tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
חודשאזרחותשחקןמועדוןעמדה*יולי-אוגוסטפיודור סמולובלוקומוטיב מוסקבהחלוץספטמברארטיום דזיובהזניט סנקט פטרבורגאוקטוברגמיד אגלארובאופהנובמבר–דצמברקלאודיניוזניט סנקט פטרבורגפברואר–מרץיוסוף יאזיג'יצסק"א מוסקבהאפרילוילסון איזידורלוקומוטיב מוסקבהמאיאריק ביקפאלביאורל יקטרינבורג
חודשאזרחותשחקןמועדוןעמדה*יולידנייל אוטקיןרוסטובקשראוגוסטקווינסי פרומסספרטקספטמבראלכסנדר סובולבספרטקחלוץאוקטוברולדימיר פיסארסקיאורנבורגנובמברדניל גלבוברוסטובקשרמרץארטום דזיובהלוקומוטיבחלוץאפרילאיוואן אובליאקובצסק"א
חודששחקןאזרחותמועדוןעמדה*יולי–אוגוסטבנחמין גארהקריליה סובייטוב סמרהחלוץספטמברבריאן מנסיליהאורנבורגחלוץאוקטובראדוארד ספרציאןקרסנודארקשרנובמבר–דצמברקונסטנטין טיוקאוויןדינמוחלוץמרץמוחמד מוהבירוסטובחלוץאפרילקונסטנטין טיוקאוויןדינמוחלוץ
כתב מודגש מתייחס לשחקן שעדיין פעיל בליגת העל הרוסית.
במקרה של מספר שווה של פרסים, השחקן שקיבל את הפרס האחרון מוצב בראש.
מועדוןמספרפרסים"צסק"א" (מוסקבה)21"זניט" (סנקט פטרבורג)16"ספרטק" (מוסקבה)16"לוקומוטיב" (מוסקבה)7"רוסטוב"7"קרסנודאר"6"דינמו" (מוסקבה)5"אופה"3"קריליה סובייטוב" (סמרה)2"אורנבורג"2"חימקי"2"אורל"1"סוצ'י"1"טמבוב"1"אנז'י" (מחצ'קלה)1
ארטיום דזיובה הוא השחקן הראשון שקיבל את הפרס כשחקן בארבעה מועדונים שונים – "רוסטוב", "ספרטק", "זניט" ו"לוקומוטיב".
בשלוש הפעמים הראשונות זה היה בחודש הראשון של העונה; אלכסנדר קוקורין היה השחקן השני שקיבל את הפרס בשלושה מועדונים שונים (דינמו, זניט וסוצ'י).
רומן יריומנקו הוא השחקן היחיד, שזכה בפרס פעמיים ברציפות בדצמבר 2014 ובמרץ 2015.
שני שחקני "אופה" זכו בפרס היו שוערים.
כדורגל לקטועי גפה הוא ענף ספורט נכים המיועד לכדורגלנים קטועי רגל או יד.
המשחק מתנהל בין קבוצות של שבעה, שאחד מהם הוא שוער קטוע יד והיתר הם שחקני שדה קטועי רגל.
כל השחקנים משחקים ללא התותבות שלהם, ושחקני השדה משתמשים בזוג קביים ממתכת.
המשחק נוסד ב-1982 על ידי דון בנט מארצות הברית.
ברחבי העולם מתקיימות התאחדויות לאומיות ובינלאומיות לכדורגל לקטועי גפה.
חוקי המשחק נקבעו על ידי פיפ"א:
ממדי המגרש לא יעלו על 70 X 60 מטר
ממדי השער יהיו (לכל היותר): רוחב 5 מטר, גובה 2.2 מטר, עומק מטר אחד
למשחק ישמש כדור פיפ"א סטנדרטי
משך המשחק יהיה 50 דקות בשתי מחציות, שביניהן מפרידה הפסקה בת עשר דקות
שחקנים שהם קטועי שתי רגליים רשאים לשחק עם תותבת אחת
בטורנירים מסוימים ישחקו קבוצות של ארבעה שחקני שדה ושוער
שחקן רשאי לתמרן את הכדור או לשלוט בו באמצעות רגלו השלמה, אך לא באמצעות קב או יתרת רגלו הקטועה.
הפרת כלל זה כמוה כעבירת יד במשחק כדורגל רגיל.
לא יוטל עונש על מגע מקרי בין הכדור לקב או ליתרת הרגל הקטועה
שימוש בקב נגד שחקן אחר יגרום להרחקת השחקן מהמשחק והענקת בעיטת עונשין לקבוצה היריבה
שוער איננו רשאי לצאת מאזור השער, ואם עשה זאת במתכוון יורחק מהמשחק ולקבוצה היריבה תוענק בעיטת עונשין
כל קבוצה רשאית לקחת במהלך המשחק שני פסקי זמן של שתי דקות
כל קבוצה רשאית לערוך חילופי שחקנים ללא הגבלה.
גביע העולם בכדורגל לקטועי גפה
הטורניר העולמי לכדורגל לקטועי גפה התקיים בפעם הראשונה בשנת 1984 בשם "אליפות העולם בכדורגל לקטועי גפה".
מ-2005 נושאת התחרות את שמה הנוכחי.
טורנירי כדורגל נוספים לקטועי גפה שהתקיימו:
אליפות אירופה הפתוחה לכדורגל לקטועי גפה (1999)
אליפות וולגוגרד הפתוחה לכדורגל לקטועי גפה (2006)
הטורניר הכל-אפריקאי לכדורגל לקטועי גפה (2007)
אליפות אירופה לכדורגל לקטועי גפה (2008, 2017)
כדורגל נשים באפריקה הוא ענף ספורט הנחשב לתופעה חדשה יחסית.
כדורגל נחשב לספורט הפופולרי ביותר באפריקה ולכן ברוב המדינות הוא מלווה בהשלכות פוליטיות, חברתיות וכלכליות עמוקות.
כתוצאה מכך, הענף נאלץ להתמודד עם מספר אתגרים אשר מאיימים על פיתוחו העתידי והשוואת מעמדו למקבילו הגברי.
התפתחות הכדורגל הנשי באפריקה נפרסת על פני שלוש תקופות מובחנות: שלב ההופעה וההתפתחות (שנות ה-70–80), צמיחה ומעבר (שנות ה-90) והמיסוד (העשור הראשון של המאה ה-21–הווה).
השלבים מתארים את מעבר הנשים מהשתתפות בעקיפין דרך תמיכה בגברים ועד להקמתן של הנבחרות הלאומיות.
כבר משנות ה-20 של המאה ה-20 נשים תמכו בפיתוח הכדורגל האפריקאי באמצעות תמיכה מוסרית ואף מכירת מזון וסחורות לאוהדים, ובכך אפשרו לגברים לשחק בחופשיות.
ניגריה הייתה חלוצה בהקמתן של קבוצות ספורט לנשים וכבר בשנות ה-40 של המאה ה-20 דווח על קבוצת כדורגל נשים בעיתון הלאומי.
התקדמות נוספת נרשמה בדרום אפריקה, כאשר במהלך שנות ה-60, נשים שחורות החלו להתייצב בראש ההנהגה של קבוצות אוהדים.
עם זאת, בתקופה מוקדמת זו באזורים אחרים באפריקה מעט ידעו על מעורבותן בהתפתחות הענף.
בנוסף, בעיירה סווטו קבוצת תיכוניסטיות שחורות ניסו להקים מועדון לבתי ספר תיכוניים בשנת 1962 ללא הצלחה, ובקייפטאון אף הוקמה קבוצת תיכון אשר שיחקה נגד קבוצות בנים.
רק בשנות ה-70 נשים החלו לשחק כדורגל בסנגל ודרום אפריקה בקביעות, בזכות הכלכלה החזקה והאוכלוסייה הגדולה שלהן שהקימה את הקבוצות.
בסוף שנות ה-70 קמה קונפדרציית הכדורגל של אפריקה אשר הקימה ליגות נשים ברחבי היבשת ומיסדה את הענף.
עד לשנת 1985 באפריקה היה מספר מצומצם של מדינות עם קבוצת כדורגל לאומית לנשים אך המרכזיות שבהן היו ניגריה, דרום אפריקה וסנגל.
התפתחות כדורגל הנשים באפריקה הושפעה ממספר גורמים הנוגעים ליכולת לפתח רמת משחק גבוהה: גישה מוגבלת לחינוך, עוני בקרב נשים ואי שיוון מהותי בחברה שאפשר לעיתים הפרה של זכויות אדם.
גם כאשר שחקניות הצליחו למנף את יכולות המשחק שלהן, הן בחרו לעזוב את היבשת בחיפוש אחר הזדמנות גדולה יותר בצפון אירופה או בארצות הברית.
בנוסף, הנבחרות הלאומיות נתקלו במחסור בתקצוב אשר הקשה על פיתוח רמתן המקצועית.
מקור תקצוב הנבחרות הלאומיות הוא בפיפ"א ולא בהתאחדויות הלאומיות.
שליטה בתקצוב הענף העניקה לפיפ"א את היכולת להרחיב את חשיפתן לנבחרות מחוץ לאפריקה אך בפועל מעולם לא התקיימו משחקי ידידות מסוג זה.
כאשר נבחרות אפריקאיות לא מתנסות במשחק מול קבוצות מיבשות אחרות זה פוגע ביכולת שלהן להגיע לטורנירים של גביע העולם בכדורגל ולמשחקים האולימפיים.
נוסף לכך ההתאחדויות המקומיות לא מספקות רצף אימונים כראוי ואף התשלום להן זכאיות אינו סדיר, דבר המקשה על שיפור יכולותיהן ומרחיק אותן מהתמודדות על התארים הנחשקים בענף.
אתגרים העומדים בפני פיתוח הענף
אי עמידה בהסכמי שכר באפריקה היא בעיה נפוצה, עבור שני המינים.
אך בעיה שכיחה אף יותר היא הפער בשכר המתבטא במשכורות נמוכות יותר, בונוסים נמוכים יותר על השתתפות בנבחרות הלאומיות וחסויות באופן כללי.
לדוגמה, בשנת 2019 נחשף כי נבחרת הגברים הלאומית של דרום אפריקה קיבלה שכר הגבוה פי עשרה משכרן של נבחרת הנשים.
מספר חודשים לאחר מכן ההתאחדות במדינה פעלה לטובת שינוי המצב ולראשונה השוותה בין שכרם של שני המינים.
קבוצות הכדורגל מנוהלים בדומה לחברות עסקיות ועל כן מבכרים את התועלת הכספית על פני כינון שוויון מגדרי.
רוב מועדוני הנשים נוצרו כסניפים של מועדון גברים ולכן הן לא בראש סדר העדיפויות גם מבחינה כלכלית.
אחת מהסיבות לפער בשכר ניתן לייחס להתנהלות הלקויה של איגודי הכדורגל הנשי אשר לא עוסקים בצורה עקבית בשיווק וקידום השחקניות.
