tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
ניתוח TKA הראה כי הוא מפחית את הסיכון לנפילות ואת הפחד מנפילה אצל נופלים לפני ניתוח עם OA בהשוואה לנופלים שלא לאחר ניתוח ב-54% לאחר TKA.
החלקה על הקרח היא צורת התקדמות של אדם על פני משטח קרח בעזרת להבים מיוחדים הנקראים מחליקיים, הקבועים לרגליו בעת תנועתו.
פעילות זו נעשית כיום בעיקר לשם ספורט ופנאי, אולם גם כדרך תנועה כשלעצמה.
ניתן להחליק על פני אגמים ונהרות שפניהם קפאו לאחר ששכבת הקרח התעבתה מספיק.
בנוסף, קיימות זירות החלקה מלאכותיות – פנימיות וחיצוניות – בהן קור טבעי או קירור מלאכותי בקרקע מאפשרים את היווצרות הקרח.
תחרויות רשמיות בהחלקה על הקרח מתבצעות כיום רק בזירות עם קרח מלאכותי.
ישנם מספר ענפי ספורט הכוללים החלקה על קרח ובהם החלקה מהירה והחלקה אמנותית.
המחליקיים הומצאו לפני כ-3,000 שנה, ובראשיתם שימשו כאמצעי תחבורה על פני אגמים ונהרות קפואים בחורף.
בעת הקדומה היו המחליקיים מיוצרים מעצמות של חיות ונקשרו לרגליים בעזרת חבל.
הראשונים שהחלו להשתמש במחליקיים היו תושבי איסלנד, הולנד, שווייץ ונורווגיה.
המחליקִים היו נעזרים במקל כלשהו, ממש כמו המוט בסקי, כדי לקדם את גופם.
במאה ה-18 חלה התקדמות בתחום הייצור, העיצוב, המגוון והשימוש במחליקיים.
החלו לייצר מחליקיים ממתכת שנקשרו למסגרת עץ.
מחליקי הפלדה הותקנו לראשונה בצפון אמריקה רק בשנת 1850. חומר זה עשה את המחליקיים לחזקים יותר ופגיעים פחות.
עם הזמן, הפכו המחליקיים מכלי תחבורה לכלי ספורט, תענוג ובילוי.
כיום יש הבדלים בין סוגי המחליקיים, בהתאם לייעודם:
מחליקיים למתחילים הקרויים "הולנדיים" – קלים, נמוכים וכפופים כלפי מעלה.
מחליקיים להחלקה מהירה, בעלי להב צר וחד כסכין.
מחליקיים להחלקה אמנותית, בהם החוד כפוף בצורת קשת, בחזית קבועות שיניים, מה שמאפשר לבצע סיבובים וצעדי ריקוד.
מחליקיים למשחקי הוקי קרח – החוד שטוח וגבוה, מאפשר לבצע בקלות פניות, ומונע נפילה.
כיום משתמשים לעיתים ספורטאים מקצועניים במחליקיים המצופים זהב או כסף.
לכל ספורטאי מותאמים מחליקיים אישיים שאיתם הוא נוסע לכל התחרויות.
ההחלקה על הקרח מתאפשרת הודות לעובדה שלהב המתכת מתוכנן כך שיגלוש מעל משטח הקרח תוך מעט מאוד חיכוך.
למחליק יש אפשרות לשלוט בתנועותיו בעזרת שינויים במידת החיכוך.
השינוי במידת החיכוך נעשה על ידי הטיה קלה של הלהב ודחיפת אחד מצדדיו לתוך הקרח.
ביכולתו של המחליק להגדיל את התנע שלו על ידי תנועה במסלולים קמורים תוך כדי הטיית הגוף פנימה וכיפוף הברכיים.
דרך נוספת להגדלת התנע היא דחיפת הלהב לאורך הנתיב שנחתך לתוך הקרח.
שילוב מיומן של פעולות ההישענות והדחיפה יוצר את המראה החינני של ההחלקה.
המעבר בין המבנה הגבישי המסודר של הקרח לחוסר הסדר שנגזר מהמפגש עם הגז באוויר יוצר בעיות שמקורן באנטרופיה.
היות שגביש הקרח אינו יציב מספיק בטמפרטורות של מעל C° 20- נוצרת שכבה דקה של מים על פני הקרח.
עובי השכבה גדל ככל שהטמפרטורה עולה.
שכבת מים זו מצמצמת את החיכוך בין הקרח למחליקיים ומאפשרת למעשה את ההחלקה.
מקדם החיכוך הקינטי מגיע למינימום בטמפרטורה של C° 7-.
בטמפרטורות מתחת C° 20- לא ניתן להחליק שכן החיכוך גדל משמעותית.
ענף ההחלקה על הקרח מתחלק לשני תת-ענפים: החלקה מהירה והחלקה אמנותית, ששונים זה מזה מכל בחינה כמעט ויש המחשיבים אותם כענפים נפרדים.
במדינות מסוימות פועלות התאחדויות נפרדות להחלקה מהירה ולאמנותית.
בהחלקה מהירה המטרה היא להחליק מסביב למסלול במספר הקפות שנקבע מראש בזמן הקצר ביותר, בדומה לריצה באתלטיקה.
במסגרת ההחלקה המהירה מבחינים בין החלקה מהירה "רגילה" במסלול של 400 מטר לבין החלקה מהירה במסלול קצר, של 111 מטר, כשהאחרונה מתבצעת בזירה זהה לזו המשמשת להחלקה האמנותית.
הבדל בולט נוסף בין שני סוגי ההחלקה המהירה הוא שבתחרויות במסלול הארוך מתחרים "נגד השעון" בעוד שבהחלקה במסלול הקצר המחליקים מתחרים ביניהם, והמעבר משלב לשלב נקבע לפי המיקום היחסי במקצה.
תחרויות החלקה מהירה נערכו במסגרת האולימפית משנת 1924. מיקצה החלקה מהירה במסלול קצר נוסף במשחקים של 1988.
החלקה אמנותית היא ספורט אולימפי שבו יחידים (גברים ונשים), זוגות או קבוצות מבצעות סיבובים, קפיצות ותנועות אחרות בהחלקה על הקרח.
הדגש הוא על ביצוע אלמנטים פיזיים שונים בעלי איכות אסתטית שיוצרים הופעה אמנותית תוך כדי לבישת תלבושות מיוחדות (המשתנות בין המשתתפים ובין חלקי התחרות) ובליווי מוזיקלי.
ישנן תחרויות מקומיות, ארציות ובינלאומיות ששיאן הוא באליפות העולם בהחלקה אמנותית ובמשחקי החורף האולימפיים.
האיגוד הבינלאומי להחלקה (ISU), הארגון האחראי על הספורט, נוסד ב-1892. אנגליה היא מולדת ההחלקה האמנותית אשר החלה להתפתח במאה ה-18. אבי ההחלקה האמנותית המודרנית הוא האמריקאי ג'קסון היינס, רקדן בלט שלקח את תנועות הבלט, והעביר אותן לקרח באמצע המאה ה-19 ובכך עורר מהפכה בתחום.
בשנת 1850 הוקם בקנדה משטח ההחלקה המלאכותי הראשון, אשר אפשר לספורטאים להתאמן כל השנה.
בעקבותיו החלו נבנים משטחים כאלה בכל רחבי צפון אמריקה ואירופה.
אליפות העולם הראשונה לגברים בודדים התקיימה ב-1896 בסנקט פטרבורג והיא הייתה הספורט החורפי הראשון שהוכנס למשחקים האולימפיים.
הקפיצות הראשונות הופיעו בתחילת המאה ה-20. נכון לשנת 2008, המדינות המובילות בהחלקה על הקרח הן רוסיה, ארצות הברית, קנדה, צרפת, סין (בעיקר בזוגות) ויפן.
ספורט ההחלקה על הקרח אינו נפוץ בישראל משום שאין בה תנאים אקלימיים שמאפשרים החלקה על קרח טבעי, ומנגד מספר הזירות המלאכותיות מצומצם ביותר בשל עלויות תחזוקה גבוהות וכישלון בקידום זירות קרח אולימפיות המתפקדות כהיכלי ספורט לכל דבר.
עם תקן אולימפי בינלאומי (1,800 מ"ר):
זירות ללא תקן אולימפי בינלאומי:
Ice Peaks בחולון (לפני כמה שנים הוצגה תוכנית להוספת משטח אולימפי לצד הקיים).
בשנים האחרונות יש ערים שהקימו זירות קרח זמניות כאטרקציות בילוי ומופעים על הקרח, כולל אף בעונת הקיץ בה לא מתקיימות ליגות הכדורסל.
כך הוקמו זירות קרח למספר שבועות פעילות בהיכל רוממה בחיפה, בהיכל הספורט באשקלון, התקיים מופע על הקרח בהיכל טוטו חולון ובפיס ארנה בירושלים (משטח אולימפי שאף אירח את תחרויות ההוקי קרח במשחקי המכביה ב-2017 ו-2022).
בירושלים אף הוקמו במשך השנים מספר פעמים מתחמי החלקה זמניים בעונת החורף וחופשת הקיץ בין השאר בכיכר ספרא, בשטח ההאנגר שבמתחם תחנת החאן, ברחבת סינמה סיטי בירושלים וב-2019 בגן מיטשל הסמוך לבריכת הסולטן.
משטח החלקה קטן של כ-330 מ"ר פעל מספר שנים בקניון לב אשדוד.
משטח חצי אולימפי פעל במתחם בשם "אחלקרח" במרכז הנופש על גדות אגם מונפורט במעלות.
מתחם החלקה נוסף נמצא בתכנון במרכז מסחרי שיוקם בהר יונה בנוף הגליל.
בשל מיעוט זירות הקרח, מרבית הספורטאים המייצגים את ישראל בתחרויות בינלאומיות גדלו מחוץ לישראל (בעיקר בחבר המדינות או בארצות הברית) וחלקם גם חיים ומתאמנים מחוץ לישראל.
רק שני סוגי החלקה על הקרח מקובלים בישראל: החלקה אמנותית והחלקה מהירה במסלול קצר.
ספורט ההחלקה על הקרח החל להתפתח בישראל בראשית שנות התשעים של המאה ה-20, בעקבות הגעת מחליקים ומאמנים שעלו ממדינות ברית המועצות לשעבר.
