tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
12 באפריל 1998: נבחר בבחירות (60% מהקולות) קדנציה שנייה.
14 באפריל 2002: נבחר בבחירות, (45.45 % מהקולות; לא התקיים סיבוב שני) קדנציה שלישית.
מונה על ידי נשיא הפדרציה הרוסית ולדימיר פוטין ב-11 במאי 2005. ב-14 במאי 2005 אושר על ידי צירי האספה המחוקקת של מחוז פנזה (42 בעד, מתנגד אחד).
מונה על ידי הנשיא דמיטרי מדבדב ב-21 באפריל 2010, ב-29 באפריל 2010 אושר מינויו ברוב של 21 בעד בהצבעת האספה המחוקקת, 2 התנגדו).
26 במאי 2010: נכנס לתפקידו.4איוואן בלוזרצבИван Белозерцев25 במאי 201523 במרץ 2021(פוטר על רקע פרשת שחיתות) 25 במאי 2015: מונה על ידי הנשיא ולדימיר פוטין כמושל בפועל עד לכניסתו לתפקיד של המושל הנבחר.
הוא נכנס לתפקידו ב-21 בספטמבר 2015. קדנציה שנייה.
הוא נכנס לתפקידו ב-21 בספטמבר 2020. — ניקולאי סימונובНиколай Симонов 23 במרץ26 במרץ 2021 ממלא מקום — אולג מלניצ'נקוОлег Мельниченко 26 במרץ 2021 מונה על ידי נשיא רוסיה ולדימיר פוטין
מושל ניו המפשייר הוא המושל וראש הרשות המבצעת במדינת ניו המפשייר שבארצות הברית.
מושלת ניו המפשייר ה-83 והנוכחית היא קלי איוט מהמפלגה הרפובליקנית, שהושבעה לתפקידה ב-9 בינואר 2025.
המושל נבחר לתפקידו במהלך בחירות ישירות כלליות שמתקיימו בניו המפשייר אחת לשנתיים, בחודש נובמבר של שנים זוגיות.
ניו המפשייר היא אחת משתי המדינות היחידות, לצד ורמונט הגובלת בה במערב, המקיימת בחירות לתפקיד המושל אחת לשנתיים במקום אחת לארבע שנים.
על מנת לכהן בתפקיד המושל, יש להיות בן 30 שנה לפחות, להיות מצביע רשום בניו המפשייר, ודייר בבית מגורים קבוע בניו המפשייר לפחות שבע שנים בטרם ההתמודדות לתפקיד.
בניו המפשייר אין למושל הגבלות כהונה מכל סוג שהוא.
אף מושל לא כיהן למעלה משלוש קדנציות מאז המאה השמונה-עשרה (כאשר הקדנציה הייתה אז בת שנה בודדה בלבד), למעט ג'ון לינץ' , שנבחר לתקופת כהונה רביעית ב-2 בנובמבר 2010, וכיהן שמונה שנים במצטבר.
ג'ון טיילור גילמן היה המושל האחרון לפני לינץ' שכיהן יותר משש שנים: הוא מילא 14 קדנציות בנות שנה כל אחת כמושל בין השנים בשנים 1794–1805 ושוב בשנים 1813–1816.
שלא כמו במדינות רבות אחרות בהן מועצות הרשות המבצעת הן מייעצות בלבד, המועצה המבצעת של ניו המפשייר , המתפקדת למעשה כממשלה של המדינה, ישנן סמכויות בקרה עוצמתיות על כוחו של המושל.
למועצה זו חמישה חברים בעלי וטו על פעולות רבות של המושל.
בצוותא, המושל והמועצה המבצעת מאשרים חוזים בשווי של 5,000 דולר אמריקני ומעלה, מאשרים חנינות וממנים דירקטורים במועצות מנהלים ציבוריות, שופטים לבתי המשפט של המדינה, את התובע הכללי של ניו המפשייר ואת הקצינים במשמר הלאומי המדינתי.
בחוקת ניו המפשייר מפורטים תפקידי וסמכויות המושל:
המושל הוא ראש הרשות המבצעת.
אחראי על הוצאה לפועל נאמנה של חוקי המדינה.
כאשר קיים חוסר הסכמה בין שני בתי בית המחוקקים, למושל, בעצת המועצה המבצעת, יש את הזכות לפזר את בית המחוקקים.
המושל רשאי להורות על כינוס של בית המחוקקים במקום אחר במדינה במקרה בו קיימת סכנה לבריאות המחוקקים או לחייהם.
למושל סמכות וטו על הצעות חוקים והחלטות המועברות על ידי בית המחוקקים ומוגשות אליו.
המושל ממנה את כל פקידי הממשל, את התובע הכללי, ואת כל קציני המיליציה באישור המועצה המבצעת.
המושל הוא המפקד העליון של כל הכוחות הצבאיים של המדינה.
למושל סמכות להעניק חנינות, למעט במקרים שההרשעה ניתנה על יהי הסנאט והודחו על ידי בית הנבחרים.
כספים שמוצאים מאוצר המדינה יוצאו על פי צו בחתימת המושל ובעצת המועצה המבצעת.
80 גברים ו-3 נשים, כולל המושלת הנוכחית, כיהנו מאז כינונה של ניו המפשייר ועד היום כמושלים ב-92 תקופות כהונה.
זאת בנוסף לשלושה גברים ואישה אחת שכיהנו כמושלים בפועל, מתוקף תפקידם כנשיא הסנאט, לאחר שלושה מקרים בהם התפטרו מושלים כדי לקבל על עצמם תפקידים אחרים, ובמקרה אחד בו נפטר מושל בעת כהונתו.
מושל קרוליינה הצפונית הוא ראש המדינה וראש הרשות המבצעת במדינת קרוליינה הצפונית.
המושל מתפקד כראש ממשלה ברמה המדינתית וכמפקד העליון של הכוחות המזוינים בקרוליינה הצפונית.
המושל הנוכחי הוא ג'וש סטיין הדמוקרטי, שהושבע לתפקידו ב-1 בינואר 2025 לאחר היבחרו בבחירות 2024.
במקור, על פי חוקת קרוליינה הצפונית משנת 1776, היה המושל חלש מבחינה ביצועית, ונבחר על ידי בית המחוקקים (האספה הכללית של קרוליינה הצפונית) לתקופת כהונה בת שנה.
אדוארד בישופ דאדלי היה למושל קרוליינה הצפונית הראשון שנבחר בבחירות ישירות בידי העם ב-31 בדצמבר 1836. מושלים כיהנו קדנציות בנות שנתיים מ-1836 עד שאומצה חוקה חדשה בשנת 1868. מאז, כל המושלים נבחרים לתקופות כהונה בנות ארבע שנים.
גם במאה העשרים, חוקת קרוליינה הצפונית הפכה את מושל המדינה לתפקיד נטול סמכויות עצמתיות.
עד שנוסף תיקון לחוקת המדינה בשנת 1971, על פיו מושלי המדינה יכלו למלא באופן רציף קדנציה אחת בלבד בת ארבע שנים ולא להתמודד לתקופת כהונה שנייה ברציפות.
לאחר העברת התיקון, בשנת 1980 היה ג'ים האנט המושל הראשון בתולדות המדינה שנבחר לכהונה שנייה.
מושלים עדיין מוגבלים לשתי קדנציות רצופות בנות ארבע שנים כל אחת, אם כי ביכולתם להתמודד לתקופת כהונה נוספת שאינה רציפה.
המושל האנט ניצל יכולת זו, וזכה בבחירות לתקופות הכהונה השלישית והרביעית שלו ב-1992 וב-1996 (בהתאמה) לאחר שהיה מחוץ לחיים הפוליטיים בין 1985–1993. סגן המושל מוגבל גם הוא לשתי תקופות כהונה רצופות בנות ארבע שנים.
ככלל, קרוליינה הצפונית הייתה גם המדינה האחרונה בארצות הברית שהעניקה למושליה את הסמכות להטיל וטו על חקיקות, והסמכות לא נוספה לחוקת המדינה עד למשאל עם ב-1996.
חלק גדול מההתנגדות המסורתית של קרוליינה הצפונית לכוח ביצועי חזק נבע מהיחס הקשה שספגה המדינה ממושלים בריטים בעידן הקולוניאליזם על אמריקה בטרם המהפכה האמריקאית.
לאחר שהמדינה קיבלה את עצמאותה מהאימפריה הבריטית, חוקת המדינה החלישה במכוון את הרשות המבצעת של הממשלה המדינתית וחיזקה את הרשות המחוקקת.
מאז תום תקופת השיקום בשנות ה-70 של המאה ה-19, הרוב המכריע של מושלי המדינה היו דמוקרטים.
הרפובליקני היחיד שנבחר למושל בין השנים 1876–1972 היה דניאל לינדזי ראסל, שכיהן בשנים 1897–1901. ככל שהתחזקות המפלגה הרפובליקנית בקרוליינה הצפונית נסקה בשנות ה-50 וה-60 של המאה העשרים, מערכות הבחירות לתפקיד המושל הפכו תחרותיות יותר ויותר, ובשנת 1972 היה זה ג'יימס הולסהאוזר שנהפך למושל הרפובליקני הראשון במדינה במאה העשרים.
למרות זאת, הרפובליקנים עדיין התקשו לנצח בבחירות לתפקידים שמרכיבים כל אחד לחוד את הממשלה המדינתית, ותפקיד המושל נותר לרוב בידיים דמוקרטיות.
לצד תחומי אחריות אחרים, מושל קרוליינה הצפונית עומד בראש "מועצת המדינה", המתפקדת למעשה כממשלה.
המושל היה כאמור ראש הרשות המבצעת האחרון במדינות ארצות הברית שקיבל את סמכות הווטו; למושל לא הייתה סמכות זו עד 1996. למושל סמכויות נרחבות למינוי נציגי הרשות המבצעת, שופטים וחברי ועדות ומוצעות ציבוריות אחרות.
עם זאת, במשרד המושל ישנו כוח מוסדי נמוך מהממוצע בהשוואה למושלים במדינות אחרות, על פי מחקר שנערך בשנת 2007.
בשנה הראשונה לאחר הכרזת עצמאותה של קרוליינה הצפונית מעולה של ממלכת בריטניה הגדולה (אוקטובר 1775 עד אוקטובר 1776) כיהנו שלושה אישים בזה אחרי זה כנשיאי המועצה הזמנית של קרוליינה הצפונית, שנבחרו על ידיה.
