tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
ב-2007 עבר למחלקת הנוער של אתלטיקו מדריד בחודש נובמבר 2011 הוא ערך את הופעת הבכורה הרשמית שלו עם הקבוצה הראשונה, כששיחק במשחק ידידותי נגד הקבוצה המצרית א-זמאלכ.
מאנקייו האריך את חוזהו עד 2016.
ב-6 באוגוסט 2014, הצטרף מאנקייו לליברפול בעסקת השאלה לשנתיים עם אופציה לרכישה אחרי העונה הראשונה שלו באנפילד.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו ב-17 באוגוסט במשחק הראשון של המועדון בפרמייר ליג.
מאנקייו שיחק 90 דקות מלאות בניצחון על 1–2 סאות'המפטון באנפילד.
ב-25 ביולי 2015 הושאל לאולימפיק מרסיי הצרפתית.
ב-25 באוגוסט 2016 הושאל לסנדרלנד.
ב-21 ביולי 2017 חתם בניוקאסל יונייטד.
ב-11 בספטמבר 2021 כבש שער בכורה בהפסד 1–3 למנצ'סטר יונייטד.
ב-21 בינואר 2024 חזר לספרד וחתם לשנה וחצי בסלטה ויגו.
פרנסיסקו חאבייר גומס נויה (בספרדית: Francisco Javier Gómez Noya; נולד ב-25 במרץ 1983) הוא טריאתלט ספרדי, חמש פעמים אלוף העולם בטריאתלון וזוכה מדליית כסף באולימפיאדת לונדון (2012).
גומס נולד בבזל שבשווייץ, ובגיל שלושה חודשים עבר עם משפחתו לספרד.
ב-1998 החל להתאמן ולהתחרות בטריאתלון, ב-1999 התגלה מום בלבו ואיגוד הספורט הספרדי אסר עליו להתחרות בתחרויות בינלאומיות.
ב-2003 הוסר איסור זה וגומס שב להתחרות בזירה הבינלאומית.
הוא זכה בתחרות טריאתלון עד גיל 23 שנערכה בניו זילנד, סיים שמיני בתחרות מסבב אליפות אירופה שנערכה בולנסיה ושמיני בתחרות מסבב אליפות העולם שנערכה במדיירה.
על אף הישגיו לא נבחר לסגל ספרד לאולימפיאדת אתונה (2004).
ב-2005 נאסר עליו שוב לייצג את ספרד בתחרויות בינלאומיות בשל מצבו הבריאותי עד שאיסור זה בוטל ב-2006.
ב-2007 סיים שני באליפות העולם בטריאתלון.
ב-2008 זכה בפעם הראשונה באליפות העולם ובאולימפיאדת בייג'ינג סיים במקום הרביעי.
באולימפיאדת לונדון (2012) זכה במדליית כסף לאחר שסיים אחרי אליסטר בראונלי הבריטי ולפני ג'ונתן בראונלי.
ב-2014 זכה בתחרות איש הברזל 70.3 וסיים שלישי בתחרות זו ב-2015. ב-2016 שבר את מרפקו ובשל כך נמנע ממנו להשתתף באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו.
ב-2008 עוטר במדליית כסף של מסדר ההצטיינות בספורט הספרדי וב-2013 עוטר במדליית זהב של המסדר.
ב-2013 זכה בתואר ספורטאי השנה מטעם איגוד הספורט הספרדי.
ב-2016 זכה בפרס נסיך אסטוריאס לספורט.
חאבייר אוראסיו פינולה (בספרדית: Javier Horacio Pinola, נולד ב-24 בפברואר 1983 באוליבוס שבארגנטינה) הוא כדורגלן עבר ארגנטינאי ששיחק בעמדת המגן השמאלי ומשמש כעוזר מאמן בריבר פלייט.
פינולה שיחק במרבית הקריירה שלו בנירנברג, בה שימש קפטן.
לפינולה שתי הופעות במדי נבחרת ארגנטינה.
פינולה החל את קריירת הבוגרים שלו במועדון צ'קאריטה ג'וניורס מליגת העל הארגנטינאית, ובשנת 2002 עבר לאתלטיקו מדריד.
פינולה השתייך לסגל אתלטיקו מדריד במשך חמש שנים, אך ברוב הזמן היה מושאל או שיחק בקבוצת המילואים, וערך רק שתי הופעות בקבוצה הבכירה של אתלטיקו מדריד.
בשנת 2004 יצא פינולה להשאלה במולדתו ארגנטינה, כאשר שיחק בראסינג קלוב, שם ערך 54 הופעות.
בשנת 2005 הושאל פינולה לנירנברג מהבונדסליגה לתקופה של שנתיים.
עונת ההשאלה השנייה, 2006/07, הייתה עונת שיא עבור פינולה, שסיים עם נירנברג במקום השישי בבונדסליגה, וזכה עם הקבוצה בגביע הגרמני לאחר ניצחון 3-2 בגמר על שטוטגרט בהארכה.
ניצחון זה מנע משטוטגרט לזכות בדאבל באותה עונה.
פינולה שיחק בגמר זה 115 דקות.
בדרך לזכייה בגביע, פינולה הבקיע שני שערים ובישל שניים נוספים במסגרת הגביע הגרמני באותה עונה.
בתום ההשאלה לנירנברג, נרכש פינולה על ידי הקבוצה מאתלטיקו מדריד, וחתם על חוזה קבוע.
עם זאת, כבר לאחר עונת הזכייה בגביע, נירנברג ופינולה נשרו אל הבונדסליגה השנייה בעונת 2007/08, כאשר פינולה ערך בעונה זו 19 הופעות בלבד.
נירנברג ופינולה שבו לבונדסליגה כעבור עונה אחת בלבד, ונשארו בה חמש עונות רצופות, בהן פינולה היווה שחקן חשוב במערך ההגנתי של נירנברג ומונה אף לקפטן הקבוצה.
בעונת 2013/14 פינולה נשר עם נירנברג בפעם השנייה לבונדסליגה השנייה, ונשאר במועדון עונה נוספת, 2014/15, אותה סיימה הקבוצה במקום התשיעי בלבד, ולא עלתה לבונדסליגה.
בתום עונה זו, על אף שהוצע לו להאריך את חוזהו, בחר פינולה לעזוב את נירנברג לאחר עשר עונות רצופות במועדון, בהן צבר 260 הופעות ליגה והבקיע שבעה שערים.
ביוני 2015 חתם פינולה ברוסאריו סנטרל מליגת העל הארגנטינאית, והציג יכולת טובה מאוד, שהקנתה לו מקום בסגל נבחרת ארגנטינה.
ביוני 2017 חתם בריבר פלייט ושותף כשחקן הרכב במשחק הראשון של הקבוצה באותה עונה, במסגרת שמינית גמר גביע ליברטדורס מול גוארני הפרגוואית.
פינולה שיחק בנבחרותיה הצעירות של ארגנטינה, ובשנת 2003 זכה עם נבחרת ארגנטינה עד גיל 20 באליפות דרום אמריקה לנבחרות צעירות.
בשנת 2007 זומן פינולה לראשונה לסגל נבחרת ארגנטינה הבוגרת על ידי המאמן אלפיו באסילה לצמד משחקי ידידות, מול נבחרות שווייץ ואלג'יריה.
נגד אלג'יריה ערך פינולה את הופעת הבכורה שלו במדים הלאומיים, שגם הייתה הופעתו היחידה עד לשנת 2016. בשנה זו, תשע שנים לאחר הזימון הקודם, זומן פינולה על ידי המאמן חרארדו מרטינו לצמד משחקים במוקדמות מונדיאל 2018, מול נבחרות צ'ילה ובוליביה.
פינולה שיחק 90 דקות במשחק הניצחון 2-0 על נבחרת בוליביה.
זו הייתה הופעתו השנייה בלבד במדים הלאומיים, ומאז, נכון לדצמבר 2018, לא ערך הופעות נוספות.
עם נבחרת ארגנטינה בכדורגל עד גיל 20:
אליפות אמריקה הדרומית בכדורגל עד גיל 20: 2003
פרנסיסקו חאבייר "חאבי" גרסיה פרננדס (; נולד ב-8 בפברואר 1987) הוא כדורגלן עבר ספרדי ששיחק כקשר אחורי וכיום עוזר מאמן בבנפיקה ליסבון.
גרסיה גדל במחלקת הנוער של ריאל מדריד, ובמהלך הקריירה שיחק גם בפורטוגל, אנגליה ורוסיה, והשלים זכייה באליפות בכל אחת מהמדינות.
גרסיה אף זכה עם ספרד עד גיל 19 באליפות אירופה , וערך שתי הופעות במדי הנבחרת הבוגרת.
גרסיה, יליד הקהילה האוטונומית מורסיה, החל את הקריירה בקבוצת הנוער של ריאל מדריד.
כשעלה לבוגרים, החל גרסיה לשחק בקבוצת הבת, ריאל מדריד קסטיליה, וכבר בעונת הבכורה שלו, עונת , סייע לה להעפיל מהליגה השלישית.
כבר באותה העונה, עוד בטרם מלאו לו 18, נכלל גרסיה בסגל הקבוצה הבוגרת בליגה הספרדית הבכירה.
מריאנו גרסיה רמון, מאמנה הזמני של הקבוצה שהחליף את חוסה אנטוניו קמאצ'ו, זיהה את הפוטנציאל של גרסיה, והעלה אותו בהרכב הפותח בשני משחקי גביע המלך.
ב-28 בנובמבר 2004, עלה כמחליף להופעת הבכורה שלו בליגה הבכירה, בניצחון הביתי 5-0 על לבאנטה.
בחודשיים שלאחר מכן הוסיף שתי הופעות ליגה נוספות, כולל הופעה אחת בהרכב הפותח, והיה שותף בצמד משחקי הגביע מול ריאל ואיאדוליד שהסתיימו בהדחתה של ריאל מדריד מהמפעל.
בשתי העונות הבאות לא ערך חאבי גרסיה הופעות ליגה במדי ריאל מדריד, אך הוסיף שתי הופעות גביע ושתי הופעות בליגת האלופות.
במקביל, הוא היה לשחקן קבוע במדי קסטיליה, ולא הצליח להימנע מירידה לליגה השלישית עם הקבוצה בתום עונת .
המאמן החדש של הקבוצה, ברנד שוסטר, שהחליף על קווי הקבוצה ממדריד את פאביו קאפלו, לא העניק לגרסיה את ההזדמנות בקבוצה הבוגרת, ויחד עם חבריו מקבוצת הנוער, אסטבן גראנרו ורובן דה לה רד, סיים את דרכו בקבוצה.
