tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
להקת המי מוציאה את אלבומה השלישי, The Who Sell Out.
החלונות הגבוהים מוציאים את אלבומם היחיד, שהפך עם השנים לקלאסיקה ישראלית.
1967 – והארץ שינתה את פניה הוא ספר עיון פרי עטו של ההיסטוריון תום שגב, שראה אור בשנת 2005 בהוצאת "כתר".
הספר, שמזוהה עם גישת ההיסטוריונים החדשים, מתאר את הישראלים בשנת 1967, לפני מלחמת ששת הימים, במהלך המלחמה ובעקבותיה.
התזה המרכזית של שגב בספרו זה (המנוסחת בסוף ההקדמה) היא שלתחושות שאפפו את הציבור הישראלי באותה שנה לא היו סיבות קונקרטיות: "לא הייתה הצדקה לתחושת האבדון שקדמה למלחמה ולא לאופוריה שאחזה בישראלים בעקבותיה.
על כן קשה כל כך להבינם."(עמ' 29) בכך באה לידי ביטוי גישתו של שגב – שלא מקבל מוסכמות יסוד בנרטיב הציוני.
כלומר, לפי הנרטיב הציוני שנת 1967 הייתה שנה גורלית שהאירועים שהתרחשו במהלכה היו בעלי משמעות ומבוססים על סיבות הגיוניות, ואילו שגב טוען שלא היו דברים מעולם ושנת 1967 הייתה יכולה להיות שנה ככל השנים אילו היו הישראלים פועלים אחרת.
בהקדמה לספר מתאר שגב שני גיבורים המסמלים לדעתו את הקונפליקט שפקד את הישראלים בשנת 1967. בחלק הראשון של ההקדמה מתואר יחיעם ויץ שנפל למען תקומת המדינה, ובחלק השני מתואר פעיל השלום אייבי נתן.
ניתן לראות בפער בין הדמויות קונפליקט בין דמות הציוני (חלוץ עברי, לוחם למען עצמאותו) לבין דמות הפוסט-ציוני (בורגני, תל אביבי, בינלאומי, אתאיסט, מנוכר לעברו, רודף שלום), אותו קונפליקט ששגב מתאר כנקודת המחלוקת המרכזית בחברה הישראלית של אותה תקופה.
חלק ראשון: בין ראשון לציון למנהטן – החברה הישראלית לפני המלחמה.
חלק שני: מפות וחלומות – הפער בין גבולות ישראל הקיימים לבין גבולות ישראל הרצויים כמניע למלחמה.
חלק שלישי: ארבעים הימים של טוראי בר-דיין – תקופת ההמתנה שקדמה למלחמת ששת הימים והמלחמה עצמה.
חלק רביעי: הם חשבו שניצחו – החברה הישראלית שלאחר המלחמה.
כל אחד מארבעת החלקים מכיל למספר פרקים, וכל פרק מכיל כמה סעיפים.
אופן בחירת כותרות הסעיפים מאוד תבניתית – מילה סמלית בודדה וציטוט עיקרי מתוך הסעיף.
בכך נוצר מעין משחק מתמיד בין הכותרת לבין התוכן שתחתיה, והקורא שואל עצמו שוב ושוב כיצד הטקסט מתקשר לכותרתו.
מאוד נוח לקורא להתחבר לתבנית הכתיבה הזו משום שהיא מאוד מושכת עניין, אך עם זאת התבניתיות גם גורעת מטיב התוכן.
חלק ראשון: בין ראשון לציון למנהטן [על החברה הישראלית בראשית 1967]
פרק ראשון: ימי הסוסיתא [על ישראל הפורמלית, הציונית]
1. ישראלים (א): "מסתדרים לא רע" [הישראלים בכלל]
2. נשים: "היתפור הנער את כפתוריו" [הישראליות, וגם חוץ-לארץ בעיני הישראלים]
3. טלוויזיה: "משהו סמלי" [תרבות הפנאי, וגם חינוך]
4. הורים: "יש תקווה שלא תהיה בצורת" [זוגות נשואים, שיכון ודיור]
5. מיתון: "רוח רעה מנשבת" [המיתון הכלכלי של שנת תשכ"ז, וגם דיכאון לאומי]
פרק שני: אנשים אחרים ['ישראל השנייה', ישראל הבלתי-פורמלית, הפוסט-ציונית]
1. מזרחים (א): "כדאי להיות אשכנזי" [הפערים בין אשכנזים למזרחים בתעסוקה, בדיור ובחינוך]
2. מזרחים (ב): "באירופה אין אוכלים ברחוב" [שורשי האשכנזיות של הציונות, וגם מיעוט מזרחים בעמדות כוח]
3. ערביי ישראל: "אני אחמד" [ערביי ישראל כמיעוט נרדף, נשלט וכנוע]
4. קיבוצים: "הכל תפאורת קרטון" [הקיבוצניקים כמגשימי הציונות בשקיעתם, הערעור על תרומתם לחברה בכלל ולצה"ל בפרט]
5. פוליטיקה: "גדול השקרנים בארצנו" [אשכול, בן-גוריון, בגין ואי-שביעות רצון הבוחרים מנבחריהם]
6. יהודים (א): "תנו למות בארץ הזו" [קונפליקט דתיים-חילוניים, וגם יחס הישראלים ליהודי התפוצות]
7. יהודים (ב): "טוב שיהיה ברז כזה" [יהודי אמריקה המקורבים לממשל, וגם מלחמת וייטנאם בעיני יהודי אמריקה]
8. יורדים: "ביזיון למדינה" [הירידה מהארץ ככישלון הציונות]
9. צעירים: "בכל מקום ייאוש מר" [הנוער בישראל ומרידתו בציונות]
מאפיין אחר של מבנה הספר הוא שזירת הסיפורים הפרטיים יחד עם ציון העובדות ההיסטוריות והבאת הפרוטוקולים הרשמיים מישיבות הממשלה.
סיפורו של חייל המילואים טוראי יהושע (שוקה) בר-דיין מסופר לאורך כל החלק העוסק בתקופת ההמתנה ובמלחמת ששת הימים.
לסיפורו מהחזית המצרית מצורף לסיפוריהם של צנחנים מקיבוץ יחיעם שכבשו את העיר העתיקה.
בנוסף לסיפורי הקרבות מובאים לאורך כל הספר קטעים ממכתביהם של ישראלים לקרוביהם בחוץ-לארץ וקטעים מיומנו של איש הקרן הקיימת לישראל יוסף ויץ שהיה גם מקורבו של אשכול.
אישים רבים – מוכרים יותר ומוכרים פחות – מוזכרים בספרו של שגב, וזה בא איתם חשבון על אופן תפקודם.
הדמויות הנזכרות ביותר בספר הן:
משה דיין, שר הביטחון במהלך המלחמה שזכה לפופולריות רבה בציבור הישראלי זוכה לטיפול מיוחד אצל שגב: "הניסיון להניח את דיין על ספת הפסיכיאטר אינו מפתיע.
(עמ' 410) מוזכר אירוע שמציג את דיין כרודף תהילה: "ישראל ליאור [המזכיר הצבאי של אשכול], הנאמן כל כך, ניסה להביא את אשכול אל הכותל המערבי [עם כיבושו] בהקדם האפשרי, אך בלשכת שר הביטחון אמרו שזה מסוכן מדי: יש צלפים, עוד אין אפשרות להגיע.
דיין עצמו מיהר לעומת זאת לירושלים במסוק, דאג להבטיח שהצלם, אילן ברונר מדובר צה"ל, ינציח את כניסתו אל העיר, יחד עם רבין ונרקיס."עמ' 390) לתיאור אישיותו של מי שהיה למושל השטחים בפועל ומכתיב שיטת השליטה בפלסטינים שנקראה 'המקל והגזר' הוקדשו ארבעה עמודים אשר תמציתם: "איש שכולו יצרים...
מכר את עצמו כחלק מהמיתוסים של ישראל: אהבת המולדת, נעורים, גבריות ועוז עברי חדש, התנ"ך, דוד בן-גוריון, צה"ל, ומעל הכול – המלחמה בערבים...
היו שייחסו לו כוונה להשתלט על המדינה."(עמ' 496-492)
יצחק רבין, רמטכ"ל מלחמת ששת הימים, הועלה לדרגת כוכב עליון בציבור הישראלי (הושר עליו השיר "נאצר מחכה לרבין" והוענק לו עם סיום המלחמה תואר דוקטור לשם כבוד מהאוניברסיטה העברית שם נשא את נאום הר הצופים המפורסם).
עם זאת, בספר מתוארת באריכות הפרשה העגומה שקדמה למלחמה שבה לקה רבין בהתמוטטות עצבים.
בספר מובאים ציטוטים מספרו של רבין פנקס שירות המתארים את תהיותיו שמא הוא אחראי לכישלון קונספציית ההתרעה של צה"ל ולסכנה שבפניה ניצבה ישראל.
ציטוטים נוספים מובאים מספרו של ראש אג"ם במלחמה עזר ויצמן "לך שמיים לך ארץ", ובהם מצוין שהוזרקה לרבין תרופת הרגעה שניטרלה אותו למשך יממה, שבמהלכה ויצמן תפס פיקוד על הצבא.(עמ' 264)
על עזר ויצמן ראש אג"ם במלחמה, נכתב בידי שגב כי "למעשה החל ויצמן להניע את מכונת המלחמה."(עמ' 265) ויצמן הורה על תנועת גייסות בסדרי גודל חריגים עד כדי כך שהאלופים אריאל שרון וישעיהו גביש לא הבינו לאיזה שיגעון נתפס ויצמן.
שגב מסביר – "...[הייתה דרישה למנות את] חיים בר-לב לסגן הרמטכ"ל.
אריאל שרון (ראש מחלקת הדרכה)
גם האלוף שרון זוכה לביקורת מצידו של שגב.
בישיבת המטכ"ל שלאחר הנאום המגומגם של אשכול היה שרון החריף ביותר בין האלופים במילותיו לראש הממשלה.
בכלל מתוארת האווירה בישיבה כאווירה של הפיכה צבאית, ודבריו של שרון המצוטטות מהפרוטוקולים כמו מוסיפות שמן למדורה.
הוא האשים את ראש הממשלה בהחלשת כוח ההרתעה של צה"ל, ואף אמר בבוטות שהססנותו של אשכול תעלה בחייהם של אלפי חיילים.
"קמים ואומרים – תשמעו אתם, ההחלטות שלכם מסכנות את מדינת ישראל ומאחר והמצב הגיע למצב של חמור ביותר, אתם מתבקשים להיכנס לחדר הסמוך ולהמתין פה.
והרמטכ"ל ייגש לקול-ישראל וישדר הודעה.