ביניהם היו מיכאל שמרקין, הספורטאי הראשון שייצג את ישראל באולימפיאדת החורף שהתקיימה בלילהאמר ב-1994. "ההתאחדות להחלקה על הקרח בישראל" התקבלה כחברה בהתאחדות הבינלאומית להחלקה ב-1992, ומאז 1993 ישראל משתתפת בקביעות באליפויות העולם ובשאר התחרויות החשובות (באליפויות אירופה החל מ-1997).
דחיפה נוספת להתפתחות הענף הייתה בנייתו של משטח ההחלקה התקני במטולה ב-1995. באותה שנה נערכה לראשונה התחרות הבינלאומית "סקייט ישראל", שהתקיימה עד כה 8 פעמים, ובין המשתתפים בה היו מחליקים שזכו מאוחר יותר במדליות אולימפיות.
בהחלקה מהירה במסלול קצר בלטה אולגה דנילוב (אשתו של הקלע אלכס דנילוב) שהשתתפה באולימפיאדת סולט לייק סיטי ב-2002.
בינואר 2015 הוכתר ולדיסלב ביקנוב כאלוף אירופה בהחלקה מהירה על הקרח במקצה ל-3,000 מטר ובכך היה לישראלי הראשון שזכה במדליית זהב במקצועות החורף.
במרץ 2015 הוכתר איתי דרורי כסגן-אלוף העולם למסטרס בהחלקה מהירה במסלול הארוך (400 מטר) בקרב-רב למרחקים קצרים, ובכך היה לישראלי הראשון שזוכה במדליה במסלול הארוך.
בינואר 2016 הוכתר אלכסיי ביצ'נקו כסגן-אלוף אירופה בהחלקה אמנותית לגברים והיה לישראלי הראשון אי פעם שעולה על דוכן המנצחים באליפות אירופה.
במרץ 2016 זכה דניאל סמוכין באליפות העולם לנוער בהחלקה אמנותית שנערכה בדברצן שבהונגריה.
בנובמבר 2017 זכה אלכסיי ביצ'נקו במדליית ארד בתחרות גביע ה-NHK כחלק מסדרת הגרנד פרי בהחלקה אמנותית שנערכה באוסקה, יפן.
החמישייה הניו-יורקית הוא השם שניתן לקבוצה בת חמישה אדריכלים (ריצ'רד מאייר, פיטר אייזנמן, מייקל גרייבס, צ'ארלס גוואת'מי וג'ון היידוק) בני העיר ניו יורק, אשר היוו מושא לתערוכה במומה משנת 1969 באצירת ארתור דרקסלר, ולספר עוקב אודותם, משנת 1972, בשם "חמישה אדריכלים".
החמישה בעלי רקע משותף כאדריכלים האמונים על טוהר הצורה והחומר, כחלק מרוח המודרניזם באדריכלות, ובכך מרפררים ביצירתם אל עבודתו של לה קורבוזיה משנות ה-20 וה-30 של המאה ה-20, זאת חרף העובדה כי בחינה מדוקדקת של עבודותיהם מאופיינות באינדיבידואליזם רב.
ייתכן כי השפעה ניכרת יותר על יצירתם ותפיסות החמישה, תמצא בעבודתו המוקדמת של פיליפ ג'ונסון, אשר הוגדר לא פעם כאב הרוחני של הקבוצה.
החמישייה היוותה מטרה לביקורת עוקצנית שפורסמה בירחון Architectural Forum במאי 1973, בקבוצת מאמרים שנקראה "חמישה על חמישה", בהם האדריכלים ה"אפורים" רונלדו גיורגולה, אלן גרינברג, ז'קלין רוברטסון, צ'ארלס מור ורוברט מ.
שטרן, תקפו את חמשת ה"לבנים" על בסיס הטענה כי הרדיפה אחר אסתטיקה מודרניסטית טהורה יצרה במישרין בניינים לא מתפקדים, שאינם קשורים לאתר, אינם קשורים למשתמש ובעלי ניכור רב לחיי היום-יום.
חמשת ה"אפורים" זכו לרוח גב מרוברט ונטורי הפוסט-מודרניסט (זוכה פרס פריצקר לשנת 1991) ומן העניין הגובר באדריכלות הורנקולרית "נטולת האדריכלים" בזרם הפוסט-מודרניזם האדריכלי.
בהמשך הדרך ניתן לראות התפצלות סגנונית בין החמישה ואף זניחה של עקרונות העבר אצל רובם.
ג'ון היידוק פנה בעיקר להוראה, ומת בשנת 2000.
מבין שאר הארבעה, נותר רק מאייר נאמן לרעיונותיו הישנים וממשיך לדבוק באדריכלות הלבנה, בעלת הטוהר המודרניסטי, הנכון לגישתו של לה קורבוזיה.
גרייבס אימץ את הפוסט-מודרניזם ואף הפך לאחד מן האדריכלים הבולטים מן התקופה.
יש הטוענים גם כי הגזים כאשר עסק אף באדריכלות פופוליסטית.
אייזנמן פנה לדה-קונסטרוקטיביזם והיה לאחד הבולטים בסגנון זה, בעוד שגוואת'מי עידן את גישתו הראשונית והתאים אותה לרוח התקופה.
החמישה היה הכינוי שהצמיד המבקר ולדימיר סטאסוב, בשנת 1867, להתקבצות רופפת של מלחינים רוסים, שנאספה תחת מנהיגותו של מילי באלאקירב במטרה ליצור מוזיקה אמנותית בעלת אופי רוסי בפירוש, בניגוד לזו שהיוותה חיקוי למוזיקה אירופית קודמת או צמחה בקונסרבטוריונים, שהושפעו מהסגנון האירופי.
במובן ידוע, הייתה זו הסתעפות מתנועת הלאומיות הרומנטית ברוסיה, מקבילה למושבת אבראמצבו ולתנועת התחייה הרוסית, ששאפו להשיג מטרות דומות בעולם האמנויות היפות.
התפרקות "החמישה" כקבוצה החלה בשנות ה-70 של המאה ה-19, בעקבות פרישתו הזמנית של באלאקירב מחיי המוזיקה בראשית אותו עשור.
כל חברי "החמישה" קבורים בבית הקברות "טיחווין" בסנקט פטרבורג.
חברי הקבוצה, פרט לקואי, השפיעו וחלקם גם לימדו רבים מן המלחינים הרוסים הגדולים בדור הבא, ביניהם אלכסנדר גלאזונוב, מיכאיל איפוליטוב-איבנוב, אנטולי ליאדוב, סרגיי רחמנינוב, סרגיי פרוקופייב, איגור סטרווינסקי ודמיטרי שוסטקוביץ'.
שמה של קבוצת השישה, התקבצות רופפת עוד יותר של מלחינים דוברי צרפתית, הוכרז במסגרת ביקורת של הנרי קולט בהשוואה לחמישה.
החמור של מגדנה (בגאורגית მაგდანას ლურჯა) הוא סרט קולנוע דרמטי בשחור לבן של הבמאים תנגיז אבולדזה ורוואז צ'חיידזה, על פי הנובלה של אקתרינה גבשווילי.
הסרט מתאר את חיי היומיום בגאורגיה דרך סיפורה של משפחת מגדנה, משפחה פשוטה שחייה ממכירת יוגורט שאלמנת מגדנה לוקחת לשוק העירוני.
יום אחד שני ילדיה, מיכו וקאטו, מוצאים חמור עזוב בכביש המוביל לכפר שלהם.
לאחר שטיפלו בחמור והאכילו אותו, הוא פקח את עיניו ונגלה לעיניהם חמור כחול עיניים, והם החליטו לקרוא לו "לורג'ה" (בגאורגית: "כחול עיניים").
החמור היה לעזר רב למשפחה עד שמסתבר שהיה שייך לסוחר פחם ובני המשפחה נאלצים לכתת רגליהם לבית המשפט.
הסרט זכה לפרס מיוחד לסרטים קצרים בפסטיבל קאן.
החלקה קבוצתית בגלגיליות (Street skating) היא פעילות חברתית פופולרית.
קיימות קבוצות החלקה מאורגנות בערים ראשיות באירופה כמו פריז, ברלין ולונדון.
הענף תופס תאוצה ומצטרפות אליו ערים נוספות, כמו קבוצת החלקה בהונגריה שהחלה את פעילותה בשנת 2007.
בעשור האחרון נוצרו בישראל קבוצות החלקה שונות.
לרוב שם הקבוצה ניתן על פי מיקום הגאוגרפי של נקודת יציאה למסלול ההחלקה ויום בשבוע.
קבוצת מחליקים הגדולה ביותר בישראל היא קבוצת תל אביב רולרס הידועה גם בשם TAR.
לקבוצה זו מגיעים בדרך כלל מחליקים מכל הקבוצות והערים.
החמישייה הסודית היא סדרת ספרים שכתבה הסופרת הבריטית איניד בלייטון, אשר פורסמו בין השנים 1942–1963. סדרת הספרים היא המפורסמת ביותר מבין ספריה של בלייטון – הכוללים גם את "השביעייה הסודית", "הרביעייה והתוכי" ו"חבורת הבלשים והכלב".
הסדרה כוללת 21 ספרים, אשר עוקבים אחר ארבעה ילדים וכלב שחוקרים ופותרים תעלומות רבות, ולאורך ההרפתקאות הם נהיים חברים בלבם ובנפשם.
ספרי הסדרה תורגמו לעברית על ידי הסופר שרגא גפני תחת שם העט אבנר כרמלי.
בשנת 2011 יצא תרגום חדש לסדרת הספרים בהוצאת אחוזת בית בתרגום חדש של דנה אלעזר-הלוי.
בהשראת סדרת הספרים הופקו סרטי קולנוע וסדרות טלוויזיה.
שלושה אחים - ג'וליאן בן 12, דיק בן 11 ואן בת 10 - נשלחים כל קיץ לעיירה שקטה בשם קירין, אל דודתם פאני, דודם קוונטין ובתם ג'ורג'יאנה, בת 11 - מתנהגת כמו בן ומתעקשת שיקראו לה ג'ורג'.
הסיפורים כמעט תמיד מתקיימים בחופשות הקיץ של הילדים כאשר הם חוזרים הביתה מהפנימיות בהם כל אחד שוהה במשך השנה.
בכל פעם כאשר הם מתאחדים מחדש הם חווים הרפתקה חדשה אשר מתרחשת במיקום שונה בכל אחד מהספרים בסדרה.
לפעמים העלילה מתרחשת בקרבת ביתה של ג'ורג' בעיירה קירין; בית זה מכונה בקתת קירין.
