tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
אחד השרידים הבולטים ביותר מתקופה זו של לחימה לעצמאות, בעיר, היא כיכר הגיבורים (Praça dos Heróis).
בכיכר ישנו ציור מרשים המתאר את הפרקים השונים בהיסטוריה של מוזמביק, בדגש על העצמאות מפורטוגל.
לאחר קבלת העצמאות, מוזמביק נקלעה למספר שנים של מלחמות אזרחים (מלחמת האזרחים במוזמביק) וחוסר יציבות חברתית, פוליטית וכלכלית.
במהלך תקופה זו העיר צ'ימויו הידרדרה וסבלה מאוד מעוני, עימותים רבים ומחוסר התפתחות.
הנסיעה לעיר צ'ימויו עוברת בנוף סלעי ייחודי.
הטבע גילף את הסלע שנקרא "הראש של הזקן" בצורת ראש של זקן הוא חלק מהר בינגה, הידוע בכינויו Cabeça do Velho (ראש הזקן).
ההר הוא אחת האטרקציות התיירותיות העיקריות של העיר.
הטיפוס לראש ההר פשוט יחסית, ולעיתים ניתן להבחין ביער, באנטילופות או קופים קטנים.
הנוף מהר בינגה, מציג את כל הפריסה של העיר צ'ימאיו שמתחתיו, יחד עם הנוף הכפרי שמסביב.
בתקופות מסוימות בשנה, ההר הופך לאתר רוחני בעל חשיבות רבה לקהילות המסורתיות המקומיות.
במהלך עונת הגשמים, הגשם היורד נראה כמו דמעות הזולגות על פניו של "הזקן".
אמונות מקומיות אומרות שהאבות הקדושים כועסים ולכן הם בוכים.
מסיבות אלה, הר בינגה נחשב למקום קדוש, בו מתקיימים טקסים המציעים את עולם הרוח.
לצ'ימויו יש אקלים סובטרופי לח לח מושפע המונסון (סיווג אקלים Köppen - Cwa).
בעיר יש אחת מתחנות הרכבת החשובות ביותר במסילת הברזל ביירה–בולוואיו.
דרך העיר עובר גם הכביש המהיר מספר 9 לנמל ביירה.
בצ'ימויו הוקמה הפקולטה להנדסת סביבה ומשאבי טבע, של אוניברסיטת זמבזי, המוסד הגבוה ביותר בעיר.
העוני הקשה ומחלת האיידס המתפשטת באזור (25% מהאוכלוסייה במיוחד ילדים נגועים במחלה) ובמיוחד באזורים החקלאיים העניים פגעה קשות בחינוך הדור הצעיר.
כדי להעניק לילדים טיפול וחינוך הוקם באזור העיר כפר טיפולי SOS לילדים.
הכפר החל את עבודתו בצ'ימויו בשנת 2011 הודות לתרומת חלקת אדמה מתאימה על ידי השלטון המקומי, ותרומה כספית ניכרת של הסופר השוודי בעל המוניטין הבינלאומי הנינג מנקל.
הכפר מספק טיפול משפחתי, בית אוהב לעד 110 ילדים, בתוך עשר משפחות SOS.
הילדים גרים עם אחיהם ואחיותיהם ומטופלים בחיבה על ידי אמם.
המרכז החברתי SOS בצ'ימויו מציע תוכנית לחיזוק משפחות לאנשים מהשכונה.
המרכז מספק בשיתוף עם ארגוני הקהילה המקומיים תמיכה בתחומי הבריאות, אבטחת מזון, תזונה וחינוך.
בעת הצורך המרכז מספק בגדים ושמיכות, ציוד לבית ספר ומלגות, כמו גם תרופות.
קבוצת הכדורגל Textáfrica do Chimoio משחקת בליגת העל המוזמביקית, המכונה "מוזמבולה" ("Moçambola").
משחקי הבית מתקיימים באצטדיון Estádio da Soalpo בעל 5,000 מושבים.
הקבוצה הוקמה בשנת 1928 במסגרת מועדון הספורט של "וילה פרי".
בשנת 1976 הקבוצה הגיעה למקום הראשון בליגת הכדורגל של מוזמביק.
צ'ילזאורוס (שם מדעי: Chilesaurus; מילולית: "לטאה צ'יליאנית") הוא סוג של דינוזאור תרופוד מקבוצת הטטנורים שהתקיים בסוף היורה שלפני 145 מיליון שנה מזמננו באמריקה הדרומית.
הדינוזאור התגלה ב-2004 באייסן, דרום צ'ילה בידי דייגו סוארס (Diego Suárez), ילד בן שבע לצד הוריו הגאולוגים, שהפנו את המאובנים לקהילה המדעית.
ממצאים נוספים התגלו ב"תצורות טוקוי" (Toqui Formation), לצד מאובנים של דיפלודוקיים.
רוב הממצאים נמצאו מפורקים אך שלמים יחסית עם גולגולת מלאה ומספר עצמות נוספות כשלצידם נמצאו שלדים חסרים.
הסוג תואר ב-2015 בידי החוקר פרננדו נובאס ונקרא עקב הימצאו בצ'ילה.
הסוג מכיל מין בודד - Chilesaurus diegosuarezi, הקרוי לכבוד דייגו סוארס.
הצ'ילזאורוס היה דינוזאור קטן דו-רגלי באורך של 3.2 מטרים ובגובה של כלב.
ישנה מחלוקת בין החוקרים על המינים הקרובים לו, האם הם היו תרופודים מקבוצת הטטנורים הטורפים או שמא השתייך לקבוצה (שכיום מבוטלת לפי רוב החוקרים) אורניתוסקלידה, ממנה התפצלו ראשוני בעלי אגן דמוי עוף מהתרופודים.
דינוזאור זה היה צמחוני בהתאם לבסיס שיניו שהותאם לאכילת צמחייה מאשר לבשר, נוסף על עצם החיק שלו שפנתה אחורה אולי כדי לפנות מקום למעיים גדולות יותר שיכולות לעכל ביעילות צמחייה.
הוא היה בעל רגליים חזקות שעזרו לו לרוץ מטורפים והיה גם בעל טפרים קצרים וכפופים על רגליו הקדמיות שעזרו להגן על בעליהם.
אנוואצ'וקוו איהוקוומרה צ'ימה מונקה , הידוע בעיקר כצ'ימה מונקה, הוא כדורסלן ניגרי המשחק בעמדת הפאוור פורוורד בסאסקי בסקוניה מליגת העל הספרדית והיורוליג ובנבחרת ניגריה.
מונקה נולד באבוג'ה, ניגריה, אך גדל בקנברה, אוסטרליה, שם החל לשחק בתיכון.
ב-2013, הוא נרשם למכללת Northeast Community College, שם שיחק שתי עונות (2013–2015), ובשנייה רשם 17 נקודות, 12.1 ריבאונדים ושתי חסימות למשחק.
המספרים שלו אפשרו לו לעבור לאוניברסיטת קליפורניה בדייוויס.
לאחר שלו, בעונת 2016/17 הוא העמיד ממוצעים של 14.6 נקודות, 9.5 ריבאונדים ו-1.4 חסימות למשחק.
בעונה הבאה הוא רשם 18.4 נקודות, 9.6 ריבאונדים ו-1.1 חסימות בממוצע ב-21 משחקים.
לאחר שלא נבחר בדראפט ה-NBA 2018 חתם מונקה על החוזה המקצועי הראשון שלו ברואן מטרופול בסקט מה-LNB Pro B, הליגה הצרפתית השנייה.
בנובמבר 2018 הוא עזב את רואן וחתם בדניין ולטייר באסקט, גם היא מליגת המשנה בצרפת.
הוא העמיד ממוצעים של 14.3 נקודות, 6.6 ריבאונדים ו-1.7 אסיסטים ב-27 משחקים בקבוצה.
בעונת 20/2019 הוא חתם בבליירס דה קמפר מה-LNB Pro B, בה העמיד ממוצעים של 15.8 נקודות, 6.75 ריבאונדים ו-1.7 אסיסטים למשחק.
בעונת 2020/21 הוא חתם באורליאן מה-LNB Pro A, הליגה הצרפתית הבכירה, והעמיד במדיה ממוצעים של 12.5 נקודות, 6 ריבאונדים, 1.8 אסיסטים וכמעט חסימה אחת ב-21 משחקים.
ב-13 ביולי 2021 הוא חתם על חוזה לשנה בבאסקט מנרסה מהליגה הספרדית.
הוא הגיע עם מנרסה לגמר עונת בליגת האלופות בכדורסל, ונבחר ל-MVP של העונה הסדירה ולחמישיית העונה.
ב-18 ביולי 2022 חתם בסקרמנטו קינגס מליגת ה-NBA, ושיחק גם בקבוצת ליגת הפיתוח שלה, סטוקטון קינגס.
ב-16 בינואר 2023 חתם במונקו, הגיע איתה לפיינל פור היורוליג 2023 וזכה איתה באליפות צרפת בכדורסל.
ב-19 ביולי חתם בסאסקי בסקוניה מליגת העל הספרדית והיורוליג.
מונקה ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ניגריה ב-2020, ושיחק בשלושה משחקי מוקדמות אפרובאסקט.
בשנת 2021 הוא זומן לסגל המוקדם לטורניר הכדורסל באולימפיאדת טוקיו.
צ'ילוקווין הוא עיירה במחוז קלאמת באורגון בארצות הברית.
צ'ילוקווין היה הגרסה של המתיישבים האירופאים לשמו של Chaloquin, שמו של צ'יף של שבט הקלאמת שחי בזמן חתימת ההסכם של 1864. השם צ'ילוקווין כשם משפחה קיים גם בימינו, כאשר המשפחה התיישבה על קרקע בעיירה ובסמוך אליה גם לתוך המאה העשרים.
האוכלוסייה הייתה 734 במפקד האוכלוסין של 2010.
צ'ילוקווין נמצאת בגובה של 1,270 מטרים במחוז קלאמת.
העיירה שוכנת מעט מזרחית ל של ארצות הברית ומעט צפונית להצטלבות שלו עם של אורגון.
כביש מהיר מזרח-מערבי קצר, של אורגון, מקשר את כביש 97 בצ'ילוקווין לכביש 62 מעט דרומית ליישוב הקטן .
בכביש המהיר, צ'ילוקווין שוכנת כ-42 קילומטרים צפונית לקלאמת פולס ו-407 קילומטרים דרומית לפורטלנד.
הנהר ויליאמסון זורם מצפון לדרום דרך צ'ילוקווין, שם נשפך אליו הנהר ספראג ממזרח.
העיירה שוכנת ליד היער הלאומי וינמה, המתקרב אליה ממזרח וממערב.
