tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בסמוך לשיגור החללית שוגרו חלליות נוספות סויוז 7 וסויוז 8. מטרת השיגור היה בין היתר לבצע התחברות בין שתי החלליות והחללית סויוז 6 הייתה צריכה לצלם את התהליך מקרוב.
עקב תקלה במערכת התחברות המשימה לא בוצעה.
החלליות לא היו מצוידים במערכות לחיבור ידני.
על סיפון החללית הייתה מערכת ניסיונית לביצוע ריתוך בתנאי ריק.
הנחיתה בוצע ללא בעיות ב-16 באוקטובר בשטח קזחסטן של כיום.
צוות חילוץ הגיע למקום הנחיתה כ-10 דקות לאחר נחיתה.
סויוז 7 היא חללית סויוז שהמריאה ב-12 באוקטובר 1969 מקוסמודרום בייקונור שבקזחסטן.
המטכה המרכזית היה חיבור עם חללית סויוז 8 ומעבר חברי הצוות בין החלליות.
בתקשורת הסובייטית דווח על יישום מלא של התוכנית, אך צוותי קרקע וקוסמונאוטים הפיקו לקחים מהאירוע.
השיגור בוצע ב-12 באוקטובר 1969 מכן שיגור מס' 1 מקוסמודרום בייקונור שבקזחסטן.
בסמוך לשיגור החללית שוגרו חלליות נוספות סויוז 6 וסויוז 8.
החיבור היה אמור להתבצע ב-14 באוקטובר, כאשר חללית סויוז 6 הייתה צריכה להיות ממוקמת במרחק של 50 מ' ולצלם את האירוע.
חלליות "סויוז 7" ו-סויוז 8 היו צריכים להתקרב ולבצע חיבור אוטומטי.
אמנם מערכת אוטומטית "איגלה" כשלה.
לאחר התייעצות במרכז בקרה הוחלט שניתן לבצע חיבור ידני במידה מרחק בין החלליות יהיה פחות מ-1 קילומטר.
לאחר 2 ניסיונות שכשלו הוחלט להמשיך בניסיונות ב-15 באוקטובר.
ב-15 באוקטובר התמרון החל כאשר מרחק בין החלליות היה כ-40 ק"מ.
לאחר תמרונים שנמשכו מספר שעות הם התקרבו למרחק של 1.5 ק"מ.
התברר שכמות הדלק במדחפי החלליות הולכת ואוזלת וסוכם להפסיק את הניסיונות לחיבור.
ב-16 באוקטובר הוחלט לבצע תמרון נוסף.
החלליות התקרבו למרחק של כ-1.2 ק"מ אך זה לא איפשר להתחיל בהליך חיבור ידני.
ב-17 באוקטובר החל הליך ירידה מהמסלול.
בתחילת התמרון הובחנו בעיות טכניות במערכת בקרת נחיתה אך בסופו של דבר נחיתה עברה ללא בעיות.
מספר דקות לאחר הנחיתה באזור קזחסטן צוות קרקע פגש את יחידת הנחיתה.
סויוז 8 היא חללית סויוז שהמריאה ב־13 באוקטובר 1969 מקוסמודרום בייקונור שבקזחסטן.
בתקשורת הסובייטית דוחח על יישום מלא של התוכנית, אך צוותי קרקע וקוסמונאוטים הפיקו לקחים מהאירוע.
השיגור בוצע ב-13 באוקטובר 1969 מכן שיגור מס' 31 מקוסמודרום בייקונור שבקזחסטן.
בסמוך לשיגור החללית שוגרו חלליות נוספות סויוז 6 וסויוז 7.
חלליות סויוז 7 ו-"סויוז 8" היו צריכים להתקרב ולבצע חיבור אוטומטי.
החלליות התקרבו למרחק של כ-1.2 ק"מ אך זה לא אפשר להתחיל בהליך חיבור ידני.
ב-18 באוקטובר החל הליך ירידה מהמסלול.
סויוז 9 היא חללית סויוז שהמריאה ב־1 ביוני 1970 מקוסמודרום בייקונור שבקזחסטן.
המטרה הייתה לבצע טיסה ארוכה לאותה תקופה.
השיגור בוצע ב-1 ביוני 1970 מכן שיגור מס' 1 מקוסמודרום בייקונור שבקזחסטן.
מטרת המשימה הייתה לבחון התנהגות הקוסמונאוטים במהלך טיסה ארוכה וזאת לקראת הפעלת תחנות החלל.
אורך המשימה היה כ־18 יממות ושבר את השיא לאותה תקופה.
רוב הפעילות בזמן הטיסה היה ביצוע בדיקות רפואיות.
כמו כן בוצעו צילומי כדור הארץ ובדיקות של מערכות החללית.
הנחיתה בוצע ב-19 ביוני ועברה ללא בעיות.
היא נערכה בשטח קזחסטן של היום.
לאחר הנחיתה על כדור הארץ, היה קשה לקוסמונאוטים לחזור לשגרה.
במשך 6 יממות הם לא יכלו ללכת באופן עצמאי והיו בהשגחה רפואית.
עם הזמן הם השתקמו, אך בוצעה הפקת לקחים לקראת שיגור צוותים נוספים למשימות ארוכות טווח.
הסויוז 7K-OK הייתה הגרסה המאוישת הראשונה של חלליות הסויוז והיא שימשה בין השנים 1966–1971 להבאת אסטרונאוטים לתחנות החלל במשימות הראשונות בתוכנית סאליוט והגרסאות המשופרות שלה עדיין משמשות להבאת אסטרונאוטים לתחנת החלל הבינלאומית.
הסויוז 7K-OK הייתה הגרסה היחידה בתוכנית סויוז שבה נהרגו אסטרונאוטים נכון לשנת 2015. בסויוז 1 נהרג איש צוות אחד כתוצאה מאי פתיחת המצנח ובסויוז 11 נהרגו כל שלושת חברי הצוות מפתיחה מוקדמת מדי של אחד משסתומי האוויר בחדירה לאטמוספירה.
שיאים שנשברו על ידי הסויוז 7K-OK:
הפגישה הבלתי מאוישת הראשונה בחלל ללא טייס אוטומטי עם החלליות קוסמוס 186 וקוסמוס 188 בשנת 1967.
העגינה הראשונה בחלל בין שתי חלליות מאוישות (סויוז 4 וסויוז 5).
משך הזמן הממושך ביותר בחלל עם חללית אחת (18 ימים בחלל עם החללית סויוז 9 בשנת 1970).
האיוש המוצלח הראשון של תחנת חלל בהיסטורית החלל (סויוז 11 עם תחנת החלל סאליוט 1 בשנת 1971).
הסויוז 7K-OK יכלה לשאת צוות של שלושה קוסמונאוטים ללא חליפות חלל למסלול לווייני נמוך.
הסויוז 7K-OK מובדלת מהגרסאות הבאות של חלליות הסויוז בלוחות הסולאריים העקומים שלה ובשימוש שלה במערכת העגינה והניווט - "איגלה" - שדרשה שימוש במשושות מכ"ם מיוחדות.
בעיקרון, גרסת הסויוז 7K-OK הייתה אמורה להיות גרסת מבחן של הסויוז 7K-LOK (גרסת הסויוז שהייתה אמורה לשמש את הסובייטים במשימות לירח).
תפקידה של הסויוז 7K-OK היה לבדוק את מערכות הסויוז 7K-LOK במסלול לווייני נמוך.
הסויוז 7K-OK הייתה דומה בעיצובה לסויוז 7K-LOK אולם לא היה לה את האנטנה הגדולה שנדרשה במשימות לירח.
לדגמים הראשונים של חלליות הסויוז היה מכל דלק חיצוני סביב המנועים שנועד לאחסון דלק נוסף בטיסות לירח ובמשימות סויוז 1-9 הוא נותר ריק.
רק לאחר שתפקידה של החללית הוסב לאיוש תחנות חלל מכל הדלק החיצוני הוסר.
לסויוז 7K-OK היה מנגנון עגינה - "(Soyuz "probe and drogue" (original type" - אשר אפשר לה לעגון בחלליות אחרות.
הסויוז 7K-OK צוידה במנגנון העגינה הזה כדי לבדוק את היתרונות ההנדסיים שבו כהכנה לתוכנית החלל הסובייטית.
לסויוז 7K-OK היו שתי גרסאות:
גרסת הסויוז 7K-OK(A) שהיה לה "גשש" (probe) בחלק הקדמי.
גרסת הסויוז 7K-OK(P) שהיה לה חרוט (drogue) בחלק הקדמי, אשר ה"גשש" מגרסת הסויוז 7K-OK(A) התחבר אליו וכך החלליות נצמדו.
מסיבות בלתי ברורות בגרסאות הסויוז 7K-OK וה־7K-LOK לא היה פתח במנגנוני העגינה שאפשר מעבר פנימי של הקוסמונאוטים בין החלליות ולכן מעבר בין החלליות היה אפשרי רק באמצעות הליכת חלל.
מעבר בין חלליות באמצעות הליכת החלל יושם בהצלחה במשימות סויוז 4 וסויוז 5 שבהן עברו אלכסי יליסייב ויבגני חרונוב מסויוז 5 לסויוז 4.
השיגור הראשון של הסויוז 7K-OK היה שיגור מבחן בלתי מאויש ב־28 בנובמבר 1966.
לגרסת שתי החלליות האחרונות שיוצרו מסדרת הסויוז 7K-OK קראו סויוז 7K-OKS.
לגרסה זאת היה מנגנון עגינה חדש ("probe and drogue" Soyuz) שאפשר העברה של קוסמונאוטים מחללית לחללית ללא צורך בהליכת חלל.
מנגנון זה היה חיוני בעיקר עבור איוש תחנת החלל סאליוט 1 (משימת סויוז 11) כיוון שהיה לה רק פתח כניסה ויציאה אחד.
מנגנון עגינה זה משמש עד היום את חלליות הסויוז בתחנת החלל הבינלאומית.
קוסמוס 186 וקוסמוס 188 - הפגישה הבלתי מאוישת הראשונה בחלל ללא טייס אוטומטי.
סויוז 2 - יועדה להיפגש עם החללית המאוישת סויוז 3.
סויוז 1 - הטיסה המאוישת הראשונה של חללית סויוז.
הקוסמנאוט ששהה בחללית, ולדימיר קומרוב, נהרג בחדירה לאטמוספירה עקב כשלים בתכנון החללית.
סויוז 4 וסויוז 5 - העגינה הראשונה בחלל בין שתי חלליות מאוישות.
סויוז 7 וסויוז 8 - העגינה צולמה על ידי סויוז 6 אך היא נכשלה.
סויוז 11 (סויוז 7K-OKS) - האיוש המוצלח הראשון של תחנת חלל בהיסטורית החלל.
הסויוז 7K-T הייתה הגרסה המאוישת השנייה של חללית הסויוז ושימשה במשימות סויוז 12 עד סויוז 40 בשנים 1973-1981. בעקבות אסון סויוז 11 החללית תוכננה מחדש כך שתוכל לשאת 2 קוסמונאוטים בלבד אך עם חליפות החלל שלהם בכל שלבי המשימה, דבר שלא היה בגרסה הקודמת.
