tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
לשם כך הוקם בשנת 1997 מיזם משותף בשם "ווסט אינדיס ספייס", בו היו שותפים: התעשייה האווירית (44%) החברה האמריקאית "קור סופטוור טכנולוג'י" (Core Software Technology) (44%) וחברת אל-אופ יצרנית המצלמה של לווייני "אופק" (12%).
המיזם התחרה בשווקים הבינלאומיים עם הקונצרן האמריקני לוקהיד מרטין, שפיתח ושיווק באותה עת לוויינים בעלי יכולת דומה של זיהוי עצמים בקוטר מטר בלבד, ואף התקימו איתו מגעים ראשונים לאפשרות של השתתפות בפרויקט.
התוכנית כללה בתחילה שיגור של 6–8 לוויינים שיבצעו צילום לשימושים אזרחיים, מסחריים ומדעיים עבור מדינות וחברות מסחריות, למטרות שונות בהם: מיפוי של שטחים קרקעיים וימיים לצרכים שונים, ובהם איכות הסביבה, ניצול קרקעות ותכנון תשתיות.
במקביל לקידום פרויקט לווייני "ארוס", בעקבות הכנות לשיגורים של לווייני צילום אזרחיים בארצות הברית, הפעילה מדינת ישראל לחץ על הממשל האמריקני לפרסם מגבלות בנוגע לפירוט הצילומים מהלוויינים ונחקק תיקון קייל-בינגמן ב-1997. מטרת המגבלות שביקשה ישראל להטיל היא למנוע צילום של אתרים ביטחוניים אסטרטגיים בישראל.
ביולי 1999 השלים המיזם גיוס הון של 93 מיליון דולר בארצות הברית, והוחלף שמה של החברה המשותפת מ"ווסט אינדיה ספייס" ל"אימאג'סאט אינטרנשיונל".
"EROS A" חצה את קו המשווה ב-09.45 בבוקר שעה מקומית, על פי התכנון הלוויינים הנוספים בסדרה היו אומרים להרחיב את ממד הזמן, דהיינו זמני החצייה שלהם מעל כל נקודה ינועו בין אמצע הבוקר לאמצע הצהרים.
ארבעה ימים לאחר השיגור הודיעה "אימאג'סאט אינטרנשיונל" שהלוויין החל לצלם מהחלל.
לאחר שיגור "EROS A" תכנן המיזם לשווק את היכולות שלו ללקוחות ברחבי העולם, אולם הלקוח הראשון עליו הוכרז היה משרד הביטחון, ששילם כ-15 מיליון דולר עבור הזכויות הבלעדיות לקבלת כל הצילומים של שטח ישראל שבצע.
חברת "אימאג'סאט אינטרנשיונל" ISI הכריזה כי החלה בבנית הלוויין השני בסדרה, יום לפני שיגור הלוויין הראשון "EROS A".
על פי התכנון שיגור "EROS B" היה אמור להתבצע בשנת 2001, ואחריו תוכננו עוד 6 לוויינים בסדרה.
בשלב זה רק ממשלות ישראל, טאיוואן והודו נרשמו כלקוחות.
בספטמבר 2005 פרסם מבקר המדינה דו"ח ביקורת על פרויקט לווייני "ארוס" בתעשייה האווירית.
בין הליקויים שחשף המבקר היו: שהתוכניות למכירה לגורמים אזרחיים של לווייני תצפית ושירותי תצפית לוויינית היו חלקיות ובלתי מבוססות דיין מבחינת טיב הנתונים וסבירות ההנחות שעליהן הן נשענו.
והתכנית העסקית שהוצגה לדירקטוריון כללה הנחת שיווק מרכזית, בדבר חוזים ארוכי טווח, שהייתה אופטימית מדי.
גם תביעה זו נדחתה וטלנסקי הגיש תביעה שלישית באפריל 2009. במסגרת סדרת התביעות טען סטיב וילסון, מייסד חברת "קור סופטוור" שהיה מיוזמי הקמת "אימג'סאט", כי התעשייה האווירית הונתה את המשקיעים האחרים במיזם והשתלטה עליו.
במשך כעשר שנים פעלה חברת "אימג'סט" עם שני הלוויינים הראשונים ששיגרה, באופן מצומצם, ולא לפי התוכנית המקורית.
בנובמבר 2017 רכשה קרן פימי את השליטה בחברה, והשיקה תוכנית פיתוח חדשה לסדרת הלוויינים בשם "EROS-NG".
בפברואר 2022, הנפיקה החברה את מניותיה בבורסה לניירות ערך בתל אביב.
תוכנית הפיתוח כוללת שיגור סדרה של 4 לוויינים אלקטרואופטיים בעלי רזולוציה גבוהה מאוד מאוד (EROS C1 עד C4), ושני לווייני מכ"ם (SAR) בעלי רזולוציה גבוהה מאוד מאוד ("1 EROSAR" ו-"2 EROSAR").
"EROS A" הלוויין הראשון בסדרה, שוגר ב-5 בדצמבר 2000. הלוויין נע במסלול לווייני נמוך (LEO) בגובה של 480 ק"מ.
מסלול ההקפה שלו הוא מסלול מסונכרן-שמש (מסלול פולרי) הנע בין הקטבים, וזאת כדי שהצילום יתבצע תמיד באור יום.
ארוס A נבנה על בסיס הלוויין אופק 4 ומידותיו הן:
הלוויין נועד לשמש צרכים מודיעניים לחברות מסחריות, מהנדסי חקלאות, מתכנני ערים ובעלי מקצועות נוספים הזקוקים לתמונות מפורטות של מקומות שונים בעולם, כל זאת, עם רזולוציה אופטית של 1.8 מטר עם תמונות בשחור-לבן.
את הרזולוציה ניתן לשפר, בעזרת טכניקות עיבוד ממוחשב, לרזולוציה של עד 1 מטר.
המצלמה הדיגיטלית, שפותחה על ידי חברת "אל-אופ", שוקלת קילוגרמים ספורים ומצוידת בחיישן CCD.
כל תצלום טיפוסי קולט "רצועת שטח" שרוחבה כ-12.5 קילומטרים.
בעזרת מערכת שליטה ובקרה מרחוק, ניתן היה להורות ללוויין לבצע תפנית של עד 45 מעלות, כדי לצלם אזורים שונים במעבר אחד.
הלוויין השלים הקפה אחת של כדור הארץ כל 90 דקות והיה מסוגל לבצע "ביקור חוזר" של אותו אזור פעם ב-1.8 ימים לערך.
תחנת הקליטה של הלוויין הייתה במפעל מב"ת ביהוד ומרכז החלל אסריינג' שבצפון שוודיה.
הלוויין תוכנן לפעול כעשר שנים, אך שרד בחלל 16 שנה.
הקשר האחרון איתו היה ב-3 במאי 2016, הוא ירד מהמסלול בחלל ב-7 ביולי 2016, ונשרף עם כניסתו לאטמוספירה.
"EROS B", הלוויין השני בסדרה, שוגר ב-25 באפריל 2006, על טיל "סטארט 1" מקוסמודרום סבובודני בסיביר, רוסיה למסלול בגובה של כ-500 ק"מ.
קצב העברת נתונים שלו הוא מהיר פי ארבעה מ-EROS-A במהירות 280 Mbit/s, והוא כולל יכולת צילום מולטיספקטרלית, כלומר יכולת להפיק תמונות צבע ולזהות נתונים באורכי גל שאינם נראים לעין, כמו אינפרא אדום.
אורך החיים הצפוי של EROS B היה עשר שנים, אך נכון לחודש אפריל 2024 הוא עדיין פעיל בשירות החברה.
"EROS C" הוא לוויין שתוכנן להיות מבוסס על אופטסאט 3000 תוצרת התעשייה האווירית.
במשקל שיגור של כ-370 ק"ג שיקיף את כדור הארץ במסלול מסונכרן-שמש בגובה של כ-510 ק"מ.
הלוויין היה אמור להיות מציוד במצלמה ברזולוציה של 0.70 מטר.
שיגור הלוויין תוכנן במקור לשנת 2008, אך נדחתה מספר פעמים לשנת 2019. הוא בוטל לטובת פיתוח קונסטלציית EROS-NG.
קונסטלציית לוויינים הכוללת סדרה של 4 לוויינים אלקטרואופטיים בעלי רזולוציה גבוהה מאוד מאוד (EROS C1 עד C4), ושני לווייני מכ"ם מפתח סינתטי (SAR) בעלי רזולוציה גבוהה מאוד מאוד ("1 EROSAR" ו"2 EROSAR").
נכון לתחילת 2022, על פי דיווחי "אימג'סט", הקונסטלצייה כוללת את הלוויינים:
EROS C1 - לוויין אלקטרואופטי בעל רזולוציה גבוהה מאוד מאוד, פעיל בשירות החברה אך לא בבעלותה.
EROS C2 - לוויין אלקטרואופטי בעל רזולוציה גבוהה מאוד מאוד, פעיל בשירות החברה אך לא בבעלותה.
EROS C3 - לוויין אלקטרואופטי בעל רזולוציה גבוהה מאוד מאוד, שוגר בהצלחה בסוף שנת 2022, ובבעלות החברה.
EROS C4 - לוויין אלקטרואופטי בעל רזולוציה גבוהה מאוד מאוד, מתוכנן לשיגור בשנת 2026 בשותפות עם חברה נוספת.
1 EROSAR - לוויין מכ"ם (SAR) בעל רזולוציה גבוהה מאוד מאוד, בבעלות צד ג', שוגר במהלך שנת 2022.
2 EROSAR - לוויין מכ"ם (SAR) בעל רזולוציה גבוהה מאוד מאוד, בבעלות צד ג', המתוכנן לשיגור במהלך שנת 2026.
ארונה דינדאן הוא כדורגלן עבר מחוף השנהב, יליד אביג'אן ששיחק בעמדת החלוץ.
בקיץ 2000 עבר מן המועדון המקומי איי.אס.אי.סי מימוסאס למועדון הבלגי אנדרלכט, בו זכה פעמיים באליפות בלגיה ב-2001 ו-2004 ופעמיים בסופרקאפ הבלגי ב-2000 ו-2001. בשנת 2003 זכה בשני פרסים חשובים: הנעל השחורה (השחקן ממוצא אפריקני הטוב ביותר בליגה הבלגית) ובנעל הזהב הבלגית (התואר של השחקן הטוב ביותר בליגה הבלגית).
ביוני 2005 חתם ארונה על חוזה במועדון מהליגה הצרפתית הבכירה, לאנס.
באוגוסט 2009 הושאל לפורטסמות' מהפרמייר ליג למשך שנה, עם אופציה לחתום במועדון בסיום תקופת ההשאלה שלו.
