tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
האימפים מפורסמים בזכות טקטיקת ה"תאו" - כל אימפי שלח שתי "קרני תאו" שיועדו להקפת אגפי היריב, כדי למנוע ממנו מלתמרן, ובעזרת "חזה התאו" למחוץ את ההתנגדות.
מאחורי "חזה התאו" ניצבו ה"מותניים" שהיו מורכבות מוותיקים בעתודה.
כל חטיבה הייתה בעלת מגן בצבע אחר, כאשר הצבעים סימלו את ותק החטיבה.
החטיבות הצעירות קיבלו מגנים שחורים וחטיבות הוותיקות היו בעלות מגנים לבנים.
ככל שאחוז הצבע הלבן במגן היה גבוה יותר, כך החטיבה הייתה ותיקה ויוקרתית יותר.
בעת מלחמת הזולו היו בצבא הזולו כמה עשרות חטיבות.
האימן (Emin) היא תנועה רוחנית בסגנון העידן החדש ("ניו אייג'"), המבוססת ברובה על עבודתו של ריימון ארמין (שהיה מוכר גם כ"ליאו"), שקמה בלונדון בתחילת שנות ה-70 של המאה ה-20. לתנועה הייתה פעילות משמעותית בישראל, שבשיאה כללה מאות חברים, וחבריה אף הקימו יישוב - מעלה צביה.
התנועה החלה את דרכה בלונדון בשנת 1971 כשקבוצה של צעירים שהיו במסע של חיפוש רוחני פגשו בריימונד ארמין (1924–2002), המכונה "ליאו", וביקשו ממנו להיות להם מורה.
קבוצת הלימוד צמחה לתנועה רוחנית שנקראה תחילה "הדרך" (The Way) או The Eminent Way.
בשלב מאוחר יותר שונה השם ל-Emin.
ריימונד ארמין, יליד שכונת קמדן בלונדון, היה בעל עסק למכירת אינצקלופדיות שב-1964 פשט את הרגל ולאחר מכן החל במסע חיפוש רוחני.
תורתו התבססה בין השאר על אמונות מצרים העתיקה, שבמרכזן: יכולתו של האדם להתקשר אל כוחות מאגיים עליונים ולשעבדם לצרכיו.
בהמשך שילב סממנים של מיסטיקה ופרפסיכולוגיה ממקורות שונים, כגון: אסטרולוגיה, השפעת מתכות וצבעים על אופי האדם, היסטוריה אלטרנטיבית של האנושות כולל קיומם של חוצנים, רפואה אלטרנטיבית ועוד.
תפיסתו שמה דגש על שיפור התקשורת בין בני האדם ועל עבודה עצמית של כל אחד מהחברים ביחס לשיפור אישיותו.
ב-1974 מנתה הקבוצה כבר כ-80 חברים, וריימונד ארמין הועסק על ידה במשרה מלאה כמורה רוחני.
ב-1976 הוקם מרכז של התנועה בשכונת פוטני בדרום לונדון ונכללו בה כמה מאות חברים.
בהמשך התרחבה פעילות הקבוצה למספר מדינות ברחבי העולם.
את התנועה ניהל ארמין בסיוע בנו ג'ון, ושתי נשותיו, אשתו החוקית רות ואישה נוספת איתה היה ביחסים בשם אתרה.
חברי התנועה התבקשו לשלם דמי חבר ולתרום לה; ארמין צבר הון ועבר לפלורידה בארצות הברית, שם נפטר ב-2002.
בשנות ה-90 של המאה ה-20 ניתק ארמין באופן כללי קשר עם הארגון שהקים ומאמיניו.
התנועה חדלה לפעול עם ארגון מרכזי, אלא כרשת של קבוצות שונות שחבריהן מקיימים קשרים אישיים ופעילות בינלאומית משותפת על רקע רעיוני דומה, בהמשך תחת השם "Template network" , כולל קבוצה בארצות הברית, בלונדון וקבוצה שהקימה "מרכז רוחני" בשם "Waunifor Centre " באחוזה כפרית בויילס.
לאחר מותו של ארמין בת זוגו המשיכה בקשר עם הפעילים המרכזיים בראשם דני דוידי שעמד בראש היישוב מעלה צביה בישראל.
אך באופן כללי פעילותה של התנועה דעכה ב.
למקור שם התנועה מספר גרסאות.
הראשונה היא שהשם הוא פשוט קיצור של השם המקורי The Eminent Way.
אחר כך טענו חברי הקבוצה שהמקור הוא מהמילה הערבית "אמין", כלומר נאמן.
ואחר כך כי השם הוא היפוך האותיות הלועזיות - "Emin - In Me", המרמז על התפישה שהתשובות לחידות האנושיות נמצאות בתוך האדם ובתוך האדם מתחיל החיפוש האמיתי.
פעילות התנועה בישראל נוסדה בשנת 1977, על ידי ארז וחנה גרינבוים ורפי ודפנה אייל, שני זוגות ששהו בלונדון מספר שנים, והשתתפו בשיעורים במרכז ה"אימן" בלונדון.
לאחר שחזרו לישראל הם החלו לכנס בביתם קבוצת חברים, והעבירו להם את עיקרי האמונה.
כשהקבוצה גדלה לארבעים משתתפים שלח המייסד ריימונד ארמין לישראל את אחד מתלמידיו בשם מתיו, כדי שיעזור בהדרכת "אשרים" (מאנגלית: usher) - מורים שהותר להם להדריך אחרים.
הקבוצה גדלה במהירות, בעיקר באזור השרון ובירושלים.
חברי התנועה פנו לאנשים הזמינו אותם למפגש וניסו לצרף אותם בשיטת "חבר מביא חבר".
אחד המייסדים, ארז גרינבוים, שירת בסיירת מטכ"ל ודרכו הצטרפו עוד מספר יוצאי סיירת, שייטת וטייסים.
גם מספר ידוענים הצטרפו לתנועה, בהם: כדורסלן הפועל ירושלים, עדי בן-ארי, שפרש מפעילות למשך שנה לטובת התנועה.
והזמר רפי גרנות, שאחר כך עזב, חזר בתשובה והפך ל"מרפא רוחני".
בהמשך נבנה "מרכז האימן הישראלי", במבנה בית קולנוע נטוש בשכונת מורשה ברמת השרון, ששופץ על־ידי חברי התנועה, הוא הפך מרכז האימן ורבים עברו לגור בסמוך לו עם משפחותיהם.
המבנה ברמת השרון הפך גם למרכז לכינוסים בינלאומיים של התנועה.
בשנת 1982 הוערך מספר חברי התנועה בישראל בין 600 ל-800, שחלקם היו פעילים מלאים וחלקם הוגדרו כ"מועמדים", והיו לה יותר חברים בישראל מאשר באנגליה בה נוסדה.
באותה שנה החלה לפעול "הוועדה הבין משרדית לבדיקת נושא ה'כתות' ('קבוצות חדשות') בישראל" בראשות חברת הכנסת וסגנית שר החינוך מרים גלזר-תעסה, ותנועות "אימן" נכללה ברשימה של 10 כתות בישראל שאותם הוחלט לבדוק.
הוועדה הוקמה בלחץ של גורמים שונים, בהם "ועד הורים מודאגים נגד הכיתות" והארגון החרדי "יד לאחים".
בשלב זה שררו בקרב חברי הוועדה חילוקי דעות לגבי ממדיה וחריפותה של הבעיה וצורת ההתייחסות הרצויה כלפיה.
חלק רואה בכתות תופעה חמורה שיש להילחם בה, ומן הצד השני היו דעות שדורשו לגלות סובלנות מרבית כלפי התופעה, כחלק מעקרון חופש הפרט.
במרץ 1983 ניסו כמה עשרות מחברי ה"אימן" למנוע הרצאה באוניברסיטה העברית, שעסקה בכתבי ה"אימן".
ההרצאה התקיימה במסגרת כינוס האנתרופולוגים השנתי של האוניברסיטה.
אנשי ה"אימן" דרשו להפסיק את דברי המרצה, נורית רמון, מהחוג לסוציולוגיה, בטענה שהיא משקרת ומעוותת את תורתם.
בהרצאתה ציטטה מתוך טקסטים של התנועה ומתוך כתביו הסודיים של המייסד "ליאו".
נורית רמון הייתה מעורבת אחר כך בכתיבת דו"ח "הוועדה הבינמשרדית לבדיקת נושא ה'כתות'".
בספטמבר 1983 חשף השבועון "העולם הזה" כי שר הפנים יוסף בורג יזם פנייה למשטרה בעניין ה"כתות", ואף על פי שלא הוגשה תלונה על עבירה פלילית הכינה המשטרה דו"ח סודי, בו דווקא ה"אימן" קיבלה סקירה חיובית, בה נכתב:.
בספטמבר 1986 עלה גרעין "עתיד" של פעילי תנועת "אימן" ליישב את מעלה צביה, יישוב שהוקם במקור במסגרת תוכנית המצפים בגליל, בחסות התק"ם - התנועה הקיבוצית המאוחדת, אך ננטש על ידיה כמה שבועות קודם לכן.
גרעין "עתיד" זכה לתמיכת הסוכנות היהודית ומועצה אזורית משגב, לאחר שחבריו עמדו בכל הקריטריונים הדרושים, כולל שירות צבאי.
בפברואר 1987 פורסם הדו"ח הסופי של "הוועדה הבינמשרדית לבדיקת נושא ה'כתות'", לאחר כחמש שנות עבודה.
הדו"ח כלל מידע נרחב על תנועת "אימן" ודרך פעולתה.
הטענות העיקריות שעלו בו היו על כך שהתנועה מפעילה מניפולציה רגשית (כולל חינוך לניתוק ולהיבדלות מהחברה הסובבת ומבני המשפחה), דרישת ציות טוטאלי, טיפוח תפישת עליונות, תפיסתה מבוססת על פסאודו-מדע ואמונה בכוחות על-טבעיים והיא פועלת בסודיות.
בעקבות הדו"ח החל לחץ של ארגון יד לאחים לפנות את חברי גרעין "עתיד" ממעלה צביה, ועוד שלושה יישובים דומים שהוקמו במסגרת תוכנית המצפים.
למרות הלחצים הותר לחברי גרעין "עתיד" להישאר במקום והיישוב הפך למרכז של תנועת "אימן".
