tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
קונץ הבקיע את שער השוויון נגד נבחרת אנגליה בחצי הגמר, במשחק שהסתיים בתוצאה 1-1 לאחר 120 דקות, ובבעיטות ההכרעה קונץ הבקיע בבעיטה שלו, וסייע לנבחרתו להעפיל למשחק הגמר מול נבחרת צ'כיה.
במשחק זה קונץ פתח בהרכב, וגרמניה ניצחה בתוצאה 1–2, לאחר שער זהב של אוליבר בירהוף בהארכה.
בשנת 1997 ערך קונץ את הופעתו האחרונה במדים הלאומיים.
קונץ אימן מספר מועדונים כבורוסיה נוינקירכן, קרלסרוהה, וולדהוף מנהיים ורוט-וייס אהלן.
בשנת 2016 מונה קונץ כמאמן נבחרת גרמניה בכדורגל עד גיל 21.
קונץ כיהן כמנהל ספורטיבי בקובלנץ ובבוכום, בין השנים 2008–2016 כיהן קונץ כיושב הראש של קייזרסלאוטרן.
בספטמבר 2021 מונה קונץ כמאמן נבחרת טורקיה.
בספטמבר 2023 פוטר קונץ מתפקידו.
בשנת 2024 החל קונץ לעבוד כמנהל ספורטיבי בהמבורג.
שטפן יואכים קרמר הוא פוליטיקאי יהודי (גר) גרמני, חבר המפלגה הסוציאל-דמוקרטית הגרמנית, המכהן מאז 1 בדצמבר 2015 כראש שירותי הביטחון הפנימיים של מדינת תורינגיה (Amt für Verfassungsschutz Thüringen), אחת מ-16 מדינות הרפובליקה הפדרלית של גרמניה.
קודם לכן היה במשך כעשר שנים (2004–2014) המזכיר הכללי של המועצה המרכזית של יהודי גרמניה.
קרמר נולד ב-1968 בעיר זיגן שבמרכז גרמניה המערבית דאז, להורים נוצרים, אולם מסיבה בלתי ידועה הוא מעולם לא הוטבל לנצרות, ומשהגיע לבגרות, התגייר.
הוא למד משפטים, אך לא קיבל רישיון עריכת דין.
בעל תואר שני במדעי החברה (חינוך) (עבודת המאסטר שלו הייתה על קליטתם בישראל של העולים מאתיופיה).
נשוי ליהודייה אמריקאית, ואב לשתי בנות.
הוא החל את הקריירה הפוליטית שלו כעוזר פרלמנטרי, דווקא אצל חברי הבונדסטאג מטעם מפלגת ה-CDU, מפלגת המרכז-ימין בגרמניה.
אחר כך שימש כעוזרו האישי של איגנץ בוביס, נשיאה דאז של המועצה המרכזית של יהודי גרמניה, שהיה חבר המפלגה הליברלית הגרמנית (FDP), ומ-2004 ובמשך כעשר שנים כיהן כמזכירה הכללי של המועצה.
בתקופה זו הצטרף למפלגה הסוציאל-דמוקרטית הגרמנית ומאז הוא חבר בה ומכהן כנציגה או לעיתים רק באופן אישי בגופים פוליטיים ויהודיים שונים, לרבות ועידת התביעות, Amcha Deutschland, "המועצה הגרמנית ליחסי חוץ", חבר הנאמנים של הקונגרס היהודי העולמי ועוד.
במהלך שנת 2015 התגלה כי קיים שיתוף פעולה עמוק בין גורמים שונים בשירות הביטחון הפנימי של מדינת תורינגיה לבין גורמים נאו-נאציים במדינה.
בעקבות זאת החליט שר הפנים של תורינגיה, איש ה-SDP מפלגתו של קרמר על פיזורו של גוף זה ופירוקו כמעט לחלוטין, ועל מינויו של קרמר לראש השירות, ובעצם, מי שיקים אותו מחדש.
ב-1 בדצמבר 2015 נכנס קרמר לתפקיד.
ספרון מאת שטפן קרמר, עם הקדמה מאת ריכרד פון וייצקר, מי שהיה נשיא גרמניה בשנים 1984–1994
ספר בעריכת שטפן קרמר בשיתוף עם ההיסטוריון יוהנס הייל
שטפן הופמן הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק בעיקר בראפיד וינה מהבונדסליגה האוסטרית בעמדת הקשר.
הופמן הוא אחד השחקנים המצליחים ביותר בתולדות ראפיד וינה, במדיה נבחר פעמיים ככדורגלן השנה באוסטריה.
הופמן שיחק בנעוריו במועדונים בקרבת עירו וירצבורג שבבוואריה.
בשנת 1996 הצטרף לבאיירן מינכן כאשר היה בן 16, ונחשב לכישרון עולה.
בשנת 2000 החל לשחק בקבוצת המילואים של המועדון, בה הצליח מאוד, ובמשך שתי עונות הבקיע 21 שערים, אך ערך הופעה אחת בלבד בבונדסליגה בקבוצה הבכירה של באיירן מינכן, כאשר החליף את קלאודיו פיסארו במשחק מול פ.צ.
בשנת 2002 עבר הופמן לראפיד וינה מהבונדסליגה האוסטרית, שם החל קריירה ארוכה ומפוארת, והפך עד מהרה לנערץ על ידי האוהדים.
הופמן וחברו להתקפה של ראפיד וינה, אנדראס איבנשיץ, היו לצמד יעיל שהבקיע שערים רבים.
בעונת 2003/04 הבקיע הופמן עשרה שערי ליגה, ונבחר ככדורגלן השנה באוסטריה לשנת 2004. בעונת 2004/05 זכה הופמן עם ראפיד וינה באליפות הבונדסליגה האוסטרית, והעפיל עם הקבוצה לשלב הבתים של ליגת האלופות בעונת 2005/06. הקמפיין של ראפיד וינה בליגת האלופות היה לכישלון, כאשר הקבוצה סיימה את שלב הבתים עם אפס נקודות.
הופמן הבקיע שער אחד בליגת האלופות, בהפסד 2-3 לקלאב ברוז'.
לאחר חזרתו לראפיד וינה, נפצע הופמן במחזור הראשון של עונת 2006/07, והחמיץ את כל החצי הראשון של אותה עונה.
בעונת 2007/08 זכה הופמן באליפות עם ראפיד וינה לאחר שלא החמיץ ולו דקת משחק אחת בעונה זו, והבקיע עשרה שערים.
באותה תקופה מונה לקפטן הקבוצה, וכונה על ידי אוהדיה "אלוהי הכדורגל".
הזכייה באליפות הקנתה לראפיד וינה מקום במוקדמות ליגת האלופות לעונת 2008/09, אך הקבוצה כשלה והודחה כבר בסיבוב המוקדמות השני על ידי אנורתוסיס פמגוסטה, ולא המשיכה לגביע אופ"א.
עם זאת, בליגה ראפיד וינה סיימה במקום השני, והופמן הבקיע בעונה זו 12 שערים, ונבחר בפעם השנייה בקריירה ככדורגלן השנה באוסטריה.
עונת 2009/10 הייתה עונת שיא נוספת עבור הופמן, שהבקיע 20 שערי ליגה, והוכתר כמלך השערים של הבונדסליגה האוסטרית, כאשר גם סגנו, ניקיצה ילאביץ', הגיע מראפיד וינה והבקיע 18 שערים, ושניהם יחד היוו חוד התקפי איכותי.
בליגה האירופית הבקיע הופמן חמישה שערים, אך הקבוצה הודחה בשלב הבתים.
לאחר עונה זו, הופמן המשיך להיות שחקן הרכב בראפיד וינה, אך לא הצליח להבקיע במספרים דו ספרתיים.
בקיץ 2018 פרש הופמן ממשחק פעיל.
הופמן נודע כשחקן הוגן, ולא ספג בקריירה שלו אפילו כרטיס אדום אחד.
הופמן נולד בגרמניה, והתחתן עם אישה אוסטרית.
בגין עובדה זו, ניסתה התאחדות הכדורגל האוסטרית בשנת 2005 לאזרח את הופמן ולאפשר לו לשחק במדי נבחרת אוסטריה.
הופמן הסכים באופן עקרוני לשחק עבור אוסטריה, אך בקשה זו נדחתה על ידי אופ"א, שכן הופמן שיחק בנבחרות גרמניה הצעירות, וערך שלוש הופעות במדי נבחרת המשנה של גרמניה.
לאחר שהופמן לא השיג את האזרחות, הוא זומן למספר משחקים עם נבחרת גרמניה בשנת 2005 במסע משחקים שנערך באסיה, אך עקב מחלה לא שותף באף משחק בנבחרת הבכירה.
לאחר מכן, לא זומן יותר הופמן לנבחרת גרמניה.
מלך השערים של הבונדסליגה האוסטרית: 2010
שטפן קלוס הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק בבורוסיה דורטמונד ובגלאזגו ריינג'רס בעמדת השוער.
קלוס זכה ב-13 תארים קבוצתיים במהלך הקריירה, לרבות זכייה בליגת האלופות עם בורוסיה דורטמונד בשנת 1997.
קלוס החל לשחק בקבוצה הבוגרת של בורוסיה דורטמונד בעונת 1990/91, אז היה שוער המשנה לוולפגנג דה ביר, ואת הופעת הבכורה בבונדסליגה ערך במאי 1991, בתיקו 2-2 מול וטנשייד 09. בעונת 1991/92 קלוס הפך לשוער הראשון של הקבוצה, בה שיחק שמונה וחצי עונות מלאות.
בתקופה זו בורוסיה דורטמונד הייתה קבוצת צמרת בכדורגל הגרמני, וסיימה את העונה במקום השני בבונדסליגה לאחר האלופה שטוטגרט.
בעונת 1992/93 הגיע קלוס עם הקבוצה לגמר גביע אופ"א, שם הפסידה הקבוצה במפגש כפול בתוצאות 0–3 ו-1–3 ליובנטוס.
בפגרת החורף של עונת 1998/99 עזב קלוס את בורוסיה דורטמונד לאחר שצבר במדיה 254 הופעות ליגה ומעל 350 הופעות בכל המפעלים, וחתם בגלאזגו ריינג'רס.
בדצמבר 1998 חתם קלוס בגלאזגו ריינג'רס, והפך לאחד השחקנים המרוויחים ביותר באירופה.
עקב הגעתו של קלוס הפך ליונל שרבונייה לשוער המשנה של הקבוצה.
בתום העונה זכה קלוס באליפות ליגת העל הסקוטית עם גלאזגו ריינג'רס.
הופעה זכורה של קלוס מעונת 2000/01 הייתה במשחק חוץ מול הארט אוף מידלות'יאן.
