tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
באפריל 2005, מכירותיה של הרשת נפגעו קשות לאחר שאצבע קטועה של אדם נמצאה באחת ממנות הצ'ילי שהוגשו בסניף החברה בסאן חוזה שבקליפורניה, למרות שלאחר מכן התברר שהאצבע הושתלה על ידי סועדת במטרה לתבוע את הרשת.
בשנת 2007, נקלעה החברה למשבר, לאחר ירידה במכירות וברווחים ובעלי המניות שלה ביקשו להעמיד אותה למכירה.
לאחר תקופת טלטלות ממושכת, השיגה חברת טריאק (Triac) בראשות המיליארדר נלסון פלץ שליטה בוונדיס והוא מיזג אותה עם רשת ארביס (Arby's) כדי ליצור את רשת המזון המהיר השלישית בגודלה בארצות הברית.
לאחר העסקה מונה מנכ"ל טריאק, רונלד סמית, למלא את אותו התפקיד בוונדיס.
ביולי 2020, הזכיינית הגדולה ביותר של הרשת, חברת NCF המפעליה כ־400 סניפים של ונדי'ס, הגישה בקשה לצ'פטר 11 בבית המשפט בטקסס.
בסוף שנת 1987 החליטה הרשת להיכנס לישראל והחלה לחפש חברה זכיינית.
במרץ 1988 הודיע שבחרה בקו-אופ הריבוע הכחול לקבלת הזיכיון להפעלת סניפי ונדיס בישראל.
הקו-אופ קיבל גם את הזיכיון במצרים.
הסניף הראשון שלה נפתח בכיכר דיזנגוף שבתל אביב בדצמבר 1988. עד תחילת 1990 פתחה הרשת 4 סניפים ומייסד הרשת דייב תומאס הגיע לביקור בישראל.
בסוף 1990 פתחה את הסניף השביעי שלה בישראל, שהיה הסניף הכשר הראשון של הרשת ברחבי העולם, בבנייני רג'ואן בירושלים בצמוד לרחבת בית טליתא קומי.
בתחילת שנות ה-90, החליטה לסגור את כל סניפיה בישראל, וזאת עקב הפסדים שנבעו מניהול כושל ואסטרטגיה שיווקית לא נכונה.
ונדי מאליק היא שחקנית, מדבבת ודוגמנית עבר אמריקאית, הידועה בתפקידיה בקומדיות טלוויזיה שונות.
היא כיכבה בתפקיד ג'ודית טופר סטון בקומדיות המצבים "Dream On" ותהרוג אותי וזהו, עליה היא הייתה מועמדת לפרס אמי לבידור בפריים טיים ולפרס גלובוס הזהב.
היא גם כיכבה בתפקיד ויקטוריה צ'ייס בסיטקום "שוות בקליבלנד".
היא ידועה גם בתפקידה החוזר בתור רונה לורנס בעונה האחרונה של פרייז'ר.
מאליק גם שיחקה בתפקידים בסרטים, כולל הנשיא מאוהב, לרדת מהפסים ווידויים של שופהוליק.
היא הופיעה ביותר מ-50 הופעות אורח בתוכניות טלוויזיה, בעיקר בקומדיות, כיכבה במספר סרטי טלוויזיה ונתנה את קולה למספר סרטים מונפשים.
החל משנת 2020 היא מככבת בקולה של אדה קלת'ורן בסדרת האנימציה "בית הינשוף".
מאליק נולדה בבאפלו, ניו יורק, בתם של ג'יג'י, דוגמנית לשעבר, וקן מאליק, איש במכירות.
פירוש שם משפחתה מאליק הוא "מלך" בערבית, סבה מצד אביה היה מצרי ממשפחה נוצרית קופטית.
ומוצא אחר שלה הוא צרפתי, גרמני ואנגלי.
מאליק סיימה את לימודיה בבית הספר התיכון וויליאמסוויל סאות' בשנת 1969. מאליק היא בוגרת אולפני ויליאם אספר לאמנויות הבמה במנהטן, ניו יורק.
לאחר שסיימה את לימודיה באוניברסיטת וסליאן באוהיו דלאוור, בשנת 1972, החלה מאליק לדגמן עבור סוכנות הדוגמנות וילהלמינה.
היא עזבה כדי לעבוד אצל חבר הקונגרס הרפובליקני ג'ק קמפ.
עד מהרה היא עזבה את וושינגטון הבירה, כדי להתמקד בקריירת המשחק.
היא החלה לעבוד כשחקנית בשנת 1982 בסרט "A Little Sex".
באותה שנה, מאליק נבחנה לתפקיד דיאן צ'יימברס בקומדיית המצבים המצליחה חופשי על הבר, אך לא קיבלה את התפקיד.
מאוחר יותר היא לוהקה לסדרת הדרמה הרפואית "Trauma Center".
בשנת 1986 כיכבה בתפקיד אורח כעוזרת של ססיל בפרק 5,559 של "עולם אחר".
בסוף שנות השמונים, מאליק החלה את דרכה בקומדיות טלוויזיה.
היה לה תפקיד חוזר "בקייט ואלי" בתפקיד אשתו החדשה של בעלה לשעבר של אלי, ושיחקה תפקיד משנה בסרט "סקרוג" מ-1988 כגיסתו של ביל מארי.
Dream On ו"תהרוג אותי וזהו"
בשנת 1990 לוהקה מאליק לסדרה הקומית "Dream On" בתפקיד ג'ודית טופר סטון, גרושתו הנוירוטית אך החביבה של בריאן בנבן.
על תפקידה זה זכתה בארבעה פרסי CableACE לשחקנית הטובה ביותר בסדרה קומית.
במהלך צילומי "Dream On" שיחקה גם בסדרות טלוויזיה אחרות, והופיע בדרמות, כמו NYPD Blue, ופרקליטי אל איי, אגדות מעולם המסתורין, וסיטקומים, כולל משתגעים מאהבה, סיינפלד וסיביל.
היא הופיעה גם בכמה סרטי טלוויזיה.
בשנת 1996, מאליק כיכבה כדמות הראשית בסדרה הקומית שלה, "החברה הטובה".
הסדרה בוטלה לאחר שישה פרקים בלבד.
בשנת 1997, היא החלה לככב בתפקיד נינה ואן הורן תהרוג אותי וזהו.
בשנת 2000 זכתה על ידי "נשים בקולנוע" בתואר "אשת חזון", יחד עם טיפר אייצ'סון, גוון איפיל ורוזאן בר.
בשנת 2003 הצטרפה מאליק לצוות השחקנים של פרייז'ר, בתפקיד רונה לורנס, זמרת טרקלין בסיאטל שמפתחת מערכת יחסים עם אביו של פרייז'ר (קלסי גראמר), מרטין קריין (ג'ון מהוני).
בסופו של דבר, דמותה התחתנה עם מרטין בגמר הסדרה "לילה טוב, סיאטל".
מאליק ומהוני הופיעו גם הם בשנת 1995 בסרט הנשיא מאוהב.
בשנת 2002 שיחקה מול שירלי ג'ונס וקלוריס ליצ'מן בסרט הקומדיה "Manna from Heaven".
היא סיפקה את קולה לסדרת האנימציה של דיסני "פילמור!" עד לסיומה בשנת 2004. בשנת 2005 נתנה את קולה והשתתפה בסדרת האנימציה משפחת האיקסים.
מאוחר יותר בקריירה ו-"שוות בקליבלנד"
בין השנים 2005–2006 כיכבה מאליק עם ג'ון סטיימוס בסדרת הקומדיה "ג'ק מתקדם".
מאליק הייתה אמורה להיות חלק מצוות השחקנים של הסדרה "גברים מודרניים", אך עקב חידוש הסדרה "ג'ק מתקדם" את התפקיד קיבלה ג'יין סימור.
בשנת 2005, כיכבה מאליק בתפקיד קלרה דאלרימפל בסרט לרדת מהפסים.
בשנים 2005 ו-2006 סיפקה את קולה לסדרת האנימציה "בראץ" בתור מלכת האופנה בורדין מקסוול..
בסוף 2006 ובתחילת 2007 כיכבה בסדרה קומית קצרת מועד נוספת, "Big Day" ב-ABC.
החל משנת 2005, מאליק עשתה תפקידים קוליים בפרסומות לרדיו וטלוויזיה עבור חנויות הכלבו מרשלס.
מאליק כיכב אורח ב-"CSI", ו"חוק וסדר" בשנת 2005. ובסרט הופיעה בסרט Wating...Adventureland.
בשנת 2010, לוהקה לתפקיד ראשי בסדרה "שוות בקליבלנד", לצד ג'יין לייבס, ואלרי ברטינלי ובטי וייט.
הסדרה זכתה להצלחה ברייטינג ולביקורות חיוביות מצד המבקרים.
בשנת 2011, מאליק הייתה מתמודדת מבטיחה לפרס אמי בפרס השחקנית הראשית המצטיינת בקטגוריית סדרה קומית, אף שלא קיבלה מועמדות.
בשנת 2012, צוות השחקנים והיא הייתה מועמדת לפרס גילדת שחקני המסך על ביצוע מצטיין על ידי אנסמבל בסדרה קומית.
ב־17 בנובמבר 2014, פורסם כי עונה שישית תהיה העונה האחרונה לתוכנית.באפריל 2011 החלה מאליק לפרסם את חברת השכרת הרכב באדג'ט בסדרת פרסומות מקוונות ובטלוויזיה.
מאליק כיכבה בסרט המקורי של הולמרק "אחרי כל השנים", שהתבסס על ספרה של הסופרת ביותר סוזן איזאקס.
לאחר סיום הסדרה "שוות בקליוולנד", מאליק קיבלה את התפקיד בסדרת הדרמה הקומית של "Rush Hour", המבוססת על סדרת סרטים באותו שם.
מאוחר יותר הצטרפה מאליק לקאסט של סדרת הדרמה "פיץ'" בשנת 2016 היא הופיעה כאמו של סבסטיאן לונד (רוב קרקוביץ'), סילביה בפרק הרביעי של "NCIS: ניו אורלינס".
משנת 2014 משחקת תפקיד קולי חוזר בתפקיד ביאטריס הורסמן אימו של הגיבור בסדרת האנימציה של נטפליקס "בוג'ק הורסמן".
בשנת 2022 שיחקה בסרט הקומדיה הרומנטית "יד הגורל" מבית אמזון פריים וידאו.
בהמשך השנה, שיחקה בתור אנג'לה בסרט הקומדיה של קייטי אסלטון "פעמיים ריטה" לצד דיאן קיטון.