לאחר שזכה להצעות מספרד ומאנגליה, בחר גרסיה במעבר לאוססונה, בה חתם ב-31 באוגוסט 2007 תמורת כ-2.5 מיליון אירו.
את הופעת הבכורה בליגה ערך מול ברצלונה, ב-0-0 הביתי במחזור השלישי.
בארבעת המחזורים הבאים כבש גרסיה פעמיים (שני שעריו היחידים באותה העונה), ועד לסיום העונה השלים 25 הופעות ליגה במדי הקבוצה, וסייע לה להישאר בליגה לאחר שסיימה במקום ה-17 בטבלה, מרחק נקודה מהקו האדום.
לקראת עונת , ובתום עונה אחת באוססונה, ניצלה ריאל מדריד את סעיף ההחזרה בחוזהו של גרסיה, ורכשה אותו מאוססונה תמורת כ-4 מיליון אירו.
עם זאת, גרסיה הוסיף להיות שחקן משני אצל שוסטר (ובהמשך אצל מחליפו, חואנדה ראמוס), וסיים את העונה עם 15 הופעות ליגה בלבד, מתוכן שלוש בלבד בהרכב.
את העונה סיימה הקבוצה כסגנית האלופה.
לקראת עונת שוחרר גרסיה מריאל מדריד, לאחר שלא הצליח לבלוט במדי הקבוצה.
ב-21 ביולי 2009 חתם לחמש עונות במדי בנפיקה ליסבון מליגת העל הפורטוגלית, תמורת כ-7 מיליון אירו.
עונת הבכורה של גרסיה בבנפיקה הייתה מוצלחת מבחינה אישית וקבוצתית.
גרסיה כבש שלושה שערי ליגה ב-26 הופעות, וסייע לקבוצתו לזכות בתואר האליפות, במרחק חמש נקודות מהסגנית בראגה.
באותה העונה זכה גרסיה עם קבוצתו בגביע הליגה הפורטוגלית, על אף שלא שותף במשחק הגמר בו ניצחה בנפיקה 3-0 את פורטו.
גם במסגרת הליגה האירופית רשמה הקבוצה עונה טובה, לאחר שצלחה את שלב הבתים במקום הראשון, והדיחה בשלבי הנוקאאוט את הרטה ברלין ואת אולימפיק מרסיי, עד שהודחה על ידי ליברפול ברבע הגמר.
עונה אחר כך, שמר גרסיה על מקומו כשחקן הרכב משמעותי בבנפיקה.
הקבוצה נחלה אכזבה בליגה כשסיימה במקום השני בלבד ולא הצליחה לשמור על התואר, אך עם זאת, הצליחה הקבוצה לזכות פעם נוספת בגביע הליגה.
גרסיה כבש את שערה השני של בנפיקה בניצחון 2-1 על פאסוס די פריירה במשחק הגמר, ובסך הכול כבש ארבעה שערים בארבע הופעות במסגרת המפעל.
בנפיקה סיימה שלישית בבית במסגרת עונת 2010/2011 בליגת האלופות, והמשיכה לליגה האירופית, שם העפילה עד לחצי הגמר, עד שנעצרה על ידי בת ארצה בראגה.
עונת הייתה העונה המלאה האחרונה של גרסיה בבנפיקה.
הוא סייע לה לזכות פעם נוספת בגביע הליגה, עם ניצחון 2-1 בגמר על ז'יל ויסנטה, בו גרסיה לא שותף.
בליגה שוב איבדה בנפיקה את האליפות והסתפקה בסגנות בלבד.
בנפיקה הצליחה להעפיל לשלב הבתים בעונת 2011/2012 בליגת האלופות, לאחר שצלחה שני סיבובי מוקדמות.
את שלב הבתים סיימה במקום הראשון וללא הפסד, תוך שהיא מקדימה את פ.צ.
בנפיקה הצליחה להדיח את זניט סנקט פטרבורג בשלב שמינית הגמר.
בנפיקה פגשה את צ'לסי ברבע הגמר, והודחה על ידה עם 3-1 בסיכום שני המפגשים.
את השער היחיד לזכות בנפיקה בצמד המשחקים כבש גרסיה בנגיחה, בדקה ה-85 של משחק הגומלין.
ב-31 באוגוסט 2012, לאחר שכבר ערך שתי הופעות ליגה במדי בנפיקה באותה העונה, נרכש גרסיה על ידי מנצ'סטר סיטי ומאמנה רוברטו מאנצ'יני, בסכום של כ-15.8 מיליון ליש"ט.
גרסיה עלה בהרכב למשחק הבכורה שלו ב-15 בספטמבר, במסגרת המחזור הרביעי, ובדקה ה-35 כבש את שער הבכורה שלו, בנגיחה לאחר בעיטה חופשית של קרלוס טבס.
הסיטי וגרסיה סיימו את העונה במקום השני בפרמייר ליג, ואף העפילו לגמר גביע ה-FA, שם נוצחו 1-0 על ידי ויגאן את'לטיק.
גרסיה לא שותף במשחק הגמר.
עונה אחר כך, תחת מנואל פלגריני, היה גרסיה שותף לזכייתה של הסיטי באליפות אנגליה עם 29 הופעות ליגה, מתוכן 14 בהרכב.
כמו כן, היה שותף לזכייה בגביע הפוטבול ליג, ועלה כמחליף בניצחון 3-1 על סנדרלנד במשחק הגמר.
בסך הכול בשתי עונות במדי מנצ'סטר סיטי רשם גרסיה 53 הופעות ליגה.
ב-13 באוגוסט 2014 חתם גרסיה בזניט סנקט פטרבורג הרוסית, תחת המאמן הפורטוגלי אנדרה וילאש בואש, תמורת כ-13 מיליון ליש"ט.
עונת הבכורה של גרסיה בזניט זימנה לו זכייה באליפות רוסיה, אליפות שנייה ברציפות עבור גרסיה, שזכה באליפות גם עם מנצ'סטר סיטי עונה קודם לכן.
בתום העונה, כאשר התאחדות הכדורגל הרוסית בחרה את 33 המצטיינים של העונה (שלושה שחקנים על כל עמדה), נבחר גרסיה במקום השני בין שלושת הקשרים האחוריים המצטיינים של העונה (המצטיין היה ביברס נאתכו).
עם פתיחת העונה הבאה, היה גרסיה שותף לזכייה בסופר קאפ הרוסי, לאחר ששיחק לאורך כל המשחק וההארכה מול לוקומוטיב מוסקבה, במשחק שהוכרע בדו-קרב בעיטות עונשין לאחר שוויון 1-1 בסיום.
בליגה הרוסית, כשלה זניט לשמור על התואר וסיימה שלישית בלבד.
גרסיה עצמו שוב סיים בין 33 המצטיינים, וסיים שני מבין שלושת הקשרים האחוריים הימניים המצטיינים של העונה, וזאת לאחר שכבש שני שערים ב-26 הופעות.
על אף חוסר ההצלחה בליגה, זכתה זניט בגביע הרוסי באופן מרשים, לאחר 4-1 בגמר על צסק"א מוסקבה.
גרסיה פתח ושיחק תשעים דקות.
בעונת 2016/2017, תחתהמאמן החדש מירצ'ה לוצ'סקו, שוב סיימה זניט שלישית בלבד בליגה.
לראשונה מאז עבר לזניט, גרסיה לא נבחר בין 33 המצטיינים של העונה, לאחר שכבש שער אחד ב-22 הופעות ליגה.
זניט סיימה את העונה עם תואר אחד בלבד, הסופר קאפ הרוסי, בו זכתה לאחר ניצחון 1-0 על צסק"א מוסקבה.
גרסיה פתח ושיחק לאורך כל המשחק.
גרסיה פתח עם הקבוצה גם את העונה הבאה, אך עזב לאחר משחק אחד בלבד וחזר למולדתו.
בסך הכול, בשלוש עונות במדי זניט, כבש גרסיה שישה שערי ליגה ב-73 הופעות.
ב-14 באוגוסט 2017 חזר גרסיה לספרד, וחתם במדי ריאל בטיס של המאמן קיקה סטיין, והשתלב מיידית בהרכב הפותח של קבוצתו החדשה.
ב-12 במרץ 2018 כבש את שער הבכורה שלו במדי בטיס, בניצחון החוץ 3-1 על דפורטיבו אלאבס.
ב-19 באוגוסט 2020 חזר לפורטוגל וחתם בבואבישטה.
ביוני 2022 פרש גרסיה ממשחק ומונה לעוזר מאמן בבנפיקה ליסבון.
גרסיה השתלב בנבחרות ספרד הצעירות כבר מגילאי הנוער.
בשנת 2006 השתתף בטורניר הגמר של אליפות אירופה בכדורגל עד גיל 19 שנערך בפולין, לצד כדורגלנים בולטים כגון ג'רארד פיקה, חואן מאטה ומריו סוארס.
ספרד זכתה בתואר לאחר ניצחון 2-1 בגמר על סקוטלנד, בו שיחק גרסיה לאורך כל ההתמודדות.
יכולתו של גרסיה הרשימה את מאמן ריאל מדריד, פאביו קאפלו, שהעניק לגרסיה אשראי מורחב במשחקי טרום העונה הבאה, על אף שלבסוף לא הצליח להשתלב בסגל הבוגר לאורך זמן.
שלוש שנים אחר כך ייצג גרסיה את נבחרתו באליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 - 2009 שנערכה בשוודיה.
על אף שהנבחרת אומנה על ידי חואן רמון לופס קארו, מאמנו של גרסיה בריאל מדריד קסטיליה בעבר, שותף גרסיה רק במשחק אחד, כשעלה בהרכב בהפסד 2-0 לאנגליה.
ספרד הודחה כבר בתום שלב הבתים.
ב-26 במאי 2012, בעודו שחקן בנפיקה, זכה גרסיה להופעה ראשונה במדי נבחרת ספרד הבוגרת, בניצחון 2-0 על במשחק ידידות.
מאמן הנבחרת, ויסנטה דל בוסקה, העלה את גרסיה מהספסל בדקה ה-69 כמחליפו של ברונו סוריאנו, במשחק בו חמישה שחקנים שונים זכו להופעת בכורה במדי ספרד.
גרסיה נאלץ להמתין למעלה משנה להופעתו השנייה בנבחרת.
ב-10 בספטמבר 2013, אז ככדורגלן מנצ'סטר סיטי, פתח גרסיה בהרכב במשחק הידידות מול , והוחלף בדקה ה-79. המשחק הסתיים בשוויון 2-2.
גביע הליגה הפורטוגלית (3): , ,
חַאבִיֶיר פֶּנְיָה (Javier Peña) הוא סוכן לשעבר של הרשות למלחמה בסמים בארצות הברית.