אגם אייג'נסי (Agency Lake, חלק מאגם קלאמת העליון) נמצא בקרבת מקום, ממערב לעיר ומעט ממערב לכביש 62. לפי לשכת מפקד האוכלוסין של ארצות הברית שטחה הכללי של העיירה 2.12 קילומטרים רבועים.
הקיץ באזור חמים (אך לא חם) ויבש, ללא טמפרטורות חודשיות ממוצעות מעל 22 מעלות צלזיוס.
על פי מערכת סיווג האקלים של קפן, לצ'ילוקווין יש אקלים ים-תיכוני עם קיץ חמים, קוד "Csb" במפות האקלים.
נכון למפקד האוכלוסין של שנת 2000 התגוררו בעיירה 716 נפשות ב-257 משקי בית ו-173 משפחות.
צפיפות האוכלוסין הייתה 345.6 אנשים לכל קילומטר רבוע.
היו 290 יחידות דיור בצפיפות ממוצעת של 140 לקילומטר רבוע.
לפי תשובות שסיפקו תושבי צ'ילוקווין שהשתתפו במפקד, ההרכב הדמוגרפי של העיר היה 51.54% אינדיאנים, 42.60% לבנים, 5.31% היספנים או לטינים מכל גזע, 0.14% אסייתים ו-1.26% מגזעים אחרים.
כ-4.5% היו משני גזעים או יותר.
גודל משק הבית הממוצע היה 2.79 נפשות וגודל המשפחה הממוצע היה 3.34 נפשות.
ההכנסה החציונית למשק בית בעיר הייתה 20,688 דולר, וההכנסה החציונית למשפחה הייתה 21,250 דולר.
לגברים הייתה הכנסה חציונית של 29,167 דולר לעומת 18,750 דולר לנשים.
ההכנסה לנפש בעיר הייתה 9,604 דולר.
נכון למפקד האוכלוסין של 2010, התגוררו בעיר 734 נפשות ב-281 משקי בית ו-179 משפחות.
צפיפות האוכלוסין הייתה 345.6 תושבים לכל קילומטר רבוע.
היו 356 יחידות דיור בצפיפות ממוצעת של 167.6 לקילומטר.
ההרכב הגזעי של העיר היה 49.2% ילידים אמריקאים, 40.7% לבנים, 0.1% אפרו אמריקאים, 0.4% אסייתים, 0.5% מגזעים אחרים ו-9.0% משני גזעים או יותר.
היספנים או לטינים מכל גזע היו 6.5% מהאוכלוסייה.
היו 281 משקי בית, מתוכם ל-31.3% היו ילדים מתחת לגיל 18 שגרים איתם, 36.3% היו זוגות נשואים שחיים יחד, ל-19.9% הייתה בעלת בית רווקה, ל-7.5% היה בעל בית רווק, ו-36.3% היו לא משפחות.
31.0% מכלל משקי הבית היו יחידים, ול-10.7% היה מישהו שחי לבדו בן 65 ומעלה.
גודל משק הבית הממוצע היה 2.61 וגודל המשפחה הממוצע היה 3.26.
הגיל החציוני בעיר היה 41.9 שנים.
ההרכב המגדרי של העיר היה 48.6% גברים ו-51.4% נשים.
כ-2 קילומטרים מערבית למרכז המסחרי של צ'ילוקווין פועל שדה התעופה המדינתי של צ'ילוקווין (Chiloquin State Airport).
מסילת הרכבת ההררית המיניאטורית (Train Mountain Miniature Railroad) ליד צ'ילוקווין היא, על פי ספר השיאים של גינס, מערכת הרכבות המיניאטורית הארוכה ביותר בעולם.
הוא כולל מוזיאון רכבת, 40 קילומטרים של מסילה כוללת, ורכבות שאדם יכול לשבת עליהן ולנסוע בהן.
נמצא כ-5 קילומטרים צפונית לצ'ילוקווין לאורך כביש 97.
קזינו קלא-מו-יא ומרכז הטיולים (Kla-Mo-Ya Casino and Travel Center), בבעלות ובניהול של שבטי קלאמת, נמצא כ-3 קילומטרים דרומית לצ'ילוקווין לאורך כביש 97.
צ'ילי קון קסו (בספרדית: Chile con queso; פירוש מילולי: צ'ילי עם גבינה) הנקרא לפעמים פשוט קסו, הוא מתאבן או תוספת של גבינה מותכת ופלפל צ'ילי, המוגש בדרך כלל במסעדות טקס-מקס כמטבל לצ'יפס טורטייה.
צ'ילי קון קסו הוא חלק ממטבח הטקס-מקס ומטבח דרום-מערב ארצות הברית, שמקורו במדינת צ'יוואווה שבצפון מקסיקו כגרסה של קסו צ'יוואווה וקסו פליימאדו.
צ'ילי קון קסו נמצא בעיקר בתפריטים של מסעדות טקס-מקס בדרום מערב ומערב ארצות הברית.
צ'ילי קון קסו הוא רוטב חלק וקרמי, המשמש כמטבל, שעשוי מתערובת של גבינות מותכות (לעיתים קרובות גבינת ולויטה או גבינה מעובדת אחרת, מונטריי ג'ק או גבינת שמנת), שמנת ופלפל צ'ילי.
מסעדות רבות מגישות צ'ילי קון קסו עם מרכיבים נוספים כמו פיקו דה גאלו, שעועית שחורה, גואקמולה ובשר בקר או חזיר טחון.
הרוטב בדרך כלל בצבע צהוב או לבן.
צ'ילי קון קסו מוגשת כמנה חמה.
ניתן לאכול אותה עם טורטייה, צ'יפס טורטייה או צ'יפס פיתה שעבה יותר מצ'יפס טורטייה רגיל.
היא יכולה לשמש גם כרוטב על נאצ'וס, פהיטה, טאקו, אנצ'ילדה, מיגאס, קסדייה או כל מנת טקס-מקס אחרת.
בעוד שמסעדות טקס-מקס בארצות הברית לרוב מציעות צ'יפס וסלסה ללא תשלום, קסו מוצע בדרך כלל תמורת תשלום נוסף.
לעיתים קרובות מכנים את הרוטב בשם המקוצר 'קסו' (גבינה), מה שעלול ליצור בלבול בינו לבין מטבל גבינה, שלרוב אינו מכיל פלפלים.
האגדה של צ'ימה היא סדרת אנימציה ממוחשבת לילדים המבוססת על סדרת צעצועי Legends of Chima של חברת לגו.
שידורי הסדרה החלו בארצות הברית ב-16 בינואר 2013.
בישראל הסדרה שודרה לראשונה בערוץ ניקולודיאון בשנים 2013–2015.
שידור העונה הראשונה החל ב-16 בינואר 2013; העונה השנייה החלה ב-15 במרץ 2014, והשלישית ב-9 באוגוסט 2014.
לסדרה תוכננו עוד עונות, אבל היא נזנחה עקב ביקורות נמוכות.
במרכז הסדרה ממלכת צ'ימה הקסומה, בעבר גן עדן קסום שתושביו - חיות דמויות אנוש - חיו יחדיו בשלום.
האוטופיה מגיעה לקיצה עם פלישתו של שבט ברברים המוביל את הממלכה למלחמת אזרחים.
עונה 1 - כוחו של הצ'י
כשהנסיך קרייגר הצעיר מאבד את הוריו בערוץ העומק הנצחי והופך למלך שבט התנינים, אחותו, קרולר משתמשת בצמח מיוחד כדי לאלץ אותו לפתוח מלחמה בין העמים.
חברו הטוב לשעבר, הנסיך לאבל משבט האריות, נאלץ להפוך לאויבו המר.
כך פורצת מלחמה איומה בין שמונת שבטי החיות על הצ'י החזק, חומר שיכול גם לקיים וגם להרוס את החיים בממלכה.
עונה 2 - המשימה של החיות האגדיות
כאשר השבטים האפלים מתחילים במלחמה כדי לגנוב את הצ'י מהר קאבורה על ידי חסימת המפלים, שמונה גיבורים צריכים לצאת למסע אל האדמות המרוחקות כדי להציל את שמונת החיות האגדיות.
רק אם יצליחו במשימה מפלי הצ'י ימשיכו לזרום והשלווה תחזור לממלכה.
עונה 3 - האגדה של צ'י האש
בעבר, לפני ששבטי צ'ימה התפתחו, התחוללה מלחמה בין שבט הציידים לבין שבטי האש.
כדי לנצח במלחמה, שבט עוף החול ביצע את "המאור הגדול", כדי לכלוא את שבט הציידים בתרדמת ארוכה ולהחזיר את השלום לעולם.
בעקבות אירועי העונה הקודמת, שבטי הציידים העתיקים מתעוררים מתרדמתם ומאיימים להקפיא את כל צ'ימה.
גיבורי צ'ימה חייבים למצוא את כנפי האש, בעזרת שבטי האש האגדיים ולהשיג את כוחו של צ'י האש.
רק כך יוכלו השבטים של צ'ימה להשיב מלחמה ולהציל את הממלכה.
באיפילוג מתגלה שצ'ימה היא ממלכה של אי צף ענק המרחף מעל עולם לא ידוע וגדול עוד יותר.
בצ'ימה ישנם תשעה שבטים של חיות רגילות, שלושה שבטים של חיות אפלות שקיימות בערוץ העומק הנצחי, ארבעה שבטים קדמונים שהשתחררו מהקרח ושני שבטי אש.
בנוסף קיימות גם דמויות שלא שייכות לאף אחד מהשבטים.
לאבל - הנסיך של שבט האריות הגיבור הראשי של הסדרה.
אריס - הבת של מנהיג העייטים, חברה טובה של לאבל ואחת מהגיבורים בעונה השנייה.
גורזן - שייך לשבט הגורילות, חבר של לאבל ואחד הגיבורים בעונה השנייה.
קראגר - הנסיך של שבט התנינים, והחבר הכי טוב של לאבל.
במהלך העונה הראשונה נשלט על ידי אחותו ונהיה נבל אך חוזר לעצמו לאחר העונה הראשונה.
ווריז - מלך הזאבים, הופך לאחד הגיבורים בעונה השנייה.
רייזאר - נסיך העורבים, הופך לאחד הגיבורים בעונה השנייה.
בלדויק - הנסיך של שבט הדובים חבר של לאבל ומצטרף אל הגיבורים בעונה השנייה.
רוגון - שייך לשבט הקרנפים אחד מהגיבורים בעונה השנייה.
פלינקס - הילד היחיד בשבט הפניקס.
לאיילה - לביאה נסיכת נמרי האש.
לאבל מתאהב בה בעונה השלישית.
לגרביס- מלך האריות ואבא של לאבל ואח של לאברטוס.
לאברטוס/רוח צל - לוחם, אחיו של לגרביס.
הורחק מצ'ימה בעקבות מעשה שעשה בלית ברירה ולכן הוא גר באדמות המרוחקות.
