tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
שנה שם תפקיד הערות 2012 חתולים על סירת פדלים מילי תפקיד ראשי 2013 היפה והגלדיאטור דיאנה תפקיד ראשי; דיבוב 2016 הלהקה האחרונה בלבנון מירי רוטמן תפקיד משני 2019 אול אין רחלי שמעוני2023כולם מחכים רק לידפנה D
דנה ויס (נולדה ב-4 במאי 1969) היא עיתונאית ומגישת טלוויזיה ישראלית.
משמשת כפרשנית המדינית ומגישת "חדשות סוף השבוע" בחברת החדשות.
בעבר הגישה את התוכנית "פגוש את העיתונות".
ויס נולדה בישראל, גדלה והתחנכה בירושלים.
אביה, פרופ' יוסף ויס, יוצא פולין, היה גינקולוג, ואמה, אמנית במקצועה, נולדה בהולנד.
לאחר שסיימה את שירותה הצבאי כקצינת חינוך, למדה לתואר ראשון במשפטים ובתקשורת באוניברסיטה העברית, הוסמכה כעורכת דין וסיימה תואר שני במשפטים.
את דרכה התקשורתית החלה בעיתון "חדשות" וערכה בו את מוסף הסטודנטים "איינשטיין".
לאחר סגירת העיתון בשנת 1993, עברה לחברת החדשות של ערוץ 2, שם החליפה את הכתב לענייני משפט, גדעון סער.
היא מילאה תפקיד זה במשך כעשר שנים.
משנת 2002 הגישה סדרות תחקירים ותוכניות אקטואליה שונות.
בינואר 2006 הגישה את תוכנית התחקירים "אנטי-אנטיביוטיקה" שעסקה בצריכה מסיבית של אנטיביוטיקה, ובסוף אותה שנה הגישה סדרת תחקירי המשך "אנטי-וירוס", שחקרה מה קורה לגוף האדם בשיא עונת החורף, כשהשפעות ומתקפות הווירוסים בעיצומן.
בשנת 2007 הגישה ויס תוכנית תחקירים בשם "מישהו עוקב אחריך".
משנת 2009 החלה להגיש את תוכנית האקטואליה "פגוש את העיתונות", באותה שנה גם יצרה והגישה את הסדרה הדוקומנטרית "הפרעת קשב – מדינה באבחון" העוסקת בהפרעות קשב וריכוז.
בשנת 2010 יצרה והגישה את סדרת התחקירים "קריירה".
במאי 2013 קודמה ויס בחברת החדשות של ערוץ 2 להיות מגישת חדשות סוף השבוע.
כתוצאה מכך ב-25 במאי הגישה את התוכנית פגוש את העיתונות בפעם האחרונה.
ב-20 ביולי 2017 הגישה ויס לראשונה את מהדורת החדשות המרכזית של חדשות 2 כמגישה מחליפה.
משמשת כמגישה מחליפה באולפן שישי מעת לעת.
היא השתתפה כמראיינת בכל פרקי העונה הראשונה של סדרת הטלוויזיה "צומת מילר".
בעבר לימדה בחוג לתקשורת במרכז הבינתחומי הרצליה.
ויס נשואה לרפי (רפאל) טופז, נכדו של גדעון שוקן, והיא אם לשלושה בנים.
מתגוררת עם משפחתה בשכונת רמת אביב בתל אביב.
אחיה הוא היזם והמנהל שי ויס, מנכ"ל חברת התעופה "וירג'ין אטלנטיק".
דנה לפידות הוא אלבום הבכורה של הזמרת-יוצרת הישראלית דנה לפידות.
האלבום יצא לאור ב-27 באוגוסט 2008, על ידי חברת התקליטים הד ארצי.
מתוך האלבום יצאו הסינגלים; "מוניות", "משוגעת", "בובת קברט" ו-"הפוכים".
במרוצת השנים זכה האלבום למעמד זהב על סך מכירות של כ-20,000 עותקים בסך הכל.
בובת קברט (בימוי: לליב סיוון)
משה דעבול- גיטרות, כלי הקשה, טאר פרסי, תכנותים
עמוס פרידמן - גיטרה בס
אוהד חיטמן- כלי קשת - עיבוד וניצוח
חן שנהר, קרן טננבאום - כינורות
דוד סגל - קונטרה בס
יוסי שטרית - גיטרה חשמלית
ארז יולביץ - גיטרת ניילון, גיטרה אקוסטית
דורון בראון - מילים, לחן
דנה לפידות (נולדה ב־22 בינואר 1983) היא זמרת, פזמונאית ומלחינה ישראלית.
דנה לפידות נולדה וגדלה בבאר שבע בבית מוזיקלי.
מגיל צעיר היא הכירה את עולם המוזיקה, דרך אמה, חנה לפידות, בה היא נעזרת עד היום לכתיבה והלחנה של שירים מקוריים.
סבה של דנה היה זמר אופרה, ואחותה הגדולה, קרין לפידות, היא זמרת בארצות הברית.
לפידות החלה לכתוב שירים בגיל 12. אחד השירים שכתבה בגיל זה הוכנס לאלבומה הראשון.
בגיל 17 התקבלה לפידות להרכב הראשון של להקת "חמסה".
בשנת 2001, כשהיא בת 18, החלה לפידות בעבודה על אלבום הבכורה שלה, כשפנתה לנדב ביטון, המפיק המוזיקלי שהפיק את אלבומיו של עמיר בניון.
ביטון הדריך את לפידות לגבי תהליך ההפקה והמשאבים הכלכליים.
לאחר גיוסי כספים החלה לפידות לעבוד על האלבום, כשבמקביל עבדה כזמרת.
שנתיים לאחר מכן, כששמעה את המוצר המוגמר ולאחר שבחנה אותו מזווית מקצועית החליטה לגנוז את האלבום.
בטרם גניזת האלבום יצא לתחנות הרדיו סינגל בשם "חיפושים", שלא זכה להצלחה גדולה.
באותה השנה לפידות התאחדה עם להקת חמסה, והתמודדו בקדם האירוויזיון עם השיר "תן לי בדרבוקה" שכתבה ארלט ספדיה, אך לא עלו לשלב התחרות.
בשנת 2006 הגיעו הקלטותיה של לפידות לחברת "הד ארצי", ומשם היא התחילה את דרכה לאלבום בכורה.
שנתיים לאחר החתמת החוזה בחברה, בשנת 2008, יצא הסינגל הראשון, "מוניות".
ביולי 2008 יצא הסינגל "משוגעת", שזכה להשמעות רבות והגיע לראש מצעדי הפזמונים השונים.
ב-28 באוגוסט יצא האלבום השלם, דנה לפידות, בעיבוד מוזיקלי של משה דעבול.
סינגלים נוספים שיצאו היו "בובת קברט", שהיה למעשה גרסה מחודשת של השיר "חיפושים", ו"הפוכים".
בחודשים מרץ ואפריל 2009 יצאה לפידות לסיבוב הופעות אקוסטי ברחבי ישראל.
בחודש אוקטובר 2010 יצא לתחנות הרדיו סינגל בשם "הלו אדון שלום גברתי" מתוך האלבום השני של לפידות.
בחודש דצמבר 2010 יצא לרדיו הסינגל השני מתוך האלבום השני של דנה לפידות –"הרגלים רעים", מילים, לחן והפקה מוזיקלית: הנרי.
בחודש מרץ 2011 הוציאה דנה לפידות לתחנות הרדיו את הסינגל השלישי מהאלבום השני, "בגלל געגועיי".
מילים: שי מור יוסף, לחן: אייל ניסים, הפקה מוזיקלית: ניצן קייקוב.
באותה השנה כתבה והלחינה את השיר "יש לך" לשלומי שבת.
ביולי 2012 הוציאה את השיר "ואולי היום" לרדיו, לשיר צולם קליפ.
בנובמבר 2012 יצא הסינגל "גן המשחקים" לרדיו.
בחודש יוני 2013 הוציאה את הסינגל "ניו יורק" לרדיו, לשיר צולם קליפ.
בנובמבר 2013 הוציאה את הסינגל "רק טוב" לרדיו.
עם זאת כל הסינגלים שהוציאה בשנתיים הללו לא נכנסו לאלבומה השני.
הסינגל הראשון שהוציאה היה "כמו בהתחלה" בחודש מאי 2015. השיר הגיע למקום השלישי במצעד השבועי של מדיה פורסט.
הסינגל השני "מסתובב בעולם" יצא לרדיו בחודש יולי 2015. השיר זכה להשמעות רבות ואף נכלל בפלייליסט של גלגלצ.
באוגוסט 2015 הוציאה את השיר "יום שישי" כסינגל לרדיו.
עם צאת האלבום הוציאה כסינגל רביעי את השיר "חיבוק של אמא" לרדיו.
ביוני 2014 נישאה לשמוליק וקסלר.
ב-2015 כתבה והלחינה את השיר "מנגינה" של עדן בן זקן והשיר "ברצלונה" למשה פרץ.
בחודש דצמבר 2015 הוציאה את הדיסק השני הנושא את השם "כמו בהתחלה".
בנוסף לכך, כתבה והלחינה את השיר "מחכה לו" עבור נטלי פרץ.
ביולי 2017 בשיתוף פעולה נוסף עם הנרי הוציאה את הסינגל "Comme Ci Comme Ca" השיר משולב בטקסטים בעברית ובצרפתית.
בנוסף כתבה עוד להיטים לאומנים ליאור נרקיס, שלומי שבת, עדן בן זקן, מאיה בוסקילה, מיכל אמדורסקי ועוד.
ב-2019, אחרי 10 שנים שלא הופיעה על הבמות, החלה להשתתף בעונה השביעית של "הכוכב הבא לאירוויזיון".
ב-2020 הוציאה שיר חדש בשם "אתה צוחק אני בוכה".
ביוני 2020 נישאה ליוסי ברנס.
דנה פוגץ' (נולדה ב-18 בספטמבר 1964) היא פרופסור חבר
למשפטים, חברת סגל בכירה בפקולטה למשפטים, קריה האקדמית אונו.
מייסדת ומנהלת שותפה של האגודה הישראלית לויקטימולוגיה, מאז שנת 2019. שותפה מייסדת במשרד עו"ד פוגץ' קידר-ברוך, המתמחה בייצוג נפגעי עבירה, וכן ארגונים ומוסדות בתיקי הטרדה מינית, גנבה בידי עובד ועוד.
מנהלת שותפה באגודה הישראלית לוויקטימולוגיה.
חברת פורום המרצות והמרצים למשפטים למען הדמוקרטיה.
דנה פוגץ' נולדה וגדלה בתל אביב.
