tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
אלסטוגרפיה משתמשת עבור איברים ומחלות שבהם מישוש ידני היה נפוץ.
היא משמשת לגילוי ואבחון של סרטני שד, בלוטת התריס, והערמונית.
סוגים מסוימים של אלסטוגרפיה מתאימים גם להדמיית מערכת התנועה, והם יכולים לקבוע את התכונות המכניות ומצבם של שרירים וגידים.
מכיוון שלאלסטוגרפיה אין את המגבלות שיש למישוש ידני, היא בשימוש באזורים בהם אין היסטוריה של אבחנה עם מישוש ידני.
לדוגמה, אלסטוגרפיה של תהודה מגנטית מסוגלת להעריך את נוקשות המוח, וישנה ספרות מדעית הולכת וגדלה בנוגע לאלסטוגרפיה במוחות בריאים וחולים.
היא משמשת להערכת פיברוזיס בקליפת המוח.
פורסמו דוחות ראשוניים על אלסטוגרפיה שבוצעה לכליות מושתלות.
מישוש הוא הנוהג להרגשת נוקשות רקמות המטופל בידי המטפל.
מישוש ידני התחיל לפחות משנת 1500 לפני הספירה, כאשר בפפירוסים המצריים לפי ה נותנים הוראות לאבחון בעזרת מישוש.
ביוון העתיקה, היפוקרטס נתן הוראות על צורות רבות של אבחון באמצעות מישוש, כולל מישוש שדיים, פצעים, מעיים, כיבים, רחם, עור וגידולים.
בעולם המערבי המודרני מישוש הפך לשיטת אבחון מכובדת בשנות השלושים של המאה העשרים..
מאז, העיסוק במישוש הפך לנרחב, והוא נחשב לשיטה יעילה לאיתור גידולים ופתולוגיות אחרות.
למרות זאת, מישוש ידני סובל מכמה מגבלות חשובות: הוא מוגבל לרקמות הנגישות ליד הרופא, הוא מעוות על ידי כל רקמה, והוא איכותי אך לא כמותי.
האלסטוגרפיה, מדידת נוקשות הרקמות באה להתמודד עם אתגרים אלה.
ישנן טכניקות אלסטוגרפיות רבות בשלבי פיתוח שונים, החל ממחקר מוקדם ועד ליישום קליני נרחב.
כל אחת מהטכניקות הללו עובדת בצורה שונה.
המשותף לכל השיטות הוא ייצור עיוות ברקמה, התבוננות בתגובת הרקמה ועיבודה כדי להסיק את התכונות המכניות של הרקמה, והצגת התוצאות הסופיות, בדרך כלל כתמונה.
כל שיטה אלסטוגרפית מאופיינת בדרך בה היא עושה כל אחת מהפעולות הללו.
כדי לדמיין את התכונות המכניות של הרקמה, עלינו לראות כיצד היא מתנהגת כאשר היא מעוותת.
ישנן שלוש דרכים עיקריות לגרום לעיוות על מנת להתבונן בו:
דחיפה/עיוות או רטט על פני הגוף (עור) או איבר (ערמונית) באמצעות גשוש (probe) או כלי.
שימוש בהדמיית דחף של כוח קרינה אקוסטי באמצעות אולטרסאונד כדי ליצור מרחוק "דחיפה" בתוך הרקמה.
שימוש בעיוותים הנוצרים על ידי תהליכים פיזיולוגיים רגילים, למשל דופק או פעימות לב.
סיווג טכניקות אלסטוגרפיות העיקרי הוא לפי אופני ההדמיה שבהם משתמשים כדי להתבונן בתגובה.
טכניקות אלסטוגרפיות משתמשות באולטרסאונד, הדמיה תהודה מגנטית (MRI) וחיישני לחץ בהדמיה מישושית (TI) באמצעות חיישני מגע.
ההתבוננות בתגובת הרקמה יכולה ללבוש צורות רבות.
התמונה המתקבלת יכולה להיות חד-ממדית (כלומר קו), דו-ממדית (מישור), תלת-ממדית (נפח) או חסרת ממד (ערך יחיד), והיא יכולה להיות תמונת וידאו או תמונה בודדת.
ברוב המקרים, התוצאה מוצגת למפעיל יחד עם תמונה קונבנציונלית של הרקמה, אשר מראה היכן ברקמה מופיעים ערכי הנוקשות השונים.
לאחר שנצפתה התגובה, ניתן לחשב ממנה את הנוקשות.
רוב טכניקות האלסטוגרפיה מוצאות את נוקשות הרקמות על בסיס אחד משני העקרונות העיקריים:
עבור כוח מופעל נתון, רקמות נוקשות יותר מתעוותות פחות מאשר רקמות רכות יותר.
גלים מכניים (במיוחד גלי ) עוברים מהר יותר דרך רקמה נוקשה מאשר דרך רקמה רכה.
טכניקות מסוימות יציגו את העיוות או התגובה, או את מהירות הגל, בעוד שאחרות יחשבו את הנוקשות (במיוחד המודולוס של יאנג או מודול הגזירה) ויציגו אותה.
יש טכניקות שמציגות תוצאות כמותיות, בעוד שאחרות מציגות תוצאות איכותיות (יחסיות).
ישנן הרבה מאוד טכניקות של אלסטוגרפיית אולטראסאונד.
אלסטוגרפיה קווזאיסטית / הדמיית מתח
אלסטוגרפיה קווזיסטטית Quasi-Static Ultrasound Elastography (המכונה לעיתים פשוט 'אלסטוגרפיה' מסיבות היסטוריות) היא אחת מטכניקות האלסטוגרפיה הוותיקות ביותר.
בטכניקה זו מופעלת דחיסה חיצונית על הרקמה ומשווים את תמונות האולטרסאונד לפני ואחרי הדחיסה.
האזורים הכי פחות מעוותים בתמונה הם הנוקשים ביותר, והאזורים המעוותים ביותר הם הכי פחות נוקשים.
באופן כללי, מה שמוצג למפעיל הוא תמונה של העיוותים היחסיים שלעיתים קרובות הם בעלי תועלת לאבחנה הקלינית.
עם זאת, מתמונת העיוות היחסית, רצוי להכין מפת נוקשות כמותית.
לשם כך נדרש להניח הנחות לגבי אופי הרקמה הרכה שמצולמת ועל הרקמה שמחוץ לתמונה.
בנוסף, במצב דחיסה, עצמים יכולים לנוע לאזור התמונה או לצאת ממנה או להימצא מסביב לתמונה, ולגרום לבעיות בפרשנות.
מגבלה נוספת של טכניקה זו היא בצורך לאבחן איברים או רקמות שאינם קרובים לפני השטח או נדחסים בקלות, כמו במישוש ידני.
הדמיית דחף כוח קרינה אקוסטית (ARFI)
הדמיית דחף כוח קרינה אקוסטית (ARFI) משתמשת באולטרסאונד כדי ליצור מפה דו-ממדית איכותית של נוקשות רקמות.
זה מבוצע על ידי יצירת 'דחיפה' לתוך הרקמה באמצעות כוח הקרינה האקוסטי (ARF) מקרן אולטראסאונד ממוקדת.
כמות הרקמה לאורך ציר הקורה הנדחקת מטה משקפת את נוקשות הרקמות; רקמה רכה יותר נדחפת מאשר רקמה נוקשה יותר.
ARFI מראה ערך נוקשות איכותי לאורך ציר הקורה הדוחפת.
על ידי דחיפה במקומות רבים ושונים, נבנית מפה של נוקשות הרקמות.
כימות הדמיה מגע וירטואלי (VTIQ) שימש בהצלחה לזיהוי בלוטות לימפה ממאירות בצוואר הרחם.
הדמיית גמישות גלי S wave (SWEI)
בהדמיית אלסטיות של גלי S wave (SWEI), בדומה ל-ARFI, מופעלת 'דחיפה' עמוק ברקמה על ידי כוח קרינה אקוסטי.
ההפרעה שנוצרת בעקבות דחיפה זו עוברת הצידה דרך הרקמה כגל S wave.
צפייה במהירות בה הגל מגיע למיקומים רוחביים שונים, באמצעות שיטת הדמיה כמו אולטרסאונד או MRI, מאפשרת להסיק על נוקשות הרקמה שבאמצע.
מכיוון שהמונחים "הדמיית גמישות" ו"אלסטוגרפיה" הם מילים נרדפות, המונח המקורי SWEI המציין את הטכנולוגיה למיפוי גמישות באמצעות גלי S wave נקרא לעיתים קרובות SWE.
ההבדל העיקרי בין SWEI ל-ARFI הוא ש-SWEI מבוסס על שימוש בגלי S wave המתפשטים לרוחב מציר הקורה, ויצירת מפת גמישות על ידי מדידת פרמטרים של התפשטות גלי S wave, ואילו ARFI מקבל מידע על גמישות מציר קרן הדחיפה ומשתמש בדחיפות מרובות, ליצירת מפת נוקשות דו-ממדית.
SWEI מיושם בהדמיית גזירה על-קולית (SSI), אחת השיטות המתקדמות ביותר באלסטוגרפיית אולטראסאונד.
הדמיית גזירה על-קולית (SSI) נותנת מפה דו-ממדית כמותית בזמן אמת של נוקשות רקמות.
SSI מבוסס על SWEI: הוא משתמש בכוח קרינה אקוסטי כדי לגרום ל"דחיפה" לתוך הרקמה הנבחנת, שיוצרת גלי S wave.
נוקשות הרקמה מחושבת על בסיס מהירות מעבר הגל ברקמה.
מפות מהירות רקמות מקומיות מתקבלות בטכניקה קונבנציונלית של מעקב אחר כתמים, ומספקות סרט מלא של התפשטות גלי S wave דרך הרקמה.
ישנם שני חידושים עיקריים המיושמים ב-SSI: ראשית, על ידי שימוש בלחיצות רבות בו-זמנית, SSI יוצר מקור של גלי S wave, אשר מועברים דרך המדיום במהירות על-קולית.
שנית, הגל S wave שנוצר נצפה באמצעות טכניקת הדמיה מהירה במיוחד.
באמצעות אלגוריתמי היפוך, גמישות הגזירה של המדיום ממופה כמותית מסרט התפשטות הגלים.
SSI היא טכנולוגיית ההדמיה העל-קולית הראשונה שמסוגלת להגיע ליותר מ-10,000 פריימים לשנייה של איברים הממוקמים בעומק הגוף.
SSI מספק קבוצה של פרמטרים in vivo כמותיים, המתארים את התכונות המכניות של הרקמות: המודול של יאנג, צמיגות, אניזוטרופיה.
