tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
על פי עיקרון זה, ההגברה הרב-חושית חזקה ביותר כאשר הגירויים המרכיבים אותה חלשים.
זאת משום שכאשר גירויים מכל חוש בנפרד חזקים ויעילים, קל לזהות אותם באופן פרטני, ולכן התועלת מההגברה הנוצרת מאינטגרציה פוחתת.
תהליך האינטגרציה הרב-חושית מתרחש בזמן אמת, באופן מיידי עם הגעת הקלטים החושיים אל המוח.
יכולת האינטגרציה הרב-חושית אינה קיימת באופן מלא מלידה מוחו של היילוד עדיין אינו מסוגל לשלב מידע מחושים שונים, והיכולת מתפתחת בהדרגה במהלך שנות החיים הראשונות.
תהליכי האינטגרציה מתפתחים בקצב שונה מהתהליכים החד-חושיים (הקשורים לחוש אחד בלבד), ודורשים התנסות מוקדמת עם גירויים המגיעים ממספר חושים במקביל.
התנסות זו חיונית לעיצוב הקשרים העצביים ומאפשרת למוח להסתגל לסביבה שבה האורגניזם חי.
קליפת המוח (הקורטקס) ממלאת תפקיד מרכזי בהתפתחות זו.
דרך ההתנסות נוצרים קשרים בין קליפת המוח לבין מרכזי עיבוד עמוקים יותר (תת-קורטיקליים), וכך לומד המוח להתאים את אופן שילוב החושים לדרישות הסביבה.
לדוגמה, בעלי חיים שגדלו ללא גירויים חזותיים לא יפתחו אינטגרציה רב-חושית תקינה, אף שחוש הראייה וחוש השמיעה שלהם כשלעצמם עשויים להיות תקינים.
במקרים של התנסות חריגה – למשל כשהקול והמראה מגיעים תמיד ממקומות שונים – המוח עשוי לחווט את עצמו מחדש ולבצע אינטגרציה דווקא בין גירויים מרוחקים.
בקרב בני אדם, התפתחות זו נמשכת זמן רב במיוחד אינטגרציה בין שמיעה לראייה מבשילה רק לקראת גיל 8 חודשים, בו בזמן שילוב של ראייה ומישוש עשוי להמשיך ולהתפתח עד גיל 8 שנים ואף מעבר לכך.
אם הניסיון הנדרש ליצירת אינטגרציה רב-חושית נפגע בשלבים מוקדמים, היכולת עשויה שלא להתפתח כראוי.
אִינְטֵלִיגֶנְצִיָה (בעברית: מִשְׂכַּל) או בינה היא היכולת לפתור בעיות במהירות ובמדויק.
מקור המילה אִינְטֶלִיגֶנְצְיָה במילה הלטינית intelligere, שמשמעה "לבחור", "להחליט", "להבחין" (כשם שמברכים בתפילה היהודית "הנותן לשכוי בינה להבחין בין יום ובין לילה").
בהתאם לכך, הפירוש המילולי של אינטליגנציה הוא היכולת להבין דבר מתוך דבר וכן היכולת להבחין בין דבר לדבר.
אינטליגנציה היא "היכולת להסיק, לתכנן, לפתור בעיות, לחשוב באופן מופשט, להבין רעיונות מורכבים, ללמוד מהר וללמוד מניסיון.
לא מדובר רק בלמידה מספרים, כישורים אקדמיים צרים או חכמה של מבחנים.
מדובר ביכולת רחבה ועמוקה יותר להבין את הסביבה שלנו, "לתפוס" את מה שקורה, לחשוב בהיגיון ולהבין מה לעשות." האגודה האמריקנית לפסיכולוגיה התייחסה לשונות באינטליגנציה באופן הבא: "פרטים מובחנים זה מזה ביכולתם להבין רעיונות מורכבים, להסתגל באופן אפקטיבי לסביבה, ללמוד מניסיון, לעסוק בצורות שונות של הסקה, ולהתגבר על מכשולים בעזרת חשיבה."
מושגים דומים לאינטליגנציה הם יכולת קוגניטיבית, יכולת שכלית, ביצועים קוגניטיביים ותפקוד קוגניטיבי.
קיימת גם אינטליגנציה בבעלי חיים אחרים ואינטליגנציה מלאכותית הנוצרת בקרב מכונות.
מבחני האינטליגנציה מחולקים לכמה קטגוריות: כמותיים, מילוליים, מרחביים, מעשיים ועוד.
כיום קיימות שיטות מדידה פורמליות של אינטליגנציה, כלומר, דרכים לתת אמת מידה כמותית ליכולתו השכלית של האדם לפתרון בעיות, בלא התייחסות למכלול אישיותו וערכיו.
מנת משכל היא הערך המקובל לביטוי רמת האינטליגנציה של האדם.
מנת המשכל באוכלוסייה מתפלגת נורמלית, כשהממוצע (שהוא גם החציון) מוגדר כ-100 עם סטיית תקן של 15. האינטליגנציה מאופיינת בהתפלגות נורמלית, כך שלרוב האנשים יש אינטליגנציה ממוצעת ורק לאחוז קטן יחסית יש אינטליגנציה חריגה.
לקות שכלית היא מצב המאופיין באינטליגנציה נמוכה במיוחד, לצד זאת מחוננות מאופיינת באינטליגנציה גבוהה מאוד.
על פי מבחני בינה סימון והפיתוח של שטרן – מנת המשכל מציינת את היחס שבין גילו השכלי של הילד (רמת ביצועו במבחן) לבין גילו הכרונולוגי.
הנוסחה לחישוב אינטליגנציה תהא כלהלן:
מנת משכל = גיל שכלי / גיל כרונולוגי * 100
מבחני וכסלר מפרידים בין טווחי גיל שונים.
על כן נעשה שימוש במבחן וכסלר לילדי גן, מבחן וכסלר לילדים, או מבחן וכסלר למבוגרים, בהתאם לגיל הנבדק.
על פי מבחני וכסלר, אינטליגנציה היא היכולת של היחיד לפעול בתכליתיות, לחשוב בהיגיון ולהתמודד ביעילות עם הסביבה.
על כן, לפי מבחנים אלו, הכושר השכלי מורכב מכישורים ספציפיים בלתי תלויים זה בזה (גורם ה-S).
לדוגמה, היכולת המילולית (S1) אינה תלויה ביכולת הביצועית (S2) ועל כן ניתנים למבחן כמה ציונים נפרדים:
ציון נפרד לכל אחד מהכשרים השכליים שבודקים תת-המבחנים.
הציון לרמת המשכל בתחום המילולי.
הציון לרמת המשכל בתחום הביצועי.
מנת המשכל יציבה מאוד לאורך השנים.
המתאם בין מנת המשכל של גיל 11 לזו של גיל 80 נע בין 0.7 ל-0.8. אין זאת אומרת שמנת המשכל נשארת אותו הדבר, רק שמיקומו היחסי של האדם בהשוואה לאחרים נשאר דומה.
יחד עם זאת, הציונים במבחני אינטליגנציה הבוחנים מידע נלמד כמו אוצר מילים וידע כללי נוטים להיות יציבים לאורך זמן.
סוג זה של אינטליגנציה נקרא אינטליגנציה גבישית.
לעומתם, הציונים במבחני אינטליגנציה הבוחנים אינטליגנציה נוזלית (מהירות עיבוד, זיכרון עבודה, תפיסה מרחבית והסקה מופשטת) נוטים לרדת בגיל מבוגר.
ג'יימס פלין הציג עדויות כי ההישגים במבחני IQ בתחילת המאה היו נמוכים בממוצע ב-20 נקודות לעומת ההישגים הממוצעים כיום.
תופעה זו ידועה כיום בשם "אפקט פלין".
ישנם הסברים רבים ומגוונים למקורו של האפקט.
יש חוקרים המסיקים מכך ששיפורים גדולים בחינוך ובתזונה עשויים להשפיע על מדדי אינטֶליגנציה, בעוד אחרים מציינים את הטלוויזיה ומשחקי המחשב כמפתחים יכולות מרחביות-ויזואליות שהובילו להעלאת הציונים.
עם זאת, ההסבר המקובל ביותר הוא המיומנות של הנבחנים בביצוע מבחנים.
בתחילת המאה העשרים מבחנים לא היו נפוצים ואנשים לא היו כה מתורגלים בביצועם, לעומת המצב כיום.
בניגוד לפרשנים אחרים של ממצאיו, פלין עצמו אינו טוען כי בני האדם כיום חכמים מבני האדם שחיו לפני כמאה שנה.
הבדלים בין אישיים באינטליגנציה נובעים הן מתורשה והן מהשפעות סביבתיות.
מידת השפעתה של התורשה משתנה לפי שיטת המחקר.
לפי מחקרי תאומים, הבדלים תורשתיים מסבירים 50% מהשונות בין אנשים במנת המשכל.
נתון זה תלוי בגיל, כאשר בקרב ילדים הוא נמוך יותר (20%–30%) ובקרב מבוגרים גבוה יותר (כ־70%).
כלומר, בקרב ילדים לסביבה יש השפעה גדולה יותר על מנת המשכל שלהם, אך ככל שהגיל עולה, כך פוחתת תרומתה של הסביבה ועולה תרומתה של התורשה.
לפי מחקרים גנטיים של ניתוח משוואות מבני, גורם גנטי כללי מסביר בממוצע 58% מהשונות במנת המשכל.
משנת 2011, כלי המחקר השכיח יותר להערכת השפעתה של התורשה הוא בחינה של SNPs.
במחקרים אלה משווים את רמת הדמיון בין אנשים באינטליגנציה לרמת הדמיון ביניהם במאות או אלפים של SNPs.
לפי מחקרים אלה, גורמים גנטיים מסבירים רק 20%–30% מהשונות במנת המשכל.
הפערים בין התוצאות במחקרים מוסברים בין השאר על-ידי הנחות עבודה שונות של כל אחת מהן.
נכון לשנת 2022, לא אותרו גנים ספציפיים הקשורים למנת המשכל פרט לגן APOE הקשור לתפקוד קוגניטיבי מעט נמוך יותר בגיל הזיקנה ומסביר כ-1% מהשונות בתפקוד זה.
לכן, משוער שהתרומה של התורשה למנת המשכל היא ברובה פוליגנית, כלומר קיים מספר רב של גנים הקשורים למנת המשכל, ולכל אחד מהם ישנה תרומה זעירה.
