tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
רחוב שערי משפט תוחם את הכיכר בצידה הדרומי.
הכיכר נחנכה בתאריך 5 ביולי 2006 במעמד ראש עיריית ירושלים אורי לופוליאנסקי ונשיא בית המשפט העליון אהרן ברק.
במרכז הכיכר ניצב עמוד אבן ועליו כדור, תחתיו רשומה כתובת בעברית, ערבית ואנגלית:
כיכר תחריר היא כיכר מרכזית בבירת עיראק, בגדאד.
הכיכר, המנציחה את הקמת הרפובליקה העיראקית ב-1958, היא המרכזית והגדולה ביותר בכיכרות העיר, ומהווה סמל משמעותי בתרבות הערבית והעיראקית.
הכיכר נמצאת ברובע רצאפה על הגדה המזרחית של נהר החידקל.
בכיכר אנדרטת בטון שנבנתה על-ידי הפסל העיראקי המפורסם ג'וואד סלים .
האנדרטה הופיעה גם על שטר כסף של 250 דינר עיראקי.
ב-1969 בכיכר זו התרחש הפוגרום הפומבי "התליות בבגדאד" – שבה הוצאו להורג בתלייה 14 איש, כשרוב של 9 מתוכם – היו מהקהילה היהודית בעיראק, שהואשמו בריגול לטובת מדינת ישראל.
כילדריך השלישי (Childéric III; 717–754) היה מלך הפרנקים, האחרון מהשושלת המרובינגית.
למעט תוארו כמלך, לכילדריך לא היה כוח ממשי, וכל ההשפעה וקבלת ההחלטות רוכזו בידיו של המאיורדומוס (הממונה על הארמון) פפין הגוץ (אביו של קרל הגדול), שמלך אחרי כילדריך כמלך הראשון של השושלת הקרולינגית.
אחרי מותו של דגוברט הראשון (מלך בשנים 634-629) דעך כוחם של המלכים המרובינגים ותפקידם היה בעיקרו טיקסי, בעוד שהכח האמיתי עבר לידי מחזיקי משרת המאיורדומוס.
המאיורדומוס היה בתחילה סוג של ראש מטה הארמון ואחר כך הפך לשליט המדינה בפועל.
המשרה החלה לעבור בירושה במשפחה הקרולינגית והגיעה לידי קרל מרטל (ה"פטיש") ששילב את משרות המאיורדומוס של נויסטריה ושל אוסטרזיה ובכך חיזק את מעמדו כאיש החזק בין הפרנקים.
אחרי מות המלך תיאודריך הרביעי בשנת 737 לא הומלך מלך חדש וקרל מרטל היה למלך בפועל.
אחרי מות קרל מרטל בשנת 741 עברה משרת המאיורדומוס לשני בניו (מאשתו הראשונה רוטרוד) – קרלומן ופפין הגוץ.
המרד שפרץ בהנהגת אחיהם למחצה הצעיר גריפו וגיסם אודילו דוכס בוואריה שכנע את קרלומן ואת פפין לשים שוב מלך רשמי על כס המלוכה (לאחר שש שנים שבהן לא היה מלך) כדי לחזק את חוקיות מעמדם.
המלך שנבחר היה כילדריך השלישי.
מוצאו של כילדריך השלישי ויחסו למשפחת השושלת המרובינגית אינו ברור.
יש המשערים שהיה אולי בנו של כילפריך השני או של תיאודריך הרביעי.
המלך כילדריך לא לקח כל חלק בשלטון בפועל שהמשיך להיות מנוהל כמקודם בידי המאיורדומי.
פעם בשנה הובל כילדריך על ידי איכר בעגלת שוורים אל חצר המלוכה והשיב על שאלות השגרירים בתשובות שהוכנו לו מראש על ידי המאיורדומי.
אחרי שקרלומן פרש למנזר בשנת 747, החליט פפין לקחת את הכתר לעצמו.
הוא שלח איגרות לאפיפיור זכריה בהם שאל אם ראוי שתואר המלוכה יהיה בידי הצאצא לזרע המלוכה או בידי השליט בפועל.
זכריה ענה שראוי שהשליט בפועל יחזיק גם בתואר המלכותי.
בראשית מרץ שנת 751 הוסר כילדריך מכס המלוכה על ידי זכריה ושער ראשו גולח לתגלחת נזירית (טונזורה ).
שיערו הארוך היה אחד מסמלי המלכים המרובינגים ארוכי השיער - בלטינית reges criniti.
גילוחו הסיר ממנו כל סמכות מלכותית או יכולות מיסטיות הקשורות במלוכה.
לאחר מכן הושמו כילדריך ובנו תיאודריך במנזר (שניהם במנזר סן-ברטן או שהוא במנזר סן-אומר ובנו בסן-וונדריל).
ישנן סתירות בציון תאריך מותו המדויק של כילדריך.
חלק מהמקורות מציינים את שנת 753 ואחרים מאחרים את התאריך עד לשנת 758. כילדריך היה נושא לשימצה בימי השושלת הקרולינגית אף על פי שהיו אלה כאמור פפין והאפיפיור זכריה בעצמם ששמו אותו על כס המלוכה.
כילותריום (שם מדעי: Chilotherium) הוא סוג נכחד של יונק גדול ממשפחת הקרנפיים, אשר חי ברחבי אסיה ובארצות הים התיכון במהלך סוף המיוקן ותקופת הפליוקן לפני 13.7-3.4 מיליון שנה.
משמעות שמו הוא: "הבהמה של צינג'י", על שם תצורות צ'ינג'י (Chinji Formation) הקיימות ברמת פוטוהר בפקיסטן.
בסוג נמנו בעבר מינים רבים, חלקם סווגו מחדש לסוגים דומים כמו אצרורינוס ו-Hispanotherium או אוחדו עם שאר המינים.
יונק גדול זה דמה במראהו לקרנף לבן מודרני, הגיע לגובה 1.5-1.8 מטר ולמשקל 1.5-2 טונות.
עם זאת הוא היה שונה מהקרנפים החיים בכך שלא הייתה לו קרן על האף, היה לו מצח משופע ובעיקר בלט בזוג הניבים שבלטו מלסתותיו התחתונות.
היה זה קרנף בעל רגליים קצרות שאולי חי בדומה להיפופוטם בביצות.
הייתה לו דו-צורתיות זוויגית והזכרים היו בעלי אצבעות בעלות זיזים בולטים יותר מאצל הנקבות.
הכילותריום היה מותאם עם ניביו התחתונות לחפירה באדמה, באזורי ביצות או ערבות לחות, איתם הוציא מהאדמה שורשים.
הרגליים התחתונות שלו נבעו מתזונתו מעשבים, אשר גדלים על הקרקע.
בנוסף המבנה של הניבים והרגליים התחתונות עזר לו להתגונן מטורפים.
הדינוקרוקוטה היה הטורף העיקרי עבורו באזור מחייתו, אך ממאובנים שנמצאו נראית עצם של כילותריום עם סימני נשיכה של דינוקרוקוטה, ואולם הפצע החלים, כך שהקרנף הצליח להימלט מטורפו.
בבאר שבע קיים ריבוי של מעגלי תנועה או בלשון העם כיכרות.
רבות מהכיכרות מטופחות ומעוצבות על ידי ארכיטקטים ובעלות כספית גבוהה.
לחלק מהכיכרות יש שמות מיוחדים, חלק מנציחות אנשים ידועים וארגונים וחלק מציינות ומפארות אירועים חשובים ומשמשות כאנדרטה.
חלק מהכיכרות הן מיזמי מים כמו מזרקה והן חלק ממיזם נווה מדבר עירוני.
בבאר שבע ישנם למעלה מ-250 מעגלי תנועה, מרביתם כוללים פיתוח כשמתוכם לכ-50 מהם יש שם ייחודי והם מקושטים באלמנטים מעוצבים: פסל, מזרקה או גינון מושקע.
הכיכרות מסודרות בטבלה לפי השם שלהן, בסדר אלפבית.
כיכרות על שמות הערים התאומות של באר שבע
כיכרות שהן חלק ממיזם נווה מדבר עירוני
תמונה שם הכיכר על שם שכונה מפגש רחובות תיאור תאריך הערות אדיס אבבה אדיס אבבה, עיר תאומה של באר שבע ו' צומת הרחובות אבא אחימאיר ואליהו מויאל פסל עם שעון.
הכיכר נמצאת בשכונה שיש בה ריכוז גבוה של עולים מאתיופיה.
נחנכה במעמד יעקב טרנר ראש העיר באר שבע ובארנה דירסה ראש העיר אדיס אבבה 10 באוקטובר 2007 אוני אוני, עיר תאומה של באר שבע ו' מפגש הרחובות מבצע יואב, מבצע נחשון ומבצע עובדה פסל מברזל של העיר אוני שבה ניצב בית הכנסת הגדול והמפואר המתאר את מורשת הקהילה היהודית.
נמצא בשכונה שבה ריכוז גבוה של עולי מגאורגיה.
פיסול: אורית אדר בכר, אדירכל: אודי קרמסקי אוסקר לוי (המכללות) פרופ' אוסקר לוי א' מפגש הרחובות ביאליק ובזל מזרקה עגולה בעלת מופע מים בשילוב תאורה צבעונית מתחלפת בשעות החשיכה (נווה מדבר עירוני) נמצאת בין המכללה הטכנולוגית לבין המכללה האקדמית להנדסה סמי שמעון.
פרופ' אוסקר לוי (1940–2005) היה ממייסדי שתי המכללות ונשיאה הראשון של המכללה להנדסה סמי שמעון (1995–2005) אילן רמון (הפנטום) אילן רמון שדרת אילן רמון מטוס פנטום 277 שהובא במיוחד מהטייסת של אילן רמון.
בכיכר ניצבים שלושה תרנים של דגלי אוסטרליה, ניו זילנד וישראל.
הכיכר נמצאת בשכונה בה התגורר.
דוד בן-גוריון דוד בן-גוריון ג' שדרות דו בן-גוריון פסל ברזל של דוד בן-גוריון העומד על ראשו, על עשרות ספרים העשויים משיש.
הכיכר נמצאת בסמוך לקריית האוניברסיטה.
פסלת: פאולה עובדיה 2013 האלופים שלוש אליפויות רצופות של הפועל באר שבע בכדורגל ו' רחוב אצ"ל פסל של כדורגל ענק, בתוך מסגרת עגולה אדומה, תאורה אדומה וגינון עם פרחים אדומים, הצבע של קבוצת הכדורגל של הפועל בא שבע, יצירה של זאביק גוטליב שלמה דורה ונתי זיו.
