tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בעונתו הראשונה הבקיע חמישה שערים ב-32 משחקי ליגה, והיה שותף בהגעת הקבוצה לשמינית גמר ליגת האלופות 2004/2005. הוא תרם לזכייתה של פורטו בגביע הביניבשתי, לאחר שהבקיע שער בדו-קרב בעיטות העונשין בגמר.
באותה תקופה ביסס קווארסמה את מעמדו כאחד השחקנים הטובים בליגה הפורטוגזית.
למרות חמשת שעריו בעונת 2004/2005 ותרומתו הכבירה למשחק הקבוצתי, כשלה פורטו בניסיונותיה לזכות באליפות.
אף על פי כן, קווארסמה לקח חלק עיקרי בזכייתה של פורטו באליפות בעונת 2005/06. קווארסמה הבקיע חמישה שערים והיה מלך הבישולים של הליגה כולה.
למרות ביצועיו בקבוצה הוא לא נכלל בסגל של לואיס פליפה סקולארי למונדיאל 2006.
ב-1 בספטמבר 2008 חתם קווארסמה באינטר מילאנו תמורת 18.6 מיליון אירו בנוסף להעברת ויטור הוגו גומז פאשוש שעבר לפורטו.
בתחילת העונה שיחק קווארסמה בעמדת הקיצוני במערך ה-4-3-3 של המאמן ז'וזה מוריניו, אך כאשר מוריניו החליט לעבור למערך 4-4-2, נושל קווארסמה מהסגל.
בחצי עונה בקבוצה הבקיע שער בודד ב-12 משחקי ליגה.
בתחילת פברואר 2009 הושאל לקבוצת צ'לסי האנגלית.
ב-8 בינואר 2013 חתם קווארסמה על חוזה של 18 חודשים בקבוצת אל-אהלי מאיחוד האמירויות, אך עזב את הקבוצה לאחר עונה אחת וחתם ב-1 בינואר 2014 בקבוצתו לשעבר פורטו.
ב-29 באוגוסט 2019 חתם בקסימפאשה לעונה אחת.
ב-7 בספטמבר 2020 חזר לפורוטוגל וחתם בשורותיה של ויטוריה דה גימראייש.
קווארסמה היה חלק מנבחרת הנערים (עד גיל 17) של פורטוגל שזכתה באליפות אירופה לנערים 2000 שנערכה בישראל והוא אף כבש את שני השערים במשחק הגמר נגד צ'כיה.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת של פורטוגל ביוני 2003 במשחק ידידות מול נבחרת בוליביה.
לאחר מכן, הוא זומן למשחק הידידות של הנבחרת מול נבחרת ברזיל שנערך באצטדיון האמירויות ושהסתיים בניצחון פורטוגל 0–2. קווארסמה בישל את שני השערים וזכה בפרס 'איש המשחק'.
ב-24 במרץ 2007 הבקיע קווארסמה את שערו הראשון במדי הנבחרת הלאומית במוקדמות יורו 2008 במשחק מול נבחרת בלגיה שהסתיים בתוצאה 0–4 לפורטוגל.
ברוב קמפיין המוקדמות לטורניר פתח קווארסמה בהרכב הנבחרת.
קווארסמה היה שותף לזכייתה של נבחר פורטוגל ביורו 2016.
ריקבון הוא תהליך בו חומר ביולוגי מפורק על ידי מיקרואורגניזמים כגון חיידקים ופטריות.
ריקבון מופיע, למשל, ברקמות מתות, ברקמות של אורגניזם עם כשל חיסוני ובפירות בשלים.
התהליכים הרגילים הבאים מיידית בעקבות מוות של אורגניזם כלשהו הם: אוטוליזה, התפוררות התאים והרקמות כתוצאה מפעילותם של אנזימים וכימיקלים של הגוף עצמו (במקרה של בעלי חיים), והתפוררות כתוצאה מפעילות חיידקית על אותו גוף.
תהליך הריקבון מושפע ממספר גורמים, כמו: טמפרטורה, הימצאות חרקים, קבורה (בבני אדם), אלימות שמופעלת כלפיה (לעיתים, זו סיבת המוות), לחות, חניטה, או השתמרות טבעית.
צמחים אשר נבלו מסיבות כמו אי חשיפה לאור או אי השקיה, מתפרקים גם הם בתהליך של פירוק חיידקי, זאת בנוסף לחשיפה לאוויר, אשר מזרזת את התהליך.
קומפוסט הוא סוג של זבל אשר נוצר מחומר צמחי שהתפרק וחומרי ההזנה בו הפכו לזמינים בעקבות תהליך הרקבון.
כדי לגרום לפירוק מהיר ואיכותי נהוג ליצור ערמת קומפוסט המכילה חומרים צמחיים שונים אותם מפרקים חרקים וחיידקים אירוביים.
כאשר הקומפוסט מוכן הוא מכיל בערך 60–70 אחוזים של חומר אורגני .
קירור של פירות וירקות למאכל מאט את הפעילות החיידקית, ומונע ריקבון זריז, אך בסופו של דבר כל הפירות, הירקות והצמחים יירקבו.
ריקבון בתוצרת חקלאית מוריד את איכותה, פוגם בצורתה, במרקמה, בטעמה ובריחה.
ייבוש צמחים ושימורם בדרכים שונות מסייע לנצל את ערכם הרפואי של הצמחים וחלקיהם גם שלא בעונתם, ומונע ריקבון.
לא כל התכונות הטובות שבמזון צמחי נשארות כשהיו אחרי הייבוש והשימור.
הקפאה היא אחת הדרכים המומלצות לשימור צמחי תבלין.
תהליך התפרקות גופות בעלי חיים בטבע הוא מהיר יחסית, עקב החשיפה הרבה לחיידקים ולחרקים.
התנאים בטבע מזרזים את תהליך הריקבון.
גופת בעל חיים (נקראת: פגר או נבלה) מתחילה בתהליך הריקבון מיד לאחר המוות.
בגופה, מתרבים חיידקים וחרקים, וכתוצאה מכך מתפשט ריח עז ואופייני בקרבת הנבלה.
בעקבות התרבות חיידקים, נבלות הן כר פורה להתרבות של מחלות שונות.
51823 ריקהאזבנד הוא אסטרואיד שממוקם בחגורת האסטרואידים.
האסטרואיד התגלה במצפה הכוכבים פאלומר על ידי "Near-Earth Asteroid Tracking Program" (התוכנית למעקב אחרי אסטרואידים שקרובים לכדור הארץ) ב-18 ביולי 2001 ונקרא "51823".
לאחר מכן שונה שמו של האסטרואיד ל"51823 ריקהאזבנד" על שם האסטרונאוט ריק האזבנד, שנספה באסון מעבורת החלל קולומביה יחד עם שאר חברי הצוות במעבורת ב-1 בפברואר 2003.
ריקבון ביטים היא תופעה המתארת אובדן מידע באמצעים לאחסון נתונים ממוחשבים.
דיסק קשיח, דיסקטים ואמצעים אחרים של מדיה מגנטית עלולים לאבד המידע השמור עליהם עקב איבוד של כיוון המגנטי של ביטים, גם מזג אוויר לח או חם גורמים לריקבון של החומר עצמו.
תקליטורים ותקליטי DVD המאחסנים את המידע בטכנולוגיה אופטית עלולים להיפגם כאשר החומר מהם עשויים נפגע או שהם נשחקים.
אמצעי אחסון ישנים מאוד כמו כרטיס מנוקב או סרט מנוקב, העשויים מנייר, עלולים להישחק או ממש להירקב באופן מילולי.
החזקת גיבוי במערכת קבצים מתקדמת (התומכת Data scrubbing) ובאתרי אחסון שונים מסייע להתגברות על בעיה זו.
דוגמה של ריקבון ביטים בתמונה דיגיטלית
הוריה, עליזה ואהרון שידלובסקי, הם ממייסדי קבוצת כנרת.
בהיותה בת שלוש עשרה החלה לצייר, בעיקר ציורי טבע ונוף של אזור מגוריה שלחוף הכנרת ונהר הירדן.
בעלה הראשון, , נהרג במלחמת העצמאות, בקרב על צמח.
בתחילת שנות ה-50 עברה לצרפת ללימודי ציור באקדמיה גראנד שומיאר בפריז.
באמצע שנות ה-50 נישאה למבקר הספרות מרדכי שלו.
לאחר נישואיהם התגוררו בקבוצת כנרת, ובשנת 1959 עברו להתגורר בבית ברל.
בשנות ה-60 למדה בבית הספר הגבוה לציור בתל אביב, ובתחילת שנות ה-70 השתלמה אצל הצייר רפי לביא.
בין השנים 1973 - 1981 הייתה מורה לציור ולתולדות האמנות במכללת בית ברל.
לאורך שנות יצירתה התמקדה בציורי טבע ונופי הארץ.
רוב עבודותיה הן בשמן ואקריליק על בד, ומיעוטן בצבעי מים, פנדה ורישומים.
שמות התערוכות נושאים שמות אופייניים לנושאי ציוריה: "נופים ואהבות אחרות", "שירת העשבים והעצים", "ארץ אהבתי" ועוד.
ילדיה הם המתמטיקאי והסופר ענר שלו והסופרת צרויה שלו.
נפטרה בירושלים ב-31 במאי 2010 ונקברה בבית הקברות כנרת.
בשנת 2012 פרסם בנה, ענר שלו, את הרומן האוטוביוגרפי "אמא" שבמרכזו התמודדות עם לכתה.
1968 - בית האמנים תל אביב; בית שאגאל חיפה; בית הספר הגבוה לציור בבאר שבע (תערוכות קבוצתיות)
1972 - גלריה צ'ימרינסקי (תערוכה קבוצתית)
1982 - גלריה אלון, ירושלים
1985 - בית האמנים, תל אביב (תערוכה קבוצתית)
1986 - בית האמנים בירושלים (תערוכה קבוצתית)
1988 - בית האמנים בירושלים (תערוכה קבוצתית)
1995 - בית האמנים בירושלים
2001 - בית גבריאל; גלריית התיאטרון, ירושלים
2003 - בית האמנים בירושלים; גלריית התיאטרון, ירושלים
2000 - בית האמנים בירושלים (תערוכה קבוצתית)
2004 - מוזיאון התנ"ך, תל אביב (תערוכה קבוצתית)
2004 - היכל התרבות כפר סבא
2006 - גלריית התיאטרון, ירושלים
2007 - בית גבריאל; חצר כנרת; בית שטורמן עין חרוד
2008 - בית האמנים בירושלים.
