
ב-25 במרץ 2024 פורסם ראיון של משפחת החטופה לירי אלבג בדיילי מייל.
לראיון צורפו תמונות של חדר שבו מצא צה"ל דגימות מדמה של אלבג ושל חטופות נוספות.
הודעות של חמאס ושל ארגונים פלסטינים, המתארות את המתקפה, אינן מציינות כי במסגרתה חטף חמאס לרצועת עזה אזרחים, בהם ילדים נשים ומבוגרים.
הפלישה מתוארת כ"התנגדות" לשלטון ישראל וכתגובה למתקפה ישראלית.
אמילי הנד, ישראלית בת 9 שהיא גם אזרחית אירית, נחטפה לעזה על ידי חמאס בטבח שבעה באוקטובר ואף נחשבה כמתה.
לאחר שחרורה צייץ ראש ממשלת אירלנד ליאו ורדקר ברשת X כי "ילדה תמימה שאבדה, נמצאה כעת והוחזרה [למשפחתה]".
הציוץ ספג ביקורות חריפות, ובעקבותיו זימן משרד החוץ את שגרירת אירלנד בישראל לשיחת נזיפה.
בהמשך פרסם ורדקר הבהרה שבה כתב כי הנד "נחטפה", אך נמנע מלציין שהיא נחטפה בידי ארגון הטרור חמאס.
אזרחים פרו-פלסטינים במדינות מערביות תועדו כשהם תולשים מודעות על חטופים ישראלים וזרים.
בין הנימוקים לתלישת המודעות היו טענות כי מדובר ב"תעמולה ישראלית".
מיד לאחר תחילת המלחמה סגרה הממשלה את משרד ההסברה.
עיקר פעילות ההסברה נעשית על ידי מתנדבות ומתנדבים.
העיתונאי והדובר לשעבר במערך ההסברה הלאומי, אילון לוי, הקים מיזם הסברה פרטי על מנת להילחם על שמה הטוב של ישראל ולמען החזרת החטופים.
השחקנית ופעילת ההסברה, נועה תשבי, יזמה והשתתפה בפעילויות רבות למען החטופים בעולם.
כך למשל, כאשר הוזמנה לבית הלבן בוושינגטון, תלתה תשבי על אחד מעצי האשוח המפוזרים בבית את שרשרת דיסקית החטופים הרשמית עם הכיתוב בעברית "הלב שלנו שבוי בעזה".
בלונדון אנשי עסקים ישראלים פרסמו את תמונות החטופים על גבי מסכי ענק שהוצבו על משאיות שנוסעות ברחובות העיקריים של העיר.
בערים רבות ברחבי העולם, בהן לונדון וברלין, נערכו מיזמים של שולחנות אוכל ערוכים וכיסאות עם תמונות החטופים.
תמונות "נחטף על ידי חמאס" עם שמות החטופים נתלו בקמפוסים, על עמודי תאורה ועל לוחות מודעות ברחבי העולם.
פורסמו סרטונים המציגים הזדהות עם הקורבנות המוצגים בתמונות לצד אנשים המנסים לתלוש את התמונות, ואת המאבק סביב הצגתם במרחב הציבורי.
השחקנית והבמאית חנה אזולאי-הספרי העלתה לרשת סרטון בערבית מרוקאית ובו בקשה לעמוד לצד ישראל ולגנות את המעשים הברבריים של חמאס ואת החטיפות.
עמדת ממשלת ישראל בנושא החטופים
ממשלת ישראל ראתה בשחרור החטופים אחת ממטרותיה של מלחמת חרבות ברזל.
ב-16 באוקטובר 2023 הגדיר קבינט המלחמה ארבע מטרות למלחמה:
מיטוט שלטון חמאס והשמדת יכולותיו הצבאיות והשלטוניות
הסרת איום הטרור מהרצועה על ישראל
מאמץ מרבי לפתרון סוגיית החטופים
הגנה על גבולות המדינה ואזרחיה
במאי 2025 הוגדרו המטרות של מבצע מרכבות גדעון, בהן "השבת בני הערובה" הופיעה כמטרה שישית ואחרונה.