בהיעדר כמות נרחבת של אוהדים, לנותני החסות אין כדאיות בהגעה למשחקיהן.
כך למשל, בגביע אפריקה לאומות 2017 הוצע לקבוצה הזוכה 4 מיליון דולר, ושנה לאחר מכן לטורניר הנשי המקביל הציעו לקבוצה המנצחת 80,000 דולר בלבד.
ב-25 מדינות אפריקניות, יש ליגות נשים מקצועניות אך בהיעדר פרסים וחסויות מספקות, נשים רבות נאלצות לשלב את קריירת הכדורגל עם עבודות אחרות.
אוהדי הענף לרוב רואים בקבוצות הנשים כאפשרות המשנית, המתלווה להערצת קבוצת הגברים.
בסיס המעריצים של כדורגל הנשים האפריקני ברובו גברי וכדי להגדיל את המשיכה לענף יש לשכנע את הנשים להתעניין בו.
אומנם כדורגל נתפס כענף הפופולרי ביותר באפריקה, בקרב נשים יש לא מעט ענפי ספורט נוספים שמתחרים על אהדתן של הנשים כדוגמת כדורסל וכדוריד ומשחקים מסורתיים יותר.
אלה שכבר בוחרות להשתלב בענף סובלות לא פעם מסקסיזם, התעללות והטרדות.
על אף ההתפתחות ההיסטורית, כדורגל באפריקה עדיין נתפס כיום כספורט גברי, ולכן לרוב כדורגל נשים אפריקני מתקבל בספקנות, הזנחה ולעיתים השחקניות צריכות להתמודד עם אפליה ועוינות על המגרש ומחוצה לו.
ישנן אמונות תרבותיות סקסיסטיות שמעודדות דעות קדומות נגד השתתפות נשים ביבשת; כבר מגיל צעיר הבנות מחונכות לסייע במטלות הבית בעוד שהבנים רשאים להשתתף בפעילות ספורטיבית ויתרה מכך, אופיו הגברי של המשחק גורם לבנים לראות בספורט דרך להוכחת גבריותם, ובכך מרחיקים את הבנות ממנו.
בעבר, כאשר ילדה רצתה לשחק בכדורגל היא נאלצה לעשות זאת בחשאי כדי להימנע מענישה מחמירה או מגינוי מצד משפחתה.
היעדר תמיכה זו מלווה אותנו עד היום, כאשר בחלק מהמדינות באפריקה נותרו חסמים חוקיים, תרבותיים ודתיים האוסרים על נשים להיכנס למגרשים.
במדינות בהן אין מגבלות פורמליות, שחקניות מתמודדות לעיתים קרובות עם איומי מוות, האשמות בדבר התנהגות אנטי-נשית, והערות סקסיסטיות במגרש או מחוצה לו.
הערות נוגעות למגדרן או נטיותיהן המיניות ודוגמה לכך היא הנבחרת הלאומית של גאנה; לאחר שכשלה לעבור את שלב המוקדמות באולימפיאדת ריו 2016, בכיר באיגוד הכדורגל הגנאי האשים את אי ההצלחה בשחקניות הלסביות שבקבוצה.
עם זאת, ישנם סימנים של תקווה לפיתוח כדורגל הנשים באפריקה.
קונפדרציית הכדורגל של אפריקה (CAF) עושה צעדים משמעותיים לטובת השקעה בענף, כך שבשנת 2018 נשיא הקונפדרציה טען כי יגדיל את תמיכתו בתחרויות נשים ויתמוך בהתאחדויות מקומיות שמנהלות קבוצות נשים.
בנוסף, ישנן יוזמות מקומיות כדוגמת "SheFootball" שקמה במטרה לעודד נערות ניגריות להצטרף למשחק.
יוזמת התוכנית עייאת-יוסוף, שחקנית גאנה בעברה, מציעה אימונים ומספקת הערכות כדורגל למי שאינה יכולה להרשות לעצמה, מתוך האמונה כי בנות שרוצות להצטרף צריכות את התמיכה והגישה להזדמנויות ובכך היא מספקת להן אותן.
כדורגל רחוב הוא משחק רחוב המתבסס על חוקי הכדורגל.
משחקים כאלה לא משוחקים על פי חוקי המשחק הרשמיים, ולרוב גם אינם כוללים מגרש שדה גדול, סימונים בשטח, דגלים ואחד עשר שחקנים לכל צוות, או שופט ושופטים עוזרים.
כדורגל רחוב, כשמו כן הוא, שוחק מלכתחילה על ידי ילדים ברחובות שבקרבת ביתם, כצורה של בילוי זמן חברתי.
שטחי המשחק, הסימון, מספר המשתתפים היו מאולתרים, והותאמו אד-הוק לתנאי הסביבה שעשויים היו להשתנות מיום ליום (למשל, מספר משתתפים לא קבוע).
החוקים העיקריים שנשמרו הם איסור מגע יד בכדור (למעט השוער), והבקעת שערים.
קלות הארגון של המשחקים הבלתי פורמליים הללו ברחובות ובשטחים הפתוחים עזרו להפוך את הכדורגל לספורט הפופולרי ביותר בעולם.
כיום קיימים מספר ארגונים נפוצים בכדורגל הרחוב (Streetfootballworld, SISM Street Soccer בארצות הברית, ההתאחדות הבינלאומית לכדורגל רחוב, WhizzKids United, Buntkicktgut, Street Soccer USA).
בימינו, כדורגל רחוב הוא גם שיטה אחת מני רבות לאימון שחקני כדורגל צעירים.
אליפות העולם הראשונה בכדורגל ברחוב התקיימה במריאננפלאץ בעיר קרויצברג.
סטנגה - משחק בסיסי לשני שחקנים, בו לכל שחקן מותרת נגיעה אחת בכדור על פי תור.
אחד על אחד - כנ"ל, אך אין מגבלת נגיעות בכדור.
שוער נייטרלי - שני שחקנים מתמודדים כאשר בשער עומד שוער "נייטרלי" אשר מגן על השער מפני שניהם.
זוהי שיטה שפותרת מצב של שלושה שחקנים, בדרך כלל השחקנים מתחלפים ביניהם לאחר מספר שערים שסוכם מראש - המפסיד נכנס לשער, והשוער עולה לשחק נגד המנצח.
לכל אחת מהאפשרויות הנ"ל קיימות צורות הכוללות מספר הולך ועולה של שחקנים.
בשנת 2005 הציג מפרסם משחקי הווידאו electronic arts את רחוב FIFA, זיכיון המבוסס על כדורגל רחוב וכדורגל בסגנון חופשי.
סדרת "רחוב פיפא" מתמקדת בכושר, סגנון ותחבולות, שמשקפות את התרבויות של כדורגל הרחוב וכדורגל בסגנון חופשי ששיחקו ברחובות ברחבי העולם.
כדורגלן המאה של פיפ"א היה פרס חד פעמי שיצרה פיפ"א, כדי להחליט על הכדורגלן הגדול ביותר במאה ה-20, עליו הוכרז בגאלה השנתית העולמית של פיפ"א, שנערכה ברומא ב-11 בדצמבר 2000. דייגו מראדונה ופלה היו זוכים משותפים בפרס.
מראדונה זכה בפרס על סמך סקר באינטרנט, ואילו פלה זכה בפרס על סמך הצבעתם של אנשי פיפ"א, עיתונאים ומאמנים.
מאז 1991 החלה פיפ"א להעניק מדי שנה את פרס כדורגלן השנה בעולם.
לקראת כניסת המילניום השלישי הוחלט בפיפ"א על עריכת הצבעה פומבית לקביעת כדורגלן המאה מטעמה.
על פי התכנון המקורי התוצאות היו אמורות להיקבע על פי קולות המצביעים באתר הרשמי שלהם, במגזין הרשמי וחבר שופטים.
מראדונה זכה במשאל האינטרנטי בפער גדל של 53.6% מהקולות מול 18.53% לפלה.
למרות העובדה שאאוזביו, ששיחק כדורגל באופן מקצועי בעידן פלה, התמקם במקום השלישי בסקר, התלוננו רבים כי אופי האינטרנטי של הסקר גרם להטייה, משום שאוהדים צעירים יותר ראו את מראדונה משחק, אך לא את פלה.
כתוצאה מהביקורת, החליטה פיפ"א להוסיף משאל שני, ומינתה ועדת "משפחת כדורגל" המורכבת מעיתונאיי כדורגל, פקידים ומאמנים, שהצביעו ובחרו את פלה לשחקן הטוב ביותר במאה עם 72.75% מהקולות.
לפיכך הוחלט כי מראדונה ופלה הם זוכים משותפים בפרס.
הצבעת מגזין פיפ"א וחבר המושבעים הגדול
חלק זה של הפרס הוחלט באמצעות הצבעת קוראי מגזין פיפ"א ועל ידי חבר המושבעים הגדול של פיפ"א.
שחקןלאוםאחוזים1פלה72.75%2אלפרדו די סטפנו9.75%3דייגו מראדונה6.0%4פרנץ בקנבאואר2.5%5יוהאן קרויף2.0%6ג'ורג' בסט2.0%7מישל פלאטיני1.0%8גארינצ'ה1.0%9זיקו1.0%10גרד מילר1.0%11רוברטו באג'ו1.0%
כדורגל נשים ברוסיה הוא ענף ספורט ברוסיה, שצובר פופולריות, כמו בכל העולם, וזוכה לתקצוב נרחב, תנאים וסיקור תקשורתי.
קבוצות כדורגל נשים ראשונות הוקמו ברוסיה עוד לפני התפרקות ברית המועצות בשנות ה-80, אך רובן לא שרדו והתפרקו תוך שנים אחדות.
מערך הליגות נוסד לראשונה בשנת 1989 עם הקמת אליפות ברית המועצות בכדורגל נשים, שנתיים לאחר מכן זו אורגנה לאליפות רוסיה בכדורגל נשים יחד עם ייסוד הנבחרת והליגות נמצאות תחת אחריות הההתאחדות לכדורגל באגף הנשים.
הליגות ברוסיה הן מקצועניות כשהליגה הבכירה היא ליגת כדורגל נשים, מתחתיה "הדיוויזיה הראשונה" ואחריה "הדיוויזיה השנייה" שחלק מהקבוצות בה חובבניות.
נכון לעונת 2020/21 בליגת העל 8 קבוצות, 17 בדיוויזיה הראשונה ו-8 בשנייה.
המפעל השני בחשיבותו הוא הגביע הרוסי בכדורגל נשים.
במקביל לליגות אלו מתקיימים גם מפעלי גביע לנערות ולילדות.
נכון לשנת 2022, מדורגת הליגה הרוסית לנשים במקום ה-20 בדירוג אופ"א בשקלול של חמש העונות האחרונות.
