tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
רזבאן קוצ'יש (ברומנית: Răzvan Cociş; נולד ב-19 בפברואר 1983 בקלוז'-נאפוקה שברומניה) הוא כדורגלן עבר רומני ששיחק בעמדת הקשר.
קוצ'יש גדל במחלקת הנוער של אוניברסיטאטה קלוז'.
עד מהרה השתלב בקבוצה הבוגרת וב-2004 חתם בשריף טירספול ממולדובה שם שיחק שנתיים.
הוא חתם על חוזה שפג ב -31 בדצמבר 2009 בלוקומוטיב מוסקבה עבור €2600,000. הוא כבש את השער הראשון שלו בליגה הרוסית מול רובין קאזאן.
ב-1 במרץ 2010 חתם בטימישוארה עד לסיום העונה עם אופציה ל-5 שנים.
ב-22 במאי חתם קוצ'יש בא-נסר מערב הסעודית.
ב-25 בפברואר 2011, הוא הושאל לקפרטי לבוב האוקראינית.
הוא כבש את השער הראשון שלו בקרפטי בניצחון 0-1 על שחטאר דונצק.
ביוני 2011 חתם בקפרטי, אך כעבור חודשיים חתם על חוזה עם רוסטוב ל-3 שנים.
ערך את משחק הבכורה שלו בנבחרת רומניה ב-17 באוגוסט 2005 במשחק מול אנדורה.
כיום יש לו 49 הופעות ו-2 שערים במדי הנבחרת ואף נכלל בסגל הנבחרת לקראת יורו 2008.
רז יובן (נולדה ב-17 באוגוסט 1976) היא תסריטאית, יוצרת, עורכת ועיתונאית.
יובן נולדה בהרצליה וכשהייתה בת 11 עברה עם משפחתה לכפר סבא.
בגיל 17 עזבה את התיכון המקומי ועברה ללמוד בתיכון אנקורי בתל אביב.
בצבא שירתה כמש"קית הוראה ולאחר מכן למדה ספרות לתואר ראשון ובשנת 2001 החלה לכתוב במגזין "תרבות מעריב" בתקופה שאמנון דנקנר שימש כעורך הראשי של העיתון.
בהמשך עברה לערוך ולכתוב במגזינים "עלמה" ו"בלייזר", וכן בשבועון "לאישה", מבית "ידיעות", ובמגזין "גלריה" של עיתון "הארץ".
בשנת 2008 ערכה את הרומן "אצלנו עכשיו בוקר", מאת עיתונאית "הארץ" לשעבר דאה הדר (הוצאת כנרת זמורה ביתן).
באותה שנה החלה לכתוב גם לטלוויזיה, עבור הדרמה היומית המוזיקלית "דני הוליווד" ששודרה ב-yes, ובשנת 2009 הפכה לתסריטאית הראשית בעונה השנייה של הסדרה.
בין השנים 2009 ל-2010 כתבה לסדרת הדרמה המוזיקלית של yes, "תיכון השיר שלנו", וכן שמשה כתסריטאית ראשית ביחד עם אריק שגב בסדרה "15 דקות", העוסקת בעולם הריאליטי.
בשנת 2012 שימשה כתסריטאית ראשית, לצד אורי גרוס בסדרת הדרמה היומית של HOT "תנוחי".
כמו כן כתבה לסדרות הילדים והנוער "אליפים" ושימשה כתסריטאית ראשית בעונה השנייה של "שוברי גלים" המשודרות ב-yes.
בנוסף כתבה את העונות השנייה והשלישית של סדרת הדוקו-דרמה TLV - עושים את תל אביב בערוץ הבידור, וכן שימשה כתסריטאית "X פקטור", בערוץ 2, "רשת".
בשנת 2015 כתבה את תסריט סרט הטלוויזיה "לאן נעלם נימני?", ששודר בערוץ הילדים לרגל יום השנה ה-20 לרצח יצחק רבין.
בשנת 2016 יצרה וכתבה את סדרת הדרמה לילדים "כפולה" בכיכובה של נועה קירל.
הסדרה שודרה ביס ובהוט, זכתה להצלחה גדולה וחודשה לחמש עונות.
באותה השנה יצרה וכתבה כתסריטאית ראשית יחד עם חיים אביחיל את דרמת המתח הפוליטית "שלטון הצללים" אשר שודרה בהוט.
בשנת 2020 יצרה וכתבה את הסיטקום המצליח "אבא מטפלת".
הסדרה שודרה במשך שש עונות בהוט ויס.
בשנת 2022, יצרה יחד עם אלעד חן את סדרת המתח לנוער "המתחם ה-25" עבור כאן חינוכית, ושימשה כתסריטאית ראשית יחד עם מיתר פרהט.
בשנת 2023 יצרה יחד עם רועי עידן את הסדרה "לעוף על אנה", אותה כתבה כתסריטאית ראשית יחד עם אסיה לבטוב ומיתר פרהט שגם ביימה את הסדרה.
באותה השנה שימשה כעורכת תסריט של הדרמה הבלשית המצליחה "בני מצווה".
כיום עובדת על דרמת המתח "רצח בים המלח" (במקור: "ים המוות") אותה יצרה וכתבה עבור "קשת 12", ועובדת יחד עם היוצרת התסריטאית והבמאית מיתר פרהט על דרמה קומית בלשית בשם "שכנים".
יובן מתגוררת בתל אביב עם בן זוגה ושלושת ילדיהם.
רז נדב (נולד ב-7 בינואר 1966) הוא סופר ישראלי.
נדב נולד וגדל בתל אביב.
בהיותו נער החל לכתוב סיפורים קצרים בהשראת פעיל השלום אייבי נתן ותחנת הרדיו קול השלום, והצטרף לפעילויות הומניטריות במסגרת ארגון "המלאכים של אייבי".
בתחילת שנות העשרים לחייו עבר נדב להתגורר בארצות הברית, שם החל לגבש את זהותו כאמן יוצר.
לאחר מספר שנים בארצות הברית שב נדב לישראל והחל בכתיבת ספריו.
בשנת 2003 פורסם ספרו הראשון "הלב הרואה", שהוא קובץ של סיפורים קצרים.
אחדים מן הסיפורים נכתבו בסגנון הריאליזם הקסום ומשיקים למדע הבדיוני, באחרים ניתן למצוא יסודות פנטסטיים.
בשנת 2006 פורסם ספרו השני "הבלונדיניות העצובות של חיי".
זהו רומן שבמרכזו שדרן רדיו פרוע המנהל מערכת יחסים הזויה והרסנית עם שלוש נשים בלונדיניות דיכאוניות.
שני ספריו של נדב ראו אור בהוצאת מודן.
רזא קוצ'אן-נז'אד נור-ניא (בפרסית: رضا قوچاننژاد نورنیا; נולד ב-20 בספטמבר 1987) הוא כדורגלן עבר איראני ששיחק בעמדות החלוץ והקיצוני ימני.
קוצ'אן-נז'אד נולד במשהד שבאיראן, וכשהיה בן ארבע היגרה משפחתו להולנד.
קוצ'אן-נז'אד שיחק בנעוריו בקבוצת הנוער פירזיה, ובמחלקות הנוער של קמבור ושל הירנפיין.
בשנת 2006 ערך את הופעת הבכורה שלו כשחקן בוגר בהירנפיין, במשחק נגד א.ז.
בקיץ 2009 קוצ'אן-נז'אד סיים את חוזהו בהירנפיין, ושקל לא לחדשו על מנת להתמקד בלימודי תורת המשפט ומחשבה מדינית.
בסופו של דבר באותו קיץ חתם בגו אהד איגלס.
בינואר 2010 קוצ'אן-נז'אד עבר לקמבור.
את הופעת הבכורה שלו בקבוצה ערך ב-22 בינואר, נגד פיינדאם.
במשחק זה כבש גם את שער הבכורה שלו בקבוצה, לאחר 9 שניות בלבד ממשחק הפתיחה, ובכך שבר את שיאו של יוהאן קרויף לשער המהיר ביותר בהולנד.
במהלך התקופה בה שיחק בקמבור, החל לשחק גם כקיצוני.
ב-14 בפברואר 2011 הוא כבש שלושער נגד אמן.
ביוני 2011 קוצ'אן-נז'אד חתם בסנט טרוידן מליגת העל הבלגית.
הוא כבש את שער הבכורה שלו בליגת העל הבלגית במשחק נגד קלאב ברוז'.
ב-31 באוגוסט 2012 קוצ'אן-נז'אד הגיע לסיכום על העברתו לסטנדרד לייז', שיצאה לפועל בינואר 2013. הוא חתם על חוזה בקבוצה ל-3 וחצי שנים.
בקיץ 2013 מונה למאמן הקבוצה גיא לוזון הישראלי.
תחת לוזון קוצ'אן-נז'אד שיחק חצי עונה בלבד, עד חורף 2014, אז עבר לצ'רלטון את'לטיק מהצ'מפיונשיפ.
קוצ'אן-נז'אד פעמיים: עד פברואר 2015 לאל-כווית מליגת העל הכוויתית ומפברואר 2015 לאל-וכרה מליגת העל הקטרית; לקראת עונת שב לצ'רלטון.
בקיץ קוצ'אן-נז'אד חתם באפואל ניקוסיה מליגת העל הקפריסאית.
ב-31 בינואר 2019 הושאל לסידני ב-2 בספטמבר 2019 חזר להולנד וחתם בזוולה.
בספטמבר 2022 הודיע על פרישה ממשחק.
בין השנים 2003 ו-2007 קוצ'אן-נז'אד שיחק בנבחרות הצעירות של הולנד.
ב-16 באוקטובר 2012 קוצ'אן-נז'אד הופיע לראשונה במדי נבחרת איראן, בניצחון 0-1 על במוקדמות מונדיאל 2014. בקמפיין מוקדמות גביע אסיה 2015 כבש 5 שערים, ובכך היה מלך השערים של קמפיין המוקדמות, יחד עם עלי מבחוט מאיחוד האמירויות הערביות.
קוצ'אן-נז'אד שיחק עם איראן במונדיאל 2014. הוא כבש שער אחד בטורניר, בהפסד במשחק שלב הבתים 3-1 ל.
בכך הפך לשחקן הראשון של צ'רלטון את'לטיק שכובש בגביע העולם.
מלך השערים של מוקדמות גביע אסיה: 2015
רז ירמיה (נולד ב-1956) הוא מדען מוח ישראלי פרופסור מן המניין ומנהל המעבדה לפסיכונוירואימונולוגיה באוניברסיטה העברית בירושלים.
