tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בעת תיאור מלחמת שבטי ישראל נגד סיחון מלך האמורי, בנחל ארנון, נכתב בתורה:
לפשוטו של מקרא, מדובר בציון העובדה כי בספר בו כתבו בני ישראל את ניצחונותיהם, הוזכר כיצד נכבשה העיר והב או יהב והעיר סופה.
פרשנים אחרים גורסים, כי מדובר בתיאור מליצי על כיבוש העיר והב, בסופה ובסערה.
בהתחשב בסגנון הלמידה הישיבתי, המבוסס על לימוד בחברותא ומתאפיין בוויכוח ומחלוקות כחלק בלתי נפרד מחוויית הלימוד, טבעו חז"ל את הביטוי: "מלחמתה של תורה", כמושג חיובי לוויכוח בעל אופי בונה, המוביל בסופו של דבר להסקת מסקנות ופסיקת ההלכה.
לשם הבהרת הדברים דרשו חז"ל בתלמוד בבלי את הפסוק, על מנת להסביר את מהותה של המלחמה התורנית בין הלומדים:
הסביר זאת רש"י בפירושו: .
הניב בא לתאר מצב של מחלוקת בין ידידים קרובים, אפילו אב עם בן ורב עם תלמיד, המתווכחים על נקודה מהותית.
זאת שלא מתוך כוונה או רצון להתנצח, אלא על מנת להגיע לאמיתות הדברים ולהסיק מסקנות ברורות, כשבסופו של ויכוח לא יוותרו הצדדים אויבים, אלא יישארו בידידות ובהסכמה.
כבר בתקופת הראשונים ניתן למצוא את הניב בספרי השו"ת, כהבעת התנצלות וידידות, לאחר כתיבת דעה החולקת על הזולת.
בעיקרו משמש הניב בספרות התורנית כחתימה לוויכוח, וכהצגת עמדה, כי על אף חילוקי הדעות, אין בהבעת דעה מנוגדת, משום שינוי לרעה באופי היחסים בין המתווכחים וכי הסכסוך הוא ענייני ולא ירד לפסים אישיים.
לעיתים משמש הניב כהודעה על קבלת דברי הזולת לאחר ויכוח סוער, תוך הסכמה כי בסופו של דבר הוכרעה "המלחמה" ושני המתווכחים נותרו אוהבים זה לזה והגיעו לעמק השווה.
משמעותו של הניב השפיעה אף על הפסיקה ההלכתית האוסרת על הוראת הלכה בפני רבו, אך מתירה ויכוח עמו לצורך פסיקת ההלכה, כפי שאנו רואים בספרי הפוסקים:
בספרו מ-1984, "הדרך לעין חרוד", הסופר עמוס קינן הרבה להשתמש בניב, וב-1988 פרסם ספר בעל אלמנטים אוטוביוגרפיים בשם "את והב בסופה".
את והב בסופה הוא ספרו של עמוס קינן, שיצא לאור בהוצאת כתר בשנת 1988. הספר הוא מעין משל בעל אלמנטים אוטוביוגרפיים, שבו הגיבור, עיתונאי בעל שם, מגיע יום אחד לביתו ומוצא כי זהותו הוחלפה בזהות של אדם בשם "יוחנן לוין", שהוא נדון לחיות את חייו.
הספר משיק לנקודות רבות בחייו של קינן, ששם משפחתו המקורי הוא "לוין", ומכיל תובנות רבות של קינן על חייו ועל עברו.
אַתְּ הוא כתב עת ישראלי הפונה לקהל נשים, שנוסד בשנת 1967.
כתב העת נוסד בשנת 1967 כירחון שהיווה מענה של קבוצת "מעריב" לשבועון הוותיק "לאשה" מבית "ידיעות אחרונות".
בהמשך פעילותו הפך "את" לדו-שבועון.
עורכו הראשון של "את" היה יוסף לפיד, והוא כיהן בתפקיד עד שנת 1974, אז יצא לשנת חופש.
את לפיד החליפה שרה ריפין ששימשה כסגניתו עד אז והיא כיהנה בתפקיד עד שנת 1980. באותה השנה התמנה לעורך הראשי של "מעריב" שמואל שניצר, שלא אהב את פועלה הפמיניסטי במגזין וביקש ממנה לעזוב.
את שם המגזין קבע דן ריזינגר שהיה המעצב הגרפי הראשון שלו.
בשנת 1992 מונתה יעל פז-מלמד לעורכת המגזין והוסיפה לחבילה גם את המוספים "את גורמה" ו"את יופי".
בשנים 1996–2013 הייתה עופרה מזרחי עורכת המגזין.
בדצמבר 2012 נחתם הסכם למכירת העיתון "מעריב" יחד עם יתר כתבי העת של הקבוצה למו"ל שלמה בן-צבי.
וכתבי העת של הקבוצה עברו לבעלות חברה בשם "תכלת תקשורת".
ביוני 2014, נמכר "את" ליובל סיגלר, מו"ל חברת השבועון "טיים אאוט ישראל" ועבר למתכונת חודשית.
במהלך מערכת הבחירות לכנסת העשרים זכה הירחון לפרסום רב, בעקבות מיזם צילומי אופנה של נשות המועמדים לראשות הממשלה, מיכל הרצוג ושרה נתניהו.
הירחון הפיץ את הגיליון בשתי מהדורות בו בזמן, שתוכניהן דומים, אך בשער האחת דיוקנה של מיכל הרצוג ובאחרת דיוקן שרה נתניהו.
ברגע האחרון ביקש הקמפיין של נתניהו להקפיא את פרסום התצלומים עד לאחר הבחירות.
לאחר שלא הצליחו לדחות את פרסום הכתבה לאחרי הבחירות.
פנה משרד עורך הדין דוד שמרון ל"את" במכתב התראה לפני נקיטת צעדים משפטיים, אך התצלומים פרסמו לבסוף.
במהלך מערכת הבחירות לכנסת העשרים ואחת, שוב פרסום המגזין ראיון שערכה סנדרה רינגלר עם שרה נתניהו.
החל משנת 2016 נערך טקס פרסי האופנה הישראלי על ידי המגזין.
ב-3 באוגוסט 2021 הודיעה מערכת "את" כי גיליון ראש השנה יהיה הגיליון המודפס האחרון.
עורכת המגזין משנת 2014 עד 2023 הייתה עדי עוז.
העורכת הנוכחית של מגזין "את" היא רוני ודנאי.
תחרויות הדוגמנות "ניו מודלס" ו"את מודלס"
ב-2003 ערך המגזין את תחרות הדוגמנות הישראלית "ניו מודלס".
האירוע שודר בערוץ 2 אצל הזכיינית טלעד, בהנחיית סיגל שחמון.
תוצאה סופית מתמודדת ניו מודלס 2003 יאנה ברגמן סגנית ראשונה לילה מאלו סגנית שנייה חן שילוני
תוצאה סופית מתמודד ניו מודלס 2003 עמית סולומון סגן ראשון נועם מרדו סגן שני עמרי בן נתן (ואחיו התאום) רועי בן נתן
בשנת 2004 שונה שם התחרות ל"את מודלס" והונחה על ידי אקי אבני.
תוצאה סופית מתמודדת את מודלס הדר קשת סגנית ראשונה יעל ניסים סגנית שנייה דליה צביקלר
אֶת שאהבה נפשי הוא סרט קולנוע תיעודי ישראלי משנת 2004, שזכה בפרס אופיר (האוסקר הישראלי) לסרט התעודה הטוב ביותר, בבימויה ובהפקתה של אילאיל אלכסנדר, שזהו סרטה הראשון.
הסרט מציג את סיפורן של שלוש נשים לסביות חרדיות המתגוררות בירושלים ונאבקות בשאלת נטייתן המינית ומשיכתן לנשים.
הסרט מציג את הקונפליקטים העומדים בפניהן בין רצונן לממש את תשוקתן ואהבתן המינית האותנטית לבין נאמנותן למשפחתן ולאמונתן הדתית.
הסרט עוקב אחר מהלך חייהן ובחירותיהן הקשות.
שם הסרט לקוח משיר השירים ג,א: .
הסרט נבחר להיכלל בקטלוג של חברת ההפצה וסוכנות המכירות הבינלאומית "Films Transit International", מחברות ההפצה הגדולות בעולם הקולנוע התיעודי.
זהו הסרט הישראלי הראשון שזכה להיכנס לקטלוג של החברה.
את זכויות ההפצה בצפון אמריקה רכשה חברת "Women Make Movies".
הסרט נקנה לשידור על ידי ערוצי טלוויזיה שונים בעולם, ביניהם: BBC בריטניה, SUNDANCE ארצות הברית, CBC קנדה, ABC אוסטרליה, DRTV דנמרק, THE POLISH TV, פולין וכיוצא בזה.
בישראל שודר הסרט בערוץ 8 והוקרן בסינמטקים ובהקרנות שונות ברחבי הארץ.
הסרט היה סרט הפתיחה של פסטיבל דוקאביב 2004, שם הוקרן בהקרנת בכורה וזכה בפרס יצירת הביכורים.
הסרט זכה בפרסים נוספים ברחבי העולם.
"את ואני" הוא השיר שייצג את ישראל באירוויזיון 1975. את המילים כתב אהוד מנור, הלחין שלמה ארצי, שגם ביצע את השיר, ועיבד וניצח אלדד שרים.
השיר נבחר לשיר המייצג את ישראל באירוויזיון על פי החלטת ועדה פנימית, והוא הגיע למקום ה-11 בתחרות מתוך 19.
השיר הוא מסוג בלדה, המספר על גבר המתאהב באישה ורוצה שיהיו ביחד.
בשיר מתוארות המילים "שמש", "ים" ו"מים", המחזקות את עלילת השיר.
בישראל היה השיר ללהיט, והגיע למקום הרביעי במצעד השנתי של קול ישראל.
בעקבות הצלחת השיר דחקה חברת "הד ארצי" בארצי להקליט אלבום חדש, בשם "את ואני".
ארצי ביצע את השיר גם בגרמנית ובאנגלית אך ביצועים אלו לא זכו להצלחה מיוחדת.
גרסה מחודשת של השיר בביצועו של ארצי נכללה באלבומו "אהבתיהם", שראה אור בשנת 2000.
בשנת 2022 שרו שרית חדד ועידן עמדי את השיר "את ואני" במסגרת טקס הדלקת המשואות בהר הרצל.
אֶת היא מילת יחס עברית המשמשת לקישור בין נשוא לבין מושא ישיר מיודע.
במקרא המילה משמשת גם כחלופה למילת היחס "עִם".
עיקר תפקידה של המילה "את" הוא כקישור בין נשוא לבין מושא ישיר מיודע.
