tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בראון - עורך העיתון בפועל מאז שנת 1968, המבקר הרשמי לספריו של אייזק אסימוב, ערך כמה אנתולוגיות מדע בדיוני, והיה שותף בכתיבת מגזינים רבים.
במסגרת עבודתו על המגזין הוא זכה בפרס הוגו פעמים רבות יותר מכל אדם אחר.
משמש אורח של כבוד בכנסי מדע בדיוני עולמיים רבים, וכשופט בוועדות פרסים רבות בתחום זה.
המגזין זכה כמה פעמים בפרס הוגו.
בשנת 1984, לאחר שזכה בו ברציפות, נוסד עבורו פרס מיוחד בשם "פרס הוגו למגזינים סמי-מקצועיים" (Hugo Award for Best Semiprozine).
בשנת 1971 ייסד כתב העת את פרס לוקוס הניתן מדי שנה ב-15 קטגוריות שונות.
לוקומוטיב מוסקבה היא קבוצת כדורגל מקצוענית מהעיר מוסקבה, רוסיה, המתמודדת בליגת העל הרוסית בכדורגל.
הקבוצה נוסדה ב-23 ביולי 1922 והיא אחת מקבוצות הכדורגל הוותיקות ברוסיה.
בזירה האירופית הקבוצה העפילה פעמיים לחצי גמר גביע המחזיקות, בעונות ו־ — הישג שיא של הקבוצה בכל המפעלים האירופיים.
מגרש הבית של הקבוצה הוא אצטדיון RZD בצ'רקיזובו שבמוסקבה.
הספונסר הראשי של הקבוצה היא חברת הרכבות הרוסית, המממנת עבורה גם את קבוצת הבת שלה "קאזאנקה".
הקבוצה שקדמה ללוקומוטיב מוסקבה הייתה קבוצת "קאזאנקה" של חברת הרכבות מוסקבה-קאזאן, שהוקמה בקיץ 1922, הקבוצה שינתה שמה לקבוצת מהפכת אוקטובר בשנים 1922–1930 ונקראה שוב "קאזאנקה" בשנים 1931–1935.
ב-22 במאי 1936 נוסדה ליגת העל הסובייטית שנפתחה במשחק בין לוקומוטיב מוסקבה לדינמו לנינגרד.
המשחק הסתיים בהפסד 3:1 ולוקומוטיב סיימה במקום החמישי בליגה ובאותה עונה זכתה בתואר הראשון שלה, לאחר שזכתה בגביע הסובייטי לאחר שגברה על דינמו טביליסי.
בסוף שנות ה-30 שיחק בשורות הקבוצה ולנטין גרנאטקין שהיה גם למנהל ספורטיבי בקבוצה והיה סגן נשיא פיפ"א.
במחצית השנייה של שנות ה-50 הרכב הקבוצה היה אחד הטובים בתולדותיה.
ב-1953 מונה בוריס ארקדייב למאמן הקבוצה ותחתיו שיחקו שחקנים כמו ולדימיר מסלאצ'נקו, וולנטין בובוקין ששיחקו בנבחרת הסובייטית והובילו אותה לזכייה ביורו 1960. בשנת 1957 לוקומוטיב זכתה בגביע השני שלה לאחר שגברה על ספרטק מוסקבה בגמר שצפו בו 103,000 צופים.
בליגה הסובייטית הקבוצה סיימה במקום הרביעי.
בשנת 1958 סיימה במקום החמישי ובוריס ארקדייב עזב כדי לאמן את צס"ק מ"ו.
במקומו מונה יבגני יליסייב שהביא את הקבוצה למקום השני ולסגנית האלופה בעונת 1959, בהישג השיא בתולדותיה בתקופה הסובייטית.
בעונת 1960 לא הצליחה לשחזר את ההישג או להתעלות עליו וסיימה במקום החמישי.
מצב דומה התרחש גם עונה לאחר מכן ולבסוף הקבוצה נכנסה למשבר שגרם להדחתה מהליגה הבכירה בעונת 1963.
במהלך שנות ה-70 וה-80 הקבוצה שיחקה בליגת המשנה הסובייטית ובשורותיה שיחקו יורי סיומין, ואלרי גזאייב, גיבי נודיה, ואלרי פטראקוב, ויטאלי שבצ'נקו ואחרים ששנים לאחר מכן גם אימנו בשורות הקבוצה.
בשנת 1986 מונה יורי סיומין לאמן את הקבוצה שהביא את הקבוצה לליגה הבכירה לאחר 7 שנים בליגת המשנה.
הקבוצה חזרה לליגת העל הסובייטית בעונת 1988 וב-1990 העפילה לגמר הגביע הסובייטי אך הפסידה לדינמו קייב בתוצאה 6:1.
לאחר התפרקות ברית המועצות, לוקומוטיב מוסקבה הופרטה ועידן חדש החל בתולדות הקבוצה.
הקבוצה הפכה לאחת החזקות בליגה הרוסית והצליחה להעפיל להתמודדות גם במסגרות האירופאיות.
בשנים 1992–2006 כיהן ואלרי פילאטוב כנשיא הקבוצה בעוד יורי סיומין מכהן כמאמן הקבוצה עד לעזיבתו בשנת 2005, כדי לאמן את הנבחרת הרוסית.
לצדו אימן גם ולדימיר אשטרקוב.
בעונת הבכורה של ליגת העל הרוסית, לוקומוטיב סיימה במקום הרביעי והתמודדה בגביע המחזיקות.
משחקה הראשון באירופה נערך ב-15 בספטמבר 1993 מול יובנטוס שהביסה אותה בתוצאה 0:3 ו-1:0 (4:0 בסיכום הכללי).
בעונת 1994 הקבוצה סיימה במקום השלישי בליגה כשקשר הקבוצה אולג גארין הבקיע 20 שערים במהלך העונה.
בעונת 1995 סיימה הקבוצה במקום השני כסגנית האלופה והתמודדה שוב במסגרות האירופיות.
הקבוצה התמודדה בשלב 1/32 של גביע אופ"א מול באיירן מינכן שאותה ניצחה במפתיע 1:0 במשחק הראשון במינכן, אך במשחק הגומלין האיירן נקמה וניצחה 5:0 במוסקבה.
עונות 1996 ו-1997 לא היו מוצלחות במיוחד והקבוצה סיימה ששית וחמישית, בהתאמה.
באותן שנים שיחק בשורותיה הקפטן דמיטרי לוסקוב.
בעונת 1998 לוקומוטיב סיימה כסגנית האלופה כשבינה לבין האלופה מפרידה נקודה אחת בלבד.
בשנים 1999–2001 לוקומוטיב סיימה כסגנית האלופה במשך 3 עונות רצופות כשרק ספרטק מוסקבה מעפילה עליה.
במסגרת הטורנירים האירופיים לוקומוטיב העפילה לחצי גמר גביע מחזיקות הגביע בשנים 1998 ו-1999 כשבשתי הפעמים לאציו רומא הדיחה אותה ומנעה ממנה העפלה לגמר.
אליפות ראשונה בתולדות הקבוצה הושגה בעונת 2002 כשלוקומוטיב מוסקבה מסיימת את העונה עם אותה כמות נקודה כמו לצסק"א מוסקבה.
התקיים משחק על האליפות שבסיומו לוקומוטיב גברה על צסק"א בתוצאה 1:0 והוכתרה לאלופת המדינה.
עונת 2004, לוקומוטיב זכתה שוב באליפות המדינה כשבשורותיה שחקנים כדמיטרי סיצ'ב, פרנציסקו לימה ואחרים.
בשנים 2001–2004 לוקומוטיב השתתפה בסיבוב המוקדמות השלישי של ליגת האלופות והעפילה לשלב הבתים פעמיים.
בעונת 2001/2002 הקבוצה שיחקה 3 פעמים מול קבוצת טירול האוסטרית וניצחה בכל המשחקים מולה, כשבשלב הבתים שיחקה מול ריאל מדריד, רומא ואנדרלכט.
הקבוצה לא הבריקה בטורניר ולוקומוטיב הצליחה לנצח רק מול אנדרלכט בתוצאה 1:5 אך סיימה אחרונה בבית.
בעונת 2002/2003 העפילה שוב לשלב הבתים בליגת האלופות ושיחקה מול מילאן, בורוסיה דורטמונד וריאל מדריד שוב.
הקבוצה סיימה אחרונה בשלב הבתים ולא הצליחה להעפיל לשלבי הכרעה.
בעונת 2003/2004 הקבוצה הגיע להישג השיא שלה באירופה לאחר שהעפילה לשמינית גמר ליגת האלופות.
חילופי המאמנים והירידה ביכולות הקבוצה
לאחר כ-19 שנים כמאמן הקבוצה, יורי סיומין התפטר מתפקידו ובמקומו מונה ולדימיר אשטרקוב שהביא את הקבוצה למקום השלישי בליגה והעפלה לפלייאוף גביע אופ"א.
מדצמבר 2005 ועד אוקטובר 2006 אימן את הקבוצה הסרבי סלבוליוב מוסלין בתקופתו הקבוצה לא הפסידה במשך 18 משחקים רצופים אך לאחר שהודחה מגביע אופ"א התפתח משבר בקבוצה והסרבי פוטר ובסוף עונת 2006 אימן את הקבוצה אולג דולמאטוב.
הקבוצה סיימה במקום השלישי וב-26 בדצמבר 2006 מונה מאמן העבר יורי סיומין לנשיא הקבוצה עם אנאטולי בישובץ כמאמן.
בעונת 2007 הקבוצה זכתה בגביע הרוסי אך הקבוצה לא הצליחה לזכות באליפות ויורי סיומין והמאמן בישובץ פוטרו.
למאמן הקבוצה מונה רינאט ביליאלטדינוב.
ב-6 בדצמבר 2007 מונה ראשיד רחימוב למאמן הקבוצה לתקופה של 3 שנים.
ניקולאי נאומוב היה לנשיא הקבוצה.
בעונת 2008 הקבוצה לא הצליחה להגיע להישגים ובעונת 2009 לאחר שלא הגיעה שוב לשום הישגים רחימוב פוטר באפריל 2009. במקומו מונה שחקן העבר ולדימיר ממינוב אך לבסוף הוחלט למנות מחדש את מאמן העבר יורי סיומין למאמן הקבוצה.
הקבוצה שיחקה במשך 10 משחקים ללא הפסד וסיימה את העונה במקום הרביעי המאפשר לה השתתפות בליגה האירופית.
באותה עונה לוקומוטיב הייתה הקבוצה היחידה שלה הפסידה במשחקי הבית שלה.
בעונת 2010 הקבוצה הודחה הן מהליגה האירופית והן מהגביע הרוסי לאחר תבוסות גדולות כשבליגה עצמה הקבוצה סיימה במקום החמישי.