הוא נודע בעיקר על כך שסיפק את ההוכחה הניסויית הראשונה לתפקיד שממלאת מערכת החיסון בזמן דיכאון, על כך שגילה שהפרעות בתאי מיקרוגְלִיָה מחוללות צורות מסוימות של דיכאון ובכך שהסביר את מעורבותם של ציטוקינים דלקתיים בוויסות תהליכי החשיבה והרגש.
רז ירמיה נולד ברחובות לדב ירמיה והדסה מור.
זמן קצר לאחר לידתו השתחרר אביו משירותו בקבע וחזר עמו לקיבוץ שריד.
הוריו התגרשו ב-1958 ובתחילת שנות ה-60 נישא אביו בשלישית למנוחה יפה והמשפחה עברה לנהריה, שם גדל.
למנוחה לא היו ילדים משלה.
לאחר סיום לימודיו בתיכון הוא התגייס לצה"ל ושירת במשך שנתיים כפסנתרן בלהקת פיקוד דרום.
עם פירוק הלהקות הצבאיות ב-1978, הלך לקורס קצינים ושירת שנתיים נוספות כקצין בחיל החינוך.
רז ירמיה הוא בוגר תואר ראשון בפסיכוביולוגיה מאוניברסיטת חיפה ותואר שני בפיזיולוגיה מהטכניון.
עשה את הדוקטורט במדעי העצב בבית הספר לרפואה של אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס, ארצות הברית, בהדרכתו של פרופ' ג'ון ליבסקינד.
לאחר שנתיים של פוסט-דוקטורט כעמית מחקר במרכז קאזינס לפסיכונוירואימונולוגיה באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס, הוא שב לישראל ב-1990 והתמנה לחבר סגל במחלקה לפסיכולוגיה באוניברסיטה העברית בירושלים.
התמנה לפרופסור מן המניין בשנת 2003.
רז ירמיה נשוי לנורית ירמיה, פרופסור לפסיכולוגיה באוניברסיטה העברית והמדענית הראשית במשרד המדע, הטכנולוגיה והחלל; להם ארבעה ילדים: קרן ירמיה, ד"ר לפסיכולוגיה; אורן ירמיה, ד"ר לספרות עברית; ארז ירמיה, ד"ר לביולוגיה חישובית; ותמיר ירמיה.
במחקריו הראשונים בראשית שנות התשעים ירמיה הראה שחומרים פסיכואקטיביים שמשפיעים על המוח, בעיקר אלכוהול ואופיואידים, מווסתים את התפקוד של מערכת החיסון ואת התינגודת לסרטן דרך מסלולי תקשורת מהמוח אל תאי מערכת החיסון בפריפריה.
אחרי שהקים את מעבדתו באוניברסיטה העברית בירושלים, מחקרו של ירמיה התמקד בהשלכות של המסרים שמגיעים ממערכת החיסון אל המוח.
על ידי שימוש במודלים בחיות של מחלות זיהומיות, אוטואימוניות ונוירולוגיות, הוא תיאר את הקשרים בין הציטוקינים הדלקתיים במוח לסימפטומים ההתנהגותיים שמופיעים במהלך מחלות אלה.
הוא נודע בעיקר בזכות ההוכחה הניסויית הראשונה שמצא לקשר שבין הפעלה של מערכת החיסון וההתפתחות של מצבי דיכאון.
תרומתו של ירמיה למחקר בנושא זה תוארה במאמר סקירה מאת רוברט דנטצר וקית' קלי:
"רז ירמיה היה הפסיכוביולוג הראשון שהראה את האנלוגיה בין התנהגות מחלה ודיכאון.
הוא הראה שחולדות שטופלו בציטוקינים מראות רגישות מופחתת לתכונותיהן המתגמלות של תמיסות מתוקות וחשיפה לבן/בת זוג מיניים.
חלק מהפחתה זו נבלמה על ידי טיפול ארוך טווח, אבל לא קצר טווח, בתרופות נוגדות דיכאון."
בניסויים מקבילים ירמיה היה מהראשונים להשתמש במודלים של ניסויים מבוקרים ויזומים של מחלות בבני אדם, והדגים שמצבים שמפעילים את מערכת החיסון כמו הזרקה של ליפופוליסכריד, חיסון לאדמת או ניתוחים, גורמים לשינויים התנהגותיים, אמוציונליים וקוגניטיביים שמתווכים על ידי ציטוקינים דלקתיים
מחקרים אלה תרמו באופן ישיר לתובנות תאורטיות חדשות ופיתוח של טיפולים קליניים אפקטיביים במצבי דיכאון שקשורים לתהליכים דלקתיים.
ירמיה גילה שתאי מוח מסוג מיקרוגְלִיָה והציטוקינים הדלקתיים שהם מפרישים משחקים תפקיד חשוב גם בתהליכים מוחיים והתנהגותיים נורמליים, כולל תהליכי זיכרון, גמישות (פלסטיסיות) מוחית, יצירת נוירונים חדשים במח הבוגר (נוירוגנזה) ובוויסות של תהליכים אלה על ידי סביבה מועשרת.
לעומת זאת, הפרעות במיבנה ובתפקוד של תאי מיקרוגליה ורמות פתופיזיולוגיות של הציטוקין הדלקתי אינטרלוקין-1 במוח, מהוות את הבסיס להפרעות בקוגניציה ובנוירוגנזה במצבי לחץ,
כמו גם בהתפתחות של מצבי דיכאון.
ירמיה גילה (יחד עם פרופ' איתי באב מהאוניברסיטה העברית) את קיומם של מסלולי תקשורת בין המוח לעצם, שכוללים את מערכת העצבים הסימפתטית ואת מערכת העצבים הפאראסימפתטית.
הוא גם דיווח שמצבי דיכאון שנגרמו מחשיפה ללחץ ממושך, גורמים לאובדן עצם על ידי שינויים במסלולים האלה.
ממצאים אלה מהווים בסיס לתחום מחקר חדש אותו כינה בשם נוירופסיכואוסטאולוגיה (NeuroPsychoOsteology).
רז ירמיה כיהן כנשיא האגודה הבין-לאומית למחקר פסיכונוירואימונולוגי.
הוא זכה בפרס נורמן קזינס (Cousins) לתרומה יוצאת דופן במחקר הפסיכונוירואימונולוגי.
רז קרני (נולד ב-23 באוגוסט 1971) הוא מנהל כפר הנוער נירים, קצין צה"ל במילואים בדרגת אלוף-משנה לשעבר מפקד מערך מגן.
פיקד על שני בסיסי חיל חינוך, חוות השומר ומחו"ה אלון, במשך שבע שנים ברצף.
קרני נולד לאסנת ויורם בקיבוץ כפר סאלד, נכד למרים ויוסל לשם ממייסדי הקיבוץ.
גדל והתחנך כילד בקיבוץ רמת השופט וכנער בנצרת עילית.
בנובמבר 1989 התגייס לצה"ל, התנדב לצנחנים, ושובץ בגדוד 202. בצנחנים עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קצינים.
בתום הקורס חזר לבה"ד 1 ושימש כמפקד מחלקה וכמפקד פלוגה בהשלמה חילית, וכמפקד בית הספר להכשרות של יחידת מגלן.
לאחר מכן עבר לחיל החינוך והנוער בדחיפתו של אלעזר שטרן שכיהן אז כקצין חינוך ראשי ושימש במספר תפקידים ובהם מפקד הגדנ"ע במרחב מרכז ובסיס גדנע ג'וערה, מפקד בסיס חוות השומר ובסיס מחו"ה אלון.
קרני הוא הקצין היחידי שפיקד על שני הבסיסים המרכזיים של חיל החינוך.
במקביל לשירותו בחיל החינוך החזיק במינוי חירום כמפקד קרבי, מפקד פלוגה ג בגדוד 7002 בחטיבת כרמלי, והוביל אותה במלחמת לבנון השנייה.
בשנים בהן היה מפקד מחו"ה אלון ולפני קידומו לדרגת אל"ם המשיך קרני להחזיק במינוי חירום במילואים כראש מטה נפה במחוז הצפון של פיקוד העורף.
בשנת 2014 הוחלט למנותו למפקד מערך מג"ן בדרגת אל"ם.
בשנת 2017 שונה ביוזמתו שמו של המערך ממערך מגן למערך קידום אוכלוסיות.
לאחר שפרש מצבא הקבע מונה בחופשת השחרור למפקד נפה צפונית בפיקוד העורף.
לקראת הבחירות לכנסת ה-25 התמודד בבחירות המקדימות של מפלגת העבודה, קיבל 3,093 קולות ובשל שיטת השריון המגדרי שהופעלה במפלגה העבודה בבניית הרשימה לכנסת, שובץ במקום ה-13 ברשימת המפלגה לכנסת.
רז זהבי (נולד ב-1 בדצמבר 1971) הוא כדורגלן עבר ישראלי ועיתונאי ספורט בהווה המסקר בעיקר את הליגות הנמוכות בכדורגל הישראלי.
ברוב הקריירה שיחק זהבי בעמדת השוער.
בהפועל חדרה מהליגה הארצית, אז הליגה השנייה.
בנעוריו זומן לנבחרת הנוער ושיחק לצד איציק קורנפיין ושביט אלימלך.
בהמשך שיחק בקבוצות נוספות בליגות נמוכות עד שפרש עקב פציעה בגיל 28 ועבר לעסוק בתקשורת.
לצד עבודתו כדובר ויועץ תקשורת בעיריית חדרה, החל לשדר ברדיו אמצע הדרך עם הקמתו, והגיש את תוכנית הספורט "הדקה ה-90".
בשנת 2009 הקים את אתר "דאבל פס" המסקר את הליגות הנמוכות בכדורגל הישראלי, שבהמשך הפך לאתר בת תחת אתר האינטרנט של ערוץ הספורט.
בשנת 2010 החל לעבוד בערוץ הספורט, תחילה כפרשן במגזין הספורט בערבית ריאדה עלא אלח'אמסה, ובהמשך הופיע כפרשן בתוכניות נוספות של הערוץ, בחדשות הספורט וכפרשן משחקי הליגה הישראלית בכדורגל חופים.
בשנת 2014 החל לשדר בתוכנית הרדיו האינטרנטית החדשה של ערוץ הספורט "חמש באוויר".
בקיאותו הרבה במתרחש במשחקי הליגות הנמוכות, סיפורים פיקנטיים מאחורי הקלעים של מועדוני הליגות הנמוכות שאותם חשף ודיווחיו מלאי הפאתוס היוו בסיס לדמותו של זהבי שמגלם שלום מיכאלשווילי בתוכנית החיקויים "בובה של לילה".
