tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
גדלה בחיק סבה וסבתה מצד אביה שהיו נוצרים-בפטיסטים אדוקים, וגם שימשו כאנשי כמורה בכנסייה המקומית.
בתקופה זו הפכה לאם ל-2 בנים.
השיר הראשון אותו הקליטה, "A Fool In Love", הפך בין לילה ללהיט שהצליח להתברג בראש מצעדי הפזמונים ברחבי ארצות הברית.
בעקבות ההצלחה הפתאומית, שינה אייק טרנר את שם להקתו לשם: "Ike and Tina Turner Revue".
בשנות ה-60 ובראשית שנות ה-70 זכו הצמד אייק וטינה טרנר להצלחה גדולה.
הופעתה המרשימה והמקורית של טרנר על הבמה הפכה לסימן ההיכר שלה כזמרת-רקדנית, דבר שהשפיע רבות על אמנים אחרים, כולל על סולן להקת הרולינג סטונז מיק ג'אגר (שאת סיבוב ההופעות האמריקאי של ה"אבנים" חיממו צמד הטרנרים בשנת 1969).
ב-1971 הופיעה בסרטו של מילוש פורמן, "התפשטות".
באמצע שנות ה-70 ניצבה טרנר בפרשת דרכים אישית ומקצועית.
בעקבות התמכרותו לסמים של בעלה ושותפה המוזיקלי אייק טרנר, חלה דעיכה במכירת האלבומים ובהזמנת הופעות, זאת למרות הצלחתה הגדולה של טינה בסרט "טומי" עם להקת "The Who", בתפקיד מלכת האסיד.
אייק נעשה אלים כלפי חברי הלהקה בכלל וכלפי טינה בפרט, דבר שהביא בסופו של דבר לבריחתה ממנו.
רגע לפני הופעה בדאלאס ב-4 ביולי 1976, הכה אייק את טינה באופן אכזרי במיוחד, דבר שגרר את הימלטותה חסרת כל.
במשך מספר שבועות הסתתרה טינה מפני בעלה, כשהיא לנה בבתי חברים ואוכלת מהיד לפה.
באותה שנה הקליטה טרנר חידוש לשירם של להקת הביטלס "בואו יחד" לסרט המוזיקלי "כל זה ומלחמת העולם השנייה", בו חודשו שירים של הלהקה.
באותה תקופה פנתה טרנר לחיפוש רוחני אותו מצאה בדת הבודהיזם.
כיוון זה, הוא שנתן לה את הכוח לפצוח בקריירת סולו.
ב־1978 הגיע תהליך גירושיה מאייק לידי סיום.
בספרה האוטוביוגרפי "אני, טינה" (1986), תיארה טרנר את חוויותיה לצידו של בעלה הנרקומן והאלים.
ספר זה הפך ברבות השנים לסרט הקולנוע המצליח "מה זה בכלל קשור לאהבה" (1993), בכיכובה של אנג'לה באסט (שזכתה עבור הופעתה בפרס גלובוס הזהב); פסקול הסרט הוקלט בקולה של טרנר עצמה, וזכה להצלחה במכירות ובמצעדים.
עד לתחילת שנות ה-80, לא הצליחה טרנר למצב את קריירת הסולו שלה, בעיקר משום שהייתה חסרת כל בעקבות גירושיה וביטול מסע ההופעות שתוכנן לה ולאייק שהכניס אותה לחובות כבדים.
ב־1984 הגיעה טרנר חזרה אל ראשי המצעדים, וזאת הודות לאלבומה "רקדנית פרטית".
אלבום זה כלל שלושה להיטים שהגיעו לראשי המצעדים וכן שני שירים שזכו בפרסי גראמי: "מה לאהבה ולכל זה?" ו"עדיף לך להיות טוב אלי".
ב־1985 זכתה טרנר בארבעה פרסי גראמי על אלבומה "רקדנית פרטית".
עד היום, נחשב אלבום זה לאחד מהאלבומים הנמכרים בכל הזמנים.
באותה שנה הקליטה טרנר גם דואט עם הזמר בריאן אדמס בשם "זוהי רק אהבה", ושיחקה לצידו של מל גיבסון בסרט "מקס הזועם 3: כיפת הרעם", וגם שרה חלק מהשירים המופיעים בפס-קול הסרט.
שיר הנושא של הסרט: "איננו זקוקים לגיבור נוסף" הפך להצלחה מיידית.
באותה שנה תרמה טרנר את קולה לשיר "We Are the World" לצידם של זמרים מובילים מכל העולם.
כמו כן, הופיעה לצידו של מיק ג'אגר בלייב אייד.
ב־1986 הוציאה טרנר את אלבומה "שוברת כל כלל" שזכה אף הוא להצלחה אדירה.
באותה שנה יצאה למסע הופעות עולמי בו בין היתר הגיעה לישראל והופיעה בפארק הירקון וכן שברה גם שיא שנכלל בספר השיאים של גינס, עת הייתה האדם שהופיע בפני הקהל הגדול ביותר בעולם, אירוע שהתרחש בריו דה ז'ניירו שבברזיל, שם הופיעה בפני קהל מעריצים של למעלה מ-182,000 איש.
שנת 1986 סימנה את הפיכתה של טרנר לזמרת מוכרת ויציבה, לא רק מהבחינה המקצועית אלא אף מהבחינה האישית.
בשנה זו, עזבה טרנר את ארצות הברית ועברה להתגורר באירופה, בה התגוררה עד מותה בשווייץ עם בן זוגה הגרמני, מנהל בחברת התקליטים EMI.
ב־1989, ביצעה מחדש את "The Best", אשר לימים, הפך לאחד משיריה המצליחים ביותר.
ב־1991 הקליטה גרסה ל־"The Bitch Is Back" של אלטון ג'ון, לרגל הוצאת אלבום המחווה "Two Rooms: Celebrating the Songs of Elton John & Bernie Taupin", עליה הייתה מועמדת לגראמי (בקטגוריית "הביצוע הקולי הנשי הטוב ביותר לשיר רוק").
ב־1993 שיחקה טרנר בסרט הקולנוע "אחרון גיבורי הפעולה" (בתפקיד ראש העירייה) לצד ארנולד שוורצנגר.
ב־1999 הוציאה טרנר את אלבום האולפן האחרון שלה, "עשרים וארבע שבע".
האלבום לא נחל הצלחה כדוגמת אלבומיה הקודמים, אך הצליח במכירות והגיע במצעד מכירות האלבומים בבריטניה למקום התשיעי, ומכר כשבעה מיליון עותקים.
באותה שנה נטלה חלק בהופעה ההיסטורית בערוץ המוזיקה VH1 בו השתתפו לצידה הדיוות המובילות בעולם המוזיקה.
מאז שנת 2000 פרשה טרנר באופן חלקי מעולם המוזיקה, למעט הופעות אורח קצרות מעל במות שונות.
בשנת 2004 הוציאה אלבום אוסף כפול, "All the Best", שסיכם קריירה של למעלה מ-40 שנות עשייה מוזיקלית, לצד חומר חדש.
אלבום האוסף הפך להצלחה מסחררת והגיע במצעד המכירות של הבילבורד למקום השני.
ב-2008 הוציאה אלבום אוסף נוסף, ויצאה למסע הופעות מוצלח, הראשון מזה שמונה שנים, בשם "Tina!: 50th Anniversary Tour".
ב-2009 הוציאה אלבום הופעה ו-DVD שהוקלט בארנהם, הולנד, בשם "Tina Live".
בשנת 2013, בגיל 73, הופיעה טרנר על שער מגזין האופנה האירופאי ווג ובכך הפכה לאישה המבוגרת ביותר שהופיעה אי פעם על שער הגיליון.
באותו ראיון טרנר דיווחה כי היא עובדת על אלבום חדש, הראשון מאז 1999 וכן רמזה על מסע הופעות עולמי שיבוא בעקבותיו.
ב-17 באפריל 2017 עלה על במות לונדון מחזמר ביוגרפי בשם טינה.
בשנת 2020, הוציאה עם קייגו חידוש ללהיטה "What's Love Got to Do with It".
בשנת 1958 נולד בנה הראשון קרייג, מסקסופוניסט בלהקת הליווי של אייק טרנר.
בשנת 1960 נולד בנה השני, היחיד המשותף לה ולאייק לו הייתה נשואה עד 1978. בנה הבכור, קרייג, התאבד בשנת 2018. בנוסף אימצה שניים מילדיו של אייק, והצעיר מהם, רוני טרנר, נפטר בדצמבר 2022.
טרנר חלתה ב-2016 במחלת הסרטן, וב-2017 עברה השתלת כליה.
משנת 1994 ועד למותה התגוררה בשווייץ.
אלבומי אולפן בשיתוף אייק טרנר
אליזבת סטמטינה "טינה" פיי היא קומיקאית, תסריטאית, שחקנית, מפיקה וסופרת אמריקאית, זוכת שלושה פרסי גלובוס הזהב, שבעה פרסי אמי וארבעה פרסי גילדת שחקני המסך.
פיי נולדה באפר דרבי, פנסילבניה, ארצות הברית לזנוביה "ג'ין" (לבית קנאקס), ממשפחה נוצרית-יוונית-אורתודוקסית, עובדת בחברת ברוקרים.
אביה המנוח, דונלד הנרי פיי, ממשפחה נוצרית ממוצא בריטי וגרמני, היה מכין להרשמות אוניברסיטאיות.
פיי נחשפה לתחום הקומדיה בגיל צעיר, לדבריה:
פיי נהגה לצפות בילדותה בערוץ הטלוויזיה "Second City Television", וראתה ב-קתרין אוהרה מודל לחיקוי.
פיי קיבלה את שם החיבה "טינה" בגיל מוקדם.
היא למדה בבית הספר היסודי "Cardington" ובחטיבת הביניים "Beverly Hills Middle School" באפר דרבי.
כבר בחטיבת הביניים התעניינה בתחום הקומדיה, ובחרה ללמוד את הנושא בכיתה ח'.
היא למדה בתיכון "Upper Darby High School", בו הייתה תלמידה מצטיינת, חברת מקהלה וחברה בקבוצות הדרמה והטניס.
בנוסף, הייתה פיי אחת מעורכי עיתון בית הספר, שבו כתבה טור בעילום שם, "The Acorn".
ב-1988 סיימה את לימודיה בתיכון ונרשמה לאוניברסיטת וירג'יניה, בה למדה מחזאות ומשחק.
היא סיימה את לימודיה באוניברסיטה ב-1992 וקיבלה תואר ראשון בדרמה.
