tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
המאמר מצביע על מגמה בגדילה שבה בליטות העטרה מוחלקות (smoothening) מצורת משולשים חדים לצורת גל כמעט שטוח.
כמו כן, אף על פי שהעטרה גדלה והופכת לדמוית מניפה, עצמות ה-parietal וה-squamosals לא מתאחות אחת לשנייה.
מגמות נוספות הן: קרני הגבה משנות כיוון מהתעקמות אחורה להתעקמות קדימה (לכיוון האף) ונהיות חלולות; עצמות הנחיריים מתאחות במהלך הגדילה; ושינוי בעצמות המרכיבות את קופסת המוח.
צוות של פלאונטולוגים מטעם מוזיאון יוסטון למדעי הטבע (יוסטון, טקסס, ארצות הברית) גילה מאובן של טריצרטופס (שהם קראו לו בשם החיבה "Lane"), שכלל שלד כמעט שלם וטביעת עור מאובנת.
הגילוי של מאובן זה דווח לראשונה ב-2012 על ידי דוברי המוזיאון, אך עדיין לא פורסם מאמר מדעי המתאר באופן מלא וריגורוזי את הממצא.
מתיאורים ראשוניים של המאובן עולה שעורו של הטריצרטופס היה דומה לעור של תנין והוא היה מכוסה בקשקשים גדולים.
בחלק מהקשקשים מהממצא של יוסטון נשתמרה בליטה דמוית-פטמה, דבר שהוביל להעלאת ההשערה שממבנה זה צמחו זיפים קוצניים, בדומה לאלה שנמצאו באחד המינים של פסיטקוזאורוס (Psittacosaurus), סוג של דינוזאור צרטופסי פרימיטיבי מאסיה.
נכון ל-2014 שאלת קיום זיפים קוצניים על הטריצרטופס עדיין פתוחה.
עם זאת, ישנם מאיירים ואמנים פלאונטולוגים שמציירים טריצרטופסים עם זיפים קוצניים על הזנב, על חלק מהגוף או אף על הגוף כולו.
זיפים אלה, אם היו קיימים אצל טריצרטופס, כנראה שימשו בעיקר לתצוגה וחיזור, אך יש חוקרים המשערים שבנוסף הם תיפקדו כמו הקוצים של הדרבן וסיפקו לטריצרטופס הגנה נוספת.
מחקר שהתפרסם ב-Nature ב-2022 שלל את ההשערה שלטריצרטופס, ולשאר בני משפחת הצרטופסיים, היו זיפים קוצניים כמו לפסטיקוזאורוס.
אף על פי שלטריצרטופס הייתה גולגולת ענקית, מוחו היה קטן: נפח קופסת המוח היה כ-.
נהוג להעריך את רמת האינטליגנציה בבעלי חיים באמצעות מדד שנקרא מנת אנצפליה שהוא היחס בין גודל המוח לגודל הגוף.
מנת האנצפליה של טריצרטופס הייתה נמוכה מזו של רוב הדינוזאורים ההולכים על שתי רגליים אך הגבוהה ביותר מבין כל הדינוזאורים ההולכים על ארבע.
מנת האנצפליה של הטריצרטופס הייתה קטנה במקצת מזו של אליגטור מודרני ועל סמך כך מעריכים הפלאונטולוגים שהטריצרטופס היה חכם בערך כמו תנין אך חכם הרבה פחות מיונקים מודרניים.
בספטמבר 2020 התפרסם ניתוח של קופסת המוח (החלק בגולגולת בו נמצא המוח) של הטריצרטופס.
המחקר מצא שאונות הריח היו קטנות יחסית, דבר שמעיד על כך שחוש הריח של הטריצרטופס היה חלש לעומת דינוזאורים אחרים.
ניתוח של מערכת השמיעה שלו, וכן שרידים במאובנים שמהם אפשר ללמוד על מבנה השבלול, העלה שלטריצרטופס הייתה שמיעה טובה בעיקר בתחום התדרים הנמוכים, של עד 200 הרץ ואילו התדרים הגבוהים ביותר שיכל לשמוע מוערכים בין 200 הרץ ל-2000 הרץ.
ניתוח התעלות הקשתיות האחראיות למערכת שיווי המשקל העלה שהטריצרטופס החזיק לרוב את ראשו בזווית של 45 מעלות: זווית שמאפשרת לו הן להציג לראווה את קרניו המרשימות והעטרה, והן לאכול בנוחות צמחייה נמוכה ובינונית בגובהה.
ארובות העיניים של הטריצרטופס היו גדולות יחסית ועגולות, דבר המעיד שעיניו היו גדולות ולכן ככל הנראה הוא היה בעל ראייה טובה וחדה.
כמו רוב מיני הארכוזאורים והעופות - קבוצות המהוות "סוגריים פילוגנטיים" לדינוזאורים - הטריצרטופס היה ככל הנראה בעל ראיית צבעים, דבר שייתכן והתבטא ב"ציורים" צבעוניים על העטרה ששימשו לצרכים חברתיים כגון חיזור והרתעה.
הטריצרטופסים חיו ככל הנראה במשפחות קטנות או בגפם, ולא בעדרים גדולים.
עד כה נמצאו בעיקר מאובנים של פרטים מבודדים ולא של קבוצות גדולות (כלומר: מספר פרטים שנתגלו באותה קבוצת מאובנים בשטח).
דבר זה הוביל להשערה שהטריצרטופסים הבוגרים חיו בגפם ולא בעדרים גדולים כדוגמת מספר מיני צרטופסיים אחרים.
דבר זה השתנה בעשור השני של המאה ה-21 בעקבות תגליות חדשות:
ב-2012 נתגלו במונטנה שלושה מאובני טריצרטופסים צעירים שחיו ומתו יחדיו וב-2013 התגלתה בוויומינג משפחה שכללה שני בוגרים וצעיר.
חפירות נוספות בוויומינג גילו קבוצה של 5 טריצרטופסים ביחד.
גילויים אלה הובילו להשערה שככל הנראה הטריצרטופסים חיו במשפחות קטנות, עד אשר הגורים גדלו מספיק כדי לדאוג לעצמם.
ככל הנראה הטריצרטופסים הצעירים יצרו קבוצות קטנות שסיפקו הגנה הדדית וכאשר הגיעו לבגרות ויכלו להגן על עצמם ביעילות נפרדו לדרכם וחיו כבודדים.
כשאר הדינוזאורים גם הטריצרטופסים התרבו על ידי הטלת ביצים.
את הביצים סידרו בקינים דמויי גומות על הקרקע, בדומה לפרוטוצרטופס.
מאחר שהיו כבדים מדי מכדי לדגור, הטריצרטופסים הניחו בקן צמחייה שבתהליך ההרקבה שלה שחררה חום, כדי לחמם את הביצים.
ככל הנראה נקבות הטריצרטופסים שמרו על הביצים ואף טיפלו בצאצאיהן בשנים הראשונות לחייהם.
הטריצרטופסים הצעירים אכלו צמחייה רבה וגדלו במהירות לממדים מרשימים: אורך של למעלה מ-7 מטר ומשקל של למעלה מ-6 טונות, וזאת בטרם הגיעם לבגרות מלאה.
גודלם הרב, הקרניים והעטרה, הגנו עליהם מפני טורפים.
הקרניים והעטרה שימשו גם לצרכים חברתיים (כגון חיזור, מאבק על שליטה בין זכרים או מאבק על טריטוריה) ולא רק להגנה מפני טורפים.
הטריצרטופסים נופפו בעטרה ובקרניהם כדי לאותת לזכרים יריבים וכאשר זה לא עזר הם נלחמו בהם בדו-קרב נגיחות, דחיפות ושילוב קרניים, כפי שנעשה בקרב תאו בימינו.
הפלאונטולוגים מצאו פציעות ונקבים בעטרות של טריצרטופסים שנגרמו על ידי קרניים של טריצרטופסים אחרים, דבר המאשש תאוריה זו.
בעוד העטרות של הטריצרטופסים מוצקות, עבות וחזקות, עטרות של צרטופסיים אחרים הן דקות מקושטות בזיזים ודוגמאות שונות ובעלות "חלונות" גדולים, דבר המרמז שעיקר תפקידה של העטרה (בנוסף לעיגון שרירי הלסת) היה לצרכים חברתיים בתוך המין ובעדרים.
ההערכה המקובלת כיום היא שהעטרה עוטרה בצבעים ו"ציורים" צבעוניים שונים והיוותה מפגן ראווה מרשים, מאחר שהן הזוחלים והן העופות, ומכאן גם הדינוזאורים שהתפתחו מהזוחלים ומהם התפתחו העופות, ניחנו בראיית צבע.
לכן סביר שהעטרה הציגה "ציורים" צבעוניים וצבעים עזים (גם) לצורכי חיזור והתנהגות חברתית.
בסדרה Walking With Dinosaurs משנת 2025 הועלתה ההשערה שהטריצרטופס מציג את הציורים הצבעוניים על ידי הזרמת דם לעטרה.
כמו כן הועלתה ההשערה שהטריצרטופס עשה זאת גם כדי להרתיע טורפים.
יש חוקרים הסבורים שכאשר עדר של טריצרטופסים הותקף, היו הצעירים מתרכזים במרכז והבוגרים החזקים היו יוצרים סביבם מעין טבעת מגן כשקרניהם מופנות כלפי חוץ.
תיאור זה נפוץ בספרות מדע פופולרי העוסקת בדינוזאורים, אך לסברה זאת לא נמצאו תימוכין.
כמו כן, נהוג להשוות את הטריצרטופס לקרנף, אך בעוד שקרנף היה מסתער קדימה על תוקפו, ניסוי שערך אנדרו פארקה עם דגם של גולגולת של טריצרטופס הראה שאם טריצרטופס היה מסתער על דינוזאור אחר, קרניו אמנם היו חודרות, אך חלקה הקדמי של הגולגולת והמקור היו נמחצים ונשברים.
עם זאת, יש החולקים על ניסוי זה, בין השאר כי הוא אינו לוקח בחשבון שהגולגולת הייתה מצופה בעור ובשר שיכולים היו לשמש כבולמי זעזועים.
השאלה האם הטירנוזאורוס רקס והטריצרטופס אכן נלחמו זה בזה הייתה פתוחה זמן רב.
הטירנוזאורוס היה בין השאר אוכל נבלות שניזון גם מפגרים של טריצרטופסים מתים; אך חוקרים התעניינו בשאלה האם הוא תקף וטרף טריצרטופסים חיים.
