tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
הוא גירש את המסיונרים והכריח את המתנצרים לזנוח את דתם החדשה תחת עינויים ולעיתים קרובות, מוות.
מספר משרתים נוצרים בחצרו הוצאו להורג והוכרו על ידי הכנסייה כקדושי אוגנדה ב-1964. ב-29 באוקטובר 1885, נרצח הארכיבישוף ג'יימס הנינגטון בגבול ממלכתו ובהוראתו של מואנגה.
בין הנרצחים בשנים 1885–1887 היו שני אנשי חצר ששירתו בתפקיד רבי משרתים, אשר הפרו את פקודות המלך בכך שהצילו את המשרתים הצעירים שתחת פיקודם מנטיותיו הפדופיליות של מואנגה.
רציחות אלו והתנגדות המתמשכת של מואנגה העלו את חמתם של הבריטים, אשר תמכו במרידותיהם של הסיעות המוסלמיות והנוצריות שבחצרו של מואנגה.
קבוצות אלו הצליח להביס את מואנגה ולהדיחו בקרב במנגו בשנת 1888.
אחיו של מואנגה הועלה לכס המלוכה למספר חודשים ולאחר מכן הוחלף על ידי אח אחר, קלמה ראשיד אשר נתמך על ידי סיעה מוסלמית.
מואנגה הצליח לברוח ולנהל משא ומתן עם הבריטים.
בעקבות עלייתו של אחיו המוסלמי לשלטון, הסכימו הבריטים להחזיר את מואנגה לכסאו ב-1889 בתמורה להעברת חלק מריבונותו לחברת מזרח אפריקה הבריטית.
ב-1894 נתן מואנגה את הסכמתו לקבלת פרוטקטורט בריטי לממלכתו.
החיכוכים בין מואנגה לבריטים לא פסקו וב-1897 הוא מרד כנגדם וברח לגבעות.
ב-15 בינואר 1898 הוא הובס בקיסלאירה על ידי כוחות שנשלחו בשם הבריטים.
הוא נתפס ב-1899 ונשלח לגלות עד סוף ימיו באיי סיישל.
ירש אותו בנו הצעיר דאודי קוואה השני.
מוֹבּ דיפ היו צמד היפ הופ מקווינסברידג, קווינס שבניו יורק.
חברי ההרכב הם האבוק (Havoc) ופרודיג'י (Prodigy).
הצמד הפך לאחד מהרכבי ההיפ הופ המצליחים בכל הזמנים בכך שמכרו מעל 3 מיליון תקליטים.
ב-20 ביוני 2017 מת הראפר פרודיג'י , מה שהביא לפירוק ההרכב.
האבוק ופרודיג'י נפגשו בבית הספר לעיצוב ואומנות שבמנהטן.
בתחילה נקראו פואטיקל פרופיטס (Poetical Prophets) ומאוחר יותר שינו את שמם למוב דיפ.
בשנת 1993, כשהיו בני 19 יצא אלבום הבכורה שלהם "ג'ובנייל הל" (Juvenile Hell) אשר היה לכישלון הן מבחינת מכירות והן מבחינת הביקורות שקיבל.
ב-1994 שחרר הצמד סינגל שנקרא "Shook Ones Part 1" אשר חלקים מתוכו נכללו מאוחר יותר בשיר "Shook Ones Part 2" שהיה ללהיט הגדול ביותר של הצמד.
הצמד זכה לראשונה להצלחה לאחר שחרור אלבומם השני "The Infamous" ב-1995. הצמד זכה להצלחה אדירה בסצנת ההיפ הופ בשל העובדה שבשיריהם קריינו את חיי הרחוב בניו יורק.
אלבומם השלישי של מוב דיפ, "Hell on earth" יצא ב-1996 והגיע למקום שישי במצעד הבילבורד.
בעקבות הצלחת האלבום הגיעו מוב דיפ לקדמת הבמה בסצנת ההארדקור היפ הופ של ניו יורק יחד עם אומנים כמו הנוטוריוס בי.
ג'י., ג'יי זי, נאז ווו טאנג קלאן.
כמו כן נאס ומת'וד מן מה"וו טאנג קלאן" התארחו באלבום.
ב-1996 השתתף הצמד באלבום "America is Dying Slowly" לקידום המודעות לאיידס בקרב האוכלוסייה האפרו-אמריקנית בארצות הברית, האלבום חשב להצלחה גדולה והוגדר כ"יצירת מופת" על ידי מגזין "המקור" ("The Source").
ב-1998 השתתף הצמד בשיר "Deadly Zone" מתוך הפסקול של הסרט בלייד ("blade").
ב-1999 יצא אלבומם הרביעי של הצמד "Murda Muzik", שירים רבים מהאלבום דלפו, מה שגרם לעיכוב בשחרורו, כששוחרר לבסוף הגיע למקום השילישי במצעד הבילבורד 200, ותוך זמן קצר הגיע למעמד של אלבום פלטינה.
מָוָאלי (موالي, בערבית: בני חסות) היה כינוי למוסלמים לא-ערביים, בעיקר ממוצא פרסי במאות הראשונות לאסלאם.
בימי הח'ליפים הראשונים ובית אומיה, על מנת שלא-ערבי יוכל להתאסלם היה עליו להסתפח לשבט ערבי כבן חסות, או מַוְלַא.
המואלי חיו בעיקר באזוריה של האימפריה הסאסאנית לשעבר - עיראק ואיראן.
הם סבלו מאפליית השלטונות ואולצו לשלם מיסים נוספים.
הדבר הוביל לתחושת קיפוח ולמרידות תכופות, אשר לימים יסייעו לבית עבאס לעלות לשלטון.
לאחר הפלת האומיים בידי בית עבאס ב-750 שופר מצבם של המואלי והם שולבו כפקידים בכירים במנהל ובפקידות של הח'ליפות.
מובארכ עווד הוא פסיכולוג ופעיל פוליטי פלסטיני-ירדני-אמריקאי.
מקדם את רעיון ההתנגדות הבלתי אלימה לנוכחות הישראלית בשטחים.
עווד נולד למשפחה פלסטינית נוצרית-יוונית-אורתודוקסית, בירושלים בשנת 1943. אביו נהרג בשנת 1948 במהלך מלחמת העצמאות, מכדור תועה, בעת שישב במרפסת ביתו.
ביתו של עווד בשכונת מוסררה שכן בשטח ההפקר והוא נאלץ לעזוב אותו בתום המלחמה; המשפחה עברה לגור בעיר העתיקה, ועווד גדל בבית היתומים דאר אל-אוולאד שייסדה אשת החברה הערבייה-נוצרייה, קטי אנטוניוס.
ב-1967 לאחר מלחמת ששת הימים סיפחה מדינת ישראל המנצחת, את מזרח ירושלים ועווד נאלץ לקבל מעמד של תושב ישראל.
בשנת 1970 נסע לארצות הברית וסיים שם תואר ראשון בשנת 1973. בשנת 1978 סיים תואר שני, ובאותה שנה התאזרח בארצות הברית.
בשנת 1982 סיים דוקטורט בפסיכולוגיה.
בשנות שהותו בארצות הברית התקרב עווד לקהילת הנוצרים הקווייקרים והושפע מתורת ההתנגדות הבלתי אלימה, על פי תפיסתם של מהטמה גנדי, מרטין לותר קינג ופרופסור ג'ין שארפ מאוניברסיטת הרווארד.
בשנת 1983 פרסם ספר בערבית ובאנגלית בשם "התנגדות בלתי אלימה – אסטרטגיה עבור השטחים הכבושים".
בשנת 1983 חזר לישראל ובשנת 1984 נישא בישראל לננסי, אזרחית ארצות הברית, שעבדה כמנהלת בית הספר (הנוצרי) של הקווייקרים ("הידידים") ברמאללה.
ב-1985 הקים בירושלים את המכון הפלסטיני לחקר אי-האלימות, במטרה להפיץ את רעיון המאבק הלא אלים בקרב הפלסטינים תושבי השטחים.
בין השאר עסק המכון בתרגום כתבי גנדי וג'ין שארפ לערבית.
אחר כך ניסה לקדם פעילות לא אלימה נגד שליטתה של ישראל ביהודה, שומרון ורצועת עזה, בין היתר הפיץ כרוז שקרא להטיל חרם אחת לחודש על תוצרת ישראלית, כרוז שקרא לסירוב לשלם מיסים או למלא טפסים בעברית.
אולם הוא לא הצליח לגייס תומכים רבים בקרב הציבור הפלסטיני.
התקופה הארוכה שבילה בארצות־הברית, והרעיונות הזרים לתרבות הפוליטית המקומית הפלסטינית גרמו לכך שבעיני רבים הוא נתפס זר למחצה.
עם זאת יצר בתקופה זו קשרים עם פעילי שלום ישראלים.
במאי 1987, ביקש עווד לחדש את תעודת התושב שלו.
משרד הפנים דחה את בקשתו בטענה שמאחר שקיבל אזרחות אמריקאית, איבד את מעמד התושבות שלו.
באותה עת ביקש אישור לשהייה בישראל כתייר בעל אזרחות אמריקאית, שניתנה לו לשלושה חודשים.
במקביל החלו אליקים העצני ושלמה באום בקמפיין לגרוש עווד מישראל, בטענה שהוא מפיץ חומר הסתה ואף עתרו לבג"ץ.
ב-17 בנובמבר 1987 הודיע לו משרד הפנים כי אשרת השהייה שלו לא תחודש, ויהיה עליו לעזוב את ישראל בתוך שלושה ימים.
התערבות של שגרירות ארצות הברית בישראל והקונסוליה בירושלים הביאו לדחיית הגירוש.
בנוסף הוקם ועד פעולה של פעילים ישראלים למענו, בהם הרב לוי ויימן-קלמן (מייסד "קהילת כל הנשמה" בירושלים), פרופסור אדי קאופמן וקבוצה של עולים חדשים מארצות הברית, שטענו שגם להם יש דרכונים אמריקאים, ולמרות זאת משרד הפנים הנפיק להם תעודות־זהות ישראליות.
במרץ 1988, פרקליטות המדינה הודיעה לבג"ץ, בתשובה לעתירתו של אליקים העצני, כי שר הפנים שקל והחליט שלא לגרש את עוואד (ראש הממשלה יצחק שמיר שימש באותה עת גם בתפקיד שר הפנים).
אליקים העצני ואחרים המשיך בקמפיין תקשורתי ובעקבותיו החליט ראש הממשלה יצחק שמיר בכל זאת לגרש את עוואד.
ב־5 במאי 1988 נעצר עוואד בשייח' ג'ראח ונלקח לבית המעצר במגרש הרוסים.
