tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
אלו רוכזו על ידי צה"ל במבנה נטוש בקרבת המעבר והוחזקו שם תוך מתן כבוד צבאי.
ארונות חללי לטרון וגבעת הרדאר רוכזו במבנה בכפר ערבי נטוש ממערב לירושלים.
משרד הביטחון החליט בהסכמת קרובי כל החללים (למעט ארבעה) כי הם – שהיו מגיני ירושלים – יובאו לקבורה בבית הקברות הצבאי בהר הרצל בירושלים, שהוכרז על הקמתו מוקדם יותר באותה שנה ושהכשרתו החלה זמן לא רב לפני כן.
במסיבת עיתונאים שנערכה ביום ההלוויה נמסרו פרטים על איסוף החללים מפי הרב גורן ואנשי משרד הביטחון יוסף דקל ויצחק זיו-אב.
יום ההלוויה נקבע ליום חמישי, 17 בנובמבר.
בלילה שלפני כן הועברו 228 הארונות מהמקומות שבהם הוחזקו על גבי 38 משאיות – שישה ארונות בכל משאית.
המשאיות הוצבו למשך הלילה בחצר הגימנסיה רחביה.
בשעת בוקר מוקדמת הוצבו המשאיות משני צידיו של רחוב המלך ג'ורג'.
על גבי הארונות נפרשו דגלי ישראל וזר פרחים עיטר כל משאית.
לקראת טקס האשכבה פסקו העבודה והפעילות בירושלים.
קהל אלפים התקבץ במרכז ירושלים לקראת הטקס.
הוא כלל את קרובי החללים (כ-1,800 מהם הגיעו בהסעות מחוץ לירושלים), שרי ממשלת ישראל וחברי כנסת, קציני צה"ל וחייליו, אישי ציבור לרבות ראש העיר ואנשי הסוכנות היהודית, חברי תנועות נוער, תלמידי בתי ספר ותושבים מירושלים.
דגלי המדינה על בנייני הממשלה והמוסדות הלאומיים בירושלים הורדו לחצי התורן.
על בתים פרטיים רבים הונפו דגלים שחורים.
טקס האשכבה לנופלים החל בשעה 10:00 ברחבת בית הכנסת ישורון, הסמוך לבניין המוסדות הלאומיים.
בפתח הטקס קרא חבר הכנסת הרב אברהם חיים שאג, שבנו נהרג עם הל"ה, את פרק ע"ט בתהילים.
אחריו נשא דברים בשם הממשלה שר האספקה והקיצוב דב יוסף, גם הוא אב שכול, ששימש בימי המלחמה כמושל ירושלים.
נשאו דברים גם הרמטכ"ל יגאל ידין והרב גורן.
החזן משה קראוז נשא תפילת אל מלא רחמים וילד שאביו נהרג בגוש עציון אמר קדיש.
בשעה 11:15 יצאה שיירת המשאיות בנסיעה איטית בשני טורים אל הר הרצל דרך רחוב יפו ושדרות הרצל.
לפניה נסעו קצינים ומשמרות חיילים ב-20 ג'יפים, ואחרי המשאיות נסעו מכוניות ואוטובוסים ובהם מלווי ההלוויה.
לפי הערכה נקהלו לצידי נתיב השיירה להר הרצל 50 אלף בני אדם.
מסע השיירה להר הרצל נמשך כשעה.
בתל אביב הושמעה בשעה 10:00 צפירת זיכרון והציבור והתנועה נעצרו לשני רגעי דומייה לזכר החללים.
גם בחיפה כובדו באותה שעה שתי דקות דומיה.
בהר הרצל נכחו כ-10,000 איש בטקס הקבורה.
המשאיות נושאות הארונות ניגשו אחת אחת לפתח בית הקברות וארונות החללים נישאו לחלקות הקבורה במשך כשעתיים על ידי חיילי צה"ל וחברי משקי הקיבוץ הדתי.
הרבנים הראשיים הרצוג ועוזיאל נשאו דברי הספד, הושמעו תפילת אל מלא רחמים וקדיש ומשמר ירה מטח כבוד.
עם רדת הערב נסתיימה סתימת הגולל על הארונות.
החללים נקברו בשתי חלקות מדורגות (בגבולו המערבי של בית הקברות דהיום) :
החלקה העליונה – חלקת חללי קרבות גוש עציון:
אנשי מחלקת הל"ה – קבריהם נערכו בסדר שבו נקברו במקור בגוש עציון.
שתי שורות ל-12 חללי קרב כ"ה בניסן (4 במאי)
168 חללי גוש עציון, מהם 156 שנקברו בקבר אחים
עשרה חללי שיירת העשרה לגוש עציון, שהותקפה ב-11 בדצמבר 1947
החלקה התחתונה – חלקת חללי לטרון, גבעת הרדאר ונווה יעקב:
88 חללי הקרבות בלטרון וסביבה, שנקברו בשלושה קברי אחים
17 חללי הקרב בגבעת הרדאר, בקבר אחים
חמשת חללי הקרב בנווה יעקב.
בשנים 1950–1953 נערכו בהר הרצל הלוויות המוניות נוספות לחללי מלחמת העצמאות:
28 בפברואר 1950 - הלוויית 140 חיילים, שנהרגו בקרבות בלטרון ועל הדרך לירושלים.
16 במאי 1950 – הלוויית שישה חיילים, שנהרגו בקרבות בדרום הארץ.
22 ביוני 1950 - הלוויית שלוש חיילות, שנהרגו בקיבוץ דורות.
3 באוגוסט 1950 – הלוויית 51 חיילים, שנהרגו בקרבות סביב ג'נין.
30 באוגוסט 1950 - הלוויית 83 חיילים, שהועברו מבית העלמין שייח' באדר
10 בספטמבר 1950 – הלוויית 199 חיילים, שהועברו מבית העלמין שייח' באדר
21 ביוני 1951 - הלוויית 47 חיילים, שהועברו מבית העלמין שייח' באדר
7 בספטמבר 1951 - הלוויית 24 חיילים, שהועברו מבית הקברות סנהדריה (מהם 16 ממגיני עטרות).
20 בספטמבר 1951 – הלוויית 24 חיילים, שהועברו מבית הקברות סנהדריה.
26 בספטמבר 1951 – הלוויית 24 חיילים, שהועברו מבית הקברות סנהדריה.
15 בנובמבר 1951 – הלוויית 21 חיילים, שהועברו מבית הקברות סנהדריה.
24 באפריל 1952 – הלוויית 11 חיילים, שהועברו מבית הקברות סנהדריה.
19 בנובמבר 1953 – הלוויית 30 חיילים שהועברו מבית הקברות סנהדריה וממעלה החמישה.
הלווטיק איירווייז היא חברת תעופה שווייצרית, שבסיסה בנמל התעופה הבינלאומי ציריך קלוטן.
החברה מפעילה טיסות סדירות ושכר ליעדים בצפון אפריקה ובאירופה.
משנת 2011 פועלת החברה גם מנמל התעופה של העיר ברן.
הלווטיק איירווייז הוקמה בסתיו 2003, כמיתוג מחדש של חברת התעופה אודט איירוויז (Odette Airways).
החברה החלה לפעול בנובמבר 2004 באמצעות שלושה מטוסי פוקר 100, עד סוף השנה גדל צי החברה לשבעה מטוסים מדגם זה.
ב-18 בפברואר 2013, שמונה גברים לבושים במדי המשטרה המקומית וחמושים בקלשניקובים, שדדו יהלומים בשווי 38 מיליון אירו ממטוס של החברה שחנה בנמל התעופה של בריסל.
השודדים פרצו את הגדר המקיפה את נמל התעופה וגנבו את היהלומים בעת שהועמסו על המטוס, במהלך השוד שנמשך 11 דקות לא נורתה ירייה אחת.
בתום האירוע נמלטו השודדים דרך הפרצה ממנה נכנסו.
כלי טיס בצי בהזמנה נוסעים הערות Y סה"כ—100100אמבראר
תחום ההלוואת עמית לעמית הידוע גם כהלוואות המונים או הלוואות חברתיות או הלוואות p2p הוא תחום פיננסי המתפתח בשנים האחרונות (כחלק מתחום מימון המונים) ומאפשר לאנשים ולעסקים קטנים לקבל הלוואות הממומנות על ידי אנשים וחברות אחרות, בדרך כלל, צדדים שלישיים לא קשורים.
כל זאת, מבלי לעבור דרך גופי המימון המסורתיים כגון בנקים, חברות כרטיסי אשראי או גופי מימון חוץ בנקאיים אחרים, אלא דרך פלטפורמה המשמשת כזירת מפגש בין הלווים למלווים.
הלווים, מבקשי ההלוואה, באתרי הלוואות מעמית לעמית הם בדרך כלל אינדיבידואלים או עסקים קטנים המגישים דרך האתר בקשה להלוואה.
הליך בקשת ההלוואה כולל, בדרך כלל, שאלון אונליין הכולל את הסכום המבוקש, תקופת ההלוואה הרצויה וכן פרטים אודות הלווה.
לרוב, לאחר אישור ההלוואה על ידי האתר, תפורסם (ברוב אתרי הלוואות עמית לעמית בעולם - ללא פרטים מזהים של הלווה) בלוח הלוואות באותו האתר.
לוח ההלוואות משמש כזירת מסחר בו יכולים מלווים לבחון את בקשת ההלוואה, לעיתים אף להציג שאלות נוספות ללווה, ולהחליט האם ברצונם לממן את ההלוואה.
לרוב, אתרים אלו, מגבילים את אחוז ההשקעה או סכום ההשקעה שכל מלווה יכול לתת ללווה בודד.
בדרך זאת, נוצר פיזור סיכון בין מלווים רבים ובמקרה של חדלות פרעון של הלווה הפגיעה בסכום ההשקעה הכולל לכל מלווה נמוך יותר.
הלוואות אלו אינן מובטחות על ידי גוף ממשלתי כלשהו או על ידי הבנק המרכזי והסיכון להפסד ההשקעה למלווים - קיים.
הריבית המשולמת על ידי הלווה נקבעת או בדרך של מכרז הפוך בו מתחרים המלווים מי ייתן את ההלוואה בריבית הנמוכה ביותר או על ידי האתר המתווך הקובע דירוג אשראי ללווה.
לווים המוערכים כבעלי סיכון גבוה לחדלות פרעון ישלמו ריבית גבוהה יותר, לווים המוערכים כבעלי סיכון נמוך לחדלות פרעון ישלמו ריבית נמוכה יותר.
