tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
הקיץ משתרע על פני חודשי ועד (אמצע מרץ עד אמצע מאי) בלוח השנה הלאומי של הודו.
הטמפרטורה המקסימלית הממוצעת בחודשי הקיץ היא 37 מעלות צלזיוס, שבדרך כלל עולה ל-40 מעלות צלזיוס במשך כמה ימים.
העונה הגשומה מתחילה עם הממטרים הראשונים של (אמצע יוני) ונמשכת עד אמצע (ספטמבר).
רוב הגשם יורד במהלך המונסון הדרום-מערבי, ונע בין כ-800 מילימטרים במערב לכ-10,500 מילימטרים במזרח.
באינדור ובאזורים הסמוכים לה יורדים בממוצע כ-900 מילימטרים של גשם בשנה.
עונת הגידולים נמשכת בין 90 ל-150 ימים, במהלכם הטמפרטורה היומית הממוצעת היא מתחת ל-30 מעלות צלזיוס, אך לעיתים רחוקות יורדת מתחת ל-20 מעלות צלזיוס.
החורף הוא הארוך ביותר מבין שלוש העונות, ונמשך כחמישה חודשים (מאמצע אשווינה עד , כלומר מאוקטובר עד אמצע מרץ).
הטמפרטורה המינימלית היומית הממוצעת נעה בין 6 מעלות צלזיוס ל-9 מעלות צלזיוס, אם כי בלילות מסוימים היא יכולה לרדת עד 3 מעלות צלזיוס.
חלק מהמגדלים מאמינים שגשמי חורף מדי פעם בחודשים ו (בין אמצע דצמבר לאמצע פברואר) מועילים לגידולי החיטה והנביטה של תחילת הקיץ.
האזור הוא חלק מהאזורים האקולוגיים , , ו.
צמחייה: הצמחייה הטבעית היא , עם יערות פזורים של עצי טיק (Tectona grandis).
העצים העיקריים הם מהסוגים: , , , שיטה, ולבונה.
השיחים או העצים הנמוכים כוללים מינים של , , , , צלף, וקאריסה.
בעלי חיים: אייל סמבר, אנטילופה הודית וצבי הודי הם חלק מהפרסתנים הנפוצים.
במהלך המאה ה-20, התרחש בירוא יערות בקצב מהיר, מה שהוביל לבעיות סביבתיות כמו והסכנה שהאזור עובר מדבור.
אוכלוסיית אזור מאלווה הייתה 22,773,993 תושבים בשנת 2011, עם צפיפות אוכלוסין בינונית של 270/קמ"ר.
שיעור הילודה השנתי באזור היה 31.6 לכל 1,000, ושיעור התמותה 10.3. שיעור תמותת התינוקות היה 93.8, מעט גבוה מהשיעור הכולל במדינת מאדיהה פרדש.
ישנם שבטים רבים באזור, כמו ה - וקבוצות בעלות הברית שלהם, ה, ה, הבראלה, הפטליאה, וה, אשר כולם שונים במידה יוצאת דופן מהאוכלוסייה האזורית בניבים ובחיי החברה שלהם.
הם מקיפים מגוון של שפות ותרבויות.
כמה משבטי האזור, בעיקר ה, הוכרזו במאה ה-19 כשבטים העוסקים בפעילות פלילית, אך מאז בוטל ההכרזה.
שבט נוודים מאזור של ראג'סטאן, בני - שעובדים כ"לוהארים"" (נפחים) - מבקרים באזור בתחילת העונה החקלאית כדי לתקן ולמכור מכשירים וכלים חקלאיים, ועוצרים זמנית בפאתי כפרים ועיירות ומתגוררים בעגלות המתכת המעוטרות שלהם.
ה הוא שבט נוודים נוסף מראג'סטאן המבקר בקביעות באזור.
ה, שהיגרו מגוג'ראט, התיישבו במאלווה-נימאר.
כל חגורת מאלווה-נימאר נשלטת על ידי פטידארים, שהם בעלי קרקעות גדולים.
מספר לא מבוטל של , בני ג'אט, ראג'פוטים ובני מתגורר גם הוא באזור.
, שהתיישבו באזור לאחר חלוקת הודו, הם חלק חשוב מהקהילה העסקית.
בראש הקהילה המוסלמית של מאלווה עומד המופתי אה עזאם מאלווה או המופתי הגדול של מאלווה, חסיד של האימאם עאל הזראט אחמד רזא חאן (מנהיג חשוב של אהלה סונת וול ג'מעת).
הוא נחשב לרשות העליונה להנפקת פתווה של האזור.
את המופתי ריזוואנור-רחמן פארוצ'י ירש חתנו המופתי חביב יאר חאן.
המכהן הנוכחי הוא המופתי נורול חאק.
במאלווה יש מספר לא מבוטל של , זרם של מוסלמים שיעים מגוג'ראט, שהם בעיקר אנשי עסקים במקצועם.
מלבד דיבור השפות המקומיות, לבני הבוהרה יש שפה משלהם, "ליסאן אל-דוואט".
כמו בדרום ראג'סטאן, באזור יש מספר לא מבוטל של ג'יינים, שהם בעיקר סוחרים ואנשי עסקים.
האזור הוא ביתם של מספר קטן יותר של , , (מוסלמים) וזורואסטרים או פארסים.
הפארסים קשורים קשר הדוק לצמיחה ולהתפתחות של העיירה , שיש בה מקדש אש פארסי ומגדל שתיקה.
השפה המדוברת ביותר באזור מאלווה היא שהיא השפה של האזור, אף על פי שהינדי מדוברת בערים.
שפה הודו-אירופית זו מסווגת כהודו-ארית.
השפה מכונה לפעמים מלאווי או אוג'ייני.
מלאווית היא חלק ממשפחת ; סקר מ-2001 מצא שלשפה זו קיים חמישה ניבים.
כ-55% מאוכלוסיית מאלווה יכולה לשוחח בהינדי, וכ-40% מהאוכלוסייה יודעת קרוא וכתוב בהינדי, השפה הרשמית של מדינת מאדהיה פרדש.
כמו כן, מראטהית מדוברת במידה ניכרת באזור אינדור, דהאר, דוואס ואוג'יין, ונימאדי מדוברת באזור נימאר של מאדהיה פרדש ובראג'סטאן.
אינדור היא הבירה המסחרית של אזור מאלווה ומאדהיה פרדש כמדינה.
אזור מאלווה הוא אחד מיצרני האופיום הגדולים בעולם.
יבול זה הביא לפיתוח קשרים הדוקים בין הכלכלות של מאלווה, הנמלים המערביים של הודו וסין, והביאו הון בין-לאומי לאזור במאות ה-18 וה-19. האופיום ממאלווה היווה אתגר למונופול של חברת חברת הודו המזרחית הבריטית, שסיפקה אופיום מבנגל לסין.
הדבר הוביל את החברה הבריטית להטיל הגבלות רבות על הייצור והמסחר בסם; בסופו של דבר, המסחר באופיום הפך מחתרתי.
כשההברחות הפכו לרווחות, הבריטים צמצמו את ההגבלות.
כיום, האזור הוא אחד מהיצרנים הגדולים של אופיום חוקי בעולם.
יש מפעל מרכזי לאופיום ואלקלואידים בבעלות ממשלתית בעיר ניימאץ'.
עם זאת, עדיין ישנה כמות משמעותית של ייצור אופיום בלתי חוקי, שמועבר לשוק השחור.
המטה של הלשכה המרכזית של הודו לסמים נמצא בגוואליור.
האדמה החומה בחלקים מהאזור מתאימה במיוחד לגידול גידולי "אונאלו" (תחילת הקיץ) כמו חיטה, חמצה ושומשום.
אדמה דלה יחסית משמשת לגידול של גידולי "סיאלו" (תחילת החורף) כמו סתוויון (סוג של דורה), תירס, מש, אפונה ובוטנים.
בסך הכל, הגידולים העיקריים הם סתוויון, אורז, חיטה, דוחן גס, בוטנים וקטניות, פולי סויה, כותנה, זרעי פשתן, שומשום וקנה סוכר.
מפעלים לזיקוק סוכר ממוקמים בעיירות קטנות רבות.
האדמה השחורה והגעשית אידיאלית לגידול כותנה, וייצור טקסטיל הוא ענף חשוב.
מרכזי ייצור טקסטיל גדולים כוללים את אינדור, אוג'יין ונאגדה.
מאהשוואר ידועה בסארי המהשווארי המשובחים שלה, ומנדסאור בזכות שמיכות הצמר הגסות שלה.
מלאכת יד היא מקור הכנסה חשוב לאוכלוסיות השבטים.
ידועים היטב כלי לכה צבעוניים של רטלאם, בובות סמרטוטים של אינדור ומוצרים מעיסת נייר מאינדור, אוג'יין ומספר מרכזים נוספים.
מחוז מנדסאור הוא היצרן הבלעדי בהודו של לווחה בצבע לבן ואדום, המשמש ב-110 מפעלי העפרונות של המחוז.
מלבד זאת, אין באזור משאבי מינרלים.
תעשיות האזור מייצרות בעיקר מוצרי צריכה — אבל יש כיום מרכזים רבים של תעשיות בקנה מידה גדול ובינוני, כולל אינדור, נאגדה ואוג'יין.
באינדור יש מפעל גדול המייצר מנועי דיזל.
, עיירה תעשייתית במרחק של 25 ק"מ מאינדור, ידועה כדטרויט של הודו בשל הריכוז הגדול שבה של תעשיית הרכב.
אינדור מוכרת כבירת המסחר של מאדהיה פרדש, והיא המרכז העיקרי לסחר בטקסטיל ומוצרים מבוססי חקלאות.
יש בה אחד מששת המכונים ההודיים לניהול ואחד מתוך שישה עשר המכונים הטכנולוגיים של הודו.
התרבות של מאלווה הושפעה באופן משמעותי מתרבות גוג'ראט וראג'סטאן, בגלל קרבתם הגאוגרפית.
ההשפעה המראטהית נראית לעין גם בגלל השלטון בעבר הקרוב של האימפריה המראטהית.
לאוכל המסורתי של מאלווה יש אלמנטים מהמטבחים של ראג'סטאן, גוג'ראט ומהאראשטרה.
באופן מסורתי, סתוויון היה הדגן העיקרי, אך לאחר המהפכה הירוקה בהודו, החיטה החליפה את הסתוויון כגידול המזון החשוב ביותר; רבים מהתושבים צמחונים.
מכיוון שהאקלים יבש ברובו במהלך השנה, רוב האנשים מסתמכים על מזון מאוחסן כמו קטניות, וירקות ירוקים הם נדירים.
