tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
הם המשיכו עם מציאתת שרידים של קוטסיט בתוך ברציה מטמורפית במכתש נרדלינגן, ובכך מצאו עדויות להיווצרו כתוצאה מפגיעת מטאוריט.
בשנת 1960, שומייקר הוביל צוות במרכז של הסקר הגאולוגי של ארצות הברית במנלו פארק קליפורניה, ליצירת המפה הגאולוגית הראשונה של הירח תוך שימוש בצילומים של האסטרונום האמריקאי פרנסיס פיס .
שומייקר היה ממיסדי תחום הגאולוגיה פלנטרית בכך שהקים את תוכנית מחקר האסטרוגאולוגי בסוכנות.
שומייקר היה מעורב בתוכנית ריינג'ר לחקר הירח בכך שהצטרף לצוות עם הרולד יורי וג'ררד קאיפר, שהפך לצוות משימה למציאת מקום נחיתה עתידי על הירח.
שומייקר נבחר להיות המדען הראשי של ניסוי הטלוויזיה ב-תוכנית סרוויור, והגאולוג הראשי של דגימות הירח במשימות אפולו 11, אפולו 12 ו-אפולו 13. ג'ק שמיט היה הגאולוג היחיד שהצטרף למשימת אפולו 17.
שומייקר היה מעורב באימונים של האסטרונאוטים בתוכנית אפולו.
הוא היה מועמד בתוכנית להיות הגאולוג הראשון על הירח, אולם נפסל עקב אבחון במחלת אדיסון.
שומייקר המשיך בהדרכת האסטרונאוטים במהלך סיורים במכתש המטאור באריזונה ומכתש השקיעה בקליפורניה.
במהלך משימות אפולו הראשונות, שומייקר היה פרשן של חדשות CBS, והופיע לצד וולטר קרונקייט במהלך השידור החי של המשימות.
בשנת 1969 הוא עבר למכון הטכנולוגי של קליפורניה, והחל בחיפוש שיטתי של אסטרואידים ובעיקר כאלה שמסלולם חוצה את מסלול כדור הארץ.
שומייקר קידם את הרעיון שפגיעות אסטרואידים הם דבר נפוץ במהלך ההיסטוריה הגאולוגיה, ושמכתשי פגיעה נוצרו כתוצאה מפגיעות אסטרואידים ולא שאריות של הרי געש עתיקים.
בשנת 1993 שומייקר גילה את שביט שומייקר-לוי 9 יחד עם אשתו קרוליין שומייקר והאסטרונום דייוויד לוי.
הגילוי נעשה תוך שימוש בטלסקופ ה-18 אינץ' במצפה הכוכבים פלומר.
ייחודו של שביט זה היה בכך שזו הייתה הפעם הראשונה בו נצפה שביט שפוגע בכוכב לכת אחר.
שומייקר-לוי 9 נצפה פוגע בצדק ביולי 1994, והייתה הזדמנות של צפייה בפגיעה ובתוצאותיה.
שומייקר-לוי 9 התרסק למספר שברים שהתנגשו בצידו הדרומי של צדק בין ה-16 ביולי ל-22 ביולי 1994, במהירות של 60 קילומטר לשנייה ובעוצמה של 800 מיליארד טון TNT, או כ-50,000,000 פצצות הירושימה.
הפגיעה הייתה בצד שהיה נסתר מכדור הארץ בזמן הפגיעה, אך אזור הפגיעה הופיע כ-20 דקות מאוחר יותר עקב הסיבוב המהיר של צדק סביב צירו.
כל שבר של השביט השאיר את חותמו על צדק בצורת כתם כהה באטמוספירה, ואת הכתמים הרבים ניתן היה לראות גם בטלסקופים חובבניים.
לקראת סוף חייו בילה שומייקר במסעות לחיפוש וזיהוי מכתשי פגיעה לא מוכרים על כדור הארץ ברחבי העולם.
ב-18 ביולי 1997, במהלך מסע כזה באוסטרליה, הוא נפצע אנושות בתאונת דרכים מאות ק"מ צפונית לאליס ספרינגס ונפטר במקום.
אשתו, קרולין שומייקר נפצעה באופן חמור באותה תאונה.
ב-31 ביולי 1999, חלק מהאפר שלו נשלח לירח על גבי הגשושית לונר פרוספקטור, לקבורה על הירח, בקפסולה שיזמה ותכננה המדענית קרולין פורקו.
על הקפסולה יש ציטוט מהמחזה רומאו ויוליה של ויליאם שייקספיר ותמונות של שביט הייל-בופ.
נכון ל-2022 הוא האדם היחיד אשר אפרו נמצא על גוף שמיימי מחוץ לכדור הארץ.
להקת ניטוויש, הנציחה אותו ואת קבורתו מחוץ לכדור הארץ בשיר שנקרא Shoemaker.
רשימת גופים שהתגלו על ידי יוג'ין שומייקר
ליוג'ין שומייקר מיוחס גילוי משותף של 183 כוכבי לכת מינוריים בין השנים 1977 - 1994.
כמו כן גילה (עצמאית או במשותף) מספר שביטים בינם:
שביט (שומייקר-הולט 1), שהתפרק לשלושה חלקים
3554 Amun 1986 EB 4 במרץ 1986 על שם אמון, אל במיתולוגיה המצרית אסטרואיד מסוג אטן 3671 Dionysus 1984 KD 27 במאי 1984 על שם דיוניסוס, אל כתוני שגילם את מחזור הטבע והפריון בטבע מהמיתוגלוגיה היוונית 3700 Geowilliams 1984 UL2 23 באוקטובר 1984 על שם ג'ורג' ויליאמס (George E.
Lebofsky), שהפעילה תוכניות אסטרונומיה לילדים דרך תוכנית של אוניברסיטת אריזונה, והכינה חומרים ששימשו מורים ברחבי ארצות הברית.
Ables) שהיה מנהל תחנת המצפה הימי של ארצות הברית בפלגסטאף, אריזונה 5211 Stevenson 1989 NX 8 ביולי 1989 על שם דייוויד ג'יץ סטיבנסון מדען פלנטרי מניו זילנד, אשר ידוע בגין המודלים שיצר להסביר את המבני הפנימי של כוכבי לכת וירחים.
Glikson), מדען חוקר ראשי בסקר הגאולוגי האוסטרלי, שחקר הרבה מכתשי פגיעה במערב אוסטרליה 5579 Uhlherr 1988 JL 11 במאי 1988 על שם ה.
5953 Shelton 1987 HS 25 באפריל 1987 על שם יאן שלטון מגלה סופרנובה 1987A 5957 Irina 1988 JN 11 במאי 1988 על שם ויקטורנובה פארקוהר (Victorovna Farquhar), אשתו השנייה של רוברט פארקוהר , שהיה מנהל משימה במספר משימות בנאס"א.
אל למחצה, בנם של זאוס ואירופה ואביהם של אריאדנה, אנדרוגאוס, דיאוקליון ורבים אחרים.
מארק קוקו היה אסטרונום וכותב מאמרים אסטרונומים וניהל את שירות הלקוחות של Celestron International.
6478 Gault 1988 JC1 12 במאי 1988 על שם דונלד גואלט (Donald Gault) (1923–1999), חוקר פלנטרי אמריקאי, מומחה בחקר מכתשי פגיעה, בחקר מאדים, חמה, כדור הארץ והירח.
האסטרואיד הוא אסטרואיד פעיל אשר יש לו זנב שביט 6485 Wendeesther 1990 UR1 25 באוקטובר 1990 על שם וונדי אסתר וולך פלדמן (Wendee Esther Wallach-Feldman), שהפכה לוונדי אסתר וולך לוי, אשתו של האסטרונום דייוויד לוי, אשר מנהלת איתו במשותף את מצפה הכוכבים שלהם.
השם ניתן לרגל אירוסיהם 6510 Tarry 1987 DF 23 בפברואר 1987 על שם ויליאם וננסי טרי (William and Nancy Tarry) שסייעו לקרוליין שומייקר לאחר התאונה הקטלנית שבה נהרג יוג'ין שומייקר באוסטרליה.
ביל היה מנהל Boeing Constuctors של שלוחת הגנה וחלל של חברת בואינג באוסטרליה 6543 Senna 1985 TP3 11 באוקטובר 1985 על שם איירטון סנה, נהג מרוצים ברזילאי, שלוש פעמים אלוף העולם של סבב הפורמולה 1 6585 O'Keefe 1984 SR 26 בספטמבר 1984 על שם ג'ון א.
O'Keefe) חוקר מדעים פלנטרים אמריקאי ואסטרוביולוג.
בין הפרסים הרבים מאוד שזכה נמצאים גם:
מדליית ג'ון פרייס וות'רהיל של מכון פרנקלין , 1965
פלמינג לעובד פדרלי מצטיין, 1966
עיטור נאס"א להישג מדעי, 1967
פרס מחלקת הפנים של ארצות הברית לשירות מצטיין, ב-1973 ולשירות יוצא דופן ב-1980
חבר האדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית מ-1980
המדליה הלאומית למדעים בארצות הברית, 1992
עיטור נאס"א להישג מדעי יוצא דופן, 1997
כוכב הלכת המינורי 2074 Shoemaker שהתגלה באוקטובר 1974 על ידי אלינור הלין נקרא על שמו
הגשושית NEAR Shoemaker נקראה על שמו.
מכתש פגיעת מטאור במערב אוסטרליה שהיא בצורה של טבעת, שנקרא בעבר "טבעת טויגה" נקרא "מכתש שומייקר" על שמו.
יוג'יניה קומצ'בה היא פרופסור לכימיה באוניברסיטת טורונטו, חברה בחברה המלכותית של בריטניה והחברה המלכותית של קנדה.
מחקרה עוסק בפולימרים, ננו-טכנולוגיה, מיקרופלואידיקה והנדסה כימית.
את הדוקטורט שלה בכימיה פיזיקלית של פולימרים, עשתה יוג'יניה במכון לכימיה פיזיקלית באקדמיה הרוסית למדעים.
בשנת 2011 פרסמה קומצ'בה ספר על ריאקטורים מיקרופלואידיים לחלקיקים פולימריים, אותו כתבה ביחד עם פיוטר גארסטצקי.
קומצ'בה נולדה באודסה בברית המועצות (באוקראינה המודרנית).
את לימודיה הגבוהים החלה קומצ'בה במכון הממלכתי לטכנולוגיה של סנקט פטרבורג , שם קיבלה את תארה הראשון והחלה לעבוד בתעשייה.
בשנת 1986 היא קיבלה את תואר הדוקטורט שלה בכימיה פיזיקלית במכון לכימיה פיזיקלית באקדמיה הרוסית למדעים.
