tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
למפרט עוסק מזה שנים רבות בעבודה עם ילדים ובני-נוער במצוקה, מלמד באקדמיה ובסמינרים למורים, וספריו מתפרסמים ברחבי-העולם.
ייחודה של תפישתו החברתית בהיקפה הנושאי הרחב (מבודהיזם-קדום ועד מרקסיזם; ממיסטיקה וחקר-הדת, ועד לאקטיביזם חברתי רדיקלי); ובאופן המיוחד שבו הוא מציג את הרלוונטיות של תאוריה-ביקורתית בעידן הפוסט-מודרני.
עבודת הדוקטורט שלו הוגשה בשנת 1996 בנושא: "הפילוסופים של המיסטי".
חידושו הפילוסופי העיקרי מופיע ב"תאוריה של חמלה-רדיקאלית", אשר הופיעה בגרסתה המלאה בספרו "Tradition of Compassion: from Religious Duty to Social-Activism", אשר התפרסם באנגליה ב-2006. גרסה מקוצרת הופיעה לאחרונה גם בעברית.
חן למפרט נולד בגבעתיים להורים יוצאי-קיבוץ.
אביו, נמרוד למפרט, היה לאחת מדמויות המפתח בפרשת כפר קאסם בשנות ה-50, כאשר כקצין במשמר הגבול סירב לתת הוראה לפתוח באש על אזרחים ומנע הרג של חפים מפשע.
עדותו במשפט בעקבות הפרשה היוותה את אחד היסודות להגדרה המשפטית של "פקודה בלתי חוקית בעליל".
דודתו היא הפסיכולוגית האבולוציונית פרופ' עדה למפרט.
לאחר סיום לימודיו התיכוניים ושירותו הצבאי, החל לעבוד כמדריך-חבורות-רחוב בדרום תל אביב, ולאחר מכן במגוון של תפקידי ריכוז, הנחיה וניהול עם ילדים, בני-נוער ונפגעי-סמים, בשכונות-מצוקה ועיירות-פיתוח.
במקביל, סיים את לימודיו האקדמיים בפילוסופיה השוואתית ובחקר-תרבויות באוניברסיטת תל אביב.
למפרט הפך למרצה מבוקש באקדמיה, ומפרסם ספרים חשובים, אך העדיף את העבודה החברתית-חינוכית, על פני קריירה אקדמית.
כיום הוא מכהן כפרופסור בבית הספר למדעי ההתנהגות במכללה האקדמית תל אביב יפו.
בשנת 1999 הקים, יחד עם גדי אבידן, את "הרשת החברתית של תוכנית-קרב", אותה הם ניהלו במשך כ-20 שנה.
הרשת פועלת למאבק במצוקתם של ילדים באמצעות "חונכות-גנרטיבית" – מודל ייחודי של יצירת שינוי באמצעות הקשר מבוגר-ילד, שפיתחו למפרט ואבידן, ושנסמך על התאוריה החברתית והאפיסטמולוגיה שמציע למפרט בכתביו.
החונכות הגנרטיבית נלמדת ומיושמת במקומות שונים בארץ ובעולם, ונדמה שמדובר במודל אפקטיבי ליצירת שינוי חינוכי-חברתי.
למפרט מדגים כיצד ההיסטוריה הרעיונית של כל אחת ממסורות אלו, מלמדת על התרחקות מאידיאל החמלה, עד כדי הגבלה וריסון כמעט כל אפשרות לפעולה חומלת.
כך למשל, מתאר למפרט את אובדן-החמלה בעידן המודרני, מהפילוסופים הסקוטים של המוסר במאה ה-18 שראו בחמלה נטייה טבעית, ועד להתפוררות מושג החמלה במאה ה-19 למושגים חדשים של "אמפתיה" ו"אלטרואיזם".
מעמדם של מושגים חדשים אלו הועם במהלך המאה ה-20, על רקע התפיסה הפרוידיאנית של עקרון-העונג, וכיום, בעידן שאותו מכנה למפרט "ניאוקפיטליסטי", דעיכתם מקבילה לדעיכתה של מדינת-הרווחה.
מניתוחיו הביקורתיים של למפרט עולה כי כל אחת ממסורות אלו, לא רק שלא מימשה את "הבטחת החמלה" שלה, כדאגה לרווחת החלש בחברה, אלא שמשה בפועל כבסיס לדחייתו והדרתו.
על רקע ניתוחים השוואתיים אלו, מציג למפרט את התאוריה של חמלה-רדיקאלית, שהיא מצב-התודעה האמפתי המשולב בציווי-פנימי לפעולה ממשית לשינוי מצבו של הזולת הסובל.
חמלה רדיקאלית היא נטייה טבעית של האורגניזם-האנושי, אשר מדוכאת באופן היסטורי על ידי התרבות (בשונה מתיאורית התרבות של פרויד, על-פיה הנטייה האגואיסטית היא הטבעית, והאמפתיה אינה אלא סופראימפוזיציה של התרבות).
תיאורית החמלה הרדיקלית היא בעלת השלכות חשובות במדעי-החברה, חינוך וטיפול, אך גם בחקר-הדת והתאולוגיה, משום שהיא "מפקיעה" את מושג החמלה מתחום הדת, ומציגה אותו כתכונה אנושית אוניברסלית
פילוסופיה של החינוך: בספרו "חינוך אמפתי כבקורת הנאו-קפיטליזם", (רסלינג, 2008), מרחיב למפרט את בקורתו החברתית (הנאו-מרקסיסטית), למערכת החינוך הישראלית וטוען כי דווקא ההדרה, הניכור והכישלון של חלק גדול מתלמידיה, הם סוג של "הצלחה", שהרי מדובר במערכת שנועדה לעשות רפרודוקציה חברתית.
ניתוח המציאות הבית-ספרית, אליבא דלמפרט, חושף את הפער בין הדימוי העצמי הזחוח של העוסקים בחינוך, לבין פניה הקשים והאלימים של המערכת, שהמורים בתוכה הם קורבנותיה לא פחות מהתלמידים עצמם.
כאלטרנטיבה, מציע למפרט לחזור לשורשיו של המעשה החינוכי כמפגש-אנושי המבוסס על האמפתיה הטבעית שלנו, במיוחד במופעיה הרדיקאליים.
סוג כזה של חזרה, פירושו שינוי המוסד החינוכי, שכמו מוסדות תרבותיים אחרים, בנוי כדי להרחיק את כולנו מהמפגש האנושי האותנטי.
למפרט הוא בין היחידים המייצגים את קולה של הפדגוגיה-הבקורתית בישראל, וספריו נלמדים במכללות האקדמיות להכשרת-מורים.
בספרו "ילדים חסרי ערך" (מופ"ת 2013), תוקף למפרט את השימוש במושגים כמו "מצוינות", "תחרות", "אחריותיות" ו"מריטוקרטיה" אשר נוכחים במערכות החברתיות השונות (בדגש על החינוך).
מושגים שלכאורה מייצגים סוג של "אמיתות", אך בפועל אינם אלא מראית עין חסרת כיסוי של מציאות חברתית דכאנית המותירה את כולנו כחסרי ערך חברתי.
חקר הרגשות: בספרו "שפה של אמפתיה" (הוצאת אוניברסיטת ת"א 2022), מציע למפרט ניתוח פילוסופי, פסיכולוגי והיסטורי מקיף של מושג האמפתיה על גלגוליו התאורטיים השונים.
הניתוח מרחיב את העמדה הפנומנולוגית הקלאסית, המזהה את האמפתיה כאופן מיוחד של תפישה ישירה את מצבי-הנפש של הזולת, ומוסיף לה את האכפתיות כמזהה הכרחי.
על פי עמדתו של למפרט, הדרישה להמשגה אשר כופפת את תחושותינו לשפה ולתרבות, "מכניעה" ומחלישה את יכולתנו לחוש את הזולת, אך יחד עם זאת, מאפשרת את ניסוחה של עמדה אתית, שאותה מזהה למפרט בעיקר עם מוסר האכפתיות שצמח בהגות הפמיניסטית.
חן למפרט, חינוך אמפתי כביקורת הנאו-קפיטליזם, רסלינג, תל אביב, 2008.
גדי אבידן, חן למפרט, גיש עמית, הקול השותק : מבט אחר על ילדים בבית הספר, הוצאת הקיבוץ המאוחד, בני ברק, 2005.
חן למפרט, ילדים חסרי ערך, הוצאת מופת, 2013
חן למפרט, שפה של אמפתיה, הוצאת הספרים של אוניברסיטת תל אביב, 2022.
חנא אבו חנא היה משורר, סופר, מחנך וחוקר ערבי-ישראלי.
אבו חנא נולד בעיירה ריינה למשפחה ערבית נוצרית והתחנך בנצרת ובקולג' הערבי בירושלים בימי המנדט.
שימש במשך שנים רבות כמחנך ומנהל בית הספר האורתודוקסי בחיפה.
היה חבר במפלגה הקומוניסטית הישראלית בצעירותו ובהמשך היה חבר במפלגת בל"ד (ואף היה במקום האחרון והסמלי ברשימת מועמדיה לכנסת כמה פעמים), וכתב בעיתון א-סינארה.
אבו חנא כתב ופרסם ספרי שירה ופרוזה רבים, וכן לימד ספרות ערבית באוניברסיטת חיפה.
בשנות ה-90 ייסד יחד עם פהד אבו ח'דרה ואינטלקטואלים אחרים את הרבעון "מואקף", שהיה מוקדש לביקורת ספרות.
בשנת 2003 ביצעה התזמורת הפילהרמונית הישראלית את "תזמורת", יצירה שכתב גיל שוחט אשר נכתבה לטקסטים של המשוררת אגי משעול ושל אבו חנא, בתרגום של ששון סומך.
אבו חנא זכה במדליית אל-קודס לשירה ובפרס פלסטין לשירה.
הוא זכה בפרס על-שם ש' שלום של עיריית חיפה בשנת תשנ"ח על ספרו "בצל העננה".
הוצב באופן סמלי במקום ה-100 ברשימה המשותפת בבחירות לכנסת העשרים.
אבו חנא נפטר ב-2 בפברואר 2022, ונקבר בבית הקברות הפרוטסטנטי בחיפה .
הוא היה תושב חיפה ואביה של העיתונאית אומייה אבו חנא.
חנא נקארה , היה עורך דין ופעיל ציבור ערבי-ישראלי, מראשי המפלגה הקומוניסטית בישראל.
נולד בכפר ראמה שליד עכו, למשפחה ערבית-נוצרית, שעברה להתגורר בעיר חיפה ב-1919. הוא למד בבית הספר הנוצרי שבעיר.
ב-1928 החל ללמוד הנדסה כסטודנט האוניברסיטה האמריקנית בביירות שבלבנון.