פיי נשואה לג'ף ריצ'מונד, שהיה המעבד המוזיקלי של רוק 30. השניים הכירו ב-"Second City" בשיקגו ויצאו במהלך 7 שנים עד שנישאו בטקס נוצרי-יווני-אורתודוקסי ב-3 ביוני 2001. לזוג שתי בנות: אליס זנוביה ריצ'מונד (נולדה ב-5 בספטמבר 2005) ופנלופה את'נה ריצ'מונד (נולדה ב-10 באוגוסט 2011).
באפריל 2009 השניים רכשו דירה בשווי 3.4 מיליון דולר באפר ווסט סייד בניו יורק.
לפיי יש צלקת לאורך הצד השמאלי של סנטרה ולחייה.
בראיון שהעניקו פיי וריצ'מונד בינואר 2009 ל-Vanity Fair, נחשף כי הצלקת נגרמה כתוצאה מתאונה כשהייתה בת 5.
עבודת הפילנתרופיה של פיי כוללת תמיכה בארגון ה "Autism Speaks".
באפריל 2008 היא הופיעה ב-"Night of Too Many Stars", מופע קומדיה שהכנסותיו נתרמו למימון חינוך ללוקים באוטיזם.
פיי תומכת בקמפיין נגד הרעב העולמי של ארגון "Mercy Corps".
היא תומכת בארגון האמריקאי "Love Our Children" (תרגום חופשי: לאהוב את ילדינו), שנלחם באלימות נגד ילדים.
הארגון כלל אותה כאחת מ"האמהות שעושות שינוי" בשנת 2009. באותה שנה היא הייתה הדוברת העולמית של "Light the Night Walk" שנלחם בלוקמיה ולימפומה.
ביוני 2010 דווח כי פיי תקבל כוכב בשדרת הכוכבים של הוליווד ב-2011.
לאחר לימודיה בתיכון תכננה פיי ללמוד באוניברסיטת "DePaul" בשיקגו, אך לבסוף ויתרה על הרעיון מכיוון שלדבריה הייתה לה "את ההרגשה הזאת כאילו זה לא הולך לעבוד [...] (ש) הם הולכים לקחת את הכסף שלי ואז לזרוק אותי משם".
עם זאת, היא אכן עברה לשיקגו לאחר ששמעה על קבוצת האלתור הקומית "The Second City" הפועלת בעיר.
היא השתתפה בסדנאות לילה ב-"Second City" ועבדה בארגון ימק"א באוונסטון כדי לממן אותן.
מהרגע שהחלה להשתתף בסדנאות היא הפכה לחלק מ"כת האלתור".
בשנת 1994, פיי הצטרפה לצוות השחקנים של "The Second City" בה הופיעה על הבמה 8 פעמים בשבוע במשך שנתיים.
האלתור הפך להשפעה חשובה ביותר על תפישתה את המשחק.
בראיון שהעניקה ל"The Believer" בנובמבר 2003 סיפרה פיי כי:
כשהתגוררה בשיקגו התנסתה פיי גם בסטנד-אפ אותו תיארה כ"חובבני" והופיעה על בימת תיאטרון "I.O.".
במהלך הופעותיה יחד עם The Second City ב-1997 כתבה פיי כמה תסריטים לתוכנית הטלוויזיה של NBC "סאטרדיי נייט לייב" לבקשתו של כותבה הראשי אדם מקיי, שהופיע לצדה ב-Second City.
היא נשכרה לעבוד ככותבת בסאטרדיי נייט לייב לאחר פגישה עם יוצר הסדרה לורן מייקלס ועברה לניו יורק.
פיי סיפרה לניו יורקר: "תמיד שמתי עין על התוכנית".
המערכון הראשון שיצרה היה בכיכוב כריס פארלי.
פיי המשיכה לכתוב מערכונים לפרויקטים אחרים, בין היתר לתוכנית הבוקר של ABC "The View".
היא הייתה אחת מכותבי המערכונים "Sully and Denise", שבהם כיכבה רייצ'ל דראץ'.
לאחר שפיי השתתפה באחד מפרקי המערכונים שלה, וצפתה בו בטלוויזיה היא החליטה שהיא רוצה לעשות דיאטה וירדה כ-13 קילו.
בריאיון להניו יורק טיימס: "הייתי במשקל נורמלי, אך גרתי פה, בניו יורק, היה לי כסף ולא מצאתי בגדים.
לאחר שירדתי במשקל היה יותר עניין לראות אותי על מסך הטלוויזיה".
ב-1999 מקאיי ירד מדרגת הכותב הראשי של סאטרדיי נייט לייב ומייקלס החליט שפיי תהיה מחליפתו.
היא נהייתה לאישה הראשונה בתפקיד, ציון דרך שהיא ממעיטה בחשיבותו.
בשנת 2000 החלה פיי להופיע במערכונים של התוכנית, והחלה להגיש לצד ג'ימי פאלון את הפינה "Weekend Update".
פיי לא ביקשה להיבחן לתפקיד, אך מייקלס ביקש ממנה לעשות זאת.
לטענתו, הייתה כימיה בין פיי לפאלון ועם זאת הוא חשש כי לקחת את פיי לתפקיד יהיה "לקחת סיכון".
התפקיד שלה ב-"Weekend Update" התקבל בצורה טובה על ידי המבקרים.
קן טאקר מ"אנטרטיינמנט ויקלי" כתב "...פיי קולעת למטרה.
הבדיחות מלאות הרעל אותן אומרת בסבר פנים הופכים את המערכון למהנה ושטני עוד יותר".
דניס מילר, יוצר "Weekend Update" שמח לעבוד עם פיי: "...פיי אולי המגישה הטובה ביותר שהייתה ב-"Weekend Update".
היא כותבת את הבדיחות המצחיקות ביותר".
לצד כל השבחים, רוברט ביאנקו מUSA Today טען שהוא "לא התלהב" מזוג המגישים.
ב-2002 היא זכתה לצד כל צוות הכותבים של התוכנית בפרס אמי.
ב-2004 פאלון ופיי הגישו בפעם האחרונה את המהדורה ביחד לאחר שעזב פאלון את התוכנית.
זו הייתה הפעם הראשונה ששתי נשים הגישו את "Weekend Update".
פיי חשפה שהייתה זו היא ששכרה את פולר כדי להגיש איתה את הפינה.
הביקורות על עבודתן של פיי ופולר היו חיוביות, רייצ'ל סקלאר מ-Chicago Tribune טענה שהזיווג בין השתיים הוא "מצחיק, הצלחה כמעט מושלמת".
ב-2006 עזבה פיי את הסדרה כדי לעבוד על סדרה חדשה שיצרה, רוק 30.
ב-2002 הציעה פיי לרשת NBC פיילוט מסוג קומדיית מצבים על חברת חדשות, הצעתה נדחתה.
בהמשך, סוכם שהפיילוט יהיה בסגנון SNL כך ש-NBC הסכימו לקבלו.
במאי 2003 חתמה פיי על חוזה עם NBC לפיו היא חייבת להישאר ב-SNL כתסריטאית ראשית לפחות עד עונת 2004-2005 של התוכנית.
כחלק מהחוזה החלה פיי לפתח פרויקט פריים טיים בהפקת Broadway Video ו-NBCUniversal.
בהמשך היא החלה לפתח את הפיילוט שהציגה לרשת לפני כן בשם "Untitled Tina Fey Project".
הפיילוט, שבוים על ידי אדם ברנשטיין, מתרכז בכותבתה הראשית של תוכנית מערכונים וביחסיה עם כוכב התוכנית והמפיק הראשי.
באוקטובר 2006 הפיילוט עלה לאוויר ברשת NBC, הפעם תחת השם "רוק 30".
על אף שהפרק קיבל ביקורות מעורבות, הוא הגיע למקום השלישי בטבלת הצפייה של אותו שבוע.
הפיילוט המשיך לסדרה, ו-NBC חידשו אותה לעונה שנייה שהחלה באוקטובר 2007. בכורת העונה השלישית התקיימה ב-30 באוקטובר 2008.
ב-2007 קיבלה פיי מועמדות ל"שחקנית הטובה ביותר בקומדיה" בטקס פרסי האמי.
באותו טקס זכתה התוכנית בפרס אמי בקטגוריה "הקומדיה הטובה ביותר".
ב-2008 זכתה פיי בפרס "השחקנית הטובה ביותר בקומדיה" בפרס גלובוס הזהב, פרס גילדת שחקני המסך ובפרס אמי.
ב-2009 פיי זכתה בשנית בפרס גלובוס הזהב ובפרס גילדת שחקני המסך והייתה מועמדת לפרס אמי באותה קטגוריה.
ב-2010 קיבלה פיי מועמדות לפרס גלובוס הזהב בקטגוריה עליה הייתה מועמדת בשנים הקודמות, וזכתה בפרס גילדת שחקני המסך בקטגוריה "השחקנית הראשית הטובה ביותר".
רוק 30 חודשה לעונה חמישית במרץ 2010 והמשיכה לעונה שישית ב-2011, ובתחילת 2013 הסדרה הסתיימה לאחר עונתה השביעית.
הסדרה זכתה ב-13 פרסי אמי עבור העונה השביעית - והייתה הסדרה הקומית בעלת מספר הזכיות הרב ביותר ב-2013.
ב-2002 הופיעה פיי בקומדיה הסוריאליסטית "Martin & Orloff".
ב-2004 היא יצרה ושיחקה בסרט ילדות רעות, הסרט הראשון אותו כתבה.
הדמויות וההתנהגויות בסרט היו מבוססות על חייה של פיי בבית הספר התיכון ועל ספרה של רוזלינד וייסמן "Queen Bees and Wannabes".
בין צוות שחקני הסרט ניתן למנות גם את שחקני SNL טים מידאווס, אנה גסטייר ואיימי פולר.
הסרט זכה לביקורות חיוביות, וגרף 129 מיליון דולר ברחבי העולם.
בראיון שהעניקה ב-2004 הביעה רצון להפיק סרטים נוספים שבהם גם תשחק.
ב-2006 פיי עבדה על תסריט לסרט לסרטי פרמאונט בכיכוב סשה ברון כהן תחת השם "Curly Oxide and Vic Thrill", שמבוסס בחלקו על חיי מוזיקאים חסידים.
ב-2007 היא לוהקה לסרט האנימציה "צוות נערי אקווה הרעבים" בתפקיד אמה הצעירה של אקווה, בוריטו ענקית.
