tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בינתיים, בערב האלווין, בובו וחברו יורים בלה רו, אשר הגיעו להחריב את בית פישפו.
לה רו מצליחה להגיע לאקדח, ויורה בבובו למוות.
לולו חוזרת הביתה מהמוסד, ומגלה את גופתו של בובו, ומנסה להתאבד על ידי הכנסת ראשה לתנור.
פרנסין מגיעה הביתה, רואה זאת, ומתעלפת.
לאחר התרחשויות אלה, חייה של פרנסין מתחילים להשתנות.
דקסטר משוחרר מהכלא, וחוזר למוטב.
לולו חווה הפלה בעקבות ניסיון ההתאבדות שלה, ומחליטה לשנות את חייה, והופכת מילדה מרדנית להיפית שעושה מקרמה.
פרנסין מתעמתת עם לה רו.
גם במישור חיי האהבה שלה חל שיפור, בדמותו של טוד טומורו אשר נוהג במכונית ספורט ראוותנית, ואשר מציע לפרנסין נישואים.
אך במהירה, מתגלה כי טוד ולה רו מנהלים רומן, ורוקמים מזימה לגזול מפרנסים את הסדר הגירושים שלה ולגרום לה לאבד את שפיותה.
בינתיים, אלמר וסנדרה פורצים לבית כדי לרצוח את פרנסין, אך פוגשים בדקסטר ולולו אשר מסכלים את מזימתם.
דקסטר רוקע על רגלה של סנדרה, והיא יורה באלמר בטעות.
לולו משתמשת במקרמה שלה לחנוק את סנדרה.
קאדלס והנהג הגרמני שלה, היינץ - שהוא גם ארוסה - מגיעים אף הם, ודורסים את לה רו ואת טוד.
פרנסין פישפו (Francine Fishpaw) - דיוויין
טוד טומורו (Todd Tomorrow) - טאב האנטר
אלמר פישפו (Elmer Fishpaw) - דייוויד סמסון
קאדלס קובינסקי (Cuddles Kovinsky) - אדית מאסי
סנדרה סאליבן (Sandra Sullivan) - מינק סטול
דקסטר פישפו (Dexter Fishpaw) - קן קינג
לולו פישפו (Lu-Lu Fishpaw) - מרי גרלינגטון
לה רו (La Rue) - ג'וני רות וייט
בובו בלסינגר (Bo-Bo Belsinger) - סטיב בטורס
היינץ (Heintz) - האנס קראם
בסרט לוהקו רבים מהשחקנים הקבועים שלו מקבוצת ה"דרימלנדרס", שכללה את דיוויין, אדית מאסי, מינק סטול, מרי ויוויאן פירס, קוקי מילר, שרון ניספ, מרינה מלין, סוזן לאו, וג'ין היל.
אך בשונה מסרטיו הקודמים, רק שניים מהם - דיוויין ואדית מאסי - היו בתפקידים מובילים בפוליאסטר, ואילו האחרים שיחקו תפקידים קטנים אם כי חשובים לעלילה.
זה היה הסרט הראשון של ווטרס שהתקרב באיזשהו אופן למיינסטרים, ואפילו זכה לדירוג R (מתחת לגיל 17 רק בליווי מבוגר) בניגוד לסרטיו הקודמים שכולם היו בדירוג X (מוגבל לגיל 17 ומעלה) או ללא סיווג.
לראשונה, ווטרס זכה למימון והפצה מאולפנים גדולים ולא פעל כהפקה עצמאית.
שינוי נוסף הוא במיקום של הסרט, שמתרחש בפרברים ולא בשכונות העוני והפשע כמו בסרטיו הקודמים.
הפוליבולוס היה מקלע חיצים מתקדם שפותח על בסיס הבליסטרה והסקורפיון על ידי המהנדס היווני דיוניסוס מאלכסנדריה במאה ה-3 לפנה"ס.
כלי נשק זה המזכיר מכונת ירייה מודרנית נזקק לשני אנשים להפעלתו: האופרטור, שהיה מסובב גלגל שהיה מותח את הקשת, וטען, שהיה טוען את החצים במהירות.
אשפת החצים הכילה 60 חצי מתכת שהיו נורים אוטומטית בקצב אש של כ-13 חיצים לדקה ולטווח מרבי של כ-260 מטר - קצב האש המהיר ביותר של כלי נשק כלשהו בעת העתיקה.
הפוליבולוס היה לצד הטנק הרומאי אחד מכלי הנשק המתקדמים ביותר שפותחו בעת העתיקה.
פוליבה בע"מ היא חברה ישראלית העוסקת בייצור, יבוא ושיווק חומרי גלם לענף המזון והאפייה.
בשנת 1978 החל אילן פוליבה לשווק באופן עצמאי חלב לקונדיטוריות וחנויות מכולת, ולאחר שחרורו מהצבא של אחיו אהרון, בשנת 1983, הוא הצטרף אליו כשותף.
בשנת 1988 הקימו השניים את חברת פוליבה בע"מ יחד עם ג'ימי פרסלני, שפעלה מתוך מחסן קטן בפתח תקווה ועסקה בעיקר בשיווק מרגרינה לבתי עסק מקומיים.
עם התרחבות היקף הייצור והצורך במקום גדול יותר, עברה החברה על שני מפעליה בשנת 1994 למתחם באזור התעשייה ברמלה, שם הוקם מפעל אחד גדול שהחל לייצר גם מליות פרי, ממרחים, משפרי אפייה, קצפות ושוקולד מתוך כוונה לספק לקונדיטוריות סל מוצרים שלם.
בשנת 2001 הוקם מערך הפיתוח והייצור של החברה למוצרים לשוק הביתי.
לאחרונה החלה פוליבה לעסוק גם בייצוא מוצרים קמעונאיים, בעיקר למרכולים בארצות הברית ובאנגליה.
בשנת 2013, החל המפעל בהסבה של התשתיות לעבודה בגז טבעי כמקור אנרגיה והיה מבין המפעלים הראשונים בישראל שהשלימו תהליך זה.
החל משנת 2016, כל תשתיות מפעל הייצור של פוליבה מוזנות מגז טבעי.
משנת 2018 פוליבה רוכשת מספר רב של מפעלים ברכבי העולם ליצור שמנים שונים.
פוליבה היא החברה הגדולה בישראל לייצור, יבוא ושיווק של חומרי גלם בענף האפייה והמזון.
פס הייצור של החברה מונה מעל ל-1,000 מוצרים כגון שמנים, מרגרינות, מליות, ריבות, ממרחים שונים, משפרי אפייה, קצפות ושוקולדים, אותם היא מספקת ליותר מ-1,700 בתי מאפה, קונדיטוריות ומפעלי מזון בארץ ובעולם, בהיקף של למעלה מ-5,000 טון מדי חודש.
עם לקוחות החברה הבולטים נמנים תאגידים כמו "תנובה", "יוניליוור", "שטראוס", "אסם" וחברות מזון גדולות נוספות, כמו גם בתי קפה וקונדיטוריות מקומיות.
משרדי החברה ממוקמים באזור התעשייה ברמלה, במתחם המשתרע על שטח של כ-34,000 מ"ר הכולל, מעבר למפעלי הייצור, גם את אולם התצוגה, בתי זיכוך לשמן, מחסנים, מעבדת הפיתוח למוצרים חדשים, מערך ההפצה הארצי ומרכז ההדרכה.
פוליבה מעסיקה יותר מ-200 עובדים, ובהם גם עשרות עובדים עם מוגבלויות, כחלק מחזון החברה הרואה בתרומה לקהילה ערך ראשון במעלה בחשיבותו.
פוליאקובים היא תוכנית דוקו ריאליטי ישראלית שנוצרה על ידי יונתן קוניאק, אילן עבודי ויעל פוליאקוב.
הסדרה משודרת ב-HOT3 החל מה-26 במאי 2016. וחזרה לעונה שנייה ב-1 במאי 2017.
הסדרה זכתה בפרס האקדמיה לטלוויזיה לשנת 2016 בקטגוריית דוקו-ריאליטי, והייתה מועמדת לזכייה בפרס האקדמיה לטלוויזיה לשנת 2017.
יעל פוליאקוב היא שחקנית וידוענית ישראלית, בתו של ישראל פוליאקוב (פולי), שהיה חבר בשלישיית הגשש החיוור ואחד מהקומיקאים החשובים בישראל.
משפחת פוליאקוב היא משפחה מיוחדת ומורכבת.
האם, שוש, בעלת לשון חדה ומחוספסת, מבלה רוב הזמן עם בנה הבכור של יעל, יונתן, והוא בערך הבן אדם היחידי שיש לו עמה קשר עמוק.
ליעל שני אחים, אריאל ואיתמר, איתם היא נמצאת רוב הזמן בוויכוחים ועימותים.
ליעל אכפת רק מעצמה, למורת רוחם של אחיה ואמה.
יש לה בעל, אלעד, אשר נענה לצרכיה בכל הזדמנות, והיא עצמה, מבלה וחיה את החיים.
בעונה הראשונה, עומדת סוגיית מכירת הבית של אמם, ששווה כסף רב.
לאחר חילוקי דעות בין האחים, סכסוך גדול בין יעל לאיתמר שנפתר רק באמצע העונה השנייה והרבה מתחים, מוחלט שהבית לא יימכר.
בעונה השנייה, משפחת פוליאקוב לא משתנה בהרבה: לשוש, מוצע תפקיד בתוכנית פיילוט לצד אודטה שוורץ ומרגלית צנעני.
יעל מעוניינת לקנות בית יקר, וצפויה להיוולד אחות שלישית ליונתן ורפאלה.
בסוף העונה השנייה, לאחר מפגש עורכי הדין של המשפחה בענייני הכספים, יעל מקבלת צירי לידה ומובלת אל בית החולים, לאחר מכן שוש פוגשת אישה העונה לשם ג'ניפר פוליאקוב ששואלת אותה אם פולי לא סיפר לה עליה, ובכך מסתיימת העונה.
יעל פוליאקוב - אמם של יונתן רפאלה ואַרְיָה, אשתו של אלעד מילוא.
יעל היא ידוענית מצליחה וישראלית, בתם של שוש וישראל (פולי) פוליאקוב, שהיה חבר בגשש החיוור.
יעל היא קומיקאית בנוסף, מה שעוזר לה להתמודד עם אמה המורכבת, שוש פוליאקוב.