המילה "את" מופיעה במקרא גם במשמעות של "עִם".
בלשון חכמים המילה "את" משמשת לפרקים במקום המילה "מה".
"את" כקישור בין נשוא לבין מושא ישיר מיודע
השימוש העיקרי במילת היחס "את" הוא לציון מושא ישיר מיודע, ובייחוד לקישור בין נשוא לבין מושא ישיר מיודע.
השימוש במילה "את" מופיע רבות לפני מושא ישיר מיודע, אך לא תמיד.
לרוב יופיע המושא הישיר אחרי הנשוא, ועל כן תופיע מילת היחס "את" בין הנשוא למושא הישיר.
לפעמים תבוא מילה נוספת בין הנשוא למושא הישיר, והיא תחצוץ בין הנשוא למושא הישיר, לדוגמה, .
אם יש לפועל אחד זיקה לכמה מושאים ישירים, ייתכן שתבוא המילה "את" לפני כל אחד מהם.
לדוגמה, בספר שמות בציווי על עשיית המשכן מופיעה סדרה, המשתרעת על פני תשעה פסוקים וכוללת 42 פעמים את המילה "את", בזיקה לנשוא אחד:
לפעמים המושא מופיע לפני הנשוא.
במקרה זה תופיע מילת היחס "את" לפני המושא הישיר, ולא תימצא בין המושא הישיר לנשוא.
המילה "את" מופיעה 9,510 פעמים בתנ"ך, והיא מופיעה בכל 24 ספרי התנ"ך, מן הפסוק הראשון.
בפסוקים רבים המילה מופיעה פעמיים, למשל .
המילה "את" מופיעה בתורה 3,420 פעמים, בנביאים ראשונים 2,796 פעמים, בנביאים אחרונים 1,689 פעמים ובכתובים 1,605 פעמים.
מופעי המילה "את" המרובים ביותר הם בספר בראשית (863 פעמים), ואילו בספר נחום היא מופיעה פעם אחת בלבד.
הספר שבו המילה "את" שכיחה ביותר יחסית לגודלו הוא ספר יהושע — היא מופיעה בו 480 פעמים.
בפרק כ"א בספר יהושע המילה "את" מופיעה יותר ממאה פעמים.
המילה "את" מופיעה בעיקר בספרי הפרוזה ואך מעט בפרקי שירה.
בשיר השירים ומגילת איכה השירִיּים "את" מופיעה 26 פעמים (בשתי המגילות גם יחד), ואילו במגילת אסתר הסיפורית, שהיא בערך באורך של שתי שירות אלו יחד, המילה "את" מופיעה יותר ממאה פעמים.
גם בספרים איוב, משלי ותהילים הכתובים בסגנון שירי יש יחסית מעט היקרויות של המילה.
המילה "את" מושמטת במקרא פעמים רבות, למשל בפסוק:
לפרקים יופיע פסוק שאחד משני מופעים של "את" מושמט בו:
המילה "את" חסרה פעמים רבות לפני שם בנטייה.
למשל: , אף על פי שלפעמים "את" מופיעה לפני שם בנטייה, כמו בפסוק .
יצחק אבינרי העריך שלפני מושא ישיר מיודע בה"א הידיעה ה"את" מושמטת רק לעיתים נדירות, להערכתו בפחות מ־5% מהמופעים במקרא.
המילה "את" מופיעה רבות במשנה, החל במשפט הפותח את מסכת ברכות: וכלה במשנה האחרונה, המסתיימת בציטוט הפסוק:
המילה "את" מושמטת גם במשנה, למשל בשאלה , אולם ההשמטות אינן שיטתיות שכן במשנה הבאה מופיעה שאלה דומה, בצירוף המילה "את" —
לטענת יצחק אבינרי, בלשון חכמים התרחב השימוש במילה "את" יותר מאשר בלשון המקרא.
כראיה הוא מביא את העובדה שהתלמוד מצטט את הפסוק בנוסח
פעמים רבות השמיט רש"י את המילה "את", אך ברוב הפעמים הוא עדיין משתמש בה.
בציטוטים מהתלמוד רש"י מוסיף לפעמים "את" שנשמטה, ולפעמים להפך, משמיט "את" שהופיעה.
הרמב"ם, לעומת זאת, הרבה להשמיט את המילה "את".
יצחק לבני העריך שהוא עשה כן בהשפעת הערבית.
ביאליק הקפיד להשתמש במילה "את" בכתבי הפרוזה שלו, ואף דאג לתקן במהדורות מאוחרות ולהוסיף את המילה "את" לפני כל שם במקום שבו לפועל זיקה לכמה שמות.
לדוגמה, במקום שכתב במהדורה ראשונה "רוחץ את פניו וידיו", תיקן במהדורה מאוחרת ל"רוחץ את פניו ואת ידיו".
ואולם היו שהעדיפו שלא להשתמש במילה "את" — זאת, לטענת יצחק אבינרי, בהשפעת הלועזית.
המתנגד המפורסם ביותר לשימוש במילה "את" היה דוד בן-גוריון, ראש ממשלת ישראל.
במאמר בעיתון "דבר" הסביר בן-גוריון שהמילה "את" היא רשות, נצרכת אך לעיתים נדירות להבהרת העניין, ועל כן .
כחיזוק לעמדתו הביא את המסופר להלן על רבי עקיבא: אף שלא היה בלשן, עורר מעמדו הציבורי עניין בעמדתו בסוגיה זו.
ראש ממשלת ישראל השני, משה שרת, גרס לעומתו: היו שהדביקו לעמדתו של בן-גוריון את הכינוי "אנטיאתיות".
עם החולקים על בן-גוריון נמנה הבלשן יצחק אבינרי, שגרס כי "בלשון חיה יש הכרח להקפיד על ה'את' לשם בהירות ודיוק", ואף הדגיש: אבינרי העלה את ההשערה שבן-גוריון בחר בעמדתו סתם כדי להתמיה ולמשוך תשומת לב ציבורית.
יצחק לבני הציג עמדת ביניים.
הוא קבע כללים מתי יש להוסיף "את" ומתי יש להחסירו, וכן קבע שיש לגוון בין שימוש ואי שימוש במילה זו.
בשפה המדוברת, "את" מתקצרת לפעמים לפני ה"א הידיעה ובמקום "את ה" אומרים רק "תַּ", ובדרך כלל כותבים זאת: ת', בגרש.
חוקרים מצאו תופעה זו כבר באיגרות בר־כוכבא, מזמן מרד בר־כוכבא במחצית הראשונה של המאה ה־2 לספירה.
נכתב שם: , "תללו" במקום "את הללו", "תדקל" במקום "את הדקל" ועוד.
כללי השימוש ב"את" של יצחק לבני:
"את" תופיע לפני שם פרטי.
"את" תופיע לפני שם מיודע בה"א הידיעה.
"את" תושמט לפני שם נטוי.
מכיוון שהשם הנטוי מתארך בגלל אותיות הנטייה, ניתן לפצות על כך בהחסרת המילה "את".
לאחר ציווי עדיף להחסיר "את", שכן דרך המצווה לקצר לצורך זירוז.
במקום שיש חציצה בין הפועל למושא תתווסף "את".
במשפט שבו יש "את" בגלל שם פרטי או מיודע בה"א הידיעה תבוא "את" גם לפני מושא שאינו שם פרטי ואינו מיודע.
לכלל זה קורא לבני — גרר.
במקום שהמילה "את" נדרשת כדי להבהיר מי הנושא ומי הנשוא.
פרשן המקרא אברהם אבן עזרא מדגים מצב שבו השמטת "את" משבשת את בהירות המשפט: "אם אמר אומר כי 'ראובן הרג את שמעון' אז שמעון הרוג.
אך באמור 'ראובן הרג שמעון' הטעם שוה, כמו 'ורב יעבד צעיר'", כלומר: השמטת "את" מהמשפט "ראובן הרג את שמעון" מאפשרת להבין את התוצאה גם במשמעות "את ראובן הרג שמעון".
בשירה נהוג להשמיט פעמים רבות את המילה "את", גם במקום שנעשה שימוש בה בפרוזה.
בשיר "דני גיבור", למשל, מופיעה השורה "נורית אכלה התפוח", בשעה שבפרוזה נהוג לומר "נורית אכלה את התפוח".
בכמה מקומות בתלמוד מצוינת שיטת לימוד שאומרת שבכל מקום שנאמר בתורה "את" יש ללמוד הלכה נוספת, מעבר לנאמר בפסוק במפורש.
שיטה זו ניתנת להתפרש כראיית המילה "את" כמיותרת.
רש"י מסביר את הגורם לשינוי בגישתו של שמעון העמסוני: .
כלומר, מאחר שהוא סבר שבוודאי אין מישהו שצריך לירוא ממנו כמו מאלוהים, הוא סבר שאין עוד משהו נוסף בפסוק זה, והסיק שהוא טעה והמילה "את" לא נועדה בהכרח לרבות.
את ההלכה שדרש רבי עקיבא מפרש רש"י: .
כלומר, רבי עקיבא סבר שיש מישהו שאכן צריך לירוא ממנו כמו מאלוהים — תלמידי חכמים.
לכן, לשיטתו של רבי עקיבא, גם "את" זה נועד לריבוי, ולכן לעומת שמעון העמסוני הוא סבר שאין סיבה להסיק שהמילה "את" לא נועדה תמיד לריבוי.
במקרא מופיעה "את" בתפקיד נוסף, כחלופה למילת היחס "עם".
בהוראה זו המילים זהות רק בצורת היסוד, ושאר מערכת הנטיות שונה לחלוטין: אוֹתוֹ, אוֹתָהּ וכו', לעומת אִתּוֹ, אִתָּהּ בהוראת "עם".
"את" זו איננה קשורה ל"את" הראשונה ומוצאה שונה.
הטיית "את" לפי כללי הכתיב המלא
אחד מכללי הכתיב המלא של האקדמיה ללשון העברית קובע: "כותבים יו"ד לציון תנועת i שאין אחריה אות בשווא נח" (למשל "גיבור", "פיקח").
עד אמצע 2017 נקבע חריג לכלל זה, ולפיו מילים שאין תנועת i בצורת היסוד שלהן, ובכלל זה המילה "את", ייכתבו בלא יו"ד גם כאשר בהטיה יש בהן תנועת i, ובהתאם לכך היה הכתיב התקני "אתי", "אתך" וכו'.
באמצע 2017 פרסמה האקדמיה כללים חדשים.
שם בוטלה החרגה זו, ונקבע שיש לכתוב "איתי", "איתך" וכדומה.