חטיף אופייני למאלווה הוא ה"בהוטה רי קיס" (המיוצר מתירס מגורר שנצלה בגהי ולאחר מכן מבושל בחלב עם תבלינים).
"צ'אקי רי שאק" עשוי מבצק חיטה, אשר נשטף תחת מים זורמים, מאודה ולאחר מכן משמש ברוטב של רפרפת.
הלחם המסורתי של מאלווה נקרא באטי/באפלה, שהוא בעצם כדור קטן ועגול של קמח חיטה, צלוי על אש מזבל, בדרך המסורתית.
לחם הבאטי נאכל בדרך כלל עם דאל (קטניות), בעוד שבפלות ספוגות בגהי ודאל.
ה"אמלי רי קאדהי" הוא "קאדהי" עשוי עם תמרהינדי במקום יוגורט.
עוגות מתוקות, העשויות ממגוון חיטה נקראות "טאפו", מוכנות במהלך חגיגות דתיות.
דגנים מתוקים הנקראים "תולי" נאכלים בדרך כלל עם חלב או יוגורט.
הקינוחים המסורתיים כוללים מאווה-באטי (קינוח מתוק על בסיס חלב הדומה לגולאב ג'אמון), "קהופראק" (קינוח מתוק על בסיס קוקוס), (על בסיס יוגורט) ו"מלפואה".
לאוואני היא צורה נהוגה רחבה של מוזיקת עממית בדרום מאלווה, אשר הובאה לאזור על ידי האימפריה המראטהית.
ה"נירגוני לאוואני" (פילוסופי) וה"שרינגארי לאוואני" (אירוטי) הם שניים מהז'אנרים העיקריים.
לבהילים יש שירי עם משלהם, שתמיד מלווים בריקודים.
המודוסים העממיים של מאלווה הם של ארבעה או חמישה תווים, ובמקרים נדירים שישה.
המוזיקה המסורתית של כת "נירגוני" פופולרית בכל מאלווה.
אגדות של "ראג'ה בהוג'" ו"ביג'ורי", נערת "קנג'אר", והסיפור על "בלאבאו" הם נושאים פופולריים לשירי עם.
תוספות הידועות בשם "סטובהה" משמשות בדרך כלל במוזיקה של מאלווה; אלו יכולות להתרחש בארבע דרכים: "מטרה סטובהה" (הכנסת הברה), "ורנא סטובהה" (הכנסת אות), "שבדא סטובהה" (הכנסת מילה) ו"וקייה סטובהה" (הכנסת משפט).
מאלווה היה מרכז הספרות בסנסקריט בתקופת ממלכת גופטה ולאחריה.
המחזאי המפורסם ביותר באזור, קאלידאסה, נחשב לסופר ההודי הגדול ביותר אי פעם.
המחזה הראשון שלו ששרד הוא "מאלוויקאגנימיטרה" ("מאלוויקה" ו"אגנימיטרה").
המחזה השני של קאלידאסה, יצירת המופת שלו, הוא "" המספר את סיפורו של המלך דושיאנטה, שמתאהב בנערה ממעמד, שקונטלה המקסימה.
האחרון מבין המחזות ששרדו של קלידסה הוא "ויקראמואורוואשאייה" ("אורוואשי נכבש בגבורה").
קאלידאסה כתב גם את השירים האפיים "ראגהובאמשה" ("שושלת ראגהו"), ו"קומראסאמבהאווה" ("הולדת אל המלחמה"), וכן את המילים ל"מגהדוטה" ("שליח הענן").
היא צורת ריקוד פופולרית במאלווה; שורשיה חוזרים למקורות מסורת התיאטרון ההודי באלף הראשון לפני הספירה.
מכיוון שנשים לא השתתפו בריקוד-דרמה, גברים שיחקו את תפקידן.
סוואנג משלבת תיאטרליות ומימיקה מתאימה, בליווי שיר ודיאלוג לסירוגין.
הז'אנר מכוון דיאלוג ולא תנועה.
"מנדאנה" (מילולית "ציור"), ציורי קירות ורצפה הם מסורות הציור המוכרות ביותר של מאלווה.
רישומים לבנים בולטים בניגוד לחומר הבסיס המורכב מתערובת של חימר אדום וגללי פרות.
טווסים, חתולים, אריות וצלבי קרס הם כמה מוטיבים של סגנון זה.
"סאנג'היה" הוא ציור קיר פולחני שנעשה על ידי נערות צעירות במהלך התקופה השנתית שבה ההינדים זוכרים ומציעים מנחות פולחניות לאבותיהם.
ציורים מיניאטוריים של מאלווה ידועים בעבודת המכחול המורכבת שלהם.
במאה ה-17, שלוחה של אסכולת הציור המיניאטורית של ראג'סטאן, הידועה בשם ציור מאלווה, התרכזה בעיקר במאלווה ובבנדלקהאנד.
האסכולה שמרה על הסגנון של הדוגמאות המוקדמות ביותר, כמו סדרת "רסיקפרייה" משנת 1636 (מכונה על שם שיר המנתח את רגש האהבה) ו"אמארו סטאקה" (שיר בסנסקריט מהמאה ה-17).
הציורים מאסכולה זו הם קומפוזיציות שטוחות על רקע שחור וחום שוקולד, עם דמויות המוצגות על רקע כתם צבע אחיד, ואדריכלות צבועה בצבעים מרהיבים.
הפסטיבל הגדול ביותר של מאלווה הוא ה"סימהאסתה מלה" (חלק ממחזור הקומבה מלה), הנערך פעם ב-12 שנים, בו יותר מ-40 מיליון עולי רגל צוללים טבילה קדושה בנהר .
פסטיבל "גאנה-גואר" נחגג לכבוד שיווה ופרוואטי.
ההיסטוריה של הפסטיבל מתחילה ב"ראנו באי", שבית הוריה היה במאלווה, אך היא נישאה בראג'סטאן.
ראנו באי הייתה קשורה מאוד למאלווה, ולא רצתה להישאר בראג'סטאן.
לאחר הנישואין, היא הורשה לבקר את מאלווה רק פעם בשנה; "גאנה-גואר" מסמל את הביקורים החוזרים השנתיים הללו.
הפסטיבל מתקיים על ידי נשים באזור פעם בחודש צ'איטרה (אמצע מרץ) ובהאדרה (אמצע אוגוסט).
את פסטיבל "גהדליה" (סיר חימר) חוגגות בנות האזור, שמתאספות לבקר בכל בית בכפר שלהן בערבים, נושאות סירי חימר עם חורים עבור אור מנורות הנפט בפנים.
מול כל בית, הבנות מדקלמו שירים הקשורים ל"גהדליה" ומקבלות בתמורה אוכל או כסף.
פסטיבל "גורדהאן" נחגג ביום ה-16 בחודש קרטיקה.
הבהילים של האזור שרים "הידה", שירים אנקדוטליים לבקר, בעוד שהנשים שרות את שיר "צ'נדרוואלי", הקשור לרומנטיקה של קרישנה.
הירידים הפופולריים ביותר מתקיימים בחודשים פלגונה, צ'איטרה, בהדרה, אשווינה וקרטיקה.
"יריד צ'איטרה", שנערך בביאורה, ו"הגל יטראס", שנערך ביותר משני תריסר כפרים במאלווה הם יוצאי דופן.
ירידים רבים מתקיימים ביום העשירי של חודש בהדרה לציון הולדתו של .
ה"טריווני מלה" מתקיים ברטלאם, וירידים אחרים מתקיימים בקרטיקה באג'יין, מנדהאטה (נימאד), בין היתר.
יעדי התיירות העיקריים במאלווה הם מקומות בעלי משמעות היסטורית או דתית.
הנהר שיפרה והעיר אוג'יין נחשבו כקדושים במשך אלפי שנים.
של אוג'יין הוא אחד מ-12 ה, שפירושו המילולי "עמודי אור".
לאוג'יין יש למעלה מ-100 מקדשים עתיקים נוספים.
ארמון קאלידה, בפאתי העיר, היא דוגמה מצוינת לארכיטקטורה הודית עתיקה.
מערות קשורות לאגדות מעניינות מאז המאה הרביעית לפני הספירה, אוג'יין נהנית מהמוניטין של גריניץ' של הודו, בתור המרידיאן הראשי של הגאוגרפים ההודים.
מצפה הכוכבים שנבנה על ידי ג'אי סינג השני הוא אחד מארבעת מצפי הכוכבים מסוג זה בהודו וכולל מכשירים אסטרונומיים עתיקים.
ה"סימהאסתה מלה", הנחגג כל 12 שנים, מתחיל ביום הירח המלא בצ'איטרה (אפריל) וממשיך לתוך ויישקה (מאי) עד יום הירח המלא הבא.
מאנדו הייתה במקור בירת המבצר של שליטי שושלת פראמארה.
לקראת סוף המאה ה-13, היא נשלטה על ידי הסולטאנים של מאלווה, שהראשונים שבהם קראו לה "שדיאבאד" (עיר השמחה).
היא נשארה כבירה, ובה בנו הסולטאנים ארמונות מעודנים כמו ה"ג'האז מאהל" ו"הינדולה מאהל", תעלות נוי, מרחצאות וביתנים.
הקבר האדיר של ג'אמי מסג'יד וקברו של הושאנג שאה סיפק השראה למעצבי הטאג' מאהל מאות שנים מאוחר יותר.
בנה ארמון ענק במאנדו במאה ה-16. מונומנטים היסטוריים בולטים נוספים הם "רווה קונד", ביתן רופמטי, "נילקאנת מאהל", "האטי מאהל", קבר דריה חאן, "דאי קה מאהל", "מאליק מוגיט" הוא מסגד ו"גא'לי מאהל".
קרוב למאנדו נמצאת , עיירה על הגדה הצפונית של הנהר , ששימשה כבירת מדינת אינדור תחת השליטה .
האטרקציה העיקרית היא מבצר מראטהי.
פסל בגודל טבעי של רני אהיליה יושבת על כס המלכות בתוך מתחם המצודה.
דהאר הייתה בירת מאלווה לפני שמאנדו הפכה לבירה בשנת 1405. שם, המבצר חרב אך הוא מציע נוף פנורמי.
מקדש בהוג'אשלה (נבנה בשנת 1400) עדיין משמש כמקום פולחן ביום שלישי.
דהאר היא גם מקום הולדתו של ראג'ה בהוג'.
אינדור המודרנית תוכננה ונבנתה על ידי אהיליבאי הולקר.
ארמון "לאל באג" המפואר הוא אחד המונומנטים הגדולים ביותר בה.
במקדש "באדה גנפאטי" נמצא מה שהוא אולי פסל הגנש הגדול ביותר בעולם, גובהו 7.6 מטרים מהכתר ועד בהונות רגליו.
