tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בנוסף, הממשלה הוכיחה יכולת מבצעית יוצאת דופן עם ביצועו המוצלח של מבצע אנטבה ביולי 1976, לשחרור חטופי מטוס "אייר פראנס" באוגנדה, שהפגין את הנחישות וכוח ההרתעה הישראלי.
במישור הכלכלי, הממשלה פעלה לייצוב הכלכלה ולטיפול בנטל התקציבי שנבע מהמלחמה.
בתקופה זו יושמה רפורמת המיסוי המקיפה על פי מסקנות ועדת בן שחר, ששיאה היה הטלת מס ערך מוסף (מע"מ) לראשונה בישראל.
רפורמה זו נועדה לשפר את יעילות גביית המס ולהרחיב את בסיס המס.
כמו כן, הונהגה מדיניות "פיחות זוחל" בשערי מטבע החוץ, במטרה לעודד יצוא ולמתן את האינפלציה.
במישור הפנים-חברתי, הממשלה המשיכה ביישום מדיניות התיישבות, תוך הקמת יישובים חדשים בגליל (תוכנית המצפים) וכן יישובי הכוכבים ביהודה ושומרון, כחלק מתפיסה ביטחונית ואסטרטגית רחבה.
הממשלה סיימה את כהונתה במאי 1977 לאחר התפטרות ראש הממשלה, על רקע פרשת "חשבון הדולרים", והתקיימו בחירות שהובילו ל"מהפך".
הרכב הכנסת השמינית ערב הקמת הממשלה
סיעה ראש הסיעה מנדטים מושב הערות המערך יצחק רבין 54קואליציהבהמשך כהונת הכנסת:
פרש חבר הכנסת אריה לובה אליאב והקים סיעת יחיד, מאוחר יותר הצטרף לר"צ בהקמת יעד
פרשו חברי קידמה ופיתוח והסיעה לבדואים וכפריים (שהצטרפו למערך מיד לאחר הבחירות) והקימו מחדש את סיעותיהם (שהתאחדו מאוחר יותר בהקמת הרשימה הערבית המאוחדת)
פרש חבר הכנסת מרדכי בן-פורת והקים סיעת יחיד
פרשו שישה חברי כנסת והקימו את סיעת מפ"ם, וחזרו לאחר מספר ימים הליכוד מנחם בגין 39אופוזיציהבהמשך כהונת הכנסת:
פרש חבר הכנסת בנימין הלוי והקים סיעת יחיד
פרשו שני חברי כנסת והקימו את המרכז החופשי
הצטרף חבר הכנסת הלל זיידל מליברלים עצמאיים מפד"ל יוסף בורג 10קואליציה חזית דתית תורתית 5אופוזיציה בהמשך התפצלה לאגודת ישראל ופועלי אגודת ישראל ליברלים עצמאיים משה קול 4קואליציה בהמשך פרש חבר הכנסת אחד והצטרף לליכוד רק"ח מאיר וילנר 4אופוזיציה רצ שולמית אלוני 3קואליציה מוקד מאיר פעיל 1אופוזיציה
עם התפטרות ראש הממשלה, גולדה מאיר, בעקבות דו"ח ועדת אגרנט, התמודד רבין על הנהגת מפלגת העבודה מול שמעון פרס.
זו הייתה ההתמודדות ראשונה מבין רבות בין השניים.
בהצבעה החשאית במרכז מפלגת העבודה קיבל רבין 298 קולות לעומת 254 להם זכה פרס.
לאחר ניצחונו בבחירות פנימיות אלו, התמנה רבין ב-3 ביוני 1974 לראש הממשלה החמישי של מדינת ישראל.
בחזית המדינית נערך בתחילת כהונתו של רבין המשא ומתן עם מצרים על הסכמי הביניים שבעקבות מלחמת יום הכיפורים.
במסגרת המלחמה בטרור ערך צה"ל את "מבצע אנטבה".
הממשלה סבלה מסכסוכים בין רבין לבין שר הביטחון שמעון פרס, שרבין הרגיש כי הוא חותר תחתיו.
פרס החליש מאוד את יכולתו של רבין לעשות שינויים, אם כי ספק אם היה ביכולתה של ממשלת רבין לחולל שינוי משמעותי במורשת הקשה בתחום הכלכלי, המדיני, הפנימי והציבורי שהותירו הממשלות הקודמות גם ללא פעילותו של פרס.
תנועת "גוש אמונים" הגבירה בתקופה זו את פעילותה, ובגיבויו של שר הביטחון שמעון פרס, כמו גם בתמיכה של חלק מצעירי המפד"ל, כמו זבולון המר.
היא החלה לפעול לעידוד הקמת התנחלויות יהודיות ביהודה ושומרון.
בתקופת כהונתה של ממשלה זו נחקרו והתגלו פרשות שחיתות בצמרת המדינה, בהן היו מעורבים אישים כמו מועמדו של רבין לתפקיד נגיד בנק ישראל, אשר ידלין, ושר השיכון והבינוי אברהם עופר.
ההתרחשות הדרמטית בשנות ממשלת רבין הייתה בתחום הכלכלי, שעמד במרכז תשומת הלב לאורך כל תקופת כהונתה.
רבין ושר האוצר יהושע רבינוביץ לא רצו, וככל הנראה גם לא יכלו, לנקוט במדיניות של ריסון תקציבי, שמשמעותה הייתה פיטורי עובדים במגזר הממשלתי וקיצוץ בתוכניות הרווחה.
הממשלה הנהיגה רפורמה מקיפה בנושא המיסים בעקבות המלצות ועדת בן שחר, ולראשונה הנהיגה תשלום מס ערך מוסף.
כן הוחל בשנת 1975 לקבוע את שערי מטבעות החוץ לראשונה מדי יום, בשיטת הפיחות הזוחל.
ב־14 בדצמבר 1976 נערכה בכנסת הצבעה על הצעת אי אמון, שהגיש הרב קלמן כהנא מסיעת פועלי אגודת ישראל בשל חילול השבת שנגרם, כאשר חלק משרי הממשלה לא הספיקו לחזור לביתם לפני כניסת השבת מטקס קבלת מטוסי ה־F-15 הראשונים של חיל האוויר.
רבין, בהתייעצות עם שר המשפטים חיים צדוק, החליט לראות את הצבעתם זו כהתפטרות.
הוא הודיע על כך בכנסת ב־20 בדצמבר, ובאותו לילה כינס ישיבת ממשלה מיוחדת בו הודיע על כוונתו להתפטר, ונסע לבית הנשיא להגיש את התפטרותו.
במהרה התקבל חוק לפיזור הכנסת, והקדמת הבחירות ל־17 במאי 1977, מה שהבטיח שהממשלה תהיה עד אחרי הבחירות ממשלת מעבר בה אי אפשר להביע אי אמון.
הליך זה כונה אחר כך בלעג "התרגיל המבריק".
בהתמודדות הפנימית במרכז מפלגת העבודה, שהתקיימה בפברואר גבר רבין על שר הביטחון שמעון פרס ברוב קטן, ונבחר למועמד המערך השני לראשות הממשלה.
אולם, בעקבות הפרסום ב-15 במרץ 1977 על קיום חשבון בנק בחו"ל השייך לרבין ואשתו, בניגוד לחוק הפיקוח על מטבע זר, התפתחה פרשת חשבון הדולרים.
ב־7 באפריל 1977, בשעה 23:40, הודיע רבין על הסתלקותו ממועמדותו לראשות הממשלה.
ב־10 באפריל 1977, בחר מרכז מפלגת העבודה ברוב גדול בשר הביטחון שמעון פרס להיות המועמד החדש לראשות הממשלה במקומו של רבין.
כתוצאה מכך, פרס נטל על עצמו את תפקידי ההנהגה והניהול הפוליטי של מפלגת העבודה, ובאופן מעשי גם את תפקיד "ראש ממשלה בפועל".
מבחינה חוקית, החוק לא אפשר לפרס להפוך באופן רשמי לראש ממשלה בפועל כל עוד הממשלה הייתה ממשלת מעבר, וכן מנע גם מרבין להתפטר.
לכן, אף על פי שפרס החל למלא בפועל את התפקיד, רבין נותר באופן רשמי ראש הממשלה.
עם כינונה כללה הממשלה 19 שרים, 16 שרים מטעם המערך, 2 שרים מטעם הליברלים העצמאיים ושולמית אלוני מרצ.
מקרב שרי המערך בממשלה השש עשרה, לא נכללו בממשלה ה-17: גולדה מאיר, משה דיין, אבא אבן, פנחס ספיר וחיים גבתי.
במקומם נכנסו השרים החדשים: אברהם עופר, אהרן ידלין, גד יעקבי ומשה ברעם.
בסוף אוקטובר 1974, עם הצטרפותה של המפד"ל לקואליציה, עלה מספר השרים ל-21, כאשר שלושה שרים של המפד"ל הצטרפו לממשלה ואילו שולמית אלוני מרצ פרשה ממנה.
התפטרותו של אהרן יריב, בראשית 1975, הקטינה את מספר השרים ל-20. פיטוריהם של שרי המפד"ל במסגרת התרגיל המבריק הקטין את מספר השרים ל-17, והתאבדותו של אברהם עופר הוריד את מספר השרים ל-16.
בסך הכל כיהנו בממשלה 23 שרים, אם כי לא כולם ביחד.
מתוכם, 17 המשיכו מממשלות קודמות (רבין, אלון, רבינוביץ, שם-טוב, פרס, בר-לב, הלל, חזני, בורג, קול, גלילי, צדוק, אוזן, יריב, האוזנר, רוזן ורפאל) ו-6 שרים כיהנו לראשונה בממשלה זו (עופר, ידלין, יעקבי, ברעם, המר ואלוני).
המערךמפד"לליברלים עצמאייםרצפער בין כהונותיהם של שרים שונים באותו המשרד, משמעו מילוי מקום על ידי ראש הממשלה
י"ג בסיוון ה'תשל"ד - ד' בתמוז ה'תשל"ז | 3 ביוני 1974 - 20 ביוני 1977משרדשרמפלגהכהונהשרי הממשלהמשרד ראש הממשלהראש הממשלה
התאבד בכהונתוהמערך3 ביוני 1974 - 3 בינואר 1977שלמה רוזןהמערך18 בינואר 1977 - 20 ביוני 1977המשרד לקליטת עלייה3 ביוני 1974 - 20 ביוני 1977משרד התחבורהגד יעקביהמערך3 ביוני 1974 - 20 ביוני 1977משרד התיירותמשה קולליברלים עצמאיים
ממשלת ישראל השמונה עשרה, בראשותו של מנחם בגין, פעלה מ-20 ביוני 1977 עד 5 באוגוסט 1981, בתקופת כהונתה של הכנסת התשיעית.