במקומו של הקוסמונאוט השלישי הוסיפו מערכות קיום חיים נוספות.
את הלוחות הסולאריים החליפו שתי משושות שוט ארוכות.
במשימות סויוז 13, סויוז 16, סויוז 19 וסויוז 22 שבהם החללית לא עגנה בתחנת חלל, השתמשו בדגם שונה של סויוז 7K-T שהיה לו לוחות סולאריים והוא נקרא סויוז 7K-TM.
במשימות סויוז 13 וסויוז 22 הורכבה מצלמה מיוחדת במקום של מנגנון העגינה.
במשימת סויוז 13 השתמשו במצלמת מערכת אוריון 2 במשימת סויוז 22 השתמשו במצלמת MKF-6. בשתי המשימות צילמו את הכוכבים ואת כדור הארץ.
גרסה אחרת של הסויוז 7K-T נקראה סויוז 7K-T/A9 ושימשה לטיסה לתחנות החלל הצבאיות אלמאז.
לגרסה הזאת הייתה אפשרות של שליטה מרחוק, מצנחים חדשים ועוד שינויים בלתי ידועים ומסווגים.
סויוז T-2 הייתה חללית מסדרת סויוז שהמריאה ב-5 ביוני 1980 מקוסמודרום בייקונור שבקזחסטן.
זו הייתה הטיסה המאוישת ראשונה של חללית מדגם חדש - "סויוז-T".
ולדימיר אקסיונוב - מהנדס טיסה
"סויוז T-2" שוגרה ב-5 ביוני 1980 מקוסמודרום בייקונור.
זו הייתה חללית סויוז מדגם סויוז-T.
המטרה הייתה לבחון חללית מדגם חדש בטיסתו מאוישת הראשונה ולבצע עגינה בתחנת חלל סאליוט 6. העגינה בוצעה ב-6 ביוני לתא העגינה האחורי.
לאחר כשל במערכת העגינה שלא אפשרה לחללית סויוז 33 לעגון פעלו המהנדסים הסובייטים לתיקון התקלה.
בעקבות כך בחלליות מדגם סויוז-T הותקנה בין היתר מערכת מחשוב חדשה.
גם בטיסה זו המערכת הממוחשבת נכשלה והקוסמונאוטים היו צריכים לסיים את השלבים האחרונים של העגינה ידנית, אבל צוות קרקע היה בדעה שהמערכת הממוחשבת פעלה כראוי והסיבה לכישלון הייתה שצוות החללית לא הצליח להכניס למערכת זו נתונים נכונים.
לאחר העגינה הם עברו לתחנת החלל בה כבר שהו לאוניד פופוב וואלרי ריומין כחברי משלחת מס' 4.
במשך מספר ימים ביצע הצוות מספר ניסויים בתחומים שונים.
ב-9 ביוני 1980 התנתקה החללית מתחנת החלל וחזרה לכדור הארץ תוך נחיתה מוצלחת בשטח קזחסטן של כיום כמתוכנן.
סויוז T-3 הייתה חללית מסדרת סויוז שהמריאה ב-27 בנובמבר 1980 מקוסמודרום בייקונור שבקזחסטן.
המטרה הייתה לבצע עגינה בתחנת החלל סאליוט 6 וביצוע פעולות תחזוקה.
מעבר לחללית מדגם סויוז-T אפשר לשלוח צוות של 3 אנשים.
אולג מקארוב - מהנדס טיסה (ביקור שני בתחנת החלל "סאליוט 6")
גנאדי סטרקאלוב - קוסמונאוט חוקר
ויקטור סביניך - מהנדס טיסה
ולרי פוליאקוב - קוסמונאוט חוקר
הערה:מקור קונסטנטין פאוקטיסטוב היה חבר צוות.
מסיבות בריאוטיות טיסתו בולטה ובמקומו הוצב גנאדי סטרקאלוב.
"סויוז T-3" שוגרה ב-27 בנובמבר 1980 מקוסמודרום בייקונור.
זו הייתה חללית סויוז מדגם סויוז-T (טיסה סדירה ראשונה).
מטרת הטיסה הייתה לעגון בתחנת חלל סאליוט 6 ולבצע פעולות תחזוקה.
העגינה בוצעה ב-28 בנובמבר לתא העגינה הקדמי.
עוד במהלך ספטמבר 1980 לכיוון תחנת החלל נשלחה חללית אספקה מדגם פרוגרס ועל סיפונה אספקה, חלקי חילוף ומכשירים מדעים חדשים.
עם עיגונה של חללית "סויוז T-3" נוצר קומפלקס שכלל תחנת חלל, חללית מטען וחללית מאוישת.
הקוסמונאוטים עברו לתחנת החלל והחלו בעבודות תחזוקה נרחבות, החלפת חלקים שהתקלקלו והעברת מחללית מטען ציוד לניסויים ביולוגים ולמחקרים מדעים אחרים.
בין היתר הוחלפו חלקים במערכות ניווט, מערכות אספקת דלק ועוד.
כמו כן הצוות החל בביצוע מחקרים בתחום הטכנולוגיה ורפואה בהתאם לתוכנית שהוכנה.
ב-10 בדצמבר 1980 התנתקה החללית מתחנת החלל וחזרה לכדור הארץ.
היא נחתה בהצלחה בשטח קזחסטן של כיום.
סויוז 40 הייתה חללית מסדרת סויוז שהמריאה ב-14 במאי 1981 מקוסמודרום בייקונור שבקזחסטן במטרה לבצע עגינה בתחנת החלל סאליוט 6. דומיטרו פרונאריו היה הקוסמונאוט הרומני הראשון.
בו הייתה הטיסה האחרונה של חללית מדגם זה.
דומיטרו פרונאריו - קוסמונאוט - חוקר
"סויוז 39" שוגרה ב-14 במאי 1981 מקוסמודרום בייקונור.
העגינה בוצעה ב-15 במאי לתא העגינה הקדמי.
בין היתר בוצעו ניסויים בתחום חקר השדה המגנטי של כדור הארץ.
ב-22 במאי 1981 הקוסמונאוטים חזרו לתא החללית, התנתקו מתחנת החלל וחזרו לכדור הארץ.
סויוז MS-10 היא חללית רוסית מאוישת ששוגרה ב-11 באוקטובר 2018 מקוסמודרום בייקונור, אלא שלאחר השלב הראשון של השיגור, שכלל הפרדת החללית מהמשגר "סויוז־FG" קרתה תקלה שבעקבותיה התבצע כיבוי חירום של המנועים בעקבות נפילת המאיצים.
מערך חילוץ החירום הפריד את החללית מהמשגר.
החללית ביצעה נחיתת חירום בשלום כ־25 ק"מ מזרחית לעיר ז'זקאזגן.
האסטרונאוטים לא נפצעו וחולצו בשלום על ידי אנשי חיל החלל הרוסי.
במהלך הטיסה, תוכנן לשגר את חברי המשלחת ISS-57/58 אל תחנת החלל הבינלאומית.
זו הייתה הטיסה ה־137 במספר של החללית המאוישת "סויוז" מאז 1967.
חללית "סויוז MS-10" שוגרה ב-11 באוקטובר 2018 מקוסמודרום בייקונור הנמצא בשטח קזחסטן ומנוהל על ידי רוסיה.
השיגור בוצע באחריות רוסקוסמוס בעזרת משגר מדגם "סויוז FG".
תהליך השיגור נפסק בערך בגובה של כ־50 ק"מ, כמחצית הדרך אל קו קרמן ועל כן ביצעה טיסה תת־מסלולית.
מטלמטריית המסלול נראה כי הגובה המרבי של הטיסה לא עבר את ה־100 ק"מ, ועל כן לא נחשב כי הצוות הגיע לחלל.
מבדיקה ראשונית, התברר כי הייתה תקלה במאיצים של המשגר.
במשגר, ארבעה מאיצים הקשורים לליבה המרכזית של המשגר.
לרוב, תקלה במאיץ יכולה להיגרם מתדלוק שגוי, תקלה מכנית, תקלת מחשב ועוד.
במקרה של זיהוי תקלה במאיץ, המשימה מבוטלת, כדי לא לסכן את האסטרונאוטים.
במקרה כזה, החללית עצמה, הנושאת את האסטרונאוטים והמטען, מופרדת מהמשגר ונפתחים מצנחי החללית ובכך מתאפשרת חזרתה לכדור הארץ וכך אכן קרה לחללית.
זו הייתה התקלה הראשונה במהלך שיגור של חלליות הסויוז מאז 1973.
צוות סויוז MS-10 נועד להביא את משלחת 57 לתחנת החלל הבינלאומית.
החללית נועדה להכיל 2 אנשים ולא 3 (עקב שינויים בהקצאת האסטרונאוטים בסוכנות החלל הרוסית) ולהחזיר את הצוות יחד עם טייס החלל הראשון מאיחוד האמירויות עם חזרתה באביב 2019.
אסטרונאוטתפקידמספר הטיסהתאגיד/סוכנות חללהצוות ששוגר אלכסיי אובצ'יניןמפקד המשימה ומהנדס הטיסה2רוסקוסמוס ניק הייגמהנדס טיסה1נאס"אצוות גיבוי אולג קונוננקומפקד הצוות4רוסקוסמוס דוויד סן-ז'אק מהנדס טיסה1CSA
סויוז T-4 הייתה חללית מסדרת סויוז שהמריאה ב-12 במרץ 1981 מקוסמודרום בייקונור שבקזחסטן במטרה להגיע לתחנת חלל סאליוט 6 עם משלחת קבועה חדשה.
זו הייתה המשלחת האחרונה לתחנת החלל זו.
ולדימיר קובליונוק - מפקד צוות
ויאצ'סלב זודוב - מפקד צוות
"סויוז T-4" שוגרה ב-12 במרץ 1981 מקוסמודרום בייקונור.
התוכנית כללה עגינה בתחנת חלל סאליוט 6 עם צוות קבוע חדש.
העגינה בוצעה ב-13 במאי תוך דחייה קטנה עקב תקלות במערכת המחשוב.
לאחר מעבר לתחנת החלל משלחת קבועה מס' 5 החלה לפעול.
מכיוון שחללית מדגם "סויוז T" הייתה עם משך פעילות מתוכננת מוגדלת לא היה צורך בהחלפת בזמן פעילות משלחת קבועה.
ב-26 במאי 1981 התנתקה החללית מתחנת החלל וחזרה לכדור הארץ תוך נחיתה מוצלחת באזור קזחסטן של כיום.
פעילות משלחת מס' 5 לתחנת החלל סאליוט 6
המשלחת החלה לפעול לאחר עגינת חללית "סויוז T-4" בתחנת החלל.
באותה עת לצא עגינה אחרוי של תחנת החלל כבר הייתה מעוגנת חללית מטען חלל פרוגרס 12 שהגיע לתחנת החלל בינואר .