החל להתחרות במרוצים השנתיים בתור רוח צל.
קרומינוס - המלך של שבט התנינים.
קרונקט - המלכה של שבט התנינים.
ביזר - המנהיג של שבט הבונים.
פלומינוקס - מלך שבט הפניקס, בעבר, על מנת לשמור על בנו, פלינקס, בגד בפיניקס, ובמקום שהציידים נרפאו, הם קפאו.
טומרק/פנתר - אביה של לאילה והשובר של מפת כנפי האש.
קרולר - הנסיכה של שבט התנינים, בתם של קרומינוס וקרונקט, ואחותו התאומה של קראגר.
הנבלה המשנית של העונה הראשונה.
סקורם - המלך של שבט העקרבים.
ספינלין - המלכה של העכבישים.
הנבלה המשנית של העונה השנייה.
סר פאנגר - מלך שבט הטיגריסים והציידים.
היה בעבר אחד התלמידים המוצלחים של הפיניקס.
מאולה - מלכת הממותות היועצת של סר פאנגר.
לואיס אסקיאל "צ'ימי" אווילה (בספרדית: Luis Ezequiel "Chimy" Ávila; נולד ב-6 בפברואר 1994) הוא כדורגלן ארגנטינאי המשחק בעמדת החלוץ בריאל בטיס מהלה ליגה.
אווילה התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הנוער של טירו פדרל וערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בליגה השנייה בארגנטינה בגיל 16 בלבד.
ב-2015 חתם בסן לורנסו מליגת העל הארגנטינאית.
ב-2017 הושאל אווילה לווסקה מהליגה הספרדית השנייה וסייע לה להעפיל ללה ליגה.
הוא המשיך עם וסקה גם בלה ליגה והיה מלך שערי הקבוצה עם 10 שערים בעונת 2018/2019.
בקיץ 2019 חתם אווילה באוססונה.
בינואר 2020 נפצע בברכו והחמיץ את המשך העונה.
בספטמבר 2020 נפצע שוב באותה פציעה בברכו השנייה והחמיץ גם את עונת 2020/2021 כמעט במלואה.
אווילה חזר לשחק במרץ 2021 לאחר 435 ימים מחוץ למגרשים.
ב-1 בפברואר 2024 חתם לשלוש וחצי שנים בריאל בטיס.
צ'ימזי צ'וקודום מטו הוא כדורסלן אמריקאי-ניגרי המשחק בעמדות הפאוור פורוורד והסנטר בברצלונה מליגת העל הספרדית בכדורסל והיורוליג.
מטו נולד בלוס אנג'לס שבקליפורניה, ובין הגילים 6–12 התגורר עם אביו בניגריה.
בין השנים 2015–2018 למד מטו באוניברסיטת דרום קליפורניה, ולאורך שלוש עונותיו בקבוצת האוניברסיטה רשם ממוצעים של 12.3 נקודות, 6.3 ריבאונדים, 1.2 אסיסטים ו-1.6 חסימות למשחק.
מטו נבחר בבחירה ה-49 של דראפט ה-NBA 2018, על ידי סן אנטוניו ספרס.
בשתי עונותיו בסן אנטוניו שותף ב-47 משחקים בסך הכול, וקלע 2.3 נקודות בממוצע למשחק.
בדצמבר 2020 חתם מטו בסקרמנטו קינגס על "חוזה דו-כיווני", אשר הומר באפריל 2021 לחוזה NBA רגיל.
ב-3 עונותיו כשחקן הקינגס קלע 6.7 נקודות ואסף 4.0 ריבאונדים בממוצע למשחק.
ביולי 2023 חתם על חוזה בפיניקס סאנס.
ב-25 בדצמבר 2023 קבע מטו שיאי קריירה של 23 נקודות ו-19 ריבאונדים, במשחק חגיגי של חג המולד מול דאלאס מאבריקס.
ג'ייסון צ'ארלס בק הוא מוזיקאי, פזמונאי ומפיק מוזיקלי יהודי קנדי.
כיום הוא מתגורר בפריז, צרפת, ולפני כן התגורר מספר שנים בקלן ובברלין.
הקריירה של גונזלס משתרעת על פני ז'אנרים רבים.
הוא ידוע באלבומי הראפ שלו, בשיתופי הפעולה שלו עם זמרת הפופ פייסט והראפר דרייק, באלבומים של יצירות קלאסיות לפסנתר (כולל טרילוגיית Solo Piano), ובשיתופי הפעולה שלו עם המוזיקאים האלקטרוניים דאפט פאנק ובויז נויז, שאת האחרונים הוא גם מפיק תחת הכינוי Octave Minds.
הוא כתב מספר מאמרי דעה בעיתונים ובמגזינים בגרדיאן, Vice, בילבורד ואחרים.
הוא אחיו הצעיר של מלחין הסרטים כריסטוף בק.
גונזלס זכה בפרס גראמי על עבודתו על אלבום האולפן של דאפט פאנק משנת 2013, Random Access Memories.
ב-10 וב-11 במרץ 2005, הופיע גונזלס בשתי הופעות בישראל, בתיאטרון גבעתיים ובזאפה תל אביב.
ג'ייסון צ'ארלס בק הוא בנם של יהודים אשכנזים שנאלצו לברוח מהונגריה במהלך מלחמת העולם השנייה.
הוא החל ללמד את עצמו לנגן בפסנתר בגיל שלוש, כאשר אחיו הגדול, כריסטוף, החל לקחת שיעורים.
בק סיים את לימודיו בבית הספר קרסנט בטורונטו, קנדה.
הוא קיבל הכשרה קלאסית כפסנתרן באוניברסיטת מקגיל, שם החל את קריירת ההלחנה שלו, כשכתב מספר מחזות זמר יחד עם אחיו, ואת קריירת הביצוע שלו, כפסנתרן ג'אז.
בשנות ה-90 החל בקריירת פופ כמנהיג להקת הרוק האלטרנטיבי סון (Son), עם דומיניק סאלול ודייב סיגטי.
סון הוחתם על חוזה לשלושה אלבומים עם וורנר מיוזיק קנדה בשנת 1995, חברת בת של וורנר רקורדס.
האלבום הראשון שלהם, Thriller, זכה להצלחה בינונית, הוליד סינגל אחד שזכה להשמעות רבות ברדיו ("Pick up the Phone") והוביל למספר הופעות פתיחה עבור Barenaked Ladies.
ערכי ההפקה של האלבום היו מוגבלים, וורנר פשוט הוציאו את הדמו שהוקלט בחופזה כתקליט.
אלבומם השני של סון, Wolfstein, הוקלט באולפן מאובזר בלוס אנג'לס בסיועו של כריסטוף.
לכאורה, אלבום קונספט על אדם שמתחיל להפוך לזאב לאחר שפגע באחד מהם עם מכוניתו, מציג רגישות אפלה ומורכבת יותר מקודמו.
עבור וורנר מיוזיק, האלבום ייצג שינוי כיוון רדיקלי מדי, ולא היו בו סינגלים שנחשבו מקובלים על הרדיו הקנדי.
הלחן האופטימי ביותר באלבום נשא את השם הלא ידידותי לרדיו, "Making a Jew Cry".
חברת התקליטים לא נתנה תמיכה שיווקית לאלבום, ועזבה את הלהקה זמן קצר לאחר מכן.
גונזלס, שהתקשה להתמודד עם הציפיות של תעשיית המוזיקה הקנדית, עבר לברלין בשנת 1999 למרות שלא דיבר גרמנית.
הוא הכריז על עצמו כ"נשיא המחתרת של ברלין" ואימץ את שם הבמה צ'ילי גונזלס בשנת 1999.
עם שינוי תדמיתי זה הגיע שינוי משמעותי נוסף בסגנונו המוזיקלי של גונזלס.
ארבעת אלבומיו בלייבל הגרמני קיטי-יו (Kitty-yo) Gonzales Über Alles מ-1999, The Entertainist משנת 2000, Presidential Suite מ-2002 ו-Z מ-2003, הוקלטו כאלבומי ראפ, אם כי כישוריו כקלידן הודגמו בסדרה של קטעים אינסטרומנטליים משולבים.
המבקרים והקהל האירופאים היו פתוחים יותר לאופי האקלקטי והניסיוני של יצירתו של גונזלס.
הסינגל הראשון שלו מקיטי-יו, "Let's Groove Again", הפך ללהיט רחבת ריקודים עם יציאתו ב-1999. בשנת 2007 נעשה בו שימוש בקדימון לקידום מכירות של ה-BBC לתוכנית הטלוויזיה החדשה שלהם "The Restaurant".
גונזלס הופיע בקביעות במועדוני לילה ובמעגל פסטיבלי הפופ בקיץ.
בשנת 2004 הוציא גונזלס אלבום של חומר אינסטרומנטלי, Solo Piano.
הוא זכה לשבחים מצד הציבור והמבקרים, עורר השוואות לעבודתו של אריק סאטי וכך משך קהל עולמי חדש לעבודתו.
Solo Piano נשאר האלבום הנמכר ביותר של גונזלס עד היום.
תשע שנים לאחר מכן הוא המשיך עם "Solo Piano II", שהיה מועמד לפרס פולריס למוזיקה לשנת 2013.
בשנת 2015 הוציא את Chambers, יצירה לפסנתר ויצירה קאמרית שהוקלטה עם Kaiser Quartett מהמבורג, שזכתה לביקורות חיוביות בדרך כלל.
שלישיית אלבומי Solo Piano הושלמה עם יציאתו של Solo Piano III, ב-7 בספטמבר 2018.
בינתיים, גונזלס המשיך להתפתח כמפיק וכותב שירים עבור אמנים אחרים, ושיתף פעולה בסינגלים ואלבומים עם פיצ'ס, הזמרת ג'יין בירקין ולזלי פייסט.
תוצר שיתוף הפעולה האחרון, אלבומה של פייסט משנת 2003, Let It Die, הפך לרב מכר, זכה לשבחי המבקרים ולפרסים בתעשייה.
גונזלס חזר לתרום לאלבומה של פייסט משנת 2007, The Reminder, שהיה מועמד לארבעה פרסי גראמי וזכה בחמישה פרסי ג'ונו.
מלבד קריירת הסולו שלו, גונזלס הוא גם חבר בלהקת ההיפ הופ הברלינאית Puppetmastaz.
גונזלס ניגן בקלידים בשיר "Give Life Back to Music" ובפסנתר בשיר "Within" מתוך אלבום האולפן הרביעי של דאפט פאנק, Random Access Memories, שזכה בפרס גראמי לאלבום השנה.
ביוני 2013, אלבום האולפן שלו Solo Piano II היה מועמד לפרס פולריס למוזיקה לשנת 2013.