לפי הדו"ח השנתי של פיפ"א, נבחרת רוסיה דורגה בשנת 2019 במקום ה-25 בעולם והיו רשומות בה 29,149 שחקניות כדורגל שמשחקות כדורגל תחרותי (מתוכן 18,271 מעל גיל 18) אך אין לה תוכנית אסטרטגית לפיתוח כדורגל הנשים במדינה.
כדורגל נשים בברזיל הוא ענף ספורט בברזיל אשר צובר פופולריות מתחילת שנות ה-2000.
כל קבוצה מתחרה באחת משלוש הרמות של הליגה הלאומית (A1, A2, A3).
כל התחרויות מאורגנות על ידי קונפדרציית הכדורגל הברזילאית.
הקבוצות הברזילאיות זוכות להצלחה בינלאומית רחבה, עם 10 זכיות בגביע ליברטדורס לנשים בין 2009 ל־2021. האלופה הנוכחית (2021/2022) היא קורינתיאנס.
יש שלוש רמות לליגה הלאומית: (הליגה הבכירה), (ליגת המשנה), (הליגה השלישית והתחתונה).
מתקיימים מעברים בין הליגות, ואלופת הליגה הבכירה מוכתרת להיות אלופת ברזיל.
החל משנת 2017, הליגה מורכבת מ־16 הקבוצות הטובות ביותר בברזיל.
מתקיים סיבוב אחד בו כל קבוצה משחקת נגד כל אחת מ־15 הקבוצות האחרות, כשבסיומו שמונה הקבוצות במקומות 1–8 משחקות ביניהן בשיטת פלייאוף על מנת להכריע את זהות האלופה, וארבע הקבוצות במקומות האחרונים נושרות לליגת המשנה.
האלופה המכהנת (2022) היא קבוצת הנשים של קורינתיאנס מסאו פאולו, והיא גם מובילה את טבלת הזכיות עם 3 זכיות באליפות ברזיל לנשים.
ליגת המשנה הוקמה בשנת 2017. עד עונת 2021/2022 הליגה הכילה נציגה מכל מדינה בברזיל, אך מעונה זאת הליגה מכילה 16 קבוצות שהן ארבע היורדות מהליגה הבכירה, ארבע עולות מהליגה השלישית, ושמונה קבוצות שנשארו בליגת המשנה בעונה שעברה.
הקבוצות מחולקות לארבעה בתים בני ארבע קבוצות, מתקיימים שני סיבובים בכל בית, ושתי המובילות מעפילות לשמינית גמר הפלייאוף.
העפלה לחצי הגמר מקנה לקבוצה עלייה לליגה הבכירה בעונה העוקבת.
הליגה השלישית הוקמה בשנת 2021 על מנת להגביר את התחרותיות, ומתקיימת בשיטת פלייאוף.
הליגה מכילה 32 קבוצות: נציגה מכל מדינה (27), ארבע יורדות מהליגה השנייה, וקבוצה נוספת הנבחרת על סמך דירוג קבוצת הגברים המקבילה.
ארבע הקבוצות המגיעות לחצי גמר הפלייאוף מעפילות לליגת המשנה.
פרסי כדורגלן וכדורגלנית השנה באיסלנד הם פרסים המוענקים על בסיס שנתי לכדורגלנים האיסלנדיים הטובים ביותר באותה השנה, ללא קשר לליגה בה הוא משחקים.
עד שנת 2004, התאחדות הכדורגל של איסלנד הייתה אחראית על הפרסים, אך מאז הזוכים בפרס נבחרים על ידי פאנל של פקידים, מאמנים ושחקני עבר.
בתחילה, הפרס יכול היה להינתן לכדורגלנים ולכדורגלניות כאחד, אבל מ-1973 עד 1994 לא זכתה בו אף אישה.
בשנת 1994 הפכה אסטה גונלאוגסדוטיר לאישה הראשונה שזכתה, ושלוש שנים לאחר מכן הוחלט לפצל את הפרס לקטגוריות גברים ונשים.
בשנת 1989 הפך אולאפור ת'ורדרסון לזוכה הראשון ששיחק מחוץ לאיסלנד בעת זכייתו בפרס, ומאז רוב הזוכים כבר משחקים בליגות מחוץ למדינה.
שנהכדורגלן השנהכדורגלנית השנהכדורגלןקבוצהכדורגלניתקבוצההרמן הריידרסון קריסטל פאלאסגורון כריסטיאנדוטיר קו.
רייקיאוויקאיולפור סבריסון (2) הרטה ברליןקתרין יונסדוטיר קולבוטןאיולפור סבריסון (3) הרטה ברליןגודלוג יונסדוטיר קו.
רייקיאוויקהרמן הריידרסון (2) איפסוויץ' טאוןראקל אוגמודסדוטיר פרייד'פליקאיידור גודיונסן צ'לסיאולגה פרסט קו.
רייקיאוויקרונאר קריסטינסון לוקרןאסתילדור הלגדוטיר קו.
רייקיאוויקאיידור גודיונסן (2) צ'לסיאסתילדור הלגדוטיר (2) קו.
רייקיאוויקאיידור גודיונסן (3) צ'לסימרגרט לארה וידרסדוטיר איי.
קופנהגןגלודיס פרלה ויגוסדוטיר באיירן מינכןהאקון ארנר האראלדסון לילגלודיס פרלה ויגוסדוטיר באיירן מינכןאורי אוסקרסון ריאל סוסיאדדגלודיס פרלה ויגוסדוטיר באיירן מינכן
כדורגלן השנה באוסטריה הוא פרס שנתי המחולק החל משנת 1984 על ידי סוכנות הידיעות האוסטרית APA לכדורגלן המצטיין במהלך העונה.
התואר יכול להיות מוענק לכל שחקן המשחק בליגה האוסטרית הבכירה ללא קשר לאזרחותו והן לכל שחקן אוסטרי ללא קשר לליגה, בה הוא משחק.
הענקת התואר נקבעת לפי ספירת הקולות בהצבעה של מאמני הליגה האוסטרית הבכירה.
ב-1991, נסטור גורוסיטו הארגנטינאי הפך לשחקן הזר הראשון שזוכה בפרס.
נכון לשנת 2023 השיאן של זכיות בתואר הוא דויד אלאבה עם 10 זכיות.
קלן1998 איביצה ואסטיץ' שטורם גראץ1999 איביצה ואסטיץ' שטורם גראץ2000 רדוסלtב גילביץ' טירול אינסברוק2001 רונלד ברונמייר גראצר א.ק.2002 ולדימיר יאנוצ'קו אוסטריה וינה2003 אנדראס איבנשיץ ראפיד וינה2004 שטפן הופמן ראפיד וינה2005 מריו בזינה גראצר א.ק.2006 אלכסנדר ציקלר רד בול זלצבורג2007 איביצה ואסטיץ' ל.א.ס.ק.
לייפציג2025 קונראד ליימר באיירן מינכן
כדורגל לעיוורים הוא ענף ספורט נכים המיועד לכדורגלנים עיוורים ולקויי ראייה.
ספורט זה נכלל במשחקים הפאראלימפיים החל מ-2004.
רוב חוקי המשחק דומים מאד לקטרגל עם 5 שחקנים בכל קבוצה, כולל השוער.
שטח המגרש הוא שטח מוקטן (5-a-side ).
השוער בלבד יכול להיות בעל ראיה תקינה, והוא גם מסייע בנחייה לעמיתיו העיוורים.
השוער חייב שלא להשתתף באף קבוצה הרשומה בפיפ"א לפחות ב-5 השנים האחרונות.
ארבעת שחקני השדה חייבים לענוד כיסוי עיניים.
הכדור משמיע קולות בעת תנועתו.
שחקן אשר נע עם הכדור חייב להשמיע מילה מוסכמת לכל השחקנים.
כל קבוצה יכולה להיעזר באדם אחד רואה מחוץ למגרש אשר מנחה את השחקנים במהלך המשחק.
משך המשחק הוא 40 דקות, בחלוקה לשתי מחציות.
כדורגלן השנה בעולם של פיפ"א היה תואר אישי בכדורגל שחולק על בסיס שנתי לשחקן ולשחקנית שנחשבים לטובים בעולם.
הפרס לגברים הוענק לראשונה בשנת 1991 ולנשים בשנת 2001. בשנים 2010 עד 2015 אוחד עם פרס כדור הזהב שהוענק על ידי המגזין הצרפתי "פראנס פוטבול", כאשר התואר המאוחד נקרא כדור הזהב של פיפ"א.
בשנת 2016 הסתיים האיחוד עם פרס כדור הזהב, ופיפ"א הקימו פרס חדש בשם "The Best" שהחליף פרס "כדורגלן השנה בעולם של פיפ"א".
בחירת הזוכים התבססה על הצבעות של המאמנים והקפטנים של הנבחרות לאומיות החברות בפיפ"א.
כל מאמן קיבל 3 קולות ששווים 5 נקודות, 3 נקודות ונקודה אחת.
המנצח הוא השחקן שצבר את מספר הנקודות הגבוה ביותר.
הזוכה הצעיר ביותר בתואר הוא רונאלדו, לאחר שזכה בו כשהיה בן 20 בשנת 1996. שנה מאוחר יותר שוב זכה רונאלדו בתואר, וכך למעשה הפך לשחקן הראשון בהיסטוריה שזכה בתואר פעמיים ברציפות.
רונאלדו וזינדין זידאן הם היחידים שזכו 3 פעמים בתואר וליונל מסי זכה בו פעם אחת ועוד ארבע פעמים בכדור הזהב של פיפ"א.
הספירה לא כוללות זכיות בפרס "The Best" של פיפ"א.
כדורגלן השנה בכדורגל האנגלי הוא פרס עונתי המוענק על יד התאחדות שחקני הכדורגל באנגליה ובוויילס לשחקן הטוב ביותר בליגה האנגלית.
– נורמן הנטר (לידס יונייטד)
– קולין טוד (דרבי קאונטי)
– פט ג'נינגס (טוטנהאם הוטספר)
– אנדי גריי (אסטון וילה)
– פיטר שילטון (נוטינגהאם פורסט)
– ג'ון וורק (איפסוויץ' טאון)
– קלייב אלן (טוטנהאם הוטספר)
– מארק יוז (מנצ'סטר יונייטד)
– דייוויד פלאט (אסטון וילה)
– גארי פאליסטר (מנצ'סטר יונייטד)
– פול מקגראת' (אסטון וילה)
– אריק קנטונה (מנצ'סטר יונייטד)
– אלן שירר (בלקברן רוברס)
– לס פרדיננד (ניוקאסל יונייטד)
– אלן שירר (ניוקאסל יונייטד)
– דויד ז'ינולה (טוטנהאם הוטספר)
– רוי קין (מנצ'סטר יונייטד)
– טדי שרינגהאם (מנצ'סטר יונייטד)
– רוד ואן ניסטלרוי (מנצ'סטר יונייטד)
– כריסטיאנו רונאלדו (מנצ'סטר יונייטד)
– ראיין גיגס (מנצ'סטר יונייטד)
– ויין רוני (מנצ'סטר יונייטד)
– גארת' בייל (טוטנהאם הוטספר)
– רובין ואן פרסי (ארסנל)
– ריאד מחרז (לסטר סיטי)
– וירג'יל ואן דייק (ליברפול)
– קווין דה בראונה (מנצ'סטר סיטי)
– ארלינג האלנד (מנצ'סטר סיטי)
כדורגלן השנה בליגה האנגלית הוא תואר המוענק מדי עונה (מאז שנת 1948) על ידי התאחדות עיתונאי הכדורגל האנגלית, לכדורגלן אשר נבחר לשחקן הטוב ביותר בפרמייר ליג.