במקרה בו הלווה אינו מחזיר את ההלוואה החברות המנהלות את אתרי ההלוואות מעמית לעמית יפעלו על מנת לגבות את החוב מהלווה באמצעים משפטיים מקובלים.
אתרי ההלוואות עמית לעמית הם חברות הפועלות למטרת רווח, את הכנסותיהן מייצרות חברות אלו על ידי גביית עמלה הן מהלווה והן מהמלווה תמורת הארגון והתיווך בהלוואה.
עלות התיווך שחברות הלוואות עמית לעמית מציעות בעולם נמוך יחסית משתי סיבות עיקריות: 1. חברות אלו אינן מלוות כסף בעצמן אלא רק מתווכות בהלוואות.
עלות הכסף מבחינתן הוא אפס, בניגוד לגורמי התיווך המסורתיים המגייסים כסף באמצעות הנפקת הון, הנפקת חוב, גיוס פיקדונות, הלוואות מהבנק המרכזי ו/או בנקים אחרים.
2. כיוון שרוב פעילות התיווך מתבצעת דרך פלטפורמה אינטרנטית עלויות התפעול לחברות אלו נמוך יותר מעלויות התפעול של גורמי תיווך מסורתיים.
המאפיינים העיקריים של אתרי הלוואות עמית לעמית הן:
אין בהכרח היכרות מוקדמת בין הלווה למלווה;
התיווך מתבצע על ידי חברות הלוואות עמית לעמית;
המלווים יכולים לבחור איזה הלוואות לממן;
ההלוואות אינן כנגד בטוחה ואינן מובטחות על ידי ביטוח ממשלתי או אחר;
לרוב, מספר רב של מלווים, לעיתים מאות, מממנים הלוואה בודדת.
רוב אתרי הלוואות עמית לעמית מספקים את השירותים הבאים:
פלטפורמות אינטרנטיות המאפשרות ללווים ומלווים להיפגש באמצעותן;
פיתוח מודלים של אשראי לאישור הלוואות ולתמחורן;
אמצעים לווידוי זהותו של הלווה, חשבון הבנק שלו ונתונים אחרים עליו;
סליקת התשלומים בין הלווה למלווים;
מעקב אחרי ההלוואה במהלכה, דיווחים שוטפים ללווה ומלווה על מצב ההלוואות.
כמו כן, האתרים מספקים שירותי גבייה לחובות במידה והלווה המאחר בתשלומיו או חדל פרעון;
מסגרת משפטית מתאימה לתיווך בהלוואות שכאלה.
בריטניה: החברה הראשונה להציע הלוואות עמית לעמית באנגליה הייתה Zopa שהוקמה בשנת 2005. מאז הקמתה ועד מרץ 2013 Zopa תיווכה בסכום הלוואות כולל של 310 מיליון ליש"ט.
בשנת 2010 RateSetter הייתה החברה הראשונה באנגליה להציע למלווים דרך הפלטפורמה שלה "קרן שיפוי" המפצה את המלווים במידה והלווים אינם מחזירים את הכסף.
חברת FundingCircle מציעה את אותו מנגנון למלווים לעסקים קטנים באנגליה.
ממשלת אנגליה, כחלק מרצונה לשפר את הנגישות של משקי הבית ועסקים קטנים לאשראי, החליטה להלוות, בסוף 2012, דרך אתרי הלוואות עמית לעמית, סכום של 55 מיליון ליש"ט.
בשנת 2011, חברת הלוואות עמית לעמית Quakle פשטה את הרגל עם כמעט 100% חדלות פרעון.
המודל של Quakle היה להעריך את הלווים בצורה של ציון משותף אותו נותנים המלווים ללווה, בדומה למנגנון הנהוג בeBay.
ארצות הברית: האתר הראשון להציע הלוואות עמית לעמית בארצות הברית היה Prosper Marketplace בשנת 2006 וכשנה לאחר מכן החלו לפעול חברות נוספות וביניהן LendingClub.
המודל הנוכחי של חברות אלו הוא להציע איגרות חוב מגובות בתזרים המזומנים הנובע מהחזר ההלוואה.
נכון למאי 2013, LendingClub הוא האתר הגדול ביותר להלוואות מעמית לעמית בארצות הברית ובעולם ועד לאותה עת, תיווך וארגן סכום כולל של 1.8 מיליארד דולר.
LendingClub נבחרה על ידי המגזין פורבס כאחת החברות המבטיחות בארצות הברית בשנים 2011 ו-2012.
בישראל פעילות מספר חברות להלוואות במימון המונים המשרתות קהלים שונים:
BTB - Be The Bank - החלה לפעול בפברואר 2014. מתמחה בהשקעות לציבור הרחב ובמתן הלוואות לבעלי עסקים.
בלנדר - החלה לפעול באוקטובר 2014
טריא - החלה לפעול בתחילת -2014;
הלוויית הרב עובדיה יוסף התקיימה בירושלים ביום שני ג' בחשוון תשע"ד (7 באוקטובר 2013).
ההערכות לגבי סך המשתתפים בהלוויה נעו בין 450,000 ל-850,000. מסע ההלוויה הועבר בשידור חי בכלי תקשורת רבים בישראל.
ב-21 בספטמבר 2013 (חול המועד סוכות ה'תשע"ד), בעקבות החמרה במצבו הבריאותי, אושפז הרב יוסף, הראשון לציון והרב הראשי לישראל לשעבר ומנהיגה הרוחני של מפלגת ש"ס, בבית החולים הדסה עין כרם בירושלים.
כעבור שבועיים נפטר בשעות הצהריים של יום שני 7 באוקטובר 2013, ג' בחשוון ה'תשע"ד, בגיל 93. הלווייתו ומשא ההספדים החלו בשעה שש בערב באותו יום והסתיימו כעבור חמש שעות.
מיטתו של הרב יוסף הובאה מבית החולים לבית הלוויות שמגר, שם ספדו לו נשיא המדינה שמעון פרס וראש הממשלה בנימין נתניהו.
כמו כן השתתפו בהלוויה ראש עיריית ירושלים ניר ברקת והשרים גדעון סער ויובל שטייניץ.
לאחר מכן הובאה המיטה לישיבת פורת יוסף בשכונת גאולה.
לפני התיבה עבר חתנו הרב אהרן בוטבול שקרא פרקי תהילים וי"ג מידות, ולאחריו קרא הראשון לציון והרב הראשי לישראל לשעבר הרב שלמה משה עמאר פרקי תהילים נוספים.
ראשון המספידים היה הרב שמואל אויערבך.
עוד הספידוהו חברי מועצת חכמי התורה הרב שלום כהן והרב שמעון בעדני, הרבנים הראשיים לשעבר הרב אליהו בקשי דורון והרב ישראל מאיר לאו, הרבנים ראובן אלבז, משה צדקה ובניהו שמואלי, וכן ארבעת בניו, הרבנים אברהם, יצחק, דוד ומשה.
מאחרוני המספידים היה יו"ר ש"ס, אריה דרעי.
לאחר מכן נערכה קבלת עול מלכות שמים על ידי הרב יעקב עדס.
המספידים דיברו על שקדנותו בתורה, על חיבוריו ועל פעילותו התורנית והציבורית הענפה.
ההספדים הושמעו באמצעות רמקולים שהוצבו ברחובות הסמוכים ומקלטי רדיו שהפעילו תושבי השכונה.
מסע ההלוויה יצא מישיבת פורת יוסף ועבר ברחובות יוסף בן מתתיהו, מלכי ישראל, ברנדייס, ירמיהו ולאורך רחוב בר-אילן.
עקב הדוחק העצום שנבע ממספר המלווים, נע רכב החברה קדישא ובו מיטת הרב יוסף באיטיות רבה, בסיוע כוחות משטרה.
ברמקולים הושמעו בקשות חוזרות ונשנות לזוז ולאפשר את התקדמות הרכב.
מסע ההלוויה ארך כשלוש שעות.
הרב יוסף נטמן בבית הקברות סנהדריה בירושלים, לצד קבר רעייתו מרגלית.
רבים ממשתתפי ההלוויה קרעו את דש בגדיהם, כמנהג המובא בהלכה על פטירת רב גדול שבדור.
בהלוויה השתתפו אנשים מכל המגזרים ביהדות החרדית והדתית.
אדמו"רים וראשי ישיבות רבים הורו לתלמידיהם להגיע להלוויה.
בין המלווים היו רבנים חברי מועצות גדולי התורה של אגודת ישראל ודגל התורה ובהם: הרב אהרן לייב שטיינמן והאדמו"רים מגור, מבעלז ומוויז'ניץ.
מסע ההלויה הועבר בשידור חי בערוץ הלווין דר וסוחרת ובערוצי הרדיו קול ברמה וקול חי.
כמו כן מספר ערוצי טלוויזיה ממלכתיים שידרו חלקים מההלוויה בשידור חי.
כ-4,000 שוטרים הוצבו לאבטחת ההלוויה ומשתתפיה.
כוחות הצלה טיפלו בכ-300 איש שנזקקו לטיפול רפואי עקב הדוחק הרב.
בהלוויה השתתפו, לפי הערכה של משטרת ישראל, כ-750–800 אלף איש, והיא ההלוויה הגדולה ביותר בתולדות מדינת ישראל.
עם זאת, קציני משטרה אחרים התייחסו בספקנות למספרים וטענו כי בפרק זמן של שש שעות ניתן להסיע לירושלים כ-200 אלף איש בלבד, ומשום כך העריכו שבהלוויה השתתפו כ-450 אלף איש: כ-250 אלף מתושבי העיר ו-200 אלף מחוץ לה.
לפי טרנדאיט, חברה שמתמחה בהערכת מספר המשתתפים באירועים המוניים, ברגעי השיא כ-273,000 איש השתתפו בהלוויה.
כלי תקשורת חרדים עיגלו את מספר המשתתפים וכינו את ההלוויה "הלוויית המיליון".
קודם להלוויה ובמהלכה סגרה משטרת ישראל לתנועה את מרבית הכבישים באזור, מאזור רחוב שרי ישראל (בסמוך לבנייני האומה) ועד גבעת התחמושת.
בשני הכבישים המובילים לירושלים ממערב (כביש 1 וכביש 443) נוצרו עומסי תנועה כבדים, עקב ריבוי תנועה של אנשים שבאו להשתתף בהלוויה.
בשלב מאוחר יותר סגרה המשטרה את מחלף הראל לרכבים פרטיים, ואפשרה מעבר לכיוון ירושלים רק לאוטובוסים ולתחבורה ציבורית.
חברות התחבורה הציבורית תגברו את הקווים לירושלים וחברות הסעה פרטיות הוציאו אוטובוסים בהתאם להזמנות, אך במספר מקומות ההיצע היה נמוך מהביקוש הרב.