יעל עצמה עמוק בתוך עולם הבידור הישראלי, וחיה במשפחה רב גונית ושונה.
אוהבת דברים יקרים, בכך ידידה, ציון ברוך, עוזר לה לשכור לתוכנית רכב bmw קבריולה.
שוש פוליאקוב - אמה של יעל, אישה ממורמרת, עצבנית, אמיתית, כנה ומשעשעת.
שוש היא שמאלנית בדעותיה הפוליטיות, ומכנה את בנימין נתניהו, ראש הממשלה, כ"זיבי", (במקום ביבי).
יש לה ולחברותיה "פרלמנט ריכולין", בו הן דנות ומרכלות על פוליטיקה ועל החיים עצמם.
שוש היא אדם מאוד קשה, חד וביקורתי, ולפעמים נדמה שילדיה לא יכולים להכיל אותה ולהתמודד איתה.
יונתן, נכדה הבכור, הוא היחידי שמבין אותה, והיא רוחשת לו חיבה מיוחדת ואהבה.
היא מגנה עליו מפני יעל, שלא מבינה את בנה המתבגר, ומפנקת אותו.
שוש מעריצה את בעלה פולי, ז"ל, ובכל הזדמנות מדברת בשבחו.
בעלת בית פרטי משלה בצהלה שבתל אביב.
אלעד מילוא - איש עסקים, בעלה של יעל.
בנה של יהודית מילוא, גורו תקשור.
אלעד ביישן ודי מיואש מיעל, אבל לוקח בהומור את הבזבוזים שלה.
אלעד הוא ההפך ממנה - שקט, נחבא אל הכלים ומופנם.
רוצה לקנות עם יעל בית משלהם.
איתמר פוליאקוב - אחיה הגדול של יעל.
הוא הרציונלי, מעט ערמומי ומניפולטיבי.
נראה כי אמו, שוש, מעט מחבבת אותו יותר מהאחרים, וחשה בנוח לדבר איתו על נושאים שונים ומשונים.
בסוף העונה הראשונה עד אמצע העונה השנייה, כתוצאה מוויכוחים על מכירת הבית של אמם, שוש.
בסוף העונה השנייה נראה כי הוא מתחיל להתעשר מהעסקים שלו וקונה אוטו ובית באילת.
אריאל פוליאקוב - אחיהם הקטן של יעל ואיתמר.
יש לו חלום להיות זמר, והוא נמצא בחובות כתוצאה מהקלטת הסינגל הראשון שלו.
חבר טוב של אורן ברזילי, מחברי להקת "מופע הארנבות של ד"ר קספר".
יש לו בת אחת, ורעייה בשם דידי.
יונתן פוליאקוב - בנה הבכור של יעל, מנישואיה הראשונים לעופר זר.
יונתן מעט חריג, הוא נער מתבגר שמבלה רוב הזמן עם סבתו וחברותיה, עוזר לה לבחור בגדים, מכין לה אוכל ועוזר לה.
הוא מאוד אוהב אותה ומגונן עליה מפני ילדיה שלא מבינים אותה.
הוא פרטנר שלה בכל דבר.
רפאלה פוליאקוב - בתה האמצעית של יעל, מנישואיה עם אלעד מילוא, אחותו למחצה של יונתן.
מאיר קוטלר - הסוכן של יעל ושוש.
בנוסף ישנם הרבה משתתפים אורחים כגון: אריק קנלר, רפי מילוא, יהודית מילוא, גברי בנאי, מיה דגן, ציון ברוך, שבי זרעיה, אורן ברזילי, איתי תורג'מן, יוסי מרשק, דורית בר אור, נרי ליבנה, מרגלית צנעני, מיכל ינאי, אודטה שוורץ, רינת גבאי ועוד.
פוליאתילן טרפתאלט , הוא הפולימר התרמופלסטי הנפוץ ביותר של משפחת פוליאסטר.
נוצר בתגובת פלמור בין אתילן גליקול וחומצה טרפטאלית.
הבקבוקים הנפוצים של שתייה קלה לרוב יהיו עשויים ממנו.
משמש גם לייצור סיבים ליצירת בדים הם נמצאים בשימוש נרחב בתעשיית הטקסטיל.
המצאת סיבי הפוליאסטר מיוחסת ל-J.R.
Whinfield, הוא שווק לראשונה בשנות ה-40 של המאה ה-20 על ידי תאגיד "אימפריאל כמיקל אינדסטריז" (ICI) הבריטי, תחת שם המותג "טרילין" (Terylene), לאחר מכן השיק התאגיד האמריקאי "דופונט" את שיווק הסיב תוצרתו תחת המותג "דקרון" (Dacron).
רוב ייצור הפוליאתילן טרפתאלט בעולם הוא עבור סיבים סינתטיים (מעל ל-60%), כאשר שאר ה-30% מהביקוש העולמי הם עבור ייצור בקבוקי שתייה.
פוליאתילן טרפתאלט נקרא PET ביחס ליישומי אריזה שונים, ובהקשר של יישומי טקסטיל הוא לרוב מכונה בשם פוליאסטר.
פוליאתילן טרפתאלט מהווה את הפולימר הרביעי המיוצר ביותר בעולם, אחרי פוליאתילן (PE), פוליפרופילן (PP) ופוליוויניל כלוריד (PVC).
צפיפות: 1.38 גרם לסמ"ק במצב אמורפי.
התכה של פוליאתילן טרפתאלט מתרחשת בטווח טמפרטורות שבין 250°C ל-260°C.
פולידוקרקוס (שם מדעי: Pholidocercus) הוא סוג נכחד של יונק מסדרת אוכלי החרקים אשר חי בגרמניה במהלך תחילת האאוקן לפני 47 מיליון שנה.
מאובניו נמצאו ב-1983 בבור מסל שבגרמניה.
בסוג זה היה מין יחיד.
הפולידוקרקוס היה קרוב רחוק של הקיפודיים והוא היה בעל סעיפי שערות מחודדים על גופו.
עם זאת הוא היה בעל זנב ארוך יותר ועל ראשו הייתה לוחית שריון בדומה לארמדיל מודרני.
הוא היה בעל רגליים קצרות ולסתות בעלות שיניים חדות שנועדו ללעיסת חרקים ואולי גם שיירים אורגנים או צמחים, כמו קיפודים מודרניים.
כמה חוקרים מחשיבים את היונק הקדום לקרוב לארכפיים.
בתקופה בה הפולידוקרקוס חי גרמניה הייתה מכוסה ביערות גשם לחים ושופעים בהם היה הרבה מזון.
האקלים התקרר בהדרגה מסוף האאוקן וייתכן שדבר זה הכחיד את הפולידוקרקוס וחיות נוספות מהאזור לבלתי שוב.
פוליארני היא סדרת טלוויזיה רוסית מסוגת דרמת פשע המתרחשת בעיירה מושלגת, בה מסתתר איש העולם התחתון לשעבר הנמלט מזרועות אכיפת החוק ומנסה להתחיל חיים חדשים בצפון הרחוק של רוסיה, אך משימה זו מתבררת כקשה משחשב.
בסדרה מככבים מיכאיל פורצ'נקוב, יקטרינה שפיצה ואיוואן אוחלוביסטין בתפקידים הראשיים.
פרק הבכורה שודר בערוץ THT ב-28 באוקטובר 2019. העונה השנייה עלתה ב-8 בנובמבר 2021.
הסיפור מגולל את קורותיו של ויקטור גרומוב, גנגסטר לשעבר בכינוי ויטה הקצב.
באמצע שנות ה-90 של המאה ה-20, שמו בלבד גרם לסוחרי מוסקבה לבהלה ויריביו בעסק המסוכן לשמור ממנו מרחק.
אך עם הזמן פרש ויקטור ועבר לעיירה פרברית, הרחק מפקקי המטרופולין הסואן והמרדף הבלתי פוסק אחר העושר.
הוא חי בחווה האקולוגית עם השור שלו, בראטן.
אך האידיליה הזו מופרת על ידי ביקורו הבלתי צפוי של שותפו לשעבר של ויטיה: ארתור, שהנהיג בעבר את הארגון הפלילי שלהם.
ארתור מספר על התעמולה החזקה של גורמי אכיפת החוק הפדרליים ומבקש מוויטיה להחזיק בקרן המשותפת שלהם בחשבון הבנק שלו.
ויטיה בכלל לא מתלהב מהסיכון הזה, אבל אין לו זכות לסרב לארתור, מכיוון שהוא חייב לו ורק כך יוכל להימנע ממאסר.
ויטיה מכניס את הקרן המשותפת לחשבון הבנק שלו ולבקשתו העקשנית של ארתור מכניס לחשבונו סיסמה שרק הוא יודע.
כמה חודשים אחר כך, ויקטור מקבל את השיחה המיוחלת מארתור.
כעת הוא יכול להחזיר את הכסף.
אבל בדיוק באותו הרגע, פרסה ענקית שנתלתה בכניסה לחווה נופלת על ראשו של ויטיה.
אחרי שוויטיה שב להכרה, הוא מבין שהוא שכח לחלוטין את הסיסמה מחשבון הבנק.
מתוך הבנה שאיש לא יאמין לו ומסיבה זו הוא מנסה לברוח.
לאחר מספר ימים של נסיעה ברכב דואר, ויטיה יורד בתחנה בשם פוליארני, אי שם הרחק בצפון הרחוק של רוסיה.
בפוליארני, ויקטור לוקח על עצמו את התפקיד של רובין הוד, עוזר למקומיים להילחם באי צדק, ופוגש את אהבתו.
בעוד הצרות רודפות אותו גם לשם.
ויקטור מוצא עצמו במאבק עם רשויות אכיפת החוק הפדרליות והשוטרת המוסקבאית, ראיסה בוריסובנה ושלטונות העיר שמגבות אותה, אלה החליטו לפתוח על אדמתו את המזבלה הגדולה באירופה.
במקביל, מתפתחים שני סיפורי אהבה - ויקטור מתכונן להציע נישואין לפולינה, והברמן סלבה - לליובה, חברתה של פולינה.
מיכאיל פורצ'נקוב - ויטיה הקצב
יאן צפניק - ראש עיריית פוליארני
פוליאתילן מוקצף הוא קצף המיוצר מפוליאתילן.
בדרך כלל הוא עשוי מתאים מורחבים ('חרוזי EPE') שנוצרו בעזרת חומר ניפוח, ואחריו יציקה לתוך תבנית בתא קיטור - התהליך דומה לזה המשמש לייצור קלקר.