ב-2008 כיכבה פיי לצד איימי פולר מ-SNL בסרט "בייבי מאמא".
הסרט נכתב ובוים על ידי מייקל מקאלרס.
העלילה מספרת על קייט (פיי), אשת עסקים שרוצה ילד, אך מגלה שיש לה רק סיכוי של אחד למיליון להיכנס להריון ולכן מחליטה למצוא אם פונדקאית: אנג'י (פולר), אישה ערמומית ממעמד "הזבל הלבן".
הסרט קיבל ביקורות מעורבות, אם כי הרבה מהמבקרים טענו שנהנו מהופעתה של פיי בסרט.
טוד מקארטני מוראייטי כתב: "זה תענוג לצפות בפיי לאורך כל הסרט.
(היא) מסוגלת להעביר כוונותיה ורגשותיה של קייט דרך הבעות פנים פשוטות, ואין רגע אחד שבו היא מלודרמטית".
הסרט גרף מעל ל-64 מיליון דולר בקופות.
ב-2010 היא דיבבה את הדמות רוקסן ריצ'י, כתבת טלוויזיה, בסרט האנימציה של דרימוורקס "מגה-מוח", שהרוויח 321 מיליון דולר ברחבי העולם והפך לסרט המכניס ביותר שפיי לקחה בו חלק.
ביולי 2010 דווח כי פיי תככב לצד מריל סטריפ בסרט הקומדיה "Mommy & Me" המספר על אמא ובת.
את הסרט יביים סטנלי טוצ'י.
פיי גם שיחקה בסרט "החבובות - מבוקשות" בתפקיד נדיה, שוטרת רוסיה, הסרט יצא בארצות הברית ב-21 במרץ ובישראל ב-27 במרץ 2014.
בשנת 2016 שיחקה פיי בסרט הדרמה הביוגרפי "כתבת אמריקאית" המספר את סיפורה האמיתי של העיתונאית קים ברקר.
בין ספטמבר לנובמבר 2008 פיי ביצעה כמה הופעות אורח בסאטרדיי נייט לייב כחברת המפלגה הרפובליקנית שרה פיילין.
בפרק הבכורה של העונה ה-34 של התוכנית, ששודר ב-13 בספטמבר 2008, פיי חיקתה את פיילין במערכון לצד איימי פולר שחיקתה את הילרי קלינטון.
חילופי הדברים בין השתיים כללו במערכון עקיצה מצד קלינטון לפיילין על "משקפי הטינה פיי שלה".
המערכון נהפך במהירות לנצפה ביותר באתר NBCUniversal עם 5.7 מיליון צפיות לאחר שלושה ימים בלבד.
פיי חיקתה את פיילין פעם נוספת בתוכניות ששודרו ב-4 באוקטובר, ב-18 באוקטובר בה השתתפה גם שרה פיילין האמיתית וב-1 בנובמבר בה השתתפו גם ג'ון מקיין ואשתו.
לתוכנית של ה-18 באוקטובר היה הרייטינג הגבוה ביותר ב-SNL מאז 1994. ב-2009 קיבלה פיי פרס אמי על הופעתה כפיילין בקטגוריה "הופעת האורח הטובה ביותר בסדרת קומדיה".
באפריל 2010 וב-8 במאי 2011 היא שבה לחקות את פיילין בתוכנית.
אנטרטיינמנט ויקלי: "הופעתה החריגה של פיי בתוכנית עשתה נעלה אמיתית לטלוויזיה".
בשנת 2000 העלו פיי וחברתה לSNL רייצ'ל דראץ' מופע אוף ברודוויי תחת השם "Dratch & Fey" שהציג ב"Upright Citizens Brigade Theater in" בניו יורק.
טים טאונסנד מ"Wall Street Journal" כתב שהחלק הכיף במופע היה "לראות כמה נוח להן אחת עם השנייה".
הוא סיכם את הביקורת בכך שההפקה "לא על שתי נשים מצחיקות[...]דראץ' ופיי פשוט מצחיקות.
ב-13 באוגוסט 2007 פיי ביצעה הופעת אורח בתוכנית הילדים "Sesame Street" בפרק "The Bookaneers".
ב-25 בנובמבר 2007 היא הופיעה כשופטת אורחת באחד מפרקי תוכנית ערוץ האוכל "Iron Chef America".
היא הופיעה בקמפיין של חברת וולט דיסני, "שנה של מיליון חלומות", בתור טינקר בל.
פיי הופיעה בפרסומות של אמריקן אקספרס.
ב-10 באפריל 2010 היא הנחתה את אחת מתוכניות SNL, וקיבלה על הופעתה מועמדות לפרס אמי בקטגוריה "שחקנית האורח הטובה ביותר בקומדיה".
ב-5 באפריל 2011 היא השיקה את ספרה, "Bossypants", שקיבל ביקורות חיוביות מהניו יורק טיימס.
בשנת 2015 יצרה בשיתוף עם רוברט קרלוק את סדרת הטלוויזיה הקומית "קימי שמידט הבלתי שבירה" בכיכובה של אלי קמפר ושודרה בנטפליקס במשך 4 עונות ואפילו בסרט על הסדרה.
בשנת 2021, שוב לצד קרלוק יצרה את הסיטקום "אדוני ראש העיר" לרשת NBC, והיא אף כתבה 3 פרקים.
ב-2001 אנטרטיינמנט ויקלי נכללה פיי ברשימת הבדרניות המוצלחות של השנה על עבודתה ב"Weekend Update".
היא נכללה ברשימה זו גם ב-2007 ודורגה במקום השני ברשימה ב-2008. ב-2009 הגיעה פיי למקום החמישי ברשימת "15 הבדרנים הטובים ביותר בשנות ה-2000" של המגזין.
ב-2007 הניו יורק פוסט כלל אותה כאחת מ-50 הנשים הניו יורקריות המשפיעות ביותר, כשהיא במקום ה-33. פיי נכללה ברשימת "100 האנשים המשפיעים ביותר בעולם" מטעם טיים מגזין בשנים 2007 ו-2009. היא נבחרה על ידי ברברה וולטרס כאחת מ"עשרת האנשים המעניינים ביותר לשנת 2008".
פיי ידועה בשל הופעותיה בתוכנית המערכונים של NBC "סאטרדיי נייט לייב", בקומדיה של NBC "רוק 30", ובסרטים "ילדות רעות" (2004) ו"בייבי מאמא" (2008).
פיי פרצה לראשונה לתחום הקומדיה כשהצטרפה כשחקנית לקבוצה הקומית "The Second City", שפעלה בשיקגו.
בהמשך הצטרפה ל"סאטרדיי נייט לייב" ככותבת ולאחר מכן הפכה לכותבת הראשית ולמשתתפת והנחתה באופן קבוע את המערכון "Weekend Update".
בשנת 2004, פיי כתבה את התסריט לסרט "ילדות רעות" ואף השתתפה בו.
לאחר עזיבתה את "סאטרדיי נייט לייב" בשנת 2006, יצרה פיי את סדרת הטלוויזיה "רוק 30", קומדיית מצבים המבוססת באופן רופף על חוויותיה ב"סאטרדיי נייט לייב".
פיי הייתה התסריטאית הראשית של הסדרה.
בשנת 2008 היא כיכבה בסרט הקומדיה "בייבי מאמא".
בשנת 2010 פיי הופיעה בקומדיות "דייט לילי" ו"מגה-מוח".
בשנת 2008 פיי קיבלה את תואר "המשפיעה הגדולה ביותר על התרבות והבידור בשנת 2008" מטעם "Associated Press", לאחר שגילמה את חברת המפלגה הרפובליקנית שרה פיילין במערכון של סאטרדיי נייט לייב.
בשנת 2010 היא קיבלה את פרס מארק טוויין להומור אמריקאי, ובכך הפכה לזוכה הצעירה ביותר אי פעם בפרס זה.
בייבי מאמא (2008) - קייט הולברוק
פוניו על הצוק ליד הים (2009) - ליסה (דיבוב)
דייט לילי (2010) - קלייר פוסטר
מי הרג את מגי מור?
ילדות רעות: המחזמר (2024) - גם תסריטאית ומפיקה
ארבע העונות (אנ') (2025) - גם יוצרת, תסריטאית ומפיקה בפועל
"טינופת" היא תוכנית שיחת סלון לילית, ששודרה בערוץ הוט 3 של חברת הטלוויזיה בכבלים "הוט", החל מיוני 2008. בינואר 2009 חזרה התוכנית לעונה שנייה, אליה הצטרפו משתתפים חדשים.
בתוכנית הלילה המאוחרת, שיצרו דנה מודן ויונתן קוניאק, המתפקדים בה כעורכים ראשיים, מתקיימת שיחת חולין מאולתרת, על מגוון נושאים מעולם התרבות הישראלי, ומחייהם של חמשת המשתתפים.
במהלך שידורי התוכנית הוצגו כמה התבטאויות שעוררו מחלוקת.
כך למשל, ב-22 ביוני 2008 פורסם כי האגודה למלחמה בסמים התרשמה כי שידור קטע, בו מתוודה אחד המשתתפים, איתי ולדמן, על רצונו לנסות את סם ההרואין "מתוך סקרנות", היה בעייתי.
למרות זאת, המשיכו חברי הפאנל לשוחח בשתי עונותיה של התוכנית בנושאי סמים והניסיונות שלהם.
חברי הפאנל מביעים לעיתים את דעתם האישית על אישים מעולם התרבות, וכך כבר בתוכנית הראשונה, ששודרה ב-1 ביוני 2008, ניהלו המשתתפים דיון הרומז על נטיותיו המיניות של הזמר הראל סקעת בטרם יצא מהארון, דבר זה כונה כ"אאוטינג".
ידוענים שונים שניהלו אודותיהם דיונים סוערים ופרובוקטיביים הם גיא מרוז, שלום חנוך, סאבלימינל ואסי דיין.