עקב עומסי התנועה בכניסות לעיר, החלו רבים לצעוד רגלית לעבר ההלוויה, מאזור מוצא ומאזור רמות.
כלי רכב פרטיים רבים ואוטובוסים הוחנו לאורך צירי התנועה.
הרכבת הקלה בירושלים פעלה באופן חלקי, עקב הערכה לחסימת דרך בר-לב.
מאוחר יותר חודשה פעילות הרכבת הקלה, לאחר שהרחוב לא נחסם בפועל.
התחבורה הציבורית בירושלים פסקה לפעול בהדרגה, בשל חסימת רחובות ראשיים.
רכבת ישראל תגברה את הרכבות בקו הרכבת תל אביב - ירושלים.
הלוואה קצרת מועד היא הלוואה לטווח קצר מאוד, הנמדד בימים ועד למספר חודשים ספורים.
הלוואה מסוג זה נקראת באנגלית Payday Loan, ומשמעותה "הלוואת יום המשכורת".
סוג זה של הלוואות, חוקי ונפוץ מאוד בארצות כגון אנגליה, ארצות הברית, קנדה, אוסטרליה ומדינות נוספות באירופה.
המאפיין העיקרי של הלוואה מסוג זה, הוא שהריבית גבוהה מאוד, ויכולה להגיע לסדרי גודל של 0.5%–1% ליום.
להשוואה, הריבית בהלוואה רגילה הניתנת על ידי מוסדות בנקאיים כגון בנקים, נמדדת במספר אחוזים לשנה.
מטרת ההלוואה העיקרית, בשימוש נכון, היא להעמיד לידי הלקוח שנמצא בחסרון כספי זמני, סכום המספיק לו לשם מילוי התחייבויותיו, וזאת עד למועד תשלום המשכורת שלו.
לצורך המחשה, ניקח כדוגמה מקרה של לקוח הנדרש לשלם חשבון חשמל באופן מיידי, ויום תשלום המשכורת שלו נמצא בעוד כשבוע.
הלקוח נמצא בחסרון כיס בגלל הוצאה בלתי צפויה שקרתה בתחילת החודש.
בארצות כמו בריטניה, אי תשלום בזמן גורר סנקציה מיידית של רישום חוב בלתי משולם בחברות דירוג אשראי, דבר העלול לפגוע בסיכוי שלו לקבל משכנתא או הלוואה מבנק בעתיד.
פתרון של הלוואה קצרת מועד, לטווח של שבועיים עשויה לפתור את הבעיה.
אמנם, הריבית גבוהה מאוד, אך מכיוון שהטווח קצר והסכום נמוך, עדיין זהו תשלום שניתן לעמוד בו.
אם נתבונן בדוגמה מספרית, הלוואה של 200$, לתקופה של שבועיים, בריבית טיפוסית להלוואה מסוג זה של כ-1% ליום, תעלה כ-30$.
במושגים אבסולוטיים זו ריבית עצומה, של 3678% לשנה.
אך באופן מעשי, סכום של 30$ הוא עדיין בגדר סכום שניתן להוציא, ושאינו גורם לנזק כלכלי בלתי אפשרי ללווה.
אם במחיר זה, הלווה יכול למנוע מעצמו אי נעימות ונזק כתוצאה מהכתמה של דירוג האשראי האישי שלו, הרי שיש בתשלום זה היגיון כלכלי.
הבעיה העיקרית עם הלוואות מסוג זה, היא כאשר משתמשים בהן שימוש לא נכון.
כל הלוואה, אשר נלקחת במצב של מצוקה כלכלית, וכאשר ללווה אין תוכנית מסודרת כיצד להחזיר את ההלוואה בזמן, יכול לגרום לסיחרור כלכלי ללא מוצא.
אם נתייחס לדוגמה של 1% ליום, הרי שגורם הריבית דריבית בהלוואה גורם לכך שכל 70 יום בקרוב, ערך ההלוואה מכפיל את עצמו.
במקרים בהם הריבית היא מסוג של 'ריבית פשוטה', הסחרור הכלכלי מעט קטן יותר, אך עדיין כל 100 יום ערך ההלוואה עולה בסכום הקרן המקורית.
זאת אומרת שאחרי 100 יום סכום ההלוואה מוכפל, אחרי 200 יום סכום ההלוואה משולש וכך הלאה (ראה בהפניה מאמר בנושא).
הלוואות קצרות מועד, ניתנות בדרכים רבות.
קיימים משרדים בהם יש קבלת קהל וההלוואה ניתנת במקום.
עם זאת, הלוואות אינטרנטיות הולכות וכובשות מקום הולך וגדל בשוק זה, וזאת משום הנוחות שיש בהן, וההתאמה של המדיום האינטרנטי לתחום זה.
שיטת העבודה הטיפוסית פועלת באופן הבא:
הלקוח ממלא טופס בקשה ממוחשב.
בטופס הלקוח נדרש למלא פרטים אישיים, הצהרות לגבי מקורות הכנסותיו, הוצאותיו וכדומה.
הלקוח מספק אמצעי תשלום, לצורך ביצוע ההחזרים.
הלקוח מתבקש לחתום על חוזה אלקטרוני.
המערכת הממוחשבת של הספק, מתקשרת לספקי מידע שונים, המשלימים את התמונה לגבי מצבו הפיננסי של הלקוח, וההיסטוריה הכלכלית שלו.
מתבצעת הערכה אוטומטית לגבי יכולתו של הלקוח לעמוד בתשלומים.
לעיתים מועברת הבקשה להערכה נוספת של גורם אנושי.
יש חברות המבצעות שיחת טלפון עם הלקוח.
אם זו חיובית, מתבצעת גם העברה כספית לחשבון הבנק של הלקוח.
כפי שניתן לראות, כל התהליך מתבצע מרחוק, ללא כל קשר ישיר בין הלקוח לספק.
במהלך ההלוואה עצמה, התשלומים יורדים באופן אוטומטי באמצעות שימוש באמצעי התשלום שסופק בתחילה.
אם הלקוח אינו משלם כנדרש, מופעלים אמצעי גביה.
בתחילה החברה מנסה ליצור קשר טלפוני עם הלקוח, לראות מה הבעיה ולעיתים להגיע להסדר תשלומים או לפריסת החוב באמצעות הלוואה חדשה (Refunding).
אם הדבר לא צולח, מועבר החוב לגביה.
אמצעי הגביה שונים ממדינה למדינה.
אלו יכולים לכלול שימוש בחברות גביה שזהו עיסוקן העיקרי, וכן תביעות בבתי משפט.
להלוואה קצרת מועד המאפיינים הבאים:
ההלוואה היא לטווח קצר עד קצר מאוד.
ההלוואה נמדדת במספר ימים ועד חודשים ספורים.
סכומי ההלוואה נמוכים מאוד, ונמדדים בסדר גודל של מאות דולרים בודדים.
הריבית על ההלוואה גבוהה מאוד.
ההלוואה יכולה להכפיל את ערכה בתוך מספר חודשים.
ההלוואה ניתנת על ידי גופים חוץ בנקאיים, בדרך כלל חברות פרטיות המתמחות בהלוואות מסוג זה.
כל תהליך מתן ההלוואה, מרגע הבקשה ועד התשלום, נמדד בשעות.
החוק בישראל, מגביל את הריבית המקסימלית הניתנת לגבייה על ידי מוסדות חוץ בנקאיים.
על פי החוק, ערך הגבלה זו הוא מכפלה של הריבית הבנקאית ב-2.25. ריבית זו נקראת גם רבית השוק האפור, שכן זו הריבית המשמשת גופים אלו.
הגבלה זו לא מאפשרת קיום שוק הלוואות קצרות מועד כפי שקיים במדינות אחרות.
אף על פי כן, שוק ההלוואות קצרות בהלוואות לא חוקיות קיים ועובד בישראל, כאשר היעד להלוואות אלו הם בעיקר שכירים, עם עדיפות לעובדי מדינה, אשר נחשבים לבעלי הכנסה בטוחה וכך לסיכון קטן יותר כלפי נותן ההלוואה.
ה'שוק האפור' הוא שוק של הלוואות חוץ בנקאיות, הניתנות על ידי חברות המתמחות בכך בישראל.
חברות אלו נותנות הלוואות הדומות להלוואות הניתנות מחוץ לישראל, אך בריבית נמוכה יותר.
מאידך, החוק אינו ברור לגבי יכולתן לגבות תשלומים נוספים, כגון עמלות שונות, או קנסות על אי תשלום בזמן, כך שחלק גדול מרווחיהן נובע מכך.
השם 'שוק אפור' מגיע מהעובדה כי חברות אלו פועלות על התפר שבין הפעילות החוקית לבין פעילות שאינה חוקית.
ההלוואה יכולה להינתן על ידי חברה רשומה כחוק, אך אמצעי הגבייה הנינקטים עלולים להיות אגרסיביים ואף אלימים.
השוק השחור של ההלוואות, הוא שוק בהם הלוואות ניתנות בריבית שאינה חוקית.
הריבית יכולה להגיע לערך של מאות אחוזים בשנה.
ההלוואות יכולות להינתן על ידי חברות, באיצטלא של פעילות חוקית, אך גם על ידי גופים מפוקפקים, כולל כאלו הקשורים לעולם התחתון.
ההלוואות ניתנות בדרך כלל תמורת הפקדה של צ'קים.
גבייה של צ'קים חוזרים מתבצעת באופן אינטנסיבי ולעיתים אף אלים.
המלווים מטילים קנסות כפי ראות עינהם.
נכון לשנת 2016, האכיפה נגד פעילות זו בישראל, אינה משמעותית.
הלוואות קצרות מועד בארצות הברית
הלוואות קצרות מועד חוקיות ב-27 מדינות בארצות הברית, וב-9 מדינות נוספות מתאפשרת הלוואות אלו עם מגבלות.
ב-14 המדינות הנותרות ובעיר הבירה וושינגטון די.
בבריטניה מתקיים שוק הלוואות קצרות מועד פעיל מאוד.
החוק בבריטניה מאפשר קיום הלוואות מסוג זה, אך מטיל מספר מגבלות חוקיות, אשר נועדו לשמור על הלקוחות.
כך למשל, הריבית מוגבלת ל-0.8% ביום.
קיים איסור להפעיל ריבית דריבית אלא רק ריבית פשוטה.
כמו כן החוב יכול להגיע מקסימום לפעמיים ערך הקרן.
הגבלות אלו מונעות מהלקוחות להגיע לסחרור כלכלי ממנו אין מוצא.