באפריל 1987 פרסמה התנועה חוברת בשם "הבזק" שנשלחה למערכות עיתונים בישראל, בעקבות דו"ח הוועדה הבינמשרדית, במטרה לתקן את "התמונה המסולפת והשקרית שהציגה על אגודת האימן".
החוברת כללה לטענתה "חלק מעיקרי הנושאים הערכיים שהאגודה עוסקת בהם".
בפברואר 1989 אסרה מדינת ישראל, בהוראת שר הפנים אריה דרעי, את כניסתו של ריימון ארמין לישראל.
שהגיע במטרה להשתתף בכנס ביישוב מעלה צביה.
זאת אף על פי שהותר לו לבקר בישראל פעמים רבות קודם לכן.
נעשתה פנייה לבג"ץ במטרה להתיר לו להיכנס, אך הוא החליט לעזוב לאחר שהוחזק בתא מעצר בשדה התעופה בן-גוריון כל הלילה.
בדיון בבג"ץ הודה נציג משרד הפנים כי השר אריה דרעי מימש את סמכותו על פי חוק הכניסה לישראל באופן שרירותי (החוק מעניק לשר סמכות לאסור כניסה ללא נימוק).
השימוש שעשה השר דרעי בסמכויותיו לאסור את כניסתו של ארמין לישראל גרר ביקורת חריפה, כולל מאנשים שטענו שהם סולדים מפעילות הכת אך ראו בדבר פגיעה בחופש המצפון, חופש הדת וחופש התנועה.
הקבוצה שהקימה את מעלה צביה, רצתה ליישם את עקרונות התנועה באופן מעשי, ותחילה לא זכתה לתמיכתו של ריימון ארמין.
החל משנת 1994 החל ארמין בקשר אינטנסיבי עם היישוב, דרך מזכיר היישוב דני דוידי, ולאור עצותיו אורגן היישוב כלל עיצוב הבתים, מינהל, חינוך וסביבה.
ב-1997 הוקם מבנה המכונה "הבאר" בו נערכים טקסים והוא כולל "קודש קודשים" אליו הורשה להיכנס רק קבוצה מובחרת בראשת דוידי ושם נשמרים "כתבים סודיים" ותכתובות עם ארמין.
ב-1999 דני דוידי סבר שתקלה פוטנציאלית בתוכנות מחשב שכונתה באג 2000 תביא לאירוע אפוקליפטי, על בסיס נבואות של ריימון ארמין על סוף העולם.
על פי הוראתו היישוב התארגן לאירוע נאגרו מזון, מים ודלק, נרכש ציוד רב וגויסו כספים מהתושבים וחברי התנועה ברחבי העולם (שהובטח להם שהיישוב יהיה מקום מקלט עבורם) אך האסון המצופה לא הגיע.
בעקבות הנבואה שלא התגשמה נוצר קרע ביישוב וחלק מהתושבים עזבו אותו ואת התנועה.
בשנת 2018 זאב בן אריה שהיה פעיל ב"אימן" ותושב מעלה צביה וכתב דוקטורט במדע הדתות באוניברסיטת חיפה, ספר מקיף על תולדות תנועת האימן, ההיסטוריה שלה ושל מייסדה, הפרסומים העיקריים שלה והתפישה הדתית והערכית שלה.
הספר גם מתעד את ההיסטוריה האישית של בן אריה בתנועה ושל היישוב מעלה צביה.
במשך השנים, כ-15,000 אנשים השתתפו במפגשים של התנועה בישראל והיו לה כמה מאות פעילים קבועים.
התנועה פעלה באמצעות עמותות שונות שהוקמו במשך השנים שהאחרונה בהם היא עמותת "נתיבים לעתיד", שהוקמה ב-2006. במסגרת העמותה לטענת פעיליה, "מקיימים חבריה פעילויות שמטרתן המרכזית היא חיפוש ומחקר בנושאי משמעות הקיום האנושי בבריאה, ויחסי הגומלין בין האדם וכל אותם דברים שאיתם הוא חולק את קיומו.
בנוסף, חברי העמותה חוקרים, בקבוצות לימוד ובאופן פרטני, את המציאות העכשווית, ומה הן המסקנות שניתן להקיש ממחקר זה על מגמות חדשות אשר יתפתחו בעתיד.
מעבר לפעילות בתוך העמותה, נערכות פגישות פתוחות לקהל הרחב במספר מרכזים ברחבי הארץ".
בשנת 2002 הוקמה ביישוב מעלה צביה מכינה קדם-צבאית, לאחר קבלת אישור בעקבות בדיקות קפדניות, הוכנה תוכנית הלימודים ונקלטו חניכים.
אלא שאז החליטו במשרד הביטחון לבטל את האישור, לאחר התייעצות עם משרד החינוך, מחשש "השפעה" של תנועת "האימן" על התלמידים.
העיתון החרדי "יתד נאמן" ייחס לפעילים חרדים בארגון "לב לאחים" את טרפוד האישור.
עתירה לבג"ץ נגד ההחלטה נדחתה, לאחר שהוסכם לאשר את סיום שנת הלימודים הראשונה.
אך אחר כך נסגרה המכינה.
בעקבות הפסקת פעילות המכינה הקדם צבאית, הוקמה תוכנית פריזמה 21, שנת לימודים אשר משלבת רבדים רוחניים, מעשיים והתנסותיים, המיועדת לעשות את השנים שאחריה לאפקטיביות ומשמעותיות יותר.
התוכנית מיועדת לבוגרים אחרי צבא ואינה ממומנת על ידי גופים ממשלתיים.
רעיונות מרכזיים בתפישה של האימן
בבסיס הפילוסופיה של האימן נמצאים הערך והחשיבות לכך שכל פרט הוא יחיד ומיוחד, ושישנה מטרה ומשמעות לחיים של כל אדם כחלק מהתמונה הגדולה יותר.
על פי תפישה זו, כאשר אדם מתפתח, ומממש את הפוטנציאל הטמון בו באופן מלא יותר, יכולה להבשיל בו היכולת לתרום מעצמו לסביבתו ואף לעזור לאחרים.
אחד העקרונות המובהקים של התפישה הפילוסופית באימן הוא החופש המוחלט שישנו לכל אדם לנהל את חייו על פי ראות עיניו.
מצטרף לאימן יכול לבחור לעצמו כינוי ומקובל ששאר חברי הקהילה יפנו אליו בכינויו זה.
אדם רשאי להחליף לעצמו את הכינוי בהתאם לשיקוליו ורצונו.
פעמים רבות אדם מחליף את שמו לתכונה שהוא רוצה להביא לחייו כגון: אור, אהבה, אומץ, תעוזה או סמל כלשהו שמייצג תכונה כגון: ים (עומק), לביא (אומץ), נשר (מיקוד), על מנת לחזק תכונה זו.
אימננטיות היא מושג בתאולוגיה ובפילוסופיה, המצביע על זהותו של האל עם העולם כולו, עם הטבע וחוקיו.
האל האימננטי מהווה את העולם כולו, את פרטיו ואת המקרים שבו, והוא נוכח בו ומקיים אותו באופן תמידי, זאת בניגוד לתפיסת האל כחיצוני לעולם, טרנסצנדנטי.
זוהי גישה נטורליסטית רחבה אשר מאפשרת לאדם להבין את העולם מתוך חוקיו כפי שהם מתגלים לו, ולא מכוח סמכות חיצונית, ולפעול בעולם כישות אוטונומית אך סופית.
האימננטיות היא אלמנט מהותי בכמה גישות פילוסופיות:
פנתיאיזם: פילוסופיה אשר מזהה את האל עם העולם באופן מוחלט.
פנאנתיאיזם: פילוסופיה אשר מקבלת את הזיהוי המוחלט של העולם עם האל, אך מחייבת גם קיום טרנסטנדנטי של האל.
אקוסמיזם: פילוסופיה אשר מבטלת את קיומו האקטואלי של העולם, מעצם היותו כולו כלול באל.
העולם כמו שהאדם מבין אותו הוא אשליה של ההכרה האנושית, כל מה שקיים הוא אלוהים.
ירמיהו יובל ציין שלושה דברים המאפיינים את האימננטיות:
העולם הוא מרחב כל היש, המחשבה על עולם או קיום שמעבר לעולם הזה היא אשליה.
בני האדם, החיים בעולם הזה, הם מקור הסמכות לכל נורמה.
כל סוג של גאולה או שחרור יכול לבוא רק מתוך פעולות האדם בעולם הזה.
הפילוסוף ברוך שפינוזה המזוהה עם פילוסופיה אימננטית, עשה בספרו אתיקה מהלך שהשלים את המעבר של החשיבה הנטורליסטית-רציונליסטית מתפיסה טרנסטנדנטית לאימננטית, וטבע את האמרה המזהה את האל עם העולם - "אלוהים או הטבע" (Deus sive natura).
למהלך האימננטי שעשה שפינוזה הייתה השפעה מכריעה על ההגות שלאחריו.
ירמיהו יובל הדגים את השפעת התפיסה האימננטית אצל מספר הוגים מאוחרים יותר:
עמנואל קאנט אימץ את האימננטיות מבחינת היחס לסמכות ולכתבי הקודש, ומצא את התוקף להכרעות מוסריות בתבונה האנושית ולא בכוח חיצוני לעולם.
הוא תיאר את האדם המחוקק את חוקיו כישות אוטונומית ובכך כונן פילוסופיה הומניסטית וטבעית, שכולה נטועה בעולם הזה.
פרידריך הגל, גם הוא התייחס רבות לפילוסופיה האימננטית של שפינוזה, הוא ביקר אספקטים שונים בהגותו, אך אימץ חלקים נרחבים ממנה, ובמיוחד את שלילת הטרנסטנדנטיות של האל.
בעוד היגל רואה את האל כמוחלט ומזהה אותו עם העולם, הוא מרחיב את המהלך האימננטי ונותן לאדם בעולם מקום של ישות בעלת תפקיד אוטונומי אשר לוקח חלק בהתהוות הדברים וההיסטוריה ומכונן בעצמו את המוחלט.
המשורר-הפילוסוף היינריך היינה ביטא בשיריו תפיסת עולם אימננטית שבה לאדם קיים אך ורק העולם הזה והוא קורא לו לחיות חיי עוצמה חושניים ורוחניים.
משה הס, הוגה הדעות הסוציאליסטי, אשר העריץ את שפינוזה, תפס גם הוא את האל כמתבטא באדם, בתבונתו ובאידיאלים שלו.
הס ראה את הטוב העליון כיוצא לפועל בחברה סוציאליסטית שדרכה מתגלה האל באדם במופעו הצודק והטוב ביותר.