ב-19 במרץ "פרוגרס-12" התנתקה מתחנת החלל ובהמשך נשרפה בכניסה לאטמוספירה.
ב-23 במרץ חללית סויוז 39 התחברה לתחנת החלל (ולדימיר דז'ניבקוב היה מפקד צוות).
מאז בתחנה שהו 4 אנשים.
אחרי מספר ימים צוות סויוז 39 חזר לכדור הארץ.
ב-14 במאי, לתחנת החלל התחברה חללית סויוז 40 (לאוניד פופוב היה מפקד צוות).
אחרי מספר ימים צוות סויוז 40 חזר לכדור הארץ.
במהלך שהותם בתחנת החלל ולדימיר קובליונוק וויקטור סביניך ביצעו מחקרים שונים.
ב-26 במאי 1981 התנתקה החללית מתחנת החלל וחזרה לכדור הארץ.
תחנת החלל סאליוט 6 נותרה בלתי מאוישת ואף צוות לא ביקר בה.
סויוז T-5 הייתה חללית מסדרת סויוז שהמריאה ב-13 במאי 1982 מקוסמודרום בייקונור שבקזחסטן במטרה להגיע לתחנת החלל סאליוט 7. זו הייתה העגינה הראשונה של חללית מאוישת בתחנת החלל החדשה.
אלכסנדר סרברוב - מהנדס טיסה
סבטלנה סביצקאיה - קוסמונאוט חוקר
גנאדי סטרקאלוב - מהנדס טיסה
"סויוז T-5" שוגרה ב-23 במאי 1981 מקוסמודרום בייקונור.
זו הייתה הטיסה המאוישת הראשונה לתחנת החלל החדשה "סאליוט 7".
העגינה בוצעה ב-14 במאי, כ-25 שעות לאחר השיגור.
צוות עבר לתחנת החלל והחלה פעילות סדירה של משלחת מס' 1.
חללית "סויוז T-5" שימשה חללית חירום.
ב-26 במאי 1981 התנתקה החללית מתחנת החלל וחזרה לכדור הארץ כאשר על סיפונה 3 קוסמונאוטים שהגיעו בחללית סויוז T-7.
אנטולי ברזובוי וולנטין לבדב חזרו לכדור הארץ על סיפונה של חללית סויוז T-7 ב-10 בדצמבר 1982.
סויוז T-6 הייתה חללית מסדרת סויוז שהמריאה ב-24 ביוני 1982 מקוסמודרום בייקונור שבקזחסטן כשעל סיפונה צוות קוסמונאוטים: ולדימיר דז'ניבקוב (טיסה שלישית), אלכסנדר איוואנצ'נקוב (טיסה שנייה) וז'ן-לו קרטיין (האסטרונאוט הצרפתי הראשון).
המטרה העיקרית של הטיסה הייתה עגינה בתחנת חלל ביצוע מחקרים שונים לאחר עגינה בתחנת החלל.
ז'ן-לו קרטיין - אסטרונאוט חוקר
ולדימיר סולוביוב - מהנדס טיסה
פטריק בודרי - אסטרונאוט חוקר
"סויוז T-6" שוגרה ב-24 ביוני 1982 מקוסמודרום בייקונור.
זו הייתה הטיסה ביקור הראשונה לתחנת החלל החדשה "סאליוט 7".
העגינה בוצעה ב-25 במאי כ-25 שעות אחרי השיגור.
היא בוצעה באופן ידני עקב כשל במערכות ממוחשבות.
לאחר מעבר לתחנת החלל סאליוט 7 החלה פעילות משותפת ביחד עם משלחת מס' 1 שכבר פעלה בתחנת החלל.
במהלך הטיסה ביצעו מחקרים שונים שהוכנו במשותף על ידי מדענים סובייטיים וצרפתים.
ב-2 ביולי 1982 התנתקה החללית מתחנת החלל וחזרה לכדור הארץ באזור המתוכנן בשטח קזחסטן של כיום.
סויוז T-7 הייתה חללית מסדרת סויוז שהמריאה ב-19 באוגוסט 1982 מקוסמודרום בייקונור שבקזחסטן.
כשעל סיפונה צוות קוסמונאוטים: לאוניד פופוב (טיסה שלישית), אלכסנדר סרברוב וסבטלנה סביצקאיה.
המטרה העיקרית של הטיסה הייתה עגינה בתחנת החלל סאליוט 7 וביצוע מחקרים שונים.
אירינה פרונינה - קוסמונאוט חוקר
"סויוז T-7" שוגרה ב-19 באוגוסט 1982 מקוסמודרום בייקונור.
העגינה בוצעה ב-20 באוגוסט כ-25 שעות אחרי השיגור.
סבטלנה סביצקאיה הייתה האישה הראשונה בחלל לאחר הפסקה של כ-20 שנים.
במהלך מספר ימים 5 קוסמונאוטים ביצעו בעיקר מחקרים בתחום הביולוגיה.
ב-27 באוגוסט צוות שחללית "סויוז T-7" הביא לחלל, חזר לכדור הארץ על סיפונה של חללית סויוז T-5. הנחיתה עברה בהצלחה בשטח קזחסטן של כיום.
חללית "סויוז T-7" נותרה מחוברת לתחנת החלל ושימשה חללית חירום.
ב-2 ביולי 1982 התנתקה החללית "סויוז T-7" מתחנת החלל וחזרה לכדור הארץ כאשר על סיפונה אנטולי ברזובוי וולנטין לבדב.
הנחיתה עברה בהצלחה בשטח קזחסטן של כיום.
תחנת החלל עברה למשטר לא מאויש.
סויוז T-8 הייתה חללית מסדרת סויוז שהמריאה ב-22 באפריל 1983 מקוסמודרום בייקונור שבקזחסטן.
אלכסנדר סרברוב - קוסמונאוט חוקר
אלכסנדר אלכסנדרוב - מהנדס טיסה
ויקטור סביניך - קוסמונאוט חוקר
מקור אירינה פרונינה הייתה חברה בצוות.
כחודש לפני הטיסה היא הוחלפה בסרברוב וסביניך במקומו נכלל בצוו גיבוי.
בהתאם לתכנון המקורי השיגור היה צריך להתבצע במרץ.
המטר הייתה לעגון בתחנת החלל "סאליוט 7" למספר חודשים.
לראשונה צוות היה צריך לכלול אישה - אירינה פרונינה.
בלחץ דמיטרי אוסטינוב תוכנית זו בוטלה והיא הוחלפה בסרברוב.
הדבר גרר דחיית השיגור לחודש אפריל.
"סויוז T-8" שוגרה ב-20 באפריל 1983 מקוסמודרום בייקונור.
החללית הייתה צריכה לעגון בתחנת החלל סליוט 7. במהלך סיום פעילות המשגר נפגעה אנטנה של מערכת תומכת בעגינה.
כתוצאה מכך היה צורך לבצע התקרבות ידנית לתחנת החלל תוך הסתמכות על ראייה בלבד.
במרחק של כ-1.5-2 ק"מ מתחנת החלל צוות איבד אותה.
הוחלט להחזיר את החללית לכדור הארץ.
ב-22 באפריל 1983 החללית נחתה בחזרה בכדור הארץ.
סויוז T-9 הייתה חללית מסדרת סויוז שהמריאה ב-28 ביוני 1983 מקוסמודרום בייקונור שבקזחסטן לעגינה עם סאליוט 7, כשעל סיפונה משלחת מס' 2 לתחנת החלל.
"סויוז T-9" שוגרה ב-27 ביוני 1983 מקוסמודרום בייקונור.
בהתאם לתוכנית ב-29 ביוני בוצע עגינה בתחנת החלל "סאליוט 7".
צוות החללית עבר לתחנת החלל והחל לפעול בהתאם לתוכנית משלחת מס' 2 לתחנת חלל זו.
חללית "סויוז T-9" נותרה מחוברת לתחנת החלל כחללית חירום.
ב-16 באוגוסט היא שינת המיקום עגינה וחוברה מחדש לתא עגינה קדמי.
ב-23 בנובמבר 1983 החללית נותקה מתחנת החלל וחזרה לכדור הארץ עם אותו צוות שהיה בהמראה.
עם עזיבת צוות חללית של תחנת החלל הסתיימה פעילות משלחת מס' 2 ותחנת החלל עברה למשטר לא מאויש.
פעילות משלחת מס' 2 לתחנת החלל סאליוט 7
כ-25 שעות לאחר השיגור חללית "סויוז T-9" התחברה לתחנת החלל "סאליוט 7".
הצוות עבר לתחנת החלל ובכך החלה פעילות סדירה של משלחת מס' 2.
החל מ-10 במרץ לתחנת החלל הייתה מחוברת חללית מטען לא מאוישת TKS ששוגרה תחת שם "קוסמוס 1443".
צוות החללית החל בהעברת הציוד לתחנת החלל.
בין היתר יתר הועבר פאנל סולארי.
ב-16 באוגוסט בוצע שינוי מיקום עגינה של חללית "סויוז T-9" במטרה לאפשר עגינת חללית מטען חדשה.
ב-19 באוגוסט לתחנת החלל הגיע חללית מטען פרוגרס 17 והיא התחברה לתא עגינה אחורי.
במהלך תדלוק מערכת מדחפים של תחנת החלל מערכת זו נפגעה.
כתוצאה מכך לא היה ניתן להעפיל אותה.
ב-23 באוגוסט תא נחיתה של חללית TKS הועמסה ב-350 ק"ג מסמכים וציוד לא נחוץ ושוחררה לנחיתה בכדור הארץ.
ב-17 בספטמבר חללית פרוגרס 17 התנתקה מתחנת החלל ונשרפה בכניסה לאטמוספירה.
ב-19 בספטמבר יחידה מסלולית של חללית "TKS" התנתקה מתחנת החלל ונשרפה בכניסה לאטמוספירה.
ב-26 בספטמבר כמה שניות לפני השיגור התרחשה תקלה בחללית מאוישת "סויוז T-10-1".
כתוצאה מכך בוטל ביקור של הצוות בתחנת החלל.
תוכנית פעילות משלחת מס' 2 עודכנה בהתאם.
ב-22 באוקטובר לתחנת החלל הגיע חללית מטען פרוגרס 18 והיא התחברה לתא עגינה אחורי.
ב-1 בנובמבר ליאחוב ואלכסנדרוב ביצעו פעילות חוץ רכבית שנמשכה כ-3 שעות.
במהלך פעילות זו פורק פאנל סולארי ישן והותקן פאנל סולארי חדש.
לאחר התקנתו הספק מיוצר גדל ב-25%.
ב-3 בנובמבר ליאחוב ואלכסנדרוב ביצעו פעילות חוץ רכבית שנמשכה כ-3 שעות.
במהלך פעילות זו פורק פאנל סולארי ישן והותקנה יחידה נוספת לפאנל סולארי חדש.
לאחר התקנתו הספק מיוצר גדל ב-800 ו"ט נוספים.