באותה עונה הוחלף נשיא הקבוצה ובמקום ניקולאי נאומוב מונתה אולגה סמורודסקאיה שהסתכסכה עם המאמן והביאה לפיטוריו.
במקומו של סיומין מונה יורי קרסנוז'אן.
אך הוא לא שרד בתפקידו זמן רב וביוני 2011 פוטר לאחר שמועות שהוא מכר משחק מול אנז'י מחצ'קלה.
במקום קרסנוז'אן מונה לממלא מקום ולדימיר ממינוב עד למינויו של ז'וזה קואוסיירו הפורטוגזי למאמן הקבוצה ביולי 2011. תחת ניצוחו לוקומוטיב העפילה לשלב 16 האחרונות בעונת 2011/2012 בליגה האירופית אך סיימה במקום השביעי בטבלת האליפות והוחלט שלא לחדש עמו את החוזה.
במקומו מונה הקרואטי סלאבן ביליץ' שבעונת 2013 הביא את הקבוצה להעפלה לשמינית גמר הגביע הרוסי אך הקבוצה סיימה תשיעית בליגה.
לקראת עונת 2013/2014 מונה לאוניד קוצ'וק הבלארוסי למאמן הקבוצה.
ראשי הקבוצה תלו בו תקוות רבות בשל הצלחתו עם קבוצת קרסנודאר עונה קודם (שלא הפסידה אף משחק בליגה).
לבסוף לוקומוטיב סיימה במקום השלישי בליגה אך בשל סכסוך עם שחקני הקבוצה הוא פוטר ובמקומו מונה מיודראג בוז'וביץ'.
בעונת 2015 תקציב הקבוצה קוצץ ב-20% ולאחר סדרת הפסדים בוז'וביץ' עצמו הגיש את התפטרותו ובמקומו מונה איגור צ'רבצ'נקו.
תחת צ'רבצ'נקו לוקומוטיב זכתה בגביע הרוסי שהיה לתואר הראשון של לוקומוטיב מזה 8 שנים אך הפסידה את המאבק על הסופרקאפ הרוסי לזניט סנקט פטרבורג.
לקראת עונת 2015/2016 ראשי הקבוצה קיוו לזכות באליפות אך לבסוף לא הצליחו להעפיל למקום המאפשר לה התמודדות בטורנירים האירופיים.
בעונת 2016/2017 אולגה סמורודסקאיה פוטרה מתפקידה כנשיאת הקבוצה ובמקומה מונה איליה גרקוס ולאחר פתיחה צולעת במחזורי הפתיחה של הליגה, צ'רבצ'נקו פוטר ולמאמן הקבוצה מונה אולג פאשינין.
זמן קצר לאחר פאשינין הוחלף על ידי יורי סיומין.
בסיום העונה זכתה בגביע הרוסי בכדורגל לאחר שגברה בתוצאה 0–2 על אורל, בשל כך קיבלה את הזכות להתמודד בעונת 2017/2018 משלב הבתים של הליגה האירופית.
בעונת 2017/2018 הקבוצה זכתה באליפות השלישית שלה, מחזור אחד לסיום, לאחר ניצחון על זניט סנקט פטרבורג בתוצאה 1:0, 14 שנה לאחר תואר האליפות הקודם.
בעונת 2018/2019 סיימה כסגנית האלופה וזכתה בגביע השמיני שלה, במה שהפך אותה לשיאנית הזכיות בגביע הרוסי.
ביולי 2019 זכתה בסופר קאפ הרוסי אחרי ניצחון 2–3 על זניט סנקט פטרבורג.
במאי 2020, במהלך התפרצות נגיף הקורונה ברוסיה, נודע שהנהלת הקבוצה אינה שוקלת לחדש את חוזהו של יורי סיומין (שיפוג ב-31 במאי) ובמקומו מונה מרקו ניקוליץ' הסרבי למאמן הקבוצה.
לאחר עזיבת סיומין והדעיכה ביכולות הקבוצה
בעקבות המגפה, שהובילה לקיצוצים בהוצאות הכספיות של החברות הממשלתיות, חברת הרכבות הרוסית המנהלת את הקבוצה הודיעה על קיצוצים אפשריים בתקציב המועדון שישפיעו גם על מכירת שחקנים ששכרם גבוה מאוד.
לדברי בכירים במועדון את הקבוצה יעזבו הכדורגלנים ג'פרסון פרפאן, בריאן אידובו, סולמון קווירקווליה ואנטון קוצ'נקוב.
בנוסף בהנהלת המועדון שוקלים שלא לחדש את החוזה עם ז'ואאו מריו וכי ייתכן שהשחקנים בנדיקט הובדס ופיודור סמולוב יימכרו ולדברי יו"ר הקבוצה, אנאטולי משצ'ריאקוב, לפחות שמונה שחקנים יעזבו.
תחת מרקו ניקוליץ' לוקומוטיב סיימה את 2019/2020 במקום השני והגיעה לרצף של 8 משחקים ללא הפסד.
בפברואר 2022, גיסדול עזב בעקבות הפלישה הרוסית לאוקראינה, בהמשך גם נודע כי חברת הרכבות הרוסית, בעלי הקבוצה, ספגה סנקציות כלכליות והחלה לשקול מהלך למכירת הקבוצה, בתמיכת ממשלת רוסיה.
המשבר נמשך גם בפתח עונת 2022/2023 כשהקבוצה ספגה 5 הפסדים רצופים ביניהם 4:0 מול סוצ'י, 4:2 לאורל ו־2:0 לפאקל וורונז'.
הקבוצה אירחה לראשונה את משחקיה באצטדיון צ'רקיזובו שנחנך בשנת 1935 והכיל 15,000 מושבים.
בשנת 2000 החלה בניית אצטדיון חדש שנחנך כעבור שנתיים ומכיל 27,320 מושבים.
משחק הבכורה נערך ב-5 ביולי 2002 כשלוקומוטיב אירחה את אוראלאן אליסטה.
האצטדיון נחשב לאחד הטובים במדינה והוא משמש לעיתים גם את נבחרת רוסיה בכדורגל.
עד אוגוסט 2017 נקרא בשם אצטדיון לוקומוטיב.
לאחר מכן שמו שונה ל-"RZD ארנה".
בעונת 2013/2014 ספרטק מוסקבה שכרה את האצטדיון עבור משחקי הבית שלה.
מתקן האימונים של לוקומוטיב שוכן בעיירה באקובקה שבמחוז מוסקבה.
המתקן משמש את הקבוצה מאז אמצע שנות השבעים של המאה העשרים.
עד אז הקבוצה התאמנה בבסיס האימונים קוסין, שמדרום-מזרח למוסקבה.
המתחם בבאקובקה שופץ בשנת 2000 ובפברואר 2021 נערך שיפוץ נוסף, שאילץ את הקבוצה להתאמן בלוז'ניקי מפברואר עד מרץ 2021. בספטמבר 2021 לוקומוטיב החכירה את לוז'ניקי למשך 49 שנים.
מהקמתה ועד 1992 לוקומוטיב הייתה בבעלות אגודת לוקומוטיב.
בשנת 1992 עברה לידי משרד הרכבות, שבשנת 2002 הפך לחברת הרכבות הלאומית, בעונת 2007/2008 מומנה על ידי טראנסקרדיבנק (Transcreditbank), זרוע של חברת הרכבות הרוסית.
במאי 2020 פורסם כי קבוצת הכדורגל נמצאת בבעלות חברת הרכבות הרוסית באמצעות טרנסטלקום, המחזיקה ב־90.91% ממניות הקבוצה.
9.09% נוספים מוחזקים בידי VTB.
בנובמבר 2021, טרנסקפיטל בנק חתם על חוזה חסות ל־4 שנים.
שנים יצרנית תלבושות שנים ספונסרים1989 אדידס1936—1992ללא ספונסר.
קבוצת הנוער של לוקומוטיב מוסקבה היא אחת הענפות והגדולות ברוסיה.
הישג השיא שלה הוא העפלה לשלב 32 האחרונות בליגת האלופות לנוער בעונת 2018/2019 וברשותה 2 זכיות באליפות רוסיה בכדורגל לנוער (בעונות 2011 ,2015/2016).
קבוצת המילואים של לוקומוטיב, קאזאנקה, מתמודדת בליגת הכדורגל המקצוענית של רוסיה.
שםתקופת כהונהתאריםהערות אלכסיי סטוליארוב1936הגביע הסובייטי 1936 ז'ול למבק1937 מיכאיל סושקוב1937—1947אליפות ליגת המשנה הסובייטית 1947 דמיטרי מקסימוב1948 גברייל קצ'לין1949—1952 בוריס ארקדייב1953—1957הגביע הסובייטי 1957 יבגני יליסייב1958—1959 ניקולאי מורוזוב1960—1962 אלכסיי קוסטילב1962 ב.
ארקדייב1963—1965אליפות ליגת המשנה 1964קדנציה שנייה קונסטנטין בסקוב1966 ולנטין בובוקין1966—1968 ויקטור מריינקו1969—1970 יבגני רוגוב1971—1972 איגור וולצ'וק1972 מיכאיל יאקושין1973 א.
וולצ'וק1973—1978אליפות ליגת המשנה 1974קדנציה שנייה ו.
מריינקו1979—1980 קדנציה שנייה אלכסנדר סווידוב1981—1982 ולדימיר רדיונוב1983 א.
לוֹקוּס הוא מושג בארכאולוגיה המשמש לציון שכבות עפר בחפירות ארכאולוגיות הנראות אחידות למראה.
אחידות זאת יכולה להצביע על כך ששכבות עפר אלה וכל התכולה שנמצאת בהן, כגון כלי קרמיקה או כל ממצא אחר, שייכות לאותו פרק זמן.
לוקוסים נוספים יכולים להיפתח בהתאם למאפייני החפירה כמו: רצפה, מילוי של בור, אגן, ועוד.
מקור המילה בשפה הלטינית (locus) ופרושה מקום.
הלוקוסים משמשים לתיעוד התהליך ההרסני של החפירה, והם תולדה של פיתוח שיטת רייזנר-פישר, אשר עוקבת אחר ארכיטקטורה כסמן לשכבות בתל.
כך נסגר לוקוס בהגעה ליסוד של קיר או לראשו, ונפתחים לוקוסים חדשים משני צידיו.
ריכוז הנתונים לגבי הממצאים שטח הלוקוס, נעשה על גבי כרטיס לוקוס.
כרטיס לוקוס מכיל את כל הנתונים הרלוונטיים שיאפשר בשלב מאוחר יותר לארכאולוג לבצע ניתוח של הנתונים.
הכרטיס יכיל מידע על מיקומו של הלוקוס, הלוקוסים השכנים, גובה פני השטח בזמן פתיחת הלוקוס, מדידות הגובה בכל יום, הממצאים בלוקוס וגבולות השטח.