ה"קאנצ' מנדיר" הוא מקדש ג'ייני המשובץ כולו בזכוכית.
בית העירייה נבנה בשנת 1904 בסגנון הודו-גותי; שמו במקור אולם המלך אדוארד, ושונה לאולם מהאטמה גנדי בשנת 1948. ה"צ'אטרים" הם הקברים או האנדרטות שהוקמו לזכרם של השליטים המתים משושלת הולקר ובני משפחתם.
המקדש של "חוסיין טקרי", שנבנה על ידי ה, "מוחמד איפטיכר עלי חאן בהדור", במאה ה-19, נמצא בפאתי ג'אורה במחוז רטלאם.
מוחמד איפטיכר עלי חאן בהדור נקבר באותו בית קברות שבו נקבר חוסיין טקרי.
במהלך חודש מוחרם, מבקרים אלפי אנשים מכל רחבי העולם שם במקדש חוסיין (בן עלי), שהוא העתק של המקור העיראקי.
המקום מפורסם בטקסים הנקראים "האג'רי" לריפוי מחלות נפש.
קריקט הוא אחד מענפי הספורט הפופולריים ביותר באזור.
אינדור הוא גם ביתה של אגודת הקריקט מאדהיה פראדש.
לעיר יש שני מגרשי קריקט בינלאומיים, בהם .
משחק ה- הראשון של קריקט במדינה נערך באינדור באצטדיון נהרו.
מאלדרגייט הייתה שערורייה פוליטית דרום אפריקאית שכללה מסע תעמולה חשאי שניהל משרד ההסברה של משטר האפרטהייד (היא נקראת על שמו של שר ההסברה קוני מאלדר).
במרכזה היה השימוש של המשרד בקרן כספית סודית בהיקף של מיליוני ראנד דרום-אפריקאי, שתועלו מתקציב הביטחון, כדי לממן סדרה שאפתנית של פרויקטים של הוצאה לאור, תקשורת המונים, יחסי ציבור, לובינג ודיפלומטיה.
זאת במטרה לשפר את התדמית של המשטר ולמנוע או למתן את הסנקציות עליו.
בפרויקטים הושקעו סכום כולל של לפחות 80 מיליון דולר.
השערורייה פרצה ב-1977 וכללה את ראש הממשלה, ג'ון פורסטר.
מעורבים מרכזיים נוספים היו: אשל רודי, מנכ"ל משרד ההסברה; קוני מאלדר, שר ההסברה והנדריק ואן דן ברג, ראש הלשכה לביטחון המדינה.
סדרה של חקירות פנימיות, בירורים וחשיפות תקשורתיות הביאו להתפטרותם בבושת פנים של כל הארבעה.
למעשה, במהלך השערורייה התפטר פורסטר פעמיים, תחילה מראשות הממשלה ולאחר מכן מנשיאות המדינה.
גם פיטר וילם בותה יורשו של פורסטר כראש ממשלה, היה שר ההגנה לאורך כל ימי הפרויקט והיה מעורב בסיוע למימונו, אך בסופו של דבר הוא נוקה מכל אשמה.
אשל רודי הועמד לדין בגין הונאה וגניבה.
הוא ברח לפריז הוסגר לדרום אפריקה, שם נידון לשש שנות מאסר על מעילה בכספי ציבור.
מדינת ישראל גם הייתה מעורבת בשערורייה, במסגרת הסכם בו סיפקה לדרום אפריקה נשק, תמורת אספקת אורניום וציוד לתוכנית הגרעין של ישראל.
קוני מאלדר ואשל רודי ביקרו בישראל פעמים רבות 1975–1978, ובאפריל 1976 ביקר בישראל גם ראש הממשלה ג'ון פורסטר.
מאלדר ורודי ביקשו בפגישה עם ראש הממשלה יצחק רבין ושר הביטחון שמעון פרס לאתר אדם שיצטרף ל"מועדון העשרה" שהקימו, קבוצת מובילי דעת קהל ברחבי העולם שתסייע לה במאבקי התדמית במערב.
הם המליצו על איש העסקים הישראלי ארנון מילצ'ן שהוזמן לדרום אפריקה ויצר קשרי ידידות עם אשל רודי.
מילצ'ן, שימש כאיש הקשר של דרום אפריקה להעברת כספים לפרויקט באירופה, סייע ברכישת השבועון "ווסט אפריקה" בלונדון שכעורך שלו מונה ג'ון קמחי; ושכר מפיקים אמריקאיים כדי ליצור סרטי תעודה מחמיאים.
במקביל שימוש כמתווך בעסקאות נשק עם דרום אפריקה, ואף רכש בית נופש במפרץ במדינה.
במשפטו סיפר אשל רודי כי מכר את הדירה למילצ'ן.
בהמשך חשף השבועון "העולם הזה" שבמסגרת פרויקט התעמולה עיתונאים ואנשי ציבור מישראל הוזמנו לדרום אפריקה במימון מלא של הקרן הסודית שהוקמה.
רפובליקת מאלי היא מדינה ללא מוצא לים במערב אפריקה הגובלת באלג'יריה מצפון מזרח, בבורקינה פאסו מדרום-מזרח, בגינאה מדרום-מערב, בחוף השנהב מדרום, במאוריטניה ובסנגל ממערב ובניז'ר ממזרח.
המדינה מחולקת לשמונה מחוזות, שטחה מגיע ל-1,240,000 ק"מ רבוע, עם אוכלוסייה בת 20.2 מיליון איש.
כ-95% מאוכלוסיית מאלי הם מוסלמים, בעיקר מהמד'הב המאלכּי, והמדינה חברה בארגון לשיתוף פעולה אסלאמי.
מאלי היא חלק משלוש אימפריות מערב אפריקאיות שהתקיימו באזור מ-830 ועד 1600 לספירה ושלטו על הסחר האזורי: אימפריית גאנה, אימפריית מאלי (על שמה נקראת המדינה) ואימפריית סונגהאי.
מאלי השתחררה מהקולוניאליזם הצרפתי וקיבלה את עצמאותה ב-1960. המדינה ביצעה ב-1991–1992 מעבר אפקטיבי ממשטר צבאי למשטר דמוקרטי רב-מפלגתי יציב ונחשבה לאחת המדינות היציבות ביותר ביבשת אפריקה, עד למלחמת האזרחים במאלי בשנת 2012. מאלי נחשבת לאחת המדינות העניות באפריקה ובעולם.
החל מהמאה התשיעית קמה אימפריית גאנה במערבו של האזור המכונה כיום מאלי.
אימפריית גאנה שלטה באזור עד שנת 1078 כאשר הוחלשה ולאחר מכן נהרסה.
בהתקפות חוזרות ונשנות מצד ממלכת סוסו והאימפריה המוראביטונית שפלשו מצפון.
החל מהמאה השלוש עשרה קמה באזור אימפריית מאלי, שפיתחה את הסחר באזור והייתה מרכז כוח מוסלמי.
מהמחצית השנייה של המאה הארבע עשרה והלאה, מדינת חסות קטנה בשם סונגהאי החלה לצבור כוח.
בסופו של דבר מדינת החסות הקטנה הפכה לאימפריית סונגהאי ותפסה את מקומה של אימפריית מאלי כשליטת האזור.
בסוף המאה השש עשרה, עם שקיעתה של אימפריית סונגהיי, התחלקה מאלי להרבה ממלכות קטנות וחלשות שהתחרו על השליטה באזור עד המאה התשע עשרה, עת הגעתם של הצרפתים לאזור.
לקראת סוף המאה ה-19, בתקופת המרוץ לאפריקה, צרפת הגדילה את שליטתה על מאלי, והפכה אותה לחלק מסודאן הצרפתית או הרפובליקה הסודאנית (שמה של מאלי בתקופה הקולוניאלית).
זו התאחדה עם סנגל ב-1959, ויצרה את "הפדרציה של מאלי" שקיבלה עצמאות ב-20 ביוני 1960. כאשר פרשה סנגל אחרי חודשים ספורים, שינתה הרפובליקה הסודאנית את שמה למאלי.
לאחר תקופה ארוכה של שלטון מפלגה בודדת, פרצה הפיכה צבאית ב-1991, שהביאה לכינון חוקה חדשה ומשטר דמוקרטי רב מפלגתי.
לאחר הקמת ממשלת מעבר בשנת 1991, התקיימו בחירות דמוקרטיות לנשיאות שנה לאחר מכן, בשנת 1992. אחרי בחירתו לקדנציה שנייה ב-1997, הצליח הנשיא אלפה עומאר קונארה להנהיג רפורמות פוליטיות וכלכליות ולהילחם בשחיתות.
אחרי שהשלים שתי קדנציות בשנת 2002, נבחר אמדו טומני טורה לנשיאות.
ב-22 במרץ 2012 ביצעה קבוצת קציני צבא זוטרים הפיכה, לאחר שהשתלטו על הארמון הנשיאותי והכריזו על פיזור הממשלה בראשות סיסה מאריאם קאידמה סידיבה ופיזור הפרלמנט וחוקת המדינה הושעתה, לטענתם בשל חוסר שביעות רצונם מן הממשל.
באפריל 2012, הנשיא המודח אמדו טומני טורה התפטר רשמית מתפקידו ובמקומה הוסכם למנות את יו"ר האספה הלאומית, דינוקונדה טראורה, לנשיא זמני עד לכינון בחירות.
הדחת הנשיא זכתה לגינויים ממנהיגים ברחבי העולם.
באפריל 2012, מורדים איסלמיסטים משבט הטוארג הכריזו על אזוואד, אזור בצפון מאלי, כמדינה עצמאית.
ממשלת מאלי סירבה להכיר במורדים ובדרישתם.
המורדים המשיכו לנסות ולהשתלט על חלקים נוספים במאלי, וצבא צרפת פתח במתקפה נגד המורדים במבצע שנקרא מבצע סרוואל.
באוגוסט 2013 נערכו הבחירות לנשיאות בין הפוליטיקאים המועמדים איברהים בובאכר קיטה וסומאילה סיסה ובובאכר קיטה נבחר.
ב-24 במאי 2021 חלה הפיכה צבאית במדינה, והנשיא, ראש הממשלה ושר הביטחון של הממשלה הזמנית נעצרו על ידי הצבא.
ב-7 ביוני, מונה אסימי גויטה כנשיאה הזמני של מאלי.
ב-10 בינואר 2022, מאלי הודיעה על סגירת גבולות המדינה, והשיבה אליה את שגריריה ממדינות שהטילו עליה סנקציות עקב החלטתה לדחות את הבחירות בארבע שנים.
ב-2 במאי, הודיע השלטון על הפרת הסכמי ההגנה עם צרפת משנת 2013.
