tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
אולמן היא השחקנית הזרה הראשונה שזכתה להערכת הקהל האמריקאי בזכות תרומתה לתעשיית הבידור הטלוויזיונית של ארצות הברית בסוף שנות ה-80.
נולדה בשם טרייס אולמן בסלו, בקינגהאמשייר (כיום ברקשייר) שבדרום-מזרח אנגליה למשפחה נוצרית-קתולית.
הוריה הם דורין (לבית קליבר) ואנתוני ג'ון אולמן.
אביה הגיע לאנגליה כחייל פולני במסגרת הפינוי מדנקרק (מבצע דינמו) במלחמת העולם השנייה.
שמה הפרטי המקורי היה "טרייס", אך היא הוסיפה לו "י".
אביה של אולמן נפטר מהתקף לב בגיל 50 כאשר הייתה בת שש, ואמה נשאה בשנית.
את ניסיונה הראשון רכשה אולמן כנערה מתבגרת על במת "אקדמיית איטליה קונטי" לתיאטרון.
מגיל 16 עבדה כרקדנית בהצגות ומופעי בידור בגרמניה ובאנגליה.
בזכות החשיפה קבלה תפקידים במספר מחזות מוזיקליים בתיאטראות בוסט אנד בלונדון, ביניהם "גריז" ו"מופע האימים של רוקי".
ב-1984 השתתפה אולמן בהתחרות אלתורים, יצרה דמות של זמרת שחזרה לדת בשם בברלי, והופעתה הפכה ללהיט.
היא זכתה בפרס "השחקנית החדשה הטובה ביותר", והוצעה לה סדרה משלה ב-BBC.
ב-1983 זכתה להשתתף במחזה המוזיקלי של אנדרו לויד ובר "סטארלייט אקספרס".
ב-2006 התאזרחה בארצות הברית, בנוסף לאזרחות הבריטית שלה מלידה.
ראשית דרכה בתעשיית הבידור הבריטית
אולמן החלה את הקריירה המקצועית שלה כשחקנית בתעשיית הבידור הבריטית בסדרה הקומית "שלוש מסוג אחד", על הופעותייה בסדרה אולמן זכתה בפרס באפט"א.
היא הופיעה במשך עונה אחת בסיטקום הבריטי "בנות מעל" ונאלצה לעזוב את הסדרה בעקבות הריון שעברה.
המעבר וההצלחה הראשונית בארצות הברית
אולמן שלחה קלטות באמצעות סוכנה לבמאי-מפיק ג'יימס ברוקס במטרה לצוד את תשומת לבו.
ברוקס שהיה עסוק בקריירה קולנועית החליט לקחת את אולמן תחת חסותו ולשוב לעסוק בבידור בטלוויזיה.
בשנת 1987 יצרו ביחד את תוכנית המערכונים "המופע של טרייסי אולמן" בהנחייתה של אולמן.
בתוכנית שנמשכה ארבע עונות מוצלחות חיקתה מספר רב של דמויות וערכה מופיעים מוזיקליים בהפקתה של פאולה עבדול.
אולמן זכתה להצלחה לה לא זכתה אף שחקנית טלוויזיה זרה לפנייה, עם זכייה בפרס גלובוס הזהב, זכיות בפרס אמי ובפרס הקומדיה האמריקאית הפכה לאחת הקומיקאיות הפופולריות והמוכשרות ביותר בארצות הברית.
הסדרה המצוירת "משפחת סימפסון" התגלתה לראשונה בתור פינה קבועה במשך שלוש עונות בתוכניתה של אולמן.
אולמן לא קיבלה קרדיט על הצלחת משפחת סימפסון, מה שהוביל אותה לתבוע את חברת "פוקס המאה ה-20".
דיבבה בפרק אחד בסדרה את הכלב של בארט סימפסון.
אולמן עברה לערוץ HBO, שם הגישה מספר תוכניות וזכתה בשני פרסי אמי נוספים על הופעתה בתוכניות ספיישל מוזיקליות.
תוכנית הספיישל המצליחה "טרייסי אולמן נאבקת בניו יורק" הייתה השראה למפיקי הערוץ ליצירת סדרת המערכונים "טרייסי אולמן נאבקת ב...".
בסדרה היא חיקתה דמויות מגוונות בחברה האמריקאית והאנגלית, זכתה במהלך שלוש שנותיה בתוכנית בפרס גילדת שחקני המסך ובארבעה פרסי הקומדיה האמריקאית.
בשנת 1999 זכתה בפרס אמי השביעי שלה במספר על תפקידה בסדרה "אלי מקביל" בתור ד"ר טרייס קלארק הפסיכולוגית של עורכת הדין אלי מקביל (קליסטה פלוקהארט).
אולמן יצרה ביחד עם בעלה אלן מק'וואן את תוכנית הספין אוף ל" טרייסי אולמן נאבקת ב...", "טרייסי אולמון במעשיות הקרונים" ואת תוכנית הספיישל "טרייסי אולמן: חיה וחשופה" אודות חייה האישיים.
בשנת 2008 הגיעה לביקור בישראל לצורך קידום תוכניתה "מצב האומה - טרייסי אולמן".
שיחקה את הופעת הבכורה שלה בקולנוע בדרמה המוזיקלית "תמסור את ברכותיי לרחוב הרחב" לצידם של חברי להקת "הביטלס" רינגו סטאר ופול מקרטני.
הופיעה לצידה של מריל סטריפ בדרמת המלחמה הפמיניסטית "הרבה ולא כלום" והועמדה לפרס האקדמיה הבריטית לשחקנית המשנה הטובה ביותר.
בין תוכניות הטלוויזיה המצליחות בהן כיכבה אולמן מצאה זמן גם לשחק בהוליווד והופיעה ב"קליעים מעל ברודוויי" של וודי אלן בתפקיד השחקנית אדן ברנט, "רובין הוד: גברים בגטקעס" בתור המכשפה לאטרין ו"אני מת עלייך".
בשנת 2000 נתנה אולמן את הופעתה הטובה ביותר כשחקנית קולנוע לצידו של וודי אלן בקומדיית הפשע בבימויו נוכלים בגרוש, בסרט גילמה את פרנצ'י אשתו של ריי וינקלר שמוכרת עוגיות והועמדה לפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטוב ביותר בסרט קומי/מוזיקלי.
ב-2004 כיכבה בקומדיה הפרובוקטיבית של ג'ון ווטרס "איזו בושה" בתור סילביה סטיקלס השמרנית שהופכת בעקבות תאונה למכורה לסקס.
ב-2007 הופיעה בתור המספרת "אמא טבע" בקומדיה הרומנטית "אף פעם לא אהיה שלך".
אולמן תרמה את קולה לסרט האנימציה של טים ברטון "חתונת הרפאים", שם דיבבה את נל אמו של ויקטור ואן דורט.
ב-2009 קיבלה אולמן פרס מפעל חיים בטקס פרסי הבפט"א.
בשנת 2020 שיחקה בסרטו של ריאן מרפי "הנשף" שמבוסס על המחזמר באותו שם משנת 2016.
אולמן הצליחה בתחילת דרכה בתור זמרת הרוק והוציאה לאור סינגלים אחדים לדוגמת "Breakaway" וגרסת הכיסוי לשיר "They Don't Know" שהגיעו לצמרת מצעד הסינגלים הבריטי.
בשנת 1983 הוציאה לאור את אלבום הבכורה שלה "You Broke My Heart in 17 Places" שזכה להצלחה יחסית.
לאחר כישלון אלבומה השני "You Caught Me Out" עזבה אולמן את המוזיקה לטובת קריירת משחק במשרה מלאה.
אולמן הייתה נשואה למפיק זוכה פרס אמי אלן מק'וואן, לו הייתה נשואה משנת 1983 ועד מותו בשנת 2013; לזוג שני ילדים.
בשנת 2006, לאחר 25 שנות עבודתה בארצות הברית, קיבלה אולמן אזרחות אמריקאית.
תמסור את ברכותיי לרחוב הרחב (1984)
שלגייה:עד עצם היום הזה (1993)
רובין הוד: גברים בגטקעס (2003)
משפחת סימפסון (1991) - דיבוב
טרייסי אלמון במעשיות הקרונים (2003)
היה היה פעם מזרן (2005) - סרט טלוויזיה
טרייסי אולמן: חיה וחשופה (2005)
הנסיכה סופיה הראשונה (2014) - דיבוב
טרייסי אן אוסטין הולט היא טניסאית עבר אמריקאית, שהחלה להשתתף בתחרויות בסוף שנות ה-70 של המאה ה-20. היא דורגה במקום הראשון בעולם בשנת 1980.
אוסטין זכתה במהלך הקריירה הקצרה שלה ב-3 תוארי גראנד סלאם, 2 ביחידות באליפות ארצות הברית הפתוחה בשנים 1979 ו-1981 ואחד באליפות וימבלדון בזוגות מעורבים עם אחיה ג'ון אוסטין (1980) ובכך היו לאח ואחות הראשונים שניצחו בגמר טורניר זוגות מעורבים באליפות וימבלדון.
סדרה של פציעות קטעה לאוסטין את הקריירה המקצוענית הקצרה שלה.
בשנת 1979 ניצחה אוסטין באליפות איטליה הפתוחה בשלב חצי הגמר את כריס אוורט מארצות הברית ב-3 מערכות וקטעה לה רצף ניצחונות של 125 משחקים על משטח חימר (השיא הנוכחי לנשים וגברים).
בהמשך השנה היא זכתה לראשונה בתואר גראנד סלאם באליפות ארצות הברית הפתוחה לאחר ניצחון בשתי מערכות 4-6, 3-6 בשלב הגמר על אוורט וקטעה לה זכייה חמישית רצופה.
היא הייתה לטניסאית הזוכה הצעירה בתולדות האליפות (16 שנים ו-9 חודשים).
בשלהי תקופת משטרו של גאורגי דימיטרוב התחולל מאבק ירושה אלים על הנהגת המפלגה הקומוניסטית ועל השלטון בבולגריה, שהובל על ידי חסידי שיטת הסלאמי הסטליניסטית וולקו צ'רבנקוב ווסיל קולארוב.
קוסטוב הודח מתפקידו ובהמשך הועמד לדין ונשפט במשפט ראווה, בו הורשע, ונגזר עליו עונש מוות בעוון חתרנות.
בדצמבר 1949 הוצא טרייצ'ו קוסטוב להורג בתליה.
קוסטוב נולד בסופיה בירת בולגריה וסיים לימודי תיכון בעירו.
