tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
הגבעול מעוגל (אינו רָבוּעַ כמרבית בני משפחת השפתניים).
העלים נגדיים, פשוטים, ירוקים, תמימים או כמעט כך, בעלי פטוטרת קצרה או יושבים.
טרף העלה על פי רוב משובץ בבלוטות בצדו התחתון.
התפרחות הן דורי פרחים הפזורים לאורך הגבעול בחיקי עלים למעין שבולת מוארכת וצרה או צפופים ודחוסים למעין קרקפת בקצה הגבעול.
עלי התפרחות אורכם כעלי הגבעול או קטנים יותר.
הפרחים על פי רוב דו-מיניים, בעלי עטיף כפול, מאוחה עלים, כותרתם אינה נכונה, דו-שפתנית.
הגביע דמויי צינור צר (דמויי אבובית ומכאן שם הסוג) שרוחבו כמ"מ אחד, ישר עד מעוקל קלות, בעל 13 עורקים, לועו עם טבעת שערות, בעל 2 שפתיים לא ברורות (דו-שפתני במקצת).
השפה העליונה עם 3 שיניים.
השפה התחתונה עם 2 שיניים.
השיניים לא שוות, קרובות זו לזו, לעיתים רחוקות מתפצלות עם הבגרות המינית.
הכותרת דו-שפתנית ועל פי רוב שעירה.
צינור הכותרת בולט מעט מתוך הגביע, מורחב במקצת בחלקו העליון, וחסר טבעת שערות בפנים.
השפה העליונה זקופה, תמימה וקודקודה מפורץ.
השפה תחתונה פרושה, בעלת 3 אונות, האונה האמצעית צרה יותר מהאונות הצדדיות המעוגלות, וקודקודה מפורץ.
האבקנים מעורים בצינור הכותרת ומספרם 4 [2].
רק שני הקדמיים פוריים ומגיעים לשפת הכותרת העליונה, 2 האבקנים האחוריים עקרים (מחוסרי מאבקים או אבקה) לא מפותחים, קצרים או נעדרים.
לשכות המאבקים סרגליים וצרים, שתי הלשכות מפותחות ופוריות או רק אחת מפותחת, ואז האחרת מנוונת ומצטמצמת למעין תוספת או נעדרת.
השחלה עילית בעלת 4 מגורות ובכל מגורה ביצית אחת זקופה.
עמוד העלי יוצא מבין המגורות, מבסיס השחלה (gynobasic) והוא שסוע לשתי אונות לא שוות, האונה האחורית קצרה.
הפרי עשוי 4 פרודות דמויות ביצה וחלקות.
הסוג אבובית מיוצגת בישראל בשלושה מינים, מהם שניים נדירים - אבובית החרטומים ואבובית עדינה ואחד שכיח יותר - אבובית מקורקפת.
הם נבדלים האחד מן השני בבית הגידול, במראה התפרחת, בעלים ובריח.
הפרחים של אבובית החרטומים לרוב לבנים, אך יש בשטח אוכלוסיות שפרחיהן ורודים מעט, בנגוד לאבובית מקורקפת שפרחיה ורודים.
לאבובית מקורקפת יש דורי פרחים דחוסים לקרקפת, בניגוד לקרקפת עדינה שדורי הפרחים פזורים לאורך הגבעול.
אַבּוּבִית הַחַרְטֻמִּים (שם מדעי: .Ziziphora clinopodioides Lam) מונה 14 תת-מינים, ובישראל גדל תת-מין Z.
תת-מין זה הוא בן שיח של החרמון הגבוה, מעוצה ומסועף בבסיסו.
עלי התפרחת אינם שונים בצורתם משאר העלים ופרחיו לבנים.
מאפיינים: בן-שיח מסועף מבסיסו, נמוך מאוד, שרוע וצמוד לקרקע, מדיף ריח נענע (מנתה) וגדל בישראל במרומי החרמון.
הוא ירוק כל השנה, פרט לתקופה בה הוא מכוסה שלג ושרוי בתרדמה.
הוא יוצר מעין גוש מעוגל ושטוח, שקוטרו עד 50 ס"מ וגובהו בין 3 ועד 7 ס"מ (בחרמון, במקומות אחרים עד 30 ס"מ).
הגבעולים מעוגלים (לא רְבוּעִים) מעוצים (מתעצים במהרה) שרועים ומתפתלים.
הגבעולים הצעירים זקופים ומתרוממים מעט מעל גרגרי החצץ ונושאים בקודקודם תפרחות דמויות קרקפת של פרחים זעירים וצפופים.
עלי התפרחת (החפים) מקיפים את הקרקפת כמעטפת.
העלים נגדיים, אפרפרים-מלבינים דמוי קטיפה, אליפטיים עד אזמלים, אורכם 10 עד 15 ורוחבם 2 עד 5 מ"מ, עורקיהם בולטים והם מכוסים בצפיפות בשערות לבנות זעירות ומשובצים בתחתיתם בבלוטות שמדיפות ריח נענע נעים וחזק במיוחד.
העלים משמשים לחליטת משקה, לתיבול תה וכתבלין לבשר.
התפרחות אמיריות (בקצה הגבעולים), דמויות קרקפת מעוגלת פחות או יותר שאורכה ורוחבה 15 עד 20 מ"מ.
בכל תפרחת יש 14 עד 30 פרחים.
הפרחים קטנים, דו-שפתניים ולבנים או מעט ורודים.
עלי התפרחת הרבים (החפים) עוטפים את התפרחת.
הגביע דמוי צינור צר, אורכו 5 עד 6 מ"מ, רוחבו כמ"מ אחד, קצהו דו-שפתני במקצת, עם שיניים קצרות, דקות וצמודות אחת לשנייה, לאורכו 13 עורקים בולטים וכסות פלומתית צפופה.
צינור הכותרת אינו בולט מהגביע בפרחים זכריים עקרים, ובולט מעט בפרחים דו-מיניים.
הצוף נמצא בבסיס צינור הכותרת.
הכותרת לבנה, ורוד עד סגול, אורכה 8 עד 11 מ"מ ודו-שפתנית.
השפה העליונה קצרה, זקופה, תמימה וקודקודה מפורץ.
השפה תחתונה פרושה ושסועה ל-3 אונות רחבות ומעוטרות לעיתים בפסים לילכיים.
האונה האמצעית צרה יותר מהאונות הצדדיות המעוגלות, וקודקודה מפורץ.
האבקנים 4 במספר, שניים פוריים ושניים מנוונים.
לעיתים שני האבקנים המנוונים יעדרו לחלוטין.
במאבק לשכה אחת בלבד מפותחת ופורייה (2 שקי-האבקנים הפוריים מאוחים זה לזה לאורכם).
בית גידול ותפוצה - תפוצתו של אבובית החרטומים היא מצפון לדרום, משלשת ההרים טיין-שן במרכז אסיה, דרך ההרים הגבוהים של אפגניסטן, פרס וטורקיה עד להרים בדרום מזרח חצי האי הבלקני.
החרמון מהווה את גבול התפוצה הדרומי שלו במזרח הים התיכון.
הוא צמח שולט בבתי גידול חשופים, מוארים ומוכי רוח במדרונות של סלעי דולומיט וגיר בעלי גוון צהבהב מנוקזים היטב.
קומתו הנמוכה מונעת את חשיפת הניצנים הרדומים לפגיעה של פתיתי שלג בשעת סערה החושפת את השלג מעל פני הקרקע.
שם הסוג אבובית מבטא את הצינור (האבוב) הארוך של הפרח.
לא ברור מקורו של שם המין "החרטומים".
הפריחה בחרמון מאמצע יוני עד אמצע אוגוסט.
אַבּוּבִית מְקֻרְקֶפֶת (שם מדעי: .Ziziphora capitata L) הוא צמח עשבוני חד-שנתי, המשתייך לאזור הים-תיכוני ואירנו-טורני.
הוא קטן יחסית, בגובה של 4 עד 9 ס"מ, וצורתו זקופה, בלתי מסתעפת ויש לו ריח חריף אופייני, אבל הוא אינו יפה לשימוש כתבלין.
תפרחתו של הצמח מסודרת בצורת קרקפת צפופה בראשו, והפרחים בצבע ורוד.
מבין שלושת מיני האבובית הקיימים בישראל, זהו המין השכיח ביותר.
הוא גדל בפסגות ההרים ובבתות פתוחות בעיקר בחגורת הספר, לעיתים במפוזר ולעיתים בקבוצות קטנות.
מאפיינים: הגבעולים מעוגלים (לא רְבוּעִים).
העלים, נגדיים, פשוטים, תמימים, רחבים, זיפניים.
הם אינם ריחניים, בניגוד לרבים מבני משפחתו, ובמיוחד בניגוד לבן-סוגו, אבובית החרטומים.
התפרחות אמיריות (בקצות הגבעולים), דמוית קרקפת מעוגלת פחות או יותר.
עלי התפרחת רחבים דמויי ביצה, זיפניים ונראים כמעין מעטפת.
הפרחים דו-שפתניים צבעם ורוד או סגול, בולטים וזקופים בתפרחת.
הגביע דמוי צינור ארוך ודק (אבוב), בקצהו 5 שיניים לאורכו 13 עורקים וגם הוא מכוסה בזיפים ארוכים כמו עלי התפרחת.
צינור הכותרת ארוך וצר (אבוב).
השפה התחתונה פרושה ובסיסה בהיר ועליה כתמים כהים.
לפרח רק 2 אבקנים, שני האחרים מנוונים, שרידיים.
בית גידול: אבובית מקורקפת נפוצה בבתות ספר ובשדות בוּר ברוב אזורי צפון הארץ ומרכזה, ואף חודרת בערוצים דרומה עד מרכז הנגב וסיני, ובמדרונות אבניים היא מגיעה צפונה עד רום של 1,800 מ' בחרמון.
תפוצתה העולמית משתרעת בארצות הים התיכון והמזרח התיכון.
הפריחה מסוף ינואר עד סוף יוני.
אַבּוּבִית עֲדִינָה (Ziziphora tenuior L) - צמח עשבוני חד-שנתי, זעיר וזקוף, עדין ושברירי, גובהו 3 עד 10 ס"מ (לעיתים רחוקות 25 ס"מ), נטוי עד זקוף, ריחני ומכוסה כולו בשערות עדינות, מאפירות וכפופות לאחור.
מאפיינים: הגבעולים מעוגלים וצומחים בודדים או מסתעפים מצוואר השורש.
העלים נגדיים, אך הם ערוכים במעין דורים לאורך הגבעול, ההולכים ומצטופפים בקצהו ויוצרים מראה של תפרחת מוארכת דמוית שיבולת צפופה, שבה ערוכים הפרחים.