ביוני 2023 הודיעה מאלי על ביטול הצרפתית כשפה רשמית במדינה.
ביולי 2025 חתם הנשיא אסימי גויטה על חוק שעל פיו תהיה לו כהונה של חמש שנים.
רשמית, צורת המשטר במאלי היא רפובליקה נשיאותית.
הנשיא הנבחר לתקופה של חמש שנים עומד בראש המדינה ובראש הרשות המבצעת, וממנה את ראש הממשלה ואת השרים.
הרשות המחוקקת היא האספה הלאומית, ש-160 חבריה נבחרים לכהונה של חמש שנים.
147 נבחרים במחוזות בחירה, נציג לכל מחוז, ועוד 13 על ידי יוצאי מאלי שחיים בניכר.
שמונה מפלגות, המקובצות לארבעה גושים פרלמנטריים, מרכיבות את האספה הנוכחית, שנבחרה ב-2007.
המפלגה הדומיננטית מאז כינון הדמוקרטיה היא "המפלגה לדמוקרטיה במאלי" (ADEMA) אשר זכתה ב-51 מושבים בבחירות 2007. הנשיא בשנים 2013–2020, איברהים בובאכר קיטה, השתייך למפלגת הברית למען הדמוקרטיה במאלי.
מערכת המשפט מבוססת על החוק הצרפתי, בהתאמות לחברה המאלית.
קיים בית משפט נפרד לחוקה.
ב-18 באוגוסט 2020 שוב בוצעה הפיכה צבאית במדינה, במהלכה הודחו הנשיא וראש הממשלה מתפקידם.
כוחות צבא במדינה האפריקאית עצרו את הנשיא, דווח על יריות ברחובות.
לאחר מחאה מתמשכת נגד הנשיא איברהים בובאכר קיטה שעלה לשלטון ב-2013. דווח שההפיכה יצאה מבסיס צבאי.
קיטה, המחזיק במשרה השלטונית הרמה ביותר במדינה, נעצר וכך גם ראש הממשלה בובו סיסה.
מאז פרוץ ההפיכה הצבאית במדינה באוגוסט 2020, המדינה מנוהלת על ידי חונטה צבאית באמצעות "הוועדה הלאומית לישועת העם".
מאז כינון חוקת מאלי והמעבר למשטר אזרחי ב-1992, ועד ההפיכה הצבאית שהתחוללה ב-2012, התקיימה במאלי דמוקרטיה ייצוגית רב-מפלגתית מתפקדת ויציבה, עם בחירות חופשיות והוגנות, על-פי משקיפים זרים, ושמירה על חופש העיתונות.
ארגון Freedom House מונה את מאלי בין 7 המדינות המוגדרות "חופשיות" באפריקה שמדרום לסהרה, נכון ל-2008.
התבססות משטר דמוקרטי במאלי לא הייתה מובנת מאליה לאחר שלושה עשורים של משטר צבאי, באזור בלתי יציב ובלתי דמוקרטי ברובו, ולנוכח העוני הקשה, רמת האי-שוויון הגבוהה, היעדר ההשכלה והפיצול האתני והלשוני.
חוקר מדע המדינה זריק קיי סמית' תולה את התבססותה של הדמוקרטיה, החריגה למדינה אפריקנית, בנורמות המסורתיות בחברה המאלית, אשר עולות בקנה אחד עם חברה אזרחית דמוקרטית.
ביניהן הוא מונה אמון הדדי, שיתוף-פעולה בין קבוצות שונות, סובלנות, פלורליזם, הפרדת סמכויות, והציפייה ממנהיג לשאת באחריות כלפי ההולכים אחריו.
מסורות של צדקה וסולידריות ממתנות את השפעת הפערים הכלכליים.
גם המאלים האמידים הם בדרך כלל צאצאים למשפחות כפריות, ולעיתים קרובות שומרים על קשר עם כפרי מוצאם ומסייעים לתושביהם העניים.
הסבר נוסף להתבססות הדמוקרטיה נעוץ בתכונותיהם האישיות של מנהיגי המדינה, ובפרט מחויבותו לדמוקרטיה ולזכויות האדם של נשיאה הראשון של מאלי הדמוקרטית, אלפה עומאר קונארה, שהתבטאה בין היתר בנכונותו להמתיק את עונש המוות שהוטל על הרודן טראורה למאסר עולם.
קונארה כיבד את החוקה המגבילה את מספר הכהונות של נשיא לשתיים, ובניגוד למנהיגים אחרים פרש מן הנשיאות בתום שתי כהונות מבלי לנסות ולשנות את החוקה.
לאחר פרוץ ההפיכה הבטיח המשטר הצבאי לערוך בחירות דמוקרטיות הוגנות.
הכוחות המזוינים של מאלי כוללים כ-40 אלף חיילים בצבא מאלי, בחיל האוויר של מאלי ובמשמר הלאומי, המחולקים לשישה אזורים במאלי.
ספריית הקונגרס האמריקאי משנת 2005 ציינה כי הכוחות נמצאים בתקצוב חסר, מצוידים בדלות, ודורשים מודרניזציה.
ב-2012, זמן קצר אחרי פרוץ מרד הבדלנים בצפון המדינה, מאות חיילים ברחו וערקו והכוחות התפרקו אולם לא לחלוטין.
טורקיה ורוסיה הן בעלות הברית הצבאיות העיקריות של המדינה.
מאלי היא אחת המדינות העניות ביותר באפריקה ובעולם.
עפ"י נתוני שנת 2008, כ-50% מהאוכלוסייה השתכרה בממוצע 1.25 דולר אמריקני ליום.
נכון לשנת 2019, התמ"ג לנפש במאלי, במונחי כוח קנייה עומד על 2,322 דולר אמריקאי, מה שמציב אותה במקום ה-206 בעולם, ובמדד הפיתוח האנושי היא מדורגת במקום ה-184.
העוני הנרחב במאלי מתקיים אף על פי שמדובר במדינה דמוקרטית בעלת שחיתות נמוכה ואשר מדורגת כ"חופשית" בדירוגי אי-התערבות הממשל בכלכלה.
בדומה למצבה הכללי של מאלי, גם מערכת התחבורה במאלי לא מפותחת דיה, גם בהשוואה למדינות שכנות, דבר שמשפיע על הפיתוח הכלכלי של המדינה.
זהב הוא המקור העיקרי של מאלי ליתרות מט"ח.
ב-2023 דרש המשטר הצבאי ממשקיעים זרים שישלמו מס ויעבירו תמלוגים לממשלה, ובמסגרת זו הגיע להסכמים עם חברות הכרייה הקנדיות אלייד גולד ו-B2Gold .
חברת באריק גולד עצרה את פעילות הכרייה, והממשלה החרימה נכסים שלה.
מאלי, ששטחה הוא כ-1.24 מיליון קמ"ר, היא המדינה ה-24 בגודלה בעולם, השמינית בגודלה באפריקה, והגדולה במערב אפריקה.
האקלים והצמחייה משתנים מאוד מאזור לאזור, לפי קו הרוחב, ונחלקים לשלושה אזורים עיקריים.
חלקה הצפוני של המדינה נכלל בתחומי מדבר סהרה.
כמויות המשקעים בו מועטות מאוד וכמעט שאין בו צמחייה.
חלקה המרכזי נכלל ברצועת הסאהל המדברית למחצה, ומכוסה בצמחיית סוואנה.
בחלק הדרומי והדרום-מערבי שורר אקלים סובטרופי, כמות הגשמים השנתית מגיעה ל-700 מ"מ, והצמחייה היא תערובת של סוואנה ויער.
האוכלוסייה מרוכזת ברובה באזורי המרכז והדרום שאקלימם מתון יחסית.
פני השטח הם ברובם מישור או גבעות מתונות.
רוב הקרקע מכוסה חול, ורק מיעוט מצומצם מן הקרקעות ראוי לעיבוד.
בעשורים האחרונים מתפשט מדבר סהרה אל רצועת הסהאל, וכמות השטח הראויה לעיבוד הולכת ומצטמצמת.
שני נהרות גדולים עוברים בה ומהווים נתיבי סחר ומקור למי השקיה: נהר סנגל במערב ונהר ניז'ר שעובר בכל החלק המרכזי של המדינה, ממערב למזרח.
על גדות הניז'ר או סמוך לו שוכנות רוב הערים העיקריות, ובהן עיר הבירה במקו והבירה העתיקה טימבוקטו.
ערים חשובות נוספות הן סיקאסו, ג'נה וגאו.
בשנת 2020 נאמד גודל האוכלוסייה ב-20.2 מיליון נפש.
תוחלת החיים היא כ-59.3 שנים, נתון נמוך ביחס לרוב העולם אך ממוצע ביחס למדינות אפריקה שמדרום לסהרה.
שיעור הפריון הוא 5.6 ילדים בממוצע לאישה.
מאלי מדורגת במקום הרביעי בעולם בשיעור פריון.
שיעור תמותת התינוקות הוא 94 על כל 1,000 לידות.
נכון לסקר אוכלוסין מ-2021, כ-95% מאוכלוסיית מאלי הם מוסלמים (בעיקר סונים-מאלכים), כשיתר של כ-5% מאוכלוסיית מאלי הם בעלי אמונות שבטיות, חסרי דת, ונוצרים.
רבים מהמוסלמים והנוצרים במאלי משלבים מנהגים מקומיים ואמונות שבטיות בדתותיהם המונותאיסטיות.
בתי ספר פרטיים הם היחידים בהם מותר בנוסף לתוכנית הלימודים הממשלתית להציע גם שיעורי בחירה והעשרה של דת כמו אסלאם ונצרות.
זאת לעומת בתי ספר ציבוריים בהם אסורה על פי החוקה הכוונה דתית, אך ישנם מקרים חריגים.
האוכלוסייה מגוונת מבחינה אתנית, ומורכבת ברובה מקבוצות אתניות שחורות.
הקבוצה האתנית הגדולה היא מַנדֶה, המונה כמחצית מן התושבים ונחלקת בעצמה לקבוצות מלינקה, במברה וסונינקה.
אחריה באים הפֶּאוּל (פולאני) המונים כ-17 אחוז, הוולטאים המונים כ-12 אחוזים, הסונגהאי שישה אחוזים וקבוצות אפריקאיות שחורות אחרות מונות עוד חמישה אחוזים מן התושבים.
כ-10 אחוזים מן האוכלוסייה הם טוארגים (עם בֶּרבֶּרי).
מאלי מתאפיינת באופן כללי בהרמוניה בין הקבוצות האתניות השונות, שבאופן מסורתי קשורות לעיסוקים מסוימים (הפולאני למשל הם רועים, הבמברה איכרים, ובני בוזו הם דייגים) וחיות בסמיכות זו לזו.