מכיוון שגם ביתה של ג'ורג' וגם הבתים האחרים באזור הם בני מאות שנים, לעיתים ישנם מעברים סודיים או מנהרות אשר נבנו לצורך הברחה בתשתית של הבתים, אשר משחקות תפקיד מרכזי בעלילה של חלק מהספרים בסדרה.
בהזדמנויות אחרות, הילדים יוצאים לקמפינג או טיול משותף או נשלחים לחופשה ביחד במקום אחר, אבל תמיד הם יוצאים בלווית טימי הכלב, כלבה של ג'ורג'.
ליד ביתה של ג'ורג' יש מפרץ קטן ובו יש אי; באי יש טירה וארנבות ומרתפים.
ליד בקתת קירין יש ביצות ויש צוקים.
ג'וליאן קירין - הבכור מבין החמישה.
בן דוד של ג'ורג' ואחיהם הגדול של דיק ואן.
הוא ילד מבריק ומנהיג מטבעו.
הדודה פאני מבחינה לעיתים קרובות בפיקחות שלו ובנאמנותו.
אביו של מקס בסדרת האנימציה.
דיק קירין - בן דוד של ג'ורג', ואחיהם של ג'וליאן ואן.
לעיתים מתבלבלים בינו לבין ג'ורג' בשל ההתנהגות שלו והשיער הכהה שלו.
דיק הוא הליצן שבחבורה, אבל הוא גם מאוד מתחשב כשצריך.
אביו של דילן בסדרת האנימציה.
ג'ורג'יאנה/ג'ורג' קירין - ג'ורג'יאנה היא ילדה נערית אשר דורשת מכל מכריה שיקראו לה ג'ורג'.
משום שהיא בעלת שיער קצר מאוד והיא מתלבשת כמו בן, לעיתים קרובות אנשים טועים כאשר חושבים בטעות שהיא בן - טעות אשר גורמת לה לאושר רב.
היא עקשנית מטבעה ובדומה לאביה, קוונטין, חמומת-מוח.
אימה של ג'ו בסדרת האנימציה.
אן קירין - הצעירה שבחבורה.
היא לא מחבבת את ההרפתקאות אליהן החמישייה נוטה להיכנס אך תמיד נאמנה לחבורה.
אימה של אלי בסדרת האנימציה.
טימי הכלב - הכלב של ג'ורג' והקמע הבלתי-רשמי של החבורה.
מוכן לתקוף זרים בלתי רצויים לפי פקודה של ג'ורג'.
החמישייה מפליגה לאי המטמון (1942) - Five on a Treasure Island - החמישייה מגלה מטמון באי קירין.
האוצר הוא מטילי זהב הנמצאים במרתפים
החמישייה יוצאת להרפתקה (1943) - Five Go Adventuring Again- החמישייה מגלה מנהרה שמובילה לחוות קירין - חוות משפחתה של ג'ורג' מחברות החמישייה.
החמישייה בורחת (1944) - Five Run Away Together- החמישייה בורחת לאי קירין בגלל משפחת סטיק המרושעת, אבל מגלים משהו מוזר.
החמישייה במסתורי תל המבריחים (1945) - Five Go To Smuggler's Top- סערה גדולה מאלצת את החמישייה לנסוע לבית רחוק בראש גבעה מבודדת מוקפת ביצות, ושם מגלים הילדים תעלומה מסתורית ומסוכנת.
החמישייה בתעלומת הקרקס (1946) - Five Go Off In A Caravan
החמישייה במחנה קיץ (1948) - Five Go off to Camp
החמישייה בסכנה (1949) - Five Get into Trouble - החמישייה יוצאת להבראה בהרים.
במקום סמוך הקרוי "מגדלי קדם" מתרחשים דברים מוזרים.
החמישייה חודרת למקום ומגלה שבנה של בעלת המקום כלא אותה ומוכר מתכות שנמצאות בקרקע.
חברי החמישייה היכונו להרפתקה (1950) - Five Fall into Adventure
החמישייה במגדל התעלומות (1953) - Five Go Down to the Sea
החמישייה דוהרת להרפתקה (1954) - Five Go to Mystery Moor
החמישייה לוחמת בכנופיית החוטפים (1955) - Five Have Plenty of Fun
החמישייה בדרך המסתורית (1956) - Five on a Secret Trail
החמישייה במערות ביליקוק (1959) - Five Go to Billycock Hill - טיס בחיל האוויר נעלם וסבורים שהוא ניסה לערוק ונהרג.
החמישייה מצליחה לחלץ אותו וחפותו מתבררת.
החמישייה בטירת האוצר (1958) - Five Get into a Fix
החמישייה בעמק אשמדאי (1960) - Five Go to Demon's Rocks - החמישייה נוסעת לחופשה במגדלור.
הם מגלים אוצר ונכלאים במגדלור בידי נוכלים שרוצים לזכות באוצר
מהדורה מחודשת (תרגום: דנה אלעזר הלוי, הוצאת אחוזת בית):
החמישייה יוצאת לעוד הרפתקה (2011)
בהשראת סדרת הספרים הופקו ארבע סדרות טלוויזיה.
הסדרה הראשונה, "החמישייה הסודית", שודרה במקור החל משנת 1978 עד 1979. הסדרה השנייה, "החמישייה הסודית", שודרה במקור החל משנת 1995 עד 1997. הסדרה השלישית, "החמישייה הסודית", שודרה במקור בשנת 2008, כאשר בשונה משתי הסדרות שבלייב אקשן היא מונפשת.
הסדרה הרביעית, "החמישייה הסודית", משודרת החל משנת 2023.
בישראל שודרה הגרסה משנות השבעים בשעות אחר הצהריים במסגרת הרצועה היומית "רואים 6/6" ששודרה בטלוויזיה החינוכית בסוף שנות השמונים ותחילת שנות התשעים.
העיבוד השני לסדרה שודר בערוץ הילדים.
בסטטיסטיקה או בעיבוד תמונה, החלקה היא שיטה למציאת תבניות ודפוסים בגרף תוך כדי הקטנת הרעשים או העלמתם לחלוטין.
שיטה זו מחשבת מכל n נקודות בגרף נקודה אחת שערכה הוא הערך הממוצע של ה-n נקודות, כך שאם התחלנו מ-N נקודות בגרף, בסוף יהיו לנו N/n נקודות בגרף.
החיסרון המרכזי בשיטה זו הוא שנקודות הקיצון קטנות (כל מקסימום מקומי יורד קצת וכל מינימום מקומי עולה קצת).
שיטה זו מחשבת כל נקודה בגרף כממוצע של k נקודות לפניה עד k נקודות אחריה (סך הכל ממוצע של 2k+1 איברים).
אם התחלנו מ-N נקודת בגרף, נסיים עם N-2k נקודת כי לא ניתן לבצע את השיטה הזו על k הנקודות הראשונות ועל k הנקודות האחרונות.
החיסרון המרכזי בשיטה זו הוא אותו חיסרון כמו בשיטה הקודמת, אך בשיטה זו הוא קצת פחות מורגש.
ממוצע משקולות בשיטת "החלון הנודד"
בשיטה זו, כל נקודה עדיין תהיה ממוצע של k נקודות לפניה עד k נקודות אחריה, אך לכל נקודה יינתן משקל שונה בחישוב הממוצע.
ישנן שיטות שונות למציאת המשקל הרצוי לכל נקודה:
שיטת מקדמי הבינום של ניוטון:
שיטה בה כל הנקודות מקבלות ערכים לפי המקדמים הבינומיאליים בבינום של ניוטון.
אם לדוגמה נרצה לעשות ממוצע של 2 נקודות אחורה עד 2 נקודות קדימה, המקדמים של הנקודות יהיו לפי מקדמי בינום של חזקה רביעית: 1, 4, 6, 4, 1, כלומר הערך המחושב של הנקודה יהיה: .
בשביל להגיע לפתרון הנ"ל, משתמשים בשיטת הריבועים המינימליים, אשר תראה לנו איך להגיע בצורה אופטימלית בין הפולינום שיצרנו לבין הגרף הנתון.
שיטה זו נחשבת אחת השיטות המוצלחות ביותר כיום להחלקת גרפים.
ישנן תחרויות מקומיות, ארציות ובינלאומיות ששיאן הוא באליפות העולם בהחלקה אמנותית על הקרח ובהחלקה אמנותית במשחקים האולימפיים במשחקי החורף האולימפיים.
איגוד ההחלקה הבינלאומי (ISU), הארגון האחראי על הספורט, נוסד ב-1892. אנגליה היא מולדת ההחלקה האמנותית אשר החלה להתפתח במאה ה-18. אבי ההחלקה האמנותית המודרנית הוא האמריקאי ג'קסון היינס, רקדן בלט שלקח את תנועות הבלט, והעביר אותן לקרח באמצע המאה ה-19 ובכך עורר מהפכה בתחום.
ההחלקה על הקרח הונהגה לראשונה כספורט בבריטניה ובהולנד, במקביל.
ההולנדים התמחו בהחלקה מהירה ואילו בריטניה היא מולדת ההחלקה האמנותית.
המועדון הראשון של חובבי הענף נפתח בבריטניה בשנת 1742. מועדונים דומים החלו להיפתח אחריו בכל רחבי אירופה וגם בארצות הברית וקנדה.
במאות ה-18 וה-19 היו המחליקים נפגשים במועדונים, בהם עסקו בהחלקה סיבובית על רגל אחת על הקרח, ולאחר מכן ביצעו אותה פעולה על הרגל השנייה.
אלו היו התרגילים הראשונים שהמחליקים למדו לבצע.
התרגיל הבא היה קפיצה מעל שלוש מגבעות.
ביצוע תרגילים אלו הביא את המחליקים להישגים מצוינים.
עד אמצע המאה ה-18 אפילו לא חשבו על האפשרות להחליק אחורנית.
סגנונם של המחליקים הבריטים היה נוקשה ומכני (גב זקוף, ידיים צמודות לגוף וראש קבוע במקום אחד).
הם התרכזו בהחלקה מדויקת ומסודרת.
זו הייתה תחילתו של אחד מסוגי התחרות בין המחליקים, שהיה קיים עד לא מזמן והתאפיין בניסיון של הספורטאים לצייר צורות מדויקות על הקרח תוך כדי החלקה; הציון ניתן לפי דיוק הצורות ששורטט על ידי להבי המחליקיים.
סוג נוקשה זה של תחרות לא עניין במיוחד את הקהל הרחב, ועם הזמן בוטל.