אף על פי שהסברה הייתה שהם אכן נלחמו זה בזה, זמן רב לא נמצאו לכך ראיות במאובנים, אך גולגולת של טריצרטופס שמצא הפלאונטולוג ג'ון האפ במונטנה סיפקה ראייה לכך שהשניים אכן נלחמו.
הגולגולת כללה קרן שנשברה על ידי נשיכה וצלקת עם סימני שיניים בעטרה, שזוהו כשיניו של טירנוזאורוס רקס - הוכחה לכך שהטירנוזאורוס אכן תקף את הטריצרטופס והשניים נלחמו.
פצע הנשיכה בעטרה החלים ובאזור הנשיכה בקרן חלה גדילה מחדש של עצם, דבר המעיד שהטריצרטופס שרד את ההתקפה.
בנוסף נתגלה בוויומינג מאובן של טירנוזאורוס, שציונו הקטלוגי הוא TATE v2222 (נמצא במוזיאון הגאולוגי של טייט בקולג' קספר) המכונה "Lee Rex", עם פציעה בעצם הירך (femur) בצורת חור, שמתאימה בצורתה וגודלה לקרן צרטופסית וככל הנראה נגרמה על ידי טריצרטופס שנגח ודקר את הטירנוזאורוס ברגלו.
הפציעה לא החלימה, דבר שמעיד שהטירנוזאורוס לא שרד את התקיפה.
פלאונטולוגים משערים שכאשר הטריצרטופס נלחם בתוקף, דוגמת טירנוזאורוס רקס, הוא ניצב באלכסון עם ראשו מופנה אל עבר התוקף, בעוד שהוא מנסה להצמיד את בטנו לקרקע ולהתכופף כדי לחמוק מההתקפות עליו.
הוא זקר את קרניו החדות אל מול התוקף וניסה לשמור עמדה מולו (למנוע מהתוקף לנשכו בצדי הגוף).
הקונדיל העורפי של הטריצרטופס אפשר לו לתמרן את ראשו וקרניו בחופשיות כמעט לכל כיוון ול"סייף" עם קרניו נגד האויב.
כך היה יכול הטריצרטופס להפנות את ראשו וקרניו תמיד נגד האיום, בטווח רחב של זוויות מרחביות.
בנוסף, השתמש הטריצרטופס ברגלו הקדמית כדי לפזר חול ואבק ולבלבל את התוקף.
הטריצרטופס לא רק ניסה לחמוק מהתקפות אלא גם השיב מלחמה שערה: הוא ניסה לפגוע בתוקף באמצעות נגיחות כואבות לפלג גופו התחתון והשתמש בקרניו החדות לשסף ולדקור את תוקפו.
נגיחתו של הטריצרטופס הייתה קטלנית ויכלה לפצוע קשה תוקף בחזהו, בבטנו ובאגן הירכיים (דבר שיכול להביא למותו של התוקף עקב חוסר יכולת להתחרות עם ציידים אחרים על טרף) ואף להורגו בפגיעה ישירה באיברים חיוניים.
בנוסף לקרניים ולעטרה, גם המקור של הטריצרטופס שימש ככלי נשק, מאחר שהיה חד ובעל עוצמת נשיכה אדירה המסוגלת לרסק עצמות.
אומנם לא התפרסם עדיין מחקר המעריך כמותית (למשל: ביחידות כוח) את עוצמת הנשיכה של הטריצרטופס, אך לפי הערכות גסות עוצמת הנשיכה שלו הייתה באותו סדר גודל של זו של הטירנוזאורוס רקס (עוצמת הנשיכה של הטי-רקס הייתה כ-57,000 ניוטון) וייתכן שאף חזקה יותר.
הערכות אלו מתבססות על מבנה וגודל השרירים שהפעילו את הלסת והיו מעוגנים לעטרה, וכן על גודלו של הטריצרטופס - שכן כוח הנשיכה שבעל חיים מפעיל גדל ככל שבעל החיים עצמו גדול יותר.
במאובן שנקרא "הדינוזאורים הלוחמים" ממדבר גובי יש תיעוד של פרוטוצרטופס נושך בעוצמה זרוע של ולוצירפטור בעת קרב ביניהם.
פלאונטולוגים שונים העריכו את כוחו של הטריצרטופס להגן על עצמו ומצאו שהוא היווה יריב שקול לטירנוזאורוס, ואף למעלה מכך.
הפלאונטולוג פרופ' פיטר דודסון, מומחה לצרטופסים, מעריך שטריצרטופס היה כה חזק ומוגן היטב, כך שזו הייתה טעות מצדו של טורף גדול - אפילו אם מדובר בטירנוזאורוס רקס האכזרי והקטלני - לתקוף טריצרטופס בוגר ("bull Triceratops") שכן הוא כנראה היה מסיים את ניסיון התקיפה מת או פצוע קשה.
כדי להמחיש נקודה זו מעוטר הספר של דודסון - "The Horned Dinosaurs" - בציור מאת הצייר ויין בארלו (Wayne D.
Barlowe) בו טריצרטופס הורידוס עוזב את זירת הקרב מנצח אחרי שדקר למוות בקרניו טירנוזאורוס רקס.
הולץ הבן, מומחה לטירנוזאוריים וכותב ספרי מדע פופולרי על דינוזאורים, תיאר את הטריצרטופס כמייצג את מה שקורה כשמתפתח ייצור שיכול לעמוד בפני העוצמה של הטירנוזאורוס רקס.
הפלאונטולוג המפורסם ד"ר רוברט "בוב" בקר (Bakker) תיאר את הטריצרטופס כאחד הדינוזאורים המסוכנים והקטלניים ביותר שחיו אי-פעם והעריך ש"בממוצע טריצרטופס הורג טי-רקס", כלומר: בקרבות ביניהם היתרון נטה לטובת הטריצרטופס, ובדרך כלל מי שנפצע קשה או נהרג בקרב ביניהם היה הטירנוזאורוס.
מסיבות אלה מעריכים הפלאונטולוגים שהטירנוזאורים תקפו בעיקר טריצרטופסים צעירים מאוד, זקנים מאוד או חולים והשתדלו להימנע מעימותים עם טריצרטופסים בוגרים בריאים.
כמו כן הם ניזונו גם מפגרים של טריצרטופסים שמתו בנסיבות טבעיות, ומדינוזאורים אחרים פחות מסוכנים, כגון האדמונטוזאורוס, הדרוזאור גדול שהיה נפוץ מאוד באותה תקופה ואזור.
הקרבות שאולי התרחשו בין הטריצרטופס לטירנוזאורוס רקס שבו את דמיונם של אמנים רבים, וניתן למצוא שחזורים שלהם (במידת מהימנות מדעית משתנה, לרוב נמוכה) בסרטי קולנוע, ציורים, איורי ספרי דינוזאורים ותוכניות מדע פופולרי בטלוויזיה.
בנושא זה ראו #טריצרטופס נגד טירנוזאורוס רקס בתרבות הפופולרית.
את בית גידולו של הטריצרטופס חלקו עמו בעלי חיים רבים:
התרופודים הטורפים: טירנוזאורוס וננוטירנוס, הדרומאוזאוריים דקוטרפטור ואכירורפטור, הטרודוניים פקטינודון ופרוניכודון, וכן ריצ'רדואסטסיה.
צרטופסים: טורוזאורוס, לפטוצרטופס וגם נדוצרטופס וטטנקצרטופס אם השניים האחרונים הם מינים תקפים.
אורניתופודים והדרוזאוריים: אדמונטוזאורוס (היה נפוץ מאוד), מין שקשור לפרזאורולופוס, תסקילוזאורוס.
ד"ר ג'ק הורנר ועמיתיו ערכו סקר של כל המאובנים שנמצאו בשמורת פורט פק, מונטנה, שמהווה חלק מתצורת הל קריק.
מטרת הסקר הייתה לבדוק את הרכב הפאונה של בית גידול זה, ודגש הושם על המגה-פאונה - קבוצת בעלי החיים הגדולים.
המחקר מצא שהטריצרטופס היה בעל החיים הנפוץ ביותר בקרב המגה-פאונה, כלומר: הוא היה בעל החיים הגדול הנפוץ ביותר בבית גידולו.
הטריצרטופס הרכיב 40% מהמגה-פאונה (נמצאו 72 פרטים), אחריו טירנוזאורוס עם 24% (נמצאו 44 פרטים), שלישי אדמונטוזאורוס עם 20% (נמצאו 36 פרטים), ואחריהם תסקילוזאורוס 8% (נמצאו 15 פרטים), אורניתומימוס 5% (נמצאו 9 פרטים), אנקילוזאורוס 1% ופכיצפלוזאורוס 1% (נמצאו 2 פרטים כ"א).
המאובן הראשון של הטריצרטופס התגלה ב-1887 על ידי ג'ון בל האטצ'ר, אך הוכרז כמין של דינוזאור רק אחרי שעותניאל צ'ארלס מארש מצא גולגולת שלמה ב-1889.
ב-1887 התגלה בדנוור שבקולורדו מאובן שכלל שתי ליבות קרן מעצם אותו זיהה מארש בטעות כמין של ביזון לו הוא קרא Bison alticornis מאחר שחשב שנתגלו בשכבה גאולוגית המתוארכת לפליוקן (גיל גאולוגי השייך לעידן שאחרי הכחדת הדינוזאורים).
ב-1888 גילה מארש מאובנים חלקיים ביותר של דינוזאור צרטופסי לו קרא צרטופס (Ceratops, פני-קרן) ולפיו הגדיר את המשפחה צרטופסיים, אך מאחר שמהמאובנים שמצא אי-אפשר היה להגדיר את המין במדויק, הוא נחשב כיום לטקסון מוטל בספק.
ב-1889 הגדיר מארש את הסוג טריצרטופס והמין "טריצרטופס הורידוס" לפי מאובן שקיבל את הסימון הקטלוגי YPM 1820 שכלל גולגולת שלמה למחצה, וזו הפכה להולוטיפ של הסוג והמין.
שנה לאחר מכן, ב-1890, הגדיר מארש מין נוסף של טריצרטופס, "טריצרטופס פרורסוס", המבוסס על מאובן שקיבל את הסימון הקטלוגי YPM 1822 הכולל גולגולת די שלמה, וזה הפך להולוטיפ של המין טריצרטופס פרורסוס.
מארש וממשיכיו הגדירו עוד מספר מינים של טריצרטופס אך ניתוחים ומחקרים שנערכו בשנות ה-80 של המאה ה-20 הותירו רק שני מינים תקפים: טריצרטופס הורידוס וטריצרטופס פרורסוס.
הטריצרטופס נמצא רק באמריקה הצפונית ואתרי הגילוי העיקריים של מאובני טריצרטופס היו בארצות הברית: ויומינג, מונטנה, דקוטה הדרומית וקולורדו.
