tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בשנת 1760 נישא ראמה הראשון לעתיד לנאק, בתו של מגן העיירה סאמוט סאקורן, אשר הפכה לימים המלכה אמרינדרה.
נולדו לו בסך הכל 42 ילדים.
יורשו של ראמה הראשון על כס המלכות של ממלכת סיאם היה הבן שנולד לו עם המלכה, אשר לימים יהפוך לראמה השני, מלך תאילנד.
ראמה הראשון נפטר ב-7 בספטמבר 1809 בעקבות מחלה קצרה ועזה בעודו בן 73.
מנקודת מבט כללית שלטונו של ראמה הראשון מאופיין בהתבססות השטח שהיה בעבר לממלכת איוטהאיה ומעבר לכך בתוך ממלכה חדשה, זו של סיאם, שאת ביטחונה הבטיחה דרך סכסוכים רבים ממזרח ומערב.
הוא הרחיב את התרבות התאילנדית לשטחים שכנים, במיוחד קמבודיה, וייטנאם ולאוס, ופיתח את תרבות בני עמו באמצעות בניית מקדשים רבים וכתבים פופולריים.
בנושא זה נודע בתחילת כתיבת אוסף היסטורי על תולדות ממלכתו.
טקסט זה המכונה רמאקיאן מכונה הנרטיב הלאומי של תאילנד, והוא ידוע במיוחד עקב דיוקנאות של כלל המלכים.
כל עבודתו בכללה אפשרה את הופעתה של שושלת מוצקה, יציבה וממושכת שעליה עדיין נשענת תאילנד של ימינו, שושלת צ'אקרי.
ראמבל הוא סרט ספורט קומי אמריקאי בהנפשה ממוחשבת בהפקת "סרטי פרמאונט הנפשה" ו"אולפני WWE", שיצא במקור ב-15 בדצמבר 2021 בסרטי פרמאונט+.
הסרט בוים על ידי האמיש גריב, נכתב על ידי מאט ליברמן ואלכסנדרה בראקן, והופק על ידי בראד בוקר.
בעולם בו מפלצות ענקיות ובני אדם מאוחדים, המפלצות הן אתלטיות מפורסמות אשר מתחרות בתחרות אגרוף מקצועית ומפורסמת בשם "היאבקות מפלצות".
נערה צעירה בשם ויני נואשת ללכת בעקבות אביה בתור מנהלת כשהיא מאמנת מפלצת אהובה וחסרת ניסיון בשם סטיב.
ויני מתכננת להפוך את סטיב לאלוף כדי שיוכל להילחם מול המפלצת אלופת העולם טנטקולאר.
ג'רלדין ויסוואנת'אן – ויני קויל, נערה צעירה בת 17 ומאמנת מפלצות.
ויל ארנט – סטיב (רייבורן ג'וניור), מפלצת אדומה ענקית ומתאבק חובבן.
טרי קרוז – תמנונייטור, מפלצת דמוי כריש אשר שולט באליפות.
פרד מלמד – ראש העיר.
צ'ארלס בארקלי – רייבורן האב.
כריס יובנק – קינג ג'ורג', מפלצת דמוית בולדוג ואלוף לשעבר.
ברידג'ט אוורט – ליידי תרנגולם, מפלצת דמוית טוקאן אשר מנהלת היאבקות מתחת לאדמה.
בן שוורץ - ג'ימוטי ברט-צ'דלי השלישי.
בריאן בומגארטנר - קלונק, מפלצת דמוית חזיר בר.
ג'ימי טאטרו - מקגינטי ראש מתכת.
בקי לינץ' - אקסהאמר, מפלצת דמוית זוחל אשר מתאמנת בהיאבקות מתחת לאדמה.
רומן ריינס - ראמה רינה צ'לסטון, מפלצת דמוית גורילה עם קרניים.
טוני דנזה - זיגי, מאמנו הזקן של תמנונייטור.
סוזן קלצ'י ווטסון - מגי קויל, אמה של ויני ואלמנתו של ג'ימבו.
קרלוס גומז - ג'ימבו קויל, מאמן מפלצות אגדי ובעלה המנוח של מגי.
סמית' - מארק רמי, שדרן בהיאבקות המפלצות.
מייקל באפר - קריין בסטוקר
דני בסן - סטיב (רייבורן ג'וניור)
מיה אלון - ויני קויל
אסף פריינטא - מארק רמי
אמנון וולף - מקגינטי ראש מתכת
איילת רובינסון - מגי קויל
לימור שפירא - ליידי תרנגולם
אלי לולאי - ראש העיר
לורן סביר - ראשת המועצה
יורם יוספסברג - ראמה רינה צ'לסטון / מאבטח
נורית בנאי קורן - אקסהאמר
לירון ברנס - ג'ימי קויל
ב-25 באפריל 2018, הוכרז הסרט "מפלצת בפסגה", המבוסס על רומן גרפי משנת 2013 בעל אותו שם על ידי רוב הארל, באירוע סינמקון בלאס וגאס.
בישראל, תוכנן הסרט לעלות לאקרנים ב-28 בינואר 2021, אולם לא שוחרר עקב הפצת הסרט בפרמאונט+.
בסופו של דבר, שוחרר ביולי 2022 לשירותי VOD נבחרים.
טריילר מדובב שוחרר ב-26 בפברואר 2020.
ראמבל היא פלטפורמת וידאו מקוונת קנדית, שנוסדה בשנת 2013. האתר הוקם על ידי כריס פבלובסקי, יזם טכנולוגי קנדי.
האתר פופולרי בקרב יוצרי תוכן שמרניים.
בשבע השנים הראשונות, התוכן בראמבל כלל בעיקר סרטונים ויראליים וחדשות ממקורות תקשורת רגילים.
אולם באוגוסט 2020 האשים דווין נונס את יוטיוב בצנזורה יתרה כלפי ערוצו והחל לפרסם את הסרטונים שלו בראמבל.
שמרנים וליברטריאנים בולטים אחרים כמו דינש ד'סוזה, שון האניטי הגיעו מעט זמן לאחר מכן.
הפלטפורמה אוסרת על פורנוגרפיה, הטרדה, תכנים גזעניים ותכנים לא חוקיים, כל דבר אחר מותר.
לאחר הבחירות לנשיאות ארצות הברית ב -2020, משתמשים שמרניים רבים בפלטפורמות המדיה החברתית המרכזית, כמו טוויטר ופייסבוק, עברו לראמבל.
לפי פורצ'ן, לפני כן האתר היה "שיבוט יוטיוב" מלא בהקלטות ביתיות.
משתמשים וערוצים אחרים בראמבל כוללים את הסרטונים הביתיים המצחיקים ביותר של אמריקה, אתר בדיקת העובדות סנופס, חברת השידור האמריקאית EW Scripps Company, Hodgetwins, ערוצי חדשות הכבלים Newsmax ו- One America News Network (OANN), וארגון החדשות הבינלאומי רויטרס.
הממשק של ראמבל כולל "ערוצים מומלצים" למעקב, יחד עם ארבע כרטיסיות נוספות בממשק הראשי.
ראמבל גם מאפשרת למשתמשים שלו להרוויח כסף מהסרטונים שלהם.
משתמשים מעלים סרטונים שמורשים לאחר מכן לשותפים של ראמבל, כגון Yahoo!
וחדשות מיקרוסופט, והכסף שמורווח מאותם סרטונים מופקד ישירות לחשבון הראמבל של המשתמש.
משתמשי ראמבל יכולים לזכות בתשלום יומי במזומן על ידי החלקה שמאלה או ימינה כדי להצביע על סרטונים ולהרוויח כרטיסים.
ככל שיש למשתמש מספר רב יותר של כרטיסים, כך המשתמש יכול להגיש יותר רשומות בהמשך משיכת המזומנים.
ב־11 בינואר 2021 הגישה ראמבל תביעה להגבלים עסקיים נגד גוגל בגין תוצאות החיפוש שלה, בבקשה לפיצויים העולים על 2 מיליארד דולר.
ראמבל טוענים כי גוגל מתעדפת את YouTube של גוגל על פני ראמבל בתוצאות החיפוש שלה.
ראמבל טוענים שהדבר מצמצם את הצפייה שלהם וגורם להכנסות נמוכות יותר.
ראמה הוא כפר פלסטיני בצפון השומרון, המשתייך לנפת ג'נין של הרשות הפלסטינית.
הכפר ממוקם 27 קילומטרים דרום-מערבית לג'נין.
בסקר הארכאולוגי שנערך בשומרון לאחר מלחמת ששת הימים, נמצאו בראמה חרסים מהתקופות הישראלית I ו-II, הפרסית, ההלניסטית, הרומית-ביזנטית, ימי הביניים והעות'מאנית.
ברישומי המס העות'מאניים שנערכו בשנת 1596, ראמה נזכרת ככפר בנפת ("נאחיה") "ג'בל סאמי" במחוז ("ליוואא'") של שכם.
במקום נרשמו 17 משפחות, כולן מוסלמיות, ששילמו מס אחיד של 33.3% על תוצרת חקלאית כולל חיטה, שעורה, גידולי קיץ, עצי זית, עיזים ו/או כוורות, בית בד לשמן זית או דבש ענבים, בנוסף להכנסו מזדמנות ולמס אזורי, סה"כ 5,774 אקצ'ה.
הכפר נזכר בשנת 1838 ככפר בנפת "א-שראוויה א-שרקייה", צפונית לשכם.
בשנת 1870 ביקר במקום חוקר ארץ ישראל הצרפתי, ויקטור גרן, וכתב כי בראמה מתגוררים 120 איש.
הוא מצא במקום בורות מים עתיקים.
בסקר של הקרן הבריטית לחקר ארץ ישראל (1882) נכתב כי ראמה הוא "כפר בולט לעין, השוכן על גבעה מעל המישור הקטן, עם בית מרכזי גבוה.
גודלו של הכפר בינוני, ותחתיו עצי זית.
על-פי מפקד אוכלוסין 1922 של ארץ ישראל שנערך על ידי רשויות המנדט הבריטי, התגוררו בראמה 149 איש, כולם מוסלמים.
במפקד של שנת 1931 נמנו בכפר 186 תושבים, שחיו ב-39 בתים, כולם מוסלמים.
בסקר הכפרים של 1945 נמנו במקום 280 איש, כולם מוסלמים.
שטח הכפר לפי הסקר היה 4,768 דונמים.
מתוכם, 244 הוקצו למטעים, 1,487 לדגנים, ו-6 דונם היוו שטח בנוי.
במפקד אוכלוסין שבוצע על ידי שלטונות ירדן בשנת 1961, נמנו בכפר 376 תושבים.
ראמה סוואף דוואג'י היא אנימטורית, מאיירת וקרמיקאית אמריקאית.