בעברית החדשה נטיות המילה "את" משמשות בהוראה זו לצד נטיות המילה "עם" במשלב הספרותי, ואילו במשלב הדיבורי קיימת סופלציה מלאה — "עם" משמשת בצורת היסוד, ובנטיות הבסיס משמשת "את" (אִתִּי, אִתְּךָ, אִתָּהּ).
צורת היסוד "את" איננה משמשת כלל, למעט חריג אחד: מקובל להשתמש במילה "את" בשמות של שותפויות, בהוראת "וגם" או "בצוותא" (למשל: "כהן את לוי").
שימוש זה נובע מהשפעתן של שפות רומאניות, שהמילה et משמשת בהן בהוראות אלו.
בלשון חכמים נעשה שימוש במילה "את" כקיצור של "את מה".
שימוש שלא בהתאם למשמעויות שנמנו
יש במקרא פעמים שהמילה "את" מופיעה שלא במשמעויות שנמנו לעיל.
— "בשרו" איננו מושא ישיר
בעברית ישראלית הצירוף יש את מקובל בפי הדוברים.
למשל: "יש את האיש הזה", "יש לי את הספר", "יש לך אותי".
מתקני הלשון פסלו שימוש זה, שכן בעברית המילה "יש" היא הנשוא, ומה שיש הוא הנושא, ואילו "את" באה לפני מושא בלבד.
לכן יש לומר "יש לי הספר", ולא "יש לי את הספר".
יעל רשף מצאה תיעוד הן לקיומו של מבנה זה והן לפסילתו בקרב מתקני הלשון כבר ב־1911; נראה שללשון הכתובה הנורמטיבית נכנס הביטוי רק בשנות ה־60 של המאה ה־20.
את כמו אש הוא האלבום השני של קובי פרץ.
האלבום יצא בשנת 1995, שלוש שנים לאחר אלבומו הראשון "טעות של החיים".
באלבום שמונה שירים, הבולט ביניהם הוא השיר 'את כמו אש' שעובד בשנת 1997 לגרסת דאנס באלבומו השלישי של פרץ, "חץ האהבה".
שישה שירים מהאלבום נכתבו על ידי היוצר דוד זיגמן.
הפקה ואמרגנות: אבי מזרחי הפקות
הפצה: א.ג הפקות: אבי גואטה
קולות: קובי פרץ, עופר מזרחי, ירון כהן, מומין ססלר, הילה
עיצוב גרפי: סטודיו בן עמי
שירמיליםלחן את כמו אש דוד זיגמן יווני המבט והניחוח דוד זיגמן טורקי אל תלכי ותבגדי יוסי ואלי כהן טורקי ילדונת אג'אר טורקי הכרתי נערות דוד זיגמן טורקי אדם רגשני דוד זיגמן מקורי עד מתי ישלוט העצב דוד זיגמן טורקי חיכיתי לך דוד זיגמן טורקי
את ואני הוא אלבומו השישי של שלמה ארצי משנת 1975 בעיבודו של אלדד שרים.
האלבום יצא בעקבות השיר "את ואני", שאתו ייצג ארצי את ישראל באירוויזיון של אותה שנה.
האלבום "את ואני" כלל את תרגומיו של ארצי לשירים "Teenage Idol" של ריקי נלסון ו-"Things" של בובי דארין, וכן את השיר "את הלכת" שכתב ארצי על פי מנגינת ה"אדאג'יו" של תומאזו אלבינוני.
מנור כתב שיר נוסף לאלבום בשם "מתחת למיטה", וארצי כתב והלחין מספר שירים נוספים, כ"שיר אהבה אחרון" ו"היי ליזה".
את לי לילה הוא סרט ישראלי מסוגת דרמה בכיכובן של לירון בן-שלוש ודאנה איבגי.
בוים על ידי אסף קורמן ונכתב על ידי לירון בן-שלוש ויצא למסכים ב-3 בספטמבר 2014. נתמך על ידי קרן גשר לקולנוע רב תרבותי.
עלילת הסרט מתרחשת בחיפה ובמרכזה גיבורת הסרט אשר מנסה להתמודד עם גידול אחותה הסובלת ממוגבלות שכלית התפתחותית והניסיון לתמרן בין גידול האחות לבין רומן אשר מתפתח לה במקביל עם מורה להתעמלות בבית הספר שבו היא עובדת.
הסרט זכה לרוב בביקורות חיוביות ונחשב לקשה לצפייה.
איבגי זכתה לביקורות משבחות על הופעתה בסרט, עליו קיבלה את פרס אופיר לשחקנית המשנה הטובה ביותר.
הסרט זכה בפרס קרן תרבות חיפה לסרט ישראלי עלילתי במסגרת פסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה.
הסרט מספר על קשר בין שתי אחיות, שהצעירה בהן, גבי (דאנה איבגי) היא בעלת מוגבלות שכלית התפתחותית, והגדולה, חלי (לירון בן שלוש), מקדישה את חייה לטיפול בה, עד שהיא נאלצת להפסיק לעשות זאת והאיזון בחייה מופר.
חלי (לירון בן-שלוש): אחותה הגדולה של גבי האחראית עליה, המעדיפה לטפל בה בבית, ולא לשלוח אותה למעון יום, המתאים לה.
היא עובדת כמאבטחת בבית ספר תיכון ושם מכירה את זהר, מורה לספורט וביניהם מתפתחת מערכת יחסים רומנטית.
קשייה בהתמודדות עם הטיפול בגבי משתלטים על חייה ומעיבים על חיי האהבה שלה.
עקב כך, היא מחליטה לבסוף לקחת את גבי למעון יום, ובכל זאת היא לא רגועה בשעות שהיא שם.
זמן מה לאחר שגבי החלה לשהות במעון מדי יום, חלי מחליטה להוציא אותה משם, ואז היא מגלה שגבי בהיריון - מה שמסבך את מערכת יחסיה עם זהר.
גבי (דאנה איבגי): בחורה בעלת מוגבלות שכלית התפתחותית קשה.
לגבי דפוסי התנהגות ילדותיים ונטולי עכבות.
היא נוהגת להרוס חפצים בבית, לדפוק את ראשה ברצפה ולהתפשט, לעיתים גם בפומבי.
לאור קשייה של חלי בטיפול בה, היא מכניסה אותה למסגרת יומית במעון יום; במהרה מתברר לחלי שדאגותיה לא פחתו, ולא עוד אלא שהיא מגלה שאחותה בהריון.
זוהר (יעקב זדה-דניאל): מורה מחליף להתעמלות, בהמשך בן זוגה של חלי.
פוגש אותה בעבודתו בבית הספר, שם היא מועסקת כמאבטחת.
זוהר מגיע לביתה של חלי, שם הוא פוגש את אחותה.
הוא גר עם אימו, אך כשמתהדקים יחסיו עם חלי, הוא מחליט לעבור לגור איתה ועם אחותה.
סבטה (סופיה אוסטריצקי): המנהלת/מטפלת במעון היום.
(ורדה בן חור): אימו של זוהר.
על פי ספר הקולנוע הישראלי צפו בסרט זה 59,472 צופים בבתי הקולנוע ברחבי הארץ.
"את אינך יודעת" הוא שיר מאת המשורר שאול טשרניחובסקי, שנכתב בשנת 1925 ופורסם כחלק ממחזור השירים "שירים לאילאיל" (מחזור שבתורו היה חלק מהפואמה "כהנת לישראל").
השיר הולחן ובוצע על ידי שלמה ארצי ב-1978.
השיר נכתב על ידי טשרניחובסקי בשנת 1925 בפיכטנגרונד, בהיותו בן 50, לאהובתו רוזה רחל רוזנשטיין, שהייתה אז אישה נשואה בת 25. בעת פגישתו הראשונה עמה, בהיותה בת 17 והוא בן 42, היא שאלה אותו מדוע הוא כותב בשפה העברית ולא ברוסית, שהיא שפת אמו.
בתגובה לכך הוא ענה שהעברית היא שפתו והוא לא יכול לכתוב אחרת.
באותו מפגש סירבה להיענות לחיזוריו, אך מאוחר יותר הם נפגשו בשנית והתפתח ביניהם רומן (כאשר שניהם היו נשואים).
בכל הבתים יש קפיצות אופייניות.
קפיצות אלו זהות בשני הבתים הראשונים ונבדלות במעט בשורה שלישית בבית האחרון.
קפיצות אלו לשיר מבנה אסתטי ייחודי והן אופייניות לכתיבתו של טשרניחובסקי.
בנוסף, כל אחד מהבתים מכיל שמונה שורות, ומתחיל ומסתיים באנפורה (חזרה) של השורה "את אינך יודעת עד מה יפיפית!".
זהו שיר אהבה לאילאיל (שם זה לא מוזכר בשיר, אך מחזור השירים שהוא משתייך אליו קרויה "שירים לאילאיל") והוא מתאר אהבה חמקמקה וארוטית בין דובר השיר לאילאיל, שאליה הוא פונה בגוף שני.
השיר הולחן על ידי הזמר שלמה ארצי בסוף 1977 ונכלל באלבומו ה-11, "גבר הולך לאיבוד" (1978).
ביצוע זה נכלל במקום 14 במצעד הפזמונים העברי השנתי לתשל"ח (1978).
את לי לילה הוא אלבום האוסף השני והאלבום התשיעי, והנמכר ביותר בכל הזמנים מאלבומיו של בעז שרעבי.
האלבום, שיצא בשנת 1993, נמכר בלמעלה מ-250,000 עותקים, והוא האלבום הרביעי הנמכר ביותר בכל הזמנים בישראל.
האוסף שיצא ב-1993 היה האוסף השני לאחר כל הלהיטים באנגלית שיצא ב-1984, והוא איגד בתוכו 17 שירים בעברית מ-8 אלבומי האולפן הראשונים של שרעבי.
השיר בוצע בתחילה יחד עם כספי אך בהקלטת האלבום הוקלט כסולו.
כל שירי האלבום הולחנו על ידי בעז שרעבי.
מלבד: "ברית עולם" שהולחן על יד מתי כספי, "מי ידע שכך יהיה" שהולחן על ידי עוזי חיטמן, "תני לי יד" שהולחן על ידי נורית הירש, "חידה את לי" שהולחן על ידי אביהו מדינה, "ספרי" ו"דרור יקרא" לחן תימני עממי.