ב-24 במאי 2010 חתם לשלוש שנים בלחוויאה הקטרית, ובינואר 2012 הצטרף למועדון הקטרי אל-ע'ארפה.
לאחר תקופת משחק קצרה בקבוצה חתם דינדאן על עסקה לשנה אחת באל-סייליאה ב-27 במאי 2012. אחרי מחצית עונה שוחרר והחל להתאמן בלידס יונייטד, וב-23 במרץ 2013 חתם בקריסטל פאלאס עד לסופה של עונת .
הוא שוחרר לפני סופה, ללא הופעה בודדת במדי הקבוצה ועם ספקות לגבי מצבו הבריאותי.
דינדאן שיחק גם במדי הנבחרת הלאומית של חוף השנהב.
הוא שיחק בנבחרת במסגרת משחקי מונדיאל 2006, בהם כבש צמד שערים במשחק האחרון של הבית המוקדם מול נבחרת סרביה ומונטנגרו.
קבוצתו חזרה מפיגור 2-0 וניצחה 3-2. למרות זאת, היא הודחה בשלב הבתים בעקבות הפסדים לארגנטינה והולנד.
שחק במדי הנבחרת הלאומית גם בטורניר גביע אפריקה לאומות, אותו נטש ב-22 בינואר 2006 בעקבות מותה של אחת מבנותיו התאומות.
היה בסגלה גם בגביע אפריקה לאומות 2008 בגאנה.
לאחר עונתו המוצלחת במדי פורטסמות' נקרא לשחק במדי נבחרת חוף השנהב במונדיאל 2010, ופתח בשניים ממשחקיה, מול ומול .
ארונאצ'ל פרדש (Arunachal Pradesh; הינדית: अरुणाचल प्रदेश) היא הצפונית ביותר מבין שבע המדינות של צפון-מזרח הודו.
היא חולקת את גבולותיה עם מיאנמר (בורמה) במזרח ועם בהוטן במערב, וגבולה הצפוני מותווה מול הרפובליקה העממית של סין בקו מקמהון (שהיה בעבר הגבול עם טיבט).
היא גובלת גם במדינות ההודיות אסאם בדרום ונאגאלנד בדרום-מזרח.
כלים מן התקופה הנאוליתית נמצאו באזור ארונאצ'ל פרדש מעידים על כך שאנשים חיו באזור זה למשך 11,000 שנים לפחות.
ההיסטוריה של ארונאצ'ל פרדש בתקופה הפרו-מודרנית אינה ברורה מאוד.
מסורות שבעל פה מעידות על מוצא התושבים המקומיים מצפון טיבט.
השבטים המקומיים היו אוטונומיים יחסית עד עצמאותה של הודו בשנת 1947.
בשנים 1913–1914 נפגשו בשימלה נציגים של סין, טיבט ובריטניה בתיווכו של הנרי מקמהון על מנת לשרטט את הגבולות באזור בין הודו הבריטית לבין טיבט.
לבסוף, לאחר מחלוקות רבות שורטט קו מקמהון.
המצב החל להשתנות במחצית השנייה של שנות ה-40, כאשר הודו הפכה לעצמאית והוקמה הרפובליקה העממית של סין.
לאחר סכסוכים רבים, נקבע הגבול הבינלאומי באזור.
האזור התלקח שוב בשנת 1962, כאשר התרחשה מלחמת הודו–סין.
סין פלשה לארונאצ'ל פרדש וכבשה את רובו, אך בשנת 1963 נסוגו שוב לקו מקמהון כתוצאה מלחץ בינלאומי.
המתיחות בין הודו לסין נמשכת עד היום.
מבחינה מנהלית הייתה ארונאצ'ל פרדש חלק מאסאם בעלת מעמד נפרד כסוכנות הגבול הצפון–מזרחית מ-1914 ואילך.
ב-21 בינואר 1971 הפכה לטריטוריית איחוד נפרדת בשם ארונאצ'ל פרדש, במהלך ארגון מחדש של מדינות צפון הודו.
ראש המדינה הטקסי של ארונאצ'ל פרדש הוא מושל הממונה בידי נשיא הודו.
הממשלה מנוהלת בידי ראש השרים שמושבע על ידי המושל בהתאם לתמיכת האספה המחוקקת של ארונאצ'ל פרדש.
מ־1980 ועד 2016 הייתה הקונגרס הלאומי ההודי המפלגה הדומיננטית בארונאצ'ל פרדש, כאשר המפלגה הייתה בשלטון במשך רוב התקופה פרט לתקופות קצרות מ־1996 עד 1999 ומ־2003 ל־2005 בה היה השלטון בידי פלגים שפרשו מהקונגרס לאחר הבחירות.
ב־2016 הצטרף ראש השרים פמה קהנדו למפלגת העם ההודית, וכיום המפלגה היא המפלגה העיקרית במדינה.
ארונאצ'ל פרדש מחולקת ל-20 מחוזות.
עד 1974 נוהלה הטריטוריה משילונג, בירת אסאם עד 1972 ובירת מגהלאיה לאחר מכן.
ב־1974 הועבר המנהל ל שבארונאצ'ל פרדש.
ב־1978 עברה הבירה לאיטנגאר, המהווה מאז את בירת המדינה.
התוצר המקומי הגולמי של ארנצ'ל פראדש נאמד ב-1.75 מיליארד דולר ב-2012. הענף המרכזי בכלכלה הוא החקלאות.
נהוג לגדל באזור אורז, תירס, דוחן, חיטה, קטניות, קני סוכר, זנגביל ושמן.
האזור נחשב לאידיאלי גם עבור מטעי פרות.
מבחינה אתנית, ארנצ'ל פראדש היא מדינה מגוונת מאוד, והתרבות המקומית משתנה מאזור לאזור.
מבחינה לשונית ישנם כחמישים לשונות ודיאלקטים המדוברים בארונאצ'ל פרדש, מרביתן משתייכות ל.
מרבית השפות לא מובנות מחוץ למעגל דובריהם, והשפות העיקריות במדינה הן אסאמית והינדי לצד אנגלית.
לפי מפקד האוכלוסין ההודי משנת 2011:
חלק דומיננטי מהשבטים המקומיים נוטים לאנימיזם ולדתות מקומיות.
ההינודאיזם מצוי בקרבת השפלה שבקרבת גבול אסאם, בעוד גרסאות שונות של בודהיזם נפוצות יותר בקרבת גבול סין ומינמאר.
ארוס רמאצוטי (איטלקית: Eros Ramazzotti; נולד ב-28 באוקטובר 1963) הוא זמר-יוצר איטלקי.
ארוס רמאצוטי נולד בפרבר הרומאי צ'ינצ'יטה.
מגיל צעיר נחשף למוזיקה ורצה להיות זמר.
הוא הושפע רבות מאביו רודולפו, שהיה זמר והקליט מספר שירים.
בחטיבת הביניים ניסה להתקבל לקונסרבטוריון בעירו, אך בשל הדרישות הגבוהות והמבחנים הקשים נמצא כ"לא מתאים".
הוא התחתן עם הדוגמנית ומגישת הטלוויזיה השווייצרית מישל הונציקר.
מנישואים אלה נולדה בתו, אורורה סופי (נולדה ב-5 בדצמבר 1996).
בני הזוג התגרשו בשנת 2002.
בגיל 50, ב-6 ביוני 2014, התחתן ארוס בארמון המלכותי של מילאנו עם דוגמנית הצמרת האיטלקייה מריקה פלגרינלי בת ה-25. להם יש בת, מריה רפאלה, שנולדה ב-3 באוגוסט 2011.
ב-14 במרץ 2015, נולד לזוג בן נוסף בשם גבריו טוליו.
בשנת 2019 זוג נפרד, אך שומר על יחסים קרובים לטובת גידול ילדים.
לאחר שנת לימודים אחת בלבד באקדמיה, החליט רמאצוטי לפרוש ולהתמסר למוזיקה.
ב-1981 השתתף בתחרות כישרונות צעירים עם שיר שכתב בעצמו: "רוק 80".
השתתפותו בתחרות נתנה קרקע פורייה לקשר שנוצר בינו ובין חברת התקליטים "DDD", שחתמה עמו על חוזה הוצאת תקליטו הראשון.
בעקבות החתימה, עבר רמאצוטי למילאנו, יחד עם אחיו מרקו ואמו רפאלה.
הסינגל הראשון שהוציא ב-1982 נקרא "Ad Un Amico" (איטלקית:"לחבר"), והוא זכה להצלחה סבירה.
ב-1984 פרץ רמאצוטי לתודעה, עם זכייתו בתחרות כישרונות צעירים בפסטיבל סן רמו, בשירו: "Terra Promessa" (איטלקית: "ארץ מובטחת"), שכתבו עבורו המוזיקאים האיטלקיים רנאטו בריוסקי ואלברטו סלרנו.
השיר זכה להצלחה כבירה, ואלבומו הופץ באירופה בשל הגדרת חברת התקליטים את הכישרון העולה כ"כישרון בינלאומי", אף על פי ששר באיטלקית.
ב-1985, שב רמאצוטי להתחרות בפסטיבל סן רמו, וזכה בתחרות במקום השישי, בשירו: "Una storia importante", (איטלקית: "סיפור חשוב"), שהופיע בדיסק הבכורה שלו: "Cuori Agitati" (איטלקית: "לבבות נפעמים").
השיר פרץ לתודעה האירופית כולה, ומכר מיליוני עותקים ברחבי היבשת, מתוכם למעלה ממיליון עותקים בצרפת.
ב-1986, השתתף רמאצוטי בפעם השלישית ברציפות בפסטיבל סן רמו.
בתחרות זו, זכה במקום הראשון בשירו: "Adesso Tu" (איטלקית: "עכשיו אתה") והוציא את אלבומו השני: "Nuovi Eroi" (איטלקית: "גיבורים חדשים").
בשנת 1998, ביצע עם טינה טרנר את "The Best", בהופעה משותפת.
לאחר פסטיבל זה, השתתף רמאצוטי בעשרות פסטיבלים נוספים, והוציא כעשרה אלבומים.
אלבומו "Calma Apparente" (איטלקית: "רוגע למראית עין"), יצא לחנויות ב-28 באוקטובר 2005. מיליוני העותקים שמכר אלבום זה ברחבי העולם הצטרפו ליותר מ-35 מיליוני תקליטים שמכר עד אותה העת.
שירו של רמאצוטי, "Un Emozione per Sempre" (איטלקית: "רגש נצחי"), אשר ראה אור ב-2003, נחשב למצליח ביותר של רמאצוטי עד היום, הגיע למקום הראשון במצעד האיטלקי, השווייצרי והלטיני באותה השנה, וזכה לדירוגים גבוהים במדינות אירופאיות נוספות.