בעקבות כך עתר עווד לבג"ץ נגד שלילת מעמד התושבות שלו, אך ב-5 ביוני 1988 אישר שופט בית המשפט העליון אהרון ברק למשרד הפנים הישראלי לגרש את עווד.
על בסיס החלטה זו שלל משרד הפנים את התושבות למאות מתושבי מזרח ירושלים בעלי אזרחות נוספת או שעזבו את העיר לכמה שנים.
ב-1989 הקים בארצות הברית את הארגון Nonviolence International, העוסק בקידום "אי-אלימות" כדרך לפתרון עימותים ברחבי העולם.
עווד מלמד כיום באמריקן יוניברסיטי בוושינגטון.
המכון הפלסטיני לחקר אי-האלימות בירושלים המשיך לפעול עוד כמה שנים לאחר שגורש.
מואסיר ברבוזה נסימנטו (בפורטוגזית: Moacir Barbosa Nascimento; 27 במרץ 1921 – 7 באפריל 2000) היה שוער כדורגל ברזילאי שזכה בתארים רבים ונחשב לאחד מטובי השוערים בעולם בשנות ה-40 וה-50.[1] עם זאת, הוא זכור במיוחד כגיבור הטרגי בהפסדה של נבחרת ברזיל במשחק המכריע במונדיאל 1950.
ברבוזה החל את הקריירה שלו ב-1940 בקבוצת ADCI מסאו פאולו, ולאחר שנתיים הצטרף לקבוצת יפרינגה.
ב-1945 הוא עבר לקבוצת ואסקו דה גאמה מריו דה ז'ניירו, במדיה שיחק עשר שנים והגיע להישגים רבים.
הוא זכה עמה בחמש אליפויות ליגת הקריוקה וכן ב"אליפות דרום אמריקה לאלופות" (הטורניר שקדם לגביע ליברטדורס) ב-1948. ב-1955 הוא עבר לקבוצת סנטה קרוז מפרנמבוקו, ובהמשך שיחק בקבוצות בונסוססו וקמפו גראנדה בטרם פרש ב-1962.
עם נבחרת ברזיל זכה ברבוזה בקופה אמריקה ב-1949 לאחר ניצחון 0-7 בגמר על פרגוואי.
במונדיאל 1950 הוא הגיע עם הנבחרת למשחק באצטדיון המרקאנה מול נבחרת אורוגוואי, שהכריע את זהות הזוכה בתואר.
על אף שברזיל נחשבה למועמדת הבולטת לניצחון היא הפסידה בתוצאה 2-1, כתוצאה משערים של חואן סקיאפינו ואלסידס גיג'ה, ולא זכתה בגביע.
במהלך השער השני התמקם ברבוזה בצורה לא טובה בשערו, מאחר שציפה למסירה של גיג'ייה ולא לבעיטה לשער.
ברבוזה הואשם כגורם העיקרי בהפסד, שכונה "אסון המרקאנה", ובמיוחד בשער של גיג'ייה.
בעקבות ההפסד הוא סבל מנידוי מצד האומה הברזילאית עד סוף ימיו.
הוא לא הורשה להתקרב לאצטדיון על מנת שלא להביא מזל רע לנבחרת.
ב-1993 הוא לא הורשה על ידי נשיא התאחדות הכדורגל הברזילאית לשמש כפרשן בשידורי המשחקים הבינלאומיים של ברזיל.
ברבוזה נפטר מהתקף לב בגיל 79, כשהוא כמעט מחוסר כל.
בערוב ימיו אמר: "עונש המאסר המקסימלי בברזיל הוא 30 שנה, אבל אני, על משהו שאני לא אחראי לו, ריציתי כבר 50 שנה".
מואסניט הוא מינרל נדיר מאוד.
דרגת הקושי שלו היא 9.25-9.5 בסולם מוס שהיא הקרובה ביותר בכל החומרים בטבע לדרגת קשיותו של היהלום (10 בסולם מוס).
המינרל נקרא על שם אנרי מואסאן, כימאי יהודי צרפתי, חתן פרס נובל לכימיה לשנת 1906, אשר גילה אותו על מעטפת של מטאוריט בקניון דיאבלו שבאריזונה בשנת 1893.
תחילה הוא סבר כי הגבישים הם שברי יהלומים עקב קשיותם הרבה ורמת הבוהקות הגבוהה שלהם, אך בשנת 1904 הוא זיהה גבישים אלו כ-SiC – צורן קרביד.
עד לשנת 1950 הנחת היסוד הייתה כי מקורו של המינרל במטאוריטים.
בשנת 1959 נתגלה המינרל במכרה יהלומים קימברליטי שביקוטיה.
מקור המואסניט בטבע נחקר גם בשנת 1986 על ידי הגאולוג האמריקאי צ'ארלס מילטון.
מחקרים הראו כי מואסניט נוצר בטבע כתכלילים ביהלומים, בקסנוליטים ובסלעים אולטרה-מאפיים בקימברליט ובלמפרואיט.
עקב הנדירות של המואסניט וקרבתו בתכונותיו ליהלום, בשנת 1988 נרשם פטנט על ידי Charles Eric Hunter בנוגע לייצורו כחומר סינתטי.
מאז הוא משמש כחיקוי ליהלום בתעשיית התכשיטים, עקב קשיותו הרבה ומקדם השבירה (RI) הגבוה שלו, שמשווה לו בוהק מיוחד העולה ברמתו על זה של היהלום.
אם מסתכלים על המואסנייט דרך פאסטות הכתר, ההכפלה של הפאסטות האחוריות נראית בבירור גם במשקפת 10.
חברת "שפע ימים (א.ט.מ.) בע"מ" שעסקה בחיפוש של יהלומים, אבני חן וזהב בצפון ישראל, דיווחה החל משנת 2001, כי במסגרת פעילותה מצאה גבישי מואסניט - באותה עת היה הגדול שבהם בגודל של 3.5 מ"מ.
בחודש אוגוסט 2012 דיווחה החברה על מציאת גביש בגודל 4.1 מ"מ.
בחודש דצמבר 2015 דיווחה החברה כי מצאה גביש נוסף של מואסניט בגודל 4.14 מ"מ.
ב-2016 פעלה החברה תחת הערת עסק חי לגבי יכולתה להמשיך ולהתקיים.
באוקטובר 2018 החליט דירקטוריון החברה על מכירתה כשלד בורסאי.
החל משנת 2022 מבוצעת פעילות המחקר והפיתוח של מכרות מינרלים יקרים בישראל (ובניהם במואסניט) על ידי חברת שפע בישראל (ג'י.אם.) בע"מ.
מוֹאַנֶּס דַבּוּר הוא כדורגלן ערבי-ישראלי המשחק בעמדת החלוץ בשבאב אל-אהלי מליגת העל של איחוד האמירויות הערביות.
דבור נולד בנצרת, ישראל, למשפחה ערבית-מוסלמית.
אחיו הוא כדורגלן מכבי אחי נצרת, אנס דבור.
אביהם קאסם נהרג בתאונת דרכים ב-2009.
החל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של מכבי אחי נצרת.
בעונת שותף בחמישה משחקי ליגת העל במדי הקבוצה הבוגרת של מכבי אחי נצרת, ובמקביל כבש 37 שערים בליגה הלאומית לנוער.
בעקבות הצלחתו במדי מכבי אחי נצרת, עבר דבור בשנת 2010 לקבוצת הנוער של מכבי תל אביב.
הוא היה שותף בזכיית קבוצת הנוער בדאבל בשנת 2011, כבש 20 שערים והיה מלך השערים של ליגת העל לנוער בצוותא עם חברו לקבוצה רועי קהת.
בעונת עלה דבור לקבוצה הבוגרת של מכבי תל אביב.
את הופעת הבכורה שלו ערך נגד קבוצת חזר לנצ'ראן במסגרת מוקדמות הליגה האירופית.
במהלך עונה זו שותף דבור רבות במשחקי הקבוצה, ואף כבש במסגרת ליגת העל, גביע הטוטו והליגה האירופית.
בעונת המשיך להיות חלק מרכזי בקבוצה כאשר כבש 10 שערים ב-26 הופעות ועזר לקבוצתו להבטיח את תואר האליפות, עד שנפצע ב-6 באפריל בעת חימום לקראת הדרבי של תל אביב וסיים את העונה.
בפברואר 2014 חתם דבור בקבוצה השווייצרית, גראסהופרס ציריך לאחר שגראסהופרס ניצלה את סעיף השחרור בחוזהו ושילמה למכבי תל אביב כ-450 אלף דולר.
ב-16 בפברואר 2014 ערך דבור את הופעת הבכורה שלו בגראסהופרס.
במשחק, בו עלה כמחליף עם פתיחת המחצית השנייה, כבש צמד ובישל שער אחד בניצחון 5–1 על סנט גאלן.
עד תום העונה כבש דבור תשעה שערים ב-15 הופעות.
בעונת ערך 32 הופעות בליגה, בהן כבש 13 שערים.
בעונת הוביל דבור את טבלת הכובשים אחרי 16 משחקים, עם 11 שערים ומספר זהה של בישולים.
בנוסף, כבש החלוץ 3 שערים בשני משחקי גביע.
בעקבות הישגים אלו זכה השחקן בתואר "החלוץ הטוב ביותר בשווייץ לשנת 2015", לאחר שנבחר בידי שחקני ומאמני הליגה.
בטקס מצטייני שנת 2015 בכדורגל השווייצרי הוכתר שער שהבקיע דבור כ"שער השנה" בשווייץ, והוא הגיע למקום השני בבחירת כדורגלן השנה.
את העונה סיים דבור כמלך שערי הליגה עם 19 שערים, ומלך הבישולים של הליגה עם 12 בישולים.
במאי 2016 חתם דבור לחמש שנים ברד בול זלצבורג האוסטרית, ששילמה עבורו 6.8 מיליון יורו (כ-5.3 מיליון ליש"ט), הסכום השלישי בגודלו באותה עת עבור כדורגלן ישראלי.
ב-12 ביולי 2016 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשפתח בהרכב בניצחון 1–0 על ליפאיה הלטבית במסגרת הסיבוב הראשון של מוקדמות ליגת האלופות.
ב-23 ביולי ערך דבור את הופעת הבכורה שלו בבונדסליגה האוסטרית, בהפסד 0–3 לשטורם גראץ, וב-6 באוגוסט כבש את שער הבכורה שלו, בניצחון 2–0 על סנקט פולטן.