פמלה - מילים: זמירה חן, עיבוד: יגאל חרד [3:33]
הלוואי - מילים: אהוד מנור, עיבוד: ננסי ברנדס [3:05]
לתת - מילים: חמוטל בן זאב, עיבוד והפקה מוזיקלית: ירון בכר [4:45]
את לי לילה - מילים: יואל גוב ארי ובעז שרעבי, עיבוד והפקה מוזיקלית: יזהר אשדות ומשה לוי [5:24]
ברית עולם (שיר) - מילים: אהוד מנור, לחן: מתי כספי, עיבוד והפקה מוזיקלית: ירון בכר [4:54]
לשיר איתך - דואט עם שושנה דמארי - מילים: אהוד מנור, עיבוד והפקה מוזיקלית: ירון בכר [4:26]
מי ידע שכך יהיה - מילים ולחן: עוזי חיטמן, עיבוד: קובי אושרת [3:56]
אצלי הכל בסדר - מילים: שמרית אור, עיבוד והפקה מוזיקלית: יזהר אשדות ומשה לוי [5:08]
תני לי יד - מילים: שמרית אור, לחן: נורית הירש, עיבוד והפקה מוזיקלית: יזהר אשדות ומשה לוי [3:49]
חופשי ומאושר - מילים: דודו ברק [2:53]
חייך וחיי - מילים: דודו ברק, עיבוד: אלברט פיאמנטה [4:22]
הביטי מי חזר - מילים: אהוד מנור, עיבוד והפקה מוזיקלית: ירון בכר [4:18]
אהבה לבנת כנף - מילים: שמרית אור, עיבוד והפקה מוזיקלית: יזהר אשדות ומשה לוי [5:16]
חידה את לי - מילים: עודד ספיר, לחן: אביהו מדינה, עיבוד: אריה לבנון [3:53]
משאלה - מילים: אהוד מנור, עיבוד והפקה מוזיקלית: ירון בכר [5:00]
ספרי - מילים: רבי שלום שבזי, לחן:עממי, עיבוד והפקה מוזיקלית: מתי כספי [3:27]
דרור יקרא - מילים: דונש בן לברט [2:45]
"את לי לילה" הוא סינגל של בעז שרעבי שיצא לאור במקור בשנת 1978. בשנת 1984 הוציא לאור שרעבי את השיר בעיבוד מחודש.
השיר נכתב על ידי בעז שרעבי ויואל גוב ארי והולחן והוקלט על ידי שרעבי טרם עזב את ישראל לארצות הברית בשנת 1978. את השיר בגרסה זו עיבד יגאל חרד.
השיר, שהוקלט והופץ לתחנות הרדיו, לא נכלל במסגרת אלבום כלשהו, אך זכה להצלחה במצעדי הפזמונים, ודורג במקום ה־11 במצעד הפזמונים העברי השנתי ה'תשל"ט-1979 של רשת ג'.
ב־1981 הקליט את השיר זוהר ארגוב לאלבומו השלישי "היו זמנים", בעיבוד של מרסל לידג'י.
גם ג'קי מקייטן הקליט באותה שנה את השיר לאלבומו "ג'קי מקייטן – במיטב שירי ה'חפלה'".
שרעבי, שחזר לישראל ב־1984, הקליט שוב את השיר בעיבוד מחודש של משה לוי ויזהר אשדות לאלבומו המצליח "אצלי הכל בסדר" מ־1984. ב־1993 הופיעה גרסה מחודשת זו באלבום האוסף "את לי לילה".
הגרסה המקורית מ־1978 הופיעה באוסף אחר של שרעבי שיצא באותה שנה "בשירים שלא נס ליחם".
ב־2014 הקליטה את השיר דאנה איבגי כשיר הנושא של הסרט "את לי לילה".
ב־2016 ביצעה אניה בוקשטיין את השיר בטקס פרסי אופיר, שהוקדש לזכרה של רונית אלקבץ.
"את מוכנה" הוא סינגל מחאתי שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הישראלית דנה אינטרנשיונל.
השיר יצא לאור ב-12 באוגוסט 2007, כסינגל השלישי מתוך אלבום האולפן השמיני שלה, הכל זה לטובה, בהוצאת חברת התקליטים הד ארצי.
השיר לא הצליח לשחזר את הצלחת שני הסינגלים הקודמים, והושמע רק מעט פעמים ברדיו.
השיר נכתב והולחן על ידי אלי אברמוב שהלחין את להיטה "Love Boy" והופק על ידי שי כרם.
השיר שימש כשיר פרסומי שהופיע בפרסומת של תאגיד הביטוח האמריקאי בין-לאומי AIG, בה דנה אינטרנשיונל מופיעה.
סגנון השיר הוא פופ רוק, והוא מעין שיר מחאתי בו אינטרנשיונל מדברת על האנשים שרוצים ברעתה.
בביקורת באתר "סקיצה פלוס" נכתב: "'את מוכנה' הוא שיר המשלב גיטרות סטייל שנות ה-80', עם טקסט, שהוא באיזה מקום, אוטוביוגרפי על דנה אינטרנשיונל, וזו לא פעם ראשונה שדנה מבצעת שיר שכזה, זוכרים את 'ניצחתי', רק שהפעם זה נשמע הרבה יותר טוב.
אם עד עכשיו זה לא היה מובן, דנה מוכנה יותר מאי פעם, תענוג לאוזניים לשמוע אותה שוב עם שירים חדשים".
כמו כן, סקר יוסי חרסונסקי את השיר בשלילה, תוך שהעניק לו ציון של שני כוכבי זהב מתוך חמישה בסך הכול.
ביולי 2007, הצטלמה דנה אינטרנשיונל לאחד מפרקי התוכנית "יום בחיי", והוחלט כי חלקים ממנו ישמשו לקליפ הרשמי שיצא לאחר מכן.
בקליפ, ניתן לראותה כשהיא שרה במיקרופון, וסצנות בהן פפראצי מצלמים אותה.
הקליפ בוים על ידי אורי שיצר, ופורסם ביוטיוב בשנת 2007.
אזורתאריך יציאהפורמטחברת תקליטיםמקורכלל העולם12 באוגוסט 2007תקליטורהד ארצי
את היא סדרת מותחן פסיכולוגי אמריקאית, המבוססת על רומנים מאת קרוליין קפנס אשר פותחה על ידי גרג ברלנטי וסרה גמבל והופקה על ידי "האחים וורנר", בשיתוף עם "Alloy Entertainment" ואולפני "A&E".
ב־9 בספטמבר 2018 הסדרה עלתה לראשונה בארצות הברית ב-"Lifetime", ב־26 בדצמבר 2018 הסדרה עלתה לשידור בנטפליקס וצברה קהל רחב עם למעלה מ-40 מיליון צפיות.
ב-26 ביולי 2018 "Lifetime" הודיעו כי הסדרה חודשה לעונה שנייה ותבוסס על רומן ההמשך "Hidden Bodies" ("גופות מוסתרות").
ב-3 בדצמבר 2018, הוכרז כי הסדרה תעבור לנטפליקס ותהפוך לסדרה רשמית שלה.
ב-26 בדצמבר 2019 עלתה העונה השנייה לשידור בנטפליקס.
העונה הראשונה מלווה את סיפורו של ג'ו גולדברג, מנהל חנות ספרים בניו יורק, אשר פוגש סופרת שאפתנית בשם גווינביר בק ומתאהב בה.
ג'ו מפתח אובססיה כלפי בק ומתחיל לעקוב אחריה באמצעות אמצעים טכנולוגיים, מדיה חברתית, ומחלון ביתה.
כאשר הקשר המיוחל שלו עם הסופרת מאוים, ג'ו מוצא את עצמו רודף אחרי האיומים, כאשר למעשה הוא עלול לפגוע בקשר ובעצמו.
העונה השנייה עוקבת אחר עזיבתו של ג'ו ללוס אנג'לס לאחר מפגש עם קנדס (האקסית) שמאיימת עליו.
הוא מחליף את זהותו לוויל בטלהם אשר האובססיה שלו נושאת את עיניו אל לאב קווין, צעירה מבית עם כסף ואחותו של פורטי.
ג'ו נשאב אל הרצון הפנימי שלו לאהוב ולהיות נאהב אף על פי שהוא בא במטרה אחת ויחידה: לפתוח "דף חדש".
למרות רצונותיו של ג'ו לדף חדש, עברו והמצפון שלו רודפים אותו בצורה מתמשכת ומנסים למנוע ממנו להשיג את מטרותיו.
העונה השלישית עוקבת אחר זוג הנשואים ג'ו ולאב שמגדלים את בנם הנולד, הנרי, בפרבר מדרה לינדה שבקליפורניה.
כשהדינמיקה ביחסים שלהם לוקחת תפנית חדשה, ג'ו ממשיך לחזור על מעגל האובססיה עם עניין הולך וגדל בנטלי, השכנה הסמוכה.
הפעם, לאב תעשה הכל כדי להבטיח שחלומה להקים את המשפחה המושלמת לא ייקרע כל כך בקלות על ידי פעולותיו הכפייתיות של ג'ו.
ג'ו גולדברג (פן בדג'לי): מנהל חנות ספרים אצל מוני, מפתח אובססיה לבק ומתאהב בה.
ג'ו גולדברג הצעיר (ג'ק פישר) (עונה 2–3): רצח את חבר של אימו כי התעלל בה.
ג'ו הנער (גיאני קיארדיאלו) (עונה 1): עבד בחנות הספרים של מר מוני שהתעלל בו בכך שכלא אותו בכלוב זכוכית על מנת ללמד אותו לקח.
לאב קווין (ויקטוריה פדרטי) (עונות 2–3): אלמנה.
שפית בהתהוות ו"גורו" בריאות בלוס אנג'לס, נרצחה בסוף העונה השלישית על ידי ג'ו.
גווינביר בק (אליזבת לייל) (עונה 1, אורחת בעונה 2): סופרת שאפתנית, סטודנטית בוגרת אוניברסיטת ניו יורק, נרצחה בסוף העונה הראשונה על ידי ג'ו.
פורטי קווין (ג'יימס סקאלי) (עונה 2, אורח בעונה 3): אחיה התאום של לאב.
טיפוס בעייתי ומכור לשעבר, מפיק ומביים סרטים.
בסוף העונה ה-2 נורה למוות על ידי שוטר.
מריאן (טאטי גבריאל) (עונה 3–4): ספרנית חכמה וישירה.
אם חד הורית שמנסה ליצור חיים יותר טובים לה ולבתה.
מושא ההתעניינות החדש של ג'ו.
פאקו (לוקה פדובן) (עונה 1): שכנו הצעיר של ג'ו, חווה התעללות מרון, בן הזוג של אימו קלאודיה.
אית'ן (זאק שרי) (עונה 1): פקיד חנויות ספרים שעובד עם ג'ו, במערכת יחסים עם בליית'.
פיץ' סלינג'ר (שי מיטשל) (עונה 1): חברתה הטובה והמשפיעה של בק, בת למשפחת סלינג'ר המפורסמת.
קנדס סטון (אמביר צ'ילדרס) (עונה 2, אורחת בעונה 1): בת זוגו לשעבר של ג'ו.