היזמה להענקת הפרס הגיעה מצ'ארלי באקן, ובבחירת הזוכה משתתפים חברי התאחדות העיתונאים, אשר מונה כ-400 עיתונאי ספורט מכל רחבי אנגליה.
שיאן הזכיות בתואר הוא תיירי הנרי עם שלוש זכיות, והוא גם השחקן הראשון שזכה בתואר פעמיים ברציפות.
כַּדּוּרִי הוא מרכז אזורי, הנמצא סמוך לכפר תבור ושייך למועצה אזורית גליל תחתון.
המרכז האזורי הוקם בסמוך לבית הספר החקלאי כדורי, וחלק מהדירות בו שייכות לבית הספר החקלאי.
כיום גרים במקום גם תושבים אחרים, שאינם קשורים לבית הספר החקלאי.
המרכז האזורי משמש כמקום מושבה של המועצה האזורית, בית ספר שדה (אלון תבור) של החברה להגנת הטבע וכן אזור תעשייה מצומצם.
במאי 2025 החליטה ממשלת ישראל להפוך את המקום ליישוב.
כדורי האבן בקוסטה ריקה (בספרדית: Esferas de piedra de Costa Rica) הם כשלוש מאות כדורי אבן חצובים, שהתגלו לראשונה בשנות ה-30 של המאה ה-20 בקוסטה ריקה.
קוטרן של האבנים נע בין כמה עשרות סנטימטרים ל-2 מטרים, כאשר הגדולים שבהם שוקלים עד 16 טונות.
רוב הכדורים נחצבו מאבן גרנודיוריט, הקרובה לגרניט.
מעריכים שהכדורים נוצרו בתקופה שבין שנת 200 לפני הספירה והכיבוש הספרדי במאה ה-16. מטרת יצירתם אינה ידועה בוודאות.
הכדורים התגלו בכמה אתרים בדלתה של הנהר , הנהר הגדול ביותר בקוסטה ריקה, המכונה על ידי הילידים בני הקבוצה האתנית בשם דיקיס (Diquís, מילולית "הנהר הגדול").
על שם הנהר מכונה התרבות שיצרה את כדורי האבן, והשאירה שרידים ארכאולוגיים נוספים בשם .
ב-2014 הוכרזו 4 אתרים של תרבות דיקיס כאתר מורשת עולמית של אונסק"ו בשם: "יישובי משטר צ'יף פרה-קולומביאנים עם כדורי אבן של הדיקיס".
הכדורים התגלו במהלך חיפוש של חברת הפירות המאוחדת אחר אתרים חלופיים למטעי בננה, באזור הפסיפי (המערבי) של קוסטה ריקה ב-isla del cano, בעקבות מחלה שתקפה את מטעי החברה באזור הקריבי.
הכדורים התגלו כאשר עובדים הכשירו קרקעות לנטיעה.
כאשר התברר שהכדורים הם מלאכת אדם, החלו העובדים לאספם ולרכזם בעזרת בולדוזרים.
בעקבות אמונה עממית, שהתגלתה ככוזבת, שהכדורים מכילים זהב, החלו בשלב מסוים העובדים לקדוח בכמה מן הכדורים חורים ולפוצץ בהם מקלות דינמיט, ששימשו אותם לפוצץ גזעים ושורשים בשטח.
כדורים אחדים הושמדו בצורה זאת עד שהרשויות המקומיות התערבו.
כיום שוחזרו חלק מהכדורים המפוצצים וניתן לראותם במוזיאון הלאומי בבירת קוסטה ריקה, סן חוסה.
חוסר הוודאות בנוגע למקורם ומטרתם של הכדורים מהווים כר פורה לצמיחתן של אמונות עממיות לגביהם.
יש טוענים כי מקורם של הכדורים בעיר האבודה אטלנטיס, בעוד שאחרים טוענים שהכדורים נוצרו באופן טבעי.
אמונות מקומיות טוענות כי ליוצרי הכדורים היה שיקוי מיוחד שריכך את האבנים, בנוסף יש המאמינים כי בליבם של הכדורים שוכן פול קפה יחיד.
הכדורים אינם מושלמים מבחינה גאומטרית.
מדידות לייזר שנערכו על ידי חוקרים מאוניברסיטת פנסילבניה הראו כי הכדורים הם בקירוב 96% מהכדור המושלם.
ב-2014 הוכרזו 4 אתרים ארכאולוגיים של תרבות דיקיס, שלה מייחסים את ייצור כדורי האבן, כאתר מורשת עולמית של אונסק"ו בשם: "יישובי משטר צ'יף פרה-קולומביאנים עם כדורי אבן של הדיקיס".
שטחם יחד קרוב ל-250 דונם, וכל אחד מוקף באזור חיץ בשטח כולל קרוב ל-1,420 דונם.
כולם בדלתה של הנהר דיקיס (ריו טראבה) והם מייצגים יישובים שנשלטו על ידי צ'יפים וכוללים שרידים לתלי אדמה, מדרכות וכיכרות מחופים בחלוקים.
בכל אתר התגלה לפחות כדור אבן אחד.
פינקה 6 (Finca 6, מילולית "חווה 6") – אתר בשטח של 100 דונם שכוסה עם השנים בסחף של משקעים בגובה מטר וחצי.
גזרה מספר 1 מכילה כיכר ובה 5 כדורי אבן בקוטר שבין 1.7 ל-1.9 מטר.
בגזרה 2 יש שני תלים בגובה 20 ו-30 מטר שאליהם מובלים סוללות.
על אחת מהן שני כדורי אבן בקוטר 1.1 מטר.
גזרה 3 מכילה קברים שנשדדו ובהם שרידי כלי חרס.
גזרה 4 מכילה תל ובו קברי ילדים עם מעט מנחות.
תיארוך פחמן-14 קבע את תקופת היישוב משנת 750 עד שנת 1450.
בטמבל (Batambal) – אתר בשטח של 10 דונם שבו נתגלו גרזינים וכלי חרס בנוסף לארבעה כדורי אבן בקוטר שבין 0.7 ל-0.95 מטר.
נחפרו באתר שני מבנים ריבועיים.
אל סילנסיו (El Silencio, מלולית "השקט") – אתר בשטח של 60 דונם שבו התגלה כדור האבן הגדול ביותר בקוטר 2.57 מטר ובמשקל של 24 טון.
כן נמצאו כלים שמשערים ששימשו לייצור כדורי האבן.
גריחלבה-2 (Grijalba-2) – אתר בשטח של 80 דונם שבו כמה תלים, מדרכות וכדור אבן בודד בקוטר 1.2 מטר.
בהתבסס על ממצאים ארכאולוגיים, משערים שהדלתה של הנהר דיקיס הייתה מיושבת מלפחות 1500 לפני הספירה.
התקופה הקדומה ביותר עם עדות למגורים, תקופת סיננקרה (Sinancrá Period; 1500–300 לפנה"ס), לא הותירה עקבות בארבעת האתרים, אך יש עדויות לתקופה הבאה, תקופת אגואס בואנאס (Aguas Buenas Period; 300 לפנה"ס עד 800 לספירה).
מתקופה זו התגלו גלילי אבן ופסלים בעלי מאפיינים אנושיים.
אין ודאות כי בתקופה זו נוצרו כדורי אבן.
יישובי משטר הצ'יף הם מתקופת צ'יריקי (Chiriqui Period; 800–1500 לספירה) שבמהלכה התפתחה חברה היררכית שבה צ'יפים ראשיים שלטו בשטחים גדולים וצ'יפים אחרים שהיו כפופים להם שלטו על שטחים קטנים יותר.
באתרים של תקופה זו יש בדרך כלל תלוליות דיור ותלי קבורה בקוטר של עד 30 מטר.
מערכת תקשורת ומסחר לאורך הנהר ריו טראבה ויו אפשרו חילופי סחורות.
ארבעת האתרים שייכים לתקופה זו.
אתרים עם כדורי אבן ממחישים את תהליכי ההתפתחות האנושיים של חברות היררכיות.
מניחים שפינקה 6, שבה סוללת הגישה לתל מגורים מעוטרת בכדורי אבן, היא מרכז עיקרי, בעוד שהאתרים האחרים כמו בטמבל, אל סילנסיו וגריחלבה-2 הם יישובים של צ'יפים מקומיים.
בתקופת צ'יריקי הגיע ייצור כדורי אבן לשיא, והרישומים מעידים על נוכחות של למעלה מ-100 כדורי אבן בדלתה של דיקיס, עם מקבצים של עד 14 כדורים באתר אחד.
רובם נפלו קורבן לביזה ורק כ-45 אתרים שומרים על כדורי אבן במיקומם המקורי.
לאחר שהאתרים ננטשו בעקבות הכיבוש הספרדי במאה ה-16, הם כוסו במשך מאות שנים בסחף.
מצב זה השתנה במהירות בשנות ה-30 של המאה ה-20 כאשר נטעו מטעי בננות באזור ונבנו תעלות ניקוז שחשפו ממצאים ארכאולוגיים, ונערכו מגוון סקרים וחפירות, לעיתים קרובות בשל הקמת מטעים חדשים או פרויקטי פיתוח, כדי לתעד את מה שסביר היה שיאבד.
רוב האתרים הארכאולוגיים שתועדו במשך עשרות שנים כבר לא קיימים שכן רובם נשדדו.
כדורגלן השנה ברוסיה הוא פרס שנתי שמחולק על ידי השבועון הרוסי "כדורגל" (Футбол) לכדורגלן המצטיין במהלך העונה בליגת העל הרוסית.
הענקת התואר נקבעת לפי ספירת הקולות בהצבעה שהונהגה על ידי העיתון.
מלבד תואר כדורגלן השנה, דורגו שלושת השחקנים הטובים ביותר בעמדות השונות.
ב-2001 הפרס הוענק לראשונה לשוער רוסלן ניגמטולין מלוקומוטיב מוסקבה.
ב-2005, דניאל קראבליו הברזילאי הפך לשחקן הזר הראשון שזוכה בפרס.