שרטוט של תוכנית הלוקוס, קירות, בורות, רצפות שנמצאו בלוקוס.
אם נמצא שהלוקוס דומה באופיו ללוקוס אחר בשטח החפירה מציינים זאת בכרטיס.
לוקוס נסגר כאשר אופיו של שטח הלוקוס משתנה, למשל שנוי בצבע העפר המצביע אולי על רצפה חדשה.
סוגרים את הלוקוס ופותחים לוקוס חדש עם מספר חדש.
סגירת לוקוס יכולה להתבצע עקב סיבות טכניות, למשל מספר ימי עבודה עוקבים ללא שינוי ניכר בקרקע.
אלמנט ארכיטקטוני או קיר הם גם כן לוקוס, אך לאלה שיטת רישום אחרת - כרטיס קיר - המאפשר תיעוד יותר טוב.
אף על פי שהבסיס להגדרת שטח מסוים כלוקוס היא אחידות המראה, יכול הלוקוס להכיל גם ממצאים מתקופות קדומות.
למשל: קיר לבני טיט שהוקם מעפר שהכיל חרסים מתקופות קדומות, בור שנחפר בתקופה קדומה וירד לשכבה ארכאולוגית קדומה, והעפר מהבור שנחפר נשפך בצידי הבור.
לוקומוטיב קובאן קרסנודאר היא קבוצת כדורסל רוסית מהעיר קרסנודאר שבמחוז קרסנודאר, המתמודדת בליגה המאוחדת של VTB.
הקבוצה משתתפת באופן קבוע במפעלים האירופאים השונים.
בין היתר הגיעה למספר משחקי גמר (יורוקאפ צ'לנג', גביע קוראץ', יורוצ'לנג' והליגה המאוחדת של VTB) ובעונת 2012/13 זכתה בגביע היורוקאפ לאחר ניצחון בגמר מול קבוצת בילבאו באסקט 64-75.
לוקומוטיב קובאן הוקמה ב-1946 בעיר מינרלני וודי.
בשנת 2003 הקבוצה הוקמה מחדש והועברה לעיר רוסטוב על הדון.
ב-22 ביולי 2009 במסיבת עיתונאים שערך מנכ"ל הקבוצה, אנדריי ודישצ'ב הוחלט על מעברה של קבוצת לוקומוטיב רוסטוב לקרסנודאר בשל בעיות מימון ותשתית שרשויות חבל קרסנודאר הסכימו לנסות לפתור.
ב-3 באוגוסט 2009 המועדון הסיר רשמית את שמו הקודם והפך ללוקומוטיב קובאן.
ביולי 2010 השערורייה הובילה להקמת ליגת הכדורסל המקצוענית.
בעונת זכתה הקבוצה בגביע היורוקאפ בפעם הראשונה בתולדותיה תחת המאמן יבגני פשוטין, דבר שמהווה את הישג השיא שלה בזירה היבשתית.
באותה עונה העפילה לראשונה לגמר פלייאוף הליגה המאוחדת של VTB, אך הפסידה לצסק"א וסיימה כסגנית האלופה.
בעונת 2015/16, תחת הדרכתו של המאמן היווני, יורגוס ברצוקאס, הקבוצה העפילה לראשונה בתולדותיה לשלב הפיינל פור של היורוליג וסיימה במקום השלישי לאחר שגברה בתוצאה 75:85 על קוצ'ה לבוראל.
בעונת 2016/17 השיגה עליונות במסגרת היורוקאפ אך הודחה לבסוף בשלב חצי הגמר על ידי מאלגה הספרדית.
בעונת 2017/2018 הציגה כדורסל משכנע מאוד והתייצבה בראשות טבלת הליגה המאוחדת של VTB בעודה מעפילה לשלבי ההכרעה בטורנירים בהם השתתפה, לרבות זכייה בגביע הרוסי בכדורסל והעפלה לגמר היורוקאפ, עם הישג מרשים של מאזן נטול הפסדים עד למשחק הראשון של הגמר, שבו הקבוצה הפסידה לראשונה לדרושפאקה בתוצאה 81:78.
בעונת 2018/2019 הקבוצה החליפה שלושה מאמנים, אחרי האכזבה בפתיחת העונה פוטר אובראדוביץ' והוחלף על ידי עוזרו ולאדה יובאנוביץ'.
לוקומוטיב שהייתה המועדפת לזכייה ביורוקאפ סיימה את העונה הסדירה עם מאזן 1–9. ב הייתה אחת המובילות בה.
בטופ 16 של היורוקאפ לוקמוטיב הפסידה את המקום הראשון ואסוול ואף שהעפילה לפלייאוף איבדה את יתרון הבייתיות, כאשר ברבע הגמר היא הפסידה לאוניקס קאזאן.
לאחר הכישלון הזה יובאנוביץ' פוטר ובמקומו מונה בוב דונוולד ג'וניור למאמן החדש.
תחתיו לוקומוטיב סיימה רביעית והתמודדה נגד זניט, אך חרף יתרון הבייתיות זניט ניצחה אותה ולוקומוטיב סיימה את העונה הסדירה במקום החמישי.
בעונת 2019/2020 לא העפילה לטופ 16 של היורוקאפ, עם זאת ב החזיקה במאזן טוב יותר וסיימה במקום השלישי, אך העונה הופסקה בעקבות התפרצות נגיף הקורונה ברוסיה.
בעונת 2023, יחד עם המאמן אלכסנדר סקוליץ', עלתה לגמר פלייאוף ליגת VTB אחרי שהדיחה את צסק"א מוסקבה, עם 3-4 בסדרת הטובה מ-7 משחקים.
בכך העפילה בפעם השנייה בתולדותיה לגמר הליגה.
הקבוצה אירחה בהיכל הספורט "אולימפ", המכיל 3,000 מקומות ישיבה עד 2011.
החל משנת 2011 היא מארחת בהיכל "באסקט הול" בקרסנודר, המכיל 7,500 מקומות ישיבה ואירח גם את הפיינל פור של הגביע הרוסי בכדורסל בעונת 2017/2018.
גביע מסילות הרכבת הרוסיות הבינלאומי:
לוקומוטיב ירוסלבל הוא מועדון הוקי קרח רוסי מהעיר ירוסלבל, באזור טבעת הזהב של רוסיה.
המועדון מתחרה בליגת ההוקי הקונטיננטלית וזכה בשלושה תוארי אליפות (1997, 2002, 2003) עם זכייה אחת באליפות ליגת KHL (2025), בעונה שבה האליפות לא הוכרה כאליפות רוסיה על ידי פדרציית ההוקי הרוסית ולכן אינה נספרת כאליפות לאומית.
לוקומוטיב ירוסלבל היא קבוצת ההוקי הרוסית הראשונה שזכתה פעמיים ברציפות באליפות הליגה בתקופה הפוסט-סובייטית (בעונות 2002, 2003).
ב־7 בספטמבר 2011 נספו כמעט כל שחקני הקבוצה (למעט אחד שלא עלה על המטוס) והצוות המקצועי בהתרסקות מטוס.
הקבוצה הייתה בדרכה למשחק במינסק, בלארוס למשחק פתיחת העונה של ליגת ההוקי הקונטיננטלית מול דינמו המקומית.
המטוס מדגם Yak-42 התרסק מיד לאחר שהמריא מנמל התעופה טונושנה בעיר ירוסלבל, כ-240 קילומטר צפונית מזרחית למוסקבה.
בהתרסקות המטוס נספו 44 בני אדם ואחד נפצע קשה.
האירוע עובד לסרט קולנוע בשם "קבוצה שמימית".
משחק ההוקי קרח הראשון במחוז ירוסלבל התקיים בין שתי הקבוצות המקומיות "ספרטק ו"חימיק" באולמה הביתי של חימיק, כשהמארחים ניצחו 2–6.
הקבוצה הוקמה ב-1949 בשמה הנוכחי.
בשנים 1956–2000 נקראה טורפדו ובעשור הראשון של המאה ה-21 שבה להיקרא לוקומוטיב.
בעונת 1949/50, הוקמה קבוצת ההוקי קרח "לוקומוטיב", שהשתתף באליפות רוסיה הסובייטית, באזור הצפון.
בעונת 1959/60, היא סיימה במקום השישי (הלפני אחרון) באליפות מחוז ירוסלבל.
בעונה שלאחר מכן, 1960/61, הקבוצה כבר העפילה למקום הרביעי (מתוך תשעה).
בעונה זו, ירוסלבל לקחה חלק במשחקי אליפות רוסיה הסובייטית.
בעונת 1961/62, הגיעה למקום החמישי באליפות המחוז ובעונת 1962/63 - העפילה למקום השלישי.
בעונת 1963/64, הקבוצה שינתה את שמה ל"טרוד ירוסלבל" והעפילה למקום השביעי בקבוצה.
בשנת 1964/65, הקבוצה נקראה "מוטור" וסיימה את העונה במקום החמישי.
בעונת 1965/66, הקבוצה נקראה "טורפדו" ירוסלבל, וחנכה את אולם הספורט החדש וסיימה במקום השני ובמקום הראשון בטורניר חצי הגמר.
באותה עונה הקבוצה אירחה משחק בינלאומי ראשון מול קבוצת האיגודים המקצועיים מפולין וניצחה בתוצאה 3:5.
בעונת 1966/67 "טורפדו" זכתה במקום הראשון באליפות המחוז, מה שהעניק לה את ההעפלה לליגה הבכירה.
גם בעונה זו, "טורפדו" זכתה במשחק בינלאומי כשגברה על הנבחרת המאוחדת של ברלין ורוסטוק בתוצאה 9:5.
לאורך כל התקופה הסובייטית לא הצליחה הקבוצה להגיע להישגים של ממש.
כל תוארי הקבוצה הושגו לאחר התפרקות ברית המועצות.
שנות ה-90 ותחילת המאה ה־21
בשנת 1997, "טורפדו" תחת הדרכתו של פיוטר איליץ' וורוביוב הפכה לראשונה בתולדותיה לאלופת רוסיה, לאחר שגברה על "לאדה" טוליאטי בגמר הליגה.
ירוסלבל הייתה הראשונה לשבור את ההגמוניה של דינמו מוסקבה ולאדה טוליאטי על ההוקי הרוסי.
בשנת 2000 המועדון הפך ללוקומוטיב ירוסלבל.
בעונת 2001/02 תחת הדרכתו של המאמן הצ'כי ולדימיר ווּייטֵק הקבוצה זכתה במקום הראשון בעונה הסדירה והעפילה לפלייאוף הליגה, שם הביסה את אק בארס קאזאן הטטרית והמאמן ולדימיר ווייטק הפך למאמן הזר הראשון בהיסטוריה של ההוקי הרוסי שזכה באליפות.