ב-21 בספטמבר 2016 כבש צמד ובישל שלושה שערים במסגרת הגביע האוסטרי, בניצחון 7–1 של קבוצתו על מנסדורף מהליגה השלישית, אך בינו לבין מאמנו הספרדי אוסקר גארסיה נוצר מתח ומעמדו בקבוצה התערער.
ב-14 בפברואר 2017 הושאל בחזרה לגראסהופרס ציריך השווייצרית עד לתום העונה, ובמדיה כבש שבעה שערים ב-13 הופעות ליגה עד תום העונה.
בקיץ 2017 חזר דבור לרד בול זלצבורג האוסטרית, ותחת המאמן מרקו רוזה הפך לשחקן קבוע בהרכב, זכה עם הקבוצה באליפות וסיים את העונה כמלך שערי הליגה עם 22 שערים.
בנוסף הגיע עם הקבוצה לשלב חצי גמר הליגה האירופית כאשר רשם חמישה שערים ושלושה בישולים במהלך הטורניר.
בתחילת עונת 2018/2019 כבש דבור צמד שערים במשחק נגד הכוכב האדום בלגרד במוקדמות ליגת האלופות שהסתיים בתיקו 2–2, אך הגומלין בבלגרד הסתיים בתיקו 0–0 ורד בול זלצבורג הודחה עקב שערי חוץ.
בינואר 2019 סוכם על מעברו של דבור בסוף עונת 2018/2019 לקבוצת סביליה מהלה ליגה הספרדית, לארבע עונות תמורת כ-15 מיליון יורו (כ-13.5 מיליון ליש"ט), סכום השיא באותה עת עבור כדורגלן ישראלי.
בתום העונה זכה עם רד בול זלצבורג האוסטרית בדאבל, כשזכה באליפות ובגביע, בו כבש ובישל שער בניצחון 2–0 על ראפיד וינה במשחק הגמר, ובנוסף זכה בתואר "שחקן העונה באוסטריה" ובתואר מלך שערי הליגה האוסטרית, עם 20 שערים.
בסך הכל כבש דבור 72 שערים במדי רד בול זלצבורג בכל המסגרות, והוא מדורג במקום החמישי בטבלת מלך השערים של המועדון בכל הזמנים.
אולם רק ב-5 ביולי 2019 הוצג דבור רשמית כשחקן סביליה.
ב-19 בספטמבר 2019 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשנכנס כמחליף במשחק מול קרבאך בליגה האירופית.
ב-7 בנובמבר 2019 הבקיע לראשונה במדי הקבוצה, כאשר כבש צמד שערים והוסיף שני בישולים בניצחון 5–2 על דודלאנג' בליגה האירופית.
ב-8 בדצמבר 2019 ערך דבור את הופעת הבכורה שלו בליגה הספרדית, כשנכנס כמחליף במשחק חוץ מול אוססונה שהסתיים בתיקו 1–1, ובסך הכל ערך תשע הופעות במדי סביליה, מתוכן שתי הופעות ליגה.
ב-7 בינואר 2020 חתם דבור לארבע וחצי שנים בהופנהיים מהבונדסליגה הגרמנית, ששילמה עבורו כ-12 מיליון יורו (כ-10.2 מיליון ליש"ט), הסכום השני בגודלו באותה עת (כשגם סכום השיא עדיין ברשותו) עבור כדורגלן ישראלי.
ב-18 בינואר 2020 ערך דבור את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשנכנס כמחליף במחצית במשחק ליגה נגד איינטרכט פרנקפורט.
ב-5 בפברואר 2020 כבש את שעריו הראשונים במדי הקבוצה, כשנכנס כמחליף בדקה 61 בהפסד 3–4 לבאיירן מינכן במשחק בסיבוב השלישי במסגרת הגביע הגרמני וכבש צמד שערים.
ב-22 בפברואר 2020, במהלך משחק הליגה של הופנהיים נגד בורוסיה מנשנגלדבך, נפצע דבור בקרע בגיד המחבר בין שריר התאומים.
בעקבות משבר הקורונה והשבתת עולם הכדורגל, החל דבור לעסוק גם כגיימר ואף ייצג את נבחרת ישראל בטורנירי גיימינג רשמיים ומתוקשרים של משחק הווידאו FIFA.
דבור זכה להצלחה רבה במשחק וניצח בטורנירים רבים.
ב-15 במאי 2020, חזרה הליגה הגרמנית לפעילות לאחר פגרת הקורונה.
ב-27 במאי 2020, פתח דבור בהרכב ואף בישל בניצחון קבוצתו 3–1 על פ.צ.
ב-6 ביוני 2020, כבש את שער הבכורה בקבוצה במשחק הליגה נגד פורטונה דיסלדורף.
ב-17 ביוני 2020 כבש צמד שערים ראשון במסגרת הבונדסליגה בניצחון קבוצתו 3–1 על אאוגסבורג.
בתום עונת 2019/2020 בבונדסליגה הבקיע דבור ארבעה שערים מתוך 14 הופעות עם הופנהיים, בנוסף לצמד מתוך הופעה אחת במסגרת הגביע הגרמני.
בתום עונת 2020/2021 כבש דבור עשרה שערים מתוך 30 הופעות עם הופנהיים בכל המסגרות.
בתום עונת 2021/2022 בבונדסליגה הבקיע דבור שלושה שערים מתוך 27 הופעות עם הופנהיים, בנוסף לשני שערים מתוך שלוש הופעות במסגרת משחקי הגביע הגרמני.
בתום עונת 2022/2023 בבונדסליגה הבקיע דבור שישה שערים מתוך 21 הופעות עם הופנהיים, בנוסף לשני שערים מתוך שלוש הופעות במסגרת משחקי הגביע הגרמני.
ב-12 ביולי 2023 חתם לשתי עונות בשבאב אל-אהלי מליגת העל של איחוד האמירויות הערביות, ששילמה עבורו בכ-1.5 מיליון יורו,.
בסביבתו הקרובה של דבור נטען שהוא מעוניין להמשיך להתגורר באמירויות גם לאחר שיפרוש.
ב-2 ביוני 2014 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת של ישראל, כשעלה כמחליף במחצית השנייה, במשחק ידידות מול .
ב-3 בספטמבר 2015 כבש את שערו הראשון בבוגרים של הנבחרת, בניצחון הביתי 0–4 על , במסגרת מוקדמות יורו 2016. ב-15 בנובמבר 2018 כבש צמד בניצחון הביתי 7–0 במשחק הידידות מול .
ב-15 באוקטובר 2019 כבש צמד בניצחון הביתי 1–3 על , במסגרת מוקדמות יורו 2020. ב-29 במרץ 2022 כבש צמד בתיקו הביתי 2–2 במשחק הידידות מול .
הפוסט במבצע שומר החומות, אי-זימון למשחקים, ועזיבת הנבחרת
ב־8 במאי 2021 במהלך המהומות בירושלים בהר הבית זמן מה לפני תחילת מבצע שומר החומות של צה"ל, הוא העלה פוסט עם תצלום של כיפת הסלע כשבכותרת דאבור ציטט את הקוראן:
למחרת הוא טען שבפוסט שלו הוא הביע מחאה על שימוש מופרז בכוח של כוחות הביטחון הישראליים, ממנו נפגע גם קרוב משפחה מבוגר שלו.
כמו כן צוטט באומרו "דעתי ברורה וחדה.
כמוסלמי מאמין, אני נגד כל אדם שפוגע או מנסה לפגוע במסגד אלאקצא ולא משנה זהות הפוגע".
הפוסט של דבור הוביל לתגובות זועמות מצד הציבור היהודי בישראל ואף בקרב שחקני נבחרת יהודים, וגרם לאי-זימונו לנבחרת ישראל לשני משחקי ידידות מול מונטנגרו ופורטוגל.
ב־1 בספטמבר 2021 חזר להרכב הנבחרת במשחק החוץ מול איי פארו במסגרת מוקדמות המונדיאל, בו לא היה קהל ישראלי ביציע.
ב־4 בספטמבר 2021 שיחק במשחק הבית מול אוסטריה, שבו ניצחה ישראל 2–5 והוא כבש את השער השני, אך זכה לעוינות ולשריקות בוז מהיציע מרבים מהקהל הישראלי.
שריקות הבוז מצד קהל האוהדים הישראלים המשיכו עד סוף הקמפיין, ובמשחקה האחרון של הנבחרת בקמפיין מול איי פארו, ב־15 בנובמבר 2021 כבש בעיטת עונשין ולאחר מכן סימן דבור לקהל הישראלי תנועת השתקה עם אצבע על פיו.
ב־2 ביוני 2022 במשחק ליגת האומות 2022/2023 הראשון של נבחרת ישראל מול איסלנד, דאבור המשיך להתריס נגד העוינות מצד הקהל הביתי ביציעים של אצטדיון סמי עופר שבחיפה ששרק לו בוז עם כל נגיעה בכדור.
לבסוף דאבור הוחלף במחצית השנייה תוך כדי שהוא מסנן קללה אל עבר הקהל הישראלי.
באותו שבוע ביוני 2022, משפחתו ומקרוביו של דאבור הפעילו לחצים עליו על מנת שיעזוב את הנבחרת הישראלית עם סיום שני משחקי החוץ הנותרים של הנבחרת שאליהם זומן.
ביולי 2022 החליט דבור לפרוש מהנבחרת.
בפברואר 2023, בעודו נמצא עם קבוצתו, בית משפחתו בהופנהיים שבגרמניה עבר פריצה וניסיון גניבה.
מלך השערים בליגת העל השווייצרית: 2015/2016
מלך הבישולים בליגת העל השווייצרית: 2015/2016
שחקן העונה בבונדסליגה האוסטרית: 2018/2019
מואנה הוא הסרט ה־56 בסדרת סרטי האנימציה הקלאסיים של אולפני וולט דיסני.
עלילת הסרט מתרחשת בפולינזיה לפני כ־2,000 שנה.
העלילה עוקבת אחר סיפורה של מואנה, בתו הצעירה של הצ'יף טו פויה, משושלת ארוכה של נווטים, שבמשך אלף שנים נמנעו מלהפליג מחוץ ללגונה.
מואנה יוצאת למסע במטרה למצוא את מאווי, אל למחצה פולינזי, כדי שיתקן את טעותו שעלולה להביא להשמדת החיים באיי פולינזיה.
הסרט זכה לביקורות חיוביות והצלחה בקופות עם הכנסות של מעל 640 מיליון דולר.
לפני אלף שנה גנב חצי האל מאווי את לבה של טה־פיטי, אלת החיים.
הוא נמלט עם הלב אך אז הותקף על ידי טה־קה, מפלצת עצומה עשויה לבה.