הם היו מקבלים את זה בהרגשה של הקלה ורווחה."
ראש הממשלה לוי אשכול זוכה לעדנה בספרו של שגב.
שגב טוען שאשכול פעל כשורה בטרם המלחמה בכך שריסן את הצבא חרף הלחץ שהופעל עליו "לתת לצה"ל לנצח".
הוא מתואר כסלע איתן במרד הגנרלים, ישיבת המטה הכללי בה שפכו עליו האלופים קיתונות של ביקורת.
בתגובה להאשמתו של שרון שנאומו עלה לצה"ל בחייהם של אלפי חיילים הפגין אשכול איפוק.
אינני יודע מה אני רוצה; ב.
הייתי רוצה לעשות משהו." (עמ' 554)
שגב מתעסק גם בדמותו של ראש הממשלה לשעבר דוד בן-גוריון.
בנוסף, בן-גוריון מצטייר כגונב את תהילת הניצחון חרף העובדה שהתנגד ליציאה למלחמה (מובא ציטוט שלו מיום פרוץ המלחמה: "אני סבור שזה משגה כבד"; עמ' 360).
למשל, ביום השלישי למלחמה פנה בן-גוריון לראש עיריית ירושלים טדי קולק בדרישה "להתחיל מיד ביישוב הרובע היהודי"(עמ' 400) ולאחר המלחמה שינה את דעתו שלא היה טעם בכיבוש רמת הגולן והחליט כי זהו "צורך חיוני לביטחון ישראל".(עמ' 450)
שגב ייחד לירושלים שני קטעים – סעיף (ירושלים: "יורדים העירה") באחד הפרקים בחלק השני של הספר ופרק שלם (הפרויקט של טדי) בחלקו הרביעי.
הראשון עוסק בירושלים שלפני המלחמה, והשני בירושלים שלאחר המלחמה.
בשני הפרקים הללו מהווה טדי קולק, ראש עיריית ירושלים ומנכ"ל משרד ראש הממשלה לשעבר דמות מפתח.
ירושלים של לפני המלחמה מתוארת כעיר ספר פרימיטיבית, חצויה על ידי קו עימות, שהציונות המעשית ויתרה עליה כמרכז העשייה לטובת תל אביב.
יחד עם זאת, קולק זוכה לשבחים כ'מר ירושלים' ומסופר רבות על ההשקעות שהחלו לזרום אל העיר בזכותו ועל פרויקטים שבוצעו בהשראת להיטותו ואמונותו הכנה ביכולתה של העיר להוות מופת של דו-קיום ישראלי-ערבי.
חוסיין, מלך ירדן מצטייר בספר כרודף שלום אשר ישראל הקשתה עורפה כלפיו.
בעקבות פיגוע נגד רכב צה"לי שבו נהרגו שלושה צנחנים שיגר חוסיין מברק תנחומים לישראל דרך מחלקת המדינה של ארצות הברית.
בתגובה ישראל יצאה למבצע 'מגרסה' שנודע כפעולת סמוע שבו פוצצו בתים פלסטיניים רבים ונהרגו 14 חיילים ירדניים(עמ' 167).
עם פרוץ המלחמה הועברו לישראל מברקים מעמאן דרך ארצות הברית ובהם "המלך חוסיין ביקש הפסקת אש; למעשה התחנן...
אם לא תיפסק האש מיד – משטרו מחוסל."(עמ' 377) בשיחה שהתנהלה בין המלך חוסיין לבין מנכ"ל משרד ראש הממשלה יעקב הרצוג לאחר המלחמה הצד הישראלי מוצג כמנסה למשוך זמן ולעכב הנסיגה מהשטחים בחסות משא ומתן, ואילו הצד הירדני מוצג כשוחר שלום המבקש "שלום עם כבוד".(עמ' 536-535)
רשימת אירועים מדעיים עיקריים שהתרחשו ב-1964.
תחילת חפירות באבלה - עיר-מדינה עתיקה בצפון סוריה.
20 במרץ – הקמת ארגון חקר החלל האירופי (ESRO), ארגון שקדם לסוכנות החלל האירופית (ESA)
15 ביולי – שיגור תמונות של מאדים על ידי מארינר 4. הגשושית עברה במרחק מינימלי של כ-9,846 ק"מ מפני הכוכב וצילמה 22 תמונות.
12 באוקטובר – ברית המועצות משגרת ווסחוד 1 - ספינת חלל ראשונה המאוישת במספר אנשי צוות (3), ללא חליפות חלל וכללה אנשי מקצוע (מהנדס ורופא).
ריכרד ארנסט מפתח שיטות שמאפשרות שימוש נרחב בדימות תהודה מגנטית.
1 באוקטובר – ביפן נחנך הקו הראשון של רשת הרכבות שינקנסן (המכונה "רכבת הקליע") בין טוקיו לאוסקה
תחילת ייצור מחשבים מהדור השלישי.
המחשבים התבססו על מעגל משולב וייצורם המשיך עד לשנת 1972.
תחילת ייצור מחשבי IBM System/360.
המצאת שפת תכנות PL/I בחברת IBM - שפת תכנות כללית ראשונה.
20 במאי – ריצה של תוכנה ראשונה שכתובה בשפת BASIC.
פול כהן מוכיח כי שהשערת הרצף עצמאית במסגרת תורת הקבוצות האקסיומטית, זהו פתרון הבעיה הראשונה מתוך 23 הבעיות של הילברט
שלדון גלאשו וג'יימס ביורקן פרסמו השערה על קיום קווארק רביעי, יקרא מאוחר יותר קווארק קסום.
בסדרת מאמרים רוברט בראוט ופרנסואה אנגלר חזו את קיומו של בוזון היגס.
פיתוח תאוריית הקווארק על ידי מארי גל-מאן
כנס סולווה ה-13 - מבנה והתפתחות גלקסיות
11 בינואר – בארצות הברית הוכרז על סכנות העישון לבריאות האדם.
16 בינואר – ביצוע ניתוח ראשון תוך שימוש באנגיופלסטיה, טכנולוגיה לטיפול בהיצרות של כלי דם באמצעות צנתר המוחדר למערכת הדם
סינתזה של AZT) Zidovudin ), נוצרה כתכשיר נגד רטרו וירוסים מחוללי סרטן, מאוחר יותר הפכה תרופה נפוצה נגד HIV.
גילוי וירוס אפשטיין בר, בן למשפחת וירוסים מחוללי ההרפס
שימוש בסיב אופטי בבדיקות גסטרוסקופ, מיכשור המאפשר בדיקה לא פולשנית יעילה בדרכי העיכול העליונות עד לתריסריון.
ייסוד הסולם המאקרוסייסמי סולם MSK 64 להערכת עוצמה סייסמית באירופה.
פרס נובל לפיזיקה - צ'ארלס טאונס ארצות הברית, ניקולאי באסוב (Nikolay Basov), אלכסנדר פרוכורוב, ברית המועצות, על עבודת מדע בסיסי בתחום של אלקטרוניקה קוונטית, שהובילה לבניית מתנדים ומגברים המבוססים על עקרון המייזר-לייזר.
פרס נובל לכימיה - דורותי קרופוט הודג'קין, על קביעת המבנה של חומרים ביוכימיים חשובים בעזרת טכניקות קרני רנטגן.
פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה - קונרד אמיל בלוך גרמניה/ארצות הברית, פאודור לינן גרמניה - עבור מחקר על כולסטרול ומטבוליזם של חומצות שומן.
מדעי היהדות - זאב בן חיים
מדעי הרפואה - משה רחמילביץ'
25 באוגוסט – מקסים קונטסביץ', מתמטיקאי רוסי, חתן מדליית פילדס.
18 במרץ – נורברט וינר מתמטיקאי אמריקאי יהודי, מייסד הקיברנטיקה (נולד ב-1894)
14 באפריל – רייצ'ל לואיז קרסון, זואולוגית וביולוגית ימית אמריקנית, מחלוצי הפעילות העולמית לאיכות הסביבה, (נולדה ב-1907)
24 באפריל – גרהרד דומק, ביולוג, פתולוג ובקטריולוג גרמני, מגלה תכשיר האנטיביוטיקה המסחרי הראשון, חתן פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה (נולד ב-1895)
21 במאי – ג'יימס פרנק, פיזיקאי גרמני-יהודי, תרם להוכחת מודל האטום של בוהר, משתתף פעיל בפרויקט מנהטן, חתן בפרס נובל לפיזיקה (נולד ב-1882)
30 במאי – לֶאו סילארד, פיזיקאי תאורטי יהודי אמריקאי-הונגרי, משתתף בפרויקט מנהטן, חוזה תופעת תגובת השרשרת הגרעינית (נולד ב-1898)
15 בינואר – תאופיק כנעאן, רופא פלסטיני-נוצרי, מייסד "האגודה הרפואית הפלסטינית" והסהר האדום בירושלים (נולד ב-1882)
3 באוקטובר – אריך שמידט, ארכאולוג אמריקאי ממוצא גרמני.
התמחה בארכאולוגיה של המזרח התיכון (נולד ב-1897)
6 בנובמבר – האנס פון אוילר-שלפין, ביוכימאי שוודי יליד גרמניה, בעל הישגים בתחום תסיסת הסוכר ואנזימי תסיסה, חתן פרס נובל לכימיה (נולד ב-1873)
1 בדצמבר – ג'ון הלדיין, מדען יליד בריטניה.
עסק בפיזיולוגיה, גנטיקה וביולוגיה אבולוציונית (נולד ב-1892)
17 בדצמבר – ויקטור הס, פיזיקאי ממוצא אוסטרי, חתן פרס נובל לפיזיקה על גילוי הקרינה הקוסמית (נולד ב-1883)
רשימת אירועים מדעיים עיקריים שהתרחשו ב-1965.
18 בפברואר – במהלך טיסה של ספינת חלל סובייטית ווסחוד 2 מבוצעת יציאה ראשונה של בן אדם לחלל מהחללית.
20 בפברואר – ריינג'ר 8 מתרסקת על הירח בהצלחה תוך ביצוע משימת צילום ושידור תמונות לשם איתור אתר נחיתה אפשרי עבור תוכנית אפולו.
14 ביולי – מארינר 4, גשושית אמריקאית משדרת תמונות של מאדים תוך ביצוע יעף על פניו.
16 בנובמבר – ברית המועצות משגרת חללית ונרה 3 - החללית הראשונה שמגיע לשטח של כוכב הלכת אחר.
26 בנובמבר – שיגור חללית על ידי צרפת - המדינה השלישית המשגרת חלליות לחלל.
גילוי קרינת הרקע הקוסמית על ידי רוברט וילסון וארנו פנזיאס
גילוי היפר-ענק אדום, הכוכב הגדול ביותר הידוע, פי 1,650 מהשמש.