הוא וסטיב מרפי היו החוקרים הראשיים מטעם הרשות שהובילו את המצוד אחר ברון הסמים הקולומביאני, המנהיג של קרטל מדיין, פבלו אסקובר.
פניה גדל בקינגסוויל, טקסס ולמד סוציולוגיה ופסיכולוגיה באוניברסיטת טקסס A&I (ששינתה את שמה בהמשך לאוניברסיטת קינגסוויל טקסס A&M).
כסוכן מתחיל הוא השתתף במבצע למציאת סוכן ה-DEA אנריקה "קיקי" קמראנה שנחטף על ידי קרטל גוודלחרה במקסיקו ב-1985.
בעקבות החקירה של קרטל מדיין, פניה עבד עבור הרשות למלחמה בסמים במשימות נוספות גם בפוארטו ריקו, טקסס, וקולומביה.
ב-2006 הוא השתתף במבצע של ה-DEA ובו נמצאו מוצרים המכילים סמים עבור ילדים אשר נראו בצורה של ממתקים ומשקאות נפוצים.
הוא פרש מן הרשות למלחמה בסמים בשנת 2014.
פניה הוא אחת הדמויות הראשיות בסדרת הטלוויזיה של נטפליקס, "נרקוס" (סוחרי הסמים), שבה מגלם אותו השחקן פדרו פסקל.
פניה עצמו עבד כיועץ בסדרה.
הוא השתתף בהופעת קמע בפרק האחרון של עונה 2, "AL Fin Cayó!", לצד מרפי.
בסדרה הוא ממשיך להשתתף בעונה השלישית בפעילות של ה-DEA כנגד קרטל הסמים קאלי, אך זוהי כבר עלילה בדיונית של הסדרה, כאשר למעשה לא השתתף בפעילות נגדם.
חאבייר אירורטאגויינה אמיאנו (; ידוע כחאבייר אירורטה, נולד ב-1 באפריל 1948) הוא כדורגלן ומאמן עבר ספרדי ששיחק בעמדת החלוץ.
אירורטה רשם קרוב ל-350 הופעות בליגה הספרדית הבכירה, במדיהן של אתלטיקו מדריד ואתלטיק בילבאו.
לזכותו שתי אליפויות וגביע עם אתלטיקו, וכן העפלה לגמר גביע אירופה לאלופות 1974. במדיה של בילבאו העפיל לגמר גביע אופ"א 1977. הוא זכה לייצג את נבחרת ספרד, ורשם במדיה שש הופעות.
לאחר פרישתו פנה לקריירת אימון, שנמשכה קרוב ל-25 שנים, והתנהלה כולה בספרד.
בין היתר הוביל את דפורטיבו לה קורוניה לזכייה באליפות ספרד לעונת 1999/2000 ולזכייה בגביע.
הוא זכה שלוש פעמים בפרס דון בלון למאמן העונה, והיה היחיד שאימן את שני המועדונים הבכירים גם בגליסיה (לה קורוניה וסלטה ויגו) וגם בחבל הבסקים (בילבאו וריאל סוסיאדד).
אירורטה החל את דרכו בקבוצת הנוער של ריאל אוניון, וכבר בגיל 17 החל לשחק בקבוצה הבוגרת, ששיחקה אז בליגה השלישית.
הוא שיחק בקבוצה במשך שתי עונות, ובשנייה שבהן סייע לקבוצתו להגיע למקום השני בבית בתום העונה הסדירה, ועד לשלב האחרון בפלייאוף ההעפלה, שם נעצרה הקבוצה.
בסך הכול צבר אירורטה 14 שערי ליגה ב-48 הופעות.
לקראת עונת 1967/1968 עבר אירורטה בן ה-19 לאתלטיקו מדריד של המאמן הברזילאי אוטו גלוריה.
את הופעת הבכורה שלו בליגה הבכירה ערך ב-17 בדצמבר 1967, בהפסד הביתי 2-1 ללאס פאלמס.
את עונת הבכורה סיים אירורטה עם 13 הופעות ליגה, ואת שער הבכורה שלו כבש במחזור הראשון של העונה הבאה מול אותה היריבה.
בעונה זו הפך לשחקן הרכב אצל המאמן מיגל גונסאלס, וכבש שבעה שערי ליגה ב-27 הופעות.
בעונת 1969/1970 זכה אירורטה עם קבוצתו באליפות ספרד, כאשר קבוצתו מקדימה בנקודה את אתלטיק בילבאו הסגנית, על אף הפיחות במעמדו של אירורטה.
עונה לאחר מכן רשם את עונת השיא שלו בקריירה מבחינת כיבושים, כאשר הבקיע 12 שערי ליגה ב-27 הופעות, ובכך תפס בחזרה את המקום בהרכב.
עונה לאחר מכן הוסיף זכייה בגביע הספרדי, לאחר שפתח בהרכב בניצחון קבוצתו 2-1 במשחק הגמר על ולנסיה.
בעונת 1972/1973 זכה אירורטה עם אתלטיקו בתואר אליפות שני במספר.
עונה לאחר מכן, תחת המאמן חואן קרלוס לורנסו הארגנטינאי, העפילה הקבוצה עד לגמר גביע אירופה, שם פגשה את באיירן מינכן.
אירורטה פתח בהרכב למשחק הגמר, שהגיע להארכה.
שש דקות לתום ההארכה עלתה אתלטיקו ליתרון והייתה קרובה לזכייה בתואר, אך שוויון בדקת הסיום של ההארכה גרר משחק חוזר.
במשחק החוזר לא שותף אירורטה, וראה מהצד את קבוצתו מובסת 4-0 ומסיימת כסגנית אלופת אירופה בלבד.
על אף שהפסידה בגמר, סירובה של באיירן להשתתף במשחק הגביע הביניבשתי הביא לכך שאתלטיקו הייתה הנציגה האירופית למשחק.
לואיס אראגונס, מי שעד לאותה העונה היה חברו לקבוצה של אירורטה, תפס את עמדת המאמן, והרכיב את אירורטה בהרכב הפותח בצמד המשחקים מול אינדפנדיינטה.
במשחק הראשון בחוץ נוצחה אתלטיקו 1-0, אך בגומלין הביתי כבש אירורטה את השער שהעניק יתרון 1-0 לקבוצתו.
חמש דקות לסיום כבשה אתלטיקו את השני, ניצחה 2-0 וזכתה בתואר.
בהמשך אותה העונה העפילה אתלטיקו לגמר הגביע הספרדי שם פגשה את היריבה העירונית, ריאל מדריד.
לאחר 120 דקות ללא שערים החמיץ אירורטה, שפתח בהרכב, את הפנדל הראשון של קבוצתו בדו-קרב הפנדלים.
בסיום נוצחה אתלטיקו 4-3 והחמיצה את ההזדמנות להניף את הגביע.
בתום העונה סיים אירורטה את דרכו בקבוצה לאחר שמונה עונות.
לזכותו 208 הופעות ליגה במדי אתלטיקו, בהן כבש 48 שערים.
לקראת עונת 1975/1976, ובמסגרת מאמציה של קבוצת אתלטיק בילבאו להשיב לשורותיה שחקנים בכירים מחבל הבסקים, הוחתם אירורטה בקבוצה.
הוא תפס עד מהרה מקום קבוע בהרכב של בילבאו.
עונתו השנייה בקבוצה, עונת 1976/1977, הייתה המוצלחת ביותר מבחינה קבוצתית.
בילבאו סיימה שלישית בטבלת הליגה הספרדית, והעפילה לגמר גביע אופ"א, שם פגשה את יובנטוס האיטלקית.
אירורטה פתח בהרכב למשחק הראשון בטורינו, בו נכנעה בילבאו 1-0, ושמר על מקומו בהרכב גם בגומלין הביתי.
בדקה ה-11 כבש אירורטה את שער השוויון של קבוצתו לאחר יתרון איטלקי מהיר.
בילבאו השלימה מהפך וניצחה 2-1, אך התואר הלך ליובנטוס עקב חוק שערי חוץ.
גם בספרד הגיעה הקבוצה לגמר הגביע, ופגשה את ריאל בטיס.
לאחר שוויון 1-1 בתום המשחק ושוויון 2-2 בתום ההארכה, עברה ההכרעה לדו-קרב פנדלים.
אירורטה כבש בדו-קרב את הפנדל הרביעי של קבוצתו, אך בתום דו-קרב ארוך ומותח, נכנעה בילבאו 8-7 והחמיצה הזדמנות לסיים את העונה עם תואר.
אירורטה פרש ממשחק פעיל ב-1980, כשהיה בן 32.
בתקופת השיא של אירורטה במדי אתלטיקו, זומן לראשונה לסגל נבחרת ספרד וערך את הופעת הבכורה שלו ב-23 במאי 1972, במשחק ידידות ביתי מול .
המאמן לאסלו קובאלה העניק לאירורטה את המקום בהרכב וספרד ניצחה בסיום 2-0.
את הופעת הבכורה הרשמית ערך ב-21 באוקטובר 1973, במשחק החוץ מול במסגרת מוקדמות מונדיאל 1974, כאשר עלה כמחליף בדקה השלושים.
המשחק הסתיים בשוויון 0-0. אירורטה לא שיחק במשחק ההכרעה על ההעפלה, בו נוצחה ספרד 1-0 על ידי יוגוסלביה וכשלה להעפיל לטורניר הגמר.
את הופעתו השישית והאחרונה במדי הנבחרת ערך ב-17 באפריל 1975, כשלוש שנים לאחר הופעת הבכורה שלו, במשחק הביתי מול במסגרת מוקדמות יורו 1976. אירורטה עלה כמחליף במחצית המשחק, שהסתיים בשוויון 1-1.
לאחר פרישתו פנה אירורטה לקריירת אימון שהחלה, כמו קריירת המשחק שלו, בליגה השלישית.
אירורטה התמנה לתפקיד מאמן ססטאו לקראת עונת , וכבר בעונת הבכורה שלו הוביל אותה למקום הראשון בטבלה ולהעפלה לליגת המשנה.
הוא הוביל את הקבוצה למקום העשירי, הרחק ממאבקי הירידה, ועונה אחר כך אף התקרב להעפלה לליגה הבכירה.
בסך הכול אימן את הקבוצה במשך ארבע עונות מוצלחות יחסית, בהן תקעה יתד בליגת המשנה.
את משרתו הראשונה בליגה הבכירה קיבל אירורטה לקראת עונת 1988/1989, כאשר התמנה לתפקיד מאמן CD לוגרונייס.
במשחק הבכורה שלו כמאמן בליגה הבכירה, הוביל את לוגרונייס לניצחון על הקבוצה בה שיחק בעברו, אתלטיקו מדריד, 1-0 בסיום.