ב-8 באוגוסט 2025 אישר הקבינט המדיני-ביטחוני מספר עקרונות לסיום המלחמה, ביניהם גם השבת החטופים.
הממשלה הייתה סבורה כי לחץ צבאי יוביל לשחרור החטופים.
האסטרטגיה שבה דוגלת הממשלה משלבת בין עסקאות חלקיות לשחרור חטופים (עסקת נובמבר 2023 וההסכם מינואר 2025) למבצעי חילוץ צבאיים, ללא התחייבות להפסקת המלחמה.
לפי תחקיר של הניו יורק טיימס, נתניהו הציב במהלך המשא ומתן על הסכם חמאס–ישראל יעדים צבאיים נוספים שעיכבו שחרור חטופים, תחת לחץ מחברי הקואליציה שהתנגדו להסכם.
הסכם חמאס–ישראל (ינואר 2025) הופר הן בידי ישראל והן בידי חמאס, ולבסוף הפסקת האש קרסה לאחר השלב הראשון כאשר הצדדים לא הגיעו להסכמות לגבי התקדמות לשלב השני של ההסכם.
קריסת ההסכם מנעה שחרור חטופים נוספים.
בספטמבר 2025 הציג משרד החינוך מערכי שיעור רשמיים לציון שנתיים לטבח שבעה באוקטובר, ונושא החטופים לא הופיע בהם כלל.
זמן קצר לאחר חתימת הסכם חמאס–ישראל (אוקטובר 2025) הוחזרו כל החטופים החיים בשתי פעימות ביום אחד.
ממשלת ישראל אישרה את ההסכם, למרות שהשרים איתמר בן גביר, בצלאל סמוטריץ', אורית סטרוק, יצחק וסרלאוף ועמיחי אליהו הצביעו נגדו.
למחרת החטיפה הקימו משפחות של חטופים ונעדרים מטה שנועד להשבת כל החטופים מעזה ולאיתור הנעדרים מהמתקפה.
המטה פועל בזירות שונות למען מטרה זו.
הוא פועל גם להשבת שבויים ישראלים המוחזקים ברצועת עזה עוד מלפני המתקפה של 7 באוקטובר, ביניהם ישראלים נעדרים שנכנסו לרצועת עזה וכן גופותיהם של החיילים אורון שאול והדר גולדין, שנחטפו במבצע צוק איתן.
במטה ישנו צוות רפואי הפועל למען החטופים הזקוקים לטיפול רפואי, וכן צוות משפטי הפועל לפתרון בעיות משפטיות שנוצרו בעקבות החטיפה ולהתמודדות משפטית בין-לאומית מול ארגון הטרור חמאס.
ביום ראשון בערב, 8 באוקטובר, קיימו משפחות חטופים ונעדרים מסיבת עיתונאים, שבה דרשו מהממשלה לפתוח שיח שוטף עם המשפחות ולפעול להחזרת הנעדרים הביתה.
בהמשך פרסם מטה המשפחות שלוש דרישות:
שחרור מיידי של כל בני הערובה, שהחזקתם מנוגדת לדין הבין-לאומי, והיא מוגדרת כפשע מלחמה ופשע נגד האנושות.
ב-18 באוקטובר נפגשו נציגי משפחות חטופים עם נשיא ארצות הברית ג'ו ביידן, שערך ביקור מיוחד בישראל בצל המלחמה.
בדצמבר 2023 סיירו נציגי משפחות החטופים בכפר עזה ואזור המסיבה ברעים עם קארים חאן, התובע הראשי של בית הדין הפלילי הבין-לאומי בהאג, ודרשו ממנו להביא את מחבלי חמאס לדין על מעשי טרור, פשעים נגד האנושות ורצח עם.
לאחר קריסת עסקת שחרור החטופים השנייה לאחר שלב א' של העסקה, בשל אי הגעה להסכמות בנוגע לשלב ב' של העסקה, נמנע שחרור חטופים נוספים במסגרת העסקה, ודבר זה עורר זעם במטה המשפחות, לדבריהם: "הפחד הגדול ביותר התממש, ממשלת ישראל בחרה לוותר על החטופים".
לאחר שחרור חטופים בעסקה הראשונה החלו רופאים לטפל ולבדוק את מצבם הרפואי וגם להבין את מצבם הרפואי של החטופים שלא שוחררו.
