tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
זהו מצב בו הרחם צונח ממקומו כתוצאה מנזק או חולשה של רקמות החיבור או של השרירים.
הטיפול יכול להיות שמרני או כירורגי, ומבוסס בדרך כלל על סימפטומי המטופלת והעדפותיה.
במצבו התקין מוחזק הרחם במקומו על ידי רצועות ושרירים.
צניחה מתרחשת כאשר הרצועות התומכות נעשות כה חלשות עד שלא מסוגלות להחזיק את הרחם במקומו או כאשר שרירי רצפת האגן נחלשים ואין כיווץ בעת מנוחה, במקרים אלו אין פלטפורמה יציבה לאיברי האגן והרחם צונח ממקומו הטבעי.
צניחת הרחם מסווגת לדרגות חומרה שונות.
הדרגות מבוססות על מרחק קצה הרחם מקרום הבתולין, המדד נקרא POPQ:
דרגה 1: קצה הרחם נמצא יותר מסנטימטר מעל גובה קרום הבתולין.
דרגה 2: קצה הרחם נמצא בין סנטימטר מעל גובה הקרום לבין סנטימטר מתחת לגובה הקרום.
דרגה 3: קצה הרחם נמצא יותר מסנטימטר מתחת לקרום הבתולין אך מתחת לשני סנטימטר מאורכו המלא של הנרתיק.
צניחת רחם מופיעה בעיקר בקרב נשים שעברו לידות וגינאליות.
חוקרים משוודיה מצאו כי הפרש שיעור התופעה בין נשים שעברו לידה ובין נשים שלא עומד על כ-38.2%.
חוקרים משערים כי שכיחות זו עולה עקב הפגיעות אשר עשויות להתרחש במהלך לידה וביניהן פגיעה בעצב הפודנדלי , ברקמת החיבור ובשרירי האגן.
ככל שגיל האישה עולה ככה עולה הסבירות שיתחיל אצלה תהליך של צניחת רחם.
זאת ככל הנראה עקב תהליכים טבעיים המתרחשים בכניסה לגיל הבלות.
לאחר הפסקת הווסת מופיעים שינויים בגמישות הרקמות המקבעות את הרחם למקומו ובחוזק השרירים.
לחץ בטני מוגבר יכול להגרם מכמה גורמים ביניהם מחלה חסימתית כרונית של דרכי האוויר, שיעולים תכופים, מאמץ בשירותים, השמנת יתר והרמת משקל כבד.
הלחץ המוגבר גורם לנזקים מבניים לרצועות והשרירים התומכים ברחם.
30%מהנשים שעברו ניתוח יזדקקו לאחד נוסף.
ישנה סבירות גבוהה יותר שלאישה תופיע צניחת רחם במידה וקרובות משפחתה לוקות גם הן בתופעה.
נשים עם צניחת רחם ירגישו אי נוחות, תחושת מלאות, כובד ולחץ בנרתיק.
בצניחה מתקדמת יותר יוחמרו הסימנים וייתכן והאישה תרגיש בקושי לשבת וכן יופיע בלט באיבר המין.
עקב הלחץ אשר מפעיל הרחם באזור עשויים להופיע תסמינים נוספים וביניהם כאב באזור האגן, אצירת שתן, דליפת שתן ועצירות.
בנוסף, בעקבות תחושת אי הנוחות ייתכן ותחול ירידה בחשק המיני.
הטיפול מתחלק לשמרני, מכני או כירורגי.
בטיפול שמרני האפשרויות כוללות שינוי התנהגותי הכולל ביצוע תרגילים לחיזוק השרירים כגון תרגילי קיגל.
טיפול זה ייושם בנשים עם תסמינים קלים תוך ביצוע מעקב אחרי מצבן.
טיפול מכני יכלול התקנת מכשיר בשם פסארי העשוי מסיליקון רפואי, מטרתו היא סיפוק תמיכה מכנית תוך החזקת הרחם במקומו הטבעי והוא מוחזק במקומו על ידי חלקה האחורי של עצם החיק ושרירי רצפת האגן.
ישנן אופציות כירורגיות רבות ביניהן -
סקרוקולפופקסיה, זהו ניתוח בו תולים ומעגנים את הנרתיק מעצם העצה.
קולפוקליזיס, ניתוח להחזרת הרחם ובו סוגרים את תעלת הנרתיק.
תפירת צוואר הרחם לאחת מרצועות התמיכה.
שימוש ברשת סינתטית להרמת הרחם, נחשב לטיפול נסיוני וחדיש יחסית.
צְנִינִית שִׁנָּנִית (שם מדעי: Pseudocaranx dentex) הוא מין דג-ים ממשפחת הצניניתיים החי בימים הטרופיים ברבי האוקיינוס האטלנטי והאזור ההודי-פסיפי.
הוא מצוי גם בים התיכון אך בחורף שוחה לימים חמים יותר.
אורכה של צנינית הגוף מגיע עד 120 ס"מ ולה גוף בהיר עם גוון ירקרק בחלקו העליון והסנפירים צהובים.
הראש מעוגל ובעל שפתיים ארוכות ורחבות.
זה דג טורף החי בקבוצות גדולות וניזון ממיני דגים אחרים שהוא חוטף.
דג זה נחשב לדג מאכל מזין, הנחשב טוב יותר בעודו מיובש והוא משמש גם בשביל פתיונות דגים.
צנצנת ליידן היא קבל חשמלי בצורתו המוקדמת, שהומצאה באמצע המאה ה-18 עם ראשית חקר התופעות החשמליות, ושימשה ברבים מהניסויים המוקדמים בחשמל.
הצנצנת עשויה מזכוכית והיא מצופה במתכת בצידה הפנימי כולל תחתיתה, וכן בצידה החיצוני.
דרך הפקק עובר מוט מתכת שממנו יורדת שרשרת מתכת הנוגעת בתחתית המכל.
המוט משמש לטעינת הצנצנת במטען אלקטרוסטטי.
לצורך הטעינה נוגעים במוט עם חפץ טעון חשמל סטאטי חיובי או שלילי, בעוד הציפוי החיצוני מוארק (למשל על ידי החזקתו ביד).
בתור מקור למטען השתמשו, למשל, בכדור זכוכית שנטען על ידי שפשוף עם משי - זכוכית נוטה לאבד אלקטרונים יותר בקלות ממשי, לכן עקב המגע ביניהם אלקטרונים מהזכוכית עוברים למשי ונוצר על פניה מטען חיובי (האפקט הטריבואלקטרי).
בדומה לקבל מודרני הצנצנת מורכבת מתווך מבודד שהוא הזכוכית, בין שני מוליכים שהם הציפוי הפנימי והחיצוני.
הצנצנת אוגרת מטען חשמלי במתח גבוה, וככל שהצנצנת גדולה יותר היא יכולה לאגור יותר מטען.
מוערך שצנצנת ליידן יכולה לאגור מטען במתח בין 20,000 ל-60,000 וולט.
פריקת הצנצנת נעשית על ידי יצירת קצר בין הציפוי החיצוני למוט, הפריקה מתרחשת כהרף עין ונוצר ניצוץ בין שני המגעים.
דגמים מוקדמים עוד יותר של צנצנת ליידן היו עשויים מצנצנת מלאה עד חציה מים ששימשו כמוליך במקום הציפוי הפנימי.
צנצנת ליידן הומצאה במקביל ובאופן בלתי תלוי בידי איש הדת הגרמני אוולד גאורג פון קלייסט ב-11 באוקטובר 1745 ובידי המדען ההולנדי פיטר ון מוסנברוק מהעיר ליידן ב-1745–1746. ההמצאה נקראה על שם העיר.
צנצנת ליידן שימשה לביצוע רבים מהניסויים הראשונים בחשמל, והמצאתה הייתה בעלת חשיבות יסודית בחקר התופעה החשמלית.
בניסוי מפורסם, בנג'מין פרנקלין טען צנצנות ליידן ממטען שאסף מברק, בעזרת עפיפון.
פרנקלין עסק במחקרים בחשמל, וחיבר מספר צנצנות ליידן בטור.
במאמר שפרסם בו תיאר את המתקן השתמש במילה battery, סוללת תותחים שמזכירה במראה את המתקן, וזה כנראה מקור שמה של הסוללה החשמלית.
חוקרים ונסיינים רבים המשיכו להשתמש במתקנים דומים, לפעמים עם מספר רב של צנצנות, שחוברו בטור או במקביל.
הצנצנת הייתה האמצעי הראשון לצבירה ושימור של מטען בהפרש מתח גבוה, שניתן לפרוק בכל עת בהתאם לרצון הנסיין, ושימשה במחקרים הראשונים בהולכה חשמלית, אלקטרוסטטיקה, ובחקר התופעה החשמלית בכלל.
בצנצנות ליידן נעשה תחילה שימוש בניסויים אלקטרוסטטיים, ומאוחר יותר בציוד הדורש מתח גבוה כמו במשדרי הרדיו של היינריך רודולף הרץ או במכשירי אלקטרותרפיה.
צנצנות ליידן עדיין משמשות כיום בחינוך מדעי כדי להדגים את עקרונות היסוד של האלקטרוסטטיקה.
היוונים הקדמונים כבר ידעו שפיסות ענבר יכולות למשוך אליהן חלקיקים קלי משקל לאחר שפשופן.
הענבר הפך לטעון דרך האפקט הטריבואלקטרי.
המילה היוונית לענבר נהגית "ēlektron" והיא מקורה של המילה האנגלית "electricity".
בסביבות 1650, אוטו פון גריקה בנה גנרטור אלקטרוסטטי פרימיטיבי: כדור גופרית שסבב סביב ציר סיבוב.
כאשר גריקה אחז בכדור וסובב את הכדור במהירות כנגד החיכוך עם ידו, נערם חשמל סטטי בכדור.
הניסוי הזה היה מקור השראה לבניית כמה צורות מוקדמות של "מכונות חיכוך", אשר סייעו רבות בחקר החשמל.
צנצנת ליידן הומצאה באופן בלתי תלוי בידי שתי קבוצות אנשים: הכומר הגרמני הזוטר אוולד גאורג פון קלייסט, והמדענים ההולנדים פיטר ואן משנברוק ואנדרס קונייס, אשר הצביעו על אופן העבודה של מכשיר זה.
צנינית היפוס (שם מדעי: Caranx hippos) היא מין של דג ים ממשפחת הצניניתיים, אשר מצוי במי האוקיינוס האטלנטי במים טרופיים וממוזגים, אך פרטים המצויים באזורים צפוניים יחסית נודדים דרומה בחורף כדי שלא ללקות בהיפותרמיה.