נמצאו מספר קשרים בין אינטליגנציה לבין מאפיינים עצביים.
המנבא הפיזיולוגי הטוב ביותר לאינטליגנציה הוא נפח המוח.
נפח המוח מסביר 9 עד 16 אחוזים מהשונות באינטליגנציה.
מטא־אנליזה של מחקרי הדמיה מראה שלרשת הקדמית־פריאטלית יש תפקיד חשוב באינטליגנציה.
המחקר מצא גם עדויות נרחבות למבנים מוחיים הקשורים לאינטליגנציה, כולל אזורים תת־קורטיקליים.
נמצא מתאם, אם כי לא גבוה, בין מהירות ההולכה החשמלית לבין האינטליגנציה.
מתאמים נוספים, לא גבוהים, נמצאו בין היחס מוח-גוף לבין מנת המשכל.
גם הפעילות המטבולית במוח נמצאה קשורה לאינטליגנציה במידת מה.
גורמים סביבתיים הקשורים למנת המשכל קיימים כבר בשלבי חיים מוקדמים מאוד.
לתינוקות שנחשפו לאלכוהול בזמן ההריון וסובלים מתסמונת האלכוהול העוברי ישנה מנת־משכל נמוכה מהרגיל.
מחקר מטא־אנליזה רחב היקף מצא שמנת המשכל של ילדים שנולדו בלידה מוקדמת הייתה נמוכה ב־12 נקודות, בהשוואה לאלה שנולדו בזמן.
הקשר הזה לא השתנה לאורך זמן.
מחקר מטא־אנליזה נוסף מצא שילדים שינקו היו בעלי מנת משכל גבוהה ב־3.44 נקודות מאלה שלא ינקו.
לאחר שמנטרלים סטטיסטית את מנת המשכל של האם, היתרון של הילדים שינקו ירד ל־2.62 נקודות.
שינוי קל זה מרמז על כך שההנקה יכולה לשפר את מנת המשכל, וכן שילדים יונקים אינטליגנטיים יותר משום שאמהותיהן אינטליגנטיות יותר.
קיימים ניסיונות רבים ליצור תוכניות התערבות שמטרתן לשפר את מנת המשכל של ילדים.
מחקר מטא־אנליזה שכלל 39 ניסויים מבוקרים עם הקצאה אקראית מצא שתוכניות אלה אכן מעלות את מנת המשכל של ילדים, אך עם סיומה של תוכנית ההתערבות מנת המשכל חזרה לרמתה ההתחלתית.
נתונים אלה מעידים על כך שהאפקטיביות של תוכניות התערבות שכאלה קצרת מועד בלבד.
לאינטליגנציה קיימים קשרים עם מספר תופעות התנהגותיות.
ראשית, האינטליגנציה היא המנבא הטוב ביותר להישגים אקדמיים.
רמת משכל קשורה לפתרון בעיות.
מנת המשכל קשורה גם לתכונות אישיותיות.
מחקר מטא־אנליזה מצא שאנשים עם מנת משכל גבוהה יותר נוטים להראות רגישות בינאישית גבוהה יותר.
אינטליגנציה מנבאת גם יכולת הסתגלות טובה יותר.
נמצא מתאם בין אינטליגנציה להצלחה בחיים, למעמד סוציו־אקונומי ולבריאות.
מוערך שעלייה בסטיית תקן אחת במנת המשכל קשורה לירידה של 20%–25% בתחלואה ותמותה עשרות שנים לאחר מכן.
קיים גם קשר חלש בין מנת המשכל למדדי שינה, אם כי קשה לומר מה כיוון הסיבתיות בקשר זה.
כמו כן, פשיעה נפוצה הרבה יותר אצל בעלי אינטליגנציה נמוכה ואילו שביעות רצון מנישואין, גבוהה יותר אצל בעלי אינטליגנציה גבוהה.
אנשים עם מנת משכל גבוהה מאופיינים בתחומי עניין ייחודיים.
מחקר מטא־אנליזה מצא שאנשים אלה מאופיינים יותר בתחומי עניין ריאליסטיים וחקרניים ופחות בתחומי עניין חברתיים ויזמיים (לפי החלוקה של הולנד).
אינטליגנציה היא גם אחד המנבאים הטובים לביצועים בעבודה וללמידה בעבודה.
מנת משכל גבוהה אינה תנאי הכרחי ליצירתיות.
עם זאת אינטליגנציה יכולה להקנות יתרון בתחום היצירתיות לליקוי אשר בדרך כלל מקושר לפתולוגיה.
למשל, מנת משכל גבוהה יכולה לשמש כגורם ממתן ומועיל עבור הנמכה בעכבה סמויה ובכך לשנות את הביטוי שלה מפגיעה בקשב להגברת היכולת היצירתית.
מחקר מטא־אנליזה משנת 2013 המבוסס על 63 מחקרים הראה קשר שלילי בין אינטליגנציה לבין רמת הדתיות.
ככל שהאינטליגנציה עלתה, רמת הדתיות ירדה, במתאם של 0.24-.
קשר זה היה חלש יותר כאשר הוא נבחן בילדים, דבר המרמז על כך שכשהאדם מתבגר וחופשי יותר לבחור את תפיסת עולמו, האינטליגנציה שלו תשפיע יותר על רמת הדתיות שלו.
החוקרים הציעו שלושה הסברים לקשר זה: (1) אנשים אינטליגנטים הם פחות קונפורמיסטיים, ולכן יסרבו לקבל דוגמות דתיות, (2) אנשים אינטליגנטים נוטים לחשוב באופן אנליטי ולא אינטואיטיבי, תכונה הקשורה לרמת דתיות, (3) אנשים אינטליגנטיים מאופיינים ביותר ויסות עצמי ותכונות דומות, ופחות נזקקים לדת לצורך כך.
מטא־אנליזה נוספת נערכה בשנת 2019 ואוששה את הממצאים הקודמים.
נראה שלאינטליגנציה ישנן השפעות ברמת המדינה, ולא רק ברמת הפרט.
מנת המשכל הממוצעת במדינה קשורה למדדים כלכליים, חברתיים, דמוגרפיים, ובריאותיים.
לדוגמה, במדינות בהן מנת המשכל הממוצעת נמוכה קיים יותר עוני ופשיעה.
מכיוון שרוב המחקרים העוסקים בגורמים ובהשלכות של אינטליגנציה הם מתאמיים, לעיתים לא ניתן לקבוע אם האינטליגנציה היא הסיבה או התוצאה בקשר המתאמי.
ישנם כמה גורמים היכולים להוביל לפגיעה באינטליגנציה.
הפרעה נוירו-התפתחותית חמורה במיוחד עלולה להוביל לפגיעה באינטליגנציה.
פגיעה באינטליגנציה יכולה להיגרם גם מטראומה גופנית כמו פגיעת ראש.
בגיל מבוגר (75 ומעלה) מתחילה ירידה ניכרת ביכולות הקוגניטיביות, אך מידתה המדויקת שונה מאדם לאדם.
כיום נהוג לראות בירידה זו השפעה של מחלות נוירולוגיות וניווניות (כגון מחלת אלצהיימר ומחלת פרקינסון), גם אם המחלה עדיין לא אובחנה אצל האדם.
גישות שונות בפסיכולוגיה עוסקות בפנים שונים של האינטליגנציה.
הגישה הפיזיולוגית חוקרת את הבסיס הפיזיולוגי לאינטליגנציה, הגישה הקוגניטיבית עוסקת בתהליכי החשיבה, הגישה הפסיכומטרית מתמקדת במדידת מנת המשכל, ואילו הגישה ההתפתחותית עוסקת בצורות החשיבה המאפיינות גילים שונים.
מעבר לגישות השונות, קיימות כמה תיאוריות ספציפיות בחקר האינטליגנציה.
בתחילתם של מבחני האינטליגנציה נמצא שהציונים בכל הסוגים נמצאים במתאם חיובי אלה עם אלה.
למעשה, ישנו קשר חיובי בין כל שני מבחני יכולת מנטלית שאדם מבצע, כולל מבחני מהירות פשוטים.
תופעה זו מכונה בשם קשר חיובי רב פנים.
צ'ארלס ספירמן טבע את המונח "גורם g" כדי להסביר תופעה זו, ולפיו ישנו גורם קוגניטיבי אחד (אם כי לא יחיד) העומד בבסיסם של תהליכי פתרון בעיות רבים.
תוצאה זו הודגמה פעמים רבות מאז.
גורם g מוסבר על־ידי שליטה של קליפת המוח הקדם־מצחית בעזרת הקשב על אזורים אחוריים במוח.
ריימונד קאטל מבחין בין שני סוגים של אינטליגנציה:
אינטליגנציה נוזלית - היא היכולת לפתור בעיות, להתמודד עם מצבים חדשים ומשתנים.
המתאם בין סוג זה לבין הגורם הכללי g הוא גבוה מאוד.
סוג זה של אינטליגנציה מפסיק להתפתח בסביבות גיל 18, ולא נמצאה תמיכה מחקרית עד כה לכך שהוא מושפע מגירויים סביבתיים.
אינטליגנציה גבישית - שהיא הצטברות של ידע ומיומנויות.
רכיב זה של האינטליגנציה מושפע מאוד מהסביבה וממשיך להתפתח כל ימי חיינו.
ברוב המקרים שני סוגי האינטליגנציה באים יחדיו.
תאוריית ה־P-FIT היא תיאוריה פיזיולוגית המרכזת ממצאים ממחקרים על מבנה המוח ותפקודו.
מאז שהוצעה, היא התפתחה לכלול בתוכה ממצאים חדשים המזהים אזורים ומנגנונים במוח הקשורים לאינטליגנציה.
בסוף המאה ה-19 אחיינו של צ'ארלס דרווין, פרנסיס גלטון, טען שיכולות קוגניטיביות הן כלליות, מתפלגות נורמלית ועוברות בתורשה, במידת מה.
גלטון טבע גם את המושג הידוע לשמצה – אאוגנטיקה.
צ'ארלס ספירמן זיהה שקיימים מתאמים בין סוגים שונים של אינטליגנציה ופיתח את מודל שני הגורמים לאינטליגנציה: גורם כללי (g: אינטליגנציה כללית) ויכולות ספציפיות (s).
היו חוקרים, כמו תורנסטון וגרדנר שלא הסכימו עם הטענה שלאינטליגנציה יש גורם אחד, וטענו שיש כמה אינטליגנציות שונות.