החל מאוקטובר 1776 עומד בראש המדינה מושל, שעד 1835 נבחר על ידי האספה הכללית של קרוליינה הצפונית, ומאז נבחר בבחירות ישירות.
מאז יצירת תפקיד המושל ועד היום, כיהנו בקרוליינה הצפונית 68 גברים ואישה אחת כמושלי המדינה ב-75 תקופות כהונה נפרדות.
מס' תמונה שם תחילת כהונה סיום כהונה מפלגה בחירות סגן המושל 1 ריצ'רד קאסוול 12 בנובמבר 1776 20 באפריל 1780 עצמאי המושל נבחר על ידי בית המחוקקים ולא בבחירות ישירות.
מושל קהיליית פנסילבניה הוא ראש הרשות המבצעת של ממשלת מדינת פנסילבניה שבארצות הברית, והמפקד העליון של הכוחות המזוינים של המדינה.
על המושל מוטלת החובה לאכוף את חוקי המדינה, הסמכות לאשר הצעות חוק שהתקבלו בבית המחוקקים המדינתי או לחלופין להטיל עליהן וטו, או לכנס את בית המחוקקים למושב מיוחד.
כמו כן, בסמכות המושל להעניק חנינות חוץ מבמקרים של הדחה, אלא אם כן ניתנה המלצה ממועצת החנינות של פנסילבניה.
על פנסילבניה משלו שבעה נשיאי המועצה הביצועית העליונה ו-47 מושלים, כאשר שני מושלים (רוברט פטיסון וגיפורד פינצ'ו) כיהנו בתקופות כהונה לא רצופות, ובסך הכל 55 תקופות כהונה בשתי משרות אלה.
תקופת הכהונה הארוכה ביותר הייתה של המושל הראשון, תומאס מיפלין, שמילא שלוש תקופות כהונה כמושל בנוסף לשנתיים כנשיא הקונגרס הקונטיננטלי.
תקופת הכהונה הקצרה ביותר זקופה לזכותו של ג'ון ק.
בל הבן, שאייש את תפקיד המושל 19 ימים בלבד כמושל בפועל לאחר שקודמו, אדוארד מרטין, התפטר.
המושל הנוכחי הוא ג'וש שפירו, שתקופת כהונתו החלה ב-17 בינואר 2023.
חוקת 1790 ביטלה את המועצה הביצועית העליונה (Supreme Executive Council of the Commonwealth of Pennsylvania) והחליפה את תפקיד נשיא המועצה במושל, וקבעה תקופת כהונה בת שלוש שנים שהתחילה ביום שלישי השלישי בחודש דצמבר שלאחר הבחירות, כאשר המושלים אינם רשאים לשרת יותר מתשע שנים במהלך תקופה של תריסר שנות כהונה.
החוקה משנת 1838 העבירה את ראשית הקדנציה ליום שלישי השלישי בחודש ינואר שלאחר הבחירות, ואפשרה למושלים לכהן שש שנים בלבד מתוך תשע.
חוקת 1874 האריכה את כהונת המושל לארבע שנים, ואסרה על המושלים לכהן שתי תקופות כהונה רצופות.
החוקה הנוכחית, שהתקבלה ב-1968, שינתה כלל זה ואפשרה למושלים לכהן בשתי תקופות כהונה רצופות.
מילטון שאפ היה המושל הראשון שכמילא את תפקידו בשתי תקופות כהונה רצופות, וטום קורבט היה המושל המכהן הראשון שהפסיד בבחירות לתקופת כהונה נוספת.
במקרה של התפנות משרת המושל כתוצאה ממוות, התפטרות או הדחה, סגן המושל מתמנה למושל עד לשארית תקופת כהונתו של המושל הקודם.
אם המשרה מתפנה באורח ארעי בשל נבצרות זמנית של המושל, סגן המושל ממלא רק את חובותיו של מושל ללא כניסה דה יורה לתפקיד.
במקרה ובו התפנו הן משרת המושל והן משרת סגן המושל, הנשיא הזמני של הסנאט המדינתי ממלא את מקום המושל.
משרתו של סגן מושל נוסדה בחוקת 1874; לפני כן, יושב ראש הסנאט מילא את מקום המושל במקרים של התפנות המשרה.
משרת המושל הייתה בלתי-מאוישת לתקופה ממושכת רק פעם אחת בעבר, במשך 17 ימים בשנת 1848 בין התפטרותו של המושל הקודם לבין השבעת יורשו בפועל.
מושלים וסגני מושלים נבחרים באותו פתק הצבעה מטעם אותה מפלגה.
מס' תמונה שם תחילת כהונה סיום כהונה מפלגה בחירות סגן המושל 1 תומאס מיפלין 21 בדצמבר 1790 17 בדצמבר 1799
מושל מחוז ירוסלבל הוא נושא המשרה הגבוה ביותר במחוז ירוסלבל, עומד בראש מחוז ירוסלבל.
עד 2012, שימש גם במקביל כראש ממשלת מחוז ירוסלבל בשנת 2012.
המשרה נוצרה ב־3 בדצמבר 1991. המושל נבחר בבחירות ישירות כל 5 שנים.
המושל הנוכחי, מיכאיל יבראייב, מונה לממלא מקום ב־12 באוקטובר 2021.
סמכויותיו של מושל המחוז מוסדרות בסעיף 40 לאמנת מחוז ירוסלבל, לפיהן המושל:
מייצג את מחוז ירוסלב בפני גופי ממשל פדרליים, גופים ממשלתיים של גופים אחרים של הפדרציה הרוסית, גופי שלטון מקומי וניהול יחסי כלכלה, תוך זכות לחתום על חוזים והסכמים מטעם מחוז ירוסלבל;
קובע את הכיוונים העיקריים של מדיניות ממשלת מחוז ירוסלבל;
מפרסם חוקים, מאשרם על ידי חתימה או דוחה חוקים שאומצו על ידי הדומה המחוזית של ירוסלבל;
מגיש לדומה המחוזית דוח"ות שנתיים על תוצאות פעילות ממשלת מחוז ירוסלבל;
בעל זכות לדרוש כינוס של ישיבה יוצאת דופן של הדומה המחוזית, וכן לכנס את הדומה המחוזית שזה עתה נבחרה לישיבה הראשונה לפני המועד האחרון שנקבע באמנה;
יש לו את הזכות להשתתף בעבודת הדומה בהצבעה מייעצת;
לשלוח לדומה המחוזית את חוות הדעת הרשמית על המועמד המוצע למינוי לתפקיד התובע של מחוז ירוסלבל;
לשלוח לדומה המחוזית הצעה על מועמד למשרת ראש ממשלת מחוז ירוסלבל;
ממנה ומפטר את ראש ממשלת מחוז ירוסלבל, סגני המושל, סגני ראש הממשלה וראשי גופים של ממשלת מחוז ירוסלבל;
מרכיב את ממשלת אזור ירוסלב, מקבל החלטה על התפטרות הממשלה;
קובע את הרכב את מטה הממשלה;
קובע את מבנה הרשויות המבצעות של מחוז ירוסלבל;
נותן הוראות מחייבות לממשלת מחוז ירוסלבל ולחבריה, לגופים אחרים של המחוז;
יש לו את הזכות לבטל את החלטות ממשלת מחוז ירוסלבל ותקנות משפטיות של גופים אחרים במחוז ירוסלבל;
מבטיח את תיאום הפעילות של רשויות ממשלת מחוז ירוסלבל עם רשויות מדינה אחרות במחוז ירוסלבל, ובהתאם לחקיקה הרוסית, יכול לארגן את שיתוף הפעולה של הרשויות המחוז עם הממשלה הפדרלית, גופי השלטון המקומי ועמותות ציבוריות;
מעניק פרסים מטעם מחוז ירוסלבל;
מפעיל סמכויות אחרות בהתאם לחוקים הפדרליים, לאמנת המחוז ולחוקי מחוז ירוסלבל.
פוטר —9מיכאיל יבראייב12 באוקטובר 2021מכהןממלא מקוםיאבלוקו
מושל מחוז טולה הוא הפקיד הבכיר ונושא המשרה הרמה ביותר במחוז טולה.
המושל מנהל את המחוז ועומד בראש ממשלת המחוז.
בשנים 1777–1796 התחלק השלטון בטולה בין המושלים הכלליים לבין הדוכסים.
הכוח הפוליטי היה נתון בידי המושלים הכלליים.
היו להם סמכויות בלתי מוגבלות והיו כפופים אך ורק לקיסר רוסיה.
ככלל, כל מושל כללי ניהל כמה אזורים במקביל.
בשנת 1797 הוקם פלך טולה, שבראשו עמד המושל שמונה על ידי הצאר.
מחוז טולה בהרכבו הנוכחי הוקם ב-26 בספטמבר 1937, בתחילה עמד בראש המחוז יו"ר ועדת מחוז טולה מטעם המפלגה הבולשביקית, לאחר מכן המזכיר הראשון של ועדת מחוז טולה מטעם המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות.
בשנת 1991 הוקמה משרת ראש האדמיניסטרציה של מחוז טולה, שמונה על ידי נשיא רוסיה.
ב-28 בספטמבר 1995 אומצה אמנה חדשה של מחוז טולה, שבה שונה שמו של ראש האדמיניסטרציה למושל, אשר נבחר על ידי תושבי מחוז טולה.
לפי האמנה סמכויותיו של המושל הוענקו לראש האדמיניסטרציה של מחוז טולה דאז, ניקולאי סבריוגין, שמונה על ידי מי שכיהן כנשיא הפדרציה הרוסית, בוריס ילצין.
ב-2001 נערכו בחירות נוספות, אך בשנים 2005, 2010, 2011 לא נערכו בחירות ישירות ומושל מחוז טולה מונה על ידי נשיא רוסיה באישור הדומה המחוזית.
בשנת 2016, מונה ממלא מקום המושל על ידי נשיא רוסיה לקראת עריכת בחירות ישירות למושל, לראשונה מאז 2001, ב-18 בספטמבר 2016.