המצב בבריטניה עד לשנת 2015
עד לשנת 2015, החוק בבריטניה לא הטיל שום מגבלות על החברות העוסקות בתחום.
כל גוף יכול היה לקחת ריבית כראות עיניו.
הריבית הייתה מסוג 'ריבית דריבית', וניתן היה לגבות הטלים וקנסות באופן חופשי.
כתוצאה מכך התפתח במדינה שוק פרוע מאוד, אשר פיתה וגרם לאנשים לקחת הלוואות, ולהגיע למצבים פיננסיים קשים מאוד.
הנוהג הרווח לטיפול באנשים שהתקשו להחזיר את ההלוואה, הוא לבצע פריסה מחדש של יתרת החוב, כהלוואה חדשה.
אנשים מצאו את עצמם במצב שהם משלמים החזרים ללא סוף, וכל העת נשארת להם יתרת חוב.
המצב בבריטניה החל משנת 2015
החל מינואר 2015 הועבר הפיקוח על נושא ההלוואות, ל'רשות להתנהלות פיננסית' (FCA).
רשות זו היא רשות בעלת סמכויות נרחבות, ויש ביכולתה לאשר או לפסול פעילות של חברות, בהתאם לנהלים המוכתבים על ידה.
הרשות פרסמה נהלים חדשים המסדירים את נושא ההלוואות, וכוללים הגנות רבות על הצרכנים.
בין ההגנות הללו ניתן למנות:
הגבלה על סכום החוב המקסימלי
הגבלה על גובה הקנסות במקרה של אי החזרה.
בעקבות השינויים הללו, הצטמצם שוק ההלוואות קצרות הטווח באופן משמעותי.
אלפי חברות שפעלו בתחום נסגרו, והשוק צומצם לקבוצה קטנה של חברות, הפועלות תחת פיקוח צמוד של הרשות.
הלוואת בעלים היא הלוואה הניתנת מאחד או יותר מבעלי מניות החברה לחברה, בנפרד מהשקעותיהם הרגילות בחברה, וזאת בתנאי ריבית ותשלומים הנקבעים מראש.
הלוואה זו היא בדרך כלל החוב הנחות ביותר מבין חובות החברה, כלומר שבעת פירוק החברה ראשית יגבו את חובותיהם כל שאר בעלי החוב (לרוב מלווים חיצוניים כמו בנקים או גופים פיננסים אחרים), ורק לאחר מכן יגבו הבעלים את החוב בגין הלוואתם.
הלוואות בעלים יכולות לנבוע מצרכים שונים:
צורך זמני במימון לטובת התרחבות החברה, בעוד שהבעלים לא מעוניינים להרחיב את השקעתם בחברה ועל ידי כך להגדיל את הסיכון הטמון בכך.
הבעלים בעצם מעדיפים להיות גם נושי החברה ולקבל את הכסף בחזרה במועד מאוחר יותר.
שמירת החלק היחסי בבעלות על ידי מתן הלוואה במקום השקעה בהון מניות נוסף - הלוואת בעלים לא משפיעה על שיעור האחזקות של משקיעים אחרים בחברה.
לדוגמה - אם לחברה מספר בעלי מניות אשר אחד מהם הוא המייסד והוא מעוניין לתת כסף נוסף לחברה מסיבה כלשהי, אם יעשה זאת במסגרת השקעה תמורת מניות, שאר בעלי המניות ידוללו וכדי לשמור על חלקם בחברה יצטרכו להוסיף סכומי כסף נוספים, מה שלא תמיד מקובל עליהם.
הלוואת בעלים לעומת זאת, לא תשנה את הרכב האחזקה בחברה.
הקטנת הסיכון ועמידה בפני בעלי המניות – כיוון שההלוואה היא חוב, הם זכאים לקבל את כספי ההלוואה במידה והחברה תפורק בקדימות לחלוקת יתרת כספי החברה לבעלי המניות.
ענייני מיסוי – במקרים מסוימים ייתכן שהריבית שמקבל בעל המניות על הלוואת הבעלים תחויב בשיעור מס נמוך יותר מאשר שיעור המס על דיבידנד.
במקרים מסוימים ייתכן כי הלוואת הבעלים תהיה ניתנת להמרה למניות החברה, לפי החלטת הלווה או המלווה, מה שיהפוך אותה להלוואה המירה.
הלוויית וינסטון צ'רצ'יל, ראש ממשלת בריטניה לשעבר, נערכה בלונדון ובאוקספורדשייר ב-30 בינואר 1965. בריטניה חלקה לצ'רצ'יל את הכבוד הגדול ביותר שהיה בידה לתת.
הייתה זו ההלוויה הממלכתית האחרונה בבריטניה עד להלוויית המלכה אליזבת השנייה, וכן מרובת המשתתפים ביותר מן העולם עד אותו מועד, והגדולה ביותר שלא למלך שנערכה בבריטניה מאז הלווייתו של הדוכס מוולינגטון ב-1852.
צ'רצ'יל שימש ראש ממשלת בריטניה פעמיים, בשנים 1940–1945 ו-1951–1955. הוא הנהיג את בריטניה במהלך רוב שנותיה של מלחמת העולם השנייה ובעקבות זאת זכה למעמד של גיבור לאומי.
הוא התמיד בחברותו בפרלמנט עד 1964. ב-15 בינואר 1965 סבל משבץ חמור, וב-24 בחודש מת בביתו בלונדון, כחודשיים לאחר יום הולדתו ה-90.
משאלתו של צ'רצ'יל הייתה להיקבר ליד הוריו ואחיו בחצר כנסיית מרטין הקדוש בכפר בליידון (Bladon) שבאוקספורדשייר, בקרבת מקום הולדתו בארמון בלנהיים.
הממשלה החלה לנסח את התוכנית להלווייתו של צ'רצ'יל (בעלת שם הקוד Operation Hope Not) ב-1953, לאחר הידרדרות במצב בריאותו.
המלכה אליזבת השנייה אישרה קיום של הלוויה ממלכתית והורתה כי תיערך "בקנה מידה הראוי למקומו בהיסטוריה".
התוכנית הושלמה לפרטי פרטים ב-1958 ועודכנה לאחר מכן באופן סדיר.
נוסח התוכנית הסופי מ-1964 הכיל 200 עמודים.
במסגרת הכנת התוכנית הוחלט כי טקס האשכבה לצ'רצ'יל ייערך לא במנזר וסטמינסטר אלא בקתדרלת סנט פול בלונדון, שבה נערכו טקסי האשכבה לגיבורים לאומיים כאדמירל נלסון והדוכס מוולינגטון.
ב-27 בינואר הוצב ארונו של צ'רצ'יל באולם וסטמינסטר שבארמון וסטמינסטר, כבוד שהיה שמור כמעט רק למלכי בריטניה.
הוא היה מוצב שם במשך שלושה ימים כשלצידו משמר כבוד.
כ-320 אלף איש עברו על פני ארונו.
בבוקר שבת, ה-30 בינואר, במזג אוויר קר ויבש ותחת אבטחה כבדה, החלה ההלוויה.
תחילה הועבר ארונו של צ'רצ'יל בתהלוכה צבאית מארמון וסטמינסטר לקתדרלת סנט פול.
כשמונים רחובות נסגרו בעיר לקראתה.
מיליון אזרחים הצטופפו בצידי הרחובות שבהם נועד הארון לעבור.
350 מיליון איש ברחבי העולם (כ-10% מאוכלוסיית כדור הארץ) צפו בשידור החי של הטקס בטלוויזיה, מהם 25 מיליון בבריטניה.
דברי הקריינות לשידור נאמרו על ידי שדר ה-BBC הידוע ריצ'רד דימבלבי.
בשעה 09:45 צלצלו פעמוני הביג בן, אשר קולם הושתק למשך שארית אותו יום.
הארון היה עטוף בדגל בריטניה, שעליו הוצמד אות מסדר הבירית שהוענק לצ'רצ'יל.
הוא הצטרף לתהלוכה צבאית ארוכה, שהשתתפו בה למעלה מ-2,300 אנשי צבא מ-18 יחידות שונות.
מרכבת התותח שעליה הונח הארון נגררה על ידי פלוגה של מאה מלחי הצי המלכותי.
לפניהם צעדו ארבעה קצינים בדרגת רב-סרן מרגימנט ההוסארים האירים המלכותיים, היחידה שבה שירת צ'רצ'יל בעבר.
הם נשאו את עיטוריו של צ'רצ'יל על גבי כריות קטיפה שחורות.
תהלוכת הארון צעדה לצלילי מוזיקה שניגנו תשע תזמורות צבאיות.
הגברים בני משפחתו של צ'רצ'יל צעדו אחרי הארון והנשים הוסעו בכרכרות רתומות לסוסים.
עם צאת התהלוכה לדרכה החלו תותחי חיל התותחנים המלכותי בפארק סנט ג'יימס ובמצודת לונדון לירות ירייה אחת מדי דקה.
הם ירו תשעים יריות לציון כל אחת משנות חייו של צ'רצ'יל.
התהלוכה נעה ברחוב וייטהול, בסטראנד, ברחוב פליט וברחוב לדגייט.
בווייטהול הורכנו עם בוא הארון דגלים של צרפת, הולנד, דנמרק ונורווגיה, שנישאו על ידי אנשי מחתרת לשעבר מארצות אלו במלחמת העולם השנייה.
בתום כשעה הגיעה התהלוכה לחזית המערבית של הקתדרלה והארון נישא לתוכה על ידי שמונה חיילים מדיוויזיית משמר המלכה.
לפניהם צעדו תריסר אישים נכבדים שמונו כנושאי הארון הסמליים.
החיילים נשאו בקושי את ארון העץ הכבד המחוזק במתכת במעלה מדרגות הקתדרלה התלולות.
בטקס האשכבה השתתפו כ-3,000 איש ובראשם המלכה אליזבת השנייה, ראש הממשלה הרולד וילסון ומנהיגי בריטניה בעבר.
השתתפות המלכה בהלווייתו של אדם שלא מבני משפחת המלוכה נחשבה למחווה חריגה והיא נכנסה לקתדרלה לפני בוא הארון.
באשכבה נכחו נציגי 112 מדינות וביניהם שישה מלכים, שישה נשיאים ו-16 ראשי ממשלה.
ביניהם היו נשיא צרפת שרל דה גול, שגריר ארצות הברית בבריטניה דייוויד ברוס (David Bruce) ונשיא בית המשפט העליון של ארצות הברית ארל וורן (הנשיא ג'ונסון לא הגיע בשל מחלה).