איתי ולדמן - עורך השבועון "Time Out תל אביב"
אסף תלמודי - מרצה ומוזיקאי "אוי דוויז'ן"
אמיר בן סירא - תסריטאי
יובל מנדלסון - מוזיקאי, סולן "שייגעצ"
ליאור כפיר - מפיק ותסריטאי
ניסן שור - מבקר תרבות ותסריטאי
אנטון אוסטרובסקי (עונה שנייה) - מוזיקאי
אסף אמדורסקי (עונה שנייה) - מוזיקאי
זהר וגנר (עונה שנייה) - במאית ומוזיקאית, סולנית "זהר וגנר והמסריחים"
לירון ויסמן (עונה שנייה) - שחקנית
יעל נצר (עונה שנייה) - שחקנית ותסריטאית
עומר בורשטיין (עונה שנייה) - סטנדאפיסט
קלרה ח'ורי (עונה שנייה) - שחקנית
ארצי יפרח (עונה ראשונה) - מעצב אופנה
דפנה ארד (עונה ראשונה) - מוזיקאית, סולנית "ביר7", עיתונאית ועורכת טלוויזיה
דרור נובלמן (עונה ראשונה) - תסריטאי
יוני בינרט (עונה ראשונה) - עיתונאי
עמית בחובר (עונה ראשונה) - תסריטאי וקומיקאי
תמר קרוון (עונה שנייה) - צלמת, במאית קליפים ומעצבת
טינטאג'ל או טרוונה (בקורנית: Tre war Venydh, מילולית "כפר על הר") היא מועצה מקומית (Civil parish) ועיירה השוכנת על חוף האוקיינוס האטלנטי במחוז קורנוול שבדרום-מערב אנגליה בבריטניה.
שטחה 17.32 קילומטרים רבועים, ונכון ל-2016 היה מספר התושבים 1,748, ירידה מ-1,822 שהיה מספר התושבים ב-2001. העיירה וטירת טינטאג'ל הסמוכה קשורים לאגדות על המלך ארתור, ולכן היא מושכת אליה מטיילים ותיירים רבים, והיא אחד מהמקומות הפופולריים ביותר בין התיירים בבריטניה.
המקור של השם טינטאג'ל אינו ידוע.
ישנה אפשרות כי השם הוא צרפתית נורמנית, משום שהשפה הקורנית של המאה ה-13 לא כללה את העיצור ג'י.
אם המקור הוא בקורנית אזי דן (Dun) פירושו מבצר.
בספרו "אלמנטים של שמות מקומות בקורנוול" (Cornish Place-name Elements) מעלה אוליבר פאדל (Oliver Padel) השערה כי השם המקורי היה "דן"-"טאגל" ('Dun' '-tagell'), שפירושו "מקום צר", ופירוש זה נתמך על ידי "מילון אוקספורד לשמות מקומות אנגליים".
קיימת אפשרות לשם מאותו מקור באיי התעלה, "טנטה ד'אגל" (Tente d'Agel), אבל זה מוטל בספק.
השם מופיע לראשונה בספר ההיסטוריה של מלכי בריטניה מאת ג'פרי ממונמות' (נכתב בלטינית סביב 1136) כ"טינטאגול" (Tintagol), מה שמרמז על הגייה עם ג ולא עם ג'.
אבל בפואמה ברוט (Brut) שכתב המשורר לאיאמון (Layamon) בן סוף המאה ה-12 באנגלית תיכונה על תולדות אנגליה השם נכתב כ"Tintaieol".
האות i באיות זה מרמזת על עיצור כדוגמת האות j באנגלית מודרנית.
החלק השני של השם מבוטא כ-ageul בצרפתית מודרנית.
העיירה של ימינו הייתה ידועה בשם טרוונה (Trevena) עד שסניף הדואר החל להשתמש בשם טינטאג'ל כשם המקום באמצע המאה ה-19 (עד אז השם היה מוגבל לצוק של טירת טינטאג'ל).
הממשל המקומי מוגדר כמועצה (Civil parish) וחברי המועצה נבחרים מדי ארבע שנים.
הגוף המרכזי באזור הוא מועצת קורנוול (Cornwall Council), אבל עד מרץ 2009 הייתה המועצה המקומית תחת סמכות מועצת הנפה של צפון קורנוול (North Cornwall District Council).
דיוני המועצה המקומית מתפרסמים באתר המועצה.
מ-1894 ועד 1974 הייתה המועצה חלק מהנפה הכפרית קמלפורד (Camelford Rural District).
בספרו על ההיסטוריה של מלכי אנגליה מתאר ג'ופרי ממונמות' כיצד גורלואיס (Gorlois), דוכס קורנוול, העביר את אשתו איגריין (Igraine) לאופידום "טינטאגול" כשהיה במלחמה עם המלך אותר פנדרגון (Uther Pendragon).
אותר, שהיה מאוהב באיגריין, ידע שלא ניתן להיכנס אל הטירה המוגנת היטב, וביקש עזרה מהקוסם מרלין.
מרלין הפך את אותר לבן דמותו של גורלואיס, ואותר נכנס כך לטירה ועיבר את איגריין.
בנם של אותר ואיגריין היה המלך ארתור.
ברומנסה טריסטן ואיזולדה חלק מהאירועים מתנהלים גם הם בטינטאג'ל.
בתקופת הנורמנים נבנה מבצר קטן בכפריר בוסיני (Bossiney), קרוב לוודאי לפני הסקר של ספר יום הדין ב-1086, בוסיני וטרוונה הוגדרו כבורו ב-1253 על ידי ריצ'רד, רוזן קורנוול.
בספר יום הדין יש בוודאות שני בתי אחוזה בקהילה זו.
בוסיני (שכללה את טרוונה) נלקחה מהנזירים של בודמין (Bodmin) על ידי הרוזן מקורנוול.
טינטאג'ל הייתה אחת מ-17 אנטיקווה מנריה (Antiqua maneria, מנורים עתיקים) של דוכסות קורנוול.
החג המסורתי של הקהילה היה החג של דיוניסיוס הקדוש, הפטרון הקדוש של הקפלה של טרוונה, שנחגג ב-19 באוקטובר.
כיכר השוק ואתר היריד היו בסמוך לקפלה.
סביב 1552 ניתנה לבורו של בוסיני הזכות לשלוח שני חברים לפרלמנט, והם המשיכו בכך עד 1832 כשמעמד הבורו בוטל.
עד תחילת המאה ה-20 הפרידו בין הכפרים טרוונה ובוסיני שדות לאורך דרך בוסיני.
הסקר של 1840–1841 קבע שגודל השטח של הקהילה הוא 17.3 קילומטרים רבועים, שמתוכם 13 קילומטרים רבועים הם שטחים מעובדים ושטחי מרעה.
השטח הפרטי הגדול ביותר, 7.34 קילומטרים רבועים, היה בבעלות הלורד וורנקליף (Lord Wharncliffe), ו-500 דונם הוקצו לכנסייה.
ב-6 ביולי 1979 הופנתה תשומת הלב הלאומית לטינטאג'ל לזמן קצר כאשר מטוס הוקר האנטר התרסק לתוך העיירה לאחר שמנועו התקלקל.
בתקרית החריגה נגרמו נזקים משמעותיים ובהלה, אבל לא אבדות בנפש.
טרברווית (Trebarwith) הייתה אתר הטביעה של הספינה "שרה אנדרסון" (Sarah Anderson) ב-1886 (כל אנשי הצוות נהרגו).
אבל הספינה הטרופה הידועה ביותר הייתה בארק בשם "לוטה" (Iota), שהתרסקה אל הצוקים של ליי רוק (Lye Rock) ב-20 בדצמבר 1893. אנשי הצוות הצליחו לטפס על הסלע, ולבד מנער בן 14, כולם ניצלו בעזרת ארבעה גברים (שלושה מתוכם מטינטאג'ל, אחד מהם, צ'ארלס המבלי קיבל 3 מדליות עבור אומץ אחר-כך).
סיפור ההצלה הופיע בספר "הרהורים על טינטאג'ל וגיבוריה" (Musings on Tintagel and its Heroes) מאת ג'וזף בראון ב-1897. הנער נקבר בחצר הכנסייה של טינטאג'ל, והקבר מסומן בצלב עץ עליו חרות שמו: דומניקו קטנזה (Catanese Domenico).
החפירות הארכאולוגיות העיקריות החלו בשנות ה-30 של המאה ה-20 באתר של הטירה מהמאה ה-12 וסביבותיה, כשבראשן עמד ראלי רדפורד (Ralegh Radford).
החפירות חשפו שהכף של טינטאג'ל היה אתר נזורה קלטית במעמד גבוה (לטענת ראלי רדפורד) או מבצר נסיכותי והתיישבות של סוחרים המתוארכת למאות חמישית ושישית לספירה (לדברי חופרים מאוחרים יותר), בתקופה שמיד לאחר נסיגת הרומאים מבריטניה.
ממצאים של שמן זית וכדי יין מאגן הים התיכון מוכיחים כי בריטניה שמיד לאחר הרומאים לא הייתה מוצב מבודד כפי שהניחו קודם לכן, שכן מסחר נרחב בטובין בעלי ערך גבוה התנהל באותה תקופה באזור הים התיכון.
ממצאים מהחפירות שמורים במוזיאון המלכותי של קורנוול (Royal Cornwall Museum) בטרורו.
החפירות ב-1998 גילו אבן שעליה חקוקה כתובת בלטינית שכללה את המילה ארטוגנו (Artognou).
האבן, המכונה "אבן ארטוגנו" (Artognou stone), הוסיפה פרט לפולקלור של הקשר בין טינטאג'ל למלך ארתור, אם כי היסטוריונים אינם מאמינים שהכתובת מתייחסת למלך ארתור.
שתי עונות של חפירות נערכו בחצר כנסיית טינטאג'ל בתחילת שנות ה-90 של המאה ה-20.
תל הקבורה הגדול ביותר מתקופת הברונזה מצוי בקונדולן (Condolden), הנקודה הגבוהה ביותר בשטח העיירה, תל נוסף הוא במנאדו (Menadue), ויש נוספים לאורך הצוקים.
בתקופת הברזל היו ככל הנראה ביצורים בכפי הסלע כמו ווילפארק (Willapark) ובאראס הד (Barras Head), ובפנים הארץ בטרנלה (Trenale).
שתיים מאבני המייל הרומיות שנמצאו בקורנוול הם מטינטאג'ל.
המוקדמת משתיהן נתגלתה מתחת לכפריר טרתווי (Trethevy) שבין טינטאג'ל לבוסקאסל.
השנייה נתגלתה בחומה של חצר הכנסייה ב-1889 והכתובת בה מתייחסת כנראה לקיסר ליקיניוס (מת בשנת 325).
קיימים שרידים עתיקים רבים אחרים בטינטאג'ל וסביבותיה, כדוגמת השקע המכונה "טביעת רגלו של המלך ארתור" (King Arthur's Footprint) באי טינטאג'ל והסלע המגולף מאזור סטראפארק (Starapark), 8 קילומטרים מזרחית לטינטאג'ל, שהוצבה מול בית הספר בקמלפורד (Camelford), דרומית מזרחית לטינטאג'ל.