קיימות גם טענות שניתן להגיע למתאמים גבוהים בין כישורים קוגניטיביים שונים, גם אם אין גורם כללי לאינטליגנציה.
נכון לשנת 2022, הוויכוח על קיומו של g נמשך.
מבחני האינטליגנציה של בינה הובאו לארצות הברית ויש הטוענים שנעשה בהם שימוש יתר וכן שימוש שגוי.
בשנת 1994 התפרסם הספר "עקומת הפעמון" מאת הרנסטיין ומארי.
בספר נטען שמנת משכל גבוהה בסוף גיל ההתבגרות קשורה לתוצאות טובות יותר בחיים בשנות ה־30. הספר חולל שערורייה כשטען שאי הצלחתם של שחורים במבחני האינטליגנציה וה-SAT (המקביל האמריקאי לפסיכומטרי הישראלי) מקורה בסיבות גנטיות.
טענה זו נתמכת במחקרים שמצאו כי ילדים שחורים שאומצו במשפחות לבנות היו בעלי סיכויים גבוהים יותר להתקדם ולהצליח, אך רמת האינטליגנציה שלהם בבגרותם לא הייתה שונה במידה משמעותית מהממוצע אצל השחורים באמריקה.
בשל המחלוקות שהתעוררו, האגודה האמריקנית לפסיכולוגיה הקימה צוות משימה בשנת 1996 שסיכם את הממצאים המחקריים לאותה התקופה.
בין שאר הטענות שהופיעו במאמר זה, טען הצוות שלמרות חשיבותה של האינטליגנציה, קיימים הבדלים בינאישיים חשובים נוספים (קוגניטיביים ושאינם קוגניטיביים), שלא נמדדים במבחני אינטליגנציה.
יש הטוענים שקיים רובד של אינטליגנציה "מעשית" בעל השפעה מהותית על ההצלחה בחיים, אך כזה שאינו נמדד במבחני אינטליגנציה.
למשל, בקרב מהמרים על סוסים התברר שאלו המצליחים יותר היו בעלי יכולות לבצע הערכות מתוחכמות ביותר, אך כישרון זה היה מוגבל לתחום הימורי הסוסים בלבד ולא השתקף במבחני אינטליגנציה.
רוברט סטרנברג הוא אחד ממבקריה המרכזיים של התפיסה הפסיכומטרית.
לטענתו, מבחנים פסיכומטריים מתמקדים במדידה היכולת האנליטית בלבד ולא מתייחסים ליכולת יצירתית ומעשית, וגם תחום זה אינו נמדד כהלכה.
סטרנברג מטעים שלושה מרכיבי אינטליגנציה: המסוגלויות הקוגניטיביות הבסיסיות (זיכרון, עיבוד, שליפת מידע וכדומה), ניסיון ולימוד הקשר תרבותי.
לטענתו העובדה שהממסד האקדמי מסתמך על מבחנים פסיכומטריים כממיינים, יוצרת עיוות כפול: ברמה האישית היא יוצרת העדפה לבעלי יכולות ספציפיות ומקפחת בעלי יכולות אחרות לא פחות חשובות, וברמה החברתית-כלכלית, מביאה לאי מיצוי פוטנציאל הצמיחה, היות שנוצר חסם כניסה לפוזיציות משפיעות בעולם הכלכלה, בפני אנשים יצירתיים ומעשיים.
תורת האינטליגנציות המרובות היא גישה חלופית להמשגה ולהערכה של אינטליגנציות אנושיות.
הפסיכולוג הווארד גרדנר טען שהתייחסות לאינטליגציה כולה כמכלול אחד חסרה מרכיבים בלתי מדידים כמותית ופיתח את גישת האינטליגנציות מרובות.
על פי גישה זו, ניתן לתאר כל אדם באמצעות שבעה אופנים שונים ועצמאיים לעבד מידע: אינטליגנציה לשונית, לוגית-מתמטית, מרחבית, גופנית-תנועתית, מוזיקלית, תוך-אישית, בין אישית ונטורליסטית.
כאשר אנשים נבדלים זה מזה בפרופיל הספציפי של אינטליגנציות שהם מפגינים.
לטענתו של גרדנר, למרות שקיימים מתאמים חיוביים בין כל סוגי מבחני האינטליגנציה, חלקם נמוכים במידה המצדיקה הבחנה ברורה ביניהם.
בתחום החינוך גישה זו נפוצה יותר, אך בפסיכולוגיה ובפסיכומטריקה ההתייחסות אליה פחותה, בטיעון שהתאוריה חסרת ביסוס מחקרי.
אינטליגנציה רגשית מתייחסת ליכולת לייצר, לזהות, להבין ולווסת רגשות של האדם ושל אחרים.
לתכונה זו קיים בסיס פיזיולוגי.
קיים קשר בין אינטליגנציה רגשית לאינטליגנציה כללית.
מחקר מטא־אנליזה מצא שאנשים מחוננים הם גם בעלי אינטליגנציה רגשית גבוהה יותר.
אינטליגנציה רגשית קשורה לרמות גבוהות יותר של הצלחה אקדמית, תמיכה חברתית, איכות שינה, תזונה בריאה, פעילות גופנית, רווחה נפשית ולרמות נמוכות יותר של התמכרות לסמים ואגרסיביות.
בניגוד לאינטליגנציה כללית, נראה שניתן לשפר את האינטליגנציה הרגשית בעזרת תוכניות התערבות.
למושג אינטליגנציה קולקטיבית ישנם שימושים סוציולוגיים ומחשוביים.
במובן הסוציולוגי, המושג מתאר איך קבוצה יכולה לפתור בעיות טוב יותר מאשר פרטים.
במובן המחשובי, המושג מתייחס לחיבור בין אנשים למחשבים היכולים יחד לפעול באופן אינטליגנטי יותר ממה שעשו בעבר אנשים, קבוצות או מחשבים.
בפסיכולוגיה, המושגים אינטליגנציה גבישית ואינטליגנציה נוזלית הוכנסו לשימוש על ידי ריימונד קאטל .
לפי התאוריה של קאטל, המבוססת על בחינות פסיכומטריות, האינטליגנציה הכללית (g) כוללת שני מרכיבים:
אינטליגנציה גבישית: כישורים נרכשים שמתגבשים במהלך החיים באמצעות חינוך, השכלה, לימוד עצמי ואימון.
אינטליגנציה נוזלית: כישורים מולדים שנשארים ברמה דומה לאורך החיים ואינם משתנים לאחר חודשי החיים הראשונים.
שני סוגי האינטליגנציה מתפתחים באופן שונה.
אינטליגנציה גבישית ממשיכה להשתפר לאורך כל החיים ומושפעת מאוד מהסביבה שבה מתפתח האדם.
אינטליגנציה נוזלית מושפעת משינויים נוירולוגיים בכלל ומניוון בפרט, ולפיכך היא מתפתחת במהירות בגיל צעיר ומתייצבת בהמשך, מחקרים מצאו שהיא בדרך כלל מפסיקה להתפתח בסביבות גיל 16. היא אינה מושפעת מהשפעות סביבתיות.
יש המחלקים את גורם g ל-g נוזלי (בראשי תיבות gf) ול-g גבישי (בראשי תיבות gc), כאשר יש מתאם גבוה במיוחד בין גורם האינטליגנציה הכללי g ל-g הנוזלי.
אינטליגנציה נוזלית מורכבת ממספר יכולות, המאפשרות חשיבה מופשטת, הפעלת היגיון, ויסות קשב ולמידה של מידע חדש.
בהתאם לכך, האינטליגנציה הנוזלית היא מרכיב מרכזי של החשיבה הלוגית והתפקודים הניהוליים.
היא מקושרת גם ליכולת ההסתגלות למצבים חברתיים.
לאינטליגנציה הנוזלית יש קשר חזק במיוחד לשטף של חשיבה מסתעפת, הכוללת המצאה של פתרונות מרובים עבור בעיה או מטלה מסוימת.
בהתאם לכך ייתכן שהיא יכולה להסביר את הקשר בין מנת משכל ויצירתיות.
אינטליגנציות מרובות היא תאוריה המבחינה בין סוגים שונים של אינטליגנציות ולא רואה בה יכולת אחת כללית.
התאוריה הוצעה על ידי הווארד גרדנר בשנת 1983 ויש לה השפעה רבה בתחומי הפסיכולוגיה והחינוך.
אף על פי שהתאוריה מקובלת בציבור הרחב, היא שנויה במחלוקת בקהילה המדעית וזוכה לביקורת.
בראשית המאה ה-20 פנו פרנסי העיר פריז לפסיכולוג אלפרד בינה בבקשה לבנות מבחן שיאפשר לחזות מראש אילו תלמידים יתקשו בלימודים ובכך לאפשר להם לקבל עזרה מיידית.
המבחן שפיתח בינה הוא הבסיס למבחן IQ.
מבחני האינטליגנציה צברו תאוצה במשך השנים והפכו לכלי מדידה עיקרי לסיווג שִׂכְלָם ופיקחותם של פרטים לפי כלי מדידה כמותי.
תוך כדי התפתחות מבחן ה-IQ פותחו גם תאוריות נוספות שתמכו בו.
בבסיס תאוריות אלו עמדה הנחת היסוד כי האינטליגנציה היא ישות אחידה, תורשתית ובלתי ניתנת למדידה.
כלומר, יש סוג אחד של אינטליגנציה ובני האדם נולדים עם כמות ידועה של אינטליגנציה ולא ניתן לשנותה.
שמונה עשורים לאחר מכן ערערו החוקרים הווארד גרדנר, דייוויד פרקינס ורוברט סטרנברג על עמדה זו.
לטענתם, לא ניתן להסביר את ההתנהגות האנושית באמצעות פרופיל קוגניטיבי אחד ולאור אינטליגנציה אחת בלבד.
במקום זאת, יש להרחיב את מושג האינטליגנציה ולחלקו לכמה סוגים של יכולות למידה.
מתאוריה זו עולה מושג חדש של אינטליגנציה המחייב פיתוח מבחני אינטליגנציה שונים מהקיימים ותפיסה חינוכית חדשה.
על פי גרדנר, אינטליגנציה היא היכולת לפתור בעיות או לעצב תוצרים המוכרים כבעלי חשיבות במסגרת חברתית-תרבותית נתונה.
לטענתו, האינטליגנציה האנושית מכילה סדרות רבות של כישורים שכליים, שלהן שלושה תפקידים מרכזיים: איתור קיומן של בעיות, הצגת שאלות בקשר לבעיות אלה ופתירתן.