במשחק זה קלוס שמר על רשת נקייה על אף הרחקותיהם של קלאודיו ריינה וארתור ניומן מגלזגו ריינג'רס, ואף הדף פנדל, וסייע לקבוצתו לנצח 0–1. עם זאת, סלטיק זכתה באליפות בעונה זו.
בעונת 2002/03 היה קלוס חלק מטרבל מקומי של גלאזגו ריינג'רס, שזכתה באליפות, בגביע הסקוטי ובגביע הליגה הסקוטית.
בשנת 2004 מונה קלוס לקפטן הקבוצה.
בינואר 2005 סבל מפגיעה ברצועה, והחמיץ את יתר העונה, כאשר מחליפו, ההולנדי רונאלד ווטרויס, נשאר השוער הפותח גם לאחר חזרתו של קלוס לכשירות.
בעונת 2006/07 קלוס כבר היה שוער משנה, וערך את הופעתו הראשונה באותה עונה רק בחודש פברואר, בניצחון 0–4 על הפועל תל אביב בגביע אופ"א, בו נכנס בדקה ה-75 כמחליף לאחר שהורחק השוער הראשון, אלן מקגרגור.
בתום עונה זו, פרש קלוס ממשחק פעיל ועבר להתגורר בשווייץ, לאחר שצבר 298 הופעות בכל המסגרות, וזכה בארבע אליפויות ושלושה גביעים במדי גלאזגו ריינג'רס.
בשנת 2009 נכנס קלוס להיכל התהילה של גלאזגו ריינג'רס.
לקלוס 17 הופעות במדי נבחרת גרמניה בכדורגל עד גיל 21 ושתי הופעות במדי נבחרת גרמניה האולימפית, אך הוא מעולם לא שיחק בנבחרת גרמניה הבכירה.
שטפן השני, דוכס בוואריה , היה דוכס בוואריה, ולאחר מכן דוכס בוואריה-לנדסהוט בין השנים 1353–1375.
שטפן נולד בשנת 1319 ללודוויג הרביעי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ובאטריצ'ה משוויידניץ, בתם של בולקו הראשון, דוכס שוויידניץ וביאטריקס מברנדנבורג.
בשנת 1340 איחד אביו לודוויג הרביעי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה את דוכסות בוואריה מחדש, ותחת שלטונו שימש שטפן כמושל אלזס ושוואביה.
לאחר מות אביו בשנת 1347 שלטו שטפן ואחיו בכל הנחלה במשותף, ובשנת 1349 חולקה בחוזה לנדסברגר דוכסות בוואריה מחדש בין האחים, לבוואריה העליונה ובוואריה התחתונה.
בשנת 1353 חולקה בוואריה התחתונה בחוזה רגנסבורג לדוכסות בוואריה-לנדסהוט שבה שלט שטפן, ולדוכסות בוואריה-שטראובינג שבה שלטו במשותף אלברכט הראשון, דוכס בוואריה ווילהלם הראשון, דוכס בוואריה.
בשנת 1354 אישר קרל הרביעי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה את שלטון בית ויטלסבאך ושטפן ליווה אותו במסעו לאיטליה, אולם בשנת 1356 הסתכסך עמו, לאחר שבבולת הזהב קבל אחיו לודוויג השישי, דוכס בוואריה ומרקיז ברנדנבורג תואר נסיך בוחר, ואילו שטפן לא קיבל שום מעמד בתהליך הבחירות.
בשנת 1363 מת אחיינו מיינהארד השלישי, רוזן גוריציה-טירול, בנו של אחיו הבכור לודוויג החמישי, דוכס בוואריה, ובעקבות כך ירש שטפן את דוכסות בוואריה העליונה ופלש לטירול, על מנת לחזק את כוחו מול רודולף הרביעי, דוכס אוסטריה.
בשנת 1369 נחתם שלום שרדינג בין השניים, ובו מסר שטפן את טירול לבית הבסבורג בתמורה לפיצוי כספי גבוה מאוד.
בעקבות המלחמה שבה התנגד לו אחיו לודוויג השישי, דוכס בוואריה, איבד בית ויטלסבאך בסופו של דבר את שלטונו במרקיזות ברנדנבורג.
ב-13 במאי 1375 מת שטפן, ובניו שטפן השלישי, דוכס בוואריה, פרידריך, דוכס בוואריה ויוהאן השני, דוכס בוואריה ירשו בשותפות את דוכסות בוואריה-לנדסהוט, אותה חילקו ביניהם בשנת 1392.
ב-27 ביוני 1328 התחתן שטפן עם איזבלה מסיציליה, דוכסית בוואריה, בתם של פדריקו השלישי, מלך סיציליה ואלינור מאנז'ו, ממנה היו לו 4 ילדים:
אגנס מבוואריה (1338–לא ידוע), התחתנה עם ז'אקייה הראשון, מלך קפריסין
ב-14 בפברואר 1359 התחתן שטפן עם מרגרטה מנירנברג, בתם של יוהאן השני, רוזן העיר נירנברג ואליזבת מהנברג, אך לא היו לו ילדים ממנה.
שטפן השלישי, דוכס בוואריה (1337–26 בספטמבר 1413), היה דוכס בוואריה-אינגולשטאדט בין השנים 1375–1413.
שטפן נולד בשנת 1337 לשטפן השני, דוכס בוואריה ואיזבלה מסיציליה, דוכסית בוואריה, בתם של פדריקו השלישי, מלך סיציליה ואלינור מאנז'ו.
בשנת 1375 מת אביו שטפן השני, דוכס בוואריה, ושטפן ואחיו פרידריך, דוכס בוואריה ויוהאן השני, דוכס בוואריה ירשו את נחלותיו.
בשנת 1392 חולקה דוכסות בוואריה בין יוהאן לאחיו: יוהאן השני, דוכס בוואריה קיבל את דוכסות בוואריה-מינכן, פרידריך, דוכס בוואריה קיבל את דוכסות בוואריה-לנדסהוט, ואילו שטפן קיבל את דוכסות בוואריה-אינגולשטאדט.
בשנת 1403 תמך שטפן בהתקוממות אזרחים במינכן, ובשנת 1410 ניסה לכבוש את טירול שהייתה תחת שלטון בית הבסבורג, אולם לא הצליח בכך.
ב-26 בספטמבר 1413 מת שטפן בצ'סקה בודייוביצה בבוהמיה, ובנו לודוויג השביעי, דוכס בוואריה עלה לשלטון במקומו.
ב-13 באוקטובר 1364 התחתן שטפן עם תדאה ויסקונטי, בתם של ברנבאו ויסקונטי וביאטריצ'ה דלה סקאלה, ממנה היו לו שני ילדים:
לודוויג השביעי, דוכס בוואריה (1368–1447)
איזבו מבוואריה (1370–1435), התחתנה עם שארל השישי, מלך צרפת
ב-16 בינואר 1401 התחתן שטפן עם אליזבת מקלווה, בתם של אדולף השלישי, רוזן מארק ומרגרטה מיוליך, אך לא היו לו ילדים ממנה.
שטפן הראשון, דוכס בוואריה היה דוכס בוואריה התחתונה ממות אביו ב-1290 ועד למותו.
שטפן נולד ב-14 במרץ 1271 בלנדסהוט, להיינריך השלושה עשר, דוכס בוואריה ואליזבת מהונגריה, דוכסית בוואריה, בתם של בלה הרביעי, מלך הונגריה ומריה לסקרינה.
שטפן חשב לפתח קריירה דתית, וניסה להיבחר לארכיבישוף זלצבורג, אולם האפיפיור ניקולס הרביעי שרצה להפחית את השפעת בית ויטלסבאך טרפד את בחירתו.
בשנת 1290 מת אביו היינריך השלושה עשר, דוכס בוואריה, ושטפן ואחיו אוטו השלישי, דוכס בוואריה ולודוויג השלישי, דוכס בוואריה ירשו את נחלותיו.
בשנת 1296 מת לודוויג השלישי, ושטפן ואחיו קיבלו את נחלתו.
בשנת 1305 נבחר אוטו השלישי למלך הונגריה, ושטפן נשאר השליט היחיד בבוואריה עד לשנת 1308. שטפן היה מסוכסך עם בית הבסבורג, וב-10 בדצמבר 1310 מת במהלך מלחמה נגד פרידריך הראשון, דוכס אוסטריה, ובניו אוטו הרביעי, דוכס בוואריה והיינריך הארבעה עשר, דוכס בוואריה ירשו את נחלתו.
בשנת 1299 התחתן שטפן עם יוטה משוויידניץ, בתם של בולקו הראשון, דוכס שוויידניצה וביאטריקס מברנדנבורג, ממנה נולדו לו 8 ילדים:
ביאטריקס מוויטלסבאך (1302–1360), התחתנה עם היינריך השלישי, רוזן גוריציה
היינריך הארבעה עשר, דוכס בוואריה (1305–1339)
אליזבת מוויטלסבאך (1306–1330), התחתנה עם אוטו, דוכס אוסטריה
שטפן ראב הוא קומיקאי, מוזיקאי ומנחה טלוויזיה גרמני.
ראב נולד בקלן, והחל להתפרסם ב-1993, כשהנחה תוכנית קומית בערוץ המוזיקה הגרמני "VIVA".
ב-2001 החל להגיש תוכנית אירוח בטלוויזיה, ב-2006 הוא יצר את התוכנית "הבס את ראב", ב-1998 כתב את השיר ייצג את גרמניה באירוויזיון, ב-2000 בעצמו את גרמניה באירוויזיון והגיע למקום החמישי וב-2011 שימש כמנחה האירוויזיון בהפקה שנערכה בדיסלדורף, ב-2009 יצרו במוזיאון מאדאם טוסו בברלין פסל שעווה בדמותו.
זכה במספר פרסים על עבודתו.
בשנת 2005 הוא יזם תחרות הזמר של הבונדסוויז'ן, תחרות שנערכה במשך עשור על בסיס שנתי.
אף על פי שלדבריו אינו מסוגל לקרוא תווים, למד ראב לנגן על כלים שונים כבר בשנים הראשונות.
בין היתר, גיטרה, בס, מקלדת, אקורדיון, תופים וסקסופון.
עם כל אחד מהכלים האלה הופיע ראב בפומבי לפחות פעם אחת.
בתחילת חודש יוני 2013, פיתח ראב ראש מקלחת בשם "Doosh".
ההפקה וההפצה מתבצעת בשיתוף פעולה עם חברת באטלרס.
ראש המקלחת יכול לייצר סילון מים מרוכז וכן מסך רחב של מים.
העובדה שראב בחר לשתף עם הציבור מעט מאוד על חייו הפרטיים, עוררה את כותב השירים פרידמן וייז לחבר שיר ששמו "חייו הפרטיים של שטפן ראב".
