tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
סכסוכי מים היו מקור עימות גדול, מכיוון שטורקיה בנתה כמה סכרים על נהרות הפרת והחידקל כחלק מפרויקט דרום-מזרח אנטוליה - GAP לפיתוח האזור.
פרויקט GAP נועד לצמצם את תנאי החיים הקשים של מחוזות טורקיה הדרום-מזרחיים על ידי בניית 19 סכרים על נהרות הפרת והחידקל.
עם זאת, פרויקט זה הפחית באופן משמעותי את מקורות המים הסוריים.
בנוסף לכל אלה, פרת וחידקל אינן הנהרות היחידים שמסתבכים עם יחסי טורקיה-סוריה, חלוקת המים של נהר האוראנץ הזורם לים התיכון מהפרובינציה של האטיי השנויה במחלוקת מעוררת גם היא בעיות בין שתי מדינות.
טורקיה גינתה את סוריה על תמיכתה ב-מפלגת הפועלים של כורדיסטן (PKK), שרשום כארגון טרור בינלאומי על ידי מספר מדינות וארגונים, כולל ארצות הברית, נאט"ו והאיחוד האירופי, וטענה כי סוריה העסיקה את אלויס ברונר כדי להכשיר מיליטנטים כורדים להתקפות נגד טורקיה.
שתי המדינות היו על סף מלחמה כשטורקיה איימה על פעולה צבאית אם סוריה תמשיך להגן על עבדוללה אג'לאן בדמשק, המקלט הבטוח שלו זה זמן רב.
היחסים השתפרו מאז אוקטובר 1998, אז גורש אג'לאן על ידי דמשק וסוריה התחייבה להפסיק את כניסתם של לוחמי ה-PKK, וחתימתם של הסכם עדנה ב-1999, בעקבות לכידתו לאחר מכן בקניה, חזתה את שיתוף הפעולה הביטחוני בין המדינות.
באוקטובר 1989 טסו שני מטוסי מיג-21 סורים 12 ק"מ במרחב האווירי של טורקיה, שם הפילו מטוס טורקי.
כל חמשת אנשי הצוות במטוס הטורקי מתו.
ב-The New Turkey (גרנטה, 2005), כתב ה-BBC כריס מוריס טען כי סוריה הייתה "במשך שנים אויב מר" ו"הדמוקרטיה החילונית של טורקיה, בקשתה לחברות באיחוד האירופי ויחסיה ההדוקים עם ארצות הברית כבר התקבלו זמן רב בטהראן, בגדאד ודמשק בחשדנות קשה.
האסלאמיסטים מסתכלים על המדינה החילונית שקברה את הח'ליפות ורואים זאת כ'בגידה'; ולאומנים ערבים עדיין לא שכחו שהטורקים הם שליטיהם הקולוניאליים לשעבר." "אבל יש הפשרה, במיוחד מאז שAKP עלו לשלטון", והמודל הטורקי החדש - שמנסה לערבב דמוקרטיה גדולה יותר ואסלאם יחד - הוא עכשיו נושא לסקרנות ולא מעט קנאה."
סירובו של הפרלמנט הטורקי לשתף פעולה צבאית עם הפלישה לעיראק ב-2003 היה נקודת מפנה ביחסים הדו-צדדיים הסוריים-טורקיים, שכן תפיסתה של סוריה את טורקיה ככזו שאינה מסוגלת לפעול באופן עצמאי השתנתה.
בשנת 2008 טורקיה, כאות לאמון הדדי בדמשק ובתל אביב, הוזמנה למלא את תפקיד המתווכת בין סוריה לישראל כדי לפתור את המחלוקת שלהם על השליטה ברמת הגולן, אולם שיחות אלה ננטשו לאחר ארבעה מחזורים, בעקבות ההידרדרות ביחסי טורקיה–ישראל במהלך מבצע עופרת יצוקה.
ב-26 באפריל 2009, שתי המדינות הודיעו על תמרון צבאי "חסר תקדים" בן שלושה ימים שכלל כוחות קרקעיים לאורך גבולם ההדדי במה שתואר כ"צעד רחוק יותר בשיתוף הפעולה ההולך ומתרחב שלהם".
על פי גורמים צבאיים בטורקיה, "מטרת התרגיל היא לחזק את הידידות, שיתוף הפעולה והביטחון בין שתי המדינות כוחות היבשה, ולהגדיל את יכולתם של כוחות הגבול להתאמן ולעבוד יחד." בתרגיל שהחל ב-27 באפריל השתתפו צוותים מכל מדינה שחצו את הגבול לבקר במאחזים.
ביקור נשיא טורקיה 2009 בסוריה
ביקורו הרשמי של נשיא טורקיה עבדוללה גול, 15-17 במאי, בסוריה, נערך בהזמנת דמשק, כהדדיות לביקורו הרשמי של נשיא סוריה, אסד, בשנת 2007 בטורקיה.
דיפלומט בכיר בטורקיה אישר כי "הנושא העיקרי שעל סדר היום ומטרת הביקור הוא שמירת המומנטום שנבנה ביחסים דו צדדיים בעשור האחרון." המשלחת הטורקית כללה את שר החוץ אחמט דבוטוּלו, שר סחר החוץ זאפר קלאאיאן, שר החקלאות ושר התרבות והתיירות ארטוגול גוניי.
זמן קצר לפני הביקור אישר שגריר סוריה החדש בטורקיה, נידאל קבלן כי סוריה מוכנה לחדש את המשא ומתן לשלום בתיווך טורקי עם ישראל, גול תמך בשיחה, בעקבות פגישתו עם אסד, וקבע כי "שמענו את סוריה אומרת היא מוכנה לחדש את שיחות השלום מרגע שהפסיקו עם הממשלה [הישראלית] הקודמת.
אנחנו בטורקיה גם מוכנים." אסד אישר, "תפקידה של טורקיה חשוב מכיוון שיש לנו אמון בטורקיה." נשיא ישראל, שמעון פרס ביטל את הקריאות הללו באומרו, "על הסורים להיות מוכנים לדבר.
אם הנשיא אל-אסד רוצה שלום, מדוע הוא ביישן?
הצענו שיחות ישירות פעמים רבות.
הוא חושב ששיחות ישירות הן פרס לישראל.
חיכוך בגלל מלחמת האזרחים הסורית
הסכסוך הסורי החל להשפיע על טורקיה כאשר לפחות 3,000 פליטים סורים ברחו מסוריה כתוצאה מאירועים כמו מבצע של צבא סוריה בג'סר א-שורור ביוני 2011. ביוני 2011, ראש ממשלת טורקיה ארדואן תיאר בפני הסוכנות האנטולית את תחושתו כי "הם [סוריה] אינם פועלים באופן אנושי.
ב-9 באוגוסט 2011 דיווחו ה-BBC ואתרי חדשות אחרים כי טורקיה שלחה את שר החוץ שלה, אהמט דבוטאולו, לסוריה כדי למסור לממשלה מסר "קשה".
ארדואן אמר שהוא מתחיל להיות חסר סבלנות כלפי "הפראות" של ממשלת בשאר אל-אסד.
אהמט דבוטאולו הודיע גם כי "אנו משעים לחלוטין את כל קשרי הסחר הללו.
כל ההסכמים בין טורקיה לסוריה הושעו."
מתקפת האוטובוסים של עולי הרגל הטורקים התרחשה ב-21 בנובמבר 2011, כאשר שני אוטובוסים שהובילו עולי רגל טורקים שחזרו מערב הסעודית נפגעו באש חיילים סורים.
הפיגוע אירע במחסום ליד חומס, כאשר שיירה של שמונה או תשעה אוטובוסים טורקים עשתה את דרכה לעבר טורקיה דרך מעבר גבול באב הווא.
הירי הותיר שני אנשים פצועים.
לדברי אחד הנהגים, כאשר נאמר להם כי הנוסעים הם טורקים, "חיילים סורים הגיחו מאחורי שקי חול וקיללו את רג'פ טאיפ ארדואן .
ואז פתאום פתחו באש לעבר האוטובוס."
ב-9 באפריל 2012, השליח הסורי לטורקיה זומן לאחר שכוחות סורים ירו מעבר לגבול סוריה-טורקיה.
לפחות שניים נהרגו ורבים אחרים נפצעו באירוע.
ב-22 ביוני 2012, הפילה סוריה מטוס סיור של חיל האוויר הטורקי, RF-4E בסמוך לגבול טורקיה-סוריה.
על פי צבא סוריה, המטוס הפר את המרחב האווירי של סוריה.
עם זאת, נשיא טורקיה עבדוללה גול ודוברים אחרים לא אישרו זאת, והדגישו כי פלישות קצרות למרחב האווירי השכן על ידי מטוסים במהירות גבוהה הן אירועים שגרתיים.
גול הצהיר כי "לא ניתן לכסות על דבר כזה.
כל מה שצריך, ללא ספק ייעשה." חיל הים הטורקי והסורי ערכו חיפוש אחר טייסים טורקים שנעדרו בעקבות התקרית.
באוגוסט 2012 החלה טורקיה לקיים פגישות ברמה גבוהה עם ארצות הברית בנוגע לתוכניות להחליף את ממשלת סוריה.
ב-3 באוקטובר 2012 תקפה טורקיה חיילים בסוריה, לאחר שפצצת מרגמה סורית הרגה חמישה בני אדם.
הפרלמנט הטורקי אישר פעולות חוצי גבולות.
ראש ממשלת טורקיה ארדואן הודיע ב-5 באוקטובר "אנחנו לא מעוניינים במלחמה, אבל גם אנחנו לא רחוקים מזה".
ב-10 באוקטובר 2012, מטוסי F-16 של חיל האוויר הטורקי יירטו מטוס איירבוס סורי A320, טיסה RB442 ממוסקבה לדמשק, במרחב האווירי הטורקי ואילצו אותו לנחות בנמל התעופה הבינלאומי אנקרה אסנבואה, בחשד שהוא נושא נשק מתוצרת רוסיה.
פקחים החרימו ציוד תקשורת צבאי ופריטים "שנחשבו לחלקי טילים".
סוריה האשימה את טורקיה ב"פירטיות אווירית".
באותו יום אמר ראש חברת התעופה בראיון כי טורקיה הפרה את האמנה בנושא התעופה האזרחית הבינלאומית לאחר מכן אסרה סוריה טיסות אזרחיות טורקיות במרחב האווירי שלה.
ב-23 באוקטובר 2012 פגע פגז נ"מ מסוריה במרכז בריאות במחוז האטיי בטורקיה.