ניתן למצוא צנינית זו מפורטוגל עד אנגולה במערב האוקיינוס האטלנטי ומנובה סקוטיה עד אורוגוואי במערבו.
היא מצויה גם בים התיכון והים השחור.
לרוב ניתן למצוא אותה עד לעומק 350 מטר, בקרבת החופים במי לגונות, שוניות או אף שפכי נהרות.
לצנינית ראש שטוח ומוגבה ולסתות חזקות מעוגלות המותאמות לתזונה מטרף וסנפירים חזה ושת ארוכים ושריריים וכן בעלת סנפיר גבי גבוה וזנב בעל אונות חזקות, מאפיינים המותאמים לתאוצה אחרי טרף.
אורכה הממוצע מגיע ל-60 סנטימטרים, אך הפרטים הגדולים ביותר מגיעים לאורך 124 סנטימטרים ולמשקל 32 קילוגרם.
הפרטים המבוגרים ביותר הגיעו לגיל 17 שנה.
צבע הצנינית הוא אפור-כסוף עם זנבות וסנפירים צהובים.
המזון העיקרי של הצנינית - לעיתים מעל 94% ממזונם, הוא דגים אחרים, בייחוד דגים מתקהלים כמו סרדיניים, ספרוסיים או רצועניים ואף מיני צניניתיים קטנים ממנה.
היא ניזונה לעיתים רחוקות יותר גם מקרילאים, פראונים, דיונונים ושאר יצורי ים קטנים.
היא עצמה נטרפת בידי מפרשניים וכרישים וכן עופות ים.
הביצים של הצניניות מושכות טורפים כמו כריש לווייתני או מנטות, הבולעים רבות מהן בבת אחת.
בנוסף הצנינית היא דג מאכל משובח הנידוג ברשתות רחבות לאורך האוקיינוס האטלנטי, בשל טעם בשרה המשובח.
צְנִירָה או שְׁנוֹרקלינג היא פעילות בשעות הפנאי הנעשית בשחייה על פני גוף מים, או מתחת לפני המים, כאשר השוחה מצויד במסכת צלילה, צינור נשימה, המכונה "שנורקל" ובעברית צַנְרָן, ובדרך כלל גם סנפירי שחייה.
במים קרירים יותר, יש גם המצטיידים בחליפת צלילה.
השימוש בציוד זה מאפשר לצַנָּר (שנורקלר) לצפות בנעשה מתחת למים לפרקי זמן ממושכים, במאמץ מועט יחסית ולהמשיך לנשום בשעה שהפנים מביטות כלפי מטה.
שנורקלינג היא פעילות פנאי פופולרית, במיוחד באתרי נופש טרופיים.
שנורקלינג מאפשר לצפות בנוף התת-מימי ובחיים מתחת למים בסביבתם הטבעית ללא הציוד, ההכשרה והרישוי הנדרשים לצלילה ספורטיבית.
העיסוק בשנורקלינג דורש ידיעת שחייה בלבד ומתאים לכל הגילאים בגלל המאמץ המועט הכרוך בו.
בשנורקלינג ניתן למצוא חלק מן היתרונות שמפיקים מצלילה ומשחייה בעזרת סנפירים.
יש אף צוללנים שעושים שימוש בשנורקלינג לפני ואחרי צלילה ספורטיבית.
כמו כן נעשה שימוש בשנורקלינג בענפי ספורט תת-מימיים כמו הוקי מים ורוגבי מים, שחיית סנפירים ספורטיבית וכן כחלק מחיפושים הנעשים בגופי מים של צוותי חיפוש והצלה.
ציוד חיוני לפעילות שנורקלינג כולל את הצנרן (השנורקל) לנשימה, ומסיכת צלילה או משקפי שחייה.
רבים עושים שימוש בסנפירי שחייה לתנועה יעילה יותר במים.
שנורקלרים רבים אף משתמשים באמצעים להגנת הגוף מפני קור, כוויות שמש ועקיצות ושריטות בהתאם לתנאים בסביבת השחייה.
כמה מאמצעים אלה עשויים להיות חליפת צלילה וקרם הגנה עמיד.
במידת הצורך, שנורקלרים לובשים חגורת משקולות כדי להקל על צלילה חופשית, או אפוד שנורקלינג מתנפח, שהוא אמצעי בטיחותי לצורך ציפה ממצב צלילה.
הצנרן (שנורקל) הוא מכשיר המשמש לנשימה של אוויר מעל פני השטח כאשר ראשו של השוחה מופנה כלפי מטה במים בשעה שפיו ואפו שקועים במים.
השנורקל עשוי להיות נפרד או משולב במסכת שחייה או צלילה.
הגרסה המשולבת, מסכה וצנרן, מתאימה רק לשנורקלינג על פני שטח המים, בעוד שצנרן נפרד ניתן לשימוש גם לפעילויות תת-מימיות כגון דיג חנית, צלילה חופשית, צלילת סנפירים, הוקי תת-מימי, רוגבי תת-מימי ולשחייה על פני המים של צוללנים הלבושים בציוד צלילה.
השנורקל הוא צינור כפוף לצורה הדומה לרוב לאות "ר" או "J", מצויד בפייה בקצה התחתון ובנוי ממתכת קלה, גומי או פלסטיק.
השנורקל עשוי להגיע עם לולאת גומי או תפס פלסטיק המאפשר לחבר את השנורקל לחלק החיצוני של רצועת הראש של מסכת הצלילה.
אף על פי שהשנורקל עשוי להיות מאובטח גם על ידי הכנסת הצינור בין רצועת המסכה לראש, אולם הדבר עלול לגרום אי נוחות פיזית, דליפת מסכה או אפילו אובדן שנורקל.
נפח השנורקל מהווה נפח מת נשימתי.
כאשר המשתמש נושם נשימה רעננה, חלק מהאוויר שנשף עד אותה עת נשאר בשנורקל ונשאף שוב, דבר המפחית את כמות האוויר הצח בנפח הנשאף ומגביר את הסיכון להצטברות של פחמן דו-חמצני בדם, דבר היכול לגרום להיפרקפניה.
ככל שנפח הצינור גדול יותר וככל שנפח הנשימה והנשיפה קטן יותר, כך בעיה זו מחמירה יותר.
צינור בקוטר קטן יותר מפחית את הנפח המת, אך גם מגביר את ההתנגדות לזרימת אוויר וכך מגביר את מאמץ הנשימה.
הכללת הנפח הפנימי של המסכה במעגל הנשימה מרחיבה מאוד את השטח המת.
נשיפה מדי פעם דרך האף בעת שימוש בשנורקל נפרד (שאינו משולב במסכה) תפחית מעט את הצטברות הפחמן הדו-חמצני, ועשויה לסייע בשמירה על המסכה נקייה ממים, אך במים קרים היא תגביר את הערפול.
במידה מסוימת ניתן לנטרל את ההשפעה של שטח מת על ידי נשימה עמוקה ואיטית יותר, מכיוון שהדבר מפחית את יחס השטח המת ואת עבודת הנשימה.
לשנורקלים שני כיוונים עיקריים: מותקן קדמי וצידי.
השנורקל הראשון שנרשם כפטנט בשנת 1938 היה שנורקל כהתקן קדמי, שבו הצינור עובר על קדמת הפנים, ומוצמד עם תושבת למסכת הצלילה.
שנורקלים קדמיים הוכיחו את עצמם כפופולריים בשנורקלינג באירופה עד סוף שנות ה-50, עד אשר שנורקלים צידיים נעשו נפוצים יותר.
שנורקלים קדמיים זכו לתפוצה מחודשת עשור אחר כך, כציוד שחייה תחרותי לצורך אימוני בריכה ובתחרויות שחיית סנפירים, בזכות היותם יעילים יותר בהפחתת התנגדות המים לתנועה.
בעוד פיית השנורקל גמישה, הקנה, שקצהו נמצא באוויר, עשוי מחומר קשיח יחסית כמו פלסטיק, מתכת קלה או גומי קשיח.
קוטר הקדח בצנרן, אורכו, קוטרו ופיתוליו משפיעים על ההתנגדות לנשימה.
קצהו העליון של השנורקל עשוי להיות פתוח לסביבה, או מצויד בשסתום שנועד לסגור את אספקת האוויר מהאטמוספירה כאשר החלק העליון שקוע מתחת לפני המים.
לעיתים קצהו העליון של השנורקל מסומן בפס זהה כדי להבטיח נראות טובה יותר ולהתריע למשתמשים אחרי במים אחרים על נוכחותו של השנורקלר.
הפייה מסייעת לשמירת השנורקל בפה.
היא עשויה מחומר רך וגמיש.
בשנורקלים הראשונים היא הייתה עשוי מגומי טבעי, ובהתקנים מודרניים היא עשויה ממסיליקון או פוליוויניל כלוריד (PVC).
ניתן למצוא פיות בשלל עיצובים, כולל פיות המצוידות בזיזים שבהם ניתן לאחוז בין השיניים: ככל שהשיניים אוחזות חזק יותר את זיזי הפייה, כך מרווח האוויר בין השיניים קטן יותר, דבר המקשה על הנשימה ועלול גם לגרום לעייפות ולכאבים בלסת.
מסכת שנורקל משולבת מורכבת מצינור מעליו שסתום סגירה ונפתח ובקצהו התחתון מתחבר לחלק הפנימי של מסכת צלילה.
שנורקלים משולבים חייבים להיות מצוידים עם שסתומים כדי לסגור את כניסת האוויר של השנורקל כאשר הם שקועים, אחרת יחדרו מים לתוך קצהו העליון של השנורקל ויציפו את פנים המסכה.
מסכות שנורקל מודרניות הן מסכות פנים מלאות המכסות את העיניים, האף והפה ומאפשרות לשנורקלר לנשום דרך האף או הפה.
התקן זה עשוי לספק פתרון לאלה החשים רפלקס הקאה בתגובה להחדרת פיית שנורקל מקובלת לפה.
הגרסאות הראשונות של מסכות שנורקל כיסו את העיניים והאף בלבד.
ציוד שנורקל משולב משנות ה-50 כלל מסכת שנורקל יחידה עם כיסוי עיניים ואף ושנורקל נפרד לפה.
לאחר תקופה קצרה שבה אירעו מספר גבוה באופן יוצא דופן של מקרי מוות בעת שנורקלינג בהוואי, עלה חשד שעיצוב המסכות עלול לגרום להצטברות עודפת של פחמן דו-חמצני.
אף שחשדות אלה לא הוכחו מדעית, מדינת הוואי החלה לקיים מעקב אחר איכות הציוד המשמש במקרי מוות בעת שנורקלינג.