לאורך הקריירה שלה, איוריה הוצגו במגזינים "הניו יורקר" ו"הוושינגטון פוסט", כמו גם במוזיאון טייט מודרן.
דוואג'י נשואה לפוליטיקאי זוהרן ממדאני שנבחר לראשות עיריית ניו יורק בבחירות 2025.
בינואר 2026, בעקבות ניצחונו של ממדאני בבחירות לראשות עיריית ניו יורק, הפכה דוואג'י לגברת הראשונה של ניו יורק ובכך הייתה האשה הראשונה מדור ה-Z והאשה הראשונה המוסלמית שהיא הגברת הראשונה של ניו יורק.
ראמה סוואף דוואג'י נולדה ב-30 ביוני 1997 ביוסטון, טקסס, להורים מוסלמים סורים מדמשק.
אביה הוא מפתח תוכנה ואמה רופאה.
המשפחה עברה לדובאי, איחוד האמירויות הערביות, כשהייתה בת תשע, שם גדלה.
דוואג'י תיארה את הציור כנחמה עבורה, ולעיתים קרובות הייתה מסתבכת בצרות בגלל שרבוטים בספרי הלימוד והמחברות שלה בבית הספר.
הוריה תמכו באהבתה לאמנות, אך עודדו אותה להיות פרקטית בבחירות הקריירה שלה.
לאחר שסיימה את לימודיה בתיכון, דוואג'י למדה אמנויות תקשורת בבית הספר לאמנויות של אוניברסיטת וירג'יניה קומנוולת'.
היא החלה ללמוד בדוחא, קטר, אך לאחר שנת לימודים אחת עברה ללמוד בקמפוס הראשי בריצ'מונד, וירג'יניה, שם קיבלה תואר ראשון באמנויות יפות בשנת 2019.
לאחר מכן חזרה דוואג'י למשפחתה בדובאי והשתתפה במגוון שהיות אמן, כולל בביירות, ובפריז עד שעברה לניו יורק בשנת 2021 כדי ללמוד איור בבית הספר לאמנויות חזותיות.
שם, היא קיבלה תואר שני באמנויות יפות בשנת 2024.
האיורים של דוואג'י חוקרים לעיתים קרובות את התרבות הערבית ומתמקדים בצדק חברתי במזרח התיכון, ובמיוחד בזכויות נשים, אך גם מתארים סצנות מחיי היומיום במדינות הללו.
היא יוצרת אמנות המבוססת על חוויותיה האישיות ועל הנושאים הקרובים ללבה.
עבודותיה פורסמו במגזין הניו יורק טיימס ובוושינגטון פוסט, כמו גם בכלי תקשורת בריטיים כמו ה־BBC ובמוזיאון טייט מודרן.
היא שיתפה פעולה עם ספוטיפיי ואפל.
מאז 2023, יצרה דוואג'י עבודות רבות על החיים ברצועת עזה ועל הסכסוך בין ישראל לחזבאללה, כמו גם יצירות אמנות התומכות בקורבנות מלחמת האזרחים בסודאן.
דוואג'י פגשה לראשונה את זוהרן ממדאני, חבר האספה המדינתית של ניו יורק ובנם של האקדמאי מחמוד ממדאני והבמאית מירה נאיר, באפליקציית ההיכרויות Hinge בשנת 2021. הם התארסו באוקטובר 2024, הם קיימו טקס נִכַּאח פרטי חודשיים לאחר מכן ונישאו בפברואר 2025 בטקס אזרחי בבניין העירייה של ניו יורק.
הם קיימו טקס גם באוגנדה ארץ הולדתו של ממדאני ביולי 2025. הזוג מתגורר באסטוריה, קווינס.
בבחירות לראשות עיריית ניו יורק ב-2025 היא עזרה בעיצובים הוויזואליים לקמפיין של בעלה.
רְאֵמִים (שם מדעי: Hippotraginae) תת-משפחה במשפחת הפריים.
הראמים הם בעלי שתי פרסות מפותחות בכל רגל ומעלי גרה, ולכן נחשבים חיה טהורה וכשרה.
הראמים הם יונקים בגודל בינוני-גדול (אורכם לא עולה על 2.5 מטרים ומשקלם נע בין 70 ל-250 ק"ג) אך אינם מסיביים כמו יתר חברי תת-משפחת הפרים.
הם מתאפיינים בקרניים ארוכות ומרשימות.
רבים מהם מותאמים לחיים בתנאי מדבר קשים.
סוג ומין יחיד: דישון מקראי (Addax nasomaculatus)
מין: ראם לבן (Oryx leucoryx) - מצוי גם בישראל
מין: ראם סהרה (Oryx dammah) - נכחד בטבע
מין: ראם ביסה (Oryx beisa)
מין: ראם שולי-אוזניים (Oryx callotis) - מוכר כמין החל מ-2011
מין: אנטילופת סוס שחורה (Hippotragus niger)
מין: אנטילופת סוס קצרת-קרן (Hippotragus equinus)
מין: אנטילופת סוס כחולה (Hippotragus leucophaeus) - נכחדה
ראמי עייאש הוא זמר לבנוני בן העדה הדרוזית.
עייאש הוציא שבעה אלבומים מצליחים ונחשב לאחד הזמרים הפופולריים בעולם הערבי.
עייאש נולד ב-18 באוגוסט 1980 בצפון לבנון, בכפר הדרוזי בעקלין שבהרי השוף בשם ראמי אבו עיאש.
לעייאש שני אחים בוגרים וידוע כי הוריו נהגו לרכוש לילדיהם כלי נגינה לימי ההולדת, ועייאש מנגן על גיטרה, עוד, פסנתר ותופים.
עייאש גילה כישרון מוזיקלי עוד בילדותו.
לראשונה הוא הופיע בפני קהל בגיל 7, על במת בית ספרו.
כעבור שלוש שנים, בגיל 10 הופיע עייאש בהופעה מקומית לציון האחד במאי וכישרונו הלהיב את עשרת האלפים אשר נכחו באירוע.
את הקריירה המוזיקלית המקצועית החל עייאש בשנת 1996, בגיל 16. עייאש השתתף בתחרות השירה הערבית הפופולרית "סטודיו אל פאן", שנערכה בביירות ושודרה בערוץ הטלוויזיה הלבנוני LBC.
התוכנית נצפתה על ידי מיליוני צופים מכל העולם הערבי.
עייאש גבר על מאות מתמודדים וקטף את המקום הראשון.
השיר שביצע בתחרות ("רק בשבילה") הפך ללהיט במדינות רבות וצעד כשמונה שבועות בראש מצעדי הפזמונים במדינות רבות וזכה בתואר שיר השנה לשנת 1997 בלבנון.
בשנה זו, הוציא עייאש את אלבומו הראשון "ראיח" אלבום זה נחל הצלחה רבה ונבחר לאלבום השנה בלבנון.
בזכות הצלחתו של האלבום הוזמן עייאש להופיע בכ-50 הופעות ב-12 מדינות שכללו את אוסטרליה, אירופה וכל רחבי המזרח התיכון.
בשנת 1999, חתם עייאש חוזה עם חברת התקליטים הגדולה במזרח התיכון, חברת רותאנה והוציא את אלבומו השני "ולאה".
עייאש כתב מספר שירים, ביניהם הלהיט "שתאתילאק" אשר זכה להצלחה עצומה בטורקיה והוביל במשך כשלושה שבועות רצופים במצעד הפזמונים הטורקי.
בשנת 2000 הוציא עייאש את אלבומו השלישי תחת השם "דיואן אל-חוב".
האלבום, נחל הצלחה אף רבה יותר מקודמיו והניב מספר להיטים ביניהם השיר "עארפינו" אשר צעד בראש מצעד הפזמונים הגרמני במשך כ-4 שבועות רצופים והקליפ שודר פעמים רבות בערוצי הטלוויזיה הגרמנית.
כעבור שנתיים, בשנת 2002 הוציא עייאש אלבום נוסף תחת השם "אלבי מאל".
אלבום זה נחל הצלחה בכל רחבי העולם הערבי והניב ארבעה להיטים.
גרסת הכיסוי שביצע עייאש לשיר "אלוילו יא לילה" שביצע במקור ואדי אל-סאפי זכה להצלחה אדירה בכל ארצות ערב והוביל שבועות בראשי מצעדי הפזמונים הערביים.
על שיר זה, זכה עייאש בשני פרסים- פרס זמר השנה ופרס שיר הפופ של השנה, והקליפ לשיר "אלבי מאל" זכה בפרס הקליפ הטוב ביותר בשנה זו.
בשנת 2004 הוציא עייאש את האלבום "יא מסהר עיני" שהפך לאלבום המצליח ביותר של עייאש.
להיטים כמו "מסהר עיני" ו"חליני מעכ" הובילו במשך חודשים מצעדים במדינות שונות.
להיטו "מברוק" נהיה לשיר הערבי המושמע ביותר באירועים וחתונות.
לאור הצלחת האלבום, יצא עייאש לסיבוב הופעות נוסף ברחבי המזרח התיכון, קנדה וארצות הברית.
בדצמבר 2006 הוציא עייאש את אלבומו השביעי תחת השם "חבייתאכ אנא".
האלבום אמנם נחל הצלחה ושיר הנושא של האלבום, הנושא את אותו השם הפך ללהיט בכל רחבי העולם הערבי אך אלבום זה אינו עבר את מספר המכירות של האלבום הקודם, "יא מסהר עיני".
באותה השנה, לאחר מלחמת לבנון השנייה הקליט עייאש שיר תחת השם "לבנאן" ("לבנון") שהוקדש ללבנון שאחרי המלחמה.
בשנת 2011 הוא הקליט שיר ביחד עם מאיה דיאב.
والاه (צורת ביטוי, אנחה) 2000
يا مسهرعيني ("עיני לא נרדמות בגללך") 2004
ראמל אנטואן קארי הוא כדורסלן אמריקאי, המשחק בעמדת הקלע.
את קריירת הכדורסל שלו התחיל קארי באוניברסיטת קאל סטייט בייקרספילד.
אחרי הקולג' עבר לשחק בקבוצות בליגות חצי מקצועניות בארצות הברית, ובעונת 2004/05 הגיע ל-NBDL, ליגת הפיתוח של ה-NBA.
שם שיחק במדי קולומבוס ריבר-דראגונס וזכה עימה באליפות הליגה הרגילה.
במאי 2005 עבר לשחק בוונצואלה בקבוצת קראקס אנקרוז' שם מיעט לשחק בגלל פציעות חוזרות ונשנות.