בשנה שלאחר מכן, בעונת 2002/03, המשיכה הקבוצה להתנהל בהדרכתו של וויטק וסיימה שוב במקום הראשון בעונה הסדירה ולאחר מכן במשחקי הגמר של הפלייאוף הביסה את סברסטאל צ'רפובץ וזכתה בפעם השנייה ברציפות באליפות.
"לוקו" שברה את המסורת ארוכת-השנים של אליפות ההוקי הרוסי, כאשר אותו מועדון לא יכול היה לזכות באליפות פעמיים ברציפות ולוקומוטיב הייתה הקבוצה הרוסית הראשונה לעשות זאת מאז 1990.
בשנת 2008, "הקטרים" הפכו לחלק ממשתתפי ליגת ההוקי הקונטיננטלית הקבוצה שיחקה תחת הדרכתו של המאמן הפיני קארל הייקילה (Kari Heikkilä) והיא סיימה במקום הראשון בחטיבת חרלמוב, אך הפסידה בסדרת הפלייאוף של הליגה.
באותה עונה השחקן אלכסיי יאשין היה למלך השערים של הקבוצה.
בעונת 2008/2009 העפילה לגמר גביע גגארין, אך הפסידה בתוצאה 3:4 לאק בארס קאזאן.
במהלך עונת 2010/11 מונה ולדימיר ווייטק מחדש למאמן, כשהמטרה הייתה לזכות באליפות.
בסוף העונה הסדירה סיימה הקבוצה במקום השלישי והייתה לקבוצת ההוקי הטובה ביותר בחטיבה המערבית.
בפלייאוף הליגה, "הקטרים" העפילו לחצי גמר גביע גגארין, אך נכשלו בהעפלה לגמר הטורניר.
בפגרת העונה לקראת עונת 2011/12, המועדון ביצע רכש מאסיבי ובין השאר מינה למאמן הקבוצה הקנדי בראד מקרימון, ובשורות הקבוצה חתמו רוסלן סאליי, יאן מארק, השוער סטפן ליב, קרליס סקראסטינס ואחרים.
ב-7 בספטמבר 2011 נספו כל שחקני הקבוצה והצוות המקצועי בהתרסקות מטוס.
בהתרסקות המטוס נספו 43 בני אדם ושניים נפצעו קשה.
במטוס שהו 45 בני אדם: 37 נוסעים ו-8 אנשי צוות.
הניצול היחיד מההתרסקות היה מהנדס הטיסה אלכסנדר סיזוב שאושפז במצב קשה.
שניים מאנשי הקבוצה שהיו אמורים לעלות על המטוס ולצאת למינסק לא עלו בסוף על הטיסה, אלה החלוץ מקסים זיוזיאקין, ומאמן השוערים יורמה ואלטונן שנשארו בירוסלבל, לסייע לקבוצת הנוער "לוקו" ירוסלבל.
טקס ההלוויה לשחקני ומאמני הקבוצה נערך במגרש הבית של הקבוצה באולם הספורט "ארנה 2000".
בשנת 2021 יצא לאקרנים הסרט "קבוצה שמימית", המהווה עיבוד עלילתי לסיפור ההתרסקות.
ב-8 בספטמבר 2011 נודע כי פיוטר וורוביוב, מאמן קבוצת הנוער של לוקמוטיב בעבר, הסכים לאמן את הקבוצה ולסייע להרכבת הקבוצה מחדש.
במספר מועדונים בליגת ההוקי הקונטיננטלית הודיעו כי יעניקו תמיכה כספית לקבוצה.
סלבאט יולאייב אופה העבירה 2 מיליון רובל, ודינמו מוסקבה העבירה 10 מיליון.
הועלו שתי אפשרויות להזרמת שחקנים חדשים לקבוצה: מצד אחד הקבוצה תסתמך על קבוצת הנוער שלה לצד הזמנת שחקנים נוספים מקבוצות אחרות בליגה.
עם זאת, ב-10 בספטמבר הוחלט כי "לוקומוטיב" לא תשתתף בעונת 2011/12 ותשחק בליגת VHL ורק בעונה שאחר כך (2012/13) תחזור לליגה הבכירה, על מנת לאפשר התארגנות טובה יותר.
בישיבה משותפת של ראשי מחוז ירוסלבל עם ראשי פדרציית ההוקי הרוסית נקבע כי הקבוצה תחל לשחק בדצמבר 2011 בליגת המשנה הרוסית בהוקי קרח ויובטח מקומה בשלבי ההכרעה של הליגה.
ואכן בתום עונת 2012/2013 חזרה לליגת ההוקי הקונטיננטלית.
בעונת 2012/2013 הוחלף פיטר וורוביוב באמריקאי טום רו, וורוביוב חזר לאמן את קבוצת הנוער בליגת MHL.
כבר בעונה הראשונה לאחר שחזרה ל־KHL, לוקומוטיב הצליחה להיכנס לפלייאוף, אך הפסידה בשמינית גמר גביע גגארין לסברסטאל צ'רפובץ.
ב־19 בספטמבר 2013 הודיע המועדון על סיום החוזה עם טום רו בשל תוצאות לא מספקות.
פיוטר וורוביוב שוב מונה למאמן הראשי של לוקומוטיב.
ב-1 בפברואר התפטר וורוביוב מסיבות בריאותיות.
לאמן הקבוצה החדש מונה הקנדי דייב קינג.
בסיבוב הראשון של הפלייאוף, לוקומוטיב עשתה סנסציה, כשניצחה את האלופה המכהנת דינמו מוסקבה במאבק מר.
בחצי גמר המערב בשישה משחקים עם תוצאה 4:2, ניצחה ירוסלבל את סק"א סנקט פטרבורג, שנחשבה לפייבוריטית לזכייה והגיעה לגמר המערב, כשהיא עם המדורגת השמינית.
בגמר לוקומוטיב ללב פראג הצ'כית בחמישה משחקים וסיימה במקום השלישי בסיום האליפות.
אך לאחר עזיבת הקבוצה הצ'כית את הליגה, הוכתרה כאלופת המערב לשנת 2013, במה שהיווה להישג השיא שלה מאז תחיית הקבוצה.
בעונת 2014/2015, המאמן הראשי דייב קינג עזב את הקבוצה והוחלף על ידי שון סימפסון.
עם זאת, ב-30 בספטמבר 2014 פוטר סימפסון, וקינג תפס את מקומו שוב.
בעונה הסדירה ירוסלבל סיימה במקום השישי בחטיבה המערבית והתמודדה בפלייאוף מול דינמו מוסקבה (2:4).
בעונת 2016/2017 שוב העפילה לחצי גמר גביע גגארין אך הפסידה לסק"א סנקט פטרבורג שתזכה גם באליפות.
בעונת 2017/2018 לוקומוטיב הייתה הקבוצה הראשונה בפלייאוף שהבטיחה את העפלתה לשלב רבע גמר גביע גגארין (חצי גמר החטיבה המערבית), אחרי שניצחה את טורפדו ניז'ני נובגורוד 4:1 בסדרה.
לאחר עונת 2018/19, הקבוצה שוב הזמינה קנדי למשרת המאמן הראשי.
את התפקיד מילא קרייג מקטאוויש, שהעפיל בעבר לגמר גביע סטנלי עם אדמונטון, אך עד אז לא עבד כמאמן ראשי במשך 10 שנים וכלל לא אימן קבוצות במשך 7 שנים.
וכאן בתום עונה אחת פוטר משלא הצליח להביא את הקבוצה להישג משמעותי.
בפתח עונת 2020/2021 מונה אנדריי סקאבלקה הבלארוסי למאמן החדש.
הוא הוליך את הקבוצה למקום הרביעי בעונה הסדירה, אך הודחה כבר ברבע גמר גביע גגארין.
ובספטמבר 2021 מונה המאמן איגור ניקיטין למאמן הקבוצה.
ב־21 ביולי 2021 לוקומוטיב יזמה קבוצה נוער חדשה בשם לוקו 76, שמתמודדת בליגת MHL.
בפתח עונת 2021/2022 לוקומוטיב שיחקה לראשונה מזה עשור ב־7 בספטמבר, מול דינמו מינסק, במשחק שבמהלכו נערך טקס זיכרון לקבוצה ההיא.
המשחק עצמו, במסגרת העונה הסדירה, הסתיים בתוצאה 3–4 לדינמו.
זכייה ראשונה בליגת ההוקי הקונטיננטלית ושנים עוקבות
בעונת 2023/2024 העפילה בפעם השנייה בתולדותיה לגמר גביע גגארין ולראשונה מאז אסון התעופה המפורסם, אך הפסידה למטאלורג מגניטוגורסק עם 4:0 בסדרה.
שנה לאחר מכן, בעונת 2024,2025, זכתה לראשונה בתולדותיה בגביע גגארין.
עונהשלב ראשון של העונה הסדירהשלב שני של העונה הסדירה(סיכום כללי)פלייאוף / גביע רוסיה (1997/98)מיקוםמשחקיםניצחונותשוויונותהפסדיםניקודשערי זכותשערי חובהמיקוםמשחקיםניצחונותשוויונותהפסדיםניקודשערי זכותשערי חובהמשחקיםניצחונותשוויונותהפסדיםניקודתוצאה 1996/97224164436653134428886413266990299גברה בגמר 3:0 על «לאדה.1997/981261934417437346336772130607431013חצי גמר1998/9954226511579961 לא נערך141133216הפסידה בחצי הגמר 1:3 למטאלורג מגניטוגורסק וסיימה במקום השלישי.
עונההשלב הראשון של העונה הסדירההשלב השני של העונה הסדירהפלייאוףמיקוםמשחקיםניצחונותניצחונות בהארכהשוויונותהפסדים בהארכההפסדיםניקודשערי זכותשערי חובהמיקוםמשחקיםניצחונותניצחונות בהארכהשוויונותהפסדים בהארכההפסדיםניקודשערי זכותשערי חובהמשחקיםניצחונותהפסדיםשערי זכותשערי חובהתוצאה1999/004382125010729159 לא נערך10552221הפסידה ברבע גמר 2:3 ל"מטאלורג נובוקוזנצק".
עונההעונה הסדירהפלייאוףמיקוםמשחקיםניצחונותניצחונות בהארכהשוויונותהפסדים בהארכההפסדיםניקודשערי זכותשערי חובהמשחקיםניצחונותהפסדיםשערי זכותשערי חובהתוצאה 2001/0215135262611716780990289גברה 3:0 בגמר על אק בארס קאזאן.
בעונת 2011/2012 עקב מות מרבית ההרכב של קבוצת לוקומוטיב באסון ההתרסקות ב-7 בספטמבר 2011, הקבוצה השתתפה תחת נסיבות מיוחדות בליגת המשנה הרוסית בהוקי קרח ואומנם ניצחה בשמינית גמר הפלייאוף את מועדון ההוקי של הצי, אך הפסידה ברבע גמר בתוצאה 2:3 ל"דיזל".
