tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
שון תומאס או'קלי היה מדינאי אירי שכיהן כנשיא אירלנד השני בין השנים 1959-1945. הוא היה חבר הדאל אירן, הבית התחתון מ-1918 ועד לבחירתו לתפקיד הנשיא.
כמו כן הוא כיהן כסגן ראש הממשלה בין השנים 1945-1932, כשבין השנים 1937-1932 הוגדרת תפקידו כ"סגן נשיא המועצה המנהלת" של מדינת אירלנד החופשית ובין השנים 1945-1937 הוגדר תפקידו כטנשטה.
שון או'קלי נולד בדבלין והתחנך בבית ספר קתולי.
ב-1898 הוא החל לעבוד בספרייה הלאומית של אירלנד כעוזר זוטר.
באותה שנה הוא הצטרף לליגה הגלית, ב-1910 הוא נעשה חבר בוועד המנהל שלה וב-1915 מונה כמזכיר הכללי שלה.
או'קלי הצטרף לשין פיין מייד עם הקמתה.
הוא מונה כמזכיר הכבוד של התנועה ב-1908 ושימש בתפקיד זה עד 1925. ב-1906 הוא נבחר כחבר במועצת העיר של דבלין וכיהן בתפקיד זה עד 1924. או'קלי היה אחד החברים המייסדים של "המתנדבים האירים", ארגון צבאי לאומי, ב-1913.
במרץ 1915 נסע או'קלי לניו יורק כדי לידע את הארגון האירי הרפובליקני שם, Clan na Gael, אודות התוכניות למרד של האחווה הרפובליקנית האירית (Irish Republican Brotherhood).
פטריק פירס מינה את או'קלי להיות ראש הסגל שלו במקרה שהתקוממות כזו אכן תתרחש.
לאחר מרידת חג הפסחא ב-1916 נכלא או'קלי, שוחרר ונעצר שוב.
הוא נמלט ממקום כלאו בבריטניה ושב לאירלנד.
בבחירות הכלליות שנערכו בשנת 1918 נבחר או'קלי מטעם השין פיין.
יחד עם חברי פרלמנט אחרים במפלגתו הוא סירב לתפוס את מושבו בפרלמנט הבריטי.
תחת זאת הם הקימו בדבלין פרלמנט אירי, שנקרא דאל אירן.
או'קלי כיהן כיושב ראש הראשון שלו.
או'קלי שימש גם כשגריר של הרפובליקה האירית ודרש הכרה בה ושילובה בוועידת השלום בפריז (1919) שהתקיימה לאחר מלחמת העולם הראשונה.
בשעה שפנייתו לז'ורז' קלמנסו בסוגיה זו הייתה כנה, היא התעלמה מהעובדה שבמשך ארבע השנים הקודמות צרפת ובריטניה היו בעלות ברית.
במאי 1920 שלח או'קלי מזכר אודות המצב הפוליטי באירלנד לאפיפיור בנדיקטוס החמישה עשר.
או'קלי היה שותף קרוב של איימון דה ואלירה.
יחד איתו הוא הביע התנגדות לחתימת האמנה האנגלו-אירית בדצמבר 1921.
עם התפטרותו של דה ואלירה מתפקיד נשיא הרפובליקה האירית בינואר 1922, שב או'קלי מפריז לאירלנד כדי לנסות להגיע לפשרה כדי שדה ואלירה יוכל לשוב לתפקידו.
דה ואלירה הזועם דחה את ההצעה והורה לאו'קלי לשוב לפריז.
במהלך מלחמת האזרחים האירית, נכלא או'קלי עד דצמבר 1923. לאחר מכן הוא בילה את השנתיים הבאות כשליח של שין פיין בארצות הברית.
ב-1926, כאשר עזב דה ואלירה את שין פיין כדי לייסד את מפלגת פיאנה פול, שב או'קלי לאירלנד ומונה כסגן הנשיא של המפלגה הרפובליקנית החדשה.
במרץ 1927 הוא נעשה לעורך של עיתון המפלגה ולקח חלק משמעותי בגיוס התמיכה בה לקראת הבחירות של יוני 1927.
ב-1932, כאשר דה ואלירה זכה בבחירות שנערכו באותה שנה ונעשה לנשיא המועצה המנהלת (ראש הממשלה) של מדינת אירלנד החופשית, הוא מינה את או'קלי כסגנו.
כמו כן מונה או'קלי כשר לענייני ממשל מקומי.
או'קלי זכה למוניטין שנוי במחלוקת על חלקו בניסיונות להשפיל את מי שהיה אז המושל הכללי של מדינת אירלנד החופשית, ג'יימס מק'ניל.
תקריות כמו מניעת תזמורת הצבא האירי לבצע את תפקידיה הטקסיים בנוכחותו של מק'ניל או עזיבתם של או'קלי ושל שר ההגנה, פרנק אייקן, את הטקס שהתקיים בנציגות הצרפתית בדבלין עם הגעתו של מק'ניל, גרמו נזק לשמו הטוב ולתדמיתו של או'קלי, במיוחד כאשר תקריות אלה השיגו את התוצאה ההפוכה.
מק'ניל פרסם את התכתובות שלו בנושא עם דה ואלירה שבן הוצג זה האחרון כמטופש, לפני התפטרותו והשארת התפקיד לבחירת מושל כללי חדש בידי ואלירה שסלד מעצם האפשרות שהוא יהיה קשור באיזו שהיא צורה עם תפקיד זה.
להפתעת רבים, לא נכלל או'קלי בין המועמדים לתפקיד, ובמקומו מונה דונאל באקלי, המושל הכללי האחרון של אירלנד.
מועמדות לנשיאות אירלנד – 1938
ב-1938 עלתה האפשרות שדה ואלירה ימליץ על או'קלי לתפקיד החדש של נשיא אירלנד שהיה אמור להחליף את תפקיד המושל הכללי על פי החוקה החדשה.
הייד היה חובב השפה האירית, שייסד את "הליגה הגלית", אגודה תרבותית שקידמה את שימור השפה, המוזיקה, המחול והמסורות האיריות.
ב-1939 מונה או'קלי כשר האוצר.
הוא הבטיח את קבלתו של חוק הבנק המרכזי ב-1942. ב-17 ביולי 1942, באחד השלבים בתהליך החקיקה של החוק, הוא דחף לכך שהביטחונות לאשראי שיינתן על ידי הבנק יהיו רכושם של בעלי המניות ולא רכושו של העם האירי.
בשנת 1945 נבחר או'קלי בבחירות כלליות לתפקיד נשיא אירלנד ופרש מתפקידיו בממשלה.
בשנת 1952 הוא נבחר ללא מתנגדים לתקופת כהונה שנייה.
בתקופת כהונה זו הוא ערך ביקורים במדינות רבות באירופה וב-1959 הוא נשא נאום בפני שני בתי הקונגרס של ארצות הברית.
הוא פרש בתום תקופת כהונתו השנייה באותה שנה והוחלף על ידי פטרונו, איימון דה ואלירה.
בתקופת כהונתו כנשיא לא הזדמן לאו'קלי להעביר נוסחים של הצעות חוק לעיונו של בית המשפט העליון על פי סמכותו לפי סעיף 26 לחוקה.
ב-1947 הוא כינס את מועצת המדינה כדי שתשקול את ההעברה לעיון בית המשפט של חלק 3 של חוק הבריאות, שסביבו פרץ משבר פוליטי, אך בסופו של דבר הכריע נגד העברת החוק לבית המשפט העליון.
ארבע פעמים במהלך תקופת כהונתו פיזר או'קלי את הפרלמנט על פי הצעת הטישך (ראש הממשלה).
באף אחד מהמקרים לא נוצר מצב בו ראש הממשלה איבד את אמון הפרלמנט, כך שאו'קלי לא יכול היה להפעיל את סמכותו על פי החוקה לסרב לפזר את הפרלמנט על פי הצעתו.
אחד המקרים הללו היה מורכב יותר.
ב-1949, כאשר ממשלת האחדות הובסה בהצבעת מחטף בפרלמנט על נושא כלכלי, קיבל או'קלי עצה ממזכירו, מייקל מק'דנפי, שבאפשרותו לסרב להצעה של ראש הממשלה.
בכל אופן, על בסיס הצבעה חוזרת שנערכה ביום המחרת ובה נצחה הממשלה, הגיש ראש הממשלה, ג'ון קוסטלו את בקשתו לאו'קלי שיפזר את הפרלמנט.
או'קלי היה נשיא אירלנד הראשון שביקר בארצות הברית.
הביקור נערך בחודש מרץ 1959. הוא הוזמן לנאום בפני שני בתי הקונגרס, אירוע חשוב לאירלנד, שנתפס כהכרה של ארצות הברית במדינה הצעירה ובעומד בראשה.
ההיסטוריון ג'ון לי ציין כי הביקור סימל את סיומה של התקופה בה היו יחסי אי אמון בין ארצות הברית לבין אירלנד בעקבות מלחמת העולם השנייה.
הן אירלנד והן ארצות הברית היו מדינות נייטרליות בשלבים הראשונים של המלחמה, אך ארצות הברית הצטרפה למלחמה ב-1941. העובדה שאירלנד המשיכה לדבוק בעמדתה הנייטרלית, הרגיזה את הפוליטיקאים האמריקאים במהלך המלחמה ולאחריה.
משמעות הזמנתו של הנשיא לנאום בפני הקונגרס, הייתה שארצות הברית העניקה מחילה לאירלנד.
שון או'קלי מת ב-23 בנובמבר 1966 בגיל 84, חמישים שנה לאחר מרידת חג הפסחא שהעלתה אותו על הבמה הציבורית.
הוא נקבר בבית הקברות גלאסנווין שבדבלין.
אשתו השנייה, פיליס, שאותה הוא נשא לאישה ב-1936. פיליס איבדה את תינוקה הראשון ולא הייתה מסוגלת ללדת ילדים נוספים.
אשתו הראשונה הייתה אחותה של פיליס, מרי קייט, שאותה הוא נשא לאישה ב-1918. היא נפטרה בגיל 56 ב-1934. לזוג לא היו ילדים.
שומרת הסוד הוא רומן על רקע היסטורי שכתבה הסופרת קייט מורטון.
זהו ספרה הרביעי של הסופרת והוא יצא לאור בשנת 2012. הספר תורגם מאנגלית לעברית על ידי דנה אלעזר-הלוי ויצא לאור בישראל בשנת 2014 על ידי הוצאת הספרים כנרת-זמורה-ביתן.
סיפור המסגרת של הספר מתרחש בשנת 2011 ומספר את סיפורה של לורל, שחקנית מוכרת ואהובה, המתחקה אחר עברה המסתורי של אימה, דורותי ניקולסון.