ריקה רייניש-אסמן, -ניומן היא שחיינית עבר ממזרח גרמניה.
היא אלופה אולימפית (מוסקבה 1980) בעלת 3 מדליות זהב ושיאנית עולם במשחי הגב.
היא החלה לשחות בגיל 8 ובגיל 12 קבעה במשחה ל-100 מטר גב תוצאה של 1:14.3 דקות.
בגיל 14 היא דורגה בין ה-20 השחייניות הראשונות בעולם (1:04.84 דקות).
בתחרות הזמנה, לשחייניות שקבעו את התוצאות הטובות ביותר אותה שנה, שנערכה באוסטין, טקסס, בינואר 1980, הפסידה רייניש לאלופה ושיאנית העולם מארצות הברית לינדה ג'זק במשחה ל-100 מטר גב (ג'זק - 1:03.15 דקות, רייניש - 1:03.74 דקות).
חודש לאחר מכן, היא קבעה את תוצאת השנה בעולם במשחה ל-100 מטר גב 1:02.46 דקות.
באולימפיאדת מוסקבה (1980) זכתה רייניש ב-3 מדליות זהב, תוך קביעת 4 שיאי עולם חדשים אישיים ושיא עולם במשחה שליחות.
כשחיינית ראשונה במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב היא השוותה את השיא העולמי במשחה ל-100 מטר גב (1:01.51 דקות), ובהמשך הרביעייה המזרח גרמניה (אוטה גווניגר, אנדריאה פולק וקארן מטשוק) קבעה שיא עולם חדש של 4:06.67 דקות, לפני בריטניה (4:12.24 דקות) וברית המועצות (4:13.61 דקות).
במהלך מחנה אימונים שנערך באוקראינה בשנת 1982 סבלה רייניש מהתמוטטות בעקבות דלקת בשחלות, שבעקבותיה פרשה משחייה תחרותית.
לאחר נישואיה בתחילת שנות התשעים סבלה רייניש מהפלות חוזרות, וציסטות בשחלות .
עם השנים היא הצליחה ללדת וכיום יש לה שני ילדים.
בשנת 1989 זכתה רייניש להכלל בהיכל התהילה הבינלאומי של השחייה.
ריקבון אציל הוא צורה של זיהום פטרייתי, בעל השפעה חיובית על ענבי היין, אשר נגרם כתוצאה מהדבקה בפטריית ה-Botrytis cinerea.
התפשטותה של הפטרייה דורשת תנאי לחות, ואם מזג האוויר נשאר רטוב, מתפתחת הצורה המזיקה - ריקבון אפור, שעלולה להרוס את יבול הענבים.
לרוב, הענבים שנדבקים בפטרייה מצטמקים ונותרים עם תכולת סוכר גבוהה המכונה בשם "ריקבון אציל".
אם בוצרים אותם בשלב מסוים, ניתן להפיק מהם יינות משובחים ומתוקים במיוחד.
תהליך הדבקת ענבי היין בפטריית ה-Botrytis cinerea נקרא "בוטריטיזציה" והיינות נקראים "יינות בוטריטיס".
לפי האגדה ההונגרית, יין האסו (aszú) הראשון (יין שמייצרים מענבי בוטריטיס) יוצר בידי לאצקו מאתה ספשי ב-1630. אולם, יין שנעשה מענבי בוטריטיס מוזכר כבר ב-Nomenklatura of Fabricius Balázs Sziksai, שהושלם ב-1576. רשימת מלאי של אסו שהתגלתה, קודמת לאזכור זה בחמש שנים.
כשהחל סיווג הכרמים ב-1730 באזור טוקאי, אחת מאמות המידה שניתנו לסוגי הטרואר השונים הייתה הפוטנציאל לפתח Botrytis cinerea.
מיתוס פופולרי הוא, שפיתוח יינות הבוטריטיס התרחש באופן עצמאי בגרמניה ב-1775, כשיצרן של יין ריזלינג ב- Schloss Johannisberg (גייסנהיים באזור ריינגאו) נהג לחכות להוראה ממנהל האחוזה, היינריך פון ביברה, בישוף העיר פולדה, לפני שבצר את הענבים.
באותה שנה (כך מספרת האגדה), שליח המנזר נשדד כשהיה בדרכו להעביר את ההוראה לבצור והתעכב במשך שלושה שבועות, זמן שהספיק לבוטריטיס להתפשט.
מכיוון שסברו ביקב שהענבים חסרי ערך נתנו אותם לאיכרים מקומיים, שהפיקו יין מתוק ומפתיע באיכותו שאחר-כך נודע בשם Spätlese או יין מבציר מאוחר.
בשנים הבאות, היו בצירים שבהם נוצרו ענבים מתוקים ברמות שונות ו-Spätlese המקורי התפתח, בתחילה ל-Auslese ב-1787 ואחר-כך ליין קרח ב-1858, אם כי יין קרח נעשה בדרך-כלל מענבים שלא נוגעו בבוטריטיס.
יינות בוטריטיס ידועים בעולם הם אסו בחבל טוקאי בהונגריה ובסלובקיה (הידועים בדרך-כלל כ-Tokaji, Tokajské או Tokay), סוטרן בצרפת – שם התהליך ידוע כפוריטיר re או פוריטיר נובל; ויינות Beerenauslese או בגרמניה ואוסטריה.
סוגים אחרים של יינות כאלה הם גראסה דה קוטנרי ברומניה, קוטו דה לאיון ומונבזיאק בצרפת, אאוסברוך באוסטריה ו-Noble Late Harvest (NLH) בדרום אפריקה.
פטריית הבוטריטיס גם יובאה בידי ייננים בקליפורניה ואוסטרליה.
בחלק מהמקרים מרססים את הענבים בנבגי בוטריטיס כדי להדביקם בפטרייה, בעוד כרמים אחרים מסתמכים על הדבקה טבעית מנבגים שנוכחים בסביבה.
ריקו ארנה הוא אצטדיון ברובע ראוליס גרין בעיר קובנטרי באנגליה ובו 32,609 מושבים, וכן אולם תערוכות של 6,000 מ"ר, מלון, מועדון ספורט וקזינו המהווים חלק מן הבניין.
ריקו ארנה הוא מגרש הבית של קבוצת הכדורגל קובנטרי סיטי וכן של קבוצת הרוגבי וואספס.
בבניין פועל אף מרכז קניות גדול.
המבנה קרוי על שם נותן החסות, חברת ריקו (Ricoh) היפנית, אשר שילמה 10 מיליון ליש"ט לקניית הזכות לקרוא לאצטדיון על שמה למשך 10 שנים.
בעת שיתקיימו באצטדיון פעילויות במסגרת אולימפיאדת לונדון (2012) וגביע העולם בראגבי של שנת 2015, מפעלים בהם אסור פרסום חסויות, יקרא המבנה: אצטדיון העיר קובנטרי.
האצטדיון נחנך באופן רשמי בטקס בהשתתפות שר הספורט הבריטי ב-24 בפברואר 2007, כשנה לאחר שהחלה פעילות סדירה באצטדיון, כולל קיום משחקי עונה שלמה של קבוצת הבית, קובנטרי סיטי.
בשנת 1997 קיבל יושב ראש קבוצת קובנטרי סיטי החלטה להעביר את מגרשה הבייתי של קובנטרי סיטי מאצטדיונה הישן בהייפילד רואד לאצטדיון חדש בעל קיבולת צופים גדולה יותר, דרכי גישה טובות יותר ומתקנים מודרניים.
על פי התוכנית היה מבנהו של האצטדיון החדש מוכן לעונת 2000–2001. אולם היתר הבנייה ניתן בשנת 1999 והמועד להשלמת הבנייה נקבע לאוגוסט 2001. בגלל דחיות שונות לא הסתיימה העבודה על האצטדיון אלא ארבע שנים מאוחר יותר.
על פי התכנון המקורי היו באצטדיון 45,000 מושבים ומעליו גג שניתן לפותחו ומשטח דשא שניתן להזיזו כדי לחשוף תחתיו רצפה נוקשה לצורך הכנת האצטדיון לקונצרטים.
אולם בחודש מאי 2001 הודחה קובנטרי סיטי מן הפרמייר ליג, לראשונה מזה 34 שנים.
כישלון זה גרם למספר מממנים לסגת מכוונות המימון, בה בעת לא הצליחה אנגליה לזכות באירוח משחקי מונדיאל 2006, גורמים אלה גרמו לצמצום ניכר בתוכניות המקוריות של האצטדיון.
בשנת 2002 היו התוכניות לאצטדיון של 32,500 מושבים.
ב-6 באוקטובר 2006 התקיים באצטדיון משחק הכדורגל הבינלאומי הראשון בו אירחה נבחרת אנגליה עד גיל 21 את נבחרת גרמניה, בשלב הראשון של אליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21. אנגליה ניצחה במשחק 1-0.
במהלך בנייתו ניתנו לאצטדיון שמות שונים בהם: יגואר ארנה, ארנה קובנטרי וארנה 2000. עם סיומו נחתם הסכם חסות עם חברת ריקו היפנית, המתמחה בייצור מצלמות ומכונות צילום, ולפיו נקרא האצטדיון על שם החברה למשך 10 שנים, תמורת 10 מיליון ליש"ט.
מכירת כל הכרטיסים לאצטדיון עבור משחק בודד הייתה לראשונה במאי 2009, במשחק גביע ה-FA של קובנטרי נגד צ'לסי.
הכרטיסים כולם נמכרו לאחר שקטע מתוך יציע נסגר כדי להפריד בין אוהדי שתי הקבוצות, דבר שהפחית מהתכולה המקסימלית עבור אותו משחק.
ריקו ארנה היה האצטדיון הראשון בבריטניה שבו לא נעשה שימוש בכסף מזומן, לאחר שכל החנויות והברים באצטדיון קיבלו כרטיסי חיוב בלבד.
אולם בעונת 2010-2011 שליש מן הקיוסקים והברים באצטדיון קיבלו כסף מזומן.
ב-3 ביוני 2010 הוכרז כי ריקו ארנה יהיה אחד מן האצטדיונים המארחים של המשחקים האולימפיים בקיץ 2012. כיוון שחסויות מסחריות אסורות באולימפיאדה, שמו של האצטדיון במהלך המשחקים יהיה "אצטדיון העיר קובנטרי".
במסגרת ההכנות לאולימפיאדה נערך באצטדיון משחק בין הנבחרות האולימפיות של עומאן וסנגל.