גונזלס שיתף פעולה עם ג'נה אייקו בשיר "From Time" מתוך אלבומו השלישי של דרייק Nothing Was the Same.
הם נפגשו כדי לדון בשיתוף פעולה לאחר שנודע לגונזלס שדרייק השתמש בשלמות שיר של גונזלס, "The Tourist", בשיר "Outro" מתוך So Far Gone.
בשנת 2016, גונזלס הנחה את Music's Cool, תוכנית רדיו בת שעתיים בתחנת הרדיו Beats 1 של אפל מיוזיק.
בתוכנית הוא ניתח את התיאוריה המוזיקלית מאחורי אמנים שונים, כולל משתפי פעולה בעבר ואייקונים מוזיקליים.
בתחילת 2008 חתם גונזלס בחברת התקליטים מרקורי רקורדס, וב-7 באפריל יצא האלבום Soft Power.
תוך שמירה על תמהיל אקלקטי טיפוסי של סגנונות, Soft Power הוקלט כאלבום פופ, עם צליל שמזכיר את הבי ג'יז ובילי ג'ואל.
אלבומו של גונזלס "Ivory Tower" (שהופק על ידי בויז נויז) הופיע ב-!Earshot National Top 50 Chart בשנת 2010. השיר "Never Stop", מתוך האלבום, היה אחד השירים הידועים ביותר שלו, ומנגינת הפסנתר הפותחת הופיעה באפל, מסע פרסום עולמי לאייפד 2. אפל התאימה את המנגינה לגיטרה חשמלית.
בשנת 2014 זכה צ'ילי גונזלס בפרס גראמי לאלבום השנה על עבודתו על Random Access Memories של דאפט פאנק.
ב-18 במאי 2009, בתיאטרון סינה 13 בפריז, הוא קבע שיא עולם למופע הסולו הארוך ביותר עם זמן כולל של 27 שעות, 3 דקות ו-44 שניות, ובכך שבר שיא שנקבע על ידי פרסאנה גודי.
הוא ניגן מעל 300 שירים במהלך ניסיון ההקלטה.
ב-17 במרץ 2017 הוציא גונזלס את Room 29, בשיתוף פעולה עם ג'ארוויס קוקר.
האלבום הוא מחזור שירים, ומספר על התרחשויות בחדר אחד במלון הוליוודי.
גונזלס וקוקר ביצעו את הקונצרט הראשון של האלבום ביום יציאתו, בהמבורג, גרמניה באולם הקונצרטים קמפנאגל.
בשנת 2018 השיק צ'ילי גונזלס בית ספר למוזיקה משלו.
שבעה מוזיקאים מרחבי העולם הצטרפו אליו כדי ללמוד ב"גונזרווטורי" (The Gonzervatory), סדנת ביצוע מוזיקה ביתית בת שמונה ימים בפריז.
הסדנה כללה מפגשי אימון בהנחיית גונזלס, ולאחר מכן כיתות אמן מחבריו ומשתפי הפעולה של גונזלס, כולל פיצ'ס, Socalled, פרד וסלי וג'ארוויס קוקר.
החזרות בערב הגיעו לשיאן בקונצרט סיום בתיאטרון טריאנון.
ספרי צ'ילאם בלאם (Chilam Balam) הם קובצי כתבים בכתב יד, בעיקר של בני המאיה, מהמאות ה-17 וה-18. הם נקראים על שם העיירות הקטנות של יוקטק שבהן נשמרו במקור.
הם משמרים ידע מסורתי חשוב שבו שזורות המסורות הילידיות של המאיה והמסורת הספרדית המוקדמת.
הם מכילים ידע על היסטוריה, נבואה, דת, פולחן, ספרות, לוח שנה, אסטרונומיה ורפואה.כתבי היד, שנכתבו בשפת המאיה היוקטקית ובשימוש באלפבית הלטיני, מיוחסים לסופר אגדי בשם צ'ילאם בלאם.
צ'ילאם הוא כינוי לכוהן מנבא.
בלאם הוא שם משפחה נפוץ שמשמעותו "יגואר".
חלק מהטקסטים מכילים למעשה נבואות על בוא הספרדים ליוקטן תוך אזכור צ'ילאם בלאם כמחברם הראשון.
ידועים תשעה ספרים של צ'ילאם בלאם, אך היו כנראה יותר.
החשובים הם מאני, חומאיל וטיסמין.
חלק מהספרים מתוארכים לתקופת הכיבוש הספרדי של ממלכות יוקטק (1527–1546), על סמך השפה והתוכן.
במקרים מסוימים, שבהם הפיסקה קצרה במיוחד, נראה שהספרים היו כתובים בכתב הירוגליפים, מן התקופה שלפני הכיבוש.
בדומה לתעתיק/תרגום הפופול וו, ששרד את השמדת הכתבים המסיבית על ידי הספרדים.
ספרי צ'ילאם בלאם מספקים תיאור של החיים הרוחניים של יוקטק-מאיה מהמאה ה-18. בעוד שהטקסטים והכרוניקות הרפואיות הם ענייניים למדי, בחידות ובחיזיונות נעשה שימוש במטאפורות המאיה המסורתיות.
הדבר נכון עוד יותר לגבי הטקסטים המיתולוגיים והפולחניים, אשר, גם אם כתובים בשפה סתמית, שייכים בעליל למסורת האזוטרית.
הטקסטים ההיסטוריים שואבים חלק מחשיבותם מהעובדה שהם נוצקו במסגרת לוח השנה המקומי של המאיה, המותאמים בחלקם למערכת הקלנדרית האירופית.
שחזור ההיסטוריה הפוסט-קלאסית של יוקטק מהנתונים הללו הוכח כמשימה מפרכת.
להלן סקירה כללית של מיני טקסטים - חלקם ממוצא מסו-אמריקאי, וחלקם של עיבוד ספרדי - שנמצאו בספרי צ'ילאם בלאם.
פרקי היסטוריה מעוגנים בתבנית של לוח השנה של הילידים: אגדות הגירה; נרטיבים על שליטים מסוימים של ממלכות הילידים; וכרוניקות עד וכולל הכיבוש הספרדי.
ניבוי אירועים במסגרת לוח השנה של המאיה.
נבואה, מיוחסת לכוהנים מפורסמים של תחילת המאה ה-16.
אוספי חידות, המשמשים למתן תוקף לסמכותם של שליטים מקומיים.
מיתוס, במיוחד ההרס והבריאה מחדש של העולם בהתייחס ללוח השנה של המאיה.
מיסטיקה טקסית, במיוחד הנוגעת ליצירת מחזור עשרים הימים (uinal); הטקס של 'ארבעת המבעירים' (ahtoc); והולדת התירס, או 'החסד האלוהי' (מה שנקרא 'טקס המלאכים').
4. לוחות שנה וסיווגים מעשיים
סיווגים לפי עשרים הימים הנקובים (מתאם ציפורים בשורה, צמחים ועצים, אופי אדם ופעילויות מקצועיות).
חיבורים על אסטרולוגיה, מטאורולוגיה ולוח השנה הליטורגי הקתולי (מה שנקרא reportorios de los tiempos).
האסטרולוגיה היא תלמיית וכוללת את גלגל המזלות האירופי.
רפואת צמחים: ספרי צ'ילאם בלאם מכילים מרשמים רפואיים הנובעים ממסורות יווניות וערביות, ולא מ"גישת הלחשים" של המאיה, כפי שמיוצג על ידי טקס הבקאבים.
הוראה קתולית: ימי חג של הקדושים, מסכתות ותפילות.
רומנטיקה ספרדית, כמו סיפורה של 'העלמה תיאודורה'.
מאחר שטקסטים רבים חוזרים על עצמם בספרים שונים של צ'ילאם בלאם, ביסוס קונקורדנציה ולימוד דפוסי תחלופה הם הבסיס ללימוד.
הניב היוקטקי הארכאי והאופי הנרמז והמטאפורי של טקסטים רבים מהווים אתגר אדיר למתרגמים.
התוצאה של תהליך התרגום מושפעת לעיתים במידה רבה מהנחות חיצוניות לגבי מטרת הטקסטים.
כתוצאה מגורמים אלו, איכות התרגומים הקיימים משתנה מאוד.
התרגום הסינופטי בשפה הספרדית של Barrera Vásquez and Rendón (1948) עדיין שימושי.
עד כה (2012), תרגומים מלאים לאנגלית זמינים לספרים הבאים של צ'ילאם בלאם:
סקירה מצוינת ודיון על הסינקרטיזם הכרוך בכך ניתן למצוא במבוא למהדורת בריקר ומירם של ספר צ'ילאם בלאם מקואה.
ניתוח ופרשנות מפורטת של הטקסטים המיתולוגיים והטקסיים העיקריים במבט על מקורותיהם הסינקרטיים ניתן על ידי Knowlton (2010).
הספרים של צ'ילאם בלאם מוזכרים ב"האישה הנופלת" מאת פט מרפי כחומר מקור לתיאור הקורבנות בצ'יצ'ן איצה.
שיר מהצ'ילאם בלאם מופיע בסיפור קצר מאת הסופרת ילידת ארצות הברית לוצ'יה ברלין, שבילתה שנים רבות וחיה וטיילה באמריקה הלטינית, כולל צ'ילה ומקסיקו.
השיר נותן לסיפור של ברלין את כותרתו.
גיבורת הסיפור מתרגמת את השיר כך: "כל ירח, כל שנה/ כל יום, כל משב רוח/ הולכת וחולפת./ וכך מגיע כל הדם/ למקום השקט שלו".
צ'ילנסיס פיורה (שם מדעי: Pyura chilensis) הוא מין של אצטלן המשתייך למשפחת הפיורידיים (Pyuridae).
בפי דוברי הספרדית הוא מוכר בשם "פיורה" (piure), ואילו בשפת המפודונגון, שפת הילידים של שבט המפוצ'ה, הוא נקרא "פיור" או "פיוו" (piür, piwü).
מין זה חסר תנועה לחלוטין ומתקיים על ידי סינון מים לצורך הזנה.
מבחינה חיצונית, צורתו חסרת ייחוד ומזכירה סלע פשוט, אך מתחת למעטה הסלעי מסתתר יצור חי ונושם.
יש לציין כי דמו של היצור עלול להיות רעיל, ובמקרים מסוימים אף קטלני אם נשאף.
הוא תואר בשנת -1782 על ידי חואן איגנסיו מולינה.
פיורה צ'ילנסיס הוא אצטלן בעל מראה המזכיר מסת איברים בתוך סלע.
הוא נפוץ באזורים בין-גאותיים ותת-גאותיים לאורך חופי צ'ילה ופרו, וניזון על ידי סינון מים וקליטת מיקרואורגניזמים.
האורגניזם נולד כזכר, הופך להרמפרודיט בגיל הבגרות, ומתרבה על ידי שחרור זרע וביצים למים, עם יכולת להפריה עצמית בהיעדר פרטנרים.