בין השנים 1991–1994, כאשר עבדה על הפוסט דוקטורט שלה, הייתה קומצ'בה חלק ממעבדתו של פרופסור יעקב קליין במכון ויצמן בישראל, שם למדה על כוחות שטח הפנים בשכבות דקות של נוזלים פשוטים ופולימרים.
בשנת 1996 הפכה קומצ'בה לפרופסור חבר באוניברסיטת טורונטו, ב-2005 קודמה להיות פרופסור מן המניין.
לאחר עבודתה במעבדתו של קליין, הצטרפה בשנת 1995 לקבוצת המחקר של פרופסור מיטש ויניק במחלקת הכימיה של אוניברסיטת טורונטו.
בעבודתה עם פרופסור וינק השתתפה במחקר מורפולוגיה של מערכות פולימר מרובות-קומפונסיביות.
שנה לאחר מכן הצטרפה קומצ'בה למחלקת הכימיה באותה אוניברסיטה כפרופסור חבר.
את השבתון הראשון שלה, בשנת 2002, בילתה קומצ'בה בהרווארד ביחד עם פרופסור ג'ורג' מ.
לאחר השבתון שלה החלה להרצות כפרופסור באוניברסיטאות שונות, ביניהם: אוניברסיטת אוקספורד, אוניברסיטת לואי פסטר, אוניברסיטת מוסקבה, אוניברסיטת קיימברידג' ואוניברסיטת ביירוית .
חלק מעבודתה ברחבי העולם כלל שירות בוועדת ייעוץ במעבדות שונות: המעבדה הלאומית ברוקהייבן ומרכז למדע והנדסה של טריינגל מטריאל בארצות הברית, מכון RIKEN ביפן, מכון לייבניץ לחומרים אינטראקטיביים בגרמניה, מכון פרייבורג ללימודים מתקדמים ומכון מקס פלאנק למחקר פולימרים בגרמניה.
כיום קומצ'בה היא חלק מהמועצה האירופאית למחקר הכימיה של החברה המלכותית.
בעבודתה מתמקדת קומצ'בה במדע וטכנולוגיה של פולימרים, ננו-מדע, מיקרופלואידיקה והנדסה כימית.
בנוסף למחקרה העיקרי, השקיעה רבות במחקר ביומימטי המרוכז ברקמות ונוזלים ביולוגיים, בסביבות ביולוגיות עם פולימרים ובננו-חומרים.
קומצ'בה תרמה לרפואה בדרכים שונות בעזרת מחקריה.
יצרה מודלים תאורטיים של אוטם שריר הלב, שבץ, תסחיף ריאתי ומחלות שונות הקשורות לדם, את המודלים פיתחה בעזרת שימוש בפולימרים וננו-חומרים.
חלק מהמודלים בנתה כדי להוסיף להבנת המדע על הקשר בין כימיה ופיזיקה לקרישי דם.
כרגע עוסקת קבוצתה של קומצ'בה עוסקת בהרכבה עצמית וחוסר שיווי משקל במערכות פולימרים.
קומצ'בה חוקרת כיצד מבנים כימיים של מולקולות ענק משפיעות על ההרכבה העצמית על משטחים שונים, אינטראקציה בין מולקולות דוחות מים, דחיסות ותכונות הבסיס של שכבות פולימר.
בנוסף, מחקר זה עוסק בפיתוח חומרים פולימרים מתקדמים, הפרויקט הזה כולל התאמת לטקס סינתטי אשר למאפיינים מסוימים, ייצור מבנים דו ותלת־ממדיים של ננו-קומפוזיציות מאורגנות ביותר וכיצד תורמים הדברים לתחום האופטיקה והחשמל.
המחקר גם כולל הסעה בנוזלים פולימריים.
היא קיבלה פרס לוריאל-אונסק"ו לנשים במדע בשנת 2009 (לצד ביאטריס בארביי) על מחקרה העוסק בייעול פולימרים ותת מבנים ליצירת חומרים חדשים עם תכונות שונות.
מחקרה בנושא זה כלל שימוש בשכבות דקות של פולימרים במסמכים מזהים, שימושם יקל על בדיקות הביטחון ויקצר את זמנן.
ביחד עם קבוצתה פיתחה חצי מוליכים תת-חלקיקיים מבוססי מים, דבר שיוכל לשפר את דיוקם של מכשירי ראיית הלילה.
דבר נוסף עליו עבדה בנושא שזיכה לה את הפרס הוא עיצוב ופיתוח חומרים שביכולתם לשלוח תרופות בגופם של חולי סרטן, על מנת לטפלם.
יוגב אופיר (נולד ב-5 במאי 1992 במושב אביגדור) הוא חייל צה"ל לשעבר, שהיה לוחם בחטיבת הנח"ל במבצע צוק איתן.
מעוטר בצל"ש הרמטכ"ל על לחימתו במבצע צוק איתן.
ב-25 ביולי 2014, במהלך מבצע צוק איתן, לחם אופיר במסגרת גדוד 931 בפיקוד שרון אסמן של חטיבת הנח"ל יחד עם גדוד 601 של חיל ההנדסה, כנגד מחבלי חמאס בעיר בית חאנון.
הכוח קיבל פקודה לחשוף מנהרת לחימה שחדרה לשטח ישראל ולהשמיד אותה.
כוח של 14 חיילים בפיקוד מפקד הפלוגה המבצעית התכונן להניח מטען צפע חי"ר על מנת לטהר את הסמטה שאליה עתידים להיכנס כוחות בהמשך הקרב.
במהלך ההכנות נורו 2 טילים נגד טנקים מסוג RPG לעבר הכוח ולוחם אחד נהרג ושני לוחמים נפצעו מפגיעה של הטיל ומהתפוצצות מטען הצפע חי"ר.
אופיר שהיה בבית סמוך יצא יחד עם סגן מפקד הפלוגה והקשר שלו לחלץ ולהגן על הנפגעים.
אופיר ירה מנשקו האישי והטיל רימונים מהאפוד שלו ובהמשך מהתחמושת של החיילים הפצועים.
לאחר שחילץ 2 חיילים חזר פעם נוספת על מנת לחלץ.
רגע לפני שנכנס לחצר התפוצץ מטען שהדף אותו לאחור.
לאחר שהתרומם זיהה מחבלים שנכנסים לחצר ירה ממקלע מסוג נגב לעברם ובכך סיכל חטיפה של חיילים.
לאחר מכן מפקד הפלוגה נתן לו מטול רימונים והוא יצא פעם נוספת וירה רימונים לעבר חלונות שבהם היו ככל הנראה מחבלי חמאס.
בשלב זה חש שנפצע ודם רב זורם מפגיעה בראש ובגב.
אופיר פינה את עצמו לעבר תחנת איסוף נפגעים ופונה לבית החולים.
על לחימתו בקרב הוענק לו צל"ש הרמטכ"ל על ידי רב-אלוף בני גנץ.
יוגוסלביה השתתפה באירוויזיון 1961 השתתפה עם השיר "Neke davne zvezde" שבוצע על ידי ליליאנה פטרוביץ'.
זו הייתה הופעתה הראשונה של יוגוסלביה באירוויזיון.
הגמר הלאומי היוגוסלבי הראשון שבחר את הנציג היוגוסלבי לאירוויזיון, נערך ב-16 בפברואר תיאטרון הדרמה הלאומי הסלובני של לובליאנה בליובליאנה.
בגמר היו 9 שירים משלושת איגודי השידור הציבוריים התת-לאומיים של טלוויזיית הרדיו היוגוסלבית - JRT: RTV Slovenija, RTV Harvatska ורדיו וטלוויזיה של סרביה.
הזוכה נבחר על ידי קולות חבר מושבעים המונה שמונה חברים, מושבע אחד לכל אחת משש הרפובליקות ושני המחוזות האוטונומיים.
השיר הזוכה היה "Neke davne zvezde", בביצועה של הזמרת הסרבית ליליאנה פטרוביץ', שהולחן בידי יוז'ה פריצ'ק ונכתב על ידי מירוסלאב אנטיץ'.
ליליאנה פטרוביץ' הופיעה חמישית בלילה של התחרות, אחרי פינלנד ולפני הולנד.
בסיום ההצבעה השיר קיבל 9 נקודות, וכתוצאה מכך הגיעה למקום ה-8 מבין 16 מדינות מתחרות.
יוגב גלוסמן (נולד ב-25 בפברואר 1990), הידוע בשם הבמה iogi, הוא מוזיקאי ויוצר ישראלי.
גלוסמן הוא אמן ומוזיקאי, מלחין, כותב ויוצר מוזיקלי המנגן על כלי נגינה שונים: תופים, בס, גיטרה, כינור וקלידים.
הוא שיתף פעולה עם אמנים רבים בישראל ובעולם, והיה במשך כמה שנים הבסיסט בלהקת ההופעות של עידן רייכל.
הוא ניגן גם עם ההרכב הנשי המוזיקלי A-WA, עם יוני רכטר ועוד.
גלוסמן נולד וגדל בבאר שבע להורים שעלו מדרום אמריקה.
הוא ספג בבית ההורים השפעות מוזיקליות שונות, בעברית ובספרדית.
אחותו הייתה כבר בילדותם פסנתרנית קלאסית, והוא החל ללמוד נגינה על כינור בגיל 6, למד נגינה קלאסית על כינור עד גיל 18 אצל מורים שונים וניגן על כינור בתזמורת הפילהרמונית הישראלית הצעירה.
כשהיה בן 15 בערך נחשף לסוגות מוזיקה נוספות והחל לנגן גם בגיטרה ובס.
הוא מציין שבאותה תקופה, במקביל לנגינה בכינור הוא נמשך גם לעולם הרוק, ובעיקר למוזיקה מסוגת הפרוגרסיב מטאל.
למד בבית הספר התיכון מקיף א' באר שבע.
במסגרת ההכנה לשירות בצה"ל גלוסמן ניגש לבחינה ללהקה צבאית כבסיסט ובמקביל נבחן ככנר לצורך קבלת מעמד של מוזיקאי קלאסי מצטיין.
הוא לא עבר את הבחינה כבסיסט והתקבל ככנר אבל למרות זאת לאחר הגיוס הוא התקבל ללהקה צבאית ושימש בסיסט לאורך השירות, במהלכו זנח חלקית את הנגינה בכינור.
לאחר השחרור מצה"ל החל גלוסמן לנגן בלהקה של אפרים שמיר, ובתוך זמן קצר החל להופיע עם אמנים רבים, תחילה עם מוזיקאים ותיקים כמו שלמה גרוניך ושלמה יידוב ובהמשך עם מוזיקאים שנחשבים בתחום המיינסטרים: עידן רייכל, אמיר דדון, עידן חביב ועוד.