המטה הקים מערך רפואי שמורכב מקבוצה שנקראת קבוצת הרופאים להצלת החטופים ובה מאות אנשי רפואה בתחומים שונים.
קבוצת הרופאים פתחה בשביתת שבת מול הכנסת שהובילה לכנס רופאים בספרייה הלאומית בירושלים ב-24 באוקטובר 2024. בכנס הוצג דו"ח 300 הימים על השלכות רפואיות ונפשיות של השהייה בשבי.
עבור רבים מהמשתתפים הייתה זו הפעם הראשונה שבה הם הבינו את הממדים האמיתיים של ההשפעה.
כתוצאה מכך הקימו את המיזם "בואו" – באים ומצילים אותם ואותנו.
מטרת המיזם הייתה להציג את מצב החטופים בכל מוסדות הרפואה בישראל.
ביום 10 בדצמבר 2024, יום זכויות האדם הבין-לאומי, התקיים דיון חירום בבית הנשיא ובו הוצג דו"ח 400 הימים.
ניתן לקרוא את הדו"ח במלואו בוויקי-טקסט קובץ:דו"ח 400 הימים.pdf
הדו"ח מתייחס גם להשפעה הפסיכולוגית על משפחות החטופים.
השבי הממושך של יקיריהם גורם לחץ רגשי ופסיכולוגי חמור ורב – פנים למשפחות, הדו"ח מתריע על היעדר פעילות הומניטרית מצד הקהילה הבין-לאומית והצלב האדום למרות המנדט שלו להגן על קורבנות סכסוכים.
בסוף דצמבר 2024, הפגינו פעילי ארגון "רופאים למען חטופים" מול ביתו של השר אוריאל בוסו בדרישה שיקרא להחזרת כל החטופים בעסקה מקיפה.
זאת לאחר שמוקדם יותר סירב השר להיפגש עם נציגי הארגון.
קבוצת הרופאים פרסמה בנוסף מחקר על ההשפעה של גורל החטופים על כלל הציבור הישראלי ועל הצורך בתוכניות שיקום לאומיות.
בדו"ח 400 הימים נכתב בין היתר על כך שמי שהוכרזו כמתים על ידי הרשויות הישראליות, ועדיין בשבי "נשללה זכותם לקבורה נאותה".
החזרת גופותיהם היא חובה מסיבות מוסריות, תרבותיות, משפטיות ובריאותיות.
גופותיהם עלולות להיעלם עם הזמן ולא להימצא, כפי שקרה עם רון ארד, ולהותיר משפחות עם כאב וטראומה מתמשכים.
לפיכך, יש דחיפות גם בהשבת המתים לקבורה בישראל.
פורום של משפחות של חטופים המוחזקים בידי חמאס ברצועת עזה מאז טבח שבעה באוקטובר.
הפורום תומך בהגברת הלחץ הצבאי על חמאס ועל ארגוני הטרור והתנגד לעסקת שחרור חטופים שלא כוללת את כלל החטופים.
הפורום התנגד גם לוויתור על הישגי המלחמה כגון שליטה בציר פילדלפי ובציר נצרים, או לסיום המלחמה טרם השגת כל מטרותיה.
לאחר קריסת עסקת שחרור החטופים השנייה לאחר שלב א' של העסקה, בשל אי הגעה להסכמות בנוגע לשלב ב' של העסקה, נמנע שחרור חטופים נוספים במסגרת העסקה.
בעקבות זאת, משפחות החטופים בפורום תקווה ביקשו להשיב את כל החטופים בפעימה אחת, אך ראו בהגברת הלחץ הצבאי והמצור המוחלט על עזה את האמצעי להגיע למטרה זו.
דעת הקהל בישראל על שחרור החטופים
לפי סקר שפורסם ב-24 בנובמבר 2023, הרוב המוחלט בציבור היהודי רואה בהחזרת החטופים (94%) ובמיטוט חמאס (93%) את שני היעדים החשובים ביותר במלחמה.
עם זאת, יש הרואים במאבק לשחרורם של החטופים מאבק פוליטי נגד הממשלה.