סגנונו המוזיקלי של רמאצוטי מגוון, וכולל סוגי מוזיקה רבים, החל מבלדות נעימות וכלה בקטעי רוק עוצמתיים.
כל אלבום הוא מקליט פעמיים: באיטלקית ובספרדית, לכן זוכה לפופולריות רבה בספרד ובמדינות אמריקה הלטינית, בפרט בארגנטינה ובמקסיקו.
לאורך השנים, זכו שיריו ואלבומיו לדירוגים גבוהים במצעדי הפזמונים של אוסטריה, גרמניה, צרפת, שווייץ, הולנד ומדינות סקנדינביה.
2005 - Calma aparente - "רוגע למראית עין".
תרגום השיר עכשיו אתה, Ahora Tu בוצע בשנת 1986
תרגום השיר איננו נמצאים לבד, No Estamos Solos בוצע בשנת 2007
סוזאן ארונדהטי רוי (נולדה ב-24 בנובמבר 1961) היא סופרת, פובליציסטית ופעילה חברתית הודית.
היא זכתה בפרס מאן בוקר בשנת 1997 על הרומן הראשון שכתבה, "אלוהי הדברים הקטנים".
בשנת 2002 זכתה בפרס לאנן לחופש תרבותי.
רוי נולדה באסאם שבצפון-מזרח הודו, לאם סורית-נוצרית, הפמיניסטית מרי רוי, ולאב ממוצא הודי-בנגלי.
את ילדותה העבירה באיימנם שבקרלה, ולמדה בקורפוס קריסטי, קוטיאם.
לאחר מכן החלה ללמוד ארכיטקטורה בבית הספר לתכנון ולאדריכלות בניו דלהי, שם פגשה את בעלה הראשון, הארכיטקט ג'רארד דה-קונהא.
כיום היא חיה בניו דלהי.
רוי פגשה את בעלה השני, הבמאי פראדיפ קרישן, בשנת 1984, ובהשפעתו החלה להתעניין בתעשיית הקולנוע.
בסרט "מאסיי סאהיב" גילמה רוי נערה כפרית, והיא כתבה את התסריט של "ירח חשמלי".
את "אלוהי הדברים הקטנים" החלה לכתוב בשנת 1992 וסיימה בשנת 1996. הוא פורסם על ידי המו"ל טרון טג'פל.
כמקדמה קיבלה חצי מיליון פאונד, והזכויות להפצת הספר נמכרו ב-21 מדינות.
הספר הוא סמי-אוטוביוגרפי וחלקים נכבדים ממנו מתארים חוויות מילדותה של רוי באיימנם.
בניגוד לדעה הרווחת, לרוי אין אח תאום.
הטעות הנפוצה הזו נובעת מההנחה שדמותה של רהל בספר מבוססת על רוי עצמה.
הדמיון בין השתיים אכן קיים, בעיקר בכל הנוגע לתיאורה הפיזי של הדמות ולפרטים ביוגרפיים מסוימים, כגון לימודי הארכיטקטורה או יחסיה של רהל עם אמה, אמו.
מאז כתיבת "אלוהי הדברים הקטנים", הקדישה עצמה לפעילות חברתית וכתיבת פובליציסטיקה.
כיום היא משמשת דמות מפתח בתנועות המטיפות לאנטי-גלובליזציה ומבקרת חריפה של הנאו-אימפריאליזם ושל מדיניות החוץ של ארצות הברית.
היא מתנגדת גם למדיניות האטום של הודו ולתהליך התיעוש המואץ במדינה.
במאי 2003 נשאה רוי נאום בכנסיית ריברסייד בעיר ניו יורק, בו תיארה את ארצות הברית כאימפריה גלובלית ששומרת לעצמה את הזכות להפציץ כל מדינה אחרת בכל רגע שתחפוץ, ושואבת את הלגיטימציה שלה היישר מאלוהים.
באוגוסט 2006 חתמה רוי על מכתבו של הפרופסור סטיב טרביליון, שכינה את פעולותיה של ישראל בלבנון "פשעי מלחמה", ושהאשים את ישראל בהפעלת טרור ממוסד.
רוי פעילה למען זכויות הדלית (קאסטת הטמאים) בארצה.
היא פעלה להוצאת ספרו של האינטלקטואל בן הדלית בהימרו רמג'י אמבדקאר, "הקדוש והדוקטור" וחיברה לו מבוא רחב היקף, בו היא תוקפת ומקעקעת את המיתוס של מהטמה גנדי ומוקיעה אותו כגזען.
לאחרונה הצהירה רוי בריאיון לסוכנות רויטרס כי היא אינה שבעת רצון מתוצאות פעילותה הציבורית, ושהיא ניגשת לכתיבת רומן נוסף.
אלוהי הדברים הקטנים, ארונדהטי רוי; מאנגלית: צילה אלעזר; ייעוץ למונחים הודיים: אופירה גמליאל; תל אביב, זמורה-ביתן, 2000.
המשרד לאושר עילאי - יצא לאור ביוני 2017 ותורגם לעברית על ידי צילה אלעזר לידיעות ספריםב - 2020.
מאנגלית: דוד שחם, תל אביב: זמורה-ביתן בשותפות עם הד ארצי, תש"ס 1999.
מאנגלית: צילה אלעזר, עדי גינצבורג-הירש, אור יהודה : זמורה-ביתן, תשס"ה 2005.
ארון לי רלסטון , הוא מטפס הרים אמריקני שהתפרסם במאי 2003 כאשר כרת לעצמו את החלק התחתון של ידו הימנית בעזרת אולר רב תכליתי באיכות נמוכה כדי להציל את עצמו לאחר שידו נלכדה מתחת לסלע ענק.
רלסטון תיעד את קורותיו בספר שפרסם, בין הפטיש והסדן .
הספר עובד מאוחר יותר לסרט קולנוע בשם "127 שעות".
רלסטון היה סטודנט להנדסת מכונות וצרפתית באוניברסיטת קרנגי מלון.
ב-2002 עזב את אינטל ויצא לטפס בהרי הרוקי בקולורדו על כל הפסגות מעל 14,000 רגל (4,262 מטר).
בעת שעשה מסע בקניון בלו-ג'ון ליד העיר מואב ביוטה, נפל עליו סלע גדול וריתק את זרועו הימנית תוך ריסוקה.
במשך חמישה ימים ניסה רלסטון להרים או לשבור את הסלע, ללא הצלחה.
רלסטון התשוש והמיובש, שידע כי אף אחד אינו יודע היכן הוא נמצא ולא יבואו להצילו, החליט לכרות את ידו כדי לשחררה מהסלע.
הוא סובב אותה עד ששבר את העצמות וכרת את העור והבשר באולר רב תכליתי.
בעזרת הצבת של האולר הרב תכליתי הוא קרע את הגידים.
רלסטון לא נקב בשם הדגם של האולר הרב תכליתי, אך ציין שזה לא היה הדגם של לדרמן.
לאחר שניצל, נמצאה ידו על ידי פקחי הפארק וחולצה מתחת לסלע.
הפקחים שרפו את היד ונתנו את האפר לרלסטון, שטמן אותו מתחת לסלע.
מכירות האולרים הרב-תכליתיים בארצות הברית זינקו פלאים לאחר פרסום סיפור ההחלצות של רלסטון.
רלסטון כיום מרצה לציבור הרחב, לרוב ללא תשלום.
הוא ממשיך לטפס על הרים, ולאחרונה טיפס על הרים בארגנטינה.
ב-2005 היה למטפס הראשון אי פעם שטיפס על כל פסגות קולורדו מעל 14,000 רגל, לבדו בחורף, משימה אותה החל ב-1997 ונאלץ לקטוע בשל התאונה.
ב-21 ביולי 2003 הופיע רלסטון בתוכנית הארוח המאוחרת של דייוויד לטרמן .
ב-10 בספטמבר 2004 שודר סיפורו של רלסטון בתוכנית של שעתיים ב-Dateline NBC.
התוכנית נקראה "ימי יאוש בקניון בלו-ג'ון".
בהופעה בתוכניתו של הווארד סטרן ב-13 בספטמבר 2005, במסע קידום ספרו, חשף רלסטון פרטים נוספים על התאונה.
לדבריו ידו כבר מתה מחוסר אספקת דם כמה ימים לפני שכרת אותה.
הוא השתמש בסלע כמנוף לשבירת עצמות הזרוע ונאלץ לשתות שתן של עצמו במשך כמה ימים לאחר שהמים שקצב לעצמו אזלו.
גם לאחר ששחרר את עצמו, הוא היה במרחק של כ-13 ק"מ מהרכב שלו, שהיה רכב בעל תיבת הילוכים ידנית, וללא טלפון סלולרי.
הוא ירד חומת אבן תלולה של כ-22 מטר וצעד לאורך הקניון בחום היום.
בדרך פגש משפחת מטיילים מהולנד שנתנו לו כמה עוגיות ומים.
לבסוף חולץ על ידי מסוק הצלה.
הסרט "127 שעות", המועמד לשלושה פרסי גלובוס הזהב ושישה פרסי אוסקר מבוסס על סיפורו.
את דמותו גילם השחקן ג'יימס פרנקו.
רלסטון ממשיך להופיע כנואם ממריץ בכל מיני אירועים.
בשנת 2009 נישא רלסטון לג'סיקה טרוסטי ונולדו להם שני ילדים.
ארונה (באיטלקית: Arona, במילאנזית: Aruna) היא עיר בפיימונטה (על גבול לומברדיה) בצפון איטליה, על גדות אגם מאג'ורה.
לפי ממצאים ארכאולוגיים התקיימה במקום התיישבות במאות ה-18 עד ה-13 לפנה"ס.
במקום היו התיישבויות של קלטים, רומאים ולומברדים.
במאה ה-11 נוסד במקום מנזר בנדיקטיני על שם המרטירים פליניוס וגראטיאנוס.
מ-1277 הייתה העיר פייף של בית ויסקונטי ממילאנו בראשית המאה ה-14 הפכה לקומונה חופשית השייכת למנזר, העיר הוענקה ב-1439 כרוזנות לבית בורומאו.
ה-Sancarlone (או Colosso di San Carlo Borromeo) - פסל ארד בגובה 35 מטרים שהוקם ב-1614 לכבוד הקדוש קארלו בורומאו על ידי בן-דודו הקרדינל פדריקו בורומאו.
הפסל הושלם רק ב-1698 והיה לפסל הארד הניצב הגדול ביותר בעולם בזמנו (שני רק לפסל החירות).
הפסל נועד לשמש כמרכז למספר מבנים מהם הוקמו במאה ה-17 רק בזיליקה וארמון הקרדינל.