ב-4 בנובמבר בוצע שינוי גובה מסלול של תחנת החלל בעזרת מדחפי חללית מטען.
ב-13 בנובמבר חללית פרוגרס 18 התנתקה מתחנת החלל ונשרפה בכניסה לאטמוספירה.
ב-23 בנובמבר 1983 חללית "סויוז T-9" נותקה מתחנת החלל וחזרה לכדור הארץ עם אותו צוות שהיה בהמראה.
עם עזיבת הצוות תחנת החלל עברה למשטר לא מאויש.
סויוז T-10 הייתה חללית מסדרת סויוז, שהמריאה ב-8 בפברואר 1984 מקוסמודרום בייקונור שבקזחסטן במטרה לבצע עגינה בתחנת החלל סאליוט 7 עם צוות משלחת מס' 3.
אולג אטקוב - קוסמונאטו חוקר
ראקש שרמה - קוסמונאטו חוקר
ולרי פוליאקוב - קוסמונאטו חוקר
"סויוז T-10" שוגרה ב-8 בפברואר 1984 מקוסמודרום בייקונור.
בהתאם לתוכנית ב-9 בפברואר בוצע עגינה בתחנת החלל "סאליוט 7".
צוות החללית עבר לתחנת החלל והחל לפעול בהתאם לתוכנית משלחת מס' 3 לתחנת חלל זו.
חללית שימשה חללית חירום לצוות.
ב-3 באפריל 1984 לתחנת החלל הגיע חללית סויוז T-11 לביקור של כשבוע.
לאחר סיום התוכנית הם נכנסו לחללית "סויוז T-10" וחזרו איתה לכדור הארץ.
הנחיתה עברה ללא בעיות בשטח של קזחסטן של כיום.
הקוסמונאטים שהגוע חלל בחללית "סויוז T-10" חזרו לכדור הארץ על סיפון החללית סויוז T-11 לאחר השלמת תוכנית של משלחת מס' 3 שפעלה 236 ימים.
סויוז T-11 הייתה חללית מסדרת סויוז, שהמריאה ב-3 באפריל 1984 מקוסמודרום בייקונור שבקזחסטן במטרה לבצע עגינה בתחנת החלל סאליוט 7.
"סויוז T-11" שוגרה ב-3 באפריל 1984 מקוסמודרום בייקונור.
החללית ביצע עגינה בתחנת החלל סליוט 7, שהייתה מאוישת על ידי צוות משלחת מס' 3 ראקש שרמה התרכז בצילומי הודו מהחלל ובמחקרים בתחום יוגה בחלל.
ב-11 באפריל צוות המראה של החללית חזר לכדור הארץ בחללית סויוז 10.
חללית "סויוז T-11" נותרה מחוברת לתחנת החלל כחללית חירום.
החללית סויוז T-11 חזרה לכדור הארץ ב-2 באוקטובר 1984, כאשר על סיפונה נכח צוות הקוסמונאוטים, שהגיע לחלל בסויוז T-10.
סויוז T-12 הייתה חללית מסדרת סויוז, שהמריאה ב-17 ביולי 1984 מקוסמודרום בייקונור שבקזחסטן במטרה לעגון בתחנת החלל סאליוט 7.
איגור וולק - מהנדס טיסה
יקטרינה איוואנובה - מהנדס טיסה
"סויוז T-12" שוגרה ב-17 ביולי 1984 מקוסמודרום בייקונור.
החללית ביצע עגינה בתחנת החלל סליוט 7, שהייתה מאוישת על ידי צוות משלחת מס' 3.
צוות של 6 אנשים החל בביצוע מחקרים שונים.
ב-25 ביולי ולדימיר דז'ניבקוב וסבטלנה סביצקאיה ביצעו פעילות חוץ רכבית שנמשכה מעל ל-3 שעות.
במהלך זה הם בדקו יכולת לעבור עם מתכות בחלל.
החללית "סויוז T-12" חזרה לכדור הארץ ב-29 ביולי 1984. הנחיתה בוצע כמתוכנן בשטח קזחסטן של כיום ועברה ללא בעיות.
סויוז T-13 הייתה חללית מסדרת סויוז, שהמריאה ב-6 ביוני 1985 מקוסמודרום בייקונור שבקזחסטן לתחנת החלל סאליוט 7.
"סויוז T-13" שוגרה ב-6 ביוני 1985 מקוסמודרום בייקונור.
החללית ביצע עגינה בתא עגינה קדמי של תחנת החלל סליוט 7 ב-8 ביוני.
תחנת החלל הייתה במצב תקלה משמעותית וללא שליטה.
בהדרגה הצוות עבר לתחנת החלל והחל בפעילויות תיקון.
לאחר שתחנת החלל חזרה למצב תקין, הצוות התחיל לעבוד לפי תוכנית ניסויים.
ב-18 בספטמבר לתחנת החלל התחברה חללית סויוז T-14. לאחר 110 ימי טיסה ולדימיר דז'ניבקוב ביחד עם גאורגי גרצ'קו חזרו בחללית "סויוז T-13" לכדור הארץ.
פעילות משלחת מס' 4 לתחנת החלל סאליוט 7
מאז שצוות סויוז T-12 עזב תחנת החלל סאליוט 7 היא פעלה באופן אוטונומי.
בפברואר 1985 התרחשה תקלה במערכת הקשר ולא היה ניתן יותר להעביר פקודות לתחנת החלל.
צוות בקרה החליט להפעיל את המשדר מחדש.
כתוצאה מכך התרחשה תקלה בכלל מערכת החשמל של תחנת החלל והיא נותרה ללא מקורות חשמל.
לאחר הערכת מצב הוחלט לבצע משימה תיקון.
בחללית "סויוז T-13" הותקנו מערכות לשיפור יכולת עגינה ידנית, הוגדל מלאי דלק, מים ומזון במטרה להגדיל יכולת טיסתו עצמאית.
כתוצאה מכך הוא היה יכול לכלול זוג אנשי צוות בלבד.
ב-8 ביוני החללית התקרבה לתחנת החלל ובמרחק של 4.4 ק"מ התהליך עבר לידני.
לאחר מספר תמרונים העגינה לתא עגינה קדמי הסתיימה בהצלחה.
לאחר עגינה מוצלחת ופתיחת פתחים התברר שהטמפרטורה בתוך תחנת החלל היא כ-3–5 מעלות מתחת לאפס.
כמו כן הפאנלים סולאריים של תחנת החלל לא היו מכוונים לשמש ולא היו מסוגלים לספק חשמל לתחנה.
מלאי המים שהיה קיים הוקפא.
החלו פעילויות לחידוש עבודת תחנת החלל.
בניגוד למקובל עבודות בתוך התחנה היו מבוצעות על ידי קוסמונאוט בודד והשני היה בעתודה בתוך החללית.
ב-10 ביוני בעזרת מדחפי החללית שונה מסלול תחנת החלל ופאנל סולארי שלה החל לפעול.
קוסמונאוטים בדקו מצברים של תחנת החלל והחלו בטעינתם.
ב-11 ביוני מצברים החלו לפעול והיה ניתן להפעיל מערכות תאורה, ניקוי אוויר, חימום ומערכות בקרה שונות.
ב-12 ביוני מים במערכות התחנה התחממו ועברו למצב נוזלי.
באותו יום לראשונה בוצע שידור טלוויזיה מתחנת החלל.
הקוסמונאוטים הופיעו ללא בגדים חמים במטרה להציג מצב תקין.
ב-14 ביוני פעולות תיקון הסתיימו ותחנה חזרה לפעילות מלאה ותקינה.
ב-23 ביוני לתא עגינה אחורי של תחנת החלל הגיע חללית מטען פרוגרס 24. עם החללית הגיעו 2,300 ק"ג אספקה וציודים להחלפת ציוד פגום.
ב-15 ביולי חללית מטען פרוגרס 24 התנתקה מתחנת החלל ונשרפה בכניסה לאטמוספירה.
ב-21 ביולי לתחנת החלל הגיעה חללית מטען TKS (שוגרה בשם "קוסמוס 1669").
עם החללית הגיע מטען שכלל פאנל סולארי חדש וחליפות חלל משודרגות.
ב-2 באוגוסט דז'ניבקוב וסביניך ביצעו פעילות חוץ רכבית שנמשכה כ-5 שעות.
ב-18 בספטמבר לתחנת החלל התחברה חללית סויוז T-14 (ולדימיר ואסיוטין היה מפקד צוות).
החל הליך העברת אחריות על תחנת החלל צוות החדש.
ב-26 בספטמבר חללית "סויוז T-13" עזבה את תחנת החלל על סיפונה היה ולדימיר דז'ניבקוב ביחד עם גאורגי גרצ'קו.
סביניך נותר בתחנת החלל והצטרף למשלחת מס' 5.
חללית סויוז T-14 נותרה מחוברת כחללית חירום.
על פעילות לתיקון תחנת החלל צולמו 3 סרטים תיעודיים.
בשנת 1999 סביניך פרסם ספר בו תיאר את האירועים.
בשנת 2017 צולם סרט "סאליוט 7" שזכה במספר פרסים.
סויוז T-14 הייתה חללית מסדרת סויוז, שהמריאה ב-17 בספטמבר 1985 מקוסמודרום בייקונור שבקזחסטן במטרה לבצע עגינה בתחנת החלל סאליוט 7.
ולדימיר ואסיוטין - מפקד צוות (בהמראה בלבד)
גאורגי גרצ'קו - מהנדס טיסה (בהמראה בלבד)
ויקטור סביניך - מפקד צוות (בנחיתה)
אלכסנדר וולקוב - מהנדס חוקר
אלכסנדר ויקטורנקו - מפקד צוות
יבגני סאליי - מהנדס חוקר
"סויוז T-14" שוגרה ב-17 בספטמבר 1985 מקוסמודרום בייקונור.
החללית ביצע עגינה בתחנת החלל סליוט 7 ב-18 בספטמבר.
בתחנת החל פעלה משלחת מס' 4. לאחר ביצוע חפיפה, ולדימיר דז'ניבקוב נכנס לחללית סויוז T-13 וביחד עם גאורגי גרצ'קו חזר לכדור הארץ.
חללית "סויוז T-14" נותרה תחנת החלל כחללית חירום.
משלחת מס' 5 החלה לפעול.
"סויוז T-14" חזרה לכדור הארץ ב-21 בנובמבר 1985. סיבת לקיצור התוכנית נשמרה בסוד בתקופת ברית המועצות ורק כעבור מספר שנים הובאה לידיעת הציבור.
פעילות משלחת מס' 5 לתחנת החלל סאליוט 7
פעילות סדירה של המשלחת בהרכב של 3 אנשים החלה לאחר שחללית סויוז T-13 עזבה את תחנת החלל ואחריות על תחנת החלל עברה לאנשי המשלחת.
ויקטור סביניך שהיה חבר במשלחת מס' 4 הצטרף למשלחת מס' 5. הוא היה מתוכנן לחזור לאחר שהות של 282 ימים בחלל.