חריג להרמוניה זו הם הטוארגים, שב-1990 פתחו בהתקוממות נגד השלטון המרכזי בתביעה לאוטונומיה נרחבת.
הסכסוך עמם הסתיים ב-1996. לכל קבוצה אתנית לשון משלה, אך 80 אחוזים מן התושבים מבינים את שפת במברה, המשמשת כשפת המסחר העיקרית.
ידיעת קרוא וכתוב בצרפתית, השפה הרשמית, היא מוגבלת ומרוכזת באזורים העירוניים.
הממשלה הגדילה את אחוז יודעי קרוא וכתוב במידה ניכרת מאז שנות השישים של המאה ה-20 על ידי מתן דגש לחינוך בבית ספר יסודי ובכיתות הנמוכות של בית הספר התיכון.
בשנת 1990 הוקמה בבמקו אוניברסיטה לאומית.
לפי דו"ח ההתפתחות האנושית לשנת 2009 שפורסם מטעם UNDP, תוכנית הפיתוח של האו"ם, שיעור תושבי המדינה המבוגרים (מעל גיל 15) שאינם יודעים קרוא וכתוב עומד על 73.8%.
מאליבו הוא ליקר רום מפורסם שמיוצר באיים הקריביים מתמצית קוקוס טבעית ובעל תכולת אלכוהול של 21%.
המותג שייך לתאגיד פרנו ריקאר.
המשקה עורבב לראשונה ובוקבק בשנות השמונים של המאה העשרים.
במקור, נעשה מתזקיקי פירות אלכוהוליים בתוספת רום וטעם קוקוס ונמכר כסוג של קרסאו.
בתחילת דרכו, שימש המשקה כבסיס פשוט להרכבת הקוקטייל פינה קולדה וכשצבר תאוצה בשוק האלכוהול, הועבר פס יצור לברבדוס שבקריביים והשתנו במעט רכיביו.
את הבקבוק הלבן ועליו ציור שמש ושני עצי דקל ניתן לאתר בברים ופאבים רבים בכל רחבי העולם.
הסלוגן שנבחר לייצג את המותג בפרסום הוא "ברצינות הולך בקלות" (Seriously Easy Going) ומלווה את הקמפיינים למוצר.
פרסומת אופיינית למותג מציגה קבוצת קריביים לחוצים, רציניים ובעלי חרדות כפארודיה על סגנון החיים של החברה המערבית המודרנית בליווי הסיסמה "אם אנשי הקריביים היו לוקחים את החיים ברצינות כמונו הם לעולם לא היו ממציאים את מאליבו".
הסוג הראשון של המשקה היה מאליבו-ליים ונמכר רק בברבדוס ומועדוני לילה בצרפת.
למרות הצלחה בברבדוס, המשקה לא הצליח בצרפת והופסק שיווקו ביולי 2003. המשקה הושק מחדש בטעם קוקוס וכיום משווק במספר טעמים טרופיים נוספים: מנגו, פסיפלורה, אננס ובננה.
ניתן לשתות את המשקה עם קרח, חלב אך לרוב מומלץ עם מיץ פירות או משקה מוגז כמו קולה.
מאלין סופיה קטרינה ברגרן היא זמרת שוודית שהקימה בשנת 1990 את להקת הפופ אייס אוף בייס עם אחיה ג'ונאס, אחותה ג'ני וחברם אולף אקברג.
לין, ילידת גטבורג, שוודיה, החלה כסולנית הדומיננטית בלהקה, אך משנת 97' לערך פינתה את קדמת הבמה לאחותה הצעירה ג'ני.
בשנת 2002 אושר כי לין עזבה את הלהקה באופן רשמי כמה שנים לפני.
הודעה זו חתמה שורת ספקולציות באשר לתפקודה של לין כחלק מהלהקה, כשנראתה בהופעות לרוב בקצה הבמה מנגנת בסינתיסייזר, הופיעה בקליפים כשדמותה מטושטשת.
מאליבו היא עיר חוף באזור הרי סנטה מוניקה במחוז לוס אנג'לס, קליפורניה.
על פי מפקד האוכלוסין משנת 2020, אוכלוסיית העיר בשנה זו הייתה 10,654 תושבים.
העיר משתרעת על פני רצועה באורך של 43.5 קילומטרים לאורך חוף האוקיינוס השקט.
היא ידועה בחופיה, באקלים הנוח השורר בה, במגורים המפוארים והיקרים שבה ובידוענים הגרים בה.
העיר שוכנת על מפרץ סנטה מוניקה שמשתרע ממאליבו ועד לחצי האי פאלוס ורדס.
מאלי טרוסטינץ (בבלארוסית: Малы́ Трасцяне́ц, ברוסית: Малый Тростенец) היה תשלובת של מספר מחנות עבודות כפייה ומחנות השמדה ליד מינסק שבבלארוס, אשר בהם נרצחו, על פי מקורות סובייטיים, מעל למאתיים אלף איש (מתוכם כ-65,000 יהודים).
קולחוז מאלי טרוסטינץ היה ממוקם במרחק של כ-10 קילומטר ממינסק.
במקום שררו תנאי מזג אוויר קשים, עם חורפים קרים מאוד וקייצים גשומים.
לאחר כיבוש המקום על ידי הגרמנים במבצע ברברוסה, הוא נועד לשכן אסירי מלחמה סובייטיים שנתפסו לאחר המתקפה הגרמנית על ברית המועצות.
למקום הובאו עובדי כפייה רוסיים מקומיים שעבדו בחווה וסיפקו את תוצרתה למפקדת האס אס במינסק.
לקראת סוף שנת 1941 בחרו הנאצים בחורשה סמוכה, שכונתה בלאגובשצ'ינה (ברוסית – "יער טוב"), המרוחקת מהקולחוז כ-3.5 קילומטר, לאתר רצח.
החורשה גודרה והוצבו סביבה מגדלי שמירה.
המחנה הפך למחנה השמדה באביב 1942. המטרה העיקרית הייתה השמדתה של הקהילה היהודית הגדולה של מינסק והסביבה.
בין 28 ל-31 ביולי 1942 נרצחו ונקברו בכפר זה ובכפר בולשוי טרוסטינץ יהודים מהאקציות האחרונות במינסק, כשחלקם הובאו לאזור במשאיות גז.
ממאי 1942 החלו להגיע למחנה יהודים רבים בטרנספורטים מגרמניה, מאוסטריה, מפולין ומצ'כיה.
רוב היהודים שהובאו למקום נרצחו מיד עם הגעתם ביערות ההרג, ורק מעטים הועסקו בעבודות שונות, בבניית המחנה ובתחזוקתו, ובטיפול בחפציהם של הנרצחים.
במחנה השתמשו גם במשאית גז, אם כי היא לא שימשה כגורם משמעותי בתהליך ההשמדה.
מרבית הנרצחים בבלאגובשצ'ינה היו יהודים.
באוקטובר-נובמבר 1943 הפסיקו הנאצים את ההשמדה במחנה בלאגובשצ'ינה והחלו לבצע אותה באתר סמוך, ששקובקה.
עד אז שימש מחנה ששקובקה את הגרמנים כאתר לעבודות כפייה, על בסיס הקולחוז שהתקיים בו בתקופה הסובייטית.
מנובמבר 1943 העבירו הגרמנים את הרצח למחנה זה.
הרצח התבצע במשאיות גז או בירי, ולאחריו נשרפו הגופות בתנורים.
מרבית הנרצחים בששקובקה לא היו יהודים.
ב-28 ביוני 1944, כשהצבא האדום התקרב לאזור, פוצצו הגרמנים את המחנה כחלק מתוכנית 1005, שמטרתה הייתה להשמיד ראיות על רצח עם.
אבל הסובייטים גילו 34 בורות קבורה שהיו ממוקמים בחורשת בלאגובשצ'ינה, כ-500 מטרים מהכביש המהיר מינסק-מוגילב.
רק שני אסירים יהודים הצליחו לשרוד את המחנה ורק אחד מהם שרד את המלחמה, אך זהותו אינה ידועה והוא מעולם לא נתן עדות.
הערכות מקוריות של מספר האנשים שנספו במחנה נעות בין 200,000 איש ליותר מחצי מיליון.
סימנים באתר מעידים על כ-206,000 איש שנרצחו שם.
בין הרוגי המחנה הייתה הזמרת גרטה פורסט.
שום דבר לא נשאר מהמחנה מלבד שורה של עצי צפצפה שניטעו על ידי האסירים כחלק מגבולות המחנה.
אנדרטה שנבנתה באתר המחנה מושכת אליה מבקרים רבים, במיוחד מאז פירוקה של ברית המועצות.
לרגלי האנדרטה נכתב: "כאן בשטח טרוסטינץ רצחו ושרפו הכובשים הגרמנים 201,500 נפש, אזרחים שלווים, פרטיזנים ושבויי הצבא האדום 1944-1941…" היהודים אינם מוזכרים בשלט.
ביולי 2018 נחנך במקום אתר הנצחה רשמי של ממשלת בלארוס.
האתר תוכנן על ידי האדריכל היהודי-בלארוסי ליאוניד לוין.
אנדרטה נוספת לזכר קורבנות המחנה הוקמה במינסק.
מאלין סופי מוּסְטְרֶם (בשוודית: Malin Sofi Moström; נולדה ב-1 באוגוסט 1975) היא כדורגלנית עבר שוודית ששיחקה כקשרית.
מוסטרם, שהייתה ידועה בכינוי מוסן, שימשה כקפטנית נבחרת שוודיה במשך חמש שנים ושיחקה 113 משחקים במדיה.
מוסטרם נולדה באוגוסט 1975 בעיר ארנכלדסביק, והחלה את הקריירה בקבוצה המקומית של העיר.
בשנת 1995 היא הצטרפה לקבוצת אומאו, ושנה אחר כך כבר עלתה איתה לראשונה לליגת העל השוודית.
ב-26 ביולי 1998, היא ערכה את הופעת הבכורה שלה בנבחרת שוודיה במשחק נגד אנגליה, ואף כבשה את שער הניצחון בדקה ה-84. שנה לאחר מכן, בקיץ 1999 שיחקה מוסטרם בטורניר הבינלאומי הראשון בקריירה שלה - גביע העולם שנערך בארצות הברית.
בטורניר זה הודחו השוודיות ברבע הגמר על ידי נורווגיה, ואילו מוסטרם זכתה לכבוש את שער הכבוד בהפסד.
בשנת 2000 היא זכתה באליפות ראשונה עם אומאו, ושנה לאחר מכן קיבלה את פרס כדורגלנית השנה בשוודיה.