אביה היה בעלים של מפעל לתעשייה הידראולית ואמה עבדה כמרצה לתולדות האמנות והאופנה במכללת שנקר.
סיימה את התואר הראשון במשפטים באוניברסיטת תל אביב וקיבלה רישיון לעריכת הדין בשנת 1990. חייתה בלונדון שם סיימה את התארים השני והשלישי ב-King's College, London.
את הדוקטורט עשתה בנושא מוסר ומגדר במשפט הפלילי - זנות ואונס בנישואין, בהנחיית פרופסור אנדרו אשוורת' (Andrew Ashworth); תחום המעסיק אותה כחוקרת ובעבר כראש "נגה"- המרכז לזכויות נפגעי פשיעה.
התמחתה במשפט פלילי בפרקליטות מחוז תל אביב.
כיום היא פרופסור חברה בקריה האקדמית אונו ומרצה בדיני עונשין, דיני ראיות וזכויות נפגעי עבירה.
מחוץ לאקדמיה היא מייצגת ומייעצת לנפגעי עבירות וכן עוסקת בקידום מדיניות בתחום זכויות נפגעי העבירות ובמחקר משפט-ויקטימולוגי בתחום זכויות נפגעי העבירה.
בעבר הייתה מרצה לדיני עונשין עבירות צווארון לבן, עבירות טכנולוגיות וכלכליות במרכז הבינתחומי הרצליה ובאוניברסיטת תל אביב.
בעבר נתנה חוות דעת לסנגורים בעבירות צווארון לבן.
פרופ' פוגץ' היא מייסדת ומנהלת שותפה של האגודה הישראלית לוויקטימולוגיה (2019), גוף המאגד חוקרים מתחומי מחקר שונים, העוסקים בצדדיה השונים של הויקטימולוגיה - תורת הקורבנות - לרבות בתחומי המשפט, הקרימינולוגיה, עבודה סוציאלית, פסיכולוגיה, חינוך ועוד.
בחודש אפריל 2011 נפתח גם 'מוקד נגה' בבית המשפט המחוזי בפתח תקווה, פרויקט תקדימי אשר הציע סיוע משפטי ראשוני לכלל נפגעי העבירות, ללא הגדרת דרגת חומרתן.
הסיוע ניתן על ידי עורכי דין וסטודנטים למשפטים מהקריה האקדמית אונו.
המוקד נפתח בסיוע הנהלת בתי המשפט והקרן למפעלים מיוחדים של הביטוח הלאומי.
כיום קיבלה מדינת ישראל את ההנחה אותה קידמה פרופ' פוגץ' שנפגעי עבירות זקוקים לסיוע משפטי וחובת המדינה להעניק זאת, ומשפחות נפגעי עבירות המתה ונפגעי עבירות מין מסוימים מקבלים סיוע משפטי מהאגף לסיוע משפטי במשרד המשפטים.
עקב כך נסגרו מרכז נגה ומוקד נגה.
זוכת "אות האישה" לשנת 2009 מטעם לשכת עורכי הדין על פעילותה המשפטית הכוללת, לרבות קידום זכויותיהם של נפגעי עבירה.
דנה פוגץ' היא מיוזמי חוק איסור אלימות בספורט התשס"ח-2008 וממנסחיו.
מקורה של יוזמת החוק בסדרה של אירועים אלימים במגרשי הספורט בהם זריקת חזיז באצטדיון מלחה בעת משחק כדורסל שפגעה קשות בידו של מאבטח במקום.
דנה פוגץ', יחד עם צוות המשפטנים בהתאחדות הישראלית לכדורגל, ניסחה את מסמך היסוד שהיווה את הבסיס לחוק.
החוק הנ"ל מתיר למשטרה ולסדרנים אכיפה מוגברת של כללי הבטיחות במגרשי הספורט, מורה על הגברת הענישה על העבירות הקבועות בו, דוגמת איסור התבטאות גזענית או הכנסת חפץ אסור.
החוק גם קובע עונש ייחודי: צווי הרחקה או הגבלה מהמגרשים, שהוכרו באנגליה כיעילים במיוחד בנושא.
בשנת 2004 התבקשה פוגץ' לייעץ לוועדה הפרלמנטרית למניעת אלימות בספורט, בראשות חבר הכנסת אבשלום וילן.
לעניין הטיפול המשפטי במדינות שונות בתופעה זו.
בהמשך נפגשה עם גורמים שונים האחראים על מניעת האלימות בספורט באנגליה וההצלחה שם היא שהובילה למודל שעוגן בחוק הישראלי, אותו יזמה וקידמה (בתפקידה כנציגת ציבור ויו"ר ועדת תקנון בהתאחדות) עם עו"ד משה אביבי ועו"ד רותם קמר, מהתאחדות הכדורגל הישראלית.
כיהנה כחברת מזכירות והנהלה בהתאחדות הישראלית לכדורגל וראש ועדת תקנון, ומאוחר יותר כיהנה במועצה הציבורית לקידום נשים בספורט.
פוגץ' הייתה גם חברה בתת-הוועדה הבין משרדית לסיוע לנפגעי עבירות המתה (ועדה שהובילה להחלטת ממשלה תקדימית להעניק סלי סיוע למשפחות נרצחים, בחדש ספטמבר 2009).
החל משנת 2004 ועד שנת 2011 כיהנה פוגץ' כחברת מזכירות והנהלה (נציגת ציבור) ועמדה בראש ועדת התקנון של הוועדה המשפטית בהתאחדות לכדורגל.
בין התיקונים החשובים בשנה האחרונה: ענישת חובה לקבוצות בגין התנהגות אוהדיהן, כולל קריאות גזעניות.
פוגץ' השתתפה בוועדת רוטלוי, בתת-הוועדה לעניין מעמד הילד בהליך הפלילי.
כעת נדרשת גם ישראל להתאים את המודל לחקיקה המדינתית.
ועדת המומחים, שמנתה 12 נציגים ממדינות החברות באו"ם, פעלה במסגרת סוכנות האו"ם לסמים ופשע (UNDOC), הקרן למען ילדים (UNICEF) והמשרד הבינלאומי לזכויות הילד.
פוגץ' הייתה שותפה לניסוח קובצי ההכשרה על מנת להטמיע את עקרונות המודל במדינות העולם השונות, בעיקר בקרב אנשי מקצוע מתחומי המשפטים, העבודה הסוציאלית, הפסיכולוגיה והרפואה.
בין השנים 2008–2010 הייתה פוגץ' חברה בתת-הוועדה הבין משרדית לסיוע לנפגעי עבירות המתה, הדנה במכלול שירותי הסיוע הצריכים להינתן למשפחות נרצחים והרוגים, כולל סיוע נפשי, כלכלי ומשפטי.
כמו כן, פוגץ' מייצגת מוסדות בתיקי הטרדה מינית במסגרת הדין המשמעתי ומשמשת כיועצת להיבטים שונים של הטרדה מינית.
כיום מתנדבת פוגץ' לכהן כחברת ועדת החוק והאתיקה של מועצת העובדים הסוציאליים.
פוגץ' חברה בפורום המרצות והמרצים למשפטים למען הדמוקרטיה, הפועל נגד שינויי המשטר שהוצעו במערכת המשפט בשנת 2023. במסגרתו כתבה ניירות עמדה בנושאי עיסוקה, לעניין יוזמות חקיקה, לרבות בנושא הצעות לתיקון פקודת המשטרה, השלכת ההפיכה המשטרית על המשפט הפלילי ונייר עמדה בנושא ההצעות להקמת משמר לאומי.
עיסוקה המחקרי של פרופ' פוגץ' משקף את העניין הרב שלה בזכויות נפגעי עבירות בכלל, ושל נפגעים ילדים ונשים - בפרט.
במאמרה "מהפכת הקורבנות - היום שאחרי לקראת מודל המכיר בשיקולי ענישה פרטיים?", שצוטט בפסקי דין רבים, היא טוענת לנחיצות שיתוף הקורבנות בשלב גזר הדין במשפט הפלילי, כפי שנהוג במדינות מערביות רבות, ומציעה דרכים לשיתוף זה, בהתבסס על השוואה בינלאומית.
במאמר שחיברה עם הדר דנציג-רוזנברג, בשם "כשאהבה כואבת", היא עוסקת בחשיבות שהיא מייחסת לשמיעת נפגע העבירה במקרים של קורבנות של אלימות בידי בן זוג.
במאמר גם טוענת פוגץ' שיש לבצע תסקירי נפגע גם בעבירות אלימות ולא בעבירות מין בלבד, ומעלה נימוקים מדוע אפשרות זו חיונית, לשיטתה, לגזירת דין ראויה.
פוגץ' היא אחת מעורכות הספר "עיונים במשפט, מגדר ופמיניזם", שיצא בהוצאת נבו בשנת 2007, וכולל אסופת מאמרים בהיבטים שונים ורבים של מגדר ומשפט.
במאמרים נוספים פיתחה פוגץ' מודלים תאורטיים ומעשיים לשיתוף נפגעים בהליך הפלילי ולשמירה על זכויותיהם והרחיבה את הדיון המשפטי והציבורי בזכויות נפגעי עבירה.
כדי לקדם זכויות נפגעי עבירה גם בפן הציבורי, פוגץ' כותבת מאמרי דעה, משתתפת בפאנלים ומעבירה הרצאות לגורמים רבים ושונים.
דיון בעניין שחרורם המוקדם של רוצחי דני כץ.
חברי ההרכב (השופטים פרוקצ'יה, דנציגר וחיות) קיבלו את טענות מרכז נגה וקבעו כי נפגעי עבירה יכולים, בנסיבות יוצאות דופן, לטעון בפני ועדת השחרורים המיוחדת גם בטיעון שבעל פה ובמתן זכות זו לא היה פגם כלשהו.
פסק דין זה מעגן, לראשונה, את זכויותיהם של נפגעי עבירה להביא בפני ועדת השחרורים את תחושותיהם הסובייקטיביות באשר לשחרורו של האסיר מהכלא, לרבות חששותיהם מפני השלכות השחרור הצפוי על מצבם הנפשי.
תקדים: פרסום שמו ותמונתו של קטין שהוא עבריין נמלט ע"פ 10566/08 פלוני נ' מ"י.
צירוף הנפגעות כצד להליך של ערעור נאשם שביצע מעשים מגונים בילדות על סכום הפיצוי שנפסק לו.
ע"פ 9665/06 פלוני נ' מ"י, בית המשפט העליון דחה את ערעורו
הגנה על פרטיותה ושמה הטוב של נפגעת עבירה חמורה (אמה של ילדה שנרצחה) מפני פרסום פרטי חקירה שעלולים היו לפגוע בה.
ציטוט ממאמרה של ד"ר פוגץ' בועז יונה - ציטוט בהקשר של סטיה מהסדר טיעון על מנת להבטיח פיצוי הולם לנפגעים.