עלי הגבעול דלילים, דמויי ביצה, מצטררים לפטוטרת.
עלי התפרחת (החפים) צרים ודמויי אזמל, חדים, עורקיהם בולטים, ובשוליהם ריסים מאפירים ארוכים.
הם פונים כלפי מעלה בזווית של 45 מעלות או פחות וארוכים הרבה יותר מן הפרחים שבתפרחות.
הפרחים, שמספרם 2 עד 6, ערוכים בתפרחת דמוית שיבולת מוארכת וצרה לא צפופות או צפופות, שאורכה 2 עד 11 ס"מ ולעיתים רחוקות 15 ס"מ.
הפרחים, שאורכם 10 עד 21 מ"מ, זעירים, ורודים או לבנים, כמעט יושבים (אורך העוקץ 1.5 עד 4 מ"מ).
הגביע דמוי צינור, ארוך וצר ומעט מעוקל כלפי מטה, דו-שפתני במקצת בחלקו העליון, עם 5 שיניים זעירות משולשות ומחודדות.
הגביע מכוסה בזיפים ולאורכו 13 עורקים בולטים.
הכותרת דו-שפתנית, אורכה כס"מ אחד, צבעה ורוד ואף היא מכוסה בזיפים.
צינור הכותרת, שאורכו כ-7 מ"מ, דמוי צינור דק (אבוב), בולט מעט מן הגביע ומחפי התפרחת, בקצה הצינור מבנה דו-שפתני שעיר, בעל 4 אונותיו קצרות דומות פחות או יותר זו לזו.
השפה העליונה מעט זקופה, צרה ותמימה.
השפה התחתונה שסועה בעדינות לשלוש אונות מעוגלות.
בפרח 4 אבקנים, הזוג האחורי (התחתון) שבהם מנוון והזוג הקדמי חבוי מתחת לשפה העליונה ובולט מעט מתוך הפרח.
כל אבקן בעל לשכה אחת פורייה (עם אבקה) ולשכה שנייה עקרה.
הן עטופות בגביע משתייר וזיפני כל עוד הוא לא התפרק.
בית גידול ותפוצה – אבובית עדינה היא צמח אירנו-טורני של ערבות-שיחים גבוהות במדבר.
התפוצה במרכז אסיה ובהרי המזרח התיכון, אבל לא מערבה ודרומה לדרום סיני ולא בקפריסין.
היא שכיחה למדי במרומי הרי דרום סיני ובערבות הגבוהות של דרום ירדן (אדום) מעל 1,200 מ' ונדירה מאוד בישראל עד אפיזודית ובסכנת הכחדה בישראל, אבל היא אינה נמצאת בסכנת הכחדה עולמית.
אולי האוכלוסיות המעטות והדלילות שלה בישראל הן בשוליים של אזור התפוצה המרכזי ברמות עבר הירדן המזרחי.
בישראל היא נמצאת ב-3 אתרים.
האתר היחיד שהצמח בטוח בו במסגרת שמורת טבע הוא בורות לוץ בהר הנגב.
הפריחה מסוף פברואר ועד סוף מאי.
אבובית עדינה נבדלת מאבובית מקורקפת בשלושה מאפיינים: בתפרחת מוארכת זקופה, בעלים מוארכים ואזמלים ובריחה המושך במיוחד (בדומה לאבובית החרטומים שבחרמון), לעומת אבובית מקורקפת, אשר עליה רחבים ואינם ריחניים ודורי הפרחים ערוכים בה בקרקפת עגולה.
אבובקרי קויטה (נולד ב-20 בספטמבר 1998) הוא כדורגלן מאוריטני-בלגי המשחק כחלוץ בקבוצת א.א.ק.
אתונה מליגת העל היוונית ובנבחרת מאוריטניה.
קויטה נולד בסנגל לאב מאוריטני ואם סנגלית ובגיל צעיר עבר לבלגיה.
הוא התחיל לשחק כדורגל בגיל 13 בקבוצות הנוער של מרקסם ולירה.
ביוני 2017, בגיל 19, חתם קויטה על חוזה מקצועני ראשון עם קבוצת גנט מליגת העל הבלגית.
במאי 2018 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה הבכירה במשחק נגד אנדרלכט.
ב-2019 חתם קויטה בספורטקרינג בוורן, גם כן מליגת העל הבלגית.
אתונה מליגת העל היוונית תמורת 4 מיליון אירו.
לקויטה הייתה אפשרות מבחינה פורמלית לייצג גם את הנבחרות של בלגיה וסנגל אך הוא בחר לייצג את נבחרת מאוריטניה, ב-15 בנובמבר 2023 ערך קויטה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת מאוריטניה, בהפסד 0–2 לנבחרת הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו במסגרת מוקדמות מונדיאל 2026.
אבו שח'ידם כפר פלסטיני השוכן מצפון-מערב לעיר רמאללה, במרחק 10 ק"מ ממנה, בגובה של כ-750 מטר מעל פני הים.
מקור השם מיוחס למשפחת שח'ידם שהייתה הראשונה שהתיישב במקום.
בשנת 2005 הוא שולב בעיר א-זיתונה.
שלוש משפחות עיקריות הן קנדאח (قنداح)، אבו ד'אהר (أبو ظاهر) ואבו שח'ידם (أبو شخيدم).
מבין המשפחות הקטנות, הבולטות הן משפחות אל-סוטרי (السوطري) ואל-מסמיה (المسمية).
בית הבָּד (البد): שרידי מבנה רומי ששימש כבית בד.
הברכה (البركه): שרידי ברכת מים מהתקופה הרומית.
הכפר הרומי (البلده الرومانية): שרידי ישוב מהתקופה הרומית.
תושבים מהכפר השתתפו במרד הערבי הגדול נגד הבריטים בשנת 1936. תושב אחד נהרג וכמה נפצעו.
מוחמד ג'אבר המכונה אבו שוג'אע היה מחבל פלסטיני, מפקד ארגון הטרור "גדוד טולכרם" המקורב לפלוגות אל-קודס של הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני.
ב-29 באוגוסט 2024 נהרג במהלך מבצע מחנות קיץ.
אבו שוג'אע נולד ב-1998 במחנה הפליטים נור שמס שבנפת טול-כרם, למשפחה שנעקרה מחיפה במהלך מלחמת השחרור ב-1948. האמצעי מבין חמישה אחים.
למד במחנה בשלבי החינוך הראשונים, אך לא סיים את לימודיו.
הוא השתתף בפעילות טרור נגד צה"ל ונעצר מספר פעמים עד גיל 17, הן על ידי צה"ל והן על ידי מנגנוני הביטחון של הרשות הפלסטינית.
לאחר מכן הוא נעצר שוב פעמיים, ונאסר למשך חמש שנים.
מוחמד ג'אבר אבו שוג'אע היה ממייסדי גדוד טולכרם במרץ 2022, לצד מפקדו הראשון סיף אבו לבדה.
בהנהגתו התרחב הגדוד ומספר חבריו נאמד בכ-40 חמושים בספטמבר 2022. הגדוד מזוהה רשמית עם פלוגות אל-קודס, הזרוע הצבאית של הג'יהאד האיסלאמי.
בפברואר 2023 הגדוד כלל גם את סיעת "קבוצת התגובה המהירה", שהוקמה על ידי אמיר אבו ח'דיג'ה, פלג המזוהה עם גדודי חללי אל-אקצא, הזרוע הצבאית של הפת"ח.
הגדוד שמר על תיאום גבוה עם גדודים נוספים בשכם, בג'נין ובמקומות אחרים, ואף על פי שהוצב במחנה נור שמס, ביצע פעולות באזורים שונים בשומרון.
הגדוד גם עבד על ייצור מטעני חבלה וחומרי נפץ, בנוסף לפיתוח יחידות ניטור ותמיכה לוגיסטית הפועלות זו לצד זו עם יחידות קרביות.
ב-26 ביולי 2024 ברח אבו שוג'אע מבית החולים הממשלתי בטולכרם בחסות המון פלסטיני, לאחר ששירותי הביטחון הפלסטיניים כיתרו אותו וניסו לעצור אותו.
אבו שוג'אע היה מבכירי המבוקשים בצפון השומרון וניצל מחמישה ניסיונות התנקשות.
הוא היה אחראי לשורה של פיגועים, בהם רצח אמנון מוכתר שנרצח בקלקיליה.
ב-19 באפריל 2024 הופצה שמועה שאבו שוג'אע חוסל בפיצוץ בית במחנה נור שמס.
במסגדי טול-כרם התאבלו עליו, ואביו, סאמר ג'אבר, אמר כי כל המידע והאינדיקטורים מאשרים את מותו.
אולם הגדוד הכחיש את השמועה, ועד מהרה הופיע אבו שוג'אע בפומבי ושלף את נשקו במהלך הלוויה בטולכרם.
ב-29 באוגוסט 2024 לפנות בוקר הגיע מידע מודיעיני של השב"כ על מחבלים בכירים שמסתתרים במסגד בטולכרם.
בשעה 04:00 כיתרו לוחמי הימ"מ את המסגד בנוהל סיר לחץ, ובמהלכו ירו על המבנה מספר רקטות כתף.
על פי הודעת צה"ל, אבו שוג'אע ומחבל נוסף נהרגו מייד.
במהלך האירוע נפתחה אש ממבנה סמוך, שם זוהו עוד ארבעה מחבלים.
הכוחות השיבו באש, שממנה נהרגו שלושה מחבלים.
הרביעי, מוחמד קסאס, יצא עם ידיים למעלה והסגיר את עצמו.
אחיו מחמוד נהרג במהלך פשיטה של צה"ל על מחנה נור שמס.
אחיו הגדול עודאי נעצר מספר פעמים, בנוסף לאחיו הצעיר אחמד.
צה"ל פוצץ את בית משפחתו והם עברו לגור בבתים של שכנים וקרובי משפחה במחנה.
אבובאקר בארי הוא כדורגלן גמביאני המשחק בעמדת הקשר בקבוצת אוסטריה וינה מהבונדסליגה האוסטרית ובנבחרת גמביה.
בארי גדל באקדמיית סופרסטארס בגמביה, ובשנת 2018 הצטרף למחלקת הנוער של מכבי חיפה.
בהמשך שיחק בקבוצות הבוגרים של הפועל נוף הגליל, הפועל כפר שלם, הפועל ניר רמת השרון, הפועל כפר סבא ובני יהודה תל אביב במסגרת הליגה הלאומית.
הוא ערך 125 הופעות בליגה הלאומית במשך חמש עונות, והבקיע 14 שערי ליגה.