בחודש יוני 2015 הושעה מעבודתו בערוץ הספורט יחד עם מוטי פשכצקי, ולצד איציק זוהר ולירן שטראובר שפוטרו מהערוץ עקב תקרית מנהלית במשחק ראווה בכדורגל חופים לזכרו של ניצן שירזי שבמסגרתה עזבו את המגרש בעקבות ויכוח סביב שיתוף שחקן בקבוצה היריבה, אך שב לעמדת הפרשן בסוף השנה.
ב-2017 זהבי השתתף בעונה השמינית של תוכנית המציאות "הישרדות" בערוץ 2 של רשת, הישרדות פלאוון והפך למושבע השישי.
זהבי מגיש משנת 2017 את פינת המקומון בתוכנית הצנרת בערוץ רשת 13.
בשנים 2019―2022 השתתף זהבי בחמש עונות של גולסטאר, שלוש פעמים כשחקן (בעונה השישית, השמינית והעשירית) ופעמיים כעוזר מאמן של שייע פייגנבוים (בעונה השביעית ובעונה התשיעית, שהיו עונות של גולסטאר נשים).
בשנת 2024 כיכב בסרט שמבוסס על התוכנית בשם "מרוסקים: גולסטאר הסרט".
רז שמואלי (נולדה ב-10 באפריל 1991) היא זמרת-יוצרת ושחקנית ישראלית.
שמואלי נולדה בבנימינה, שם כיהן סבה, אריה זיתוני, כראש המועצה.
היא גדלה והתחנכה בזכרון יעקב ואת שירותה הצבאי בצה"ל עשתה בלהקת חיל החינוך והנוער.
בשנת 2012 התפרסמה לראשונה כאשר השתתפה בעונה הראשונה של תוכנית המציאות, "The Voice ישראל", בה היא הגיעה למקום השני.
עוד באותה השנה שיחקה גם באחד מהתפקידים הראשיים בסדרת הנעורים של הערוץ הראשון, "עמוק במים", בתפקיד יהלי.
היא אף ביצעה את שיר הפתיחה של הסדרה, שאותו כתבה, הלחינה ועיבדה מוזיקלית.
בנוסף, הצטרפה שמואלי לאיה כורם ומיכל גבע להרכב בשם "השלושרות", במסגרתו עלה מופע משירי השלישיות הגדולות בזמר העברי, ובהם: החלונות הגבוהים, הנשמות הטהורות, השלושרים, שוקולד מנטה מסטיק, והגשש החיוור.
ב-2019 ביצעה את השיר "כל הלילה בכיתי", אותו הלחינה כחלק מהפרויקט המוזיקלי, "אי במערבולת: שרות זלדה", במסגרתו הלחינו וביצעו נשים את שירי המשוררת זלדה.
בשנת 2020 הוציאה שמואלי את אלבומה השני, "ביקורת עצמית", הכולל עשרה שירים אותם שמואלי כתבה והלחינה בהפקתו של יונתן ויינריך.
את יציאת האלבום קידמו שלושה סינגלים: "על מה אתה כועס", "תעשה שיבוא" ו"קיים".
בנוסף, לקחה שמואלי חלק במופע בשם, "לאה G", שעלה בבכורה באותה השנה, במסגרת אירוע לציון 50 שנה למותה של גולדברג, "מדברים ושרים לאה גולדברג", שנערך במשכנות שאננים בירושלים.
מופע זה היה הראשון, מבין סדרת מופעי מחווה, של ההרכב המוזיקלי הנשי, "העבריות", בו שמואלי חברה.
בשנת 2021 יצאה במופע אינטימי, "פתיחת דלתות", עם יונתן ויינרייך, בו שיתפה, לצד השירים, גם סיפורים אישיים וחשפה על תהליך היצירה.
כיום משמשת שמואלי כזמרת וגיטריסטית, ולעיתים אף כמתופפת, לצד מאיר ישראל, בלהקת הליווי בהופעותיו של שלמה ארצי.
רזאן זיתונה , עורכת דין ועיתונאית סורית פעילת זכויות האדם.
היא נעצרה על ידי קבוצה חמושה בלתי ידועה, ייתכן שמדובר בכוח של צבא האסלאם הסורי שהתנגד לפעילותה, ולא ידוע מה עלה בגורלה.
נכון לאוגוסט 2018 גורלה נותר לא ידוע, על פי החשד, היא נהרגה.
רזאן נולדה בטריפולי, לוב, שם עבד אביה כסוחר.
בהיותה בת שנתיים עברה משפחתה לערב הסעודית, וכשהייתה בגיל 12, חזרה משפחתה למולדתה בסוריה, שם הקים האב עסק והאם עבדה כמורה.
ב-1999 סיימה זיתונה לימודי משפטים באוניברסיטת דמשק.
ב-2001 התחילה לעבוד כעורכת דין סטז'רית.
מאז 2011 עבדה זיתונה בתחום זכויות האדם ולפני תחילת המחאות העממיות נגד השלטון הסורי ב-2011 דיווחה על עבירות נגד זכויות האדם בסוריה והחישה עזרה כעורכת דין למשפחות האסירים הביטחוניים.
ב-12 במאי 2011 נכנסו אנשי ביטחון של הממשל הסורי לביתה, ערכו בו חיפוש וביקשו לעצור אותה.
משלא הצליחו למצוא אותה, הם עצרו את בעלה, שהוחזק בבידוד במקום בלתי ידוע כמעט שלושה חודשים, לאחר שעונה.
לאחר שנתיים בהן גרה רזאן בחשאי בדמשק, היא עברה ב-25 באפריל 2013 לדומא (עיר במחוז דמשק).
שם, בין אזרחי העיר שהייתה שרויה במצור וברעב, היא שכרה דירה והתחילה לעבוד יחד עם בעלה ואאל חמאדה ושני עורכי דין אחרים (סמירה ח'ליל ונאזם חמאדי).
זיתונה פיתחה פרויקטים להעצמת נשים, ותיעדה באופן יומיומי את פשעי השלטון נגד האזרחים.
היא כתבה ושידרה סרטונים בשפה אנגלית, והפיצה אותם לאמצעי מדיה חיצוניים.
בנוסף היא הצליחה לבנות ולהוביל ובזמן קצר ועדה שהצטרפו אליה מאות פעילים צעירים משכילים, ובה דנו בכל ענייני המהפכה הסורית ובעתידה של סוריה כמדינה דמוקרטית לאחר נסיגת השלטון הנוכחי.
ב-2001 הייתה זיתונה חברה באגודת עורכי דין הפועלים למען חירות האסירים הביטחוניים ואסירי חופש הביטוי בסוריה.
היא הייתה אחד מהמייסדים של האגודה למען זכויות האדם בסוריה (Human Rights Association in Syria - (HRAS שהוקמה ב-2001 והמשיכה לעבוד באגודה עד 2004. ב-2005 היא הקימה את SHRIL (Syrian Human Rights Information Link), דרך ארגון זה היא המשיכה לדווח על הפרות של זכויות אדם בסוריה.
מ-2005 היא החלה להיות פעילה גם בוועדה לתמיכה במשפחות של אסירים פוליטיים בסוריה (Committee to Support Families of Political Prisoners in Syria).
ביוני 2011 הקימה זיתונה את ארגון VDC, ששימש כמרכז מידע שתיעד את עבירות השלטון הסורי נגד האזרחיים, בנוסף לפעילויותיה בוועדת תמיכה במשפחות האסירים הביטחוניים בסוריה, האתר שלה הוא: VDO - Violations Documentation Center in Syria.
המרכז הוקם, על פי מייסדיו, כדי לתעד בצורה זהירה ועצמאית הפרות של זכויות האדם בסוריה, בעבר בהווה ובעתיד, כדי להוות מוקד ידע ומקור לא רק לתקשורת אלא גם למען הצדק העתידי הנדרש בסוריה.
זיתונה הייתה חברה בוועדות התיאום המקומיות שהוקמו באפריל 2011. מאז 2004 כתבה עשרות כתבות ודו"חות בעיתונים, בנושא זכויות האדם בסוריה וחופש הביטוי.
בספטמבר 2013 דיווחה זיתונה לעיתון המקוון הלבנוני "NOW Lebanon" שהיא מקבלת כל הזמן איומים מגורמים אסלאמיים כדי שתפסיק לכתוב את דוחותיה.
האיומים היו מקבוצות אנונימיות חמושות בעיר הסורית דומא.
ב-9 בדצמבר 2013, בשעות הערב המאוחרות, הותקף מרכז תיעוד העבירות שניהלה, על ידי קבוצה אנונימית וחמושה.
הם חטפו את זיתונה ואת עמיתיה למרכז התיעוד (בעלה ואאל חמאדה, סמירה ח'ליל, ונאזם חמאדי).
דובר ארגון VDC מסר שמעריכים כי החטיפה בוצעה על ידי צבא האסלאם (סוריה), ארגון מורדים ערבי ג'יהאדיסטי הפועל בסוריה ופעיל באזור.
באפריל 2014 הבהירה משפחתה בהצהרה שפרסמה כי היא מאשימה את הקבוצות החמושות הנמצאות בדומא בחטיפת זיתונה ועמיתיה.
חמישים ושבעה ארגונים העוסקים בזכויות האדם יצאו בהצהרה הדורשת לשחרר את רזאן זיתונה וחבריה שנחטפו ב-2013, בהם הארגונים: "H.R.W" ,"Freedom House"
"רזאן היא אישה חזקה ומקריבה את עצמה למען עזרה לאחרים, היא שקדנית ועקשנית, היא אישה עם פוטנציאל, כתבה הרבה סיפורים קצרים גם בילדותה וכל חייה שאפה להשיג צדק וכבוד למען בני עמה." כך ספרה אחותה רים זיתונה לתקשורת.
ב-6 באוקטובר 2011 זכתה רזאן ב"פרס אנה פוליטקובסקיה" על שמה של העיתונאית אנה פוליטקובסקיה, מטעם האגודה הבריטית "RAW in War" בשל שליחת דוחות מתועדים על פשעי השלטון הסורי בקרב האזרחים.
ב-27 אוקטובר 2011 נבחרה על ידי הפרלמנט האירופי בנוסף לארבעה אזרחים ערביים לזכות ב"פרס סחרוב לחופש המחשבה", היא לא הגיעה לקבל את הפרס, משום שהסתתרה בסוריה.
ב-2013 קיבלה את אות האומץ הנשי הבינלאומי
ב-2014 זכתה רזאן בהוקרה מטעם הפורום הכלכלי העולמי שמקום מושבו בשווייץ, היא נבחרה עם 190 נשים אחרות כאחת הדמויות המשפיעות ופועלת למען החברה, ותרומתן בחברה ממשיכה.