לאחר פתיחת עונה מפתיעה, שכללה שלושה ניצחונות רצופים וארבעה בחמשת מחזורי הפתיחה, נקלעה הקבוצה לרצף שלילי של 13 מחזורים רצופים ללא ניצחון.
לאחר שקטעה את הרצף עם ניצחון חוץ על סביליה, הפסידה לוגרונייס 2-0 לאתלטיקו מדריד עם פתיחת הסיבוב השני, מה שהביא לפיטוריו של אירורטה.
לקראת עונת 1989/1990 התמנה אירורטה לתפקיד מאמן ריאל אוביידו מהליגה הבכירה.
בעונת הבכורה שלו הוביל את הקבוצה למקום ה-11, ועונה לאחר מכן הגיע להישג הטוב ביותר שלו כמאמן הקבוצה, כאשר הוביל אותה למקום השישי בטבלה ולהשתתפות ראשונה בתולדותיה בגביע אופ"א.
ההשתתפות ההיסטורית של הקבוצה במפעל הסתיימה כבר בסיבוב הראשון מול גנואה האיטלקית, לאחר שאוביידו ניצחה 1-0 בבית, אך במשחק החוץ נוצחה 3-1, כאשר את השער שהכריע את ההעפלה כבשה גנואה בדקה האחרונה.
בהמשך אותה העונה התקשתה אוביידו לשחזר את יכולתה מהעונה החולפת, וסיימה שוב במקום ה-11 בטבלה.
אירורטה פתח את העונה הרביעית שלו בקבוצה, אך בינואר 1993 פוטר מתפקידו בעקבות רצף של ארבעה משחקים ללא ניצחון ליגה, והסתבכותה של הקבוצה בתחתית.
אירורטה המשיך בליגה הבכירה כאשר לקראת עונת 1993/1994 התמנה לתפקיד מאמן העולה הטרייה, ראסינג סנטנדר.
אירורטה הצליח להוביל את הקבוצה למקום השמיני בליגה, מרחק חמש נקודות בלבד מהעפלה למפעלים האירופיים.
בתום עונה אחת בלבד, עזב אירורטה לטובת אימון הקבוצה במדיה פרש ממשחק פעיל, אתלטיק בילבאו.
באותה העונה הוביל אירורטה את הקבוצה לשמינית גמר גביע אופ"א, תוך שהיא מדיחה את אנורתוסיס פמגוסטה ואת ניוקאסל יונייטד, אך נעצרת מול פארמה.
בליגה התקשתה הקבוצה להפגין יכולת גבוהה, מה שהוביל להתפטרותו של אירורטה כבר בחודש מרץ ולאחר 26 מחזורים, וזאת לאחר שקבוצתו השיגה רק שני ניצחונות ב-15 משחקיה האחרונים בליגה.
לראשונה בקריירת האימון שלו ולאחר 11 עונות רצופות, פתח אירורטה את עונת 1995/1996 ללא קבוצה.
בדצמבר 1995 כבר חזר למגרשי הליגה הבכירה, כאשר התמנה לתפקיד מאמן ריאל סוסיאדד במקומו של סלבדור איריארטה.
כבר במשחקו הראשון בקבוצה, הוביל אירורטה את סוסיאדד לניצחון 1-0 בחוץ על ולנסיה, ועד לתום העונה הוביל את הקבוצה למקום השביעי.
הוא המשיך בקבוצה לעונה אחת נוספת, בה הוביל את סוסיאדד למקום השמיני.
לקראת עונת 1997/1998 התמנה אירורטה לתפקיד מאמן סלטה ויגו (בה שיחק בין היתר חיים רביבו הישראלי).
לאחר שעונה קודם לכן הייתה הקבוצה מועמדת לירידה, הפך אירורטה את הקבוצה למצליחה ואטרקטיבית.
בין היתר, הוביל אירורטה את הקבוצה לניצחונות ביתיים בסיבוב השני על ברצלונה (3-1) ועל ריאל מדריד (2-1), ובסיומה של העונה הצעיד את הקבוצה למקום השישי בטבלה ולהעפלה לגביע אופ"א.
בעקבות כך, זכה אירורטה בפרס דון בלון למאמן העונה בספרד.
לאחר העונה המוצלחת בסלטה, התקשה אירורטה להגיע להבנות על חוזה חדש במועדון.
בשל כך, קיבל אירורטה את הצעתה של דפורטיבו לה קורוניה והתמנה לתפקיד מאמן הקבוצה לקראת עונת 1998/1999. כבר בעונת הבכורה שלו שיפר משמעותית את יכולתה של הקבוצה, שסיימה במקום ה-12 בעונה החולפת, והוביל אותה למקום השישי ולמקום בגביע אופ"א.
עונה לאחר מכן רשם את הישגו הטוב ביותר כמאמן, והוביל את לה קורוניה לזכייה באליפות הראשונה בתולדות הקבוצה, תוך שהיא מקדימה את ברצלונה בחמש נקודות בראש הטבלה.
בגביע אופ"א הגיעה הקבוצה עד לשמינית הגמר, שם נעצרה על ידי ארסנל.
בתום העונה זכה אירורטה בפרס דון בלון למאמן העונה בפעם השנייה בתוך שלוש עונות.
לה קורוניה של אירורטה המשיכה להיות קבוצת צמרת ולהגיע להישגים מרשימים.
בעונת 2000/2001 סיימה הקבוצה כסגנית האלופה, זכתה בתואר הסופר קאפ הספרדי לאחר ניצחון על אספניול, ורשמה קמפיין מוצלח בליגת האלופות.
היא סיימה בראש הבית שלה בשלב הבתים הראשון והשני, ונעצרה רק ברבע הגמר על ידי לידס יונייטד.
עונה לאחר מכן סיימה פעם נוספת כסגנית האלופה בספרד, אך סיימה את העונה עם תואר מקומי, גביע המלך הספרדי.
לה קורוניה פגשה במשחק הגמר את ריאל מדריד באצטדיונה הביתי של ריאל, אצטדיון סנטיאגו ברנבאו, בדיוק ביום בו ציינה ריאל את יום הולדתו המאה של המועדון, וגברה עליה 2-1 בדרך לזכייה בגביע.
היא רשמה עונה מוצלחת נוספת בליגת האלופות, כאשר צלחה את שלבי הבתים והודחה פעם נוספת ברבע הגמר על ידי יריבה אנגלית, מנצ'סטר יונייטד.
את עונת 2002/2003 פתחה לה קורוניה עם זכייה בסופר קאפ הספרדי לאחר ניצחון כפול על ולנסיה, האלופה המכהנת.
לאחר שתי עונות כסגנית, סיימה לה קורוניה את העונה במקום השלישי בטבלה, והודחה בשלב הבתים השני של ליגת האלופות.
בעונת 2003/2004 שוב סיימה הקבוצה במקום השלישי, מרחק נקודה מברצלונה הסגנית.
באותה העונה בליגת האלופות, הוביל אירורטה את לה קורוניה להישג השיא שלה באירופה בכל הזמנים, שלב חצי הגמר.
לאחר שהעפילה משלב הבתים, הדיחה לה קורוניה את יובנטוס בשמינית הגמר ואת מילאן ברבע הגמר, ונעצרה רק על ידי הזוכה בתום העונה, פורטו של המאמן ז'וזה מוריניו.
בתום העונה זכה אירורטה בפרס דון בלון למאמן העונה, בפעם השלישית בקריירה ובפעם השנייה כמאמן לה קורוניה.
הקדנציה בת שבע העונות של אירורטה בלה קורוניה הסתיימה בתום עונת 2004/2005. לה קורוניה התקשתה לשחזר את יכולתה מהעונות החולפות והסתפקה במקום השמיני בלבד בליגה, ובהדחה בשלב הבתים בליגת האלופות כשבאמתחתה שתי נקודות בלבד.
בסך הכול בשבע עונות כמאמן הקבוצה, זכה אירורטה באליפות אחת, שתי סגנויות ושתי עונות במקום השלישי.
כמו כן, הוביל את הקבוצה לזכייה בגביע אחד ושני גביעי סופר קאפ, וכן הוביל אותה לחצי גמר ליגת האלופות ופעמיים לשלב רבע הגמר.
ביוני 2006, לאחר עונה מלאה מחוץ למגרשים, התמנה אירורטה לתפקיד מאמן ריאל בטיס, אך התקשה לשחזר עמה את ההצלחה בלה קורוניה.
הוא פוטר מתפקידו ב-21 בדצמבר, כחצי שנה לאחר מינויו, והוחלף בלואיס פרננדס כאשר הקבוצה ממוקמת מתחת לקו האדום.
מאז פיטוריו מבטיס, נקשר שמו של אירורטה למספר מועדונים, כגון בולטון וונדררס וחזרה אפשרית לסוסיאדד.
לבסוף, ב-22 בינואר 2008, כשנה לאחר שעזב את בטיס, התמנה למחליפו של ויקטור פרננדס בריאל סרגוסה.
לאחר שפתח עם תיקו וניצחון בשני המחזורים הראשונים שלו על הקווים, רשמה סרגוסה ארבעה הפסדי ליגה רצופים.
ב-3 במרץ, לאחר ההפסד הרביעי ברציפות ולאחר כחודש וחצי בלבד כמאמן הקבוצה, התפטר אירורטה מתפקידו.
היה זה תפקידו האחרון כמאמן ראשי בליגה.
ב-9 ביולי 2009 התמנה אירורטה לראשונה לתפקיד מנהל מקצועי, כאשר התמנה לתפקיד באתלטיק בילבאו.
בשתי עונות תחת ניהולו רשמה הקבוצה התקדמות מקצועית, כאשר סיימה במקום השמיני בעונת 2009/2010, ובמקום השישי המוביל לגביע אופ"א בעונה לאחר מכן.
ב-11 במאי 2011 התמנה אירורטה, במקביל לתפקידו כמנהל מקצועי, לתפקיד מאמן נבחרת חבל הבסקים.
כעבור חודשיים הודיע על התפטרותו משתי המשרות, ולמעשה פרש מאימון בגיל 63.
חַאבְיֵיר חֵרָרְדוֹ מִילֵיי (בספרדית: Javier Gerardo Milei; נולד ב-22 באוקטובר 1970) הוא פוליטיקאי, כלכלן וסופר ארגנטינאי המכהן כנשיא ארגנטינה מטעם המפלגה הליברטריאנית, כחלק מתנועת לה ליברטאד אוונזה.