ב-1930 החל לימודי משפטים באוניברסיטת דמשק, אותם סיים ב-1933. מ-1936 עסק בעריכת דין בחיפה, והתמחה בדיני מקרקעין.
בשנות הארבעים הזדהה פוליטית עם המרקסיזם ופעל כחבר המפלגה הקומוניסטית של פלשתינה.
הוא היה ממייסדי הליגה לשחרור לאומי בשנות הארבעים, וכן ממייסדי העיתון "אל-מיחאז".
ב-1946 שימש כעורך המדור הפוליטי בעיתון זה.
בתקופת מלחמת העצמאות שהה בעכו ולא הורשה לחזור לחיפה.
הוא עבר ללבנון, משם ניסה לחזור לחיפה אך נעצר בידי כוחות הביטחון והוחזק במאסר כשלושה חודשים.
לאחר שחרורו החל לעסוק בזכויות אדם, ופעילותו בתיקים הקשורים להפקעת קרקעות זיכתה אותו בכינוי: "עורך דין האדמה והעם".
בין השאר ייצג את אנשי כפר עין מאהל כנגד הפקעת אדמותיהם, לצורך הקמת העיר נצרת עילית (לימים נוף הגליל).
הוא היה ממייסדי "הוועד הארצי להגנה על האדמות" ביחד עם הכומר שחאדה שחאדה.
היה פעיל למען דו-קיום ערבי-יהודי ויזם את הכנס היהודי-ערבי שהתקיים בשנים 1954–1956.
נפטר בשנת 1984, ונקבר בבית הקברות הנוצרי אורתודוקסי בחיפה .
אחייניתו היא השחקנית הערבייה-ישראלית סלווה נקארה.
ב-1985 יצאו לאור זיכרונותיו בספר "חנא נקארה, פרקליט האדמה והעם".
חן שיפריס (נולד בשנת 1935) הוא בוטנאי ישראלי, מומחה לצמח הפלפל.
במשך שנים רבות היה חוקר במינהל המחקר החקלאי ("מכון וולקני").
נולד בעין גנים לפסיה ונתן שיפריס, איש העלייה השנייה, ממייסדי עין גנים.
בשנת 1956 החל את לימודי מדעי הטבע באוניברסיטה העברית בירושלים.
בשנת 1961 סיים תואר מוסמך, והתמחה בבוטניקה.
לאחר מכן נסע ללמוד בוטניקה באוניברסיטת קורנל שבאית'קה, ניו יורק.
בשנת 1965 הוענק לו תואר דוקטור.
עבודת הדוקטורט הייתה בנושא: "עמידות המלפפון לווירוס המוזאיקה".
בשנת 1966 שב לישראל והחל לעבוד כחוקר במחלקה לגנטיקה והשבחת צמחים באגף לגידולי שדה וגן במכון וולקני.
עיקר מחקריו עסקו בלימוד התורשה של צמח הפלפל ובהשבחתו.
הוא יצר סדרה של זני פלפל חדשים, ובמשך שנים הם היו זנים בלעדיים בשוק המקומי בישראל.
כמו כן טיפח זנים ליצוא, וכן יצר זני מכלוא של פלפל, ששווקו בארצות הברית ובמקסיקו.
כמו כן יצר זני מכלוא המיועדים למטרות נוי, במגוון צבעים וצורות.
הזנים שפיתח עמידים למחלות ויראליות ופטרייתיות.
בשנות ה-70 פעל מטעם המרכז לשיתוף חקלאי בינלאומי כיועץ לענייני טיפוח ירקות במקסיקו וברומניה.
במשך מספר שנים היה חבר הנהלת מינהל המחקר החקלאי.
פרסם עשרות מאמרים בתחומי מחקריו.
כמו כן פרסם שני ספרים העוסקים בהשבחת צמחים והשבחת הפלפל.
נשוי לאורה שיפריס ואב לארבעה.
בנו הוא ההיסטוריון נתן שיפריס.
בשנות ה-90 חן, אורה ונתן שיפריס השתתפו בגל המחאה על פרשת ילדי תימן שעורר הרב עוזי משולם.
אחיו היה הבוטנאי פרופסור עובד שיפריס.
השבחת הפלפל, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1993
מדריך בסיסי לגנטיקה והשבחת צמחים, הוצאת ראובן מס, 2003
חן עזרא (נולד ב־19 בינואר 1989) הוא כדורגלן עבר ישראלי, אשר שיחק בעמדת הקשר ההתקפי.
עזרא נולד בבאר שבע ובצעירותו שיחק בקבוצות הילדים והנוער של הפועל באר שבע ובית"ר טוברוק.
כשהיה בן 18 עבר למכבי נתניה, וב-1 בספטמבר 2007 ערך את הופעת הבכורה שלו בקריירה, כשנכנס כמחליף במשחק מול מכבי הרצליה במסגרת גביע הטוטו.
ב-21 באוקטובר 2007 ערך את הופעת הבכורה שלו ליגת העל, כשנכנס כמחליף בניצחון החוץ 0–2 מול מכבי תל אביב.
עד תום שיחק עזרא בקבוצת הנוער של מכבי נתניה, וכן ערך ארבע הופעות בליגת העל.
בעונת 2012/2013 הושאל עזרא להפועל כפר סבא מהליגה הלאומית, ובמדיה כבש ארבעה שערים.
בקיץ 2009 חזר עזרא למכבי נתניה ועד מהרה הפך לשחקן הרכב קבוע בקבוצה, אך בנובמבר 2009 נפצע וסיים את העונה.
בעונת 2010/2011 חזר להרכב הקבוצה, וכבש שלושה שערי ליגה.
בעונת 2011/2012 כבש עזרא 12 שערים, ולצידם של אחמד סבע ופיראס מוגרבי היה מהשחקנים הבולטים בקבוצה שסיימה את העונה במקום הרביעי והבטיחה את ההשתתפות במוקדמות הליגה האירופית.
לקראת עונת 2012/2013 חתם עזרא על חוזה לארבע שנים בקבוצת מכבי חיפה.
בעונתו הראשונה בקבוצה הצטיין תחת הדרכתו של המאמן אריק בנדו (שהחליף את ראובן עטר), כבש תשעה שערים והוסיף 14 בישולים, ונבחר ל"נבחרת העונה" של מעריב.
בעונת 2013/2014 החמיץ משחקים רבים עקב פציעה, וב-24 הופעות כבש חמישה שערים ובישל ארבעה.
בתחילת עונת 2014/2015 כבש עזרא את שער הליגה הראשון באצטדיון סמי עופר במשחק מול בני סכנין.
בעונה זו היה עזרא הכובש המצטיין של מכבי חיפה עם שמונה שערים, והוסיף 11 בישולים.
עונת 2015/2016 לא הייתה מוצלחת עבור עזרא וברובה הוא ישב על הספסל.
לקראת סוף העונה תפס מקום בהרכב, הבקיע ארבעה שערי ליגה וזכה בתואר ראשון בקריירה כאשר מכבי חיפה ניצחה בגמר גביע המדינה מול מכבי תל אביב.
בתום העונה הסתיים חוזהו של עזרא במועדון.
ב-10 באוגוסט 2016 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשפתח בהרכב הקבוצה במשחק מול מכבי פתח תקווה במסגרת גביע הטוטו.
ב-29 בנובמבר 2016 כבש את שער הבכורה שלו במדי הפועל תל אביב, במשחק מול הפועל חיפה ברבע גמר גביע הטוטו.
שבוע לאחר מכן כבש את שערו הראשון בליגה עבור הקבוצה, בניצחון 0–1 על בני יהודה.
בסך הכל כבש עזרא שלושה שערים ב-16 הופעות בכל המסגרות במדי הפועל תל אביב, ולאחר שהקבוצה נקלעה לקשיים כלכליים ונכנסה להליך של פירוק הוא שוחרר מהמועדון.
ב-16 בינואר 2017, חתם עזרא לעונה וחצי בבית"ר ירושלים.
ב-22 בינואר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשעלה כמחליף בניצחון 2–0 על הפועל כפר סבא ובישל את שער היתרון.
ב-11 בפברואר כבש עזרא את שער הבכורה שלו במדי הקבוצה, בניצחון 4–0 על הפועל רעננה.
בסך הכל שיחק עזרא שנה וחצי במועדון וכבש עשרה שערים ב-46 משחקי ליגה.
בסוף עונת 2017/2018 תם חוזהו במועדון והפך לשחקן חופשי.
ב-4 ביוני 2018 חתם עזרא לשנתיים בהפועל באר שבע.
ב-10 ביולי ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשפתח בהרכב במשחק נגד פלורה טאלין במסגרת מוקדמות ליגת האלופות, וכבש את השער הרביעי בניצחון 4–1. בליגה ערך 14 הופעות בעונת 2018/2019 ורשם בישול אחד.
ב-23 ביולי 2019 עבר לאומוניה ניקוסיה מליגת העל הקפריסאית ללא תמורה, לאחר ששוחרר מהפועל באר שבע, וירוויח כ-250 אלף אירו לעונה.
כמו כן, מכיוון שעזרא שומר שבת, נכנס לחוזהו סעיף תקדימי הקובע כי אם האימונים המסכמים יגלשו לתוך השבת, הוא לא ישתתף בהם.
בנוסף, כדי לא לחלל שבת, הקבוצה תשכור לו מלון בסמוך לאצטדיון במשחקי הבית ובמשחקי החוץ.
באם זה לא יתאפשר, הוא יחמיץ את משחק הקבוצה.
ב-27 ביולי 2019 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון קבוצתו 2–1. ב-15 בינואר 2020 כבש את שער הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 5–0 על ארמיס במסגרת הסיבוב השני של הגביע הקפריסאי.
בינואר 2020 שב למכבי נתניה וערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה ב-5 בפברואר, בתיקו 1–1 עם הפועל באר שבע.
ב-13 ביוני 2022, בעקבות פציעה, הודיע על פרישה מכדורגל.
לאחר הפציעה התחיל ללמוד תורה בישיבתו של הרב רפאל רובין.
עזרא שומר שבת ומסורת וסיפר שדחה במהלך הקריירה הצעה לשחק בקבוצת אורל הרוסית תמורת חצי מיליון דולר, משום שידע שזה יחייב אותו לחלל את שמירת השבת.
לזכותו של עזרא תשע הופעות במדי נבחרת הנוער של ישראל.
ב-7 בספטמבר 2012 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת, במשחק מול נבחרת אזרבייג'ן במסגרת מוקדמות מונדיאל 2014. את שער הבכורה שלו בנבחרת כבש במשחק ידידות מול נבחרת הונדורס שנערך ב-2 ביוני 2013.