ב-27 בנובמבר 2014 קיבלה יחד עם שלושת חבריה שנחטפו יחד איתה, את פרס פטרה קלי , הפרס מוענק אחת לשנתיים על ידי קרן היינריך בל הגרמנית, ליחידים או לארגונים שהצטיינו בפעילותם בתחומים שונים ביניהם זכויות אדם.
שלושת העמיתים שנחטפו עם זיתונה, שהיו אף הם פעילים במרכז שהקימה, הם:
סמירה ח'ליל (سميرة خليل) הייתה פעילה פוליטית במשך תקופה ארוכה בסוריה.
היא נכלאה בין השנים 1987–1991 על רקע פעילויותיה, ושהתה ארבע שנים בכלא הנשים בדומא.
סמירה גם עבדה באחד העיתונים, ועבדה עם משפחות האסירים והחטופים שהשתתפו במלחמת האזרחים בסוריה שפרצה במרץ 2011. היא אף תמכה ועזרה לנשים חד-הוריות מדומא להתפרנס ולשרוד בצל המלחמה.
ואאל חמאדה (وائل حماده), בעלה של רזאן – מן המייסדים והפעילים בוועדות התיאום המקומיות בסוריה.
היה פעיל לפני המהפכה הסורית.
וכשפרצה המהפכה ב-2011 עצרה אותו הממשלה הסורית, ואחר מספר חודשים, שוחרר.
ואאל תרם רבות למען תמיכת וסיוע לאזרחי מחוז דמשק שסובלים ממצור כוחות השלטון הסורי, חמאדה ניסה לברוח אך כוחות השלטון עצרו וכלאו אותו ב-30 באפריל 2013 וב-12 ביולי הועבר לבית סוהר המרכזי -דמשק ושוחרר בקנס וב-9 דצמבר באותה שנה נחטף עם אשתו רזאן ועוד שני פעילים.
נאזם חמאדי (ناظم حمادي), משורר ועורך-דין, הוא אחד התורמים לשחרור את האסירים בבתי סוהר השלטון הסורי על רקע חופש הביטוי, ייצג אותם בבית משפט, הוא גם ממייסדי ועדת התיאום המקומית בסוריה, ואף היה מן המסייעים והתומכים באזרחי מחוז דמשק השוהים באזורי המצור.
רֶזָא אסלאן (בפרסית: رضا اصلان; נולד ב-3 במאי 1972) הוא סופר איראני-אמריקאי ופרופסור לכתיבה יוצרת באוניברסיטת קליפורניה בריברסייד.
כתב שני רבי מכר בנושאי דת, ומשמש כחבר באקדמיה האמריקאית לדת .
גרם לסנסציה כאשר אכל מוח אדם ולעג להינדואיזם.
הוריו של אסלאן היגרו לארצות הברית בשנת 1979, בעקבות המהפכה האיראנית.
הוא גדל באזור מפרץ סן פרנסיסקו.
בגיל 15 המיר את דתו מאסלאם לאוונגליזם נוצרי, ובקיץ לפני שהחל את לימודיו באוניברסיטת הרווארד חזר לאסלאם השיעי.
הוא בעל תואר ראשון בלימודי דת מאוניברסיטת סנטה קלרה, תואר שני בלימודי תאולוגיה בבית הספר לדת של אוניברסיטת הרווארד, תואר שני בכתיבה יוצרת מאוניברסיטת איווה, ותואר דוקטור בסוציולוגיה מאוניברסיטת קליפורניה בסנטה ברברה.
עבודת הדוקטורט שלו, שכותרתה "הג'יהאד העולמי כתנועה חברתית חוצת גבולות לאומיים: מסגרת תאורטית", עסקה באקטיביזם פוליטי מוסלמי עכשווי.
בשנת 2000 היה למרצה הראשון בארצות הברית שלימד לימודים אסלאמיים במשרה מלאה.
אסלאן פועל כמוסלמי מאמין לקידום זכויות אדם ושוויון בין המינים במדינות המוסלמיות ובמזרח התיכון, תוך קידום סובלנות דתית אסלאמית.
אסלאן מגדיר עצמו כמוסלמי, סופי "המחויב כתלמיד לישו מנצרת", וטוען כי רואה בדת האסלאם כ"מוסד מעשה ידי אדם, שהוא מערכת סמלים ומטפורות המאפשר לבטא דרך השפה את הדברים שלא ניתנים לביטוי, וזו האמונה.
אלו הסמלים והמטפורות שאני מעדיף, אך אינם יותר נכונים או שגויים מסמלים ומטפורות אחרות.
זו שפה, זה כל מה שזה."
בשנת 2018 פרסם שכאשר הגיע מירדן לביקור בישראל עבר בידי נציגת השב"כ חקירה מאיימת המתאימה למדינת משטרה.
השב"כ הגיב ש"הטענות בדבר איומים שהושמעו כלפי מר אסלאן במהלך השיחה וכן הטענות בדבר שאילת שאלות פוליטיות כלשהן, נבדקו על יד שב"כ ביסודיות בעקבות פנייתכם, נמצא כי הן משוללות כל יסוד ואין להן כל אחיזה במציאות".
אין אלוהים מלבד אלוהים: מקורותיו של האסלאם, התפתחותו ועתידו.
תרגום: יואב איתמר, תל אביב 2010
קנאי: החיים והתקופה של ישו מנצרת
רז קינסטליך (נולד ב-27 במרץ 1978) הוא ראש עיריית ראשון לציון, ומייסד ויושב ראש סיעת "הירוקים + הצעירים" במועצת העיר ראשון לציון.
כמו כן, שימש כסגן וממלא מקום ראש העיר תחת ראש העירייה הקודם דב צור.
קינסטליך נולד וגדל בראשון לציון, בנם של עליזה ופנחס קינסטליך, כדורגלן עבר במכבי פתח תקווה.
בוגר תיכון הגימנסיה הריאלית בראשון לציון במגמת כימיה.
את שירותו הצבאי עשה במערך הנ"מ בחיל האוויר.
לאחר שחרורו מצה"ל למד לתואר ראשון במנהל עסקים ושיווק.
בשנת 2003, לאחר שהקים עם אולג קומליק וצחי אלימלך את תנועת "צב"ר – צעירים בעד ראשון", נבחר קינסטליך לראשונה למועצת העיר בעודו בן 25 בלבד.
עם בחירתו הקים את תיק הצעירים והנוער הראשון ברשות מקומית במדינת ישראל, שנועד לקדם את זכויותיהם של צעירי העיר.
במקביל שימש כיועץ פוליטי לראש עיריית אריאל, רון נחמן.
ב-2008 חבר לסיעתו של אסף דעבול והוצב במקום השלישי.
הרשימה זכתה בארבעה מנדטים וקינסטליך נבחר למועצה.
ב-2013 התמודד ב במסגרת מפלגת הירוקים.
בבחירות בשנת 2013 זכתה סיעת "הירוקים + הצעירים" בשלושה מנדטים והפכה לסיעה השנייה במועצת העיר ראשון לציון וקינסטליך החל לכהן כסגן ראש העיר ובהמשך כממלא מקום ראש העיר; במסגרת תפקידו החזיק בתיק איכות הסביבה, הביטחון העירוני וממלא מקום יו"ר הדירקטוריון בחברה העירונית ראשון לציון לביטחון ולסדר ציבורי.
ביוני 2018 היה קינסטליך מועמד לתפקיד יו"ר ההתאחדות לכדורגל בישראל, אך ב-19 ביוני הודיע כי לא יתמודד לתפקיד בעקבות ריצתו לראשות העיר ראשון לציון.
בבחירות 2018 העפיל לסיבוב השני עם 21% לעומת ראש העיר המכהן, דב צור, שקיבל 31%.
בסיבוב השני חבר קינסטליך לליאל אבן-זהר שזכתה ב-19.48% (20,128 קולות).
בנוסף, מוטי עג'מי, שהתמודד לראשות העיר בבחירות, הודיע גם הוא על תמיכה בקינסטליך.
הם רצו יחד תחת הסיסמה "עושים שינוי – מנצחים ביחד".
ב-13 בנובמבר 2018 נבחר קינסטליך לראשות עיריית ראשון לציון לאחר שגבר בסיבוב השני על צור בהפרש של כ-5% מהקולות.
לאחר הבחירות מינה קינסטליך את אבן זהר ועג'מי לסגניו וממלאי מקומו.
לקואליציה של קינסטליך חבר גם אסף דעבול, מי שהיה חבר סיעתו 10 שנים לפני כן.
בבחירות לרשויות המקומיות שנערכו ב-27 בפברואר 2024 נבחר רז קינסטליך לקדנציה נוספת כשזכה בתמיכה של 90.09% מהמצביעים.
כמו כן, זכתה סיעתו בעשרה מושבים במועצת העיר.
קינסטליך היה חבר במהלך השנים בדירקטוריונים בחברות ציבוריות כגון: החברה העירונית ראשון לציון לביטחון ולסדר הציבורי, החברה הכלכלית ראשון לציון, החברה העירונית ראשון לציון לתרבות ספורט ונופש, החברה הממשלתית "הכפר הירוק" וב"איסתא", וכן שימש כמנהל בינוי ותשתיות במסלול האקדמי המכללה למינהל בראשון לציון.
באוקטובר 2022 הודיע קינסטליך על רכישת גבעת האירוסים בידי עיריית ראשון לציון מבעליה הפרטיים תמורת 25 מיליון ש"ח.
בדצמבר 2022 נבחר לחבר הנהלת ההתאחדות לכדורגל בישראל.
בבחירות המוניציפליות בשנת 2024 שימש קינסטליך כחבר הוועדה המוניציפלית של מפלגת תקווה חדשה - הימין הממלכתי בראשות ח"כ גדעון סער, לצידם של ח"כ זאב אלקין, ראש עיריית אילת לשעבר מאיר יצחק הלוי ועוד.
קינסטליך נשוי לגלי (לבית לייבושור) ואב לשלושה.
רזבאן גבריאל מארין (ברומנית: Răzvan Gabriel Marin; נולד ב-23 במאי 1996 בבוקרשט שברומניה) הוא כדורגלן רומני המשחק בעמדת הקשר בקבוצת א.א.ק.
מארין נולד בבוקרשט שברומניה והוא בנו של כדורגלן העבר פטר מארין.
מארין החל את הקריירה המקצוענית שלו בויטורול קונסטנצה מליגת העל הרומנית.
ב-18 באוקטובר 2013 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשנכנס כמחליף בדקה ה-83 בהפסד 0–4 לסטיאווה בוקרשט במסגרת המחזור ה-11 בליגה.