עוד ביטוי אימננטי בהגותו של הס הייתה חתירתו לפעולה אקטיבית במסגרת פעילותו הציונית; כיוון שאין אל חיצוני אשר מפעיל או מנווט את העולם, מוטלת האחריות על האדם לבחור את דרכו ולפעול כדי להגשימה.
קרל מרקס נתן גם הוא ביטוי לתפיסה של פעולתו של האדם ככוח מעשי המשנה את ההיסטוריה ולביטול התפיסה של כוח כלשהו הנמצא מחוץ לעולם.
הוא מתייחס לאדם כאל ברייה פעילה הנותנת לעולם את צורתו, באופן מעשי ולא מטאפיזי.
במובן זה העולם מתרוקן מן האל אשר היה זהה לו בגלגולים קודמים של הגות אימננטית ואת מקומו תופס האדם.
פרידריך ניטשה מתאר עולם שרוי באימננטיות, אך כמו מרקס, גם אצלו אין מקום לאל מכל סוג.
האדם חי בעולם שהוא כאן ועכשיו, ללא נקודת אחיזה חיצונית וללא תכליתיות או גאולה המצפות לו מעבר לקיומו הסופי.
הוא מתאר את הקיום כולו כביטוי ל"רצון לעוצמה", ככוח פנימי אשר מניע את החיים.
הקיום האימננטי, זה שאין בו מקור סמכות חיצוני, מבטל ממילא את מנגנון השכר והעונש האלוהי כפי שמשתקף מהדיון המוסרי-טרנסטנדנטי בדתות.
אין זו התנערות ממוסר או צידוד בעמדה הדוניסטית או אנרכיסטית.
היות אדם בוחר ומכריע באופן מוסרי הוא תוצאה של התגברות עצמית, של הגשמתו של המוסר התבוני ושאיפה אל טוב שבבסיסו עומדת תמונה של אדם שלם, גבוה מבחינה רוחנית.
זהו מוסר של ביטוי עצמי עשיר ופעיל אשר משאיר את חותמו הצנוע של האדם הסופי בקיום הנצחי, הן כיחיד, והן כחלק מקבוצה או זרם בעל עשייה מודעת ומכוונת.
קאנט תיאר את המוסר במסגרת הצו הקטגורי: "עֲשֵׂה מַעֲשֶׂיךָ רַק עַל פִּי אוֹתוֹ הַכְּלָל הַמַּעֲשִׂי אֲשֶׁר, בְּקַבֶּלְךָ אוֹתוֹ, תּוּכַל לִרְצוֹת גַּם כֵּן כִּי יִהְיֶה לְחֹק כְּלָלִי", כחוק אשר מחוקק האדם כישות תבונית ואוטונומית, מתוך אחריות אוניברסלית ומתוך הפנמת המשמעויות וההשלכות של מעשיו.
התאולוגיה נדרשת רבות להתמודד עם הפרדוקס הכרוך באימננטיות.
מצד אחד, הראיה הדתית היא לכאורה אימננטית, בהיותה מבוססת על אופן ראיה קבוע, אחיד, בעל חוקים ברורים ולא גמישים שאינם ניתנים להפרה.
מצד שני, מושג האל הוא טרנסצנדנטלי ולא אימננטי: האל הוא מעבר לעולם הטבעי והחומרי, מעבר לחלל ולזמן.
הוגים רבים מהציונות הדתית אימצו תפיסה אימננטית של האל בדרגות שונות, מאימננטיות מתונה, אשר בה ישנו אלמנט אלוהי בעולם, באדם ובמקרים (ריינס, עמיאל, סולובייצ'יק), עד תפיסה אימננטית רחבה, בה האל מניע באופן מוחלט את פרטי העולם (הראי"ה קוק, הרב הנזיר, חרל"פ).
תורות קבליות דוגלות בהתגלות רב צורתית של האל האחד האינסופי, מצד אחד כאל טרנסצנדנטלי שמעל לכל ההוויה (האין-סוף) ומצד שני כאל אימננטי השוכן בעולם ומחיה אותו (הספירות).
בפרט, נפוצים הביטויים , וכן הקביעה בספר הזוהר כי "לית אתר פנוי מיניה" (ארמית: "אין מקום הריק ממנו [מאלוהים]") המבטאים את הרעיון הפילוסופי המטאפיזי והתאולוגי, שלפיו אלוהים ממלא את העולם כולו.
מכאן נגזרת ההבנה הפרדוקסלית שכל מה שקיים באופן מוחשי, גשמי, הוא למעשה קליפה חסרת משמעות ורק הרוח (ה"אין") היא-היא המציאות האמיתית.
מאידך, כיוון שיש ניצוץ אלוהי בכל דבר גשמי, אזי שום דבר אינו בזוי ובכל דבר גשמי ניתן להעלות את הכוח האלוהי הטמון בו, או את החזות הגשמית הנגלית שלו ("הקליפה").
כך, גם פעילות גופנית, אכילה, ריקוד, מלאכה, כשהן נעשות מתוך הבנה עמוקה של האימננטיות, הן פעולות דתיות נעלות של תיקון והעצמת הרוח.
תורה זו נוכחת במיוחד ברעיונותיו של רבי שניאור זלמן מלאדי מייסד חסידות חב"ד.
דיים אימלדה מרי פילומנה ברנדט סטונטון DBE היא שחקנית קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון בריטית.
סטונטון נולדה בלונדון למשפחה ממוצא אירי קתולי.
הוריה הגיעו ממחוז מאיו שבאירלנד.
סטונטון היא בוגרת "האקדמיה המלכותית לאמנויות הדרמה", וזכתה שלוש פעמים בפרס אוליבייה, פרס התיאטרון החשוב ביותר בבריטניה.
ב-1986 הופיעה לראשונה בטלוויזיה בסדרה "הבלש המזמר" של דניס פוטר.
ב-1991 הופיעה בסרט "אנטוניה וג'יין", ב-1992 הופיעה בסרטו של קנת בראנה "החברים של פיטר", וב-1993 הופיעה בסרטו "מהומה רבה על לא דבר" על פי המחזה של שייקספיר.
בטלוויזיה הופיעה באותה שנה בסדרה If You See God, Tell Him לצידו של ריצ'רד בריירס.
סטונטון השתתפה בסדרת תסכיתי רדיו, בדרמה בלשית "ג'ולי אנפילד חוקרת", ובקומדיה Up the Garden Path, תפקיד שגילמה גם בסדרת טלוויזיה של רשת ITV.
ב-1998 זכתה סטונטון בפרס גילדת שחקני המסך עבור תפקידה ב"שייקספיר מאוהב".
ב-2004 קיבלה את פרס השחקנית הטובה ביותר בפסטיבל הסרטים בוונציה ואת פרס באפט"א על תפקידה בסרטו של מייק לי "וירה דרייק".
הסרט מספר את סיפורה של אם ממעמד הפועלים, המבצעת הפלות בלתי חוקיות באנגליה של שנות החמישים.
"וירה דרייק" זכה בפרס הסרט הטוב ביותר בפסטיבל הסרטים בוונציה.
על תפקידה בסרט הייתה סטונטון מועמדת לפרס האוסקר ופרס גלובוס הזהב.
ב-2005 שיחקה בתפקיד אורח בסדרת הטלוויזיה "בריטניה הקטנה".
סטונטון גילמה את דמותה של דולורס אמברידג' בסרט "הארי פוטר ומסדר עוף החול", שיצא לאקרנים ב-2007. בשנת 2012 גילמה את עלמה רוויל בסדרת הטלוויזיה "הילדה".
בשנת 2022 שיחקה בסדרה "הכתר" בתור המלכה אליזבת.
על תפקיד זה הייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר בסדרת דרמה.
סטונטון נשואה לשחקן האנגלי ג'ים קרטר.
בתם בסי אף היא שחקנית.
Band of Misfits המלכה ויקטוריה דיבוב
סטלה פלפס 21 פרקים 1995 אזרח X Citizen X גברת בורקובה סרט טלוויזיה 1995 Look at the State We're In!
מועמדת פרס סטלייט לשחקנית הטובה ביותר בסדרת דרמה או ז'אנר (2025) 2023 Brassic דודה אדי פרק: "A Very Brassic Christmas"
אימסט הוא מחוז במערב טירול שבאוסטריה.
המחוז גובל במחוז רויטה ובוואריה (לאורך גבול קצר מאוד) בצפון, מחוז אינסברוק במזרח, איטליה בדרום ומחוז לאנדק במערב.
המחוז משתרע על 1,724.82 קמ"ר, ואוכלוסייתו מונה 52,658 תושבים (לפי מפקד האוכלוסין של 2005).
במחוז ישנן 24 עיירות ובירתו היא העיירה אימסט.
רוב שטח המחוז מכוסה בהרי האלפים, ועובר בו הנהר אין.
אימפולס טראקר היא תוכנת טראקר חינמית ליצירת מוזיקה.
זו הייתה אחת מתוכנות הטראקר האחרונות שפותחו לפלטפורמת MS-DOS.
התוכנה נכתב על ידי המתכנת ג'פרי לים.
הגרסה הרשמית הראשונה של התוכנה הושקה בשנת 1995 והגרסה היציבה האחרונה של התוכנה, v2.14 Patch #5, הופצה ב-8 באפריל 1999.
את התוכנה פיתח ג'פרי לים בין השנים 1995 עד 1997, כתוכנה וחינמית.
התוכנה יוצרת מוזיקה על ידי שימוש בצלילים דגומים ("sample") שמושמעים בגובה צליל שונה וכך אפשר ליצור הדמיה כאילו מדובר בסינטיסייזר אמיתי שמפיק צלילים.
הוא הפסיק את הפיתוח לאחר שקבוצה של ישראלים הפיצה בחינם גרסה מתקדמת של התוכנה שבעבורה דרש תשלום.
האימפולס טראקר הייתה מבוססת על טראקר מוקדם יותר בשם Scream Tracker.
החידוש המשמעותי של אימפולס טראקר היה השימוש בNNA - New Note Action כלומר האפשרות לקבוע באיזה אופן יושמע תו חדש לעומת התו הקודם (בScream Tracker כל תו קטע למעשה את התו הקודם= Cut).