ב-28 בספטמבר לתחנת החלל הגיע חללית מטען TKS ששוגרה תחת שם "קוסמוס 1686".
עם החללית הגיעו 1,550 ק"ג דלק ו-4,332 ק"ג של ציוד לתחנת החלל ולביצוע ניסויים.
הציוד היה מיועד לביצוע של כ-200 ניסויים.
ולדימיר ואסיוטין סבל מבלוטת הערמונית כבר מספר שנים אך לא דיווח לכך לרופאים.
ב-27 באוקטובר הוא דיווח על המצב לצוות קרקע.
הרופאים המליצו על ביצוע פעולות שלא שיפרו את המצב.
ב-17 בנובמבר הוחלט של חזרת הצוות והפסקת התוכנית.
ויקטור סביניך מונה למפקד במקום ואסיוטין.
ב-21 בנובמבר חללית התנתקה מתחנת החלל ונחתה בשלום באזור מתוכנן בשטח קזחסטן של כיום.
בעקבות המצב בדיקות בלוטת הערמונית נכללו כבדיקות חובה לפני הטיסה.
תחנת חלל המשיכה לפעול במשטר לא מאויש.
סויוז T-15 הייתה חללית מסדרת סויוז, שהמריאה ב-13 במרץ 1986 מקוסמודרום בייקונור שבקזחסטן במטרה לבצע עגינה בתחנת החלל מיר.
"סויוז T-15" שוגרה ב-13 במרץ 1986 מקוסמודרום בייקונור.
פעליות בתחנת החלל מיר - שלב 1
העגינה לתחנת החלל מיר בוצעה לתא העגינה הקדמי ב-15 במרץ ועברה ללא בעיות.
הצוות פתח פתחי מעבר ועבר לתחנת החלל מיר החדשה.
בכך החלה פעילות של משלחת מס' 1 לתחנת החלל מיר.
בגלל מחלת ולדימיר ואסיוטין חללית סויוז T-14 לא השלימה את תוכנית פעולה שלה.
לכן הוחלט שצוות "סויוז T-15" תחזור לתחנת החלל סאליוט 7.
הכנות למעבר החלו ב-4 במאי.
פעילות בתחנת החלל סאליוט 7
המרחק בין התחנות היה כ-4,000 ק"מ.
לקראת המעבר, העבירו הקוסמונאוטים בחזרה לחללית "סויוז T-15" מצרכים וציוד אישי.
במטרה לצמצם את צריכת הדלק, שונה גובה המסלול של תחנת החלל מיר.
לאחר ההכנות הנדרשות, תחנת החלל סאליוט 7 התקרבה, סויוז T-15 התנתקה מתחנת החלל מיר ולאחר 29 שעות התחברה ל-"סאליוט 7".
הקוסמונאוטים עברו לתחנת החלל ואספו ציוד, מסמכים ומצרכים שונים.
כמו כן, הם השלימו מספר ניסויים שלא בוצעו על ידי הצוות הקודם בעקבות מחלתו של ולדימיר ואסיוטין.
לאחר השלמת התוכנית, הקוסמונאוטים חזרו לתחנת החלל מיר.
ב-6 ביולי 1986, לאוניד קיזים הפך לבן אדם הראשון ששהה בחלל מעל שנה.
ב-28 במאי קיזים וסולוביוב ביצעו פעילות חוץ רכבית שנמשכה כ-4 שעות.
בפעילות זו בוצעה התקנת מבנה חדש בחלק החיצוני של תחנת החלל.
ב-30 במאי קיזים וסולוביוב ביצעו פעילות חוץ רכבית שנמשכה כ-5 שעות.
בפעילות זו הושלמה התקנת מבנה חדש בחלק החיצוני של תחנת החלל.
כמו כן בוצעו פעולות ריתוך.
ב-25 ביוני עזב הצוות את תחנת החלל "סאליוט 7" עם כ-20 מכשירים במשקל כולל של כ-400 ק"ג.
הטיסה חזרה נמשכה 29 שעות.
פעילות בתחנת החלל מיר - שלב 2
עגינה חוזרת בתחנת החלל מיר בוצעה ב-26 ביוני לתא העגינה האחורי ועברה ללא בעיות.
הצוות פתח פתחי מעבר ועבר לתחנת החלל מיר.
בוצע מעבר ציוד ומסמכים שהובאו מתחנת החלל "סאליוט 7".
ב-16 ביולי "סויוז T-15" התנתקה מתחנת החלל מיר וחזרה לכדור הארץ.
הנחיתה עברה ללא בעיות בשטח קזחסטן של כיום כמתוכנן.
סויוז MS-18 היא חללית סויוז ששוגרה לחלל ב-9 באפריל 2021 מקוסמודרום בייקונור ונחתה ב-17 באוקטובר 2021. החללית שוגרה למפגש עם תחנת החלל הבינלאומית כשעל סיפונה צוות שהתווסף למשלחת מס' 65 לתחנת החלל הבין-לאומית.
החללית המאוישת קיבלה את השם "יו.
גגארין", לכבוד הקוסמונאוט הראשון וטייס החלל הראשון בהיסטוריה יורי אלכסייביץ' גגארין.
השם רשום על פני השטח של הבידוד התרמי של תא השירות של החללית.
בנובמבר 2020 הוחלט בצוות יהיו קוסמונאטוים רוסים בלבד.
ב-10 במרץ 2021 הודיעה רוסקוסמוס על החזרת טיסות של אסטרונאוטים החלליות "סויוז"..
במקום הקוסמונאוט הרוסי סרגיי קורסקוב נכלל האסטרונאוט מטעם נאס"א מארק וונדה היי לצוות הראשי כשאן מקליין נכללה בצוות הגיבוי במקום הקוסמונאוט דמיטרי פטלין
בצוות נחיתה נכללו חברי צוות סרט "האתגר" שהיו מתוכננים להגיע לחלל בחללית סויוז MS-19.
פיוטר דוברוב - מהנדס טיסה (בהמראהבלבד)
מארק ואנדה היי - מהנדס טיסה (בהמראה בלבד)
קלים שיפנקו - חבר צוות צילומים של סרט "האתגר" (בנחיתה בלבד)
יוליה פרסילד - שחקנית בסרט "האתגר" (בנחיתה בלבד)
אולג ארטמייב - מהנדס טיסה
אן מקליין - מהנדס טיסה
חללית "סויוז MS-18" שוגרה ב-9 באפריל 2021 מקוסמודרום בייקונור הנמצא בשטח קזחסטן ומנוהל על ידי רוסיה.
השיגור בוצע באחריות רוסקוסמוס בעזרת משגר מדגם "סויוז 2.1A".
החללית התחברה למודול "ראסווט" של תחנת החלל הבין-לאומית כעבור כ-3 שעות ללא בעיות.
באותה עת בתחנת החלל שהתה משלחת מס' 64 בפיקוד סרגיי ריז'יקוב.
צוות החללית הצטרף למשלחת שגדלה ל-6 אנשי צוות.
בהמשך הם עברו למשלחת מס' 65 טיחק גם למשלחת מס' 66
"סויוז MS-18" נשארה מחוברת לתחנת החלל כחללית חירום.
ב-28 בספטמבר חללית התנתקה מתחנת החלל ותוך זמן קצר התחברה מחדש למודול "נאוקה" החדש.
ב-5 באוקטובר לתחנת החלל הגיע חללית סויוז MS-19 עם חברי צוות סרט "האתגר" שהחלו בצילומים.
ב-15 באוקטובר בזמן בדיקות מנועים של חללית "סויוז MS-18" התרחש שינוי מצב תחנת החלל.
לאחר כחצי שעה במצב חזר למצב המתוכנן.
ב-17 באוקטובר 2021 החללית התנתקה מתחנת החלל וחזרה לכדור הארץ עם אולג נוביצקי, קלים שיפנקו ויוליה פרסילד.
עם ניתוק החללית מתחנת החלל החלה לפעול משלחת מס' 66 לתחנת החלל הבין-לאומית בה נכללו דוברוב וחיי.
סויוז MS-19 היא חללית מאוישת רוסית, אשר שוגרה לתחנת החלל הבינלאומית ב-5 באוקטובר 2021. הטיסה כללה חבר משלחת מס' 65/משלחת מס' 66 וחברי צוות צילומים של סרט "האתגר".
החללית החזרה לכדור הארץ ב-5 באוקטובר 2022.
הרכב הצוות הוכרז במאי 2021:
קלים שיפנקו - צוות צילומים (בהמראה בלבד)
יוליה פרסילד - שחקנית בסרט "האתגר" (בהמראה בלבד)
פיוטר דוברוב - מהנדס טיסה (בנחיתה בלבד)
מארק ונדה היי - מהנדס טיסה (בנחיתה בלבד)
אלכסיי דודין - צוות צילומים
חללית "סויוז MS-19" שוגרה ב-5 באוקטובר 2021 מקוסמודרום בייקונור הנמצא בשטח קזחסטן ומנוהל על ידי רוסיה.
החללית התחברה למודול "ראסווט" של תחנת החלל הבין-לאומית.
החיבור האוטומטי לא הצליח ולכן בוצע חיבור באופן ידני.
באותה עת בתחנת החלל שהתה משלחת מס' 65 בפיקוד שאנון ווקר.
מפקד החללית הצטרף למשלחת שגדלה ל-4 אנשי צוות.
בהמשך הוא עבר למשלחת מס' 66.
"סויוז MS-19" נשארה מחוברת לתחנת החלל כחללית חירום.
ב-6 באוקטובר החלו צילומי סרט "האתגר".
חברי צוות הצילומים עזבו את תחנת החלל כעבור כשבוע בחללית סויוז MS-18.
ב-30 במרץ 2022 החללית התנתקה מתחנת החלל וחזרה לכדור הארץ עם שקאפלרוב, דוברוב והיי.
בעקבות פלישת רוסיה לאוקראינה היו קולות להפסיק את שיתוף פעולה בין נאס"א לרוסקוסמוס בתחום תחנת החלל.
בסופו של דבר סוכם להמשיך אותו.
עם ניתוק החללית מתחנת החלל החלה לפעול משלחת מס' 67 לתחנת החלל הבין-לאומית.
סויוז MS-20 הייתה טיסת חלל תיירותית רוסית, אשר שוגרה לתחנת החלל הבינלאומית ב-8 בדצמבר 2021. הטיסה שנקנתה על ידי חברת Space Adventures, אירחה שני תיירי חלל יפניים שביקרו בתחנת החלל.
החללית חזרה לכדור הארץ ב-20 בדצמבר.
יוסאקו מאזאווה - תייר חלל
יוזו היראנו - תייר חלל
שון אוסיגו - תייר חלל
במאי 2021 הכריזה חברת Space Adventures על תחילת ההכנות לטיסה לתחנת החלל הבין-לאומית.
הטיסה מומנה על ידי היזם היפני יוסאקו מאזאווה.
משך הטיסה שתוכנן היה 12 ימים.
חללית "סויוז MS-20" שוגרה ב-8 בדצמבר 2021 מקוסמודרום בייקונור הנמצא בשטח קזחסטן ומנוהל על ידי רוסיה.