מארין ערך 10 הופעות ליגה בעונת .
ב-15 במרץ 2015 הבקיע מארין את שער הבכורה שלו במועדון, שער בדקה ה-40 בניצחון 1–2 על צ'.פ.ר.
קלוז' במסגרת המחזור ה-21 לעונת בליגה.
בעונה זו ערך מארין 17 הופעות ליגה, בהן הבקיע שער בודד.
בעונת הוסיף מארין 28 הופעות ליגה, בהן הבקיע שלושה שערים.
ב-20 בינואר 2017 חתם מארין בסטנדרד לייז' מליגת העל הבלגית.
יומיים לאחר מכן ערך את הופעת הבכורה, כשעלה כמחליף בדקה ה-80 במשחק נגד קלאב ברוז'.
באפריל 2019 חתם בקבוצת אייאקס על חוזה לחמש עונות, החל מעונת 2019/2020. ב-27 ביולי ערך את הופעתו הראשונה בניצחון 0–2 נגד פ.ס.וו.
ב-31 באוגוסט 2020 הושאל מארין לקליארי לעונה אחת.
ב-5 ביולי 2022 הושאל לאמפולי.
ב-8 באוקטובר 2016 ערך מארין את הופעת הבכורה שלו בנבחרת רומניה, כששיחק 90 דקות והבקיע שער בניצחון 0–5 על נבחרת ארמניה במסגרת מוקדמות מונדיאל 2018. נכלל בסגל נבחרת רומניה ליורו 2024.
רז שגיא (נולד בשנת 1964) הוא ראש עיריית ראש העין וקצין צה"ל במילואים בדרגת אלוף-משנה.
מחברם של ספרי עיון ומאמרים בנושאי צבא וביטחון.
שגיא נולד לדליה ולצבי בקיבוץ ניר יצחק וגדל בקיבוץ עד גיל שש.
לאחר מכן עבר עם אביו לתל אביב ובגיל 14 עברו השניים למצפה רמון.
למד שלוש שנים בבית הספר לקציני ים עכו ושנה אחת בתיכון רגיל.
באוגוסט 1983 התגייס לצה"ל, את מסלול הכשרתו כלוחם עבר ביחידת מורן.
לאחר סיום קורס צלפים ביקש לעבור לחטיבת גבעתי והשלים קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר.
עם סיום הקורס שימש כמפקד מחלקת סיור בגדוד רותם, קצין מבצעים גדודי, מפקד פלוגת מסלול (נוב' 87) ומפקד הפלוגה המסייעת של גדוד רותם ולקח חלק בפעילות המבצעית כנגד הטרור הפלסטיני ברצועת עזה ובלחימה בדרום לבנון.
שגיא שימש כסמג"ד גדוד צבר וכמפקד סיירת גבעתי.
ב-1989, עמד למשפט לאחר שירה בצעיר פלסטיני שיידה אבנים על הכוח.
הצעיר נפצע ולאחר מכן נפטר מפצעיו לאחר שהפלסטינים סירבו להעביר את הצעיר לטיפול.
הוא קיבל עבודות שירות ולאחר מספר שבועות קיבל חנינה וקודם בדרגה ולתפקיד סמג"ד.
בשנת 1999 מונה למפקד יחידה 636 ופיקד על היחידה בתעסוקה מבצעית בגבול רמת הגולן ובלבנון.
בהמשך שימש כסגן מפקד עוצבת חירם.
לאחר מכן הועלה לדרגת אל"ם ומונה לראש מטה עוצבת אתגר.
בהמשך שימש במגוון תפקידי מטה ופיקוד ופרש מצה"ל בדרגת אל"ם, לאחר 23 שנות שרות.
לאחר שחרורו בשנת 2006 חיבר מספר ספרי עיון בנושאי צבא וביטחון.
ספרו "להיות מג"ד" זכה בפרס מולדובן לספרות ביטחונית בשנת 2013 (מטעם אוניברסיטת אריאל בשומרון).
הספר הוא אוטוביוגרפיה, המתארת את מאבקו של שגיא להתמנות לתפקיד וביקורת עצמית על מהלך ביצועו.
ספר נוסף שכתב שגיא, "נלחמות בצה"ל" הוא מחקר רב שנים שבוצע על ידו.
בספר ישנו ריכוז מחקרים שערכו צה"ל, הצבא האמריקאי והצבא הבריטי בנוגע לשילוב נשים בתפקידי לחימה.
הבחינה היא פיזיולוגית, רפואית וסוציולוגית ונקודת המבט היא הצרכים המבצעיים הצבאיים.
המחקר מציג מצד אחד את היקף וחומרת הפגיעות הרפואיות, ומהצד השני את הפערים ואת הורדת רף הכשירות.
לאחר שפרש מצה"ל ניהל במשך שבע שנים את קבוצת התכנון ובקרת היישום בחברת LOGIC במגוון פרויקטים רחבי היקף בתחום האבטחה בחו"ל.
בשנים 2015-2016 שימש כמנכ"ל החברה לפיתוח בית אריה.
בשנת 2017 מונה למנכ"ל היישוב אבני חפץ.
ביולי 2021 מונה לתפקיד מנכ"ל חברת סונול EV, תפקיד אותו מילא עד לסוף שנת 2023.
במרץ 2018 הכריז על מועמדותו לראשות עיריית ראש העין, והוא עומד בראש רשימה עצמאית שנקראת "התחדשות", שהתמודדה למועצת העיר בבחירות לרשויות המקומיות שהתקיימו ב-30 באוקטובר 2018. שגיא הגיע למקום השני, ועלה לסיבוב נוסף מול ראש העירייה המכהן שלום בן-משה, אך הפסיד לבן-משה בהפרש של כ-4 אחוזים.
בבחירות 2024 זכה רז ברוב של 45% ונבחר לראש עיריית ראש העין.
משנת 2014 הוא יו"ר ועד שכונת נווה אפק בראש העין, בה הוא מתגורר.
בוגר תואר ראשון ותואר שני במדעי הרוח באוניברסיטה העברית בירושלים ובוגר קורס דירקטורים ונושאי משרה בחברות, בבית הספר למנהלים של האוניברסיטה הפתוחה.
משנת 2006 משמש כיו"ר "הפורום לחוסן צה"ל", עמותה אשר נאבקת בתופעת הסרבנות, תמיכה בשירות נשים בכלל התפקידים שיתרמו לצה"ל, מבלי לפגוע בהן או בצרכים המבצעיים ובהשבת אתוס הגבורה.
"נלחמות בצה"ל", הוצאת קונטנטו דה סמריק, 2014
רז כהן (נולד ב-11 בנובמבר 1994) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת הקשר.
כהן התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של הפועל כפר סבא.
ב-29 באוגוסט 2011, בטרם הגיע לגיל 17, ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, בתיקו 0–0 נגד בית"ר תל אביב רמלה במסגרת הליגה הלאומית.
בעונה שלאחר מכן שותף בשני משחקי ליגה, בנוסף למשחק אחד בגביע הטוטו, ובמקביל המשיך לשחק בקבוצת הנוער.
בעונה העוקבת לא שיחק במדי הקבוצה הבוגרת, אך בעונת 2014/2015 הפך לשחקן סגל קבוע ושותף ב-20 משחקים.
ב-2 בינואר 2015 הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה, בניצחון 2–0 על עירוני טבריה, ובתום העונה עלה עם הקבוצה לליגת העל.
במחזור הראשון של עונת 2015/2016 ערך כהן את הופעת הבכורה שלו בליגת העל, כשנכנס כמחליף במשחק מול הפועל רעננה.
את שערו הראשון בליגת העל כבש ב-28 בספטמבר 2015, בהפסד 1–3 לבית"ר ירושלים.
בסך הכל כבש שער אחד ב-29 הופעות בעונה זו, ובעונת 2016/2017 כבש שער אחד ב-28 הופעות ליגה, ובסופה ירד עם הקבוצה בחזרה לליגה הלאומית.
בעונת 2017/2018 כבש שער אחד ב-18 הופעות ליגה, אך בסוף פברואר נותח בעקבות פריקת כתף, ולא חזר לשחק עד תום העונה.
ב-7 ביוני 2018 חתם כהן לארבע שנים בהפועל תל אביב.
ב-5 באוגוסט 2018 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשנכנס כמחליף בתיקו 1–1 מול מכבי פתח תקווה בגביע הטוטו.
בסך הכל בעונת 2018/2019 ערך 16 הופעות בכל המסגרות, מתוכן 12 בליגה, רובן כמחליף.
ב-30 ביולי 2019 כבש כהן את שערו היחיד במדי הפועל תל אביב, בהפסד 2–3 למ.ס.
גם בעונת 2019/2020 שותף ב-16 משחקים בכל המסגרות, מתוכם 12 בליגה, ובסופה שוחרר מהמועדון.
ב-9 באוגוסט 2020 חזר כהן לקדנציה שנייה בהפועל כפר סבא.
ב-2 בנובמבר 2021 כהן חתם בהפועל אום אל-פחם ב-3 בפברואר 2022 חתם בהפועל עפולה.
ב-18 ביולי 2022 הצטרף להפועל רמת גן.
בעונה שלאחר מכן חזר להפועל עירוני עפולה.
רז מאיר (נולד ב-30 בנובמבר 1996) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת המגן הימני.
מאיר התחיל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של הפועל ראשון לציון, וב-25 באוקטובר 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, כשפתח בהרכב בהפסד 0–3 להפועל קטמון ירושלים.
בינואר הצטרף למחלקת הנוער של מכבי חיפה.
בסיום העונה זכה עם קבוצת הנוער בדאבל, ובנוסף הבקיע את השער השלישי בגמר גביע המדינה לנוער בניצחון 4–0 נגד הפועל חיפה באצטדיון קריית אליעזר.
ב-17 במאי 2014 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל, כשנכנס כמחליף בתיקו 1-1 נגד הפועל באר שבע במחזור האחרון של עונת 2013/2014, ובעונה שלאחר מכן המשיך לשחק בקבוצת הנוער.
ב-8 באוגוסט 2015 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה, כאשר נכנס כמחליף וכבש את השער השני בניצחון 2–0 על הפועל תל אביב במסגרת גביע הטוטו.
בשמינית גמר גביע המדינה כבש את שער הניצחון מול מ.ס.
ב-19 ביולי 2016 הושאל להפועל אשקלון, ושם הוסט לעמדת המגן הימני על ידי המאמן יובל נעים.