חֵן מֶלֶךְ מֶרְחַבְיָה (כ"ה בסיון ה'תר"ע, 2 ביולי 1910 – י"ג בתמוז תשס"ג, 13 ביולי 2003) היה מחנך, הוגה דעות, מסאי, מתרגם, עורך ספרותי, חוקר ההגות היהודית בימי הביניים והיסטוריון התנועה הרוויזיוניסטית ותנועת הנוער בית"ר.
נודע גם בשמותיו הספרותיים: ח' מ' בן-ירוחם, ח' בן-ירוחם, מ.
אוסטאו, מ' חן, ט' לביא וב.
בעל הפרס ע"ש ילין של עיריית ירושלים.
חן מלך מרחביה נולד לשפרה וירוחם פישל הֶלֶר, בביאליסטוק (אז באימפריה הרוסית, כיום בפולין).
בילדותו ובנעוריו למד מרחביה, במסגרות חינוך יהודיות מסורתיות: עברית, הלכה ותנ"ך.
ובשנת 1928 סיים בהצטיינות את לימודיו בגימנסיה העברית בעיר הולדתו.
אביו היה סופר וחבר באגודת "חובבי ציון" ומשוחריה של הציונות המדינית מיסודו של בנימין זאב הרצל, ובערוב ימיו שוחר התנועה הרוויזיוניסטית.
חן מלך ואחותו טוֹבָה, הצטרפו לתנועת הנוער בית"ר בביאליסטוק.
חן מלך מרחביה היה ממעריציו של המנהיג הציוני זאב ז'בוטינסקי.
בשנת 1930, עלה לארץ ישראל.
ונשא את גוטה, ציירת (נפטרה בשנת 1999).
גם הוריו ואחותו טובה, עלו לארץ ישראל.
עבד לפרנסתו שלושים ושתיים שנים כמזכיר הגימנסיה העברית רחביה, ולימים ערך ספר היובל שלה, שראה אור בשנת 1962.
בראשית שנות השלושים, הצטרף אל "ברית הבריונים", אשר הקים הוגה הדעות והפובליציסט ד"ר אב"א אחימאיר ולצדו המשורר אורי צבי גרינברג.
מרחביה היה חבר בהנהלה הארצית של פלוגות הגיוס שהקימה תנועת בית"ר בארץ ישראל, וניהל בהן בהתנדבות פעולות תרבות והסברה.
לאחר הפילוג הראשון באצ"ל היה בין הפועלים לאיחודו והקמתו מחדש, באפריל 1937. בין חבריו הקרובים אנשי התנועה הרוויזיוניסטית, אנשי בית"ר יוסף כצנלסון ויצחק ז'רז'בסקי, מראשי מפעל ההעפלה "אף-על-פי".
ותיאר את דמותו של כצנלסון והשפעתו על בני דורו בימיו האחרונים בוורשה, בירת פולין, הכבושה בידי צבאות גרמניה הנאצית, בינואר 1940, כשהוא נתון כל כולו במערכה נואשת על הצלת יהודים, ובו זמנית במאבק נואש עם מחלתו: "חן היה נסוך עליו, קצב אמרה כל אישיותו, נכונות הייתה כל הכרתו".
בתקופת הסזון, ב-11 בינואר 1945, בשעות הבוקר הגיעו שלושה בני אדם לבושים במדי המשטרה הבריטית, אל ביתו.
הם ערכו חיפוש והפכו את כל חפצי הבית, אולם לא מצאו דבר.
מאז בואו לירושלים, למד באוניברסיטה העברית היסטוריה, ספרות עברית וסוציולוגיה, ונושא התמחותו לתואר שני היה ימי הביניים.
כמו כן, למד בשיעורי המשפט של ממשלת המנדט.
בשנת 1965, לאחר שהגיש לסנט האוניברסיטה עבודת הדוקטור, הוענק לו תואר ד"ר.
אחיינו ("חנני"), בנם של אחותו טובה ואִישהּ דוד, נהרג ב-28 באפריל 1968, כאשר פיקד על יחידת סיור של צה"ל בבקעת הירדן.
חן מלך מרחביה התאבל על אחיינו, וכתב עליו דברי זיכרון בפרסומים אחדים.
מרחביה חי רוב ימיו בצנעה סגפנית.
תשומת לבו ומעייניו היו נתונים להגות יהודית קדומה ולמחשבה מדינית מודרנית, למחקר ספרותי והיסטורי ולתיעוד מסודר ושיטתי של מקורות מעצבים בתולדות עם ישראל.
חן מלך מרחביה היה איש אשכולות, עסק בשלל תחומי מדעי היהדות ויצר חיבורים במנעד סוגות.
הוא פעל בתחום ההגות של הלאומית היהודית בעת החדשה, הכתיבה והמחקר הספרותי וההיסטורי של תולדות היהודים בימי הביניים.
הוא נודע כפולמוסן שנון וחריף.
פרסם רשימות, מאמרים, מחקרים וספרים בנושאי התעניינותו והתמחותו.
כמו כן, עסק בעריכת כתבי עת ובתרגום.
בצעירותו בהיותו פעיל התנועה הרוויזיוניסטית ובית"ר, פעל לבירור עקרונות ההגות הציונית ותנועת ז'בוטינסקי.
בשנת 1929, הוא עיבד עם חבריו, חניכי תנועת בית"ר ומדריכיה, הצעות לתקנון שלה.
במסגרת בית"ר, הוציא לאור בביאליסטוק בשנת 1930, חיבור על רעיונות בית"ר בנושאי חלוציות, עלייה והקמת מדינה יהודית בארץ ישראל, בשם: לקראת המדינה, לשאלות החלוציות והבניין.
פועלו בחקר ההגות הציונות והנחלתה גבר במשך השנים.
ספרי התעודות שהתקין נועדו ונערכו הן לעיון מעמיק של חוקרים ותלמידים, והן להנחלת רעיונות הלאומיות היהודית והציונות.
וזאת, באמצעות הצגת שלל תעודות, שנבחרו בקפידה, והובאו על פי הרצף ההיסטורי-כרונולוגי.
שורטטה בהם התפתחות מודרגת של אירועים היסטוריים, ותגובות מנהיגים והציבוריות העולמית והיהודית, כאשר כל תעודה מייצגת הלך רוח או היבט חשוב במחשבה המדינית, הכללית והיהודית, שבדיעבד היוו תהליכים מעצבים לקראת הקמת ריבונות יהודית בארץ ישראל במאה ה-20.
השילוב בין המחקר ההיסטורי המדעי המוקפד לבין הנחלה של עקרונות וערכים לאומיים יהודיים וציוניים, איפין את עבודותיו.
ומרחביה עצמו העיד בהקדמה לספרו קולות קוראים לציון: "קובץ זה הוא ספר קריאה ועיון, ואף ספר לימוד, שנועד לרבים, ובייחוד לדור הצעיר בארץ ובגולה, וביתר ייחוד למורים ולמדריכים ולסטודנטים.
פרקי דבריו מגובשים על הרוב, מסקרנים ומזמינים לקריאה רצופה.
שפעי נימוקים וניסוחים שלהם מייצגים את חוטי הכבל הרוחני המושך את העם לציון ברציפות לאורך ההיסטוריה הלאומית של עם ישראל.
כמה וכמה נימוקים וניסוחים הנחשבים כביכול חדשים יתגלו לקורא כרעיונות מוגדרים מלפני דורות".
הוא נחשב למלומד ומומחה בהגות היהודית של ימי הביניים.
עבודת הדוקטור שלו שכותרתה: כתב-היד 'אכסטראקציונס דה תלמוד' : מקור פולמוס נגד תורת היהדות בימי-הביניים, עסקה באנטישמיות בימי הביניים, שכללה חקירה, חיפוש והשמדה של כתבי יד ומקורות יהודים, בעברית וארמית, כגון התלמוד, על ידי הכנסייה הנוצרית.
הוא פרסם את מחקריו בכתבי עת מדעיים של האוניברסיטה העברית, בהם תרביץ, קריית ספר ושלם בהוצאת יד בן צבי.
עבד בצוותא חדא עם עמיתיו מלומדים בעלי שם, חלקם אנשי סגל האוניברסיטה העברית בירושלים, בהם: גצל קרסל, פרופ' חיים שירמן, פרופ' גרשם שלום, פרופ' (לימים) יוסף דן, ד"ר יהודה רוזנטל, ד"ר צמח צמריון, אברהם הטל, פרופ' צבי ויסלבסקי ופרופ' ישראל היילפרין.
והתמנה לחבר את הערך על "ספר הרזים" באנציקלופדיה לקבלה שהכינו גרשם שלום, מאיר בניהו, אפרים גוטליב ואחרים.
תנועת בית"ר זכתה למחקר יסודי ופרטני על תולדותיה בידי חן מלך מרחביה.
הוא נרתם למלאכת המחקר והכתיבה בלהט, בהתלהבות ובמסירות, על פי יוסי אחימאיר: "כל מלאכה אחרת הושמה הצידה, כולו קודש לספר את האפופיאה של בית"ר ברוחב היריעה ובמלוא הדיוק ההיסטורי".
הוא חיבר וערך את ספר בית"ר, שממנו ראו אור חלקים א-ב, בשלושה כרכים.
להוצאת הספר קדמו התארגנות ציבורית רבת אישים, גיוס משאבים מתורמים ותמיכה בהמצאת מקורות ותמונות מחניכי בית"ר ובוגריה ברחבי העולם.
בין השאר, השתתפו בהתארגנות הציבורית שקדמה להוצאת הספר: מנחם בגין, משה ארנס, משה גולד, ד"ר גורבי בן-יוסף, אליהו גלעזר, אריה דיסנצ'יק, ערי ז'בוטינסקי, פרופ' אוטו זיידמן, משה יזרעאלי, יצחק ילין, מרדכי כ"ץ, חיים לזר, אהרן צבי פרופס, אייזיק רמבה, דוד ניב, יוסף פעמוני, אליעזר שוסטק ורבים אחרים.
מרחביה שקד על ספר בית"ר שנים רבות, ושזר בו ראיונות רבים עם חניכי התנועה ומפקדיה, ושיחות עם היסטוריונים של התנועה הרוויזיוניסטית, יחד עם מסמכים ותעודות ומחקרים, שנגנזו בארכיונים וספריות.
בין השאר, נעזר בחומרים שמצא בארכיון הציוני, בארכיון וספריית הספרייה הלאומית בירושלים ובארכיון וספריית מכון ז'בוטינסקי בתל אביב.