ב-11 במאי 2013 התפוצצו שתי מכוניות תופת בעיירה רייאנלי שבמחוז האטיי, טורקיה.
לפחות 43 בני אדם נהרגו ועוד 140 נפצעו בתקיפה.
מכוניות התופת הושארו מחוץ לבניין העירייה של Reyhanlı וסניף הדואר.
הראשון התפוצץ בסביבות 13:45 שעון מקומי (10:45 GMT) והשני התפוצץ כרבע שעה אחר כך.
אנשים שניסו לעזור לפצועים בפיצוץ הראשון נתפסו בפיצוץ השני.
מתקפה זו הייתה פעולת הטרור היחידה הקטלנית ביותר שהתרחשה על אדמת טורקיה.
ב-23 במרץ 2014, הפילה טורקיה מטוס קרב סורי בהאטיי ליד גבול טורקיה-סוריה.
סוריה גינתה את התוקפנות וטענה כי המטוס עקב אחרי מורדים והוא לא הפר את המרחב האווירי של טורקיה.
עם זאת, על פי כללי ההתקשרות החדשים, שתי מדינות יכולות להתגונן אם השנייה תתקרב לגבולותיהן, ותופסות את הפעולה כאיום.
ב-18 ביוני, על סמך מידע שנמסר על ידי צוות Euro-Med Monitor האיסלמיסטי, הרגו שומרי הגבול הטורקים אחד-עשר סורים, בהם ארבעה ילדים ושתי נשים, בזמן שניסו לחצות את הגבול הטורקי-סורי באמצעות פתיחת האש ישירות עליהם ברגע שהם הגיעו ממחוז אידליב בסוריה.
ממשלת טורקיה טענה כי הרשויות התכוונו להרוג את המבריחים והטרוריסטים ולא את האזרחים, בחיפוש אחר הגנה על גבולותיהם.
כמה עדויות של עדי ראייה ממשפחות פליטים אישרו לצוות Euro-Med Monitor כי כל ההרוגים על ידי השומרים הטורקים היו אזרחים.
מרבית מקרי המוות שהגיעו לגבולות, ברחו משליטת דאעש לפני שהגיעו והסתתרו באזור כפר בצפון במשך 15 יום.
מעדויות שנאספו על ידי צוות Euro-Med Monitor נאמר כי מבריח עזר לקורבנות להגיע למחוז אידליב בסוריה.
הקורבנות הונו על ידי המבריח כשאמר להם כי גבולות טורקיה בטוחים והעניק להם את האישור החוקי לחצות את הגבולות.
מאבטחי הגבול הטורקים הרגו לפני כן 60 סורים בניסיון לחצות את הגבול.
ב-24 באוגוסט 2016 תקפה טורקיה את עמדות דאעש מעבר לגבול, מג'רבולוס מערבה לאל-ראי, כבשו סדרה של עיירות ותפסו רצועה בעומק 5 עד 20 ק"מ.
טורקיה קראה למבצע זה מבצע מגן הפרת.
בהקלטות שפורסמו בשנת 2014, מציע ראש המודיעין הטורקי חקן פידן כי יש לירות רקטות מסוריה לטורקיה על מנת להצדיק פעולה צבאית כנקמה.
ב-9 באוקטובר 2019 החל חיל האוויר הטורקי בתקיפת ערים בכורדיסטן הסורית, בהן תל אבייד וראס אל-עין.
המתקפה הייתה תחילת מבצע שטורקיה קראה לו מבצע אביב השלום.
נגד המנהל האוטונומי של צפון ומזרח סוריה והזרוע הצבאית שלו, הכוחות הסוריים הדמוקרטיים.
על פי דוברו של נשיא טורקיה רג'פ טאיפ ארדואן, מטרת המבצע היא "לתקן את הדמוגרפיה" של צפון סוריה.
סוריה גינתה את המתקפה הטורקית.
טורקיה ערכה את המבצע באזורים של חסכה אל-רקה וצפון חלב וכבשה 4,800 קמ"ר.
אלה נוספו לכ-4,000 קמ"ר שהיא השתלטה עליהם במבצעים הקודמים.
טורקיה המשיכה להילחם בכורדים ולתמוך במורדים באסד.
טורקיה הייתה המדינה שקלטה את המספר הגדול ביותר של פליטים, כ-3.6 מיליון סורים במהלך מלחמת האזרחים.
לאחר מכן, פתחה טורקיה במבצעים נוספים בשטח סוריה נגד הכוחות הכורדיים.
מנובמבר 2022 ניסה ארדואן לשקם את היחסים עם אסד, אך המאמצים כשלו.
התקווה של ארדואן הייתה שנרמול היחסים עם דמשק יסלול את הדרך לחזרתם של מיליוני הפליטים הסורים שברחו לטורקיה בשנות המלחמה.
ביולי 2024 אמר ארדואן כי הוא מוכן לארח את אסד "בכל עת", אך אסד הצהיר שהוא ייפגש איתו רק בתמורה להסגת הכוחות הטורקיים מסוריה.
ההשפעה הטורקית על המורדים תרמה ב-2020 להסכם הפסקת אש בצפון סוריה, בין כוחות אסד למורדים.
מאז אותו ההסכם, שהושג בתיווך טורקי ורוסי, פסקו רוב הקרבות במלחמה, עד מתקפת המורדים הסורים (2024).
חלק המורדים נתמכו על ידי טורקיה.
יחסי טורקיה–סיישל הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה הטורקית לבין רפובליקת סיישל.
בין הרפובליקה הטורקית לבין רפובליקת סיישל מתקיימים יחסים דיפלומטיים מלאים.
בשנת 2011 הזמין ראש הפרלמנט הטורקי את ראש הפרלמנט הסיישלי להתארח אצלו בטורקיה.
ראש הפרלמנט הסיישלי הגיב בחיוב והגיע לטורקיה לביקור רשמי בין התאריכים 18-24 בדצמבר 2011. ב-2009 הגדיר נשיא סיישל את טורקיה כ"פרטנרית חשובה" במכתב שהועבר לנשיא טורקיה עבדוללה גול.
סיישל שלחה משלחת לטורקיה להשתתף בוועידה ההומניטרית העולמית באיסטנבול בשנת 2016.
הסחר שבין שתי המדינות הגיע בשנת 2018 לשווי של 22.6 מיליון דולר אמריקאי.
טורקיה אינה מיוצגת בסיישל, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
טורקיה האמינה את שגרירותה שבניירובי, בירת קניה, על סיישל.
סיישל אינה מיוצגת בטורקיה בדרג השגרירות.
סיישל מיוצגת בטורקיה בדרג הקונסולרי באמצעות שתי קונסוליות שהיא מחזיקה בערים אנקרה, ואיסטנבול.
סיישל האמינה את שגרירותה שבפריז, בירת צרפת, על טורקיה.
יחסי טורקיה–פיג'י הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה הטורקית לבין הרפובליקה של פיג'י.
היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה הטורקית לבין הרפובליקה של פיג'י כוננו ב-17 בדצמבר 1975.
עיקר שיתופי הפעולה שבין שתי המדינות נעשים בפורומים בינלאומיים כגון האומות המאוחדות ופורום "טיקה" בו תורמת טורקיה מכספה למען התפתחות אזור האוקיינוס השקט, בו נמצאת פיג'י.
מזכר הבנות בין שתי המדינות נחתם ב-28 בספטמבר 2009 בנושא תחבורה אווירית.
פרנק באינימרמה, ראש ממשלת פיג'י (2016)
טורקיה אינה מיוצגת בפיג'י, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
טורקיה האמינה את שגרירותה שבוולינגטון, בירת ניו זילנד, על פיג'י.
פיג'י אינה מיוצגת בטורקיה בדרג השגרירות.
פיג'י מיוצגת בטורקיה בדרג הקונסולרי באמצעות קונסוליה רשמית שהיא מחזיקה באיסטנבול.
יחסי טורקיה–נאורו הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה הטורקית לבין רפובליקת נאורו.
היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה הטורקית לבין רפובליקת נאורו כוננו ב-17 בדצמבר 1975.
עיקר שיתופי הפעולה שבין שתי המדינות נעשים בפורומים בינלאומיים כגון האומות המאוחדות ופורום "טיקה" בו תורמת טורקיה מכספה למען התפתחות אזור האוקיינוס השקט, בו נמצאת נאורו.
בארון וואקה, נשיא נאורו (2016)
טורקיה אינה מיוצגת בנאורו, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
טורקיה האמינה את שגרירותה שבקנברה, בירת אוסטרליה, על נאורו.
נאורו אינה מיוצגת בטורקיה, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
יחסי טורקיה–סמואה הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה הטורקית לבין מדינת סמואה העצמאית.
היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה הטורקית לבין מדינת סמואה העצמאית כוננו ב-12 באפריל 1979.
עיקר שיתופי הפעולה שבין שתי המדינות נעשים בפורומים בינלאומיים כגון האומות המאוחדות ופורום "טיקה" בו תורמת טורקיה מכספה למען התפתחות אזור האוקיינוס השקט, בו נמצאת סמואה.
פיאמה נאומי מטאאפה , סגנית ראש הממשלה של סמואה (2016)
טורקיה אינה מיוצגת בסמואה, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
טורקיה האמינה את שגרירותה שבוולינגטון, בירת ניו זילנד, על סמואה.
סמואה אינה מיוצגת בטורקיה, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
יחסי טורקיה–סרביה הם יחסי החוץ בין סרביה לטורקיה.
סרביה מחזיקה בטורקיה שגרירות באנקרה וקונסוליה כללית באיסטנבול.
מאידך, טורקיה מחזיקה בסרביה שגרירות בבלגרד.
שתי המדינות חברות מלאות במועצת אירופה, בארגון לביטחון ושיתוף פעולה באירופה (OSCE), בהסכם הסחר החופשי במרכז אירופה (CEFTA) ובארגון השיתוף הכלכלי בים השחור (BSEC).
ביוני 2009 חתמו שתי המדינות על הסכם סחר חופשי.
שר ההגנה הטורקי וג'די גונול ושר ההגנה הסרבי דראגן שוטנובץ נפגשו באנקרה ב-12 במאי 2009 כדי לחתום על הסכם שיתוף הפעולה הביטחוני.
נשיא טורקיה עבדוללה גול ביקר בסרביה ב-26 באוקטובר 2009, והיה לנשיא טורקיה הראשון שביקר בסרביה מאז 1986.