ב-29 ביוני 2024 חתם בארי על חוזה לשתי עונות באוסטריה וינה מהבונדסליגה האוסטרית.
ב-15 בנובמבר 2024 ערך בארי את הופעת הבכורה שלו בנבחרת גמביה, בהפסד 2-1 לנבחרת קומורו במסגרת מוקדמות גביע אפריקה לאומות 2025.
אחיו הוא הכדורגלן חמזה בארי.
מהמאדו אבובקאר נגידה הוא כדורגלן קמרוני המשחק בעמדת המגן השמאלי בקבוצת סטאד רן מליגת העל הצרפתית ובנבחרת קמרון.
נגידה גדל במחלקת הנוער של EFBC בקמרון.
ב-21 באוגוסט 2023 חתם על חוזה לחמש שנים בסטאד רן מליגת העל הצרפתית, והחל לשחק בקבוצת המילואים של המועדון.
ב-30 בנובמבר ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה של המועדון, בניצחון 0–3 על מכבי חיפה במסגרת שלב הבתים של הליגה האירופית לעונת 2023/2024. ב-9 בדצמבר ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה, בהפסד 1–2 למונקו במסגרת המחזור ה-15 לעונת 2023/2024.
ב-6 ביוני 2025 ערך נגידה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת קמרון, בניצחון 0–3 על נבחרת אוגנדה במשחק ידידות.
אַבְּוֵהְר היה מנגנון המודיעין הצבאי הגרמני בין 1921 ל-1944. השם תאם את דרישת מדינות ההסכמה בתום מלחמת העולם הראשונה מגרמניה, שלא תקים גוף מודיעין, אלא לצורכי הגנה בלבד.
החל מ-4 בפברואר 1938 היה תוארו המלא של הארגון "מחלקת חוץ לארץ להגנה בפיקוד העליון של הוורמאכט" .
במהלך רוב שנות קיומו עמד בראש הארגון אדמירל וילהלם קנריס, מתנגד חריף למשטר הנאצי, אשר הקיף עצמו במתנגדי משטר נוספים, כגנרל-מיור הנס אוסטר, שהיה סגנו, וכגנרל ארווין לאהוסן.
תחת הנהגתם הפך האבווהר למרכז חשוב לפעילי ההתנגדות הגרמנית לנאציזם ולמנגנון העוסק באופן פעיל בניסיונות להפיל את השלטון ובחתירה פעילה נגד ניצחון גרמניה במלחמה.
בשל כך הופסקה פעילות הארגון בשנת 1944 וראשיו הוצאו להורג.
האבווהר הוקם בשנת 1921 כחלק מ"משרד ההגנה" של רפובליקת ויימאר.
על פי חוזה ורסאי הותר לגרמניה להקים צבא בן 100,000 איש, שכונה רייכסווהר, ובמסגרתו הוקם השירות החדש.
מפקדו הראשון של השירות היה המאיור פרידריך גמפ (Gempp), עוזרו לשעבר של אוברסט ולטר ניקולאי (Nicolai), שהיה ראש מנגנון המודיעין הגרמני בזמן מלחמת העולם הראשונה.
בתחילה הורכב המנגנון מעשרה קצינים וצוות משרדי.
במהלך שנות ה-20 של המאה ה-20 הוקמו בארגון שלוש מחלקות: מחלקה I לסיור, מחלקה II לצפנים ולקליטת שידורי רדיו ומחלקה III לריגול נגדי.
בשנות ה-30 של המאה ה-20 אורגן מחדש משרד ההגנה.
ב-7 ביוני 1932 הועמד בראש הארגון קצין ימי בשם קפיטן קונרד פציג (Patzig).
נראה כי על אף שהארגון היה מורכב ברובו מקציני צבא היבשה, יוחסה לו חשיבות מועטה שלא אפשרה להעמיד בראשו קצין שאפתן וקרייריסט.
נראה גם כי קציני ים מנוסים יותר במתרחש בארצות זרות.
לאחר עליית הנאצים לשלטון ב-1933 נקלע פציג למאבק עם היינריך הימלר בשאלת נחיצותן של טיסות סיור מעל פולין.
כתוצאה מכך, פוטר פציג בשנת 1935, והוא נשלח לפקד על אוניית מערכה.
פציג הוחלף בקצין ימי אחר, קפיטן בצי הגרמני בשם וילהלם קנריס.
עוד בטרם התמנה קנריס למפקד האבווהר ב-1 בינואר 1935, הזהיר אותו קודמו בתפקיד מפני ניסיונות ההשתלטות של הימלר והיידריך על גופי המודיעין.
קנריס, שהיה מודע לרצון זה של בכירי ה-אס אס, היה בעצמו אמן התככים, ובמשך תקופה ארוכה הדף את ניסיונות ההשתלטות של אנשי האס אס, במקביל לניהול מדיניות עצמאית, אשר גבלה לעיתים בקו ההתנגדות הפעילה למשטר ולרוב אף עברה אותו.
בשנת 1938 היו אנשי האבווהר מעורבים בניסיונהּ של קבוצת קצינים, בראשות גנרל לודוויג פון בק, לתפוס את השלטון אם יורה היטלר על פלישה לחבל הסודטים, שהייתה עלולה להצית מלחמה עם בריטניה וצרפת, אשר במאזן הכוחות הקיים אז הייתה ל נחיתות משמעותית בניהולה.
בגידתן של בריטניה וצרפת בצ'כוסלובקיה במהלך ועידת מינכן והצלחתו המפתיעה של אדולף היטלר לקבל את חבל הסודטים ללא קרב הן שמנעו את הוצאת התוכנית לפועל.
בשנת 1938 ארגן קנריס את הסוכנות מחדש, וחילק אותה לשלושה חלקים:
היחידה המרכזית ("יחידה Z", בשל המילה "Zentrale" – מרכזי) – שימשה יחידת המטה של הארגון, וטיפלה גם בענייני כוח אדם וכספים.
בראש היחידה הועמד הגנרל מיור הנס אוסטר.
"יחידת חוץ לארץ" – הייתה בעלת מספר תפקידים: קישור למפקדת הוורמאכט, תיאום עם משרד החוץ הגרמני בעניינים צבאיים והערכת מסמכים זרים, עיתונות ותשדירי רדיו זרים.
אבווהר II ,I ו-III, שהיו יחידות ריגול:
יחידה I בראשות קולונל הנס פלקנברוק טיפלה באיסוף מידע בחוץ לארץ.
היו בה תת-יחידות לזיוף מסמכים, תת-יחידה לצבאות המערב, תת-יחידה לצבאות המזרח, תת-יחידה לאיסוף מידע צבאי טכני, תת-יחידה לתקשורת רדיו, תת-יחידה לביון אווירי, תת-יחידה לביון ימי, תת-יחידה לביון אווירי טכנולוגי, תת-יחידה לביון כלכלי ותת-יחידה לביון טכנולוגי.
יחידה II בפיקודו של גנרל ארווין לאהוסן טיפלה בנושא החבלה ויצרה קשר עם קבוצות מיעוט בארצות חוץ לצורך ביצוע פעולות חבלה ואיסוף מידע.
ליחידה זו הייתה מסופחת יחידה בשם "יחידת ברנדנבורג", שהייתה יחידת קומנדו עילית בסדר גודל שעלה במהלך המלחמה מפלוגה לדיוויזיה.
יחידה III בפיקודו של קולונל אגברט בנטיווני הייתה יחידת הריגול הנגדי, האחראית למבצעי סיכול ריגול בתעשייה הגרמנית, שתילת מידע כוזב, חדירה לרשתות ריגול זרות וסיכול מבצעי חבלה על אדמת גרמניה.
יחידות האבווהר כללו יחידות קישור לצבא, לצי וללופטוואפה, אשר היו מעבירות דרישות למידע ספציפי על פי צרכים מבצעיים שוטפים.
בכל מחוז ממחוזותיה הצבאיים של גרמניה הוקמה יחידת אבווהר על פי הדגם של היחידה הארצית, כלומר: נוכחות לאגף הריגול, אגף החבלה ולאגף הריגול הנגדי.
יחידות מחוזיות אלו היו בפיקודו של קצין צבא או צי בכיר, ודיווחו ישירות למטה האבווהר.
המבצעים שניהלו היחידות המחוזיות היו על פי תוכנית שתכנן קנריס, על פי דרישות שקיבל ממטה הצבא, ולאחר 1941 ישירות מהיטלר.
בפועל, לכל יחידה מחוזית ניתן כר פעולה נרחב לתכנון וביצוע פעולות.
כל יחידה מחוזית יכלה לגייס סוכנים לעצמה, והאבווהר הפעיל רשת של "ציידי כישרונות".
ברוב המקרים היו סוכני האבווהר אזרחים מגויסים, ולא אנשי צבא.
בארצות נייטרליות הסווה האבווהר את פעולותיו כאשר פעל משגרירויות או משלחות סחר.
בארצות נייטרליות אך ידידותיות, כספרד של פרנקו, החזיק האבווהר יחידה מחוזית בנוסף ליחידה מוסווית, שפעלה מן השגרירות הגרמנית.
פעולותיו הצבאיות של האבווהר בזמן מלחמת העולם השנייה
תחת פיקודו של קנריס התרחב האבווהר והוכיח עצמו כמנגנון מודיעין יעיל בשנים הראשונות של המלחמה.
הצלחתו הגדולה ביותר הייתה "מבצע נורדפול" (Nordpol), שתוכנן נגד המחתרת ההולנדית, אשר באותו הזמן אומנה וחומשה על ידי שירותי המודיעין הבריטיים.
במרץ 1941 הכריחו אנשי האבווהר סוכן בריטי שנתפס לשדר לבריטניה מסרים שאפשרו לאבווהר לחדור אל הרשת ההולנדית, ולמעשה לשלוט בה במשך שנתיים, לתפוס כל סוכן שנשלח אליהם ולהמשיך בשידור מסרים כוזבים.
עם כל זאת, תפקודהּ של האבווהר בזמן המלחמה היה כושל.
רוב המודיעין שאספה לא התקבל בעין יפה בשל סיבות פוליטיות, הקשורות בהנהגה הגרמנית.
התחרות עם שירותי המודיעין שבשליטת האס אס הייתה יותר מתחרות בין שירותי מודיעין מתחרים; ככל שהתקדמה המלחמה הפכו פעולותיהם של אוסטר וקנריס לפעולות התנגדות למשטר, שהשפיעו על יעילותו של השירות שהפעילו.
קנריס ואוסטר היו מבכירי הקושרים בקשר העשרים ביולי, ואף העסיקו יהודים כסוכנים וסייעו למספר יהודים קטן להימלט לשווייץ.