רשימה ראש הרשימה מנדטים מספר קולות אחוז מהקולותמושב הערות הליכוד מנחם בגין 43 583,968 33.4%קואליציהרשימה משותפת למפלגות חרות, המפלגה הליברלית, ולע"ם
פרשו שני חברי כנסת והקימו את התחיה-בנא"י
פרש חבר הכנסת יוסף תמיר והצטרף לשינוי
פרש חבר הכנסת יצחק יצחקי והקים את ישראל אחת
פרשו שלושה חברי כנסת והקימו את רפ"י - הרשימה הממלכתית, מהם חזר אחד לאחר מכן
הצטרף חבר הכנסת עקיבא נוף מאחווה המערך שמעון פרס 32 430,023 24.6%אופוזיציהרשימה משותפת למפלגות העבודה ומפ"ם
פרש חבר הכנסת משה דיין והקים סיעת יחיד; בהמשך הצטרף לחברי כנסת נוספים בהקמת תל"ם
הצטרפו שני חברי כנסת משינוי ד"ש יגאל ידין 15 202,265 11.6%קואליציה, שינוי פרשה לאופוזיציה.
בעת הרכבת ממשלתו הראשונה, הפתיע בגין כאשר מינה כשר חוץ את משה דיין, ממנהיגי תנועת העבודה.
בגין גם הכריז בעת ביקור בהתנחלות אלון מורה: "בעתיד הקרוב יהיו הרבה אלוני מורה".
סמוך לאחר הקמת הממשלה ביקר בגין בארצות הברית כאורחו של הנשיא ג'ימי קרטר והשניים הצהירו שנוצרה ביניהם מערכת יחסים קרובה.
ביקורת נמתחה על בגין, בתחילת דרכו כראש ממשלה, כאשר כיהן גם כשר המשפטים, על שהמליץ בפני הנשיא קציר להעניק חנינה לבנקאי יהושע בן-ציון.
מדיניותה הכלכלית והחברתית של הממשלה נגזרה, מחד, מדגילתה של מפלגת הליכוד בליברליזם כלכלי ושוק חופשי, ומאידך, ממחויבותה לעקרונות של "צדק סוציאלי", שהיווה נדבך חשוב באידאולוגיה של תנועת החרות ובמשנתו של זאב ז'בוטינסקי.
בין היתר, כתב על כך: "צמצום אי השוויון הוא בהתקרבות בלתי פוסקת של הקצוות החברתיים, התקרבות לא בכיוון "מלמעלה למטה" המביא בהכרח לירידה ונסיגה כלכלית, אלא בכיוון "מלמטה למעלה" המביא לעלייה והתקדמות...
הקידמה הכלכלית והחברתית לא תתבטא בביטול המותרות כי אם בתהליך של ביטול מושג המותרות, על ידי הפיכתם המתמדת למצרכים הנדרשים על ידי הכול והנרכשים על ידי הכל."
בתחום ה"צדק הסוציאלי" השקיעה הממשלה כספים רבים.
במרץ 1978 הציגה הממשלה הצעת חוק לחינוך תיכוני חינם שאושרה באפריל.
כמו כן, הושקעו כספים רבים באספקת דיור למשפחות שחיו בצפיפות של מעל שלוש נפשות בחדר, רמת צפיפות שהוגדרה כקו העוני לדיור.
בשנים שלאחר מכן הייתה ירידה לשיעורים אפסיים.
יוזמה נוספת של הממשלה הייתה מפעל שיקום השכונות, שהוגשה לכנסת על ידי גדעון פת, שר הבינוי והשיכון, בשם הממשלה, במאי 1978. שנה אחר כך תיאר יגאל ידין את התוכנית במילים "המפעל החברתי הגדול ביותר שתוכנן אי פעם בישראל.
ראשיתה ביוזמתו של ראש הממשלה לפתרון בעיות הדיור בשכונות המצוקה...
מדובר כאן בשיקום אוכלוסייה של מאה ושישים שכונות ואזורי מצוקה בישראל בהיקף כספי גדול...
הפרויקט הזה של שיקום השכונות...
הוא מהפכה שלמה בכל דפוסי השיקום השכונתי".
בהיעדר מקור תקציבי לכספים הרבים שהשקיעה הממשלה, מומנו פעולות אלה באמצעות "הדפסת כסף", דבר שהגביר את האינפלציה.
מנגנון ההצמדה של השכר שהיה נהוג המעיט את הפגיעה של האינפלציה בשכירים ואיפשר דו-קיום עם ההסתדרות, ועל כן בגין לא איבד מן הפופולריות שלו בשל כישלון המדיניות הכלכלית.
בתחילה, הגידול בחוב החיצוני והפנימי של ישראל עדיין לא נתן את אותותיו, אולם בשנת 1980 המצב הידרדר ויגאל הורביץ שהתמנה לשר אוצר הנהיג מדיניות תקציבית מרסנת.
אולם, לאחר פחות משנה החליף אותו יורם ארידור שהנהיג מדיניות הפוכה שכללה הורדת מכסים, בסיסמה שיש להיטיב עם העם, ובטענה שהקניות המוגברות יביאו לעלייה בהכנסות ממיסים.
לעומת זאת, בתחום צמצום מעורבות הממשלה במשק נעשו רק מספר צעדים מוגבלים.
הותר לציבור לקנות רק סכום מסוים של מטבע חוץ לצורך נסיעה לחוץ לארץ, ללא צורך בהיתר.
עוד לפני הקמת הממשלה הגיע בגין להסכמה עם סאדאת על מגעים לשלום בין ישראל למצרים, ומדיניות החוץ של הממשלה הייתה מופנית בראש ובראשונה להשגת הסכם שלום עם מצרים.
בנובמבר 1977 ביקר סאדאת בישראל וב-26 במרץ 1979 נחתם הסכם השלום בין ישראל למצרים, הסכם השלום הראשון שנחתם עם מדינה ערבית.
הממשלה הקימה התנחלויות ברחבי יהודה ושומרון, אולם על מנת שלא לפגוע במגעים עם מצרים עשתה זאת בהססנות, כאשר בתחילה מוקמו 12 התנחלויות חדשות בתוך בסיסים צבאיים.
במרץ 1978, לאחר פיגוע אוטובוס הדמים, הורתה הממשלה לצה"ל לפגוע באש"ף בדרום לבנון, ובזאת החל מבצע ליטני.
בשלהי כהונת הממשלה, ב-7 ביוני 1981, הפציץ חיל האוויר הישראלי את הכור האטומי בעיראק, במה שכונה מבצע אופרה.
הממשלה סיימה כהונתה עם פיזור הכנסת לקראת הבחירות לכנסת העשירית.
77 ח"כים לפני התפרקות הסיעה; פלג שלה, סיעת התנועה הדמוקרטית, נשארה בקואליציה (24 באוקטובר 1977 - 14 בספטמבר 1978).
68 ח"כים לפני התפרקות סיעת התנועה הדמוקרטית; פלג שלה, סיעת היחיד של יגאל ידין, נשארה בקואליציה (23 באוקטובר 1979 - 10 במרץ 1981).
עם כינונה מנתה הממשלה 13 שרים, מכיוון שהושאר מקום למשרות שרים לנציגי ד"ש לכשיצטרפו.
הממשלה כללה 9 שרים מהליכוד (3 מתנועת החרות, 3 מהליברלים, 2 מלע"ם ואריאל שרון), 3 מהמפד"ל ומשה דיין שערק ממפלגת העבודה.
בכך ירד מספר השרים ל-16.
בממשלה כיהנו בסך הכל 21 שרים, מתוכם רק 6 כיהנו בממשלות בעבר (בגין, דיין, המר, בורג, לנדאו וויצמן) ו-15 שרים כיהנו לראשונה בממשלה זו (ארליך, ארידור, אבוחצירא, פת, לוי, הורוביץ, ידין, מודעי, כץ, עמית, נסים, שוסטק, שרון, שמיר ותמיר)
הליכודד"שמפד"לפער בין כהונותיהם של שרים שונים באותו המשרד, משמעו מילוי מקום על ידי ראש הממשלה
ד' בתמוז ה'תשל"ז - ה' באב ה'תשמ"א | 20 ביוני 1977 - 5 באוגוסט 1981משרדשםסיעהכהונהשרי הממשלהמשרד ראש הממשלהראש הממשלה
מנחם בגיןהליכוד20 ביוני 1977 - 5 באוגוסט 1981סגן ראש הממשלהסגן ראש הממשלה
יגאל ידיןד"ש24 באוקטובר 1977 - 5 באוגוסט 1981משרד האוצרסגן ראש הממשלה
שמחה ארליךהליכוד20 ביוני 1977 - 7 בנובמבר 1979יגאל הורביץהליכוד7 בנובמבר 1979 - 13 בינואר 1981יורם ארידורהליכוד13 בינואר 1981 - 5 באוגוסט 1981משרד האנרגיה והתשתיותיצחק מודעיהליכוד20 ביוני 1977 - 5 באוגוסט 1981משרד הביטחוןעזר ויצמןהליכוד20 ביוני 1977 - 28 במאי 1980ראש הממשלה
מנחם בגיןהליכוד28 במאי 1980 - 5 באוגוסט 1981משרד הבינוי והשיכוןגדעון פתהליכוד20 ביוני 1977 - 15 בינואר 1979דוד לויהליכוד15 בינואר 1979 - 5 באוגוסט 1981משרד הבריאותאליעזר שוסטקהליכוד20 ביוני 1977 - 5 באוגוסט 1981משרד הדתותאהרן אבוחציראמפד"ל20 ביוני 1977 - 5 באוגוסט 1981משרד החוץמשה דייןעצמאי20 ביוני 1977 - 23 באוקטובר 1979ראש הממשלה
ממשלת ישראל השלושים ושתיים, המכונה גם ממשלת נתניהו השנייה, הייתה הממשלה של מדינת ישראל בראשותו של בנימין נתניהו, שהוקמה לאחר הבחירות לכנסת ה-18 והושבעה ב-31 במרץ 2009. הממשלה כיהנה עד 18 במרץ 2013, לאחר הבחירות לכנסת התשע עשרה.
זו הממשלה השלישית - מאז קום המדינה, והראשונה - במשך שלושים השנים הקודמות לסיום כהונתה, אשר כיהנה לפחות ארבע שנים עבריות רצופות (למעשה מיום ו' בניסן ה'תשס"ט עד יום ז' בניסן ה'תשע"ג).
במקור, הבחירות היו אמורות להיערך ב-22 באוקטובר 2013 (י"ח בחשוון תשע"ד), אך הן הוקדמו בתשעה חודשים בעקבות חקיקת חוק פיזור הכנסת השמונה עשרה אותו יזמה הממשלה.
קדימה, בראשות ציפי לבני, קיבלה בבחירות 28 מנדטים והייתה לסיעה הגדולה בכנסת, אולם גוש הימין-חרדים התחזק משמעותית והגיע ל-65 חברי-כנסת, כשבראשו הליכוד עם 27 מנדטים.