התפרסם בעקבות הופעותיו התדירות בתקשורת שבהן ביקר בתקיפות את הפרוניזם ואת ממשלותיהם של כריסטינה פרננדס דה קירשנר ואלברטו פרננדס והאשים אותם כאחראים למשבר הכלכלי הפוקד את ארגנטינה מאז 2018. מיליי הוא ראש המדינה הראשון בעולם המזוהה עם התנועה הליברטריאנית, ועם הפילוסופיה האנרכו-קפיטליסטית בפרט.
חאבייר מיליי נולד ב-22 באוקטובר 1970 בבואנוס איירס למשפחה ממוצא איטלקי.
אימו הייתה עקרת בית ואביו נהג אוטובוס.
מיליי מעיד כי החליט ללמוד כלכלה בגיל 11, בעקבות ההיפר-אינפלציה שגרמה מדיניותו של שר הכלכלה, חוסה אלפרדו מרטינס דה אוס .
בשלהי שנות ה-80 שימש כשוער בקבוצות הנוער של צ'קריטה ג'וניורס.
מיליי מחזיק בתואר ראשון בכלכלה מאוניברסיטת בלגרנו וכן בשני תארים שניים בכלכלה מאוניברסיטת טורקואטו די טלה .
עבד ככלכלן במספר חברות פרטיות, בהן HSBC.
שימש מרצה למקרו-כלכלה, כלכלת צמיחה, מיקרו-כלכלה ומתמטיקה של הכלכלה במספר אוניברסיטאות בארגנטינה ומחוצה לה.
בנוסף, שידר תוכנית רדיו בשם Demoliendo mitos ("ריסוק מיתוסים").
מיליי סיפר בעבר כי חווה התגלות שבה אלוהים, שאותו הוא מכנה "מספר 1", הטיל עליו להיכנס לפוליטיקה ולא לעצור עד שימונה לנשיא ארגנטינה.
בבחירות שנערכו בנובמבר 2021 נבחר מיליי לכהן כחבר בית הנבחרים של ארגנטינה מטעם מחוז בחירה בבואנוס איירס.
בבחירות המקדימות שנערכו ב-13 באוגוסט 2023 הוביל מיליי במספר הקולות.
בעקבות זאת, ביצע הבנק המרכזי של ארגנטינה, שמיליי קרא לסגירתו, פיחות של 18% במטבע הפסו הארגנטינאי, וכן העלאה חדה של הריבית ב-21 נקודות ל-118%.
בבחירות הכלליות שהתקיימו בנובמבר נבחר מיליי לנשיא ארגנטינה ברוב של 56% מהקולות, והוא נכנס לתפקידו ב-10 בדצמבר 2023.
ב-2 בדצמבר 2023 הכריז על מינויו של רודולפו בארה לתפקיד היועץ המשפטי של ארגנטינה (Procuración del Tesoro de la Nación).
המינוי עורר ביקורת ציבורית בשל טענות על עברו הנאו-נאצי של בארה.
באמצע דצמבר ביצעה ארגנטינה פיחות של הפסו ב-54%, שינתה את הקיבוע הזוחל שלו, והודיעה על קיצוצים מסיביים בהוצאותיה, על מנת לצמצם את הגירעון הראשוני בתקציב.
אלה היו הצעדים הראשונים בתוכנית ה"טיפול בהלם" לכלכלה שאותה יזם.
כמו כן, מיליי פרסם צו לליברליזציה של הכלכלה בארגנטינה שכולל ביצוע תיקונים או ביטולים של 300 חוקים פיננסיים וכלכליים שהיו תקפים בארצו, בהם הפרטת החברות הממשלתיות, ביטול חוק השכירות, וביטול 380,000 תקנות רגולציה בתחומי התיירות, אינטרנט לווייני, בתי מרקחת, נפט, חקלאות וסחר בין-לאומי.
הצו טעון אישור של בית הנבחרים בארגנטינה.
בנוסף לכך, הוא פיטר 50 אלף עובדי ממשלה ועוד כ-200 אלף מפוטרים ברחבי המדינה.
לאחר שנכנס לתפקיד, ביטל תוכניות סוציאליות שונות וסבסוד ממשלתי של מוצרים ושירותים שונים.
צעדים אלו הובילו למחאות ענק ברחובות ארגנטינה.
בנוסף סגר 10 מתוך 18 משרדי הממשלה, ביצע פיחות של הפזו, העביר חוק שאיפשר תשלומים של חוזים מסוימים בביטקוין, והעביר חוק המאפשר חינוך ביתי.
מלבד זאת, הוא מנע את כניסתה של ארגנטינה לארגון ה־BRICS.
לאחר כשלושה חודשים בתפקיד, בעקבות הרפורמות הכלכליות שקידם כמו סגירת משרדי ממשלה מיותרים, פיטור עובדי מדינה לא נחוצים, הפחתת שער הפסו לשער שנסחר בפועל ובלימת תקציבים מיותרים – ירד שיעור האינפלציה במדינה באופן דרסטי מ־25% בחודש דצמבר ל־13% בחודש פברואר.
יחד עם זאת מדיניות הצנע שהוביל אשר נקראת "תוכנית המסור", עצרה בניית תשתיות וחתכה בסובסידיות ובקצבאות, שנשחקו ממילא בגלל האינפלציה.
כתוצאה מכך זינק שיעור העוני לכ־53% במחצית הראשונה של 2024 לעומת 41.7% בסוף 2023. תחת הנהגתו החזירה ארגנטינה בהצלחה חובות של 4.3 מיליארד דולר למחזיקי אג"ח.
בשנת 2024 נכלל שמו של מיליי ברשימת טיים 100. באפריל 2025 נכלל ברשימת "טיים 100" לשנת 2025 בזכות מדיניותו הכלכלית כנשיא ארגנטינה, שהובילה לירידה חדה באינפלציה, תוך אתגור הממסד הפוליטי הוותיק ונקיטת צעדים חסרי תקדים לייצוב כלכלת המדינה.
בפברואר 2025 היה מיליי מעורב בפרשת קריפטוגייט בארגנטינה, לאחר שהשיק מטבע מבוזר בשם שהיה בעצם מטבע מם.
לאחר ההשקה ערך המטבע עלה במהירות, אך לאחר מכן התרסק, מה שהוביל להפסדים של כ-250 מיליון דולר למשקיעים והעלה חשדות להונאה.
באוגוסט 2025 פורסמו הקלטות לפיהן בעסקאות של הסוכנות הלאומית לסיוע לאנשים עם מוגבלויות שולם שוחד למקורביו של מיליי, בהם גם אחותו קרינה מיליי, והוא ידע על כך.
ב-26 באוקטובר 2025 מפלגתו לה ליברטאד אוואנזה זכתה בבחירות לפרלמנט הארגנטינאי, עם כ-40% מהקולות-הישג היסטורי למפלגתו.
מפלגתה של נשיאת ארגנטינה לשעבר כריסטינה דה קירשנר זכתה במקום השני בלבד עם 33% מהקולות.
מיליי מגדיר עצמו כמינארכיסט וכאנרכו-קפיטליסט ונוטה לצדד באסכולה האוסטרית ובלסה פר.
הוא קרא לסגירת הבנק המרכזי של ארגנטינה, תוך דולריזציה של כלכלת ארגנטינה וביטול מוחלט של הפסו הארגנטינאי.
לאחר בחירתו לנשיא, חזר בו מהעמדה ביחס למטבע.
מיליי תומך בהפרטה של "כמה שיותר" משרדים בממשלת ארגנטינה, כמו החינוך, הרווחה, הבריאות והסביבה ובשוק חופשי.
בשנת 2024 הוזמן מיליי כנשיא ארגנטינה לכנס של הפורום הכלכלי העולמי בדאבוס.
רוב הנאום שלו בכנס הוקדש להדגשת מעלותיו של הקפיטליזם, בראייתו של מיליי.
הוא ביקר ותקף חלק מהנוכחים בכנס בנאומו שם, מבלי לנקוב בשמות, תוך האשמתם בקידום אג'נדות סוציאליסטיות, וקרא להאדרת קפיטליזם של כלכלה חופשית.
בפרט הדגיש: "המדינה איננה הפתרון.
מיליי דיבר בעבר בעד לגליזציה של סחר באיברים, בטענה שזו תקצר את התורים להשתלת איברים ותעודד תרומת איברים.
בראיון ב-2022 מיליי נשאל לגבי עמדתו על סחר בילדים וענה "זה תלוי".
מאוחר יותר הביע חרטה על התשובה והצהיר: "כמובן שאיני תומך בסחר בילדים".
מיליי מתנגד לזכות להפלה מלאכותית, בטענה שהפלה מלאכותית נוגדת את עקרון האי-תוקפנות.
הוא מתנגד להפלות גם במקרים של אונס וגילוי עריות, והביע תמיכה בהן רק במקרים בהם חיי האם בסכנה.
עמדה זאת, בנוסף לביקורתו על כינויי גוף מגדריים, הובילה לכך שמספר כלי תקשורת מתארים אותו כשמרן.
הוא מתנגד להוראת חינוך מיני בבתי ספר, בטענה שזה מנגנון שמעוות את החשיבה, וגורם ל"שטיפת מוח".
מיליי ידוע כאחד מהפוליטיקאים הבולטים בעולם בהתנגדותו לתרבות הווק, שאותה הוא מכנה 'אידאולוגיית הווק'.
מיליי מקשר את ה"ווק" לרעיונות מן השמאל של המפה הפוליטית ולפעילות טראנסג'נדרית של הקהילה הגאה.
הפרוטוקול של המשטר החדש של מיליי נגד הפגנות מתכנן לעשות שימוש בארבעת כוחות הביטחון – המשטרה הפדרלית, ז'נדרמריה, המחוז הימי ומשטרת הביטחון של שדות התעופה – לצורך פיזור הפגנות החוסמות רחובות וצירים, תחת העיקרון "נפעל עד שהמרחב ישתחרר לחלוטין".
מיליי לא מאמין בתאוריות שינוי אקלים וטוען כי ההתחממות העולמית היא "שקר סוציאליסטי".
הוא הבטיח שלא לציית לתוכנית היעדים לפיתוח בר קיימא עד 2030 של האומות המאוחדות ולפרוש מהסכם פריז בטענה שלא יסכים לקבל כפייה "מבחוץ".
מיליי ערך שינויים משמעותיים במדיניות החוץ של ארגנטינה.
הוא יישר קו הדוק יותר עם ארצות הברית וישראל, בדומה למדיניותו של הנשיא קרלוס מנם בשנות ה-90. מיליי הביע תמיכה בנשיא ארצות הברית דונלד טראמפ, והשתתף בהשבעתו בינואר 2025. בדומה למדיניות של טראמפ, מיליי שוקל לפרוש מהסכמים בינלאומיים כמו הסכם פריז וארגון הבריאות העולמי.
