tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בשנת 839 הכריזה סלרנו על עצמאותה מדוכסות בנווטו, והפכה לבירת נסיכות משגשגת שכללה את פוליה, קפואה ועד לטאראנטו בדרום.
בשנת 1000 לערך סיפח הנסיך גואימר הרביעי את אמאלפי, סורנטו, גאטה וכל דוכסות פוליה וקלבריה, כדי לאחד תחת שלטונו את כל דרום איטליה ובירתה סלרנו.
מטבעות שהוטבעו בעיר נשאו את הכיתוב Opulenta Salernum (מילולית: סלרנו השופעת) כדי להעיד על עושרה של העיר.
אולם הנסיכות סבלה מהתקפות סרצנים וממאבקים פנימיים.
בשנת 1056 בא הקץ לשלטון גואימר בסופה של שרשרת תככים שלטוניים ועל רקע חולשת בנו ג'יזולף השני, אשר ירש אותו, החלה התדרדרות של הנסיכות.
עד מהרה נפל רוב שטחה של הנסיכות לידי הנורמנים.
ב-13 בדצמבר 1076 כבש רובר גיסקאר את העיר מידי ג'יזולף ובכך הביא את הקץ למאות שנות שלטון הלומברדים בעיר.
למרות זאת העיר המשיכה לשגשג, והושלמה בניית הארמון המלכותי והקתדרלה בעיר, כמו גם
הפעילות בבית הספר לרפואה של סלרנו הגיעה לשיא.
במהלך המאה ה-11 הוקם בסלרנו בית ספר לרפואה והיה הידועה ביותר באירופה.
לימודי רפואה בה התבססו בעיקר על תרגומים של ספרים מיוונית וערבית אך גם על בסיס ידע שנצבר במקום.
בין רופאים הידועים שפעלו בבית הספר הייתה טרוטולה מסלרנו.
בשנת 1191 נכנעה סלרנו ללא קרב לפלישת כוחות היינריך השישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה בשם אשתו קונסטנס מסיציליה, תוך שהיא מבטיחה לו נאמנות.
החל מן המאה ה-14 הפך רוב מחוז סלרנו לחלק משטח נסיכות סנסוורינו.
בזכות עושרם הם הביאו לארמונם מלומדים ואמנים.
במאה ה-15 הייתה העיר מוקד קרבות בין כוחות בית אראגון לבית אנז'ו הצרפתית, מאבקים שנמשכו אף במאה ה-16. במחצית השנייה של המאה ה-16 נהרסה העיר ברעידת אדמה ורבים מתושביה מתו במגפת דבר.
העיר החלה להשתקם במאה ה-18 עם תום השלטון הספרדי.
מבנים רבים נבנו באותה תקופה והם מעטרים את העיר עד היום.
בשנת 1799 הפכה סלרנו לחלק מממלכת נאפולי הנפוליאונית.
בתקופה הנפוליאונית נסגר בית הספר לרפואה של סלרנו בהוראת ז'ואקים מירא, זאת לאחר שמצבו התדרדר לאורך תקופה ארוכה עד שתוכנית הלימודים בו כללה לימודים תאורטיים בלבד.
באותה תקופה אף נסגרו בעיר מסדרים נוצריים והוחרם רכוש של הכנסיות.
במאה ה-19 הייתה העיר מרכז חשוב לפעילות הקרבונארי למען איחוד איטליה ובשנת 1861 הצטרפו רבים מבני העיר למאבקו של ג'וזפה גריבלדי.
לאחר איחוד איטליה המשיכה העיר להתפתח באיטיות, התפתחות שהמשיכה עד לפרוץ מלחמת העולם השנייה.
אוכלוסיית העיר שמנתה 20,000 תושבים בשנת 1861 גדלה לכ-80,000 תושבים בתחילת המאה ה-20. במאה ה-19 החלו מפעלי תעשייה זרים לקום בעיר, בלטו בהם מפעלי טקסטיל, ממגורות תבואה ומפעלי פסטה.
ב-9 בספטמבר 1943 הייתה העיר אתר הנחיתה כחלק מפלישת בעלות הברית לאיטליה בעת מלחמת העולם השנייה, פעולה זו נודעה בשם "מבצע אוואלאנש".
החל מ-12 בפברואר ועד ל-17 ביולי 1944 שכנה בעיר ממשלת המרשל פייטרו באדוליו, ראש ממשלתה הראשון של איטליה לאחר נפילת מוסוליני.
באותה תקופה הייתה סלרנו בירתה הזמנית של ממלכת איטליה, וויטוריו אמנואלה השלישי, מלך איטליה התגורר בבית מידות בפרברי העיר.
מיד לאחר תום מלחמת העולם השנייה סבלו רוב ערי איטליה משפל כלכלי, אולם סלרנו הצליחה להתאושש בהדרגה במטרה להפוך לעיר אירופאית מודרנית.
העיר נמצאת בקצה מישור נהר סלה ובתחילת החוף האמאלפיטאני.
הנהר הקטן אירנו חוצה את מרכז העיר.
אקלימה של סלרנו ים-תיכוני, קיץ חם ויבש באופן יחסי (טמפרטורה ממוצעת של 23 מעלות בחודש אוגוסט), סתיו וחורף גשומים (טמפרטורה ממוצעת של 8 מעלות בחודש ינואר).
כמות המשקעים השנתית הממוצעת היא 1,000 מ"מ.
בעיר נושבות בדרך כלל רוחות חזקות מן ההרים אל עבר מפרץ סלרנו, באופן מיוחד בחודשי החורף.
רוחות אלה יוצרות בסלרנו יותר ימי שמש מרוב הערים באיטליה.
בסלרנו פועל בית הספר לרפואה של סלרנו (Schola Medica Salernitana), מוסד החינוך הרפואי הבולט באירופה בתחילת ימי הביניים, הטוען להיותו האוניברסיטה העתיקה באירופה.
בשנת 1944 נוסדה בסלרנו האוניברסיטה על שם ג'ובאני קומו, אשר שילבה לתוכה את בית הספר לרפואה.
בשנת 1968 תפסה את מקומה אוניברסיטת סלרנו, שהיא מוסד ציבורי.
בעשור הראשון למאה ה-21 פועלת האוניברסיטה בשני קמפוסים, פישיאנו ובארוניסי, בהם למעלה מ-40,000 תלמידים הלומדים בעשר פקולטות.
עיקר כלכלת סלרנו מבוססת על מגזר השירותים ותיירות, זאת לאחר שרוב מפעלי התעשייה נסגרו לא שרדו את המשבר הכלכלי בשנות ה-70 של המאה ה-20. רבים מן המפעלים שעדיין פועלים בעיר הם בתחום הקדרות וייצור מזון.
נמל סלרנו הוא אחד הנמלים הפעילים ביותר בים הטירני ובכל שנה חולפים בו כ-7 מיליון טון סחורות, 60% מתוכן במכולות.
לסלרנו שדה תעופה בפונטקניאנו (Pontecagnano), בפרברים הדרומיים של העיר.
החל מחודש יולי 2008 נפתח השדה לטיסות בינלאומיות.
מן השדה יוצאות טיסות למילאנו, לברצלונה בספרד ולבוקרשט ברומניה.
בשנת 2010 הושלמה מערכת רכבת עירונית המקשרת בין המרכז ההיסטורי של העיר עם האזורים החדשים במזרחה ובעתיד אף תגיע לשדה התעופה.
הרכבת לא החלה בפעולה סדירה נכון לחודש מאי 2011.
מועדון הכדורגל סלרניטנה מגיע מהעיר ומשחק בסרייה א'.
על פי המסורת היה מלומד יהודי בין מייסדי בית הספר לרפואה של סלרנו, במאה ה-9 לספירה, לצד ערבים, יוונים ובני רומא .
ספרי רפואה עבריים, אשר תורגמו ללטינית, היוו חלק מן הבסיס לתוכנית בלימודים בבית הספר לרפואה.
החל משנת 872 קיימות עדויות כתובות על יהודים המתגוררים בעיר ומסמך משנת 1005 מתעד את קיומו של רובע יהודי.
בנימין מטודלה ביקר בסלרנו בשנת 1159 ומצא בה כ-600 יהודים.
רדיפות במאה ה-13 לספירה גרמו להתנצרות כ-150 משפחות בעיר, רבות מהן המשיכו לחיות חיי אנוסים.
באמצעה של המאה ה-13 כתב משה בן שלמה מסלרנו פירוש לספר מורה נבוכים להרמב"ם.
רבי עובדיה מברטנורא התגורר בסלרנו מספר חודשים בשנת 1485 וביקר לעיתים קרובות בבית הספר לרפואה שפעל בה.
גירוש היהודים מממלכת נאפולי בשנת 1510 הביא קץ ליהדות סלרנו.
סם ג'אפה היה שחקן קולנוע אמריקאי מועמד פרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר לשנת 1950 על הופעתו בסרט "ג'ונגל האספלט" ומועמד פרס אמי על תפקידו בסדרת הדרמה "בן קייסי".
נולד בשם שלום ג'אפה למשפחה יהודייה רוסייה בניו יורק.
אמו איידה הייתה שחקנית יידיש מאודסה, ג'אפה עצמו בתור ילד הופיע עמה בהפקות תיאטרון בשפה היידיש.
את השכלתו בארצות הברית רכש ג'אפה במכללת "הסיטי קולג' של ניו יורק" וב"אוניברסיטת קולומביה".
לפני שפנה לתחום המשחק עסק ג'אפה בהוראה ולימד מתמטיקה.
בתחילת דרכו התחבר לג'ון יוסטון שהיה חבר קרוב שלו עד למותו.
ג'אפה התגלה לראשונה על ידי יוזף פון שטרנברג בשנת 1934 בדרמה ההיסטורית שלו "הקיסרית האדומה" בתפקיד קיסר רוסיה פיוטר השלישי.
ב-1937 הופיע ביצירת המופת הקלאסית "האופק האבוד" בתפקיד הלאמה הגבוה מנהיג תושבי עמק שאנגרי – לה.
בהיותו בן 47 זכה ג'אפה לתפקיד אייקוני באותה תקופה, הפועל ההודי גונגה דין בסרט ההרפתקאות של ג'ורג' סטיבנס "גונגה דין".
ב-1947 השתתף בדרמה של איליה קזאן "הסכם ג'נטלמני" בתור פרופסור פרד ליברמן.
בשל דעותיו האישיות נכנס ג'אפה בשנות ה-50 לרשימה השחורה של הוליווד והוחרם על ידי חברות הפקה מרכזיות, צעד שלא גרע מן הקריירה המשגשגת של ג'אפה.