שטפן לַיינֵר הוא כדורגלן אוסטרי המשחק בעמדת המגן הימני ברד בול זלצבורג ובנבחרת אוסטריה.
ליינר החל את הקריירה שלו בקבוצה המקומית SV סקירשן.
בשנת 2010 שיחק בקבוצה המשנית של רד בול זלצבורג.
בשנת 2012 חזר לזלצבורג שם שיחק בקבוצת הבת שלה, לייפרינג.
ב-1 ביולי 2015 הוחתם ליינר לחוזה לשלוש שנים בקבוצה הבוגרת של רד בול זלצבורג בסכום המשוער בכ-140 אלף אירו.
ב-19 ביוני 2019 חתם ליינר בבורוסיה מנשנגלדבך תמורת 12.5 מיליון אירו.
ב-8 ביוני 2025 חזר ליינר לרד בול זלצבורג וחתם לשנתיים.
את הופעת הבכורה שלו במדים הלאומיים ערך במשחק ידידות נגד נבחרת פינלנד ב-28 במרץ 2017, כשנכנס כמחליף בתחילת המחצית השנייה.
שטפן הוא הבן של לאו ליינר, ששיחק בקבוצת אוסטריה זלצבורג ובנבחרת אוסטריה.
שטפן וייל הוא פוליטיקאי גרמני מן המפלגה הסוציאל-דמוקרטית (SPD), אשר מכהן מאז פברואר 2013 כראש ממשלת מדינת סקסוניה התחתונה.
בשנים 2013-2014 כיהן כנשיא הבונדסראט (הבית העליון של הפרלמנט הגרמני).
וייל נולד ב-15 בדצמבר 1958 בהמבורג, אז גרמניה המערבית.
בשנת 1965 עבר וייל עם משפחתו להתגורר בהנובר.
למד משפטים ומדע המדינה באוניברסיטת גטינגן.
לאחר לימודיו, עבד וייל כעורך דין בהנובר, ולאחר מכן כתובע הכללי וכשופט במשרד המשפטים של סקסוניה התחתונה.
במאי 2006 נבחר וייל להיות מועמד ה-SPD לראשות עיריית הנובר.
בבחירות שהתקיימו בספטמבר, ניצח וייל ברוב מוחלט בסיבוב הראשון.
הוא עזב את תפקיד זה באופן אוטומטי עם היבחרו לראשות הממשלה.
בשנת 2012 נבחר להנהיג את ה-SPD במדינה.
וייל נבחר לתפקיד ראש ממשלת המדינה ב-19 בפברואר 2013 בתמיכת מפלגתו ומפלגת הירוקים.
הוא נבחר שנית לתפקיד בנובמבר 2017 בתמיכת המפלגה הסוציאל-דמוקרטית וה-המפלגה הנוצרית-דמוקרטית.
במסגרת חברותו בבונדסראט, היה חבר וייל בוועדות לענייני אירופה לחיזוק הקשר עם ארצות הברית.
התחתן בשנת 1987 ונולד לו בן אחד.
שטפן קינג הוא רוכב אופני כביש ואופני מסלול שווייצרי בקבוצת Tudor Pro Cycling Team.
בתחום הכביש, קינג הוא מדליסט הארד מאליפות העולם 2019, אלוף אירופה (פלואה 2020) בנגד שעון, והיה חלק מסגל BMC Racing Team בעת זכייתה במדליית זהב באליפות העולם 2015 בנגד השעון לקבוצות, ובמדליית כסף באליפות באותו המקצה שנה לאחר כך.
בתחום המסלול, קינג הוא אלוף העולם לרדיפה אישית ב-2015, ומדליסט הכסף באליפות העולם באותו המקצה ב-2014 ו-2013.
קינג נולד בוויל, עיירה בסנט גאלן שבשווייץ.
בנוסף לכך הוא גם אזרח ליכטנשטיין.
ב-2011, הוא אף ייצג את ליכטנשטיין במשחקי מדינות אירופה הקטנות וזכה במדליית הכסף גם בנגד השעון וגם בכביש, כשבשני המקצים הקדים אותו בוב יונגלס.
ב-2013, זכה באותה התחרות במדליית זהב בנגד השעון.
בתחום המסלול, זכה קינג במדליית ארד באליפות העולם ברדיפה אישית, לאחר שמייקל הפבורן המנצח ומייקל אירווין הקדימו אותו.
ב-2014 כבר זכה במדליית הכסף במקצה זה וב-2015 הפך לאלוף העולם ברדיפה אישית.
באותה עונה הפך קינג לאלוף אירופה באותו מקצה, וזכה עם שווייץ במדליית הכסף ברדיפה קבוצתית.
בתחום הכביש, סיים קינג במקום השישי באליפות העולם עד גיל 23 בנגד השעון בשנת 2013. שנה לאחר מכן, כבר זכה במדליית ארד באותה התחרות.
בתחום אופני הכביש, קינג הפך למקצוען ב-2015 עם הצטרפותו לקבוצת BMC Racing Team.
באותה עונה הוא סיים רביעי בשלושת הימים של דה פאנה-קוקסייד וניצח את המרוץ החד יומי וולטה לימבורג קלאסיק.
קינג גם ניצח את הקטע הרביעי בטור דה רומאנדי לאחר בריחת יחיד.
לאחר מכן ערך את הופעת הבכורה שלו בגרנד טור כשנבחר לג'ירו ד'איטליה, אך פרש מהמרוץ במהלך הקטע ה-12. באליפות העולם, זכה קינג עם קבוצתו במדליית זהב בנגד השעון לקבוצות.
ב-2016, קינג סיים שביעי את שלושת הימים של דה פאנה-קוקסייד.
הוא נבחר שוב לג'ירו ד'איטליה והפעם סיים את המרוץ בהצלחה, כשהתוצאה הבכירה שלו במרוץ היא מקום שביעי בקטע ה-9 שהיה נגד השעון.
קינג סייע לדרווין אטאפומה לסיים תשיעי את המרוץ.
באליפות העולם, הוא ושאר BMC נכשלו במטרה להגן על תוארם כאלופי העולם בנגד השעון לקבוצות והסתפקו במדליית הכסף, כשמקדימים אותם אטיקס קוויקק סטפ.
במקצה האישי בנגד השעון באליפות, סיים קינג במקום ה-17.
ב-2017, ניצח קונג את הקטע השני בטור דה רומאנדי לאחר שגבר על אנדרי גריבקו בספרינט הסיום.
הוא ניצח את אליפות שווייץ בנגד השעון וסיים שני במקצה הכביש באליפות, 1:51 אחרי סילבן דילייר המנצח.
ביולי, קינג ערך את הופעת הבכורה שלו בטור דה פראנס, כשהתוצאה הבכירה שלו במרוץ היא מקום 9 בקטע ה-20 שהיה נגד השעון.
בבינקבנק טור, הוא ניצח את הקטע השני שהיה נגד השעון.
בספטמבר, סיים שלישי ב אחרי לארס בום המנצח ואדוואלד בואסון האגן.
הוא שוב זכה עם קבוצתו במדליית כסף באליפות העולם בנגד השעון לקבוצות, הפעם סיימו אחרי קבוצת סאנווב.
ב-2018, קינג התחרה בכמה מקלאסיקות האביב, כשהתוצאה הבולטות שלו בהן הייתה מקום 10 בE3 בינקבנק קלאסיק.
הוא ניצח את קטע 9 (נגד השעון) בטור דה סוויס ושמר על תוארו כאלוף שווייץ בנגד השעון.
הוא נבחר לטור דה פראנס בפעם השנייה ברציפות וניצח עם קבוצתו את הקטע ה-3 במרוץ, שהיה נגד השעון לקבוצות.
התוצאה האישית הטובה ביותר של קינג במרוץ הייתה בקטע ה-20, שגם היה נגד השעון, כשסיים במקום ה-12. לאחר מכן הוא סיים שביעי באליפות אירופה בנגד השעון ושוב ניצח את קטע נגד השעון בבינקבנק טור.
באליפות העולם בנגד השעון, סיים במקום ה-12.
לאחר שקבוצת BMC הפכה לקבוצת CCC, העדיף קינג שלא לחדש את חוזהו בקבוצה ולעבור לGroupama–FDJ הצרפתית.
בתחילת 2019 התחרה לראשונה בוואלטה או אלגארבה וניצח את קטע נגד השעון במרוץ.
הוא סיים במקום ה-11 במונומנט פריז - רובה, מכן התחרה בטור דה סוויס וניצח את הקטע השני לאחר בריחת יחיד.
הוא ניצח את אליפות שווייץ בנגד השעון בפעם השלישית ברציפות וסיים שמיני במרוץ הכביש באליפות.
קינג השתתף בפעם השלישית לטור דה פראנס והתוצאה הטובה ביותר שלו במרוץ הייתה מקום 25 בקטע ה-21. לאחר מכן סיים רביעי באליפות אירופה בנגד השעון, 21 שניות פער מרמקו אוונפול המנצח, כשרק עשיריות שנייה מפרידות בינו לבין פיליפו גאנה שזכה במדליית הארד.
לאחר מכן סיים שמיני בבינקבנק טור וניצח את המרוץ כי יומי בצרפת "טור דו דובס".
הוא ניצח את החלק הראשון של הקטע הראשון בטור של סלובקיה וסיים במקום השלישי הכללי את המרוץ, 3 שניות מאיב למפרט המנצח.
באליפות העולם, סיים קינג במקום העשירי את מקצה נגד השעון.
במקצה הכביש, היה חלק מקבוצה קדמית שכללה אותו, את מאדס פדרסן, מת'יו ואן דר פול, מטאו טרנטין, וג'אני מוסקון.
הקבוצה שרדה עד לסיום אך ואן דר פול נשר ממנה ובעוד מוסקון עבד בתור פועל של טרנטין, גם הוא נשר ממנה עקב כך וזה השאיר את קינג, טרנטין ופדרסן לספרינט הסיום.
בספרינט הסיום פדרסן ניצח וזכה במדליית הזהב, בעוד טרנטין זוכה בכסף וקינג מסתפק בארד.
לאחר מכן סיים תשיעי בבינץ' - שימאי - בינץ'.
לקראת סוף העונה, סיים במקום ה-13 בפריז–טור.
ב-2020, סיים תשיעי באומלופ הט ניוסבלד.
שטפן דוׂבאי (ברומנית: Ștefan Dobay; 26 בספטמבר 1909 – 7 באפריל 1994) היה כדורגלן ומאמן רומני, ששיחק בעמדת החלוץ.
דובאי נולד ב-26 בספטמבר 1909 במשפחה ממוצא הונגרי, בכפר אויסנטש (כיום דומברוויצה), על יד טימישוארה, מחוז טימיש בחבל באנאט, ב של אותם הימים, כיום בשטח רומניה.