בנוסף מוענק פרס כדורגלן השנה גם מטעם היומון "ספורט אקספרס" (Спорт-Экспресс).
בשנת 2019, העיתון נסגר בשל קשים כלכליים וחלוקת הפרס הופסקה.
בשנת 2024 חודשה פעילות העיתון ויחד אתו חודשה גם חלוקת הפרס.
חידוש הענקת הפרס בא עם שינוי בתנאי המועמדות לזכייה - מעתה רק כדורגלן המחזיק באזרחות רוסית יכול לזכות בפרס.
ללא תלות בליגה או מדינה, בה הוא משחק.
הזוכה הראשון לאחר חידוש הענקת הפרס הוא אלכסנדר גולובין, אשר משחק בליגה הצרפתית.
+ מקרא = שוער כדורגל = שחקן שאינו רוסי
כדורגלן השנה בברית המועצות היה פרס שנתי, שחולק בשנים 1964-1991 על ידי השבועון הסובייטי "פוטבול" לכדורגלן המצטיין במהלך בעונה בליגת העל הסובייטית.
הענקת התואר נקבעת לפי הצבעת עיתונאי הספורט בברית המועצות.
הענקת הפרס הופסקה עם פירוק ברית המועצות.
קבוצהמס' זכיותדינמו קייב 9דינמו טביליסי 4ספרטק מוסקבה 4טורפדו מוסקבה 4צסק"א מוסקבה 2דנייפר דנייפרופטרובסק 2דינמו מוסקבה 2שחטאר דונצק 1
כדורגלן השנה בגרמניה הוא פרס שנתי המחולק החל משנת 1960 על ידי עיתון הספורט Kicker לכדורגלן המצטיין במהלך העונה.
התואר יכול להיות מוענק לכל שחקן המשחק בבונדסליגה ללא קשר לאזרחותו והן לכל שחקן גרמני ללא קשר לליגה, בה הוא משחק.
הענקת התואר נקבעת לפי ספירת הקולות בהצבעה של חבריי איגוד עיתוני הספורט של גרמניה .
ב-2004, אאילטון הברזילאי הפך לשחקן הזר הראשון שזוכה בפרס.
השחקן, בעל מספר הזכיות הגדול ביותר הוא פרנץ בקנבאואר - הוכרז ארבע פעמים ככדורגלן השנה.
שנהזוכהמועדון1960 אווה זלר המבורג1961 מקס מורלוק נירנברג1962 קרל-היינץ שנלינגר פ.צ.
קלן1985 האנס-פיטר בריגל הלאס ורונה1986 הראלד שומאכר פ.צ.
קלן1987 אובה ראן בורוסיה מנשנגלדבך1988 יורגן קלינסמן שטוטגרט1989 תומאס הסלר פ.צ.
קלן1990 לותר מתאוס אינטר מילאנו1991 שטפן קונץ פ.צ.
לייפציג2023 אילקאיי גונדואן מנצ'סטר סיטי2024 טוני קרוס ריאל מדריד2025 טוני קרוס ליברפול
פרס כדורגלן השנה של אופ"א , הוא תואר אישי בכדורגל הניתן לכדורגלן המשחק באחד ממועדוני הכדורגל באירופה, ונחשב לזה שהיה הטוב ביותר בעונת הכדורגל החולפת בליגות באירופה.
הפרס נוצר על ידי אופ"א בשנת 2011, מתוך כוונה שיחליף את פרס ה"בלון ד'אור", שאוחד עם פרס כדורגלן השנה בעולם בשנת 2010 לכדי פרס יחיד, כדור הזהב של פיפ"א.
פרס זה מהווה גם גרסה חדשה לפרס קודם שייסדה אופ"א , שבו חולקו גם פרסים לפי עמדות השחקנים במגרש.
הזוכה הראשון בפרס החדש היה ליונל מסי, שגבר על חברו לקבוצה צ'אבי ועל כריסטיאנו רונאלדו.
הזוכה הנוכחי הוא הכדורגלן הנורווגי ארלינג האלנד.
בדומה לפרס ה"בלון ד'אור", זהות הזוכה נקבעת על ידי עיתונאי ספורט מרחבי אירופה.
בסיבוב הראשון, 53 עיתונאים המייצגים את התאחדויות הכדורגל השונות מרכיבים רשימה של שלושה כדורגלנים, שלפי דעתם ראויים לפרס, כשהשחקן הממוקם במקום הראשון מקבל 5 נקודות, השחקן במקום השני מקבל 3 נקודות, והשחקן במקום השלישי נקודה אחת.
לאחר מכן, יש סיכום של סך הנקודות, ושלושת השחקנים בעלי מספר הנקודות הגבוה ביותר מעפילים לסיבוב הגמר.
ההצבעה המכריעה נערכת במונקו בזמן טקס הגרלת משחקי ליגת האלופות של העונה הבאה, כשהעיתונאים מצביעים ישירות באמצעות מערכת אלקטרונית.
החל משנת 2013 מחולק הפרס גם לכדורגלנית הטובה באירופה.
כדורגלן השנה בהולנד (בהולנדית: Voetballer van het Jaar, כדורגלן השנה) הוא פרס המוענק על בסיס שנתי לכדורגלן הטוב ביותר באותה השנה בהולנד.
הזוכה בפרס נבחר על ידי משאל בין הכדורגלנים ההולנדים מהליגה הבכירה וליגת המשנה.
הפרס מחולק החל משנת 1984. עד לשנת 1997 הוענק הפרס על בסיס שנתי, ומאז הוא מחולק לפי עונת כדורגל.
עד לשנת 2006 חולק במקביל פרס נעל הזהב (בהולנדית: Gouden Schoen), פרס שנתי שחולק על ידי העיתונים המובילים במדינה, ומאז הפרסים אוחדו לפרס אחד.
כדורגלן השנה בהולנדנעל הזהבשנהשחקןקבוצהשנהשחקןקבוצה מרטין הארהארלם פיט סכרייברסאייאקס אמסטרדם רוד חוליטפיינורד יוהאן קרויףפיינורד מרקו ואן באסטןאייאקס אמסטרדם פרנק רייקארדאייאקס אמסטרדם רוד חוליטפ.ס.וו.
איינדהובן פרנק רייקארדאייאקס אמסטרדם רונאלד קומאןפ.ס.וו.
איינדהובן יאן ואוטרסאייאקס אמסטרדם אדוארד סטורינגויטסה ארנהם דניס ברגקאמפאייאקס אמסטרדם הני מייחרחרונינגן דניס ברגקאמפאייאקס אמסטרדם ג'ון מטגודפיינורד יארי ליטמאנןאייאקס אמסטרדם מארק אוברמארסאייאקס אמסטרדם רונאלד דה בוראייאקס אמסטרדם אד דה חויפיינורד לוק ניליספ.ס.וו.
איינדהובן דני בלינדאייאקס אמסטרדם רונאלד דה בוראייאקס אמסטרדם דני בלינדאייאקס אמסטרדם יאפ סטאםפ.ס.וו.
איינדהובן אדווין ואן דר סאראייאקס אמסטרדם רוד ואן ניסטלרויפ.ס.וו.
איינדהובן מיכאל מולסאוטרכט רוד ואן ניסטלרויפ.ס.וו.
איינדהובן יז'י דודקפיינורד מארק ואן בומלפ.ס.וו.
איינדהובן פייר ואן הוידונקפיינורד כריסטיאן קיבואייאקס אמסטרדם מתיאה קז'מןפ.ס.וו.
איינדהובן דירק קאוטאוטרכט מקסוולאייאקס אמסטרדם מקסוולאייאקס אמסטרדם מארק ואן בומלפ.ס.וו.
שנהשחקןקבוצה דירק קאוטפיינורד אפונסו אלווסהירנביין ג'ון הייטינחהאייאקס אמסטרדם מוניר אל-חמדאוויא.ז.
אלקמאר לואיס סוארסאייאקס אמסטרדם תיאו יאנסןטוונטה יאן ורטונגןאייאקס אמסטרדם וילפריד בוניויטסה ארנהם דיילי בלינדאייאקס אמסטרדם ג'ורג'יניו ויינאלדםפ.ס.וו.
איינדהובן דייבי קלאסןאייאקס אמסטרדם כרים אל-אחמדיפיינורד חכים זיאשאייאקס אמסטרדם מתייס דה ליכטאייאקס אמסטרדם2020/2019לא חולק פרס מכיוון שהעונה הופסקה באמצע2021/2020 דושאן טאדיץ'אייאקס אמסטרדם2021/2022 קודי חאקפופ.ס.וו.
החל משנת 1984 הוענק, במקביל לתואר כדורגלן העונה, גם התואר לכדורגלן המצטיין של העונה מתחת לגיל 21. החל מעונת , הוחלף הפרס בפרס יוהאן קרויף שמוענק מאז בכל עונה.
הכדורגלן הצעיר של העונהשנהשחקןקבוצה מריו ביןפיינורד פרנס ואן רויפ.ס.וו.
איינדהובן ארון וינטראייאקס אמסטרדם בריאן רויאייאקס אמסטרדם פיטר הויסטרהטוונטה ריצ'רד ויטסחהאייאקס אמסטרדם דניס ברגקאמפאייאקס אמסטרדם גסטון טאומנטפיינורד מארק אוברמארסאייאקס אמסטרדם קלרנס סידורףאייאקס אמסטרדם קלרנס סידורףאייאקס אמסטרדם פטריק קלויברטאייאקס אמסטרדם יון דאל תומאסוןהירנביין בודווין זנדןפ.ס.וו.
איינדהובן מארק ואן בומלפורטונה סיטארד ארנולד ברוגניקפ.ס.וו.
איינדהובן רפאל ואן דר וארטאייאקס אמסטרדם רובין ואן פרסיפיינורד אריין רובןפ.ס.וו.
איינדהובן ג'ון הייטינחהאייאקס אמסטרדםפרס יוהאן קרויף אריין רובןפ.ס.וו.
איינדהובן וסלי סניידראייאקס אמסטרדם סלומון קאלופיינורד קלאס יאן הונטלאראייאקס אמסטרדם איברהים אפלאיפ.ס.וו.
איינדהובן מיראלם סולימאניהירנביין אלג'רו אלייהטוונטה גרגורי ואן דר וילאייאקס אמסטרדם כריסטיאן אריקסןאייאקס אמסטרדם אדם מאהרא.ז.
אלקמאר מרקו ואן חינקלויטסה ארנהם דייבי קלאסןאייאקס אמסטרדם ממפיס דפאיפ.ס.וו.
אלקמאר קספר דולברגאייאקס אמסטרדם מתייס דה ליכטאייאקס אמסטרדם פרנקי דה יונגאייאקס אמסטרדםלא חולק פרס מכיוון שהעונה הופסקה באמצע ראיין חראפנברךאייאקס אמסטרדם יוריאן טימבראייאקס אמסטרדם צ'אבי סימונספ.ס.וו.