בשנת 1950 שיחק ג'אפה בסרט הפשע הקלאסי של ג'ון יוסטון "ג'ונגל האספלט" בתפקיד הפושע המתוחכם ארווין "דוק" ריידנשניידר, בעבורו זכה ג'אפה בפרס השחקן הטוב ביותר של פסטיבל ונציה והועמד לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר.
בשנה שלאחר מכן שיחק ג'אפה בסרטו הבדיוני המפורסם של רוברט ווייז "אולטימטום לאדמה" בתפקיד המדען פרופסור ג'ייקוב בארנהארדט.
ב-1959 השתתף באפוס ההיסטורי "בן חור" בתפקיד סימוניידס עבדו הנאמן של יהודה בן חור (צ'רלטון הסטון).
בשנות ה-60 נודע ג'אפה בזכות סדרת הדרמה הרפואית "בן קייסי" בה שיחק בתפקיד ד"ר דייוויד זורבה, המנטור של המנתח הצעיר בן קייסי (וינס אדוארדס).
על תפקידו ב-5 עונות בסדרה הועמד ג'אפה לפרס אמי אחד בשנת 1962. ב-1968 שיחק ג'אפה במערבון הספגטי "אקדחים לסן סבסטיאן" לצידו של אנתוני קווין בתור הכומר האב ג'וזף.
ב-1971 זכה ג'אפה לפרסום רב בקרב קהל ילדים בזכות הופעתו כבוקמן סוחר הספרים בפנטזיה המוזיקלית של רוברט סטיבנסון "המיטה המעופפת".
את הופעתו המשמעותית האחרונה ערך ג'אפה בשנת 1980 בסרט הפעולה המדע בדיוני "הקרב מעבר לכוכבים" בתפקיד ד"ר הפטסטוס.
ג'אפה היה נשוי במשך 15 שנה לשחקנית ליליאן הייץ עד למותה.
אשתו השנייה הייתה השחקנית בטי אקרמן איתה הופיע בסדרה "בן קייסי", אקרמן וג'אפה נשארו נשואים במשך 28 שנה עד לפטירתו של ג'אפה בגיל 93 ממחלת הסרטן.
לג'אפה לא נולדו ילדים מנישואיו.
נקבר בבית הקברות "פארק הזיכרון עדן" שבמיסיון הילס, לוס אנג'לס.
סמואל (סם) בֶּסֶקוֹב (בדנית: Sam Besekow (לעיתים נכתב Besekov); 26 בינואר 1911 – 21 באפריל 2001) היה במאי תיאטרון ושחקן דני-יהודי.
בסקוב (בשמו המקורי: שמואל בית יעקב) נולד ב-1911 בקופנהגן בירת דנמרק, בנם של הורים יהודים שהיגרו מרוסיה.
בגיל חמש החל לנגן בפסנתר, בבית הספר למד בחוגים לדרמה ושיחק בתפקידים ראשיים.
בגיל העשרה זכה במלגה ונסע ללמוד בגרמניה תיאטרון אצל ארווין פיסקטור ומקס ריינהרדט.
למד תיאטרון, היסטוריה ופילוסופיה באוניברסיטת מינכן.
כשהיה ברטולט ברכט בגלות בדנמרק, בסקוב הצעיר היה נוסע לעיירה סוואמבורג, על מנת לקחת חלק בחוג הדרמה שהנחה ברכט.
לאחר שובו לדנמרק למד במשך שנתיים בבית הספר לדרמה שליד התיאטרון המלכותי בקופנהגן.
לאחר סיום לימודיו החל לעבוד בתיאטרון.
תחילה היה רקדן, אחר-כך שחקן ובמאי.
המחזה הראשון שביים היה "ירמיהו" מאת שטפן צווייג.
בגיל עשרים ושלוש עזב את התיאטרון והצטרף לקרקס שנדד ברחבי סקנדינביה, בו שהה במשך כמה חודשים.
בסקוב היה הבמאי והמנהל האמנותי של התיאטרון הממלכתי בקופנהגן.
הרבה לביים בשוודיה, בנורווגיה ובפינלנד.
בתחילת דרכו נהג לשחק בהצגות שביים, אחר-כך רק ביים.
לישראל הגיע לראשונה ב-1962 כדי לביים את המחזה "גלילאו", פרי עטו של ברטולט ברכט, בכיכובו של זלמן לביוש בתפקיד הראשי של גליליאו גליליי.
אחר-כך ביים במהלך השנים הצגות נוספות בתיאטרון חיפה.
הצגה מחזאי תיאטרון הצגת בכורה גלילאו ברטולט ברכט תיאטרון הקאמרי 21 ביולי 1962 מפלט - ים אדוארד אלבי תיאטרון חיפה 7 ביולי 1976 המשוגעת משאיו ז'אן ז'ירודו תיאטרון חיפה 16 ביולי 1977 המוקד צבי הרמן תיאטרון חיפה 6 בספטמבר 1976
סמפסון "סם" גורדון ברנס היה נער יהודי אמריקאי שסבל מפרוגריה ועזר להגביר את המודעות למחלה.
הוא היה נושא הסדרה "החיים על פי סם" של HBO, זוכת פרס פיבודי לשנת 2014.
הוריו של ברנס, סקוט ברנס ולזלי גורדון, שניהם רופאי ילדים יהודים אמריקאים, קיבלו את אבחנתו הרפואית של בנם בהיותו בן פחות משנתיים.
כשנה לאחר מכן, הם הקימו את קרן המחקר לפרוגריה במאמץ להגביר את המודעות שבדבר המחלה, לקדם מחקר על מנת להבין את הגורמים למחלה ודרכי טיפול אפשריות בנוסף להצעת משאבים לטובת תמיכה בסובלים מהמחלה וקרוביהם.
למרות מצבו הבריאותי, הוא היה מלא התלהבות: למתמטיקה ומדעים, קומיקס, צופים (הוא אף הגיע לדרגת "צופה נשר" בצופים האמריקאים), ניגן בתופים והיה חבר בקבוצות הספורט באזור בוסטון.
סם אונס הוא סם שנעשה בו שימוש לצורך ניצול מיני של אדם.
הסם גורם לטשטוש, ערפול ההכרה וירידה בזיכרון.
עם זאת, הוא גורם לעוררות מנטלית, הקשורה בעוררות מינית.
הדרך הנפוצה שבה נעשה שימוש בסם היא החדרתו בחשאי לכוס משקה של הקורבן הפוטנציאלי.
קשה להבחין בסם אונס שהוחדר למשקה, משום שהוא חסר טעם וריח.
הוא בדרך כלל יוצא מחוץ למחזור הדם בתום 8 שעות, ולאחר 12 שעות לא ניתן לאתר שרידים של הסם בשתן, ולכן כדי לגלות את עקבות הסם, על הקורבן להגיע לבדיקה בבית חולים ללא דיחוי.
רצוי גם לשמור דגימת שתן ולהגיע עימה, מחשש שהסם עלול לצאת ממחזור השתן לפני קיום הבדיקה.
הסם נודע ברחוב בשמות רבים, לרבות: R-2, רופי (Rophie וגם Roopie), ריב (Rib) וואליום מקסיקני.
הסוגים הנפוצים של סם אונס
יש כמה סוגים של סמי אונס:
אלכוהול הוא סם האונס הנפוץ ביותר.
שתיית משקה אלכוהולי יכולה להביא לשכרון, עייפות, פגיעה ביכולת לקבל החלטות ואף לעילפון.
חרף השפעה זו, בשפת הדיוטות אין האלכוהול נכלל במושג "סם אונס".
סם זה הוא ממשפחת הסמים המרגיעים, מרדימים, שפועל לדיכוי פעולתה של מערכת העצבים המרכזית.
GHB נמצא באופן טבעי בגוף האדם בכמויות מזעריות, והוא חסר צבע וחסר טעם.
בסוף שנת 2003 הוכנס GHB לפקודת הסמים המסוכנים בישראל.
GBL (גאמה ביוטרולקטון- gamma-Butyrolactone) , חומר בשימוש בתעשיות הפלסטיק, הגורם לערפול חושים.
קטמין (Ketamine Hydrochloride), סם זה יוצר לראשונה כחומר הרדמה שאינו גורם לדיכוי מערכות גוף חיוניות.
הסם גורם להזיות, תחושת בלבול וחלומות בהקיץ, ולכן נעשה בו שימוש לא-רפואי.
מוכר כסם אונס לפי פרסומי הרשות למאבק באלימות, בסמים ובאלכוהול בישראל.
פלוניטרזפם (Flunitrazepam), חומר ממשפחת הבנזודיאזפינים, שהשמות המסחריים שלו הם "היפנודורם" ו"רוהיפנול".
סם זה מדכא את מערכת העצבים המרכזית.
בעבר היה נטול צבע או ריח, אך בשל התלונות בדבר השימוש בו כסם אונס החלו חלק מן היצרנים להוסיף לו צבע כחול המתפרק בתוך משקאות, כדי לסייע בזיהויו.
התופעה של שימוש בסם אונס החלה להיות נפוצה באמצע שנות התשעים, והתגברה בתחילת שנות האלפיים.
קשה לאסוף סטטיסטיקה אמינה על ההיקף האמיתי של התופעה, משום שרבים מהקורבנות אינם מבינים או אינם בטוחים מה אירע להם, או שאינם מתלוננים; וכמו כן הסם מתנקה מן הגוף במהירות יחסית (כ-6 עד 8 שעות) ואינו משאיר עקבות.
בסוף שנת 2006 פורסם כי בשנה וחצי שלפני הפרסום הגיעו למשטרת ישראל כ-40 תלונות של נשים עד גיל 35 על אונס תוך כדי שימוש ב"סם אונס".
בשנת 2013 העריכו גורמים במשטרה כי במהלך כל סוף שבוע ישנם בממוצע בין אירוע אחד לשניים שבהם מעורב סם אונס.
בישראל יש קושי לאתר את עקבותיו של סם אונס משום שיש רק מעבדה אחת היכולה לזהות סם אונס בבדיקת דם.
בתחילת 2014 פורסם כי נתונים על 1,744 מקרי תקיפה מינית שנאספו בישראל במהלך שמונה שנים אינם כוללים ולו מקרה אחד שבו נתגלו שרידי GHB.
באוקטובר 2006 הוגש לוועדה למלחמה בנגע הסמים בכנסת דו"ח שכותרתו: "סמים המשמשים כ"סמי אונס"", שמציג מידע ונתונים על סמים ותרופות המשמשים לניצול ולהתעללות מינית בלי ידיעת הנפגע, ומציג את עמדת משרד הבריאות ואת פעילות קופות החולים בנושא.
מאחר שקשה לגלות את עקבות הסם, מנסה משטרת ישראל להתחקות אחרי מקורות הסם.