גישה זו הוכיחה תועלת קלינית בהדמיית שד, בלוטת התריס, כבד, ערמונית ושלד.
SSI משמש לבדיקת שד עם מספר מתמרים ליניאריים ברזולוציה גבוהה.
מחקר גדול, שבוצע במרכזי הדמיית שד רבים, הוכיח הן שחזור והן שיפור משמעותי בסיווג נגעי השד כאשר תמונות אלסטוגרפיית גלי S wave מתווספות לפרשנות של תמונות אולטרסאונד במצב B-mode סטנדרטי ותמונות אולטרסאונד צבעוניות.
אלסטוגרפיה חולפת נותנת תמונה חד-ממדית כמותית (כלומר קו) של נוקשות רקמות.
היא פועלת על ידי גרימת רטט בעור בעזרת מנוע, ליצירת עיוות חולף ברקמה (גל S wave), והדמיית תנועת העיוות כאשר הוא עובר עמוק יותר לתוך הגוף, באמצעות קרן אולטרסאונד חד-ממדי.
לאחר מכן היא מציגה קו כמותי של נתוני נוקשות רקמות (המודול של יאנג) .
טכניקה זו משמשת בעיקר את מערכת פיברוסקאן (Fibroscan), המשמשת להערכת כבד , למשל, לאבחון שחמת הכבד.
אלסטוגרפיה ארעית נקראה בתחילה אלסטוגרפית דופק תלוית-זמן (Time-Resolved Pulse Elastography) כאשר הוצגה בסוף שנות התשעים.
הטכניקה נשענת על רטט מכני חולף המשמש להנעת גל S wave לרקמה.
ניתן לעקוב אחר התפשטות הגל באמצעות אולטרסאונד, על מנת להעריך את מהירות הגל שממנה נגזר המודול של יאנג בהשערה של הומוגניות, איזוטרופיה וגמישות טהורה (E = 3ρV²).
יתרון חשוב של אלסטוגרפיה חולפת בהשוואה לטכניקות אלסטוגרפיה הרמונית הוא הפרדת גלי S wave מגלי דחיסה.
ניתן ליישם את הטכניקה בממד אחד ושני ממדים, דבר הדורש פיתוח של סורק אולטראסאונד מהיר.
פותח יישום מיוחד לאלסטוגרפיה חולפת חד-ממשית, הנקראת VCTE, להערכת הקשיחות הממוצעת של כבד המתאימה לפיברוזיס בכבד משוער על ידי ביופסיה.
טכניקה זו מיושמת במכשיר פיברוסקאן, אשר יכול גם להעריך את פרמטר ההנחתה המבוקרת (CAP) המהווה סמן מובהק לסטאטוזיס בכבד.
אלסטוגרפיה של תהודה מגנטית (MRE)
אלסטוגרפיה של תהודה מגנטית (MRE) הוצגה באמצע שנות התשעים, ויישומים קליניים רבים שלה נחקרו.
ב-MRE משתמשים ברטט מכני על פני גופו של המטופל; זה יוצר גלי S wave שעוברים לרקמות העמוקות יותר של המטופל.
נעשה שימוש ברכישת תמונות הדמיה רצופות על מנת למדוד את מהירות הגלים ובאמצעותה ניתן להסיק את נוקשות הרקמה (מודול הגזירה).
התוצאה של סריקת MRE היא מפה תלת-ממדית כמותית של נוקשות הרקמות, כמו גם תמונת MRI קונבנציונלית.
יתרון אחד של MRE הוא מפת הגמישות התלת-ממדית המתקבלת, שיכולה לכסות איבר שלם.
מכיוון ש-MRI אינו מוגבל על ידי אוויר או עצם, הוא יכול לגשת לרקמות מסוימות שאולטראסאונד אינו יכול, במיוחד המוח.
יש לו יתרון נוסף בכך שהוא יותר אחיד, ופחות תלוי פחות במיומנות המפעיל, מאשר ברוב השיטות של אלסטוגרפיית אולטרסאונד.
אלסטוגרפיה של MR ראתה התקדמות משמעותית במהלך השנים האחרונות, עם זמני רכישה של עד דקה או פחות, והיא שימשה במגוון יישומים רפואיים, כולל מחקר קרדיולוגי על לב אנושי חי.
זמן הרכישה הקצר של MR אלסטוגרפיה הופך אותו גם לתחרותי לטכניקות אלסטוגרפיה אחרות.
אלה כוללים אלסטוגרפיה עם טומוגרפיה קוהרנטית אופטית (כלומר אור).
הדמיית מישוש כוללת תרגום תוצאות של "מגע" דיגיטלי לתמונה.
עקרונות פיזיקליים רבים נחקרו למימוש חיישני מישוש: עקרונות התנגדותיים, אינדוקטיביים, קיבוליים, אופטו-אלקטריים, מגנטיים, פיזואלקטריים ואלקטרואקוסטיים, במגוון תצורות .
בסריקות נמצא גם כי 2.4% מהם סובלים מהצטלקות בכבד בפיברוזיס, דבר שעלול להוביל לשחמת הכבד.
אלסי וייטאקר מרטינז הייתה ידועה ביופייה בנעוריה ובגיל מבוגר.
היא הייתה המוזה של סופרים ואמנים מפורסמים ומקורבת לרוב האנשים בקהילה הבוהמיינית של צפון קליפורניה.
אלסי וייטאקר נולדה ב־1 במרץ 1890 במניטובה, קנדה, בתו של הסופר וכתב המלחמה הרמן וייטאקר.
היא ומשפחתה עברו לפיידמונט, קליפורניה בשנת 1902.
וייטאקר פגשה את הצייר חבייר מרטינז במסעדה בסן פרנסיסקו.
הוא מצא בה נושא מושלם, ושרטט אותה והתחיל את סדרת הציורים והרישומים אלסי שלו.
לאחר רעידת האדמה של 1906 עבר מרטינז לפיידמונט.
חודשים לאחר מכן, הוא הציע נישואים לוייטאקר בת ה-18, שכבר הבטיחה להינשא לפחות לארבעה גברים נוספים, שהיו חברים של אביה.
כשבחרה במרטינז אמרה, "החלטתי לבחור את מי שייתן לי את החיים המעניינים ביותר." מרטינז, בן 37, היה צעיר רק בשנתיים מאביה של אלסי.
בני הזוג נישאו באוקטובר 1907.
לחבייר מרטינז ואלסי וייטאקר מרטינז נולדה בת ב -13 באוגוסט 1913, מיקאלה מרטינז (1913–1989) היא הפכה לאמנית ידועה.
בשנת 1944 נישאה לאמן ראלף דוקאס ושינתה את שמה למיקלה מרטינז דוקאס.
בשנים 1962 ו-1963, אלסי התראיינה בהרחבה לתיעוד בע"פ כחלק מסדרה על ההיסטוריה האמנותית והתרבותית של מפרץ סן פרנסיסקו.
הראיון נערך לבקשתו של ג'יימס די הארט, פרופסור לאנגלית, ששימש כיועץ.
היא עברה לסן פרנסיסקו בשנת 1981, לאחר שהתגוררה שנים רבות בכרמל.
היא מתה ב -31 בינואר 1984 בסן פרנסיסקו לאחר מחלה קצרה.
היא הייתה בת 93. היא קבורה בבית הקברות סן קרלוס במונטריי, קליפורניה.
אלסון סקינר קלארק היה צייר אימפרסיוניסטי אמריקאי הזכור בעיקר בזכות נופיו, הוא היה גם צלם, ומחנך.
הוא נולד ב־25 במרץ 1876 בשיקגו, אילינוי למשפחה אמידה.
הוא גילה כישרון אמנותי מגיל מוקדם ולקח שיעורי אמנות במכון לאמנות בשיקגו.
השכלתו באמנות כללה הכשרה בפריז באקדמיה ז'וליאן (1899).
בנוסף לכך, למד בסטודיו של ויליאם מריט צ'ייס ובית הספר לאמנות צ'ייס ואקדמיה כרמן אצל ג'יימס מקניל ויסלר.
הוא בילה חלק ניכר מהקריירה המוקדמת שלו בפריז, צרפת ושירת בצבא ארצות הברית כצלם אוויר במהלך מלחמת העולם הראשונה.
בשנות העשרים לימד אמנות במכללת אוקסידנטל, ובשנת 1919 היה מנהל בית הספר לאמנות סטיקני בפסדינה.
הוא היה חבר בארגוני האמנים: אגודת האמנים של פסדינה ובמועדון האמנות בקליפורניה.
עבודותיו נכללו בתערוכת האימפרסיוניזם הטונאלי בשנת 1937, יחד עם יצירותיהם של פרנק טני ג'ונסון, פרנק טולס צ'מברלין ותיאודור לוקיץ שהתקיימה בגלריה של האגודה לאמנות בלוס אנג'לס בספרייה הציבורית.
בנוסף לציורי נוף, הוא צייר גם ציורי קיר לתיאטרון המעגל בלוס אנג'לס.
עדיין ניתן לראות קבוצת ציורי קיר שהושלמו בשנת 1929 בבנק הנאמנות והחסכון הראשון בשדרות קולורדו בפסדינה, קליפורניה.
ציורי הקיר מורכבים מארבעה לוחות בגובה של כשלושה מטר, כל אחד מתאר תעשייה מרכזית בדרום קליפורניה: קידוחי נפט, חקלאות הדרים, סרטים וכדומה.
בשנת 1898 הוא נסע לצרפת ובשנת 1902 שב לארצות הברית.
מיד לאחר מכן עברו הוא ואשתו לאזור ארויו סקו בפסדינה שבקליפורניה.
ב־23 במרץ 1949 הוא מת בעת שצייר בסטודיו שלו בפסדינה, קליפורניה.
אלזה סלסביק (; נולדה ב-22 באפריל 1996), הידועה בשם הבמה שלה, אלסי ביי (), היא זמרת-יוצרת נורווגית.
בגיל 14 היא וחברתה, אמילי, הקימו להקה, שזכתה לפרסום רב בנורווגיה.
במרוצת השנים הופיעה ביי בקונצרטים רבים, ובשנת 2022 השתתפה בקדם הנורווגי לאירוויזיון 2022.
ביי גדלה בעיירה סונדה שבקבינהרד, מערב נורווגיה.
בגיל 13 עברה עם משפחתה לווסטלן.
בצעירותה למדה שיעורי מוזיקה ופיתוח קול.