ליאור ברשק ודנה פוגץ', "בין פרטי לציבורי - המשפט הפלילי והמשפחה, בעקבות ע"פ 4596/98 פלונית נ' מדינת ישראל" מחקרי משפט כ, 7-44 (תשס"ג).
עדויות ילדים בהליך הפלילי" הפרקליט מו חוברת א 121–167 (2002).
דנה פוגץ', "מהפכת הקורבנות - היום שאחרי לקראת מודל המכיר בשיקולי ענישה פרטיים?" קריית המשפט שנתון הקריה האקדמית כרך ד', 229-268 (2004-2005).
דנה פוגץ', "קטינים נפגעי עבירה בראי המשפט: מגמות בחקיקה ובפסיקה" התעללות והזנחה של ילדים בישראל 99-151 (עורכים: דבורה הורוביץ, יורם בן יהודה, מאיר חובב, 2007).
דנה פוגץ', "ברצון שניהם ובשמחתם- אינוס בידי בן זוג והתווית גבולות המשפט הפלילי בחברה משתנה" עיונים במשפט מגדר ופמיניזם, 501-543 (עורכות: דפנה ברק ארז, שלומית ינסקי רביד, יפעת ביטון ודנה פוגץ,2007).
דנה פוגץ' והדר דנציג-רוזנברג "כשאהבה כואבת", מחקרי משפט, כה' (2), 589 כרך כה (2)
האם יש צורך חברתי בדרגת אשם בין פזיזות לבין רשלנות?
דוגמת תאונות הדרכים", מגמות בפלילים – לאחר עשור לתיקון 39 לחוק העונשין (עורכים: א.
•'ביום שאחרי' – גישות חדשות במערכת המשפט לניהול סיכון של פגיעה מינית - מענישה בלבד לפיקוח ומניעה, 'הפרקליט' נא(1) 139
דנה פוגץ' וענת פלג, ""לצאת מהפיקסלים"- הוויתור על הפרטיות של נפגעות עבירות מין –בראי המשפט והתקשורת" משפטים על אתר יד' 116 (2020).
דנה פוג'ץ וקרן גואטה, זכויות אדם וזכויות נפגעי טבח ה־7 באוקטובר 2023־תשאול מיודע טראומה כדוגמה למדיניות ראויה מבוססת מחקר
דנה הרמן (נולדה ב-16 ביולי 1975) היא עיתונאית ישראלית.
כתבת התרבות ובמאית בערוץ כאן 11.
דנה הרמן גדלה בחולון ולמדה בתיכון ע"ש מיטרני.
בתחילת דרכה המקצועית עסקה הרמן בדוגמנות, היא זכתה במקום השני בתחרות "תגלית השנה".
את הקריירה הטלוויזיונית היא החלה בהנחיית התוכנית "סקר הסקס הגדול" ששודרה ב-2002 בערוץ YTV.
ב-2003 הגישה את "פריים טיים", רצועת התרבות היומית של ערוץ +yes (כיום yes stars 1).
כן הגישה את "לילה בכפר" (2004) - תוכנית לייט נייט בערוץ 24, ושימשה מנחה בערוץ הילדים.
בהמשך הגישה בערוץ הראשון את "טלסינמה" (2004–2006) - תוכנית הקולנוע של הערוץ; "מהשורה הראשונה" בימי חמישי; פינת תרבות ב"הלילה יענקל'ה לאן" שבהגשת יעקב מנדל; "זמן אוויר" (2006) - תוכנית תרבות בערוץ; ו"תרבות היום" - מגזין הבידור והתרבות של הערוץ (2010).
ב-2008 הצטרפה לחטיבת החדשות של הערוץ הראשון ככתבת התרבות של "מבט".
באוקטובר 2005 הנחתה את אירוע ספיישל מצעד האהבה, ששודר בשידור חי מתל אביב.
הרמן שימשה ב-2005 ו-2006 כמנקדת של ישראל בתחרות האירוויזיון.
ב-2005 נבחרה להוביל את קמפיין ויסקי "בלנטיין" יחד עם הכדורגלן ג'ובאני רוסו.
בעבר כתבה וערכה במגזינים העוסקים בתרבות, כ"פנאי פלוס", "GO", "DJ העיר" (מוסף הקלאבינג של רשת שוקן), ושימשה כסגנית-עורכת מגזין "לילה".
כן עבדה ככתבת בג'רוזלם פוסט, וב-2010 החלה לעבוד ככתבת הארץ באירופה למשך מספר שנים.
ב-2017, עם הקמת תאגיד השידור הישראלי הצטרפה אליו הרמן ככתבת התרבות.
היא הגישה בין היתר מספר פעמים את התוכנית "מועדון תרבות".
כיום היא כתבת מגזין ב"חדשות השבת" שבהגשת מיכל רבינוביץ'.
הסרט התיעודי "דייטריפ – הבריחה מאפגניסטן"
בעבר, הייתה הרמן בת הזוג של אריאל מרגלית.
מאז 2011, בן זוגה הוא יאיר טרצ'יצקי, יו"ר ארגון העיתונאים בישראל ומייסד "התנועה לעיתונות ציבורית".
השניים מתגוררים בתל אביב והורים לשניים.
דנה עדן שחורי (נולדה ב-25 ביוני 1982) היא שחיינית עבר, אלופת ישראל ושיאנית ישראל.
השתתפה באליפות העולם (בריכת 25 מטר) וב-3 אליפויות אירופה בשחייה במדי נבחרת ישראל.
התמחתה בסגנון חזה ובסגנון מעורב אישי.
שיאה הישראלי במשחה ל-400 מטר מעורב אישי (בריכת 25 מטר) החזיק מעמד כ-14 שנים.
עדן התאמנה בקבוצת השחייה של מכבי קריית אונו בהדרכתו של רובי שלו.
בתחרויות השחייה של המכביה ה-15 שנערכו ביולי 1997 היא זכתה במדליית ארד במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 5:09.93 דקות, אחרי שרה ג'קוב מארצות הברית (5:03.46 דקות) ואריאן כהן מישראל (5:06.47 דקות).
באליפות הפנימיה שנערכה שהתקיימה במכון וינגייט בסוף פברואר 1999 קבעה עדן במשחה ל-400 מטר מעורב אישי שיא ישראלי חדש ראשון של 4:56.12 דקות, שיפור לשיא בן ה-6 שנים של קרן רגאל (4:58.80 דקות).
בתחרות שחייה (בריכת 25 מטר) שנערכה במרץ אותה שנה קבעה עדן במשחה ל-400 מטר מעורב אישי שיא ישראלי חדש של 4:50.24 דקות, שיפור לשיא של עדי ביכמן שניקבע 4 חודשים קודם לכן (4:50.96 דקות).
חודש לאחר מכן, באליפות ישראל בשחייה שנערכה בווינגייט באוגוסט היא קבעה במשחה ל-200 מטר חזה שיא ישראלי חדש של 2:36.24 דקות, שיפור לשיאה הוותיק בן ה-9 שנים, של אפרתי (2:38.01 דקות).
שיא זה החזיק מעמד 6 שנים עד שנישבר על ידי נסטיה קורוטקוב (2:35.57 דקות).
באליפות אירופה בשחייה (בריכת 25 מטר) שנערכה בליסבון, פורטוגל בדצמבר אותה שנה קבעה עדן שני שיאים ישראלים, במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:33.41 דקות ובמשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:46.69 דקות.
נוסף לכך, היא קבעה במשחה ל-100 מטר חזה שיא אישי של 1:13.21 דקות ובמשחה ל-200 מטר מעורב אישי תוצאה של 2:23.06 דקות.
באליפות ישראל בשחייה (בריכת 25 מטר) שנערכה בקריית ביאליק במרץ 2000 קבעה עדן במשחה ל-200 מטר חזה שיא ישראלי חדש של 2:33.02 דקות ויממה לאחר מכן במשחה ל-400 מטר מעורב אישי שיא ישראלי חדש נוסף של 4:45.74 דקות.
שיא זה החזיק מעמד כ-14 שנים ונשבר על ידי עמית עברי (4:44.05 דקות).
באליפות אירופה בשחייה שנערכה בהלסינקי, פינלנד ביולי אותה שנה סיימה עדן במקום ה-15 במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:57.29 דקות, במקום ה-23 במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:40.63 דקות ובמקום ה-37 במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:15.21 דקות.
בנוסף, היא השתתפה במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב אך הרביעייה הישראלית פסלה.
עדן משתתפת בתחרויות שחייה למסטרס.
באליפות ישראל בשחייה למסטרס שנערכה באשדות יעקב בפברואר 2010 היא קבעה במשחה ל-200 מטר מעורב אישי שיא ישראלי חדש (לגילאי 25 - 29) של 2:37.62 דקות.
כיום, עובדת עדן בלימוד שחייה והידרותרפיה בקבוצת השחייה עולם המים.
דנה כספי (נולדה ב-1967) היא מתרגמת ישראלית לעברית משפות סקנדינביות.
כספי למדה ספרות סקנדינבית באוניברסיטת אדינבורו ובאוניברסיטת טרומסה בנורווגיה.
תרגומיה של כספי מהספרות היפה של סקנדינביה מתפרסים על מגוון ז'נרים, ואפשר למצוא בהם רומנים כמו "ביקורו של רופא המלך" מאת פר אולוב אנקוויסט, מותחנים כמו "חוש השלג של העלמה סמילה" מאת פטר הוג וכן קלסיקות של ספרות ילדים כמו בילבי מאת אסטריד לינדגרן ואחדים מספרי המומינים מאת טוּבֶה יַנסוֹן.
כן תרמה תרגומים ומאמרים לכתבי העת "אורות" ו"הפנקס".
בשנת 2011 זכתה בפרס שרת התרבות לספרות, בקטגוריית "תרגום משפות מיוחדות", על תרגומה לקובץ סיפוריו הקצרים של הסופר הנורווגי של אסקילדסן, "רשימותיו האחרונות של תומאס פ' למען הכלל".
השופטים נימקו את מתן הפרס בכך ש
בשנת 2016 זכתה בפרס רמת גן לספרות בקטגוריית פרס למתרגם יצירה ספרותית לעברית על תרגום ספרו של דאג סולסטר "רומן 11, ספר 18" מנורווגית.
בשנת 2022 זכתה בפרס טשרניחובסקי על תרגום "הציפורים" (מאת טאריי וסוס) ועל כלל תרגומיה החיים והרגישים משפות סקנדינביות.
חוש השלג של העלמה סמילה מאת פיטר הוג (תורגם מדנית), הוצאת שוקן, 1997.