מי שנחשב לאבי ההחלקה האמנותית המודרנית הוא האמריקני ג'קסון היינס (Jackson Haines) שבאמצע המאה ה-19 עורר מהפכה בתחום.
הוא היה רקדן בלט שהעביר את תנועות הבלט אל משטח הקרח.
בהמשך, התפתח סגנון חופשי יותר, ששיתף את הידיים, הראש והכתפיים בתרגיל, וכן הצריך גמישות.
באמריקה ובאנגליה לא נתקבל סגנון זה באהדה.
היינס יצא להופעות באירופה, שם התקבל בברכה באוסטריה, על ידי מעריצי הוואלס.
לאחר מכן הוא התפרסם גם בגרמניה, ברוסיה, בהונגריה ובארצות סקנדינביה, עד שבסופו של דבר התקבל סגנונו בכל העולם.
ב-1850 הוקם בקנדה משטח ההחלקה המלאכותי הראשון.
בעקבותיו החלו נבנים משטחים כאלה בכל רחבי ארצות הברית, קנדה ואירופה.
משטחי הקרח המלאכותי איפשרו לספורטאים להתאמן כל השנה.
ב-1879 פתחו הבריטים את המועדון הבינלאומי הראשון לחובבי החלקה על קרח.
המועדון איחד מחליקים מהענף האמנותי ביחד עם אבירי ענף המהירות.
באותם זמנים - אמצע המאה ה-19 - ריצה על הקרח נחשבה כספורט להמונים, בעוד "החלקה אמנותית" נודעה כספורט לאצולה.
איגוד ההחלקה הבינלאומי (International Skating Union, בראשי תיבות ISU), נוסד ב-1892 על ידי 6 מדינות: אוסטריה, גרמניה, בריטניה, הונגריה, הולנד ושוודיה ונורווגיה שהיו תחת איחוד.
כיום כולל הארגון כ-60 מדינות.
אליפות העולם הראשונה לגברים בודדים התקיימה ב-1896 בסנקט פטרבורג.
ההחלקה על הקרח הייתה הספורט החורפי הראשון שהוכנס למשחקים האולימפיים.
תחרויות החלקה אמנותית נערכו במשחקים האולימפיים החל משנת 1908, תחילה במסגרת האולימפיאדה הרגילה (משחקי הקיץ) ובאולימפיאדת החורף מראשיתה בשנת 1924.
את המהפכה השנייה בענף הניע אולריך סלכוב (Salchow) משוודיה.
בשנת 1909 הוא ביצע, בפעם הראשונה בהיסטוריית הענף, קפיצה סיבובית פשוטה.
הבא אחריו, ב-1913, היה הספורטאי האוסטרי אַלוֹיְס לוּץ (Lutz) שחנך קפיצה שהייתה קשה ביחס לאותה עת.
שתי הקפיצות קיימות עד היום, ונקראות לוץ וסלכוב על שם מבצעיהן הראשונים.
עם השנים פותחו סוגי קפיצות נוספים, ביניהם הטוֹ (Toe), קפיצה הידועה גם בשם טוֹ-לוּפ (Toe Loop), הפליפ (Flip), הלופ (Loop) שנקראת לפעמים רידברגר על שם ממציאה, והאקסל (Axel), הנחשבת לקפיצה הקשה ביותר.
האישה הראשונה ששכנעה את האיגוד שתוכל להצטרף לענף חרף האיסור על השתתפות נשים הייתה מאדג' סיירס שהשתתפה בתחרויות עם גברים.
הודות לה התאפשר ב-1906 לערוך את האליפות הראשונה לנשים.
באליפות הנשים הראשונה היא ניצחה וקיבלה את מדליית הזהב.
במקביל להשתתפותן של הנשים במשחקים האולימפיים, הן ערכו גם הופעות לקהל בליווי תזמורות והכניסו חידושים סגנוניים.
בשנות העשרים והשלושים של המאה ה-20 התבלטה סוניה הני ילידת נורווגיה, שחקנית שהופיעה על הקרח.
רבים קראו לה "מלכת הקרח".
היא החזיקה בתואר אלופת העולם במשך 12 שנה.
בזמן מלחמת העולם השנייה נהרסו כליל כמעט כל משטחי הקרח באירופה.
הפעילויות הספורטיביות בענף זה כמו גם בענפים אחרים עברו לארצות הברית ולקנדה.
החל משנות החמישים החלו להתחרות גם מחליקים מברית המועצות דאז, שקודם לכן התאמנו מבלי להיפגש עם מחליקים בני אומות אחרות.
ברית המועצות הפכה במהרה למדינה מובילה בענף, בעיקר בקטגוריית הזוגות ובריקוד על הקרח.
לודמילה בלואוסובה (Belousova) ואולג פרוטופופוב (Protopopov) היו הזוג הסובייטי הראשון שזכה במדליית זהב אולימפית (אינסברוק 1964) בקטגוריית זוגות, ומאז ועד היום כל הזוכים בזהב אולימפי בתחום זה היו מברית המועצות או מרוסיה (פרט למשחקי 2002 בהם את מדליית זהב קיבלו שני זוגות - מרוסיה ומקנדה).
במשחקים שהתקיימו בארצות הברית ב-1960, שודרו לראשונה תחרויות ההחלקה בטלוויזיה.
הדבר חשף את הענף במדינות בהן הוא עוד לא היה מוכר, כמו יפן, והשפיע רבות על אופי ההחלקה.
ענף הריקוד על הקרח הוכנס לראשונה במשחקי 1976.
בתחרויות ההחלקה על הקרח מבצעים המחליקים שני תרגילים, אחד קצר שבו מרכיבי חובה, ואחד ארוך ובסגנון חופשי יותר.
באולימפיאדת סולט לייק סיטי בשנת 2002, התעורר חשד כי תוצאות השיפוט בתחרות הזוגות לא היו כשרות, והשופטת מטעם צרפת הודתה שהופעל עליה לחץ להטות את התוצאות.
כתוצאה מכך, הוענקו באותה אולימפיאדה מדליית ארד ושתי מדליות זהב: לזוג הרוסי, שהיה המנצח המקורי; ולזוג הקנדי, שבמקור זכה במדליית הכסף.
המחליקים מקבלים ניקוד על כל אלמנט שהם מבצעים ועל איכות ביצועו ('ציון אלמנטים') ועל חמישה מרכיבי החלקה, על פי ציון מקסימלי של 10: מיומנויות החלקה, מעברים, כוריאוגרפיה, אינטרפרטציה, וביצוע (ציון הופעה).
החלקת שיער היא פעולה קוסמטית של שינוי זמני או קבוע של חוטיי שערה קיימים, במטרה להשיג מראה ותחושה זמניים של שיער חלק יותר.
השיער החדש שיצמח, יצמח רגיל (לא חלק).
בדרך כלל הכוונה במונח היא להחלקת שיער הראש אך גברים יכולים להחליק גם את שיער הזקן.
בדרום אסיה והפיליפינים תהליך החלקת שיער קבוע נקרא גם "ריבונדינג" (Rebonding).
בראשית המאה ה-20, פיתחה מאדאם סי ג'יי ווקר בארצות הברית את המסרק החם אשר שימש להחלקה זמנית, בעיקר של עד יום בודד, של השיער.
החלקת קראטין היא שם כולל למספר תערובות כימיות המשמשות לשינוי חיצוני-ארעי של חוט השערה אשר דועך בדרך כלל עד חודש.
החלקה זו מתאימה לאנשים בעלי שיער די חלק באופן טבעי שאינם צריכים החלקה יפנית דווקא.
המרכיב העיקרי בתערובות אלה אמור להיות החלבון קראטין.
החלקה יפנית היא שם כולל למספר תערובות כימיות המשמשות לשינוי פנימי-קבוע של חוט השערה שלא דועך עם הזמן ומתאים לסוגי שיער מקורזלים "קשים".
החלקה יפנית פותחה בשנות ה-90 ביפן במיזם משותף של חברת ההנדסה הכימית היפנית פיטן (Phiten) ואשת העסקים היפנית יוקו יאמאשיטה אשר על שמה נקראות התערובות המקוריות של החלקות אלה.
מלקחיי החלקה הם מכשיר דמוי מלקחיים, ובו שני גופי חימום מוגנים המשתרעים בערך מאמצעו עד קצוותיו.
השימוש במכשיר דורש כריכה של קטעי שיער בו והזזתם בכיוון השיער (בדרך כלל כלפי מטה).
המכשיר עצמו מצד אחד מסדר את השיער לצורה מסוימת, ומצד שני, פולט חום אשר משנה את המבנה הכימי החלבוני בעיקרו של השיער ומקבע אותו בצורתו החדשה, עד אשר יחזרו לצורתו המקורית.
שימוש מתון במחליק שיער, עם הפסקות של מספר ימים בין השימושים, שנעשה על פי כללי הבטיחות המצורפים למכשיר, לא נחשב מזיק לשיער.
החלקות שיער עם מלקחיי החלקה ללא שינוי כימי עם תערובת כימית של חוט השערה, לרוב תחזיק מעמד עד יום בלבד.
עם זאת, מלקחיי החלקה משמשים גם לקיבוע תצורת השיער בעת החלקת שיער כימית.
החלקה יפנית היא שם כולל למספר תערובות כימיות המשמשות לשינוי כימי של חוט שערה קיים במסגרת החלקת שיער הנעשית במכונים לעיצוב שיער.
החלקה יפנית נבדלת מרוב ההחלקות האחרות בכך שהיא קבועה, בשל שינוי כימי פנימי של חוט שערה קיים, ולא דועכת עם הזמן.
עם זאת, שיער חדש שיצמח, יצמח רגיל (לא חלק).
המתכון הבסיסי של תערובת זו פותח במקור על ידי חברת יוקו (Yuko), שהיא חברת בת של חברת ההנדסה הכימית היפנית פיטן (Phiten) , המפתחת מוצרי אופנה, בריאות, וקוסמטיקה, ואשר רשמה עליו פטנט.
הפיתוח היה שיתוף פעולה בין מהנדסי הכימיה של חברת פיטן לבין אשת העסקים היפנית יוקו יאמאשיטה במטרה לאפשר לנשים לא יפניות להשיג מראה זמני של שיער חלק מאד, אשר נפוץ טבעית בקרב נשים יפניות.
חברת יוקו פיתחה את סדרת "G-Cream" (המכונה בארץ בקרב ספרים "יוקו סיסטם", כלומר, "מערכת יוקו") הכוללות את הפורמולות להלן:
הפורמולה H1 (שפופרת אפורה, נקראת בעגת הספרים "יוקו סילבר") ומיועדת לשיער בריא ועקשן במיוחד, כלומר שלא עבר חמצון, צביעה, או תהליכים דומים.