בשנת 2011 שלושה כתבי אישום הוגשו נגד תושבי תל אביב שניסו לייבא ולהפיץ בישראל את הסם GBL, הידוע כ"סם האונס מהולנד".
ב-2013 סגרה המשטרה כמה מועדונים בתל אביב ל-30 יום, מאחר שעל פי החשד נוהלו בהם עסקאות לסחר בסמי אונס.
באוקטובר 2013 נעצרה אישה בחשד שהפעילה מעבדה ליצור סם אונס בדירתה בנתניה.
למרות זאת, בישראל אף אחד לא הועמד לדין בגין שימוש בסם אונס לצורך תקיפה מינית.
באפריל 2014 פורסם כי משרד הבריאות ממליץ לחייב את בתי החולים לבדוק נוכחות של סם אונס בדמה של כל אישה שייתכן ונאנסה.
ביוני 2014 פורסם כי בפעם הראשונה בישראל נעצרו שלושה ישראלים בחשד שביצעו עבירות מין בנשים, תוך שימוש בסם אונס מסוג GBL.
בינואר 2020 הוטל לראשונה עונש מאסר בפועל על יבוא סם אונס מסוג GBL.
בתחילת 2014 נערך קמפיין הנושא את הסלוגן "תשמרי על הכוֹס שלך", ביוזמת חברת "זניט מדיה" בשיתוף עם מגזין "טיים אאוט".
הרשות הלאומית למלחמה בסמים ואלכוהול ממליצה להיזהר משתיית משקאות המוגשים בבקבוקים או בפחיות שאינם סגורים (במועדונים או במסיבות), משום שאפשר להוסיף אליהם סם אונס שהוא חסר טעם וריח.
יזמים מנסים לפתח אמצעים לזיהוי סמי אונס, כמו כוס שתתריע על החדרת הסם לכוס, או ערכת בדיקה לגילוי הסם שעושה שימוש בננוטכנולוגיה.
סם בראונבק הוא פוליטיקאי ודיפלומט אמריקאי חבר המפלגה הרפובליקנית.
כיהן כשגריר העליון של ארצות הברית לענייני חופש דת בינלאומי .
קודם לכן כיהן כמושל קנזס וכסנאטור וחבר בית הנבחרים של ארצות הברית.
בראונבק נולד בקנזס בנם של ננסי ורוברט.
הוא גדל בחווה חקלאית ועסק בנעוריו בגידול חזירים.
בתקופת לימודיו בתיכון נבחר לנשיא תנועת החקלאים הצעירים של קנזס ובשנים 1976 עד 1977 כיהן כסגן נשיא התנועה באמריקה כולה.
ב-1978 סיים תואר ראשון בכלכלה חקלאית באוניברסיטת המדינה של קנזס.
ב-1982 סיים תואר JD במשפטים מאוניברסיטת קנזס.
לאחר הלימודים עבר בחברת עורכי דין במנהטן שבקנזס ולימד דיני חקלאות באוניברסיטת המדינה של קנזס.
ב-1986 מונה למזכיר החקלאות של קנזס, הצעיר ביותר לכהן בתפקיד זה בתולדות המדינה.
ב-1990 עבר לוושינגטון שם שימש עמית בתוכנית לקידום מנהלים-חקלאים במשרד הסחר של משרד הרשות המבצעת.
ב-1994 נבחר לנציג המחוז ה-2 של קנזס בבית הנבחרים של ארצות הברית הוא כיהן בתפקיד מינואר 1995 עד נובמבר 1996. לאחר שבוב דול התפטר מתפקידו כחבר הסנאט של קנזס בעקבות התמודדותו בבחירות לנשיאות ארצות הברית, נבחר בראונבק למועמד המפלגה הרפובליקנית וניצח בבחירות הכלליות את ג'יל דוקינג ברוב של 53.9%.
בינואר 2007 הכריז על כוונתו להתמודד בבחירות לנשיאות ארצות הברית 2008, הוא פרש מהמירוץ באוקטובר 2007 עוד בטרם החלו ההצבעות בבחירות המוקדמות של המפלגה הרפובליקנית והודיע על תמיכתו במועמדותו של ג'ון מקיין.
ב-2018 מונה על ידי הנשיא דונלד טראמפ להיות שגריר העליון של ארצות הברית לענייני חופש דת בינלאומי.
לשם כך הוא התפטר מתפקידו כמושל והוחלף על ידי סגנו ג'ף קולייר.
בראונבק נשוי למרי אותה הכיר בתקופת לימודיהם באוניברסיטת קנזס, הם הורים לחמישה ילדים, שניים מהם מאומצים.
סמואל פול "סם" בוּאי הוא כדורסלן עבר אמריקאי ששיחק במשך 10 עונות בליגת ה-NBA בעמדת הסנטר.
היה שחקן מצטיין בתיכון ובמכללות, אך הקריירה שלו נפגעה עקב פציעות חוזרות ונשנות ברגליו.
נבחר במקום השני בדראפט 1984, ונחשב לאחת הבחירות הגרועות אי פעם משום שבמקום השלישי, מיד אחריו, נבחר מייקל ג'ורדן הנחשב בעיני רבים לשחקן הכדורסל הטוב ביותר בכל הזמנים.
לאורך הקריירה רשם ממוצעים של 10.9 נקודות, 7.5 ריבאונדים, 2.1 אסיסטים ו-1.8 חסימות למשחק.
בואי נולד וגדל בעיר לבנון שבפנסילבניה.
בשנתו האחרונה ב"תיכון לבנון" הוביל את קבוצת הכדורסל שלה לגמר אליפות התיכונים של פנסילבניה, לאחר שהעמיד לאורך העונה ממוצעים של 28 נקודות ו-18 ריבאונדים למשחק.
בסיום העונה זומן להשתתף במשחק מקדונלד'ס אול-אמריקן, ונבחר לשחקן התיכונים המצטיין בארצות הברית, כשהועדף על פני הסנטר המבטיח רלף סמפסון.
בסיום לימודיו התיכוניים החליט ללמוד באוניברסיטת קנטקי, ובשנתו הראשונה הציג יכולת מבטיחה עם 12.9 נקודות ו-8.1 ריבאונדים בממוצע למשחק.
בסוף אותה עונה נבחר להשתתף באולימפיאדת מוסקבה 1980 כחבר נבחרת ארצות הברית, אך לא זכה לייצג את ארצות הברית מכיוון שהחרימה את המשחקים (במחאה על פלישת ברית המועצות לאפגניסטן).
בעונתו השנייה במכללה הפך לשחקן המוביל בקבוצתו, כשקלע 17.4 נקודות למשחק, אך לקראת סיום העונה סבל משבר מאמץ בשוקה השמאלית, ונאלץ להחמיץ את שתי העונות הבאות.
בשל היעדרותו הארוכה הורשה לחזור לקבוצת הכדורסל בעונת 1983/1984, שהייתה החמישית שלו באוניברסיטת קנטקי.
באותה עונה השתתף ב-34 משחקים, קלע 10.5 נקודות למשחק והוביל את קבוצתו לחצי גמר טורניר אליפות המכללות.
במשחק חצי הגמר התמודדה קנטקי מול אוניברסיטת ג'ורג'טאון של פטריק יואינג, והפסידה לה בתוצאה 53-40.
לקראת דראפט ה-NBA 1984 ניצחה יוסטון רוקטס את פורטלנד טרייל בלייזרס בהטלת מטבע שקבעה את זהות הבוחרת הראשונה בדראפט, ובחרה את השחקן הנחשק ביותר - הסנטר האקים אולאג'ואן.
את הבחירה השנייה ניצלה פורטלנד כדי לבחור את בואי, ומיד אחריו לקחה שיקגו בולס את מייקל ג'ורדן, הנחשב לשחקן הכדורסל הטוב בכל הזמנים.
בעת הדראפט נחשבה הבחירה בבואי כלגיטימית ואף מתבקשת, מאחר ששיחקו בפורטלנד קלייד דרקסלר הצעיר ושחקן האולסטאר ג'ים פקסון, שניהם בעמדת הקלע בה שיחק ג'ורדן.
בדיעבד, לאור פציעותיו הרבות של בואי לאורך הקריירה והצלחתו המסחררת של ג'ורדן בשיקגו, נחשבת בחירתה של פורטלנד בבואי לאחת מבחירות הדראפט הגרועות אי פעם.
בשנת 2005 דירגה רשת ESPN את 100 בחירות הדראפט הגרועות בתולדות הספורט האמריקאי, והבחירה בבואי "זכתה" במקום הראשון.
בעונת הרוקי שלו שיחק בואי ב-76 משחקים, השיג 10.0 נקודות ו-8.6 ריבאונדים בממוצע למשחק, ונבחר לחמישיית הרוקיז של העונה.
לצד כוכבי הקבוצה דרקסלר, פקסון, קיקי ואנדוויי ומייקל תומפסון, עזר בואי לקבוצתו להעפיל לחצי גמר המערב בו הפסידו ללוס אנג'לס לייקרס בתוצאה 4-1. במהלך עונתו השנייה, לאחר 38 משחקים, שבר בשנית את השוקה השמאלית והושבת עד סיום אותה עונה.
בעונה העוקבת חזר בואי לכשירות, אך במשחק החמישי של העונה שבר את השוקה הימנית והחמיץ את יתר 77 המשחקים של העונה.
לקראת עונת , בה קיווה להישאר בריא, נפצע במהלך משחק אימון ואובחן עם שבר נוסף בשוקה הימנית שהשבית אותו לכל אותה עונת משחקים ול-62 המשחקים הראשונים של עונת .
בסך הכול, השתתף בואי ב-63 משחקים בארבע עונותיו האחרונות בפורטלנד (מתוך 328 משחקים של קבוצתו), וקלע 10.5 נקודות למשחק.
לקראת עונת נשלח בואי בטרייד לניו ג'רזי נטס, יחד עם בחירת דראפט (בה נבחר מוקי בליילוק), בתמורה לפאוור פורוורד באק ויליאמס.
תקופתו עם הנטס הייתה הבריאה והמוצלחת ביותר בקריירה, כשלקח חלק ב-280 משחקים (מתוכם פתח ב-231) ב-4 עונותיו בקבוצה.
בעונות אלו שיתף פעולה עם בליילוק, דריק קולמן ודראז'ן פטרוביץ', ורשם ממוצעים של 12.8 נקודות ו-8.2 ריבאונדים למשחק.
בסיום עונת הועבר בואי בטרייד ללוס אנג'לס לייקרס בתמורה לסנטר בנואה בנג'מין.
בלוס אנג'לס חזרו הפציעות ברגליים להטריד אותו, והוא שותף ב-92 משחקים בשתי עונותיו בקבוצה.
בסיום עונת הודיע בואי על פרישה ממשחק, בגיל 34.