בשנת 2023 החלה לשחק בסיטקום "בית דין לילי" ברשת NBC; המהווה חידוש לסדרת הטלוויזיה באותו שם ששודרה ברשת בשנים 1984–1992.
בינואר 2024 פורסם כי מאליק תצטרף לעונה השנייה של הסדרה "עדיין לא מתים" ככוכבת אורחת בתפקיד מרי סו מנרס, מנחת תוכנית טלוויזיה לשעבר.
בשנים 1982-1989 הייתה נשואה לשחקן והתסריטאי האמריקאי-יהודי מיטץ' גלזר .
מאז 1995 נשואה בשנית לריצ'רד אריקסון, והם מתגוררים בעיר סנטה מוניקה שבקליפורניה.
תומכת ב, ואף תורמת למועמדים מטעם המפלגה.
ונדה ואסקס גרסד (בספרדית: Wanda Vázquez Garced; נולדה ב-9 ביולי 1960) היא עורכת דין ופוליטיקאית אמריקאית מהמפלגה הרפובליקנית, אשר כיהנה בין אוגוסט 2019 לינואר 2021 כמושלת פוארטו ריקו.
בשנים 2017–2019 כיהנה כמזכירת המשפטים של הטריטוריה.
היא האישה השנייה בתפקיד המושלת.
גרסד נולדהב שכונת סנטורסה(אנ') בסן חואן שבפוארטו ריקו ב-9 ביולי 1960 להורים ממעמד הפועלים.
היא נשואה לשופט מקומי ואמא לשתי בנות.
ונדי רות שרמן היא פרופסור למנהיגות ציבורית ודיפלומטית יהודיה-אמריקאית שכיהנה כסגנית מזכיר המדינה של ארצות הברית והאישה הראשונה בתפקיד זה.
היא מנהלת את המרכז למנהיגות ציבורית באוניברסיטת הרווארד.
בין השנים 2011–2015 היא שימשה בתפקיד תת-מזכיר המדינה לעניינים מדיניים בממשלו של ברק אובמה (האישה הראשונה שכיהנה בתפקיד זה).
בשנים 1993–1996 שימשה כעוזרת שר החוץ לענייני חקיקה ובשנים 1997–2001 שימשה כיועצת בכירה במשרד החוץ האמריקאי בתקופתו של נשיא ארצות הברית, ביל קלינטון.
בתפקידה האחרון היא שימשה במשא ומתן הקשור לתוכניות הנשק הגרעיני והטילים הבליסטיים של קוריאה הצפונית ועמדה בראש צוות המשא ומתן האמריקאי להסכם המעצמות על תוכנית הגרעין האיראנית.
היא ניהלה את רשימת אמילי, ניהלה את המשרד לרווחת הילד במרילנד ושימשה כנשיאה ומנכ"לית של קרן פאני מאי (אפריל 1996).
שרמן נולדה וגדלה בבולטימור, מרילנד, בת למשפחה יהודית.
בגיל בית ספר היא עברה עם משפחתה לפייקסוויל, מרילנד.
ב-1971 היא סיימה תואר ראשון בסוציולוגיה ובלימודים עירוניים ואזוריים מאוניברסיטת בוסטון וב-1976 סיימה תואר שני בעבודה סוציאלית מאוניברסיטת מרילנד.
שרמן עבדה במשך כשלוש שנים כראש המטה של ברברה מיקולסקי וניהלה עבורה את הקמפיין שבו מיקולסקי נבחרה לראשונה ל ב-1987. היא שימשה כמזכירה מיוחדת לטיפול בילדים ונוער במרילנד, מנהלת המשרד לרווחת הילד במרילנד והמפקחת על שירותי הגנה, אומנה, אימוץ ובתים קבוצתיים.
שרמן נשואה לברוס סטוקס, עיתונאי ומנהל לשעבר ולהם בת אחת.
ונדי ולוסי הוא סרט דרמה אמריקאי, בבימויה של קלי רייכארט שיצא לאקרנים בשנת 2008.
ונדי, צעירה חסרת בית, נוסעת יחד עם כלבתה לוסי לאלסקה כדי למצוא עבודה בבית חרושת לשימורי סלמון.
לאחר שרכבה מתקלקל ונדי מוצאת עצמה תקועה בעיירה קטנה באורגון כשאין ברשותה די כסף לתקן את המכונית.
ונדי משאירה את לוסי קשורה מחוץ למרכול, ואז נכנסת לחנות ומנסה לגנוב מזון לכלבים.
ונדי נתפסת ומובאת למעצר בתחנת המשטרה המקומית.
היא משלמת קנס ומשוחררת מן המעצר.
כאשר היא חוזרת אל החנות, היא מגלה כי כלבתה אינה נמצאת עוד במקום שבו השאירה אותה קשורה.
ונדי יוצאת לחפש את הכלבה ונעזרת במאבטח המרכול.
היא מתקשרת לאחותה, אך היא מסרבת לסייע לה.
ונדי מגלה כי לוסי נלקחה למכלאה המקומית ושם אומצה.
כשוונדי חוזרת אל המוסך, המכונאי מסביר לה כי יש צורך לחדש את המנוע, מה שיעלה את מחיר התיקון, ואף יתעלה על מחירו של הרכב.
היא מחליטה לעזוב את המכונית במוסך ולא לתקנה.
כעת ונדי נותרת כמעט ללא כסף.
ונדי הולכת אל הבית שבו מתגוררת המשפחה שאימצה את לוסי.
היא מחכה עד שבעליה החדשים של לוסי נוסע מהבית במכוניתו ואז מתגנבת אל החצר ומשוחחת עם כלבתה דרך הגדר.
בדמעות היא מבטיחה ללוסי כי תשוב, ואז נפרדת ממנה שכן היא מבינה כי במצבה הנוכחי לא תוכל לטפל בה וכי יהיו לכלבה חיים טובים יותר בביתה החדש.
לאחר מכן היא עוזבת ונוסעת בטרמפ צפונה כדי להשלים את מסעה למציאת עבודה.
וולטר דלטון בתפקיד מאבטח המרכול
לארי פסנדן בתפקיד הגבר בפארק
דידרה אוקונל בתפקיד דב, אחותה של ונדי
סרט עצמאי זה צולם בתקציב מצומצם של כ־200,000 דולרים, תקציב זה נחשב גבוה לעומת תקציבי סרטיה הקודמים של רייכארט, עלות הפקת סרטה הקודם "Old Joy" עמדה על 30,000 דולרים בלבד.
גם צוות הצילום והשחקנים בהפקה היה קטן במיוחד.
הכלבה לוסי המופיעה בסרט היא כלבתה של רייכארט.
הסרט מבוסס על סיפור קצר של הסופר יליד פורטלנד ג'ון ריימונד, בסיפור התמקד ריימונד בתיאור של מקומות מתוך חיי היום יום האישיים שלו בפורטלנד.
עלילת הסרט מושפעת במידה רבה מן המשבר הכלכלי העולמי (2008), שפגע בצורה משמעותית בארצות הברית.
חייהן של הדמויות המתוארות בסרט, המתמודדות עם אבטלה, עוני ומשבר דיור, משקפים את המצב החברתי והכלכלי של אותה עת.
סגנון הסרט מתכתב עם הניאו ריאליזם האיטלקי וזרמים קולנועיים ריאליסטיים אחרים, שצמחו גם הם אחרי תקופות משבר חברתי וכלכלי.
בדומה לקולנוע האיטלקי של שנות הארבעים, גם בסרטה של רייכארט (וסרטים נוספים מאותה תקופה) ישנה העדפה להצגה ריאליסטית של אירועי החיים על פני אסקפיזם.
היוצרת בחרה לתאר אירועי יום יום ולהתמקד בחייהם של אנשים "רגילים", והציגה מבט מפוכח על המציאות ועל חייהן של הדמויות.
גם בחירתה של רייכארט לצלם את הסרט בלוקיישנים אותנטיים תורמת לריאליזם של היצירה.
לנוף יש חשיבות רבה בסרט ובסיפורה של הגיבורה וכך בחרו הבמאית והצלם סם לוי להתערב כמה שפחות בנוף בלוקיישנים.
בחירתם הייתה תיאור פשוט של הנוף, באופן נטול צבעוניות מודגשת, כדי להתמקד בסיפורן של הדמויות ובעלילה המתוארת מנקודת מבטה של ונדי, הגיבורה.
רייכארט ולוי בחרו לצלם את הסרט בפילם 16 מ"מ, כדי לתרום לתחושת הריאליזם וליצור אווירה רכה.
תרומה נוספת לריאליזם של היצירה הוא היעדר כמעט מוחלט של פסקול, בחירה שביצעה רייכארט כדי לא ליצור התערבות באופן שבו הצופים מעבדים את תחושותיה של הגיבורה ואת החוויות שהיא עוברת.
הסרט הופץ על ידי חברת ההפצה "אוסילוסקופ" שאותה ייסד אדם יאוך, חבר להקת ביסטי בויז.
הצלחת הסרט תרמה להפקתו של סרטה הבא של רייכארט, "Meek's Cutoff", שיהיה היקר ביותר מבין סרטיה עד אותה עת.
מישל ויליאמס שיחקה גם בסרט זה.
"ונדי ולוסי" זכה לעניין רב בפסטיבלים וקיבל שבחים ממבקרים, ובשנת צאתו לאקרנים הופיע במעל 70 רשימות 'עשרת הסרטים הטובים ביותר' של מבקרים בארצות הברית.
הסרט זכה בפרס סרט השנה של פסטיבל מכון הסרטים האמריקאי.
קלי רייכארט הייתה מועמדת לפרס "הכישרון הצעיר" (Un Certain Regard) בפסטיבל קאן.
כמו כן, היה מועמד לפרס אינדיפנדנט ספיריט לסרט הטוב ביותר, מישל ויליאמס הייתה מועמדת לפרס השחקנית הטובה ביותר.
מישל וויליאמס הייתה מועמדת לפרס איגוד המבקרים האמריקני לשחקנית הטובה ביותר.
ונדלן תרז רנאר היא כדורגלנית צרפתייה המשחקת בעמדת בלמית באולימפיק ליון שבליגה הצרפתית הראשונה ובנבחרת צרפת.
זכתה 8 פעמים בליגת האלופות, 14 פעמים באליפות צרפת, 9 פעמים בגביע הצרפתי ובתארים קבוצתיים ואישיים רבים.
לקחה חלק משמעותי בנבחרת צרפת בשני מונדיאלים ושתי אולימפיאדות ונחשבת לאחת משחקניות ההגנה הטובות בעולם.
רנאר גדלה והחלה לשחק כדורגל במרטיניק, אי בים הקריבי, בשליטת צרפת, בקבוצת כדורגל מקומית.