בעונה לאחר מכן חזר לליגת ה-NBDL לקבוצת אוסטין טורוס, ועונה לאחר מכן עבר לשחק ברפובליקה הדומיניקנית בקבוצת קריסטובלה, אך שיחק 10 משחקים בלבד כאשר הסתכסך עם המאמן המקומי ועבר לאיטליה, שם הפך להיות אחד מכוכביה של אבלינו, הגיע לחצי גמר הגביע האיטלקי והגיע למקום השלישי בטבלת מלך הסלים של הליגה.
בעונה זו הוא נחשף לקבוצות מובילות באירופה והגיע להפועל ירושלים, בה הוא מרבה לשבת על הספסל בעקבות יכולת ירודה בתחילת העונה.
ראמל קארי שיחק בהפועל ירושלים וזכה בגביע המדינה.
ראמז ג'ראיסי (בערבית رامز جرايسي; נולד ב-24 באוקטובר 1951) הוא פוליטיקאי ישראלי ששימש ראש עיריית נצרת בשנים 1994–2014.
ג'ראיסי הוא בוגר טכניון בחיפה - סיים את לימודי התואר הראשון בהנדסת מכונות ב-1973 ותואר שני בהנדסה אזרחית ב-1978. הוא היה בין מייסדי ועד הסטודנטים הערבים בטכניון וממקימי "ועד הסטודנטים הערבים הארצי".
ב-1978 נבחר לכהן במועצת העיר נצרת מטעם רשימת "חזית נצרת הדמוקרטית".
הוא כיהן כממלא מקומו של ראש העירייה תאופיק זיאד, וכיושב ראש ועדת המשנה לוועדה המקומית לתכנון ובנייה.
לאחר שזיאד נהרג בתאונת דרכים, נבחר ג'ראיסי לתפקיד ב-4 באוגוסט 1994.
בבחירות לכנסת השבע עשרה הוצב ג'ראיסי במקום ה-117 הסמלי ברשימת חד"ש לכנסת ובבחירות לכנסת השמונה עשרה שובץ שוב ג'ראיסי במקום סמלי ברשימת המפלגה לכנסת.
בבחירות לרשויות המקומיות שהתקיימו בשנת 2013, זכה עלי סלאם, סגנו של ג'ראיסי במשך 15 שנים ויריבו בבחירות, ב-43.21% מהקולות.
בכך, ניצח את ג'ראיסי בהפרש של 22 קולות בלבד.
ג'ראיסי ערער על תוצאות הבחירות בפני בית המשפט המחוזי בנצרת, ובדצמבר 2013 הורה זה על ספירה מחודשת של 47 מעטפות שנפסלו בשל כך שלא נחתמו על ידי חבר ועדת קלפי.
סלאם הגיש ערעור מטעמו על ההחלטה, ובטרם זה הוכרע, ב-8 בינואר 2014, נערכה ספירת המעטפות שבמחלוקת, והסתבר כי ג'ראיסי גבר על סלאם בתשעה קולות.
עם זאת, בפברואר 2014 הורה בית המשפט העליון, על עריכת הבחירות בעיר מחדש.
בבחירות שהתקיימו ב-11 במרץ 2014 הפסיד ג'ראיסי לעלי סלאם בהפרש גדול של 10,400 קולות לטובת סלאם.
ג'ראיסי הוא נוצרי יווני אורתודוקסי.
הוא נשוי לד"ר חנאן קירקבה-ג'ראיסי ולהם שלוש בנות.
ראמֶן (בקאטאקאנה: ラーメン, בקאנג'י: 拉麺, ברומאג'י: rāmen) היא מנת מרק אטריות יפנית.
ישנן מספר גרסאות למאכל, אך משותף בכולן הן איטריות חיטה דקות, לרוב בציר עוף או חזיר, אם כי ישנן גרסאות עם ציר מרוכז דמוי רוטב (הנקראות לעיתים "ראמן קייצי") וגרסאות בציר טבעוני.
מעל האטריות נהוג להוסיף מגוון תוספות, לפי סגנון המנה.
בין התוספות ניתן למצוא חזיר בסגנון ברביקיו סיני (צ'אשו ), אצות, ביצה קשה למחצה, בצל ירוק, נבטי שעועית ועוד.
לכל מחוז ביפן סגנון ראמן משלו: למשל, ראמן טוֹנְקוֹצוּ (tonkotsu) שמקורו במחוז קיושו וראמן מיסו של האי הוקאידו.
מכיוון שמקור המנה הוא סיני, מנות דומות מוגשות בארצות רבות שהושפעו מהתרבות הסינית, למשל קוריאה, שם נהוגה מנה דומה בשם ראמיון.
מקור הראמן לא ידוע, חלק סבורים שהוא הובא ליפן מסין, בעוד חלק טוענים שהראמן הומצא ביפן בתחילת המאה ה-20. ישנן מספר השערות למקור המילה ראמן.
אחת מהן היא שמקור המילה ראמן בצירוף הסיני- 拉麺 (לָה מיאָן), שמשמעותה "אטריות בעבודת יד".
השערה נוספת היא כי מוצאה הוא בצירוף 老麺 (לאוֹ מיאָן), שמשמעותה "אטריות ישָנות".
עוד השערה היא שמקורה בצירוף 鹵麺 (לוּמיאָָן), אטריות שבושלו ברוטב סמיך ומעומלן.
ההשערה הרביעית למקור המילה היא 撈麵 (לאוֹ מיאָן), שמשמעותה לדלות והיא מתייחסת לשיטת הבישול של האטריות: טבילתן במים רותחים לפני שדולים אותן בסלסלה.
בסביבות שנת 1900, עגלות המגישות אוכל סיני בסגנון גואנגדונג ושאנגחאי הציעו מנת ראמן פשוטה, כמה תוספות בציר עצמות חזיר כמו גם ג'יאוזי.
עם תחילת תקופת שווה, שהחלה בשנת 1926, הראמן הפך למנה פופולרית לארוחות מחוץ לבית.
לאחר מלחמת העולם השנייה, הקמח שיובא מארצות הברית סחף את השוק היפני.
כוחות מזוינים יפניים חזרו מסין וממזרח אסיה, ורבים מהם החלו להכיר את המטבח הסיני ולאחר מכן הקימו מסעדות סיניות ביפן.
אכילת הראמן בתקופה הפופולרית שלו עדיין נחשבה למאורע מיוחד שהצריך אכילה מחוץ לבית.
בשנות ה-50 החלו לקרוא לאטריות הראמן "צ'וקה סובה" (中華そば, רומאג'י: chūka soba, מילולית: "אטריות סובה סיניות") או פשוט "ראמן", במקום שמם הקודם "שינה סובה" (支那そば, רומאג'י: shina soba) שמשמעותו דומה, מכיוון שהביטוי "שינה" ("סיני") החלה לשמש בהקשרים גזעניים.
בשנת 1958, אטריות ראמן יבשות להכנה מהירה הומצאו על ידי מומופוקו אנדו, המייסד ויושב ראש הטאויווני-יפני של חברת "מזון ניסין", המייצרת אטריות ראמן להכנה מהירה.
משאל שערך הביא לתוצאה שבה רוב הציבור היפני כינה את אטריות הראמן להכנה מהירה כהמצאה היפנית הגדולה ביותר של המאה ה-20.
בתחילת שנות השמונים הראמן הפך לסמל תרבותי יפני ולמאכל הלאומי של יפן ונלמד מנקודות מבט רבות.
במקביל, סוגי ראמן מגוונים ומקומיים יצאו לשווקים.
מוזיאון הראמן נפתח ביוקוהמה בשנת 1994.
נאורוטומאקי יכול להיות תוספת למרק זה.
תהליך ההכנה והאכילה של מרק הראמן שיחק תפקיד מרכזי בסרט היפני טמפוֹפוֹ, קומדיה על שני נהגי משאית העוזרים לאלמנה טמפופו עם דוכן הראמן הכושל שלה.
הסרט תואר על ידי יוצרו ומבקרי קולנוע כ"מערבון הראמן הראשון", כמחווה לז'אנר מערבוני הספגטי.
גם ראמן, וגם מוזאון הראמן ביוקוהמה מופיעים בקומדיה הרומנטית האמריקאית-יפנית ביכובה של בריטני מרפי, המשחקת אשה אמריקאית הנשארת לבד בטוקיו לאחד היפרדותה מבן זוגה.
הסדרה נארוטו וגיבורה הראשי קרויים על שם אחת התוספות הפופולריות לראמן באזור טוקיו, מאכל הנקרא נארוטומאקי (ביפנית: 鳴門巻き).
בנוסף, ראמן בסגנון טוקיו עם נארוטומאקי הוא המאכל האהוב על הדמות הראשית בסדרה.
בסדרה "דרגון בול סופר" אחד המאכלים שווג'יטה נותן לוויס ובירוס לאכול אטריות ראמן יבשות להכנה מהירה (מעין "מנה חמה").
הוא אף מכנה אותה כ"האוכל הכי טוב בעולם".
בדת הפסטפארי, דת פארודית הסוגדת למפלצת הספגטי המעופפת, נהוג להחליף את המילה אמן במילה ראמן, בגלל הדמיון במצלול ומשמעות המילה הקשורה באטריות.
ראמל בראדלי הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדת הרכז או הקלע.
ראמל בראדלי נולד בניו יורק והחל את קריירת הכדורסל באוניברסיטת קנטקי בארצות הברית, ממנה הגיע ראז'ון רונדו שמשחק בליגת ה-NBA.
בעונה האחרונה בקנטקי הוביל את קבוצתו ל-8 הקבוצות הגדולות בכדורסל מכללות ב-2005.
באותה עונה הצטיין ראמל עם ממוצע של 15.9 נקודות, 4.2 ריבאונדים ו-3.4 אסיסטים, ונבחר לחמישיית ההגנה של הקונפורס.
אחרי שסיים את לימודיו במכללה חתם בראדלי בעונת 2008/09 בקבוצת צדביטה זאגרב מליגת העל הקרואטית שם הצטיין בקבוצתו ותרם 15.1 נקודות בממוצע למשחק.
לאחר עונה אחת עבר בראדלי לקבוצת דיז'ון באסקט (JDA Dijon) מהליגה הצרפתית הראשונה, שם סיפק 12 נקודות, 2.7 ריבאונדים ו-3.7 אסיסטים.
בסיום העונה ירדה הקבוצה לליגה השנייה לאחר בעיות כלכליות.
בעונת 2010/2011 חתם בראדלי בקבוצת מכבי אשדוד מליגת העל ונרשם כשחקן הזר הראשון של הקבוצה בליגה הבכירה.
לאחר המחזור ה-18 נפצע בראדלי בברכו שחייב אותו לעבור ניתוח בהקדם בעקבות זאת סיים ראמל את העונה.
בחודש ינואר 2012, עבר בראדלי לקבוצת הפועל ירושלים.
בתום אותה עונה, עבר בראדלי לתחנה השלישית שלו בישראל, כשחתם בברק נתניה.