דליילה אלבס (כרמלה זומבדו) (עונה 2): כתבת תחקירים ואחותה הגדולה של אלי.
אלי אלבס (ג'נה אורטגה) (עונה 2): אחותה הצעירה של דליילה, מסתובבת עם הנדרסון.
דוטי קווין (ספרון בורוז) (עונה 3, עונה 2 אורחת): אמם של לאב ופורטי, רכושנית להנרי מתוך געגועים לפורטי.
הנרי "פורטי" גולדברג קווין (עונה 3): בנם הפעוט של ג'ו ולאב, דנטה מאמץ אותו.
נטלי (מיכאלה מקמנוס) (עונה 3): שכנתו של ג'ו ומושא ההתעניינות החדש שלו.
נשואה לגבר חזק, נטלי היא הצלחה מקצועית וחברתית.
אך מתחת לפני השטח היא מנהלת חיים סודיים.
תיאו (דילן ארנולד) (עונה 3): סטודנט עם מערכת יחסים מתוחה ומסובכת עם אביו החורג.
בחור חכם אך פגיע שנוטה להסתבך בבעיות.
קרי (טרוויס ואן וינקל) (עונה 3): בעלה של שרי ואבא לשתי תאומות, ביסקסואל.
שרי (שליטה גרנט) (עונה 3): בלוגרית מפורסמת לאמהות, הנערצת על ידי עוקבי המדיה החברתית שלה על האישיות המזויפת שלה, אשתו של קרי ואמא לשתי תאומות.
ברונט (מדליין ברואר) (עונה 5)
רון (דניאל קוסגרוב) (עונה 1): בן זוגה המתעלל של אמו של פאקו, קלאודיה.
אניקה (קתרין גלאגר) (עונה 1): אחת מחברותיה של בק ומשפיעה בתקשורת החברתית.
לין (ניקול קנג) (עונה 1): אחת מחברותיה של בק.
קלאודיה (ויקטוריה קרטחנה) (עונה 1): אמו של פאקו, אחות במקצועה.
מר מוני (מארק בלום) (עונה 1): הבוס של ג'ו שאמץ אותו בגיל צעיר וכלא אותו בכלוב זכוכית כדי ללמד אותו לקחים.
בליית' (הארי נף) (עונה 1): סטודנטית מתקדמת לתואר שני.
ד"ר ניקי (ג'ון סטיימוס) (עונה 1, אורח בעונה 2): המטפל של בק וג'ו, ניהל רומן עם בק, הופלל ברצח ובהתעללות של בק על ידי גו'.
קלווין (אדווין בראון) (עונה 2): מנהל חנות מכולת יוקרתית.
וויל (רובין לורד טיילור) (עונה 2): האקר שזהותו נגנבת בידי ג'ו.
הנדרסון (כריס דליה) (עונה 2): קומיקאי מפורסם בלוס אנג'לס.
אלי מסתובבת איתו, נרצח על ידי גו'.
גייב (צ'ארלי בארנט) (עונה 2): חברה הוותיק של לאב ואיש סודה הקרוב ביותר.
סאנשיין (מלאני פילד) (עונה 2): בלוגרית אורח חיים, חברתה של לאב.
פינצ'ר (דני ואסקס) (עונה 2): שוטר שחווה שחיקה תעסוקתית, מאוהב בדליילה.
ראיין (סקוט מייקל פוסטר) (עונה 3): גרושה של מריאן, יש לו היסטוריית התגברות מסמים, יש לו סודות וטכניקות לפגוע בחיי בן אדם, נרצח על ידי ג'ו.
קיקי (שאנון צ'אן-קנט) (עונה 3): חברה מסורה בקבוצת החברות של שרי.
קיקי היא אשה נשואה, אם וקואצ'רית שנהנית מחיים פריווילגיים.
דנטה (בן מהל) (עונה 3): ספרן שנון ורגוע.
הוא יוצא צבא לקוי ראייה, הוא איש משפחה מסור עם בעל ושני ילדים חורגים המייחל להרחיב את משפחתו.
אנדרו (כריס אושיי) (עונה 3): חבר במעגל החברים של שרי.
ברנדון (כריסטופר שון) (עונה 3): בעלה של קיקי.
בעברו יזם טכנולוגי והיום עקר בית.
ג'קסון (בריאן סאפי) (עונה 3): בעלו של אנדרו.
גיל (מקנזי אסטין) (עונה 3): פרופסור לגאולוגיה, נכלא בכלוב על ידי לאב וג'ו, התאבד כאשר הם ניסו לסחוט אותו.
הופלל ברצח של נטלי לאחר מותו.
ד"ר צ'נדרה (איילת זורר) (עונה 3): מטפלת זוגית חדה ומנוסה.
פאולי (מאוריסיו לארה) (עונה 3): חבר של ג'ו הצעיר.
פול לאהי (רג רוג'רס כפרופסור) (עונה 1): יועץ בית הספר לתארים מתקדמים של בק.
בנג'מין "בנג'י" אשבי ג'וניור השלישי (לו טיילור פוצ'י) (עונה 1): בן זוגה לשעבר, ההיפסטר העשיר והרעיל של בק.
אדווין בק (מייקל פארק) (עונה 1): אביה של בק.
ננסי וויטסל (אמילי ברגל) (עונה 1): אשתו החדשה של אדווין.
קצין ניקו (מייקל מייז) (עונה 1): קצין משטרת גריניץ.
קרן מינטי (נטלי פול) (עונה 1): השמרטפית של פאקו וחברתו החדשה של ג'ו לאחר הפרידה שלו עם בק.
ביילי) (עונה 2): פושע שוויל חייב לו כסף.
גיגי (הייבן אברלי) (עונה 2): ארוסתו של וויל.
מיילו וורינגטון (אנדרו קריר) (עונה 2): החבר הטוב ביותר של ג'יימס והחבר החדש של לאב לאחר הפרידה מג'ו.
ג'יימס קנדי (דניאל דוראנט) (עונה 2): בעלה החירש והמנוח של לאב ש"מת מסרטן", בעונה 3 מתגלה שלאב הרעילה אותו.
רייצ'ל (מדליין זימה בתור (עונה 2): השותפה של קנדיס/איימי שיודעת קרב מגע.
סופיה (ברוק ג'ונסון) (עונה 2): מושא האהבה של פורטי שנרצחה על ידי לאב.
לאב קווין הנערה (אוליביה ראגן) (עונה 2): לאב הצעירה.
פורטי קווין הנער (אנטון שטרקמן) (עונה 2): פורטי הצעיר.
את לא נשארת לבד הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר והמוזיקאי הישראלי עידן רייכל.
השיר יצא לאור ב-7 באוקטובר 2018 כסינגל השישי מתוך אלבום הסולו השני של רייכל "ואם תבואי אליי", על ידי חברת התקליטים הליקון.
השיר נכתב והולחן על ידי עידן רייכל והופק על ידי רייכל בשיתוף עם נועם עקרבי.
יוסי חרסונסקי סקר את השיר בחיוב, תוך שהעניק לו ארבעה כוכבי זהב מתוך חמישה.
בסמוך לצאתו כסינגל, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי וצבר כ-1.4 מיליון השמעות.
הווידאו קליפ הנלווה שצולם לשיר הועלה לערוץ היוטיוב של רייכל ב-7 באוקטובר 2018, בסמוך לצאתו כסינגל.
נכון לספטמבר 2025, לשיר יש למעלה מ-7.3 מיליון צפיות ביוטיוב.
"את חסרה לי" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר הישראלי עדן חסון.
השיר יצא לאור ב-25 בפברואר 2020, כסינגל מתוך אלבום 2, על ידי חברת התקליטים Mobile1 Music.
שיר זה יצא כחלק מקידום מהופעתו של חסון בהיכל מנורה מבטחים, שעתידה להתקיים ב-27 במאי 2020.
השיר נכתב והולחן על ידי עדן חסון, דולב רם ופן חזות והופק על ידי רם וחזות.
השיר הוא בסגנון הפופ אשר משלב בתוכו גם את סגנון הים-תיכוני.
הסינגל עצמו סוקר על ידי יוסי חרסונסקי אשר ציין את השיר בחיוב והעניק לו שלושה כוכבי זהב מתוך חמישה.
העלה חסון לערוץ היוטיוב שלו את האודיו הרשמי של השיר אשר מציג בתוכו את מילותיו של השיר.
תוך ימים ספורים, צבר הקליפ למעלה ממיליון צפיות.
נכון לנובמבר 2025, לשיר יש למעלה מ-26 מיליון צפיות ביוטיוב.
את האורח הבא שלי אין צורך להציג עם דייוויד לטרמן היא תוכנית אירוח בהנחיית דייוויד לטרמן.
התוכנית היא הפקת מקור של נטפליקס ושודרה לראשונה בינואר 2018. בכל פרק של התוכנית מארח לטרמן אורח מפורסם אחד.
ב-12 ביוני 2025 הסדרה חודשה לעונות 6 ו-7 על ידי נטפליקס.
עונה 6 צפויה לעלות לשידור מאוחר יותר בשנת 2025.
נטפליקס הודיעה באוגוסט 2017 על כך שהזמינה תוכנית ראיונות בת שישה פרקים בהנחייתו של דייוויד לטרמן.
על פי התכנון כל פרק יימשך כשעה ובו ייערך ריאיון עם דמות בולטת אחת בכל פעם.
ב-5 בינואר 2018 פורסמה רשימת האורחים לעונה הראשונה, שכללה את ברק אובמה, ג'ורג' קלוני, מלאלה יוספזאי, ג'יי זי, טינה פיי והווארד סטרן.
פרק הבכורה בהשתתפותו של אובמה שודר שבוע לאחר מכן והיה הריאיון הפומבי הראשון שנתן הנשיא מאז סיום תפקידו.
בנוסף לששת הפרקים, שודר פרק בונוס בו נכללו צילומים מאחורי הקלעים של התוכנית.
בפרק השתתף ג'רי סיינפלד ובמהלכו הוא ולטרמן ראיינו האחד את השני.
העונה השנייה של התוכנית עלתה לשידור במאי 2019. בניגוד לעונה הראשונה, כל פרקי העונה עלו לשידור באותו הזמן.
העונה השלישית עלתה לשידור ב-21 באוקטובר 2020.