בגיל 15 נסעה לצרפת ונבחנה לאקדמיה הלאומית למצוינות בכדורגל אך לא התקבלה.
מיד אחר כך נסעה לליון ונבחנה בהצלחה באולימפיק ליון.
בגיל 16 עזבה את מרטיניק, עברה לצרפת ומשחקת מאז באולימפיק ליון.
כבר מגיל 17 הייתה חלק מהרכב הקבוצה והובילה אותה ל-14 אליפויות רצופות בצרפת, 9 גביעים בצרפת ו-8 זכיות בליגת האלופות.
בגיל 17 הצטרפה רנאר לנבחרת צרפת עד גיל 19 ורשמה בה 17 הופעות.
לאחר מכן שיחקה גם בנבחרת עד גיל 20 ורשמה בה 7 הופעות.
ב-2011 רשמה את הופעת הבכורה בנבחרת הבוגרת ומשחקת בה באופן קבוע מאז.
שיחקה עם הנבחרת בשתי אליפויות עולם ושתי אולימפיאדות.
הייתה קפטנית הנבחרת בין השנים 2013–2017.
אלוף האלופים הצרפתי (1) ב-2019 עם אולימפיק ליון.
בשנת 2013 נבחרה לנבחרת האליפות באליפות אירופה.
בשנת 2015 נבחרה לנבחרת האליפות של אליפות העולם.
בשנת 2019 נבחרה לשחקנית ההגנה של העונה בליגת האלופות של אופ"א.
בראון היא תאורטיקנית ופילוסופית פוליטית אמריקאית, פרופסור למדע המדינה וחברת סגל מרכזית בתוכנית לתיאוריה ביקורתית באוניברסיטת קליפורניה ברקלי.
השלימה תואר ראשון בכלכלה ופוליטיקה באוניברסיטת קליפורניה בסנטה קרוז, תואר שני ותואר שלישי בפילוסופיה פוליטית באוניברסיטת פרינסטון.
לפני שנכנסה לתפקיד באוניברסיטת ברקלי בשנת 1999, לימדה בויליאמס קולג' ובאוניברסיטת קליפורניה בסנטה קרוז.
תפקידי ההוראה העיקריים שלה הם תיאוריה פוליטית ותיאוריה ביקורתית, ובנוסף בראון היא גם חברת סגל במחלקת הרטוריקה, תוכנית הפסיקה והמדיניות החברתית, הדגש המיועד לנשים, מגדר ומיניות, והדגש המיועד לימודים מודרניים מוקדמים.
בשנת 2019 העבירה בראון את הרצאות טאנר על ערכים אנושיים באוניברסיטת ייל, שכותרתו "פוליטיקה וידע בזמנים ניהיליסטיים: חשיבה עם מקס ובר".
חיבוריה של בראון תורגמה ליותר מעשרים שפות והיא זכתה בפרסים רבים.
בראון כיהנה כחברת מועצה באיגוד האמריקאי למדעי המדינה (2007–2009) וכיו"ר מועצת הנגידים של מכון מחקר מדעי הרוח של UC (2011-2009).
בשנת 2012, ספרה Walled States, Waning Sovereignty (מדינות מוקפות חומה, ריבונות דועכת) זכה בפרס דוד איסטמן.
בשנת 2017 ספרה Undoing the Demos (ביטול הדמוס: המהפכה השקטה של הנאו-ליברליזם ) זכה בפרס שפיץ לספר הטוב ביותר בתיאוריה הליברלית או הדמוקרטית.
בראון קיבל את פרס ההוראה המובהק לשנת 2016, הכבוד היוקרתי ביותר של אוניברסיטת ברקלי להוראה.
בין השנים 18–2017 קיבלה מלגת מחקר לנשיאי אוניברסיטת UC והייתה עמיתת גוגנהיים.
בשנת 2021 קיבלה בראון את הציון לשבח של ברקלי (Berkeley Citation), הכבוד הגבוה ביותר של אוניברסיטת ברקלי, לאנשים ש"חורגים משימוש החובה ושהישגיהם עולים על סטנדרטים של מצוינות בתחומם".
רעויונותיה של בראון על הידרדרות הריבונות ועל "דמוקרטיה חלולה" מצאו במה בעיתונות ובמדיה פופולרית.
דיונים בעבודותיה מופיעים ב"ניו יורק טיימס", ב"וושינגטון פוסט" וב"גרדיאן".
בראון מתגוררת בברקלי עם בת זוגה הפילוסופית ג'ודית באטלר, ובנן המשותף אייזיק.
בראון ייסדה פרדיגמות חדשות בגישה הביקורתית למשפט ובפילוסופיה הפמיניסטית.
היא יצרה גוף יצירה המבוסס על הביקורת של קרל מרקס על הקפיטליזם והקשר שלו לדת וחילוניות, הביקורת של פרידריך ניטשה לחשיבה על כוח ומוסר, מקס ובר על המודרניות ארגון הכוח, הפסיכואנליזה והשלכותיה על ההזדהות הפוליטית, עבודתו של מישל פוקו שלטוניות ונאו - ליברליזם, כמו גם פילוסופים קונטיננטלים עכשוויים אחרים.
יצירתה של בראון מביאה את המשאבים הללו יחד עם חשיבה משלה בנושאים שונים ומטרתה לאבחן תצורות מודרניות ועכשוויות של כוח ולהבחין באיומים על הדמוקרטיה הכרוכה בתצורות כאלה.
מדינות של פציעה: כוח וחירות במודרניות המאוחרת (1995)
בחיבור זה בראון בוחנת כיצד תחושה של פציעות (sense of woundedness) יכולה להפוך לבסיס לצורות זהות אינדיבידואליות וקולקטיביות.
החל מהתבטאויות של שנאה והסתה כנגד קבוצה חברתית או אתנית ועד איסור פורנוגרפי.
בראון טוענת כי ניסיונות הגנה מתכוונים היטב יכולים לתת לגיטימציה למדינה תוך פגיעה בנתינים על ידי קידוד זהותם כחסרת אונים או הזקוקים לוויסות ממשלתי מתמשך.
בעוד שהיא פורצת דרך בתיאוריה הפוליטית, יצירה זו מייצגת גם את אחת ההתערבויות המרכזיות של בראון בתיאוריה הפמיניסטית והקווירית.
הספר מציע תיאור חדש של כוח משפטי ופוליטי כמבנה של נורמות של מיניות ומגדר.
באמצעות הרעיון של "התקשרויות פצועות", בראון טוען כי פגיעה נפשית עשויה ללוות ולשמור על קטגוריות גזעיות, אתניות ומגדר, במיוחד ביחס לחוקי המדינה ולתצורות דיסקורסיביות.
בעבודות אלה וביצירות אחרות בראון מתחה ביקורת על נציגי הגל השני של הפמיניזם, כגון קתרין מקינון, על כך שכתב מחדש את הקטגוריה של "אישה" כזהות חיונית המבוססת על פגיעה.
ספרה "Politics Out of History" כולל אסופת מאמרים בנושאים פוליטיים עכשוויים, מבעיית המוראליזם בפוליטיקה ועד למורשת של עוולות מהעבר בהווה.
בראון בוחנת מה קורה לאוריינטציות פוליטיות שמאלניות וליברליות כאשר פגה האמונה בקדמה, כשכל קונבנציה פוליטית מתגלה כקונטינגנטית וסובייקטיבית.
חלק ניכר מהספר לוקח את ההיסטוריה והליברליזם עצמם כמושא לרפקסיה תאורטית.
בראון מסתמכת על מגוון הוגים, כמו פרויד, מרקס, ניטשה, שפינוזה, בנימין ודרידה, וחושבת מחדש על חוסר האפשרות וחוסר האוריינטציה בדמוקרטיה העכשווית.
עבודת קצה: מסות קריטיות על ידע ופוליטיקה (2005)
ספרה "Edgework: Critical Essays on Knowledge and Politics" הוא אסופה של שבעה מאמרים כשכל מאמר אינדיבידואלי מתחיל בבעיה ספציפית: מהו היחס בין אהבה, נאמנות והסתייגות בחיים הפוליטיים האמריקאים העכשוויים?
כיצד הפכה הרציונליות הנאו-ליברלית לצורת ממשל?
מהן הבעיות העיקריות של תוכניות לימודי נשים?
לדברי בראון, המאמרים אינם מכוונים לענות באופן סופי על השאלות הנתונות אלא לחקור באופן ביקורתי את שיטות המסגור והשינוי, לערער על דוגמות (אף אלו של השמאל ושל הפמיניזם).
הסדרת סלידה: סובלנות בעידן הזהות והאימפריה (2006)
בספר זה, בראון מערער את התפיסה המקובלת והמקובלת כי סובלנות היא אחד ההישגים המדהימים ביותר של המודרניות המערבית.
היא מציעה שסובלנות (או סובלנות) אינה יכולה להיתפס כהפוך מוחלט לאלימות.
לעיתים, ניתן להשתמש בו גם כדי להצדיק אלימות.
בראון טוען כי סובלנות פועלת בעיקר כשיח של בניית נושאים ואופני שלטון המתייחסים או מאשרים יחסים אסימטריים בין קבוצות שונות, שכל אחת מהן צריכה לאחר מכן "לסבול" קבוצות וקטגוריות אחרות או "לסבול" את הקבוצות והקטגוריות הדומיננטיות..
כדי לבסס את התזה שלה, בחנה בראון את שיח הסובלנות של דמויות כמו ג'ורג 'וו.
בוש, ג'ימי קרטר, סמואל הנטינגטון, סוזן אוקין, מייקל איגנטיף, ברנרד לואיס וסיילה בנחביב וטענה כי "סובלנות כפרקטיקה פוליטית ניתנת תמיד על ידי דומיננטיות, היא תמיד ביטוי מסוים לשליטה גם כשהיא מציעה הגנה או התאגדות לחזקים פחות".
בין אלה שהושפעו מחשיבתה של בראון בנושא זה ההיסטוריונית ג'ואן וולך סקוט והפילוסוף סלבוי ז'יז'ק.
הבגדים החדשים של הפוליטיקה העולמית (2007)
ספר זה שפורסם באופן בלעדי בצרפתית, "Les Habits neufs de la politique mondiale" ("הבגדים החדשים של הפוליטיקה העולמית"), טוען כי העובדה הפוליטית הבאה היא בלתי הפיכה: דמוקרטיה ליברלית, כשיטה חברתית והיסטורית עולמית של ניהול מדינה, גוססת.
שתי התנועות של נאוליברליזם ונאו-שמרנות, כוללות תהודה וגם דיסוננסים.
