tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
עם זאת, ב-2010, היצרנית היצרנית Blizzard Entertainment החלה "להפוך [חלקים רבים במשחק] לסטרייטים", על ידי הסרת רוב המכניקה החד-מינית, והוספת שני חלקי משחק לא-קווירים באותה שנה.
יש הרואים בזה כהטרונורמטיביות הומופובית.
המשחק The Pioneer Trail של זינגה, הוא זינגה מאפשרת לשחקנים ליצור משפחות וירטואליות על ידי התאמה אישית של בן/בת הזוג במטרה להקים משפחה וירטואלית.
המשחק לא מגדיר ספציפית את בן/בת הזוג, ופותח מקום לאפשרות קווירית.
משחק הווידאו, אנדרטייל, , מה שהוביל ל-.
ב-2016, אדמונד צ'אנג, פרופסור ללימודי נשים ומגדר באוניברסיטת אורגון, נשא נאום באוניברסיטת קליפורניה בסנטה ברברה שכותרתו "עורות חומות, אווטרים לבנים: מרוץ מרוצים וסטרייטוושינג במשחקים דיגיטליים" .
צ'אנג קבע כי משחקי וידאו כמו Assassin's Creed ו-World of Warcraft הם משחקים .
הסופרת והעיתונאית האמריקאית, היידי מקדונלד , ערכה סקר בו מיצבה סטטיסטית את BioWare כמובילה בעשיית רומנים של משחקים, גם קווירים וגם סטרייטים.
נשים תמכו יותר לתוכן רומנטי קווירי מאשר גברים.
עם זאת, יותר ממחצית הגברים הסטרייטים תמכו בכך.
לאחר פיגוע הירי ההמוני במועדון הלילה פולס באורלנדו, מספר פרשנים לא התייחסו לקורבנות הלהט"בים, יחד עם הכחשה של הוועדה הרפובליקנית הלאומית בטענה של .
בהצהרתו של מנהיג הרוב בסנאט של ארצות הברית, מיץ' מקונל, לא הוזכרה אף מילה על להט"בים.
הפעיל הגאה, ג'ון בקר הצהיר כי כלי התקשורת להתקפה על ידי .
במהלך טקס הפתיחה של אולימפיאדת פיונגצ'אנג ב-2018, רשת הטלוויזיה NBC לא ; הרשת אפילו לא הכירה או אפילו .
וידאו קמפיין לקידום מכירות שנוצר על ידי לשכת המסחר בפרובינסטאון , מסצ'וסטס הציג את חיי הלילה העמוסים ואת האמנים, אך ללא אזכור של הקהילה הגאה הפועלת בעיירה.
הפרסומת כונתה, על פי מספר פעילים להט"בים, כסטרייטוושינג.
בשכונות הגאות בפילדלפיה, הגיי ברים, כמו וודיס, ניצבים בפני "ג'נטריפיקציה סטרייטית", והופכים למעשה את הברים ל-, שבו גברים ונשים סטרייטים שולטים.
מגמה זו נגרמה בגלל הרצון של נשים סטרייטיות לפתוח מרחבים שבהם גברים סטרייטים לא יתנכלו להם, עליית אפליקציות היכרויות הומוסקסואליות כמו Grindr (שמפחיתות את הצורך ללכת למועדונים הומוסקסואליים), עליית שכר הדירה וג'נטריפיקציה, והגברת תמיכת המיינסטרים על הקהילה הגאה ועל מרחביהם.
בוב סקיבה קבע כי המועדון הלהט"בי בסידני, מלון אימפריאל , הואשם בכך שהוא עושה סטרייטוושינג על ידי הסרת דגלי הגאווה לפני ביקורו של ראש ממשלת אוסטרליה, סקוט מוריסון.
הוא נוצרי פנטקוסטלי שהצביע בעבר נגד נישואים חד-מיניים בבית המחוקקים האוסטרלי.
בעוד שאמנים מקומיים וחברי הקהילה הגאה קראו להחרים את המועדון הלהט"בי, המועדון הלהט"בי הכחיש את ההאשמות.
לוטה ג'פס ביקרה את ה-"סטרייטוושינג" של מצעד הגאווה בלונדון , וקבעה כי במקום להתמקד בהכרה בזכויותיהם של אנשים קווירים, טרנסיים ולא הטרוסקסואלים, היא הפכה את אירוע הגאווה ל"חביב עבור ההמונים", ובשביל שאנשים הטרוסקסואלים שישתתפו במצעד הגאווה.
לדבריה, בעוד שחברות גדולות נותנות חסות לפעילות וכוללות נושאים להט"בים בחומרי הפרסום שלהן, הן שוכרות ידוענים סטרייטים לתמוך במוצרים ומותגים לאירוע, עם מיעוט "[ב]נועזות להשתמש במילים 'גיי', 'לסבית', 'טרנס' או 'בי', כשהם מראים את תמיכתם בקהילה הגאה".
בארצות הברית, ב-1930–1968, קוד ההייז של סרטי הקולנוע גרם לאולפנים גדולים לחסל דמויות גאות או הפניות מסרטים.
הסרט התיעודי מ-1995, כוכבים בארון, מראה כיצד כמה תסריטאים ובמאים ניסו להציג בעדינות דמויות, תפקידים או נושאים הומוסקסואליים, מבלי ששמו לב אליו, למשל גור וידאל שהיה במערכת יחסים הומוסקסואלית בסרט מ-1959, בן חור.
קוד הפקת הסרט הביא גם לחיסול של תיאורים ביסקסואליים בגרסה הקולנועית של הנובלה ארוחת בוקר בטיפאני של טרומן קפוטה.
בספר היו ל-, אך בסרט היא מוצגת רק עם הולי גולייטלי.
כמו כן, הקוד הוביל לחיסול מערכת יחסים הומוסקסואלית בגרסה הקולנועית למחזה "חתולה על גג פח לוהט".
בהצגה, מתואר בריק פוליט כמאהב של פטריארך משפחתי בשם סקיפר.
בגרסת הסרט מ-1958, מוחלף הסיפור של מערכת היחסים הגאה בסיפור התסכול של סקיפר בגלל קריירת הכדורגל הדהויה שלו ונישואים חסרי מין הטרוסקסואליים.
דיווחים היסטוריים על הסופרג'יסטיות הלסביות אווה גור-בות' ואסתר רופר תוארו במקרים מסוימים כסטרייטיות, כאשר ההיסטוריון גיפורד לואיס טען כי הן לא היו לסביות או קוויריות בביוגרפיות שלו עליהן.
מספר מכתבים שנכתבו על ידי המלחין הרוסי, פיוטר איליץ' צ'ייקובסקי, בהם ביטא את רגשותיו ההומוסקסואליים, היו מצונזרים ולא פורסמו עד ל-2018.
הניו יורק טיימס פרסם לא יותר משני מאמרים בעמוד הראשון בשנה, שהפנו כל סוג של התייחסויות להומואים מסוף מלחמת העולם השנייה ועד ל-1965. הפרסום לא השתפר הרבה גם ב-20 השנים שלאחריהם.
רוב הפרסומים היו שליליים, וראו בהומואים איומים ביטחוניים בתקופת המלחמה הקרה.
גרוס (2001) הצביע על חוסר נראות של הומואים בפרק זמן זה, יחד עם דאגותיהם שלא נכללו בפומבי.
ב-1981, משבר האיידס בארצות הברית, זכה לתשומת לב תקשורתית מועטה, אפילו עם העלייה המהירה בשיעורי התמותה.
הניו יורק טיימס לא הזכיר את המילה איידס עד ל-1983. אלווד (1996), קינסלה (1989) ושילטס (1987) הגיבו על שתיקת העיתון ביחס לנושאים הלהט"בים, במיוחד בזמן משבר האיידס.
הניו יורק טיימס פרסם, לעיתים רחוקות, דיווחים בנושא האיידס עד לאמצע שנות ה-80 של המאה ה-20, שלאחריה עלה באופן דרמטי.
נראה כי שינוי זה בתקשורת משקף את השינויים בחברה.
מותו של השחקן האמריקאי, רוק הדסון, הצהרותיו של רונלד רייגן על איידס ב-1987, והצעת הקמפיין של נשיא ארצות הברית, ביל קלינטון ב-1992 ודיון הקונגרס המוקדם ב-1993 על האיסור שירות צבאי של לסביות והומואים, הגבירו את הדיווחים של הניו יורק טיימס בנושאים להט"בים.
סטרִיכטָרן הידוע גם בשם סכמת גשם, הוא כינוי לסכמת הסוואה צבאית, המבוססת על עיצוב גרמני, אשר הייתה בשירות נרחב בין השנים 1965–1990 בעיקר במדינות ברית ורשה, בהם גרמניה המזרחית, פולין וצ'כוסלובקיה.
הסכמה עוצבה בגרמניה המזרחית ב-1964 כמחליף לפלקטרן (Flecktarn; "סכמת עלים") ששימש את הכוחות מ-1956 עם הקמת צבא העם הלאומי.
הפלקנטרן התבסס על עיצובים שפותחו בתקופת גרמניה הנאצית והיה דומה לעיצובים אלו, הסריכטרן החדש היה בעל נראות חדשה ועוצב בהשראת הפסים שהופיעו בספליטרטרן.
הסכמה כללה פסים קצרים בגוון חום-אדמדם על רקע צבע אפור-ירקרק אחיד, הסכמה הייחודית הביאה למספר כינויים בהם "סכמת גשם" או "טיפות גשם" מחוץ לגרמניה, "מחטים" בצ'כוסלובקיה ו-"גרגרי אורז" בדרום אפריקה.
הסכמה התחלקה לשני דגמים: דגם 1 בשנים 1965–1967 ודגם 2 בין השנים 1967–1990. היא שימשה למדי השדה והקרב של כלל הכוחות של גרמניה המזרחית, בנוסף לציוד לחימה, תיקים, כיסויי קסדה וכדומה.
בנוסף עודפי ציוד ומדים בסכמת סטריכטרן שימשו מדינות נוספות בברית ורשה ויחידות צבאיות במדינות נוספות לאחר פירוק הברית וגרמניה המזרחית ב-1990.
- בשירות צבא העם הלאומי בשנים 1965–1990 בתור מדי הלחימה והשדה הסדירים של כלל הכוחות של צבא העם.
- בולגריה יצרה גרסה משלה לסכמה שכלל דפוס של שני צבעים ברקע, גוון חום בהיר וגוון חום ירקרק, גרסה נוספת של הסכמה כללה צורות ירוקות ברקע שכונו "עור צפרדע".