כשלמדה בכיתה ח', היא וחברתה, אמילי האלנד אוסטרהיים, הקימו את הצמד המוזיקה "אלסה ואמילי".
בינואר 2014 הן חתמו חוזה הקלטות עם חברת התקליטים סוני מיוזיק, והוציאו לאור את אלבום הבכורה שלהן, Endless Optimism.
לאחר הוצאת האלבום קיבל הצמד מועמדות לפרס Spellemann בקטגוריית "פריצת השנה".
אחד הסינגלים של האלבום, "Run", הפך ללהיט מקומי לאחר שנשמע בדרמה הטלוויזיונית "סקאם".
בינואר אותה השנה יצא לאור האלבום השני, Kill Your Darlings.
בד בבד הופיעו אמילי ואלסי במספר קונצרטים ופסטיבלים כמו "Tysnesfest" ו-"by:Larm".
הצמד התפרק באופן רשמי בדצמבר 2018.
בשנים 2018–2020 התפרסמה ביי בעיקר מכתיבת שירים עבור אמנים אחרים.
היא כתבה את השיר "Witch Woods" לאמי, אותו היא ביצעה בגמר המלודי גרנד פרי 2021.
במקביל לכתיבת השירים, החלה לפרסם מוזיקה תחת שם הבמה שלה.
היא בחרה את השם "אלסי", כיוון שכשנולדה הוריה שקלו לבחור עבורה שם זה.
היא הוציאה לאור את הסינגל "Heaven Made", שהפך לאחר מהשירים המובילים של סדרת הטלוויזיה הדרום קוריאנית "Show Window: The Queen's House".
היא יצאה לאקרנים בסתיו 2021.
בינואר 2022 חשפה רשות השידור הנורווגית כי ביי תשתתף במהדורת המלודי גרנד פרי הקרובה, הקדם הנורווגי לאירוויזיון 2022. היא השתתפה בתחרות עם השיר "Death of Us" אותו כתבה עם יונאס הולטברג ינסן ואנדראס סטון יהנסון.
היא סיימה במקום השלישי או הרביעי, והודחה לפני הדו-קרב המכריע בגמר התחרות.
היא שבה לתחרות בשנה שלאחר מכן עם השיר "Love You in a Dream", וסיימה בערב הגמר.
בשנת 2025 פורסם השיר הקפריסאי לאירוויזיון 2025, "Shh", שהייתה שותפה לכתיבתו.
Elastica הייתה להקת רוק בריטית שהוקמה בלונדון בשנת 1992. הלהקה הושפעה ממוזיקת פאנק רוק, פוסט-פאנק ומוזיקת הגל החדש .
הם ידועים בעיקר בזכות אלבומם Elastica משנת 1995 כולל להיטם המצליח ביותר בארצות הברית, "Connection".
באמצע 1992 החליטו חברת להקת סוויד לשעבר, ג'סטין פרישמן וג'סטין וולש להקים להקה.
בסתיו אותה שנה נוספו הבסיסטית אנני הולנד והגיטריסטית דונה מתיוס.
באוקטובר 1992. Elastica הוציאה באוקטובר 1993 את הסינגל הראשון שלהם, "Stutter".
בשנת 1994 הוציאה Elastica שני סינגלים מובילים בבריטניה ("Line Up" ו-"Connection") והופיעו בתוכניות רדיו רבות.
בנוסף, מערכת היחסים של פרישמן עם סולן Blur, דיימון אלברן עלתה לכותרות הצהובונים.
אמצע שנות ה-90 היו עדים ל"פלישה בריטית "נוספת באמריקה.
"Stutter" ו-"Connection" זכו להשמעות רבות ברדיו באמריקה.
לאחר יציאתו של סינגל הפרידה "The Bitch Don't Work" בשנת 2001, הלהקה הודיעה על פרידה ידידותית.
אלסטום מו-דו (קיצור של מושך-דוחף) או אלסטום פוש-פול, היא רכבת נוסעים חד-קומתית ברוחב מסילה תיקני, שיוצרה על ידי חברת אלסטום עבור רכבת ישראל.
הקרונות הגיעו לארץ במהלך 1996 ובהדרגה הוכנסו לשירות בשנת 1997. עד שנת 2022 הפעילה רכבת ישראל 37 קרונות אלו.
במקור השם "מו-דו" התייחס רק לרכבת הזו, ולא לרכבות מאוחרות כמו בומברדיה דאבל-דק קוץ', וסימנס ויאג'ו לייט למרות שגם הן מופעלות בצורה זו בישראל.
חברת הארגז שימשה כקבלן משנה עבור חברת רכבות אלסטום, שבנתה וסיפקה קרונות חדשים לרכבת ישראל.
הקרונות הורכבו במפעל של "הארגז" שהיה ממוקם בצריפין.
למפעל הובילה שלוחת מסילה שהוקמה לצורך הזה במיוחד, שהתפצלה משלוחה לבסיס צריפין.
קרון כח וניהוג (PC) הכולל תא נהג לשליטה מרחוק על הקטר בעת נסיעה בדחיפה, שני גנרטורי דיזל מתוצרת קטרפילר לאספקת חשמל לקרונות, אולם נוסעים קטן ומטבחון.
קרון רגיל (TC) הכולל אולם נוסעים ותא שירותים.
סכמת צביעת הקרונות הייתה באדום-לבן-תכלת, כסכימה הסטנדרטית של רכבת ישראל באותה התקופה, שמאוחר יותר השתנו לכחול-לבן שהוצגו לראשונה עם קרונות מדגם סימנס ויאג'ו לייט של רכבת ישראל וכשקרונות אלסטום נצבעו מחדש לאחר מכן.
קרונות אלו הופעלו שנים רבות בקו מודיעין-נהריה ונהריה-ב"ש, אך לאחר רכישת קרונות דו-קומתיים רבים לקו מודיעין-נהריה, הוסטו רוב קרונות המו-דו לקו הרכבת חיפה - בית שאן.
ב-2022 הוצאו הקרונות משירות, וקרון ניהוג הועבר למוזיאון הרכבת.
הרכבת מורכבת בדרך כלל מ-8 קרונות: קרון ניהוג עם גנרטור להפעלת מערכת החשמל בקרונות ו-7 קרונות נוסעים נגררים וקטר דיזל.
אלסי היל הייתה סופרג'יסטית אמריקאית, וכך גם אחיותיה קלרה והלנה היל.
אלסי בתם של חבר הקונגרס אבנעזר ג'יי היל ומרי איילין מוסמן.
היל סיימה את לימודיה במכללת ואסר בשנת 1906 ולימדה צרפתית בתיכון בוושינגטון הבירה.
אחותה הלנה היל ויד, הייתה אף היא סופרג'יסטית וגאולוגית אמריקאית.
היא הפכה מעורבת בסניף וושינגטון הבירה של הסופרג'יסטיות ב-1913 יחד עם אליס פול ולוסי ברנס והצטרפה לוועדת ההנהגה של הארגון ב-1914.
היל פעלה למען זכויות נשים במשך שארית חייה.
היא הייתה תומכת נלהבת של התיקון התשעה-עשר לחוקת ארצות הברית, שהעניק לנשים זכות הצבעה ברחבי ארצות הברית ב-1920. לאחר שעבר, היא תמכה בתיקון לשוויון זכויות, שהוגש לקונגרס ב-1921 אך עדיין לא אושרר לחוק.
היל הייתה מעורבת בתכנון מצעד זכות הבחירה לנשים ב-1913, וגייסה את מעורבותם של סטודנטים אפרו-אמריקאים במהלך תכנון האירוע.
בשנים 1914–1915 היא הצטרפה לוועד הפועל של מפלגת הנשים הלאומית, ועמדה בראש המאמצים להקים סניפים של האיחוד בדרום קרוליינה ווירג'יניה.
ביולי 1916 היא נאמה במפגש רחוב בסנט פול, מינסוטה, במהלך כינוס של המפלגה (תוך כדי ייצגה את איגוד הקונגרס למען זכות הבחירה לנשים) והוועידה אכן אישרה לוח שדגל בתיקון זכות הבחירה.
אליס פול שלחה את היל למסע נאומים לטובת זכות הבחירה לנשים ב-1916.
היא נעצרה על כך שנאמה בכיכר לאפייט בוושינגטון הבירה.
באוגוסט 1918, ונעצרה בבוסטון בפברואר 1919 בטקס שנערך לכבוד וודרו וילסון עם שובו מאירופה.
ב-1921 היא נישאה לאלברט לויט אך שמרה על שמה, כפי שצוין ב"ניו יורק טיימס".
באותה שנה היא עמדה בראש ועידת מפלגת הנשים הלאומית, והיא הייתה יושבת ראש המפלגה מ-1921 עד 1925. (מפלגת הנשים הלאומית הייתה פשוט איגוד הקונגרס של זכות הבחירה לנשים עם שם חדש) בשנת 1924 ביקרו היל וחברים אחרים במפלגה את הנשיא קלווין קולידג' כדי לעשות שתדלנות מטעם התיקון לשוויון זכויות.
בשנת 1968 היל הייתה הנוסעת בטיסה הראשונה של פאן אמריקן איירליינס מניו יורק למוסקבה.
המסמכים של היל מתקיימים בספריית הארכיונים והאוספים המיוחדים בספריות מכללת ואסר.
גמישות ליניארית היא מודל מתמטי של האופן שבו עצמים מוצקים מתעוותים וחווים מאמצים פנימיים עקב תנאי עמיסה שנקבעו.
זהו פישוט של התיאוריה הלא ליניארית הכללית יותר של אלסטיות וענף של מכניקת הרצף.
הנחות היסוד שמאפשרות לפתח תורה ליניארית לאלסטיות הן: מעוות אינפיניטימלי או עיוותים (או מעוותים) "קטנים" ויחסים ליניאריים בין מרכיבי המאמץ והמעוות.
בנוסף, אלסטיות ליניארית תקפה רק למצבי מאמץ שאינם מייצרים כניעה.
הנחות אלו סבירות עבור חומרים הנדסיים רבים ותרחישי תכנון הנדסי.
לכן נעשה שימוש נרחב באלסטיות ליניארית בניתוח מבני ובתכנון הנדסי, לעיתים קרובות בעזרת ניתוח אלמנטים סופיים.
המשוואות המתארות את בעיית תנאי שפה אלסטי ליניארי מבוססות על שלוש משוואות טנזוריות דיפרנציאליות חלקיות עבור איזון התנע ליניארי ושישה יחסי מעוות אינפיניטסימליות-העתק.
מערכת המשוואות הדיפרנציאליות מושלמות על ידי אוסף של יחסים מכוננים אלגבריים ליניאריים.