נתגלו גם מאובנים בקנדה: באלברטה ובססקצ'ואן.
מאובנים רבים של טריצרטופס, בהם גולגולות, לצד מספר מאובנים של טירנוזאור רקס, התגלו בתצורת Hell Creek שבמונטנה, ארצות הברית.
הפלאונטולוג ג'ון סקנלה העיר: "זה קשה ללכת אל עמק הל קריק ולא להיתקל בטריצרטופס הבולט מצלע גבעה שחשף מזג האוויר." 47 גולגולות, שלמות או חלקיות, נחשפו באזור זה בעשור 2000–2010. למעשה, טריצרטופס הוא הדינוזאור הנפוץ ביותר בתצורת הל קריק.
הפלאונטולוג ברנום בראון טען שמצא כ-500 מאובנים חלקיים של הגולגולת ועוד מספר רב של מאובנים מאזורים אחרים בשלד, כאשר עבד במונטנה בשנים 1902–1909. מאובנים רבים של פרטי טריצרטופס נמצאו בשלבים שונים של גדילה והתבגרות - החל משלב הבקיעה מהביצים וכלה בבוגרים.
אף על פי שנתגלו מאובנים רבים של טריצרטופס, שלדים שלמים של טריצרטופס הם נדירים.
רוב השלדים שבתצוגות במוזיאונים מורכבים מעצמות של מספר פרטים.
ב-1994 נמצא שלד חצי-שלם של טריצרטופס, שזכה לשם "Raymond".
ב-2012 גילה צוות פלאונטולוגים ממוזיאון יוסטון למדעי הטבע את השלד השלם ביותר של טריצרטופס (שנקרא בשם החיבה "ליין" (Lane) ומוצג כיום במוזיאון), במאובן נדיר שכלל גם טביעת עור מאובנת.
הטביעה כוללת בעיקר התאבנות של חול דק שעליה הוטבע מרקם העור, אך מדענים מצאו בליין גם שרידים של מולקולות מרקמות העור המקוריות המכילות פחמן, ובודקים כעת האם אפשר לחלץ מהן מולקולות אורגניות.
ב-2023 הסתיימה העבודה על מאובן של טריצרטופס ענק, שזכה לכינוי "וילארד".
אורכו של השלד הוא וגובהו , דבר ההופך אותו לשלד הטריצרטופס הגדול ביותר שידוע עד כה.
בנוסף, נמצאו עליו סימני נשיכה (ככל הנראה של טירנוזאורוס) שרובם החלימו - דבר המעיד שהתגונן בהצלחה מפני ניסיונות טריפה - וכן סימני נשיכה שלאחר המוות.
נכון ל-2024 הוא נודד ברחבי העולם בין מוזיאונים כתצוגה זמנית.
גולגולת הטריצרטופס היא החלק המרשים ביותר שלו וגם האופייני לו ביותר, ולכן פלאונטולוגים וציידי מאובנים, בעיקר בסוף המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20, התמקדו במציאת גולגולות של טריצרטופס והקדישו פחות תשומת לב ומאמץ למאובנים אחרים (כגון חוליות או צלעות) שלא באו מגולגולות.
כתוצאה מכך נוצרה הטיה לטובת גולגולות ברקורד המאובנים.
מצב זה השתנה עם הרחבת הידע הפלאונטולוגי וההבנה שצריך ייצוג של כל חלקי הגוף ולא רק של הגולגולת המרשימה כדי לחקור היטב את הטריצרטופס, הביולוגיה שלו ואורח חייו.
עם זאת, גולגולות גדולות עדיין נחשבות למאובן מרשים במיוחד, וכאשר הן מתגלות גילוין זוכה לדיווחים גם בכלי התקשורת הפופולריים.
ב-2003 נחפרה במונטנה גולגולת טריצרטופס ענקית באורך 2.8 מטר שנשתמרה במצב מצוין: 95% מהעצמות שבה התאבנו שלמות.
גולגולת הענק נרכשה בידי חברה פרטית וב-2015 הועמדה למכירה פומבית.
עובדה נוספת שתרמה לריבוי של גולגולות טריצרטופס מאובנות היא חוסנה של הגולגולת והיותה חזקה וקשיחה.
חוסנה הגן עליה מחלק ניכר של פגעי הסביבה כמו גם מאוכלי נבלות שהתקשו בשבירתה, ותרם לסיכוייה להשתמר עם נזקים קטנים עד בינוניים.
גם היום, ובזכות המאובנים הרבים שמתגלים, הטריצרטופס הוא עדיין מושא מחקר לפלאונטולוגים רבים.
בין החוקרים הבולטים שלו בימינו נמנים פרופ' ג'ון אוסטרום, פרופ' פיטר דודסון, פרופ' קתרין אן פורסטר, ד"ר ג'ון ר.
הורנר, ד"ר ג'ון סקנלה, ד"ר ניקולס לונגריץ' וד"ר אנדרו פארקה.
בגלל היותו דינוזאור, נפוץ, מוכר ומרשים מוזיאוני טבע רבים מכילים בתצוגה מאובנים של טריצרטופס, בעיקר גולגולות, אך גם שלדים מורכבים.
במוזיאונים רבים אחרים מוצגים רפליקות (העתקים הנאמנים למקור) של מאובני, גולגולות ושלדי טריצרטופס בתנוחה שאמורה לשחזר כיצד הלכו כשהיו בחיים.
השלד המורכב הראשון של טריצרטופס שהוצג במוזיאון היה "האטצ'ר" (Hatcher, מספר קטלוגי USNM 500000), שלד של טריצרטופס מהמין Triceratops horridus במוזיאון הלאומי להיסטוריה של הטבע סמית'סוניאן, שהורכב ב-1905. בשנות ה-90 של המאה ה-20 התברר כי מצב השלד בכי רע ויש לנקוט בפעולות שימור דחופות.
אוצר התצוגה החליט לנצל את ההזדמנות לסריקה דיגיטלית תלת-ממדית של השלד, הן כדי לאפשר הדפסה תלת-ממדית של רפליקות שיחליפו מאובנים פגיעים או יתקנו חלקים פגומים בשלד והן בשביל לאפשר יצירת דגמים שבאמצעותם הפלאונטולוגים יחקרו את התנוחה ויכולת התנועה של הטריצרטופס.
בשנת 2001 הוצב במוזיאון השלד המחודש אחרי פעולות שימור והחלפת המאובנים הפגיעים, הפגומים או השגויים ברפליקות מתוקנות שנוצרו על פי הסריקה הממוחשבת.
לצידו הוצבה רפליקה בקנה מידה 1:6 של השלד כפי שהיה בתנוחה המקורית מ-1905. ב-2014 נסגרה תצוגת המאובנים של המוזיאון לצורך שיפוצים ובנייה מחדש, והיא נפתחה לציבור ב-2019. בינתיים "האטצ'ר" הטריצרטופס ו"סטן" הטירנוזאורוס רקס מוצגים לקהל הרחב בתצוגה זמנית.
שלד מפורסם נוסף הוא AMNH 5116 הנמצא במוזיאון האמריקאי לתולדות הטבע שניו יורק ועל פיו נעשו העתקים רבים המוצגים במוזיאוני טבע ברחבי העולם.
שלד זה מוצג בתנוחה בה הרגליים הקדמיות פרושות הצידה לחלוטין.
טעות נוספת בשלד זה ובהעתקיו היא שברגליים הקדמיות יש רק 4 אצבעות ולא 5 כפי שהיה צריך להיות.
שלד הטריצרטופס במוזיאון להיסטוריה של הטבע בלונדון נחשב לאחד המפורסמים באירופה ולאחד המרשימים במוזיאון, אך הוא מוצב בתנוחה הישנה הזקופה לחלוטין, שכיום נחשבת לשגויה.
לצד שלד זה, מהמין Triceratops prorsus, מוצג דגם קטן של טריצרטופס.
כיום השלד מוגן בזכוכית ולכן קשה לצלמו.
השלד ניתן למוזיאון הבריטי על ידי המוזיאון הלאומי להיסטוריה של הטבע בארצות הברית ב-1907 והועלתה הסברה שלא מדובר ביציקה המתבססת על מאובנים אלא למעשה מדובר בפסל או דגם שיצר פרדריק לוקאס עבור התערוכה הפאן-אמריקאית ב-1901 על בסיס איוריו של עותניאל צ'ארלס מארש.
בתגובה רשמית לשאלה בנושא ענה המוזיאון להיסטוריה של הטבע בלונדון שמדובר בהעתק של הדגם שהציב צ'ארלס גילמור במוזיאון ב-1905. בנוסף לשלד הזה מוצגת במוזיאון גם גולגולת טריצרטופס לצד גולגולת טירנוזאורוס רקס.
במוזיאון יוסטון למדעי הטבע בטקסס מוצג שלד הטריצרטופס השלם ביותר שנמצא אי-פעם, שנקרא בשם החיבה "ליין" (Lane).
הוא מוצג בתנוחת ריצה שנויה במחלוקת .
בנוסף לשלד מוצגת גם גולגולת וכן טביעת עור מאובנת של הטריצרטופס ליין.
מאובן ידוע נוסף של טריצרטופס הוא Yoshi's Trike שמספרו הקטלוגי הוא MOR 3027. הוא נתגלה ב-2010 ונחפר ב-2012 וכיום הוא מוצג במוזיאון הרי הרוקי במונטנה.
זהו מאובן יחסית שלם של טריצרטופס גדול בעל קרניים ארוכות במיוחד (אורך קרני הגבה הוא כ-115 ס"מ).
החל ממרץ 2022 מוצג במוזיאון ויקטוריה שבמלבורן, אוסטרליה, מאובן כמעט שלם במלואו של טריצרטופס, שנמצא במונטנה ב-2014 ונרכש ב-2020 על ידי המוזיאון.
כיום מוצגים מאובנים ויציקות מאובנים של טריצרטופס במוזיאונים הבאים (רשימה חלקית):
המוזיאון הלאומי להיסטוריה של הטבע, המכון הסמיתסוני, וושינגטון די.
המוזיאון האמריקאי לתולדות הטבע, ניו יורק: AMNH 5116 וגולגולת נוספת
מוזיאון פיבודי לידיעת הטבע, אוניברסיטת ייל, קונטיקט: גולגולות, כולל הולוטייפ YPM 1822 של T.