4 בפברואר – טרופים ליסנקו הועבר מתפקידו.
תחילת ביקורת קשה על התאוריה שלו בברית המועצות.
רואלד הופמן ורוברט וודוורד מציעים חוקים להסבר סטריאוכימיה של תוצרי תגובות כימיות.
פיתוח סיב סינתטי חזק מאוד, קל, גמיש וחסין אש בשם קוולאר על ידי הכימאית סטפני קוולק במעבדות דופונט .
תחילת ייצור מחשבים מדגם PDP-8 על ידי חברת DEC.
זה היה מיני-מחשב מסחרי ראשון בעולם.
19 באפריל פרסום חוק מור על ידי גורדון מור.
ייצור מחשב-על מדגם CDC 6600
פרסום עקרונות של לוגיקה עמומה על ידי לוטפי זאדה (Lotfi A.
שימוש ראשון בדפיברילטור נייד באמבולנס בבלפסט, צפון אירלנד.
פרס נובל לפיזיקה - שינאיצ'ירו טומונאגה, ג'וליאן שווינגר, ריצ'רד פיינמן - על עבודה בסיסית באלקטרודינמיקה קוונטית בעלת מסקנות פורצות דרך לפיזיקה של חלקיקים אלמנטריים
פרס נובל לכימיה - רוברט ברנס וודוורד, על הישגיו בתחום הסינתזה האורגנית.
פרס נובל לפיזיולוגיה ורפואה - פרנסואה ז'קוב, אנדרה לווף, ז'ק מונו על גילוי mRNA, ריבוזומים והגנים השולטים על ביטוי גנים אחרים.
מדעי החברה - יהודית שובל
מדעים מדויקים - עמוס דה שליט, יגאל תלמי
23 בפברואר – מייקל דֵל, מקים חברת המחשבים דל ומנכ"ל החברה.
19 ביולי – מייקל בראון, אסטרונום אמריקאי, עומד בראש צוות שגילה גופים טרנס-נפטוניים רבים במערכת השמש החיצונית, שהעיקרי שבהם הוא כוכב הלכת הננסי אריס.
26 באוגוסט – מרכוס דו סוטוי מתמטיקאי אנגלי, עוסק בתורת החבורות ותורת המספרים, מוכר כסופר מדע פופולרי ועוסק בפופולריזציה של המתמטיקה.
28 באוגוסט – יואל רקח, פיזיקאי ישראלי, תרם תרומות חשובות לתחום הספקטרוסקופיה האטומית וחקר הגרעין, חתן פרס ישראל למדעים מדויקים (נולד ב-1909).
4 בספטמבר – אלברט שוייצר, תאולוג, מוזיקאי, פילוסוף ורופא גרמני-צרפתי, (נולד ב-1875).
7 בספטמבר- ג'סי דוגלס (Jesse Douglas), מתמטיקאי אמריקאי, זכה במדליית פילדס (נולד ב-1897).
12 באוקטובר – פאול הרמן מילר, כימאי שווייצרי, גילה כי ניתן להשתמש ב-די-די-טי (DDT) כחומר מדביר חרקים יעיל למחלות המועברות על ידי פרוקי רגליים, חתן פרס נובל לפיזיולוגיה ורפואה (נולד ב-1899).
15 באוקטובר – אברהם הלוי פרנקל, מתמטיקאי גרמני-ישראלי, ממניחי היסודות לתורת הקבוצות האקסיומטית, חתן פרס ישראל בתחום המדעים המדויקים (נולד ב-1965).
רשימת אירועים מדעיים עיקריים שהתרחשו ב-1966.
3 בפברואר – חללית סובייטית לונה 9 מבצעת נחיתה על הירח
1 במרץ – הגשושית הסובייטית ונרה 3 התרסקה על נוגה, ובכך הפכה לגשושית הראשונה שהגיעה לפני השטח של כוכב לכת זר
31 במרץ – הגשושית לונה 10 שוגרה במסגרת תוכנית לונה והפכה כמתוכנן ללוויין המלאכותי הראשון של הירח
18 ביולי – ג'מיני 10 שוגרה לחלל
11 בנובמבר – ג'מיני 12, האחרונה במשימות תוכנית ג'מיני, משוגרת לחלל
15 בנובמבר – אדם בחלל: החללית ג'מיני 12 נוחתת באוקיינוס האטלנטי, עם האסטרונאוטים: באז אולדרין וג'יימס לוול
15 בדצמבר – יאנוס, אחד מהירחים של שבתאי מזוהה על ידי אדווין דולפס (Audouin Dollfus)
18 בדצמבר – אפימתאוס, ירח נוסף של שבתאי, מתגלה על ידי ריצ'רד ווקר (Richard Walker) ונחשב בטעות כיאנוס כיוון שיש לו מסלול כמעט זהה.
ההבחנה ביניהם נעשתה רק ב-1978 והוכחה בשנת 1980 על ידי הגשושית וויאג'ר 1
קימישיגה אישיזקה (Kimishige Ishizaka) מגלה נוגדנים מסוג IgE, פריצת דרך בהבנת המנגנון האימונולוגי של אלרגיה
לין מרגוליס מפרסמת עבודה על התאוריה האנדוסימביותית, ניסיון להסביר את התהליך האבולוציוני של יצירת אברוני התא האיקריוטי
הצגת הגודל מומנט סייסמי, יסוד לסולם מגניטודה לפי מומנט המשמש להשוואת העצמה של רעידות אדמה שונות
גילוי קטליזטור אסימטרי על ידי ריוג'י נויורי וצוות מדענים נוספים
מאסטרס וג'ונסון מפרסמים את ספרם "התגובה המינית האנושית".
מחקרם החלוצי בתחום מיניות האדם הביא בין השאר להפרכת תפיסות מקובלות רבות בנוגע למיניות הנשית
קונראד לורנץ מפרסם את "הרע לכאורה: על התוקפנות בטבע" ו"הצד האחורי של המראה"
דווח על שימוש מוצלח בתכשיר עם מינון גבוהה של אסטרוגן כ"גלולת היום שאחרי"
McKusick) מפרסם את הספר "Mendelian Inheritence in Man", מה שהפך מאוחר יותר לבסיס נתונים מקוון המכיל את כל המחלות התורשתיות הידועות באדם OMIM
אנדריאס רט מאבחן לראשונה את תסמונת רט
פרס נובל לפיזיקה – אלפרד קסטלר, על גילוי ופיתוח שיטות אופטיות למחקר תהודה הרציאנית באטומים
פרס נובל לכימיה – רוברט מוליקן, על עבודתו בעניין הקשרים הכימיים והמבנה האלקטרוני של המולקולות
פרס נובל לפיזיולוגיה ורפואה – פייטון רוס על גילוי וירוסים הגורמים לגידולים וצ'ארלס ב.
הגינס (Charles Brenton Huggins) על גילוי הטיפול לסרטן הערמונית באמצעות הורמונים
מדעי היהדות – שלמה מורג
מדעי הרוח – יעקב פולוצקי
מדעי החיים – משה רודולף בלוך
מדליית פילדס – מייקל עטיה (בריטניה), אלכסנדר גרותנדיק (צרפת), פול כהן (ארצות הברית) וסטיבן סמייל (Stephen Smale) (ארצות הברית)
פרס טיורינג מוענק לראשונה לאלן פרליס על השפעתו בתחום שיטות תכנות מתקדמות ובניית מהדרים
23 בפברואר – דידיה קלו אסטרונום שווייצרי, חתן פרס נובל לפיזיקה על חלקו בגילוי כוכב לכת חוץ-שמשי ראשון (2019)
20 במאי – מנינדרה אגרוול, מדען מחשב הודי, חתן פרס גדל על תרומתו בפתוח אלגוריתם AKS לבדיקת ראשוניות של מספר בזמן פולינומי
4 ביוני – ולדימיר וויבודסקי, מתמטיקאי רוסי זכה במדליית פילדס
13 ביוני – גריגורי פרלמן, מתמטיקאי רוסי-יהודי, התפרסם בעיקר לאחר שהוכיח את השערת פואנקרה
7 באוגוסט – ג'ימי ויילס, יזם אינטרנט אמריקאי.
יחד עם לארי סאנגר, ייסד את ויקיפדיה
25 באוגוסט – נועם אלקיס, מתמטיקאי יהודי-אמריקאי.
6 בנובמבר – לורן לפורג' (Laurent Lafforgue), מתמטיקאי צרפתי זכה במדליית פילדס
15 בינואר – סרגיי קורוליוב, ראש מהנדסי ומתכנני הטילים הסובייטיים במהלך המירוץ לחלל (נולד ב-1907)
20 ביוני – ז'ורז' למטר, אסטרונום, פיזיקאי ואיש דת קתולי, היה הראשון להציע את תיאורית המפץ הגדול (נולד ב-1894)
5 ביולי – ג'ורג' דה הוושי - כימאי פיזיקלי הונגרי ממוצא יהודי, על תרומתו לפיתוח שיטת הסמנים הרדיואקטיביים והשימוש בה לחקר תהליכים כימיים וביולוגיים זכה בפרס נובל (נולד ב-1885)
2 בנובמבר – פטר דביי, כימאי פיזיקלי הולנדי, על עבודתו בנושא מבנה מולקולרי דרך מחקריו במומנט דיפול, פיזור קרני רנטגן והסבר של אפקט קומפטון.
2 בדצמבר – לויצן אגברטוס יאן בראואר, מתמטיקאי הולנדי, אבי זרם האינטואיציוניזם בפילוסופיה של המתמטיקה.
על שמו קרוי משפט נקודת השבת של בראואר (נולד ב-1881)
רשימת אירועים מדעיים עיקריים שהתרחשו ב-1967.
דזמונד מוריס מפרסם את סיפרו הקוף העירום (The Naked Ape)
27 בינואר – שרפה בספינת החלל האמריקאית אפולו 1
24 באפריל – תאונה בזמן נחיתה של ספינת החלל הסובייטית סויוז 1, ולדימיר קומארוב, הקוסמונאוט הראשון שטס פעמיים לחלל, נהרג
14 ביוני - תוכנית מארינר: מארינר 5 ממריאה לעבר כוכב נוגה
18 באוקטובר – גשושית סובייטית ונרה 4 נכנסת לאטמוספירה של נוגה ומספקת נתונים מדעים
28 בנובמבר – גילוי הפולסר הראשון, מקור קרינה אלקטרומגנטית מחזורית, על ידי ג'וסלין בל ואנתוני הייוויש בהמשך התברר כי זהו כוכב נייטרונים, גוף צפוף מאוד שנוצר מכוכב מסיבי בעת סופרנובה
במהלך השנה שוגרו 4 גשושיות רובוטיות (מתוך 7) במסגרת תוכנית סרוויור שמטרתה בחינת אפשרויות לנחיתה רכה על פני הירח, כהכנה לתוכנית אפולו המאוישת
השימפנזה וואשו החלה בלימוד שפת הסימנים
סטיבן וינברג מציג מודל המאחד בין הכח האלקטרומגנטי והכוח הגרעיני החלש
14 ביוני – הרפובליקה העממית של סין עורכת את הניסוי הראשון שלה בפצצת מימן
14 בנובמבר – תיאודור מיימן רושם פטנט על הלייזר הראשון שפותח - לייזר רובי
כנס סולווה ה-14 - בעיות יסוד בפיזיקת החלקיקים האלמנטריים
3 בדצמבר – ביצוע השתלת לב ראשונה על ידי כריסטיאן בארנרד, רופא מדרום אפריקה.