נציגי מדינת ישראל היו הנשיא זלמן שזר וראש הממשלה לשעבר דוד בן-גוריון.
טקס האשכבה החל בשעה 11:00 ונמשך כמחצית השעה.
בתחילתו שרו המשתתפים לבקשת צ'רצ'יל עצמו את השיר האמריקאי מזמור הקרב על הרפובליקה.
נאמרו תפילות והושרו מזמורים נוספים.
הטקס הסתיים בנגינת ההמנון הלאומי ותרועות החצוצרה Last Post ו-Reveille.
עם סיום הטקס הפסיקו הרדיו והטלוויזיה של ה-BBC את שידוריהם למשך 30 דקות לאות כבוד.
בתום טקס האשכבה הוצא הארון מהקתדרלה בטקס לצלילי פעמוני הקתדרלה.
הארון הועלה על גבי מרכבת התותח כאשר המלכה והנכבדים האחרים צופים בו ממדרגות הכניסה.
הארון הובל על ידי התהלוכה הצבאית אל גדת נהר התמזה ליד גשר מצודת לונדון.
ב-12:40 הועלה הארון על סיפונה של הספינה הייבנגור (Havengore) בלוויית החיילים נושאי הארון.
קרוביו של צ'רצ'יל עלו על גבי ספינה שנייה.
כאשר הפליגה הספינה ועליה הארון נורה מטח כבוד של 19 יריות תותח ובשמיים מעליה חלפו ארבע רביעיות מטוסי קרב סילוניים של חיל האוויר המלכותי.
במחווה לא מתוכננת הורכנו עגורני המטען לאורך גדות הנהר כלפי מטה בהצדעה.
הספינה הפליגה בתמזה מערבה עד למזח הפסטיבל שבגדה הדרומית של הנהר.
משם הועבר הארון במכונית לתחנת ווטרלו.
חיילים מרגימנט ההוסארים האירים המלכותיים נשאו את הארון אל רכבת מיוחדת, שנגררה על ידי קטר קיטור שנקרא ב-1946 על שמו של צ'רצ'יל.
הרכבת ועליה גם בני משפחתו יצאה מהתחנה בשעה 13:30. היא עשתה את דרכה לצפון מערב לאורך כ-110 קילומטרים ולאחר שעתיים הגיעה אל תחנת הנבורו (Handborough) שבקרבת הכפר בליידון.
אלפי אזרחים ניצבו בשדות ובתחנות לאורך מסלול נסיעתה.
ארונו של צ'רצ'יל הוסע לחצר כנסיית מרטין הקדוש שבכפר ונקבר בה בטקס פרטי, לבקשת הגברת צ'רצ'יל.
שני זרי פרחים בלבד הונחו על קברו - האחד של אשתו, והאחר זר מטעם המלכה בשם חבר העמים כולו.
לאחר סיום ההלוויה הותר לאזרחים לעבור ליד הקבר.
כ-80,000 איש עמדו בתור במשך שעות כדי לעשות זאת והציפו את חלקת הקבר בפרחים.
בהמשך יום ההלוויה ערכה המלכה אליזבת השנייה בארמון בקינגהאם ארוחת צהריים לראשי המדינות שהגיעו לטקס.
הנשיא שזר לא הגיע לארוחה כיוון שנמנע מלנסוע במכונית במהלך השבת (כך עשה גם בן-גוריון) ולא היה יכול להספיק להגיע לארמון במועד.
הוא שלח למלכה מכתב התנצלות.
בספטמבר 1965, במלאת עשרים וחמש שנה לקרב על בריטניה, נחנך על ידי המלכה שלט זיכרון לצ'רצ'יל, שנקבע ברצפת מנזר וסטמינסטר, ליד קבר החייל האלמוני.
אשתו של צ'רצ'יל, קלמנטיין, נקברה אתו לאחר מותה בשנת 1977.
ב-30 בינואר 2015 ציינה בריטניה בשורה של אירועים מלאת חמישים שנה למותו ולהלווייתו של צ'רצ'יל.
הלוואת גישור (מכונה גם "הלוואת בלון" או "הלוואת בולט", באנגלית: Bullet loan) היא הלוואה בה ההחזר, ולעיתים גם הריבית, מוחזרים ברובם בסוף או לקראת סוף הזמן המוגדר של ההלוואה.
בניגוד להלוואה רגילה, בה התשלום בדרך כלל נפרס באופן יחסית שווה ואף יורד עם השנים לאחר תשלומים גדולים תחילה (כגון מקדמה על בית בהלוואת משכנתה), בהלוואה גישור החלק המשמעותי מהתשלום נמצא בסוף תקופת ההלוואה המוגדרת ולא בתחילתה.
סוג הלוואה זה יכול להתאים לאנשים שיודעים בוודאות גדולה שיהיה להם הסכום בעתיד ואילו כעת, הם זקוקים לרכש או לכסף באופן מיידי.
כך, הם יכולים להתחיל להשתמש בסכום הכסף שקיבלו ולשלם עליו, גם משאין בידם סכום גבוה במיוחד בתור התחלה.
סטארט אפ שמצפה להכנסות עתידיות גבוהות אך זקוק למימון או לרכש מיידי.
אדם שרוצה לקנות בית כרגע ויודע שקרן חיסכון תשתחרר בעתיד.
ממשלה או גוף פוליטי אשר יודעים בוודאות על קיום הכנסות עתידיות (ממיסים או מקיצוצים וכדומה) ומעוניינים לקבל סכום מיידי ללא דאגה לטווח הקרוב.
הלוואה זאת אינה ללא סיכונים, וכמו הלוואה רגילה, כאשר אדם אינו עומד בתשלומים (כולל התשלום הגדול) יינקטו כנגדו צעדים כמו ריבית פיגורים והליכי הוצאה לפועל.
הלוואה מסוג זה דורשת מצב כלכלי טוב בעתיד, דבר שאינו מובטח ותלוי בהמון גורמים משתנים ובלתי ידועים, ולכן מדובר בהלוואה בסיכון גבוה בדרך כלל.
למרות שניתן למגר את הנזקים במידה ולא ניתן לשלם בסוף ההלוואה כגון בעזרת לקיחת הלוואה רגילה נוספת על החלק האחרון, לעיתים הדבר אינו מתאפשר חוזית, בגלל מצב כלכלי חדש, או מצב משפטי חדש שלא מאפשר לקיחת הלוואות או נקיטת צעדים נוספים.
הלוויית הרב חיים קניבסקי, ממנהיגי הזרם הליטאי והציבור החרדי, התקיימה בבני ברק ביום ראשון, י"ז באדר ב' תשפ"ב, 20 במרץ 2022, יומיים לאחר פטירתו.
זו הייתה אחת מההלוויות הגדולות ביותר בהיסטוריה של מדינת ישראל.
ההלוויה שודרה בשידור חי בערוצי הטלוויזיה והרדיו בישראל ובאינטרנט ואף בסוכנות הידיעות העולמית רויטרס, בנוסף האירוע סוקר ברשתות זרות.
כמו כן האירוע קיבל סיקור מקדים נרחב לאור החששות בגין ריבוי המשתתפים הגדול והשפעות קיום האירוע על תשתיות ושירותים במרחב הציבורי בגוש דן.
הרב חיים קניבסקי נפטר באופן פתאומי מדום לב בביתו, בערב שבת ט"ו באדר ב' (שושן פורים) ה'תשפ"ב, 18 במרץ 2022, כשעתיים לפני כניסת השבת.
בשל רצון להימנע מחילול שבת על-ידי משטרת ישראל, הוחלט לקיים את ההלוויה ביום ראשון (ולא במוצאי שבת) - י"ז באדר ב' תשפ"ב, 20 במרץ 2022, בשעה 12:00 בצהריים.
בעקבות ההלוויה התבטלו הלימודים בכלל מוסדות החינוך בעיר בני ברק, וכן ברמת גן הסמוכה לה.
לקראת מסע ההלוויה הכריזו רבני העיר, הרב מסעוד בן שמעון, הרב יצחק אייזיק לנדא והרב שבח צבי רוזנבלט, על ביטול מלאכה כללי עד לשעת סיום ההלוויה.
בהתאם לכך, בשעה 11:00 הופעלו צופרי השבת ברחבי העיר להכריז על תחילת 'ביטול המלאכה' (כפי שהיה בהלווית הרב אלעזר מנחם מן שך) והמסחר בעיר הושבת כאשר רוב החנויות בעיר היו סגורות, למעט חנויות מזון.
על פי הוראת הרבנים במוסדות החינוך העצמאי ובמעיין החינוך התורני בני יוסף לא התקיימו לימודים בכל הארץ.
מספר רבנים הורו כי ראוי שכלל הילדים מגיל 9 ומעלה ישתתפו בהלוויה.
גם מקרב ישיבות ההסדר המכינות והישיבות הגבוהות של הציונות הדתית, הגיעו באופן מאורגן עם תלמידיהן להלוויה.
המשטרה הפעילה את המבצע בשם הקוד "פקודת אדמו"ר", ופרסה באירוע כ-3,000 שוטרים ומאות מחסומים במטרה לווסת את כמות הקהל בהלוויה ולמנוע דוחק וצפיפות.
במוצאי השבת נחסמה הגישה לרחוב רשב"ם בו שוכן ביתו של הרב קניבסקי.
כמו כן נפרסו אנשי ארגוני ההצלה ברחובות בני ברק ובכללם מאות חובשים, פרמדיקים וניידות, וכן קרוב ל-100 אמבולנסים ועשרות אופנועים.
במקביל התקינו המארגנים והעירייה מסכים ורמקולים כדי לאפשר למי שנמצאים באזורים המרוחקים יותר ממוקד האירוע להרגיש שותפים ובכך להקטין את הרצון לנסות להתקרב למוקד מסע ההלוויה ברחוב רשב"ם.
גם עיריית ירושלים הקימה מוקדי שידור חי בירושלים.
משרד התקשורת ביקש מהנוכחים באירוע להימנע משיחות טלפון מיותרות, עקב חשש לקריסת הרשתות הסלולריות.
ברקע האירוע היו חששות בנוגע לשלום המשתתפים בהלוויה עקב אסון הר מירון שהתרחש כמעט שנה קודם לכן והאסון בהלווית הרב וואזנר שהתרחש ב-2015. רבני העיר בני ברק והרב יצחק זילברשטיין הוציאו ערב ההלוויה מכתב המזהיר מאסונות וקורא 'לא להידחק למקום הארון'.
אכן בזכות היערכות משטרת ישראל, קריאות המנהיגות המקומית והיענות האזרחים, מסע ההלוויה כולו עבר ללא אירועים חריגים, למעט מקרה בו לאחר הקבורה הצליחו אלפים להיכנס למתחם בית העלמין שנסגר בשלב הראשון רק לטובת בני המשפחה.