מוזיאון הרי הרוקי, בוזמן, מונטנה: מאובנים רבים, כולל גולגולות מקוריות, Yoshi's Trike, שלדים של גורים ו"סדרת גדילה" של טריצרטופס מגור לבוגר
מוזיאון יוסטון למדעי הטבע, יוסטון, טקסס: "ליין": שלד כמעט שלם בתנוחת ריצה, גולגולת מקורית וטביעת עור מאובנת
מוזיאון פילד להיסטוריה של הטבע, שיקגו, אילינוי: רפליקה של השלד במוזיאון הטבע של ניו יורק
מוזיאון קרנגי להיסטוריה של הטבע בפיטסבורג, פנסילבניה
מוזיאון מחוז לוס אנג'לס להיסטוריה של הטבע, קליפורניה: שלד של T.
מוזיאון המדע בבוסטון, מסצ'וסטס: השלד הדי-שלם Cliff
מוזיאון קליבלנד להיסטוריה של הטבע, קליבלנד
מוזיאון המדע של מינסוטה, מינסוטה
המוזיאון להיסטוריה של הטבע (יוטה), יוטה: גולגולת כחלק מ-קיר הצרטופסיים
מוזיאון צפון קרוליינה למדעי הטבע, צפון קרוליינה: מאובן נדיר של טריצרטופס וננוטירנוס קבורים יחד, "דו-קרב דינוזאורים", אשר יוצגו במעבדה שקופה החל מ-2022
מוזיאון דנוור לטבע ומדע, קולורדו: שלד וגולגולת
מוזיאון ברפי להיסטוריה של הטבע , רוקפורד, אילינוי: גולגולת
מוזיאון בורק בסיאטל, וושינגטון: גולגולת
מוזיאון מוריסון להיסטוריה של הטבע , מוריסון, קולורדו: גולגולת
מרכז הדינוזאורים של ויומינג, תרמופוליס, ויומינג: שלד
מוזיאון מדינת ויומינג, ויומינג: העתק של השלד במרכז הדינוזאורים של ויומינג
מוזיאון אוניברסיטת קולורדו להיסטוריה של הטבע, קולורדו: העתק של שלד שלם
מוזיאון טלוס למדע, ג'ורג'יה: רפליקה של הגולגולת של ליין (טריצרטופס) (תמונה 1, תמונה 2)
מוזיאון הילדים של גלייזר בטמפה, פלורידה: ביג ג'ון (טריצרטופס) (תצוגה בשנים 2023–2026)
מוזיאון טירל המלכותי בדרמהלר, אלברטה: שלד משוחזר וגולגולת אמיתית שנחפרה בקנדה
המוזיאון המלכותי של אונטריו, אונטריו
המוזיאון להיסטוריה של הטבע, לונדון: שלד משוחזר וגולגולת נוספת
מוזיאון בירמינגהאם, המחלקה לטבע, בירמינגהאם
המוזיאון המלכותי (כיום המוזיאון הלאומי של סקוטלנד) של סקוטלנד, אדינבורו
מוזיאון מנצ'סטר, מנצ'סטר (תערוכה אינטראקטיבית עם מאובן של גולגולת ורפליקה של שלד)
המוזיאון הלאומי לטבע, המכון הפלאונטולוגי, פריז, צרפת: גולגולת
מוזיאון הטבע זנקנברג, פרנקפורט, גרמניה: שתי גולגולות מקוריות ושלד משוחזר)
מכון בוואריה לפלאונטולוגיה וגאולוגיה היסטורית, מינכן, גרמניה
מוזיאון הטבע, ברלין, גרמניה: גולגולת בתצוגה זמנית 2023
המוזיאון להיסטוריה של הטבע, וינה, אוסטריה: רפליקה של גולגולת
מוזיאון נאטוראליס , ליידן, הולנד (תערוכה ובה עדר של טריצרטופסים)
מוזיאון ויקטוריה במלבורן , מלבורן, ויקטוריה, אוסטרליה: הורידוס, שלד כמעט שלם במלואו
המוזיאון הלאומי למדע וטבע, טוקיו, יפן: השלד החצי-שלם "Raymond"
מוזיאון המדע הלאומי בקוריאה הדרומית: תמונה
מוזיאון טיינג'ין להיסטוריה של הטבע, טיינג'ין, הרפובליקה העממית של סין: שלד
הטריצרטופס הוא סוג דינוזאור (קבוצת דינוזאוריה) השייך לסדרת בעלי אגן דמוי עוף (Ornithischia), תת-סדרת הצרטופסים (Ceratopsia), משפחת הצרטופסיים (Ceratopsidae), תת-משפחת הכסמוזאורים (Chasmosaurinae) והשבט Triceratopsini.
לטריצרטופס חשיבות רבה במיון הפילוגנטי של הדינוזאורים.
הענף Dinosauria מוגדר להיות קבוצת כל בעלי-החיים שהם הצאצאים של האב הקדמון המשותף הצעיר ביותר של הטריצרטופס והעופות הבתראים.
בעקבות מאמרם של דייוויד ב.
נורמן, מתיו בארון ופול בארט שקרא תיגר על המיון המקובל של הדינוזאורים (והחיה את הענף אורניתוסקלידה), ההגדרה המתוקנת לענף Dinosauria היא כל הצאצאים של האב הקדמון המשותף הצעיר ביותר של הטריצרטופס, העופות הבתראים (מיוצגים על ידי דרור הבית), הדיפלודוקוס (שמייצג את הזאורופודים) וההררזאורוס.
יתר על כן, הענף בעלי אגן דמוי עוף מוגדר להיות קבוצת כל הדינוזאורים שלהם אב-קדמון משותף צעיר יותר עם הטריצרטופס מאשר עם העופות.
כיום מקובלים שני מינים של טריצרטופס: T.
horridus (פירוש שם המין הוא "נורא" או "מחוספס") ו-T.
prorsus (פירוש שם המין הוא "ישר").
ייתכן שהמאובן יושי MOR 3027 מייצג מין חדש של טריצרטופס, אך זה טרם תואר מדעית.
עם זאת, יש כאלה הסוברים שטריצרטופס הורידוס וטריצרטופס פרורסוס הם אותו מין וההבדלים בין הגולגולות והשלדים הם דו-צורתיות זוויגית.
ב-2009 הציגו הפלאונטולוגים ג'ון סקנלה ודנבר פאולר מחקר הטוען ש-T.
prorsus היו למעשה מינים נפרדים.
החיזוק שהם מצאו לכך היה שבין המינים נמצאה גם הפרדה סטרטיגרפית (כלומר: המאובנים של כל מין נמצאו בשכבות גאולוגיות שונות) בתצורת הל קריק (עמק במונטנה שבארצות הברית בו נתגלו מאובנים רבים של טריצרטופס), כלומר: הם לא חיו ביחד באותו זמן.
horridus נתגלה בעיקר בשכבות העתיקות והעמוקות יותר ואילו T.
prorsus התגלה בשכבות הצעירות ביותר של תצורת הל קריק.
מכך הסיק ד"ר ג'ון סקנלה ש-ש-T.
ההבדלים העיקריים בין שני המינים הם ש-T.
horridus מאופיין בקרן אף קצרה הפונה מעלה ומקור ארוך ואילו T.
prorsus מאופיין בקרן אף ארוכה יותר הנוטה קדימה ומקור קצר יותר.
בעבר זיהו מארש וממשיכיו מספר רב של מינים של טריצרטופס על פי שינויים בגולגולת, אך כיום רובם אינם נחשבים למינים אמיתיים, ושויכו למינים T.
הדיצרטופס נחשב פעם למין של טריצרטופס אבל כיום מקובל לסווגו כסוג שונה בשם נדוצרטופס - ממנו נמצאה רק גולגולת אחת, אם כי סיווג זה עדיין שרוי במחלוקת.
גם היום ישנם מספר מחלוקות האם סוגים שונים של צרטופסיים הם מין של טריצרטופס או סוג נפרד.
הסוגים הבולטים השנויים במחלוקת שכזו הם אאוטריצרטופס (הפלאונטולוג גרגורי פול טוען שלמעשה מדובר במין קדום של טריצרטופס) טטנקצרטופס (הפלאונטולוג ניקולס ר.
לונגריץ' מעריך שמדובר בפרט של טריצרטופס צעיר עם הפרעת התפתחות שפגעה בגדילתו), דיצרטופס/נדוצרטופס (ממנו נמצאה גולגולת בודדת) והבולט מכולם - הטורוזאורוס.
הפלאונטולוגים ג'ון סקנלה וג'ק הורנר הציעו בעקבות מחקר שעשו (בשנים 2009–2010) שהטורוזאורוס הוא לא סוג טקסונומי נפרד אלא טריצרטופס בוגר ובשל, שגופו ועטרתו גדלו וכן שבגלל הגדילה נוצרו "חלונות" בעטרה.
ראשית, אנטומית הטריצרטופס והטורוזאורוס כמעט זהים, וגם הגולגולות שלהם דומות למדי (למעט העטרה שמשתנה עם הגדילה).
עוד נימוק נוגע למבנה העצם: כאשר בוחנים עצמות של טריצרטופס (גם גדול, כלומר: לא גור אלא גם מבוגר צעיר) מגלים שמדובר בעצם שעדיין בתהליך גדילה, לעומת מבנה העצמות של הטורוזאורוס שמראות עצם שגדלה ובגרה לחלוטין.
עוד נימוק נוגע למציאת פרטים בגילאים שונים: בעוד שנמצאו טריצרטופסים בכל שלבי ההתפתחות: מביצה, גור וכלה במבוגר צעיר, מעולם לא נמצא טורוזאורוס צעיר.
הסברה שהטורוזאורוס מייצג טריצרטופס בוגר יכולה לפתור תעלומה זו.
ניק לונגריץ' ודניאל פילד פרסמו מאמר הסותר לטענתם את התזה של הורנר וסקנלה.
הם ניתחו גולגולות שונות של טריצרטופסים וטורוזאורוסים ואמרו כי מצאו גולגולות של טריצרטופסים מבוגרים וכן של טורוזאורוסים צעירים.
לטענה שיש התדלדלות עצם בעטרה של הטריצרטופס שגורמת להיווצרות ה"חלונות" בעטרה של הטורוזאורוס, ענו לונגריץ' ופילד, שהמקומות בהם יש הדלדלות עצם בעטרה של הטריצרטופס לא תואמים למקומות בהם נמצאים ה"חלונות" בעטרה של הטורוזאורוס.
אנדרו פארקה ועמיתיו פרסמו מאמר ובו טענו שלפי ניתוח מורפולוגי שביצעו עבור כ-30 גולגולות של טריצרטופס, טורוזאורוס ונדוצרטופס עולה שהטורוזאורוס הוא סוג טקסונומי נפרד.
השערה זו - שהטורוזאורוס הוא בעצם טריצרטופס בוגר לחלוטין ותו לאו - הייתה ועודנה נתונה בוויכוח מדעי.