ב-2001 היא אף נסעה עם נבחרתה לאליפות אירופה שנערכה בגרמניה, שם הובילה את שוודיה עד לגמר הטורניר, בו הפסידה למארחת.
שנה אחר כך מונתה מוסטרם לקפטנית קבוצתה, וזכתה איתה פעמיים ברציפות בגביע אופ"א, בשנים 2003 ו-2004.
אל גביע העולם 2003 הגיעה מוסטרם כקפטנית שוודיה וכאחת משחקניות המפתח שלה.
היא פתחה בהרכב הראשון בכל ששת משחקיה של הנבחרת בטורניר, כבשה שני שערים והגיעה עם שוודיה עד לגמר.
במשחק הגמר נגד גרמניה כבשה האנה יונגברי את שער היתרון לשוודיה, אך הגרמניות הצליחו להפוך את התוצאה ולנצח 2-1. בעקבות הישגיה באומאו ובנבחרת באותה שנה, סיימה מוסטרם במקום השביעי בקרב על תואר כדורגלנית השנה בעולם.
שנה אחרי גביע העולם, במהלך טורניר הכדורגל של אולימפיאדת אתונה 2004, כבשה מוסטרם את השער שהעלה את שוודיה לרבע הגמר, אך שוודיה נכשלה בחצי הגמר מול ברזיל וסיימה במקום הרביעי.
בקיץ 2005 שיחקה מוסטרם בטורניר הבינלאומי האחרון שלה - אליפות אירופה שנערכה באנגליה, שבה היא הגיעה עם הנבחרת עד לחצי הגמר.
שנה לאחר מכן, בסיום עונת 2006, הודיעה מוסטרם על פרישה מכדורגל.
בעקבות ריבוי פציעות באומאו, היא חזרה לעוד מספר משחקים במהלך עונת 2007, ולאחר מכן פרשה סופית.
לאחר פרישתה החליטה אומאו להוציא משימוש את מספרה של מוסטרם - 6, כאות כבוד על הישגיה של השחקנית.
היא סיימה את הקריירה עם שלוש זכיות בפרס קשרית השנה בשוודיה, שלוש מועמדויות לפרס כדורגלנית השנה בעולם ו-21 שערים ב-113 משחקים במדי נבחרת שוודיה.
מאלי משתתפת במשחקים האולימפיים מאז אולימפיאדת טוקיו (1964).
היא נעדרה מהם רק מאז פעם אחת, כשהשתתפה בחרם האפריקאי על אולימפיאדת מונטריאול (1976), במחאה על סירובו של הוועד האולימפי הבינלאומי להשעות את ניו זילנד, שנבחרת הרוגבי שלה קיימה משחק עם נבחרת דרום אפריקה תוך הפרת הסנקציות שהוטלו על דרום אפריקה.
באולימפיאדות החורף לא השתתפה מאלי מעולם.
עד כה, אף ספורטאי ממאלי לא זכה במדליה אולימפית, והישגי המשלחות המאליות היו בדרך כלל צנועים.
ההישג המשמעותי הראשון היה של נבחרת הכדורגל באולימפיאדת אתונה (2004).
הנבחרת, בשורותיה שיחק גם מוחמד סיסוקו, העפילה לשלב רבע הגמר, והודחה בידי נבחרת איטליה, לאחר הארכה.
באולימפיאדת לונדון (2012) סיים לוחם הטאקוונדו דאבה מודיבו קייטה במקום החמישי.
מאלי השתתפה לראשונה ב בסידני (2000), כששלחה ספורטאי בודד להתחרות במשחקים.
במשחקי החורף לא נטלה מאלי חלק מעולם.
למשחקים שנערכו בסידני בשנת 2000 שלחה מאלי ספורטאי בודד, מרים הכוח פאקורו סיסוקו, לייצגה.
סיסוקו התחרה בקטגוריה של עד 75 ק"ג, וסיים את המקצה במקום ה-17, כשהרים 130 ק"ג.
סיסוקו אמור היה להיות נציגה היחיד של מאלי אל המשחקים הפאראלימפיים בייג'ינג (2008), אולם הוא הושעה ביום פתיחת המשחקים עקב שימוש בחומרים אסורים.
מאלין (באוקראינית: Малин) היא עיר במחוז ז'יטומיר שבאוקראינה.
שמו של היישוב קשור למלך מאל שהיה מנהיג שבטים סלאביים באזור במאה ה-10 לספירה.
היישוב נוסד ככל הנראה במאה ה-8 לספירה.
היא נהרסה לחלוטין במהלך הפלישה המונגולית לרוסיה.היא שוקמה בסוף המאה ה-13. בשנת 1320 נכבשה העיר על ידי צבא הדוכסות הגדולה של ליטא.
בשנת 1589, בעקבות איחוד לובלין נכללה העיר בתחומי ממלכת פולין.
לאחר החלוקה השנייה של פולין בשנת 1793 הועברה העיר לידי האימפריה הרוסית.
היא נכלל בתחום של פלך קייב.
לאחר המהפכה הבולשביקית והתפרקות האימפריה הרוסית, עברה העיר מספר תהפוכות.
בהתחלה שלטו בה בולשביקים, לאחר מכן היא נכבשה על ידי הצבא הגרמני, בהמשך שלטו בה חיילי סימון פטליורה.
באפריל 1920, במהלך המלחמה הפולנית-סובייטית היא נכבשה על ידי הצבא הפולני, אך תוך פחות מיום הצבא הפולני נהדף מן העיר על ידי הצבא האדום.
בתום מלחמהת האזרחים נכללה העיר בתחומי מחוז ז'יטומיר של ברית המועצות.
בעיר נבנו מפעלי תעשייה: מפעל לייצור נייר, לייצור רהיטים, מפעל לייצור נעליים ומפעל לחומרי בניין.
בשנת 1938 קיבלה מאלין מעמד של עיר.
ב-22 ביולי 1941 נכבשה העיר על ידי הצבא הגרמני.
במהלך הכיבוש הנאצי נרצחו כל היהודים שנשארו בעיר.
הצבא האדום שחרר את העיר ב-12 בנובמבר 1943. העיר המשיכה לגדול, כאשר המפעל הגדול בה הוא מפעל לייצור נייר.
לאחר התפרקות ברית המועצות ב-1991 וכינון אוקראינה העצמאית, החל מפעל הנייר בעיר להפיק נייר עבור שטרות כסף אוקראינים.
יהודים החלו להתיישב בעיר במאה ה-16 לספירה.
לאחר חלוקת פולין, נכללה העיר בתחום המושב.
בשנת 1847 התגוררו בעיר 1064 יהודים.
לפי מרשם האוכלוסין שנערך באימפריה הרוסית בשנת 1897 התגוררו במאלין 2547 יהודים (כ-60% מכלל האוכלוסייה).
כל בתי המסחר בעיר היו בבעלות יהודית.
בעיר נולדו יהודים מפורסמים הבאים:בתיה לישנסקי, צבי פרידלנד, רחל ינאית בן-צבי.
נכון לשנת 1939 התגוררו בעיר 3607 יהודים (32% מהאוכלוסייה).
לאחר הפלישה הנאצית לברית המועצות הצליחו מרבית היהודים לצאת מן העיר - חלקם גויסו לצבא ואחרים התפנו מזרחה.
היהודים שנותרו בעיר, נרצחו על ידי הנאצים ועוזריהם בסוף אוגוסט 1941.
בעיר מוצב פסלו ניקולאי מיקלוחו-מקלאי מגלה ארצות ומדען רוסי, הוא ביקר בעיר תכופות, אמו ואחיו קבורים במקום.
מאליק סאמורי היירסטון הוא כדורסלן אמריקאי.
היירסטון, המשחק בעמדת הקלע והסמול פורוורד, שיחק בליגת המכללות במדי אוניברסיטת אורגון בשנים 2004–2008. נבחר בבחירה ה-48 בדראפט ה-NBA 2008 על ידי פיניקס סאנס, והועבר בטרייד לסן אנטוניו ספרס.
בנוסף שיחק באוסטין טורוס (קבוצת ליגת הפיתוח של הספרס), במונטפסקי סיינה ובאולימפיה מילאנו מליגת העל האיטלקית בכדורסל, בגלאטסראיי מליגת העל הטורקית בכדורסל ובא.א.ק.
אתונה מליגת העל היוונית בכדורסל.
ב-2016 חתם היירסטון בהפועל ירושלים לשנתיים אך כעבור זמן קצר המריא לארצות הברית עקב בעיה משפחתית ומאז לא חזר לקבוצה.
מאליק אבונה הוא כדורגלן גבוני המשחק בעמדת החלוץ.
לאחר שהבקיע 12 שערים ב-17 משחקים בעונת 2012-13 בעבור מונאנה מהליגה הגבונזית, חתם אבונה בשורות וידאד קזבלנקה המרוקאית, כאשר במדיה הבקיע 8 שערים בעונת הבכורה שלו.
בקיץ 2015 הצטרף חתם לאל-אהלי המצרית.
כעבור עונה הצטרף לטיינג'ין טדה הסינית.
ב-9 בנובמבר 2012 ערך אבונה הופעת הבכורה שלו במדים הלאומיים במשחק נגד ערב הסעודית.
אבונה נכלל בסגל לגביע אפריקה לאומות 2015 וכבש במשחק הפתיחה נגד בורקינה פאסו.
מאליק דניז פתחי הוא כדורגלן עבר גרמני ממוצא טורקי ששיחק בעמדת המגן השמאלי.
שיא הקריירה של פתחי היה כאשר שיחק בהרטה ברלין.
לזכותו של פתחי שתי הופעות במדי נבחרת גרמניה.
פתחי שיחק כנער בהרטה ברלין, ובשנת 2003 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של המועדון.
בעונת הבכורה שלו בקבוצה, 2003/04, ערך פתחי 14 הופעות ליגה.
בעונת 2004/05 הפך פתחי לשחקן הרכב קבוע, ושיתף פעולה בהגנה עם ארנה פרידריך, מרקו רהמר ויוסיפ שימוניץ'.
עונה זו הייתה עונה מצוינת עבור פתחי והרטה ברלין, שהיו להגנה הטובה ביותר בבונדסליגה, שספגה 31 שערים בלבד.
הרטה ברלין ופתחי סיימו את העונה הזו במקום הרביעי בליגה, והעפילו לגביע אופ"א.
בעונת 2005/06 המשיך פתחי עם היכולת הטובה בליגה, שהקנתה לקבוצה את המקום השישי, אך נחל עם הקבוצה אכזבה בגביע אופ"א, לאחר שהקבוצה עברה את שלב הבתים, אך הדחה בשלב הנוק אאוט הראשון על ידי ראפיד בוקרשט.