את הקריירה החל בימי השלטון הרומני ב"באנאטול טימישוארה" ב-1926 שהשתתפה אז באליפות האזורית טימישוארה מכיוון שהליגה הרומנית הוקמה רק ב-1932. לכל אורך שנות ה-30 של המאה ה-20 שיחק דובאי ב"ריפנסיה טימישוארה" שהייתה לקבוצה הרומנית המצליחה ביותר בתקופה זאת עם 4 תוארי אליפות ושני גביעים.
בנוסף לכך היה למלך השערים בליגה ארבע פעמים.
לאחר מכן עבר להונגריה לפני שחזר לארץ מולדתו אחרי אירועי מלחמת העולם השנייה והוא סיים את הקריירה ב-1948.
דובאי שיחק לראשונה בנבחרת הרומנית ב-25 במאי 1930 במסגרת גביע בלקאן 1929–1931 נגד יוון.
באותו טורניר של 1933 זכה וסיים כמלך השערים עם חמישה שערים כשהוא כובש בכל שלושת המשחקים.
ב-1936 זכה עימה פעם נוספת.
בנוסף לכך השתתף במונדיאל 1934 ו-1938 שבשניהם נבחרתו הפסידה בשמינית הגמר וגם כבש במשחקים אילו.
לאחר סיום הקריירה ככדורגלן היה דובאי למאמן.
תחילה היה על תקן שחקן-מאמן בפלאקרה מדיאש בעונת 1947/48. אחר כך אימן את ריפנסיה טימישוארה בליגה הראשונה לפני שעבר ליריבתה, לוקומוטיבה טרגו מורש.
עד 1959 היה מאמן בכמה קבוצות רומניות כולל את סטיאווה בוקרשט עימה זכה באליפות ב-1956. דובאי נפטר ב-7 באפריל 1994 בטרגו מורש שברומניה.
שטפן צ'מבאל (בצ'כית: Štefan Čambal; 16 בדצמבר 1908 – 18 ביולי 1990) היה כדורגלן ומאמן צ'כוסלובקי, ששיחק בעמדת הקשר אחורי.
שטפן צ'מבאל נולד ב-16 בדצמבר 1908 בברטיסלאבה שבאימפריה האוסטרו-הונגרית.
הוא החל לשחק כדורגל בגיל 13 במועדון הספורט דונאושטד מעיר הולדתו.
ב-1927 החל את הקריירה המקצועית בסלובן ברטיסלאבה ושיחק בעמדת החלוץ.
אחד ממשחקיו הגדולים של צ'מבאל במדיה היה בניצחון 1–8 על ניוקאסל יונייטד ב-26 במאי 1929, כאשר הוא כבש שלושער.
לאחר מכן באותה שנה עבר לטפליצר שמצפון בוהמיה לעונה אחת בה התחיל לשחק במרכז המגרש כקשר אחורי.
משם עבר צ'מבאל לסלביה פראג בה כבש שישה שערים בכל 5 השנים בה שיחק עד 1936, וזכה ב-4 תוארי ליגה.
ב-1937 עבר לשחק בליגה השנייה במדי באטה זלין איתה עלה ליגה שנה אחר כך.
ב-1938 עבר לזברויובקה ברנו לשנה אחת ואחר כך סיים את קריירת המשחק שלו.
במדי נבחרת צ'כוסלובקיה היה לבין השחקנים הסלובקים היחידים וערך את הופעת בכורתו ב-22 במאי 1932 נגד אוסטריה בתיקו 1–1 בפראג.
מאז עד לפרישתו ממנה ב-1935 תפס מקום קבוע בנבחרת ועשה משחק אחד בה בתור קפטן ב-6 באוגוסט 1933 נגד יוגוסלביה.
צ'מבאל היה שותף להגעתה לגמר מונדיאל 1934 כשהוא משחק בכל משחקי הטורניר.
בגמר עצמו בישל לאנטונין פוץ' בדקה ה-71' אך איטליה ניצחה בסוף 1–2 בהארכה.
לאחר פרישתו היה צ'מבאל למאמן ברוב של קבוצות מצ'כוסלובקיה.
אף אחת הוא לא אימן במשך יותר משנתיים חוץ מנבחרת סלובקיה במהלך מלחמת העולם השנייה.
בסוף קריירת האימון היה למאמנה של ספרטה פראג איתו היא ירדה לליגה השנייה בפעם הראשונה בהיסטוריה שלה ב-1975. עונה אחר כך היא חזרה למקומה הקבוע וזכתה גם בגביע הצ'כוסלובקי.
צ'מבאל נפטר ב-18 ביולי 1990 בפראג שבצ'כוסלובקיה בגיל 81.
שטפן וולטר הל הוא פיזיקאי גרמני יליד רומניה, חבר דירקטוריון של מכון מקס פלאנק לכימיה ביופיזיקלית בגטינגן, חתן פרס נובל לכימיה לשנת 2014 על פיתוח מיקרוסקופיה פלואורסצנטית ברזולוציית-על יחד עם אריק בציג וויליאם מורנר.
הל נולד למשפחה ממוצא גרמני בעיר ארד ברומניה.
ב-1978, כשהיה בן 16, היגרה המשפחה לעיר לודוויגסהאפן בגרמניה המערבית.
אביו היה מהנדס ואימו מורה.
את לימודיו האקדמיים החל הל באוניברסיטת היידלברג ב-1981. הוא השלים את לימודי הדוקטורט בפיזיקה ב-1990. מחקרו עסק בשימושים במיקרוסקופיה קונפוקלית לדימות של מבנים מיקרוסקופיים שקופים (Imaging of transparent microstructures in a confocal microscope).
לאחר סיום לימודי הדוקטורט ניסה הל להמשיך במחקר באופן עצמאי ולשפר עוד את הרזולוציה של מיקרוסקופיה קונפוקלית.
בשנים 1991–1993 הועסק הל במעבדת הביולוגיה המולקולרית היוקרתית בהיידלברג (EMBO), ובמחקרו התמקד בפיתוח מיקרוסקופ ה-4Pi.
לאחר מכן, ב-1993, ניהל הל קבוצת מחקר באוניברסיטת טורקו בפינלנד, ועבד על פיתוח העקרונות העומדים בבסיס מיקרוסקופיית STED.
לאחר כ-3 שנים שימש הל כחוקר אורח באוניברסיטת אוקספורד, ובשנת 1996 הוא השלים את עבודת ההביליטציה (פוסט-דוק) באוניברסיטת היידלברג .
שנה לאחר מיכן הקים הל קבוצת מחקר במכון מקס פלאנק לכימיה ביופיזיקלית בגטינגן, אשר עסקה בחקר המיקרוסקופיה.
ב-2002 מונה הל למנהל מכון מקס פלנק לכימיה ביופיזיקלית, והקים את המחלקה לננופוטוניקה.
מאז 2003 הוא משמש במספר תפקידים גם באוניברסיטת היידלברג, וב-2004 אף קיבל תואר פרופסור של כבוד בפיזיקה מאוניברסיטת גטינגן.
המצאותיו ופיתוחיו בתחום מיקרוסקופיית ה-STED אפשרו התקדמות משמעותית ביכולת ההפרדה (רזולוציה) של מיקרוסקופיה פלואורסצנטית, ובמיוחד היכולת להפריד בין עצמים במרחק הקטן ממחצית אורך הגל המאיר (כ-200 נאנומטר) - פריצת גבול אבה.
רזולוציה, או כושר ההבחנה, היא אחת התכונות החשובות ביותר בעולם המיקרוסקופיה.
מחקריו של הל התמקדו בשימוש במיקרוסקופיה פלואורסצנטית.
בשיטה זו, קושרים החוקרים מולקולות מטרה (חלבונים לדוגמה) לסָמַן פלואורסצנטי.
לאחר מכן, כאשר הדוגמה מוארת באמצעות אור מתאים, הסמן בוהק והמולקולות ניתנות לצפייה במיקרוסקופ.
הרזולוציה במיקרוסקופיה פלואורסצנטית מוגבלת על ידי גבול אבה (שהוגדר כבר ב-1873) לרזולוציה של כ-200 נאנומטר, היות שהאותות הנובעים משתי מולקולות סמוכות עולים זה על זה.
הל ושותפיו השתמשו לראשונה בשני מקורות אור במקום באחד.
הם עוררו את הסמנים הפלואורסצנטיים באורך גל אחד (לדוגמה באור ירוק), והשתמשו באור באורך גל אחר (לדוגמה באור אדום) על מנת לכבות את האותות מסביב לנקודת המיקוד של קרן האור הירוקה.
כך למעשה הם כיבו את הסמנים של מולקולות בסביבת נקודת העירור המרכזית (הירוקה) והצליחו לייצר הפרדה ברורה בין מולקולות סמוכות במרחק עשרות ננומטרים בודדים .
את תגליתם הם כינו בשם מיקרוסקופיית Stimulated Emission Depletion, או בקיצור STED.
מחקריהם של הל ושותפיו פתחו צוהר לתחום חדש בפיזיקה וביולוגיה, המכונה מיקרוסקופיה ברזולוצית על, ועל פריצת דרך זו זכה הל במספר פרסים, המובהק שביניהם הוא פרס נובל לכימיה לשנת 2014.
להלן רשימה חלקית מתוך מעל 400 מפרסומיו:
שטפן קראפט הוא קופץ סקי אוסטרי.
הוא אלוף עולם 3 פעמים פעמיים מקפיצה מגבעה גבוהה ופעם אחת מגבעה רגילה.
הוא מחזיק גביע העולם בסקי קפיצות בשנים 2017 ו-2020. במהלך הקריירה שלו הוא זכה ב-21 ניצחונות במסגרת סבב גביע העולם.
הוא מחזיק בשיא העולם בקפיצות סקי הוא קפץ בוירוקסנד ב-2017 למרחק של 253.5 מטר.
הוא השתתף במשחקים האולמפים ב-2018 וסיים במקום ה-13 בגבעה הרגיל, במקום ה-18 בגבעה הגבוהה ובמקום הרביעי בתחרות הקבוצתית.
שטפניה מאנדי (במקור מאנדל, בהונגרית: Mándy Stefánia; בודפשט, 5 בנובמבר 1918 – בודפשט, 7 ביולי 2001) הייתה משוררת, מתרגמת, והיסטוריונית אמנות יהודיה הונגרית.
שטפניה מאנדי נולדה במשפחה יהודית.
בין השנים 1936 - 1941 למדה באוניברסיטת אטווש לוראנד (כשמה היום) וקיבלה תואר דוקטור למדעי הרוח.