מלבד האפשרות שהמסכות, או לפחות חלק מהמותגים של המסכה, הם סיבה למקרי המוות, ייתכן שהמסכות המודרניות מנגישות את השנורקלינג לאנשים שמתקשים בציוד שנורקלינג מסורתי.
קלות הגישה הזו עלולה לגרום ליותר שנורקלרים חסרי ניסיון או בעלי בעיות רפואיות לעסוק בשנורקלינג, ולהחמיר סיכונים שאינם קשורים לסוג הציוד שבשימוש.
בעת מגפת הקורונה בשנים 2019–2020, על רקע המחסור בציוד מגן, הותאמו מסכות שנורקל משולבות, המכסות את הפנים, לשמש כמסכות חירום נשימתיות.
חלק ממסיכות אלה יוצרו בהדפסת תלת מימד עם שינויים מינימליים לעיצוב המסכה המקורית.
בצרפת, היצרנית המובילה של בגדי הספורט ומסכות השנורקל, דקטלון, הפסיקה בעת המגפה את מכירת מסכות שנורקל בסניפיה, והפנתה את הציוד לצוותים רפואיים, ולמטופלים.
המכירות הקמעונאיות של מסיכות שנורקלינג בצרפת התחדשו רק עם שוך המגפה.
צסיום (Caesium או באנגלית אמריקאית: Cesium) הוא יסוד כימי ממשפחת המתכות האלקליות שסמלו הכימי Cs ומספרו האטומי 55.
צסיום הוא מתכת כסופה־זהובה, רכה ורקיעה.
הוא הכי פחות אלקטרושלילי מכל המתכות האלקליות היציבות.
כמו כן, הוא המתכת האלקלית היציבה הנדירה ביותר.
כמו כספית וגליום, צסיום הוא בין המתכות היחידות שנוזליות קרוב לטמפרטורת החדר (נקודת ההתכה של צסיום היא 28.44 מעלות צלזיוס).
כמו שאר המתכות האלקליות, צסיום מגיב באופן "אלים" עם מים כלומר צזיום מאוד רגיש לאוויר ולמים לכן צריך לשמור אותו בשמן במקום סגור.
צסיום הידרוקסיד (CsOH) הוא בסיס חזק מאוד שמסוגל לחרוט על זכוכית.
שימושי הצסיום כוללים, בין היתר, את אלו:
האיזוטופ 133Cs משמש, בין השאר, בשעונים אטומיים.
מאז 1967 מוגדרת השנייה במערכת היחידות הבין-לאומית כ- 9,192,631,770 מחזורי מעבר (תדירות רטט) בין שתי רמות האנרגיה שלו.
לצסיום מתכתי יישומים בתאים פוטואלקטריים.
לצסיום שימושים כזרז במיום (הוספת מימן) לתרכובות אורגניות.
לאיזוטופים רדיואקטיביים של צסיום שימוש ברפואה בטיפול בסרטן.
צזיום עוזר לחשמל לעבור בקלות, ולכן משתמשים בו במכשירים אלקטרוניים מיוחדים.
תרכובות צזיום משמשות בנוזלי קידוח לנפט וגז.
הצזיום התגלה בשנת 1860 על-ידי רוברט בונזן וגוסטב קירכהוף.
הם זיהו אותו במים מינרליים באמצעות ספקטרוסקופיה, כשגילו קווים כחולים שלא התאימו לאף יסוד מוכר.
בשל צבע הקווים נקרא היסוד צזיום, מהמילה הלטינית ל"כחול".
זה היה היסוד הראשון שהתגלה בעזרת שיטה זו.
צסיום נמצא במספר מינרלים, כגון לפידוליט (KLi2Al(Al,Si)3O10(F,OH)2) ופולוסיט.
המקור החשוב והעשיר ביותר בעולם של צסיום נמצא באגם ברניק במניטובה שבקנדה, שעל פי חישובים מכיל 300,000 טון לפידוליט (שמכיל 20% צסיום).
ניתן לבודד צסיום במספר דרכים (ביניהם בעזרת אלקטרוליזה).
צסיום טהור ניתן להפיק בפירוק תרמי של CsN.
צסיום, כמו כל המתכות האלקליות, מגיב עם מים באופן מאוד פעיל וסוער.
במהלך התגובה בין הצסיום והמים נוצר צסיום הידרוקסיד (CsOH), שהוא בסיס חזק מאוד.
בנוסף לכך, נפלט מימן וכמות רבה של אנרגיה, שעלולה להצית את המימן וכן לגרום לפיצוץ בתוך המים כך:
צסיום ואיזוטופים של צסיום נחשבים חומרים רעילים.
צסק"א סופיה (בבולגרית: ПФК ЦСКА София) היא קבוצת כדורגל בולגרית מהעיר סופיה, אשר הוקמה בשנת 1948. במקור שמו של המועדון המקורי היה Septemvri pri CDV ובמהלך השנים שמו השתנה ונד בין הגרסאות של CDNV או CDNA.
ראשי התיבות CSKA פירושם - מרכז הספורט הצבאי.
הקבוצה הוקמה בשנת 1923 על ידי קציני צבא בולגרים ובמשך שנים הייתה הקבוצה בבעלות הצבא.
כיום, זהו מועדון כדורגל פרטי.
לצסק"א מספר התארים הרב ביותר בבולגריה ולקבוצת הכדורגל הבולגרית המצליחה ביותר לאחר שזכתה ב-31 אליפויות, 21 גביעים ו-4 גביעי סופרקאפ לאומיים.
צסק"א משחקת באצטדיון "בולגרסקה ארמייה" אשר מכיל 22,955 מקומות.
הישג השיא של הקבוצה הוא העפלתה לחצי-גמר גביע האלופות ב-1967 בה היא הפסידה בתוצאה 2:1 בסיכום שני המשחקים מול אינטר מילאנו האיטלקית.
כמו כן הגיעה צסק"א סופיה למעמד חצי-הגמר פעמיים נוספות בשנים 1981 ו-1982. ב-1989 היא העפילה לחצי-גמר גביע אירופה למחזיקות גביע.
צבעי הקבוצה הם אדום ולבן והקבוצה היריבה לה היא קבוצת לבסקי סופיה.
באפריל 2015, נוסף לעזיבת הבעלים אלכסנדר טומוב והצטברות חובות כספיים רבים, הורדה הקבוצה לליגה השלישית בבולגריה ונשרה מכדורגל מקצועני.
בשנת 2017 חזרה הקבוצה לליגה הראשונה לאחר הגעה למקום השני בליגה השנייה, אשר מקנה עלייה.
בין השחקנים המפורסמים ששיחקו בה נמצאים: חריסטו סטויצ'קוב, יורדאן לצ'קוב וסטיליאן פטרוב.
הגביע הלאומי: 21 (גביע הצבא הסובייטי: 9 והגביע הבולגרי: 12)
גביע הצבא הסובייטי - הטורניר הלא-רשמי: 4
הגביעים לפני 5 במאי 1948 לא נחשבים באופן רשמי.
מועדון הכדורגל המקצועני צסק"א מוסקבה הוא מועדון כדורגל רוסי מעיר הבירה מוסקבה, המשחק בליגת העל הרוסית והוא אחד המעוטרים והוותיקים במדינה.
המועדון החל את דרכו כקבוצת הכדורגל של אגודת מחליקי הקרח (OLLS) ב־27 באוגוסט 1911. בעבר היה המועדון חלק מאגודת צסק"א שהייתה מקושרת לצבא האדום, ולאחר התפרקות ברית המועצות עבר לבעלות פרטית.
מאז 2019 נמצאת בבעלות תאגיד ההשקעות הממשלתי VEB.RF.
בנוסף היא זכתה בסופר קאפ הרוסי 8 פעמים והיא הקבוצה הרוסית הראשונה שזכתה בתואר אירופי (גביע אופ"א ב־2005).
הקבוצה מכונה "הסוסים" משום שהאצטדיון הישן של הקבוצה בפסצ'אנויה היה ממוקם בהיפודרום.
גרסה אחרת טוענת שמתקן האימונים של צסק"א ממוקם היכן שהייתה אורווה של הנסיך יוסופוב בסוף המאה ה-19.
1941 — קבוצת הצבא האדום
תולדות צסק"א שזורות בתולדות הליגה המוסקבאית.
ב-1918 הקבוצה התחילה להשתתף באליפות העיר באופן סדיר והייתה לאחת הקבוצות החזקות בעיר.
באותה תקופה האליפות הרוסית התקיימה במסגרת נבחרות, כל עיר שלחה נבחרת להשתתף בטורניר האליפות ולא התקיימה אליפות בין קבוצות, למעט אליפויות ערים.
ב-1922 נערך גביע קולומיאגי KFS והקבוצה זכתה בו לאחר שניצחה בגמר 4:2 את MKS שהפכה ב-1923 לקרסניה פרסניה מוסקבה.
גביע KFS קולומיאגי היה הטורניר היחיד שנערך בין מועדוני הכדורגל של האימפריה הרוסית, אלא שהזוכות בו תמיד היו קבוצות מהבירה סנקט פטרבורג, OLLS הייתה הראשונה ששברה את המסורת והייתה זו גם העונה האחרונה שלה ששיחקה בשם OLLS.
ב-27 באפריל 1923 חדלה OLLS מלהתקיים ועל בסיסה הצבא האדום הקים את מועדון הספורט שלו, בשם OPPV.
בשנים אלה התפתחה היריבות של הקבוצה עם ספרטק, שאך הוקמה.
פעמים רבות נפגשו שתי הקבוצות במסגרת הליגה המוסקבאית כאשר המאבקים ביניהן היו לנודעים במיוחד בכדורגל המוסקבאי.
ב-23 בפברואר 1928, במלאת עשור להקמת הצבא האדום, הוקם על פי צו של משרד ההגנה בית הספורט המרכזי הצבאי שנודע בראשי התיבות צדס"א והיה לשמה של הקבוצה.
כעבור זמן-מה הפכה להיקרא בשם צדק"א.
ב-8 בדצמבר 1931 הועלה רעיון להקים אגודת ספורט צבאית מקבילה לספרטק.
אך הרעיון לא זכה לתמיכה רחבה והוא נגנז לזמן-מה.
ראשי הקבוצה החלו לדון במגרש הבית שבו תשחק הקבוצה, ועמדו לפניהם שתי אפשרויות: פארק צדק"א על שם מיכאיל פרונזה ואצטדיון חדש שיוקם על הרי הדרורים במוסקבה, סמוך למנזר נובודוויצ'י, שהיה אמור להכיל עד 30,000 מושבים.
בשנות ה-30 הגיחה יריבות נוספת, הפעם צדק"א מול דינמו.