שם שיוך מפלגתי סיבת מינויו תקופת כהונה סיבת סיום תפקיד 1 ניקולאי סבריוגין מונה על ידי נשיא רוסיה בוריס ילצין 20 באוקטובר 1991 31 במרץ 1997 תמה תקופת כהונתו 2 וסילי סטארודובצוב 1) המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות2) המפלגה האגררית של רוסיה3) המפלגה הקומוניסטית ניצח בבחירות למושל המחוז
8 באפריל 2001 - סיים במקום הראשון בסיבוב הראשון, והשיג 49.09% מהקולות
22 באפריל 2001 - ניצח בסיבוב השני, והשיגה 71.44% מהקולות 28 באפריל 2001 28 באפריל 2005 תמה תקופת כהונתו3 ויאצ'סלב דודקה רוסיה המאוחדת (2007 - 2011) מונה על ידי נשיא הפדרציה הרוסית ולדימיר פוטין
29 באפריל 2005 29 באפריל 2010 מונה על ידי נשיא הפדרציה הרוסית דמיטרי מדבדב
ב-18 במרץ 2010 אושר על ידי הדומה המחוזית,46 מתוך 48 צירים הצביעו בעדו, אחד התנגד.</small> 29 באפריל 2010 29 ביולי 2011 התפטר4 ולדימיר גרוזדב רוסיה המאוחדת מונה למושל בצו הנשיא דמיטרי מדבדב 29 ביולי 2011 18 באוגוסט 2011 מונה על ידי הנשיא דמיטרי מדבדב
<small>ב-18 במרץ 2010 מינויו אושר על ידי הדומה המחוזית בטולה,39 מתוך 46 חברים הצביעו עבורו, 7 נמנעו 18 באוגוסט 2011 2 בפברואר 2016 התפטר5 אלכסיי דיומין עצמאי מונה למושל על ידי ולדימיר פוטין 2 בפברואר 2016 22 בספטמבר 2016 ניצח בבחירות
ב-18 בספטמבר 2016 ניצחו בסיבוב הראשון כשקיבל 84.17% מהקולות 22 בספטמבר 2016 22 בספטמבר 2021 ניצח בבחירות
ב-19 בספטמבר 2021 בסיבוב הראשון קיבל 83.09% מהקולות 22 בספטמבר 2021 15 במאי 2024 התפטר בעקבות מינויו לראש מועצת המדינה# דמיטרי מילאייב רוסיה המאוחדת מונה למושל על ידי ולדימיר פוטין 15 במאי 2024
מושל מיזורי הוא המושל וראש הרשות המבצעת של מדינת מיזורי שבארצות הברית.
המושל הוא גם המפקד העליון של המשמר הלאומי של מיזורי.
מושל מיזורי נבחר לתקופת כהונה של ארבע שנים והוא יכול להיבחר לתקופת כהונה רצופה נוספת אחת בלבד.
שניים ממושלי מיזורי כיהנו בשתי תקופות כהונה בלתי רצופות.
מאז העברת בירת מיזורי לג'פרסון סיטי ב-1826, מתגורר המושל במעון הרשמי, שניצב במרחק של רחוב אחד מהקפיטול המדינתי.
מעון המושל הנוכחי הוא השלישי שנבנה באותו אתר.
57 אישים, כולם גברים, כיהנו עד כה כמושלי מיזורי מאז קבלתה כמדינה בארצות הברית ב-1821.
מושל מיזורי הנוכחי הוא הרפובליקני מייק קיהו, שהושבע לתפקידו ב-13 בינואר 2025.
המושל אחראי על אכיפת חוקי המדינה.
המושל ממנה בעלי תפקידים ציבוריים, למעט במקרים שהחוק קבע אחרת.
המושל הוא המפקד העליון של כוחות המשמר הלאומי של מיזורי, למעט כאשר הם נקראים לשירות על ידי הממשלה הפדרלית, והוא ראשי לעשות בהם שימוש להוציא לפועל את חוקי המדינה, לדכא ולמנוע מרידות ולהגן מפני פלישה.
בסמכות המושל להעניק חנינות, למעט במקרים של בגידה או הדחה.
כל הצעת חוק שמתקבלת על ידי בית המחוקקים של המדינה מועברת אל המושל, שבסמכותו לחתום על הצעת החוק ולהפוך אותה לחוק, או להטיל עליה וטו.
המושל נושא את נאום מצב המדינה בפני בית המחוקקים, בפתיחת כל מושב של בית המחוקקים ובסיום כהונתו.
כמו כן הוא רשאי לכנס את בית המחוקקים בנסיבות מיוחדות על פי שיקול דעתו.
המושל חייב להיות בן 30 לכל הפחות.
המושל חייב להיות אזרח ארצות הברית במשך 15 שנים לכל הפחות טרם בחירתו.
המושל חייב להיות תושב מיזורי במשך 10 שנים לכל הפחות טרם בחירתו.
סגן מושל מיזורי הוא הראשון בסדר הירושה למשרת המושל.
במקרה של התפנות משרת המושל בשל מוות, התפטרות, העברה מתפקיד, הדחה, היעדרות מהמדינה, או אי-יכולת למלא את תפקידו בשל מחלה, הופך סגן המושל למושל.
בתוקף תפקידו, סגן המושל משמש גם כנשיא הסנאט של מיזורי.
המושל וסגן המושל לא נבחרים באותו פתק הצבעה, ולפיכך קיימת אפשרות, והיו מקרים בהם השניים היו ממפלגות שונות.
מיזורי הייתה חלק מרכישת לואיזיאנה, שטח עצום שנרכש על ידי ארצות הברית מצרפת ב-1803. בשנה הראשונה שלאחר הרכישה, שטחה של מיזורי היה חלק מלואיזיאנה.
ב-1804 כל השטחים שמצפון ללואיזיאנה של היום הופרדו מהטריטוריה ונוהלו על ידי מושל שישב בסנט לואיס עד לקבלתה של מיזורי כמדינה.
קודם לרכישת לואיזיאנה נוהל השטח הן על ידי צרפת והן על ידי ספרד.
בתחילה הציבה צרפת מפקד שהיה אחראי על לואיזיאנה העילית.
ב-1770 לערך החלה ספרד להציב סגן מושל שישב בסנט לואיס ומושל שישב בניו אורלינס.
ב-26 במרץ 1804 קבע חוק של הקונגרס של ארצות הברית את חלוקתה של לואיזיאנה לשתי טריטוריות או מחוזות.
השטחים שמדרום לקו רוחב 33 צפון הפכו לטריטוריית אורלינס, והשטחים שמצפון לקו רוחב זה הפכו למחוז לואיזיאנה.
החוק נכנס לתוקפו ב-1 באוקטובר אותה שנה ומחוז לואיזיאנה הוכפף לטריטוריית אינדיאנה, שהמושל שלה היה ויליאם הנרי הריסון.
תושבי מחוז לואיזיאנה, שלא היו שבעי רצון מצורת השלטון שהוגדרה בחוק מ-1804, הגישו עצומה לקונגרס להשבת הממשל הצבאי שאליו הם היו מורגלים תחת השלטון הספרדי.
בתגובה, העביר הקונגרס ב-3 במרץ 1805 חוק ששינה את שם מחוז לואיזיאנה לטריטוריית לואיזיאנה.
בראש הטריטוריה עמד מושל, שמונה על ידי נשיא ארצות הברית לתקופת כהונה של שלוש שנים.
במקרה של התפנות משרת המושל שימש מזכיר הטריטוריה כמושל.
ב-4 ביוני 1812 שונה שמה של טריטוריית לואיזיאנה לטריטוריית מיזורי, כדי למנוע בלבול עם מדינת לואיזיאנה, שהתקבלה אז כמדינה בארצות הברית.
ב-4 ביולי 1819 הופרדה טריטוריית ארקנסו מטריטוריית מיזורי.
ב-10 באוגוסט 1821 התקבלה מיזורי כמדינה בארצות הברית.
ב-28 באוגוסט 1820 נערכו הבחירות הראשונות למשרת המושל.
בבחירות ניצח אלכסנדר מקניר את מושל הטריטוריה המכהן ויליאם קלארק, כיהן במקומו כמושל הטריטוריה עד לכינונה של מיזורי כמדינה, והיה למושלה הראשון.
מיזורי הייתה מדינת עבדות, ובמלחמת האזרחים האמריקאית היא הייתה מדינת גבול בשליטת האיחוד.
אף על פי כן, היא הוכרה על ידי ממשלת הקונפדרציה כאחת ממדינותיה, קיבלה ייצוג בקונגרס של הקונפדרציה ובדגל הקונפדרציה הוגדר אחד מהכוכבים כמייצג את מיזורי.
במהלך המלחמה כיהנו שתי ממשלות מתחרות.
הצהרת האמנציפציה לא החשיבה את מיזורי כמדינה פורשת, ולפיכך היא לא הייתה חלק מתהליך השיקום.
מטעם הממשלה הגולה של מיזורי כיהנו שני מושלים.
הראשון היה קלייבורן פוקס ג'קסון, שכיהן כמושל מינואר 1861 ועד החלטת הוועידה החוקתית של מיזורי באופן סופי נגד הפרישה מן האיחוד ב-31 ביולי אותה שנה.
עד 1868 התקיימו הבחירות למשרת המושל מדי ארבע שנים.
הבחירות שנערכו באותה שנה היו לתקופת כהונה של שנתיים, וכך עד ששונתה החוקה שוב ב-1880 כך שכהונת המושל הוארכה מחדש לארבע שנים.
מס' תמונה שם תחילת כהונה סיום כהונה מפלגה נשיא ממנה 1 ג'יימס וילקינסון 4 ביולי 1805 3 במרץ 1807 תומאס ג'פרסון 2 מריווד'ר לואיס 3 במרץ 1807 11 באוקטובר 1809 3 בנג'מין הווארד 18 באפריל 1810 31 באוקטובר 1812 ג'יימס מדיסון4ויליאם קלארק 1 ביולי 181318 בנובמבר 1820ג'יימס מדיסון ג'יימס מונרו
בלייר הבן 44 ג'יימס ת.
מושל מיין הוא המושל וראש הרשות המבצעת של מדינת מיין שבארצות הברית.
טרם קבלתה של מיין כמדינה בארצות הברית ב-1820, היא הייתה חלק ממסצ'וסטס, ומושל מסצ'וסטס היה ראש הרשות המבצעת בה.
מאז קבלתה של מיין כמדינה בארצות הברית כיהנו כמושלי מיין 70 גברים ואישה אחת, המושלת הנוכחית, ב-75 תקופות כהונה.
מושלת מיין הנוכחית היא הדמוקרטית ג'אנט מילס, שהושבעה לתפקידה ב-2 בינואר 2019.