בצורה טנזורית, שאינה תלויה בבחירת מערכת הקואורדינטות, המשוואות השולטות אלה הן:
משוואת תנועה, שהיא ביטוי לחוק השני של ניוטון:
עבור חומרים אלסטיים, חוק הוק מייצג את התנהגות החומר ומקשר בין המאמצים ומעוותים הלא ידועים.
המשוואה הכללית לחוק הוק היא
הערה: בהמשך הקטע נעשה שימוש בסכימת איינשטיין.
כאשר מבטאים במונחי רכיבים במערכת קואורדינטות קרטזית (מלבנית), המשוואות המתארות אלסטיות ליניארית הן:
משוואות תנועה: כאשר הסימון הוא קיצור של , ו- מסמן , הוא טנזור המאמץ של קושי (והוא סימטרי), הוא וקטור צפיפות הכוחות הפנימיים בגוף, היא צפיפות המסה, ו- הוא ההעתק.
אלו הן 3 משוואות עצמאיות עם 6 נעלמים (מאמצים) בלתי תלויים.
כאשר הוא המעוות, והוא טנזור סימטרי.
אלו הן שישה משוואות בלתי תלויות עבור המעוות וההעתק עם 9 נעלמים.
משוואות מכוננות: המשוואה לחוק הוק היא:
אלסיה זקיני (באיטלקית: Alessia Zecchini, נולדה ב-30 ביוני 1992) היא צוללנית חופשית איטלקית שקבעה 37 שיאי עולם בצלילה חופשית.
מגיל צעיר התבלטה זקיני בכישרון יוצא דופן.
תחום הצלילה החופשית, צלילה לעומק ללא מכל אוויר, משך את ליבה מגיל צעיר.
היא הצליחה לצלול למעמקים בנשימה אחת עוד כנערה צעירה, אך רק בהגיעה לגיל 15 החלה להשתתף בתחרויות באיטליה ובעולם והחלה לשבור שיאי עולם כמתמודדת.
ב-2023 יצא הסרט על חייה "לנשום עמוק" (The Deepest Breath).
הסרט הדוקומנטרי, בבימויה של לורה מקגאן, מספר את סיפורה ואת סיפורו של בן זוגה והמאמן שלה, סטיבן קינאן האירי, והתאונה בה מצא את מותו.
הסרט עלה לשידור בנטפליקס באוגוסט 2023.
בגיל 13 סיימה זקיני את הקורס הראשון שלה בדום נשימה – אפניאה "אפניאה בלו מאר".
אבל רק בגיל 15 בשנת 2007 היא החלה להשתתף בתחרויות עם הנבחרת הלאומית האיטלקית.
בגיל 15 הגיעה להישג של צלילה לעומק מטרים מה שגרם לקונפדרציה העולמית לפעילויות תת-ימיות (CMAS) להכריז כי לא ניתן להתחרות לפני גיל 18. זקיני נאלצה לחכות 4 שנים לפני שהגיעה לתחרויות שוב, בשנים אילו התאמנה בעיקר בבריכות.
בשנת 2011, בגיל 19, היא השתתפה באליפות איטליה הראשונה שלה בטורינו, בה זכתה במקום השני, אחרי אילריה בונין האיטלקייה.
ההשגים שלה בשנה שלאחר מכן אפשרו לה להתקבל לנבחרת הלאומית ולהשתתף בתחרויות בינלאומיות.
בשנת 2012, השתתפה זקיני באליפות אירופה הראשונה שלה של CMAS באנטליה, טורקיה, והשיגה מיקומים טובים (מקום רביעי ב-Jump Blue ושישי בדום נשימה סטטי).
בשנת 2013, במהלך אליפות העולם של CMAS בקאזאן, רוסיה, היא זכתה במדליית הזהב הראשונה שלה בצלילה חופשית (STA) והשיגה מדליה בכל ענף, כולל כסף בעצירת נשימה דינמית ללא סנפירים (DNF) וארד בעצירת נשימה דינאמית עם מונופין (DYN).
באליפות העומק האיטלקית באיסקיה, היא השיגה את שיא העולם הראשון שלה ב-CMAS בצלילה עם משקולות קבועות ועם מונופין (CWT) כאשר הגיעה לעומק של מטרים.
עוד בשנת 2013, זקיני השתמשה בחבל ההדרכה כדי למשוך את עצמה למטה לעומק של מטרים, ללא שימוש בנטל או סנפירים ובכך קבעה שיא עולמי חדש בתחום הצלילה החופשית המוכרת על ידי ה-CMAS.
בשנת 2014, השתתפה זקיני בתחרות הבינלאומית הראשונה שלה של התאחדות הצלילה החופשית העולמית, אליפות העולם לקבוצות בקליארי, סרדיניה.
בתחרות זו היא זכתה בשלוש מדליות כסף וקבעה שני שיאים איטלקיים.
באליפות אירופה שנערכה בטנריף באותה השנה.
בנוסף היא זכתה במדליית כסף במהלך אליפות העומק האיטלקית באיסקיה, איטליה שם היא השיגה את שיא העולם השני שלה ב-CMAS
בשנת 2015, זקיני השתתפה באליפות העולם CMAS Indoor במילוז, צרפת ויחד עם שותפתה לצלילה אילריה בונין, הן זכו בחמש מדליות זהב וכסף.
בשנת 2017, השתתפה זקיני בתחרות Vertical Blue בלונג איילנד באיי הבהאמה.
מטרתה בתחרות הייתה לשבור את השיא העולמי של נטליה מולצ'נובה שעמד על מטרים, שיא שלא נשבר זה 6 שנים.
בארבעת הניסיונות הראשונים שלה (מתוך 6) היא נכשלה.
אז החלה להתאמן עם המאמן הבינלאומי וצולל הבטיחות האירי סטיבן קינאן.
לאחר מספר ימי אימונים היא הצליחה, בניסיון הרביעי שלה, לשבור את שיא העולם ולהגיע לעומק של מטרים, בכך שברה את שיא העולם של התאחדות הצלילה החופשית העולמית (AIDA).
ארבעה ימים לאחר מכן, האנאקו הירוסי היפנית הצליחה להגיע ל מטרים, כמה דקות לאחר מכן זקיני הצליחה להגיע ולנתק את התג ב מטרים, ובכך קבעה שיא עולם נוסף.
מיד עם תום התחרות, הזמין קינאן את זקיני למועדון הצלילה שלו בדהב, סיני, לצלילה בחור הכחול.
השניים התאמנו לקראת הצלילה והפכו לזוג.
במהלך צלילה על פני הקשת של החור הכחול, איבדה אלסיה את הכיוון וסטיבן, שניסה להצילה, מצא את מותו בתאונת צלילה.
צלילה זו לא נחשבה לבלתי אפשרית עבור זקיני, אבל הצטברות של טעויות וקשיים במהלכה הובילה לאסון.
צוללנית הבטיחות לילי קרספי, שהייתה בתפקיד באותו יום, סיפקה מאוחר יותר סיכום מפורט של האירועים.
הדו"ח הרשמי של AIDA קבע שננקטו אמצעי זהירות סבירים; עם זאת, צוין בדו"ח כי באתר לא היו רופא מומחה, ציוד רפואי מספיק, סירת בטיחות ואמבולנס בכוננות.
זקיני לא הייתה מנוסה במים פתוחים, לא הכירה את החור הכחול ורצתה להתמודד אתו בלי סנפירים וללא המונופין הרגיל והחזק יותר.
ליתר ביטחון, קינאן הסכים לפגוש אותה ב מטר, אם כי המגבלה הסטנדרטית לצוללני בטיחות היא מטר.
לאחר מותו של קינאן המשיכה באותה שנה להשתתף באליפות אירופה בבריכת שחייה שנערכה בקליארי, סרדיניה.
באליפות זו היא זכתה בשלוש מדליות.
באוגוסט אותה שנה, היא השתתפה באליפות העולם ברואטאן, שם היא הפכה לאלופת העולם בצלילה חופשית, והשיגה שיא איטלקי חדש של מטרים.
בנוסף היא זכתה במקום השני בצלילה עם משקולות קבועות ועם מונופין עם מטרים..
באוקטובר, באליפות אירופה של סי.
איי בקאס, טורקיה, היא זכתה בשתי מדליות כסף ב-CWT ו-CFN עם מטר ו מטר, היה זה שיא איטלקי חדש.
עוד באותה שנה, במהלך תחרות הדונגונקופ (Dungoncup) במילאצו, סיציליה, היא השיגה את שיא העולם בעצירת נשימה דינמית ללא סנפירים עם .
בסוף 2017 החלה זקיני להתאמן בהדרכתו של מרטין זייג'אק, עד לסיום עונת התחרויות 2018. בשנת 2018, זקיני קבעה את שיא העולם החדש של AIDA עם משקולות קבועות (CWT) בסן אנדרס שבקולומביה בתחרות הצלילה החופשית של נירוונה אושן קווסט.
חודש לאחר מכן, באליפות העולם בלינאנו סביאדורו, איטליה, היא זכתה בשתי מדליות כסף ב-DYN וב-DNF ובמדליית זהב בענף הדו-סנפיר שבו היא קבעה את שיא העולם החדש עם מטר.
ביולי, במסגרת תחרות ה-Vertical Blue שנערכה בלונג איילנד, היא חיזקה את מעמדה כצוללת החופשית החזקה ביותר בעולם באמצעות זכייה כללית וקבעה ארבעה שיאי עולם של AIDA בכל ענפי העומק: משקולות קבועות ללא סנפירים מטר, צלילה חופשית מטר ולאחר מכן מטר ומשקולת קבועות עם מונופין, תוצאה של מטר.
בספטמבר אותה שנה, היא השתתפה בתחרות דונגונקופ במילאצו וקבעה שני שיאי עולם נוספים ב-CWT מטר ו-FIM מטר, אך הפעם תחת חסות של CMAS, לפני הטיסה לתחרות הראשונה של גראן פרי מולצ'נובה לזכרה של נטליה מולצ'נובה.
היא השתתפה באליפות העולם CMAS שם זכתה בשלוש מדליות זהב בשלוש התחרויות שנערכו, CWT, CNF ו-FIM, שם היא קבעה ארבעה שיאי עולם של CMAS, והגיעה במשקולות קבועות עם CMAS ו-AIDA לאותו עומק של מטר.
באפריל 2019, במהלך הדונגונקופ במילאצו, סיציליה, היא שוב קבעה את שיא העולם בצלילה חופשית דינמית ללא סנפירים עם מטרים.