הגבוליים מאת פיטר הוג (תורגם מדנית), הוצאת שוקן, 1998.
האשה והקוף מאת פיטר הוג (תורגם מדנית), הוצאת שוקן, 1999.
אחים בדם מאת אינגוור אמביורנסן (תורגם מנורווגית), הוצאת שוקן, 2000.
מאיה מאת יוסטיין גורדר (תורגם מנורווגית), הוצאת שוקן, 2001.
המגלה מאת יאן שיירסטייד (תורגם מנורווגית), הוצאת שוקן, 2004.
נכון כאור היום מאת האנה ארשטויק (תורגם מנורווגית), הוצאת שוקן, 2005.
ביקורו של רופא המלך מאת פר אולוב אנקוויסט (תורגם משוודית), הוצאת כתר, 2006.
יוצאים לגנוב סוסים מאת פר פטרסון (תורגם מנורווגית), הוצאת כתר, 2007.
חצי אח מאת לארס סובי כריסטנסן (תורגם מנורווגית), הוצאת כנרת, זמורה-ביתן, דביר, 2008.
ראש כלב מאת מורטן רמסלנד (תורגם מדנית), הוצאת כתר, 2008.
בילבי גרב-ברך מאת אסטריד לינדגרן (תורגם משוודית), הוצאת כנרת, זמורה-ביתן, דביר, 2009.
לסיביר מאת פר פטרסון (תורגם מנורווגית), הוצאת כתר, 2009.
השקרן מאומבריה מאת ביארנה רויטר (תורגם מדנית), הוצאת כתר, 2009.
מסעה של נינה מאת לנה איינהורן (תורגם משוודית), הוצאת כנרת, זמורה-ביתן, דביר,2010.
משפחת המומינים: הספור על מגבעת המכשף מאת טובה ינסון (תורגם משוודית), הוצאת כתר, 2010.
טרילוגיית קריסטין לוורנסדטר (העטרה, הרעיה, הצלב) מאת סיגריד אונדסט (תורגם מנורווגית), הוצאת שוקן, 2007–2010.
אדום החזה מאת יו נסבו (תורגם מנורווגית), הוצאת בבל, 2010.
רשימותיו האחרונות של תומאס פ' למען הכלל מאת של אסקילדסן (תורגם מנורווגית), הוצאת סמטאות, 2011.
פטנט הפוקים של דוקטור פרוקטור מאת יו נסבו (תורגם מנורווגית), הוצאת כנרת, זמורה-ביתן, דביר,2011.
נמסיס מאת יו נסבו (תורגם מנורווגית), הוצאת בבל, 2011.
ילדת פלא, מאת רוי יקובסן (תורגם מנורווגית), הוצאת כתר, 2011.
שרלוטה איסבל הנסן מאת תוּרֶה רֶנְבֶּרְג (תורגם מנורווגית), הוצאת ידיעות ספרים, 2012.
לפני שאשרף מאת גאוטה הייוול (תורגם מנורווגית), הוצאת מודן, תשע"ג (2013).
הבלתי נראים, מאת רוי יקובסן (תורגם מנורווגית), הוצאת כתר, 2015.
רומן 11, ספר 18, מאת דאג סולסטד (תורגם מנורווגית), הוצאת בבל, 2016.
קרלסון על הגג, מאת אסטריד לינדגרן (תורגם משוודית), הוצאת כנרת, זמורה ביתן, דביר, 2017.
גברת פלפלת : אשה בגדל כפית, מאת אלף פרויסן (תורגם מנורווגית), הוצאת טל-מאי, 2017.
" מדריך לגיבורות על, המשימה",מאת אליאס ואגנס וולונד, 2020 (תרגום מ [שוודית]).
המאבק שלי, ששה כרכים מאת קרל אובה קנאוסגורד, 2014-2023, תרגום מנורווגית.
סתיו גרמני, מאת סטיג דאגרמן (תרגום משוודית), הוצאת אפרסמון, 2022
דנה ויטני ולמר-גרנט היא שחיינית אמריקאית, היא אלופה אולימפית בעלת 7 מדליות, מהן 5 מדליות זהב, אלופת עולם ושיאנית עולם במשחה ל-100 מטר פרפר, בעלת 10 מדליות עולמיות מהן 4 זהב.
השחיינית הראשונה בעולם ששחתה משחה זה מתחת ל-56 שניות.
ולמר נולדה בסירקיוז, שבמדינת ניו יורק וגדלה בדאלאס -פורט וורת' מטרופלקס פרבר של גרנבורי טקסס.
היא התאמנה בהדרכתו של רון פורסט.
בתקופת הקולג' היא התאמנה באוניברסיטת פלורידה.
בסיום לימודיה היא עברה לקליפורניה והתאמנה באוניברסיטת קליפורניה בברקלי.
בשנת 2003 עברה וולמר ניתוח לב לתיקון Supraventricular tachycardia (SVT), ייצור דופק מואץ של כ-240 פעימות לדקה.
לאחר הניתוח, התברר שהיא סובלת מתסמונת QT מוארך.
בהמלצת רופאיה היא תמיד מחזיקה דפיברילטור בשטח הבריכה בה היא מתאמנת, למצב חירום.
במשחקים הפאן אמריקאיים שנערכו בסנטו דומינגו הרפובליקה הדומיניקנית בשנת 2003 זכתה ולמר ב-3 מדליות זהב במשחה ל-200 מטר חופשי (1:59.80 דקות), במשחה שליחות 4x200 מטר חופשי ובמשחה שליחות 4x100 מטר מעורב.
באולימפיאדת אתונה (2004) זכתה ולמר במדליית זהב במשחה שליחות 4x200 מטר חופשי בשיא עולם חדש של 7:53.42 דקות, לפני סין (7:55.97 דקות) גרמניה (7:57.35 דקות), כשחיינית שלישית היא קבעה ב"זינוק שליחות" תוצאה של 1:58.12 דקות.
נוסף לכך, היא סיימה במקום שישי במשחה ל-200 מטר חופשי 1:58.98 דקות.
באליפות הפאן פסיפיק בשחייה שנערכה בוויקטוריה, קנדה בשנת 2006 זכתה ולמד במדליית זהב במשחה שליחות 4x200 מטר חופשי (7:54.62 דקות).
באליפות העולם בשחייה שנערכה במלבורן, אוסטרליה בשנת 2007 זכתה ולמר ב-3 מדליות, זהב ו-2 כסף.
מדליית זהב במשחה שליחות 4x200 מטר חופשי בשיא עולם חדש של 7:50.09 דקות, לפני גרמניה (7:53.82 דקות) וצרפת (7:55.96 דקות) ומדליות כסף במשחי השליחות כששחתה בשלב המוקדמות.
באליפות העולם בשחייה שנערכה ברומא, איטליה בשנת 2009 זכתה ולמר בשתי מדליות, כסף וארד.
באליפות הפאן פסיפיק בשחייה שנערכה באירוויין, קליפורניה בשנת 2010 זכתה ולמר ב-5 מדליות, 4 זהב ו-1 כסף.
מדליות זהב במשחה ל-100 מטר פרפר (57.56 שניות) וב-3 משחי השליחות.
באליפות העולם בשחייה שנערכה בשאנגחאי, סין בשנת 2011 זכתה ולמר ב-3 מדליות, 2 זהב ו-1 כסף.
מדליות זהב במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 56.87 שניות, לפני אליסיה קוטס מאוסטרליה (56.94 שניות) ולו יינג מסין (57.06 שניות) ובמשחה שליחות 4x100 מטר מעורב ביחד עם נטלי קוגלין, רבקה סוני ומליסה פרנקלין (3:52.36 דקות), לפני סין (3:55.61 דקות) ואוסטרליה (3:57.13 דקות).
היא קבעה במשחה הפרפר תוצאה של 55.74 שניות ב"זינוק שליחות".
במבחנים האמריקאים לאולימפיאדת לונדון (2012) שנערכו באומהה, נברסקה קבעה ולמר במשחה ל-100 מטר פרפר בשלב חצי הגמר שיא לאומי חדש של 56.42 שניות, שיפור של 5 מאיות השנייה לשיאה.
את סגנון הפרפר היא שחתה ב"זינוק שליחות" בתוצאה המהירה בהיסטוריה של 55.48 שניות.
באליפות העולם שנערכה בברצלונה ספרד ביולי 2013 זכתה ולמר במדליות זהב וארד.
מדליית זהב במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב ביחד עם מליסה פרנקלין, ג'סיקה הארדי ומייגן רומנו בתוצאה של 3:53.23 דקות, לפני אוסטרליה (3:55.22 דקות) ורוסיה (3:56.47 דקות).
כשחיינית פרפר, היא שחתה ב"זינוק שליחות" תוצאה של 56.31 שניות.
מדליית ארד במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 57.24 שניות, אחרי שרה שסטרם (56.53 שניות) ואלישיה קוטס (56.97 שניות) בשלב המוקדמות היא קבעה תוצאה של 57.22 שניות ועלתה מהמקום הראשון.
נוסף לכך, היא סיימה במקום שמיני במשחה ל-50 מטר פרפר בתוצאה של 26.46 שניות.
בשלב חצי הגמר היא קבעה תוצאה של 26.06 שניות ועלתה מהמקום החמישי.
ולמר נשואה לאנדי גרנט, שחיין בעבר באוניברסיטת סטנפורד.
היא שגרירת המיזם "Go Red for Women" באיגוד הלב האמריקאי.
דנה מיינרט-הורוביץ (נולדה ב-2 ביוני 1985) היא שחקנית ישראלית.
דנה מיינרט נולדה וגדלה במושב ניר בנים.
למדה בבית ספר יסודי מבואות ובתיכון אזורי באר טוביה.
שירתה בבסיס חיל האוויר במצפה רמון.
לאחר שחרורה מהצבא עשתה מכינת משחק בסטודיו לאמנויות התיאטרון מיסודו של יורם לוינשטיין.
אחר-כך למדה במסלול התלת-שנתי של יורם לווינשטיין (2008–2011).
בשנה השלישית ללימודיה שיחקה בהצגות "יונים חירשים", "חקירה אינטימית" ו"אחרי הגשם", תפקידה הבולט בסטודיו של יורם לווינשטיין היה במחזמר "שיקגו" בבימויה של צביה הוברמן, בו גילמה את רוקסי הארט.
בשנת 2011 שיחקה בסדרה "2.3 בשבוע", ששודרה בערוץ 10. בבימויו של שחר ברלוביץ'.
באותה שנה גם השתתפה בסדרת הטלוויזיה "תא גורדין", דרמת ריגול ששודרה ב-Yes.
בבימויו של דני סירקין, לפי תסריט של רון לשם.
