tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
מות המלכה גורם להפסקת הטלה, ירידה באוכלוסיית נקבות ודעיכת המושבה, אלא אם מלכה חדשה נוצרת.
מחקרים מראים כי במינים מסוימים, הפועלות יכולות להטיל ביצים לא מופרות ליצירת זכרים, אך זה לא מציל את המושבה לטווח ארוך.
תופעת החלפת המלכה (Queen Replacement) מתרחשת במינים מסוימים של נמלים כאשר המלכה הוותיקה מאבדת את יכולתה לשמור על פוריות או כאשר נחלשת שליטת הפרומונים שלה.
גורם חשוב להחלפה הוא ירידה ברמת הפרומונים המלכותיים.
פרומונים אלה משמשים לדיכוי רבייה של הפועלות; כאשר הפרומונים פוחתים, פועלות יכולות לגדל זחלים שיהפכו למלכות.
בעת החלפה, פועלות מזינות זחלים צעירים בתזונה עשירה במיוחד, המאפשרת להם להתפתח למלכות במקום לפועלות רגילות.
במינים פוליגיניים (עם מספר מלכות), ייתכן מצב של חפיפה בין המלכה החדשה לוותיקה (queen overlap), עד שהפועלות בוחרות אחת מהן כמלכה הדומיננטית.
מנגנונים ביולוגיים וחברתיים להחלפת מלכה
במושבות נמלים, כאשר המלכה המזדקנת, נחלשת או מתה – קיימים מנגנונים ביולוגיים וחברתיים שונים המאפשרים החלפה של מלכה חדשה המסוגלת להפרות ביצים ולהמשיך ולהוביל את המושבה.
מנגנונים אלה משתנים בין מינים, ולעיתים אפילו בין אוכלוסיות של אותו מין.
הופעה של מלכות בתולות בתוך הקן
רבייה שאינה-מינית (parthenogenesis), בחלק מהמינים – כולל כאלה שבדרך-כלל מתרבים ברבייה מינית – המלכה מסוגלת להטיל ביצים בלתי-מופרות שמתפתחות לנקבות דיפלואידיות.
בצורת רבייה זו ניתן "להחליף" מלכה מבלי להזדקק לזכר: המלכה החדשה היא שיבוט גנטי של המלכה הקודמת.
מינים כמו מינים מסוימים מהסוג Cataglyphis צוידו ביכולת זו.
אימוץ מלכה מבחוץ / מיזוג מושבות (adoption or colony fusion), במינים פוליגיניים – כלומר כאלה שמכילים מספר מלכות פעילות – ייתכן שאחרי מותה של מלכה, המושבה תאמץ מלכה ממושבה אחרת.
דוגמה לכך נצפתה במחקר על חרקים חברתיים: מלכות זרות נתקבלו על-ידי פועלות ואף הצטרפו לפעילות ההטלה, אם כי לעיתים הן היו פוריות פחות ממלכת אם המקורית.
הביטויים של גנים המעורבים בתיקון נזקים ב-DNA או בחלבונים הושוו בין מלכות ופועלות בגיל תואם במין הנמלה Lasius niger.
הביטוי של גנים אלה עלה עם הגיל, ובגיל של חודשיים העלייה, גם במוח וגם ברגליים, הייתה משמעותית יותר במלכות מאשר בפועלות.
הבדל זה בביטוי גנים לתיקון תאים מרמז על כך שאריכות חיי המלכה במין L.
niger נובעים, בחלקם, מהשקעה גבוהה יותר בתיקון DNA וחלבונים.
במהלך עונת ההזדווגות מטילה המלכה ביצים בלתי מופרות, המתפתחות לזכרים בעלי כנפיים.
הזכרים מתפתחים מהר יחסית, וכאשר הם מגיעים לבגרות מינית הם יוצאים למעוף כלולות יחד עם מלכות צעירות ממושבות סמוכות.
תפקידם היחיד של הזכרים הוא רבייה; הם אינם משתתפים בעבודות הקֶן, הם מוזנים על ידי הפועלות בצימצום יחסית ותוחלת חייהם קצרה.
לאחר ההזדווגות רובם מתים בתוך זמן קצר.
עם זאת, הזרע שהם מעבירים למלכות הצעירות מאפשר להן להפרות אלפי ואף מיליוני ביצים לאורך חייהן הנמשכים עד כדי עשרות שנים.
בכך הזכרים תורמים תרומה מכרעת ליציבותה ולהמשכיותה של המושבה.
אף על פי שהזכרים בוקעים מביצים בלתי מופרות, הם משתתפים במחזור הרבייה של המלכה.
אנטומיית איבר הרבייה הזכרי בנמלים מותאמת לפעולת העברה מהירה ויעילה של תאי זרע בפרק זמן קצר למלכה.
זוג אשכים (testes) שבהם מיוצרים תאי הזרע;
שקי זרע (seminal vesicles) לאגירת הזרע לפני ההזרעה;
צינוריות ההזרעה או צינוריות קווינג (ejaculatory duct) בהן עובר הזרע מהזכר אל ספראמטקה של הנקבה בשעת ההזדווגות.
איברים חיצוניים מורכבים – האאדגוס (aedeagus) או המנגנון האנדופללי (endophallus) וכן השרירים והמבנים הנלווים המשמשים לשחרור הזרע ולהצמדות לאיבר הרבייה של הנקבה במהלך ההזדווגות.
במובנים רבים, הזכר הוא "יחידת העברה" – תאי הזרע מיוצרים לפני בקיעת הפרטים הבוגרים ולעיתים אשכיו מתנוונים מוקדם יחסית; סמני נוזל ובלוטות הזרע מכילים מרכיבים המשפיעים על ניידות ותוקף הזרע.
באנטומיה חיצונית קיימים מבנים מתאימים לביצוע החדרת האנדופאלוס לתוך מערכת הנקבה ובכך להבטיח העברה ישירה של הזרע אל מערכת הנרתיק/ספראמטקה.
אחסון, שמירת הזרע בגוף המלכה ומבנה איבר הרבייה הנקבי
במהלך מעוף הכלולות, הזכרים מזדווגים עם מלכות צעירות ומעבירים להן זרע באמצעות איבר ההזדווגות.
היות הזכרים הפלואידים אינה מונעת יצירת זרע תקין: אף על פי שכל החומר הגנטי שלהם מקורו באֵם שיצרה אותם, מדובר בזרע פונקציונלי המסוגל להפרות את הביצים.
מלכת הנמלים היא בדרך כלל נקבה מופרית ובעלת איברי רבייה מורכבים המותאמים לשימור תאי הזרע (sperm storage) למשך שנים.
שתי שחלות (אוֹווָריות), כל אחת מורכבת ממספר אובריולים (ovarioles) שבהם מתפתחות הביציות; זוג צינורות ביצה (oviducts) שמחברים את השחלות ל־רחם (bursa/uterus) ול־נרתיק;
איבר ייחודי שנקרא – ספראמטקה (spermatheca), הוא שק הנועד לאחסן ולשמר תאי זרע מההזדווגות.
ההספרמטקה מחובר לשחלות דרך צינוריות.
מבנה הספרמטקה כולל קירות אפיתליים עבים עשירים במיטוכונדריה, המספקים אנרגיה ומשמרים את הזרע בתנאי אנוקסיה (חוסר חמצן) כמעט מוחלט, מה שמאט את המטבוליזם ומאריך את חיי הזרעונים.
הפרשות מהספרמטקה, כגון חלבונים ואנזימים, המשפרים את תנועתיות הזרע ומגנות עליו מפני נזק.
מאגר/מיכל (reservoir) לאגירת תאי הזרע,
בלוטות שסביבו, המפרישות נוזל עשיר בחלבונים המצמצמים את תזוזת הזרע ושומרים על חיוניותו,
ממשק של שסתום/פתח המחבר בין הנרתיק לספראמטקה ומאפשר שליטה חלקית על כניסת ותנועת תאי הזרע לתוכה.
המבנה המיקרוסקופי והפיזיולוגיה של הספראמטקה מאפשרים שימור תאי זרע במצב של כמעט־אנאוקסיה (חוסר חמצון low oxygen) והפחתת תנועתיותם – דבר המאריך את שרידותם לאורך שנים, בשורה של מינים.
תפקידה המרכזי של הספראמטקה הוא לאפשר למלכה להפרות ביצים לאורך כל חייה מבלי להזדווג שוב.
מנגנון הפריית הביצים הנקבי כולל שסתום מווסת: בעת הטלת ביצה, הזרע משתחרר מהספרמטקה בכמות מדודה דרך השסתום המווסת, ומפרה את הביצה (אם רצוי - לנקבות) או לא מפרה (לזכרים).
מנגנון זה מאפשר שליטה גנטית.
קצב הטלת הביצים משתנה: מלכה צעירה מטילה 20–100 ביצים ליום, בעוד מלכה בוגרת יכולה להגיע ל-5,000 ביצים ליום או 3–4 ביצים בשעה, כפי שנצפה בניסויים במין Solenopsis invicta.
ניסויים במחקרים הראו כי קצב ההטלה עולה עם הגיל והקבוצה החברתית, כפי שבניסויים עם המין Cardiocondyla obscurior נמדדה עלייה בקצב עד סוף חיי המלכה.
בניסויים על המין Solenopsis invicta, נמצא כי נפח הביצה יורד עם עלייה בקצב ההטלה, מה שחוסך אנרגיה.
ההזדווגות ברוב הנמלים מתרחשת במהלך מעוף הכלולות (nuptial flight) – במהלך ההזדווגות הזכר עוגן באמצעות זיזים הנמצאים באנדופלוס/אאדגוס בתוך הנרתיק של המלכה ומבצע הזרקה של נוזל הזרע (ejaculate).
הזרע מועבר משקיות הזרע והאיברים האחסוניים הזכריים דרך צינור השחרור ונכנס אל הנרתיק של המלכה; משם – באמצעות כיווצים, לחץ נוזלי ומנגנונים מיקרוסקופיים – חלק מהזרע נכנס לתוך הספראמטקה ונאגר.
במחקרים נצפה כי האחוז של הזרע שמאוחסן בפועל בתוך הספראמטקה נמוך מכמות הזרע הכוללת שהוזרקה על ידי הזכר, כאשר חלק גדול מהזרע "גולש" או נשאר מחוץ לספראמטקה הוא נעלם בהמשך.