החללית התחברה למודול "פואיסק" של תחנת החלל הבין-לאומית כעבור כ-6 שעות.
באותה עת בתחנת החלל שהתה משלחת מס' 66 בפיקוד תומא פסקה.
במשך 10 ימים צוות החללית השתתף בניסוי בתחום רפואה - חקר השפעת כבידה על זרימת הדם.
ב-20 בדצמבר החללית התנתקה מתחנת החלל וחזרה לכדור הארץ עם אותו צוות שהיה בהמראה.
סויוז MS-21 היא חללית מאוישת רוסית, אשר שוגרה לתחנת החלל הבינלאומית ב-18 במרץ 2022. היא קיבלה שם "ס.פ.
קורוליוב" על שם סרגיי קורוליוב.
מטרת הטיסה הייתה עגינה בתחנת החלל הבין-לאומית והצטרפות צוות החללית למשלחת מס' 66 ו-משלחת מס' 67
דניס מטבייב - מהנדס טיסה
סרגיי קורסקוב - מהנדס טיסה
אנה קיקינה - מהנדס טיסה
דמיטרי פטלין - מהנדס טיסה
לראשונה מאז שנת 2000 בצוות היו קומונאוטים רוסים בלבד.
חללית "סויוז MS-21" שוגרה ב-18 במרץ 2022 מקוסמודרום בייקונור הנמצא בשטח קזחסטן ומנוהל על ידי רוסיה.
החללית התחברה למודול "פריצ'אל" החדש של תחנת החלל הבין-לאומית כעבור כשעתיים.
תהליך עגינה החל באופן אוטומטי והסתיים באופן ידני.
באותה עת בתחנת החלל שהתה משלחת מס' 66 בפיקוד אנטון שקאפלרוב.
לאחר סיום פעילות המשלחת צוות החללית היה חלק של משלחת מס' 67 ואולג ארטמייב היה מפקד המשלחת.
חללית "סויוז MS-21" נותרה מחוברת לתחנת החלל ופעלה כחללית חירום.
ב-29 בספטמבר החללית התנתקה מתחנת החלל וחזרה לכדור הארץ עם אותו צוות שהיה בהמראה.
סויוז FG היה משגר לוויינים וחלליות, ממשפחת סויוז שפותחה ברוסיה.
המטרה העיקרית הייתה לבצע שיגור טיסות מאוישות וחלליות אספקה.
בנוסף לכך בוצעו מספר שיגורים מסחריים של לוויינים כולל עמוס 2 וגשושיות.
השיגור הראשון בוצע בשנת 2001 ושיגורים נמשכו עד לשנת 2019.
תכנון וייצור הדגם בוצעו במרכז הטילים והחלל פרוגרס בעיר סמרה.
הפיתוח בוצע במקביל לפיתוח דגם סויוז 2. השינוי העיקרי לעומת דגמים קודמים היה בשיפורים במנועי המשגר ובמיוחד בראשי נחירי רסס.
שיפור זה הגדיל את יכולת המשגר בכ-200–300 ק"ג.
בנוסף לכך בוצעו שיפורים מינוריים במערכת הבקרה.
עם תוספת של יחידת מאיצים בוצעו שיגורי גשושית לכיוון נגה ומאדים.
שיגורים של לוויינים גשושיות מסחריות בוצעו בעזרת החברה הרוסית-צרפתית Starsem.
בסך הכול בוצוע 70 שיגורים מהם כ-30 של טיסות מאוישות.
הכישלון היחיד התרחש בשנת 2018 בטיסת סויוז MS 10. צוות הצליח לנחות בכדור הארץ בנחיתת חרום.
צוות החקירה גילה שהייתה טעות בהרכבת חלקים בהכנת המשגר לטיסה בקוסמודרום בייקונור.
לאחר חידוד נהלים השיגורים חודשו.
כול השיגורים בוצעו מקוסמודרום בייקונור מכני שיגור מס' 1 ו-31.
בשנת 2019 בוצע שיגור אחרון ורוסיה עברה לשימוש במשגרים מדגם "סויוז 2".
סויוז MS-01 היא חללית סויוז ששוגרה לחלל ב-7 ביולי 2016 מקוסמודרום בייקונור ונחתה ב-30 באוקטובר 2016. החללית שוגרה למפגש עם תחנת החלל הבינלאומית כשעל סיפונה איש צוות שהתווסף למשלחת מס' 48 לתחנת החלל הבין-לאומית.
זו הייתה הטיסה הראשונה של חללית "סויוז" מדגם "MS".
בדגם זה הותקנה מערכת ניווט ובקרה חדשה, הוגדלה יכולת של פאנל סולארי ובוצעו שינויים טכניים נוספים.
קת'לין רובינס - מהנדס טיסה
טקויה אונישי - מהנדס טיסה
תומא פסקה - מהנדס טיסה
פגי ויטסון - מהנדסת טיסה
החללית הייתה מתוכננת לשיגור ב-21 ביוני.
לצורך ביצוע בדיקות נוספות הוחלט לדחות את השיגו לחודש יולי.
חללית "סויוז MS-01" שוגרה ב-7 ביולי 2016 מקוסמודרום בייקונור הנמצא בשטח קזחסטן ומנוהל על ידי רוסיה.
החללית התחברה למודול "ראסווט" של תחנת החלל הבין-לאומית ב-7 ביולי ללא בעיות.
באותה עת בתחנת החלל שהתה משלחת מס' 48 בפיקוד ג'פרי ויליאמס.
בהמשך הם עברו למשלחת מס' 49.
"סויוז MS-01" נשארה מחוברת לתחנת החלל כחללית חירום.
ב-30 באוקטובר 2016 החללית התנתקה מתחנת החלל וחזרה לכדור הארץ עם אותו צוות שהיה בהמראה.
עם ניתוק החללית מתחנת החלל החלה לפעול משלחת מס' 49 לתחנת החלל הבין-לאומית.
סויוז MS-02 היא חללית סויוז ששוגרה לחלל ב-19 באוקטובר 2016 מקוסמודרום בייקונור ונחתה ב-10 באפריל 2017. החללית שוגרה למפגש עם תחנת החלל הבינלאומית כשעל סיפונה צוות שהתווסף למשלחת מס' 49 לתחנת החלל הבין-לאומית.
זו הייתה הטיסה שנייה של חללית "סויוז" מדגם "MS".
שיין קימברו - מהנדס טיסה
אנדריי בוריסנקו - מהנדס טיסה
ניקולאי טיכונוב - מהנדס טיסה
ונדה חיי - מהנדס טיסה
החללית הייתה מתוכננת לשיגור ב-23 בספטמבר.
עקב בעיות טכניות השיגור נדחה לאוקטובר.
חללית "סויוז MS-02" שוגרה ב-19 באוקטובר 2016 מקוסמודרום בייקונור הנמצא בשטח קזחסטן ומנוהל על ידי רוסיה.
החללית התחברה למודול "פואיסק" של תחנת החלל הבין-לאומית ב-21 באוקטובר ללא בעיות.
באותה עת בתחנת החלל שהתה משלחת מס' 49 בפיקוד אנטולי איוואנישין.
בהמשך הם עברו למשלחת מס' 50.
"סויוז MS-02" נשארה מחוברת לתחנת החלל כחללית חירום.
ב-10 באפריל 2017 החללית התנתקה מתחנת החלל וחזרה לכדור הארץ עם אותו צוות שהיה בהמראה.
במהלך הנחיתה התרחשה תקלה טכנית ולחץ אוויר בתא הנחיתה ירד.
מערכות אוטומטיות טיפלו בירידת לחץ ונפתחו פתחים שקישרו את התא עם האטמוספירה.
עם ניתוק החללית מתחנת החלל החלה לפעול משלחת מס' 50 לתחנת החלל הבין-לאומית.
סויוז MS-03 היא חללית סויוז ששוגרה לחלל ב-17 בנובמבר 2016 מקוסמודרום בייקונור ונחתה ב-2 ביוני 2017. החללית שוגרה למפגש עם תחנת החלל הבינלאומית כשעל סיפונה צוות שהתווסף למשלחת מס' 50 לתחנת החלל הבין-לאומית.
פגי ויטסון - מהנדסת טיסה (בהמראה בלבד, חזרה בסויוז MS-04)
פאולו נספולי - מהנדס טיסה
ג'ק פישר - מהנדס טיסה
חללית "סויוז MS-03" שוגרה ב-17 בנובמבר 2016 מקוסמודרום בייקונור הנמצא בשטח קזחסטן ומנוהל על ידי רוסיה.
החללית התחברה למודול "ראסווט" של תחנת החלל הבין-לאומית ב-20 בנובמבר ללא בעיות.
באותה עת בתחנת החלל שהתה משלחת מס' 50 בפיקוד שיין קימברו.
בהמשך הם עברו למשלחת מס' 51.
"סויוז MS-03" נשארה מחוברת לתחנת החלל כחללית חירום.
ב-2 ביוני 2017 החללית התנתקה מתחנת החלל וחזרה לכדור הארץ עם אולג נוביצקי ותומא פסקה.
פגי ויטסון נותרה תחנת החלל והצטרפה למשלחת מס' 52.
עם ניתוק החללית מתחנת החלל החלה לפעול משלחת מס' 51 לתחנת החלל הבין-לאומית.
סויוז MS-04 היא חללית סויוז ששוגרה לחלל ב-20 באפריל 2017 מקוסמודרום בייקונור ונחתה ב-3 בספטמבר.
החללית שוגרה למפגש עם תחנת החלל הבינלאומית כשעל סיפונה צוות שהתווסף למשלחת מס' 51 לתחנת החלל הבין-לאומית.
סמל המשימה פותח על בסיס רעיון של פישר ויורצ'יחין.
פגי ויטסון - מהנדס טיסה, בנחיתה בלבד (הגיע לחלל עם חללית סויוז MS-03)
רנדולף ברזניק - מהנדס טיסה
הכנות לטיסה החלו ביולי 2015. באוקטובר 2016 ברוסקוסמוס התקבלה החלטה לצמצם את הרכב הצוות הרוסי ל-2. הרכב מצומצם זה היה מתוכנן להישאר עד להפעלת מודול חדש "נאוקה" שתוכנן לסוף 2017. כמו כן הוחלו לדחות את השיגור למרץ 2017. בהמשך מועד השיגור נדחה ל-20 באפריל.
חללית "סויוז MS-04" שוגרה ב-20 באפריל 2017 מקוסמודרום בייקונור הנמצא בשטח קזחסטן ומנוהל על ידי רוסיה.
החללית התחברה למודול "פואיסק" של תחנת החלל הבין-לאומית ב-20 באפריל ללא בעיות.
באותה עת בתחנת החלל שהתה משלחת מס' 51 בפיקוד שיין קימברו.
צוות החללית הצטרף למשלחת שגדלה ל-5 אנשי צוות.
"סויוז MS-04" נשארה מחוברת לתחנת החלל כחללית חירום.