בשעה 12:00 החלה הלוויה באמירת פרקי תהילים על ידי הרב משה סמוטני, ואמירת סליחות על ידי הרב משה חיים בויאר.
את ההספד הראשון נשא נשיא מועצת גדולי התורה של דגל התורה, הרב גרשון אדלשטיין.
אחריו ספד גיסו של הרב, חבר מועצת גדולי התורה הרב יצחק זילברשטיין.
אחרון המספידים היה הרב שלמה קניבסקי, בנו של הרב וראש ישיבות "קריית מלך" ו"תפארת ציון".
בתום ההספדים, הודיע הרב סמוטני בשם מתפללי בית הכנסת לדרמן כי בנו של הרב, הרב יצחק שאול קניבסקי, ימונה לרב בית הכנסת.
מסע ההלוויה החל עם קריאת קדיש של בנו של הרב, הרב אברהם ישעיה קניבסקי.
על פי מנהג ירושלים וכפי שהיה בהלווית אביו הסטייפלר, בניו ונכדיו לא השתתפו בהלוויה, ומי שנשאו את המיטה היו חתניו.
בשל חשש המשטרה שרבים ינסו להתקרב אל הרכב ובו מיטת הרב ויגרמו להתרחשות אסון דומה לזה שהתרחש בהלוויית הרב וואזנר, המשטרה הציבה שמירה הרמטית שכללה מאות שוטרים סביב הרכב ומנעו את הגישה אליו.
מסע ההלוויה חלף דרך רחובות רשב"ם וחזון איש לבית הקברות שומרי שבת.
לאחר הגעת המיטה לבית העלמין ערכו אנשי החברה קדישא את מנהג ההקפות במקום, ולאחר מכן נטמן צמוד לקברה של רעייתו, הרבנית בת שבע קניבסקי, וסמוך לקברי דודו החזון איש ואביו הסטייפלר.
התכנית המקורית הייתה שלבית הקברות ייכנסו רק כמה מאות קרובים לרב, אך ההמונים הצליחו לפרוץ את המחסומים ולבית הקברות נכנסו אלפי בני אדם.
בהלוויה השתתפו לפי הערכת משטרת ישראל כ-500 אלף משתתפים, ולפי עיריית בני ברק כ-750 אלף משתתפים, מה שהופך אותה להלוויה השנייה בגודלה בהיסטוריה של מדינת ישראל.
אורכו של מסע ההלוויה היה כקילומטר.
הוא התחיל בבית הרב קניבסקי שברחוב רשב"ם בבני ברק, והסתיים בבית הקברות שומרי שבת בעיר.
במהלך שלב ההספדים טופלו כ-85 פצועים קל מבין המתאבלים, וכן שוטר אחד.
במשטרת ישראל נערכו לעומסים כבדים בכבישים במרכז הארץ, ובהם כביש 6 וכביש 4 - בדגש על מחלף אלוף שדה והכבישים הסובבים את בני ברק.
גם צירי תנועה אחרים צפויים היו להיות מושפעים מהעומסים, וצפויים היו פקקים גם באזור נתב"ג.
הכבישים נחסמו לסירוגין על-ידי המשטרה.
הכניסות והיציאות בעיר בני ברק נסגרו לכניסת וליציאת כלי רכב.
משטרת ישראל קראה לאזרחים היכולים להימנע מלעבור בכבישים באזור לעשות כן בכדי להפחית את העומסים, גם מוסדות חינוך בערים רמת גן ותל אביב עברו ללמידה מרחוק בשל כך.
ראש ממשלת ישראל נפתלי בנט הנחה את כלל משרדי הממשלה לצמצם כח אדם במידת האפשר באזורים הרלוונטיים, למעט עובדים חיוניים, על מנת להקל על העומס בכבישים.
בסופו של דבר שיבושי התנועה היו מוגבלים לחסימות, ולא נרשמו פקקי תנועה מיוחדים באזור גוש דן, כפי הנראה מאחר שנהגים רבים העדיפו להענות לבקשת המשטרה ולהימנע מלהגיע לאזור.
משרד התחבורה הקים מערך הסעות מריכוזי הציבור החרדי והדתי ברחבי ישראל.
עיריות שונות הקימו מוקדי יציאה, וחלקן אף הפעילו מערך אוטובסים חינמי להלוויה מוקדי יציאה מרכזיים היו בירושלים, בית שמש, וקריית יערים - בהם רחובות נחסמו והגישה הותרה לתחבורה ציבורית בלבד.
כ-1,700 אוטובוסים הסיעו את המשתתפים לטרמינל בכביש 4, ומשם צעדו רגלית אל ההלוויה.
רכבת ישראל תגברה את הרכבות הלוך וחזור ללוויה בשיטת 'מלא וסע', והפעילה קווים ישירים ייעודיים מתחנת הרכבת ירושלים – יצחק נבון אל תחנת הרכבת בני ברק – רמת החייל, ותגברה את השרות מתחנת הרכבת תל אביב – סבידור מרכז אל תחנת הרכבת בני ברק – רמת החייל.
הלווייתה הממלכתית של ויקטוריה, מלכת הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד, קיסרית הודו, התרחשה ב-2 בפברואר 1901. זו הייתה אחת ההתכנסויות הגדולות ביותר של בני המלוכה האירופיים שהתקיימו אי פעם.
ב-1897 כתבה ויקטוריה הוראות להלווייתה, שהייתה אמורה להיות צבאית, כיאה לבת חייל ולראש הצבא, ובשמלה לבנה במקום שחורה.
ב-25 בינואר, גופתה הונפה לארון הקבורה על ידי בניה אדוארד השביעי והנסיך ארתור, דוכס קונוט, ונכדה הקיסר הגרמני וילהלם השני.
היא הייתה לבושה בשמלה לבנה ובהינומת החתונה שלה.
שלל מזכרות המנציחות את משפחתה המורחבת, חבריה ומשרתיה הונחו עמה בארון המתים, לבקשתה, על ידי הרופא והמלבישה שלה.
חלוק רחצה שהיה שייך לבעלה אלברט שמת 40 שנה קודם לכן, הונח לצידה, יחד עם יציקת גבס של ידו, בעוד צמה משערו של ותמונתו הונחו בידה השמאלית והוסתרו על ידי צרור פרחים ממוקם בקפידה.
פריטי תכשיטים שהונחו על ויקטוריה כללו את טבעת הנישואין של אמו של ג'ון בראון, שניתנה לה על ידי בראון ב-1883. הלווייתה נערכה ביום שבת, 2 בפברואר, בקפלת ג'ורג' הקדוש, טירת וינדזור, ולאחר יומיים של הצבת ארונה, היא נקברה לצד הנסיך אלברט במאוזוליאום המלכותי בפרוגמור בפארק הגדול של וינדזור.
הלווייתה הממלכתית של המלכה ויקטוריה התקיימה בפברואר 1901; עברו 64 שנים מאז הקבורה האחרונה של מונרך.
ויקטוריה השאירה הנחיות קפדניות לגבי השירות והטקסים הנלווים והנהיגה מספר שינויים, שכמה מהם יצרו תקדים להלוויות ממלכתיות (וטקסיות) שהתקיימו מאז.
ראשית, היא לא אהבה את השימוש בצבע השחור בהלוויה; מעתה ואילך, לא יהיו גלימות שחורות, וילונות או חופה, וויקטוריה ביקשה כיסוי לבן לארון הקבורה שלה.
שנית, היא הביעה רצון להיקבר כ"בת חייל".
התהלוכה, אפוא, הפכה הרבה יותר לתהלוכה צבאית, כאשר העמיתים, היועצים החסויים ומערכת המשפט כבר לא השתתפו בהמוניהם.
נושאיה היו קציני פרשים ולא דוכסים (כפי שהיה נהוג בעבר), ולראשונה הופעלה כרכרת תותח כדי להעביר את ארונו של המונרך.
שלישית, ויקטוריה ביקשה שלא תתקיים הצבת ארון.
משמעות הדבר היא שהאירוע היחיד בלונדון בהזדמנות זו היה תהלוכת כרכרה מתחנת רכבת אחת לאחרת: ויקטוריה מתה בבית אוסבורן באי וייט, גופתה הועברה בסירה וברכבת לתחנת ויקטוריה, ולאחר מכן בקרון תותח לתחנת פדינגטון ולאחר מכן ברכבת לווינדזור לטקס ההלוויה עצמו.
המראה הנדיר של מסע הלוויה ממלכתי בספינה סיפק מחזה מדהים: גופתה של ויקטוריה נישאה על סיפונה של HMY Alberta מקווס לגוספורט, ובעקבותיה קבוצת יאכטות בהובלת המלך החדש, אדוארד השביעי, ואבלים אחרים.
מטחי רובים נורו על ידי הצי שנאסף כשהיאכטה חלפה על פניה.
גופתה של ויקטוריה נשארה על סיפון הספינה למשך הלילה לפני שהועברה באמצעות כרכרת תותח לתחנת הרכבת גוספורט למחרת למסע ברכבת ללונדון.
ויקטוריה שברה את המוסכמה כשהיא נישאה בארון קבורה לבן.
בווינדזור, כאשר הארון המלכותי הועמס על גבי כרכרת התותח, נשבר יצול הכרכרה.
משמר מלכותי מלווה מ-HMS Excellent קיבל הוראה לגרור את כרכרת התותח עם חבלים במקום זאת, שיבוש שהפך לאחר מכן למסורת הלוויה ממלכתית.
נכדתה של המלכה ויקטוריה, הנסיכה אליס, רוזנת אתלון, נכחה והבחינה שהתותחנים המלכותיים, האחראים על הסוסים וכרכרת התותחים, "זעמו...
הושפלו ללא מילים" על ידי הגזרה של הצי המלכותי.
ילדיה של ויקטוריה התחתנו עם משפחות המלוכה הגדולות של אירופה ומספר מלכים זרים נכחו בהלוויה, כולל וילהלם השני מגרמניה וכן יורש העצר של כס המלוכה האוסטרו-הונגרי הארכידוכס פרנץ פרדיננד.