לאחר שסנגל ניצחה במשחק היא תשחק במסגרת תחרות הכדורגל האולימפית לגברים.
ריקה מילר פדרסן (בדנית: Rikke Møller Pedersen; נולדה ב-9 בינואר 1989) היא שחיינית דנית, היא אלופת העולם (בריכת 25 מטר), סגנית אלופת העולם (ברצלונה 2013), אלופת אירופה (ברלין 2014) ושיאנית העולם בעבר (2013–2021) במשחה ל-200 מטר חזה.
שיאנית עולם וסגנית אלופת העולם
באליפות העולם שנערכה בברצלונה ספרד בשנת 2013 זכתה פדרסן במדליית כסף במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:20.08 דקות, אחרי יוליה יפימובה מרוסיה (2:19.41 דקות) ולפני מיקה לורנס מארצות הברית (2:22.37 דקות).
בשלב חצי הגמר היא קבעה שיא עולם חדש של 2:19.11 דקות (הנוכחי, 2016), שיפור לשיא בן השנה של רבקה סוני מארצות הברית (2:19.59 דקות).
ריקארדיניו (בפורטוגזית Ricardinho, בשמו המלא: ריקארדו קוואלקנטה מנדס בפורטוגזית: Ricardo Cavalcante Mendes; נולד ב-4 בספטמבר 1989, סאו פאולו, ברזיל) הוא כדורגלן ברזילאי, המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת ריו ברנקו.
ריקארדיניו החל את הקריירה שלו במועדון הנוער הברזילאי "סנטו אנדרה".
בעונת 2009 שיחק משחק אחד בליגת העל הברזילאית ו-6 משחקים באליפות סאו פאולו.
בשנת 2010 הוא חתם על חוזה עם קבוצת "מוג'י מירים".
בפברואר 2011 הוא הושאל לתקופה של שישה חודשים למועדון הפולני "גורניק" מלנצ'נה.
שיחק 16 משחקים בליגה הראשונה והבקיע 5 שערים.
בקיץ 2011 עבר לקבוצת "ויסלה" מפלוצק, בשורותיה הברזילאי הבקיע 12 שערים ב-33 משחקים.
ביולי 2012, הכדורגלן חתם על חוזה עם קבוצת הכדורגל לכיה גדנסק, מליגת העל הפולנית, את עונת 2012/13 ריקארדיניו העביר עם 27 הופעות וכשהוא מבקיע 7 שערים.
ביוני 2013 חתם על חוזה עם "שריף" מטירספול, על פי דיווח בעיתון פולני עלות העברתו הגיעה לכדי 350 אלף יורו.
את עונת 2013/14 שיחק עם הקבוצה בשלב הבתים של הליגה האירופית.
ב-3 באוקטובר 2013 הצליח להבקיע שער במסגרת ליגת אירופה, הברזילאי הבקיע בדקה ה-87 במשחק נגד "טרומסו" הנורווגית, ובכך עזר לקבוצתו להימנע מתבוסה.
הקבוצה הוכתרה לאלופת מולדובה בעונת 2013/14. באליפות 2014/15 התקשה להתבלט.
ב-13 בדצמבר סייע לניצחון המוחץ של "שריף" נגד "דינמו-אבטו" בתוצאה 7:2. בסוף העונה "שריף" סיימה במקום השלישי באליפות מולדובה וריקרארדיניו הפך למלך השערים של העונה, כשהבקיע 19 שערים.
ב-24 במאי 2015 זכה עם הקבוצה בגביע מולדובה 2014/15. ב-25 ביולי זכה עם הקבוצה גם בסופרקאפ המולדובי 2015, במשחק נגד "מילסאמי" שהסתיים בתוצאה 3:1 כאשר ריקארדיניו עוטה את סרט הקפטן.
בסיכום עונת 2015 הוכתר לחלוץ הטוב ביותר בליגת העל המולדבית.
בינואר 2016, הושאל למועדון הכדורגל "שארג'ה" מליגת העל של איחוד האמירויות הערביות אבל בחודש יוני של אותה שנה עזב את הקבוצה, לאחר ששיחק 5 משחקים וכבש שער אחד.
ב-5 ביולי 2016 חזר לטירספול.
בעונת 2016/17 הצטיין שוב והפך למלך השערים של האליפות וזכה עם המועדון באליפות ובגביע.
ב-16 ביוני 2017 עבר למועדון הכוכב האדום מליגת העל הסרבית; הוא נשאר בסרביה עד דצמבר אותה שנה.
בינואר 2018 חתם על חוזה עם מועדון "טוסנו" מליגת העל הרוסית לתקופה של שנה וחצי, הופיע לראשונה ב-28 בפברואר בשלב רבע גמר הגביע במשחק נגד "לוצ'-אנרגיה ולדיווסטוק" (2:1), כשעלה כמחליף בדקה ה-57. באליפות עצמה הופיע לראשונה במשחק שהתקיים ב-10 במרץ, כשהחליף בדקה ה-80 במשחק נגד "רובין קאזאן" (0:1).
בעקבות פירוקה של טוסנו, שוחרר חצי שנה לאחר החתמתו וחתם בויסלה פלוק הפולנית.
ריקארדו וויניקי סנטוס (בפורטוגזית: Ricardo Winicki Santos; נולד ב-8 במאי 1980) הוא גולש רוח ברזילאי, אלוף העולם (2007) וסגן-אלוף העולם (2002, 2005).
סנטוס נולד בריו דה ז'ניירו בשנת 1980 והחל להתאמן בגלישה בגיל 11. בשנת 1997 הוא התחרה באליפות העולם לנוער שנערכה בפוקואוקה שביפן וזכה במדליית הזהב, שנה לאחר מכן הוא שוב זכה בתואר העולמי לנוער בתחרות שנערכה בחופי קייפטאון.
בשנת 2000 הוא השתתף לראשונה במשחקים האולימפיים שנערכו בסידני וסיים במקום ה-15 הכללי.
במהלך הקריירה, הספיק סנטוס להשתתף בחמש אולימפיאדות בין השנים 2000–2016 כאשר באתונה 2004 רשם את הישג השיא כשסיים במקום הרביעי הכללי, זאת למרות שכבר היה מדורג במקום הראשון בטבלה הכללית לפני השיוט האחרון.
סנטוס מחזיק במדליית זהב מאליפות העולם משנת 2007 שנערכה בקשקאיש ובשתי מדליות כסף מאליפויות העולם בשנים 2002 ו-2005.
במשחקים הפאן-אמריקאיים, סנטוס זכה ארבע פעמים ברצף במדליית הזהב ופעם אחת במדליית הכסף.
אירוע מקום קטגוריה סידני 2000 15 מיסטרל גברים אתונה 2004 4 מיסטרל גברים בייג'ינג 2008 5 RS:X גברים לונדון 2012 9 RS:X גברים ריו דה ז'ניירו 2016 7 RS:X גברים
ריקה דיאלינה היא שחקנית יווניה, מיס יוון לשנת 1954.
דיאלינה נולדה ב-8 באוגוסט 1931 בהרקליון, כרתים.
בשנת 1954 הוכתרה כמיס יוון, ונשלחה לייצג את ארצה בתחרות מיס תבל שנערכה לונג ביץ', קליפורניה.
היא הופיעה כשחקנית במספר רב של סרטי קולנוע, בין היתר הייתה בתפקיד הראשי בסרט הקומדיה האיטלקי "I mostri" לצד ויטוריו גסמן.
בשנת 1964 שיחקה בסרט המדע הבדיוני "The Secret of Dr.
ב-1965 הופיעה בסרט ג'ולייטה של הרוחות.
בשנת 1982 הופיעה בקומדיה הרומנטית "מאהבי קיץ" לצד דריל האנה.
ב-2002 יצירת אמנות שיצרה הופיעה בגלריה בשדרת פארק.
מריה-ססיליה סימון קלי , ידועה בשם הבמה ריקו נאסטי (Rico Nasty), היא ראפרית, פזמונאית ומפיקה מוזיקלית אמריקאית.
סינגל הפריצה שלה "Smack a Bitch", יצא לאור בשנת 2018 וזכה להצלחה בטיקטוק.
ב-2014, כשהייתה בכיתה י"א, הוציאה לאור את המיקסטייפ הראשון שלה, Summer's Eve.
לאחר שסיימה את לימודיה בתיכון, החלה להתמקד בקריירת המוזיקה שלה והוציאה לאור שני מיקסטייפים ב-2016, The Rico Story ו-Sugar Trap.
שני המיקסטייפים זכו לתשומת לב בולטת מצד התקשורת והקהל הרחב.
ביוני 2018, חתמה קלי בחברת התקליטים אטלנטיק רקורדס והוציאה לאור את המיקסטייפ הרביעי שלה, Nasty.
בינואר 2019, התארחה בלהיטה של הראפרית דוג'ה קאט, "Tia Tamera".
באפריל 2019, הוציאה יחד עם המפיק קני ביטס מיקסטייפ משותף בשם Anger Management.
האלבום זכה לביקורת חיובית ממגזין רולינג סטון.
בשנת 2020 היא הוציאה את האלבום הראשון "Nightmare Vacation".
בשנת 2025 לוהקה לתפקיד קטן בסדרה "Margo's Got Money Troubles" שיצר דייוויד אי קלי עבור אפל TV פלוס לצדן של מישל פייפר וניקול קידמן.
ריקארדו גבריאל פטרזה (באיטלקית: Riccardo Gabriele Patrese, נולד ב-17 באפריל 1954) הוא נהג מרוצים איטלקי, שהתחרה באליפות הפורמולה 1 בין השנים 1977–1993. השתתף ב-257 מרוצים ובמשך 19 שנים החזיק בשיא ההשתתפויות לנהג.
את עונת 1992 סיים במקום השני.
פעמיים נוספות דורג במקום השלישי (1989, 1991).
פטרזה נולד בפדובה והחל להתחרות בקארטינג בגיל 9. הוא גדל באזור הרי האלפים ובנערותו היה חלק מהנבחרת הלאומית של איטליה בסקי והתחרה גם בשחייה.
בשנת 1974 זכה באליפות העולם בקארטינג.
הוא קיבלת הצעה להתחרות בפורמולה איטליה שנה לאחר מכן וסיים במקום השני.
בשנת 1976 עבר להתחרות בפורמולה 3 וזכה באליפות איטליה ובאליפות אירופה.
בשנת 1977 החל להתחרות בפורמולה 2 ובמהלך העונה עבר לפורמולה 1.