באוקטובר 2013 גינה משרד החוץ של סרביה את הצהרתו של ראש ממשלת טורקיה, רג'פ טאיפ ארדואן, שנשא במהלך ביקור בקוסובו.
ארדואן אמר בנאומו: "אל תשכחו שקוסובו היא טורקיה וטורקיה היא קוסובו".
הוא הוסיף כי הוא "מרגיש בבית" בכל פעם שהוא מבקר בקוסובו.
משרד החוץ הסרבי הגיב באומרו כי דבריו של ארדואן "לא יכולים להתקבל כידידותיים", וכי העיירה פריזרן, בה נאם את הנאום, "היא ככל הנראה המקום הכי פחות מתאים להצהרות כאלה" בגלל היותה מקום הקבורה הראשוני של קיסר סרביה מימי הביניים של סרביה דושאן האדיר.
פוליטיקאים סרבים שונים, ביניהם ראש הממשלה איוויצה דאצ'יץ' ויו"ר הפרלמנט נבוזה סטפנוביץ', דחו את נאום ראש הממשלה הטורקי.
שטראצ'ה הצהיר כי "היומרות הטריטוריאליות שלו באירופה הן במרחק פסיעה משיקום האימפריה העות'מאנית שארדואן רוצה".
עם זאת, שר החוץ הטורקי אחמט דבוטוגלו אמר במהלך ראיון בערוץ TRT כי דבריו של ארדואן לא הובנו כהלכה.
"דברים שנחתכו מהנאום הפכו לטענה שאיננו רוצים בה.
אנו גם שואפים לקיים יחסים טובים עם סרביה.
טורקיה שומרת על מרחק שווה לכל מדינות הבלקן, "הדגיש דבוטוגלו.
היחסים בין שתי המדינות התאוששו במהירות לאחר נאום 2013, עם עלייה ניכרת במספר הטיסות בין נמל התעופה בלגרד ניקולה טסלה ושדות תעופה באיסטנבול וכניסה של חברות טורקיות כמו Halkbank לשוק הסרבי.
במרץ 2016 בריאיון לטלוויזיה N 1, שגריר טורקיה בבלגרד מחמט כמאל בוזז' הצהיר כי לדיפלומטיה של שתי המדינות יש שיתוף פעולה מצוין ללא קשר לעמדות שונות בשאלת הכרזת העצמאות של קוסובו 2008. תוך שהיא מציינת כי טורקיה תומכת במשא ומתן של בלגרד–פרישטינה.
בשולי ועידת 2016 בנושא תחבורה בת קיימא גלובלית באשגבאט, טורקמניסטן, שר הכרייה והאנרגיה של סרביה, אלכסנדר אנטיק, הצהיר כי יחסים טובים בין סרביה לטורקיה תורמים ליציבות האזור כולו.
השר קבע גם כי לחידוש הכביש המהיר A4 תהיה השפעה חיובית ישירה על טורקיה שכן הכביש המהיר משמש לאזרחים טורקים (בעיקר נהגי משאיות) שנוסעים בין ארצם למרכז ומערב אירופה.
הוא גם הזמין את נשיא טורקיה ומלבוט קבואוזלו לבקר בבלגרד.
בדצמבר 2016 השתתף סגן יו"ר הפרלמנט הסרבי, ולדימיר מרינקוביץ', בפתיחת הבניין המחודש של שגרירות טורקיה בבלגרד ובאותה הזדמנות הצהיר כי היחסים הפוליטיים בין המדינות טובים מאוד.
הוא הביע תמיכה מלאה של כל מוסדות המדינה של סרביה בטורקיה בתהליך ההתגברות על מצב ניסיון ההפיכה הטורקי לאחר 2016, וכי סרביה רוצה לראות את טורקיה היציבה שיש לה חשיבות רבה לכל האזור.
יחסי טורקיה–מקסיקו הם היחסים הדו-צדדיים בין מקסיקו לטורקיה.
שתי המדינות חברות בקבוצת אוסטרליה, G-20, הארגון לשיתוף פעולה ולפיתוח כלכלי והאו"ם.
הקשר הרשמי הראשון בין מקסיקו לאימפריה העות'מאנית (טורקיה של ימינו) היה בשנת 1864 כאשר מקסימיליאן הראשון, קיסר מקסיקו שלח שליחים למספר מדינות כדי לבקש הכרה רשמית בשלטונו במדינה.
היחסים הדיפלומטיים בין שתי המדינות כוננו בשנת 1928 לאחר הקמת טורקיה המודרנית על ידי מוסטפא כמאל אטאטורק בשנת 1923; ואחרי סיום המהפכה המקסיקנית בשנת 1920. באותה שנה, שתי המדינות חתמו על 'הסכם ידידות'.
כמעט מיד, שתי המדינות פתחו נציגויות דיפלומטיות בבירות זו של זו, בהתאמה.
שגרירות טורקיה במקסיקו סיטי נפתחה בשנת 1947. בשנת 1962 שודרגו משלחותיהם הדיפלומטיות לשגרירויות.
ביוני 1992 ערך שר החוץ המקסיקני פרננדו סולאנה ביקור רשמי בטורקיה, והפך באותה עת לאיש הממשל הבכיר ביותר שביקר במדינה.
בעת ביקורו, השר סולאנה ועמיתו, שר החוץ סוליימאן דמירל חתמו על הסכמים על חילופי תרבות ועל ביטול דרישות הוויזה לבעלי הדרכון הדיפלומטי של שתי המדינות.
שתי המדינות גם הסכימו להקים מנגנון להתייעצויות פוליטיות לדיון בנקודות השקפה באינטרסים הדדיים דו צדדיים ורב-צדדיים.
בשנת 1998, ראש הממשלה מסוט ילמז הפך לראש המדינה הטורקי הראשון שערך ביקור רשמי במקסיקו.
בשנת 2009 ביקר ראש הממשלה רג'פ טאיפ ארדואן במקסיקו.
בשנת 2013 הפך הנשיא אנריקה פינה ניטו לראש המדינה המקסיקני הראשון שביקר בטורקיה.
שתי המדינות נחשבות למעצמות אזוריות וממלאות תפקידים גדולים יותר בקהילה הבינלאומית.
שתי המדינות תמכו זו בזו באופן דיפלומטי, במיוחד באומות המאוחדות ומקסיקו תמכה בטורקיה לגבי מלחמת האזרחים הסורית המתרחשת בגבולה.
בשנת 2013 תרמה מקסיקו טורקיה מיליון דולר לתמיכה בלמעלה ממיליון פליטים סורים ששוכנים כיום בטורקיה.
ביולי 2018 חגגו שתי המדינות 90 שנה ליחסים דיפלומטיים.
ביקורים רמי דרג ממקסיקו לטורקיה
שר החוץ פרננדו סולאנה (1992)
ביקורים רמי דרג מטורקיה למקסיקו
ראש הממשלה מסוט ילמז (1998)
בשנת 2018 הסתכם הסחר בין שתי המדינות ב-1.2 מיליארד דולר.
הייצוא העיקרי של מקסיקו לטורקיה כולל: חיטה, טלפונים ורכבים.
הייצוא של טורקיה למקסיקו כולל: טקסטיל, נחושת ומוצרים מבוססי אלומיניום.
חברות רב-לאומיות מקסיקניות כמו Cemex, Gruma ו-Zinc Nacional פועלות בטורקיה והשקיעו למעלה מ-600 מיליון דולר במדינה.
חברות רב-לאומיות טורקיות כמו Orphan Holding, Tekno Kauch וטוטו מקס פועלות במקסיקו.
טורקיה מחיקה במקסיקו שגרירות במקסיקו סיטי בלבד.
מאידך, מקסיקו מחזיקה בטורקיה שגרירות באנקרה ו-3 קונסוליות באיסטנבול, איזמיר ומרסין.
יחסי טורקיה–ליכטנשטיין הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה הטורקית לבין נסיכות ליכטנשטיין.
בהחלטה 92/3444 של מועצת השרים של הרפובליקה הטורקית בתאריך 24 באוגוסט 1992 נכתב כי הרפובליקה הטורקית תאמין את שגרירותה שבברן, בירת שווייץ, על ליכטנשטיין הסמוכה.
ההחלטה יצאה לפועל ב-2 באוקטובר 1992 ואז הואמנה בפועל השגרירות הטורקית בשווייץ על ליכטנשטיין כשהשגריר מגיש לנסיך את כתב האמנתו.
הסחר שבין שתי המדינות מגיע מדי שנה לכ-8 מיליון דולרים אמריקאיים.
הייצוא הטורקי העיקרי לליכטנשטיין הוא חומרים כימיים, פלסטיק, חומרים תעשייתיים, טקסטיל ורהיטים.
טורקיה אינה מיוצגת בליכטנשטיין, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
טורקיה האמינה את שגרירותה שבברן, בירת שווייץ הסמוכה, על ליכטנשטיין.
ליכטנשטיין אינה מיוצגת בטורקיה, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
יחסי טורקיה–מיקרונזיה הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה הטורקית לבין המדינות הפדרטיביות של מיקרונזיה.
בין הרפובליקה הטורקית לבין המדינות הפדרטיביות של מיקרונזיה מתקיימים יחסים דיפלומטיים מלאים.
היחסים הדיפלומטיים שבין טורקיה למיקרונזיה כוננו ב-15 בדצמבר 2006 בטקס מיוחד שנערך על ידי נציגי שתי המדינות בטוקיו, בירת יפן ובו נחתם מזכר הבנות מיוחד המודיע באופן חגיגי על תחילתם של היחסים הדיפלומטיים.
מיקרונזיה אינה מיוצגת בטורקיה, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
טורקיה אינה מיוצגת במיקרונזיה, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
יחסי טורקיה–לוב (בטורקית: Libya-Türkiye ilişkileri, בערבית: العلاقات التركية الليبية) הם היחסים הדיפלומטיים בין הרפובליקה הטורקית ובין מדינת לוּב.
לוב מחזיקה בטורקיה שגרירות באנקרה ואילו טורקיה מחזיקה בלוב שגרירות בטריפולי.
האימפריה העות'מאנית כבשה את אזורי החוף של לוב במהלך אמצע המאה ה-16 והשפיעה השפעה רבה על החברה של לוב.
טריפוליטניה תחת העות'מאנים, נהנתה ממידת אוטונומיה, אם כי לא יציבה ומגוונת.
במאה ה-18 ייסד אחמד קרמנלי את שושלת קרמאנלי העצמאית למחצה ששלטה בלוב אולם הכירה בשליטה העות'מאנית.