הוא המשיך להופיע בנגינה עם אמנים שונים, בין היתר עם להקת מרסדס בנד, גם לאחר שהוציא את אלבומי הסולו שלו.
בשנת 2018 יצא האלבום the ceiling - אלבום בכורה בשפה האנגלית.
בהפקת נועם חבקין (ידוע בכינוי "nomok").
באוקטובר 2019 הוציא את אלבומו הראשון בעברית, מישהו בדלת.
השירים באלבום הושפעו מיוצרים כמו הביץ' בויז, פול מקרטני, בי ג'יז ועוד.
האלבום זכה לשבחי המבקרים, בין היתר נכתב עליו: "הכתיבה והשירה בעברית מוציאות ממנו ממד נוסף – כעת המולטי אינסטרומנטליסט הזה נשמע כמו המשך טבעי לרוק הישראלי הרך של שנות ה־90".
אלבומו השלישי, everything's worth it, ראה אור באפריל 2021.
מתוך אלבומו הראשון שני השירים: Creature ו־Magic Trick שולבו בפלייליסטים פופולריים וצברו מיליוני האזנות בספוטיפיי.
ב-19 ביולי 2023 הוציא את הסינגל "we can be friends".
בהמשך השנה, יצא אלבומו הרביעי, הנושא את אותו השם.
ב-15 בינואר 2024, במהלך מלחמת חרבות ברזל, הוציא גלוסמן את השיר "אתה כולם".
את מילות השיר כתב אלון שמריז, שנחטף לעזה ב-7 באוקטובר ונורה בשוגג בידי כוח צה"ל.
את השיר כתב שמריז כשהיה בן 18, והוא התגלה לאחר מותו.
גלוסמן הוציא את השיר לאחר קבלת אישור מהמשפחה.
ב-20 במאי הוציא את הסינגל "את", שמאוחר יותר נכנס לפלייליסט הלילה של גלגלצ.
ב-17 ביוני הוציא את הסינגל "לב".
ב-24 ביוני יצא לאור אלבומו החמישי, "ידיים על הלב".
ב-6 ביולי 2025 הוציא גלוסמן את אלבומו השישי, לי עוד יש ים בתוכי.
יוגב מלכה (נולד ב-3 בספטמבר 1999) הוא מטפס ישראלי, פיינליסט העונה הרביעית וזוכה העונה החמישית של "נינג'ה ישראל", בה הוכתר כנינג'ה ה-20 בעולם, והשני בישראל, אחרי יובל שמלא.
מלכה גדל והתחנך בקריית אתא, בן הזקונים להוריו, ולו שלוש אחיות גדולות.
בילדותו החל לעסוק באיגרוף שם למד משמעת עצמית.
בשירות הצבאי סיים את שירותו כראש מדור קרב מגע בבא"ח צנחנים.
במהלך השירות החל לטפס ובנה בבסיס מסלול נינג'ה מאולתר.
בשנת 2021, תוך כדי שירותו הצבאי השתתף בעונה השלישית של "נינג'ה ישראל".
מלכה לא צלח את המוקדמות ונפל במכשול החבית המתגלגלת שהיה המכשול הרביעי בצד A באותו מקצה.
בשנת 2022, בעונה הרביעית של התוכנית נינג'ה ישראל, סיים במקום השני לאחר שטיפס את "הר המידוריאמה" ב-29 שניות, אחרי יובל שמלא שקבע תוצאה של 26 שניות והוכתר לנינג'ה הישראלי הראשון וה-16 בעולם.
בשנת 2023, בעונה החמישית של התוכנית נינג'ה ישראל, ניצח את העונה, ואף השווה את שיא העולם שבו מחזיק רנה קסלי הגרמני, כאשר סיים לטפס את המידוריאמה ב-22 שניות.
באותה שנה פיתח והשיק אפליקציית אימונים בשם "Power Ninja" שמעניקה למתאמנים תוכניות אימון אישיות.
בשנת 2023 מלכה התחרה בעונה השנייה של תוכנית המציאות "רוקדים עם כוכבים" לצד הרקדנית ג'וליה שחר בקשת 12. השניים הודחו בהדחה העשירית, חזרו לנבחרת המאוחדת לאחר ניצחונם בפרק גלגל ההצלה מבין הזוגות שהודחו, והודחו סופית בהדחה החמש עשרה.
בספטמבר 2024 התארס לבת זוגו הרקדנית ג'וליה שחר שהייתה לצידו בתוכנית רוקדים עם כוכבים.
יוגב גְּרָדוּס (נולד ב-8 בינואר 1983) הוא כלכלן ישראלי, כיהן כממונה על התקציבים במשרד האוצר משנת 2021 עד אוגוסט 2025. לפני כן היה ממלא מקום הממונה על התקציבים במשרד האוצר ושירת במספר תפקידים נוספים באגף.
גרדוס הוא בעל תואר ראשון בכלכלה וחשבונאות בהצטיינות יתרה מהאוניברסיטה העברית בירושלים, תואר שני במנהל עסקים מהאוניברסיטה העברית ותואר שני במדיניות ציבורית מאוניברסיטת הרווארד.
הוא החל את דרכו במגזר הציבורי מיד עם סיום לימודיו בשנת 2009. תפקידו הראשון היה רפרנט ורכז בתחום המאקרו באגף התקציבים במשרד האוצר.
כחלק מעבודתו היה שותף לגיבוש התקציבים הדו-שנתיים בשנים 2011–2016, לחקיקת הכללים הפיסקליים, גיבוש הנומרטור והקמת קרן העושר מרווחי הגז הטבעי.
בנוסף שימש יו"ר ועדת הכספים של דירקטוריון נמל חיפה בשנים 2014–2015.
ב-2014 מונה לרכז את תחום הביטוח הלאומי, הבריאות והרווחה במשרד האוצר.
ב-2017 מונה לסגן הממונה על התקציבים לתחומי המקרו, ניהול וגיבוש תקציב המדינה, כוח אדם בשירות הציבורי, הבנקאות וגופי הפנסיה.
ב-2020 שר האוצר ישראל כץ החליט למנות את גרדוס לממלא מקום ראש אגף התקציבים לאחר התפטרותו של שאול מרידור.
במסגרת תפקידו גיבש את הצעת תקציב המדינה לשנת 2021–2022 ואת הצעת חוק ההסדרים.
באוגוסט 2021 החליט שר האוצר אביגדור ליברמן למנות את גרדוס לממונה על התקציבים.
לאחר שגרדוס המליץ על שמירה על יעד הגרעון בשנת 2024 הציע לו שר האוצר בצלאל סמוטריץ' להתפטר.
ביוני 2025 הודיע על כוונתו לפרוש, ובאוגוסט 2025 פרש.
גרדוס נשוי ואב לשלושה ילדים.
דודו הוא הגאוגרף יהודה גרדוס.
יוגה מודרנית מורכבת ממגוון תרגולי יוגה המשלבים בין פילוסופיית היוגה ההינדית (הנגזרת מהוודות) לבין תנוחות גופניות הנגזרות מהאטה יוגה (אסאנות), ואליהם נוספים לעיתים תפיסה רוחנית, תרגילי מדיטציה ותרגולי טנטרה.
היוגה המודרנית הפכה לנפוצה בעולם בסוף המאה ה-19 בזכות שורה של מאמני יוגה כריזמטיים (המכונים "גורו") ששיווקו שיטות יוגה מסורתיות בדומה לשיווק מודרני של מותגים.
אימוני יוגה מודרנית נחשבים כיום כחלק מתרבות הגוף, ומטרתם היא חיטוב הגוף, שיפור הגמישות והכוח, והקלה במתח נפשי.
תרגילי יוגה היו נהוגים בהודו מימי קדם, כאשר הקאסטות הגבוהות נהגו להתמקד במדיטציה ורוחניות, בעוד שהקאסטות הנמוכות יותר תרגלו בעיקר האטה יוגה באמצעות תנוחות גופניות (אסאנות או מודרות).
תנוחות היוגה מתוארות בכתבים הינדיים עתיקים, בהם היוגה סוטרות של פטנג'לי, ובין השאר נחשבות לחלק משמעותי במסורת השיוויזם.
כאשר הבריטים כבשו את הודו, הם התייחסו להאטה יוגה כסוג נחות של פעילות גופנית, שאינה כרוכה בהכרח בהארה רוחנית, וגישה זו אומצה גם באירופה ובארצות הברית.
התקופה המודרנית ביוגה החלה בשנת 1893 לאחר הופעה סוחפת ורבת רושם של סוואמי ויווקאננדה בפרלמנט הדתות העולמי בשיקגו.
לפני ויווקאננדה היו כמה מורי יוגה שהגיעו לאירופה, בהם המהאווטאר באבאג'י שניסה לקדם תרגולי קרייה יוגה, אך הם לא נחלו הצלחה מסחרית.
הופעתו של סוואמי ויווקאננדה בשיקגו הפכה אותו לכוכב עולמי, והוא פתח את השער למורים שבאו אחריו מהמזרח.
גישתו של ויווקאננדה התמקדה באימוני נשימה (פראניאמה), מדיטציה וחשיבה חיובית.
באותה תקופה בלטה גם הלנה בלוואצקי, שכתבה ספרי הדרכה רבים על תורת היוגה.
היא שהתה שנתיים בהודו, ועם שובה קידמה את תורת הנסתר ואת היחס להינדואיזם כדת מיסטית.
שניהם התמקדו בפן הרוחני של היוגה, והתנערו מתנוחות גופניות ומהאטה יוגה.
רק בתחילת המאה ה-20 החלה ההתעניינות בפן הגופני של יוגה, בזכות מספר גורואים, בהם פרמהנסה יוגאננדה, סוואמי קובליאננדה, סוואמי שיבננדה וקרישנהמצ'ריה, שהפכו את האטה יוגה לפופולרית בארצות הברית ובבריטניה, ולאחר מכן ברחבי העולם.
קרישנהמצ'ריה ידוע כמחייה ההאטה יוגה, לימוד ששם דגש על הצד הפיזי בתרגול - מאפיין מרכזי של היוגה המודרנית.
אף על פי שמעולם לא עזב את הודו, תורתו השתרשה היטב במערב, בעיקר בזכות תלמידיו, שהפיצו את תורתו ופיתחו בעצמם שיטות תרגול נוספות שהתבססו עליה.
הם הוסיפו לתנוחות היוגה המסורתיות גם תרגילי התעמלות מודרנית, הצניעו את הרקע הדתי והדגישו את היתרונות הרפואיים והבריאותיים של תנוחות היוגה.
