tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בקיץ שבין השנים 1983–1984 הקימה ברזיל באנטארקטיקה את תחנת המחקר "רב החובל פראז" ("Estação Antártica Comandante Ferraz"), באי המלך ג'ורג'.
החל משנת 1986 מאויש הבסיס באופן קבוע, הן בחורף והן בקיץ.
בנוסף מחזיקה ברזיל בארבעה בסיסי מחקר לזמן שהייה מוגבל באיי שטלנד הדרומיים.
בבסיס המחקר "רב החובל פראז" ובארבעת הבסיסים הקטנים יותר נערכים מחקרים מדעיים מטעם אוניברסיטאות ומכונים בברזיל, במגוון תחומים, ביניהם: מדעי החיים, מדעי האטמוספירה, מטאורולוגיה, גאופיזיקה של כדור הארץ המוצק, גאולוגיה יבשתית וימית, אוקיינוגרפיה, אסטרופיזיקה, גאומגנטיזם וגאופיזיקה גרעינית.
בין נושאי המחקר נושאים כמו - "השפעות שינויי הסביבה הגלובליים על אנטארקטיקה והשלכותיהן על האמריקות, ובכלל זה יער האמזונס".
בנוסף, בבסיס הברזילאי אומתו העלייה בטמפרטורות הגלובליות, אפקט החממה, הרחבתו של החור באוזון ועליית מפלס פני האוקיינוסים.
בנוסף, נערכות באופן מתמיד מדידות שבהן מתקבלות דגימות אירוסולים, הנובעים מהזיהום הנגרם בעיקר בידי מדינות ההמיספירה הצפונית.
כל השינויים שנמדדו בתחנה האנטארקטית הברזילאית מצביעים בבירור על האינטראקציה בין מערכות האקלים של חצי הכדור הצפוני ושל חצי הכדור הדרומי, והשלכותיה על השינויים הגלובליים.
חיל הים הברזילאי עורך באופן קבוע סקרים קרטוגרפיים באזור שבין הקצה הדרומי של דרום אמריקה לאנטארקטיקה, לשם עריכה ועדכון של טבלאות ותרשימי השיט.
כמו כן, ערכה חברת הנפט הברזילאית פטרוברז סקרים סייסמולוגיים ימיים באזור.
בחורף מאייש את בסיס "רב החובל פראז" צוות של 48 מדענים, טכנאים ועובדי מנהלה, ובקיץ מתוגבר הצוות ל-100 איש.
על תפעולו המנהלתי של הבסיס אמון חיל הים הברזילאי, המפעיל ספינה למחקרים אוקיינוגרפיים (המכונה "ספינה לתמיכה אוקיינוגרפית ארי רונז'ל" (Ary Rongel)"), המותאמת לשיט במימי הקוטב הדרומי.
בנוסף, מפעיל חיל האוויר הברזילאי כל שנה 7 טיסות של מטוסי הרקולס, המובילים ציוד, חומרי גלם וכח אדם, הן בקיץ והן בחורף.
במהלך שרפה שהתרחשה בשנת 2012 המתקנים נהרסו.
ברזיל פועלת לחידוש המתקן ועבודות במקום צפויות להסתיים בשנת 2018.
"אנטארקטיקה" הוא שיר עברי שחיברה הפזמונאית חנה גולדברג והלחינה וביצעה קורין אלאל, והוא ידוע בעיקר בזכות שורת הפתיחה שלו: "אין סוסים שמדברים עברית", שאף הפכה לשמו של ספר מאת חנה גולדברג, על הסיפורים מאחורי שיריה.
השיר הוא שיר הנושא של האלבום אנטארקטיקה, שהפיקה יהודית רביץ, ושנאמר עליו ש"הקפיץ את קורין אלאל ללב המיינסטרים".
השיר נכתב במקור עבור הזמרת חני יופה, אך זו הכריזה שמדובר בשיר "ממש גרוע" וציינה שאין לה כוונה לשיר על סוסים.
במקומו כתבה גולדברג ליופה את השיר "טאקו" והעבירה את השיר "אנטארקטיקה" לאלאל.
חנה גולדברג סיפרה שהשיר נכתב בעקבות אהבה שדעכה:
בשנת 1994 עשה קופיקו (גני תמיר) גרסת כיסוי במסגרת הסדרה קופיקו בפרק "מעשה בשואב אבק" (עונה 1 פרק 3).
אנטה גרודנר הייתה זמרת יהודייה אוקראינית ושחקנית.
הייתה בתו של סנדלר בקרמנצ'וג, אוקראינה.
היא פגשה ונישאה לישראל גרודנר בסביבות 1870 כאשר הוא עבר דרך קרמנצ'וג במהלך נדודיו כחבר צעיר בבראָדער זינגער.
בעלה גויס על ידי אברהם גולדפדן כשחקן הבימה המקצועני הראשון ביידיש.
בתחילה היה תיאטרון יידיש עניין לגברים בלבד.
מחסום המגדר נשבר על ידי שרה סגל בת העשרה שהתפרסמה מאוחר יותר בשם סופי קרפ.
עם זאת אנטה גרודנר הייתה הראשונה ששיחקה תפקידים ראשיים ביידיש.
יעקב אדלר כתב שהיא הייתה "שחקנית בעלת שבע דרגות של קסם" ושקולה היה "לא חזק אבל מלודי ; קול עם דמעות בתוכו.
תמיד היה משהו עצוב מתוק בשירתה.
אפילו השירים השמחים קרעו את לבך".
אנטה גרודנר השתתפה ברבים מנדודיו של בעלה באירופה, אם כי לא בכולם, עד מותו בשנת 1887.
אנטרקטוזאוריים (שם מדעי: Antarctosauridae שפירושו "לטאות דרומיות") היא משפחה של דינוזאורים זאורופודים מהענף טיטאנוזאוריה שחיו בתור הקרטיקון.
האנטרקטוזאוריים הייתה משפחה של דינוזאורים גדולים, מגוונים ונפוצים.
מאובנים שלהם נמצאו באמריקה הדרומית, אמריקה הצפונית, סין, מונגוליה והודו.
רוב בני המשפחה היו דינוזאורים גדולים מאוד בעלי צווארים ארוכים.
הם היו צמחוניים והלכו על כל 4 רגליהם.
המשפחה כוללת את הסוגים הבאים שעל שיוכם של חלקם אליה יש מחלוקת מדעית:
ארגנטינוזאורוס (Argentinosaurus; בעבר סווג במשפחה טיטנוזאוריים שבוטלה)
אנטה טומיץ' (בקרואטית: Ante Tomić; נולד ב-17 בפברואר 1987 בדוברובניק, קרואטיה, יוגוסלביה) הוא כדורסלן קרואטי שמשחק בעמדת הסנטר בנבחרת קרואטיה ובחובנטוד בדאלונה.
טומיץ' החל לשחק כדורסל בעיר הולדתו, דוברובניק וב-2004, עת שהיה בן 17, חתם טומיץ' ב-ק.ק.
טומיץ' היה שותף לזכייתה של ק.ק.
זאגרב בגביע קרשימיר צ'וסיץ' ב-2008, ונבחר ל-MVP של הליגה האדריאטית שנה לאחר מכן.
ב-2008 החליט טומיץ' לגשת לדראפט ה-NBA ונבחר בבחירה ה-44 על ידי יוטה ג'אז.
לאחר שנבחר בדראפט, החליט טומיץ' להמשיך בזאגרב עוד עונה ולא להצטרף ליוטה ג'אז כיוון שהרגיש כי יכולתו לא מספיק טובה לליגת ה-NBA.
בינואר 2010, חתם טומיץ' בריאל מדריד לשלוש שנים.
בעונתו הראשונה העמיד טומיץ' ממוצעים של 8 נקודות ו-5.4 ריבאונדים למשחק ב-16 משחקים בעונה הסדירה של הליגה הספרדית, 9.5 נקודות ו-5.9 ריבאונדים למשחק בפלייאוף ו-11 נקודות ו-3.6 ריבאונדים למשחק ביורוליג.
בעונתו השנייה בריאל מדריד קלע טומיץ' 10 נקודות ו-5.4 ריבאונדים למשחק ונבחר לחמישיית העונה של ה-ACB.
בעונת 2011/12, היה שותף טומיץ' לזכייתה של ריאל מדריד בגביע הספרדי, לאחר ניצחון על ברצלונה בגמר.
זו גם הייתה עונתו האחרונה במועדון לאחר שהחליט לא להאריך את חוזהו שנגמר.
ב-5 ביולי 2012 חתם טומיץ' בברצלונה ל-3 שנים עם אופציה לעונה נוספת.
בעונתו הראשונה העמיד ממוצעים של 11.7 נקודות ו-6.5 ריבאונדים למשחק ונבחר לחמישיית העונה ביורוליג ובפעם השנייה לחמישיית העונה של ה-ACB.
בעונת 2013/14, הפך טומיץ' לשחקן הראשון שזוכה בתואר שחקן החודש ביורוליג פעמיים ברציפות ובחודש מאי נבחר בפעם השנייה ברציפות לחמישיית העונה של היורוליג.
בעונה זו היה שותף טומיץ' לעלייתה של ברצלונה לפיינל פור, אך קבוצתו הפסידה 100-62 לריאל מדריד, וסיימה במקום השלישי עם ניצחון 93-78 על צסק"א מוסקבה.
ביולי 2020 עזב טומיץ' את ברצלונה אחרי 8 עונות.לאחר ששוחר מברצלונה, טומיץ' חתם בחובנטוד בדאלונה קבוצתו של שון דאוסון הישראלית.
טומיץ' הוא שחקן מפתח בנבחרת קרואטיה, איתה זכה במדליית הזהב במשחקי הים התיכון של שנת 2009.
אנטה מרקוביץ' (בקרואטית: Ante Marković; 25 בנובמבר 1924 – 28 בנובמבר 2011) היה ראש הממשלה האחרון של הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה, בשנים 1989–1991.