רודני קסלדן (Rodney Castleden) מגדיר אותם כחפצים טקסיים מתקופת הברונזה.
"טביעת רגלו של המלך ארתור" היא שקע בסלע בנקודה הגבוהה ביותר בצד הדרומי של האי טינטאג'ל.
הוא אינו טבעי לגמרי, לאחר שעוצב בידי אדם בשלב כלשהו.
ייתכן ששימש להכתרת מלכים או ראשי שבטים כיוון שידוע שלאתר יש היסטוריה ארוכה המשתרעת מימי הביניים.
השם הוא ככל הנראה המצאה של מדריך בטירה במאה ה-19.
באזור נתגלו שני צלבי אבן, שניהם הוזזו ממקומם המקורי: הפשוט יותר משניהם הוא צלב הנדרה (Hendra cross).
צלב אלנט (Aelnat's), נתגלה בכפריר טרווילט (Trevillet) הסמוך והועתק למלון ורנקליף ארמס (Wharncliffe Arms Hotel) בטרוונה והוא מגולף בכישרון רב.
הכתובת על הצלב בלטינית נקראת כ"אלנט עשה צלב זה למען נשמתו" (בחלק האחורי של הצלב חקוקים שמות ארבעת השליחים).
שמו של אדם זה הוא סקסוני.
הוא ואדם נוסף שהוזכר ב-1086 בשם אלפווי (Alfwy) הם האנגלו-סקסונים היחידים ששמם מופיע ברישומים מהאזור.
אוולין הרדי מקשרת בין אחד משיריו של תומאס הרדי "לאור האבן הרונית" ("By the runic stone" 1917) לצלב אלנט.
בית הספר היסודי של טינטאג'ל הוקם ב-1914 בכפריר טרוון (Treven) הקרוב, ונועד להחליף את בית הספר של הכנסייה (נוסד 1874), והוא הורחב מאז.
התלמידים שממשיכים לבית ספר תיכון מגיעים לבית הספר המקיף על שם סיר ג'יימס סמית (Sir James Smith's School) בקמלפורד הסמוכה.
המבנה המכונה "בית המתנות" (The Gift House) הצמוד לסניף הדואר הישן נרכש על ידי אגודת הצדקה של נשות טינטאג'ל (Trustees of Tintagel Women's Institute).
היכל המלך ארתור (King Arthur's Hall) בטינטאג'ל הוא מבנה גדול שנבנה בשנות ה-30 במאה ה-20. הוא נבנה על ידי יצרן אבקת פודינג בשם פ.
מגוון של אבנים מקורנוול שימש לבנייה ו-73 הוויטראז'ים המתארים את אגדות המלך ארתור הם מעשי ידיה של ורוניקה וול (Veronica Whall), וכמו כן יש במבנה כמה ציורים של ויליאם האתרל (William Hatherell).
"מסדר חבורת האבירים של השולחן העגול" (Order of the Fellowship of the Knights of the Round Table) הוקם בבריטניה ב-1927 על ידי פרדריק תומאס גלסקוק (איש עסקים מלונדון שפרש לגמלאות, נפטר ב-1934) על מנת לקדם את האידיאלים הנוצריים והתפיסה הארתוריאנית על אבירות בימי הביניים.
גלסקוק היה תושב של טינטאג'ל והקים את אולם המלך ארתור על האתר בו שכנו בעבר בית העירייה ואולם המסחר.
ההיכל משמש גם כאתר כנסים לבונים חופשים, ומשכן לארבעה גופים של הבונים החופשיים.
מלון טירת המלך ארתור (King Arthur's Castle Hotel), כיום "מלון טירת קמלוט" (Camelot Castle Hotel) נפתח ב-1899. הוא היה פרי יוזמתו של סר רוברט הרווי (Sir Robert Harvey), והאדריכל היה סילוונוס טרוואיל (Silvanus Trevail).
במקור הוא היה מיועד כמלון בנקודת הקצה של מסילת הרכבת מקמלפורד שמעולם לא נבנתה.
החזית היא קירות הנוטים פנימה, מגדל כניסה ראשי מתרומם לגובה של חמש קומות ובכל פינה יש מגדל בן ארבע קומות.
במגדלים יש משיקולי והם מתרוממים שלוש קומות מעל יתרת הבניין.
האולם הגדול בקומה הראשונה תוכנן סביב העתק של השולחן העגול מטירת וינצ'סטר והוא כולל ארקדות רומנסקיות עם עמודים משיש איטלקי.
בטרוונה עצמה קיים מבנה שהיה בעבר מלון ורנקליף (Wharncliffe Hotel), שהוסב לדירות (סמוך להיכל המלך ארתור).
צלב האבן המכונה "צלב אלנט" ניצב בחצר.
המלון קרוי על שם הרוזן ורנקליף (Earl of Wharncliffe), שהיה בעל הקרקע הגדול ביותר בקהילה עד שנכסיו נמכרו בתחילת המאה ה-20. מול מלון ורנקליף ניצב מלון טינטאג'ל לשעבר, שהיה ידוע פעם כמלון פריס (Fry's Hotel).
זה היה המסוף לכרכרות בימים לפני שהוקמה מסילת הברזל לקמלפורד בשלהי המאה ה-19 (שנסגרה ב-1966).
בסמוך לנקודת דנדרהול (Dunderhole Point) על צוק גלבה עומד בניין שהיה שייך למחצבת לווחה.
הבניין שימש במשך שנים רבות כאכסניית נוער.
כנסיית סנט מטריאנה (Church of St Materiana), שמה הרשמי של כנסיית קהילת טינטאג'ל, שייכת לכנסייה האנגליקנית מאז הרפורמציה באנגליה.
היא נבנתה במקור בתקופה הנורמנית.
ניקולאוס פבזנר אינו בטוח לגבי תאריך ההקמה ומשער כי בבנייה הנורמנית משולבים אלמנטים סקסוניים, וכי ייתכן שהמגדל נבנה במאה ה-13 או במאה ה-15. הכנסייה שוכנת על צוק בין טרוונה וטירת טינטאג'ל והוכרזה כבניין רשום מדרגה I.
הכנסייה הראשונה באתר הוקמה ככל הנראה במאה השישית לספירה, ככנסיית בת של הכנסייה המכונה מינסטר (Minster) בבוסקאסל הסמוכה.
אלו הן שתי הכנסיות היחידות המוקדשות לסנט מטריאנה, שמה הלטיני של קדושה וולשית מהמאה החמישית הידועה יותר בשמה הוולשי מדרין, נסיכת גוונט (Madryn, Princess of Gwent).
הכנסייה הנוכחית יכולה להיות משלהי המאה ה-11 או מתחילת המאה ה-12. המגדל נבנה כשלוש מאות שנים אחר-כך, והשינוי המשמעותי מאז היה שיקום ב-1870 בתכנון אדריכל הכנסיות ג'יימס פירס סנט אוביין (James Piers St Aubyn).
שינויים שבוצעו אחר-כך כללו הזזת העוגב (פעמיים) וויטראז'ים חדשים לחלק מהחלונות: רבים מהם מתארים קדושים, כולל סנט מטריאנה, סנט ג'ורג' וסנט פיראן.
אגן הטבילה הוא נורמני שגולף באופן גס מקוורץ פורפירי.
בכנסייה יש שלושה עותקים מודרניים של ציורים של אמנים ידועים ואבן המייל הרומית (שהוזכרה בפסקת העתיקות).
במגדל יש שישה פעמונים המתוארכים מ-1735 עד 1945.
שטח בחצר הכנסייה נחפר בשנים 1990–1991 על ידי יחידת הארכאולוגיה של קורנוול.
האנדרטה לנופלים במלחמות מקרב הקהילה הוצבה בצד המערבי של חצר הכנסייה וצלב חצר מודרני (1910) הוצב בכניסה הדרומית.
בטירה הייתה קפלה נורמנית על שם סנט ג'ולייטה, שכיום היא חרבה, ונחפרה על ידי הצוות של ראלי רדפורד.
זהו בניין מלבני פשוט שבו אזור המזבח נבנה מאוחר יותר מהספינה המרכזית.
בטרתווי (Trethevy) יש קפלה על שם סנט פיראן והייתה קפלה אנגליקנית בטרקנאו (Treknow), כפרירים השייכים למועצה של טינטאג'ל (Civil parish).
בימי הביניים הייתה גם קפלה על שם דיוניסיוס הקדוש בטרוונה: היריד השנתי נערך ביום חגו (19 באוקטובר).
בית הכומר (vicarage) הישן נבנה בתחילת המאה ה-17 והרחבות משמעותיות בוצעו במבנה בשלהי המאה ה-18 ואמצע המאה ה-19. בשטח בית הכומר נמצאת קפלת פונטווראולט (Fontevrault Chapel) ושובך שהוא אחד השמורים ביותר בקורנוול.
ב-2008 החליטה הדיוקסיה של טרורו לרכוש מבנה מגורים חדש לכמרים העתידיים ולמכור את בית הכומר הישן.
האתר והקרקעות בבעלות הכנסייה היו משכנם של הכמרים כבר מהמאה ה-13 כאשר הבנפיקיום הגיע לידי מנזר פונטווראו (abbaye de Fontevraud) בצרפת.
מ-1925 עד 2008 היה שימוש בחלק מהמבנים החיצוניים של בית הכומר כקפלה (קפלת פונטווראולט -Fontevrault Chapel).
השם מנציח את המנזר באנז'ו בצרפת שטינטאג'ל הייתה תחת חסותו בימי הביניים (הקומונה קרויה כיום Fontevraud-l'Abbaye), שנוסד על ידי רובר מארבריסל (Robert d'Arbrissel).
לכנסייה המתודיסטית יש קפלות בטרוונה ובבוסיני (Bossiney).
בעבר היו קפלות נוספות של הכיתות המתודיסטיות השונות (וסליאניות, נוצרי ביבליה), לדוגמה בטרנאלה (Trenale) וטרוורמט (Trewarmett).
בית הקברות המתודיסטי הוא בטרוורמט.
המתודיזם הווסליאני בטינטאג'ל החל ב-1807 בטרנאלה ובמהלך שישים השנים הבאים צבר מאמינים רבים, אם כי הם התפצלו בין מספר כיתות (מתודיסטים וסליאנים, האגודה המתודיסטית, נוצרי ביבליה).