סָמוּאֶל "סַאם" אוֹרְבָּאוּם היה עיתונאי ישראלי ובעל טור ב"ג'רוזלם פוסט", הומוריסט ומחברם של ספרים ומאמרים.
הוא ידוע גם בקהילת השבץ נא בישראל ובעולם כשחקן מקצועי וכמקימו של מועדון הסקראבל הירושלמי.
סאם אורבאום נולד באנגליה אך בילה את ילדותו במונטריאול, קנדה.
בשנת 1981 עלה לישראל, ובשנת 1989 נישא לוונדי אלימן.
אורבאום נפטר בירושלים ממחלת הסרטן בשנת 2002, בגיל 46.
ב-1983 החל אורבאום לעבוד בג'רוזלם פוסט, תחילה במחלקת המודעות ואחר כך כעיתונאי, עורך וכותב טור.
הוא החזיק במשרה זו עד יום מותו.
סגנון הכתיבה השנון וההומוריסטי שלו קנה לו במהרה קוראים רבים.
כלב בן דוד, עורך הג'רוזלם פוסט, אמר עליו: "סאם אורבאום ביטא בעזרת הומור את התלאות שעוברים עולים מארצות דוברות אנגלית, ובה בעת גם את המחויבות הציונית שלהם.
הוא היה מרצה מבוקש בכל אירוע או טקס של קהילה זו".
בעקבות מותו הפתאומי של אורבאום הוצף הג'רוזלם פוסט במכתבי קוראים שביקשו להביע את רגשותיהם ואת הערכתם.
מקצת ממכתבים אלה נכללו במוסף מיוחד שהעיתון הקדיש לזכרו של אורבאום בשנת פטירתו.
כאשר הגיע סאם אורבאום לישראל הוא היה כבר שחקן שבץ נא מקצועי בעל דירוג בינלאומי.
כשגילה שאין בישראל מועדוני שבץ נא, ארגן בשנת 1983 את טורניר השבץ נא הראשון של ישראל, ובעקבותיו קמו 11 מועדונים ברחבי המדינה.
אורבאום עצמו שיחק במועדון הירושלמי, הטוען מאז ועד היום לתואר מועדון השבץ נא הגדול בעולם.
לאחר מותו של אורבאום הוסב שם המועדון הירושלמי ל"מועדון הסקראבל הירושלמי על שם סאם אורבאום".
מדי שנה נערך בישראל טורניר שבץ נא על שמו.
אוניונה ספורטיבה סלרניטנה 1919 (באיטלקית: Unione Sportiva Salernitana 1919) הוא מועדון כדורגל איטלקי מהעיר סלרנו שבאיטליה.
שנוסד במקור ב-1919, והוקם מחדש שלוש פעמים במהלך ההיסטוריה שלו, לאחרונה ב-2011, כיורש של המועדון סלרניטנה קלצ'יו.
המועדון משחק בסרייה ג' ומארח את משחקיו באצטדיון ארקי המכיל 31,300 מקומות.
המועדון הוקם בשנת 1919 ושיחק בליגות שונות.
הוא זכה פעמיים באליפות של סרייה ב' והעפיל לליגה הבכירה, אך ירד בחזרה לליגת משנה לאחר עונה בודדת.
במהלך המאה ה-21 הוא פורק פעמיים והוקם מחדש באופן מיידי.
בסיום עונת 2020/2021 עלתה הקבוצה לסרייה א' לאחר 22 שנות היעדרות.
בעונת 2021/2022 הקבוצה ניצלה מירידה במחזור הסיום וסיימה במקום ה-17, במרחק של נקודה בודדת מהקו האדום, לאחר שבמרבית העונה הייתה מתחתיו.
בסיום עונת 2023/2024, לאחר שלוש עונות בליגה הבכירה, סיימה סלרניטנה במקום האחרון בליגה ושבה לליגת המשנה.
בסיום עונת 2024/2025 נשרה לליגה השלישית.
סמואל "סם" ג'ונס היה בסיסט, צ'לן ומלחין ג'אז אמריקאי.
ג'ונס נולד בג'קסונוויל שבפלורידה, וב-1955 עבר לניו יורק, שם ניגן עם בובי טימונס, טייני בראדשו, Les Jazz Modes, קני דורהאם, אילינוי ג'אקט, פרדי האברד, דיזי גילספי ות'לוניוס מונק.
הקלטותיו הידועות ביותר הן שיתופי פעולה עם הסקסופוניסט קנונבול אדרלי (1959-1965).
ג'ונס ניגן גם עם הפסנתרנים ביל אוונס בשנות ה-50 ואוסקר פיטרסון (1966-1970) וסידר ולטון מאוחר יותר .
ג'ונס בילה את מרבית הקריירה שלו בסצנת הג'אז הניו יורקית והוא אחראי למספר סטנדרטי ג'אז, ביניהם "Del Sasser" ו-"Unit 7" שנכתבו במהלך עבודתו עם אדרלי.
סלקציה נציונלה (ברומנית: Selecția Națională; תרגום: הבחירה הלאומית) היא תחרות שירים שנתית הנערכת ברומניה, בה נבחר נציג המדינה לאירוויזיון.
התחרות נערכה לראשונה ב-1993, וזכה בה הזמרת דידה דרגאן.
עד שנת 2005 נקבע ניקוד השירים בתחרות על פי החלטת צוות שיפוט בלבד.
ב-2006 הוחלט על מתכונת חדשה, בה משלבים יחד את תוצאות הצבעת קהל הצופים באמצעות מסרונים ואת תוצאות חבר השופטים, וקולותיהם שווים בהשפעתם.
מרב הנקודות ששיר בתחרות יכול לקבל הוא עשרים וארבע, אם הן השופטים והן הקהל יעניקו לו שתים עשרה נקודות.
במשך השנים נערכה התחרות במקומות שונים, בהם אולפני טלוויזיה ואולמות קונצרטים.
הטלוויזיה הרומנית רצתה להצטרף לאירוויזיון, ולשלוח אליו נציגות עוד בשנות השבעים, אך עקב היותה של רומניה מדינה בגוש הקומוניסטי, נבצר ממנה להשתתף באירוויזיון, למרות היותה חברה באיגוד השידור האירופאי.
שנה בהנחיית1994גבריאלה קריסטיה1994גבריאלה קריסטיה1996אנג'לה סימיליה וגבריאל קוטביצה1998דניאלה נאנה, אנקה צורקשיו ויוליאנה מרצ'וק פוסיה2000צ'ליה פטריקו ודן נגרו2008אלינה סורסקו
סלשרדו (בהונגרית: Szőlősardó) הוא כפר זעיר במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה.
בסלשרדו חיו מעט יהודים בתקופות זמן שונות.
סם בנט הוא רוכב אופני כביש אירי בקבוצת Pinarello-Q36.5 Pro Cycling Team .
מנצח קטגוריית הנקודות בטור דה פראנס בשנת 2020, כשבמרוץ עצמו גם ניצח בשני קטעים.
בנוסף לכך לבנט ניצח בשלושה קטעים בג'ירו ד'איטליה 2018 ושני קטעים בוואלטה אספנייה (2019).
בנט רכב כסטאז'ר בקבוצת פרנסיס דה ז'ה (כיום FDJ), הוא ניצח בקטע הרביעי של טור רונה אלפס, אך לא הצליח לקבל חוזה קבוע בקבוצה בכל זאת.
בנט עבר לקבוצתו של שון קלי מדרג הקונטיננטל, וניצח את מרוץ ג'יפי ון דה סטד גל.
בנט סיים שלישי במרוץ הרונדה ון נורד הולנד.
הוא התחרה בטור של פוסט ראס, וסיים שני בקטע השמיני ושלישי בקטע השביעי.
בנט ניצח את הקטע השלישי והשמיני הטור של פוסט ראס, ואת הקטע החמישי בטור של בריטניה.
בנט הצטרף לקבוצת נט אפ אנדורה, מדרג הפרו קונטיננטל.
הוא ניצח את המרוץ החד יומי, קלאסיקה די אלמריה.
הוא ניצח גם את מרוץ רונד אום קלן, ואת הקטע החמישי בטור של באיירן - רונדפארט.
בנט ניצח את הקטע השישי והאחרון של טור קטר.
הוא הוסיף עוד שני ניצחונות בטור של באיירן - רונדפארט, כאשר ניצח את הקטע הראשון והשלישי.
הוא סיים שני במרוץ של גראמין ולוטון ברלין.
בנט נבחר לראשונה לגראנד טור, כאשר קבוצתו בחרה אותו לטור דה פראנס, אך לא הצליח להתבלט ופרש במהלך הקטע ה-17. הוא ניצח את הקטע השני של המרוץ הארקטי של נורווגיה, וסיים שני בקטגוריית המאיצים.
הוא ניצח את מרוץ פריז - בורגס.
בנט סיים שני במרוץ הטרופאו פלינקס, וניצח את הקטע הראשון של קריטריום אינטרנשיונל.
הוא נבחר לדופינה ליברה, וסיים שלישי בקטע הראשון ובסופו של דבר גם שלישי בקטגוריית המאיצים.
הוא נבחר שנית לטור דה פראנס, והפעם הצליח לסיים את המרוץ כשהתוצאה הטובה ביותר שלו היא מקום 9 בקטע ה-21 והאחרון.
הוא ניצח את הקטע השני של הג'ירו דל טוסקנה, ופעם שנייה ברציפות את מרוץ פריז - בורגס.
בנט ניצח את הקטע השלישי בפריז - ניס.
הוא נבחר לג'ירו ד'איטליה לראשונה, וסיים פעם אחת שני (קטע 13) ושלוש פעמים במקום השלישי (קטעים 5, 7, 12).
הוא ניצח את הקטע הראשון והאחרון של טור סלובניה ואת קטגוריית המאצים במרוץ זה.
הוא השתתף גם בטור של צ'כיה, וניצח את הקטע השני והרביעי ואת קטגוריית המאיצים.
הוא ניצח את מרוץ הספארקאסן מינסטרלנד ג'ירו וארבעה קטעים בטור של טורקיה, מתוכם שלושה (1–3) רצופים.
בנט השתתף שוב בג'ירו ד'איטליה, וניצח את הקטע ה-12, ה-7, וה-21. בסופו של דבר, הפסיד לאליה ויוויאני בתחרות על קטגוריית המאיצים וסיים שני.
הוא ניצח את מרוץ הרונד אום קלן, והוסיף שלושה ניצחונות בקטעים בטור של טורקיה, וניצח גם את קטגוריית המאיצים.
בנט את פתח את העונה בוואלטה של סאן חואן, וניצח את הקטע השביעי.
הוא ניצח את הקטע השביעי גם בטור של האמירויות, וניצח עוד שני קטעים בטור של פריז - ניס.