מיליי תמך באוקראינה בהגנתה נגד רוסיה, ובתחילת כהונתו שלח לה סיוע צבאי.
באמריקה הלטינית, מיליי מתח ביקורת על תוצאות הבחירות בוונצואלה ציין כי הן מזויפות, והכיר באדמונדו גונזלס כנשיא הלגיטימי של ונצואלה.
הוא גם גינה את ממשלת קובה, כינה אותה "אי כלא", ופיטר את שר החוץ שלו על כך שלא תמך באמברגו האמריקני על קובה.
היו לו יחסים מתוחים עם מנהיגי שמאל אחרים, כולל גוסטבו פטרו מקולומביה, לולה דה סילבה מברזיל ולואיס ארסה מבוליביה.
מיליי תומך מובהק של ישראל.
במהלך קמפיין הבחירות הבטיח להעביר את שגרירות ארגנטינה בישראל לירושלים, הצהיר כי ארגנטינה בראשותו תהיה "בת ברית קרובה" של ישראל וכי יציב את ארצות הברית ואת ישראל בראש סדר העדיפויות המדיני שלו.
בקמפיין הבחירות שלו נראה מניף את דגל ישראל במהלך הפגנה נגד ארגון הטרור חמאס.
לאחר בחירתו ב-20 בנובמבר 2023 הודיע שיגיע לבקר בישראל.
מיליי הגיע לביקור בישראל ב-6 בפברואר 2024 וביקר בין היתר בכותל המערבי והודיע על העברת השגרירות לירושלים, אך נתקל בקשיים עקב לחצים פוליטיים ממפלגות בארצו.
הוא הכריז על חמאס כארגון טרור והתנגד לחברות פלסטינית באו"ם.
הנסיעה הראשונה שלו כנשיא הייתה לישראל, יחד עם הרב אקסל ואחניש, והם נסעו ישירות משדה התעופה לכותל המערבי.
פורסמו סרטונים שלו כשהוא רוקד עם יהודים בישראל ושר "עם ישראל חי".
מיליי גם מינה את ואחניש לשגריר ארגנטינה בישראל, מינוי שאושר באפריל 2024. ביולי 2024 השתתף באירוע של חסידות חב"ד בארגנטינה, לציון 30 שנה למותו של הרבי מלובביץ'.
ביולי 2024 קיבל מיליי את פרס החדשנות בפוליטיקה שהוענק על ידי יצחק אסא, נשיא קרן ILAN.
בינואר 2025 נבחר מיליי פה אחד על ידי כל חברי הוועדה לקבל את פרס בראשית, כהוקרה על תמיכתו הגלויה בישראל, והישגיו הכלכליים בארגנטינה.
בפברואר 2025 הכריז על שני ימי אבל בארגנטינה, לאחר החזרת גופותיהם של בני משפחת ביבס שנרצחו על ידי החמאס.
ביוני 2025 ביקר בישראל והכריז על העברת השגרירות לירושלים.
הוא מוכר בארגנטינה בכינוי "אל פלוקה" ("הפאה") עקב תסרוקתו הלא-שגרתית.
הוא אינו נשוי, והבטיח למנות את אחותו, קרינה, לתפקיד הגברת הראשונה כשייכנס לתפקידו, מה שאכן קרה.
מיליי הוא חובב קוספליי ויש לו דמות של גיבור-על בשם "הגנרל אנקפ".
למיליי היה כלב מסטיף אנגלי בשם "קונאן", שמת ב־2017 ממחלה.
לאחר מותו לקח מיליי את גופתו למעבדה בארצות הברית, ושם יצרו שישה שכפולים של קונאן בהליך שעלה למיליי כחמישים אלף דולר.
מיליי קורא לכלביו "הילדים מרובעי הרגליים שלי", ונתן להם את השמות מילטון (על שם מילטון פרידמן), מארי (על שם מארי רות'בארד), רוברט, לוקאס (שניהם על שם רוברט לוקאס), אנחליטו ו"קונאן ג'וניור".
מיליי טוען שהוא מתקשר עם הכלבים שלו באמצעות מדיום ושהם נותנים לו עצות פוליטיות.
כשמראיין מ"אל פאיס" ביקש הסבר בנושא, מיליי השיב: "מה שאני עושה בחיי הפרטיים זה ענייני שלי בלבד.
אם קונאן נותן לי עצות פוליטיות, זה אומר שיש לי את היועץ הטוב ביותר בכדור הארץ".
מיליי הוא קתולי, אך הוא נהג למתוח ביקורת על האפיפיור פרנציסקוס, שאותו הוא כינה בהזדמנויות שונות "ישועי קומוניסט", "חתיכת חרא" ו"התגלמות הרשע על כדור הארץ".
מיליי מתעניין ביהדות מאוד, ואף שקל להתגייר, אבל נמנע מההחלטה עקב הקושי ששמירת שבת תציב כנשיא מדינה; לאחר מכן, מיליי החל בתהליך גיור.
הוא בקשר עם הרב אקסל ואחניש בענייני יהדות, ומכנה אותו "המנהיג הרוחני שלי".
הוא נוהג ללמוד תורה ואף ביקר בקבר הרבי מלובביץ' כמה פעמים, גם בערב בחירתו.
חאבייר ריקרדו אראגה ברמאיו (בספרדית: Xavier Ricardo Arreaga Bermello; נולד ב-28 בספטמבר 1994) הוא כדורגלן אקוודורי המשחק בעמדת הבלם בברצלונה ספורטינג קלוב מליגת העל האקוודורית.
אראגה התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של אוניון אספניולה דה גואיאקיל ממנה עבר לזו של האלי.
מקבוצת הנוער המשיך לקבוצה הבוגרת ושיחק 12 משחקים בליגה.
בקיץ הצטרף למחלקת הנוער של מאנטה.
ב-5 ביולי 2014 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 3-0 לדפורטיבו קוואנקה.
ב-7 במרץ 2015 הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה בהפסד 2-1 לגואלאסאו.
בעונת הושאל לברצלונה ספורטינג קלוב מדיה רשם 8 הופעות וכבש שני שערים.
בסיום העונה, חתם על חוזה בקבוצה.
ב-7 במאי 2019 חתם בסיאטל סאונדרס מה-MLS.
בשנת זכה עם המועדון בליגת האלופות של אמריקה הצפונית ואף נכלל ברשימת המצטיינים של הטורניר.
ב-23 באפריל 2024 חתם בניו אינגלנד רבולושן.
4 ימים לאחר מכן, ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 4-1 לאינטר מיאמי.
בינואר 2025 חזר לברצלונה ספורטינג קלוב.
ב-20 בנובמבר 2018 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת אקוודור במשחק ידידות נגד .
ב-17 בנובמבר 2020 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 1-6 נגד .
נכלל בסגל הנבחרת פעמיים לקראת הקופה אמריקה ופעם אחת לקראת מונדיאל 2022.
נבחרת העונה בליגת האלופות של אמריקה הצפונית:
חאבייר אדולפו אלטמירנו אלטמירנו (בספרדית: Javier Adolfo Altamirano Altamirano; נולד ב-21 באוגוסט 1999 בטלקוואנו שבצ'ילה) הוא כדורגלן צ'יליאני המשחק בעמדת הקשר ההתקפי בקבוצת אוניברסידד דה צ'ילה מליגת העל הצ'יליאנית ובנבחרת צ'ילה.
אלטמירנו גדל במחלקת הנוער של ואצ'יפאטו.
הוא ערך 149 הופעות ליגה במדי המועדון במסגרת ליגת העל הצ'יליאנית, בהן הבקיע 15 שערים.
ב-18 באוגוסט 2023 חתם אלטמירנו על חוזה לשלוש שנים וחצי באסטודיאנטס לה פלאטה מליגת העל הארגנטינאית.
בינואר 2025 הושאל לאוניברסידד דה צ'ילה.
ב-11 ביוני 2023 ערך אלטמירנו את הופעת הבכורה שלו בנבחרת צ'ילה, בניצחון 0–3 על נבחרת קובה במשחק ידידות.
חאבייר גונזלס (בספרדית: Xavier Gonzalez; 1898 – 1993) היה אמן אמריקאי.
הוא חי בארגנטינה ובמקסיקו במשך זמן מה, ותכנן להיות מהנדס במכרה זהב.
גונזלס החל את לימודיו במכון לאמנות של שיקגו מ-1921 עד 1923, ודודו, חוסה ארפה, למד איתו שם.
הוא למד גם באקדמיית סן קרלוס במקסיקו סיטי, וכן בפריז ובמזרח הרחוק.
בשנת 1931, גונזלס הפך לאזרח ארצות הברית, וב-1935 הוא התחתן עם האמנית אתל אדוארדס (1914–1999), שהייתה צעירה ממנו בשבע-עשרה שנים וגם סטודנטית שלו ב-Newcomb College.
הוא עבד ולמד לעיתים קרובות עם עמית האמן יוליוס וולץ, שהיה השושבין בחתונתו.
גונזלס הקדיש את קיר הקנטינה בניוקומב לשימושם של תלמידי האמנות שלו.
עבודותיו של גונזלס הוצגו ברחבי ארצות הברית, בגלריה לאמנות קורקורן, במוזיאון וויטני לאמנות אמריקאית, במוזיאון המטרופוליטן לאמנות.
הוא היה ידוע גם בפריז, ונציה, בריסל וטוקיו.
הוא לימד אמנות באוניברסיטת טולאן, מוזיאון ברוקלין, אוניברסיטת קייס ווסטרן רזרב ובית הספר לאמנות ניוקומב ממוריאל, והיה מנהל בית הספר לאמנות במכללת סול רוס סטייט למורים באלפין, טקסס.
בשנת 1953, הוא נבחר לאקדמיה הלאומית לעיצוב כחבר שותף, ולאחר מכן הפך לאקדמאי מן המניין בשנת 1955. הוא אייר ספר ילדים בשם "מי שראה הכל, האפוס של גילגמש" מאת אניטה פיגלס (1966).
גונזלס מת מלוקמיה ב-1993, בגיל 94, בבית החולים קלווארי בברונקס, ניו יורק.
חאבייר טֶבַּאס מדראנו (בספרדית: Javier Tebas Medrano; נולד ב-31 ביולי 1962) הוא עורך דין ספרדי ונשיא ליגת הכדורגל המקצועית, הארגון האחראי על ניהול שתי הליגות המקצועיות הבכירות בספרד, לה ליגה, והליגה הספרדית השנייה.
נבחר לראשונה באפריל 2013. נבחר מחדש לקדנציה רביעית בדצמבר 2023 והבטיח כי זו תהיה הקדנציה האחרונה שלו, שתסתיים בשנת 2027.