מרוץ הבכורה באליפות היה בגרנד פרי מונקו בעונת 1977 בו החליף את רנזו צורצי בקבוצת Shadow, שנתמכה על ידי פרנקו אמברוזיו.
את הנקודות הראשונות צבר בגרנד פרי יפן באותה עונה.
אמברוזיו עזב את הקבוצה ועבר לתמוך בקבוצת Arrows.
פטרזה וחברו לקבוצה, אלן ג'ונס קיבלו הצעה להצטרף לקבוצת ויליאמס בעונת 1978. ג'ונס הצטרף לקבוצה, בעוד פטרזה חבר לאמברוזיו ב-Arrows.
בגרנד פרי דרום אפריקה, המרוץ השני של הקבוצה, הוביל לאורך מרבית המרוץ, אך נאלץ לפרוש 15 הקפות לסיום בשל בעיה במנוע.
בגרנד פרי שוודיה הגיע לראשונה לפודיום, לאחר שסיים במקום השני אחרי ניקי לאודה.
סגנון הנהיגה שלו הוגדר על ידי כמה מהנהגים הוותיקים דוגמת רוני פיטרסון וג'יימס האנט, כאגרסיבי מאד.
אגרסיביות זאת הובילה לתאונה הקטלנית בתחילת גרנד פרי איטליה, בה מצא את מותו פיטרסון.
פטרזה ניסה לעקוף את האנט מימין.
האנט פנה שמאלה על מנת לחמוק מפגיעה ופגע ברכבו של פיטרסון.
במירוץ הבא, גרנד פרי ארצות הברית, חמישה נהגים מובילים - האנט, לאודה, מריו אנדרטי, אמרסון פיטיפלדי וג'ודי שכטר, הצהירו כי אם פטרזה לא יושעה מהמרוץ הם לא ייקחו בו חלק.
אף על פי שפטרזה הצהיר מאוחר יותר כי השיג פסק דין משופט מקומי בווטקינס גלן לפיו האיסור מהווה פגיעה בחופש העיסוק שלו, החליטה הקבוצה לגרוע אותו מהמרוץ בשל לחץ מצד המארגנים וה FIA.
הוא חזר לתחרות במרוץ הבא, הגרנד פרי הקנדי, בו סיים רביעי.
במשך שנים לאחר התאונה האנט (יחד עם נהגים אחרים) האשים את פטרזה בכך שהוא גרם לתאונה, בעוד האיטלקי טען שהוא כבר היה הרבה לפני פיטרסון והאנט לפני שהאירוע התרחש.
פטרזה, יחד עם מנהל המרוץ ג'אני רסטילי, עמדו לדין בבית המשפט הפלילי באיטליה באשמת הריגה בגין מותו של פיטרסון.
שניהם נוקו מאשמה ב־28 באוקטובר 1981.
שתיים מההופעות הבולטות ביותר של פטרזה במהלך שנותיו בקבוצת Arrows היו בגרנד פרי מערב ארצות הברית בלונג ביץ', אותו סיים במקום השני בשנת 1980 וזינק מהפול פוזישן עונה לאחר מכן.
הוא הוביל את המירוץ לפני שנאלץ לפרוש בשל סתימה במסנן הדלק.
בשנת 1982 עבר פטרזה לקבוצת ברבהאם.
בגרנד פרי מונקו השיג את ניצחון הבכורה באליפות.
אלן פרוסט הוביל את המרוץ מההקפה ה-14. שתי הקפות לסיום התרסק פרוסט ופטרזה לקח את ההובלה, רק בשביל לאבד ליטה להסתחרר על המסלול ולרדת למקום השלישי בהקפה הבאה אחרי דידייה פירוני ואנדראה דה סזריס.
פירוני נעצר בהקפה האחרונה בשל תקלה חשמלית וזה סזריס נותר ללא דלק.
בהמשך העונה הוביל גם בגרנד פרי אוסטריה, אך נאלץ לפרוש בשל בעיה במנוע.
את העונה סיים במקום העשירי, כשהוא מקדים את נלסון פיקה, חברו לקבוצה.
העונה השנייה בקבוצה התגלה כעונה קשה עבורו.
הוא התרסק בשלב מאוחר של גרנד פרי סן מרינו אותו הוביל, לקול צהלות השמחה של הטיפוסי שראו את פטריק טאמבי, נהגה של קבוצת פרארי מנצח את המרוץ.
בגרנד פרי איטליה זינק מהפול פוזישן, אך נאלץ לפרוש לאחר שהמנוע ברכבו התפוצץ בשלבים מוקדמים של המרוץ.
למרות שסיים את העונה עם ניצחון בגרנד פרי דרום אפריקה הוא דורג רק במקום התשיעי, בעוד פיקה זכה באליפות בפעם השנייה.
יעברו שבע שנים נוספות עד יגיע שוב למדרגה הגבוהה בפודיום.
מעבר לאלפא רומיאו בעונת 1984 הביא את פטרזה לשתי עונות חלשות במהלכן צבר שמונה נקודות בלבד וביקור יחיד בפודיום בגרנד פרי איטליה.
מכונית האלפא רומיאו 184T הייתה מהירה במקצי הדירוג, אך צריכת הדלק הגבוהה הייתה גבוהה ממגבלות האליפות (220 ליטר למכונית) ופגעה בתוצאות במרוצים עצמם.
במספר מרוצים האלפא היו במקום טוב, המזכה בנקודות, אך נותרו ללא דלק שתיים או שלוש הקפות לסיום ונאלצו לפרוש.
המקום השלישי של פטרזה במונזה ב-1984 הושג בזכות העובדה שצ'יבר, שהיה בדרך לפודיום, נותר ללא דלק שש הקפות לסיום המרוץ.
מכונית האלפא רומיאו 185T ששימשה את הקבוצה בעונה הבאה התבררה כטובה עוד פחות.
במהלך העונה החליפה הקבוצה את מכונית וחזרה להחרות עם דגם מעודכן של המכונית מהעונה הקודמת (184TB), אך התוצאות לא השתפרו.
בראיון בשנת 2000 תיאר פטרזה את ה-185T כ"מכונית הגרוכה ביותר בה נהגתי אי פעם".
בעונת 1986 חזר לקבוצת ברבהאם לצד אליו דה אנגליס.
למרות שמנועי המכונית מתוצרת ב.מ.וו נחשבו לחזקים בגריד, בשתי העונות בהן התחרה בקבוצה לא הצליח להגיע להישגים ומיעט לצבור נקודות.
לקראת סוף עונת 1987 קיבל הזדמנות להחיות את הקריירה המקצועית, שנראה שהייתה בדעיכה.
נייג'ל מנסל נפצע במהלך האימון לקראת גרנד פרי יפן.
בסיועו של הבעלים של קבוצת ברבהאם, ברני אקלסטון, ערך נסיעת מבחן עבור קבוצת ויליאמס במסלול באימולה.
במבחן קבע זמן שהיה מהיר בחצי שנייה מהזמן שהעניק לאיירטון סנה את הפול פוזישן באותו מסלול מוקדם יותר בעונה.
בעקבות המבחן נבחר להחליף את מנסל במרוץ סיום העונה, שהקתיים באוסטרליה.
נלסון פיקה עזב את ויליאמס בסוף העונה ופטרזה הוחתם כמחליפו בעונת 1988. פתיחת העונה מצאה את צמד נהגי ויליאמס נאבקים עם מכונית לא תחרותית.
בגרנד פרי בריטניה, מרוץ אמצע העונה, הוחלפה המכונית ובמחצית השנייה הצליח לצבור שבע מתוך שמונה הנקודות שצבר בכל העונה.
בגרנד פרי ספרד נקנס פטרזה ב-10,000 דולר לאחר שבלם בפתאומיות במהלך מקצה הדירוג, בלימה שגרמה למכוניתו של ג'וליאן ביילי, נהגה הצעיר של קבוצת טיירל, להתרומם עם שני גלגלים באוויר.
מנועי ה-V10 של רנו שהגיעו בעונת 1989 איפשרו לויליאמס להיות שוב תחרותית.
במרוץ בפתיחת העונה בברזיל הוביל את המרוץ (הפעם הראשונה שהוא הוביל מרוץ מאז 1983) וקבע שיא הקפה מהירה במסלול לפני שנאלץ לפרוש בשל תקלה במנוע.
העונה הייתה העונה הטובה ביותר שלו מאז עונת 1983 ובסיומה דורג במקום השלישי.
למרות שלא ניצח אף מרוץ, הגיע שש פעמים לפודיום, כולל ארבע פעמים במקום השני.
בגרנד פרי הונגריה זינק מהפול פוזישן והוביל לאורך 54 הקפות, למרות לחץ חזק מצד סנה, עד לשבסוף נאלץ לפרוש בשל בעיה ברדיאטור.
הניצחון השלישי בקריירה הושג בגרנד פרי סן מרינו בעונת 1990. התחרותיות של ה-FW13B עם מנועי רנו ירדה במחצית השנייה של העונה כאשר מקלארן, פרארי ובנטון הצליחו לשפר את מנועיהם.
את העונה סיים פטרזה רק במקום השביעי.
מנסל חזר לקבוצה אחרי שתי עונות בפרארי ויחד עם פטרזה ויליאמס הפכה למתמודדת חזקה הן באליפות הנהגים והן באליפות היצרנים.
שני ניצחונות בגרנד פרי מקסיקו ופורטוגל העניקו לפטרזה את העונה התחרותית שלו באליפות עד אותו השלב.
את העונה סיים במקום השלישי אחרי מנסל וסנה.
ויליאמס הייתה דומיננטית בעונת 1992 ופטרזה המשיך את תפקידו כנהג שני לצידו נייג'ל מנסל.
בגרנד פרי צרפת הוביל את המרוץ, אך בשל הוראות קבוצתיות, פינה לו את הדרך לניצחון והסתפק במקום השני.
במהלך העונה הגיע שמונה פעמים לפודיום, כולל ניצחון בגרנד פרי יפן.
לאחר פרישתו טען כי למנסל היה יתרון עליו באותה עונה בגלל חוזק פלג גופו העליון הגדול יותר של מנסל, מכיוון שההגה של המכונית היה כבד בשל כוח ההצמדה שיצר בשילוב עם היעדרו של הגה כוח.
אלן פרוסט, איירטון סנה ונייג'ל מנסל ביקשו לחתום בויליאמס, ונראה היה כי מקומו של פטרזה בסכנה.
הוא העדיף לחתום בקבוצת בנטון עוד לפני סוף העונה.
חברו לקבוצה בעונת 1993 יהיה הנהג הגרמני הצעיר מיכאל שומאכר.