כמו כן, התבררה קריסת השמאל הישראלי: העבודה קיבלה 13 מושבים ומרצ נותרה עם 3 מנדטים בלבד.
מפלגתו של אביגדור ליברמן, ישראל ביתנו, הפכה לסיעה השלישית בגודלה בכנסת עם 15 מושבים, ואילו הסיעות החרדיות נחלשו מעט – 11 מנדטים לש"ס וחמישה מנדטים ליהדות התורה.
מפלגת הגמלאים, שזכתה בבחירות הקודמות ל-7 מנדטים, לא עברה את אחוז החסימה.
לאחר הבחירות, עם פרסום המדגמים, נאמו בנימין נתניהו, יו"ר הליכוד, אשר הפך לסיעה השנייה בגודלה, וציפי לבני.
כעשרה ימים לאחר הבחירות, הטיל הנשיא שמעון פרס את מלאכת הרכבת הממשלה על בנימין נתניהו.
זאת לאחר ש-65 חברי כנסת המליצו בפני הנשיא על נתניהו כמי שראוי להטיל עליו את הרכבת הממשלה, לעומת 28 חברי כנסת (ממפלגתה בלבד), שהמליצו על ציפי לבני, ולאחר שמפלגת העבודה החליטה שלא להמליץ על אף אחד מחברי הכנסת.
הממשלה ה-32 כללה בראשית דרכה 30 שרים ו-9 סגני שרים, 8 בעלי תפקידים יותר מאשר הממשלה ה-31. הממשלה כללה 4 שרים בלי תיק ועוד מספר משרדים חדשים שהוקמו במיוחד כגון "המשרד לענייני מודיעין" ו"משרד ההסברה והתפוצות".
במספר שריה, ממשלה זו היא הגדולה ביותר שהוקמה בישראל עד אז (הממשלה ה-35 גדולה ממנה).
ב-17 בינואר 2011 פרשה מפלגת העבודה מהקואליציה והשרים בנימין בן אליעזר, יצחק הרצוג ואבישי ברוורמן התפטרו.
סיעת העצמאות שהתפצלה ממפלגת העבודה נשארה בקואליציה ומטעמה התמנו סגני השרים מתן וילנאי ואורית נוקד לשרים.
בכך מנתה הממשלה 29 שרים ו-7 סגני שרים.
ב-8 במאי 2012 התרחבה הקואליציה, עם הצטרפותה של מפלגת קדימה בראשות שאול מופז, וכחודשיים לאחר מכן, ב-17 ביולי 2012, פרשה המפלגה מן הממשלה וחזרה לספסלי האופוזיציה.
קווי יסוד של ממשלת ישראל ה-32:
הממשלה תפעל באופן אקטיבי כדי לבצר את הביטחון הלאומי ולהקנות ביטחון אישי לאזרחיה, תוך מאבק נחרץ ונחוש באלימות ובטרור.
הממשלה תקדם את התהליך המדיני ותפעל לקידום השלום עם כל שכנינו תוך שמירת האינטרסים הביטחוניים, ההיסטוריים והלאומיים של ישראל.
הממשלה תקדם תוכנית להתמודדות עם המשבר הכלכלי ותפעל ליצירת התנאים הכלכליים שיאפשרו צמיחה בת קיימא, וכן יצירה ושמירה על מקומות העבודה במשק.
הממשלה תחתור לצדק חברתי על ידי צמצום הפערים החברתיים ומאבק בלתי מתפשר בעוני באמצעות חינוך, תעסוקה והגברת הסיוע לשכבות החלשות באוכלוסייה.
הממשלה תעמיד את נושא העלייה והקליטה בראש מעייניה ותפעל בנחרצות להגברת העלייה מכל מדינות תבל.
הממשלה תעמיד את החינוך במרכז סדר העדיפות הלאומי ותפעל לקידום רפורמות במערכת החינוך.
הממשלה תשמור על צביונה ומורשתה היהודי של המדינה, ובד בבד תכבד את הדתות והמסורות של בני הדתות האחרות במדינה, בהתאם לערכי מגילת העצמאות.
הממשלה תפעל לקידום רפורמות ממשליות לשיפור היציבות והמשילות.
הממשלה תפעל לביצור שלטון החוק בישראל.
הממשלה תפעל להגנה על איכות הסביבה בישראל, לשיפור איכות החיים של תושבי המדינה ולהשתתפות ישראל בתרומה למאמץ הגלובלי בנושאי אקלים.
לקראת סוף 2009 החליטה הממשלה על הקפאת הבנייה בהתנחלויות ל-10 חודשים, בתגובה ללחץ אמריקאי וסירובה של הרשות הפלסטינית להיכנס למשא ומתן עם מדינת ישראל כל עוד לא תופסק הבנייה בשטחים.
למרות זאת, נתניהו לא הפסיק את הבנייה בירושלים (כולל במזרח ירושלים) והדבר גרם למספר התנגשויות עם הממשל האמריקאי בראשותו של ברק אובמה.
ב-3 בנובמבר 2009 עצר חיל הים את אוניית המשא פרנקופ ומצא עליה כמות גדולה של כלי נשק ותחמושת שהעבירה איראן לחזבאללה.
ב-19 בינואר 2010 בוצעה התנקשות בחייו של מחמוד אל-מבחוח, בכיר בחמאס, שנמצא מת בחדרו שבמלון בדובאי.
החמאס, משטרת דובאי ורוב ממשלות העולם ייחסו את ההתנקשות למוסד הישראלי.
ב-10 במאי 2010 ישראל הוזמנה להצטרף לארגון ה-OECD, והפכה לחברה מלאה בארגון ב-7 בספטמבר 2010.
ב-31 במאי 2010 השתלט חיל הים של צה"ל על אוניות שנטלו חלק במשט לעזה שנועד לשבור את הסגר על רצועת עזה.
ההשתלטות על אחת האוניות, המאווי מרמרה הטורקית, לוותה בעימות אלים בין חיילי שייטת 13 לבין פעילים אלימים שהסתיים ב-9 פעילים הרוגים.
יחסי טורקיה–ישראל התדרדרו באופן ניכר בעקבות המשט.
בספטמבר 2010 התנהל משא ומתן ישיר בין ישראל לפלסטינים בוושינגטון ובשארם א-שייח'.
לקראת השיחות הוקפאה הבנייה בהתנחלויות למשך עשרה חודשים.
עם תום ההקפאה, ב-26 בספטמבר, פרשו הפלסטינים מן השיחות.
ב-17 בינואר 2011 הודיעו אהוד ברק וארבעה חברי כנסת נוספים (מתן וילנאי, עינת וילף, אורית נוקד ושלום שמחון) במכתב לחברי מפלגת העבודה על פרישתם מהמפלגה והקמת סיעה עצמאית בשם "העצמאות".
בתגובה למהלך, השרים יצחק הרצוג, אבישי ברוורמן ובנימין בן אליעזר הודיעו על התפטרותם מהממשלה.
שנת 2011 התאפיינה בהוצאה לפועל של רפורמות רבות במגוון תחומים, אשר העיקריות שבהן: הרפורמה במערכת החינוך, הרפורמה ברשות מקרקעי ישראל, הרפורמה במיסוי הגז, הרפורמה בשוק הסלולר והרפורמה בבריאות השיניים לילדים.
באוקטובר 2011 אושרה העסקה לשחרורו של גלעד שליט תמורת שחרור למעלה מאלף אסירים ביטחוניים, בהם רבים אשר הורשעו ברצח.
ב-8 במאי 2012 עברה בכנסת בקריאה ראשונה הצעת חוק מטעם הממשלה לפיזור הכנסת, אך לאחר מכן, עוד באותו היום, נחתם הסכם בין הליכוד לקדימה על כניסת "קדימה" לקואליציה, דבר שייתר את הצעת החוק לפיזור הכנסת.
אולם, ב-17 ביולי 2012, עשרה שבועות לאחר כניסתה לקואליציה, הודיע יו"ר מפלגת "קדימה" שאול מופז על פרישת סיעתו מהקואליציה, בטענה שסיעתו לא הגיעה להסדר עם ראש הממשלה לגבי חוק שירות חובה לחרדים.
ב-13 באוגוסט 2012 נענה אבי דיכטר, עד אז חבר הכנסת בסיעת קדימה אשר באופוזיציה, לבקשת ראש הממשלה להצטרף אל הממשלה כשר להגנת העורף.
זאת במקום מתן וילנאי, אשר נבחר לכהן כשגריר ישראל בסין.
ב-16 באוגוסט התפטר דיכטר מהכנסת והושבע לשר.
את מקומו בכנסת תפס אחמד דבאח.
חתימה על הסכם שכר חדש מול ארגון המורים, על ידי שר החינוך גדעון סער.
הקמת ועדת ששינסקי לבחינת המיסוי על גז ונפט, קבלת מסקנותיה והעברתן כחוק בכנסת, על ידי שר האוצר, יובל שטייניץ.
פתיחת תדרי הסלולר לשתי חברות נוספות – הוט מובייל וגולן טלקום, תוך מתן אישורים גם למפעיל סלולר וירטואלי להגברת התחרות בשוק הסלולר.
המהלך הובל על ידי שר התקשורת משה כחלון.
המשך ההשקעה בפיתוח תשתיות תחבורה וקידום תוכנית החומש לרכבת ישראל, על ידי שר התחבורה ישראל כץ.
ביצוע הרפורמה בתחבורה הציבורית בגוש דן
הקמת הוועדה לקידום השוויון בנטל
הרפורמה בחוק התכנון והבנייה, שמטרתה לקצר את הליכי האישור של תוכניות בניה.
בעקבות לקחי השריפה בכרמל הוקמה יחידת הכיבוי האווירי.
74 ח"כים לפני פרישת סיעת העבודה; פלג שלה, סיעת העצמאות, נשאר בקואליציה (31 במרץ 2009 – 17 בינואר 2011).
עם כינונה, כללה הממשלה 30 שרים.
בינואר 2011, התפלגה מפלגת העצמאות ממפלגת העבודה, שלושה שרים ממפלגת העבודה עזבו את הממשלה ושני שרים של עצמאות הצטרפו אליה.
בין מאי ליולי 2012 הצטרף שאול מופז לממשלה שחזרה למנות 30 שרים.
בספטמבר ובדצמבר 2012 התפטרו יוסי פלד ואביגדור ליברמן ומספר השרים ירד ל-27.
בממשלה זו כיהנו לראשונה 12 שרים חדשים - יובל שטייניץ, גלעד ארדן, גדעון סער, דניאל הרשקוביץ, משה יעלון, סופה לנדבר, יעקב מרגי, משה כחלון, סטס מיסז'ניקוב, אבישי ברוורמן, יוסי פלד ואורית נוקד.