הספר פותח בתיאור אפיזודה משנת 1961 בה לורל בת ה-16 עדה שלא מרצונה לפשע נורא שהתרחש בביתה.
במשך השנים שעברו מאז לא דובר כלל על האירוע שהתרחש.
אך כעבור 50 שנה, כשאמה שוכבת על ערש דווי, לורל מרגישה צורך לברר מה בדיוק קרה באותו יום קיצי ונאה של שנת 1961 לפני שיהיה מאוחר מדי.
לורל עוקבת אחרי רמזים שהיא מגלה בין חפציה של אימה ומנהלת מחקר מעמיק אודות עברה של אימה.
בין פרקי המחקר משולבת העלילה המרכזית שהתרחשה בשנת 1941 בלונדון.
בעלילה המרכזית, שמתרחשת בשנות מלחמת העולם השנייה, מככבת דורותי סמית'ם הצעירה שהגיעה מהעיר קובנטרי ללונדון כדי לממש את עצמה.
דורותי שומרת על קשרי חברות עם ג'ימי מטקאף, אותו הכירה בחופשה משפחתית בבורנמות.
זמן קצר לאחר שהגיעה ללונדון החלה דורותי לעבוד כבת לווייתה של ליידי גוונדולין קלדיקוט, הרווקה הזקנה והעשירה.
במסגרת תפקידה התגוררה דורותי בביתה המפואר של ליידי גוונדולין ברחוב קמפדן גרוב בבית מספר 7. מול ביתה של ליידי גוונדולין, בבית מספר 25, התגוררו בני הזוג העשירים הנרי וויוויאן ג'נקינס.
דורותי וויוויאן התנדבו ב"ארגון הנשים המתנדבות" וסייעו בכך למאמץ המלחמתי.
דורותי העריצה את ויוויאן בסתר ליבה וייחלה נואשות להיות חברה קרובה שלה.
דורותי ניסתה ליצור קשר עם ויוויאן, אך נחלה כישלון צורב.
דורותי הפגועה תכננה תוכנית מסוימת כדי לנקום בויוויאן, אך בשלב ביצוע התוכנית משהו השתבש לגמרי ויצא משליטה.
כתוצאה מכישלון התוכנית נאלצה דורותי לנוס על נפשה ולפתוח בחיים חדשים הרחק מלונדון.
שון פאבלו דאוֹסוֹן הוא כדורסלן ישראלי המשחק בעמדת הסווינגמן בעירוני נס ציונה.
דאוסון נולד בישראל, אביו הוא כדורסלן העבר האמריקאי-נוצרי ג'ו דאוסן ששיחק במשך כעשרים שנה בליגות בישראל, ואמו איריס היא ישראלית וסוכנת שחקנים.
אחיו הצעיר טיילר דאוסון, אף הוא כדורסלן, המשחק בליגה הארצית.
בילדותו התגרשו הוריו והוא התגורר עם אמו באילת עד גיל 15.5. לאחר מכן עבר להתגורר עם אביו ברחובות, למד בתיכון קציר המקומי וסייע לנבחרת בית הספר להעפיל לליגת העל לתיכונים ב-2010. הוא הצטרף לקבוצת הנוער של מועדון מכבי ראשון לציון וזכה עמה באליפות המדינה לנוער בעונת 2011/2012.
דאוסון קיבל פטור משירות בצה"ל עקב בעיות בריאותיות, ואף על פי שרצה לשרת בצה"ל נמנע ממנו בשל מספר ניתוחים שנדרש לעשות על מנת להתגייס בתור ספורטאי מצטיין בצבא, ניתוחים שהיו פוגעים בקריירת המשחק שלו.
בעונת עלה דאוסון ממחלקת הנוער אל הקבוצה הבוגרת ושיחק במכבי ראשון לציון.
בעונתו השנייה הפך לשחקן חמישייה, וממוצע הדקות שלו עלה מ-10.6 דקות למשחק ל-25.8. הוא קלע 10.5 נקודות ולקח 5.1 ריבאונדים בממוצע אבל למרות היכולת הטובה שהפגין הקבוצה סיימה את העונה הסדירה במקום העשירי ולא העפילה לשלב הפלייאוף.
בעונת קלע דאוסון 13.2 נקודות (רביעי בין הישראלים בליגה) ולקח 5.5 ריבאונדים בממוצע למשחק.
במשחק הפתיחה של סדרת הפלייאוף נגד הפועל חולון, רשם שיא קריירה בנקודות (28) ובריבאונדים (18) והוביל את קבוצתו לניצחון בהארכה.
סך הכול רשם בפלייאוף ממוצע של 21.1 נקודות ו-7.4 ריבאונדים למשחק עד שהודח ביחד עם קבוצתו בשלב חצי גמר הפלייאוף להפועל ירושלים.
בעונה זו נבחר לשחקן הצעיר של העונה ולחמישיית העונה.
בדצמבר 2015 נבחר דאוסון לשחקן מצטיין לחודש בליגה הישראלית.
בקיץ 2016, זומן על ידי וושינגטון ויזארדס לליגת הקיץ של ה-NBA בלאס-ווגאס, במדיה העמיד ממוצעים של 5.6 נקודות, 1.3 ריבאונדים ו-0.8 אסיסטים למשחק בכ-14 דקות.
באוגוסט חתם על חוזה לא מובטח לעונה אחת במדי ניו אורלינס פליקנס והצטרף למחנה האימונים של הקבוצה לקראת עונת , אולם נופה מסגל הקבוצה לפני פתיחת העונה, וחזר למכבי ראשון לציון, שם הוא העמיד ממוצעים של 13.1 נקודות, ו-5.3 ריבאונדים.
ב-18 ביולי 2017 חתם דאוסון לשנתיים בבני הרצליה, שם העמיד שורה סטטיסטית יוצאת מהכלל של 16.2 נקודות, 5.5 ריבאונדים ו-2.2 אסיסטים, אך הקבוצה אכזבה וסיימה במקום ה-11, לא העפילה לרבע גמר הפלייאוף, ובקושי ניצלה מירידת ליגה.
לאחר ששיחק במדי הברוקלין נטס בליגת הקיץ של ה-NBA אך לא הצליח לקבל חוזה בקבוצה, ב-28 ביולי 2018 חתם דאוסון לעונה בחובנטוד בדאלונה מליגת העל הספרדית.
בעונתו הראשונה בקבוצה שיחק דאוסון 18 משחקים והעמיד ממוצעים של 11.7 נקודות ו-4.2 ריבאונדים, ועזר לקבוצה לסיים במקום השביעי בסיום העונה הסדירה שהוביל להעפלה למשחק היורוקאפ.
בפלייאוף הליגה הספרדית הודחה בדאולנה לאחר סדרה מול ברצלונה בה היא הפסידה 0–2. ב-30 באוקטובר 2019 קרע דאוסון את גיד האכילס.
פציעה זו גרמה לקבוצה להשבית את פעילותו של דאוסון בקבוצה.
ב-28 בפברואר 2019 הודיעה בדאלונה על הארכת חוזהו של דאוסון עד קיץ 2020. בעונת 2021/2020 חזר לפעילות בקבוצה, שיחק 23 משחקים וקלע 3.5 נקודות בממוצע.
בעונה זאת סייע דאוסון לבדאלונה לסיים במקום השביעי בעונה הסדירה ולהגיע לשלב רבע הגמר ביורוקאפ.
בפלייאוף הליגה הספרדית שוב פעם לא הצליחה בדאלונה להגיע למעמד חצי הגמר, והודחה בסדרת רבע הגמר מול ברצלונה.
ב-23 באוגוסט 2021 חזר דאוסון לקדנציה שנייה בבני הרצליה, לאחר שחתם על חוזה לעונה אחת.
ב-5 ליולי 2022 חתם דאוסון לעונה בהפועל חולון.
באותה עונה חווה דאוסון לעיתים חוסר יציבות עקב בעיות כימיה עם כוכב הקבוצה ג'ו רגלנד, אך בסוף העונה הציג דאוסון יכולת גבוהה.
באותה עונה בממוצע קלע דאוסון 11 נקודות ולקח 3.3 ריבאונדים, ועזר להפועל חולון להגיע לשלב חצי גמר הפלייאוף בליגה, שם היא הודחה בסדרה מול מכבי תל אביב בתוצאה 0–2. ב-21 ביוני 2023 חתם דאוסון על הארכת החוזה בהפועל חולון עם אופציה לעונה נוספת.
בעונתו השנייה בקבוצה, יכולתו ירדה, הוא סבל מפציעות וחוסר יציבות, וממוצעיו ירדו ל-7 נקודות למשחק, הקבוצה הודחה ברבע הגמר בתוצאה 0–3 להפועל ירושלים.
ב-22 באוגוסט 2024 דאוסון חתם בפלקנסטרו פורלי מהליגה האיטלקית השנייה.
החזרה לישראל (בני הרצליה ונס ציונה)
באוקטובר 2025 חתם על חוזה זמני בבני הרצליה מליגת העל בכדורסל.
לאחר עשרה משחקים ביקש לעזוב את הקבוצה וחתם בעירוני נס ציונה.
ב-2012 צורף לנבחרת העתודה של ישראל בכדורסל בהדרכתו של שרון דרוקר.
באליפות אירופה דרג ב' שהתקיימה בסופיה שבבולגריה, היה משחקני המפתח שהובילו את נבחרת העתודה חזרה לדרג א'.
באליפות רשם ממוצעים של 11.9 נקודות ו-5.6 ריבאונדים למשחק.
באליפות אירופה עד גיל 20 שהתקיימה בטאלין שבאסטוניה ב-2014 סיימה ישראל במקום ה-15, דאוסון השיג באליפות 4.1 נקודות ו-3.6 ריבאונדים למשחק.
דאוסון נכלל בסגל נבחרת ישראל ליורובאסקט 2015 ויורובאסקט 2017.
ב-23 ביוני 2023 הודיע דאוסון על פרישה מנבחרת ישראל, בעקבות חוסר קרדיט לטענתו שקיבל ממאמן הנבחרת דאז, עודד קטש.
שון דולי הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אנגלי.
דולי נולד בבארנסלי שבווסט ריידינג ביורקשייר.
מ-1992 ועד 1995 למד בבית ספר למשחק "Arden School of Theatre" במנצ'סטר.
תפקידו המקצועי הראשון היה בשנת 1997 בסרט הקצר "Groove on a Stanley Knife".
בהמשך שיחק בתפקיד ריצ'י פיצג'רלד באופרת הסבון "קורוניישן סטריט" בשנים 1997 ו-1998. בין השנים 2001 ו-2004 הופיע בסדרה "איסטאנדרס" בתפקיד טום סטיוארט.
הוא הוחלף כשהחל לשחק בסדרה "The Street".