היצירה נמצאת בסמוך לאולם הקונכייה ובקרבה לאצטדיון טרנר שבו משחקת הקבוצה 4 ביוני 2018 הארבעה נווה-זאב רחוב יוענה ז'בוטינסקי הנצחת ארבעת קרבנות הרצח בסניף בנק הפועלים בבאר שבע בסמוך לסניף בנק הפועלים שבו אירע הרצח.
הכפיר מטוס כפיר נווה-זאב מפגש הרחובות ג'ו אלון ושדרות יגאל ידין במרכב הכיכר הוצב מטוס כפיר של חיל האוויר הישראלי.
הכיכר נמצאה ביציאה מבאר שבע לכיוון בסיס חיל האוויר בחצרים ומוזיאון חיל האוויר.
סרן (מיל') ד"ר איגור רוטשטיין (10 בספטמבר 1971 - 4 באוגוסט 2006) רופא של גדוד 13 בחטיבה 1. נפל בקרב באזור כפר מורכבה.
סרן שי (שייקה) ברנשטיין, יליד באר שבע (10 ביוני 1982 - 12 באוגוסט 2006) מ"פ שריון בגדוד 9 של חטיבה 401. נפל לאחר שהביל את הגדוד בנחל סלוקי.
לאחר מותו הוענק לו צל"ש.
הסוסים מתנה של מנשה קדישמן העיר העתיקה מפגש הרחובות הרצל העצמאות פסל פלדה של סוסים מתנת הפסל מנשה קדישמן לבאר שבע לזכר הוריו ואחיותו, מיכל וזיוה.
נמצאת בסמוך לבית הספר היסודי "יחדיו".
יצירה של ציפי זוהר 10 בספטמבר 2017 הרמב"ם הרמב"ם העיר העתיקה צומת הרחובות הרמב"ם, עלי דייויס והנרי קנדל הכיכר נמצאת בסמוך לתחנת הרכבת הטורקית בבאר שבע ולמצבת הזיכרון הטורקית בבאר שבע.
מסביב לכיכר בנייני מגורים, במפלס הקרקע של בניינים אלה, חנויות.
השוטר ט' שדרות ירושלים הכיכר נמצאת בכניסה לתחנת משטרת ישראל מרחב נגב בבאר שבע השופט פלפל יהושע פלפל מרכז אזרחי מפגש הרחובות קרן היסוד והנרייטה סולד במרכז הכיכר, טבעת לא סימטרית מכסף, בגובה של כ-3 מטר ועליה חקוק המשפט: "נַפְשִׁי יְשׁוֹבֵב יַנְחֵנִי בְמַעְגְּלֵי צֶדֶק לְמַעַן שְׁמוֹ" (תהלים כג, ג').
הכיכר נמצאת בסמוך לקריית הממשלה ולבית המשפט המחוזי נחנכה במאי 2022 השופרות פרדה יזזאו אקלום יא' מפגש הרחובות אברבנאל, החיד"א ורב עוזיאל אקלום שהיה איש חינוך וסוכן מוסד היה בין הפעילים העיקריים של העלייה מאתיופיה לישראל דרך סודאן.
במועדון שיחקו 8 רבי-אמנים, האחוז הגבוה ביותר של רבי אמנים לנפש בעולם.
וופרטל וופרטל, עיר תאומה של באר שבע רמות ב' מפגש שדרות הערים התאומות עם רחוב אוסקר שינלדר כיכר רחבה בצורת ריבוע.
הרחובות פוגשים אותה בקודקודי הריבוע ולא בצלעות.
בכיכר שאינה מעגל תנועה יש ספסלי ישיבה, רחבה גדולה במרכז וגינה מסביב לכיכר ובמרכזה.
מסביב לכיכר בנייני מגורים, במפלס הקרקע של בניינים אלה, חנויות, שתי מרפאות (כללית ומכבי) ושופרסל.
הכיכר נחנכה במעמד ראש העיר באר שבע יעקב טרנר וראש העיר ליון ג'ררד קולומב, לציון 30 שנה לקשר בין שתי הערים.
21 במרץ 2007 ליונס אות כבוד למועדון ליונס ישראל ט' צומת הרחובות בית אל ומגידו מועדון ליונס באר שבע "אחווה בנגב".
לצד הכיכר 2 זוגות מגדלים רבי קומות זהים ובצד אחר מפל פסיפס בשלל צבעים המעוטר באותיות העיר באר שבע במספר גופנים.
מייסדת ומנהלת בית המדרש הממלכתי למורי החינוך הגופני, שהתאחד עם מכללת קיי בשנת 1986 והפך למכון לחינוך גופני במכללת קיי.
פרידמן היא יקירת העיר באר שבע (1988).
הכיכר נמצאת בסמוך למכללת קיי, לאצטדיון טרנר ובית החולים הפסיכיאטרי.
מזרקת נחל-עשן נחל-עשן מפגש הרחובות החשמונאים, דקר ואגוז מזרקת ספירלה מרהיבה, בליבה של שכונת נחל עשן.
קילוחי מים שקטים, על רשת נירוסטה מלווה תאורה צבעונית מתחלפת בשעות החשיכה (נווה מדבר עירוני).
במרכז הכיכר עץ זית ולצידו ניצבים שלושה תרנים של דגלי באר שבע, ישראל וצה"ל.
JNF ארגון JNF ארצות הברית שדרות נפתלי הרץ אימבר מזרקת סלעים מהם זורמים מפלי מים, בשילוב תאורה צבעונית מתחלפת בשעות החשיכה ובמרכזם נטועים עצי זית (נווה מדבר עירוני)
כיכר תיאטרלנאיה היא כיכר במחוז האדמיניסטרטיבי המרכזי של מוסקבה ברובע טברסקוי.
בשנים 1919 - 1990 נראה הכיכר - כיכר סברדלוב, על שמו של יעקב סברדלוב.
תחנות מטרו: אוחוטני ריאד, תיאטרלנאיה
כילדברט השלישי המאומץ היה מלך פרנקי במחצית השנייה של המאה ה-7.
כילדברט היה בנו של גרימואלד הזקן, המאיורדומוס (הממונה על הארמון) של המלך הפרנקי המרובינגי, ונכדו של פפין הזקן, אבי משפחת הפיפינידים.
הוא אומץ על ידי המלך המרובינגי סיגברט השלישי והמלכה כימנכילד .
כאשר מת סיגברט השלישי בשנת 656, דאג גרימואלד לעשות טונזורה (תספורת של נזיר) לבנו הביולוגי של סיגברט, דגוברט השני, שלח אותו למנזר אירי ולאחר מכן הכריז על כילדברט כמלך אוסטרזיה.
גרימואלד, כילדברט ואנסגיזל (שנשא לאישה את בגה, בתו של פפין הזקן) נתפסו לבסוף והועברו לידי מלך נויסטריה, כלוביס השני, שהרג אותם.
עם זאת, ישנם שני תיאורים שונים של מותו.
או שכלוביס והמאיורדומוס שלו, ארכינואלד , תפסו אותו והוציאוהו להורג בשנת 657, או שכלותאר השלישי סיפח את אוסטרזיה בשנת 661, ובתוך כך הדיח את הטוען לכתר הצעיר והוציא להורג את שניהם בשנת 662.
המשפחה הופיעה שוב בפוליטיקה עם עליית בנו של אנסגיזל, פפין האמצעי.
כילדברט השני (Childebert II; בערך 570 – מרץ 596) היה המלך המרובינגי של אוסטרזיה (שכללה אז את פרובאנס) בשנים 575–595, ושל בורגונדיה בשנים 592–595, כבנו המאומץ של דודו, גונתרם, מלך בורגונדיה.
כילדברט נולד בסביבות שנת 570. הוא היה בנם של המלך סיגברט הראשון וברונהילדה (ברונכילדיס).
כשאביו נרצח בשנת 575 על ידי שני עבדים של המלכה-הרעיה פרדגונד מסואסון, נלקח כילדברט מפריז (לפי סיפור אחד, לאחר שהורד מחלון בתיק על ידי אמו) על ידי גונדובאלד (Gundobald), אחד מאדוניו הנאמנים, למץ (בירת אוסטרזיה), שם הוכר כריבון.
הוא היה אז רק בן חמש, ובמהלך שנות קטינותו הארוכות, היה מאבק על השלטון בין אמו ברונהילדה לבין האצילים, כאשר ברונהילדה הייתה דומיננטית עד שכילדברט הגיע לבגרות בשנת 585.
ברונהילדה מינתה למחנכו של כילדברט את הדוכס גוגו (Gogo), שהיה דמות מרכזית בפוליטיקה המרובינגית.
כילפריך הראשון, מלך פריז והמלך הבורגונדי גונתרם, ביקשו לכרות ברית עם כילדברט, שאומץ על ידי שניהם בתורם.
מכיוון שגונתרם היה אדון מחצית ממרסיי, מחוז פרובאנס הפך למרכז של מאבק קצר בין השניים.
גונתרם חבר לדינמיוס מפרובאנס , שעודד את הכמרים של הדיוקסיה של אוזס לבחור את הדיאקון שלהם מרקלוס לבישוף, כנגד הבישוף שכבר נבחר יובינוס , מושל פרובאנס לשעבר.
בזמן שיובינוס ותיאודור, הבישוף של מרסיי , נסעו לחצרו של כילדברט, גונתרם אסר אותם.
דינמיוס, בינתיים, מנע את כניסת גונדולף (Gundulf), דוכס ממשפחת סנאטורית חשובה והדומסטיקוס לשעבר של כילדברט, מלהיכנס למרסיי מטעם כילדברט.
בסופו של דבר הוא נאלץ להיכנע, אם כי מאוחר יותר אסר שוב את תיאודור ושלח אותו לגונתרם.
כילדברט החליף אותו בפרובאנס בניקטיוס (585).
למרות המרד של דינמיוס, כילדברט זיכה אותו רשמית ב-28 בנובמבר 587.
עם ההתנקשות בחייו של כילפריך בשנת 584 והסכנות שנגרמו למונרכיה הפרנקית עקב משלחתו של גונדואלד בשנת 585, עבר כילדברט ללא סייג לצדו של גונתרם.