העברה וכניסה של תאי הזרע אל הספראמטקה מתבצעת במספר שלבים:
תנועת הזרע לאורך מבנים פנימיים של הנקבה;
בחירת חלק מהזרע שנכנס לספראמטקה – תהליך שעלול לכלול דחייה פיזיקלית, להגנה עצמית, או מנגנוני cryptic female choice (סלקציה פוסט־הזדווגותית).
אצל חלק מהמינים נצפו גם מספר זיווגים (remating) ושיעור מילוי ספראמטקה משתנה בין המינים – יש מינים שבהם המלכה מתמלאת בכמות גדולה של תאי זרע במהלך זיווג יחיד, ויש מינים בהם יש מספר הזדווגויות.
במהלך ההזדווגות, הזכר מזריק לא רק זרע אלא גם נוזלי עזר שעשויים להכיל חומרים אנטיבקטריאליים או הורמונים המסייעים בהפריה.
המוות המהיר של הזכר לאחר ההזדווגות היא תופעה נפוצה בקרב נמלים (ובין חרקים חבריים אחרים) ונובעת ממספר גורמים משולבים ולאו דווקא מסיבה אחת יחידה:
אנטומיה ותפקוד חיים קצרים: אנטומיית הזכרים מתוכננת אבולוציונית להיות כלי הפריה; הם גדלים במהירות, עם משאבי גוף מינימליים והשרדותם מחוץ לעונת הרבייה מוגבלת.
רבים מהם מפסיקים לאכול ומשתמשים ברזרבות האנרגיה למשימה אחת – ההזדווגות.
כתוצאה – לאחר המאמץ שבתהליך, הם נחלשים ומתים בתוך ימים או שעות.
נזק פיזי ומנגנוני: בהרבה מינים מתרחשים שינויים אנטומיים במהלך ההזרעה – חלק מהזכרים עשויים לחוות נזק בזמן השחרור של האנדופלוס, ולעיתים ישנה דליפה או פציעה שמשביתה את הפעילות החיונית של הזכר (איבר נקרע מהגוף כמו עוקץ הדבורה לאחר העקיצה).
במחקרים על מינים מסוימים תוארו גם אירועי שפיכה/הזרקה נפיצה explosive ejaculation או ניתוק איברי הרבייה הזכריים לאחר ההזרעה.
דינמיקה אבולוציונית וכלכלית: במערכות חברתיות שמייצרות מיליוני פריטים, כלכלת המשאבים מעדיפה השקעה ביצירת מלכות עובדות מאשר בתחזוקת זכרים לאורך זמן.
זכר אחד שיודע להזדווג ולמות עשוי להיות עדיף מבחינה אבולוציונית, על פני זכר שצריך לשמר אותו.
בנוסף, תמותת הזכר מפחיתה תחרות לאחר ההזדווגות ומפחיתה סיכוי להזדווגויות נוספות שעלולות לפגוע ביעילות ההפריה הכוללת.
רביית בתולים (פרתנוגנזה) במינים פרתנוגנטיים של נמלים
רביית בתולים (thelytokous parthenogenesis) היא מצב שבו נקבה מייצרת צאצאים עצמאים (נקבות) מביצים לא־מופרות, באמצעות מנגנונים תאיים דיפלואידים בביצה.
תופעת הפרתנוגנזה תועדה בכמה מיני נמלים, אך היא נדירה יחסית ונדונה היטב רק במספר מוגבל של מחקרים עדכניים.
אין נתון אחיד ובר־החלה לכל המינים הפרתנוגנטיים אודות כמות הביצים שמטילה המלכה ביום;
תצפיות ומחקרים עדכניים מצביעים על כך שבמינים פרתנוגנטיים רבים (למשל Monomorium triviale, Mycocepurus smithii, ומינים פרתנוגנטיים של Strumigenys) הפועלות הן בדרך־כלל עקרות מבחינת הרבייה הפונקציונלית.
בפועל, במושבות שנחקרו, המלכה בלבד הטילה ביצים פוריות, שבוקעות מהן נקבות ללא זיווג; הפועלות לא תועדו כפוריות בתנאים הטבעיים והמנגנוניים שתוארו במחקרים.
במחקר הקלאסי על Mycocepurus smithii נרשמה תליטוקיה אצל המלכות, וחוסר בזכרים באוכלוסיות.
רוב המינים שמרו על חלוקת עבודה ברורה: מלכה = רבייה, פועלות = עבודה; פועלות עשויות להיות עקרות או לדחות התפתחות שחלות מלאות עקב דיכוי פרומונלי/חברתי.
triviale נמצא כי כל המלכות שנבדקו היו ללא זרע בספראמטקה (בהתאמה לפרתנוגנזה) ובשמושבות ניסוייות בקעו נקבות פועלות שאינן פוריות – החוקרים מקישים מכך שקיים מנגנון דיכוי או אובדן תפקודי רבייה אצל הפועלות.
בהתבסס על הספרות המחקרית, העדויות על מקרים בהם פועלות במינים פרתנוגנטיים התחילו להטיל היו נדירות מאוד.
כמו גם שאין תיעוד אמין לפועלת שמניבה צאצאים פרתנוגנטיים באופן קבוע.
תאורטית – אם פועלת פרתנוגנטית הצליחה לייצר ביצה ובה פעל מנגנון שחזור דיפלואידיות דומה לזה שבמלכה, התוצאה עשויה להיות נקבה דיפלואידית.
מנגנוני דיכוי מערכות רבייה בפועלות
מנגנונים אלה מסבירים את הסיבות לכך שהפועלות הנקבות במינים הפרתנוגנטיים אינן משתלבות בתהליך הרבייה במושבה.
חלוקת תפקידים יעילה – שמירה על יציבות חברתית ומקסום הצלחה אקולוגית: המלכה משקיעה משאבים ברבייה בעוד הפועלות מתמחות באיסוף מזון ובטיפול במושבה.
אובדן/דיכוי פונקציונלי אצל הפועלות – פועלות במינים אלה בעלות שחלות מנוונות או מנגנוני דיכוי פרומונלי המונעים התפתחות מערכת רבייה.
יתרון התפשטות ללא זכרים – לפרתנוגנזה יתרון במקרים של התפשטות גאוגרפית (tramp species) – מין אחד מועבר על ידי מלכה בודדת שמייסדת מושבה ללא תלות בזכרים.
תוקפנות חברתית כלפי פועלות המנסות להטיל ביצים.
בקרה על כמות הביצים המוטלות – פועלות אוכלות ביצים שמטילות פועלות אחרות כדי להבטיח שמרבית הצאצאים יהיו צאצאי המלכה.
מערכת זו מאפשרת ארגון חברתי יעיל ומונעת תחרות רבייתית פנימית.
מלנוציט או תא מלנין הוא סוג תאים הממוקמים בדרך כלל לאורכה של השכבה התחתונה בשכבת האפידרמיס של העור, ברשתית העין ובמספר מקומות נוספים.
עיקר ומהות פעילותם של התאים המלנוציטים הם ייצור והפרשת מלנין, פיגמנט אשר בולע קרינה באורכי גל קצרים (בעיקר קרינה על-סגולה) ומגן על הגוף מפניה.
בסרטן עור מסוג מלנומה תאים אלו עוברים התמרה סרטנית ומתחלקים בצורה לא מבוקרת.
בעור, כל תא עשירי בממוצע, הוא מלנוציט.
מלנוציטים המצויים בעור מרוכזים בשכבה הממוקמת מתחת לשכבת תאי בסיס של האפידרמיס ומעל לדרמיס.
מלנוציטים מסנתזים מלנין, שהוא פיגמנט כהה האחראי לצבע העור.
לאחר הסינתזה נאגר המלנין באברונים מיוחדים הקרויים .
המלנוזומים הם אברונים תוך-תאיים דמויי ביצה (זו צורתם בשלבי התפתחותם המתקדמים), הנראים כשלפוחית מגורגרת, הקשורה, כמו אברונים תוך תאיים נוספים, אל קרום התא.
אברונים אלו אחראים לייצור המלנין, לאגירתו ולהגנה על התא מפני תוצרי ביניים רעילים לתא, הנוצרים במסלול ה של מלנין ויכולים לחמצן את הליפידים בקרום התא.
המלנוזומים מועברים לתאי העור השכנים (קרטינוציטים) ויוצרים בכך פיגמנטציה.
כך, בעור כהה יש יותר מלנוזומים מאשר בעור בהיר.
צפיפות המלנוציטים אינה אחידה בכל הגוף.
למשל, צפיפותם באזורים מוצנעים (איברי המין) גבוהה יותר מאשר בגב.
חשיבותה של צפיפות המלנוציטים לפיגמנטציה של העור פחותה מחשיבות כמות המלנין המיוצר ומאיכותו.
תכונות אלה מתבטאות בהופעת מלנוזומים גדולים יותר (המכילים יותר מלנין) באנשים כהי עור לעומת בהירי עור.
מוצאם העוברי של המלנוציטים הוא מתאי הרכס העצבי (Neural Crest).
התאים מתנתקים ממקורם, באזור הדורסלי של צינור העצבים (neural tube) אשר במערכת העצבים המרכזית (Central Nervous System).
לאחר התנתקותם הם נודדים לאזורים ונטרליים בתוך הדרמיס העוברי, מתחת לאקטודרם, שם הם מתחילים להתמיין למלנוציטים.
תהליך הנדידה וההתמיינות מווסת על ידי חלבונים, המדכאים או מעודדים את הנדידה, כמו אפרין או פרוטאוגליקנים, בהתאמה, ועל ידי אינטראקציות בין רצפטורים (כמו KIT, שהוא RTK, Receptor Tyrosine Kinase) לליגנדים מתאימים (לדוגמה steel).
שני סוגי מלנין עיקריים מיוצרים במלנוזום:
אומלנין (eumelanin) - בצבע שחור-חום
פאומלנין (pheomelanin) - בצבע צהוב-אדום
הפעלת MC-1R &רלמ;(), על ידי עלייה בריכוז הליגנד הנקשר אליו, αMSH &רלמ;(), גורמת לעלייה בפעילות האנזים TYR &רלמ;(TYRosinase).
האנזים TYR אחראי לכמה פעולות במסלול סינתזת המלנין מחומר המוצא (סובסטרט), חומצת האמינו טירוזין, ובהן: טירוזין הידרוקסילאז, דיהידרוקסיפנילאלנין (תוצר הביניים הראשון בסינתזת המלנין), ודיהידרוקסיאינדול אוקסידאז.