באימפולס אפשר להחליט האם רוצים שתו חדש יקטע/יפסיק את הקודם Cut, תו ישן יוחלף בתו חדש Fade "עמעום", או שהתו החדש יגרום לתו הקודם ל"השתחרר" Off = כלומר ה"אצבע" תורם מהמקלדת (ואז הצליל המוזיקלי יעבור לשלב הRelease במעטפת העוצמה).
מעטפת העוצמה Envelope היא אפשרות לתת קצת "צבע" לגוון המוזיקלי את הדגימה.
דגימת סאונד פשוטה יכולה לקבל עוצמות שונות על ידי שרטוט גרף שיתאר את העוצמה ביחס לזמן.
כך אפשר להלביש עוצמה או Pan (באלאנס) - היחס בין רמקול ימין לרמקול שמאל בסטריאו, או לחלופין "Pitch" גובה - צלילים בתדירות גבוהה בסקאלה או נמוכה.
שלב הRelease הוא למעשה השלב האחרון בגרף שממנו והלאה דגימת הקול הולכת ונעשית חלשה= "עמעום" (השלב הראשון הוא "התקף"- לאחריו "דעיכה"- אחר כך "המשכיות", ולבסוף "שחרור" Attack-Decay-Sustain-Release).
כמו עורכי מודולים אחרים, גם האימפולס טראקר מארגן מוזיקה ברשת של ערוצים (Channels).
כל אחד מן הערוצים תומך בהוראות הפעלה והפסקת תווים בדומה למערכת MIDI.
המודולים של אימפולס טראקר ממשתמשים בקבצים בעלי סיום it., שהיא ייחודית לאימפולס טראקר.
נחשבים למתקדמים יותר מקבצי MOD או S3M.
הם כוללים איכות דגימה גבוהה יותר ואפקטים אחרים.
בין היוצרים הבולטים שהשתמשו באימפולס טראקר ופרצו אל מחוץ לסצנת הדמואים:
המלחינים של סטודיו Epic Games, ביניהם אלכסנדר "Siren" ברנדון ואנדרו "Necros" סגה, שהלחינו את המוזיקה עבור המשחקים מסדרת Unreal, Deus Ex ו-Jazz Jackrabbit 2
הרכב הטראנס שיבה שידאפו (ארז אייזן ודי ג'יי יורג)
הרכב הטראנס אינפקטד מאשרום (ארז אייזן ועמית דובדבני)
יוצר הטראנס די ג'יי אסטריקס (אבי שמיילוב)
אימפלה (שם מדעי: Aepyceros melampus) היא אנטילופה אפריקנית בינונית המצויה בערבות קניה, טנזניה, מוזמביק, נמיביה, בוטסואנה, זמביה, זימבבווה, דרום אנגולה, צפון מזרח דרום אפריקה ואוגנדה.
השם אימפלה בא משפת הזולו והוא גם מקור שמה של בירת אוגנדה, קמפלה.
משקלה הממוצע של האימפלה 75 קילוגרם.
פרוותה בצבע חום אדמדם מלבד שערות לבנות בתוך האוזניים, מעל העיניים, בלחיים, בחלק העליון של הצוואר, בבטן התחתונה ובאחוריים.
קו שחור דק נמתח באמצע הגב התחתון כמו גם בחלק האחורי של הירכיים.
לזכרים קרניים ארוכות היכולות להגיע לאורך של 90 סנטימטר.
לאימפלה שני תת-מינים המאכלסים אזורים נפרדים באפריקה.
לתת-המין אימפלה שחורת-פנים יש סימונים שחורים ייחודים על הפנים והיא גדולה וכהה במעט מהאימפלה המצויה.
אימפלה מהווים מין מרכזי בערבות שונות.
הם מצויים לרוב בעדרים המורכבים מזכר אחד ומספר נקבות.
מזונם מורכב בעיקר מעשבים ועלים.
זכרי האימפלה לרוב טריטוריאליים למדי, אך בתקופות יובש הגבולות הטריטוריאליים נפרצים כאשר העדרים מחפשים מים ונוצרים עדרים מעורבים גדולים יותר.
ראס אימם (מבוטא גם כימאם נפטר ב-1828) היה הראס של באגמדיר ורגנט/סגן הקיסר של האימפריה האתיופית.
הוא היה בנו של ראס גוגסה.
לפי טירמינגהאם ראס אימם תמך בגלוי בדת האסלאם כנגד הכנסייה האורתודוקסית האתיופית המקומית.
בעקבות תמיכתו של האבונא קירילוס השלישי בהשקפת הסוסת לידת בוויכוח על טיבעו של ישו ראס אימם היגלה את האבונא למנזר באגם הייק, שם הוא נשאר עד מותו בסביבות 1828..
כשר ראס אימם יצא למערכה צבאית בגוג'אם כנגד דאג'זמץ גושו זאודה, הדאג'זמץ היילה מארים החל לצעוד עם חייליו מסאמיאן לבירה הקיסרית גונדר והדיח את הקיסר ג'יגר והכריז על באדה מריאם השלישי לקיסר במקומו.
בדרך האופיינית לתקופת השופטים האתיופית מערכות יחסים בין המצביאים השונים השתנתה באופן מהיר.
כפי שסואן ראבאנסון מתאר הדאג'זמץ היילה מריאם בנו של וובה היילה מריאם נתפס בקרב ולאחר מכן בשכנועו של הדאג'זמץ מרו מדאמבייה הוא שוחרר על ידי אימם.
לאחר מכן אימם הצטרף לוובה שירש את אביו בתור דאג'זמץ כנגד גושו זאודה ודאג'זמץ מרו בקרב קוסובאר באוקטובר 1827. בקרב זה גושו נמלט למנזר בגוג'אם ומרו נהרג בקרב.
בשנה שלאחר מכן אימם נפטר "באופן אלים" במקום מושבו בדברה תבור.
אימם נקבר בכנסיית ייאסו בעירו.
אימפיריאל איירווייז הייתה חברת תעופה בריטית אשר פעלה בשנים 1924–1939 והתמחתה בטיסות בין-יבשתיות למספר יעדים באירופה, אך במיוחד אל יעדים ברחבי האימפריה הבריטית באפריקה, במזרח הרחוק ובתת-היבשת ההודית.
החברה נוסדה בהמלצת ועדה ממשלתית שקבעה ב-1923 כי יש לאחד את כל חברות התעופה הבריטיות לחברת תעופה בודדת, על מנת ליצור חברה שתהיה חזקה דיה כדי לפתח את קווי התעופה האזרחית לרחבי האימפריה.
כדי לעודד את המיזוג, ניתנה לחברה סובסידיה בסך של מיליון לירות שטרלינג שהוענקה לה במשך עשר שנות פעולתה הראשונות.
במרץ 1924 התאחדו ארבע חברות תעופה בריטיות ויצרו את אימפריאל איירווייז, אשר קבעה את הנהלתה ואת מרכז פעולתה בנמל התעופה קרוידון בדרום לונדון.
באפריל של אותה שנה ביצעה החברה את טיסתה הראשונה, וחנכה שירות יומי בין לונדון לפריז.
בשנת פעולתה הראשונה הטיסה החברה 11,395 נוסעים ולמעלה מ-200,000 דברי דואר.
באפריל 1925 הקרינה החברה לראשונה בהיסטוריה סרט בעת טיסתה לפריז.
ב-1927 החלה החברה להפעיל קווי טיסה לרחבי האימפריה, והקו הראשון קישר בין קהיר לבצרה.
ב-1929 חנכה החברה קו טיסה בין לונדון לקראצ'י ושנתיים לאחר מכן החל שירות אווירי לטנגניקה, שהוארך מאוחר יותר לקייפטאון.
עם זאת, מטוסי החברה ששירתו יעדים ברחבי האימפריה היו סירות מעופפות שהמריאו מחופי מרסיי, והנוסעים הגיעו לשם בטיסה לפריז וממנה ברכבת לדרום צרפת.
מאוחר יותר החלו מטוסים אלה להמריא מפוטסמות'.
ב-1934 ייסדה החברה ביחד עם חברת קואנטס האוסטרלית חברה בת שהפעילה טיסות אזוריות בדרום-מזרח אסיה.
גם לארץ ישראל הגיעו מטוסי אימפיריאל איירווייז, ולצורך כך הפעילה החברה תחנה בשדה התעופה בעזה (שדה התעופה בלוד טרם הוקם אז).
תחנה זו שימשה בעיקר כתחנת ביניים לטיסות החברה בקו קהיר-בצרה, ומטוסים בקו זה חנו בעזה לעצירה בת חצי שעה.
בשנת 1931 החליטה חברת אימפיריאל איירווייז לחנוך קו תעופה בין נמל התעופה קרוידון בלונדון להודו דרך ארץ ישראל.
בשנים 1931–1942 שימשה הכנרת כשדה תעופה ימי.
הטיסה הייתה משולבת במטוס ימי ובמטוס רגיל.
ב-21 באוקטובר 1931 נחת המטוס הימי הראשון מסוג שורט קנט על פני הכנרת, הנוסעים הועברו לטבריה ומשם אל שדה התעופה צמח, ממנו המריאו להודו דרך בגדאד במטוס יבשתי.
כאשר התרסק אחד המטוסים הימיים בכנרת בשנת 1942 בגלל סופה עזה פסקו הנחיתות הימיות בכנרת, אך חודשו בים המלח ובמפרץ חיפה.
בראשית שנות ה-30 של המאה העשרים שקל פנחס רוטנברג, מייסד חברת החשמל ותחנות הכוח הראשונות בארץ, להקים חברת תעופה ארצישראלית.
מתוך הבנת מגבלותיה הפיננסיות של ארץ ישראל, חשב להקים את חברת התעופה כחברה בת של חברת התעופה הבריטית אימפיריאל איירווייז.
המשא-ומתן בין רוטנברג לחברת "אימפיריאל איירוייז" נשא פרי, ובדצמבר 1934 נרשמה בלונדון חברת "Palestinian Airways Ltd", שנודעה ביישוב בשמה העברי, "נתיבי אוויר לישראל בע"מ".
בראשית דרכה עמד לרשות החברה הארצישראלית צי של שני מטוסי נוסעים שבכל אחד חמישה מושבים.
החברה קבעה את בסיסה בשדה התעופה בחיפה והחלה בפעילות סדירה רק בשנת 1937, עם פתיחת קו חיפה-לוד.
בשנת 1935 נוסדה חברת "בריטיש איירווייז לימיטד" (.British Airways Ltd), שהייתה לחברה העיקרית שהתחרתה באימפריאל איירווייז.