הוא ערך 26 הופעות בעונת 2016/2017 וכבש שער אחד בניצחון 2–0 על הפועל רעננה, וסייע לקבוצה להישאר בליגת העל.
לקראת עונת 2017/2018 חזר לסגל מכבי חיפה, ועד תום העונה ערך 16 הופעות בליגה.
תחת המאמן מרקו בלבול, אשר מונה למאמן הקבוצה בדצמבר 2018, זכה לדקות משחק רבות יותר, ובחלק מהן תופקד דווקא כמגן שמאלי.
בעונת 2020/21 רשם 27 הופעות שבהן כבש שער אחד.
בסיום העונה זכתה חיפה באליפות המדינה לראשונה מזה עשור, והיה זה התואר הראשון של מאיר בקריירה.
לקראת עונת 2021/22 האריך את חוזהו במכבי חיפה עד 2024. בעונת 2021/22 רשם 40 הופעות בכל המסגרות, 19 מתוכן הן הופעות בליגה.
במהלך העונה, זכתה מכבי חיפה באלוף האלופים, גביע הטוטו ובסיום העונה באליפות שנייה ברציפות.
כמו כן, במהלך העונה סבל מפציעה במפרק האגן ועבר ניתוח, בעקבות זאת הוא סיים את העונה מוקדם ולא שותף במשחקי הפלייאוף העליון.
בסיום העונה זכתה קבוצתו באליפות שלישית ברציפות.
ב-27 ביוני 2023 חתם בוואלבייק מליגת העל ההולנדית.
הוא ערך הופעת בכורה ב-12 באוגוסט בהפסד 1–3 להירנפיין.
ב-19 בינואר 2024 חזר לישראל וחתם בהפועל תל אביב.
ב-8 ביולי 2024 חתם לעונה במכבי נתניה.
ב-6 באוקטובר 2025 חתם במועדון ספורט אשדוד.
לומד לתואר ראשון בחינוך וחברה עם התמחות בספורט ב.
מאיר שיחק מאז נבחרות הנערים עד גיל 17, בנבחרות הנוער, ובנבחרת הצעירה של ישראל עד גיל 21.
רז שריג (נולד ב-22 ביולי 1976) הוא קצין בצה"ל במילואים בדרגת אלוף-משנה.
ששימש כראש מטה פיקוד ההכשרות והאימונים, מפקד חטיבת יואב, סגן מפקד חטיבת כפיר, קצין אג"ם של עוצבת הגליל ומפקד גדוד דוכיפת.
שריג התגייס לצה"ל במרץ 1995, ושובץ בגדוד דוכיפת.
לאחר קורס קציני חי"ר, שב לגדוד דוכיפת ומונה למפקד מחלקה.
לאחר מכן מונה למפקד פלוגה בגדוד בעת פרוץ האינתיפאדה השנייה.
בהמשך שימש כמפקד פלוגה בבה"ד 1. לאחר מכן מונה לסגן מפקד גדוד דוכיפת, ושימש בתפקיד בין היתר בזמן הפיגוע בעין יברוד, בו נהרגו שלושה חיילים מהגדוד כשנקלעו למארב ירי קטלני.
בהמשך שימש כמפקד מחזור בבא"ח כפיר.
לאחר מכן מונה לקצין אג"ם של חטיבת כפיר בין השנים 2008–2009, ושימש בתפקיד בין היתר במבצע עופרת יצוקה.
רז נזרי (נולד בכ"ב בתשרי ה'תשל"ג, 29 בספטמבר 1972) הוא משפטן ישראלי אשר שימש משנה ליועץ המשפטי לממשלה לענייני ניהול ותפקידים מיוחדים, ומשנה ליועץ המשפטי לממשלה לענייני משפט פלילי ולענייני משפט ציבורי-חוקתי.
נזרי נולד וגדל במעלות תרשיחא, בן לשלמה ואמי נזרי, שניהם מנהלי בתי ספר ואנשי חינוך.
למד בישיבה התיכונית מדרשית נעם בפרדס חנה, ולאחר מכן למד מספר חודשים בישיבת מרכז הרב בירושלים ובישיבת הגולן בחיספין ברמת הגולן.
למד באוניברסיטת בר-אילן במסלול הישיר למצטיינים לתואר ראשון במשפטים ובמדעי המדינה ותואר שני במשפטים.
את שני תאריו סיים בהצטיינות יתרה.
לאחר התמחות בלשכת היועץ המשפטי לממשלה, שימש בין השנים 2001–2011 כעוזרם וכעוזרם הבכיר של שלושה יועצים משפטיים - אליקים רובינשטיין (עד 2003), מני מזוז (עד 2010) ויהודה וינשטיין (עד 2011).
במסגרת תפקידו סייע ליועץ בתיקים פליליים וביטחוניים, וכן בענייני ייעוץ וחקיקה בתחום הפלילי.
כן טיפל בנושאים מתחום המשפט החוקתי והמנהלי, משפט בינלאומי ונושאים נוספים.
המשנה ליועץ המשפטי לממשלה (משפט פלילי)
ביוני 2011 מונה נזרי למשנה ליועץ המשפטי לממשלה (משפט פלילי), תחילה תחת היועץ יהודה וינשטיין והחל מ-2016 תחת אביחי מנדלבליט.
במסגרת תפקידו היה אחראי על הכנה וקידום חקיקה בתחום הפלילי, לרבות סדר הדין הפלילי ודיני הראיות.
כן היה אחראי על מתן ייעוץ משפטי לממשלה ולגופים ציבוריים שונים בנושא מתן כלים לאכיפת החוק, קביעת מדיניות חקיקה בתחום הפלילי ופרשנותו; תיאום בין-משרדי, התווית מדיניות וריכוז פעולות מקצועיות של הייעוץ והחקיקה בתחומים האמורים, מול משרדי הממשלה בכלל ומול המשרד לביטחון הפנים, משטרה, שב"כ, שב"ס וצה"ל.
במסגרת תפקידו ליווה נזרי את היועץ המשפטי לממשלה, לצד הפרקליטות, בטיפול בתיקים ובנושאים פליליים המצויים בסמכותו של היועץ המשפטי לממשלה, תחת כובעו כראש התביעה הכללית.
כן השתתף מטעם היועץ המשפטי לממשלה בישיבות הקבינט המדיני-ביטחוני (ובכלל זאת בדיוני הקבינט במבצע "עמוד ענן" ומבצע "צוק איתן"), וכן בוועדות שרים וועדות הכנסת בנושאים ביטחוניים ופליליים שונים.
נזרי מילא את תפקיד המשנה ליועץ המשפטי לממשלה לעניינים פליליים עד יוני 2017.
המשנה ליועץ המשפטי לממשלה (ציבורי-חוקתי)
בינואר 2017 מונה נזרי לכהן כמשנה ליועץ המשפטי לממשלה (ציבורי-חוקתי) תחת היועץ אביחי מנדלבליט.
במסגרת תפקידו אחראי נזרי על מתן ייעוץ משפטי לממשלה וגופים ציבוריים שונים, וליווי וקידום חקיקה.
בכלל זה: חוקי היסוד וזכויות אדם, דיני משפחה ובתי דין דתיים, משפט סוציאלי, דיני חינוך והשכלה גבוהה, דיני בריאות, התאמת החקיקה ביהודה ושומרון, שוויון הזדמנויות בעבודה ושוויון הזדמנויות לאנשים עם מוגבלויות, ועוד.
בנוסף, נזרי הוביל מטעם היועץ המשפטי לממשלה את הליווי המשפטי של כלל מערכות הבחירות לכנסת, לרבות בשאלות של תעמולת בחירות וכן בעניינים הנוגעים לעבודת הממשלה בתקופת בחירות.
כן, נזרי משתתף בישיבות הממשלה באופן תדיר כנציגו של היועץ המשפטי לממשלה, ונותן מענה לסוגיות משפטיות שעולות במסגרת זו.
זאת ועוד, במסגרת תפקידו מסייע נזרי ליועץ המשפטי לממשלה, לצד הפרקליטות, בטיפול בתיקים פליליים המצויים בסמכותו של היועץ בכובעו כראש התביעה הכללית.
המשנה ליועץ המשפטי לממשלה (ניהול ותפקידים מיוחדים)
במאי 2018 מונה נזרי לכהן גם כמשנה ליועץ המשפטי לממשלה (ניהול ותפקידים מיוחדים), וזאת בנוסף לתפקידו כמשנה ליועץ המשפטי לממשלה (משפט ציבורי-חוקתי).
במסגרת תפקידו זה אחראי נזרי על ניהול ייעוץ וחקיקה (אחת משתי יחידות המטה המרכזיות, לצד פרקליטות המדינה, המצויות תחת היועץ המשפטי לממשלה), המורכבת משבע מחלקות ייעודיות, כל אחת מהן בראשות משנה ליועץ המשפטי.
בכלל זה גיבוש תהליכים ותורת עבודה, הובלת תהליכי ארגון תכנון ובקרה, ריכוז תוכניות העבודה השנתיות ועוד.
כן אחראי נזרי על סיוע ליועץ בנושאים רגישים ומורכבים, בכלל זה סיוע בתיקים פליליים של אישי ציבור המגיעים להכרעת היועץ.
בספטמבר 2015 פורסם כי שמו של נזרי הועלה כמועמד לתפקיד היועץ המשפטי לממשלה.
בדצמבר 2019 פורסם שנזרי דחה הצעה של שר המשפטים אמיר אוחנה להתמנות לפרקליט המדינה.
באוגוסט 2020 פורסמה מועמדותו לתפקיד היועץ המשפטי לכנסת.
ביוני 2021 פורסם כי לאחר השימוע שנערך לראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו, במסגרת תיקי נתניהו, סבר נזרי כי יש לסגת מסעיף השוחד בתיק 4000 ולהאשימו במרמה והפרת אמונים בלבד, ואף התעמת על רקע מחלוקת זו עם פרקליטת מיסוי וכלכלה ליאת בן-ארי המשמשת תובעת בתיק.
לטענתו, הפרקליטות לא קבעה "נורמה", ממנה ניתן לקבוע שיחסי נתניהו–אלוביץ' חרגו.
כן טען כי קיים ספק סביר להוכיח את היסוד הנפשי בעבירה.
כמו כן, התנגד להגשת כתב אישום כנגד נתניהו בתיק 2000. בשני התיקים עמדתו לא התקבלה.
באוגוסט 2021 העלון "מצב הרוח" בחר בנזרי כ"איש השנה" בתחום המשפט.
בדצמבר 2021 מנה שר המשפטים גדעון סער את נזרי בין מומלציו לתפקיד היועץ המשפטי לממשלה, לצד גלי בהרב מיארה ורועי שיינדורף, במקומו של אביחי מנדלבליט.