מלנוציטים הם בעלי שיעור מיטוזה נמוך, אולי בשל מוצאם העוברי מתאי עצב, ועל אף זאת נצפית עלייה במספר המלנוציטים הפעילים בתגובה לקרינה על סגולה, כמו גם עלייה בגודלם, עלייה בשיעור פעילות האנזים TYR, ועלייה במספר המלנוזומים הבוגרים (הנמצאים בשלבים המתקדמים בהתפתחותם).
את העלייה במספר המלנוציטים הפעילים נהוג לייחס להפעלתם של מלנוציטים קיימים, אך רדומים, ופחות למיטוזה.
החלבון GP100, המכונה גם HMB-45, הוא marker לתאי מלנומה של האדם, ומובן שהוא מופיע גם במלנוציטים שלא עברו התמרה סרטנית.
חלבונים ייחודיים רבים למלנוציטים (TYR, TRP-1 ועוד) משמשים במחקר למציאת טיפול למחלה זו.
מֶלַנֶזיה היא קבוצת איים באוקיינוס השקט מצפון-מזרח ליבשת אוסטרליה.
משמעות השם ביוונית "האיים השחורים", והם נקראים כך בגלל צבע העור הכהה של תושבי המקום.
רוב האיים הם איי אלמוגים טרופיים שעליהם צומחים בעיקר צמחי קוקוס.
האיים חמים ולחים יותר מהאיים שממזרח להם.
האיים פזורים על פני שטח של כ-940,000 קמ"ר, ונחלקים בין ארבע מדינות עצמאיות: פיג'י, איי שלמה, פפואה גינאה החדשה, וונואטו.
כן נמצאות בהם קלדוניה החדשה השייכת לצרפת ואיריאן המערבית (איריאן ג'יה) השייכת לאינדונזיה ונמצאת על אותו אי עם פפואה גינאה החדשה, האי גינאה החדשה.
תושבי המקום, המלנזים, הגיעו לאזור לפני 20,000 שנים בערך מדרום מזרח אסיה, אך המשיכו להגיע וליישב את האיים עוד שנים רבות לאחר מכן.
המלנזים, בדומה לתושבי פפואה ולאבוריג'ינים באוסטרליה, חולקים בין 4 ל-6 אחוזים מהגנום שלהם עם האדם הדניסובי, כתוצאה מכך שאבותיהם הפרה-היסטוריים התרבו עם מין האדם הקדום.
מלמין (Melamine) הוא חומר אורגני גבישי, חסר צבע, המשמש באופן נרחב לייצור מגוון סוגי פלסטיק ושרף.
השימוש העיקרי בו הוא בנגרות, לייצור ציפויים לריהוט, לדלתות ולמחיצות (לדוגמה, פורמייקה).
המלמין עמיד בחשיפה לקרינת השמש וקרינת UV.
כמו כן הוא משמש גם לייצור כלי מטבח ואוכל, כגון צלחות, כוסות, תרוודים, מצקות וכדומה.
מֶלָנוֹמָה (Melanoma) היא סוג של סרטן העור הנגרם כתוצאה מחלוקה בלתי מבוקרת של תאים מלנוציטיים.
אמנם רוב גידולי המלנומה מתחילים בעור, אך גידולים סרטניים ראשוניים של מלנומה עלולים להופיע גם בעין, בפה ובגרון, במערכת העיכול, בכבד, במוח, במערכת הלימפה ומתחת לציפורניים.
גורמי הסיכון הם חשיפת יתר לשמש - בעיקר בחשיפה שאינה קבועה אלא חשיפה לפרקים (אינטרמיטנטית).
בנוסף, הסיכוי למלנומה גבוה יותר אצל בהירי שיער, עור ועיניים.
נוכחות של שומות מרובות מעלה אף היא את הסיכוי להתפתחות מלנומה, בעיקר במצבים בהם יש שומה מולדת (נבוס קונגניטלי).
מלנומה מהווה את רוב מקרי סרטן העור במדינות המפותחות.
מוצאם העוברי של המלנוציטים הוא מתאי הרכס העצבי, והם נודדים דרך הדרמיס אל האפידרמיס ובסופו של דבר נשארים בשכבה הבסיסית של האפידרמיס.
המלנין הנוצר על ידי המלנוציטים הוא פיגמנט אשר מגן מפני קרינה אולטרה סגולה.
במצב נורמלי ניתן למצוא בשכבה הבסיסית מלנוציט אחד על כל 5 עד 10 קרטינוציטים.
מאחר שהם אינם תאי אפיתל, המלנוציטים אינם מחוברים לתאים שסביבם באמצעות דזמוזומים, ולכן גידולים שלהם יכולים לפלוש מעבר לממברנה הבסיסית בלי שיהיה מדובר בממאירות - למשל, שומה (nevus) החודרת לדרמיס.
הורמון זה הוא פפטיד בן 13 חומצות אמינו, המהווה נגזרת מחלקו המרכזי של POMC (חלבון גדול יותר).
ההורמון α -MSH מעודד ייצור והפרשה של הצבען מלנין במלנוציטים בעור בתהליך הידוע כ-melanogenesis.
מלנומה עשויה להיגרם מביטוי מוגבר של גן היוצר את תאי המלנוציטים.
התהליך מתחיל בקשירת ההורמון כליגאנד לקולטן מלנוקורטין - MC1R (קולטן מסוג G receptor).קשירת ההורמון לקולטן מגרה איתות תוך-תאי במלנוציטים, ואיתות זה מגביר את הביטוי של אנזימים המעורבים בייצור מלנין.
התהליך ממשיך בשפעול האנזים האדנילט ציקלאז (Adenylate cyclase) אשר יוצר cAMP.
ישנה הפעלה של חלבונים נוספים בהם חלבון CREB.
חלבון זה נקשר לד.נ.א וגורם להגברת תעתיקי גנים.
כמו כן, מתרחש גם ביטוי מוגבר של חלבון MITF אשר מגביר תעתיק של טירוזינאז 1 (TYRP1) המוביל לסינתזת מלנין על ידי ריבוי תאי מלנוציטים, ובכך אי בקרה בכמותם והיווצרותם.
הקריטריונים הבסיסיים לזיהוי שומה החשודה במלנומה הם חמישה (בעברית ארבעה מהם מתחילים באות ג'; באנגלית - ב-A,B,C,D,E) כמפורט להלן:
גאומטריה (Asymmetry): שומות רגילות הן סימטריות, בעוד מלנומות אינן סימטריות.
גבול (Border): גבולות השומה המאפיינים מלנומה לא סדירים, מטושטשים או מחוספסים.
גבולות חלקים מעידים בדרך כלל על שומה רגילה.
גוון (Color): הגוון של מלנומה אינו אחיד, ושומה חשודה יכולה להופיע בשילוב של צבעים שונים - שחור, חום או חום-צהבהב, אדום, כחול ועוד.
גודל או קוטר (Diameter): שומות בקוטר של 5 מילימטר ומעלה חשודות יותר כמלנומות.
שינוי (Evolution): הסימן החשוב מכולם.
חשד למלנומה מתעורר כאשר מופיעה שומה חדשה וחריגה בצבע שחור, כאשר יש שינוי בגודלה, בצורתה, או בצבעה של שומה קיימת, או כאשר מופיע דימום או גרד בשומה, במיוחד אצל אנשים מעל גיל 40. לכן מעקב אחרי שומות הוא הכרחי לאבחון מוקדם ולטיפול אפקטיבי במחלה.
קריטריונים אלה לא חלים על הסוג המסוכן ביותר של מלנומה - מלנומה קשרית (Nodular Melanoma).
גובה (Elevated): השומה בולטת מעל העור.
קושי (Firm): השומה קשה למגע.
באופן כללי, ההתפתחות של המלנומה מחולקת לשני שלבים.
שלב אחד הוא שלב הגדילה הרדיאלית (מסביב) - Radial growth phase: התאים המלנוציטיים מתרבים לאורך הממברנה הבסיסית ומערבים לאחר מכן את הדרמיס הפפילרי.
השלב השני הוא שלב הגדילה הוורטיקלית (מאונך).
בשלב זה יש שגשוג והתרבות של התאים המלנוציטיים כלפי עומק הרקמה, וניתן לראות פעילות מיטוטית (מיטוזה - התחלקות התאים).
כדי לאבחן שאכן המלנומה צומחת באופן ורטיקלי, יש לראות בתמונה ההיסטולוגית עצמה נוכחות של תא מלנומה מיטוטי (אפילו אחד) בדרמיס, או צבר של תאי נבוס בדרמיס, שהוא גדול יותר מצבר תאי הנבוס הגדול ביותר הנמצא באפידרמיס.
קיימות מספר צורות שונות של מלנומה.
זוהי צורה הנוטה להופיע בעשור הרביעי לחיים (אולם קיימת במקרים נדירים אצל ילדים).
מבחינה קלינית, המלנומה מתפשטת וורטיקלית (למרות שמה - המלנומה מכונה "שטחית" היות שקיים פיזור של תאי הגידול בכל שכבות האפידרמיס.
התאים שמרכיבים את הגידול הם תאים עגולים וגדולים למדי, הם בעלי פעילות מיטוטית, מאופיינים באטיפיה.
Nodular melanoma - מלנומות מסוג זה מהוות עד 15% מכלל המלנומות, והן נוטות להיות אגרסיביות מאוד ולערב כל אזור בגוף - בעיקר גב, ראש וצוואר.
הגדילה של מלנומות מסוג זה היא וורטיקלית בלבד - לרוב האפידרמיס לא מעורב.
Acral lentiginous melanoma - צורה זו של מלנומה מהווה 10% ממקרי המלנומה.
היא פוגעת בעיקר בכפות הידיים והרגליים בעיקר סביב הציפורניים ושכיחה יותר בגיל מבוגר.
תאי הגידול משגשגים לאורך השכבה הבזאלית של האפידרמיס בצורה ליניארית ובקבוצות.
האפידרמיס מעובה יותר בכפות ידיים ורגליים.
Lentigo malignant melanoma - צורה זו של מלנומה מהווה בין 5%-10% ממקרי המלנומות.