דולי שיחק גם בסדרה "P.O.W." לצדו של ג'ו אבסולום.
בסדרת הדרמה "The Street" שיחק דולי בתפקיד פיטר הרפר.
בסרט האימה הבריטי "Salvage" שיחק דולי בתפקיד קירן.
בטרילוגיה "רד ריידינג" הופיע בתפקיד מפקח המשטרה דיק אלדרמן.
ב-2008 שיחק דולי בתפקיד ליאם במיני-סדרה "Apparitions" של ה-BBC.
ב-2009 הופיע דולי בתפקיד ראשי בהפקת המחזה "Stovepipe" בשפרד'ס בוש.
ב-2010 השתתף בסדרה "חמישה ימים" של BBC One ובסדרה "נשוי רווק אחר" של ITV.
בספטמבר 2010 שיחק בתפקיד דרק בנט בדרמה "The Road to Coronation Street" של ערוץ הטלוויזיה BBC Four, וגם בפרק בסדרה של BBC One "המפקח ג'ורג' ג'נטלי".
ב-9 במרץ 2012 הופיע דולי בתפקיד פיט גארווי בפרק בסדרה הקומית "בנידורם" של ITV, וגילם את אחיו של הדמות הקבועה בסדרה מיק גארווי.
פיט מגיע לבנידורם עם אביו למסיבת רווקים.
ב-2011 שיחק בדרמה "Exile" של ה-BBC לצדו של ג'ון סים ובדרמה "תקוות גדולות" בתפקיד ג'ו גרג'רי.
עוד ב-2011 כיכב בתפקיד מלקולם מקנאיר בסרט האימה "The Awakening" לצדם של דומיניק וסט ואימלדה סטונטון.
דולי היה הקריין בסדרה הדוקומנטרית "Our War" על המלחמה באפגניסטן כפי שנראתה בעיני חיילים מהצבא הבריטי.
הוא היה הקריין בתוכנית על פליקס באומגרטנר ששבר את שיא העולם בקפיצה חופשית.
בקולנוע הופיע דולי בסרט "Eden Lake" ובסרט "האישה בשחור".
ב-2012 הצטרף דולי לצוות השחקנים של הסדרה "עברייני על" בתפקיד קצין המבחן גרג.
באותה שנה שיחק בסרט "Offender" בתפקיד הסוהר המושחת נאש.
ב-2013 גילם את דמותו של סר רוברט ברקנברי בסדרה ההיסטורית של ה-BBC "המלכה הלבנה".
ב-2014 הופיע דולי בתפקיד קינקייד בסדרת הפנטזיה "Wolfblood".
עוד ב-2014 שיחק בתפקיד ג'ים פנצ'רץ' בסדרת המתח "המשחק".
ב-2015 הופיע בעונה השנייה של הסדרה ברודצ'רץ' בתפקיד ריקי גילספי.
הוא שיחק בתפקיד ג'ד בעיבוד של ג'ודית אדמס לספרה של אורסולה לה גווין "החוף הרחוק ביותר" עבור רדיו 4.
ב-2015 שיחק בסדרה "בתפקיד" בה גילם את דמותו של השוטר קארל הוקינס.
דולי הוא אוהד של מועדון הכדורגל בארנסלי.
שון ויליאם דאנדי הוא כדורגלן עבר גרמני ממוצא דרום אפריקאי.
דאנדי שיחק בעבר בעיקר בקרלסרוהה ובשטוטגרט, ונחשב במהלך שנות ה-90 לחלוץ מוביל בבונדסליגה, בעיקר בתקופתו בקרלסרוהה.
שון דאנדי החל את הקריירה במועדונים בעיר הולדתו דרבן שבדרום אפריקה, ובשנת 1992, כאשר היה בן 20, עבר לגרמניה, וחתם בשטוטגרטר קיקרס כשחקן זר, בליגת הבונדסליגה השנייה.
דאנדי לא קיבל דקות משחק רבות בשטוגטרטר קיקרס, ולקראת עונת 1995/96 חתם בקרלסרוהה, שם החל את הפריצה שלו.
כבר בעונת הבכורה שלו בקרלסרוהה הבקיע דאנדי 16 שערים, וסיים, בצוותא עם ג'ובאני אלבר ויורגן קלינסמן, כסגן מלך השערים, כשרק פרדי בוביץ' הבקיע יותר.
באותה עונה, סיימה קרלסרוהה במקום השביעי בבונדסליגה, ודאנדי נהנה מקבוצה עם קישור איכותי במיוחד, שכלל את תומאס הסלר, מיכאל טרנאט וטורסטן פינק.
בעונתו השנייה בקבוצה, 1996/97, דאנדי שיפר את מאזנו ל-17 שערי ליגה, אך שוב לא הוכתר כמלך השערים.
קרלסרוהה סיימה עונה זו במקום השישי בבונדסליגה, וזכתה בכרטיס לגביע אופ"א לעונת 1997/98, ממנו הודחה בשלב מוקדם.
לדאנדי הייתה עונה חלשה יחסית לשתי הקודמות, כאשר הבקיע שלושה שערים בלבד, וקבוצתו קרלסרוהה נשרה אל הבונדסליגה השנייה.
בתום עונה זו חתם דאנדי בליברפול, שם כמעט שלא קיבל הזדמנויות, ושיחק בשלושה משחקי ליגה בלבד.
בתום עונה אחת בליברפול, חתם דאנדי בשטוטגרט, שם שיחק ארבע עונות.
הקבוצה נקלעה בתקופה זו לקשיים כלכליים, אך הצליחה בכל זאת לסיים את מרבית העונות בחלק העליון של הטבלה.
דאנדי הבקיע במספרים צנועים בכל עונה בתקופתו בשטוטגרט, אך נהנה משיתוף פעולה עם שחקנים כמו קראסימיר באלקוב, יונל גאנאה וקווין קוראני.
בקיץ 2003 עזב את שטוטגרט וחתם באוסטריה וינה, שם שיחק עונה אחת ולא הבקיע שער ליגה אחד.
בתום עונה זו, שב דאנדי לקדנציה שנייה בקרלסרוהה, ששיחקה אז בבונדסליגה השנייה.
דאנדי שיחק שתי עונות בקרלסרוהה וחזר לכושרו הטוב, כאשר הבקיע 14 שערים בשתי עונות.
לאחר מכן חתם דאנדי בקיקרז אופנבך, שם מיעט מאוד לשחק, ואף הושאל לתקופה קצרה לקבוצתו הראשונה בגרמניה, שטוטגרטר קיקרס.
לאחר שנתיים בהן היה שייך לקיקרז אופנבך, חזר דאנדי למולדתו דרום אפריקה, וחתם בקבוצת אמאזולו מהעיר דרבן, שם שיחק עונה אחת.
בתום עונת 2008/09 פרש ממשחק פעיל, אך בשנת 2013 חזר לגרמניה לשחק במועדוני חובבים, תחילה ב-VSV בוכיג, ונכון ל-2016 דאנדי משחק ב-FV גרונווינקל.
דאנדי היה יכול לשחק בנבחרת דרום אפריקה, אך עקב הצלחתו בקרלסרוהה, עבר תהליך אזרוח במטרה להשתלב בנבחרת גרמניה.
עם זאת, הקריירה הבינלאומית של דאנדי כללה משחק אחד בלבד בנבחרת המשנית של גרמניה, בו הבקיע שער אחד מול הנבחרת המקבילה של רוסיה.
ת'רסטון שון ברטלט הוא כדורגלן עבר דרום אפריקאי ששיחק בעמדת החלוץ, וכיום עוזר מאמן בקבוצת קייזר צ'יפס מליגת העל הדרום אפריקאית.
ברטלט שיחק במהלך הקריירה בדרום אפריקה, ארצות הברית, שווייץ ואנגליה, וכן ערך 74 הופעות במדי נבחרת דרום אפריקה בהן כבש 28 שערים.
ברטלט הוא סגן מלך השערים של הנבחרת בכל הזמנים, וייצג אותה בין היתר בזכייתה הראשונה בגביע אפריקה לאומות 1996 ובשני טורנירי מונדיאל.
ברטלט החל את קריירת הבוגרים בקבוצת קייפטאון ספרס מליגת העל הדרום האפריקאית בעונת .
בעונתו הראשונה בקבוצה החל להשתלב בהרכב הפותח ורשם 15 הופעות בהן כבש שלושה שערים.
עד מהרה הפך ברטלט לשחקן הרכב פותח, ובעונת כבר כבש 16 שערים בשלושים הופעות במדי הקבוצה.
לאחר שסיימה במקום העשירי בשתי עונות אלו, החלה הקבוצה להשתפר ולהשתלב במאבקי הצמרת.
בעונת התקרבה קייפטאון לזכייה באליפות, לאחר שהפסידה פעמיים בלבד לאורך כל העונה, אך לבסוף סיימה עם נקודה בלבד מתחת לאורלנדו פירטס שזכתה על חשבונה בתואר.
עונה אחר כך, ב-, כבר הייתה קייפטאון בלתי עצירה.
היא זכתה באליפות בפער חמש מהמקום השני, והשלימה גם זכייה בגביע לאחר ניצחון 0–3 בגמר על פרטוריה סיטי.
באותה עונה קבע ברטלט את שיא הקריירה שלו לעונה אחת, 18 שערים ב-37 הופעות, ואף זכה לזימון בכורה לנבחרת דרום אפריקה.
לקראת עונת היה ברטלט מהמצטרפים הראשונים לקבוצת קולורדו ראפידס, לקראת עונת הבכורה של ה-MLS.
ברטלט השתלב היטב בהרכב הקבוצה, אך היא סיימה במקום החמישי והאחרון בבית המערב ולא עלתה לפלייאוף.
במהלך עונת , לאחר שרשם עשר הופעות ושער בודד באותה עונה במדי קולורדו, עבר ברטלט למטרוסטארס.
בעוד ברטלט סיים עם קבוצתו החדשה במקום האחרון בבית המזרח, המשיכה קולורדו עד לגמר גביע ה-MLS, שם נוצחה 1–2 על ידי די.סי.
בסיום אותה עונה, ומבלי שהצליח להטביע חותם בליגה האמריקאית, חזר ברטלט בהשאלה לקייפטאון, ולקראת עונת עשה את מעברו הראשון לאירופה, כשחתם בפ.צ.
ברטלט השתלב במהרה בקבוצתו החדשה, ובעונת הבכורה שלו היה שותף למקום השלישי של הקבוצה בעונה הסדירה, עם מאזן נקודות זהה לסגנית גראסהופרס ציריך, היריבה העירונית.
בפלייאוף האליפות סיימה הקבוצה במקום הרביעי בטבלה.
עונה אחר כך שדרגה הקבוצה את מיקומה בסיום הפלייאוף כשסיימה במקום השלישי, כשברטלט מוביל את התקפת הקבוצה עם 17 שערי ליגה.