ביוני 2019 השתתפה, יחד עם נבחרת איטליה, באליפות אירופה של CMAS באיסטנבול, טורקיה.
באליפות זו היא זכתה בשתי מדליות זהב עם שיאי עולם יחסיים מטרים, בעצירת נשימה דינאמית (DYN) עם סנפירים ו-253 מטרים בעצירת נשימה דינאמית (DYN) עם מונופין.
בנוסף היא זכתה במדליית כסף בעצירת נשימה דינאמית (DYN) ללא סנפירים.
ב-7 באוגוסט 2019, במהלך אליפות העולם של CMAS חיצונית ברואטן, הונדורס, קבעה את שיא העולם החדש בצלילה חופשית במשקל קבוע עם מונופין בעומק של מטר, במקביל לאלנקה ארטיניק הסלובנית.
במהלך אירוע זה, היא זכתה בשלוש מדליות זהב במשקולות קבועות (CWT), צלילה ללא עזרים (CNF) וצלילה חופשית (FIM).
בתחרות זו היא קבעה ארבעה שיאי עולם.
באוקטובר 2019, במהלך האירוע Nirvana Oceanquest שנערך בקוראסאו, ונצאולה, היא קבעה שני שיאי עולם בדיסציפלינה של צלילה חופשית (FIM) בחסות AIDA עם מטרים.
יומיים לאחר מכן, עם תוצאה של מטרים שאושרה על ידי CMAS, היא הפכה לאישה הראשונה שנגעה בעומק הזה רק באמצעות זרועותיה.
ביולי 2021 השתתפה ב-Vertical Blue בלונג איילנד, איי בהאמה, שם זכתה שוב במקום הראשון וקבעה שלושה שיאי עולם של CMAS: משקולות קבועות (CWT) מטרים, צלילה ללא עזרים (CNF) מטרים וצלילה חופשית (FIM) מטרים.
באוקטובר 2021 השתתפה באליפות העולם של CMAS, בקאס, טורקיה.
בתחרות זו היא זכתה במדליית זהב בצלילה ללא עזרים (CNF) ובמדליית כסף אחת במשקולות קבועות עם זוג סנפירים (CWTB).
במהלך התחרות שקדמה לאליפות העולם, היא קבעה שיא עולם חדש במשקולות קבועות עם זוג סנפירים (CWTB) כאשר הגיעה לעומק של מטרים, מטר יותר מהשיא הקודם.
ב-27 במרץ 2023, במהלך תחרות Secretblue במואלבואל, הפיליפינים, היא קבעה שיא עולם חדש במשקולות קבועות עם זוג סנפירים (CWTB) עם מטרים.
לאחר יומיים, היא העמיקה וקבעה שיא עולם חדש עם מטרים.
אסטרואיד 300124 Alessiazecchini, שהתגלה על ידי האסטרונום האיטלקי החובב סילבנו קאסולי בשנת 2006, נקרא על שמה.
השם הרשמי פורסם על ידי האיגוד האסטרונומי הבינלאומי עבור נומנקלטורת גופים קטנים ב-21 במרץ 2022.
פרס CONI LAZIO 2014 – "הספורטאי הטוב ביותר של השנה"
צולל חופשי מקורה הטוב ביותר 2015/2016 – פרס Just Apnea
פרסי הספורט של הפדרציה (FIPSAS) 2016
צולל חופשי מקורה הטוב ביותר 2016/2017 – פרס Just Apnea
צולל חופשי מקורה הטוב ביותר 2017/2018 – פרס Just Apnea
ספרים לשלום – פרס מיוחד 2020
במהלך הקריירה שלה היא קבעה 37 שיאי עולם בענפי צלילה חופשית בפנים ובחוץ,27 מתוכם אושרו על ידי- CMAS ו-10 על ידי AIDA.
קיימים שבעה סגנונות עיקריים בצלילה חופשית.
החלוקה לסגנונות מיועדת להבדלה של סוגי הצלילה בתחרויות ובאירועים רשמיים ואינה מחייבת מחוצה להם:
משקולות קבועות (CWT – Constant Weight) – זהו סגנון הצלילה הנפוץ ביותר בעולם.
בסגנון זה כמות המשקולות אותן נושא עמו הצולל קבועה למשך כל זמן הצלילה.
לצולל מותר להיעזר בסנפירים או במונופין.
כאשר הצולל נעזר בזוג סנפירים הסימון הוא (CTWB (Constant Weight Bi-fins.
ללא עזרים (CNF – Constant Weight No Fins, Unassisted) – בסגנון זה הצולל אינו רשאי להשתמש בציוד עזר (כגון סנפירים או חבל) על מנת להעמיק או לעלות חזרה לפני המים.
גם בסגנון זה תקף עקרון המשקולות הקבועות.
עצירת נשימה דינמית (DYN – Dynamic Apnea) – בסגנון זה על הצולל לעבור את המרחק (האופקי) הגדול ביותר מתחת למים בנשימה אחת תוך שימת דגש על כך שאף חלק בגופו לא יצא מהמים עד לסיום הצלילה.
הצולל יכול להיעזר בסנפירים ומשקולות כשעקרון המשקולות הקבועות תקף גם לסגנון זה.
כאשר הצולל נעזר בזוג סנפירים הסימון הוא (DYNB (Dynamic Apnea Bi-fins.
קיים גם סגנון בו חל איסור על השימוש בסנפירים על מנת לעבור את המרחק האופקי הגדול ביותר מתחת לפני המים, וסימנו (DNF (Dynamic Apnea No fins.
צלילה חופשית (FIM – Free Immersion) – בסגנון זה נעזר הצולל אך ורק במשיכה בחבל או בכוח רגליו על מנת להעמיק ולעלות חזרה לפני המים.
משקולות משתנות (VWT – Variable Weight) – בסגנון זה משתמש הצולל במשקולת (השוקלת עד שליש ממשקל גופו) על מנת להעמיק ועוזב אותה בהגיעו לעומק הרצוי.
את העלייה חזרה לפני המים מבצע הצולל בעזרת סנפירים או משיכה בחבל.
ללא הגבלה (NLT – No Limit) – בסגנון זה משתמש הצולל במשקולת (ללא הגבלת משקל) על מנת להעמיק ועוזב אותה בעומק הרצוי.
את העלייה חזרה לפני המים מבצע הצולל בעזרת שיטה לבחירתו (מצוף ממולא אוויר, וסט מתנפח וכ').
סגנון זה אינו נחשב כסגנון רשמי באף התאחדות לצלילה חופשית מפאת הסכנה העצומה הכרוכה בביצוע צלילות בסגנון זה, עם זאת, הצלילות בסגנון זה הן אלו שמגיעות לכותרות מכיוון שכך מתבצעות הצלילות לעומקים הגדולים ביותר.
עצירת נשימה סטטית (STA – Static Apnea) – בסגנון זה על הצולל לעצור את נשימתו לזמן ארוך ככל האפשר כשפניו מתחת לפני המים.
אלסטום מוביה היא סדרה של רכבות מטרו חשמליות שתוכננה החל מ-1997 על ידי יצרנית הרכבות הגרמנית אדטרנץ ולאחר מכן נבנתה על ידי בומברדייה עד שנרכשה בידי אלסטום ב-2021. בניגוד למרבית רכבות המטרו המסורתיות, יש להן בדרך כלל מעברים בין הקרונות, המאפשרים לנוסעים ללכת לכל אורך הרכבת.
רכבות מוביה מתבססות על מבנה אלומיניום קל-משקל, עם מנועים חשמליים המותקנים לרוב על כל קרון שלישי או רביעי, ומצוידות במערכות בלימה חשמליות, כולל בלימה רגנרטיבית.
המערכת תומכת בשימוש במתחי הזנה משתנים (כגון 750V DC), בהתאם לתשתיות המקומיות.
העיצוב הפנימי ניתן להתאמה, כולל אפשרויות לסידורי ישיבה משתנים, גישה לכיסאות גלגלים, ומערכות מידע לנוסע.
הרכבות מפותחות ומיוצרות במספר אתרים של אלסטום ברחבי העולם, בין היתר בקובנה, צ'ינגדאו ובנגלורו.
80 רכבות באורך שש קרונות (480 קרונות בסך הכל) בקווי יונג-אוניברסיטה ושפרד, המסירה החלה באוקטובר 2010 והרכבת הראשונה נכנסה לשירות ב-21 ביולי 2011.
הרכבת התחתית של גואנגג'ואו, 34 רכבות מוביה 456 כל אחת באורך שש קרונות.
הרכבת התחתית של שאנגחאי – 134 יחידות באורך שש קרונות.
הרכבת התחתית של שנג'ן – 22 יחידות באורך שש קרונות.
77 רכבות בנות שמונה קרונות (616 קרונות) – בשלב ב' נרכשו עוד 58 רכבות
67 רכבות בנות שלוש קרונות, תחת מיתוג אלסטום
28 רכבות בנות שלוש קרונות, נבנו בייצור מקומי על ידי אלסטום בסאבלי, גוג'אראט.
106 רכבות (636 קרונות), בקו צפון–דרום ובקו מזרח–מערב החל משנת 2023.
270 רכבות של 3 קרונות מוביה C20. נבנו במקור על ידי קלמר ורקסטאד ואדטרנץ, וכן רכבת 3 קרונות מוביה C20F שנבנה על ידי בומברדייה.
הוזמנו 96 מערכות מוביה C30 של 4 קרונות (384 קרונות) לשמשבקו האדום.
היחידות הראשונות נמסרו באמצע 2018 ונכנסו לשירות נוסעים באוגוסט 2020.
47 רכבות של 8 קרונות לקו ויקטוריה
192 רכבות (S Stock) לקו מטרופוליטן, קו האמרסמית' וסיטי, קו סירקל וקו דיסטריקט
הרכבת התחתית של ניו יורק – 318 קרונות R179
אלסטום מטרופוליס היא סדרה של רכבות מטרו חשמליות, שתוכננה ומיוצרת על ידי יצרנית הרכבות הצרפתית אלסטום.
הוא מיועד למערכות תחבורה מהירה עירונית בקיבולת גבוהה.
אורכו משתנה בין שתיים לעשר קרונות, ומתאים להפעלה מאוישות או אוטונומית.
מטרופוליס הוא הדגם המוביל של אלסטום לרכבות מטרו לצד האלסטום מוביה.
על פי הדיווחים יותר מ-4,000 מכוניות מטרופוליס יוצרו, ונמצאים בשירות אצל 50 מפעילים הפזורים ברחבי העולם.