עונה 2 מספר הפרק אורח שידור ראשון 1. קניה וסט 31 במאי 2019 2. אלן דג'נרס 3. טיפאני האדיש 4. לואיס המילטון 5. מלינדה גייטס בונוס זאק גאליפנאקיס 21 ביוני 2019
עונה 3 מספר הפרק אורח שידור ראשון 1. קים קרדשיאן 21 באוקטובר 2020 2. רוברט דאוני ג'וניור 3. דייב שאפל 4. ליזו
עונה 4 מספר הפרק אורח שידור ראשון 1 בילי אייליש 20 במאי 2022 2 ויל סמית' 3 קארדי בי 4 ראיין ריינולדס5קווין דוראנט6ג'וליה לואי-דרייפוסבונוסוולודימיר זלנסקי12 בדצמבר 2022
עונה מספר הפרק אורח שידור ראשון ספיישל ג'ון מולייני 30 באפריל 20241מיילי סיירוס12 ביוני 20242צ'ארלס בארקלי3 קייטלין קלארק8 באפריל 2025
שנהפרסקטגוריהמועמד(ים)תוצאהמקור2023פרס אמי אמנותי לבידור בפריים טייםסדרת או ספיישל אירוח עיוני הטוב ביותראת האורח הבא שלי אין צורך להציג עם דייוויד לטרמן וולדימיר זלנסקי2024את האורח הבא שלי אין צורך להציג עם דייוויד לטרמן וג'ון מולייני2025את האורח הבא שלי אין צורך להציג עם דייוויד לטרמן
"את חכי לי ואחזור" (במקור הרוסי: "Жди меня", "חכי לי") הוא שיר שנכתב על ידי המשורר הרוסי קונסטנטין סימונוב ב-1941 כדי לעודד את החיילים הרוסים שלחמו בחזית בתקופת מלחמת העולם השנייה.
השיר זכה לשני תרגומים לעברית (של אברהם שלונסקי ושל שלמה אבן שושן) והולחן על ידי שלמה דרורי בתקופת שירותו בבריגדה היהודית באיטליה.
השיר נחשב כמשקף בצורה נאמנה ואמיתית את געגועי הלוחמים בחזית לנשותיהם וחברותיהם והוא נקשר במיוחד ללוחמי הבריגדה שנותקו לתקופה ארוכה ממשפחותיהם.
קונסטנטין סימונוב, שהיה סופר, משורר, תסריטאי ומחזאי, החל לכתוב שירים כבר ב-1935. עם גיוסו לצבא הרוסי שירת תחילה ככתב צבאי, ועם פרוץ מלחמת העולם השנייה מונה לקומיסר גדודי והשתתף במלחמה עד סיומה בברלין.
במהלך המלחמה המשיך לכתוב שירים ומחזות, ובמקביל לחיי הנישואים שלו ניהל מערכת יחסים עם שחקנית תיאטרון בשם ולנטינה פולוביק.
כחלק מהחיזור אחריה כתב ב-1941 מחזור שירים שהתפרסם בשם "עמך ובלעדייך" וכלל את השיר "חכי לי".
סימונוב קרא את השיר בפני החיילים ובהמשך פרסם אותו בביטאון הכוכב האדום והקריא אותו ברדיו.
השיר נפוץ במהרה ברחבי רוסיה, ורבים שמרו עותק שלו בכיסם.
הפופולריות של השיר נבעה מכך שנגע בכאבם של החיילים בשל המרחק מהבית, הגעגועים והפחד מהמוות, וזאת בניגוד לרוב השירים שפורסמו באותה תקופה, שפיארו ורוממו את גבורת הצבא האדום.
ב-1943 תורגם השיר לעברית על ידי שניים:
בתרגומו של שלמה אבן שושן שמר על השם המקורי "את חכי" וכן נצמד לתרגום מדויק מרוסית.
בתרגומו של אברהם שלונסקי שונה שם השיר ל"את חכי לי ואחזור" וכן ננקטה גישה יותר חופשית בתרגום השיר.
גרסה זו של השיר פורסמה לכבוד הניצחון בקרב סטלינגרד.
באותה שנה נחשף שלמה דרורי (אז סולומון דויטשר) לשיר (בתרגומו של שלונסקי), בעת שהיה בשמירה בנמל חיפה במסגרת שירותו בלהקת הבידור מעין זה של הבריגדה היהודית.
קריאת המילים יצרה בראשו לחן, ומכיוון שלא ידע תווים, פגש בבוקר שלמחרת השמירה את חברו לצוות הבידור, צבי בן יוסף, שהפך את הלחן לתווים.
שיר זה הפך לחלק מהרפטואר של הלהקה והושר על ידי דרורי.
יחד עם הבריגדה יצאה הלהקה לאיטליה, ובזמן שהופיעו בעיר בארי התברר לדרורי שאימו, עימה ניתק הקשר בתחילת המלחמה, נמצאת בקהל.
בשל ההתרגשות מהפגישה לא הצליח דרורי לשיר את השיר באותו ערב.
מספר שנים לפני פטירתו של דרורי ב-2010 ביקר אותו בארץ אלכסיי קיריליץ' (בנו של מחבר השיר סימונוב), שאמר שהלחן שיצר לשיר של אביו היה היפה ביותר מבין 25 לחנים בעולם.
בנוסף לביצועו המקורי של שלמה דרורי התפרסם השיר בביצועיהם של אריק לביא, שמשון בר-נוי ועוזי מאירי.
ב-2023 פורסם על תרגום נוסף של השיר על ידי בוריס ארנבורג.
בית ראשון בית שני בית שלישיאַתְּ חַכִּי לִי וְאֶחְזׂר,
בשיר מוטי של חיים חפר (מילים) ושמואל פרשקו (לחן) מוזכר השיר "את חכי לי ואחזור":
איך הוא שר את "את חכי לי"...
בסרט הטלוויזיה "דבר על מקום הימצאם" שנכתב על ידי נאוה סמל, שר ששי קשת את השיר הזה ביידיש.
את אני והוא הוא סרט קומדיה רומנטית שכתבה וביימה דייזי אטקינס, ויצא לאקרנים בשנת 2017. השם הראשון שניתן לסרט היה "Fish Without Bicycles".
הסרט מתמקד במערכת יחסים בין זוג נשים לסביות, אוליביה (לוסי פאנץ') ואלכס (פיי מרסיי), לבין השכן שלהן רודף השמלות ג'ון (דייוויד טננט).
הסיפור מתרחש באנגליה, ומתמקד בזוג נשים לסביות מהמעמד הבינוני, אוליביה ואלכס.
אוליביה היא עורכת דין בשנות הארבעים לחייה, מרגישה שהיא מוכנה להקים משפחה.
אבל בת זוגה אלכס, אמנית שצעירה בהרבה מאוליביה, עדיין אינה בטוחה בכך.
כשאוליביה מגלה לאלכס שהיא כבר החלה בטיפולי פוריות, פורץ ביניהן ויכוח והן רבות.
אלכס הולכת למסיבה של ג'ון, שם היא משתכרת, ומוצאת את עצמה במיטתו.
שתי הנשים מגלות שהן בהיריון, ומערכת היחסים בין השלושה מתחילה להסתבך.
ג'מה ג'ונס – סו מילר
דייוויד וורנר – מייקל מילר
שרה פאריש – גברת ג'ונס
סיימון בירד – בן מילר
נינה סוסניה – ד"ר פארקס
אַתְּ לא אמא שלי הוא סרט אימה פולקלורי פסיכולוגי אירי שעלילתו מבוססת על סיפור עתיק מהמיתולוגיה האירית , אודות "צ'יינג'לינג" , ישות העוטה דמות של אדם מוכר ומחליפה אותו, מעין כפיל.
הסרט יצא לבתי הקולנוע ולצפייה על פי דרישה, ב-25 במרץ 2022. בתפקידים הראשיים משחקות הייזל דופ בתפקיד שרלוט ("שָׁר"), קרולין בראקן בתפקיד אנג'לה, אמא של שר, ואינגריד קרייג'י בתפקיד ריטה הסבתא, ולצידן פול ריד וג'ורדן ג'ונס.
כתבה את התסריט וביימה קייט דולאן כסרט הביכורים שלה כבמאית.
הצגת הבכורה העולמית התקיימה במסגרת פסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו לשנת 2021, שם זכה במקום השני בתחרות על פרס בחירת הקהל: מידנייט מאדנס .
זהו הסרט הראשון של אישה-במאית אירית שהתקבל לפסטיבל זה.
הסרט נפתח בסצנת פלשבק, ובה לוקחת הסבתא ריטה את נכדתה שרלוט ("שָׁר") למעבה יער, לקול מחאותיה של אנג'לה, אמה של שר ובתה של ריטה.
בתוך היער, במה שנראה כטקס פולחן, ריטה מושיבה את התינוקת על הקרקע ומציתה מסביבה טבעת אש, ואז צופה בשר הצורחת בבכי.
בהווה, הנערה שר מתגוררת בבית אחוזה בצפון דבלין , אירלנד, עם ריטה ואנג'לה.
אנג'לה סובלת מדיכאון קליני ורוב הזמן שוכבת במיטתה ולא מתפקדת, ולמעשה, נוכחותה כמעט לא מורגשת בבית.
בריאותה של ריטה רעועה עקב גילה המתקדם, ורק הדוד ארון דואג למלא את המקרר באוכל עבורן.
בהיותה מחוננת, שר "קפצה כיתה" בבית הספר הקתולי לבנות שהיא לומדת בו, אך מתקשה להשתלב בחברת התלמידות המבוגרות ממנה, הנוהגות בה כנחותה מהן, והיא קורבן לבריונות מצידן.
יחסן של הבנות אל שר אף מחריף לאור נטייתה לאחר תכופות לבית הספר, מכיוון שהיא צריכה לטפל באנג'לה המרותקת למיטה, ולא סומכת על ריטה הקשישה.
בוקר אחד, שבוע לפני ליל כל הקדושים, אנג'לה נאלצת לצאת מהמיטה להסיע את שר לבית הספר.
בדרכן, היא מלינה באוזני שר שהיא "לא יכולה להמשיך כך יותר".
באותו יום אנג'לה לא חוזרת הביתה, ורק מכוניתה נמצאת נטושה בליבו של שדה, ודלתה האחת פתוחה.
המשפחה חוששת שאנג'לה התאבדה, אך המשטרה מתקשה לסייע בחיפוש אחר האישה הנעדרת, מכיוון שהשוטרים עסוקים בפשיעה הגוברת עם התקרב החג.
אנג'לה חוזרת במפתיע כעבור פחות מיממה ללא הסבר, והיא שונה בתכלית: הדיכאון חלף כלא היה, היא עליזה, מתלבשת ומכינה בשמחה ארוחת ערב.
שר שמחה לראות את אמא שלה כפי שלא ראתה מעודה, ולא נותנת את דעתה לשינוי שחל באנג'לה.