- הסכמה אומצה בצ'כסלובקיה בשם vz.
60 Jehlicí (דגם 60 "מחטים") ושימשה את הכוחות עד לפירוק המדינה.
- מספר גרסאות של הסכמה הגיעו לידי הכוחות בקרואטיה כעודפי צבאות אחרים באזור ושימשו במהלך מלחמות הבלקן.
- בפולין הסכמה אומצה כבר בשנת 1958 בשם "wz.58 "Deszczyk (דגם 58 "גשם") ושימשה את הצבא הפולני עד שהוחלפה במהלך שנות ה-70.
- עודפי מדי סטריכטרן ומדים בייצור מקומי שימשו את הכוחות המיוחדים של דרום אפריקה במהלך שנות ה-90.
- עודפי מדים מגרמניה הגיעו לאוזבקיסטן ושימשו את הכוחות המיוחדים והמוצנחים באוזבקיסטן מאז שנות ה-2000.
סטריי קידס ; בקוריאנית: 스트레이 키즈 (סוטוריי קיג'ו) היא להקת בנים דרום קוריאנית המורכבת משמונה חברים, שהוקמה על ידי חברת התקליטים JYP אנטרטיינמנט בשנת 2017 במהלך תוכנית ריאליטי הנושאת את אותו השם.
הלהקה מפיקה עצמאית את כל השירים שלהם עוד מתחילת דרכם, קבוצת ההפקה הראשית שלהם מכונה 3Racha (סרירצ'ה) והיא כוללת את באנגצ'אן, צ'אנגבין והאן, גם החברים האחרים משתתפים לעיתים קרובות בכתיבת השירים.
חברי הלהקה הם: בַּאנגצ'אן (bang chan), לִינוֹ (lee know), צַ'אנְגְבּין (changbin), היוֹנג'ין (hyunjin), הַאן (han), פליקס (felix), סוּנְגְמִין (seungmin) ו-איי-אן (I.N).
בהרכבה המקורי הכילה הלהקה תשעה חברים, אך באוקטובר 2019 עזב החבר לשעבר ווּג'ין (woojin) את הלהקה מסיבות אישיות.
חברי הלהקה נבחרו אישית על ידי באנגצ'אן, מנהיג הלהקה, דבר שהיה חסר תקדים עד אז בקהילת הקייפופ.
2017–2018: הקמת הלהקה, אלבום הבכורה וסדרת אלבומי I am
באוגוסט 2017 הכריזה JYP Entertainment באופן רשמי על תוכנית הריאליטי העתידית שלה שמטרתה ליצור להקת בנים חדשה.
פרטים נוספים וטיזרים פורסמו בחודשיים שלאחר מכן, כולל שם התוכנית - "stray kids survival show".
לינו ופליקס הודחו בתחילה מהלהקה, אך בסופו של דבר כל תשעת החברים נכנסו להרכב הסופי.
ב-17 באוקטובר פרסמה החברה את השיר הראשון של סטריי קידס, ששמו "Hellevator".
במקביל להשקת האתר הרשמי של סטריי קידס, הכריזה JYP Entertainment על פרסום מיני-אלבום טרום-בכורה בשם Mixtape.
האלבום הכיל את "Hellevator" וששה שירים נוספים שחברי הלהקה ביצעו במהלך תוכנית הריאליטי.
ב-25 במרץ 2018 ביצעה הלהקה את מופע הראווה הראשון שלה.
למחרת פורסם מיני-אלבום בשם I am Not.
ב-14 באפריל 2018 ביצעה הלהקה את ההופעה הראשונה שלה מחוץ לקוריאה, כשהופיעה בפסטיבל המוזיקה שהתקיים ביפן.
ב-6 באוגוסט פורסם המיני-אלבום השלישי של הלהקה, I Am Who.
2019: סדרת Clé ועזיבתו של ווג'ין
בתחילת שנת 2019 יצאה הלהקה לסיבוב הופעות בשם "I Am..." ברחבי אסיה, וערכה סיבוב נוסף לקידום מכירות בטג'אן, פוסאן, אינצ'ון וסיאול שבקוריאה.
ב-25 במרץ 2019 פורסם המיני-אלבום הרביעי של הלהקה, Clé 1: Miroh, לרגל יום השנה להופעת הבכורה של הלהקה.
ב-4 באפריל זכתה הלהקה בפרס תוכנית המוזיקה הראשון שלה, כשזכתה בפרס על הסינגל המוביל של Clé 1: Miroh, "Miroh", בתוכנית המוזיקה הדרום-קוריאנית אם קאונטדאון של .
ב-19 ביוני פרסמה הלהקה את האלבום .
ב-9 באוקטובר פורסם סינגל דיגיטלי בשם "Double Knot".
בנובמבר יצאה לסיבוב ההופעות העולמי הראשון שלה, "District 9: Unlock".
ב-28 באוקטובר הודיעה JYP Entertainment כי חבר הלהקה ווג'ין יעזוב את הלהקה מסיבות אישיות.
ב-13 בנובמבר פרסמה הלהקה את הסינגל "Astronaut", הסינגל הראשון שלה כלהקה בת שמונה חברים.
ב-9 בדצמבר פורסם המיני-אלבום החמישי של הלהקה, , וב-26 בדצמבר פורסם סינגל דיגיטלי נוסף בשם "Mixtape: Gone Days".
2020: בכורה באנגלית וביפנית, אלבום אולפן ראשון
ב-24 בינואר 2020 פרסמה הלהקה גרסאות בשפה האנגלית של הסינגלים "Double Knot" ו-"Levanter", כאלבום סינגל בשם Step Out of Clé.
ב-18 במרץ פורסם אלבום האוסף הראשון של הלהקה, , שכלל גרסאות מחודשות של שירים ישנים וגרסאות יפניות של השירים "My Pace", "Double Knot" ו-"Levanter".
ב-26 במרץ פרסמה הלהקה סינגל דיגיטלי נוסף, בשם "Mixtape: On Track".
ב-3 ביוני פורסם הסינגל הראשון של הלהקה בשפה היפנית, "Top", ואיתו שיר צד ב' בשם "Slump".
"Top" שימש כשיר הנושא של סדרת האנימה "Tower of God" , ואילו "Slump" שימש כשיר הסיום שלה.
גרסאות קוריאניות לשירים אלה פורסמו ב-13 במאי, וגרסאות אנגליות ב-20 במאי.
ב-17 ביוני פרסמה הלהקה את אלבום האולפן הראשון שלה, , עם הסינגל המוביל "God's Menu".
האלבום דורג, לראשונה בתולדות הלהקה, בראש מצעד האלבומים השבועי של סירקל צ'ארט.
באוגוסט 2020 קיבל האלבום תואר פלטינה מאיגוד תעשיית ההקלטות הדרום קוריאני.
"God's Menu" הפך לסינגל הראשון של הלהקה שהופיע במצעד ההורדות השבועי של סירקל צ'ארט, כשדורג במקום ה-144. שלושה חודשים לאחר מכן פרסמה הלהקה את האלבום מחדש, תחת השם "In Life".
במהלך קידום האלבום זכתה הלהקה בפרסים בתוכניות המוזיקה אם קאונטדאון ו-.
ב-4 בנובמבר פורסם המיני-אלבום הראשון של הלהקה בשפה היפנית, .
המיני-אלבום קיבל תואר זהב מאיגוד תעשיית ההקלטות היפני.
בנובמבר ערכה הלהקה את הקונצרט המקוון הראשון שלה, שנקרא "Unlock: Go Live In Life".
בקונצרט זה ביצעה הלהקה לראשונה את הגרסה הקוריאנית לשיר "All In", שפורסמה בסופו של דבר ב-26 בנובמבר כסינגל דיגיטלי.
בטקס פרסי המוזיקה האסייתית של Mnet לשנת 2020 הוכרז שסטריי קידס תשתתף ב-"Kingdom: Legendary War", תוכנית בה התחרו להקות בנים דרום קוריאניות שונות.
ב-3 ביוני 2021 זכתה הלהקה בתוכנית.
חברי הלהקה ערכו את מפגש המעריצים הרשמי הראשון שלהם, "'Stray Kids 1st #LoveStay 'SKZ-X", ב-20 בפברואר 2021, ואת מפגש המעריצים היפני הראשון שלהם - "STAYing Home Meeting" - ב-18 במרץ, לרגל יום השנה להופעת הבכורה שלהם ביפנית.
ב-19 במרץ פורסמה גרסה קוריאנית לשיר "Going Dumb" של המפיק המוזיקלי השוודי אלסו ושל המוזיקאי הסיני CORSAK, אותה ביצעו חברי סטריי קידס.
השיר דורג במקום ה-13 במצעד שירי הדאנס/אלקטרוני של "בילבורד", לראשונה בתולדות הלהקה.
ב-26 ביוני פרסמה הלהקה את השלישי בסדרת המיקסטייפים שלה, "Mixtape: Oh".
המיקסטייפ היה השיר הראשון של הלהקה שהגיע לראש מצעד שירי העולם הדיגיטליים.
ב-23 באוגוסט פרסמה הלהקה את אלבום האולפן השני שלה, .
האלבום דורג בראש מצעד האלבומים של סירקל צ'ארט וקיבל מאיגוד תעשיית ההקלטות הדרום קוריאני אישור על מכירת מיליון עותקים.
הסינגל המוביל של האלבום, "Thunderous" , דורג במקום ה-80 במצעד הבילבורד גלובל 200 וזכה בפרסים בשש תוכניות מוזיקה שונות.
ב-13 באוקטובר פרסמה הלהקה סינגל יפני נוסף, "Scars"/"Thunderous (Japanese ver.)".
הסינגל דורג במקום השני הן במצעד הסינגלים של אוריקון והן במצעד יפן הוט 100.
ב-29 בנובמבר פורסם אלבום סינגל מיוחד בנושא חג המולד בשם , שהכיל שיר בשם "Winter Falls" בנוסף לשיר הנושא.
האלבום הגיע לראש מצעד האלבומים של סירקל צ'ארט וקיבל תואר פלטינה מאיגוד תעשיית ההקלטות הדרום קוריאני.
ב-23 בדצמבר פרסמה הלהקה גרסה מחודשת של אלבום האוסף SKZ2021.
ב־10 בפברואר 2022 נמסר כי סטריי קידס, יחד עם חברתם ללייבל איצי, חתמו עם Republic Records לקידום בארצות הברית, כחלק מהשותפות האסטרטגית של JYP אנטרטיינמנט עם הלייבל.
ב-18 במרץ פרסמה הלהקה את המיני-אלבום השישי שלה, .