כמשוררת התחילה בכתב העת "ספ סו" (Szép Szó שפירושו בהונגרית "מילה יפה").
בשנת 1944 היא גורשה לאושוויץ באחת מרכבות המוות הרבות.
בין השנים 1945–1949 הייתה מרצה במחלקה הפדגוגית בפקולטה למדעי הרוח באוניברסיטה בה למדה לפני כן.
כתבי העת "ירח חדש" (Újhold) ו"תשובה" (Válasz) פרסמו את שיריה.
בשנות ה-50 של המאה ה-20 גורשה מאיגוד הסופרים.
רק בשנת 1989 היא טוהרה מכל אשמה ושמה שוקם.
הוא עסקה בתרגום משנת 1949 ומשנת 1963 החלה לפרסם גם מחקרים מאמרים וכתבים בתולדות האמנות ושירה לילדים.
בין 1948 לבין 1989 ניתן היה לפרסם את שיריה רק בחו"ל.
בין השנים 1945–1949, ובשנות השישים, העבירה הרצאות על אמני בית הספר האירופי, אמנותם של לסלו מוהולי-נג'י ולאיוש קשאק וארגנה ופתחה תערוכות יחיד וקבוצתיות של אמנות הונגרית מודרנית.
הוריה היו ד"ר אישטוואן מאנדי (מאנדל) (1884–1945) תובע בפרקליטות ובלנקה טמשווארי.
דודה היה מיקלוש טמשווארי, פרופסור באוניברסיטה.
סבה וסבתה מצד אביה ד"ר שמואל מאנדל ואדריאן קמפנר (1853–1943), סבה וסבתה מצד אמה היו ד"ר רז'ה טמשווארי (1864–1944) מיילד-גינקולוג, רופא ראשי ולאורה גאליצנשטיין (1868–1941).
בעלה בלה טאבור היה פילוסוף משנת 1945. ילדיהם; אדם טאבור (1947) ואסתר טאבור (1952), שניהם סופרים ומשוררים.
1994 צלב קטן של מסדר הכבוד של הרפובליקה של הונגריה
1941 הנשמה נכנסת, מתנדפת (שירים)
1941 הילד בספרות הרומנים ההונגרית (מחקר)
1946 הערה צדדית לפיקאסו (מחקר)
1963 בית הספר האירופי והיסטוריה שלו (מחקר)
1964 ספר התאומים (שירי ילדים)
1964 לאיוש ויידה (מונוגרפיה קטנה)
1965 הציפור האדומה של סינבר (שירי ילדים)
1973 תיקיית לאיוש ויידה (הקדמה)
1979 ריקוד אסתרלאנץ (שירי ילדים)
1979 על פסליו של יוז'ף יקוביץ (מחקר)
1979 כולם רוכבים, כולם רצים (שירי ילדים)
1980 דרכה של יוליה ויידה (מחקר)
1983 לאיוש ויידה (מונוגרפיה גדולה)
1987 קאנטרי לילי והכותל המערבי (מחקר)
על שברים פנאומטולוגיים של פרדיננד אבנר (מחקר)
1987 צעצוע סערה (שירי ילדים)
1989 מטרולוגיה והוראת הקשת בענן.
האסתטיקה בפריזמה של לאיוש סאבו (מחקר)
1990 הפנים הנסתרות של הטבע.
ארנה קלאי נולד לפני מאה שנה (מחקר)
1991 קשאק בחמש השנים האחרונות (מחקר)
1997 בלה וסלסקי : הניסוי היחיד (מחקר)
2000 עולם החלומות של פול קליי (מחקר)
1950 PP Versigora: "מצפון נקי של אנשים"
1953 זימנקו: "ציור פורטרטים סובייטי"
1955 סרפימוביץ': "נתוני יום ראשון"
1959 קרילוב: סיפורי" (עם Lőrinc Szabó )
1964 טירק: "עמק שבעת הירחים"
1969 פוסטובסקי: "וידויים של ציירים"
1969 וולפלין: "מושגי יסוד של תולדות האמנות"
1970 ולסקופף-הנריך: "בני הדוב הגדול"
1971 גילארד: "ערב גאלה במועדון המיני"
1973 לסלו מוהולי-נג'י: "מחומר לאדריכלות"
היינריך וולפלין: מושגי יסוד בתולדות האמנות.
בעיית התפתחות הסגנון באמנות העכשווית ; לַחֲצוֹת.
מאנדי סטפניה, הקדמה אנה זאדור ; מועדון הספרים ההונגרי, Bp, 2001
שטפן רידיגר זייברט הוא עיתונאי, מנחה, עובד ציבור ודובר גרמני, המכהן כשגריר גרמניה בישראל מ-2022. קודם לכן כיהן כדובר ממשלת גרמניה וכמנהל לשכת העיתונות והמידע של הממשלה הפדרלית בשנים 2010–2021 ועבד כעיתונאי וכמנחה בערוץ ZDF.
זייברט נולד ב-7 ביוני 1960 בעיר מינכן.
כשהיה בן 12, הוריו התגרשו והוא עבר לגור עם אמו, תחילה בשטוטגרט ולאחר מכן בהנובר.
הוא למד היסטוריה, ספרות ומשפט ציבורי באוניברסיטת המבורג ובבית הספר לכלכלה של לונדון, וסיים עם תואר שני באוניברסיטת המבורג ב-1987.
ב-1989 החל לעבוד כעיתונאי ב-ZDF.
בין היתר היה עורך במספר תוכניות, כתב הערוץ בוושינגטון די.
שבארצות הברית בשנים 1992–1995, ומגיש של כמה תוכניות חדשות מרכזיות.
ב-2002 זכה בפרס המצלמה המוזהבת הגרמני על משדר מיוחד שהגיש בעקבות פיגועי 11 בספטמבר ב-2001 בארצות הברית, וב-2005 זכה ביחד עם יוהנס קרנר בפרס במבי בקטגוריית "אירוע הטלוויזיה של השנה" על הגשת משדר התרמות לנפגעי הצונאמי באוקיינוס ההודי ב-2004.
ב-2010, אולריך וילהלם , שהיה דובר ממשלת גרמניה הפדרלית ומנהל לשכת העיתונות והמידע של הממשלה הפדרלית בחמש השנים הראשונות לכהונתה של הקנצלרית אנגלה מרקל, מונה לתפקיד בכיר בגוף התקשורת הבווארי באיירישר רונדפונק ולכן הודיע שיתפטר מתפקידו.
כאשר מונה לדובר לא היה חבר במפלגה כלשהי, אך במהלך כהונתו הצטרף למפלגה הנוצרית-דמוקרטית הגרמנית (CDU), מפלגתה של מרקל.
ב-8 בדצמבר 2021, עם סיום כהונתה של מרקל ותחילת כהונתו של הקנצלר אולף שולץ, סיים זייברט את כהונתו והוחלף על ידי שטפן הבשטרייט .
במרץ 2022 מונה על ידי ממשלת שולץ לשגריר גרמניה בישראל.
ב-9 באוגוסט הגיש את כתב האמנתו לנשיא ישראל יצחק הרצוג והחל את כהונתו באופן רשמי.
זייברט משקיע לא מעט בלימוד עברית והשיג שליטה לא רעה בזמן קצר.
כדי לציין 60 שנה לכינון היחסים הדיפלומטיים בין גרמניה וישראל, התחיל זייברט בינואר 2025 לצעוד בשביל ישראל.
זייברט הוטבל כפרוטסטנט, אך בהמשך חייו המיר את דתו לנצרות קתולית.
שטפניצה, שנודע גם בשם שטפן הרביעי (ברומנית: Ștefăniță, Ștefan al IV-lea; 1506 לערך – 14 בינואר 1527), היה שליט מולדובה בין 1517 ל-1527.
תאריך הולדתו של שטפניצה אינו ברור, והוא נולד, כנראה, ב-1503, 1506 או 1509. עם פטירתו של אביו, ב-1517, מונה שטפניצה לנסיך מולדובה.
הוא לא שלט במדינה בפועל מפאת גילו הצעיר, עקב היותו בן 11 לערך בעת הכתרתו.
במקומו מונה עוצר, שכיהן בתפקידו עד 1523. ב-20 בספטמבר 1525 הוציא שטפניצה צו המורה להחרים קרקעות בבעלות יהודים.
שטפניצה כיהן בתפקיד עד מותו, והחליף אותו בתפקיד דודו פטרו רארש.
שטפן פוש הוא כדורגלן אוסטרי המשחק בעמדות המגן הימני והבלם במיינץ 05 מהבונדסליגה בהשאלה מקומו ובנבחרת אוסטריה.
פוש שיחק במספר מועדוני נוער באוסטריה, ביניהם שטורם גראץ ואדמירה ואקר, ובהמשך עבר לשחק בהופנהיים הגרמנית.
תחילה שיחק בעיקר בקבוצת המילואים, אך החל משנת 2017 החל לשחק במדי הקבוצה הבכירה של הופנהיים בבונדסליגה, ובעונת 2018/19 הפך לשחקן הרכב.
פוש שיחק מספר שנים בהופנהיים, ולרוב סיים איתה במרכז הטבלה בבונדסליגה.
את עונת 2022/23 החל פוש בהופנהיים, אך בתחילתה הושאל לבולוניה מהסרייה א' לעונה אחת, עם אופציה לרכישה.
בעונת הבכורה שלו בבולוניה, 2022/23, פוש הבקיע שישה שערי ליגה, וסייע לקבוצתו לסיים במקום התשיעי.
בסיום עונה זו, ההשאלה מהופנהיים לבולוניה הסתיימה, ובולוניה בחרה לרכוש את פוש מהופנהיים.
בעונת 2023/24 פוש ובולוניה שיפרו את ההישג מהעונה הקודמת וסיימו במקום החמישי בסרייה א', שהקנה להם מקום בליגת האלופות בעונת 2024/25.
בפברואר 2025 הושאל פוש לאטאלנטה עד לסוף עונת 2024/25, עם אופציה לרכישה.
ב-1 בספטמבר 2025 הושאל אל קומו עם אופציית רכישה.
ב-29 באוקטובר כבש את שער הבכורה שלו במועדון בניצחון 3-1 על הלאס ורונה.
ב-22 בינואר 2026 קומו מימשה את אופציית הרכישה שלה ובאותו יום שלחה את פוש להשאלה במיינץ 05.
פוש שיחק בכל הנבחרות הצעירות של אוסטריה, ואת הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת אוסטריה הבוגרת, ערך ביוני 2019 מסגרת מוקדמות יורו 2020 במשחק מול מקדוניה הצפונית, כשהחליף את אלכסנדר דרגוביץ'.