שם גילמה את דמותה של תמר, חברתו של יונתן (תום חגי), שבמהלך הסדרה נהפכת לחברתו של הגיבור הראשי אייל (רן דנקר).
בין יתר תפקידיה מיינרט שיחקה תפקיד ראשי בסרט הגמר "מונה ליזה בכפר" מאת של יואב ארבל ובבימויו.
היא זכתה עליו בפרס השחקנית הטובה בפסטיבל צ'ינה פורטה.
תפקידה הראשון בתיאטרון היה בהצגה "פרימדונה" בשנת 2012 בבימויו של אלכסנדר מורפוב, בתיאטרון גשר.
נד קניסטון (סשה דמידוב) הוא הכוכב הגדול מכולם שמגלם תפקידי נשים.
מיינרט מגלמת את דמותה של המלבישה שלו מריה, שתופשת את מקומו של קניסטון והופכת למרגרט יוז, השחקנית הראשונה בתיאטרון האנגלי.
ב-2013 החלה מיינרט לשחק גם בתיאטרון "הקאמרי" והשתתפה בהצגה "איש קטן, מה עכשיו?", בבימויו של איתי טיראן שמציגה בתיאטרון הקאמרי.
המחזה מבוסס על ספר בשם זה, פרי עטו של הנס פאלאדה.
על משחקה בהצגה זכתה בפרס התיאטרון הישראלי בקטגוריית השחקנית המבטיחה לשנת 2013. באותה שנה השתתפה בסדרה "החממה" בתפקיד נעמי בצעירותה.
ב-2014 שיחקה בהצגה "וניה, סוניה, מאשה ושפיץ", מאת כריסטופר דוראנג בבימויו של משה נאור, קופרודוקציה של תיאטראות חיפה והקאמרי.
מדצמבר של אותה שנה שיחקה בהצגה "איבנוב" בבימויו של ארתור קוגן בתפקיד סשה.
באותה שנה השתתפה גם בסרטה של טליה לביא "אפס ביחסי אנוש", בתפקיד קצינת הת"ש ענת.
מפברואר 2015 שיחקה בהצגה "חולה אהבה בשיכון ג'", על פי סרטו של שבי גביזון בבימויה של עדנה מזי"א, את תפקיד מיכאלה, ומנובמבר של אותה שנה שיחקה בהצגה "יהודים רעים", בבימויו של עמרי ניצן, בתפקיד מלודי.
ב-2016 שיחקה בהצגה "אנה", המבוססת על יומניה של אנה פרנק, בתפקיד הראשי.
מינואר 2017 שיחקה בהצגה "כטוב בעיניכם", מאת ויליאם שייקספיר, בתפקיד סיליה, ומיולי של אותה שנה בהצגה "קרום" מאת חנוך לוין, בתפקיד טרודה.
ב-2019 שיחקה בהצגה "הריון", מאת עדנה מזי"א ובבימויו של עמרי ניצן, בתפקיד שרי.
ב-2020 שיחקה בהצגה "תחשת בטן", מאת עמית גור ובבימויו של ניר ארז, בתפקיד מאיה.
ב-2021 שיחקה בהצגה "כימים אחדים", שהמחיז וביים חנן שניר על פי מאיר שלו.
בשנת 2023 שיחקה בסדרה "אלף".
בשנת 2024 החלה לשחק בהצגה "סווינג" של תיאטרון חיפה.
בשנת 2025 שיחקה בהצגה "פינק ליידי" של תיאטרון באר-שבע בתפקיד נטלי.
ניהלה זוגיות במשך חמש שנים עם השחקן תום חגי.
מיינרט נשואה לנמרוד הורוביץ ולה בת ובן.
סרטבימויתפקידשנהדובדבנים (סרט קצר)נועה אושרוףתמרה2012אפס ביחסי אנושטליה לביאענת2014איך שלא לומר אני אוהב אותך (סרט קצר)אמיר ראג'פורקראנה2014קרוב מדי (סרט קצר)ליאור בכרזוהר2014אנתרקסשי שרףשלי2017בלי דםיוסף אל-דרור2019
סדרהערוץבמאיתפקידשנה2.3 בשבועערוץ 10שחר ברלוביץ'אביב וישיניאק2011תא גורדיןYesדני סירקין, עודד דוידוףתמר2012החממהניקלודיאוןאורן שקדי, רועי פלורנטיןנעמי רשף בצעירותה2013אלףyes הטלוויזיה בלווייןמוייש גולדברגאביגיל רימון2023
דנה זקס (נולדה ב-9 בינואר 1987) היא עיתונאית ושחקנית ישראלית.
דנה זקס נולדה וגדלה בעפולה.
מאז ימי בית הספר עוסקת במוזיקה ובתיאטרון.
למדה במגמת מצטיינים בתיכון אורט עפולה.
לפני שירותה הצבאי שהתה בשנת שירות בארצות הברית במסגרת התוכנית "שותפות 2000" של הסוכנות היהודית.
בצה"ל שירתה כמדריכת חי"ר על "אכזרית" (נגמ"ש כבד) וסימולטור ירי.
לאחר שחרורה למדה במשך שנה בבית הספר הגבוה לאמנויות הבמה "בית צבי".
בוגרת תואר ראשון בתיאטרון, עם דגש על לימודי משחק, באוניברסיטת תל אביב.
במקביל ללימודים עבדה עם ילדים כמפעילת ימי הולדת לגיל הרך, מפעילת תיאטרון סיפור ומדריכת חוגי תיאטרון ודרמה.
למדה בקורס משחק מול מצלמה, קורס משחק בשיטת צ'אבק ופיתוח קול.
במסגרת פסטיבל "סמול במה" שיחקה בהצגה האינטראקטיבית "עוד שקל אחד אני בהודו".
בפסטיבל צו קריאה בתיאטרון צוותא שיחקה בהצגה "חלום של גבר" לצד דב רייזר ונולי עומר.
הגישה פינה בתוכניתו של גיא לרר "צינור לילה" בערוץ 10.
בשנים 2010–2011 זקס שיחקה בתפקיד הראשי בסדרה הקומית "המכשפות משינקין" לצד נלי תגר, בין השחקנים האורחים בסדרה: אסי כהן, דורון עמית, טלי אורן וניסו שליו.
את הסדרה יצרו סם לביא וצחי רפפורט.
השתתפה בפרסומות לפאנטה, מקדונלד'ס, פרימור, מסטיק מאסט ופרומו לערוץ הקניות.
בספטמבר 2012 היא שיחקה בהצגה "של מי החיים האלה בעצם?" בתיאטרון הלאומי הבימה.
ההצגה הוצגה לראשונה בתיאטרון אוניברסיטת תל אביב.
השתתפה באירוע 'חשיפה 2013' של ארגון השחקנים שח"ם, שהוצג בצוותא, בבימויו של ניר ברגמן בשנת 2013.
שיחקה בתפקיד שירלי בסדרה "אבודים באסיה", ששודרה ביס קומדי בשנת 2013.
בשנת 2013 עבדה בעיתון הג'רוזלם פוסט לייט בתור עורכת משנה וכתבת תרבות ולייף סטייל.
נכון לשנת 2015 היא עורכת את אתר "R1" מבית ידיעות אחרונות.
בשנת 2016 מונתה לתפקיד העורכת הראשית של מגזין הנוער המוביל במדינה, "ראש אחד".
בשנת 2018 מונתה לתפקיד סגנית עורך אתר פנאי פלוס Pplus מבית ynet.
ב-2015 נישאה למדען גיל אזולאי.
השניים הורים לבן, לביא, ומתגוררים באזור המרכז.
דנה מלמד (נולדה ב-9 במאי 1973) היא בשלנית, מתכונאית ועיתונאית אוכל ישראלית.
דנה מלמד נולדה וגדלה בראשון לציון.
בתום שירותה הצבאי עבדה במטבח של מלון דן תל אביב.
בשנת 2000 נולדה בתה הבכורה ומלמד הצטרפה אל הקונדיטורית דנית קימל, שניהלה קונדיטוריית בוטיק בתל אביב וכתבה מתכונים בעיתון "לאשה".
ממנה למדה מלמד את יסודות הקונדיטוריה.
בהמשך בישלה במטבח של מסעדת "דיאדה" בניהולה של השפית איילת לטוביץ', ששמה דגש על אוכל טרי ובריא, בעיקר עבור נשים בהריון, מניקות וילדים.
בשנת 2003 נולד בנה הצעיר וכאם לשניים העוסקת בבישול, פנו אליה מ"וואלהאוכל" שתכתוב מדור בשם "ארוחת ילדים".
לאחר גירושיה עברה לכתוב מדור בשם "הסצנע", תחת שם העט דנה שיין.
המדור התבסס על ארכיון מתכונים שאספה אשר נסרקו או הובאו כלשונם ובהמשכם הביאה מלמד גרסה עדכנית העושה שימוש בחומרי גלם עכשוויים.
המדור הבא שכתבה היה "משהו מושחת לשבת", שכלל מתכונים מושחתים בהם שזורים סיפורים ואנקדוטות על אודות סופי שבוע של אם חד הורית בעיר הגדולה.
במקביל עבדה במגוון מטבחים לצד שפים שונים ובין השאר, הייתה אחראית על יצור פסטות טריות במסעדת MESSA של השף אביב משה.
מכאן נולד המדור "מדריך הפסטה".
בשלב הבא החלה מלמד לארח במטבח הפרטי של דירתה השכורה בתל אביב שפים ואושיות בשלניות מתחומים שונים ותיעדה את המפגשים במדור "בישול בארבע ידיים" שהפך אותה לדמות מוכרת בעולם הקולינריה.
במקביל, העבירה סדנאות בישול חווייתיות בנושאים שונים למבוגרים ולילדים.
בשנת 2010 החלה לערוך את מדור האוכל בעיתון "עכבר העיר" אותו ערכה כשנתיים.
בעכבר העיר אונליין כתבה מדור תחת הכותרת "דנה מלמד מבשלת".
במדור זה הסתובבה במטבחי מסעדות ותיעדה בצילומי סטילס מלווים בטקסט את האווירה והדינמיקה של צוות המטבח מאחורי הקלעים.
בהמשך עברה לתעד שפים במטבחם הפרטי כשהיא מצלמת את כל שלבי הכנת המנות בסביבתם הביתית האינטימית.
החל משנת 2011 היא כותבת כתבות אוכל במגזין "שמנת" במסגרתן היא מטיילת ברחבי ישראל ופוגשת אנשים העוסקים בעשייה קולינרית, רובם כאלה שעברו מהפך בחייהם והתמסרו להכנת לחם, דבש, שוקולד, גבינות ועוד.
ביולי 2012 פרשה מתפקידה כעורכת מדור האוכל של עכבר העיר לטובת קריירת בישול וצילום.