כדי לחזק את התעופה האזרחית הבריטית ביחס לחברות אירופיות אחרות, כמו "KLM", "אייר פראנס" ו"לופטהנזה", אוחדו שתי החברות הבריטיות בשנת 1939, ויצרו את "בריטיש אוברסיז איירווייז קורפוריישן" (British Overseas Airways Corporation או BOAC).
אִימְפּוּלְסִיבִיּוּת (בעברית: פַּרְצָנוּת) היא צורת התנהגות המאופינת בפעולה ללא, או, רק עם מעט מחשבה תחילה, בקרה (כולל ויסות רגשי) או ביקורת עצמית, ושקילת אפשרויות והשלכות.
משום שפעולה אימפולסיבית (או פרצנית) מתבצעת ללא מודעות להשלכות האפשריות, יש בה מרכיב של אקראיות שמתבססת על גחמה, כך שלעיתים היא מובילה לתוצאות חיוביות ולעיתים לשליליות.
מקור השם אימפולסיביות הוא מהמילה "אימפולס", שמשמעותה דחף.
האזור במוח האחראי על מניעת אימפולסיביות הוא בעיקר קליפת המוח הקדם-מצחית.
אימפולסיביות מאופיינת על פי רוב כנטייה לפעול על פי גחמות רגעיות, תוך התעלמות מכל התייחסות רציונלית לאסטרטגיות ארוכות טווח המיועדות להוביל להצלחה.
להתנהגות אימפולסיבית יכולים להיות יתרונות וחסרונות בהתאם להקשר שבו היא מתרחשת.
היבטים אלו יתוארו באופן נרחב יותר בהמשך.
במחקר נהוג להבחין בין שני היבטים של אימפולסיביות:
תנועה אימפולסיבית (או פעולה אימפולסיבית) – חוסר יכולת להימנע מתגובה, הקשור ליכולת דיכוי התגובה אינהיביציה.
ההבדלים בין אימפולסיביות לקשיי אינהיביציה יורחבו בהמשך.
קבלת החלטות אימפולסיבית (או בחירה אימפולסיבית) – היבט זה משקף יותר תהליכי קבלת החלטות מאשר יכולת דיכוי תגובה של המערכת המוטורית.
הבחנה בין אימפולסיביות לקשיי אינהיביציה
כאמור, חוסר יכולת להימנע מתגובה הקשור ליכולת דיכוי התגובה מקושר לעיתים לפעולה אימפולסיבית או תנועה אימפולסיבית.
עם זאת, למרות שבשני המקרים התוצאות יכולות להיות דומות ישנו הבדל במנגנונים העומדים בבסיסם.
אינהיביציה (עכבה) היא היכולת להימנע או לעצור פעולה לא רצויה.
בהתאם לכך פגיעה באינהיביציה עלולה להקשות על האדם להימנע מפעולות לא רצויות.
עם זאת בשונה מתגובות אימפולסיביות הנעשות ללא שיקול דעת, במקרים של אינהיביציה לקויה האדם מודע להשלכות השליליות העשויות להיות למעשיו ולמרות זאת לא מצליח למנוע אותן.
עם זאת, לאדם אימפולסיבי ללא בעיות בעכבה לא יהיה כל קושי להימנע מתגובה אם הוא מודע לכך שתוביל לתוצאות שאין הוא מעוניין בהן.
בנוסף, אנשים בעלי נטייה לאימפולסיביות מתבססים רבות על המזל, משום שהסבירות שבה תגובה אימפולסיבית תביא לתוצאות רצויות היא אקראית.
להבדיל, אנשים עם קושי בעיכוב תגובה מדווחים רבות על רגשות חזקים של חוסר אונים ותסכול מכך שאין ביכולתם להימנע מתגובות שהם יודעים שאינן רצויות להם, אשר לעיתים יכולות אף להיות פוגעניות עבורם או עבור הסביבה.
אחד המאפיינים העיקריים של התנהגות אימפולסיבית הוא הפחתה בערכן של תוצאותיה העתידיות של פעולה מסוימת – Delay discounting.
הפחתה זו אינה קשורה בסוג התוצאה והיא מתרחשת עבור תוצאות חיוביות ושליליות כאחד.
על כן, היא יכולה לבוא לידי ביטוי במספר דרכים אשר משפיעות על תהליכי קבלת החלטות והיכולת לדחיית סיפוקים.
העדפה של גמול קטן ומוקדם יותר, על פני תגמול גדול אך מאוחר יותר.
כתוצאה מכך, ככל שמשך ההמתנה לגמול כלשהו מתארך, כך פוחת הערך שלו בעיני האדם.
היבט זה משפיע בין היתר גם על התגובה לחיזוקים שונים.
העדפה של תוצאה מרתיעה מאוחרת וגדולה יותר, על פני תוצאה מרתיעה קטנה ומוקדמת יותר.
היבט זה משפיע בין היתר גם על התגובה של האדם לצורות שונות של ענישה.
האימפולסיביות כוללת אוסף של תופעות הקשורות זו לזו, כך שיש צורות שונות של התנהגות אימפולסיבית.
בהתאם לכך, ההשלכות של ההתנהגות האימפולסיבית יכולות לתרום לרמת התפקוד האדם בחיי היום יום או לפגוע בה.
האימפולסיביות היא תכונה נפוצה אשר קיימת אצל כל האנשים במידה כזו או אחרת.
כאשר התנהגותו של האדם אינה חורגת מתחום הנורמה היא יכולה להיות מקובלת חברתית ואף לסייע לניצול הזדמנויות.
עם זאת, כאשר האימפולסיביות מובילה להתנהגות בלתי מקובלת, עלולות להיות לכך השלכות ליכולת של האדם להשתלב בחברה.
במקרים קיצוניים האימפולסיביות יכולה להוביל להפרעות שונות בתפקוד של האדם.
התנהגות אימפולסיבית לא תמיד גוררת אחריה השלכות שליליות.
זאת במיוחד במקרים שבהם היא מובילה את האדם לנצל במהירות הזדמנויות חד פעמיות שלא ישובו.
סביר להניח שאם התנהגויות אימפולסיביות היו מזיקות במידה משמעותית הן לא היו שורדות את תהליך האבולוציה של האדם.
היתרונות של האימפולסיביות באים לידי ביטוי בעיקר עבור מצבים של חוסר ודאות, אשר מאפיינים את החיים בטבע.
הנטייה להעדיף תגמולים קטנים ומידיים על פני תגמולים גדולים אך רחוקים יותר אינה מאפשרת לנצל את מלוא האפשרויות העתידיות.
על כן ניתן לפרש אותה כחיסרון משום שהיא יכולה להוביל לניצול בלתי יעיל של משאבים סביבתיים.
עם זאת, במקרים בהם השהייה עלולה למנוע את השגתם של תגמולים עתידיים פוטנציאליים, בחירה בתגמול האפשרי בזמן נתון מאפשרת הבטחה של השגתו כנגד הסכנה לוותר עליו ולא להשיג דבר בהמשך.
במילים אחרות, האימפולסיביות יכולה להיות ביטוי של שנאת סיכון או שנאת הפסד.
עמדה זו באה לידי ביטוי באמרה "טובה ציפור אחת ביד משתיים על העץ".
בהתאם לכך, לאימפולסיביות ישנו תפקיד משמעותי במסגרת ההתנהגות הנורמלית.
רוב האנשים פעלו בצורה אימפולסיבית בשלב כלשהו בחייהם.
התנהגות זו נתפסת פעמים רבות כספונטנית ומקובלת חברתית עד לגבול מסוים.
למרות שבשפת הדיבור המונח "אימפולסיביות" משמש גם לתיאור פעולות מקובלות מבחינה חברתית, לעיתים קרובות יותר נעשה בו שימוש לתיאור של התנהגות בעייתית.
הקריטריונים לקביעת המידה בה התנהגות אימפולסיבית מסוימת מוגדרת כמקובלת מבחינת החברה או לא תלויים בגיל האדם ובמאפיינים של התרבות והתקופה שבה הוא חי.
פרט למקרים של התנגשות תרבותית בחיי היום יום אין להבדלים אלו השפעה משמעותית על התפיסה של אימפולסיביות.
לעומת זאת, הם יוצרים קושי בגיבוש הגדרה אחידה ומדויקת בתחום המחקר.
לעיתים קרובות לפעולות אימפולסיביות יש השלכות מזיקות.
החסרונות של האימפולסיביות נובעים מההשלכות השליליות האפשריות שלה על היכולת של האדם להשתלב ולתפקד בחברה.
היא יכולה להוביל לקשיים שונים כמו:
קושי בהתנהגות בהתאם לחוקים הרשמיים או החברתיים.
למשל: נטייה להתפרץ או קושי לחכות לתור בשעת דיבור או משחק.
קושי בשמירה על יחסים סדירים עם בן זוג.
אצל ילדים האימפולסיביות יכולה לבוא לידי ביטוי בהתנהגות בעייתית כמו לקיחת צעצוע מילד אחר ללא מודעות להשלכות של פעולה זו.
בהתאם לכך, מבחינת התפתחות חברתית רמת האימפולסיביות נמצאה קשורה לקשרים בין אישיים חלשים של ילדים עם קבוצת השווים שלהם.
קשיים אלו עלולים להוביל לתוצאות שליליות בעתיד.
בגילאים מאוחרים יותר האימפולסיביות יכולה לבוא לידי ביטוי בבחירה של סטודנטים לצאת למסיבה במקום ללמוד למבחן, או בנטייה של אדם בוגר לרכוש מוצרים רבים ללא התייחסות לתשלומים ולריבית שיהיה צורך לעמוד בהם בהמשך.
בנוסף, חוסר יכולת לשלוט על דחפים מקשה על השגת הקשב המתמשך הנחוץ ליצירת מצב הזרימה והתמדה בו.
ישנם מצבים פתולוגיים שונים שהתנהגות אימפולסיבית היא אחד המאפיינים המרכזיים שלהם.
לדוגמה: מאניה, הפרעת אישיות, התמכרות, קלפטומניה, הימור פתולוגי, הפרעת אכילה, טריכוטילומניה ועוד.
כמו כן, אימפולסיביות היא אחת מהמאפיינים המרכזיים של הפרעת קשב.
נראה שבמצבים שונים באים לידי ביטוי מאפיינים שונים של התנהגות אימפולסיבית.
כל אחת מההפרעות הקשורות באימפולסיביות מאופיינת בקשיי קשב, קשיים בעיכוב תגובה, קשיים להתחשב בתוצאות שליליות אפשריות של ההתנהגות או בשילוב של קשיים אלו.