פרס נובל לפיזיקה – הנס בתה, על תרומתו לתאוריה של ריאקציות גרעיניות, ובפרט על תגליותיו הנוגעות ליצירת האנרגיה בכוכבים
פרס נובל לכימיה – מנפרד אייגן, רונלד ג'ורג' רייפורד נוריש, ג'ורג' פורטר (George Porter), על מחקריהם בעניין תגובות כימיות מהירות מאוד
פרס נובל לפיזיולוגיה ורפואה – רגנר גרניט (Ragnar Granit), הלדן קפלר הרטליין (Haldan Keffer Hartline), ג'ורג' ואלד - על תיאור הסוגים השונים של תאים רגישים לאור בעין והדרך שבה אור משפיע עליהם
מדעי הרפואה – אריה ליאו אוליצקי
פרס טיורינג – מוריס וינסנט וילקס על בניית מחשב EDSAC ועל קידום השימוש בסיפריות לצורכי תכנות
24 בפברואר – בריאן שמידט, פיזיקאי אוסטרלי, הצליח להוכיח יחד עם אדם ריס וסול פרלמוטר את התפשטות היקום, חתן פרס נובל לפיזיקה
19 בינואר – קזימיר פאנק, ביוכימאי פולני, טבע את המונח ויטמין (נולד ב-1884)
18 בפברואר – רוברט אופנהיימר, פיזיקאי יהודי אמריקני, אבי פצצת האטום, עסק במכניקת הקוונטים וחקר את התנהגותם של חלקיקים (נולד ב-1904)
27 במרץ – ירוסלאב היירובסקי (Jaroslav Heyrovský), כימאי וממציא צ'כי, התמחה בשיטות אנליזה אלקטרוכימית ובעיקר בפולרוגרפיה, החתן פרס נובל לכימיה (נולד ב-1890)
5 באפריל – הרמן מולר, גנטיקן ומחנך אמריקאי, מפורסם על מחקריו בנושא מוטציות גנטיות ספונטניות או כאלה שנגרמות על ידי קרינה, כמו גם על אזהרותיו בעניין הנזק לטווח ארוך מנשורת רדיואקטיבית, חתן פרס נובל לפיזיולוגיה ורפואה (נולד ב-1890)
1965 בישראל (ה'תשכ"ה – ה'תשכ"ו) הייתה השנה בה מדינת ישראל ציינה 17 שנים להקמתה.
המאבקים בין דוד בן-גוריון ולוי אשכול, בין היתר על רקע החלטתו של זה האחרון (ב-1964) שלא להקים ועדת חקירה נוספת לחקר "העסק הביש", מגיעים לשיא בשנה זו.
בוועידת מפא"י בפברואר נערך עימות חריף בין השניים שבו נשאו אישים בכירים במפלגה (ביניהם משה שרת, שהיה על ערש דווי) דברים חריפים נגד בן-גוריון.
מרבית הצירים הצביעו בעד עמדתו של אשכול.
ב-3 ביוני הגיעו הדברים לקרע סופי: לאחר שמרכז מפא"י בחר את אשכול ברוב גדול למועמד המפלגה לראשות הממשלה, פורש בן-גוריון עם רפ"י מן המפלגה (ב-1 בספטמבר) הודחו בן-גוריון, יוסף אלמוגי, שמעון פרס וחנה למדן ממפא"י על רקע זה).
תוצאות הבחירות לכנסת השישית אכזבו את בן-גוריון: למרות שרפ"י זכתה בעשרה מושבים, היא לא הצליחה לנגוס באופן משמעותי בכוחה של מפא"י, והמערך (האיחוד בין מפא"י ואחדות העבודה - פועלי ציון, עליו הוחלט ב-19 במאי בשנה זו) זכה ב-45 מנדטים בבחירות (לעומת 42 מנדטים בבחירות 1961).
גם תקוותו של מנחם בגין להגביר את כוחו באמצעות הקמת (26 באפריל) גח"ל ("גוש חרות-ליברלים") נכזבה והגוש זכה ב-26 מנדטים בלבד (לעומת 34 לשתי המפלגות ביחד ב-1961).
קודם לבחירות, באוגוסט, מתפצלת סופית מק"י, והפורשים האנטי ציוניים מקימים את רק"ח.
אורי אבנרי מקים את רשימת "העולם הזה-כוח חדש" ונבחר לכנסת כסיעת יחיד.
בתחום יחסי החוץ, מעוררת ההחלטה (14 במרץ) לקיים יחסים דיפלומטיים בין ישראל לגרמניה המערבית מחלוקת חריפה.
ביום הגשת כתב ההאמנה של השגריר הראשון של גרמניה המערבית בישראל (19 באוגוסט) מתקיימות הפגנות המוניות.
ישראל וסינגפור מקיימות ביניהן קשרי סיוע, ובכלל זאת סיוע צבאי של ישראל למדינה הצעירה.
בתחום הכלכלי-חברתי, בעקבות מסקנות ועדת אלמוגי מועבר חוק בינוי ופינוי של אזורי שיקום, ה'תשכ"ה-1965. על פי החוק, הוקמה "הרשות לבינוי ופינוי אזורי שיקום" שתפקידה היה לטפל במצוקת הדיור ברחבי ישראל, וניתנו לה סמכויות לפנות שכונות עוני בכפייה, ללא הסכמת תושביהן.
הרשות נכשלה במשימתה ופורקה בשנת 1975.
בבחירות לרשויות המקומיות ב-1965 (30 בנובמבר) נבחר טדי קולק לראשות עיריית ירושלים (כיהן בתפקיד זה 28 שנה).
1 בינואר – פיגוע ראשון של הפת"ח.
24 בינואר – סוריה מודיעה כי לכדה את אלי כהן.
23 בפברואר – המוסד מחסל את הרברטס צוקורס (פושע מלחמה לטבי) באורוגווי
7 במרץ – המרגל הישראלי וולפגנג לוץ נתפס במצרים.
המוסד מעורב בחיסולו של מנהיג האופוזיציה המרוקאי בן ברקה, דבר החיסול מעורר מחלוקת רבה בישראל.
1 - 10 באוקטובר - נשיא צ'אד, פרנסואה טומבלבי, עורך ביקור ממלכתי בישראל
מוזיקה קלה: יאיר רוזנבלום בשיתוף פעולה עם יורם טהרלב: "ארבע אחר הצהריים" של להקת הנח"ל.
ב"פסטיבל הזמר והפזמון הישראלי זוכה אריק איינשטיין במקום הראשון עם "איילת החן".
במקום השני זוכה שלישיית גשר הירקון (שאיינשטיין אחד מחבריה) עם השיר "הגביע" ובמקום השלישי זכתה נחמה הנדל עם השיר "ליל קרב".
שלישיית גשר הירקון גם מוציאה את אלבומה "אהבה ראשונה".
"פרח הלילך", השיר הראשון שהלחינה נורית הירש, מתפרסם.
בוטל ביקור מתוכנן של להקת הביטלס בישראל.
ספרות: עמוס עוז מפרסם קובץ סיפורים ראשון: "ארצות התן"
קולנוע ישראלי: אורי זהר מביים את "חור בלבנה", הנחשב לחלוץ סרטי "הרגישות החדשה"; סרט הנעורים "הילד מעבר לרחוב" יוצא לאקרנים, מתאר מציאות קשה בשכונות העוני וזוכה בפרסים בפסטיבלי קולנוע בינלאומיים; "רק לא בשבת" בכיכובם של דליה פרידלנד ושמוליק סגל מועמד לפרס גלובוס הזהב
תיאטרון ובידור: תיאטרון הקאמרי מעלה את תרגומו ועיבודו של אברהם שלונסקי לאגדת הילדים "עוץ לי גוץ לי", בבימויו של יוסי יזרעאלי עם לחנים מאת דובי זלצר.
פרס ישראל: עמוס דה שליט ויגאל תלמי (מדעים מדויקים); שלמה דיקמן (ספרות יפה); שמואל סטולר (חקלאות); מרדכי סתר (מוזיקה); קרל פרנקנשטיין וצבא הגנה לישראל (חינוך); יהודית שובל (מדעי החברה); דורה גד (אדריכלות); פרס כינור דוד לשבתאי טבת, עבור מחזהו "אל תגעו בנוימן"; עמנואל פרת הוא חתן פרס ביטחון ישראל
במצעד צה"ל שנערך בתל אביב, מוצגים טילי הוק
תקשורת: העיתון חרות מפסיק לצאת לאור בדצמבר; מתחיל לצאת לאור כתב העת הפרובוקטיבי (והפורנוגרפי באופן חלקי), "בול"; ראובן הכט מייסד את הוצאת שקמונה.
הגיורת רות בן דוד נישאת למנהיגה הקשיש של העדה החרדית, עמרם בלוי
21 בינואר – נחנך מגדל שלום מאיר.
באותו זמן היה הבניין הגבוה ביותר בישראל ובמזרח התיכון כולו.
31 בינואר – הסרט "סאלח שבתי" זוכה בפרס גלובוס הזהב
11 במאי – נחנך מוזיאון ישראל בירושלים.
8 ביוני – הוקמה רשות השידור.