הליכודישראל ביתנוהעבודהש"סיהדות התורההבית היהודיהעצמאותקדימהפער בין כהונותיהם של שרים שונים באותו המשרד, משמעו מילוי מקום על ידי ראש הממשלה
ו' בניסן ה'תשס"ט – ז' בניסן ה'תשע"ג | 31 במרץ 2009 - 18 במרץ 2013משרד/ תוארשםסיעהכהונהשרי הממשלהמשרד ראש הממשלהראש הממשלה
לא ח"כ16 באוגוסט 2012 - 18 במרץ 2013משרד ההסברה והתפוצותיולי אדלשטייןהליכוד31 במרץ 2009 - 17 במרץ 2013משרד החוץסגן ראש הממשלהאביגדור ליברמןישראל ביתנו31 במרץ 2009 - 18 בדצמבר 2012ראש הממשלה
ממשלת ישראל השלושים ושלוש, המכונה גם ממשלת נתניהו השלישית, הייתה ממשלת ישראל בראשותו של בנימין נתניהו, שהוקמה לאחר הבחירות לכנסת ה-19 והושבעה ב-18 במרץ 2013.
הקואליציה הורכבה על ידי הליכוד - ישראל ביתנו, יש עתיד, הבית היהודי והתנועה.
לראשונה מאז ממשלת ישראל העשרים ושש אף לא אחת מסיעות החרדים (ש"ס או יהדות התורה) הייתה חברה בקואליציה וכן לא מונו סגנים לראש הממשלה.
לראשונה מאז ממשלת ישראל הראשונה (שכיהנה בשנים 1949–1950), כל שרי הממשלה היו גם חברי הכנסת (עד פתיחת הכנסת העשרים).
הממשלה הוחלפה בממשלה הבאה ב-14 במאי 2015.
ב-2 בפברואר 2013 הטיל נשיא המדינה שמעון פרס את הרכבת הממשלה על ראש הממשלה היוצא בנימין נתניהו, מנהיג סיעת הליכוד - ישראל ביתנו.
נתניהו הודיע שהוא מעוניין בממשלה רחבה ככל הניתן.
ההסכם הקואליציוני הראשון נחתם בין סיעת "הליכוד - ישראל ביתנו" לבין התנועה בראשות ציפי לבני ב-19 בפברואר, בתיווכו של שמואל חייק.
יו"ר הבית היהודי, נפתלי בנט, שלא זומן אל נתניהו עד ה-11 בפברואר, סיכם עם יו"ר יש עתיד, יאיר לפיד, על הקמת גוש חוסם במסגרתו ייכנסו שתי המפלגות רק ביחד לממשלה או שישבו שתיהן באופוזיציה.
אחד מהתנאים שהציב לפיד עם תחילת המגעים הקואליציוניים היה ממשלה ללא המפלגות החרדיות (יהדות התורה וש"ס), חרף רצונו של נתניהו לצרף גם אותן.
עקב סירובה של יו"ר מפלגת העבודה שלי יחימוביץ' להיכנס לממשלה, נותר נתניהו ללא ברירה – ללא הבית היהודי או יש עתיד לא התאפשר לו להקים ממשלה, ולכן נאלץ לקבל את דרישותיהן של מפלגות אלה ולהכניס לממשלתו את שתיהן יחדיו, ללא המפלגות החרדיות.
ההליכים לקראת הקמת הממשלה התנהלו בעצלתיים והתמקדו תחילה סביב דרישתו של לפיד לצמצם את מספר שרי הממשלה מ-28 ל-18 שרים, אולם לבסוף התפשר לפיד על ממשלה שתמנה 21 שרים.
סוגיית מחלוקת מרכזית נוספת הייתה איזו מפלגה תקבל את משרד החינוך, שלפיד דרש לקבל אותו לידי מפלגתו.
אף שהליכוד רצה בתחילה להותיר את המשרד באחריות המפלגה ובידי שר החינוך היוצא גדעון סער, הושגה לבסוף פשרה במסגרתה הועבר משרד החינוך לידי יש עתיד, בעוד שמשרדי הביטחון והפנים הוחזרו לידי הליכוד.
ב-15 במרץ נחתמו הסכמים קואליציוניים בין סיעת "הליכוד - ישראל ביתנו" לבין סיעות הבית היהודי ויש עתיד, ובכך הושלמה הרכבת הממשלה.
שלי יחימוביץ' מונתה ליו"ר האופוזיציה, עד שהפסידה ליצחק הרצוג בבחירות הפנימיות.
הממשלה שהושבעה ב-18 במרץ 2013 כללה 21 שרים (לא כולל ראש הממשלה) ו-8 סגני שרים.
בין השאר, בוטל משרד ההסברה ואוחד עם מערך ההסברה הלאומי במשרד ראש הממשלה, והמשרד לנושאים אסטרטגיים אוחד עם המשרד לענייני מודיעין ושמו של המשרד המאוחד שונה ל"משרד ליחסים בינלאומיים", כאשר לראשו מונה יובל שטייניץ.
ארבע נשים כיהנו בתפקידי שרים בו זמנית, יותר מכל ממשלה קודמת: לימור לבנת, סופה לנדבר (הליכוד - ישראל ביתנו), ציפי לבני (התנועה) ויעל גרמן (יש עתיד).
בנובמבר 2013, לאחר שזוכה מהאשמה בפרשת "מינוי השגריר", מונה אביגדור ליברמן לשר החוץ, ובכך הורחבה הממשלה ל-22 שרים (לא כולל ראש הממשלה).
ב-4 בנובמבר 2014 התפטר גדעון סער מתפקיד שר הפנים.
ב-11 בנובמבר 2014 התפטר עמיר פרץ מתפקיד השר להגנת הסביבה.
בדצמבר 2014 פיטר ראש הממשלה את השרים יאיר לפיד וציפי לבני, ובעקבות זאת התפטרו יתר שרי "יש עתיד": יעל גרמן, יעקב פרי, מאיר כהן ושי פירון.
ב-2017 הסביר נתניהו שהפיל את הממשלה בגלל חוק ישראל היום.
לעם היהודי זכות בלתי ניתנת לערעור למדינה ריבונית בארץ ישראל, מולדתו הלאומית וההיסטורית.
ישראל תחתור להסכם שלום עם הפלסטינים, במטרה להגיע להסדר מדיני עימם שמסיים את הסכסוך.
אם יושג הסכם כזה, הוא יובא לאישור הממשלה והכנסת ואם יהיה בכך צורך על פי דין, יועמד למשאל עם.
הממשלה תשמור על צביונה היהודי של המדינה ומורשת ישראל, וכן תכבד את הדתות והמסורות של בני כל הדתות האחרות במדינת ישראל בהתאם לערכי מגילת העצמאות.
הממשלה תפעל להורדת יוקר המחיה בכל האמצעים העומדים לרשותה, ביניהם: הגברת התחרות החופשית והפחתת הריכוזיות הענפית והמשקית.
הממשלה תפעל להעניק לכל ילד וילדה בישראל השכלה רחבה שתכשיר אותו להתמודדות עם אתגרי העולם המתחדש ולחיים בכבוד.
הממשלה תעמיד בראש מעייניה את נושא החינוך וההשכלה הגבוהה.
הממשלה תפעל להגברת השוויון בנטל, על מנת שכל קבוצות האוכלוסייה בישראל יישאו בנטל השירות, בין אם בשירות צבאי או בשירות אזרחי.
הממשלה תפעל לביצור שלטון החוק ושמירת מעמדו של בית המשפט העליון.
הממשלה תפעל, בכל האמצעים העומדים לרשותה, על מנת להוריד את מחירי הדיור.
הממשלה תפעל ליצירת התנאים הכלכליים שיאפשרו צמיחה בת קיימא, הורדת יוקר המחיה וכן שמירה על מקומות העבודה במשק ויצירת מקומות עבודה חדשים.
הממשלה תחתור לצדק חברתי על ידי צמצום הפערים החברתיים ומאבק בלתי מתפשר בעוני, בין השאר באמצעות חינוך, תעסוקה ומציאת פתרונות דיור.
הממשלה תציב כיעד לאומי את פיתוח הפריפריה הגאוגרפית והחברתית בישראל.
הממשלה תפעל לתיעדופן במתן השירותים השונים, וכול זאת במטרה ליצור שוויון הזדמנויות לאזרחיה ללא קשר למקום מגוריהם, או למעמדם הכלכלי-חברתי.
הממשלה תפעל לשינוי שיטת הממשל על מנת להגביר את המשילות והיציבות השלטונית.
הממשלה תעמיד את נושא העלייה והקליטה בראש מעייניה, ותפעל בנחרצות להגברת העלייה מכל מדינות תבל.
הממשלה תפעל להגנה על איכות הסביבה בישראל, ולשיפור איכות החיים של תושבי המדינה.
הממשלה תפעל לשיפור שירותי הדת תוך התאמתם לגווני האוכלוסייה השונים.
הממשלה תפעל להגברת ההכרות של אזרחיה עם מקורות הדעת והמורשת היהודית.
ב-20 במרץ 2013, יומיים לאחר הקמת הממשלה, הגיע נשיא ארצות הברית, ברק אובמה, לביקור של שלושה ימים בישראל וברשות הפלסטינית.
ב-22 במרץ, בהשפעתו של אובמה, התנצל נתניהו בפני ראש ממשלת טורקיה, רג'פ טאיפ ארדואן, על תוצאות אירועי המשט לעזה ב-2010. השניים סיכמו על השבת היחסים בין המדינות לתיקנם והחזרת השגרירויות לפעילות שגרתית, זאת לאחר שיתוק והחמרת היחסים בין המדינות מאז אירועי המשט.
ב-21 באפריל אישרה הממשלה את הסכם שמיים פתוחים, אשר אמור להוריד חסמים בשוק הטיסות ולהוזיל מחירים לצרכן.
בעקבות אישור ההסכם פתחו חברות התעופה בשביתה ותוכננה שביתה של ההסתדרות.
משא ומתן הוביל לסיום השביתה ב-22 באפריל, וסוכם על מימון 97.5% מעלויות האבטחה של חברות התעופה.
במהלך חודש מאי פרסמה ועדת פרי את המלצותיה לשוויון בנטל.
לאחר מספר ימים אישרה הוועדה את המתווה שהוצע.
על רקע גירעון של 40 מיליארד ש"ח בתקציב המדינה שנוצר בשנת 2012, במהלך כהונתה של הממשלה הקודמת, וצפי לגירעון תקציבי חריג של 4.9% בשנת 2013, הביאה הממשלה לאישור הכנסת תקציב שכלל העלאת מיסים נרחבת, חלקה ב-2013 וחלקה ב-2014.
המשך מלחמת האזרחים בסוריה חייב דריכות בישראל, ופעמים אחדות דווח באמצעי התקשורת על תקיפות של צה"ל בסוריה.