קפלות נבנו בטרוונה ב-1838 ובבוסיני ב-1860. בשנות ה-30 וה-40 של המאה ה-19 חל פילוג בקהל המאמינים המתודיסטים הווסליאנים של קמלפורד, שכלל גם את טינטאג'ל ויותר ממחצית המאמינים עברו לאגודה המתודיסטית הווסיליאנית.
הכנסיות המתודיסטיות השונות התאחדו מחדש בהסכמים של 1907 ו-1932. מרי טומס (Mary Toms), שהייתה שייכת לזרם של נוצרי הביבליה (Bible Christian), הטיפה באי וייט והעבירה רבים מתושבי האי לזרם זה.
בקיר של כנסיית סנט פול (St Paul's Church) יש פסיפס בן 30,000 אבנים של הקדוש.
מאז ינואר 2008, כאשר הכנסייה חגגה 40 שנים להקמתה, הוצבה גרסה מודרנית של "הארוחה האחרונה" של לאונרדו דה וינצ'י מפרי מכחולו של האמן המקומי ניקולס סנט ג'ון רוס (Nicholas St John Rosse) מעל המזבח בכנסייה.
הציור התפרסם בעיתונות בשל השימוש בבגדים מודרניים ובאנשים מקומיים בתפקיד השליחים.
אל הכנסייה בטינטאג'ל נהגו להגיע אנשים ממדינות רבות על מנת לצפות בשמות תינוקותיהם שמתו בשל הפלות, נולדו מתים או מסיבה אחרת.
השמות נכתבו ב"ספר ההנצחה של הפלות ואובדן עוללים" (Miscarriage & Infant Loss Memorial Book), שעד 2011 נשמר בכנסייה.
לחוף סביב טינטאג'ל יש משמעות כלכלית משום שהוא בנוי מלווחה עתיקה מהדבון.
קצת יותר מקילומטר דרומה מטינטאג'ל כלפי טרקנואו (Treknow) מתבצעת חציבה נרחבת לחומר עמיד לסחיפה זה המשמש לחיפוי גגות.
מחצבות בפנים הארץ בטרברווית (Trebarwith) ובטרווילט (Trevillet) פעלו עד אמצע המאה ה-20. במזג אוויר חמים גורם אור שמש עז למים לקבל גוון ירוק טורקיז בהיר שנגרם מהחול שמקורו בלווחה המכיל כמות קטנה של נחושת.
הסלעים מכילים עפרות מתכת שונות בכמויות קטנות.
כמה מהם נכרו בתקופה הוויקטוריאנית.
טינטאג'ל שוכנת בתחומי האזור המוגדר כ"אזור של יופי טבעי יוצא דופן של קורנוול" (Cornwall Area of Outstanding Natural Beauty).
גבעת קונדולדן (Condolden) – אף שהיא קרובה מאוד לחוף, היא בין המקומות הבודדים בקורנוול מחוץ לערבת בודמין (Bodmin Moor) שגובהם עולה על 1,000 רגל (כ-300 מטרים).
סנט נקטנ'ס קייב (St Nectan's Kieve) – מפל מים בעמק מיוער בטרתווי (Trethevy).
כפים – מלבד האי טינטאג'ל כוללים הכפים בחוף את וילאפארק (Willapark) וסטארט פוינט (Start Point).
חופים – חוף קרוב נמצא בבוסיני הייבן (Bossiney Haven).
טרברווית סטרנד (Trebarwith Strand), רק כחצי שעת הליכה דרומית לטינטאג'ל, הוא אחד החופים המשובחים ביותר בקורנוול, המתגאה בים צלול, חולות זהב, וגלישת גלים מעולה.
יש חוף קטן בטינטאג'ל הייבן צפונית לטירה.
מועדון המצילים המתנדבים שוכן בטרברווית סטרנד וחברים בו גם תושבים מהיישובים בסביבה.
שמורת הטבע צוקי טינטאג'ל (Tintagel Cliffs Site of Special Scientific Interest) – הצוקים במפרץ בקווייז, דרומית לטרברווית סטרנד עד וילאפארק דרומית לבוסקאסל הם חלק מ"שמורת הטבע צוקי טינטאג'ל", שהוכרזה בשל הצמחייה הימית ותוואי הנוף הגאולוגיים, כולל ארבעה אתרים גאולוגיים לשימור (Geological Conservation Review sites).
בבעלות קרן הנאמנות הלאומית למקומות בעלי עניין היסטורי או יופי טבעי נמצאים בית הדואר הישן בטרוונה, וקטעים יפים של הצוקים לאורך החוף, כולל "צוק גלבה" (Glebe Cliff), "אף ברס" (Barras Nose) ו"נקודת פנהליק" (Penhallick Point).
השבילים לאורך החוף הם חלק משביל החוף הדרום-מערבי (South West Coast Path), שביל לאומי המקיף את כל הפינה הדרום-מערבית של האי הבריטי.
בספר שיצא ב-1935 בעריכת ארמסטרונג (.Armstrong, W.
C) נכתב "בתחומי מרחק קצר מטינטאג'ל יש לפחות 385 מינים של פרחים, 30 מינים של עשבים ו-16 שרכים...
שדה ציד מאושר לבוטנאים", והוא מונה את 39 המינים הנדירים ביותר.
ב-1942 בוטנאי חובב אחר תיעד 262 מינים של צמחים בעלי פרחים בטינטאג'ל.
בחוף ניתן לצפות בעופות רבים.
סופר אלמוני כתב ב-1935 שבווילאפארק יש להקות מרהיבות של עופות ימיים (שמונה מינים) ובפנים הארץ הוא מתאר את הבזים ואת מיני העורבים כולל עורב שחור וזג אדום-מקור.
עוף אחרון זה, הקרוי באנגלית גם צ'וף קורני (Cornish chough), הוא סמל של קורנוול ואמור גם לגלם את הרוח של המלך ארתור, אבל בהגיע שנות ה-50 של המאה ה-20 כבר לא נראה הזג אדום-המקור באזור.
Ryves) הזכיר ב-1948 שהאלקה חדת-המקור נמצאת בטינטאג'ל במספרים גדולים (ייתכן שהמושבה הגדולה ביותר של עופות אלו בכל המחוז), ומסכם דוחות מתחילת המאה.
בימים הראשונים של החברה המלכותית להגנה על ציפורים (Royal Society for the Protection of Birds), דיווח צ'ארלס המבלי (Charles Hambly) על מצב העופות באזור.
מאה שנים אחר-כך הבחין הארי סנדרקוק (Harry Sandercock), שאפילו שיטות החקלאות המודרניות לא גרמו לצמצום באוכלוסיית העופות.
קונסטנטינו (טינו) רוסי (באיטלקית: Constantino (Tino) Rossi; 29 באפריל 1907 – 26 בספטמבר 1983) היה זמר ושחקן קולנוע צרפתי יליד קורסיקה.
רוסי נחשב לאחד מגדולי הזמר הצרפתי.
קול הטנור שלו, ותדמית "המאהב הלטיני" שרכש הפכו אותו לסמל רומנטי בזמנו.
רוסי הקליט מאות תקליטים וכיכב בלמעלה מ-25 סרטים.
בתקופת הכיבוש הנאצי במלחמת העולם השנייה פרחה הקריירה שלו, עד כדי כך שלאחר שחרור צרפת נחשד בשיתוף פעולה עם הנאצים, נעצר, והועמד לדין.
לאחר אירועים אלו המשיך בקריירת הזמרה שלו, ואף זכה בערוב ימיו לאות לגיון הכבוד.
רוסי נולד בעיר אז'אקסיו שבאי קורסיקה.
בצעירותו ניגן ושר במקומות זעירים בעיר הולדתו, ולאחר מכן הגיע לעיר מרסיי ושר שם במועדונים המיועדים לנופשים בריביירה.
בתחילת שנות ה-30 הגיע לפריז, ושם התגלה כישרונו וזכה להצלחה.
הוא חתם על חוזה עם חברת "קולומביה רקורדס" והופיע לצד גדולי זמרי התקופה כלוסיין בואייה, דאמיה, מיריי הרטוש, ז'אן סבלון ואחרים.
להצלחתו סייע שיתוף הפעולה המוצלח שלו עם הפזמונאי והמלחין וינסן סקוטו שכתב את להיטיו הראשונים ושיתף עמו פעולה שנים רבות, הלחין ועיבד רבים משיריו.
לפני מלחמת העולם השנייה היה רוסי לכוכב קולנוע בעולם דובר הצרפתית, וב-1938 ערך סיור מוצלח בארצות הברית.
סרטו המצליח הראשון היה "Les Nuits moscovites" (לילות מוסקבה; 1934), וסרטו המצליח ביותר היה "מארינלה" (1936).
סרטיו היו לרוב סרטים מוזיקליים שנבנו על הצלחתו כזמר.
גם בארץ ישראל זכה להצלחה, לאחר שערך סיבוב הופעות בקהיר וזכה לחשיפה ברחבי המזרח התיכון, הוצגו סרטיו בבתי הקולנוע בתל אביב ובירושלים.
לשיא הצלחתו הגיע בתקופת הכיבוש הגרמני במלחמת העולם השנייה.
זיהויו של רוסי עם שיתוף הפעולה הצרפתי עם הנאצים בזמן המלחמה הגיע לידי כך שבשנת 1943 הודיע התועמלן הפרו נאצי פיליפ אנריו, שפעל מטעם משטר צרפת של וישי, כי רוסי נדון למוות על ידי הרזיסטאנס בבית דין חשאי, ויש חשש לחייו.
עם השחרור נעצר למספר שבועות בשל חשד לשיתוף פעולה, ולבסוף הואשם בכך ששיתף פעולה עם ארגון בשם "לגיון המתנדבים הצרפתי" שעסק במשלוח עובדי כפייה לגרמניה.
במשפטו קיבל עונש קל וסמלי.
ב-1946 זכה שירו "Petit Papa Noël" להצלחה רבה ומכר למעלה מ-30 מיליון עותקים ברחבי העולם.
השיר עודו אחד השירים האהובים בתקופת חג המולד בצרפת.
ב-1947 נישא לרקדנית צעירה בשם ליליה וטי.
לזוג נולד בן, ונישואיהם היו יציבים.
בשנות ה-60 היה רוסי גם לכוכב טלוויזיה והופיע בתוכניות אירוח רבות.
עם זאת, גילו המתקדם, ועליית סגנון הרוק'נרול הביאו לדעיכת כוכבו בשנות השישים, אם כי עדיין נותר פופולרי בקרב האוכלוסייה הבוגרת.