עם זאת, בעונה הבאה חזרה לליגת KHL.
מגרש הבית של הקבוצה הוא היכל הספורט "ארנה 2000" (רשמית: היכל הספורט והתרבות האוניברסלי "ארנה 2000 לוקומוטיב"; ברוסית: Универсальный культурно-спортивный комплекс «Арена-2000 Локомотив») שבנייתו החלה ב-1998 והוא הושלם ב-2001. עלות הבנייה: 65 מיליון דולר.
משרד האדריכל Skanska הפיני היה אחראי לעיצוב המבנה קיבולת המושבים שלו מגיעה ל-9,070 מושבים.
משחק הבכורה נערך ב-12 באוקטובר 2001 בין לוקומוטיב ללאדה טוליאטי שהפסידה 3:1.
לוֹקוֹן-אֶמְפּוּנְג הוא הר געש מורכב פעיל במחוז סולאווסי צפון (Sulawesi Utara) באי סולאווסי שבאינדונזיה.
הר הגעש מורכב משני חרוטים בולטים, הר לוקון (באינדונזית: Gunung Lokon) והר אמפונג (Gunung Empung) ומלוע געשי פעיל, טוֹמְפַּלוּאַן (Tompaluan), השוכן באוכף שביניהם.
הר לוקון והר אמפונג מתנשאים לגובה של 800 מטרים מעל למישור טונדנו (Tondano) בקצה המזרחי של חצי האי הצפוני של סולאווסי.
שני ההרים הם הרי געש שכבתיים, ולוקון הוא הגבוה מבין השניים (1,580 מטרים מעל פני הים).
המרחק בין פסגות שני ההרים הוא 2.2 קילומטרים.
פסגתו של הר לוקון שטוחה ונטולת לוע, ואילו בפסגת אמפונג יש לוע געשי שרוחבו 400 מטרים ועומקו 150 מטרים.
באוכף שבין פסגותיהם מצוי טוֹמְפַּלוּאַן – לוע כפול שאורכו 250 מטרים ורוחבו 150 מטרים שבו נקווה לעיתים אגם קטן שמימיו חומציים.
רקע גאולוגי והיסטוריה של התפרצויות
ספציפית, מקור הגעשיות של לוקון-אמפונג הוא באזור הפחתה הנמצא בשוליים הדרומיים של הקשת הגעשית מינדנאו-סנגיהיא-מינאהסה (Minadanao-Sangihe-Minahasa) וכיוונו צפון-מערב אל מתחת לאזור מינאהסה שבצפון סולאווסי.
עקב פעילות געשית עזה ברביעון התחתון או התיכון נוצרה באזור קלדרה שצורתה חצי עיגול וממדיה 30 על 20 קילומטרים המכונה קלדרת טונדנו.
יש כיום סימנים רבים לפעילות געשית בעבר בקרקעית הקלדרה: חרוטים פירוקלסטיים וקילוחי אובסידיאן, אבל הפעילות הגעשית במרכז הקלדרה הצטמצמה למעיינות חמים ופומרולות.
הפעילות הגעשית מתרכזת כיום בשולי הקלדרה.
רק השוליים המזרחיים של הקלדרה מוגדרים היטב (אגם טונדנו נסמך עליהם), אבל השוליים הדרומיים והצפוניים אינם מזוהים בוודאות, ובסדקים שהתהוו לרוחבם נוצרו הרי הגעש השכבתיים הפעילים: סוֹפּוּטָן (Soputan) בדרום, מאהאוו (Mahawu) ולוקון-אמפונג בצפון.
הרי געש אלו פלטו בתחילה לבה אנדזיטית עד בזלתית, אבל בתקופה המודרנית הרכב הלבה הוא אנדזיטי בלבד.
לוקון-אמפונג הוא בין הרי הגעש הפעילים ביותר מבין 129 הרי הגעש הפעילים של אינדונזיה.
מרבית ההתפרצויות יצרו עמודי התפרצויות קטנים עד בינוניים של אפר געשי, אך בחלקן היו גם זרמים פירוקלסטיים והתפרצויות פריאטיות.
מקורן של ההתפרצויות ההיסטוריות של הר הגעש היה תחילה בהר אמפונג, הצעיר יותר מהר לוקון מבחינה מורפולוגית.
ידוע על התפרצויות בעוצמה משוערת של VEI3 במדד ההתפרצות הגעשית ב-1375 וב-1775, שגרמו לנזקים ולאבדות בנפש.
מדד ההתפרצות הגעשית של מרבית ההתפרצויות היה בין 1 ל-2.
ההתפרצות של 1991 הייתה העזה ביותר (מדד התפרצות 3).
היא לוותה בזרמים פירוקלסטיים וגרמה לנזקים לרכוש ולשדות החקלאים, לצורך לפנות כ-8,000 תושבים שהתגוררו בסמוך ולמותה של גאולוגית משווייץ שניסתה לצלם את הלוע בעת התפרצותו.
לאחר כמה ימים של פעילות געשית בקנה מידה קטן ניתנה ב-11 ביולי הוראת פינוי ו-כ-4,000 תושבים פונו מהאזור.
יממה אחר כך, ב-12 ביולי, התפרץ ההר.
עמוד ההתפרצות הגיע לגובה של 1,500 מטרים, אבל לא פגע בתעופה האזרחית ולא הופסקה פעילותו של שדה התעופה הבינלאומי (Sam Ratulangi International Airport) של מנאדו בירת מחוז סולאווסי המצוי כ-30 קילומטרים צפונית-מערבית להר הגעש.
תושבים ששבו לבתיהם בכפרים השוכנים במורדות הר הגעש נאלצו להתפנות שנית עם התחדשות הפעילות הגעשית בבוקר 17 ביולי.
באזור שפונה מתגוררים כ-28,000 בני אדם.
עקב התרוממותו של עמוד התפרצות לגובה של כ-3.5 ק"מ נדרשו חברות התעופה לשנות את מסלולן של טיסות שהיו אמורות לעבור ברדיוס של 10 ק"מ מהר הגעש.
קולות פיצוץ עזים שנשמעו במהלך הימים הבאים גבו את חייה של אישה שלקתה בהתקף לב.
ב-27 ביולי ניתנה הודעת הרגעה מטעם הממשל האינדונזי ו-5,000 התושבים שפונו החלו לחזור לבתיהם.
לוקי הוא דמות בדיונית המופיעה בחוברות הקומיקס ביקום מארוול קומיקס.
גרסת תור הזהב של הקומיקס תחת הוצאת טיימלי קומיקס הופיעה לראשונה בחוברת Venus #6 מאוגוסט 1949, כשגרסת תור הכסף של הקומיקס הופיעה בחוברת Journey into Mystery #85 מאוקטובר 1962, בכתיבתם של סטן לי ולארי ליבר ובאיורו של ג'ק קירבי.
דמותו של לוקי מבוססת על דמותו של אל התחבולות האסגארדי מהמיתולוגיה הנורדית, בנו המאומץ של אודין ואחיו המאומץ של גיבור-העל תור.
הוא תואר לרוב כנבל-על אך גם כאנטי-גיבור.
הודות לתחבולותיו הרבים, לוקי הערים על הלה להסיר את שמו מהספר של הל, מה שאיפשר לו לרמות את המוות ולהיוולד מחדש בכל פעם במקום למות.
אחרי אירועי "מצור", לוקי נהרג וחזר לחיים בדמותו של ילד, קיד לוקי, ובהמשך גם לדמותו של יקול.
דמותו של לוקי מדורגת במקום השמיני ברשימת מאה נבלי העל הגדולים, לפי אתר IGN.
את דמותו של לוקי בסרטי היקום הקולנועי של מארוול "תור", "הנוקמים", "תור: העולם האפל", "תור: ראגנארוק", "הנוקמים: מלחמת האינסוף" ו"הנוקמים: סוף המשחק" מגלם השחקן טום הידלסטון, ששב לגלם אותו בסדרת הטלוויזיה "לוקי" וישוב לגלם את הדמות בסרט "Avengers: Doomsday".
לוקי הוא בנו של לאופי, מלך ענקי הכפור - אויביהם המושבעים של האסגרדים - ומלכתו, פרבאוטי.
לוקי ניצל את יכולותיו כדי לשנות את סיפור מקורו, וזאת באמצעות מסע בזמן.
בקרב נגד ענקי הכפור, מלך אסגרד בור הלך בעקבות מכשף זקן ופצוע, אשר היה לוקי המבוגר במסווה.
לוקי המבוגר הפך את בור לשלג בקסמיו, ובנו של בור, אודין, הגיע בזמן כדי לצפות בשאריותיו האחרונות של אביו, המתפזר ברוח ומתחנן בפני אודין שיציל אותו.
שנים חלפו, ואודין נעשה מלך אסגרד בעצמו.
אודין המשיך במלחמה נגד ענקי הכפור ולאופי, והרג את לאופי בקרב.
בבסיס העיקרי של ענקי הכפור, אודין מצא תינוק, אותו לאופי הסתיר מאנשיו מבושה.
אודין אימץ את התינוק, לוקי, וגידל אותו באסגרד.
לוקי גדל לצד שישה אחים מאמצים: תור, בלדר, טיר, הרמוד, וידאר ובראגי.
כמו כן, "רוחו של בור" אשר הציקה לאודין הייתה למעשה אשליה נוספת של לוקי.
במשך תקופת ילדותו והתבגרותו, לוקי נטר טינה לעם האסגרדי על דרך התייחסותם השונה לו ולאחיו החורגים.
האסגרדים העריכו חוזק, גבורה ואומץ בשעת קרב מעל הכל, ולוקי לקה בתחומים אלה מאחיו.
אולם, אף על פי שחסרונו היה בכוחו ובגודלו, לוקי פיצה על כך ביכולותיו המיסטיות.
כושרו הטבעי זיכה לו את הכינוי "אל השקרים והכזב".
ערמומיותו הפכה לאיום של ממש כאשר תאבונו לכוח גדל.
מספר פעמים הוא ניסה להשתמש בתכסיסים כדי להפטר מתור, ועם הזמן נודע בפי כל כ"אל הרשע" מאשר כתכסיסן המשתמש בכשפים לצורך שעשוע.
למשך העידנים, לוקי ניסה לתפוס את השלטון באסגרד ולהשמיד את תור.
בסופו של דבר, אודין מאס בהתנהגותו של לוקי וכלא אותו בתוך עץ עד אשר מישהו יזיל עליו דמעה וישחררו.
לוקי שחרר את עצמו על ידי כך שגרם לעלה נידף לפגוע בעינו של היימדל, שומר הגשר ביפרוסט, מה שגרם לו להזיל דמעה.