בשנת 2013 לאחר שלוש שנים בישראל עבר בראדלי לטורק טלקום מליגת העל הטורקית, אך סבל מחוסר מזל, שבר את רגלו והחמיץ את רוב העונה.
בשנת 2014 עבר לקבוצת ייסילגירסון ששיחקה בזמנו בליגת המשנה בטורקיה, ועזר לה לעלות לליגה הבכירה כשהיה ממצטייני הקבוצה עם ממוצעים של 19.6 נקודות, 3.4 ריבאונדים ו-2.3 אסיסטים למשחק.
את עונת 2015/16 פתח בראדלי במדי ייסילגירסון בליגה הטורקית הבכירה בה שיחק לצד דורון פרקינס וטוני קרוקר לשעבר שחקני מכבי תל אביב והפועל חולון בהתאמה, מה שהקשה על ההשתלבות המקצועית שלו ולכן שוחרר.
בדצמבר 2015 חזר לישראל וחתם במדי הפועל חולון שהייתה באותו הזמן במקום האחרון, על מנת לעזור להשאיר את הקבוצה בליגה הבכירה.
ב-2016 עבר לשחק באנקרה מהליגה הטורקית השנייה.
ראמי סעיד מאלק הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי.
זוכה פרס האוסקר, פרס גלובוס הזהב, פרס באפט"א ופרס גילדת שחקני המסך על תפקידו בתור פרדי מרקיורי בסרט "רפסודיה בוהמית" וזוכה פרס אמי על תפקידו בסדרה "מר רובוט", עליו קיבל גם שלוש מועמדויות לפרס גלובוס הזהב.
מאלק נולד וגדל בלוס אנג'לס שבארצות הברית להורים מצרים נוצרים-קופטים.
יש לו אח תאום זהה בשם סאמי, ואחות גדולה.
הוא סיים בהצטיינות לימודי עם תואר ראשון באוניברסיטת אוונסוויל שבאינדיאנה.
בשנת 2005 התגלה לראשונה בסדרת המלחמה "אי שם", בה הופיע בשני פרקים בתפקיד המורד העיראקי חסן.
הוא השתתף במשך כשנתיים בסיטקום של רשת FOX "טירוף בבית" בתור קני.
בשנת 2006 השתתף בטרילוגיית הקומדיה שוברת הקופות "לילה מוטרף במוזיאון" בתור הפרעה אחמנרא.
בשנת 2010 התפרסם מאלק בהפקת הענק של סטיבן ספילברג וטום הנקס "הפסיפיק" בתפקיד הטוראי מריאל שלטון.
כמו כן השתתף בתפקיד אורח בעונה השמינית של סדרת הפעולה "24" בתפקיד המחבל המתאבד בשם מרקוס אל זקאר.
טום הנקס שהתרשם מיכולותיו של מאלק בסדרת המלחמה ליהק אותו בשנת 2011 לסרטו "לארי קראון" בתפקיד הסטודנט סטיב דיביאסי.
בשנת 2012 שיחק בסרט המדע בדיוני "באטלשיפ" בבימויו של פיטר ברג.
בשנה זו גילם את דמותו של בנג'מין בסרט הפנטזיה "דמדומים 4: שחר מפציע - חלק 2" המבוסס על הרומן המצליח "דמדומים".
בשנת 2014 שיחק בסרט "הצורך במהירות" בתפקיד פין, אחראי המחשבים והטכנולוגיה של חבורת נהגי מרוצי-רחוב.
באותה השנה שב עם תפקידו כפרעה אחמנרא בסרט "לילה מוטרף במוזיאון 3: סוד הקבר", השלישי בסדרת הסרטים בכיכובו של בן סטילר.
בשנת 2015 החל לככב בתפקיד הראשי בסדרת דרמת הפשע הפסיכולוגית "מר רובוט", אשר זכתה להצלחה וביקורות חיוביות.
על תפקידו בסדרה קיבל את פרס אמי לשחקן הראשי הטוב ביותר בסדרת דרמה לשנת 2016, וקיבל מועמדויות למספר פרסים ובהם שלושה לפרס גלובוס הזהב לשחקן ראשי בסדרת דרמה, וזכה בפרס איגוד מבקרי הטלוויזיה לשחקן הראשי הטוב ביותר.
בשנת 2015, מאלק דיבב וסייע בלכידת תנועה עבור דמותו של ג'וש וושינגטון במשחק "Untill Dawn" הבלעדי לקונסולת הפלייסטיישן 4.
בנובמבר 2018 יצא לאקרנים הסרט "רפסודיה בוהמית", בו מגלם מאלק את דמותו של הזמר פרדי מרקיורי, מלהקת קווין.
על תפקידו בסרט זכה בפרס אוסקר, פרס גלובוס הזהב, פרס באפט"א ובפרס גילדת שחקני המסך לשחקן הטוב ביותר.
בשנת 2021 שיחק בסרט "הדברים הקטנים" בתור הבלש דקסטר, ביחד עם השחקנים דנזל וושינגטון וג'ארד לטו.
באותה השנה מאלק גילם את הנבל הראשי "סאפין" בסרט "לא זמן למות", הסרט ה-25 בסדרת סרטי ג'יימס בונד.
בשנת 2023 שיחק בסרט "אופנהיימר" וזכה, ביחד עם שאר שחקני הסרט, בפרס גילדת שחקני המסך על הביצוע הטוב ביותר של צוות השחקנים בסרט קולנוע.
מאלק נוטה להיות מאוד דיסקרטי לגבי חייו האישיים ונמנע מרשתות חברתיות.
החל משנת 2009 עבר לגור בלוס אנג'לס בשכונה צמוד לאחיו התאום, בשנת 2021 רכש בית צמוד לו.
בין השנים 2017 ועד 2023 היה במערכת יחסים עם השחקנית לוסי בוינטון שכיכבה לצידו בתור בת זוגו בסרט "רפסודיה בוהמית..
היל2025החובבן (אנ')צ'ארלס הלר2025נירנברגדאגלס קלי (אנ')
+שנהסדרהתפקידהערות2004בנות גילמוראנדיפרק: "In the Clamor and the Clangor"2005Over Thereחסן2 פרקיםמדיוםטימות'י קרצ'רפרק: "Time Out of Mind"2007-2005טירוף בביתחליל קני אל באשיר21 פרקים201024מרכוס אל זאקאר3 פרקיםהפסיפיקמריל שלטון6 פרקים2012אלקטרזווב פורטרפרק: "Webb Porter"האגדה של קורהתאנודיבוב; 3 פרקים2014להאמיןד"ר אדם טריפרק: "Pilot"2019-2015מר רובוטאליוט אלדרסוןתפקיד ראשי 4 עונות); 45 פרקים
גם מפיק2018-2017בוג'ק הורסמןפליפ מקוויקרדיבוב; 10 פרקים
שנהשםדמותהערות2015Untill Dawn (עד השחר)ג'וש וושינגטון / הפסיכופתדיבוב ולכידת תנועה
ראמסר (בפרסית: رامسر) היא עיר באיראן, בירת מחוז ראמסר שבפרובינציית מאזנדראן.
ראמסר שוכנת על חוף הים הכספי.
האקלים הממוצע בעיר נע בין 3.9 מעלות צלזיוס בחודשי החורף ל-21.9 בחודש אוגוסט.
העיר מושכת אליה תיירים איראנים רבים בשל קרבתה לחוף.
בעיר קיימים גם מעיינות חמים, והרי אלבורז שבקרבתה מכוסים ביערות ירוקים.
עשרים ושבעה קילומטרים צפונית לראמסר שוכן הכפר גָ'וָאהֶרְדֶה בגובה 2,700 מטר על הרי אלבורז.
במספר אזורים בסביבת ראמסר קיימת רמת הקרינה הגבוהה ביותר של רדיואקטיביות טבעית.
והמנה מקרינת הרקע מגיעה ל-260 מיליסיורט לשנה.
בעיר נחתמה אמנת רמסר לשימור מקווי מים בעלי חשיבות בינלאומית.
פרופ' ראמי חמדאללה הוא פוליטיקאי ובלשן פלסטיני, שכיהן כראש ממשלת הרשות הפלסטינית בין השנים 2013–2019.
ראמי חמדאללה נולד בכפר ענבתא, הסמוך לטולכרם.
בשנת 1980 קיבל תואר ראשון באנגלית ובאמנות מאוניברסיטת ירדן.
את התואר השני השלים ב-1982 באוניברסיטת מנצ'סטר, וב-1988 קיבל תואר דוקטור בבלשנות יישומית מאוניברסיטת לנקסטר.
חמדאללה שימש כפרופסור לבלשנות באוניברסיטת א-נג'אח, ובשנים 1998–2013 כיהן כנשיא האוניברסיטה.
בשנת 2000 נהרגו שלושת ילדיו של חמדאללה, תאומים בני 11 וילד בן 9, בתאונת דרכים.
אשתו של חמדאללה, אשר נהגה ברכב, התנגשה ברכב ישראלי סמוך לשכם.
היא נפצעה קשה ואושפזה בתרדמת במשך חצי שנה.
לאחר שהתאוששה, נולדה לזוג בת.
ב-2002 התמנה למזכ"ל ועדת הבחירות המרכזית, ובמסגרת תפקיד זה פיקח על הבחירות לנשיאות הרשות הפלסטינית לאחר מות יאסר ערפאת ועל הבחירות למועצה המחוקקת הפלסטינית ב־2006.
ב-2 ביוני 2013 הודיע נשיא הרשות הפלסטינית מחמוד עבאס על מינויו של חמדאללה לראש ממשלה לאחר התפטרותו של סאלם פיאד.
ב-6 ביוני הושבעה ממשלתו של חמדאללה.
כעבור כשבועיים, ב-20 ביוני, הגיש את התפטרותו, אולם זמן קצר לאחר מכן חזר בו מהתפטרותו.
ב-2 ביוני 2014, בעקבות הסכם הפיוס בין ארגון חמאס לפת"ח מונה לעמוד בראש "ממשלת טכנוקרטים".
ב-2017 טען שישראל, יחד עם מנגנוני הביטחון הפלסטיניים, מנעה אינתיפאדה שלישית במדיניותה כלפי פיגועי הטרור הפלסטיני בין השנים 2015–2016.
ב-13 במרץ 2018 ניצל מניסיון התנקשות בעת ביקורו ברצועת עזה.
ב-29 בינואר 2019 הגיש את התפטרותו מתפקיד ראש הממשלה לנשיא עבאס.
הוא הוחלף על ידי מוחמד אשתייה ב־10 במרץ 2019.
ראמי ג'ורג' ח'ורי הוא פובליציסט והוגה דעות ממוצא פלסטיני-נוצרי בעל אזרחות אמריקנית וירדנית.