13 בינואר – הוכרזה פתיחת בית המשפט המחוזי, מחוז דרום, בבאר שבע והשופט שלמה אלקיים מונה כנשיאו הראשון
18 במרץ – שמעון אגרנט ממונה לנשיא בית המשפט העליון במקומו של יצחק אולשן
11 בינואר – משה דיין נחקר במשטרה על רקע שוד עתיקות בו היה מעורב, ומגיע להסדר עם רשות העתיקות, כך שלא יועמד לדין
6 באפריל – פבלו רוזנברג, זמר ומוזיקאי ישראלי
26 במאי – מירי רגב, פוליטיקאית ישראלית
28 במאי – אלון אבוטבול, שחקן קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון, מפיק קולנוע וקריין ישראלי
6 ביוני – אלי יצפאן, בדרן, שחקן, קומיקאי, חקיין ומנחה טלוויזיה ישראלי
11 ביולי – ערן צור, זמר רוק וסופר ישראלי
25 ביולי – אושרת קוטלר, עיתונאית, סופרת, אשת טלוויזיה ומגישת חדשות ישראלית
20 באוגוסט – גדי רבינוביץ', שחקן ישראלי
2 באוקטובר – דוד ד'אור, זמר-יוצר ישראלי
28 בינואר – יוחנן רטנר, אדריכל, איש צבא (נולד ב-1891)
25 בפברואר – אליה שמואל הרטום, חוקר מדעי היהדות (נולד ב-1887)
4 במאי – ישראל בר-יהודה, פעיל ציבור, חבר הכנסת ושר (נולד ב-1895)
18 במאי – אלי כהן, מרגל ישראלי שפעל בסוריה (נולד ב-1924)
13 ביוני – מרטין בובר, פילוסוף, חוקר והוגה דעות (נולד ב-1878)
7 ביולי – משה שרת, ראש הממשלה השני של מדינת ישראל (נולד ב-1894).
28 באוגוסט – יואל רקח, פיזיקאי ישראלי (נולד ב-1909)
17 בספטמבר – ישראל גורי, ממייסדי מפא"י (נולד ב-1893)
14 באוקטובר – ניסים בנימין, איש המוסד (נולד ב-1920)
15 באוקטובר – אברהם הלוי פרנקל, מתמטיקאי ישראלי (נולד ב-1891).
23 בדצמבר – ינון נאמן, משורר, אמן רב-תחומי, פזמונאי (נולד ב-1936)
28 בדצמבר – אברהם שפירא, ראש השומרים בפתח תקווה (נולד ב-1870).
שושנה אשמן-שגב, משוררת וסופרת (נולדה ב-1923)
אליהו טסלר, משורר ומתרגם (נולד ב-1901)
אוריאל כהנא, אדריכל, צייר ומעצב תעשייתי (נולד ב-1903)
ברוך קטינקא, מהנדס (נולד ב-1887)
צבי סגל, פעיל רוויזיוניסטי, מחותמי מגילת העצמאות (נולד ב-1901)
זינא רבינוביץ', סופרת (נולדה ב-1895)
1966 בישראל (ה'תשכ"ו – ה'תשכ"ז) הייתה השנה בה מדינת ישראל ציינה 18 שנים להקמתה.
במוקד השיח הציבורי עמד המצב הכלכלי ובייחוד העלייה באבטלה ו"המיתון".
12 בינואר – לוי אשכול מציג את ממשלתו השלישית (השלוש עשרה במניין הממשלות) בפני הכנסת.
30 באוגוסט – נחנך משכן הכנסת.
8 בנובמבר – בוטל הממשל הצבאי שחל מאז קום המדינה על ערביי ישראל.
25 באפריל – עזר ויצמן פורש מהנהגת חיל האוויר לאחר 8 שנים בפיקוד.
29 באפריל – מבצע קלעת, פשיטה של גולני כנגד ממלכת ירדן כתגובה על חדירה שבוצעה משטחה.
15 באוגוסט – צבא סוריה תקף ספינת משמר ישראלית מול החוף המזרחי של הכנרת.
בקרבות אוויר הופלו שני מטוסים סוריים מדגם מיג 21 ומיג 17.
16 באוגוסט – במסגרת מבצע יהלום של "המוסד" נוחת בישראל, בבסיס חצור של חיל האוויר הישראלי מטוס מיג-21 עיראקי עם הטייס העריק מוניר רדפא.
8 באוקטובר – 4 שוטרי משמר הגבול נהרגו שעה שרכבם עלה על מוקש בפרדסי שער הגולן.
27 באוקטובר – פיצוץ מטען חבלה שהוטמן על קו הרכבת לירושלים גורם לשימוט קטר וארבעה קרונות משא, סמוך לכפר בתיר, ולפציעת הנהג.
13 בנובמבר – כוחות צה"ל פושטים על הכפר א-סמוע שמדרום לחברון בפעולת תגמול.
מג"ד הצנחנים, סא"ל יואב שחם, הוא ההרוג היחיד של צה"ל בפעולה.
התגברות הטרור הפלסטיני מחייבת את שלטונות צה"ל להאריך מחדש את משך השירות הצבאי, שקוצר ב-1963, ולהעמידו מחדש על 30 חודש.
במרץ עורך אאוסגייר אאוסגיירסון, נשיא איסלנד, ביקור ממלכתי בישראל
כאמור, המצב הכלכלי עמד במוקד השיח הציבורי בישראל בשנת 1966. בנאום שנשא ב-14 בפברואר, עת הציג בפני הכנסת את תקציב המדינה, הציג שר האוצר פנחס ספיר את עיקרי הבעיות העומדות בפני המשק הישראלי - גירעון במאזן התשלומים, עליית השכר במשק, עליה בתקציב הביטחון.
הכלים למלחמה בבעיות אלו - העלאת מסים והתייקרויות; מדיניות שזכתה לכינוי "מיתון".
10 בפברואר – מתחילה שביתה בנמל אשדוד בהובלת ראש ועד עובדי התפעול, מיכאל אטיאס.
נזק רב של עשרות מיליוני לירות נגרם למשק הישראלי.
ספרות יפה: ב-10 בדצמבר מקבלים ש"י עגנון והמשוררת השוודית-יהודייה נלי זק"ש את פרס נובל לספרות ; עמוס עוז מפרסם את רומן הביכורים שלו, "מקום אחר"; יריב בן אהרן מפרסם את ספרו הראשון, "הקרב", שהצלחתו הובילה לפרסום 13 מהדורות שלו; עמליה כהנא-כרמון מפרסמת את "בכפיפה אחת"
תקשורת: ב-24 במרץ מתחילים השידורים של הטלוויזיה החינוכית תחת השם "נאמנות הטלוויזיה הלימודית"; עורכי כתב העת הסנסציוני "בול", מקסים גילן ושמואל מור נעצרים בשל פרסום פרטי פרשת בן ברקה והפרת כללי הצנזורה.
בהוראת השלטונות, הם ממשיכים לפרסם את העיתון מכלאם, על מנת שדבר מעצרם לא יוודע, אך המידע מופץ בסופו של דבר;
בידור ותיאטרון: גיורא גודיק מפיק את המחזמר "קזבלן" בכיכוב יהורם גאון.
המחזמר זוכה להצלחה רבה; חיים טופול פורץ לבימה הבינלאומית בתפקידו כטוביה החולב, במחזמר "כנר על הגג" ומופיע גם לצידו של קירק דאגלס בסרט "הטל צל ענק"
חתני וכלות פרס ישראל: |יצחק אריאלי (ספרות תורנית), משה רודולף בלוך (מדעי החיים), דורה גד ואל מנספלד (אדריכלות), שלמה מורג (מדעי היהדות), ויעקב פולוצקי (מדעי הרוח)
28 בפברואר – אייבי נתן יוצא במטוס פרטי למצרים ונוחת בפורט סעיד.
16 באפריל – קוקה-קולה מגיעה לישראל לאחר שנים שלא הקימה בישראל את החברה בגלל החרם הערבי.
קנצלר גרמניה, קונראד אדנאואר, מבקר בישראל.
שערורייה זוטא מתעוררת לאור נישואיו של השופט חיים כהן עם מיכל זמורה, שהייתה גרושה (ולפיכך לפי החוק ההלכתי אסורה על כהן).
כהן וזמורה נישאו בניו יורק בחתונה קונסרבטיבית והדבר משך תשומת לב בינלאומית למגבלות על המעמד האישי במדינת ישראל
ישכר דב רוקח מוכתר כאדמו"ר מבעלזא
נחנך יד קנדי בהרי ירושלים, בתכנון דוד רזניק
עם מינויה לשגרירת ישראל בדנמרק, הופכת אסתר הרליץ לאישה הראשונה הממונה לשגרירה ישראלית במדינה זרה
יוחאי בן-נון, לשעבר מפקד חיל הים, מקים את המכון לחקר ימים ואגמים
4 בפברואר – שריפת ענק פורצת בבית צים בתל אביב.
הבניין נהרס כליל, אדם אחד נהרג ו-67 נפצעים.
שולמית אלוני מקימה את "המועצה הישראלית לצרכנות"
באליפות ישראל בכדורגל זוכה קבוצת הפועל תל אביב.
בגביע המדינה בכדורגל זוכה הפועל חיפה לאחר ניצחון בגמר על שמשון תל אביב בתוצאה 1:2.
12 בנובמבר – הכדורסלן טל ברודי עולה לישראל לאחר ביקורו בקיץ 1965 במכביה.
דצמבר - האתלטיות הישראליות זוכות להצלחה במשחקי אסיה שנערכו בבנגקוק.
5 בינואר – ישראל מימון, מזכיר הממשלה
4 במרץ – עדי גורדון, כדורסלן עבר ישראלי
9 במרץ – אביגיל אריאלי, שחקנית ישראלית
7 באפריל – צביקה הדר, שחקן ומנחה ישראלי
14 באפריל – איתי וירוב, תת-אלוף בצה"ל
7 במאי – דפנה דקל, זמרת ושחקנית ישראלית
25 במאי – ניר קלינגר, כדורגלן ישראלי לשעבר וכיום מאמן כדורגל
26 במאי – אלי אילדיס, מנחה טלוויזיה ישראלי
25 ביולי – גיא פינס, מגיש טלוויזיה
3 באוקטובר – תומר שטיינהאור, כדורסלן ישראלי
14 בנובמבר – רוני לוי, מאמן כדורגל ישראלי
24 בנובמבר – מרב מיכאלי, חברת כנסת, שרת התחבורה, עיתונאית, מנחת טלוויזיה ושדרנית רדיו.