La Rocca - פארק המצודה של משפחת בורומאו.
מצודה עצמה נחרבה במהלך המלחמות הנפוליאוניות.
הכנסייה Collegiata della Natività di Maria Vergine (כנסיית המולד של מרים הבתולה) מ-1482 מכילה ציורים אודות חיי הקדוש קארלו בורומאו מעשי ידי צ'זרה נביה (1536–1614).
הערים התאומות של ארונה הן:
ארוס (שם מלא: 433 ארוס; באנגלית: Eros 433) הוא אסטרואיד, השייך לקבוצת אסטרואידי אמור.
השני בגודלו בקבוצת הגופים קרובי ארץ, אחרי גנימד.
אחד האסטרואידים הראשונים שגשושית התקרבה אליו (ב-1998), והאסטרואיד הראשון שגשושית כזו הקיפה אותו (ב-2000) ואף נחתה עליו (ב-2001).
האסטרואיד ארוס התגלה ב-13 באוגוסט 1898 על ידי האסטרונום הגרמני קרל גוסטב וויט, שעבד בברלין והאסטרונום הצרפתי אוגוסט שרלואה, שעבד בניס, כל אחד מהם בנפרד.
הוא כונה ארוס על שם אל האהבה היווני והמספר 433 המופיע לפני שמו באנגלית מציין את היותו האסטרואיד ה-433 שהתגלה למדע (הראשון הוא קרס, הקרוי באנגלית - 1 Ceres, השני פאלאס - 2 Pallas, וכו').
ארוס הוא אסטרואיד המורכב בעיקרו מסלע - S-type asteroid, כמו בערך 17% מהאסטרואידים במערכת השמש.
בשונה מקבוצה זו, רובם הגדול של האסטרואידים, כ-75%, מורכבים מתרכובות פחמן - C-type asteroids.
כתוצאה מכך הוא נחשב בין האסטרואידים הגדולים - השני בגודלו בקבוצת האסטרואידים הקרובים לכדור הארץ.
שנת ארוס, דהיינו משך הזמן שלוקח לו להקיף את השמש, היא בת כ-643 ימים, בערך שנת ארץ ושלושה רבעים.
ארוס סובב סביב עצמו ומשלים הקפה אחת, מדי 5.27 שעות.
מסלולו סביב השמש, מרוחק ממנה, בממוצע, פחות ממאדים ויותר מכדור הארץ, אבל זהו רק הממוצע.
בשל מסלולו האליפטי עד מאוד, בנקודה הקרובה ביותר שלו לשמש (פריהליון), הוא אמנם מרוחק מהשמש מעט יותר מאשר כדור הארץ (כ-1.1 AU), אך בנקודה הרחוקה (אפהליון), הוא רחוק ממנה אף יותר מאשר המאדים (כ-1.8 AU) (AU = יחידה אסטרונומית = המרחק הממוצע של כדור הארץ מהשמש).
סוג מסלול זה מכליל את ארוס בקבוצת האסטרואידים הקרויה אסטרואידי אמור, על שם האסטרואיד אמור, שהיה הראשון שהתגלה מקבוצה זו ואשר זהו אופי מסלולו.
סוגי מסלולים אחרים של האסטרואידים מכלילים אותם בהתאמה בקבוצות אחרות, כל אחד על פי מסלולו, למשל אסטרואידי אפולו, אסטרואידי אטן וכו'.
על פי מחקרים מסוימים, קיים סיכוי סביר, שבתוך מיליארד שנים פחות או יותר, יתנגש ארוס בכדור הארץ.
עוצמתה הצפויה של התנגשות שכזו, אם תתרחש, תהיה אף גדולה יותר מזו שגרמה ככל הנראה להכחדתם של הדינוזאורים.
הטמפרטורה השוררת על פני ארוס נעה בין 100+ ל- (150-) מעלות צלזיוס, תלוי במרחק מהשמש ובגורמים אחרים.
דחיסותו דומה למדי לדחיסותה של הקליפה הסלעית של כדור הארץ - כ-2.4 טון למ"ק.
ארוניה (שם מדעי: Aronia) הוא סוג של שיח נשיר ממשפחת הורדיים.
מקורו מצפון אמריקה שם הוא גדל ביערות לחים וליד ביצות.
העלים של הארוניה הם עלים ירוקים פשוטים, אליפטיים עם שוליים מחורצים.
בסתיו העלים משנים את צבעם לאדום עז.
הפרחים קטנים עם חמישה עלי כותרת וחמישה גביעים כאשר הפרחים צומחים בחבורה של בין 10 ל-25. הפרי קטן עם עפיצות עזה.
פירות הארוניה חמצמצים ועפיצים, והם מכילים כמות רבה של ויטמין C ונוגדי חמצון.
הם נמכרים כמיץ, ריבה, ליקר וכדומה.
קיימים שני מיני בר של הארוניה, ארוניה אדומה (Aronia arbutifolia) וארוניה שחורה (Aronia melanocarpa).
בנוסף קיים מין שהוא הכלאה של שני מיני הבר והוא ארוניה סגולה (Aronia prunifolia).
ארוניה אדומה - גובהו בין 2 ל-4 מטר ולעיתים רחוקות יכול להגיע עד 6 מטר.
עליו רחבים, עד 8 סנטימטר.
הפרחים בצבע לבן או ורוד חיוור עם עלי גביע בולטות.
הפרי אדום וגדל בסתיו ובחורף.
ארוניה שחורה - מין זה קטן יותר מהמין האדום וגובהו מגיע עד מטר ולעיתים נדירות עד 3 מטר.
הפרחים לבנים, עם עלי גביע בולטים.
הפרי שחור וגדל בעיקר בסתיו.
ארוניה סגולה - ככל הנראה מדובר בהכלאה של המין האדום והמין השחור.
פירותיו בצבע סגול כהה והוא גדל בסתיו.
הארוניה הוא צמח נוי נפוץ עקב עמידותו לבצורות, זיהום אוויר, חרקים ומחלות.
בנוסף הוא גדל בצורה טובה גם מתחת לעצים.
מפירות הארוניה ניתן לייצר ריבה, סירופ, מיץ, תה וליקר.
ניתן לעשות מיץ מארוניה אך מיץ זה הוא עפיץ ולא מתוק כלל, אולם הוא משמש כתחליף לצבע מאכל אדום במיץ טבעי, כמו למשל במיץ רימונים.
השימוש בו מתבצע גם בעקבות רמת ויטמין C ונוגדי חמצון גבוהה.
ארונגו הוא אחד מ-13 המחוזות בנמיביה.
הוא נקרא של שם הר ארונגו, נקודת ציון ידועה בנמיביה ובאזור, הנמצא צפונית לסווקופמונד.
ארונגו גובל באוקיינוס האטלנטי במערב, ובשאר צדדיו גובל במחוזות הבאים:
בארונגו ישנם 7 מחוזות בחירה:
ארנדיס - האוכלוסייה 7,477 איש (נכון לשנת 2004) בשתי ערים:ארנדיס והנטיס ביי.
וולביס ביי - כפרי: האוכלוסייה 623 איש (נכון לשנת 2004) היושבים באזור בכפרי שמסביב לוולביס ביי.
וולביס ביי - עירוני: האוכלוסייה 40,849 איש (נכון לשנת 2004).
שיעור הפריון הכולל הוא 3.2 ילדים לאישה.
80% מאוכלוסיית ארונגו מתגוררים בערים, ו-20% מתגוררים בכפרים.
שטחה של ארונגו הוא 63,579 קמ"ר, והצפיפות היא 1.7 איש לקמ"ר.
האוכלוסייה בארונגו מורכבת מהגילאים הבאים: 11% מהאוכלוסייה הם מתחת לגיל 5; 18% בגילאים 5-14; 64% בגילאים 15-59; 6% מעל גיל 60. כלל האוכלוסייה בארונגו מתחלקת ל-27,496 משקי בית, עם שיעור ממוצע של 3.8% איש למשפחה.
בראש 35% ממשקי הבית עומדת אישה, וב-65% עומד גבר.
השפות המדוברות ביותר בבית הם שפת האובמבו (34% ממשקי הבית), אפריקאנס (22%) ונאמה (21%).
מתוך אוכלוסייה הלא-עובדת שמעל גיל 15, 34% היו סטודנטים, 34% עקרי/עקרות בית ו-31% פרשו לגמלאות.
תוחלת החיים היא 59 שנים לנשים, ו-54 שנים לגבר.
בגילאים שמתחת ל-15, 3% התייתמו מאמם, 5% התייתמו מאביהם, ו-1% התייתם משני ההורים.
4% מהאוכלוסייה סובלים מנכויות שונות: 21% מהם חרשים, 41% עיוורים, 10% עם ליקויי דיבור, 10% עם נכות ביד, 22% עם נכות ברגל ו-4% עם בעיות נפשיות.
אֵרוֹן הִלל שווֹרץ , הידוע גם בתור AaronSw, היה מתכנת אמסאי, פעיל אינטרנט אמריקאי יהודי, ואקטיביסט חברתי-פוליטי שנודע בעיקר בזכות פעולותיו הרבות לקידום חופש המידע בחינם לציבור הרחב.
כמתכנת, שוורץ סייע בפיתוח פורמט הזנת ווב RSS; הארכיטקטורה הטכנית של Creative Commons, ארגון המוקדש ליצירת רישיונות זכויות יוצרים; ואת מסגרת האתרים בפייתון web.py.
שוורץ סייע להגדיר את תחביר שפת סימון קלת־המשקל Markdown, היה בעלים שותף ברדיט ותרם לפיתוחו עד שעזב את החברה ב־2007. לעיתים הוא נחשב לקדוש מעונה ולילד פלא, וחלק גדול מעבודתו התמקד במודעות אזרחית ובאקטיביזם פרוגרסיבי.
לאחר מכירת רדיט ל־Condé Nast Publications בשנת 2006, שוורץ העמיק בפעילות הציבורית, וסייע להקים את Progressive Change Campaign Committee בשנת 2009. ב־2010 נעשה עמית מחקר באוניברסיטת הרווארד במעבדת סאפרה לחקר שחיתות מוסדית, בניהולו של לורנס לסיג.
הוא ייסד את קבוצת Demand Progress המקוונת, המזוהה עם המאבק נגד Stop Online Piracy Act.
ב־6 בינואר 2011 נעצר שוורץ בידי משטרת מכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס (MIT) על עבירות מדינתיות של פריצה, לאחר שחיבר מחשב לרשת MIT בחדרון בלתי מסומן ובלתי נעול והגדירו להוריד מאמרי כתבי עת מ־JSTOR באמצעות חשבון אורח שהונפק לו על ידי MIT.