הוא ניצח את שני הקטעים הראשונים בטור של טורקיה, ואת הקטע השלישי בדופינה ליברה.
הוא ניצח את אליפות אירלנד.
בנט סיים שישי באליפות אירופה, ובבינקבנק טור ניצח את שלושת הקטעים הראשונים.
בנט התחרה לראשונה בוואלטה אספנייה, וניצח את הקטע ה-3 וה-14.
בדצמבר 2019 חתם בנט בקבוצת דקונינק קוויק-סטפ.
הוא פתח את העונה בטור דאון אנדר וניצח את הקטע הראשון במרוץ, מקדים את יספר פיליפסן ואת אריק באשקה בספרינט הסיום.
בקטע הרביעי במרוץ סיים שני, כשהפעם הקדים אותו קיילב יואן.
בקטע החמישי היה פעם נוספת קרוב לניצחון שני במרוץ, אך סיים אחרי ג'אקומו ניצולו המנצח וסימונה קונסוני וסיים שלישי.
לאחר תום הטור הNAHL בנט להתחרות באוסטרליה כשניצח את מרוץ ה-"רייס טורקאי" במהדורה הראשונה שלו אי פעם, מקדים את ניצולו ואת אלברטו דאיינזה בספרינט הסיום.
בהמשך חודש פברואר התחרה בנט בטור האמירויות, בקטע הראשון אכזב כשסיים רק במקום ה-13 מתוך בספרינט רב משתתפים שנגמר בניצחונו של פסקל אקרמן, אך בקטע השני הגיע קרוב יותר לניצחון, לאחר שסיים במקום השני ו-2 שניות אחרי יואן, בקטע שהסתיים לגבעה בהאטמה דאם.
בקטע ה-4 במרוץ שהסתיים בספרינט רב משתתפים, סיים בנט רביעי, כשדילן חרונבייחן מנצח.
לאחר תום פגרת הקורונה, חזר בנט להתחרות בוואלטה אה בורגוס, בקטע ה-2 שהסתיים בספרינט רב משתתפים סיים בנט שלישי, לאחר שהקדימו אותו פרננדו גאביריה וארנו דמאר.
בקטע ה-4 במרוץ ניצל בנט התרסקות בקילומטר האחרון כדי להתקיף ולהמשיך עד לניצחון סולו בקטע.
בהמשך העונה התחרה בטור דה וואלני ופתח את המרוץ עם מקום שני בקטע הראשון, לאחר קיילב יואן.
בקטע השלישי השיג בנט את הניצחון הרביעי שלו בעונה, לאחר שגבר על דמאר וג'ון דגנקולב בספרינט הסיום.
ניצחון בקטגוריית הנקודות בטור דה פראנס
לאחר הטור דה וואלני זינק בנט בפעם השלישית לטור דה פראנס, כספרינטר של דקונינק קוויק-סטפ.
בקטע ה-2 שהסתיים בספרינט בניס, סיים בנט רביעי, כשמקדימים אותו אלכסנדר קריסטוף המנצח, מאדס פדרסן וקייס בול, וניצב במקום הרביעי בקטגוריית הנקודות.
בקטע ה-3 שהסתיים גם הוא בספרינט רב משתתפים בסיסטרון, בנט הגיע שני כשהקדים אותו יואן, ועלה למקום השלישי בקטגוריית הנקודות עם 74 כאלו, כשפטר סאגאן מוביל עם 79. בקטע ה-4 השתווה בנט לסאגאן בקטגוריה עם 83 נקודות, לאחר שבנט לקח נקודות בספרינט הביניים.
בקטע ה-11 שגם היה מישורי והסתיים בספרינט רב משתתפים, והיווה בעצם את ההזדמנות האחרונה לספרינטרים טהורים לפני השאנז אליזה, סיים בנט שני, אחרי קיילב יואן המנצח, בעוד סאגאן סיים שלישי אך התוצאה נשללה ממנו וגם הנקודות שהרוויח בספרינט הביניים, לאחר שהתנגח עם ואן ארט.
בקטגוריית הנקודות ניצח עם 380 נקודות, בעוד סאגאן סיים שני עם 284 ומטאו טרנטין סיים במקום השלישי עם 260 נקודות.
לאחר מכן סיים שמיני בסכלדפרייס, שהסתיים בניצחון של קיילב יואן.
הוא התחרה גם בוואלטה אספניה וניצח את הקטע הרביעי, לאחר שהקדים את יספר פיליפסן ויאקוב מרצקו בספרינט רב משתתפים.
גם בקטע ה-9 ניצח בנט, אך חבר השופטים פסל ממנו את הניצחון והעביר אותו לפסקל אקרמן, לאחר שבנט השתמש בכתפו בצורה אגרסיבית מדי נגד אמילס לייפניש מקבוצת טרק-סגפרדו.
בנט סיים שני לאקרמן גם בקטע ה-18 והאחרון.
את עונת 2021 פתח בנט בטור האמירויות וניצח את הקטע ה-4 וה-6. לאחר מכן התחרה בפריס - ניס וגם שם ניצח 2 קטעים שהסתיימו במאוץ המוני אל קו הסיום, הקטע הראשון, בו הקדים את ארנו דמאר ואת מאדס פדרסן.
בקטע החמישי גבר על נאסר בוהאני ופסקל אקרמן.
בהמשך העונה ניצח את שלושת הימים של ברוז'-דה פאנה ושני קטעים בוולטה או אלגארבה.
בנט אמור היה להתחרות בטור דה פראנס 2021, אך בסופו של דבר לא זינק למרוץ בשל כאבי ברכיים לטענתו.
המנהל המקצועי של הקבוצה, פטריק לפברה, הטיל ספק במצבו וכשירותו של בנט והדבר הוביל להאשמות של לפברה על בנט, שהמשיכו עם חתימתו של בנט בבורה-הנסגרוהה החל מ-2021, בריאיון לתקשורת הבלגית המקומית, עשה לפברה השוואה בין חזרתו של בנט לקבוצה הגרמנית, לאישה שחוזרת לבעלה המתעלל, בהמשך התנצל על דבריו.
המרוץ הבא שהתחרה בו בנט, מאז לקח חלק בוולטה או אלגארבה, הייתה אליפות אירופה, שנערכה יותר מארבעה חודשים מאוחר יותר.
בנט לא סיים את המרוץ.
סמואל (סם) האריס אלטמן הוא יזם יהודי-אמריקאי, משקיע, מתכנת, ובלוגר.
נשיאה לשעבר של Y Combinator.
בשנת 2023 נבחר על ידי הג'רוזלם פוסט ליהודי המשפיע בעולם.
אלטמן נולד למשפחה יהודית, וסיים את לימודי התיכון בבית הספר ג'ון בורוז בסנט לואיס, מיזורי.
הוא החל ללמוד מדעי המחשב באוניברסיטת סטנפורד, אולם נשר מבלי שהשלים תואר ראשון.
בשנת 2005, בגיל 19, אלטמן הקים במשותף את Loopt , יישום סלולרי של רשת חברתית מבוסס מקום.
לאחר גיוס של יותר מ-30 מיליון דולר מקרן הון סיכון, Loopt נסגרה בשנת 2012 לאחר שלא הצליחה להשיג את יעדיה.
היא נרכשה על ידי חברת גרין דוט תמורת 43.4 מיליון דולר.
אלטמן נעשה שותף באקסלרטור Y Combinator בשנת 2011. בשנת 2014 מונה לנשיא האקסלרטור על ידי פול גרהם, אחד ממקימי האקסלרטור.
באותה שנה הודיע אלטמן כי שווי סך החברות שהוקמו דרך YC הוא יותר מ-65 מיליארד דולר.
ב-2015 הודיע אלטמן על הקמת קרן השקעות של האקסלרטור, שתסייע לחברות שכבר קמו והבשילו.
באותה שנה הכריז על פתיחת מעבדת מחקר של YC.
המעבדה עסקה מאז במחקרים על עתיד המחשוב, חינוך, והקמת ערים חדשות.
במרץ 2019 הודיעה YC על העברת אלטמן מתפקיד נשיא החברה לתפקיד יו"ר הדירקטוריון, על מנת לאפשר לו להתרכז בחברת OpenAI.
נכון ל-2020, אלטמן אינו קשור יותר ל-YC.
הוא היה מנכ"ל רדיט במשך שמונה ימים בשנת 2014 לאחר שהתפטר המנכ"ל הקודם וונג.
הוא הודיע על חזרתו של סטיב הופמן כמנכ"ל ב-10 ביולי 2015.
הוא יו"ר הדירקטוריון של הליון ובעבר היה גם יו"ר הדירקטוריון של אוקלו, שתיהן חברות אנרגיה גרעינית.
לדבריו, אנרגיה גרעינית היא אחד התחומים החשובים ביותר בפיתוח הטכנולוגי.
אלטמן הוא מנכ"ל OpenAI, חברת מחקר למטרות רווח שמטרתה המוצהרת היא לקדם את הבינה המלאכותית באופן שיועיל ככל שניתן לאנושות, במקום לגרום נזק.
בשנת 2023 הוא הופיע ברשימה השנתית "טיים 100" של המגזין "טיים".
בחודש מאי 2023 חתם אלטמן, ביחד עם בכירים בחברות אחרות המפתחות ישומי בינה מלאכותית, על מכתב פתוח של המרכז לבטיחות בינה מלאכותית, המזהיר מפני הסכנות שהבינה המלאכותית עלולה להציב לאנושות.
בנובמבר 2023, הוחלט לפטר את אלטמן מתפקידו.
לאחר שפוטר מתפקידו כמנכ"ל OpenAI, סאטיה נאדלה, מנכ"ל מיקרוסופט הודיע שאלטמן יצטרף לחברה ויוביל צוות חדש לחקר בינה מלאכותית אולם לאחר יום החליט דירקטוריון OpenAI להחזיר את אלטמן לתפקידו בעקבות מכתב החתום על ידי 95% מעובדי החברה, המאיימים להתפטר אם הדחתו של אלטמן לא תבוטל.
בשנת 2019 ערך אלטמן גיוס תרומות בביתו בסן פרנסיסקו למועמד הדמוקרטי לנשיאות אנדרו יאנג.
במאי 2020 תרם 250 אלף דולר ל"הגשר האמריקני במאה ה-21" , SUPER PAC, שתמך במועמד הדמוקרטי לנשיאות ג'ו ביידן.
בתחילת יוני 2023 הוא הגיע לביקור בישראל ונפגש עם הנשיא יצחק הרצוג, במסגרת סיבוב פגישות עולמי שהוא עורך עם מנהיגים ברחבי העולם.