המיני-אלבום הגיע לראש המצעדים בדרום קוריאה, בפינלנד, בפולין ובארצות הברית, ונמכר ביותר מ-1.5 מיליון עותקים באותו חודש.
Oddinary היה גם האלבום הראשון של הלהקה שנכנס למצעד האלבומים הבריטי ולבילבורד 200. כדי לקדם את האלבום הכריזו חברי סטריי קידס על סיבוב ההופעות השני שלהם, "Maniac World Tour" .
סיבוב ההופעות החל ב-29 באפריל, בסיאול, המשיך באסיה, אוסטרליה וצפון אמריקה והסתיים בלוס אנג'לס ב-2 באפריל 2023.
ב-22 ביוני סטריי קידס הוציאו לאור את המיני-אלבום היפני השני שלהם בשם , המיני-אלבום דורג במקום השני במצעד האלבומים של אוריקון ובמקום הראשון במצעד האלבומים של בילבורד יפן.
ב-1 באוגוסט פרסמו סינגל בשם "Mixtape: Time Out".
ב-7 באוקטובר פורסם מיני-אלבום נוסף, , שהגיע לראש המצעדים בדרום-קוריאה, בפולין ובארצות הברית, וקיבל מאיגוד תעשיית ההקלטות הדרום קוריאני אישור על מכירת שלושה מיליון עותקים.
ב-21 בדצמבר פרסמה הלהקה את אלבום האוסף השלישי שלה, .
בסוף השנה דורגה הלהקה במקום השביעי ברשימת האמנים הנמכרים ביותר של 2022 שפרסמה הפדרציה הבין-לאומית לתעשייה הפונוגרפית, בעוד ש-Maxident ו-Oddinary מוקמו במקומות ה-6 וה-17 ברשימת האלבומים הנמכרים ביותר של 2022.
אלבום האולפן הראשון של סטריי קידס בשפה היפנית, , יצא לאור ב-22 בפברואר 2023. את יציאתו קדמו הגרסה היפנית של "Case 143" ושיר הנושא.
האלבום הופיע לראשונה במקום הראשון במצעד האלבומים של אוריקון עם 378,000 עותקים שנמכרו, וקיבל תעודת דאבל פלטינה מאיגוד תעשיית ההקלטות היפני (RIAJ).
ב-2 ביוני 2023 הוציאה הלהקה את אלבום האולפן השלישי שלהם , יחד עם הסינגל המוביל "S-Class".
האלבום הגיע למקום הראשון במצעדים באזורים שונים, בהם דרום קוריאה, צרפת וארצות הברית, כאשר זהו האלבום השלישי ברציפות של הלהקה שמגיע למקום הראשון בארצות הברית.
נכון ליוני 2023 נמכרו ממנו למעלה מחמישה מיליון עותקים, והוא קיבל אישור מכירות בהתאם מ־KMCA.
השיר "S-Class" זכה בפרס קליפ הקיי־פופ הטוב ביותר בטקס פרסי הווידאו קליפים של MTV לשנת 2023.
ב-6 בספטמבר 2023 פרסמה הלהקה את המיני-אלבום היפני Social Path.
ב-10 בנובמבר 2023 פרסמה הלהקה את המיני-אלבום השמיני שלה בשפה הקוריאנית, , עם הסינגל המוביל , שהפך לשיר הראשון של הלהקה שנכנס למצעד הבילבורד הוט 100.
ב-10 במאי 2024 הוציאו את הסינגל "Lose My Breath" בהשתתפות צ'ארלי פות'.
השיר הגיע למקום ה-90 במצעד בילבורד הוט 100.
ב-22 באוגוסט 2025 הלהקה השיקה את האלבום Karma, שבו הם שומרים על סגנון האלקטרו-ראפ־פופ שלהם לצד ניסיונות מוזיקליים חדשים.
סטריי קידס היא להקה בעלת סגנון חופשי ועצמאי יותר מהמקובל בתעשיית המוזיקה הדרום קוריאנית בדרך כלל; כל חברי הלהקה משתתפים בכתיבת השירים ובהלחנתם, ולעיתים גם בהפקה ובעיבוד.
כל המיקסטייפים של הלהקה נוצרו בשלמותם על ידי חברי הלהקה בלבד.
חברי הלהקה באנגצ'אן, האן וצ'נגבין מהווים תת-קבוצה בתוך הלהקה, שאחראית על כתיבה והפקה.
לינו, היונג'ין ופליקס מהווים תת-קבוצה של הרקדנים הראשיים.
חברי הלהקה סנגמין ו־I.N מהווים תת-קבוצה של הסולנים הראשיים.
הסגנון המוזיקלי של הלהקה מתמקד בעיקר בקיי-פופ, בהיפ הופ ובמוזיקת דאנס אלקטרונית, תוך שימוש רב באפקטים קוליים.
המוזיקה של סטריי קידס תוארה כ"רועשת" וספגה על כך ביקורות שליליות, אך בראיון ל-"Teen Vogue" בספטמבר 2021 הצהירו חברי הלהקה שהם גאים בכך; "העובדה שהמוזיקה שלנו מתוארת כ'מוזיקה רועשת' פירושה שהיא באמת משאירה רושם", אמר סנגמין.
הלהקה הכילה בהרכבה המקורי 9 חברים, ב-28 באוקטובר 2019 ווּג'ין עזב את הלהקה בגלל סיבות אישיות.
בין החודשים פברואר ליוני בשנת 2021 לקח היוֹנג'ין פסק זמן מחברותו בלהקה בעקבות טענות לבריונות מצדו.
סטרייפ היא חברת פינטק אירית-אמריקאית המספקת שירותים פיננסים, פועלת במודל תוכנה כשירות ומאפשרת לבתי עסק פתרונות סליקת כרטיסי תשלום, מעקב אחר תשלומים, פריסת תשלומים ועוד.
החברה מציעה תוכנות וממשק תכנות יישומים עבור אתרי מסחר אלקטרוני ואפליקציות מובייל.
החברה הוקמה בפאלו אלטו ב-2010 על ידי האחים האירים פטריק וג'ון קוליסון.
ב-2011 פנו מייסדיה לאילון מאסק ופיטר ת'יל וגייסו בהובלתם הון ראשוני בסך 2 מיליון דולר, יחד עם קרנות הון הסיכון סקוויה קפיטל ואנדריסן הורוביץ.
סכומים נוספים גויסו לאורך שנות פעילותה, כשב-2021 גייסה החברה לפי שווי של כ-95 מיליארד דולר ובכך הייתה לחברת הסטארט-אפ האמריקאית בעלת השווי הגבוה ביותר.
ב-2025 הוערך שווי החברה בכ-106.7 מיליארד דולר.
ב-2021 הקימה החברה שלוחה בישראל תחת חברת הבת "סטרייפ ישראל תשלומים בע"מ", לקראת כניסתה לשוק סליקת התשלומים במדינה.
ביולי 2024 רכשה סטרייפ את חברת Lemon Squeezy, המאפשרת פעילות דומה עבור לקוחות הממוקמים בישראל.
סטרייטיוסוכוס (שם מדעי: Stratiotosuchus; מילולית מיוונית: "תנין חייל") הוא סוג נכחד של זוחל דמוי-תנין אשר התקיים באמריקה הדרומית של הקרטיקון העליון של ברזיל.
הסוג הכיל מין יחיד - Stratiotosuchus maxhechti, אשר ניתן להוקרת החוקר מקס קנובלר הץ'.
הסוג נראה לראשונה במאובנים בעיירה Irapuru שבסאו פאולו בידי חוסה מרטין סוארז (José Martin Suárez).
הסוג תואר ב-2001 בידי קמפוס ועמיתיו, לאחר שהובדל מסוגים קרובים במשפחה.
סוג זה היה דומה לבאורוסוכוס ובעל מבנה גולגולת מוזרה ארוכה ורחבה מאוד שדמתה מעט לגולגולת כלב והגיע לאורך 47 ס"מ כשבעליה הגיע עד לאורך של 4 מטרים.
מבנה לסתותיו היו בעלות שורות של שיניים חרוטיות כשל תנין בחלק הקדמי וחסרות שיניים בחלק האחורי והמבנה התאים לסגירה בעוצמה חזקה על טרף חולף.
מבנה הגפיים הזכיר מעט את הפופוזאורוס ורמז שהיה בעל אורח חיים יבשתי שהיה טורף-על בברזיל.
סְטְרִיכְנוֹס (שם מדעי: Strychnos) הוא סוג של צמחים בעלי פרחים השייך למשפחת הלוגניים המסווגת בסדרה גנציינאים.
הסוג כולל עד 100 מינים מקובלים של צמחים מעוצים: עצים, שיחים או מטפסים, ויותר מ-200 שסיווגם טרם נקבע.
המינים של הסוג סטריכנוס נפוצים ברחבי האזורים הטרופיים בעולם, והם מכילים אלקלואידים אינדולים רעילים בשורשים, בגבעולים ובעלים של המינים השונים.
בין האלקלואידים הללו ניתן למצוא את הרעלים הידועים והארסיים סטריכנין וקורארה.
השם סטריכנוס מוזכר לראשונה על ידי פליניוס הזקן בספרו תולדות הטבע על סולנום שחור.
המילה נגזרת מיוונית עתיקה στρύχνον (סטרוכנון) - "חריף", "מריר".
משמעות המילה סטריכנוס לא נקבעה ביוון העתיקה, שם היא יכלה לציין מגוון של צמחים שונים שתכונת הרעילות משותפת להם.
קארולוס ליניאוס חידש את השם ב-1753 כשקבע את שם הסוג.
מיני הסטריכנוס הם צמחים מעוצים הגדלים באזורים הטרופיים והסובטרופיים; הם גדלים כעצים, שיחים או מטפסים.
הצמחים מחוזקים במינים מסוימים, ללא חיזוק באחרים.
במינים הגדלים כמו מטפסים, הקנוקנות הן קצרות מסולסלות פעם או פעמיים, לפעמים עם קוצים קצרים.
העלים נגדיים ברובם והם בדרך כלל בעלי פטוטרת, לפעמים יושבים ישירות.
הטרף תמים עם שלושה עד שבעה עורקים עיקריים.
התפרחות הסופיות או הנלוות הן בלתי מסוימות.
הפרחים הרמאפרודיטים נישאים על עוקץ או ישיבים.
הם בעלי סימטריה רדיאלית עם עטיף כפול.
ישנם ארבעה או חמישה עלי גביע מחודדים.
ארבעת או חמשת עלי הכותרת הם צינוריים (בצורת גבעול) ממוזגים.