באותה עונה פגשה ציריך את לוזאן בגמר הגביע השווייצרי.
לאחר תשעים דקות עמדה התוצאה על שוויון 1-1, וחמש דקות לתוך ההארכה כבש ברטלט את שער היתרון של קבוצתו.
לוזאן הצליחה להשוות, אך ציריך זכתה בתואר אחרי 0–3 בדו-קרב בעיטות עונשין.
ברטלט פתח את עונת בציריך, אך במהלך חלון ההעברות בינואר 2001 עבר לפרמייר ליג כשחתם במדי צ'רלטון את'לטיק.
ברטלט השתלב במהרה בקבוצה, ועד לסיום עונת הבכורה שלו כבש שבעה שערים ב-18 הופעות.
אחד משעריו באותה עונה, ב-1 באפריל מול לסטר סיטי בבעיטת וולה ממרחק, נבחרה לשער העונה בפרמייר ליג על ידי ה-BBC.
ברטלט שיחק בקבוצה במשך חמש וחצי עונות, יותר מבכל מועדון אחר בקריירה שלו, עד ששוחרר מהקבוצה בסיום עונת .
הוא הספיק לערוך 123 הופעות ליגה במדי צ'רלטון, בהן כבש 24 שערים.
לקראת עונת חזר ברטלט לדרום אפריקה, וחתם בקייזר צ'יפס.
הוא שיחק בקבוצה במשך שתי עונות, אך על אף היותה קבוצה מובילה בדרום אפריקה, היא כשלה להתחרות על האליפות וסיימה במרכז הטבלה בשתי העונות.
בסיום עונת החליט ברטלט לפרוש ממשחק פעיל, אך בנובמבר 2008 שוכנע לחזור בו ולחתום בבלומפונטיין סלטיק.
לאחר שמונה הופעות ליגה באותה עונה, בהן לא הצליח לכבוש, פרש סופית ממשחק בגיל 37.
ברטלט הוא מגדולי הכובשים ומהבולטים שבשחקני נבחרת דרום אפריקה בכל הזמנים.
הוא ערך את הבכורה שלו ב-26 באפריל 1995, במשחק ידידות מול .
את שערו הראשון במדי הנבחרת כבש מול בחודש נובמבר של אותה שנה.
הטורניר המשמעותי הראשון של ברטלט היה גביע אפריקה לאומות 1996 אותו אירחה דרום אפריקה.
בשלב הבתים היה ברטלט לשחקן מחליף, והוא עלה מהספסל בכל שלושת משחקיה של נבחרתו בשלב זה.
גם בניצחון על ברבע הגמר עלה ברטלט מהספסל.
בחצי הגמר, לאחר ארבע הופעות כמחליף, פתח ברטלט בהרכב בניצחון 0–3 על , ואף כבש את שערה השני של נבחרתו בדקה הראשונה של המחצית השנייה.
ברטלט נותר בהרכב גם למשחק הגמר, בו גברה דרום אפריקה 0–2 על וזכתה לראשונה בתולדותיה בתואר.
ברטלט זומן על ידי המאמן הצרפתי פיליפ טרוסייה לסגל הנבחרת לקראת מונדיאל 1998 בצרפת.
דרום אפריקה פתחה את הטורניר בתבוסה 0–3 ל, במשחק בו נכנס ברטלט דקה אחת לסיום.
הוא פתח בהרכב במשחק השני בשלב הבתים, בו נפרדה נבחרתו בשוויון 1-1 מ, ולשיאו בטורניר הגיע במשחק האחרון מול .
ברטלט כבש את השער הראשון במשחק בדקה ה-18, בבעיטה חזקה מתוך הרחבה.
לאחר שערב הסעודית הפכה את התוצאה עם שני פנדלים מדויקים, זכתה גם דרום אפריקה לפנדל, שלוש דקות בתוך תוספת הזמן, ממהלך שהתחיל בבעיטה של ברטלט מחוץ לרחבה.
ברטלט עצמו ניגש לבעוט והשווה בבעיטה חזקה לחיבורים, השלים צמד אישי וקבע את תוצאת הסיום, 2-2. דרום אפריקה סיימה במקום השלישי ולא המשיכה לשמינית הגמר.
בגביע אפריקה לאומות 2000, תחת המאמן טרוט מולוטו, רשם ברטלט את הטורניר האישי המוצלח ביותר בקריירה שלו.
הוא פתח את הטורניר עם צמד לרשתה של בניצחון 1–3, כבש את השער היחיד בניצחון 0–1 על , והשלים לפחות שער אחד בכל משחק בשלב הבתים, כשהעלה את נבחרתו ליתרון בדרך לשוויון 1-1 מול .
לאחר שדרום אפריקה הודחה בחצי הגמר, העלה ברטלט את נבחרתו ליתרון ראשון במשחק על המקום השלישי מול .
המשחק הסתיים בשוויון 2-2, ועל אף שהחמיץ בדו-קרב בעיטות עונשין, סיימה דרום אפריקה את הטורניר במקום השלישי לאחר ניצחון 3–4 בסיום.
ברטלט סיים כמלך השערים של הטורניר עם חמישה כיבושים.
הטורניר הבינלאומי האחרון של ברטלט היה גביע אפריקה לאומות 2002. הוא רשם בטורניר שתי הופעות בלבד, אחת מהן כמחליף.
הוא סיים את הקריירה הבינלאומית ב-2005, עם 74 הופעות ו-28 שערים במדי הנבחרת.
בזמן פרישתו הוביל ברטלט את טבלת ההופעות ואת טבלת הכיבושים במדי הנבחרת, אך בהמשך נעקף בטבלת ההופעות, בה הוא עדיין מדורג בין העשירייה המובילה, ובטבלת השערים, שם הוא שני רק לבני מקארתי.
ב-2012, כשלוש שנים לאחר פרישתו ממשחק, התמנה ברטלט לתפקיד עוזר מאמן למונטוויל גולדן ארווס.
הוא שימש בתפקיד עוזר המאמן במשך קרוב לשנתיים, תחת שלושה מאמנים שונים.
ב-10 בפברואר 2014, עם פיטוריו של מארק האריסון האנגלי, קיבל ברטלט את תפקיד המאמן הזמני, ולא הצליח להשאיר את הקבוצה בליגה הבכירה.
בסיום העונה הוא התמנה למאמן הקבוע של הקבוצה, והוביל אותה למקום הראשון בליגת המשנה ולחזרה מהירה לליגה הבכירה.
עם סיום העונה, היה ברטלט לעוזר המאמן בנבחרת דרום אפריקה עד גיל 23. לאחר כחצי שנה בלבד בתפקיד, בינואר 2016, התמנה לתפקיד המאמן של אוניברסיטת פרטוריה מהליגה הבכירה, במטרה להצילה מירידה לליגת המשנה.
שון ג'ונס הוא כדורסלן אמריקאי.
ג'ונס יכול לשחק הן בעמדת הפאוור פורוורד והן בעמדת הסנטר.
ג'ונס החל לשחק באוניברסיטת מרכז טנסי בשנת 2010.
בארבע שנותיו באוניברסיטה שיחק ב-131 משחקים, וב-62 מתוכם עלה בחמישייה הפותחת.
לאחר שלא נבחר בדראפט 2014, ניסה ג'ונס להתקבל לליגה הטובה בעולם דרך ליגת הקיץ.
הוא שיחק במדי לוס אנג'לס קליפרס, ולאחר-מכן עבר למיאמי היט.
אולם לא התקבל ל-NBA, ועבר לשחק בליגת הפיתוח, במדיה של סו פולס סקייפורס.
ב-49 משחקים במדי הקבוצה העמיד ג'ונס ממוצעים של 13.1 נקודות 8.8 ריבאונדים ו-1.2 חסימות למשחק.
לקראת עונת 2015-2016 שיחק שוב בליגת הקיץ, הפעם במדי הוושינגטון ויזארדס, אולם שוב לא התקבל, ולכן הצטרף לאנדורה מליגת ה-ACB.
לאחר עונה במדי אנדורה, בה סיימה הקבוצה במקום ה-14 בליגה, חתם ג'ונס לשלוש שנים בהפועל ירושלים מליגת העל הישראלית.
באפריל 2017 הושאל לאבלינו האיטלקית.
ביוני 2018 חתם בדינמו סאסארי.
ב-21 באוגוסט 2018 חזר לישראל וחתם לעונה אחת בהפועל חולון.
ב-8 בנובמבר 2019 חתם לעונה אחת בקבוצת ק.ק.
בנובמבר 2022 חתם בהפועל חיפה במדייה העמיד ממוצעים של 11.4 נק' ו-5.9 ריבאונדים בליגה ו-11.1 נק' ו-6.7 ריבאונדים במסגרת היורופקאפ, בחודש מרץ 2023 נפצע במהלך משחק ליגה וגמר את העונה.
בשנת 2016 קיבל אזרחות קוסובנית ובאותה שנה הצטרף לנבחרת קוסובו.
שון גולדברג, הידוע גם בכינוי "שונגו" (נולד ב-13 ביוני 1995), הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדות הבלם והמגן השמאלי במכבי חיפה מליגת העל ובנבחרת ישראל.
בילדותו התאמן במקביל בכדורגל וג'ודו ואף זכה באליפות הארץ בג'ודו בגיל 13. החל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של מכבי תל אביב.
בגיל 19 חתם על חוזה מקצועי לארבע שנים בקבוצה הבוגרת של מכבי תל אביב.
ב-12 באוגוסט 2014 שיחק את משחקו הראשון בקבוצה הבוגרת של מכבי תל אביב, בתיקו 0–0 נגד מכבי נתניה במסגרת גביע הטוטו.
ב-26 באוקטובר 2014 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל, בניצחון 4–1 נגד הפועל עכו.
בעונת 2014/2015 זכה גולדברג בגביע הטוטו עם מכבי תל אביב.
ב-3 בפברואר 2015 הושאל ביחד עם בן רייכרט להפועל תל אביב עד לסיום העונה, במסגרת עסקת העברתו של גילי ורמוט שעשה את הדרך ההפוכה.
ב-14 בפברואר 2015 שיחק את משחקו הראשון בקבוצה כשנכנס כמחליף בהפסד 0–1 להפועל באר שבע.
עד תום עונת 2014/2015 בליגת העל ערך 9 הופעות במדי המועדון.
ביולי הושאל גולדברג לליגת העל, בני יהודה תל אביב, במדיה שיחק שנתיים, כשבמאי 2017 אף זכה עמה בגביע המדינה 2016/2017, לאחר ניצחון על מכבי תל אביב בגמר.
ב-4 בספטמבר 2017 הושאל לבית"ר ירושלים, לעונה אחת עם אופציה לעונה נוספת.