תואר שוער העונה חולק במקביל לפרס כדורגלן העונה בין השנים 1987–2004.
שוער העונהשנהשחקןקבוצה האנס ואן ברויקלןפ.ס.וו.
איינדהובן רוד הספפורטונה סיטארד סטנלי מנזואייאקס אמסטרדם האנס ואן ברויקלןפ.ס.וו.
איינדהובן אד דה חויפיינורד אדווין ואן דר סאראייאקס אמסטרדם אדווין ואן דר סאראייאקס אמסטרדם אדווין ואן דר סאראייאקס אמסטרדם אדווין ואן דר סאראייאקס אמסטרדם יז'י דודקפיינורד יז'י דודקפיינורד רונאלד ווטרויספ.ס.וו.
איינדהובן אדווין זוטביירפיינורד דניס חנטנארניימכן גאבור באבושנאק ברדה
תואר כדורגלן השנה בשוודיה או הגולדבולן (בשוודית: Guldbollen - כדור הזהב) הוא פרס המחולק החל משנת 1946 לכדורגלן השוודי המצטיין של השנה.
בין השנים 1946 ל-1965 חולק הפרס בשיתוף העיתון סטוקהולם טיימס, וכיום הוא מחולק בשיתוף העיתון אפטונבלודט.
שיאן הזכיות בפרס הוא החלוץ זלאטן איברהימוביץ', שזכה בו 12 פעמים (עשר מתוכן ברצף).
לייפציג 2022דיאן קולוסבסקיטוטנהאם הוטספר2023דיאן קולוסבסקי (2)טוטנהאם הוטספר2024ויקטור יוקרסספורטינג ליסבון2025אלכסנדר איסאקליברפול
תואר כדורגלנית השנה בשוודיה או הדיאמנטבולן (בשוודית: Diamantbollen - כדור היהלום) הוא פרס המחולק החל משנת 1980 לכדורגלנית השוודית המצטיינת של השנה.
בין השנים 1980 ל-1989 חולק הפרס בשיתוף העיתון דגנס ניהטר, וכיום הוא מחולק בשיתוף העיתון סידסוונסקנס.
שיאנית הזכיות בפרס היא החלוצה לוטה שלין, שזכה בו חמש פעמים (ארבע מתוכן ברצף).
כדורגלן השנה בצ'כוסלובקיה (בצ'כית: Fotbalista Roku, בסלובקית: Futbalista roka, פירוש מילולי: כדורגלן השנה) הוא פרס שהוענק על בסיס שנתי לכדורגלן הצ'כוסלובקי הטוב ביותר באותה השנה.
הזוכה בפרס נבחר על התאחדות הכדורגל הצ'כוסלובקית.
הפרס חולק החל משנת 1965, ועד לפירוק צ'כוסלובקיה ב-1993. החל משנת 1985 חולק פרס גם למאמן השנה.
סנט פאולימילאן מצ'אלהבאניק אוסטרבהתומאש סקורהביגנואהדושאן אוהריןספרטה פראגלובומיר מורבצ'יקסנט אטייןדושאן אוהריןספרטה פראג
קבוצהכדורגלן השנהמאמן השנהסך הכולדוקלה פראג13-13ספרטה פראג549ספרטק טרנבה3-3סלובן ברטיסלאבה2-2באניק אוסטרבה-22
כדורגלן השנה בצ'כיה (בצ'כית: Fotbalista Roku, כדורגלן השנה) הוא פרס המוענק על בסיס שנתי לכדורגלן הצ'כי הטוב ביותר באותה השנה.
הזוכה בפרס נבחר על התאחדות הכדורגל הצ'כית.
החל משנת 1965 ועד לפירוק צ'כוסלובקיה ב-1993, חולק הפרס במתכונתו הקודמת, כדורגלן השנה בצ'כוסלובקיה.
הפרס הנוכחי חולק החל משנת 1993, במקביל לתואר מאמן השנה.
החל מ-1994 מחולקים גם פרסים לכישרון השנה ולאישיות השנה בליגה.
שנהכדורגלן השנהמאמן השנהכישרון השנהאישיות השנה בליגהשחקןקבוצהמאמןקבוצהשחקןקבוצהשםקבוצהפטר קובהספרטה פראגדושאן אוהריןספרטה פראג----פאבל קוקהפ.צ.
ברנויוזף צ'ובאנץספרטה פראגראדק דרולאקדרנוביצהדושאן אוהריןנבחרת צ'כיהאיבו אוליךהראדץ קראלובהיאן סטייסקאלסלביה פראגפטריק ברגרקארל פובורסקיליברפולמנצ'סטר יונייטדדושאן אוהריןנבחרת צ'כיהמארק זובקפ.צ.
ברנוראדק דרולאקדרנוביצהיירי נמץשאלקה 04פרנטישק ציפרוסלביה פראגמרטין לוקשבאניק אוסטרבהסלדיאן אשאניןסלביה פראגפאבל נדבדלאציויוזף צ'ובאנץנבחרת צ'כיהתומאש דושקויקטוריה פלזןירוסלב שילהביויקטוריה ז'יז'קוביאן קולראנדרלכטיוזף צ'ובאנץנבחרת צ'כיהתומאש רוזיצקיספרטה פראגזדנק יאנושיבלונץפאבל נדבדלאציויוזף צ'ובאנץנבחרת צ'כיהמילאן בארושבאניק אוסטרבהאולדריך מצ'אלהסיגמה אולומוץתומאש רוזיצקיבורוסיה דורטמונדקארל ברוקנרנבחרת צ'כיה עד גיל 21פטר צ'ךצ'מל בלשאניספרטה פראגמירוסלאב קאדלץדרנוביצהפ.צ.
כדורגלן השנה ברוסיה הוא פרס שנתי הפרס המוענק לשחקן הטוב ביותר של העונה ברוסיה, אשר נקבע על פי משאל בקרב השחקנים של כל אחת מקבוצות ליגת העל הרוסית.
הפרס מוענק על ידי העיתון "ספורט אקספרס" מאז 1991.ב-1991 נערכה אליפות ברית המועצות האחרונה והזוכה הראשון של הפרס היה קשר צסק"א איגור קורנייב.
מאז 1992, נערכת אליפות רוסיה.
כתוצאה מסקר שנערך עם סיום עונת 1992, השחקנים הצביעו לטובת שחקנה של ספרטק מוסקבה, איגור לדיאחוב, שעקף רק בשתי נקודות את חברו לקבוצה ויקטור אונופקו, שזכה עונה לאחר מכן בפרס.
הזר הראשון שזכה בעונת 2005 היה קשר צסק"א דניאל קרבאליו.
בעונת 2013/2014, לא נערך משאל בין השחקנים והפרס לא הוענק, אך מאז עונת 2014/2015 מוענק מדי שנה.
חלוקת פרס כדורגלן השנה לפי מועדונים.
כדורגלן השנה בקרואטיה () הוא פרס המוענק על בסיס שנתי לכדורגלן הקרואטי הטוב ביותר באותה השנה, ללא קשר לליגה בה הוא משחק.
הזוכה בפרס נבחר על ידי העיתון וצ'רני ליסט, על פי שיטת ניקוד המודדת את הופעותיהם ברמת הליגה והנבחרת הלאומית.
לרוב מוענק הפרס בטקס המאורגן על ידי התאחדות הכדורגל הקרואטית.
החל משנת 1972 ועד ל-1990 הוענק הפרס לכדורגלן היוגוסלבי הטוב ביותר בשנה החולפת.
עם פירוק יוגוסלביה ב-1991, שונה הפרס למתכונתו הנוכחית.
החל מ-1995 מחולק במקביל גם פרס לכישרון השנה בקרואטיה, הנקרא גם פרס תקוות השנה (בקרואטית: Nada godine).
איוויצה אוליץ' ולוקה מודריץ' הם הכדורגלנים היחידים שזכו בשני הפרסים.
את רשימת הזוכים מוביל מודריץ' עם 13 זכיות.
כדורגלן השנה בקרואטיה (1991 – היום)
שנהכדורגלן השנהתקוות השנהשחקןגילעמדהקבוצהשחקןגילעמדהקבוצהזבונימיר בובאן23קשר מילאן-דאבור שוקר25חלוץ סביליה-אלן בוקסיץ'23חלוץ לאציו-דאבור שוקר27חלוץ סביליה-דאבור שוקר28חלוץ סביליהדאריו שימיץ'20מגן קרואטיה זאגרבדאבור שוקר29חלוץ ריאל מדרידיוריצה ווצ'קו20חלוץ היידוק ספליטרוברט פרוסינצ'קי28קשר קרואטיה זאגרבסילביו מאריץ'22קשר קרואטיה זאגרבדאבור שוקר30חלוץ ריאל מדרידדאבור שוקר31חלוץ ריאל מדרידיוריצה ורנייש18קשר אוסייקזבונימיר בובאן31קשר מילאןטומו שוקוטה22חלוץ קרואטיה זאגרבננאד בייליצה29קשר אוסייקקרונוסלב לוברק21חלוץ נ.ק.
זאגרבאיגור טודור23מגן יובנטוסאיוויצה אוליץ'22חלוץ נ.ק.
זאגרבסטיפה פלטיקוסה23שוער היידוק ספליטניקו קראנצ'ר18קשר דינמו זאגרבדדו פרשו29חלוץ מונקוגוראן ליובוייביץ'20חלוץ אוסייקדדו פרשו30חלוץ גלאזגו ריינג'רסלוקה מודריץ'19קשר אינטר זזאפרשיץ'דדו פרשו31חלוץ גלאזגו ריינג'רסלאון בנקו22חלוץ ורטקסאדוארדו דה סילבה23חלוץ דינמו זאגרבאנטה רוקבינה20חלוץ שיבניקלוקה מודריץ'22קשר דינמו זאגרבניקולה קאליניץ'19חלוץ היידוק ספליטלוקה מודריץ'23קשר טוטנהאם הוטספרמארין טומאסוב21קשר נ.ק.
שנים המסומנות בכוכבית (*) – זכייה בתואר כדורגלן השנה ביוגוסלביה
כדורי עבודי זילכה (1884 – 1956) היה בנקאי יהודי-עיראקי.
כדורי זילכה נולד בבגדאד, עיראק, בנו היחיד של סוחר הטקסטיל, עבודי זילכה (1862–1904).
בשנת 1902 החל לעבוד כבנקאי בבגדאד, וייסד את , שפעילותו הורחבה בהדרגה לביירות, דמשק, קהיר, אלכסנדריה, ז'נבה, ניו יורק, פריז והמזרח הרחוק.
נפטר בעת ביקור בז'נבה בכ' בתמוז תשט"ז, 29 ביוני 1956. נטמן בארצות הברית.
זילכה נישא ללואיס (בשי) זילכה, ונולדו להם ארבעה בנים ושלוש בנות: בהם,, כלכלן; סלים זילכה, יזם; ו, בנקאי.