על פי הסכם אנדלוט משנת 587, הוכר כילדברט כיורש של גונתרם, ובעזרת דודו בשנת 587 הוא דיכד את מרד הדוכסים ראוכינג (Rauching), אורסיו (Ursio) וברתפריד (Berthefried), והצליח להשתלט על טירת וובר .
ניסיונות רבים נעשו להתנקש בחייו על ידי פרדגונד, אשתו של כילפריך, שהייתה להוטה להבטיח את הירושה של גונתרם עבור בנה כלותאר השני.
כילדברט השני ניהל יחסים עם האימפריה הביזנטית, ולחם במספר הזדמנויות בשם הקיסר מאוריקיוס נגד הלומברדים באיטליה, בהצלחה מוגבלת.
עם גונתרם, הוא אישר לנזיר האירי קולומבנוס לייסד את המנזר של Luxeuil ושני מנזרים נוספים בלב הרי הווז' ולעבוד עם הנזירים שלו בכל הממלכות הפרנקיות.
עם מותו של גונתרם בשנת 592 סיפח כילדברט את ממלכת בורגונדיה, ואף תכנן לתפוס את אחוזותיו של כלותאר ולהיות המלך היחיד של הפרנקים.
עם זאת, הוא ואשתו הצעירה פאילובה (Faileuba) מתו לאחר שהורעלו בשנת 596. ילדיהם של כילדברט ופאילובה: הבוגר, תיאודברט השני, ירש את אוסטרזיה עם בירתה מץ, והצעיר, תיאודריך השני, קיבל את ממלכתו לשעבר של גונתרם, בורגונדיה, ובירתה באורליאן.
המשורר ונאנטיוס פורטונאטוס, בן זמנו של כילדברט, חיבר לכבודו שיר שבח והלל, בו תיאר אותו כ"מלכיצדק שלנו, מלך וכוהן", המנהל את הממלכה בצדק וביושר, בהשראת האל והכנסייה.
כילדריך השני (Childeric II; 653 בערך – 675) היה מלך הפרנקים מהשושלת המרובינגית.
הוא שלט באוסטרזיה משנת 662 ועד שנת 675 ובנויסטריה ובורגונדיה משנת 673, עד מותו בשנת 675, ובכך היה מלך יחיד בממלכה הפרנקית בשנתיים האחרונות לחייו.
כילדריך היה בנו השני של המלך כלוביס השני.
אמו הייתה בלתילד ואחיו הבכור היה כלותאר השלישי, שמשנת 661 היה מלך יחיד בשטחי ממלכתו של אביו, אך בשנת 662 נתן את אוסטרזיה לכילדריך, שהיה עדיין רק ילד כאשר נישא על מגני לוחמיו והוכרז כמלך באוסטרזיה.
כילדריך נשא לאישה את ביליכילד , בת דודו (סיגברט השלישי, אחי אביו), שילדה לו שני בנים: דגוברט וכילפריך השני.
לאחר מותו של כלותאר השלישי בשנת 673, אחיו הצעיר, תיאודריך השלישי, ירש את ממלכותיו, אך סיעה של אצילים בורגונדים חשובים בהנהגת לאודגר ואדאלריך מרדה נגד תיאודריך והמאיורדומוס אברוין , והזמינה את כילדריך להפוך למלך בנויסטריה ובורגונדיה.
עד מהרה הוא פלש לממלכתו של אחיו וגירש אותו, והפך למלך יחיד.
הוא מינה את המאיורדומוס האוסטרזי שלו, וולפואלד , לכהן במשרה זו גם בנויסטריה ובבורגונדיה, והרגיז בכך את תומכיו בבורגונדיה, שלא רצו לראות בעלי תפקידים פעילים בממלכה אחרת מלבד ממלכתם.
במרץ 675 העניק כילדריך באלזס את התואר "דוכס" לאדאלריך.
מענק זה היה ככל הנראה תוצאה של תמיכתו המתמשכת של אדאלריך בכילדריך בבורגונדיה, שלעיתים קרובות נאבקה עם אוסטרזיה על החזקה באלזס.
הקש האחרון עבור אילי נויסטריה היה הענישה הגופנית הבלתי חוקית שהטיל כילדריך על אציל בשם בודילו.
בשנת 675 קשרו בודילו וחבריו אמלברט ואינגוברט קשר לרצוח את המלך, שמת יחד עם אשתו ביליכילד ובנו דגוברט בן החמש, בעת ציד ביער ליברי (Livry, כיום לוגנס ).
בנו הצעיר יותר, כילפריך השני, נעדר מהציד ולכן שרד.
הוא גדל במנזר ובשנת 715 הוכתר למלך הפרנקים.
כילדריך, ביליכילד ודגוברט נקברו בסן-ז'רמן-דה-פרה , ליד פריז, שם נתגלו קבריהם בשנת 1645, שתוכנם נגנב.
כילדברנד הראשון (Childebrand I; בערך 678 – 743 או 751) היה דוכס (dux) פרנקי, בנו הבלתי חוקי של פפין האמצעי ושל אלפאידה, ואחיו של קרל מרטל.
ייתכן שהיה למעשה אחיו למחצה של קרל מרטל, דרך אמו.
הוא התחתן עם אמה מאוסטרזיה, וקיבל מאביו את בורגונדיה , ובכך הפך לדוכס.
הוא התבלט בגירוש הסרצנים מפרנקיה לצד אחיו, קרל מרטל, כשכבש את מרסיי, אחת הערים הגדולות שעדיין הייתה בידי בית אומיה.
הוא היה הפטרון של הממשיך של הכרוניקה של פרדגריוס, וכך היה גם בנו ניבלונג הראשון (Nibelung I, או ניבלון).
תאריך מותו שנוי במחלוקת, שכן חלק מהמקורות מציינים את מותו בשנת 743 בעוד שאחרים טוענים שהוא חי עד שנת 751.
כיכר תיאודור הרצל (בהונגרית: Herzl Tivadar tér) היא כיכר עירונית במרכז בודפשט, בירת הונגריה, הממוקמת ברובע ארז'בט (Erzsébetváros) במִפְגָּש הרחובות דוהאני (Dohány utca) ו-וֶסֶלֶנְיִי (Wesselényi utca).
הכיכר נקראת על שם תיאודור (בנימין זאב) הרצל, מחולל הציונות המדינית, שנולד בבית סמוך ברחוב דוהאני 2. היא משמשת צומת תרבותי והיסטורי עבור הקהילה היהודית המקומית והמבקרים בשל קרבתה לבית הכנסת הגדול של בודפשט ולמוזיאון היהודי.
הכיכר קיבלה את שמה הרשמי לאחר מלחמת העולם השנייה, כחלק מגל הנצחה למורשתו של הרצל באירופה.
הרצל, יליד 1860, בילה את שנות ילדותו בבניין הסמוך לכיכר, אשר כיום משמש חלק מהמוזיאון היהודי.
בתקופת השואה, האזור סביב הכיכר היה חלק מ"הגטו היהודי" של בודפשט, שם רוכזו עשרות אלפי יהודים לפני גירושם למחנות ההשמדה.
לאחר המלחמה, שוקם האזור בהדרגה, והכיכר הפכה לסמל של חידוש החיים היהודיים בעיר.
הכיכר משלבת אלמנטים מודרניים והיסטוריים:
בית הכנסת הגדול: ניצב מול הכיכר ברחוב דוהאני 2, נבנה ב-1859 בסגנון נאו-מורי והוא הגדול ביותר באירופה, עם קיבולת של 3,000 מתפללים.
המוזיאון היהודי: שוכן בחלקו בבית הולדתו של הרצל, ומציג תערוכות על תולדות יהדות הונגריה, כולל פריטים מהמאה ה-19 ומסמכי ציונות.
פסל מיניאטורי של הרצל: הוצב באוקטובר 2018 על עמוד תאורה בסמוך לכיכר, מעשה ידי האמן האוקראיני-הונגרי מיכאיל קולודקו.
הפסל, בגובה 30 ס"מ, מתאר את הרצל רוכב על אופניים, בהשראת תמונה היסטורית מ-1901.
אנדרטאות זיכרון: בכיכר מוצב לוח זיכרון לקורבנות השואה מהרובע, וכן שלט הסבר היסטורי בשפות הונגרית, אנגלית ועברית.
הכיכר משמשת מוקד עלייה לרגל לתיירים ישראלים ויהודים, המבקשים לחבר בין מורשת הרצל לבין הקמת מדינת ישראל.
מדי שנה נערך בסמוך אליה "פסטיבל הסְפָר היהודי" (Könyves Fesztivál), המציג יצירות ספרותיות הקשורות ליהדות הונגריה.
כמו כן, הכיכר מוזכרת במסלולי סיורים מודרכים העוסקים בציונות ובהיסטוריה של בודפשט.
בינואר 2024, בשיתוף עיריית בודפשט והקהילה היהודית, שונה שם הכיכר ל"כיכר 7 באוקטובר" למשך שבועיים, לזכר קורבנות מתקפת הטרור של חמאס על ישראל.
הטקס כלל נאומים ממנהיגים מקומיים ושגריר ישראל.
כיכר תל אביב-יפו (בבולגרית: Площад Тел Авив-Яфо) היא כיכר עירונית הנמצאת בלב העיר סופיה, בירת בולגריה.
הכיכר ממוקמת בצומת הרחובות טודורו אלכסנדרוב (Todor Alexandrov) וחריסטו בוטב (Hristo Botev).
הכיכר משמשת כסמל לידידות בין ישראל לבולגריה.
היא גם מציינת את הקשרים ההדוקים בין יהודי בולגריה שעזבו את המדינה ליפו במהלך מלחמת העולם השנייה לבין מולדתם.
הכיכר נחנכה רשמית ב-27 באוקטובר 2002. הרעיון להקמתה יזם ראש עיריית סופיה דאז, סטפן סופיאנסקי, והיא נוצרה כתגובה לגן העם הבולגרי שנפתח בבירת ישראל מוקדם יותר באותה שנה.
בטקס החנוכה השתתפו שגריר ישראל בבולגריה, עמנואל זיסמן, וראש עיריית בירת ישראל.
הכיכר מתוארת כמקום תוסס ומלא חיים, המציע שילוב מרתק של היסטוריה, תרבות ואווירה מודרנית.
בהיותה נקודת מפגש מרכזית בלב העיר, היא מאפשרת למבקרים לחוות את חיי היומיום של תושבי סופיה.
ניתן לראות בה מבנים היסטוריים מרשימים המציגים סגנונות אדריכליים שונים, המעידים על ההיסטוריה העשירה של סופיה.