בידיעתו של קנריס, סייעו סוכני האבווהר לעיתים לכוחות האויב ולסוכניו.
קנריס סיפק להיטלר מידע כוזב שהניא אותו מלפלוש לשווייץ, וכן שכנע את פרנקו לא לאפשר מעבר כוחות גרמניים דרך ספרד לכיבוש גיברלטר.
האס אס חקר פעילויות אלו במשך שנים, והאשים את קנריס בתחילה כי הערכות המודיעין שלו, במיוחד בכל הנוגע לחזית הרוסית, נגועות בתבוסתנות.
פעולות ההתנגדות של האבווהר למשטר הנאצי
מתחילת המלחמה פעל הנס אוסטר בחשאי באופן שנועד למנוע מגרמניה את הניצחון במלחמה.
לאחר כיבוש פולין והכנת התוכניות למתקפה במערב, היה האבווהר מעורב בניסיון נוסף של הגנרלים להפיל את היטלר, אך זה נכשל בנסיבות דומות.
המתקפה במערב נדחתה מחודש לחודש, ובין נובמבר 1939 ומאי 1940 ניתנו לצבא מספר פקודות להתכונן למתקפה.
ידידו הקרוב של אוסטר היה הנספח הצבאי ההולנדי בברלין, קולונל בשם סאס.
אוסטר גילה לו, בתחילה ברמזים, וככל שהתקרב מועד ההתקפה באופן מפורש יותר ויותר, על המתקפה הקרבה.
בעלות הברית לא עשו דבר עם המידע שקיבלו, מחשש שהמדובר בסוכן פרובוקטור.
המתקפה הצליחה להיות הפתעה אסטרטגית, הן במועד ביצועה, הן בתוכנית המתקפה והן ביתרון האדיר של הצבא הגרמני בטקטיקה ובאסטרטגיה של לוחמת השריון.
קנריס ואוסטר המשיכו בניסיונותיהם למגעים עם בעלות הברית וקיימו קשר עם סוכן אמריקני בשם אלן דאלס לימים, ראש ה-CIA.
דאלס שהה בשווייץ ושימש מתווך בין קבוצת הקושרים באבווהר לבין בעלות הברית.
במהלך כל הפעילות הזו התקיימה יריבות בין האבווהר ובין גורמים נוספים ב"רייך השלישי", ובמיוחד הגסטאפו והאס דה.
גורמים אלו, נאמנים למפלגה הנאצית ולאדולף היטלר, ניסו במשך שנים לעלות על עקבות הקושרים כנגד היטלר ולהביא למעצרם.
בשנת 1943 היה האבווהר מעורב בניסיון כושל להצלת יהודים שנקרא "מבצע U7".
במבצע זה נשלחו לשווייץ שלושה עשר יהודים, במסווה של סוכני אבווהר ודיפלומטים.
בתיאום המבצע עסק אחד מראשי הקושרים כנגד היטלר, הנס פון דוהנאני, עורך דין אשר כבר מתחילת שנות השלושים החל לאסוף חומר נגד היטלר בתיק סודי שנועד לשמש בסיס למשפטו של היטלר, לכשזה יודח.
עם פרוץ המלחמה קיבל דוהנאני תפקיד באבווהר, והיה לאחד מאנשי סודו של אוסטר במבצעיו.
שווייץ דרשה כסף במטבע זר עבור כל יהודי שהוברח במסגרת המבצע, ודוהנאני שלם.
נתיב המטבע הזר, והעבירות שבוצעו על חוקי המטבע הגרמנים, הוביל את הגסטאפו הישר אל דוהנאני, וזה נעצר יחד עם אדם נוסף בשם דיטריך פון בונהופר שהיה מעורב בעניין.
על חלקו במבצע זה קיבל דוהנאני את תואר חסיד אומות העולם מיד ושם.
אוסטר, שהבין שהגסטאפו בעקבותיו, פרש מכל פעילות.
קנריס המשיך זמן קצר לעמוד בראש האבווהר לאחר פרישתו של אוסטר.
הנטל שהוטל על כתפיו היה עצום.
מחד, היה ראש מנגנון המודיעין הצבאי בעת מלחמה, ואחראי על פעולות מסובכות של ריגול וריגול נגדי, תוך ניהול מאבק מוחות עם מנגנוני המודיעין של בעלות הברית.
מאידך, היה מטהו באבווהר אחד מן המרכזים הראשיים בקשר נגד השלטון.
קנריס המשיך במדיניותו שנועדה לגרום לגרמניה להפסיד במלחמה לבעלות הברית המערביות.
הוא הטעה את היטלר לחשוב שבעלות הברית לא ינחתו באנציו ב-1943 ונטע במוחו את המחשבה שמיליוני עובדי כפייה שהובאו לתחומי הרייך יכולים להתקומם.
דבר זה הביא למתן פקודה ל"צבא המולדת", ארמיית עתודה שנועדה לשמש להשמת כוחות מילואים וחיילים שסיימו את אימונם הבסיסי, להכין תוכנית מבצע להזרמת כוחות לברלין במקרה של התקוממות מסוג זה.
הכנת הפקודה הוטלה על קלאוס שנק פון שטאופנברג, מראשי הקושרים, והפקודה "מבצע ואלקירי" נוצלה על ידי הקושרים על מנת להזרים לבירה כוחות הנאמנים להם בשעת הצורך.
נפילתו של קנריס וחיסול האבווהר
האירוע שהוביל לנפילתו של קנריס ולחיסול האבווהר התרחש ב-10 בספטמבר 1943 ונודע בשם "מסיבת התה של גב' סולף".
יוהנה (האנה) סולף הייתה אלמנתו של פקיד בכיר במשטר הקייזר, וזמן רב הייתה מעורבת בפעולות התנגדות למשטר ובקשרים עם אינטלקטואלים שהתנגדו למשטר והתאספו יחדיו במה שנקרא באופן בלתי פורמלי חוג סולף.
במסיבת תה שערכה חברתה החוג אליזבת פון ת'אדן נכח רופא שווייצרי בשם רקצה, שהתברר כי הוא למעשה סוכן הגסטפו.
רקצה דיווח על "מסיבת התה" לממונים עליו, וב-12 בינואר 1944 נעצרו אנשי חוגה של סולף ומאוחר יותר הוצאו כולם להורג, פרט לסולף ובתה.
אחד מאנשי החוג היה אוטו קיפ, עובד משרד החוץ, שהיה בעל קשרים באבווהר, ובהם קשרים עם סוכני אבווהר באיסטנבול.
סוכנים אלו זומנו לחקירה, אך ביודעם את הצפוי להם, הקדימו וערקו לשורות הבריטים.
הגסטפו האמין כי הסוכנים שערקו הסגירו עמם את הקודים הסודיים של האבווהר, וכי הארגון כולו חשוף לבריטים.
על אף מאמצי האבווהר להטיל את האשמה על אנשי האס אס או שירות החוץ, זומן קנריס ל"ריאיון" עם היטלר, שבו הואשם בכך שהביא לכך שהאבווהר "פורק לחתיכות".
קנריס הסכים לכך ופוטר בו במקום.
ב-11 בפברואר 1944 הוציא היטלר צו המכפיף את האבווהר ל"לשכה לביטחון הרייך", ה-RSHA, שבראשה עמד ארנסט קלטנברונר.
לקנריס עצמו ניתן תפקיד חסר תוכן של אחראי על הלוחמה הכלכלית.
הוא הושם במעצר בית זמן קצר לאחר מכן, והוחלף על ידי אחד מסגניו בסוכנות הביון, קולונל אלכסנדר הנזן.
הנזן המשיך בפעילויות נגד המשטר, מן המקום בו הפסיק קנריס, וניסה לשמש איש הקשר של הקושרים במערב.
ביום הקשר, 20 ביולי 1944, נמצא הנזן במטה הקושרים ב"בנדלר שטראסה", כשהוא מוכן לקבל על עצמו שליחות אל מעצמות המערב במדריד.
אך הקשר נכשל, הנזן נעצר והוצא להורג לאחר זמן קצר.
תפקידו ההיסטורי של האבווהר תם.
לאחר כישלון קשר העשרים ביולי נעצרו גם אוסטר וקנריס.
הם הוחזקו במעצר במחנות ריכוז במשך כמה חודשים, כפי הנראה כקלף מיקוח בשל קשריהם עם בעלות הברית.
בסופו של דבר הוצאו להורג אוסטר, קנריס, דוהנאני ובונהופר באותו היום, 9 באפריל 1945, חודש לפני כניעת הנאצים במלחמה.
אֲבוּדִים היא סדרת טלוויזיה אמריקאית מסוגות הדרמה המשכית, מתח ומסתורין הכוללת אלמנטים של מדע בדיוני ופנטזיה, ועוקבת אחר סיפורם של ניצולי התרסקות מטוס שנקלעו לאי טרופי מסתורי באוקיינוס השקט.
סדרת הטלוויזיה הופקה על ידי אולפני ABC ו-Bad Robot Productions, עלתה לשידור בספטמבר 2004 ונפרסה על פני שש עונות ו-121 פרקים עד למאי 2010. צילומי הסדרה נערכו בהוואי.
בשל צוות השחקנים והכותבים הגדול וכן עלויות ההפקה הגבוהות, בעת שידורה הייתה הסדרה אחת מהפקות הטלוויזיה היקרות.
הסדרה הופקה ונכתבה על ידי ג'יי ג'יי אברהמס, ג'פרי ליבר, דיימון לינדלוף וקרלטון קיוז, אשר נעזרו בכל פרק בשורה ארוכה של במאים ותסריטאים.
במרכז העלילה עומדים ניצולי ההתרסקות אשר מנסים להתגבר על קשיים ואתגרים שונים על מנת לשרוד במציאות חייהם החדשה.
עד מהרה הם מגלים כי האי בו הם שוכנים איננו רגיל ושהוא כולל שפע של מרכיבים מסתוריים לרבות אוכלוסייה מקומית.
לצד קטעי העלילה מציר הזמן העיקרי של הניצולים באי, משולבים גם קטעי פלשבק מחייהם טרם ההתרסקות.
החל משלהי העונה השלישית משולבים לצד קטעי הפלשבק גם קטעי פלשפורוורד מחיי הניצולים לאחר יציאתם מהאי, ובהמשך ציר הזמן העיקרי חווה מסע בזמן לשלבים מוקדמים בתולדות האי.
בחלקים מאוחרים של הסדרה זוכים להתמקדות גם דמויות שאינם מניצולי ההתרסקות, לרבות אנשים שחיו על האי טרם התרסקות המטוס.