בנו, עזרא, הקים לזכרו את קרן זילכה לחקר התרבות היהודית באוניברסיטת פרינסטון.
נכון ל-2026 עשרים וארבעה כדורגלנים כבשו 500 שערים ומעלה במשחקי כדורגל בין-לאומיים ובכדורגל המועדונים, כך לפי מחקר של הפדרציה הבינלאומית להיסטוריה וסטטיסטיקה של הכדורגל (sskf), שפורסם לראשונה ב-2013. בהתחשב בשערים שהובקעו במסגרות בכל הרמות, 63 כדורגלנים הגיעו לאבן דרך זו, כך לפי מחקר של RSSSF.
לפי sskf, אימרה שלוסר ההונגרי היה הכדורגלן הראשון שהגיע לשער זה, לאחר שכבש את שערו ה־500 בקריירה ב־1927, זמן קצר לפני פרישתו.
שמונה שחקנים כבשו 500 שערים במועדון בודד: ג'ימי מקגרורי (סלטיק), יוזף ביצאן (סלביה פראג), פרננדו פיירוטאו (ספורטינג ליסבון), ג'ימי ג'ונס (גלנאבון ), אווה זלר (המבורג), פלה (סנטוס), גרד מילר (באיירן מינכן) וליונל מסי (ברצלונה).
מבין שמונה אלו, מסי הוא הכובש הפורה ביותר עבור מועדון בודד, עם 672 שערים שהובקעו בשנים 2004–2021.
פיפ"א, הגוף המנהל של הכדורגל העולמי, לא פרסמה מעולם רשימה של כובשי השערים המצטיינים בכל הזמנים ואינה שומרת תיעוד רשמי כלשהו בנושא.
אף על פי כן, בשנת 2020, היא הכירה ביוזף ביצאן, כדורגלן אוסטרי-צ'כוסלובקי ששיחק בשנים 1931–1955, ככובש הפורה ביותר בכל הזמנים, עם מספר מוערך של 805 שערים שהבקיע בכל הקריירה, למרות שקרוב לוודאי שמספר זה כולל בתוכו שערים שהובקעו בקבוצות מילואים ומשחקים בינלאומיים לא רשמיים.
אופ"א, הגוף המנהל של הכדורגל האירופי, מכיר בביצאן ככובש הפורה ביותר בכל הזמנים בליגות הראשונות של אירופה, עם 518 שערים, מעט יותר מפרנץ פושקש ההונגרי.
הספירה של RSSSF מעניקה לביצאן 948 שערים (כולל טורנירי חורף וליגות עירוניות ואזוריות), ואילו התאחדות הכדורגל הצ'כית טוענת כי ביצאן כבש 821 שערים בסך הכול.
לפי העיתונים הספרדיים מארקה וספורט, ביצאן כבש 762 שערים בלבד, מספר שערים זהה לפלה.
ספירת השערים היא משימה קשה ומעוררת מחלוקת, ביצאן נטש את הגאלה שערך לכבודו IFFHS לאחר שהארגון לא הכיר בשערים שכבש בתקופת מלחמת העולם השנייה, אם כי מאוחר יותר הוסיף הארגון למאזנו 229 שערים שנכבשו בתקופה זו.
כלי תקשורת רבים, כמו סקיי ספורט ו־ESPN, טוענים שעבור החלוץ הברזילאי פלה ובני דורו, משחקי ידידות היו בעלי משמעות רבה ועל כן יש לכלול שערים שנכבשו במשחקים אלו בספירה הכוללת.
אחרים דוחים טענה זו, ומצהירים כי היו אלו משחקים חסרי משמעות בהם נכבשו שערים רבים, ומתארים אותם כ"טיולים למטרות רווח".
פלה הגיב אף הוא לשבירת השיא, כאשר שינה באופן פומבי בחשבון האינסטגרם שלו את מספר השערים שכבש מ־757 ל־1,283.
לאחר שהחלוץ הפורטוגלי כריסטיאנו רונאלדו כבש את שערו ה־760 ב־2021, דווח כי הוא עקף את ביצאן ופלה והפך למלך השערים בכל הזמנים, אם כי בעקבות הקשיים בתיעוד מספר השערים של שחקנים היסטוריים קשה היה להשיג הסכמה רחבה על כך.
מספר עיתונאים הדגישו את העובדה שייתכן כי החלוץ הגרמני ארווין הלמכן כבש לכאורה 981 שערים.
במרץ 2022 עקף רונאלדו את 805 שעריו המוכרים על ידי פיפ"א של ביצאן, והוא נחשב כיום כמלך השערים בכל הזמנים על ידי IFFHS.
נכון ל-3 בפברואר 2026, כריסטיאנו רונאלדו כבש 961 שערים.
כדורגלנים שכבשו 500 שערים או יותר
לפי IFFHS וכלי תקשורת נוספים, 24 שחקנים כבשו 500 שערים או יותר בתחרויות הכדורגל ברמה הגבוהה ביותר.
הנתונים מעודכנים ל-3 בפברואר 2026.
השחקנים הבאים לא שיחקו בליגות מקצועיות: ג'ימי ג'ונס, ג'ו באמבריק, גלן פרגוסון ופרננדו פיירוטאו
לפי RSSSF, 72 שחקנים כבשו 500 שערים או יותר בתחרויות כדורגל מכל הרמות האפשריות.
הנתונים מעודכנים ל-11 באוגוסט 2025.
לפי RSSSF, 21 כדורגלנים כבשו 1000 שערים או יותר, כולל משחקים לא רשמיים.
פרס כדורגלית השנה של אופ"א , הוא תואר אישי בכדורגל נשים הניתן לכדורגלנית המשחקת באחד ממועדוני הכדורגל באירופה, ונחשבת לזו שהייתה הטובה ביותר בעונת הכדורגל החולפת בליגות באירופה או במשחקי הנבחרות הבינלאומיים.
הפרס הוכרז בשנת 2013, שנתיים אחרי שפרס כדורגלן השנה של אופ"א נוצר עבור כדורגלנים.
נדין אנגרר מגרמניה הייתה הראשונה שזכתה בו.
על פי אופ"א, הפרס ניתן לכדורגלנית שהפגינה את רמת הביצועים הגבוהה ביותר בשנה החולפת בכל המסגרות התחרותיות, המקומיות והבינלאומיות, בקבוצתה ובנבחרת הלאומית.
זהות הזוכה נקבעת על ידי קבוצת מומחים המורכבת ממאמני המועדונים שהגיעו לשמינית הגמר של ליגת האלופות לנשים בעונה הקודמת ומ-20 עיתונאי ספורט מרחבי אירופה המתמחים בכדורגל נשים.
כל אחד מהמומחים בוחר שלוש כדורגלניות, שלפי דעתו ראויות לפרס, כשהשחקנית הממוקמת במקום הראשון מקבלת 5 נקודות, השחקנית במקום השני מקבלת 3 נקודות, והשחקנית במקום השלישי נקודה אחת.
למאמנים אסור לבחור בשחקניות מהקבוצה שלהם.
השחקנית שמקבלת את המספר הרב ביותר של נקודות זוכה בפרס.
פרס כדורגלנית השנה הוא פרס כדורגל שמוענק על ידי ה-BBC" על בסיס שנתי לכדורגלנית שנחשבת לזו שביצועיה היו הטובים בשנה הקלנדרית שחלפה.
השחקניות נמדדות על הישגיהן בליגות המקומיות ברחבי העולם וכן בתרומתן לנבחרותיהן ברמה הבינלאומית.
את רשימת 5 המועמדות הסופיות קובעת קבוצת מומחי כדורגל מתחומי המדיה השונים, ומתוך רשימה זו נבחרת כדורגלנית אחת על ידי האוהדים בבחירות שפתוחות להצבעה לאוהדי כדורגל נשים בכל רחבי העולם.
הזוכה הראשונה בפרס הייתה אסיסאט אושואלה כשהוענק לראשונה בשנת 2015.
רק זכיות מרובות מצוינות בטבלאות.
שיאניות ההופעות ברשימת המועמדות הסופית
כדורגלן השנה בליגה האיטלקית (באיטלקית: Migliore calciatore assoluto AIC) הוא פרס שנתי שמאורגן על ידי איגוד הכדורגלנים האיטלקיים (AIC) וניתן לכדורגלן שהיה בעל הביצועים הטובים ביותר במהלך עונת הסרייה א' החולפת.
הפרס הוא חלק מערב הגאלה של הכדורגל באיטליה.
שיא הזכיות הקבוצתי שייך ליובנטוס עם 12 זכיות של שחקניה.
שיא הזכיות האישי שייך לזלאטן איברהימוביץ' ואנדראה פירלו (3), כאשר שלושת זכיותיו של פירלו רצופות.
כדורון ואפרוחית היא סדרת אנימציה לפעוטות בגילאי 0–3 ששודר בערוץ בייבי החל משנת 2005. באנגלית הסדרה מכונה כLittle Ball וLittle Chick.
הסדרה עוקבת אחר דמויות כדור ואפרוחית, שיוצרת חוויה ויזואלית של גילוי, ולומדת לזהות תכונות אופייניות של החפצים שהם נתקלים בהם.
כדורגלן השנה בגרמניה בגרמניה המזרחית הוא פרס שנתי שחולק בשנים 1963–1991 על ידי עיתון הספורט Die Neue Fußballwoche לכדורגלן המצטיין במהלך העונה בליגת העל המזרח-גרמנית.
מגדבורג1976 יורגן קרוי צוויקאו1977 הנס-יורגן דורנר דינמו דרזדן1978 יורגן קרוי צוויקאו1979יואכים שטרייך פ.צ.
מגדבורג1980 הנס-אולריך גרפנטין קרל צייס ינה1981הנס-אולריך גרפנטין קרל צייס ינה1982רודיגר שנופהאזה קרל צייס ינה1983יואכים שטרייך פ.צ.
מגדבורג1984הנס-יורגן דורנר דינמו דרזדן1985הנס-יורגן דורנר דינמו דרזדן1986 רנה מילר לוקומוטיב לייפציג1987רנה מילר לוקומוטיב לייפציג1988 אנדראס תום דינמו ברלין1989 אנדראס טראוטמן דינמו דרזדן1990 אולף קירסטן דינמו דרזדן1991 טורסטן גוטשואו דינמו דרזדן
כדורגלן המקצועי של השנה בבלגיה הוא פרס שנתי המחולק החל משנת 1984 על ידי התאחדות הכדורגל הבלגית המלכותית לכדורגלן המצטיין במהלך העונה.
התואר יכול להיות מוענק לכל שחקן המשחק בליגת העל הבלגית ללא קשר לאזרחותו.
הענקת התואר נקבעת לפי ספירת הקולות בהצבעה של שחקני הליגה הבלגית הבכירה ושחקנים בלגים שמשחקים בליגות הבכירות באירופה.