EPE הוא קצף העשוי תאים סגורים בצפיפות נמוכה, קשיח למחצה.
ייצור קצפי EPE דומה לזה של פוליסטירן מורחב (קלקר).
למרות שניתן לייצר את התאים בצפיפות שונה נהוג מבחינה יישומית להפריד בין קצף פוליאתילן בצפיפות נמוכה (LDPE) לקצף פוליאתילן בצפיפות גבוהה (HDPE).
השימוש הנפוץ ביותר לפוליאתילן מוקצף הוא כתחליף לקלקר ופוליאוריתן קשיח או גמיש.
התאים המוקצפים יעילים במיוחד בספיגת אנרגיה קינטית ולכן שומרים על תוכן החבילה מפגיעות מכניות.
פולידרפטון (שם מדעי: Pholiderpeton) הוא סוג של חולייתן יבשתי נכחד שהשתייך לקבוצה דמויי זוחלים (בעבר ללאבירנתודונטיה) והיה קרובו של האאוגיריניוס שחי באירופה של הקרבון הפנסילבני הלח.
סוג זה התגלה בממצאי מאובנים ביורקשייר, אנגליה והוא תואר ב-1869 בידי החוקר הבריטי תומאס הנרי האקסלי.
סוג זה הכיל מין אחד - Pholiderpeton scutigerum, אף שמספר חוקרים משייכים לסוג את האאוגיריניוס והמין Pholiderpeton attheyi.
דמוי-זוחל זה התקיים בביצות שבהם שגשגו צמחים גבוהים כמו הלפידודנדרון והתאים לסביבה אמפיבית בדומה לרוב הדו-חיים המודרניים.
היה זה טורף בעל רגליים קטנות אך זנב שרירי שהותאם לתנועה מיימית ואולי הוא ארב לטרף כמו תנין.
היצור היה מהגדולים שבחולייתנים היבשתיים של הקרבון והוא הגיע לאורך ממוצע של 2 מטרים במין Pholiderpeton scutigerum ועד 4.6 מטרים במין Pholiderpeton attheyi, כשמשקלו יכל להגיע לחצי טון.
הוא ניזון כנראה מדו-חיים ומדגים או חסרי חוליות שתפס.
פולידוזאוריים (שם מדעי: Pholidosauridae) היא משפחה נכחדת של זוחלים דמויי-תנינאים אשר התקיימו במשך היורה התיכון עד לקרטיקון העליון שלפני 167 עד 89 מיליון שנה מזמננו, אף שהסוג Sabinosuchus התקיים כנראה עד להכחדת הקרטיקון לפני 66 מיליון שנה מזמננו.
המאובנים שלהם נמצאו בעיקר בצפון אפריקה וכן בחלק מאירופה, אמריקה הצפונית ואמריקה הדרומית.
בני המשפחה הותאמו לחיים במים, כנראה בסביבות מים מתוקים כמו אגמים ונהרות ובהם צדו טרף ממגוון סוגים.
אחדים מהם היו בעלי חוטם דק כשל גאביאל וכנראה ניזונו בעיקר מדגים.
הגדול בבני המשפחה היה מגדולי התנינאים בכלל, הסרקוסוכוס, שהגיע לאורך 9 עד 12 מטרים ומשקל של 4 עד 8 טונות, מה שהפך אותו לטורף-על.
פולידין (פובידון-יוד PVP-I), הוא חומר חיטוי המשמש לחיטוי העור לפני ואחרי טיפול כירורגי.
הוא משמש הן לחיטוי ידי המטפל והן לעור המטופל.
החומר משמש גם עבור טיפול בפצעים קלים.
ניתן למרוח אותו על העור כנוזל או כאבקה.
תופעות הלוואי כוללות גירוי בעור ולעיתים נפיחות.
בשימוש על פצעים גדולים, עלולות להתרחש בעיות בכליות, נתרן גבוה בדם וחמצת מטבולית.
זה לא מומלץ לנשים שנמצאות פחות משבוע 32 להריון.
שימוש תכוף אינו מומלץ לאנשים עם בעיות בבלוטת התריס או הנוטלים ליתיום.
פולידין הוא קומפלקס כימי של פובידון , מימן יודי ויוד.
הוא מכיל 10% פובידון, כאשר סך מיני היוד שווה ל-10,000 ppm או 1% סך יוד שניתן לטיטרציה.
החומר פועל על ידי שחרור יוד שגורם למותם של מגוון מיקרואורגניזמים.
פולידין נכנס לשימוש מסחרי בשנת 1955. הוא נמצא ברשימת התרופות החיוניות של ארגון הבריאות העולמי.
פולידין זמין ללא מרשם רופא.
הוא נמכר תחת מספר מותגים כולל Betadine.
פולידין הוא חומר חיטוי לטיפול מקומי ומניעה של זיהום.
הוא משמש כעזרה ראשונה לחתכים קלים, כוויות, שפשופים ושלפוחיות.
פולידין משפיע לטווח ארוך יותר מאשר תמיסת יוד בשל הספיגה האיטית שלו דרך רקמות רכות, ולכן משמש לניתוחים ארוכים יותר.
כלורהקסידין יעיל כמעט פי שניים במניעת זיהום לאחר ניתוח עם סיכון דומה, והשילוב של נתרן תת-כלורי וחומצה תת-כלורית בריכוז נמוך מאוד עדיפה משמעותית לריפוי פצעים.
כתוצאה מכך, פולידין משמש שימוש רחב ברפואה.
לניקוי העור לפני ואחרי ניתוח כירוגי.
לטיפול ומניעה של זיהומים בפצעים, כיבים, חתכים וכוויות.
לטיפול בזיהומים בפצע לחץ ופצע כרוני .
בגינקולוגיה עבור דלקת הנרתיק הקשורה לזיהומים קנדידאליים וטריכומונליים.
למטרות אלה הפולידין מכיל ריכוזים של 7.5-10.0% בצורות תמיסה, תרסיס או משחה.
עם זאת, שימוש ב-10% פולידין, המינון המומלץ, נעשה לעיתים רחוקות, מכיוון שהוא לא נוח לשימוש ומתייבש בצורה איטית.
ניתן להשתמש בתמיסת פולידין בופר בריכוז של 2.5% למניעת דלקת הלחמית ביילודים .
לא ברור אם פולידין יעיל יותר בהפחתת מספר המקרים של דלקת הלחמית בילודים בהשוואה לשיטות אחרות.
נראה כי פולידין מתאים מאוד למטרה זו מכיוון שבניגוד לחומרים אחרים, הוא יעיל גם נגד פטריות ווירוסים (כולל HIV והרפס).
פולידין משמש ל-pleurodesis (איחוי של האדר בגלל תפליטים פלאורליים בלתי פוסקים).
למטרה זו, פולידין יעיל ובטוח באותה מידה כמו טלק, ועדיף בגלל זמינות קלה ועלות נמוכה.
ישנן עדויות חזקות לכך שכלורהקסידין ואלכוהול דנטורטי המשמשים לניקוי עור לפני הניתוח טובים יותר מפולידין.
פולידין אסור לשימוש באנשים עם יתר פעילות של בלוטת התריס ומחלות אחרות של בלוטת התריס, לאחר טיפול ברדיואיד , ובאנשים עם דרמטיטיס הרפטיפורמיס .
שיעור הרגישות למוצר הוא 0.7%.
פולידין מגיב גרוע למימן על-חמצני, כסף, טאורולידין וחלבונים כמו אנזימים, מה שהופך אותם ללא יעילים.
הוא גם מגיב רע לתרכובות כספית רבות, מה שהופך אותו לא מתאים לחיטוי פירסינג מתכת.
פולידין הוא קומפלקס כימי של הפולימר פובידון וטרייודיד .
הוא מסיס במים קרים וחמים עדין, אתנול, איזופרופנול, פוליאתילן גליקול וגליצרול.
היציבות שלו בתמיסה גדולה בהרבה מזו של תמיסת יוד או לוגול.
יוד חופשי, המשתחרר באיטיות מתסביך פולידין (PVP-I) בתמיסה, הורג תאים באמצעות יוד של שומנים וחמצון של תרכובות ציטופלזמה וממברנה.
חומר זה פועל נגד חיידקים, פטריות, פרוטוזואה ווירוסים.
שחרור איטי של יוד מקומפלקס PVP-I בתמיסה ממזער רעילות של היוד כלפי תאי יונקים.
ניתן לטעון PVP-I לתוך הידרוג'לים , שיכולים להיות מבוססים על תאית קרבוקסימטיל , אלכוהול פוליוויניל , וג'לטין, או על פוליאקרילאמיד .
הידרוג'לים אלה יכולים לשמש לחבישת פצעים.
לאחר גילוי היוד על ידי ברנרד קורטואה ב-1811, נעשה בו שימוש נרחב למניעה וטיפול בדלקות עור ובפצעים.
יוד הוכר כקוטל חיידקים רחב טווח ויעיל גם נגד שמרים, עובשים, פטריות, וירוסים ופרוטוזואים.
החסרונות לשימוש בו בצורה של תמיסות מימיות כוללים גירוי, רעילות וצביעה של רקמות מסביב.
חוסרים אלו התגברו על ידי גילוי ושימוש ב-PVP-I, שבו היוד נישא בצורה מורכבת וריכוז היוד החופשי נמוך מאוד.
לכן המוצר משמש כיודופור .
הפולידין התגלה בשנת 1955, במעבדות הטוקסיקולוגיה התעשייתית בפילדלפיה.
הם ביצעו בדיקות במבחנה כדי להדגים פעילות אנטי-בקטריאלית, ומצאו שהקומפלקס היה פחות רעיל בעכברים מאשר תמיסת יוד .
ניסויים קליניים בבני אדם הראו שהמוצר עדיף על תערובות אחרות של יוד.
פותחה אפליקציה לריפוי פצעים שמשתמשת בננו-צינורית פחמן המצופה בשכבה של פולידין.
פולידקטילוס מקרוכיר (שם מדעי: Polydactylus macrochir) הוא מין של דג ממשפחת הפולינמיים, החי באוקיינוסים לאורך האזור האינדו-פסיפי.
זהו דג ימי היכול להגיע לאורך של 170 ס"מ ולהגיע עד למשקל 45 ק"ג בקירוב, אם כי לרוב קטן בהרבה באורך של 48 ס"מ בממוצע.