דנה לוי (נולדה ב-10 בספטמבר 1975) היא זמרת-יוצרת, מוזיקאית ומלחינה ישראלית.
במשך שנים רבות מילדותה ועד אחרי צבא רקדה בלט קלאסי ומודרני.
מגיל צעיר היא כותבת שירים, סיפורים קצרים ופרוזה.
בגיל 22 החלה לוי לנגן, להלחין ולשיר.
למדה שנה בבית הספר למוזיקה "רימון", שם הרכיבה את להקתה הראשונה – להקת "ננה".
עם להקת "ננה" הופיעה במשך שנה ברחבי ישראל בביצוע שירים מקוריים בעברית שלה ושל הזמרת השנייה, אדוה ליה ישראל.
ב-2006 הקליטה דנה לוי את Grace, הסינגל הראשון שלה.
בשנים 2009–2010 הייתה שותפה במשותף עם היוצר אוהד בר, כמלחינה, כותבת ומבצעת בפרויקט "האלכימיסט" של נטי (נטע) וייסמן.
וייסמן הוציא את הפרויקט כאלבום ולוי שרה שם ארבעה שירים, ששניים מהם נכתבו והולחנו על-ידה.
לוי תרמה קולות לאלבומים שונים, ביניהם "עבודת בית" של נתי אורנן.
ביוני 2012 יצא אלבום הבכורה שלה LOOK AT I, אותו הפיקה ביחד עם יונתן דגן (J.Viewz) ואורי קליינמן.
את יציאת האלבום ליוותה בהופעות של שירים מתוכו.
את כל שירי האלבום כתבה, הלחינה ושרה דנה.
באלבום שיתפו פעולה הפסנתרן רוסלן סירוטה, המוזיקאי יוני פוליקר, החצוצרן ארתור קרסנובייב מלהקת "התפוחים" והמתופף איסר טננבאום מלהקת "רוקפור".
בכתבה באתר Mynet מנה גיא בניוביץ' את LOOK AT I כאלבום הבכורה הטוב של שנת תשע"ב וכאחד מעשרת האלבומים הטובים של השנה.
שירי האלבום, ובעיקר השיר Galaxy, הושמעו רבות ברדיו 88FM.
דנה וולף היא רופאה מומחית למחלות זיהומיות, ורופאה-חוקרת בתחום הוירולוגיה (זיהומים נגיפיים).
היא מנהלת את היחידה לווירולוגיה קלינית במרכז הרפואי האוניברסיטאי הדסה, ומכהנת כפרופסור מן המניין בפקולטה לרפואה של האוניברסיטה העברית בירושלים.
וולף נולדה בחיפה למרטין ובלה קרנר.
אביה היה מהנדס מכונות ואמה היא דוקטור להנדסת מזון וביוטכנולוגיה.
היא בוגרת בית הספר הריאלי העברי בחיפה.
השלימה את לימודי הרפואה במסגרת העתודה האקדמית בבית הספר לרפואה של האוניברסיטה העברית בירושלים.
לאחר שירות בצה"ל כקצינת רפואה התמחתה ברפואה פנימית ובהמשך השלימה תת-התמחות במחלות זיהומיות במרכז הרפואי האוניברסיטאי הדסה בירושלים.
את ההשתלמות בווירולוגיה (תחום זיהומי הנגיפים) עשתה באוניברסיטת קליפורניה בסן דייגו בשנים 1990–1993, במרכז הווירולוגי של מדינת קליפורניה בברקלי, ובאוניברסיטת סטנפורד (1999).
משנת 1996 היא רופאה בכירה במחלות זיהומיות בבית החולים הדסה, ומשנת 2001 היא מנהלת את היחידה לווירולוגיה קלינית במרכז הרפואי האוניברסיטאי הדסה, בו היא מובילה את האבחנה, הטיפול, והמניעה של מחלות וירליות (נגיפיות).
היא מטפלת במגוון רחב של זיהומים הכוללים זיהומים בהריון, זיהומי נגיפי ההרפס, הציטומגלווירוס (CMV) השלבקת, מחלת הנשיקה, זיהומי דרכי הנשימה והעור.
היא מונתה לפרופסור חבר ב-2007 ולפרופסור מן המניין באוניברסיטה העברית ב-2015.
במקביל היא משמשת בתפקידים ציבוריים בכירים בארץ ובעולם, בהם, חברה בוועדת ההיגוי של משרד הבריאות בנושא חיסונים ומחלות זיהומיות, חברה בצוות הלאומי לטיפול במגפות, וחברה נבחרת בוועד החברה האירופאית לווירולוגיה.
וולף נשואה לפרופ' יהודה וולף ואם לארבעה.
במחקריה הבסיסיים היא עוסקת בפענוח מולקולרי של מנגנוני ההדבקה, ההתרבות וההתפשטות של הנגיף, ובחקר מעבר הנגיף בין האם-שליה-עובר והדבקת העובר.
מחקרים אלה זכו להערכה בינלאומית רבה מאחר שדנה וולף וחבריה פיתחו מערכת מחקר מקורית בה יכלו לראשונה לחקור נושא מורכב זה.
במחקריה המעשיים היא עוסקת בחקר מנגנוני התפתחות העמידות של נגיף הציטומגלו לתרופות, ובפיתוח מולקולות חדשות אשר תוכלנה לשמש כתרופות חדשות כנגד הנגיף.
חלק גדול מממצאי מחקריה הבסיסיים תורגם למרחב הקליני, בו היא גם פיתחה שיטות מולקולריות מהירות לאבחון נגיפים שונים.
בשנת 2006 זכתה בפרס סרוב של האגודה הישראלית למיקרוביולוגיה.
בשנת 2014 זכתה בפרס ע"ש לנדאו למדעים ואמנויות של מפעל הפיס בתחום הווירולוגיה.
חלק מנימוקי השופטים לזכייתה בפרס: "פרופסור וולף הינה חוקרת וירולוגית העוסקת הן במחקר הבסיסי והן במחקר הקליני.
היא שילבה בהצלחה רבה בין שני התחומים ועבודתה מהווה דוגמה מצוינת למחקר תרגומי שבו התקדמות במדע בסיסי מתורגמת ישירות לשיפור טיפול קליני.
עבודתה של פרופסור וולף מוכרת ומוערכת בקהילה המדעית העולמית.
מחקריה העיקריים התמקדו בהיבטים שונים הקשורים להדבקה של בני אדם עם נגיף הציטומגלו הגורם לבעיות קשות עד גרימת מוות אצל אנשים בעלי מערכת חיסונית חלשה ולמומים מולדים".
דנה סמו (בעבר הוצגה כ"דנה אברהם-סמו"; נולדה ב-25 בספטמבר 1977) היא מדבבת ושחקנית ישראלית.
ידועה בזכות תפקידיה: בתור ויקי המזכירה מהסדרה "פולישוק", בתור אורית, האחות הבכורה בסדרה "האחיות המוצלחות שלי", בתור אהובה בן זקן מהסדרה "בת אל הבתולה" ובתור חגית כהן מהסדרה "משפחה בהנפקה".
סמו נולדה בשם "דנה אברהם" למשפחה שהתגוררה בקריית ים, אולם גדלה ביישוב הקהילתי יובלים.
היא למדה בבית הספר האזורי משגב ואת שירותה בצה"ל עשתה כמדריכת גדנ"ע ונוער במצוקה.
תפקידה הראשון לאחר לימודיה היה ב-2002, בסדרה "שאול", בה גילמה את כרמיאלה.
בשנת 2003 השתתפה בסדרה "שוטטות" בתפקיד מרגלית, ובסדרה "צימרים" בתפקיד עיתונאית.
בשנת 2004 השתתפה סמו בהצגות הילדים "בנצי", "זהירותי מהירותי" בהפקת התיאטרון שלנו, ו"פים פם פה" בהפקת מילשטיין הפקות.
שנה אחר כך, השתתפה בהצגת הילדים "במבוני אין כמוני", גם כן בהפקת מילשטיין הפקות.
ב-2006 שיחקה בסדרה "בשורות טובות" בתפקיד נילי.
באותה שנה השתתפה סמו בהצגת הילדים "עכבר העיר ועכבר הכפר" בהפקת "התיאטרון שלנו" ושנה אחר כך, בהצגת הילדים "הדייג ודג הזהב" באותו תיאטרון.
ב-2008 גילמה מוכרת בקיוסק שבמרינה בסדרה "האי" וגילמה את שרית בסדרה "אולי הפעם".
ב-2010 גילמה קצינת מבחן בסדרה "הכל דבש" ואת מישל בסדרה "רביעיית רן".
ב-2012 גילמה את כנרת בסדרה "סרוגים" ואת שמרית ייעגר חמיץ בסדרה "המופע של שביט ונטורה".
ב-2014 שיחקה את רלי ב"הפרלמנט".
בשנים 2009–2015 גילמה את ויקי בסדרה "פולישוק", ופורסם כי היא גם תשתתף בהצגה המבוססת על הסדרה של תיאטרון בית ליסין.
ב-2015 שיחקה בסרט "סוף עידן התמימות" ובתפקידי אורח בסדרות "מריו", "השוטר הטוב" ו"כנסת נכבדה".
החל מ-2016 מככבת בקומדיה של "יס", "האחיות המוצלחות שלי", לצד נלי תגר וטס השילוני.
בנוסף שיחקה באותה שנה בתפקיד אורח בגרסה הישראלית ל"נשואים פלוס".
בנוסף התארחה בשעשועון "פיצוחים 50".
בשנת 2017 שיחקה בסרט הילדים "מבצע ביצה".
בשנים 2017–2021 שיחקה בסדרה "צפוף" בה גילמה את מירי.
בשנת 2016 הייתה פרזנטורית של מותג "עוף טוב".
במרץ 2019 החלה לשחק בסדרה "בת אל הבתולה" בתפקיד אהובה בן זקן.
בחורף 2019 הופיעה בסדרת הטלוויזיה "הנספח" בתפקיד רבקה, עובדת השגרירות.
במרץ 2020 שיחקה בסדרה "משפחה בהנפקה" בתפקיד אם המשפחה, חגית כהן.
באותה שנה החלה לשחק בעונה השנייה של הסדרה "שב"ס" בתפקיד המורה שירלי.
ב-2021 החלה לשחק בסדרת הילדים שקשוקה בכאן חינוכית בתפקיד ליסה.
ביולי אותה שנה גם החלה לשחק בסדרה "פלמ"ח" בתפקיד ויקטוריה בנקס, סוכנת בריטית הפועלת בשירותו של המלך ג'ורג'.
בינואר 2023 שיחקה את נעמה אמא של גילי ואחותו של איתן בסדרה "מדרסה".