נולד בקונייץ, שהייתה בזמנו חלק מממלכת יוגוסלביה (ממוקמת כיום בבוסניה והרצגובינה).
סיים תואר ראשון במחלקה האלקטרו-טכנית באוניברסיטת זאגרב ב-1954.
ב-1986 הפך לנשיא השביעי של הרפובליקה הסוציאליסטית של קרואטיה, שהייתה חלק מיוגוסלביה.
הוא סיים את תפקידו ב-1988.
ב-1989 הפך לנשיא יוגוסלביה, לאחר התפטרותו של ברנקו מיקוליץ'.
הדבר הביא לציפיות גבוהות של ארצות הברית, שהחשיבה את מרקוביץ' כבן-בריתה ביוגוסלביה.
בסוף אותה שנה מרקוביץ' אכן פרסם תוכנית לרפורמה כלכלית שנועדה לייצב את המטבע ולקדם הפרטה, וכן לפתח סחר חופשי מוגבל.
בעקבות ביצוע התוכנית נבלמה האינפלציה ביוגוסלביה, ורמת החיים עלתה.
לצד זאת, חלה דעיכה במגזר התעשייתי ביוגוסלביה, ומספר חברות ממשלתיות פשטו רגל כשניסו להתחרות בחברות אחרות בתנאי השוק החופשי יחסית שנוצרו; הדבר הביא להתנגדות כלפי מרקוביץ' בקרב יריביו הפוליטיים.
מרקוביץ' היה פופולרי בשל תדמיתו כפוליטיקאי מודרני ומוכוון למדינות המערב, שמעוניין לבצע רפורמות כדי להפוך את יוגוסלביה למדינה מודרנית ודמוקרטית.
בנוסף, הוא נמנע ככל האפשר מהמאבקים הפנימיים בקרב חברי המפלגה הקומוניסטית של יוגוסלביה, או שניסה לשמש כמתווך.
לאחר פירוק המפלגה ב-1990, הוא הקים את מפלגת "איגוד כוחות הרפורמה", שתמכה ברפורמות ביוגוסלביה.
המהלך התקבל במורת רוח על ידי פוליטיקאים רבים, בהם נשיא יוגוסלביה בוריסב ג'וביץ', שטען כי מרקוביץ' פועל כזרוע של ארצות הברית ופוגע בסוציאליזם ובכלכלת המדינה.
ב-1991 פרשו סלובניה וקרואטיה מיוגוסלביה, ובחודשים האחרונים לכהונתו עסק מרקוביץ' בניסיונות לפשר בין הצדדים הפורשים לבין אלו שדרשו את המשך אחדותה של יוגוסלביה.
המאמצים נכשלו, בין השאר בשל התייצבות צבא יוגוסלביה לצידו של סלובודן מילושביץ', נשיא סרביה.
בעקבות זאת הודיע מרקוביץ' על התפטרותו בדצמבר 1991, מעט לאחר פרוץ מלחמות יוגוסלביה.
מרקוביץ' לא היה פעיל ציבורית בשנים שלאחר מכן, אם כי שמו עלה ב-1993 כמועמדו של נשיא קרואטיה הראשון פרניו טוג'מן לראש ממשלת קרואטיה; לבסוף קיבל ניקיקה ולנטיץ' את התפקיד.
בתחילת שנות ה-2000 שימש כיועץ כלכלי לממשלת מקדוניה.
ב-2003 הופיע כעד במשפטו של סלובודן מילושביץ'.
הוא העיד על שאיפותיו של מילושביץ' ליצור את "סרביה הגדולה", ועל הסכם שחתם ב-1991 עם טוג'מן לחלק ביניהם את בוסניה והרצגובינה.
לאחר מכן התראיין לראשונה מזה 12 שנים בשבועון "גלובוס" בזאגרב.
מרקוביץ' מת ב-2011 לאחר מחלה.
אנטה טוני ז'יז'יץ' (בקרואטית: Ante Toni Žižić; נולד ב-4 בינואר 1997) הוא כדורסלן קרואטי המשחק בעמדת הסנטר בקבוצת וירטוס בולוניה מליגת העל האיטלקית ומהיורוליג.
נבחר במקום ה-23 בדראפט ה-NBA בשנת 2016 על ידי קבוצת בוסטון סלטיקס.
ז'יז'יץ' נולד בספליט שבקרואטיה, אחיו הגדול אנדריאה הוא כדורסלן עבר שגם כן שיחק במכבי תל אביב.
בעונת 2012/2013 היה חבר בסגל הקבוצה הבוגרת של מועדון ק.ק ספליט, אך כמעט ולא שותף במשחקי הקבוצה.
עונה לאחר מכן עבר לריבולה קאשטלה מהליגה השנייה.
ב-2014 עבר לק.ק גוריצה עמה שיחק בליגה הקרואטית ורשם ממוצע של 15.7 נקודות ו-8.2 ריבאונדים למשחק.
במקביל שיחק עם ציבונה זאגרב בליגה האדריאטית והשיג ממוצע של 7.4 נקודות ב-15.5 דקות למשחק.
מאפריל 2015 שיחק עם ציבונה גם בליגה המקומית ורשם ממוצע של 14.2 נקודות ו-7.2 ריבאונדים למשחק.
בעונת 2015/2016 שיחק עם ציבונה בכל המסגרות כולל בליגה המקומית, האדריאטית וביורופקאפ.
הוא נבחר לשחקן הצעיר של העונה בליגה האדריאטית לאחר שהשיג ממוצע של 13.4 נקודות ו-8 ריבאונדים למשחק (המצטיין בליגה).
ב-2016 נבחר במקום ה-23 בדראפט ה-NBA על ידי בוסטון סלטיקס.
הוא נשאר עונה נוספת באירופה וחתם בקבוצת דרושפאקה הטורקית.
ב-1 ביולי 2017 חתם ז'יז'יץ' על חוזה בבוסטון סלטיקס.
ב-23 באוגוסט 2017, בטרם שיחק משחק ליגה אחד במדי בוסטון, עבר בטרייד לקליבלנד קאבלירס ביחד עם אייזיאה תומאס וג'יי קראודר, תמורת קיירי אירווינג שעשה את הדרך ההפוכה.
בעונתו הראשונה בקליבלנד העפילה הקבוצה לגמר ה-NBA, בפעם הרביעית ברציפות, אולם הובסה על ידי גולדן סטייט ווריורס (0–4).
לאורך הפלייאוף שותף ב-14 מתוך 22 משחקי הקבוצה, וקלע 13 נקודות בסך הכול.
ב-9 במאי 2022 במהלך משחק נגד הפועל חיפה בהיכל מנורה מבטחים, נפל בעוצמה לרצפה, נפגע בראשו ואיבד את ההכרה.
בבית החולים איכילוב הוא שב להכרה, ועבר סדרת בדיקות CT שיצאו תקינות שבעקבותיהן שוחרר מבית החולים למחרת וחזר לשחק אחרי שבועיים בלבד ב-26 במאי.
ז'יז'יץ' היה חבר בסגל נבחרת קרואטיה עד גיל 16 שסיימה שישית באליפות אירופה שהתקיימה ב-2013 בקייב.
הוא השיג בטורניר 13.9 נקודות ו-12.8 ריבאונדים למשחק והיה מלך הריבאונדים של האליפות.
ב-2014 סיים עם הנבחרת עד גיל 18 במקום השלישי באליפות אירופה שהתקיימה בטורקיה, בטורניר השיג 8.2 נקודות ו-7 ריבאונדים בממוצע למשחק.
ב-2015 זכה עם קרואטיה במדליית כסף באליפות העולם עד גיל 19. הוא השיג באליפות ממוצע של 13 נקודות ו-7 ריבאונדים למשחק.
"אנטארקטיקה" הוא אלבום האולפן השלישי של הזמרת קורין אלאל שיצא בשנת 1989. אלאל הלחינה את כל שירי האלבום, והוא הופק על ידי יהודית רביץ.
האלבום, שהיווה את הפריצה הגדולה של אלאל לתודעה, זכה להצלחה מסחרית גדולה, והגיע תוך שבועיים למעמד של אלבום זהב.
סיבוב ההופעות שבא בעקבות האלבום זכה להצלחה גם הוא.
באלבום זה הפסיקה לשיר עם ר' מתגלגלת שהייתה שרה איתה כמו אמנים רבים בארץ בשנים אלו בשני האלבומים הראשונים ולפני כן, החליטה לעשות זאת שהבינה שהיא לא מחויבת בכך מה שאפשר לה להתמקד ביצירה ולא באיך לשיר אותה.
האלבום כולל שמונה שירים, שנכתבו על ידי חמישה כותבים שונים - חנה גולדברג, מאיר גולדברג, אהוד מנור, ז'אק פרוור ויהונתן גפן.
"אנטארקטיקה", שיר הנושא, הוא גם השיר הפותח את האלבום.
השיר נכתב על ידי חנה גולדברג, לאחר תקופה ארוכה של עבודה משותפת עם אלאל.
השיר ידוע בעיקר בשל שורת הפתיחה של השיר "אין סוסים שמדברים עברית".
השיר דורג במקום התשיעי במצעד הפזמונים של רשת ג' בשנת יציאת האלבום.
להיט נוסף מתוך האלבום הוא השיר "ארץ קטנה עם שפם" שכתב מאיר גולדברג ומתייחס בצורה הומוריסטית למעמדה של מדינת ישראל בעולם.
השיר לא נכתב על מאורע ספציפי, אך ניתן לראות בו רמיזות לפוליטיקאים ששימשו בתפקיד באותו הזמן (לדוגמה: "ארץ קטנה עם שפם" התייחס לראש הממשלה יצחק שמיר ו"שחקן קולנוע דופק על שולחן" התייחס לנשיא ארצות הברית רונלד רייגן, שהיה שחקן קולנוע בצעירותו).
בקליפ, ששודר בתוכנית "זהו זה", מוצגת אלאל כמורה בכיתה, שתלמידיה הם חברי הלהקה המלווה אותה.