באוקטובר 2019 הבקיע פוש את שער הבכורה שלו במדים הלאומיים, שהיה שער ניצחון מול סלובניה, גם כן במוקדמות יורו 2020. פוש ואוסטריה העפילו ליורו 2020 מהמוקדמות, ובטורניר עצמו הודחו בשמינית הגמר מול איטליה, אך פוש לא שיחק דקה בטורניר זה.
פוש ואוסטריה כשלו בהמשך להעפיל למונדיאל 2022.
פוש זומן לסגל האוסטרי ליורו 2024. בטורניר זה פוש היה שחקן משמעותי בנבחרת האוסטרית, והגיע עמה עד לשמינית הגמר, שם הודחה על ידי טורקיה לאחר הפסד 2-1.
ב-9 באוקטובר 2025 כבש צמד בניצחון 10-0 נגד סן מרינו.
שטפניה הלאס, (במקור שטרן, בהונגרית: Halász Stefánia; טולנה, 13 במרץ 1914 – בודפשט, 18 בינואר 1978) הייתה דוקטור לרפואה (MD) יהודייה-הונגרייה, רופאת ילדים ורופאת ריאות, קנדידטית למדעי הרפואה ("דוקטורט קטן" - .CSc) (1970), אשתו של עורך הדין אישטוואן טימאר, קצין בשרות הביטחון של הונגריה.
שטפניה שטרן נולדה במשפחה יהודית כבתם של דז'ה שטרן (1883–1914), סוחר עצים ושל מריה הופמן, לבורנטית.
אביה מת ממש בתחילת מלחמת העולם הראשונה, ואמה הפכה לאשתו של מהנדס המכונות בלה הלאס, שקרא לה על שמו.
היא סיימה את בחינות הבגרות בגימנסיה לבנות ארז'בט סילאג'י בבודפשט.
הוא השלימה את לימודיה באוניברסיטת פאזמאן פטר (שמה היום אוניברסיטת אטווש לוראנד), שם קיבלה את התואר ברפואה ב-1938. בין השנים 1938-1942 עבדה כמתמחה בבית החולים לילדים ברחוב מדאראס, בודפשט.
בשנת 1942 הוסמכה כמומחית לרפואת ילדים, בשנת 1957 כמומחית למחלות ריאה ובשנת 1959 כמומחית למחלות ריאה ילדים.
בשנים 1945–1946, הייתה רופאה מומחית ומנהלת מרפאות הילדים של "הסיוע הלאומי" בטרזווארוש ובארז'בטווארוש.
בשנים 1946–1948 הייתה עוזרת פרופסור ומרצה במרפאת ילדים מס' 1 בבודפשט, ובשנים 1948–1951 הייתה עוזרת פרופסור (ומרצה) קלינית במחלקת הילדים של בית החולים ברחוב פטרפי שאנדור.
בין 1951 לבין 1978 הייתה הרופא הראשית של הסנטוריום הממלכתי לילדים Szabadság-hegy, ומשנת 1957 הייתה מנהלת ההכשרה לאחיות קלמטה (Calmetta).
ב-1960 סיימה את לימודיה במחלקה לפילוסופיה של אוניברסיטת ערב למרקסיזם-לניניזם.
בין 1961 לבין 1964, הייתה דוקטורנטית במלגה של ועדת ההסמכה המדעית של האקדמיה ההונגרית למדעים.
קנדידטית למדעי הרפואה משנת 1971 (למעשה דוקטורט).
היא הייתה חברה במספר איגודים מקצועיים מקומיים וזרים, עסקה בשחפת ילדים וביעילות חיסון BCG.
לשמה קשור פיתוח של עבודת מניעה מרפאתית ויישום נכון של מניעה איזוניקידלית.
במועצת המנהלים של קבוצת המומחים לריאות של הסתדרות האגודות הרפואיות ההונגריות
במועצת המנהלים של האגודה הבינלאומית למחלות ריאה ילדים
יו"ר המדור למחלות ריאות ילדים
חברה בצלב האדום ההונגרי משנת 1948
בעלה ד"ר אישטוואן טימאר (1913–1991) היה עורך דין וקצין בשרות הביטחון, הם התחתנו ב-1937 בבודפשט.
אין כל תיעוד על כך (כפי שנטען) שבדצמבר 1938 שניהם המירו את דתם לדת הקתולית.
אנה טימאר (1944–) משפטנית, עורכת דין
עיטור מסדר הכשרון של העמל דרג כסף (1971)
שטפן שרדר הוא שחקן כדוריד גרמני.
הוא החל לשחק כדוריד במחלקת הנוער של הקבוצה "SV Post Schwerin" בעירו.
ב-1999 עבר לשחק ב-SG פלנסבורג.
ב-2001 הקבוצה זכתה עימו בגביע אירופה למחזיקות גביע (Europapokal der Pokalsieger).
ב-2004 עבר בהשאלה לקבוצת "HSG Düsseldorf", איתה השיג את המטרה להישאר בליגה.
ב-2009 קבע שיא בליגה הגרמנית כשכבש 21 שערים במשחק אחד.
הוא שיחק במדי נבחרת גרמניה 49 משחקים וכבש 99 שערים.
ב-2007 זכתה עמו הנבחרת באליפות העולם בכדוריד.
באליפות אירופה 2010 נפצע במשחק מול פולין והיה זה משחקו הבין-לאומי האחרון.
לאחר פרישתו שימש כמאמן כדוריד.
שטפן ליט הוא אוצר, היסטוריון וארכיונאי ישראלי-גרמני.
שטפן ליט למד היסטוריה ולימודי יהדות ב וב.
הוא סיים את לימודיו בברלין בשנת 1995 עם תואר מאסטר.
הוא קיבל את התואר דוקטור לפילוסופיה מהאוניברסיטה העברית בשנת 2001 עם תזה על יהודי תורינגיה ב בהנחיית מיכאל טוך.
ליט גם חקר ולימד באוניברסיטת היינריך היינה בדיסלדורף והיה פרופסור אורח ללימודי יהדות על שם קורט דוד בריל באוניברסיטת גראץ.
ליט המשיך בפרויקטים מחקריים נוספים באוניברסיטה העברית ובאוניברסיטת בר-אילן.
תחומי מחקריו כוללים היסטוריה יהודית בעת החדשה המוקדמת באירופה, כמו גם היסטוריה של ארכיונים, תולדות הספר ובתי הוצאה יהודיים.
מאז ינואר 2011, ליט משמש כארכיונאי ב, והוא אחראי על עיזבונות בשפה הגרמנית, כולל אלו של מקס ברוד, מרטין בובר, פרנץ קפקא, אלזה לסקר-שילר, גרשם שלום ושטפן צווייג.
מאז 2018, ליט משמש גם כאוצר למדעי הרוח הכלליים באותו המוסד.
הוא היה אוצר התוכן של התערוכה "קפקא.
גלגולו של סופר" ב-2024–2025 בספרייה הלאומית לרגל 100 שנה למותו של פרנץ קפקא.
מלגת דוקטורט מטעם קרן אקסל שפרינגר, 1997–2000
פרופסור אורח ללימודי יהדות ע"ש קורט דוד בריל באוניברסיטת קרל-פרנצנס בגראץ, 2003/04 ו-2004/05
מלגת פוסט-דוקטורט מטעם קרן מינרבה, 2005–2007
פרס רוזל ופואל ארנסברג של הקרן Polytechnische Gesellschaft בפרנקפורט, 2014
הפרס הלאומי לספרים יהודיים לשנת 2024 בקטגוריית אמנות חזותית עבור הספר "101 אוצרות מהספרייה הלאומית"
יהודים בתורינגיה בתקופה המודרנית המוקדמת (1520–1650) (בגרמנית), קלן/וויימאר: בוהלאו 2003.
היסטוריה של יהודי מרכז אירופה 1500–1800 (בגרמנית), דרמשטט: WBG 2009.
פנקס הקהל ותקנון הקהילה היהודית בפרידברג.
קהילת פרידברג ב', בעריכתו של אנדראס גוצמן (= Wetterauer Geschichtsblätter, 51).
תקנות קהל אשכנזיים 1650–1850, גטינגן: Vandenhoeck & Ruprecht 2014 (גישה פתוחה) .
שטפן צווייג, מכתבים על יהודים ויהדות.
מקורות מפנקסי קהל באשכנז 1586–1808, גטינגן: Vandenhoeck & Ruprecht 2021 (גישה פתוחה)
אנציקלופדיה של תרבויות ספר יהודיות, בוסטון/ליידן: הוצאת בריל 2022 ואילך (מקוון, כעורך שותף).
101 אוצרות מהספרייה הלאומית, ירושלים: הספרייה הלאומית 2023 (כעורך שותף).
רשימות של חותמים מראש כמפתח לחקר ציבור הקוראים של ההשכלה, בתוך: הספרייה של תנועת ההשכלה; יצירתה של רפובליקת הספרים בחברה היהודית במרחב הדובר גרמנית.
שמואל פיינר, זהר שביט, נטלי ניימרק-גולדברג, טל קוגמן (עורכים), תל אביב תשע"ה, עמ' 273–308
מחוץ לחדר הקהל: פרסום ספרים ושיווקם ברפובליקת ההשכלה (עם חגית כהן), בתוך: הספרייה של תנועת ההשכלה; יצירתה של רפובליקת הספרים בחברה היהודית במרחב הדובר גרמנית.
שמואל פיינר, זהר שביט, נטלי ניימרק-גולדברג, טל קוגמן (עורכים), תל אביב תשע"ה, 195-233
אם היהדות היא טרגדיה – הבה נחיה אותה: זהותו היהודית של שטפן צווייג במכתביו וביצירותיו', הרצאות הקתדרה על-שם בראון לתולדות היהודים בגרמניה 23, תשפ"ג.
שטפן חַאלוֹאוּפֶּק (בצ'כית: Štěpán Chaloupek; נולד ב-8 במרץ 2003) הוא כדורגלן צ'כי המשחק בעמדת הבלם בסלביה פראג מליגת העל הצ'כית.
חאלואופק גדל בטפליצה ושימש כקפטן קבוצת הנוער עד גיל 19.
את הופעת הבכורה שלו בבוגרים ערך בעונת 2021/2022 בגביע הצ'כי.
את הופעת הבכורה שלו בליגת העל הצ'כית ערך בנובמבר 2021 במדי טפליצה.
בעונת 2022/2023 הפך לשחקן הרכב קבוע בקבוצה.
בינואר 2024 הוכרז כי חאלואופק חתם על חוזה לארבע שנים בסלביה פראג מליגת העל הצ'כית, החל מ-30 ביוני 2024. לאחר עונת 2023/2024 זכה בתואר "שחקן העונה" של טפליצה.
חאלואופק משחק בנבחרת צ'כיה עד גיל 21. הוא סייע לנבחרת להעפיל לאליפות אירופה עד גיל 21 לשנת 2025.