תחת שלטונו הייתה לוב אחד החלקים המשגשגים ביותר באימפריה עם סמכויות לוביות חזקות, אך בשל התנגדותו לטורקים, הוא גרר בעקיפין עוינות מהעות'מאנים.
עם זאת, ממשיכי דרכו לא הצליחו כמוהו, והשושלת קרסה מיד בסוף המאה ה-18, והמלחמות הברבריות נגד ארצות הברית רק הבטיחו את התמוטטותה המלאה של שושלת קרמאנלי.
עד הכיבוש האיטלקי, השלטון העות'מאני בלוב היה מאובטח, אך הוא הוזנח בשל חוסר חשיבותו בעיני העות'מאנים.
לאחר המלחמה האיטלקית-עות'מאנית (1911–1912), טורקיה ולוב איבדו קשר רשמי כאשר ממלכת איטליה כבשה את לוב.
רק בשנת 1947 כוננו שתי המדינות מחדש את קשריהם.
עם הקמת ממלכת לוב קיימו טורקיה ולוב יחסים קרובים, כאשר שתיהן בדרך כלל מדינות עם רוב מוסלמי.
לאחר הדחת אידריס הראשון, מלך לוב בעת ששהה באנקרה לצורך טיפול רפואי, בשנת 1969, נעו קשרי טורקיה-לוב בין שיתופי פעולה ואיבה.
מצד אחד, מועמר קדאפי, המנהיג החדש של לוב, סיפק לטורקיה חלקי חילוף למטוסיה מתוצרת ארצות הברית במהלך פלישת טורקיה לקפריסין, כאשר הוטל אמברגו נשק של ארצות הברית על טורקיה, והעדיף לקנות תוצרת טורקית.
אולם מצד שני הוא עורר זעם בטורקיה בתמיכתו בעצמאות כורדית.
במלחמת האזרחים הראשונה בלוב הביעה טורקיה בתחילה, מעט לאחר הפעולה של נאט"ו, התנגדות והאשימה את "סרקוזי שרדף אחרי אינטרסים צרפתיים בגלל שחרור העם הלובי", אך ב-20 במרץ היא נקטה עמדה לצד האופוזיציה הלובית.
בשל תמיכת קדאפי בתנועת העצמאות הכורדית, טורקיה ב-2011 הייתה בין המדינות הראשונות אשר דרשה מקדאפי לפרוש מן הממשלה ולצאת לגלות.
קדאפי סירב לעשות זאת וטורקיה העניקה את תמיכתה לכוחות אנטי-קדאפי, בעיקר מועצת המעבר הלאומית, ביולי 2011.
עם פרוץ מלחמת האזרחים בלוב השנייה, טורקיה נותרה תומכת בממשלת ההסכמה הלאומית שהוכרה על ידי האו"ם בטריפולי, נגד בית הנבחרים שבטוברוק.
עמדתו הנחרצת של ח'ליפה חפתר תרמה לעוינות מתמשכת בין טורקיה לממשלת טוברוק, כמו כן טורקיה העבירה נשק ותחמושת לממשלה בטריפולי.
סגן נשיא טורקיה, פואט אוקטיי, האשים בעקיפין את חפתר כמי שיצר את הבעיות בכך שרצה למנוע שלום בלוב ועזב את הוועידה לשלום בלוב בנובמבר 2018. חפתר נותר לוחמני כנגד טורקיה, בהנהגתה של רג'פ טאיפ ארדואן, וכוחות המבוססים בטוברוק תפסו לעיתים קרובות ספינות טורקיות שהובילו נשק לצבא בטריפולי.
בעקבות המתקפה במערב לוב בשנת 2019 בהובלת חפתר, גילתה טורקיה דאגה עמוקה וגינתה בחשאי את חפתר בגין ערעור היציבות בלוב.
בנובמבר 2019 הצהירה טורקיה כי היא חתמה על הסכם עם ממשלת לוב המוכרת לפי הקהילה הבינלאומית על גבולות ימיים בים התיכון, בנוסף לעסקה בנושא ביטחון ושיתוף פעולה צבאי.
בשנת 2019 דיווחו האו"ם כי ירדן, טורקיה ואיחוד האמירויות הערביות הפרו באופן שיטתי את אמברגו הנשק הלובי.
כמו כן, הצבא הלאומי הלובי האשים את הרשויות הטורקיות בתמיכה בקבוצות טרור בלוב במשך שנים רבות, והוסיף כי התמיכה הטורקית התפתחה מתמיכה לוגיסטית להתערבות ישירה תוך שימוש בכלי טיס צבאיים להובלת שכירי חרב, כמו גם אוניות עם נשק, כלי רכב משוריינים ותחמושת לתמיכה בטרור בלוב.
עם זאת, האשמות אלה הושמעו לאחר שכוחות פרו-חפתר איבדו שליטה על העיירה האסטרטגית גריאן, לאחר שכוחות אנטי-חפתרים, התומכים בממשלתה המוכרת הבינלאומית של לוב, הצליחו לדחוק את כוחותיהם של פרו-חפתר.
כנקמה על תבוסתו, הגיב חפתר, המגובה על ידי איחוד האמירויות ומצרים, באיומים על טורקיה ונדר לשים למטרה את כל הספינות והחברות הטורקיות, לאסור טיסות לטורקיה וממנה ולעצור אזרחים טורקים בלוב.
האשמות כוזבות אחרות של חפתר לאחר אובדן גריאן הופרכו הן על ידי ממשלת ההסכמה הלאומית והן על ידי הרשויות בגריאן.
ב-2 בינואר 2020, אישרה האספה הלאומית הגדולה של טורקיה הצעת חוק לפריסת חיילים בלוב לגיבוי הממשלה המוכרת באו"ם בטריפולי, לאחר שכוחות הנאמנים לחפתר צרו על העיר והתקרבו לכיבושה.
החקיקה התקבלה בהצבעה של 184–325, אולם פרטי הפריסה טרם נחשפו מבחינת הסכום והתזמון.
ב-6 בינואר החלו כוחות טורקיים לעבור ללוב.
ב-8 בינואר 2020, לאחר שיחות בין הנשיאים רג'פ טאיפ ארדואן לבין ולדימיר פוטין הרוסי (התומך בכוחו של חפתר) באיסטנבול, דחקו טורקיה ורוסיה בכל הצדדים בלוב להכריז על הפסקת אש בחצות הלילה ב-12 בינואר.
יחסי טורקיה-מרוקו (בטורקית: Fas-Türkiye ilişkileri, בערבית: العلاقات التركية المغربية) הם היחסים הכלכליים, צבאיים, אידאולוגיים והדיפלומטיים בין ממלכת מרוקו ובין הרפובליקה הטורקית.
היחסים הדיפלומטיים בין שתי המדינות כוננו לראשונה ב־17 באפריל 1956, בעת שממשלות שתי המדינות הכריזו על הכרה הדדית עם הקמתה של ממלכת מרוקו כמדינה עצמאית, לאחר עזיבת הצרפתים את האזור.
עוד באותה הכרזה הצהירה ממשלת טורקיה (שגם כן הייתה יחסית חדשה) כי מרוקו היא מעצמה חשובה באזור הים התיכון.
בשנת 2006 נחתם הסכם סחר חופשי בין המדינות, שאפשר ייבוא וייצור הדדי בין שתי המדינות ללא מכס.
משרדי החוץ של שתי המדינות מוכירים אחד לשני ומשתפים פעולה בנושאים אסטרטגיים, כמו מלחמה בטרור מוסלמי קיצוני או שיתופי פעולה צבאיים שונים.
בשנת 2013 הוקמה "מועצה אסטרטגית ברמה גבוהה" בשותפות משרדי הביטחון והחוץ של שתי המדינות.
היחסים התעמקו עוד יותר כשנשיא טורקיה, רג'פ טאיפ ארדואן, ביקר במרוקו ב־3–4 ביוני 2013 והתארח בכמה אתרים היסטוריים חשובים, לצד כמה פגישות עם מועצת הביטחון של מרוקו, מוחמד השישי מלך מרוקו ובכירים במשרד החוץ המרוקאי.
במהלך הפגישה הצהיר נשיא טורקיה כי המועצה האסטרטגית שהוקמה תחל לפעול עוד משנת2013.
נציגות של ממשלת מרוקו ביקרה בטורקיה ב־23–27 במאי 2016, ולאחר מכן בכירי ממשל טורקיה ביקרו במרוקו ב־17–22 באפריל 2018.
כיום טורקיה ומרוקו נהנות מיחסים כלכליים חזקים.
בעקבות הסכם הסחר החופשי שהוכרז בשנת 2006, קשרי הסחר הדו-צדדיים של טורקיה עם מרוקו צברו תאוצה והיקף הסחר בין המדינות עלה על 2.7 מיליארד דולר אמריקני בשנת 2018.
יחסי טורקיה–פורטוגל הם יחסי החוץ בין פורטוגל לטורקיה.
כמו כן, פורטוגל היא חברה ב וטורקיה היא מועמדת להצטרפות לאיחוד.
היחסים הפוליטיים של טורקיה עם פורטוגל מתוארכים לתקופה העות'מאנית, כאשר מונה הרוזן דה סייסל כשגריר פורטוגל לאיסטנבול.
היחסים הדיפלומטיים נפסקו במהלך מלחמת העולם הראשונה וכוננו מחדש בתקופה הרפובליקנית בשנת 1926. שגרירות קבועה הוקמה בשנת 1957.
פורטוגל מחזיקה בטורקיה שגרירות באנקרה ו-3 קונסוליות באנטליה, איסטנבול ואיזמיר, ואילו טורקיה מחזיקה שגרירות בליסבון ו-2 קונסוליות בפונטה דלגדה ופונשל.
טורקיה הכירה רשמית במונטנגרו ב-12 ביוני 2006. היחסים הדיפלומטיים בין המדינות כוננו ב-3 ביולי 2006. ביקורים ואנשי קשר ברמה גבוהה בין שתי המדינות נמשכים באינטנסיביות ובהצלחה.
שתי המדינות חברות מלאות באיחוד מדינות הים התיכון, מועצת אירופה ונאט"ו.
מונטנגרו מחזיקה בטורקיה שגרירות באנקרה.
טורקיה מחזיקה במונטנגרו שגרירות בפודגוריצה.
המסחר הכולל בין שתי המדינות בשנת 2012 הסתכם ב-40.1 מיליון אירו, מתוכם היבוא 28.4 מיליון אירו, והיצוא 11.7 מיליון אירו.