האווירה התוססת מועשרת על ידי בתי קפה, מסעדות וחנויות הממוקמים בכיכר.
לאורך השנה מתקיימים בה גם אירועים מיוחדים ותערוכות.
הכיכר פתוחה למבקרים 24 שעות ביממה, שבעה ימים בשבוע, והכניסה אליה חופשית.
היא נגישה בקלות באמצעות תחבורה ציבורית, עם קווי אוטובוס וחשמלית רבים העוצרים בסמוך לה.
ניתן לבקר בה הן בשעות היום כדי ליהנות מהאווירה והאור הטבעי, והן בשעות הערב כשהמבנים מוארים והאווירה אינטימית יותר.
ליד בניין הפרלמנט של בולגריה בסופיה, נמצא לוח ארד טרפזי על בסיס גרניט המנציח את אזרחי בולגריה שאינם יהודים ואת חברי הפרלמנט שפעלו לעצירת גירוש 8,500 יהודי בולגריה למחנות הריכוז הנאציים.
זהו אתר נוסף בסופיה הקשור להיסטוריה היהודית ולהצלת יהודי בולגריה במהלך השואה, בעוד שכיכר תל אביב-יפו מתמקדת בקשר המודרני וההיסטורי עם העיר תל אביב-יפו וישראל בכלל.
כִימְיָה או כִּימְיָה (מיוונית: Χημια) היא ענף במדעי הטבע העוסק בהרכב החומר, מבנהו, תכונותיו והשינויים החלים בו במהלך אינטראקציה עם חומר אחר.
ניתן לכנות את הכימיה כ"מדע מרכזי", כיוון שהיא מספקת את העקרונות הבסיסיים העומדים מאחורי תחומי ידע אחרים במדעי הטבע, כגון: אסטרונומיה, הנדסת חומרים, ביולוגיה וגאולוגיה.
מבחינה היסטורית, הכימיה המודרנית התפתחה מהאלכימיה בעקבות המהפכה הכימית אשר התרחשה ב-1773.
מבנה החומרים שבהם אנו משתמשים באופן שוטף נובע מתכונותיהן של תרכובות כימיות ושל האינטראקציות ביניהן.
לדוגמה, פלדה קשה יותר מברזל כיוון שהאטומים שלה מאורגנים בתא יחידה קשיח יותר; עץ נשרף או עובר חמצון מהיר כיוון שהוא יכול להגיב בתגובה כימית ספונטנית עם חמצן מעל לטמפרטורה מסוימת; סוכר ומלח מומסים במים כיוון שהתכונות המולקולריות/יוניות שלהם הן כאלה שההתמוססות היא המצב המועדף בטמפרטורת החדר.
חומרים כימיים מסווגים במונחים של מבנה, מצב צבירה והרכב כימי.
ניתן לנתח אותם באמצעות שימוש בשיטות של אנליזה כימית, כגון ספקטרוסקופיה וכרומטוגרפיה.
תגובה כימית היא תהליך שבו משתנה מבנה המולקולות המרכיבות את החומר.
תרכובות המוצא נקראות "מגיבים", והתרכובות הנוצרות בסופה של התגובה קרויות "תוצרים".
מספר האטומים והאלקטרונים אינו משתנה במהלך התגובה, זאת לפי חוק שימור המסה.
בדרך כלל משתתף בתגובה יותר ממגיב אחד.
בתגובה כימית עשויות מולקולות להתרכב וליצור תרכובת של מולקולות גדולות יותר, להתפרק וליצור מולקולות קטנות יותר, או ליצור סידור חדש של האטומים בתוך המולקולה.
הכימיה משלבת את מושגי האנרגיה והאנטרופיה ביחס לספונטניות ותהליכים כימיים.
תגובה כימית כרוכה, בדרך כלל, ביצירה או בשבירה של קשרים כימיים, ובצריכה או בפליטה של אנרגיה.
המקור של המילה כימיה, על שלל נגזרותיה האירופאיות, הוא באלכימיה, מחקר ששילב כימיה, פיזיקה, רפואה, מיסטיקה ודת.
מקור המילה אלכימיה הוא בשפה הערבית במילה- الكيمياء (אלכימיאא או الخيمياء, אלח'ימיאא), שפירושה אמנות השינוי.
הערבים שאלו את המילה מהיוונים, בעת שכבשו את אלכסנדריה בשנת 642. מהמילה χημία (כֵֿמִיַה) או χημεία (כֵֿמֶיַה).
כתוצאה מהשונות בין המילים ייתכן כי מקור המילה אלכימיה היא במצרית עתיקה כיוון שהמילה χημία דומה צורנית לשמה של מצרים במצרית עתיקה, אך מנגד ייתכן שהמילה התפתחה דווקא מהמילה היוונית χημεία שפירושה, לצקת יחד.
ראשיתה של הכימיה היא בפילוסופיה היוונית, שאחד ממאפייניה הבולטים היה תאוריית ארבעת היסודות.
למעשה מדובר במשפחה של תאוריות שהמשותף לכולן היא ההנחה שהעולם מורכב מארבעה יסודות, אדמה, מים, אוויר ואש.
גרסאות שונות של התאוריה הוסיפו יסודות נוספים, כגון האתר, היסוד השמיימי שממנו עשויים גרמי השמים.
תאוריה מתחרה הייתה התאוריה האטומית, שתיארה את החומר כמורכב מחלקיקים יסודיים.
היו גם תאוריות, כגון זו של אפלטון, ששילבו את שתי הגישות וזיהו את היסודות הבסיסיים עם חלקיקים יסודיים.
בימי הביניים פותחו תאוריות אלכימיות שהושפעו מתורות ארבעת היסודות, ובמיוחד מהגרסה של אריסטו.
האלכימאים הבחינו שלחומרים שונים (אלכוהול למשל) יש השפעה על הפיזיולוגיה האנושית.
בעקבות זאת הם הניחו שבחומרים השונים כמוסים כוחות נסתרים, לרבות כוחות מאגיים, ושמו להם למטרה לגלות כוחות אלו.
האלכימאים הצליחו לתאר בשיטתיות ובדיוק יחסי מגוון רחב של תגובות כימיות.
התאוריות האלכימיות הוחלפו במהלך המאה ה-17 בתאוריית הפלוגיסטון.
פלוגיסטון היה השם שהוענק לחומר היפותטי חסר צבע, טעם וריח שלפי התאוריה נמצא בכל גוף בר בעירה ומשתחרר במהלכה.
התאוריה נהגתה על ידי יוהאן יואכים בכר על מנת להסביר את תופעת הבעירה, ובמשך מאתיים שנים היא הייתה התאוריה הדומיננטית בכימיה.
לפי התאוריה, כל גוף בר בעירה מכיל את הפלוגיסטון אשר בתנאים מסוימים הופך לאש.
אף על פי שהצליחה לאחד תופעות כימיות רבות, להסבירן ולספק ניבויים איכותיים וכמותיים, תאוריית הפלוגיסטון הוחלפה בסופו של דבר על ידי תאוריית החמצן של אנטואן לבואזיה.
נהוג לייחס את החלפתה של תיאורית הפלוגיסטון לכישלונה להסביר תהליכי בעירה שלאחריהם משקלו של החומר שבער גדל, ולא קטן, כמצופה, כתוצאה מאיבוד פלוגיסטון (לדוגמה, שריפת מתכות מסוימות במגע עם חמצן גורמת להיווצרות תחמוצות שמשקלן גבוה ממשקל המתכת המקורית).
לבואזיה טען שהבעירה אינה אלא התרכבות של החומר הבוער עם החמצן שבאוויר.
הוא הראה כי בעת תהליכים כימיים חומר לא אובד ולא נוצר יש מאין.
משקל התוצרים בתהליך שווה למשקל המגיבים (החומרים המקוריים).
לבואזיה דחה את זיהוי היסודות עם חלקיקים יסודיים, וכן סבר שחום הוא יסוד כימי שאותו כינה 'קלוריק'.
השקפות אלה הוחלפו מאוחר יותר עם התפתחות הכימיה.
במאה ה-19 החלה להתפתח התורה האטומית, לפיה כל חומר בנוי מחלקיקים יסודיים המכונים אטומים, המחולקים לסוגים שונים.
על-פי תורה זו, יש להבדיל בין שלושה סוגים של חומרים:
יסוד, שמרכיביו הם אטומים מסוג מסוים בלבד.
תרכובת, שבה מצטרפים אטומי יסודות שונים באמצעות קשר כימי לכלל מולקולות, שהן אבני הבניין של התרכובת.
תערובת, שבה מספר חומרים מתערבבים זה בזה ללא איחוד המולקולות המרכיבות אותם.
את היסוד לתורה הזו הניח האנגלי ג'ון דלטון.
שני אנשי מדע נוספים שתרמו תרומה מכרעת להתפתחות הכימיה במאה ה-19 היו השוודי ברצליוס והרוסי מנדלייב.
ברצליוס זיהה יסודות כימיים אחדים ופיתח תאוריה להסברת הקשר הכימי שלפיה הכוחות מצמידים את האטומים במולקולות זה לזה.
הוא הניח את היסוד לכימיה האנליטית, והחל למדוד את המסות האטומיות של היסודות, כלומר, לקבוע על פי כמה כבד האטום שבכל יסוד מאטום המימן, שהוא הקל ביסודות.
מנדלייב מיין את כל היסודות שהיו ידועים בזמנו לפי מסה אטומית עולה ומצא מחזוריות בתכונות האטומיות שלהם.
הוא כתב את הטבלה המחזורית של היסודות וניבא בעזרתה בהצלחה את קיומם ותכונותיהם של כמה יסודות שלא היו ידועים עד אז.
ב אף נתגלה כי אטומים בתמיסה מצויים בצורת יונים בחלק מהמקרים, וניתן לעשות שימוש בזרם חשמלי כדי להפריד תרכובות ליסודותיהן - שיטה הנקראת אלקטרוליזה.
לאחר פיתוח שיטת הספקטרוסקופיה זוהו כמה יסודות חשובים.
נמצא כי כמה תרכובות אורגניות מורכבות מאותם יסודות, והחלה להתפתח הכימיה האורגנית.
כימיה היא חלק אינטגרלי בחומר הלימוד המדעי בבית ספר תיכון ובשלבים הראשונים של לימודי האוניברסיטה.