יש ארבעה או חמישה אבקנים.
העלי בנוי משני עלי שחלה המתמזגים לשחלה עלית ברובה בעלת מגורה אחת או שתים, כל אחת מכיל מספר ביציות.
עמוד העלי הארוך והצר הוא גלילי.
הענבות הבשרניות הופכות מכתומות לאדומות כשהן בשלות.
הענבות בעלות קליפת הפרי הדקה או העבה הן כדוריות או סגלגלות באורך של 8 עד 40 מילימטרים ובהתאם למין.
הם מכילים מאחד עד שמונה זרעים.
חברים רבים בסוג הם רעילים ביותר, וגורמים למוות על ידי פרכוסים.
תכונות רעילות אלו נובעות בעיקר מאלקלואידים.
חלק מהמרכיבים הפעילים הרעילים נמצאים בשימוש רפואי.
הקליפה, העלים והזרעים של אגוז הקיא הנפוץ (Strychnos nux-vomica) מכילים את האלקלואיד הרעיל סטריכנין.
עם זאת, פירות של מינים מסוימים (Strychnos cocculoides, Strychnos pungens, Strychnos spinosa ואחרים) נאכלים באפריקה הטרופית ובדרום אפריקה.
בהתאם למין, בשר הפרי צהוב עד חום, עסיסי וטעים מאוד.
ישנם כ-190 (170 עד 200) מינים בסוג סטריכנוס (Strychnos); להלן מבחר:
Strychnos angolensis GILG: גדל מניגריה ועד טנזניה ודרום אפריקה הטרופית.
Strychnos angustiflora BENTH: גדל בווייטנאם, הפיליפינים וסין.
Strychnos axillaris COLEBR: גדל בהודו, אינדונזיה, מלזיה, קמבודיה, לאוס, תאילנד, וייטנאם, יונאן ואוסטרליה.
Strychnos cathayensis MERR: גדל בשני זנים בגואנגדונג, גואנגשי, האינאן, טייוואן, יונאן וצפון וייטנאם.
Strychnos cocculoides Baker: גדל באפריקה הטרופית ובדרום אפריקה.
Strychnos cogens BENTH: גדל בדרום אמריקה הטרופית.
Strychnos decussata (CARDBOARD) GILG: גדל באפריקה הטרופית, בדרום אפריקה ובמדגסקר.
Strychnos gossweileri EXELL : גדל בקמרון, קונגו, זאיר, אנגולה וזמביה.
Strychnos henningsii GILG : גדל מדרום אתיופיה לדרום אפריקה ומדגסקר.
Strychnos ignatii P.J.BERGIUS: גדל בתאילנד, וייטנאם, סין, הפיליפינים, אינדונזיה ומלזיה.
Strychnos lucens Baker: גדל מהרפובליקה המרכז אפריקאית לדרום אפריקה ולטנזניה.
BR: גדל באוסטרליה, אינדונזיה ותאילנד.
Strychnos madagascariensis POIR: גדל במזרח אפריקה הטרופית, בדרום אפריקה הטרופית ובמדגסקר.
Strychnos matopensis S.MOORE: גדל מטנזניה ועד לדרום אפריקה הטרופית.
Strychnos mellodora S.MOORE: גדל בטנזניה, מוזמביק וזימבבואה.
Strychnos minor Dennst: גדל בהודו, סרי לנקה, תאילנד, מיאנמר, וייטנאם, אינדונזיה, מלזיה, הפיליפינים, פפואה גינאה החדשה, קווינסלנד ואיי שלמה.
Strychnos mitis S.MOORE : גדל באפריקה הטרופית, בדרום אפריקה ובאיי קומורו.
Strychnos nitida G.DON: גדל בהודו, בנגלדש, מיאנמר, לאוס, תאילנד, וייטנאם, גואנגשי ויונאן.
Strychnos nux-blanda A.W.HILL: הוא יליד קמבודיה, הודו, לאוס, מיאנמר, תאילנד ווייטנאם.
Strychnos pungens SOLER: גדל באפריקה הטרופית ובדרום אפריקה.
Strychnos spinosa LAM: גדל באפריקה הטרופית ובדרום אפריקה, מדגסקר ומאוריציוס.
EX BENTH: גדל בפנמה וקולומביה.
זה המקור לרעל הקורארה שבו מושחים הילידים את חיציהם.
Strychnos umbellata (LOUR.) MERR: גדל בווייטנאם, בגואנגשי, גואנגדונג והיינאן.
Strychnos usambarensis GILG: גדל באפריקה הטרופית ובדרום אפריקה.
EX A.DC: גדל בהודו, בנגלדש, סרי לנקה, יונאן ווייטנאם.
סטרימר או סטרימר בשידור חי הוא סוג של משפיען מדיה חברתית, המשדר את עצמו אונליין בשידור חי לקהל צופים.
בשלהי שנות ה־2000, החל ענף הסטרימינג לצמוח באתרים כמו יוטיוב, שאפשרו למשתמשים להעלות סרטונים בפורמטים כמו וולוגים ו"Let's Plays".
אף שלא כל התוכן כלל קהל חי, משתמשים הצליחו לצבור קהל עוקבים משמעותי ולהתפרנס מהתוכן שהעלו.
אתרים אחרים כמו טוויץ' הגבירו את הפופולריות של התופעה, כשהציעו חידושים כמו קטעי וידאו קצרים ואפשרות לתשלום לצורך גישה לסרטונים .
הודות לפוטנציאל ההשתכרות הגבוה ממקורות הכנסה מרובים – לדוגמה: חלוקת הכנסות מפרסומות, קידומים/שותפויות ומנויים – הפך הסטרימינג לאפשרות קריירה נחשקת ביותר.
משחקי Let's Players היו הסטרימרים הפופולריים ביותר מאז תחילת עידן הסטרימינג בשידור חי.
כיום, רוב הסטרימרים מתפרנסים מביצוע Let's Plays, ספידראנים (speedruns) ושלבי הדרכה למשחקי וידאו בשידור חי.
סטרימרי משחקי הווידאו הגדולים ביותר הם פיודיפאי (PewDiePie) ונינג'ה (Ninja), אשר מרוויחים מיליוני דולרים בכל שנה.
מרבית הסטרימרים, בין אם הם מקצועיים או במשרה חלקית, משחקים במשחקי וידאו; אולם רבים מהם משדרים גם בשידורי IRL (בחיים האמיתיים), שבהם הם משדרים את שגרת יומם.
בתחילה, אתרי סטרימינג רבים אסרו שידורים חיים שאינם קשורים לגיימינג, משום שסברו שהם יפגעו באיכות התוכן באתרים שלהם.
אולם הביקוש לתוכן שאינו גיימינג גדל.
הנושאים המועברים בשידורים אלו כוללים מענה על שאלות מול מחשב, שידור מהטלפון תוך כדי הליכה בחוץ, או אפילו ביצוע מדריכים.
שידורי IRL הם חלופה לצופים שאינם בהכרח אוהבים לשחק במשחקי וידאו.
סטריט פייטר הוא סרט פעולה אמריקאי משנת 1994 שנכתב ובוים על ידי סטיבן אי.
דה-סוזה, המבוסס על סדרת משחקי הווידאו סטריט פייטר של חברת קאפקום.
הסרט הוא אחד משני עיבודים שיצאו באותה שנה ל-Street Fighter II, לצד סטריט פייטר 2: הסרט המצויר.
הסרט מתמקד בקולונל ויליאם פ.
גייל (ז'אן-קלוד ואן דאם) המנסה להביס את הגנרל אמ.
בייסון (רול ג'וליה), רודן צבאי וסוחר סמים המתכנן לכבוש את העולם באמצעות צבא של חיילי-על מהונדסים גנטית.
לצידו פועלים לוחמי הרחוב ריו הושי (ביירון מאן) וקן מאסטרס (דמיאן צ'אפה) כדי לחדור לאימפריה של בייסון.
הופעתו של רול ג'וליה בסרט זכתה לשבחים ולמועמדות פוסט-מורטם לפרס סטורן לשחקן המשנה הטוב ביותר.
הסרט מוקדש לזכרו, לאחר שנפטר כחודשיים לפני יציאתו.
במדינת שאדאלו שבדרום-מזרח אסיה מתחוללת מלחמת אזרחים בין כוחותיו של סוחר הסמים שהפך לרודן, הגנרל אמ.
בייסון, לבין כוחות האומות המאוחדות בפיקודו של קולונל גייל.
בייסון חוטף 63 עובדי סיוע ודורש כופר של 20 מיליארד דולר.
גייל מסרב ומנסה לאתר אותו.
במקביל, הרמאים ריו וקן נלכדים בידי גייל ומגויסים למשימה לחדור למעגל הקרוב של בייסון.
כתבת החדשות צ'ון-לי מנסה להתנקש בבייסון, אך מזימתה נכשלת.
העלילה מתכנסת לקרב סופי בבסיסו של בייסון, במהלכו משתמש בייסון בחליפה ממוכנת עם מערכות רפואה וכלי נשק חשמליים, אך מובס בידי גייל.
החטופים משוחררים, אך בסצנה שלאחר הכתוביות נראה שבייסון חוזר לחיים.
ז'אן-קלוד ואן דאם – קולונל ויליאם פ.
מינג-נה ון – צ'ון-לי זאנג
דמיאן צ'אפה – קן מאסטרס
קיילי מינוג – לוטננט קמי וייט
ביירון מאן – ריו הושי
רוברט ממון – קרלוס "צ'רלי" בלאנקה
פיטר טואיאסוסופו – אדמונד הונדה
רול ג'וליה – גנרל אמ.
נונייז ג'וניור – די ג'יי
ווס סטאדי – ויקטור סאגאט
רושן סת' – ד"ר דאלסים
תקציב הסרט עמד על 35 מיליון דולר, במימון עיקרי של קאפקום, שהתנתה יציאה בדצמבר 1994. צילומי החוץ נערכו בבנגקוק והתפאורות נבנו באולפנים בבריזביין, אוסטרליה.
גראהם רבל הלחין את המוזיקה המקורית.
הפסקול יצא בדצמבר 1994 וכלל שירי ראפ והיפ הופ.
המוזיקה המקורית הוקלטה עם התזמורת הסימפונית של לונדון.
הסרט עובד לקומיקס חד-פעמי בהוצאת DC קומיקס, ולשני משחקי וידאו – לארקייד ולקונסולות פלייסטיישן וסגה סאטורן.
סטריט פייטר הוא סרט פעולה אמריקאי באמנויות לחימה בבימויו של קיטאו סקוראי על פי תסריט מאת דאלן מוסון.