"התעשייה האבירית" הוא שיר נוסף מתוך האלבום שחיבר מאיר גולדברג ועוסק בביקורת אקטואלית מרומזת.
השיר עוסק בתעשיית הנשק בישראל בכלל, ובפרויקט הלביא בפרט.
השיר הסוגר את האלבום הוא "שיר לשירה", שנכתב על ידי יהונתן גפן לבתו שירה.
במהלך השנים זכה השיר לגרסאות כיסוי רבות.
באוגוסט 2015 הקליטה אלאל גרסה מיוחדת של השיר לזכרה של שירה בנקי שנרצחה במהלך מצעד הגאווה באותה שנה.
קורין אלאל - שירה, גיטרה
יהודית רביץ - גיטרה, קלידים, קולות, עיבוד
אלונה טוראל - פסנתר, פנדר
בנצי גפני - גיטרה בס
אנטרס , הוא משגר שפותח על ידי תאגיד אורביטל סיינסז (Orbital Sciences Corporation) בתמיכת נאס"א ופעיל משנת 2013.
המשגר פותח יחד עם חללית המטען "סיגנוס" כחלק מתוכנית COTS של נאס"א במטרה לערב חברות פרטיות בשיגור חלליות מטען ואספקה אל תחנת החלל הבינלאומית.
האנטרס הוא משגר דו-שלבי עם אופציה לשלב שלישי.
גובהו 42.5 מטר וקוטרו 3.9 מטר ויכולת הנשיאה שלו היא שיגור מטען במשקל של עד 8,000 ק"ג למסלול לווייני נמוך (LEO).
השיגור הראשון של האנטארס התרחש ב־21 באפריל 2013. לשיגורים נבנה כן שיגור חדש בנמל החלל האזורי המרכז-אטלנטי.
לאחר מכן באו עוד שלושה שיגורים מוצלחים אך בשיגור החמישי, באוקטובר 2014, חווה הטיל כשל קטסטרופלי והוא התפוצץ על מטענו שניות מעטות אחרי השיגור תוך שהוא זורע הרס באתר השיגור (ללא נפגעים בגוף).
בעקבות כך הוחלט להפסיק שימוש בגרסה "אנטרס 100" שניצלה בדרגה ראשונה מנוע מתכנון של Aerojet.
בשנת 2016 לראשונה בוצע שיגור של גרסת "אנטרס 200" כאשר בדרגה ראובנ הותקן מנוע RD-181 מתורצת רוסיה.
תוספת כוח אפשרה להלשים אספקה לתחנת החלל הבין לאומית ב-4 שיגורים במקום 5 כפי שהיה תוכנן במקור.
בגרסה משופרת "אנטרס 230+" משקל גדל ל-298 אלף טון.
בסדרה זו בוצעו 13 שיגורים, כולם מוצלחים.
לאחר פלישת רוסיה לאוקראינה הוחלט להפסיק שימוש במנועים אלו.
נורת'רופ גראמן התקשרה עם חברת Firefly Aerospace לבניית מנוע חדש לינוצל בגרסת "אנטרס 300".
שיגור ראשון מתכנן לאוגוסט 2025.
אנטארקטיק (באנגלית: Antarctic הייתה אוניית מפרשים ומנוע שנבנתה בדראמן, נורווגיה בשנת 1871. האונייה שימשה בכמה משלחות מחקר לאזור הארקטי ולאנטארקטיקה במשך השנים 1903-1898. ב-1895 התבצעה הירידה הראשונה ליבשת אנטארקטיקה מאונייה זו.
"אנטארקטיקה" הייתה אונייה תלת-תורנית, מצוידת במנוע קיטור.
היא נבנתה במספנות הולמן בדראמן בשם "קאפ נור".
בתחילה שימשה "אנטארקטיק" לצייד כלבי-ים בסביבות סוולבארד, יאן מאיין וגרנלנד.
בתקופה זו פיקד על האונייה גוליק ינסן ובין השאר שירת בה קאשטן בורשקרווינק.
בראשית שנות ה-90' של המאה ה-19 רצה איל הספנות סוונד פוין להרחיב את עסקיו לאוקיינוס האנטארקטי, וכיון שכך, היה עליו לרכוש אוניות כשירות.
פוין רכש אפוא את "קאפ נור", הכניס בה תיקונים ושיפורים מקיפים ולאחר השלמתם, שינה את שמה ל"אנטארקטיק".
משנת 1893 שייטה האונייה באוקיינוס האנטארקטי לצורך צייד לווייתנים.
בשנת 1897 רכש את האונייה אלפרד גבריאל נאטהורסט לצורך המשלחת שתכנן לסוולבארד.
שוב נעשו בה תיקונים מקיפים לפני המשלחת בשנת 1898.
בשנת 1899 מכר נאטהורסט את האונייה לגאורג קארל אמדרופ למשלחת שלו אל מזרח גרנלנד.
בשנת 1900 מכר אמדרופ את "אנטארקטיק" לאוטו נורדנשלד, שהיה זקוק לאונייה למשלחת שלו לאנטארקטיקה.
אָנְטֶה רֵבִּיץ' (בקרואטית: Ante Rebić; נולד ב-21 בספטמבר 1993) הוא כדורגלן קרואטי המשחק בעמדת הקיצוני בקבוצת היידוק ספליט.
משחק בעיקר שחקן כנף, אך יכול לשחק בכל עמדות ההתקפה.
רביץ' ערך את הופעת הבכורה הבינלאומית שלו בקרואטיה ב-2013. באותה שנה, הוא נבחר לתואר "תקוות השנה בכדורגל הקרואטי".
הוא ייצג אותה בגביע העולם ב-2014 והגיע לגמר ב-2018, כמו כן ייצג את קרואטיה ביורו 2020.
רביץ' התחיל לשחק כדורגל בויניאני, ממנה עבר לאימוצקי.
בשנת השתתף בטורניר קיץ עם קבוצת הנוער של היידוק ספליט ולאחר מכן עבר ליריבה העירונית ספליט.
ב-21 במאי 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת במשחק הליגה נגד דינמו זאגרב במחזור האחרון של עונת ובאותו משחק גם כבש את שער הבכורה שלו בקריירה.
באוגוסט חתם על חוזה לשלוש עונות.
ב-28 באוגוסט 2013 רביץ' חתם לחמש שנים בפיורנטינה מהסרייה א'.
בספטמבר ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה במשחק הליגה נגד פארמה.
במשחק זה נפצע, ונעדר שלושה שבועות מהמגרשים.
בינואר הבקיע את שער הבכורה שלו בפיורנטינה במשחק נגד קייבו ורונה.
ב-18 במאי הבקיע את שער הבכורה שלו בליגה בתיקו 2-2 נגד טורינו.
לייפציג מהבונדסליגה השנייה עד לסיום העונה.
לאחר עונה לא מוצלחת בלייפציג, רביץ' חזר לפיורנטינה.
ב-22 באוקטובר 2015 הורחק במשחק הליגה האירופית בו הפסידה קבוצתו 1–2 ללך פוזנן.
ב-14 בינואר 2016 הושאל להלאס ורונה עד לסיום העונה.
עד לסיום העונה, רביץ' רשם 9 הופעות בליגה ללא שער ובסיום העונה ירדה הקבוצה לסרייה ב'.
בקיץ הושאל לאיינטרכט פרנקפורט מהבונדסליגה.
ב-17 בספטמבר רביץ' ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה בניצחון 1–2 נגד באייר לברקוזן.
ב-5 בפברואר 2017, רביץ' הבקיע את שער הבכורה שלו בליגה בניצחון 0–2 נגד דרמשטאדט 98. רביץ' גם הבקיע בגמר הגביע הגרמני בו הפסידה פרנקפורט לבורוסיה דורטמונד.
בקיץ חזר לפיורנטינה, וב-31 באוגוסט 2017 הושאל שוב לפרנקפורט עד לסיום העונה עם אופציה לרכישה לשנתיים.
בעונת 2017/18 רשם רביץ' עונה טובה מאוד עם פרנקפורט, עמה הגיע לגמר הגרמני, בו הבקיע צמד בניצחון 1–3 על באיירן מינכן, שהקנה לקבוצתו גביע ראשון מזה 30 שנה.
רביץ' גם נבחר כאיש המשחק של אותו גמר.
ב-2 בספטמבר 2019 חזר רביץ' לאיטליה כאשר חתם על חוזה ל-2 עונות במילאן מהסרייה א' בעסקת השאלה כאשר אנדרה סילבה עשה את הדרך ההפוכה.
ב-12 בספטמבר 2020 חתם באופן קבוע במילאן לחמש שנים.
ב-31 ביולי 2023 חתם לשנתיים בבשיקטש.
ב-31 ביולי 2013 רביץ' זומן לראשונה לסגל נבחרת קרואטיה לקראת משחק הידידות נגד .
ב-14 באוגוסט 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת כאשר נכנס כמחליף בדקה ה-63 וכעבור ארבע דקות הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת.
רביץ' נכלל בסגל הנבחרת לקראת מונדיאל 2014 בו שיחק שלושה משחקים והורחק במשחק נגד .
רביץ' זומן לסגל של קרואטיה למונדיאל 2018 שם הבקיע את שערו הראשון והיחיד במונדיאל נגד ארגנטינה מטעות של השוער וילי קבאז'רו.
אנטואן, דוכס לורן , היה דוכס לורן בין השנים 1508–1544.
אנטואן נולד ב-4 ביוני 1489 בבר-לה-דוק, לרנה השני, דוכס לורן ולפיליפה מחלרה, בתם של אדולף, דוכס חלרה וקתרין מבורבון.
אנטואן התחנך בחצרו של לואי השנים עשר, מלך צרפת יחד עם אחיו קלוד, והתיידד עם פרנסואה, דוכס אנגולם.
בשנת 1508 מת אביו, ואנטואן ירש את נחלתו ותאריו.