נערכו מספר פעמים טורנירי הכרעה של האליפות המוסקבאית בין שתי הקבוצות הללו, וצדק"א הפסידה בכל ההתמודדויות.
ב-1935 נערכה האליפות המוסקבאית האחרונה, והפעם הוכיחה הקבוצה את עליונותה וזכתה באליפות העיר.
לאחר מכן התמודדו הקבוצות במסגרת הליגה הארצית הראשונה, ליגת העל הסובייטית שאך זה אורגנה.
ב-1936 נערכה לראשונה בתולדות ברית המועצות ורוסיה בכלל אליפות המדינה בין מועדוני הכדורגל.
במקום אליפות בין נבחרות הוחלט לערוך אליפות ארצית בין כל קבוצות הכדורגל של אגודות הספורט שהוקמו במהלך שני העשורים שלפני פתיחת הליגה.
אלא ששבירת המסורת העתיקה לא הייתה קלה, על מנת להכין את קבוצות הכדורגל של המדינה לתחרות ביניהן באופן ישיר במקום בין נבחרות ערים, חולקה האליפות לשניים מדי שנה - אליפות סתיו ואליפות אביב והליגה עצמה פולגה לשני בתים, בית א' ובית ב'.
צדק"א בהיותה אלופת העיר מוסקבה לשנת 1935, חוברה לבית א' שנחשב לבית העליון.
אולם הייתה זו הצלחה בודדת.
מבחינה מקצועית הקבוצה התחילה להתדרדר והיא סיימה במקום האחרון והייתה אמורה לרדת ליגה, אלא שבאותה עונה נוסף מקום בליגה והקבוצה ניצלה מהדחה (או יותר נכון, הצילה את עצמה מהדחה, מאחר שראשי צדק"א השפיעו על ראשי הליגה להוסיף מקום בליגה).
עונה לאחר מכן, הקבוצה שוב לא הצליחה מבחינה משמעותית ועמדה בפני סכנת הדחה ושוב רתמו מנהלי הקבוצה את מלוא כוח השפעתם והביאו לכך שיתווספו קבוצות נוספות לליגה, מה שהשאיר את הקבוצה בליגה.
אלא שכאן ראשי הקבוצה התחילו להבין, כי מבחינה מקצועית ללא שיפור משמעותי - לא יתרחש שינוי לטובה ולפני האליפות הרביעית של ברית המועצות ב-1938, מונה מיכאיל רושצ'ינסקי כדי לאמן את הקבוצה.
הוא דרש ממנהלי הקבוצה חיזוק והקבוצה רכשה מספר שחקנים ורק אז ניכר השינוי; לקראת סוף עונת 1938 הקבוצה סיימה במקום השני, כאשר ההפרש מספרטק מוסקבה במקום הראשון עמד על שתי נקודות בלבד.
בעונת 1939 הקבוצה שוב מצאה את עצמה באחד משלושת המקומות הגבוהים.
בעונת 1939 הקבוצה החליפה מדים ואלה כללו חולצה אדומה עם כוכב ומכנסיים שחורות, לאחר שעד אז ומאז היותה OLLS לבשה הקבוצה מדים כהים, שאליהם היא חזרה לקראת המאה ה-21.
לקראת האליפות השישית של ברית המועצות ב-1940, מונה מאמן חדש: סרגיי בּוּכטייב.
בעונה זו הקבוצה נאבקה על ראשות הליגה כמעט לאורך כל העונה, אלא שלקראת סופה היא הפסידה לשלוש הקבוצות החזקות ביותר - דינמו טביליסי, דינמו מוסקבה, וספרטק מוסקבה - וסיימה במקום הרביעי.
לקראת עונת 1941 קיבלה הקבוצה שם חדש - על שם הבעלים שלה - והיא נקראה "קבוצת הצבא האדום" («Команда Красной Армии»).
נוסף לשם החדש, לקבוצה מונה שוב מאמן חדש, מי שהיה מאמן נבחרת לנינגרד בכדורגל: פיוטר ייז'וב, שהחליף את בוכטייב, לאחר שזה האחרון הסתכסך עם מנהל הקבוצה.
ב-21 ביוני 1941 נערך משחק ליגה בין ספרטק מוסקבה לצדס"א שבמהלכו נחלו "אנשי הצבא" כישלון חרוץ, כאשר הובסו 3:2, למחרת בשעות הבוקר המוקדמות פרצה מלחמת המולדת הגדולה, כאשר מיליוני חיילים נאצים בשירות היטלר פלשו למדינה.
כדורגלני צסק"א וכל ספורטאי האגודה קיבלו צו עליון מפיקוד הצבא האדום להישלח לחזית והליגה הוקפאה - כאשר מרבית שחקני הכדורגל גויסו לצבא.רק שנתיים לאחר מכן הוחלט להשיב לסדרה את פעילות הליגה ושחקני הכדורגל של צסק"א שבו להתאמן.
מאמן הקבוצה החדש, יבגני ניקישין החל לארגן את הקבוצה ושחקניה לקראת משחקי גביע מוסקבה וחידוש הליגה הסובייטית.
המשחק הראשון של צסק"א לאחר פרוץ המלחמה נערך באוקטובר 1943 מול דינמו מוסקבה באצטדיון "סטאלינץ" בצ'רקיזובו, מוסקבה.
צסק"א גברה על יריבתה המושבעת באותו משחק בתוצאה 1:3.
עם שכוך הרוחות וסיום המלחמה החלה צסק"א להתייצב על הרגליים, ב-1944 למאמנה החדש מונה בוריס ארקדייב, שהיה מאמן הקבוצה יותר מכל שאר קודמיו - כמעט עשור.
עשור שהיה ליריית הפתיחה בשאר ההצלחות של צסק"א מוסקבה.
הטורניר הראשון שחודש לאחר סיום המלחמה היה הגביע הסובייטי כשבגמר הטורניר נפגשו צדק"א וזניט לנינגרד שקטפו את התואר מידי המוסקבאים.
שנה לאחר מכן חודשה האליפות השביעית של הליגה הסובייטית כאשר היריבות החזקה ביותר הייתה בין צסק"א לדינמו, כאשר צסק"א סיימה את העונה כסגנית האלופה.
באותה עת שיחק בשורות הקבוצה וסבולוד בוברוב, שהיה גם שחקן ההוקי קרח של צסק"א מוסקבה.
הוא היה ממלכי השערים של הקבוצה ובמהלך השנים 1945–1949 הוא הבקיע עבור צסק"א 82 שערים מ-79 משחקים בליגה הסובייטית.
עונת 1945 הייתה מתוחה מאוד כאשר במרבית העונה התחרו צסק"א ודינמו כששניהן בראש טבלת הליגה עם כמעט אותו מספר נקודות כשהמאבק ביו שתי הקבוצות הגיע למאבק איתנים גם במסגרת הגביע, שם צסק"א גברה על דינמו וזכתה בגביע הסובייטי הראשון שלה והחל מאותה עת כונתה הקבוצה בשם "קבוצת הלויטננטים".
לקראת עונת 1946 הקבוצה יצאה למחנה אימונים ביוגוסלביה, שם שיחקה מול פרטיזן בלגרד אותה ניצחה 3:4, והכוכב האדום בלגרד (שגם עליה גברה, בתוצאה 1:3) והתמודדה מול היידוק ספליט וגברה עליה 0:2. במשחק מול דינמו זאגרב צסק"א סיימה בתיקו 2:2.
עונה לאחר מכן, ב-1947 הקבוצה זכתה באליפות שנייה ברציפות.
בשנות ה-50 קטפה הקבוצה תארים נוספים וב-1960 החלה להיקרא צסק"א.
שנות ה-60 היוו שנות בצורת עבור הקבוצה (למעט ההעפלה לגמר הגביע ב-1967) והיא הצליחה לזכות באליפות הסובייטית רק ב-1970 וב-1991, האליפות הסובייטית האחרונה.
הקבוצה הייתה לאחת ממייסדות ליגת העל הרוסית, שהוקמה על בסיס אליפות רוסיה הסובייטית, והחל מ-1992 הייתה צסק"א לאחת ממועדוני הכדורגל הבודדים שלא הודחו לליגת המשנה מעולם.
אולם שנות ה-90 היו שנים נטולות כל תואר והקבוצה לא הצליחה לזכות בגביע או באליפות, אף שב-1993 וב-1994 העפילה לגמר הגביע ובשנים 1997–1998 הייתה לסגנית האלופה או סיימה במקום השלישי.
ב-2002 צסק"א זכתה לראשונה בגביע הרוסי ושנה לאחר מכן (ב-2003), זכתה לראשונה באליפות הרוסית.
ב-2005 וב-2006 זכתה שוב באליפות, ואף זכתה בגביע אופ"א בעונת 2004/05, מה שציין את עונת 2005 בתור העונה המוצלחת ביותר בתולדות הקבוצה מאז הקמתה.
לאורך השנים ביססה הקבוצה את עצמה, כאחת מקבוצות הכדורגל הבכירות במדינה כאשר זכתה במרב תוארי הגביע.
ב-2005 קיבל המועדון תמיכה כספית נרחבת מהספונסר סיבנפט, חברת נפט שהייתה בבעלות האוליגרך הרוסי, רומן אברמוביץ'.
אברמוביץ' תכנן לנהל את צסק"א מוסקבה במקביל לתפקידו כיו"ר צ'לסי מהפרמייר ליג, אך לפי חוקי אופ"א נאסר עליו לנהל שתי קבוצות.
סיבנפט הפכה לבסוף לגזפרום בנק ובינתיים צסק"א חתמה על חוזה חסות עם ונשטורגבנק ולבסוף חתמה עם בשנפט - חברת הנפט הלאומית של בשקיריה, רוסיה.
צסק"א מוסקבה זכתה בגביע אופ"א בשנת 2005 לאחר ניצחון במשחק הגמר על ספורטינג ליסבון 1-3 בליסבון והייתה לקבוצה הרוסית הראשונה שזכתה בתואר אירופי בכיר.
לאחר הזכייה בתואר האירופי, צסק"א הפכה למועדון הכדורגל הרוסי הראשון לזכות בטרבל, אחרי שזכתה באותה עונה באליפות, בגביע ובגביע אופ"א.
ב-2008 הוחל בבניית אצטדיון חדש עבור הקבוצה, ארנה צסק"א, אשר נבנה על חורבותיו של אצטדיונה הקודם של הקבוצה, אצטדיון צסק"א פסצ'אנויה ע"ש גריגורי פדוטוב.