מלך השערים הישראלי הוא כינוי מקובל לכדורגלן ישראלי שהבקיע את מספר השערים הרב ביותר במשחקים רשמיים בקריירה שלו.
נכון ל-2024, 61 כדורגלנים ישראלים הבקיעו מעל 100 שערים בקריירה.
במקום הראשון נמצא ערן זהבי, עם 438 שערים.
שמונה שחקנים נוספים הבקיעו מעל 200 שערים בקריירה.
זהבי הוא גם מלך השערים של נבחרת ישראל.
הנתונים עלולים להיות חלקיים או שגויים.
אלא אם צוין אחרת, הנתונים לקוחים מעמוד הוויקיפדיה העברית של השחקן.
הנתונים מציינים הופעות ושערים בקבוצות בוגרים בליגות המקצועיות בישראל ובעולם, וכן הופעות ושערים בנבחרת ישראל בכדורגל במשחקים רשמיים, ידידותיים ותחרותיים.
שמות מודגשים מציינים שחקן פעיל.
כדורגלנים ישראלים שכבשו 100 שערים או יותר
נכון ל-2024, 74 שחקניות בכדורגל נשים כבשו 300 שערים או יותר במהלך הקריירה שלהן.
המחקר בוצע על ידי Independent Football Data (IFD), ארגון המנוהל באופן עצמאי על ידי אדם מאנגליה.
פיפ"א, הגוף הבינלאומי המנהל את כדורגל הנשים, מעולם לא פרסמה רשימה המפרטת את מספר כובשות השערים הגבוה ביותר, ואינה שומרת רישומים רשמיים.
כדורגלניות שכבשו לפחות 300 שערים בקריירה
הערה 1: ייתכן שישנם משחקים ושערים נוספים (מסומנים ב־+)
כדורסל הוא משחק כדור וספורט קבוצתי בו מתחרות זו בזו שתי קבוצות, בנות חמישה שחקנים כל אחת, הצוברות נקודות באמצעות קליעת כדור כדורסל דרך חישוק הסל של הקבוצה היריבה.
הכדורסל, שהומצא בשנת 1891 על ידי ג'יימס נייסמית', הוא מענפי הספורט הפופולריים ביותר בעולם, בעיקר ב.
הוא הוכר כספורט אולימפי ונכלל ב בעת המודרנית בקביעות מאז אולימפיאדת ברלין (1936), לאחר שקודם לכן נערכו אירועי ראווה מחוץ לתוכנית הרשמית באולימפיאדת סנט לואיס (1904) ובאולימפיאדת לוס אנג'לס (1932).
בתחילה התקיים טורניר לגברים בלבד, וטורניר כדורסל נשים נערך לראשונה באולימפיאדת מונטריאול (1976).
הגוף המנהל את הענף בעולם הוא פיב"א, הפדרציה הבין-לאומית של הכדורסל, בו חברות 215 מדינות.
בישראל מנהל את הענף איגוד הכדורסל בישראל, למעט ליגות העל לגברים ולנשים המנוהלות על ידי ארגון הנקרא מנהלת ליגת העל.
הליגה הנחשבת לטובה ולפופולרית בעולם היא ליגת ה-NBA הפועלת בארצות הברית ובקנדה.
אך עם זאת מדד הפופולריות של מפעל הכדורסל האירופי, היורוליג, תופס תאוצה רבה.
הכדורסל הומצא בסוף שנת 1891 בארצות הברית על ידי ד"ר ג'יימס נייסמית' הקנדי, מאמן ספורט בקולג' ימק"א, בעיירה ספרינגפילד שבמדינת מסצ'וסטס.
ד"ר נייסמית' חיפש משחק אימון המיועד למקום סגור, לתקופה שבין סיום עונת הפוטבול לפתיחת עונת הבייסבול, על מנת לשמור על כושרם של שחקני הקבוצות היצוגיות של הקולג'.
הוא הרכיב שני חישוקים על הקירות בשני צידי המגרש (הרשת שהורכבה לחישוק הייתה "סל" של אפרסקים), והמטרה הייתה לקלוע לתוכם.
מאחר שעמדו לרשותו של נייסמית' שמונה עשר שחקנים, הוא חילק אותם לשתי קבוצות של תשעה.
לאחר תקופת זמן קצרה שונה המשחק לחמישה שחקנים נגד חמישה שחקנים.
בשנים הבאות צבר המשחק תאוצה ופופולריות רבה אך גודל הקבוצות נשאר קבוע.
על פי כלליו של נייסמית', נאסר על השחקנים לכדרר ולנוע עם הכדור, והתקדמות הכדור נעשתה באמצעות מסירות.
משחק הכדורסל הראשון נערך ב-21 בדצמבר 1891 בין שתי קבוצות בעלות תשעה שחקנים, והסתיים בתוצאה 1–0. המשתתפים באותו משחק מוכרים כ"".
ב-18 בינואר 1896 נערך באיווה משחק המכללות הראשון בארצות הברית בין מכללות איווה ושיקגו.
באותה שנה נערך המשחק המקצועני הראשון, בליגה "לאומית".
המשחק נערך בטרנטון, ניו ג'רזי.
ב-1906 נהגה הרעיון לפתוח את הרשתות מלמטה כך שהכדור ייפול למגרש והמשחק יימשך במהירות.
במלחמת העולם הראשונה הביאו חיילים אמריקאים את הכדורסל לאירופה ומאז נקבע מספר השחקנים בכל קבוצה על חמישה.
בשנת 1936 הצטרף הכדורסל לענפים האולימפיים.
בשנת 1949 הוקמה בארצות הברית ליגת ה-NBA, "התאחדות הכדורסל הלאומית" (הליגה התחילה בשנת 1946 בתור ליגת ה-BAA, לפני כן הייתה גם ליגה אחרת ותיקה יותר, ליגת ה-NBL, ובשנת 1949 שתי הליגות התאחדו והשם שונה ל-NBA).
עד היום ה-NBA נחשבת לליגה המובילה והאיכותית ביותר בעולם הכדורסל.
אך עם זאת מדד הפופולריות של ליגת הכדורסל האירופית, אשר נקראת ליגת היורוליג תופס תאוצה.
את משחק הכדורסל משחקות זו כנגד זו שתי קבוצות, כל אחת בת חמישה שחקנים.
מטרת המשחק היא לצבור יותר נקודות מאשר הקבוצה היריבה.
צבירת הנקודות נעשית על ידי קליעת הכדור לסל: טבעת מתכתית מוגבהת המוצמדת ללוח עץ או לוח פלסטי, ממנה יורדת רשת המשתלשלת כלפי מטה, פתוחה בחלקה התחתון.
קליעת הכדור לסל במהלך המשחק מקנה שתי נקודות, אם השחקן הזורק עומד מאחורי קשת השלוש הקליעה מקנה לקבוצתו שלוש נקודות.
זריקת עונשין מוצלחת מקנה נקודה אחת.
הקבוצה המחזיקה במספר גבוה יותר של נקודות מיריבתה בעת סיום המשחק היא המנצחת.
ברחבי העולם המשחק משוחק בארבעה רבעים בני 10 דקות כל אחד, בסך הכול 40 דקות.
ב-NBA המשחק מורכב מארבעה רבעים של 12 דקות כל אחד, בסך הכול 48 דקות.
בליגת כדורסל הנשים של ארצות הברית (WNBA) ובליגת כדורסל המכללות של ארצות הברית המשחק מחולק לשני חצאים אשר כל חצי הוא 20 דקות ללא חלוקה לרבעים.
בין כל רבע מתקיימת הפסקה למנוחה שאורכה כשתי דקות.
בתום הרבע השני ניתנת מנוחה של כ-15 דקות (הפסקת מחצית).
אם בסיום הזמן המוקצב יש שוויון במספר הנקודות ממשיכים את המשחק לחמש דקות נוספות.
מאמני הקבוצות רשאים לעצור את מהלך המשחק בתיאום עם השופטים ולקחת פסק זמן בתוך המשחק על מנת לתדרך את השחקנים שלו.
מספר פסקי הזמן ואורכם, משתנה בין ליגות שונות בעולם, והוא נע בין 20 שניות לדקה אחת.
ב-NBA גם שחקן שמחזיק בכדור יכול להכריז על פסק זמן.
המשחק נפתח בכך ששופט המשחק עומד במרכז המגרש, זורק את הכדור לגובה, ושני שחקנים – אחד מכל קבוצה – העומדים משני צידיו בעיגול האמצע קופצים במטרה לזכות בכדור עבור קבוצתם.
בכדורסל העולמי הקבוצה שזוכה בכדור מקבלת אותו גם בפתיחת המחצית השנייה וברבע השני והרביעי הקבוצה השנייה תהיה זו שתקבל את הכדור.
בליגת ה-NBA הקבוצה שזוכה בכדור בפתיחת המשחק מקבלת אותו גם בפתיחת הרבע הרביעי והיריבה תתחיל את הרבע השני והשלישי.
זריקת "כדור ביניים" יכולה להיווצר גם במהלך משחק, אם הכדור מוחזק במשך 3 שניות על ידי שני שחקנים יריבים יחד.
אורכו של מגרש כדורסל הוא 28 מטר ורוחבו 15 מטר (ב-NBA וב-NCAA 28.6X15.24), כאשר הוא מחולק לשני חלקים שווים, באמצעות "קו החצי".
בכל אחד משני קצות המגרש מותקן לוח (180X105 ס"מ), הבולט 120 סנטימטרים לתוך המגרש.
בגובה 15 סנטימטרים מן הקצה התחתון של הלוח מותקן הסל, בגובה 3.05 מטר מן הקרקע.
ה"סל" הוא חישוק שקוטרו הפנימי 45 סנטימטרים, שמחוברת אליו רשת שאורכה 45 סנטימטרים.
סביב כל סל יש את "קשת השלוש" שהיא קשת עגולה ברדיוס של 7.25 מטר מהסל בליגת ה-NBA ו-6.75 מטר מהסל לפי החוקה של FIBA.
לראשונה, עם פתיחת העונה 2024/2025 בליגת הכדורסל בפיליפינים – PBA – הוספה אפשרות לסל שדה של ארבע נקודות – באמצעות קשת הנמצאת כמטר אחרי קשת השלוש.
הקולע לסל מקשת זו זכאי לארבע נקודות.
בתוך הקשת הגדולה יש רחבה בצורת מלבן, הנקראת ה"בקבוק" או "הצבע" (משום שנהוג לצבוע אותה בצבע שונה משאר המגרש), בתוכו נמצא "קו העונשין" הממוקם 3.60 מטר מהסל.
רוחב קווי המגרש הוא 5 סנטימטר.
כדור כדורסל עשוי מחומר אלסטי, מעור או מחומר דמוי עור.
בליגות המקצועניות (ב-NBA ובאירופה) משתמשים בכדור מעור.