בשנת 1509 הוא מינה את אמו לעוצרת הדוכסות יצא להילחם באיטליה, שם הוא לחם בקרב אניידלו ובקרב מארינייאנו, אולם לאחר מכן חזר לצרפת ולא השתתף בקרב פאביה, שבו נפל פרנסואה הראשון, מלך צרפת בשבי.
אנטואן נאלץ להתמודד עם הרפורמציה הפרוטסטנטית, וב-26 בדצמבר 1523 אף הוציא צו נגדה.
בשנה שלאחר מכן פרץ מרד האיכרים של אלזס, במהלכו כבשו המורדים את סאברן וניסו לכבוש את סן-דייה-דה-ווז', בעוד האיכרים של פיי דה ביטש מרדו גם הם במאי 1525. אנטואן שלח משלחת צבאית שעלתה על סאברן ב-17 במאי וריסקה צבא איכרים ב-20 במאי ליד סלסטה.
לאחר מכן הוא פרסם צווים אחרים נגד הפרוטסטנטים.
אנטואן שמר על נייטרליות במלחמות שהתרחשו בין פרנסואה הראשון, מלך צרפת לקרל החמישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, ובחוזה נירנברג (26 באוגוסט 1542), הוא השיג את עצמאותה של דוכסות לורן מקרל החמישי.
בשנת 1538 הוא טען לזכותו על התארים של דוכס חלרה ורוזן צוטפן, בעקבות מותו של קרל השני, דוכס חלרה, אך לא הצליח לזכות בתארים הללו.
בשנת 1539 סבל אנטואן משגדון, ובשל כך ביקש מאחייניתו, מרי דה גיז לשלוח לו סוס סקוטי, שעליו קיווה שיהיה לו קל יותר לרכוב.
ב-14 ביוני 1544 מת אנטואן בבר-לה-דוק, ובנו פרנסואה הראשון, דוכס לורן ירש את נחלתו ותאריו.
ב-26 ביוני 1515 התחתן אנטואן עם רנה מבורבון, בתם של ז'ילבר, רוזן מונפנסייה וקיארה גונזאגה, ממנה נולדו לו 6 ילדים:
אנה מלורן (1522–1568), התחתנה עם רנה משאלון, ולאחריו התחתנה עם פיליפ השני דה קרוי
אנטה קרנגליצקה (בפולנית: Aneta Kręglicka; נולדה ב-23 במרץ 1965) היא דוגמנית פולנייה, מיס עולם 1989.
היא למדה כלכלה באוניברסיטת גדנסק ולאחר מכן הלכה ללמוד בבית הספר לכלכלה של ורשה, היא הייתה חברה בנבחרת המחול של האוניברסיטה.
קרנגליצקה הוכתרה למיס פולין בשנת 1989. כתוצאה מהשתתפותה בתחרות נשלחה לתחרות מיס אינטנשיונל ונבחרה לסגנית ראשונה לאחר נציגת גרמניה שזכתה במקום הראשון.
בתחרות מיס עולם בנובמבר אותה שנה הוכתרה במקום הראשון כמיס עולם.
זו הייתה הפעם הראשונה שנציגת פולין זכתה בתחרות יופי בינלאומית (אווה ווכוביץ' הצליחה להשיג את התואר בשנת 1993 כאשר זכתה ב-"World Miss University").
במהלך שנת כהונתה היא טיילה ברחבי העולם, ביצעה את תפקידה ועזרה לארגון מיס עולם בפעילויות הצדקה השונות.
מ-1990 ועד 1992 עבדה בארצות הברית עבור סוכנות הדוגמנות "וילהלמינה", לאחר שחזרה לפולין פתחה ביחד עם בן זוגה משרד יחסי ציבור.
מאז 2002 היא משמשת כאחת מהבעלים של אולפני הקולנוע "St.
ב-2006 השתתפה בגרסה הפולנית של "רוקדים עם כוכבים", ובאותה שנה שימשה כשופטת במיס עולם בתחרות שנערכה בפולין.
ב-2009 שימשה כשגרירה עבור מותג יהלומים.
קארן אנטה סטאי (בנורווגית: Karen Anette Stai; נולדה ב-24 במאי 1961) היא דוגמנית עבר נורווגית.
ב-1980 עלתה לחמש המועמדות הסופיות בתחרות מיס אירופה, ב-1981 זכתה בתחרות הראשונה של סוכנות פורד דוגמנית העל העולמית.
בפברואר ומרץ 1982 ובפברואר 1984 הייתה על שער ווג איטליה, במרץ ומאי 1982 הייתה על שער ווג פריז ובמרץ 1982 הופיעה על שער ווג גרמניה.
היא הייתה אחת הדוגמניות המובילות של שנות ה-80, היא קיבלה הצעה לחוזה עם חברת הקוסמטיקה לוריאל אך החליטה לפרוש מהדוגמנות, לאחר מכן היא עבדה כצלמת ועורכת אופנה.
ב-1983 פרסמה את ספרה "עסק משוגע-יומן דוגמנית", ב-2003 יצא הספר השני שלה "באמצע החיים: חיים על לראות את עצמך ואת אחרים".
אנטארקטופלטה (שם מדעי: Antarctopelta; מילולית: "משוריין אנטארקטי") הוא סוג דינוזאור ממשפחת הנודוזאוריים אשר חי ביבשת אנטארקטיקה בתור הקרטיקון לפני 70–74 מיליון שנה.
המאובנים של דינוזאור זה התגלו על האי ג'יימס רוס ב-1986, מה שהופך אותו לדינוזאור הראשון שהתגלה ביבשת.
עם זאת מאובניו קיבלו שם רק בשנת 2005, לאחר הקריאולופוזאורוס הטורף מהיורה.
כל המאובנים השתייכו לפרט בודד עם עצמות שבורות וחלקיות, בעיקר של לסת תחתונה ועצמות שיניים.
חפירת המאובנים לקחה שנים רבות בשל תנאי החפירה הקשים, מזג האוויר וקשיי הזיהוי של העצמות.
דינוזאור משוריין זה היה בינוני ביחס למשפחתו והגיע לאורך 4 מטרים והיה בעל דמיון לזאורופלטה.
מבנה השיניים שלו היו גדולות ודמויי-עלה והתאימו ללעיסת צמחייה קרקעית.
הגוף שלו כוסה באוסטאודרם משוריין לאורך גופו.
לא ידוע איך נראה הזנב שלו מאחר שלא שרד במאובנים, אך כמה חוליות לקראת קצההגוף היו מחוזקות, כך שאולי היו תומכות במבנה מחוזק בקצה הזנב.
כמה חוקרים סוברים שהפרט המאובן היה צעיר.
דינוזאור זה משויך כסוג פרימיטיבי למשפחת הנודוזאוריים, אף שבעבר נחשב לטקסון ללא מקור בקבוצת האנקילואורים.
מספר חוקרים מגדירים אותו כסוג אנקילוזאור עצמאי הקרוב לסטגואורוס ולקנברזאורוס.
בעוד הוא חי אנטארקטיקה הייתה חמימה בהרבה מכיום וכוסתה בעצים מחטניים ואף ביערות נשירים מסוימים.
עם זאת עדיין היו בה חורפים קרים מכוסי קרח והאנטארקטופלטה נאלץ לשרוד בסביבה קשה לצידם של אורניתופודים וזאורופודים וייתכן שהיגר לאמריקה הדרומית שהייתה מחוברת לאנטארקטיקה.
האנטארארקטופלטה הופיע בסדרה כוכב פרהיסטורי ובמשחק עולם היורה: המשחק.
אנטארקטוזאורוס (שם מדעי: Antarctosaurus; מילולית: "לטאה דרומית") הוא סוג של דינוזאור זאורופוד ממשפחת האנטארקטוזאוריים אשר חי באמריקה הדרומית במשל הקרטיקון העליון לפני 83 מיליון שנה.
בניגוד לפירוש הרווח של שמו הוא אינו חי באנטארקטיקה אלא בארגנטינה, שהייתה דרומית יחסית לשאר המדינות.
דינוזאור זה היה קרוב משפחתו של הכבד שבכל הדינוזאורים - הארגנטינוזאורוס - והוא דמה לו כנראה במראה וגם הגיע לגודל מרשים.
מחקר נערך על המין הגדול שבמיני האנטרקטוזאורוס Antarctosaurus giganteus, שהיה בעל עצם ירך באורך 2.35 מטר, מהגבוהות והארוכות מכל דינוזאור.
החוקר גרגורי ס.פאול הניח ב-1994 שאורך הדינוזאור הגיע ל- ומשקלו הגיע ל-80 עד 100 טון מטרי, קרוב מאוד לארגנטינוזאורוס.
הערכות מודרניות של משקלו נעות בין 40 ל-69 טון מטרי, ושל אורכו כ-30 מטר.
מינים נוספים מהסוג שחלקם אולי היו שייכים למינים אחרים הגיעו לאורך קצר יותר.
סך הכל נמצאו מהדינוזאור 4 מינים, הראשון שבהם ב-1929. חלק מהם מוטלים בספק.
אנטארקטודון (שם מדעי: Antarctodon; מילולית: "שן אנטארקטיקה") הוא סוג של יונק בן הסדרה הקדומה אסטרפותרים, אשר התגלה על האי סיימור שבארץ גרהאם, קרוב מאוד לאי סנואו היל.
הממצאים התגלו בתצורות לה מסטה ותוארו ב-2011 בידי מריאנו בונד, אלחנדרו קרמרז, רוס ד.
הסוג כלל מין יחיד - Antarctodon sobrali, על שם החוקר הארגנטינאי חוסה מריה סובראל.
היצור חי דרומה יותר מקרוביו ששכנו באמריקה הדרומית ברובם וכנראה עבר דרך גשר יבשתי קדום לאנטארקטיקה במשך האאוקן הקדום.
לצידו של האנטארקטודון התגלה עוד מין מאותה סדרה - הטריגונוסטילופס (Trigonostylops).