בני האדם הם בעלי אינטליגנציות רבות, אוטונומיות במידה רבה ובלתי ניתנות למדידה כמותית פשוטה.
לכן אין לראות במבחני ה-IQ כמשקפים את רמת האינטליגנציה של האדם.
הממצאים שתומכים בקיומן של מספר אינטליגנציות נפרדות הם: פגיעה מוחית שגורמת להפרעה קוגניטיבית ספציפית, כששאר התפקודים נשארים תקינים; אנשים בעלי כישרון יוצא דופן בתחום מסוים ובו בלבד; פעולות שכליות מרכזיות שמאפיינות תחום התנהגות אחד בלבד.
אינטליגנציה לשונית (מילולית): היכולת להבין מילים ומשפטים, היכולת להשתמש במילים בצורה אפקטיבית בין בעל-פה ובין בכתב, רגישות לדקויות של משמעות, לצלילים של מילים ולרבדים של שפה.
מודעות לשימושים אפשריים בלשון, כושר שכנוע, כושר הסבר, יכולת כתיבה, חשיבה הגיונית-מילולית.
יכולת זו כוללת ביאור, רטוריקה, עיסוק במטא-שפה.
דוגמה בולטת לכך היא ת"ס אליוט אשר חיבר תוך שלושה ימים שלוש מהדורות עיתון מלאות הכוללות שירים, סיפורים, רכילות והומור, כל זה כאשר היה בן עשר בלבד.
אינטליגנציה לוגית-מתמטית: היכולת להבין מערכות פורמליות ומופשטות, היכולת להבין סמלים, להציבם בשרשראות ולהפעיל עליהם פעולות חשיבה שונות, היכולת לזהות תבניות כמותיות.
יכולת לחשב, להסיק, לאתר מבנים לוגיים, לפתור בעיות במהירות.
יכולת להשתמש במספרים בצורה אפקטיבית או לחשוב בצורה הגיונית ומסודרת.
דוגמה בולטת לכך היא אלברט איינשטיין.
אינטליגנציה מרחבית: היכולת לתפוס את העולם החזותי-מרחבי בצורה מדויקת.
היכולת לבצע עיבודים, שינויים והתאמות בתפיסה החזותית, היכולת לשחזר, לדמיין ולתפעל חלקים מהעולם החזותי גם בלי לראותם בפועל, היכולת להבין מפות ותרשימים גאומטריים והיכולת להעריך אסתטיקה חזותית.
אינטליגנציה זו כוללת את היכולת למקם אובייקטים במרחב, לדמיין ולייצג בצורה גרפית רעיונות חזותיים או מרחביים, לנווט ולהתמצא במרחב.
אינטליגנציה זו כרוכה ברגישות לצבע, לקו, למתאר, לצורה, לחלל וליחסים ביניהם.
דוגמה בולטת לכך היא פבלו פיקאסו.
אינטליגנציה מוזיקלית: היכולת לזהות רכיבי יסוד במוזיקה וצורות מוזיקליות, לעבדן ולהוציאן אל הפועל.
היכולת להבין מסרים שמועברים באמצעות רכיבים אלה והיכולת לחבר מסרים שמועברים באמצעותם.
אינטליגנציה זו כוללת רגשות למגוון של טונים, למקצב ולצורות הבעה מוזיקליות שונות.
דוגמה בולטת לכך היא יהודי מנוחין שגילה רגישות למוזיקה וכבר בגיל עשר הופיע ברחבי העולם.
אינטליגנציה גופנית-תנועתית: היכולת לשלוט בתנועות הגוף כולו בצורה מיומנת, מובחנת ומבוקרת, על מנת להביע מסרים שונים, רעיונות ורגשות ועל מנת לבצע פעולות שונות.
היכולת לטפל בעצמים במיומנות וביעילות.
תבונת כפיים ביצירת תוצרים או בעיבודם.
יכולת זו כוללת שליטה בגוף ובאבריו, רגישות לשפת גוף וטיפול מיומן בחפצים בעזרת אברי הגוף.
דוגמה בולטת לכך היא מרתה גרהם אחת מחלוצות המחול המודרני, שהחלה ללמוד ריקוד בגיל מאוחר (22) והפכה לאחת המובילות בתחום.
אינטליגנציה תוך-אישית: היכרות עם היבטים פנימיים של האישיות, היכולת לזהות ולאבחן את המצב הפנימי ושימוש בו לצורך הנחיית התנהגות, מודעות עצמית גבוהה, מודעות להלכי רוח פנימיים, כוונות, מניעים, מזג ומשאלות, משמעת עצמית, הבנה עצמית והערכה עצמית, כמו גם ידיעת היכולות החזקות והחלשות.
היכולת להבין את הסיבות והמניעים להתנהגות העצמי.
אינטליגנציה בין-אישית: יכולת לאמוד אנשים אחרים ולעמוד על מצב רוחם, מזגם, רגשותיהם, מניעיהם וכוונותיהם ולהתייחס לכל אלו.
אפשר לכנות אותה גם "אינטליגנציה חברתית" וגם אינטליגנציה רגשית.
יכולת זו היא מה שאנו מכנים רגישות לזולת.
דוגמה בולטת לכך היא מהטמה גנדי.
אינטליגנציה נטורליסטית: יכולת התמודדות עם איתני הטבע ותופעות הטבע, יכולת לקרוא את הסביבה הטבעית ולהתנהל על פיה.
יכולת זו בולטת אצל שבטים החיים בסביבה טבעית.
הסופרת מרלו מורגאן מתארת בספרה 'מסר האנשים האמיתיים' רשמים כאלה מתקופה שזכתה לבלות עם האבוריג'ינים באוסטרליה.
בהמשך הודתה כי היא בדתה את העלילה.
אין בנמצא אפשרות לאבחן באופן מדויק את האינטליגנציות המרובות של האדם.
ארמסטרונג (1996) סבר כי אבחון האינטליגנציות יכול להיעשות בדרכים שונות כגון שאילת שאלות שונות או תצפית על סיטואציות שונות שבהן ניתן להבחין בהתנהגותו השונה של כל אדם.
האבחון יכול להיעשות על ידי הורים, מורים, אנשי מקצוע ואף האדם עצמו תוך הערכת הביצועים במגוון הקשרים - בבית, בכיתה ובהקשרים חברתיים.
ארמסטרונג (1996) הציע שאלון שבאמצעותו ניתן לאבחן את האינטליגנציות הדומיננטיות של האדם.
הערכת הביצועים או התנסויות מסוימות מבטאות אצל האדם סוג מסוים של אינטליגנציה (ארמסטרונג, 1996).
ארמסטרונג טען כי יש לפנות לדרכים טבעיות יותר לאבחון אדם מאשר מבחנים על מנת להעריך את היכולות והמיומנויות שלו.
התאוריה של גרדנר לא התקבלה בפסיכולוגיה.
כך למשל, ניתן לטעון שכל אחת מהאינטליגנציות המובחנות על ידי גרדנר היא היבט כלשהו באינטליגנציה הכללית וכי למרות קיומם של גורמים ספציפיים לתחומים שונים, עדיין קיים גורם אינטליגנציה כללי, גורם g.
בנוסף, התאוריה לוקה בכך שקשה מאוד להוכיח או להפריך אותה, מה שהופך אותה לתאוריה לא-מדעית.
התאוריה של גרדנר זכתה לתהודה רבה במערכת החינוך בארצות הברית.
מערכת החינוך בארצות הברית ובישראל נוטה לשים דגש על לימוד מקצועות הליבה מתמטיקה, אנגלית ולשון.
בעקבות כך, אין התייחסות לסגנונות למידה שונים של תלמידים וכך רבים אינם מצליחים בלימודיהם אף על פי שהם בעלי יכולות גבוהות .
התייחסות למגוון אינטליגנציות בתהליכי ההוראה ובאופני הערכה יכולה להביא ללמידה טובה יותר.
לשם כך יש צורך להבין את נקודות החוזק של כל תלמיד ובאיזו אינטליגנציה הוא מצטיין.
מכון ברנקו וייס מציע מערך של פרמטרים ואמצעים הנובעים מתאוריית האינטליגנציות המרובות.
לפי אמצעים ופרמטרים אלו מחנכים יכולים ליצור תוכניות לימוד ולבנות מערכי שיעור ויחידות לימוד שלמות בדרך שתפעיל את האינטליגנציות של כל התלמידים לפחות בחלק מהזמן.
התאוריה ניתנת ליישום בכל בתי הספר, גם במסגרות מסורתיות במיוחד (ארמסטרונג, 1996).
מורה הפועל ברוח האינטליגנציות המרובות משתמש בכלים "הרגילים" ללימוד בשיעור כגון: כתיבה על הלוח או הרצאה, אך גם משתמש בטכניקות מסירה שונות בכיתה, כגון: ציור על הלוח, הקרנת סרט, השמעת מוזיקה, חלוקה לקבוצות, ומאפשר לתלמידים התנסויות מעשיות.
אינטל קורפוריישן הוא תאגיד רב-לאומי אמריקאי, מהחברות המובילות בעולם בתחום של תכנון וייצור מיקרו-מעבדים ומעגלים משולבים.
כמו כן, אינטל מייצרת כרטיסי רשת, מערכות שבבים ללוחות אם, מוצרי תוכנה והתקנים אחרים.
לאינטל פרויקטי מחקר מתקדמים בכל ההיבטים של ייצור מוליכים למחצה, כולל , וכן פרויקטים בתחום התוכנה כמו מהדר לשפות תכנות וערכת פיתוח לעיבודים גרפיים.
מניית אינטל נסחרת בנאסד"ק, ומשתייכת למדד דאו ג'ונס ולמדד S&P 500. ב-2022 הגיעו ההכנסות השנתיות שלה ל-63.05 מיליארד דולר, והרווח הנקי עמד על 8.02 מיליארד דולר.
תאגיד אינטל נוסד בשנת 1968 בסנטה קלרה שבקליפורניה, על ידי גורדון מור (Gordon E.
העובד השלישי בחברה היה אנדרו גרוב (Andrew Grove), שניהל את החברה מאז הגעתו בשנות ה־60 עד לפרישתו בשנות ה־90, כשהוא הופך את אינטל לאחד מהעסקים הגדולים והמצליחים בעולם.
מור ונויס רצו לקרוא לחברה 'מור נויס'.