ב-2023 הופיעה בתור קרובת המשפחה של אייל וגבי בעונה האחרונה של "אבא מטפלת", בו משחק בעלה, יובל סמו, בתפקיד הראשי.ובסרט החרדי סלטנו לצד גילי איצקוביץ.
ב-2024 שיחקה את רונית, אשתו הבוגדנית של מיכה חדאד בסדרה "חולי אהבה".
סמו שמשה מדבבת בסדרות המצוירות "מרווין הסוס המרקד", "שאמן קינג", "באטמן", "וואן פיס", "הלו קיטי", "פיפי והניצנים", "ראגרטס - בא לגן", "קיד פאדל", "מטאור ומשאיות המירוץ", "לילו וסטיץ'", "מגלים עם דורה", "בנות הים פיצ'י פיצ'י פיץ'", "סדריק", "טיטוף", "שירי אוהבת ללמוד", "קסם של הורים", "לאקי פרד" ו"טוטלי ספייס".
דיבבה בסרטים המצוירים "שרק השלישי", "ג'ננה בסוואנה", "תזיזו ת'רגליים 2", "זמביזיה", "בית ספר למפלצות" ו"גנוב על המיניונים".
נוסף על לימודי התיאטרון, היא בעלת תואר ראשון באנגלית וחינוך מסמינר הקיבוצים וכך, במקביל לעבודת המשחק, היא מלמדת אנגלית בבית ספר של רשת החינוך אנקורי בפתח תקווה.
נשואה לשחקן והקומיקאי יובל סמו, אותו פגשה במהלך לימודיה בבית צבי.
הזוג מתגורר בגבעתיים ולהם שלושה ילדים.
דנה וינטר הייתה שחקנית קולנוע וטלוויזיה בריטית-אמריקאית.
נולדה בברלין לאב שהיה כירורג.
בילדות עברה לגור עם אביה בממלכה המאוחדת ובדרום אפריקה שם החלה בלימודי רפואה באוניברסיטת רודס בעיר גרהמסטאון.
היא הייתה שם סטודנטית יחידה בין 150 גברים.
כבר בגיל צעיר נמשכה למשחק.
לאחר שנת לימודים, חזרה לממלכה המאוחדת והחלה להופיע בתפקידים קטנים בסרטים.
לאחר מכן עברה לניו יורק והחלה להופיע בתיאטרון ובסדרות טלוויזיה.
ב-1955 התפתחה הקריירה שלה לאחר שהוחתמה על חוזה בחברת פוקס המאה ה-20. ב-1955 זכתה בפרס גלובוס הזהב לשחקן צעיר על משחקה בסרט "The View from Pompey's Head" לצידו של ריצ'רד איגן.
הסרט שפרסם אותה היה סרט אימה של המדע הבדיוני, "פלישת חוטפי הגופות" (1956), בו הופיעה בתפקיד בקי דריסקול.
ב-1956 כיכבה לצידם של רוברט טיילור וריצ'רד טוד בסרט "השישה ביוני".
ב-1957 השתתפה בסרט "דבר של ערך" לצידו של רוק הדסון.
ב-1958 כיכבה בסרט "Fräulein" לצידו של מל פרר.
ב-1960 כיכבה לצידו של קנת' מור בסרט "להטביע את הביסמרק!".
ב-1961 כיכבה לצידו של דני קיי בסרט "על המשמר" ("On the Double").
ב-1970 שיחקה בסרט "נמל תעופה".
ב-1963 כיכבה בסרט "רשימתו של אדריאן מסנג'ר" לצידם של קירק דגלאס וג'ורג' ס.
כן הופיעה בסדרות טלוויזיה כמו "מגנום, בלש פרטי" ו"הוואי חמש-אפס".
ב-1956 נישאה לעורך דין גרג בוצר.
נפטרה ב-5 במאי 2011 מאי ספיקת לב.
דנה סומברג (נולדה ב-17 בינואר 1982) היא עיתונאית ומגישת טלוויזיה ישראלית.
סומברג החלה את דרכה העיתונאית ברשת המקומונים "זמן מעריב".
בהמשך שימשה ככתבת לענייני משטרה באזור תל אביב יפו בחדשות המקומיות של HOT ולאחר מכן שימשה ככתבת של הערוץ הראשון לענייני משפט בתל אביב עד 2008.
ב-2008 הצטרפה לחברת החדשות, שם שימשה ככתבת לענייני פלילים, וסיקרה פרשיות מרכזיות במהדורה המרכזית.
ב-2010 עברה לתפקיד כתבת לענייני תחבורה ותעופה, ובמקביל לקחה חלק בתוכנית "עובדה" שהופקה על ידי "קשת", וצולמה באולפני חברת החדשות.
בתפקידה היא סיקרה נושאים חברתיים, וכן ערכה סדרות של כתבות בנושא החנייה ברשויות המקומיות, ניצול קשישים ובמיוחד ניצולי שואה.
באוגוסט 2012 עברה מחברת החדשות אל חברת בטר פלייס שם שימשה כדוברת החברה, אולם עזבה את התפקיד לאחר שלושה חודשים בלבד, אחרי שהחברה נקלעה לקשיים כלכליים.
ב-2013 שימשה ככתבת לענייני צרכנות וכלכלה לתוכנית "רשת כלכלית" של הזכיינית רשת, וכשנה לאחר מכן שימשה ככתבת הצרכנות של התוכנית "הבוקר של קשת", בזכיינית המתחרה "קשת", במסגרת שידורי ערוץ 2.
בין השנים 2014–2017 הייתה כתבת מדינית של העיתון מעריב.
ב-2017 החלה להגיש את התכנית "לפני כולם" ששודרה בערוץ 20, ומ-25 במרץ 2018 עד לדצמבר 2018 הגישה ארבע פעמים בשבוע את מהדורת החדשות המרכזית של ערוץ 20. בין דצמבר 2018 ועד ליולי 2019 הגישה את התכנית "כולם ב-20".
ביולי 2019, שימשה ככתבת בתוכנית "ברקוד" בערוץ 13.
בפסק דין שפורסם ביוני 2023 נמסר, שחברת ערוץ יהודי ישראלי תפצה את אפרצ'ב בסך של 21,000 ש"ח בגין פרסום לשון הרע.
כיום משמשת סומברג כמנהלת השיווק של חברת אקסנצ'ר בישראל.
ב-2009 נישאה לאיש העסקים אמיר לייטרסדורף, ממנו התגרשה.
דאנה לב (נולדה ב-18 במרץ 1995) היא שחקנית, זמרת, כותבת שירים ומלחינה ישראלית.
לב נולדה בוונצואלה במהלך שליחות במקום מטעם עבודתו של אביה, דורון לב, במשרד החוץ.
בשנת 2001 התגוררה לב בריו דה ז'ניירו שבברזיל כחלק משליחות נוספת מטעם משרד החוץ, אולם לאחר שאביה נפטר מדום לב פתאומי, שבה לישראל.
בשנת 2010 עברה משפחתה להתגורר בנס ציונה, שם למדה במגמת המוזיקה בתיכון "בן-גוריון".
בשנת 2013 השתתפה בעונה הראשונה של תוכנית המציאות "אקס פקטור ישראל".
באודישן שרה לב את השיר "ים הרחמים" של קובי אפללו, אך לא הצליחה להגיע לשלב הנבחרת.
בשנים 2017–2019 שיחקה בסדרת הנוער "כדברא" ששודרה בערוץ ניקלודיאון בyes בתפקיד אביגיל גבע.
בשנת 2017 זכתה דנה לב בטקס נבחרי הילדים מטעם האתר "פרוגי" בתואר השחקנית האהובה לשנת 2017.
בשנת 2020 שיחקה בתפקיד ראשי בעונה השנייה של סדרת הדרמה היומית "תאג"ד" ב-yes, בה גילמה את יסמין.
ביוני 2020 פתחה בקריירה מוזיקלית, כשהוציאה את הסינגל "טיפשה טיפשה".
בסוף אוגוסט של אותה השנה הוציאה סינגל נוסף בשם "גבר אמיתי".
בסוף 2020 הצטלמה לסרט קצר בשם "פראי" של הבמאי מתן יניב.
באוגוסט 2021 הוציאה את הסינגל השלישי שלה בשם "טבעת".
בשנת 2021 שיחקה תפקיד משני בסרט "רסיסים" של היוצרת החרדית דינה פרלשטיין ובנוסף גילמה את דנה בסדרה "מנגן ושר" שעלתה ב-yes.
באותה שנה לב הצטלמה לסדרת נוער בשם "מיוחדת" שעלתה בכאן חינוכית, שם גילמה את נועה.
בספטמבר 2022 התארסה לבן זוגה דור בר.
השניים נישאו בפברואר 2023. השניים התגרשו באותה בשנה.
+שנהשם הסדרהתפקידהערות2017–2019כדבראאביגילתפקיד ראשי, עונות 1–3, ניקלודיאון2020תאג"דיסמיןתפקיד ראשי, עונה 2, YES2021מנגן ושרדנהתפקיד משני, YES2022מיוחדתנועה ארבלתפקיד משני, כאן חינוכית
+שנהשםתפקידהערות2020פראימריהסרט קצר2021רסיסים (חרדי)מיריהסרט צולם בעברית ובאנגלית
+שנהפרסקטגוריהעבודה מועמדתתוצאהסימוכין2017נבחרי השנה של פרוגישחקנית אהובה בסדרת נוערכדברא2022מיוחדת
דנה זרמון (נולדה ב-22 בנובמבר 1992) היא יוצרת תוכן ואשת עסקים בתחומי הלייף סטייל והאופנה, דוגמנית, ומנחה ישראלית.
השתתפה בתוכנית הדוקו-ריאליטי "itgirls" בהוט.
דנה זרמון נולדה וגדלה בשכונת רמת אביב שבתל אביב.
אביה הוא הפרסומאי ואיש העסקים אילון זרמון, ואימה היא הפרסומאית והאומנית דרורית ברזילי.
אביה החורג, בן זוגה של אמה הוא השחקן גיא לואל.
סבה מצד האב נולד בתוניסיה, סבתה מצד האב נולדה במרוקו (לבית איפרגן) הוריה של אימה נולדו בלוב.
למדה בבית הספר אליאנס תל אביב.
שירתה בצה"ל כמש"קית ת"ש במודיעין ובחטיבת ביסלמ"ח.
בעלת תואר ראשון בפסיכולוגיה מהמרכז הבינתחומי הרצליה, שבו למדה בשנים 2013–2017.
ב-2014 פתחה את הבלוג "dandy-z" המתמקד באופנה ובלייף סטייל.
בשנים 2015–2017 שודרו שלוש עונות של "איט גירלז" בהוט בידור ישראלי.