בספר זה נזכרו לא מעט דברים מכל אלה, שהרי אחוזה ודבוקה תנועת בית"ר במערכה המדינית רבת-הרעיונות ועתירת-התעוזה של ראש בית"ר ובמערכות הצבאיות שניהלו חבריה בשורות האצ"ל והלח"י, הבריגאדה וצה"ל, אלא שעיקר עניינו של הספר שלפנינו לעמוד קודם כל על דרכה של בית"ר כהסתדרות נוער, כהסתדרות חינוכית וכהסתדרות חלוצית".
ומתוך ההתנצלות מצטיירת מעורבותה של תנועת בית"ר, מנהיגיה וחניכיה, בתולדות כוח המגן העברי במאה ה-20.
יחד עם חיים עמנואל קוליץ ערך את הקובץ שלילה לשמה, כלפי ישעיהו לייבוביץ שראה אור בשנת 1983, ובו ביקורת נוקבת על עמדותיו של פרופ' ישעיהו לייבוביץ בסוגיות פוליטיות חשובות שעמדו על סדר יומה של מדינת ישראל.
על ספרו המקיף מערכות החינוך בישראל, הוענק לו פרס ע"ש ילין של עיריית ירושלים.
שנים רבות עסק במחקר היסטורי, תיעוד והנצחת קהילת ביאליסטוק שבה נולד, אשר הוכחדה על ידי גרמניה הנאצית בתקופת השואה.
הוא ייסד וארגן את "אוסף ביאליסטוק" בבית הספרים הלאומי והאוניברסיטאי בירושלים.
והקים את "מכון מרחביה למחקר היסטורי", במסגרתו הוציא לאור כמה ממחקריו.
מרחביה השאיר עיזבון ספרותי גדול, הכולל הגות, תעודות ומחקרים, בתולדות עם ישראל והתנועה הציונית, רובם בספרייה הלאומית בירושלים, ב"ארכיון חן מלך מרחביה", בארכיון מכון ז'בוטינסקי בתל אביב, ובבית אבא, ארכיון אב"א אחימאיר, ברמת גן.
לשאלות החלוציות והבניין, ביאליסטוק: תנועת בית"ר, תר"ץ 1930
(עם טוביה ויטקובסקי), משמר הירדן (הוספה להירדן): ברית טרומפלדור, ירושלים: נציבות בית"ר בארץ ישראל, תרצ"ד 1934
: המאקסימאליזם של בן-גוריון, ירושלים : דפוס רוהלד, תרצ"ז 1937
(מ' אוסטאו), מתסביכי המלחמה ומבעיות השלום, ירושלים: הוצאת אחיאסף, תש"א 1941
(ח' בן ירוחם), העם והמעמד, לבקורת דרכי השמאל, תל אביב: הוועד הפועל של הסתדרות העובדים הלאומית בעזרתה של קרן תל חי בארץ ישראל, תש"ב 1942
(ח' בן ירוחם), בנים גדלה הציונות, כלפי השומר הצעיר ותנועות השעטנז, ירושלים: קרן תל חי בארץ ישראל מטעם מחלקת ההסברה על ידי הצ"ח, תש"ב 1942
עם ומולדת : אוצר תעודות בענייני האזרחות העברית, הציונות והישוב, ירושלים: הוצאת הלוי, תש"ט 1949
מערכות החינוך בישראל: בחינה ממלכתית של בעיות החינוך, ארגונו ומעמדו, הישגיו וצרכיו, ירושלים, הוצאת אחיאסף, תשי"ז 1957
(עם יהודה רוזנטאל), מלחמות השם, ירושלים: הוצאת מוסד הרב קוק, תשכ"ג 1963
כתב-היד 'אכסטראקציונס דה תלמוד': מקור פולמוס נגד תורת היהדות בימי-הביניים, חיבור לשם קבלת תואר דוקטור, האוניברסיטה העברית בירושלים, 1965
שתי מובאות מן המדרש הנעלם בכתב יד לטיני, קריית ספר, מ"ג, תשכ"ח 1968, עמ' 560–568
(עם יוסף דן), ספר הרזים מהדורת מרגליות, תרביץ, ל"ז, תשכ"ח, עמ' 208–214
התלמוד בראי הנצרות: היחס לספרות ישראל שלאחר המקרא בעולם הנוצרי בימי הביניים (500 – 1248), ירושלים, הוצאת מוסד ביאליק, תשל"א 1970
ה"שמתא" בספרות הפולמוס הנוצרית בימי הביניים, תרביץ, מ"א, תשל"ב 1972, עמ' 95–115
על נוסחאותיו העבריות של ספר "פוגיו פידיאי" בכ"י סט.
(ח' בן-ירוחם), ספר בית"ר, קורות ומקורות, א-ג, ירושלים ותל אביב: הוועד להוצאת ספר בית"ר, תשכ"ט-תשל"ג 1969–1973
(ח' בן-ירוחם), העלילה הגדולה, לפני רצח ארלוזורוב ולאחריו, תל אביב: מכון ז'בוטינסקי, תשמ"ב 1982
רבי יוחנן בן זכאי : מה היה ומה לא היה, ירושלים, מכון מרחביה, תשמ"ב 1982
"כל נדרי" - בן בעיה לחידה, ספר יובל לכבוד מורנו הגאון רבי יוסף דוב הלוי סולובייצ'יק כרך א-ב, (עורכים: שאול ישראלי, נחום לאם, יצחק רפאל), ירושלים: מוסד הרב קוק; ניו-יורק: ישיבה-אוניברסיטה, תשמ"ד 1984
למעורבותו של הרב אברהם יצחק הכהן קוק ביישוב ארץ-ישראל, שלם, כרך ד, תשמ"ד 1984, עמ' 555–564
הציונות, אוצר התעודות הפוליטיות, (הקדמה: דוד בן-גוריון), ירושלים: הוצאת אחיאסף, תש"ד 1944
חירות ומשטר: אדם - עם - מדינה - מעמד, אוצר תעודות היסטוריות ופוליטיות, (הקדמה: חיים יהודה רות), ירושלים: הוצאת גורן, תש"ו 1946
ספר היובל (של הגימנסיה העברית בירושלים): תרס"ט-תשי"ט, ירושלים : הוצאת אגודת שוחרי הגימנסיה העברית בירושלים, תשכ"ב 1962
(עם חיים שכטר), אוצר הניבים האנגליים, ירושלים, הוצאת עבר, תש"ח 1948
"ציונים" מקרב הבריטים באמצע המאה התשע-עשרה, הקונגרס העולמי למדעי היהדות, 7, תולדות עם ישראל באירופה, תשל"ז 1977, עמ' 185–210.
קולות קוראים לציון, (לזכר יונתן נתניהו, גיבור מבצע יונתן – ה' בתמוז תשל"ו, 3 ביולי 1976), ירושלים: מרכז זלמן שזר, החברה ההיסטורית הישראלית, 1977
(ח' בן ירוחם, עם חיים עמנואל קוליץ), שלילה לשמה כלפי ישעיהו ליבוביץ : קובץ עיונים ורשימות, ירושלים: הוצאת אל השורשים, תשמ"ג 1983
דנטה אליגיירי, על המונארכיה לדאנטי, ירושלים: הוצאת מוסד ביאליק, תשכ"ב 1961
בצלאל רות, היהודים בתרבות הריניסאנס באיטליה, ירושלים : הוצאת מוסד ביאליק, תשכ"ב 1962
חן ליברמן (נולדה באב ה'תשמ"ה, 8 באוגוסט 1985) היא עיתונאית, עורכת, כתבת ואשת רדיו וטלוויזיה ישראלית, חברת מערכת תוכנית התחקירים "עובדה".
ומרצה מחוץ למניין בחוג לתקשורת באוניברסיטת תל אביב.
חן ליברמן גדלה בחיפה כבת זקונים למשפחה בת ארבעה ילדים.
אחיותיה הן העיתונאית ואשת התקשורת טלי ליברמן והשחקנית עדילי ליברמן.
את דרכה בעולם העיתונות החלה במהלך שירותה הצבאי בגלי צה"ל, בתפקיד כתבת חוץ.
בהמשך שירותה, סיקרה את תחום התקשורת, הייתה כתבת לענייני פלילים, וכן ערכה והגישה את מבזקי החדשות.
בשנת 2005, בתום שירותה הצבאי, הגישה את פינת "חדשות הבידור" בתוכנית "ערב טוב עם גיא פינס".
בשנת 2007 עברה לגור בניו יורק לשם לימודים אקדמיים, והשלימה תואר ראשון בהיסטוריה אמריקאית ובעיתונות.
במהלך שהותה בארצות הברית, עבדה ברשת ABC, שימשה ככתבת "ערב טוב עם גיא פינס" בארצות הברית, ראיינה רבים מכוכבי הוליווד, וכתבה טור ב"ידיעות אמריקה" שהתפרסם גם באתר ynet.
באותה תקופה אף השתתפה בתפקיד קטן בפרק של "תרגיע".
בשנים 2010–2012 הגישה פינה בתוכנית הרדיו "שי ודרור" ברדיו ללא הפסקה.
בשנת 2013 חזרה לישראל והתקבלה לתפקיד עורכת דסק התרבות בערוץ עשר, במקום נדב בורנשטיין.
בדצמבר 2016, עם יציאתו לגמלאות של מולי שפירא, החלה להגיש תוכנית בנושאי תרבות בגלי צה"ל בימי שישי, יחד עם ענבל גזית.
בשנת 2017 החלה לשמש מדי פעם כמגישה-מחליפה של התוכנית "היום שהיה".
ב-1 באוקטובר 2017 הגישה ליברמן לראשונה את התוכנית "חמש עם רפי רשף".
באוקטובר 2019 הצטרפה למערכת תוכנית התחקירים "המקור", שם פרסמה תחקיר על מערכת היחסים המתעללת שעבר השחקן וזמר שולי רנד וערכה ראיון עם השחקן משה איבגי, לאחר שהורשע בעבירות מין.
בנובמבר 2020 הגישה תביעה, לפי חוק לשון הרע וחוק למניעת הטרדה מינית, נגד שני אנשים שפרסמו ציוצים פוגעניים כלפיה בטוויטר.
וקיבלה פיצויים בסך 30,000 ש"ח.
בינואר 2022 עזבה את "רשת" ועברה לתוכנית התחקירים "עובדה" של "קשת".
שם, היא פרסמה, בין היתר, תחקירים על בית השנטי ועל המתרחש ב"מכללה" של ניסן גבני.
ליברמן חברה בפאנל של תוכנית הבוקר "חדשות הבוקר" עם ניב רסקין ומגישה את "חוץ לארץ", הסכת חדשות החוץ של עיתון "הארץ".
בן זוגה הוא אדם שנער, פרופסור חבר בבית ספר רדזינר למשפטים באוניברסיטת רייכמן.