אביו של ראמי ח'ורי, ג'ורג' ח'ורי, היה עיתונאי שהתגורר בנצרת.
לקראת הדיון על הצעת החלוקה של פלשתינה המנדטורית יצא ג'ורג' ח'ורי עם בני משפחתו לניו יורק על מנת לכסות את העימות הדיפלומטי, שם נולד בנו ראמי שנה מאוחר יותר.
ראמי ח'ורי קיבל חינוך בין-לאומי מגיל צעיר – את לימודיו התיכוניים עבר חורי בפנימייה בין-לאומית בשווייץ ובארצות הברית, לאחר מכן קיבל תואר ראשון ושני במדעי המדינה וביחסים בין-לאומיים מאוניברסיטת סירקיוז שבמדינת ניו יורק.
החל מ-1971 עבד ח'ורי בעיתון הלבנוני בשפה האנגלית הדיילי סטאר בתחילה ככתב ומאוחר יותר ככותב דעות וכעורך, כיום ח'ורי הוא בעל טור מוביל בעיתון ונחשב לעורך אחראי בעיתון.
בין 1975 ל-1982 ושוב ב-1987 שימש ח'ורי כעורך העיתון הירדני ג'ורדן טיימס בשפה האנגלית.
בירדן גם מנחה ח'ורי תוכנית ראיונות אישית, ותוכנית בנושאי ארכאולוגיה.
במשך שנות פעילותו נדד ח'ורי בין לבנון, ירדן וארצות הברית, בארצות הברית עבד ח'ורי כמנהל התוכניות הבין-לאומיות של אוניברסיטת סירקיוז בשנת 1973 וכעמית מחקר במכוני מחקר שונים כגון מכון ברוקינגס ובית הספר לממשל באוניברסיטת הרווארד.
ח'ורי הוא חבר החברה האקדמית הפלסטינית לחקר יחסים בין-לאומיים בירושלים.
מאמריו מתפרסמים בסינדיקציה ברבים מעיתוני העולם המובילים כגון הפיננשל טיימס והוושינגטון פוסט.
ח'ורי נשוי ואב לשני בנים.
ח'ורי נחשב למבקר חברה והממשל במדינות ערב, בניגוד לדעה המקובלת במזרח התיכון לפיה מרבית בעיותיו של המזרח התיכון נובעות מן האימפריאליזם המערבי ומן הסכסוך הישראלי-ערבי, ח'ורי גורס כי למשטרי העריצות השונים במזרח התיכון יש חלק גדול בפיגור הכלכלי והחברתי ממנו סובל העולם הערבי.
ח'ורי מבקר את חוסר יכולתה של החברה הערבית לפתח ממשל דמוקרטי יציב שאינו חוזר תוך זמן קצר לדפוסים רודניים.
לפי ח'ורי יש למשטרים הערביים השונים דרכים שונות לשמור על הקיפאון הפוליטי – מדינות המפרץ מגדירות אזרחות כזכות לצרוך, בכך מבזבזות מדינות המזרח מילארדים בייבוא מוצרי צריכה חסרי תועלת על מנת לשמור על האוכלוסייה שקטה תוך כדי דיכוי ביד ברזל כל ביטוי המהווה ביקורת על השלטון הפוליטי או הדתי.
בעיראק שלאחר סדאם חוסיין רציחות המוניות על בסיס אתני הם הגורם המונע את התפתחותה של חברה דמוקרטית בה נאמנות הפרט היא לטובת הציבור כולו ולא לטובת הקבוצה האתנית לה הוא משתייך.
והמדינות האוטוקראטיות הן למעשה מדינות שנחטפו על ידי קבוצה קטנה של קציני צבא המשעבדים את כל משאבי העם למטרה יחידה – שמירה על מעמדה של האוליגרכיה השלטת.
שליטים אוטוקרטיים אלו אולי מסוגלים לשמור על כיסאם שנים רבות, אך הם אינם מסוגלים ליצור חברות אזרחיות משגשגות וצודקות.
ח'ורי כותב רבות על הסכסוך הישראלי-ערבי.
לדעתו, יצירתה של מדינה פלסטינית בשטחי הגדה המערבית ורצועת עזה היא תנאי חשוב לשלום, אך אינו מספיק.
כפלסטיני תושב הפזורה מייחס ח'ורי חשיבות גדולה לפתרון בעיית הפליטים על ידי הכרה באחריותה של ישראל ליצירת בעיית הפליטים והגעה לפתרון מוסכם על ידי שני הצדדים בהתאם להחלטת האו"ם 194, תוך שמירה על עצמאותה של מדינת ישראל.
ח'ורי מאשים את ישראל בהתנהגות מדכאת כלפי הפלסטינים, הכוללת כיבוש, סיפוח, התנחלות, מעצרים המוניים ללא משפט, התנקשויות, מצור, עינויים וחוקים דמויי אפרטהייד.
ראמנה מהארשי (Ramana Maharshi; 30 בדצמבר 1879 - 14 באפריל 1950) היה אחד מהגורואים והמורים הרוחניים ההינדיים הבולטים ביותר בתקופה המודרנית.
הוא נולד בשם ונקאטאראמאן אייר (Venkataraman Iyer) בטירוצ'לי שבמדינת טאמיל נאדו בדרום הודו.
בהיותו בן 16 איבד את תחושת העצמי האישית שלו, התעוררות שלימים הוכרה על ידו כהארה, והובילה אותו כשישה שבועות לאחר מכן לעזוב את ביתו ולצאת למסע אל ההר הקדוש ארונצ'לה בעיר טירובאנאמאלי שבטאמיל נאדו.
שנותיו הראשונות הועברו בבדידות מוחלטת, אך השקט שלו והחזות שדבקה בו כקדוש מתבודד משכו במהרה חסידים רבים.
בשנים מאוחרות יותר הוא השיב לשאלות של חסידים אשר באו לפניו, אך תמיד עמד על כך שהשתיקה הייתה ההוראה הטהורה ביותר.
בשנים מאוחרות יותר, קהילה החלה גדלה סביבו, וראמנה מהארשי היה זמין עשרים וארבע שעות ביממה למבקרים אשר באו לשמוע את מוצא פיו.
למרות שנערץ על ידי אלפים, מעולם לא הרשה לאף אחד לטפל בו טיפול מיוחד, ומעולם לא הסכים לקבל מתנות פרטיות.
הוא נתן לכל יחס שווה.
מאז שנות ה-30 של המאה ה-20 תורתו צברה פופולריות גם במערב.
ונקאטאראמאן קיבל את השם בהגוואן שרי ראמנה מהארשי (Bhagavan Sri Ramana Maharshi) על ידי אחד מחסידיו הראשונים, גאנאפאטי מוני (Ganapati Muni).
לימים הפך כינוי זה לשמו הידוע בעולם.
בתגובה לשאלות על שחרור עצמי ועל הטקסטים הקלאסיים על יוגה וודאנטה, ראמנה מהארשי המליץ על חקירה עצמית כדרך העיקרית להתעוררות או הארה, שחרור העצמי והשגת מוקשה.
הוא גם המליץ על בהַקטי ונתן את אישורו למגוון רחב של דרכים ותרגולים רוחניים.
בשנת 1896 ונקאטאראמאן החליט לעזוב את ביתו ולצאת לעבר ארונצ'לה.
בידיעה שהמשפחה שלו לא תאפשר זאת, ונקאטאראמאן חמק מביתו וסיפר לאחיו שהוא צריך להשתתף בשיעור מיוחד בבית הספר.
למזלו, אחיו ביקש ממנו לקחת חמישה רופי ולשלם את דמי המכללה שלו בדרכו לבית הספר.
ונקאטאראמאן חישב את העלות של מסעו, לקח שלושה רופי והשאיר את שני הנותרים עם פתק בו נכתב שהוא יוצא למסע, שאין להתאבל על עזיבתו וכי דמי המכללה לא שולמו.
בבוקרו של ה-1 בספטמבר 1896, ונקאטאראמאן עלה על הרכבת ונסע לטירובאנאמאלי, שם נשאר לשארית ימיו.
ראמנה מהארשי נתן אופאדשה (upadesa, הוראה או הדרכה הניתנת לתלמיד על ידי הגורו שלו) והצביע על ה"עצמי" האמיתי של התלמידים בניסיון להראות להם את המהות של עצמי אמיתי זה.
בשלב מוקדם, הוא משך תלמידים רבים שישבו בחברתו ושאלו אותו שאלות.
חלקם הקליטו את התשובות שלו לשאלות הספציפיות שלהם, או שמרו את גליונות הנייר שעליהם רשם כדי להשיב ופרסמו אותם מאוחר יותר.
אחדים הקליטו את השיחות שהתקיימו בין ראמנה מהארשי ותלמידים רבים אחרים, וכמות גדולה מהקלטות אלה פורסמו.
אף על פי שההוראה של ראמנה מהארשי בדרך כלל עולה בקנה אחד עם הינדואיזם, האופנישדות ואדוואיטה ודאנטה , יש כמה הבדלים מול האסכולה המסורתית של האדוואיטה.
אוסף הכתבים של שרי רמנה מהארישי; מאנגלית: דיויה (שחר לב), רעננה: אבן חושן, 2009.
ראמי מח'לוף הוא איש עסקים סורי אמיד ובן-דודו של נשיא סוריה לשעבר בשאר אל-אסד מצד אמו של הנשיא.
תחת משטר אסד נחשב לאחד האנשים החזקים בסוריה ולפי פרשנים מומחים לסוריה, לא ניתן היה לבצע עסקים במדינה ללא הסכמתו או שותפותו.
מח'לוף נחשב לאיש העשיר בסוריה, והונו הוערך בשנת 2011 ב-5 מיליארד דולר.
החל משנת 2005 השתלט מח'לוף על הסיעה "אמאנה" של המפלגה הסורית הסוציאלית-לאומית.
ב-2011 הוא הוקע כסמל השחיתות השלטונית, ובמהלך שנות מלחמת האזרחים בסוריה שפרצה באותה שנה, השתתפה המיליציה הפרטית של מח'לוף אל-בוסתאן בקרבות לצד הצבא הסורי.
בסופו של דבר פרץ עימות בין אסד לבין מח'לוף.
ב-10 באוקטובר 2019 השלטון הסורי הוציא את סיעת המפלגה הסורית הלאומית סוציאלית מחוץ לחוק, פיזר את המיליציה הפרטית של מח'לוף, וההתחיל להפקיע את עסקיו.
מח'לוף הוא בעל השליטה בחברת התקשורת הסלולרית סיריאטל, אחת משתי המפעילות המורשות של תקשורת סלולרית בסוריה.
לצד בעלותו בסיריאטל למח'לוף עסקי נדל"ן, בנקאות, אזורי סחר חופשי לאורך הגבול עם לבנון, חנויות דיוטי פרי וחנויות למוצרי יוקרה.