אינדרה דבי למדה יוגה בסין ובהודו, בין השאר אצל קרישנהמצ'ריה.
בשנת 1947 פתחה סטודיו ליוגה בשדרות סאנסט בהוליווד.
בין תלמידיה נמנו כוכבי קולנוע ומפורסמים רבים, בהם גרטה גרבו, גלוריה סוונסון, ג'ניפר ג'ונס, סרגיי קוסביצקי והכנר יהודי מנוחין.
היא פרסמה מספר ספרי יוגה שהפכו לרבי מכר.
הפופולריות של היוגה המודרנית גברה לאחר שנות ה-60 של המאה ה-20, כאשר זו אומצה על ידי אומנים ידועים, בהם הביטלס והביץ' בויז.
בין הגורואים שקידמו את היוגה במחצית השנייה של המאה ה-20 נמנים מהרישי מהש יוגי, שרי שרי ראווי שנקר, ראמדב וסדגורו.
יוגה כיום הפכה לחלק מתרבות הגוף, סוג של פעילות גופנית פופולרית, ומטרתם של תרגילי היוגה היא חיטוב הגוף, שיפור הגמישות והכוח, והקלה במתח נפשי, בניגוד ליוגה המסורתית ששמה דגש על הרקע הדתי ועל מדיטציה.
היוגה המודרנית השילה מעליה את כל הסממנים הדתיים שנדרשו בעבר לתרגול יוגה, בהם מתן צדקה, סיגוף, לימוד כתבי קודש הינדיים והתבודדות.
קיימים כיום זרמים רבים של יוגה המתורגלים בעולם.
חלקם מסורתיים, חלקם קרויים על שם גורו מסוים שקידם אותם, וחלקם זרמים "עצמאיים" שהתפתחו במסגרות של קבוצות או חוגים.
תרגול יוגה מודרני מורכב בעיקר מתנוחות המחוברות ביניהן ברצף או בזרימה, ובדרך כלל משולבים באימון תרגילי נשימה.
הפעילות מסתיימת בדרך כלל בהרפיה בשכיבה או במדיטציה.
תרגול יוגה מסוג זה הפך למוכר ברחבי העולם המערבי.
אקדמאים העניקו ליוגה כפעילות גופנית מגוון שמות, בהם "יוגה תנוחתית מודרנית" או "יוגה אנגלופונית טרנס-לאומית".
השיטות העיקריות והמוכרות של היוגה המודרנית הן איינגאר יוגה, ביקראם יוגה, האטה יוגה, ויני יוגה, אשטנגה ויניאסה יוגה, פאוור יוגה, שיבננדה יוגה, קאלה ויניאסה, בהריגו יוגה וקונדליני יוגה.
יוגבן סונדשטיין (; 25 במאי 1933 – 8 ביולי 2024) היה פוליטיקאי מאיי פארו שכיהן כראש ממשלת איי פארו, שר בקבינט של איי פארו וחבר במפלגת העם .
סונדשטיין היה בנם של יוהנה מלנה (לבית ינסן) והנס יעקב מטרס סונדשטיין מטורסהאבן.
הוא היה נשוי ללידיה מרסטן (נולדה ב-20 בנובמבר 1927) מקלאקסוויק, נכדו יוהאן סונדשטיין, יליד 1993 הוא גיימר עטור פרסים.
סונדשטיין היה רואה חשבון מוסמך, והיה חבר במספר רב של דירקטוריונים.
בשנת 1979 נבחר לראשונה ללגטינג (הפרלמנט של איי פארו).
ב-2008 פרסם סונדשטיין את זיכרונותיו, והיה לפוליטיקאי הפארואזי הראשון שעשה זאת.
יוג'ין רייבולד היה קצין בצבא ארצות הברית בדרגת לוטננט גנרל ששימש המהנדס הראשי של חיל ההנדסה.
רייבולד נולד בדלאוור וסיים את לימודיו בדלאוור קולג' (כיום אוניברסיטת דלאוור) ב-1903. הוא התגייס לצבא ארצות הברית ב-1908, לחם במלחמת העולם הראשונה וב-1926 עבר לחיל ההנדסה של צבא ארצות הברית ושימש כמהנדס המחוזות בבאפלו, וילמינגטון ובממפיס.
לתפקיד המהנדס הראשי של החיל מונה זמן קצר טרם המתקפה על פרל הארבור.
רייבולד ניהל את מגוון הפעילויות של החיל לאורך מלחמת העולם השנייה והפך לקצין הראשון אי פעם שהגיע לדרגת לוטננט גנרל בזמן ששירת כמהנדס הראשי של חיל ההנדסה.
רייבולד פרש משירותו הצבאי ב-31 בינואר 1946 והלך לעולמו 15 שנים אחר כך, בגיל 77. הוא עוטר פעמיים במדליית השירות המצוין.
יוג'יני ריבקין סודרברג פרלס (בשוודית: Eugenie Söderberg, לעיתים קרויה הניה, אבגניה, 25 במרץ 1903 - 9 בינואר 1973) הייתה סופרת ועיתונאית אמריקאית, ילידת היידלברג, גרמניה.
היא נודעה בדאגתה העמוקה לסוגיות של נשים, אליהן התייחסה ברומנים ובסיפורים הקצרים שלה.
אביה, אלכסנדר שלום שלמה ריבקין, מהגר יהודי-רוסי שלמד פילוסופיה ואמה פרידה (פרלמן) ריבקין.
הוריה התחתנו ברוסיה, עברו להיידלברג בגרמניה שם נולדו שני ילדיהם הראשונים, חזרו לתקופה קצרה לרוסיה לטפל באמו של האב שחלתה, שם נולדו שלושת הילדים הצעירים ולאחר מכן, ב-1915, במהלך מלחמת העולם הראשונה התמקמו בשוודיה שם התבסס האב כתעשיין.
סודרברג הייתה הבכורה מבין חמישה אחים ואחיות.
בית משפחת ריבקין שגשג כמרכז תרבותי, ומשך אליו דמויות ספרותיות מפורסמות מסקנדינביה ומחוצה לה.
אביה שהיה פילוסוף, מרצה וכותב סיפורים קצרים ברוסית וביידיש תמך בנטיותיה האמנותיות של בתו הבכורה ועודד אותה לעסוק בספרות ובעיתונות.
בשנות ה-30 עבדה סודרברג כסופרת יוצרת והתפרנסה כעורכת, עיתונאית וכתבת בעיתונים בשוודיה ביניהם "דגנס ניהטר" ו"ברלינגסקה טידנדה" .
היא זכתה להצלחה מיידית בשנת 1930 עם הרומן הראשון שלה, "מפעל הסטודנטים" (Studentfabriken).
היצירה תורגמה לארבע עשרה שפות.
בשנת 1940 הגיעה סודרברג לארצות הברית ככתבת בעיתונים סקנדינביים.
עם נישואיה הפכה לאזרחית אמריקאית והמשיכה לכתוב ספרות ובעיתונות, תוך סיקור תיאטרון, מוזיקה ואמנים אמריקאיים.
ב-1961 יצא ספרה "מוקיהנה מהוי" שהיה שיתוף פעולה שלה ושל אחותה.
עבור צילומי הספר וכתיבתו שהו האחיות יחד חודשים ארוכים בהוואי.
ב-1965 התפרסם הרומן השלישי שלה "הבן שלי הוא שלי" (Min Son är Min).
בשנת 1928 היא נישאה לסופר הצעיר בנו של .
לאחר שנתיים בלבד של נישואין, בעלה התאבד בשנת 1931.
ב-1942, לאחר הגעתה לארצות הברית, נישאה לסוחר האמנות הידוע וחוקר אפלטון שהיה אלמן עם ילדים מנישואיו הקודמים.
הסופרת נפטרה ב-9 בינואר 1973, בגיל שישים ותשע.
היא נפטרה בביתה וגופתה נשרפה למחרת.
יוגב דגן (נולד ב-19 באוגוסט 2007) הוא שחיין אמנותי ישראלי.
זוכה מדליית ארד באליפות אירופה (2025) בתרגיל קבוצתי.
דגן מתתגורר יחד עם הוריו במושב מישר שבמועצה אזורית גדרות.
אמו, רוית, היא דיאטנית קלינית, ואביו, זיו, הוא אגרונום.
בן דודו של דגן הוא מאור עבו, אלוף ישראל בשיט מפרשיות 470.
בצעירותו התחיל להתאמן בשחייה תחרותית רגילה, ושחה במשך ארבע שנים באופן מקצועי ותחרותי.
את המעבר לשחייה צורנית עשה בעקבות אימון מעורב עם צוות האימון של נבחרת ישראל בשחייה צורנית בראשות סבטלנה בלכר, שהציעה לו להצטרף לנבחרת השחייה הצורנית.
בשנת 2021, בגיל 14 הפך דגן לגבר הראשון שמשתתף בתחרות הקבוצתית באליפות אירופה בשחייה אמנותית בקבוצת גיל כלשהי, במסגרת אליפות שנערכה ברייקה שבקרואטיה.
בשנת 2022, בגיל 15, הפך לגבר הישראלי הראשון שזוכה במדליה באליפות אירופה, כשזכה במדליית ארד בתרגיל הסולו החופשי במסגרת אליפות אירופה עד גיל 15 שנערכה בצרפת.
דגן מתאמן באגודת מכבי גדרות אומנותית.
בתחרות מסבב גביע העולם שהתקיימה בפריז שבצרפת במרץ זכה במדליית ארד בתרגיל קבוצתי אקרובטי יחד עם אביב חיים, אלכסנדרה לרמן, ליאור מקמל, איה מזור, שיה שר שלום נחמד, יערה שרעבי ואלה שטיינר בתוצאה של 164.1551 נקודות.
בנוסף, סיים במקום חמישי בתרגיל קבוצתי טכני יחד עם מריה דיאצ'נקו, אלכסנדרה לרמן, ליאור מקמל, ליה מקמל, איה מזור, שיה שר שלום נחמד ויערה שרעבי בתוצאה של 215.9117 נקודות, ובמקום רביעי בתרגיל זוגות משולב טכני יחד עם איה מזור בתוצאה של 167.3258 נקודות.
באליפות אירופה שנערכה בפונשל, פורטוגל ב-3 ביוני 2025 זכה במדליית ארד בתרגיל חופשי ביחד עם קתרין קונין, אלכסנדרה לרמן, ליאור מקמל, נוגה לוי, איה מזור, שיה שר שלום נחמד ויערה שרעבי בתוצאה של 223.7710 נק' בהדרכתן של ולריה אפרילבה, דנה מובשוביץ ומאיוקו פוג'יקי.