חן שכטר (נולד בשנת 1970) הוא פרופסור מן המניין בבית הספר לחינוך באוניברסיטת בר-אילן.
מתמחה במנהיגות, ניהול ומדיניות בחינוך.
מחקריו עוסקים בתהליכי שינוי במערכות חינוך, רפורמות בחינוך, למידה מהצלחות, מנהיגות מערכתית, קהילות למידה מקצועיות, למידה ארגונית ורשתות בחינוך.
בעבר היה אלוף ישראל בשחייה (1986).
שכטר היה אלוף ושיאן ישראל בשחייה.
הוא התאמן במחלקת השחייה של אגודת מכבי תל אביב בהדרכתו של אריק רובין.
באליפות ישראל בשחייה לנוער שנערכה באוגוסט 1983 זכה שכטר במדליית זהב במשחה ל-200 מטר פרפר בשיא ישראלי חדש לגילאי 13 של 2:22.88 דקות.
בתחרויות השחייה לנוער של המכביה ה-12 שנערכו ביולי 1985 זכה שכטר ב-3 מדליות, 2 זהב ו-1 כסף.
מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר פרפר בשיא ישראלי חדש לגילאי 15 של 1:00.54 דקות ובמשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:11.80 דקות ומדליית כסף במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 57.93 שניות.
בתחרות אירופית לנבחרות נוער שנערכה בליסבון שבפורטוגל באפריל הוא זכה בשתי מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 59.68 שניות ובמשחה שליחים 4x100 מטר חופשי בשיא ישראלי חדש לגילאי 16 של 3:42.84 דקות.
אלוף ישראל עם יד שבורה
שלושה שבועות לפני אליפות ישראל שנערכה בווינגייט באוגוסט אותה שנה, שבר שכטר את ידו השמאלית באימון, שגובסה בבית החולים.
למרות המלצת הרופאים להתנזר מכל פעילות ספורטיבית לפחות חודש ימים, הוא הוריד את הגבס באליפות וזכה במדליית הזהב, במשחה ל-200 מטר פרפר בשיא אישי חדש של 2:10.78 דקות, לפני ערן גרומי ממכבי ירושלים (2:12.53 דקות) וזוהר גלילי מהפועל עמק חפר.
מנהלי בתי-הספר בחזית הרפורמות", הוצאת רמות - אוניברסיטת תל אביב
חן שפירא (נולדה ב-5 בדצמבר 1956) היא רופאה קרדיולוגית ישראלית, כיהנה כמנהלת מרחב חיפה וגליל מערבי של שירותי בריאות כללית, וקודם לכן כיהנה כמנהלת מרכז רפואי כרמל.
חן שפירא נולדה וגדלה בחיפה.
לאחר שסיימה את לימודי התיכון בבית הספר הריאלי בחיפה נרשמה ללימודי רפואה בטכניון.
את הסטאז' עשתה בבית חולים כרמל ולאחר מכן המשיכה להתמחות בקרדיולוגיה אותה סיימה ב-1988.
במקביל להתמחותה החלה לשמש כרופאת הקיבוץ אושה, תפקיד אותו מילאה במשך 17 שנה עד 2004. בתום התמחותה מונתה לאחראית יחידת טיפול נמרץ לב, מומחיותה העיקרית הייתה טיפול בבעיות לב של נשים בהריון.
ב-1996 מונתה לסגנית מנהל מרכז רפואי כרמל.
ב-2001 מונתה למנהלת רפואית של מחוז חיפה וגליל מערבי בשירותי בריאות כללית.
ב-2007 מונתה למנהלת מרכז רפואי כרמל (לאחר כהונתו של ד"ר יעקב זילברג).
במהלך כהונתה היה זה בית החולים הראשון בישראל לקבל את הסמכת הארגון הבינלאומי לאיכות ובטיחות ברפואה JCI, כבית חולים אקדמי ומחקרי ב-2010.
ב-2015 סיימה את כהונתה כמנהלת מרכז רפואי כרמל, ומונתה למנהלת מרחב חיפה וגליל מערבי של שירותי בריאות כללית.
בספטמבר 2017 הודיעה על יציאתה לשבתון, לאחר שנחשף כי רופא במרחב עליו הייתה ממונה השתכר כ-350 אלף שקלים בחודש במסגרת מעבר מקופת החולים מאוחדת לשירותי בריאות כללית, והוחלפה על ידי רו"ח אלי כהן.
שפירא משמשת כפרופסור משנה קליני בפקולטה לרפואה בטכניון.
שפירא בעלת תואר שני בבריאות הציבור ומינהל רפואי (MPH) משלוחת אוניברסיטת קלארק בישראל.
חן מצגר-אדר (נולד ב-2 באוגוסט 1986) הוא מפיק מוזיקלי, מעבד ומלחין ישראלי.
חן מצגר נולד וגדל באורנית, הצעיר מבין שלושה אחים.
אמו גננת ואביו איש עסקים החי ברומניה.
לאחר מותו סבו מצד אמו ב-2003, הוסיף חן, את שם משפחת הסב, "אדר", לשם משפחתו.
שירת בלהקת פיקוד העורף, ובמספר להקות בחיל החינוך והנוער כמנהל מוזיקלי, כקמ"ט הפקות וכן כמנהל המוזיקלי והמתזמר של התזמורת הקאמרית של חיל החינוך.
בוגר בית הספר רימון במגמת הלחנה ועיבוד (2007–2009).
מאז שחרורו מצה"ל ועד 2019 המשיך מצגר-אדר לעבוד עם צה"ל במסגרת שירות המילואים והיה ספק של משרד הביטחון בענף תרבות של חיל החינוך.
עיבד והפיק מוזיקלית את השיר הישראלי לאירוויזיון:
2013 – "רק בשבילו" בביצוע מורן מזור
2016 – "Made of Stars" בביצוע חובי סטאר
עבד כמנהל המוזיקלי של נבחרת ישראל בהתעמלות אמנותית, ובעקבות כך של נבחרות נוספות.
בהמשך הפך למנהלה המוזיקלי של נבחרת רוסיה בהתעמלות אמנותית, ולחבר בוועד המנהל של עילם, עמותה ישראלית לזכויות מוסיקאים מבצעים.
עיבד ביחד עם הנרי מזרחי אלי את הלהיט "תל אביב" שכתב דורון מדלי ומבצע עומר אדם לראשונה שיר גאווה מזרחי.
2019 – הפקת שירה לדנה אינטרנשיונל בשיר "Diva to Diva", במסגרת החלק האומנותי בקדם האירוויזיון השוודי ובשיר "תל אביב", במסגרת האירוויזיון בישראל.
2016 – מפיק מוזיקלי ומעבד לשיר "Made of Stars" בביצוע חובי סטאר שהעפיל לגמר האירוויזיון
2014 – הלחנה, ביחד עם היוצרת לורן דה פז של השיר "נשארת איתי", למילותיה של לורן דה פז, בביצוע מיי פיינגולד, שזכה במקום השני בקדם-אירוויזיון 2014 (רשות השידור)
2013 – עיבוד והפקה מוזיקלית ל"רק בשבילו", זכייה בקדם-אירוויזיון ונסיעה יחד עם מורן מזור להפיק מוזיקלית, לנגן, לשיר ולייצג את ישראל באירוויזיון בשוודיה, (ליאם הפקות)
2011 – מפיק מוזיקלי, מעבד ומלחין השיר "קח אותי" של הזמרת סיוון בקדם אירוויזיון
2019 – הפיק מוזיקלית ביחד עם אילון נופר את המחזמר "שמוליקיפוד" עבור תיאטרון הילדים הישראלי.
2019 עד 2021 – תוכנית הנוער "התחנה" - הלחנה, עיבוד והפקה מוזיקלית לסדרה ושיר הנושא והפתיח הסדרה
2018 – תוכנית הנוער "טרנינג" - הלחנה, עיבוד והפקה מוזיקלית - פתיח הסדרה
2017 – עיבוד והפקה מוזיקלית למופע של שירה לוי ועמית רהב, שניים מכוכבי הסדרה "פלאשבק"
2016 – "המגזימנים" - ניהול מוזיקלי למופע לכל המשפחה של כוכבי גאליס בשירי עוזי חיטמן (תיבת נח)
2015 – ארבעה דיסקים לחגים לילדים, בביצועו של משה דץ, בשיתוף סטימצקי ובית היוצר
2014 – כיום – הלחנה, עיבוד והפקה מוזיקלית ל"שבט צוצלת", סדרת נוער בערוץ "זום", בבימויו של אופיר לובל (סברס)
2014 – הלחנה, עיבוד והפקה מוזיקלית בשיתוף עם המוזיקאי דורון מדלי ל"כוכב הצפון", סדרת נוער בערוץ דיסני ישראל
2014 – הפקה ועיבוד מוזיקלי של "מקס ומילי", לערוץ 9 ו-v.o.d yes בבימוי אבי דור (לחברת אפלג'וס הפקות)
מחרוזת יום העצמאות לירדנה ארזי - בית הנשיא
2021-22 – שיר סיום ופתיחה בתוכניתו של נדב בורנשטייין
2020 – "הנספח" הוט - הפיק ועיבד חלקים מהמוזיקה בסדרה ללחנים וניהול פרויקט של אוהד חיטמן.
2019 – "נעלמים" לחנים מקוריים לפס הקול של העונה האחרונה של הסדרה
2019 – "הלחנה עיבוד והפקה מוזיקלית לסדרה גולסטאר נשים - מילים הדס כהן.
2019 – "מוזיקה מקורית ועיבוד לפס הקול לצילומי העונה החדש של גולסטאר
2019 – "התחנה" הלחנה עיבוד והפקה מוזיקלית לשיר הנושא - מילים נעם חורב וביצוע שירה לוי הלחנת הפסקול לסדרה
2018 – גולסטאר עיבוד והפקה מוזיקלית לשיר הנושא בביצוע רון שובל ושאר השירים בעונה
2017 – "היחידה" (עונה 3) - עיבוד והפקה מוזיקלית כמו כן השתתפות בתוכנית כמפיק המוזיקלי.
2016 – מפיק מוזיקלי, ספיישל סיום הערוץ הראשון (רשות השידור) לתוכנית הנוער והילדים בהשתתפות ריקי גל, דפנה דקל, אדם, אלי גורנשטיין, ישראל גוריון, כוכבי צעירי תל אביב - לא כולל שירות לדורותיהם ועוד (טלי אשכולי).
2016 – עריכת שירות לתוכנית "היחידה" בHOT.
2016 – הפיק מוזיקלית את העונה הראשונה של "האחות ג'קי".
2015 – בוחן ומעבד מוזיקלי בתוכנית "אקס פקטור" 2.