הוא לחם במלחמת העולם הראשונה כמפקד מחלקה ולאחריה למד משפטים באוניברסיטת סופיה ובמקביל, הצטרף למפלגה הקומוניסטית הבולגרית.
ב-1924, בתקופת כהונתו של אלכסנדר צאנקוב כראש ממשלת בולגריה ולאחר ניסיון הנפל של הקומוניסטים לבצע הפיכה, נרדפו חברי ואוהדי המפלגה ברחבי בולגריה.
קוסטוב נעצר, נשפט ונידון לשמונה שנות מאסר.
ב-1929 זכה קוסטוב לחנינה, שוחרר מכלאו והיגר לברית המועצות.
קוסטוב הצטרף למפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות ובהמשך כיהן כחבר הקומינטרן.
במהלך מלחמת העולם השנייה, לאחר הצטרפות בולגריה להסכם התלת צדדי, חבר לכוחות המחתרת הקומוניסטית בבולגריה והשתתף בפעולות נגד מתקני צבא ומשטרה.
ב-1942 נעצר, נשפט ונידון למאסר עולם.
ב-9 בספטמבר 1944 התחוללה בבולגריה הפיכה, בהובלת חזית המולדת הבולגרית ובתמיכת הצבא האדום, אשר כוחותיו כבשו את סופיה בו ביום.
קימון גאורגייב מונה לכהן כראש הממשלה, פעילותה של המפלגה הקומוניסטית חודשה וטרייצ'ו קוסטוב שוחרר מכלאו.
בהיעדרו של מנהיג המפלגה, גאורגי דימיטרוב, ששהה עדיין בברית המועצות, היה קוסטוב האישיות הבכירה ביותר במפלגה הקומוניסטית והוא פעל לארגונה מחדש ולשיקומה, תוך כדי הכשרת הקרקע לשובו של דימיטרוב.
קוסטוב הוביל את מהלכי ההשתלטות הקומוניסטית על בולגריה בתום מלחמת העולם, כולל ההשתלטות על כל מנגנוני הביטחון.
הוא יזם את הקמת בית הדין המיוחד למשתפי הפעולה עם הנאצים, אשר לצד שפיטת פושעי מלחמה כבוגדאן פילוב ופטר גברובסקי, שימש את הקומוניסטים גם כמנגנון נקמה לחיסול מתנגדיהם ואנשי המשטר הישן ותומכיהם, כמו הנסיך קיריל, ואיוון רוסב.
לאחר שובו של דימיטרוב כיהן קוסטוב כסגנו הבכיר, נחשב ליורשו המיועד והחזיק בידיו את השליטה בשירותי הביטחון החשאיים.
דימיטרוב וקוסטוב הובילו קו פרגמטי, תוך התקרבות ליוגוסלביה.
קו זה היה לצנינים הן בעיני סטלין וממשלתו במוסקבה, והן בעיני הסטאליניסטים בצמרת המפלגה הקומוניסטית הבולגרית.
בראשית 1949, בעת מחלתו של דימיטרוב, מילא קוסטוב את מקומו כראש ממשלת בולגריה בפועל.
במרץ 1949 הודח קוסטוב במפתיע מתפקידו ומונה למנהל הספרייה הלאומית הבולגרית.
בהמשך, הודח מהמפלגה הקומוניסטית, ובראשית דצמבר נעצר בהוראתו של וסיל קולארוב וב-7 בדצמבר הועמד לדין.
למרות חרושת השמועות על כך שפעילותו להתרת עליית היהודים מבולגריה הייתה אחת הסיבות להדחתו, העניין לא הוזכר כלל במשפט הראווה שנערך לו.
12 אישים, מהם 6 שרים לשעבר ובראשם קוסטוב, הועמדו לדין.
קוסטוב הואשם והורשע בהנהגת מדיניות לאומנית, חתירה נגד ברית המועצות, קשרים חשאיים עם יוגוסלביה ובריטניה וחתירה תחת מעמדו של גאורגי דימיטרוב החולה.
קוסטוב סירב להודות באשמה ולהביע חרטה.
במהלך המשפט ציין, כי עדויותיו סולפו ובמשך כל ימי חייו פגש את יוסיף ברוז טיטו רק פעם אחת.
הוא הצליח להביך את הרכב השופטים, אך בסופו, נידון למוות, בעוד שאר האישים נדונו לתקופות מאסר שנעו בין 10 שנים למאסר עולם, משום ש"הודו" והביעו חרטה על מעשיהם.
לאחר הקראת גזר הדין סירב קוסטוב לעזוב את אולם הדיונים, תוך שהוא טוען לחפותו.
לבסוף, הוצא בכוח על ידי אנשי ביטחון.
ב-16 בדצמבר 1949 הוצא טרייצ'ו קוסטוב להורג בתלייה.
ב-1956 טוהר שמו על ידי צמרת המפלגה הקומוניסטית הבולגרית.
לאחר השתלטות הקומוניסטים על בולגריה, הופעל לחץ כבד על ידי הקומוניסטים היהודים לפרק את כל התנועות הציוניות.
גאורגי דימיטרוב וטרייצ'ו קוסטוב נתנו בהזדמנויות שונות את הסכמתם המפורשת להמשך פעילותה של ההסתדרות הציונית.
ב-1947, בעת דיון בפוליטביורו הבולגרי בהצעת הקומוניסטים היהודים לאיחוד כוחות ברחוב היהודי והקמת "חזית יהודית דמוקרטית" - שמשמעותה הייתה הפסקת פעילות התנועה הציונית, הודיע קוסטוב כי מניעת פעילות התנועה הציונית בבולגריה "איננה הגיונית".
הצעת הקומוניסטים היהודים התקבלה תוך הסתייגויות ותיקונים.
בספטמבר 1947 נפתח "היריד הבינלאומי בפלובדיב" ובו היה ביתן ליישוב בארץ ישראל תחת דגל התנועה הציונית.
קוסטוב ביקר ביריד, וציין כי ממשלת בולגריה מוכנה לרקום יחסים מסחריים עם ארץ ישראל.
במהלך כהונתו כסגן ראש הממשלה, מונה קוסטוב לממונה מטעם ממשלת בולגריה על נושא הגירת היהודים.
בהיותו ממונה גם על שירותי הביטחון, אישר קוסטוב את מעבר היהודים ממדינות שכנות דרך בולגריה, וכן את צירופם של 420 מיהודי בולגריה להפלגת הפאנים.
קוסטוב ואנשיו ניהלו את המשא ומתן מול נציגי התנועות הציוניות, ד"ר ברוך קונפינו והמוסד לעלייה ב', ובראשם שייקה דן, מה שהוביל להסדרת העלייה ההמונית של יהודי בולגריה בשנים 1948 -1949.
כבר ב-1947 החלו שייקה דן ואפרים שילה, שליחי המוסד לעלייה ב', בקיום מגעים עם שלטונות בולגריה בנושא הסדרת העלייה לישראל.
הם נעזרו בקשריו של ד"ר ברוך קונפינו עם אנגל פסקלב איש מנגנוני הביטחון הבולגרים והציעו תשלום במטבע אמריקני על כל עולה.
באוגוסט 1947 התקבל אישור למעבר עולים מג'יורג'יו שברומניה ומרוסה שבבולגריה לנמל בורגס, ולהפלגתם בשתי ספינות לארץ ישראל.
סטפן בוגדאנוב ראש שירות הביטחון הבולגרי אישר את ההפלגה בהנחייתו המפורשת של קוסטוב, ובאישורו של גאורגי דימיטרוב, ראש הממשלה.
בסיוע הדוק של שירותי הביטחון הבולגריים הועברו 4,052 עולים מג'יורג'יו לבולגריה וב-26 בספטמבר הפליגו בשתי הספינות.
1,388 על ספינת המעפילים גאולה ו-2,664 על האונייה מדינת היהודים.
הצלחת ההעפלה הובילה להרחבת מפעל העלייה מרומניה דרך בולגריה ולאישורו של קוסטוב להפלגת הפאנים.
עם הקמתה של מדינת ישראל גברו המאמצים להסדרת העלייה ההמונית של יהודי בולגריה והם רוכזו על ידי שייקה דן, אפרים שילה ובנימין ירושלמי אשר פעלו בעיקר מול קוסטוב ואנשיו.
ב-16 באוגוסט 1948 הגיע לבולגריה מישראל, שליח השומר הצעיר מרדכי אורן ונועד עם קוסטוב.
קוסטוב הצהיר במהלך הפגישה, כי הממשלה הבולגרית החליטה להתיר עלייה חופשית לישראל.
הקומוניסטים היהודים, חברי חזית המולדת הבולגרית, פעלו להשתלטות על מפעל העלייה מחד והגבלת ממדיו מאידך.
ב-22 בספטמבר 1948 זימן קוסטוב למשרדו את ראשי הקומוניסטים היהודים שכיהנו גם כראשי הקונסיסטוריה היהודית של בולגריה, הפרופסור ז'אק נתן ויצחק פראנסז והזהיר אותם רשמית לבל יתערבו בנושא העלייה מאחר שמדובר באינטרס בולגרי.
קוסטוב הוסיף כי עליהם לשתף פעולה עם שייקה דן מתאם מבצע העלייה מטעם מדינת ישראל, וכי המשך ההפרעה למבצע יוביל לתוצאות אישיות חמורות.
בהמשך ולמרות איומיו כלפי הקומוניסטים היהודים, הודיע קוסטוב לשייקה דן כי יש למנות ועדה מפקחת על נושא העלייה שתורכב משני נציגי הקונסיסטוריה (קומוניסטים) ומנציג התנועה הציונית.
ברקע הדברים החלטת ממשלת רומניה לאסור את העלייה לישראל וביקורת ציבורית גוברת בחוגי הקומוניסטים בבולגריה בנושא התרת עליית היהודים.
קוסטוב נתון היה גם לביקורת אישית מצד ראשי המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות בטענה שהוא מוביל קו לאומני בולגרי בדומה למדיניותו של יוסיף ברוז טיטו ביוגוסלביה.
במצב עניינים זה לא נותרה לקוסטוב ברירה והוא נאלץ להתפשר בנושא מנגנון העלייה.
לאחר דין ודברים סוער של שייקה דן אל מול ראשי התנועה הציונית, התקבל התכתיב של קוסטוב והוקמה ועדה בת חמישה חברים אשר נשלטה בלעדית על ידי הקומוניסטים היהודים.
למרות השתלטותם הרשמית של הקומוניסטים היהודים על מנגנון העלייה, נותר שייקה דן האחראי בפועל על ארגון העלייה מבולגריה ובשלהי ספטמבר דיווח לראשי ההסתדרות הציונית כי ניתן אישור להעלאת 20,000 מיהודי בולגריה עד סוף 1948.