טבאס הוא תומך במפלגת הימין הקיצוני הספרדית "ווקס".
הוא אוהד ריאל מדריד, אך טען כי הדבר אינו משפיע על הנייטרליות שלו כנשיא.
במהלך פורום לה וונגארדיה "הגנה על המערכת האקולוגית של הכדורגל האירופי" במרץ 2023, כשנשאל על ידי מנחה הדיון לחאבייר טבאס אם שמו האמיתי והרשמי הוא "חוויאר" בקטלאנית, טבאס ענה בחיוב.
הוא סיפר שכל משפחתו קראה לו צ'אבי ובבית הספר קראו לו גם "צ'אבי".
מומחיותו בדיני עסקים, ספורט ופשיטת רגל הייתה מכרעת בייעוץ ובייצוג של מועדוני כדורגל רבים לאורך הקריירה שלו וביצירת משרד עורכי דין המתמחה בעולם הספורט.
טבאס עבד עבור אחד עשר מועדוני לה ליגה, כאשר תפקידו הראשון היה נשיא וסקה ב-1993. הוא כיהן שלוש קדנציות כסגן הנשיא של ליגת הכדורגל המקצועית ונבחר לראשונה בשנת 2001, וכן עבד עבור קבוצת המועדונים G30, שם עזר למועדונים לנהל משא ומתן על עסקאות הטלוויזיה שלהם.
בשנת 2013, מונה טבאס לנשיא לה ליגה לאחר בחירות ללא עוררין שבהן נתמך על ידי 32 מתוך 42 מועדוני לה ליגה וסגונדה דיוויזיון.
לפני הבחירות, טבאס הבטיח לנקות את המשחק הספרדי לאחר האשמות על תיקוני משחקים, וגם להפוך כרטיסים למשחק סבירים.
טבאס למד משפטים באוניברסיטת סרגוסה.
בימי לימודיו, הוא היה ציר פרובינציאלי של צעירי מפלגת הימין הקיצוני, פוארזה נואבה, זכר לנוסטלגיות משטרו של פרנקו.
בינואר 2019, טבאס הכריז על תמיכתו במפלגת הימין הקיצוני הלאומני ווקס.
הוא תומך של ריאל מדריד, אף על פי שטען שזה לא משפיע על הנייטרליות שלו כנשיא.
הגעתו של חאבייר טבאס לנשיא ראתה שינוי קיצוני בתפקוד של לה ליגה.
לגבי מכירה ריכוזית של זכויות טלוויזיה, זה היה תהליך שהושג בעקבות הקמת ה-G-30, קבוצת מועדונים שהתאחדה למכירת זכויות הטלוויזיה שלהם, שחאבייר טבאס היה אחד היזמים העיקריים שלה.
מאז 2003, טבאס נקטה עמדה בעד מכירה ריכוזית של זכויות טלוויזיה דרך לה ליגה.
עבודתו כראש ה-G-30 הפחיתה בהדרגה את פער ההכנסות בין מועדונים גדולים לקטנים.
הישג נוסף שלו בלה ליגה היה הארגון מחדש הפיננסי של המועדונים.
כמויות החוב הגדולות שהיו למועדוני הכדורגל, הובילו לחברים עצמם, המועדונים, להטיל בעצמם אמצעי בקרה כלכליים ופיננסיים קפדניים שיופעלו על ידי לה ליגה.
לצורך משימה זו, טבאס קרא לחוויאר גומז, סגן נשיא ולנסיה לשעבר, למנות אותו לתפקיד השני בפיקוד שלו ומנהל ניהול עם האחריות לאכוף את התקנות הפנימיות החדשות.
בעקבות יישום הבקרה הכלכלית משנת 2013 ואילך, דיווחה לה ליגה כי במהלך ארבע השנים הראשונות לכהונתו של טבאס, החובות לאוצר הצטמצמו ב-71% (מ-647 מיליון אירו ל-184 מיליון אירו) וסך ההכנסות עלו ב-48% ( מ-2.236 מיליון אירו ל-3.327 מיליון אירו) ביוני 2017.
בהקשר זה, אמר עליו שחקן הכדורגל והמאמן לשעבר חורחה ולדאנו:
הניהול המרוכז של זכויות אור-קוליות איפשר לשלב שינויים רבים ולהגדיל משמעותית את הכנסות המועדונים.
על מנת להגדיל את קהל הטלוויזיה שלה, הותאמו לוחות הזמנים של המשחקים כך שהמשחקים לא יתאימו זה לזה ולכל אחד מהם תהיה שעת בעיטה ברורה; צעדים אלה זכו לתשואות בינלאומיות אך גררו ביקורת בקרב הצופים הספרדים.
תחת הנהגתו, טבאס הציע לקיים משחקי ליגה ספרדית מחוץ לספרד, בהשראת ה-NBA האמריקאי.
התוכניות כוללות קיום משחק אחד בעונה מחוץ לספרד, כאשר טבאס ציין כי "הקלאסיקו" לא יהיה אחד מהמשחקים הנבחרים.
ניסיונות לה ליגה לקיים משחק במיאמי נבלמו על ידי הפדרציה הספרדית לכדורגל המתנגדת לרעיון.
כמו כן, טבאס הצהיר כי אם קטלוניה תשיג עצמאות מספרד, קבוצות הכדורגל שלה, כולל ברצלונה ואספניול, לא יוכלו להתחרות בליגות הכדורגל הספרדיות.
בינואר 2019 הכריז טבאס על תמיכתו במפלגת ווקס הימנית הקיצונית, באומרו "הם נראים לי טוב".
הוא הוסיף כי ספרד זקוקה לאלטרנטיבה כמו ווקס, וכי יש לכבד את 400,000 האנשים שהצביעו להם באנדלוסיה.
בבחירות הכלליות בספרד בשנת 2019, קיבלה ווקס 4 מיליון קולות ו-52 מושבים, והפכה לכוח הפוליטי השלישי בגודלו במדינה.
טבאס היה מבקר חריף של אנחל מריה ויאר, לשעבר נשיא אופ"א ויו"ר הפדרציה הספרדית לכדורגל במשך שנים רבות.
ויאר נעצר בשנת 2017 בחשד לשחיתות.
טבאס גם ביקר את פיפ"א, ואמר כי הארגון זקוק לרענון כדי להשיב את אמון הקהילה הכדורגלנית.
הוא האשים את פיפ"א בדליפת מידע על חוזי שחקני לה ליגה לאתר Football Leaks.
טבאס הוביל את ההתנגדות לסופר ליג ולכל תוכנית של אופ"א להקמת תחרויות אירופיות סגורות למחצה, שנותנות יותר כוח למועדונים הגדולים על חשבון מועדונים בינוניים וקטנים.
הוא טען כי הצעות אלו יהיו סוף הכדורגל כפי שאנו מכירים אותו היום, ויפגעו בליגות הלאומיות, במועדונים ובקהל האוהדים.
טבאס טען גם כי התוכניות יפגעו במועדונים הגדולים ובאורגניזטורים של הסופר ליג המוצעות.
לטענתו, אף על פי שהתוכניות עשויות להיראות רווחיות לקבוצה קטנה זו של מועדונים, בטווח הארוך האוהדים יאבדו עניין והמועדונים יאבדו הכנסות.
הדיון הנוכחי בסופר ליג מתנהל בתעשיית הכדורגל מאז 2019. במאי אותה שנה נפגשו כל הליגות הלאומיות באירופה במדריד, באירוע שיתוף פעולה של לה ליגה, כדי לבטא את התנגדותן לכל תוכניות כאלה.
טבאס היה מבקר קולני של מה שהוא מכנה "סמים כספיים" בכדורגל.
הוא הצהיר כי מועדוני כדורגל בבעלות ממשלתית, כמו מנצ'סטר סיטי ופריס סן ז'רמן, הם "סכנה" לספורט.
ב-21 במאי 2023, ויניסיוס ז'וניור, חלוץ ריאל מדריד, הצהיר כי ספרד נתפסת כ"מדינה של גזענים" בברזיל לאחר שספג קריאות גזעניות מאוהדי ולנסיה קודם לכן באותו יום.
טבאס השיב בטענה כי ויניסיוס לא הגיע לפגישות כדי לדון במה שלה ליגה "יכולה לעשות במקרים של גזענות", והוסיף: "לפני שאתה מבקר ומלכלך על לה ליגה, אתה צריך להתעדכן כראוי".
חאבייר "חאבי" סראנו מרטינס (בספרדית: Javier "Javi" Serrano Martínez; נולד ב-16 בינואר 2003 במדריד שבספרד) הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדת הקשר האחורי בקבוצת אתלטיקו מדריד מלה ליגה.
סראנו גדל במחלקת הנוער של אתלטיקו מדריד.
בקיץ 2020 חתם על חוזה לחמש שנים במועדון.
ב-26 באוגוסט 2022 הושאל סראנו למיראנדס מהליגה הספרדית השנייה עד לתום עונת , אולם ב-31 בינואר 2023, לאחר תשע הופעות ליגה בלבד, נפסקה השאלתו למיראנדס, והוא הושאל לאיביזה, גם היא מהליגה הספרדית השנייה.
הוא ערך 15 הופעות ליגה במדי איביזה.
ב-30 ביוני 2023 הושאל סראנו לשטורם גראץ מהבונדסליגה האוסטרית למשך עונת .
הוא ערך שמונה הופעות ליגה במהלך תקופת ההשאלה.
לקראת עונת 2024/2025 חזר לאתלטיקו מדריד.
חאבייר "חאבי" פּוּאַדוֹ דיאס (בספרדית: Javier Puado Díaz; נולד ב-25 במאי 1998) הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדות הקיצוני הימני והחלוץ בקבוצת אספניול מהלה ליגה, בה הוא גם משמש כקפטן.
פואדו נולד בברצלונה, קטלוניה, והצטרף לאקדמיית הנוער של אספניול בשנת 2014. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצת המילואים של אספניול ב-20 באוגוסט 2016, כשהוא נכנס כמחליף במחצית השנייה בתיקו 1–1 נגד יאגוסטרה.
ב-28 באוגוסט 2016, בהפסד ביתי 0–1 נגד ולנסיה מסטאייה, נפצע פואדו בברך, פציעה שהשביתה אותו לשמונה חודשים.
ב-28 במאי 2018, לאחר שכבש 12 שערים והיה שחקן מרכזי בעלייתה של אספניול ב' לליגה הספרדית השלישית, הוא שובץ בסגל הראשי של אספניול בלה ליגה.
ב-18 באוגוסט 2018, ערך פואדו את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת כשהחליף את פבלו פיאטי בתיקו 1–1 בחוץ נגד סלטה ויגו.