2015 – הלחנה עיבוד והפקה מוזיקלית לשיר הפתיחה וunderscores של העונה הרביעית של הסדרה "חלומות מפלסטיק", בבימוי איילת הלר.
2014 – עיבוד והפקה מוזיקלית ל"אחרי 20 שנה", תוכנית אירוח בערוץ 20.
2013 – הלחנת מוזיקה מקורית ושיר הנושא עבור הסרט התיעודי "לרוץ", במאי: דניאל יובל, שודר ברשות השנייה ובערוץ 10, (ארז דן הפקות).
2012 – הפקה מוזיקלית ועיבוד לשיר הנושא "אני רעב", שודר ב"רשת", ערוץ 2, (ארז דן הפקות).
2011 – הלחנה והפקה מוזיקלית עבור סרט דוקו בערוץ 10, "הילדה שלי תחזור לשיר", (בהפקת מוזר פילמס).
2020 – עיבוד, הפקה מוזיקלית וכתיבת קטעים מקוריים לנבחרת ישראל בהתעמלות אמנותית קבוצתית לתרגילים האולימפיים שייצגו את ישראל באולימפיאדת טוקיו (2020)
2019 – הלחנה, עיבוד והפקה מוזיקלית להצגה "תיק פתוח" של חברת "תיבת נח", בהשראת פרשת רצח תאיר ראדה.
2019 – ניהול מוזיקלי ועיבודים לאירוויזיון 2019 - כל מה שלא סיפרו לכם מאת שלמה משיח בהפקת מירי פרלמן ובבימוי של גלעד פרלמן - ניסן נתיב בוגרי 2019.
2019 – עיבוד והפקה מוזיקלית לתיאטרון הילדים הישראלי להפקה "שמוליק קיפוד"
2019 – עיבוד והפקה מוזיקלית לנבחרת ישראל בהתעמלות אמנותית לעונות - 2019/2018
2012 – קומפוזיטור, מתזמר ומפיק מוזיקלי ב"תיאטרון האור" של אלון בירגר, בבימויו של צדי צרפתי.
2012 – עוזר מעבד ומפיק מוזיקלי שותף לאוהד חיטמן בהצגה "ביקור הגברת הזקנה", בבימויו של אילן רונן, בתיאטרון הבימה; בהשתתפות השחקנים גילה אלמגור ואלכס אנסקי.
2011 – כתיבה והפקה מוזיקלית לחלק מהמופע "פודרה", מופע מחול יחיד של עידו תדמור.
2011 – קומפוזיטור, מפיק מוזיקלי ופרפורמר ביחד עם ענת גריגוריו במופע "טופ סיקרט", שהוצג במרכז סוזן דלל ובפסטיבל עכו.
2010 – כתיבה והפקה מוזיקלית ל"פרויקט לארמי", הצגה בתיאטרון העברי.
2021-22 – שלושה סינגלים לאלבומה השני של המוזיקאית היוצרת ענת חיטמן כולל הסינגל "אין רק חושך בלילות".
2019-ואילך – הפקה מוזיקלית וניהול של הזמר ברק לוי.
2020 – ירדנה ארזי - הפקה מוזיקלית ועיבוד מחודש ללהיט "שירו שיר אמן".
2020 – מתיסיהו - עיבוד מחודש לתקופת הקורונה ללהיט one day
2020 – הפקה ל-72 שנים למדינת ישראל של הסוכנות היהודית בבימוי של ארז דן
2019 – עדי ביטי - ניהול מוזיקלי ואמנותי, עיבוד והפקה מוזיקלית לסינגל: "כנפיים".
2019 – דניאל יפה - ניהול מוזיקלי ורפרטואר, הלחנה, עיבוד והפקה מוזיקלית לסינגל: "יש מי ששמור עליי".
2019 – עדי ביטי - ניהול מוזיקלי ואמנותי, עיבוד והפקה מוזיקלית לסינגל: "הם אומרים לי".
2019 – חובי סטאר - עיבוד והפקה מוזיקלית לאלבום בכורה בינלאומי.
2019-2018 – מיקה קרני - עיבוד והפקה מוזיקלית לאלבום החדש, מתוכו יצאו השירים: "קח אותי גבוה", "כשאתה טוב אליי", "יונים מהגג", "סלאם בומביי ותברא תברא".
הסינגל יונים מהגג עבר פלייליסט בכל תחנות השידור ובפלטפורמות הדיגיטליות בידיוק 15 שנים לאחר הלהיט מגדלור
2018 – יוני רועה - ניהול מוזיקלי למופע "שירים הם חברים" ועיבוד מוזיקלי לשיריו.
2017 – חדוה עמרני - עיבוד והפקה מוזיקלית לשירים "דרך" ו"זה כמו אבל לא".
2016 – ניהול מוזיקלי ופסנתר - מופע מוזיקלי - המגזימנים 2.0 כוכבי גאליס מור פולנוהר, ליאור כהן ובן רביד, שירים: עוזי חיטמן - מופע לכל המשפחה (תיבת נח)
2016 – מפיק מוזיקלי של שישיית חינוך
2016 – מפיק מוזיקלי להקת חיל החינוך הייצוגית
2016 – שי המבר - הפקת אלבום הבכורה וניהול מוזיקלי של סיבוב ההופעות.
2015 – להקות צבאיות: להקת קריית ההדרכה.
2015 – השיר של הזמר צחי הלוי מארח את שלומי שבת ואהובה עוזרי מתוך המחזמר "הזמיר" שכתבו נעם חורב ותומר הדדי, בהפקה מוזיקלית של מצגר-אדר ושל סתיו בגר - "רק אהבה".
2015 – ניהול, הפקה מוזיקלית ועיבוד לאלבום הביכורים של שי המבר, בוגרת בית הספר למוזיקה של קשת.
עצמאי - שיתוף פעולה עם ערוץ הבידור).
2015 – הסינגל "הפעם" של זהבה בן, מתוך הפרויקט החברתי "קול אישה" ביוזמת המוזיקאים רועי ברקוביץ' ולירון בן שמעון, בשיתוף לינקטון וארגון ויצו - למען קידום הנשים בישראל.
2015 – עיבוד והפקה מוזיקלית של אלבומה הראשון של עדי ביטי
2014/15 – עיבוד והפקה מוזיקלית של האלבום הראשון של הזמרת מגיאור (האלבום כלל את גרסת הכיסוי שלה ללהיטה של מייגן טריינור "All About That Bass").
2014 – עיבוד והפקה מוזיקלית לסינגל "היא לא תבוא", בביצוע הזמר רותם כהן, מילים: דידי הררי, לחן: רותם כהן.
(עצמאי) אלבום שזכה למעמד אלבום זהב.
2015-2013 – ניהול מוזיקלי ועיבוד לסיבוב ההופעות בברלין של אמן הקברט "עושרי" (עצמאי - ברלין).
2013 – עיבוד, ניהול והפקה מוזיקלית ל"שלחו אותי", מתוך האלבום הראשון של מורן מזור (זוכת העונה הראשונה של תוכנית הטלוויזיה "אייל גולן קורא לך"), יוצרים דורון מדלי ולירון לב (ליאם הפקות.)
2013 – תיזמור כל האלבום של אסף אברבוך (עצמאי).
בשיתוף המוזיקאי יהודה הגר תחת ניהולו המוזיקלי של חן של המופע של משה ועומר דץ.
2021-2024 מוזיקאי הנבחרת הקבוצתית של רוסיה תחת המאמנת אירה ויגדורציק והכראוגרפית רחלי ויגדורציק.
2020 – נבחרת ברזיל בהתעמלות אמנותית - מעבד בתרגיל הכדורים לשנה האולימפית במאבק נבחרת ברזיל ב ובטורנירים העולמיים על מנת להשתתף באולימפיאדת טוקיו.
הפקה מוזיקלית, עיבוד והלחנה לנבחרת ישראל בהתעמלות אומנותית קבוצתית לקריטריון האולימפי עבור טוקיו 2020 בהדרכת אירה ויגדורצ'יק.
2018 ו-2019 – "הזמנים עברו מהר" - דיסק שצה"ל והלקות הצבאיות הפיקו בשיתוף גלי צה"ל וגלגלצ בשירים חדשים של מיטב האמנים במדינת ישראל בביצוע הלהקות הצבאיות ואורחים מיוחדים השירים והאלבום זכו להצלחה רבה לאחר שנים של שנים רבות של התעמלות מצד התקשורת.
2017 – "דיסק ששת הימים" - דיסק שצה"ל הפיק לציון חמישים שנה למלחמת ששת הימים.
בדיסק מופיעות להקות חיל החינוך של צה"ל.
2017 – "היכל הזיכרון" - המעבד והמפיק המוזיקלי בהיכל שבהר הרצל - פרויקט ממלכתי עבור משפחות חללי צה"ל.
2017 – "אבנים מדברות" - לחן והפקה מוזיקלית - השיר היחיד שיצא מטעם רשת ג' וחברת לינקטון במסגרת יום הזיכרון.
2017 – הפקה מוזיקלית ועיבודים לדיסק לציון ששת הימים המבוצע על ידי הלהקות הצבאיות בהוצאת צה"ל -ענף תרבות- מדור הפקות
2016/17 – הוזמן לכתוב יצירה בת 30 דק' להיכל הזיכרון בהר הרצל שיחנך ב-1 במאי, ערב יום הזיכרון לחללי מערכות ישראל ולנהל מוזיקלית את כל פס הקול של המוזיאון
2016/17 – עיבוד, ניהול והפקה מוזיקלית למופע 50 שנה למלחמת יום כיפור - פורום מטכ"ל, צה"ל -ענף תרבות- מדור הפקות
2016 – מפיק מוזיקלית את שיר הנושא של פרויקט יום הזיכרון של רשת ג', ynet ולינקטון.
2015 – עיבוד, ניהול והפקה מוזיקלית של "אהבה עולמית", פרויקט שנסונים ביוזמתו של מקס לבקובסקי (שפקס).
אלבום משולש הכולל 34 שירים, בביצועם של הזמרים לירון רמתי, מאור תיתון, עדי כהן, אלון שר וירון בוחבוט.
2014 – ניהול, הפקה ועיבוד מוזיקלי של שלוש עצרות ליחידות גולני, גבעתי, 828 ו-460.
2012 – הלחנת המוזיקה לתרגיל הקרקע של המתעמלת ולריה מקסיוטה, מנבחרת ישראל בהתעמלות מכשירים באולימפיאדת לונדון (2012) (הוועד האולימפי בישראל).