באותו הזמן אנטארקטיקה הייתה חמימה מכפי שהיא כיום וצמחו בה יערות והיא שקקה חיים.
המאובנים שנמצאו כללו רק מאובני שיניים שטוחות וחזקות, המרמזות על תזונה מצמחים.
היצור הגיע למשקל של 18 עד 38 ק"ג.
אנטבקה (באוקראינית: Анатевка) הוא יישוב שנבנה על ידי הקהילה היהודית בקרבת הכפר Hnativka שבמחוז קייב ובמימונה, אשר יחד עם מחנה הפליטים בעיר שפולה הוא פרויקט הסתגלות חברתית, המיועד לפליטים ממזרח אוקראינה.
ב-2014 בעקבות סיפוח חצי האי קרים הקים הרב משה ראובן אסמן את אנטבקה כמחנה פליטים לתושבים אוקראינים, היסודות הונחו על ידי שגריר ישראל באוקראינה אליאב בלוצרקובסקי.
הפתיחה החגיגית בראשות הרב הראשי של אוקראינה, משה ראובן אסמן, המפקח על הבנייה, התקיימה ב-1 בספטמבר 2015.
במהלך מלחמת אוקראינה–רוסיה המקום שימש כמחנה פליטים לתושבים שבתיהם הופגזו.
הכפר ממוקם בפאתי קייב, ליד הכפר בילוהורודקה , בצמוד לכפר ממוקם הקבר של רבי מרדכי טברסקי.
הרב אסמן הציע בפייסבוק לרודי ג'וליאני לשמש כראש עיר של כבוד לכפר.
בכפר תלמודי תורה ובתי ספר מקוואות וכל שירותי הדת הנצרכים, במקום ערוץ טלוויזיה בשם Anatevka TV.
העיר נקראת על שם ההתיישבות מהסיפור "טוביה החולב" מאת שלום עליכם על החלבן טוביה.
אנטה פוליץ' (בקרואטית: Ante Puljić; נולד ב-5 בנובמבר 1987) הוא כדורגלן קרואטי, המשחק בעמדת הבלם בקוסטוסייה.
פוליץ' התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הנוער של ליובישקי ובגיל 19 הצטרף לזו של היידוק ספליט.
בקיץ , פוליץ' הצטרף לזאדאר מהליגה הקרואטית השנייה.
ב-8 באוגוסט 2011, פוליץ' חתם בלוקומוטיבה זאגרב ובסיום החודש הושאל ממנה ליריבה העירונית, דינמו בה שיחק עד לסיום העונה.
בקיץ פוליץ' חתם על חוזה בדינמו.
ב-7 בינואר 2013, פוליץ' הושאל ללוקומוטיבה זאגרב עד לסיום העונה.
בינואר , פוליץ' עזב את קרואטיה וחתם בגנט מליגת העל הבלגית.
פוליץ', זכה עם הקבוצה באליפות בלגיה הראשונה בתולדותיה בסיום עונת .
ב-21 באוגוסט 2015, פוליץ' הושאל לדינמו בוקרשט מליגת העל הרומנית עד לסיום העונה.
ב-20 ביולי 2016, פוליץ' חתם בטום טומסק מליגת העל הרוסית.
ב-14 באוגוסט 2018, פוליץ' חתם באל-פייסלי מליגת העל הסעודית.
ב-5 בספטמבר 2019, פוליץ' חזר לקדנציה שנייה בדינמו בוקרשט.
אנטה ספורט הוא תאגיד רב-לאומי סיני למכירת ציוד ספורט, הממוקם בג'ינג'יאנג.
מבחינת גובה הכנסות, החברה דורגה במקום השלישי בעולם לשנת 2019.
מאז הווסדה בשנת 1994, החברה עוסקת בעיצוב, פיתוח, ייצור ושיווק של מוצרים, לרבות בגדי ספורט, הנעלה, הלבשה ואביזרים תחת מותג משלה.
אנטה נוסדה על ידי דינג שיז'ונג בשנת 1991. בשנת 2008, אולימפיאדת בייג'ינג היוותה הזדמנות עבור אנטה לשווק את הנעליים שייצרה.
אנטה ספורט נסחרה בבורסה של הונג קונג החל משנת 2007 ומחיר ההנפקה שלה לפי 5.28 דולר HK למניה.
בשנת 2009, החברה רכשה מבל אינטרנשיונל את סימן המסחר של פילה בסין, הונג קונג ומקאו.
מאז, החברה מפעילה את עסקי פילה בשלושת האזורים הללו.
הפורוורד לשעבר של מינסוטה טימברוולבס, קווין גארנט, עזב באוגוסט 2010 את נותנת החסות אדידס, וממומן מאז על ידי אנטה.
גארד גולדן סטייט ווריורס, קליי תומפסון, עזב גם הוא את נותנת החסות נייקי, והוחתם באנטה בפברואר 2015.
אנטה ספורט החלה בחרם על ה-NBA באוקטובר 2019 כתוצאה מציוץ מחדש של גורם בהנהלת יוסטון רוקטס לתמיכה בהפגנות הונג קונג.
עם זאת, ב-14 במאי 2020, וילסון ספורט, מותג אנטה ספורט, הודיע כי יחליף את ספולדינג בבעלות ברקשייר האת'וויי כספקית כדור ה-NBA החל מעונת 2021/2022 ב-NBA.
אנטה ספורט היא הספקית והנותנת החסות של קבוצות רבות, שחקנים והתאחדות:
אנטה העניקה חסות ל-26 נבחרות סיניות בענפי ספורט חורף, אגרוף, טאקוונדו, התעמלות, הרמת משקולות, היאבקות, ג'ודו, גלישת גלים, כדורמים וגולף.
אנטה בּוּדימיר (; נולד ב־22 ביולי 1991) הוא כדורגלן קרואטי המשחק בעמדת החלוץ באוססונה מהלה ליגה ובנבחרת קרואטיה.
באוגוסט 2014, בודימיר הצטרף למועדון הגרמני זנקט פאולי מהבונדסליגה השנייה.
הוא חתם על חוזה לארבע שנים עד 2018. זנקט פאולי נאלצה לשלם דמי העברה בסך כ־900,000 אירו.
בראיון על החתמתו של בודימיר, הכדורגלן הקרואטי לשעבר יוריצה ורנייש תיאר אותו כ"גבוה, חזק באוויר ואמין בשילובים" והשווה את סגנונו לדימיטר ברבאטוב, כדורגלן בולגרי.
בודימיר עבר תקופה קשה בזנקט פאולי, כשהבקיע שער אחד ב־20 הופעות במדי הקבוצה.
ב־1 בספטמבר 2015, בודימיר הושאל למועדון האיטלקי קרוטונה למשך שארית העונה.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה ב־7 בספטמבר 2015, בהפסד 0–4 לקליארי, כאשר עלה כמחליף בדקה ה־71. במרץ 2016, קרוטונה מימשה את אופציית הרכישה בסך מיליון אירו על השחקן.
בודימיר סיים את העונה כמלך השערים של קרוטונה עם 16 שערים ב־40 הופעות בסרייה ב', מה שמיקם אותו רביעי בטבלת המבקיעים באותה עונה.
המועדון עלה לסרייה א' לאחר שסיים במקום השני, אחרי קליארי.
ביוני 2016, לקראת עונת הבכורה של קרוטונה בסרייה A, הפעילה סמפדוריה את סעיף השחרור של בודימיר, לפי ההערכה, באזור של 1.8 מיליון אירו, והשחקן חתם על העברתו למועדון.
בשנת 2017 הושאל בודימיר בחזרה לקרוטונה לשנה עם התחייבות לקנייה.
המחויבות מומשה על ידי קרוטונה שירדה ליגה מהמקום ה־18 בעונת 2017/2018, שנה לאחר שעלתה אליה.
הוא נשאר במועדון על חוזה קבוע.
ב־15 בינואר 2019, בודימיר הושאל למועדון הספרדי מיורקה.
הוא הבקיע את שערו הראשון עבור המועדון הבלארי ב־3 בפברואר בבעיטת עונשין מסוג פננקה בניצחון ביתי 0–2 על אלקורקון.
באותו משחק הוא קיבל כרטיס אדום והורחק.
ב־27 ביוני, לאחר שהמועדון עלה ללה ליגה, בודימיר כבש את השער הראשון במשחק הגמר של הליגה השנייה.
באותו משחק מחקה מיורקה פיגור 0–2 במשחק הראשון והביסה את דפורטיבו דה לה קורוניה 3–0. לאחר מכן חתם בודימיר על חוזה קבוע תמורת 2.2 מיליון אירו.
במהלך עונת 2019/2020 בלה ליגה בודימיר כבש 13 שערים.
ב־5 באוקטובר 2020, בודימיר הושאל לקבוצה אוססונה מהלה ליגה לעונת 2020/2021.
ב־7 ביוני 2021, אוסאסונה הודיעה על החתמת בודימיר על חוזה קבוע עד יוני 2025.
ב־27 באוגוסט 2020, במהלך אימון קדם העונה, זומן בודימיר על ידי מאמן נבחרת קרואטיה, זלטקו דאליץ', לסגל משחקי ליגת האומות 2020/2021 בספטמבר מול ו.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ב־7 באוקטובר בניצחון 2–1 במשחק ידידות נגד , ובישל למריו פאשליץ' את שער הניצחון.
הוא כבש את שער הבכורה שלו ב־11 בנובמבר בתיקו 3–3 במשחק ידידות נגד .
הוא נגע בכדור עם המרפק במהלך תנועתו לכיבוש השער, אך השופט לא שם לב לכך.
התחרות הבינלאומית הגיעה גם לאנטארקטיקה לפני ובמהלך מלחמת העולם השנייה, אם כי לא נערך ביבשת קרב.
ב-1938 הגיעה ליבשת משלחת מגרמניה הנאצית כדי להקדים את נורווגיה בדרישתה לקבל את ארץ המלכה מוד, ובין 19 בינואר 1939 ל-8 במאי 1945, הגרמנים טענו לבעלות על חבל שוואביה החדשה.