על פי פרק 5, חלק 4 של חוקת מיין, על המועמד לתפקיד המושל חייב להיות בן 30 בעת היבחרו, אזרח ארצות הברית במשך 15 שנה לכל הפחות, ותושב מיין במשך 5 שנים לכל הפחות.
על המושל להיות תושב מיין בעת כהונותו.
פרק 5 חלק 5 לחוקת מיין קובע שהמושל מנוע מלעסוק בכל משרה נוספת מטעם ממשלת מיין, ממשלת ארצות הברית או כל ממשלה אחרת.
מושל מיין נבחר בבחירות ישירות לתקופת כהונה של ארבע שנים, עם מגבלת כהונה של שתי תקופות רצופות לכל היותר.
כך יכול המושל לכהן מספר בלתי מוגבל של כהונות, כל עוד לא יעבור את שתי הכהונות הרצופות.
הבחירות הן כלליות, אך במקרה שבו נוצר תיקו, מתכנסים שני בתי בית המחוקקים (הסנאט ובית הנבחרים) של המדינה לישיבה משותפת כדי לבחור בין השניים.
מושל מיין הוא המפקד העליון של המשמר הלאומי של מיין, למעט במקרה שבו הוא נמצא בשליטת הממשלה הפדרלית.
המושל ממנה פקידי ממשל אזרחיים, קציני צבא ושופטים (למעט שופטי שלום), בכפוף לאישור בית המחוקקים, אלא אם כן נקבע בחוקת מיין או בחוק אופן מינוי אחר.
למושל סמכות להעניק חנינות ולהמתיק עונשים, למעט במקרה של הדחה.
המושל מפקח על פעילות הרשות המבצעת של מיין, כולל סוכנויות הממשל השונות.
נציבי מחלקות הממשל השונות ממונים על ידי המושל ומינוים מאושר על ידי בית המחוקקים.
המושל מוסמך לאשר או להטיל וטו על הצעות חוק שהתקבלו בבית המחוקקים.
מיין היא אחת מחמש המדינות בארצות הברית שלא קיימת בהן משרת סגן מושל.
על פי החוק הנוכחי, במקרה של התפנות משרת המושל, נשיא הסנאט של מיין הופך למושל.
בית בליין (The Blaine House) שבאוגוסטה הוא מעון המושל הרשמי, והוא ניצב מעברו השני של הרחוב מול בית המדינה של מיין (Maine State House).
הבניין היה למעון רשמי ב-1919, והוא קרוי על שמו של ג'יימס בליין, שהבית היה בבעלותו.
הבית נבנה על ידי קפטן ג'יימס הול ב-1833 וב-1964 הוכרז כאתר היסטורי לאומי (National Historic Landmark).
ב-15 במרץ 1820 התקבלה מיין כמדינה ה-23 של ארצות הברית.
לפני כן היא הייתה מחוז מיין, חלק ממדינת מסצ'וסטס.
חוקת מיין הראשונה מ-1820 קבעה שמשך כהונת המושל יהיה שנה אחת, והיא תתחיל ביום רביעי הראשון של חודש ינואר מדי שנה.
ב-1879 התקבל תיקון לחוקה שהאריך את כהונת המושל לשנתיים.
ב-1957 הוארכה תקופת המושל לארבע שנים.
בתיקון לחוקה של 1957 הונהגה גם הגבלה לשתי תקופות כהונה רצופות.
עד קבלת תיקון זה נערכו כל השנים הבחירות למושל מיין בחודש ספטמבר, ולא כמו בכל רחבי ארצות הברית, בחודש נובמבר.
מכאן נטבע הביטוי "לאן שמיין הולכת, לשם הולכת האומה" (As Maine goes, so goes the nation), כדי לציין שתוצאות הבחירות במיין בישרו במידה זו או אחרת את המגמות לקראת הבחירות בנובמבר.
בתיקון לחוקה של 1957 הוחלט גם לשנות את מועד הבחירות במיין לחודש נובמבר.
ארבעה ממושלי מיין כיהנו בשתי תקופות כהונה בלתי רצופות כל אחד.
מושל מינסוטה הוא המושל וראש הרשות המבצעת של מדינת מינסוטה שבארצות הברית.
40 אישים, כולם גברים, כיהנו כמושלי מינסוטה מאז כינונה כמדינה בארצות הברית ב-1858 ב-41 תקופות כהונה (מושל אחד כיהן בשתי תקופות כהונה בלתי רצופות).
בנוסף אליהם כיהנו שלושה מושלים של טריטוריית מינסוטה, כשהראשון מביניהם, אלכסנדר ראמזי, כיהן לימים גם כמושל המדינה השני.
מושל מינסוטה נבחר למשרתו בבחירות ישירות, לעומת מושלי הטריטוריה שמונו על ידי נשיא ארצות הברית.
מושל מינסוטה הנוכחי הוא טים וולז, איש מפלגת העבודה-הדמוקרטית-חקלאית של מינסוטה, המסונפת למפלגה הדמוקרטית, שהושבע לתפקידו ב-7 בינואר 2019.
מושל מינסוטה אחראי על ביצוע חוקי המדינה.
בדומה לנשיא ארצות הברית, מוקנית למושל מינסוטה סמכות וטו על הצעות החוק שעוברות בבית המחוקקים של מינסוטה.
כמו ברוב מדינות ארצות הברית, אך לא כמו נשיא ארצות הברית, המושל יכול גם להטיל וטו על סעיפים ספציפיים בהצעות החוק ולאשר את החוק בכללותו.
המושל משמש גם כמפקד העליון של המשמר הלאומי של מינסוטה.
המושל עומד בראש קבינט שבו חברים ראשי מחלקות ממשל שונות.
ראשי מחלקות אלו ממונים על ידי המושל.
על מושל מינסוטה להיות בן 25 כל הפחות בעת השבעתו לתפקידו, ועליו להיות תושב מינסוטה במשך שנה אחת לכל הפחות טרם היבחרו.
מאז כינונה של מינסוטה כמדינה ועד 1886 נערכו הבחירות למשרת המושל אחת לשנתיים בשנים אי-זוגיות.
באותה שנה הועברו הבחירות לשנים זוגיות.
מאז תיקון לחוקת מינסוטה שהתקבל ב-1958, נבחרים מושלי מינסוטה לתקופת כהונה של ארבע שנים, ללא הגבלה על מספר תקופות הכהונה.
במקרה של התפנות משרת מושל מינסוטה, מכהן במקומו סגן המושל.
אחריו בסדר הירושה נמצאים, נשיא הסנאט, יושב ראש בית הנבחרים, מזכיר המדינה, מבקר המדינה והתובע הכללי.
המושל וסגנו נבחרים באותן בחירות.
עד 1974 הם היו נבחרים בפתקי הצבעה נפרדים, והיו לא מעט מקרים בהם המושל וסגנו היו ממפלגות שונות.
מאז 1974 מתמודדים השניים באותו פתק הצבעה והם מאותה מפלגה, למעט במקרה אחד בו סגנית המושל התפטרה כדי לכהן בסנאט של ארצות הברית, ואת מקומה תפסה נשיאת הסנאט, שהייתה ממפלגה אחרת.
מאז 1982 כיהנו אך ורק נשים כסגניות מושל מינסוטה.
מושל מיסיסיפי הוא המושל וראש הרשות המבצעת של מדינת מיסיסיפי שבארצות הברית.
הוא גם המפקד העליון של המשמר הלאומי של המדינה.
מושל מיסיסיפי הנוכחי הוא הרפובליקני טייט ריבס, שהושבע לתפקידו ב-14 בינואר 2020.
המושל אחראי על אכיפת חוקי המדינה, בסמכותו לאשר או להטיל וטו על הצעות החוק שעוברות בבית המחוקקים של המדינה, לכנס את בית המחוקקים בכל עת, ולהעניק חנינות, למעט במקרים של בגידה או הדחה.
המושל גם ממנה את חברי חבר הנאמנים של המוסדות להשכלה גבוהה של המדינה.
כדי להיבחר כמושל, על המועמד להיות בן 30 לכל הפחות, להיות אזרח ארצות הברית במשך 20 שנה לכל הפחות, ותושב מיסיסיפי במשך 5 שנים לכל הפחות לפני השבעתו.
חוקת מיסיסיפי, שהתקבלה ב-1890 קבעה שהמושל ייבחר אחת לארבע שנים בבחירות בהן נבחרו 122 אלקטורים שייצגו את מחוזות הבחירה לבית הנבחרים של מיסיסיפי, ובמקרה שאף אחד מהמועמדים בבחירות לא השיג רוב או שנוצר תיקו, הכריע בית הנבחרים על זהות המושל.
במשאל עם שנערך ב-2020 הוחלט לתקן את החוקה כך שהמושל ייבחר בבחירות כלליות, ובמקרה שאף אחד מהמועמדים לא ישיג רוב יערך סיבוב שני של הצבעה בו יתמודדו שני המועמדים שהשיגו את המספר הרב ביותר של קולות.
עד 1987 הייתה מגבלת כהונה כך שהמושלים יכלו להיבחר לתקופת כהונה רצופה אחת בלבד.
מאז התיקון לחוקה שהתקבל אז, רשאים המושלים להיבחר לשתי תקופות כהונה רצופות.
סגן המושל של מיסיסיפי הוא הראשון בסדר הירושה למשרת המושל.
בכל מקרה של התפנות משרת המושל בשל מוות, התפטרות, או הדחה של המושל, מושבע סגן המושל במקומו.
במקרה בו נמצא המושל מחוץ לגבולות המדינה, משמש סגן המושל כממלא מקומו.
מתוקף תפקידו מכהן סגן המושל גם כנשיא הסנאט המדינתי.
במקרה של תיקו בהצבעות הסנאט, מכריע קולו של סגן המושל.
בהשוואה לסגני המושלים של מדינות אחרות בארצות הברית, מחזיק סגן מושל מיסיסיפי בכוח ניכר.
בסמכותו הבלעדית למנות חברים, יושבי ראש וסגני יושבי ראש לוועדות שונות של הסנאט, ללא קשר למאזן הכוחות המפלגתי בו.
לאור סמכותו זו, קיימת טענה שכוחו של סגן המושל רב יותר בהשוואה לזה של המושל.
סגן המושל נבחר באותו אופן כמו המושל, בבחירות כלליות לכהונה של ארבע שנים עם הגבלה של שתי תקופות כהונה.