לאחר מאסרו של קוסטוב וקבוצת מקורביו, חלה הקשחה בעמדת הממשלה הבולגרית כלפי העלייה לישראל.
מבין העצורים גם בכירי מנגנוני הביטחון והמשטרה כגון סטפן בוגדאנוב ראש שירות הביטחון הבולגרי, אשר שימשו אנשי קשר מול שייקה דן ופעילי העלייה.
עם זאת, העלייה מבולגריה הותרה עד 1952.
טריינטה אי טרס (בספרדית: Treinta y Tres, מילולית: שלושים ושלוש) הוא מחוז באורוגוואי.
המחוז גובל בצפון עם מחוז סרו לארגו (Cerro Largo), בדרום עם מחוז לבז'חה (Lavalleja) ומחוז רוצ'ה (Rocha), במזרח עם ברזיל (לגונת מירים) ובמערב עם מחוז פלורידה (Florida) ומחוז דורסנו (Durazno).
בירתו של המחוז נקראת אף היא טריינטה אי טרס (Treinta y Tres).
ההתיישבות בשטח המחוז החלה לפני אלפי שנים, כפי שמעידים השרידים בסריטוס דה אינדיוס (cerritos de indios, גבעות האינדיאנים) המפוזרים במחוז.
המחוז נוסד ב-1853, בשטחים השייכים למחוז סרו לארגו ולבאז'חה.
והשם מציין את שלושים ושלושה האוריינטליים (אורוגוואי של היום נמצאת במזרחה, או בספרדית אוריינטה (Oriente), של מלכות המשנה של ריו דה לה פלטה ובהמשך - ארגנטינה), בפיקודו של חואן אנטוניו לבאז'חה (Juan Antonio Lavalleja), אשר נלחמו למען העצמאות של הפרובינציה האוריינטלית (Provincia Oriental) שהייתה אז תחת כיבוש ברזילאי.
המחוז משתרע על מישור מגדת לגונת מירים מערבה.
השטח מבותר על ידי מערכת של רכסים נמוכים, כגון רכס דיוניסיו (Dionisio) ורכס לאדרונס (Ladrones), אשר מסתעפים מהרכס הגדול בצפון מזרח המחוז.
השיפוע המתון של המישורים המזרחיים יצר את לגונת מירים וביצות ולגונות נרחבות.
על גדות הנהרות ולגונת מירים מגדלים אורז לתצרוכת מקומית ואף ליצוא, ובנוסף, באזורים גבוהים יותר עם אדמה פורייה יותר, מגדלים דגנים אחרים כמו חיטה, שיבולת-שועל, שעורה, תירס וסוכר.
במידה פחותה קיים גידול של בעלי חיים, במיוחד לצמר, וכן בקר לבשר.
השטח של המחוז שטוח ברובו.
במערב קיימות גבעות גבוהות כגון גבעת אולימר (Cerro del Olimar) וגבעת צ'אטו (Cerro Chato).
הרכסים המרכזיים באזור זה הם רכס גרנדה והרכסים והמשניים שיוצאים ממנו רכס פאלומקה (cuchilla de Palomeque) ורכס אולימר (cuchilla Olimar).
במחוז נמצאת שמורת הטבע הראשונה שהוכרזה באורוגוואי, קבראדה דה לוס קוארבוס (Quebrada de los Cuervos).
מבחינת נתיבי מים, במחוז נמצאים נחלים רבים, נהרות ואגמים.
הנהרות החשובים ביותר הם נהר סבוז'טי (río Cebollatí) ונהר טאקוארי (Río Tacuarí).
לסבוז'טי נשפכים נהר אולימר (río Olimar) והנחלים אולימר צ'יקו (río Olimar Chico), ז'רבאל גרנדה (arroyo Yerbal Grande), פאראדו (Parao o Parado), אוטאסו (Otazo) ולאונצ'ו (Leoncho).
לנהר סבוז'טי חשיבות רבה לאוכלוסייה המקומית כי ממנו מספקים מים ליישובים הסמוכים.
אל נהר טאקורי נשפכים קנייאדה דל בואז' (cañada del Buey), בנייאדו דה סטירלינג (Bañado de Stirling), בנייאדו דה נבארו (Bañado de Navarro) ובנייאדו דה לאס נוטריאס (Bañado de las Nutrias).
הכלכלה של המחוז מתבססת בעיקר על גידול בעלי חיים וחקלאות, הכוללת בין היתר גידול תירס, אורז ודגנים אחרים.
גם התעשייה המקומית מתבססת על אלה והמידה פחותה על ייצור נייר.
בכ-33% מבתי אב מתגוררים 5 או יותר נפשות.
הילודה הצטמצמה ב-25% בין 1996 ו-2004, ונשארה יציבה ב-14.7 לידות על כל אלף בשנת 2004. בניגוד לכך, תמותת ילדים ירדה ב-10% באותה תקופה.
הבריאות הציבורית מתנהלת בשלושה מרכזים, אחד בבירה, השני בסרו צ'אטו (Cerro Chato) והשלישי בברגרה (Vergara).
סך הכל קיימות 197 מיטות.
בשנת 1993, במרכזים האלה נרשמו 3,023 מטופלים ו-115 מיתות, כך ששיעור התמותה הוא 2.9%.
במחוז טריינטה אי טרס פועל "איגוד אולימרניה באתלטיקה" (Federación Olimareña de Atletismo (FOA)) שנוסד בשנת 1991.
טרייסי ספירידקוס היא שחקנית קנדית.
היא מוכרת בעיקר מתפקידה בתור שרלוט "צ'רלי" מת'יסון בסדרה "מהפכה" ובשל תפקידה בתור הבלשית היילי אפטון בסדרה "שיקגו PD"; שתי הסדרות של רשת הטלוויזיה NBC.
ספירידקוס נולדה בוויניפג, מניטובה שבקנדה לג'ורג' ואנסטסיה ספירידקוס, בעלי מסעדה ילידי יוון.
היא גדלה עד גיל 5 ביוון בעיירה סקאלה הממוקמת ליד העיר ספרטה.
ספירידקוס החלה לשחק בחטיבת הביניים ולמדה במרכז להכשרת שחקנים של מניטובה.
למדה בתיכון אוק פארק בעיר הולדתה.
בשנת 2007 עברה ספירידקוס לוונקובר כדי לקדם את קריירת המשחק שלה.
תוך מספר שבועות קיבלה את התפקיד הראשון שלה, תפקיד קטן בסדרה "על טבעי".
היא המשיכה לעבוד בטלוויזיה עם תפקידי אורח בסדרות: "אישה ביונית", "ישנן בנות", "הלקסט" ו"בניחוש חוקר".
בשנת 2010 היא שיחקה בסרט הטלוויזיה "גובלין" ובסדרת הרשת "מורטל קומבט המורשת" המבוססת על זיכיון משחקי הווידאו מורטל קומבט.
היה לה גם תפקיד חוזר בסדרה "כמעט אנושיים" בתפקיד של ברין מקליין, אדם זאב.
בשנת 2009 זכתה לתפקיד ראשי ראשון בסדרת הנוער "רוב החוקים!", כבקי ריצ'רדס בת ה-15. הסדרה ירדה מהאוויר לאחר עונה אחת עקב רייטינג נמוך.
את הופעת הבכורה שלה בקולנוע עשתה בשנת 2011 בסרט "כוכב הקופים: המרד" בכיכובו של ג'יימס פרנקו; הסרט הוא השביעי בסדרת סרטי "כוכב הקופים".
בשנת 2012 החלה לככב כשרלוט "צ'רלי" מת'יסון בסדרת המדע הבדיוני "מהפכה" ברשת NBC למשך 2 עונות עד 2014, שעבור תפקידה בסדרה היא הייתה מועמדת לפרס סאטורן כשחקנית הראשית הטובה ביותר, אך הפסידה לאנה טורב מהסדרה פרינג'.
בשנת 2013 שיחקה בסרט הדל-תקציב "תהרוג בשבילי" לצידה של קייטי קסידי.
בשנת 2014 הייתה שחקנית אורחת בעונה השלישית של הסיטקום "אפיזודס" של רשת Showtime, בתפקיד של דון, הבת של מורנינג רנדולף (מירצ'ה מונרו).
בשנת 2017 ספירידקוס הופיעה בפרקים האחרונים של העונה הרביעית של הסדרה "שיקגו PD", המשודרת ברשת NBC.
בספטמבר אותה שנה החלה לשחק בעונה החמישית בתפקיד ראשי.
+שנהסרטתפקידהערות2011כוכב הקופים: המרדנערת בילויים #22013Kill for Meהיילי ג'ונס
+שנהסדרהתפקידהערות2007על טבעיאחותפרק: "Bedtime Stories"אישה ביוניתאנניפרק: "The List"חייזרים באמריקהליזפרק: "Church"2008Every Second Countsבחורה #1סרט טלוויזיה של ShowcaseThe Secret Lives of Second Wivesמרדית'סרט טלוויזיה של Lifetime2009ישנן בנותבחורה יפהפרק: "LMFAO"Web of Desireמייגןסרט טלוויזיה של Lifetime2011–2009Majority Rules!בקי ריצ'רדסתפקיד ראשי; 26 פרקים2010בניחוש חוקרשרה-ליןפרק: "Viagra Falls"הלקטס אלהפרק: "Beale St.
טרייסי צ'יילדס היא שחקנית אנגלייה המוכרת מהופעתה בתפקיד לין הווארד בסדרת הדרמה "Howards' Way" משנות השמונים של המאה העשרים.
תפקידים נוספים שלה בטלוויזיה היו בדמות לינדה קוסגרוב בסדרה "Born and Bred" (מ-2002 עד 2005), פטי קורנוול באופרת הסבון "הוליאוקס" (2003–2004) ובדמות איליין ג'נקינסון בדרמת הפשע "ברודצ'רץ'".
הופעתה הראשונה בטלוויזיה הייתה בפרק בסדרת הדרמה "על אדונים ומשרתים".
עוד שיחקה בדמות רוז סטנלי בגרסה הטלוויזיונית של "פריחתה של מיס ברודי", במיני-סדרה "תבונה ורגישות", בסרט "סקרלט פימפרנל" ובפרק "A Perfect Recapture" בסדרה "ברז'ראק" משנת 1982. בשנת 2008 השתתפה בפרק "להבות פומפיי" בעונה הרביעית של הסדרה המחודשת "דוקטור הו" בדמות מטלה אשתו של קאסיליוס.
במרץ 2009 כיכבה צ'יילדס לצדו של מתיו קלי במחזה "מי מפחד מווירג'יניה וולף?" מאת אדוארד אלבי בתיאטרון "טרפלגר סטודיוס" בלונדון.