ב-2010 היא העפילה לראשונה בתולדותיה לשלב רבע הגמר של ליגת האלופות, לאחר ניצחון 2–3 על סביליה בסיכום מפגשי שמינית הגמר, ובכך הייתה לקבוצה הרוסית הראשונה שעושה זאת מאז 1996.
בעונת 2012/13 זכתה באליפות הליגה הרוסית, מחזור אחד לפני סיום העונה.
בתום אותה עונה זכתה הקבוצה גם בתואר הגביע הרוסי ובסופר קאפ הרוסי ובכך זכתה בדאבל השלישי בתולדותיה.
בעונת 2013/14 הצליחה לזכות באליפות הליגה הרוסית במחזור הסיום וחזרה על ההישג גם בעונת 2015/16.
בעונת 2017/2018 הקבוצה העפילה עד לשלב רבע גמר הליגה האירופית, לאחר שגברה במפתיע על אולימפיק ליון וסיימה כסגנית אלופת הליגה.
בעונת 2018/2019 השתתפה בפעם ה-17 ברציפות בשלב הבתים במפעלים האירופיים, במה שמהווה הישג שיא לקבוצה רוסית.
ברם התקשתה להיצמד לצמרת טבלת האליפות בעיקר בעקבות עזיבת שחקנים רבים בקבוצה וצירוף סגל צעיר מאוד להרכב הקבוצה הבוגרת, ביניהם פיודור צ'אלוב (שהוביל ברוב העונה את טבלת מלכי השערים), איליה פומאזון, ויקטור ואסין, קיריל נבאבקין, אילזאט אחמטוב ואיוואן אובליאקוב.
לקראת עונת 2020/2021 צסק"א הוציאה סכום של 42.5 מיליון יורו לצורך ביצוע רכש מאסיבי של שחקנים ובשורותיה חתמו בחטיאר זיינוטדינוב, אמיל בוהינן, ברונו פוקס, אדולפו גאיץ', ז'ואאו פליניה, צ'ידרה אז'וקה וסלומון רונדון.
עם זאת, בשל קושי להיצמד לצמרת טבלת הליגה מאמנה ויקטור גונצ'רנקו פוטר ובמקומו מונה זמנית באמצע העונה איוויצה אוליץ' כמחליפו.
עם זאת, הקבוצה סיימה במקום הששי בתום העונה ולראשונה מזה 20 שנה נותרה ללא השתתפות במפעלים האירופיים.
את עונת 2021/2022 הקבוצה פתחה כשאלכסיי ברזוצקי על הקווים כמאמנה אך לראשונה מאז עונת 2000 הגיעה למאזן עגום של 3 הפסדים אחרי 6 מחזורים.
עם זאת, לאחר מינויו של ולדימיר פדוטוב למאמן לקראת עונת 2022/2023, הקבוצה השיגה את הישגה הטוב ביותר מאז עונת 2015/2016 כאשר גרפה 10 נקודות בארבעת המחזורים הראשונים של העונה.
היא סיימה לבסוף את העונה כסגנית אלופה וזכתה בגביע השמיני בתולדותיה.
בעונת 2024/2025 היא סיימה במקום השלישי בליגה וזכתה בגביע התשיעי שלה ובכך השתוותה ללוקומוטיב מוסקבה, בשיא הזכיות בגביע הרוסי.
לקראת עונת 2025/2026 מונה פאביו סלסטיני, שאימן קודם את פ.צ.
בזל למאמן הקבוצה ותחתיו זכתה בפעם השמינית ב.
מקראזכייהגמר/סגנותמקום שלישיהעפלה לליגה בכירה יותרמקום אחרון/הדחה מהליגה
עד לחניכת VEB ארנה בספטמבר 2016 צסק"א ערכה את משחקי הבית שלה ב-37 אצטדיונים שונים ב-24 ערים ברוסיה ובעונת 1992/1993 אף אולצה לארח את משחקיה בליגת האלופות באצטדיון האולימפי בברלין.
51 משחקים נוספים צסק"א אירחה ב-29 אצטדיונים שונים.
בעונת 2018/2019 קיבלה את אישור אופ"א לארח משחקים בליגת האלופות באצטדיון לוז'ניקי.
ב-19 במאי 2007 נערך טקס הנחת אבן פינה לאצטדיון צסק"א החדש, בנוכחות ראש עיריית מוסקבה, יורי לוז'קוב ונשיא צסק"א יבגני גינר.
הבנייה החלה בפועל ב-9 בדצמבר 2007 בספטמבר 2010 הוכרז שהאצטדיון ייפתח בשנת 2015.
סמוך לאצטדיון נבנה בית ספר לכדורגל, בית הארחה, מוזיאון צסק"א ומרכז עסקים.
בפברואר 2016 נודע שסכום ההשקעה הגיע לכדי 200 מיליון יורו.
הבנייה הושלמה באוגוסט 2016 ומשחק הבכורה בו נערך ב-10 בספטמבר כשצסק"א אירחה את טרק גרוזני, במשחק שהסתיים בניצחון צסק"א 3:0.
האצטדיון מכיל 30,000 מושבים, שטחו הכולל הוא 174,100 מ"ר ובמתחם מגרש חניה עבור 1,400 כלי רכב.
מאז 2000, בסיס האימונים של צסק"א נמצא בכפר ואטוטניקי שבמחוז מוסקבה, המשמש כבסיס אימונים עבור אגודת הספורט צסק"א בענפים שונים ונבנה בשעתו במימון משרד ההגנה הרוסי.
המתחם כולל ברכת שחייה באורך 25 מטרים, היכל התעמלות ספורטיבי, מרכז רפואי, מגרשי כדורגל, מגרשי כדורסל והיכל משחקים לכדורעף, קטרגל, כדוריד, טניס ועוד.
בינואר 2025, הקבוצה החלה בבניית מחנה אימונים חדש באזור אגם קרוגלוי שבפרברי מוסקבה ובמימון משותף עם ממשלת מחוז מוסקבה.
המתחם צפוי לכלול משרדים, חדרי מגורים ומרכז רפואי, כמו גם אצטדיון כדורגל קטן בן 500 מושבים.
מחלקת הנוער של צסק"א היא אחת המפותחות במדינה וברשותה שבע זכיות באליפות ברית המועצות בכדורגל לנוער, ברם אף שקבוצת הנוער בעונת 2016/2017 העפילה לשלב רבע גמר ליגת האלופות לנוער היא זכתה באליפות רוסיה בכדורגל לנוער שלוש פעמים בלבד, בעונת 2005, בעונת 2018/2019 ובעונת 2020/2021.
בעבר צסק"א הפעילה קבוצת בת בשם "צסק"א-2 מוסקבה".
שםשניםויקטור מוראשקו1989—1994אלכסנדר טרחאנוב1996שחרודי דדאחאנוב1998—2001יבגני גינר2001—
פינאיצ'בדצמבר 1959דצמבר 1960קדנציה שנייהקונסטנטין בסקוב1961דצמבר 1962ויאצ'סלב סולוביוב19631964ולנטין ניקולאייב2 ביולי 19641 בינואר 1965סרגיי שאפושניקוב1966מאי 1967אלכסיי קאלינין15 במאי 196724 במאי 1967ממלא מקוםוסבולוד בוברוב24 במאי 196720 בדצמבר 1969ו.
שםלאוםתחילת כהונהסוף כהונהתארים/הערותפאבל סאדירין198917 ביולי 1992אליפות 1991הגביע הסובייטי 1991גנאדי קוסטילב17 ביולי 199212 באוגוסט 1993בוריס קופייקין13 באוגוסט 19935 ביולי 1994אלכסנדר טרחאנוב5 ביולי 199423 בינואר 1997אלכסנדר טרחאנוב5 ביולי 199423 בינואר 1997אלכסנדר טרחאנוב5 ביולי 199423 בינואר 1997אלכסנדר טרחאנוב5 ביולי 199423 בינואר 1997פ.
סאדיריןינואר 19971 ביולי 1998קדנציה שנייהאולג דולמאטוב2 ביולי 199829 במאי 2000פ.
סאדירין3 ביוני 20002 באוקטובר 2001קדנציה שלישיתאלכסנדר קוזנצוב3 באוקטובר 200110 בנובמבר 2001ולרי גזאייב10 בנובמבר 200113 בנובמבר 2003אליפות 2003הגביע הרוסי 2002ארתור ז'ורז'ה23 בנובמבר 200312 ביולי 2004ו.
משנת 2001 חברת Bluecastle Enterprises Limited הבריטית מחזיקה ב-49% ממניות המועדון, 25% — בבעלות החברה הרוסית AVO-Capital, שנשלטת על ידי Bluecastle ו-25% בידי משרד ההגנה הרוסי.
בשנת 2013 חברת Bluecastle רכשה את כל מניות הקבוצה והפכה למחזיקת המניות היחידה בקבוצה.
בשנת 2019 76.44% ממניות הקבוצה עברו לידי ונשאקונומבנק, בנק ממשלתי להשקעות, שהחזיק באשראי על ארנה צסק"א.
בשנת 2022, 76.63% ממניות הקבוצה עברו לידי חברת ההשקעות Balance Assset Management.
נכון לשנת 2007 תקציב, המועדון עמד על 51,4 מיליון דולרים.
בשנת 2010 התקציב גדל וכבר עמד על 64 מיליון דולרים.
בשנת 2011 התקציב גדל עוד יותר ועמד על 75 מיליון דולרים.
בעונת 2020/2021, תקציב הקבוצה עמד על 70 מיליון יורו (5,5 מיליארד רובל רוסי).
לכל אורך שנות קיומה היו לצסק"א חמישה ספונסרים ראשיים.
עד שנת 2004 הקבוצה הייתה בבעלות משרד ההגנה הסובייטי ולאחר מכן משרד ההגנה הרוסי.
בשנת 2004 חברת קונטי (КОНТИ) הפכה לספונסר הראשי, אך מאוחר יותר ההסכם הופר ובמרץ אותה שנה נחתם חוזה חדש עד סוף 2006 עם חברת הנפט סיבנפט שבבעלות רומן אברמוביץ', אך לבסוף שוב הופר החוזה, ובשנים 2006 - 2008 בנק VTB היה לספונסר הקבוצה.
ביולי 2009 חברת התעופה אארופלוט הפכה לספונסר החדש.
בפברואר 2010 אארופלוט הוחלפה עם חברת בשנפט.
ביולי 2012 אארופלוט חזרה להוות לספונסר הקבוצה.
ביוני 2013 חברת רוס-סטי חתמה על חוזה ספונסר על סך 130 מיליון דולרים.
ב־2021 איירופלוט העבירה 200 מיליון רובל, בעוד חברת רוססטי העבירה 71 מיליון רובל רוסי.