זהו העיבוד השלישי לסרט לייב אקשן לסדרת משחקי הווידאו שפורסם על ידי קאפקום, והעיבוד הלייב-אקשן באורך מלא הרביעי בסך הכל, המשמש כגרסת אתחול לסדרת הסרטים.
הסרט כולל צוות שחקנים בכיכובם של נואה סנטינאו, אנדרו קוג'י, קאלינה ליאנג, רומן ריינס, דייוויד דסטמלצ'יאן, קודי רודס, אורוויל פק, אנדרו שולץ, אריק אנדרה, וידיוט ג'אמוואל, קרטיס '50 סנט' ג'קסון וג'ייסון מומואה .
אולפני לג'נדרי רכשה את זכויות הצילום והטלוויזיה של סדרת "סטריט פייטר" באפריל 2023, ובשלב זה הסרט נכנס לפיתוח פעיל עם חברת "קאפקום" כשותפה בהפקה.
דני ומייקל פיליפו הוכרזו בתחילה כבימויים של הסרט, אך פרשו ביוני 2024, כאשר סקוראי עלתה לפרויקט בפברואר שלאחר מכן.
הליהוק החל במאי 2025, כאשר סנטינאו, קוג'י, מומואה וריינס נכנסו למשא ומתן לכיכוב, והמשא ומתן סוכם סופית לצד צירופם של פק, ליאנג, ג'קסון ושולץ בחודש שלאחר מכן.
צוות השחקנים הושלם עם צירופם של דסטמלצ'יאן, רודס, גוטו וג'אמוואל בתפקידיהם לאורך כל יולי.
הצילומים העיקריים החלו באוגוסט 2025.
הסרט מתוכנן לצאת לאקרנים בארצות הברית על ידי סרטי פרמאונט ב-16 באוקטובר 2026.
הסרט מתרחש בשנת 1993, שם לוחמי הרחוב המנוכרים ריו (אנדרו קוג'י) וקן מאסטרס (נואה סנטינאו) נזרקו בחזרה לקרב כאשר צ'ון-לי המסתורית (קאלינה ליאנג) גייסה אותם אל טורניר הלחימה העולמי: התנגשות אכזרית של אגרופים, גורלות וזעם.
אולם מאחורי הקרבות ישנו ארגון מרושע אשר מאלץ אותם להתמודד זה מול זה ומול השדים מהעבר שלהם.
ואם לא יעשו זאת, המשחק נגמר!
נואה סנטינאו בתפקיד קן מאסטרס
קרטיס "50 סנט" ג'קסון בתפקיד בלרוג
אנדרו שולץ בתפקיד דן היביקי
אריק אנדרה בתפקיד דון סובאז'
עם זאת, ביוני 2024, הפיליפו פרשו כדי להתמקד ב- Bring Her Back (2025).
בפברואר 2025, קיטאו סקוראי נשכר כבמאי הסרט.
במאי 2025, נואה סנטינאו, אנדרו קוג'י, ג'ייסון מומואה ורומן ריינס היו במגעים להצטרפות לסרט.
בחודש שלאחר מכן, אושרו ארבעתם, לצד אורוויל פק וקאלינה ליאנג בתור צ'ון-לי .
זמן קצר לאחר מכן, 50 סנט אישר כי לוהק לתפקיד בלרוג בעקבות דיווחים על מעורבותו באותו יום.
אנדרו שולץ הצטרף גם הוא לצוות השחקנים בתור דן היביקי .
ביולי, דייוויד דסטמלצ'יאן, קודי רודס, הירוקי גוטו ווידיוט ג'אמוואל הצטרפו לצוות השחקנים בתור מ.
בספטמבר, הוכרזו כי אריק אנדרה, אוליבייר ריכטרס, מל ג'רנסון, ריינה ואלנדינגהם, אלכסנדר וולקנובסקי וקייל מוני הצטרפו לצוות השחקנים.
צילומי הסרט החלו באוסטרליה ב-18 באוגוסט 2025.
סטרנד הוא ירחון בריטי של סיפורי מסתורין וסיפורים קצרים, בו התפרסמו לראשונה סיפורי שרלוק הולמס פרי עטו של ארתור קונאן דויל.
כתב העת הופיע בלונדון לראשונה בשנת 1891. הירחון התבסס על סיפורי מתח ומסתורין וזכה לתפוצה המונית תוך זמן קצר.
מעל דפיו של הסטרנד הופיעו לראשונה סיפורי שרלוק הולמס בלווית הציורים המקוריים של סידני פאג'ט.
כאשר סיפורו הראשון של הולמס "שערורייה בבוהמיה" התפרסם בו, זינקה תפוצתו עוד יותר.
לשיא תפוצתו הגיע כאשר התפרסם בו לראשונה, בהמשכים, הספר באורך מלא – כלבם של בני בסקרוויל.
תורים ארוכים של קוראים השתרכו ליד משרדי הסטרנד, בציפייה לכל פרק חדש.
ספר זה היה אחד מארבעת ספרי שרלוק הולמס באורך מלא, אשר גם שניים נוספים מהם הופיעו בהמשכים מעל דפי הסטרנד, והם "חקירה בשני" ו"סימן הארבעה".
במרוצת הזמן, הצירוף שבין הסטרנד לבין סיפורי שרלוק הולמס, הפך את קונאן דויל לסופר הפופולרי בזמנו.
56 סיפורי שרלוק הולמס הופיעו בסטרנד בין השנים 1891–1927.
כותבי ספרות בלשית נודעים כאגאתה כריסטי, אדגר וואלס, ז'ורז' סימנון ודורותי סיירס פרסמו סיפוריהם מעל דפי הסטרנד, ולצידם סופרים נודעים כרודיארד קיפלינג, גרהם גרין ואפילו וינסטון צ'רצ'יל.
בתקופת מלחמת העולם השנייה, עקב המצוקה הכלכלית והקיצוב בנייר, הלך הפורמט של הסטרנד והצטמצם ותפוצתו פחתה עד אשר נסגר בשנת 1950. כחצי יובל שנים לאחר סגירתו, בסוף המאה ה-20 חודשה הופעתו של הסטרנד.
בסטרנד החדש מופיעים סיפוריהם של סופרי מתח ופנטזיה בני זמננו, ביניהם סיפורים מאת רות רנדל וריי ברדבורי ולצדם גם סופרים פחות ידועים.
מחשב הסטרלה היה המחשב המרכזי הראשון שיוצר בברית המועצות.
משמעות השם ברוסית היא "חץ".
המתכנן הראשי היה יורי בזילבסקי (Ю.Я.
בין עוזריו היו בוריס רמייב, הבונה הראשי של סדרת מחשבי אורל.
המחשב תוכנן במוסקבה במכון תכנון מיוחד מספר 245.
הסטרלות יוצרו על ידי מפעל במוסקבה בשם "המפעל למכונות חישוב אנליטיות" (Московский завод счетно-аналитических машин) בין השנים 1953 ל-1957.
בסך הכול יוצרו שבע מערכות מדגם זה.
הן הותקנו במרכז המחשוב של האקדמיה למדעים של ברית המועצות, אוניברסיטת מוסקבה, המכון למתמטיקה שימושית על שם קלדיש ובמרכזי מחשוב במשרדים שהיו קשורים להגנה ולתכנון כלכלי.
במחשבי הדור הראשון היו 6200 שפופרות ריק ו-60,000 דיודות PN.
מהירות המחשב הייתה 2000 פעולות בשנייה.
אריתמטיקת נקודה צפה התבססה על מילים בנות 43 סיביות עם מנטיסה של 35 סיביות ומעריך בן 6 סיביות.
זיכרון RAM מבוסס שפופרת ויליאמס היה בן 2048 מילים.
למחשב היה זיכרון קריאה בלבד לתוכניות.
קלט נתונים הוזן באמצעות כרטיסי ניקוב או סרט מגנטי.
הפלט היה לסרט מגנטי, כרטיסי ניקוב או מדפסת.
הגרסה האחרונה של הסטרלה השתמשה בתוף מגנטי בן 4096 סיביות שהסתובב בקצב 6000 סיבובים לדקה.
בשנת 1954 הוענק למתכנני הסטרלה פרס סטלין מהמעלה הראשונה.
הולמס סטרלינג מוריסון הבן היה גיטריסט אמריקאי וממייסדיה של להקת הוולווט אנדרגראונד.
מוריסון נולד בפרבר איסט מידאו שבניו יורק.
הוא הכיר את לו ריד בשנת 1963, בשעה ששניהם היו סטודנטים לספרות אנגלית, ריד באוניברסיטת סירקיוז ומוריסון בסיטי קולג' של ניו יורק.
לאחר שריד וג'ון קייל החליטו להקים את להקתם ב-1965 הזמין אותו ריד להצטרף.
מוריסון ניגן בעיקר בגיטרת קצב בשני אלבומיה הראשונים של הלהקה, אך בשירים בהם קייל ניגן בויולה הוא החליף אותו בעמדת הבסיסט.
לאחר עזיבתו של קייל הוא וריד התחלקו ביניהם בעמדות גיטריסט הקצב וגיטריסט הבס, כשהוא שר גם קולות רקע ומדי פעם אף כסולן מוביל ("The Murder Mystery").
ב-1971 עזב את הלהקה לטובת לימודי דוקטורט באוניברסיטת טקסס באוסטין, במהלך שנות השבעים עזב את האקדמיה והפך לקברניט של גוררת ביוסטון.
ב-1992 התאחדה הוולווט אנדרגראונד בהרכבה המקורי וקיימה סיבוב הופעות באירופה, שבסיומו התפרקה שוב.
סטרמבה למנה (ברומנית: Strâmbă-Lemne), הוא דמות מהמיתולוגיה הרומנית המככב באגדות עם רומניות, אחיו התאום של ספרמה פאטרה.
משמעות השם "סטרמבה למנה" ברומנית היא: "מעקם עצים".
סטרמבה למנה ואחיו התאום, ספרמה פאטרה, הם שני ענקים שקדמו למבול ושרדו אותו תוך כדי שחייה.
סטריפטיז הוא סרט קולנוע אמריקאי משנת 1996, המבוסס על ספר בעל אותו שם.
הסרט, המשלב קומדיה ואירוטיקה, עוסק בחשפנית גרושה הנאבקת לקבל משמורת על בתה הצעירה.
הסרט, בו מככבת דמי מור בתפקיד הראשי, גרף כ-113 מיליון דולר בהקרנות ברחבי העולם, אך נחל כישלון מוחלט בביקורות.