ההשקעה הישירה מרפובליקת טורקיה בשנת 2012 הסתכמה ב-25 מיליון אירו.
המסחר הכולל בין שתי המדינות בשנת 2011 הסתכם ב-36.8 מיליון אירו, מתוכם היבוא היה 25.6 מיליון אירו, והיצוא 11.2 מיליון אירו.
ההשקעה הישירה מרפובליקת טורקיה בשנת 2011 הסתכמה ב-993,281 אירו.
בתחילת דצמבר 2010 התקיימה הישיבה הראשונה של הוועדה המשותפת למונטנגרו–טורקיה, כמו גם הפורום העסקי הראשון של אנשי מונטנגרו ואנשי עסקים טורקים, במהלך ביקורו של שר התעשייה והמסחר הטורקי ניהאט ארגון מונטנגרו.
סך הסחר בין המדינות בשנת 2010 הסתכם ב-33.06 מיליון אירו, מתוכם היבוא 28.07 מיליון אירו, והיצוא 4.9 מיליון אירו.
ההשקעה הישירה מרפובליקת טורקיה בשנת 2010 הסתכמה ב-3.3 מיליון אירו.
סך הסחר בין המדינות בשנת 2009 הסתכם ב-22.7 מיליון אירו, מתוכם היצוא היה 1.3 מיליון אירו, והיבוא 21.3 מיליון אירו.
ההשקעה הישירה מרפובליקת טורקיה בשנת 2009 הסתכמה ב-523.2 אלף אירו.
טורקיה ממשיכה להעניק מלגות לסטודנטים מונטנגרים במסגרת מלגות הממשלה ופרויקט סטודנטים גדול יותר (BOP).
במטרה לענות על צורכיהם העתידיים של קרוביהם הגרים במונטנגרו, שאיתם אנו חולקים גם אותה דת, עבור אימאמים משכילים, הקרן הטורקית לדת מעניקה מלגות לסטודנטים מונטנגרים מדי שנה.
בשנת 2018 העמיקו מונטנגרו וטורקיה את הקשרים הצבאיים, וחתמו על עסקה הקובעת שיתוף פעולה בענף הביטחון בנוגע ל"ייצור וסחר של סחורות ושירותים ביטחוניים, תחזוקה ותמיכה לוגיסטית".
לפני 2018 טורקיה לא נחשבה כשותפה צבאית מרכזית עבור מונטנגרו.
יחסי טורקיה–סלובניה הם יחסי החוץ בין טורקיה לסלובניה.
לאחר הכרזת העצמאות ב-25 ביוני 1991, הכירה טורקיה ברפובליקה של סלובניה ב-6 בפברואר 1992. לאחר מכן, שגרירות טורקיה בליובליאנה נפתחה ב-1 באפריל 1993, וסלובניה בעקבותיה פתחה את שגרירותה באנקרה בספטמבר 1996.
מאז הקמתה של הרפובליקה של סלובניה, היחסים הדו-צדדיים בין המדינות התפתחו באפן חיובי.
היחסים החיוביים התקדמו צעד אחד קדימה עם חתימתו של מסמך השותפות האסטרטגית בין טורקיה לסלובניה ב-3 במרץ 2011 באנקרה בביקורו הרשמי של ראש ממשלת סלובניה בורוט פאחור בטורקיה.
גורם נוסף התורם ליחסים בין שני השותפים האסטרטגיים הוא הביקורים הרבים בתדירות גבוהה.
לאחרונה, הנשיא רג'פ טאיפ ארדואן ערך ביקור רשמי מוצלח בסלובניה ב-30 במרץ 2015.
היקף הסחר בין טורקיה לסלובניה עלה באופן מתמיד במהלך השנים האחרונות.
אף על פי כן, היחסים הכלכליים הדו-צדדיים בין המדינות עדיין אינם מממשים את הפוטנציאל האמיתי שלהם.
בשנת 2015 היקף הסחר הכולל בין טורקיה לסלובניה היה 1.15 מיליארד דולר.
בסלובניה, אזרחים טורקים מחזיקים בעיקר במפעלים קטנים עד בינוניים, הפועלים במגזרים כמו מזון, טקסטיל, תכשיטים ותיירות.
בפרס "המשקיע של שנת 2012" זכתה חברת "אודלו", שנרכשה בשנת 2011 על ידי חברת Bayraktarlar Holding, שבסיסה באיסטנבול, ומייצרת פנסי איתות ונורות LED למכוניות אאודי, ב.מ.וו ומרצדס.
אותה חברה קיבלה את הפרס היוקרתי "מצוינות עסקית" בשנת 2014, שניתן למפעלים המסחריים המצליחים ביותר שפעלו בסלובניה.
מספר האזרחים הסלובניים המבקרים בטורקיה הגיע ל-41,799 בשנת 2014. התעניינותם של טורקים לבקר בסלובניה למטרות תיירות גדלה בהתמדה לאורך השנים.
השפעות היחסים החיוביים המתמשכים בכל התחומים בין המדינות מורגשות גם בתחום התרבותי והחינוכי.
אמנות וספרות עכשווית טורקית מושכות יותר ויותר את החברה הסלובנית.
מו"לים סלובניים מתרגמים את עבודותיהם של סופרים טורקים בולטים לסלובנית.
יתר על כן, סטודנטים טורקים הלומדים בסלובניה במסגרת תוכנית ארסמוס ממלאים תפקיד חשוב בפריחת יחסי התרבות עם סלובניה.
סלובניה מחזיקה בטורקיה שגרירות באנקרה וקונסוליה כללית באיסטנבול.
טורקיה מחזיקה בסלובניה שגרירות בליובליאנה.
יחסי טורקיה–פולין הם יחסי החוץ בין פולין לטורקיה.
שתי המדינות חברות מלאות בנאט"ו ובאיחוד מדינות הים התיכון.
היחסים בין פולין לטורקיה היו חזקים מבחינה היסטורית, היחסים הרשמיים כוננו במאה ה-15, על אף ששתי המדינות לחמו פעמים רבות, וכוחות פולנים אף היו שותפים בהבסת הצבא העות'מאני במהלך קרב וינה בשנת 1683 בתקופת המלחמה הטורקית הגדולה.
האימפריה העות'מאנית, יחד עם פרס, היו המדינות הגדולות היחידות בעולם שלא הכירו בחלוקת פולין.
במאה ה-19 הגיעו לטורקיה וטרנים פולנים רבים ממרד נובמבר, מרד ינואר ומלחמת קרים.
קצינים פולנים רבים, כמו מיכל צ'ייקובסקי , שירתו בצבא האימפריה העות'מאנית.
הגנרל הפולני מריאן לנגביץ' בילה את השנים האחרונות בחייו בטורקיה, נלחם בצבא העות'מאני ונפטר באיסטנבול, שם קבור בבית הקברות היידארפשה .
המשורר הלאומי הפולני אדם מיצקביץ' בילה את החודשים האחרונים בחייו באיסטנבול ונפטר שם.
הבית בו התגורר הפך לימים למוזיאון אדם מיצקביץ'.
יש גם את הכפר הפולני פולונזקיי (אדמפול) בטורקיה.
השוכן בצד האנטולי של איסטנבול ויושב בשנת 1842 על ידי וטרנים פולנים ממרד נובמבר.
במאות ה-19 וה-20 הגיעו מתיישבים פולנים נוספים.
נכון לשנת 2009, עדיין יש מיעוט פולני בכפר.
טורקים מפורסמים בעלי אבות פולניים חלקיים כוללים את המשוררת והמחזאית נאזים חכמת, ואת זמרת אופרת הסופרן ליילה גנג'ר.
אף על פי שטורקיה ופולין נהנות מיחסים טובים, מאז סוף המאה ה-20, היחסים בין המדינות לפעמים מתוחים.
פולין הייתה אחת המדינות העיקריות שגינו את הפלישה הטורקית של קפריסין ואישרה את עמדתה עבור קפריסין מאוחדת.
יתר על כן, בשנת 2005, פולין הכירה רשמית ברצח העם הארמני, ואילצה את טורקיה לסגור את שגרירתה למשך חודש והפכה את היחסים ביניהן למעט חמוצים.
בשנים האחרונות, בגלל שלטונו הסמכותי של רג'פ טאיפ ארדואן וידידותו הגוברת עם רוסיה, היחסים הידרדרו.
פולין ראתה ברוסיה איום על הריבונות הלאומית שלה והייתה ביקורתית רבה כלפי התערבות רוסית בענייני חוץ.
פולין מחזיקה בטורקיה שגרירות באנקרה וקונסוליה כללית באיסטנבול.
טורקיה מחזיקה בפולין שגרירות בוורשה.
יחסי טורקיה–מולדובה הם יחסי החוץ בין טורקיה למולדובה.
במהלך המאה ה-15 נכבש שטחה של מולדובה בידי האימפריה העות'מאנית, כחלק מכיבושה של נסיכות מולדובה.
בשנת 1812 נאלצה האימפריה העות'מאנית למסור את בסרביה לידי האימפריה הרוסית, אשר לאחר מלחמת העולם הראשונה צורפה לממלכת רומניה, ולאחר מלחמת העולם השנייה הפכה ברובה למולדובה הסובייטית.
טורקיה הכירה בעצמאות מולדובה ב-16 בדצמבר 1991 שהוכרזה ב-27 באוגוסט 1991. היחסים הדיפלומטיים בין טורקיה למולדובה כוננו ב-3 בפברואר 1992. הסכם הידידות ושיתוף הפעולה, הנחשב לבסיס החוקי של היחסים הדו-צדדיים בין טורקיה ומולדובה נחתם במהלך ביקורו של הנשיא סוליימאן דמירל במולדובה, ב-2–3 ביוני 1994.
היחסים בין טורקיה למולדובה צברו תאוצה משמעותית לאחרונה.
נשיא טורקיה רג'פ טאיפ ארדואן ביקר במולדובה בתאריכים 17–18 באוקטובר 2018, יחד עם גאגוז ירי.
ביקורו של הנשיא היה הביקור הרשמי הבילטרלי הרשמי הראשון מטורקיה במולדובה לאחר 19 שנים.
נשיא מולדובה, איגור דודון, ביקר בטורקיה ב-30 בדצמבר 2019 על מנת להשתתף בישיבה הראשונה של המועצה לשיתוף פעולה אסטרטגי הטורקית.
על פי הפרוטוקול שנחתם ב-17 באוקטובר 2018, אזרחים טורקים ומולדובים יכולים לבקר אחד במדינות זו עם תעודות זהות בלבד.