ב-2022 נפגעה קשות מהסנקציות הכלכליות שהוטלו על בנק VEB, בעלי הקבוצה, בעקבות הפלישה הרוסית לאוקראינה.
גביע החורף של ליגת העל הרוסית בכדורגל (1): 2026
צנתור לב או צנתור כלי דם כליליים הוא הליך קרדיולוגי פולשני נפוץ המשמש לאבחון ולטיפול בבעיות כלי דם לבביים (כליליים).
מטרת הצנתור האבחנתי היא למצוא ולמפות את התהליך הטרשתי, והצנתור הטיפולי משמש גם לפתיחת חסימה בכלי הדם הכליליים.
אנשים רבים סובלים מתסמונת כלילית חדה העלולה לגרום להתקף לב.
אחת הדרכים לאבחן חסימות בעורקים הכליליים או לטפל בחסימה ובהיצרות עורקי הלב היא צנתור לב.
קיימות מספר אינדיקציות לצורך ביצוע צנתור לבבי, ובהן הבאות:
כאשר מטופל סובל מאנגינה פקטוריס כרונית המתבטאת בתעוקת חזה שאיננה מוקלת על ידי תרופות, והמועמד באמצעות הצנתור לרה-וסקולריזציה (פתיחת העורק החסום).
מטופלים המציגים סימפטומים קליניים מטרידים שקשה לאבחן אותם באמצעות אק"ג או אמצעים אחרים.
מטופלים הסובלים מאנגינה פקטוריס ידועה ואשר עברו cardiac arrest.
מטופלים הסובלים מאנגינה פקטוריס ידועה עם סימנים קליניים או מעבדתיים לבעיה בתפקוד חדרי הלב.
מטופלים הסובלים מאנגינה פקטוריס ידועה עם ממצא מבדיקה הדמייתית כגון CT לב (צנתור וירטואלי) או מיפוי לב.
מטופלים הנמצאים בסיכון גבוה לאירועים קורונריים כפי שנמצאו בהדמיה (עדות לאיסכמיה חריפה באק"ג למשל), ללא קשר לקיומם של סימפטומים.
מטופלים אשר חוזרים ומגיעים לאשפוז עם תלונות החשודות לתסמונת כלילית חדה
בנבדק נעשה דיקור של עורק גדול (עורק החישור (Radial Artery) או עורק הירך (Femoral artery)) ודרכו מוכנס צנתר זעיר בקוטר של כ-2 מילימטר תוך הזרקה של חומר ניגוד (בדרך כלל יוד) ושיקוף רנטגן.
המצנתר מכוון את הצנתר אל כלי הדם הכליליים המבוקשים.
הזרקתו של חומר הניגוד לתוך כלי הדם מאפשרת לאמוד את קוטרם ואת היקף ההיצרויות שבהם.
היצרויות של עד 50% לרוב אינן בעלות משמעות קלינית, אך כאשר ההיצרות גדולה יותר היא בעלת משמעות ויש לטפל בה.
הצנתור מבוצע לעיתים בהכרה מלאה תחת הרדמה מקומית באזור החדרת הצנתר, אך פעמים רבות תחת טשטוש.
צנתור יכול להיות אבחנתי בלבד (70% מהמקרים) או אבחנתי וטיפולי (30% מהמקרים) כאשר מבוצעת פתיחה של כלי דם חסום.
צנתור אבחנתי (הקרוי בספרות המקצועית "אנגיוגרפיה כלילית") נמשך בין עשר דקות למחצית השעה, וצנתור טיפולי עשוי להאריך את התהליך בשעה נוספת.
לאחר צנתור טיפולי עובר המצונתר להשגחה של מספר שעות עד לסגירת הנקב בכלי הדם שדרכו הוכנס הצנתר.
לאחר ההשגחה הוא משוחרר לביתו.
במקרים שבהם נמצאים במהלך הצנתור ממצאים המצריכים התערבות כירורגית, נשלחים המטופלים לניתוח מעקפים.
לרוב, מטרתו של צנתור טיפולי היא פתיחת חסימה בכלי הדם, כלומר פתיחה של היצרות בעורק כלילי.
פעולה זו מתבצעת באמצעות השחלת בלון דרך האזור שהוצר כתוצאה מטרשת העורקים וניפוחו על מנת שירחיב את כלי הדם המטופל.
פעמים רבות מניחים על גבי הבלון תומכן (Stent, סטנט) אשר עוזר לשמור את כלי הדם פתוח.
קיימת תעשייה שלמה סביב פיתוחי תומכנים שונים.
למשל, ישנם סוגי תומכנים המצופים תרופה (Drug Eluting Stents) אשר תורמת אף היא לשמירה על כלי הדם פתוחים.
תומכנים אלו ואחרים יקרים יותר מתומכן פשוט.
השימוש בתומכנים אלו עורר ויכוח ציבורי גדול בשל דרישת בתי החולים להתחייבות כספית של החולים בעודם שוכבים על שולחן הצנתורים, כתנאי לשימוש בתומכן מצופה תרופה.
בצנתור משתמשים בקטטר שמוחדר לכלי הדם לצורך אבחון או טיפול.
את צנתור הלב הראשון באדם ביצע הרופא הגרמני ורנר פורסמן ב-1929, בהחדירו צינור דרך זרועו שלו.
על אף ההישג, לא זכה פורסמן להעמיק במחקר.
התקדמות שיטתית בפיתוח צנתורים הושגה בשנות הארבעים בארצות הברית, בהובלת דיקינסון וו.
קורנאן, ריצ'רדס ופורסמן חלקו את פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה בשנת 1956 על פיתוח צנתור הלב.
דימום מקומי וסיבוכי מקום הדקירה (אנוריזמה)
פגיעה בכליות (תופעת לוואי של חומר הניגוד שמוזרק)
תגובה אלרגית ליוד שנמצא בחומר הניגוד
בישראל נאמד מספרם של החולים הנזקקים לצנתור טיפולי לפתיחת העורק החסום בכ-20,000 חולים בשנה.
30,000 חולים נוספים עוברים כל שנה צנתורים אבחוניים בלב, או צנתורים אבחוניים וטיפוליים בעורקים נוספים, כמו בעורקים המובילים דם למוח, לכליות, לבטן ולגפיים התחתונות.
לאחר ניתוח לב או צנתור המנותח רשאי לקבל חופשה של שלושה ימים עד שבוע בבית החלמה שבהסכם עם קופת החולים בה חבר המנותח.
צנתר או קתטר הוא צינור חלול וגמיש בעל קוטר משתנה ונקבע על פי מד בירמינגהאם, המוחדר לתוך חלק בגוף לשם איבחון או ביצוע הליך רפואי באותו מיקום.
ניתן להחדיר צנתר לגוף בדרכים שונות:
דרך רשת כלי הדם, לאחר שהוכנס דרך דופן הגוף לכלי דם הקרוב אל העור (למשל לעורק במפשעה).
דרך פתח טבעי בגוף, כמו השופכה
דרך חתך שנעשה ברקמות – למשל כדי להחדיר צנתר לאחד מחללי הגוף, כמו חלל בית החזה, חלל הבטן או שלפוחית השתן
הכנסת צנתר דרך חתך ניתוחי בגוף.
קיימים הליכים רפואיים רבים הנעשים באמצעות צנתר.
הכנסת צנתר דרך חתך ניתוחי, בדרך כלל כדי לנקז נוזלים מאתר הניתוח גם לאחר שהניתוח הסתיים והחתך נתפר (למעט הקטע שהצנתר הוכנס דרכו)
החדרת צנתר לחלל בית החזה לשם ניקוז נוזלים או אוויר
החדרת צנתר לכבד דרך כלי הדם לשם הזרקת תרופות ממוקדת
הכנסת צנתר לשלפוחית השתן דרך השופכה כדי לנקזה
החדרת צנתר למוח דרך הגולגולת כדי לנקז נוזלים ממנו, או החדרת צנתר לכלי הדם במוח כדי לאבחן חסימות בהם ולפתוח אותם
צנתור לב, שבו מחדירים צנתר לעורקי הלב במטרה לאבחן חסימות בהם ולטפל בהן.
צנתר בלון הוא צנתר גמיש שלקצהו מחובר בלון מתנפח.
צנתר זה משמש בעיקר בצנתור טיפולי, למשל לפתיחת חסימות והיצרויות בעורקים ההיקפיים, ומבוצע לאחר צנתור אבחנתי לקביעת מבנה כלי הדם וחומרת הבעיה.
בעת החדרת הצנתר הבלון בקצהו לא מנופח, וניפוח הבלון נעשה כאשר הצנתר מגיע למקום הרצוי.
לאחר הפעולה, מרוקנים את הבלון שוב ומוציאים את הצנתר.
קיים גם צנתר בלון כפול המשמש, למשל, להשראת לידה.
המילה "צנתר" מופיעה פעם יחידה בתנ"ך במשמעות של צינור המוליך שמן למנורה.
ניתן למצוא עדויות לצנתרים לניקוז שלפוחית השתן כבר בטקסטים היסטוריים מיוון, אסיה וסוריה הקדומות, החל מ-3,000 שנה לפני הספירה.
הסינים הקדמונים השתמשו בגבעולי בצל, הסורים השתמשו בקני עץ, והרומים, ההינדו והיוונים הקדמונים השתמשו בצינורות עץ או מתכות יקרות.
צנתרי מתכת מעוצבים בצורה אלסטית החלו להתפתח במאה ה-11 לספירה, בדרך כלל מכסף בשל היותו רך יחסית ותכונותיו האנטיספטיות.
רבים מציינים את בנג'מין פרנקלין כממציא הצנתר הגמיש הראשון, עבור אחיו שסבל מאבנים בכליות, במאה ה-18. עם זאת, על פי הערת שוליים במכתבו ייתכן שהצנתר הומצא כבר בשנת 1720 על ידי Francesco Roncelli-Pardino.
צנתרי גומי פותחו במאה ה-18, אך בתחילה לא היו מוצלחים.
בשנת 1844 פותח צנתר גומי מגופר, שהיה חזק ועמיד יותר, ואיפשר ייצור המוני.
בשנת 1935 פותח לראשונה צנתר בלון מגומי לטקס על ידי האורולוג Frederic E.B.
Foley, והוא קרוי על שמו "צנתר פולי".
הצנתר הסטרילי לצנתור עצמי הוצג לראשונה בשנת 1971 על ידי האורולוג Jack Lapides.
ישנם צנתרים מחומרים שונים (כגון ניילון, פוליאוריתן ועוד), אך החומר הנפוץ ביותר הוא סיליקון.