במהלך מלחמת חרבות ברזל שהציפה גל של אנטישמיות ברחבי העולם גינה אלטמן את האנטישמיות של השמאל האמריקאי ואת ביטוייה באקדמיה ב-X: "במשך זמן רב חשבתי שהאנטישמיות, במיוחד בשמאל האמריקאי, לא גרועה כפי שטענו אנשים.
אני רק רוצה לציין שטעיתי לחלוטין".
אלטמן הוא צמחוני מילדות ויצא מהארון בגיל 17. הוא יצא עם אחד מהמייסדים של חברת "Loopt", ניק סיבו במשך תשע שנים, הם נפרדו זמן קצר לאחר רכישת החברה ב-2012.
לאחר מכן החל לצאת עם מהנדס התוכנה אוליבר מולהרין והזוג נישא ב-10 בינואר 2024. הם מתגוררים בסן פרנסיסקו.
סם ג'ונסטון הוא כדורגלן אנגלי המשחק בעמדת השוער בוולבס.
ג'ונסטון, התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של מנצ'סטר יונייטד.
ב-26 ביולי 2011, ג'ונסטון הושאל לאולדהאם אתלטיק מהפוטבול ליג הראשונה, לתקופה של כחודש.
ב-9 בספטמבר, הושאל לסקאנת'ורפ יונייטד לחודש.
כעבור יממה, הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בתיקו 1-1 נגד שפילד יונייטד.
ב-20 במרץ 2013, ג'ונסטון הושאל לוולסול.
ב-17 באוגוסט 2013, הושאל ליאוביל טאון לתקופה של שלושה חודשים, אך סבל מפציעה ושוחרר מהמועדון.
ב-31 בינואר 2014, ג'ונסטון הושאל לדונקסטר רוברס לחודש, אך בסופו של דבר נשאר בקבוצה שנה.
ב-12 בינואר 2015, ג'ונסטון הושאל לפרסטון נורת' אנד.
בסיום העונה, חזר ליונייטד בה שימש כשוער שלישי.
ב-31 בדצמבר 2015, הושאל שוב לפרסטון.
ב-5 בינואר 2017, הושאל ג'ונסטון לאסטון וילה עד לסיום העונה.
3 ימים לאחר מכן, ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה, במשחק גביע ה-FA נגד טוטנהאם הוטספר.
ב-3 ביולי 2018, ג'ונסטון חתם לארבע שנים בווסט ברומיץ' אלביון תמורת 6.5 מיליון פאונד.
ג'ונסטון, עלה עם הקבוצה לפרמייר ליג תום עונת .
בסיום עונתו הראשונה בפרמייר ליג כשוער ראשון, ג'ונסטון נבחר לכדורגלן העונה של המועדון.
ב-1 ביולי 2022 חתם בקריסטל פאלאס.
בצעירותו, ג'ונסטון שיחק בנבחרות הצעירות של אנגליה.
ב-18 במרץ 2021, ג'ונסטון זומן לראשונה לסגל הנבחרת הבוגרת.
בהמשך, נכלל בסגל הנבחרת לקראת יורו 2020 וערך הופעת בכורה ב-6 ביוני אותה השנה נגד נבחרת רומניה.
סמואל בנקמן-פריד (נולד ב-6 במרץ 1992), הידוע גם בראשי התיבות שלו SBF הוא יזם יהודי-אמריקאי, משקיע ומיליארדר לשעבר, שהורשע בשורת עבירות שחיתות והונאה ונידון ל-25 שנות מאסר.
הוא המייסד והמנכ"ל לשעבר של FTX, בורסת מטבעות קריפטוגרפיים, שלוחתה בארצות הברית, FTX.US, ו"אלמידה ריסרץ"' , חברת מסחר כמותי במטבעות קריפטוגרפיים.
FTX חוותה משבר כושר פירעון בסוף 2022, שהוביל לקריסה במטבע הקריפטו שלה FTT.
בנקמן-פריד הודיע כי יפסיק את הפעילות באלמידה ריסרץ' והתפטר מתפקיד המנכ"ל של FTX, שהגישה בקשה לפשיטת רגל.
הונו של בנקמן-פריד הגיע בשיאו ל-26 מיליארד דולר.
באוקטובר 2022 היה לו שווי נקי מוערך של 10.5 מיליארד דולר.
עם זאת, ב-8 בנובמבר 2022, על רקע משבר הפירעון של FTX, השווי הנקי שלו ירד ב-94% ביום ל-991.5 מיליון דולר, לפי "מדד המיליארדרים של בלומברג" , הירידה הגדולה ביותר ביום אחד בתולדות המדד.
על פי מדד זה נכון ל-11 בנובמבר 2022 אין לבנקמן-פריד עושר משמעותי.
לפני שהונו של בנקמן-פריד נשחק בנובמבר 2022, הוא היה תורם מרכזי למפלגה הדמוקרטית ולמטרות שמאל פוליטי רבות.
הוא היה התורם האישי השני בגודלו לג'ו ביידן בבחירות של 2020 ותרם באופן אישי 5.2 מיליון דולר ו-40 מיליון דולר למפלגה הדמוקרטית במהלך בחירות האמצע בארצות הברית ב-2022.
ב-12 בדצמבר 2022, בנקמן-פריד נעצר באיי בהאמה והוסגר לארצות הברית.
כתב האישום נגדו בפני בית המשפט המחוזי בארצות הברית במחוז הדרומי של ניו יורק כולל שמונה אישומים פליליים בגין עבירות כולל הונאה בנקאית, הונאת סחורות, הונאת ניירות ערך, הלבנת הון והפרות של חוקי מימון קמפיינים.
ב-22 בדצמבר שוחרר בנקמן-פריד בערבות חוב של 250 מיליון דולר, בתנאי שיתגורר בבית הוריו בקליפורניה.
בפברואר 2023 נוספו ארבעה אישומים נוספים ב-11 באוגוסט 2023 בוטלה הערבות שלו על ידי שופט פדרלי בגלל ניסיונות, לכאורה, להשפיע על עדים שעומדים להעיד נגדו במשפט והוא הוחזר למעצר בבית המעצר בברוקלין.
ב-2 בנובמבר 2023 הורשע בבית משפט בניו יורק בכל שבעת הסעיפים נגדו.
ב-28 במרץ 2024 הוא הורשע בהונאת משקיעים בסכומים שהגיעו למיליארדי דולרים ונידון לעונש של 25 שנות מאסר למרות שהתובעים הפדרליים ביקשו עונש של 40-50 שנים, עונש זה נחשב לאחד הארוכים שהוטלו על נאשם בפשע צווארון לבן.
בנקמן-פריד נולד ב-1992 בקמפוס של אוניברסיטת סטנפורד למשפחה יהודית של אקדמאים.
הוא בנם של ברברה פריד וג'וזף בנקמן, שניהם פרופסורים בבית הספר למשפטים בסטנפורד.
דודתו לינדה פריד היא הדיקנית של בית הספר לבריאות הציבור של אוניברסיטת קולומביה.
אחיו, גייב בנקמן-פריד, הוא סוחר לשעבר בוול סטריט.
בנעוריו השתתף בנקמן-פריד מספר פעמים בתוכנית קיץ לתלמידי תיכון מוכשרים מתמטית.
מ-2010 עד 2014, בנקמן-פריד למד במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס וסיים תואר בפיזיקה עם חטיבה במתמטיקה.
בקיץ 2013 החל בנקמן-פריד לעבוד בג'יין סטריט קפיטל, חברה להשקעות נוסטרו, בסחר בקרנות סל בינלאומיות בתחילה כמתמחה, ולאחר סיום לימודיו במשרה מלאה.
בספטמבר 2017 עבר בנקמן-פריד לברקלי, שם עבד לזמן קצר ב"מרכז לאלטרואיזם אפקטיבי" כמנהל הפיתוח מאוקטובר עד נובמבר 2017. בנובמבר 2017, הוא הקים את אלמידה ריסרץ', חברה למסחר כמותי – סוג של מסחר אלגוריתמי.
נכון לשנת 2021, בנקמן-פריד החזיק בכ-90% ממניות החברה.
בינואר 2018 ארגן בנקמן-פריד סחר ארביטראז', שהגיע ל-25 מיליון דולר ליום, שניצל את המחיר הגבוה יותר של הביטקוין ביפן בהשוואה לאמריקה.
לאחר שהשתתף בכנס מטבעות קריפטוגרפיים בסוף 2018 במקאו, הוא עבר להונג קונג.
הוא הקים את FTX, בורסת נגזרים של מטבעות קריפטוגרפיים, באפריל 2019, שהושקה בחודש שלאחר מכן.
ב-8 בדצמבר 2021, העידו בנקמן-פריד ובכירים נוספים בתעשייה בפני הוועדה לשירותים פיננסיים על הסדרת תעשיית המטבעות הקריפטוגרפיים.
ב-12 במאי 2022, נחשף כי ""Emergent Fidelity Technologies Ltd, שבבעלות רוב של בנקמן-פריד, קנתה 7.6% ממניות חברת רובין הוד.
בספטמבר 2022, נחשף שבנקמן-פריד הציע לאלון מאסק מיליארדי דולרים כדי לממן את רכישת טוויטר.
על פי הודעות שפורסמו במסגרת התביעה בין טוויטר למאסק, ב-25 באפריל 2022, כתב בנקאי ההשקעות מייקל גריימס שבנקמן-פריד יהיה מוכן להתחייב עד 5 מיליארד דולר.
בנקמן-פריד השקיע יותר מ-500 מיליון דולר בחברות הון סיכון, כולל 200 מיליון דולר ב-Sequoia Capital.
סקוויה פרסמה כתבת פרופיל מחמיאה של בנקמן-פריד אותה היא הסירה לאחר משבר כושר הפירעון של FTX.
בנקמן-פריד הצהיר שהוא תומך באלטרואיזם אפקטיבי.
הוא חבר בארגון "Giving What We Can" ואמר שהוא מתכנן לתרום את הרוב הגדול של הונו לעמותות צדקה אפקטיביות במהלך חייו.
הוא הקים למטרה זו את קרן FTX Future, שביו חברי הצוות שלה היה ויליאם מקאסקיל, אחד ממייסדי תנועת האלטרואיזם האפקטיבית.
לאחר קריסת FTX, כל הצוות התפטר.
Future Fund התחייבה ל-160 מיליון דולר במענקים והשקעות צדקה עד 1 בספטמבר 2022.
בנובמבר 2022, חשף מנכ"ל חברת Binance צ'אנגפנג ז'או בטוויטר שהחברה שלו מתכוונת למכור את אחזקותיה ב-FTT, האסימון של FTX.