עם זאת, מאז נמצאו מאובנים של טורוזאורים צעירים (בהם העצמות עדיין לא מאוחות) ושל טריצרטופסים זקנים, וכיום רוב הקהילה הפלאונטולוגית סבורה שההשערה שגויה והטריצרטופס והטורוזאורוס הם סוגים נפרדים.
את משפחת הצרטופסיים נהוג לחלק לשתי תת-משפחות: צנטרוזאורים (Centrosaurinae) - בעלי עטרות וקרני גבה קצרות אך קרן אף ארוכה, וכסמוזאורים (Chasmosaurinae; נקראת לעיתים גם Ceratopsinae) בעלי קרן אף קצרה אך עטרות וקרני גבה ארוכות.
בעבר סווג טריצרטופס כצנטרוזאור (למשל על ידי ריצ'רד סוואן לול), ואף על פי שצ'ארלס מורטרם שטרנברג ב-1949 סיווג אותו ככסמוזאור במחקר שערך הקהילה הפלאונטולוגית נותרה חלוקה בנושא.
רק בשנות ה-90 של המאה ה-20, בעקבות מחקריו של פיטר דודסון בוססה שייכותו לתת-משפחת הכסמוזאורים וסיווג זה הפך למקובל על כלל הקהילה המדעית.
הטריצרטופס הוא בעל קרן אף קצרה וקרני גבה ארוכות, אך העטרה שלו ייחודית - היא מוצקה וקצרה יחסית לשאר בני תת-משפחת הכסמוזאורים.
כיום מקובל לסווג את הטריצרטופס בשבט טריצרטופסיני (Triceratopsini) בתוך תת-משפחת הכסמוזאורים.
השבט כולל בנוסף לטריצרטופס גם את האאוטריצרטופס, האוחוצרטופס, הטטנקצרטופס, הטיטאנוצרטופס, הנדוצרטופס והטורוזאורוס.
סקוט סמפסון הפיק קלדוגרמה, המציגה את "עץ המשפחה" הפילוגנטי של הטריצרטופס, והיא פורסמה ב-
פס עבה ליד שם המין מציין מתי הוא חי.
צביעה רציפה מציינת ודאות כמעט מוחלטת שהוא חי בתקופה הרלוונטית וצביעה מפוספסת מציין פחות ודאות שהוא חי בתקופה הנ"ל.
הצבעים מציינים איפה נמצאו המאובנים.
החץ עם הכיתוב Triceratopsini מציין שמצומת זה בדיאגרמה כל המינים שייכים לשבט Triceratopsini.
החץ עם הכיתוב Triceratops מציין את הסוג (genus) טריצרטופס, וכל ההתפצלויות מתחתיו הן מינים של הטריצרטופס.
ליד כל מין מופיע איור של גולגולת האופיינית למין זה.
המינים הבאים נחשבים למינים מוטלים בספק (nomina dubia) מאחר שהם מבוססים על שרידים במצב גרוע או על מעט מדי שרידים, דבר שמקשה מאוד (ואולי אף לא מאפשר) לבצע הבחנה של המין של השרידים משאר המינים הידועים.
המינים הבאים זוהו בטעות כמינים חדשים אף על פי שהם היו בעצם מינים שכבר נתגלו, מוינו וניתן להם שם.
הטריצרטופס הוא אחד הדינוזאורים האייקוניים והידועים ביותר, ביחד עם הטירנוזאורוס רקס, האפטוזאורוס (ברונטוזאורוס), הסטגוזאורוס והברכיוזאורוס.
הפופולריות שלו בקרב חובבי הדינוזאורים והציבור הרחב שנייה אולי רק לזו של הטירנוזאורוס רקס.
כתוצאה מכך הוא זוכה לאזכור כמעט בכל יצירת מדע פופולרי העוסקת בדינוזאורים (ספרי עיון, ספרי מדע לילדים, תוכניות טלוויזיה, אלבומי אמנות פלאונטולוגית וכו') ובנוסף זוכה לאזכורים ביצירות בדיוניות רבות: בהן ספרים, סרטי קולנוע (ובפרט כל סרטי פארק היורה), תוכניות טלוויזיה ומשחקי מחשב.
בארצות הברית, טריצרטופס הוא המאובן הלאומי של דרום דקוטה והדינוזאור הלאומי של ויומינג.
מיניאטורות דינוזאורים רבות מפוסלות בדמות הטריצרטופס, והן נעות מצעצועים זולים ועד לפסלונים איכותיים מאוד.
הטריצרטופס הוא הקמע של מוזיאון הטבע זנקנברג שבגרמניה ומופיע בלוגו שלו.
במוזיאון ישנן שתי גולגולות מקוריות של טריצרטופס ושלד מלא משוחזר.
בישראל ניתן למצוא דגמים של טריצרטופס (בוגר וגור) בפארק הדינוזאורים שליד סינמה סיטי ראשון לציון ובפארק ענבה במודיעין.
הטריצרטופס משחק תפקיד מרכזי בספר "תעלומת הביצה הענקית" (במקור: "The Enormous Egg") מאת אוליבר באטרוורת'.
הסוג זיקית הטריצרטופס (Trioceros), קרוי על שמו עקב מבנה הקרניים המזכיר קרני טריצרטופס.
טריצרטופס נגד טירנוזאורוס רקס בתרבות הפופולרית
נושא פופולרי מיוחד בקשר לטריצרטופס, בייחוד בספרי ילדים על דינוזאורים, סרטי קולנוע ותוכניות טלוויזיה, הוא "דו-קרב הענקים" בין הטריצרטופס לטירנוזאורוס רקס האימתני, הטורף הגדול ביותר באמריקה הצפונית.
הפלאונטולוג ד"ר רוברט "בוב" בקר (Bakker) אמר על היריבות בין שני הדינוזאורים: "שום קרב בין טורף לטרף לא היה כה דרמטי.
הולץ הבן (מומחה לטירנוזאוריים וכותב ספרי מדע פופולרי על דינוזאורים) אמר ש"העימות בין טירנוזאורוס לטריצרטופס היה כנראה אחד הקרבות הגדולים ביותר שהיו בטבע" ותיאר את הטריצרטופס כבעל-חיים שמייצג את מה שקורה כשמתפתח משהו שיכול לעמוד בפני העוצמה של הטירנוזאורוס רקס.
הדו-קרב ביניהם הוא נושא כה פופולרי שבתצוגת הדינוזאורים החדשה של המוזיאון הלאומי להיסטוריה של הטבע של הסמית'סוניאן התצוגה הראשית היא שלד של טירנוזאורוס רקס בשם "סטן" טורף את שלד הטריצרטופס "האטצ'ר".
סרטי דינוזאורים רבים כללו את הטריצרטופס:
בסרט מיליון שנה לפני הספירה (צולם ב-1966) הוצג טריצרטופס בקרב עם צרטוזאורוס (אף על פי שהם לא חיו באותו זמן).
הקרב נוצר באמצעות אנימציית סטופ מושן.
הטריצרטופס הוא אחד הדינוזאורים הבודדים שנראו בכל סדרת הסרטים שוברי הקופות "פארק היורה".
בסרט הראשון (1993) הוצג טריצרטופס ששכב חולה, תפקיד שבספר שעליו מתבסס הסרט ניתן לסטגוזאורוס.
בסרט ההמשך "פארק היורה 2: העולם האבוד" (1997), באחת הסצנות טריצרטופס מסתער והורס את המחנה של ציידי הדינוזאורים וכמעט הורג את 2 הציידים טמבו ואג'אי לאחר שזורק לידם מכונית.
בסרט פארק היורה 3 (2001) הוא נראה רק מהמטוס בכניסה לפארק.
בסרט שובר הקופות "עולם היורה" (2015) העוסק בגן חיות בדיוני ובו דינוזאורים משוחזרים גנטית, הופיעו טריצרטופס צעירים ובוגרים.
הטריצרטופסים הצעירים, שהיו בגודל סוס פוני, שימשו כחיות רכיבה לילדים בפינת הליטוף ואילו הבוגרים הסתובבו בשמורה פתוחה ונראים בסצנה ביחד עם אפטוזאורים וסטגוזאורים, שאף הם שוחזרו גנטית לפי עלילת הסרט.
בסרט ההמשך עולם היורה: נפילת הממלכה (2018) נראים טריצרטופסים נמלטים מהר געש, שלבסוף נתפסים בכלובים, כולל נקבה עם צאצאה.
בסוף הסרט הם משוחררים ואחד מהם הורג את אחד מאנשי מילס.
בסרט מוצג גם דגם גולגולת של טריצרטופס שקרניו הארוכות משפדות למוות את האינדורפטור.
בעולם היורה: עולם חדש נראה טריצרטופס צעיר שאלי סאטלר מחבקת בכלוב בתוך "המחלקה לחיות-בר פרה-היסטוריות".
פרטים נוספים נראים משוחררים מכליאות בלתי חוקיות בתחילה וכן ב"עמק ביוסין" בורחים משריפות.
בסרט "צעצוע של סיפור 3" מופיעה בובת טריצרטופס כחולה בשם "טריקסי" שיודעת לשחק במחשב ואף לגלוש באינטרנט.
בעקבות הסרט יצאו בובות רכות בדמותה.
רובוטריק בשם סלאג ההופך לטריצרטופס ענק מופיע בסרט הלייב אקשן "רובוטריקים 4: עידן ההכחדה".
שלד טריצרטופס המתעורר לחיים מופיע בסרט "לילה מוטרף במוזיאון 3: סוד הקבר".
הטריצרטופס מופיע בתוכניות וסדרות טבע רבות של מדע פופולרי, שכוללות לרוב אנימציה ממוחשבת המשחזרת את הדינוזאורים בפעולה:
טריצרטופס מופיע בסדרה The Truth About Killer Dinosaurs שם הוא מככב בפרק הראשון לצד טירנוזאורוס.
הפרק הראשון חוקר את הדו-קרב האפי בין השניים.
הטריצרטופס מופיע בסדרה Clash of the Dinosaurs בפרק העוסק בהתגוננות של דינוזאורים צמחוניים מפני טורפים.
בפרק זה ד"ר רוברט בקר מתאר את הטריצרטופס כדינוזאור קטלני ומוגן היטב, שיכל להרוג כל טורף, כולל טירנוזאורוס.
בפרק יש שחזור CGI של שני טריצרטופסים נאבקים אחד בשני ושל קרב בין טריצרטופס לטירנוזאורוס בו הטריצרטופס מנצח.