ללוקי מספר רב של פשעים ועוולות באסגרד, והוא הוגלה לא מעט פעמים.
הוא פגש במכשף אלדרד, אשר לימד אותו קסם שחור.
לוקי גמל לו בכך שנתן אותו לשד האש סירטיר.
לוקי התחזה לשטן בתור הזהב, מה שהוביל לכמה אירועים עם אלי האולימפוס היות שגורש לשאול.
בעידן המודרני, לוקי ותור התעמתו לעיתים קרובות.
בכמה פעמים, לוקי השתמש במורת רוחו של אודין כלפי יחסיהם של תור וג'יין פוסטר לטובתו.
הוא כרת ברית עם מכשפת פעם נוספת, הפעם כדי לפתות את תור.
כאשר אודין עצמו התערב כדי לסיים את מערכת היחסים של תור ופוסטר, לוקי ניצל זאת ונעשה שליט אסגרד.
הוא שלח את הענק סקאאג ואת שד האש סירטיר להביס את שני האסגרדים, וכשנכשל, נענש לשרת את טרולי הסלע.
בניסיונות להביס את תור, לוקי הפך את קארל קריל לאיש הסופג, עורר מחדש את שריון "המשמיד" ואף הרחיק לכת וניסה לשכנע את אודין לגזול מתור את פטישו, מיולניר.
כמו כן, בניסיון ליצור קרב בין הענק הירוק לתור, לוקי יצר בעקיפין את קבוצת האוונג'רס.
כשחזר לאסגרד, לוקי התמודד שוב עם יחס שונה, אם כי הפעם, עזר לבלום את מתקפותיו של סירטיר על אסגרד.
נובא כי במהלך הראגנארוק, "דמדומי האלים", לוקי הוא שיוביל את אויבי אסגרד.
הנבואה התגשמה, והאלים נספו בקרב האחרון - פרט לתור, אשר שקע בשינה עמוקה.
תור החל לחפש אחר חבריו, ומצא את היימדל ואת הלוחמים שלושה.
היימדל הנחה אותו לכיוון דרום מערב, שם המשמיד כלא עשרות בני אדם.
לוקי אסף את כל האסגרדים בני בריתו לשעבר, ונולד מחדש כאישה.
הוא טען כי לאור העובדה שהראגנארוק אירע, אין לו תוכניות לעתיד.
לאחר שסיפר לבלדר כי לעולם לא ישקר שוב, לוקי המשיך לזכות באמונם של האסגרדים.
הוא סיפר כי כתור, הוא היה בנו של אודין; בתחילה בלדר לא האמין, אך כאשר תור עצמו אישר זאת, בלדר החל לחשוב על לוקי כאיש סוד אמין.
במהלך פלישת הסקרולים, לוקי הצליח לשטות בקהל אסגרדים ולהאמין כי בטא ריי ביל הוא למעשה מתחזה סקרול.
במהלך שלטונו של נורמן אוסבורן, לוקי הצטרף לקאבאל המרושע אשר כלל את אוסבורן, לוקי, דוקטור דום, אמה פרוסט, הברדס ונאמור.
הוא נסע בזמן לעבר כדי להרוג את בור בקרב נגד ענקי הכפור, והקים אותו לתחייה בהווה.
עם זאת, הכישוף שהוטל עליו גרם לו לטעות כי כל הסובבים אותו הם אויביו, והחל לתקוף את תושבי ניו יורק.
כמו כן, בור נעשה כעוס על כך שבנו לא ניסה להחיותו.
כאשר תור הגיע למקום, הקסם של לוקי גרם לבור לראות את תור כמפלצת.
כאשר זיהה ב"מפלצת" את כוח אודין, בור תקף אותו בניסיון לנקום בבנו.
בעוד תור ובור נלחמו, לוקי הגיע לאסגרד ויידע את בלדר על העניין.
השניים מיהרו למנוע מתור להרוג את בור, היות שלא היה מודע לזהותו, אך איחרו.
לוקי הזכיר לבלדר כי מבחינה טכנית, תור הרג את מלך אסגרד, והעונש על כך הוא גלות.
בלדר נאלץ להגלות את תור, ולאחר מכן, הוא ולוקי דנו על העברת האסגרדים מאסגרד ללאטבריה, וזאת בהזמנתו של דוקטור דום.
לוקי ובלדר סעדו ארוחת ערב עם דום, כדי לדון על העברת האסגרדים.
בלדר ציין כי היות שהם עזבו את אסגרד, הם צריכים להחזיר את תור מגלותו.
לוקי הצליח לגרום לבלדר לוותר על דבר זה, לפני שיעליב את דום.
מאוחר יותר, לוקי הופיע בפני תור/דונלד בלייק המוגלה, וגילה לו כי יחזור לגופו הגברי תוך זמן קצר, ושהוא "רק עכשיו" הגיע להבנה שגופו הנשי היה צריך להיות של סיף.
לוקי הסביר כי כאשר האסגרדים קמו לתחייה אחרי הראגנארוק, נשמותיהם השתלטו על גופים אנושיים.
נשמתה של סיף השתלטה על גופה של רוז צ'יימברס, זקנה גוססת.
כאשר תור קרא לאסגרדים, גופה של סיף היה חלש מדי ולא שמע את הקריאה.
עם זאת, כאשר הוא קרא להם, גופה של סיף נוצר מחדש יחד עם גופם של שאר האסגרדים, אם כי נשמתה איננה יכלה להתמקם בתוכו.
כך, סיף כצ'יימברס יצאה לחפש את גופה האבוד ונתקלה בלוקי.
בסופו של דבר, סיף חזרה לגופה הישן, אם כי צ'יימברס מתה.
כאשר הברדס הופשט מכוחותיו של דורמאמו על ידי דוקטור סטריינג', דוקטור וודו ודיימון הלסטרום, הברדס קיבל מלוקי הזדמנות שנייה.
בקובה, לוקי חשף בפני הברדס ומאדאם מאסק את אבני הנורן, אשר החזירו לברדס את כוחותיו.
מועדון הכדורגל חופים לוקומוטיב מוסקבה הוא מועדון כדורגל חופים רוסי שהוקם בשנת 2010 ונחשב לאחד המועדונים המועטים והמוצלחים ביותר ברוסיה.
המועדון זכה בחמש אליפויות ושלוש פעמים במונדיאליטו דה קלאב (אליפות העולם לקבוצות).
סגל למונדיאליטו דה קלאב 2019
הסופרקאפ הרוסי בכדורגל חופים (1): 2011
גביע אירופה לאלופות בכדורגל חופים (1): 2013
גביע האתגר האירופי בכדורגל חופים (1): 2019
גביע המחזיקות האירופי (1): 2013
לוקומוטיב פלובדיב (בבולגרית: ПФК Локомотив Пловдив) הוא מועדון כדורגל בולגרי מהעיר פלובדיב שבבולגריה.
המועדון משחק בליגת העל הבולגרית ברציפות מעונת 2001/2002. המועדון זכה באליפות אחת והגיע לגמר הגביע הבולגרי 7 פעמים.
המועדון נוסד בשנת 1926 ממיזוג של שני מועדוני ספורט בעיר פלובדיב ונקרא ספורט קלאב פלובדיב.
בשנים הראשונות המועדון שיחק בעיר פלובדיב בטורניר אליפות העיר.
בשנת 1935 הצטרפו למועדון עובדי הרכבת של העיר פלובדיב.
בשנת 1936 זכה באליפות העיר פלובדיב בפעם הראשונה.
בעונת 1938/1939 הצטרף המועדון בפעם הראשונה לליגת העל הבולגרית ושיחק בליגה 5 עונות ברציפות עד עונת 1943. בשנת 1940 הגיע בפעם הראשונה לגמר הגביע הבולגרי.
בשנת 1942 הגיע בפעם השנייה לגמר הגביע הבולגרי והפסיד לקבוצת לבסקי סופיה.
בשנת 1943 המועדון שינה את שמו ללבסקי פלובדיב.
המועדון חזר לליגה הראשונה בעונת 1947 ושיחק עונה אחת.
בשנת 1948 הגיע לגמר הגביע הבולגרי והפסיד לקבוצת לוקומוטיב סופיה.
המועדון חזר לליגה הראשונה בעונת 1948/1949 ושיחק 7 עונות ברציפות עד עונת 1955. בשנת 1950 המועדון שינה את שמו לטורפדו פלובדיב ובשנת 1951 שינה את שמו שוב לשם הנוכחי לוקומוטיב פלובדיב.
בסוף עונת 1955 סיים את הליגה במקום הלפני אחרון וירד לליגה השנייה.
המועדון שיחק 6 עונות ברציפות בליגה השנייה וחזר לליגה הראשונה בעונת 1961/1962. בשנת 1960 הגיע לגמר הגביע הבולגרי.
המועדון שיחק 19 עונות ברציפות בליגה הראשונה מעונת 1961/1962 ועד עונת 1979/1980. בעונת 1963/1964 שיחק בפעם הראשונה במפעלים האירופאים במסגרת גביע ערי הירידים.
בסיבוב הראשון ניצח את קבוצת בראשוב.
בשמינית הגמר הפסיד לקבוצת אויפשט מהונגריה והודח מהטורניר.
בעונת 1964/1965 שיחק שוב בגביע ערי הירידים.
בסיבוב הראשון ניצח את קבוצת וויבודינה נובי סאד.
בסיבוב השני ניצח את קבוצת פטרולול פלוישט מרומניה.
בשמינית הגמר הפסיד לקבוצת יובנטוס והודח מהטורניר.
בעונת 1965/1966 שיחק בפעם הראשונה בגביע אופ"א.
בסיבוב הראשון הפסיד לקבוצת פ.צ ברנו והודח מהטורניר.
בעונת 1967/1968 שיחק בפעם השנייה בגביע אופ"א.
בסיבוב הראשון הפסיד לקבוצת פרטיזן בלגרד והודח מהטורניר.
בעונת 1968/1969 סיים את הליגה במקום השלישי והעפיל לגביע אופ"א בעונת 1969/1970. בסיבוב הראשון הפסיד לקבוצת יובנטוס והודח מהטורניר.
בעונת 1970/1971 הגיע לגמר הגביע הבולגרי וסיים את הליגה במקום הרביעי.
המועדון העפיל לגביע אופ"א בעונת 1971/1972. בסיבוב הראשון הפסיד לקבוצת קרל צייס יינה מגרמניה והודח מהטורניר.
בעונת 1972/1973 סיים את הליגה במקום השני והעפיל לגביע אופ"א בעונת 1973/1974. בסיבוב הראשון ניצח את קבוצת סלימה וונדררס ממלטה.
בסיבוב השני הפסיד לקבוצת בודפשט הונבד מהונגריה והודח מהטורניר.