ב-3 בספטמבר 2017 החללית התנתקה מתחנת החלל וחזרה לכדור הארץ עם יורצ'יחין, פסקה ופגי ויטסון (הגיע לחלל בחללית סויוז MS-03).
עם ניתוק החללית מתחנת החלל החלה לפעול משלחת מס' 52 לתחנת החלל הבין-לאומית.
סויוז MS-05 היא חללית סויוז ששוגרה לחלל ב-28 ביולי 2017 מקוסמודרום בייקונור ונחתה ב-14 בדצמבר.
החללית שוגרה למפגש עם תחנת החלל הבינלאומית כשעל סיפונה צוות שהתווסף למשלחת מס' 52 לתחנת החלל הבין-לאומית.
סמל המשימה פותח על בסיס סמל שהוגש בתחרות פתוחה בה השתתפו 700 אמנים.
מארק ואנדה חיי - מהנדס טיסה
נוריסיגה קנאי - מהנדס טיסה
חללית "סויוז MS-05" שוגרה ב-28 ביולי 2017 מקוסמודרום בייקונור הנמצא בשטח קזחסטן ומנוהל על ידי רוסיה.
החללית התחברה למודול "ראסווט" של תחנת החלל הבין-לאומית באותו יום כעבור כ-6 שעות ללא בעיות.
באותה עת בתחנת החלל שהתה משלחת מס' 52 בפיקוד פיודור יורצ'יחין.
"סויוז MS-05" נשארה מחוברת לתחנת החלל כחללית חירום.
ב-14 בדצמבר 2017 החללית התנתקה מתחנת החלל וחזרה לכדור הארץ עם אותו צוות שהיה בהמראה.
עם ניתוק החללית מתחנת החלל החלה לפעול משלחת מס' 53 לתחנת החלל הבין-לאומית.
יחידת נחיתה מוצבת כיום במוזיאון הטכני בקרבת מוסקבה.
סויוז MS-06 היא חללית סויוז ששוגרה לחלל ב-12 בספטמבר 2017 מקוסמודרום בייקונור ונחתה ב-28 בפברואר 2018. החללית שוגרה למפגש עם תחנת החלל הבינלאומית כשעל סיפונה צוות שהתווסף למשלחת מס' 53 לתחנת החלל הבין-לאומית.
סמל המשימה פותח על בסיס סמל שהוגש בתחרות פתוחה בה השתתפו 150 אמנים.
מארק ואנדה היי - מהנדס טיסה
ג'וזף אקבה - מהנדס טיסה
סקוט טינגל - מהנדס טיסה
שנון ווקר - מהנדס טיסה
חללית "סויוז MS-06" שוגרה ב-13 בספטמבר 2017 מקוסמודרום בייקונור הנמצא בשטח קזחסטן ומנוהל על ידי רוסיה.
החללית התחברה למודול "פואיסק" של תחנת החלל הבין-לאומית באותו יום כעבור כ-6 שעות ללא בעיות.
באותה עת בתחנת החלל שהתה משלחת מס' 53 בפיקוד רנדולף ברזניק.
"סויוז MS-06" נשארה מחוברת לתחנת החלל כחללית חירום.
ב-28 בפברואר 2018 החללית התנתקה מתחנת החלל וחזרה לכדור הארץ עם אותו צוות שהיה בהמראה.
עם ניתוק החללית מתחנת החלל החלה לפעול משלחת מס' 54 לתחנת החלל הבין-לאומית.
סויוז MS-07 היא חללית סויוז ששוגרה לחלל ב-17 בדצמבר 2017 מקוסמודרום בייקונור ונחתה ב-3 ביוני 2018. החללית שוגרה למפגש עם תחנת החלל הבינלאומית כשעל סיפונה צוות שהתווסף למשלחת מס' 54 לתחנת החלל הבין-לאומית.
נורישיגה קאנאי - מהנדס טיסה
אלכסנדר גרסט - מהנדס טיסה
ג'נט ג' אפס - מהנדס טיסה
חללית "סויוז MS-07" שוגרה ב-13 בדצמבר 2017 מקוסמודרום בייקונור הנמצא בשטח קזחסטן ומנוהל על ידי רוסיה.
החללית התחברה למודול "ראסווט" של תחנת החלל הבין-לאומית כעבור יומיים ללא בעיות.
באותה עת בתחנת החלל שהתה משלחת מס' 54 בפיקוד אלכסנדר מיסורקין.
"סויוז MS-07" נשארה מחוברת לתחנת החלל כחללית חירום.
ב-3 ביוני 2018 החללית התנתקה מתחנת החלל וחזרה לכדור הארץ עם אותו צוות שהיה בהמראה.
עם ניתוק החללית מתחנת החלל החלה לפעול משלחת מס' 55 לתחנת החלל הבין-לאומית.
סויוז MS-08 היא חללית סויוז ששוגרה לחלל ב-21 במרץ 2018 מקוסמודרום בייקונור ונחתה ב-4 באוקטובר 2018. החללית שוגרה למפגש עם תחנת החלל הבינלאומית כשעל סיפונה צוות שהתווסף למשלחת מס' 55 לתחנת החלל הבין-לאומית.
אנדרו פויסטל - מהנדס טיסה
ריצ'רד ארנולד - מהנדס טיסה
ניק הייג - מהנדס טיסה
חללית "סויוז MS-08" שוגרה ב-21 במרץ 2018 מקוסמודרום בייקונור הנמצא בשטח קזחסטן ומנוהל על ידי רוסיה.
החללית התחברה למודול "פואיסק" של תחנת החלל הבין-לאומית כעבור יומיים ללא בעיות.
באותה עת בתחנת החלל שהתה משלחת מס' 55 בפיקוד אנטון שקאפלרוב.
בהמשך הם עברו למשלחת מס' 56.
"סויוז MS-08" נשארה מחוברת לתחנת החלל כחללית חירום.
ב-4 באוקטובר 2018 החללית התנתקה מתחנת החלל וחזרה לכדור הארץ עם אותו צוות שהיה בהמראה.
עם ניתוק החללית מתחנת החלל החלה לפעול משלחת מס' 56 לתחנת החלל הבין-לאומית.
סויוז MS-09 היא חללית סויוז ששוגרה לחלל ב-6 ביוני 2018 מקוסמודרום בייקונור ונחתה ב-20 בדצמבר 2018. החללית שוגרה למפגש עם תחנת החלל הבינלאומית כשעל סיפונה צוות שהתווסף למשלחת מס' 56 לתחנת החלל הבין-לאומית.
סרינה אוניון-צ'נסלור - מהנדס טיסה
דוויד סן-ז'אק - מהנדס טיסה
חללית "סויוז MS-09" שוגרה ב-6 ביוני 2018 מקוסמודרום בייקונור הנמצא בשטח קזחסטן ומנוהל על ידי רוסיה.
באותה עת בתחנת החלל שהתה משלחת מס' 56 בפיקוד אנדרו פויסטל.
בהמשך הם עברו למשלחת מס' 57.
"סויוז MS-09" נשארה מחוברת לתחנת החלל כחללית חירום.
בלילה מ-29 באוגוסט ל-30 באוגוסט במרכז בקרה הבחינו בירידת לחץ אוויר בתא מגורים של החללית.
צוות של "רוסקוסמוס" החל בחקירת האירוע שכלל גם בדיקת תא החללית לאחר נחיתה.
ב-24 בדצמבר 2018 פרוקופייב ציין שחור נקדח מבפנים.
בעקבות תקלה במשימת חללית סויוז MS-10 הוחלט לדחות את הנחיתה מ-13 בדצמבר ל-20 בדצמבר.
ב-20 בדצמבר 2018 החללית התנתקה מתחנת החלל וחזרה לכדור הארץ עם אותו צוות שהיה בהמראה.
עם ניתוק החללית מתחנת החלל החלה לפעול משלחת מס' 57 לתחנת החלל הבין-לאומית.
סויוז MS-11 היא חללית סויוז ששוגרה לחלל ב-3 בדצמבר 2018 מקוסמודרום בייקונור ונחתה ב-25 ביוני 2019. החללית שוגרה למפגש עם תחנת החלל הבינלאומית כשעל סיפונה צוות שהתווסף למשלחת מס' 57 לתחנת החלל הבין-לאומית.
אן מקליין - מהנדסת טיסה
לוקה פרמיטנו - מהנדס טיסה
אנדרו מורגן - מהנדס טיסה
חללית "סויוז MS-11" שוגרה ב-3 בדצמבר 2018 מקוסמודרום בייקונור הנמצא בשטח קזחסטן ומנוהל על ידי רוסיה.
החללית התחברה למודול "פואיסק" של תחנת החלל הבין-לאומית כעבור כ-6 שעות ללא בעיות.
באותה עת בתחנת החלל שהתה משלחת מס' 57 בפיקוד אלכסנדר גרסט.
בהמשך הם עברו למשלחת מס' 58.
"סויוז MS-11" נשארה מחוברת לתחנת החלל כחללית חירום.
ב-25 ביוני 2019 החללית התנתקה מתחנת החלל וחזרה לכדור הארץ עם אותו צוות שהיה בהמראה.
עם ניתוק החללית מתחנת החלל החלה לפעול משלחת מס' 58 לתחנת החלל הבין-לאומית.
סויוז MS-12 היא חללית סויוז ששוגרה לחלל ב-14 במרץ 2019 מקוסמודרום בייקונור ונחתה ב-3 באוקטובר 2019. החללית שוגרה למפגש עם תחנת החלל הבינלאומית כשעל סיפונה צוות שהתווסף למשלחת מס' 59 לתחנת החלל הבין-לאומית.
כריסטינה קוק - מהנדס טיסה (בהמראה בלבד, חזרה ב-סויוז MS-13)
הזאע אל-מנסורי - מהנדס טיסה (בנחיתה בלבד, הגיע ב-סויוז MS-15)
הרכב הצוות סוכם בדצמבר 2018 לאחר שהזאע אל-מנסורי סיים בצהלחה את הקורס והוסדרה מתכונת טיסתו ושהייתו קצרה בתחנת החלל.
חללית "סויוז MS-12" שוגרה ב-14 במרץ 2019 מקוסמודרום בייקונור הנמצא בשטח קזחסטן ומנוהל על ידי רוסיה.
החללית התחברה למודול "ראסווט" של תחנת החלל הבין-לאומית כעבור כ-6 שעות ללא בעיות.
באותה עת בתחנת החלל שהתה משלחת מס' 59 בפיקוד אולג קונוננקו.
בהמשך הם עברו למשלחת מס' 59.
"סויוז MS-12" נשארה מחוברת לתחנת החלל כחללית חירום.
ב-3 באוקטובר 2019 החללית התנתקה מתחנת החלל וחזרה לכדור הארץ.
במקום כריסטינה קוק על הסיפון היה הזאע אל-מנסורי (הגיע לחלל כשבוע לפני זה בחללית סויוז MS-15).
עם ניתוק החללית מתחנת החלל החלה לפעול משלחת מס' 60 לתחנת החלל הבין-לאומית.