ב-23 בספטמבר 2014 חדר מטוס קרב מסוג סוחוי 24 מסוריה לשטח ישראל.
המטוס, שככל הנראה התכוון להפציץ מעוזי מורדים בקוניטרה, יורט על ידי סוללת פטריוט.
היה זה יירוט מטוס קרב ראשון מאז שנת 1985, ויירוט ראשון בעולם של מטוס קרב על ידי סוללת פטריוט.
ב-12 ביוני 2014 נחטפו ונרצחו שלושה נערים יהודים בידי מחבלים פלסטינים.
צה"ל פתח במבצע שובו אחים לאיתור החטופים, אך ב-30 ביוני מצא את גופותיהם.
בתגובה ביצעו יהודים ב-2 ביולי את רצח מוחמד אבו ח'דיר.
ב-8 ביולי 2014 פתח צה"ל במבצע צוק איתן בעקבות ירי כבד של מעל 200 רקטות על יישובי וערי ישראל מרצועת עזה.
ב-9 ביולי 2014 סיעת הליכוד - ישראל ביתנו השלימה את פיצולה למרכיביה (הליכוד וישראל ביתנו).
תקריות ביטחוניות ממושכות בחודשים אוקטובר–נובמבר, במזרח ירושלים ובגוש עציון, שבמהלכן נורה פעיל הר הבית ופעיל הליכוד יהודה גליק, ופיגוע ירי ודקירה במהלך תפילת שחרית בבית כנסת בשכונת הר נוף שבירושלים, שבו נרצחו ארבעה מתפללים ושוטר ו-9 אחרים נפצעו.
ממשלת ישראל ה-33 התאפיינה במספר רב של ועדות, שהוקמו על ידי שרים שונים, על מנת לטפל בבעיות יסודיות בתחום משרדיהם:
ועדת גרמן, בראשות שרת הבריאות יעל גרמן, לטיפול במערכת הבריאות הציבורית בישראל.
ועדת יוגב, לקידום הרפורמה במשק החשמל, שהוקמה על ידי שר האוצר יאיר לפיד.
המלצות הוועדה לא אושרו על ידי שר האוצר ולכן לא ייושמו בפועל.
ועדת ששינסקי 2, לבחינת התמלוגים על מחצבים, שהוקמה על ידי שר האוצר יאיר לפיד.
ועדת אלאלוף, לצמצום אי השוויון בישראל, שמונתה על ידי שר הרווחה מאיר כהן.
ועדת לוקר, לבחינת תקציב הביטחון, שמונתה על ידי ראש הממשלה בנימין נתניהו, שבראשה עמד האלוף במילואים יוחנן לוקר.
מסקנות הוועדה נדחו בידי צה"ל ושר הביטחון משה יעלון.
ועדת אנדורן, "לבחינת היבטי החוק לעידוד השקעות הון".
הורחבו הסמכויות של הקבינט החברתי-כלכלי.
ועדת לנדס, לבחינת רשות השידור, שמונתה על ידי שר התקשורת גלעד ארדן.
הועבר המתווה החדש לחוק הגיוס (המכונה חוק השוויון בנטל).
הוצא סעיף מספר שנות נישואים מנושא דיור בר השגה.
הכנסת מיצוי כושר השתכרות למגוון הטבות שמותנות בתחום העבודה.
הגדלת תקציב ניצולי השואה בחצי מיליארד ש"ח ב-5 השנים הקרובות (כ-150 מיליון בשנה).
הגדלת תקציבי החינוך, הרווחה והבריאות.
העלאת המיסוי בחוק לעידוד השקעות הון.
הכבדת נטל המס: העלאת שיעור המע"מ.
קידום התחרות בנמלי הים, על ידי קידום בניית נמל הדרום שיתחרה בנמל אשדוד ונמל המפרץ שיתחרה בנמל חיפה.
הורדת מכסים על מוצרי מזון.
העברת חוק המשילות בכנסת (העלאת אחוז החסימה מ-2% ל-3.25%).
החלטת ממשלה המאפשרת לרבני ערים לבצע גיור ("חוק הגיור").
הקמת ועדה שתקדם הצמצום לשימוש בכסף מזומן.
הקמת ועדה לבחינת תקציב הביטחון (ועדת לוקר).
העברת החוק לסגירת רשות השידור ופתיחתה מחדש (הרפורמה ברשות השידור) וביטול אגרת הטלוויזיה.
המשך העברת בסיסי צה"ל לנגב, תוך קידום פינוי בסיס שדה דב.
שינוי הקריטריונים בדיור בר השגה (ביטול הקריטריון "ותק בנישואים" והחזרת "מיצוי כושר ההשתכרות").
העברת חוק המזון (המלצותיה של ועדת קדמי).
הארכת שעון הקיץ עד לסוף חודש אוקטובר בדומה לנהוג במדינות אירופה.
קידום הקמת מחוז חינוך חרדי-ממלכתי במשרד החינוך.
תוכנית לאומית לסיוע לניצולי שואה בעלות של 1 מיליארד ש"ח בשנה.
העברת חוק השידור הציבורי: סגירת רשות השידור ופתיחת התאגיד.
יריב לוין, הליכוד - ישראל ביתנו (מחצית הקדנציה)
זאב אלקין, הליכוד - ישראל ביתנו (מחצית הקדנציה)
הממשלה מנתה עם כינונה 22 שרים והמספר עלה ל-23 עם הצטרפות אביגדור ליברמן, לאחר זיכויו.
בממשלה זו כיהנו לראשונה 9 שרים חדשים – יאיר שמיר, יאיר לפיד, אורי אורבך, יעקב פרי, נפתלי בנט, יעל גרמן, שי פירון, אורי אריאל ומאיר כהן.
14 שרים כיהנו בעבר בממשלה – בנימין נתניהו, אביגדור ליברמן, משה יעלון, גדעון סער, ציפי לבני, גלעד ארדן, עוזי לנדאו, יצחק אהרונוביץ', סילבן שלום, סופה לנדבר, יובל שטייניץ, עמיר פרץ, לימור לבנת וישראל כ"ץ.
הליכוד - ישראל ביתנו/ הליכודיש עתידהבית היהודיישראל ביתנוהתנועהפער בין כהונותיהם של שרים שונים באותו המשרד, משמעו מילוי מקום על ידי ראש הממשלה
ז' בניסן ה'תשע"ג – כ"ה באייר ה'תשע"ה | 18 במרץ 2013 – 14 במאי 2015משרדשר/הסיעהכהונהשרי הממשלהמשרד ראש הממשלהראש הממשלה
בנימין נתניהוהליכוד5 בנובמבר 2014 – 14 במאי 2015משרד התרבות והספורטלימור לבנתהליכוד - ישראל ביתנו18 במרץ 2013 – 14 במאי 2015הליכודסגני השריםמשרד ראש הממשלהאופיר אקוניסהליכוד - ישראל ביתנו18 במרץ 2013 – 14 במאי 2015המשרד להגנת הסביבההליכוד9 בדצמבר 2014 – 11 בפברואר 2015
8 בדצמבר 2014 – 4 במרץ 2015משרד המדע, הטכנולוגיה והחללציפי חוטובליהליכוד - ישראל ביתנו29 בדצמבר 2014 – 4 במרץ 2015
26 במרץ 2015 – 14 במאי 2015משרד התחבורה והבטיחות בדרכיםהליכוד18 במרץ 2013 – 14 במאי 2015משרד הפניםפאינה קירשנבאוםהליכוד - ישראל ביתנו18 במרץ 2013 – 31 במרץ 2015ישראל ביתנוהמשרד לשירותי דתאלי בן-דהןהבית היהודי18 במרץ 2013 – 14 במאי 2015
מזכיר הממשלה: צבי האוזר, אביחי מנדלבליט
היועצת המשפטית לממשלה: יהודה וינשטיין או אחד ממשניו
ראש המטה לביטחון לאומי: יעקב עמידרור, יוסי כהן
ראש הסגל בלשכת ראש הממשלה: גיל שפר, ארי הרו
מנכ"ל משרד ראש הממשלה: הראל לוקר
ראש המועצה הלאומית לכלכלה: יוג'ין קנדל
המזכיר הצבאי של ראש הממשלה: אלוף אייל זמיר
המשנה למזכיר הממשלה: אריה זהר
ממשלת ישראל השלושים וארבע המכונה גם ממשלת נתניהו הרביעית הייתה ממשלת ישראל, בראשותו של בנימין נתניהו.
הממשלה הושבעה וזכתה לאמון הכנסת העשרים ב-14 במאי 2015, בעקבות הבחירות לכנסת שנערכו כחודשיים קודם לכן.
בממשלה כיהנו, בשיא גודלה, מלבד ראש הממשלה, 24 שרים, מטעם שש הסיעות שהרכיבו את הקואליציה: הליכוד, כולנו, הבית היהודי (שבשלהי ימיה התפלגה ל, איחוד מפלגות הימין, ימינה והבית היהודי – האיחוד הלאומי), ש"ס, יהדות התורה וישראל ביתנו.
במהלך כהונתה כיהנו בתפקיד יושב ראש הקואליציה צחי הנגבי, דוד ביטן ודודי אמסלם, ובתפקיד ראש האופוזיציה יצחק הרצוג, ציפי לבני ושלי יחימוביץ'.
בשל המשבר הפוליטי בישראל, ממשלה זו היא בעלת תקופת הכהונה הארוכה ביותר בהיסטוריה של מדינת ישראל – מעל חמש שנים.
זאת עקב המשך כהונתה של הממשלה כממשלת מעבר, לאחר שלא הושבעה ממשלה חדשה ב וב.
קודם החזיקה בשיא ממשלת ישראל החמש עשרה.
בשבוע שלאחר קיום הבחירות לכנסת העשרים קיים נשיא המדינה, ראובן ריבלין, סבב התייעצויות עם נציגי רשימות המועמדים שנבחרו לכנסת, בהתאם לחובתו לפי חוק יסוד: הממשלה.
שש רשימות, המייצגות 67 מנדטים, המליצו על הטלת תפקיד הרכבת הממשלה על בנימין נתניהו: הליכוד, כולנו, הבית היהודי, ש"ס, יהדות התורה וישראל ביתנו (שהחליטה בסופו של דבר לא להיכנס לממשלה).
רשימות המחנה הציוני ומרצ המליצו על הטלת התפקיד על יצחק הרצוג.
עם פרסום תוצאות הבחירות הרשמיות, ב-25 במרץ 2015, הטיל הנשיא על נתניהו את מלאכת הרכבת הממשלה.
משלא הצליח נתניהו להקים ממשלה בתוך הזמן הקצוב על פי החוק, הוא קיבל, ב-20 באפריל 2015, ארכה של 14 ימים להקמתה.