המלך והמלכה של הממלכה המאוחדת, בנה וכלתה של המלכה המנוחה
הדוכסית מקורנוול ויורק, נכדתה של המלכה המנוחה
הנסיכה לואיז, הדוכסית מפייף והדוכס מפייף, נכדתה ונכדה של המלכה המנוחה
הנסיכה ויקטוריה, נכדתה של המלכה המנוחה
הנסיכה והנסיך קרל מדנמרק, נכדתה ונכדה של המלכה המנוחה
הדוכסית מסקסוניה-קובורג וגותה, כלתה של המלכה המנוחה
נסיך הכתר של רומניה, חתנה של המלכה המנוחה (המייצג את מלך רומניה)
נסיך הכתר של הוהנלוהה-לנגנבורג, חתנה של המלכה המנוחה ואחיינה למחצה
הנסיכה ביאטריס מסקסוניה-קובורג וגותה, נכדתה של המלכה המנוחה
הדוכס והדוכסית מקונוט וסטראת'רן, בנה וכלתה של המלכה המנוחה
הנסיכה מרגרט מקונוט, נכדתה של המלכה המנוחה
הנסיך ארתור מקונוט, נכדה של המלכה המנוחה
הנסיכה פטרישיה מקונוט, נכדתה של המלכה המנוחה
הדוכסית מאולבני, כלתה של המלכה המנוחה
הנסיכה אליס מאולבני, נכדתה של המלכה המנוחה
הדוכס מסקסוניה-קובורג וגותה, נכדה של המלכה המנוחה
הקיסרית פרידריך, המלכה האם של פרוסיה:
הקיסר הגרמני, נכדה של המלכה המנוחה
יורש העצר הגרמני, נינה של המלכה המנוחה
נסיך הכתר של סקסוניה-מיינינגן, חתנה של המלכה המנוחה (המייצג את הדוכס מסקסוניה-מיינינגן)
הנסיך היינריך השלושים מרויס-קסטריץ, נינה של המלכה המנוחה (המייצג את הנסיך מרויס הקו הצעיר)
הנסיך היינריך מפרוסיה, נכדה של המלכה המנוחה
הנסיכה והנסיך אדולף משאומבורג-ליפה, נכדתה ונכדה של המלכה המנוחה (המייצג את הנסיך משאמבורג-ליפה)
הדוכס מספרטה, חתן בתה של המלכה המנוחה
הנסיך פרידריך קרל מהסן, חתן בתה של המלכה המנוחה
הנסיכה והנסיך לודוויג מבאטנברג, נכדתה ונכדה של המלכה המנוחה
הדוכס הגדול של הסן, נכדה של המלכה המנוחה
הנסיכה והנסיך כריסטיאן משלזוויג-הולשטיין, בתה וחתנה של המלכה המנוחה
הנסיך אלברט משלזוויג-הולשטיין, נכדה של המלכה המנוחה
הנסיכה הלנה ויקטוריה משלזוויג-הולשטיין, נכדתה של המלכה המנוחה
הנסיכה מארי לואיז משלזוויג-הולשטיין, נכדתה של המלכה המנוחה
הנסיכה לואיז, הדוכסית מארגייל והדוכס מארגייל, בתה וחתנה של המלכה המנוחה
הנסיכה הנרי מבאטנברג, בתה של המלכה המנוחה
הנסיך אלכסנדר מבאטנברג, נכדה של המלכה המנוחה
צאצאים נוספים של סבה של המלכה המנוחה מצד אביה, המלך ג'ורג' השלישי ומשפחותיהם:
הדוכס מקיימברידג', בן דודה של המלכה המנוחה
משפחתה של הדוכסית הגדולה ממקלנבורג-שטרליץ:
נסיך הכתר של מקלנבורג-שטרליץ, בן דודה של המלכה המנוחה (המייצג את הדוכס הגדול ממקלנבורג-שטרליץ)
הנסיכה מרי אדלייד, משפחתה של הדוכסית מטק:
הדוכס מטק, בן דודה של המלכה המנוחה
הנסיך פרנסיס מטק, בן דודה של המלכה המנוחה
הנסיך אלכסנדר מטק, בן דודה של המלכה המנוחה
הברון אלפונס פון פאבל-רמינגן, בעלה של בן דודה של המלכה המנוחה
המכובד אוברי פיצקלרנס, בן דודה של המלכה המנוחה
הנסיך מהוהנלוהה-לנגנבורג, אחיינה למחצה של המלכה המנוחה
הרוזן אדוארד גליכן, אחיינה למחצה של המלכה המנוחה
הדוכס של שלזוויג-הולשטיין, אחיינה למחצה של המלכה המנוחה
מלך הבלגים, בן דודה של המלכה המנוחה
הנסיך פיליפ מסקסוניה-קובורג וגותה, בן דודה של המלכה המנוחה
הנסיך לאופולד קלמנט מסקסוניה-קובורג וגותה, בן דודה של המלכה המנוחה
מלך פורטוגל, בן דודה של המלכה המנוחה
הדוכס רוברט מווירטמברג, בן דודה של המלכה המנוחה (המייצג את מלך וירטמברג)
נסיך הכתר של דנמרק (המייצג את מלך דנמרק)
נסיך הכתר של שוודיה ונורווגיה (המייצג את מלך שוודיה ונורווגיה)
הארכידוכס פרנץ פרדיננד מאוסטריה (המייצג את הקיסר האוסטרי)
הדוכס הגדול מיכאיל אלכסנדרוביץ' מרוסיה (מייצג את הקיסר הרוסי)
הדוכס מאאוסטה (המייצג את מלך איטליה)
נסיך הכתר של סיאם (המייצג את מלך סיאם)
הדוכס מסקסוניה (המייצג את מלך סקסוניה)
נסיך הכתר של באדן (המייצג את הדוכס הגדול של באדן)
הנסיך ארנולף מבוואריה (מייצג את הנסיך העוצר מבוואריה)
הנסיך מוחמד עלי תופיק (המייצג את הח'דיב של מצרים וסודאן)
הנסיך ארנסט מסקסוניה-אלטנבורג (המייצג את הדוכס מסקסוניה-אלטנבורג)
הלווייתו הממלכתית של אדוארד השביעי, מלך הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד וקיסר הודו, התרחשה ביום שישי, 20 במאי 1910.
ההלוויה הממלכתית הייתה ההתכנסות הגדולה ביותר של בני המלוכה האירופים אי פעם, עם נציגים של 70 מדינות, והאחרונה לפני שמשפחות מלכותיות רבות הודחו במלחמת העולם הראשונה ובעקבותיה.
המלך אדוארד השביעי מת ב-6 במאי, ולאחר מכן הוצב ארונו בחדר הכס בארמון בקינגהאם, ב-17 במאי נלקח הארון בתהלוכה אל וסטמינסטר הול, שם הוצב ארונו.
על פי ההערכות, כחצי מיליון איש ביקרו באולם במהלך שלושת הימים שבהם הוא היה פתוח.
ההלוויה נערכה שבועיים לאחר מות המלך ב-20 במאי.
המונים עצומים, המוערכים בין שלושה לחמישה מיליון, התאספו לצפות בתהלוכה, שבמסלולה היו 35,000 חיילים.
התהלוכה עברה מארמון בקינגהאם לארמון וסטמינסטר, שם נערך טקס קטן על ידי הארכיבישוף מקנטרברי, רנדל דיווידסון, בפני קבוצה קטנה של אבלים רשמית - אלמנתו של המלך המנוח המלכה אלכסנדרה, בנו המלך ג'ורג' החמישי, בתו הנסיכה ויקטוריה, אחיו הדוכס מקונוט, ואחיינו הקיסר הגרמני.
שאר משתתפי ההלוויה המתינו מחוץ לאולם.
ביג בן, הפעמון במגדל השעון הסמוך, הושמע 68 פעמים, אחת לכל שנת חייו של אדוארד השביעי.
זו הייתה הפעם הראשונה שבה נעשה בו שימוש בדרך זו בהלוויה של מונרך.
התהלוכה כולה המשיכה אז מווסטמינסטר הול, דרך וייטהול והמאל, מהייד פארק קורנר עד למארבל ארץ', ומשם לתחנת פדינגטון; משם, רכבת הלוויה העבירה את האבלים לווינדזור.
האבלים השתמשו ברכבת המלכותית, אשר יחד עם קרון הלוויה שנבנה עבור המלכה ויקטוריה, נגררה על ידי הקטר GWR 4000 Class King Edward.
מהתחנה, התהלוכה המשיכה לטירת וינדזור, וטקס הלוויה מלא נערך בקפלת סנט ג'ורג'.
טקס ההלוויה נערך לפי הפורמט שבו השתמשו בהלוויית המלכה ויקטוריה, אלא שהוא כלל את הקבורה בתוך הקפלה, בעוד שוויקטוריה נקברה במאוזוליאום המלכותי, פרוגמור.
הליטורגיה התבססה באופן הדוק על "מסדר קבורת המתים" מתוך "ספר התפילה המשותפת".
המלכה אלכסנדרה ביקשה במפורש המנון מאת סר ארתור סאליבן, "אח, אינך לפנינו", אולם הארכיבישוף דוידסון ואנשי דת בכירים אחרים חשבו שהיצירה חסרה מספיק משיכה ואלכסנדרה שוכנעה לקבל במקום זאת "את גופתו קבורה בשלום", המקהלה מתוך "המנון הלוויה" של ג'ורג' פרידריק הנדל למלכה קרוליין.
מנהלי הלוויות של בית המלוכה שמונו לסייע באירוע זה היו העסק המשפחתי של ויליאם באנטינג מרחוב סנט ג'יימס, לונדון.
משפחת באנטינג ערכה גם את הלוויות המלך ג'ורג' השלישי ב-1820, המלך ג'ורג' הרביעי ב-1830, הדוכס מגלוסטר ב-1834, הדוכס מוולינגטון ב-1852, הנסיך אלברט ב-1861, הנסיך לאופולד ב-1884 והמלכה ויקטוריה ב-1901. צו ההתחייבות המלכותי למשפחת באנטינג הסתיים ב-1928 עם פרישתו של ויליאם ווסטפורט באנטינג.
גופתו של אדוארד נקברה זמנית בכספת המלכותית בווינדזור מתחת לקפלת אלברט.
בהוראת המלכה אלכסנדרה, אנדרטה תוכננה והוקמה על ידי ברטרם מקנאל בשנת 1919, הכוללת דמות קבר של המלך והמלכה בשיש לבן המותקן על סרקופג שיש שחור וירוק, שם נקברו שתי הגופות לאחר מות המלכה האם ב-1925 במעבר הדרומי.
האנדרטה כוללת תיאור של הכלב האהוב על אדוארד, קיסר, שוכב לרגליו.
ההלוויה הייתה ראויה לציון במספר העצום של בני מלוכה חשובים באירופה ובעולם שהשתתפו בה.
במסע הלוויה נערך מסע סוסים ולאחריו 11 קרונות.