על פי הערכה שהתפרסמה ב-Financial Times בשנת 2011 מח'לוף שולט בכ-60% מכלכלת סוריה באמצעות רשת מורכבת של קשרים עסקיים.
מח'לוף היה חלק מקבוצה קטנה של אנשים מקושרים לשלטון אשר השתלטו על השוק הפרטי שהחל להתפתח בסוריה בשנות ה-90. במקביל להכנותיו של הנשיא חאפז אל-אסד להכין את בנו לשלטון, החלה משפחת מח'לוף להשתלט על השוק הפרטי.
אסד האמין כי ניתן לסמוך על נאמנותה של משפחת מח'לוף לשלטון, כך שתתמוך בבנו בשאר אל-אסד מיד לאחר מות אביו.
כל זאת בניגוד למקורבים אחרים לשלטון, בהם סגן הנשיא לשעבר עבד אל-חלים ח'דאם, אשר קיימו קשרי עסקים הדוקים עם המיליארדר רפיק אל-חרירי, ראש ממשלת לבנון.
בתקופה זו זכו ראמי ואחיו איהב לגישה חופשית להזדמנויות עסקיות בהן רישיון בלעדי לרשת חנויות דיוטי פרי אשר הזרימו חלק ניכר מסחורותיהן לתוך המדינה.
עם עלייתו לשלטון של בשאר אל-אסד בשנת 2000, ראמי מח'לוף היה כבר איש עסקים בולט.
בשנת 2004 ניסה ראמי מח'לוף להשתלט על סוכנות מרצדס-בנץ בסוריה כאשר יזם חקיקה שתאסור על מרצדס יבוא של חלקי חילוף למדינה אלא אם כן מח'לוף יקבל את הסוכנות הבלעדית של מרצדס בסוריה.
חברת מרצדס, אשר רצתה להמשיך ולהעניק את הסוכנות למשפחת סקנדר אשר החזיקה בה מאז שנות ה-60, הפסיקה את יבוא מכוניותיה למדינה עד לפתרון הסכסוך.
רשת עסקיו של מח'לוף, נכון לשנת 2013, סבוכה ורחבה.
הוא מחזיק בשליטה בחברת החזקות חאם שלה עסקי תיירות, מסעדות, ועסקי נדל"ן.
החברה אף שולטת בחברת תעופה פנימית בסוריה בשם Syrian Pearl Airlines, שהיא חברת התעופה הפרטית הראשונה בסוריה.
למח'לוף בעלות במספר בנקים פרטיים בסוריה, חברות ביטוח וחברות לשירותים פיננסיים.
מח'לוף אף פעיל בתחום תעשיית הנפט.
למח'לוף קרקעות רבים באיי הבתולה של ארצות הברית, שעליהן התנהל סכסוך משפטי וכתוצאה ממנו הועברה הבעלות בהן לאחיו איהב.
משפחת מח'לוף היא אף בעלת מונופול לייבוא מוצרי טבק לסוריה.
בשנת 2008 הקפיא משרד האוצר האמריקני נכסים שהחזיק מח'לוף בארצות הברית והגביל את פעולותיו העסקיות.
למח'לוף יחסים קרובים עם בושרה אל-אסד, אחותו הבכורה של בשאר אל-אסד ואלמנתו של אסף שווכאת.
מח'לוף אף שותף למאהר אל-אסד במספר עסקים בלבנון.
ראמן פארימלה (בהינדית: रमन परिमिला; נולדה ב-21 בנובמבר 1948) היא מתמטיקאית הודית המתמחה באלגברה.
זוכת פרס שאנטי סוורהופ באטניגר למדע וטכנולוגיה (1987).
משנת 2005 מכהנת כפרופסורית למתמטיקה בבית הספר לאומנות ומדע של אוניברסיטת אמורי שנמצאת באטלנטה, ג'ורג'יה, ארצות הברית.
ראמן פארימלה נולדה בשנת במאדראס (כיום טאמיל נאדו) בדרום הודו.
היא למדה בתיכון סרדה וידיילדה לבנות בהודו ולאחר מכן המשיכה את לימודיה בסטלה מאריס (1965), קולג' קתולי לנשים שנמצא בשאנגחאי, טאמיל נאדו, הודו.
את התואר השני שלה, קיבלה מהאוניברסיטה של מאדראס בשנת 1970, ולאחר מכן את הדוקטורט שלה במתמטיקה בשנת 1976 מאוניברסיטת בומבי בהודו.
לאחר קבלת הדוקטורט, הצטרפה פארימלה לסגל ההוראה של טתה, מכון למחקר בתחומים מדעיים ומתמטיים בבומבי.
היא נאלצה לעזוב את העבודה לאחר זמן קצר, כיוון שנישאה ועברה בעקבות עבודתו של בן זוגה לטנזניה, אך לאחר שהוצע לה לעשות פוסט-דוקטורט באוניברסיטת ציריך בשווייץ, עזב בן זוגה את עבודתו והם עברו לשם.
לאחר פוסט הדוקטורט שבה פארימלה למשרתה כפרופסורית במכון טתה.
בשנת 1987, קיבלה פארימלה את פרס באטינגר למחקר בתחומי המדע והטכנולוגיה על מחקריה שנעשו בתחום המתמטיקה האלגברית ותאוריית המספרים ובשנת 1994 היא הוזמנה לשאת נאום בקונגרס המתמטיקאים הבנילאומי שנערך בשנה זו בציריך.
כאות הערכה על מחקריה, היא קיבלה בשנת 1999 תואר "דוקטור של כבוד" מאוניברסיטת לוזאן שבשווייץ.
בשנת 2005, הוענק לה פרס הtwas (the world academi of science), פרס שניתן למדענים ממדינות מתפתחות, אשר הישגיהם המדעיים תרמו לקידום המדע במדינות הללו.
את הפרס היא קיבלה על מחקרה בנושא אנלוגיות ריבועיות, שנחשב למוביל לפיתוחים עוקבים בתחום.
פארימלה היא האישה הראשונה שזכתה בפרס זה בנושאי הפיזיקה והמתמטיקה ב20 שנות קיומו.
כיום היא פרופסורית מן המניין באוניברסיטה הפרטית אמורי לאומנויות ומדע באטלנטה, ג'ורג'יה, שם היא מלמדת קורסים בנושאי האלגברה בשדה הלא ממשי והגאומטריה .
בשלב מוקדם בקריירה האקדמאית שלה, הצליחה פארימלה הצליחה למצוא דוגמה לא טריוויאלית לקבוצה ריבועית במישור נקודות, דבר שעד מערך המחקר הנ"ל לא היה נחשב לאפשרי.
לאחר שהיא גילתה את הדוגמה הזו, היא השתמשה בה כדי להפריח ולאמת תאוריות מתמטיות שונות שקשורות לתחום האנלוגיות הריבועיות והתבניות הריבועיות.
מחקריה בתחומים אלו הובילו אותה לחקור גם אלגברה גאומטרית של השדה הממשי ובשדה המרוכב (הלא ממשי), תאוריות בתחום הקוהומולוגיה והקשר ביניהם .
מחקרה בתחום משוואות ריבועיות מדרגה נמוכה הוביל אותה לגילוי של הגדרה חדשה לדיסקרימננטיה של פולינום ריבועי.
פולינום ריבועי זה, שניתן לפתור בעזרת נוסחת השורשים, אינו משתנה תחת אינוולוציה.
כלומר, אינו משתנה תחת טרנספורמציה של משתנה אחד במשוואה, כיוון שזה משתנה חזרה למצב הקודם, וחוזר בפתרון לצורתו המקורית במשוואה ההתחלתית.
גילוי של דיסקרימננטיה זו, הוביל לאפשרות ליישב ויכוחים שונים על שאלות שנוגעות לקבוצות אלגבריות ריבועיות.
שאלות אלו היו קיימות עוד בשנות ה-30 של המאה ה-19 וגילוייה של פארימלה בתחום זה הובילו למחקר נוסף ומעמיק יותר שקשור לשאלות הללו ולפולינומים ריבועיים.
בנוסף למחקרים אלו, במחקריה בתחום הקהומולוגיה הצליחה פארימלה למצוא תשובה להשערתו השנייה של המתמטיקאי ז'אן-פייר סר.
השערה זו שפותחה בשנת 1963 הייתה משוואה בנושא הגדרת סופיות של שדות מקומיים.
עד מחקרה של פארימלה היה נהוג לחשוב, על סמך מחקרים קודמים, שהתשובה היא 8. לאחר שחקרה גם היא את אותה משוואה, היא מצאה כי התשובה היא בעצם 10 או פחות, כלומר השדה אינו סופי לגמרי.
גילוייה בתחומים אלו הובילו אותה לזכייה בפרס ה-TWAS למתמטיקה בשנת 2005.
פרס באטינגר למחקר בתחומי המדע והטכנולוגיה (1987).
דוברת בקונגרס המתמטיקאים הבין לאומי בשווייץ והודו (1994, 2010).
תואר "דוקטור של כבוד" מאוניברסיטת לואיזיאנה, ארצות הברית (1999)
פרס TWAS למדענים ממדינות מתפתחות (2005).
מדליית ראמנוג'אן של האקדמיה הלאומית של הודו למדע וטכנולוגיה (2006).
רַ֫אמְיַה הוא כפר לבנוני השייך לנפת בינת ג'בייל במחוז א-נבטיה בדרום לבנון, ונמצא במרחק 126 ק"מ מביירות.
בשנת 1596 היה הכפר תחת שלטון האימפריה העות'מאנית, במחוז המשנה תבנין שבמחוז צפת.
באותה שנה היו בכפר 49 משקי בית.
תושבי הכפר שילמו מס קבוע של 25% על מוצרים חקלאיים כגון חיטה, שעורה, עצי זית, עצי פרי, עיזים וכוורות.
האוכלוסייה התפרנסה מגידול עצי זית, ירקות, הפקת דבש, וגידול עיזים על שטח של 3,966 אקר (16,049 דונם).
בשנת 1852 החוקר אדוארד רובינסון ערך מיפוי ארכאולוגי באזור הכפר.
בנוסף, נחשפו מספר בורות מים.
בשנת 1875 החוקר ויקטור גרן גילה בכפר סרקופג.
בשנת 1881 הקרן לחקר ארץ ישראל חקרה את האזור.
החוקרים דיווחו על כמה סרקופגים גדולים מסביב לכפר, ובית בד אחד.
באותה תקופה התגוררו בכפר 150 תושבים, כולם היו מוסלמים.
הכפר תוכנן ללא תשתית של ניקוז מים.
העמק ממערב הפך לביצה בחורף, בשל חוסר ניקוז.
תוארו בשטח הכפר מספר בורות ומאגר בודד לאספקת מים.