סדרת הטלוויזיה רוויית רמזים, משמעויות נסתרות, תעלומות, מיתולוגיה, מאבקי כוח ומורכבות, ולאורך השנים ריכזה סביבה קהילת מעריצים יוצאת דופן בהיקפה אשר התבטאה באינספור אתרי מעריצים ופרשנויות.
הצלחתה של אבודים נחשבה לחסרת תקדים, ושלוש העונות הראשונות שלה זכו בארצות הברית לשיעורי צפייה ממוצעים של כ-15 מיליון צופים לפרק.
בעונות הבאות נרשמה ירידה בשיעורי הרייטינג של הסדרה, אך בדרך כלל היקפי הצפייה בפרקים לא ירדו מ-9 מיליון צופים.
אבודים זכתה לשבחים רבים ולשפע של פרסים, לרבות פרסי אמי וגלובוס הזהב.
מבקרים מציינים את הסדרה כאחת מסדרות הדרמה הגדולות ביותר בכל הזמנים.
לצד שני משחקי מציאות חלופית, הסדרה זכתה גם לעיבוד למשחק מחשב.
ניצולי התרסקות המטוס של טיסת אושיאניק 815 מסידני שבאוסטרליה ללוס אנג'לס שבארצות הברית מוצאים את עצמם על אי טרופי בלב האוקיינוס השקט.
מהר מאוד הם מגלים שקיימות באי סכנות שאיתן עליהם להתמודד, וככל שהעונה מתקדמת נחשפים גורמים מסתוריים נוספים: עשן שחור שמשוטט בג'ונגל, צוהר מעשה ידי אדם שמסרב להיפתח ובני אדם נוספים שחיים באי, בהם "האחרים", קבוצה עוינת שקיומה נרמז.
עונה זו מתחילה בגילוי תוכנו של הצוהר שאותו פתחו הניצולים בסוף העונה הראשונה, ומה שהם מגלים שם ממשיך להעסיק אותם לאורך כל העונה.
חשיפת תוכן הצוהר מגלה לנו את "יוזמת דארמה", פרויקט מסתורי שביצעה מחקרים מדעיים על האי שעשוי להיות המפתח להבנת התופעות המסתוריות המתרחשות באי.
בעונה זו מיקוד העלילה משתנה, ופונה לקבוצת ניצולים אחרת מטיסה 815, אלו ששרדו מזנב המטוס, והשתלבותם עם המחנה הראשי.
בעונה זו מידע נוסף מתגלה אודות "האחרים".
העונה השלישית חושפת את סיפורם של "האחרים", קבוצת האנשים המסתורית שחיה על האי עוד לפני הניצולים והופיעה פעמים בודדות בשתי העונות הראשונות.
העונה עוסקת בהיתקלויות החוזרות ונשנות בין "האחרים" לניצולים, בחזיונות שמנבאים את העתיד הפוקדים אדם בשם דזמונד ובמשולש האהבה של ג'ק, קייט וסויר.
העונה מתמקדת ב"אחרים" ומגלה את סיפורם וסודותיהם, את מאבקם נגד הניצולים ומטרתם האמיתית בו ואת אמונתם במנהיגם המסתורי, שניחן בכוחות שונים ושמו ג'ייקוב.
בסיום העונה מתגלה כי האחרים אשר גרים על האי הם אינם "הרעים" אלא "הטובים", ומטרתם היא להגן על האי, אולם הניצולים מבינים זאת רק לאחר שהרגו את מרבית האחרים בקרב הגנת המחנה על ידי ג'ין, סעיד, ברנרד, ג'ולייט, סויר והארלי.
העונה הייתה אמורה לכלול בהתחלה כ-16 פרקים, אך שביתת התסריטאים שהתרחשה בארצות הברית בין החודשים נובמבר 2007 לפברואר 2008, גרמה לקיצוץ מספר הפרקים ל-14.
עלילת העונה ממשיכה את סוף אירועי העונה השלישית כאשר קבוצת אנשים מגלה את מיקומו של האי לאחר שיצרה קשר עם ניצולי טיסת אושיאניק.
הניצולים מחכים להצלה הבאה וקרבה, אולם ייתכן שהאינטרסים של אותם אנשים עמם יצרו קשר, שונים מכפי שחשבו.
פורמט הפרק בסדרה משתנה: החל מעונה זו התמקדות הפרק באחת מהדמויות עשויה להתבטא גם בהצצות אל עתידה בפלשפורוורד ולא רק אל עברה בפלשבק, כמו בשלוש העונות הראשונות.
חלק מהפרקים מכילים פלשבקים, בעוד חלק מכילים פלשפורוורדים המגלים שחלק מניצולי הטיסה הצליחו לעזוב את האי, בעוד חלק נשארו מאחור.
בעונה זו העלילה מתמקדת סביב הקשר בין אנשי האי לאנשי הספינה של וידמור העוגנת מול האי.
לבסוף שישיית ניצולים מצליחה לצאת מהאי.
עלילת העונה החמישית מתמקדת בקבוצת האנשים שנשארו על האי ובקבוצת האנשים שיצאו ממנו, כאשר חלק מאלו שנשארו על האי חוזרים בזמן 30 שנה אל שנת 1974 ומצטרפים ליוזמת דארמה.
ששת הניצולים שהצליחו לצאת מהאי, המכונים בתקשורת "שישיית אושיאניק", מנסים לשקם את חייהם ולחזור לשגרה, אולם כל אחד מהם, מסיבותיו שלו, לא מצליח בכך.
הם מתאגדים וחוזרים לאי בטיסה, על ידי התרסקות מתוכננת של טיסה 316 של חברת אג'ירה.
עם הגיעם לאי מתברר שחלקם חזרו בזמן והגיעו לאי הממוקם כעת בסוף שנות ה-70, וחלקם נשארו בשנת 2007. אלה שהגיעו לשנות ה-70 מצטרפים כמגויסים חדשים ליוזמת דארמה וחוברים אל הניצולים ששהו שם כבר שלוש שנים.
לקראת תום העונה מסתבר להם כי ייתכן שיוכלו לשנות את גורלם של כל נוסעי טיסת אושיאניק שמתו או שנשארו בחיים.
זאת, אם יוכלו למנוע פיצוץ שגרם לשחרור מטען גדול של אנרגיה אלקטרומגנטית שלאחר 30 שנה תגרום בעקיפין להתרסקות המטוס.
לכאורה נראה כי הניסיון הצליח אבל לא יודעים בבירור.
לעונה שני צירי עלילה נפרדים המוצגים במקביל.
בראשון, נחשפות הדמויות כאשר הטיסה לא מתרסקת אך עדיין הן מתלכדות סביב הטיסה המקורית.
במהלך העונה כל הניצולים נפגשים בדרכים מסוימות ובחלוף הזמן הם נזכרים בעלילותיהם באי.
דזמונד מקבץ את שאר הדמויות וגורם להן לחוות מחדש את חייהן על האי.
בסוף העונה מתגלה כי היה מדובר במעין לימבו, שבו כל הדמויות נפגשו לאחר שמתו, כל אחת בזמנה שלה, כדי להמשיך יחד לעולם הבא.
במקביל, עלילת השורדים על האי נגללת אל שיאה.
ג'ייקוב בוחר בג'ק להחליפו כדי לשמור על העולם מפני הרוע שמייצגת מפלצת העשן, היא האיש בשחור.
ג'ק מביס את האיש בשחור תוך שהוא מקריב את חייו שלו.
קייט, סויר וקלייר מצליחים לעזוב את האי עם פרנק, מיילס וריצ'רד.
הארלי מתמנה למחליפו של ג'ייקוב ונשאר על האי בעוד שבן מתמנה למחליפו של ריצ'רד בן האלמוות, "סגנו" של הארלי.
הסדרה מכילה צוות שחקנים הכולל 14 עד 16 שחקנים ראשיים ועוד מספר גדול של שחקני משנה, מספר לא שגרתי ביחס לסדרת טלוויזיה רגילה.
עם זאת, לא כל הדמויות זוכות לחשיפה בפרק אחד.
העונה הפותחת של הסדרה מציגה 14 דמויות ראשיות מתוך 48 ניצולי הטיסה שהתרסקה על האי.
מת'יו פוקס מגלם את ג'ק שפרד, מנתח מוטרד ומנהיג הניצולים.
טרי אוקווין מגלם את דמותו המסתורית של ג'ון לוק.
ג'וש הולווי מגלם נוכל בשם ג'יימס "סויר" פורד.
אוונג'לין לילי משחקת אסירה נמלטת בשם קייט אוסטין.
נאבין אנדרוס מגלם חייל לשעבר בשורות משמר הרפובליקה העיראקית בשם סעיד ג'ארח.
חורחה גרסיה מגלם זוכה לוטו חסר מזל בשם הוגו "הארלי" רייס.
דומיניק מונאהן משחק כוכב רוק לשעבר ונרקומן בשם צ'ארלי פייס.
יוג'ין קים מגלמת את בתו של איש עסקים מאפיונר רב עוצמה וכעקרת בית בשם סאן קוון ודניאל דיי קים מגלם את בעלה, ג'ין-סו קוון.
הארולד פרינו ג'וניור מגלם ארכיטקט וקבלן בשם מייקל דוסון בעוד מלקולם דייוויד קלי הילד, מגלם את בנו, וולט לויד.
מגי גרייס משחקת מורה לריקוד לשעבר בשם שאנון רתרפורד.
איאן סומרהולדר משחק את בון קארלייל, מפקח בכיר בחברת החתונות של אימו ואחיה החורג של שאנון.
אמילי דה רייבין משחקת את קלייר ליטלטון, בחורה אוסטרלית שמגיעה לאי כשהיא בהיריון מתקדם.
בהמשך הסדרה השתנה צוות השחקנים בצורה משמעותית.
דמויות רבות הוצאו מן העלילה ופינו את מקומן לדמויות חדשות.
עונה ראשונה: בון קארלייל היה הדמות הראשונה לעזוב והוא הוצא כבר לקראת סוף העונה הראשונה.
עונה שנייה: מלקולם דייוויד קלי, המגלם את וולט, הפך לשחקן אורח בעונה זו לאור המאורעות שהתרחשו בסיום העונה הראשונה.
מאגי גרייס, המגלמת את שאנון, עזבה את הסדרה בעונה השנייה לאחר שמונה פרקים.
לצוות השחקנים בעונה השנייה הצטרפו מישל רודריגז המשחקת מאבטחת ושוטרת לשעבר בשם אנה לוסיה קורטז, סינתיה ווטרוס המשחקת את ליבי ואדוואלה אקינואויה-אגבאג'ה המשחק כומר ניגרי ופושע לשעבר בשם מר אקו.
דמויותיהן של אנה לוסיה וליבי הוצאו מהעלילה לקראת סוף העונה השנייה.