יוג סטאנוייב (בסרבית: Југ Станојев; נולד ב-29 ביולי 1999) הוא כדורגלן סרבי המשחק בעמדת הקיצוני בקאיראט אלמטי מליגת העל הקזחית.
סטאנוייב החל את דרכו במועדון הנוער של וויבודינה, ובשנת 2017 עבר לנוער של הכוכב האדום בלגרד.
בין השנים 2018 ל-2020 הושאל לגרפיצ'אר בלגרד, קבוצת המילואים של הכוכב האדום בלגרד, ששיחקה בליגה הסרבית השלישית ולאחר מכן בליגת המשנה הסרבית.
במדיה רשם 60 הופעות וכבש 17 שערים.
בשנת 2020 עבר ל-TSC מליגת העל הסרבית, שם שיחק שלוש עונות ורשם 79 הופעות ליגה.
בשנים 2023–2024 שיחק בספרטק סובוטיצה מליגת העל הסרבית.
בשנת 2024 עבר לקאיראט אלמטי מליגת העל הקזחית.
יוד (Iodine) הוא יסוד כימי שסמלו הכימי I ומספרו האטומי 53. יוד הוא מינרל קורט חשוב לפעילותה התקינה של בלוטת המגן.
מולקולת היוד מורכבת משני אטומי יוד הקשורים ביניהם בקשר קוולנטי יחיד (I-I), ומסומלת כ-I2. היוד שייך למשפחת ההלוגנים וככל שאר ההלוגנים, גם היוד הוא חומר מחמצן, אך עצמת פעילותו קטנה משלהם.
הוא מחמצן, לדוגמה, מימן גפריתי לגפרית .
הוא מוצק בטמפרטורת החדר, ומבצע המראה.
במים מסיסותו קטנה מאוד וצבע התמיסה חום-בהיר.
הוא מתמוסס בקלות בכלורופורם, בפחמן ארבע כלורי ובפחמן דו-גופרי (CS2) ויוצר תמיסות סגולות.
כאשר היוד בא במגע עם עמילן צבעו הופך לכחול.
ריאקציה זו של היוד עם עמילן משמשת כשיטה אנליטית לזיהויו גם בריכוזים מאוד נמוכים.
היוד משמש בעיקר ברפואה ובצילום.
צבעו הטבעי סגול ומכאן שמו.
ה"יוד" המוכר ברפואה עשוי להיות כתום ונוזלי, כתוצאה מהוספת חומרים שונים.
בערכות עזרה ראשונה, פובידון יוד (החומר הפעיל פולידין או בטאדין) היא תרכובת אורגנית של יוד המשמשת לחיטוי פצעים והמחליפה את תמיסת היוד ("היוד החום"), המזיקה לרקמות הגוף.
ברפואה פנימית, לתירוקסין ולתרכובות יוד אחרות יש מספר יישומים.
למספר איזוטופים רדיואקטיביים של יוד יש שימוש הן לטיפול על ידי הקרנה להרס רקמות בבלוטת התריס או גידולים סרטניים בה ולעיתים באיברים אחרים, והן לדימות רפואי של בלוטת התריס.
בכימיה אורגנית יש לתרכובות יוד יישומים רבים.
ליודיד הכסף (AgI) יישומים בצילום וכן בהגברת גשם על ידי זריעת עננים (פיזור יודיד הכסף בתוך ענן על ידי מטוס הטס בתוך הענן).
טבליות המכילות אשלגן יודי (KI) ומכונות בישראל "לוגול" (שם מסחרי של חברת טבע) משמשות להגנה מפני חלק מהסיכונים של חשיפה לנשורת גרעינית.
הטבליות מחולקות בישראל לאנשים שגרים בסביבת כור גרעיני.
אם יש תקלה בכור הגרעיני, עלולים להיפלט לסביבה חומרים רדיואקטיביים (ביניהם איזוטופים רדיואקטיביים של יוד) שפולטים קרינה מייננת מזיקה.
איזוטופים אלו נכנסים למחזור הדם ומתרכזים בבלוטת המגן, שם הם מצטברים ומקרינים עליה ועל הרקמות שמסביבה.
היוד שבטבלית הלוגול נקלט בבלוטת המגן לפני התפזרות האיזוטופים המזיקים בסביבה ומביא אותה למצב רווי שמונע את קליטת היוד הרדיואקטיבי.
נורות ההלוגן המוקדמות הכילו כמות קטנה של יוד להארכת חייהן.
אולם בשל צבעו הסגול במצב גזי, אשר בולע חלק מהאור המופק מחוט הלהט, ומקטין את יעילותן, נפסק השימוש ביוד בנורות הלוגן מאוחרות, ובמקומו משתמשים בברום.
חנקן תלת יודי (NI3) הוא חומר נפץ לא יציב במיוחד, מסיבה זו אין לו יישומים בתור חומר נפץ תעשייתי והוא משמש בעיקר בהדגמות.
היוד זוהה על ידי ברנרד קורטואה (Bernard Courtois) ב-1811. אביו היה יצרן אשלגן חנקתי, אחד ממרכיבי אבק השרפה.
באותו זמן הייתה צרפת במלחמה וצריכת אבק השריפה גברה.
לצורך הפקתה בודד אשלגן חנקתי מעשבי ים שנשרפו, נשטפו במים והושרו בחומצה גופרתית.
היוד נתגלה בטעות: כאשר הוסיף ברנרד עודף חומצה גופרתית, נפלט גז סגול, שהתעבה והתגבש כשנגע במשטחים קרים.
ניתן להכין יוד טהור בתגובה בין אשלגן יודי (KI) לבין נחושת גפרתית (CuSO4).
ישנן מספר טכניקות נוספות לבידוד יוד.
למרות שיוד הוא נדיר יחסית, אצות מסוימות ומספר צמחים נוספים מסוגלים לאגור אותו וכך מכניסים אותו לשרשרת המזון.
ליוד יש איזוטופ יציב אחד - 127I.
היוד הוא אחד מ-26 יסודות להם יש רק איזוטופ יציב יחיד.
האיזוטופ הרדיואקטיבי בעל הדעיכה האיטית ביותר הוא 129I, שלו זמ"ח של 15.7 מיליון שנה, והוא עובר התפרקות בטא ל129Xe, תוך שחרור אנרגיה יחסית נמוכה, ולאחריה הקסנון משחרר פוטון גאמא באנרגיה נמוכה גם היא.
הוא נוצר מפגיעה של קרניים קוסמיות ביסודות אחרים באטמוספירה, וכאחד מהתוצרים של ביקוע גרעיני של אורניום או פלוטוניום.
כיום חלק ניכר מאטומי ה-129I בכדור הארץ מקורו בניסויים גרעיניים וזיהומים מדלק גרעיני משומש בכורים.
מדידת היחס בין 129I ל-127I משמשת מדד לזיהום רדיואקטיבי של תוצרי ביקוע.
איזוטופ חשוב נוסף הוא 131I.
גם הוא עובר התפרקות בטא ל-131Xe שאחריה פליטת פוטון גאמא, אך עם זמן מחצית חיים של כ-8 ימים, ותוך שחרור אנרגיה גבוהה יחסית.
תכונות אלה הופכות אותו לבעל חשיבות רפואית, והוא משמש להרס רקמות של בלוטת התריס הסופגת יוד.
מאותה הסיבה איזוטופ זה מסוכן, שכן במנות קטנות יותר הוא עלול לגרום לסרטן בבלוטת התריס.
לעיתים הוא משמש גם לדימות רפואי של בלוטת התריס.
האיזוטופים 123I (זמ"ח 13 שעות) ו-125I (זמ"ח 59 יום) מתפרקים על ידי לכידת אלקטרון לאיזוטופים המתאימים של טלור הפולטים מיד קרינת גאמא.
שני איזוטופים אלה משמשים לדימות רפואי בלוטת התריס.
125I משמש גם לטיפולי הקרנות מקומיים (ברכיתרפיה) במקומות אחרים.
128I (זמ"ח 4.2 יום) דועך גם על ידי לכידת אלקטרון, אך גם על ידי פליטת פוזיטרון בהתפרקות בטא פלוס.
דבר זה מאפשר שימוש בו בבדיקת PET במקום ב18F שהוא בעל זמ"ח של כשעתיים בלבד.
מגע ישיר של העור עם יוד יכול להזיק וחשיפה לאדי יוד עלולה לגרות את העיניים ואת האף, ובליעתו גורמת לעליית חום הגוף ולכאבי בטן עזים ואף עלולה לגרום למוות.
מחסור יוד בתזונה ובריאות האדם
מחסור ביוד במהלך ההיריון וכן במהלך הגיל הרך עלול לפגום בגדילה ובהתפתחות מוחו של התינוק.
מחסור שכזה קשור בעליה בתמותת תינוקות.
בתקופת הילדות, מחסור ביוד פוגע בגדילה הפיזית ובתפקוד המוטורי והקוגניטיבי, ועשוי להוביל לקרטיניזם – פיגור שכלי משולב בדרגות שונות של חירשות, פזילה ושיתוק גפיים תחתונות.
מבין הגורמים הניתנים למניעה, מחסור ביוד הוא הגורם העיקרי ללקות שכלית התפתחותית הניתנת למניעה.
הוא מביא לפי הערכות לירידה ממוצעת בת 10–15 נקודות במנת המשכל.
נוסף על בדיקות שתן, הימצאות זפק היא סממן מובהק של מחסור יוד.
שלל הפרעות אלו קרויות הפרעות כתוצאה ממחסור יוד.
זפק ניתן לאיבחון על ידי בחינה ומישוש הצוואר וכן על ידי בדיקת גלי קול (Ultrasound - US).
חשיבות בדיקת ה-US נובעת מהעובדה הפשוטה שחלק ניכר ממקרי הזפק, בעיקר בשלבים הראשונים בהתפתחותו, אינם ניתנים לזיהוי בקלות.
בניגוד לבדיקות שתן, המעידה על צריכת יוד בימים הבודדים הקודמים, זפק עשוי להעיד על מחסור ביוד חודשים עד שנים טרם הבדיקה.
מחסור ביוד בתזונת בני אדם נובע בדרך כלל מהימנעות ממאכלים המכילים יוד (כגון אצות ים, דגים מסוימים, חלב, ביצים ולעיתים מי שתייה) ולפי הערכות ארגון הבריאות העולמי הוא נחלתם של רבע עד שליש מאוכלוסיית העולם.
ברמת האוכלוסייה, טיפול במחסור ביוד בדרך כלל נעשה על ידי העשרת מלח שולחן ביוד.