שנה אחר כך, הקימה משלחת אמריקאית שני בסיסים שפעלו במשך שנתיים לפני שננטשו.
בתגובה למשלחות האירופאיות והאמריקאיות ליבשת, הכריזו צ'ילה וארגנטינה על דרישות משלהן ביבשת.
הטריטוריה הצ'יליאנית האנטארקטית בשטחים שבריטניה טענה לבעלות עליהם עוד קודם לכן.
ארגנטינה מצידה הכריזה ב-1943 על אנטארקטיקה הארגנטינאית באותו שטח, כשהיא היחידה שהחזיקה בסיס קבוע במקום.
בתגובה לפעולות של צ'ילה, ארגנטינה, גרמניה וארצות הברית, פתחה בריטניה ב-1943 במבצע טאבארין.
מטרת המבצע הייתה לבסס נוכחות קבועה ביבשת ולחזק את הטענה שלה על איי פוקלנד.
בנוסף, הבריטים ביקשו למנוע מהקריגסמרינה להשתמש באיים הנידחים כנקודות מפגש, וכן לסכל איום יפני לכבוש את האיים.
המשלחת הבריטית עזבה את איי פוקלנד ב-29 בינואר 1944, והמחקר שהחלה הפך בסופו של דבר לסקר האנטארקטי הבריטי.
בשנים שאחרי המלחמה התחרות בין המדינות על אנטארקטיקה גברה.
בסוף שנות ה-50 הפכה התחרות לשיתוף פעולה בינלאומי עם השנה הגאופיזית הבין-לאומית והחתימה על אמנת אנטארקטיקה.
שוואביה החדשה הייתה טריטוריה בשטחי ארץ המלכה מוד שגרמניה הנאצית טענה לבעלות עליה.
המקום נחקר על ידי הגרמנים ב-1938 כחלק מהמשלחת השלישית ליבשת, שיצאה בחשאי מגרמניה ב-17 בדצמבר 1938 במטרה להקים באנטארקטיקה בסיס ציד לווייתנים.
המשלחת הייתה חלק מהתוכנית הגרמנית להפיק חומרי גלם כמו שמן לווייתנים ולהימנע מתלות בנורווגיה לשם כך.
הספינה הגיעה לחוף הנסיכה מרתה ב-19 בינואר 1939, שם נערך מחקר קצר אחרי הקמת הבסיס הזמני.
על החוף הוצבו דגלי גרמניה ונסקרו השטחים במסגרת התביעה.
הגרמנים שלחו גם שני מטוסים מדגם דורניה ואל שערכו 15 טיסות צילום והפיקו 16 אלף צילומי אוויר.
המשלחת עזבה את אנטארקטיקה ב-6 בפברואר 1939 ושבה להמבורג ב-11 באפריל.
לאחר מכן, הגרמנים לא הקימו יישוב קבע ביבשת, וויתרו לחלוטין על דרישותיהם עם הכניעה בסוף מלחמת העולם השנייה.
המשלחת האמריקאית לאנטארקטיקה ב-1939 הייתה המשלחת הראשונה במימון ממשלתי מאז המשלחת שיצאה מאה שנה קודם לכן, והוביל אותה ריצ'רד בירד, חוקר קוטב ידוע.
המשלחת הגרמנית ליבשת הקפואה עוררה בקרב הממשל האמריקאי צורך דחוף לבסס את הנוכחות באנטארקטיקה, וזמן קצר לאחר מכן היא הוזמנה על ידי הנשיא רוזוולט, וחלק ניכר מהציוד שלה סופק במימונו של בירד.
למשלחת, שיצאה במהירות, היו ארבעה חודשים בלבד לתכנן את מסלולה.
המשלחת האמריקאית יצאה לדרך בסוף 1939 עם 125 חברים.
הוראות הנשיא היו לבנות ולתחזק שני בסיסים, הראשון בסמוך לארץ אדוארד השביעי, והשני מוקם בסמוך לאי שארקו.
כמו כן, הוטלה על המשלחת המשימה למפות את האי הרד וארץ מרי בירד, וכן קו החוף בין מרידיאנים 72 ו-148. צוות המשלחת הצליח לבנות את שני הבסיסים, ובבסיס בסמוך לאי שארקו נעשה שימוש גם במשלחת רון לאנטארקטיקה.
הצוות הביא איתו סיירת שלג חדשה בעלת צמיגים חלקים, מה שהקשה על האחיזה בקרח, ובעיה זו לצד התחזוקה הנלווית הובילו את המשלחת להשאיר מאחור את הסיירת כששבו לארצות הברית.
הסיירת נמצאה שוב במסגרת מבצע קפיצה לגובה ב-1946 ושוב ב-1958, וכיום היא כנראה קבורה מתחת לשלג או שנפלה לים.
צוות המשלחת, שכלל את פול סיפל וריצ'רד בלאק ערך ניסויים ותצפיות רבות, וכן אסף צמחים, אצות וחזזיות.
עם התעצמות המלחמה, הוחלט בממשל לפנות את שני הבסיסים במהלך 1941. התחרות הבינלאומית הגיעה גם לאנטארקטיקה לפני ובמהלך מלחמת העולם השנייה, אם כי לא נערך ביבשת קרב.
תקיפת אוניות סוחר בידי גרמניה
במהלך המלחמה גרמניה השתמשה בסיירות דוגמת האטלנטיס להטבעת אוניות סוחר של בעלות הברית באוקיינוס השקט.
המטרה העיקרית בפעילות זו הייתה לסכל ולתפוס העברת אספקה.
בסך הכל 9 אוניות סוחר גרמניות הוסבו למטרה זו, והן היו חמושות בתותחי 5.9 אינץ' וטילי טורפדו.
האוניות נשאו לרוב דגל של מדינה נייטרלית.
על אף שלרוב האוניות הגרמניות שטו בקרבת חופי אסיה, חלקן הגיעו גם לאזורי המים הקרים.
ב-1940, האטלנטיס עגנה באיי קרגלן כדי לבצע תיקונים ולחדש את האספקה שלה.
הסיירת פינגווין הצליחה ללכוד צי של דייגים נורווגים ב-14 בינואר 1941 בקרבת איי ג'ורג'יה הדרומית.
ארגנטינה שלחה לאנטארקטיקה שתי משלחות תוך כדי המלחמה.
הראשונה יצאה בסוף 1942, והשנייה בפברואר 1943.
המשלחת הארגנטינאית הראשונה שיצאה ב-1942 הונהגה על ידי אלברטו אודרה, נחתה על האי דספשן וערכה בו מחקר.
כמו כן, הוצב באי דגל ארגנטינה.
המשלחת השנייה יצאה ב-1943 אחרי הפגיעה בדגל הארגנטינאי באי דספשן בידי אונייה בריטית.
מעבר לכך לא ביצעה המשלחת עוד משימות רבות, מלבד צילומים של פורט לוקרוי.
מבצע טאבארין היה שמה של משלחת בריטית חשאית שנערכה בשנים 1943–1946. המטרה המקורית של המשלחת הייתה להקים בסיסים בארץ גרהאם, אבל הוחלט בהמשך להרחיב את משימתה ולבצע גם מחקר מדעי.
המשלחת החלה בהעמדת פנים כאילו משימתה לאתר צוללות גרמניות בקרבת אנטארקטיקה, אולם במקביל היא פעלה כדי להקים בסיסים בשטח שארגנטינה טענה לבעלות עליו, ושהייתה עליו מחלוקת.
את המשלחת הוביל ג'יימס מאר.
צוות המשלחת הגיע לאי דספשן ב-6 בפברואר 1944 אחרי שיצא מאנגליה ב-14 בדצמבר 1943. באמצע הדרך חברי המשלחת עברו לאוניות אחרות.
עם הגיעם לחוף, לא נמצאו עדויות לנוכחות ארגנטינאית מלבד מכל דלק שעליו צויר דגל ארגנטינה.
עד מהרה הוקם מחנה בשטח תחנת דיג נורווגית ישנה, הוקם בסיס B והדגל הבריטי הונף.
חלק אחר מצוות המשלחת התפצל והתקדם לכיוון מפרץ התקווה, והקים את בסיס A ב-7 בפברואר.
ב-10 בפברואר, עקב מזג האוויר הקשה שתי האוניות שנשאו את חברי המשלחת עזבו לפורט לוקרוי.
ב-17 בפברואר שתי האוניות עזבו לאיי פוקלנד אחרי שהושלמה הקמת הביתן המרכזי.
ב-23 במרץ הוקם במקום משרד הדואר, שנשרף חודש אחר כך, ובמהלך חודש מאי החלו סקרים של המקום, זמן קצר אחרי שדבר נוכחות המשלחת נודע בעולם.
אלזה מקנזי לאמב, מדענית בצוות המשלחת, אספה במהלך הסקירות דגימות של חזזיות, תולעים, קיפודי ים וספוגים.
בפברואר 1945 הגיעו מדענים נוספים לתחנות A ו-B, ולאחר העמסת ציוד נשלחו להקים את תחנה D, בשעה שאחרים נסעו להקים את תחנה E באי סטונינגטון.
זמן קצר אחרי התפטרות ג'יימס מאר מראשות המשלחת, ננטשה תחנה E, ומחליפו אנדרו טיילור העביר את עיקר הפעילות לתחנה D, שהקמתה הסתיימה ב-20 במרץ.
המשלחת הסתיימה בתחילת 1946 וב-11 בפברואר אחרון אנשי הצוות עזב.
המשלחת תרמה להתרחבות הטענות הבריטיות ביבשת הדרומית ותרמה למחקר המדעי.
תחנה A קיימת כיום כמוזיאון.
לאורך השנים נפוצו שמועות על בסיס גרמני חשאי שקיים באנטארקטיקה, עקב הידיעות על מנהיגים נאציים שברחו מגרמניה אחרי המלחמה, ונתמכו בהופעת צוללת גרמנית באנטארקטיקה ביולי 1945. התיאוריה הזו הוצגה לראשונה ב-1947 בידי לדיסלס ז'בו ההונגרי.