בראון טוענת כי בעוד הנאוליברליזם פועלת כרציונליות פוליטית, כאמצעי לוויסות כללי של ההתנהגות, הנאו-שמרנות נחוצה להישרדות הנאוליברליזם והיא גם טפיל על הישרדותו.
כצורה של שלטוניות שמגדירה מחדש את החופש, הנאוליברליזם הופך את השדה הפוליטי לשדה מוסרני ובכך מגביל את היקפו, זאת באמצעות הנאו-שמרנות.
מדינות מוקפות חומות, ריבונות פוחתת (2010)
ספר זה בוחן את תחיית בניית הקירות בתנאים המשתנים של הקפיטליזם הגלובלי.
בראון מאתגרת את הנחת המוצא לגבי תפקידן של חומות, כגון מניעת פשע, הגירה והברחות.
היא גם טוענת כי התחימה בחומה קיבלה משמעות חדשה בשל תפקידה הסמלי בעולם ההון הפיננסי שעובר תהליך מואץ של גולבליזציה ונעשה בלתי־יציב (precarious) באופן הולך ומחמיר.
מאחר שזהות האינדיבידואל, כמו גם ריבונות מדינת הלאום מאוימים, חומות הופכות לאובייקטים שמושקעת בהם תשוקה אינדיבידואלית וקולקטיבית.
מאמצים מבוהלים לחזק את הזהות הלאומית מוקרנים אפוא על גבולות, כמו גם על מבנים חומריים חדשים שנתפסים כמאבטחים אותם.
הספר הודפס מחדש עם הקדמה חדשה של המחברת לאחר בחירתו של דונלד טראמפ בשנת 2016.
ביטול הדמוס: המהפכה השקטה של הניאוליברליזם (2015)
המחקר של בראון מתחיל בעיסוק ושינוי טיעוני מפתח בספר "הולדת הביופוליטיקה" של פוקו במטרה לנתח דרכים שונות בהן הדמוקרטיה נבנית על ידי רציונליות ניאוליברלית.
היא מתארת את הניאוליברליזם כתקיפה יסודית של הרעיונות והשיטות הבסיסיות ביותר של הדמוקרטיה, תקיפה של ה"דמוס" (המילה ביוונית עתיקה ל"עם", שנמצאת בשורש המילה "דמוקרטיה").
פרקי הספר הבודדים בוחנים את השפעות הניאוליברליזציה על השכלה גבוהה, משפטים, ממשל, עקרונות היסוד של מוסדות דמוקרטיים ליברליים, וכן דמיונות דמוקרטיים רדיקליים.
בראון מתייחס ל"ניאוליברליזם כרציונליות שלטונית שדרכה הכל 'כלכלי' ובאופן מאוד ספציפי: בני אדם הופכים לשחקני שוק ותו לא, כל תחום פעילות נתפס כשוק, וכל ישות (בין אם ציבורית ובין אם היא פרטית, בין אם אדם, עסק או מדינה) נשלטים כחברה".
כדי להתמודד עם איומים כאלה, טוען בראון, יש לחדש את הדמוקרטיה לא רק כחפץ של חקירה תאורטית, אלא גם כאתר של מאבק פוליטי.
בחורבות הנאו-ליברליזם: עלייתה של הפוליטיקה האנטי-דמוקרטית במערב (2019)
ספרה "In the Ruins of Neoliberalism: The Rise of Anti-Democratic Politics in the West" שיצא לאור בשנת 2019 על ידי הוצאת אוניברסיטת קולומביה, מנתח את התפנית החזקה לימין בפוליטיקה המערבית.
אמנם תפנית זו מותנעת על ידי מעמד עובד ומעמד בינוני לבנים הפגועים מבחינה חברתית-כלכלית, אך בראון טוענת כי היא מאופיינת גם על ידי ההתקפה הרב-תחומית על ערכים דמוקרטיים המתרחשת תחת הנאוליברליזם.
הספר מתחקה אחר השאיפה להחליף את הסדרים הדמוקרטיים במסדרים הממושמעים על ידי כלכלת שוק ומוסר המסורתי, ולהחליף מדינות דמוקרטיות בשיטת ממשל טכנוקרטית.
בראון בוחנת גם את התוצאות הבלתי מכוונות של ההגיון הנאוליברלי, מההתקפה שלו על ערך החברה והפטיש שלה לחירות הפרט ועד לגיטימציה של אי-שוויון, כדי להבין כיצד הוא יוצר פופוליזם אפוקליפטי שמוכן להשמיד את העולם במקום לסבול עתיד שבו העליונות הגברית הלבנה נעלמת.
כאינטלקטואלת ציבורית בולטת בארצות הברית, בראון כתבה ודיברה על סוגיות מפתח בסדר היום האמריקאי כמו חופש הביטוי, חינוך ציבורי, מחאה פוליטית, סוגיות להט"ב, תקיפה מינית, דונלד טראמפ, שמרנות, ניאוליברליזם, ועניינים אחרים הנוגעים לדאגה לאומית ובינלאומית.
במשך עשרות שנים, בראון מתנגדת לצעדים לקראת הפרטת המערכת של אוניברסיטת קליפורניה.
בתפקידה כיו"ר שותף באיגוד הפקולטה לברקלי, היא העלתה את המודעות למהלך, ארגנה צעדות ודיברה בפומבי על הפרטת החינוך הציבורי.
היא מתחה ביקורת על החלטת האוניברסיטה לצמצם עלויות על ידי ניצול מרצים במקום להעסיק פרופסורים למסלול קביעות וקביעות.
באופן דומה, היא הביעה דאגה מהסכנות של תוכניות החינוך המקוונות המוצעות על ידי UC.
בראון מתחה ביקורת על הנהלת האוניברסיטה על תגובתם לתקיפות מיניות.
לדבריה: "אני חושבת שאנשי סגל רבים מרגישים שיש מטרידים חוזרים ונשנים בפקולטה שלנו שאף פעם לא מוענשים [...] סטודנטים לתארים מתקדמים ויתרו על הקריירה, וגורמים הורשו להמשיך, וזה לא היה בסדר - מעולם לא היה צריך לקרות".
ב"צעדת ה־99 מייל" לסקרמנטו הפנתה את הביקורת שלה למגמות כלליות יותר: "אנו צועדים כדי להסב את תשומת הלב למצוקות החינוך הציבורי בקליפורניה ולהפציר בתושבי קליפורניה להשקיע בו מחדש.
על אף כל המשאבים, החדשנות והעושר שלה, קליפורניה שקעה כמעט לתחתית האומה בהוצאה לכל סטודנט, ומערכת ההשכלה הציבורית שלנו, שהייתה פעם מושא לקנאה בעולם, נמצאת בסכנה ממשית." בראון תמכה ב"כיבוש וול סטריט" כחלק ממועצת הסגל של UC, וטענה כי "אנו מבינים שזה חלק ממה שהתנועה מייצגת.
אנו שמחים מההפגנות ורואים בקמפיין שלנו אחד עם זה".
"סמכותיות", שנכתבה יחד עם פיטר א.
גורדון ומקס פנסקי (הוצאת אוניברסיטת שיקגו, 2018).
"Near Futures Online", "Europe at a crossroads", נערך בשיתוף עם מישל פהר, ויליאם קאליסון, מילאד אודבאי ואורלי ווינדלס, גיליון מס '1 (מרץ 2016).
"כוח הסובלנות", שנכתב יחד עם ריינר פורסט (ניו יורק: הוצאת אוניברסיטת קולומביה, 2014; ברלין: טוריה & קאנט, 2014).
פגיעה, חילול הקודש ודיבור חופשי", שנכתבו יחד עם ג'ודית באטלר, סבא מחמוד וטלאל אסד (הוצאת אוניברסיטת קליפורניה, 2009); הונפק מחדש, עם מבוא חדש במשותף (הוצאת אוניברסיטת פורדהאם, 2015).
"דמוקרטיה באיזו מדינה?", בעריכת ג'ורג'יו אגמבן, אלן באדיו, דניאל בנסייד, ונדי בראון, ז'אן לוק ננסי, ז'אק רנסייר, קריסטין רוס וסלאבוג ז'יז'ק.
תורגם על ידי ויליאם מקקויג (הוצאת אוניברסיטת קולומביה, 2011).
"חוקיות שמאל/ביקורת שמאל", בעריכה משותפת עם ג'נט האלי (הוצאת אוניברסיטת דיוק, 2002).
ונדה קלאף הייתה פושעת מלחמה נאצית ששימשה כשומרת במחנות ריכוז במהלך מלחמת העולם השנייה.
נאשמה במשפט שטוטהוף, הורשעה והוצאה להורג.
נולדה בגדנסק, שהייתה אז תחת שליטת העיר החופשית דנציג, בשם ונדה קלצינסקי (Wanda Kalacinski) להורים גרמנים.
בשנת 1941 שינתה את שם משפחתה לקלדן (Kalden).
היא סיימה את לימודיה בשנת 1938 והחלה לעבוד במפעל לריבה.
בשנת 1942 נישאה לווילי קלאף (גרמנית: Willy Klaff) והפכה לעקרת בית.
לאחר מכן החלה לעבוד כמפעילת חשמלית.
בשנת 1944 התגייסה למחנה הריכוז שטוטהוף, בעקבות גיוס נרחב של האס אס, ולאחר מכן הוצבה במחנה משני רוסישין (Russoschin) ששכן בשטוטהוף.
שם נחשבה לשומרת סדיסטית שהתעללה במספר רב של אסירים.
בתחילת 1945, עם התקרבות כוחות הצבא האדום לשטחי הרייך השלישי, נמלטה מן המחנה.
חלתה בטיפוס הבהרות ואושפזה בבית חולים בגדנסק.
שם נעצרה על ידי המשטרה הפולנית ב-11 ביוני 1945.
ב-31 במאי 1946 הועמדה לדין בחלק הראשון של משפט שטוטהוף יחד עם גרדה שטיינהוף, ג'ני-ונדה ברקמן, אליזבת בקר והרנה ביילדרדט, חמש נשות אס אס לשעבר ששירתו איתה במחנה, ועוד כמה קאפואים.
על פי עדויות הנוכחים באולם היא ישבה על ספסל הנאשמים לצד גרדה שטיינהוף וג'ני-ונדה ברקמן כשהן מצחקקות בזמן הקראת העדויות על מעלליהן במחנה.
ב-4 ביולי 1946 הוצאה להורג בתליה תוך שנשמטה מתא מטען של משאית, בהוצאה פומבית להורג שנערכה וזכתה לסיקור תקשורתי נרחב, יחד עם גרדה שטיינהוף, ג'ני-ונדה ברקמן, אליזבת בקר ושמונה אנשי אס אס וקאפו נוספים שהורשעו במשפט שטוטהוף.