מאווי נפל אל מקום לא ידוע והלב והקרס שלו, שאיתו הוא משנה צורה, נעלמו באוקיינוס.
בלא ליבה של טה־פיטי, סערה שחורה הולכת ומתפרשת, מביאה לבצורת, וכך מחסלת את החיים באשר היא עוברת.
אלף שנה לאחר מכן על האי הפולינזי מוטונואוי מוצאת את עצמה מואנה, בתו התינוקת של הצ'יף, נמשכת לים.
הים משחק עמה ומוסר לה את לבה של טה־פיטי.
כשהוריה המודאגים של מואנה מוצאים אותה, לבה של טה־פיטי נופל בחזרה לים.
מואנה מתבגרת אך משיכתה לים אינה פוסקת.
אביה מנסה למנוע ממנה להתקרב לים ומפציר בה לקבל את גורלה, ולשמש כצ'יף לבני השבט.
באחד הימים מתברר שיבול הקוקוסים מקולקל ובלתי אכיל, הדייגים אינם מצליחים לדוג בכל רחבי האי וצמחיית האי מתחילה לנבול.
מואנה מציעה לצאת לדוג מעבר לשונית המקיפה את האי, אך אביה הזועם אוסר עליה, ועל כל יתר בני השבט, לשוט אל מעבר לשונית.
אמה של מואנה מספרת לה שבנערותו ניסה אביה לשוט אל מעבר לשונית עם חברו הטוב.
השניים כמעט טבעו וחברו הטוב של אביה נהרג.
מואנה מנסה לשוט למרות האיסור, והיא מתרסקת אל החוף וכמעט מאבדת את חייה.
כשמואנה המיואשת מתכוונת לקבל על עצמה את מורשתה ולקבל את תפקידה העתידי כצ'יף היא משוחחת עם סבתה שמגלה לה שהאוקיינוס בחר בה על מנת לשאת את לבה של טה־פיטי, למצוא את מאווי ולשכנע אותו להחזיר את לבה של טה־פיטי למקומו.
מתברר שסבתה שמרה את הלב לאורך השנים וחיכתה שמואנה תהיה מוכנה.
עוד מגלה לה סבתה שעמם היה עם של יורדי ים, אך מאז שלבה של טה־פיטי נגנב הפך הים למסוכן עד שמנהיגי השבט החליטו לאסור על הפלגה אל מעבר לשונית.
סבתה של מואנה נופלת למשכב ולפני מותה משכנעת את מואנה לצאת למסע.
מואנה מפליגה בספינה עתיקה שנותרה מתקופת הנדודים של אבות אבותיה, ולאחר שהיא מתמודדת עם סערה עזה היא מוצאת את עצמה על אי בודד.
על האי מתגורר מאווי במשך אלף שנה, חסר יכולת לשנות צורה ולהימלט מהאי ללא הקרס המכושף שלו.
מאווי מתכוון להימלט מהאי בעזרת סירתה של מואנה ולנטוש אותה על האי, אך מואנה מצליחה להימלט ומשיגה את סירתו של מאווי בשחייה, כשהאוקיינוס מסייע לה באופן אקטיבי ואף מחזיר אותה אל הסירה פעם אחר פעם כשמאווי מנסה לדחוף אותה למים.
מואנה מדברת אל ליבו של מאווי במטרה להשיג את עזרתו במסע לטה־פיטי, אך מאווי מסרב להתעמת עם טה־קה.
לבסוף מצליחה מואנה לשכנע את מאווי בעזרת הבטחה שאם יצליח במשימה יהפוך לגיבור שיוערץ על ידי כל בני האדם.
מאווי מסכים, בתנאי שישיגו תחילה את קרס הקסם שלו.
בדרכם למצוא את הקרס מותקפים השניים על ידי הקקאמורה, פיראטים קטנים דמויי אגוז קוקוס (מחווה לסרט מקס הזועם: כביש הזעם).
הקקאמורה מצליחים לגנוב את לבה של טה־פיטי, אך מואנה מצליחה לחלץ אותו מידם בעוד מאווי מנסה לברוח מהמקום ולנטוש אותה.
מואנה עוברת בין שתי הסירות של הקקאמורה ומטביעה אותם.
השניים ממשיכים במסעם לממלכת המפלצות, שם שוכן טמטואה, סרטן קוקוס ענק שציפה את כל שריונו בזהב ותכשיטים, כולל הקרס הקסום של מאווי.
הם מגיעים אל טמטואה והוא מנסה לאכול אותם אך לא מצליח.
מואנה ומאווי מצליחים להשיג את הקרס ובורחים ממערתו של טמטואה ומממלכת המפלצות.
זרם מים גדול הופך את טמטואה על גבו והוא נשאר שם הפוך.
מאווי מגלה שאף על פי שקיבל בחזרה את הקרס הוא לא מסוגל להיהפך לכל חיה שיחפוץ.
מאווי מלמד את מואנה להפליג, והיא מסייעת לו ללמוד בהדרגה מחדש את כוחותיו.
מאווי מגלה למואנה שהוא אינו אל מלידה, אלא נולד כאדם, והוריו נטשו אותו.
האלים ריחמו עליו ונתנו לו את הקרס.
הסיפור מסביר מדוע כל כך חשוב למאווי להיות אהוב על ידי בני האדם.
השניים מגיעים לאי של טה־פיטי, שם הם נלחמים בטה־קה.
מואנה מתעלמת מאזהרותיו של מאווי המפציר בה לשוב על עקבותיה, וכתוצאה מכך מצליח טה־קה לסדוק את הקרס של מאווי.
מאווי הכעוס נוטש את מואנה שנותרת לבדה.
היא מתייאשת ומבקשת מהאוקיינוס לבחור אדם אחר שישיב את לבה של טה־פיטי.
הים לוקח את הלב, שצולל למעמקים.
לפתע מגיעה רוחה של סבתה ומעודדת אותה תוך שהיא מבקשת ממנה למצוא את ייעודה בתוך עצמה.
מואנה מחליטה להמשיך במשימה לבד, צוללת להשיג את הלב, ומפליגה לכיוון האי של טה־פיטי.
היא מצליחה לעבור את טה־קה, בכך שמכניסה את ידה למים, ובעזרתו של מאווי שהחליט לחזור ולעזור לה והסיח את דעתו של טה־קה.
טה־קה מצליח לשבור את הקרס המכושף ומשאיר את מאווי נטול הגנה.
מואנה מצליחה להגיע לפסגת ההר של טה־פיטי ומגלה שטה־פיטי עצמה נעלמה.
בשלב זה מבינה מואנה שטה־קה היא בעצם טה־פיטי שהפכה לשד לבה לאחר שליבה נלקח ממנה.
מואנה מבקשת מהים לאפשר לטה־קה מעבר אליה.
כשטה־קה הזועמת מגיעה אליה, מואנה אומרת לה "תהיי מי שאת באמת" ומחזירה לה את הלב.
טה־קה הופכת בחזרה לטה־פיטי ומשיבה למאווי את הקרס המכושף שלו, החיים חוזרים להתקיים וטה־פיטי חוזרת לישון.
מואנה מפליגה בחזרה אל מוטונואי, שם היא חוזרת לחיק משפחתה ובני כפרה, ומלמדת אותם את אומנות השייט והניווט.
בסיום הסרט יוצאים מואנה ובני כפרה בחזרה אל האוקיינוס במטרה למצוא איים חדשים, כפי שעשו בני עמה אלף שנה לפני כן.
לאחר כותרות הסיום מופיע טאמאטואה כשהוא עדיין הפוך על גבו ופונה לקהל תוך שהוא שובר את הקיר הרביעי, ותוהה אם הקהל היה עוזר לו להתהפך בחזרה אם שמו היה סבסטיאן והיה לו מבטא ג'מייקני, קריצה ברורה לדמות הסרטן בסרט המשותף הראשון של מוסקר וקלמנטס כצמד במאים, "בת הים הקטנה".
שם המדבב שם המדבב בעברית הדמות תיאור הדמות אאולי'אי קרוואליו משי קלינשטיין מואנה בת הצ'יף טוי וסינה, תושבת באי מוטונוי, אשר מחליטה לצאת למשימה מסוכנת לחציית האוקיינוס השקט במטרה להציל את בני עמה.
לואיז בוש עלמה לולוי מואנה הפעוטה.
דוויין ג'ונסון ערן מור מאווי חצי־אל אגדי (לפי הסרט הוא אל למחצה של הרוח והים) אשר עוזר למואנה במסעותיה בחוסר ברירה ורצון.
הוא יכול לשנות צורה בזכות קרס שקיבל מהאלים לאחר שאימצו אותו, והקעקועים שמצוירים עליו יכולים לזוז.
הקעקועים שמצוירים עליו מספרים על חייו: על כך שהוא קשר את השמש כדי להאריך את הימים, גנב את האש בשביל בני האדם, נזרק על ידי הוריו בני האדם לים כשנולד ועוד.
אלן טודיק היי־היי תרנגול המחמד של מואנה.
היי־היי הוא תרנגול טיפש וכמעט חסר מודעות לסביבתו.
מלבד היי־היי, טודיק דיבב דמות נוספת של תושב אי.
טאמוארה מוריסון דב רייזר צ'יף טוי בעלה של סינה ואביה של מואנה.
מתנגד להחלטתה של מואנה לצאת להפלגה לאוקיינוס השקט.
ניקול שרזינגר מונה מור סינה אשתו של צ'יף טאווי ואמה של מואנה.
רייצ'ל האוס מירי אלוני טאלה סבתה של מואנה, המעודדת את מואנה לצאת לאוקיינוס, למלא את השליחות ולהחזיר לטה־פיטי את הלב שלה.
נפטרה במהלך הסרט אך נשמתה מתגלגלת לדג בכדי להדריך את מואנה במסעה.
ג'מיין קלמנט יובל דור הסרטן טאמאטואה סרטן קוקוס ענקי וחובב תכשיטים נוצצים.
רון קלמנטס וג'ון מוסקר שעבדו בעבר על סרטי אנימציה רבים מתקופת הרנסאנס הראשון של דיסני, בהם "בת הים הקטנה", "אלאדין" ו"הרקולס" ועל הסרט שהחל את הרנסאנס השני של דיסני, "הנסיכה והצפרדע", חשבו בתחילה לעבד את הספר "תרועת מוות" של הסופר טרי פראצ'ט.
בעיות בנושא זכויות יוצרים מנעו מהם להמשיך בפרויקט.
על מנת להימנע מבעיות דומות החליטו להגיש שלוש הצעות חדשות, מהן נבחרה אחת המתבססת על רעיון מקורי.