לאימפולסיביות מגורמים שונים יכולות להיות השלכות משל עצמה.
למשל, למרות שלא נמצא קשר סיבתי בין הפרעת קשב להפרעת אכילה, האימפולסיביות האופיינית לאנשים עם הפרעת קשב מקושרת במיוחד להתנהגויות בולימיות.
כאמור, האימפולסיביות מתייחסת למגוון תופעות שונות הקשורות זו לזו.
כמו כן התפיסה של התנהגות מסוימת כאימפולסיבית או לא אימפולסיבית מושפעת מההקשרים התרבותיות שבהם היא מתרחשת.
ייתכן שההבדלים בין התנהגויות שונות הנתפסות כאימפולסיביות נובעים גם ממנגנונים ביולוגים נפרדים ואין זה סביר לצפות למנגנון ביולוגי אחיד העומד בבסיס כל המאפיינים השונים שלה.
בהתאם לכך, ישנם מספר תהליכים נוירו-כימיקליים אשר יכולים להשפיע על התנהגות אימפולסיבית.
מבחינה מוחית אימפולסיביות קשורה לתפקוד של האונה המצחית.
פגיעה בקליפת המוח הקדם-מצחית יכולה להוביל לעלייה בתגובות האימפולסיביות של האדם.
כמו כן לגרעין האקומבנס (NAC) יש תפקיד מרכזי בוויסות של אימפולסיביות.
ישנם מוליכים עצביים במוח אשר יכולים להגביר או להפחית אימפולסיביות.
זאת משום ששינויים בכמויות הנוראדרנלין והדופמין משפיעים על התפקוד של קליפת המוח הקדם-מצחית.
למעשה, המוליך העצבי דופמין חיוני לשליטה על הפעילות הקוגניטיבית בקליפת המוח הקדם-מצחית.
כמו כן, הזמינות של קולטני דופמין מסוג D2R בסטריאטום קשורה לאימפולסיביות נמוכה ולנטייה לחוות מצב של זרימה.
כאמור, במקרים מסוימים האימפולסיביות עלולה לפגוע ביכולת של האדם להשתלב ולתפקד בחברה באופן מיטבי.
במקרים אלו ניתן לנסות לצמצם ואף למנוע את ההשפעות השליליות של האימפולסיביות בדרכים שונות, בהתאם לגורמים ולמטרות הטיפול.
למשל, נמצא שאימוץ אסטרטגיות התנהגות המיועדות להפחתת אימפולסיביות יכול לשפר את היחסים החברתיים של ילדים.
בכל מצב יש להתיעץ עם אנשי מקצוע כדי לוודא שטיפול מסוים אכן מתאים ויעיל לאדם המסוים שאליו הוא מיועד.
לעיתים יומלץ להשתמש ביותר משיטה אחת במסגרת של מערך טיפולי מלא.
משום שהתנהגות אימפולסיבית נעשית באופן מיידי וללא הפעלת שיקול דעת, לעיתים קרובות השהייה של התגובה יכולה לאפשר לתהליך המחשבתי להסתיים כך שהאדם יהיה מודע להשלכות מעשיו.
אדם אימפולסיבי ללא קשיים נוספים יוכל להימנע מפעולה כלשהי ברגע שיהיה מודע שהיא אינה רצויה לו.
לצורך כך נהוג להמליץ על ספירה עד 3 או 10. הספירה מאפשרת להשהות את הפעולה למשך שניות בודדות לצורך בחינת המצב וקבלת החלטות מושכלת.
אפשרות דומה היא ויסות מהירות עיבוד המידע, לצורך התאמתו למשימה שאיתה האדם מתמודד.
בחינוך המורה יכול ליצור דינמיקה כיתתית אשר תשפיע על קצב עיבוד המידע של התלמידים.
לדוגמה, סגנון הוראה המאופיין בחילופי שאלות ותשובות מיידיים מחייב את הלמידים לענות במהירות ולכן מעודד אימפולסיביות.
לעומת זאת, כדי לעודד חשיבה מוקדמת המורה יכול לבקש מהתלמידים לרשום את התשובה האפשרית יחד עם השיקולים הלוגיים שהובילו אליה.
בנוסף על המורה לציין במפורש שיוקדשו לכך מספר דקות מזמן השיעור ולהמתין עד שלפחות חצי מהתלמידים יסיימו לכתוב.
בדרך זו ניתנת לכל תלמיד אפשרות להפעיל שיקול דעת ולנמק את בחירתו באופן מושכל.
כמו כן דרך זו מאפשרת לשתף כמות גדולה יותר של תלמידים בדיון הכיתתי ומתן הכוונה אישית לתלמידים בודדים בזמן שהיתר מנסחים את תשובתם באופן עצמאי.
ניתן להפחית נטייה לאימפולסיביות גם על ידי אימון מוחי המיועד לכך.
אימפולס היא להקת מחול ישראלית, אחת מחמש הלהקות הייצוגיות של העיר באר שבע.
הלהקה הוקמה באוקטובר 2007 על ידי הכוריאוגרף שלום כהן.
הלהקה הוקמה כלהקת מחול המשלבת בתוכה מוטיבים אתניים וג'אז מודרני.
הלהקה הוקמה כמסגרת ייחודית שלא היו כמותה קודם לכן בעיר באר שבע, במטרה לתת מענה לרקדנים ורקדניות אשר רקדו במהלך חייהם ורצו להמשיך לרקוד באופן מקצועי אך במקביל להתגייס לצבא ולהמשיך ללימודים אקדמאיים.
הלהקה תחת חסות "פרגוד" מ-2010 ועד היום.
הלהקה מתנהלת בחזרות של אחת לשבוע בלבד.
חזרות הנמשכות כ-3 שעות וכוללות בתוכן פן טכני של אלמנטים קלאסיים, יסודות מהיוגה, ומגוון רחב של שפה תנועתית שפיתח הכוריאוגרף שלום כהן.
להקות המחול אימפולס ופרגוד זכו בשנת 2011: במקום הראשון בתחרות הכוריאוגרפיה בפסטיבל המחול בכרמיאל עם היצרה "ונתנה תוקף".
בשנת 2011 זכו במקום השלישי מתוך כ-60 להקות מחול מכל רחבי הארץ, בריקוד "נוסטלגיה" בתחרות הארצית ע"ש לאה פורת-גור.
הלהקה נוסעת מדי שנה לייצג את ישראל בפסטיבלי מחול ברחבי העולם.
בשנת 2012 השתתפה בפסטיבל בעיירה בצ'כיה.
מוצרט במצרים מאת שלום כהן (2007)
לך לך למדבר מאת שלום כהן (2009)
נוסטלגיה מאת שלום כהן (2011)
ונתנה תוקף מאת שלום כהן (2011)
אוצר לאומי מאת שלום כהן (2012)
איש הנצח מאת שלום כהן (2012)
רקוויאם מאת שלום כהן (2012)
יום מושלם מאת שלום כהן (2012)
מחבואים מאת שלום כהן (2012)
ואן הלסינג מאת שלום כהן (2012)
כנגד כל הסיכויים מאת אלה זבורקו ונועה מגל (2012)
פורסט גאמפ מאת נועה שביל (2012)
אימפלה מצויה (שם מדעי: Aepyceros melampus melampus), היא אנטילופה בינונית-גדולה המהווה תת-מין של האימפלה, אשר חיה במזרח ומרכז אפריקה.
היא תוארה מדעית לראשונה בשנת 1812 על ידי הזואולוג הגרמני מרטין ליכטנשטיין והיא תת-המין הנפוץ והמוכר בסוג.
היא קטנה במעט מאימפלה שחורת-פנים, ואין לה סימוני פנים ייחודיים על הפנים.
האטימולוגיה של שמה המדעי היא כדלהלן: "Aipos" = גבוה, "keras" = קרן; מתייחס למבנה הגבוה של קרני הזכר דמויות הנבל.
"Melas" = שחור, "pous" = רגל; מתייחס לציצות השיער השחורות והקטנות שמחפות את בלוטת הריח מעל הפרסה.
האימפלה היא האנטילופה הנפוצה ביותר במזרח ומרכז אפריקה, והיא חולקת דמיון רב עם מספר אנטילופות אפריקניות כמו קובוס המשקפיים, קובוס שחור רגל, צבי סוף והירולה הנדירה.
מבנה גופה של האימפלה המצויה ארוך וצר, ויש לה צוואר דק וארוך וראש בינוני ומשולש.
החרטום צר וארוך, והלוע מעוגל וקטן עם דמיון מסוים לגואנקו או לבובאל.
העיניים גדולות ושחורות, ויש להן ריסים בולטים.
הרגליים שלה דקות וארוכות יחסית לגוף, והן מקנות לה את יכולת הזינוק המעולה.
הפרסות קצרות, צרות וחלקות, ומעל הפרסות ברגליים האחוריות, יש לאימפלה קווצות שיער שחורות ייחודיות המחפות בלוטת ריח בגב הרגל.
הזנב ארוך למדי ושעיר, והאוזניים ארוכות, צרות ומעוגלות בדומה לצבי.
הנקבות קטנות במעט או בהרבה מהזכרים.
לאימפלה המצויה פרווה דקה, קצרה וחלקה המתאימה עבור הסביבה האפריקנית החמה.
צבע הפרווה הוא בגוונים בהירים האופייניים לאנטילופות סוואנה; על פני אזור הכתף, הגב, והחלק העליון של הירכיים והצלעות יש כתם אדמדם או ערמוני הנראה כאוכף.
שאר חלקי הגוף של האימפלה בצבע חום בהיר, כתמתם, זהבהב או חולי, כשהגחון, פנים הרגליים, הזנב והמפשעה בצבע לבן.
יש סימונים לבנים על החזה, מעל הפרסות, וסביב הסנטר והחלק העליון של הגרון.
בצידי הירכיים יש פסים שחורים ארוכים, ויש פס שחור עבה לאורך החלק העליון של הזנב.
צבע הראש חום חולי או זהוב בדומה לצבע הגוף, ואף על פי שאין סימוני פנים ססגוניים, יש לאימפלה משקפיים או גבות לבנות גדולות סביב/מעל העיניים.
החרטום בצבע כהה ודהוי ולעיתים בהיר לחלוטין.
לנקבות, יש רצועה שחורה על המצח.
האוזניים מתחלקות בין חום בצד החיצוני ללבן בצד הפנימי, וקצוות האוזן שחורות.