וונדה מקסימוף היא דמות בדיונית המגולמת על ידי אליזבת אולסן בזיכיון הסרטים של היקום הקולנועי של מארוול (MCU).
ונדה מתוארת כפליטה סוקוביאנית, שמתנדבת יחד עם אחיה התאום פייטרו לעבור ניסויים על ידי הידרה.
אבן המחשבה מגבירה את היכולות הטלקינטיות הטבעיות שלה ואת התמרון האנרגטי המכונה קסם כאוס.
ונדה מתעמתת עם הנוקמים אך מאוחר יותר מצטרפת אליהם.
היא מפתחת מערכת יחסים רומנטית עם ויז'ן עד שהוא מת במהלך העימות עם תאנוס.
לאחר שהיא הושבה לחיים, ונדה מתערערת נפשית ומשתמשת ביכולותיה כדי ללכוד את העיירה ווסטוויו במציאות כוזבת שהיא יוצרת לטעמה.
דבר זה גורם לה להתעמת עם .S.W.O.R.D ועם אגתה הארקנס, מה שגורם לה לבטא את זהותה הנבואית העתיקה כמכשפת השני (Scarlet Witch).
לאחר ששחררה את ווסטוויו בעל כורחה, היא סופגת את היכולות של הארקנס ומשתלטת על ספר הדארקהולד, שבו היא משתמשת מאוחר יותר כדי לאתר גרסאות חלופיות של ילדיה, בילי וטומי מקסימוף, אותם יצרה במציאות הכוזבת.
לאחר שהושחתה על ידי הדארקהולד, היא מבקשת לספוג את יכולת התנועה ברב-יקום של אמריקה צ'אבז, כשהיא מסתכסכת עם בעל בריתה לשעבר סטיבן סטריינג'.
ונדה משתלטת על גרסה חלופית שלה מארץ-838 וטובחת בחברי האילומינטי עד שהיא מתעמתת עם גרסאות של ילדיה מארץ-838. ונדה המלאת רגשות אשם ממוטטת את הר וונדגור על עצמה והורסת את כל העותקים של הדראקהולד ברחבי הרב-יקום.
נכון לשנת 2023, ונדה הופיעה בשישה סרטים: "קפטן אמריקה: חייל החורף" (סצנת אמצע הקרדיטים), "הנוקמים: עידן אולטרון", "קפטן אמריקה: מלחמת האזרחים", "הנוקמים: מלחמת האינסוף", "הנוקמים: סוף המשחק" ו"דוקטור סטריינג' בממדי הטירוף".
כמו כן, הדמות הופיעה בסדרה "מה אם...?".
מיכאלה ראסל גילמה את ונדה מקסימוף בצעירותה.
ונדה מקסימוף נולדה בשנת 1989 בסוקוביה, מזרח אירופה.
היא לא מודעת לכך שנולדה מכשפה ועוסקת בלא יודעין בקסם כישוף בסיסי.
ונדה גדלה עם אחיה התאום פייטרו והוריה אולג ואירינה בדירה קטנה במהלך מלחמה.
בזמן הזה היא נהנתה לצפות בקומדיות מצבים אמריקאיות, שאביה מכר קופסאות DVD שלהן כדי שהמשפחה תוכל לתרגל דיבור באנגלית בתקווה להגר לאמריקה.
אולם, הוריה נהרגו כאשר טיל פגע בדירה שלהם ואילו ונדה ופייטרו היו לכודים בהריסות במשך יומיים.
כאשר טיל שני של תעשיות סטארק נחת בדירה, הוא מעולם לא התפוצץ משום שוונדה הטילה ללא ידיעתה כישוף שהפך את הטיל לנפל, אבל התאומים חיו בפחד שהוא יתפוצץ עד שחולצו.
הטראומה מהחוויה הזו התמקדה בסמליל הבולט של תעשיות סטארק שהוטבע על הטיל.
זה הותיר את התאומים עם אמונה עזה שסטארק עצמו אחראי למות הוריהם.
מוות שנגרם ממכירת כלי הנשק של החברה שלו שמהם הוא הרוויח.
שנים מאוחר יותר, כבני נוער, ונדה ופייטרו השתתפו במחאות פוליטיות בעירם, לפני שבסופו של דבר התנדבו לתוכנית של הידרה בפיקוח ברון וולפגנג פון סטרוקר.
הארגון חשף את התאומים ומשתתפי ניסוי רבים אחרים לאבן המחשבה, כאשר ונדה ופייטרו היחידים ששרדו.
ונדה צברה יכולות על-חושיות בזמן שהקסם שלה התגבר.
במהלך הניסויים, ונדה זכתה להצצה על עצמה בתור מכשפת השני.
בשנת 2015, עם הגעתו של סטיב רוג'רס לבסיס של סטרוקר, ונדה נקראת לסייע בלחימה נגדו על ידי סטרוקר.
אחר כך היא מוצאת את טוני סטארק ושותלת במוחו חזיון מטריד.
זמן קצר לאחר מכן, אולטרון כורת ברית עם ונדה ופייטרו, תוך ניצול שנאתם כלפי סטארק.
ביוהנסבורג, ונדה מכניעה את רוג'רס, נטשה רומנוף, תור וברוס באנר עם חזיונות מטרידים.
אולם, היא לא מסוגלת להכניע את קלינט ברטון, מכיוון שהוא מנטרל אותה לזמן קצר.
בעקבות זאת, אולטרון, ונדה ופייטרו נוסעים לסיאול, שם אולטרון משתמש באבן המחשבה כדי לאלץ את ד"ר הלן צ'ו להשתמש בטכנולוגיית הרקמות הסינתטיות שלה, בוויברניום ובאבן המחשבה כדי ליצור לו גוף חדש.
בזמן שאולטרון מעלה את עצמו לגוף החדש, ונדה קוראת את מחשבותיו ומגלה את תוכניתו להכחדת האנושות.
פייטרו והיא פונים כנגד אולטרון ומאחדים כוחות עם רוג'רס כדי לעצור את אולטרון.
לאחר שנודע לרוג'רס על תוכניתו של סטארק להעניק לגוף חיים, הוא חושש מה סטארק יעשה עם הגוף, ולוקח את ונדה ופייטרו למגדל הנוקמים כדי לעצור את סטארק.
בזמן שרוג'רס וסטארק נלחמים, ונדה נלחמת בבאנר, אבל תור מגיע לפתע והופך את הגוף לַ"חזון".
ונדה ופייטרו מספרים לנוקמים על מזימתו של אולטרון והם מחליטים לנסוע לסוקוביה, שם אולטרון השתמש בוויברניום שנותר שלו כדי לבנות מכונה שמסוגלת להרים חלק גדול מעיר הבירה לשמיים, מתוך כוונה לרסק את אותו חלק לכדור הארץ ולגרום להכחדה עולמית.
ונדה המומה מתפקידה בתוכנית של אולטרון עד שברטון מתיידד איתה ומעודד אותה להצטרף אליהם במאבק לעצירת אולטרון.
ונדה מתנדבת להגן על ליבת המכונה מפני אולטרון, אך נוטשת את תפקידה כדי להרוס את הגוף הראשי של אולטרון לאחר שחשה במותו של פייטרו, מה שמאפשר לאחד הרובוטים של אולטרון להפעיל את המכונה.
ויז'ן מציל את ונדה מהעיר הקורסת.
לאחר מכן, ונדה מגיעה למתחם הנוקמים, שם היא מצטרפת לנוקמים, לצד סם וילסון, ג'יימס רודס וויז'ן.
זמן מה לאחר מכן, ונדה צופה בקומדיות מצבים בחדר השינה שלה, כאשר היא זוכה לביקור של ויז'ן, שמנחם אותה על מותו של אחיה פייטרו, ומבטיח לה שהצער שהיא חשה על אובדן משפחתה אומר שהיא עדיין אוהבת אותם.
בשנת 2016, ונדה מצטרפת לרוג'רס, רומנוף ווילסון במשימה בלאגוס כדי למנוע משכיר החרב ברוק רומלאו להשיג נשק ביולוגי.
רומאלו מפעיל חגורת נפץ בניסיון להרוג את רוג'רס, אבל ונדה כולאת את הפיצוץ, הודפת אותו כלפי מעלה, והורגת בטעות, לאימתה, מספר עובדים הומניטריים מוואקאנדה.
כתוצאה מכך, מזכיר המדינה של ארצות הברית, תדאוס רוס, מודיע לנוקמים שהאומות המאוחדות מתכוננות להעביר את הסכמי סוקוביה, אשר יפקחו על פעילות הצוות.
סטארק מרתק את ונדה למתחם הנוקמים, שם ויז'ן משגיח עליה והשניים מתחילים לפתח רגשות רומנטיים אחד כלפי השנייה.
לאחר שרוג'רס ווילסון פועלים ללא אישור כדי לעזור לבאקי בארנס, הם שולחים את ברטון לאסוף את ונדה וסקוט לאנג לפני שהם מתקבצים מחדש בנמל התעופה בלייפציג, גרמניה.
ונדה עוזרת באופן משמעותי לצוות שלה במהלך הקרב, ומגינה עליהם מפני הצוות של סטארק.
לאחר שרוג'רס ובארנס בורחים, ונדה, ברטון, וילסון ולאנג נתפסים ונכלאים ברפסודה, מתקן כליאה צף.
בסופו של דבר, הם נמלטים כאשר רוג'רס פורץ למתקן ומשחרר אותם.
בשנת 2018, ונדה וויז'ן החלו במערכת יחסים רומנטית ומסתתרים באדינבורו, סקוטלנד.
אולם, הם מותקפים על ידי פרוקסימה מידנייט ולהב עורב, חברים במסדר השחור שנשלחו להשיג את אבן המחשבה.
רוג'רס, וילסון ורומנוף מצילים אותם ולוקחים אותם בחזרה למתחם הנוקמים, שם הם מתאחדים עם רודס ובאנר.
בעודם שם, ויז'ן מבקש מוונדה להשמיד את האבן, אך היא מסרבת כי זה יהרוג אותו.
רוג'רס מציע לנסוע לואקאנדה, אשר מאמין שיש להם את המשאבים להסיר את האבן מבלי להרוג את ויז'ן.
בעוד שורי עובדת לחלץ את אבן המחשבה מויז'ן, על ונדה מוטלת המשימה להישאר מאחור ולפקח על הפעולה עד שהאבן תוסר.
אף על פי כן, היא עוזבת כדי לסייע לנוקמים במאבקם נגד הפולשים, והורגת את פרוקסימה מידנייט בתהליך.