רק ריטה חושדת שדבר מה אינו כשורה, והופכת במתכוון את קדירת המרק שאנג'לה הכינה, כך שהמשפחה נאלצת להסתפק בתפוחי האדמה שהביא הדוד ארון.
אולם נראה שתאבונה של אנג'לה פג, והיא רק יושבת ליד השולחן ובוהה בעגמומיות בריטה.
בהדרגה, התנהגותה של אנג'לה הופכת להיות יותר ויותר מוזרה, לא יציבה ובלתי צפויה, ופחד אוחז בשר.
בנוסף לכך, מחלה מסתורית תוקפת את ארון, והוא מאושפז בבית חולים.
אחת הבנות מבית הספר, סוזן, שקודם התנכלה לשר, משנה את יחסה, והן מתחברות.
מתברר שהשתיים חולקות מצוקה משותפת: אמא של סוזן נטשה אותה בילדותה.
אביה של סוזן מביע מורת רוח נוכח הקשר של בתו עם שר, משום שבמשך שנים נפוצו שמועות בקרב השכנים על סכנה הנשקפת מצד המשפחה, ורמיזות על עברן של ריטה ואנג'לה, בקשר לאירוע המתואר בסצנת הפתיחה.
מצב זה מחריף עוד יותר עקב היעלמותה וחזרתה המסתוריות של אנג'לה.
ערב אחד מספרת ריטה לשר, שכאשר היא, שר, הייתה תינוקת, היא הוחלפה ב"צ'יינג'לינג", והדרך היחידה להחזיר את שר האמיתית הייתה להושיבה ליד אש.
הטקס הצליח, אך שר נכוותה בלחיה, והמשפחה סיפרה לה שהצלקת שנותרה מאז, היא כתם לידה.
ריטה מסבירה שאנג'לה החדשה היא צ'יינג'לינג, ויש לקיים שוב את פולחן האש כדי להשיב את אנג'לה האמיתית.
בתחילה, שר מסכימה, אך כאשר היא רואה את אנג'לה כפותה למיטה ופיה חסום, היא מתחרטת ומשחררת את אנג'לה.
הצ'יינג'לינג הורג את ריטה, ושר מבינה שריטה דיברה אמת, וזו לא אנג'לה האמיתית.
שר בורחת החוצה מהבית ונופלת לידיהן של הבנות מבית הספר, המכניסות אותה בכוח לתוך עצי מדורה שהכינו כדי לשרוף אותה.
אנג'לה הצ'יינג'לינג מופיעה, הבנות נמלטות והיא נכנסת לעצי המדורה כדי לתפוס את שר.
אולם שר מציתה את העצים, הצ'יינג'לינג נשרף, וסוזן מצילה את שר מהלהבות.
אנג'לה האמיתית חזרה לעצמה, ושר עשתה עבורה קמע מזרדים, כפי שסבתה שעשתה פעם למען שר, כדי להגן עליה.
+שחקניםדמויותהייזל דוּפּ שרקרולין בראקןאנג'להאינגריד קרייג'יריטהפול רידארוןג'ורדן ג'ונס סוזןקייטי וייטקלימרטין או'סליבאןפרנקאִיפָה ספראטהשוטרת ג'ניג'ייד ג'ורדןגברת דווליןפלורנס אָדֵבַּמְבּוֹאמנדהלוסי דוראןשר הצעירה
"את לא אמא שלי" הופק על ידי חברת "Fantastic films" בשיתוף "Bankside films", ובמימון "Screen Ireland" , הסוכנות האירית לפיתוח תעשיות הקולנוע, הטלוויזיה והאנימה, במסגרת פרויקט "POV" של הסוכנות לקידום נשים-קולנועניות איריות באמצעות מימון סרטים שתקציבם לא עולה על 400 אלף אירו.
הסרט צולם בדבלין במהלך נובמבר 2020.
הצגת הבכורה העולמית של הסרט התקיימה ב-12 בספטמבר 2021 במסגרת פסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו.
קדימון וכרזה רשמיים של הסרט הופצו ב-15 בפברואר 2022. בכורת הסרט באירלנד התקיימה ב-24 בפברואר 2022 במסגרת פסטיבל הסרטים הבינלאומי בדבלין , והסרט יצא לבתי הקולנוע באירלנד ב-4 במרץ באותה שנה.
בעקבות ההקרנה בפסטיבל טורונטו, נרכשו זכויות ההפצה בצפון אמריקה על ידי חברת "Magnet Releasing", חברה בת של חברת ההפקות "סרטי מגנוליה" העוסקת בעיקר בהפצת סרטים זרים וסרטי ז'אנר.
ההפצה הבינלאומית נעשתה על ידי חברת "Bankside Films".
באתר ביקורות הסרטים "Rotten Tomatoes" עומד שיעור הדעות החיוביות על 89%, עם דירוג ממוצע של 7.3/10, בשקלול 70 ביקורות.
באתר "Metacritic" זוכה הסרט לציון 74/100 בשקלול 16 ביקורות, מתוכן 14 חיוביות, אחת מעורבת ואחת שלילית.
אלישה מוגל נתנה לסרט ציון 8/10, וכתבה שכסרט הנטוע בפולקלור האירי ומובל בידי שחקנית צעירה וחידתית, התוצאה היא סיפור הופך קרביים על אימהות ומחלת נפש, שלא מרפה מתחילתו ועד סופו, וכייצוג של סוגת האימה הקלאסית, זוהי חובת צפייה.
באתר "Dread Central" הסוקר יצירות אימה, צ'אד קולינס נתן לסרט שלושה וחצי כוכבים מתוך חמישה, וכתב שהסרט מפחיד במובן הרחב, איננו שונה מסרטים עצמאיים דומים, וזהו סרט טוב שמתחפש לסרט גדול.
עם זאת, קולינס סבור שהסרט ראוי לצפייה בזכות משחקן הטוב באופן יוצא דופן של דופ ובראקן, ותפאורת ימי פסטיבל סמהיין האירי, התורמת לכמה תבהלות מוצלחות.
ליפסט הוסיף שהעלילה מוקמה נכון בימי פסטיבל סמהיין, כאשר הקו שבין עולם הרוחות לעולם האמיתי הוא דק, ומדורות פותחות ומסיימות אותו, ומאירות באופן מילולי את דמותו האמיתית של אדם, ואת האפשרות של הרס ולידה מחדש.
המטפורות שדולאן משתמשת בהן מפותחות למרות שהסיפור מוכר, והסרט מתעתע ומצודד כל העת, ובתוספת הופעות יוצאות מן הכלל של דופ ובראקן, זהו סרט ביכורים מבטיח, בטוח בעצמו ומרגש.
בראיין טלריקו כתב שזה היה הטוב ביותר בין סרטי "מידנייט מאדנס" שהוקרנו בפסטיבל טורונטו, ועם אריגת תמות של זעם נעורים ומחלת נפש לתוך מעשיית פולקלור אירית, בתוספת הופעות מסורות פנטסטיות, זהו אחד מסרטי הז'אנר הטובים ביותר של שנת 2021.
בישראל, אור סיגולי כתב בבלוג סקירות הקולנוע "סריטה", שעל אף שהסיפור שגרתי וצפוי מהרגע הראשון, והנראטיב מוכר מסרטי רוחות רפאים ודיבוק קודמים, כוחו של הסרט הוא בבימוי של דולן: זהו סרט אפקטיבי ומלחיץ, ומספק חוויית אימה מוצלחת בהחלט.
+שנהפרסקטגוריהמועמד/תתוצאהסימוכין2022פסטיבל ג'רארמה הבינלאומי לסרטי פנטזיהפרס חבר השופטים לסרט הטוב ביותראת לא אמא שליפרסי האקדמיה האירית לקולנוע וטלוויזיה הסרט הטוב ביותראת לא אמא שליהבמאית הטובה ביותרקייט דולאןהתסריט הטוב ביותרקייט דולאןשחקנית ראשית בסרט קולנועהייזל דופהמוזיקה המקורית הטובה ביותרדי הקסן
"את אהבתי" הוא המיני-אלבום הראשון של הזמרת הישראלית גילה אדרי.
את האלבום הוציאה בשנת 1964 לאור חברת התקליטים התקליט חיפה, בניהולו של דב זעירא.
הוא פורסם כשאדרי הייתה בת 17 בלבד.
הרצועות שנכללו בו היו גרסאות כיסוי: "את אהבתי" גרסת כיסוי ל-"I'm Saving My Love", "למה" גרסת כיסוי ל-"The End of the World", "לאבד אותך" פורסם במקור על ידי ברנדה לי כ-"Losing You" ו"היה שלי" הוא גרסה של "Be My Baby" מאת הרונטס.
"את אהבתי" פורסם בפורמט תקליט בגודל שבעה אינצ'ים.
"אַתְּ" הוא שיר בביצוע הזמר הישראלי ישי לוי.
הוא יצא לאור בינואר 2012 כסינגל הראשון מתוך אלבום האולפן "את".
עמיר בניון כתב והלחין את השיר בהשראת סיפור חייו של לוי.
בניון ליווה את השיר בזִמרת רקע, ויעקב למאי עיבד והפיק אותו.
השיר נבחר ל"שיר השנה" של אקו"ם.
המבקר יוסי חרסונסקי תיאר את השיר במילים , והמבקר אבי שושן כתב שהוא .
המבקר עמיחי חסון תיאר אותו במילים .
אסף נבו ממאקו התייחס לשיר בביקורתו על האלבום: .
"אַתְּ" הוצג כמועמד למצעד הפזמונים השבועי של רשת ג' ב־12 בינואר 2012, זכה להצלחה וצעד 13 שבועות, עד 10 במאי 2012. בשיאו הגיע השיר למקום השלישי (ב־1 במרץ 2012).
במצעד השנתי לשנת תשע"ב של התחנה הוא דורג במקום ה־16. במצעד השנתי של גלגלצ ואתר וואלה!
"את עיניך שא מזרחה" הוא שיר בביצוע להקת פיקוד המרכז.
הוא יצא לאור ב־1985 כאחד משיריה של תוכנית מס' 21 של הלהקה, "בשערייך יריחו".
אורי קריב הלחין ועיבד אותו למילותיו של יורם טהרלב.
השיר, שהיה אחד משיריה הבולטים של התוכנית, נכלל גם באלבום ששמו כשם התוכנית שיצא באותה השנה.
הסולן היה רועי ששון, ודוד ד'אור סיפק לו קול שני.
ב־1978 פירק הרמטכ"ל רפאל איתן את הלהקות הצבאיות, בהן להקת פיקוד המרכז, בטענה שהן כבר לא משמשות את יעודן האמיתי – לעודד חיילים לאחר הקרב.
ב־1985 הוקמו הלהקות מחדש, ולהקת פיקוד המרכז הפיקה את תוכניתה ה־21, "בשערייך יריחו".