תובעים פדרליים, בהובלת קרמן אורטיז, האשימו אותו בשתי עבירות של הונאת תקשורת ו-11 עבירות לפי חוק הונאת ושימוש לרעה במחשבים, שנשאו עונש מצטבר מרבי של קנס בסך 1 מיליון דולר, 35 שנות מאסר, חילוט, פיצוי ושחרור בפיקוח.
שוורץ דחה עסקת טיעון שבמסגרתה היה מרצה שישה חודשי מאסר פדרלי.
יומיים לאחר שהתביעה דחתה הצעת נגד מצדו, נמצא שוורץ ללא רוח חיים בדירתו בברוקלין.
בשנת 2013 הוכנס שמו לאחר מותו להיכל התהילה של האינטרנט .
ארון שוורץ נולד בהיילנד פארק שבאילינוי, בן בכור להורים ממוצא יהודי, סוזן ורוברט שוורץ.
אביו יסד חברת תוכנה, ושוורץ גדל בסביבה עתירת מחשבים, תכנות, גישה לאינטרנט, והושפע מתרבות האינטרנט.
בגיל 13, זכה בפרס ארסדיג'יטה (ArsDigita), תחרות לצעירים שיצרו "אתרים מועילים, חינוכיים, ושיתופיים, ללא מטרות רווח".
הפרס כלל ביקור במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס (MIT) ופגישות עם מובילי טכנולוגיה ותקינה ברשת.
בגיל 14 השתתף שוורץ בקבוצת העבודה שתכננה את תקן RSS 1.0 אשר מסדיר סינדיקציה של תוכן ברשת.
שוורץ השתתף בקבוצת העבודה של ארגון ה-W3C (World Wide Web Consortium) שפיתחה את התקן RDF לתיאור משאבים סמנטיים בטכנולוגיית נתונים מקושרים (Linked Data).
שוורץ חיבר מסמך RFC מספר 3870, שמגדיר "סוג תוכן" (content-type) מיוחד לביטוי RDF כניב XML.
שוורץ תרם משמעותית לשיפורים ושינויים בשפת הסימון Markdown של ג'ון גרובר (John Gruber), המשמשת לביטוי תיעוד ומסמכים אחרים בצורה נגישה לאדם ולמחשב כאחד.
בשנת 2004 החל ללמוד באוניברסיטת סטנפורד בקליפורניה, אך עזב במהלך שנת הלימודים הראשונה והקים חברת הזנק בשם "אינפוגאמי" (Infogami), במימון קבוצת המשקיעים Y Combinator מייסודו של פול גרהם.
אינפוגאמי פיתחה סביבת יישומים על גבי ויקי ושפת פייתון, ושוורץ שחרר תשתית יישומי רשת עבור שפת פייתון בשם web.py.
בעצת המשקיעים, חבר שוורץ למייסדי רדיט, ושילב את טכנולוגיית אינפוגאמי באתר החדשות הצעיר.
לאחר שנרכשה רדיט על ידי חברת קונדה נאסט בשלהי שנת 2006, עבר שוורץ לעבוד עבור אתר וויירד (Wired), שהוא בבעלות קונדה נאסט, אך התבקש להתפטר לאחר זמן קצר.
בשנת 2007 יצר שוורץ, יחד עם סיימון קארסטנסן (Simon Carstensen), שירות רשת בשם Jottit, שמציע יצירה קלה של דפי אינטרנט במתכונת ויקי.
בשנים 2010 - 2011 שימש עמית מחקר במכון ספרא לאתיקה באוניברסיטת הרווארד.
שוורץ נמנה עם מייסדי קבוצת Demand Progress, אשר מעודדת אזרחים לפעול ברשת באופנים שונים, בהם יצירת קשר עם נבחרי ציבור אמריקאים, הפעלת לחץ על בעלי הון אשר מממנים מאמצי חקיקה או פעילות אחרת, והגברת מודעות לנושאים חברתיים ופוליטיים.
באחרית דבר שחיבר שוורץ לרומן "Homeland" מאת קורי דוקטורוב, כתב: "זה אמיתי.
הכלים הללו עומדים לרשות כל אדם עם די מוטיבציה וכישרון: אבל זה יצליח רק אם תשתתפו [...] עכשיו תורכם לשנות את השיטה [...] אמרו לי איך אוכל לעזור לכם."
שוורץ היה מעורב במאבק למניעת חקיקת החוק SOPA בבית הנבחרים של ארצות הברית, חוק שמטרתו הייתה להילחם בהפרת זכויות יוצרים באינטרנט, אך זכה לקיתונות של ביקורת על כך שהיה מקנה כוח רב מדי לממשלת ארצות הברית לסגור אתרי רשת ללא הליך ראוי אף אם רק הואשמו בהפרת זכויות יוצרים.
לאחר שהצעת החוק הזו נמשכה, נשא שוורץ את הנאום הראשי בכנס F2C:Freedom to Connect 2012 בוושינגטון הבירה ב-21 במאי 2012. כותרת נאומו הייתה "כיצד עצרנו את SOPA", והוא הודיע לקהל: {{ציטוט
הצעת החוק הזו [...] גרמה לאתרים שלמים לעצור.
היא מנעה מאמריקאים לתקשר עם קבוצות שלמות.
[...] התקשרתי לכל ידידי, ועבדנו כל הלילה על בניית אתר רשת עבור קבוצה חדשה בשם Demand Progress, והצבנו שם עצומה מקוונת במחאה על הצעת החוק המזיקה הזו.
חבר הסנאט רון ויידן [...] הטיל עיכוב על הצעת החוק.|מירכאות=כן}}
שוורץ הוסיף, "ניצחנו במאבק הזה כי כל אחד הפך את עצמו לגיבור סיפורו הוא.
כל אחד לקח על עצמו אישית להציל את החירות החיונית הזו." הוא התייחס לסדרה של מחאות נגד הצעת החוק, מחאות שתוארו על ידי ארגון זכויות הגולשים Electronic Frontier Foundation כגדולות ביותר בתולדות האינטרנט - למעלה מ-115 אלף אתרים שינו את דפיהם במחאה.
שוורץ היה עורך ב, וביצע למעלה מ-5,000 עריכות בה.
בשנת 2006, התמודד בבחירות לחבר הנאמנים של קרן ויקימדיה, אך לא נבחר.
מסקנותיו, שהסתמכו על ניתוח היסטוריית עריכה של ערכים אקראיים, סתרו את דעתו של מייסד ויקיפדיה ג'ימי ויילס, שגרס שהגרעין הקשה של העורכים הפעילים היה אחראי לחיבור רוב התוכן, בעוד שאלפי העורכים המזדמנים תיקנו בעיקר שגיאות כתיב ועיצוב.
בשנת 2006, השיג שוורץ עותק של המאגר הביבליוגרפי המלא של ספריית הקונגרס האמריקאית, שנמכר בכסף, אך אינו מוגן בזכויות יוצרים (בהיותו מסמך ממשלתי הוא נחלת הכלל, לפי החוק האמריקאי).
שוורץ פרסם את המאגר באתר Open Library, ובכך הנגיש את הנתונים לציבור.
ב-27 בדצמבר 2010 הגיש שוורץ בקשה במסגרת חוק חופש המידע (האמריקאי) לקבל פרטים על תנאי החזקתה של צ'לסי מאנינג, החשודה בהדלפת מברקי מחלקת המדינה האמריקאית לאתר ויקיליקס.
הבקשה הייתה תלויה ועומדת בעת פטירתו.
בעניין מאגר פסקי הדין PACER
בשנת 2008 הוריד שוורץ 2.7 מיליון מסמכים ממאגר המסמכים המונגשים לציבור של בתי המשפט הפדרליים של ארצות הברית (PACER).
במאגר מצויים למעלה מ-500 מיליון מסמכים, כך ששוורץ השיג פחות מאחוז מתוכן המאגר.
אתר PACER גבה 8 סנטים אמריקאיים לכל עמוד, על מידע שעל פי קארל מלמוד, מייסד הארגון ללא מטרות רווח Public.Resource.Org, אמור היה להיות מוגש בחינם, כיוון שמסמכי הממשלה הפדרלית, על פי החוק האמריקאי, אינם מוגנים בזכויות יוצרים.
הניו יורק טיימס דיווח כי הכסף שנגבה "הוזרם בחזרה לבתי המשפט לממן צרכים טכנולוגיים, אך המערכת נהנתה מהכנסה עודפת בסך כ-150 מיליון דולר, על פי דו"חות בתי המשפט".
לאחר שקרא את דברי מלמוד, כתב שוורץ תוכנית בשפת Perl שהופעלה על שרת EC2 של חברת Amazon כדי להוריד מסמכים, בהשתמשו בפרטי הגישה של ספרייה בעיר סקרמנטו אשר בקליפורניה.
התוכנית פעלה במהלך שבועיים בחודש ספטמבר, ובסיומם מסר שוורץ מסמכים, באורך כולל של 19.9 מיליון עמודים, לאתר של מלמוד.
ב-29 בספטמבר 2008, החליט המדפיס הממשלתי של ארצות הברית (GPO) להפסיק את תוכנית הגישה בחינם לספריות, "עד להערכה מחודשת של התוכנית".
זמן קצר לאחר מכן פתחה לשכת החקירות הפדרלית של ארצות הברית בחקירה בדבר פעולותיו של שוורץ.
החקירה נסגרה ללא המלצה להעמיד לדין לאחר חודשיים.
לשוורץ נודעו פרטי אותה חקירה בדיעבד, לאחר שהגיש בקשה במסגרת חוק חופש המידע, והוא תיאר את החקירה כ"מבולבלת כצפוי".
נכון לפברואר 2015, אתר PACER עדיין גובה תשלום לכל עמוד.
משתמשי פיירפוקס יכולים להתקין תוסף בשם RECAP, אשר ישמור את המסמכים שרכש המשתמש על שרת ציבורי שינגיש אותם מעתה בחינם.
באירוע לזכרו של שוורץ שנערך בארכיון האינטרנט בסן פרנסיסקו זמן קצר לאחר פטירתו, אמר מלמוד על המיזם הזה:
JSTOR הוא מאגר דיגיטלי לגליונות כתבי עת אקדמיים.
שוורץ נהנה מגישה למאגר מתוקף היותו עמית מחקר באוניברסיטת הרווארד.
כמו כן, אפשר המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס (MIT) גישה למאגר JSTOR במסגרת תוכנית "קמפוס פתוח".
במהלך מספר שבועות בשלהי שנת 2010 ובתחילת שנת 2011, הוריד שוורץ ממאגר JSTOR כמות גדולה (כ-70 גיגהבייט) של מאמרים מכתבי עת אקדמיים דרך רשת המחשבים של MIT.