דמויות רכובות על סוסים כללו את האישים הבאים (ניתנים בערך לפי סדר הרכיבה):
מלך הממלכה המאוחדת, בנו של המלך המנוח
הקיסר הגרמני, מלך פרוסיה, אחיינו של המלך המנוח
הדוכס מקונוט וסטראת'רן, אחיו של המלך המנוח
מלך ההלנים, גיסו של המלך המנוח
מלך ספרד, אחיינו של המלך המנוח
מלך נורווגיה, אחיינו וחתנו של המלך המנוח
מלך דנמרק, גיסו של המלך המנוח
מלך פורטוגל, חבר עמית לבית סקסוניה-קובורג וגותה
הצאר של הבולגרים, חבר עמית לבית סקסוניה-קובורג וגותה
מלך הבלגים, חבר בבית סקסה-קובורג וגותה
הארכידוכס מאוסטריה-אסטה, יורש העצר לכס המלכות של אוסטריה-הונגריה (המייצג את קיסר אוסטריה)
נסיך הכתר של האימפריה העות'מאנית (המייצג את הסולטן העות'מאני)
הדוכס הגדול מיכאיל אלכסנדרוביץ' מרוסיה, אחיו הצעיר של הקיסר הרוסי ואחיינו של המלך המנוח
הדוכס מאאוסטה, בן דודו של מלך איטליה
הנסיך פושימי סדנארו, בן דודו של קיסר יפן
הדוכס מספרטה, אחיינו של המלך המנוח
נסיך הכתר של רומניה, אחיינו של המלך המנוח (המייצג את מלך רומניה)
הנסיך רופרכט מבוואריה, נכדו של הנסיך העוצר מבוואריה
הדוכס אלברכט מוירטמברג, בן דודו של מלך וירטמברג
נסיך הכתר של סרביה (המייצג את מלך סרביה)
הנסיך היינריך מהולנד, בעלה של מלכת הולנד
הדוכס הגדול של הסן, אחיינו של המלך המנוח
הנסיך היינריך מפרוסיה, אחיינו של המלך המנוח
הדוכס מסקסוניה-קובורג וגותה, אחיינו של המלך המנוח
יוהאן גאורג, נסיך סקסוניה, אחיו של מלך סקסוניה
הנסיך קרל, דוכס וסטריטלנד, אחיו של מלך שוודיה ואחיינו של המלך המנוח
הנסיך מוחמד עלי ממצרים, נסיך הכתר של מצרים (המייצג את הח'דיב של מצרים וסודאן)
הנסיך ארתור מקונוט, אחיינו של המלך המנוח
הנסיך כריסטיאן משלזוויג-הולשטיין, גיסו של המלך המנוח
הנסיך אלברט משלזוויג-הולשטיין, אחיינו של המלך המנוח
הנסיך אלכסנדר מבאטנברג, אחיינו של המלך המנוח
הדוכס מפייף, חתנו של המלך המנוח
הדוכס מטק, גיסו של יורשו של המלך המנוח
הנסיך פרנסיס מטק, גיסו של יורשו של המלך המנוח
הנסיך אלכסנדר מטק, גיסו של יורשו של המלך המנוח וגיסו של המלך המנוח
הנסיך אנדראס מיוון ודנמרק, אחיינו של המלך המנוח
הדוכס הגדול מיכאיל מיכאילוביץ' מרוסיה
הנסיך מקסימיליאן מבאדן, אחיינו של המלך המנוח ונסיך הכתר של באדן (המייצג את הדוכס הגדול של באדן)
נסיך הכתר של מונטנגרו (המייצג את נסיך מונטנגרו)
הנסיך כריסטופר מיוון ודנמרק, אחיינו של המלך המנוח
הדוכס מפנת'יבר, חבר בבית המלוכה הצרפתי האורליאני
הנסיך לאופולד קלמנט מסקסוניה-קובורג וגותה
הנסיך בווארדי מסיאם, אחיינו של מלך סיאם
אלה שהלכו מאחור בקרונות כללו:
קיסר, כלבו של המלך המנוח שהוביל את מסע הלוויה עם היילנדר שהלך מאחורי הכרכרה שנשאה את ארונו של המלך
המלכה אלכסנדרה, אלמנתו של המלך המנוח
קיסרית האלמנה מריה פיודורובנה מרוסיה, גיסתו של המלך המנוח
הנסיכה המלכותית והדוכסית מפייף, בתו של המלך המנוח
הנסיכה ויקטוריה, בתו של המלך המנוח
מלכת הממלכה המאוחדת, כלתו של המלך המנוח
מלכת נורווגיה, בתו של המלך המנוח
הדוכס מקורנוול, נכדו של המלך המנוח
הנסיכה מרי, נכדתו של המלך המנוח
הנסיכה כריסטיאן משלזוויג-הולשטיין, אחותו של המלך המנוח
הנסיכה לואיז, הדוכסית מארגייל, אחותו של המלך המנוח
הנסיכה הנרי מבטנברג, אחותו של המלך המנוח
הדוכסית מקונוט וסטראת'רן, גיסתו של המלך המנוח
הדוכסית האלמנה מאלבני, גיסתו של המלך המנוח
הנסיכה פטרישיה מקונוט, אחייניתו של המלך המנוח
הנסיכה אלכסנדרה, נכדתו של המלך המנוח
הנסיכה מוד, נכדתו של המלך המנוח
הנסיכה הלנה ויקטוריה משלזוויג-הולשטיין, אחייניתו של המלך המנוח
הנסיכה מארי לואיז משלזוויג-הולשטיין, אחייניתו של המלך המנוח
הנסיך אלברט, נכדו של המלך המנוח
הנסיך הנרי, נכדו של המלך המנוח
הנסיך גאורג מהנובר וקמברלנד, אחיינו של המלך המנוח
הנסיך זייטאו מסין, המייצג את שושלת צ'ינג, דודו של הקיסר
הנשיא לשעבר תאודור רוזוולט, המייצג את ארצות הברית
שר החוץ סטפן פישון, המייצג את הרפובליקה הצרפתית
סאמד ח'אן מומטאז אוס-סלטאנה, המייצג את פרס
קרובי משפחה נוספים של המלך המנוח השתתפו גם הם בהלוויה:
הנסיך לואי מבאטנברג, אחיינו של המלך המנוח
הדוכס מארגייל, גיסו של המלך המנוח
הנסיך מוריס מבאטנברג, אחיינו של המלך המנוח
הרוזן אדוארד גליכן, בן דודו למחצה של המלך המנוח
הנסיך ג'ורג' מבאטנברג, אחיינו של המלך המנוח
הדוכסית מסקסוניה-קובורג וגותה, גיסתו של המלך המנוח
הנסיכה אנדראס מיוון ודנמרק, אחייניתו הגדולה של המלך המנוח
הנסיכה לואי מבאטנברג, אחייניתו של המלך המנוח
הדוכסית מטק, גיסתו של יורשו של המלך המנוח
הנסיכה לואיז מבאטנברג, אחייניתו הגדולה של המלך המנוח
הנסיכה ויקטור מהוהנלוהה-לנגנבורג, אלמנתו של בן דודו למחצה של המלך המנוח
הרוזנת פאודורה גליכן, בת דודתו למחצה של המלך המנוח
הדוכס מאלנסון, בן דודו של המלך המנוח
הרוזן מאה, בן דודו של המלך המנוח
הדוכס מוונדום, בן דודו של המלך המנוח
הלווייתה הממלכתית של אליזבת השנייה, מלכת הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה וצפון אירלנד ושאר ממלכות חבר העמים הבריטי, הייתה אחת ההלוויות הגדולות ביותר שנערכו בהיסטוריה של הממלכה המאוחדת.
ההלוויה נערכה ביום שני, 19 בספטמבר 2022, והייתה לאחת מההתכנסויות הגדולות ביותר של שליטים אירופים ובינלאומיים.
לאחר מותה של אליזבת השנייה ב-8 בספטמבר 2022 בטירת בלמורל שבסקוטלנד, בגיל 96, החלו ההכנות להלווייתה הממלכתית בהשתתפות בכירים מרוב מדינות העולם.
מאז פטירתה עבר ארונה מסע ארוך מסקוטלנד לאנגליה והוצב לבסוף בארמון בקינגהאם.
ב-16 בספטמבר נלקח הארון בתהלוכה אל וסטמינסטר הול, שם הוצב.
בימים שלאחר מכן, עמדו אלפי אנשים בתורים ארוכים כדי לחלוק כבוד למלכה.
עיתוי ההלוויה יאפשר לאורחים שמתכננים להגיע ל למחרת להגיע בזמן בטיסה מעבר לאוקיינוס האטלנטי.
הזמנות יצאו לכל מדינה שעימה מקיימת בריטניה יחסים דיפלומטיים, למעט רוסיה (בשל פלישתה לאוקראינה), בלארוס, מיאנמר, סוריה, ונצואלה ואפגניסטן.
משרד החוץ וחבר העמים טיפל בהזמנות, בתקשורת ובסידורי אבטחה באמצעות מטה חדש שהוקם, הכולל 300 פקידים שהובאו ממחלקות ממשל אחרות.
מחירי המלונות עלו בימים שלפני ההלוויה בלונדון.
שירותי הרכבת ללונדון וממנה תוגברו, כדי לאפשר לאנשים לבוא לחלוק כבוד לנפטרת בימים שקודם ההלוויה.
ההלוויה עצמה נערכה כשבוע וחצי לאחר מות המלכה.
מעל 2,000 אישים הוזמנו לתהלוכה שעברה מארמון וסטמינסטר למנזר וסטמינסטר.
החלק הראשון: טקס האשכבה במנזר וסטמינסטר
בני מלוכה שהופרשו או פרשו מהחובות המלכותיות, כמו הדוכס מיורק והדוכס מסאסקס, לא לבשו מדים צבאיים להלוויה הממלכתית.
הארון הגיע למנזר וסטמינסטר בשעה 10:52. לפני תחילת הטקס, פעמון הטנור צילצל 96 פעמים, אחת לדקה, ובעלי העיטורים הצבאיים הגבוהים וראשי הקהילות הדתיות נכנסו לחלל הכנסייה.
הארון נישא דרך המנזר כאשר המקהלה של מנזר וסטמינסטר שרה יחד עם המקהלה של הקפלה המלכותית בארמון סנט ג'יימס.
הדיקאן של וסטמינסטר, דייוויד הויל, נשא את תפילת הפתיחה.
התפילה בציבור ושירת המזמורים נוהלו בעיקר על ידי הכומר מרק בירץ', המנצח על המקהלה בווסטמינסטר.