הפרוטוקול הנוגע לנסיעות ללא הדרכון נכנס לתוקף ב-19 בפברואר 2019.
היקף הסחר בין טורקיה למולדובה בשנת 2019 הסתכם ב 568 מיליון דולר (322 מיליון דולר של יצוא טורקי, 246 מיליון דולר של יבוא ממולדובה).
ההשקעות הטורקיות במולדובה הסתכמו ב-300 מיליון דולר חברות בנייה טורקיות קיבלו 38 פרויקטים בשווי של 518 מיליון דולר אמריקאי.
הסכם סחר חופשי (FTA) בין המדינות נכנס לתוקף ב-1 בנובמבר 2016.
טורקיה מחזיקה במולדובה שגרירות בקישינב וקונסוליה כללית בקומראט, בירת הרפובליקה הבדלנית גגאוזיה, מקבוצת העמים הטורקיים
מולדובה מחזיקה בטורקיה שגרירות באנקרה ו-4 קונסוליות באנטליה, בורסה, איסטנבול ואיזמיר.
יחסי טורקיה–מלטה הם יחסי החוץ בין מלטה לטורקיה.
למלטה יש משמעות היסטורית עבור העם הטורקי כמקום בו נהרג דראגוט, אדמירל מפורסם של הצי העות'מאני, במהלך המצור הגדול על מלטה בשנת 1565. קיים בית קברות צבאי טורקי במארסה, שהוזמן על ידי הסולטאן העות'מאני בשנת 1873.
שתי המדינות חברות מלאות במועצת אירופה, ארגון הסחר העולמי ואיחוד מדינות הים התיכון.
כמו כן מלטה היא חברת האיחוד האירופי מאז 1 במאי 2004, ואילו טורקיה היא מועמדת לחברות באיחוד.
ההתפתחויות האחרונות עזרו למסד את היחסים הדיפלומטיים בין המדינות.
"הסכם של קידום הדדי והגנה על השקעות ומזכר הבנות בנושא הקמת המנגנון המדיני הייעוץ הפוליטי" בין המדינות נחתם באוקטובר 2003 באנטליה.
היקף הסחר בין מלטה לטורקיה הגיע ל-1.124 מיליארד דולר בשנת 2008. נתון זה מראה עלייה של 35% בהשוואה לשנה הקודמת.
המועצה העסקית הטורקית-מלטזית וארגונים עם מטרות דומות נותנים עדיפות לקידום קשרים מסחריים.
מועצה זו הוקמה ב-7 בספטמבר 2007.
נכון לשנת 2008, 24 חברות טורקיות פועלות במלטה, וההון הכולל של חברות אלה הוא 1.3 מיליארד דולר.
המגזר הימי הוא אחד מתחומי שיתוף הפעולה בין המדינות.
מכיוון שבמלטה יש את אחד המתקנים הגדולים לתיקון ספינות בים התיכון, וטורקיה מתפתחת כמדינה חשובה של בניית ספינות וצי ים.
אייר מלטה וטורקיש איירליינס חתמו על הסכם שיתוף קוד בשנת 2008.
הסכם שיתוף פעולה בתיירות בין שתי המדינות נחתם ב-19 בספטמבר 1997.
בשנת 2008 ביקרו בטורקיה יותר מ-3,058 תיירים מלטזים.
טורקיה מחזיקה במלטה שגרירות בוואלטה.
מלטה מחזיקה בטורקיה שגרירות באנקרה ו-3 קונסוליות באנטליה, איסטנבול ואיזמיר.
יחסי טורקיה–סלובקיה הם יחסי החוץ בין טורקיה לסלובקיה.
טורקיה הייתה אחת המדינות הראשונות שהכירו ברפובליקה הסלובקית העצמאית, בעקבות התפרקותה של צ'כוסלובקיה בשנת 1993. היחסים הבילטראליים בין טורקיה לרפובליקה הסלובקית נקיים ממחלוקות פוליטיות ומקיימים מסלול ידידותי.
נאט"ו והאיחוד האירופי, שסלובקיה חברה בו מאז 2004, הם שני הארגונים העיקריים שבהם טורקיה והרפובליקה הסלובקית משתפות פעולה הדוק.
ביקורים הדדיים רמי דרג גם נותנים תנופה ליחסים הדו-צדדיים.
כ-560 אזרחים טורקים מתגוררים בסלובקיה.
שר החוץ של סלובקיה, מירוסלב לייצ'אק, ביקר פעמיים בטורקיה בשנת 2018, באוגוסט ובנובמבר, ואילו שר החוץ הטורקי מבלוט צ'בושולו ביקר בסלובקיה כדי להשתתף בוועידה הרביעית של שרי החוץ של קבוצת וישגראד בברטיסלבה ב-30 באפריל 2019.
היקף הסחר הדו-צדדי בין טורקיה לסלובקיה עמד על 1.29 מיליארד דולר בשנת 2018 (יצוא טורקי: 532 מיליון דולר; יבוא: 767 מיליון דולר).
פריטי הייצוא העיקריים של טורקיה לסלובקיה הם מכוניות, מוצרי טקסטיל, לוחות נחושת ואלומיניום, ואילו פריטי הייבוא העיקריים שלה מסלובקיה הם מכוניות, צמיגים פנאומטיים חדשים, חלקים ואביזרים לרכב מנועי ומשאבות אוויר או ואקום.
המושב האחרון של הוועדה הכלכלית המשותפת בין המדינות התקיים באנקרה בנובמבר 2012.
בשנת 2018, יותר מ-157 אלף תיירים סלובקים ביקרו בטורקיה, עם עלייה של 62% לעומת השנה הקודמת.
טורקיה מחזיקה בסלובקיה שגרירות בברטיסלבה ו-2 קונסוליות בבאנסקה ביסטריצה וקושיצה.
סלובקיה מחזיקה בטורקיה שגרירות באנקרה ו-7 קונסוליות באנטליה, בורסה, אדירנה, איסטנבול, איזמיר, מרסין וטרבזון.
יחסי טורקיה–פינלנד הם יחסי החוץ בין פינלנד לטורקיה.
טורקיה הכירה בעצמאות פינלנד ב-21 בפברואר 1918. יחסים דיפלומטיים ביניהם כוננו ב-20 במאי 1920.
ביוני 2019, הגבילה פינלנד את יצוא נשק לטורקיה, לאחר שארדואן פתח בפלישה נגד חמושים כורדים בצפון מזרח סוריה.
באוקטובר 2021, בעקבות הפנייה לשחרורו של הפעיל הטורקי עוסמאן קוואלה שעליו חתמו 10 מדינות מערביות, הורה נשיא טורקיה רג'פ טאיפ ארדואן לשר החוץ שלו להכריז על שגריר פינלנד כפרסונה נון גרטה, לצד 9 השגרירים האחרים.
במאי 2022, בעקבות רצונה של שוודיה להצטרף לברית נאט"ו, טורקיה איימה להטיל וטו על הצטרפותה לברית נאטו.
ההצטרפות היה מותנית באישור של כל החברות בה, כולל טורקיה.
אחד מהנימוקים של ארדואן היה העובדה כי היו כמה מתנגדי משטר, מארגון ה-PKK ומארגונו של המנהיג הדתי פטהוללה גולן, שנחשבים ל"טרוריסטים" בטורקיה אך קיבלו מקלט מדיני במדינה.
פינלנד שאפה לשכנע את טורקיה להסיר את התנגדותה.
חודש לאחר מכן, טורקיה טענה שכל דרישותיה התקבלו וכי היא תומכת באישור חברותן של פינלנד ושוודיה בברית נאט"ו.
כמו כן, דווח כי טורקיה קיבלה התחייבות לגבי הגבלות על קבוצות כורדיות שטורקיה מחשיבה כטרוריסטים, והימנעות מהחסם על נשק.
מספר חודשים לאחר מכן, באפריל 2023 טורקיה אישרה באופן סופי את ההצעה לצירוף פינלנד ופינלנד התקבלה לברית.
בשנת 2018 הסתכם היקף הסחר הדו-צדדי בין טורקיה לפינלנד ב-1,323 מיליארד דולר (יצוא טורקי 339 מיליון דולר; יבוא 984 מיליארד דולר), בהתאמה עלייה של 7% בהשוואה לשנה הקודמת.
פריטי הייצוא העיקריים של טורקיה לפינלנד כוללים מכוניות, חלקים ואביזרים לרכב מנועי, מוצרי קרמיקה וסלילה, ואילו פריטי הייבוא העיקריים שלה מפינלנד הם עיסת עץ כימית, נייר וקרטון, מצופים בקאולין או בחומרים אורגניים ופלדת סגסוגת שטוחה - מוצרים מגולגלים.
ההשקעות הישירות הזרות מפינלנד לטורקיה בין השנים 2002–2018 הסתכמו בכ-366 מיליון דולר, ואילו ההשקעות הישירות הזרות הטורקיות בפינלנד באותה התקופה היו 19 מיליון דולר.
128,860 תיירים פינים ביקרו בטורקיה בשנת 2018, בהתאמה לעלייה של 33% בהשוואה לשנה הקודמת.
טורקיה מחזיקה בפינלנד שגרירות בהלסינקי.
פינלנד מחזיקה בטורקיה שגרירות באנקרה ו-5 קונסוליות באדנה, אלניה, אנטליה, איסטנבול ואיזמיר.
יחסי טורקיה–עומאן הם יחסי החוץ בין הרפובליקה הטורקית ובין סולטנות עוּמאן.
טורקיה הכירה באופן רשמי בעומאן בשנת 1970, שהכריזה על עצמאותה באותה שנה, ויחסים דיפלומטיים בין המדינות כוננו בשנת 1973.
בגלל הירידה במחירי הנפט העולמיים, נפח הסחר של טורקיה עם עומאן צנח בשנים 2015 ו-2016 (לעומת 2013 ו-2014), ואילו בשנת 2017 היקף הסחר הדו-צדדי התחיל להתגבר.
בשנת 2018, היקף הסחר הדו-צדדי זכה לתנופה משמעותית והגיע עד לסוף 2018 ל-489 מיליון דולר, תוך שהוא מראה עלייה של 55% בהשוואה לנפח הסחר הדו-צדדי בשנת 2017 (316 מיליון דולר).
פריטי הייצוא העיקריים של טורקיה לעומאן: ברזל ופלדה, ריהוט, שטיח ארוג, כלי רכב, מכונות, מוצרי מזון.