עם זאת, מדענים רבים הפריכו את התיאוריה הזו.
הוכח שהגרמנים שלחו לאנטארקטיקה משלחת אחת בלבד למסע מדידות שארך חודש בלבד, זמן קצר מדי בשביל לבנות מבנה גדול ביבשת.
אנטארקטיקה הוא סרט להט"בי ישראל משנת 2008, בכתיבה ובימוי של יאיר הוכנר, עם גיא זוארץ, לוסי דובינצ'יק ותומר אילן בתפקידים הראשיים.
העלילה מתרחשת בקרב צעירים להט"בים בתל אביב המבלים ביחד ב"קפה פולה" ומחליפים מדי פעם בני זוג.
הסרט זכה בפרס האריה הקווירי בפסטיבל הקולנוע בוונציה.
נועם הוברמן הידוע כדראג קווין מיס לילה קרי משחק בסרט תפקיד כפול של גבר ואישה.
בועז (עופר רגירר) הוא רקדן בלט לשעבר שכעת הוא מורה לריקוד.
הוא הומוסקסואל מוצהר שמחליף בני זוג לעיתים תכופות.
עומר (תומר אילן) עומד לחגוג יום הולדת שלושים ועדיין לא יודע בדיוק מה הוא מחפש.
הוא מעדיף לאבד את עצמו בין הספרים בספרייה העירונית שבה הוא עובד.
מדי פעם הוא יוצא לבליינד דייטים, באחד מהם הוא פוגש בדני (יפתח מזרחי), בחור הצעיר ממנו בעשר שנים שחולם להיות רקדן.
אחותו שירלי (לוסי דובינצ'יק) היא לסבית שעובדת בקפה פולה ביחד עם יעלי (יעל דקלבאום).
בעבר היה לה קשר הדוק עם בעלת הקפה מיכל (ליאת אקטע) והן חשבו להתחתן.
מיכל רוצה לחדש את הקשר וכשהיא שומעת ששירלי חולמת על טיול לאנטארקטיקה היא מפתיעה אותה בכרטיס טיול לאנטארקטיקה (מכאן שם הסרט).
רונן (גיא זוארץ) הוא עיתונאי שעומד לכתוב כתבה על חייזרים.
לשם כך הוא נפגש עם מתילדה המומחית לחייזרים (רבקה נוימן).
הוא נמצא בקשר עם מיקי (יובל רז) וכאשר הוא מגיע לספריה כדי לחפש חומר על חייזרים הוא פוגש בעומר ומיד "נדלק" עליו.
שושנה (מיס לילה קרי) היא אמם של עומר ושירלי.
היא אינה מתביישת שיש לה בן הומו ובת לסבית ומתכננת את מסיבת ההפתעה ליום ההולדת של עומר בו תגלה את רצונה להתחתן עם עמרם (מיס לילה קרי בתפקיד כפול).
לבסוף כולם ממתינים למופע החייזרים בתל אביב שיפשירו את ליבם הקפוא.
שם השחקן/יתשם הדמותהערותעופר רגיררבועזגיא זוארץרונןיובל רזמיקייפתח מזרחידניתומר אילןעומראושרי שחראיתןלוסי דובינצ'יקשירלייעל דקלבאוםיעלליאת אקטעמיכלשירלי סולומוןבתפקיד עצמהמיס לילה קרישושנה/עמרםרבקה נוימןמתילדה רוזדביר בנדקצחי
אנטה סייטיניה (לשעבר קוצינה; בלטבית: Anete Sietiņa; נולדה ב-5 בפברואר 1996) היא אתלטית לטבית, סגנית אלופת עולם (טוקיו 2025) בהטלת כידון.
באליפות העולם עד גיל 18 שנערכה בדונצק שבאוקראינה ביולי זכתה במדליית ארד בהטלת כידון (500 גרם) בתוצאה של 54.26 מטר.
באליפות אירופה עד גיל 20 שנערכה באסקילסטונה שבשוודיה ביולי זכתה במדליית כסף בשיא אישי חדש של 58.88 מטר.
באליפות אירופה עד גיל 23 שנערכה בבידגושץ' שבפולין ביולי זכתה במדליית כסף בהטלת כידון בשיא אישי חדש של 64.47 מטר.
באליפות העולם שנערכה בלונדון שבממלכה המאוחדת באוגוסט סיימה במקום 13 בהטלת כידון בתוצאה של 62.26 מטר.
באליפות אירופה שנערכה בברלין שבגרמניה באוגוסט סיימה במקום 17 בהטלת כידון בתוצאה של 57.48 מטר.
באליפות העולם שנערכה בדוחה שבקטר בספטמבר-אוקטובר סיימה במקום 24 בהטלת כידון בתוצאה של 56.70 מטר.
באולימפיאדת טוקיו שנערכה באוגוסט סיימה במקום 22 בהטלת כידון בתוצאה של 58.84 מטר.
באליפות העולם שנערכה בבודפשט שבהונגריה סיימה במקום רביעי בהטלת כידון בתוצאה של 63.18 מטר.
באליפות אירופה שנערכה ברומא שבאיטליה ביוני סיימה במקום שביעי בהטלת כידון בתוצאה של 59.34 מטר.
באולימפיאדת פריז שנערכה באוגוסט סיימה במקום 15 בהטלת כידון בתוצאה של 60.47 מטר.
באליפות העולם שנערכה בטוקיו שביפן בספטמבר זכתה במדליית כסף בהטלת כידון בשיא אישי חדש של 64.64 מטר, אחרי חולייסי אנגולו מאקוודור (65.12 מטר) ולפני מקנזי ליטל מאוסטרליה (63.58 מטר).
אנטואן-לורַן דה לָבוּאַזיֶה היה אציל צרפתי וכימאי הנחשב לאבי הכימיה האנליטית.
זכור בעיקר בשל עבודתו על גזים, אבק שרפה ובעירה.
קבע לראשונה את חוק שימור החומר, תרם משמעותית להחלפת תאוריית הפלוגיסטון, ותרם לשינוי מקיף במינוחים בכימיה .
נתן את השמות (הלועזיים) לחמצן ולמימן והסביר את תפקיד החמצן בבעירה.
היה משקיע ומנהלן בפרם ז'נרל, חברת גביית מסים פרטית, יושב ראש הנהלת בנק שהיה בהמשך הבנק המרכזי של צרפת, וחבר חשוב בכמה מועצות אצילים.
בשיאה של המהפכה הצרפתית ערפו את ראשו עקב מעורבותו בממשל הצרפתי הטרום-מהפכני.
לבואזיה נולד למשפחה עשירה בפריז, וזכה לירושה נאה עם מות אמו.
למד כימיה, בוטניקה, אסטרונומיה, ומתמטיקה בקולז' מאזארן (Collège Mazarin) בין 1754 ו-1761. ב-1764 פרסם את חיבורו המדעי הראשון בכימיה.
ב-1767 החל לעבוד על סקר גאולוגי באלזס-לורן.
בשנת 1768, כשהיה בן 25, נבחר כחבר באקדמיה המלכותית למדעים של צרפת, המוסד המדעי המכובד ביותר של צרפת, בזכות מאמר על תאורת רחובות, וכהכרה על הישגיו במחקרו המוקדם יותר.
ב-1769 החל בעבודה שעסקה במיפוי גאולוגי ראשון של צרפת.
לבואזיה למד גם משפטים, וקיבל תואר אקדמי במשפטים.
היה חבר בלשכת עורכי הדין, אך לא עבד כעורך דין בפועל.
הוא התערה בפוליטיקה הצרפתית, וכתוצאה מכך, כשהיה בגיל 26, התקבל לעבודה כגובה מס על ידי פרם ז'נרל, חברת גביית מס.
הוא ניסה להעביר רפורמות במערכת הכספים ובגביית המיסים הצרפתית, והגה את חומת הפרם ז'נרל של פריז, ששימשה לייעול גביית המכס.
בזמן עבודתו בממשלה עזר לפתח את השיטה המטרית, כדי לקבוע בכל צרפת מערכת אחידה למידות ומשקולות.
ב-1771 נשא לאישה נערה בת 13, מארי-אן פְּיֶרֶט פּוֹלז (Marie-Anne Pierette Paulze), בתו של משקיע בפרם ז'נרל.
עם השנים למדה אשתו כימיה והפכה לעמיתה למקצוע של בעלה.
פולז תרגמה למענו מאמרים מאנגלית, איירה את ספריו, הכינה שרטוטים ותחריטים של מתקני המעבדה שנדרשו ללבואזיה ולעמיתיו.
היא גם ערכה את זיכרונותיו ופרסמה אותם, וערכה מסיבות רבות שאליהן הגיעו מדענים ידועי-שם, בהן דנו בתאוריות בכימיה.
כתוצאה מעבודתה הצמודה עם בעלה קשה להבדיל בין התרומות של השניים, ונראה שחלק מהעבודה שמיוחסת ללבואזיה בוצעה למעשה על ידי אשתו.
היותו של לבואזיה אחד מ-28 גובי המס בצרפת וחברותו באקדמיה למדעים, שנחשבה לנחלת האליטה הצרפתית, היו לו לרועץ עם פרוץ המהפכה הצרפתית.
בזמן שלטון הטרור שהנהיגו המהפכנים ב-1794, נחשב לבואזיה ל"אויב האומה".
ערעורו של לבואזיה על הוצאתו להורג נדחה על ידי השופט בצורה ברורה והחלטית: "הרפובליקה לא צריכה גאונים" (יש הטוענים שהוא אמר "מדענים").
את חשיבותו למדע ביטא המתמטיקאי ז'וזף לואי לגראנז', שקונן על הוצאתו להורג במילים "לראש הזה נדרשה שנייה אחת כדי ליפול, אך מאה שנים לא יפיקו עוד אחד שכזה".