הוא בעל ראש רחב ושטוח מעט קמור אצל הבוגר והוא בעל אונות מנוצות תחת הלסתות.
הוא בעל שני סנפירי גב פרוקים בצבע כתום ובעל סנפירי חזה קצרים.
הזנב מפוצל לשני אונות קצרות והוא נמוך יחסית.
הוא בעל צידיים כסופים מוזהבים וכסופים בחלק התחתון.
סנפירי הגב הם חומים חיוורים, סנפירי החזה והאגן צהובים והזנב שחור.
דג זה נפוץ לאורך מזרח האוקיינוס ההודי ומערב האוקיינוס השקט בסביבות גינאה החדשה וצפון אוסטרליה, לרבות בנהר בריזבן.
הוא מצוי הן במי הים והן במים מליחים ובין מנגרובים.
מזונו מורכב מדגים וסרטנים שהוא לוכד.
דגים אלה עוברים דיכוגמיה בשנים המוקדמות שלהם והנקבות משריצות את ביציהם קרוב לחופים ובאזורים בעלי מליחות נמוכה.
פולידקטס (ביוונית עתיקה: Πολυδέκτης) במיתולוגיה היוונית היה המלך של האי סריפוס.
על פי המיתוס, פולידקטס היה המלך של האי סריפוס.
אחיו הדייג דיקטיס מצא את דנאה ואת בנה התינוק פרסאוס בתוך תיבה שנסחפה לחוף של האי.
הוא לקח אותם לביתו וגידל את פרסאוס יחד עם דנאה (ייתכן שהוא גם התחתן איתה).
כאשר פרסאוס גדל, פולידקטס התאהב בדנאה, אך היא דחתה את חיזוריו (אולי בשל נישואיה לדיקטיס).
פולידקטס ניסה לכפות את עצמו עליה, אך בנה פרסאוס הגן עליה ממנו, ולכן פולידקטס זמם להיפטר מפרסאוס, והוא החליט לשלוח אותו למשימת התאבדות: להביא לו את ראשה של מדוזה.
פולידקטס אף איים על פרסאוס שהוא לא יוכל לחזור אל האי ללא ביצוע המשימה.
פרסאוס הצליח להרוג את מדוזה על ידי כריתת ראשה, והוא חזר לאי עם ראשה הכרות.
הוא גילה שבזמן היעדרו אמו נאנסה על ידי פולידקטס.
פרסאוס זעם על כך, והוא הגיע לחדר כס המלוכה של פוליקטס עם ראשה של מדוזה.
פולידקטס הופתע לגלות שפרסאוס עדיין בחיים, וסירב להאמין לו שביצע את המשימה שנשלח לעשות.
פרסאוס טען שהוא כן הצליח להרוג את מדוזה, וכראיה לכך הוא חשף את ראשה הכרות.
פולידקטס הביט בראשה של מדוזה והפך לאבן.
לאחר מכן, פרסאוס הפך את דיקטיס למלך של האי.
מדיניות (פּוֹלִיטִיקָה) היא מכלול הסוגיות במרחב פרט – חברה – ריבון.
הפעילות הנעשית בקבוצות על מנת לקבל החלטות משותפות ומחייבות.
פוליטיקה מתקיימת בחברה או במדינה ובכל קבוצה שבה מתקבלות החלטות משותפות מחייבות הנוגעות לכלל חברי הקבוצה.
משום כך פוליטיקה היא לא התייחסות רק לתהליכי החלטות בממשלים, אלא היא תקפה גם בהליכי החלטות בתוך ארגונים ואף בתוך המשפחה (אם ההחלטות מחייבות).
פוליטיקה במובנה היום-יומי משמשת בדרך כלל לציון פעילות המתרחשת בממשלים בקביעת החוקים, בחלוקת התקציבים, בהתחרות על משרות ובקביעת מדיניות.
כך גם היא משמשת לציון פעילות המתקיימת במאבקי כוחות בתוך ארגונים ומערכות היררכיות.
אך פוליטיקה היא ההתנהלות לצורך קביעת החלטות משותפת, ומכאן שוויכוחים רעיוניים שאין להם השפעה מעשית מידית אינם נחשבים פוליטיקה.
לפוליטיקה שם רע כפעילות הכרוכה בתככים, ברמאות ובצעקנות, פעילות שאינה יכולה להתנהל בהסכמה ובנועם.
אופייה של הפעילות הפוליטית הכרחי מכיוון שהפוליטיקה מפשרת וקובעת החלטות בין צרכים ואינטרסים מנוגדים, ובהכרח היא זירת עימות על כל החלטה שתתקבל.
נוסף על כך בפוליטיקה מתרחשים מאבקים בין השחקנים על השפעה, על משרות ועל כוח; מאבקים אלו אינם כרוכים בקבלת החלטות ישירות על הקבוצה אבל מאופיינים בעימותים ובתככים.
באמרה שנונה הסביר וינסטון צ'רצ'יל מהי פוליטיקה: "הפוליטיקה היא היכולת לחזות מה יקרה בעתיד, בתוספת היכולת להסביר לאחר מעשה מדוע זה לא קרה".
מקור המילה "פוליטיקה" בשפה היוונית, ופירושה המקורי הוא תחום הדעת העוסק בענייני הציבור, או "מדינאוּת".
מילה זו נגזרת מהמילה היוונית פוליס, שהייתה היחידה הפוליטית האוטונומית ביוון הארכאית וביוון הקלאסית.
אל העברית חדרה מילה זו כבר בתקופת המשנה, שם מוזכר המקצוע "פוליטיקין" (פוליטיקאים, אנשי ציבור).
רבי יהודה, שחי באושא לאחר כישלון מרד בר כוכבא, הזכיר מילה זו בציטוט:
על פי רבי עובדיה מברטנורא, המילה "פוליטיקין" שימשה לתיאור "אנשים חשובים, בני פלטרין של מלכים".
פוליטיקה היא כל פעילות בתוך קבוצה שמטרתה לקבל החלטות המחייבות את כלל חבריה, תוך גישור הפערים בין החברים.
בהגדרה זו אפשר לזהות ארבעה מרכיבים מרכזיים:
פעילות קבוצתית – הפעילות הפוליטית מתבצעת כפעילות קבוצתית.
חילוקי דעות – פוליטיקה קיימת במקום שיש חילוקי דעות בתוך קבוצה ולא במצב של הסכמה כללית.
קבלת החלטות – כל פעילות לקבלת החלטות בקבוצה היא פוליטיקה.
לרוב תיעשה באמצעות פשרה וגישור בין דעות מנוגדות.
עם זאת גם שימוש בכוח לכפיית עמדה בתוך הקבוצה היא מעשה פוליטי.
מחויבות – מרגע קבלת ההחלטה היא מחייבת את כלל חבריה.
פוליטיקה במובנה הרחב היא השפעה על החברה על ידי הכוחות הפועלים בה.
על פי הגדרה זו כל פעילות אנושית היא פוליטיקה, שכן כל הפעולות המתבצעות על ידי האדם הן חברתיות.
אך יש לסווג את הפוליטיקה לתחומים מוגדרים:
הפוליטיקה הידועה ביותר היא זו העוסקת בעיצוב מוסדות הממשל והחוקים הנחקקים במסגרתם.
בחלק זה של הפוליטיקה מעורבים כל גורמי הכוח הרשמיים בחברה: אצולה, מפלגות, אשר בראשן עומדים מדינאים.
לחלק הממשל בפוליטיקה מצורפים כוחות מתחומים אחרים: כלכלה, חינוך, דת וכו'.
כל תחום כזה מעצב את תרבותה של החברה ואת המבנה שלה, ועל כן הם גם נחשבים לחלק בלתי נפרד מן הפוליטיקה.
מכיוון שהכוחות החברתיים השונים קשורים אלו באלו, הפוליטיקה היא תחום עיסוק אחד המכיל זוויות שונות של בחינה, לפי התחום הנבחר.דוגמה: המאפיין הבולט ביותר של תופעת העבדות שייך לענף הכלכלה, שכן מדובר בתחום העסקה, רכישה ובעלות.
למרות זאת לסוגיה זו ביטויים חשובים לא פחות בתחומים אחרים:
בתחום הממשל: האפשרות לעבדות נקבעת בחוק.
בתחום החינוך: חינוך עשוי להוות אמצעי המאפשר הסתכלות על אדם כעל חפץ.
בתחום האומנות: האומנות יכולה לתמוך בערכי חופש ושחרור.
כל פעולה בכל תחום שהוא של החיים היא פעולה בעלת משמעות פוליטית גם בלא קשר ישיר לתחומים השונים בהם הפוליטיקה עוסקת.
פוליטיקה במובנה הרחב, מתוקף היותה קשורה לכל הכוחות החברתיים הקיימים, מיושמת הלכה למעשה בכל פעילות יום-יומית כלשהי של האדם הפשוט בחברה.
כל מעשי הפרט מושפעים מן ההתרחשויות הפוליטיות בחברה.
דרך נוספת להגדרת המושג פוליטיקה: "סך כל הדרכים והפעולות שהחברה האנושית נוקטת כדי להתמודד עם המחסור התמידי במשאב הרלוונטי".
לדוגמה: כיצד מתמודדת חברה מסוימת עם חוסר במים לתושבים, כיצד מתמודדת קבוצת אנשים עם הצורך להיות השורד האחרון בתוכנית ריאליטי, כיצד מתמודדת הממשלה עם תקציב מוגבל.
עמדה פוליטית או תפישת עולם פוליטית היא מכלול הרעיונות, הערכים ואופני החשיבה של אדם או של ארגון הנוגעים להתרחשות הפוליטית בחברה.
פוליטיקה שלטונית מייצגת את מאבקי הכוח של כלל הגורמים הפוליטיים במדינה על מוקדי הכוח השלטוניים.
הפוליטיקה במפעל זה נוצרת מיחסי הגומלין בין שלושת גורמי הכוח הנ"ל: כל אחד מהם יכול להשפיע על התנהגות הגורמים האחרים ולהיות מושפע מהם, וכן קיימת אפשרות של שינוי חלוקת הכוח ביניהם בהתאם לדינמיקה המתרחשת (למשל, על ידי העברת אחריות על תחומי ניהול שונים מן המנכ"ל לראש ועד העובדים).
תנאי יסודי של הפוליטיקה הוא שלכל גורם יש אינטרסים פרטיים (תחומי עניין) בסדר עדיפויות מסוים, שקיומם תלוי בניהול הכוח בחברה ובחלוקתו.