שבוע לאחר מכן שיחק את משחקו הראשון בקבוצה, כשעלה מהספסל במחצית בניצחון החוץ 2–1 נגד מכבי פתח תקווה.
בתום העונה הגיע עם הקבוצה לגמר גביע המדינה, ושיחק 120 דקות בהפסד 1–3 להפועל חיפה.
בתחילת עונת 2018/2019 ערך הופעה אחת במדי מכבי תל אביב בגביע הטוטו.
ב-14 באוגוסט 2018 שוחרר ממכבי תל אביב, וחתם לעונה אחת בהפועל חיפה, בה שיחק ב-26 משחקים בליגת העל.
ב-11 ביוני 2019 חתם גולדברג לשלוש שנים בהפועל באר שבע.
ב-11 ביולי 2019 שיחק את משחקו הראשון בקבוצה כשפתח בהרכב בתיקו 1–1 מול לאצ'י האלבנית, במסגרת מוקדמות הליגה האירופית, ובישל את השער לזכות קבוצתו.
בשנת 2020 גולדברג חתם לעונה נוספת בהפועל באר שבע מליגת העל.
ב-18 בספטמבר במסגרת משחקי מוקדמות הליגה האירופית, בישל את שער הניצחון לזכות קבוצתו בתוספת הזמן שקבע את תוצאת המשחק 1–2 נגד לאצ'י האלבנית, ונתן לבאר שבע כרטיס לשלב הבא.
ב-10 ביוני 2021 חתם לשנתיים במכבי חיפה מליגת העל.
את הופעת הבכורה ערך ב-14 ביולי בהפסד 0–2 במסגרת מוקדמות ליגת האלופות לקאיראט אלמטי הקזחית.
ב-29 באוגוסט שיחק את משחקו הראשון בקבוצה, בתיקו 0–0 עם הפועל חדרה, בסוף העונה זכה עם קבוצתו באליפות ליגת העל והפך לבורג מרכזי בחוליית ההגנה.
גולדברג היה שחקן משמעותי בקמפיין מוקדמות ליגת האלופות של אופ"א בעונת 2022/2023 שבסופו, קבוצתו מכבי חיפה העפילה לטורניר.
ב-30 באוגוסט 2022 כבש את שער הבכורה שלו בקריירה ובמדי מכבי חיפה, בניצחון 1–0 על בני סכנין.
שיחק בכל הגילים של נבחרות הנערים של ישראל מגיל 16, בנבחרות הנוער, ובנבחרת הצעירה עד גיל 21.
ב-17 במרץ 2022 זומן לראשונה לסגל נבחרת ישראל הבוגרת, לקראת משחקי הידידות מול גרמניה ורומניה.
ב-26 במרץ 2022 שיחק את משחקו הראשון בנבחרת כשפתח בהרכב, בהפסד במשחק הידידות בחוץ 0–2 לגרמניה.
גולדברג ייצג את נבחרת ישראל במשחקים האולימפיים בפריז 2024 כחריג גיל.
גולדברג הוא בוגר תואר ראשון במנהל עסקים מאוניברסיטת רייכמן (מאי 2022) וסטודנט לתואר שני במנהל עסקים באוניברסיטת בר-אילן.
גולדברג נשוי למעצבת האופנה רוני אלון.
שחקן ההגנה של העונה בליגת העל מטעם אתר ONE וארגון שחקניות ושחקני הכדורגל: 2021/2022, 2023/2024
באק הוא קצין בדימוס בדרגת תת-אדמירל בצי ארצות הברית, בתפקידו האחרון כיהן כנשיא האקדמיה הימית של ארצות הברית.
אביו אדוארד שירת במשך 30 שנה כקצין בצי וכך גם סבו.
ב-1983 סיים תואר ראשון בפיזיקה ובאוקיינוגרפיה מהאקדמיה הימית של ארצות הברית והתגייס לצי.
ב-1985 סיים הכשרה כאיש צוות מטוסי סיור לוקהיד P-3 אוריון.
שירת בטייסת הסיור 40 של הצי במשך שלוש שנים ולאחר מכן כראש מדור ביחידת הניסויים של הצי.
שימש קצין חילוץ ושיגור מטוסים בנושאת המטוסים "תאודור רוזוולט" ובטייסת 26 של הצי.
שימש קצין שיבוץ בנושאות מטוסים באגף כוח אדם של הצי ושירת במחלקת מבצעי הסיור באגף המבצעים של המטות המשולבים.
ממרץ 2001 עד אפריל 2003 פיקד על טייסת הסיור 26. בתפקידיו הבאים שירת באגף הדרישות במטה הצי ובמשרד הסיור הלאומי.
במאי 2006 מונה למפקד כנף הסיור 11. ביוני 2008 מונה לסגן ראש אגף תכנון בפיקוד הכוחות השלובים (הפיקוד האטלנטי).
ביוני 2010 מונה למפקד כוחות הפטרול והסיור של הצי החמישי והצי השביעי של ארצות הברית.
ביולי 2010 מונה למפקד הכוחות האווירים הקדמיים של הצי.
באפריל 2012 מונה למפקד כוחות הסיור והפטרול של הצי.
ביוני 2013 מונה לראש משרד "אנשי הצי במאה ה-21" ובמקביל שימש קצין למניעת תקיפות מיניות בצי.
באוגוסט 2014 קודם לדרגת אדמירל משנה (גבוה) ומונה לראש מטה אגף התכנון של המטות המשולבים.
באוגוסט 2016 מונה למפקד הצי הרביעי והכוחות הימיים בגזרת פיקוד דרום של ארצות הברית.
ביולי 2019 מונה לנשיא האקדמיה הימית של ארצות הברית וכיהן בתפקיד עד אוגוסט 2023.
באק בוגר מכללת המלחמה של הצי ובעל תואר שני במדיניות ביטחון מאוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון.
שון גאן הוא שחקן אמריקאי.
גאן נולד בסנט לואיס, מיזורי.
הוא בנם הצעיר ביותר של לאוטה וג'יימס פ', אחיהם הצעיר של הבמאי ג'יימס, התסריטאי בריאן, איש העסקים פטריק, השחקן מאט ועורכת הדין בת'.
מוצא משפחתו מאירלנד, ושם המשפחה הוא קיצור של "מקגילגון" ("MacGilGunn").
הוא התחנך, כמו כל אחיו, בבית הספר היסודי והתיכון הישועי של סנט לואיס, וגדל בבית קתולי.
כשגדל, החל ללמוד באוניברסיטת דה פול, שם רכש את כישורי המשחק שלו.
ב-1995, שון הופיע בסרט דל התקציב של "טרומה" בבימוי לויד קאופמן ובכתיבת אחיו הקולנוען ג'יימס ג'אן, "טרומיאו ויוליה", בתפקיד משנה.
ב-1997 שיחק במותחן "מוכים" לצד ג'ודי גריר.
ב-2000, הוא הופיע כאורח בסדרת הטלוויזיה "בנות גילמור" כמתקין כבל ה-DSL מיק.
החל מעונתה השנייה של הסדרה הוא הצטרף לצוות השחקנים, תחילה כשחקן משנה ולאחר מכן כשחקן ראשי, בדמותו של קירק גילסון, והיה לחלק מהסדרה עד שירדה מהמרקע ב-2007. גם ב-2000, הוא הופיע כאחד מהנבלים בסרט "המיוחדים".
אחר כך, הוא הופיע כדמות חוזרת בסדרה "דרך אוקטובר" לזמן קצר.
בתוך כך, הוא הופיע כאורח בכמה וכמה סדרות - "אנג'ל", "מפגשים מהסוג האישי", "כן, יקירי", "טרו ג'קסון", "אנדי ריכטר שולט ביקום", "Bunheads" ו-"Glee".
ב-2003, הוא הופיע בתפקיד ראשי בסרט הקצר "האיש שהמציא את הירח".
בין 2008 ל-2009, הוא השתתף בסדרת הרשת "James Gunn's PG Porn" של אחיו ג'יימס באתר האינטרנט "Spike".
ב-2010, הוא הופיע בסרט "סופר", גם כן של אחיו ג'יימס, בתפקיד משנה.
בסוף 2013, הופיע בתפקיד מפתח בסדרה "בונז".
ב-2014, הוא הופיע בסרט גיבורי-העל עתיר התקציב ביקום הקולנועי של מארוול "שומרי הגלקסיה" בכתיבתו ובבימויו של אחיו ג'יימס.
הוא גילם את דמותו של קרגלין, ושימש כעומד בסט לדמויותיהם של רוקט ראקון ותאנוס עבור צילומים תלת-ממדיים בטרם בוצע עבורם לכידת תנועה ודיבוב.
ב-2017, הוא חזר לסרט ההמשך "שומרי הגלקסיה: חלק 2" ושב לגלם את דמותו של קרגלין, הפעם בתפקיד רחב יותר, ושימש פעם נוספת כעומד לדמותו של רוקט.
ב-2018 וב-2019, הוא שימש כעומד לדמותו של רוקט גם ב"הנוקמים: מלחמת האינסוף" וב"הנוקמים: סוף המשחק".
שון הצטרף אל ג'יימס גם כשעבר ליקום הקולנועי של DC, והוא הופיע בדמותו של וויזל הסמור ב"יחידת המתאבדים 2" שיצא לאקרנים ב-2021.
בשנת 2023, עם שובו של ג'יימס אל מארוול, שון הופיע פעם נוספת כקרגלין בסרט המסכם של טרילוגיית שומרי הגלקסיה, "שומרי הגלקסיה: חלק 3".
שון פרנסיס אוונס הוא שחקן אנגלי, הידוע בעיקר מהופעתו בדמות אנדוור מורס הצעיר בסדרת הדרמה של רשת ITV "אנדוור".
משפחתו של אוונס היא מצפון אירלנד.
אוונס נולד וגדל בליברפול, שם עבד אביו כנהג מונית ואמו עבדה בבית חולים.
יש לו אח מבוגר ממנו ב-11 חודשים.
אוונס קיבל מלגת לימודים לסיינט אדוארדס קולג, ולמד שם בין השנים 1991 ל-1998. שם החל לשחק בהפקות תיאטרון של בית הספר.
הוא סיים קורס בתיאטרון הלאומי לנוער, ואחר כך עבר לגור בלונדון כשהיה בן 17–18 ללמוד בבית ספר גילדהול למוזיקה ודרמה.
תפקידו הגדול הראשון של אוונס היה בשנת 2002 בתפקיד המורה לצרפתית ג'ון פול קיטינג בעונה השנייה של סדרת הדרמה-קומית "מורים" של ערוץ 4. הופעת הבכורה שלו בקולנוע הייתה שנה אחר כך בסרט "The Boys from County Clare" לצדם של ברנרד היל, קולם מיני ואנדראה קור.