בינאנס קיבלה FTT כחלק ממכירת ההון העצמי שלה ב-FTX בשנת 2021. ז'או פרסם את הציוץ שלו זמן קצר לאחר דיווח מאתר "CoinDesk" שקבע כי עיקר ההחזקות של אלמידה ריסרץ', חברת המסחר הכמותי של בנקמן-פריד, היו ב-FTT.
בלומברג ו-TechCrunch דיווחו שלכל מכירה של בינאנס תהיה כנראה השפעה גדולה על מחיר ה-FTT עקב נפח המסחר הנמוך של האסימון.
ההודעה של ז'או על המכירה הצפויה והמחלוקות בין ז'או לבנקמן-פריד בטוויטר הובילה לירידת מחירי ה-FTT ומטבעות קריפטוגרפיים אחרים.
ב-8 בנובמבר, ז'או הודיע כי בינאנס נכנסה להסכם לא מחייב לרכישת FTX עקב משבר נזילות ב-FTX.
ז'או הודיע עוד בטוויטר שהחברה תשלים בדיקת נאותות בקרוב, והוסיף כי כל בורסות הקריפטו צריכות להימנע משימוש באסימונים כערבות.
הוא גם כתב שהוא מצפה ש-FTT יהיה "תנודתי מאוד בימים הקרובים ככל שהדברים יתפתחו".
באותו יום, מחירו של אסימון ה-FTT ירד ביותר מ-80% תוך 24 שעות.
ב-9 בנובמבר דיווח הוול סטריט ג'ורנל כי בינאנס חוזרת בה מרכישת FTX.
בינאנס ציטטה דיווחים על טיפול שגוי של FTX בכספי לקוחות וחקירות תלויות ועומדות של FTX כסיבות לכך שהחברה לא תמשיך בעסקה.
בתוך כך, בנקמן-פריד כבר לא היה מיליארדר, לפי מדד המיליארדרים של בלומברג.
כמו כן, ב-9 בנובמבר, בלומברג דיווחה כי רשות הוועדה לניירות ערך ולבורסות והוועדה למסחר בחוזים עתידיים חוקרות את FTX ואת אופי הקשרים שלה להחזקות אחרות של בנקמן-פריד.
מקורות אנונימיים שצוטטו על ידי רויטרס ציינו שבנקמן-פריד העביר מוקדם יותר ב-2022 לפחות 4 מיליארד דולר מ-FTX לאלמידה ריסרץ' ללא כל גילוי למקורבים או לציבור.
המקורות אמרו שהכסף שהועבר כלל כספי לקוחות, וכי הוא נתמך על ידי FTT ומניות של רובין הוד.
מקור אנונימי שצוטט על ידי הוול סטריט ג'ורנל הצהיר שבנקמן-פריד חשף כי אלמידה חייבת ל-FTX כ-10 מיליארד דולר, אשר הובטחו באמצעות כספי לקוחות המאוחסנים ב-FTX כאשר ל-FTX היו, באותו זמן, 16 מיליארד דולר בנכסי לקוחות.
לפי מקורות אנונימיים שצוטטו על ידי הוול סטריט ג'ורנל, מנכ"לית אלמידה ריסרץ', קרוליין אליסון, אמרה לעובדים שבנקמן-פריד היה מודע לכך ש-FTX הלוותה את כספי לקוחותיה לאלמידה כדי לעזור לה לעמוד בהתחייבויותיה.
בנקמן-פריד התפטר מתפקיד המנכ"ל של FTX ב-11 בנובמבר באותו היום שבו FTX וגופים קשורים הגישו בקשה לפשיטת רגל.
בבחירות בארצות הברית ב-2020, בנקמן-פריד תרם 5.2 מיליון דולר לשני ארגונים שתמכו בקמפיין של ג'ו ביידן.
הוא היה התורם האישי השני בגודלו לג'ו ביידן במחזור הבחירות של 2020 אחרי מייקל בלומברג.
מיוני 2021 עד פברואר 2022 תרם בנקמן-פריד לחברי שתי המפלגות.
התרומות כללו תרומות ישירות לקמפיינים של הסנאטורים הרפובליקנים סוזן קולינס ממיין, מיט רומני מיוטה, ליסה מרקאוסקי מאלסקה ובן סאס מנברסקה.
במחזור הבחירות 2021–2022 היה בנקמן-פריד התורם האישי השני בגודלו למטרות של המפלגה הדמוקרטית, עם סך תרומות של 39.8 מיליון דולר, שני רק לג'ורג' סורוס.
הוא תרם 40 מיליון דולר למפלגה הדמוקרטית במהלך בחירות האמצע בארצות הברית ב-2022. בנקמן-פריד אמר בפברואר 2022 כי תרומותיו הפוליטיות לא נועדו להשפיע על המדיניות עבור מטבעות הקריפטו; עם זאת, FTX הפיצה רשימה של הצעות לקובעי מדיניות באותה עת.
עד שנעצר, הוא גר בפנטהאוז באיי בהאמה עם כ-10 שותפים לדירה.
סלקסנטמארטון (בהונגרית: Szalkszentmárton) הוא כפר בנפת קונסנטמיקלוש שבמחוז באץ'-קישקון בדרום־מזרח הונגריה.
שמו של הכפר סלקסנטמארטון הוזכר במסמכים לראשונה בשנת 1317.
סמיואל (סם) פוסין ג'ייקובס הוא עיתונאי אמריקאי.
העורך הראשי של מגזין "טיים".
עם מינויו לתפקיד העורך הראשי של ה"טיים" באפריל 2023 היה לאדם הצעיר ביותר ששימש בתפקיד, מאז הנרי לוס, מייסד המגזין.
ב-2009 סיים את לימודיו באוניברסיטת הרווארד, שם למד היסטוריה.
התזה שלו עסקה ב"וולטר וייל והתודעה הפרוגרסיבית: ההבטחה והבעיות של הדמוקרטיה החדשה" (Progressive Mind: The Promise and Problems of the New Democracy).
בהרווארד שימש עורך שותף של ה"הרווארד קרימסון".
לפני שהצטרף לסגל "טיים" ב-2013, סיקר ג'ייקובס פוליטיקה עבור "הדיילי ביסט" , ועבד גם עבור ניוזוויק, ורויטרס.
ג'ייקובס היה עורך בכיר ב"טיים", ב-2016 מונה לתפקיד העורך הראשי של הגרסה הדיגיטלית, "טיים דיגיטל".
ומאז 2019 הוא מכהן כסגן העורך הראשי של "טיים".
באפריל 2023 התמנה למשרת העורך הראשי.
סלרינה/שלארינה (בגרמנית ובאיטלקית: Celerina ; ברומאנש: Schlarigna) היא עיירה במחוז מאלוג'ה בקנטון גראובינדן שבשווייץ.
סלרינה/שלארינה הוזכרה לראשונה בשנת 1313 כשלרין ובשנת 1320 כסלרינה.
משנות ה-60 ואילך, התיירות הפכה חשובה יותר ויותר לכפר.
מסלול הקרסטה נחנך ב-1884, מסלול הבובסליין האולימפי סנט מוריץ-סלרינה נחנך ב-1904 והרכבל לסאלוור נחנך ב-1958. במהלך המאה ה-20, המבנה הדמוגרפי של הכפר החקלאי דובר הרומאנש במקור עבר שינוי קיצוני, עם מעבר אנשים מהחלק הדובר גרמנית של שווייץ וגם מאיטליה אל אתר הנופש המשגשג.
לסלרינה/שלאריניה שטח של 24 קמ"ר (נכון לשנת 2006).
34% משטח זה משמש לחקלאות, בעוד ש-30.5% מכוסים יערות.
יתרת הקרקע (4.1%) בנויה (מבנים או כבישים) והשאר (31.4%) אינה ניתנת לניצול (נהרות, קרחונים או הרים).
הוא מורכב מהכפר "האופנדורף" (כפר לא סדיר, לא מתוכנן ודחוס למדי, בנוי סביב כיכר מרכזית) של סלרינה/שלאריניהוהכפר הקטן קראסטה, במחוז המשנה אוברנגדין של מחוז מאלוג'ה, לאחר 2017 הוא היה חלק מ אזור מאלוג'ה.
השם הרשמי של העיירה היה סלרינה, עד שנת 1943, אז אימצה את השם שלאריניה/סלרינה.
בשנת 1950 שונה שמה שוב לסלרינה/שלאריניה.
היא ממוקמת בעמק אנגדין העליון מחוז המשנה אוברנגדין של מחוז מאלוג'ה וממול לכניסה של מעבר ברנינה לתוך אנגדין.
הכפר ממוקם בין סנט מוריץ, סמדן ופונטרסינה.
מסלול הקרסטה המפורסם לגלישה במזחלות מוביל מסנט מוריץ לשכונת קרסטה של סלרינה.
נכון ל-31 בדצמבר 2020, מספר התושבים בסלרינה/שלאריניה הוא 1,484. נכון לשנת 2008, 31.8% מהאוכלוסייה היו אזרחים זרים.
בעשור האחרון, האוכלוסייה גדלה בקצב של 13.7%.
נכון לשנת 2000, החלוקה לפי מגדר של האוכלוסייה הייתה 48.4% גברים ו-51.6% נשים.
החלוקה לפי קבוצות גיל, נכון לשנת 2000, בסלרינה/שלאריניה היא: 152 ילדים או 11.2% מהאוכלוסייה הם בין גילאי 0 ו-9 שנים.
בבחירות הפדרליות של 2007 המפלגה הפופולרית ביותר הייתה SVP שקיבלה 30.3% מהקולות.
אוכלוסיית שווייץ כולה נחשבת משכילה בדרך כלל.
בסלרינה/שלאריניה, כ-69.9% מהאוכלוסייה (בגילאי 25–64) סיימו לימודי המשך (תיכון על-תיכוני) או השכלה גבוהה נוספת (אוניברסיטה או פאכבוכשולה)
שיעור האבטלה בסלרינה/שלאריניה הוא 1.47%.
נכון לשנת 2005, היו 20 אנשים מועסקים במגזר הכלכלי הראשוני וכ-5 עסקים בתחום זה.
153 אנשים מועסקים במגזר המשני וישנם 22 עסקים בתחום זה.
564 אנשים מועסקים במגזר השלישוני, עם 85 עסקים בתחום זה.
לפי מפקד האוכלוסין משנת 2000, 641 או 47.4% הם קתולים, בעוד 532 או 39.3% השתייכו לכנסייה הרפורמית השווייצרית.
שאר האוכלוסייה כוללת 17 יחידים (או כ-1.26% מהאוכלוסייה) השייכים לכנסייה האורתודוקסית, ו-10 יחידים (או כ-0.74% מהאוכלוסייה) השייכים לכנסייה נוצרית אחרת.
ישנם 11 יחידים (או כ-0.81% מהאוכלוסייה) שהם יהודים.