25 בנובמבר – אורנה בנאי, שחקנית וקומיקאית ישראלית
9 בדצמבר – גדעון סער, חבר הכנסת מטעם הליכוד ושר החינוך, שר הפנים, ושר המשפטים וסגן ראש הממשלה
25 בינואר – שאול אדלר, ביולוג ישראלי יליד רוסיה שהתמחה בפרזיטולוגיה, חתן פרס ישראל לרפואה (נולד ב-1895)
13 באוגוסט – דוד פלומבו, פסל וצייר
16 באוקטובר – אליהו מרידור, חבר הכנסת וממייסדי תנועת החרות (נולד ב-1914)
4 בנובמבר – יעקב קליבנוב, איש ציבור ועורך דין ישראלי שכיהן כחבר הכנסת מטעם הציונים הכלליים (נולד ב-1887)
26 בדצמבר – חוסיין אל-ח'אלידי, ראש עיריית ירושלים וחבר הוועד הערבי העליון (נולד ב-1895)
20 בדצמבר – עמרם אבורביע, רב ראשי לעדה הספרדית בפתח תקווה (נולד ב-1892)
יהושע אשל, איש ההגנה, מפקד שירות האוויר של ההגנה (נולד ב-1900)
ורה ויצמן, רופאה, פעילה ציונית ואשת נשיא מדינת ישראל הראשון חיים ויצמן (נולדה ב-1881)
אברהם יערי, חוקר הספר העברי (נולד ב-1899)
יוסף מינור, אדריכל (נולד ב-1885)
צבי ניסנוב, פעיל בולט ביישוב העברי, חבר ארגון "השומר", ומראשוני אסירי המחתרות (נולד ב-1881)
אליהו פורת, פובליציסט ומתרגם עברי, איש התנועה הקיבוצית, ממקימי קיבוץ עין החורש (נולד ב-1906)
1967 בישראל (ה'תשכ"ז – ה'תשכ"ח) הייתה השנה בה מדינת ישראל ציינה 19 שנים להקמתה.
האירוע הבולט בשנה זו היה מלחמת ששת הימים, המתיחות שקדמה לה, וכיבוש יהודה ושומרון וחבל עזה, סיני ורמת הגולן
המתיחות הביטחונית טרם מלחמת ששת הימים, ותוצאות המלחמה, נתנו אותותיהן בזירה הפוליטית, הכלכלית ומעל הכל - הביטחונית.
בשל המתיחות, מגויסים כוחות מילואים וכמעט כל הגברים מגויסים, מצב המשפיע קשות על המצב הכלכלי, המדורדר בלאו הכי.
ב-23 במאי התמוטט הרמטכ"ל רבין בשל המתיחות למשך 48 שעות, ועזר ויצמן החליפו.
ב-28 במאי החליט ראש הממשלה לוי אשכול להקים ממשלת ליכוד לאומי עם משה דיין כשר הביטחון (הוקמה סופית ב-1 ביוני).
באותו ערב, נשא נאום ברדיו, בו היסס בהגיית משפט אשר תוקן בכתב יד.
הנאום, שזכה לכינוי "הנאום המגומגם", מערער את אמון הציבור באשכול כמנהיג החלטי.
בממשלת הליכוד הלאומית שולב לראשונה מנחם בגין בתפקיד שר (בלי תיק).
ב-5 ביוני פרצה מלחמת ששת הימים.
במהלך המלחמה נכבשו שטחי יהודה, שומרון, ומזרח ירושלים (6-7 ביוני) מירדן; חצי האי סיני ורצועת עזה ממצרים (8 ביוני; ורמת הגולן מסוריה (10 ביוני).
במהלך הקרבות מתרחשת (8 ביוני) תקרית ליברטי: מטוסי חיל האוויר הישראלי מפציצים ספינת ביון של חיל הים האמריקאי.
לאחר המלחמה, ב-28 ביוני מספחת מדינת ישראל את מזרח ירושלים והרמטכ"ל יצחק רבין נואם את נאום הר הצופים.
מוקמת תנועה חברתית, אשר חורטת על דגלה את החזקת השטחים שנכבשו - "התנועה למען ארץ ישראל השלמה" ותנועה נוספת לחזרה להר הבית, "נאמני הר הבית".
לעומת זאת, יש הסוברים כי יש להשתמש ב"שטחים" לקידום הסכם בין ישראל לשכנותיה, למשל באמצעות תוכנית אלון.
בתחום יחסי החוץ, המלחמה משנה את מעמדה של מדינת ישראל ודימויה הבינלאומי.
ב-1 בספטמבר מכנסות מדינות ערב את ועידת חרטום, בה מנוסחים "שלושת הלאווים" ביחס לישראל: לא לשלום עימה; לא להכרה בה; ולא לעריכת משא ומתן עם ישראל.
גם מדינות אחרות קוראות למדינת ישראל לסגת מן השטחים שכבשה: ב-22 בנובמבר מתקבלת החלטה 242 של מועצת הביטחון של האו"ם.
התפצלות של גח"ל: בעקבות הדי הכישלון בבחירות 1966, פורשים שמואל תמיר, אליעזר שוסטק ותומכיהם ומקימים מפלגה בשם "המרכז החופשי"
ב-15 באוקטובר נדקר ונפצע מאיר וילנר בניסיון התנקשות של איש חירות נגדו
בדצמבר 1967 קיבלו מוסדות רפ"י החלטה ברוב קטן להתאחד עם מפא"י ואחדות העבודה למפלגה אחת שתקרא "מפלגת העבודה".
לאחר שמשפחות מעולי יהדות תימן, להן נמסר כי ילדיהן נפטרו, קיבלו צווי גיוס, מתעורר לחץ ציבורי לחקירת פרשת ילדי תימן האבודים.
מוחלט על הקמת ועדת חקירה פרלמנטרית, ועדת בהלול-מינקובסקי.
למעשה, כבר עם תום מלחמת ששת הימים הבהירו המצרים כי אינם מתכוונים לוותר על הניסיון להשיב את השטחים שאיבדו במלחמה.
ב-1 ביולי, שלושה שבועות לאחר סיום המלחמה, החלו פעולות קומנדו נגד מוצבים ישראליים לחוף תעלת סואץ.
התגובה הישראלית החריפה (הפגזת ערי התעלה והפיכת אלפי אזרחים לפליטים) הובילה להסלמה.
במקביל, מתמודדת ישראל גם עם ניצני הטרור הפלסטיני.
אירועים נוספים בתחום הצבאי והביטחוני:
7 באפריל – יום קרבות ברמת הגולן.
15 ביוני – אסון בית המכס העליון, בו נהרגים 11 חיילים בהתפוצצות בונקר תחמושת.
1 ביולי – התחולל קרב בין כוחות צה"ל לבין כוח מצרי שחצה את התעלה.
בקרב נהרג חיל צהל אחד ו־13 נפצעו.
8 ביולי – יום קרב שבו השתתפו כוחות יבשה ואוויר.
ביום קרב זה נהרגו 5 חיילי צה"ל ו-31 נפצעו.
14 ביולי – כוחות מצריים פתחו בהתקפה כנגד כוחות צה"ל במספר מוקדים לאורך תעלת סואץ.
8 באוקטובר – ניסיון הפיגוע הראשון בסדרת הפיגועים של ארגון פת"ח בקולנוע ציון בירושלים.
8 באוקטובר – שוטר משמר הגבול מחסל שני פלסטינים באזור לטרון לאחר שמשאיתם כמעט גרמה לתאונת דרכים.
21 באוקטובר – טיבוע המשחתת אילת במטח טילים מספינות טילים מצריות.
24 באוקטובר – בתגובה לטיבוע אח"י אילת, מפגיזה ישראל את בתי הזיקוק בעיר סואץ ומחריבה אותם.
למשק המצרי נגרם נזק כספי רב.
21 בנובמבר – תקרית אום שורט: טנקים ירדניים פותחים באש על כוחות צה"ל ממערב לנהר הירדן.
בתגובה מפגיז צה"ל את מקורות הירי ומופעל חיל האוויר.
לצה"ל ארבעה הרוגים כולל טייס מיסטר
11 בדצמבר – נוסדת החזית העממית לשחרור פלסטין.
29 בדצמבר – נפתחת טייסת 102 בצה"ל, טייסת העיט השנייה בחיל האוויר.
מלחמת ששת הימים חילצה את המשק באחת ממצב המיתון שבו הוא היה שרוי באמצע שנות השישים.
בסמוך לאחר המלחמה הודיע שר האוצר פנחס ספיר כי המלחמה אמנם הגדילה את הוצאות הממשלה אולם מנגד יצרה מקורות הכנסה נוספים באופן שאינו מצריך היערכות כלכלית מיוחדת.
17 בספטמבר – נכנס למחזור מטבע של לירה ישראלית אחת.
למתיחות של "תקופת ההמתנה", למלחמה ולתוצאותיה הייתה גם השפעה חשובה בתחום החברה והתרבות.
עוד לפני פרוץ המלחמה וכיבוש מזרח ירושלים, הפך השיר "ירושלים של זהב" (שהושמע לראשונה בהפסקה של פסטיבל הזמר והפזמון במוצאי יום העצמאות, 15 במאי) ללהיט.
לאחר כיבוש מזרח ירושלים, הוסיפה שמר לשיר בית חדש בו הנגידה את המצב לפני ואחרי המלחמה.
לעומת "איכה יבשו בורות המים" ו"ואין פוקד את הר הבית" הכריז הבית החדש "חזרנו אל בורות המים" ו"שופר קורא בהר הבית".
מאיר אריאל כתב אף הוא מספר שירים בהשראת המלחמה, ולאחריה פרסם מיני-אלבום, "ירושלים של ברזל".
שיר הנושא נכתב בהשראת השיר "ירושלים של זהב" עורר הדים רבים והדביק לו את הכינוי "הצנחן המזמר".
שיר אחר המזוהה עם תקופת ההמתנה היה "נאצר מחכה לרבין" שביצע אריק לביא למילים של חיים חפר.
אחרי המלחמה מוציא אפרים קישון (יחד עם הקריקטוריסט דוש) את הספר "סליחה שניצחנו".
בתחום החינוך והחברה, מוקמת ישיבת הכותל זמן קצר לאחר כיבוש הרובע היהודי בעיר העתיקה של ירושלים.
בתחום הספרות, התפרסם הספר "שיח לוחמים", אשר הכיל ראיונות עם לוחמים במלחמת ששת הימים ועורר תהודה רבה.
ספרות ושירה: המשוררת זלדה מוציאה, לאחר 35 שנות יצירה, קובץ שירים ראשון, "פנאי"; דן צלקה מפרסם את רומן הביכורים שלו, "ד"ר ברקל ובנו מיכאל";
קולנוע: שלישיית הגשש החיוור מופיעה בסרטים "ארבינקא" ו"השכונה שלנו"; זוהר מביים גם את הסרט "שלושה ימים וילד", על פי סיפורו של אברהם ב.
הסרט זוכה להצלחה אמנותית מרשימה - כשב-12 במאי זוכה עודד קוטלר בפסטיבל קאן בפרס ה"שחקן הזר הטוב ביותר".
יצירה ספרותית נוספת מעובדת לסרט - "הוא הלך בשדות" בבימויו של יוסף מילוא; עוד יוצאים לאקרנים: סיירים (מיכה שגריר) בכיכוב אסי דיין; "השכונה שלנו", "האם תל אביב בוערת", "הנחשקת" (של ג'ורג' עובדיה, שעלה לישראל באותה שנה מאיראן)
תיאטרון ובידור: תיאטרון הקאמרי מעלה את "הכושי עשה את שלו" של יוסף לפיד; שלישיית הגשש החיוור יוצאת עם התוכנית "סינמה גשש".