בצ'ילה, פיורה צ'ילנסיס נחשב למעדן ומכונה "פיורה".
בשרו בעל טעם חזק, מתואר כטעם יוד או כטעם המזכיר קיפוד ים אך פחות עדין, ולעיתים עם טעם מריר קל.
הוא נאכל נא או מבושל, לעיתים קרובות חתוך לחתיכות קטנות ומתובל בבצל קצוץ, כוסברה ולימון.
כמו כן, הוא משמש במאכלים כמו "ארוז קון פיורה פיקדו" (אורז עם פיורה קצוצה) או מטוגן ומוגש בלחם.
צ'ילה צ'יקו (בספרדית: Chile Chico, מילולית "צ'ילה קטנה") היא עיירה בפרובינציית חנרל קאררה במחוז אייסן, בחבל פטגוניה שבמדינת צ'ילה.
היא ממוקמת על החוף הדרומי של אגם חנרל קאררה.
צ'ילה צ'יקו, שיש בה כ-3,000 תושבים, היא הבירה של קומונת צ'ילה צ'יקו ושל פרובינציית חנרל קררה.
העיירה נמצאת 6 קילומטר ממערב לגבול עם ארגנטינה ו-8 ק"מ מהעיירה הארגנטינאית לוס אנטיגואוס, שאליה היא מחוברת בכביש סלול.
מעבורת למכוניות מחברת את העיירה עם פוארטו אינג'ניירו איבניז על החוף הצפוני של האגם.
מאז 2017 צ'ילה צ'יקו מייצרת את היין הדרומי ביותר בעולם.
היין מיוצר בכרם הניסיוני של Undurraga שהוא חלק מהמכון למחקרים חקלאיים של צ'ילה .
המיקום של מדבר צל הגשם שלה מעניק לצ'ילה צ'יקו אקלים ים תיכוני (שיטת קפן: Csb), יבש בצורה יוצאת דופן עבור קו הרוחב שלו עם רק מחצית מכמות המשקעים של בלמסדה הנמצאת בקרבת מקום ופחות מעשירית ממקומות רבים בחופים באזור אייסן.
האקלים המתון שלה מושווה לפעמים למרכז צ'ילה אבל גם דומה ביותר לזה של מקומות כמו העיר סקווים בוושינגטון שבארצות הברית, השוכנת בצל גשם של רוח מערבית דומה.
על פי מפקד האוכלוסין 2002 של המכון הלאומי לסטטיסטיקה, צ'ילה צ'יקו משתרעת על שטח של 5,922.3 קילומטרים רבועים ומונה 4,444 תושבים (2,378 גברים ו-2,066 נשים).
כקומונה, צ'ילה צ'יקו היא חטיבה מנהלית ברמה השלישית של צ'ילה המנוהלת על ידי מועצה עירונית, בראשות ראש עיר שנבחר ישירות כל ארבע שנים.
האלקלדה בשנים 2008–2012 היה לופרסיאנו מוניוס גונסאלס ממפלגה למען דמוקרטיה (PPD).
צ'ילה צ'יקו מיוצגת בבית הנבחרים, הבית התחתון של הפרלמנט של צ'ילה, כחלק ממחוז הבחירה ה-59, הכולל את כל אזור אייסן.
הקומונה מיוצגת בסנאט כחלק ממחוז הבחירה הסנאטורי ה-18 (אזור אייסן).
צ'ילבות היא קומדיה ישראלית מקורית שנכתבה על ידי עומר קרן ובוימה בידי גלעד קמחי.
ההצגה הועלתה לראשונה בתיאטרון הקאמרי בשנת 2024, ומעמידה במרכזה עימות דרמטי-קומי בין שתי שחקניות מדורות שונים – האחת, אגדה ותיקה של הבמה הישראלית, והשנייה שחקנית צעירה המגיעה מהעולם הדיגיטלי.
המחזה בוחן את המפגש בין המסורתי לעכשווי, בין תיאטרון קלאסי לתרבות פופולרית, דרך סיפור אישי טעון ומשעשע.
חווה זלצר, שחקנית מבוגרת ועטורת הישגים, ניצבת בפני הזדמנות לגלם את תפקידו הראשי של "המלך ליר".
מולה עומדת אלי קופרמן, שחקנית צעירה ומוכרת בזכות הופעותיה במסך וברשתות החברתיות.
לאחר עימות פומבי ומשפיל ביניהן, קופרמן נאלצת ללוות את זלצר כחלק מתהליך חזרות אינטנסיבי על ההפקה.
מה שמתחיל כיריבות עזה, המתודלקת בפערי גיל, ערכים ואורח חיים, הופך אט-אט למערכת יחסים מורכבת, טעונה ולעיתים גם משעשעת.
הדיאלוג בין השתיים חושף את המתח בין מסורת לחדשנות, ואת המחיר האישי שנשים נדרשות לשלם בקריירות תובעניות.
סביבן מתקיימים קווי עלילה נוספים ודמויות משנה, המעניקים עומק וקריצה לעולם התיאטרון עצמו – כמוסד תרבותי וכזירת התמודדות בין עבר להווה.
את שתי הדמויות הראשיות מגלמות מרים זוהר (לסירוגין עם גילה אלמגור), שחקנית ותיקה וכלת פרס ישראל, ומיה לנדסמן.
זוהר מגלמת את חווה זלצר, דיוות תיאטרון קשוחה בת 90+, בעוד לנדסמן מגלמת את אלי קופרמן, שחקנית צעירה ורבת ביטחון שמגיעה מהעולם הדיגיטלי והטלוויזיוני.
+שם הדמותשחקןאודות הדמותחווה זלצרמרים זוהר / גילה אלמגורשחקנית ותיקה וכלת פרס ישראל.
דיווה קשוחה בשנות ה-90 לחייה.
בעקבות פציעה, נאלצת להעסיק את אלי קופרמן בתור מטפלת/עוזרת אישית על מנת לשמור על התפקיד של המלך ליר.אלי קופרמןמיה לנדסמןשחקנית צעירה מעולם הטלוויזיה, פרועה ואגואיסטית שרואה רק את עצמה.
נאלצת לעבוד בתור העוזרת של חווה זלצר על מנת לחזור לשחק בתיאטרון.אבינועםעומר עציון / גור קורןמנהל התיאטרון ובמאי ההצגה "המלך ליר"בנצי מלולאוהד שחר / יצחק חזקיההחבר הכי טוב של חווה (אפלטונית) והמאמן האישי שלה.
גרוש, בעבר היה מורה לחינוך גופני.
צעיר בנפשו ומבין בטרנדים ואפליקציות.
טוען שהוא סובל מכרצינומה בכבדעדן חביבענבר דנון / ליר כץשחקנית צעירה בתיאטרון והחברה הכי טובה של אלי.
לרוב מגלמת תפקידי משרתות ומחליטה לעזוב להיי-טק עד שהיא מקבלת את ההזדמנות לשחק את קורדליה בהצגה "המלך ליר"פרמדיק/דודאוריה יבלונובסקי / גלעד שמואליפרמדיק במד"א יד אליהו שמטפל בחווה זלצר בתחילת ההצגה, בהמשך פוגש את אלי בבר "הצרבת".
דוד - שחקן בתיאטרון, מגלם את הרופא של ליר בהצגה "המלך ליר"לורה, מאשה, ללי, סופי, נינה, מירה אפרתי, ירמהרוני נתנאל / נעם ברטדמויות שונות מצוות התיאטרון, כולן נקראות על שמות דמויות ממחזות מוכרים.
מגלמת גם את האחות בקופת חולים ושיכורה בבר "הצרבת".
ההצגה צ'ילבות התקבלה ברובה בחיוב על ידי מבקרי התיאטרון.
הכותבת איה חיות ציינה כי ההצגה מצליחה להעלות חיוך בקרב קהל חובבי במה, וכינתה אותה מחווה לתרבות התיאטרון המקומית.
בין היתר, הודגשה הופעתה של מרים זוהר, שעלתה לבמה בגיל 93 בתפקיד ראשי מלא נוכחות, ואף שרה ורקדה במהלך ההצגה, באופן שנדיר לראות בקרב שחקנים בגיל מתקדם.
המבקרת הדגישה גם את שיתוף הפעולה הבימתי בינה לבין מיה לנדסמן, כציר מרכזי בהצלחת המופע.
קטע השירה ביידיש, שבוצע על ידי שתי הדמויות הראשיות, צוין כאחד מרגעי השיא הבימתיים, והודגש כאלמנט נוסטלגי המחזק את הקשר הבין־דורי שהמחזה מבקש לעסוק בו.
עם זאת, נשמעו גם הסתייגויות מסוימות.
חלק מהפאנצ'ים תוארו כמוכתבים מדי, ודמויות המשנה לא תמיד זכו לעיבוד מעמיק.
ביקורת הועלתה גם בנוגע לעיצוב הבמה, ובמיוחד השימוש הבולט בצבע הצהוב, אשר לדעת חלק מהצופים נשא עמו מטען סימבולי בלתי מכוון שלא טופל במפורש במסגרת ההצגה.
על אף האמור, ההפקה תוארה כיצירה קלילה אך מרגשת, הרותמת הומור ורגש לדיון על מקומו של התיאטרון בעידן משתנה, תוך הישענות על כריזמה בימתית ואהבת במה של שחקניותיה.
צ'ילווייב הוא תת-ז'אנר מוזיקלי של מוזיקה פסיכדלית, בדרום פופ ואלקטרופופ, שהתפתח בסוף שנות ה-2000 בארצות הברית.
בין האמנים המזוהים עם הז'אנר ניתן למנות את ניאון אינדיאן , Washed Out וטורו אי מוי .
הז'אנר מאופיין בהזכרת המוזיקה הפופולרית של סוף שנות ה-1980 ותחילת שנות ה-1990, תוך עיסוק בנושאים של זיכרון ונוסטלגיה.
בין המאפיינים הנפוצים הנוספים שיש ליצירות צ'ילווייב הם צלילי פופ רטרו דהויים או חלומיים, ליריקה אסקפיסטית ונוסטלגית (בעיקר בנושאי חוף וקיץ), אסתטיקה פסיכדלית או לו-פיי, שירה רכה, קצב איטי עד בינוני, עיבוד אפקטים וצלילים (ובמיוחד הדהוד של הצלילים) ושימוש בגיטרות, סינתיסייזרים ומכונות תופים.
כמו כן, הלהקה "מעולם לא הייתה חלק מהסצנה המוזיקלית אלא נחשבה כאדוניה הרוחניים של הז'אנר".
כמו כן, חבר הלהקה, נואה לנוקס מוכר כאחד מהאמנים שהשפיעו על הז'אנר.