בסוף העונה השנייה הוצאו גם דמויותיהם של וולט ומייקל.
עונה שלישית: בעונה השלישית קיבל הנרי איאן קיוזיק, שהופיע עוד בעונה השנייה, מעמד של שחקן ראשי בגילום דמותו של דזמונד דייוויד יום - חייל לשעבר בצבא הסקוטי אשר הגיע לאי עוד לפני התרסקות המטוס.
גם מייקל אמרסון קיבל תפקיד ראשי בגילום דמותו של בנג'מין ליינוס (שהיה ידוע בעונה השנייה בשם "הנרי גייל"), מנהיגם של האחרים.לצוות השחקנים צורפו שלושה שחקנים נוספים: אליזבת מיטשל בתור ג'ולייט בורק - רופאה בשורות האחרים ורודריגו סנטורו וקייל סנצ'ז בתור פאולו וניקי - ניצולים נוספים מהתרסקות המטוס.
דמותו של מר אקו הוצאה בתחילת העונה.
דמויותיהם של ניקי ופאולו הוצאו מהר מאוד מהסדרה לאחר ביקורות רבות על המהלך התסריטאי של שילובם בעלילה.
דמותו של צ'ארלי הוצאה בסוף העונה בעקבות השתלשלות האירועים בפרק הסיום.
עונה רביעית: בעונה הרביעית הצטרפו שלושה שחקנים חדשים: ג'רמי דייוויס בתפקיד דניאל פאראדיי - פיזיקאי המעורער בנפשו, רבקה מדר בתפקיד שארלוט לואיס - אנתרופולוגית שמחפשת את מקום הולדתה וקן ליונג בתפקיד מיילס סטורם - מגרש רוחות.
דמותו של מייקל דוסון הוחזרה לצוות השחקנים (לאחר שעזבה בסוף העונה השנייה) אך מייקל לא חזר בעונה החמישית.
דמותה של קלייר ליטלטון הוצאה לקראת סוף העונה בשל השתלשלות האירועים.
עונה חמישית: בעונה החמישית לא נוספו שום שחקנים ראשיים, אך היו מספר שחקנים אורחים בולטים: זולייקה רובינסון בתפקיד אילנה, סעיד טמאגוי ורייקו איילסוורת'.
רבקה מדר שגילמה את שארלוט לואיס הוצאה בתחילת העונה, ודמותו של ג'רמי דייוויס שגילם את דניאל פאראדיי הוצאה בסוף העונה.
דמותה של ג'ולייט בורק בגילומה של אליזבת מיטשל עזבה את הסדרה בסוף העונה החמישית.
עונה שישית: בעונה השישית, 3 שחקנים ששימשו כדמויות משנה בעבר קיבלו מעמד של תפקיד ראשי: נסטור קרבונל שמגלם את ריצ'רד אלפרט, זולייקה רובינסון שגילמה את דמותה של אילנה וג'ף פאהיי שמגלם את פרנק לפידוס.
בנוסף חזרה אמילי דה רייבין לגלם את דמותה של קלייר ליטלטון בתחילת העונה.
אבודים, לצד מאפייניה הדרמטיים, כוללת תופעות מסתוריות וחסרות הסבר המשתייכות לתחום המדע הבדיוני והעל-טבעי.
יוצרי הסדרה התייחסו לאלמנטים אלה בסדרה כאל המיתולוגיה של הסדרה, והם מהווים מוקד לספקולציות רבות בקרב מעריצי הסדרה.
המיתולוגיה של אבודים והעלילה המורכבת של הסדרה הן בסיס המשיכה הגדול לתופעת ההערצה שלה.
המסתורין הביא לאורך השנים להעלאת תאוריות וספקולציות רבות על ידי מעריצי הסדרה.
הוקמו אתרי מעריצים ופורומים רבים שמטרתם לסקור ולדון בסדרה ולבחון לעומק את המוצג בה לפרטי פרטים, על מנת לפענח את האלמנטים המסתוריים הבלתי פתורים שעלו בעלילת הסדרה.
התאוריות הנפוצות התמקדו בעיקר בטבעו של האי, במקור של "מפלצת העשן" ושל "האחרים", במשמעות המספרים, ובסיבות להתרסקות ולהישרדות של הנוסעים על האי.
חלק מהתאוריות הנפוצות ביותר בקרב צופי הסדרה נידונו ונפסלו על הסף לאורך שנות שידור הסדרה על ידי יוצרי הסדרה עצמם.
אף על פי כן, היוצרים ציינו מספר פעמים כי ישנם אנשים שמאוד קרובים לפתרון, ופשוט חסר להם מידע על מנת להשלים אותה.
אחת התאוריות המפורסמות בתחילת הסדרה הייתה שניצולי טיסת אושיאניק 815 למעשה נהרגו בהתרסקות והאי משמש "תחנת מעבר" לעולם הבא (כור המצרף).
תאוריה זו נדחתה במפורש על ידי ג'יי ג'יי אברהמס והופרכה בהמשך הסדרה.
דיימון לינדלוף דחה את הספקולציות כי חלליות או חייזרים משפיעים על ההתרחשויות על האי, וכן דחה את התאוריה שלפיה כל מה שמתרחש בסדרה הוא למעשה מציאות מדומה בתוך ראשו של אחד הניצולים.
תאוריה זו גם קיבלה התייחסות שלמה באחד מן הפרקים של הסדרה.
קרלטון קיוז דחה את התאוריה שלפיה האי הוא למעשה תוכנית מציאות שהניצולים משתתפים בה ללא ידיעתם, ולינדלוף דחה פעמים רבות את התאוריה כי "מפלצת העשן" היא למעשה ענן ננורובוטים.
היוזמה הופיעה לראשונה בפרק השלישי של העונה השנייה, "התמצאות" (Orientation), דרך סרטון התמצאות בתחנת הברבור.
ד"ר פייר צ'אנג (פרנסואה צ'או), מסביר כי הפרויקט החל בשנת 1970. היוזמה הקימה תחנות שונות ברחבי האי למטרות שונות, כגון תחנה רפואית, תחנה בוטנית ומחקר מסע בזמן.
בן ליינוס מגיע לאי כילד לאחר שלאביו הוצעה עבודה במסגרת היוזמה.
גם שארלוט גדלה בין אנשי יוזמת דארמה ולא ידוע מתי הגיעה לאי.
לאחר שהם נעים בזמן, סויר, ג'ולייט, מיילס, דניאל וג'ין מגיעים אל האי בשנת 1974 ומצטרפים ליוזמת דארמה.
לאחר שלוש שנים, בשנת 1977, מצטרפים גם קייט, ג'ק והארלי ליוזמה.
הסדרה פותחה באופן בלעדי על ידי רשת ABC לאחר שבינואר 2004 לויד בראון, מנהל אולפן לשעבר, סיפר על רעיון העלילה לג'יי ג'יי אברהמס (יוצר הסדרה).
העלילה שהעלה בראון מספרת על מטוס שמתרסק על אי מרוחק.
אברהמס קיבל בחיוב את רעיונו של בראון, אך בעיה אחת עמדה בפניהם, מאחר שכל הסדרות לעונת הסתיו של ABC כבר היו בשלבי הפקה.
למרות הלחץ הגדול מבחינת לוח הזמנים, השניים התחילו בפיתוח הסדרה, דבר שהיה לא פחות קשה מבחינת בניית הדמויות ומבחינת הפקת הפיילוט.
את פיתוח הדמויות עשה אברהמס בעזרתו של דיימון לינדלוף.
הפקת פרק הפיילוט הייתה היקרה בהיסטוריה ועלתה כ-11 מיליון דולר (ממוצע העלות של הפקת פרק פיילוט באורך של מעל לשעה בסדרה בארצות הברית הוא כ-4 מיליון דולר).
יותר ממיליון דולר הושקעו ברכישה, בחיתוך ובשילוח חתיכות מטוס הנוסעים לוקהיד L-1011 להוואי.
ב-2004, לאחר שנים של קשיים ב-ABC, הצליחה אבודים לצד הסדרות "עקרות בית נואשות" ו"האנטומיה של גריי" להפוך את ABC שוב לאחת הרשתות המצליחות בארצות הברית.
הפקת הסדרה הכריזה כי היא לא תעביר את מקום הצילומים בעונה השנייה.
לכל פרק בסדרה יש תבנית קבועה לפיה הוא מתרחש.
אורכו הממוצע של הפרק נע בין 40 ל-45 דקות.
כל פרק מתחיל בפתיחה קרה - התחלת התרחשות הסדרה עוד לפני הצגת פתיח כלשהו או הצגת השחקנים המשתתפים.
הפתיחה הקרה יכולה להימשך בין דקה ל-10 דקות.
לאחר מכן, מופיע הפתיח של הסדרה שנמשך לא יותר מכמה שניות.
במהלך הפתיח מופיע שם הסדרה (LOST) בלבן על רקע שחור ובהטייה הצידה, קטן ולא בפוקוס.
בהדרגה הטקסט מתחדד ומתקרב ל"מצלמה" עד ש"גולש החוצה" מהמסך, על רקע מוזיקה צורמת.
לאורך הפרק מתוארת התקדמות העלילה וההתרחשויות על האי עליו התרסקו הניצולים בזמן הווה, כשבכל פרק משולבות קפיצות לעבר (פלשבקים) או לעתיד (פלשפורוורד) של אחת הדמויות הראשיות.
על ידי חיבור כל הקפיצות המקוטעות בפרק מתקבל סיפור שמתרחש בזמן אחר, מחוץ לאי, ומתקשר לפעולותיה ותחושותיה של הדמות בהווה, על האי.
קפיצות לעתיד הופיעו לראשונה בפרק האחרון של העונה השלישית.
דרך הקפיצות הסדרה פורצת את תבנית הסיפור השגרתי על האי ומתארת סיפורי משנה תוך שימוש ברקעים אחרים, כדוגמת בית משוגעים או סחר הסמים באפריקה.
פרק יכול להסתיים בצורה מותחת עם אלמנט מפתיע או קליף האנגר ואז, העלילה תיקטע בדרמטיות ידי הופעת הטקסט "LOST" בלבן על גבי שחור וקול של "בום" חזק ומבהיל ברקע.
האפשרות השנייה לסוף פרק היא סיום רגוע וסגור אשר בו יופיע אותו הטקסט בצורה עדינה יותר.
כמעט כל הסצנות של הסדרה צולמו בהוואי באי אואהו.
כמו כן, לאורך הסדרה צולמו אזורים עירוניים שונים בהונולולו אשר ייצגו מיקומים שונים ברחבי העולם, כגון קליפורניה, ניו יורק, איווה, מיאמי, קוריאה הדרומית, עיראק, ניגריה, אנגליה, פריז, תאילנד, ברלין ואוסטרליה.