אולם השם לא נשמע טוב בכל הנוגע לאלקטרוניקה (נשמע כמו "עוד רעש"), לכן הם החליטו לקרוא לחברה "אלקטרוניקה משולבת" (INTegrated ELectronics), או בקיצור - אינטל.
אולם, השם כבר היה רשום על שם רשת מלונות, לכן הם נאלצו תחילה לקנות את הזכויות על השם.
החברה החלה כיצרנית רכיבי זיכרון, לפני ששינתה את יעודה לתכנון ויצור המעבדים.
גרוב תיאר את המעבר הזה בספרו "רק הפרנואידים שורדים".
בתחילת שנות השמונים בחרה חברת IBM במעבד של אינטל למעבד של סדרת מחשבי IBM PC, והצלחתה של סדרה זו הביאה לפריחתה של אינטל.
במהלך שנות ה־90, מעבדות הארכיטקטורה של אינטל (IAL) היו אחראיות לרבים מהחידושים בתחום החומרה למחשב האישי, כולל אפיק ה־PCI, האפיק הטורי האוניברסלי (USB), והארכיטקטורה השולטת לשרתים בעלי מספר מעבדים.
גם פיתוחי התוכנה של IAL הביאו תרומה רבה.
פיתוחי התוכנה של המעבדות בתחום הווידאו והגרפיקה הממוחשבים היו חשובים בהתפתחות התחום.
השליטה של אינטל בשוק המעבדים לארכיטקטורת x86 הובילה למספר תביעות כנגדה בנוגע לעבירות על חוקי ההגבלים העסקיים בארצות הברית במשך השנים, כולל חקירות של ועדת הסחר הפדרלית (FTC) בסוף שנות ה־80 וב־1999, וכן תביעות אזרחיות כגון התביעה של חברת DEC בשנת 1997 ותביעת פטנט על ידי אינטרגרף.
נכון ל-2024, המתחרה הגדולה היחידה של אינטל בשוק ה־x86 היא חברת AMD, אתה יש לאינטל הסכמים חוצי-רישיונות הדדיים מאז 1976: שתי החברות יכולות להשתמש בפטנטים בנוגע לחידושים טכנולוגיים של החברה האחרת ללא תשלום כספי.
לאינטל מפעלים רבים הפרושים במדינות רבות ברחבי העולם, בהן: ארצות הברית (הילסבורו שבאורגון, סנטה קלרה שבקליפורניה), קוסטה ריקה, מלזיה, אירלנד, סין (בבניה) וישראל.
חלק אחר מהחברה הוא קרן ההשקעות Intel Capital.
ב-2017 השקיעה אינטל באמצעות הקרן בסכום של כמיליארד דולר בתחום הבינה המלאכותית.
במרץ 2017 עקפה לראשונה חברת השבבים הטיוואנית TSMC את אינטל בשווי השוק שלה.
ב-21 ביוני 2018 פרש מנכ"ל החברה בריאן קרזניץ על רקע מערכת יחסים שניהל בהסכמה עם עובדת, אך בניגוד לקוד האתי של החברה.
במקומו מונה למחליף זמני סמנכ"ל הכספים רוברט (בוב) סוואן.
ב-31 בינואר 2019 הודיעה החברה כי בוב סוואן מונה למנכ"ל אינטל.
ב-15 בפברואר 2021 החל פט גלסינגר לשמש כמנכ"ל אינטל, והוא פרש ב-2 בדצמבר 2024. באוקטובר 2022, לאחר פרסום הדוחות הרבעוניים, שבהם דיווחה על הפסד לראשונה מזה 30 שנה, הודיעה על תוכנית התייעלות במסגרתה תפטר כ-26 אלף עובדים בשנים 2023–2026. בתקופתו השקיעה אינטל מיליארדים במפעלים חדשים.
ב-2024, החברה פרסמה דו"ח רבעון מאכזב המצביע כי החברה עברה מרווח נקי של 1.5 מיליארד דולר להפסד של 1.6 מיליארד דולר.
החברה הודיעה על תוכנית קיצוצים הכוללת פיטורין בהיקף של 15% מכוח האדם שלה.
בעקבות כך המניה התרסקה ב-2 באוגוסט 2024 ב-26%, הנחשב ליום המסחר הגרוע ביותר שלה מזה 50 שנה.
בסך הכל ירדה המניה של אינטל במהלך השנה ב-60%.
בספטמבר 2024, דווח כי קוואלקום מתכוונת לרכוש את החברה.
במרץ 2025 פורסם כי ליפ-בו טאן יכנס לתפקיד מנכ"ל אינטל במקום פט גלסינגר שפרש.
באוגוסט 2025 הסכימה אינטל למכור 10% ממניותה לממשל האמריקאי.
המוצר הראשון של אינטל היה מעגל משולב ועליו זכרונות גישה אקראית.
במהלך שנות ה-70 של המאה ה-20 המשיכה אינטל בפיתוח זיכרונות והייתה בין המובילות בייצור זכרונות מהסוגים DRAM, SRAM וכן Read-only Memory.
צוות אחר באינטל פיתח בשנת 1971 את המיקרו-מעבד מדגם "Intel 4004" עבור החברה היפנית Business Computer Corporation שהייתה לקוח גדול של אינטל ברכישת זיכרונות למחשבונים.
אולם, מיקרו-מעבדים הפכו למוצר המוביל של אינטל רק בשנות ה-80. מתחרתה העיקרית באותן שנים בתחום זה הייתה Texas Instruments שהוציאה לשוק את המיקרו-מעבד הראשון שלה סמוך ובצמידות לתאריך בו הוציאה אינטל את המעבד שלה.
כאשר, בסוף שנות ה-70 הפציע המחשב האישי, הוקמו ביפן מספר מפעלים שהתחרו בייצור המוצר המוביל של אינטל באותה עת, זיכרונות.
על מנת להתמודד עם הירידה ברווחיות, החליטו באינטל להתמקד בתחום המיקרו-מעבדים.
הפריצה הטכנולוגית והכלכלית הייתה בפיתוחו של המעבד 8086 (ושיפורו על ידי ה-8088) ששימשו לייצור המחשב האישי של יבמ, ה-PC ותואמיו.
התפשטותו הנרחבת של המחשב האישי בסוף שנות ה-80 ותחילת שנות ה-90 לוותה בהתרחבות מקבילה של אינטל.
במהלך השנים שחלפו מאז פיתחה אינטל סדרת מעבדים בארכיטקטורת x86 המבוססים על מעבדים אלו.
ב-1995 מעבד הפנטיום-פרו (ה-P6), ב-1997 הפנטיום 2, ב-1999 הפנטיום 3, ב-2000 הפנטיום 4. המעבדים האחרונים בסדרת הפנטיום 4 עבדו בטכנולוגיית ה-Hyper-threading.
ניסיון ליצור מעבד אחר היה ב-2001 כאשר אינטל פיתחה את האיטניום בארכיטקטורת IA-64.
ב-2004 אינטל הכריזה על מעבד דותן למחשבים ניידים שמכיל 170 מיליארד טרנזיסטורים בטכנולוגיית סנטרינו.
הפיתוח נעשה בישראל במשך כשנתיים, על ידי צוות של 150 עובדים בעלות של כ-100 מיליון דולר.
ב-2008 יצא לשוק מעבד האינטל אטום מעבד זעיר בעל צריכת חשמל נמוכה, בארכיטקטורה של x86, ובטכנולוגיה של 45 ננומטר.
מעבד האטום נועד למחשבי נטבוק, מחשבי מיני (Nettop), והתקני אינטרנט ניידים.
מחשבי הנטבוק מבוססי אטום הפכו למאוד פופולריים, במיוחד בשנת 2009, למרות המיתון העולמי.
הביצועים של ליבת אטום יחיד הוא כמחצית של סלרון בעל קצב שעון דומה.
בסוף 2009 הוכרז על דגם חדש של מעבדי אטום, Atom N450, שבו משולבת במעבד האצה גרפית.
בתחילת ינואר 2010 הכריזה אינטל על משפחה חדשה של מעבדים בטכנולוגיה של 32 ננומטר תחת השמות Arrandale ו-Clarkdale.
משפחה זו כוללת מאיץ גרפי (GPU) ובקר זיכרון (Memory controller) מובנים, מהירות שעון דינמית, תמיכה מובנית ב-Blu-ray ובסראונד 7.1, ועוד.
הארכיטקטורה המשולבת של מעבדים אלו תאפשר למזער את המחשבים, לצמצם את צריכת החשמל, ולהוזיל את מחירם.
בתחילת מאי 2010 הכריזה אינטל על מעבד Atom Z6 למכשירי סלולר ולטאבלטים.
המעבד הוא בליתוגרפיה של 45 ננומטר, וכולל ברכיב אחד יחידת עיבוד מרכזית, מעבד גרפי (GMA600), מקודד וידאו (MPEG4, H.264) וזיכרון ראשי.
צריכת החשמל שלו נמוכה יחסית לדור הקודם של המעבדים מסדרה זו.
בתחילת מאי 2011 הודיעה החברה כי פיתחה טכנולוגיית ליתוגרפיה תלת-ממדית אשר תאפשר למזער את השבבים ולהגביר את יעילותם.
אינטל מתעתדת להכניס טכנולוגיה זו לשבבי שרתים עד סוף 2011 ובהמשך, גם לשבבי טלפונים חכמים.
החברה הציגה את מעבד Ivy Bridge - מעבד תלת־ממדי בליתוגרפיה של 22 ננומטר, שעל פי נתוני החברה, יעילותו הוגברה בעד 37% וצריכת החשמל שלו הופחתה בכ-50% לעומת הדור הקודם.
בסוף ספטמבר 2011 אינטל השיקה את צמד מעבדי Atom Cedarview הראשונים.
שני מעבדי האטום כפולי הליבה מיוצרים בליתוגרפיה של 32 ננו-מטר, ובמעטפת תרמית של 10 וואט, ופועלים במהירות שבין 1.8 ג'יגה-הרץ ל-2.1 ג'יגה-הרץ.
המעבדים משתמשים בערכת שבבים NM10, ותומכים כקודמיהם ב-DirectX 10.1. בסוף דצמבר 2011 השיקה אינטל מספר מעבדי אטום מבוססי פלטפורמת ה-Cedar Trail.
המעבדים שפועלים בתדר שבין 1.6 GHz ל-1.8 GHz, כוללים את המעבד הגרפי PowerVR SGX 545, שמהירותו עד כפולה מהדור הקודם.