אינטרסים אלו דורשים מן הגורם המחזיק בהם לפעול בצורה הטובה ביותר כדי לקדם אותם, תוך התייחסות לגורמים האחרים.בדוגמה הקודמת: אינטרס בעל המפעל הוא הגדלת רווחי המפעל, אינטרס המנכ"ל הוא הגדלת משכורתו ושמו המקצועי על ידי ניהול מוצלח, והאינטרס של ראש הוועד הוא קידום טובת העובדים הפשוטים.
הפוליטיקה היא תחום שבו הגורמים השונים מנסים לקדם את האינטרסים שלהם בלא שימוש בכוח עצמו אלא בהתייחסות אליו.
השימוש בכוח (חקיקת חוק, הפעלת צבא, קנייה/מכירה, העמדה לדין וכו') הוא גם פוליטיקה; שכן הוא קבלת החלטה משותפת גם אם היא נעשית בכפייה בסופו של דבר.
סוג הכוח המדובר (צבאי, כלכלי, משפטי, תחוקתי, פיזי, אומנותי וכו') משפיע גם על טיב הפוליטיקה שתיווצר סביבו.בדוגמה הקודמת: השכר שמשלם בעל המפעל, קביעת כללי המפעל על ידי המנכ"ל והשבתת המפעל על ידי העובדים – כל אלו אינם פוליטיקה לכשלעצמם.
הדיונים בין בעל המפעל לראש הוועד, האיום בשביתה וכדומה הם הפוליטיקה של המפעל.
אינטרס פוליטי – הצורך של גורם פוליטי להשיג יתרון יחסי במאבקי הכוחות הפוליטיים.
לדוגמה: לראש הוועד ולמנכ"ל אינטרס פוליטי ליצור חיכוכים ביניהם במטרה לקדם את הדימוי שלהם בקרב שולחיהם.
דמות פוליטית, או פוליטיקאי – אדם כלשהו המתעסק בפוליטיקה במידה העולה על רוב האנשים בחברה, באינטנסיביות של העיסוק או במידת השפעתו על החברה.
כוח פוליטי – כוח שמשמעו היכולת של גורם מסוים לשנות את דפוסי השימוש בכוח (במובנו הרגיל) ואת חלוקתו בחברה.
כוח זה לרוב אינו ניתן למדידה מדויקת, שכן הוא גמיש ויחסי לשאר הכוחות הפוליטיים בחברה ומהווה שקלול של רכיבים רבים.
תחומי האחריות ותפקידיהם המוטלים על גורם זה, אשר מאפשרים לו להפעיל כוח על החברה ובכך מקנים לו גם כוח פוליטי.
יריבויות פוליטיות ובריתות פוליטיות שיש לגורם הפוליטי עם גורמים פוליטיים אחרים.
אופיו של הגורם הפוליטי ותדמיתו, המשפיעים על היחס שיקבל מגורמים אחרים ועל מידת יכולתו להשפיע עליהם.
הפוליטיקה מחייבת באופייה את הגורמים הפוליטיים לצבור כוח רגיל וכוח פוליטי (במקביל).
הדבר יוצר "משחק פוליטי", המורכב משני תהליכים:
מגעים פוליטיים – הידברות בין נציגי הגורמים הפוליטיים.
מטרתם הרשמית של המגעים היא יצירת הסכמה על החלטה פוליטית סופית על פי האיזון הקיים בין הכוחות הפוליטיים.
מגעים פוליטיים נחשבים למורכבים ביותר, שכן כל צד בהם מחויב אך ורק לאינטרסים שלו וכל התנהגותו במסגרת המגעים (כולל השפה שבה הוא משתמש) נועדה לקדם אותם.
החלטה פוליטית ומינוי פוליטי – החלטה בדבר שימוש בכוח או חלוקה של כוח שנעשית משיקולים פוליטיים של המשתתפים בקבלת ההחלטה על מנת לקדם את האינטרסים שלהם.לדוגמה: החלטת המנכ"ל שלא לקצץ במשכורות העובדים בעקבות איום בשביתה.
בכל חברה שבה קיימת פעילות פוליטית יש מערכת פוליטית, המהווה את מכלול הכוחות הפוליטיים ואת יחסי הגומלין ביניהם.
לרוב מערכת זו מורכבת ביותר והתנהלותה ארוכת טווח.
הטווח הארוך שבו מתנהלת הפוליטיקה מכתיב את אופן ההתנהלות, המתבסס על אסטרטגיה פוליטית של כל אחד מן הגורמים הפוליטיים – אסטרטגיה שמטרתה לקדם את האינטרסים של הגורם הפוליטי בצורה הטובה ביותר לאורך זמן.
לרוב החברה ממסדת באופן חלקי או מלא את הפוליטיקה המתרחשת בה.
מיסוד כזה על ידי נורמות או חוקים קובע את כללי המשחק הפוליטי.
כללים אלו לרוב רגישים ביותר – בעיקר כאשר הם נקבעים באופן נורמטיבי ולא על ידי חוק.
דרך קביעתם נחלקת לשני סוגים:
כלל הנקבע בהסכם חברתי שמטרתו לקדם את החברה כולה, ושהסיבה לשימורו היא החלטה של כל גורם פוליטי (מסיבה זו או אחרת) לשמרו, אף על פי שהדבר מגביל את האינטרס הפרטי שלו.
(לדוגמה: בישראל, לפני שביתה, חייב ראש ועד העובדים להכריז על 'סכסוך עבודה', אף על פי שלעיתים הדבר מגביל אותו.)
כלל הנוצר בשל חתירתו הנפרדת של כל גורם למימוש האינטרס שלו, כלומר כלל הנוצר מעצמו ושהפרתו תזיק באופן ישיר לאינטרס של הצד המפר.
(לדוגמה: הכלל הקובע כי נחוץ יושר במגעים פוליטיים, נשמר משום שצד לא ישר פוגע באמון העתידי שיהיה לו, ובכך ממעיט מכוחו הפוליטי.)
מכיוון שהפוליטיקה עוסקת בחלוקה של כוח בחברה ובשימוש בו, היא מסוגלת לערב סוגים שונים של כוחות במערכת פוליטית אחת.
הפוליטיקה יוצרת מגע בין גורמי כוח ממישורי קיום שונים, סביב העיצוב המשותף של החברה מלבד הקשר הישיר שקיים ביניהם.
מישורי קיום שלגביהם מתייחסת פוליטיקה עשויים להיות ממשל, צבא, כלכלה, אמנות, משפט, חינוך, דת, לאום ותקשורת.
מן התחומים האלה נחשב הממשל לתחום העיקרי שבו מתרחשת הפוליטיקה, שכן הוא המכריע באופן ישיר כיצד תתפקד החברה בכל שאר התחומים.
בין התחומים הללו נאבקות תנועות פוליטיות על צבירת כוח פוליטי.
תנועות אלו מורכבות מארגונים שונים (לרוב במישורי קיום שונים) ומתומכים, המשתפים פעולה לצורך קידום האינטרסים המשותפים שלהם.
אף שלתנועות ממדים רבים שאינם פוליטיים, ניתן להבחין במהלך ההיסטוריה במאבק פוליטי ביניהן.
תחומים רבים נוגעים לפוליטיקה ועוסקים בה:
השתתפות פוליטית – מידת המעורבות של אזרחים בפוליטיקה, למשל שיעור ההצבעה בבחירות, מידת היציאה להפגנות ומידת קיומן וחוזקן של תנועות חברתיות, כמות החברים במפלגות פוליטיות ועוד.
תקשורת פוליטית – תקשורת העוסקת בפוליטיקה, עוקבת אחריה ומספקת מידע מתוך הפוליטיקה לאזרחים.
כן בתחום התקשורת הפוליטית נמדדת ההתנהגות התקשורתית של פוליטיקאים.
תרבות פוליטית – מידת ההסכמות והציפיות של אזרחים מהפוליטיקה בארצם.
היחס של אזרחים לפוליטיקה בכללה ולפוליטיקאים עצמם ולמה מצפים מן הפוליטיקאים.
כלכלה מדינית – גישות ושיטות על דרך הכלכלה שנובעות מאידאולוגיות פוליטיות, לדוגמה, קפיטליזם, סוציאליזם, קומוניזם.
תפקיד המדינה בשוק הכלכלי ובחלוקת העושר.
בפוליטיקה המודרנית נהוג למיין את התנועות הפוליטיות ומגמותיהן לשמאל ולימין, אף על פי שחלוקה זו שונה במקצת בכל חברה על פני תבל.
מקור מונחים אלו נמצא במקומות הישיבה של הסיעות השונות בפרלמנט הצרפתי שהורכב לאחר המהפכה הצרפתית.
מימינו ישבו הז'ירונדינים שצידדו בשינויים מתונים במבנה המשטר והשלטון ובהמשך המלוכה והנהגת מונרכיה חוקתית; לעומתם היעקובינים, שצידדו בביטול המלוכה ובשינויים חברתיים רדיקליים, ישבו בשמאלו.
פּוֹלִיטִיקַאי הוא אדם העוסק בפוליטיקה, אישיות הפעילה במפלגה פוליטית, נושא משרה או איש ממשל.
במדינות בעלות משטר דמוקרטי, הפוליטיקאים מסתמכים על דעת הקהל ונבחרים לתפקיד בהצבעה רובנית או בבחירות לתפקיד פוליטי כזה או אחר, או לעיתים במינוי זמני במקום פוליטיקאים אחרים שהלכו לעולמם או התפטרו מתפקידם.
במדינות לא דמוקרטיות, הפוליטיקאים נושאים משרה רמה ומתמנים אליה באמצעות מינוי שנובע מחוקי המדינה או מקרבה לשליטי המדינה.
בתחום המעשה, פוליטיקאי הוא אדם העוסק במדיניות המערכת לה הוא שייך, ומנסה לחתור לעמדה בעזרתה יוכל לנווט את הקצאת המשאבים בה כך שתהלום את מטרותיו, ערכיו או תועיל לקבוצה שהוא מייצג.
מקור המושג "פוליטיקאי" הוא מהמילה היוונית "Πολιτικά" – "פוליטיקה", שמשמעותה "עניינים אזרחיים".
כלומר, פוליטיקאי הוא אדם העוסק בעניין הציבורי.