בעונת 1973/1974 סיים את הליגה במקום השלישי והעפיל לגביע אופ"א בעונת 1974/1975. בסיבוב הראשון הפסיד לקבוצת גיור מהונגריה והודח מהטורניר.
בעונת 1975/1976 סיים את הליגה במקום הרביעי והעפיל לגביע אופ"א בעונת 1976/1977. בסיבוב הראשון הפסיד לקבוצת הכוכב האדום בלגרד והודח מהטורניר.
בסוף עונת 1979/1980 סיים את הליגה במקום הלפני אחרון וירד לליגה השנייה.
המועדון שיחק 3 עונות בליגה השנייה ובסוף עונת 1982/1983 עלה לליגה הראשונה.
בשנת 1982 הגיע לגמר הגביע הבולגרי ובשנת 1983 זכה בגביע של הצבא הסובייטי והעפיל לגביע אופ"א בעונת 1983/1984. בסיבוב הראשון הפסיד לקבוצת פאוק סלוניקי והודח מהטורניר.
בסוף העונה ירד לליגה השנייה ואחרי עונה אחת בליגה השנייה, חזר לליגה הראשונה.
המועדון שיחק 14 עונות ברציפות בליגה הראשונה מעונת 1985/1986 ועד עונת 1998/1999. בעונת 1991/1992 סיים את הליגה במקום השלישי והעפיל לגביע אופ"א בעונת 1992/1993. בסיבוב הראשון הפסיד לקבוצת אוסר והודח מהטורניר.
בעונת 1992/1993 סיים את הליגה במקום הרביעי והעפיל לגביע אופ"א בעונת 1993/1994. בסיבוב הראשון הפסיד לקבוצת לאציו והודח מהטורניר.
בסוף עונת 1998/1999 סיים את הליגה במקום הלפני אחרון וירד לליגה השנייה.
אחרי 3 עונות חזר לליגה הראשונה.
המועדון משחק ברציפות בליגת העל הבולגרית מעונת 2001/2002. בעונת 2003/2004 זכה המועדון באליפות בולגריה ובסופרקאפ הבולגרי והעפיל בפעם הראשונה לליגת האלופות בעונת 2004/2005. בסיבוב המוקדמות השני הפסיד לקבוצת קלאב ברוז' והודח מהטורניר.
בעונת 2004/2005 סיים את הליגה במקום השלישי והעפיל לגביע אופ"א בעונת 2005/2006. בסיבוב המוקדמות השני ניצח את קבוצת OFK בלגרד.
בסיבוב הראשון הפסיד לקבוצת בולטון וונדררס והודח מהטורניר.
בעונת 2005/2006 סיים את הליגה במקום החמישי והעפיל לגביע האינטרטוטו בעונת 2006/2007. בסיבוב השני הפסיד לקבוצת פארול קונסטנצה מרומניה והודח מהטורניר.
בעונת 2011/2012 הגיע לגמר הגביע הבולגרי, הפסיד לקבוצת לודוגורץ ראזגרד והעפיל לליגה האירופית בעונת 2012/2013. בסיבוב המוקדמות השני הפסיד לקבוצת ויטסה ארנהם והודח מהטורניר.
בעונת זכתה הקבוצה לראשונה בתולדותיה בגביע הבולגרי, לאחר שגברה בגמר על יריבתה העירונית בוטב פלובדיב בתוצאה 1-0 משער של אלן אוז'בולט בדקה ה-73. היה זה ניצחונה הראשון במעמד גמר הגביע לאחר ארבעה הפסדים בעבר.
לוקוס אמונוס (לטינית: locus amœnus, מילולית: "מקום נעים") היא טכניקה ספרותית שבה מתואר מקום אוטופי, מרוחק מהמציאות, כמעט גן עדן שמיימי.
כך, למשל, יכול הטקסט לתאר בפרוטרוט את נופו של הגן, החל מהמים, הדשא והעצים המצויים בו; את תחושת השלווה, הביטחון, הרעננות, השלמות ולעיתים אף את התמימות שקיימים בו.
אך ככל גן, לוקוס אמונוס על פי רוב אינו מתאר רק גן עדן שמיימי אלא מרמז על מאורע מסוכן או כאוב שעומד ליצור תפנית עלילתית ביצירה.
לפני הגירוש מגן עדן מתואר הגן:
לפני מותו של הקטור באיליאדה, מפסיק הכותב את תיאורי המרדף של אכילס אחר הקטור ומתאר את המקום אליו השנים מגיעים:
לוקומוטיב מוסקבה הוא מועדון כדורגל רוסי, שמופיע במפעלים האירופיים מאז עונת 1993.
הקבוצה העפילה פעמיים לחצי גמר גביע המחזיקות, בעונות 1997/1998 ו-1998/1999 במה שמהווה להישג שיא של הקבוצה בכל המפעלים האירופיים.
הקבוצה העפילה ארבע פעמים לשלב הבתים בליגת האלופות ובעונת 2003/2004 העפילה לשמינית גמר ליגת האלופות.
משנת 1993 ועד 2005 היה יורי סיומין מאמן הקבוצה, שהביא אותה להישגים הגדולים בתולדותיה.
תחתיו לוקומוטיב העפילה פעמיים רצופות לחצי גמר גביע מחזיקות הגביע (בעונות 1998 - 1999) והתמודדה בשלב הבתים של ליגת האלופות (בעונות 2003 - 2004).
בעונת 2004 העפילה הקבוצה לשמינית הגמר של ליגת האלופות, אך הודחה על ידי מונקו.
משנת 2005 ידעה הקבוצה תחלופת מאמנים גבוהים ובשנת 2017 חזר סיומין לאמן את לוקומוטיב.
בעקבות זכייתה באליפות 2018 חזרה להשתתף בשלב הבתים של ליגת האלופות.
בעונת 2018/2019 בליגת האלופות גברה על גלאטסראי במסגרת שלב הבתים, במה שהיה לניצחון הראשון של הקבוצה במסגרת ליגת האלופות מאז 2004 אך סיימה במקום האחרון בביתה ובמאזן הגרוע ביותר שלה במפעלים האירופיים עם ניצחון אחד וחמישה הפסדים.
הישג שהיא שחזרה גם עונה לאחר מכן, כשסיימה במקום האחרון שוב כשבמאזנה ניצחון בודד וחמישה הפסדים.
את עונת 2021/2022 הקבוצה פתחה עם שוויון 1:1 מול מרסיי, אך הפסידה ללאציו 2:0 אך שוב סיימה את שלב הבתים במקום האחרון בבית עם מאזן של 4 הפסדים ו-2 שוויונות.
להלן השחקנים הניצבים בראש טבלת כובשי השערים במדי לוקומוטיב במפעלים האירופיים, נכון ל-30 בספטמבר 2021.
לוקוס HTT פלאטור היא מכונית-על בתצורת ספורט, 2 דלתות, 3 מושבים קדמיים, אשר היה מתוכנן להיבנות בקנדה על ידי חברת המכוניות הקנדית HTT Automobile..
החברה הפסיקה להתקיים לפני תחילת ייצור המכונית.
"לוקוס HTT פלאטור" הוא הדגם הראשון של מכונית-על המיוצרת בקנדה.
גוף דגם ה-"לוקוס HTT פלאטור" עשוי מסיבי פחם.
אב טיפוס של דגם "לוקוס HTT פלאטור" הוצג לראשונה ב-קנדה בשנת 2007, בתערוכת המכוניות הבינלאומיות ב-מונטריאול.
בנוסף, הוצג דגם שעליו הורכב מנוע V8 המפיק 1,100 כ"ס (המנוע יוצר על ידי "Pratt & Miller").
הייצור הסדרתהיה מתוכנן להתחיל בשנת 2010 אך מועד זה לא התממש.
בשנת 2016 החל תכנון של מכוני-על קנדית אחרת Felino CB7. גם מכונית זו התקשתה לעבור לפסי הייצור.
לדגם 2 דלתות צד קדמיות, סימטריות (ימנית ושמאלית).
צורת הדלת וזווית הפתיחה המיוחדת של הדלתות - בשיטת "Targa top".
דגמי "לוקוס HTT פלאטור" שומרים על ערכם.
לוקומוטיב מוסקבה הייתה קבוצת כדורסל סובייטית מהעיר מוסקבה, שהתמודדה בליגת העל הסובייטית בכדורסל והתקיימה בשנים 1923–1980.
הקבוצה זכתה באליפות פעם אחת בלבד, בעונת 1939.
קבוצת הכדורסל של לוקומוטיב מוסקבה הוקמה בשנת 1923 כחלק מאגודת לוקומוטיב.
היא הייתה ממייסדות ליגת העל הסובייטית בכדורסל והתמודדה בה במשך מספר עשורים, אף לא הצליחה להגיע להישגים משמעותיים לאחר מלחמת העולם השנייה.
בשנת 1937 סיימה במקום השלישי בטבלת האליפות, אך עונה לאחר מכן הייתה לסגנית אלופה, לקראת זכייתה באליפות הלאומית לראשונה בתולדותיה, בעונת 1939. שנה לאחר מכן התמקמה במקום השלישי, הישג שהצליחה לשחזר גם לאחר חידוש הליגה בעונת 1944 אך מאז נכשלה בשחזור הישג זה.
בשנות ה-80 של המאה ה-20 פורקה.
אליפות ליגת העל הסובייטית בכדורסל (1): 1939
מועדון ההוקי קרח לוקומוטיב מוסקבה הוא מועדון הוקי קרח סובייטי מהעיר מוסקבה שהתמודד באליפות המדינה מהקמתו ועד פירוקו בשנת 1983.
היכל הבית של הקבוצה היה היכל הספורט סוקולניקי במוסקבה שהכיל 5,000 מושבים.
הישג השיא של הקבוצה הוא מקום שלישי בעונת 1960/1961.
קבוצת ההוקי קרח של לוקומוטיב הוקמה בשנת 1947 כחלק מאגודת לוקומוטיב.
בעונת 1947/1948 התמודדה לראשונה באליפות ברית המועצות בהוקי קרח בליגה השנייה.
בעונת 1949 העפילה לליגה הראשונה.
בעונת 1949/1950 הדריך אותה אלכסנדר נובוקרשצ'ונוב אך הקבוצה סיימה במקום ה-12 והאחרון בטבלת האליפות.
בעונת 1954 העפילה לשמינית גמר הגביע הסובייטי, אך הפסידה לקבוצת "קריסטל אלקטרוסטאל" בתוצאה 3:5. בעונת 1955 חזרה לליגה הבכירה אך סיימה במקום ה-14, הלפני אחרון.
בעונת 1956 מונה אנטולי קוסטריוקוב למאמן הקבוצה, במקביל להיותו מאמן נבחרת ברית המועצות לנוער בהוקי קרח.