הטריצרטופס נראה במספר סדרות של ה-BBC ביניהם בללכת עם דינוזאורים נראה פרט שנטרף בידי טירנוזאורוס, ב"פארק פרהיסטורי" טריצרטופס צעיר בשם "תיאו" היה הדינוזאור הראשון שהובא לפארק, בבראשית: העולם החדש מופיע בפרק השמיני טריצרטופס הצועד חזרה לתקופתו בקרטיקון.
בכוכב פרהיסטורי בעונה הראשונה נראה טריצרטופס שנטרף בידי טירנוזאורוס ובהמשך עדר טריצרטופסים צועדים במערה כדי לקבל מינרלים חיוניים מהקירות, ובעונה השנייה עדר טריצרטופסים מתקבץ לחיזור ובשיא מוצג דו-קרב בין טריצרטופס זקן וגדול לצעיר חזק אך לא מנוסה.
הטריצרטופס מופיע בסדרת הטבע החיים על פני האדמה (2023).
בפרק הראשון, נקבת טריצרטופס נמלטת מנקבת טירנוזאורוס ושני צאצאיה המתבגרים ומוצאת הגנה בתוך עדר הטריצרטופסים שיוצרים חומת קרניים מול הטורפים.
הטריצרטופס מופיע בפרק הראשון של הסדרה ללכת עם דינוזאורים (2025) שעוקב אחריה קורותיה של Clover, גורת טריצרטופס יתומה.
במהלך הפרק היא נמצדת לטריצרטופס בוגר שנלחם ומביס את הטירנוזאורוס שמאיים עליהם.
הטריצרטופס מופיע גם בסדרות פלאווורלד, הדינוזאורים!
הטריצרטופס הופיע גם במספר רב של סדרות טלוויזיה עלילתיות:
בסדרת "הרובוטריקים" הופיעו רובוטריק בצורת טריצרטופס בשם סלאג (Slug).
הוא היה חלק מקבוצת הדינוטריקים שיצרו הרובוטריקים הטובים.
סלאג היה בעל כוח הרסני במיוחד ויכל לנשוף אש מפיו.
בסדרת הטלוויזיה "פאוור ריינג'רס" טריצרטופס הוא "זורד" שהופעל על ידי הריינג'ר הכחול והיה חלק מה"מגה זורד" - רובוט לוחם ענק שנלחם במפלצות הרעות וחלקיו השונים היו בדמות בעלי חיים פרה-היסטוריים.
בסדרת ההנפשה "צבי הנינג'ה" (2003) מופיע גזע של חייזרים בעלי ראש של טריצרטופס וגוף של אדם, שתרבותם מבוססת על רומא העתיקה בתקופה שבה נפלה הרפובליקה והחל שלטון הקיסרים.
בסדרת האנימציה הממוחשבת "דינוטרקס" אחת הדמויות הראשיות היא דחפורטופס (Dozeratops), שילוב בין דחפור (בולדוזר) לטריצרטופס.
איורים של גולגולת טריצרטופס פרורסוס מאת עותניאל צ'ארלס מארש, שגילה והגדיר את הטריצרטופס
דגמים וירטואליים ושחזורים בגרפיקה ממוחשבת
טריפטופן היא אחת מ-20 חומצות האמינו הנפוצות בטבע שמרכיבות את החלבונים.
תאי גוף האדם אינם מסוגלים לסנתז טריפטופן ולכן היא מהווה חומצת אמינו חיונית, אותה יש לקבל דרך המזון.
טריפטופן משמשת בתור קודמן לסרוטונין, נוירוטרנסמיטור (מעביר עצבי) חשוב המשפיע על מצב הרוח, השינה, והתיאבון, ולכן היא חיונית לשמירה על תפקוד פיזיולוגי תקין.
כדי להבטיח צריכה מספקת של טריפטופן, חשוב לכלול בתזונה מזונות עשירים בחלבון כמו בשר מן החי, מוצרי חלב, ביצים, ובמיוחד חלמון הביצה, קטניות, (סויה ומוצריה, עדשים, ושעועית), אגוזים וזרעים (אגוזי מלך, שקדים, זרעי דלעת, וזרעי חמניה), שוקולד מריר ושיבולת שועל.
השייר של טריפטופן (ומכאן - משקלה המולקולרי) הוא הגדול ביותר מבין חומצות האמינו.
הוא מורכב מקבוצת מתילן (CH2) אליה קשורה קבוצת אינדול ארומטית, המורכבת משתי טבעות מאוחות: טבעת בנזן משושה וטבעת פירול מחומשת, המכילה אטום חנקן בודד.
בולעת אורך גל של 280 ננומטר.
טריפטופן היא חומצת האמינו הנדירה ביותר; שיעור הופעתה בחלבונים עומד על כ-1.4% מכלל חומצות האמינו, ובחלבונים רבים היא נעדרת לחלוטין.
עובדה זו משתקפת בקוד הגנטי: טריפטופן היא אחת משתי חומצות האמינו היחידות, יחד עם מתיונין, המקוּדדת על ידי קודון יחיד (UGG).
תאי גוף האדם אינם מסוגלים לסנתז טריפטופן בעצמם, ולכן היא חומצת אמינו חיונית ויש לצרוך אותה דרך המזון.
ארגוני בריאות שונים הגדירו קצובה יומית מומלצת למבוגרים שנעה בין 3.5 מ"ג ל-6 מ"ג טריפטופן לכל ק"ג משקל גוף.
בשנת 2002, האקדמיה הלאומית לרפואה הגדירה את הקצובה היומית המומלצת לבני 19 ומעלה ככמות של 5 מ"ג טריפטופן לכל ק"ג משקל גוף.
בגוף, טריפטופן הופכת להורמונים כמו מלטונין, למוליכים עצביים כמו סרוטונין, לוויטמין B3 (ניאצין) ועוד.
חומצת אמינו זו מסייעת בהרפיית מתח ומשרה שינה.
טריפטופן מסייעת להפחתת חרדות ודיכאון, עוזרת למנוע מיגרנות, מפחיתה סיכונים לעוויתות לב וכלי דם, ובדומה לחומצת אמינו ליזין מסייעת להפחתת רמות הכולסטרול ותומכת בתפקוד תקין של מערכת החיסון.
בצמחים משמשת טריפטופן כחומר מוצא להורמון הצמחי החשוב ביותר, אוקסין.
נמצא כי אצל אנשים הסובלים מדיכאון, דיאטה דלה בטריפטופן עלולה להחמיר את הדיכאון.
עם זאת, השפעה זו לא נמצאה אצל אנשים שאצלם ההפרעה לא מאובחנת.
בשנת 1989 אירעה הרעלה המונית בארצות הברית, בעקבות שימוש בתוסף מזון יפני בשם אל טריפטופן (L-טריפטופן).
בהרעלה נפגעו כ-5,000 איש שלקו בתסמונת EMS (Eosinophilia-Myalgia Syndrome) מחלת עצבים נדירה.
כתוצאה מהמחלה מתו לפחות 37 אנשים, ולפחות 1,500 אנשים הפכו נכים לצמיתות.בעקבות זאת, הופסק שיווק התוסף בארצות הברית ובמדינות נוספות, כולל ישראל.
החל משנת 2002 התירו הרשויות בארצות הברית לשווק שוב את התוסף, לאחר שה-FDA אשר קבע כי הבעיה נבעה מתנאי ייצור לקויים במפעל ספציפי, ולא מחומר ה-L-טריפטופן עצמו.
טריפטופן, כמו כל חומצת אמינו חיונית, קיימת כמעט בכל מזון, וכמו כל חומצת אמינו חיונית, המקורות המשמעותיים ביותר שלה הם מזונות עשירים בחלבון, כגון בשר בקר, דגים ועוף, חלב, ביצים, קטניות (כגון פולי תורמוס, פולי סויה, עדשה תרבותית, שעועית, חומוס, פול ואפונה) וגרעינים מסוימים.
טְרִיפְּטִיכוֹן או טריפטיך (מיוונית tri=שלושה + ptychē=קיפול) היא יצירת אמנות המורכבת משלושה חלקים.
צורת אמנות זו הייתה נפוצה בעיקר אצל ציירים ופסלים בתקופת הרנסאנס במיוחד אצל אלה אשר עסקו בנושאים דתיים.
הטריפטיכון היה ציור או תבליט המחולק לשלושה לוחות שהיו מחוברים ביניהם בעזרת צירים, והיוו יצירת אמנות אחת.
קישוט המזבח בכנסיות וקתדרלות באירופה וגם במקומות אחרים, היה לרוב בצורת טריפטיכון.
המושג "טריפטיכון" התרחב ומשמש גם לתיאור שלוש יצירות אמנות שיש ביניהם קשר רעיוני או צורני, ולא רק כאלה המחוברות ביניהן באופן פיזי.
פול מייקל לווק , הידוע גם בשם הבמה שלו טריפל אייץ' (האנטר הרסט הלמסלי), הוא מתאבק עבר מקצועני ושחקן קולנוע אמריקאי, המופיע במסגרת ארגון ה-WWE, שבו הוא יושב ראש ומנכ"ל הארגון.
בשנת 2010 מונה לתפקיד מנהלי במטה החברה בקונטיקט, ארצות הברית, במקביל להיותו מתאבק פעיל.
לווק נחשב לאחד המתאבקים המקצועיים הגדולים בכל הזמנים.
הלמסלי למד בבית הספר להיאבקות של קילר קוולסקי ברדינג, מסצ'וסטס והוא אחד מהתלמידים המצליחים והידועים ביותר של בית ספר זה.
לווק ערך את הופעת הבכורה שלו במרץ 1992 בארגון ה-IWF, הקשור לבית הספר של קוולסקי.
שם הזירה הראשון שלו היה Terra Ryzin (נשמע כמו המילה האנגלית terrorizing - מטיל אימה).
דמותו זכתה אף ב"אליפות העולם של ה-IWF".
בינואר 1994 חתם לווק על חוזה לשנה אחת ב-WCW.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו ב-WCW כטרה רייזינג, בקרב מול חברו לקבוצה לעתיד, בריאן ארמסטרונג.
הוא המשיך להשתמש בשם זה עד לאמצע השנה, שם הוא שינה את שמו לז'אן פול לווק.
הגימיק התייחס לשם משפחתו הצרפתי.
לווק התבקש לדבר במבטא צרפתי כיוון שהוא לא ידע צרפתית.
באותו הזמן, הוא התחיל להשתמש בפדיגרי כמהלך המסיים שלו.
ללווק הייתה יריבות קצרה עם אלכס רייט, יריבות שבה הוא הפסיד לבסוף.