שוורץ הוריד את הקבצים באמצעות מחשב נייד שחובר למתג רשת בארון רשת המוגבל למורשים בלבד.
על פי דיווח בסלייט, ארון הרשת לא היה נעול.
מעצר וסעיפי אישום מטעם המדינה
ב-6 בינואר 2011 נעצר שוורץ סמוך לקמפוס אוניברסיטת הרווארד על ידי משטרת הקמפוס של MIT וסוכן השירות החשאי של ארצות הברית, בעוון פריצה בכוונה לבצע פשע.
ב-17 בנובמבר 2011, הוגש נגד שוורץ כתב אישום מול חבר מושבעים גדול בבית המשפט העליון של מדינת מסצ'וסטס, בעוון פריצה בכוונה לביצוע פשע, גנבת מידע אלקטרוני, וגישה בלתי-מורשית לרשת מחשבים.
ב-16 בדצמבר אושרה בקשת התובע המחוזי למשוך את כתב האישום.
לדברי עורך הדין הארווי סילברגלייט, עורכי דין המצויים בפרטי המקרה אמרו לו שהתובע המחוזי של מחוז מידלסקס במסצ'וסטס תכנן לסיים את תיק שוורץ על ידי "...דחייה ללא ממצאים, תוך נזיפה בשוורץ והחזרתו לחברה אזרחית כדי שימשיך בפועלו האלקטרוני החלוצי באופן פחות מפוקפק מבחינה משפטית." סילברגלייט הסביר בריאיון לרשת CNET:
"הטראגדיה החלה," כתב סילברגלייט בשבועון Massachusetts Lawyers Weekly, "כאשר התיק הועבר למשרדה של התובעת הפדרלית כרמן אורטיז כדי 'להעביר מסר'."
ב-16 בדצמבר 2011 הגיש משרד התובע המחוזי בקשת הפסקת תביעה מיוזמת התובע (nolle prosequi) בתיק שנפתח עם מעצרו של שוורץ בינואר 2011. סעיפי האישום מכתב האישום שהוגש בנובמבר 2011 בוטלו ב-8 במרץ 2012. לדברי דובר משרד התביעה של מחוז מידלסקס, הסעיפים בוטלו על מנת לאפשר לתביעה פדרלית להתקדם ללא הפרעה.
ב-12 בספטמבר 2012 הגישה התביעה כתב אישום מחודש ובו תשעה סעיפי אישום בדרגת פשע.
לאחר פטירתו של שוורץ, התביעה הפדרלית ביטלה את כתב האישום.
בשעת ערב ב-11 בינואר 2013 בת זוגו מצאה את שוורץ ללא רוח חיים בדירתו, בשכונת קראון הייטס שבברוקלין, ניו יורק.
דוברת בוחן מקרי המוות של ניו יורק מסרה שהוא התאבד בתלייה ללא השארת מכתב התאבדות.
בת זוגו, טארן סטיינבריקנר-קאופמן, ומשפחתו של שוורץ, הקימו אתר זיכרון לשוורץ, ובו הצהירו כי "הוא השתמש בכישוריו המרשימים כמתכנת ומוביל טכנולוגי לא לשם עשיית רווח לעצמו, אלא למען הפיכת האינטרנט והעולם למקום צודק וטוב יותר."
כמה ימים לפני הלווייתו של שוורץ, הספיד אותו ידידו (ופרקליטו, בעבר) לורנס לסיג במאמר תחת הכותרת "התובע כבריון".
במאמר, קבל לסיג על חוסר המידתיות בתביעה נגד שוורץ ואמר "על הממשלה להשיב על השאלה מדוע היה נחוץ לתייג את שוורץ 'פושע'.
זה הדבר שהוא סירב לקבל במהלך 18 החודשים של המשא ומתן." קורי דוקטורוב כתב "ארון ניחן בשילוב מנצח של תובנה פוליטית, כישורים טכניים, ואינטליגנציה לגבי אנשים ונושאים בוערים.
אני חושב שהוא היה עשוי לחולל מהפכה בפוליטיקה האמריקאית (ואולי העולמית)."
בהלוויה שנערכה ב-15 בינואר 2013 בהיילנד פארק במדינת אילינוי, ספד לשוורץ טים ברנרס-לי.
באותו יום, פרסם הוול סטריט ג'ורנל כתבה שהתבססה בחלקה על ראיון עם סטיינבריקנר-קאופמן.
לפי סטיינבריקנר-קאופמן, לשוורץ היה חסר כסף עבור הייצוג המשפטי שהיה דרוש לו, ו"קשה היה לו לחשוף את הצד הזה של חייו לציבור" בבקשת עזרה כלכלית מן הציבור.
כמו כן, אמרה סטיינבריקנר-קאופמן ששוורץ היה מוטרד מכך ששניים מחבריו קיבלו זימונים להעיד, ומכך שחדל להאמין ש-MIT תנסה לבלום את התביעה.
בשנת 2017 החל בישראל "פרויקט ארון שוורץ" במסגרת הפודקאסט "עושים רוח".
הפרויקט שם לעצמו למטרה להנגיש חומרי ארכיון (חוקיים) בעברית ממגוון אתרים ברחבי הרשת.
ארוסטוק הוא המחוז הצפוני ביותר במדינת מיין שבארצות הברית.
שמו היא מילה אינדיאנית שפירושה "הנהר היפה".
במיין עצמה ארוסטוק נקרא "המחוז", והוא המחוז האמריקני הגדול ביותר מבחינת שטח אדמה בכל השטח שממזרח למיסיסיפי (מחוז סנט לואיס במינסוטה, גדול יותר מבחינת השטח הכולל).
עיר המחוז שלו היא האולטון.
ארוסטוק ידועה ביבולי תפוחי האדמה שלה.
מחוז ארוסטוק נוסד בשנת 1839 מחלקים של המחוזות וושינגטון ופנובסקוט.
מחוזות סמוכים של ארצות הברית:
מדווסקה, ניו ברנזוויק - צפון-מזרח
ויקטוריה, ניו ברנזוויק - מזרח
קרלטון, ניו ברנזוויק - מזרח
יורק, ניו ברנזוויק - דרום-מזרח.
למרות שבארוסטוק החברה היא יותר שמרנית מאשר המחוזות הדרומיים של מיין, המנצח בבחירות בחמש פעמים האחרונות היה דווקא המועמד מטעם הדמוקרטים ובבחירות האחרונות בלמעלה מ-8% מהקולות.
הנציגות של ארוסטוק ברשות המחוקקת של מיין מורכבת מ-3 דמוקרטים
חלוקת תושבי ארוסטוק על פי קבוצות מוצא:
ארוסוַאלן (בשוודית: Arosvallen) הוא אצטדיון רב-תכליתי בעיר וסטרוס שבשוודיה.
ארוסואלן היה עד שנת 2007 אצטדיונה הביתי של קבוצת הכדורגל אסטרוס אס.
קיי, והוא משמש גם עבור אתלטיקה.
האצטדיון נבנה בשנת 1932, וכמו רוב אצטדיוני התקופה, הכיל 10,000 מושבים בלבד.
שיא הקהל הוא 14,208 צופים ב־6 במאי 1956 במשחק בין Västerås SK ו-Sandvikens IF.
אצטדיון ארוסואלן אירח מספר טורנירים בין-לאומיים, בהם מונדיאל 1958 וגביע העולם בכדורגל נשים 1995.
ארון מקסוול שוינפלד הוא כדורגלן עבר אמריקאי-ישראלי ששיחק בעמדת החלוץ.
שוינפלד נולד בנוקסוויל שבטנסי למשפחה ממוצא יהודי, ואת הקריירה שלו ככדורגלן החל בפורטלנד פיניקס.
שוינפלד נבחר במקום ה-20 של דראפט ה-MLS לשנת 2012 על ידי מונטריאול אימפקט.
למרות זאת, ב-23 במרץ 2012 חתם בקולומבוס קרו.
למחרת הוא ערך את הופעת הבכורה שלו ב-MLS, בניצחון 2–0 נגד מונטריאול אימפקט.
בשנת הושאל לדייטון דאץ' ליונס, במדיה כבש 12 שערים ב-18 הופעות.
שנה לאחר מכן חזר לקולומבוס, עמה הגיע לגמר ה-MLS בו הפסידה לפורטלנד טימברס.
ב-5 בינואר 2016 הגיע שוינפלד לישראל וחתם במכבי נתניה, ובזכות היותו יהודי לא נחשב לזר.
ב-23 בינואר 2016 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל, כשנכנס כמחליף בהפסד 0–1 להפועל כפר סבא.
שבוע לאחר מכן פתח בהרכב הקבוצה בהפסד 0–2 לבני סכנין, ולאחר שני משחקים בלבד במכבי נתניה הסכימה הקבוצה לשחררו כאשר הפועל תל אביב ומכבי תל אביב הביעו בו עניין.
ב-1 בפברואר 2016 חתם שוינפלד בהפועל תל אביב לעונה וחצי עם אופציה לעונה נוספת.
ב-27 ביולי 2016 חתם שוינפלד על חוזה חדש לארבע שנים נוספות בהפועל תל אביב.
ב-10 בנובמבר 2016 הודיע כי יעזוב את הפועל תל אביב בעקבות אי תשלום שכרו, ובעקבות כך לא שותף במשחקי הליגה במשך כחודשיים.
לאחר שהקבוצה נכנסה לפירוק ובעליה התחלפו הוחזר שוינפלד לסגל.
בסך הכל ערך שוינפלד 30 הופעות בכל המסגרות במדי הפועל תל אביב, בהן כבש 12 שערים.
ב-2 בפברואר 2017 חתם שוינפלד במכבי תל אביב.
ב-5 באפריל 2017 כבש את שערו הראשון בקבוצה, בניצחון 2–1 על בית"ר ירושלים בחצי גמר גביע המדינה, ובליגה שותף בעשרה משחקים עד תום עונת 2016/2017, אך לא כבש.
בעונת 2018/2019 כבש את שערו הראשון בליגה במדי מכבי תל אביב, בניצחון 4–0 על מ.ס.
אשדוד במחזור ה-12. במחזור השני של הפלייאוף כבש שער מול מכבי חיפה, שער שהבטיח זכייה באליפות, ובסך הכל כבש בעונה זו שלושה שערי ליגה ב-14 הופעות.
בתחילת עונת 2019/2020 כבש את שער הניצחון (1–0) במשחק אלוף האלופים מול בני יהודה.
ב-5 בפברואר 2020 עזב את הקבוצה.
ב-12 בפברואר 2020 חתם במינסוטה יונייטד מליגת הMLS לאחר שהקבוצה קנתה את זכויות ה-MLS שלו קולומבוס קרו והוא נבחר בדראפט של ה-MLS.