ישראל גובלת בים התיכון ונחשבת לעשירה ביוד ולפיכך בעלת שיעור זפקת נמוך.
מחקרים מהעשור השני של המאה ה-21 העלו באוניברסיטה העברית ובמרכז הרפואי האוניברסיטאי "ברזילי" בשל החשש כי העלייה בשימוש במים מותפלים כמי שתייה יביא למחסור ביוד וכתוצאה מכך לתחלואה הקשורה במחסור במינרל ההכרחי.
ממחקר שבוצע בישראל עולה כי חלה עליה בעשור האחרון בשימוש בתרופות לטיפול בתחלואת בלוטת התריס, דבר העלול להעיד על עליה בשכיחות של מחסור ביוד.
עוד נמצאו ערכי תירוגלובולין (thyroglobulin - Tg) מוגברים בדם הקשורים במחסור יוד ובזפקת.
החוקרים הציגו הדמיה על בסיס בדיקות קליניות המראה כי הסתמכות יתר על מים מותפלים בישראל יכולה להביא למחסור ביוד ועלולה להגביר את התחלואה בבלוטת התריס.
סקר בישראל העלה כי בקרב 62 אחוזים מדגימות שתן של ילדים בגיל בית הספר ו-85 אחוזים מדגימות שתן של נשים הרות, רמות היוד נמוכות מהמינימום המומלץ על ידי ארגון הבריאות העולמי.
התוצאה עלולה להיות ירידה מסוימת ברמות ה-IQ של האוכלוסייה.
כחמש שנים לאחר סקר היוד הלאומי הראשון, פורסם מחקר ישראלי נוסף (בוצע בקרב מדגם ילדים קטן יותר) המראה שמחסור ביוד עדיין קיים בילדי ישראל.
ד"ר עובדיה ועמיתיו מבי"ח ברזילי, משרד הבריאות והמרכז הרפואי שמיר, הציגו בהמשך קשר אפשרי בין מחסור יוד בהיריון לסיכון ללידת תינוק במשקל גבוה מדי.
במחקר מ-2022 שבוצע במסגרת התוכנית הלאומית לניטור ביולוגי, נאספו דגימות שתן מכמעט 400 נבדקים בישראל, שענו על שאלון תזונה מפורט לגבי צריכת מזון ומים.
ריכוזי היוד אצל האוכלוסייה הישראלית הושוותה לזו אצל אוכלוסיות של מדינות שונות בעולם, תוך התייחסות למדיניות העשרה ביוד באותן מדינות.
נמצא כי ריכוזי היוד בקרב הילדים ובקרב המבוגרים היו נמוכים משמעותית מהסף שקבע ארגון הבריאות העולמי, וריכוזי היוד בקרב הילדות והנשים אף היו נמוכים באופן מובהק סטטיסטית מריכוזי היוד בקרב הילדים והגברים.
בקרב אוכלוסיות המתגוררות ב-13 מדינות שיש בהן שימוש נרחב במים מותפלים, נמצא כי ישראל ולבנון הן המדינות היחידות שריכוזי היוד בקרב אוכלוסייתן נמוכים מהסף שקבע ארגון הבריאות העולמי.
ייתכן שהסיבה לכך היא שרק בישראל לא נעשית העשרת מלח ביוד, ואילו בלבנון היו ניסיונות העשרה שלא צלחו.
משרד הבריאות ממליץ על החלפת מלח רגיל במלח מועשר ביוד, תהליך זול וחסר סיכון משמעותי כדרך היעילה ביותר למניעת מחסור ביוד, אבל כרגע אין שום חיוב להעשיר מלח או כל מוצר אחר ביוד בישראל.
המחסור ביוד בישראל גרם למספר קריאות לחיוב מדיני להעשרת מלח ביוד.
מלח מועשר ביוד לא יפתור את הבעיה לחלוטין, אבל הוא כנראה יעזור לה בצורה משמעותית.
יודה הוא דמות בדיונית בעולם "מלחמת הכוכבים".
יודה הוא אמן ג'דיי בדרגת מאסטר, וחבר במועצת הג'דיי.
יודה הוא הזקן שבחברי המועצה והמכובד שבהם, ואף אימן רבים מהם לאבירי ג'דיי.
את דמותו החייזרית נמוכת הקומה (66 סנטימטר גובהה) דיבב והפעיל השחקן פרנק אוז (שהתפרסם גם בהשתתפותו ב"חבובות"), באמצעות בובה בסרטים המוקדמים של הסדרה, ובסרטים המאוחרים יותר נוצרה הדמות באנימציה ממוחשבת, אך אוז המשיך לדבב אותה.
יוצר הסדרה ג'ורג' לוקאס לא חשף את פרטי חייו של יודה לפני מאורעות "אימת הפנטום", ופרטים מסוימים כמו כוכב הבית ושם הגזע שלו נותרו לא ידועים.
בתקופת אירועי הסרט הראשון ("מלחמת הכוכבים - פרק 1: אימת הפנטום") כיהן יודה כמאסטר-ג'דיי וחבר בכיר במועצת הג'דיי.
הוא נחשב לגדול אבירי הג'דיי בתקופתו, למרות גילו המופלג (כ-864 שנים).
כמורה ג'דיי, יודה לימד, הכשיר ואימן אבירי ג'דיי נודעים, ובכללם הרוזן דוקו (לפני פנייתו לצד האפל), אובי ואן קנובי (חלקית, לפני שקווי-גון ג'ין לקח על עצמו את אימונו), לוק סקייווקר, אנאקין סקיווקר ואסוקה טאנו.
בסרט מלחמת הכוכבים - פרק 1: אימת הפנטום, יודה ממלא תפקיד חשוב בשכנוע מועצת הג'דיי שלא לאשר את בקשתו של קווי-גון ג'ין לאמן את אנאקין סקייווקר הצעיר עם סיום הכשרתו של אובי ואן קנובי, שהיה אז חניכו.
יודה חש שחייו של אנאקין כעבד, וזכר אמו משפיעים עליו במידה המסכנת את עתידו כג'דיי.
עתידו של הנער לוט בערפל, טוען יודה.
אף על פי כן, לאחר מותו של קווי-גון ג'ין בידי דארת' מול, מועצת הג'דיי הופכת את החלטתה, מסיבות לא ברורות, ומאשרת את הכשרתו של אנאקין לג'דיי על ידי אובי-וואן קנובי.
ייתכן שזיקתו החזקה של אנאקין ל"כוח" היא זו שהשפיעה על המועצה, והם אישרו את הבקשה מתוך מחשבה שיהיה זה בזבוז (ואולי אפילו מסוכן) שלא לאמן את הנער.
אפשרות אחרת היא שהמועצה מנסה לכבד את זכרו של קווי-גון ג'ין על ידי מילוי משאלתו האחרונה.
במלחמת הכוכבים - פרק 2: מתקפת המשובטים, יודה הוא גנרל הרפובליקה בקרב על ג'נוסיס, שבו צבא המשובטים של הרפובליקה משתתף לראשונה.
בעיצומו של הקרב, מתעמת יודה עם הרוזן דוקו, ומציל מידיו את אובי ואן קנובי וחניכו אנאקין סקייווקר.
למרות גדולתו ב"כוח", יודה לא מצליח למנוע את נפילת מסדר הג'דיי ועלייתו של אדון הסית' דארת' סידיוס, הוא הקאנצלר פלפטין, לשלטון.
במלחמת הכוכבים - פרק 3: נקמת הסית' יודה מתוודה שקצרה ידו לראות מה קורה שכן הצד האפל של הכוח מערפל את העתיד.
הוא לא מקדיש תשומת לב מספיקה למצוקותיו של אנאקין סקייווקר ומניח לו ליפול תחת השפעתו של פלפטין.
חרף חשדותיו, חשדות המועצה בכוונותיו של פלפטין ואף מתן הוראה לאנאקין לרגל אחרי הקאנצלר, הם נופלים למלכודת של פלפטין ונותנים לו לבודד את אנאקין.
יודה נשלח להנהיג את צבא המשובטים על מנת לעזור לווקים (הגזע של צ'ובאקה, טייס המשנה של האן סולו) ואילו אובי ואן קנובי נשלח לצוד את גנרל גריווס בכוכב מרוחק.
רק מייס ווינדו נותר להשגיח על אנאקין, אך הריחוק בין השניים גורם להתקרבותו של אנאקין לפלפטין.
כאשר פלפטין חושף בפני אנאקין את היותו לורד סית', אנאקין מסגיר אותו למועצה אך כאשר מייס ווינדו מנסה להורגו אנאקין עוצר בעדו ובסופו של דבר עובר לצד האפל ונהפך לתלמידו של פלפטין, תחת השם דארת' ויידר.
מגובה באנאקין, פלפטין מתחיל בטיהור הג'דיי הגדול (פקודה 66) ומורה לצבאות המשובטים לחסל את הג'דיי שבסביבתם.
רק יודה, אובי ואן ועוד כמה אחדים הצליחו להימלט מהתקיפה.
הם טסים בחזרה לקורוסאנט ושם מגלים את מעברו של אנאקין לצד האפל ואת הטבח שערך בחניכי הג'דיי הצעירים, אבירי הג'דיי המבוגרים ובמאסטרים.
יודה שולח את אובי ואן להרוג את אנאקין במוסטאפאר ואילו הוא יוצא להתעמת עם פלפטין אך לא מצליח לעצרו.
פלפטין מפיל עליו את מושבי הסנאט ומנסה לחשמל אותו אך כשהפסדו של יודה נראה בלתי נמנע הוא מצליח ברגע האחרון להתנגד לחשמל ולהדוף את סידיוס, אך נופל למטה.
יודה נמלט לגלות בעזרתו של הסנאטור הנאמן בייל אורגנה, כשהוא מניח לסידיוס לחשוב שהוא נהרג בקרב.
אובי ואן חוזר ממשימתו אך מגלה רק בדיעבד שאנאקין שרד ונותר בחיים.
הם מיילדים את לוק וליאה, ילדיה של פאדמה ואנאקין.
הם מחליטים להפרידם ולהחביאם מוויידר, יודה שולח את אובי ואן להשגיח על לוק בסתר בעוד הסנטור אורגנה מאמץ ביחד עם אשתו את ליאה.
באותו זמן יודה מגלה מקווי גון ג'ין המנוח את היכולת להפוך לרוח רפאים והתגלות בכל מקום באמצעות "הכוח".
למרות הפתח לתקווה שנותר, יודה מכיר בכישלונו להביס את הקיסר ולהחזיר את הצד המואר לשלטון בגלקסיה.