תקשורת: "מעריב" מקים את כתב העת לנשים "את", בעריכתו של יוסף לפיד
חתני פרס ישראל: אריה ליאו אוליצקי (רפואה); בנימין אקצין (מדעי המשפט); מרסל ינקו (ציור); עקיבא ארנסט סימון (חינוך); ואברהם שלונסקי (ספרות יפה)
עיריית ירושלים מתחילה להעניק את אות "יקיר ירושלים"
השחיתות בליגות הכדורגל בישראל מגיעה לשיא, והתאחדות הכדורגל מחליטה לקיים "עונה כפולה" בת שנתיים.
אל מול שחיתות זו, עומדים הישגיה של נבחרת ישראל בכדורגל, אשר לראשונה מצליחה להעפיל לאולימפיאדה: אחרי ניצחון על ציילון מובטחת העלייה לאולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968).
14 בינואר – רובי דואניאס, שחקן, תסריטאי ובמאי טלוויזיה ישראלי
31 במרץ – עמוס שוב, שחקן ומדבב ישראלי, מנחה בערוץ הילדים (נפטר ב-2015)
27 באפריל – אקי אבני, שחקן קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון ומנחה טלוויזיה ישראלי
1 במאי – יעל ארד, ג'ודוקא, זוכת המדליה האולימפית הראשונה של ישראל
19 ביולי – יעל אבקסיס, שחקנית קולנוע וטלוויזיה, דוגמנית, מפיקה ומנחת טלוויזיה ישראלית
20 באוגוסט – אתגר קרת, סופר, מחזאי, תסריטאי, קומיקסאי ופזמונאי ישראלי
27 בספטמבר – חיים צינוביץ', מוזיקאי, זמר, מדבב וקריין ישראלי
28 בינואר – בכור-שלום שטרית, חבר הכנסת מטעם מפא"י ושר המשטרה הראשון של ישראל (נולד ב-1895)
12 בפברואר – שלום זיסמן, חבר הכנסת השנייה מטעם הציונים הכלליים (נולד ב-1914)
2 באפריל – אברהם אלמליח, מנהיגי הקהילה הספרדית ביישוב, כיהן כחבר הכנסת בכנסת הראשונה (נולד ב-1876)
2 ביוני – יעקב זרובבל, מראשי הציונות המרקסיסטית ומנהיג פועלי ציון שמאל (נולד ב-1886)
5 ביוני – נחמיה כהן, "החייל המעוטר ביותר בצה"ל" (נהרג בקרב; נולד ב-1943)
8 ביוני – נחום לוין, חבר הכנסת מטעם תנועת החרות וגח"ל (נולד ב-1905)
21 בדצמבר – יעקב כ"ץ חבר הכנסת מטעם פועלי אגודת ישראל (נולד ב-1906)
יצחק אבנון, מחבר ספרי מדע פופולרי לילדים ולנוער (נולד ב-1909)
יצחק דב ברקוביץ, י"ד ברקוביץ, סופר ומתרגם יהודי עברי ויידי (נולד ב-1885)
13 בפברואר – שלום עשת, יועצו הצבאי של ראש הממשלה ושר הביטחון דוד בן-גוריון בימי מלחמת העצמאות (נולד ב-1914)
1968 בישראל (ה'תשכ"ח – ה'תשכ"ט) הייתה השנה בה מדינת ישראל ציינה 20 שנה שנים להקמתה.
תוצאות מלחמת ששת הימים ממשיכות להשפיע על הפוליטיקה ועל ענייני הביטחון ב-1968. בין היתר, עולה ביתר שאת השאלה בדבר גורלם של השטחים שנכבשו במהלך המלחמה: האם להשיב את הריבונות למדינות מהם נכבשו (מצרים, ירדן וסוריה)?
עולים גם קולות הקוראים להתיר התיישבות יהודים מעבר לקו הירוק.
בפסח התיישבה במלון "פארק" בחברון קבוצה בהנהגת הרב משה לוינגר.
למחרת ליל הסדר, שלחה הקבוצה מברק ברכה קצר לשר הביטחון, משה דיין: "חג שמח – ממתנחלי חברון" (זוהי הפעם הראשונה בה נעשה שימוש במונח "מתנחלים" לציון המתיישבים מעבר לקו הירוק).
ב-9 במאי הציע יצחק רבין להקים יישובים יהודים ברצועת עזה וב-16 בדצמבר הציע מנחם בגין ליישב יהודים בכל האזורים שנכבשו, ובכלל זאת גם בתוככי הערים.
21 בינואר – מפא"י, אחדות העבודה - פועלי ציון ורפ"י מתאחדות ומקימות את מפלגת העבודה הישראלית
20 בפברואר – יצחק רבין מתמנה לשגריר ישראל בארצות הברית
26 במרץ – זלמן שזר נבחר לכהונה שנייה כנשיא מדינת ישראל
13 באוגוסט – הכנסת מעבירה את חוק יסוד: הממשלה; עוד נחקק חוק ועדות חקירה.
ביולי הוקמה "התנועה לשלום וביטחון" בראשות פרופ' יהושע אריאלי.
נמשכת המתיחות הביטחונית לאחר כיבוש השטחים במלחמת ששת הימים, הן מצד צבאות ערב והן מצידם של ארגוני טרור.
בעקבות הפגזות ותקיפות מצריות בנתה ישראל לאורך תעלת סואץ את קו המעוזים ("קו בר-לב"), שבו כ-30 מוצבים מבוצרים, עמידים בפני התקפות ארטילריה.
בקו שני, "ציר החת"ם" ממזרח לקו התעלה, נבנו עוד כ-10 מוצבים.
תקיפות מצריות אלו נחשבות למבשרות מלחמת ההתשה (ובמצרים נחשבות למעשה לתחילתה של המלחמה).
ארגוני הטרור החריפו פעולתם נגד ישראל במהלך השנה אירעו פיגועים רבים בתחומי ישראל ובחוץ לארץ כנגד מטוסי נוסעים לישראל וממנה.
צה"ל קיים מספר פשיטות ופעולות תגמול נגד מוקדי המחבלים, הבולטת בין פעולות אלה ב-1968 הייתה פעולת כראמה בירדן ומבצע תשורה בלבנון.
1 בינואר – חיים בר-לב מונה לרמטכ"ל במקומו של יצחק רבין
9 בינואר – הצוללת אח"י דקר יוצאת מנמל פורטסמות' שבאנגליה לנמל חיפה, הפלגה שבמהלכה אבדה הצוללת
25 בינואר – הקשר האחרון עם הצוללת אח"י דקר.
18 במרץ – אוטובוס תלמידים עלה על מוקש שהטמינו מחבלים שחדרו מירדן באזור באר אורה.
בפיגוע נהרגו שניים ונפצעו 26 תלמידים.
21 במרץ – בתגובה לפיגוע באוטובוס התלמידים מבצע צה"ל את פעולת כראמה כנגד מטרות מחבלים בירדן.
7 במאי – מחבלים שהגיעו מירדן הפגיזו את שכונת ממילא בירושלים, קיבוץ מנרה, כפר רופין ואשדות יעקב.
כל תושבי שכונת ממילא פונו מבתיהם.
באירועים אלה לא היו נפגעים ישראלים.
23 ביולי – חברי ארגון החזית העממית לשחרור פלסטין חטפו מטוס אל על בדרכו מלונדון לתל אביב, בעצירת ביניים ברומא.
המטוס הועבר לאלג'יר והוחזק שם במשך 40 יום.
זוהי החטיפה היחידה של מטוס אל על.
4 בספטמבר – התרחש פיגוע בתחנה המרכזית בתל אביב, על ידי מחבלים שהניחו חומר נפץ.
בפיגוע נהרג אדם אחד וחמישים נפצעו.
8 בספטמבר – המצרים פתחו בהפגזה ארטילרית לאורך תעלת סואץ, ובה נהרגו 10 חיילי צה"ל.
9 באוקטובר הושלך רימון יד לעבר מערת המכפלה ו-47 יהודים נפצעו.
26 באוקטובר – המצרים פתחו בהפגזה נוספת שלוותה בפשיטות קומנדו, והסבו לצה"ל 15 הרוגים.
31 באוקטובר – בתגובה להפגזות המצרים ערך צה"ל את "מבצע הלם", שבו פשטו כוחות צנחנים, מוטסים במסוקי "סופר פרלון", על שלושה יעדים בעומק מצרים.
פשיטה זו הביאה לרגיעה בחזית התעלה.
22 בנובמבר – התרחש פיגוע בשוק מחנה יהודה בירושלים, בו נהרגו 12 איש.
1 בדצמבר – בוצע בהצלחה מבצע אירון לפיצוץ שני גשרים בירדן לשם יצירת לחץ על חוסיין מלך ירדן לפעול כנגד ארגוני המחבלים שהתבססו בשטח מדינתו.
27 בדצמבר – הודעה של ארצות הברית שהיא מסכימה לספק לישראל 50 מטוסי "פנטום" חדישים.
28 בדצמבר – בתגובה לחטיפת מטוס אל על ולפגיעה בתנועה האווירית לישראל, כוח צה"ל תקף את שדה התעופה של ביירות והשמיד 14 מטוסים של חברות תעופה ערביות.
מאיר עמית פורש מראשות המוסד, במקומו ממונה צבי זמיר
26 במאי – 5 ביוני – ביקור ממלכתי של נשיא מאלאווי, הייסטינגס באנדה.
הביקור הממלכתי הראשון של נשיא זר בישראל לאחר מלחמת ששת הימים.
מוסדרת פעילותה של הבורסה בחוק ניירות ערך, ומוקמת רשות ניירות ערך
שאול אייזנברג מקים את החברה לישראל, ולמענו נחקק חוק מיוחד הפוטר את החברה מתשלומי מיסים במשך 30 שנה
חברת טמפו מתחילה לשווק את בירה מכבי
איש העסקים והיזם אפי ארזי מקים את סאיטקס
21 בפברואר – הושלם המעבר למרכזיות אוטומטיות לשיחות פנים-ארציות
5 בדצמבר – השתלת לב ראשונה בישראל
אחד האירועים החשובים מבחינה חברתית-תרבותית ב-1968 היה תחילת שידורי הטלוויזיה הישראלית.
השידור הראשון של הטלוויזיה היא של מצעד צה"ל ביום העצמאות במאי; באוגוסט החלו שידורי ניסיון, תחילה שלושה ערבים בשבוע, שבהמשך הורחבו לארבעה.