משרת סגן המושל בוטלה ב-1832 ונוצרה מחדש ב-1870. בתקופה זו, כאשר התפנתה משרת המושל, הושבע במקומו נשיא הסנאט.
בתקופת קיומה כיהנו בה ארבעה מושלים, שהיו ממונים על ידי נשיא ארצות הברית.
מושל הטריטוריה האחרון, דייוויד הולמס, כיהן עד קבלתה של מיסיסיפי כמדינה בארצות הברית ב-1817, ונבחר כמושל המדינה הראשון, ובהמשך גם כמושל החמישי.
מאז כינונה של מיסיסיפי כמדינה, כיהנו בה 53 אישים, כולם גברים, כמושלי המדינה ב-64 תקופות כהונה.
רובם של המושלים הגיעו משורות המפלגה הדמוקרטית.
בשל שליטתה של המפלגה גם בבית המחוקקים של המדינה, הם העבירו ב-1890 את החוקה ששללה את זכות הבחירה מרוב האפרו-אמריקאים, והרחיקה אותם מהמערכת הפוליטית במשך כמעט 70 שנה, ובכך הייתה מיסיסיפי למעשה מדינה חד-מפלגתית.
המושל שמשך כהונתו הייתה הארוכה ביותר היה ג'ון מרשל סטון, שכיהן שתי תקופות כהונה בלתי רצופות, שבסך הכל נמשכו כמעט 12 שנים.
המושל שכהונתו הייתה הקצרה ביותר היה ג'יימס וייטפילד, שכיהן במשך חודש וחצי.
מושל קהיליית מסצ'וסטס הוא המושל וראש הרשות המבצעת של קהיליית מסצ'וסטס שבארצות הברית.
המושל אחראי על אכיפת חוקי המדינה והוא המפקד העליון של הכוחות הצבאיים שלה.
למסצ'וסטס מערכת ממשל רפובליקנית, הדומה למשטר נשיאותי, בו המושל פועל כראש הממשלה בעוד תפקידו נבדל מזה של הרשות המחוקקת.
למושל מחויבויות פוליטיות מרחיקות לכת שבין ההיבט הפוליטי לזה הטקסי.
בעוד שהוא הנציג הנבחר הבכיר של מסצ'וסטס כמדינה בארצות הברית, הוא גם האחראי על הקבינט, על חתימה על הצעות חוק והפיכתן לחוקים, והוא בעל סמכות וטו.
המושל הוא גם חבר במועצת המושל של מסצ'וסטס, מועצה הנבחרת בבחירות כלליות המונה שמונה חברים, ומעניקה ייעוץ והסכמה בכמה סוגיות משפטיות ומינויים.
החל מימיה של חברת מפרץ מסצ'וסטס ב-1629, תפקידו של המושל השתנה לאורך השנים במונחים של סמכות ובחירה ומינוי.
הצורה המודרנית של המשרה נוצרה בחוקה שכוננה ב-1780, שנתנה לתפקיד את השם "שופט השלום הביצועי הראשי" (supreme executive magistrate).
מושל מסצ'וסטס נבחר אחת לארבע שנים במסגרת הבחירות המדינתיות, שמתקיימות בשנים הזוגיות שבהן לא מתקיימות הבחירות הכלליות בארצות הברית (בחירות אמצע הכהונה).
הבחירות מתקיימות ביום שלישי הראשון שלאחר 1 בנובמבר.
המושל הנבחר מושבע ביום שלישי הראשון שלאחר 1 בינואר שלאחר מועד הבחירות.
לא קיימת הגבלת כהונה על מספר תקופות הכהונה של המושל.
מושלת מסצ'וסטס הנוכחית היא הדמוקרטית מורה הילי, שהושבעה לתפקידה ב-5 בינואר 2023.
המועמד למשרת מושל מסצ'וסטס חייב לעמוד בדרישות הבאות:
עליו להיות בן 18 לכל הפחות.
עליו להיות מצביע רשום במסצ'וסטס.
עליו להיות תושב מסצ'וסטס במשך שבע השנים טרם היבחרו.
עליו להגיש 10,000 חתימות של מצביעים רשומים.
תפקיד המושל היה קיים במסצ'וסטס כבר בצ'רטר המלכותי של 1628. תפקידו המקורי של המושל היה למעשה נשיא מועצת המנהלים של חברת המניות, שנקראה "חברת מפרץ מסצ'וסטס".
המושל נבחר על ידי בעלי המניות של החברה.
אנשים אלו היו ברובם מתיישבים, שענו על דרישות דתיות מסוימות.
המושל תפקד כמשנה למלך, ופיקח על הממשל והתפקוד של המושבה.
מלכתחילה היו המושלים אמורים להתגורר בלונדון, כפי שהיה במקרה של חברות קולוניאליות אחרות, אם כי נוהל זה הופסק כאשר מונה כמושל המושבה.
המושל שימש כמנהל המושבה, בתחילה נבחר אחת לשנה, ולצידו עמדה מועצת עוזרים.
מועצה זו הייתה קבוצה של שופטי שלום שהחזיקו בתפקידים שיפוטיים, פעלו כבית המשפט העליון, וסיפקו ייעוץ והסכמה למושל.
המושלים הראשונים של מושבת מפרץ מסצ'וסטס היו מתיישבים פוריטנים אדוקים, שביקשו ליצור ישות מדינית על פי חוקי הדת.
עם הקמתו של הדומיניון של ניו אינגלנד, היו מושבות ניו אינגלנד משולבות עם פרובינציית ניו יורק, פרובינציית ג'רזי המערבית ופרובינציית ג'רזי המזרחית.
תחת זאת כיהן מושל ממונה על ידי מלך אנגליה, שכיהן על פי רצון המונרך.
אף על פי שהתקיימה מועצה שהייתה מעין רשות מחוקקת, הנהלים לכינוסה היו כה מסורבלים עד כי הדומיניון נשלט על ידי הכתר באמצעות המושל המלכותי.
הסיבה ליצירתו של תפקיד כזה הייתה קיומה של עוינות עצומה בין ממלכת אנגליה לבין מתיישבי מפרץ מסצ'וסטס.
במאמץ להביא את המתיישבים תחת שליטה הדוקה יותר, פיזר הכתר את האספה הישנה ויצר מערכת של מלכות משנה, שהתבססה על הדוגמה של מלכות המשנה של ספרד החדשה.
מודל זה של ממשלה לא היה אהוד כלל וכלל על המתיישבים בכל רחבי אמריקה הצפונית בכלל ובניו אינגלנד בפרט, שם למתיישבים הייתה חשובה השליטה הדמוקרטית והמקומית.
ב-1689, לאחר המהפכה המהוללת ו, פורק הדומיניון.
ב-1691, עם הענקתו של הצ'רטר של מסצ'וסטס, הושב על כנו תפקיד המושל האזרחי במושבה.
פרובינציית מפרץ מסצ'וסטס כללה כעת את שטחיהן של מושבת מפרץ מסצ'וסטס, מושבת פלימות' וחלקים של שטחה הנוכחי של מיין.
עם זאת, המושל עדיין לא נבחר על ידי ציבור המצביעים, והתפקיד המשיך להיות מינוי מלכותי.
כדי להפיג את המתחים בין הרשויות המלכותיות לבין המתיישבים, הוקמה מחדש האספה הכללית (General Court), וניתנו לה סמכויות משמעותיות.
מצב זה יצר מרירות בין המושלים לבין האספה הכללית.
המושל יכול היה להטיל וטו על כל החלטה של האספה והייתה לו שליטה על המיליציה, אך לאספה הכללית הייתה השליטה על האוצר ועל העניינים הכספיים של המושבה.
משמעות הדבר הייתה שהסכמתו או אי הסכמתו של המושל עם החלטות האספה והחוקים שהתקבלו בה גרמו לאיום מצד המועצה שלא לשלם למושל או לשאר בעלי התפקידים המלכותיים.
החל מ-1765, כניסתה של הפרובינציה למשבר פוליטי מקיף רק העצים את המתחים בין המושל לבין תושבי מפרץ מסצ'וסטס.
בעקבות העברת חוק הבולים של 1765, נפרץ ונבזז ביתו של המושל תומאס האצ'ינסון.
השלבים הראשונים של המהפכה האמריקאית עמדו בסימן של מהומה פוליטית במפרץ מסצ'וסטס.
עם העברת חוקי הכפייה, פיזר המושל המלכותי תומאס גייג' את האספה הכללית והחל למשול בפרובינציה על ידי צווים.
ב-1774 הוקם הקונגרס הפרובינציאלי של מסצ'וסטס כממשלה מהפכנית חלופית לממשלה המלכותית בבוסטון.
במאי 1776 הכריזה מושבת מפרץ מסצ'וסטס על עצמאותה, ואז נותר תפקיד המושל בלתי מאויש למשך ארבע שנים.
תפקיד ניהול הפרובינציה באותה תקופה בוצע על ידי מועצת המושל, ועדת הביטחון, ונשיא הקונגרס בכל מושב ומושב.
עם אישור חוקת מסצ'וסטס ב-1780, הושב על כנו תפקיד המושל האזרחי הנבחר.
ב-25 באוקטובר נבחר ג'ון הנקוק כמושל הראשון של הקהילייה העצמאית.
בחלק השני, הפרק השני, פסקה 1, סעיף 1 של חוקת מסצ'וסטס, נכתב:
מושל מסצ'וסטס עומד בראש הרשות המבצעת של מסצ'וסטס, ולסיוע לו עומדים מספר פקידי ממשל כפופים.
הוא, כמו רוב פקידי הממשל המדינתיים, הסנאטורים, וחברי בית הנבחרים, נבחרו מלכתחילה אחת לשנה.
ב-1918 הוארכה תקופת הכהונה שלו לשנתיים, והחל מ-1966 משך תקופת הכהונה הוא ארבע שנים.
לרשות המושל לא עומד מעון רשמי, אך הוא מקבל קצבת דיור שנתית של 65,000 דולר, והוא מתגורר בביתו הפרטי.
תואר הכבוד "הוד מעלתו" (His Excellency), מקורו במושלים המלכותיים הממונים של פרובינציית מפרץ מסצ'וסטס.
המושל הראשון שעשה שימוש בתואר כבוד זה היה ב-1699. בשל העובדה שהוא היה רוזן, היה מקובל לכנות אותו בתואר הכבוד "הוד מעלתך".
השימוש בתואר כבוד זה המשיך עד 1742, כאשר המלך ג'ורג' השני אסר לעשות בו שימוש.