ב-2010 וב-2012 הופיעה צ'יילדס בסדרת הדרמה הרפואית "רופאים" של ערוץ BBC One.
ב-2013 שיחקה צ'יילדס בעונה הראשונה של הדרמה "ברודצ'רץ'" של רשת ITV בדמות סנ"צ איליין ג'נקינסון, העומדת בראש משטרת ברודצ'רץ'.
מחזות אודיו מסדרת "דוקטור הו"
באוקטובר 2001 הופיעה צ'יילדס בספר השמע "קולדיץ" מסדרת "דוקטור הו" בהפקת Big Finish.
בסיפור פולשים הדוקטור השביעי ואייס לטירת קולדיץ באוקטובר 1944, ושם פוגשים את המדענית הנאצית קליין.
צ'יילדס גילמה שלוש פעמים נוספות את הדמות של קליין.
בינואר 2010 שיחקה בטרילוגיה בהשתתפות הדוקטור השביעי, באוקטובר 2012 שיחקה בדרמה "UNIT: Dominion", וביולי 2013 הופיעה בטרילוגיה נוספת.
מ-1990 עד 1998 הייתה צ'יילדס נשואה לשחקן טוני אנהולט, שכיכב לצדה בסדרה "Howards' Way".
ב-1991 ו-1992 שיחקה לצדו בסיבוב הופעות במחזה "Private Lives" מאת נואל קאוורד יחד עם מארק סינדן וג'מה קרייבן.
הקלטות אודיו עבור חברת ההפקות Big Finish Productions:
טרייסי אמין היא אמנית אנגליה עכשווית הידועה בעיקר ביצירותיה האוטוביוגרפיות והמתוודיות.
חברת מסדר האימפריה הבריטית והאקדמיה המלכותית לאמנויות.
אמין יוצרת בטכניקות מגוונות, לרבות רישום, ציור, פיסול, קולנוע, צילום, כיתוב בניאון ותפירה.
אם בשנות ה-80 נחשבה ל"ילדה הרעה" מקבוצת האמנים הבריטים הצעירים, טרייסי אמין כיום היא חברת איגוד אקדמיה המלכותית לאמנות.
בשל התעסקות בנושאים מעוררי מחלוקת וטאבו, קבוצת האמנים הבריטים הצעירים הואשמה על ידי מבקרים בשימוש ב"טקטיקת הלם" ולא בכישרון אמנותי.
על אף שדיון בנושאי טאבו יכול להיתפס כמזעזע, ההתעסקות של אמין בחוויותיה כאישה ובמערכת היחסים שלה עם גופה הייתה חיונית עבור הדור הצעיר של הנשים.
בשנת 1997, הציגה את העבודה "כל מי שאי פעם שכבתי איתו 1963-1995" (Everyone I Have Ever Slept With 1963–1995), אוהל עם שמות תפורים מחלקי בד של כל מי שהאמנית שכבה איתו, בתערוכה של צ'ארלס סאצ'י באקדמיה המלכותית בלונדון.
באותה שנה, זכתה אמין לחשיפה תקשורתית ניכרת כאשר קיללה במצב של שכרות בשידור חי בטלוויזיה הבריטית בתוכנית "מות הציור" (The Death of Painting).
ב-1999, הציגה אמין תערוכת יחיד ראשונה בארצות הברית בגלריה להמן מופין, בשם "כל חלק בי מדמם".
באותה שנה היא הייתה מועמדת לפרס טרנר והציגה את "מיטתי" – מיצב רדימייד של מיטתה מבולגנת ומלוכלכת, בה היא בילתה במשך כמה שבועות בשתייה, עישון, אכילה, שינה, וקיום יחסי מין.
היצירה הכילה קונדומים משומשים ותחתונים מוכתמים בדם.
בשנת 2007 נבחרה אמין לייצג את בריטניה בביאנלה ה-52 של וונציה.
היא הציגה את תערוכת היחיד "אור שאול", עבודות חדשות שיצרה במיוחד לביאנלה, עשויות בטכניקות מגוונות ושונות.
אמין היא האישה השנייה שהציגה תערוכת יחיד בביתן הבריטי בביאנלה, אחרי רייצ'ל וייטריד בשנת 1997.
אמין היא מרצה ומנחה, היא הרצתה במוזיאון ויקטוריה ואלברט בלונדון, בגלריה לאמנות של ניו סאות' ויילס בסידני (2010), באקדמיה המלכותית לאמנות (2008), ובמוזיאון טייט בריטניה בלונדון (2005), על קשרים בין יצירתיות ואוטוביוגרפיה, ועל תפקיד הסובייקטיביות וסיפורים אישיים ביצירת אמנות.
לאמנות של אמין צורות ביטוי שונות ורבות, כולל רקמה ופיסול, רישום, וידאו, מיצב, צילום וציור.
בשנת 2010 הדפסים שלה הוצגו בתערוכה משותפת עם פאולה רגו.
בדצמבר 2011, מונתה אמין לפרופסור לציור באקדמיה המלכותית; לצד פיונה ריי, היא אחת משתי הנשים הראשונות במינוי פרופסור מאז נוסדה האקדמיה ב-1768.
אמין מתגוררת בספיטלפילדס שבמזרח לונדון.
טרייסי אלן קולדוול דייסון היא כימאית ואסטרונאטית אמריקאית.
שהשתתפה בשלוש טיסות נאס"א לחלל, וביצעה 3 הליכות חלל.
נולדה בשם טרייסי אלן קולדוול (Tracy Ellen Caldwell) בארקדיה, קליפורניה שבארצות הברית.
בתחילת שנות ה-80, עברה עם משפחתה עברה בשל עבודתו של אביה כחשמלאי להתגורר בביומונט, קליפורניה, בה התחנכה בחטיבת הביניים.
לה תואר ראשון בכימיה מאוניברסיטת המדינה של קליפורניה בפולרטון (CSUF).
ותואר שני ודוקטורט בכימיה פיזיקלית מאוניברסיטת קליפורניה בדייוויס (1997).
באותה שנה החלה פוסט-דוקטורט בתחום כימיה אטמוספירית, באוניברסיטת קליפורניה באירוויין.
אולם היא הפסיקה עם קבלתה לנאס"א.
נשואה לטייס הצי האמריקאי ג'ורג' דייסון.
קולדוול דייסון התקבלה לתוכנית האסטרונאוטים של נאס"א ב-1998, והחלה את אימוניה באותה שנה.
בסוף האימונים הוצבה כמומחית משימה .
בשנים הבאות מלאה תפקידים שונים בתוכניות החלל של נאס"א.
טיסתה הראשונה לחלל הייתה ב-8 באוגוסט 2007 בטיסה STS-118 של מעבורת החלל אנדוור, בטיסה זו שימשה כמומחית משימה מס' 1.
בשנת 2010 צורפה למשלחת מס' 23 ולמשלחת מס' 24 לתחנת החלל הבינלאומית (ISS), שם שהתה 176 ימים.
אל התחנה המריאה מקוסמודרום בייקונור ב-4 באפריל בחללית הרוסית סויוז TMA-18, שגם החזירה אותה ב-25 בספטמבר.
במשלחת 23 שימשה קולדוול כמומחית משימה ובמשלחת 24 שימשה כמהנדסת טיסה (Flight Engineer).
כמהנדסת טיסה ביצעה 3 הליכות חלל ב-7, ב-11, וב-16 באוגוסט 2010. המשך הכולל של הליכות החלל היה 22 שעות ו-49 דקות.
בשנת 2024 שוגרה לתחנת החלל הבינלאומית במסגרת משימת סויוז MS-25. לאחר חיבור לתחנת החלל היא הצטרפה למשלחת מס' 70 בפיקוד אולג קונוננקו.
במהלך שהות היא החלה בפעילות חוץ רכבית שהוספקה אחרי 31 דקות עקב דליפה בחליפת החלל.
היא חזרה לכדור הארץ ב-23 בספטמבר אחרי שהייה של שישה חודשים בחלל.
דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת המדינה של קליפורניה בפולרטון (CSUF).
טרייסי אן בנט היא שחקנית תיאטרון וטלוויזיה אנגלייה.
בנט למדה באקדמיית איטליה קונטי לאמנויות הבמה בקלפהם שבלונדון.
בין השנים 1982 ל-1984 גילמה את שרון בנטלי באופרת הסבון "קורוניישן סטריט" וחזרה לגלם את הדמות ב-1999.
בנט ידועה בעיקר מהופעותיה בתיאטרון הן במחזות דרמטיים והן במחזות זמר.
היא זכתה פעמיים בפרס אוליבייה בקטגוריית ההופעה הטובה ביותר בתפקיד משנה במחזמר, על תפקידיה ב-"She Loves Me" וב"היירספריי".
בנוסף הייתה מועמדת לפרס על הופעתה במחזמר "החברה הגבוהה" ו-"Follies".
בנט הייתה מועמדת לפרס לורנס אוליבייה לשחקנית הטובה ביותר במחזמר על משחקה ב"גברת הנדרסון גאה להציג".
על תפקידה בדמות ג'ודי גרלנד במחזמר "End of the Rainbow" הייתה בנט מועמדת לפרס לורנס אוליבייה לשחקנית הטובה ביותר ולפרס טוני כשגילמה את אותה דמות בהפקה בברודוויי.
בנט נולדה בלי (Leigh) שבלנקשייר.
הופעת הבכורה שלה בטלוויזיה הייתה בסדרת הדרמה "Going Out".
בין השנים 1982 ל-1984 הופיעה באופרת הסבון "קורוניישן סטריט" בתפקיד שרון גאסקל.
ב-1999 חזרה לגלם את הדמות בשנית.
ב-1991 שיחקה בפרק פיילוט סיטקום "Joking Apart" של סטיבן מופאט בתפקיד טרייסי גלייזברוק הבלונדינית המטומטמת.
היא גילמה את הדמות בשתי העונות של הסדרה בין 1993 ל-1995. ב-1989 שיחקה בתפקיד מילנדרה בסרט הקולנוע "שירלי ולנטיין".
בשנות השמונים של המאה העשרים הופיעה בנט בהפקות תיאטרון בתיאטרון הספרייה שבמנצ'סטר, בהן "אחים בדם", "Breezeblock Park" (שניהם של וילי ראסל), והפקת הבכורה בבריטניה של המחזה "מתגלגלים" מאת סטיבן סונדהיים.
ב-1994 שיחקה בנט במחזה "She Loves Me" בתיאטרון סאבוי, והייתה מועמדת על הופעתה לפרס אוליבייה להופעה הטובה ביותר בתפקיד משנה במחזמר.