עוד הופיע על המסך בסרטים "להיות ג'וליה", "The Situation", "קאשבק", "הנעלמים", "Telstar: The Joe Meek Story", "בוי A", "הנסיכה קאולני", וסרט האימה של קלייב ברקר "Dread".
ב-2002 הופיע אוונס בדוקו-דרמה הטלוויזיונית "The Project".
ב-2005 גילם את רוזן סאותהמפטון במיני-סדרה "המלכה הבתולה" ששודר ברשת PBS בארצות הברית בנובמבר אותה שנה, וב-BBC בינואר 2006. בתיאטרון הופיע אוונס במחזה זוכה הפרסים "Blue/Orange" מאת ג'ו פנהול.
עוד בטלוויזיה שיחק בסדרת הפשע "Murder City", בסדרה "אפר לאפר" של ה-BBC, ובדרמה בת ארבעה חלקים "The Take" המבוססת על רומן מאת מרטינה קול.
ב-2007 כיכב אוונס בסרט "Sparkle" לצדם של בוב הוסקינס וסטוקרד צ'אנינג.
הוא גילם את דמותו של קורט קוביין במחזה "קורט וסיד" מאת רוי סמיילס בתיאטרון טרפלגר סטודיוס לצדם של דני דייר וסיד וישס, הבסיסט של להקת סקס פיסטולס.
ב-2012 שיחק אוונס בתפקיד דניאל, עורך דין מתלמד, בדרמה המשפטית של ה-BBC "הגלימה" לצדה של מקסין פיק, וכיכב בסדרת המתח "The Last Weekend" של רשת ITV.
בינואר ופברואר 2015 כיככ אוונס בתפקיד "אלכס" במחזה "Hello/Goodbye" מאת פיטר סאוטר לצדה של מירנדה רייסון ששיחקה בתפקיד מושא אהבתו "ג'ולייט".
מאז 2012 מגלם אוונס את דמותו הצעירה של המפקח מורס בסדרה "אנדוור", שמתמקדת בתחילת הקריירה של הבלש.
הפרק הראשון בסדרה שודר ב-2 בינואר 2012. עד שנת 2020 הוזמנו והופקו על ידי רשת ITV שבע עונות של הסדרה, והוזמנה גם עונה שמינית.
שנה שם שם באנגלית תפקיד הערות 2002 מורים Teachers ג'ון פול (ג'.
שון בריאן גילדר הוא שחקן תיאטרון, קולנוע וטלוויזיה אנגלי.
הוא למד באוניברסיטת קווין מרי בלונדון, וקיבל תואר ראשון בהצטיינות בהיסטוריה של העת החדשה ולימודי העולם השלישי.
אחר כך למד באקדמיית ובר דאגלס לאמנות הדרמה.
הוא ידוע בעיקר מהופעותיו בתפקיד פאדי מגווייר בסדרה "לגדול בלי בושה" בשנים 2005 עד 2010, ובתפקיד סטיילס בסדרה "הורנבלואר - ימאי וג'נטלמן".
גילדר שיחק בדמות מנהיג הסיקורקס בסדרת המדע הבדיוני "דוקטור הו".
עוד השתתף בסדרה "סדר חדש", בסרט "כנופיות ניו יורק" וב-2004 בסרט "המלך ארתור".
ב-2001 גילם את אחד העיתונאים בסרט הסאטירי "מייק באסט: מנהל את אנגליה".
במרץ 2008 הופיע גילדר בדמות נואל, אחיו הגיי של פאדי, בסדרה "לגדול בלי בושה", בקרדיטים לפרק נרשם שמו ניל גריידס (Neil Grades, אנגרמה של שמו Sean Gilder).
ב-3 באפריל 2008 הופיע בתוכנית "המופע של פול או'גריידי" לצידה של אליס בארי שכיכבה אף היא ב"לגדול בלי בושה".
בינואר 2014 גילם גילדר את בוסולה במחזה "הדוכסית ממאלפי" לצידה של ג'מה ארטרטון בתיאטרון סם ואנאמייקר.
ביוני 2017 הופיע גילדר בעונה השלישית של סדרת הדרמה של ה-BBC "פולדארק" בתפקיד ת'ולי טרגירלס.
גילדר נשוי לשחקנית רובין ויבר ולהם שני ילדים, בן בשם תומאס ובת בשם ויולט.
שון אופריי הוא דוגמן אמריקאי.
אופריי נולד בג'ורג'יה, והתגלה ב-2006 באמצעות תמונה מנשף בבית ספרו שפורסמה במייספייס.
לאחר מכן כיכב בקמפיינים של ג'ורג'ו ארמני, ורסצ'ה, דולצ'ה וגבאנה ו-H&M, הופיע בתצוגות אופנה בין היתר של ז'יבנשי ואיב סן-לורן.
ב-2007 נבחר ל"גבר העונה" (Man of the Season) של המגזין "GQ".
ב-2009 הוא דורג כאחד הדוגמנים המצילחים בעולם על ידי המגזין "פורבס".
השתתף בקליפ של מדונה לשיר "Girl Gone Wild" ובקליפ של טיילור סוויפט לשיר "Blank Space".
שון גיאמברון הוא שחקן ומדבב אמריקאי.
מוכר בעיקר מתפקידו בתור אדם גולדברג בקומדיית המצבים של ABC, "הגולדברגים" במשך עשר עונות מ-2013 עד ל-2023.
גיאמברון נולד בעיר סנט ג'וזף (אנ'), מישיגן, למשפחה ממוצא איטלקי וגרמני.
הוא גדל בפארק רידג' (אנ') שבאילינוי והתחנך בחטיבת לינקולן ובתיכון מיין סאות'.
בגיל 19 עבר להתגורר בלוס אנג'לס.
הוא החל להופיע בגיל 9, בין השאר בפרסומות למקדונלד'ס ורשת "Friendly's".
תפקידו הראשון היה בסרט הקומדיה מ-2012 "I Heart Shakey" בתור ילד אפרו-אמריקאי.
בשנת 2017 דיבב בסרט האנימציה "אמוג'י: הסרט" את טראוויס וב-2018 דיבב בסרט האנימציה "ראלף שובר את האינטרנט" בתור אי-בוי.
לאורך השנים שיחק ודיבב במספר סדרות טלוויזיה ביניהם: הגולדברגים, Clarence, הסדרה "שעה מכושפת", "6 גיבורים: הסדרה", "הרפתקאות פין וג'ייק", "הרעשנים", "הארלי קווין" ו"פלונטר: הסדרה".
בשנת 2019 שיחק את רון סטופבל בסרט "קים פוסיבול".
כמו כן דיבב בסרט "החיים הסודיים של חיות המחמד 2" את קוטון.
בשנת 2020 דיבב בסדרה "הפכים סולארים" את יומיולאק ובסדרה "עולם היורה: מחנה הקרטיקון" את בן פינקוס.
שנהסרטתפקידהערות2012I Heart Shakeyילד #32015Russell Madnessראסלדיבוב2017אמוג'י: הסרטטראוויסדיבוב2018ראלף שובר את האינטרנט אי-בוידיבוב2019קים פוסיבולרון סטופבולהחיים הסודיים של חיות המחמד 2קוטוןדיבובTBASlayג'ורדי
לאונרד שון גוטר הוא כדורגלן עבר ברמודי, ששיחק בעמדת החלוץ.
גוטר נולד בהמילטון, בירת ברמודה.
גוטר התחיל את הקריירה שלו בקבוצות כדורגל מקומיות ובגיל 17, הצטרף לקבוצת הכדורגל של תיכון קולומביה, ניו ג'רזי וכעבור זמן קצר הצטרף לאקדמיה לכדורגל של מנצ'סטר יונייטד.
בשנת , גוטר חתם ברות'רהאם יונייטד.
בשנת הושאל לנוטס קאונטי בה רשם רק הופעה אחת ולאחר מכן חזר לרות'רהאם עקב בעיות באישורי עבודה.
במדי רות'רהאם, רשם 86 שערים ב-262 הופעות בכל המסגרות, ואף זכה עמה בפרס הפוטבול ליג בשנת .
בעונת , גוטר קיבל הצעות מאוססונה ומסווון סמסונג בלווינגס, אך לבסוף החליט להישאר באנגליה.
בקיץ , גוטר חתם בבריסטול סיטי תמורת 175 אלף פאונד.
את הופעת הבכורה של גוטר בבריסטול סיטי ערך נגד גילינגהאם בו גם כבש את שער הבכורה שלו בקבוצה, אך בריסטול סיטי הפסידה 3–2. בעונת , גוטר נבחר לקבוצת העונה בליגה השנייה באנגליה.
ב-26 במרץ 1998, גוטר חתם במנצ'סטר סיטי, תמורת 400 אלף פאונד.
עד לסיום העונה, גוטר הבקיע שלושה שערים, אך לא הצליח לסייע לקבוצה להישאר בליגה ולראשונה בתולדותיה ירדה לליגה השלישית.
בעונה שלאחר מכן, גוטר כבש 21 שערים בליגה (מלך השערים של הקבוצה) והיה ממצטייני הקבוצה ובסיום העונה סיטי חזרה לליגה השנייה.
גם בעונת , גוטר המשיך לבלוט במדי הסיטי, בעונה זו כבש 29 שערים ורשם עליית ליגה שנייה ברציפות עם הסיטי לפרמייר ליג.
בעונת , גוטר הפך לכדורגלן הראשון מזה 30 שנה שכובש יותר מ-30 שערים בעונה במדי הסיטי ובנוסף להיותו מלך שערי הקבוצה בפעם הרביעית ברציפות, הפעם גם היה מלך שערי הליגה השנייה באנגליה.
בפברואר , גוטר כבש 9 שניות לאחר שעלה כמחליף במשחק הליגה נגד מנצ'סטר יונייטד, ובכך קבע שיא חדש בפרמייר ליג.
במשחקו האחרון בקבוצה, ענד את סרט הקפטן.
במדי הסיטי, גוטר כבש 103 שערים ב-212 הופעות.
ב-1 באוגוסט 2003, גוטר חתם ברדינג.
שנה לאחר שחתם ברדינג, עזב המאמן אלן פארדיו, לטובת ווסטהאם יונייטד ותחת מחליפו סטיב קופל גוטר לא זכה להזדמנויות רבות.
במהלך העונה הושאל לקובנטרי סיטי, ובסיום העונה שוחרר מהקבוצה.
ב-3 באוגוסט 2005, גוטר חתם בסאות'נד יונייטד.
ב-6 במאי 2006, רשם את משחקו האחרון ככדורגלן מקצועי לקראת משחק הליגה נגד בריסטול סיטי, קבוצתו לשעבר.