ברמות אלה, היא נקראת בדרך כלל "כימיה כללית" והיא מהווה הצגה של מגוון רחב של תפיסות יסודיות המאפשרות ללומדים לרכוש כלים וכישורים שימושיים ברמות מתקדמות יותר, שבהן נלמדים תחומי המשנה של הכימיה בצורה מעמיקה יותר.
מדען המעורב במחקר כימי נקרא כימאי.
רוב הכימאים מתמחים בתחום משנה אחד או במספר תחומי משנה.
אטום הוא היחידה הבסיסית של יסוד כימי.
האטום הוא אוסף של חלקיקי חומר המורכב מליבה טעונה במטען חשמלי חיובי (גרעין האטום) המכילה פרוטונים ונייטרונים, שאותה מקיפים אלקטרונים הנושאים מטען חשמלי שלילי ומאזנים את המטען החיובי שבגרעין.
אטום הוא החלק הקטן ביותר של החומר ששומר על התכונות הכימיות של היסוד כגון אלקטרושליליות, אנרגיית יינון, מצב חמצון מועדף, מספר קואורדינציה, סוג הקשרים שהוא נוטה ליצור כגון קשר מתכתי, קשר יוני וקשר קוולנטי.
יסוד כימי מוגדר על ידי מספר ייחודי של פרוטונים הנמצאים בגרעין האטום שלו.
מספר זה ידוע כמספרו האטומי של היסוד.
לדוגמה, כל האטומים המכילים 6 פרוטונים בגרעין הם אטומים של היסוד פחמן, וכל האטומים המכילים 92 פרוטונים בגרעין שלהם הם אטומים של היסוד אורניום.
אולם, קיימים גם איזוטופים של יסוד הנבדלים זה מזה במספר הנייטרונים בגרעין.
התיאור הנוח ביותר של יסוד כימי מוצג בטבלה המחזורית המאגדת את היסודות לפי מספרם האטומי.
הודות למבנה הייחודי שלה הטורים (מכונים גם קבוצות/משפחות) והשורות (מכונות גם מחזורים) של היסודות השונים חולקים מספר תכונות כימיות משותפות, והן מסודרות לפי רצף תכונות כגון רדיוס אטומי, אלקטרושליליות וכדומה.
ישנן רשימות של יסודות לפי שם, סימול ומספר אטומי.
תרכובת היא חומר בעל יחס ייחודי של אטומי יסודות כימיים הקובעים את הרכבו, והיא בעלת צורה ייחודית הקובעת את תכונותיה הכימיות.
לדוגמה, מים הם תרכובת המכילה מימן וחמצן ביחס של 1:2, כאשר אטום החמצן נמצא בין שני אטומי המימן, ויש ביניהם זווית קשר של 104.5°.
תרכובות נוצרות ומתפרקות בתגובות כימיות.
מולקולה היא החלק הקטן ביותר (מלבד אטום) של כימיקל טהור השומר על תכונותיו הכימיות, כלומר, היכולת לעבור סדרת תגובות כימיות מוגדרת עם כימיקלים אחרים.
מולקולות יכולות להיות נייטרליות מבחינה חשמלית בניגוד ליונים.
המולקולות הן בדרך כלל קבוצה של אטומים הקשורים בקשר קוולנטי, כך שהמבנה הכולל נותר נייטרלי מבחינה חשמלית, וכל אלקטרוני הקשר מזווגים עם אלקטרונים אחרים בקשר כימי או נמצאים במולקולה כאלקטרונים בלתי קושרים.
אחת מהתכונות העיקריות של מולקולה היא הגאומטריה שלה המכונה לעיתים גאומטריה מולקולרית.
בעוד שהמבנה של מולקולות דו-אטומיות, תלת-אטומיות וארבע-אטומיות עשוי להיות טריוויאלי (קווי, זוויתי או פירמידה), המבנה של מולקולות רב-אטומיות, שהן מולקולות המורכבות מ-6 אטומים ומעלה (או מספר יסודות שונים), עשוי להשפיע במידה רבה על מאפייניה הכימיים.
כימיקל הוא סוג של חומר בעל הרכב מוגדר וסדרה של תכונות כימיות.
במובן הישיר, תערובת של תרכובות ויסודות איננה חומר כימיקלי, אולם ניתן לקרוא לה כימיקל.
רוב הכימיקלים שאנו נתקלים בהם בחיי היום יום הם סוג מסוים של תערובת, כגון אוויר, סגסוגות, ביומסה וכדומה.
מערכת מתן השמות לכימיקלים היא חלק חשוב ביותר בשפה הכימית.
בשלב מוקדם יותר בהיסטוריה של הכימיה מגלי החומרים הם אלה שנתנו להם את שמם, דבר שגרם בחלק מהמקרים לבלבול ולקשיים.
אולם, כיום מערכת IUPAC של הנומנקלטורה הכימית מאפשרת לכימאים לאפיין לפי שם תרכובת ייחודית מתוך מגוון כמעט אינסופי של תרכובות אפשריות.
ישנן מערכות מוגדרות היטב למתן שמות לתרכובות כימיות.
תרכובות אורגניות נקראות לפי מערכת הנומנקלטורה האורגנית.
תרכובות אי-אורגניות נקראות לפי הנומנקלטורה האי-אורגנית.
בנוסף, שירות התקצירים בכימיה פיתח שיטה לקטלוג של כימיקלים, ולפיה כל כימיקל מזוהה לפי מספר נומרי הידוע כמספר CAS.
מול הוא כמות חומר המכילה את אותו מספר של ישויות כימיות (אטומים, מולקולות או יונים) כמו ב-12 גרם של פחמן-12, כאשר אטומי הפחמן אינם קשורים, נמצאים במנוחה ובמצב היסוד שלהם.
מספר זה ידוע כמספר אבוגדרו, והוא נקבע באופן ניסויי.
הערך המקובל כיום (2007) הוא בערך 6.02X1023 יחידות חומר למול.
מספר זה הוא חסר יחידות, ולפיכך הוא יכול לתאר כל סוג של אובייקט יסודי, על אף שהשימוש במושג המול מוגבל בדרך כלל למבנים תת-אטומיים, אטומיים ומולקולריים.
מספר המולים של חומר בליטר אחד של תמיסה ידוע כמולריות.
מולריות היא היחידה הנפוצה לבטא ריכוז כימי של תמיסה בכימיה פיזיקלית.
קשר כימי הוא מושג המסייע להבין כיצד אטומים מחוברים זה לזה במולקולות.
ניתן לדמות אותו לשיווי משקל רב-קוטבי בין המטענים החיוביים שבגרעין ובין המטענים השליליים המקיפים אותו.
מעבר לכוחות משיכה ודחייה, מגדירות האנרגיות ומיקום האלקטרון את יכולתו של האטום להיקשר לאטום אחר.
הפוטנציאלים הללו יוצרים את האינטראקציות המחזיקות את האטומים במולקולות ובגבישים.
בתרכובות פשוטות רבות ניתן לעשות שימוש בתאוריות המסבירות את אופי הקשר הכימי על מנת לנבא את מבנן המולקולרי והרכבן.
באופן דומה, ניתן ליישם תאוריות פיזיקליות על מנת לנבא מבנים יוניים רבים.
בתרכובות מורכבות יותר, כגון סריגים מתכתיים, התאוריות הקלאסיות (כגון תאוריית הקשר הקוולנטי) נכשלות, ויש צורך להשתמש בגישות אחרות המבוססות בעיקר על עקרונות של הכימיה הקוונטית, כגון אורביטלים מולקולריים.
תגובה כימית היא שינוי של כימיקל באמצעות אינטראקציה עם כימיקל אחר, או כתוצאה מאינטראקציה עם אנרגיה.
תגובה כימית יכולה להתרחש באופן טבעי או להתבצע במעבדה על ידי כימאים בכלים מיוחדים.
התגובה יכולה להסתיים ביצירה, פירוק או ארגון מחדש של המולקולות.
תגובות כימיות כוללות בדרך כלל יצירה או שבירה של קשרים כימיים.
דוגמאות לתגובות כימיות נפוצות הן חמצון, חיזור, דיסוציאציה וסתירה.
ניתן לתאר תגובה כימית באמצעות שימוש במשוואה כימית.
בעוד שבתגובות לא-גרעיניות מספרי האטומים וסוגם בשני צידי המשוואה שווים זה לזה, בתגובה גרעינית הדבר נכון רק לגבי חלקיקי הגרעין – הפרוטון והנייטרון.
רצף השלבים שבהם הקשרים הכימיים מתארגנים מחדש במהלך התגובה נקרא מנגנון התגובה.
ניתן לחזות שתגובה כימית תתרחש במספר שלבים מוגדר, כאשר כל אחד מהם מתרחש במהירות שונה.
חומרי ביניים רבים בעלי יציבות משתנה יכולים להיווצר במהלך התגובה.
פיתוחם של מנגנוני התגובה בא להסביר את הקינטיקה הכימית ואת יחסי התוצרים המתקבלים.
מספר חוקים אמפיריים, כגון חוקי וודוורד-הופמן, יכולים להיות שימושיים כאשר מציעים מנגנון לתגובה כימית.
הגדרה יותר קשיחה לתגובה כימית היא: "תגובה כימית היא התהליך המסתיים בהמרה של כימיקלים שונים".
לפי הגדרה זו, תגובה כימית יכולה להיות חד-שלבית או רב-שלבית.
ניתן להגביל את ההגדרה עוד יותר כך שתכלול גם מקרים שבהם המרת הקונפורמציות ניתנת לצפייה בניסוי.
תגובות כימיות מסוג זה כוללות בדרך כלל סדרה של ישויות מולקולריות כפי שנרמז בהגדרה, אולם נוח להשתמש במונח גם עבור שינויים הכוללים ישות מולקולרית יחידה.
יון הוא אטום או מולקולה בעלי מטען חשמלי שאיבדו או קלטו אלקטרון אחד או יותר.
קטיונים (יונים בעלי מטען חשמלי חיובי) ואניונים (יונים בעלי מטען חשמלי שלילי) יכולים ליצור מבנה גבישי של מלחים נייטרליים.
דוגמאות ליונים רב-אטומיים שאינם מתפרקים במהלך תגובת חומצה-בסיס הן הידרוקסיל וזרחה.
יונים הנמצאים במצב צבירה גזי ידועים כפלזמה.
בנוסף להבדלים בתכונותיהם הכימיות, כימיקלים שונים יכולים להימצא במצבי צבירה שונים.