היא שיחקה בתפקיד אידה במחזמר "Honk!" שזכה בשנת 2000 לפרס אוליבייה למחזמר הטוב ביותר.
ב-2003 זכתה בנט לשבחי הביקורת על תפקידה בהפקה הלונדונית של המחזה "החברה הגבוהה" והייתה מועמדת עליו לפרס אוליבייה.
ב-2005 שיחקה ב-"Sex, Chips and Rock 'n' Roll" בתיאטרון רויאל אקסצ'נג במנצ'סטר, ועל הופעתה הייתה מועמדת לפרס התיאטרון TMA לשחקנית המשנה הטובה ביותר במחזמר.
בינואר 2006 הצטרפה בנט להפקת הווסט אנד של המחזמר "עלובי החיים" בתפקיד מאדאם ת'נרדייה שהוצג בתיאטרון המלכה.
היא המשיכה לשחק במחזמר על יוני 2007.
באוקטובר 2007 החלה בנט לגלם את ולמה וון טאסל בהפקה הלונדונית של המחזמר "היירספריי" בתיאטרון שפטסברי.
היא סיפרה בראיון שזה היה "מופע נהדר" ושהיא נהנתה להופיה בו, אבל גם אמרה שזה היה מתיש, מכיוון שהפאה שלה הייתה כבדה, וגרמה לקשיים בחלק מהריקודים.
אף על פי כן, במרץ 2008 היא זכתה בפעם השנייה בפרס אוליבייה להופעה הטובה ביותר בתפקיד משנה במחזמר.
בפברואר 2010 לוהקה בנט לתפקיד ג'ודי גרלנד בהפקה הלונדונית הראשונה של המחזה "End of the Rainbow" מאת פיטר קווילטר.
הצגת הבכורה עם בנט בדמות ג'ודי גרלנד הועלתה בתיאטרון המלכותי בנורת'המפטון, ואחר כך הועברה לווסט אנד הלונדוני.
על הופעתה במחזה הייתה בנט מועמדת לפרס אוליבייה לשחקנית הטובה ביותר.
במרץ 2012 הועלה המחזה בברודוויי עם בנט שוב בתפקיד גרלנד.
על הופעתה בברודוויי הייתה בנט מועמדת לפרס טוני לשחקנית הראשית הטובה ביותר במחזה, וזכתה בפרס Outer Critics Circle ובפרס דרמה דסק לשחקנית מצטיינת במחזה.
ב-2013 הצטרפה בנט לקאסט של הסדרה המשטרתית "סקוט וביילי" בתפקיד שרון, אמה של הבלשית רייצ'ל ביילי.
ב-2015 וב-2016 גילמה בנט את לורה הנדרסון במחזמר "גברת הנדרסון גאה להציג", וב-2016 הייתה מועמדת לפרס אוליבייה בקטגוריית השחקנית הטובה ביותר במחזמר.
ב-2017 שיחקה בנט בתפקיד מולי דרובר בסדרה הרפואית הוותיקה של ה-BBC "חדר מיון".
Bermange", האחד סולו, והשני עם שאר האמנים שהקליטו לאלבום.
האלבום הגיע למקום ראשון במצעדי אלבומי הקומדיה של iTunes.
בסתיו 2017 שיחקה בנט בתפקיד קרלוטה בהפקה של התיאטרון הלאומי למחזה "Follies" מאת סטיבן סונדהיים, ושרה את השיר "I'm Still Here".
מתגלגלים – זכייה בפרס מנצ'סטר איבנינג ניוז
She Loves Me – זכייה בפרס אוליבייה
החברה הגבוהה – מועמדות לפרס אוליבייה
היירספריי – זכייה בפרס אוליבייה
End of the Rainbow – מועמדות לפרס אוליבייה ולפרס טוני
גברת הנדרסון גאה להציג – מועמדות לפרס אוליבייה
Follies – מועמדות לפרס אוליבייה
טרייסי דאוון סקוגינס היא שחקנית אמריקאית.
התגלתה על ידי ג'ון קזבלנקס עבור סוכנות הדוגמנות עלית ועבדה כדוגמנית בניו יורק, בנוסף למדה משחק בHB Studio, תפקיד המשחק הראשון שלה היה בסדרה "הדיוקס קורעים את האזארד", לאחר מכן היא שיחקה בתפקידי אורח במספר סדרות טלוויזיה, ב-1985 היא קיבלה תפקיד בסדרת ההמשך של שושלת "משפחת קולבי".
ב-1988 הנחתה לצד אלן ת'יק את תחרות מיס ארצות הברית ומיס תבל, מ-1993 ועד 1998 שיחקה את אליזבת' לוקלי בסדרה בבילון 5 ומ-1993 ועד 1997 גילמה את כתבת הרכילות קאט גרנט בלויס וקלארק: הרפתקאותיו החדשות של סופרמן.
ב-2005 שיחקה בסרט "החותך" לצד צ'אק נוריס, והחלה לשחק בסדרת הדרמה הלהט"בית "מפרץ דנטה" ברשת Here TV, במשך שלוש עונות עד 2007 את דמותה של גרייס נאוויל.
טריינספוטינג 2 הוא סרט קולנוע בריטי מ-2017, המתרחש באדינבורו שסקוטלנד.
הסרט בוים על ידי דני בויל, על פי תסריט שנכתב על ידי ג'ון הודג'.
הסרט יצא לאקרנים בבריטניה ב-27 בינואר 2017, וברחבי העולם בפברואר ובמרץ 2017.
זהו סרט המשך לטריינספוטינג משנת 1996, ובו מככב הרכב האנסמבל המקורי, כולל השחקנים הראשיים יואן מקגרגור, יואן ברמנר, ג'וני לי מילר ורוברט קרלייל, יחד עם שירלי הנדרסון, ג'יימס קוזמו וקלי מקדונלד.
עשרים שנה לאחר שגנב את השלל שכלל 16,000 ליש"ט מחבריו, מארק רנטון עוזב את אמסטרדם וחוזר לאדינבורו.
הוא מוצא את חברו דניאל "ספאד" מרפי, אשר עדיין מכור להרואין ובעל דחפים אובדניים.
הוא פוגש שוב גם את סיימון "סיק בוי" ויליאמסון, שמנהל את הפאב הנטוש של דודתו.
פרנסיס בגבי, מצידו, מרצה עונש מאסר של 25 שנים.
לאחר שבקשת השחרור של בגבי נדחתה, הוא מתכנן לברוח מהכלא על מנת לנקום ברנטון.
טרייסי לטס הוא שחקן, מחזאי ותסריטאי אמריקאי.
הוא זוכה פרס פוליצר לדרמה לשנת 2008, על מחזהו "אוגוסט: מחוז אוסייג" בסוגת הדרמה.
בשנת 2013 זכה בפרס טוני על משחקו במחזה מי מפחד מווירג'יניה וולף?.
אמו היא הסופרת בילי לטס ואביו הוא דני לטס.
לאחר סיום לימודיו בתיכון עבר לעיר דאלאס.
בגיל 20 עבר לשיקגו ושיחק במשך 11 שנים ב"תיאטרון סטפנוולף" ובתיאטרון "Famous Door".
המחזה הוצג נכון לשנת 2003 ב-15 במדינות וב-12 שפות שונות.
מסוף שנות ה-80 ועד סוף העשור הראשון של המאה ה-21, שיחק לטס במחזות רבים ב"תיאטרון סטפנוולף".
הוא כיכב במחזה "הפיאסקו בלפין אז'יל" שנכתב על ידי סטיב מרטין.
טרייסי הוא מחזאי שכתב כ-10 מחזות.
מחזהו המוכר ביותר אוגוסט:מחוז אוסייג' שוחק בתיאטרון סטפנוולף בחודשים יוני-אוגוסט 2007. בברודוויי הוצג המחזה ב"תיאטרון אימפריאל" וב"תיאטרון מיוזיק בוקס".
המחזה שוחק בברודוויי במשך 648 הצגות עד יוני 2009. לטס קיבל עבור מחזה זה את פרס פוליצר לדרמה לשנת 2008. המחזה זכה בחמישה פרסי טוני, לרבות פרס המחזה הטובה ביותר.
המחזה "Man From Nebraska" שכתב היה מועמד לזכייה בפרס פוליצר לדרמה בשנת 2004.
בשנת 2013 זכה בפרס טוני על משחקו במחזה "מי מפחד מווירג'יניה וולף?
ב-9 בנובמבר 2017, עלה בבכורה המחזה שלו "הדקות" בתיאטרון "סטפנוולף" בשיקגו.
המחזה קיבל מועמדות לפרס פוליצר לדרמה הטובה ביותר לשנת 2018. הפקה מחודשת של המחזה עתידה לעלות בתיאטרון ברודוויי ב-15 במרץ 2022, בכיכובה של בלייר בראון ובכיכובו של לטס עצמו שיגלם את התפקיד של ראש העיר, שבהפקה המקורית גילם אותו השחקן ויליאם פטרסון.
לטס השתתף בתפקידי אורח רבים בסדרות טלוויזיה בהן נמלטים, The District, "רפואה שלמה", פרופיילר, המשפט של איימי, המופע של דרו קרי, סיינפלד, מהדורה מוקדמת ושפץ ביתך.
בשנים 2013 - 2014 שיחק בעונה השלישית והרביעית בסדרה "הומלנד" כסנאטור אנדרו לוקהארט.
עם צוות השחקנים בסדרה היה מועמד מטעם גילדת שחקני המסך לפרס אנסמבל השחקנים הטוב ביותר בסדרת דרמה.
בשנת 2016 הצטרף לסדרה "גירושים", ושיחק בשלוש עונותיה.
בשנת 2018 צורף לטס לעונה השנייה של סדרת הדרמה "החוטאת" בתפקיד ג'ק נובאק.
משנת 2022 לטס מגלם את מאמן הכדורסל בליגת ה-NBA; ג'ק מקיני בסדרת הדרמה של רשת HBO "לייקרס: קבוצה מנצחת" בבימויו של אדם מקיי.קולנוע
לטס כתב תסריטים לשלושה סרטים על בסיס מחזות שכתב: סרט האימה הפסיכולוגי העצמאי "באג" בבימוי של ויליאם פרידקין (2006), "קילר ג'ו" (2011) אף הוא בבימויו של פרדקין, ואוגוסט מחוז אוסייג' (2013) בבימויו של ג'ון וולס.
בשנת 2015 שיחק בסרט "מכונת הכסף" בבימוי של אדם מקיי.