שלב הצמיחה הרדיאלי של המלנומות הנ"ל ארוך, והן מאופיינות בשגשוג משמעותי של מלנוציטים אטיפיים לאורך השכבה הבזאלית.
Subungual melanoma (מלנומה של הציפורן) - צורה נדירה של מלנומה, המהווה כ־1%–3% מהמלנומות בעור בבעלי עור בהיר, ועד כ־10% בקרב כהי עור ואוכלוסיות ממזרח אסיה.
מופיעה לרוב בשורש (מטריקס) הציפורן, לרוב באגודל או בבוהן הגדולה.
מתבטאת כפס כהה (Melanonychia striata), ולעיתים בצירוף התפשטות הפיגמנט לעור שמסביב לציפורן (סימן המכונה האטצ'ינסון).
בשל דמיון למצבים אחרים בציפורן, האבחון מתעכב לעיתים קרובות.
בשלב מתקדם עלולה להופיע כמסה גושית או כיב הורס־ציפורן.
אבחנה של מלנומות נעשית על ידי צביעה של S100 - כפי שצוין לעיל, המלנוציטים נצבעים באופן אימונוהיסטוכימי לחלבון זה, וכך ניתן לזהות באופן רגיש למדי (90%) את תאי הגידול עצמם.
מבחינה מולקולרית, ניתן לזהות בגידול מסוג זה אברציות כרומזומליות ומוטציות: בעיקר בכרומוזום 9P אשר מקודד לגן P16 שהוא סוג של גן מדכא סרטן.
גנים נוספים שנוטים לעבור מוטציות במלנומה הם BRAF (קשור לשגשוג תאים בתגובה ל-UVB) וכן מוטציות ב-RAS.
מלנומה מתפתחת בשלב הראשון באפידרמיס, לאחר מכן חודרת לדרמיס הפפילרי, ואז לדרמיס הרטיקולרי ולתת העור.
הגרורות מתפשטות הן דרך הלימפה והן דרך הדם - והן מתפשטות אף לאתרים יוצאי דופן יחסית כגון פנים הלב (האנדוקרד) ובלוטת התריס.
staging: באופן כללי, 70% מהחולים במחלה מקומית שאינה מפושטת שורדים לעשר שנים, לעומת 20% מהחולים במחלה מפושטת.
הפרוגנוזה תלויה גם במין (לנשים יש הישרדות גבוהה יותר), לגיל (ההישרדות פחות טובה בגיל מבוגר) ומיקום הגידול (בגפיים הפרוגנוזה נחשבת טובה יותר מאשר במרכז הגוף או בראש-צוואר).
יש פקטורים פרוגנוסטיים מיקרוסקופיים המבוססים על שיטות לסיווג המלנומה.
הדירוג של Breslow בוחן את עובי הגידול עצמו במאונך לאפידרמיס - ככל שהמלנומה "עבה" יותר כך הסיכוי לשלוח גרורות גדול יותר (למשל, בגודל שנמוך מ-0.76 מ"מ, יש 0% סיכון לפיזור גרורתי, ואולם אם הגודל מעל 3.9 מ"מ, קיים סיכון של 62% לפיזור גרורתי).
דירוג Clark מתבסס על מידת הפולשנות של הגידול לסוגי הרקמות השונים: לגידול שחודר את כל הדרמיס הפפילרי סיכוי של 88% להישרדות לאחר 5 שנים, בעוד שלגידול החודר את השומן התת-עורי סיכויי הישרדות של 15% לאחר 5 שנים.
דגימת קשרית הזקיף - קשרית הזקיף היא קשרית הלימפה הראשונה שמנקזת את האזור בו אובחנה המלנומה.
גם כאשר קשריות הלימפה אינן נפוחות ובדיקות הדימות תקינות, עדיין קיים סיכוי שיש בקשריות הלימפה תאי מלנומה ברמה מיקרוסקופית, שאינה ניתנת לגילוי באמצעות בדיקות הדימות.
הסיכוי לכך קשור בין השאר לעומק החדירה של המלנומה לעור.
ניתן לגלות מעורבות זו באמצעות פרוצדורה ניתוחית (בהרדמה כללית) של דגימת קשרית זקיף, אשר מומלצת ברמה העקרונית כאשר רמת החדירה היא מעל 0.8 מ"מ.
איתור קשרית הזקיף מבוצע בטכניקה של סימון כפול.
מזריקים כמות מזערית של חומר רדיואקטיבי מסביב לאזור בו נמצאה המלנומה, ואז באמצעות סריקה קובעים מהו אגן קשריות הלימפה המנקזות.
בזמן הניתוח, המנתח מזריק צבע כחול לאזור שאליו הוזרק החומר הרדיואקטיבי ומחפש קשרית לימפה כחולה.
קשרית זו בלבד מוסרת ונשלחת לבדיקה מיקרוסקופית במעבדה לפתולוגיה.
אם לא נמצאים תאים סרטניים בקשרית הזקיף, קיימת סבירות גבוהה כי אין קשריות נוספות נגועות.
אם כן נמצאים תאים סרטניים בקשרית הזקיף, הדבר מוכיח כי המלנומה החלה את תהליך ההתפשטות בגוף.
בכל מקרה, המידע יסייע לאונקולוג לקבוע את שלב המחלה, ולהתוות תוכנית טיפול מתאימה.
על פי נתוני איגוד הסרטן האמריקני מלנומה הוא סוג הסרטן החמישי בשכיחותו בקרב גברים, והשישי בקרב נשים, אחד מ-53 גברים ואחת מ-78 נשים יחלו במחלה בימי חייהם, חולים אלו מהווים חמישה אחוזים מכלל חולי הסרטן וארבעה מסך החולות.
בארצות הברית התגלו בשנת 2005 קרוב ל-60 אלף מקרים חדשים של מלנומה.
בעשרים השנים האחרונות חלה עלייה של 3% בשנה במספר המאובחנים החדשים, כנראה בגלל העלייה בחשיפת הציבור לאור השמש והעלייה במודעות.
הודות לקלות היחסית שבגילוי מוקדם, מלנומה היא אחד מסוגי הסרטן הפחות קטלניים עם אחוז שרידה לאחר חמש שנים של יותר מ-90%.
עם זאת עדיין כשמונת אלפים חולים מתים מן המחלה מדי שנה.
אחד ממאפייני המחלה הוא השוני בפגיעות מן המחלה בין קבוצות אתניות שונות.
בארצות הברית המחלה נפוצה פי 10 בלבנים מאשר באפרו-אמריקנים.
באופן ספציפי פגיעים בעלי עור בהיר, שיער בלונדיני ועיניים כחולות.
לאוכלוסייה היהודית בישראל, הסיכון לפתח את סרטן העור מסוג מלנומה מלידה עד גיל 90 גבוה ועומד על אחד מכל 36 גברים, ואחת מכל 45 נשים.
באוכלוסייה הערבית הסיכון נמוך משמעותית.
בשנת 2011 אובחנו בארץ 1,469 חולי מלנומה, מהם 993 עם מלנומה חודרנית ו-476 עם מלנומה ממוקדת.
לפי נתוני הסוכנות הבינלאומית לסרטן (IARC) לשנת 2012, ישראל במקום גבוה ה-18 בשיעור מקרי המלנומה החדשים, על רקע חשיפה מוגברת לשמש והיקף גדול של אוכלוסייה בהירת עור.
נכון לשנת 2018, ישראל מדורגת במקום ה-27 בעולם במספר חולי המלנומה המאובחנים בשנה, עם שיעור תחלואה של 8.3 חולים ל-100 אלף תושבים, כאשר מדי חודש מאובחנים בישראל 154 חולי מלנומה חדשים, ומדי חודש מתים 17 מהם.
מחקר חדש של המכון למחקר רפואי בקווינסלנד אוסטרליה, מצא כי קיים קשר בין תזונה לבין האפשרות להתפתחות סרטן עור.
מחקר חדש של הפקולטה לרפואה באוניברסיטת פלורידה מציג מגוון של חומרים טבעיים העשויים לעכב ואף למנוע התפתחות של סרטן עור.
לדוגמה: ויטמין A, ליקופן, הנמצא בעיקר בעגבניות, פוליפנולים, חומרים הנמצאים בתה ירוק ובתמצית גרעיני ענבים, ויטמין E, בטא-קרוטן, הנמצא בירקות כתומים, סלניום, וחומרים נוספים.
מחקר חדש של המחלקה לרפואת העור בפקולטה לרפואה של אוניברסיטת דרום קליפורניה מצא שמלנומה מתפתחת משילוב של מספר גורמים שונים הכוללים גם גורמים גנטיים.
אולם נמצא כי ברוב מקרי המלנומה, החשיפה לשמש היא הגורם המרכזי והמשפיע ביותר.
מניעת חשיפה לשמש ושימוש בתכשירי הגנה יפחיתו משמעותית מקרים רבים של סרטן העור.
מחקר חדש של בית הספר לבריאות הציבור באוניברסיטת קווינסלנד באוסטרליה בדק מה המאפיינים של אנשים המגיעים לתחנות בדיקה לגילוי מוקדם של סרטן העור.
ממצאיו של המחקר, שנערך בקרב 743 אנשים, היו כי הנבדקים העיקריים הם בני 40–49, בעלי עור בהיר, עם היסטוריה של סרטן עור, או מלנומה או שומה חשודה ושלא נבדקו על ידי רופא עור בזמן האחרון.
מחקר חדש של המרכז למחלות עור בעיר בוקסטנהוד שבגרמניה בדק את יעילות מסעות ההסברה להתנהגות נכונה בשמש, שנערכו בגרמניה בשנים האחרונות.
נמצא כי לאחר 16 שנה של תוכניות התערבות בנושא, נצפה שינוי התנהגותי והחשיפה לשמש פחתה.
בשנת 2016 הסתיים מחקר פורץ דרך לתרופות אימונותרפיות, שגורמות למערכת החיסון של החולה לתקוף את הגידול, מצליחות להפוך את הסרטן כמעט למחלה "כרונית", ומאריכות בשלוש שנים חיים של חולים רבים שהוגדרו "סופניים", בטיפול במלנומה גרורתית.
במחקר נבדקו לראשונה זו מול זו שתי תרופות אימונותרפיות: קיטרודה (Keytruda) וירבוי ((Yervoy) (Ipilimumab הוותיקה יותר.