צריכת החשמל של המעבדים מסדרת N בין 1.9 וואט ל-2.62 וואט, לעומת צריכת המעבדים מסדרת D שמגיעה ל-10 וואט.
ב-24 באפריל 2012 אינטל הציגה באופן רשמי בסן פרנסיסקו את מעבדי ה-Ivy Bridge.
הדור השלישי של מעבדי ה-Core, שמעוצב בליתוגרפיה של 22 ננו-מטר ובטכנולוגיית טרנזיסטורים תלת-ממדיים הראשונים בעולם.
במעבדים אלו שופרה הליבה הגרפית המובנית, והיא מסוג HD Graphics 4,000, שתומך ב-Microsoft DirectX 11, OpenGL 3.1 ו-OpenCL 1.1. וגם ההספק החשמלי הורד.
מעבדים אלו מספקים גם מאפייני אבטחה שונים.
עיקר הפיתוח של מעבדים אלו התבצע בישראל ובארצות הברית.
בתחילת יוני 2013, אינטל הכריזה על המעבד החדש בארכיטקטורת Haswell.
הדור הרביעי של משפחת ה-Core i.
המעבד מודפס בליתוגרפיה של 22 ננומטר, והושם בו דגש על הפחתת צריכת החשמל וחיזוק המעבד הגרפי הפנימי שלו המכונה איריס.
באוגוסט 2014 אינטל הציגה את התהליך של הדור החמישי של מעבדיה תחת שם הקוד ברדוול (Broadwell).
מעבדים בליתוגרפיה של 14 ננומטר, בעלי יעילות גבוהה פי שניים ביחס צריכת חשמל וליכולת עיבוד מהדור הקודם.
חודש לאחר מכן יצאו לאור שלשה מעבדים מסדרה זו.
בספטמבר 2014 אינטל הכריזה על מעבדי סקיילייק, שפותחו באינטל חיפה ויקום בליתוגרפיה של 14 ננומטר, בהובלתה של שלומית וייס, סגנית נשיא באינטל.
על פי אינטל המעבדים אמורים להגיע לשוק במחצית השנייה של 2015.
בתחילת ינואר 2017 אינטל הכריזה על הדור השביעי של מעבדי ה-Core, קייבי לייק, שפותחו בחיפה.
המאפיינים העיקרים הם שיפור בביצועי מולטימדיה בהם תוכני וידאו באבחנה גבוהה HD ו-4K, הוספת אמצעי בטיחות, ותדר מעבד דינמי.
מעבד זה הוא הדור השלישי שמודפס בליתוגרפיה של 14 ננומטר.
באינטל טוענים לשיפור של כ-25 אחוז בביצועים לעומת הדור הקודם.
באוגוסט 2017 הכריזה אינטל על הדור ה-8. קייבי לייק שבהן טוענת החברה לשיפור של עד כ-40% בביצועים לעומת הדור הקודם.
באוקטובר 2018 הכריזה אינטל על הדור ה-9. במאי 2019 הכריזה אינטל על הדור ה-10 אייס לייק לראשונה בליתוגרפיה של 10 ננומטר.
במעבד זה הוספו יכולת בינה מלאכותית וכן מנוע גרפי חדש.
בספטמבר 2020 הכריזה אינטל על סדרת המעבדים מהדור ה-11, מעבדי הטייגר לייק בליתוגרפיה של 10 ננומטר.
בנובמבר 2021 הכריזה אינטל על סדרת המעבדים מהדור ה-12. מעבדי אלדר לייק הכוללים כ-60 סוגים של מעבדים.
רוב הפיתוח והייצור של מעבד זה בוצע בישראל.
בספטמבר 2022 אינטל השיקה את מעבדי דור 13 שלה המכונים רפטור לייק.
המעבדים בליתוגרפיה של 10 ננומטר צפויים להגיע לשוק בסוף אוקטובר.
בכדי להתחרות בחברת AMD אינטל הוזילה את מחירי המעבדים שלה.
מעבד הדגל הוא ה-Core i9-13900K, שלו 24 ליבות: 8 ליבות ביצועים ו-16 ליבות חיסכון, מהירות השעון המקסימלית שלו במצב boost היא 5.8 גיגה-הרץ וצריכת החשמל שלו עומדת על 125 וואט.
בתחילת יוני 2024 הכריזה אינטל על דור מעבדי לונר לייק (Lunar Lake) בליתוגרפיית 3 ננומטר, שפותחו בעיקר בישראל ושייוצרו במפעלים של חברת TSMC הטייוואנית.
המעבד למחשבים ניידים כולל שבבים שונים וזיכרון מובנה שבהם הושם דגש על צריכת חשמל נמוכה ויעילות אנרגטית גבוהה (פחות ב-80% מהדור הקודם).
מעבד ה-CPU ההיברידי כולל 8 ליבות שונות (4 ליבות ביצועים Lion Cove ו-4 ליבות Skymont).
לפי ההכרזה ביצועי השבב הגרפי (GPU) בעל הכינוי Xe 2 טובים פי 1.5 לעומת מעבדי הדור הקודם, וביצועי הבינה המלאכותית של ה-GPU מגיעים עד 67TOPS.
אינטל שילבה שבב בינה מלאכותית NPU מדור רביעי עם ביצועים מוצהרים של 48TOPS.
שינוי נוסף הוא זיכרון RAM מובנה על גבי המעבד להגברת היעילות והחיסכון בחשמל.
הזיכרון יהיה בתקן LPDDR5x ובמהירות של 8,533 מגה-הרץ.
בתחום הקישוריות המעבד תומך ב-WiFi 7 במהירות של עד 5.8 Gbps ו-Bluetooth 5.4, וכולל שבב אבטחה ייעודי וטכנולוגיות מתקדמות כמו Threat Detection ו-VT-Red irect.
השבב צפוי להופיע בשוק ברבעון האחרון של 2024.
בשנת 1999 רכשה אינטל את DSPC תמורת 1.6 מיליארד דולר.
בנובמבר 2003 אינטל רכשה את הסטארט-אפ הישראלי מוביליאן, המפתח שבבים לסלולר תמורת כעשרה מיליוני דולרים.
בשנת 2009 אינטל רכשה את החברות Cilk ו-Rapidmind המתמחות בעיבוד מקבילי.
ביוני 2009 היא רכשה את חברת וינד ריבר האמריקנית למערכות משובצות מחשב תמורת סכום של 884 מיליון דולרים.
בשנת 2010 הגיעה החברה לשיא של רכישות של חברות שונות:
במאי 2010 רכשה אינטל את חברת השבבים קומסיס הישראלית שלה יכולות בתחום ה-WiMAX.
ב-16 באוגוסט 2010 הודיעה החברה כי היא רוכשת את חטיבת הכבלים של טקסס אינסטרומנטס שפיתחה בישראל שבבי מחשב לממירים דיגיטליים.
ב-19 באוגוסט 2010 הודיעה חברת אינטל כי היא מתכוונת לרכוש את חברת תוכנות האבטחה מקאפי בסכום של 7.68 מיליארד דולרים.
בספטמבר 2016 הודיע חברת אינטל כי היא מוכרת את השליטה במקאפי לחברת ההשקעות TPG.
מקאפי תהפוך בעקבות המהלך לחברה עצמאית בניהולן המשותף של TPG ואינטל.
בסוף אוגוסט 2010 אינטל רכשה את חטיבת החומרה לסלולר וניידים של אינפיניון הגרמנית, תמורת 1.4 מיליארד דולר.
ובספטמבר 2010 רכשה את חברת נאוקלאוס הישראלית שמציעה פתרונות אבטחת מידע למערכות וירטואליות בארגונים, במיליון דולר בלבד.
ביולי 2011 היא רכשה את חברת ההזנק הישראלית גרפטק (GraphTech Computers), שפיתחה שירות לשליטה מרחוק על המחשב ברשת הסלולרית, בסכום של כמה מיליוני שקלים.
באוקטובר 2011 רכשה אינטל את חברת ההזנק הישראלית טלמאפ לשירותי מיפוי, חיפוש וניווט בסלולר, בסכום שבין 250 ל-300 מיליון דולר.
אינטל סגרה את החברה לאחר פחות משנתיים.
בינואר 2013 החלה אינטל להפיץ את הדגם הראשון של סדרת המחשבים הקטנים שלה-Intel NUC.
מאז יצאו לאור מחשבים רבים מסדרה זו לפלחי השוק השונים, והיא נחשבת מוצלחת ופופולרית יחסית.
ביוני 2015 הודיעה על רכישת אלטרה בכ-16.7 מיליארד דולר במזומן.
במרץ 2016 רכשה אינטל את חברת Replay הישראלית, המפתחת טכנולוגיה לצילום ולהצגה של שידורי ספורט, תמורת 175 מיליון דולר.
במרץ 2017 רכשה אינטל את חברת מובילאיי הישראלית העוסקת בתחום נהיגה אוטונומית תמורת 15.3 מיליארד דולר.
בדצמבר 2019 רכשה אינטל את חברת הבאנה לאבס, העוסקת בפיתוח מעבדים ליישומי בינה מלאכותית, תמורת שני מיליארד דולר.
במאי 2020 רכשה אינטל את Moovit הישראלית בכ-900 מיליון דולר
דצמבר 2021 רכשה אינטל את סקרינובייט הישראלית בכ-150 מיליון דולר
טבלת רכישות (מאז שנת 2009)
תלונות בדבר תחרות לא הוגנת
לאחר שמתחרתה חברת AMD הגישה החל משנת 2000 תלונות כנגד אינטל במספר מדינות על ניצול כוחה על מנת ללחוץ על יצרניות מחשבים להשתמש במעבדיה תוך שהיא מאיימת עליהן בטקטיקות כגון הפליה וסיבסוד, חברת אינטל נקנסה במספר מדינות.
ב-2005 ממשלת יפן אלצה את החברה להסיר תנאים מגבילים בעסקאות עם חברות מחשבים יפניות.
ביוני 2008 החברה נקנסה על ידי הרשות להגבלים עסקיים בקוריאה הדרומית בסכום של 25 מיליון דולר.
במאי 2009 נקנסה אינטל על ידי נציבות האיחוד האירופי בסכום של 1.44 מיליארד דולר, לאחר שנמצאה אשמה על ידי גופי האיחוד בתחרות לא הוגנת כלפי מתחרותיה.