ישנם 5 יחידים (או כ-0.37% מהאוכלוסייה) השייכים לכנסייה אחרת (לא רשומה במפקד), 84 (או כ-6.21% מהאוכלוסייה) לא משתייכים לכנסייה כלשהי, הם אגוניסטים או אתאיסטים, ו-53 יחידים (או כ-3.92% מהאוכלוסייה) לא ענו על השאלה.
הטבלה הבאה מציגה את האוכלוסייה לאורך השנים:
רוב האוכלוסייה (נכון לשנת 2000) דוברת גרמנית (58.3%), השפה האיטלקית היא השנייה בשכיחות (19.3%) והרומאנש היא השלישית (12.8%).
עד אמצע המאה ה-19, כל האוכלוסייה דיברה בניב הרומאנש של עמק אנגדין העליון – פוטר.
בשל המסחר הגובר עם העולם החיצון, השימוש ברומאנש החל לרדת.
הפעם האחרונה בה הרומאנש הייתה השפה העיקרית בסלרינה/שלאריניה הייתה בשנת 1941. לאחר מלחמת העולם השנייה הפכה הגרמנית לשפה העיקרית.
עם זאת, בשנת 1990 עדיין היו 41% שהבינו רומאנש בסלרינה/שלאריניה ובשנת 2000 ירד שיעור זה ל-35%.
אתרי מורשת בעלי משמעות לאומית
הכנסייה הרפורמית השווייצרית של סן ג'יאן רשומה כאתר מורשת שווייצרי בעל משמעות לאומית.
הכנסייה ממוקמת על גבעה מעל נהר אין.
היא נבנתה בשנת 1478 במקום בו עמדה קפלה שהייתה בת כ-500 שנה.
הכנסייה היא מבנה אפסיס יחיד עם גג עץ צבוע וציורי קיר בולטים.
בשנת 1682 נפגע מגדל הפעמונים הגדול מברק והגג השרוף מעולם לא הוחלף.
מכיוון שסלרינה/שלארינה ממוקמת בקצה המישור שבו נהר פלאז (המגיע ממעבר ברנינה) פוגש את הפונדק, זהו החלק הרחב ביותר של עמק אנגדין, מה שהופך את סלרינה למקום שטוף השמש בעמק אנגדין העליון.
בעבר הייתה סלרינה/שלאריניה כפר חקלאי, אך במהלך העשורים האחרונים חשיבות התיירות גדלה באופן דרמטי.
אין בעיירה מלונות גדולים במיוחד, אבל יש בה מספר בתי מלון ופנסיונים בינוניים וקטנים.
עיקר התיירות מבוסס על דירות נופש, הכוללות גם דירות נופש בבעלות משנה וגם השכרות קצרות מועד.
התיירות משגשגת הן בקיץ והן בחורף, אך עונת החורף נחשבת לחשובה יותר.
תיירים המגיעים בקיץ נהנים מטיולים רגליים וטיפוס הרים.
גם רכיבה על אופני הרים הפכה לפופולרית.
בסביבה הקרובה ישנן גם אפשרויות לגולף, טיסה בכח רחף, שחייה וטיסת דאייה.
בקרבת מקום יש גם הזדמנויות לגולף, לטיסת רחפנים, לשחייה ולרחיפה.
ספורט החורף כולל סקי נורדי ואלפיני, בובס מזחלות ושלד (מסלול הקרסטה המפורסם מסתיים בסלרינה).
ישנה גונדולה ישירה לגולשים מסלרינה אל לב אזור הסקי סנט מוריץ של קורביליה/מרגונס, שחלק עיקרי ממנו נמצא בעיריית סלרינה/שלארינה.
לעיירה שלוש תחנות רכבת: סלרינה, סלרינה סטאץ, פונט מורגל סטאץ.
כולן ממוקמות על קווי הרכבת של רכבת רהטיה ומציעות שירותים סדירים אל סנט מוריץ, קור, לאנדקוורט וטיראנו.
סמואל גילברט ברטון היה חבר הסנאט של ארצות הברית מטעם ניו מקסיקו ושופט בבית המשפט הפדרלי העשירי לערעורים של ארצות הברית.
ברטון נולד בקוסה שבטקסס ב-19 באוגוסט 1888, ולמד בבתי הספר הציבוריים.
לאחר סיום לימודיו, לימד בבתי ספר בקלוד, טקסס ובהורפורד, טקסס במשך כמה שנים.
הוא למד משפטים וב-1909 התקבל ללשכת עורכי הדין, ולאחר מכן החל לעסוק במקצוע בפארוול, טקסס.
לאחר שעבר לכלוביס, ניו מקסיקו ב-1915 המשיך בעבודתו כעורך דין.
בשנים 1919 עד 1921 כיהן כשופט בית המשפט המחוזי של המחוז השיפוטי החמישי של אותה מדינה.
עם חלוקת המחוז, המשיך באותו תפקיד עבור המחוז השיפוטי התשיעי עד 1923, אז החליף את הרברט פ.
ריינולדס כשופט עמית של בית המשפט העליון של ניו מקסיקו.
הוא נשאר בתפקיד זה עד 1924, אז התפטר כדי לקבל את המועמדות הדמוקרטית לסנאט של ארצות הברית.
ברטון נבחר כחבר המפלגה הדמוקרטית לסנאט של ארצות הברית ב-1924 ונבחר מחדש ב-1930 וכיהן מ-4 במרץ 1925 ועד להתפטרותו ב-24 ביוני 1933. הוא כיהן כיו"ר הוועדה להשקיה וטיוב בקונגרס ה-73.
ב-1 ביוני 1933 מונה ברטון על ידי הנשיא פרנקלין דלאנו רוזוולט, לשופט בבית המשפט הפדרלי העשירי לערעורים של ארצות הברית במקום השופט ג'ון הייזלטון קוטרל.
מינויו אושר על ידי הסנאט של ארצות הברית ב-1 ביוני 1933, והוא קיבל את המינוי באותו יום.
ב-1937 היה בין המועמדים למושב בבית המשפט העליון של ארצות הברית שהתפנה בעקבות פרישתו של ויליס ואן דוונטר, אך נדחה על ידי רוזוולט לטובת הוגו בלאק.
ברטון כיהן כשופט ראשי וכחבר בוועידת השופטים של ארצות הברית מ-1 בינואר 1956 עד 7 באוגוסט 1959. הוא קיבל מעמד בכיר ב-1 במרץ 1961. כהונתו הסתיימה ב-22 בספטמבר 1963, עקב מותו באלבקרקי, ניו מקסיקו.
הוא נקבר בבית הקברות פיירוויו פארק באלבקרקי.
סמואל ארון בייקר היה פוליטיקאי ומחנך אמריקאי ממדינת מיזורי, שכיהן כמושל ה־36 שלה בין השנים 1925–1929.
בייקר נולד בעיירה פטרסון, השוכנת במחוז ויין במיזורי, בנם של סמואל ארון ומרי אמנדה (מקגי) בייקר.
אביו, שהיה רופא וחייל לשעבר בצבא האיחוד שלחם במלחמת האזרחים האמריקנית, נפטר בטרם נולד.
בעקבות מות אביו נקלעה המשפחה לקשיים כלכליים, וסם הצעיר נאלץ לעבוד ולעיתים ללמוד באופן בלתי סדיר בעיר מיל ספרינג.
למרות זאת, הוא דבק במטרתו להשיג השכלה גבוהה.
הוא עבד כעוזר בבית חרושת לעץ וכעובד מסילת ברזל, עד שחסך דיו כדי ללמוד באוניברסיטת המדינה דרום-מזרח מיזורי בקייפ ג'ירארדו, שם השלים לימודי תואר ראשון בפדגוגיה.
בשלב מאוחר יותר, בעת שכבר עבד בתחום החינוך, השלים תואר ראשון נוסף במכללה הווסליאנית במיזורי.
בסיום לימודיו הגבוהים כיהן בייקר במגוון תפקידים חינוכיים ברחבי מיזורי, בהם מורה, מנהל בית ספר ומפקח חינוכי.
בשנת 1899 מונה למנהל בית ספר בג'פרסון סיטי, ובהמשך גם בעיר ג'ופלין.
לאחר כהונה של שלוש שנים כמפקח במערכת החינוך בריצ'מונד , שב לג'פרסון סיטי כמפקח ראשי בשנת 1913. במסגרת תפקידו היה אחראי לגיוס איגרות חוב בהיקף של 100 אלף דולר אמריקאי, שסייעה לביצוע שיפורים ניכרים במערכת החינוך המקומית.
הישגיו החינוכיים הקנו לו מוניטין ברחבי המדינה, ובשנת 1918 נבחר בייקר למפקח החינוך הציבורי של מיזורי.
בתקופת כהונתו (1919–1923) הצליח להגדיל את תקצוב בתי הספר הכפריים, לשפר את הכשרת המורים ואת תנאי העסקתם, ולהדגיש את חשיבות החינוך המקצועי.
חרף הישגיו, בבחירות לכהונה שנייה ב-1922 הפסיד בפער של כמה מאות קולות בלבד לצ'ארלס א.
לאחר הפסדו בבחירות למפקח החינוך הציבורי של מיזורי, בחר בייקר להמשיך בקריירה פוליטית.
המושל הרפובליקני המכהן, ארתור הייד, שהיה מוגבל לכהונה אחת בלבד על פי חוקי המדינה באותה עת, הביע את תמיכתו במועמדותו של בייקר למושל מיזורי.
בבחירות המקדימות של המפלגה הרפובליקנית בשנת 1924 הביס בייקר שני יריבים, ובהם סגן מושל מיזורי היירם לויד.
בבחירות הכלליות שנערכו בנובמבר גבר בייקר על הדמוקרט ארתור ו.
נלסון בפער של פחות מ-6,000 קולות, ונבחר להיות מושל מיזורי ה-36.
במהלך כהונתו המשיך בייקר לקדם יוזמות חינוכיות, בהן הגדלת תקציבים ורפורמות בחלוקת אזורי החינוך, אולם נתקל בהתנגדות מצד האספה הכללית של מיזורי, לרבות חברים ממפלגתו.
מתנגדיו במפלגה הרפובליקנית הסתייגו ממדיניות המינויים שלו, שהתבססה בעיקר על כשירות אישית וידידות, ולא על שיקולים מפלגתיים.
עם זאת, כהונתו התאפיינה במספר הישגים: ייסוד תוכנית לפיצוי עובדים, אישור אג"ח בסך 75 מיליון דולר לשיפור תשתיות הכבישים, רפורמות במערכת הבנקאות והקמת פארקים מדינתיים במיזורי.
אחד הפארקים הראשונים שהוקמו במסגרת מיזם זה, "הפארק המדינתי סם א.
בייקר" , קרוי על שמו.