ביום השני למבצע (5 בדצמבר 2018) החל צה"ל בחיפוש מנהרת טרור שנייה שיצאה מראמיה והגיעה בסמוך למושב זרעית, ובהמשך החלו פעולות לאיתור מנהרת טרור שלישית שיצאה מהכפר מיס אל-ג'בל.
ביום הראשון למבצע (4 בדצמבר) אותרה מנהרת טרור שחצתה את הגבול מדרום כפר כילא אל מטולה.
ב-9 בדצמבר אחר הצהריים צה"ל קרא לתושבי הכפרים הלבנוניים כפר כילא וראמיה, הסמוכים לגבול עם ישראל – לעזוב את בתיהם.
לאחר טבח שבעה באוקטובר ופרוץ מלחמת חרבות ברזל, הצטרף חזבאללה ללחימה בחזית הצפון ושיגר מאות טילי נ"ט, פצמרים, רקטות וכטב"מים לעבר שטח ישראל.
במסגרת הלחימה בין צה"ל לחזבאללה תקף חיל האוויר בכפר, מה שגרם למרבית תושבי הכפר להימלט ממנו, לראשונה מאז מלחמת לבנון השנייה.
כוחות של חזבאללה התקדמו לעבר הכוחות, ובאזור התנהל קרב כחלק מהתמרון הקרקעי בלבנון.
ב-15 באוקטובר, יומיים לאחר תחילת הקרב, ביצעה החטיבה שינוי תוכנית והטילה את כיבוש הכפר על גדוד 8103.
גדוד 8103 ביצע שינוי משימה מהיר וכיבוש הכפר ראמיה הושלם בצורה מהירה תוך גילוי יוזמה ותחת אי ודאות בהצלחה רבה.
כוחות הנדסה ושריון השתתפו תחת הגדוד לביצוע השלמת הכיבוש.
לפי ניתוח תצלומי לוויין שנערך בדצמבר 2024, במהלך המלחמה נהרסו לחלוטין כ-52% מהמבנים בכפר (171 מבנים מתוך 332), וכ-15% נהרסו חלקית (50 מבנים).
ראמנסקויה היא עיר בפרברי מוסקבה, המהווה למרכז המינהלי שלמחוז המשנה ראמנסקויה, השוכן במרחק 46 קילומטרים מדרום-מזרח למוסקבה.
שמה של העיר נובע מהמילה הסלאבית העתיקה "раменье" (ראמניה), כלומר "בקצה היער".
האזור בו נמצאת העיר כיום הוזכר לראשונה בשנת 1328. כנסיית אבן הוקמה כאן על ידי הרוזן פלאטון מוסין-פושקין בשנים 1725–1730. בשנות השבעים של המאה העשרים, כפר נובו-טרויצקוי (Ново-Троицкое) הוקם כאן; לאחר מכן שמו שונה לראמנסקויה.
בשנת 1831, מפעל טקסטיל נוסד כאן ועד המחצית השנייה של המאה ה-19, גדל להיות לאחד המפעלים הגדולים באימפריה הרוסית.
במרץ 1926, קיבלה ראמנסקויה מעמד של עיר.
במסגרת החלוקה המינהלית של המחוז משמשת ראמנסקויה כמרכז המינהלי של מחוז המשנה ראמנסקויה.
יחד עם הכפר דרגאייבו, הוא שולב בתוך מחוז ראמנסקויה.
העיר מהווה לחלק מהיישוב העירוני ראמנסקויה.
בעיר פועלים מספר מפעלי תעשייה וחברות לרבות חברת "טכנוקומפלקס" המאגדת מספר חברות רוסיות ובהן גם "לשכת ראמנסקויה לבניית רכיבים".
בנוסף פועל בעיר תאגיד "אוויאוניקה" שמספק רכיבים לתעשייה האווירית של הכוחות המזוינים של הפדרציה הרוסית ולחברות שונות בתעשייה הצבאית הרוסית והיא מהווה לאחת החברות האסטרגיות בכלכלה הרוסית.
נמל התעופה הבינלאומי ז'וקובסקי, שבעבר נשא את השם "ראמנסקויה" משמש כנמל תעופה בינלאומי ומשרת את מכון המחקר גרומוב.
סאטורן ראמנסקויה הוא מועדון כדורגל מקומי המתמודד בליגה המקצוענית.
בעבר התמודד בליגת העל הרוסית במשך 12 עונות רצופות כשהישג השיא הוא מקום 7.
ראמי כמאל אניס חמאדה הוא כדורגלן ערבי ישראלי-פלסטיני, המשחק בעמדת השוער באל-מרח'יה.
חמאדה התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הנערים של הפועל שפרעם ובגיל 17 הצטרף לקבוצת הנוער של מכבי נתניה, בה שימש כשוער שני.
בקיץ , חמאדה חתם בת'קאפי טולכרם מליגת העל הפלסטינית בה שיחק עד שנת , למעט עונת , אז שיחק בשבאב אל-ח'דר.
בקיץ , חתם בהילאל אל-קודס, עמה זכה בדאבל בעונתו הראשונה ובנוסף נבחר לשוער העונה פעם שנייה ברציפות.
ב-20 ביולי 2020, חמאדה חתם חוזה בבני סכנין לשנתיים.
בסכנין, רשם 6 הופעות בלבד בליגה.
ב-9 ביולי 2021 חמאדה חזר לליגה הפלסיינית וחתם בשבאב אל-ח'ליל.
ב-11 בינואר 2025 חתם באל-מרח'יה מליגת העל הקטרית.
עוד כאשר שיחק בקבוצת הנוער של מכבי נתניה, חמאדה קיבל הצעה לשחק בנבחרת הנוער של פלסטין, ונענה בחיוב.
ב-6 באוגוסט 2013, חמאדה ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת בהפסד 1–4 ל.
אף על פי שחמאדה היה חלק מסגל הנבחרת הוא לא הרבה לשחק, אולם בשנת הפך לשוער הראשון של הנבחרת, בזכות היכולת המרשימה אותה גילה בליגה.
חמאדה השתתף עם הנבחרת בגביע אסיה בכדורגל 2015 ובגביע אסיה בכדורגל 2019.
לאחר הצטרפותו לבני סכנין, שררה אי בהירות לגבי המשך דרכו בנבחרת פלסטין, מאחר שלאורך השנים, ההתאחדות הפלסטינית נמנעה מלזמן שחקנים המשחקים בליגת העל הישראלית.
במרץ 2021, חמאדה רשם היסטוריה, כאשר הפך לשחקן ליגת העל הראשון אי פעם שמקבל זימון לנבחרת הפלסטינית, כאשר הצטרף מחדש לנבחרת לקראת משחקה במוקדמות גביע העולם 2022 נגד ערב הסעודית בריאד.
כפפת הזהב בליגת העל הפלסטינית: ,
ראמנקי הוא ראיון של המחוז המערבי של העיר הפדרלית מוסקבה, שברוסיה.
הגן הבוטני של אוניברסיטת מוסקבה
שגרירויות של 16 מדינות: אנגולה, בולגריה, בוסניה והרצגובינה, הונגריה, גרמניה, סין, כווית, צפון קוריאה, לוב, מלזיה, ניקרגואה, איחוד האמירויות, פנמה, רומניה, סרביה, שוודיה.
תחנות מטרו: וורוביובי גורי, אוניברסיטת, מיצ'ורינסקי פרוספקט
ראמי יוּסף הוא שחקן, סטנדאפיסט, במאי ותסריטאי אמריקאי, המוכר בעיקר מתפקידו בתור ראמי חסן בסדרה הקומית "ראמי" (2019–2022) ברשת הולו, עבורו זכה בפרס גלובוס הזהב והיה מועמד לשלושה פרסי אמי.
יוּסף נולד וגדל בקווינס, ניו יורק שבארצות הברית, להורים מצרים.
הוא גדל ברתרפורד (אנ'), ניו ג'רזי.
כעשור לאחר שהיגר ממצרים, הפך אביו למנהל במלון פלאזה שבניו יורק.
הוא גדל בבית מוסלמי, ויוסף נותר מוסלמי אדוק.
יוסף למד בבית הספר התיכון רתרפורד (אנ').
בתיכון, הוא וחברו סטיב ויי (אנ') הופיעו בתוכנית הטלוויזיה שלהם בתיכון.
הוא המשיך ללמוד מדעי המדינה וכלכלה באוניברסיטת ראטגרס בניוארק, אך הוא עזב לפני שסיים את לימודיו כדי להירשם לסטודיו ויליאם אספר (אנ') במנהטן כדי להתמקד במשחק.
סבו מצד אמו היה מתורגמן לצרפתית ולערבית באומות המאוחדות.
בשנת 2012 שיחק לראשונה בסיטקום "תראו את אבא...", ברצועת ניק אט נייט בערוץ ניקלודיאון, בו גילם את אחת הדמויות הראשיות.
בשנת 2017 הופיע בתוכנית האירוח "לייט שואו עם סטיבן קולבר", שם ביצע מופע סטנד-אפ משלו.
סדרת הדרמה הקומית שיצר "ראמי", עלתה לשידור בהולו, ב-19 באפריל 2019. על תפקידו בסדרה זכה בפרס גלובוס הזהב, והיה אף מועמד לפרס אמי.
הסדרה זכתה גם בפרס פיבודי ובפרס מטעם South by Southwest.
בשנת 2022 יצר עם הסטנדאפיסט הפלסטיני-אמריקאי מוחמד (מו) עאמר את סדרת הדרמה הקומית "מו", עבור שירות נטפליקס.
הסדרה קיבלה ביקורות טובות מצד המבקרים, וזכתה גם פרס פיבודי ובפרס גותה'ם.
בשנת 2023 דיבב בסרט ההנפשה הממוחשבת של כריס באק "המשאלה" את דמותו של סאפי.
באותה שנה שיחק בסרטו של יורגוס לנתימוס "מסכנים שכאלה".
בשנת 2024 הנחה ראמי יוסף את תוכנית הסאטירה "SNL".
באוקטובר 2023, עם פתיחת מלחמת חרבות ברזל של מדינת ישראל, יוסף, יחד עם עוד קבוצה של 54 אמנים ואישים בתעשיית הבידור האמריקאית, חתם על מכתב פתוח לנשיא ארצות הברית ג'ו ביידן.