לרוב, הסיווג הכימי אינו תלוי במצב הצבירה; אולם, מספר מצבי צבירה מיוחדים אינם מתאימים למספר תכונות כימיות.
מצב צבירה מוגדר כאוסף מצבים במערכת כימית שהמשותף להם הוא תכונות מבניות מסוימות המתקיימות בטווח מסוים של תנאים כגון לחץ וטמפרטורה.
תכונות פיזיקליות כגון צפיפות ומקדם שבירה נוטות לקבל ערכים אופייניים במצבי צבירה שונים.
מצב הצבירה של חומר מוגדר על ידי כמות האנרגיה הנמצאת במערכת ובאופי הקשרים בין האטומים או המולקולות.
מצב צבירה מוצק מתאפיין בקשרים חזקים בין החלקיקים ולכן מבנה מסודר, צורה ונפח מוגדרים וקבועים (בלחץ וטמפרטורה נתונים).
בנוזל המרחקים בין החלקיקים גדול יותר ואין סדר מובהק ביניהם, בעוד שהנפח נשמר הצורה אינה נשמרת.
בגז האינטראקציה בין חלקיקי החומר חלשה מאוד יחסית למהירות התנועה של החלקיקים ולכן אין מבנה מסודר והמרחק בין החלקיקים יקבע על ידי גודל הכלי בו הוא נתון.
בחלק מהמקרים אין גבול ברור בין מצבי הצבירה השונים, ובמקרה זה אומרים שהחומר נמצא במצב סופרקריטי.
בדיאגרמת הפאזות יש נקודה הנקראת הנקודה המשולשת והיא משותפת לשלושת מצבי הצבירה הנפוצים.
כיוון שנקודה זו קבועה עבור תנאים מסוימים, נוח להגדיר באמצעותה את התנאים הללו.
מצבי הצבירה העיקריים הם מוצק, נוזל וגז.
רוב החומרים יכולים להתקיים במספר צורות של מוצק.
לדוגמה, ישנן שלוש צורות של ברזל במצב צבירה מוצק (אלפא, גאמא ודלתא) המוגדרות לפי הטמפרטורה והלחץ.
ההבדל העקרוני בין הצורות הללו הוא השוני במבנה הגבישי של האטומים.
מצבי צבירה פחות מוכרים הם פלזמה, עיבוי בוז-איינשטיין, עיבוי פרמיוני ומצבים פאראמגנטיים ופרומגנטיים של חומרים מגנטיים.
בעוד שרוב מצבי הצבירה המוכרים עוסקים במרחב תלת-ממדי, ניתן להגדיר אנלוגים למערכות הללו בשני ממדים, דבר המהווה כלי שימושי במערכות ביולוגיות.
תגובה כימית מלווה תמיד בהגדלת או הקטנת כמות האנרגיה שבמערכת.
כמות אנרגיה מסוימת עוברת בסביבת המגיבים בצורה של חום או אור, ובאופן זה תוצרי התגובה עשויים להכיל יותר או פחות אנרגיה מאשר המגיבים.
תגובה כימית היא אקסותרמית אם במצב הסופי יש במערכת פחות אנרגיה מאשר במצב ההתחלתי, כלומר היה מעבר של אנרגיה מהמערכת לסביבה.
התגובה היא אנדותרמית כאשר במצב הסופי יש במערכת יותר אנרגיה מאשר במצב ההתחלתי, כלומר היה מעבר של אנרגיה מהסביבה למערכת.
תגובה כימית אינה יכולה להתרחש אם המגיבים אינם קולטים כמות אנרגיה הגבוהה מסף מסוים המכונה אנרגיית שפעול.
המהירות של תגובה כימית (בטמפרטורה T נתונה) קשורה לאנרגיית השפעול E, באמצעות קבוע בולצמן e−E/kT המתאר את ההסתברות שלמולקולה כלשהי תהיה כמות אנרגיה גדולה או שווה ל-E בטמפרטורה נתונה.
התלות המעריכית בין מהירות התגובה לבין הטמפרטורה מתוארת במשוואת ארניוס.
אנרגיית השפעול הדרושה לתגובה הכימית יכולה להופיע בצורת חום, אור, חשמל או כוח מכני כדוגמת אולטרה סאונד.
המושג של אנרגיה חופשית, המשלב שיקולים אנטרופיים, שימושי מאוד בניבוי היתכנות התגובה ובבירור מצב שיווי המשקל שלה בתחום התרמודינמיקה הכימית.
התגובה אפשרית רק אם השינוי הכולל באנרגיה החופשית של גיבס הוא שלילי, כלומר, אם ΔG שווה לאפס אומרים שהתגובה נמצאת בשיווי משקל כימי.
קיים מספר מוגבל מאוד של מצבי אנרגיה אפשריים עבור אלקטרונים, אטומים ומולקולות.
מצבים אלה נקבעים לפי חוקי מכניקת הקוונטים, הדורשים קוונטיזציה של אנרגיית המערכת.
האטומים או המולקולות ברמת אנרגיה גבוהה יותר נקראים "מעוררים", והם נוטים להגיב בעוצמה רבה יותר עם חומרים אחרים, דבר שהוא חיוני עבור תגובות כימיות.
מצב הצבירה של החומר נקבע על ידי כמות האנרגיה בחומר ובסביבה המקיפה אותו.
כאשר הכוחות הפנים-מולקולריים של חומר נמצאים במצב שבו האנרגיה של הסביבה לא מספיקה כדי לבטל אותם, יכולים להתרחש כמה דברים.
לדוגמה, מים הם נוזל בטמפרטורת החדר כיוון שהמולקולות קשורות זו לזו בקשרי מימן.
לעומת זאת, מימן גופרתי הוא גז בטמפרטורה ובלחץ תקניים, וזאת כיוון שהמולקולות קשורות בקשרי דיפול-דיפול שהם חלשים יותר.
מעבר האנרגיה מחומר אחד לאחר תלוי בגודל של קוונט האנרגיה הנפלט מהחומר.
אולם, אנרגיית חום מועברת בקלות כמעט מכל חומר, והסיבה העיקרית לכך היא כיוון שרמות האנרגיה התנודתיות והסיבוביות ממוקמות אחת ליד השנייה באטום.
כיוון שרמות האנרגיה של האלקטרונים לא קרובות זו לזו, קרינה אלקטרומגנטית בתחום העל-סגול לא מועברת באותה קלות, בדומה לאנרגיה חשמלית.
הידיעה על קיומן של רמות אנרגיה אופייניות לחומרים כימיים שונים שימושית בזיהויים על פי אנליזה של קווי ספקטרום שונים, כגון תת-אדום, גלי מיקרו, NMR וכדומה.
דבר זה שימושי גם בזיהוי ההרכב של עצמים מרוחקים – כגון כוכבי לכת וגלקסיות – באמצעות ניתוח ספקטרוסקופי של הקרינה האלקטרומגנטית הנפלטת מהם.
תגובות כימיות מתרחשות לפי חוקים מסוימים, שבמהלך הזמן הפכו למושגים בסיסיים בכימיה.
חוק שימור המסה: לפי הפיזיקה המודרנית האנרגיה היא זו שנשמרת, וישנו קשר בין מסה לאנרגיה; רעיון זה חשוב מאוד בכימיה גרעינית.
חוק שימור האנרגיה קשור למושגים החשובים שיווי משקל כימי, תרמודינמיקה וקינטיקה כימית.
חוק ההרכב המוגדר: אף על פי שבמערכות רבות (ובעיקר במינרלים ובמקרו-מולקולות ביולוגיות) היחסים נוטים לדרוש מספרים גדולים, ובמקרים רבים הם מיוצגים כשברים.
חוק הס: חוק הקובע כי השינוי באנתלפיה (ΔH) של תגובה הוא קבוע, בלי תלות בתגובות ביניים.
לכן שלבי ביניים בתגובה הכימית אינם משפיעים על שינוי האנתלפיה.
מאפשר לחשב את שינוי האנתלפיה עבור תגובה מסוימת מתוך מספר תגובות נתונות הקשורות זה לזה בחומרים, אך לא ביחס התגובות.
כימיה מחולקת בדרך כלל למספר תחומי משנה עיקריים (דיסציפלינות).
כמו כן, ישנם כמה תחומים הקשורים לשתי דיסציפלינות או יותר, כמו גם תחומים בעלי דרגת התמחות גבוהה יותר.
דיסציפלינות שונות בתוך הכימיה מחולקות בדרך כלל לפי סוג החומר הנחקר או לפי סוג המחקר.
דיסציפלינות אלה כוללות כימיה אי-אורגנית, שהיא חקר תרכובות אי-אורגניות; כימיה אורגנית החוקרת חומרים אורגניים; ביוכימיה, שהיא חקר החומרים הנמצאים באורגניזמים; כימיה פיזיקלית, שהיא חקר האנרגיה הקשורה למערכות כימיות בקנה מידה, מקרו, מולקולרי ותת-מולקולרי וכימיה אנליטית שבה מנתחים דגימות חומרים על מנת להבין את הרכבם הכימי והמבנה שלהם.
בשנים האחרונות התפתחו דיסציפלינות יותר ממוקדות, כגון נוירוכימיה.
כימיה אנליטית היא התחום שבו עורכים אנליזה של דגימות חומרים על מנת להבין את הרכבם הכימי והמבנה שלהם.
כימיה אנליטית מתבססת על שיטות ניסוייות תקניות.
השימוש בשיטות הללו נפוץ בכל התת-דיסציפלינות של הכימיה, מלבד כימיה תאורטית.
ביוכימיה היא חקר הכימיקלים, תגובות כימיות ואינטראקציות המתרחשות באורגניזמים.
בין הביוכימיה והכימיה האורגנית יש מידה רבה של חפיפה, בדומה לכימיה רפואית ונוירוכימיה.
ביוכימיה קשורה גם לביולוגיה מולקולרית וגנטיקה.
כימיה אורגנית היא חקר המבנה, התכונות, ההרכב, המנגנונים, והתגובות של תרכובות אורגניות.
תרכובת אורגנית מוגדרת כתרכובת המבוססת על שלד של אטומי פחמן.
כימיה אי-אורגנית היא חקר התכונות והתגובות של תרכובות אי-אורגניות.
ההבדל בין הדיסציפלינה האורגנית והאי-אורגנית מטושטש וישנם תחומים חופפים, כאשר אחד הבולטים שבהם הוא כימיה אורגנומתכתית.