ב-29 באפריל 2015 חתמו נציגי סיעת הליכוד על הסכמים קואליציוניים עם נציגי הסיעות כולנו ויהדות התורה.
בהסכם עם סיעת כולנו הושם דגש על כלים לפתרון בעיית הדיור וסוכם שהתיקים שיופקדו בידי כולנו יהיו: משרד האוצר לרבות מינהל התכנון, משרד הבינוי לרבות רשות מקרקעי ישראל, המשרד להגנת הסביבה ומשרת סגן שר נוסף.
בהסכם עם סיעת יהדות התורה הושם דגש על חיזוק מעמדו ותקצובו של החינוך החרדי שאינו רשמי, ביטול חוק הגיור, ייזום רפורמת הסיעוד ומתן רפואת שיניים חינם לילדים, השבת קצבאות הילדים לרמתן ב־2013, הורדת הדרישה למיצוי כושר השתכרות לצורך קבלת הטבות ממשלתיות שונות, וביטול הסנקציות הפליליות בחוק השוויון בנטל.
כמו כן, הופקדו בידי יהדות התורה משרת סגן שר הבריאות וראשות ועדת הכספים.
בהסכמים הקואליציוניים הליכוד הכניס סעיף מיוחד המחייב את כל סיעות הקואליציה לתמוך ברפורמות בשוק התקשורת שהממשלה תקדם, ואסור עליהן לתמוך בחוקים בנושא ששר התקשורת יתנגד אליהם.
ב-4 במאי חתמו הליכוד וש"ס על הסכם קואליציוני.
על פי ההסכם קיבלה ש"ס את תיקי הכלכלה, הדתות, הנגב והגליל, וכן את ועדת החינוך וּשני סגני שרים.
ב-6 במאי, היום האחרון לארכה, כשעה ורבע לפני תום המועד להרכבת הממשלה, הודיע נתניהו לנשיא כי עלה בידו להרכיב ממשלה צרה בת 61 ח"כים, הכוללת את המפלגות: הליכוד, כולנו, הבית היהודי, ש"ס ויהדות התורה.
ההסכם הקואליציוני בין הליכוד לבית היהודי נחתם למחרת.
על פי ההסכם, הבית היהודי קיבלה את תיקי החינוך, המשפטים, החקלאות, וכן את ראשות ועדת השרים לענייני חקיקה, והוועדה למינוי שופטים, תפקיד סגן שר הביטחון הממונה על המינהל האזרחי, ראשות ועדת החוקה, חוק ומשפט ואחריות על החטיבה להתיישבות.
מפלגת יש עתיד עתרה לבג"ץ בעקבות מינוי חבר הכנסת יעקב ליצמן לסגן שר הבריאות ללא שר מעליו, וכן על הרכבת ממשלה המונה 20 שרים ולא 18, בניגוד למגבלה שיש עתיד העבירה בכנסת הקודמת.
בג"ץ דחה את העתירות ואפשר לליכוד למנות את ליצמן לסגן שר וכן לתקן את החוק ולהגדיל את מספר השרים בממשלה.
עם זאת, ב-23 באוגוסט קבע בג"ץ כי ליצמן לא יוכל להמשיך לכהן כסגן שר הבריאות במעמד שר, מה שהוביל למינויו כשר הבריאות.
בהמשך תוקן החוק לאפשר סגן שר במעמד שר כשהשר הוא ראש הממשלה.
ב-14 במאי הביעה הכנסת אמון בממשלה החדשה, ובאותו יום הושבעה הממשלה במליאת הכנסת.
הממשלה שהוקמה ב-14 במאי כללה 20 שרים, בהם שני שרים ללא תיק, בנוסף לראש הממשלה שהחזיק בכמה תיקים.
בממשלה כיהנו כשרות בעת הקמתה שלוש נשים, לעומת הממשלה ה-33, בה היו בעת הקמתה 21 שרים, מתוכם ארבע שרות.
ב-26 במאי 2016 נחתם הסכם הקואליציוני עם ישראל ביתנו ומספר השרות עלה לארבע.
הממשלה תקדם את התהליך המדיני ותחתור לשלום עם הפלסטינים ועם כל שכנינו, תוך שמירת האינטרסים הביטחוניים, ההיסטוריים והלאומיים של ישראל.
אם יושג הסכם זה, הוא יובא לאישור הממשלה והכנסת, ואם יהיה בכך צורך על פי דין, למשאל עם.
הממשלה תפעל באופן אקטיבי כדי לבצר את הביטחון הלאומי, ולהקנות ביטחון אישי לאזרחיה תוך מאבק נחרץ ונחוש באלימות ובטרור.
הממשלה תפעל להוזלת יוקר המחיה בכל התחומים לרבות, ובעיקר, בתחומי הדיור, המזון והאנרגיה.
הממשלה תפעל בנחישות לצמצום הריכוזיות והגברת התחרות במשק הישראלי, בין היתר, במגזר הבנקאי, חברות הביטוח ובתי ההשקעות במטרה להוזיל את השירותים שמקבל האזרח ולאפשר אשראי זול ונגיש יותר לעסקים קטנים ובינוניים.
הממשלה תפעל לקידום ההכשרה המקצועית וההשכלה במקצועות הטכנולוגיים לשם מתן מענה הולם לצרכים העדכניים של התעשייה בישראל כגורם צמיחה מרכזי במשק.
הממשלה תפעל לצמצום הפערים בחברה הישראלית תוך מתן שוויון הזדמנויות בחינוך, חיזוק מערכת הבריאות, קידום נשים ובני מיעוטים, טיפול בקשישים, מלחמה בעוני והגברת הסיוע לשכבות החלשות באוכלוסייה.
הממשלה תפעל לתיעדופן במתן השירותים השונים, הכול במטרה ליצור שיוון הזדמנויות לאזרחיה, ללא קשר למקום מגוריהם או מעמדם הכלכלי-חברתי.
הממשלה תשים דגש על קידומם של סטודנטים, חיילים ובני נוער ותסייע ככל יכולתה לנוער וצעירים בסיכון.
הממשלה תפעל לשילובם של בעלי מוגבלויות מכל סוג שהוא בחיי החברה, תוך סיוע בחינוכם ותעסוקתם ותדאג לצרכיהם הבסיסיים של אלה שאינם מסוגלים לקיים את עצמם.
הממשלה תפעל להגברת הסיוע למשפחות להם ילדים בגיל הרך.
הממשלה תשמור על צביונה היהודי של המדינה ומורשת ישראל, וכן תכבד את הדתות והמסורות של בני דתות אחרות במדינה, בהתאם לערכי מגילת העצמאות.
הממשלה תפעל לשינוי שיטת הממשל על מנת להגביר את המשילות והיציבות השלטונית ותקדם רפורמות בתחום הממשל לשיפור היציבות והמשילות.
הממשלה תפעל להגנה על איכות הסביבה בישראל, לשיפור איכות החיים של תושבי המדינה ולהשתתפות ישראל במאמץ הגלובלי בנושא אקלים וסביבה.
הממשלה תפעל למען חיזוק הנגב והגליל.
בשנת 2017 הוחלט, שיוּתר לְמנות במשרדי ממשלה שֶמונים יותר מ-150 עובדים מִשנה למנכ"ל כמשרת אמון של המנכ"לים, דהיינו, כמינוי פוליטי של השר.
ב-9 באוקטובר 2018 הודיעו ראש הממשלה בנימין נתניהו ושר האוצר משה כחלון על מינויו של פרופסור אמיר ירון לנגיד בנק ישראל עם סיום כהונתה של קרנית פלוג.
ב-18 בנובמבר 2018 הממשלה אישרה את מינויו.
ב-26 באוקטובר 2018 המליץ שר הביטחון אביגדור ליברמן, בהסכמת ראש הממשלה בנימין נתניהו, למנות את אלוף אביב כוכבי לרמטכ"ל ה-22 של צה"ל.
ב-25 בנובמבר 2018 אישרה הממשלה את מינויו.
בקיץ 2018 החליטה הממשלה (החלטה מס' 3866) על הקמת קו המוביל הארצי ההופכי להזרמת מים מותפלים מהים התיכון לכנרת.
שלב א' של הפרויקט הסתיים ב-27 בדצמבר 2022 בהשקעה שנאמדת בכמיליארד ש"ח.
מהומות אלימות פלסטיניות שפרצו בקיץ 2015 והתפתחו לגל מתמשך של פיגועי טרור מאז ספטמבר 2015
פיגוע הירי בשרונה (יוני 2016)
החלטה 2334 של מועצת הביטחון של האו"ם
ביקור ראש ממשלת הודו נרנדרה מודי
ביקור נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ
הכרת ארצות הברית בירושלים כבירת מדינת ישראל
ביקור סגן נשיא ארצות הברית מייק פנס
ביקור הנסיך ויליאם, דוכס קיימברידג' בישראל
חברי הממשלה בנימין נתניהו, חיים כץ, אריה דרעי ויעקב ליצמן, נחקרו באזהרה, והמשטרה הגיעה למסקנה שנמצאה תשתית ראייתית להגשת כתב אישום נגדם.
חקירתו של נתניהו הובילה למחאה נגד היועץ המשפטי לממשלה
תקיפת חיל האוויר בסוריה (מרץ 2017)
תקיפת מפעל הנשק בסוריה (2017)
העימות האווירי בין ישראל לסוריה ואיראן (פברואר 2018)
תקיפת שדה התעופה T-4 (אפריל 2018)
תקיפת מחסני התחמושת האיראניים בסוריה (אפריל 2018)
הכרת ארצות הברית בריבונות ישראל על רמת הגולן
ב-30 באפריל 2019, עם כינוסה של הכנסת העשרים ואחת, הפכה הממשלה לממשלת מעבר, והקושי להקים ממשלה חדשה בעקבות המשבר הפוליטי בישראל גרם לכך, שזו תקופת הכהונה הארוכה ביותר של ממשלה בישראל כממשלת מעבר.
בינואר 2016 – הקמת ברית אזורית בין ישראל, יוון וקפריסין.
חתימת הסכם צינור הגז איסטמד
הצגת תוכנית השלום של הנשיא טראמפ (תוכנית המאה)
מעקב אחר החלטות הממשלה הביצועיות
העלאת מס רכישה על דירות להשקעה
תוכנית "נטו משפחה": הגדלת והשוואת נקודות זיכוי להורים עובדים לילדים עד גיל 5, סבסוד צהרונים, הגדלת מענק העבודה למשפחות עובדות וביטול מכסים על ייבוא בגדי תינוקות, נעליים ומכשירי סלולר.
הוצאה מחוץ לחוק של הפלג הצפוני של התנועה האסלאמית.