צסק"א מוסקבה היא קבוצת הכדורסל לגברים של מועדון צסק"א (מועדון הספורט המרכזי של הצבא) מהעיר מוסקבה, רוסיה.
המועדון משחק בליגה המאוחדת של VTB.
הקבוצה גם העפילה לפיינל פור (חצי גמר וגמר) היורוליג בשנים 1996, 2001 (סופרוליג), 2003–2010 ובשנים 2012–2021 והיא נחשבת לאחת מקבוצות הכדורסל הטובות ביבשת, כאשר החל מעונת 2012 העפילה לכל שלבי הפיינל פור ובעונת 2020/2021 הפכה לקבוצה האירופית הראשונה שהעפילה 20 פעמים לפיינל פור היורוליג.
הקבוצה הוקמה לראשונה בשנת 1923 כחטיבת הכדורסל של הצבא האדום, בשנת 1928 הפכה לצדק"א (הבית המרכזי של הצבא האדום).
בשנת 1945 זכתה באליפות הראשונה שלה.
בשנת 1960 שינתה שמה לצסק"א (מועדון הספורט המרכזי של הצבא) וזכתה באליפות השנייה שלה.
החל מאותה עונה חלה היחלשות ביכולת הקבוצה, והיא באה לידי ביטוי באובדן שתי אליפויות רוסיה בשנים 2001 ו-2002 בהן סיימה הקבוצה את הליגה במקומות הרביעי והחמישי בלבד.
על הקווים עמד המאמן ואלרי טיחוננקו.
ב-2002 נשיא הקבוצה אלכסנדר גומלסקי מינה את סרגיי קושצ'נקו למאמן ובעונת 2003 הקבוצה זכתה באליפות המדינה והעפילה לפיינל-פור היורוליג אך הודחה בחצי הגמר על ידי ברצלונה.
באמצע שנות ה-2000 החל כסף רב לזרום לספורט הרוסי, ובין המרוויחות מכך הייתה צסק"א, אשר התחזקה באופן משמעותי.
מנהלה של אוראל גרייט, שזכתה בשתי האליפויות על חשבונה של צסק"א, הוחתם על ידי צסק"א בשנת 2002 במטרה להחזירה לפסגת הכדורסל האירופי.
הקבוצה הגדילה משמעותית את תקציבה והחלה לרכוש שחקנים זרים חזקים, ביניהם האמריקאי, ג'יי.אר.
הולדן שלאחר הגיעו קיבל אזרחות מקומית ואף שיחק בנבחרת רוסיה, תיאודורוס פאפאלוקאס הרכז היווני, וסנטר מכבי תל אביב בעבר ויקטור אלכסנדר.
בשנים 2002–2011 צסק"א זכתה בתשע אליפויות רצופות, ארבעה גביעי רוסיה ושתי אליפויות אירופה.
המאמן שמונה להחזיר לצסק"א את ההגמוניה בכדורסל הרוסי היה דושאן איבקוביץ' עטור התארים, שמונה בקיץ 2002. הקבוצה זכתה מחדש באליפות רוסיה, חזרה לצמרת הכדורסל האירופי והעפילה לחצי גמר היורוליג, שם הפסידה למארחת ולזוכה ברצלונה.
שנה לאחר מכן הקבוצה זכתה שוב באליפות המקומית והפסידה בחצי גמר הפיינל פור האירופי למארחת והזוכה, הפעם מכבי תל אביב.
בשנת 2005 סיימה צסק"א את העונה הרגילה של היורוליג עם המאזן הטוב ביותר - הפסד אחד בלבד, והעפילה לפיינל פור שנערך במוסקבה.
למרבה ההפתעה, צסק"א הפסידה בחצי הגמר לטאו ויטוריה הספרדית וסיימה במקום הרביעי בטורניר.
כתוצאה מכך דושאן איבקוביץ' פוטר ואטורה מסינה האיטלקי מונה להחליפו.
בין השחקנים שהובאו לקבוצה: הפורוורד מתיאז' סמודיש הסלובני, הגארדים טראג'ן לנגדון ודייוויד ואנטרפול, ותומאס ואן דן שפיגל הסנטר הבלגי.
בשנותיו של מסינה בקבוצה כמאמן הייתה צסק"א לאחת הקבוצות הדומיננטיות ביבשת האירופית והגיעה בכל אחת מארבע שנותיו לגמר היורוליג.
כבר בעונה הראשונה הדהימה צסק"א את הכדורסל האירופי במשחק גמר היורוליג של 2006 בו גברה צסק"א על מכבי תל אביב בתוצאה 69–73, לאחר שנים בהן הייתה מכבי לקבוצה החזקה ביבשת.
לצסק"א הייתה זו הזכייה החמישית בגביע אירופה.
בשנת 2007 הדיחה צסק"א את מכבי בשלב רבע הגמר בדרכה לגמר הפיינל פור, שבו הפסידה לפנאתינייקוס מארחת הפיינל פור באתונה 93-91. ב-2008 זכתה בגביע אירופה השישי, כאשר גברה על מכבי תל אביב בתוצאה 77–91.
בשנת 2010 אימן את הקבוצה המאמן ממונטנגרו דושקו ווישביץ', שאימן את פרטיזן בלגרד בשנת 2009 ובנובמבר הוא פוטר לאחר סדרת כישלונות ביורוליג.
בשנת 2010 הודחה צסק"א מהיורוליג בשלב הבתים ולא העפילה לשלב 16 הקבוצות הטובות ביותר, לראשונה מזה תשע שנים.
למרות הכישלון בזירה האירופית, הקבוצה העפילה לגמר הפלייאוף של הליגה הרוסית בעונת 2011, גברה על יריבתה העירונית חימקי מוסקבה 1-3 בסדרת הגמר וזכתה באליפות התשיעית ברציפות.
בעונת 2012 העמידה הקבוצה סגל מרשים וחזק, ואף החזירה לשורותיה את אנדריי קירילנקו שנחשב לאחד משחקני הכדורסל הטובים בעולם.
הקבוצה הראתה דומיננטיות מוחלטת בכדורסל האירופי, אך כשלה ברגע האמת בגמר היורוליג הסנסציוני בו הפסידה לאולימפאקוס פיראוס.
על אף הכישלון בזירה האירופית, המשיכה הקבוצה לזכייה באליפות ובגביע הרוסי.
בקיץ 2012 שב אטורה מסינה לעמדת המאמן לקדנציה שנייה.
בעונת 2014/15 מונה היווני דמטריוס איטודוס למאמן הקבוצה, ובאותה עונה הקבוצה העפילה לפיינל-פור היורוליג והודחה על ידי אולימפיאקוס וסיימה לבסוף במקום השלישי לאחר שגברה על פנרבחצ'ה במשחק על המקום השלישי.
צסק"א המשיכה לשמור על הדומיננטיות שלה בכדורסל הרוסי וזכתה שוב באליפות אחרי שזכתה באליפות ליגת VTB.
בעונת 2015/16 זכתה בגביע יורוליג שביעי בתולדותיה, כאשר גברה בגמר על פנרבחצ'ה אולקר הטורקית לאחר הארכה 101-96. היא זכתה גם בפעם השביעית באליפות הליגה המאוחדת של VTB.
בעונת 2016/2017 העפילה לפיינל פור היורוליג אך הודחה בחצי הגמר על ידי אולימפיאקוס ובאותה עונה זכתה באליפות הרוסית בפעם ה-15 ברציפות ובאליפות הליגה המאוחדת של VTB בפעם השמינית ברציפות.
בעונת 2017/2018 העפילה לפיינל פור היורוליג אך שוב הודחה בחצי הגמר, הפעם על ידי ריאל מדריד.
היא חזרה לפיינל פור היורוליג גם בעונת 2018/2019 ונקמה בספרדים אחרי שהדיחה אותם בשלב חצי גמר ובגמר גברה על אפס פילזן בדרך לזכייה שמינית ביורוליג.
בעונת 2018/19 זכתה בגביע יורוליג שמיני בתולדותיה.
היא זכתה גם בפעם העשירית באליפות הליגה המאוחדת של VTB.
בעונת 2019/2020 הן היורוליג והן אליפות הליגה המאוחדת של VTB הושעו ולבסוף לא הושלמו ולא הוכתרה כל אלופה, בעקבות התפרצות מגפת הקורונה.
עם זאת, שמרה על הבכורה בליגה הרוסית וזכתה בפעם ה-11 ב.
בעונת 2021/2022 הקבוצה הגיעה למאזן של 5 הפסדים רצופים בכל המסגרות, במה שהיה למאזן השלילי ביותר מאז עונת 2000/2001. בהמשך העונה הוחלט להוריד אותה מהיורוליג בעקבות הפלישה הרוסית לאוקראינה שגרמה גם לעזיבת השחקנים הזרים את רוסיה.
היא גם נכשלה לשמור על היתרון בסדרת גמר ליגת VTB מול זניט ולראשונה מזה 19 שנה לא זכתה בתואר האליפות.
צסק"א התאוששה בעונת 2022/2023 כאשר הגיעה למאזן של 23 ניצחונות רצופים בעונה הסדירה והתמקמה בראשות טבלת ליגת VTB, אך הודחה כבר בחצי גמר פלייאוף הליגה ושוב לא הצליחה לזכות באליפות.
בעונת 2023/2024, אומנם סיימה במקום המבטיח לה העפלה לפלייאוף, אך גם צברה בעונה הסדירה מאזן עגום של ארבעה הפסדים רצופים, לראשונה מאז 2008. בכל זאת הצליחה לחזור ולזכות באליפות הליגה אחרי בצורת של שנתיים.
היכל הספורט האוניברסלי של צסק"א על שם אלכסנדר גומלסקי הויהא מבנה ספורט רב-תכליתי במוסקבה שנבנה כדי לארח את משחקי הכדורסל של אולימפיאדת מוסקבה (1980) ושימש כאולם הבית של מועדון הכדורסל צסק"א מוסקבה משנת 1979 עד 2021, עת הוחלט להרסו.
היכל הספורט מגה ספורט (Дворец спорта "Мегаспорт") הוא היכל ספורט רב-תכליתי בשדה חודינקה שבמוסקבה והוא בעל תכולה של 13,926 מושבים.
החל משנת 2015 משמש את צסק"א באירוח משחקים בינלאומיים והיא מארחת בו את כל משחקי היורוליג בעוד היכל הספורט האוניברסלי של צסק"א ממשיך לשמש כאולמה הביתי במשחקי ליגת VTB אף שצסק"א אירחה חלק ממשחקי הליגה שלה גם בהיכל מגה-ספורט בעונת 2016.
בנייתו הושלמה בדצמבר 2006 ומשמש גם למשחקי הוקי קרח, תחרויות החלקה על הקרח וכדורעף.