כשתאנוס מגיע לקחת את אבן המחשבה בעצמו, ונדה הורגת בחוסר רצון את ויז'ן ומשמידה את האבן.
אולם תאנוס משתמש באבן הזמן כדי לבטל את הפעולה ולתלוש את אבן המחשבה המשוקמת מהמצח של ויז'ן.
הוא מפיל את ונדה המבועתת ומפעיל את כפפת האינסוף.
ונדה מתפוררת לאבק לצד מחצית מכל היצורים החיים ביקום.
בשנת 2023, ונדה מושבת לחיים ומצטרפת לקרב של הנוקמים ובני בריתם נגד גרסה חלופית של תאנוס וצבאו.
לאחר מכן, ונדה משתתפת בהלוויה של סטארק, שהקריב את חייו כדי לעצור את תאנוס, ומתאחדת עם ברטון.
ביום המחרת, ונדה מגיעה למטה הראשי של .S.W.O.R.D כדי להשיג בחזרה את גופתו של ויז'ן.
עם זאת, לאחר שנפגשה עם המנהל בפועל של .S.W.O.R.D, טיילר הייוורד, מראים לה את ויז'ן המפורק והיא מבינה שהיא כבר לא יכולה לחוש אותו.
היא עוזבת ונוסעת לעיירה הפרברית ווסטוויו, ניו ג'רזי כדי לצפות במגרש ריק שויז'ן רכש בשנת 2018 כדי שהשניים "יזדקנו בו".
מרוב צער, ונדה משחררת בטעות גלים של קסם כאוס שהופך את ווסטוויו למציאות כוזבת בנושא קומדיית מצבים, ומבודדת את העיירה מהעולם החיצון דרך מחסום משושה, שמאוחר יותר נקרא "הקס".
היא יוצרת גרסה חדשה של ויז'ן שאינה בעלת כל זיכרונות קודמים ומתחילה לחיות איתו בהקס כזוג נשוי טרי שמנסה לחיות את חיי הפרברים האידיאליים שלהם.
בזמן שהיא מנסה להתיידד עם שכניה (נאלצת בכאב לשחק תפקידים סטראוטיפיים של קומדיית מצבים) ומסתירה את הכוחות שלה ושל ויז'ן, ונדה נכנסת להריון הנראה לעין.
כשההריון מתקדם בקצב מואץ, היא נתקלת במוניקה רמבו, שהסתננה להקס ומכונה "ג'רלדין", ונעזרת בה בעת לידת התאומים טומי ובילי.
עם זאת, רמבו מזכירה את פייטרו ואת מותו בידי אולטרון, מה שגורם לוונדה לגרש אותה מווסטוויו.
כאשר ויז'ן חוזר כמה דקות לאחר מכן, הוא מופיע לזמן קצר כגווייה לפני שוונדה מאפסת אותו.
כשהילדים של ונדה מתבגרים במהירות, .S.W.O.R.D שולחים מזל"ט חמוש לווסטוויו בניסיון להרוג את ונדה.
זועמת, היא יוצאת מההקס, מזהירה את הייוורד לעזוב אותה בשקט, ומדגישה את הנקודה בכך שהיא מהפנטת את סוכניו להפנות אליו את הרובים שלהם.
רמבו, שמזדהה עם ונדה, מנסה להציע עזרה, אך נדחית.
בחזרה בווסטוויו, ונדה נקלעת לוויכוח סוער עם ויז'ן כשהוא מגלה את האמת לאחר ששחרר לזמן קצר את אחת מקורבנותיה של ונדה וקרא הודעה רשמית של .S.W.O.R.D בעבודה.
הוויכוח נקטע כאשר מופיע גבר שטוען שהוא פייטרו וונדה מקבלת אותו לזמן קצר לחייה.
במהלך פסטיבל ליל כל הקדושים בעיר, ונדה מגלה ל"פייטרו" שהיא לא זוכרת מה קרה לה מלבד הרגשה בודדה וריקה, מה שגרם לה כנראה ליצור את ההקס.
כאשר נודע לוונדה שויז'ן פרץ את המחסום וגוסס, היא מרחיבה את ההקס כדי להציל את חייו.
תוך כדי התהליך היא גם קולטת פנימה עמדה של .S.W.O.R.D ואת דרסי לואיס.
בעקבות התרחבות ההקס, ונדה מתחילה לאבד שליטה על המציאות השקרית ומתחילה להתמוטט נפשית.
רמבו חוזרת לווסטוויו כדי להזהיר את ונדה מפני התוכנית של הייוורד להחזיר לחיים את ויז'ן ולהפוך אותו לנשק, אך ונדה הזועמת מסרבת להקשיב ומנסה לגרש אותה פעם נוספת.
כאשר רמבו מתנגדת להשתמש בכוחותיה החדשים, "אגנס", שכנתה של ונדה, מתערבת ולוקחת את ונדה לביתה.
שם היא חושפת את זהותה האמיתית בתור הקוסמת אגתה הארקנס.
אגתה כופה על ונדה לחיות מחדש את הזיכרונות הטראומטיים ביותר שלה, על ידי איום על חייהם של טומי ובילי, כדי ללמוד כיצד יצרה את ההקס.
בסופו של דבר, הארקנס משחררת את ונדה, ולועגת לה על כך שלא ידעה את מלוא היקף היכולות שלה.
היא חושפת שוונדה היא "מכשפת השני" האגדית, שמפעילה קסם של כאוס ומסוגלת לשנות את המציאות באופן ספונטני ולשזור יחד מספר לחשים ברמה גבוהה הפועלים באופן אוטומטי.
בעוד ונדה נלחמת בהארקנס, האחרונה סופגת את הקסם שלה.
הן נקטעות לזמן קצר על ידי ויז'ן של הייוורד, אבל ויז'ן של ונדה מרחיק אותו.
הן ממשיכות את הקרב ביניהן, והארקנס חושפת כי ונדה חזקה אפילו יותר מהקוסם העליון ושהיא מיועדת להרוס את העולם בתור "מבשרת הכאוס".
הארקנס משחררת את אזרחי ווסטוויו מהשפעתה של ונדה, מה שמאפשר להם לגלות לוונדה שהכישוף שלה גרם להם לחוות את היגון והסיוטים המודחקים שלה.
המומה, ונדה מאבדת בטעות שליטה על כוחותיה פעם נוספת וכמעט חונקת את כולם למוות.
נחרדת ממה שעשתה, ונדה מפילה את ההקס כדי שהאזרחים יוכלו לברוח, אך מחזירה אותו לאחר שויז'ן, בילי וטומי מתחילים להיעלם.
כשסוכני .S.W.O.R.D תוקפים את ווסטוויו, בילי וטומי פורקים אותם מנשקם.
באותו זמן, רמבו ולואיס מונעות מהייוורד, ונדה והארקנס לחדש את הקרב ביניהם.
הארקנס סופגת לכאורה את כל הקסם של ונדה, אבל מבינה מאוחר מדי שוונדה שמה רונות מגן בגבולות ההקס כדי לנטרל את הקסם של הארקנס.
ונדה, שתובעת את זהותה החדשה כמכשפת השני, לוכדת את הארקנס בזהות האגנס שלה לפני שהפילה לצמיתות את ההקס ונפרדת בדמעות ממשפחתה.
ונדה נפגשת עם רמבו, שמגלה הבנה, כדי להתנצל ונשבעת להבין טוב יותר את כוחותיה.
ונדה בורחת כדי לחיות בבקתה מרוחקת על צלע הר, שם היא חוקרת את הדארקולד כדי ללמוד יותר על כוחותיה לפני שהיא שומעת את "בניה" זועקים לעזרה.
בסוף שנת 2024, ונדה הושחתה בהדרגה על ידי הדארקולד ולמדה על הרב-יקום.
כמו כן, היא למדה שגרסאות "אמיתיות" חלופיות של בניה קיימות ביקומים אחרים.
לאחר שהיא לומדת על אמריקה צ'אבז ועל יכולתה לנוע בחופשיות ברחבי הרב-יקום, ונדה שולחת בסתר יצורים רב-ממדיים אחרי צ'אבז במטרה להרוג אותה, לקחת את כוחותיה לעצמה, לנסוע למציאות חלופית שבה בניה חיים ולהרוג ולהחליף את הגרסה המקבילה שלה.
כשסטיבן סטריינג' מבקש את עזרתה של ונדה בהגנה על צ'אבז, היא חושפת בטעות את הידע שלה על הילדה וכי היא הייתה זו שצדה אותה, מסבירה לו את תוכניותיה ודורשת מסטריינג' למסור לה את צ'אבז.
סטריינג' מסרב, וונדה תוקפת את הקאמאר-טאג' והורגת את רוב המכשפים.
הקוסם העליון, וונג, מזהה אותה כמכשפת השני ש"מיועדת לשלוט על הרב-יקום או להרוס אותו".
במהלך המתקפה, צ'אבז שולחת בטעות את סטריינג' ואת עצמה ליקום חלופי בשם ארץ-838. במרדף אחר הצמד, ונדה מנסה הליכת-חלום; כישוף הכולל השתלטות זמנית על גרסאות חלופיות שלה ועל הגוף שלהן.
כאשר שרה, קוסמת ששרדה, מקריבה את עצמה כדי להרוס את הדארקהולד ולשבור את ההליכת-חלום, ונדה מאלצת את וונג להוביל אותה למקדש המוקדש למחבר הדארקהולד, צ'תון, על גבי הר וונדגור, מקור כוחם של לחשי הדארקהולד.
באמצעות הקסם של המקדש, ונדה מטילה מחדש את כישוף "פסיעת החלומות" ומשתלטת בהצלחה על גופה של גרסה מקבילה שלה מארץ-838. לאחר מכן היא פורצת למטה של האילומינטי וטובחת בהם, בעוד סטריינג' וצ'אבז בורחים בעזרתה של המדענית כריסטין פאלמר.
השלישייה נכנסת למרחב שבין היקומים כדי למצוא את ספר הוישנטי, הניגוד של הדארהולד, אך ונדה מופיעה, הורסת את הספר ומשתלטת על מוחה של צ'אבז, ובנוסף, שולחת את סטריינג' ופאלמר ליקום שלאחר הפלישה, ופותחת פורטל חזרה לארץ-616.
בהר וונדגור, ונדה מתחילה לספוג את כוחותיה של צ'אבז אך מתעמתת עם סטריינג' שמשתמש בפסיעת החלומות ומעודד את צ'אבז להאמין בעצמה ולהשתמש בכוחותיה כדי לפתוח פורטל לארץ-838. דרך הפורטל טומי ובילי רואים את ונדה חונקת את צ'אבז, נרתעים באימה, בורחים ממנה וזועקים לאמם האמיתית להגן עליהם מפני "המכשפה".