האימפלה המצויה מתאפיינת בזוג קרניים דקות וארוכות, בעלות מבנה ספירלי הדומה בצורתו ללירה.
הקרן צומחת באלכסון לצדדים ומעלה, לאחר מכן מתעגלת לצדדים, ולבסוף מתעקמת בחדות למעלה בצורת S עדינה.
לאורך הקרן יש טבעות בולטות, והקצה חלק לחלוטין.
הנקבות חסרות קרניים, וזהו ההבדל העיקרי בינם לבין הזכרים.
האימפלה המצויה נפוצה בכל רחבי מזרח ודרום-מרכז אפריקה.
טווח התפוצה שלה משתרע על המדינות הבאות: קניה, דרום אוגנדה, רואנדה, טנזניה, מלאווי, מוזמביק, זימבבואה, זמביה, בוצוואנה, מזרח דרום אפריקה וסווזילנד; היא מצויה באופן דליל במזרח אנגולה ונמיביה (רצועת קפריבי), וכנראה גם בדרום הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו.
האימפלה הוכחדה מבורונדי, והובאה לאזורים מוגנים בגבון.
הטווח הנוכחי שלה נותר במידה רבה חופך לטווח ההיסטורי למעט בשולי התפוצה.
בית הגידול של האימפלה המצויה מורכב מסוואנות גבוהות עשב, אך היא תלויה בנוכחות של חורש פתוח, סוואנות שיחים דוקרניות וצמחייה צפופה, עקב ההתנהגות שלה לברוח לאזור סבוך במקרה סכנה.
היא נעדרת ממערכות אקולוגיות שגבוהות מ-1,700 מטר מעל פני הים כדוגמת מורדות הקילימנג'רו, אך מצויה גם באזורים צחיחים יחסית כמו מדבר קלהארי - כל עוד יש לה גישה לבורות מים.
הטמפרטורות בתחומי מחייתה 20–30 מעלות, וכמות המשקעים הממוצעת היא 1,000-250 מילימטר לשנה.
האימפלה המצויה היא יונק פעיל יום ופעיל דמדומים, כשאת שעות הלילה היא תבלה במנוחה.
שיא הפעילות יהיה בשעות הקרירות של היום.
בעת שהאימפלה נרדפת על ידי טורף, היא תפתח בזינוקים מרהיבים לגובה של 3 מטר ולמרחק של 11 מטר, תוך כדי סדרת דילוגים קטנים יותר בתופעה המוכרת כדלגנות.
יש מספר הסברים לתופעה זו: מהתראה על טורף ועד סימון לטורף שהפרט כשיר ובריא עד שמיותר לרדוף אחריו.
טורפיה העיקריים של האימפלה הם הברדלס, הנמר, אריה מסאי, צבוע נקוד, תנין היאור, פיתון סלעים אפריקני, זאב טלוא, ועוד.
עופרים נטרפים גם על ידי עיט.
אף על פי שעופריה של האימפלה מאוימים על ידי הבבון, שכיח לראות אימפלות בוגרות ובבונים פעילים יחדיו בסמוך למקורות מים, כשהאימפלות מסתייעות בבבונים העומדים על עצים וסורקים את הסביבה אחר צל של טורף, בעוד שהבבונים מסתייעים בחוש הריח של האימפלות.
אף על פי שהאימפלה המצויה ניזונה בעיקר מעשב, כאשר הוא מתייבש בעונה היבשה היא תאכל גם שיחים ותרמילים של שיטה.
עקב כך, האימפלה אינה מוכרחת לבצע נדידות מסיביות מדי שנה כמו פרסתנים אחרים כדוגמת הגנו, והצבי
לאימפלה המצויה מבנה חברתי מורכב ומערכת רבייה מעניינת.
עדר עם זכר אחד שליט והרמון של עשרות נקבות.
בדומה לפרסתנים אחרים, עונת הרבייה חלה במשך זמן מסוים של השנה (במקרה זה עונת הגשמים), במהלכו, הזכרים הבוגרים אשר חיים בדרך כלל בעדרי זכרים, הופכים לטריטוריאליים.
בנוסף, מתרחשים גם שינויים פיזיים אצל הזכרים במהלך העונה: הצוואר שלהם מתעבה, הפרווה הופכת לכהה יותר עקב הפרשה של שומן, ולגוף יש ניחוח מושק באופן כללי.
הזכרים נלחמים על שטח מסוים בתוך זירת חיזור, ומנסים למשוך את הנקבות לשטחם.
במהלך העונה, ניתן לשמוע בתדירות גבוהה את השאגות והנחירות של הזכרים.
לאחר עונת הרבייה, הדחף הטריטוריאלי ורוח הלחימה של הזכרים דועכים, והזכר חוזר לחיות בעדרי זכרים או בעדרי נקבות.
תיתכן התעוררות מחודשת קצרה אצל חלק מהזכרים בעונת הרבייה המשנית בהמשך השנה.
נקבת האימפלה המצויה חיה עם צאצאיה בעדרים גדולים של עד 100 פרטים.
רוב העופרים נולדים לאחר תקופת הריון של 200 ימים לאחר עונת הרבייה העיקרית.
הנקבה תמליט את העופר במקום מבודד, ובימים הראשונים היא תישאר באזור ותבוא מדי פעם להניק אותו.
לאחר ימים ספורים, העופר יחזור עם אימו לעדר, וזאת התקופה הפגיעה ביותר בחייו כאשר הוא אינו מסוגל לרוץ למרחקים ארוכים ומהווה טרף קל; כמחצית מעופרי האימפלה נטרפים במהלך השבועות הראשונים לחייהם.
העופרים נגמלים לאחר 4–5 חודשים ואז מבצבצים קרניהם של הזכרים.
הנקבות יישארו לחיות בעדר של אימם, בעוד שהזכרים יסולקו לאחר הבגרות המתרחשת בגיל שנה וחצי על ידי הזכרים המבוגרים, והם יעברו לעדרי זכרים מתבגרים עד שיהיו חזקים מספיק בשביל להקים שטח בעונת הרבייה.
(במזרח אפריקה יש והזכרים מסולקים כבר לאחר 8 חודשים)
תוחלת החיים של האימפלה בטבע 13–15 שנים.
האימפלה המצויה מסווגת על ידי הרשימה האדומה של IUCN במצב השימור ללא חשש (LC), שכן היא עדיין אחת האנטילופות הנפוצות באפריקה, אף שנעלמה מאזורים מסוימים כמו בבורונדי.
העתיד שלה מובטח כל עוד היא ממשיכה להתרחש במספרים גדולים באזורים מוגנים ומנוהלים כראוי, וכן בחוות ציד ושטחים פרטיים.
מגמת האוכלוסייה שלה יציבה בדרך כלל באזורים מוגנים, נמצאת בעלייה באזורים פרטיים, ולעיתים בירידה מחוץ לאזורים מוגנים.
אומדן האוכלוסייה העולמי של האימפלה המצויה הוא למעלה ממיליון וחצי פרטים, מתוכם 50% על קרקע פרטית, ו-25% באזורים מוגנים.
האיומים העיקריים עליה הם ציד לא חוקי בתחומי אזורים מוגנים ואובדן בית גידול ובצורות קשות.
המספרים הגדולים ביותר שלה מצויים במסאי מארה, שמורת הציד סלוס, הפארק הלאומי סרנגטי ודלתת האוקבנגו.
אימפלה שחורת-פנים (שם מדעי: Aepyceros melampus petersi), היא אנטילופה בינונית-גדולה המהווה תת-מין של האימפלה, אשר חיה באפריקה הדרומית.
האימפלה שחורת הפנים נדירה יותר מקרובתה האימפלה המצויה, וטווח התפוצה שלה מצומצם יחסית לעומת קרובתה.
בדרך כלל, מוכרים שני תת-מינים בלבד של האימפלה, על בסיס נתונים מולקולריים.
לזכרי האימפלה שחורת הפנים, יש זוג קרניים גדולות ארוכות ומרהיבות, והמבנה שלהם מעוקם וספירלי בדומה לאנטילופות רבות: הקרן צומחת לכיוון מעלה תוך כדי הטיה אלכסונית לצדדים, מתעגלת לאחור וממשיכה לצדדים, ואז חוזרת בחדות כלפי פנים תוך כדי עקומה חדה וישרה לכיוון מעלה.
במבט מהצד הקרניים מזכירות בצורתן S עדינה, ובמבט מלפנים הן נראות כצבת של סרטן.
הקרניים עבות בבסיס וחדות בקצוות, ולאורכן יש רכסים טבעתיים בולטים שמגיעים במספרם עד ל-20. צבע הקרניים הוא אפורה כהה או שחור כחלחל כשהקצוות כהות יותר.
אורך הקרניים הוא עד 92 ס"מ.
האימפלה שחורת הפנים היא אנטילופה חיננית וזריזה המפורסמת בזינוקים הגבוהים שלה, והיא גדולה באופן משמעותי מהאימפלה המצויה.
יש לה מבנה גוף ארוך, צר ורזה, צוואר ארוך ודק, וראש צר ומוארך המזכיר במקצת את הבובאל; הצוואר של הזכרים נוטה להיות עבה וקצר יותר.
הפנים של האימפלה עדינות וחלקות, הלוע מעוגל והאף מחורץ בדומה לצבי.
מעל העיניים יש לה ריסים שחורים קצרים.
האוזניים שלה גדולות וארוכות באופן בולט, והקצוות שלהן מעוגלות.
הרגליים של האימפלה דקות וארוכות, ומאפשרות לה לבצע את הזינוקים המרהיבים שלה למרחקים ארוכים.
הזנב שלה ארוך למדי ודומה בצורתו למניפה מקושטת.
בגב הרגליים האחוריות, יש לאימפלה ציצה שחורה המכסה בלוטת ריח ייחודית; בעת זינוק, הבלוטה פולטת גל ריח המשמש כנראה לארגן את העדרים לריצה מסודרת בעקבות המובילים.
הדו-צורתיות הזוויגית ניכרת בכך שהנקבות קטנות מהזכרים והן חסרות קרניים.
גובה הכתפיים של האימפלה שחורת הפנים עד 95 ס"מ, אורך ראש וגופה 120–160 ס"מ, ואורך זנב 30–45 ס"מ; משקל הגוף הממוצע נע בין 40 ל-80 ק"ג.
הפרווה של האימפלה שחורת הפנים דקה וחלקה, והיא מורכבת משערות צפופות.