המחלוקות המרכזיות הן האם נכון לסיים את המלחמה תמורת השבת החטופים לביתם, ועל כמות וזהות המחבלים שאמורה ישראל לשחרר, וכן תנאים נוספים שמציב חמאס כמו חזרת תושבי צפון הרצועה לביתם, אי-פירוק הזרוע הצבאית שלו, נסיגה מלאה של כוחות צה"ל מהרצועה, הקלה משמעותית של המצור על הרצועה וערבויות בין-לאומיות מחייבות.
הפגנות למען עסקה לשחרור החטופים
עם זאת, יש הרואים במאבק לשחרור החטופים מאבק פוליטי נגד הממשלה.
הוויכוח המרכזי נוגע בשאלה אם נכון לשלם בהפסקת הלחימה, ולהסתכן בהתאוששות חמאס, תמורת השבת החטופים לביתם.
בנוסף, ישנה מחלוקת על כמות וזהות המחבלים שאמורה ישראל לשחרר, וכן תנאים נוספים שמציב חמאס כמו חזרת תושבי צפון הרצועה לביתם, או הסגת כוחות צה"ל.
בעקבות מחלוקת זו, ב-8 בדצמבר 2023 הצית אחד ממתנגדי העסקה את מאהל משפחות החטופים והנרצחים מול הכנסת.
"משמרת 101", יוזמת אימהות של חטופים, היא מחאה שקטה הנערכת ברחבי הארץ.
חירות, אמו של החטוף תמיר נמרודי, אמרה: "אני אמא, אני א-פוליטית.
הילד שלי הוא א-פוליטי, הוא ילד.
וכאמא לאמא, אני אומרת לכן – הם צריכים לחזור הביתה, כל הילדים שלנו, ללא יוצא מן הכלל.
אין פה אמירה פוליטית, יש פה היבט הומניטרי בלבד".
ברחבת המדיטק בחולון הוצב מיצב "גן הילדים החטופים".
על הדשא שנצבע שחור הוצבו מתקני משחק שחורים ופוזרו דליי משחק צבעוניים הנושאים את שמות הילדים שממתינים להחזרתם.
בצלאל, האקדמיה לאמנות ועיצוב ירושלים, חנכה מיצב וידאו הקורא להשבת החטופים.
המיצב כולל עשרות מסכי ענק שעליהם מפורסמות תמונות החטופים.
בקונצרט מולדת הוקלט השיר "הביתה" בהשתתפות כ-1,000 נגנים, זמרים ונציגי משפחות החטופים.
ניתן אישור לשנות את המילים במקור: מ"עוד שנה חלפה, עוד שנה טרופה" ל-"עוד שעה חלפה, עוד שעה טרופה".
במקום הוקם מיצג החושף מנהרה באורך 30 מטרים ומדמה את התנאים הקשים בהם מוחזקים החטופים.
כרזות ומיצבים בקריאה לשחרור החטופים
במקומות רבים בישראל – במבני ציבור, בשטחים ציבוריים, בבתי עסק ובבתים פרטיים – ניתלו כרזות הקוראות להחזרת החטופים.
כרזות אלה כללו את הכיתוב "מחזירים אותם הביתה עכשיו!" או באנגלית "", פעמים רבות עם תצלומים של החטופים.
במקומות אחדים נוצרו ציורי גרפיטי בקריאה לשחרור החטופים.
ישראלים רבים נושאים דרך קבע סרט מודעות צהוב על בגדיהם, וסרטי מודעות גדולים מוצבים במקומות רבים.
ישראלים רבים נושאים דסקית צבאית עם חריטה "הלב שלנו שבוי בעזה" ו-"Bring them home – now!".
כיסאות צהובים ריקים או שעליהם תמונת חטוף מוצבים במקומות רבים.
בסוף דצמבר 23 החלו כמה נשים לסרוג סיכות פרפרים צהובים – פרפרי חופש כסמל לתקווה.
תוך זמן קצר הצטרפו לקבוצה מאות נשים בארץ ובעולם.
במהרה הפך הפרפר הצהוב לסמל לחופש ושולב בשלטים, מיצגים ופעילויות לתמיכה ולקידום המודעות בנושא החטופים והנעדרים.