במחקר השתתף הישראלי הפרופ' יעקב שכטר מתל-השומר
בשנת 2011 אושרה לשימוש על ידי המנהל המזון והתרופות האמריקאי (FDA) תרופת Ipilimumab (שם מסחרי YERVOY) אשר מיועדת לחולי מלנומה (בשלבי מחלה מתקדמים) אותם לא ניתן לנתח.
זהו הטיפול הראשון לחולים בשלבי המתקדמים, והוא מאריך חיים אך אינו מרפא את המחלה.
בניסויי התרופה, החולים שרדו כ-10 חודשים לאחר תחילת הטיפול.
התרופה היא נוגדן חד שבטי.
במערכת ה-חיסון קיימים לימפוציטים מסוג T.
על לימפוציטים אלה מצוי האנטיגן CTLA-4: cytotoxic T lymphocite-associated antigen 4. ה-CTLA-4 מעכב את יכולת הלימפוציטים לזהות תאי מלנומה ולהרוס אותם.
התרופה חוסמת את האנטיגן CTLA-4 וכך מאפשרת ללימפוציטים לפעול כנגד תאי המלנומה.
כמו כן אישר ה-FDA באוגוסט 2011 את תרופת ה-Zelboraf.
תרופה זו מתאימה לטיפול במוטצית BRAF של המחלה, המופיעה בכמחצית ממקרי המחלה בצורתה הגרורתית.
באחד מניסוי התרופה, 84% מהמטופלים שרדו לאחר 6 חודשים, והודגמה הקטנה של הגידול ב-48% מהמטופלים (לעומת 64% ו-5% בהתאמה, בטיפול שכלל כימותרפיה בלבד).
ב-2014 אישר ה-FDA את התרופה קיטרודה (Pembrolizumab) לטיפול במלנומה גרורתית לחולים שלא הגיבו לתרופות אחרות כולל Yervoy.
בישראל נערך ניסוי קליני בתרופה זו בתוצאות מעודדות.
ב-2018 אישר ה-FDA את התרופה המבוססת על חומר פעיל אנקורפניב.
תוך זמן קצר התרופה נכללה בסל הבריאות.
בשנת 2022 דיוחו החברות מודרנה ומרק על תוצאות מעודדות בניסוי ראשוני לחיסון מותאם אישית בשיטת mRNA, בניסוי הצליח החיסון למנוע את חזרת המחלה ב-44%.
מלנומה אהובתי היא מיני סדרה טלוויזיונית ששודרה בשנת 2005, שהפכה מאוחר יותר לסרט קולנוע.
הסדרה המבוססת על סיפורו האמיתי של השחקן יגאל עדיקא – סיפור מחלתה של אשתו אורית בסרטן עור קטלני, מלנומה.
עדיקא יזם את הסדרה, וגם שיחק בתפקיד הראשי כשלצידו הופיעה השחקנית־רקדנית שרון צוקרמן.
ביצירת הסדרה שיתף עדיקא פעולה עם הכותבים והבמאים יוסי מדמוני ודוד אופק עמם רשומות לו הופעות ביצירותיהם האחרות – "בת ים ניו יורק", "טייק אוויי" ו"המנגליסטים".
את הסדרה הפיק חיים שריר וצילם אסף סודרי שאף זכה בפרס האקדמיה לטלוויזיה על צילומה.
צילומי הסדרה החלו במרץ 2005 והיא עלתה לשידור בנובמבר.
הסדרה זכתה בפרס האקדמיה הישראלית לטלוויזיה בקטגוריית הדרמה הטובה ביותר לשנת 2006.
לאחר הקרנתה בטלוויזיה, הפכה הסדרה גם לסרט קולנוע שהוקרן במסגרת התחרות הרשמית של פסטיבל הסרטים העולמי במונטריאול ובפסטיבל חיפה.
מְלַמֵּד (נהגה בהברה אשכנזית, במלעיל: "מְלַ֫מֵּד", לפעמים "רבי"; ביהדות תימן, "מארי") הוא המורה של התלמידים בחדר המסורתי, המכונים תינוקות של בית רבן.
הוא מלמד את התלמידים את התפילות על ניגוניהן, לימודי קודש: פרשת השבוע, חמישה חומשי תורה ומשנה.
הוא אף יוצא עימם לטיולים קצרים בחיק הטבע.
תחילת הלימודים בחדר אצל המלמד היא בגיל שלוש, בהתאם לכתוב: .
ההמשך כבר נקבע לפי מסכת אבות: .
המלמד מתמנה לתפקידו על ידי הורי התלמידים, על דעת הרב המקומי.
ההורים מממנים את שכרו ומהווים, יחד עם הרב, את הרשות המפקחת על פעולותיו.
רבים מגדולי התורה היו מלמדי תינוקות, ביניהם האמורא רב שמואל בר שילת ועוד, וכן הבעל שם טוב לפני התגלותו.
לפי המסורת, הראשון שמיסד את תפקיד ה'מלמד', היה יהושע בן גמלא.
מובא בתלמוד: זכור אותו האיש לטוב, ויהושע בן גמלא שמו, שאלמלא הוא נשתכחה תורה מישראל.
שבתחילה מי שיש לו אב - מלמדו תורה, מי שאין לו אב - לא היה למד תורה.
התקינו שיהיו מושיבין מלמדי תינוקות בירושלים...
התקינו שיהיו מושיבין בכל פלך ופלך....
עד שבא רבי יהושע בן גמלא ותיקן שיהיו מושיבין מלמדי תינוקות בכל מדינה ומדינה ובכל עיר ועיר, ומכניסין אותם כבן שש, כבן שבע.
בתלמוד מובא מעשה המתאר את מעלתו של מלמד התינוקות האידיאלי: האמורא רב נקלע למקום שהייתה בו עצירת גשמים, גזר תענית אך היא לא הועילה.
אולם כאשר שליח הציבור ירד לפני התיבה ואמר "משיב הרוח" - מיד נשבה רוח, אמר "מוריד הגשם" - ובא המטר.
אמר לו: מלמד תינוקות אני, ומלמד אני בני עניים כבני עשירים, וכל שלא יכול לשלם לי אינני נוטל ממנו מאומה.
ויש לי מחילות של דגים, וכל מי שאינו לומד כהלכה - אני 'משחד' אותו בהן ומפייס אותו, עד שלומד כהלכה.
על תוכנית הלימודים של המלמד בחדר בתימן ("כניס"), המכונה "מארִי", כותב רבי אברהם אלנדאף, מן הבודדים שתיאר את סדר לימודם של בני התורה בתימן, בספר "זכור לאברהם":
וכשהייתי בן שלש שנים התחלתי ללמוד א"ב בחדר של חיים מחבוב;
ואחר שנה נכנסתי ללמוד אצל ר' אברהם עפגין ז"ל, מקרא עם נקודות וטעמים;
בשנת תרל"ג [כבן שבע] נכנסתי ללמוד תורה בבית מדרשו של ר' יוסף הכהן...
וכך היה עד שהייתי בן עשר שנים.
ואז נוסף לי בלמוד תפסיר רס"ג (רבי סעדיה גאון) ומשנה עם רבינו עובדיה ושיעור בשולחן ערוך;
[אז] הכניס אותי [אדוני אבי] ללמוד אצל ר' אברהם אלקארה ז"ל...
ואני יושב ולומד תנ"ך, עין יעקב, משנה עם פירוש רבינו עובדיה;
והיו איזה תלמידים גדולים מבן חמש עשרה שנה, שהיו לומדים ש"ס שתים שלש שעות עם פירוש רש"י, והייתי לומד עמהם..."
לאור כמות הספרים הקטנה בכניס, התלמידים היו לומדים בזוגות כאשר האחד קורא בספר כרגיל והשני היה יושב מולו ולמעשה, היה קורא את הספר הפוך.
מיומנות זו עדיין קיימת בקרב עולי תימן המבוגרים.
מלנה אלטריו (בספרדית: Malena Alterio, או בשמה המלא: Malena Grisel Alterio Bacaicoa; נולדה ב-21 בינואר 1974) היא שחקנית קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון ספרדייה-ארגנטינאית, זוכת פרס האקדמיה הספרדית לטלוויזיה ופרס איגוד השחקנים הספרדי.
התפרסמה בעיקר בשל תפקידה בסדרת הטלוויזיה הקומית הספרדית Aquí no hay quien viva.
אלטריו נולדה בבואנוס איירס שבארגנטינה.
אביה הוא השחקן הקטור אלטריו ואחיה הוא השחקן ארנסטו אלטריו.
בהיותה פעוטה עברה משפחתה לספרד.
אלטריו למדה בבית הספר למשחק של כריסטינה רוטה.
הופעתה הראשונה בקולנוע הייתה בסרט El Palo (משנת 2000).
הופעתה בסרט זה זיכתה אותה שנה לאחר מכן במועמדות לפרס גויה (שנחשב למקביל הספרדי לפרס האוסקר האמריקאי) כ"תגלית השנה".
עיקר פרסומה הגיע בעקבות הופעתה בסדרת הטלוויזיה המצליחה Aquí no hay quien viva, אחת הסדרות המצליחות ביותר בטלוויזיה הספרדית בכל הזמנים, לצד שחקנים כמו פרננדו טחרו, מריה אדאנס, מריבי בילבאו, לולס לאון ולואיס מרלו.
אלטריו שיחקה בסדרה במשך ארבע שנים את הדמות בלן לופז באסקס (Belén López Vázquez).
על הופעתה זו זכתה בפרס שחקנית המשנה הטובה ביותר של האקדמיה הספרדית לטלוויזיה ובפרס השחקנית הטובה ביותר של איגוד השחקנים הספרדי; הדמות אותה שיחקה אלטריו בסדרה, בלן, ניהלה מערכת יחסים מורכבת עם הדמות אמיליו דלגאדו, אותה גילם פרננדו טחרו.
לאחר הצלחתה הכבירה של הסדרה, שיחקו אלטריו וטחרו יחד בסרטים רבים, לעיתים קרובות כבני זוג המנהלים מערכת יחסים מורכבת, בדומה למה שהתרחש ב-Aquí no hay quien viva.
האחרון מבין סרטים אלה היה הסרט Al final del camino (בספרדית: בסוף הדרך) משנת 2009 המתאר מסע של זוגות העוברים טיפול זוגי תוך כדי הליכה בדרך סנטיאגו.
ב-2011 יצא לאקרנים סרט נוסף בכיכובם של אלטריו וטחרו – Cinco Metros Cuadrados.