העבודה על הסרט החלה בשנת 2011.
מואנה הוא הסרט הראשון של קלמנטס ומוסקר שנעשה כולו בהנפשה ממוחשבת, והראשון שבו מופיעה נסיכה ממוצא פולינזי.
בתחילה גרסו שמועות שונות כי בסרט ייעשה שימוש בטכנולוגיה שתשלב אנימציית מחשב בעלת מראה של אנימציה קלאסית, בדומה לטכנולוגיה שהוצגה בסרט הקצר "Paperman", אך מוסקר סיפר שהטכנולוגיה הזו לא בשלה עדיין ליישום בסרט באורך מלא ובצבע.
התוצר הסופי הוא סרט שעשוי באנימציה ממוחשבת, אך חלקים ממנו הונפשו באנימציה מסורתית ששולבה לאחר מכן בתוך האנימציה הממוחשבת.
קעקועיו של מאווי, למשל, הונפשו באופן מסורתי ושולבו לאחר מכן על גופו.
ב־20 באוקטובר 2014 הודיעה חברת דיסני שהסרט ייצא לאקרנים לקראת סוף שנת 2016.
בנובמבר 2014 אושר כי דוויין ג'ונסון, בעצמו נצר למשפחת המלוכה הסמואית מצד אמו, ידבב את האל למחצה, מאווי, שמצטרף למואנה בהרפתקאותיה.
ב־8 באפריל 2015 פורסם כי דיסני חתמה עם תאגיד IMAX על הסכם להקרנת חלק מסרטיה עד לשנת 2017, אך הסרט מואנה לא נכלל בסרטים שיוקרנו על מסכים אלו.
ב־7 באוקטובר פרסמה חברת דיסני כי לאחר שבחנה כ־2,000 מועמדות לתפקיד, בחרה באאולי'אי קרוואלהו, בת ה־14, תושבת האי אואהו שבהוואי לתפקיד מואנה.
לקרוולאהו לא היה ניסיון קודם כשחקנית, אך היא חברה במקהלת בית הספר שלה.
ברוב מדינות אירופה שוּנה שם הדמות הראשית, ובהתאם לכך גם שם הסרט, ל־Vaiana, מאחר שהשם "Moana" הוא סימן מסחר רשום במדינות אלה.
באיטליה ייקרא הסרט Oceania ושם הגיבורה יהיה Vaiana מאחר שהשם "מואנה" מזוהה באיטליה עם כוכבת פורנו מקומית בשם מואנה פוזי, שסיפור מותה עורר הדים בשנות התשעים.
את הסרט ליווה הסרט המונפש הקצר "עבודות פנימיות" שהוקרן לפניו.
עם צאת הסרט "לשבור את הקרח" נשמעה ביקורת רבה על חברת דיסני שעבורה היה זה הסרט השלישי ברצף שבו הייתה דמות הנסיכה לבנה (ובנוסף הסרט "אמיצה" של פיקסאר שאף הוא הוסיף לזיכיון הנסיכות נסיכה לבנה) לאחר רצף של שלושה סרטי נסיכות שהציגו נסיכות מתרבויות שונות, אינדיאנית, סינית ושחורה.
"לשבור את הקרח" ספג ביקורת מסיבה נוספת.
הסרט הציג את התרבות הסקנדינבית במאפיינים כמו מוזיקה ולבוש, אך מבלי להציג דמויות של בני הסאמי.
חלק מהביקורת על הסרט הייתה בערוץ טאמבלר שבו הציגו גולשים את דמויות הסרט כבני תרבויות אחרות, בין השאר אינואיטים.
ההכרזה על מואנה, הנסיכה הפולינזית הראשונה, עוררה אם כן התרגשות רבה.
דיסני הציגו בעבר סרט שעלילתו מתרחשת בהוואי, "לילו וסטיץ'", שהצליח לייצג את התרבות ההוואית באופן אמין ולתפוס את רוח המקום.
לקראת "מואנה" למדו מוסקר וקלמנטס את התרבות הפולינזית העתיקה.
סיפר קלמנטס בריאיון להאפינגטון פוסט.
נוסף על כך שכרה דיסני את הבמאי הניו זילנדי טאיקה ואיטיטי, בעצמו בן לאחד השבטים הפולינזים העתיקים, ככותב שותף למוסקר וקלמנטס, במטרה לוודא שהתרבות הפולינזית תוצג בצורה נכונה.
מהלך זה מזכיר מהלך דומה שבו נקטה דיסני בסרט "הנסיכה והצפרדע" שזכה לביקורות עזות על ייצוג לא הולם של שחורים בזמן תהליך הפיתוח, מה שהביא את החברה לשכור את שירותיה של אופרה וינפרי כיועצת.
עוד טרם צאתו לאקרנים זכה הסרט לביקורת על כך שדמותו של מאווי מוצגת באופן הנחשב פולינזי סטריאוטיפי, כבעלת משקל עודף.
תחפושת בדמותו של מאווי שהפיצה דיסני לקראת ליל כל הקדושים זכתה גם היא לביקורת בטענה שתחפושת המדמה עור של אדם מתרבות אחרת היא פוגענית כלפי אותה תרבות, עד שלבסוף הודיעה החברה כי הסירה את התחפושות מהמדפים.
דוויין ג'ונסון הגיב לפרסומים השליליים השונים באומרו "לדעתי הפולינזים יהיו גאים" באופן שבו מוצגת דמותו של מאווי.
גם אאולי'אי קרוואלהו, המדובבת את דמותה של מואנה, ציינה כי חששה מסרט שיציג את התרבות שלה, אך ציינה כי היא מרוצה מהתוצאה הסופית ואמרה ש"דיסני עשו עבודה נפלאה".
הפסקול של הסרט יצא לאור ב־18 בנובמבר 2016. את שירי הסרט כתבו והלחינו אופטאיה פוא'י, מארק מנסינה ולין־מנואל מירנדה.
מנסינה הלחין את הפסקול של הסרט.
במקביל יצאה גרסת דלוקס ובה שני דיסקים.
השיר "Shiny" של הסרטן טאמאטואה, בביצוע ג'מיין קלמנט נכנס לסרט בשלב מאוחר יחסית, לאחר מותו של דייוויד בואי.
השיר נכתב בסגנונו הייחודי של בואי, כמחווה.
הסצנה שבה נמלטים מואנה ומאווי מספינות הקאקאמורה שרודפות אחריהן מהווה מחווה לסרט "מקס הזועם: כביש הזעם".
כמו בסרטים אחרים של דיסני, גם ב"מואנה" מוצגות לא מעט ביצי פסחא המרמזות על סרטים אחרים של החברה.
בנוסף, באמצע הסרט מאווי מוסיף עקיצה פרודית שמופנית לכל הסרטים של דיסני: "אם את לובשת שמלה, ויש לך בעל חיים כשותף, את נסיכה".
עם צאתו לאקרנים זכה הסרט לביקורות חיוביות במיוחד, כולל ציון 96% באתר Rotten Tomatoes והסכמה לפיה "עם גיבורה תלת־ממדית כמו האנימציה העשירה שלה וסיפור שמוסיף נופך רענן לנוסחה המוכחת של דיסני, מואנה הוא הרפתקה לכל המשפחה לדורות".
באתר IMDb קיבל הסרט ציון של 8.1.
הסרט יצא לאקרנים ביום רביעי שלפני חג ההודיה.
כבר בערב הראשון להקרנה גרף הסרט 15.68 מיליון דולר ושבר בכך את שיא ההכנסות ליום הראשון להקרנה של סרט של דיסני שהיה שייך עד אז ל"לשבור את הקרח" (15.5 מיליון דולר).
הסרט הועמד לפרס אנני לסרט הטוב ביותר ולפרס אוסקר לסרט המונפש הטוב ביותר, אך בשתי המועמדויות הפסיד לסרט "זוטרופוליס".
בפברואר 2024, הוכרז כי סרט המשך בשם "מואנה 2" צפוי לצאת ב־27 בנובמבר 2024 באותה שנה.
במקור, זה היה אמור להיות סדרת טלוויזיה בדיסני+.
מואמן אגבריה הוא כדורגלן ישראלי-פלסטיני המשחק בעמדת המגן הימני בהפועל בני זלפה מליגה א' צפון.
אגבריה החל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של הפועל עפולה, ולאחר שעבר גם לקבוצות הנערים של מכבי ברקאי ומכבי נתניה הצטרף בגיל 17 לקבוצת הנוער של בני סכנין.
ב-11 באוגוסט 2012 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, כשנכנס בדקות הסיום של הניצחון 0-3 על הפועל עכו במסגרת שלב הבתים של גביע הטוטו.
ב-29 במרץ 2014 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל, כשנכנס כמחליף בהפסד 1–4 לעירוני קריית שמונה.
בסך הכל ערך 13 הופעות בליגת העל במדי הקבוצה.
בקיץ חתם בשבאב אל-ח'ליל מליגת העל הפלסטינית.
ב-6 בספטמבר 2016 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת פלסטין, במשחק נגד שהסתיים בתיקו 1–1, ובסך הכל ערך שתי הופעות במדי הנבחרת.
בקיץ חזר אגבריה לכדורגל הישראלי וחתם בהפועל בני זלפה מליגה ב' צפון ב', עמה עלה לליגה א' בסיום עונת .
מואיז ביוטי קן (באיטלקית: Moise Bioty Kean; נולד ב-28 בפברואר 2000 בורצ'לי שבאיטליה) הוא כדורגלן איטלקי המשחק בעמדת החלוץ בפיורנטינה מהסרייה א' ובנבחרת איטליה.
בחודש נובמבר 2016 הפך קן ליליד שנות ה-2000 הראשון שמשחק בסרייה א' ובליגת האלופות.
קן נולד באיטליה לאב מחוף השנהב ואם מאיטליה.
הוא החל לשחק בשנת 2007 במחלקת הנוער של טורינו.
בשנת 2010 עבר קן ליובנטוס.
ב-19 בנובמבר 2016 ערך קן את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, כשהחליף את מריו מנדז'וקיץ' בדקה ה-84 בניצחון 0–3 על פסקארה במסגרת המחזור ה-13 בליגה, והפך ליליד שנות ה-2000 הראשון שעורך הופעה בסרייה א'.
ב-22 בנובמבר ערך קן את הופעת הבכורה שלו בליגת האלופות, כשהחליף את מיראלם פיאניץ' בדקה ה-84 בניצחון 1–3 על סביליה במסגרת המחזור החמישי בשלב הבתים לעונת 2016/2017, והפך ליליד שנות ה-2000 הראשון שעורך הופעה בליגת האלופות.