קריאת חיילי מילואים וחיילים בדימוס להחזרת החטופים
בחודש אפריל 2025 התארגנו קבוצות אחדות של חיילי מילואים וחיילים בדימוס בקריאה להחזרת החטופים גם במחיר סיום הלחימה, שמשרתת, לדבריהם, אינטרסים פוליטיים ואישיים ולא אינטרסים ביטחוניים.
בעקבות מכתבי החיילים נוצרו גם התארגנויות אזרחיות לחתימה על מכתב דומה, כולל אנשי ונשות אקדמיה, חינוך, הייטק ועוד.
על המכתב חתמו למעלה מ־140,000 אנשים.
ב-6 בנובמבר 2023, נחקק חוק תגמולים לבני משפחה של חטופים ונעדרים בפעולת איבה, המעניק לבני משפחתם של חטופים ונעדרים זכויות דומות לאלה הניתנות לבני משפחה של חללי צה"ל ונפגעי פעולות איבה.
החוק קובע כי כל עוד טרם שוחרר חטוף או כל עוד לא נודע גורלו של נעדר, זכאי בן משפחתו לזכויות שזכאי להן בן משפחה לפי חוק משפחות חיילים שנספו במערכה (תגמולים ושיקום) או לפי לחוק התגמולים לנפגעי פעולות איבה.
החטיבה לביטחון פנים של משמר הגבול היא יחידה של משמר הגבול במשטרת ישראל.
אשר ייעודה הוא להבטיח ביטחון אישי בערים ובמרחב הכפרי.
החטיבה פועלת לסיכול ומניעת פשיעה ואירועים לאומניים.
היחידה הוקמה בשנת 2022 כאחד מהלקחים המרכזיים של המהומות במהלך מבצע "שומר החומות".
במהלך מתקפת הפתע ב-7 באוקטובר 2023, לחמו שוטרי החטיבה בקרבות הבלימה והדיפת המחבלים בעיר שדרות.
החטא הראשון הוא מותחן ארוטי משנת 2001 בבימויו של מייקל כריסטופר, על פי תסריט שכתב בעצמו.
הסרט מבוסס על הרומן 'Waltz into Darkness' מאת קורנל וולפה.
בסרט מככבים אנטוניו בנדרס כאיש העסקים לואיס אנטוניו ורגאס ואנג'לינה ג'ולי כאישה המסתורית ג'וליה ראסל.
העלילה מתמקדת בנוכלות והתשוקה בין הדמויות המרכזיות.
הסרט הופק בתקציב מוערך של בין 26–42 מיליון דולר והכניס כ-36.4 מיליון דולר ברחבי העולם.
הסרט מתרחש בקובה של סוף המאה ה-19. לואיס אנטוניו ורגאס הוא סוחר קפה אמיד שמחליט למצוא לעצמו כלה דרך כתיבה במכתבים.
הוא מצפה לאישה פשוטה ומוצא את ג'וליה ראסל, אישה יפה ואניגמטית שמגיעה מניו יורק.
לאחר חתונתם, לואיס מגלה במהרה שג'וליה היא לא מי שהוא חשב והיא נמלטת לאחר שגנבה ממנו סכום כסף גדול.
במהלך חיפושיו אחריה, הוא נתקל בבלשים ובאנשים מהעבר של ג'וליה, ובכך מתגלה הסיפור האמיתי שלה.
הסרט עוסק בנושאים של אהבה, תשוקה והונאה ומציב את הדמויות במאבק בין רגשותיהם האישיים לבין רצון הצדק.
אנטוניו בנדרס בתפקיד לואיס אנטוניו ורגאס - סוחר קפה עשיר
אנג'לינה ג'ולי בתפקיד ג'וליה ראסל - אישה מסתורית נכלולית
תומאס ג'יין בתפקיד וולטר דאונס/בילי/מפיסטו - בלש בעברו
ג'ק תומפסון בתפקיד אלן ג'ורדן - חוקר פרטי
גרגורי איצין בתפקיד קולונל אדווין וורת' - בעל השפעה מעולמות הפשע
באתר Rotten Tomatoes הסרט זכה לציון 12% בהתבסס על 106 ביקורות.