למרבה האירוניה, רק פרוסט הצליח להגיע להסכמה עם ויליאמס על חוזה לעונת 1993 (מנסל המשיך במרוץ בסדרת צ'אמפ קאר האמריקאית ואילו לפרוסט היה סעיף בחוזהו, שנחתם בתחילת 1992, שמנע מסנה להיות חברו לקבוצה).
אף על פי שוויליאמס הציע לפטרזה את ההזדמנות להישאר בקבוצה לאחר שמנסל הודיע על פרישתו מהאליפות בגרנד פרי האיטלקי, הוא הרגיש שהוא לא יכול לחזור בו מהחתימה עם בנטון.
ויליאמס המשיכה להיות הקבוצה הדומיננטית באליפות גם בעונת 1993. פטרזה התקשה להסתדר עם פלאביו בריאטורה, מנהל הקבוצה, וחש שהקבוצה מתמקדת בעיקר בשומאכר.
פטרזה יתאר גם את בנטון B193 עם מנוע פורד V8 כנחותה בהשוואה למכוניות ויליאמס המשוכללות בהן נהג בחמש השנים הקודמות.
לאחר שהשיג 56 נקודות וסיים במקום השני באליפות העולם בשנת 1992, הצליח להשיג רק 20 נקודות וסיים את העונה במקום החמישי שנה לאחר מכן.
לקראת סיום העונה הודיע לו בריאטורהכי הוא "חופשי לחפש נסיעה חלופית".
ליז'ייה הציעה לפטרזה חוזה לשנת 1994, אך הוא ראה בכך צעד לאחור בקריירה שלו ודחה את ההצעה.
כל המקומות בקבוצות המובילות היו תפוסים לקראת עונת 1994 ופטרזה החליט לפרוש מהאליפות.
לאחר מותו של סנה הוצע לו למלא את מקומו בקבוצת ויליאמס, אך הוא החליט לדחות את ההצעה.
במחצית השנייה של עונת 1996 הוזמן על ידי ויליאמס לבחון את המכונית FW18 במסלול בסילברסטון.
על פי הדיווחים בנסיעת המבחן קבע זמן שהיה מציב אותו בשורה השנייה בזינוק לגרנד פרי הבריטי של אותה השנה.
בשנת 1997 התחרה במרוץ 24 השעות של לה מאן הוא נהג בניסאן R390 GT1 עבור קבוצת היצרן.
המכונית קבעה את הזמן השלישי בטיבו במקצה הדירוג, אך נאלצה לפרוש עקב בעיות בתיבת ההילוכים.
לאחר הפרישה מהמרוצים החל להשתתף בתחרויות קפיצות ראווה, ספורט בו התחרו בנותיו בתחרויות בינלאומיות.
הוא זכה באליפות איטליה לחובבים לפני שפרש מהתחרויות ב-2014.
בשנת 2005 חזר להתחרות בעונת הבכורה של תחרות הגרנד פרי מאסטרס שנועדה לנהגי עבר באליפות הפורמולה 1. במרוץ היחיד שהתקיים בקילמאי, דרום אפריקה, סיים במקום השלישי אחרי נייג'ל מנסל ואמרסון פיטיפלדי.
בעונה השנייה הצליח פחות וסיים במקום העשירי בקטר ובמקום השישי בסילברסטון.
השיא שקבע פטרזה, השתתפות ב-257 מרוצי גרנד פרי, החזיק מעמד במשך 15 שנים עד שנשבר על ידי רובנס באריקלו שהשתתף במרוץ ה-258 בקריירה בגרנד פרי טורקיה בעונת 2008. שובו של מיכאל שומאכר מהפרישה סייעה לגרמני להיות הנהג השני שעובר את ההישג של פטרזה.
בשנת 2018 לקח חלק במרוץ 24 השעות של ספא בקטגוריית ה-Pro-AM וסיים במקום ה-32 בדירוג הכללי.
Ryke Geerd Hamer (17 במאי 1935 – 2 ביולי 2017) היה רופא גרמני שרישיונו נשלל ומייסד הרפואה החדשה הגרמנית ( GNM ), שהייתה ידועה בעבר גם כ-German New Medicine ו-New Medicine - שיטה פסאודו-רפואית המתיימרת בין השאר לרפא סרטן.
הליגה השווייצרית לסרטן תיארה את גישתו של האמר כ"מסוכנת, במיוחד מכיוון שהיא יוצרת אצל החולים תחושת ביטחון מזויפת, ובשל כך הם נמנעים מטיפולים יעילים אחרים".
האמר החזיק ברישיון לעסוק ברפואה משנת 1963 עד 1986, אז נשלל רישיונו בשל רשלנות.
שיטתו זכתה לפרסום ב-1995, כשהוריו של ילד חולה סרטן סירבו להעניק לבנם טיפול רפואי בהעדיפם את שיטתו של האמר.
האמר הואשם ברשלנות ונכלא במספר מדינות באירופה.
לטענתו של האמר, שיטתו מהווה אלטרנטיבה "גרמנית" לרפואה הסטנדרטית, שהיא חלק מקונספירציה יהודית להשמדת לא-יהודים.
ריקה גירד האמר נולד במטמן, נורדריין-וסטפאליה, גרמניה, בשנת 1935. בגיל 18 החל בלימודי רפואה ותאולוגיה בטובינגן, שם הכיר את אשתו לעתיד, סיגריד אולדנבורג, סטודנטית לרפואה.
בגיל 20 עבר האמר את הבחינה המקדימה ברפואה, ובאפריל 1962 עבר את הבחינות הסופיות במרבורג, הסה.
הוא קיבל רישיון לעסוק ברפואה ב-1963. לאחר מספר שנים במרפאות האוניברסיטאות של טובינגן והיידלברג, השלים האמר את התמחותו ברפואה פנימית ב-1972. במהלך עבודתו יחד עם אשתו רשם מספר פטנטים.
רישיונו של האמר לעסוק ברפואה נשלל ב-1986 על ידי בית המשפט.
האמר המשיך לעסוק ברפואה, ונחקר מספר פעמים על רשלנות וגרימת מותם של חולים.
הוא נכלא לשנים-עשר חודשים בגרמניה בין 1997 ל-1998, וריצה תקופת מאסר מספטמבר 2004 עד פברואר 2006 בפלורי-מרוגיס, צרפת, על סעיפי הונאה ועיסוק ברפואה ללא רישיון.
התזה להוראה של האמר על GNM באוניברסיטת טובינגן נדחתה לאחר שנבדקה מספר פעמים על ידי חברי הסגל הרפואי, אשר הגיע למסקנה כי עבודתו לוקה בשיטותיה המדעיות וביכולת השחזור שלה, וטענותיו לא תמכו בתיאוריות שהציג.
האמר, לעומת זאת, טען ששיטתו בת אימות ושאוניברסיטת טרנבה בסלובקיה כבר אישרה חלק מהתיאוריות שלו.
למעשה, לא הייתה פקולטה לרפואה באוניברסיטת טרנבה והמסמכים שאישרו לכאורה את השקפתו לא נמצאו ברישומיה וגם היא דחתה את עבודת הגמר שלו.
האמר גלה מרצון לספרד עד מרץ 2007, אז הרשויות הרפואיות הספרדיות הטילו עליו את האחריות לעשרות מקרי מוות שניתן היה למנוע.
עד 1997, האמר החזיק במרפאות בגרמניה, בלגיה, איטליה, אוסטריה והולנד, והתגורר בנורווגיה עד מותו משבץ מוחי ב-2 ביולי 2017, בגיל 82.
ב-17 או ב-18 באוגוסט 1978, בנו של האמר, דירק, נורה על ידי בנו של מלך איטליה האחרון, ויטוריו עמנואלה מסבויה, בעודו ישן על יאכטה ליד קאוואלו ומת ב-7 בדצמבר של אותה שנה.
זמן מה לאחר מותו של דירק, האמר חלה בסרטן האשכים וחשב שיש קשר בין שני האירועים.
האמר החל לפתח את הרפואה הגרמנית החדשה (GNM), אותה ניתן לסכם ב"חמשת החוקים הביולוגיים" שלה:
החוק הראשון ("כלל הברזל"): מחלות קשות מקורן באירוע הלם שנחווה על ידי האדם כקשה מאוד, חריף מאוד, דרמטי ומבודד.
תוכן הקונפליקט הפסיכולוגי של ההלם קובע את מיקום הופעתו של מוקד פעילות במוח שניתן לראות בסריקת CT כסט של טבעות קונצנטריות, הנקראות "מוקדי האמר", המתאימות למיקום המחלה בגוף.
ההתפתחות שלאחר מכן של הקונפליקט קובעת את התפתחות המיקוד המוחי והמחלה.
חוק 2 (טבע דו-שלבי של מחלה): חולה שלא פתר את הקונפליקט שלו נמצא בשלב הקונפליקט הראשון והפעיל, בו שולטת מערכת העצבים הסימפתטית ואשר מתבטא כ"מחלת קור" המלווה בעור וגפיים קרים, מתח, ירידה במשקל והפרעות שינה.
אם הגוף מצליח לפתור את הקונפליקט, מתחיל שלב ריפוי שני, שבו שולטת מערכת העצבים הפאראסימפתטית.
שלב זה מאובחן בדרך כלל כמחלה "חמה" נפרדת .
השלב השני טומן בחובו יותר סיכונים, וריפוי מלא מגיע רק עם השלמתו.
בנסיבות מסוימות, אי פתרון הסכסוך והורדתו לרמה נסבלת עשוי להיות עדיף על פני התמודדות עם השלב השני.
חוק שלישי (מערכת אונטוגנטית של מחלות): לטענת האמר, התקדמות המחלה נשלטת בעיקר על ידי המוח, או על ידי "המוח הישן" ( גזע המוח והמוחון צרבלום) או "המוח החדש" ( המוח הגדול צרברום).
המוח הישן שולט בתהליכים פרימיטיביים יותר, הקשורים להישרדות בסיסית, כגון נשימה, אכילה ורבייה, בעוד שהמוח החדש מנהל סוגיות אישיות וחברתיות מתקדמות יותר, כגון עימותים טריטוריאליים, עימותי פרידה, אי-הערכה עצמית ועימותי זהות.
המחקר של האמר קשור למדע האמבריולוגיה מכיוון שהוא קושר את סוג התקדמות המחלה - בין אם מדובר בגידולים, אובדן רקמה (נמק או כיב), או פגיעה תפקודית - עם שכבת הנבט העוברית ( אנדודרם, מזודרם או אקטודרם) שממנה נובעים גם רקמות האיברים וגם אזורי המוח המתאימים.