הגחון, המפשעה ופנים הרגליים בצבע לבן בוהק, וישנם כתמים לבנים גם על החזה ומעל הפרסות.
בצידי העכוז יש זוג פסים שחורים.
הזנב בולט בססגוניותו: צבעו הוא חום בהיר, אך את רובו חוצה פס שחור עבה, שלעיתים ממשיך גם לעבר הגב.
החלק התחתון של הזנב וציצת השיער בחלק העליון, בצבע לבנבן אפרפר.
ראשה של האימפלה בצבע כתמתם זהבהב, עם נטייה לאדמדם באזור המצח והלחיים.
סימוני הפנים של האימפלה שחורת הפנים, ייחודים ונעדרים אצל קרובתה, והם גם המקור לשמה: על פני החרטום יש כתם שחור צר וארוך שמתחבר בפס שחרחר דקיק לכתם שחור קטנטן נוסף במצח.
מעל העיניים יש לה גבות לבנות גדולות בדומה לקרובתה, אך היא מתאפיינת נוסף לכך גם בפס שחור שחוצה את העין מעלה ומטה בדומה לצבי.
השפתיים לבנות, ויש כתם לבן סביב הסנטר והחלק העליון של הגרון.
האוזניים אף הן ססגוניות: בחלק האחורי הן חומות, ובחלק הפנימי לבנון, ויש להן כתם שחור גדול בקצה האוזן, וכתם קטן יותר בבסיס.
האימפלה שחורת הפנים, מוגבלת בתפוצתה לדרום-מערב אפריקה.
האוכלוסייה המרכזית שלה משתרעת על צפון מערב נמיביה (בעיקר במחוז אומוסטי, אושנה וקוננה) ובאופן פחות יותר במחוזות קוננה ונמיבה בדרום מערב אנגולה, כאשר בנמיביה, האימפלה הוכנסה על ידי האדם לאזורים נוספים במרכז.
באנגולה, יש אזורים מדבריים עם סבירות גבוהה לנוכחות האימפלות הללו, וטרם ידוע בבירור האם הן נפוצות שם.
בית הגידול של האימפלה שחורת הפנים, צחיח יותר מבית הגידול של האימפלה מצויה, וממוקם באזור ה"בושוולד" העשיר בשיחים ובסוואנות דוקרניות, בקרבת מדבר נמיב ממערב ומדבר קלהארי ממזרח.
האימפלה מעדיפה צמחייה צפופה בקרבת מקורות מים הגובלת בחורש פתוח.
הטמפרטורות בתחומי המחייה שלה למעלה מ-30 מעלות, וכמות המשקעים הממוצעת נמוכה למדי ועומדת על כ-500 מ"מ לכל היותר.
האימפלה שחורת הפנים היא פעילת יום בדומה לאנטילופות רבות, ואת הלילה היא תבלה במנוחה או בהעלאת גירה.
שיא הפעילות מתרחשת בשעות הקרירות בעלות השחר ובדמדומים.
לאימפלה יש מבנה חברתי התלוי בעונה.
הזכרים הבוגרים טריטוריאליים בעונת הגשמים, כאשר הם מגינים בקנאות על שטחם עקב עונת הרבייה.
הזכר מנסה לשלוט על עדר נקבות שיחלוף בשטחו וימנע גישה מזכרים אחרים.
זכרים צעירים חיים בקבוצות משלהם ואינם טריטוריאליים, והנקבות חיות בעדרים גדולים של 15–100 פרטים הכוללים גם עופרים צעירים ומתבגרים (עד גיל 4).
גם לעדר הנקבות יש שטח מחיה קבוע הנע בגודלו מ-80 ל-180 דונם, ובעוד שבעונת הגשמים הן ימנעו מנקבות אחרות לשהות בשטחן, בעונה היבשה תיתכן חפיפה גבוהה בין פרטים מעדרים שונים או אפילו בין עדרים.
בעונה היבשה, הזכרים מצטרפים בדרך כלל לעדרי הנקבות.
האימפלה היא יונק לוחך עשב, ותזונתה מורכבת בעיקר מדשא בעונת הגשמים, אך בעונה היבשה היא תגלוש גם לעבר מקורות צמחיים אחרים כמו עלים, פרחים, ופירות.
התכונה הידועה ביותר של האימפלה היא הזינוקים המרהיבים שלה: היא מסוגלת לקפוץ לגובה של 2.5 מטר ולמרחק של 9 מטרים, ובכך היא אחת הקפצניות הטובות ביותר במשפחת הפריים; היא מסוגלת לקפוץ מעל שיחים גבוהים או אפילו מעל אימפלה אחרת.
על מנת לבצע קפיצות גבוהות כאלו, האימפלה משתמשת באנרגיה האצורה בגידים הארוכים ברגליה ובעמוד השדרה כאשר היא מתכופפת טרם הקפיצה, ובאמצעותה היא מזניקה את עצמה לגובה פעם אחר פעם כשבהיותה באוויר הרגליים נמתחות ועמוד השדרה מתיישר; ייחודי לאימפלה הוא הבעיטה האחורית שהיא נותנת במהלך הקפיצה.
האמפלה מבצעת את הזינוקים הגבוהים הללו לצד סדרת דילוגים קטנה יותר בעיקר לנוכח סכנה קרובה, בתופעה המכונה דלגנות - ייתכן על מנת לאותת לעדר להיזהר.
טורפיה של האימפלה שחורת הפנים הם זאב טלוא, אריה טרנסוואל, נמר אפריקאי, צבוע נקוד ותנין היאור.
אף על פי שהאימפלה נוכחת גם באזורים מישוריים ופתוחים, כאשר טורף רודף אחריה היא תימלט לאזור סבוך בניגוד לצבאיים.
עונת הרבייה של האימפלה היא ממרץ עד מאי, ותקופת ההריון נמשכת 194–200 ימים (כ-6.5 חודשים).
לפני הלידה, הנקבה מבודדת את עצמה מהעדר, וההמלטה מתרחשת בדרך כלל בצהריים.
לרוב נולד רק עופר אחד, אשר יצטרף לצד אימו לעדר לאחר יום או יומיים.
האימפלות ממקמות את העופרים בקבוצות במרכז העדר שבהם העופרים משחקים זה עם זה.
הגמילה מתרחשת בגיל 4.5 חודשים.
הנקבה יכולה להמליט כבר בגיל שנה וחצי, אך הזכר יצליח להתרבות רק בסביבות גיל 4 שאז הוא חזק מספיק כדי להתמודד עם זכרים אחרים.
תוחלת החיים של האימפלה היא עד 13 שנים בטבע.
בניגוד לאימפלה המצויה שמצבה שפיר, האימפלה שחורת הפנים מסווגת על ידי הרשימה האדומה של IUCN במצב השימור פגיע (VU), על בסיס מפקד האוכלוסייה האחרון שנעשה בטווח התפוצה של המין ובו נמנו כ-1,000 אנשים בוגרים בלבד (אם כי יש הסוברים שהאוכלוסייה העולמית היא בסביבות 2,200 פרטים).
עד 1994, מצבה היה חמור אף יותר והיא נחשבה למין בסכנת הכחדה, אך התאוששה מעט מאז, וכיום מגמת האוכלוסייה שלה יציבה.
מאחר שהמין הוכנס בשנים האחרונות לאזורים שטרם היה קיים בהם בנמיביה, ישנה סבירות שמצבה של אימפלה זאת טוב יותר ונופל בקריטריון של קרוב לסיכון (NT).
האזור המוגן היחיד בטווח התפוצה שלה הוא הפארק הלאומי אטושה שמאכלס כ-1,500 פרטים.
היא מאוימת על ידי ציד, בצורות, והכלאה עם האימפלה המצויה.
לממשלת נמיביה יש תוכנית ניהול מסודרת למניעת הכלאות, ואגודת הציידים המקצועית של נמיביה מנהלת תוכניות ארוכות טווח באזורים המוגנים שבהם היא נמצאת.
אימפוסיבל בורגר (Impossible Burger: "המבורגר בלתי אפשרי") הוא שמו המסחרי של המבורגר ללא רכיבים מהחי שפיתחה חברת Impossible Foods האמריקאית.
ההמבורגר נראה כהמבורגר מבשר קצוץ, יש לו טעם וריח של בשר בקר, והוא כביכול "מדמם", זאת בשל הרכיב לגהמוגלובין, חלבון המופק משורשי קטניות, שהוא המקבילה הצמחית להמוגלובין שנמצא בדם בעלי החיים.
ההמבורגר הושק ביולי 2016 במסעדה הבשרית מונופוקו נישי (Momofuku Nishi) בניו יורק.
לדברי החברה, ייצור ההמבורגר דורש 95% פחות שטח חקלאי ו-74% פחות מים, והוא גורם 87% פחות גזי חממה לעומת המבורגר מבקר.
בהמבורגר הבלתי אפשרי יש יותר חלבון, פחות שומן ופחות קלוריות מהמבורגר באותו משקל שעשוי מבקר.
אין בו כולסטרול, הורמונים טבעיים או סינתטיים, אנטיביוטיקה וזיהומים שקיימים בבשר בעלי חיים.
נכון ל-2017, "אימפוסיבל בורגר" הוא מנה קבועה בתפריט של מספר מסעדות בניו יורק, לוס אנג'לס וסן פרנסיסקו, אך טרם נכנס לשיווק ישיר.
במרץ 2017 הודיעה החברה שהיא בונה באוקלנד את המפעל הראשון לייצור ההמבורגר, והוא עתיד לייצר חומרים לכ-4 מיליון המבורגרים כאלו לחודש.
פיתוח ההמבורגר החל ב-2009 כיוזמה של פטריק בראון , פרופסור לביוכימיה באוניברסיטת הרווארד וממציא מערך ה-DNA.
בראון שהיה אז בשנת שבתון החליט להקדיש אותה למה שהוא בעיניו הבעיה האקולוגית החמורה ביותר על כדור הארץ והיא תעשיות המזון מהחי.
הוא הגיע למסקנה שהפתרון הוא מוצרים ללא מרכיבים מהחי שצרכני הבשר והחלב יעדיפו על הקיים.
בראון, שהוא עצמו טבעוני, אמר "קל יותר לשנות את ההתנהגות של בני אדם מאשר לשנות את דעתם".
הוא יסד את חברת "Impossible Foods" ועם מימון של וינוד קושלה בנה את המעבדה הראשונה וגייס מדענים.