אף שפוליטיקאי צריך להיות קשוב לצורכי בוחריו והציבור אותו הוא מייצג ועליו לשלוט בפרטים רבים ולקדם נושאים שונים לסדר היום בפועל המצב איננו כך וישנה ביקורת רבה כנגד פוליטיקאים באשר הם.
כך למשל רבים מבקרים את הפוליטיקאים בהיותם מנותקים מהציבור.
רבים גם רואים בפוליטיקאים ככאלה שנתונים לשוחד ושחיתות יותר מרוב הציבור בשל קרבתם למשרות ציבוריות ויכולתם להשפיע על ציבור שלם.
כינוי הגנאי "פוליטיקאי" משמש לפעמים לתיאור אדם אופרטיוניסטי המשיג את מטרותיו באמצעות קשרים חברתיים או מניפולציה.
זרם ההבי מטאל במוזיקה ידוע בכך, שרבים מיוצריו נושאים מסרים ביצירותיהם, חלקם הגדול מסרים אידאולוגיים ופוליטיים.
הרוק בשנות השישים של המאה הוקדמת היה פוליטי במידה רבה, וכמעט כל יוצריו השתייכו לצד השמאלי של המפה הפוליטית ושרו שירים על שלום, אחווה בין בני אדם וכדומה.
לעומת זאת, המטאל, אשר יצא מחלציו של הרוק, אחיד פחות מבחינת מסריו.
בניגוד להרבה סגנונות מוזיקליים אחרים (כמו הפאנק, למשל), המטאל בהגדרתו לא בא לייצג אידאולוגיה מסוימת; אך במהלך השנים קמו להקות רבות שהיה להן הרבה מה להגיד בכל מה שקשור למלחמה ושלום בין בני האדם.
להלן סקירה של יצירות מטאל בנושאי המיליטריזם וההתנגדות אליו, אנטי-דת, אנטישמיות, טרור כיום והסכסוך הישראלי-ערבי.
בשנת 1970 הוציאה בלאק סבאת' את האלבום Paranoid, הכולל את השיר War Pigs ("חזירי מלחמה"), המאשים את הפוליטיקאים והגנרלים בכך שהם שולחים את החיילים למות במלחמה "בשביל הכיף" ו"מתייחסים לבני אדם כאל חיילים בשחמט".
השיר כתוב בנימה מאוד תוקפנית ועוינת.
בסוף השיר מנבא הדובר ל"חזירי המלחמה" כי הם ייענשו ביום הדין.
להלן הבית הראשון של השיר:
ממש כמו מכשפות במיסות שחורות
בזמן שמכונת המלחמה ממשיכה להסתובב
מרעילים את המוחות השטופים שלהם
אחת מלהקת המטאל הפוליטיות הבולטות ביותר היא להקת המטאל קלאסי האמריקאית מנוור משנות השמונים.
מנוור ידועה בליריקה המיליטנטית שלה על אחוות לוחמים ותהילת קרב.
שירים רבים של מנוור מתארים קרבות, וצובעים אותם בצבעים זוהרים של ניצחון, תהילה וגאווה.
הדובר בשירים הוא תמיד לוחם פטריוט ואמיץ, היוצא בשמחה לקרב, במטרה לשפוך את דם האויב השנוא.
בשירים לרוב אין רמז מיהו אותו אויב מדובר, וסביר להניח שהכוונה היא לאויב כללי, והשירים מציגים תפיסת עולם כללית.
השירים ספוגים בערכי מלחמה, כגון הגנה על המולדת, לאומיות, אחוות לוחמים, נקמה, גאולת דם, ומלחמה למען כבוד ותהילה.
אפילו שמה של הלהקה מהווה למעשה צירוף של המילים Man of War – "איש מלחמה".
כמו כן, על גבי כל אחת ואחת מעטיפות האלבומים של הלהקה מצויר לוחם שרירי עם חרב או פטיש מלחמה בידיו.
בחלק משמות השירים של הלהקה ניתן לחוש באותו הרעיון המיליטנטי: Battle Hymns ("המנוני קרב"), Blood of My Enemies ("דם אויביי"), Fight Until We Die ("נילחם עד שנמות") ועוד.
שיריה של מנוור אשר לא מתארים קרבות, בדרך כלל מתארים את אחוות המטאליסטים ואת גאוותם של חברי הלהקה על כך שהם יוצרים מטאל.
אך גם שירים אלה כתובים בנימה מאוד מיליטנטית וכוללים משפטים כמו "להילחם למען המטאל" ואף "למות למען המטאל".
בעוד שיש הסכמה רחבה בנוגע לתרומתה האומנותית של מנוור למטאל, חובבי מטאל מסוימים מבקרים הליריקה.
יש הטוענים כי מילות השירים שטחיות מכדי שיהיו ראויות להתייחסות רצינית.
לדוגמה תרגום של הפזמון השיר Hand of Doom ("יד האבדון")":
הלילה נתקוף, יש רעם בשמים
ביחד נילחם, וחלק מאיתנו ייהרג
אבל תמיד זכרו שעמדנו על שלנו
כמו כן, האלבום כולל את השיר The Fight for Freedom ("המאבק לחירות"), המוקדש לזכרם של הרוגי פיגועי 11 בספטמבר.
גם לענקית הפאוור מטאל האיטלקית רפסודי יש ליריקה דומה, המתארת קרבות בצבעים שמחים של תהילה, ניצחון, גאוות לוחמים וכיוצא בזה.
אך מילות השירים של ראפסודי (כיום עונים לשם Rhapsody of Fire) מבוססות רובן ככולן על "סאגת חרב הברקת", עולם פנטזיה פרי יצירת חברי הלהקה.
להקת מטאל נוספת אשר בולטת מאוד באידאולוגיה הברורה הנוטפת משיריה היא אגדת המטאל האמריקאית מטאליקה.
שלושה מסרים חוזרים על עצמם בשירי מטאליקה: אנטי-מלחמה, אנטי-דת ואנטי-סמים.
בשנת 1986 הוציאה מטאליקה את אחד מאלבומי המופת שלה, Master of Puppets ("אדון הבובות"), אשר כולל את היצירה Disposable Heroes ("גיבורים חד-פעמיים").
בדומה לרבים משירי מנוור, גם בשיר זה הדובר הוא לוחם היוצא לקרב.
אך כאן מציאות זו מתוארת באופן אחר לגמרי: השיר מתאר את הניצול של החיילים הצעירים על ידי השלטונות, את הזלזול בחיי אדם ואת שליחת החיילים למוות לשם מטרות פוליטיות.
בעוד שהלוחם בשירי מנוור הוא גיבור ששמח לצאת לקרב, הלוחם בשיר של מטאליקה הוא קטן, חלש, חסר אונים, חסר ערך ומבין שהוא לא יותר מאשר בובה במשחק של השלטון.
עם זאת, זהו אינו שיר "שמאלני", כדוגמת שירי ההיפים משנות השישים.
הדובר בשיר של מטאליקה לא חולם על אחווה ואהבה, ואפילו לא על שלום.
הוא רק מוחה על הניצול של החיילים בידי השלטון.
כעת תרמיל (של קליע) ריק
גדל כדי להרוג, לא להתחשב
לעשות בדיוק מה שאנו אומרים לו
אחת מהפרשנויות לציור אשר על עטיפת האלבום טוענת שהוא מציג את המסר של השיר: בית קברות צבאי, ולמעלה ידיים המחזיקות במצבות בעזרת חוטים כבמריונטות.
ה"אדון" מהשם של האלבום, אפוא, הוא השלטון, וה"בובות" הן החיילים.
בשנת 1988 הוציאה מטאליקה את האלבום , אשר כולל את היצירה One, אשר הפכה לאחת מקלאסיקות הרוק והמטאל האהובות ביותר.
יצירה זו מתארת את ייסורי הגיהנום של נכה מלחמה, המרותק למיטה בבית החולים ולא יכול לדבר, לשמוע או לזוז, ואפילו לא מסוגל להתאבד.
היצירה מבוססת על עלילתו של הספר ג'וני שב משדה הקרב (במקור האנגלי: Johnny Got His Gun) מאת דלטון טרמבו.
"מלחמת האזרחים" של Guns N' Roses
ענקית ההארד רוק האמריקאית Guns N' Roses בהחלט אינה להקה פוליטית; אף-על-פי-כן, בשנת 1991 הוציאה הלהקה את האלבום Use Your Illusions II, אשר כולל את השיר האנטי-מיליטנטי Civil War ("מלחמת אזרחים").
בשיר זה מוחה הדובר על שליחת חיילים למלחמה, ומאשים בכך את השלטון, ששולח את החיילים למוות ואת החברה, שלדבריו, משתפת פעולה עם השלטון, מחנכת לשנאה ושולחת את אנשיה שלה למות.
הדובר בשיר הוא מעין "נביא תוכחה" המוכיח את השלטון על הזלזול בחיי אדם ואת החברה על שלדבריו, קונה את שקרי השלטונות.
ואני לא צריך את מלחמת האזרחים שלכם
היא מאכילה את העשירים בזמן שהיא קוברת את העניים
אני לא צריך את מלחמת האזרחים שלכם And I don't need your civil war
בשל העיתוי בו יצא האלבום, ובעיקר בשל השורה האחרונה בשיר, I don't need one more war ("אני לא צריך עוד מלחמה"), סביר להניח כי השיר נכתב כמחאה על מלחמת המפרץ.
החייל המנוצל של רייג' אגיינסט דה מאשין
הטקסטים של להקת הראפ מטאל האמריקאית הפוליטית רייג' אגיינסט דה מאשין מדברים בעיקרם על גלובליזציה, נשק גרעיני, מלחמה ורצח וגזענות באופן ביקורתי.
גם בקליפים שלהם הם מדברים על פוליטיקה ומתנגדים למדיניויות מסוימות של ארצות הברית כיוון שהן מייצגות, בין היתר, את המלחמה והכיבוש.
אחד השירים הטעונים פוליטית במיוחד של הלהקה הוא Killing in the name ("הריגה בשם"), בו חוזרת השורה And now you do what they told you ("ועכשיו אתה עושה מה שאומרים לך") כפניה לחיילים המצייתים, לטעם הלהקה, באופן עיוור לפקודות השלטון.
("לכו תזדיינו, לא אעשה מה שאתם אומרים לי"), אשר גם היא חוזרת מספר פעמים ומביעה את התרסת הלהקה כלפי הפקודות.
בפזמון השיר מופיעה השורה "Some of those that were forces / are the same who burn crosses" ("חלק מאלו שהיו בכוחות, הם אותם אלו ששורפים צלבים").