כתוצאה מכך, ונדה מתמוטטת מצער, וכשגרסתה מארץ-838 מבטיחה לה ש"יאהבו אותם", היא מאפשרת לצ'אבז, וונג וסטריינג' לעזוב לפני שהיא משתמשת בכוחותיה כדי להרוס את הר וונדגור יחד עם כל העותקים של הדארקהולד על פני הרב-יקום, ולכאורה מתאבדת בתהליך.
בשנת 2021, ונדה חיה חיי פרברים שלווים יחד עם ילדיה טומי ובילי.
גרסה חלופית שלה מארץ-616, אשר מחפשת אחרי אמריקה צ'אבז ברחבי הרב-יקום, משתלטת עליה.
ונדה אחוזת הדיבוק הורגת את חברי האילומינטי בדם קר, אך בסופו של דבר משתחררת מהכישוף.
כאשר ונדה מארץ-616 מגיעה דרך שער רב-יקומי, ונדה מנסה להגן על ילדיה המבוהלים מפניה, מה שגורם לוונדה מארץ-616 להכיר בסבל שגרמה ולסיים את המצוד הקטלני שלה אחר צ'אבז.
במאי 2013, ג'וס וידון ציין שחשב על סרשה רונאן בתור בחירה ראשונה עבור התפקיד, אך באוגוסט אותה שנה, אליזבת אולסן לוהקה לתפקיד.
אולסן ציינה שכאשר וידון הציע לה את התפקיד, הוא אמר: "כשתלכי הביתה ותחפשי אותה בגוגל, רק דעי שלעולם לא תצטרכי ללבוש את מה שהיא לובשת בקומיקס".
על הופעת הדמות בסרט "קפטן אמריקה: מלחמת האזרחים", לדברי אולסן, הדמות "מוכיחה את עצמה ומתחילה להבין ולסתור את האופן שבו היא רוצה להשתמש ביכולות שלה".
ונדטיניב (באנגלית Vandetanib) המשווקת בשם Caprelsa מיועדת לטיפול בסרטן גרורתי של בלוטת התריס, סרטן שלא ניתן להסרה בניתוח או שהתפשט לחלקים אחרים בגוף.
ונדטניב פועלת על ידי האטת הגידול של כלי דם חדשים בגידול, דבר שמונע אספקת מזון וחמצן לגידול.
התרופה יכולה גם לפעול ישירות על תאי הסרטן, להמית אותם, או להאט את קצב הגדילה שלהם.
מנגנון הפעולה כולל עיכוב פעילות של האנזים פרוטאין קינז.
הוא מעכב טירוזין קינאז בעל תכונות נוגדות גידול, אנטי-פרוליפרטיביות ואנטי-אנגיוגניות.
הקינאזות המעוכבות כוללות VEGFR, EGFR ו־RET .
חברת התרופות AstraZeneca פיתחה בתחילה את התרופה, והעבירה את זכויות היוצרים לסאנופי ב-2015.
ונדטיניב קיבלה אישור ממנהל המזון האמריקאי (FDA) באפריל 2011 לטיפול בסרטן בלוטת התריס.
בתחילה, הוא הוצג לשוק ללא שם מותג.
מאז אוגוסט 2011, נמכרת כקפרלסה.
בשנת 2015 השתלטה Genzyme של סנופי על המוצר מחברת התרופות AstraZeneca.
ונדטיניב פועל כמעכב קינאז, כלומר הוא חוסם אנזימים ספציפיים (קינאזים) המעורבים בגדילה והתפשטות של תאים סרטניים.
הוא מכוון למספר קולטנים, כולל קולטן לגורם גדילה אנדותל כלי דם (VEGFR), קולטן לגורם גדילה אפידרמיס (EGFR), ומאורגן מחדש במהלך טרנספקציה (RET) טירוזין קינאז.
על ידי עיכוב קולטנים אלה, Vandetanib עוזר להאט או לעצור את הצמיחה של תאים סרטניים.
ונדה גולדמן (בפולנית: Wanda Goldmann; 1 ביולי 1907 - ?) הייתה אתלטית יהודייה-פולנייה.
גולדמן נולדה וגדלה בקרקוב והתאמנה בקבוצת מכבי קרקוב.
בתחרות שנערכה בקרקוב ב-14 באוקטובר 1923 היא קבעה בהדיפת כדור ברזל (5 ק"ג) תוצאה של 5.40 מטר (דורגה במקום שמיני בסוף שנה) ובריצת שליחות 4x100 מטר ביחד עם מירה רוזנר, מטלס (Mateles) ואלה קמפלר בתוצאה של 1:02.4 דקות (דורגה במקום רביעי בסוף שנה).
שבועיים לאחר מכן, בתחרות שנערכה בקרקוב ב-28 באוקטובר היא קבעה בריצת 100 מטר תוצאה של 15.0 שניות (דורגה במקום שישי בסוף שנה) ובקפיצה לרוחק מהמקום תוצאה של 1.91 מטר (דורגה במקום שלישי בסוף שנה).
בתחרות שנערכה בקרקוב ב-24 במאי 1924 היא קבעה בהדיפת כדור ברזל (5 ק"ג) תוצאה של 5.85 מטר (דורגה במקום תשיעי בסוף שנה).
למחר היא קבעה בהטלת כידון (800 ג') תוצאה של 8.90 מטר (דורגה במקום תשיעי בסוף שנה).
באליפות פולין שנערכה בוורשה ב-8 בספטמבר זכתה בשתי מדליות ארד בריצות שליחות 4x60 מטר (39.0 שניות) ו-4x100 מטר ביחד עם אידה קמפלר, מירה רוזנר ואלה קמפלר.
בתחרות שנערכה בקרקוב ב-24 באוקטובר 1925 היא קבעה בהטלת כידון (600 ג') תוצאה של 15.74 מטר (דורגה במקום שביעי בסוף שנה).
וונדה והחייזר היא סדרת טלוויזיה מונפשת בריטית לילדים, המבוססת על סדרת ספרים מאת סו הנדרה.
בבריטניה ובשאר העולם (כולל ישראל) הסדרה משודרת בניק ג'וניור.
הסדרה בת עונה אחת ו-52 פרקים באורך 12 דקות.
וונדה היא ארנבת כתומה בעלת חייזר חבר שנתקע בכדור הארץ, בכל פרק הם יחקרו את ההבדל ביניהם, ויטילו בעולמם.
וונדה (Wanda): ארנבת כתומה, הדמות הראשית בתוכנית.
חייזר (Alien): חייזר ירוק בעל 4 עיניים, בעל יכולת קסם, אחת הדמויות הראשיות בתוכנית.
הדיבוב העברי הופק על ידי יעל אללוף ובוים על ידי אורנה כץ.
שם הדמותמדבב\ת בעבריתוונדההללי היבשחייזררונה בקרמןאמה של וונדהאורנה כץדמויות משניותאורנה כץדמויות משניותדן שצברג
ונדיי סטנצלר היא עורכת קולנוע ובמאית טלוויזיה אמריקאית.
ב-1989 ערכה את הסרט התיעודי של מייקל מור "Roger & Me", וב-1993 את הסרט הבדיוני "Canadian Bacon".
בהמשך החלה לעבוד כעורכת ב"סקס והעיר הגדולה".
היא ביימה אף את פרקים בעונה האחרונה של הסדרה.
סטנצלר ערכה פרקים לסדרות, כמו "אד", וביימה פרקים מספר תוכניות, דוגמת "האנטומיה של גריי", "עקרות בית נואשות", "מקום טוב באמצע", "יומני הערפד" ו"מחלקת גנים ונוף".
בשנים 2008–2009 שימשה כמפיקה וכבמאית בעונה הראשונה של הסדרה "90210".
בשנת 2015 החלה לביים פרקים של "You're the Worst", ובעונה השלישית של הסדרה שימשה כמפיקה שותפה וביימה את מרבית פרקיה.
בשנת 2025 ביימה שני פרקים מתוך הסדרה הרפואית "דופק" (אנ') של נטפליקס.
סטנצלר זכתה פעמיים בפרס עורכי הקולנוע של אמריקה: בשנת 1990 על הסרט "Roger & Me", וב-2004 על הפרק "American Girl in Paris, Part 2" ב"סקס והעיר הגדולה".
בשנים 2003–2004 הועמדה פעמיים לפרס אמי עבור עבודות העריכה והבימוי שלה בסדרה.
ונדי טרנבול היא טניסאית עבר אוסטרלית.
היא זכתה ב-9 תוארי גארנד סלאם בתחרויות זוגות נשים וזוגות מעורבים.
ונדי טרנבול נולדה בשנת 1952 בבריזבן.
בצעירותה היא התחילה לשחק טניס ובתחילת שנות ה-70 של המאה ה-20 החלה להשתתף בתחרויות גדולות.
בשנת 1975 היא עברה למקצוענית.
בתחרויות הנשים היא הצליחה להגיע למשחקי הגמר באליפות ארצות הברית הפתוחה 1977, אליפות צרפת הפתוחה 1979 ואליפות אוסטרליה הפתוחה 1980, אך הפסידה.
בתחרויות זוגות נשים טרנבול הגיע למשחקי הגמר בתחרויות גראנד סלאם 15 פעמים וניצחה 4 פעמים עם פרטנריות שונות.
בתחרויות זוגות מעורבים היא השתתפה ב-6 משחקי הגמר בתחרויות גראנד סלאם וניצחה 5 פעמים עם פרטנרים שונים.
בשנת 1988 טרנבול השתתפה באולימפיאדת סיאול וזכתה במדליית כסף בתחרות זוגות נשים לצד אליזבת סמיילי.
ונדי טרנבול הייתה חברה בנבחרת גביע בילי ג'ין קינג של אוסטרליה.
ונדי טרנבול סיימה השתתפות בתחרויות בשנת 1991. באותה שנה היא נכללה בוועדה אולימפית של הפדרציה הבין-לאומית לטניס.
בשנת 1984 ונדי טרנבול התקבלה למסדר האימפריה הבריטית.
ונדי טרנבול שיחקה 3 פעמים במשחקי גמר בתחרות הנשים של גראנד סלאם, אך הפסידה בכולם.
שנהיריבה בגמרתוצאהאליפות ארצות הברית הפתוחה 1977 כריס אוורט6–7, 2–6אליפות צרפת הפתוחה 1979 כריס אוורט2–6, 0–6אליפות אוסטרליה הפתוחה 1980 האנה מנדליקובה0–6, 5–7
ונדה רוטנברג (1 במאי 1924 – 3 בינואר 2008) הייתה ניצולת שואה, מהדמויות הבולטות בגטו ורשה, ששימשה בין היתר כקשרית של הארגון היהודי הלוחם ובלדרית בין הארגון הפולני המחתרתי ז'גוטה שעזר ליהודים ובין הוועד היהודי הלאומי.