בשל ניסיונו ותפקידיו במשך שנים, נחשב נזרי למועמד בולט לתפקיד.
ב-30 בינואר 2022 הודיעה ועדת האיתור לממשלת ישראל ה-36 את שמות שלושת האישים המועמדים לתפקיד, ונזרי לא נכלל ביניהם.
על רקע זה, הודיע נזרי יום לאחר מכן כי יפרוש מתפקידו כעבור חודשים ספורים, שנתיים וחצי טרם סיום תפקידו כמשנה ליועץ המשפטי לממשלה, הוא סיים את תפקידו ביולי 2022.
בדצמבר 2022 פורסם שנזרי עתיד להצטרף בפברואר 2023 למשרד עורכי הדין מ.
ביולי 2023 פורסם כי נזרי החל לייעץ לוועד הישיבות בענייני הגיוס.
נזרי נשוי לטלי, מורה, ולהם 5 ילדים.
אחותו לבנת נזרי היא דוברת חדשות 13 ושימשה כדוברת עיריית רמת גן.
רז שֶכְניק (נולד ב-28 באפריל 1971) הוא עיתונאי ואיש תקשורת ישראלי.
השתתף כילד בפסטיבל שירי ילדים מספר 8 וביצע את השיר "לא רוצה לישון".
למד בבית הספר היסודי "עין הקורא", ואת לימודיו התיכוניים עשה בבית הספר לקציני ים עכו במגמת אלקטרוניקה.
בצבא שירת בסטי"ל אח"י חיפה כטכנאי מערכת נשק.
במילואים צורף לצוות הווי חיל הים כמנהל מוזיקלי, זמר ושחקן.
את הקריירה בתקשורת החל כעוזר שדר ספורט ברשות השידור, שם עבד לצד מאיר איינשטיין.
ב-1994 הצטרף ככתב ספורט לעיתון "ידיעות אחרונות", סיקר בין השאר את קבוצות מכבי שעריים בכדורגל ומכבי רמת גן בכדורסל והחל לערוך במוסף.
ב-1996 מונה לעורך במוסף "ממון" וערך את המגזין השבועי.
בשנת 1998 החל לכתוב במוסף "7 לילות" ובין השאר ערך ראיון מעורר הדים עם חברי להקת הדג נחש שהצהירו אז כי יסרבו לעשות מילואים.
ב-2004 מונה לכתב המדיה והתרבות של "ידיעות אחרונות" ושלוש שנים מאוחר יותר מונה גם לכתב המוזיקה בעיתון.
כיום מכהן גם כסגן עורך מוסף "ממון", פרשן במוסף הספורט של העיתון ובעל טור אישי באתר ynet.
שכניק עמד מאחורי ראיונות מדוברים כמו זה של ג'קו אייזנברג (עם רביב גולן) לאחר זכייתו ב"כוכב נולד", הראיון עם אייל גולן בעקבות פרשת משחקי חברה, הראיון עם מרגלית צנעני לאחר מעצרה - וכן הראיונות עם יהודה פוליקר, צדי צרפתי, שי גבסו והראל סקעת שבהם יצאו מהארונות.
ברדיו: שידר בתוכנית הכדורגל של רדיו ללא הפסקה בשנים 1995–1996, הגיש ברדיו תל אביב תוכנית אקטואליה שבועית יחד עם אטילה שומפלבי.
כיום מגיש את התוכנית השבועית "אלבומי המופת" ברדיו 103FM.
בשנת 2009 נודע כי היה ברשימת המותקפים העתידית של דודו טופז.
נמנה בשנים האחרונות ברשימת 100 המשפיעים בתקשורת של העיתון "גלובס".
היה נשוי ללילך גליקסמן ולהם ילד משותף.
רז ספני (נולד ב-8 בספטמבר 1996) הוא שחקן, אושיית רשת ויוטיובר עבר ישראלי.
רז ספני נולד ברמת חן ברמת גן לגדעון (קבלן שיפוצים) ובטי.
הוא למד בבית הספר היסודי רמת חן ובתיכון בליך ברמת גן, במגמת חוק ומשפט והדריך בתנועת הנוער הצופים, בצופי רמת חן.
כנער, שיחק כדורגל בקבוצת הכח עמידר רמת גן.
ספני התגייס לצה"ל באוקטובר 2014 ושירת בבקו"ם בתל השומר.
ספאני הקים את רדיו חארטא, פלטפורפמה שבועית ששודרה בלייב באינסטגרם, ולאחר מכן תכניה שודרו בתוכנית "מרושתים", באתר של הזכיינית רשת.
ב"רדיו חארטא", הגיש יחד עם קווין רובין תוכניות רדיו עם מוזיקה, הומור וטלפונים לחברים.
לאחר שחרורו מצה"ל, הקים ספני ביחד עם קווין רובין את ערוץ הוולוגים, ואת ערוץ היוטיוב "קווין ורז – חיים בחארטא".
בהמשך, הופיע הצמד בתוכנית בערוץ yes KidZ 'החיים על פי קווין ורז', בה שודרו וולוגים שלהם.
חבורת "חיים בחרטא" התפרקה וספני הקים חבורה חדשה ששמה "בלאגן".
ב-2016 צילם יחד עם שירלי לוי עבור תוכנית הריאליטי "אקס פקטור ישראל" של הזכיינית "רשת" סרטונים קומיים, של מאחורי הקלעים של התוכנית.
ב-2017 למד משחק בבית הספר למשחק מול מצלמה "טכניקה", של ניב רז ואולי שטרנברג.
בספטמבר 2017 השתתף במיזם יוטיוב של משרד הפרסום teenk יחד עם קווין רובין הנקרא "קווין ורז - חיים בחארטא".
תוכן הערוץ כלל וולוגים מוילה ששכרה ההפקה באבן־יהודה.
קהל היעד הורכב בעיקר מילדים ובני נוער.
הפרויקט מומן דרך משרד הפרסום על ידי תוכן מסחרי שיווקי.
הסדרה תוייגה ככזאת ש"שברה את הרשת", וכמות הצפיות לפרק עולה על 200 אלף צפיות.
ערוץ היוטיוב הגיע למקום הראשון בדירוג "כוכבי הרשת לשנת תשע"ח" של הצינור.
וזכה בפרסים "יוטיובר השנה", "וולוגר השנה" ו"הרכב הרשת של השנה".
באוגוסט 2018 דירג אתר פרוגי את ספני ורובין במקום ה-45 מתוך 70 כוכבי הנוער של ישראל.
רז ספני הוציא מספר שירים, ביניהם: "לא הולכים לישון", בשיתוף קווין רובין ויאלו, "הכל חארטא", בשיתוף קווין רובין ופלד ובלאגן, בשיתוף שון בלו ורון נשר.
בדצמבר 2018, השתתף ספני בנקסט פסט, מופע בהפקת סברס וטינק לחנוכה.
ביוני 2019 הוציא ביחד עם רון נשר ושון בלו את שיר הנושא של הפרויקט "בלאגן", את השיר כתב והלחין רון נשר, והפיק את השיר מוטי סימון.
ב-2019 נבחר להנחות את תוכנית החגים "גוג ונחגוג" של ערוץ KidZ.
ביולי 2019 נבחר לשפוט את תוכנית הרשת "הסאב הבא" לצד בן קיסר ועמית רחום.
באוקטובר 2021 ספני יחד עם מתן פרץ השיקו פודקאסט בשם "נכנסים לפינות".
בשנת 2022 החל ספני לשחק בסדרה ספיידרז.
שנהפרסקטגוריהפרויקטמועמדות2022פרסי נבחרי השנה של פרוגיפריצת השנה במשחקספיידרזטקס נבחרי ישראל בידורפודקאסט השנהנכנסים לפינות
רז סמירה (נולדה ב-1969) היא אוצרת וחוקרת אמנות מודרנית וצילום.
באפריל 2023 נבחרה לסמנכ"לית ואוצרת ראשית של מוזיאון ארץ ישראל.
כיהנה כיו"ר איגוד המוזיאונים ואיקו"ם ישראל בין שנת 2022-2025.
סמירה נולדה ב-1969. היא גדלה ברמת השרון ולמדה הוראה במדרשה לאמנות (1991–1994).
בשנים שלאחר מכן סיימה סמירה תואר ראשון בחינוך וספרות כללית במכללת בית ברל (1994–1996), תואר שני באוניברסיטת שיקגו (2000–2002) ותואר שני נוסף שעסק בפילוסופיה, מדע ותרבות דיגיטלית באוניברסיטת תל אביב (2019–2020).
סמירה החלה את דרכה המקצועית בשנת 1999 במחלקת החינוך של מוזיאון תל אביב לאמנות.
בשנת 2004 החלה לעבוד במחלקת הצילום במוזיאון תל אביב לאמנות כעוזרת לאוצרת ולאחר מכן כאוצרת-משנה (עד 2014) לצד נילי גורן ששימשה כאוצרת הצילום של המוזיאון (עד 2016).
בין התערוכות שהייתה שותפה להקמתן היו תערוכותיהם של האמנים ורדי כהנא (2007), מיכל חלבין (2008), דייוויד לה-שאפל (2010), טלי אמיתי-טביב (2011) ורוג'ר בלאן (2012).
במקביל פעלה סמירה בשנים אלה כאוצרת עצמאית ואצרה כשלושים תערוכות.
אחת הראשונות שבהן הייתה מעורבת היא "קו במרחב" (בית האמנים, תל אביב, 2006) באוצרות משותפת עם גלית לנדאו-אפשטיין.
בשנת 2008 הקימה סמירה את "גלריה 5 מקום לאמנות", אחת הגלריות הראשונות באזור קריית המלאכה בדרום תל אביב, שבה הוצגו בין השאר יאיר גרבוז, סיגלית לנדאו, עדי נס, ענן צוקרמן, אסף גרובר, איתן בוגנים, ג'ניפר בר לב ועוד.
הגלריה נסגרה לאחר שנה וחצי של פעילות.
במסגרת פעילות כאוצרת עצמאית אצרה סמירה גם את התערוכה "בטבעת זו" (בית התפוצות, 2010), שעסקה בבחינה מחודשת של טקס הנישואין המסורתי ובמשמעויותיו כפי שהן באות לידי ביטוי בעבודותיהם של 18 אמנים ואמניות עכשוויים.
תערוכה זו נדדה במשך שנתיים בין אתרי תצוגה ברחבי ישראל (מעלות, חדרה, רחובות, אשדוד ודימונה).
תערוכה נוספת שאצרה סמירה ושבחנה טקס מסורתי הייתה "מעשה באישה וחלוק: טבילת נשים מתגיירות" (בית האמנים, תל אביב, 2013).