שטראוס גרופ בע"מ, המוכרת במותג "שטראוס", היא חברת המזון הגדולה ביותר בישראל (נכון ל-2012) ופעילה במעל ל-20 מדינות.
ב-2004 התמזגה חברת שטראוס עם חברת עלית ושמה של החברה המאוחדת היה "שטראוס-עלית".
בינואר 2007 הוחלף שמה של החברה ל"שטראוס גרופ".
הקבוצה מנהלת פורטפוליו של עסקים הכולל את שטראוס ישראל, שטראוס קפה ושטראוס מים.
כ-50% מפעילות החברה הם פעילות בינלאומית.
היא מעסיקה כ-15,000 עובדים ברחבי העולם ומפעילה 27 אתרי ייצור ב-22 מדינות ומקיימת שיתופי פעולה עם מספר תאגידים רב-לאומיים, כגון דנונה, פפסיקו ו-Haier.
מניות החברה נסחרות בבורסה לניירות ערך בתל אביב במדד ת"א 35. בעלת השליטה העיקרית בקבוצה היא משפחת שטראוס.
מיכאל שטראוס, דור שני למייסדים, היה יו"ר שטראוס אחזקות ובתו, עפרה שטראוס, היא יו"ר קבוצת שטראוס.
מנכ"ל החברה הוא שי באב"ד.
"שטראוס" התחילה את דרכה ברפת קטנה שהקימו הילדה וריכרד שטראוס לאחר עלייתם מגרמניה בחצר ביתם שבנהריה ב-1939. לאחר שעסקי החלבנות לא זכו להצלחה, עברה אם המשפחה, הילדה שטראוס, לייצור גבינות, וכאן האירו לה העסקים פנים.
בעקבות זאת היא הקימה בית חרושת קטן לגבינות, שהיה חלוץ התעשייה בנהריה.
בשנות ה-50 גדלה שטראוס, התמקדה גם בייצור גלידות, ובמפעל בנהריה הועסקו חמישים עובדים.
בשנת 1962 הועסקו במפעל בנהריה כשמונים עובדים בייצור גבינות ומוצרי חלב, ובמפעל בעכו הועסקו עוד ארבעים עובדים בחדר הבשלה לגבינות ובייצור גלידה.
שטראוס המשיכה לפתח מוצרים אשר זכו להצלחה מרובה, והמפורסם מביניהם הוא "מילקי", המיוצר מאז 1979. דנונה הספיקה בינתיים לחזור לישראל ומאז שטראוס מייצרת עשרות מוצרי יוגורט שלה.
ב-1975 עברה הבעלות על שטראוס לבן, מיכאל שטראוס, שכבר קודם לכן היה דמות דומיננטית בחברה.
חלקה איתו בהנהלה גם אחותו, רעיה שטראוס.
ב-1979 שטראוס רכשה את גלידות ויטמן.
בתחילת 1990 החלה שטראוס להפיץ סלטים ארוזים של מפעל "מי ומי" ביבנה, במותג "סלטי הבית".
בשנת 1991 רכשה שטראוס את מפעל הסלטים ממשה כרובי, וזה הפך לבסיס לעסקי הסלטים המוכנים שלה.
מותג החומוס של החברה, "אחלה", זכה להצלחה רבה.
ב-1997 רכשה מחצית מהבעלות על מחלבות יטבתה.
באותה שנה רכשה שטראוס גם את חברת המזון הגדולה "עלית".
עם רכישת "עלית" הפכה שטראוס לתאגיד מזון המעסיק למעלה מ-7,000 עובדים ומגלגל מיליארד דולר בשנה.
עם זאת, המיזוג הפורמלי בין החברות התרחש רק ב-2004. ב-2001 התמנתה לעמוד בראש "שטראוס" בתו של מיכאל שטראוס, עפרה שטראוס.
ב-1995, רכשה יוניליוור העולמית 50% מחברת גלידות שטראוס.
ב-2000, רכשה אחוז נוסף והפכה לבעלת השליטה בגלידות שטראוס.
ב-2011, רכשה יוניליוור 39% נוספים ממשפחת שטראוס.
ב-2014 רכשה יוניליוור את 10% הנותרים והשלימה את ההשתלטות.
במהלך הזה גם מותג הגלידות מגנום וקו יצור הקרמבו עבר לבעלות התאגיד הבינלאומי יוניליוור.
שטראוס הוכרזה בשנת 1998 על ידי רשות ההגבלים העסקיים כמונופול בתחום מעדני החלב.
ב-2001 סגרה מחלבת שטראוס את המפעל הראשי בנהריה, שם התחילה ביצור מוצרי החלב במפעל שהיה ממוקם ברחוב הרצל 113, ונמכר לטובת פרויקט נדל"ן.
המפעל החדש הוקם בפארק תעשיות בר-לב ליד צומת אחיהוד, שם מייצרים את רוב מוצרי החלב של החברה.
ב-2008 מונה ציון בלס למנכ"ל שטראוס ישראל.
בתקופתו נעשתה הפרדה של פעילות המחלבה והסלטים כשלכל אחת מהפעילויות מונו מנכ"לים, במטרה ליצור מיקוד בכל אחד מהתחומים.
ביולי 2009 רכשה שטראוס את חברת המים תנה תעשיות, יצרנית מטהרי המים תמי 4, תמורת 291 מיליון שקל.
בפברואר 2011 הקימה שטראוס את האתר "שטראוס שלי" שמטרתו לאפשר לצרכנים לפתח מוצרים.
נכון ליולי 2013 הושקו 24 מוצרים מאתר זה.
ב-2001 רכשה קבוצת שטראוס את חברת מקס ברנר והרחיבה את פעילותה על ידי פתיחת סניפים בישראל, וב-2006 פתחה את הסניף הראשון בארצות הברית.
למותג נוצרו 65 סניפים בעולם: 41 באוסטרליה, 8 בישראל, 5 ביפן, 5 בארצות הברית, 2 ברוסיה, אחד בסינגפור, אחד בסין, אחד בדרום קוריאה ואחד בפיליפינים.
במאי 2017 מכרה שטראוס את מקס ברנר לזכיינים דודו וקנין ויניב שטנגר תמורת 18 מיליון ש"ח העסקה כוללת את מכירת המותג, 3 מסעדות בארצות הברית ואת הסכמי הזכיינות הבינלאומיים.
ב-2021 החלה שטראוס בהקמת מפעל חדש לייצור מוצרים צמחיים דמויי מוצרי חלב (יוגורט, מעדנים וכו') של המותג אלפרו, בהשקעה של 150 מיליון שקלים.
במפעל, שישתרע על פני 4,000 מ"ר לא רחוק ממחלבות שטראוס באחיהוד, יועסקו מאה עובדים.
עלית התחילה את דרכה בשנות ה-20 של המאה ה-20 בלטביה, כמפעל הממתקים והשוקולד "לאימה" (מזל בלטבית) שהקים יהודי בשם אליהו פרומנצ'נקו עם שותפיו אליהו קופילוב ודוד מושביץ (מושיוב).
פרומנצ'נקו עלה לארץ ישראל ב-1933, כשהוא מביא עמו מכונות, מומחים לשוקולד והון.
לשותפיו משכבר מלטביה נאספו משקיעים נוספים (דוד אטינגר, יעקב ארנס, אהרון ניסה, יוסף סגל וגרשון פרייל) ויחד
רכשו שטח ברמת גן, סמוך למקום שזכה מאז לכינוי "צומת עלית", והקימו עליו מפעל.
המותג הפופולרי ביותר שלו היה שוקולד פרה ששווק בהתחלה בשם המסחרי "שמנונית".
המפעל פעל בשלוש משמרות מסביב לשעון.
במלחמת העולם השנייה זכתה עלית בחוזה לאספקת שוקולד לצבא הבריטי ויחידות בעלות הברית ששהו באזור.
בשנת 1946 התקיים סכסוך עבודה בין הפועלים להנהלה על רקע דרישות לתוספות שכר.
במקום הוקם מבנה גדול בן ארבע קומות ובשנת 1951 עבדו בו 250 פועלים ופועלות, בנוסף למנהלי עבודה, עובדי שירותים ופקידים.
המפעל ייצר שוקולד, קקאו וסוכריות מסוגים שונים.
השיר "ריח של שוקולד" מאלבום שירי הילדים הכבש השישה עשר מתייחס למפעל השוקולד של עלית.
בסביבות 1955 יזמו מרק מושביץ ואבא פרומצ'נקו את הבאת הקפה הנמס למפעל.
בתחילת שנת 1958 הועסקו במפעל למעלה מ-650 עובדים.
באותה שנה רכשה עלית את בית החרושת לשוקולד צ.ד.
ברמת-גן מבעליו ומייסדו בצלאל יעקב דבליצקי.
החלה בהקמת מפעל נוסף בנוף הגליל והשקיעה בו 3 מיליון לירות.
עלית סיימה את הקמת המפעל בהשקעה של מיליון לירות והחלה בייצור בו בסתיו אותה שנה.
במקביל, החלה עלית בייצור קפה נמס במפעל בצפת.
בשנות השישים רכשה יצרנית הממתקים "עלית" את המוצר והמותג "מסטיק עלמה" והחלה לשווק אותו.
בשנת 1970 ניהלו מרק מושביץ ואבא פרומצ'נקו את "עֵלית".
פרומצ'נקו היה איש המעשה ומושביץ איש יחסי הציבור והשיווק.
סייעו להם הבנים דן ודוד מושביץ ודני פרומצ'נקו ועורך הדין אבי פִילוֹסוֹף, שהיה נשוי לתמר, בתו של אבא פרומצ'נקו.
המיזוג עם "ליבר" ב-1970 הקנה לעלית שליטה במותגים כמו שוקולד "מקופלת" ומסטיק "בזוקה".
עלית אף שיווקה באותה שנה פס ייצור שלם לקפה נמס לקוריאה הדרומית.
עלית הונפקה בבורסת תל אביב ב-1973, בעקבות תכנון מס של רואה החשבון שלה.
בהנפקה זו מכרו משפחות המייסדים חלק מהשליטה בחברה.
יתרת המניות נמכרה על ידן ב-1986. משפחות פדרמן ויסלזון היו הרוכשות הבולטות, יחד עם משפחת ארנס ו הבריטית.
משנת 1976 עלית משתמשת במותג "מגדים" עבור מוצרים המיועדים לציבור חרדי.
בשנת 1989 - הקימה עלית את חברת ההפצה גומן, בפולין וזו הייתה היסוד לעסקי הקפה שלה באירופה.
כמו כן רכשה עלית מפעלי קפה בגרמניה, בלגיה, צרפת וספרד וכן בית חרושת לשוקולד בצרפת.