ונדה רוטנברג נולדה בוורשה בשם בלה אלסטר.
משפחת אלסטר הייתה משפחה מבוססת למדי, ששמרה על המסורת היהודית אבל הייתה ספוגה גם בתרבות פולנית.
ונדה הייתה הצעירה מבין ששת ילדי המשפחה ובהשפעתה של אחותה הגדולה פולה הצטרפה בגיל צעיר למפלגת פועלי ציון שמאל ופיתחה תודעה פוליטית וציונית.
כאשר פרצה המלחמה הייתה ונדה (אז עדיין נקראה בלה) תלמידת בית ספר תיכון יהודי.
עם הכניסה לגטו הצטרפה לאחותה פולה והשתיים החלו לפעול בדרכים שונות למען קהילת הגטו.
הן היו שותפות בהקמת בית תמחוי, החלו בהפצה של עיתונות פנימית בגטו תוך סיכון משמעותי לחייהן ופעלו למען הקמה של מסגרות חינוך מחתרתיות לילדי הגטו היהודים.
כאשר הנהגת הגטו קיבלה אישור מיוחד ל-30 בני נוער ליציאה מהגטו למטרות עבודה בצד הפולני, הייתה ונדה בין אלה שנבחרו.
בני הנוער, שאמורים היו לשמור על קברי היהודים בבית הקברות המקומי, עסקו בעיקר בגידול ירקות ובמכירתם בשוק השחור יחד עם קבוצה של פולנים.
באחד הימים נתפסו שתי הקבוצות על ידי הגרמנים.
הפולנים הופרדו מהיהודים ושוחררו, ואילו היהודים הובלו לבניין צמוד לאומשלאגפלץ, משם התכוונו הגרמנים לשלוח אותם למחנות ההשמדה.
ונדה עצמה נכללה בתחילה בקבוצת הפולנים ורק לאחר התנגדותה הוחזרה לקבוצת היהודים באומשלאגפלץ, אך הצליחה להימלט מהמקום עם מספר חברים.
בשנת 1942 הצטרפה ל"ארגון היהודי הלוחם" (אי"ל), שאחותה פולה הייתה אחת מראשיו, ומונתה לבלדרית בין הארגון לבין המחתרת הפולנית ז'גוטה.
במסגרת תפקידה זה מילאה מספר רב של שליחויות מסוכנות, כולל העברת נשק מהמחתרת הפולנית אל תוך הגטו.
בתקופה זו קיבלה את שמה המחתרתי 'ונדה', שאותו שמרה ועימו הייתה מזוהה עד מותה.
את הצלחתה במשימה ייחסו רבים להיותה בעלת מראה פולני טיפוסי (תמירה, עיניים כחולות, שתי צמות בלונדיניות) ולשליטתה בשפה הפולנית, מה שאפשר לה להסתובב ברחובות ורשה בחופשיות ללא פחד משוטרים גרמנים או פולנים.
באותה תקופה עברה ונדה להתגורר עם צעירים יהודים נוספים בקומונה של תנועת הנוער, שם עסקו בין היתר בפעילות תנועתית.
בתחילת אפריל 1943 חזרה לביתה ומצאה אותו ריק - כל בני משפחתה, מלבד אחיה הבכור ישראל (יז'יק), נרצחו.
מספר ימים לאחר מכן, ב-10 באפריל, יצאה מהגטו באישור אל הצד הארי, וברגע של חוסר תשומת לב מצד השומרים נמלטה.
היא התקבלה לעבודה כעוזרת אצל משפחה פולניה, וכך הצליחה להפיג את חשדות השכנים והסביבה.
באותם ימים החלה לשמש כמקשרת בין עמנואל רינגלבלום, ההיסטוריון הידוע מגטו ורשה לבין אברהם ברמן ואשתו בתיה, היהודים הבולטים שפעלו מחוץ לגטו.
ברמן היה יושב ראש הוועד היהודי ושיתף פעולה עם המחתרת הפולנית "זגוטה".
במסגרת זו העבירה ונדה מסמכים, תעודות וניירות חשובים שונים שכתב רינגלבלום לברמן.
היא סיפקה תעודות מזויפות וכספים ליהודים שנמלטו מהגטו, דאגה עבורם למקום מגורים או מקום מסתור, ולא פעם הייתה צריכה להעביר אנשים ממקום ש"נשרף" למקום אחר, כשהיא ערבה להם אישית מתוקף היותה פולניה 'כשרה'.
בזכות אישיותה המיוחדת קשרה קשרי ידידות עם פולנים שסייעו לה במשימתה גם אם לא תמיד ידעו את כל האמת עליה.
בין הפולנים שהתיידדה עמם הייתה אירנה סנדלר, הפולנייה שהייתה חברה בז'גוטה, והוציאה מהגטו למעלה מאלפיים ילדים יהודים.
לאחר עלייתה לארץ, פעלה ונדה במרץ להענקת אות חסיד אומות העולם לאירנה ואף אירחה אותה בביתה בישראל.
במקביל, עבדה באותן שנים בצמוד עם יוסף ז'מיאן, מחבר הספר מוכרי הסיגריות מכיכר שלושת הצלבים, וטיפלה בילדים היהודים שהסתובבו ברחובות, והתפרנסו ממכירת סיגריות או מקיבוץ נדבות.
היא דאגה למקומות לינה עבור הילדים האלה, והתאמצה אצל נשים פולניות זקנות שתחזקנה את הקטנים שביניהם.
עמנואל רינגלבלום, שכתב את יומני הגטו, כתב באחד ממכתביו על ונדה וחברותיה הקשריות: "בנות אמיצות, גיבורות אמיתיות שיום-יום מסכנות את עצמן וצפויות למות".
ואילו אברהם ובתיה ברמן כתבו בספר הזיכרונות שלהם: "ונדה הייתה הנועזת, האחראית והזהירה ביותר.
היא הייתה פעילת מחתרת למופת".
גם פרופ' ישראל גוטמן טען כי תרומתה של ונדה להמשך עבודתו של עמנואל רינגלבלום ובהעברת המסמכים הייתה חשובה ביותר.
עם סיום המלחמה נסעה ונדה ללודז' שם פגשה את חבריה לתנועת פועלי ציון - שמאל והחלה להיות פעילה בתנועה.
במקביל, החלה ללמוד רפואה באוניברסיטת לודז', אולם לאחר שהכירה את מי שהפך לימים לבעלה, יוסף רוטנברג, החליטו השניים (ב-1950) לעלות ארצה.
בארץ הקים יוסף הוצאת ספרים וספרייה ביידיש ע"ש י"ל פרץ והיה מנהלה, ואילו ונדה החלה בלימודי הוראה בסמינר הקיבוצים.
בשנת 1953 נולד בנם נחי.
יוסף רוטנברג נפטר ב-1960 וונדה נשארה אלמנה עד מותה.
ונדה רוטנברג עבדה 37 שנים כמורה בשכונת קריית שלום בדרום תל אביב, בבית הספר "גבעת השלום".
היא הייתה מחנכת ומורה להיסטוריה, גאוגרפיה ועברית, והכניסה את לימודי השואה לתוכניות הלימודים.
לאחר פרישתה מהוראה ניהלה עוד מספר שנים את הספרייה השכונתית.
במקביל, עסקה בפעילות ציבורית להנצחת זיכרון השואה.
היא הייתה ממייסדי ארגון יוצאי ורשה בישראל ושנים רבות שימשה יושבת ראש של הארגון, ובהמשך נשיאת הכבוד שלו.
כמו כן הייתה בין מייסדי ועד קורצ'אק הראשון ומאז, כל השנים, הייתה פעילה בהנהלת אגודת קורצ'אק בישראל.
היא הייתה פעילה בהנהלת הקרן לעידוד עבודות בנושא השואה בבתי ספר תיכוניים ובאוניברסיטאות, חברה בוועד המרכזי של ארגון יוצאי פולין וחברה במועצת יד ושם ולוחמי הגטאות.
כאשר החלו המסעות של תלמידי בתי ספר תיכוניים לפולין ולמחנות השמדה, הייתה ונדה מלווה קבוצות של בני נוער, בעיקר מקיבוצים, ומרצה בפני קהלים שונים על השואה.
כנואמת מחוננת היא התבקשה להשתתף ברבים מהטקסים לזיכרון השואה.
במהלך הביקור בפולין הוענק לה עיטור הגבורה הגבוה ביותר ללוחמים מטעם ממשלת פולין.
ביום הזיכרון לשואה ולגבורה תשע"ו קיבל בנה, נחי, את אות "המציל היהודי" עבור אמו המנוחה ("וזאת לתעודה כי אות המציל היהודי הוענק להוקרת המסירות, התעוזה והגבורה שגילתה ונדה רוטנברג בהצלת יהודים אחרים במהלך השואה").
ונדה רוטנברג נפטרה בינואר 2008 ונקברה, לצד בעלה בבית הקברות בקרית שאול.
בהספד שנשא על קברה בן משפחתה ישעיהו תדמור אמר: "הגבורה, שנתגלתה בלחימה בנאצים, לא נדמה בך.
היא לבשה צורה אחרת וביטאה את כל דרך חייך מאז ועד יומך האחרון.
זו גבורת הרוח שהתגלמה בשלושה מפעלים של חייך: נחי בנך, שגידלת אותו בגבורת אם, ללא בעל וללא אב לבן, הוא מפעלך האחד.
[...] מפעלך השני הוא שימור הידיעה והתודעה של השואה והגבורה.
פעלת בזה מתוך מחויבות מוחלטת, אחריות עצומה, מסירות מקפת ותעצומות נפש.
[...] המפעל השלישי בחייך הוא החינוך.
יסודית, קפדנית, דידקטית, בעלת דרישות מחמירות, ועם זאת נוהגת ברוך ובקשב רב, שואפת להישגים לימודיים נמדדים, אבל מתרכזת בעיקר בחינוך לערכים, והעיקר – אוהבת את תלמידיה, כאילו הם ילדיה".
וונדי סאקס היא סופרת, עיתונאית, יועצת תקשורת ובמאית אמריקאית.
בשנת 2024 ביימה את הסרט התיעודי "8 באוקטובר" העוסק בחשיפת הכוחות שמאחורי ההפגנות הגדולות נגד ישראל באוניברסיטאות המובילות בארצות הברית, אחרי טבח ה-7 באוקטובר 2023. הסרט זכה לתשבחות רבות והפך לכלי הסברה מרכזי בעולם.