בין הערים המפעילות את המטרופוליס נמצאות סינגפור, שאנגחאי, בודפשט, ורשה, נאנג'ינג, מונטריאול, בואנוס איירס, סאו פאולו, לימה, סנטיאגו דה צ'ילה, ברצלונה, גוודלחרה, איסטנבול, סנטו דומינגו, צ'נאי, קוצ'י, דובאי, לאקנאו, סידני, אמסטרדם, שיאמן, האנוי, וריאד.
סדרת מטרופוליס הן יחידות מרובות חשמליות (EMU) ניתנת להתאמה גבוהה, השלד הבסיסי משתנה משמעותית בגודלו בין תצורות קטנות, בינוניות ורחבות כדי לענות על מגוון צורכי הלקוח.
מערכת רכבות טיפוסית נפרסת בסידור של שניים עד שש קרונות.
המטרופוליס משיגה מהירות מרבית של 120קמ"ש.
מערכת ההנעה משלבת את כונן ONIX (ONduleur à Intégration eXceptionnelle) או OPTONIX VVVF עם טרנזיסטורי IGBT השולטים במנועי מתיחה תלת פאזיים אסינכרוניים של זרם חילופין (AC).
בין יתר היכולות, הסדר זה מאפשר בלימה רגנרטיבית, המפחיתה את צריכת האנרגיה של הרכבת.
ניתן להפעיל אותה כמערכת אוטומטית לחלוטין ללא נהג, (UTO).
במקרה כזה אלסטום מציעה את המטרופוליס כמרכיב אחד של מערכת שלמה, יחד עם מערכת האיתות, המסילות ועוד.
מספר מפעילים רכשו את הרכבת בתצורה כזו, כולל הרכבת התחתית של סידני, רשת הרכבות האוטומטית הראשונה של אוסטרליה והרכבת התחתית של בודפשט, קו המטרו האוטומטי הראשון במרכז מזרח אירופה.
גוף הרכבת מורכב מאלומיניום או פלדת אל חלד, רוחבו נע בין 2.3-3.2 מטרים ואורכו 13–25 מטרים ניתן להרכיב לו גלגלי פלדה או צמיגי גומי, בהתאם לדרישת הלקוח.
אלסמיר הוא אי המצוי בטריטוריה הקנדית נונאווט.
האי הוא הצפוני באיי קנדה.
שטחו של האי 196,235 קמ"ר והוא האי הגדול באיי המלכה אליזבת, האי השלישי בגודלו מבין איי קנדה (אחרי באפין וויקטוריה) והאי העשירי בגודלו בעולם.
התושבים הראשונים של האי אלסמיר היו חבורות קטנות של בני שבט האינואיט, אשר הגיעו לאזור האי במטרה לצוד את הקאריבו וכן יונקים ימיים בין השנים 1,000 - 2,000 לפנה"ס.
בשל עידן הקרח הקטן ננטש האזור.
ויקינגים, ככל הנראה מהמושבות בגרינלנד הגיעו אל האי אלסמר במהלך מסעות הציד שלהם, ובנו באי מספר מבנים.
בחצי האי באצ'ה התגלו מספר מבנים ארוכים שנבנו ככל הנראה על ידי בני תרבות דורסט שהתיישבו באי.
הביקור המתועד הראשון באי בעת החדשה היה של ויליאם באפין, בשנת 1616. בשנת 1852 העניק אדוארד אוגוסטוס אינגלפילד לאי את שמו - על שם פרנסיס אגרטון, הדוכס הראשון מאלסמיר.
משלחת אמריקאית בהנהגת אדולפוס גרילי חצתה את האי ממזרח למערב בשנת 1881, ומצאה במקום שרידי יער מאובן.
בשנת 1902 חקר פר שיי (Per Schei), חבר משלחתו של אוטו סוורדרופ הנורווגי את פיורד סטנקול (Stenkul Fiord).
חמישית משטח האי מוכרז כשמורת טבע רשמית - הפארק הלאומי קווטינירפאק - "Quttinirpaaq National Park" (קודם לכן נקרא הפארק - "הפארק הלאומי האי אלסמיר" - "Ellesmere Island National Park").
הפארק כולל שבעה פיורדים ומספר קרחונים, וכן את אגם הייזן - האגם הגדול ביותר באזור הארקטי.
באי ממוקמת פסגת ברבו - ההר הגבוה ביותר בנונאווט (2,616 מטרים).
הר זה מהווה חלק מרכס האימפריה הבריטית - רכס ההרים הצפוני ביותר בעולם.
חלקים גדולים מהאי אלסמיר מכוסים בקרחונים.
בדרומו של האי מצויים שדות הקרח מנסון (Manson) וסידקפ (Sydkap), במזרח האי מצויים שדות הקרח הנסיך מוויילס (Prince of Wales Icefield) ופסגת הקרח אגאסיז (Agassiz Ice Cap), בצפון מערב חופי האי מצויים מספר מדפי קרח ובהם מדף הקרח וורד האנט (Ward Hunt ice shelf), אשר החל להתפרק בקיץ 2002.
שי (Schei) ואלפרד גבריאל נתהורסט (Alfred Gabriel Nathorst) גילו באי, באזור פיורד סטנקול, יער מאובן מתקופת הפלאוקן-אאוקן.
באזור התגלו שרידי עצים מאובנים שקוטרם הגיע למטר, וככל הנראה חיו למעלה מ-400 שנים.
בשנת 2004 התגלה באי על ידי ניל ה.
Shubin) מאוניברסיטת שיקגו, מאובן של טיקטאליק - דג שהוא ככל הנראה אב קדמון של הדו-חיים והזוחלים.
בתקופה בה הטיקטאליק התקיים, היה האי אלסמיר חלק מיבשת לאורנטיה הקדומה (אזור צפון אמריקה וגרינלנד המודרניים), שנמצאה באזור קו המשווה והאקלים בה היה חמים.
באי אלסמיר מתגוררים כ-200 תושבים (191 לפי רישומים בשנת 2016) בשלושה יישובים: אלרט, יוריקה וגריס פיורד.
האי מהווה חלק מאזור קיקיקטאלוק שבפרובינציה, אולם בחודשי החורף הקרים מתגוררים באי כ-50 תושבים בלבד.
אלרט הוא בסיס של צבא קנדה שהוא היישוב הצפוני ביותר בעולם.
יוריקה, היא היישוב השני הצפוני ביותר בעולם כולל בסיס צבאי, שדה תעופה צבאי וכן תחנה בה משתמשים ארגוני איכות סביבה קנדיים ובה תחנת מחקר אטמוספירית ומצפה לבדיקת האוזון בסטרטוספירה.
אלסנדרו בירינדלי (באיטלקית: Alessandro Birindelli; נולד ב-12 בנובמבר 1974 בפיזה) הוא כדורגלן עבר איטלקי.
בירינדלי ידוע בעיקר בזכות השנים שבהן שיחק ביובנטוס, עמה זכה בתארים רבים.
בירינדלי החל את הקריירה שלו בגיל 8 בקבוצה המקומית של סן פרדיאנו, שהוא אזור בפיזה הנמצא בסמוך לבית ילדותו ולכנסייה הנושאת את אותו השם.
הוא היה אוהד של יובנטוס כבר מגיל צעיר, והעריץ את מישל פלאטיני.
אחד השחקנים שהשפיעו עליו מבחינה מקצועית וספורטיבית היה פאולו מאלדיני ממילאן.
כשגדל הוא הצטרף לאקדמיית הנוער של אמפולי, ולפני שעבר לשחק בהגנה הוא הוצב בעיקר בעמדת הקיצוני הימני.
הוא זומן לסגל הנבחרת עד גיל 17 לקראת המונדיאל עד גיל 17 ב-1991, אך לא פתח באף אחד משלושת המשחקים שנבחרתו השתתפה בהם.
ב-1996 הוא זכה בקופה איטליה של הסרייה ג' ביחד עם אמפולי, ואף היה אחד מהשחקנים שהובילו את המועדון להעפלה לסרייה ב'.
אמפולי סיימה במקום השני בסרייה ב' עם 64 נקודות, ולפיכך העפילה לסרייה א'.
ב-1997 הוא עבר ליובנטוס שאותה אימן מרצ'לו ליפי, ושיתף שם פעולה עם שחקנים ידועים כגון צ'ירו פרארה, אלסנדרו דל פיירו וזינדין זידאן.
הבאתו ביחד עם פיליפו אינזאגי ואדגר דווידס נועדה לחזק את הסגל של יובנטוס.
הוא השתתף בניצחון על ויצ'נזה בסופר קאפ האיטלקי, וערך את הופעת הבכורה בליגה בניצחון 2 - 0 על לצ'ה ב-31 באוגוסט 1997. בעונתו הראשונה ביובנטוס הוא זכה עם המועדון באליפות.
אולם, עונה זו הסתיימה באופן לא משביע רצון לאחר שיובנטוס הפסידה בפעם השנייה ברציפות בגמר ליגת האלופות.
הופעת הבכורה שלו במדים הלאומיים הייתה בנבחרת עד גיל 23 שהודרכה על ידי מרקו טארדלי, שהתחרתה במשחקי הים התיכון שנערכו בבארי ב-1997. איטליה זכתה במקום הראשון, כאשר בירינדלי עצמו השתתף במשחק הגמר ובסך הכל בשלושה מתוך ארבעה.
בירינדלי זכה עם יובנטוס באליפות גם בעונת 2001/2002 ובעונת 2002/2003, ובסופר קאפ האיטלקי ב-2002 וב-2003. הוא זומן לראשונה לנבחרת איטליה של המאמן ג'ובאני טרפטוני ב-2002, וערך את הופעת הבכורה בתיקו מול נבחרת טורקיה ב-20 בנובמבר.
הוא היה חלק מההרכב שהפסיד למילאן בגמר ליגת האלופות של 2003, שהיה הגמר הראשון בתולדות המפעל שבו שני המועדונים היו מאיטליה.
בקיץ 2005 הוא נפצע בקרסול בזמן משחק ידידות מול בנפיקה ליסבון, והחמיץ את כל עונת 2005/2006. יובנטוס זכתה באליפות בעונה זו, אך בעקבות מעורבותה בפרשת שחיתות (הקלצ'ופולי) נשלל ממנה התואר והיא הורדה לסרייה ב'.
גם האליפות של עונת 2004/2005 נשללה ממנה, והוענקה לאינטר מילאנו.
ב-18 באוגוסט 2004 הוא שיחק בניצחון 2 - 0 על נבחרת איסלנד, במה שהיה משחקו האחרון.