מדע החומרים הוא התחום שבו מכינים, מאפיינים ומבינים חומרים בעלי שימוש.
תחום זה הוא הרחבה של הלימודים בתוכניות לימוד אקדמיות, והוא משלב מאפיינים מכל התחומים הקלאסיים של הכימיה תוך התמקדות בנושאים בסיסיים המאפיינים חומרים בצורה ייחודית.
מערכות המחקר העיקריות כוללות את הכימיה של מצבים דחוסים (מוצק, נוזל ופולימרים) ואזורי החפיפה בין מצבי הצבירה השונים.
כימיה פיזיקלית היא חקר הבסיס הפיזיקלי של מערכות ותהליכים כימיים.
ישנה התמקדות רבה בדינמיקה ובאנרגיה של מערכות אלו.
תחומים חשובים בכימיה פיזיקלית הם תרמודינמיקה כימית, קינטיקה כימית, אלקטרוכימיה, מכניקה סטטיסטית, וספקטרוסקופיה.
כימיה פיזיקלית חופפת במידה רבה לפיזיקה מולקולרית.
כימיה פיזיקלית מתבססת בחלקה על השימוש בחשבון אינפיניטסימלי על מנת לגזור משוואות.
תחום זה מקושר בדרך כלל למכניקת הקוונטים וכימיה תאורטית.
כימיה פיזיקלית היא תחום שונה מפיזיקה כימית.
כימיה תאורטית היא ענף תאורטי בכימיה שמסביר או חוזה תופעות כימיות.
בשנים האחרונות תחום זה משפיע במיוחד על הכימיה הקוונטית.
החל מסוף מלחמת העולם השנייה התפתחות המחשבים תרמה להתפתחות מקבילה ושיטתית של הכימיה החישובית, שהיא התחום שבו מפתחים ומיישמים תוכנות מחשב על מנת לפתור בעיות בכימיה.
סטריאוכימיה - כימיה של מולקולות בעלות מבנה תלת־ממדי מורכב.
אלקטרוכימיה - ניצול של תנועת האלקטרונים בתגובות כימיות לצורך יצירתם של סוללות או של תאי דלק.
ננוטכנולוגיה - טכנולוגיה חדישה המפתחת עצמים בעלי גודל ננומטרי.
פיזיקה כימית - תחום החוקר תופעות פיזיוכימיות בשימוש טכניקות מתוך תחומי המשנה פיזיקה אטומית ופיזיקה מולקולרית ובטכניקות מתחום הפיזיקה של חומר מעובה.
אפשר להגדיר את התחום כחקר תהליכים ותופעות כימיות רבות מנקודת מבט פיזיקלית.
כימאי הוא אדם העוסק בכימיה.
כימאי הוא מדען שחוקר את הרכב החומר, מבנהו, תכונותיו והשינויים החלים בו במהלך אינטראקציה עם חומר אחר או עם אנרגיה.
כימאים פועלים לשיפור איכותם של מוצרים קיימים או לתכנון ופיתוח של תגובות כימיות שמטרתן לייצר חומרים חדשים בשיטות יעילות וחסכוניות.
לא ניתן כמעט לחשוב על תעשייה שאינה נהנית מפירות המחקר המדעי שבוצע על ידי הכימאים.
השם נגזר ממונח ישן יותר – אלכימאי, שעסק באלכימיה.
תפותי שנחשבת לכימאית הראשונה מוזכרת בחרס מהמאה ה-12 לפנה"ס.
הכשרה למקצוע כימאי ניתנת בשלושה מסלולים:
באוניברסיטאות, במסגרת המחלקה לכימיה, בהתמחויות שונות (כימיה אורגנית, כימיה פיזיקלית וכדומה).
הלימודים משתייכים לעיתים לפקולטה למדעים מדויקים, ולעיתים לפקולטה למדעי הטבע.
בישראל מתקיימים לימודי כימיה בטכניון ובכל האוניברסיטאות, מלבד אוניברסיטת חיפה.
הלימודים בישראל, לתואר בוגר בכימיה (B.A או B.Sc) נמשכים כשלוש שנים.
בבתי ספר להנדסה, במסגרת המחלקה להנדסה כימית.
בבתי ספר להנדסאים (מכללות טכנולוגיות), לתואר הנדסאי כימיה.
כימאים עשויים להשתלב בתחומי המחקר והפיתוח ובתחומי האנליזה ובקרת האיכות בתעשיות הכימיות השונות ובגופי מחקר כגון אוניברסיטאות או מכונים מדעיים.
מקומות התעסוקה העיקריים בתחום התעשייתי עבור כימאים הן:
מפעלים לייצור מוצרי עץ ונייר
מפעלים לייצור ופיתוח חימוש, חומרי לחימה כימיים וחומרי נפץ
מפעלים לייצור דשנים וחומרי הדברה
מפעלים לייצור דטרגנטים, מוצרי היגיינה ובשמים
מפעלים לייצור פיגמנטים וחומרי צבע
מפעלים לייצור סוללות חשמליות והתקנים אלקטרוכימיים אחרים
מתקני התפלה, ומתקנים לטיהור שפכים
מתקנים לטיפול בפסולות ובחומרים מסוכנים
כימאים עשויים להשתלב גם בתעשיית הביוטכנולוגיה, ובמוסדות מחקר רפואיים וכן בתחומי עיסוק הקשורים לזיהוי פלילי, ארכאולוגיה וגאולוגיה.
אות ההוקרה החשוב ביותר על הישגים בתחום הכימיה הוא פרס נובל לכימיה, המוענק לכימאים ולעוסקים בתחומים קרובים, כגון ביוכימיה.
שני לו בחשיבות עבור כימאים, הוא פרס וולף, המוענק בישראל.
החברה הישראלית לכימיה (ICS) היא האגודה המקצועית לכימיה בישראל.
כימוטקסיס (Chemotaxis, בעברית: נהירה כימית) תנועה של בעלי חיים, חד - תאיים ותאים בעלי שוטונים או ריסים לעבר חומר המוגדר Atracttant (מושך).
המשיכה נוצרת כתגובה לקליטת מולקולות ספציפיות המשמשות ליגנד לקולטן.
הקולטן הקשור גורם לתנועה בהתאם לגרדיאנט (עליה הדרגתית בריכוז) של הליגנד שבסביבתו.
ככל שיותר קולטנים נקשרים הכיוון ומהירות התנועה מוגברים.
כאשר החומר דוחה (repellant כימוטקסיס שלילי) תהיה התנועה בניגוד למפל הריכוז של החומר בסביבתו.
כימוטקסיס נחקר בעיקר בחיידקים, במיקרואורגניזמים אחרים (אמבות ופטריות, תאי זרע ותאי T בחולייתנים).
בבעלי חיים עילאיים, קיימים תאים במערכת החיסון המקיים נהירה למוקדי דלקת או חדירה של גוף זר (תאי T, ניוטרופילים, בזופילים ועוד), וגם באיברים הקשורים לחוש הריח (olfactory) ומערכת העצבים כמו איבר יעקבסון.
עוצמת הכימוטקסיס של חיידקים ותאים אמבואידיים מחושבת בנוסחה cv=A/S ( cv דרגת הנהירה = המרחק לאטרקטנט A ביחס לדרך שעשה הנבדק בפועל S.
chemokine חומר הגורם להגברת המהירות של חד - תאים, חיידקים או אמבות במעלה הגרדיאנט של האטרקטנט.
בדרך כלל חומרים אטרקטנטים גורמים במקביל להאצת המהירות ולשינוי הכיוון במעלה הגרדיאנט.
הגברת המהירות ניכרת דווקא בתגובה לדחייה (repellents)
כימוטקסיס בבעלי חיים מהווה מרכיב קריטי להישרדותם של בעלי חיים רבים.
הם משתמשים במערכת החישה הכימית (ריח וטעם) כדי להתקרב כאשר הוא חיובי, או להתרחק ממקור המהווה סכנה.
פורומונים הם כימיקלים המשוחררים על ידי פרט אחד המשפיעים על התנהגותו או הפיזיולוגיה של פרט אחר מאותו המין.
תגובה לפרומונים היא סוג מרכזי של כימוטקסיס חיובי בבעלי חיים.
יונקים משתמשים בפרומונים רבים המשתחררים בשתן או בבלוטות ריח (כגון בלוטות אנאליות).
כלבים בודקים אזורי שתן של כלבים אחרים באמצעות איבר יעקובסון (Vomeronasal Organ) הקיים בכל בעלי החיים, (באדם הוא מנוון).
זיהוי הפרומונים הללו מכוון אותם לחיפוש בן זוג או לסימון טריטוריה.
סוג אחר של פרומונים הם חומרים המשמשים לזיהוי או סימון טריטוריה.
חוש הריח בטורפים, מאפשר זיהוי הפרט לפי הריח האופייני לו, להימשך או להידחות מהמקום.
משיכה כימית יכולה להיות גם להכרת תנאים ספציפיים בסביבתם: דגי סלמון (Salmon): דג הסלמון משתמש בכימוטקסיס יוצא דופן כדי לחזור בדיוק לאותו נחל בו נולד.
הדגים הצעירים "מטביעים" חומרים כימיים ייחודיים (המכונים חתימה ריחנית) הקשורים לאזור הלידה שלהם.
כאשר הם חוזרים מהים כבוגרים, הם מנווטים באמצעות חוש הריח (כימוטקסיס חיובי) במעלה הנהר על ידי מעקב אחר הריכוזים של אותם כימיקלים.
זוחלים מצוידים באיבר יעקובסון, המאתר בנוסף לריח הטרף גם קרינת חום, בקרבה לטרף.
זכרים של פרפרים ועשים, מאתרים נקבות ממרחק של קילומטר ומזהים את הגרדיאנט של מולקולות הפרומון עד לאיתור הנקבה
המנגנון הביוכימי של כימוטקסיס בבעלי חיים
לצורך נהירה כימית, על התא לשאת קולטנים שיזהו את האות הכימי.
הקולטנים נמצאים כמעט תמיד על-גבי קרום התא.
בבעלי חיים בדרך כלל באיברים ייחודיים.
רוב הקולטנים מפעילים שרשרת של תגובות ביו כימיות ופיזיולוגיות, שבסופה מכוונת התנועה.
קליטת האותות מהווה לעיתים מנגנון משוב-חיובי; ככל שהתא מתקרב יותר אל מקור האות הכימי, כך גבר ריכוזו של האות בסביבה שמחוץ לתא והתא קולט כמות גדולה יותר של אותות, הגורמת לו לנוע במהירות רבה יותר או באופן ממוקד יותר אל מקור האות.