בנובמבר 2009 התפרסם כי חברת אינטל תפצה את חברת AMD בסכום של 1.25 מיליארד דולר בתמורה להסרת תביעותיה של החברה המפוצה, תחרות הוגנת ולהסכם צולב על פטנטים למשך 5 שנים.
אינטל פועלת בישראל מאז נוסד הסניף הישראלי של החברה בשנת 1974 בידי דב פרוהמן, במשרד קטן בחוף שמן בחיפה.
כיום יש לאינטל ישראל מרכזי פיתוח בחיפה, בירושלים, ובפתח תקווה, ומפעל ייצור בפארק התעשייה קריית גת המפתחים ומייצרים מיקרו־מעבדים ומוצרי תקשורת.
חברת אינטל העסיקה בישראל כ-10,000 עובדים ב-2013. מקסין פסברג מכהנת מאז 2007 בתפקיד מנכ"לית אינטל ישראל וסגנית נשיא אינטל העולמית.
בדצמבר 2016 הודיעה פסברג על פרישתה מהתפקיד.
את מקומה כמנכ"ל ממלא יניב גרטי החל מינואר 2017.
חלק מעובדי אינטל ישראל קודמו לתפקידי הנהלה בכירים ובראשם אמיר פיינטוך שמשמש מנהל בכיר בחברת אינטל העולמית, ונחשב כיום כישראלי הבכיר ביותר בחברה, ודדי פרלמוטר, שהיה סמנכ"ל מוצרים וסגן נשיא בכיר באינטל העולמית.
רוני פרידמן, כיום מנכ"ל אפל ישראל, שימש קודם לכן בתפקיד ניהולי בכיר באינטל.
בשנת 2019 מספר הישראלים שמכהנים כסגני נשיא בענקית השבבים עלה ל-20 בעקבות סבב מינויים בחברה, הבכיר בהם הוא שגיא בן-משה, שכיהן כסגן נשיא תאגידי עד לעזיבתו.
אינטליגנציה בבעלי חיים מקיפה את הידע על היכולות השכליות של בעלי חיים שאינם בני אדם.
הי כוללת אינטליגנציה של חרקים.
חקר ההתניה והלמידה של בעלי חיים התפתי מענף הפסיכולוגיה ההשוואתית.
הוא הושפע רבות גם ממחקר באתולוגיה, אקולוגיה התנהגותית, ופסיכולוגיה אבולוציונית ; לעיתים נעשה שימוש בשם החלופי אתולוגיה קוגניטיבית
השאלה האם קיימת אינטליגנציה של בעלי חיים, ומה הם מאפייניה, הייתה במהלך העשורים האחרונים נושא למחקר מקיף.
בעקבות עליית תורת האבולוציה, והתבססות התפישה אשר לפיה תהליך הדרגתי הוא זה שהביא להיווצרותו של המין האנושי מבעלי חיים אחרים.
החוקרים תהו האם ניתן למצוא את תכונתו הייחודית ביותר של האדם, האינטליגנציה, במינים מהם הוא התפתח ובמינים דומים להם.
כמו כן, חקירת דרכי החשיבה של בעלי חיים השונים מבני האדם יכולה ללמד על האינטליגנציה האנושית בהשוואה שבניגוד.
עם זאת, הפער בין האינטליגנציה של הפחות באנשים, לזו של החכם בבעלי החיים, הוא עצום, והדבר עודנו בגדר חידה למדע.
חוקרים בחנו את הקוגניציה של בעלי חיים אצל יונקים, בייחוד אצל קופי אדם, יונקים ימיים, פילים, דובים, כלבים, חתולים, חזירים, סוסים, בקר, דביבונים ומכרסמים, עופות, עורביים, זוחלים שונים, בפרט לטאות, נחשים וצבים, דגים וחסרי חוליות, כולל צפלופודים, עכבישים וחרקים.
התודעה וההתנהגות של בעלי חיים שאינם בני אדם ריתקו את דמיונם האנושי במשך מאות בשנים.
סופרים רבים, כמו דקארט, העלו השערות לגבי נוכחותה או היעדרה של התודעה החייתית.
השערות אלו הובילו לתצפיות רבות על התנהגות בעלי-חיים לפני שהמדע והניסויים המודרניים היו זמינים, אשר הובילו להשערות מרובות לגבי האינטליגנציה של בעלי חיים.
אחד ממשלי איזופ היה "העורב והכד", בו עורב מטיל חלוקי נחל לתוך כלי מים עד שהוא מסוגל לשתות.
זה היה שיקוף מדויק יחסית של יכולתם של קורווידים להבין את תזוזת המים.
חוקר הטבע הרומי פליניוס הזקן היה הראשון שהעיד כי סיפור זה משקף את התנהגותם של קורווידים אמיתיים.
אריסטו, בספרו על הביולוגיה, שיער שרשרת סיבתית שבה איברי החישה של בעל חיים מעבירים מידע לאיבר המסוגל לקבל החלטות, ולאחר מכן לאיבר מוטורי.
בעת העתיקה שררה האמונה של הקרדיוצנטריות של אריסטו, לפיה האמונה שקוגניציה מתרחשת בלב.
גישה זו התקרבה לכמה הבנות מודרניות של עיבוד מידע.
מסקנות קדומות לא היו בהכרח מדויקות אך העניין ביכולות המנטליות של בעלי חיים, ובהשוואות לבני אדם, גבר עם ההתפתחות בחקר התנהגות הנמלים - המירמקולוגיה המוקדמת, כמו גם עם סיווג בני האדם כפרימטים החל מהחוקר קארולוס לינאוס
הקאנון של מורגן חובר על ידי המדען הבריטי במאה ה-19, י.
לויד מורגן, מיסד הפסיכולוגיה השוואתית (בעלי חיים).
בצורתו המפותחת, הוא קובע כי:
בשום מקרה אין לפרש פעילות של בעל חיים במונחים של תהליכים פסיכולוגיים גבוהים יותר, אם ניתן לפרש אותה בצורה הוגנת במונחים של תהליכים הנמצאים נמוך יותר בסולם האבולוציה וההתפתחות הפסיכולוגית.
למרות האוריינטציה הביהביוריסטית העיקרית של המחקר לפני 1960, דחיית תהליכים שכליים בבעלי חיים לא הייתה אוניברסלית באותן שנים.
חוקרים כמו החוקר הגרמני-אמריקאי וולפגנג קוהלר והשימפנזים החכמים שלו ואדוארד טולמן, שכתב את המפה הקוגניטיבית , תרמו באופן משמעותי למחקר הקוגניטיבי מאוחר יותר בבני אדם ובבעלי חיים כאחד.
עבודתם של ת'ורנדייק, פבלוב, ומעט מאוחר יותר של הביהביוריסט ג'ון ב.
ווטסון קבעה את כיוון המחקר הרב על התנהגות בעלי חיים במשך יותר מחצי המאה ה-20. במהלך תקופה זו חלה התקדמות ניכרת בהבנת אסוציאציות פשוטות; בפרט, בסביבות 1930 בה הובהרו ההבדלים בין ההתניה האינסטרומנטלית של ת'ורנדייק להתניה הקלאסית של פבלוב, תחילה על ידי מילר וקנורסקי, ולאחר מכן על ידי ב.פ.
ניסויים רבים על התניה נערכו לאחר מכן; בעקבותם נוצרו כמה תיאוריות מורכבות, אך חוקרים אלה התייחסו מעט מאוד לתהליכים שכליים מתערבים.
כנראה שהדחייה המפורשת ביותר של הרעיון שתהליכים שכליים שולטים בהתנהגות הייתה הבהביוריזם הרדיקלי של סקינר.
השקפה זו מבקשת להסביר התנהגות, כולל "אירועים פרטיים" כמו דימויים מנטליים, אך ורק על ידי התייחסות לתנאים הסביבתיים המשפיעים על האדם או על בעל החיים.
החל מ-1960 התחוללה "מהפכה קוגניטיבית" במחקר על בני אדם, אשר דרבנה בהדרגה התפתחות דומה גם במחקר עם בעלי חיים.
המהפכה הקוגניטיבית הובילה להסקת מסקנות מתהליכים שאינם ניתנים לצפייה ישירה, והיא הפכה מקובלת ונפוצה.
תומך חשוב בשינוי חשיבה זה היה הפסיכולוג הקנדי דונלד או.
הב, שטען כי "מוח" הוא פשוט שם לתהליכים בראש השולטים בהתנהגות מורכבת, וכי הכרחי ואפשרי להסיק מסקנות לגבי תהליכים אלה מדפוסי התנהגות.
בעלי חיים נתפסו כ"סוכנים המחפשים מטרה הרוכשים, מאחסנים, מאחזרים ומעבדים באופן פנימי מידע ברמות רבות של מורכבות קוגניטיבית".
סוגיות במחקר על אינטליגנציה של בעלי חיים
בעלי חיים מעבדים מידע בעזרת ההעיניים, האוזניים ואיברי חישה אחרים כדי במטרה לקלוט את הסביבה.
תהליכי תפיסה נחקרו במינים רבים, עם תוצאות הדומות לעיתים קרובות לאלו שבבני אדם.
מעניינים לא פחות הם תהליכי תפיסה השונים מאלה שנמצאים בבני אדם, או חורגים מהם, כגון איכון הד אצל עטלפים ודולפינים, זיהוי תנועה על ידי קולטני עור בדגים, וחדות ראייה יוצאת דופן, רגישות לתנועה ויכולת לראות אור אולטרה-סגול אצל חלק מהציפורים.
קשב מתייחס לתהליכים מנטליים שבוחרים מידע רלוונטי, מעכבים מידע לא רלוונטי, ועוברים ביניהם לפי הצורך.
לעיתים קרובות תהליך הסלקציה מכוון לפני שמופיע מידע רלוונטי; ציפייה כזו מאפשרת בחירה מהירה של גירויים מרכזיים, כאשר הם הופכים לזמינים.
גוף מחקר גדול חקר את האופן שבו קשב וציפייה משפיעות על התנהגותם של בעלי חיים שאינם בני אדם, וחלק ניכר מעבודה זו מצביע על כך שקשב פועל אצל ציפורים, יונקים וזוחלים באופן דומה מאוד לקשב אצל בני אדם.
בעלי חיים שאומנו להבחין בין שני גירויים, למשל שחור ללבן, שמים לב ל"מימד הבהירות", אך זה אומר מעט מאוד על האם מימד זה נבחר על פני אחרים.
הבנה רבה יותר מגיעה מניסויים המאפשרים לבעל החיים לבחור מבין מספר חלופות.