בסך הכל הוא השתתף בשישה משחקים בינלאומיים.
בירינדלי ויובנטוס החלו את עונת 2006/2007 עם מינוס שלושים נקודות, שבהמשך הופחת למינוס תשע נקודות.
הוא היה אחד מהשחקנים שהובילו את יובנטוס למקום הראשון בליגה ולהעפלה אוטומטית לסרייה א'.
במהלך העונה הוא ביסס מחדש את מעמדו כשחקן הרכב קבוע, וסיים את העונה עם 37 משחקי ליגה ותפקיד סגן הקפטן.
בירינדלי המשיך לשחק גם כאשר קלאודיו ראניירי החל לאמן את יובנטוס בעונת 2007/2008, אך בסך הכל שותף בשבעה משחקים לאורך העונה.
ב-17 במאי הוא הודיע על עזיבתו לאחר 11 שנים ביונבטוס, וטען כי ברצונו לשחק במשך עוד עונה או שתיים.
ב-22 ביולי 2008 הוכרז כי הוא חתם בפיזה קלצ'ו מהסרייה ב'.
בסיום העונה ירדה פיזה מהסרייה ב', ואף הוצאה לחלוטין ממשחקי הכדורגל האיטלקי בעקבות בעיות כלכליות.
כתוצאה מכך נותר בירינדלי ללא קבוצה וללא חוזה.
באוגוסט 2009 הוא חתם על חוזה למשך שנתיים בוואלה דל ג'יובנקו.
אלסנדרו בריקו (באיטלקית: Alessandro Baricco; נולד ב-25 בינואר 1958) הוא סופר ומחזאי איטלקי.
בריקו נולד בעיר טורינו שבצפון איטליה.
אחרי שקיבל תואר אקדמאי בפילוסופיה ובנגינה בפסנתר, פרסם מסות בשטח המוזיקה ובהן "אמנות הפוגה של ג'ואקינו רוסיני" (1988) ו-"נפשו של הגל ופרות ויסקונסין" (1992), מסה שבה עשה ביקורת נוקבת על המוזיקה האטונאלית.
ב-1991 פרסם את הנובלה הראשונה שלו "טירות של כעס" שבעבורה קיבל בצרפת את פרס מדיסיס לסופר זר ב-1995. הוא המשיך לכתוב וספריו תפסו את מקומם בראש רשימת הספרים רבי המכר באיטליה ובצרפת.
בריקו פנה לעולם התקשורת והפך לעורך בסוכנות פרסומת, שימש כמבקר לענייני מוזיקה של העיתונים "לה רפובליקה" ו-"לה סטאמפה", ואחר כך כעיתונאי במספר עיתונים איטלקיים.
ב-1993 היה אחד המייסדים של בית הספר לכתיבה ביקורתית בטורינו, שבו למדו לכתוב תסריטים לקולנוע, נובלות וסיפורים קצרים, עיתונאות ומשחקי מחשב.
הוא שימש כמגיש תוכניות בטלוויזיה האיטלקית בשטחי הספרות והשירה הלירית.
המונולוג התיאטראלי שלו "נובצ'נטו" (1994), עובד לקולנוע ב-1998 בבימוי של ג'וזפה טורנאטורה בשם "האגדה של 1900".
ספריו תורגמו לשפות רבות, ובכללן לעברית.
ספר זה זיכה את בריקו בפרס מדיסיס לסופר זר לשנת 1995
אלסנדרה צֶ'לֶטי (באיטלקית: Alessandra Celletti; נולדה ב-6 ביוני 1966) היא פסנתרנית ומלחינה איטלקית.
היא למדה פסנתר באקדמיה הלאומית למוזיקה סנטה צ'צ'יליה ברומא.
לאחר מכן המשיכה את לימודיה והתמקדה במוזיקה אימפרסיוניסטית צרפתית.
בשנת 1994 יצא האלבום הראשון שלה, "Les Sons Et Les Perfums" ("קולות וניחוחות") בו ביצועים ליצירות של אריק סאטי, מוריס ראוול וקלוד דביסי.
בשנת 1997 הוציאה אלבום שני, "Viaggio a Praga" ("ביקור בפראג"), עם ביצועים ליצירות של המלחין הצ'כי לאוש יאנאצ'ק.
בהמשך הוציאה תקליטורים שהתמקדו במלחינים ספציפיים, בהם סקוט ג'ופלין, פיליפ גלאס, אריק סאטי וגורדייף.
בנובמבר 2007 הוציאה דיסק עם 16 יצירות מקוריות לפסנתר שהלחינה, ובו השפעה של מלחינים מודרניים ומינימנליסטים שאותם ביצעה במהלך הקריירה שלה.
אלסנדרה קורינה אמברוזיו (; לעיתים מבוטא ללא הסימן הדיאקריטי; נולדה ב-11 באפריל 1981) היא דוגמנית ברזילאית.
טיירה בנקס תיארה אותה כ"העתיד של עולם הדוגמנות".
אמברוזיו ידועה במיוחד בשל עבודתה עם ויקטוריה'ס סיקרט ונבחרה כדוברת הראשונה של ליין האופנה "PINK".
כעת אמברוזיו היא אחת מהמלאכיות של ויקטוריה'ס סיקרט וייצגה בעבר את החברה הבריטית Next.
פרט לקריירת הדוגמנות שלה, משמשת אמברוזיו שגרירה לאומית של "האיגוד הלאומי לטרשת נפוצה" (National Multiple Sclerosis Society).
אמברוזיו נבחרה בידי AskMen.com כמספר 2 ברשימת "99 הנשים הנחשקות ביותר לשנת 2008".
אמברוזיו נולדה בארשים שבברזיל ב-11 באפריל 1981. מוצאם של הוריה איטלקי ופולני.
אמברוזיו הייתה בת שמונה בלבד כשהחליטה לפתוח בקריירת דוגמנות, לאחר שראתה תמונה של נערת השער ודוגמנית העל קארן מולדר.
היא נרשמה לכיתת דוגמנות בגיל 12, ובגיל 14 הייתה אחת מ-20 הנערות שהגיעו לגמר תחרות הדוגמנות של סוכנות עלית בברזיל.
בגיל 12, נרשמה אמברוזיו לכיתת דוגמנות, ובגיל 15 החלה לדגמן עבור דילסון שטיין.
הזכייה בתחרות דוגמנות שערכה סוכנות "עלית" בברזיל, פילסה את הקריירה שלה מכאן ואילך.
עבודת הדוגמנות החשובה הראשונה שלה הייתה הופעה על השער של מהדורת המגזין Elle הברזילאי.
סוכנות עלית העבירה מספר תמונות שלה לחברת Guess, שם הצטלמה לפרסומת בגיליון המילניום של המגזין, יחד עם חברתה ועמיתתה הברזילאית אנה באטריס בארוס.
לאחר מכן עבדה עם מותגים דוגמת רבלון, כריסטיאן דיור, ארמני, רולקס, אוסקר דה לה רנטה, גוצ'י, אסקאדה, רוקו בארוקו, קלווין קליין ורלף לורן.
הופיעה גם בלוח השנה של פירלי.
היא צעדה בתצוגות אופנה עבור חברות ומעצבים כמו פראדה, לאורה ביאג'וטי, כריסטיאן לקרואה, פנדי, איסי מיאקי, קנזו, כריסטיאן דיור, ניקול מילר, רלף לורן, ג'ורג'יו ארמאני, ואוסקר דה לה רנטה.
היא גם הופיעה על שעריהם של חמישים כתבי עת בינלאומיים, בכללם קוסמופוליטן, Elle, GQ, הרפרס בזאר, מארי קלייר, Ocean Drive, וווג, והייתה לדוגמנית היחידה שהופיעה על השער של גלאמור בארצות הברית, ב-2006.
ב-2004, השיקה ליין בגדי ים משלה אשר נקרא Alessandra Ambrosio by Sais.
הוא מכר 10,000 יחידות בחודש הראשון בשוק.
אמברוזיו ידועה בשיתוף פעולה עם מותג לבני הנשים האמריקני ויקטוריה'ס סיקרט.
היא הופיעה בתוכנית Victoria's Secret Fashion Show בפעם הראשונה בשנת 2000. ב-2004, נבחרה לתפקיד הדוברת הראשונה של ליין "PINK" של ויקטוריה'ס סיקרט.
ב-2005, צעדה על המסלול בתצוגת האופנה של ויקטוריה'ס סיקרט.
אמברוזיו עוררה תשומת לב בתוכנית 2008 של Fashion Show, כשצעדה על המסלול שלושה חודשים בלבד לאחר לידת בנה הראשון.
היא פתחה את התצוגה בשנה שאחרי כן.
מעמד האנג'ל של אמברוזיו העמיד אותה במוקד העניין הציבורי, והיא צוטטה תכופות בידי כלי התקשורת כאחת הנשים הסקסיות ביותר בעולם.
במאי 2007, בחר בה מגזין פיפל, במסגרת הסקר השנתי שהוא עורך כ"אחת ממאה הנשים היפות ביותר בעולם", ביחד עם עמיתותיה האנג'לס.
אמברוזיו נחשבת אחת הדוגמניות בעלות השכר הגבוה ביותר בעולם.
אמברוזיו ייצגה את החברה הבריטית Next וכיכבה בפרסומת הטלוויזיה הראשונה שלה מזה תריסר שנים.
היא גם חתומה בסוכנות הדוגמנות Storm Model Management בלונדון.
ביולי 2009, הופיעה אמברוזיו, יחד עם סשה ברון כהן בשער של מארי קלייר, על מנת לקדם את ברונו, סרטו של בארון כהן משנת 2009.
אמברוזיו הופיעה מספר פעמים בטלוויזיה, בעיקר בהופעות קמע כעצמה, ב"הפמליה" של רשת HBO לצידה של איזבל גולאר, בתוכניות "The Late Late Show with Craig Kilborn" ו-"Late Night with Conan O'Brien", כשופטת אורחת בעונה השנייה של התוכנית "פרויקט מסלול" ובתוכניתה של טיירה בנקס, שם התארחה פעמיים.
היא הופיעה לצד Regis Philbin בפרסומת להאמר H2. ב-2006, שיחקה בתפקיד קמיע בסרט שובר הקופות "קזינו רויאל", שם הופיעה בקצרה כנערת טניס מספר 1.
ב-2016 הופיעה הופעת קמע בסרט "צבי הנינג'ה: יוצאים מהצללים".
ושיחקה בתפקיד אורח בסדרות "אחת שיודעת" ו-"הבחורה החדשה".