2020 – ישראייר - סימן שזה ישראייר
2019-2020 - ביט ודומינוס - הלחנה, עיבוד והפקה מוזיקלית
2019 – ליגת העל בכדורסל - עיבוד, והפקה מוזיקלית לשיר אחרי כל השנים בביצוע שחקני ליגת העל
2017 – חברת אידיאל (ארונות הזזה) - עיבוד, הלחנה והפקה מוזיקלית
2017 – הפילהרמונית הישראלית - עיבוד והפקה מוזיקלית
2017 – לה קרמרייה - עיבוד, הלחנה והפקה מוזיקלית
2016 – פרסומת לקורקינט רייזור לחברת פופיק
2016 – החל לעבוד עם חברת Sabio
2015 – קמפיין לשמירת בטיחות החיילים בחופשה עבור דובר צה"ל
2015 – עיבוד והפקה מוזיקלית לפרסומת לרשת משקאות הטורקי Sabio (Me Music)
2014 – ניהול, הפקה מוזיקלית וכתיבה לפרסומת לרשת האופנה מייבלין ניו יורק (Maybelline New York)
2013 – הלחנה, עיבוד והפקה מוזיקלית לפרסומת לרשת האופנה "עונות" (ONOT) בכל הפורמטים (פובליסיס)
חן מזרחי (נולד ב-5 ביולי 1985) הוא סטנדאפיסט, קומיקאי ושחקן ישראלי.
מזרחי נולד וגדל בשכונת התקווה שבתל אביב, ולו שני אחים ואחות.
התחנך בגימנסיית הרצליה, ולאחר מכן למד במכללת מקס פיין.
בגיל 16 התחיל להופיע במועדון הקאמל קומדי קלאב, כשלימים הפך לאמן הבית.
ב-2010 שיחק בתפקיד משני בסדרת דרמת הפשע "הבורר" בתור נהג משאית, ולאחר מכן הנחה תוכניות דוקו-ספורט בערוץ הגברים הישראלי אגו.
ב-2012 הצטרף לפאנל התוכנית הסאטירית "צחוק מעבודה" בערוץ 2 של הזכיינית רשת, וב-2016 החל לשחק בערוץ קומדי סנטרל ישראל בסדרה הקומית "שותפים" יחד עם גדי וילצ'רסקי, שם גם היה יוצר וכותב.
באותה שנה השתתפו השניים גם בפרסומת למותג השתייה המוגזת פפסי בישראל, לצדה של בר רפאלי.
מזרחי שיחק בעונות השנייה והשלישית של הסדרה הקומית "שנות ה-80" ברשת 13, בתפקיד בבר המגזימן.
ב-2019 השתתף בקמפיין מפלגת הליכוד לצד ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו.
ב-2020 היה פרזנטור של פיצה האט בישראל.
בנוסף באותה שנה התמודד במקצה ה-VIP של "נינג'ה ישראל" בקשת 12, והגיע בו למקום השביעי.
בשנת 2024 החל להשתתף ב"מועדון הסטנד-אפ" ששודר בכאן 11.
מזרחי היה נשוי לאתי אדרי במשך 11 שנה ולהם שתי בנות.
השניים התגרשו ב-1 בנובמבר 2025.
חן מענית (נולד ב-21 בדצמבר 1975) הוא עיתונאי ופרשן משפטי ישראלי, חבר הדסק המשפטי של עיתון הארץ.
מענית נולד בקיבוץ הזורע, לגבי, מנהל ואוצר של מוזיאון וילפריד ישראל לאמנות ולידיעת המזרח בקיבוץ, מחלוצי הצוללנים בחיל הים, ולד"ר שרה מענית, מזכירת הקיבוץ, מורה וחוקרת ספרות.
את שנות התיכון העביר במוסד החינוכי "שומריה" בקיבוץ משמר העמק ואת שירותו בצה"ל עשה ביחידה באמ"ן.
ב-2005 סיים את לימודי המשפטים באוניברסיטת חיפה.
בין השנים 2005–2006 התמחה אצל השופטת רעיה חפרי-וינוגרדוב בבית המשפט המחוזי בחיפה.
בשנים 2006–2008 עבד כעוזר הוראה של פרופ' פניה עוז-זלצברגר מהפקולטה למשפטים באוניברסיטת חיפה.
בשנים 2007–2009 שימש עוזר משפטי בלשכת נשיא בית הדין האזורי לעבודה בחיפה, השופט רם כהן, שם כיהן בין היתר כמגשר-בפועל מטעם בית הדין לעבודה.
ב-2010 החל את עבודתו ככתב לענייני משפט ב"גלובס".
ב-2012 מונה לפרשן, וב-2017 קודם לתפקיד ראש דסק התחקירים בעיתון.
בין השנים 2012–2016 היה חבר ועד עיתונאי "גלובס", המשתייך לארגון העיתונאים בישראל.
ב-2018 היה יוזם ושותף בצוות, בהובלת ד"ר תהילה שוורץ אלטשולר, שעמל על ניסוחו של קוד אתי לעיתון "גלובס".
מענית יזם מהלך בעיתון "גלובס" לקביעת כללים מיוחדים לאופן שבו יש לסקר אירועים פליליים.
כללים אלו החלו להיות מיושמים ב-4 בספטמבר 2018. במסגרת המדיניות נקבע כי העיתון לא ישתמש בתמונות של אישים ממעצר אלא אך ורק בסיקור המעצר עצמו, או אם יש לכך הצדקה מיוחדת באישור עורך אחראי.
גם בעת המעצר העיתון יקפיד על בחירת תמונות ששומרות על כבוד המסוקר.
ביולי 2021, לאחר תריסר שנים בעיתון גלובס, החל לעבוד בדסק המשפטי של עיתון הארץ.
מענית כותב פרוזה וסיפורת, אשר במסגרתה כתב ספר ילדים.
סיפורים פרי עטו התפרסמו בכתבי עת שונים.
הסיפור "בגין מת" פורסם כ"סיפור מומלץ" במסגרת תחרות הסיפור הקצר של "הארץ" לשנת 2017.
מענית נשוי ללירז ואב לשלושה.
ב-2012 חשף כי מתקיימים מגעים מתקדמים להסדר טיעון עם שולה זקן בתיק הולילנד, ולפיה ההסדר יכלול הודאה באשמה של זקן בחלק מסעיפי האישום, ובתמורה לכך לא תגיש הפרקליטות ערעור נגדה בפרשת טלנסקי תוך שהיא תדרוש עונש קל, הסכם שלבסוף יושם.
ב-2018 חשף כי עורך הדין יעקב וינרוט שילם כ-12 מיליון שקל לרשות המיסים בגין טענות של הרשות לחוב מס שהיה שנוי במחלוקת בין שני הצדדים.
בפברואר 2024 פרסם דו"ח של הסניגוריה הציבורית אודות הצפיפות ותנאי הכליאה הקשים בבתי הכלא בישראל לאחר מעצרי פלסטינים וערביי ישראל במהלך מלחמת חרבות ברזל.
חן שרייבר (נולד ב-19 בינואר 1966) הוא רואה חשבון ישראלי, נשיא לשכת רואי החשבון בישראל מאז אוקטובר 2021.
שרייבר נולד ב-1966 בבני ברק.
למד בתיכון אורט סינגלובסקי ושירת בצה"ל כטכנאי קשר.
למד תואר ראשון בכלכלה באוניברסיטת בר-אילן בין השנים 1988–1991, ותואר שני במימון באוניברסיטת בר-אילן בין השנים 1992–1993. ב-1998 קיבל תעודה בחשבונאות.
מחזיק ברישיון רואה חשבון (CPA) ממועצת רואי החשבון בישראל ובתעודת יועץ פנסיוני (CPC) ממשרד האוצר.
בשנת 2013 ייסד משרד רואי חשבון עצמאי, המתמחה בבקרת תהליכים ובייעוץ בהאצת צמיחה והשבחת חברות, וכן ייסד את המרכז הארצי להכשרת דירקטורים, מנהלי כספים וחשבים.
לפני כן עבד בחברות ציבוריות שונות כסמנכ"ל כספים.
את תחילת דרכו המקצועית עשה שרייבר בבנק דיסקונט בתחום הערכת סיכון אשראי.
בהמשך שימש כסמנכ"ל כספים בחברות שונות בתחומי המסחר, הקמעונאות, התעשייה והנדל"ן וביניהן קבוצת החברה לישראל, קבוצת בני גאון בע"מ ומגה ספורט.
בשנת 2009 זכה לאות הפורום ל-CFO (סמנכ"ל הכספים) המצטיין במשק.
ב-2010 שימש שרייבר כסמנכ"ל כספים באפקון החזקות בע"מ ועם כניסתו לתפקיד ביצע גיוס חוב של 100 מיליון ש"ח ומיזג לקבוצה שתי חברות.
ב-2019 מונה על ידי שר המשפטים דאז, אמיר אוחנה, לחבר מועצת רואי החשבון ומשמש גם כחבר הוועד המרכזי בלשכת רואי החשבון החל משנת 2009, וכחבר בוועדה למינוי רו"ח וקביעת שכרם מטעם רשות החברות הממשלתיות.
באוקטובר 2021 נבחר על ידי האספה הכללית של לשכת רואי החשבון בישראל לנשיא הלשכה, בספטמבר 2024 נבחר לכהן לקדנציה נוספת..
בסוף 2025 ניסה שרייבר לקדם שינוי בתקנון לשכת רואי החשבון על מנת לבטל את ההגבלה על מספר הקדנציות שאפשר לכהן ברצף כנשיא, דבר שיאפשר לו להתמודד לכהונה שלישית ברצף.
חוות דעת משפטית של עו"ד קארן שוורץ, ראשת העמותות וההקדשות לשעבר, קבעה כי הסרת מגבלה זו פוגעת בעקרונות של שוויון, תחרות הוגנת, שקיפות ואחריותיות, ואינה מתיישבת עם חובות נאמנות וזהירות החלות על נושאי משרה בגוף בעל מאפיינים ציבוריים כמו לשכת רואי החשבון.
שרייבר נשוי לחלי, ואב לארבעה ילדים.
הוא ומשפחתו מתגוררים ברמת גן.
חן חנוך עברי אפטר (10 באפריל 1958 - 7 בספטמבר 2012) היה דיפלומט ישראלי שכיהן כשגריר ישראל בלטביה.
עברי נולד לנחמה ומשה (מרטין) אפטר, במשפחה בת שני ילדים.
הוא התגייס לצה"ל בקיץ 1976 ושירת כקצין במשטרה הצבאית החוקרת.
הוא החל לעבוד במשרד החוץ בנובמבר 1986. היה מתמחה מדיני בחטיבת ההדרכה.
בשנת 1988 הוצב כמזכיר מדיני באגף המזרח התיכון.
שנה אחר כך נשלח לשמש כמזכיר מדיני בשגרירות ישראל בברזיל, עד 1993. בשנים 1993–1996 היה מזכיר מדיני באגף אמריקה הלטינית.