סויוז MS-13 היא חללית סויוז ששוגרה לחלל ב-20 ביולי 2019 מקוסמודרום בייקונור ונחתה ב-6 בפברואר 2020. החללית שוגרה למפגש עם תחנת החלל הבין-לאומית כשעל סיפונה צוות שהתווסף למשלחת מס' 60.
אנדרו מורגן - מהנדס טיסה (בהמראה בלבד, חזר ב-סויוז MS-15)
כריסטינה קוק - מהנדסת טיסה (בנחיתה בלבד, הגיעה ב-סויוז MS-12)
תומאס מרשברן - מהנדס טיסה
סואיטי נוגוטה - מהנדס טיסה
שינויים בהרכב צוות בהמראה ונחיתה קשורים לטיסת קצרה של הזאע אל-מנסורי.
חללית "סויוז MS-13" שוגרה ב-20 ביולי 2019 מקוסמודרום בייקונור הנמצא בשטח קזחסטן ומנוהל על ידי רוסיה.
החללית התחברה למודול "זבזדה" של תחנת החלל הבין-לאומית כעבור כ-6 שעות ללא בעיות.
באותה עת בתחנת החלל שהתה משלחת מס' 60 בפיקוד אלכסיי אובצ'ינין.
בהמשך הם עברו משלחת מס' 61.
ב-26 באוגוסט חללית התנתקה מתחנת החלל וכעבור שעתיים התחברה למודול "פואיסק".
שינוי עגינה בוצע ידני על ידי אלכסנדר סקבורצוב.
מטרת שינוי מקום עגינה הייתה שחרור מודול "זבזדה" לעגינה של טיסה לא מאוישת של חללית סויוז MS-14.
"סויוז MS-13" נשארה מחוברת לתחנת החלל כחללית חירום.
ב-6 בפברואר 2020 החללית התנתקה מתחנת החלל וחזרה לכדור הארץ.
במקום אנדרו מורגן על הסיפון הייתה כריסטינה קוק (הגיע לחלל בחללית סויוז MS-12).
עם ניתוק החללית מתחנת החלל החלה לפעול משלחת מס' 62 לתחנת החלל הבין-לאומית.
סויוז MS-14 היא חללית סויוז ששוגרה לחלל ב-22 באוגוסט 2019 מקוסמודרום בייקונור ונחתה ב-6 בספטמבר 2019. מטרת הטיסה הייתה לבדוק פעילות של משגר "סויוז 2.1A" בטיסה עם חלליות מאוישת.
לצורך אישור משגר חדש לטיסות עם חללית מאוישת מדגם "סויוז MS" היה צורך לבדוק התאמות של מערכת בקרה של המשגר ותאום עם מערכת הצלה אוטומטית.
כמו כן בוצעו שינויים במערכת בקרה של יחידת נחיתה.
לאחר מספר דחיות הוחלט לבצע את השיגור ב-22 באוגוסט.
על סיפון החללית היה רובוט ומטען.
חללית "סויוז MS-14" שוגרה ב-22 באוגוסט מקוסמודרום בייקונור הנמצא בשטח קזחסטן ומנוהל על ידי רוסיה.
בשנייה ה-113 של הטיסה בוצע ניסוי מערכת הצלה אוטוטומטית.
עגינה בתחנת החלל היה מתוכנן לבצע בצורה אוטומטית ב-24 באוגוסט בבקרה של אלכסיי אובצ'ינין ואלכסנדר סקבורצוב ששהו בתחנת החלל.
החללית התקרבה לכ-100 מ' למודול "פואיסק" ומערכות עגינה אוטומטיות לא הצליחו לבצע את העגינה.
הוחלט להעביר את החללית למרחק בטיחותי מתחנת החלל.
בהמשך, ב-26 באוגוסט חללית סויוז MS-13 התנתקה ממודול "זבזדה" וניסתה לחיתחבר למודול "פואיסק" בצורה אוטומטית.
לאחר שהתברר שדבר לא ניתן לביצוע, חללית התחברה למודול זה באופן ידני.
בהמשך אלכסנדר סקבורצוב שהיה בתחנת החלל בדק את המערכת האוטומטית וגילה ניתוק של כבל פיקוד.
לאחר חיבורו מחדש מערכת עגינה אוטומטית נבדקה והתברר שהיא יכולה לעבוד באופן תקין.
עם החללית לתחנת החלל הגיע טלסקופ Mini-EUSO שנבנה בסוכנות החלל האירופית.
הוא מיועד לחקר אטמוספירה בתחום על סגול.
חברי משלחת מס' 60 לתחנת החלל הבין-לאומית סקבורצוב בדקו יכולות של רובוט FEDOR.
ב-6 בספטמבר חללית התנתקה מתחנת החלל וב-7 בספטמבר נחתה על כדור הארץ עם רובוט ביחידת נחיתה.
בשנת 2021 יחידת נחיתה הוצבה בעיר מגניטוגורסק.
סויוז MS-15 היא חללית סויוז ששוגרה לחלל ב-25 בספטמבר 2019 מקוסמודרום בייקונור ונחתה ב-17 באפריל 2020. החללית שוגרה למפגש עם תחנת החלל הבינלאומית כשעל סיפונה צוות שהתווסף למשלחת מס' 61 לתחנת החלל הבין-לאומית.
ג'סיקה מאיר - מהנדסת טיסה
הזאע אל-מנסורי - מהנדס טיסה (בהמראה בלבד, חזר ב-סויוז MS-12)
אנדרו מורגן - מהנדס טיסה (בנחיתה בלבד, הגיע ב-סויוז MS-13)
סולטאן א-ניאדי - מהנדס טיסה
שינויים בהרכב צוותי המראה ונחיתה קשורים לטיסה קצרה של הזאע אל-מנסורי.
עלות שהותו בחלל הייתה 40 מיליון $.
חללית "סויוז MS-15" שוגרה ב-25 בספטמבר 2019 מקוסמודרום בייקונור הנמצא בשטח קזחסטן ומנוהל על ידי רוסיה.
באותה עת בתחנת החלל שהתה משלחת מס' 61 בפיקוד לוקה פרמיטנו.
בהמשך הם עברו משלחת מס' 62.
במהלך שהות קצרה בתחנת החלל הזאע אל-מנסורי ביצע מספר ניסויים.
הוא חזר לכדור הארץ כעבור 8 ימים בחללית "סויוז MS-12".
"סויוז MS-15" נשארה מחוברת לתחנת החלל כחללית חירום.
ב-17 באפריל 2020 החללית התנתקה מתחנת החלל וחזרה לכדור הארץ.
במקום הזאע אל-מנסורי על הסיפון היה אנדרו מורגן (הגיע לחלל בחללית סויוז MS-13).
סויוז MS-16 היא חללית סויוז ששוגרה לחלל ב-9 באפריל 2020 מקוסמודרום בייקונור ונחתה ב-22 באוקטובר 2020. החללית שוגרה למפגש עם תחנת החלל הבינלאומית כשעל סיפונה צוות שהתווסף למשלחת מס' 62 לתחנת החלל הבין-לאומית.
איוואן וגנר - מהנדס טיסה
כריסטופר קסידי - מהנדס טיסה
אנדריי בבקין - מהנדס טיסה
סטיבן בואון - מהנדס טיסה
חללית "סויוז MS-16" שוגרה ב-9 באפריל 2020 מקוסמודרום בייקונור הנמצא בשטח קזחסטן ומנוהל על ידי רוסיה.
זו הייתה טיסה מאוישת ראשונה עם משגר מדגם חדש זה.
באותה עת בתחנת החלל שהתה משלחת מס' 62 בפיקוד אולג סקריפוצ'קה.
בהמשך הם עברו למשלחת מס' 63.
"סויוז MS-16" נשארה מחוברת לתחנת החלל כחללית חירום.
ב-21 באוקטובר 2020 החללית התנתקה מתחנת החלל וחזרה לכדור הארץ עם אותו צוות שהיה בהמראה.
עם ניתוק החללית מתחנת החלל החלה לפעול משלחת מס' 63 לתחנת החלל הבין-לאומית.
סויוז MS-17 היא חללית סויוז ששוגרה לחלל ב-14 באוקטובר 2020 מקוסמודרום בייקונור ונחתה ב-17 באפריל 2021. החללית שוגרה למפגש עם תחנת החלל הבינלאומית כשעל סיפונה צוות שהתווסף למשלחת מס' 63 לתחנת החלל הבין-לאומית.
סרגיי קוד-סברצ'קוב - מהנדס טיסה
פיוטר דוברוב - מהנדס טיסה
תחילה תוכנן שכל הצוות יהיה מרוסיה.
בדצמבר 2019 סוכם לכלול בצוות נציג ארצות הברית תמורת 90 מיליון $ והסכמה להביא לתחנת החלל מצרכים שונים בחלליות מטען אמריקאיות.
חללית "סויוז MS-17" שוגרה ב-14 באוקטובר 2020 מקוסמודרום בייקונור הנמצא בשטח קזחסטן ומנוהל על ידי רוסיה.
החללית התחברה למודול "פואיסק" של תחנת החלל הבין-לאומית כעבור כ-3 שעות ללא בעיות.
באותה עת בתחנת החלל שהתה משלחת מס' 63 בפיקוד כריסטופר קסידי.
בהמשך הם הצטרפו למשלחת מס' 64.
"סויוז MS-17" נשארה מחוברת לתחנת החלל כחללית חירום.
ב-19 במרץ 2021 חללית התנתקה מתחנת החלל ותוך זמן קצר התחברה מחדש למודול "פואיסק".
ב-17 באפריל 2021 החללית התנתקה מתחנת החלל וחזרה לכדור הארץ עם אותו צוות שהיה בהמראה.
עם ניתוק החללית מתחנת החלל החלה לפעול משלחת מס' 64 לתחנת החלל הבין-לאומית.
סויוז MS-22 היא חללית מאוישת רוסית, אשר שוגרה לתחנת החלל הבינלאומית ב-21 בספטמבר 2022. היא קיבלה שם "ק.א.
ציאולקובסקי" על שם קונסטנטין ציאולקובסקי.
מטרת הטיסה הייתה עגינה בתחנת החלל הבין-לאומית והצטרפות צוות החללית למשלחת מס' 67, משלחת מס' 68 ו-משלחת מס' 69.
פרנסיסקו רוביו - מהנדס טיסה
ניקולאי צ'וב - מהנדס טיסה
לורל אוהרה - מהנדס טיסה
בתחילת שנת 2022 גובש צוות שכולל אנשי "רוסקוסמוס" בלבד.
ביוני 2022 נחתם חוזה עם נאס"א על טיסות נציגי הארגון בחלליות "סויוז" ונציגי רוסקוסמוס בחלליות דרגון 2. בהתאם לכך שונה הרכב הצוות.
חללית "סויוז MS-22" שוגרה ב-21 בספטמבר 2022 מקוסמודרום בייקונור הנמצא בשטח קזחסטן ומנוהל על ידי רוסיה.