זרמון ביחד עם שלוש נשים פתחה בלוג אופנה.
ב-2017 הנחתה את "לפני הקול", התוכנית המלווה את תוכנית המציאות The Voice ישראל.
בקיץ 2017 השתתפה יחד עם ארוסה גיא ביטון בתוכנית "זוג מנצח VIP" ששודרה בערוץ 10. הנחתה פינות אורח רבות בערוץ 2, פינה קבועה בתוכנית "המהפך" בשידורי קשת ("מהפכונים בחמש דקות", 2016) ופינה קבועה בHOT בידור ישראלי.
עבדה בשיתופי פעולה עם מותגים רבים, בהם המותגים הבין לאומיים טרסמה (Tresemme), פנדורה, סמסונג ומותגים ישראלים כמו קניון רמת אביב, רנואר, הוט מובייל ושימשה כפרזנטורית של קניון עזריאלי ראשונים, וחברת הסלולר ווי פון (We4G).
בנוסף, עיצבה ויצרה קולקציות בתחום האיפור (לחברת פלורמר) ובתחום התכשיטים (למעצבת אפרת קסוטו) שנשאו את שמה.
הופיעה על שערי כתבי העת "פנאי פלוס", "מעריב לנוער", "בלייזר", "את" והמוספים "זמנים מודרניים" ו"זמנים בריאים" של העיתון "ידיעות אחרונות".
מארגנת הפקות אופנה למגזינים ואחראית סטיילינג אופנה בפרסומות.
בדצמבר 2017 פתחה את "אינסטקדמי" (Instacademy) – קורס לימודי בתקשורת ומיתוג בעולם הרשתות החברתיות, בדגש על אינסטגרם.
מעבירה הרצאות אורח על רשתות חברתיות וסטיילינג בשנקר, בבית הספר המעשי למקצועות המדיה, MAKE, בשיתוף שידורי קשת ובתיכונים ברחבי ישראל.
בשנת 2020 החלה להנחות את התוכנית "MyStory" בערוץ 24, שעוסקת בפעילויות באינסטגרם.
ביולי 2025 השתתפה יחד עם אביה אילון זרמון בעונתה השישית של התוכנית "המטבח המנצח VIP".
זרמון נשואה לגיא ביטון, איש עסקים בתחום הנדל"ן.
מתגוררים ברמת אביב שבתל אביב, ולהם בן ובת.
דנה וַרוֹן (נולדה בכ' באלול ה'תשל"ז, 2 בספטמבר 1977) היא עיתונאית, מגישת טלוויזיה, ופובליציסטית חרדית-ישראלית.
ורון נולדה בשכונת נווה אביבים בתל אביב, ללאה וליעקב פרידמן.
למדה במגמת תקשורת ועיתונאות בתיכון צייטלין.
בשנת 1996 הצטרפה לחסידות חב"ד.
שירתה בשירות לאומי בבית מיח"א לילדים חירשים.
בשנים 2010–2012 הגישה ורון תוכנית שבועית בשם "זווית אישית" ברדיו קול חי.
אחר כך הפיקה את התוכנית "אהבת ישראל" ברדיו קול חי.
בשנת 2011 הופיעה בכנס נשי ובנות חב"ד.
החל מ-2012 מגישה עם בעלה ברדיו ירושלים את תוכנית "לא מה שחשבתם" במשך שעתיים בכל מוצאי שבת.
החל מ-2018 מגישה ברדיו קול ברמה תוכנית שבועית בת שעתיים בשם "דנה בסוגיה" ומאז 2019 היא משדרת פעמיים בשבוע.
כותבת טורים באתר "כיכר השבת", ynet וחרדים10. מגישה תוכנית נשים בערוץ הידברות בשם "סטטוס" וטורים מצולמים ל"דיבור" של רשת 13, והשתתפה ככתבת של נגה ניר נאמן בתוכנית "ברקוד" ששודרה ברשת 13.
בספטמבר 2021 החלה לעבוד בחברת החדשות N12.
במאי 2023 החלה להגיש תוכניות אקטואליה בערוץ TOV ולהשתתף בפאנל "הפטריוטים" בעכשיו 14. מאוחר יותר נבחרה להגיש לצד שי גולדן את תוכנית הבוקר בערוץ.
ב-6 בנובמבר 2023, בזמן מלחמת חרבות ברזל, התארחה ב"עכשיו 14" ודיווחה שמועת כזב על אסתר חיות, ולפיו חיות הצילה את הנכד שלה מהתופת באמצעות אחד מגורמי הצבא שהיא מכירה, ושלחה אותו לחו"ל.
העיתונאי ניר גונטז' ציין, בראיון שערך עם ורון, כי לאסתר חיות אין נכד.
בשנת 2024 הגישה ורון את מהדורת הצהריים בערוץ עכשיו 14.
משנת 2025 מגישה את "המהדורה המוקדמת" בשעה 17:00 בערוץ.
ורון מפרסמת מפעם לפעם את דעותיה בסרטונים שהיא מצלמת בתוך רכבה ומעלה לרשת טיקטוק.
ורון בוגרת לימודי פיתוח קול אצל הודיה בונאר.
היא נשואה למשה ואם לחמישה ילדים.
דנה כרם (נולדה ב-11 בספטמבר 1986) היא מאמנת כדורגל וכדורגלנית ישראלית לשעבר, ששיחקה בעמדת הבלם בקבוצת אס"א תל אביב בליגה הראשונה, וייצגה אותה בליגה האלופות.
הייתה חברה בנבחרת ישראל במהלך מוקדמות גביע העולם 2007.
כרם החלה את הקריירה שלה בגיל 14 במכבי תל אביב.
בשנת 2002, כרם הצטרפה לאס"א תל אביב, שם שיחקה עד 2006. בין השנים 2002–2005 הייתה חברה בנבחרת הנערות עד גיל 19.
בקיץ 2006, כרם הצטרפה ל-Temple Owls שם שיחקה עונה אחת, ואז שבה לאס"א תל אביב וזכתה עם המועדון בחמש אליפויות ושלושה גביעים, וייצגה את המועדון בליגת האלופות של אופ"א.
כרם הופיעה לראשונה בקבוצת נבחרת ישראל בכדורגל בשנת 2005 נגד אסטוניה ושיחקה שני משחקים נוספים במוקדמות גביע העולם 2007. ביוני 2014, לאחר 8 שנות היעדרות, כרם חזרה להופעה בנבחרת, במשחק מול דנמרק.
דנה לרר (נולדה ב-27 באפריל 1985) היא במאית, תסריטאית, ושחקנית ישראלית.
מועמדת לפרס אופיר לשנת 2016 על סרטה "גבולות".
דנה לרר נולדה בנס ציונה.
סבא רבא שלה ראובן לרר ייסד את נס ציונה בשנת 1883. אביה משה (מונה) לרר מהנדס ואיש עסקים ואמה מיקרוביולוגית.
יש לה שתי אחיות גדולות.
כישוריי המשחק והשירה שלה התגלו כבר בגיל צעיר ובשנים 1996–2003 היא לקחה חלק מרכזי בלהקת השירה הייצוגית של נס ציונה בניצוחו של פיני שפיגלר וליאור וידושינסקי, ובמכינת הנוער של ניסן נתיב.
שירתה בצה"ל כמדריכת מוזיאון במוזיאון ההגנה.
סיימה את לימודיה בסטודיו למשחק ניסן נתיב תל אביב בשנת 2008, וב-2010 החלה בלימודי תואר ראשון בקולנוע (מגמת בימוי) באוניברסיטת תל אביב (היום בית הספר לקולנוע ע"ש סטיב טיש).
היא סיימה את התואר בשנת 2015. באותה שנה גם יצא סרטה "גבולות" בכיכובה של נעמי לבוב.
כשחקנית שיחקה בתיאטרון בית ליסין, תיאטרון אורנה פורת ותיאטרון ארצי לנוער בעשרות הצגות ("הפי אנד" "לפול ברשת" "רעש לבן" "כשחלום מתעורר לחיים" "מחוברים") ובמשך חמש שנים הופיעה מעל ל-200 הצגות ברחבי הארץ עם הצגת היחיד "כמעט דוגמנית".
בקולנוע וטלוויזיה השתתפה בסדרות "המדרשה" "מונא" "ויקי ואני" "ילדי הסתיו" "בקטע אחר" בקרוב אצלך".
דנה וסרטיה זכו בפרסים רבים בפסטיבלי הקולנוע ברחבי העולם.
יו"ר חבר השופטים בפסטיבל הבינלאומי לסרטי סטודנטים, המפיק האגדי רוברט לנטוס העניק ל"גבולות" את הפרס הראשון וציין בהחלטתו כי:
"מדובר בבמאית עם כישורים יוצאי דופן ויד בטוחה.
עבודתה כנה, שנונה, מלאת תובנה אנושית ומבוימת ללא דופי.
דנה לרר היא במאית בעלת סגנון, שליטה וחן, אנו סמוכים שעוד נשמע עלייה בעתיד".
בשנת 2018 לקחה חלק בחממה הבינלאומית לקולנוע ירושלים לשם הגישה תסריט לסרט עתידי בשם "וונדי" שאותו כתבה עם התסריטאי טל מילר.
הסרט קיבל גם פיתוח מקרן יהושע רבינוביץ לאמנויות תל אביב.
בשנת 2019 לקחה חלק ב-Talent Village Les Arcs שם זכתה בפרס הראשון על תסריט סרטה העתידי "אושר כפול" (שם זמני).
משמשת גם כמרצה לתסריטאות ומנחת סדנאות כתיבה לילדים ומבוגרים, יצרה את הסדנה "ממציאים סיפור".
דנה עדן (נולדה ב-3 בספטמבר 1973) היא מפיקה ויוצרת טלוויזיה ישראלית.
בשנת 1974, כשהייתה בת שנה, הקים אביה יורם לוי את חברת דנה הפקות על שמה.
ב-1996 הצטרפה לחברת דנה הפקות וב-1997 הפיקה את הסדרה הראשונה שלה חלומות נעורים, הסדרה שודרה למשך שלוש שנים בערוץ שלוש.
אחרי כמה שנים דנה עברה לנהל את החברה לאחר שאביה חלה בפרקינסון.
דנה פאן-לוזון (נולדה ב-22 ביוני 1978) היא עיתונאית, מגישת טלוויזיה, ומדריכת פילאטיס ישראלית.
נולדה בשם דנה פאן בפתח תקווה.
אביה הוא עמי פאן שהיה מנהל הקבוצה של מכבי פתח תקווה.
התחנכה בתיכון "אחד העם" שבעיר הולדתה.
שירתה בצה"ל ביחידה 8200 בתפקיד אלחוטנית.