לאחר מכן שירת שלוש שנים כיועץ מדיני בשגרירות ישראל בקנדה.
במשך שנה (1999–2000) שימש כיועץ בלשכה המדינית של היחידה לקשרי חוץ במשרד ראש הממשלה.
לאחר מכן שירת שש שנים כמנהל מחלקה ב.
בשנים 2006–2010 כיהן כשגריר ישראל בלטביה ושגריר לא-תושב בליטא.
לאחר שובו ארצה הוצב כציר יועץ מדיני בלשכת סגן שר החוץ.
עברי היה האישיות הראשונה שזכתה בעיטור "הכוכב הדיפלומטי" הליטאי (Lietuvos diplomatijos žvaigždė) לשנת 2010. העיטור הוענק לו באירוע חגיגי שנערך במלון דן בתל אביב בדצמבר 2010 מידי ראש ממשלת ליטא, אנדריוס קוביליוס, שהגיע בראש משלחת ליטאית לביקור בישראל.
נשא לאישה את דליה עברי ונולדו להם ארבעה בנים.
עברי אפטר נפטר בגיל 54 ממחלה ממארת, שממנה סבל כארבע שנים.
הוא הובא לקבורה בבית הקברות סגולה בפתח תקווה.
הניח אישה, הורים, ילדים ושלושה נכדים.
עבודת דוקטורט באוניברסיטת בר-אילן שכתב ושעסקה בדמוקרטיה ויחסי חוץ בברזיל בשנים 1990–1993, הוגשה לאחר מותו, ב-2013.
על שמו של עברי אפטר בית ספר תיכון - בית הספר חן לשגרירים צעירים בפתח תקווה.
חן פיליפוביץ (נולד בי"ז בתמוז ה'תשכ"ה, 17 ביולי 1965) הוא איש עסקים ואיש ציבור ישראלי.
ראש מועצת הר אדר בין השנים 2013–2018 וחבר המועצה.
בנם של יעל לבית ויגוצקי ואלי פיליפוביץ.
סב אמו, דוד ויגוצקי, נולד בירושלים בתקופת השלטון העות'מאני והיה המוכתר של מספר שכונות בעיר.
סבו, שלמה פיליפוביץ, עלה מגרמניה ב־1929 ונהרג בפיגוע ברחוב בן יהודה בעיר, בפברואר 1948, בעת שהתנדב במשמר העם.
פיליפוביץ למד בתיכון 'אליאנס רנה קסין'.
התגייס לצה"ל ב־1983 ושירת כחוקר מודיעין בחטיבת המחקר של חיל האוויר.
פיליפוביץ הוא בוגר לימודי התחדשות עירונית ותמ"א 38 בבית הספר למנהל עסקים של האוניברסיטה העברית, תוכנית 'הכשרת דירקטורים בתאגידים מוניציפליים וציבוריים' וקורס 'ניתוח דוחות פיננסיים למנהלים' של המכללה למינהל.
בנוסף הוא בוגר תוכנית 'הכשרת ראשי רשויות' ב.
מתגורר עם משפחתו ביישוב הר אדר.
יחד עם רעייתו, עירית פיליפוביץ, הוא בעלים ומנכ"ל משותף בחברת 'נדל"ן בהתאמה אישית בע"מ', המעניקה ליווי להשקעות נדל"ן בישראל ומחוצה לה, גיוס הון וייעוץ משכנתאות.
בעבר נקראה החברה 'ארכיבאית בע"מ' ועסקה בתחומי ייעוץ ארכיוני.
בין השאר החזיקה החברה בחלק ממניות חברת 'ארכיב ירושלים בע"מ', עד למכירתה לקבוצת ממן ב־2 מיליון דולר.
בין השנים 2000–2010 שימש כבעלים ומנכ"ל משותף בחברה המשפטית 'שירותי המפעיל'.
באפריל 2018 החל לנהל את הסניף הישראלי של איגוד לשכות המסחר והתעשייה של קטוביץ, פולין.
בפברואר 2021 היה בין מייסדי 'הפורום לטכנולוגיה ומדע פולין ישראל', העוסק בשיתופי פעולה בין חברות וארגונים משתי המדינות.
ב־1999 עבר עם משפחתו ליישוב הר אדר והחל בפעילות ציבורית בקהילה ובוועדת החינוך של המועצה.
באוקטובר 2013 התמודד לראשות המועצה המקומית הר אדר.
בבחירות ניצח את ענת כנפו וחיים מנדל שקד.
כיהן בתפקיד עד נובמבר 2018. הוא מינה לראשונה מנהלת חינוך במועצה, ולאורך כהונתו מערך החינוך הורחב למצבו הגדול ביותר מאז קום היישוב.
בית הספר היישובי הוכר על ידי משרד החינוך כבית ספר ייחודי בתחום האמנות והמוזיקה, ונבנו כיתות לימוד חדשות.
במערך הגנים, לראשונה הוכרו חלקם כ'גני יער', והונגשו כיתות לימוד וגנים לצורך קליטת ילדים בעלי צרכים מיוחדים.
הוקמה גם מחלקת ספורט במועצה, הורחב מערך החינוך הבלתי פורמלי והוכפלה היקפה של מחלקת הרווחה.
בנוסף, בתקופת פעילותו בוצעו השלמת מבנה המועצה, בניית מרכז הספורט וחדר הכושר, הקמת מגרש מיניפיץ', מגרשי פטאנק ו"פארק לב היישוב", וכן הקמת בית העלמין.
פיליפוביץ תגבר את קווי התחבורה הציבורית, וכן אישר וקידם תוכניות להרחבת הבנייה ביישוב.
ב־2014 הוביל מטעם מרכז השלטון המקומי בישראל משלחת של צעירים וראשי רשויות מישראל לגרמניה, לשם יצירת קשרים מקצועיים ואישיים עם קולגות בערים השונות.
במאי 2018, עם פתיחת מסע הבחירות לרשויות המקומיות, נעצר ונחקר על ידי משטרת ישראל בחשד להטרדה מינית מילולית של מנהלת שפוטרה על ידו.
בהמלצת המשטרה, התיק נסגר על ידי הפרקליטות מחוסר אשמה.
בבחירות 2018 גבר יריבו של פיליפוביץ, חיים מנדל שקד.
פיליפוביץ עודנו חבר מועצת הר אדר.
התמודד בבחירות לראשות המועצה המקומית הר אדר בפברואר 2024 והפסיד לחיים מנדל שקד.
חן רוטמן (נולד ב-9 באפריל 1989) הוא קומיקאי, שחקן ותסריטאי ישראלי.
רוטמן נולד וגדל בראש העין.
שירת בצה"ל כלוחם איסוף ביחידה 636 שבחיל האיסוף הקרבי.
בעל תואר ראשון בבית הספר לאמנויות הקול והמסך ב.
בשנת 2016 שיחק בתפקיד בן-בן בסדרה הקומית "מסובך" ששודרה בערוץ עשר.
שנה לאחר מכן שיחק בתפקיד אמיר בסדרה "ילדי בית העץ".
בשנת 2020 השתתף בסדרה "זאת וזאתי" בתפקיד רוננדו, שהיה גם שותף ליצירתה.
בשנה זו שימש גם כתסריטאי בתוכנית "קומדי סטאר" בהנחיית צביקה הדר.
שנה מאוחר יותר שיחק בסרט "עוד סיפור אחד" שביים גורי אלפי.
בשנת 2022 החל להשתתף בסדרה "האחיין שלי בנץ" בתפקיד ארמונד וכן היה שותף לכתיבת התסריט לסדרה.
בשנה זו גם שיחק בהצגה "לדרדר את טימור" בתיאטרון "הבימה".
הוא צפוי להשתתף גם בסדרה "ממושטרות".
רוטמן הוא משתתף קבוע בתוכנית הרדיו "טייכר וזרחוביץ", וכמו כן שותף לסדרת הרשת "חנאל ומכבית", יחד עם אושרית סרוסי.
נחום חן שינה (נולד ב-26 באוגוסט 1971) הוא ספורטאי פאראלימפי לשעבר.
שינה אובחן לאחר לידתו עם שיתוק מוחין והוא בעל מוגבלות ביד ורגל ימין.
ב התחרה בזריקת דיסקוס בדרגת נכות C7. הוא דורג במקום ה-11 עם תוצאה של 21.84 מטר.
שינה עבר בהמשך לאימון בקרוספיט: הרמת כוח וקטלבל, ופעיל במסגרת עמותת אתגרים.
חן צור הוא שחקן כדורעף ישראלי, שלוש פעמים חבר נבחרת הכדורעף של ישראל במשחקים הפאראלימפיים.
עם נבחרת ישראל בכדורעף נכים השתתף ב, המשחקים הפאראלימפיים אטלנטה (1996) והמשחקים הפאראלימפיים סידני (2000).
שחקן כדורעף במסגרת הפועל מטה אשר.
צור הוא חבר קיבוץ חניתה ומורה להיסטוריה וגאוגרפיה.
היה נציג הקיבוץ במועצה אזורית מטה אשר.
פעיל בארגון המורים ומזכיר סניף גליל מערבי של הארגון.
חן מזרחי (נולדה ב-1 ביולי 1984 א' בתמוז ה'תשמ"ד) הידועה בשם ערוץ היוטיוב שלה "חן במטבח", היא יוטיוברית, בשלנית, אושיית רשת ומתכונאית מעולם האוכל הישראלי.
חן מזרחי נולדה וגדלה בקריית גת.
אביה אליאס היה מנהל תפעול בחברת בגיר, ואמה מגי נולדה בישראל והייתה מחנכת ומורה בבי"ס הממלכתי ע"ש אפרים בן דוד בקריית גת.
חן למדה בבית ספר תיכון חדש ע"ש רבין בקריית גת, בנובמבר 2002 התגייסה לצה"ל ושירתה כמפעילת מערכות ירי מוטסת בחיל האוויר.
למדה תואר ראשון באוניברסיטה העברית בירושלים.
בשנת 2010 החלה לעבוד בחברת טבע ברישום תרופות מול ה-FDA האמריקאי.
בשנת 2015 עזבה והחלה לעסוק בתחום הבישול.
בשנת 2016 הקימה את המותג "הקובבות של חן", מכירה של קובה ביתי שהכינה בביתה שהפך להצלחה תוך שנה.
ב-2017 פתחה בלוג אוכל בשם "חן במטבח" בו היא מדגימה הכנת אוכל באמצעות סרטונים, ב-2022 הוציאה לאור בהוצאה עצמית את ספר המתכונים הראשון שלה - "שבת עם חן" מתכונים ביתיים לכל סוף שבוע.
הספר הפך רב-מכר עם מכירות של מעל 10,000 עותקים.