ב-27 במאי 2017 הבקיע את שערו הראשון בקבוצה במחזור הסיום נגד בולוניה.
שערו הביא לניצחון הקבוצה 1–2.
ב־31 באוגוסט 2017 הושאל קן להלאס ורונה לעונה אחת.
בקיץ 2018 חזר לשחק במדי יובנטוס, וב-8 במרץ 2019 כבש את צמד השערים הראשון שלו במדי יובנטוס, בניצחון קבוצתו 1–4 על אודינזה.
ב-4 באוגוסט 2019 חתם בקבוצת הכדורגל אברטון לחמש שנים תמורת 27.5 מיליון אירו.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במחזור הליגה הראשון, ב-10 באוגוסט 2019, בתיקו 0–0 של קבוצתו עם קריסטל פאלאס.
ב-4 באוקטובר 2020 הושאל קן לפריז סן-ז'רמן.
ב-31 באוגוסט 2021 חזר ליובנטוס והושאל לשנתיים.
במרץ 2023 נרכש באופן קבוע על ידי הקבוצה.
ב-9 ביולי 2024 חתם קן בפיורנטינה לחמש שנים.
ב-20 בנובמבר 2018 ערך קן את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת של איטליה בניצחון 0–1 על נבחרת ארצות הברית במסגרת משחק ידידות.
ב-23 במרץ 2019 כבש את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 0–2 על נבחרת במסגרת מוקדמות יורו 2020.
שחקן החודש בסרייה א': נובמבר 2022
מובאח היא מושג בשריעה המוסלמית אשר משמעותו המילולית היא "מותר".
בשורשי ההלכה האסלאמית, "מובאח" הוא אחד מחמשת סוגי ההלכה.
המושג הזה בדרך כלל מדבר על דברים נייטרליים, שאין איסור לעשותם, ואין המלצה או חובה לעשות אותם.
מואמבוטסה הרביעי באנגיריסנגה (בצרפתית/קירונדי: Mwambutsa IV Bangiricenge; 6 במאי 1912 - 26 במרץ 1977) היה מלך (mwami) בורונדי ממות אביו ב-16 בדצמבר 1916 ועד להדחתו ב-8 ביולי 1966.
נולד לשושלת המלכים של בורונדי, משבט הטוטסי.
כאשר הפך למלך היה אך בן שלוש ולכן מלכה במקומו אמו, ריריקומוטימה (Ririkumutima), כמלכה עוצרת, בסיוע מספר בני משפחה.
השלטון המלוכני עמד בראש היררכיה של שלטון עצמי ושיתף פעולה עם השלטון הקולוניאליסטי של מזרח אפריקה הגרמנית.
בשנת 1916 נכבשה בורונדי על ידי הבלגים, אשר המשיכו את השלטון המונרכיסטי המקומי במסגרת מנדט חבר הלאומים שקיבלו על טריטוריית רואנדה-אורונדי.
בשנת 1925 אישר המשטר הבלגי מועצת עוצרים.
ב-28 באוגוסט 1929 הגיע מואמבוטסה לבגרות והחל למלוך בזכות עצמו.
עם קבלת עצמאות בורונדי ב-1 ביולי 1962 היא הוגדרה כמונרכיה חוקתית ומואמבוטסה היה לראש הממלכה העצמאית.
באותה עת בוטלה המלוכה ברואנדה, שקיבלה עצמאות כרפובליקה.
מבחינה היסטורית רוב המשרות הבכירות ככולן היו בידי שבט המיעוט הטוטסי, אשר שלט על רוב משבט ההוטו.
מואמבוטסה ביקש לשנות מצב זה בצעדים מתונים וזהירים ונהנה מפופולריות בקרב מתונים משני השבטים.
ב-18 באוקטובר 1965 אירע ניסיון הפיכה צבאית של קציני צבא וז'נדרמריה משבט ההוטו, שהרפורמות של מואמבוטסה לא היו די מקיפות ומהירות לדעתם.
הם התקיפו את ארמון המלוכה והצליחו לירות בראש הממשלה.
ניסיון ההפיכה דוכא על ידי שר הביטחון, טוטסי אנטי-מלוכני בשם מישל מיקומברו (Michel Micombero) שהוביל בהמשך לטבח בהוטו.
המלך מואמבוטסה עצמו נמלט לגלות בקונגו-לאופולדוויל ומיקומברו הפך לדמות הדומיננטית בבורונדי.
ב-26 במרץ 1966 הודח המלך רשמית ואנשיו של מיקומברו המליכו תחתיו את בנו, נטרה החמישי, שבחר במיקומברו כראש ממשלה.
ב-28 בנובמבר אותה שנה הדיח מיקומברו את נטרה החמישי מכיסאו והפך לדיקטטור.
מואמבוטסה עבר לשווייץ, שם חי בגלות עד מותו.
מואמבוטסה הרביעי בעת ביקורו בישראל בדצמבר 1962
מואמר אקסוי (בטורקית: Muammer Aksoy; 1917 – 31 בינואר 1990) היה פוליטיקאי, עיתונאי ומשפטן טורקי, שנרצח על ידי פעילים איסלמיים.
מואמר אקסוי נולד באיבראדה למשפחת חבר פרלמנט.
בשנת 1939 הוא סיים לימודי משפטים באוניברסיטת איסטנבול ובשנת 1950 קיבל תואר דוקטור מאוניברסיטת ציריך.
לאחר חזרתו לטורקיה הוא התחיל ללמד באיסטנבול ובאנקרה.
בשנת 1957 הוא עזב את האוניברסיטה בה לימד, לאור השפעת הממשל על החופש באוניברסיטה, והחל בפעילות פוליטית בהצטרפו למפלגת העם הרפובליקאית.
לאחר הפיכה צבאית של בשנת 1960 הוא חזר לאוניברסיטה והתמנה לפרופסור.
הוא היה בין מכיני החוקה החדשה ובשנת 1977 נבחר לאספה הלאומית הגדולה של טורקיה.
לאחר הפיכה צבאית של שנת 1980 הוא חזר לתחום המשפטי.
בשנת 1989 מואמר אקסוי היה שותף ביחד עם בהריה איצ'וק להקמת ארגון לקידום רעיונות של מוסטפא כמאל אטאטורק.
הוא גם כתב מאמרים בנושאים שונים בעיתונות המקומית.
בערב 31 בינואר 1990 הוא נרצח מול ביתו על ידי ארגון אסלאמי.
מספר פעילים, שניסו לקדם את חקירת הרצח נהרגו תוך מספר שנים.
מואסיר ג'יימה סקליאר (בפורטוגזית: Moacyr Scliar; 23 במרץ 1937 – 27 בפברואר 2011) היה סופר ורופא יהודי ברזילאי.
כתיבתו מתמקדת רובה ככולה בסוגיות של זהות יהודית בתפוצות בדגש על היותו יהודי בברזיל.
סקליאר נודע מחוץ לברזיל בעיקר בשל הרומן שפרסם בשנת 1981 מקס והחתולים (Max e os Felinos), המביא את סיפורו של גבר גרמני צעיר שנמלט מברלין לאחר שדבר רומן אהבים שניהל עם אישה נשואה מגיע לידיעת הנאצים.
בדרכו לברזיל, הספינה שלו טובעת, והוא מוצא את עצמו לבד על דוגית קטנה עם יגואר ששהה בתא המטען של הספינה .
סקליאר נולד בפורטו אלגרה, ריו גרנדה דו סול, למשפחה יהודית שהיגרה לברזיל מבסרביה בשנת 1919. הוא סיים את לימודי הרפואה בשנת 1962, עם התמחות בבריאות הציבור.
בתחילה עבד בבית החולים היהודי לקשישים בפורטו אלגרה, ובהמשך עבד בתחום בריאות הציבור במניעה וטיפול בשחפת .
סקליאר היה סופר פורה, שפרסם בפורטוגזית למעלה ממאה ספרים בסוגות ספרותיות מגוונות: סיפורים קצרים; רומנים; ספרות בוגרת צעירה; ספרי ילדים; ומאמרים.
בשנת 1962 ראה אור ספרו הראשון סיפוריו של רופא בהכשרה, אם כי מאוחר יותר התחרט על כי פרסם אותו בגיל כה צעיר.
ספרו השני קרנבל החיות ראה אור בשנת 1968.
במאמר אוטוביוגרפי שנערך בערוב ימיו דן סקליאר בחברותו בשבט היהודי, הרפואי, הגאוצ'ו והברזילאי.
הרומן שלו "הקנטאור בגן" נכלל בין 100 היצירות הגדולות ביותר של הספרות היהודית המודרנית על ידי המרכז הספרים הלאומי ליידיש .
בריאיון עם ג'ודית בולטון-פסמן שפורסם ב"הקורא היהודי" באוגוסט 2003, סקליאר התייחס לשימוש שלו בקנטאור כמטאפורה: "הקנטאור הוא סמל לזהות הכפולה, האופיינית ליהודים במדינה כמו ברזיל.
בבית אתה מדבר יידיש, אוכל גפילטע פיש וחוגג שבת.
אבל ברחובות יש לך כדורגל, סמבה ופורטוגזית.
אחרי תקופת מה אתה מרגיש כמו קנטאור."
ספרות הפנטזיה של סקליאר תורגמה לאנגלית, הולנדית, צרפתית, שוודית, גרמנית, ספרדית, איטלקית, עברית, צ'כית, סרבית, גרוזינית, סלובנית ודנית.
רשימת ספרי הפנטזיה שלו שתורגמו, מופיעה בביבליוגרפיה הבינלאומית המתורגמת של אונסק"ו Index Translum: Scliar, Moacyr
2003 - נבחר כחבר לכל חיים באקדמיה הברזילאית לשפה וספרות.
פרס סאו פאולו לספרות לשנת 2009 - רשימת המועמדים הקצרה בקטגוריית ספר השנה הטוב ביותר על ספרו "מדריך לתשוקה בודדה"
פרס סאו פאולו לספרות 2010 - נבחר לכהן בחבר השופטים של שלב הבחירה הסופי
הקנטאור בגן, תרגמה (לאנגלית): מרגרט א.
האלוהים של ראקל, תרגם (לאנגלית): אלוהה פ.
צבא האדם היחיד, תרגם (לאנגלית): אלוהה פ.
קרנבל החיות, תרגם (לאנגלית) : אלוהה פ.
בלדת משיח השקר, תרגם (לאנגלית): אלוהה פ.
אומתו המוזרה של רפאל מנדס, תרגם (לאנגלית) : אלוהה פ.