לקראת תחילת 1995, תסריטאֵי WCW קבעו שלווק יצטרף לזוג יחד עם ויליאם ריגל (שהיה ידוע באותה תקופה כסטיבן ריגל), בגלל הדמיון בין הדמויות ה"סנוביות" של שניהם, אבל לווק רצה לקבל קידום כמתאבק יחידים, ולכן עזב לאחר שנה אחת את WCW וחתם ב-WWF.
כהמשך לגימיק שלו ב-WCW, לווק התחיל את קריירת ה-WWF שלו בתור "האציל מקונטיקט", האנטר הרסט הלמסלי.
שם הדמות נגזר משמותיהם של איל העיתונות ויליאם רנדולף הרסט וענקית הנדל"ן לאונה הלמסלי.
שם זה הוא שנתן לו את כינויו "טריפל H", שמשמעו שילוש האות האנגלית H - ראשי התיבות האנגליים של שם הבמה החדש.
לווק הופיע בקטעים מוקלטים מראש שבהם דיבר על העליונות שלו, עד לבכורה שלו ב-30 באפריל.
במהלך החודשים הראשונים שלו בארגון, לווק קודם באופן כבד.
הוא היה ביריבות עם הנרי גודווין, ששיחק דמות של חוואי מלוכלך, יריבות שהסתיימה ב"קרב דיר חזירים".
באירוע הרויאל ראמבל של שנת 1996, לווק נכנס מספר 1 בקרב הרויאל ראמבל המסורתי ושרד 48 דקות.
עד לאותו אירוע, לווק הופיע בכל שבוע עם בחורה אחרת כמלווה.
ברסלמניה 12, לווק הפסיד לאולטימייט ווריור שחזר להתאבק.
לאחר הקרב, לווק צעק על המלווה שלו באותו הערב, סייבל, ואז בעלה של סייבל, מארק מרו, הופיע ותקף אותו כדי להתחיל יריבות בין שניהם.
לווק היה אחד מהחברים של קבוצת "הקליק", חבורה של מתאבקים מאחורי הקלעים, שכללה את שון מייקלס, קווין נאש, סקוט הול ושון וולטמן.
הקבוצה נודעה בגלל ההשפעה שלה על וינס מקמהן ועל תסריטאי ה-WWF.
לווק היה אמור לזכות בטורניר מלך הזירה לשנת 1996, אבל זכייה זו בוטלה לאחר שבמופע לא מצולם, שכלל את הקרבות האחרונים בארגון של נאש והול שעזבו ל-WCW, לווק הופיע ביחד עם מייקלס, הול ונאש והתחבק איתם כדי להגיד שלום לחבריו.
לאחר העונש, לווק זכה בתואר הביניבשתי באוקטובר לאחר שניצח את מרו.
הוא החזיק בתואר כארבעה חודשים לפני שהפסיד אותו ליריבו לעתיד, רוקי מאיבייה.
לאחר מכן הוא התחיל פיוד עם גולדאסט, ובמהלך אותו הפיוד, הוא הציג את צ'יינה בתור שומרת הראש שלו.
לווק זכה בטורניר מלך הזירה ב-1997, לאחר שניצח את מנקיינד בגמר הטורניר.
מאוחר יותר באותה השנה דמויותיהם של לווק וצ'יינה אוחדו עם דמותו של שון מייקלס, כדי להקים את קבוצת המתאבקים D-Generation X.הקבוצה הייתה קבוצה וולגארית בעלת בדיחות שחורות.
במהלך אותו הזמן, לווק התחיל להשתמש בשם "טריפל אייץ'" יותר ויותר, עד ששם זה נהיה השם הרשמי שלו.
הוא עזב את הגימיק הקודם והתחיל להתלבש בחולצות עור וטי שרטים.
הוא נכנס לפיוד מול אואן הארט על אליפות אירופה.
הוא ניצח אותו בקרב ברסלמניה 14 לאחר עזרה מצ'יינה.
לאחר רסלמניה 14, מייקלס נאלץ לפרוש באופן זמני לאחר פציעת גב.
לווק נהיה המנהיג של DX.
הוא צירף לקבוצה את שון וולטמן (אקס פאק) וגם את הניו אייג' אאוטלוז.
לאחר שהוא נהיה המנהיג, DX נהייתה פופולרית והפכה מקבוצה "רעה" לקבוצה "טובה".
הם התחילו יריבות עם קבוצה בשם "הניישן אוף דומיניישן", כשלווק נכנס ליריבות עם הרוק.
הוא זכה בתואר הביניבשתי של הרוק בקרב סולם בסאמרסלאם, אך ספג פציעת ברך בקרב.
נישא על גלי אהדת הקהל, לווק עזב את הקבוצה לאחר רסלמניה 15 ודמותו עוצבה מחדש כדמות סאדיסטית ומרושעת בשם The Game שמימשה את הפופולריות הרבה שלו והקנתה ללווק זכייה באליפות ה-WWE בתסריט.
לווק סיגל לדמותו גם נשק חדש בדמות פטיש אותו הוא מכנה Sledgehammer או The Great Equalizer.
במהלך שנת 2000, ניצלה העלילה את נישואיו של לווק לסטפני מקמהן, בתו של המנהל וינס מקמהן.
סטפני הצטרפה אל דמותו של לווק, וביחד הם שלטו ב-WWF.
התסריט קבע באופן חסר תקדים שדמותו ה"רעה" של לווק תגן על תארה ברסלמניה (לפני כן הדמויות ה"טובות" תמיד ניצחו).
העלילה נועדה לגרום לקהל להאמין שלווק מקבל ממקמהן יחס מועדף ודמותו של לווק זכתה ב-4 תוארי אליפות בתקופה זו.
כמו כן דמותו של לווק זכתה באליפות הבין-יבשתית אחרי עימות עם הקברן ולאחר מכן הצטוותה לאלוף ה-WWE באותו זמן, סטיב אוסטין, והצמד זכה באליפות הזוגות.
ב-27 במאי 2001 לווק קרע את השריר הארבע ראשי ברגלו בתאונה שאיננה חלק מהתסריט.
הפציעה נגרמה במהלך קרב זוגות עם סטיב אוסטין נגד כריס בנואה וכריס ג'ריקו.
למרות הפציעה הקשה, הוא המשיך בקרב ואף נתן לכריס ג'ריקו לבצע עליו את תרגיל ההכנעה שלו The Walls of Jericho, במהלכו מופעל לחץ רב על רגלי היריב.
לאחר 8 חודשים של שיקום לווק חזר לפעילות מלאה, ניצח את ג'ריקו וזכה ממנו בתואר "האלוף הבלתי מעורער".
ב-2003 התסריט הפך את לווק למנהיגה של קבוצה חדשה בשם "אבולוציה".
הקבוצה כללה את ריק פלייר הוותיק, רנדי אורטון הצעיר והמבטיח ודייב בטיסטה.
במהלך שנת 2004 התסריט זימן לקבוצה שליטה מלאה על התוכנית RAW, וחבריה החזיקו במשך תקופה מסוימת בכל התארים בתוכנית - תואר האלוף במשקל כבד, תוארי הזוגות, ותואר האלוף הבין-יבשתי.
הקבוצה נוצרה שהעניקו ללווק את התואר החדש,"אליפות העולם במשקל כבד".
דמותו של לווק זכתה בתואר זה 5 פעמים (וכך זכה ב-10 אליפויות עולם).סכסוכים פנימיים מתסורטים בין לווק לחברי הקבוצה סיפקו לליגה פיתולי עלילה רבים.
כך, לאחר שדמותו הפסידה את תואר אלוף העולם במשקל כבד ולא הצליחה לזכות בו שוב בקרבות חוזרים, בן קבוצתו של לווק, רנדי אורטון, זכה בו.
מיד לאחר הזכייה לווק ניסה "לגנוב" את התואר מאורטון, כמתוך קנאה.
כתוצאה מכך עזב אורטון את הקבוצה והקים קבוצה משלו.
דרמה נוספת נתגלתה בהמשך, כאשר דמותו של לווק עלבה בדמותו של בטיסטה ובכך התסריט סיפק לו עילה לפרוש גם כן מהקבוצה.
לאחר שהתואר עבר ללווק, בטיסטה היה זה שזכה בו ממנו לאחר קרב מבוים נוסף.
פיתולי העלילה לא הרפו מהזדמנויות נוספות ליצור סכסוכים בין המתאבקים ומיד לאחר הריב עם פלייר דמותו של לווק "שברה" (באופן מדומה) את זרועו של המתאבק ביג שואו.
דמותו הפופולרית של לווק עלתה לרסלמניה 22 להתמודד על תואר אליפות ה-WWE מול דמותו של ג'ון סינה.
בסיום המופע סינה הוכרז כמנצח אך נוצר פיתול עלילה חדש כאשר לווק ואדג' דרשו קרב משולש מול סינה.
בסיום הקרב המבוים הוכרז ג'ון סינה כמנצח ולווק תקף אותו ואת אדג' עם הפטיש שלו.
בשנת 2006 החליטה הנהלת הליגה לנסות ולאחד את קבוצתו הישנה של לווק, D-Generation X.
לשם כך נקבע תסריט סבוך בו חבר הקבוצה שון מייקלס נחלץ לעזרתו של לווק במהלך קרב מבוים מול חמשת חברי ה"ספיריט סקוואד".
בסיום הקרב, עת שמייקלס ולווק הוכרזו כמנצחים, הם הודיעו על האיחוד.
לווק הופיע במסגרת עלילות הקבוצה במהלך השנה וזכה למספר קרבות מבוימים ומופעים פופולריים.
תחילת 2007, במהלך קרב זוגות מבוים בו נטל חלק מול זוג המתאבקים רנדי אורטון ואדג', סובב לווק את ברכו ונפצע באופן לא מתוכנן.
הקרב עצמו לא נפסק עקב הפציעה, על אף שברור שזו הייתה קשה יחסית כבר עם התרחשותה, אלא המשיך.
עם זאת, ניכר בפעולות המופיעים כי הפציעה והכאב האמיתי שחש לווק שינו את מהלך התסריט.
כך, לדוגמה, בעוד שאורטון היה אמור להכות את לווק עם כיסא, הוא היסס לפני המכה המבוימת כדי לוודא שעמיתו לא יפגע ממנה.
היסוס זה, אשר מנוגד לאופי דמותו של אורטון, וכן תרגילים רבים אחרים אשר נעשו ביתר זהירות והיסוס כדי לא לפגוע בלווק הפצוע, נמשכו עד אשר הוזעקו שחקני חבריו של לווק ל-D-Generation X לזירה.
לפי התסריט המאולתר שנקבע להם בחופזה, חברי הקבוצה השתלטו על הזירה, הכו את השופט ואת המתאבקים האחרים שנכחו במופע ובכך סייעו לסיום המופע ולהוצאתו של לווק מהזירה כשהוא נתמך על ידי הצוות הרפואי.