הפורמולה S1 (שפופרת זהובה, נקראת בעגת הספרים "יוקו גולד"), שהיא חלשה יותר באפקט שלה, ומיועדת לשיער מעובד או פגום, או לשיער חלק יחסית.
הפורמולה Straight Duo (שפופרת סגולה-ורודה) הדומה בפעולתו לפורמולה H1 ("יוקו סילבר") אך סמיכה יותר ממנה ונוחה יותר למריחה.
כל פורמולה מותאמת לפי סוג שיער.
לכל שלושת הפורמולות הללו של סדרת G-Cream יש חומר-מנטרל המתאים לכל אחת מהן.
שפופרת חומר ההחלקה ושפופרת חומר המנטרל תמיד שונות זו מזו כאשר שפופרות המנטרל הן בדרך כלל בצבע לבן.
במרוצת השנים הסדרה של חברת יוקו הועתקה ושונתה, על ידי חברות הנדסה כימית שונות.
חברת Q8 cosmetics אשר שפיתחה למשל את סדרת ה-"Nutristraight" הכוללת מספר מוצרים.
בדומה למוצרי יוקו, גם התחליפים דורשים חומר-מנטרל.
עלותן של תערובות שאינן של חברת יוקו נמוכה.
תחזוק החלקה יפנית מתחלק לשני שלבים:
במשך 24 שעות מסיום ההחלקה יש להימנע מלאסוף את השיער בעזרת, גומיה לקוקו או בעזרת קליפסים, סיכות, וכדומה כי פעולות אלה עלולות לגרום לעיוות תוצאת ההחלקה ודבר זה מכונה בלשון ספרים מסוימים "השארת סימן".
לפיכך, במשך פרק זמן זה, יש ללכת עם השיער פזור בלבד ולהימנע מאיסוף כאמור ואם שוטפים את השיער אז יש לייבשו בעזרת מייבש שיער מיד לאחר מכן.
חפיפת השיער בשמפו נטול מלחים או מועט מלחים כמו שמפו טבעי ברקיחה עצמית.
מי שנדרש להשתמש בשמפו רפואי בשל בעיה כמו פסוריאזיס יכול לנסול להמירו במשחה או טיפות רפואיים.
כאשר מעצבי שיער שאינם מיומנים בביצוע החלקת שיער מבצעים החלקה יפנית או כאשר מעצבי שיער משתמשים בחומרים זולים יותר מחומרים קונבנציונליים, או אף בחומרים מחתרתיים, התוצאה יכולה להיות הרת-אסון.
בטיחות ואתיקה בביצוע החלקה יפנית
החלקה יפנית, כמו כל החלקת שיער אחרת, אמורה להתבצע במכונים מקצועיים אשר צוות מעצבי השיער בהן מוסמך ומאומן היטב בביצוע החלקות שיער מסוג ספציפי או בכלל ומשתמש בתערובות חומרים קונבנציונליות המוכרות כבטיחותיות בשימוש נכון מצד רשויות הבריאות של המדינה בה הדבר מתבצע (לדוגמה, משרד הבריאות הישראלי).
ראוי כי אריזות חומר ההחלקה וחומר הניטרול יהיו גלויות לעיני הלקוחות ותוכנן יעורבב בסמוך ללקוח ולא מאחורי דלתיים סגורות (הן שפופרת החומר המחליק והן שפופרת החומר המנטרל, אשר תמיד צריכות להתאים זו לזו).
לחברות השונות המפתחות את פורמולות ההחלקה היפנית, כגון חברת יוקו, יש נציגויות במדינות השונות (לרוב מדובר ביבואן רשמי באותה מדינה) ויבואן זה כולל רשימת מכוני עיצוב שיער המומלצים מצידו.
לא אחת, כאשר מעצבי שיער שאינם מיומנים בביצוע החלקת שיער ביצעו החלקת שיער או השתמשו בחומרים מחתרתיים או אסורים, התוצאה הייתה רחוקה מזו שהייתה מתקבלת עם תערובת בטיחותית או שהדבר גרם נזק גופני וגרר תביעה משפטית מצד הלקוח.
החלקת קראטין או החלקה ברזילאית היא שם כולל למספר פורמולות המשמשות בעיצוב שיער להחלקת שיער ארעית, עד כמה חודשים, שהרכיב העיקרי בהן אמור להיות חלבון הקרטין.
המכניזם של החלקות קראטין הוא יצירת שכבה העשויה רובה ככולה מקראטין על חוטי השערה.
זאת בתנאי שאכן מדובר בתכשיר המכיל קרטין ולא תחליפים שחלקם מסוכנים.
החלקת קראטין נבדלת מהחלקה יפנית בכך שאיננה קבועה ומחזיקה כמה חודשים (תלוי בסוג השיער).
החלקות קראטין נעשות על פי סדר השלבים הבא, ואורכות לרוב, עד שעתיים.
מריחה הדרגתית של חומר ההחלקה מבוסס קרטין, על כל חלק (Section) של השיער, לפי הסדר.
השארת החומר על השיער למשך שעה.
השיער חייב להיות פזור וניתן לסרק מעט את השיער לעיתים בשלב זה שכן רצוי לשמור עליו פזור אך גם בעל מראה "חלק".
שטיפה במים בלבד של השיער
ייבוש השיער בפן או במחליק שיער.
במקרים של שיער עבה ועקשן במיוחד ייתכן ומעצב השיער ימרח מעט יותר חומר אך קיימים מקרים בהם החלקה זו חלשה מדי ונדרשת החלקה יפנית.
לאחר החלקת קראטין נהוג לחפוף את השיער עם שמפו עם מינימום מלחים או שמפו טבעי נטול מלחים.
במקרה של מחלת עור בקרקפת כגון פסוריאזיס או סבוראה מומלץ להשתמש ב שמפו רפואי.
נכון לשנת 2012 משרד הבריאות הישראלי טרם גיבש החלטה לגבי הבטיחות של טיפולי קראטין באופן כללי.
חלק מהחלקות הקראטין כוללות ריכוזים שונים של פורמלין אשר חימומו ונשימת הגז הנוצר מחימומו נחשב למסרטן.
מספר תחקירים דוקומנטריים העידו כי רבות מהחלקות הפורמלין הן מסוכנות, ורק חלק מההחלקות הנקראות "החלקת קראטין" באמת מכילות כמות מספקת של קראטין וכמות מותרת של פורמלין.
החלק השברי של מספר ממשי הוא המרחק בין המספר למספר השלם הקרוב ביותר שקטן או שווה לו.
מקובל לסמן את החלק השברי של x בסימונים , או .
החלק השברי הוא תמיד מספר בקטע .
הפונקציה מחזירה לכל מספר נציג ששקול לו מודולו 1.
כל מספר ממשי הוא הסכום של החלק השלם שלו והחלק השברי שלו: .
במקרים רבים נוח לחשוב על פונקציית החלק השברי כפונקציה המחזירה זווית.
אם נחשוב על מספר ממשי x כמייצג מספר של סיבובים סביב מעגל החל מנקודה כלשהי, אזי היא הזווית (ברדיאנים) ביחס לנקודת ההתחלה שבה נעצר.
זוהי העתקת כיסוי של הישר הממשי על המעגל (הישר הוא מרחב כיסוי אוניברסלי של המעגל).
הסתכלות זו מעוררת שאלות מעניינות.
למשל כיצד מתפלג הערך השברי של סדרות מסוימות על פני המעגל.
משפט הפילוג האחיד קובע שלכל מספר אי-רציונלי x, הסדרה (שמייצגת קפיצות אחידות בזווית אי-רציונלית) מתפלגת באופן אחיד על פני המעגל.
שפות תכנות אחדות כוללות פונקציה לקבלת החלק השברי של מספר.
בפסקל עושה זאת הפונקציה frac, ובשפת עושה זאת הפונקציה modf.
בשפות תכנות שבהן אין פונקציה כזו, ניתן ליצור אותה בקלות באמצעות הפונקציה לקבלת החלק השלם של מספר.
החמישייה במסע מרתק הוא ספר בריטי לילדים ונוער מאת איניד בלייטון, שהוא חלק מסדרת החמישייה הסודית.
הספר פורסם בשנת 1951. הספר מספר על הרפתקאה של חברי החמישייה הסודית, ג'ורג', אן, דיק, יוליאן וטימי הכלב, שאליה נקלעו במקרה, ושבסופה מצאו את התכשיטים הגנובים של מלכת פאלוניה.
בתחילת חופשת אמצע החורף בבתי הספר בבריטניה, יוצאות בנות הדודות אן וג'ורג' מהפנימייה שלהן יחד עם כלבן טימי כדי להיפגש עם אחיה של אן, דיק ויוליאן.
החמישייה מתכוונת לצאת לטיול באזור הנקרא "הערבות".
ביום הראשון לטיול, רודף טימי הכלב אחרי ארנבים, ונחבל כאשר הוא נופל אל אחד מחוריהם.
ארבעת הילדים מחליטים שדיק ואן ילכו לפונדק שבו כל החמישייה התכוונה ללון, ואילו ג'ורג', יוליאן וטימי ילכו לווטרינר כדי לבדוק את מצבו של טימי.
בדרכם לחפש את אותו פונדק, ולאחר שאדם מסוים מפנה את דיק ואן לכיוון שגוי, הם מגיעים לביתה של אישה זקנה וחירשת.
האישה מסכימה בקושי להרשות לאן ללון בעליית הגג שלה, בעוד דיק הולך לישון באסם סמוך.
בחצות הליל, איש משונה מגיע לאסם שבו ישן דיק, קורא לדיק בשמו, ומוסר לו פתק ואת ההודעה "שני עצים, מים כהים, ג'יין החצופה, ומגי גם היא יודעת".
דיק המבולבל יוצא בבוקר מהחווה יחד עם אן.
לאחר שהם יוצאים לדרכם, הם פוגשים ילד רכוב על אופניים.
הילד מספר להם כי הם לא הגיעו לפונדק, והאיש המשונה שקרא לדיק בשמו הוא אסיר בורח בשם נאילר.
הילד ממשיך ואומר שלבנה של האישה החירשת קוראים דיק, המוכר בכינויו "דיק המלוכלך", עקב התנהגויותיו הנלוזות.