מספר מחקרים הראו שהביצועים טובים יותר, למשל, בהבחנה בין צבעים כגון, הבחנה בין כחול לעומת ירוק, לאחר שבעל החיים למד הבחנה בין צבעים אחרים, למשל אדום לעומת כתום, מאשר לאחר אימון על מימד אחר, כמו צורת X לעומת צורת O.
ההשפעה ההפוכה מתרחשת לאחר אימון על צורות.
לפיכך, נראה שהלמידה המוקדמת יותר משפיעה על איזה מימד, צבע או צורה, בעל החיים יתמקד.
ניסויים אחרים הראו כי לאחר שבעלי חיים למדו להגיב להיבט אחד של הסביבה, התגובה להיבטים אחרים מדוכאת.
ב"חסימה", לדוגמה, בעל חיים מותנה להגיב לגירוי אחד ("A") על ידי זיווג גירוי זה עם גמול או עונש.
לאחר שבעל החיים מגיב באופן עקבי ל-A, גירוי שני ("B") מלווה את A בניסויי אימון נוספים.
ניסויים מאוחרים יותר עם גירוי B בלבד מעוררים תגובה מועטה, דבר המצביע על כך שלמידה על B נחסמה על ידי למידה קודמת על A.
תוצאה זו תומכת בהשערה שגירויים מוזנחים, אם הם אינם מצליחים לספק מידע חדש.
לפיכך, בניסוי זה, בעל החיים לא הצליח להתמקד ב-B מכיוון ש-B לא הוסיף מידע למידע שסיפק A.
פרשנות זו היא תובנה חשובה לגבי עיבוד קשב, אך מסקנה זו נותרת לא ודאית מכיוון שחסימה וכמה תופעות קשורות ניתנות להסבר על ידי מודלים של התניה שאינם מעוררים קשב.
קשב הוא משאב מוגבל ואינו תגובה של "כלום או הכל": ככל שיותר תשומת לב מוקדשת להיבט אחד של הסביבה, כך פחות תשומת לב זמינה להיבטים אחרים של הסביבה.
מספר ניסויים חקרו זאת בבעלי חיים.
בניסוי אחד, צליל ואור מוצגים בו זמנית ליונים.
היונים זוכות לתגמול רק על ידי בחירת השילוב הנכון של שני הגירויים, לדוגמה, צליל בתדר גבוה בשילוב עם אור צהוב.
הציפורים מתפקדות היטב במשימה זו, ככל הנראה על ידי חלוקת תשומת הלב בין שני הגירויים.
כאשר רק אחד הגירויים משתנה והשני מוצג בערכו המתוגמל, ההבחנה משתפרת בגירוי המשתנה, אך ההבחנה בגירוי החלופי מחמירה.
תוצאות אלו עולות בקנה אחד עם התפיסה שקשב הוא משאב מוגבל, שניתן למקד אותו פחות או יותר בין גירויים נכנסים.
תפקיד הקשב הוא לבחור מידע בעל תועלת מיוחדת לבעל החיים.
חיפוש חזותי בדרך כלל דורש סוג זה של סלקציה, ומשימות חיפוש נמצאות בשימוש נרחב הן בבני אדם והן בבעלי חיים במטרה לקבוע את מאפייני הסלקציה להקשבה ואת הגורמים השולטים בה.
מחקר ניסיוני על חיפוש חזותי בבעלי חיים נבע בתחילה מתצפיות שדה שפורסמו על ידי לוק טינברגן.
טינברגן ציין כי ציפורים הן בררניות בחיפוש אחר חרקים.
הוא מצא שציפורים נטו לתפוס את אותו סוג חרק שוב ושוב, למרות שמספר סוגים היו זמינים להם.
טינברגן הציע כי בחירת טרף זו נגרמה על ידי הטיה קשבית ששיפרה את הזיהוי של סוג אחד של חרק תוך דיכוי הזיהוי של אחרים.
"הכנה קשבית" זו נובעת בדרך כלל מהפעלה טרום-ניסויית של ייצוג מנטלי של האובייקט הנבדק, אשר טינברגן כינה "תמונת חיפוש".
תצפיות השטח של טינברגן על תהליכים התחלתיים נתמכו על ידי מספר ניסויים.
פיטרביץ' וקמיל (1977, 1979) הציגו לעורבני כחול תמונות של גזעי עצים שעליהם נח עש ממין A, עש ממין B, או כביקורת, ללא עש כלל.
הציפורים קיבלו תגמול על ניקור תמונה שהציגה עש.
באופן מכריע, ההסתברות שבה זוהה מין מסוים של עש הייתה גבוהה יותר לאחר ניסויים חוזרים ונשנים עם אותו מין (למשל A, A, A,...) מאשר לאחר שילוב של ניסויים (למשל A, B, B, A, B, A, A...).
תוצאות אלו מצביעות שוב על כך שמפגשים עוקבים עם עצם יכולים לבסס נטייה קשבית לראות את העצם הנבדק.
דרך נוספת לייצר הכנה קשבית בחיפוש היא לספק אות מקדים המקושר למטרה.
לדוגמה, אם אדם שומע דרור שיר, ייתכן שהוא או היא יהיו נוטים לזהות דרור שיר בשיח, או בין ציפורים אחרות.
מספר ניסויים שחזרן השפעה זו בבעלי חיים.
ניסויים נוספים חקרו את טבעם של גורמי גירוי המשפיעים על המהירות והדיוק של חיפוש חזותי.
לדוגמה, הזמן שלוקח למצוא מטרה בודדת עולה ככל שמספר הפריטים בשדה הראייה עולה.
עלייה זו בזמן התגובה היא חדה אם הגורמים המסיחים את הדעת דומים למטרה.
העלייה בזמן התגובה תהיה פחות חדה אם הם שונים זה מזה, ולא תהיה עלייה בזמן התגובה במידה מסיחי הדעת יהיו שונים מאוד מהמטרה בצורתם או בצבעם.
המונח "מושג" הוא ערך בסיסי אך קשה להגדרה, נידון במשך מאות שנים על ידי פילוסופים לפני שהפך למוקד של מחקר פסיכולוגי.
מושגים מאפשרים לבני האדם ולחיות לארגן את העולם ולסווג קבוצות פונקציונליות; הקבוצות עשויות להיות מורכבות מפריטים או אירועים דומים מבחינה תפיסתית, ולהכיל חפצים מגוונים בעלי תפקיד משותף, ולכלול יחסים של פריטים אלה לאלה, כגון זהה לעומת שונה, או יחסים בין יחסים כגון אנלוגיות.
קטגוריזציה תפיסתית מתרחשת כאשר אדם או בעל חיים מגיב באופן דומה למגוון גירויים בעלי מאפיינים משותפים.
לדוגמה, סנאי מטפס על עץ כשהוא רואה את רקס, שפ או טריקסי, שהם שלושה בעלי חיים אחרים שהוא מכיר מן העבר, מה שמרמז שהוא מסווג את שלושתם כמשהו שיש להימנע ממנו.
מיון זה של מקרים לקבוצות הוא קריטי להישרדות.
בין היתר, בעל חיים חייב לסווג אם הוא רוצה ליישם למידה על אובייקט אחד (למשל, הזיכרון שרקס נשך אותי), על מקרים חדשים של אותה קטגוריה, ולהכליל את כל הכלבים כעלולים לנשוך.
בעלי חיים רבים מסווגים בקלות עצמים לפי הבדלים נתפסים בצורה או בצבע.
לדוגמה, דבורים או יונים לומדות במהירות לבחור כל עצם אדום ולדחות כל עצם ירוק, אם אדום מוביל לתגמול וירוק לא.
לכאורה קשה הרבה יותר היא יכולתו של בעל חיים לסווג עצמים טבעיים המשתנים מאוד בצבע ובצורה, גם כשהם שייכים לאותה קבוצה.
במחקר קלאסי, החוקר אימן יונים להגיב לנוכחות או היעדרות של בני אדם בתמונות.
הציפורים למדו בקלות לנקר תמונות שהכילו נופים חלקיים או מלאים של בני אדם ולהימנע מלנקר תמונות ללא אדם, למרות הבדלים גדולים בצורה, בגודל ובצבע של בני האדם המוצגים וגם בתמונות הלא-אנושיות.
במחקרי מעקב, יונים סיווגו עצמים טבעיים אחרים כגון עצים, ולאחר האימון הן הצליחו למיין ללא תגמול תמונות שלא ראו קודם לכן.
עבודה דומה נעשתה עם קטגוריות שמיעה טבעיות, למשל, שירי ציפורים.
דבורי דבש מסוגלות להבין מושגים של "למעלה" ו"למטה".
גירויים שאינם קשורים מבחינה תפיסתית עשויים להגיב כחברים בקבוצה אם יש להם שימוש משותף או שהם מובילים לתוצאות משותפות.
מחקר שצוטט לעיתים קרובות של ווהן (1988) מספק דוגמה.
ווהן חילק קבוצה גדולה של תמונות שאינן קשורות לשתי קבוצות שרירותיות, A ו-B.
יונים קיבלו מזון עבור ניקור תמונות בקבוצה A אך לא עבור ניקור תמונות בקבוצה B.
לאחר שלמדו משימה זו בצורה טובה למדי, התוצאה התהפכה: פריטים בקבוצה B הובילו למזון ופריטים בקבוצה A לא.
לאחר מכן התוצאה התהפכה שוב, ואז שוב, וכן הלאה.
ווהן גילה שלאחר 20 היפוכים או יותר, שיוך פרס לכמה תמונות בקבוצה אחת גרם לציפורים להגיב לתמונות האחרות בקבוצה זו ללא פרס נוסף כאילו הן חושבות "אם התמונות האלה בקבוצה A מביאות אוכל, האחרות בקבוצה A חייבות גם להביא אוכל".
כלומר, הציפורים סיווגו כעת את התמונות בכל קבוצה כשוות ערך מבחינה פונקציונלית.
מספר הליכים אחרים הניבו תוצאות דומות.
בעלי חיים רבים לומדים בקלות צירופי פריטים ספציפיים, כגון "געו באדום אם הדגימה אדומה, געו בירוק אם הדגימה ירוקה".
אך אין זה מוכיח שהם מבחינים בין "זהה" ל"שונה" כמושגים כלליים.
ראיות טובות יותר ניתנות אם, לאחר אימון, בעל חיים בוחר בהצלחה בחירה שתואמת דגימה חדשה שמעולם לא ראה קודם לכן.