הקונצנזוס באתר: "על אף הקאסט המרשים, הסרט אינו ממלא בציפיות בשל עלילה קלישאתית ועל משחק מופרז." כמו כן, באתר Metacritic הסרט קיבל ציון 33 מתוך 100, בהתבסס על 30 ביקורות.
בנוסף, הסרט קיבל ביקורות לא מחמיאות בעיקר בשל עלילה לא אמינה ומשחק מופרז.
החטא הקדמון (נודע גם בשם: אדם וחוה, או אדם וחוה בגן העדן הארצי) – הוא ציור משנת 1628–1629 מאת פטר פאול רובנס, השוכן כיום במוזיאון הפראדו במדריד.
בעבר יוחס לצייר ההולנדי קארל ואן מנדר, אך כעת הוא מוכר כיצירה של רובנס.
הציור מתאר את הרגע שבו חוה מקבלת את הפרי האסור מידי השטן, המוצג כדמות חצי ילד וחצי נחש.
אדם, היושב על שורשי עץ הדעת טוב ורע, מנסה לעצור אותה.
היצירה היא העתק של ציור באותו נושא מאת טיציאן, שנוצר עבור פליפה השני, מלך ספרד.
רובנס ראה את ציורו של טיציאן במהלך ביקורו במדריד בשנים 1628–1629 לצורך משא ומתן לשלום במטרה לסיים את המרד ההולנדי.
בהתאם לתפיסתו האמנותית, הוא ביצע שינויים משמעותיים לעומת המקור, כולל שימוש בפלטת צבעים אינטנסיבית יותר.
רובנס שינה את תנוחתו של אדם והוסיף לו שרירים בהשראת הפסל "גו בלוודרה" מהמוזיאון הוותיקני.
בנוסף, הוא שילב בתמונה תוכי – שאינו מופיע ביצירתו של טיציאן – כסמל לטוב ולגאולה, לעומת השועל שמסמל את הרוע והתאווה.
היצירה משקפת את השפעת רפאל על טיציאן ואת השפעת יאן ברויגל האב על רובנס, אשר ביצע התאמות נוספות כגון שינוי הבעת פניו וגילו של אדם.
חוקרים מסוימים מדדו את השפעת השינויים הללו על תנועות העיניים של הצופים והסיקו כי בצפייה בגרסת רובנס של הציור, מבטם של הצופים מתמקד יותר בפני חוה בהשוואה לצפייה בגרסתו של טיציאן.
הציור נותר בבעלותו של רובנס עד מותו, ולאחר מכן הופיע בארמון אל פארדו שנים לאחר מכן.
החטיפה הוא ציור שמן על בד מאת האמן הצרפתי פול סזאן, שנוצר בשנת 1867. הציור נמצא כיום באוספו של מוזיאון פיצוויליאם בקיימברידג', ומושאל לקינגס קולג' במסגרת אוסף קיינס.
הציור מציג סצנה של חטיפה או נשיאה בכוח.
גבר עירום ומוצק נושא אישה עירומה שנראית מחוסרת הכרה או חסרת תנועה.
גופו של הגבר צבוע בעיקר בגוונים אדמדמים-חומים, בעוד גופה של האישה בהיר יותר.
שערה השחור של האישה משתפל לאורך גבה.
ברקע נראית סצנת נוף כהה ואטמוספירית עם עצים ירוקים כהים ורמז למים בקדמת הציור, שם ממוקמות הדמויות.
בפינה השמאלית התחתונה נראות דמויות קטנות ומטושטשות במים – ייתכן שמדובר בדמויות של רוחצים נוספים.
הסגנון הוא אימפרסיוניסטי, עם משיחות מכחול גלויות ושימת דגש על אווירה ואור יותר מאשר על פירוט מדויק.
נושא הציור מעורר דיון פרשני.
תיאוריה אחת מזהה את הדמויות כהרקולס ואלקסטיס, אשר נחלצה מהשאול בזכותו.
עם זאת, הגרסה הרווחת יותר היא שזהו תיאור של חטיפת פרספונה על ידי פלוטו, לפי מטמורפוזות של אובידיוס.
הציור נוצר בשנת 1867 בפריז, בביתו של הסופר אמיל זולא, חברו הקרוב של סזאן, והיה בבעלותו.