הטלת מס ריבוי דירות שבוטל בבג"ץ מס ריבוי דירות
העלאת שכר המינימום ב-1,000 ש"ח
מינוי ועדה ציבורית בראשות דרור שטרום (ועדת שטרום) להגברת התחרות בשירותים הבנקאיים והפיננסיים
הקמת המכשול הימי בגבול רצועת עזה
החלטה על הקמת המכשול נגד מנהרות בגבול רצועת עזה
אימוץ מתווה הכותל והקפאת יישומו.
תוכנית לאומיות לקידום לימודי 5 יחידות מתמטיקה
תוכנית לאומית לקידום לימודי אנגלית מדוברת.
ינואר 2019 – חנוכת נמל התעופה רמון ליד אילת.
סגירת נמל התעופה דב הוז בתל אביב.
תוכנית "מהיר לעיר": הכשרת מאות ק"מ חדשים של תחבורה ציבורית בערים השונות בגוש דן
קביעת קריטריונים חדשים לתקצוב מוסדות תרבות
נפתחו שתי טייסות של מטוס הקרב החמקן F35 והגיעו רוב מטוסי הסופר הרקולס.
אפריל 2017 – הפעלה מבצעית של מערכת ההגנה"קלע דוד".
חתימה על הסכם להקמת צינור הגז איסטמד עם ממשלות קפריסין ויוון.
הקמה לא רשמית של ארגון הבין-לאומי פורום הגז של מזרח אגן הים התיכון, שישראל היא הציר המרכזי שלה (2019).
יוני 2018 – הרפורמה בחברת החשמל ושינוי מבני במשק החשמל (החלטת ממשלה 3859)
הרחבת רפורמת טיפולי השיניים: טיפולי שיניים חינם עד גיל 18
יישום רפורמת הסייעת השנייה: הוספת סייעת שנייה בגני הילדים לבני 3–4
רפורמת "הכיתה הקטנה": הגבלת מספר התלמידים בכיתות הלימוד
תוכנית החומש להשקעה כלכלית במגזר הערבי
עפרה קלינגר לתפקיד נציבת שירות בתי הסוהר
רוני אלשיך לתפקיד מפכ"ל משטרת ישראל
יוסי כהן לתפקיד ראש המוסד
אביחי מנדלבליט לתפקיד היועץ המשפטי לממשלה
נדב ארגמן לתפקיד ראש השב"כ
דדי שמחי לתפקיד נציב כבאות והצלה
אמיר ירון לתפקיד נגיד בנק ישראל
אביב כוכבי לתפקיד רמטכ"ל צה"ל
מספר חברי הכנסת החברים בקואליציה:
61 ח"כים לפני הצטרפות סיעת ישראל ביתנו (מ-14 במאי 2015)
67 ח"כים לפני פרישת אורלי לוי-אבקסיס מסיעת ישראל ביתנו (מ-25 במאי 2016)
66 ח"כים לפני פרישת סיעת ישראל ביתנו (מ-15 במרץ 2017)
61 ח"כים לפני השבעת הכנסת העשרים ואחת (מ-18 בנובמבר 2018)
60 ח"כים לפני השבעת הכנסת העשרים ושתיים (מ-30 באפריל 2019)
55 ח"כים לפני השבעת הכנסת העשרים ושלוש (מ-3 באוקטובר 2019)
בממשלה זו כיהנו 21 שרים חדשים – יואב גלנט, איילת שקד, חיים כץ, אופיר אקוניס, דני דנון, יעקב ליצמן, דוד אזולאי, יריב לוין, גילה גמליאל, זאב אלקין, אלי כהן, איוב קרא, מירי רגב, אבי גבאי, יצחק וקנין, יפעת שאשא-ביטון, אמיר אוחנה, רפי פרץ, בצלאל סמוטריץ', דודי אמסלם וציפי חוטובלי.
14 שרים כיהנו בעבר כשרים בממשלה – בנימין נתניהו, סופה לנדבר, צחי הנגבי, בני בגין, משה כחלון, אביגדור ליברמן, אריה דרעי, גלעד ארדן, משה יעלון, אורי אריאל, יובל שטייניץ, נפתלי בנט, סילבן שלום וישראל כ"ץ.
הליכודכולנוהבית היהודיש"סיהדות התורהישראל ביתנוהימין החדש
+משרדשםסיעהכהונהשרי הממשלהמשרד ראש הממשלהראש הממשלה
בנימין נתניהוהליכוד14 במאי 2015 – 30 באפריל 2019משרד האוצרמשה כחלוןכולנו14 במאי 2015 – 30 באפריל 2019משרד האנרגיהיובל שטייניץהליכוד14 במאי 2015 – 30 באפריל 2019משרד הביטחוןמשה יעלוןהליכוד14 במאי 2015 – 22 במאי 2016אביגדור ליברמןישראל ביתנו30 במאי 2016 – 18 בנובמבר 2018ראש הממשלה
בנימין נתניהוהליכוד18 בנובמבר 2018 – 30 באפריל 2019המשרד לביטחון הפניםיריב לויןהליכוד14 במאי 2015 – 25 במאי 2015גלעד ארדןהליכוד25 במאי 2015 – 30 באפריל 2019המשרד לנושאים אסטרטגיים והסברהמשרד הבינוי והשיכוןיואב גלנטכולנו14 במאי 2015 – 2 בינואר 2019יפעת שאשא-ביטוןכולנו9 בינואר 2019 – 30 באפריל 2019משרד הבריאותראש הממשלה
בנימין נתניהוהליכוד14 במאי 2015 – 2 בספטמבר 2015יעקב ליצמןיהדות התורה2 בספטמבר 2015 – 28 בנובמבר 2017ראש הממשלה
בנימין נתניהוהליכוד28 בנובמבר 2017 – 30 באפריל 2019המשרד להגנת הסביבהאבי גבאיכולנו
לא כיהן בכנסת14 במאי 2015 – 31 במאי 2016מילוי מקום על-ידי משה כחלוןזאב אלקיןהליכוד1 באוגוסט 2016 – 30 באפריל 2019משרד ירושלים ומורשת1 ביוני 2015 – 30 באפריל 2019משרד החוץראש הממשלה
נפטר בכהונתוש"ס14 במאי 2015 – 30 באוקטובר 2018מילוי מקום על-ידי אריה דרעייצחק וקניןש"ס1 בינואר 2019 – 30 באפריל 2019המשרד לשיתוף פעולה אזוריראש הממשלה
בנימין נתניהוהליכוד14 במאי 2015 – 26 בדצמבר 2016צחי הנגביהליכוד26 בדצמבר 2016 – 30 באפריל 2019משרד התיירותיריב לויןהליכוד14 במאי 2015 – 30 באפריל 2019משרד התקשורתראש הממשלה
27 בספטמבר 2017 – 30 באפריל 2019המשרד לפיתוח הפריפריה, הנגב והגליל27 בספטמבר 2017 – 30 באפריל 2019משרד העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים19 במאי 2015 – 11 בינואר 2016המשרד לשיתוף פעולה אזוריאיוב קראהליכוד19 במאי 2015 – 26 בדצמבר 2016
הליכודש"סיהדות התורהאיחוד מפלגות הימיןכולנוימינההבית היהודי - האיחוד הלאומיהימין החדש
בנימין נתניהוהליכוד30 באפריל 2019 – 17 במאי 2020משרד האוצרמשה כחלוןכולנו30 באפריל 2019 – 17 במאי 2020הליכודמשרד האנרגיהיובל שטייניץהליכוד30 באפריל 2019 – 17 במאי 2020משרד הביטחוןראש הממשלה
בנימין נתניהוהליכוד30 באפריל 2019 – 12 בנובמבר 2019נפתלי בנטהימין החדש12 בנובמבר 2019 – 17 במאי 2020ימינההמשרד לביטחון הפנים
המשרד לנושאים אסטרטגיים והסברהגלעד ארדןהליכוד30 באפריל 2019 – 17 במאי 2020משרד הבינוי והשיכוןיפעת שאשא-ביטוןהליכוד30 באפריל 2019 – 17 במאי 2020כולנומשרד הבריאותראש הממשלה
בנימין נתניהוהליכוד30 באפריל 2019 – 29 בדצמבר 2019יעקב ליצמןיהדות התורה29 בדצמבר 2019 – 17 במאי 2020המשרד להגנת הסביבה
משרד ירושלים ומורשתזאב אלקיןהליכוד30 באפריל 2019 – 17 במאי 2020משרד החוץ
משרד המודיעיןישראל כץהליכוד30 באפריל 2019 – 17 במאי 2020משרד החינוךנפתלי בנטהימין החדש
לא נבחר לכנסת30 באפריל 2019 – 4 ביוני 2019רפי פרץאיחוד מפלגות הימין23 ביוני 2019 – 17 במאי 2020ימינההבית היהודי – האיחוד הלאומימשרד החקלאות ופיתוח הכפראורי אריאלעצמאי
לא ח"כ30 באפריל 2019 – 15 בנובמבר 2019צחי הנגביהליכוד20 בינואר 2020 – 17 במאי 2020המשרד לשיתוף פעולה אזורי30 באפריל 2019 – 17 במאי 2020משרד הכלכלה והתעשייהאלי כהןכולנו30 באפריל 2019 – 17 במאי 2020הליכודמשרד המדע והטכנולוגיהאופיר אקוניסהליכוד30 באפריל 2019 – 17 במאי 2020משרד המשפטיםאיילת שקדהימין החדש
לא נבחרה לכנסת30 באפריל 2019 – 4 ביוני 2019אמיר אוחנההליכוד5 ביוני 2019 – 17 במאי 2020משרד העבודה, הרווחה והשירותים החברתייםחיים כץהליכוד30 באפריל 2019 – 18 באוגוסט 2019ראש הממשלה
בנימין נתניהוהליכוד18 באוגוסט 2019 – 26 בינואר 2020אופיר אקוניסהליכוד26 בינואר 2020 – 17 במאי 2020משרד העלייה והקליטהיואב גלנטהליכוד30 באפריל 2019 – 17 במאי 2020משרד הפנים
המשרד לפיתוח הפריפריה, הנגב והגלילאריה דרעיש"ס30 באפריל 2019 – 17 במאי 2020המשרד לשוויון חברתיגילה גמליאלהליכוד30 באפריל 2019 – 17 במאי 2020המשרד לשירותי דתיצחק וקניןש"ס
לא ח"כ30 באפריל 2019 – 17 במאי 2020משרד התחבורה והבטיחות בדרכיםישראל כץהליכוד30 באפריל 2019 – 23 ביוני 2019בצלאל סמוטריץ'איחוד מפלגות הימין23 ביוני 2019 – 17 במאי 2020ימינההבית היהודי – האיחוד הלאומימשרד התיירותיריב לויןהליכוד30 באפריל 2019 – 17 במאי 2020משרד התפוצותנפתלי בנטהימין החדש
בנימין נתניהוהליכוד4 ביוני 2019 – 21 בינואר 2020ציפי חוטובליהליכוד21 בינואר 2020 – 17 במאי 2020משרד התקשורתאיוב קראהליכוד
המשרד לפיתוח הפריפריה, הנגב והגלילמשולם נהריש"ס30 באפריל 2019 – 26 בינואר 2020משרד העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים28 בינואר 2020 – 17 במאי 2020
לא נבחרה לכנסת4 ביוני 2019פוטרהאמיר אוחנההליכוד5 ביוני 2019שר התפוצותנפתלי בנטהימין החדש
ב-25 במאי 2015 הושבע גלעד ארדן לשר לביטחון הפנים ולשר לעניינים אסטרטגיים.