התוכנית הוכנה בקפדנות על רקע הצלחתן של הלהקות המתחדשות האחרות.
חלק מחבריה הובאו ממקהלת צה"ל, ההפקה הייתה איכותית ומיטב הכותבים לקחו חלק בכתיבת המערכונים והשירים.
התוכנית, שעלתה בינואר 1985, נחלה הצלחה, כמה משיריה הפכו להיטים, וחברי הלהקה הופיעו ברחבי הארץ ובתוכניות טלוויזיה.
בתוכנית בלטו השירים "יא ליל", "את עיניך שא מזרחה", "נאהב", ו"מכתב קטן", והשתתפו בה דוד ד'אור (אז נחייסי), מירון מינסטר, רועי ששון וסיגי חזמה.
השיר של טהרלב מזכיר את "ארץ הבקעה על שתי גדותיה", ש"צומחת ועולה מתוך אלפי שנותיה", באופן שמביע תקווה ושלום.
בניגוד ליוצרים אחרים, קולו של טהרלב לא נשמע בנושאים פוליטיים:
"את עיניך שא מזרחה" הוצג כמועמד למצעד הפזמונים השבועי של רשת ג' ב־1 באוקטובר 1985, זכה להצלחה וצעד 13 שבועות, עד 14 בינואר 1986, אז יצא מהמצעד.
בשיאו הגיע השיר למקום השני (ב־3 בדצמבר 1985).
"את לי הכל" הוא סינגל שהוקלט על-ידי הזמר הישראלי הראל סקעת.
השיר יצא לאור ב-13 באפריל 2016 כשיר הנושא של הסרט הישראלי "גאליס - קונקט".
השיר נכתב על-ידי ניר פייבל, הולחן על-ידי מורן דוד והופק על-ידי עידו אוחיון.
סקעת נבחר לבצע את השיר, שהוא שיר הנושא של הסרט השני של גאליס, אשר יצא לאור הצלחתו המסחררת של הסרט הראשון בסדרה, "גאליס - המסע לאסטרה".
הווידאו קליפ המלא שיצא עבור השיר בוים על-ידי עמית עיני, והועלה לערוץ היוטיוב של סקעת ב-13 באפריל 2016, כיממה לפני צאתו של הסרט לאקרנים.
הקליפ משלב בין צילומים של סקעת לבין קטעים מתוך הסרט "גאליס - קונקט".
אֵת־אֲשֶׁר כָּתַבְתִּי כָּתָבְתִּי או מה שכתבתי, כתבתי הוא ביטוי לטיני.
שימושו הידוע ביותר הוא של פונטיוס פילאטוס, נציב הרומאים בתקופת בית שני, שאמר את הביטוי בתגובה לכוהנים היהודים שביקשו ממנו שישנה את שכתב על הצלב של ישו, INRI – "ישו מנצרת, מלך היהודים" אל "אשר אמר אני מלך היהודים".
פירוש הביטוי הוא שהדובר אמר את דבריו, ואין מה להוסיף.
הביטוי מופיע בברית החדשה ביוחנן י"ט, 20–22, כאשר ישו נשלח להצליב, פילטוס כתב את השלט שיתלה מעל ישוע על הצלב.
הוא כתב את "ישוע מנצרת, מלך היהודים" בעברית (או, ככל הנראה, בארמית) לטינית, ויוונית עתיקה:
הכוהנים היהודים הביעו את התנגדותם לכך בפני פילטוס, וטענו שישו רק תבע את התואר, ושהם לא הכירו בו ככזה.
לפיכך אמרו פילאטוס לא לכתוב מלך היהודים אלא "אשר אמר אני מלך היהודים." פילטוס הגיב להם באדישות ב"QUOD SCRIPSI, SCRIPSI" (במקור ביוונית: Ὃ γέγραφα γέγραφα, "הו גגראפה, גגראפה"):
זה התפרש על ידי הירונימוס כרמז לכותרות תהילים נ"ו ו-נ"ז, שנראה כי בוולגטה מתייחסים לכתובת שאין לשנותה.
האחד, התואם את המסורת הנוצרית, הוא שפילטוס אכן הכיר במלכותו של ישו, והשני, הביקורתי, הוא שהחלטתו של פילאטוס לראות בישו "מלך היהודים", נועדה ליצור את הבסיס המשפטי להעמדת ישו לדין, כשאשמתו – מרידה ברומאים, שהעונש בגינה הוא צליבה.
בשנת 1306, כאשר אנרי השני מירושלים חתם על פטנט לתת את ממלכת קפריסין למושל אמלריך השני, מלך ירושלים, מרשל המקדש שליווה את אמלריק אמר על פי הדיווחים "Quod scripsi, scripsi" בבוז להנרי כאשר חתם על פָּטֶנט.
הפילוסוף עמנואל קאנט השתמש במשחק מילים על "Quod scripsi, scripsi" בתגובה למבקרים על ספרו המטפיזיקה של המידות, באמצעות המשפט "Quod scripsi, scribentes" (מה שכתבתי, אני כותב).
את מה-זה לא מוזמנת לבת מצווה שלי הוא סרט דרמה קומית אמריקאי משנת 2023 בבימויו של סמי כהן, שנכתב על ידי אליסון פק, והופק על ידי אדם סנדלר.
הסרט מבוסס על הרומן מ-2005 באותו שם, בסרט מככבים אדם סנדלר, שתי בנותיו: סאני סנדלר וסיידי סנדלר, אשתו ג'קי סנדלר, סמנתה לוריין, אידינה מנזל, דילן הופמן, שרה שרמן, דן בולה, עידו מוסרי, ג'קי הופמן ולואיס גוזמן.
הסרט הוא על סיפורן של שתי החברות הכי טובות שתוכניות הבת מצווה שלהן נהרסות בגלל ילד פופולרי שעל תשומת לבו הן נלחמות.
הסרט הופק על ידי האפי מדיסון, חברת ההפקות של סנדלר, ו-Alloy Entertainment, ושוחרר על ידי נטפליקס ב-25 באוגוסט 2023.
סטייסי פרידמן (סאני סנדלר) היא נערה שחולמת על מסיבת בת המצווה המתקרבת שלה, ואיך היא תחלוק את הרגע עם החברה הכי טובה שלה לידיה רודריגז כץ (סמנתה לוריין) ואת הריקוד עם הילד בו היא מאוהבת אנדי גולדפרב (דילן הופמן).
היא רבה עם הוריה על קיום מסיבה מושלמת, שלדעתה תשפיע מאוד על עתידה, וזוכה לתמיכה מאחותה הגדולה רוני (סיידי סנדלר).
כשלידיה מוזמנת לבית של הילדה הפופולרית קים צ'אנג כהן, סטייסי מצטרפת.
הבנות יוצאות לצוק גבוה, שם אנדי וחבריו נפגשים איתן.
בגלל האתגר, ועל מנת להרשים את אנדי, סטייסי מסכימה לקפוץ מהסף למים למטה.
אך עד מהרה הפד המדמם שלה צף לידה.
כועסת על כך שאנדי צוחק עליה ובחושבה שלידיה צוחקת עם הקבוצה, סטייסי מחליטה שאהבתה לאנדי "מתה".
ברגע שבית הספר מתחיל שוב, סטייסי מגלה שלידיה ואנדי יוצאים יחד.
מרגישה נבגדת על ידי לידיה, סטייסי מפסיקה לדבר איתה.
סטייסי שולחת הודעת טקסט לקבוצה אנונימית שללידיה יש שיערות על הפטמה שלה.
בהמשך סטייסי מחליטה להרוס את "ווידאו הכניסה" שהיא עשתה עבור הבת מצווה הקרובה של לידיה עם וידאו קליפים אישיים מביכים; עם זאת, סטייסי לא שולחת את הסרטון ללידיה.
סטייסי ממשיכה לנסות למשוך את תשומת ליבו של אנדי, וגם מבקרת בבית אבות בו נמצאת סבתו של אנדי.
סטייסי גם ממשיכה לנסות לגרום לעצמה להיראות מבוגרת ופופולרית ממה שהיא.
היא מתווכחת עם הוריה על אטרקציות שיש לה בבת המצווה ואיזה בגדים יורשה לה ללבוש.
לבסוף אנדי נפרד מלידיה ומציע לתת לסטייסי את הנשיקה הראשונה שלה.
כשהם מסתתרים מאחורי וילונות של ארון קודש, קוטעת את השניים הרבה רבקה, מורתם.
אירוע זה מוביל לעוד מריבות בין סטייסי לאביה.
אמה של לידיה (ג'קי סנדלר), שאינה יודעת שסטייסי ולידיה אינן מדברות, מגיעה לבית פרידמן.
היא מבקשת מאמה של סטייסי (אידינה מנזל) את סרטון הכניסה לבת המצווה של לידיה.
לא מבינה מה יש בסרטון, אמה של סטייסי שולחת את הסרטון לאמה של לידיה מהמחשב של סטייסי.
ביום בת המצווה של לידיה, את סרטון הכניסה מנגן די ג'יי שמולי (עידו מוסרי).
למרות שסטייסי מנסה לגרום לדי ג'יי שמולי לעצור את הסרטון, הנזק נעשה – כאשר לידיה עומדת להיכנס למסיבה שלה, היא בורחת ואומרת בכעס לסטייסי שתלך משם.
בטקס בת המצווה המתקיים בשבת בבית כנסת קונסרבטיבי, היא עולה וקוראת את המפטיר מפרשת כי תשא.
כשהיא רואה שלידיה והוריה לא שם, היא עוצרת ומתוודת על הכל בפני הקהל שנאסף.
לאחר הודאתה, היא מסיימת את קריאת התורה בהשתדלותו של אביה, ואז רצה להתנצל בפני לידיה ולשאול אם לידיה תבוא למסיבה שלה.
מאוחר יותר באותו לילה, כאשר לידיה והוריה מגיעים, הם מופתעים לראות שהוריה של סטייסי שינו את המסיבה על מנת שתהיה מסיבה עבור לידיה.
סטייסי ולידיה משלימות זו עם זו, בעוד סטייסי מתחילה לרקוד עם מטאו, ילד אחר בבית הספר שלה שחיפש לעיתים קרובות את תשומת ליבה.
סאני סנדלר בתור סטייסי פרידמן
סמנתה לוריין בתור לידיה רודריגז כץ (החברה הכי טובה של סטייסי)
אדם סנדלר בתפקיד דני פרידמן (אבא של סטייסי)
אידינה מנזל בתפקיד ברי פרידמן (אמא של סטייסי)
ג'קי סנדלר בתפקיד גבי רודריגז כץ (אמא של לידיה)