בנוסף, למשחק זה הגיעו כ-400 אוהדי סיטי.
מגיל 17, גוטר הוא חלק מסגל נבחרת ברמודה.
את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ערך נגד .
גוטר הוא מלך שערי הנבחרת בכל הזמנים עם 32 שערים ב-36 הופעות.
גוטר נשוי לאניטה, אותה הכיר עוד בילדותו ולזוג שתי בנות.
בשנת קיבל חברות במסדר האימפריה הבריטית, כאות הוקרה לתרומתו עבור הספורט בברמודה.
בספטמבר , פרסם את האוטוביוגרפיה שלו, "האכילו את העז: סיפורו של שון גוטר".
פלייאוף העלייה - הליגה האנגלית השנייה בכדורגל:
מלך השערים בליגה הראשונה של הפוטבול ליג:
נבחרת העונה בליגות המקצועיות באנגליה: ,
שון לאנס ברדי הוא שחקן, מפיק ותסריטאי אמריקאי.
ברדי נולד בבוקה רטון, פלורידה.
הוא דובר שפת הסימנים האמריקאית (ASL) ובנוסף הוא דובר אנגלית.
הוא זכה בפרס הקוסם הצעיר בפסטיבל הקוסמים העולמי שהתקיים בסנקט פטרבורג.
ברדי אובחן עם הפרעה דו-קוטבית כשהיה בן 11.
ברדי ערך את הופעת הבכורה שלו בקולנוע בסרט הקולנוע "The Sandlot 2" משנת 2005. לאחר מכן שיחק בסרטי הקולנוע, "Bondage" ,"The Deaf Family" ו-"Legend of the Mountain Man".
ברדי הופיע במספר פרסומות בערוצים ציבוריים.
ברדי עבר לקליפורניה בשנת 2011 כדי להשתתף בסדרה "הוחלפו בלידתן", בה כיכב בתפקיד ראשי.
הוא גילם את אמט בלדסו, בנה של מלודי בלדסו, בגילומה של מרלי מטלין.
הוא היה מועמד לפרסי בחירת הנוער לשנת 2011 בקטגוריית פריצת השנה.
הוא סיים את התיכון תוך כדי הצילומים.
ברדי דיבב בשפת הסימנים האמריקאית את סרט הקלונוע "עידן הקרח 4: יבשת בתנועה".
בשנת 2019 הוא שיחק בתפקיד סם אליוט, בסדרת הטלוויזיה "עולם חדש".
הוא כתב, הפיק, צילם וביים את הסרט הקצר "Sean Berdy: Enrique Iglesias' Hero", סרט בשפת הסימנים.
שון בייקר הוא במאי קולנוע, צלם קולנוע, מפיק, תסריטאי ועורך סרטים אמריקאי.
בשנת 2024 הוא זכה בפרס דקל הזהב, פרס גילדת הבמאים של אמריקה וארבעה פרסי אוסקר כולל פרס אוסקר לבמאי הטוב ביותר עבור סרטו אנורה.
בייקר נולד וגדל בסאמיט, ניו ג'רזי לאם מורה ולאב עורך דין.
הוא הפך להיות אובססיבי לסרטים תוצרת בית בגיל צעיר כשאמו לקחה אותו לצפות בסדרת סרטי האימה מפלצות יוניברסל שהוקרנו בספרייה מקומית.
אמו הייתה מורה ואביו היה עורך פטנטים.
יש לו אחות מוזיקאית מזרם המוזיקה סינת'פופ ומעצבת הפקה שתרמה לסרטיו עם יכולותיה.
הוא סיים את לימודי התיכון בשנת 1989 וקיבל תואר ראשון בקולנוע מאוניברסיטת ניו יורק.
סרטו העלילתי הראשון של בייקר היה "ארבע אותיות מילים" (2000), סרט אודות השקפותיהם, הגישות והשפה של גברים צעירים בפרברי אמריקה.
בשנת 2002 יצא הסיטקום שהיה אחד מיוצריה, בכיכובם של סת' גרין ו-יוג'ין לוי.
בשנת 2010 יצא לסדרה ספין-אוף בשם "וורן הקוף" ששודר ב-MTV ובוטל לאחר עונה אחת.
לאחר מכן המשיך בייקר והכין את "טייק אאוט" (2004) שאותו כתב, ביים, ערך והפיק יחד עם שי-צ'ינג טסו.
הסרט עוקב אחר מהגר סיני שחייב להחזיר חוב כבד תוך יממה.
הסרט הוצג בבכורה עולמית בפסטיבל הסרטים סלמדאנס.
סרטו העלילתי השלישי של בייקר, "הנסיך מברודוויי" (2008) הוקרן בבכורה בפסטיבל הסרטים בלוס אנג'לס.
הסרט עוקב אחר מהגר מגאנה שמוכר סחורה במנהטן ומגלה שיש לו בן.
בייקר מימן בעצמו את ההפצה והפרסום של הסרט.
הסרט הרביעי של בייקר, "כוכבנית" (2012), חוקר את החברות הבלתי סבירה בין נערה בת 21 ובין קשישה בת ה-85, שתי נשים שחייהן מצטלבים בעמק סן פרננדו בקליפורניה.
הסרט הוצג בבכורה עולמית ב־SXSW ב-11 במרץ 2012.
הסרט החמישי של בייקר, "מנדרינות" (2015), עוקב אחר עובדת מין טרנסג'נדרית שמגלה שהחבר והסרסור שלה בוגד בה.
הסרט צולם באמצעות שלושה סמארטפונים של אייפון 5S וזכה לשבחים על טכניקות הקולנוע פורצות הדרך שלו.
הקרנת הבכורה עולמית של הסרט הייתה בפסטיבל הסרטים סאנדנס ב-23 בינואר 2015. הסרט קיבל ביקורות חיוביות ביותר, וכרגע הוא מחזיק בדירוג של 96% ב־Rotten Tomatoes.
הסרט השישי של בייקר, "פרויקט פלורידה" (2017) הוקרן בבכורה במסגרת "השבועיים של הבמאים" של פסטיבל הקולנוע בקאן, נרכש על ידי חברת ההפצה A24 ויצא לאקרנים בארצות הברית ב-6 באוקטובר 2017. בסרט משחק וילם דפו מנהל מלון דרכים באורלנדו, במרחק זעום מ"הממלכה הקסומה" של דיסניוורלד.
העלילה עוקבת אחר ילדה בת 6 המתגוררת במלון הדרכים עם אמה כשהן מנסות להתרחק מצרות ולהסתדר.
הסרט זכה לשבחים רבים ונבחר לאחד מעשרת הסרטים המובילים של השנה בה יצא.
דפו זכה על תפקידו בסרט במועמדות לשחקן המשנה הטוב ביותר בטקס פרסי האוסקר, גלובוס הזהב ופרסי הבאפט"א.
בסרטו העלילתי השביעי של בייקר, "טיל אדום" (2021), מככב סיימון רקס בתפקיד מייקי, שחקן פורנו שהקריירה שלו הסתיימה וחוזר לעיר הולדתו בטקסס.
הצילומים של הסרט התרחשו בחשאי בעת מגפת הקורונה.
הסרט הוקרן בתחרות הראשית של פסטיבל הקולנוע בקאן וזכה לתשואות סוערות.
הסרט נרכש על ידי חברת ההפצה A24 ויצא לאקרנים בארצות הברית ב-10 בדצמבר 2021.
בייקר קיבל מספר פרסי מבקרי קולנוע, את פרס "קולנוען על הקצה" (Filmmaker on the Edge) ומועמדות לשישה פרסי אינדפנדנט ספיריט.
הוא אף זכה באחד בשנת 2012.
סרטו של בייקר "אנורה" שהופק בתקציב של שישה מיליון דולר, זכה בדקל הזהב בפסטיבל קאן, ובחמישה פרסי אוסקר לשנת 2024 - 4 פרסים לבייקר עצמו (לראשונה בתולדות פרסי האוסקר), ופרס לשחקנית הטובה ביותר מייקי מדיסון.
בייקר ידוע בעיקר בזכות סרטיו העצמאיים ויצר מוניטין של עיסוק בשוליים הנשכחים והתוססים של החברה המתקשים למצוא את מקומם בקפיטליזם האמריקאי.
הוא מציג תת-תרבויות ומנודים שונים בחברה כמו גם מהגרים, מסתננים ואף עובדי מין אותם הוא מציג בתרחישים אנושיים וחומלים.
הוא טוען שקיבל השראה ישירה מסרטי ניצול אבל סרטיו עוררו לא פעם ויכוחים על מוסר מיני.
שנהשם הסרטשם במקור2000ארבע אותיות מיליםFour Letter Words2004טייק אאוטTake Out2008הנסיך מברודווייPrince of Broadway2012כוכבניתStarlet2015מנדרינותTangerine2017פרויקט פלורידהThe Florida Project2021טיל אדוםRed Rocket2024אנורהAnora
שנהשם הסדרהשם במקור2002Greg the Bunny2010וורן הקוףWarren the Ape
שון דונדט (בפלמית:Sean Dhondt; נולד ב-13 בפברואר 1984), הוא זמר ומנחה רדיו וטלוויזיה בלגי.
שון דונדט נולד בסיינט ניקלאס במזרח פלנדריה.
בשנת 2001 הקים את להקת הפופ-פאנק Nailpin הבלגית.
תחילה הוא היה מתופף והחל משנת 2006 הסולן.
בשנת 2007 הלהקה הוציאה הקלטה של שיר They Don't Know שבמקור בוצע על ידי קירסטי מקוי בשנת 1979. השיר הגיע למקום השישי באולטראטופ.
לאחר הוצאת האלבום השלישי וסבב הופעות באוקטובר 2009 הלהקה הודיעה על הפסקה בפעילות ולא חידשה אותה בהמשך.
דונדט המשיך בקריירת סולו למשך מספר שנים.
בשנים 2014–2019 הוא היה סולן של להקה Manoeuvres הבלגית.
בשנת 2005 דונדט החל להנחות תוכנית טלוויזיה מוזיקאית בערוץ TMF Flanders.
בהמשך הוא הנחה בערוץ JIM ביחד עם אלין דה מונק.
כמו כן הוא קיבל תוכנית ערב אישית Sean Late Night.
בשנת 2015 הוא עזב את הערוץ.
בשנת 2011 דונדט החל לשדר בערוץ טלוויזיה VTM 2 בו הוא קיבל להנחות תחרות ריקודים The Ultimate Dance Battle.
בשנת 2012 הוא הנחה את העונה השנייה של התוכנית.
בשנים 2012 ו-2014 הוא היה מדריך בתוכנית The Voice Kids.
הוא ממשיך לעבוד בערוץ גם בשנות ה-20.
בנוסף לטלוויזיה דונדט משדר תוכנית רדיו.