ב-1982 העניק לרוסי נשיא צרפת, פרנסואה מיטראן את אות לגיון הכבוד.
באותה שנה הופיע רוסי בפעם האחרונה בסיבוב הופעות שנמשך שלושה חודשים.
בשנת 1983 מת מסרטן הלבלב.
גופתו הועברה לאז'אקסיו שם נטמן בחלקת הקבר המשפחתית.
ב־27 בדצמבר 1950 הגיע רוסי לנמל חיפה, לאחר שהוזמן לסיבוב הופעות בישראל.
את סיבוב ההופעות ארגנה חברת אמרגנות של חיילים משוחררים, שביקשה עבורו אשרת כניסה, שאושרה כחודש קודם לבואו.
כמה ימים לפני שהגיע החל גל של תגובות לפיהן אדם כרוסי, שהואשם בשיתוף פעולה עם הנאצים, אינו ראוי להופיע בישראל.
בתגובה לכך מסר אמרגנו כי רוסי סירב להופיע בפני גרמנים, הופיע רק בפני עובדי כפייה צרפתים, הסתיר בביתו יהודים בזמן המלחמה, וסייע לרזיסטאנס בסכומי כסף גדולים.
לטענת האמרגן רוסי אינו אדם פוליטי וכל עיסוקו הוא אך בזמרה ומשחק.
רוסי הופיע בישראל מספר הופעות, בהן הופעה מיוחדת לחיילי צה"ל ולנכי המלחמה.
בכל מקום בו הופיע, נעשו ניסיונות לפגוע בהופעה.
בירושלים הופיע באולם קולנוע אדיסון, שקבוצה של פעילי בית"ר הפגינה בחוץ, בתוך האולם הושלכו רימוני הלם, וחולקו כרוזים בהם נאמר "אל תתנו למשתף הפעולה עם הנאצים אפשרות להופיע".
בהופעתו ברמת גן נעצרו באולם תשעה אנשים כשברשותם בקבוקי זפת ואבקה שחורה.
בעת שהופיע בתל אביב, פוצץ צעיר בשם אבנר הלפרין את ההופעה בכך שפתח באולם בקבוק אמוניה וגרם לבריחת הקהל מן האולם.
הלפרין נעצר, ונדון להתחייבות בת 20 לירות, כי יתנהג טוב במשך שנה.
רוסי קיצר את סיבוב ההופעות ועזב את הארץ ב-5 בינואר 1951.
בשנת 1953 התראיין רוסי לכתב העיתון "מעריב" ומסר כי הוא מפחד לשוב ולהופיע בישראל.
טינטו דה וראנו (בספרדית: Tinto de verano, מילולית: "יין אדום קיצי") הוא קוקטייל יין הנפוץ בספרד.
המשקה מורכב מיין אדום ומ"גסאוסה" (Gaseosa), משקה מוגז בטעם לימון עדין.
את הגסאוסה יש המחליפים במשקה דומה (כגון ספרייט או סבן אפ) מעורבב בסודה.
המשקה מוגש קר, בצירוף קוביות קרח ופרוסת לימון לקישוט.
המשקה פופולרי במיוחד בימי הקיץ, ומכאן שמו.
לעיתים קרובות מכינים את המשקה באופן עצמאי בבית, בדומה למשקאות מבוססי-יין ספרדיים דומים, כגון סנגריה (יין אדום ומיץ תפוזים) וקלימוצ'ו (יין אדום וקולה).
טינדר היא אפליקציה סלולרית מבוססת מיקום שפותחה על ידי חברת IAC.
האפליקציה מאפשרת לשני משתמשים לתקשר זה עם זה, במידה והם מצאו עניין אחד בשני.
השימוש הנפוץ ביותר באפליקציה הוא לצורך מטרות רומנטיות ומיניות.
פרופיל המשתמש באפליקציה מבוסס על חשבון הפייסבוק או ה-Spotify של המשתמש.
הפרופיל כולל את תמונותיו של המשתמש, גיל ונתונים בסיסיים נוספים.
משתמשים יכולים לבחור את טווח המרחק והגיל, שבו הם מעוניינים למצוא משתמשים אחרים.
ביקורות על האפליקציה התמקדו בכך שתהליך השידוך שטחי ומבוסס בעיקר על קריטריון ההופעה החיצונית של המשתמש, כמו כן, האפליקציה משתמשת באלמנטים משחקיים, מה שמעודד את המשתמשים לחזור שוב ושוב לאפליקציה ולסנן סינון יתר.
עוד ביקורת היא שהשימוש הנפוץ בה הוא מציאת פרטנר הנמצא קרוב למיקומו הפיזי של המשתמש לפגישה מינית חד-פעמית.
לאחרונה נוסף גם שירות מקביל לארגון יציאות לאירועים חברתיים עם אנשים בקרבת מקום, דרך פרופיל הטינדר.
טינדר הושקה לראשונה באוניברסיטת דרום קליפורניה בספטמבר 2012. החל מאפריל 2013 האפליקציה מורדת בין 10,000 ל-20,000 פעמים ביום ו-60% מהמשתמשים מתעדכנים ומשתמשים בה מדי יום.
וויטני וולף הרד הייתה בין המייסדות וכיהנה בתפקיד בכיר.
נכון לשנת 2013, ממוצע השימוש הוא שני מיליון משתמשים מדי יום, בעיקר במדינות דוברות השפה האנגלית.
מחקר שנערך מצא כי רק אחד מכל חמישה משתמשי טינדר פגש משתמש אחר באופן אישי, בהשוואה ל-66% ממשתמשי שירותי היכרויות סלולריים אחרים.
אפליקציית טינדר ביצעה מעל מיליארד התאמות בין המשתמשים השונים.
בנובמבר 2013 התגלו שתי פרצות אבטחה, אשר אחת מהן אפשרה להראות מיקום פיזי של המשתמש וטופלה אחרי שבועיים, והשנייה, שהתגלתה על ידי מפתח תוכנה ישראלי שחי בהולנד, אפשרה לעקוף את האפליקציה ולשלוח הודעות ישירות בפייסבוק.
באוקטובר 2014 דווח כי לטינדר יש 50 מיליון משתמשים חודשיים פעילים, הנכנסים לאפליקציה כ-11 פעמים בממוצע ביום.
נשים משתמשות בטינדר כ-8.5 דקות בממוצע בכל התחברות וגברים כ-7.2 דקות, וסך הכל 90 דקות ביום.
על פי אודי מילוא המשמש כסגן נשיא למוצר בטינדר.
בישראל, על כל אישה בטינדר יש 4-5 גברים".
בשנת 2019 רשמה טינדר רווח של מיליארד דולר.
פתיחת חשבון בטינדר היא באמצעות הפייסבוק או מספר טלפון.
בעבר פתיחת משתמש הייתה אפשרית רק לבעלי חשבון פייסבוק.
טינדר מציגה את שמו הפרטי של המשתמש ומאפשרת לו לבחור חמש תמונות מאלבומיו בפייסבוק או בגלריית תמונות.
המשתמש יכול לערוך את החשבון על ידי בחירת סדר התמונות, והוספת פרטים נוספים על עצמו.
בעת צפייה בתמונה של משתמש אחר, על המשתמש לבחור "לא" או "לייק".
הפרופיל מכיל בשלב הראשון מידע מוגבל, ומאפשר למשתמשים לבחור ולשפוט משתמשים אחרים על בסיס מראה חיצוני בלבד.
המידע המוגבל מוצג לזיווגים אופציונליים הקרובים למיקומו של המשתמש.
אם שני המשתמשים בחרו זה בזה, ניתנת האפשרות להתכתב אחד עם השני במערכת ההודעות הישירות.
בתחילה נוספה האפשרות לחבר את חשבון ה-Instagram לפרופיל בטינדר, וכך להציג גם קטלוג תמונות מהאינסטגרם, בנוסף לתמונות הפרופיל בטינדר.
לאחר מכן, נוספה גם האפשרות למשתמשים להתחבר גם דרך חשבון ה-Spotify, ועמה גם התווספה האפשרות לצרף קליפ מוזיקה לפרופיל הטינדר.
ישנם הבדלים בין כוונת מפתחי האפליקציה לבין כוונת המשתמשים ולכן ישנה מחלוקת סביב כוונתה האמיתית של האפליקציה.
האפליקציה מכונה במקומות רבים "אפליקציית הסטוצים" (יחסי מין חד פעמיים/נטולי מחויבות והיקשרות רגשית).
ביולי 2014 תבעה בכירה בטינדר שכיהנה כסגנית נשיא לשיווק את החברה בגין הטרדה מינית במקום העבודה.
בספטמבר העובדת ביטלה את תביעתה לאחר שהגיעה להסדר פיצויים עם החברה, אך בעקבות הפרשה שני מייסדי האפליקציה הודחו מתפקידם.
טִינָה֫ (קרויה גם מרירות) היא רגש שלילי (הדומה לכעס או שנאה), הנוצר כתגובה למאורע אמיתי או מדומיין שבו אדם חש כי נעשה עוול.
טינה יכולה להיווצר בעקבות חוויה שלילית החוזרת על עצמה, או חוויה שלילית שנצרבת בזיכרונו של אדם.
כשאדם חש טינה כלפי עצמו, הדבר נקרא חרטה.
ישנם מצבים רבים העשויים לגרום לתחושת טינה, והמשותף להם הוא שהאדם שמרגיש את הטינה, נתקל במעשה או במצב שנתפס על ידו כפסול (בדרך כלל מצב הכולל חוסר-צדק או השפלה).
דוגמאות למצבים כאלו עשויות להיות: מצבים בהם ישנה השפלה פומבית של אדם, יחס רע לאדם מסוים מבלי שזה יעז להגיב במחאה, מצבים שבהם יש אפליה, דעות קדומות, קנאה, ותחושה של ניצול על ידי אחרים.
טינה יכולה להיווצר גם כתוצאה מכישלון של מצבים רומנטיים, דחייה על ידי האחר או בגידה באמון.
בניגוד לרגשות רבים אחרים, לטינה אין ביטוי פיזי מוגדר שבעזרתו ניתן לזהותה.
עם זאת, הביטוי הפיזי של הרגש עשוי להיות זהה לביטוי פיזי של רגשות דומים כמו כעס או שנאה העשויים לבוא לידי ביטוי בחשיפת שיניים, סומק או כיווץ גבות.
טינה היא רגש חבוי בדרך כלל, והיא עשויה להתבטא בזיוף רגשות.