קונפליקטים שמתמקדים בגזע המוח (השולט ברקמות הגוף הנובעות מהאנדודרם) או במוחון (השולט ברקמות הנובעות מהמזודרם) מראים ריבוי תאים בשלב הפעיל של הקונפליקט, והרס של הגידולים הנובעים מכך בשלב הריפוי.
קונפליקטים מכווני המוח הגדול (המשפיעים על שאר הרקמות שמקורן במזודרם וכל הרקמות שמקורן באקטודרם) מראים ירידה בתאים (נמקים, כיבים) או פגיעה בתפקוד או הפרעה בשלב הפעיל, וההשלמה של הרקמות הפגועות בשלב הריפוי ( שניתן לאבחן גם כגידול).
החוק הרביעי (מערכת אונטוגנטית של חיידקים ): חיידקים אינם גורמים למחלות אלא משמשים את הגוף, בתיאום המוח, כדי לייעל את שלב הריפוי, בתנאי שהחיידקים הנדרשים זמינים בעת הצורך.
פטריות ומיקובקטריות פועלות על רקמות שמקורן באנדודרם, וכן על חלק מהרקמות שמקורן במזודרם.
חיידקים פועלים על כל הרקמות שמקורן במזודרם ווירוסים על אלה שמקורן באקטודרם.
האמר טוען כי חיידקים אלו, במקום להיות אנטגוניסטים לגוף, למעשה ממלאים תפקיד הכרחי בריפוי, וכי חלק מההתערבויות של הרפואה הקונבנציונלית אינן מועילות אלא מפריעות לתהליכים טבעיים אלו.
החוק החמישי ("קווינטסנס"): השלב הפעיל בקונפליקט ושלב הריפוי של מחלות, כמתואר לעיל, מהווים "תוכניות טבעית", שפותחה במהלך האבולוציה של המין, כדי לאפשר לאורגניזמים לעקוף את התפקוד היומיומי כדי להתמודד עם מצבי חירום מסוימים.
על פי חוקים אלו, אין מחלות של ממש; במקום זאת, מה שהרפואה הממוסדת מכנה "מחלה" היא למעשה "תוכנית בעלת משמעות מיוחדת של הטבע" ( sinnvolles biologisches Sonderprogramm ) שאליה שייכים חיידקים, וירוסים ופטריות.
ה-GNM של האמר מתיימר להסביר כל מחלה וטיפול לפי הנחות היסוד הללו, ובכך להימנע מהרפואה המסורתית.
התרופה היא תמיד פתרון הסכסוך.
טיפולים מסוימים כמו כימותרפיה או תרופות לשיכוך כאבים כמו מורפיום הם קטלניים לפי האמר.
"חוקים" אלו עומדים בסתירה להבנה המדעית של הפיזיולוגיה האנושית.
בשנת 1995, האמר היה מערב בפרשת מחלתה של אוליביה פילהר, ילדה אוסטרית בת שש שסבלה מגידול על שם ווילמס.
הוריה של פילהר היו חברים בפיאט לוקס, תנועה דתית חדשה.
מנהיגת התנועה, אוריאלה, הפנתה את ההורים להאמר.
האמר איבחן את הילדה כבעלת מספר "קונפליקטים" ולא סרטן.
כשההורים סירבו לטיפול רפואי קונבנציונלי, ממשלת אוסטריה הסירה את זכויותיהם על הילדה.
ההורים נמלטו עם בתם לספרד, אז מקום מגוריו של האמר.
לאחר משא ומתן, שכלל את התערבות נשיא אוסטריה תומאס קלסטיל, שוכנעו ההורים לחזור לאוסטריה.
בינתיים, הידרדר מצבה הבריאותי של פילהר.
משקל הגידול עלה לארבעה קילוגרמים, מילא את רוב חלל הבטן ולחץ על ריאותיה.
חוסר הטיפול הפחית את אומדן הסתברות ההישרדות מ-90% ל-10%.
לאחר שבית משפט הורה על טיפול קונבנציונלי בסרטן בניתוח, כימותרפיה והקרנות, פילהר החלימה לחלוטין ובשנת 2010 עדיין חיה.
הוריה נדונו לשמונה חודשי מאסר על תנאי באוסטריה.
האמר טען כי השיטה שלו היא אלטרנטיבה "גרמנית" לרפואה הקלינית הקונוונציונלית, שלטענתו היא חלק מקונספירציה יהודית להשמדת לא-יהודים.
בכך חזר האמר על טענותיו האנטישמיות של הרופא הנאצי גרהרד וגנר.
פרטנית, טען האמר כי כימותרפיה ומורפיום משמשים ל"רצח המוני" של הציוויליזציה המערבית, בעוד טיפול כזה אינו בשימוש בישראל.
האמר טען שרוב האונקולוגים הגרמנים הם יהודים וש"אף יהודי לא מטופל בכימותרפיה בגרמניה".
לדבריו, מחטים היפודרמיות משמשות במהלך הכימותרפיה כדי להשתיל "שבבים" המכילים "חדרי רעל" שניתן להפעיל באמצעות לוויין כדי להרוג מטופלים באופן ספציפי.
הוא הציע שמסע החיסון לשפעת החזירים של 2009 שימש גם כדי לסמן אנשים עם אותם "שבבים" והכחיש את קיומו של HIV.
האמר גם סבר כי שלילת ההכרה בתיאוריות שלו ושלילת רישיון המתרגלת שלו נובעת מקנוניה יהודית.
בשנת 2008, הציג האמר מסמך שבו נכתב כי "הרב הראשי עזרא איוואן גוץ" אישר את קיומה של קונספירציה בקרב אונקולוגים יהודים להשתמש ב"עינויי" כימותרפיה על כל החולים הלא יהודים, בעוד שחולים יהודים היו אמורים לקבל את " הטיפול הנכון".
גוץ (Götz), מכחיש שואה גרמני הפעיל בזירת התחייה של הרייך הגרמני, הורשע שוב ושוב על ידי בתי המשפט בגרמניה בגין הונאה, לשון הרע, שימוש לרעה בתארים אקדמיים (התואר "הרב הראשי" אינו מוגן על פי חוק בגרמניה), זיוף מסמכים, ועוד.
הליגה השווייצרית לסרטן של האגודה השווייצרית לאונקולוגיה, החברה השווייצרית לאונקולוגיה רפואית והמכון השווייצרי לחקר סרטן יישומי דיווחו כי לא פורסם שום מקרה של ריפוי סרטן על ידי האמר בספרות הרפואית, וגם לא מחקרים כלשהם בכתבי עת מיוחדים.
הדיווחים בספריו "חסרים את הנתונים הנוספים החיוניים להערכה רפואית" והצגת מחקריו בכנסים רפואיים "אינם משכנעים מבחינה מדעית".
בנוסף, גופים רבים - המרכז לחקר הסרטן הגרמני, האגודה הגרמנית לסרטן, ההתאחדות הרפואית הגרמנית ומועצות צרכנות גרמניות חולקים נמרצות על האמר.
יתרה מזו, אפילו תומכים בטיפולים אלטרנטיביים לסרטן מתייחסים לתיאוריה של האמר בספקנות.
"מוקדי ההאמר" שהאמר ראה ב-CT המוח זוהו על ידי רדיולוגים כעיוותי תמונה ("ארטיפקטים") הנפוצים בצילומי CT.
הממסד הרפואי בגרמניה ובאיחוד האירופי מזהיר מפני האיום הנשקף לחולים מטיפוליו של האמר.
ישנם דיווחים מתמשכים בעיתונות על קורבנות שיטתו של האמר ברחבי אירופה.
ריקו מארק לואיס הוא כדורגלן אנגלי המשחק בעמדת המגן הימני והשמאלי במנצ'סטר סיטי מהפרמייר ליג ובנבחרת אנגליה.
לואיס נולד בעיירה בורי שבמנצ'סטר רבתי, אנגליה.
הוא גדל במחלקת הנוער של מנצ'סטר סיטי.
ב-13 באוגוסט 2022 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, בניצחון 4-0 על בורנמות' במסגרת המחזור השני בפרמייר ליג לעונת 2022/2023.
ב-5 באוקטובר ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת האלופות, בניצחון 5-0 על פ.צ.
פרדריקה לוסי (ריקה) אריקסון הייתה חוקרת טבע, היסטוריונית ואמנית בוטנית אוסטרלית.
היא חקרה ואיירה סחלבים וצמחים נוספים הנפוצים בעיקר במערב אוסטרליה.
אריקסון אף ערכה אינדקס ביוגרפי ומילון של ההתיישבות במערב אוסטרליה, בין השנים 1829–1888, שהיה הראשון מסוגו בעולם.
היא כתבה, והשתתפה בכתיבה, של כעשרים ספרים בתחום הבוטניקה.
בשנת 1987 הוענק לה (Gen Div) על שירות לאומנויות, במיוחד כסופרת ומאיירת.
בנוסף, קיבלה עוד מגוון אותות ותארים.
אריקסון נולדה ב-1908 בעיר בולדר (Boulder) שבמערב אוסטרליה, והייתה הבכורה מבין שמונה ילדים להוריה, כריסטופר סנדילנדס, כורה זהב, ופיבי לואיזה.
כשבגרה לימדה בבתי ספר כפריים כמורה יחידה בבית הספר, בשנת 1936 נישאה לחוואי סידני אודן אריקסון.
לזוג נולדו ארבעה ילדים – דורותי, ג'ון, בת'ל ורובין.
באותן שנים גרה אריקסון בחווה עם משפחתה, ושם החלה לאייר את מגוון הצמחים והפרחים.
בשנת 1947 הציגה את ציוריה בתערוכת החי בר שבעיר פרת', ושם השתכנעה לכתוב ספר שילווה את איוריה.
האירוע הזה התחיל את הקריירה הבוטנית שלה אשר כללה מחקר אודות למעלה מ-14,000 מינים אנדמיים במערב אוסטרליה.
היא לימדה, כתבה וציירה בצבעי מים סחלבים,, צמחים טורפים, ציפוריםוחרקים.
ציוריה הרבים תלויים בין השאר בערים פיטסבורג ולונדון, כמו גם בארצות הברית ואוסטרליה.
אריקסון הפסיקה לצייר לזמן מה כיוון שחלתה במחלת הקטרקט, ובשנות התשעים, כאשר הוסר הקטרקט, שבה לציור ולמחקר.
כיום, רוב ציוריה תלויים בספריית Battye בפרת', שם אף הוקם אתר הנצחה לכבודה.