אז מבינים דיק ואן שאותו נאילר התכוון בעצם לפנות לבנה של האישה החירשת, ולא לדיק.
לאחר שיטוט, מוצאים דיק ואן את ג'ורג', יוליאן וטימי.
הם דווקא הגיעו מהפונדק אליו דיק ואן היו צריכים להגיע.
החמישייה אוכלת ארוחת בוקר, ולאחר מכן הם מנסים לפענח את ההודעה ששמע דיק בלילה.
על פי הפענוח שלהם, מתברר ש"שני עצים" הוא בית אשר נמצא ב"ערבות", ו"מים כהים" הוא אגם סמוך לבית זה.
כמו כן, החמישייה מנחשת ש"ג'יין החצופה" היא, כנראה, שם של סירה, ומגי היא חברתו של דיק.
החמישייה פונה לבעל סוכנות הדואר המקומית אשר מדריך אותם איך להגיע ל"שני עצים".
הם גם שואלים ממנו ציוד ללינה שם.
החמישייה מגיעה לבית, מתמקמת בו, והולכת לישון.
החמישייה מנסה לפענח את הפתק שקיבל דיק.
בפתק היו רשומים שמות ארבעה מקומות: "גבעת טוק", "צריח", "ארובה" ו"אבן גבוהה", כאשר מכל אחת מהמילים יוצא קו, וארבעת הקווים מתלכדים במרכז הפתק.
החמישייה מניחה כי בין ארבעת המקומות שנמצאים סביב האגם הללו מתחבא משהו גדול, אולי אוצר.
ביום למחרת, שטה החבורה למקום המשוער שבו נמצא האוצר.
יוליאן צולל מתחת למים ומוצא את האוצר.
החבורה מסמנת את מיקום האוצר באמצעות פקק וקופסה הצפים על פני המים.
החבורה מחליטה להוציא את האוצר מהמים בלילה, כאשר מגי ודיק המלוכלך לא יוכלו לראותם.
כשיוצאת החמישייה בלילה, צוללים דיק ויוליאן, שולים את האוצר ומביאים אותו לחוף.
בתוך הקופסה מוצאת החמישייה את יהלומיה הגנובים של מלכת פאלוניה.
בבוקר, לאחר שהחמישייה יוצאת להביא את האוצר למשטרה, מגלים מגי ודיק המלוכלך שהחמישייה מצאה את היהלומים, היות שהקופסה של האוצר נמצאה בבית שבו לנה החמישייה.
מגי ודיק המלוכלך טובעים בביצות בדרך לתפוס את החמישייה.
החמישייה מציגה את היהלומים בפני המשטרה, והמשטרה לוכדת את מגי ודיק המלוכלך הלכודים בביצות.
בסוף הסיפור, המשטרה מחזירה את ארבעת הילדים לפנימיותיהם, עקב סיום חופשת בתי הספר.
יוליאן - הילד המבוגר ביותר בחבורה.
אן - הילדה הצעירה ביותר בחבורה.
דיק - האח האמצעי של אן ויוליאן.
ג'ורג' - כינויה של ג'ורג'ינה.
בת דודה של אן, דיק ויוליאן.
עקב מראה והתנהגותה, נוטים אנשים לחשוב שהיא בן.
הכלב טימי - הכלב של החבורה.
בספר מגן על החבורה מפני מגי ודיק המלוכלך.
מר גסטון - וטרינר חובב שמטפל בפציעתו של טימי ושאליו מביאה החבורה את התכשיטים של מלכת פאלוניה הגנובים.
"דיק המלוכלך" - חברו של האסיר נאילר, שותפה של מגי לחיפוש תכשיטי מלכת פאלוניה.
מגי - שותפתו של דיק לחיפוש תכשיטי מלכת פאלוניה.
האסיר "נאילר" - אסיר שהיה שותף למעשי פשע וברח מבית הכלא.
החביא את תכשיטי מלכת פאלוניה הגנובים באגם "מים כהים".
תרגם שרגא גפני (בשם העט אבנר כרמלי), הוצאת מ.
החמישייה היא סדרת דרמת פשע בריטית מאת הסופר הרלן קובן.
זו הסדרה הראשונה שכתב לטלוויזיה.
שידור הסדרה החל ב-15 באפריל 2016 בערוץ Sky1 בממלכה המאוחדת.
מככבים בסדרה טום קאלן, או טי פאגבנל, לי אינגלבי ושרה סולימני כארבעה חברי ילדות מארק, דני, סלייד ופרו, שנוצר ביניהם קשר מחודש אחרי שנתגלו ראיות של DNA בזירת רצח ששייכות לאחיו הצעיר של מארק, ג'סי, שנעלם ביום קיץ אחד אחרי ששיחק עם ארבעת החברים.
הסדרה כוללת עשרה פרקים, ובכל שבוע שודרו שני פרקים ברצף.
מקום ההתרחשות הוא העיר הבדיונית "וסטברידג'".
אתרי הצילומים היו בליברפול, ויראל, ראנקורן וסביבותיהם.
ב-18 ביולי 2016 אישרו ב-Sky1 שהוזמנה סדרת המשך לסדרה "החמישייה" בשם "הרביעייה".
לא ידוע מועד הפקת הסדרה בת 8 הפרקים.
בשנת 1995 ארבעה חברים מארק ולס (טום קאלן), דני קנווד (או טי פאגבנל), סלייד (לי אינגלבי) ופרו קריו (שרה סולימני) נותרים בהלם כאשר אחיו בן החמש של מארק, ג'סי, נעלם אחרי ששיחק איתם בפארק.
שום זכר לג'סי לא נמצא מעולם.
הרוצח הסדרתי ג'ייקוב מרוסי, שהואשם בחמישה מקרי רצח אחרים, הודה ברצח ג'סי.
הוריו של ג'סי, ג'ולי ואלן (ג'רלדין ג'יימס ומייקל מלוני) נואשו מהתקווה למצוא את בנם בחיים.
עשרים שנה אחר כך, קנווד הוא סמל בילוש שעובד במשטרת וסטברידג'.
הוא מגיע לזירת רצח של הפרוצה אנני גרין, שהותקפה באלימות בפטיש.
בדיקות זיהוי פלילי מגלות את ה-DNA של ג'סי בזירת הרצח.
רשת סבוכה של אירועים נפתחת בפני ארבעת חברי הילדות ומקשרת ביניהם בתקווה לגלות את ג'סי בחיים.
טום קאלן – מארק ולס, עורך דין בן שלושים פלוס, עוסק באיתור נעדרים בזמנו הפנוי
או טי פאגבנל – סמל בילוש דני קנווד, בלש שעובד במשטרת וסטברידג'
לי אינגלבי – סלייד, חבר ילדות של מארק, דני ופרו, מנהל בית מחסה לצעירים חסרי בית
שרה סולימני – פרו קריו, רופאה במקצועה שחזרה לעיר הולדתה אחרי מגורים בארצות הברית במשך 14 שנה
האנה ארטרטון – סמלת בילוש אלי קיין, השותפה של קנווד
ג'רלדין ג'יימס – ג'ולי ולס, אמו של מארק
מייקל מלוני – אלן ולס, אביו של מארק
ראדה סרבג'ייה – ג'ייקוב מרוסי, אסיר שהורשע ברצח חמישה ילדים
ג'ונתן קריגן – סטיוארט קריו, בעלה של פרו
דון וורינגטון – ריי קנווד, אביו של דני, סובל מאלצהיימר
סופיה לה פורטה – בריטני שירר, מתנדבת בבית המחסה של סלייד
לי בורדמן – ג'יי ניומן, מפיק מוזיקלי עם עבר אפל
האניסאקל ויקס – לורה מרשל, אישה נשואה שיש לה רומן עם מארק
טום פרייס – קנטון מרשל, בעלה של לורה
ברנבי קיי – מפקח בילוש ליאם טאונסנד, המפקד של קנווד
ג'יימס בוילנד – סמל בילוש קאל בראון, סמל בצוות של קנווד
מרטין מקרידי – בלש קארל האצ'ט, חברו הטוב של קאל, ומושא אהבתה של אלי
סירוס לואה – לארי / לריטה, קרוס דרסר עובד במשרד של מארק
סיימון לודרס – ג'ו הנלי
סטיבן בוקסר – רון האצ'ט
טום בריטני – קן האוולס
טורנירי ההחלקה מהירה על גלגיליות להב באולימפיאדת הנוער בואנוס איירס (2018) התקיימו בפאסאו דה לה קוסטה בין ה-7 ל-8 באוקטובר 2018. התחרויות הורכבו מטורניר נערים וטורניר נערות, שבכל אחד מהם השתתפו 12 מחליקים.
תחרויות החלקה אמנותית על הקרח הן בגדר ספורט אולימפי, ונערכו לראשונה במשחקים האולימפיים באולימפיאדת לונדון ב-1908, ולאחר מכן ב-1920. בראשיתו הענף היה חלק ממשחקי הקיץ האולימפיים.
החל משנת 1924, הענף היה חלק ממשחקי החורף האולימפיים.
תחרויות יחידים לגברים ולנשים, ותחרויות זוגות נערכו בכל האולימפידות, שהענף היה חלק מהמשחקים.
ריקוד אמנותי צורף לאולימפיאדת אינסברוק (1976), והתחרות הקבוצתית נערכה לראשונה באולימפיאדת סוצ'י (2014).
החלקה מסונכרנת מעולם לא הייתה חלק מתוכנית המשחקים,אך היא שואפת להיכלל בה.
החלקה אמנותית נערכה לראשונה כספורט אולימפי באולימפיאדת לונדון (1908).
מאחר שספורט החורף המסורתי הזה יכול להתנהל בתוך אולם, הוועד האולימפי הבינלאומי אישר את הכללתו בתוכנית משחקי הקיץ האולימפיים.
היא נערכה בפעם השנייה באולימפיאדת אנטוורפן (1920), ולאחר מכן נכללה לצמיתות בתוכנית של משחקי החורף האולימפיים, שנערכו לראשונה באולימפיאדת שאמוני (1924).
בלונדון, התקיימו ארבע תחרויות בהחלקה אמנותית: גברים, נשים, זוגות מעורבים והחלקה צורנית לגברים.
בתחרות הצורנית ניצח ניקולאי פנין מרוסיה, שהעניק לארצו את מדליית הזהב האולימפית הראשונה אי פעם.
הוא נותר המנצח היחיד של תחרות זו, שכן היא הוסרה לאחר מכן מהתוכנית.
ריקוד אמנותי צורף ב-1976, לאחר שנערך כתחרות הדגמה באולימפיאדת גרנובל (1968).