בתקופה זו שודרו בכל יום שעה בערבית ושעתיים בעברית וב-20 באוגוסט שודרה מהדורת מבט לחדשות הראשונה.
ב-23 בדצמבר החלה הטלוויזיה הישראלית את שידוריה.
מצעד צה"ל שצילמה הטלוויזיה היה המצעד הסדיר האחרון שהתקיים בישראל; מצעד נוסף התקיים ב-1973 לרגל יום העצמאות ה-25 למדינה, ולאחריו לא נתקיימו עוד מצעדי צה"ל.
עוד בתחום התקשורת – יעקב אגמון מתחיל לשדר את תוכניתו "שאלות אישיות".
מוזיקה ישראלית: השיר "מלכות החרמון" של להקת פיקוד צפון עם הסולן מוצי אביב זכה בתואר "שיר השנה".
הלהקה הגיעה גם למקום השלישי עם השיר "עמק דותן", שניהם מתוך תוכניתה "על הרמה", בתואר להקת השנה זכו צמד דרום.
בתואר זמר השנה זכה אבי טולדנו, ובתואר זמרת השנה זכתה גאולה גיל.
בתחום הספרות העברית מפרסם עמוס עוז את הרומן "מיכאל שלי"; יצחק אוורבוך אורפז מפרסם את ספרו "נמלים", "באלוהים, אמא, אני שונא את המלחמה" (של יגאל לב)
ספרות ילדים ונוער: לאה גולדברג מפרסמת את "המפוזר מכפר אז"ר"; דבורה עומר מפרסמת את הספר "מסע לארץ הגשם".
סביבה: מוקם החי בר ביוטבתה
קולנוע ישראלי: יוצאים לאקרנים "תעלת בלאומילך", "המטרה טיראן", "לאט יותר" (אברהם הפנר), "כל ממזר מלך", "הגמל והילד", "השכונה שלנו", "הבן האובד", "מצור" (שהיה מועמד לפרס דקל הזהב).
תיאטרון ובידור: מוקם תיאטרון החאן הירושלמי; עולה המחזה "את ואני והמלחמה הבאה" של חנוך לוין; עוד עולים מחזות הזמר "איש חסיד היה" של דן אלמגור, ו"איי לייק מייק" בתיאטרון גיורא גודיק, שניהם הופכים ללהיטים; מופע הבידור "דבר מצחיק קרה לי בדרך לסואץ" מעורר מחאה של אם שכולה ומורד במהירות
בתחום החינוך, מקימים הרב יהודה עמיטל, יואל בן נון וחנן פורת את ישיבת הר עציון באלון שבות.
הקמת הישיבה (מעבר לקו הירוק) מסמנת, בין היתר, את תחילת "מהפכת התנ"ך" בישיבות הציבור הדתי לאומי.
במסגרת התוכניות לפיתוח ירושלים לאחר כיבוש מזרח העיר במלחמת ששת הימים, מוחלט לפתח את שכונת ימין משה, עד אז שכונת ספר, בה התגוררו תושבים ממעמד סוציו-אקונומי נמוך (רובם ממוצא מזרחי) והתושבים מקבלים צווי הפקעה, דבר היוצר מרמור רב ותורם להתפתחות מחאה חברתית.
בתל אביב, עוברת עיריית תל אביב למשכנה ליד כיכר מלכי ישראל (כיום: כיכר רבין).
בתחום הפיתוח הסביבתי, מוקמת בשנה זו גם התנועה החברתית "המועצה לישראל יפה".
פסיקת בג"ץ שליט מהווה אבן דרך חשובה במחלוקת מיהו יהודי ובקביעת המעמד האזרחי בישראל: בעתירה ביקש רס"ן בנימין שליט, שהיה נשוי ללא-יהודייה, לרשום את ילדיהם כבני הלאום היהודי.
בג"ץ קיבל את עתירתו; אך שנתיים לאחר מכן העבירה הכנסת תיקון לחוק השבות הקובע כי כיהודי יחשב רק מי שאימו יהודייה או שגויר כהלכה.
רצח שולמית ועקנין – רצח שלא פוענח, של נערה בת 16 וחצי בפתח תקווה.
נבחרת ישראל בכדורגל העפילה והשתתפה, לראשונה בתולדותיה, בטורניר הכדורגל האולימפי, במסגרת אולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968) והצליחה להגיע לרבע הגמר לאחר ניצחונות על אל סלוודור ועל גאנה על הישגיהם של ישראלים אחרים באולימפיאדה ראה ישראל באולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968).
בשל אי מוכנותה של ממשלת מקסיקו לארח גם את המשחקים הפאראלימפיים, היא התקיימה בתל אביב.
8 בפברואר – אמיר חצרוני, פובליציסט וחוקר תקשורת ישראלי
10 באפריל – ישראל קטורזה, שחקן ישראלי
24 באפריל – מיקיאגי, זמר ומאפר ישראלי
10 במאי – דני קושמרו, עיתונאי, עורך ושדרן טלוויזיה ורדיו ישראלי
12 במאי – ליהיא לפיד, עיתונאית וסופרת ישראלית, רעיית ראש הממשלה לשעבר יאיר לפיד
27 ביוני – ניר לוי, שחקן ישראלי
25 באוגוסט – שי גולדשטיין, שחקן ובדרן ישראלי
3 בספטמבר – גולן אזולאי, שחקן וזמר ישראלי
9 בספטמבר – איציק כהן, שחקן וקומיקאי ישראלי
9 באוקטובר – סמי הורי, שחקן ישראלי
11 באוקטובר – דודי לוי, זמר ישראלי
8 בנובמבר – זהבה בן, זמרת ישראלית
14 בנובמבר – יואב צפיר, מפיק טלוויזיה, במאי, עורך, תסריטאי, שחקן ומדבב טלוויזיה ישראלי
28 בדצמבר – ליאור אשכנזי, שחקן קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון, במאי, מדבב, קריין ומנחה טלוויזיה ישראלי
11 בינואר – משה צבי סגל, חוקר מקרא וספרות עברית (נולד ב-1876)
12 בינואר – אריה להולה, במאי קולנוע (נולד ב-1918)
29 בינואר – פולה בן-גוריון, רעייתו של ראש ממשלת ישראל הראשון, דוד בן-גוריון
11 בפברואר – יעקב שטיינהרדט, צייר ישראלי ואמן חיתוכי העץ (נולד ב-1887)
26 בפברואר – משה שלוש, פעיל ציבור, "ראש עיריית תל אביב ליום אחד" (נולד ב-1892)
23 במרץ – מאיר כוכב זסלבסקי, איש עסקים ישראלי, נדבן ידוע ובונה בתי כנסת בפתח תקווה ובירושלים בשנות החמישים והשישים
1 במאי – יחיאל קריזה, צייר ישראלי (נולד ב-1909)
21 במאי – צבי לוריא, חבר ההנהלה הציונית (נולד ב-1906)
16 ביוני – שמעון בן צבי, ממייסדי גבעתיים וראש העיר הראשון שלה (נולד ב-1899)
10 ביולי – נחום ניר-רפאלקס, פוליטיקאי ישראלי ויושב ראש הכנסת השני (נולד ב-1884)
31 ביולי – ברכה חבס, סופרת ועיתונאית עברית (נולדה ב-1900)
1 באוגוסט – מרדכי זעירא, פזמונאי
4 באוגוסט – בני וירצברג, יערן ישראלי, מן הראשונים שדנו באימי השואה בישראל (נולד ב-1928)
11 באוגוסט – שמואל דיין, חבר הכנסת (נולד ב־1891)
28 באוגוסט – פאלק שלזינגר, רופא, מנהל המרכז הרפואי שערי צדק (נולד ב-1895)
9 באוקטובר – יוסף (גוסטב) אשרמן, גניקולוג, על שמו קרויה תסמונת אשרמן (נולד ב-1889)
10 באוקטובר – אהרן זאב, משורר עברי, סופר, עורך, מחנך, קצין חינוך ראשי של צה"ל ונשיא הוועד למען החייל (נולד ב-1900)
30 באוקטובר – מאיר מוהר, מתרגם, סופר ומשורר עברי (נולד ב-1888)
14 בדצמבר – יוסף ברץ, חלוץ ואיש ציבור ישראלי, ממקימי האגודה למען החייל, חבר הכנסת הראשונה.
חיה הינדה לוי-ליסנר, משוררת יידיש, סופרת לילדים ולנוער (נולדה ב-1912)
בערך זה מצוינים אירועים בולטים שהתרחשו במהלך שנת 1967 ונוגעים לעולם הקולנוע.
26 בדצמבר – הסרט "Magical Mystery Tour" של להקת הביטלס משודר לראשונה בטלוויזיה בריטניה.
האבטיפוס של ה-IMAX הוצג לראשונה בתערוכת אקספו 67' במונטריאול, קנדה.
הסרט הטוב ביותר - כחום הלילה
הבמאי הטוב ביותר - מייק ניקולס (הבוגר)
השחקן הטוב ביותר - רוד סטייגר (כחום הלילה)
השחקנית הטובה ביותר - קתרין הפבורן (נחש מי בא לסעוד)
שחקן המשנה הטוב ביותר - ג'ורג' קנדי (המורד)
שחקנית המשנה הטובה ביותר - אסטל פרסנס (בוני וקלייד)
פרס אוסקר לסרט הזר הטוב ביותר - רכבות נשמרות היטב (צ'כוסלובקיה)
השחקנית הטובה ביותר - אדית אוונס (The Whisperers)
הסרט הטוב ביותר - הבוגר
השחקן הטוב ביותר - ריצ'רד האריס (קמלוט)
השחקנית הטובה ביותר - אן בנקרופט (הבוגר)
14 בינואר – אמילי ווטסון, שחקנית אנגלייה
10 בפברואר – לורה דרן - שחקנית, במאית ומפיקה אמריקנית
19 בפברואר – בניסיו דל טורו, שחקן פוארטו ריקני
16 במרץ – לורן גרהאם, שחקנית אמריקנית
20 ביוני – ניקול קידמן, שחקנית אוסטרלית
1 ביולי – פמלה אנדרסון, שחקנית, דוגמנית ומפיקה אמריקנית
16 ביולי – ויל פרל, שחקן וקומיקאי אמריקני
18 ביולי – וין דיזל, שחקן אמריקאי
19 ביולי – יעל אבקסיס, שחקנית ישראלית
23 ביולי – פיליפ סימור הופמן, שחקן קולנוע אמריקאי זוכה פרס האוסקר (נפטר ב-2014)
4 באוקטובר – לייב שרייבר, שחקן, במאי ותסריטאי אמריקני
5 באוקטובר – גאי פירס, שחקן אוסטרלי