בנוסף לעבודתיו בלהקה, אלבום הסולו השלישי שלו, Person Pitch זוכה כאחד מהיצירות המוזיקליות שהשפיעו על מוזיקת הצ'ילווייב.
בנוסף ל-Animal Collective, עיתונאי המוזיקה לארי פיצמוריס מציין את ברדפורד קוקס כמוזיקאי שהשפיע על הז'אנר, במיוחד בשל אלבום האולפן הסולו הראשון שלו, Let the Blind Lead Those Who Can See but Cannot Feel וכן הסינגל "Walkabout" (שהוציא יחד עם נואה לנוקס ).
לדבריו של פיצמוריס, "הפופ האחבוונטי של האלבום, בעל פיסול קרח...
היה רצוף בנושאים של ארעיות וזיכרון, אשר במהרה יוגדרו כצ'ילווייב".
כמו כן, פיצמוריס טען כי הסינגל שהוציא קוקס עם לנוקס מהווה "טוטם צ'ילווייב מוקדם".
צִ'ימָה דַה קוֹנֶלְיַאנוֹ (באיטלקית: Cima da Conegliano; ) היה צייר רנסאנס איטלקי, שעבד בעיקר בוונציה.
ניתן להחשיב אותו כחלק מהאסכולה הוונציאנית, אף שהושפע גם מאנטונלו דה מסינה, בדגש שנתן לרקעי נוף ולאווירה השלווה של יצירותיו.
משסגנונו התגבש, הוא לא השתנה במידה רבה.
הוא צייר בעיקר נושאים דתיים, לעיתים קרובות בקנה מידה קטן עבור בתים ולא עבור כנסיות, אך גם נושאים מיתולוגיים מעטים, שגם הם לרוב קטנים.
הוא חזר לעיתים קרובות על נושאים פופולריים בגרסאות שונות עם שינויים קלים, כולל ציורי המדונה שלו ו"הירונימוס הקדוש בנוף".
ציוריו של "המדונה והילד" כוללים מספר וריאציות של קומפוזיציה שבהן מופיע ישו התינוק בעמידה, ואלו חזרו על עצמן מספר פעמים.
ג'ובאני בטיסטה צ'ימה נולד בקונליאנו, אז חלק מה (שטחי היבשת) של הרפובליקה של ונציה (כיום חלק מנפת טרוויזו), ב-1459 או 1460. אביו, שמת ב-1484, היה גוזר בדים (cimator), ומכאן שם המשפחה.
ב-1488 הצייר הצעיר עבד בוויצ'נצה; ב-1492 הוא התיישב בוונציה, אך בקיץ 1516 חזר למקום הולדתו.
צ'ימה נישא פעמיים, אשתו הראשונה, קורונה, ילדה לו שני בנים, שהבכור שבהם הוסמך לכמורה בפדובה.
מג'ואנה, אשתו השנייה, היו לו שישה ילדים, שלוש מהן בנות.
הציור המוקדם ביותר שלו הנושא תאריך הוא "המדונה של סוכת הגפנים" (1489; כיום במוזיאון ויצ'נצה).
ציור זה נעשה בדיסטמפר וספוג כל כך בסגנונו של , שחי בוויצ'נצה מ-1480, עד שסביר מאוד להניח שצ'ימה היה תלמידו.
אפילו ביצירה מוקדמת זו, צ'ימה הציג עדות לרוגע הרציני, ולרוח הכמעט נטולת התשוקה, שאפיינו אותו באופן כה בולט.
מאוחר יותר הוא הושפע מג'ובאני בליני והפך לאחד מיורשיו המוכשרים ביותר, ויצר חוליה מקשרת בין אמן זה לטיציאן.
לפי האנציקלופדיה הקתולית משנת 1913:
בין תלמידיו היו בנו, קרלו דה קונליאנו, ו.
לא ברור אם , שנולד בקונליאנו ב-1492, קיבל הדרכה ישירה מצ'ימה.
צִ'ינְגְהָאי (; בפין-יין: Qīnghăi) הוא מחוז במערב הרפובליקה העממית של סין.
המחוז משתרע על פני 690,355 קמ"ר, מה שהופך אותו למחוז הרביעי הכי גדול בשטחו במדינה.
בירתו היא העיר שִׂינִינְג, העיר הגדולה היחידה בצ'ינגהאי.
המחוז מהווה חלק מהרמה הטיבטית, הן גאוגרפית והן תרבותית.
מרביתו היווה חלק מאזור של טיבט ההיסטורית.
בדומה לטיבט, זהו מחוז קר וצחיח למדי, עם גובה ממוצע של 3,000 מטרים מעל פני הים, וטמפרטורות ממוצעות של 18.2°C- עד 7°C- בינואר ו-5°C עד 21°C ביולי.
במחוז נמצאת ימת צ'ינגהאי (או קוֹקוֹ נוֹר בטיבטית).
זוהי הימה הגדולה בסין ושטחה 5,694 קמ"ר.
היא מוקפת בערבות והאוכלוסייה באזור היא טיבטית.
במערב הימה חצי אי המכונה "אי הציפורים".
זהו אתר גידול לאלפי עופות פרא כגון אווזים, קורמורנים, שחפים, עגורים וציפורים רבות אחרות.
שלושת הנהרות החשובים המקונג, היאנגצה והנהר הצהוב נובעים מהמחוז.
במחוז מרבצי נפט וגז טבעי המהווים חלק משמעותי מכלכלת המחוז.
באזור הבירה נמצאת תעשיית ברזל ופלדה, אך ככלל המחוז עני למדי, וחלקו בכלכלת סין נאמד בכ-0.3% בלבד.
על פי מפקד האוכלוסין משנת 2020, התגוררו במחוז כ-5.924 מיליון תושבים, מה שהופך אותו לאחד המחוזות הקטנים בסין מבחינת אוכלוסייה - רק המחוז האוטונומי הטיבטי מאוכלס פחות ודליל יותר ממנו.
למעלה ממחצית מהתושבים הם בני האן, כ-23% טיבטים, 16% בני חווי, 4% מונגואורים, 1.8% סאלאר ו-1.8% הם מונגולים.
ב-14 באפריל 2010 פקדה את דרום המחוז רעידת אדמה בעוצמה של 7.1 בסולם ריכטר וגרמה למעל 2,000 נספים ולנזקים ברכוש במחוז צ'ינגהאי ובמחוז האוטונומי הטיבטי הסמוך.
מוקד הרעש היה ב, כ-30 קילומטר מבירת הנציבות, העיירה .
מחוז צ'ינגהאי מחולק לשתי נציבויות עירוניות ושש נציבויות אוטונומיות:
חלוקה מנהלית של צ'ינגהאישםכתב סיניפין-ייןאוכלוסייה (מפקד 2020)שטחצפיפותהעיר שִׂינִינְג西宁市Xīníng Shì2,467,9657,596324.9העיר הָאידוֹנְג海东市Hăidōng Shì1,358,47113,001104.5הנציבות האוטונומית הטיבטית הָאיבֵּיי海北藏族自治州Hăibĕi Zàngzú Zìzhìzhōu265,32234,3947.714הנציבות האוטונומית הטיבטית חְוָאנְגְנָאן黄南藏族自治州Huángnán Zàngzú Zìzhìzhōu276,21518,03315.32הנציבות האוטונומית הטיבטית הָאינָאן海南藏族自治州Hăinán Zàngzú Zìzhìzhōu446,99643,60410.25הנציבות האוטונומית הטיבטית גוֹלוֹג果洛藏族自治州Guŏluò Zàngzú Zìzhìzhōu215,57374,2772.902הנציבות האוטונומית הטיבטית יוּ'שׁוּ玉树藏族自治州Yùshù Zàngzú Zìzhìzhōu425,199204,9402.075הנציבות האוטונומית הָאישִׂי של המונגולים והטיבטים海西蒙古族藏族自治州Hăixī Mĕnggŭzú Zàngzú Zìzhìzhōu468,216300,8001.557
צ'ינגיז אייטמטוב (קירגיזית: Чыңгыз Айтматов; 12 בדצמבר 1928, קירגיזסטן - 10 ביוני 2008, גרמניה) היה סופר שכתב יצירות בקירגיזית וברוסית, שקצתן תורגמו לעברית, הנחשב לאחד הסופרים החשובים של ארצו קירגיזסטן.
נקרא על שמו של ג'ינגיס חאן.
אייטמטוב נולד ב-1928 לנגינה וטורקול אייטמטוב שהיו עובדי ציבור ואחזו במשרות שונות במפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות, בשנת 1937 בזמן שלטון האימים של סטלין נאסר אביו במוסקבה נאשם ב"בורגנות לאומנית" והוצא להורג.
כשהיה בן 14 הפסיק אייטמטוב את לימודיו והחל לעבוד בעבודות שונות בן השאר היה עוזר המזכיר של סובייט הכפר, גובה מיסים, עוזרו של מהנדס, סבל ועוד.
ב-1951 נשא לאישה את קרס שאמשיבב (Keres Shamshibaev), ואיתה נולדו לו שלושה בנים ובת אולם נישואיו לא נמשכו זמן רב והוא נישא בשנית ב-1981 למריה אורמטוב.
בערוב ימיו שימש אייטמטוב כשגריר קירגיזסטן בבלגיה, באיחוד האירופי, בנאט"ו, באונסק"ו, בהולנד ובלוקסמבורג, והתגורר בבריסל.
אייטמטוב היה חבר האקדמיה האירופית לאמנות ומדעים, וחבר באקדמיה למדעים של קירגיזסטן.
אייטמטוב החל את עבודתו האמנותית בתרגום מספר ספרים מרוסית לקירגיזית, לעוגמת נפשו גילה לאחר התרגום שאלו כבר תורגמו לפני כן, בין 1952 ל-1954 פרסם אייטמטוב שני ספרים ברוסית: "נער העיתונים דיזיניו" ו"אשים" ב-1954 פרסם את סיפורו הראשון בקירגיזית "גשם לבן".
בשנת 1958 פרסם את סיפורו "ג'מילה" וזכה בזכותו לפרסום והערכה גם בארצות המערב.
הסופר והמשורר הצרפתי, לואי אראגון אף הגדיל וכינה את הסיפור: "סיפור האהבה היפה בעולם".
ב-1963 זכה בפרס לנין על קובץ סיפוריו "סיפורי ערבה והר" שהכיל בין השאר את "ג'מילה", כמו כן זכה בפרס המדינה על הנובלה שלו "שלום גלוסארי".
ב-1993 זכה בפרס אוסטריה לספרות אירופאית.
אייטמטוב כתב הן בקירגיזית והן ברוסית, אך עם השנים קטן נפח הכתיבה שלו בקירגיזית.
פנים מול פנים, face to face, 1957
ראה אור בעברית בהוצאת עם עובד בתרגומה של דינה מרקון בשנת 2005.