תחרות קבוצתית נערכה לראשונה באולימפיאדת סוצ'י (2014).
היא מורכבת משני חלקים: מוקדמות וגמר.
במהלך שלב המוקדמות כל קבוצה מתחרה עם נציג יחיד בגברים, נשים, זוגות, וריקודי אמנותי המבצעים את ההחלקה הקצרה/ריקוד קצבי שלהם.
בשלב הגמר, כל קבוצה רשאית להחליף עד שני מחליקים או זוגות.
בגמר המחליקים מבצעים את התוכנית החופשית/ריקוד חופשי שלהם.
תוצאת התחרות נקבעת בהתאם לסכום הנקודות המתקבלות בהתאם למיקום של כל מחליק/זוג.
מספר המתחרים בשלב המוקדמות מוגבל בהתאם לכמות המכסות שנקבעה על ידי הוועד האולימפי הבינלאומי.
כמות המכסות משתנה בין אולימפיאדה לאולימפיאדה.
המחליקים המשתתפים במשחקים האולימפיים חייבים לייצג מדינה החברה באיגוד ההחלקה הבינלאומי ולהיות בעלי אזרחות של אותה מדינה.
המתחרים יכולים לקבל את האזרחות עד מספר שבועות לפני תחילת המשחקים.
היות שחוקי הלאום פחות נוקשים באליפויות המאורגנות על ידי האיגוד.
מחליקים שהתחרו באליפות עולם או אליפות אירופה אינם זכאים להתחרות במשחקים האולימפיים.
כ-80% מהמכסות מוקצים למדינות לפי תוצאות אליפות העולם בשנה הקודמת.
כאשר כל מדינה יכולה להעפיל לכל היותר שלוש מחליקים בכל קטגוריה.
מדינות יכולות לקבל שתיים או שלוש מכסות בקטגוריה על ידי צבירת נקודות דרך מיקומי המחליקים שלהן באליפות.
נציג יחיד בקטגוריה נדרש לסיים בעשירייה הראשונה על מנת לקבל שתי מכסות או בשני המקומות הראשונים על מנת לקבל שלוש מכסות.
במידה ויש שנים או שלושה נציגים, החישוב מבוצע רק בהתאם לשני מקומות הגבוהים, ועליהם להשיג ניקוד מצטבר של עד 13 נקודות על מנת לקבל שלוש מכסות או עד 28 על מנת לקבל שתי מכסות.
כל יתר המדינות יקבלו מכסה יחידה עד להשלמת כמות המכסות המחולקת באליפות.
החל מאולימפיאדת בייג'ינג (2022), המכסה השנייה והשלישית ניתנת רק אם כמות זהה של נציגים העפילו לגמר באליפות העולם.
במידה וכמות זהה של נציגים לא העפילה, המדינה תוכל להתמודד על קבלת המכסה הנוספת בתחרות הבינלאומית הנוספת שנערכת לאחר מכן.
מדינות שלא הצליחו לקבל מכסה בקטגוריה מסוימת באליפות העולם זוכות להזדמנות נוספת בתחרות בינלאומית שנערכת בסתיו, בדרך כלל גביע נבלהורן.
בחירת הנציגים למשחקים נתונה לשיקול דעתו של הוועד האולימפי הלאומי.
חלק מהמדינות מסתמכות על תוצאות האליפויות הלאומיות שלהן בעוד שלאחרות יש קריטריונים מגוונים יותר.
עודכן לאחר אולימפיאדת החורף 2018.
מחליקים מ-29 משלחות זכו במדליות אולימפיות.
באולימפיאדת החורף 2026 תייצג את ישראל במקצה זה המחליקה מריה סניוק, אלופת ישראל בין השנים 2023-2025.
זאת לאחר שהבטיחה את מקומה לאולימפיאדה באליפות העולם 2025 בהחלקה אמנותית על הקרח שנערכה בבוסטון בארצות הברית שם סיימה במקום ה-16 במקצה היחידות.
החמישייה הסודית היא מיני-סדרה בריטית המהווה עיבוד לסדרת ספרים באותו השם מאת איניד בלייטון, שפותחה והופקה על ידי ניקולס וינדינג רפן עבור "BBC" ו-"ZDF".
פלורה ג'קובי ריצ'רדסון – אן
ג'יימס לאנס – קוונטין, אביה של ג'ורג'.
אן אקינג'ירין – פאני, אמה של ג'ורג'.
דיאנה קוויק – גברת וונטוורת
ביוני 2023 נמסר לראשונה כי הקולנוען הדני ניקולס וינדינג רפן שוקד על פיתוח עיבוד טלוויזיוני חדש שיתבסס על סדרת ספרי הילדים הקלאסית "החמישייה הסודית" מאת איניד בלייטון עבור "BCC" ו-"ZDF".
עוד נמסר כי העיבוד הטלוויזיוני יכלול שלושה פרקים בני 90 דקות; על כתיבת שלושת הפרקים, הופקדו מתיו ריאד, פריה קיי.
דוסאנג' ומתיו בוץ'; ועל הפקת הסדרה, סופי מקלאנסי.
ב-26 ביולי 2023, נמסר כי את חברי "החמישייה הסודית" יגלמו כלב בורדר קולי בשם קיפ לצד דיאנה בבניקובה, אליוט רוז, קיט ראקוזן ופלורה ג'ייקובי ריצ'רדסון.
בנוסף, לצוות השחקנים לוהקו גם ג'יימס לאנס, ג'ק גליסון, אן אקינג'ירין ודיאנה קוויק.
צילומי הרקע עבור המיני-סדרה החלו ביוני 2023, ברחבי דרום מערב אנגליה.
צילומי המיני-סדרה עצמה החלו ביולי 2023 בגלוסטרשייר, במספר מספר לוקיישנים בסביבה, בהם קתדרלת גלוסטרשייר.
החלקה מהירה היא צורה תחרותית של החלקה על הקרח, שבה המתחרים מתחרים זה בזה בהחלקת מרחק מסוים על מחליקים.
סוגי החלקה מהירה הם החלקה מהירה על מסלול ארוך, החלקה מהירה על מסלול קצר והחלקה מהירה במרתון.
במשחקים האולימפיים, החלקה מהירה על מסלול ארוך מכונה בדרך כלל רק "החלקה מהירה", בעוד שהחלקה מהירה על מסלול קצר מכונה "מסלול קצר".
איגוד ההחלקה הבינלאומי (ISU), הגוף המנהל של ספורט קרח תחרותי, מתייחס למסלול ארוך כ"החלקה מהירה" ולמסלול קצר כ"החלקה על מסלול קצר".
החלקה מהירה במסלול ארוך מתקיימת על מסלול קרח של 400 מ', בעוד שמסלול קצר מתקיים על מסלול של 111 מ'.
הספורט נהנה מפופולריות רבה בהולנד, נורווגיה וקוריאה הדרומית.
ישנם משטחים בינלאומיים מובילים במספר מדינות אחרות, כולל קנדה, ארצות הברית, גרמניה, איטליה, יפן, רוסיה, קזחסטן, סין, בלארוס ופולין, שם מתקיימים אירועי הגביע העולמי ובאולם הקרח Thialf ב-Heerenveen, הולנד .
מקורות ההחלקה המהירה מתוארכים למילניום בצפון אירופה, במיוחד סקנדינביה והולנד, שם המקומיים הוסיפו עצמות לנעליהם והשתמשו בהן כדי להחליק על נהרות, תעלות ואגמים קפואים.
בניגוד למה שאנשים חושבים, החלקה על הקרח תמיד הייתה פעילות של שמחה וספורט ולא של תחבורה ונסיעות.
החורפים בהולנד מעולם לא היו יציבים וקרים מספיק כדי להפוך החלקה על הקרח לדרך נסיעה קבועה או לאמצעי תחבורה, ע"פ תיאורו של ויליאם פיצסטפן בשנת 1194, שתיאר ספורט בלונדון.
עם זאת, החלקה והחלקה מהירה לא הוגבלו להולנד ולסקנדינביה; בשנת 1592, איש ממוצא סקוטי עיצב מחליק עם להב ברזל.
מחליקים עם להבי ברזל הם שהובילו להתפשטות ההחלקה ובעיקר ההחלקה המהירה.
בשנת 1642, מועדון ההחלקה הידוע הראשון, מועדון ההחלקה של אדינבורו נולד, וב-1763 מרוץ ההחלקה המהיר הראשון, הנודע בפרטים, נערך מוויסבך ועד וויטלסי על הפינס באנגליה תמורת סכום פרס של 20 גינאה ., בו זכה ג'ון לאמב מוויסבך.
בהולנד, אנשים החלו לנוע בנתיבי המים המחברים בין 11 הערים של פריזלנד, אתגר שהוביל בסופו של דבר ל־Elfstedentocht .
תחרות ההחלקה המהירה הידועה הראשונה לנשים הייתה בעיר Heerenveen, הולנד בין ה-1 ל-2 בפברואר 1805. בתחרות ניצחה Trijntje Pieters Westra .
עד שנת 1851 גילו צפון אמריקאים את אהבת הספורט, והלהב עשוי הפלדה פותח שם לאחר מכן.
גם בנורווגיה הפכה החלקה מהירה לפופולרית, שכן היה עניין עצום במירוץ ההחלקה המהיר ב-1885 בפרוגנרקילן בין אקסל פאולסן לרנקה ואן דר זי.
הולנד חזרה לקדמת הבמה בשנת 1889 עם ארגון אליפות העולם הראשונה.
ה-ISU (איגוד ההחלקה הבינלאומי) נולד גם הוא בהולנד ב-1892. בתחילת המאה ה-20, החלקה והחלקה מהירה הפכו לפעילות ספורט פופולרית.
החמאם היא סדרת דרמה ישראלית, שנוצרה על ידי מיכאל אללו.
במרכז הסדרה סיפורה של יחידת לוחמים צה"לית המתמודדת עם סדרת התרחשויות מוזרות באזור בקעת הירדן.
הסדרה משודרת החל מ-30 בנובמבר 2025 בכאן 11.
כאשר נוצרת התחממות של הגזרה באזור יהודה ושומרון, צה"ל מחליט על איוש של מספר מוצבים שננטשו בעבר.
יחידת לוחמים מחטיבת הצנחנים בפיקודו של שאול שיראזי נשלחת למוצב מבודד בבקעת הירדן, להקימו מחדש.