לאורך כל שנות פעילותה כאוצרת עצמאית הקפידה סמירה על ייצוג נרחב של אמניות נשים הן בתערוכות הקבוצתיות והן בתערוכות היחיד.
בשנת 2014 מונתה סמירה לאוצרת לאמנות מודרנית במוזיאון תל אביב לאמנות והחזיקה בתפקידה זה עד שנת 2017. בשנים הללו אצרה תערוכות למרינה אברמוביץ' (2014), רוברט קאפה (2015), יוג'ין סמית (2016), ג'יימס אנסור (2017), אנדי וורהול (2017), וכן תערוכת צילום סובייטי מאוסף המוזיאון לציון מאה שנה למהפכת אוקטובר (2017).
בסוף שנת 2017 מונתה סמירה לאוצרת לצילום במוזיאון תל אביב לאמנות והיא משמשת בתפקיד זה עד היום.
בין התערוכות שאצרה הייתה תערוכת יחיד מקיפה ראשונה בישראל לאמן היפני הירושי סוגימוטו (2018), "אנטי מיפוי" (2021) - תערוכה משותפת למיקי קרצמן ושבתאי פינצ'בסקי (2021), תערוכה ראשונה בישראל לצלמת הגרמניה המודרניסטית אנה בירמן (2021), וכן תערוכת צילום מוזיאלית ראשונה בישראל לאמן שי איגנץ (2022).
במסגרת עבודתה במוזיאון תל אביב לאמנות סייעה סמירה לקידום פרס לורן ומיטשל פרסר לצילום, המוענק מדי שנה לצלם ישראלי צעיר.
הפרס כולל לצד המענק הכספי גם תערוכה.
בין הזוכים שסמירה אצרה בהם תערוכות: מארק יאשאייב (2016), רונית פורת (2017), דניאל צאל (2018), אפרת חכימי (2020) וורה ולדימירסקי (2021), להם אצרה סמירה תערוכות במוזיאון תל אביב לאמנות.
בשנת 2016 התמנתה סמירה לסגנית יו"ר איגוד המוזיאונים ואיקו"ם בישראל ובשנת 2021 נבחרה להיות יו"ר האיגוד.
באפריל 2023 מונתה סמירה לסמנכ"לית ואוצרת ראשית של מוזיאון ארץ ישראל.
עם מינויה לתפקיד אמרה, בין היתר: "המוזיאון אוצר בתוכו אוצרות יקרי־ערך מבחינה אמנותית והיסטורית, שיש להרבות להציגם לקהל בארץ ובעולם, לצד אצירה של תערוכות עכשוויות, גם בינלאומיות, המשקפות את רוח הזמן.
במסגרת תפקידי אפעל להציב את המוזיאון במרכז השיח התרבותי־אמנותי וכבמה מרכזית, מקומית ובינלאומית, למחקר ולתערוכות, תוך טיפוח אנשי צוות המוזיאון וקהל מבקרים רחב".
מאז כניסתה לתפקיד, אצרה את התערוכות הבאות:
אסאנה לרגע: נשימה מדיטטיבית במציאות עכשווית, 03/24-06/24. לינק לתערוכה.
רן סלוין: גן עדן עכשיו (2), מיצב וידאו- סאונד מותאם-חלל, 03/24-11/24. לינק לתערוכה.
יוכבד ליפשיץ, רגעים ששרדו, 09/24-12/24. לינק לתערוכה.
ונגליס קיריס: רוקם באור, לבוש יהודי ומקומי מאוסף מוז"א, 03/25-11/25. לינק לתערוכה.
האחים חנקין: זיכרונות מקבילים, אחים יהודים שפעלו בברלין ובסנט פטסבורג, 07.02.26-19.09.25.
רז שלמה (נולד ב-13 באוגוסט 1999) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת הבלם במכבי תל אביב מליגת העל הישראלית ובנבחרת ישראל.
שלמה נולד וגדל באשקלון, והחל לשחק כדורגל בקבוצות הילדים של הפועל אשקלון.
בגיל 13 הצטרף למחלקת הנוער של הפועל תל אביב, שם הוסב מעמדת הקשר האחורי לעמדת הבלם.
ב-30 ביולי 2016, לפני יום הולדתו ה-17, ערך שלמה את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של הפועל תל אביב, כשנכנס כמחליף בניצחון 2–0 על בני יהודה בגביע הטוטו.
בעונה זו שותף שלמה בארבעה משחקים בגביע הטוטו ובמשחק אחד בגביע המדינה, וב-12 בינואר 2017 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל, כשפתח בהרכב בהפסד החוץ 1–2 לעירוני קריית שמונה באצטדיון בקריית שמונה, לאחר שהקבוצה נכנסה להליך של פירוק ושחקנים רבים נעדרו.
שלמה שותף במשחק ליגה נוסף כמחליף, ובתום העונה ירדה הקבוצה לליגה הלאומית.
בעונת 2017/2018 המשיך שלמה לשחק בקבוצת הנוער, ובמקביל ערך 12 הופעות במדי הקבוצה הבוגרת בליגה הלאומית.
ב-7 במאי 2018 כבש את שער הבכורה שלו בקריירה, בניצחון 3–0 על הפועל עפולה, ובתום העונה העפיל עם הקבוצה בחזרה לליגת העל.
בעונת 2018/2019 שימש שלמה כבלם מחליף לאוראל דגני ואדי גוטליב וקיבל דקות משחק רבות יותר.
ב-30 בדצמבר 2018 כבש את שער הבכורה שלו בליגת העל, בניצחון 2–0 על בני סכנין, ובסך הכל ערך בעונה זו 24 הופעות בליגת העל וכבש שני שערים.
במקביל שותף כחריג גיל במשחקי קבוצת הנוער, וזכה עמה בגביע המדינה.
בעונת 2019/2020, לאחר עזיבתו של גוטליב, הפך שלמה לשחקן הרכב קבוע בהפועל תל אביב ופתח בכל 36 משחקי הליגה.
בעונה זו כבש שלמה שער אחד, והעפיל עם הקבוצה לפלייאוף העליון ולחצי גמר גביע המדינה.
עונה לאחר מכן העפיל עם הקבוצה לגמר גביע המדינה, בו עלה כמחליף בשניות סיום ההארכה בהפסד הפועל 1–2 למכבי תל אביב.
ב-2 באוגוסט 2021 הושאל למכבי נתניה למשך עונה-אחת, עם אופציה לרכישה בסיומה.
לאחר שהאופציה מומשה, חתם על חוזה במועדון לשלוש שנים.
בינואר 2023 זכה שלמה עם קבוצתו מכבי נתניה בגביע הטוטו לעונת 2022/2023.
ב-3 ביולי 2023 חתם על חוזה לארבע שנים במועדון לוון מליגת העל הבלגית, לאחר שרכשה אותו בסכום של כ-1.2 מיליון יורו.
ב-2 בפברואר 2024 חתם על חוזה ל-3.5 שנים במועדון מכבי תל אביב, לאחר שרכשה אותו בסכום 1.2 מיליון יורו מהמועדון לוון מליגת העל הבלגית.
שלמה שיחק בכל נבחרות הנערים של ישראל ואף שימש כקפטן בנבחרת הנוער, במדיה ערך שמונה הופעות וכבש שער אחד.
ב-26 במרץ 2019 ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הנבחרת הצעירה עד גיל 21, במשחק ידידות מול .
באוגוסט 2019 זומן שלמה לראשונה לסגל נבחרת ישראל הבוגרת לקראת משחקי מוקדמות יורו 2020. ב-24 בספטמבר 2022 ערך הופעת בכורה בנבחרת הבוגרת במשחקה האחרון בליגת האומות 2022/2023, כשנכנס כמחליף בניצחון הביתי 2–1 על נבחרת אלבניה.
שלמה זומן גם לסגל הנבחרת במוקדמות יורו 2024 ופתח בכל ארבעת המשחקים הראשונים, כשאת שער הבכורה שלו בנבחרת הבקיע ממרחק בניצחון הביתי 2–1 על אנדורה באצטדיון טדי ב-19 ביוני 2023.
רז שטיין (נולד ב-23 בפברואר 1994) הוא כדורגלן ישראלי, המשחק בעמדת החלוץ במכבי עירוני קריית גת.
שטיין גדל בראשון לציון והחל לשחק כדורגל בגיל תשע בקבוצות הילדים של מכבי תל אביב.
בגיל 15 הצטרף למחלקת הנוער של מכבי חיפה וחתם על "חוזה טאלנט" לשמונה שנים במועדון.
שטיין שיחק בכל נבחרות הנערים של ישראל, ובשנת 2012 ערך שתי הופעות במדי נבחרת הנוער.
בשנת 2013 זכה עם קבוצת הנוער של מכבי חיפה בדאבל, ולאחר מכן הושאל לקבוצת הפועל קטמון ירושלים ששיחקה בליגה הלאומית.
ב-8 בספטמבר 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו בקריירה, במשחק מול הפועל פתח תקווה, ושבוע לאחר מכן כבש את שער הבכורה שלו, בניצחון 1–0 על הפועל נצרת עילית אשר בסופו גם הורחק בכרטיס אדום.
בסך הכל בעונת 2013/2014 כבש שטיין תשעה שערי ליגה, ובסופה ירדה הקבוצה לליגה א'.
בעונת 2014/2015 הושאל שטיין להפועל עכו מליגת העל, וב-13 באוגוסט 2014 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, במשחק מול מכבי חיפה בגביע הטוטו.
ב-20 בספטמבר ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל, כשנכנס כמחליף במשחק מול בני סכנין.
את שערו הראשון בליגת העל כבש ב-13 בדצמבר 2014, במשחק מול עירוני קריית שמונה שהסתיים בתיקו 2–2, ובסך הכול כבש שער אחד בעשר הופעות במדי הפועל עכו עד תום העונה.
באוגוסט 2015 חזר שטיין להפועל קטמון ירושלים, לאחר שחזרה לליגה הלאומית, ושיחק במדיה שנתיים נוספות.
בעונת 2017/2018 שיחק במכבי הרצליה, וכבש במדיה שמונה שערים בליגה הלאומית.
באוגוסט 2018 חתם שטיין בסקציה נס ציונה, ובעונת 2018/2019 כבש 12 שערים ונבחר לשחקן המצטיין בליגה הלאומית לאחר שהעפיל עם הקבוצה לליגת העל.
בעונת 2019/2020 כבש שטיין תשעה שערים בליגת העל, אך בסופה ירדה הקבוצה לליגה הלאומית.