בעונת 2006/07 שוב נחלו פתחי והרטה אכזבה בגביע אופ"א, כאשר אפילו לא הגיעו לשלב הבתים, והודחו במוקדמות על ידי אודנזה בולדקלוב.
באותה עונה הבקיע פתחי את שער הליגה הראשון שלו, בהפסד 4-2 לבאיירן מינכן.
פתחי החל את עונת 2007/08 בהרטה ברלין, ופתח בהרכב כמעט בכל המשחקים עד לחודש מרץ 2008. בחודש זה התחדשה ליגת העל הרוסית, ופתחי חתם על חוזה בספרטק מוסקבה.
פתחי שיחק שתי עונות בספרטק מוסקבה, 2008 ו-2009, בכל אחת מהן הבקיע שלושה שערי ליגה.
בעונת 2008 סיים פתחי עם ספרטק מוסקבה במקום השמיני בליגה, ובעונת 2009 סיים עם הקבוצה במקום השני.
על אף זאת, הושאל פתחי בחורף 2010 למיינץ 05 מהבונדסליגה, שם פתח כמעט בכל המשחקים וסייע לקבוצה לסיים את עונת 2009/10 במקום התשיעי בבונדסליגה, כשהוא משתף פעולה בהגנה עם יאן קירכהוף.
השאלתו של פתחי למיינץ הוארכה בעונה נוספת, ובעונת 2010/11 ערך פתחי 19 הופעות ליגה, כשהוא מסייע למיינץ לסיים במקום החמישי המפתיע.
בתום עונה זו, עבר פתחי למיינץ באופן קבוע, ובעונת 2011/12 ערך 17 הופעות ליגה.
מיינץ סיימה עונה זו במקום ה-13 בליגה.
בעונת 2012/13 פתחי המשיך להשתייך למיינץ אך לא שיחק כלל בקבוצה.
למעשה לאורך כל עונה זו הוא היה מושאל.
בחצי העונה הראשון פתחי היה מושאל לקייסריספור הטורקית, ובחצי העונה השני הושאל למינכן 1860 מהבונדסליגה השנייה, עמה סיים את העונה במקום השישי.
בעונת 2013/14 חזר פתחי למיינץ, אך כמעט שלא שיחק, ואף ערך מספר הופעות בקבוצת המילואים.
בעונת 2014/15 עזב פתחי את מיינץ וחתם באתלטיקו בלארס מהליגה הספרדית השלישית, אותה אימן הגרמני כריסטיאן ציגה.
בעונה זו ערך שמונה הופעות ליגה וסיים עם הקבוצה בחלק התחתון של הטבלה.
בעונת 2015/16 פתחי ואתלטיקו בלארס סיימו את העונה במקום התשיעי, כשפתחי עורך 24 הופעות ליגה ומבקיע שער אחד.
פאתחי שיחק במועדון עונה אחת נוספת, ושוחרר מהמועדון במהלך שנת 2017. ביולי 2018 הצהיר פתחי על פרישה מכדורגל.
פתחי שיחק בנבחרות גרמניה הצעירות, והשתתף עמן במונדיאל הנוער בשנת 2003, בו סיימה גרמניה אחרונה בשלב הבתים, ובאליפות אירופה עד גיל 21 בשנת 2006, שגם בה כשלה הנבחרת הגרמנית וסיימה אחרונה בבית שלה.
את הופעת הבכורה שלו בנבחרת גרמניה הבוגרת, ערך פתחי באוגוסט 2006 בניצחון 3-0 על נבחרת שוודיה במשחק ידידות.
פתחי החליף במשחק זה את מרסל ינסן במחצית.
באוקטובר 2006 ערך פתחי את הופעתו השנייה והאחרונה במדי נבחרת גרמניה, בניצחון 2-0 על נבחרת גאורגיה במשחק ידידות שנערך בעיר רוסטוק שבגרמניה.
פתחי החליף במשחק זה את תומאס היצלספרגר בדקה ה-75. לאחר משחק זה, פתחי לא לבש עוד את המדים הלאומיים.
פתחי החל את הקריירה הספורטיבית שלו דווקא כטניסאי בקבוצות הרטה צלנדורף ברלין ובורוסיה ברלין.
פתחי עדיין עוסק בטניס כתחביב, וגם מרבה לשחק כדורסל.
מַאלכּ בִּן אַנַס מוכר יותר בכינוי "האימאם מַאלִכּ".
מאלכ בן אנס היה מראשי פוסקי השריעה, איש הפיקה ותאולוג ערבי - מוסלמי.
נולד בשנת 711 לספירה ונפטר בשנת 795 לספירה.
נולד וגדל בעיר אלמדינה, והפך לאחד מגדולי המומחים בהיסטוריה בתחום איסוף וקטלוג החדית'.
כאדם שנולד למשפחה אמידה ויציבה כלכלית, הוא לא נדרש לעבוד לפרנסתו.
ומכיוון שהוא נמשך מאוד ללימודי האסלאם, הוא הקדיש את כל חייו ללימוד, להתעמקות, ולהתמחות בשריעה בכלל, ובפיקה בפרט.
אביו של מאלכ היה אנס בן מאלכ אבו עאמר אלאסבחי אלחמירי.
אימו הייתה אלעאליה בת שריק אלאזדיה.
למאלכ היו 3 בנים ובת: יחיא, מחמד, חמאד ופאטמה.
האימאם מאלכ רכש את השכלתו במה שהיה מושבם של גדולי החכמים, אלמדינה, וחי בין צאצאיו וממשיכי דרכו של הנביא מוחמד.
מאלכ הוא האימאם השני (מבחינה כרונולוגית) מבין ארבעת האימאמים הגדולים והנחשבים ביותר בהלכה האסלאמית, והוא היה מבין הראשונים שסידרו את ההלכה האסלאמית בצורה סיסטמטית.
עמדותיו ושיטת פסיקותיו נחשבות לאבני היסוד של האסכולה המאלכית.
מעמדו בקרב חכמי האסלאם כל כך רם ונישא, עד כי אמרו עליו .
ספרו "אלמואטא" (الموطأ) נחשב לאחד מהספרים החשובים ביותר בעולם ההלכה האסלאמי, ואף אמר עליו האימאם א-שפעי שהוא הספר הכי מאומת על פני האדמה לאחר הקוראן.
הנביא מוחמד אמר בחדית' שאומת על ידי האימאם מוחמד בן עסא א-תירמיד'י: "בקרוב אנשים יעלו על הגמלים שלהם ויצאו לחפש ידע, והם לא ימצאו מישהו בעל יותר ידע מאשר החכם של אלמדינה".
רבים מגדולי החכמים לאורך ההיסטוריה האסלאמית, אמרו שהם בטוחים שמדובר באימאם מאלכ .
מאלכ נפטר בגיל 84, באלמדינה, בשנת 795, והוא נקבר בבית הקברות "ג'נת אלבקי" אשר בקרבת מסגדו של הנביא מוחמד.
אף על פי שהייתה מצבה סביבה קברו, אשר מוסלמים רבים נהגו לבקר בה מתוך כבוד אליו, נהרס המצבה ושוטח הקבר על ידי ממלכת סעודיה כחלק מהקמפיין שלהם להריסת אתרי מורשת אסלאמיים לאחר כינון הממלכה הסעודית בשנת 1932.
מאלכ החשיב את ההליכה בדרכו של הנביא מוחמד ("הסונה") כדבר בעל חשיבות עליונה בחייו של כל מוסלמי.
הוא אף אמר "הסונה היא כמו תיבת נח: מי שיעלה עליה, ינצל, ומי שיתרחק ממנה, יטבע".
כאשר הוא נשאל בנוגע לאמונה, אמר שהאמונה מורכבת ממילים וממעשים.
האימאם מאלכ אמר בנוגע לידע: "אכן, הידע הזה (הידע הרוחני) הוא הדם והבשר שלכם, ואתם תתושאלו על זה ביום תחיית המתים.
אז שימו לב ממי אתם לוקחים את זה (את הידע)".
כמו כן, גם אמר האימאם: "מי שיש לו ידע, לא צריך להפסיק לחפש עוד ידע".
בנוסף, הוא אמר גם "זה לא הידע שצריך לבוא אליך, אלא אתה שצריך לבוא אל הידע", והוסיף "זה לא מועיל לאף אדם משכיל להפסיק לרכוש ידע חדש".
האימאם תיאר את הידע במילים "ידע הוא לא הרבה מידע, ידע הוא אור שאללה מניח בלבו של המאמין האמיתי".
האימאם מאלכ אמר בנוגע לכבוד: "אכן, כאשר בן אדם מתחיל לשבח את עצמו, הכבוד שלו מתחיל לעזוב אותו"
אחד האספקטים הכי מיוחדים במתודולוגיה של האימאם מאלכ, הייתה השענותו על מנהגם של אנשי אלמדינה כמקור וכבסיס להלכה.
בהלכה האסלאמית, המקורות העיקריים הם הקוראן והסונה, ולאחר מכן מקורות ההלכה משתנים מאסכולה לאסכולה.
אצל האימאם מאלכ, וגם עבור ממשיכי דרכו, מנהגם של תושבי אלמדינה היה נחשב למקור השלישי בחשיבותו בתחום פסיקת ההלכה.
בין המורים והמדריכים של האימאם מאלכ, אפשר למצוא את: אבן הרמז, אשר היה השייח' הראשון שלו.
מָאלִי אִיג'וֹש (בסרבית קירילית: Мали Иђош, בסרבית בכתב לטיני: Mali Iđoš', בהונגרית: Kishegyes) הוא כפר ורשות מקומית בסרביה השוכן במחוז באצ'קה הצפוני אשר בפרובינציית וויבודינה.
תיעוד בכתובים ליישוב במקום קיים מ-1476 עת נשלט האזור על ידי מתיאש הראשון, מלך הונגריה.
לאחר קרב מוהאץ' עבר האזור לחזרת האימפריה העות'מאנית ובמהלך הקרבות חרב הכפר והועלה באש על ידי העות'מאנים.
מתעודות עות'מאניות העוסקות בגביית מסים עולה, כי לקראת סוף המאה ה-16 שבו תושבים להתגורר בכפר אשר שכן באזור ספר שבין האימפריה העו'תמאנית לממלכת הונגריה.
בשלהי המאה ה-17 ננטש הכפר מיושביו.
ב-1769 חודשה ההתיישבות במקום כאשר 81 משפחות קתוליות היגרו מאזור בקש והתיישבו באזור הכפר.
ב-1788 הוקמה הכנסייה על שם אנה הקדושה.
הכפר התרחב ובתיו נבנו לאורך גדת הנהר קריוואיה.