ארין, שהתגרשה זה מכבר מבעלה, מגלה כי הוענקה לו משמורת על בתם המשותפת.
כדי לממן את המאבק המשפטי הדרוש להשבת בתה לחזקתה, מתחילה ארין לעסוק בחשפנות.
עד מהרה היא מגלה כי אחד מלקוחותיה הקבועים הוא חבר קונגרס שמתאהב בה ואף מבקש להינשא לה.
בעוד ארין מצליחה להחזיר לחזקתה את בתה, הרי שיחסיה המתהדקים עם חבר הקונגרס מעלים בה חשדות כי הלה רוצח יריבים פוליטיים.
לאחר שהיא מצליחה להקליט אותו מתוודה על מעורבות ברציחות, חבר הקונגרס נעצר וארין יכולה לחזור לחייה הרגילים עם בתה.
בעוד חלק מהעניין נבע מליהוקה של מור כשחקנית הראשית, ועוד בעבור שכר שיא לשחקנית באותה תקופה – 12.5 מיליון דולר, הרי שרוב העניין בסרט התמקד בעירום המופגן בו ושאר מחלוקות שעורר.
מלבד מור וברט ריינולדס, אשר גילם את חבר הקונגרס, רוב השחקנים הראשיים האחרים בסרט לא היו כוכבים באותה תקופה.
לעומת זאת, העניין הציבורי התעורר כאשר נודע שאת דמות בתה של ארין גילמה בתה האמיתית של מור, רומר וויליס, אשר באחת הסצנות צפתה באמה רוקדת בעירום.
מור פטרה את השאלה המוסרית ואמרה כי "אנו לא מביישים את הגוף, אלא מעודדים אותו כמשהו טבעי ויפה, ואני רוחצת עם ילדיי ומסתובבת לידם ערומה".
הסרט עורר מחלוקות נוספות עקב נושאו, שרבים ראו כמבזה נשים, והעירום שבו.
גם הפוסטר שליווה את הסרט, בו הוצגה מור עירומה לחלוטין עורר התנגדות מצד ה-MPAA – האחראים על דירוג הסרטים בארצות הברית על פי מגבלות גיל וכדומה.
מעבר למחלוקות שהסרט עורר, הוא נחל כישלון חרוץ בביקורות.
באתר Rotten Tomatoes, המרכז ביקורות קולנוע ממבקרים שונים, רק 12% מהביקורות היו חיוביות.
הסרט זכה במספר פרסי ראזי, בהם הסרט הגרוע ביותר.
מבחינה קופתית הסרט כשל בארצות הברית, עם הכנסות בסך 33 מיליון דולר בלבד, על אף שפיצה על כך מעט בהפצתו העולמית בה גרף למעלה מ-80 מיליון דולר נוספים.
סטרלינג פרייס הולוויי הבן היה שחקן אופי וקומיקאי אמריקאי שהופיע ב-150 סרטים ותוכניות טלוויזיה, והיה במשך תקופה ארוכה מדבב בחברת וולט דיסני.
נולד בקדרטאון (ג'ורג'יה) ונקרא על שמו של הגנרל סטרלינג פרייס.
אביו, סטרלינג פרייס הולוויי האב, היה בעל מכולת מצליח, מונה לראשות העיר בשנת 1912. אחרי ששירת באקדמיה הצבאית של ג'ורג'יה, פנה הולוויי לאקדמיה האמריקנית למשחק בניו יורק.
הולוויי החל את דרכו בתיאטרון כאשר השתתף בהצגתם הראשונה של רוג'רס והארט, גאריק גאיטיס.
הולוויי שר בגאריק גאיטיס את "מנהטן" בשנת 1925, ואת "הר מוריק" בשנת 1926.
בשנת 1926, עם גובה של 1.75 מטר ומשקל של 56 קילוגרמים, הולוויי עבר להוליווד ושם החל את קריירת הקולנוע שלו שנמשכה חמישים שנה.
הוא עבד עם פרד מקמארי, ברברה סטנוויק, לון צ'ייני הבן, קלארק גייבל, ג'ואן קרופורד, בינג קרוסבי ודייוויד קאראדין.
למרות שהיה שחקן אופי עסוק ורקדן אתלטי, הולוויי מצא את נישתו כשחקן קולי.
הולוויי גויס לצבא האמריקני במלחמת העולם השנייה ושהה בצפון אפריקה ובאיטליה.
בשנת 1941, הולוויי נשמע בסרט דמבו הפיל המעופף בקולו של "מר חסידה".
הוא היה הבואש המתבגר "פרח" בסרט במבי, המספר בסצנת הפינגווינים בסרט שלושת הקבלרוס וסיפר את "פטר והזאב" בסרט הבה לי מוזיקה.
הוא דיבב את הנחש "קא" בסרט ספר הג'ונגל, קריין בסרטון גלית השני, דיבב את חתול הצ'שר בסרט אליס בארץ הפלאות ואת העכבר "רוקפור" בסרט חתולים בצמרת.
תפקידו כפו הדב הוא הידוע בתפקידיו.
אולפני דיסני הפכוהו לאגדת דיסני בשנת 1991 בכינוס מיוחד שהייתה ככל הנראה הופעתו הפומבית הרשמית האחרונה, כשהיה בן 86.
היה ניסיון נוסף שלא המשיך, על להעלות מחדש את הולווי כמדבב פו הדב סביב שנת 1988 (כשהיה בן 83), אך נזנח כי לדעת המפיקים גוון קולו של הולווי כבר לא מה שהיה לפני.
ככוכב רדיו, הולוויי נשמע בתוכניות הרדיו שעת מסילת הברזל, שעת הפלדה של ארצות הברית, דריכות ותיאטרון רדיו לוקס.
עם קולו המובהק, הוא סיפר ברדיו לילדים את סיפורי הדוד רמוס ואת פטר והזאב ושר משירי אמא אווזה.
פריצת דרכו הטלוויזיונית הייתה בתוכנית ילד קרקס בו גילם את תפקיד הבלונאי.
הוא השתתף בתוכניות הטלוויזיה הרפתקאות סופרמן, חייו של ריילי, חמש אצבעות, אזור הדמדומים, האי של גיליגאן, המופע של אנדי גריפית ואור ירח.
הולוויי התגורר בערוב ימיו בלוס אנג'לס.
הוא מת מהתקף לב בבית החולים נחשב בלוס אנג'לס בשנת 1992. בן 87 היה במותו.
גופתו נשרפה ואפרו פוזר מעל האוקיינוס השקט.
בשנות השמונים נקרא על שמו רחוב בהוליווד.
בנו, ריצ'רד הולוויי, הפך לימים למפיק.
פו הדב וקא, שתי דמויות אותן דיבב, דובבו לאחר מותו על ידי המדבב ג'ים קאמינגס.
הרפתקאות סופרמן (1952, "הציפור השורקת")
המופע של אנדי גריפית (1962)
הילדה הזו (1966, "פנטום אופרת הסוסים")
המסע של טאקיקי לחיפוש חג המולד השמח (1979)
סטרלינג סאנדמן נייט הוא שחקן וזמר אמריקאי.
הוא ידוע בשל תפקידו כאלכס בסרט "שוב בן 17", צ'אד דילן קופר בסדרת הטלוויזיה "תנו לסוני צ'אנס" וסדרת הבת שלה "לגמרי במקרה!".
סטרלינג נייט נולד ב-5 במרץ 1989, בעיירה הילטון הד איילנד, במחוז ביופורט, דרום קרוליינה.
יש לו אחות אחת, סמנת'ה סקלהט, ואח אחד, ספנסר שוגה.
נייט החל את קריירת המשחק שלו בתיאטרון, במספר הפקות מקומיות.
הוא החל את הופעותיו על המסך בתפקידים מינוריים בסרט הקצר "Calm" (2005) ובתוכנית המתיחות "Hi-Jinks" (2006).
הופעתו הראשונה בהפקה של דיסני הייתה בפרק של "האנה מונטנה" (2007), בו שיחק את לוקאס, החבר של לילי.
בהמשך אותה שנה, נייט הופיע בשני פרקים של "המפענחת".
בשנת 2008, נייט הופיע בסדרות "Out of Jimmy's Head" ו-"האנטומיה של גריי".
בשנה זו השתתף בקליפ לשיר "La La Land" של הזמרת דמי לובאטו.
בשנת 2009, נייט שיחק את התפקיד של צ'אד דילן קופר בסדרת הטלוויזיה המקורית של ערוץ דיסני "תנו לסוני צ'אנס".
הופעתו הראשונה בסרט קולנוע באורך מלא הייתה ב-"שוב בן 17", בו שיחק את אלכס או'דונל, בנו של מייק (מת'יו פרי / זאק אפרון).
בשנת 2010, נייט גילם את דמותו של כריסטופר ויילד בסרט טלוויזיה של ערוץ דיסני בשם "התאהבתי בכוכב".
על פי דבריו של נייט בטוויטר, הוא הצטרף להפקה בשלב כל כך מאוחר, כך שיצא ששר רק שיר אחד בפסקול, השיר הפותח.
השירים הנותרים של הדמות שלו בוצעו על ידי דרו ריאן סקוט.
הפרויקט הבא של נייט היה הסרט "אלה: אגדת סינדרלה מודרנית" עם אשלי יואיט.
הוא גילם את דמותו של טאי פארקר.
הסרט יצא לאקרנים באפריל 2010.
בשנת 2011 נייט הופיע בסדרה "לגמרי במקרה!", ספין אוף של "תנו לסוני צ'אנס".
בין החיקויים שביצע בסדר זו: רייף פיינס כלורד וולדמורט, טיילור לאוטנר, ג'סטין ביבר ועוד.
בשנת 2012 נייט גילם את דמותו של שיין סידוול בסרט "Transit", מותחן פעולה בכיכובם של ג'יימס קאביזל ואליזבת רוהם.
נכון לשנת 2013 הוא מופיע ככוכב אורח בסדרה "מליסה וג'ואי" בתפקיד זנדר, בן-זוגה של לנוקס.
נייט חזר לעונה הרביעית והאחרונה של הסדרה בשנת 2014. עוד בשנת 2014, הוא כיכב בסיטקום "המיילדות של אורלנדו", הפקה מקורית של הולו, בתפקיד בילי.
בשנת 2015, נייט גילם את דמותו של כריס בסרט "Landmine Goes Click".
בשנת 2016, נייט הופיע ככוכב אורח בשני פרקים של תוכנית הטלוויזיה "Crowded" של NBC, שם הוא שיחק את מושא האהבה של דמותה של מירנדה קוסגרוב.