מלבד ציוריה היא גם כתבה ספרים רבים על ההיסטוריה של הבוטניקה ועל חוקרים קודמים בתחום, ובין ספריה אפשר למצוא את "A Naturalist's Life " ו-"Sharing a Wonderful Dream".
כמו כן, בעשור השישי לחייה החלה לעסוק בגניאולוגיה.
במסגרתו חקרה אוסף של פרטים היסטוריים וגניאולוגים על ההתיישבות במערב אוסטרליה מאז ייסוד מושבת הנהר סוואן ב־1829 ועד השנה 1914. במהלך המחקר היא אספה מידע רב על המתיישבים, ממקורות מידע מגוונים כגון: עצי משפחה, מכתבים, תצלומים, מפות ועוד.
ב־1987 הוכתרה כחברת כבוד באגודה הגניאולוגית של מערב אוסטרליה (WA Genealogical Society) ונבחרה פה אחד לתפקיד יושבת הראש של האגודה.
עד אז כבר ערכה חמישה כרכים של מילון מערב אוסטרליה.
כמורה החלה אריקסון ללמוד וללמד על המגוון הבוטני באזור מגוריה (מצפון לטודאי).
היא יצרה קשר עם מומחים אשר עזרו לה לשכלל את דיוקה המדעי ולפתח את יכולותיה כחוקרת טבע.
אריקסון השיגה מיקרוסקופ ועדשה מגדילה והייתה מנתחת את הצמחים ומוסיפה עוד ידע ודיוק לציוריה.
אחת מעבודותיה הגדולות הייתה אוסף גדול של תמונות, סקיצות וציורים של צמחי הסטילדיום הנפוצים במערב אוסטרליה, ששמם העממי הוא טריגר צמחים.
האוסף הזה שולב בספר שנכתב על הסטילדיום.
בשנות ה-60 סייעה אריקסון בשמירה על מגוון החי והצומח באזור קלינג'רי, ואף יצרה קשר עם מושל המחוז כדי להבטיח את שימור המגוון.
ב־4 ביוני 1965 הוכרז האזור כשמורת הטבע.
ב־1996 החליטה ועידת השמות הגאוגרפית, אשר אחראית בין השאר על בחירת שמות לשמורות, לקרוא לשמורה על שם אריקסון, וכך שברו מסורת ארוכת שנים של הימנעות מקריאת שמורות על שם אדם חי.
ב־12 בספטמבר של אותה שנה התקיים טקס שבו נחנכה השמורה כשמורת הטבע ריקה אריקסון.
בשנת 1980 זכתה בתואר אזרחית השנה לאומנויות במערב אוסטרליה והוענק לה אות כבוד D.Lit.
בשנת 1987 הוענק לה מסדר אוסטרליה (Gen Div).
בשנת 1999 נקראה מרפסת סנט ג'ורג' על שמה, והיא זכתה לשלט שנקבע באבני הריצוף.
בשנת 2006 היא נרשמה כאחת מ־100 האנשים המשפיעים ביותר בהיסטוריה של מערב אוסטרליה.
בשנת 2007 זכתה בפרס מורשת המדינה.
ריקרדו (ריקו) פרהוּבְן (בהולנדית: Ricardo (Rico) Verhoeven; נולד ב-10 באפריל 1989) הוא קיקבוקסר מקצועי הולנדי, מתאגרף מקצועי לשעבר ולוחם אמנויות לחימה משולבות (MMA) שמתחרה במשקל כבד, שם הוא אלוף גלורי המכהן.
מקצוען מאז 2004, הוא גם התחרה במבצעי K-1, וכן ב-It's Showtime ו-SUPERKOMBAT.
הוא מדורג כמשקל כבד מספר 1 בעולם על ידי Combat Press.
פרהובן דורג ברציפות כלוחם הקיקבוקס במשקל כבד מספר אחד בעולם על ידי Combat Press מאז ספטמבר 2014, כאשר הדירוג הוקם לראשונה.
ריקו פרהובן נולד בברגן אופּ זום , הולנד.
הוא החל ללמוד אמנויות לחימה בגיל חמש, עם לימודי קיוקושינקאי.
הוא הוכשר על ידי אביו, חגורה שחורה בקראטה.
לאחר המעבר לקיקבוקסינג, פרהובן החל להתאמן בגיל שבע והחל להתחרות מול מבוגרים כשהיה רק בן 16, בשל מידותיו הגדולות.
הוא ניצח את ג'ונטה דיניז בהחלטה פה אחד ב־Glory 7: Milan במילאנו, איטליה ב-20 באפריל 2013.
הוא התמודד מחדש עם ארול צימרמן ב- Glory 9: New York - 2013 95kg Slam בניו יורק ב-22 ביוני 2013. אף על פי שהופחתה לו נקודה בסיבוב הראשון, הוא הצליח להתגבר על צימרמן במשך שלושה סיבובים וניצח בהחלטה פה אחד.
השחקן ג'ייסון סטיית'האם הוא אוהד נלהב של פרהובן ומגיע באופן קבוע לצפות בקרבות שלו.
בשנת 2025 שיחק בתפקיד קטן בסרט "מאורת הגנבים: פנטרה" (אנ').
2014 Glory Heavyweight (+95 ק"ג/209 פאונד) אלוף טורניר אליפות העולם
Glory Heavyweight (+95 ק"ג/209 פאונד) אליפות (פעם אחת; נוכחית)
אחת עשרה הגנות כותרת מוצלחות
2017 נוקאאוט התהילה של השנה vs.
שיא התהילה של השנה 2019
זוכה טורניר במשקל כבד Glory 77 לשנת 2021
זוכה גראנד פרי במשקל כבד Glory לשנת 2024
לפרהובן ולאשתו לשעבר, ג'קי דושן, יש שלושה ילדים.
בשנת 2022, סדרת הדוקו בת ארבעה חלקים RICO: Dream Big עקבה אחרי פרהובן לקראת המאבק שלו נגד באדר הארי וניסיונותיו לפרוץ בהוליווד.
ריקבון מוחי הוא מונח המתאר תוכני רשת בעלי ערך ירוד, או את ההשלכות הנפשיות והאינטלקטואליות, הנגרמות כתוצאה מחשיפה ממושכת לתוכן זה.
המונח מתייחס גם לשימוש מופרז עד כדי התמכרות למדיה דיגיטלית וחברתית, בדגש על תכנים קצרים כגון סרטוני טיקטוק.
המונח החל את דרכו בתרבות האינטרנט של דור האלפא ודור ה-Z, אך פרץ גם אל המיינסטרים התרבותי.
המונח זכה בתואר "מילת השנה של אוקספורד" לשנת 2024. המילה, שנבחרה בסקר שבו הצביעו 37 אלף אנשים, התחרתה מול מונחים אחרים כגון צניעות, רומנטזי (ז'אנר המשלב בין רומנטיקה ופנטזיה), demure ותמחור דינמי.
המונח מוגדר על ידי הוצאת אוניברסיטת אוקספורד כ"הידרדרות כביכול במצב הנפשי או האינטלקטואלי של אדם כתוצאה מצריכת יתר של חומרים ותכנים (במיוחד תכנים מקוונים) הנחשבים טריוויאליים או בלתי מאתגרים".
לפי הוצאת אוניברסיטת אוקספורד, השימוש המתועד הראשון במונח היה כבר בשנת 1854 בספר וולדן – חיים ביער מאת הנרי דייוויד תורו.
תורו מתח ביקורת על מה שהוא ראה כירידה בסטנדרטים האינטלקטואליים, כאשר רעיונות מורכבים זוכים להערכה פחותה, והשווה זאת ל-"ריקבון תפוחי האדמה" של שנות ה-40 של המאה ה-19 באירופה.
במהלך המאה ה-20 מבקרים של תרבות הצריכה טענו כי עולמות הפרסום והמדיה גורמים לחברה עם עודף הסחות דעת ומניפוליציות היוצרים סביבה רגשית לא בריאה.
בשנת 1957 פרסם ונס פאקרד את ספרו "המשכנעים הסמויים" (The Hidden Persuaders) בו תיאר את השפעת המפרסמים על הציבור.
פאקרד טען כי פרסום מבצע מניפולציה פסיכולוגית לא מודעת על אנשים וכי הוא הוא מחליש אוטונומיה, שיפוט ובחירה חופשית של הצרכנים באמצות הסטה רגשית של אנשים במקום חשיבה שלהם.
חוקרים אחדים השוו בין פגיעות סביבתיות במערכות אקולוגיות טבעיות לבין השפעות של הצפת מידע, מדיה ותוכן ממכר על תהליכים נפשיים וחברתיים.
בהקשר זה, מושג "אקולוגיה של הנפש", שטבע גרגורי בייטסון , מתאר את התודעה כמערכת יחסים רגישה להפרעות חיצוניות.
ב-1985 ניל פוסטמן פרסם את ספרו בידור עד מוות בו טען כי התרבות הנוכחית מבוססת על בידור חזותי מהיר, והיא ממירה חשיבה רציונלית בקליפים, סיסמאות וגירום, דבר הגורם לירידת עומק אינטלקטואלי ודמוקרטי.
ב-1999, קאלה לאסן, מייסד מגזין Adbusters, המשיך את הטיעון של בייטסון בספרו שיבוש תרבות ברעיון של זיהום סביבתי של התודעה.
לפי לאסן, באופן דומה לכך שחשיפה ממשוכת לזיהום מים או זיהום אוויר עלולים לגרום למחלות כמו סרטן או מחלות לב, חשיפה ממושכת לפרסום ותקשורת בידורית גורמים ל"זיהום נפשי".
לפי לאסן, המרחב הנפשי הוא משאב ציבורי בדומה לכך שאוויר הוא משאב ציבורי, פרסום ותוכן שיווקי ובידורי פולשים למרחב זה ללא הסכמה ובצורה לא מודעת ולפי לאסן תכנים אלה יוצרים חרדה, ניכור ודפוסי צריכה כפייתיים.
בשנת 2002 פרסם אדם קרטיס את הסדרה התעודית "המאה של העצמי".
הסדרה מתארת את המאה ה-20 כתקופה שבה רעיונות מתחום הפסיכולוגיה, יושמו באופן שיטתי בפרסום, בפוליטיקה ובתרבות הצריכה כדי לעצב את זהות הפרט, רצונותיו והתנהגותו.