אמברוזיו מתארת שבוע טיפוסי כ"טיסת סילון מארץ אחת למשנתה עבור צילומים, ובין לבין היא עונה על כמה ראיונות טלפוניים".
היא מרבה לבקר את משפחתה בברזיל ומכנה את ארשים, ברזיל, "המקום האהוב עליה ביותר בעולם".
נסיעותיה הרבות בעולם, כך טוענת, לא שכנעו אותה אחרת.
ב-24 באוגוסט 2008 נולד לאמברוזיו ולארוסה, איש העסקים הקליפורני ג'יימי מאזור, בת ששמה לואיס אמברוסיו מאזור בפלוריאנופוליס, ברזיל.
אלסינט בע"מ הייתה חברת טכנולוגיה ישראלית שעסקה בפיתוח, ייצור ושיווק פתרונות להדמיה רפואית, רפואה גרעינית, טומוגרפיה ממוחשבת (CT), ודימות תהודה מגנטית (MRI) שנקרא בשעתו תהודה מגנטית גרעינית (NMR), והייתה מובילה בעולם בתחומה.
אלסינט הייתה חברה ציבורית שמניותיה נסחרו בנאסד"ק ואחר כך ב ובבורסה לניירות ערך בתל אביב.
אלסינט (הלחם של המילים "electronic" and "scientific" באנגלית) נוסדה בשנת 1969 על ידי ד"ר אברהם סוחמי, שהיה מרצה לפיזיקה גרעינית בפקולטה לפיזיקה בטכניון באותה עת; לאחר שקיבל עידוד ליישם את הידע המדעי והטכני שלו לשימושים מסחריים מעוזיה גליל מייסד אלרון.
אלסינט הוקמה כחברה בת של אלרון בהשקעה של 250,000 דולר, סוחמי מונה למנכ"ל החברה ודן טולקובסקי (מנכ"ל דיסקונט-השקעות באותה עת) ליו"ר.
המוצר הראשון שפיתחה החברה היה מכשיר למדידות ששילב מונה גייגר ומחשב, ונועד למדוד את תכולתם של מתכות שונות, דוגמת נחושת, ברזל ואורניום, בחומרים שונים לשימושים תעשייתיים ורפואיים.
בנוסף יצרה החברה ספקי כוח ומכשיר מדידה נוספים.
במקביל החל פיתוח מוצרים לתחום ההדמיה הרפואית.
המוצר הראשון של אלסינט בתחום זה היה מצלמה גרעינית שנועדה לאבחן סרטן, אך מוצר זה נכשל הנדסית.
לאחר מכן, החברה פיתחה בשנת 1970 את סורק קרינת-גמא המשמש למעקב אחר איזוטופים רדיואקטיביים לשם אבחון סרטן בגוף במחלקות לרפואה-גרעינית בבתי החולים.
לסורק האיזוטופים פיתחה החברה מערכת חדשנית לתצוגה דיגיטלית, הראשונה בעולם, אשר נועדה להחליף את תמונות הפילם המסורתי במערכת להדמיה-דיגיטלית בעלת יכולת אחסון עיבוד ותצוגה של תמונות דיגיטליות צבעוניות בזמן אמת.
בכך אפשרה המערכת אבחון מהיר וקל של גידולים סרטניים בגוף.
המוצר בשם VDP-1 נמכר במחיר של 25,000 דולר.
על פיתוח פורץ-דרך זה בהחלפת התצוגה הרפואית מדף צילום פשוט למערכות הדמיה-דיגיטלית משוכללות קיבל צוות הפיתוח של אלסינט (ד"ר משה בן-פורת, יורם צוקרמן, בנימין צבאח, יוסף הוכמן, בצלאל הלוי ושמואל ביץ) את פרס קפלן היוקרתי בשנת 1974.
המוצרים, סורק האיזוטופים (RS-5) והמערכת להדמיה-דיגיטלית VDP-1, היו ההצלחה המסחרית הראשונה של החברה וסייעו לה להגיע למכירות של מיליון דולר בסוף השנה הראשונה לפעילותה.
המוצרים הוצגו בתערוכה רפואית בלוס-אנג'לס (S.N.M) ומשכו את תשומת הלב של ג'נרל-אלקטריק, החברה המובילה בעולם בתחום ההדמיה הרפואית, ובשנת 1971 חתמו אלסינט וג'נרל-אלקטריק על הסכם הפצה בלעדית בצפון-אמריקה.
עם הצבת השם שלה על המוצרים התעקשה ג'נרל-אלקטריק כי המוצרים יתאימו לסטנדרטים שלה לאיכות, מה שאילץ את אלסינט להרחיב את היכולות הטכניות ואת יכולות הייצור שלה.
בשנת 1972 החלה אלסינט להקים מערך מכירות בינלאומי ופתחה חברות בנות לשיווק בגרמניה, אנגליה, צרפת ובלגיה כדי להביא את המוצרים שלה ביעילות לשוק האירופי.
בשנת 1973 העסיקה החברה כבר 500 עובדים והוקם עבורה מתחם משרדים ומפעל בפארק מת"ם.
הסכם ההפצה של אלסינט עם ג'נרל אלקטריק נחתם לשלוש השנים בלבד, ובשנת 1972 החל אברהם סוחמי לחפש שותף חדש, בתקווה למצוא תאגיד גדול שישקיע בחברה.
סוחמי פגש את פרד אדלר, משקיע מניו יורק המתמחה בחברות טכנולוגיה, שהציע להנפיק את מניות אלסינט בבורסה כדי לגייס את ההון הנדרש לפתח את החברה בצורה עצמאית.
אלסינט הייתה החברה הישראלית הראשונה שמניותה הונפקו בבורסת הנאסד"ק, בשנת 1972. בשנת 1984 עברו מניות החברה להיסחר בבורסה לניירות ערך בניו יורק.
אלסינט מתפתחת להיות שחקן מוביל בשוק ההדמיה הרפואית
בשנת 1975 המכירות של סורקי-איזוטופים, מערכות להדמיה-דיגיטלית, ומכשירי מדידה אחרים של אלסינט כבר יצרו הכנסות של 12 מיליון דולר, עם רווח של 400 אלף דולר, ואברהם סוחמי החליט להיכנס לשוק חדש לגמרי - טומוגרפיה ממוחשבת.
טומוגרפיה ממוחשבת (Computed Tomography - CT או Computed Axial Tomography - CAT), היא סוג צילום לא פולשני שנועד לתת תמונה תלת-ממדית של פנים הגוף.
טכנולוגיה שהומצאה בשנת 1972 על ידי גודפרי נ.
הכניסה לתחום הטומוגרפיה הממוחשבת הוביל את אלסינט לתחרות ישירה עם חברות ענק בינלאומיות דוגמת פייזר, סימנס, היטאצ'י, טושיבה, פיליפס, והשותפה לשעבר ג'נרל אלקטריק.
העלות של פיתוח סורק CT משלה, אשר החברה הוציאה לשוק בשנת 1977, פגע קשות במבנה הפיננסי של אלסינט.
בין השנים 1975 ו-1978 ירד ההון העצמי של החברה מ-100 מיליון דולר ל-2 מיליון דולר בלבד, בעוד החברה נאבקת להישאר רווחית.
באותה עת, שוק ה-CT כולו עבר שינויים שהכריחו רבות ממתחרותיה של אלסינט - כולל המייסדת של התחום, EMI, לצאת ממנו.
עד תחילת 1980 נותרו מספר מצומצם של מתחרים בתחום: ג'נרל אלקטריק שהובילה את השוק, ואחריה ההפתעה של רבים - אלסינט.
מכירות החברה צמחו מ-21 מיליון דולר בשנת 1979 עד 42 מיליון דולר בשנת 1981. באותה שנה, קיבלה אלסינט, אשר סיפקה בשלב זה כבר יותר מ-100 סורקי CT לבתי חולים ומכוני מחקר ברחבי העולם, עידוד נוסף, כאשר רכשה את פעילויות השירות של סורקי CT ואת מוצר הממוגרפיה של חברת פייזר.
כמו כן הודיעה פייזר, שעד אז החזיקה את המקום השני בנתח השוק העולמי, כי היא יוצאת משוק ה-CT.
אלסינט, אשר הייתה בעלת נתח שוק של שלושה אחוזים עלתה לנתח של 10 אחוזים עד אמצע העשור.
ב-1981 זכה צוות הפיתוח של הטומוגרף הממוחשב בפרס רוטשילד.
במחצית הראשונה של שנות השמונים רכשה אלסינט מספר חברות נוספות והרחיבה גם את היצע המוצרים שלה למצלמות גרעיניות, אולטרסאונד, ממוגרפיה, ומערכות רנטגן דיגיטלי וקונבנציונלי.
מה שהפך אותה לחברה עם מוצרים עבור כל טכנולוגיות ההדמיה הרפואית.
כמו כן החלה החברה בפיתוח ציוד משלה עבור פריצת הדרך האחרונה בתחום ההדמיה הרפואית באותה עת, מערכת תהודה גרעינית מגנטית (NMR).
מאוחר יותר שונה השם למערכת דימות תהודה מגנטית -MRI, בעקבות מאבקי כח ותדמית.
בשנת 1983 הגיעו מכירות החברה לסכום של 132 מיליון דולר, והחברה הודיעה על רווח נקי של 12.6 מיליון דולר.
לחברה היו יותר מ-3,000 עובדים במפעלים ומתקני מחקר ופיתוח בבוסטון, אנגליה, פריז, מילאנו ובשיקגו.
בישראל היו לחברה מפעלים ומרכזי פיתוח בירושלים, חיפה, נצרת, מעלות-תרשיחא והרצליה.
בכך מנעה מערכת ההדמיה הדיגיטלית של אלסינט את הצורך לקרוא שוב לפציינטים רבים מאוד לצנתור נוסף לצורך הרחבת ההיצרויות, חסכה כ־50% ממספר הצנתורים, ותרמה משמעותית להצלת חיי פציינטים שלקו בהתקף לב.
פיתוח המוצר נמשך כחמש שנים.
באמצע שנות השמונים בעוד מכירות החברה היו גבוהות אך הרווחים של אלסינט היו אשליה והחברה הייתה למעשה על סף פשיטת רגל.
מספר גורמים הובילו למשבר: בשנת 1983, ממשלת ארצות הברית הדקה את ההגבלות על הוצאות ביטוח רפואי, שהיו המקור העיקרי למימון מכשירי הדמיה מתקדמים, דבר שהוביל לשפל ברכישות חדשות של מכשירים בארצות הברית.