בשנת 2006 הסתיים שידור הסדרה Aquí no hay quien viva.
הסדרה המשיכה להיות הנצפית ביותר בהיסטוריה של הטלוויזיה הספרדית, כאשר רק סדרה זו והסדרה Los Serrano הצליחו לעבור את סף 30 אחוזי הצפייה.
בשנת 2007 שיחקה בעונה הראשונה של הסדרה La que se avecina, שמופקת על ידי אותו הצוות ואשר משתתפים בה מרבית השחקנים של Aquí no hay quien viva וכן שחקנים נוספים כגון אנטוניה סן חואן.
אלטריו שיחקה בסדרה את דמותה של כריסטינה אגילרה, צעירה שארוסהּ עוזב אותה ימים בודדים לפני החתונה.
מראה מראה שעל הקיר (2022) - כריסטינה
Al final del camino, במאי: רוברטו סנטיאגו (2009) ...
Una palabra tuya, במאית: אנחלס גונזלס סינדה (2008) ....
Semen, una historia de amor, במאיות: אינס פריס ודניאלה פחרמן (2005)
Vergüenza – הופיעה בעשרה פרקים (2017 – היום) ...
El hombre de tu vida – הופיעה בשמונה פרקים (2016) ...
לולה (גיבורת הסדרה)Supercharly, הופיעה בחמישה פרקים (2010) ....
לאונור (גיבורת הסדרה)La que se avecina, הופיעה ב-13 פרקים (2007) ....
כריסטינה אגילרהAquí no hay quien viva, הופיעה ב-90 פרקים (2003–2006) ....
בלן לופז באסקסEl Comisario, הופיעה בחמישה פרקים (2003) ....
לורנהHermanas, הופיעה בפרק אחד (1998) ....
2001: מועמדת לפרס גויה כתגלית השנה ("El Palo").
2008: זוכת פרס השחקנית הטובה ביותר בתפקיד משני בתיאטרון ("Tío Vanya").
2003: זוכת פרס השחקנית הטובה ביותר בתפקיד משני ("Aquí no hay quien viva").
2010: זוכת פרס שחקנית התיאטרון הטובה ביותר ("Madre Coraje y sus hijos").
2004: מועמדת לפרס שחקנית הטלוויזיה הטובה ביותר ("Aquí no hay quien viva").
2005: זוכת פרס השחקן/ית הטוב/ה ביותר.
(יחד עם אביה הקטור ואחיה ארנסטו).
פרס האקדמיה הספרדית לטלוויזה (ATV):
2004: זוכת פרס השחקנית הטובה ביותר ("Aquí no hay quien viva").
2002: זוכת פרס השחקנית הטובה ביותר ("El Balancín de Iván").
2009: זוכת פרס השחקנית הטובה ביותר ("Una Palabra Tuya").
2009: מועמדת לפרס המשחק הטוב ביותר בתיאטרון ("Tío Vanya"'').
2011: זוכת פרס השחקנית הטובה ביותר בסדרה קומית ספרדית ("BuenAgente").
מַלְמָד או למד הוא כלי שבעזרתו מכוון רועה צאן או בקר את הכבשים, הפרות והעיזים.
בנוסף משמש כלי לאילוף וללימוד הבקר לחרישה במסלול מסוים.
באמצעות המלמד מכוונים את הבהמה כדי שתחזור למסלול או מזרזים אותה.
בעבר הכלי היה בנוי כמקל אליו מחובר וו מתכת חד ומעוקל שנקרא "דרבן".
בחקלאות התעשייתית נפוץ השימוש בשוקר חשמלי שהחליף את מלמד הבקר המסורתי, וכן בצינורות גומי או פלסטיק.
בימינו השם מלמד אינו נפוץ.
נהוג שימוש בצינורות גומי או מקלות פלסטיק איתם הרפתן מכה את הבהמה או מתופף על קורות המבנה כדי להאיץ בה.
ברפתות חלב ובתי מטבחיים, וכן בעת הובלת בעלי חיים, נפוץ השימוש בשוקר חשמלי.
השימוש בו נעשה כאשר הפרה או העגל ממאנים או פוחדים להתקדם, או כשהם רובצים ואינם יכולים לקום.
מכת החשמל מכאיבה מאוד ומדרבנת אותם להתקדם.
המקל הוא גם אמצעי בטיחותי, כי כאשר הרועה הולך מאחורי פרה ומנסה להאיץ בה ללא מקל, הוא עלול להתקרב אליה כדי לדרבנה בכפות ידיו וכך להימצא קרוב מדי ולהסתכן בקבלת בעיטה.
ברפתות החלב קיים גם "כלב חשמלי" שהוא מתקן נייח שמכוון את הפרות לתוך מכון החליבה על ידי שוקים חשמליים חלשים יותר.
מלמד הבקר מופיע בתנ"ך, עמו למשל הרג שמגר בן ענת 600 פלשתים.
האות העברית ל', ה-L הלטינית וה-Λ היוונית התפתחו כולן מהירוגליף שמקורו בציור למד בקר.
מלני פליסיטאס קוסטה שמיד היא שחיינית ספרדייה, אלופת עולם (בריכת 25 מטר) (איסטנבול 2012) וסגנית אלופת עולם (ברצלונה 2013) במשחה ל-400 מטר חופשי.
קוסטה נולדה בפלמה דה מיורקה.
באליפות אירופה בשחייה שנערכה באיינדהובן, הולנד במרץ 2008 סיימה קוסטה פעמיים במקום 11, במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 2:01.02 דקות ובמשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:14.76 דקות ובמקום שמיני במשחה שליחות 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 8:03.66 דקות.
באולימפיאדת בייג'ינג (2008) סיימה קוסטה במקום 18 במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:59.50 דקות ובמקום 14 במשחה שליחות 4x200 מטר חופשי 8:00.90 דקות, כשחיינית ראשונה היא שחתה בתוצאה של 2:00.92 דקות.
באליפות אירופה בשחייה שנערכה בבודפשט, הונגריה באוגוסט 2010 סיימה קוסטה במקום שישי במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:58.29 דקות ובמקום 11 במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:11.84 דקות.
באליפות אירופה בשחייה (בריכת 25 מטר) שנערכה באיינדהובן, הולנד בנובמבר 2010 זכתה קוסטה במדליית כסף במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:02.26 דקות.
נוסף לכך, היא סיימה במקום רביעי במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 8:21.92 דקות ובמקום שביעי במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:56.83 דקות.
באוניברסיאדת שנג'ן (2011) שנערכה בשנג'ן, סין בשנת 2011 זכתה קוסטה ב-4 מדליות, מהן 1 זהב, 2 כסף ו-1 ארד.
באליפות אירופה בשחייה (בריכת 25 מטר) שנערכה בשצ'צ'ין, פולין בדצמבר 2011 זכתה קוסטה ב-3 מדליות, כסף ו-2 ארד.
מדליית כסף במשחה ל-200 מטר חופשי בשיא לאומי חדש של 1:54.31 דקות ומדליות ארד במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:00.30 דקות ובמשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 8:16.28 דקות.
באליפות אירופה בשחייה שנערכה בדברצן, הונגריה במאי 2012 סיימה קוסטה במקום חמישי במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 8:29.71 דקות.
באולימפיאדת לונדון (2012) סיימה קוסטה פעמיים במקום תשיעי, במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:57.76 דקות ובמשחה ל-400 מטר חפשי בתוצאה של 4:06.75 דקות.
באליפות אירופה בשחייה (בריכת 25 מטר) שנערכה בשארטר, צרפת בנובמבר 2011 סיימה קוסטה במקום רביעי במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:55.96 דקות.
באליפות העולם בשחייה (בריכת 25 מטר) שנערכה באיסטנבול שבטורקיה בדצמבר 2012 זכתה קוסטה בשתי מדליות, זהב וארד.
מדליית זהב במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:01.18 דקות, לפני לוריין בויל מניו זילנד 4:01.24 דקות וקלואה סוטון מארצות הברית (4:01.20 דקות).
מדליית ארד במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:54.45 דקות, אחרי אליסון שמיט מארצות הברית (1:53.59 דקות) וקטינקה הוסו מהונגריה (1:54.31 דקות).
נוסף לכך, היא סיימה במקום תשיעי במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 8:23.56 דקות, במקום 15 במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 54.25 שניות ובמקום 12 במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:58.42 דקות, היא שחתה את סגנון החופשי ב"זינוק שליחות" בתוצאה של 54.22 שניות.
באליפות העולם בשחייה שנערכה בברצלונה ספרד ביולי 2013 זכתה קוסטה במדליית כסף במשחה ל-400 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 4:02.47 דקות, אחרי קייטי לדקי מארצות הברית שקבעה שיא אישי חדש של 3:59.82 דקות ולפני לוריין בויל (4:03.89 דקות).
מלם תים הוא תאגיד ישראלי של חברות טכנולוגיית מידע.
התאגיד, המעסיק כ-5,700 עובדים שייך לחברת ההחזקות , שבעל השליטה העיקרי בו הוא שלמה אייזנברג.
אייזנברג משמש גם כמנהל עסקים ראשי של מלם תים.
בראש הקבוצה עומדים שני מנכלי"ם משותפים: אילן טוקר ושי בסון.
מל"ם - (במקור ראשי תיבות של מרכז למיכון משרדי) נוסדה בשנת 1952 כיחידת סמך של משרד האוצר.
בשנת 1982 הפכה לחברה ממשלתית בשם "מלם מערכות".
בשנת 1994 החברה הופרטה ונרכשה על ידי קונצרן כלל והייתה חלק מ"כלל מחשבים" מקבוצת "כלל סחר".
בשנת 1997, נרכשה "כלל סחר" מקונצרן כלל, על ידי איש העסקים גד זאבי.
בשנת 1998 ניירות הערך של מלם מערכות נרשמו למסחר בבורסה בתל אביב.
"כלל מחשבים" הוקמה ב-1971, כאשר קונצרן כלל רכש את "תמכין מחשבים" שהייתה הנציגה בישראל של חברת מחשבי המיינפריים "Burroughs Corporation" (שהפכה בהמשך לחלק מחברת Unisys).
החברה התקינה את מערכות המחשוב הראשונות בבנק דיסקונט ובבנק המזרחי, וברבות מחברות הביטוח בישראל.