בשנת 2016 שיחק בסרטים "ווינר דוג", בסרט "התפכחות" ו"אימפריום".
שנה לאחר מכן שיחק בסרטים "The Lovers" בבימוי של עזאזל ג'ייקובס, העיתון בבימויו של סטיבן ספילברג שם גילם את פריץ ביבי, יו"ר דירקטוריון ה"וושינגטון פוסט" וליידי בירד בבימויה של גרטה גרוויג.
בשנת 2013 נישא לטס לשחקנית קארי קון, שאותה הכיר בתיאטרון סטפנוולף.
הוא שיתף איתה פעולה כשחקן בסרט העיתון.
הסרטים הבאים הופקו על בסיס מחזות שכתב לטס:
ביבר הזכוכית -תיאטרון סטפנוולף (1988)
פיקאסו בלפין אז'יל - תיאטרון סטפנוולף (1994)
שלושה ימים של גשם - תיאטרון סטפנוולף _1999)
גלנגרי גלן רוס - תיאטרון סטפנוולף (2001)
The Dazzle - תיאטרון סטפנוולף (2002)
נס ברחוב 34 - מרכז שיקגו לאמנויות הבמה (2002)
Homebody/Kabul - תיאטרון סטפנוולף (2003)
המלביש - תיאטרון סטפנוולף (2004)
Last of the Boys - תיאטרון סטפנוולף (2005)
איש הכריות - תיאטרון סטפנוולף (2006)
Betrayal - תיאטרון סטפנוולף (2006)
American Buffalo - תיאטרון סטפנוולף (2009)
The Realistic Joneses - תיאטרון לייסאום, ברודוויי (2014)
כולם היו בני - תיאטרון אמריקן איירליינס (2019)
אהבה מצילום ראשון - 1999
שנה שם היצירה קטגוריה תוצאה 2008 אוגוסט: מחוז אוסאג' המחזה הטוב ביותר זכייה 2013 מי מפחד מוורג'יניה וולף?
השחקן הטוב ביותר במחזה זכייה
שנה שם היצירה קטגוריה תוצאה 2004Man from Nebraska פרס פוליצר לדרמה מועמד 2008 אוגוסט:מחוז אוסייג' פרס פוליצר לדרמה מועמד 2018 The Minutes פרס פוליצר לדרמה מועמד
שנה שם היצירה קטגוריה תוצאה 2008אוגוסט:מחוז אוסייג' פרס דרמה דסק למחזה זכייה
שנה שם היצירה קטגוריה תוצאה 2013הומלנד פרס לצוות שחקנים בסדרת דרמה מועמדות 2014 הומלנד פרס לצוות שחקנים בסדרת דרמה מועמדות 2018 ליידי בירד צוות שחקנים בסרט קולנוע מועמדות
פרס גילדת הכותבים של אמריקה
שנה שם היצירה קטגוריה תוצאה 2014 אוגוסט:מחוז אוסייג' תסריט על בסיס מחזה מועמדות
טרייסי רוברט מאן הוא איש עסקים ופוליטיקאי אמריקאי.
הוא חבר בית הנבחרים האמריקאי מטעם מחוז הקונגרס ה-1 של קנזס, הוא מכהן בתפקיד זה מאז ינואר 2021.
מאן נולד בעיר קווינטר שבצפון מערב קנזס.
בינואר 2018, שבועיים לאחר שג'ף קולייר התמנה לתפקיד מושל קנזס, נבחר מאן כסגן המושל תחתיו, הוא הושבע לתפקיד זה ב-14 בפברואר אותה שנה.
במהלך מסע הבחירות של מאן לבית הנבחרים של ארצות הברית במחוז הקונגרס הראשון של קנזס, חזר מאן שוב ושוב על הטענה השקרית כי נשיא ארצות הברית לשעבר ברק אובמה אינו אזרח ארצות הברית, וגרס כי עליו להציג את תעודת הלידה שלו על מנת להוכיח לציבור שהוא אכן אזרח אמריקאי.
עם זאת, זמן מה לאחר השמעת טענות אלה, חזר בו מאן מהאשמות חסרות-השחר ולדבריו "הוא כבר זמן מה מאמין שהנשיא השחור הראשון של ארצות הברית הוא אכן אזרח אמריקאי".
לאחר שנציג מחוז הקונגרס הראשון של קנזס, רוג'ר מרשל הכריז על פרישתו מבית הנבחרים בשל התמודדותו אל הסנאט של ארצות הברית, הכריז מאן כי יתמודד למושבו של מרשל.
ב-4 באוגוסט 2020 זכה מאן בבחירות המקדימות שהתקיימו במפלגה הרפובליקנית, והמשיך לבחירות הכלליות בנובמבר שם גבר על המועמד הדמוקרטי, קאלי ברנט.
הוא הביס את ברנט וגרף כ-71% מהקולות.
מאן מתגורר בעיר סלינה שבקנזס.
טרייסי לאוניני רואיז-קונפורטו היא שחיינית צורנית אמריקאית בעבר.
היא האלופה האולימפית הראשונה (לוס אנג'לס 1984) זוכת 2 מדליות זהב, סגנית אלופה אולימפית (סיאול 1988), אלופת עולם (גואיאקיל 1982) ו-6 פעמים אלופת ארצות הברית (1981–1986).
טרייסי רואיז נולדה וגדלה בהונולולו.
באליפות עולם שנערכה בגואיאקיל, אקוודור 1982 היא זכתה בשתי מדליות, זהב וכסף.
מדליית זהב בתחרות האישית (192.300 נק'), לפני קלי קריצ'קה מקנדה (188.983 נק') ומיוואקו מוטויושי מיפן (181.600 נק') ומדליית כסף בתחרות הזוגות ביחד עם קנדי קוסטי (188.650 נק'), אחרי שרון המברוק וקלי קריצ'קה מקנדה (190.541 נק') ולפני מאסאקו פוג'יווארה ויקוקו אבה מיפן (181.900 נק').
במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו בקראקס, ונצואלה בשנת 1983 היא זכתה בשתי מדליות זהב, בתחרות האישית ובתחרות הזוגות.
במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו באינדיאנפוליס, אינדיאנה ארצות הברית בשנת 1987 היא זכתה במדליית זהב בתחרות האישית בפעם השנייה ברציפות.
באולימפיאדת סיאול (1988) היא זכתה במדליית כסף בתחרות האישית (197.633 נק') אחרי קרולין ולדו (200.150 נק') ולפני מיקאקו קוטאני מיפן (191.850 נק') ולא הצליחה להגן על תוארה.
בשנת 1985 נישאה רואיז למייקל אנתוני קונפורטו, שחקן פוטבול בפן סטייט.
בנם, מייקל קונפורטו הוא שחקן מצטיין בבייסבול וביתם ג'קלין משחקת כדורגל.
במהלך הקריירה זכתה רואיז ב-41 מדליית זהב בתחרויות לאומיות ובינלאומיות.
בשנת 1993 נכללה רואיז בהיכל התהילה הבינלאומי של השחייה.
טרייסי אן אוברמן היא שחקנית טלוויזיה, תיאטרון ורדיו יהודייה-בריטית.
היא ידועה בעיקר מהופעתה בתפקיד כריסי ווטס באופרת הסבון "איסטאנדרס" של ה-BBC, ובתפקיד ואלרי לואיס בסדרה הקומית "ארוחת ליל שישי" של ערוץ 4.
אוברמן נולדה ברובע ברנט שבלונדון.
היא גדלה בצפון לונדון ולמדה בבית הספר לבנות הית'פילד.
אחר כך התחילה ללמוד לימודים קלאסיים באוניברסיטת לידס, ובהמשך עברה ללמוד דרמה באוניברסיטת מנצ'סטר.
אחרי סיום התואר התקבלה ללימודי משחק ב-Central School of Speech and Drama.
כחלק מלימודיה למדה אוברמן בשנת 1991 בבית הספר לאמנות התיאטרון של מוסקבה.
אחרי שסיימה את לימודיה ב-Central School of Speech and Drama, עבדה במשך ארבע שנים עם הלהקה השייקספירית המלכותית.
ב-1993 השתתפה בהפקה זוכת הפרסים של המחזה "טמבורליין" מאת כריסטופר מרלו בתפקיד אולימפיה.
בהמשך שיחקה במחזה "The Changeling", בתפקיד ג'ואן קופ במחזה "A Jovial Crew", וב"אופרת הקבצנים".
ב-1994 סיימה את עבודתה עם הלהקה השייקספירית בתפקידים במחזות "מקבת'" ו"מזמור חג המולד".
אחר כך הצטרפה לתיאטרון המלכותי הלאומי.
בתיאטרון הופיעה עם קנת בראנה במחזה "אדמונד" מאת דייוויד מאמט משנת 2003, ובהפקה מחודשת של הווסט אנד למחזה "בואינג בואינג בשנים 2007 ו-2008. ב-2011 שיחקה בתפקיד שרה סאליבן במחזה "Earthquakes in London".
מאז שנות התשעים של המאה העשרים השתתפה אוברמן בשורה ארוכה של תסכיתים ברדיו.
תפקידיה בטלוויזיה כוללים הופעות בסדרות "דוקטור הו", "מאהבות", "רובין הוד" ו"רופאים".
בשנים 1997 ו-1998 השתתפה אוברמן בסדרה הרפואית "חדר מיון", ב-1998 שיחקה בסדרה "נשקיני קייט" ובשנת 2000 הופיעה בסדרה "The Bill".
היא שיחקה בתפקידים ראשיים בסדרות קומיות כגון "בוב מרטין" (2000–2001), "Lenny Henry In Pieces" עם לני הנרי (2000–2003), תוכנית המערכונים "Big Train" (מ-2002), ובסיטקום "Toast of London" (בשנים 2013–2015).
אוברמן הופיעה בפרקים אחדים בשתי העונות האחרונות של הסדרה "תחבולות חדשות" בתפקיד פיונה קנדי, פתולוגית משטרתית.
בשנים 2016 עד 2018 השתתפה בתוכניות הטלוויזיה "המופע של טרייסי אולמן" ו-"Tracey Breaks the News".
ב-2004 הצטרפה אוברמן לצוות שחקני אופרת הסבון של ה-BBC "איסטאנדרס" ולוהקה לגלם את כריסי וואטס.
היא שיחקה בסדרה עד דצמבר 2005.
ב-2008 השתתפה אוברמן בכתיבת מערכונים לתוכנית רדיו, והייתה שותפה לכתיבה יחד עם דיאן סמואלס של המחזה "Three Sisters on Hope Street".
ב-2010 כתבה וכיכבה לצדיה של קתרין טייט במחזה הרדיופוני "Bette and Joan and Baby Jane" בערוץ 4 ברדיו ה-BBC.