ב-1 ביוני 2015 נכנסה לתוקף התפטרותו של השר זאב בנימין בגין מהממשלה.
בגין התבקש לפרוש לאחר מינוי השר גלעד ארדן, בשל חריגה ממכסת שרי הליכוד שנקבעה בהסכם הקואליציוני עם מפלגת כולנו.
ב-15 ביוני 2015 מונו חברי הכנסת ז'קי לוי וירון מזוז כסגני שרים מטעם הליכוד, ובכך גדל מספר סגני השרים בממשלה לתשעה.
ב-2 בספטמבר 2015 הושבעו שני שרים לתפקידם: יעקב ליצמן שחדל לכהן כסגן שר הבריאות ומונה לשר הבריאות בעקבות פסיקת בג"ץ, ואופיר אקוניס שכיהן כשר בלי תיק ומונה לשר המדע, הטכנולוגיה והחלל במקום דני דנון שהתפטר עקב בחירתו לשגריר ישראל באו"ם.
ב-1 בנובמבר 2015 הודיע אריה דרעי על התפטרותו מתפקיד שר הכלכלה, על מנת שבנימין נתניהו יקבל את סמכות שר הכלכלה להפעלת סעיף 52 לחוק ההגבלים העסקיים, ובכך תתאפשר הוצאתו לפועל של מתווה הגז.
בדצמבר 2015 פרש שר הפנים, סילבן שלום, מהחיים הפוליטיים, והתפטר מהממשלה ומהכנסת בעקבות פרשות הטרדה מינית שיוחסו לו.
ב-22 במאי 2016 שר הביטחון, משה יעלון, התפטר מהממשלה ומהכנסת בעקבות הודעת ראש הממשלה בנימין נתניהו שבכוונתו למנות את אביגדור ליברמן לשר הביטחון, ולמנות את יעלון לשר החוץ.
ההסכם הקואליציוני בין ישראל ביתנו לליכוד נחתם רשמית ב-25 במאי 2016, וב-30 במאי 2016 הושבעו השרים אביגדור ליברמן לשר הביטחון, סופה לנדבר לשרת העלייה והקליטה וצחי הנגבי לשר בלי תיק.
השר להגנת הסביבה אבי גבאי התפטר מתפקידו בשל השינויים בממשלה, וההתפטרות נכנסה לתוקף ב-31 במאי 2016. בעקבות התפטרות יעלון, סגן השר אלי בן דהן חדל מלכהן, אך מונה מחדש לתפקיד ב-1 ביוני 2016 תחת שר הביטחון אביגדור ליברמן.
ב-1 באוגוסט 2016 נערך סבב מינוים בממשלה.
השר משה כחלון העביר לליכוד את המשרד להגנת הסביבה שזאב אלקין מונה אליו, ובתמורה קיבל את משרד הכלכלה.
ב-22 בינואר 2017 נערך סבב תיקים בממשלה.
איוב קרא מונה לשר בלי תיק ואלי כהן מונה לשר הכלכלה.
ב-29 במאי 2017 איוב קרא מונה לשר התקשורת בעקבות פקיעת המינוי הזמני של צחי הנגבי ב-20 במאי.
ב-26 בנובמבר 2017 יעקב ליצמן התפטר מתפקיד שר הבריאות בעקבות משבר עבודות הרכבת בשבת.
התיק עבר לחזקת ראש הממשלה בנימין נתניהו.
ב-14 באוקטובר 2018 מונה אריה דרעי לממלא מקום השר לשירותי דת עקב נבצרותו של השר דוד אזולאי בשל מחלת הסרטן שבה חלה.
ב-14 בנובמבר 2018 הודיע אביגדור ליברמן על התפטרותו מתפקידו כשר הביטחון בשל תחושתו כי ממשלת ישראל נכנעה לטרור החמאסי בההסלמה בדרום ב-12 ו-13 בנובמבר אותה שנה.
במקביל, התפטרה גם שרת העלייה והקליטה סופה לנדבר, כחלק מפרישת מפלגת "ישראל ביתנו" מהקואליציה, צעד שצמצם את הקואליציה ל-61 חברי כנסת.
בעקבות התפטרות ליברמן, סגן השר אלי בן דהן חדל מלכהן, אך מונה מחדש לתפקיד למחרת היום בו נכנסה ההתפטרות לתוקף (19 בנובמבר 2018).
ב-9 בינואר 2019 אישרה הכנסת את מינוי יפעת שאשא-ביטון לתפקיד שרת הבינוי והשיכון, ואת מינוי יואב גלנט לתפקיד שר העלייה והקליטה לאחר מעברו למפלגת הליכוד לקראת הבחירות לכנסת העשרים ואחת.
ב־2 ביוני 2019 פיטר ראש הממשלה נתניהו את השרים נפתלי בנט ואיילת שקד, והפיטורים נכנסו לתוקף ב-4 ביוני.
ב-5 ביוני 2019 מינה ראש הממשלה נתניהו את אמיר אוחנה לתפקיד שר המשפטים, בכך הפך אוחנה לשר ההומוסקסואל הראשון בתולדות מדינת ישראל.
ב-17 ביוני 2019 מינה ראש הממשלה נתניהו את רפי פרץ ובצלאל סמוטריץ' מאיחוד מפלגות הימין לתפקידי שר החינוך ושר התחבורה בהתאמה.
בסוף יוני 2019 התפטר איוב קרא ממשרד התקשורת.
נתניהו מינה את דודי אמסלם למלא את מקומו והוא נכנס לתפקידו ב-1 ביולי.
באוגוסט 2019 התפטר מהממשלה שר הרווחה חיים כץ, אשר הוגש נגדו כתב אישום.
בנובמבר 2019 העביר נתניהו את תיק הביטחון לנפתלי בנט.
בנובמבר 2019 התפטר מהממשלה שר החקלאות אורי אריאל ובנימין נתניהו מילא את מקומו.
בסוף דצמבר 2019 התפטר נתניהו מתפקידו כשר הבריאות וסגן השר יעקב ליצמן מונה לשר בפועל.
בתחילת ינואר 2020 התפטר נתניהו ממשרד החקלאות, משרד התפוצות ומשרד הרווחה בהם החזיק והעבירם לצחי הנגבי, ציפי חוטובלי ואופיר אקוניס בהתאמה.
משולם נהרי הועבר לתפקיד סגן שר הרווחה.
ב-12 במאי 2020 התפטר מהממשלה שר התיירות יריב לוין כדי להתמודד על תפקיד יושב ראש הכנסת, ההתפטרות נכנסה לתוקפה ב-17 במאי ולא מונה לו מחליף קבוע עד ליום השבעת הממשלה ה-35.
ממשלת ישראל השלושים וחמש (מכונה גם: ממשלת נתניהו–גנץ, או ממשלת נתניהו החמישית) הייתה ממשלת ישראל בראשותם של בנימין נתניהו ובני גנץ שקיבלה ב-17 במאי 2020 את אמון הכנסת העשרים ושלוש.
ממשלה זו היא הראשונה בתולדות ממשלות ישראל אשר כוננה במודל של ממשלת חילופים, המקנה את האפשרות לכהונתם של שני ראשי ממשלה לסירוגין: בנימין נתניהו ובני גנץ.
עם הקמת הממשלה מונה בנימין נתניהו לראש הממשלה, ובני גנץ לראש הממשלה החלופי, כאשר החילוף ביניהם אמור היה להתקיים ב-17 בנובמבר 2021. אולם, הכנסת התפזרה אוטומטית ב-23 בדצמבר 2020 עקב אי העברת תקציב המדינה לשנת 2020, בהתאם להסכם הקואליציוני בין הליכוד למפלגת כחול-לבן.
תקציב המדינה לשנת 2020 לא הוגש על ידי שר האוצר, ישראל כ"ץ, וראש הממשלה, בנימין נתניהו.
ממשלת ישראל ה-35 הוקמה לאחר משבר פוליטי ארוך שנמשך 508 ימים, במהלכו הוקדמו הבחירות לכנסת ה-21, אך לא הוקמה ממשלה.
הכנסת ה-21 וה-22 התפזרו ללא הצלחה בהקמת ממשלה, והמצב החריף לאחר הבחירות לכנסת ה-23, בזמן התפרצות נגיף הקורונה.
בהקשר זה, ראשי הליכוד וכחול לבן, בנימין נתניהו ובני גנץ, הגיעו להסכמה על הקמת ממשלת אחדות לאומית לשעת חירום, מה שהוביל לפיצול במפלגת כחול לבן ולהקמת ממשלת חילופים – לראשונה בתולדות ממשלות ישראל.
לאחר הבחירות לכנסת ה-21 ב-9 באפריל 2019, הנשיא ריבלין העניק את המנדט להקים ממשלה לנתניהו, אך זה כשל במלאכה 28 ימים, ולא הצליח להרכיב ממשלה, למרות ארכה בת 14 ימים נוספים.
למרות כישלונו, נתניהו הצליח להביא לפיזור הכנסת בשיתוף פעולה עם המפלגות הערביות "חד"ש-תע"ל" ו"רע"מ-בל"ד".
לאחר הבחירות לכנסת ה-22 ב-17 בספטמבר 2019, הנשיא הציע מתווה לממשלת אחדות, אך המגעים נכשלו שוב.
בסופו של דבר, לאחר ששני המועמדים לא הצליחו להרכיב ממשלה, הכנסת פיזרה את עצמה ב-11 בדצמבר 2019. לאחר הבחירות לכנסת העשרים ושתיים העניק את המנדט לנתניהו, אך לא עלה בידו להרכיב ממשלה.
ב-21 באוקטובר הוא החזיר את המנדט לנשיא ב-21 באוקטובר, אשר יומיים לאחר מכן הטיל הנשיא את מלאכת הרכבת הממשלה על גנץ.
זה בתורו לא הצליח להקים הממשלה, והחזיר את המנדט לנשיא ב-20 בנובמבר.
בעקבות כישלון שני המועמדים בניסיונם להרכיב ממשלה, עמדה לרשות הכנסת תקופה בת 21 ימים, בהתאם ל בחוק יסוד: הממשלה, בטרם הכנסת תתפזר באופן אוטומטי ויוכרזו בחירות נוספות.