הוא כבש את שער הבכורה שלו בקבוצה ב-1 בנובמבר, בהפסד חוץ 2–1 נגד קדיס בגביע המלך.
ב-16 בנובמבר 2019, הושאל פואדו לריאל סרגוסה מהליגה הספרדית השנייה.
בעונת 2020/2021, חזר פואדו לאספניול מהשאלתו בסרגוסה.
במהלך העונה כבש 12 שערים, והיה שני ברשימת כובשי אספניול רק לראול דה תומאס, שכבש 23. בעונה זו סייע פואדו לאספניול לזכות בליגה השנייה ולחזור ללה ליגה.
ב-23 ביוני 2024, פואדו כבש צמד בניצחון 2–0 על ריאל אוביידו בגומלין גמר פלייאוף העלייה, והבטיח את חזרתה של אספניול ללה ליגה.
פואדו ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת קטלוניה הלא רשמית ב-25 במרץ 2019, נגד ונצואלה באצטדיון מונטיליבי בז'ירונה; הוא נכנס כמחליף וכבש את שער הניצחון בדקות האחרונות בניצחון 2–1.
פואדו שיחק את משחקו הראשון במדי נבחרת ספרד הבוגרת ב-8 ביוני 2021, וכבש בניצחון 4–0 על ליטא במסגרת משחק ידידות שנערך באצטדיון בוטארקה שבלגנס.
חאבייר "חאבי" מוניוס חימנס (בספרדית: Javier Muñoz Jiménez; נולד ב-28 בפברואר 1995) הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדת הקשר ההתקפי בחטאפה מהלה ליגה.
מוניוס נולד בפארלה שבקהילה האוטונומית של מדריד, והצטרף למחלקת הנוער של ריאל מדריד בשנת 2006, בגיל 11. הוא סיים את תקופתו במחלקת הנוער בשנת 2014, ושובץ בקבוצת המילואים השלישית ששיחקה בליגה הספרדית הרביעית.
מוניוס קודם לקבוצת המילואים בסוף ספטמבר 2014, וערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בהפסד ביתי 0–3 לאמורבייטה במסגרת הליגה הספרדית השלישית.
ב-2 בדצמבר הוא שיחק את משחקו הראשון במדי הקבוצה הראשונה, כשהחליף את חאמס רודריגס בדקה ה-63 בניצחון ביתי 5–0 במסגרת גביע המלך הספרדי נגד קורנלה.
ב-19 ביולי 2017, הושאל מוניוס ללורקה, שעלתה לליגה הספרדית השנייה, לשנה.
כשנה לאחר מכן, הוא חתם על חוזה לשלוש שנים באלאבס, והושאל לריאל אוביידו מהליגה השנייה לשנה.
מוניוס חזר לאלאבס לקראת עונת 2019/2020, וערך את הופעת הבכורה שלו בלה ליגה ב-21 בדצמבר 2019, כשפתח בהרכב בהפסד חוץ 1–4 לברצלונה.
ב-31 בינואר שלאחר מכן, הוא עבר לטנריפה מהליגה השנייה בהשאלה עד יוני.
ב-18 בספטמבר 2020, עבר מוניוס למיראנדס מהליגה השנייה בהשאלה לקראת עונת 2020/2021. ב-1 ביולי שלאחר מכן, חתם מוניוס על חוזה לשנתיים באייבר, ששיחקה גם היא בליגה השנייה.
ב-16 ביוני 2023, חתם מוניוס על חוזה לשנתיים בלאס פאלמאס, לאחר עלייתה לליגה הבכירה.
ב-4 ביולי 2025, חתם מוניוס על חוזה לשלוש שנים בחטאפה מהלה ליגה.
חאבייר "חאבי" לופס קרבאיו (בספרדית: Javier "Javi" López Carballo; נולד ב-25 במרץ 2002) הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדת המגן השמאלי בריאל אוביידו מהלה ליגה בהשאלה מריאל סוסיאדד.
לופס נולד בלה אורוטאבה שבהאיים הקנריים, והחל לשחק כדורגל באורוטאבה וטנריפה לפני שהצטרף למחלקת הנוער של דפורטיבו אלאבס בשנת 2017. במרץ 2018, הוא האריך את חוזהו עד 2020.
במרץ 2019 הוא האריך את חוזהו עד 2023, וקודם באופן קבוע לסגל הקבוצה הראשונה לקראת עונת 2020/2021 בלה ליגה.
ב-21 ביוני 2020, בגיל 18, ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה ובלה ליגה, כשפתח בהרכב בהפסד חוץ 6–0 לסלטה ויגו.
הוא שימש כמחליפו של רובן דוארטה, חווה ירידת ליגה ב-2022, אך היה שותף לעלייה לליגה הבכירה בשנה שלאחר מכן.
ב-21 ביולי 2024 חתם לופס על חוזה לשש שנים בריאל סוסיאדד מהלה ליגה.
ב-31 באוגוסט 2025 הושאל לופס לריאל אוביידו מהלה ליגה, לעונה אחת.
חַאוִיֶיר קַמָארָה (בספרדית: Javier Cámara; נולד ב-19 בינואר 1967) הוא שחקן קולנוע ספרדי.
קמארה נולד בלה ריוחה, ספרד.
הוא סיים את לימודי האמנות במדריד, הוא עבד כסדרן בתיאטרון פיגארו ולאחר מכן החל לשחק שם.
הצגתו הראשונה הייתה "El caballero de Olmedo" בשנת 1991.
בשנת 1998 כיכב בסרט הקומדיה "Torrente, el brazo tonto de la ley" לצד הכוכב העולה חאווייר ברדם.
בשנת 1999 זכה להצלחה גדולה בעקבות השתתפותו בסדרה "vidas 7" ולאחר מכן הוא החל להופיע בסרטיו של פדרו אלמודובר, כדוגמת הסרט זוכה פרס אוסקר "דבר אליה", בתפקיד הראשי, וכן בסרט "חינוך רע", ואחרים.
בשנת 2008 שיחק במשך שתי עונות בסדרה הדרמה-קומית של אנטנה 3 "LEX" בתור עורך הדין מריו אסטרדה.
בשנת 2011 שיחק בתפקיד הראשי של גיירמו בסרט הקומדיה "¿Para qué sirve un oso?".
בשנת 2013 זכה בפרס גויה לשחקן הטוב ביותר עבור תפקידו בסרט "Vivir es fácil con los ojos cerrados", ובשנת 2015 זכה בפרס זה בקטגוריית שחקן המשנה הטוב ביותר, עבור משחקו בסרט "טרומן - חברים עד הסוף".
בשנת 2016 גילם את דמותו של החשמן גוטיירז בסדרת הטלוויזיה "האפיפיור הצעיר".
בשנת 2017 השתתף בסרט הקומדיה "חתונה על תנאי, בסרט "ממתינים להוראות" ובסדרה נרקוס.
בשנת 2020 שיחק בסרט הקומדיה "השכנים מלמעלה" בתור חוליו; תפקיד זה הקנה לו מועמדות לפרס גויה לשחקן הטוב ביותר.
שיחק גם בסרט הדרמה הקולומביאני "El olvido que seremos".
בהמשך השנה, שב לגלם את דמותו של גוטיירז בסדרת ההמשך "האפיפיור החדש".
באותה שנה שיחק בסדרת האנתולוגיה הצ'יליאנית-איטלקית "תוצרת בית" (אנ') שעלתה בשירות הסטרימינג נטפליקס.
בשנת 2023 שיחק בסרטה של פאולה אורטיז "מעבר לנהר ואל בין העצים" המבוסס על הספר באותו שם מאת ארנסט המינגוויי.
חאג'ימוראט מחומדוביץ' אקאייב הוא מרים משקולות רוסי ממוצא בלקרי (קבוצה אתנית שמקורה בקווקז).
אקייב זכה במדליית הכסף באולימפיאדת אתונה (2004) במשקל עד 94 ק"ג ובמדליית הארד באולימפיאדת בייג'ינג (2008).
בשנת 2011 אקאייב זכה באליפות אירופה ואליפות העולם במשקל עד 105 ק"ג.
בשל פציעה לא היה יכול להשתתף באולימפיאדת 2012 בלונדון ועזב את הספורט התחרותי.
חאווייר אנחל אנסינס ברדם (בספרדית: Javier Ángel Encinas Bardem; נולד ב-1 במרץ 1969) הוא שחקן קולנוע ספרדי, זוכה פרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר, פרס גלובוס הזהב, ופרס באפט"א לשנת 2007 על תפקידו בסרטם של האחים כהן "ארץ קשוחה".
קיבל גם שלוש מועמדויות לפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר: על תפקידו בסרטו של ג'וליאן שנאבל "לפני שהלילה יורד" בשנת 2000, על תפקידו בסרטו של אלחנדרו גונסלס איניאריטו "ביותיפול" בשנת 2010, ועל תפקידו בסרטו של אהרן סורקין "הזוג ריקרדו" בשנת 2021.
ברדם נולד בלס פאלמס, האיים הקנריים, שהם טריטוריה של ספרד, וגדל במשפחה נוצרית-קתולית.
אימו היא שחקנית הקולנועפילאר ברדם .
אביו קרלוס אנסינס היה רועה בקר.
ברדם הוא בן למשפחת שחקנים ותיקה מאוד בספרד שהופיעה בשלל סרטים מקומיים.
אחיו הגדולים קרלוס ומוניקה , אף הם שחקנים.
את תפקיד הבכורה קיבל ברדם כשהיה בן 5, בסדרת הטלוויזיה "El Pícaro", ובהמשך הופיע בתוכניות טלוויזיה מקומיות.
לפני שהפך לשחקן קולנוע שיחק בנבחרת הרוגבי הלאומית של ספרד.
בשנת 1990, כשהוא בן 20, שיחק ברדם בתפקידו הראשון בסרטו של הבמאי ביגאס לונה "The Ages of Lulu" המבוסס על ספרה של אלמודנה גרנדס.
כעבור שנתיים חזר ברדם לשתף פעולה עם לונה בסרט "נקניק נקניק", על תפקידו בסרט היה מועמד ל"פרס גויה".
ב-1993 קיבל ברדם מועמדות שנייה לפרס גויה על תפקידו בסרט נוסף מבית היוצר של ביגאס לונה "Huevos de oro".
לאחר שנתיים של מועמדויות זכה לבסוף בפרס גויה על תפקידו בסרט "(Running Out of Time (Días contados" .
כעבור שנה שיחק בסרט "(Mouth to Mouth (Boca a boca" וזכה בפרס גויה השני שלו, על משחקו כוויקטור ונטורה.