עם זאת, מנסחי חוקת מסצ'וסטס החיו אותו מחדש, שכן הם מצאו אותו מתאים לכבוד שיינתן למושל.
החוקה לא נוקטת במונח "מושל בפועל" (acting governor), אך הנוהג במסצ'וסטס הוא שסגן המושל ממשיך להחזיק בתפקידו ובתוארו כסגן המושל והופך למושל בפועל, לא למושל.
במסמכים רשמיים מכונה סגן המושל כאשר הוא משמש כמושל בפועל כ"סגן המושל, המושל בפועל" ("the lieutenant-governor, acting governor").
על אף טרמינולוגיה זו, בתי המשפט של מסצ'וסטס פסקו שהסמכות המלאה של תפקיד המושל מועברות לסגן המושל עם התפנות משרת המושל, ושאין שום נסיבות במקרה של מוות, התפטרות או הדחה שבהן ישוחרר המושל בפועל מהאחריות המלאה כמושל.
המקרה הראשון של מימוש סעיף סדר הירושה אירע ב-1785, חמש שנים לאחר כינון החוקה, כאשר המושל ג'ון הנקוק התפטר מתפקידו, והותיר את סגן המושל תומאס קאשינג כמושל בפועל.
המקרה האחרון בו הופעל סעיף זה היה כאשר ג'יין סוויפט הייתה למושלת בפועל עם התפטרותו ב-2001 של פול סלוצ'י.
כאשר כוננה חוקת מסצ'וסטס, מילאה מועצת המושל את תפקידי המושל במקרה שהן משרת המושל והן משרת סגן המושל התפנו.
מצב זה אירע ב-1799, כאשר המושל אינקריז סאמנר נפטר בעת כהונתו ב-7 ביוני 1799, והותיר את סגן המושל מוזס גיל כמושל בפועל.
לגיל לא מונה סגן, והוא עצמו נפטר ב-20 במאי 1800, במהלך התקופה שבין הבחירות שנערכו באותה שנה ובין מועד השבעתו של המושל הנבחר קיילב סטרונג.
במשך עשרה ימים אלו שימשה מועצת המושל כמנהלת הרשות המבצעת, ויושב ראש המועצה, תומאס דוז, לא נקרא בשום נקודת זמן מושל או מושל בפועל.
בתיקון ה-55 לחוקת מסצ'וסטס, שהתקבל ב-1918, סדר הירושה המלא למושל מסצ'וסטס הוא:
המושל עומד בראש קבינט של 10 אנשים, שכל אחד מהם מפקח על חלק מפעילות הממשלה בניהול ישיר (בניגוד לסוכנויות ממשל עצמאיות).
הדלתות הראשיות של נפתחות רק כאשר המושל מסיים את כהונתו, כאשר ראש מדינה או נשיא ארצות הברית מגיע לביקור, או כאשר דגלי רגימנטים ממסצ'וסטס מוחזרים בסיומן של מלחמות.
מקורה של מסורת זו היא כאשר ב-1884 המושל היוצא בנג'מין באטלר בעט בדלת הקדמית של הבניין ויצא בכוחות עצמו.
כל מושל בוחר בעת כניסתו לתפקידו בתמונה של אחד ממושלי העבר שתיתלה בלשכתו.
מיד לפני השבעתו, מקבל כל מושל נבחר מהמושל היוצא ארבעה פריטים סמליים: מפתח פיוטר טקסי לדלת לשכת המושל, התנ"ך של באטלר, פטיש יושב הראש, ושני כרכים של חוקי מסצו'סטס עם מכתב אישי מהמושל היוצא ליורשו בכריכה האחורית.
המושל הנבחר מלווה אז על ידי ראש המשמר (sergeant-at-arms) אל אולם מליאת בית המחוקקים, ומושבע על ידי נשיא הסנאט בישיבה משותפת של בית הנבחרים והסנאט.
עם סיום כהונתו, צועד המושל היוצא את מה שקרוי "הצעידה בדד", במורד גרם המדרגות הגדול, דרך אולם הדגלים, אל האולם הדורי, והחוצה דרך הדלתות הראשיות ובמורד המדרגות של בית המדינה של מסצ'וסטס.
המושל חוצה אז את הכביש אל הבוסטון קומון, לסמל את הצטרפותו מחדש אל הקהילייה כאזרח פרטי.
את המסורת החל בנג'מין באטלר ב-1884. בכמה מצעידות אלו התלוו למושלים היוצאים רעיותיהם, ידידיהם ואנשי צוותם.
במהלך הצעידה נורה מטח כבוד של 19 פגזים, ולעיתים קרובות עומדים משני צידי גרם המדרגות ידידיו ותומכיו של המושל היוצא.
ב-1991 צעדה סגנית המושל היוצאת, אוולין מרפי, האישה הראשונה שכיהנה בתפקיד מדינתי, במורד המדרגות לפני המושל היוצא מייקל דוקאקיס.
בינואר 2007, בחריגה מן המסורת, התקיים טקס ההשבעה של המושל דיבאל פטריק יום לאחר שהמושל היוצא מיט רומני קיים את צעידתו האחרונה במורד המדרגות.
על אף כמה הצעות להקמת מעון רשמי למושל מסצ'וסטס, כולל , שנרכשה פעם אחת למטרה זו, בקהיליית מסצ'וסטס לא קיים מעון רשמי למושל.
ב-1955 דחה המושל פוסטר פורקולו הצעה להפוך למעון רשמי את בית שירלי-יוסטיס, שבשכונת רוקסברי שבבוסטון, שנבנה על ידי המושל המלכותי ויליאם שירלי.
המושל ג'ון וולפי קיבל כתרומה את אחוזת אנדיקוט מהיורשים של הנרי ברדפורד אנדיקוט.
בכוונתו היה לחדש את האחוזה שנבנתה במאה ה-19 ולהפוך אותה למעון למושל.
לאחר שוולפי התפטר כדי להתמנות כמזכיר התחבורה בממשלו של ריצ'רד ניקסון, נזנחה התוכנית על ידי יורשו מתוך שיקולי תקציב ובשל העובדה שהמקום היה רחוק מדי ממרכז העצבים של מסצ'וסטס, בית המדינה בבוסטון.
טרם הריסתם של בית הפרובינציה (Province House) ושל אחוזת הנקוק (Hancock Manor) ב-1922 וב-1863, בהתאמה, הוצע להפוך את כל אחד מהם כמעון המושל הרשמי.
בשל העובדה שלמושל אין מעון רשמי, הביטוי "המשרד הפינתי", ולא "מעון המושל", הוא זה שבשימוש בתקשורת כמטונימיה ללשכת המושל.
הכוונה היא ללשכתו של המושל שבקומה השלישית של בית המדינה.
מאז כינון חוקת מסצ'וסטס ב-1780 ועד היום כיהנו 67 מושלים, מתוכם אישה אחת.
מתוכם שישה כיהנו בשתי תקופות כהונה בלתי רצופות, ואחד מאלו כיהן בשתי תקופות כהונה בלתי רצופות כמושל נבחר, וכמושל בפועל בתקופת כהונה נוספת קודם לכן.
שבעה סגני מושלים, מתוכם אישה אחת, כיהנו כמושלים בפועל ולא נבחרו לאחר מכן בזכות עצמם, זאת בנוסף לסגן מושל אחד שכיהן כמושל בפועל ולאחר מכן נבחר בזכות עצמו.
עד לרפורמות החוקתיות של 1918 אירע רק מקרה אחד שבו הן משרת המושל והן משרת סגן המושל היו פנויות, ומסצ'וסטס נוהלה על ידי מועצת המושל.
ברפורמות אלו נקבע סדר הירושה שנועד למנוע מצב כזה, אך עד היום לא התקיימו התנאים לכהונת הבאים בסדר הירושה לאחר סגן המושל אף לא פעם אחת.
סגני המושלים שכיהנו כמחליפים של מושלים שכהונתם הסתיימה טרם זמנה כיהנו למעשה כאמור כמושלים בפועל, ולפיכך הם לא נחשבים בספירה הרשמית של המושלים.
המושל שכהונתו הייתה הארוכה ביותר היה מייקל דוקאקיס, שכיהן בסך הכול בשתי תקופות הכהונה שלו 12 שנים.
תקופת הכהונה הרצופה הארוכה ביותר הייתה זו של לוי לינקולן האב, שכיהן ברציפות תשע שנים.
תקופת הכהונה הקצרה ביותר של מושל נבחר הייתה שנה אחת, כפי שהיה לכמה מושלים במהלך המאה ה-19 עד להארכת תקופת הכהונה לשנתיים.
אינקריז סאמנר נבחר פעם שלישית ברציפות בבחירות של 1799 (אז משך הכהונה היה שנה).
כאשר התבשר על בחירתו השלישית, הוא כבר היה על ערש דווי, לא הספיק להישבע אמונים בפעם השלישית, ונפטר כחודשיים לאחר בחירתו.
זאת הייתה תקופת הכהונה הנפרדת הקצרה ביותר של מושל נבחר.
סאמנר היה אחד מארבעה מושלים שנפטרו בעת כהונתם.
שבעה מושלים התפטרו, רובם לצורך קבלת תפקיד אחר.
מושל מדינת מרילנד הוא המושל וראש הרשות המבצעת של מדינת מרילנד שבארצות הברית והמפקד העליון של המשמר הלאומי שלה.
המושל הוא פקיד הממשל הבכיר ביותר במדינה ולרשותו עומד מגוון רחב של סמכויות מינוי הן ברמה המדינתית והן ברמה המקומית, כפי שמוגדר בחוקת מרילנד.
בשל סמכויותיו הרחבות הללו, מדורג מושל מרילנד בין מושלי מדינות ארצות הברית בעלי הכוח הרב ביותר.
מושל מרילנד הנוכחי הוא הדמוקרטי וס מור, שהושבע לתפקידו ב-18 בינואר 2023.
כמו רוב מושלי מדינות ארצות הברית, מושל מרילנד נבחר על ידי אזרחי המדינה לתקופת כהונה של ארבע שנים.
על פי חוקת המדינה, לא חלה על מושלי מרילנד הגבלת כהונה, אך הם לא יכולים לכהן במשך יותר משתי תקופות כהונה ברציפות.
מושל שכיהן שתי תקופות כהונה רצופות, יכול להיבחר שוב לאחר שהמתין תקופת צינון של תקופת כהונה אחת לכל הפחות.