אהובתי במטפחת האדומה, 1961. ראה אור בעברית בהוצאת עם עובד בתרגומה של דינה מרקון בשנת 2007.
הטיפוס על הרי פוג'י, 1970 The Ascent of Mt.
כלב מנומר רץ על חוף 1975.
והיום איננו כלה, 1980, לספר התווסף פרק בשנת 1991, לאחר התפרקות ברית המועצות.
ראה אור בעברית בהוצאת עם עובד, בתרגומם של דינה מרקון ואמציה פורת.
הגרדום (1985) - ראה אור בעברית בהוצאת זמורה ביתן ב-1993.
נמר השלג (הכלה הנצחית), 2006. בשנת 2012 ראה אור בעברית בהוצאת עם עובד, בתרגומה של דינה מרקון.
איי צ'ימני סוויפס הם שני איונים המצויים בחלקו הצפוני של מפרץ סיטי איילנד בעיר ניו יורק.
אלה הם חלק מקבוצה של 20 איים שנמצאים בגבולות מחוז ברונקס המכונים "אבני המדרגות של השטן".
על פי הפולקלור, על פי ההערכה, "אבני הצעד של השטן" נוצרו במהלך התכתשות בין שבט מקומי לשטן.
בכל פעם שהשטן הניח את כף רגלו למים, הגיחה אדמת אדמה קטנה.
האיים מהווים את ההפרדה בין מפרץ סיטי הרבור למפרץ פלהם, והם מהווים חלק מסלע היסוד עליו בנויה העיר ניו יורק.
מקורו של שם האיים "איי מטאטאי הארובות" אינו ידוע.
אגדה אורבנית מספרת שהאי נקנה על ידי מנקה ארובות שהתעשר, אולם ככל הנראה שם האיים מקורו בצורתם, הדומה לצורת המטאטא של מנקה הארובות.
האיים מהווים חלק מפארק מפרץ פלהם ומנוהלים על ידי מחלקת הפארקים והפנאי של העיר ניו יורק.
באיים קיני שחפים וכן קיני אנפה כחולה.
צ'ינצ'ילה או שִׁינְשִׁילָּה (שם מדעי: Chinchilla) הוא מכרסם קטן שמוצאו בהרי האנדים שבדרום אמריקה, ופעיל בעיקר בלילה.
בסוג צ'ינצ'ילה יש שני מינים: צ'ינצ'ילה ארוכת-זנב או צ'ינצ'ילה מצויה (C.
הצ'ינצ'ילה היא חיה חברתית שחיה בזוגות או בקבוצות משפחתיות גדולות יותר.
סביבת המחיה הטבעית שלהן היא מקומות סלעיים והרריים .
כדי לתקשר ביניהן הצ'ינצ'ילות משמיעות מגוון רחב של צלילי ציוצים וחריקות שיניים.
הצ'ינצ'ילה פעילה וסקרנית מאוד ובעלת יכולות אתלטיות מרשימות, בהן יכולתה לקפוץ לגובה.
היא משתמשת בחיכוך גופה בחול על מנת להסיר מזיקים והפרשות מהעור.
תוחלת חייה היא בין 15 ל-20 שנה.
פרוות הצ'ינצ'ילות הנחשקת הייתה אחת הסיבות לצייד צ'ינצילות בעבר.
ציד רב עד כדי כך שהן היו קרובות להכחדה.
כיום מגדלים אותן בחוות, לפעמים בתנאים אכזריים ביותר.
הצ'ינצ'ילה משמשת כיום גם כחיית מחמד.
הצ'ינצ'ילות מגיעות לבגרות מינית בגיל 8-7 חודשים.
ההריון עשוי להימשך ארבעה חודשים ובסופו הצ'ינצ'ילות ממליטות בממוצע שני גורים.
הצ'ינצ'ילות עשויות להיכנס להיריון אפילו כעבור שלושה ימים מההמלטה.
הנקבה מתייחמת מחדש כל 4 שבועות.
משך ההריון שלה 111 יום.
ההמלטה נעשית בדרך כלל בין השעות 5–8 בבוקר.
הגורים נולדים במשקל 30–70 גרם, עם עיניים פקוחות ומכוסים בפרווה.
כמו כן הם נולדים עם מערכת תנועה די מפותחת.
הצ'ינצ'ילה יכולה להמליט עד פעמיים בשנה.
משקלם הממוצע של הגורים כ-30 גרם.
הגורים מפסיקים לינוק בגיל 8 שבועות בערך.
לצ'ינצ'ילה 4 רגליים קצרות עד מאוד, פרוות הצ'ינצ'ילה רכה ונעימה למגע.
ברגליה הקדמיות יש לצ'ינצ'ילה 5 אצבעות, שבעזרתן היא יכולה לתפוס דברים, בדומה לאדם.
לעומת זאת, ברגליה האחוריות רק ארבע אצבעות, והן גדולות פי שניים מהקדמיות.
בדומה למכרסמים אחרים שיני הצ'ינצ'ילה גדלות באופן קבוע, בקצב של 5 ס"מ בשנה.
הדבר עלול ליצור בעיות, שכן ללא השגחה הצ'ינצ'ילה מסוגלת לכרסם בגדים, רהיטים, ספרים ואף חוטי חשמל, דבר שיכול להוביל למותה.
משקלה הממוצע בבגרותה הוא 500 גרם.
צבעה הטבעי הוא אפור, אך היום קיימות הכלאות בצבעים אחרים - לבן, בז', שחור חום וכו'.
הצ'ינצ'ילה היא צמחונית וניזונה בטבע משורשים, מפירות, פרחים ועשבים, ומקליפות עץ.
צ'ינצ'ילות הן הרביבוריות טהורות, ולא מסוגלות לעכל חלבון מן החי.
רוב התזונה שלהם מורכבת עשבים ושורשים בטבע, וחציר בשבי, וחלק קטן מהתזונה יהיה עלים ירוקים ומעט פירות.
בשבי מומלץ להאכיל צ'ינצ'ילות בכופתיות מיוחדות לצ'ינצ'ילות על בסיס צמחי.
מערכת העיכול שלהן רגישה מאוד והן לא מסוגלות לאכול הרבה סוגי חציר, פירות וירקות אחרים שמכרסמים אחרים כן מסוגלים לאכול.
גידול צ'ינצ'ילה בשבי הפך לפופולרי בהרבה מדינות כולל בישראל.
מכיוון שתנאי האקלים של רוב האזורים הללו שונים מאוד מאלה של סביבת המחיה הטבעית של הצ'ינצ'ילות לא מגדלים צ'ינצ'ילות מחוץ לבית אלא בתוכו.
צ'ינצ'ילות זקוקות לכלוב גדול דיו שמתאים לגידולן, וכמו כן לזמן פעילות בו יותר להן הסתובב חופשי בבית עם השגחה.
כמו כן, מכיוון שצ'ינצ'ילות ידועות ביכולות הבריחה שלהן, יש למגן את החדר בו הכלוב נמצא מפניהן על מנת לשמור על בריאותן, בדגש על כבלי חשמל, ועצמים מגומי, פלסטיק רך וכותנה.
צ'ין יפני (ידוע גם כספניאל יפני) הוא כלב לוויה ושעשועים יפני.
לצ'ין היפני הזנב מקורזל ומורם מעל הגב.
החרטום פחוס, קצר ומופנה כלפי מעלה, העיניים גדולות ודמויות כפתורים, ובחזית הראש לרוב כתם לבן הגדול היוצר מעין הבעת תדהמה.
הטיפול בצ'ין היפני דורש סירוק תכוף במסרק מיוחד אשר משמר את מראה הפרווה ורכותה.
בארבעת החודשים הראשונים לחייהם קשה לאלפם, אולם לאחר מכן הם לומדים במהירות את הנדרש מהם.
כלבי צ'ין יפני ניתן למצוא בגוונים של לבן, שחור ואף לבן עם גוון אדמדם.
כלבים מגזע קטן אשר שוקלים בין 3-5 קילו בלבד וגובהם עד כ-25 ס"מ.
מוצאו של גזע צ'ין יפני הוא ביפן ומכאן שמו.
מדובר בגזע אשר התגלה בשלהי המאה ה-8 לספירה ומספרים כי הצ'ין היפני שימש ככלב שעשועים של חצרות המלוכה היפנית.
כלב צ'ין יפני הוא כלב אינטליגנטי מאוד אשר אוהב אתגרים וסקרן במיוחד.
מדובר בכלב משפחתי ונאמן מאוד לבעליו, הוא לא נובח הרבה ואוהב לשחק עם ילדים קטנים.
צ'ינצ'יטה (איטלקית: Cinecittà - "עיר סרטים") היא מתחם אולפני סרטים גדולה ברומא, איטליה.
צ'ינצ'יטה נוסדה באביב 1937 על ידי הדיקטטור הפשיסטי בניטו מוסוליני והוסרטו בה מאז ועד היום כשלושת אלפים סרטים.
היא הוקמה בעיבוריה הדרומיים של העיר רומא ומשתרעת על שטח של שש מאות אלף מטרים רבועים.
בסיום הבנייה היו בעיר ארבעים אלף מטרים רבועים של רחובות וככרות ונוסף להם שלושים וחמישה אלף מטרים של גנים ועשרות בניינים ואולפנים, שבהם ניתן היה להשלים את הסרטתו של סרט מראשיתו ועד תומו.
בשש שנות פעילותה הראשונות שקקה צ'ינצ'יטה חיים ונוצרו בה למעלה משלוש מאות סרטים, רובם קומדיות "טלפון לבן".
ברם, בעיצומה של מלחמת העולם השנייה, עם פלישת כוחות גרמניה הנאצית לאיטליה בשנת 1943, שבתו האולפנים מפעילותם כמעט לחלוטין.
הגרמנים הקימו בצ'ינצ'יטה מחנה לשבויי מלחמה ואילו הקולנוע האיטלקי העתיק את מרכז הכובד של פעילותו לוונציה.
לאחר שחרור איטליה בידי בעלות הברית שימשה צ'ינצ'יטה מחנה מעצר לעקורים ולפליטים.
עקב כך, רוברטו רוסליני צילם את סרטו "רומא עיר פרזות" בחוצות העיר.
רק בשנות החמישים שבה העיר למסלולה כמרכז תעשיית הסרטים האיטלקית ושגשגה בשנות השישים והשבעים.
פדריקו פליני ביים בה את רוב סרטיו, כמו גם במאים רבים נוספים שבולטים בהם פייר פאולו פאזוליני, לוקינו ויסקונטי, רוברטו רוסליני, וויטוריו דה סיקה ושחקנים כגון אנה מניאני, ג'ולייטה מזינה, מרצ'לו מסטרויאני וויטוריו גסמן.