(דיבור בצורה צינית כלפי אדם או עליו, זיוף של שמחה למראה אדם מסוים וכדומה)
טינה עשויה לגרום הופעת כעס פתאומי ובלתי מוסבר, רוגז, מחשבות כפייתיות על מושא הטינה או דחייה ממנו.
ישנן תפיסות שונות למושג טינה.
טינה יכולה להתפרש כביטוי של כעס אך בעוצמה פחותה יותר, או לחלופין, ככעס שנמשך לאורך זמן.
רוברט סלומון , פרופסור לפילוסופיה באוניברסיטת טקסס באוסטין, טען כי הטינה קרובה לבוז וכעס.
אך לדעתו, הטינה מופנית לרוב לאנשים שבעמדת כוח או מעמד חברתי גבוה יותר, כעס מופנה לרוב כלפי אנשים שבעמדת כוח או מעמד זהה, ובוז מופנה לרוב כלפי אנשים שבעמדת כוח או במעמד חברתי נמוך יותר.
טינה מזה (בסלובנית: Tina Maze; נולדה ב-2 במאי 1983) היא גולשת אלפינית סלובנית, אלופה אולימפית בעלת 4 מדליות, מהן 2 זהב (סוצ'י 2014) ואלופת עולם בעלת 9 מדליות, מהן 5 זהב.
היא אחת משש גולשות בהיסטוריה שזכו בכל חמש תחרויות הגביע העולמי.
מזה זכתה ב-26 ניצחונות במסגרת גביע העולם ובשנת 2013 זכתה בגביע העולם הכללי.
בשנת 2013 (שנת השיא שלה) היא הרוויחה 701,797 דולר יותר מכל גולש אחר בהיסטוריה, היא צברה נקודות יותר מכל גולש אחר בהיסטוריה בסבב הגביע העולמי (2,414 נק') וזכתה בשלושה תארים בגביע העולמי, כמו לינדזי וון מארצות הברית, שעשתה זאת ב-3 עונות ברציפות.
מזה נולדה בסלובני גרדץ שבסלובניה.
באולימפיאדת סולט לייק סיטי (2002) סיימה מזה במקום 12 בסלאלום ענק.
באולימפיאדת טורינו (2006) סיימה מזה במקום 12 בסלאלום ענק ובמקום 39 בסופר G.
באליפות העולם בסקי אלפיני שנערכה בוואל ד'איזר שבצרפת בשנת 2009 זכתה מזה במדליית כסף בסלאלום ענק.
נוסף לכף, היא סיימה במקום חמישי בסופר G ובמקום 14 בגלישה במורד.
באולימפיאדת ונקובר (2010) זכתה מזה בשתי מדליות כסף בסופר G ובסלאלום ענק.
נוסף לכך, היא סיימה במקום חמישי בתחרות המשולבת, במקום תשיעי בסלאלום ובמקום 18 בגלישה במורד.
באליפות העולם בסקי אלפיני שנערכה בגרמיש-פרטנקירכן שבאוסטריה בשנת 2011 זכתה מזה בשתי מדליות, זהב וכסף.
מדליית זהב בסלאלום ענק ומדליית כסף בתחרות המשולבת (גלישה במורד וסלאלום).
נוסף לכך, היא סיימה פעמיים במקום חמישי בגלישת במורד ובסלאלום ובמקום 11 בסופר-G.
באליפות העולם בסקי אלפיני שנערכה בשלדמינג שבאוסטריה בשנת 2013 זכתה מזה ב-3 מדליות, זהב ו-2 כסף.
מדליית זהב, בסופר G ומדליות כסף, בתחרות המשולבת ובסלאלום ענק.
נוסף לכך, היא סיימה במקום חמישי בסלאלום ובמקום שביעי בגלישה במורד.
באולימפיאדת סוצ'י (2014) זכתה מזה בשתי מדליות זהב בגלישה במורד ובסלאלום ענק.
נוסף לכך, היא סיימה במקום רביעי בתחרות המשולבת, במקום חמישי בסופר G ובמקום שמיני בסלאלום.
באליפות העולם בסקי אלפיני שנערכה בביוור קריק שבקולורדו בשנת 2015 זכתה מזה ב-3 מדליות, 2 זהב ו-1 כסף.
מדליות זהב, בגלישה במורד ובתחרות המשולבת ומדליית כסף, בסופר G.
נוסף לכך, היא סיימה במקום חמישי בסלאלום ענק ובמקום שמיני בסלאלום.
טינה סטרובוס (בהולנדית: Tina Strobos, ובמקור - Tineke Buchter) (19 במאי 1920 – 27 בפברואר 2012) הייתה פעילת המחתרת ההולנדית בתקופת מלחמת העולם השנייה וחסידת אומות העולם מהולנד.
סטרובוס באה ממשפחת אתאיסטים סוציאליסטים שקלטו פליטים בלגים ואוסטרים בשנות מלחמת העולם הראשונה.
לתקופה קצרה, היא הייתה מאורסת לפיזיקאי יהודי בשם אברהם (בראם) פאיס, אך אירוסיהם בוטלו בשנת 1943. למרות ביטול האירוסין שניהם נשארו חברים טובים וטינה ארגנה את הסתרתו של אברהם ב-19 במרץ 1943. טינה גם הצליחה להסתיר את הוריו בחווה, שם היא ביקרה אותם לעיתים קרובות.
בשנות מלחמת העולם השנייה הייתה טינה סטרובוס סטודנטית לרפואה באמסטרדם שבהולנד.
ביחד עם אמה וסבתה היא סייעה במציאת מקלט ליותר ממאה פליטים יהודים - ארבעה או חמישה בכל פעם - במסגרת פעילותה במחתרת ההולנדית שהתנגדה לכיבוש הנאצי.
כך היא הצילה למעלה מ-100 יהודים, ביניהם היה האמן היהודי מרטין מוניקנדם .
הפליטים השתכנו לתקופת מה בביתה, ששכן כעשר דקות הליכה מביתה של אנה פרנק.
כמו כן, היא העבירה ליהודים שהסתתרו בחוות מחוץ לעיר תלושי מזון וידיעות, וכן העבירה לפעילי המחתרת ההולנדית מכשירי רדיו וכלי נשק.
היא נתפסה על ידי הגסטפו ונחקרה תשע פעמים במהלך המלחמה, אך היא לא מסרה כל מידע ושוחררה מפאת חוסר ראיות.
לאחר המלחמה היגרה סטרובוס לארצות הברית והייתה רופאה ופסיכיאטרית ילדים.
בשנת 1989 הכיר יד ושם בטינה סטרובוס ובאמה, מרי סכוטה (Marie Schotte), כחסידות אומות העולם.
בשנת 1998 זכתה במדליית אליזבת בלקוול .
מרטינוס "טינוס" ברנרדוס אוסנדרפ (בהולנדית: Martinus "Tinus" Bernardus Osendarp; 21 במאי 1916 – 20 ביוני 2002) היה אתלט הולנדי.
אלוף אירופה (פריז 1938) ובעל שתי מדליות ארד אולימפיות (ברלין 1936) בריצת 100 מטר ובריצת 200 מטר.
באליפות אירופה הראשונה באתלטיקה שנערכה בטורינו, איטליה בשנת 1934 זכה אוסנדרפ בשתי מדליות ארד, בריצת 200 מטר בתוצאה של 21.6 שניות, אחרי בן ארצו כריס ברכר (21.5 שניות) ויוזף שיר מהונגריה (21.5 שניות) ובריצת שליחים 4x100 מטר בתוצאה של 41.6 שניות, אחרי גרמניה (41.0 שניות) והונגריה (41.4 שניות).
נוסף לכך, הוא סיים במקום חמישי בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.9 שניות.
בשלב הגמר של ריצת שליחים 4x100 מטר הוא הפיל את המקל ובכך נמנע ממנו לזכות במדליה נוספת.
כשחזר לארצו הוא כונה בפי התקשורת "האצן הלבן הטוב ביותר".
באליפות אירופה שנערכה בפריז, צרפת בשנת 1938 זכה אוסנדרפ בשתי מדליות זהב, בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.5 שניות, לפני אורציו מריאני מאיטליה (10.6 שניות) ולנארט סטרנדברג משוודיה (10.6 שניות) ובריצת 200 מטר בתוצאה של 21.2 שניות, לפני יאקוב שוירינג מגרמניה הנאצית (21.6 שניות) ואלן פנינגטון מבריטניה (21.6 שניות).
אוסנדרפ עבד כקצין במשטרת הולנד בהאג.
עם כיבוש הולנד על ידי הוורמאכט בשנת 1940 במלחמת העולם השנייה עבר לעבוד בשירות הביטחון הגרמני.
מאוחר יותר הוא הצטרף למפלגה הנאצית והפך לחבר מתנדב באס אס.
הוא סייע באופן פעיל לגירוש יהודי הולנד.
בשנת 1948, נידון אוסנדרפ ל-12 שנות מאסר בגין פשעי המלחמה.
הוא זכה לשחרור מוקדם בשנת 1953 ועבר ללימבורג לעבוד במכרות.
טינה טרסטניאק (בסלובנית: Tina Trstenjak; נולדה ב-24 באוגוסט 1990) היא ג'ודוקא סלובנית המתחרה בקטגוריית המשקל של עד 63 ק"ג.
טרסטניאק היא האלופה האולימפית מריו דה ז'ניירו 2016, סגנית האלופה האולימפית מטוקיו 2020 ואלופת עולם (2015).
טרסטניאק נולדה בצליה, והחלה להתאמן בג'ודו בגיל צעיר.
בגיל 16 הייתה סגנית אלופת סלובניה במשקל עד 57 ק"ג, ובאותה שנה (2006) החלה להשתתף גם בתחרויות בינלאומיות.
בין היתר, סיימה במקום השביעי באליפות אירופה לקדטים שנערכה במישקולץ.
בשנת 2008 זכתה במדליית ארד באליפות העולם עד גיל 20 שנערכה בבנגקוק.
ב-2009 זכתה לראשונה באליפות סלובניה וכן זכתה במדליית ארד במשחקי הים התיכון שנערכו בפסקרה ובמדליית ארד נוספת באליפות העולם עד גיל 20, שנערכה באותה שנה בפריז.
בשנת 2011 עברה טרסטניאק להתחרות בקטגוריית המשקל עד 63 ק"ג.
באליפות אירופה שנערכה באותה שנה באיסטנבול סיימה במקום השביעי, ובאליפות אירופה עד גיל 23 שנערכה ב-2012 בפראג זכתה במדליית ארד.