"כלל מחשבים" (באמצעות חברת הבת "כלל מערכות") המשיכה לייצג את חברת Unisys בישראל עד תחילת המאה ה-21.
חברת תים מחשבים ומערכות נוסדה בשנת 1972 על ידי מאיר ליפשס, תומאס גרנות ויגאל ירון.
בשנת 1983 הפכה לחברה ציבורית וניירות הערך של החברה נרשמו למסחר בבורסה לניירות ערך בתל אביב.
בשנת 1985, נוסדה "מקיט בע"מ" כשותפות בין תים מחשבים וכתר פלסטיק.
מקיט פועלת בתחום מערכות תוכנה להנדסה, ייצור וניהול ידע הנדסי.
בשנת 1990, נרכשה השליטה ב"תים מחשבים ומערכות" על ידי שלמה אייזנברג.
בשנת 1992, נוסדה "תים טלקום" כחברת בת של תים מחשבים; העוסקת בפיתוח פתרונות תוכנה אינטגרטיביים לתפעול וניהול רשתות טלפוניה.
החברה זכתה להצלחה במכירת הפתרונות שלה לספקי תקשורת ברחבי עולם והונפקה בשנת 1996 בנאסד"ק.
בשנת 2010, נרכשה על ידי חברת Teoco.
בשנת 1997, רכשה תים מחשבים מחברת אוסיף בית משרדים ברחוב גהל, בקריית אריה, אשר שימש עד שנת 2022 כמטה החברה.
ביולי 2022 קבוצת מלם תים עברה לקמפוס משרדים ברחוב אבשלום גיסין 53, פתח תקווה.
1999 - מלם מערכות רכשה את פעילות הפרויקטים של חברת ג'ון ברייס ואת חברת הבת שלה, "ג'ון ברייס מוצרים" תמורת 6.7 מיליון דולר.
2000 - תים מחשבים ומערכות רכשה את בית התוכנה אלמוג מהחברה הבת אומניטק.
2005 - רכישת "תים מחשבים" את מלוא הבעלות של חברת "אומניטק", העוסקת בשיווק ומכירה של מחשבים וציוד היקפי, בשרתים ומערכות אחסון, ובגיבוי מידע.
2006 - תים מחשבים ומערכות רכשה את מלם מערכות מידי נושי איש העסקים גד זאבי, ובשנת 2007 הושלם המיזוג בין החברות, ונוסדה מלם תים.
2007 - רכישת פעילות ריאליטי תמורת 11.5 מיליון שקלים.
2008 - רכשה את פעילות התקשורת של נטקום מקבוצת נטקום גרופ שבבעלות לוני הרציקוביץ'.
2010 - רכישת קבוצת SRL תמורת 15 מיליון שקל
יוני - רכישת ה-IT לניהול קופות גמל מבנק בפועלים תמורת כמה מיליוני שקלים
ספטמבר - רכישת "מאיה מיקור חוץ וייעוץ" תמורת כמה מיליוני שקלים
אוקטובר - רכישת E4D תמורת כמה מיליוני שקלים
2019 - רכישת חברת Automat IT
ינואר - רכישת חברת הדיגיטל Pionet
ספטמבר - מלם תים רכשה את ראשים – תכנון וביצוע מערכות מידע
אוקטובר - רכישת 70% מאדיוסיסטמס
2021 - רכישת חברת Alterno
2022 - רכישת חברת סינריון
מלם מערכות - תוכנה ופרויקטים
תים נטקום - משמשת כאינטגרטורית לפתרונות לתשתיות תקשורת ו-IP.
מיישמת ומטמיעה טכנולוגיות של חברות תקשורת גדולות, דוגמת סיסקו.
מלם שכר - שירותי ניהול משאבי אנוש ושכר.
מספקת שירותי חישוב ותשלום שכר ל–100 אלף עובדי המדינה, עוד מאז שהייתה יחידת סמך ממשלתית.
קומטק - פתרונות מחשוב לחברות ולסוכנויות ביטוח
אומניטק - שיווק ומכירה של מחשבים וציוד היקפי
מלני הניק היא שחיינית צרפתייה.
בעלת מדליות ארד באליפות העולם (שנגחאי 2011) ובאליפות אירופה (בודפשט 2010) במשחה ל-50 מטר פרפר ושיאנית עולם בעבר במשחה שליחים משולב 4X50 מטר מעורב (2013).
באליפות אירופה בשחייה לנוער שנערכה באנטוורפן, בלגיה בשנת 2007 זכתה הניק במדליית ארד במשחה ל-50 מטר פרפר בתוצאה של 27.57 שניות.
מדליית זהב במשחקי הים התיכון
במשחקי הים התיכון שנערכו בפסקרה 2009 זכתה הניק במדליית זהב במשחה ל-50 מטר פרפר בשיא משחקים חדש של 26.37 שניות.
באליפות אירופה בשחייה שנערכה בבודפשט, הונגריה בשנת 2010 זכתה הניק במדליית ארד במשחה ל-50 מטר פרפר בתוצאה של 26.09 שניות, אחרי תרסה אלסהמר משוודיה (25.63 שניות) ויאנט אוטסן מדנמרק (25.69 שניות).
באליפות העולם בשחייה שנערכה בשאנגחאי, סין בשנת 2011 זכתה הניק במדליית ארד במשחה ל-50 מטר פרפר בתוצאה של 25.86 שניות, אחרי אינגה דקר מהולנד (25.71 שניות) ותרסה אלסהמר (25.76 שניות).
באליפות אירופה (בריכת 25 מטר) שנערכה בשארטר, צרפת בנובמבר 2012 זכתה הניק ב-3 מדליות, 1 זהב ו-2 ארד.
מדליית זהב במשחה שליחים משולב (2 שחייניות ו-2 שחיינים) 4x50 מטר מעורב בתוצאה של 1:38.74 דקות ומדליות ארד, במשחה ל-50 מטר פרפר בתוצאה של 25.76 שניות ובמשחה שליחות 4x50 מטר מעורב (1:47.70 דקות)
באליפות העולם בשחייה שנערכה בברצלונה, ספרד בשנת 2013 היא סיימה במקום שישי במשחה ל-50 מטר פרפר בתוצאה של 25.96 שניות.
בתחרות גביע העולם שנערכה בדוחה, קטר באוקטובר 2013 קבעה הניק במשחה שליחים משולב (2 שחייניות ו-2 שחיינים) 4x50 מטר חופשי, ביחד עם פלורן מנודו, ז'רמי סטרביוס ואנה סנטמאן שיא עולם חדש של 1:31.14 דקות, שיא זה החזיק מעמד 3 שבועות.
באליפות העולם (בריכת 25 מטר) שנערכה בדוחה בדצמבר 2014 זכתה הניק במדליית ארד במשחה שליחות 4x50 מטר בתוצאה של 1:45.89 דקות, אחרי דנמרק שקבעה שיא עולם חדש של 1:44.04 דקות וארצות הברית (1:44.92 דקות).
נוסף לכך, היא סיימה במקום שביעי במשחה ל-50 מטר פרפר בתוצאה של 25.75 שניות.
הניק, מחוץ לארון, נחשפה בתחילת יולי 2015 לאלימות פיזית הומופובית קשה שבה נשבר לה האף ונמנע ממנה להשתתף באליפות צרפת הפתוחה.
למרות זאת היא התאוששה וחודש לאחר מכן, היא השתתפה באליפות העולם בשחייה שנערכה בקאזאן, רוסיה באוגוסט אותה שנה וסיימה במקום עשירי במשחה ל-50 מטר פרפר בתוצאה של 26.03 שניות.
באולימפיאדת טוקיו (2020) סיימה הניק במקום 11 במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 24.63 שניות
מלנוכריים (שם מדעי: Melanocharitidae) היא משפחה מסדרת ציפורי שיר החיה רק ביערות גינאה החדשה.
קרובי משפחתם הם הצופיתיים, נקרות הפרחים והפרמיתיים.
המלנוכריים הם עופות קטנים מאוד.
אורכם מגיע עד ל-15 ס"מ בלבד.
הם בעלי דוגמאות שונות וכך גם ההבדלים בין המינים: אצל חלק מהמינים ישנה החלפת תפקידים בין הזכר לנקבה כמו אצל המין Melanocharis versteri בו הנקבה גדולה וכבדה בהרבה מהזכר.
יש להם "סינר" צהוב וכל שאר הגוף חיוור.
הקריאות שלהם דקות וצייצניות והמקור מוארך וכפוף.
המלנוכריים חיים ביערות וכל סוג חי בגובה אחר, כשחלק מהמינים חיים ברמות ההרריות המיוערות וחלק חיים גם על איים קטנים בגינאה.
הם ניזונים בעיקר מפירות ופירות יער קטנים וגם מפרחים, חרקים ויצורים קטנים שהם מוצאים בין העלים.
מלנופרדיים (שם מדעי: Melanopareiidae) הם משפחה של ציפורי שיר החיים ביערות באזורים טרופיים של אמריקה הדרומית ובה סוג יחיד - מלנופרד (Melanopareia) ו-4 מינים.
הם קרובי משפחתם של הטופקוליים ובעבר שויכו למשפחה, אך בעקבות מחקרים חדשים שויכו למשפחה עצמאית.
אורכם של ציפורים אלה 14-16 ס"מ והם בעלי ראש בהיר עם פסים שחורים לאורכו.
הם בעלי זנבות ארוכים יחסית בעלי חזה גדול.
הם חיים רוב הזמן על הקרקע וניזונים בעיקר מחרקים.
הם חיים בקבוצות קטנות ומקננים בן שיחים נמוכים, על עלים גדולים או על ענפי דקלים ומקימים קן גבוה.
מלמפיטיים (שם מדעי: Melampittidae) היא משפחה מסדרת ציפורי שיר בתוכה סוג יחיד מלמפיטה (Melampitta) שבו שני מינים.
ציפורים אלה חיות רק בגינאה החדשה.
עופות אלה דומים מאוד לבני משפחת הפיטיים, אך שונים מהם ולמעשה אינם שייכים לאותה תת-סדרה.
למעשה הם קרובים למשפחות הקורקורקסים, לוונגות ולעדניים האוסטרליים.
הם דומים לפיטות מאסיה הטרופית ואוסטרליה, ובעלי נוצות כהות לגמרי ורגליים חזקות ויציבות.