שם השיר שנה שם האלבום "Hanging" 2010 תנו לסוני צ'אנס "How We Do This"
שנה פרס קטגוריה יצירה תוצאה 2010 פרסי בחירת הנוער שחקן (קומדיה) תנו לסוני צ'אנס Hollywood Teen TV Awards שחקן נבחר הנוער: קומדיה 2015Monster Festהשחקן הראשי הטוב ביותרLandmine Goes Click
סטרלינג סיל הוא מחדר פלוטוני רדוד – סיל המשתרע מתחת למרבית מרכז סקוטלנד.
הסיל – שעוביו כ-100 מטרים – מורכב מקוורץ-דולריט – דולריט בעל תכולה גבוהה של קוורץ.
גילו קרבון מאוחר וייתכן שאף פרם – גיל הנתמך בשכבת הפחם אליה חדר.
במקומות בא הסיל במגע עם שכבות הפחם, הוא התמיר אותן בהתמרת מגע ויצר אנתרכיט (Anthracite) – פחם מותמר המכיל בין 86% ל-98% פחמן.
מרבית הסיל שכוב בין שכבות מסלע בשיפוע של 5–15 מעלות, אך במקומות אחדים הוא מתרומם בשיפוע חד וחודר אותן כמעט במאונך, דוגמת דייק.
סטריקוב (בפולנית: Stryków) היא עיירה במחוז זגייז' שבפרובינציית לודז' בפולין, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
לסטריקוב הוענקו זכויות עיר בשנת 1394, ובמשך מאות שנים הייתה בבעלות משפחות אצולה.
בחלוקת פולין השנייה נכללה העיירה בשטחי פרוסיה, ובשנת 1815 נכללה בתחום פולין הקונגרסאית.
יהודים התיישבו בעיירה מסוף המאה ה-17, ובה נוסדה שושלת האדמו"רים של חסידות סטריקוב.
בין מלחמות העולם נמנו בעיירה כ-2,000 יהודים, כמחצית מתושביה, והתקיימה בה פעילות של המפלגות היהודיות השונות.
לאחר כיבוש סטריקוב בידי הגרמנים ב-7 בספטמבר 1939, היא סופחה לשטחי הרייך השלישי, וב-29 בדצמבר 1939 גורשו כ-1,600 מיהודיה למחנה באזור גלובנו, ממנו הועברו לגטו ורשה בפברואר 1941.
378 יהודים שנותרו בעיירה, ופליטים יהודים נוספים שהגיעו אליה, רוכזו באביב 1940 בגטו מוקף גדר תיל שהוקם בה, ממנו גורשו באביב 1942 לגטו בז'זיני, אשר ממנו הועברו כעבור זמן קצר לגטו לודז'.
סטרלינג קלבי בראון הוא שחקן אמריקאי, אשר זכה לשבחים שונים, כולל שלושה פרסי אמי ופרס גלובוס הזהב בנוסף למועמדות לפרס אוסקר.
הוא נכלל ברשימת 100 האנשים המשפיעים ביותר של מגזין טיים ב-2018.
בראון כיכב במשך שבע עונות בתור ד"ר רולנד ברטון בסדרה הדרמה של לייפטיים, "נשות קבע" (אנ') (2007–2013), ובשנים שלאחר מכן גילם את עורך הדין כריסטופר דארדן (אנ') במיני-סדרה של FX "אמריקה נגד או.
סימפסון: סיפור פשע אמריקאי" (2016) וכיכב בתור רנדל פירסון בסדרת הדרמה של NBC "החיים עצמם" (2016–2022).
שני התפקידים זיכו אותו בפרסי אמי בפריים טיים ובפרס גלובוס הזהב עבור האחרון.
הוא קיבל מועמדויות נוספות לאמי על תפקידיו בסיטקום של NBC "ברוקלין תשע-תשע" (2018) ובסדרה הקומית של אמזון פריים וידאו "גברת מייזל המופלאה" (2019).
בראון ידוע גם בתפקידיו המובילים בדרמה המשפטית "מרשל" (2017), בסרט גיבורי העל "הפנתר השחור" (2018), בסרט הדרמה "מלון ארטמיס" (אנ') (2018) ובסרט הדרמה-קומי "מעשייה אמריקאית" (2023); עבורו קיבל מועמדות לפרס האוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר.
בראון נולד ב-5 באפריל 1976 בסנט לואיס, מיזורי, בנם של סטרלינג בראון ואראלין בנקס בראון; יש לו שתי אחיות ושני אחים.
אביו מת כאשר היה בן 10; כילד היה ידוע יותר בשמו האמצעי, קלבי, אך בגיל 16 החל להשתמש בשמו הפרטי, סטרלינג, כדי לכבד את אביו המנוח.
בראון למד באוניברסיטת סטנפורד בה סיים את לימודיו בשנת 1998 עם תואר ראשון בדרמה, ואחר כך המשיך ללימודי תואר שני בבית הספר לאמנויות על שם טיש באוניברסיטת ניו יורק.
לאחר סיום לימודיו בקולג', בראון הופיע בכמה תפקידים בתיאטרון ובתפקידי משנה בסדרות טלוויזיה רבות, בהן "ER", "NYPD Blue", "ג'אג", "בוסטון ליגל", "זהות בדויה", "ללא עקבות" ו"משמרת שלישית".
בראון גילם את דמותו של צייד הערפדים גורדון ווקר בסדרה "על טבעי" ואת הבלש קאל ביצ'ר בסדרה "מבוקש".
בשנת 2007 החל לגלם את דמותו של ד"ר רולנד בורטון בסדרת הדרמה "נשות קבע" של רשת Lifetime במשך שבע עונות, כאשר הפרק האחרון שודר ב-9 ביוני 2013.
בשנת 2016 בראון הופיע במיני סדרה של רשת FX "סיפור פשע אמריקאי: אמריקה נגד או.
על תפקידו בסדרה זכה בפרס אמי לשחקן המשנה הטוב ביותר במיני סדרה או בסרט טלוויזיה.
עוד באותה שנה החל בראון לשחק בסדרת הדרמה "החיים עצמם" בתפקיד רנדל פירסון, תפקיד עליו זכה בפרס אמי, בפרס גלובוס הזהב ובפרס גילדת שחקני המסך לשחקן הטוב ביותר בסדרת דרמה.
בשנת 2018 גילם נג'ובו בסרט גיבורי העל "הפנתר השחור" המבוסס על הקומיקס הפנתר השחור בהוצאת מארוול קומיקס.
באותה שנה שיחק בסרט המדע בדיוני-אימה "הטורף",, אשר מהווה הרביעי מסדרת הסרטים של "הטורף".
באותה שנה שיחק בתפקיד ראשי בסרט "מלון ארטמיס" לצידה של ג'ודי פוסטר.
בשנת 2019 דיבב את דמותו של גארי החזיר בסרט "אנגרי בירדס - הסרט 2" ובנוסף דיבב גם את דמותו של לוטננט מת'יאס בסרט "לשבור את הקרח 2".
בשנת 2020 שיחק במותחן הדרמה "מסלול נקמה" לצדם של בלייק לייבלי וג'וד לאו.
בשנת 2022 כיכב בסרט הקומדיה המוקומנטרי "Honk for Jesus.
בראון פגש את השחקנית ריאן מישל באת' (אנ') כאשר השניים היו סטודנטים שנה ראשונה באוניברסיטת סטנפורד.
הם נישאו במרץ 2006, אך ערכו טקס גדול ביוני 2007. יש להם שני בנים, אנדרו ואמארה.
+שנהסרטתפקידהערות2002כשדריי פגש את סידני (אנ')עובד חברה2005תסמכי עליו (אנ')ראנדהישאר!
(אנ')פרדריק / דבון2008רצח מוצדקהבלש רוג'רס2011אחינו האידיוט (אנ')השוטר עומאר קולמן2013The Suspectהחשוד השני2015Mojaveהבלש פלטשר2016כתבת אמריקאית (אנ')סמל הארדSpacemanרודני סקוט (אנ')2017מרשלג'וזף ספאל2018הפנתר השחורנג'ובומלון ארטמיס (אנ')שרמן / וואיקיקיהטורףוויל טריגר2019אנגרי בירדס - הסרט 2גארידיבובגלים (אנ')רונלד וויליאמסלשבור את הקרח 2דסטין מת'יאסדיבוב2020מסלול נקמה (אנ')מארק סירה2022Honk for Jesus.
Save Your Soul.לי קרטיס צ'יילדסגם מפיק2023Biosphereריימעשייה אמריקאיתקליפורד "קליף" אריסון2024אטלס (אנ')קולונל אליאס בנקס2025זוג הצללים (אנ')מפיקTBAThe Psalm of Howard ThurmanקריינותThe Defenderסקיפיו אפריקנוס ג'ונס (אנ')גם מפיק
סימפסון: סיפור פשע אמריקאיכריסטופר דארדן (אנ')תפקיד ראשי; 10 פרקים
פרס אמי לבידור בפריים טיים לשחקן משנה במיני-סדרה או בסרט טלוויזיה (אנ') (2016)
מועמד פרס גלובוס הזהב לשחקן המשנה הטוב ביותר בסדרת טלוויזיה, מיני-סדרה או סרט טלוויזיה (2017)
מועמד פרס גילדת שחקני המסך לשחקן הטוב ביותר במיני-סדרה או בסרט טלוויזיה (אנ') (2017)2016–2022החיים עצמםרנדל פירסוןתפקיד ראשי (6 עונות); 106 פרקים
פרס אמי לבידור בפריים טיים לשחקן ראשי בסדרת דרמה (2017)
פרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר בסדרת דרמה (2018)
פרס גילדת שחקני המסך לשחקן הטוב ביותר בסדרת דרמה (אנ') (2018)
מועמד פרס אמי לבידור בפריים טיים לשחקן ראשי בסדרת דרמה (2018–2021)
מועמד פרס גילדת שחקני המסך לשחקן הטוב ביותר בסדרת דרמה (אנ') (2017, 2019–2021)2017לא בטוחהליונל2 פרקים2018ברוקלין תשע-תשעפיליפ דוידסוןפרק: "The Box"
מועמד פרס אמי לבידור בפריים טיים לשחקן אורח יוצא מן הכלל בסדרה קומית (אנ') (2018)רובוט צ'יקןדמויות שונותדיבוב; פרק: "Shall I Visit the Dinosaurs?"2019The Lonely Island: עולים על המגרש (אנ')סיהספיישל של נטפליקסגברת מייזל המופלאהרג'י4 פרקים
מועמד פרס אמי לבידור בפריים טיים לשחקן משנה בסדרת קומדיה (אנ') (2020)2019–2020One Day at Disneyקריין51 פרקים2020קיפו ויצורי הפלא (אנ')ליו אוקדיבוב; 17 פרקיםA West Wing Special to Benefit When We All Voteליאו מק'גארי (אנ')ספיישל של HBO Maxפה גדולמייקל אנג'לודיבוב; 3 פרקים2021Lincoln: Divided We Standקריינות6 פרקים; שודר ברשת CNN
פרס אמי לבידור בפריים טיים לקריין הטוב ביותר (אנ') (2021)2021–2022הפכים סולאריםהולקדיבוב; 10 פרקים2022–2023Interrupting ChickenIפאפאדיבוב; 9 פרקים2023בלתי מנוצחאנגסטרום לוידיבוב; 2 פרקים
מועמד פרס אמי לאמנויות יצירתיות לדיבוב הטוב ביותר (אנ') (2024)2025וושינגטון בלאק (אנ')מידווין האריסתפקיד ראשי; 8 פרקים
גם מפיק בפועל2025–הווהפרדייז (אנ')חאבייר קולינסתפקיד ראשי; 8 פרקים
+שנהמחזהתפקידהערות2002הלילה השנים עשראנטוניותיאטרון דלקורט (אנ')עלייתו הנמנעת של ארתורו אויגודווילNational Actors Theatre באוניברסיטת פייס2006מקבת'מקדאף (אנ')תיאטרון דלקורט (אנ')2009The Brother/Sister Plays Part 1: In The Red and Brown Waterשאנגוהתיאטרון הציבורי (אנ'), ניו יורקThe Brother/Sister Plays Part 2: The Brothers Size and Marcus; or the Secret of Sweetשואה2014Father Comes Home From the Warsהירו/אוליסס
סטרלינג קרופורד מוס היה נהג מרוצים בריטי.