פריטי הייבוא העיקריים של טורקיה מעומאן: מוצרי אלומיניום ואלומיניום, שמני נפט, מוצרי פלסטיק ופלסטיק, סיבים סינתטיים ומלאכותיים.
בשנת 2010 ביקר נשיא טורקיה עבדוללה גול במאסקט, שם נפגש עם הסולטן קאבוס בן סעיד אל סעיד, ודן עמו על חיזוק היחסים והסחר בין המדינות.
יחסי טורקיה–נורווגיה הם יחסי החוץ בין טורקיה לבין נורווגיה.
שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים בשנת 1926, ומאז מקיימות יחסי ידידות.
אף על פי שהן לא חברות ב, טורקיה ונורווגיה ממשיכות שתיהן בשיתוף הפעולה ההדוק עם האיחוד, וכחברות בנאט"ו, הן חולקות דעות ודאגות דומות במספר סוגיות בינלאומיות ואזוריות.
שר החוץ צ'בושולו ערך ביקור רשמי בנורווגיה ב-29–30 באוגוסט 2019. הקהילה הטורקית המתגוררת בנורווגיה מונה בסביבות 20 אלף איש.
באוקטובר 2021 איימה טורקיה לגרש את שגריר נורווגיה בעקבות תמיכתו בשחרור עות'מאן קבאלה, שהשתתף בניסיון ההפיכה בטורקיה מהכלא הטורקי.
היקף הסחר הדו-צדדי בין טורקיה לנורווגיה עמד בשנת 2018 על 1.278 מיליארד דולר (יצוא טורקי: 513 מיליון דולר; יבוא: 765 מיליון דולר).
פריטי הייצוא העיקריים של טורקיה לנורווגיה הם ספינות שייט, סירות טיול וכלי שיט דומים להובלת אנשים או סחורות, ספינות דיג, כלי רכב להובלת סחורות ומכלי רכב מנועיים, ואילו פריטי הייבוא העיקריים מנורווגיה הם נפט ופחמימנים אחרים, דגים וסגסוגות ברזל.
השקעות נורווגיות בטורקיה מרוכזות בעיקר בתחומי האנרגיה והספנות.
יותר מ-161 אלף תיירים נורווגים ביקרו בטורקיה בשנת 2018, עם עלייה של 39% בהשוואה לשנה הקודמת.
טורקיה מחזיקה בנורווגיה שגרירות באוסלו.
נורווגיה מחזיקה בטורקיה שגרירות באנקרה ו-5 קונסוליות באלניה, אנטליה, איסכנדרון, איסטנבול ואיזמיר.
יחסי טורקיה–לוקסמבורג הם יחסי החוץ בין טורקיה לבין לוקסמבורג.
היחסים הדו צדדיים בין הרפובליקה של טורקיה לדוכסות הגדולה של לוקסמבורג תפסו תאוצה עם פתיחת שגרירות טורקיה בלוקסמבורג בשנת 1987. שגרירות לוקסמבורג באנקרה נחנכה ב-29 בנובמבר 2011. בלוקסמבורג מתגוררים כמעט 900 אזרחים טורקיים, מהם 200 בעלי אזרחות כפולה.
אנרי, הדוכס הגדול של לוקסמבורג ערך ביקור בטורקיה ב-18–22 בנובמבר 2013, על פי הזמנתו של נשיא טורקיה, עבדוללה גול.
זה היה הביקור הממלכתי הראשון מלוקסמבורג בטורקיה מאז כינון היחסים הדיפלומטיים בין המדינות.
נשיא טורקיה, רג'פ טאיפ ארדואן, ראש הממשלה, ביקר בלוקסמבורג בנובמבר 2004. שר התפקיד של משרד החוץ, Feridun Sinirlioğlu, שר החוץ, ביקר בלוקסמבורג ב-4–5 בספטמבר 2015 להשתתף בישיבה הבלתי פורמלית של שרי החוץ וקיים פגישה דו צדדית עם שר החוץ אססלבורן.
בשנת 2015 הסתכם היקף הסחר הדו-צדדי ב-261 מיליון דולר (יצוא: 37 מיליון, יבוא: 224 מיליון).
בין מוצרי הייצוא העיקריים מטורקיה ללוקסמבורג הם מוצרי פלסטיק וגומי, מוצרי טקסטיל, מוצרי מתכת, מכונות וציוד.
בין מוצרי הייבוא העיקריים מלוקסמבורג לטורקיה הם מתכות ומוצרי מתכת, מכונות וציוד, מוצרים כימיים, פלסטיק, גומי ומוצרי טקסטיל.
השקעות ישירות בחו"ל דרך לוקסמבורג הגיעו ל-8.7 מיליארד דולר בין השנים 2002–2015. באותה תקופה, ההשקעות הישירות הזרות מטורקיה ללוקסמבורג הגיעו ל-1.1 מיליארד דולר.
הוועדה המשותפת לכלכלה ומסחר (JETCO) שהוקמה בין המדינות קיימה את ישיבתה הראשונה ב-21 בנובמבר 2013 באיסטנבול במהלך ביקורו של הדוכס הגדול אנרי בטורקיה והישיבה השנייה ב-27 בנובמבר 2014 בלוקסמבורג.
טורקיש איירליינס (THY) מקיימת טיסות ישירות יומיות בין המדינות.
בשנת 2015 ביקרו בטורקיה 12,764 תיירים מלוקסמבורג.
טורקיה מחזיקה בלוקסמבורג שגרירות בלוקסמבורג סיטי.
לוקסמבורג מחזיקה בטורקיה שגרירות באנקרה ו-2 קונסוליות באיסטנבול ואיזמיר.
יחסי טורקיה–לטביה הם יחסי החוץ בין טורקיה ללטביה.
טורקיה הכירה בעצמאותה של לטביה בשנת 1925. שגרירות טורקיה הראשונה ב נפתחה בריגה בשנת 1929. הכיבוש והסיפוח של לטביה על ידי ברית המועצות מעולם לא הוכר על ידי טורקיה.
לאחר קריסת ברית המועצות, שוב כוננו היחסים הדיפלומטיים בין המדינות ב-3 בספטמבר 1991. הסכם ידידות וחברות שיתוף פעולה נחתם ב-12 ביולי 1994 בין המדינות.
היחסים הבילטראליים בין טורקיה ללטביה התפתחו בהתמדה על בסיס תמיכתה של טורקיה בחברות נאט"ו של לטביה ותמיכת לטביה בחברות טורקיה ב.
בלטביה חיים כ-200 אזרחים טורקים.
ביקורו של נשיא טורקיה רג'פ טאיפ ארדואן בלטביה ב-22–23 באוקטובר 2014 וביקור נשיא לטביה, אנדריס ברזיניש, בטורקיה ב-16–17 באפריל 2014, נחשבו כאבני דרך משמעותיות למתן תאוצה חדשה ליחסים דו-צדדיים מבטיחים.
שר החוץ של לטביה, אדגרס רינקוויצ'ס, ביקר בטורקיה ב-29 בספטמבר 2016.
טורקיה תורמת ליחידה לשילוב כוחות נאט"ו (NFIU) שבסיסה בריגה עם אנשי צבא מאז דצמבר 2018.
בשנת 2018 הגיע היקף המסחר הכולל בין המדינות ל-291 מיליון דולר (יצוא טורקי 126 מיליון דולר; יבוא מלטביה 165 מיליון דולר).
בתקופה שבין 2002–2018 הסכום הכולל של השקעות ישירות מלטביה לטורקיה הסתכם ב-91 מיליון דולר.
נתון זה הוא 74 מיליון דולר מטורקיה ללטביה באותה תקופה.
טורקיה היא היעד התיירותי המועדף ביותר על אנשים לטבים.
בשנת 2018 ביקרו בטורקיה כ-66,000 תיירים לטבים.
טורקיה מחזיקה בלטביה שגרירות בריגה.
לטביה מחזיקה בטורקיה שגרירות באנקרה ו-5 קונסוליות באדנה, אלניה, אנטליה, בורסה ואיסטנבול.
יחסי טורקיה–ליטא הם יחסי החוץ בין טורקיה לליטא.
טורקיה וליטא חתמו על "הסכם הידידות" ב-17 בספטמבר 1930. הכיבוש והסיפוח של ליטא על ידי ברית המועצות מעולם לא הוכר על ידי טורקיה.
לאחר קריסת ברית המועצות כוננו מחדש היחסים הדיפלומטיים בין המדינות ב-3 בספטמבר 1991.
היחסים הפוליטיים בין טורקיה לליטא משתפרים בחיוב.
התמיכה של טורקיה בחברות נאט"ו של ליטא והתמיכה של ליטא במשא ומתן על חברות טורקיה ב סייעה לחיזוק היחסים בין המדינות.
טורקיה תורמת להצטיינות מרכז הביטחון האנרגטי של נאט"ו בווילנה יחד עם כוח אדם.
בליטא חיים כ-350 אזרחים טורקים.
ביקורה הרשמי של נשיאת ליטא, דליה גריבאוסקאיטה בטורקיה, בין התאריכים 7–9 בדצמבר 2014, הצביע בבירור על הרצון והמאמץ המשותף לתת תנופה חדשה לסגירת שיתוף הפעולה בין המדינות.
ביקורו של לינאס לינקביצ'יוס, שר החוץ של ליטא, בטורקיה ב-22 באוגוסט 2016 כדי להפגין הזדהות עם טורקיה לאחר ניסיון ההפיכה הכושל ב-15 ביולי 2016, היה הביקור הראשון ברמת שר החוץ בקרב מדינות נאט"ו והמדינות החברות באיחוד האירופי.
שר החוץ לינקביצ'יוס ערך גם ביקור עבודה באנקרה ב-9 במאי 2018; מבלוט צ'אבושולו, שר החוץ של טורקיה, ערך ביקור רשמי בליטא ב-28 באוגוסט 2018. שני שרי החוץ נפגשו לבסוף ב-8 בדצמבר 2018 לרגל חנוכת קונסולית הכבוד של ליטא באלניה.
היקף המסחר הכולל בין שתי המדינות בשנת 2018 הסתכם ב-688 מיליון דולר.
(יצוא טורקי: 277 מיליון דולר; יבוא מליטא: 410 מיליון דולר).
בתקופה שבין 2002–2018, סך ההשקעות הישירות מליטא לטורקיה היה 22 מיליון דולר.
באותה תקופה ההשקעות הישירות הזרות מטורקיה לליטא היו 3 מיליון דולר.
טורקיה היא היעד התיירותי המועדף ביותר על הליטאים.