הפעם מכוונות מילות השיר לגזענות אשר לדעתם מפגינים כוחות הביטחון השונים, כאשר ההתייחסות לצלבים מזכירה את מנהגו של הארגון הגזעני הקו קלוקס קלאן.
השיר נכתב בעקבות מספר פרשיות של אלימות כלפי אזרחים מצד שוטרים, במיוחד כלפי שחורים.
כמו כן, נחשפו מקרים ששוטרים היו חברים ב-KKK או בכנופיות פשע כמו ה-"Bloods" וה-"Crips".
שני נושאים אלו היו מאוד קרובים לחברי הלהקה, שהם ילידי לוס אנג'לס, בה נפוצו תופעות אלו.
בקליפ של השיר, סולן הלהקה, זק ד'לה רוצ'ה, תקף סדרן שדחף מעריץ מהקהל שעלה על הבמה.
קטע זה בא לבטא את התפיסה האנטי-משטרתית של הלהקה, שאפילו מתעמתת עם אנשי האבטחה בהופעותיה שלה.
סיסטם אוף אה דאון ורצח העם הארמני
להקת הנו מטאל האמריקנית סיסטם אוף אה דאון מדברת בשירים רבים על רצח העם הארמני (כל חברי הלהקה הם ממוצא ארמני) ומדברת בציניות על מושג המלחמה.
בחלק משיריה מטיפה לאנטי-מיליטריזם, "ואם כבר מלחמה" אז "למה הם תמיד שולחים את העניים?!" (Why do they always send the poor?!) - מתוך השיר: "B.Y.O.B".
סיסטם אוף אה דאון היא להקה פוליטית מיסודה והוויתה, וניתן למצוא היבטים פוליטיים ברוב שיריה:
השיר Chop Suey מדבר על השואה הארמנית, השיר Dear Dance מדבר על המשטרה הבריטית האכזרית, Fuck The System על תהליך קבלת ההחלטות בממשל, Hypnotize על הטבח בכיכר טיאננמן, וכו'.
ארצות הברית החמדנית של סלייר
השיר Americon של סלייר מהאלבומם האחרון "World Painted Blood" מדבר על כך שארצות הברית דוחפת את האף שלה לענייני מדינות אחרות ואכפת לה רק מהנפט של מדינות אחרות וזה גרם להשמדת הממשל בעיראק בזמן המלחמה בעיראק.
לא משנה הדגל שעל אדמתו
אנו מרפדים את תאוותנו במרחץ דמים
המחיר הוא גבוה כדי לשמור על החירות
אז כאן אנו חיים בארץ של הונאה
אין חסינות בעבור השפעה על הסיכויים
לינקין פארק ו"לא עוד צער"
להקת הוא מטאל האמריקאית לינקין פארק באלבומה השלישי Minutes to Midnight פרסמה את השיר "No More Sorrow" אשר מדבר על הצער שמביאה המלחמה ובכללי על השחיתות השלטונית של מנהיגי הציבור אשר מרמים את העם.
השיר מאשים את מנהיגי העולם במלחמות ובשחיתויות שלהם וקורא להחליף אותם.
השיר מציג את המערכת כגוף שקרני ומדכא אשר מרמה את הציבור ומנצל את תמימותו.
המסר העיקרי הוא להפסיק את הצער שנגרם לאנושות מהמערכת והמנהיגים.
איירון מיידן והסתערות הבריגדה הקלה
נושא המלחמה הוא נושא מרכזי ביצירותיה של אגדת ההבי מטאל האנגלית איירון מיידן.
בפרט אוהבת הלהקה לעסוק במלחמות שונות מההיסטוריה.
רבים משיריה של איירון מיידן הם שירים פוליטיים, או שנוגעים בפוליטיקה בעקיפין, חלקם הגדול עוסק במלחמות.
בשנת 1982 הוציאה איירון מיידן את האלבום The Number of the Beast, הכולל את השיר Run to the Hills ("רוצו אל הגבעות"), העוסק בהשתלטות האדם הלבן על יבשת אמריקה.
השיר כתוב מנקודת מבטם של האינדיאנים, הנרדפים באכזריות על ידי הפולשים הלבנים, אשר "משעבדים את הצעירים ומשמידים את הזקנים".
להלן מלות הפתיחה של השיר:
הוא הביא לנו כאב וסבל
הוא הרג את השבטים שלנו, הוא הרג את אמנותנו
הוא לקח את הציד שלנו לצרכיו שלו
נלחמנו בו קשות, נלחמנו בו היטב
בחוץ במישורים נתנו לו גיהנום
אך הרבה הגיעו יותר מדי בשביל קרי
הו האם אי פעם נשוחרר?
השיר האנטי-מילטנטי הכי מפורסם של איירון הוא The Trooper ("החייל"), מתוך האלבום Piece of Mind משנת 1983, העוסק בהסתערות הבריגדה הקלה.
הדובר בשיר הוא לוחם אנגלי שנפצע בקרב, ננטש על ידי חבריו ונשאר לגסוס לבד באמצע המדבר.
לשיר יש אפילו סמל משלו, בו "אדי", השלד המצויר של איירון, לבוש כלוחם, מחזיק חרב מגואלת בדם ביד אחת, דגל קרוע של בריטניה ביד השנייה ולצדו מוטלת גופה.
סביר להניח, כי זוהי מחאה על האימפריאליזם הבריטי.
בשנת 1984 הוציאה איירון מיידן את האלבום Powerslave, הכולל את השירים Aces High, המתאר מהלך קרב.
בקליפ של השיר של איירון, מוצגות תמונות ממלחמת העולם השנייה, כשברקע מושמע קטע מתוך נאומו המפורסם של וינסטון צ'רצ'יל, לאחר שניצח בבחירות בבריטניה והבטיח להילחם בכל הכוח נגד גרמניה הנאצית, ו-2 Minutes to Midnight, אשר מגנה את המלחמות.
השיר הפוליטי ביותר של איירון הוא, ככל הנראה, Afraid to Shoot Strangers, אשר יצא בשנת 1992 במסגרת האלבום Fear of the Dark כמחאה על מלחמת המפרץ.
בשנת 1995 הוציאה איירון מיידן את האלבום The X-factor, אשר כולל את השיר Fortunes of War.
הדובר בשיר הוא חייל ששרד את המלחמה ושב למולדתו ומספר כי החוויות הקשות אשר חווה במלחמה לא עוזבות אותו והוא נרדף על ידי סיוטים.
שיר נוסף מהאלבום הוא The Aftermath, אשר גם בו הדובר הוא חייל ששרד את המלחמה.
הפעם הדובר מתאר את זוועות המלחמה ומפנה אצבע מאשימה כלפי השלטון, אשר שלח את החיילים למלחמה מיותרת.
האם זה שווה את הכאב?
האם זה שווה למות בשביל זה?
האם היינו צריכים בכלל להילחם?
בעוד ש-Fortunes of War הוא שיר אישי, המתאר את תחושותיו האישיות של החייל, The Aftermath הוא שיר פוליטי המכוון כלפי השלטון.
בשנת 1998 הוציאה איירון את האלבום Virtual XI, הכולל את היצירה The Clansman ("איש השבט"), בה הדובר הוא יליד שבט צעיר, אשר אדמת שבטו נכבשת ונגזלת בהדרגה על ידי פולש זר.
הדובר, אחוז להט פטריוטי, מוחה על גזילת אדמת אבותיו וקורא לבני שבטו להצטרף אליו למרד נגד הכובש.
בשיר לא מוזכרים שמות של מקומות או של אנשים, כך שהוא, ככל הנראה, אינו מתייחס לאירוע היסטורי מסוים, אלא בכלליות לרעיון הלאומיות וההתנגדות לכיבוש.
היצירה כתובה בנימה של להט והתלהבות; וגם המנגינה שלה היא שמחה, מהירה ואנרגטית - היא מעבירה את מסר האופטימיות והתקווה הגדולה לניצחון.
ואני נשבע שלעולם לא אלקח (בשבי) חי
ואני נשבע שילדיי ייוולדו חופשיים
ואני יודע מה אני רוצה
אז אקח את מה ששלי
בשנת 2003 הוציאה איירון את האלבום Dance of Death, הכולל את השיר "Paschendale" ("פשנדייל"), העוסק בקרב על פשנדייל (אחד הקרבות המכריעים במלחמת העולם הראשונה בין הצבא הבריטי לצבא הגרמני, אשר התרחש בבלגיה).
השיר כתוב מנקודת מבטו של חייל, המתאר את אימת הקרב.
להקת לג'נד, המשתייכת לתנועת הגל החדש של ההבי מטאל הבריטי, ידועה בטקסטים החריפים והפוליטיים שלה.
הלהקה הוציאה בתחילת שנות השמונים שני שירים על אירועי טבח בהיסטוריה.
השיר הראשון הוא Hiroshima ("הירושימה"), המתאר את זוועות הפצצה הגרעינית על יפן אך מאשים דווקא את היפנים, אשר הוזהרו מראש ובכל זאת בחרו להמשיך במלחמה: "ערים נדרסות, כאב מולקולרי, השמש העולה שוב לא תזרח; אך זה היה חייב להיעשות, ניסינו להזהיר אותם, בכו כל החזירים".
השיר השני הוא Sabra and Chatila ("סברה ושתילה"), המתאר את הטבח המפורסם שאירע בזמן מלחמת לבנון הראשונה: "חבורות לתוך חבורות הם נערמים לגובה ברחוב, לנצח הבעיה תישן".
להקת הפאוור מטאל השוודית הצעירה סבטון מרבה לעסוק בשיריה במלחמות מההיסטוריה, ובמיוחד במלחמת העולם השנייה.
בשנת 2005 הוציאה סבטון את האלבום Primo Victoria.
שיר הנושא של האלבום עוסק בפלישה לנורמנדי.
הדוברים בשיר הם לוחמי בעלות הברית הראשונים שצנחו בנורמנדי, אשר מתוארים בשיר כמוכנים להקריב את חייהם למען המלחמה בנאצים.
שיר נוסף מאותו אלבום הוא Stalingrad (סטאלינגרד), העוסק בקרב על סטאלינגרד.
השיר כתוב מנקודת מבטו של חייל סובייטי, הרואה את חבריו נהרגים בזה אחר זה, ומרגיש שלאף לא יהיה אכפת אם גם הוא ייהרג.