נשיא ומנכ"ל הקבוצה אנדריי ואטוטין מנהל ספורטיבי אנדריי שצ'פאנקוב בעלי הקבוצה נורילסקי ניקל
היריבות עם חימקי ודינמו מוסקבה
בישראל זכורים בעיקר שני משחקיה של צסק"א מוסקבה נגד מכבי תל אביב, בשנת 1977 ובשנת 2014. המשחק הראשון היה בשלב בית חצי הגמר של גביע אירופה לאלופות בעיר וירטון שבבלגיה, בין מכבי תל אביב שנחשבה באותו זמן לקבוצה קטנה וצסק"א, אחת הקבוצות המובילות באירופה שייצגה את עוצמת המעצמה הסובייטית.
מאחר שבאותו זמן לא היו יחסים דיפלומטיים בין ישראל לברית המועצות, צסק"א סרבה לארח את מכבי במוסקבה ולהתארח בישראל.
על אי בואה לארץ נפסק לה הפסד טכני, ואת מכבי היא אירחה בעיירה הבלגית.
למרבה ההפתעה מכבי תל אביב ניצחה את צסק"א 79–91 בדרך לזכייה בסוף העונה בתואר אירופי ראשון, והאוהדים הצהובים בווירטון החלו לשיר "הו הא, מה קרה, צסק"א אכלה אותה".
מאז היו צסק"א מוסקבה ומכבי תל אביב יריבות מושבעות וכל המפגשים ביניהן מלווים באמוציות גבוהות מאוד והעלאת זכרונות מהמשחקים הגדולים.
במקרה השני, בשנת 2014, פגשה מכבי את צסק"א בחצי גמר פיינל פור היורוליג שהתקיים במילאנו.
צסק"א, שבשורותיה שיחקו כוכבי כדורסל אירופאי כמו מילוש תאודוסיץ', סאשה קאון וסוני וימס (שלימים הפך לשחקנה של מכבי תל אביב) הייתה הפייבוריטית הברורה לניצחון במשחק וגם הובילה בו ברוב שלביו.
כשנותרו 19 שניות לסיום המשחק, צסק"א הובילה ב-4 נקודות (63-67), אך שלשה מהירה של דייוויד בלו, ואיבוד כדור שלומיאלי של ויקטור חריאפה (שחקנה של צסק"א) לטובת דייוויד בלו, הובילו את מכבי לסל ניצחון של טייריס רייס שקבע את תוצאת המשחק, 67-68 לטובתה של מכבי, ואת המונח "נס מילאנו השני".
בהמשך, מכבי ניצחה את ריאל מדריד במשחק הגמר והייתה לאלופת היורוליג.
מסוף שנות ה-70 ועד אמצע שנות ה-2000 הייתה מכבי עדיפה לרוב על-פני צסק"א, שנפגעה גם מקריסת ברית המועצות.
מאז 2005 הקבוצה התחזקה מאוד, בשני גמרי היורוליג שצסק"א זכתה בהם ב-2006 וב-2008, היא גברה בגמר על מכבי תל אביב.
ב-12 בינואר 2019 ניצחה מכבי תל אביב את צסק"א מוסקבה 93-76 בניצחון חוץ ראשון מאז 2004. ב-12 בדצמבר 2019 ניצחה מכבי תל אביב את צסק"א מוסקבה בהיכל מנורה מבטחים 80:90 לראשונה מאז 2009.
להצגת טבלת ההישגים, לחצו על "הצגה" בצד שמאלעונהמאמןליגהגביע/
ליגת צפון אירופה בכדורסל (1): 2000
מועדון הכדורגל צסק"א פאמיר דושנבה הוא מועדון כדורגל בטג'יקיסטן שהוקם כמועדון ספורט צבאי.
המועדון ממוקם בעיר הבירה דושנבה והוא זכה לאחד התארים המכובדים בכדורגל הטג'יקי אי פעם - הקבוצה שיחקה שלוש עונות בליגת העל הסובייטית, בין העונות 1989 ו-1991 והייתה הקבוצה היחידה מטג'יקיסטן ששיחקה בליגה הסובייטית הבכירה בעת שטג'יקיסטן הייתה חלק מברית המועצות.
עם התפרקות ברית המועצות ועצמאות טג'יקיסטן הייתה פאמיר דושנבה אחת הקבוצות המובילות במדינה אך עם השנים נחלשה.
הקבוצה הופיעה לראשונה במפעלים האסייתים בעונת 1997, אז הפסידה בסיבוב הראשון של ליגת האלופות האסיאתית למדינות מערב אסיה לקבוצת נפטצ'י פרגונה מאוזבקיסטן.
הקבוצה נשלטה בעיקר על ידי הצבא, כמו שכנתה בדושנבה – צסק"א דושנבה .
אליפות ליגת המשנה הסובייטית: 1988
צסיס (בלטבית: Cēsis; באסטונית: Võnnu; בגרמנית: Wenden) היא עיר בלטביה הממוקמת בחלק הצפוני של מרכז וידזמה.
צסיס נמצאת על עמק הנהר גאויה, והיא בנויה על סדרה של רכסים מעל הנהר המשקיף אל היער הכחול.
החלק הוותיק ביותר של צסיס היא המצודה על גבעת "רייקסטו", טירה מבוצרת מעץ שנבנתה על ידי שבט המכונה "ונדס".
הצלבנים הגרמנים הידועים כאחים של הליבונים החלו את הבנייה של טירת צסיס ליד הגבעה ב-1209. כאשר הטירה הורחבה, היא שימשה כמעון עבור יחידת המסדר הליבוני.
בשנת 1577 החיילים הרסו את הטירה כדי למנוע ממנה ליפול לידיו של איוואן הרביעי.
בשנת 1598 העיר שולבה באיחוד הפולני-ליטאי.
בשנת 1620 צסיס נכבשה על ידי שוודיה.
היא נבנתה מחדש לאחר מכן, אולם היא נהרסה שוב בשנת 1703 במהלך המלחמה הצפונית הגדולה על ידי הצבא הרוסי.
כאשר ב-1777 הטירה הועברה לידי הרוזן סיברס, היה המקום בית המגורים החדש שלו.
מאז 1949, מוזיאון ההיסטוריה של צסיס קיבל לידיו את הטירה.
החצר הקדמית של הטירה מוקפת על ידי אסם.
לצד האסם יש את מבשלת השיכר העתיקה ביותר בלטביה, "darītava Cēsu alus", אשר נבנתה בשנת 1878 במהלך השנים האחרונות של הרוזן סיברס, אך מקור התאריך לא ברור לחלוטין ויש המשייכים אותו לתקופה של המסדר הליבוני.
בהמשך משתרע פארק של הטירה, אשר נבנה בשנת 1812. הפארק כולל את "המאפיין הרומנטי של פעם", עם שבילים, צמחים אקזוטיים, ומי האגם המשקפים את הטירה.
התכנון של העיר נעשה במחצית השנייה של המאה ה-13. השוק והכנסייה היו במרכז העיר, ומרכז הדיור העירוני היה הטירה עם שלושה מגדלים מבוצרים.
העיר הייתה גם מוקפת חומת אבן דולומיט עם שמונה מגדלים וחמישה שערים.
בניינים מימי הביניים בעיר כוללים את כנסיית יוחנן הקדוש (נבנתה 1281–1284) וחורבות הטירה.
בנוסף, רשתות הכביש העתיק מקשרים את הבניינים ששרדו מימי הביניים, אם כי בניינים רבים נהרסו (האחרון נהרס בשנת 1748).
במחצית השנייה של המאה ה-19, התחברה העיר לכביש פסקוב (1868) ולקו הרכבת עם הבירה ריגה (1889) אשר האיצה את פיתוח העיר.
קרב צסיס ביוני 1919 כאשר כוחות אסטוניה ולטביה ניצחו את הגרמנים היה אחד הקרבות המכריעים במלחמת העצמאות של לטביה.
מועדון ההוקי קרח המקצועני צסק"א מוסקבה (רוסית: Профессиональный хоккейный клуб ЦСКА Москва) היא קבוצת הוקי קרח רוסית ממוסקבה, הנחשבת לקבוצת ההוקי המצליחה ביותר בתולדות אירופה.
הקבוצה הוקמה ב־22 בדצמבר 1946 ומתמודדת בליגת KHL.
היא זכתה ב-32 אליפויות ברית המועצות ונחשבה לקבוצה הטובה ביותר בהוקי קרח הבינלאומי לאורך שנים רבות.
לאחר פירוק ברית המועצות התקשתה הקבוצה בליגת ה-KHL וזכתה באליפות הראשונה שלה רק בעונת 2018/19, לאחר שהפסידה בגמר גביע גגארין פעמיים (2016, 2018).
בשנת 2020 פורטל HockeyArchives.info דירג את הקבוצה בתור הקבוצה הטובה ביותר באירופה, כשבעבר הוכתרה ככזו בשנים 2015–2016.
הקבוצה יונקת את שורשיה מחברת מועדון מחליקי הקרח של מוסקבה (Московский клуб лыжников, МКЛ).
ביוני 1901 הקבוצה אורגנה מחדש כחלק מחברת OLLS (חברת חובבי ספורט ההחלקה; «Общества любителей лыжного спорта», ОЛЛС).
באפריל 1923 החברה הפכה לחברת OPPV, חוג הספורט הצבאי האופטי (опытно-показательная военно-спортивная площадка ВСЕОБУЧА, ОППВ) שהיה למועדון הספורט של הצבא האדום.
בשנת 1928 הוקמה אגודת צדק"א.
בשנת 1946 (במה שנחשב רשמית לשנת ההקמה של הקבוצה) אורגנה קבוצת ההוקי קרח שנקראה בשם צדק"א (ЦСКА, Центральный дом Красной Армии; הבית המרכזי של הצבא האדום).
בשנת 1951 הקבוצה שינתה את שמה לצדס"א (ЦДСА, Центральный дом Советской Армии, הבית המרכזי של הצבא הסובייטי), ובשנת 1954 שינתה הקבוצה את שמה לצס"ק מ"ו (ЦСК МО, Центральный спортивный клуб Министерства обороны, מועדון הספורט המרכזי של משרד ההגנה).
לבסוף בשנת 1959 הקבוצה שינתה את שמה לשם הנוכחי צסק"א (ЦСКА, Центральный Спортивный Клуб Армии), שמשמעותו "מועדון הספורט המרכזי של הצבא".
בתקופת ברית המועצות הקבוצה זכתה ב-32 אליפויות (מ-46 עונות שהתקיימו), כולל סדרה רצופה של 13 אליפויות.