הם שוכני קרקעית של יערות גשם ואורכם 18-29 ס"מ.
המקור שלהם נוקשה ומעוקל מעט.
הבדלים העיקריים בין הזכרים לנקבות הם בצבע העיניים שאדום יותר צל הזכרים.
ציפורים אלה שוכנות קרקע שיעדיפו לעופף רק כמפלט אחרון.
מַלְמָלָה היא אריג עדין, דק ושקוף (sheer fabric) המשמש לתפירת שמלות, לבנים, וילונות ומוצרי טקסטיל עדינים.
מלמלה נוצרת מסוגי הבדים הבאים: בטיסט, מוסלין, שיפון.
המונח מַלְמָלָה בעברית נגזר במקור מהתלמוד הבבלי.
מלמלה מבד פשתן נקראת סינדון.
בשנת 1289 סיפר מרקו פולו בספרו "מסעות" שמקורה של המלמלה בעיר מוסול שבעיראק.
ממנה נלקח גם שם הבד באנגלית(Muslin).
הנוסע הפורטוגלי דוארט ברבוסה תיאר את המלמלה הבנגלית בתחילת המאה ה-16.
כיום מיוצרים סוגים שונים של מלמלה במקומות רבים בעולם.
העיר דאקה בבנגל (כיום בבנגלדש), נחשבת למקור המלמלה.
המלמלה הובאה לאירופה מהודו ב.
מאוחר יותר, ייצרו מלמלה גם בסקוטלנד ובאנגליה.
בתחילה המלמלה נארגה בעבודת יד - דבר שלקח זמן רב - וגרם לה להיות יקרה במיוחד.
ב הפכה המלמלה לפופולרית מאוד בצרפת, וממנה התפשטה למדינות רבות בעולם המערבי.
למלמלה יש שימושים שונים במגוון תחומים:
כאמור, המלמלה משמשת לתפירת שמלות.
בנוסף, תופרים משתמשים פעמים רבות במלמלה כ"בד טיוטה", כדי למנוע טעויות על בד יקר יותר.
כמו כן משתמשים בה כבטנה (שכבת בד המצפה את פני הבגד) לשמיכות.
ניתן למצוא אותה בגדלים שונים באגף השמיכות בחנויות.
למשל, המלמלה יכולה לשמש ככלי לסינון נוזלים בעת הכנת קווה פיג'יאני מסורתי.
היא משמשת גם להפרדה בין הדבש והשעווה בעת רדיית הדבש.
שימוש נוסף של מלמלה בקולינריה הוא סינון של יינות בעת המזיגה לקנקנים או בקבוקים.
המלמלה יכולה לשמש גם להפרדת נוזלים ממחית.
לדוגמה: בהכנת מיץ תפוחים מכניסים את מחית-התפוחים לשקית העשויה מלמלה על מנת שהנוזלים יטפטפו לכלי.
שימוש נוסף הוא מיצוק מזון המכיל נוזלים.
למשל: בהכנת גבינה ביתית, שמים את הגבינה בשקית מלמלה ומוחצים בין שתי לבנים כדי להיפטר מהנוזלים שעדיין נשארו בגבינה.
בנוסף, מלמלה היא הבד שעוטף את הבארברק - עוגת פירות שאוכלים בפרט בליל כל הקדושים באירלנד.
לרוב, משמשת מלמלה בתור בד הרקע בתיאטרון .
הבד יכול להיות שקוף או צבוע, בזכות זה הוא נותן את האווירה הנכונה לסצנה המסוימת.
משום שהבד נצבע בצורה טובה למדי, מרבים להשתמש בו לסצנות לילה.
כשהוא מתייבש, הוא מקבל צורה גלית ומחזיר את האור מהמשטח ומדמה אותו לשמי הלילה.
אחת הטכניקות הנפוצות לטיפול ולצביעת משטחים רכים, מסתמכת על תכונת המלמלה להתכווץ אחרי טיפול בתרסיס-צבע.
בצילום משתמשים במלמלה למסכים כחולים או ירוקים זולים צבועים מראש או עם צבע לטקס (מדוללים במים).
כמו כן, משתמשים במלמלה לרקעים של דיוקנים פורמליים.
הרקעים האלו בדרך כלל מצוירים בתבנית מופשטת.
בתחילת תקופת הסרט האילם ועד שלהי העשור השני של המאה ה-20, לא הייתה לאולפני הקולנוע התאורה הדרושה כדי להאיר את הסצנות אשר אמורות היו להתרחש בתוך מבנה.
לכן, צולמו רוב הסצנות האלו מחוץ לאולפן, ומעל התפאורה תלו בד מלמלה גדול לפיזור האור.
גאזה ממלמלה שמשה בתור תחבושת בערכת העזרה הראשונה של החיילים האיטלקים בזמן מלחמת העולם הראשונה.
כיום מנתחים בגאזה בנוירוכירורגיה כדי לעטוף מפרצת שבשל גודלה או צורתה אי אפשר לנתח אותה או כדי להגן על כלי דם תוך-גולגולתיים שנמצאים בסיכון לדימום.
הגאזה מחזקת את העורק ומסייעת במניעת קרע בתוכו.
בשנת 1903 השתמשו האחים רייט במלמלה ככיסוי קל וחזק עבור הדאונים שלהם, וכציפוי לכנפי המטוס רייט פלייר (המטוס הכבד הראשון) ולמשטחי הבקרה שלו.
לכבוד חגיגות המאה לטיסתם של האחים רייט הועברה המלמלה מהרייט פלייר המקורי לצאצאיהם.
מהמטוס המקורי נשלפה פיסת בד המלמלה כדי להשתמש בה בשחזור המטוס, אך לאחר שנבדקה נמצאה בלתי מתאימה.
המשימה של שחזור הבד הוטלה על שלוש חברות שונות - אחת לייצור החוטים, אחת לאריגה עצמה ואחת לגימורים.
יש המשתמשים בבד מלמלה לציפוי הכרית עליה מניחים את הידיים בזמן צביעת לק על הציפורניים.
מלנוציטיים (שם מדעי: Melanocetidae) היא משפחת דגים מסדרת החכאים השוכנים במצולות האוקיינוס השונים וחלקם חיים אפילו בים רוס שבאנטארקטיקה.
במשפחה רק סוג יחיד - חכאי שטני (Melanocetus) ובו שישה מינים.
חכאים אלה בעלי גוף כדורי עם ראש ולסתות גדולות מאוד והם חסרי קשקשים.
הנקבות גדולות בהרבה מהזכרים, עד לגודל 18 ס"מ לעומת הזכרים שאורכם רק 3 ס"מ, ובעלות שיניים מגודלות הפונות אחורה ועוזרות להתגבר על טרף הקרוב לגודלם גם.
בקצה הגולגולת ישנו זיז סנפיר מתפתל המכיל איבר זוהר משתמש לפיתיון הטרף.
החכאים נעים לאיטם אל יכולים לפעור את פיהם המבעית במהירות ולחסל את הטרף הכולל דגים קטנים, דיונונים ויצורים נוספים.
חכאים אלה מצויים בסביבות עומק 3,000 מטר ונעים כל חייהם במצולות.
מלנורוזאורוס (שם מדעי: Melanorosaurus; מילולית: "לטאת ההרים השחורים") הוא סוג של דינוזאור בן לקבוצת דמויי זאורופודים, אשר התקיים בטריאס העליון לפני 216.5-201 מיליון שנה.
המאובנים שלו נמצאו בדרום אפריקה.
דינוזאור זה היה קרוב לפלטאוזאוריים, אך היה מהפרוזאורופודים הקרובים ביותר לזאורופודים האמיתיים והיה בעל מבנה גוף כבד יחסית ועצמות חזקות יותר.
הוא הגיע לאורך 8 מטרים ולמשקל של 1.3 טון בממוצע.
אורך הגולגולת הגיע ל-25 סנטימטרים והייתה משולשת בצורתה.
ככל הנראה הוא לא השתמש בגפיו האחוריות כדי להזדקף אלא נע על ארבע רגליים כל הזמן.
מאובניו התגלו בתצורות אליוט שבלסוטו, ובדרום אפריקה.
באזורו נמצאו דינוזאורים רבים לרבות ההטרודונטוזאורוס והמסוספונדילוס.
סוג זה כלל מין אחד - Melanorosaurus readi, אשר הוגדר ב-1924. ב-1993 התגלו בדרום אפריקה מאובנים נוספים שאולי השתייכו למין אחר בשם Melanorosaurus thabanensis, אך מבנה העצמות היה שונה, כך שהם שויכו לסוג חדש - מרוקטנוס (Meroktenos).
מלנורוזאוריים (שם מדעי: Melanorosauridae) היא משפחה של דינוזאורים פרימיטיביים מקבוצת הפרוזאורופודה שהיו קרובים מאוד לזאורופודים.
המאובנים של בני המשפחה התגלו בדרום אפריקה ובארגנטינה לאורך הטריאס העליון עד לתחילת היורה, לפני 228 עד 189.6 מיליון שנה מזמננו.
המשפחה סווגה ב-1929 בידי החוקר הגרמני פרידריך פון הינה והייתה קרובתה של משפחת האנצ'יזאוריים, בעבר גם נחשבה לקרובת הפלטאוזאוריים.
כל אלה היו גדולים ומגושמים ביחס לשאר הפרוזאורופודים, והם הגיעו לאורך של 8 מטרים ומשקל של מעל 1 טון.
עקב מבנה גופם הם היו אוכלי צמחים מובהקים או כמעט מובהקים.
המשפחה כוללת שלושה סוגים, כאשר בעבר נכללו בה סוגים נוספים.
הסוג לסמזאורוס (Lessemsaurus) שנחשב לפרוזאורופוד מהמשפחה משויך כיום למשפחה לסמזאוריים, מראשוני הזאורופודים האמיתיים.
מלני מרגליס היא שחיינית אמריקאית, אלופה אולימפית (ריו דה ז'ניירו 2016) ואלופת עולם (בודפשט 2017) במשחה שליחות 4x200 מטר חופשי ואלופת העולם (קוואנגג'ו 2019) במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב, סגנית אלופת עולם (בריכת 25 מטר) (האנגג'ואו 2018) במשחה ל-200 מטר מעורב אישי ול-400 מטר מעורב אישי.
מרגליס נולדה וגדלה בקלירווטר, פלורידה.