באותה עונה הקבוצה סיימה במקום השביעי ושחקן הקבוצה ניקולאי סנטקוב נכנס לרשימת מלכי השערים בעונת 1956/1957 לאחר שהבקיע 27 שערים במהלך העונה.
בעונת 1957/1958 הקבוצה סיימה במקום הרביעי והייתה לאחת הטובות בליגה הסובייטית.
בעונת 1958/1959 הם שחזרו את ההישג מהעונה שעברה וסיימו במקום הרביעי שוב.
למלך השערים של העונה הוכתר שחקן הקבוצה ויקטור יאקושב בן 19 שהבקיע 21 שערים במהלך העונה.
בעונת 1959/1960 נערך שינוי בליגה ששוחקה בשיטת גביע כאשר 18 קבוצות הליגה שובצו בשני בתים.
לוקומוטיב התמודדה נגד צסק"א, דינמו וקריליה סובייטוב מוסקבה, בעוד ספרטק וחימיק ווסקרסנסק שיחקו בית נפרד.
לוקומוטיב סיימה במקום הרביעי בבית שלה והעפילה לשמינית גמר פלייאוף הליגה וגברה על קלינין בדרך להעפלה לרבע הגמר, שם הביסה את טרקטור מצ'ליאבינסק בדרך להתמודדות בדרבי נגד דינמו בחצי גמר הליגה.
אך דינמו ניצחה והעפילה לגמר, בעוד לוקומוטיב התמודדה על משחק על המקום השלישי נגד קריליה סובייטוב מוסקבה.
בעונת 1960/1961 אימן את הקבוצה, מאמן צסק"א לשעבר, גריגורי מקרטיצ'אן.
באותה עונה לוקומוטיב סיימה במקום השלישי באליפות וזכתה במדליית ארד לראשונה בתולדותיה.
בנוסף הקבוצה העפילה עד לחצי גמר הגביע הסובייטי, ממנו הודחה לאחר הפסד לצסק"א.
בעונת 1961/1962 הקבוצה התמודדה על טורניר סובייטסקי ספורט והפסידה בגמר לאותה צסק"א.
באליפות עצמה, הקבוצה הייתה לנחותה ביותר מבין שאר הקבוצות המוסקבאיות.
הקבוצה אומנם ניצבה בראשות טבלת האליפות, אך לא שבה לזכות במדליות ולא העפילה שוב למקום השלישי, אם כי סיימה במקום הרביעי.
בעונת 1967 לוקומוטיב הוזמנה להתמודד בגביע שפנגלר, בו זכתה לאחר שגברה בגמר על קינגסטון אייסס הקנדית.
בעונת 1969 זכתה שוב בגביע שפנגלר, הפעם לאחר שגברה על קבוצת ההוקי של דאבוס השווייצרית בגמר.
בעונת 1971/1972 נשרה לליגה השנייה ועד לפירוקה בסיום עונת 1982/1983 לא חזרה לליגה הבכירה.
אליפות ברית המועצות בהוקי קרח: מקום שלישי בעונת 1960/1961
מועדון הרוגבי "לוקומוטיב" מוסקבה הוא מועדון רוגבי מקצועני מהעיר מוסקבה המתמודד באליפות רוסיה ברוגבי.
הקבוצה פעילה מאוד בתחום הרוגבי ליג (13 שחקנים) וזכתה במספר אליפויות לאומיות.
הקבוצה נחשבת לחזקה ביותר בתחום הרוגבי ליג ברוסיה, לאחר שזכתה במרב תוארי הגביע ובמספר רב של אליפויות לאומיות.
משנת 2010 פועלת גם מחלקה של לוקומוטיב בתחום רוגבי-7 ומשנת 2014 פועל בית הספר לרוגבי לילדים.
מרכז האימונים נמצא באצטדיון צ'רקיזובו, סמוך ל-RZD ארנה.
לוקומוטיב סנקט פטרבורג הוא מועדון כדורגל רוסי מהעיר סנקט פטרבורג.
בעבר הקבוצה התמודדה בליגה הרוסית הראשונה אך כיום מהווה קבוצת חובבנית ומתמודדת באליפות העיר סנקט פטרבורג.
מרכז האימונים של הקבוצה הוא מרכז הספורט לוקומוטיב, בעיר סנקט פטרבורג.
קבוצת הכדורגל לוקומוטיב לנינגרד הוקמה בשנת 1936 על ידי עובדי הרכבת בעיר לנינגרד כחלק מאגודת הספורט של לוקומוטיב.
הקבוצה התמודדה בגביע הסובייטי בכדורגל ובליגה הסובייטית השנייה, אך מעולם לא הגיעה להישגים משמעותיים.
בשנת 1996 לוקומוטיב מוזגה עם קבוצת הכדורגל "סאטורן-1991" (Футбольный клуб «Сатурн-1991» Санкт-Петербург) ונטלה את מקומה בליגה הרוסית הראשונה.
סאטורן-1991 הוקמה בשנת 1991 והישג השיא שלה היה מקום 5 בליגת המשנה בעונת 1993.
הקבוצה נקראה אז "סמנה-סאטורן" (Смена-Сатурн) והייתה הקבוצה האחרונה ששיחקה משחק רשמי בעיר גרוזני, לפני פרוץ מלחמת צ'צ'ניה הראשונה, כשהתארחה אצל קבוצת ארזו המקומית (Арзу).
בשנת 1992 הקבוצה העפילה עד לשלב 16 האחרונות ממנו הודחה על ידי צסק"א מוסקבה, שניצחה בתוצאה 2:1.
אחד המשחקים הזכורים של הקבוצה היה משחק במסגרת הדרבי של סנקט פטרבורג, נגד זניט סנקט פטרבורג ב-28 במאי 1993, במסגרת הגביע הרוסי בכדורגל 1993/1994, שבו סאטורן-1991 גברה על זניט בתוצאה 1–4. באותה עונה הקבוצה העפילה עד לשלב שמינית גמר הגביע ממנו הודחה על ידי לוקומוטיב מוסקבה שגברה בתוצאה 2:1.
בשנת 1995, בעלי הקבוצה, לאוניד שקבלסקי, מכר את חלקו בקבוצה והוסכם להתאחד עם קבוצת לוקומוטיב.
בשנת 1996 התקיימה קבוצת בת בשם לוקומוטיב-ד' שפורקה מקץ שנה.
בשנת 1998 הוקם במקומה בית ספר לכדורגל.
בשנת 2000 הקבוצה נשרה מהליגה הרוסית השנייה ואיבדה בפועל את מעמדה כקבוצת כדורגל מקצוענית.
בשנת 2005 נשרה גם מהליגה הרוסית השלישית והתמודדה רק בטורנירים אזוריים ובאליפות העיר סנקט פטרבורג.
בשנת 2011 הוקמה קבוצת הנוער של לוקומוטיב.
מועדון הכדורגל לוקומוטיב ניז'ני נובגורוד הוא מועדון כדורגל רוסי מהעיר ניז'ני נובגורוד.
הקבוצה נוסדה בשנת 1987 והתמודדה בליגת העל הרוסית בכדורגל במשך 9 עונות, 6 מהן רצופות.
הישגי השיא של הקבוצה הם העפלה לחצי גמר גביע אינטרטוטו וסיימה במקום הששי בליגת העל הרוסית בכדורגל בעונת 1992. הקבוצה פורקה מספר פעמים בשל קשיים פיננסיים בהפעלת הקבוצה ומהווה קבוצה חובבנית המתמודדת באליפות מחוז ניז'ני נובגורוד.
השחקן הברזילאי הראשון בליגת העל הרוסית בכדורגל היו לואיס אנדרה דה סילבה ומריוס דוס סנטוס ז'וניור, שחתמו בשורות לוקומוטיב בעונת 1995.
משחקים רבים שנערכו באצטדיון לוקומוטיב בניז'ני נובגורוד הגיעו לכדי עימות אלים בין אוהדי הקבוצה ללוחמי היחידה לפיזור מהומות של משטרת ניז'ני נובגורוד.
בתקופת התמודדות הקבוצה במסגרות המקצועניות הקבוצה אירחה את משחקיה באצטדיון לוקומוטיב המכיל 17,856 מושבים.
הקבוצה הוקמה לראשונה בשנת 1987 ובשנים 1987—1989 התמודדה בליגה הסובייטית השנייה.
ב-1989 הקבוצה בהדרכת ואלרי אובצ'יניקוב העפילה לליגת המשנה הסובייטית בה התמודדה בעונות 1009-1991. ב-1992, בעקבות התפרקות ברית המועצות לוקומוטיב העפילה לליגת העל הרוסית בכדורגל בה התמודדה במשך 6 עונות רצופות, עד 1997, באותן שנים הקבוצה נתמכה על ידי חברת הרכבות של ניז'ני נובגורוד ומנהליה אומארי שראדזה ואלכסנדר פיסקונוב.
בעונת 1997 הקבוצה סיימה במקום ה-17 ונשרה לליגה הרוסית הראשונה, אם כי באותה עונה העפילה עד לשלב חצי הגמר בגביע אינטרטוטו.
בעונת 1998 הקבוצה סיימה כסגנית אלופת הליגה הראשונה וחזרה לליגת העל, בה התמודדה עוד 3 עונות רצופות נוספות לפני שנשרה שוב.
ב-1999 אומארי שראדזה שתמך בקבוצה עזב ואלכסנדר פיסקונוב הלך לעולמו, מה שהשפיע מאוד על הקבוצה עצמה.
בעונת 2000 הקבוצה סיימה במקום ה-17 ונשרה לליגה הראשונה.
שנתיים לאחר מכן הקבוצה התדרדרה למקום האחרון והורדה לליגה הרוסית השנייה.
בשנת 2002 הקבוצה נתקלה בקשיים למציאת ספונסר מתאים והקבוצה פורקה.
ברם עונה לאחר מכן חברת הרכבות העירונית הכריזה על הקמת הקבוצה מחדש תחת השם "לוקומוטיב GZhD" (Локомотив-ГЖД), בחסות חברת הרכבות ופדרציית הכדורגל המחוזית.
הקבוצה התמודדה בליגה הרוסית השלישית ובסיום עונת 2004 העפילה חזרה לליגה הרוסית השנייה, בה התמודדה במשך 3 עונות.
ב-29 בינואר 2006 הנהלת הקבוצה הכריזה שוב על קושי במציאת ספונסר לקבוצה.
והוחלט על פירוק הקבוצה והעברת משאביה לידי קבוצת ספרטק צ'ליאבינסק.
בשנת 2016 הקבוצה הוקמה שוב, הפעם כקבוצה חובבנית והתמודדה באליפות של מחוז ניז'ני נובגורוד.
משנת 2018 אורגנה מחדש והיא מתמודדת בליגת הכדורגל החובבנית, הרביעית בחשיבותה במערך הליגות ברוסיה.