המתנדבים, תרגם (לאנגלית): אלוהה פ.
העין האניגמטית, תרגם (לאנגלית): אלוהה פ.
מקס והחתולים, תרגם (לאנגלית): אלוהה פ.
אוסף הסיפורים של מואסיר סקליאר, תרגם (לאנגלית): אלוהה פ.
המלחמה בבום פים, תרגם (לאנגלית): דייוויד ויליאם פוסטר
הנמרים של קפקא, תרגם (לאנגלית): תומאס או.
הקנטאור בגן, תרגמה לעברית: מרים טבעון, ספרית מעריב, 1988
בתוך הראש המלוכלך שלי - השואה, תרגם: אלוהה פ.
ג'קומלי, כלול באנתולוגיה - בבתי הכנסת הטרופיים: סיפורים קצרים מאת סופרים לטינו אמריקאים - יהודיים, העורך אילן סטבנס
המגפות - תרגם אלוהה פ.
גקומלי כלול ב"ערסל תחת המנגו - סיפורים מאמריקה הלטינית", עורך: תומאס קולצ'י
"אוזנו של ואן גוך", תרגם אלוהה פ.
ג'קומלי, מופיע בספר הבציר של סיפורים לטינו אמריקאים, העורכים קרלוס פואנטס וחוליו אורטגה
נביאיו של בנג'מין בוק, תרגם אלוהה פ.
ג'יקמולי, מופיע ב--אותות ונפלאות: אנתולוגיה בינלאומית לסיפורי משלים יהודיים, העורך דניאל מ.
בלדת משיח השקר, תרגם אלוהה פ.
ג'קומלי, מופיע בספר אוקספורד של סיפורים יהודיים, עורך אילן סטוונס.
הפרה ; האיש העני האחרון, תרגם אלוהה פ.
ג'יקומלי, כלול באנתולוגיה של אוקספורד של הסיפור הברזילאי הקצר, עורך ק.
סיפורה של אדמה רועדת - Histórias da terra trêmula - סאו פאולו, אסקריטה, 1976
הגמד בטלוויזיה - O anão no televisor - פורטו אלגרה, גלובו, 1979
סיפוריו הנבחרים של מואסיר סקליאר - Os melhores contos de Moacyr Scliar - סאו פאולו, גלובל, 1984
עשרה סיפורים נבחרים Dez contos escolhidos - ברזיליה, הוריזונטה, 1984
העין האניגמטית - O olho enigmáticoריו, גואנברה, 1986
סיפורים מאוגדים - Contos reunidos סאו פאולו, קומפניה דאס לטראס, 1995
מאהבה של המאדונה - O amante da Madonna פורטו אלגרה, מרקאדו אברטו, 1997
מספרי הסיפורים - Os contistas , ריו, אדיאורו, 1997
חודש הכלבים השוטים - Mês de cães danados .
אני מחבק אותך, מיליון פעם - Eu vos abraço, milhões .
פורטו אלגרה, מרקדו אברטו, 1981; סאו פאולו, אטיקה, 2001,
סאו פאולו, ברלנדיס וורטצ'יה, 2003,
מילון של נוסע יוצא דופן .
אמי לא נרדמת עד שלא אגיע .
השפה התלת-נקודתית: כרוניקות וציטוטים אודות אמנות הרכילות הרעה.
סצנות רפואיות - Cenas médicas .
YUPPIES With FETLOCKS, סקירה מאת ז'אן פרנקו, ניו יורק טיימס, 30 ביוני 1985 "הקנטאור בגן"
הקנטאור בגן, סקירה על ידי ג'ודית בולטון-פרסמן, לקורא היהודי אוגוסט 2003 קנטאור בגן
JONAH WAS CLAUSTROPHOBIC, סקירה מאת הרברט גולד, ניו יורק טיימס, 31 בינואר 1988 אומתו המוזרה של רפאל מנדס
MAIMONIDES בברזיל, סקירה של מארק ר 'דיי, לוס אנג'לס טיימס, 24 בינואר 1988 רפאל מנדס
הברזילאיות של מסורת היידישקייט, מאמר מאת רוברט די אנטוניו, ביקורת ספרותית לטינו אמריקאית, כרך א '.
תהודות של מסורת היידישקייט בנארטיב הברזילאי העכשווי, על ידי רוברט דיאנטוניו, במאמר - מסורת וחדשנות: הרהורים על הכתיבה היהודית באמריקה הלטינית, הוצאת אוניברסיטת ניו יורק, 1993 ניתוח של הפנטזיות של סקליאר
מכתבי המחקר של מואסיר: הבדלים חברתיים ורודנות התרבות, ניתוח הפנטזיה של מואסיר מאת נלסון ה.
ויירה, בקולות יהודיים בספרות הברזילאית: שיח נבואי של שונות, הוצאת אוניברסיטת פלורידה, 1996, הבדלים חברתיים והרודנות של התרבות
ריאיון לרשת WLT עם מואסיר סקליאר, מאמר מאת לוסיאנה קמרגו נמוראטו, ספרות עולמית היום, 1 במאי 2006 ריאיון עם Scliar
מואסיר סקליאר, מאמר מאת אילן סטבנס, הסופרים היהודים של המאה ה-20 מואסיר סקליאר
מסורת יהודית מעורפלת בשתי עבודות מאת מואסיר סקליאר, מאמר מאת נעמי לינדסטרום, ביקורת לוסו-ברזילאית, כרך א '.
21, מס '2 (חורף, 1984, הוצאת אוניברסיטת ויסקונסין) שתי עבודות מאת Scliar
העין האניגמטית, סקירה מאת רוברט די אנטוניו, ביקורת הפנטזיה הבינלאומית, כרך א '.
במאבק עם הבהמה המפחידה של הריאליזם הקסום, מאמר מאת דולורס פלרטי, רוג'ר פלרטי, שיקגו סאן-טיימס, 5 באוגוסט 1990, ריאליזם קסום
התמודדות עם החתוליות הפנימית של האחר, סקירה מאת לינדה מורה, ספרות קנדית # 183 (חורף 2004), Writers Talking, pp.
מואסיר סקליאר, נובליסט ברזילאי, נפטר בגיל 73, מאמר ביקורת מאת ויליאם גרימס, מדור הספרים, הניו יורק טיימס, 5 במרץ 2011 Moacyr Scliar, הסופר הברזילאי
מואסיר סקליאר, מנהיג בריאות הציבור הברזילאית, הספד מאת ברברה פרייזר, "האיזמל", 21 במאי 2011
Florina Florescu, "על גנים, מוטציות, ותשוקות בספרו של פרנץ קפקא - "המטאמורפוזה", וספרו של מואסיר סקליאר קנטאור בגן" בספרה של Elizabeth Klaver (ed), The Body in Medical Culture (Albany (NY), SUNY Press, 2010)
מואת הרמה (שם מדעי: Megalapteryx didinus) הוא מין נכחד של עוף ענקי מסדרת הדינורניטיים הקרובה ליענאים, שחי בניו זילנד באי הדרומי.
הוא נכחד קרוב ל-1,500 לספירה.
מואה זו הייתה ייחודית במשפחתה - Megalapterygidae, הקרובה לסוג דינורניס והייתה קטנה יחסית לרוב מיני הסדרה.
בדומה למרבית בני הקבוצה עופות קדומים חסרי שיניים, המואה הייתה חסרת יכולת מעוף כיוון שהייתה חסרה את קרין בעצם החזה.
מואה זו הייתה קטנה יחסית בגובה של עד 1.5 מטר ומשקל של 17 עד 35 ק"ג, די קרוב לננדו מצוי מודרני.
היא הייתה בעלת זנב מנוון והייתה חסרת כנפיים כלל.
במקומם הייתה בעלת רגליים חזקות שיכלו לנוע במהירות על הקרקע.
המואה חיה בסביבה מיוערת דלילה של הרמות ניו זילנדיות, בהרים וברמות עד לגובה 2,000 מטר, וכנראה שהשתמשה בראשה כדי לפלס דרך בצמחייה.
משום כך הצוואר שלה לא הזדקף כפי שמקובל להציג אותה.
מואה זו ניזונה בעיקר מזרעים, מעלים ומשרכים על הקרקע.
בדיקה של הקופרוליטים שהשאירה אחריה הראה שרידים של עלי אשור דרומי בצואתה.
המואה השתמשה במקורה הגדול כדי לקרוע פיסות מהעלים ובקיבתה הגדולה עיכלה אותם.
תזונה זו נדירה מאוד אצל מרבית העופות, אשר קיבה גדולה תמנע מהם לעוף.
למואה היה רק טורף אחד בטבע - עיט האסטי, הגדול שבעיטים מעולם.
הוא תפס את המואה בטפרים גדולים משל דוב גריזלי ונאחז בעוף תוך שהוא קורע את איבריו.
ואולם במהלך המאה ה-15 הגיע אויב חדש קטלני בהרבה למואה - הפולינזים הראשונים, אשר הגיעו בשנת 1250 עד 1300 לספירה וטבחו בעוף הלא-מעופף עד להכחדתו.
מואנה היא הדמות והגיבורה הראשית של סרט ההנפשה ה-56 של אולפני ההנפשה של וולט דיסני, מואנה.
הדמות נוצרה על ידי הבמאים רון קלמנטס וג'ון מוסקר.
מואנה מדובבת במקור על ידי השחקנית אאולי'אי קרוואליו.
מואנה שבה כגיבורת סרט ההמשך מואנה 2 בנובמבר 2024.
מואנה היא נסיכת דיסני השתים עשרה והפולינזית היחידה.
היא גם הנסיכה השנייה של דיסני אחרי מרידה, שלא מפתחת זוגיות במהלך הסרט.
הצוות היצירתי החליט ליצור עבור מואנה מודל מציאותי שבעזרתו בנות יוכלו לזהות את עצמן, חזקות מספיק כדי להיות טובות בפעילויות כמו שחייה, טיפוס על עץ וקפיצה מצוק.
כדי להפוך את השיער ליותר מציאותי ואקספרסיבי, נוצרה תוכנית חדשה, Quicksilver.
כשנבחרה המדבבת של מואנה, הופעתה ואישיותה של הגיבורה כבר הושלמו, כך שהדמיון בין קרוואלהו לדמות היה צירוף מקרים.
יתר על כן, במהלך תהליך ההנפשה, האנימטורים של דיסני הצליחו לשלב כמה מהגינונים של קראוולהו בהתנהגותה של מואנה.
הבמאים עשו אודישנים למאות צעירות מאיי האוקיינוס השקט.
באוקטובר 2015 נבחרה רשמית אאולי'אי קרוואליו למדבבת של מואנה.