בערך 200 אלף תיירים ליטאים ביקרו בטורקיה בשנת 2018.
טורקיה מחזיקה בליטא שגרירות בווילנה.
ליטא מחזיקה בטורקיה שגרירות באנקרה ו-4 קונסוליות באנטליה, בורסה, איסטנבול ואיזמיר.
יחסי טורקיה–מלזיה (בטורקית: Malezya-Türkiye ilişkileri, במלאית: Hubungan Malaysia–Turki) הם יחסי החוץ בין הרפובליקה הטורקית ובין פדרציית מלזיה.
היחסים בין המדינות החלו במהלך המאה ה-19 בין הסולטנויות של חצי האי המלאי והאימפריה העות'מאנית.
היחסים בין המדינות התגברו בתקופות הסולטאן אבו בכר מסולטנות ג'והור, שביקר לעיתים קרובות באיסטנבול.
במהלך אחד מביקוריו בשנת 1890, הוא ואחיו התחתנו עם נשים טורקיות.
נישואים אלה הביאו לא רק לחיזוק היחסים הבילטראליים, אלא גם הובילו את הופעתם של נישואי תערובת בין טורקים למלאים.
היחסים בין טורקיה המודרנית למלזיה כוננו בשנת 1964, כמעט מיד לאחר הקמת מלזיה.
בשנת 2014 ביקר ראש ממשלת מלזיה, נג'יב ראזק, בטורקיה כדי לחזק את היחסים הדו-צדדיים ולחתום על הסכם סחר חופשי.
כתוצאה מכך, לא רק שנחתמו הסכמים על שיתוף פעולה אסטרטגי וסחר חופשי, אלא גם דרישות הוויזה בוטלו.
שתי המדינות מגבירות את שיתוף הפעולה שלהן בסחר ובהשקעות, במיוחד בתחום הבנקאות האיסלאמית.
טורקיה מצפה ממלזיה להפוך לשותפת הסחר העיקרית שלה בין מדינות דרום מזרח אסיה.
טורקיה מחזיקה במלזיה שגרירות בקואלה לומפור.
מלזיה מחזיקה בטורקיה שגרירות באנקרה ו-2 קונסוליות בבורסה ואיזמיר.
יחסי טורקיה–סינגפור (בטורקית: Singapur-Türkiye ilişkileri, באנגלית: Singapore–Turkey relations) הם יחסי החוץ בין הרפובליקה הטורקית ובין רפובליקת סינגפור.
היחסים הדיפלומטיים בין המדינות כוננו ב-12 בפברואר 1969. סינגפור מחזיקה שגרירות באנקרה, ואילו טורקיה מחזיקה שגרירות בסינגפור.
מוצרי היצוא העיקריים של טורקיה כוללים ברזל ופלדה; שמני דלק מינרליים; מצעי ריהוט, מנורות, אביזרים; דוודים וחלקים; פריטי לבוש ואביזרים סרוגים.
היבוא הטורקי מורכב בעיקר מחבילות דואר ועסקאות מיוחדות; מכונות ומכשירים חשמליים; מוצרי אלומיניום ופלסטיק.
במהלך ביקורו של נשיא סינגפור, סלפן רמנתן, בטורקיה בשנת 2009, סוכם על איחוד הלשכות של מועצת טורקיה - יחסי חוץ כלכליים (TOBB-DEIK) והפדרציה העסקית בסינגפור (SBF) הסכם על הקמת מועצת הסחר טורקיה–סינגפור.
המועצה שמה לה למטרה לקדם את הסחר הדו-צדדי בין המדינות, וכן לפתח שיתופי פעולה תעשייתיים וטכנולוגיים.
טורקיה וסינגפור מתקשרות על הסכמי "הימנעות ממיסוי כפול ומניעת התחמקות פיסקלית ביחס למיסים על הכנסה" ו"קידום והגנה הדדית של השקעות ".
המסחר הדו-צדדי הגיע לשיא בשנת 2011 כאשר המסחר הכולל הגיע ל-2.2 מיליארד דולר בשנת 2011, עלייה של 79 אחוז לעומת השנה הקודמת.
הסכם סחר חופשי בין שתי המדינות נחתם בנובמבר 2015 ונכנס לתוקף באוקטובר 2017 במהלך פסגת ה-G20 באותה השנה.
בשנת 2012 ביקר בסינגפור סגן ראש ממשלת טורקיה, עלי באבאקן, שם נפגש עם נשיא סינגפור, טוני טאן, סגן ראש הממשלה ת'רמן שנמוגראטנם, שר החוץ ק.
שאנמוגאם ושר המסחר והתעשייה לימן נג קיאנג.
שני המנהיגים הסכימו להעמיק את שיתוף הפעולה הדו-צדדי בין מגזרים שונים, כולל סחר, השקעות ומימון.
במהלך הפגישות הכירו המנהיגים במצב המצוין של היחסים הדו-צדדיים בין סינגפור לטורקיה.
באבקאן בירך בחום על כוונתה של סינגפור לפתוח שגרירות באנקרה בהמשך אותה שנה.
הם גם החליפו דעות על ההתפתחויות האזוריות באסיה ובמזרח התיכון.
נשיא טורקיה ארדואן, שהיה אז כראש ממשלה, ביקר בסינגפור ב-8–9 בינואר 2014. ראש ממשלת הפיליפינים, לי הסיין לונג, ביקר בטורקיה ב-12–15 באוקטובר 2014. ראש הממשלה בינאלי ילדרים ערך ביקור רשמי בסינגפור בתאריכים 21–22 באוגוסט 2017.
ישנם 500 אזרחים טורקיים בסינגפור ומעל 50 חברות טורקיות הרשומות בסינגפור.
יחסי טורקיה–סומליה (; ) הם היחסים הדיפלומטיים בין רפובליקת טורקיה לבין הרפובליקה הפדרלית של סומליה.
שתי המדינות הן בעלות ברית בתחומים רבים דוגמת בריאות, חינוך צבא וביטחון.
בתקופת ימי הביניים, שמרו סולטנות אג'וראן וסולטנות אדאל על יחסי מסחר וביטחון איתנים עם האימפריה העות'מאנית.
סולטנות אג'וראן מכרה באופן קבוע לעות'מאנים כלי ירייה דרך נמל מוזאפפר במוגדישו.
בתמורה, העות'מאנים סיפקו לאג'וראנים סיוע צבאי נרחב בעת מלחמת אג'וראן–פורטוגל.
במהלך המאה ה-16 המתיחות בין האג'ורים לפורטגזים הסלימה.
היחסים הפוריים בין סולטנות אג'וראן לעות'מאנים הדאיגו את הפורטוגזים, שכן יפסידו בלחימה נגדם.
העות'מאנים אף התקיפו ספינת לוחמה של הפורטוגזים, בעת שניסו להפציץ את העיר מוגדישו.
שיתוף הפעולה של האג'ורים והעות'מאנים נגד הפורטוגזים הגיע לנקודת שיא בשנות ה-80 של המאה ה-16, כאשר האג'ורים הצטרפו ללחימה של הערבים והסווהילים נגד השלטונות הפורטגזיים.
האג'ורים שלחו מברק לשודד הים העות'מאני מיר עלי בג, הקורא לו להצטרף למלחמה.
עלי בג נענה בחיוב, ושלח צי עות'מאני גדול שתקף את הקולוניות הפורטוגזיות בדרום-מזרח אפריקה.
המתקפה הזו צלחה, גירשה פורטוגזים רבים מערים גדולות דוגמת פייט, מומבסה וקילווה קיסיוואני, והקטינה את חוג ההשפעה של פורטוגל ב.
לאורך המאה ה-16 וה-17, סולטנות אג'וראן התריסה נגד המונופול הכלכלי של פורטוגל באוקיינוס ההודי, תוך שימוש במטבעות חדשים בדומה לאלו של האימפריה העות'מאנית.
הדבר גרם לעיצום היחסים הכלכליים בין שני העמים.
במלחמת אתיופיה–אדאל, העניקו העות'מאנים סיוע צבאי נרחב לסולטנות אדאל, שהפסידו בלחימה.
בשנת 1969, טורקיה וסומליה נמנו במדינות המייסדות של "הארגון לשיתוף פעולה אסלאמי" (OIS).
טורקיה החזיקה שגרירות רשמית בבירת סומליה, אך זו נסגרה ב-1991 בשל מלחמת האזרחים בסומליה.
על אף סגירת השגרירות, הרשויות הטורקיות תיקשרו עם ממשלת המעבר הלאומית החדשה וממשלת המעבר הפדרלית של סומליה באמצעות השגרירות הטורקית באדיס אבבה, בירת אתיופיה.
במחצית שנת 2011, ממשלת טורקיה פתחה מחדש את השגרירות במוגדישו, לאחר ביקורו של ראש ממשלת טורקיה רג'פ טאיפ ארדואן.
טורקיה נחשבת למדינה הראשונה שחידה את יחסיה הדיפלומטיים עם סומליה לאחר מלחמת האזרחים.
בינואר 2015, ראשיהם של שתי המדינות חנכו פרויקטים חדשים באדמת סומליה במימון טורקי.
באותה שנה הוקם מחנה TURKSOM בעיר מוגדישו.
יחסי טורקיה–מונגוליה הם יחסי החוץ בין מונגוליה לטורקיה.
המונגולים והטורקים פיתחו מערכת יחסים חזקה.
שני העמים היו בדרך כלל עמים נוודים, והקשר התרבותי התפתח לתערובת של ברית וסכסוכים.
אנשי שיונגנו נחשבו לאבותיהם של הטורקים והמונגולים המודרניים.
גם הטורקים וגם המונגולים רואים עצמם לוחמים נודדים, ובמשך זמן רב פיתחו היסטוריה של טיפוח ברית נגד אימפריות סיניות שונות בניסיונותיה לשמור על תרבותה וגבולה.
שני העמים חלקו גם מסורת טורקו-מונגולית משותפת, שהתפתחה בהדרגה במובן השגוי של יראת כבוד לטנגריזם, בגאווה חזקה המבוססת על חופש וכבוד.
האמונה הצליחה לשרוד גם כאשר המונגולים והטורקים אימצו דתות אחרות, בודהיזם ואסלאם, בהתאמה.
כאשר ג'ינגיס חאן הקים את האימפריה המונגולית התחלקו הטורקים בין ברית לעוינות.
מספר שבטים טורקים כרתו ברית עם האימפריה המונגולית, בעוד מספר שבטים טורקים קמו ונלחמו נגד השליטים המונגולים, והמשיכו במסורות הנוודים.