הוא נמלט לגלות בכוכב דגובה, שם הוא חי בפשטות בביצות, רחוק מעיניה וחייליה של האימפריה.
בסרט מלחמת הכוכבים - פרק 5: האימפריה מכה שנית אובי ואן קנובי שולח את לוק סקייווקר לאימון מתקדם אצל יודה, בכוכב לכת דגובה.
לוק סקייווקר היה התלמיד האחרון של יודה באימוני ג'דיי.
על פניו מתקבל הרושם שלוק הוא תלמיד איטי.
אימוניו אינם מתנהלים טוב ויודה מאוכזב ולעיתים אף מיואש ממנו.
למרות זאת משתפרת בהדרגה שליטתו של לוק בכוח, אך הוא קוטע את אימוניו ב"כוח" כדי לסייע לחבריו שנלכדו בידי דארת' ויידר, למרות הפצרותיהם של יודה ואובי ואן שיישאר וישלים את אימוניו.
במהלך הדו-קרב עם דארת' ויידר מאבד לוק את ידו הימנית ומגלה שוויידר הוא אביו.
אחרי שהחלים מהגדיעה הוא בונה לעצמו חרב אור חדשה (בצבע ירוק) וטס לחלץ את האן סולו מידיו של ג'אבה ההאט (החילוץ מסתיים בהצלחה).
אחרי החילוץ הוא טס בחזרה לדגובה להשלים את אימוניו אך יודה אומר לו שהאימונים כבר הושלמו וכל מה שנותר ללוק כדי להיהפך לג'דיי הוא להתמודד עם דארת' ויידר.
יודה מאמת בפניו את העובדה שוויידר הוא אביו ומספר לו שיש עוד סקייווקר לפני שהוא נפטר בשיבה טובה בגיל 900.
מאסטר יודה מת בתחילת הפרק השישי (שובו של הג'דיי), בגיל 900.
הוא מת כאשר לוק סקייווקר נמצא על דגובה (כוכב הגלות של יודה) ומדבר איתו על עברו ומה קרה להוריו של לוק.
הוא נפטר כשהוא עומד לספר ללוק שיש לו אחות תאומה.
ברגעי האמת, לוק מוכיח ליודה שהוא אימן אותו כראוי.
לוק דוחה את הפיתוי להצטרף לצד האפל ולהרוג את אביו מתוך שנאה.
יתרה מכך, הוא מצליח להחזיר את דארת' ויידר, אביו, לצד הטוב של ה"כוח" (למרות שזה היה דקות מעטות לפני מותו) ואף לחסל את הקיסר פלפטין (ויידר זרק את הקיסר לתוך תהום שבה כור גרעיני).
בכך אפשר לאנאקין לממש את הנבואה, להשמיד את הסית' ולהביא איזון לכוח.
יודה נגלה שוב אל לוק כרוח רפאים (יחד עם אובי ואן ואנאקין) ומחייכים אליו בשמחה.
בהיותו הג'דיי האחרון, לוק מייסד מחדש את מסדר אבירי הג'דיי.
לאחר 30 שנה, קולו של יודה נשמע במהלך חיזיון שמקבלת ריי לאחר שאחזה בחרב האור של לוק.
יודה נגלה שוב אל לוק כרוח רפאים על מנת לעשות את מה שהאחרון לא הצליח לעשות ולהשמיד את הטקסטים המקוריים של הג'דיי.
לוק ההמום שואל אותו מדוע עשה זאת, ויודה מסביר לו כי הם לא היו יכולים לעזור לריי באימוניה, מאחר שהיא הייתה כבר חזקה מספיק.
לעומת זאת, לוק היה זה שצריך עזרה ויודה מציין בפני לוק שכמאסטר, עליו להנחיל לתלמידיו הן את חזקותיו והן את חסרונותיו, וביניהם גם כישלון, שזהו המורה הטוב ביותר.
העזרה של יודה עודדה את לוק להציל את המחתרת בהמשך.
יודה מדבר גלקטית בסיסית בצורה ייחודית על ידי הקדמת העצם לפועל במשפטי חיווי.
צורת דיבור זו בחוגים מקצועיים מוכרת כפורמט "Object Subject Verb" (מושא-נושא-פועל).
דוגמה אופיינית אפשר למצוא בסרט שובו של הג'דיי: "When 900 years old you reach, look as good you won't." (בתרגום חופשי "כש-900 שנה גילך יהיה, טוב כל כך לא תיראה").
צורת דיבור זו מאפיינת את יודה ומקנה ניחוח אקזוטי לדמות, אך גם נהייתה מקור לפרודיה.
בסדרת הלגו של מלחמת הכוכבים ציין יודה כי הוא מדבר באופן רגיל רק כאשר הוא מחקה אחרים.
יודה הקשיש נעזר במקל הליכה או כיסא-רחפת בחייו היומיומיים, אך למרות חזותו וגילו המופלג, הוא מפגין כישורים מרהיבים בשימוש בכוח בעתות צרה, מה שמעלה תמיהה בקרב מעריצי הסדרה האם השימוש במקל ההליכה נובע אכן ממגבלה פיזית, ממנהג בעל מקור טקסי, או להטעייה.
סגנון הלחימה של יודה מאופיין בקפיצות תכופות ועצבניות שמחפות על יתרון הגובה שיש ליריביו על פניו, ומאפשרות לו לתקוף את יריביו ממספר חזיתות כמעט בו זמנית.
יודה מאופיין בשליטה המיוחדת בכוח שמפצה על גודלו, השליטה הייחודית והמרשימה של יודה בכוח הופכת אותו למודל לחיקוי במסדר הג'דיי.
יודופוביה הוא שם אחר לאנטישמיות, שהוצע על ידי יהודה לייב פינסקר.
בחיבורו "אוטואמנציפציה!" משנת 1882 ניסה י"ל פינסקר להסביר את האנטישמיות כפוביה, פחד מפני יהודים, שבהּ לוקים עמי העולם.
לשיטתו, פוביה ציבורית זו נגרמת משום שהעם היהודי הוא עם רפאים, "מת חי" המהלך בין העמים.
שיבת העם היהודי לארצו וכינונו כעם ככל העמים אמורה הייתה לדעתו זו לפתור את בעיית האנטישמיות.
פינסקר, הציג את האמנציפציה ליהודים ככישלון וכדבר בלתי אפשרי.
פינסקר, שהיה גם רופא מתבולל, האמין רוב ימי בגרותו שרוסיה תעשה בהדרגה מונרכיה חוקתית, עם קידמה חברתית ושוויון לכל, אך פרעות הסופות בנגב כנגד יהודי רוסיה ואוקראינה שינו את גישתו.
הוא זועזע בעיקר מהשתתפותם של יסודות "תרבותיים" בפרעות - סמינריוניסטים, סטודנטים ואפילו אינטלקטואלים שמאלניים מתנועת "נארודניה ווליה" – ומן התפקיד שמילאו העיתונים בהסתת האספסוף.
שנאת היהודים, הסיק פינסקר, איננה רציונלית, והיא נובעת ממחלת נפש שבהּ חולה החברה הלא-יהודית.
את המחלה כינה פינסקר בשם יודופוביה: פחד מיהודים.
פחד זה, לדברי פינסקר, הוא מקור השנאה החולנית של הלא-יהודים ליהודים בכל הדורות.
להלן ציטוט דבריו של פינסקר מתוך החיבור "אוטו-אמנציפציה":
יוגנדסטיל, או יוגנדשטיל , הוא סגנון אמנותי, בעיקר בתחומי האדריכלות והאומנות הדקורטיבית, שהיה נפוץ בגרמניה בסוף המאה ה-19 ובתחילת המאה ה-20. היוגנדסטיל היה חלק מתנועת האר-נובו והוא התקיים במקביל לסגנון הזצסיון הווינאי, שנפוץ באותה התקופה באוסטריה, ול באנגליה.
הוא נקרא כך על שם כתב העת הגרמני "יוגנד", שהתפרסמו בו איורים רבים בסגנון זה.
הערים המפורסמות ביותר בהן קיימים בניינים בסגנון אדריכלי של היוגנדסטיל הן וינה, ברצלונה (שבה נקרא הסגנון מודרניסטה), פראג, מנהיים, בריסל וריגה.
יוּגֶנְד (Jugend, גרמנית: נעורים), או בשמו המלא: יוּגֶנְד: שבועון מינכנאי מאויר לאמנות ולחיים היה שבועון לספרות ואמנות שייסד גאורג הירת.
"יוגנד" (שנקרא לעיתים קרובות גם "דִי יוגנד", ביידוע) יצא לאור במינכן בשנים 1896–1940. אחרי מותו של הירת החליף אותו פרנץ שנברנר (Schoenberner) כמוציא לאור.
בין העורכים הראשיים היו ד"ר האנס א' הירש, ד"ר תיאודור ריגלר וד"ר וולפגנג פֶּצֶט.
ה"יוגנד" נתן את שמו לאסכולת יוגנדסטיל באמנות ובאדריכלות, מה שמצביע על חשיבותו הרבה של כתב העת במפנה המאה העשרים.
ועם זאת, לא ניתן לצמצם את תוכנו של "יוגנד" ואת דרכו האמנותית בשיא תהילתו לכותרת "יוגנדסטיל" בלבד.
לצד איורים ועיטורים בסגנון מודרני, ניתנה גם במה חשובה לטקסטים סאטיריים וביקורתיים.
החל ממלחמת העולם הראשונה הפך "יוגנד" בהדרגה לעיתון גרמני-לאומני ובווארי-פטריוטי, בדומה לתהליך שעבר על כתב העת "זימפליציסימוס", ועקב כך איבד מחשיבותו והפך לעיתון פרובינציאלי.
תהליך זה נפסק רק ב-1927, משנתמנה פרנץ שנברנר (שכתב גם בזימפליציסימוס) כעורך ראשי ופתח את כתב העת בפני אמנים מהדור הצעיר; אז התחילו להופיע בו טקסטים של קורט טוכולסקי ואריך קסטנר ורישומים של ג'ורג' גרוס.
סופרים ואמנים אחרים שיצירותיהם התפרסמו ב"יוגנד" היו קרל ארנולד, מקסים גורקי, ארנסט ברלאך ומקס ברנשטיין.
אחרי 1933 יישר "יוגנד" קו עם מדיניות המפלגה הנאצית.
למרות זאת, ב-1940 הוא הפסיק להופיע.
יוּדָה לִיון פָּאלָאש (בהולנדית: Juda Lion Palache) (26 באוקטובר 1886 - 18 באוקטובר 1944) היה פרופסור לשפות שמיות באוניברסיטת אמסטרדם ומראשי הקהילה הפורטוגזית היהודית בעיר זו.