בתחילת אותה שנה כתב סזאן לזולא כי הוא רוצה לצייר משהו "עצום", וייתכן כי ראה בציור זה ניסיון להוכיח כי מסורת ציור ההיסטוריה עדיין חיה.
בין השנים 1866 ל־1871 עסק סזאן בנושאים כמו חטיפה, אונס ורצח – נושאים שהטרידו אותו והופיעו תדיר ביצירתו.
נושאים של אלימות, ארוטיקה ופנטזיה רומנטית בולטים ביצירה זו ובאחרות מאותה תקופה.
החטיפה הוא אחד הציורים הבולטים ביצירתו המוקדמת של סזאן, בעיקר בשל עוצמתו הפנימית הטעונה, שלעיתים נדמה כי אינה נשלטת.
ציורי הדמויות מהתקופה הזו נחשבים לקשים לחדירה: הם אפלים, עם תשוקה סוערת המבעבעת מתחת לפני השטח.
רבים מהציורים שנותרו מתקופה זו – מלבד דיוקנאות וטבע דומם – מבוצעים בצבעים כהים, סגנון תוסס, קצבי, מלא שכבות עבות של צבע.
הסגנון המאופק והאובייקטיבי יחסית של יצירותיו המאוחרות אינו ניכר כאן.
סזאן היה באותה עת בתהליך חיפוש וגיבוש טכניקה אישית, והעבודות מגוונות מאוד מבחינה סגנונית.
בשנת 1995, במסגרת תוכנית הרדיו "Mise au point", התראיין הפסיכואנליטיקן מישל ארטייר (Michel Artières), מחבר הספר Cézanne ou l'inconscient maître d'œuvre.
בהתייחסותו לציור החטיפה, תיאר את הדמות המרכזית כגבר הנושא גופת אישה, "כאילו התשוקה הארוטית מובילה למוות".
לדבריו, הדחקת התשוקה אצל סזאן "גרמה לו הרבה קושי", והוא "נאבק במשך 30 שנה עם הגוף האנושי, שאותו עיוות ופורר".
עוד סיפר ארטייר כי כאשר היה צעיר, המודלים ששימשו לו לציור עירום עוררו בו מבוכה כה רבה עד שהיה "מוציא אותם החוצה".
הוא תיאר את סזאן כמי שנע כל חייו על גבול דק בין עולמו הפנימי – "הרגש" – לבין המציאות החיצונית – "המוטיב".
החטיבה במדים של השירות החשאי של ארצות הברית היא זרוע מבצעית של השירות החשאי של ארצות הברית, שתפקידה העיקרי הוא להגן על מבנים, אתרים ואישים בכירים, לרבות נשיא ארצות הברית, סגנו, מבקרים רשמיים ממדינות זרות ובני משפחותיהם.
הסוכנים ביחידת המדים מוצבים במוקדים רגישים ובעלי חשיבות ביטחונית גבוהה בוושינגטון הבירה ובמקומות נוספים.
בין היתר, היחידה אחראית לאבטחת:
מעגל מצפה הכוכבים מס' 1
בניין מחלקת האוצר של ארצות הברית
בניין משרד ההנהלה ע"ש אייזנהאואר
בנוסף לאבטחת אתרים קבועים, סוכני היחידה משתתפים באבטחת אירועים מיוחדים ברחבי המדינה ויוצאים עם הנשיא, סגן הנשיא ואישים זרים בכירים בעת נסיעותיהם.
במסגרת יחידת המדים פועלות מספר יחידות ייעודיות:
יחידת הכלבנים (Canine Unit) – סוכנים המלווים בכלבים מאומנים, המשמשים לאיתור חומרי נפץ, חבילות חשודות ואיומים נוספים.
יחידת התגובה המיידית (Emergency Response Unit) – מספק הגנה טקטית היקפית לאתרים שבאחריות השירות החשאי, תוך תגובה מיידית לאיומים פיזיים.
יחידת הצלפים (Countersniper Team) – סוכנים מומחים בירי מדויק, המספקים הגנה מרחבית באמצעות ציוד ייעודי ומערכות תצפית מתקדמות.