בשנים 2015–2017 הוא היה שדרן של תוכנית The BSMNT בתחנת רדיו שמתמחה במוזיקה.
בשנת 2017 הוא קיבל תוכנית ששודרה בימי ראשון בצהריים.
בשנת 2017 הנחה את העונה השמינית והאחרונה של תוכנית המציאות "פקין אקספרס" בגרסתה הבלגית.
דונדט היה חלק של צוות מוזיקלי של מספר סרטים וסדרות טלוויזיה בלגיות ושיחק בתפקיד קמע.
בשנת 2020 דונדט היה במרכז שערוריית סקסטינג שבעקבותיה מספר אנשים נעצרו ובשנת 2021 הוא התגרש.
שון אוורט ג'ונסון הוא כדורגלן אמריקאי המשחק בעמדת השוער בקבוצת ניו יורק סיטי מה-MLS.
ג'ונסון החל את הקריירה המקצוענית שלו בשיקגו פייר מה-MLS, כאשר נבחר בסיבוב הרביעי של דראפט .
בסך הכל ערך 176 הופעות ליגה במדי המועדון.
ב-11 בדצמבר 2016 חתם ג'ונסון באטלנטה יונייטד מה-MLS.
למחרת חתם בניו יורק סיטי מה-MLS.
ב-22 בינואר 2011 ערך ג'ונסון את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ארצות הברית, בתיקו 1-1 נגד נבחרת צ'ילה במשחק ידידות.
הוא היה חלק מסגל הנבחרת בטורנירים גביע הזהב 2013, גביע הזהב 2017 וגביע הזהב 2021, בהן זכתה נבחרתו, וכן בטורניר גביע הזהב 2019, בו סיימה נבחרת ארצות הברית במקום השני לאחר שהפסידה לנבחרת מקסיקו בגמר.
שון מייקל גרייט הוא רוצח סדרתי ואנס אמריקאי אשר רצח חמש נשים בין השנים 2006–2016 בצפון מדינת אוהיו, ארצות הברית.
הוא נעצר לאחר שאחת מקורבנותיו הצליחה להימלט מידיו בזמן שנרדם בבית נטוש, ובמהלך חקירתו העוקבת הודה במספר מקרי רצח שבאותה העת נחשבו לבלתי מפוענחים, בגינם הורשע ונידון למוות.
כיום ממתין לביצוע גזר דינו באגף המוצאים להורג של .
שון מייקל גרייט נולד ב-8 באוגוסט 1976 ב, אוהיו, ארצות הברית, בנם השני של טרי גרייט ותרזה מקפרלנד.
בתור ילד אהב לשחק כדורגל ובייסבול, אך כאשר הגיע לגיל ארבע עשרה התגלה גידול סרטני באחת מידיו לאחר ששבר אותה, ורופאיו נאלצו להסיר חלק מעצמות ירכיו על מנת להחליף את רקמת העצם שנכרתה מזרועו, כך שנסתם הגולל על עתידו כספורטאי.
אף על פי שחווה בעיות שונות בגן הילדים ובבית הספר, ואף נאלץ להישאר כיתה פעמיים בשל פיגור בחומר הלימודי, זכה גרייט להצלחה רבה מבחינה חברתית, בייחוד בקרב בנות המין הנשי, כאשר מספר עדויות אף מסרו שמרבית הבנות שהכיר חיבבו אותו בשל אופיו החברותי, חיוכו התמידי, ועיניו הכחולות.
מספר ימים לפני יום הולדתו השישי, ב-6 באוגוסט 1982, הוריו התגרשו ועברו לחיות בנפרד זה מזו.
אמו הכירה בני זוג רבים אותם נהגה להביא לביתם למפגשים מזדמנים, עד שכעבור מספר שנים עברה לחיות עם אחד מהם באוהיו.
גרייט חש סלידה מהעניין כולו, ולדברי אחותו החורגת החל לפתח פנטזיות רצחניות כנגד אמו, עמה ניהל מערכת יחסית שהייתה מבוססת לחלוטין על שליטה ודומיננטיות: .
בראשית חייו הבוגרים ולאחר שסיים את חוק לימודיו ב ב-1995 החל גרייט להפגין דפוס רחב של אלימות כלפי נשים, כאשר בגיל שמונה עשרה נעצר לאחר שחנק את בת זוגו.
כעבור מספר שנים, בעודו בן עשרים ושלוש, פרץ לביתה של בת זוגו בת השבע עשרה אשר הייתה בהיריון באותה העת, שם תקף וחנק אותה.
לאחר מספר חודשים פרץ לביתה שוב והחזיק אותה ואת אחותה תחת איומי סכין.
לאורך השנים נולדו לו שלושה ילדים משלוש נשים שונות, וב-2003 נעצר לאחר שאנס את אחת מהן, על אף שהורשע רק בסעיף תקיפה.
ב-2010 נעצר שוב לאחר שתקף בחומרה אישה עמה ניהל מערכת יחסים ארוכה.
מעת לעת ריצה גרייט תקופות מאסר קצרות בעקבות תלונות שהוגשו נגדו בידי בנות זוגו, ובמקרה בודד נידון לארבע שנות מאסר לאחר שנתפס פורץ לבית מגורים יחד עם אדם נוסף ב-23 באוקטובר 1996, מתוכן ריצה תשעה חודשים בלבד, כך שהשתחרר באוקטובר 1997.
גרייט נישא לאמבר ניקול באומן ב-2011, זמן קצר לאחר שהכירו במסגרת השתתפותם בפעילויות הכנסייה, ובחודשים הבאים נולדה להם בת.
על אף כן, נישואיהם לא החזיקו מעמד זמן רב, וכעבור שנה בלבד הגישה באומן בקשת גירושים מגרייט בנוסף לצו הרחקה, לאחר שהלה החל להפגין כלפיה אלימות מילולית ופיזית, ואף איים עליה כי, .
הקורבן הידוע הראשון של גרייט הייתה דנה "ויקי" ניקול לאורי בת העשרים ושלוש, אשר נהגה למכור מגזינים מדלת לדלת בשכונת מגוריו ב-2006. אמו נהגה לקנות את עיתוניה בקביעות, אך לאחר שנעלמה למשך זמן מה יצא גרייט לחפש אחריה.
כאשר עלה לבסוף על עקבותיה פיתה אותה לבוא עמו לרכבו, שם דקר אותה בצווארה עד שמתה, ונפטר מגופתה, אשר אותרה רק כעבור שנתיים.
גרייט הודה ברציחתה לאחר שנעצר ב-2016, אך זהותה התבררה באופן סופי רק בינואר 2018 במסגרת .
בזמן מותה התגוררה ב, לואיזיאנה, והשאירה אחריה שתי בנות שהיו בגילאי אחת וחמש באותה העת.
גופתה של רבקה לין לייסי בת השלושים ואחת נמצאה באזור מיוער במחוז אשלנד ב-2015. סיבת מותה נקבעה תחילה בתור מנת יתר של סמים, דבר שנראה הגיוני באותה העת מאחר שעבדה לפרנסתה כזונה והשתמשה בסמים באופן קבוע, אולם התברר כשגוי לאחר מעצרו של גרייט.
הלה הודה שהכיר את לייסי במשך זמן מה, וכי שניהם נהגו להיפגש מעת לעת כדי לבלות יחדיו.
באחד הימים נתקל בה ברחוב והזמין אותה לבוא עמו חזרה לביתו.
כאשר הלך לשירותים, לדבריו, שמע אותה מחטטת בכיסי מכנסיו ומנסה לגנוב את כספו.
לאחר שהבחין בחסרונם של כארבעה דולרים התעמת עמה, והשניים החלו לריב.
כאשר ניסתה לעזוב חנק אותה לסירוגין עד שהתעלפה והתמוטטה ארצה, ולאחר ששבה להכרתה הצמיד אותה לרצפה בעזרת לחיצת ברכו כנגד פניה, תוך כדי שהמשיך לחנוק אותה עד שמתה.
החלטתו לשים סוף לחייה התגבשה במחשבתו, לטענתו, לאחר שאזלו כוחותיו ועייף מלריב איתה.
בהמשך הכניס את גופתה לתיק גולף גדול אותו השליך למרתף, שם נותר במשך היומיים הבאים.
לאחר מכן השאיל את רכבו של אחד מחבריו ולקח את הגופה לאזור מיוער, בו היא נמצאה לבסוף.
אף על פי שהן הדנ"א של גרייט הן של לייסי נמצא על תיק הגולף, ודוח הנתיחה שלאחר המוות קבע את סיבת מותה כחנק, הצהירו חלק מבני משפחתה כי אינם מאמינים שגרייט הוא הרוצח.
קנדיס קנינגהאם בת העשרים ותשע הייתה בת זוגו של גרייט, והשניים התגוררו יחדיו במשך מספר חודשים.
לדברי חבריהם, נהג גרייט להכות אותה לעיתים תכופות, .
היא ככל הנראה נרצחה מעט לפני או אחרי ה-6 ביוני 2016, היות שבאותה העת נעלמה על אף שמשפחתה לא דיווחה על היעדרותה לגורמי החוק, וזוהתה באופן רשמי ב-1 בנובמבר אותה שנה.
גרייט הודה כי חנק אותה למוות במהלך היום הראשון למעצרו, והוביל את חוקריו לאזור המיוער בו השליך את גופתה.
בנוגע לעניין זה נשמע אומר, .
אליזבת גריפית' בת העשרים ותשע הייתה מטופלת במרכז קהילתי לבריאות הנפש "אפלסיד" שב, דרכו ככל הנראה הכירה לראשונה את גרייט.
היא סבלה מסכיזופרניה פרנואידית שגרמה לה לראות דברים שאינם קיימים ולשמוע קולות בראשה, ובמקרה אחד אף שפכה נפט על ראשה והציתה את עצמה באש, מסיבות שהיו גלויות רק לה.
היעדרותה הובחנה בראשית חודש ספטמבר 2016 לאחר שפספסה מספר טיפולים אליהם הייתה אמורה להגיע.
גופתה נמצאה במרתף הבית הנטוש בו התגורר ונעצר גרייט במצב של ריקבון מתקדם, כך שחוקרי מקרי המוות נאלצו לזהות אותה באמצעות השוואת שיניה לתצלומי רנטגן דנטליים.
בנוסף, ידיה ורגליה נקשרו באמצעות מספר פריטי לבוש כך שנמתחו אל מאחורי גבה.
הן הודאתו של גרייט והן דוח הנתיחה שלאחר המוות הציעו כי גריפית' נחנקה למוות, ולדברי עדותו של דוקטור טוד בר, בוחן מקרי המוות המשטרתי של מחוז קויאהוגה, חנק אותה הלה במשך שלוש עד חמש דקות לפני שמתה.