ניצח 212 מרוצים מתוך 529 בהם התחרה במהלך הקריירה בקטגוריות מגוונות.
למרות מספר הניצחונות הגדול נחשב ל"נהג הגדול ביותר שלא זכה באליפות עולם".
בין השנים 1955–1961 סיים ארבע פעמים במקום השני באליפות הפורמולה 1. שלוש פעמים נוספות סיים במקום השלישי.
לאחר פרישתו שימש במשך 18 שנים כשדרן ופרשן ברשת ABC.
קריירת המרוצים של מוס נמשכה בין השנים 1948–1962. במהלך השנים ניצח 212 מרוצים, כולל 16 מרוצי פורמולה 1. הוא התחרה ב-62 מרוצים בשנה אחת ונהג ב-84 מכוניות שונות.
בין היצרנים עבורם בתחרה נמנים פרארי, מרצדס, מזארטי, פורשה, לוטוס, אסטון מרטין ויגואר.
הוא נחשב לנהג המרוצים הבריטי המצליח ביותר עד לשנת 1991, אז עקף אותו נייג'ל מנסל.
הוא החל להתחרות בשנת 1948 במכונית קופר 500 אותה רכש בכסף בו זכה בתחרויות סוסים.
בשנתו הראשונה ניצח מספר מרוצים ואף זכה באליפות הפורמולה 3 הבריטית באותה שנה.
הניצחון המשמעותי הראשון הגיע בשנת 1950 כשניצח את גביע ה-RAC Tourist כשהוא נוהג ביגואר XK120. במהלך השנים זכה בתואר עוד שש פעמים נוספות עבור 4 יצרנים שונים: יגואר (1951), מרצדס-בנץ (1955), אסטון מרטין (1958, 1959) ופרארי (1960, 1961).
במהלך השנים התחרה גם במרוצי ראלי ושנת 1952 סיים במקום השני את ראלי מונטה קרלו.
בשנת 1954 היה לזוכה הראשון שאינו אמריקאי במרוץ 12 השעות של סברינג.
בשנת 1953 פנה אלפרד נויבאואר, מנהל קבוצת המרוצים של מרצדס, אל מנהלו של מוס והביע את רצונו לצרפו לקבוצה.
מכיוון שמוס התחרה בעיקר במכוניות לא-תחרותיות המליץ לו נויבאואר לרכוש מזארטי.
מוס רכש מאזרטי 250F, אך חוסר האמינות שלה הקשה עליו לצבור נקודות במהלך עונת 1954. בגרנד פרי איטליה הצליח לעקוף 2 אלופים: חואן מנואל פנג'יו, שהתחרה עבור מרצדס ואלברטו אסקרי, שהתחרה עבור פרארי.
אסקרי פרש בהמשך בשל בעיות במנוע.
מוס המשיך להוביל את המרוץ עד ההקפה ה-68, אז פרש בשל בעיות מנוע.
פנג'יו ניצח את המרוץ ומוס סיים במקום העשירי לאחר שדחף את רכבו עד לקו הסיום.
נויבאואר, שהתרשם מיכולותיו גם בנסיעות מבחן שערך במסלול ההוקנהיימרינג החתים את מוס בקבוצה לקראת עונת 1955.
ניצחון הבכורה בקבוצה הושג מול הקהל הביתי בגרנד פרי בריטניה.
הפעם הראשונה בה הצליח לנצח את פנג'יו, שהיה יריבו העיקרי, אך גם חברו.
באותה שנה ניצח גם את מרוץ הטארגה פלוריו ומילה מילייה.
הניצחון במילה מילייה הושג לאחר נהיגה במשך 10 שעות ו-7 דקות במהירות ממוצעת של 157.65 קמ"ש.
עד היום נחשב הניצחון במרוץ לאחד הניצחונות הנחשבים בעולם הספורט המוטורי.
בשנת 1957 התחרה עבור קבוצת ונוול.
הוא ניצח את הגרנד פרי שהתקיים במסלול פסקארה, המסלול הארוך ביותר בתולדות האליפות – 25.6 ק"מ.
במהלך המרוץ קבע את זמן ההקפה המהירה, המהווה גם את שיא המסלול.
במרוץ פתיחת העונה הבאה התחרה קבוצת קופר והשיג ניצחון ראשון ברכב בעל מנוע אחורי.
בהמשך העונה שב להתחרות עבור ונוול.
הוא ניצח את הגרנד פרי בהולנד, בפורטוגל ובמרוקו וסייע לקבוצתו לזכות באליפות היצרנים, בעונת הבכורה של התחרות.
מייק הות'ורן היה המתחרה המרכזי של מוס על תואר האליפות.
בגרנד פרי פורטוגל, כמעט ונפסלה תוצאתו של הות'ורן.
התערבותו של מוס הובילה לביטול הפסילה המתוכננת, אף על פי שפסילה כזאת הייתה מסייעת למוס לעלות למקום הראשון באליפות ולזכות בתואר.
בסיום העונה הקדים הות'ורן את מוס בנקודה אחת וזכה בתואר.
בין השנים 1958–1960 ניצח 3 פעמים רצופות את מרוץ 1,000 הקילומטרים של נורבורגרינג.
שני הניצחונות הראשונים הושגו כשהוא נוהג באסטון מרטין ואילו השלישי הושג במזארטי.
בעונת 1960 ניצח את גרנד פרי מונקו.
במהלך האימונים לקראת גרנד פרי בלגיה נפצע קשה מאוד והחמיץ את שלושת המרוצים הבאים בעונה.
הוא שב להתחרות בגרנד פרי ארצות הברית, המרוץ האחרון בעונה.
בעונה הבאה עבור להתחרות עבור קבוצת לוטוס.
אף על פי שרכבי הקבוצה היו נחותים מרכבי הפרארי 156 הוא הצליח לנצח את גרנד פרי מונקו ואת גרנד פרי גרמניה.
ב-23 באפריל 1962 ריסק את מכוניתו במהלך מרוץ גביע גלובר.
בעקבות התאונה היה נתון בתרדמת במשך חודש ובמשך שישה חודשים סבל משיתוק בצד השמאלי של גופו.
לאחר ההחלמה ערך מבחן ללוטוס 19, אך חש שהזמנים שהשיג היו איטיים בהשוואה להישגיו בעבר.
בעקבות כך הודיע על פרישתו.
לאחר הפרישה הצטרף כפרשן לתוכנית הספורט ערוץ ABC ולקח חלק בשידור מרוצי פורמולה 1 ונאסקאר.
שימש בתפקיד זה עד לשנת 1980. בין השנים 2007–2009 שימש כקריין בסדרת הסטופ מושן הבריטית לילדים "" (במקור: "רורי מכונית המרוץ") ששודרה במספר ערוצי ילדים בבריטניה ובארצות הברית.
במהלך השנים לאחר הפרישה השתתף מוס במספר מרוצים תחרותיים.
בשנת 1974 לקח חלק במרוץ לונדון-סהרה-מינכן, אך נאלץ לפרוש במהלך המרוץ באלג'יריה.
שנתיים לאחר מכן התחרה יחד עם ג'ק ברבהאם במרוץ באת'ורסט 1000. הצמד פרש כבר בתחילת המרוץ לאחר התנגשות מאחור בקו הזינוק.
בשנת 1979 חלק פולקסווגן גולף עם דני האלם במרוץ בנסון אנד הדג'ס 500 שהתקיים בניו זילנד.
בשנת 1980 חזר להתחרות באופן סדיר והשתתף באליפות בריטניה למכוניות סלון.
במהלך העונה שימש כנהג שני לריצ'רד לויד בקבוצת אאודי.
בעונתו השנייה עברה הקבוצה לידי טום ווקינשאו.
מוס נשאר בקבוצה והתחרה לצידו של מרטין ברנדל.
במהלך השנים השתתף במספר רב של אירועי מכוניות היסטוריות.
ב-9 ביוני 2011 במהלך שלבי הדירוג למרוץ אגדות הלה מאן, שנערך כחלק מאירועי מרוץ 24 השעות של לה מאן, הודיע על פרישתו ההופית ממרוצים.
עת ההודעה היה בן 81.
בשנת 2000 זכה בתואר אבירות על תרומתו לספורט המוטורי.
התואר הוענק לו באותה שנה של ידי הנסיך צ'ארלס, בשל נסיעה של המלכה אליזבת' השנייה לאוסטרליה.
בשנת 2006 הוענקה למוס מדליית זהב על ידי הפדרציה הבינלאומית לרכב (FIA) כהוקרה על תרומה יוצאת דופן לספורט המוטורי.
בשנת 2008 הוציאה מקלארן-מרצדס את הדגם האחרון של מרצדס-בנץ SLR מקלארן שנשאה את שמו של מוס וכללה 75 יחידות בלבד.