ב-2015 כתבה וכיכבה בחלק השלישי של "טרילוגיית הוליווד" בשם "Mrs.
Robinson, I Presume", לצדם של ג'ון סים וקווין בישופ.
ב-2007 הייתה אוברמן בעלת טור בעיתון הגרדיאן, בו היא ממשיכה לכתוב מדי פעם.
בשנים 2009 עד 2017 הייתה כותבת קבועה בעיתון היהודי ג'ואיש כרוניקל, וכתבה גם במגזין "Red".
בדצמבר 2004 התחתנה עם המפיק המוזיקלי רוב קוואן.
טרייסי שמעון היא סופרת, דיפלומטית ופעילה פוליטית לבנונית, מועמדת לנשיאות לבנון 2022.
טרייסי נולדה לדאני שמעון, פוליטיקאי לבנוני נוצרי מרוני, מנהיג מיליצית "הנמרים", ובנו של נשיא לבנון לשעבר כמיל שמעון ולפטי מורגן, דוגמנית ושחקנית אוסטרלית.
בעברה הדיפלומטי הייתה שגרירת לבנון בירדן מאוגוסט 2017 עד 7 באוגוסט 2020 כאשר התפטרה לאחר הפיצוץ בנמל ביירות ב-2020.
שמעון הפכה לאישה הראשונה שהקימה מפלגה פוליטית בעולם הערבי, בשם "המפלגה הליברל-דמוקרטית של לבנון".
התבטאה בעד דמוקרטיה מתקדמת ונגד מה שהיא רואה כמערכת הפוליטית הפיאודלית שבה נאמנות החמולות ממלאות לעיתים קרובות תפקיד משמעותי יותר מאידאולוגיה.
ב-29 באוגוסט 2022, הכריזה על מועמדותה לבחירות לנשיאות לבנון ב-2022 .
טרייסי ג'אמל מורגן הוא קומיקאי, סטנדאפיסט ושחקן אמריקאי.
מורגן נודע בעיקר כחבר צוות השחקנים בסדרת המערכונים המצליחה "סאטרדיי נייט לייב" בין השנים 1996 עד 2003, ובזכות גילום הדמות טרייסי ג'ורדן בקומדיית המצבים של NBC "רוק 30" בין השנים 2006 עד 2013.
מורגן נולד ברובע הברונקס שבניו יורק, וגדל בשכונת בדפורד סטיובסנט שבברוקלין.
מגיל צעיר גילה עניין רב בקומדיה.
בהשראת קומיקאים כמו ריצ'רד פריור ואדי מרפי בסוף שנות ה-80 החל מורגן להופיע במועדוני סטנד-אפ שונים בעיר ניו יורק.
קריירת הסטנדאפ של מורגן תפסה תאוצה בשנות ה-90 והובילה לפריצת הדרך שלו כאשר כיכב בתוכנית הסטנד-אפ "Def Comedy Jam".
בשנת 1996 מורגן הצטרף לצוות השחקנים של תוכנית המערכונים "סאטרדיי נייט לייב".
מורגן היה חבר קבוע בצוות התוכנית במשך שבע עונות.
בין השנים 2006 עד 2013 מורגן זכה להכרה נרחבת כאשר גילם את דמותו של כוכב הקולנוע הילדותי טרייסי ג'ורדן בקומדיית המצבים האמריקנית המצליחה "רוק 30" של רשת NBC.
על תפקיד זה היה מורגן מועמד בשנת 2009 לפרס אמי.
ב-20 באוקטובר 2009 פרסם את ספרו האוטוביוגרפי "I Am the New Black".
ב-10 באפריל 2018 קיבל מורגן כוכב בשדרת הכוכבים של הוליווד.
בשנת 2022 ביצע הופעת אורח בסיטקום "חדשים בשכונה" (אנ') ברשת CBS.
בשנת 1987, בעודו בתיכון, התחתן מורגן עם חברתו סבינה.
הזוג התגרש באוגוסט 2009 לאחר שהם היו פרודים במשך שמונה שנים.
במרץ 2011 התארס לדוגמנית מייגן וולובר.
ב-7 ביוני 2014 מורגן היה מעורב בתאונת דרכים קשה לאחר שמשאית של וולמרט התנגשה במיניבוס שלו בכביש המהיר.
בתאונה נהרג חברו הטוב הקומיקאי ג'יימס מקנייר.
מורגן סבל מפציעות קשות, כולל רגל שבורה, שבר בעצם הירך, שבר באף, ושברים במספר רב של צלעות.
לאחר שעבר ניתוח ותקופת שיקום ממושכת הגיש מורגן תביעה נגד וולמארט בטענה לרשלנות וטען כי נהג המשאית נסע שעות רבות מדיי מבלי שהייתה לו טווח שעות סביר למנוחה.
המאבק המשפטי הסתיים בהסדר אשר במסגרתו וולמרט שילמה למורגן במאי 2015 מיליוני דולרים.
לאחר תקופת התאוששות ממושכת מורגן חזר לבמה ולמסך.
טרֵייס ג'קסון-דייוויס הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בקבוצת גולדן סטייט ווריורס מליגת ה-NBA, בעמדת הפאוור פורוורד.
בנו של כדורסלן העבר דייל דייוויס.
ג'קסון-דייוויס נולד בעיר גרינווד שבאינדיאנה.
בנו הביולוגי של כדורסלן העבר דייל דייוויס, אולם גדל בביתם של אמו ואביו החורג, שחקן ליגת ה-NFL לשעבר ריימונד ג'קסון.
בין השנים 2019–2023 למד באוניברסיטת אינדיאנה.
לאורך ארבע עונותיו בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה רשם ממוצעים של 17.9 נקודות, 9.1 ריבאונדים, 2.2 אסיסטים ו-2.1 חסימות למשחק.
סיים את קריירת המכללות בתור מלך הריבאונדים (1,143) והחסימות (270) של קבוצת אוניברסיטת אינדיאנה בכל הזמנים.
ג'קסון-דייוויס נבחר בבחירה ה-57 של דראפט ה-NBA 2023, על ידי וושינגטון ויזארדס, ומיד נשלח בטרייד לגולדן סטייט ווריורס.
ביולי 2023 חתם בגולדן סטייט על חוזה ל-4 עונות, בסך כ-7.6 מיליון דולר.
טרייסי ג'ו פולן פוקס היא שחקנית יהודייה-אמריקאית.
פולן נולדה למשפחה יהודית ב-22 ביוני 1960 באי לונג איילנד שבמדינת ניו יורק.
הוריה הם קורקי וסטיבן פולן, ויש לה אח אחד, מייקל.
היא למדה בבית הספר התיכון סיוסט, וסיימה את לימודיה בבית הספר דלטון במנהטן, ניו יורק.
היא למדה משחק בסטודיו הרברט ברגהוף ובמכון לי סטרסברג לתיאטרון ולקולנוע.
פולן פגשה את מייקל ג'יי פוקס בעת שעבדה על "קשר משפחתי", ולאחר שפתחה מערכת יחסים במהלך הפקת הסרט "אורות גדולים, עיר גדולה", הם נישאו ב-16 ביולי 1988. יש להם ארבעה ילדים משותפים: בן, סם, אקווינה קתלין ושוילר פרנסס.
שנהשםתפקיד 1983 מותק זה אתה לסלי 1987 הארץ המובטחת מרי דיילי 1988 אורות בהירים, עיר גדולה ויקי אלאש 1992זרה בתוכנו מארה
Fox Showקלי2016Nightcapבתפקיד עצמה2020Goodbye, Jonathan!ברברה2022 להמציא את אנהשרי ריד
טרילוביטים (שם מדעי: Trilobita; מילולית: "בעלי שלוש אונות") היא מחלקה נכחדת של פרוקי-רגליים ימיים שהתקיימו בעידן הפלאוזואיקון בלבד, לפני כ-526 עד 250 מיליוני שנים.
מחלקה זו שגשגה בקמבריון ובאורדוביק והלכה והצטמצמה במספר מיניה עד שנעלמה בסוף הפלאוזואיקון.
קבוצת הטרילוביטים היא אחת הקבוצות הנכחדות הידועות ביותר לצד הדינוזאורים.
ממצאי מאובנים של טרילוביטים מתקופת הקמבריון התחתון, מעידים על המגוון הגדול של טרילוביטים שהתקיימו ועל תפוצתם הגאוגרפית הרחבה.
בגלל המגוון הרחב שלהם והשלד החיצוני הנשמר היטב כמאובן, הותירו אחריהם הטרילוביטים מאובנים רבים של כ-17,000 מינים שונים הידועים למדע אשר התקיימו לאורך הפלאוזואיקון.
למאובני הטרילוביטים חשיבות רבה למחקר בתחומי הביוסטרטיגרפיה, הפלאונטולוגיה וטקטוניקת הלוחות.
בין היתר סייעו ממצאי הטרילוביטים בהערכת קצב היווצרות המינים (ספציאציה) במשך הפיצוץ הקמבריוני של תקופת הקמבריון, וזאת מאחר שהטרילוביטים היא הקבוצה המגוונת ביותר של בעלי חיים הידועים ממאובנים מתקופת תחילת הקמבריון, וקל לזהותם הודות למורפולוגיה המורכבת שלהם שנשמרה היטב במאובנים.
הטרילוביטים השונים חיו באופן שונה: חלקם חיו בקרקעית הים ומילאו תפקיד אקולוגי של טורפים, אוכלי נבלות או ניזונו ממזון שסיננו במים; אחרים שחו וניזונו מפלנקטון, ואילו אחרים פיתחו כנראה קשרים סימביוטיים עם חיידקי גופרית, שמהם הפיקו מזון.
הגדול שבהם היה האיסוטלוס שהגיע לאורך 700 מ"מ.
גופם של הטרילוביטים היה מחולק לשלושה חלקי גוף, ראש, חזה-בטן, וזנב ולשלוש אונות אורך.
לכל פרק של חזה-בטן היה מחובר זוג רגליים אשר בעזרתן הלך, שחה והתחפר.
בראשם היו קבועות זוג עיניים ולחיים שבקצותיהן היה קוץ שפנה לאחור.
הם חיו על קרקע ים חולית או בוצית במים רדודים, ואורך גופם היה בין 2–60 ס"מ.
רבים מהם יכלו להתכדר לשם התגוננות כמו הטחביות.
טרילוגיה (מיוונית: τριλογία, טרי – שלוש, לוגוס – חיבור, מאמר) היא סדרה של שלוש יצירות, לרוב ספרותיות, העומדות בזכות עצמן וקשורות זו לזו.