בהמשך עונת 2020, מינסוטה יונייטד החליטה לא לממש את זכויותיה על שוינפלד והוא שוחרר מהקבוצה.
ב-4 בפברואר 2021 חתם באוסטין בהעברה בחופשית.
בתום העונה ולאחר שלא שיחק במדיה, החליטה אוסטין שלא להאריך את חוזהו, וב-22 בדצמבר 2021 הודיע על פרישה ממשחק פעיל.
ארונס טארקוויניוס היה נסיך רומאי, בנו של מלך רומא האחרון לוקיוס טארקוויניוס סופרבוס.
נהרג במהלך קרב סילבה ארסיה.
במחקר המודרני הוא נחשב (יחד עם רבים מבני דורו) לדמות אגדית למחצה.
ארונס היה נצר למשפחת - משפחה ממוצא אטרוסקי אשר שלטה ברומא.
הוא היה בנו השני של מלך רומא האחרון לוקיוס טארקוויניוס סופרבוס.
היה לו אח גדול בשם טיטוס ואח צעיר בשם סקסטוס.
המידע הראשון על חייו הוא מאנקדוטה לא מתוארכת המופיעה אצל ההיסטוריון המאוחר טיטוס ליוויוס.
על פי ליוויוס, ארונס וטיטוס נשלחו יחד עם בן דודם לוקיוס יוניוס ברוטוס אל האורקל של דלפי.
בטרם עזבו את דלפי, ביקשו ארונס וטיטוס מהאורקל שתגלה להם את זהותו של השליט הבא של רומא.
האורקל השיבה כי הבא מביניהם שישק לאמו יזכה לשלוט בעיר.
כך יצאו השלושה חזרה לרומא, כאשר טיטוס וארונס ממהרים לפגוש את אימם עם שובם.
ברוטוס, שחשד כי נבואתה של האורקל הייתה מטאפורית, העמיד פנים שהוא נופל ארצה ונשק לאדמה.
מקובל לראות בסיפור זה אגדה פוליטית חסרת ביסוס עובדתי.
בשנת 509 לפנה"ס, אנס אחיו סקסטוס את האצילה הרומית לוקרטיה.
בעקבות המעשה, התארגן בעיר מרד של האצולה והעם בהנהגת ברוטוס, והוכרז על ביטול המלוכה.
המלך ומשפחתו נמלטו אל העיר קאירה.
לאחר כישלון הקשר הטארקוויני להחזרת סופרבוס לכס המלוכה, עודד המלך המודח את הערים האטרוסקיות ויי וטרקוויניה לצאת כנגד רומא.
ארונס מונה בידי אביו למפקד חיל הפרשים של הצבא שיצא אל רומא, בעוד המלך עצמו פיקד על חיל הרגלים.
הצבאות נפגשו בקרב סילבה ארסיה ב-29 בפברואר.
על פי המקורות, הקרב נפתח בהסתערות חילות הפרשים של שני הצדדים.
ארונס נמלא זעם כאשר זיהה את ברוטוס מתקרב על סוסו תחת סמלי השלטון הרומאים וביקש להילחם בו בעצמו.
ברוטוס, שזיהה את המתקפה המתקרבת, בחר להשיב לחימה.
בזעמם, התעלמו שני הפרשים מביטחונם האישי והתרכזו רק בהסבת נזק לצד השני.
כפועל יוצא נהרגו ברוטוס וארונס, האחד מחניתו של השני, ונפלו ארצה מסוסיהם.
פובליוס ולריוס קיבל את הפיקוד על הצבא הרומי כולו, והקרב הסתיים בניצחון רומאי.
ארוס ולהוס הוא שחקן וקומיקאי אנגלי.
הוא מוכר מתפקידיו בדמות סיריל גריי בסרט "נני מקפי 2 - הקסם חוזר", בדמות ג'ייק פיירלי בסרט "Summer in Transylvania", ובתפקיד לומי גרינהנדס בסדרת הפנטזיה "משחקי הכס".
עוד שיחק בתפקיד קבוע בסדרת הטלוויזיה "הסודות של דה וינצ'י" בה גילם את דמותו של ניקולו מקיאוולי.
ארוס ולהוס נולד בלונדון ב-13 בינואר 1995. אמו היא טרי דייווי ואביו ספירוס ולהוס.
יש לו אח בשם טרון, שצעיר ממנו בשבע שנים.
ולהוס הוא בריטי מצד אמו ויווני מצד אביו.
הוא למד בבית ספר בלונדון.
הוריו של ולהוס עובדים בעסק משותף, אמו היא מעצבת אופנה ואביו מנהל עסקים.
בבעלותם חנות "Cyberdog" בשוק קמדן, בה מוכרים אופנה עתידנית ואופנת סצנת רייב, אביזרים וצעצועים.
בקיץ 2008 בגיל 13 כתב ולהוס והופיע עם חומרים משלו בפסטיבל הפרינג' של אדינבורו.
בדצמבר אותה שנה כתב סקירות על מופעי הפנטומיים לחג המולד עבור עיתון הגרדיאן ואתר האינטרנט.
ולהוס הופיע בתוכנית קומית ברדיו לונדון, ובתוכניות לילדים בטלוויזיה "CBBC Extra".
ולהוס פעיל בטוויטר, יש לו אתר אינטרנט רשמי משלו, בלוג בטאמבלר, בו הוא כותב דוגמאות של הכתיבה הקומית שלו.
ארוס ריצ'ו (באיטלקית: Eros Riccio; נולד בלוקה, ב-1 בדצמבר 1977) הוא שחקן שחמט בהתכתבות איטלקי בדרגת רב-אמן, נודע גם בתור אלוף שחמט מתקדם.
הוא גם סגן אלוף אירופה, זכה במדליית ארד אולימפית עם הקבוצה האיטלקית וכן זכה באליפות העולם של FICGS.
זכה שלוש פעמים באליפות איטליה בשחמט בהתכתבות.
מאז שנת 2016 איננו פעיל יותר בשחמט בהתכתבות.
לצורך תחרויות השחמט מתקדם, בהן כל שחקן משחק ומסתייע במחשב הכולל תוכנת שחמט, פיתח ריצ'ו ספר פתיחות ממוחשב על בסיס מיליוני משחקי שחמט שאגר, ובמשך תקופה ארוכה בדק את הפתיחות והשתמש רק בפתיחות שקיבלו ציון מספק על ידי תוכנת השחמט.
ארוס גיולבודגיאן (בארמנית: Արուսյակ Գյուլբուդաղյան, נולדה ב-15 בינואר 1979, ירוואן, ארמניה הסובייטית) היא קופצת למים ארמנית לשעבר.
בגיל 17 היא התחרתה באולימפיאדת אטלנטה 1996 בקפיצת נשים 3 מטר ממקפצה גמישה.
יותר מ-15 שנים אחרי תחרותה האולימפית, בדרום קליפורניה שבארצות הברית, הורשעה גיולבודגיאן בקשירת קשר להונאת תרופות והונאת דואר, כחלק מארגון פשע ארמני שנלכד במבצע פדרלי לאחר שגנב במרמה יותר מ-$65 מיליון בהונאת מדיקר שהתרחשה ברחבי ארצות הברית.
היא נידונה ל-13 חודשי כליאה, ושמונה חודשי מאסר בית.
ארונות מטבח הוא אלבום האולפן הרביעי של להקת נקמת הטרקטור, הראשון בהוצאת חברת התקליטים הד ארצי.
האלבום יצא בשנת 1995 לאחר פרישת המתופף המקורי של הלהקה דני מקוב והצטרפותו של אביב ברק, אז בן 17. סגנון הנגינה באלבום הוא רוק מתקדם אך משולבים בו אלמנטים מזרחיים, אלמנטים מעולם הרוק הלטיני ואף מעולם הדיסקו.
לאחר הצלחת הלהקה ועליית הפופולריות שלה בסצנת הרוק הישראלי של שנות התשעים, חברת הד ארצי, שנחשבת לאחת מחברות התקליטים הבולטות בישראל, החתימה את חברי הלהקה ובראשם אבי בללי להפקת תקליט שלישי אחרי האלבומים "נקמת הטרקטור" ו"זכות הצעקה".
חברי הלהקה אספו חומרים במשך שנת 1995, עד שלבסוף היו להם השירים הדרושים כדי להקליט את האלבום.
בניגוד לאלבומם הראשון, "נקמת הטרקטור", שבו כל השירים מנוגנים בסגנון דומה, ואף נשמעים כאילו הם "ממשיכים זה את זה", באלבום זה ניסו חברי הלהקה ליצור שירים בכמה סגנונות שונים ואף לשלב בין סגנונות, כמו בשיר "דברי אליי" (רצועה 2 באלבום) שבו משולבת מוזיקה מזרחית עם מוזיקת רוק.
השיר "יותר מדי זמן" (רצועה 8 באלבום) לעומתו הוא שיר רוק כבד יותר ממה שהיה נהוג באלבומים הקודמים של הלהקה.
אבי בללי – בס, שירה
מספר השירשם השיר1.פרח קרח2.דברי אלי3.מבוך4.אופניים וספר5.אקווה מינרלה נון גאזו6.בפאלו7.ארונות מטבח8.יותר מדי זמן9.אם כבר...10.ילד פרא11.העתיד12.המטפחת13.Memories
ארונה אסף עלי הייתה ראשת העיר דלהי, מחנכת, פעילה פוליטית ומוציאה לאור.
אסף עלי הייתה פעילה מרכזית בתנועת העצמאות ההודית.
ארונה אסף עלי נולדה ב-16 ביולי 1909 בקלקה, פנג'אב, הודו הבריטית למשפחה בנגלית בּרַהמִינית.
אביה היה בעלים של מסעדה.
אימה, אמבליקה דווי, הייתה בת למשפחה מהרמנית (תנועה תיאיסטית בתוך ההינדואיזם) פעילה.
אביה היה מנהיג דתי וכתב מזמורים.
אסף עלי למדה במנזר הלב הקדוש בלאהור ולאחר מכן במכללת כל הקדושים בנייניטאל.
עם סיום לימודיה עבדה כמורה בבית ספר בקולקטה, שם פגשה את אסף עלי, מנהיג במפלגת הקונגרס בפריאגראג'.
הזוג נישא ב-1928 למרות שהיו בני דתות שונות (אסף עלי היה מוסלמי) והפרש הגלאים בניהם היה 20 שנה.
אסף עלי הצטרפה קונגרס הלאומי ההודי ב-1928 ולקחה חלק בצעדת המלח.