במהלך מהפכת 1848 בהונגריה התחולל באזור הכפר קרב מכריע בין כוחות המדינה ההונגרית העצמאית תחת לאיוש קושוט לצבא האימפריה האוסטרית שהסתיים בניצחון ההונגרים.
מלאחר מלחמת העולם השנייה ועד לראשית שנות ה-90 של המאה ה-20 היה קיטון מתון ויציב במספר תושבי הכפר.
החל משנות ה-90 של המאה ה-20 התגברה מגמת הקיטון.
54 אחוזים מתושבי העיירה הם ממוצא הונגרי וכ-20 אחוזים הם סרבים.
תיעוד לקהילה יהודית אשכנזית קיים מראשית המאה ה-19. במהלך מהפכת 1848 בהונגריה, נבזזו בתי הקהילה.
ב-1900 נמנו במאלי איג'וש 145 יהודים שהיוו 2.5 אחוזים מכלל התושבים בכפר.
במקום הוקמה חלקת בית קברות יהודי.
ב-1926 הוקם בית הכנסת הקהילתי.
מספר התושבים במאלי איג'וש קטן בהדרגה.
ב-1931 התגוררו במאלי איג'וש 67 יהודים וב-1940 נמנו 30. יושב ראש הקהילה היה שאנדור קֶרְטֶס.
בני הקהילה הובלו למחנות ההשמדה במקביל לשואת יהודי הונגריה.
ב-1955 הוקמה בכפר אנדרטה לזכר הנרצחים בשואה.
ב-2000 הועברו המצבות מבית העלמין היהודי הנטוש בכפר לבית העלמין בסובוטיצה.
לקהילה זו השתייכו יהודי הכפר פֶקֶטִיץ'.
קהילה נוסדה שם בסוף המאה ה-19 וב-1900 הוקם בית כנסת.
מאלי משתתפת במשחקים האולימפיים לנוער מאז היווסדם באולימפיאדת הנוער סינגפור (2010).
עד כה, אף ספורטאי נוער ממאלי לא זכה במדליה אולימפית לנוער.
ההשתתפות של ספורטאי הנוער המאליים היא סמלית.
המשלחת הראשונה של מאלי למשחקים האולימפיים לנוער הייתה לאולימפיאדת הנוער סינגפור והייתה המשלחת הגדולה ביותר שמאלי שלחה עד כה.
המשלחת כללה שבעה ספורטאים שהתחרו בשלושה ענפי ספורט.
המשלחת לאולימפיאדת הנוער נאנג'ינג מנתה ארבעה ספורטאים שהתחרו בשלושה ענפים: אתלטיקה, טאקוונדו ושחייה.
סר מאליק ע'ולאם מוחמד (באורדו: ملک غلام محمد; 20 באפריל 1895 – 29 באוגוסט 1956) היה המושל הכללי של פקיסטן ממנויו ב-1951 ועד לפיטוריו ב-1955 מסיבות בריאותיות.
מוחמד למד באוניברסיטה המוסלמית של אליגר שבאוטר פרדש.
הוא עבד כמנהל חשבונות בשירות הרכבות של הודו.
ב-1946 הוא קודם לעבוד במשרד האוצר בראשותו של ליקאת עלי ח'אן.
לאחר קבלת העצמאות של פקיסטן ב-1947, הוא הצטרף לממשלתו של ליקאת עלי ח'אן כשר האוצר הראשון של פקיסטן וסייע לנסח את תחנת החומש הראשונה כדי לשפר את כלכלת המדינה.
בעקבות רצח ליקאת עלי ח'אן ב-1951 הוא מונה על ידי ראש הממשלה החדש, חוואג'ה נזימודין כמושל הכללי החדש.
מעשי אלימות ברחבי פקיסטן, שאירעו כתוצאה מפעילות "תנועת השפה" בדאקה ומהומות דתיות בלאהור, הובילו אותו לפטר את ממשלת נזימודין ולהפעיל את סמכויותיו לשמירת החוק והסדר במדינה בשנים 1953–1954. ב-1955 הוא אולץ להתפטר מתפקידו כמושל הכללי והוחלף על ידי שר הפנים דאז, איסכנדר מירזא, עקב החרפה במצב בריאותו.
לאחר מאבק במחלתו הוא הלך לעולמו בשנה שלאחר מכן.
ההיסטוריונים הפקיסטנים רואים את דמותו באופן שלילי והם מותחים ביקורת על כך שאפשר תככים פוליטיים, חתר תחת השליטה האזרחית בצבא על ידי כך שאפשר הטלת משטר צבאי ופיחת את הנורמות הדמוקרטיות בפקיסטן כאשר פיזר את האספה המכוננת.
מאליק ע'ולאם מוחמד נולד בפרבר של העיר לאהור למשפחה מהמעמד הבינוני אך עשירה.
משפחתו הייתה משפחה ממוצא פתאני.
את ילדותו הוא בילה בעיר העתיקה של לאהור וכך נטבעה באישיותו התרבות הייחודית של העיר.
לאחר שהשלים את חוק לימודיו בעיר הולדתו, הוא למד באוניברסיטה המוסלמית של אליגר שבאוטר פרדש, שם הוא סיים לימודי תואר ראשון בחשבונאות.
לאחר סיום לימודיו הצטרף מוחמד במרץ 1920 למשרד החשב הכללי בממשלת הודו.
בינואר 1921 הוא קיבל את המינוי הרשמי הראשון שלו כעוזר המבקר של חברת הרכבות של צפון הודו.
עם מיזוגה של חברה זו לחברת הרכבות של מזרח הודו ב-1925, מונה מוחמד לזמן קצר כמנהל החשבונות של חברת הרכבות של בנגל ושל האזור הצפון-מערבי.
לאחר שצבר מוניטין כאיש מקצוע מיומן הוא מונה כחבר במועצת המנהלים של הרכבת ההודית ולאחר מכן היה למפקח על האספקה והרכש של חברת הרכבת של הודו.
מיוני 1932 ועד פברואר 1934 הוא סופח לרשויות המנהל של נסיכות בופאל ועבד תחת הנוואב (תואר אצולה) שלה, חמידוללה ח'אן.
במרץ 1934 שב מוחמד לשירות הממשלתי ומונה כסגן החשב הכללי במחלקת הדואר והטלגרף.
במאי אותה שנה הוא מונה כסגן המנהל הכללי של המחלקה.
ביולי 1936 הוא מונה כפקיד הפיננסי באותה מחלקה ובאוקטובר 1937 הוא קודם לתפקיד הפקיד הפיננסי של מחלקת התקשורת.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה מונה מוחמד למספר משרות בעלות חשיבות.
במרץ 1940 הוא מונה לתפקיד המפקח הראשי של המחסנים הממשלתיים.
בספטמבר אותה שנה הוא מונה לתפקיד המפקח הכללי של הרכש ובמרץ 1941 כמזכיר מחלקת האספקה.
שירותיו כמנהל חשבונות מקצועי בתקופת המלחמה זכו להכרה מממשלת בריטניה וביוני 1941 הוענק לו תואר עמית של מסדר האימפריה ההודית.
במאי 1942 הוא עבר לשרת בנסיכות של היידראבאד, שם הוא שימש כיועץ לניזאם של היידראבאד.
ב-1945 הוא היה סייע להקמת חברת הפלדה של מהינדרה ומוחמד יחד עם האחים מהינדרה הוא שימש כרואה החשבון של החברה.
בשנתיים הבאות ייצרה החברה תחת זיכיון את הג'יפים של ויליס בבומביי.
לאחר תום המלחמה התבקש מוחמד על ידי הנוואב של בהאוולפור, הלורד סאדק מוחמד ח'אן החמישי, לייצגו בדיוני ועידת השולחן העגול ובאותה תקופה הוא יצר קשרים עם ליקאת עלי ח'אן.
ב-1946 הוא עזב את היידראבאד כדי להצטרף למשרד האוצר של הודו.
בחלוקת התארים של אותה שנה, האחרונה בה כובדו בעלי משרות ציבוריות בהודו, הוענק לו תואר אבירות.
ב-1947 עזב מוחמד את חברת מהינדרה והצטרף למשרד האוצר של הודו בניהולו של שר האוצר ליקאת עלי ח'אן וסייע לו לנסח את התקציב הראשון של הודו.
לאחר חלוקת הודו החליט מוחמד להיות אזרח פקיסטן וב-14 באוגוסט 1947 התיישב באופן קבוע בעיר הולדתו, לאהור.
בממשלתו של ליקאת עלי ח'אן הוא קודם לתפקיד שר האוצר הראשון של פקיסטן.
ב-1948 הוא הגיש את התקציב הראשון של המדינה ואת טיוטת תוכנית החומש הראשונה.
ב-1949 הזמין מוחמד את מנהיגי העולם המוסלמי לארגון הבינלאומי הכלכלי האסלאמי, והדגיש בפניהם את הראיון של גוש כלכלי מוסלמי.
באותה תקופה הוא לקה בשיתוק שמנע ממנו את האפשרות לדבר ולהתנייד ביעילות ובריאותו החלה להתרופף.
בראשית 1951 החליט ראש הממשלה ליקאת עלי ח'אן להעביר את שר האוצר מוחמד מתפקידו בשל מצבו הבריאותי שהמשיך להתדרדר.
עם זאת, החלטה זו לא יצאה לפועל עקב רציחתו של ח'אן באוקטובר אותה שנה.
המושל הכללי דאז, חוואג'ה נזימודין, מינה את מוחמד להחליפו בתפקידו בעוד שהוא לקח על עצמו את תפקיד ראש הממשלה במקום ליקאת עלי ח'אן.
ב-1953 ייצג מוחמד את פקיסטן כראש המדינה בטקס ההכתרה של המלכה אליזבת השנייה, לצדם של המושלים הכלליים של קנדה, אוסטרליה, ניו זילנד, דרום אפריקה וציילון.
בעת שובו לפקיסטן התחוללו התסיסה שעוררה תנועת השפה הבנגלית בדאקה שבמזרח פקיסטן והמהומות הדתיות נגד האחמדים בלאהור.
שני האירועים הללו הובילו את מוחמד לעשות שימוש בסמכויותיו על פי חוק ממשלת הודו משנת 1935 הוא פיטר את ממשלתו של נזימודין ומינה תחתיו את הדיפלומט מוחמד עלי בוגרה.
ב-1954 עשתה האספה המכוננת של פקיסטן מאמצים להחליף את החוק משנת 1935 וליצור איזונים ובלמים על סמכויותיו של המושל הכללי.
בתגובה פיזר מוחמד את האספה המכוננת, צעד שזכה לביקורת מטעם בית המשפט העליון של סינד.