השיר מתאר את הקושי הפיזי ("קר יותר מבגיהנום") והנפשי ("התפלל לאל שהמדינה שלך מכחישה") שבמלחמה.
לשיר מצורף קליפ המבוסס על הסרטה אמיתית מהקרב על סטאלינגראד.
בשנת 2006 הוציאה סבטון את האלבום Attero Dominatus ("להשמיד את המנהיג" בלטינית), אשר כל אחד משיריו (למעט האחרון) מוקדש למלחמה כלשהי מההיסטוריה.
השיר הראשון באלבום הוא שיר הנושא, המדבר על כיבוש ברלין.
הדוברים בשיר הם לוחמי הצבא האדום, הניצבים בשערי ברלין, להוטים לכבוש אותה ולעשות שפטים באויב הנאצי.
עם 2 וחצי מיליון גברים
עם ששת אלפים טנקים בשורותינו
הנאצים חייבים לשלם על פשעיהם
"הנשר" המוזכר בשיר הוא הנשר המוזהב המסמל את הרייך השלישי, ו"שבירת כנפיו" היא למעשה נפילת הרייך.
לשיר מצורף קליפ המורכב מסרטונים שצולמו בזמן אחד הקרבות במלחמה באירופה.
השיר השני באלבום, Nuclear Attack ("התקפה גרעינית"), עוסק, כמו ששמו מעיד עליו, בהפצצה הגרעינית על יפן.
בדומה מאוד לשיר של לג'נד בנושא, גם השיר של סבטון מתאר את תוצאותיה הקטלניות של ההתקפה הגרעינית, אך מאשים את היפנים, אשר בחרו להמשיך להילחם למרות איומי ארצות הברית.
להקת הפאוור מטאל הגרמנית אדגאיי הוציאה באלבומה החמישי "מנדרייק" את השיר "ירושלים" (Jerusalem) השיר מדבר על מסעות הצלב בימי הביניים אשר בוצעו על ידי הצלבנים כדי לכבוש את ירושלים מידי המוסלמים למען הנצרות.
השיר מתאר את המסע הארוך שנאלצו הצלבנים לעבור כדי להגיע אל ירושלים כל הדרך מאירופה בעיקר דרך הים.
השיר מתאר את המורל הגדול שהיה לצלבנים לכבוש את ארץ הקודש ואת העוצמה, התואר והגדולה של ירושלים, אך גם מבקר את הטירוף של המסעות האלה אשר שלחו חיילים לקצה השני של העולם למות למען מטרה דתית.
סיסטם אוף אה דאון ומסעות הצלב
באלבומם הראשון להקת המטאל האלטרנטיבי האמריקאית ממוצא ארמני סיסטם אוף אה דאון הוציאה את הסינגל "war" אשר מדבר על מסע הצלב הראשון בו השתתפה גם ארמניה.
השיר מתאר את החולניות של המלחמה ושל המנהיגים של הצלבנים אשר שלחו עשרות אלפי חיילים לקצה השני של העולם למות למען "מטרה קדושה".
בקליפ של השיר סולן הלהקה סרג' טאנקיאן נואם לפני השיר בפני הקהל ואומר "שבחו את האל, שבחו את התחמושת, אלוהים רוצה שתצאו למלחמה!".
סרג' לועג לאידאולוגיה של האפיפיור אשר הוביל את מסעות הצלב בשם האל.
הוא אומר שאם מסעות הצלב היו רצון האל סימן שהאל רוצה שנצא למלחמה ונהרוג אחד את השני.
למעשה סרג' משתמש במסעות הצלב כדוגמה למלחמות של היום אשר גם בהן הצבאות משתמשים בשם האל כשהם יוצאים למלחמה למשל מפקדי הצבא האמריקאי אשר תמיד אומרים לחייליהם "שאלוהים יברכם", או לוחמי הג'יהאד העולמי שמבצעים מעשי טרור בשם האל.
עם כל התפילות והלחשים שלכם
בורחים על נפשם ביום רגיל
של "צדק וישועה" (הכוונה לטבח שהנוצרים ביצעו במוסלמים בשם הדת)
מי ניצח את הסלג'וקים (המוסלמים)
למי מכרתם את הנשמה הזאת?
שירי מטאל רבים הוקדשו לדברי ביקורת ואף שנאה כלפי הדת באשר היא ובפרט כלפי הדת הנוצרית.
חלק מהשירים כוונו נגד עצם האמונה באלוהים, בעוד אחרים כוונו נגד הממסד הדתי.
במיוחד בולטות במסרים אנטי-דתיים להקות הת'רש מטאל.
חלק מיוצרי הת'רש אשר הרבו לכתוב בגנותה של הדת, כמו ג'יימס הטפילד ממטאליקה וטום אריאה מסלייר, גדלו דווקא במשפחות נוצריות אדוקות.
האנטי דת מחוזקת מאוד בנורווגיה, שם יש תנועת בלאק מטאל, ואנשים בתנועה מאמינים שיש להשמיד את הדת.
חלק גדול מזה התבטא בהצתת הכנסיות הגדולה בשנת 1994 בנורווגיה, שארגנה התנועה, שבראשה עמד וארג ויקרנס.
מטאליקה היא אחת הלהקות הידועות ביותר בליריקה אנטי-דתית.
אחד השירים הידועים בנושא הוא Leper Messiah ("משיח מצורע") מהאלבום Master of Puppets משנת 1986. הדובר בשיר פונה אל המאמינים באלוהים ולועג להם על תמימותם וכסילותם ועל שהם מאפשרים למטיפים הדתיים להוליך אותם שולל אחרי השקרים שלהם.
המטיפים הדתיים, לעומת זאת, מתוארים כאנשים מושחתים ורעי לב המנצלים את כסילות המאמינים כדי לסחוט מהם כסף.
שלח לי כסף, שלח לי ירוקים
האלבום הבא של מטאליקה, ("...וצדק לכל"), אשר נכתב בשנת 1988 בהשראת מותו של בסיסט הלהקה, קליף ברטון, בא להביע מחאה על חוסר הצדק בעולם.
"...וצדק לכל" אינו מוחה ישירות נגד אלוהים, אך מרמז על כך שאין על מי לסמוך, כמו שנאמר בשיר הבא באלבום, Eye of the Beholder: "האם אתה סומך על מי שאני סומך?
השיר האנטי-דתי הבוטה ביותר של מטאליקה הוא The God that Failed ("האל שנכשל"), אשר יצא בשנת 1991 במסגרת האלבום השחור.
כמו ששמו מעיד עליו, השיר עוסק בכישלונו של האל, לדברי הדובר, בהיענות לתפילות בני האדם ובהושעתם מצרותיהם.
הדובר בשיר טוען שהאל הוא שקרן ובוגד.
בניגוד ל-Leper Messiah, שם הדובר לועג למאמינים, הרי שב"האל שנכשל" הוא דואג להם דאגה כנה ומרחם עליהם על שנבגדו וננטשו על ידי האל שהאמינו בו והתפללו אליו.
להקת הת'רש הגרמנית קריאייטור הקדישה רבים משיריה לשנאה ובוז לדת ולאמונה באלוהים באשר הן, תוך האשמתן באסונות האדם.
בשנת 1986 הוציאה קריאייטור את האלבום Plesure to Kill, הכולל את השיר Awakening of the Gods ("התעוררות האלים").
הדובר בשיר מוחה על כך, שלטענתו, כל מהלך חייהם של בני האדם נקבע מראש על ידי האלים, ואין ביכולתם של בני האדם לשנותו.
הדובר מציג את האלים כרודנים הרודים בבני האדם ושולטים בחייהם, ואת בני האדם כעבדים חסרי אונים וחסרי שליטה על חייהם.
בשנת 1987 הוציאה קריאייטור את האלבום Terrible Certainty, הכולל את השיר Blind Faith ("אמונה עיוורת"), המתאר את רדיפת הנוצרים באימפריה הרומית.
הדוברים בשיר הם הרומאים, הרודפים את הנוצרים, מענים אותם בהנאה סדיסטית ולועגים להם על הפציפיזם שלהם ועל האמונה העיוורת שלהם באל שלא עוזר ולא מציל אותם מגורל אכזרי:
פציפיסטים, אתם כל כך עיוורים
התפללו לאלוהים שישלח לכם נס
בזמן שאנו מתחילים משחקים סדיסטיים Religious figment of your mind
בשנת 1995 הוציאה קריאייטור את האלבום Cause for Conflict, הכולל את השיר Catholic Despot ("רודן קתולי"), המבקר בבוטות את האפיפיור, המכונה בשיר "הרודן של הקתולים".
השיר טוען שהוא מושחת וחסר לב, וגם שאין אלוהים, על כן כל הדת היא שקר אחד גדול.
שיר נוסף מאותו אלבום, Men Without God ("אנשים בלי אלוהים"), מתאר אסונות שבני האדם מביאים אחד על השני ומתחיל במשפט: "כוכב לכת ננטש בידי האל שלו".
השיר Dying Race Apocalypse ("מרוץ האפוקליפסה הגוסס") מתוך האלבום Enemy of God משנת 2005, המתאר את חורבן העולם באחרית הימים, מכיל את המשפט: "אלו המאמינים באלים מתחילים להתפלל את תפילות השקר שלהם".
להקת ת'רש נוספת הידועה בליריקה האנטי-דתית שלה היא סלייר האמריקאית.
בשנת 2001 הוציאה סלייר אלבום בשם God Hates Us All ("אלוהים שונא את כולנו").
אלבום אתאיסטי, קיצוני ובוטה כלפי הדת וכלפי המאמינים.
האלבום מקלל את המאמינים על טיפשותם ובורתם.
האלבום כולל את השיר Darkness of Christ ("אפילת המשיח"), המעביר מסר שהדת היא שקר.
השיר כולל את המשפט "כוחה של הדת הוא בדיכוי הידע" ומסתיים במשפט "אלוהים שונא את כולנו".
שיר נוסף מהאלבום נקרא God Send Death ("אלוהים, שלח מוות") וכולל את המשפט: "הצרחה העיוורת שלך לאלוהיך, אל מעורר רחמים".
שיר נוסף מהאלבום, New Faith ("אמונה חדשה") עוסק בנטישת הדת.
הדובר בשיר, הכתוב בגוף שני, פונה אל אדם מאמין שהתאכזב מהדת ומעודד אותו לנטוש אותה :
זה חי בתוך השכל שלך
את זוועת החיים באופן אינסופי Tear it away