לווק היה מושבת כמעט 9 חודשים, עד שחזר להופיע באירוע סאמרסלאם באוגוסט 2007 נגד קינג בוקר (בוקר טי).
בספיישל ה-PPV (שלם וצפה) "ללא רחמים" טריפל אייץ' ניצח את רנדי אורטון ובכך זכה באליפות ה-WWE אך הפסיד את התואר עוד באותו לילה בקרב החוזר.
באירוע באקלאש 2008 הוא זכה בתואר אליפות ה-WWE.
לאחר חזרתו של שון מייקלס בסאמרסלאם 2009 חזרו השניים לעבוד יחד.
השניים נלחמו בעיקר נגד הלאגסי (חבורתו של רנדי אורטון) וניצחו אותם פעמיים והפסידו פעם אחת בכניעה.
לאחר מכן נקבע קרב בינים לבין הג'רישואו (אלופי הזוגות) בקרב TLC שבו DX ניצחו וזכו באליפות הזוגות לאחר כמעט שנה שג'ריקו וביג שואו לא הפסידו.
לאחר פרישתו של מייקלס ברסלמניה 26 השניים הפסיקו לעבוד יחד.
ביוני 2008 נערך הדראפט השנתי של ה-WWE ובו נקבע שלווק עובר מ-Raw לתוכנית סמאקדאון.
לווק הגיע לתוכנית יחד עם אליפות ה-WWE שלו והגן עליה בהצלחה מול שלל כוכבי סמאקדאון ובראשם המתאבק ג'ף הארדי.
באירוע "סדרת ההישרדות" 2008 הפסיד לווק את תוארו למתאבק אדג', אך כעבור 3 חודשים החזיר לעצמו את האליפות עם ניצחון בקרב הדחות מרובה משתתפים.
לקראת מופע רסלמניה 25, שב לווק להתעמת עם יריבו המיתולוגי רנדי אורטון שזכה באותה עת בקרב הרויאל ראמבל, שהעניק לו את הזכות להתמודד נגד לווק בקרב המרכזי על אליפות ה-WWE ברסלמניה.
היריבות בין השניים החלה כאשר אורטון תקף את סטפני מקמהן, שהיא אשתו של לווק במציאות.
הסכסוך המשיך והחריף וכלל קטטות בזירה, בחדרי ההלבשה, ואף בביתו של אורטון.
לבסוף התמודדו אורטון ולווק ברסלמניה בקרב על התואר שם לווק ניצח את יריבו.
ב-13 באפריל 2009 חזר טריפל אייץ' לתוכנית Raw במסגרת הדראפט של ה-WWE.
ב-26 באפריל 2009 באירוע באקלאש, התקיים קרב צמדים בין רנדי אורטון, קודי רודס וטד דיביאסי נגד טריפל אייץ', בטיסטה ושיין מקמהן.
לפני הקרב נקבע כי אם קבוצתו של אורטון תנצח את הקרב, אורטון יזכה באליפות ה-WWE.
אורטון הביס את טריפל אייץ', שפונה מהזירה באלונקה.
לאחר חופשה קצרה מהזירה, חזר טריפל אייץ' לנקום ברנדי אורטון.
השניים המשיכו את הסכסוך ביניהם שהתקיים לאורך כל 2009. באירוע "הבאש", הפסיד טריפל אייץ' לאורטון 2-1 במסגרת קרב "שלוש במות גיהנום".
חודש אחר כך באירוע ליל האלופים, התמודדו השניים בקרב משולש שבו השתתף גם ג'ון סינה שהסתיים בניצחון נוסף של אורטון, שסיים זמנית את היריבות בין שתי הדמויות.
לאחר האירוע ליל האלופים התאחדו טריפל אייץ' ושון מייקלס ושבו לעבוד כצמד.
השניים נכנסו לעימות עם קודי רודס וטד דיביאסי.
עימות זה התרחש כמספר חודשים במהלכם ניצחו טריפל אייץ' ומייקלס את יריביהם פעמיים, אך הפסידו פעם אחת בהכנעה.
בדצמבר, החלו מייקלס ואייץ' להתעמת עם אלופי הזוגות של ה-WWE כריס ג'ריקו וביג שואו.
באירוע TLC: שולחנות, סולמות וכיסאות, הצליחו השניים לזכות בפעם הראשונה כצמד באליפות הזוגות של הארגון בכך שניצחו את ג'ריקו וביג שואו.
לאחר שהפסידו את התואר למיז וביג שואו (צמד ה-ShoMiz), טריפל אייץ' הסתכסך עם המתאבק שיימוס.
ברסלמניה 26, הביס טריפל אייץ' את שיימוס לאחר קרב קשה.
חודש לאחר מכן הפסיד לווק לשיימוס בקרב רחוב ונעדר כשנה מה-WWE.
ב-21 בפברואר 2011 בתוכנית Raw חזר לווק יחד עם אנדרטייקר ל-WWE, כשאיים עליו שברסלמניה הוא ינצח אותו אבל הקברן ניצח אותו אחרי שביצע עליו את תרגיל הסיום הידוע שלו, Last Ride.
החזרה וכיהון כיושב ראש התוכנית
ב-17 ביולי, התקיים אירוע "כסף בבנק", שבו זכה CM פאנק באליפות והביס את ג'ון סינה.
היו"ר מקמהן הבטיח לפני אירוע "כסף בבנק", שאם סינה יפסיד את האליפות לפאנק וייתן לו ללכת עם החגורה, סינה יפוטר.
יום למחרת, וינס מקמהן זימן את סינה לזירה ועמד לפטר אותו.
טריפל אייץ' נכנס לזירה לאחר חצי שנה שלא הופיע ב-WWE והודיע למקמהן שהוא משוחרר לאלתר מחובותיו כיו"ר ה-WWE ושמעתה והלאה טריפל אייץ' יחליף אותו.
בנוסף, אייץ' הודיע שסינה לא יפוטר.
בליל האלופים, נלחם אייץ' נגד CM פאנק וניצח אותו.
בחודש אוקטובר 2011 ב-Raw כל סגל ה-WWE באו ועמדו סביב טריפל H.
כולם הצביעו אי אמון בטריפל H וטענו שמקום עבודתם לא בטוח כי הוא לא מצליח להשתלט עליו (זאת בגלל תקיפות חוזרות של R-טרות' ומיז הצמד שפוטר על ידי טריפל H).
לאחר ההצבעה כולם התחילו לעזוב את האולם, בהתחלה כל המתאבקים אחר כך השופטים לאחר מכן השדרים לבסוף גם הצלמים.
ב-Raw שלאחר מכן וינס מקמהן חזר והודיע שטריפל H משוחרר מתפקידו כמנכ"ל ובמקומו יהיה ג'ון לאורנייטיס, המנכ"ל הזמני.
ב-Vengeance התמודדו טריפל אייץ' ו-CM פאנק נגד מיז ו-R-טרות'.
בסמאקדאון שלאחר Raw, בה פוטר טריפל H מתפקידו כמנכ"ל, הצמד DX שכלל את טריפל H ושון מייקלס, התאחדו לערב אחד וביצעו קטע שבו צחקו על רסלמניה.
רסלמניה 28 ופיוד עם ברוק לסנר
ב-Raw שאחרי האירוע "תא ההדחות", אנדרטייקר הופיע כאשר טריפל אייץ' היה בזירה ודרש ממנו קרב חוזר ברסלמניה.
טריפל אייץ' סירב לבקשה אך לבסוף הסכים בזכות מסע שכנועים מצדו של חברו הטוב שון מייקלס.
בקרב ביניהם ניצח אנדרטייקר את אייץ' כאשר שון מייקלס היה שופט מיוחד.
טריפל H שימש כסגן מנהל לצדו של וינס מקמהן ולא התאבק, עד אשר נקבע בינו לבין ברוק לסנר קרב בסאמרסלאם.
ברוק לסנר ניצח את טריפל אייץ' כאשר הוא פצע אותו בזרוע, ושמועות רבות אמרו שטריפל אייץ' מתכנן לפרוש מהיאבקות.
ב-27 באוגוסט טריפל נאם נאום פרידה ובזאת אמר שהוא עוד יחזור.
חזרה ל-WWE ויריבות נוספת נגד ברוק לסנר
במהלך קרב בין וינס מקמהן לפול היימן, ברוק לסנר התפרץ לקרב ואחריו גם טריפל אייץ' שפצע את לסנר קשות בראשו.
שבוע אחר כך, אייץ' קרא תיגר על לסנר לקרב ברסלמניה 29. לסנר הסכים לקרב בתנאים שהוא יקבע, שלאחר מכן התגלו כקרב ללא חוקים שקריירתו של טריפל אייץ' על הכף.
ברסלמניה, ניצח טריפל אייץ' את ברוק לסנר ובכך ניצל מפרישה.
באירוע "חוקי אקסטרים", טריפל אייץ' ולסנר לחמו בקרב כלוב ובו לסנר ניצח את טריפל אייץ' וסיים את היריבות בין השניים כמנצח.
הפיכתו לדמות "רעה" ולמנכ"ל ה-WWE
באירוע סאמרסלאם, שפט טריפל אייץ' בקרב המרכזי בין ג'ון סינה ודניאל בריאן על אליפות ה-WWE, שבו ניצח בריאן.
לאחר הניצחון, הגיע לזירה רנדי אורטון עם מזוודת ה"כסף בבנק" שלו ורצה לפדות אותה בקרב על אליפות ה-WWE.
לאחר היסוסים רבים של אורטון, טריפל אייץ' תקף את בריאן ולבסוף אורטון פדה את המזוודה על בריאן, ניצח בקרב וזכה באליפות ה-WWE.
מאז, אייץ' הכתיר את אורטון בתור "הפנים של ה-WWE".
בליל האלופים, בריאן ניצח את אורטון בקרב החוזר והחזיר את האליפות לידיו.
יום למחרת ב-Raw, טריפל אייץ' טען שהשופט בקרב ספר מהר מדי בריתוק של אורטון לספירת שלוש ובכך לקח את אליפות ה-WWE מידיו של בריאן, שדרש קרב חוזר.
באירוע באטלגראונד נלחמו בריאן ואורטון על האליפות בקרב חוזר שבסופו של דבר לא הגיע להכרעה בגלל תקיפה של ביג שואו כנגד אורטון ובריאן וכך אליפות ה-WWE נותרה פנויה.
טריפל אייץ' הכריס על קרב בסגנון "תא בגיהנום" שיערך באירוע Hell In A Cell בין בריאן לאורטון על אליפות ה-WWE.