על המועמד למשרת המושל להיות לכל הפחות בן 30 עם היבחרו, ותושב מרילנד ומצביע רשום בה במשך חמש שנים.
כמו כל פקידי הממשל הנבחרים במרילנד, המושל נבחר בבחירות שנערכות בשנים זוגיות בהן לא מתקיימות הבחירות לנשיאות ארצות הברית.
המושל עומד בראש הרשות המבצעת, כולל מחלקות הממשל וסוכנויות הממשל המדינתיות, וכן בראש מועצות מייעצות, נציבויות, ועדים וכוחות משימה.
האחריות המרכזית של המושל על פי החוקה היא כמו כל שאר מושלי המדינות הוא לנהל את ענייני המדינה ולאכוף את החוקים שמועברים על ידי בית המחוקקים.
למושל עומדת גם זכות אמירה בנוגע לחוקים אלו, שכן לרשותו עומדת זכות הוטו על כל הצעת חוק שנשלחת לעיונו על ידי האספה הכללית של מרילנד, אם כי האספה יכולה לעקוף את הווטו.
למושל מסורות גם מספר סמכויות ספציפיות בנוגע לתקציב המדינה, למינוי פקידי ממשלה, ומגוון של סמכויות חשובות יותר או פחות.
מדי שנה, על המושל להגיש הצעת תקציב לאספה הכללית של מרילנד.
לאחר שהצעת התקציב מוגשת, רשאית האספה להקטין כל חלק של התקציב עבור הזרוע המבצעת, אך היא לא יכולה להגדיל אותם או להעביר כספים בין מחלקות הממשל השונות.
עם זאת, האספה רשאית להגדיל סעיפי תקציב המיועדים לזרוע המחוקקת או הזרוע השיפוטית.
למושל עומדת סמכות הווטו על כל חוק שמועבר באספה הכללית, כולל סמכות וטו חלקית על סעיפים ספציפיים, שבה ניתן לעשות שימוש במחיקת חלקים של חוקים בעלי השלכה תקציבית.
לאחר מכן עומדת לאספה הכללית הסמכות לעקוף את הווטו של המושל בהצעה ברוב של 60 אחוזים של כל אחד משני בתי האספה.
המושל גם יושב בראש הוועדה לעבודות ציבוריות, ששני חבריה הנוספים הם מבקר המדינה והגזבר.
לוועדה זו סמכויות רחבות בפיקוח ובאישור הוצאת כספי המדינה.
מחובתם לאשר את הוצאות המדינה מכל התקציבים הכלליים וקרנות לעבודות ציבוריות, ללא כולל סלילת כבישים מדינתיים, גשרים וכבישים מהירים.
בסמכות הוועדה להגיש בקשות להלוואות על דעת עצמה כדי לפתור פערים תקציביים או כהשלמה להכנסות אחרות, בנוסף לאישור הוצאות כספים מהלוואות שאושרו על ידי האספה הכללית.
מושל מרילנד ממנה כמעט את כל בעלי התפקידים האזרחיים והצבאים של ממשלת מרילנד, בכפוף לעצה ולהסכמה של הסנאט המדינתי.
המושל גם ממנה חברי ועדים ונציבויות מסוימים בכל אחד ממחוזות מרילנד ובעיר בולטימור, כמו ועדות הבחירות המקומיות, נציבויות נוטריונים ציבוריים, וכן הוא ממנה ממלאי מקום בעת התפנות משרות התובע הכללי ומבקר המדינה.
במקרה של התפנות מושבים בכל אחד משני בתי האספה הכללית, המושל דואג לאיוש המושב הפנוי, אם כי עליו להישמע להמלצות המפלגות שאליהם משויכים חברי הבית שמושבם התפנה.
כל בעל תפקיד שממונה על ידי המושל, למעט חברי האספה הכללית, יכול להיות מפוטר על ידו, בהנחה שקיימת סיבה מוצדקת לפיטורין.
מבין בעלי התפקידים שממונים על ידי המושל בולטים 24 המזכירים וראשי המחלקות שמרכיבים את הקבינט של המושל.
המושל הוא המפקד העליון של הכוחות הצבאיים של המדינה, שכוללים את כוחות המשמר הלאומי של מרילנד, היבשתיים והאוויריים, ואת כוחות ההגנה של מרילנד, למעט כאשר כוחות אלו נקראים לשירות על ידי הממשלה הפדרלית בסמכות נשיא ארצות הברית.
בזמנים של מצב חירום ציבורי, בסמכות המושל להפעיל סמכויות חירום, כולל גיוס הכוחות הללו.
בתחום המשפט הפלילי, המושל רשאי להעניק חנינות לפושעים, להמתיק עונשי מאסר, או להפחית קנסות או הפקעות שהוטלו על אנשים שהורשעו, נכלאו או נקנסו על הפרת חוקי המדינה.
בשני תחומים אלו, ובמגוון של תחומים נוספים, המושל יושב במועצות מדינתיות ובין-מדינתיות עם מגוון סמכויות.
המושל מחויב לדווח על מצבה של המדינה בכל עת במהלך השנה, אם כי באופן מסורתי הוא מבצע זאת ב"נאום מצב המדינה" בכל חודש ינואר בתחילת המושב של האספה הכללית.
בנוסף למחלקות ולסוכנויות שתחת שליטתו, לרשות המושל עומד צוות מנהלי שמסייע לתאם את תפקידיו הניהוליים.
בראש צוות זה עומד ראש הסגל, והוא כולל חמישה משרדים: יחסים בין-ממשלתיים, ייעוץ משפטי, חקיקה ומדיניות, תקשורת, ומשרד המושל בוושינגטון די.
לראש הסגל יש כמה סגנים לסיוע לניהול המחלקות הללו.
חברי סגל המושל הם פקידים ממונים, ולפיכך הם פטורים מחוקי השירות הציבורי.
לאחר שהתקיימה במשך מספר שנים בשנות ה-60 של המאה ה-19 נוצרה משרת סגן המושל מחדש ב-1971 בעקבות תיקון שהתקבל לחוקת מרילנד.
בהשוואה לעמיתיו במדינות אחרות בארצות הברית, סגן מושל מרילנד הוא בעל תפקיד חלש יחסית.
לדוגמה, בטקסס סגן המושל הוא נשיא הסנאט המדינתי, ובקליפורניה מועברות לסגן המושל כל סמכויות המושל כאשר זה האחרון נמצא מחוץ לגבולות המדינה.
במרילנד הוא מחזיק בסמכויות ובתפקידים שהמושל מאציל לו.
סגן המושל נבחר באותו פתק בחירה ולאותה תקופת כהונה כמו המושל.
סגן המושל יורש את המושל רק כאשר משרתו של המושל מתפנה.
בשנים 1777–1870 התגורר מושל מרילנד בבית ג'נינגס שבאנאפוליס.
הבית, ששכן במקום שאליו יתרחב בהמשך הקמפוס של האקדמיה הימית של ארצות הברית הסמוך, נמכר ב-1869 לאקדמיה לאחר שובה ממיקומה הזמני ברוד איילנד במהלך מלחמת האזרחים.
הבית נהרס ב-1901 לטובת הקמת בניינים נוספים של האקדמיה.
החל מ-1870 מתגוררים מושלי מרילנד בבית הממשלה (Government House), מעון שבמקור נבנה מלבנים אדומות בסגנון ויקטוריאני, ובשנות ה-30 של המאה ה-20 חודש ונבנה מחדש בסגנון אדריכלות ג'ורג'יאנית כך שהוא יתאים לבנייני המדינה הבנויים בסגנון הג'ורג'יאני-פדרלי באזור ההיסטורי של העיר.
המעון ניצב בסמיכות לבית המדינה של מדינת מרילנד, שנבנה בשנים 1772–1797. בנוסף להיותו מעון למושל ולמשפחתו, מכיל הבית מספר חדרים ציבוריים שמשמשים את המושל לאירועים רשמיים.
בתקופת קיומה של פרובינציית מרילנד, בעלי הקרקע שלה, הברונים והלורדים של בולטימור, שבאופן כללי התגוררו בממלכת אנגליה, בחרו מי יוכל לכהן כמושל נחלתם בשמם.
לאונרד קלוורט , אחיו הצעיר של ססיל קלוורט, ברון בולטימור השני, הגיע עם המתיישבים הראשונים במרץ 1634 כדי לכהן כמושל הראשון של פרובינציית מרילנד עד למותו ב-1647. החל מ-1692, כאשר איבדו ברוני בולטימור את שליטתם על המושבה, ועד 1715, הייתה מרילנד מושבת כתר, והמושל היה ממונה על ידי מלכי אנגליה.
ב-1715 קיבלו הלורדים של בולטימור מחדש את הצ'רטר המלכותי שלהם ממלכי בריטניה מבית הנובר, וכאשר הייתה המושבה בבעלות הלורדים החמישי והשישי של בולטימור, הם היו אלו שמינו את מושלי המושבה עד לפרוץ המהפכה האמריקאית.
המושל הראשון של מדינת מרילנד היה תומאס ג'ונסון, שהושבע לתפקידו ב-21 במרץ 1777.
על פי חוקת מרילנד הראשונה, שכוננה ב-1776, המושל נבחר לתקופות כהונה של שנה אחת על ידי שני בתי האספה הכללית.
בחוקת מרילנד השנייה, שהתקבלה ב-1851 הונהגה תקופת כהונה של ארבע שנים, ובחוקת מרילנד השלישית, שהתקבלה ב-1864, בוטל הסבב של מחוזות הבחירה.
ספירו אגניו כיהן כמושל מרילנד ה-55 בשנים 1967–1969, ולאחר מכן כיהן כסגן נשיא ארצות הברית תחת הנשיא ריצ'רד ניקסון.
עד כה, אגנויו הוא בן מרילנד שהגיע לדרגה הגבוהה ביותר בממשל הפדרלי, לצד נשיא בית המשפט העליון של ארצות הברית רוג'ר טוני.
לאחר שהתפטר אגניו מתפקידו כסגן הנשיא על רקע אישומים בשחיתות, הוסר ב-1979 דיוקנו הרשמי כמושל בחדר קבלת הפנים של בית המדינה של מרילנד.