למשל, סצנות אשר התרחשו בנמל התעופה של סידני צולמו למעשה במרכז הכנסים של הוואי בהונולולו.
כמו כן, בונקר ממלחמת העולם השנייה, שימש כאתר צילומים עבור מתקן צבאי של המשמר הרפובליקני העיראקי.
סצנות אשר התרחשו במהלך החורף במוסקבה צולמו במוזיאון ברניס בישוף בהונולולו.
חלק מהסצנות בפרק הסיום של העונה השלישית צולמו בלוס אנג'לס.
שתי סצנות בעונה הרביעית צולמו בלונדון, משום שאלן דייל אשר מגלם את צ'ארלס וידמור שיחק באותה העת במחזמר "ספאמלוט" ובשל כך לא היה מסוגל לנסוע להוואי.
דמותו המקורית של ג'ק, הייתה אמורה במקור למות כבר בפרק הפיילוט, והיוצרים קיוו שמייקל קיטון יהיה זה שישחק אותה.
למרות זאת, התעקשו המנהלים של ABC להשאיר את ג'ק בחיים.
לפני שהוחלט להשאיר את ג'ק בחיים, הייתה אמורה קייט לקחת את תפקידו בתור מנהיגת הניצולים.
בתחילה, הייתה דמותה של קייט אמורה להיות אישה מבוגרת יותר בדומה לדמות של ניצולה משנית יותר בסדרה בשם רוז.
דומיניק מונאהן נבחן בתחילה לגלם את דמותו של סויר, שבאותו הזמן היה אמור להיות נוכל בדמות איש עסקים עירוני.
היוצרים אהבו את הופעתו של מונאהן ושינו את דמותו של צ'ארלי (שהיה אמור להיות כוכב רוק מזדקן) על מנת שתתאים לו.
גם חורחה גרסיה נבחן עבור תפקידו של סויר והדמות של הארלי נכתבה בשבילו.
כאשר ג'וש הולווי נבחן לגלם את סויר, היוצרים אהבו את הקיצוניות שהוא הביא לתוך הדמות (באודישן, הוא בעט בכיסא כאשר שכח את השורות) והמבטא הדרומי שלו ושינו את דמותו של סויר בהתאם.
יונג'ין קים נבחנה בתחילה לתפקיד של קייט והיוצרים כתבו עבורה את דמותה של סאן.
עם דמותה של סאן, נכתבה גם דמותו של בעלה ג'ין המגולם על ידי דניאל דיי קים.
דמותו של סעיד המגולם על ידי נאבין אנדרוס לא הופיעה בתסריט המקורי.
דמויותיהם של ג'ון לוק ומייקל נכתבו מראש עבור השחקנים שמגלמים אותם.
בעונה השנייה, מייקל אמרסון המשחק את דמותו של בן ("הנרי גייל"), חתם על חוזה עבור הופעה בשלושה פרקים.
בעקבות התלהבות מהמשחק שלו, החוזה הוארך לשמונה פרקים ובסופו של דבר לתפקיד ראשי.
מוזיקת הליווי המקורית של הסדרה בוצעה על ידי התזמורת "Hollywood Studio Symphony" והולחנה על ידי מייקל ג'אקינו.
ב-21 במרץ 2006 חברת התקליטים Varèse Sarabande הוציאה לשווקים תקליטור עם הפסקול המקורי של העונה הראשונה של הסדרה.
תקליטור הפסקול כלל גרסאות באורך מלא של מנגינות נבחרות מתוך העונה הראשונה ונעימת הפתיחה, אשר הולחנה על ידי יוצר הסדרה ג'יי ג'יי אברהמס.
Varèse Sarabande הוציאה לשווקים תקליטור עם הפסקול של העונה השנייה של הסדרה ב-3 באוקטובר 2006. תקליטור הפסקול של העונה השלישית של הסדרה יצא לשווקים ב-6 במאי 2008. תקליטור הפסקול של העונה הרביעית של הסדרה יצא לשווקים ב-11 במאי 2009.
לאורך שנות הסדרה החל מ-2005, הוציאה חברת ההפצה Buena Vista Home Entertainment לשווקים מדי שנה את עונות הסדרה השונות במהדורות DVD.
מארזי ה-DVD של עונות הסדרה כוללים את כל הפרקים שיצאו בכל עונה וגם תוספות מיוחדות ושונות.
מהדורות ה-DVD של עונות הסדרה יצאו לשווקים לפי הסדר הבא:
המדרוג של עונות הסדרה בארצות הברית:
בעקבות ההצלחה הרבה לה זכתה העונה הראשונה של הסדרה, ג'יי ג'יי אברהמס זכה בפרס אמי על עבודתו כבמאי פרק הפיילוט של הסדרה.
טרי אוקווין ונאבין אנדרוס היו מועמדים לאמי בקטגוריית שחקני המשנה הטובים ביותר בסדרת דרמה.
הסדרה הייתה מועמדת שלוש פעמים לפרס גלובוס הזהב בקטגוריית סדרת הדרמה הטלוויזיונית הטובה (2005 - 2007), וזכתה בפרס בשנת 2006. בשנת 2005, מת'יו פוקס ונאבין אנדרוס היו מועמדים לפרסי גלובוס הזהב בקטגוריית השחקן הראשי הטוב ביותר בסדרת דרמה ושחקן המשנה הטוב ביותר בסדרה דרמה (בהתאמה).
בשנת 2007, אוונג'לינה לילי הייתה מועמדת לזכייה בפרס השחקנית הטובה ביותר בסדרת דרמה טלוויזיונית בפרסי גלובוס הזהב.
אף שאין מחלוקת כי תופעת המיתולוגיה של הסדרה היא אחד הגורמים הגדולים למשיכה אליה ולהצלחתה, היא גם גרפה לא מעט ביקורת שלילית.
צופים רבים החלו להרגיש בתסכול, כי עם הזמן הסדרה לא מספקת את התשובות לשאלות שהיא מציגה ובמקום זאת, רק מערימה עוד שאלות.
רבים הרגישו כי היוצרים לא מסוגלים לספק את כל הפתרונות לכל השאלות שהוצגו בה עד היום.
חלקם גם טענו כי היוצרים עצמם, כותבים דברים להם בעצמם אין תשובות ומטרתם היא רק להשאיר את המתח והמשיכה לסדרה.
עם זאת, היוצרים טענו מנגד מספר רב של פעמים, כי לכל הבעיות יש תשובות והכול נכתב ונעשה במחשבה תחילה.
בעונה השלישית סיפרו העורכים שפעם אחת מישהו מהם אמר "בואו נשים על האי דוב קוטב ואז נראה מה הוא עושה".
קהילת מעריצי הסדרה ואזכורים בתרבות הפופולרית
לאורך השנים צברה הסדרה פופולריות רבה והפכה לסדרת פולחן בקרב קהילת מעריצים בינלאומית מסורה.
מעריצי הסדרה היו פעילים בין היתר בהקמה ובפיתוח של מספר רב של אתרי מעריצים, בהם אתר הוויקי Lostpedia ובפורומים שונים המוקדשים לתוכנית.
בשל המיתולוגיה המורכבת של הסדרה, אתרי המעריצים התמקדו בעיקר בגיבוש ספקולציות ותאוריות שונות אשר ניסו לספק תשובות לתעלומות הרבות שעולות בה, בנוסף לפעילויות אופייניות לקהילות מעריצים כגון הפקה והפצה של יצירות שהופקו בהשראת הסדרה ורכישה ואיסוף של אביזרים רשמיים של הסדרה.
חברת ABC הפיקה לאורך שנות שידור הסדרה תוכן רב אשר באמצעותו יכלו המעריצים להתעדכן במידע הקשור לסדרה - התוכן הנלווה הרב שהופק כלל בין היתר פורום רשמי של הסדרה אשר הוקם על ידי יוצרי הסדרה, פודקאסטים של מפיקי הסדרה, מגזינים רשמיים של הסדרה ומשחק וידאו בשם "The Lost Experience".
מועדון המעריצים הרשמי של הסדרה הושק בקיץ 2005.
הסדרה זכתה לאזכורים רבים בתרבות הפופולרית.
הלהקה ויזר קראה לאלבום האולפן השמיני שלהם בשם "Hurley", על שם הדמות מהסדרה, והתצלום של השחקן חורחה גרסיה אשר מגלם את דמותו של הארלי בסדרה, מופיע על עטיפת האלבום.
במהלך אוקטובר 2005 דווח כי אלפי אנשים השתמשו ברצף מספרים זה בהגרלת הפאוורבול האמריקנית.
מגמה זו זכתה לחשיפה תקשורתית ולמודעות ציבורית לאחר שבהגרלת ה-Mega Millions שהתקיימה ב-4 בינואר 2011, ארבעה מהמספרים (מתוך ששת המספרים הנחוצים לזכייה בפרס הגדול) תאמו לרצף המספרים מאבודים.
בעקבות כך, כל המשתתפים בהגרלה שהשתמשו במספרים הללו זכו ב-150 דולרים כל אחד.
"חוויית האבודים", או בשמה באנגלית: "The Lost Experience", הייתה ניסיון ראשון מסוגו של רשת ABC, לתת לסדרת הטלוויזיה "חיים" מחוץ למסך הטלוויזיה.
"חוויית האבודים" הייתה משחק מציאות בינלאומי בו השתתפו אלפים ממעריצי הסדרה בכל העולם.
מטרת הפרויקט הייתה לטשטש את הגבול שבין העולם האמיתי למציאות המסתורית של הסדרה.
למטרה זו הוקמו אתרי אינטרנט פיקטיביים, שובצו פרסומות בטלוויזיה, ברדיו ובעיתונים בארצות הברית ונפתחו מוקדים טלפוניים עם טלפנים אמיתיים, אשר התייחסו אל משתתפי המשחק כאילו המציאות המתוארת בסדרה היא חלק מהמציאות בעולם האמיתי.
בכל אחד מן המיזמים הללו ניתנו רמזים להבנת הסדרה ולהתקדמות במשחק.
אחד המיזמים השאפתניים ביותר במסגרת הפרויקט היה שיווק של חטיף שוקולד בשם "אפולו-בר", חטיף שנראה בסדרה עצמה כמותג בדיוני.
החטיף שווק בממלכה המאוחדת וארצות הברית למשך תקופה מסוימת.
בהשראת הספר "צ'ארלי והשוקולדה", הושתלו רמזים חשובים לפתרון המשחק במספר מצומצם של חטיפים אקראיים.