הללו הקנו לצ'נצ'יטה שם עולם בדברי ימי הקולנוע.
השלטון המריץ את התעשיינים להשקיע בקולנוע ולשם כך הפריש להם סובסידיות והלוואות נדיבות להפקות רבות.
במהלך שנות השמונים החלה דעיכה בתעשיית הסרטים במקום, ולאחר שצ'ינצ'יטה הגיעה פעמים מספר אל סיפן של פשיטות רגל, היא הופרטה בשנות התשעים בידי הממשלה האיטלקית.
היום מביימים בה בעיקר סדרות טלוויזיה ותוכניות בידור ומיעוט של סרטים.
בשנת 1991 התקיימה באולפני צ'ינצ'יטה תחרות האירוויזיון השנתית, בעקבות זכייתה של איטליה באירוויזיון שנה קודם לכן.
צ'ינצ'יטה שימשה אבן שואבת להפקות ענק הוליוודיות עתירות תקציב.
הבולטות שבהן הן: "בן חור" של ויליאם ויילר, "מלחמה ושלום" של קינג וידור, "קוו ואדיס" של מרווין לרוי, "כנופיות ניו יורק" של מרטין סקורסזה ו"הפסיון של ישו" של מל גיבסון.
צִ'ינְגְדָאוֹ (; בסינית מסורתית: 青島; בפין-יין: Qīngdǎo; מילולית: "אי ירוק") היא עיר נמל תת-מחוזית במחוז שאנדונג שבמזרח הרפובליקה העממית של סין.
על פי מפקד האוכלוסין משנת 2020, התגוררו בתת-המחוז העירוני כ-10.07 מיליון תושבים, מתוכם כ-7.17 מיליון בשבעת הרבעים.
העיר היא מרכז עסקים גדול שכלכלתה גדלה במהירות.
הנמל שבעיר נחשב לנמל המרכזי במחוז שאנדונג ולאחד הנמלים הגדולים והעשירים ביותר במזרח סין.
בשנת 1898 קיבלה הקיסרות הגרמנית לידיה את צ'ינגדאו לתשעים ותשע שנים.
הגרמנים כינו את העיר צינגטאו.
הם החזיקו בעיר עד 1914. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה כבשה יפן, שהייתה חלק ממדינות ההסכמה, את העיר לאחר המצור על צ'ינגדאו.
במשך הזמן בו שלטו בעיר פיתחו הגרמנים תשתית תעשייתית נרחבת, שכללה הקמת מערכת חינוך, תאורת חשמל, מסילת רכבת וכו'.
ההשפעות הגרמניות מורגשות מאוד בעיר, והסינים מתפארים בגרמניה הקטנה שלהם.
מדי שנה מתקיים בעיר פסטיבל הבירה.
, שנוסדה בצ'ינגדאו בשנת 1903 על ידי גרמנים, היא בעלת שם עולמי.
בשנת 2008 אירחה צ'ינגדאו את תחרויות השיט של אולימפיאדת בייג'ינג.
בשנת 2018 העיר אירחה את מנהיגי מדינות ארגון שאנגחאי לשיתוף פעולה בפסגה משותפת שנערכה בעיר.
בעיר ממוקמים המטות הראשיים של חברות הענק הסיניות הייסנס לאלקטרוניקה ו למוצרי חשמל.
תת-המחוז העירוני צ'ינגדאו משתרע על פני 11,229 קמ"ר ב שבמזרח מחוז שאנדונג.
תת-המחוז גובל ב מדרום-מזרח ובשלוש נציבויות עירוניות - יֵנְטָאי מצפון ומצפון-מזרח, ממערב ו מדרום-מערב.
העיר מרוחקת כ-310 ק"מ דרום-מזרחית לבירת המחוז גִ'ינָאן, רובה מכוסה גבעות ולאורך הים חופי רחצה רבים.
החלקים המאוכלסים של העיר שטוחים יחסית, בעוד שהרים מתפתחים בתוך גבולות העיר ובסביבתה.
הנקודה הגבוהה ביותר בעיר היא 1,133 מטרים מעל פני הים.
מתוך שטחה הכולל של צ'ינגדאו, 15.5% הם אזורים הרריים, בעוד שמרגלות ההרים, המישורים והשפלה מהווים 25.1%, 37.8% ו-21.7% בהתאמה.
חמישה נהרות משמעותיים שאורכם עולה על 50 ק"מ זורמים באזור.
האקלים בעיר גובל הן באקלים סובטרופי גשום, והן באקלים יבשתי לח.
הקיץ גשום, חם ולח, והחורף קר, רוחני ויבש.
מזג האוויר בחורף מתון יותר בהשוואה לאזורים הפנימיים במחוז בשל השפעת הים הממתנת.
טמפרטורת הים מגיעה באוגוסט ל-25 מעלות, מה שמאפשר שחייה בחופי הים של העיר.
שלג יורד בממוצע כ-9 ימים בשנה, בין דצמבר לפברואר, אך לא בכמויות משמעותיות.
הטמפרטורה היומית הממוצעת בחודש אוגוסט עומדת על 28.7 מעלות, ובחודש ינואר על 4.2 מעלות.
כמות המשקעים השנתית הממוצעת עומדת על 686 מילימטרים.
תת-המחוז העירוני צ'ינגדאו מחולק לשבעה רבעים ושלוש נפות עירוניות:
לצ'ינגדאו יש 30 ערים תאומות:
צִ'ין שְׁה-חְוָאנְג או צ'ין שְׁה-חְוָאנג-דִי (בסינית: 秦始皇 בפיניין: Qín Shǐhuáng; 259 לפנה"ס – 12 ביולי 210 לפנה"ס) היה קיסר סין הראשון ומייסד שושלת צ'ין.
שמו האישי היה למעשה יִינְג גֶ'נְג (贏政) בעוד ש"שְׁה חואנג-די" היה כינויו הרשמי, שמשמעו "הקיסר הראשון".
באמצעות התואר החדש "חוואנג-די" ("קיסר") רצה ג'נג לבדל את עצמו ממלכי שבע המדינות אותן כבש.
צ'ין שה-חואנג נולד למשפחה השולטת באזור האנדאן שבממלכת צ'ין (ממלכה מרוחקת בקצה המערבי של סין), בתקופה בה סין הייתה מחולקת למספר מדינות יריבות.
מסופר שהוא היה למעשה בנו של ראש הממשלה (אימו הייתה פילגש של ראש הממשלה זמן קצר לפני שנישאה לאביו מלך צ'ין).
צ'ין שה-חואנג היה בנו של נסיך צ'ין גְ'ווָאן גָשְׂיָאנְג, שהפך למלך צ'ין בשנת 249 לפנה"ס.
גְ'ווָאן גָשְׂיָאנְג היה נסיך הכתר במיקום לא ריאלי להשגת המלוכה במדינת צ'ין, שנמסר לממלכת ג'או על-פי הסכם, כבן ערובה.
במהלך השנים גְ'ווָאן גָשְׂיָאנְג, חבר לסוחר עשיר בשם לוּ'-בּוּוֵיי שאימץ אותו, וסייע לו לחזור לצ'ין, ולחסל את יורש הכתר, ולעלות לשלטון על מדינת צ'ין כמלך, לוּ'-בּוּוֵיי הפך לראש ממשלתו.
יש סברה שצ'ין שה-חואנג הוא למעשה בנו הלא חוקי של לוּ'-בּוּוֵיי, עקב זה שרעייתו של גְ'ווָאן גָשְׂיָאנְג הייתה פילגשו של לוּ'-בּוּוֵיי, זמן קצר לפני שנולד.
התלאות שחוותה משפחתו של צ'ין שה-חואנג, התבטאו בטינה שחש כלפי ממלכת ג'או במיוחד.
לוּ'-בּוּוֵיי, ראש הממשלה ששירת תחת אביו ולאחר מכן - תחתיו, נחשד בכך שאפשר לאדם להתחזות לסריס וכך להפוך למאהבה של אימו של שְׁה חְוָאנְג.
הוא הוגלה אל מחוץ לקיסרות, ומת לאחר שביצע התאבדות (כך ששְׁה חְוָאנְג היגלה את אביו כביכול, דבר שלילי נוסף שההיסטוריה הסינית זוקפת לחובתו, בה כבוד ההורים הוא מעל הכל).
לאחר מות אביו גְ'ווָאן גָשְׂיָאנְג בשנת 245 לפנה"ס, עלה צ'ין שה-חואנג למלוכה, תחת עוצר (היות שהיה בגיל 13), אך לא התחיל להחזיק בשלטון בפועל עד שנת 238 לפנה"ס.
לאחר תפיסת השלטון החל המלך הצעיר בהשתלטות על המדינות השכנות והביא לראשונה לאיחודה של סין בשנת 221 לפנה"ס.
צבא צ'ין כבש את ממלכת האן בשנת 230 לפנה"ס.
בשנת 225 לפנה"ס כבש את ממלכת וויי.
בשנים 223–222 לפנה"ס נכבשו זו אחר זו ממלכות צ'ו, ין, ג'או.
בשנת 221 לפנה"ס נכנס צבא צ'ין למדינה האחרונה צ'י שנכנעה מחוסר ברירה.
שליטי ממלכת ין החליטו לבצע התנקשות בקיסר, ושלחו לארמון הקיסר שכיר חרב שהגיע בתואנה של הבאת מפות הממלכה למטרת כניעה בפני הקיסר צ'ין שה-חואנג.
לתוך ארמון הקיסר לא ניתן היה להיכנס עם כלי נשק (רק הקיסר היה חמוש, ולכן הוסתרה החרב בתוך המפות).
המתנקש קר הרוח הצליח להיכנס לארמון ולהתקרב לקיסר צ'ין שה-חואנג, ואז בפתאומיות שלף את החרב והטיח אותה לעבר הקיסר, לחוסר מזלו ננעצה החרב בעמוד העץ של הארמון, והקיסר התעשת רדף אחרי המתנקש שנלכד על ידי שומרי הארמון, והרג אותו.
ממלכת ין נכבשה באכזריות לאחר ניסיון ההתנקשות הכושל בצ'ין שה-חואנג.
בשנת 221 לפנה"ס מלך צ'ין צ'ין שה-חואנג הכריז על עצמו כקיסר (חְוּאנְג-דִי), וזאת כדי לבדל את עצמו משאר השליטים (המלכים - וָאנְג).
הנהיג לראשונה בארצו מידות ומשקלות תקניות, שסייעו לשלטון בגביית המסים.
הוא הורה על שריפת ספרים (לרבות אלו של קונפוציוס) בכל התחומים מלבד ספרים שימושיים כמו אלו שעסקו בחקלאות וטכנולוגיה.
בתקופתו החלה לראשונה פעולת איחוד החומות שהיו קיימות בחלקן לחומה גדולה בשם החומה הגדולה של סין.