מרכיבים אחרים במעגל המשוב מאפשרים הסתגלות לריכוז הגובר של האות, לצורך שמירה על רגישות התא לשינויים.
הפעלת מסלולי איתות: קישור הליגנד (מולקולת הגירוי) לקולטן באיבר יעקובסון הגורם לשרשרת אירועים ביוכימיים בתוך תא החישה והפעלת חלבון G, או מולקולות ספציפיות כמו AMPc.(אדנוזין מונו פוספט ציקלי) שגורם לקוטביות של הממברנה.
שינויים ביוכימיים אלה גורמים לפתיחת תעלות יונים בממברנת תא החישה, חדירת יונים חיוביים של נתרן ואשלגן גורמת לדה-פולריזציה של תא העצב ליצירת פוטנציאל פעולה.
שהוא האות המתקבל בעצב התחושתי (sensory).
העברת אות למערכת העצבים המרכזית: פוטנציאל הפעולה עובר דרך אקסון של תא החישה אל עיצבי הריח/טעם הראשוניים, ומשם דרך צומתי סינפסה (למשל, מרכז ההרחה במוח)
מערכת העצבים המרכזית מעבירה את הסיגנל מעצבי החישה דרך המערכת המרכזית למרכזי התגובה.(המערכת המוטורית) שמעצבבים את שרירי הגוף.
כימוטקסיס של תאי דם לבנים-לויקוציטים
בגופם של יונקים מתבצעת נהירה כימית כחלק מפעולתה של מערכת החיסון.
באדם, תאי דם לבנים רבים נוהרים לרקמה אליה פלשו פתוגנים (מיקרואורגניזמים מעוררי מחלות).
האות הכימי במקרה זה יכול להיות רעלן שמפריש הפתוגן, למשל, או מולקולות איתות שמפרישים תאי הדם הלבנים הראשונים שנתקלים בפתוגן (בדרך-כלל מקרופאג'ים).
ספרמטואידים (זרעונים) המצוידים בשוטון נעים במהירות ונמשכים לביצית על ידי נהירה לחלבון המצפה את הביצית.
כשחודר זרעון אחד, נחסמת הכניסה לזרעונים אחרים.
נהירה כימית בחיידקים מהווה התפתחות אבולוציונית חשובה, שכן היא מקלה על החיידק את החיפוש אחר מזון, וכן מאפשרת לו להתרחק מבעוד מועד מחומרים מזיקים.
חיידקים רבים נעים לעבר גלוקוז, למשל, אותו הם מזהים כמזון, ומתרחקים מחומרים כגון פנול, אשר עלולים להרגם.
coli מצוידים במספר שוטונים (בדרך כלל 4-10) המסוגלים להסתובב בשתי דרכים:
שרשת התגובה בחיידקים פלגלטים (בעלי שוטונים)
שוטונים הם אורגנלים המאפשרים תנועה בחד - תאים.
הם מורכבים מזוגות של סיבים המתכווצים ומתפשטים בהתאם לפוטנציאל הפעולה של הממברנה.
על-ידי תנועה הרמונית של הסיבים מתקבלת תנועה סיבובית של השוטון הדוחף את החיידק.
כאשר יש יותר משוטון אחד, או ריסים רבים המקיפים את החיידק, מופעלים הסיבים בתיאום לפי העברת הפוטנציאל דרך הממברנה.
coli למשל, מעגל הבקרה המווסת את הנהירה הכימית מבוסס על פעילות בו-זמנית של אנזימי קינאז ופוספטאז, המבצעים הוספה והסרה של קבוצות זרחה מאותם חלבונים.
במעגל זה, חלבון CheY מזורחן הנקשר למנוע השוטון מגדיל את ההסתברות לשינוי מגמת הסיבוב של השוטון במצב מתמיד מתקזזת פעילות האנזימים המוסיפים או מסירים את קבוצת הזרחה מ-CheY, כך שריכוז החלבון המזורחן לא משתנה בממוצע.
סיבוב נגד כיוון השעון שבו הפלג'לות מסתובבות כגוף אחד והחיידק מתקדם בקו ישר.
סיבוב בכיוון השעון שבו הפלג'לות מסתובבות כל אחת בנפרד ולכיוון שונה, והחיידק מתקדם ללא כיוון מוגדר (tumble).
כיוון התנועה הכללי של החיידק נקבע משילוב של החלפות בין תנועת התקדמות בקו ישר לתנועה סביב.
בסביבה אחידה נראית תנועתו של החיידק כתנועה אקראית ובה תנועות בקו ישר המופרעות על ידי סיבובים אקראיים המשנים את כיוון התנועה של החיידק.
coli אינם מסוגלים לבחור את כיוון תנועתם, ואינם מסוגלים לנוע בקו ישר ליותר מכמה שניות.
חיידקים מתגברים על כך ויכולים לנוע לעבר גירוי, באמצעות שינוי חוזר ומשתנה בהתאם לגרדיאנט וכוונון במקרה של תנועה בכיוון שגוי.
בנוכחות גרדיאנט כימי תנועתם הכללית של החיידקים תהא על פי הגרדיאנט.
כאשר חיידקים חשים שהם בכיוון תנועה נכון (מתקרבים לאטרטקנט, או מתרחקים מרפלנט) הם ינועו זמן רב יותר בקו ישר לפי תנועה סיבובית, ואילו בתנועה בכיוון לא נכון הם יעשו תנועה סיבובית בשלב מוקדם יותר ויבחרו כיוון חדש באקראי.
חישת הגרדיאנט הכימי נעשית על ידי קולטנים החוצים את הממברנה, הנקראים MCPs (חלבוני כמוטקסיס מקבלי מתיל; methyl-accepting chemotaxis proteins).
חלבוני ה-MCP נבדלים זה מזה בסוג החומר שאותו הם מזהים.
קולטנים אלו מעבירים סיגנל דרך קרום התא אל הציטוזול ומפעילים סדרת חלבונים הנקראים חלבוני Che.
חלבונים אלו משפיעים על תדירות התנועה הסיבובית של החיידק וכן על הקולטנים עצמם.
מיקסומיצטים (myxomycetes) הם אמבואידים, שמקיימים מחזור רב - תאי: בשלב ההאפלואידי הם אמבות חופשיות,הפרשה של AMPc גרמה למשיכת האמבות החופשיות ליצירת פלסמודיום המתלכדות לגוף אורגן רב-תאי, ומתמיין לבסיס, גבעול ונבגים.
הסוג myxomycete בכולל גם מיקסאמבות וגם slime molds- אורגניזם שלאחר השלב החד-תאי (דמוי אמבה) של תאים הא-פלואידים, לאחר יצירת זיגוטה הם הופכים לתא אחד (אורגן רב גרעיני ללא מחיצות) הנע על-ידי זרימת הפלסמה ולכן נקראים גם slime Mold.
לדוגמה: Physarum polycephalum היא מיקסומיצט שהתנהגותה ובעיקר הכימוטקסיס שלה נחקר בהרחבה.
הוא מתקיים כגוף אחד רב גרעיני,(פלסמודיום) שנע בתנועה אמבית על-ידי זרימת הפלסמה, ומגיב בתנועה בכימוטקסית חיובית, לגלוקוז וחומרים אחרים, ומתרחק (כימוטקסיס שלילי) מאחרים.
מערכת ניסוי פשוטה לבדיקת הכימוטקסיס כללה 4 שקעים בצלחת פטרי במצע אגר לאחד השקעים הוכנס גלוקוז לאחרים בופר.
פלסמודיום הונח במרכז הצלחת, ערך הכימוטקסיס החיובי(CV) נמדד לפי היחס בין המרחק של הפלסמודים מהשקע (A), לבין המהלך של תנועתו ((S) (CV=A/S).הערך המקסימלי נמצא לגלוקוז ולקטוז, בעוד שערך שלילי לקסילוז, רפינוז ומנוז.
כן נמצא שחומרים נוירוטרנסמיטרים השפיעו על מהירות התנועה ועל קצב מחזוריות הזרימה של הפלסמה, ולא על הכימוטקסיס.
חומרים פסיכומימטים כמו הרואין, ברביטול ו-LSD, הקטינו את הכימוטקסיס ולא את מהירות התנועה.
כימוטקסיס הוא התגובה הייחודית והעיקריתשל תאי מערכת החיסון:
גיוס תאי חיסון לתקיפת פתוגנים: כאשר מתרחשת פציעה, זיהום (חיידקי או ויראלי), או נזק לרקמה, התאים הפגועים או תאי החיסון המקומיים (כמו מקרופאגים) משחררים כימוקינים (כדוגמת IL-8, CCL2).הכימוקינים הללו יוצרים גרדיאנט ריכוז שמושך במהירות תאי חיסון ספציפיים, כגון נויטרופילים ומונוציטים, מאזור כלי הדם אל מוקד הזיהום או הדלקת.
הדברת פתוגנים: עם חדירת פתוגן (או גורם זר, המעורר את המערכת החיסונית) מונוציטים וניוטרופילים ותאי T מתקבצים סביב הפתוגן ומשמידים אותו (באמצעות פגוציטוזה) וומסלקים פסולת תאית, ובכך מסייעים בתהליך ההחלמה.
כישלון בכימוטקסיס עלול להוביל לליקוי חיסוני (כמו בתסמונת Chediak-Higashi), שבה הגוף מתקשה להתמודד עם זיהומים כיוון שהתאים במערכת החיסונית לא מגיבים בנהירה.
סרטן (Oncology):יצירת גרורות (Metastasis): תאי סרטן משתמשים במנגנונים של כימוטקסיס כדי לנוע מהגידול הראשוני אל זרם הדם ומשם לאתרים אחרים, ואז מתקבצים לגרורות וגידולים משניים, בהשפעת כימוקינים המופרשים על ידי איברים מרוחקים.
עיכוב כימוטקסיס של תאי סרטן הוא יעד טיפולי פוטנציאלי.
מחלות אוטואימוניות ודלקתיות כרוניות: במחלות כמו דלקת מפרקים שגרונית (RA), טרשת נפוצה (MS), ומחלות מעי דלקתיות (IBD), ישנה פעילות כימוטקטית מוגברת ולא מבוקרת של תאי המערכת החיסונית, המאתרים את הרקמות כפתוגנים.