היא נעצרה באשמת שוטטות ולא שוחררה במרץ 1931, חלק מעסקת שחרור עצירים פוליטיים שנחתמה בין מהאטמה גנדהי ולורד ארווין , מושל הודו.
אסירות ששהו איתה במעצר, סירבו להשתחרר עד שחרורה של אסף עלי יובטח.
היא הייתה עצורה בבתי כלא שונים עד 1932 ולקחה הפסקה מהפעילות הפוליטית עד שנת 1942.
ב-8 באוגוסט 1942, נציגי כל הקבוצות בקונגרס הלאומי ההודי יצאו בקריאה לממשלת בריטניה לסיים את השלטון בהודו.
הממשלה הגיבה במעצר המנהיגים המרכזים של הקונגרס וכך ניסתה למנוע את הפצת תביעה לסיום השלטון הבריטי ולמנוע תסיסה.
ביום למחרת, אסף עלי המשיכה לנהל את הדיון בדרישה לשחרור הודו והניפה את דגל הקונגרס בפארק במרכז בומבי, בו נערך הכינוס.
היא כונתה גיבורת התנועה על אומץ ליבה להניף את הדגל בשעה ששוטרים רבים שהו במקום.
אסף עלי ברחה מהשוטרים המשטרה פרסמה פרס ללכידתה, אך היא המשיכה להתחבא אפילו לאחר שמהאטמה גנדהי ביקש שתסגיר את עצמה.
ב-8 באוגוסט 1992 בטקס לציון יום תחילת המאבק לשחרור הודו מהממשל הבריטי, הוזמנה אסף עלי, אז בת 83, להניף את הדגל.
ב-1954 אסף עלי הייתה מהמייסדות של הפדרציה הלאומית של נשים בהודו שהייתה חלק ממפלגת הקונגרס הוסציאליסטית.
ב-1958 נבחרה כראשת העיר הראשונה של דלהי, והאישה היחידה שהחזיקה בתפקיד זה, אולם לא החזיקה בתפקיד זה לאורך זמן כשמאסה בפוליטיקה העירונית שלא אפשרה לה לקדם רפורמות.
בהמשך, ייסדה אסף עלי, הוצאה לאור שפרסמה עיתון ושבועון.
כתבי העת היו שופר למנהיגי המפלגה הסוציאליסטית.
ארונה אסף עלי נפטרה בניו דלהי ב-29 ביולי 1996, בגיל 87.
1992: פדמה ויבחושן (Padma Vibhushan) הפרס האזרחי השני בחשיבותו של הרפובליקה של הודו
ארון כריסטופר רמסדייל הוא כדורגלן אנגלי המשחק בעמדת השוער בקבוצת ניוקאסל יונייטד מהפרמייר ליג בהשאלה מסאות'המפטון ובנבחרת אנגליה.
רמסדייל גדל במחלקות הנוער של בולטון וונדררס ושפילד יונייטד.
ב-31 בינואר 2017 חתם בבורנמות' מהפרמייר ליג.
בראשית תקופתו במועדון הושאל רמסדייל לצ'סטרפילד ול-AFC וימבלדון מהליגות הנמוכות באנגליה.
ב-10 באוגוסט 2019 ערך את הופעת הבכורה שלו במדי בורנמות' בפרמייר ליג, בתיקו 1-1 נגד שפילד יונייטד במסגרת המחזור הראשון בליגה.
בעונתו הראשונה והיחידה בקבוצה ערך 37 הופעות ליגה.
ב-19 באוגוסט 2020 חתם בשפילד יונייטד, המועדון בו גדל, מהפרמייר ליג.
ב-14 בספטמבר 2020 ערך רמסדייל את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 0–2 לוולברהמפטון וונדררס במסגרת המחזור הראשון בליגה.
בעונתו הראשונה במועדון ערך 38 הופעות ליגה, ונבחר לשחקן המצטיין של המועדון לעונה זו.
ב-20 באוגוסט 2021 חתם בארסנל על חוזה ארוך טווח.
בסך הכול בעונתו הראשונה בארסנל ערך רמסדייל 34 הופעות, והצליח לשמור על רשת נקייה 12 פעמים.
ב-25 במאי 2021 זומן רמסדייל לראשונה לסגל הנבחרת הבוגרת כחלק מהסגל המורחב הזמני של גארת' סאות'גייט שכלל 33 שחקנים לקראת משחקי יורו 2020 אך הוא נופה מהסגל הסופי שכלל 26 שחקנים בלבד, כאשר השוערים דין הנדרסון, סם ג'ונסטון וג'ורדן פיקפורד הועדפו על פניו.
אך ב-15 ביוני כעבור משחק אחד בטורניר לאחר פציעתו של דין עקב פציעתו של הנדרסון הוא זומן לסגל הנבחרת במקומו אך לא שותף במהלך הטורניר.
את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ערך רמסדייל ב-15 בנובמבר 2021 בניצחון החוץ של נבחרת אנגליה על נבחרת סן מרינו במסגרת מוקדמות מונדיאל 2022 שם שמר על רשת נקייה כשהמשחק הסתיים בתוצאה 0–10.
נכלל בסגל נבחרת אנגליה לטורניר מונדיאל 2022.
אליפות אירופה בכדורגל עד גיל 19: 2017
הצלת החודש בפרמייר ליג: מרץ 2023, אפריל 2023
ארון שוורץ הוא שחקן אמריקאי ממוצא יהודי.
שוורץ נולד ב-4 בינואר 1981 בניו יורק.
אביו, רוברט שוורץ הוא בן להורים יהודיים.
בשנת 1989 ביצע שוורץ את הופעתו הראשונה בטלוויזיה כניצב בסדרה הקומית "משפחת קוסבי".
בשנת 1992 שיחק בסרט "אלופים על הקרח" מבית היוצר של וולט דיסני.
שוורץ, יחד עם שאר צוות השחקנים הצעירים של "The Mighty Ducks", היה מועמד לפרס ההרכב הצעיר המצטיין בסרט קולנוע בטקס פרסי הנוער ה-14 (1991–1992).
בשנת 1995 שיחק בתפקיד הראשי בסרט הקומדיה "מחנה קיץ לשמנים".
בשנת 2009 החל לשחק בתפקיד חוזר בסדרת הטלוויזיה "אחת שיודעת".
הוא שיחק בסדרה עד לשנת 2012.
בשנת 2017 הופיע בדמותו של אגו הכוכב החי בסרט הקולנוע "שומרי הגלקסיה: חלק 2".
+שנהסרטתפקידהערות1992אלופים על הקרחדייב קארפ1995מחנה קיץ לשמניםג'רלד "ג'רי" גארנר2017שומרי הגלקסיה: חלק 2אגו הכוכב החי2019שיפון עם שינקןאונוSlasher Partyאנג'לו2020AdverseמיטשלThe Bone Boxבנג'יTBAStigma: Raised in Hollywoodסרט דוקומנטרי; גם מפיק ותסריטאיButch Cassidy's Forgotten Outlawבוץ' קסידי
אַרוֹס נֶגְרֶה (בקטלאנית: Arròs negre; בספרדית: Arroz negro) הוא מאכל של מחוז ולנסיה ושל קטלוניה עשוי מדיונון (או דיונון רחף) ואורז.
המנה דומה במקצת לפאייה של פירות ים.
יש המכנים אותה פאייה נגרה (פאייה שחורה), למרות שבאופן מסורתי היא לא נקראת פאייה על אף שמכינים אותה באופן דומה.
אין לבלבל את ארוס נגרה עם אורז שחור, השם הכולל למספר זנים של אורז בעלי צבע כהה טבעי.
למתכון המסורתי של המנה דרוש דיו קלמארי, דיונון (cuttlefish) או קלמארי, אורז לבן, שום, פלפלים קובנים ירוקים, פפריקה מתוקה, שמן זית וציר מאכלי ים עם זאת, טבחים רבים מוסיפים גם פירות ים אחרים, כמו סרטנים קצרי בטן ושרימפס.
צבעה הכהה של המנה מגיע מדיו הקלמארי אשר גם משפר את טעם מאכלי הים במנה.
Fideuà negra ("אטריות שחורות" בוולנסית) היא וריאציה העשויה עם אטריות במקום אורז ומוגשת בדרך כלל עם איולי.
בנוסף לוולנסיה ולקטלוניה, המנה הזו פופולרית בקובה ובפוארטו ריקו, בשני האיים הללו היא ידועה בשם arroz con calamares (אורז עם קלמארי - בספרדית).
במטבח הפיליפיני, המנה נחשבת לתת-סוג של האימוץ הפיליפיני של paelya ומכונה paella negra (או paelya negra).
מנות אורז שחור עם דיונון או דיו קלמרי מוכרות גם באיטליה, קרואטיה ומונטנגרו, שם הן ידועות בשם "ריזוטו שחור".
ארוסטיצ'יני (באיטלקית: Arrosticini) הם סוג של מנות מסורתיות של בשר צלוי משופד האופייניים למטבח של מחוזות מוליזה ואברוצו.
ארוסטיצ'יני (גם rustelle או arrustelle בניבים המקומיים; ידוע גם בשם spiedini או spiducci)
ארוסטיצ'יני עשויים בדרך כלל מבשר כבש או טלה חתוכים לנתחים ומחוררים על ידי שיפוד.
הם נצלים על פלטה בעלת צורה מוארכת בדרך כלל, הנקראת פורנאצ'לה (furnacella), הדומה למרזב גשם.
ישנם שני סוגים עיקריים של ארוסטיצ'יני:
אלו המיוצרים באופן תעשייתי, המורכבים מנתחי בשר של קוביות עם צד של פאה 1 ס"מ, מושחלים על שיפודים באורך מקסימלי של 10 ס"מ .
אלה שעשויים בעבודת יד, שעבורם חותכים את הבשר בסכין לנתחים בגדלים שונים, משחילים על השיפוד לסירוגין חתיכות בשר ושומן כבש.
מקורם של הארוסטיצ'יני מהמזון שצרכו רועים ותושבים אחרים של האזורים ההרריים באברוצו בתוך הכפרים Castillenti, Civitella Casanova, Carpineto ו-Villa Celiera שהיו רגילים לאכול אוכל גם מהחלקים הגסים (קשים) יותר של בשר כבשים.
לעיתים קרובות נלווים לארוסטיצ'יני פרוסות לחם ספוגות בשמן זית כתית מעולה (pane 'onde).
תוספת המשקה המסורתית עם המנה היא יין Montepulciano d'Abruzzo.
באופן מסורתי, ארוסטיצ'יני נאכלים על ידי משיכת הבשר מהשיפוד חתיכה אחר חתיכה באמצעות השיניים.
ארון ג'יימס שאקל הוא שחיין אמריקאי, שחיין נבחרת ארצות הברית באולימפיאדת פריז.