אאולי'אי התגלתה במהלך אירועי צדקה, מבלי שידעה שהסוכנת שהשתתפה באודישנים ליהקה גם לסרט מואנה.
הסוכנת רייצ'ל סאטון אישרה שאאולי'אי הייתה הנערה האחרונה שנבחנה ביום הליהוק האחרון.
המפיקה אסנת שורר אמרה: "חיפשנו מישהי שתוכל לגלם את הדמות, עם כל הכוח והמחויבות, ההומור, הלב והחמלה.
כשפגשנו את אאולי'אי, היא פשוט הביאה את מואנה לחיים." אאולי'אי תיארה את מואנה כילדה חזקה עם אופי גדול, נחושה ואמיצה, מוקסמת עמוקות מהאוקיינוס ושואפת לחקור אותו, וכינתה אותה מודל לכולם, לא רק לבנות.
אאולי'אי חזרה על התפקיד בשנת 2017, ושוב דיבבה את הדמות בדיבוב המיוחד בשפה ההוואית.
מואנה היא ילדה הרפתקנית ועקשנית שאוהבת את האוקיינוס והאגדות.
היא מתייחסת לתפקידה כמנהיגה החדשה של מוטונוי ברצינות רבה, ומרגישה בו בזמן את חובתה לכבד את המורשת שהמנווטים המיומנים שלה השאירו לעמה.
ואכן, למרות היותה אימפולסיבית, היא גם חכמה מכיוון שהיא מכירה בחשיבות של "הכרת ההר שלה", כלומר העמים והחוויות שקדמו לה, להכיר את עצמה.
גרסת "מטא" של הדמות מופיעה עם נסיכות דיסני נוספות בסרט ראלף שובר את האינטרנט.
כשחלק מהנסיכות מתארות בפני וונלופה פון שווייץ כיצד הן נועצות מבט ב"מים חשובים" כדי לקבל השראה לשיריהן, מואנה אומרת שהיא נועצת מבט באוקיינוס.
מאוחר יותר, כשראלף נופל ממגדל וזקוק להצלה על ידי הנסיכות, מואנה גורמת למים ממזרקה להתפתל כלפי מעלה כדי שאלזה מלשבור את הקרח תוכל להקפיא אותם למגלשה כדי להאט את נפילתו של ראלף.
בדצמבר 2020 הוכרז כי למואנה תהיה סדרת ספין-אוף שתעלה לשידור בדיסני+ בשנת 2024. פיתוח הסדרה הפך לבסוף לסרט המשך בשם "מואנה 2" שעלה לאקרנים ב-27 בנובמבר 2024.
מואנג שי , המכונה גם "אודומשי" (Oudomxai), היא עיר הבירה של מחוז אודומשי , לאוס.
את העיר משרת נמל התעופה אודומשי.
האגדה מספרת כי בשנת 1323 תושבי הרובע באן לואנג צ'נג בעיירה "טקה סילה" היו ביער כדי לחטוב במבוק.
בזמן שהם הכינו כלי דיג מהבמבוק, הם ראו נזיר יוצא מהיער והולך לעברם.
הוא הלך ליער הרבה לפני שהם הגיעו למקום, לעשות מדיטציה.
הנזיר שאל את תושבי העיר מה הם עושים והם השיבו שהם מכינים סלי דיג והציעו לו אוכל.
בגלל חוויה זו, תושבי הכפר שינו את שם העיירה מ"טאקה סילה "ל"מואנג שי", כשם הנזיר שהיה "פקשי".
בשנת 1987 הפכה מואנג שי לבירת מחוז אודומשי במקום לבן נהין.
בעיר נמצא שדה התעופה (IATA: ODY; ICAO: VLOS), כ-10 דקות הליכה ממרכז העיר.
משדה התעופה מתקיימות טיסות לבירה ויינטיאן המופעלות על ידי חברת לאו איירליינס.
העיר היא צומת דרכים חשובה בצפון לאוס.
היא נמצאת על הכביש הלאומי 13 המחבר את לואנג פרבאנג לגבול סין.
כביש 2E מקשר בין מואנג שי למחוז פונגסאלי וכביש 2W למחוז סייאבורי.
על פי מפקד האוכלוסין לשנה 2015 מספר תושבי העיר עמד על 35,289 נפש.
תושבי העיר הם בעיקר ממוצא לאו לום (אנשי המישורים שלאורך נהר המקונג), אך לנוכחות הקבוצה האתנית חמו , המהווה 60% מאוכלוסיית המחוז, יש השפעה חשובה על העיר.
בעבר, אנשי חמו רבים עברו מכפרי חמו, למואנג שי וכעת הם חיים ועובדים שם, שכן בעיר הם רואים הזדמנויות טובות יותר להרוויח כסף.
אנשי המונג , מהוים 15% מאוכלוסיית המחוז, והם משפיעים על העיר.
מוצרי המונג האופייניים כמו טקסטיל צבעוני נמכרים בבניין השוק.
נשים רבות מהכפרים שמסביב לעיר מקבוצות אתניות שונות מגיעות למואנג שי כדי למכור את מוצריהן בשוקי העיר.
לעיתים קרובות הן מבלות שעות בהליכה לשוק העירוני, מכיוון שהן יכולות להשיג מחירים טובים יותר שם.
ישנם משפחות המתגוררות בכפרי הסביבה השולחות את ילדיהן לבתי הספר במואנג שי.
הדרך לעיר, שלעיתים קרובות היא מתארכת לאורך קילומטרים רבים, צפופה ברוכבי האופניים או בהולכי רגל כגון הילדים.
יש בנים ובנות שלומדים בבתי ספר אתניים.
במואנג שי ישנה פנימייה לילדים מכפרים נידחים יותר.
במואנג שי גרים מהגרים סינים רבים, המפעילים מסעדות ואת השוק הסיני.
מואנג שי נמצאת בעמק הררי בין שני הרים.
על האחד נמצא "מוזיאון אודומשי", על השני מקדש בודהיסטי עם סטופה.
במחוז אודומשי יש אקלים מונסוני מתון.
בשל גובהו הגבוה יחסית, ישנן שינויים רבים יותר בטמפרטורה במהלך השנה עם עונה יבשה קרה יותר בצפון לאוס מאשר בשאר חלקי הארץ.
הטמפרטורות בחודשים פברואר ומארס ממוצעות בין 18 ל-19 מעלות צלזיוס, מאפריל עד מאי הטמפרטורות מטפסות מעל 31 מעלות צלזיוס.
במיוחד בחודשים הקרים יותר (אוקטובר עד ינואר) ישנן שינויים גדולים בטמפרטורה מיום ללילה.
בגלל מיקומו של מחוז אודומשי בין גבעות והרים, ערפל מכסה את העיר משעות הערב ועד לבוקר.
במהלך היום הערפל מתחיל להתמוסס, כך שבעונה הקרירה הבקרים בהירים.
נהר נאם קור זורם דרך מואנג שי.
במשך כמה שנים נעשו מאמצים לעודד את התיירות במואנג שי על מנת להקל על העוני באזור.
מאז 1997 פועל משרד תיירות במואנג שי, הנתמך על ידי שירות הפיתוח הגרמני (DED) מאז 2005. התמיכה של DED נועדה להגדיל את הכנסות האוכלוסייה הכפרית והעסקים הקטנים באמצעות תיירות ובכך להגן על משאבי הטבע.
באוגוסט 2007 שודרג משרד התיירות למחלקה לתיירות מחוזית.
בשל מיקומה של אודומשי כצומת התנועה החשוב ביותר בצפון לאוס (הכביש היחיד מלואנג פרבאנג לצפון עובר דרך אודומשי).
במחוז בקרו בעיקר זרים שעברו במקום.
משך השהייה הממוצע של התיירים היה קצר.
לאודומשי היה הדימוי שהמחוז לא מפותח ולא מעניין את התיירים, דבר שבא לידי ביטוי במאמרים על העיר בספרי הדרכה לתיירים.
מחוז אודומשי נתפס בימינו כמחוז שבו אפשר לראות את לאוס האותנטית, במיוחד מבחינת תיירות אקולוגית.
משרד התיירות מציע סיורים, טיולים מודרכים, קורס בישול של מאכלי לאוס וסדנה להכנת נייר מסורתית.
באודומשי ישנן שתי סוכנויות נסיעות, אחת מהן מציעה סיורי אופניים מודרכים בלאוס.
על פי הדו"ח הסטטיסטי על התיירות בלאוס 2008 של מינהל התיירות הלאומי של לאוס, מספר התיירים גדל מכ־18,600 ל-102,000 בין השנים 2001 ל־2008. על פי הסטטיסטיקה, כ-17% מכל 1.7 מיליון התיירים שביקרו בלאוס בשנת 2008 הגיעו לאודומשי.
באודומשי שמונה בתי מלון וכ־52 בתי הארחה, רובם בבירת המחוז מואנג שי ובצומת התנועה בנהר פקבנג .
בסך הכל, היו זמינות כ־1,286 מיטות באודומשי בשנת 2006. בשנת 2008 שיעור התפוסה שלהם עמד על כ־60% לעומת 73% בלואנג פרבאנג.
תשתית ירודה מעכבת את התפתחות התיירות במחוז אודומשי.
לדוגמה מערת Chom Ong שהתגלתה, במרחק של כ־45 קילומטרים מאודומשי.
המערה הידועה הגדולה ביותר בצפון לאוס.
אורכה עולה על 16 ק"מ, גובה תקרה מגיע עד 50 מ', מסלול נחל שזורם במערה ומדורג.
המערה משמעותית ביותר בצפון לאוס.
נכתב עליה בכמה כתבי עת ספליאולוגיים.
מתחם המערות נגיש להולכי רגל של כשעת הליכה מהכפר באן צ'ום אונג התאילנדי.
הגישה לכפר זה היא בדרכי עפר שהופכות לקשות בעונה הגשומה.
פוטנציאל המערה כיעד תיירותי נפגע בגלל היעדר תשתיות.
מואילה היא בירת מחוז נגוני שבגבון.
העיר שוכנת על גדות נהר נגוני ועל הכביש הארצי N1. אוכלוסיית העיר מנתה של כ־36,061 נפש (2013).
האתר הבולט בעיר הוא האגם הכחול- Lac Bleu, אגם הידוע במים הכחולים הבוהקים שלו.
במואילה מתגוררים מגוון של קבוצות אתניות גבוניות ומהווה מוקד מרכזי למסחר ונסיעות.
בעיר יש גם שדה התעופה.
קצב גידול האוכלוסייה בין השנים 2003 לבין 2013 היה 5.6%.