לפי הטענה, במקום לפנות אל אזרחים כאל ישויות רציונליות, מוסדות כלכליים ופוליטיים למדו להשפיע עליהם באמצעות פנייה לרגשות, לדחפים ולצרכים לא-מודעים, וכך נוצרה תרבות שבה העצמי, הסיפוק האישי והצריכה עומדים במרכז החיים החברתיים והפוליטיים.
בהקשר אינטרנטי, ישנן ראיות לשימוש במונח "ריקבון מוחי" עוד בשנת 2004. בשנת 2007, המונח שימש את משתמשי טוויטר לתיאור תוכניות הכרויות (כגון "הרווק"), משחקי וידאו ו"בילויים מקוונים".
השימוש בביטוי התרחב בעשור השני של המאה ה-21, והפך לפופולרי מאוד בשנת 2023, עם הפיכתו למם אינטרנטי.בשנת 2024, נמצא כי רבים משתמשים במונח לתיאור הרגלי הרשת של דור האלפא בידי מבקרים שסבורים כי הדור "שקוע יתר על המידה בתרבות הרשת".
המונח מתייחס, באופן שלילי, לאדם שאוצר המילים שלו מורכב אך ורק מהקשרים (רפרנסים) אינטרנטיים.
דור האלפא ודור ה-Z רואים במונח מילת סלנג, המצטרפת לביטויים כגון "סקיבידי" (אזכור לסדרת הרשת סקיבידי טוילט), "ריז" (קיצור של 'כריזמה'), "Gyatt", הביטויים זכר אלפא ובטא, "67", ועוד.
בשנת 2024 עלתה לכותרות פאטימה פיימן, סנאטורית אוסטרלית השייכת לדור ה-Y, כשנשאה נאום קצר בפני הפרלמנט האוסטרלי באמצעות סלנג של דור האלפא ודור ה-Z.
סקיבידי!" הנאום, שנכתב על ידי איש צוות של פיימן, סומן כדוגמה לריקבון מוחי "בעולם האמיתי".
ריקבון מוחי איטלקי היא סדרת ממים סוריאליסטיים שהופיעה בראשית 2025, המתאפיינת בתמונות אבסורדיות של יצורים שנוצרו על ידי בינה מלאכותית יוצרת ואשר יש להם שמות בדויים בעלי גוון "איטלקי".
התופעה התפשטה במהירות בפלטפורמות מדיה חברתית כגון טיקטוק ואינסטגרם, בזכות שילוב של קריינות מדומה באיטלקית, ויזואליות גרוטסקית והומור חסר הקשר.
ריקבון מוח איטלקי הביא להופעת מטבעות ממים תנודתיים במיוחד המבוססים על הדמויות המזוהות עם הסדרה.
הממים של ריקבון מוחי איטלקי מתאפיינים בתמונות או סרטונים אבסורדיים שנוצרו באמצעות בינה מלאכותית יוצרת, בדרך כלל בצורת הכלאות בין בעלי חיים לחפצים יומיומיים, מזון, כלי נשק או אלמנטים דמיוניים.
היצורים מקבלים שמות בעלי גוון "איטלקי" מובהק ולעיתים מלווים בקריינות חסרת פשר בקול גבר איטלקי מזויף שנוצר גם הוא בבינה מלאכותית.
הסגנון משלב סוריאליזם, תחושת אי-נוחות ויזואלית (מושג בשם הרשמי "עמק המוזרות") והומור פוסט-אירוני המזוהה עם דור ה-Z.
המונח "brain rot" ("ריקבון מוחי") הוגדר כ"מילת השנה של אוקספורד" לשנת 2024, ומתאר את התחושה של שחיקת החשיבה כתוצאה מחשיפה עודפת לתוכן רדוד או חסר משמעות ברשת.
המונח עצמו משמש גם לתיאור התכנים הגורמים לתחושה זו.
המם הראשון שצבר פופולריות בטיקטוק היה "טרללרו טרללה", יצור דמוי כריש עם רגליים ונעליים כחולות, שנוצר ב־13 בינואר 2025. היוצר המקורי, שפעל תחת השם eZburger401@, מחק את חשבונו, והמשתמש הראשון שזכה לפופולריות עם הדמויות היה noxaasht@.
בחודש מרץ התופעה התפשטה לאינדונזיה, לארצות הברית ולאירופה.
מותגים מסחריים אימצו את הסגנון לפרסומות שיווקיות.
ריקבון מוחי איטלקי כולל מספר רב של דמויות, בזכות השימוש בכלי בינה מלאכותית יוצרת.
הדמות הראשונה שזכתה לפופולריות הייתה טרללרו טרללה – כריש תלת-רגלי הנועל נעלי סניקרס של נייקי.
הכריש מופיע לעיתים כשהוא קופץ או נלחם בדמות בומברדירו קוקודילו.
התמונה הזו נחשבת לרגע שבו הז'אנר החל להתפשט באופן רחב.
בומברדירו קרוקודילו עצמו הוא יצור בעל ראש תנין וגוף של מטוס מפציץ צבאי.
על פי הידוע על קרוקודילו מהסרטון שיצר אותו, הוא מפציץ בעזה, אינו מאמין באללה, וניזון מדמעותיהן של אמהות.
בהתאם, הדמות ספגה ביקורת מחלק ממאמיני דת האסלאם, שראו בקריינות שבסרטון חשיפתה חילול השם.
על פי המם המקובל, בומברדירו קרוקודילו נהרג על ידי טונג טונג טונג סהור.
אחיו של קרוקודילו, בומבומביני גוזיני, ציפור מעופפת בעלת מאפיינים הדומים לקרוקודילו, יצאה למסע נקמה נגד סהור.
ברר ברר פאטאפים הוא קוף חוטמני עם גוף שיחי ויערתי.
גפיים ארוכות במיוחד, ראש עגול בעל עיניים בולטות וקירחות.
שורשים קטנים ועשב צומחים סביב רגליו הענקיות ושטוחות.
גפיו עדינות, ולעיתים נראים עלי־שלכת או מוס על המרפקים והזנב/גב.
פרופורציותיו מגוחכות – רגליים גדולות בקנה מידה בלתי פרופורציונלי לידיים דקיקות וקטנות.
צבע הפרווה חום-בהיר ומרקם עורו משולב עם גוני ירוק טחביים הנובעים מהאלמנט הצמחי שלו.
בלרינה קפוצ'ינה היא בלרינה בעלת ראש של ספל קפוצ'ינו, הלובשת חצאית טוטו ונעלי פוינט.
דמות זו מדגישה את האבסורדיות של הז'אנר דרך השילוב בין אובייקט יומיומי לבין סמל של בלט קלאסי.
במם המקורי היא מופיעה כשהיא מבצעת פירואט באלגנטיות.
דמות מרכזית נוספת היא טונג טונג טונג סהור – דמות אנתרופומורפית עשויה עץ, המזכירה אלת הודים ומחזיקה מחבט בייסבול.
שמה כולל חזרה אונומטופיאית על צליל תיפוף הנהוג באינדונזיה כדי לסמן את תחילת ארוחת סחור, במהלך הרמדאן.
את הדמות יצר משתמש טיקטוק בשם noxaasht@ בפברואר 2025, והיא הפכה במהרה למם אינטרנט.
הקריינות לדמות בשונה משאר הדמויות איננה באיטלקית, אלא באינדונזית.
דמות נוספת היא לה ואקה סאטורנו סאטורניטה – דמות מהבריינרוט האיטלקי שנוצרה בפברואר 2025. היא שילוב של פרה עם כוכב שבתאי, בעלת גוף עם טבעות זוהרות, ראש פרה ורגליים אנושיות ענקיות.
לדמות מיוחסים כוחות כמו תעופה בחלל, ירי לייזרים שחורים ויכולת להפוך לחור שחור.
היא כיכבה בסרטונים ויראליים ובקרבות דמיוניים נגד דמויות אחרות בתופעה, והפכה לאחד הסמלים המזוהים של ההומור האבסורדי.
דמויות נוספות הם בונקה אמבלבו – צפרדע עץ אנתרופומורפית בעלת רגליים אנושיות וגוף בצורת צמיג כלי רכב; ואת לירילי לרילה – הכלאה בין קקטוס ופיל, הנועלת סנדלים.
הקריינות לדמות זו שירית וחוזרת על עצמה.
בעקבות ההתפשטות הנרחבת של המם האינטרנטי ברחבי העולם, עלילתו ודמויותיו מאופיינות על ידי תרבויות ושפות רבות, כשהבולטות בהן הן התרבות האיטלקית והתרבות האינדונזית.
בנוסף, תרבויות אינטרנט מקומיות ולאומיות יצרו לעצמן דמויות בריינרוט משלהן, שאינן בעלות פרסום רב.
ישנן דמויות רבות שאינן מוזכרות כאן.
ריקוד הוא תנועה של גוף האדם תוך יצירת תבניות תנועתיות הנושאות משמעות או מידע (אסתטי, רגשי, חברתי), בדרך כלל באופן קצבי ולצלילי מוזיקה, המתבצעת או כאומנות מול קהל או למטרות בילוי, טקסים חברתיים, מסורתיים או דתיים, פולחן, ספורט, ריפוי וכדומה.
הריקוד ידוע משחר ההיסטוריה האנושית וקיים בכל התרבויות.
הוא מקושר בעיקר עם רגשות של שמחה ואירועים משמחים (כגון טקסים של לידה, חתונה וכדומה), אך קיים גם בהקשרים של טקסים דתיים ותרבותיים, ועוד.
המילה ריקוד מתארת גם שרשרת מסוימת, מוגדרת ומקובעת, של תנועות ריקוד, למשל: הריקוד "צדיק כתמר" או ריקוד גשם אינדיאני.
בהרחבה מתאר המושג התנועעות של חיות או עצמים המזכירה ריקוד אנושי: "דבורת הדבש רוקדת ריקוד המודיע על מיקומו וכמותו של מזון"; .
בעברית של ימינו משתמשים במושג מחול לתיאור כל סוג ריקוד שמיועד להיות מבוצע מול קהל ונתפס כאומנות, בניגוד לצורות ריקוד שמבוצעות למטרות אחרות.
כוריאוגרפיה היא מקצוע בו יצירת אמנות מבוססת על הריקוד, כלומר – הכוריאוגרף בוחר מוזיקה מסוימת ומתאים לה תנועות ריקוד מסוימות, המהוות את עיקר היצירה.
הריקוד מאפשר לבטא רגשות במודע ובאופן בלתי-מודע.
מסיבה זו, כל רקדן נוטה לפתח סגנון ריקוד שונה, התלוי גם במצב רוחו ובחברה בה הוא רוקד.