האתגרים שהוצבו במשחק המציאות הפכו לאתגר קבוצתי שכלל אלפי אנשים ברחבי העולם.
"חוויית האבודים" הסתיימה בספטמבר 2006.
הדמויות מסדרת הטלוויזיה האמריקאית "אבודים" נוצרו על ידי דיימון לינדלוף, ג'יי ג'יי אברהמס וג'פרי ליבר.
עלילת הסדרה מתחילה בהתרסקות מטוס נוסעים - טיסת אושיאניק מספר 815 מסידני ללוס אנג'לס - על אי בודד באוקיינוס השקט.
בכל פרק מתמקדים בדמות מסוימת שעברה או עתידה נחשפים.
מתוך 324 הנוסעים בטיסה, ניצלו 71 אנשים וכלב אחד.
בעונה הראשונה היו 14 שחקנים ראשיים מה שהפך את הסדרה לסדרה עם הקאסט הגדול ביותר אחרי "עקרות בית נואשות".
ג'ק שפרד מגולם על ידי מתיו פוקס עונות
לפני ההתרסקות היה ג'ק מנתח בכיר המתמחה בעמוד השדרה בבית החולים סבסטיאן הקדוש בלוס אנג'לס.
ג'ק עבד יחד עם אביו כריסטיאן שפרד, ראש המחלקה הכירורגית, דבר שהוביל ליחסים מתוחים ותחרותיים ביניהם.
לאחר תקרית בה גרם ג'ק לפיטורי אביו, זה האחרון ברח לסידני, שם נפטר עקב צריכת אלכוהול מוגזמת.
ג'ק יצא לזהות את גופתו ויצא ביחד עם ארון הקבורה בחזרה ללוס אנג'לס על טיסת אושיאניק.
לאחר ההתרסקות, ג'ק ניצל את כישוריו כרופא כדי לעזור לניצולים, לאחר ההתרסקות ובמהלך השהיה באי.
ג'ק הפך במהרה למנהיגם של הניצולים.
הוא יצר קשרים רומנטיים עם קייט וג'ולייט על האי, אך לאחר החזרה הביתה, הוא התארס עם קייט אף על פי שלבסוף הם נפרדים בגלל התמכרותו לאלכוהול וניסיון התאבדות.
בעונה החמישית, הוא חוזר לאי עם קייט והרלי.
בעונה השישית הוא וחבריו חוזרים לשנה המקורית בה נחתו ונלחמים במפלצת העשן לבסוף ג'ק מקריב את חייו לטובת חבריו ומת.
קייט אוסטן מגולמת על ידי אוונג'לין לילי עונות
קייט אוסטן: אחרי שהרגה את אביה החורג שהתברר כאביה האמיתי, קייט נמלטת מהחוק.
אך לבסוף היא נתפסת על ידי מרשל באוסטרליה.
על האי, היא מפתחת מערכת יחסים גם עם ג'ק וגם עם סויר, אך לבסוף היא בוחרת בסויר.
אחרי שהיא יצאה מהאי, היא הועמדה למשפט באשמת רצח, אך היא יצאה זכאית עקב הפופולריות של שישיית אושיאניק.
היא התארסה עם ג'ק וגידלה את אהרון, בנה של קלייר, שקייט העמידה פנים שהוא בנה הביולוגי כחלק מסיפור הכיסוי של טיסת אושיאניק.
בעקבות התנהגותו המוזרה של ג'ק, הם נפרדים.
בהתחלה קייט סירבה לחזור אל האי, אבל אחרי שהיא החזירה את אהרון לאימה של קלייר, היא מחליטה לחזור אל האי.
היא, ג'ק והרלי חוזרים לשנת 1977 ומצטרפים ליוזמת דארמה.
בפרק האחרון של עונה 6 עזבה את האי יחד עם ג'יימס, לפידוס, ריצ'רד, מיילס וקלייר.
ג'ון לוק מגולם על ידי טרי אוקווין עונות
ג'ון לוק: פקיד בחברת אריזה.
לפני הגעתו לאי היה משותק בפלג גופו התחתון במשך 4 שנים, לאחר שאביו דחף אותו מקומה שמינית מבניין.
הוא הגיע לאוסטרליה כחלק ממשלחת ציידים שורדים במדבר האוסטרלי, ולטובת המשימה הכשיר עצמו לציד, הישרדות בתנאי מזג אוויר קשים ועוד.
באוסטרליה גילה כי החברה המארגנת את המשלחת מסרבת להוסיף אותו עקב נכותו, ונאלץ לחזור לארצות הברית בטיסת אושיאניק.
לאחר ההתרסקות קיבל בדרך נס את היכולת ללכת בשנית.
לוק מאמין כי האי הוא זה שהחזיר לו את היכולת ללכת והוא אחד מהניצולים הבודדים אשר לא רוצים להינצל ולעזוב.
על האי הוא מימש לראשונה בחייו את כישורי ההישרדות המפותחים שלו.
הוא הופך במהרה לאחד האנשים המוערכים בקרב הניצולים ולאחד ממנהיגיהם.
לוק מרכז את מאמציו באי בניסיון להבין את השינוי אשר הביא לחייו.
במהלך העונה הרביעית הוא הופך להיות מנהיגם של האחרים.
מחוץ לאי הוא נרצח על ידי בן ליינוס, אך כשמחזירים את גופתו לאי נראה כי הוא חוזר לחיים.
בסוף העונה החמישית מתברר שג'ון לוק עדיין מת, ואילו הג'ון לוק שכביכול חי הוא בעצם המפלצת (מפלצת העשן) שידועה ביכולתה להיראות כמו המתים, בעלת אישיות ורצון משלה כמו כל אחד אחר, אשר בכוונתה לרצוח את ג'ייקוב.
ג'יימס "סוייר" פורד מגולם על ידי ג'וש הולווי עונות
ג'יימס "סויר" פורד: נולד כג'יימס פורד באלבאמה, ארצות הברית.
כשהיה בן 8 בלבד חזה ג'יימס באביו רוצח את אימו ומתאבד.
לאחר מכן הוא גילה שאביו הונע לעשות כן כי אמו בגדה בו, עם נוכל שהונה את אמו ונעלם עם כספה.
ג'יימס נשבע למצוא את אותו המאהב ולנקום בו, ואף אימץ את שמו הבדוי - "סויר", כאקט סמלי.
סויר נעצר בסידני לאחר שלקח חלק בקטטה בבר עם פוליטיקאי אוסטרלי חשוב וגורש מאוסטרליה על טיסת אושיאניק.
על האי, סויר הפך במהרה לאיש השנוא ביותר על ידי הניצולים, אך עם הזמן הפך לאחד מהמנהיגים של המחנה.
סויר פיתח קשרים רומנטיים עם קייט.
לאחר שלוק הזיז את האי, הוא נשאר בשנות ה-70 ומצטרף ליוזמת דארמה, ואף הופך לאחראי האבטחה.
הוא התאהב בג'ולייט והם גרו במשך שלוש שנים.
עזב את האי בסוף העונה השישית.
קלייר ליטלטון מגולמת על ידי אמילי דה רייבין עונות
קלייר, ילידת אוסטרליה, נכנסה להיריון מחברהּ תומאס.
זמן קצר לאחר גילוי ההיריון, הודיע תומאס לקלייר שהוא אינו יכול לעמוד בנטל האחריות הכרוך בגידול התינוק ועזב אותה.
קלייר ניצלה בהתרסקות המטוס כשהיא בהיריון מתקדם.
שבועיים לאחר ההתרסקות, היא נחטפה על ידי האחרים והצליחה להימלט רק שבועיים לאחר מכן, כשהיא אינה זוכרת דבר מתקופת שביה.
לאט לאט, קלייר נזכרה בשבי אצל האחרים.
קלייר ילדה את תינוקה על האי וקראה לו אהרון.
קלייר היא אחותו למחצה של ג'ק, מרומן שניהל אביו, כריסטיאן שפרד, עם אימה של קלייר.
על האי מנהלת קלייר קשר רומנטי עם צ'ארלי פייס.
בסוף העונה הרביעית קלייר נעלמת ונוטשת את אהרון, אשר מאומץ על ידי קייט.
עזבה את האי בסוף העונה השישית.
הוגו "הרלי" רייס מגולם על ידי חורחה גרסיה עונות
הוגו "הרלי" רייס: זוכה לוטו.
לפני ההתרסקות היה "הרלי" מאושפז במחלקה פסיכיאטרית סגורה, שם אחד מהחוסים, אדם בשם לני, סיפר לו שוב ושוב על סדרה של שישה מספרים.
זמן מה לאחר שהשתחרר, ניסה הרלי להשתמש במספרים בהגרלת לוטו, וזכה ב-156 מיליון דולר.
מרגע הזכייה החל הרלי מאמין כי המספרים בהם השתמש המיטו עליו קללה וכעת הוא מביא מזל רע לכל הסובבים אותו.
בניסיון לברר את מקור הגעתם של המספרים, הגיע הרלי לאוסטרליה.
לאחר שלא מצא תשובות מספקות, עלה על טיסת אושיאניק בדרך הביתה.
על האי, הפך הרלי לאחד האנשים החביבים על הניצולים.
הרלי השתחרר מהאמונה כי מקיף אותו מזל רע, ואז גילה כי ששת המספרים אותם חיפש מצויים באי המסתורי עליו התרסק המטוס.
לאחר שיצא מהאי הוא סבל מהזיות שבהם ראה את חבריו המתים מדברים אליו.
בסוף העונה השישית מונה למחליפו של ג'ייקוב.
דזמונד דייוויד יום מגולם על ידי הנרי איאן קיוזיק עונות
<span style="color:#999933;">התרסק עם ספינתו במסגרת מרוץ באוקיינוס השקט
דזמונד דייוויד יום: אדם ממוצא סקוטי שהגיע לאי 3 שנים לפני ניצולי טיסת אושיאניק.
לפני שהגיע לאי, חי בלונדון עם חברתו העשירה פנלופי.
לאחר שנפרד מחברתו, התגייס דזמונד לצבא הסקוטי ומשם נכנס לכלא צבאי.
לאחר שהשתחרר, החליט לקחת חלק במירוץ סביב העולם.
במהלך המירוץ, נקלעה ספינתו של דזמונד לסופה קשה בלב האוקיינוס ודזמונד איבד את ההכרה.
כשפקח את עיניו, מצא את עצמו על האי בתוך צוהר תת-קרקעי עם אדם בשם קלווין.
לאחר שלוש שנים בתוך הצוהר, קלווין נהרג ודזמונד הצטרף למחנה הניצולים.
לדזמונד יש יכולת בלתי מוסברת לראות חזיונות מן העתיד.