ב-1995 הושב הדיוקן למקומו על ידי המושל פריס גלנדנינג, שציין שאין זו יכולתו של אף אחד לשנות את ההיסטוריה, לטוב או לרע, והביא דוגמה מספרו המפורסם של ג'ורג' אורוול 1984. במקרה של מרווין מנדל, הוסר דיוקנו בחדר קבלת הפנים בעקבות הרשעתו בהונאה ומאסרו והושב גם הוא ב-1993.
עד כה לא כיהנו נשים כמושלות מרילנד.
בנוסף, אישה אחת, קתלין קנדי טאונסנד, כיהנה כסגנית מושל תחת המושל הדמוקרטי פריס גלנדנינג בשנים 1995–2003. אישה נוספת, קריסטן קוקס, ששמשה כמזכירת המחלקה לטיפול באנשים עם מוגבלויות, התמודדה ללא הצלחה למשרת סגן המושל כשותפתו למרוץ של המושל הרפובליקני בוב ארליק.
קוקס הייתה ייחודית לא רק בכך שהיא אישה, אלא גם בהיותה סובלת מלקות ראייה.
שלושה ממושלי מרילנד, כולם בסוף המאה ה-18 ובתחילת המאה ה-19, כיהנו בשתי תקופות כהונה בלתי רצופות כל אחד.
אלברט ריצ'י הוא המושל שמשך כהונתו היא הארוכה ביותר, 15 שנה.
מושל נבדה הוא המושל וראש הרשות המבצעת של מדינת נבדה שבארצות הברית, והמפקד העליון של כוחותיה הצבאיים.
המושל אחראי על אכיפת חוקי המדינה ובידיו הסמכות לאשר הצעות חוק שעברו בבית המחוקקים של המדינה או להטיל עליהן וטו, לכנס את בית המחוקקים בכל עת, ולהעניק חנינות, למעט במקרים של בגידה או הדחה.
מושל נבדה הנוכחי הוא הרפובליקני ג'ו לומברדו, שהושבע לתפקידו ב-2 בינואר 2023.
מושל נבדה מכהן בתקופת כהונה של ארבע שנים.
הוא מוגבל לשתי תקופות כהונה, גם אם הן לא רצופות.
במקרה שסגן מושל נבדה מושבע לתפקידו במקומו של המושל שכהונתו הסתיימה טרם זמנה, והוא מכהן יותר משנתיים משארית תקופת הכהונה של המושל הקודם, הוא רשאי להיבחר רק לתקופת כהונה מלאה אחת נוספת.
המועמד לכהונה כמושל חייב להיות בן 25 לכל הפחות, וחייב להיות תושב נבדה במשך השנתיים שקדמו למועד הבחירות.
המושל וסגנו לא מתמודדים בבחירות באותו פתק הצבעה, ולפיכך יכולים בהחלט להיות חברים במפלגות שונות.
אחרי סגן המושל ניצבים בסדר הירושה הנשיא הזמני של הסנאט של נבדה, יושב ראש בית הנבחרים, ומזכיר המדינה.
טרם הקמתה של טריטוריית נבדה, היה שטחה חלק מטריטוריית יוטה וחלק מטריטוריית ניו מקסיקו.
המושל הזמני הראשון של טריטוריית נבדה המוצעת היה הוויגי אייזק רופ, שנבחר לתפקידו בספטמבר 1859 ונכנס לתפקידו ב-15 בדצמבר אותה שנה.
כאשר התאגדה הטריטוריה ב-2 במרץ 1861, מונה הרפובליקני ג'יימס ניי כמושל הטריטוריה על ידי נשיא ארצות הברית אברהם לינקולן, והוא כיהן בתפקידו עד קבלתה של נבדה כמדינה בארצות הברית.
נבדה הייתה למדינה ב-31 באוקטובר 1864, וניי נשאר בתפקידו כמושל בפועל עד אשר המושל הראשון של המדינה, הנרי בלסדל, הושבע לתפקידו ב-5 בדצמבר 1864.
30 מושלים, כולם גברים, כיהנו כמושלי נבדה מאז כינונה כמדינה ועד היום.
שמונה מהם נולדו בשטחה של המדינה.
המושל שמשך כהונתו היה הארוך ביותר הוא בוב מילר, שכסגן מושל כיהן בדיוק שנתיים במקום המושל שתחתיו כיהן כסגן, ריצ'רד בריאן, שהתפטר כדי לכהן בסנאט של ארצות הברית, ולאחר מכן נבחר בזכות עצמו לשתי תקופות כהונה, ובסך הכל כיהן עשר שנים כמושל.
הכהונה הקצרה ביותר הייתה זו של פרנק בל, שכיהן בשארית תקופת כהונתו של צ'ארלס סטיבנסון שנפטר ארבעה חודשים טרם שהסתיימה כהונתו כמושל.
מושל נברסקה הוא המושל וראש הרשות המבצעת של מדינת נברסקה שבארצות הברית.
מושל נברסקה הנוכחי הוא הרפובליקני ג'ים פילן, שהושבע לתפקידו ב-5 בינואר 2023.
המושל נבחר לתקופת כהונה של ארבע שנים, כאשר הבחירות נערכות בשנים אי-זוגיות בהן לא מתקיימות הבחירות לנשיאות ארצות הברית (בחירות אמצע הכהונה).
עד 1966 היה המושל נבחר אחת לשנתיים, והחל מהבחירות שנערכו באותה שנה הוארכה כהונת המושל לארבע שנים.
לא קיימת הגבלת כהונה, אך המושל לא יכול לכהן יותר משתי תקופות כהונה ברצף.
הגבלה זו הוכנסה גם היא בתיקון לחוקה של 1966.
על המועמד למשרת מושל נברסקה להיות לכל הפחות בן 30, ואזרח ותושב נברסקה במשך 5 שנים לכל הפחות בעת בחירתו.
משרת סגן מושל נברסקה נוצרה רק ב-1877. סגן המושל כפוף גם הוא לאותן דרישות ומגבלות כמו אלו של המושל, והוא נבחר יחד עם המושל באותו פתק הצבעה.
במקרה שבו נבצר מהמושל למלא זמנית את תפקידו או שהוא נמצא מחוץ לגבולות המדינה, משמש סגן המושל כמושל בפועל.
במקרה של התפנות משרת המושל באופן קבוע, מושבע סגן המושל כמושל ומכהן עד תום תקופת הכהונה המתוכננת של המושל.
במקרה של התפנות שתי המשרות, הבא בסדר הירושה הוא יושב ראש בית המחוקקים המדינתי.
טריטוריית נברסקה התקיימה החל משנת 1854 בשטח שכיום משתרעות עליו מדינות ויומינג, דקוטה הדרומית, דקוטה הצפונית, קולורדו, מונטנה ונברסקה.
בתקופות קיומה של הטריטוריה כיהנו בה מושלים שמונו לתפקידם על ידי נשיא ארצות הברית.
בשנים 1861–1863 הועברו בשלושה שלבים חלקים מהטריטוריה לטריטוריית קולורדו, לטריטוריית דקוטה ולטריטוריית איידהו.
ב-1 במרץ 1867 הוקמה על השטח שנותר מדינת נברסקה.
מושל המדינה הראשון דייוויד באטלר, הושבע לכהונתו ב-21 בפברואר אותה שנה.
38 גברים ואישה אחת כיהנו כמושלים מיום כינונה של נברסקה כמדינה ועד היום ב-40 תקופות כהונה.
צ'ארלס ברייאן הוא המושל היחידי שכיהן שתי תקופות כהונה בלתי רצופות.
בנוסף אליהם כיהן ויליאם ה.
ג'יימס כמושל בפועל מתוקף תפקידו כמזכיר המדינה (באותה תקופה לא היה קיים עדיין תפקיד סגן המושל), לאחר הדחתו של המושל הראשון דייוויד באטלר, ועד להשבעתו של המושל השני, רוברט וילקינסון פורנס.
המושל שמשך כהונתו הייתה הארוכה ביותר הוא דייב היינמן, שכיהן שנתיים במקום קודמו בתפקיד שהתפטר, ולאחר מכן נבחר פעמיים בזכות עצמו לשתי תקופות כהונה מלאות, ובסך הכל כיהן עשר שנים מ-2005 ועד 2015.
מס' תמונה שם תחילת כהונה סיום כהונה מפלגה בחירות סגן המושל 1 דייוויד באטלר 21 בפברואר 1867 2 ביוני 1871 1866 1868 1870 התפקיד לא היה קיים ויליאם ה.
מושל קולורדו הוא המושל וראש הרשות המבצעת של מדינת קולורדו שבארצות הברית.
המושל אחראי על אכיפת חוקי המדינה ובסמכותו לאשר את הצעות החוק שעברו באספה הכללית של קולורדו או להטיל עליהן וטו, לכנס את בית המחוקקים, ולהעניק חנינות, למעט במקרים של בגידה או הדחה.
מושל קולורדו הנוכחי הוא הדמוקרט ג'ארד פוליס, שהושבע לתפקידו ב-8 בינואר 2019.
כדי להיבחר כמושל קולורדו, על המועמד לתפקיד להיות בן 30 לכל הפחות, להיות אזרח ארצות הברית, ולהיות תושב קולורדו במשך שנתיים לכל הפחות טרם היבחרו.
חוקת קולורדו משנת 1876 קבעה מלכתחילה שהמושל ייבחר פעם בשנתיים, כשתקופות כהונתו תתחיל ביום שלישי השני של חודש ינואר שלאחר הבחירות.
תיקון לחוקה, שהתקבל ב-1956, ונכנס לתוקף ב-1959, האריך את משך כהונת המושל לארבע שנים.
מלכתחילה לא חלה על המושל הגבלת כהונה.
תיקון לחוקה שהתקבל ב-1990 הגביל את כהונת המושל לשתי תקופות כהונה רצופות, אם כי אין מגבלה על מספר תקופות הכהונה הכולל שיכול מושל לכהן בהן, כל עוד מושל שכיהן שתי תקופות כהונה רצופות ימתין תקופת צינון של ארבע שנים לפני שיוכל להיבחר שוב.
במקרה בו משרת המושל מתפנה טרם סיומה המתוכנן, סגן המושל מושבע כמושל.
במקרה ששתי המשרות מתפנות, סדר הירושה ממשיך לנשיא הסנאט המדינתי וליושב ראש בית הנבחרים המדינתי, בתנאי שהם מאותה מפלגה כמו זו של המושל היוצא.
עד 1968 נבחר סגן המושל בנפרד מהמושל, ומאז נבחרים המושל וסגנו באותו פתק הצבעה.