+שנהסרטתפקידהערות2016למה דווקא הוא?קודן במטבח2018אל דאגה, הוא לא יגיע רחוק ברגלשתיין2023מסכנים שכאלהמקס מקנדלסהמשאלהסאפידיבוב
(אנ')קווין קוסטנרתפקיד ראשי (3 עונות); 45 פרקים2015ניקי, ריקי, דיקי ודוןטייפרק: "Unhappy Campers"One Crazy Cruiseברניקלסרט טלוויזיה של ניקלודיאון2016Gortimer Gibbon's Life on Normal Streetלנוןפרק: "Gortimer vs.
the World's Best Mom"2017מר רובוטסאמר סוויילם3 פרקים2019Ramy Youssef: Feelingsעצמוספיישל סטנדאפ ב-HBO2019–2022ראמיראמי חסןתפקיד ראשי (3 עונות); 30 פרקים
גם יוצר, תסריטאי, במאי ומפיק בפועל2022מויוצר-שותף ומפיק בפועל2023הדובבמאי הפרק: "Honeydew"2024Ramy Youssef: More Feelingsעצמוספיישל סטנדאפ ב-HBO2025המשפחה הכי מאושרת בארצות הברית (אנ')חוסיין חוסייןדיבוב; 8 פרקים; גם יוצר, תסריטאי ומפיקבודדים בפסגהג'פרי "ג'ף" אברדזי סרט טלוויזיה של HBOTBAGolfסדרה עתידית של נטפליקס
ראמי היא סדרת טלוויזיה אמריקאית מוזרמת מסוגת הדרמה קומית שעלתה לשידור בהולו ב-19 באפריל 2019. היא נוצרה על ידי ארי קאצ'ר, ריאן וולץ' וראמי יוסף שמגלם את הדמות הראשית, תפקיד שבגינו זכה בינואר 2020 בפרס גלובוס הזהב בקטגוריית השחקן הטוב ביותר בסדרת טלוויזיה קומית.
הסדרה מתמקדת בחוויותיו של ראמי חסן, מוסלמי-אמריקאי, משפחתו וחבריו.
ביולי 2020 הסדרה חודשה לעונה שלישית.
ראמי, בחור צעיר שמתגורר בניו ג'רזי ובנם של מהגרים לארצות הברית ממצרים, מצוי במסע תמידי של חיפוש אחר זהות, רוחניות וחיבור עם אחרים כשהוא נע ונד בין התרבות האמריקאית העכשווית שלתוכה נולד לבין המורשת המוסלמית שמשפחתו הנחילה בו.
ראמי יוסף בתור ראמי חסן.
חברו המוסלמי של ראמי, בעלים של דיינר.
סטיב ויי בתור סטיב רוסו.
היאם עבאס בתור מאיסה חסן.
עאמר ואקד בתור פארוק חסן.
מאי קלאמאווי בתור דינה חסן.
באוקטובר 2017 הולו הזמינה פרק פיילוט של הסדרה, ובאפריל 2018 הזמינה את עונתה הראשונה.
צ'טפוט פאטבריהאמאן ראמסוואמי אייר היה משפטן ופוליטיקאי הודי שכיהן כראש ממשלת טרוונקור.
ראמסוואמי אייר נולד למשפחה אצילה מאזור מדרס.
סבו עבד בחברת הודו המזרחית הבריטית.
ראמסוואמי אייר למד בבית הספר במדרס.
בהמשך הוא למד משפטים וסיים את הלימודים בהצטיינות.
הוא רצה להמשיך בקריירה אקדמית אך אביו לחץ אליו להיות משפטן.
הוא הצטרף למשרד עורכי דין ופעל בבית המשפט העירוני.
בשנת 1917 אייר הצטרף לפעילות של הקונגרס הלאומי ההודי ומונה לתפקיד ניהולי בארגון.
בהמשך לאור חילוקי דעות עם מהאטמה גנדי הוא הפסיק את פעילותו בארגון.
בשנת 1920 ראמסוואמי אייר מונה ליועץ המשפטי של הממשל המקומי במדרס.
בשנים 1926–1927 הוא היה חבר משלחת הודית לחבר הלאומים.
בשנת 1932 הוא השתתף בשיחות על רפורמות בהודו שנערכו בלונדון עם הממשל של הממלכה המאוחדת.
בשנת 1931 לאור גילו הצעיר היה קושי לאשר מינוי של מהראג'ה טרוונקור לבנו של השליט שנפטר.
סוכם שראמסוואמי אייר יהיה יועץ ליד השליט הצעיר.
הוא כיהן בתפקיד זה עד לשנת 1936. בשנת 1936 הוא מונה לראש ממשלת טרוונקור.
באותה שנה יצאה צו ממשלתי שבכל האזור הודים מכל קאסטות יהיו שווי זכויות.
הצהרה זו קיבלה תמיכה נרחבת מגנדי ופעילים הודים נוספים.
בשנת 1937 הוא מינה לשופטת את אנה צ'אנדי, לראשונה בהודו.
במשך כל הכהונה הוא קידם פיתוח תעשייתי וחקלאי של האזור.
ב-3 ביוני 1947 הודו קיבלה עצמאות.
ב-18 ביוני 1947 הממשל המקומי של טרוונקור הכריז על עצמאותו.
לאחר שיחות ממושכות סוכם שהאזור יהיה חלק של מדינת הודו החדשה.
בעקבות השינויים הפוליטיים ראמסוואמי אייר התפטר מכל תפקידיו.
הוא סייר מספר שנים ברחבי העולם.
בשנים 1949–1950 הוא היה פרופסור אורח באקדמיה ללימודי אסיה בקליפורניה.
בשנת 1954 הוא חזר להודו וכיהן במספר משרות ציבוריות.
בספטמבר 1966 אייר נסע ללונדון במטרה לאסוף חומר לספרו "A History of My Times".
ב-26 בספטמבר במהלך שיחה עם עיתונאי הוא התמוטט ומת.
במהלך פעילותו אייר קיבל מספר עיטורים.
הוא היה חבר פעיל בארגון הבונים החופשיים.
אייר קידם מספר רב של רפורמות בממשל וכלכלה במהלך כהונתו כראש הממשל.
בשנת 1946 הוא פעל נחרצות נגד התקוממות קומוניסטית באזור.
אייר התחתן בשנת 1896 ולזוג נולדו מספר בנים.
בנו הבכור היה פעיל ב ובשנים 1966–1967 כיהן כשר בממשלה.
ראמי כעיב הוא כדורגלן תוניסאי-שוודי המשחק בעמדת המגן השמאלי בקבוצת אלפסבורג מליגת העל השוודית ובנבחרת תוניסיה.
כעיב החל את הקריירה המקצוענית שלו באלפסבורג מליגת העל השוודית, במדיה ערך 57 הופעות ליגה והבקיע שער אחד.
ב-13 בינואר 2021 חתם כעיב על חוזה לארבע עונות וחצי בהירנפיין מליגת העל ההולנדית.
כעיב שיחק בנבחרות הצעירות של שוודיה.
בחודש מאי 2022 החליט לייצג את נבחרת תוניסיה.
ב-10 ביוני 2022 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת, בניצחון 2-0 על נבחרת צ'ילה במשחק ידידות.
ראמז אל-ערבי זרוקי הוא כדורגלן אלג'יראי-הולנדי המשחק בעמדת הקשר האחורי בקבוצת טוונטה מליגת העל ההולנדית ובנבחרת אלג'יריה.
זרוקי גדל במחלקות הנוער של אייאקס וטוונטה.
בשנת 2019 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של טוונטה במסגרת ליגת העל ההולנדית.
ב-25 במרץ 2021 ערך זרוקי את הופעת הבכורה שלו בנבחרת אלג'יריה, בתיקו 3-3 נגד נבחרת זמביה במסגרת מוקדמות גביע אפריקה לאומות 2021. ב-2 בספטמבר הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת, בניצחון 0–8 על נבחרת ג'יבוטי במסגרת מוקדמות מונדיאל 2022.
הוא היה חלק מסגל הנבחרת לטורניר גביע אפריקה לאומות 2021 בשנת 2022, וערך הופעה אחת בטורניר.
ראמל רוס הוא קולנוען, צלם, סופר ואקדמאי אמריקאי.
יצירתו עוסקת בעיקר בחיים של הקהילה האפרו-אמריקאית בדרום ארצות הברית, תוך שימוש בגישות ניסיוניות ותיעודיות.
רוס נולד בפרנקפורט, גרמניה, וגדל בפיירפקס, וירג'יניה.
בשנת 2005 סיים תואר ראשון באנגלית וסוציולוגיה באוניברסיטת ג'ורג'טאון, שם שיחק גם בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה.
לאחר מכן השלים תואר שני באמנות וצילום בבית הספר לעיצוב רוד איילנד.
בשנת 2009 עבר לגרינסבורו, אלבמה, שם עבד כמאמן כדורסל ומורה לצילום.
החיים בדרום העמוק השפיעו רבות על יצירתו האמנותית והתיעודית.
מאז 2016 משמש כמרצה לאמנות חזותית באוניברסיטת בראון.
סרט הביכורים של רוס, "Hale County This Morning, This Evening", שיצא בשנת 2018, הוא סרט תיעודי ניסיוני המתאר את חיי היומיום של הקהילה האפרו-אמריקאית במחוז הייל, אלבמה.
הסרט זכה בפרס חבר השופטים לסרט תיעודי בפסטיבל הסרטים סאנדנס, בפרס פיבודי, והיה מועמד לפרס האוסקר לסרט התיעודי הטוב ביותר ולפרס אמי.
בשנת 2019 הציג את הסרט הקצר "Easter Snap", המתעד טקס שחיטה מסורתי, בפסטיבל סאנדנס.
בשנת 2024 יצא סרטו העלילתי הראשון, "נערי ניקל", עיבוד לרומן של קולסון וייטהד.
הסרט הוקרן בבכורה בפסטיבל טלורייד ופתח את פסטיבל הסרטים של ניו יורק.
הוא זכה לשבחים רבים, כולל פרס הבמאי הטוב ביותר מטעם איגוד מבקרי הקולנוע של ניו יורק, והיה מועמד לשני פרסי אוסקר: הסרט הטוב ביותר והתסריט המעובד הטוב ביותר.
רוס הציג את עבודותיו במוסדות אמנות מובילים, בהם מוזיאון האמר בלוס אנג'לס, המוזיאון לאמנות מודרנית בניו יורק, הגלריה הלאומית לאמנות בוושינגטון די.
סי., והמוזיאון לאמנות דרומית בניו אורלינס.
בשנים 2021–2022 הוצגה תערוכת יחיד שלו, "Spell, Time, Practice, American, Body", במוזיאון אוגדן.
ראן לולה ראן (מאנגלית: Run Lola Run: מילולית "רוצי, לולה, רוצי"; במקור הגרמני: Lola rennt: מילולית: "לולה רצה") הוא סרט קולנוע גרמני בבימויו של הבמאי הגרמני טום טיקוור ובכיכובה של פְרַנְקָה פּוֹטֶנְטֶה.
הסרט עושה שימוש בנרטיב יוצא דופן.
הסרט מתאר את אותו סיפור שאורכו 20 דקות בשלוש דרכים שונות.