אורסטיאה מורכבת משלוש טרגדיות שחיבר אייסכילוס (Αίσχύλος) במאה ה-5 לפנה"ס.
בין הטרילוגיות המפורסמות בספרות ניתן למצוא את "טרילוגיית בורן" של רוברט לודלום, "חומריו האפלים" של פיליפ פולמן, "הקומדיה האלוהית" של דנטה אליגיירי, "ילד האריות" של זיזו קורדר, "שר הטבעות" של ג'.ר.ר.
טולקין, "משחקי הרעב" של סוזן קולינס, "חמישים גוונים של אפור" של אי.
ג'יימס, "ברטימאוס" של ג'ונתן סטראוד, "פרש הברונזה" של פאולינה סיימונס ועוד.
בקולנוע ניתן למנות את שלוש הטרילוגיות של "מלחמת הכוכבים" בבימויו של ג'ורג' לוקאס, "הסנדק" בבימוי פרנסיס פורד קופולה, "האיש ללא שם" בבימוי סרג'ו לאונה, "בחזרה לעתיד" בבימוי רוברט זמקיס, טרילוגיית באטמן "האביר האפל" בבימוי כריסטופר נולאן, שר הטבעות וההוביט בבימוי פיטר ג'קסון, והדרקון הראשון שלי של אולפני דרימוורקס הנפשה.
יש המחשיבים גם את סדרות סרטי אינדיאנה ג'ונס ומת לחיות כטרילוגיות, כיוון שסרטי ההמשך בסדרות אלו נעשו שנים רבות אחרי שלושת המקוריים ולרוב היו פחות מוצלחים במידה ניכרת.
בקולנוע הישראלי קיימת הטרילוגיה "ולקחת לך אישה", "שבעה" ו"גט - המשפט של ויויאן אמסלם" בבימויים של רונית ושלומי אלקבץ.
הרואים למרחק היא סדרת ספרי פנטסיה אפית מאת רובין הוב.
הסדרה כוללת את הספרים: שוליית הרוצח, רוצח מלכותי, ושליחותו של רוצח.
סדרת הספרים מתארת את חייו של פיץ אביר הרואה למרחק (FitzChivalry Farseer), בנו הממזר של הנסיך יורש העצר אביר (Chivalry), ההופך לרוצח (מתנקש) פוליטי העובד בשביל מלכו וסבו, המלך ערמומי (Shrewd).
הסדרה מתרחשת בעולם דמיוני ומתמקדת בממלכה בשם שש הדוכסויות.
העלילה נסובה סביב פלישת "הספינות האדומות" לממלכת שש הדוכסויות, וכן סביב תככים פנימיים בחצר המלוכה.
הספינות האדומות פולשות לשש הדוכסויות ללא כל מטרה מיוחדת, ככל שרואים זאת שליטי הממלכה; הפולשים מתקיפים כפרים, "מרוקנים" את מרבית התושבים, בוזזים את הכפר ושורפים את כל מה שלא יכלו לקחת.
פעולת ה"ריקון" היא הוצאת מודעותו של אדם ממנו, אותו אדם מאבד את נשמתו ורגשותיו לאחר הריקון.
לא ידוע כיצד בדיוק מתבצע הריקון, אך נראה שיש לזה קשר ל"אומנות" – סוג של קסם שפועל דרך המחשבות.
בתוך חצר המלוכה עצמה ישנם שני צדדים: הנסיך אמת, יורש העצר, ואחיו הצעיר הנסיך הדר.
במסגרת המלחמה בפשיטות הוחלט על מיסים חדשים.
דוכסויות הפנים (שאין להן חוף) טוענות שאין להן קשר לפשיטות ולכן המיסוי רק מכביד עליהן.
הנסיך הדר מצדד בדוכסויות הפנים ושואף להפוך אותן לממלכה נפרדת, עליה ישלוט בעצמו.
אין לו שום עניין בדוכסויות החוף ובגורלן, והוא מוכן להקריבן ל"ספינות האדומות" כדי להשיג את מטרתו.
מנגד, מנסה הנסיך אמת לשמור על אחדות הממלכה ולהפסיק את הפשיטות.בין כל סבכי המלחמה והפוליטיקה עומד פיץ, ממזר שנולד לנסיך אביר, אחיהם הבכור של אמת והדר אשר ויתר על זכותו לרשת את הכתר לאחר שנודע לו על קיומו של הממזר.
פיץ הובא לטירה בגיל 6 ומאז הוא מגודל על ידי בוריך, עוזרו של אביו ואדון האורוות.
בהמשך הופך פיץ לחניכו של צ'ייד כוכב נופל, הרוצח המלכותי של המלך ערמומי, והופך בעצמו להיות רוצח מלכותי.
במהלך הסיפור מתאהב פיץ במולי, נערה שהכיר בילדותו ומתבגר איתה עד שהקשר נהרס והוא הולך לנקום בנסיך הדר.לפיץ שני כוחות מיוחדים: "האומנות", קסם הפועל בעיקר דרך המחשבות ומאפשר בין השאר תקשורת טלפתית בין אנשים שנחנו בו; וכוח ה"בינה" המאפשר לחלוק מחשבות עם חיות שאליהן הוא מתחבר.
בוריך רואה את ה"בינה" כמחלה ואוסר על פיץ להשתמש בה.ליצן החצר של המלך טוען כי פיץ עתיד לשנות את העולם ומתיידד עם פיץ על מנת להדריך אותו.
לפי טענת הליצן – הוא עצמו הנביא הלבן ואילו פיץ מהווה הזרז שלו.
טרילוגיית "סוחרי הספינות החיות", המתארת את סוחרי העיר בינגטאון והספינות החיות בהן הם מפליגים.
טרילוגיית "האיש הזהוב" המספרת את המשך סיפורם של פיץ אביר והליצן (גיבורי סדרת "הרואים למרחק") ומתרחשת כ־10–15 שנים לאחר סיום עלילת הטרילוגיה המקורית.
טרילוגיית כרוניקות הגשם הפראי המספרת על עולמם של הדרקונים בממלכת המבוגרונים ממספר נקודות מבט שונות.
טרילוגיית "פיץ והליצן" טרילוגיית המשך לשתי הסדרות הקודמות העוסקות בשש הדוכסויות, בה פיץ נאלץ לשוב לחייו הקודמים אחר שמצא שלווה.
שש הדוכסויות היא ממלכה דמיונית שבה מתרחשת עלילת הסדרה ובה 6 דוכסויות.
דוכסות הצבי היא מקום משכנם של מלכי שש הדוכסויות, אשר שולטים משם בממלכה כולה.
בירת הדוכסות והממלכה כולה היא עיר טירת הצבי, בה ממוקם ארמון טירת הצבי שבו יושבים המלך והמלכה.
טירת הצבי עצמה היא מבצר עתיק בנוי מאבן שחורה לחוף הים ונהר הצבי.
צבע הדוכסות הוא כחול וסמלה הוא צבי: ראש צבי למשפחת המלוכה וצבי מסתער ללוחמים שבשירותם.
דוכסות שוקס היא דוכסות החוף הדרומית ביותר.
נשלטת על ידי הדוכס שימשיי.
בעל גבול משותף עם מדינות הצ'לסד, דבר אשר גרם לחיכוכים וסכסוכים רבים במהלך השנים.
דוכסות ברנס היא הצפונית ביותר מבין שש הדוכסויות ומשתייכת לדוכסויות החוף.
בפרק הזמן המתואר בסדרת "הרואים למרחק" נשלטת הדוכסות בידי הדוכס ברונדי ולאחר מותו בידי ביתו, הדוכסית אמונה.
דוכסות ריפון היא דוכסות חוף לדרומה של דוכסות הצבי.
שליטיה הם הדוכס קלבאר והדוכסית גרייס.
דוכסות פארו היא הדרומית מבין דוכסויות הפנים.
צבעי הדוכסות הם חום וזהב.
דוכסות טילת' היא הצפונית מבין דוכסויות הפנים.
נודעת בכרמיה העשירים וביינותיה המשובחים.
הטרייר האירי הוא גזע של כלב הבית.
הטרייר האירי הוכלא באירלנד בסוף המאה ה-19. תקן הגזע נקבע לראשונה ב-1879 באנגליה ואומץ אחר כך בארצות הברית ובארצות אחרות (קיימים הבדלים קלים בין התקנים בארצות שונות).
במלחמת העולם הראשונה זכה הגזע בעיטור לשבח, לאחר שסייע בהעברת ידיעות בין יחידות הצבא.
הטרייר האירי מזכיר בהופעתו את האיירדייל טרייר הגדול ממנו, אך הוא קטן יותר ושונה בצבעו (האחיד).
צבע הפרווה גם מבדיל אותו משנאוצרים.
לטרייר האירי ראש מוארך וצר, ולסתותיו חזקות ושריריות.
השפתיים, האף והעיניים הם שחורים.
סימן ההיכר של הטרייר האירי הוא צבעו - חום או אדמדם.
לעיתים ישנו כתם לבן על החזה.
כמו שאר הטריירים זקוקה פרוותו לטיפוח על ידי מריטה מקצועית מספר פעמים בשנה.
אם אין מורטים את הפרווה באופן יזום היא מאבדת מצבעה החום האופייני ונעשית בהירה, ותהיה נשירת שיער מרובה.
גובה הכתף הממוצע הוא 46 ס"מ.
משקלו הרצוי של הכלב הזכר הוא כ-12 ק"ג, משקל הנקבה כ-11 ק"ג.
תוחלת החיים של טרייר אירי היא כ-12 שנים.
זהו גזע בריא בדרך כלל ללא מחלות גנטיות.
במאה ה-19 היה ייעודו המקורי של הטרייר האירי סיוע בחוות - שמירה, תפיסת מכרסמים קטנים כגון נברנים וכדומה, והוא מתאים לכך עקב מהירותו הגבוהה, חוש הריח הרגיש שלו ועקשנותו.
כיום מגדלים כלבים אלה גם באזורים עירוניים, אך משום שזהו גזע אנרגטי מאוד נדרשת לו פעילות רבה, ובשל אופיו העקשן, יש לאלף אותו.
מספר הטריירים האיריים בישראל נמוך מאוד.
טריכוטילומניה היא הפרעה נפשית המאופיינת בדחף אובססיבי למרוט את השיער הצומח על הגוף (שכיח ביותר באזור הראש).
בעקבות מריטה חוזרת ונשנית של השיער נוצרים איים הולכים וגדלים של אזורים חסרי שיער באזור בו נתלש.
אזורים אחרים אופייניים הם גבות, ריסים, זקן ושפם.