ב-1991 נכנסה עלית לתחום החטיפים המלוחים והקימה לשם כך מפעל בשדרות.
מאוחר יותר פנתה לעסקי קפה מחוץ לישראל, בעיקר בדרום אמריקה.
עסקים אלו לא הוכיחו את עצמם כרווחיים במיוחד, אך מצבו את מעמדה של עלית כחברה בינלאומית.
בשנת 1997 נכנסה חברת שטראוס לשותפות בבעלות על חברת עלית, כאשר משפחות פדרמן ושטראוס רכשו את האחזקות שהיו לחברת MAN בעלית.
אחת ההחלטות של משפחת שטראוס הייתה לפצל את עלית לארבע חטיבות:
בינואר 2003, רכשה חברת עלית 51% מהבעלות על מכוורת יד מרדכי, כאשר קיבוץ יד מרדכי ממשיך להחזיק ב-49% בבעלות עם שותפות בניהול ובדירקטוריון.
ב-2004 התרחש האיחוד הפורמלי בין שטראוס ועלית לחברה אחת בשם שטראוס-עלית.
עלית הוכרזה בשנת 1989 כמונופול בתחומים של שוקולד, קפה נמס וקפה שחור על ידי רשות ההגבלים העסקיים.
בשנת 2003 ניהלה הרשות חקירה כנגדה בחשד לשימוש לרעה בכוחה המונופוליסטי בתחום השוקולד.
בשנת 2006 נחתם הסכם בין הרשות ובין עלית - תשלום כופר של חמישה מיליון שקלים למדינה, ללא הודאה באשמה מצד עלית.
בשנת 2006 נמכר שטח מפעל עלית ברמת גן, הוא נהרס ובמקומו החלה הקמת מגדל.
עם זאת, בסמוך למגדל נותר הבניין ההיסטורי ואליו עברה המחלקה לאמנות של מכללת שנקר, ב־2025 המבנה הפך למבנה לשימור שבו יש שחזור של המראה הראשוני של המפעל.
ביולי 2009 הוצב ליד הבניין ההיסטורי, מערבל לציפוי סוכריות ומסטיקים.
המערבל, העשוי מנחושת, שופץ על ידי העירייה ביוזמתו של צבי בר.
בשנת 2007 הוחלף השם הפורמלי של חברת האם לשטראוס גרופ, אולם החברה המשיכה למכור את כלל המוצרים של עלית בשם המותג עלית.
בשנת 2009 החליפה עלית את הלוגו שלה.
בימינו מיוצרים מוצרי השוקולד במפעל חטיבת הממתקים בנוף הגליל.
מפעלי חטיבת הקפה שוכנים בצפת ובלוד ומפעל חטיבת המלוחים שוכן בשדרות.
שוקולד פרה - מותג שוקולד.
שוקלד פרה קראנץ' - טבלת שוקולד בצורת ריבוע.
בעבר הייתה תחת השם "נשיקולדה".
טורטית - חטיף עשוי ופל המצופה בשוקולד ובתוכו קרם שקדים בטעם רום.
טעמי - חטיף שוקולד עם פצפוצי אורז בתוספת קרם נוגט וקרמל.
טוויסט - חטיף עשוי וופל וקרמל, המצופה בשוקולד חלב.
כיף כף - חטיף ופל מצופה שוקולד חלב.
מקופלת - חטיף שוקולד בצורה מיחדת.
פסק זמן - חטיף שוקולד של קרם אגוזים וופל.
אגוזי - חטיף עשוי שוקולד עם אגוזי לוז שלמים בתוספת קרם נוגט ושכבת קרמל.
טוב טעם - ופל מצופה עם כמה גבעות שוקולד.
SPLENDID - מותג של שוקולד מריר.
שוקולד עלית עם אגוזי לוז - שוקולד עם אגוזי לוז בפנים.
פרפקט בייט - מותג של שוקולד.
שוקולד חייל חיילת - מותג שוקולד שהיה קיים משנות החמישים ועד שנות התשעים.
הושב למכירה בשנת 2025, כשהוא בשיתוף "ידידי ארגון נכי צה"ל".
תפוצ'יפס - חטיף תפוחי אדמה שבמדינות אחרות מוכר תחת המותג "LAY'S".
שוש - חטיף בוטנים אפוי.
קפה נמס - אבקת קפה נמס.
קפה טורקי - אבקת קפה טורקי.
אלדין - מותג של קפה טורקי.
קפה האג - מותג של קפה נטול קפאין.
עד חצות - ביסקוויטים עם ציפוי בתחתית.
רבע לשבע - גלילי וופל עם קרם וציפוי שוקולד.
בפלות - ופל רגיל, בעיקר בטעמי שוקולד ולימון.
פינוקיות - מותג של עוגיות ממולאות ופריכות.
חיוכים - עוגיות סנדוויץ' עם פרצופים עליהם.
בעבר מוצר של "חברת הביסקוויט כפר סבא" עד שנרכשה על ידי עלית בשנת 2000.
בזוקה - גומי לעיסה בעל עלילון.
MUST - מותג של מוצרי גומי לעיסה נטולי סוכר.
עלמה - מותג של גומי לעיסה.
מזל טוב - מותג של סוכריות טופי בטעם תות.
שוקולית - מותג של אבקת קקאו לשתייה.
קקאו - מותג של אבקת קקאו לשתייה ואפייה.
מרשמלו - מותג של מרשמלו.
פופקורן - מותג של פופקורן.
בעבר נמכר כשקיות הכנה למיקרוגל.
חלבית - מותג של מלבין קפה.
ממרחית - מותג של שוקולד למריחה.
סבבה - מותג של בוטנים אמריקאים.
צ'יקו - מותג של תחליף קפה.
בעשור השני של המאה ה-21, החברה היא אחת מחמש חברות הקפה הגדולות בעולם.
בשנת 2005, נכנסה החברה לשותפות 50/50 עם חברת São Miguel של האחים לימה, ואיחדה את העסקים לחברת קפה אחת: Café Três Corações, המהווה היום את חברת הקפה הגדולה בברזיל.
בשנת 2008 רכשה קרן ההשקעות האמריקנית TPG, 25% מפעילות שטראוס קפה תמורת 288 מיליון דולר.
בשנת 2017 רכשה חזרה את המניות.
בשנת 2010 רכשה, תמורת 50 מיליון דולר, את מותג הקפה רוסי "לה-קפה" והודיעה על הקמת מפעל לייצור קפה קלוי וטחון.
בשנת 2012 חתמה שטראוס קפה על הסכם שותפות עם החברה (Norddeutsche Kaffeewerke GmbH (NDKW בגרמניה, לשם יצור קפה נמס מיובש בהקפאה.
בשנת 2016 רכשה את מלוא הבעלות במיזם המשותף.
בשנת 2014 רכשה את מותג הקפה המוביל ברומניה.
בשנת 2009 רכשה קבוצת שטראוס את "תנ"ה תעשיות", חברה ישראלית הפועלת בתחום סינון וטיהור מים ובעלת המותג "תמי 4".
לאחר הרכישה מיזגה שטראוס את פעילות החברה עם פעילות קיימת שהחזיקה בתחום המים, מיזם בשם H2Q שפיתח מטהר לסינון וטיהור מים.
ב-2016 רכשה את שטראוס את אחזקותיהם של בעלי מניות המיעוט במיזם זה.
בשנת 2010, הקימה שותפות בסין עם ענקית האלקטרוניקה Haier (Haier Strauss Water).
בשנת 2011 חברה שטראוס מים לקבוצת וירג'ין של ריצ'רד ברנסון, לשיווק מוצרי שטראוס מים בבריטניה תחת המותג "Virgin Pure".
ב11 ינואר 2023 חברת שטראוס הודיעה כי נחתמה עסקה בה חברת Culligan רכשה 49% ממניות Virgin Strauss Water כתוצאה מכך הפכה לשותפה אסטרטגית במיזם משותף (JV) לשתי החברות בבריטניה.
החברה המשותפת תפעל בבריטניה תחת מותג Virgin Pure ותפעל בתחום ברי המים למגזר הפרטי.
השותפות בתחום הסלטים והמטבלים הטריים בין שטראוס לענקית המזון האמריקאית פפסיקו הובילה לבנייה של שתי חברות: סברה בצפון אמריקה, ואובלה במקסיקו ובאוסטרליה.
בשנת 2005 שטראוס רכשה 51% מסברה, מותג קטן של סלטים ים תיכוניים בארצות הברית.
וב-2007 נכנסה פפסיקו לשותפות 50/50 עם שטראוס בחברה.
ב-2009 הייתה סברה יצרנית החומוס הנמכר ביותר בארצות הברית עם נתח שוק של 57% בקטגוריית החומוס.
בשנת 2022 יוצר המותג סברה במפעל הגדול ביותר בארצות הברית לסלטים וממרחים, ששלט ביותר מ־60% מנתחי השוק של סלטי החומוס והטחינה בארצות הברית.
שטראוס ופפסיקו החזיקו במשותף גם בחברת "אובלה", הפועלת בתחום הסלטים מחוץ לארצות הברית.
בנובמבר 2024 מכרה שטראוס לפפסיקו את חלקה בחברת "סברה" תמורת 240.8 מיליון דולר, ובחברת "אובלה" תמורת 3 מיליון דולר.
בדצמבר 2002, החלה חברת כרמית תעשיות ממתקים לשווק את מוצרי התאגיד הבריטי קדבורי, יצרן השוקלד השני בגודלו בעולם, בישראל.
במסגרתו שילמה קנס של חמישה מיליון שקלים בתמורה לסגירת התיק.
הדיונים המשפטיים נמשכו כארבע שנים, ובספטמבר 2014 הסתיימו בפשרה בה הסכימה שטראוס לשלם לכרמית 9 מיליון שקל.
ב-9 בנובמבר 2021 פשטו חוקרי רשות התחרות על משרדי חברות שטראוס ושופרסל בחשד להסדר כובל ותיאום מחירים.
נחקרו בכירי החברה, בהם שלומי שפר ואסנת גולן מיחידת הדוברות בשטראוס.
באוגוסט 2023 הודיע רשות התחרות כי היא מתכוונת לערוך שימוע לפני הגשת אישום נגד שטראוס בגין ניסיון של תיאום מחירים דרך הדוחות.
בשנת 2019 הטילה רשות המסים על חברת שטראוס בריאות בע"מ ועל רונית פישמן ודב ישראל דויטשמן תשלום כופר בסך 1,125,000 ש"ח, בהיותם "חשודים בהצהרה כוזבת למכס ביבוא של מזון בין השנים 2009–2015, וזאת על מנת להתחמק מתשלום מס בסך 1,870,000 ש"ח."
הימצאות חיידקי סלמונלה במוצרי החברה