שם הבסיס "החמאם", על שם אתר מרחצאות קדום שנמצא באזור הוואדי בקרבת המוצב.
סדרה של התרחשויות מסתוריות מערערת את המציאות היומיומית ואת היציבות הנפשית של החיילים.
שאול המפקד שלהם מתחיל לחשוב שיש קללה על הבסיס וזה משפיע על מצבו הנפשי.
הוא מחליט להיעזר בדודי, חייל במחלקה שנחשב ביישן ונחבא אל הכלים, וממנה אותו להיות הסגן שלו.
בהדרגה דודי מתחזק ושאול נחלש מה שמביא לסוג של חילופי מנהיגות בקרב היחידה.
בתוך המתח, נחשפים סדקים במבנה הסמכותי ובמערכות היחסים, וכל זאת תחת צילה של אגדה קדומה מהתנ"ך, ששבה ומתעוררת לחיים דרך דמויותיהם של הלוחמים, כאלגוריה לסיפור המקראי על דוד ושאול.
צוות ההפקה פעל במשך כחודש לעיצוב של המקום בו נערכו הצילומים במטרה לשחזר את המראה של חמאם אל־מליח בבקעת הירדן.
במהלך העבודה על המקום שולבו בסט אלמנטים צבאיים אותנטיים ופרטי תפאורה נוספים כדי להעניק לאתר הצילומים תחושה שתעביר את הקשר בין ההיסטוריה הצבאית של המקום לבין הרקע התנ"כי של הסדרה, המתייחסת לדמויות כמו שאול ודוד.
חמאם אל־מליח היה בעבר בסיס אימונים של חטיבת הצנחנים.
הבסיס היה בסמוך למעיין ובקרבת מבנה עתיק מהתקופה העות'מאנית.
בסיס זה שימש בעיקר להכשרות שטח כחלק מהתפיסה הצבאית למיקום בסיסי צה"ל באזורי עימות.
במהלך השנים בהן היה הבסיס פעיל הוא הפך לסמל מוכר בקרב לוחמים.
במהלך האינתיפאדה השנייה התרחשו בבסיס מספר אירועים קשים ותקריות בהן נהרגו חיילים.
בשל המצב הרגיש והסכנה ללוחמים, שכללה גם אימונים במוצבים מבודדים תחת איומים, הוחלט בצה"ל להסיר מהאזור את מסלולי ההכשרה.
מאז, המוצבים החמאם, סנור ואחרים שבאזור, נותרו נטושים, למעט שימוש מזדמן לצרכים של אימונים ייעודיים ותרגולים בשטח.
בשלבי ההפקה הראשוניים התכנון היה לצלם במיקום שבו היה הבסיס בעבר במטרה לשלב בין יסודות מסתוריים לתיאורים היסטוריים ועכשוויים.
עבודות ההכנה כבר החלו וכללו הדמיות, סקיצות ותפאורה, אולם כחודש לפני תחילת הצילומים, עקב התדרדרות ביטחונית באזור, נאלצה ההפקה לשנות את התכנית בעקבות הנחיית צה"ל, שאסרה על קיום הצילומים במקום.
במהלך איתור החלופה נלקחו בחשבון קריטריונים כמו דמיון חזותי לבסיס החמאם, סמיכות למבנה שיכול לשמש כאתר מרחצאות עתיק, ומיקום שקט ובטוח בבקעת הירדן.
לבסוף נבחר מוצב סמוך למבנה משטרת ג'יפתליק, בכפר באותו שם.
המבנה המרכזי באתר, שכונה "משטרת ג'יפתליק" ומשמש בסדרה כאתר המרחצאות, נבנה במקור כסראייה עות'מאנית בימי הסולטאן עבדול חמיד השני.
בתקופת המנדט המקום שימש כתחנת משטרה בריטית, וניתן לראות בו את השילוב בין סגנונות הבנייה של שתי התקופות.
לאחר עזיבת הבריטים ב־1948, הפך המבנה למפקדת בקעת הירדן הירדנית.
המח"ט הירדני אף בנה לעצמו וילה סמוכה, שבהמשך שימשה את צה"ל לאחר מלחמת ששת הימים.
בשנות ה־90 נבנה מחנה חדש והאתר ננטש, עד שנבחר על ידי צוות ההפקה לשמש אתר הצילומים המרכזי של הסדרה.
האלגוריה לסיפור המקראי על דוד ושאול
האלגוריה לסיפור המקראי אודות דוד ושאול (שמואל א' וב') באה לידי ביטוי בשמות הדמויות ובעלילה עצמה.
דודי (דוד) מתקדם בפיקוד על ידי שאול עד שלמעשה שאול משתגע, וכשדודי מנסה להרגיע אותו ומנגן לו, הוא מאיים עליו בנשק, וכתוצאה מכך המ"פ סמי (שמואל) ממנה את דודי למ"מ במקום שאול.
במקרא, שאול מקדם את דוד תחילה, עד שהוא מתחיל לקנא בו, והוא מנסה להרוג אותו בזמן שהוא דוד מנגן לו, ובמקביל שמואל מושח את דוד למלך.
יוני (יהונתן) ודודי מנהלים קשר חברי קרוב שמתפתח לחוויה מינית אחת.
לפי המקרא בין דוד ויהונתן המקראיים היה קשר של רעות קרובה, ויש שמפרשים אותו כקשר הומוסקסואלי.
בסדרה, יוני נהרג בעוד הוא מנסה להגן על דודי יחד עם שאול, ויהונתן ושאול המקראיים הם אב ובן נהרגים יחדיו ב.
בסדרה, בהלווייתו של יוני מקריא דודי שיר שכתב, בו הוא מבטא גם את הקשר הקרוב ששרר ביניהם.
גם דוד המקראי, לאחר מותם של יהונתן ושאול כותב קינה בצורת שירה המתארת בין היתר את הקשר הקרוב בינו ובין יהונתן: "נפלאתה אהבתך לי מאהבת נשים".
עלילה נוספת המתרחשת בסדרה היא הקשר שמתפתח בין דוד לבטי, בת זוגו של אורי.
בפרק האחד לפני האחרון, דודי ובטי נפגשים בביתה החדש של בטי בתל אביב ומקיימים יחסי מין.
בפרק הסיום דודי שולח את אורי לשמור על הצוק, מיקה מאשימה אותו שאף על פי שהוא מאמין לה בנוגע לקללה (עזאזל) המוטלת על הצוק הוא שולח אותו בכוונה לשם על מנת שימות, היא מקשרת את זה לקשר בין דודי לבטי.
בסיפור המקראי על דוד ובת שבע, דוד המלך שולח את אוריה החתי לקרב חסר סיכוי בשביל לזכות באשתו בת שבע.
נוסף על קווי העלילה המרכזיים בדמות הסיפור המקראי שזורות במהלך הסדרה אנקדוטות ושמות של דמויות משנה המתקשרות גם הן לסיפור המקראי.
מיקה (מיכל) ומירב מקבילות למיכל ומירב בנותיו של שאול המקראי.
אבנר הלוחם הדתי מקביל לשר הצבא של שאול אבנר בן נר.
דודי נושא על נשקו את הפק"ל קלע (כוונת טריג'יקון מגדילה), בדומה לדוד שהיה חמוש בקלע.
בסיס החמאם מקביל ל, ואבו עלי (מקביל לעלי הכהן) מנהיגו ואף מעלה בו קטורת גחלי אש.
מקביל לקשר עם דודי, דמותה של מיקה (מיכל) מקיימת יחסי מין עם חייל בשם אלירן.
דמותו של אלירן ושמו מצלצלים בדומה לפלטי (אליפלט) בן ליש, האיש לו ניתנה מיכל המקראית על ידי אביה שאול לאחר שדוד נאלץ לברוח
החלקה הוא ציור שמן על בד משנת 1877 מאת הצייר הצרפתי אדואר מאנה.
היצירה מתארת סצנת פנאי עירונית בזירת החלקה פתוחה בפריז, ונחשבת לביטוי מובהק של עיסוקו של מאנה בחיי היום־יום של החברה הבורגנית בפריז בשלהי המאה ה-19. הציור מצוי כיום באוסף מוזיאון פוג לאמנות באוניברסיטת הרווארד.
במרכז הקומפוזיציה ניצבת אישה לבושה בהידור, המתוארת בדיוקן של שלושה רבעים ופניה מופנות מעט ימינה.
היא מוארת באור חזק יחסית לסביבתה ולבושה שמלת מעיל מחויטת בשחור ולבן, המעוטרת בדגם מורכב ובצווארון וחפתים בהירים.
ביד אחת היא אוחזת בידו של ילד קטן, המצויר בפירוט מופחת.
מימינה ומשמאלה מופיעות דמויות נוספות, חלקן נחתכות בשולי הבד, ובהן גבר לבוש שחור הנשען על מעקה הזירה ודמויות נוספות ברקע המטושטש, כולל מחליק אחד בתנועה.
סביב הזירה מתקהלת קבוצה של צופים הבאים לראות ולהיראות.
מאנה עושה שימוש במשיחת מכחול חופשית ובחיתוך דמויות בקצוות הקומפוזיציה כדי ליצור תחושת רגעיות ותנועה, בדומה לאסתטיקה של הדפסים יפניים וצילום בן־זמנו.
הרקע המשופע דוחף את הדמות המרכזית קדימה ומקרב אותה אל הצופה, בעוד שההמון מאחוריה נטמע זה בזה ונטמע באפלולית.
הניגוד בין האור הבהיר על פניה ולבושה של האישה לבין הצללים והצבעים הכהים ברקע מדגיש את מרכזיותה ומכוון את מבט הצופה אליה.
הציור משמש פרשנות חברתית לבילויי הפנאי של המעמד הבינוני בפריז של שנות ה־70 של המאה ה-19. מאנה אינו מסתפק בתיאור חיצוני של הסצנה, אלא מבקש להעביר את חוויית המפגש החברתי עצמה.
הצופה מוצב כעובר־אורח בזירה ציבורית ונדרש לפרש את מעמדה של הדמות המרכזית, אם כאם מכובדת או כאישה הנתפסת כזמינה מינית, עמימות המשקפת את המתח בין מוסכמות מעמדיות ומוסריות בחברה הפריזאית המודרנית.
הבחירה למקם את האישה במרכז ולהפחית את נוכחות הילד באמצעות טשטוש צורני מעצימה אי־ודאות זו וממקדת את המבט בדמות הנשית כאובייקט של התבוננות.
החלקה מציגה שילוב של חידוש צורני והתבוננות חברתית חדה.