פאלאש נולד באמסטרדם בשנת 1886. אביו היה הרב הראשי של הקהילה הפורטוגזית.
משפחתו התיישבה בהולנד בתחילת המאה ה-17, כאשר אבי המשפחה, ר' שמואל פאלאג'י, נשלח לייצג את מלך מרוקו בהולנד בשנת 1609.
לאחר שסיים את לימודיו בסמינר הקהילה הפורטוגזית, עבר ללמוד בלשנות שמית באוניברסיטאות אמסטרדם וליידן.
בשנת 1920 סיים את לימודי הדוקטורט בליידן.
בשנת 1911 החל לעבוד כמורה בבית ספר, ראשית כמורה לעברית ולאחר מכן כמורה לשפות קלאסיות בתיכון העירוני בהאג.
באוקטובר 1924 התקבל למשרת מרצה לשפות שמיות באוניברסיטת אמסטרדם, והיה היהודי הראשון שהחזיק במשרה זו.
מינויו נעשה חרף התנגדות ציבורית מסוימת, שכן כמרצה לעברית נדרש להעביר גם הרצאות בחוג לתאולוגיה, ממעוזי הנצרות ההולנדית.
אולם מומחיותו ואישיותו הפכו אותו עד מהרה לבן בית בחוג.
פאלאש היה חוקר בעל תחומי עניין מגוונים.
עיקר מרצו הוקדש לעברית המקראית, לערבית ולארמית.
הוא היה בין הראשונים שעסק בחקר הסמנטיקה של הלשון המקראית, וספרו "הערות סמנטיות על אוצר המילים של הלשון העברית" (נתפרסם לאחר מותו) נחשב כספר יסוד בתחום זה.
כמו כן חיבר שתי מונוגרפיות על הספרות היהודית בתקופת חז"ל: "מבוא לתלמוד" ו"הספרות היהודית מלאחר התלמוד ועד ימינו".
בנוסף כתב מאמרים שנתפרסמו בכתבי עת מדעיים, וקובצו לאחר מותו לספר בשם "סיני ופארן", שיצא לאור ביוזמת מוקירי זכרו.
פאלאש היה פעיל בחיי הקהילה היהודית בכלל והקהילה הפורטוגזית בפרט.
הוא עמד בראש האגודה ההולנדית למדעי היהדות, ושימש כפרנס בקהילה הפורטוגזית.
הוא היה אנטי ציוני מובהק, והמשיך להחזיק בדעותיו אלו גם לאחר שסייר בארץ ישראל בשנת 1935.
עם כיבוש הולנד על ידי הגרמנים בשנת 1940 אולץ להתפטר בשל יהדותו.
הוא הצטרף ל"יודסה ראט פור אמסטרדם" (de Joodse Raad voor Amsterdam - "הוועד היהודי") הידוע לשמצה, שמונה על ידי הגרמנים לטפל בענייני היהודים ולרכזם לקראת שילוחם מזרחה.
חברותו ב"יודסה ראט" לא עמדה לו כאשר בתחילת שנת 1944 גורש יחד עם אשתו וילדיו לגטו טרזיינשטט.
באוקטובר אותה שנה הועלה על טרנספורט מטרזיינשטט לאושוויץ, ומשם לא חזר.
עמו באושוויץ נספו גם אשתו ושניים מתוך שלושת ילדיו.
בנו הצעיר, לאו פאלאש, שרד את השואה.
בניגוד לאביו הפך לציוני חם, והיה פעיל רוב חייו בסניף ההולנדי של קרן היסוד.
הוא הקים לזכר אביו מכון למחקר הלשון העברית באוניברסיטת אמסטרדם - "מכון יהודה פאלאש" (Juda Palache Instituut).
יוגי דב היא סדרת אנימציה אמריקאית בת 33 פרקים ששודרה במקור בסינדיקציה מ-30 בינואר 1961 עד 6 בינואר 1962. הסדרה הופקה על ידי חברת האנה-ברברה.
בישראל הסדרה שודרה בערוץ המזרח התיכון במשך שנים רבות וכמו גם בגרסה מדובבת לעברית בערוץ הילדים ובשידורי קשת בערוץ 2.
דמותו של יוגי הדב הופיעה לראשונה ב-1958 כמסגרת תוכנית האנימציה "האקלברי האונד", ביחד עם האקלברי האונד ופיקסי ודיקסי.
בשל הפופולריות ההולכת וגוברת של יוגי הדמות קיבלה סדרת ספין-אוף משלה.
הסדרה כללה שלושה חלקים נפרדים:
יוגי דב – החלק המרכזי בכל פרקי הסדרה אשר התמקד בהרפתקאותיו של דב בשם יוגי וחברו הדב בובו אשר חיים בפארק ג'ליסטון (פארק בדיוני אשר מבוסס על הפארק הלאומי ילוסטון).
יוגי מנסה באופן קבוע לגנוב סלי פיקניק מהתיירים שמבקרים בפארק.
כתוצאה מכך יש לו לא מעט עימותים עם שומר היערות בפארק ריינג'ר סמית' (Ranger Smith), עליו מוטלת המשימה לשמור על הסדר בפארק.
סנאגלפוס – בחלק הזה אשר נכלל בכל פרקי הסדרה כיכב פומת ההרים הוורודה סנאגלפוס.
יאקי דודל – בחלק הזה אשר נכלל בכל פרק הסדרה כיכב הברווזון הקטן והנאיבי יאקי דודל.
יאקי מצא את עצמו לעיתים קרובות במצבים מסוכנים, וחברו הכלב צ'ופר תמיד הציל אותו לבסוף.
יוגי דב (מדובב על ידי דוז באטלר) - דב חביב אשר גר בפארק ג'ליסטון ולעיתים קרובות מנסה לגנוב סלי פיקניק מהתיירים תוך כדי שהוא צריך להתחמק מריינג'ר סמית'.
הוא החבר של הדובה סינדי בר.
בו-בו דב (מדובב על ידי דון מסיק) - הסיידקיק נמוך הקומה והזהיר יותר של יוגי אשר לובש פפיון כחול.
בו-בו מנסה לעיתים רבות להרחיק את יוגי מצרות.
ריינג'ר סמית' (מדובב על ידי דון מסיק) - שומר היערות בפארק ג'ליסטון אשר מנסה כל העת למנוע מכך שיוגי יגרום לכאוס בפארק.
סינדי דב (מדובבת על ידי ג'ולי בנט) - חברתו של יוגי דב.
בגרסה האנגלית היא מדברת במבטא ניכר של אזור מדינות דרום ארצות הברית.
סנאגלפוס (מדובב על ידי דוז באטלר) - פומת הרים ורודה אשר נרדף על ידי הצייד נמוך הקומה מייג'ור מינור.
יאקי דודל (מדובב על ידי ג'ימי וולדון) - ברווזון צהוב קטן ונאיבי אשר תמיד נקלע לצרות שונות.
צ'ופר (בקולו של ואנס קולוויג) - כלב אשר תמיד מבטיח את שלומו של יאקי דודל.
בעקבות ביטול הסדרה בשנת 1962 נוצרו לאורך השנים סדרות, סרטים ותוכניות ספין אוף רבים לסדרה.
- הקרנת הבכורה של הסרט התקיימה בשנת 1964.
Yogi's Ark Lark - תוכנית ספיישל בת שעה ששודרה במקור בשנת 1972,
Yogi's Gang - סדרה ששודרה במשך עונה אחת ברשת ABC בשנת 1973.
Laff-A-Lympics - סדרה ששודרה במקור ברשת ABC בשנת 1977.
Yogi's Space Race - סדרה ששודרה במקור ברשת NBC בשנת 1978. בסדרה יוגי וחבריו לוקחים חלק במסע לחלל החיצון.
Galaxy Goof-Ups - סדרה ששודרה במקור ברשת NBC בשנת 1978.
Yogi's First Christmas - סרט טלוויזיה אשר שודרה במקור בשנת 1980.
Yogi's Treasure Hunt - סדרה ששודרה במקור בשנת 1985 בה יוגי וחבריו יוצאים למסע בעקבות אוצר אבוד.
Yogi's Great Escape - סרט טלוויזיה ששודר במקור בשנת 1987.
The New Yogi Bear Show - סדרה ששודרה במקור בשנת 1988. זוהי גרסה מחודשת לסדרה המקורית של יוגי דב.
Wake, Rattle, and Roll - סדרה ששודר במקור בשנת 1990.
Yo Yogi!, סדרה ששודרה במקור ברשת NBC בשנת 1991. בסדרה יוגי וחבריו הם בני נוער.
Yogi the Easter Bear - סדרה ששודרה לראשונה בשנת 1994.
Arabian Nights - סדרה ששודר לראשונה בערוץ TBS בשנת 1994.
יוגי הדוב - סרט לייב אקשן עם אנימציה ממוחשבת אשר יצא במקור לאקרנים בדצמבר 2010. בסרט מככבים דן אקרויד בתפקיד יוגי, ג'סטין טימברלייק בתפקיד בובו ואנה פריס בתפקיד כתבת שטח שהגיעה לפארק ג'ליסטון לצלם סרט תיעודי.
- סדרת טלוויזיה ששודרה לראשונה ב-HBO Max בשנת 2021.
הדיבוב המקורי לעברית הופק בתחילת שנות ה-90 ובוים על ידי יוני חן.
היודא-באסה הם בני שבט הבאסה הטוענים כי הם מצאצאי עשרת השבטים.
יש הטוענים כי בעבר הייתה נוכחות יהודית בקמרון כתוצאה מסוחרים יהודים שהגיעו ממצרים.
רבי אוריאל בן משה טוען כי בשנת 1920 חיו בקמרון 400,000 'בני ישראל', אך עד שנת 1962 צנחו המספרים ל-167,000 בעקבות תהליכי התבוללות עם הנוצרים והמוסלמים.
אמונות ומנהגים רבים של היודא-באסה מזוהים גם עם היהדות:
לדבריו מקור המילה "באסה" במילה היהודית "במסע" ומשמעותה ברכה לנוסעים.
רבי אוריאל בן משה עלה לישראל בשנת 1988, למד בישיבת עטרת כוהנים והוסמך כרב על ידי הרב הראשי הספרדי.
הוא מונה כרב יהודי קמרון.
יודאו-קומוניזם או יודאו-בולשביזם (קומוניזם יהודי, בולשביזם יהודי; בפולנית: Żydokomuna) הוא מושג שהומצא לאחר מהפכת אוקטובר על ידי חוגים אנטישמיים שניסו לטעון שהקומוניזם נוצר על ידי היהדות, כדי שישרת את האינטרסים שלה.