שנה וחצי לאחר מותו זוכה לבואזיה בידי הממשלה הצרפתית, וחפציו הפרטיים הועברו אז לידי אלמנתו, כשמוצמד אליהם פתק עם המילים "לאלמנתו של לבואזיה, שהורשע בשוגג".
מחקר כמותי ולא רק איכותי היה חלק מהמסורת המדעית המקובלת בכימיה בזמנו של לבואזיה.
עם זאת, לבואזיה הנהיג שיטות מדידה בסטנדרטים כמותיים מחמירים יותר מאלה שהיו נהוגים עד זמנו.
ב-1775 שירת ב"מנהל אבק השרפה המלכותי" בארסנל בפריז, והקים שם מעבדה משוכללת שמשכה כימאים מכל אירופה שבאו ללמוד את שיטותיו המהפכניות.
עבודתו היסודית שם, במיוחד ההשגחה על ניקיון המרכיבים ויחסי הכמויות ביניהם, הובילה לשיפור בייצור אבק שרפה.
כמו כן נעשה שימוש בכישוריו בכימיה חקלאית, בתכנון שיטה חדשה לשימוש באשלגן חנקתי לדישון.
ניסוייו החשובים ביותר של לבואזיה בחנו את טבע הבעירה והשרפה.
הוא טען באמצעות ניסויים אלו שבעירה היא תהליך הכולל שילוב בין חומר בעיר לבין חמצן.
בנוסף, גילה לבואזיה עובדות חשובות גם על אופן יצירת חלודה, וזיהה את נחיצות החמצן ליצירתה, בנוסף לתפקידו בתהליכי נשימה המתבצעים בחי ובצומח.
ניסוייו יחד עם פייר-סימון לפלס הראו שתהליך הנשימה הוא למעשה בעירה איטית של חומר אורגני באמצעות חמצן.
מחקרו על מימן והחלפת תאוריית הפלוגיסטון
לבואזיה גילה גם ש"הגז הדליק" שגילה הנרי קוונדיש, שאותו כינה מימן , מגיב עם חמצן ליצירת טל – מים.
עבודתו של לבואזיה בתחום זה התבססה חלקית על עבודתו של ג'וזף פריסטלי.
לבואזיה התכתב עם פריסטלי, ושניהם היו חברים באגודה המדעית האנגלית "Lunar Society".
לאחר זמן ניסה לבואזיה לזקוף לזכותו את הישגיו של פריסטלי וטען שעבודותיו וגילוייו של פריסטלי הם בעצם שלו.
נטען שנטייתו זאת להשתמש בתוצאותיהם של אחרים ולהתבסס עליהן ללא אזכור נאות כמקובל, הייתה דפוס התנהגות חוזר אצל לבואזיה.
במאמר "הרהורים על פלוגיסטון" (Reflexions sur le Phlogistique) מ-1783, טען לבואזיה שתאוריית הפלוגיסטון שהייתה מקובלת אז, ולפיה כל חומר שבוער משחרר לאוויר חומר הנקרא פלוגיסטון הגורם לבעירה, היא בלתי עקבית ושגויה.
טענתו התקבלה, ותאוריית החמצן שניסח שימשה בסיס לתאוריות הכימיות המוכרות.
ניסוייו היו מהימנים יותר מאלה של קודמיו.
הוא הראה שאף שבמהלך תגובה כימית החומר משנה את מצבו, כמות החומר לפני כל תגובה כימית ולאחריה היא תמיד זהה.
הוא שרף זרחן וגופרית באוויר, והוכיח שמשקל התוצרים לאחר השרפה היה גדול יותר ממשקל המגיבים המקורי.
אולם עובדה זו לא הטעתה את לבואזיה, שהוכיח שהמשקל העודף לאחר השרפה בא מן האוויר שמשקלו ירד, כך שהמשקל הכולל של החומרים לפני תגובה כימית ולאחריה נותר קבוע.
ניסויים אלה היוו את העדות לחוק שימור החומר.
כך למשל, כשדן בתסיסת סוכר והפיכתו לכוהל, כתב:
מחקרים עיקריים בכימיה אנליטית ובמינוח כימי
לבואזיה חקר גם תרכובות של מים ואוויר, חומרים שנחשבו עד אז ליסודות.
הוא גילה שמים הם תרכובת של חמצן ומימן, ושאוויר הוא תערובת של גזים שונים, בעיקר חנקן וחמצן.
יחד עם שלושה כימאים צרפתיים (קלוד-לואי ברטולה, אנטואן פורקרוי וגיטון דה-מורבו) המציא שיטה למינוח כימי, המאפשרת מתן שמות לכימיקלים, כך שמתוך השם ניתן יהיה להבין את מבנה החומר.
חומצות ובסיסים נקראו בשיטה זו לפי היסודות שלהם והמלחים לפי החומצות והבסיסים שהם מתקבלים מתגובת הסתירה ביניהם.
הוא פרסם שיטה זו ב"שיטה למינוח כימי" (Méthode de nomenclature chimique) ב-1787. שיטת מינוח זו עזרה לשיפור העברת המידע על תגליות חדשות בין כימאים בעלי רקע שונה, ורובה בשימוש עד היום, כולל שמות נפוצים מאוד כגון חומצה גופרתית, גופרה וסולפט.
ספרו "יסודות הכימיה" (Traité Élémentaire de Chimie) מ-1789 נחשב לספר הלימוד הראשון לכימיה אנליטית.
מוצגים בו לראשונה תאוריות החמצן שפיתח, הסבר ברור על חוק שימור החומר, והכחשת קיום הפלוגיסטון.
כמו כן סיפק לבואזיה הגדרה של יסוד – חומר פשוט שלא ניתן לפירוק בשום שיטה ידועה של אנליזה כימית, והציע תאוריה לגבי היווצרות תרכובת מיסודות.
לבואזיה לא ייחס מעמד אונטולוגי מיוחד ליסודות כאבני הבניין הבסיסיות של החומר ולא פסל את האפשרות שחומר שנחשב בתקופה מסוימת ליסוד יתגלה בעתיד כתרכובת.
לעומת זאת, ההגדרה המקובלת כיום ליסוד מבוססת על ההשקפה של ג'ון דלטון שזיהה את היסודות הכימיים עם אטומים.
הספר הכיל גם רשימת יסודות שכללה חמצן, חנקן, מימן, זרחן, גופרית, כספית, ואבץ.
היה זה הבסיס לרשימת היסודות המוכרת היום.
רשימתו כללה גם אור, שלבואזיה סבר שהוא חלקיק חומרי, וקלוריק – חומר דמוי נוזל שלבואזיה שיער את קיומו וזיהה אותו עם תופעת החום.
בזמנו סירבו כימאים וחוקרים רבים להסכים עם גילוייו החדשים של לבואזיה, אך הדור שבא אחריהם קיבל את קביעותיו.
תרומותיו החשובות של לבואזיה לכימיה היו תוצאה של מאמץ מודע שלו לאגד את כל הניסויים לתאוריה יחידה ועקבית.
הוא זה שהחל לשקול בקפדנות את המגיבים ואת התוצרים במערכת סגורה.
הוא פיתח שיטה חדשה למינוח כימי, שלפיה חמצן היה מרכיב הכרחי בכל חומצה שהיא (מאוחר יותר התברר שטעה בכך).
הוא גם ערך יחד עם לפלס מחקר חלוצי, כשבדקו באמצעות קלורימטר כמה חום נפלט ביחס לכמות הפחמן הדו-חמצני שנפלט במקרים שונים, וגילו שהם ביחס זהה גם בלהבה וגם בנשימה של בעלי חיים.
מכאן הסיקו שבעלי חיים מייצרים חום על ידי תהליך שהוא סוג של שרפה.
לבואזיה תרם גם לנושא הקשר הכימי, כשפרסם את תאוריית הרדיקלים, שלפיה רדיקלים מתפקדים כקבוצה בתגובה כימית ומתרכבים עם חמצן.
הוא גם העלה את האפשרות של אלוטרופיה ביסודות, כשגילה שיהלום הוא צורה גבישית של פחמן טהור.
כמאה שנה לאחר מותו הוצב פסל של לבואזיה בפריז, אך התגלה באיחור שהפסל לא העתיק את ראשו של לבואזיה אלא של אדם שהיה מזכיר האקדמיה למדעים בימי לבואזיה.
מגבלות תקציב מנעו את תיקון הטעות, והדעה הרווחת הייתה ש"בכל מקרה, כל האנשים נראים אותו דבר כשהם חובשים פאה".
הפסל הותך במלחמת העולם השנייה ולא הוחלף מאז.
על פי האגדה, לפני מותו תכנן לבואזיה את הניסוי האחרון שלו – לבדוק כמה זמן יכול ראש שנכרת להישאר בהכרה לאחר עריפתו.
השמועה טוענת שלבואזיה החליט למצמץ ככל שיוכל לאחר שייכרת ראשו, ועוזרו מנה את המצמוצים, שהיו בין 15 ל-20. הסיפור מפוקפק – הוא לא מוזכר בשום ביוגרפיה רשמית, ומספר ביולוגים מפקפקים בהיתכנותו.
עדויות ניסיוניות בעניין אינן אמינות וקשות להערכה.
אנטואן מארי ז'אן-בפטיסט רוז'ה, ויקונט דה סנט-אכזופרי הידוע בשם העט אנטואן דה סנט-אכזופרי היה סופר, משורר ועיתונאי וטייס קרב צרפתי, שנודע בעיקר בזכות ספרו "הנסיך הקטן".
הוא נולד למשפחת אצולה כפרית, בנו של הרוזן ז'אן דה סנט-אכזופרי.
חייו היו רצופים במשימות תעופה נועזות, החל משירותו בחברת דואר האוויר המוקדמת בנתיבים מסוכנים מעל מדבר סהרה והרי האנדים, ועד להתנדבותו כטייס סיור במלחמת העולם השנייה.
חוויותיו כטייס, כולל התרסקויות בלב המדבר, עיצבו את תפיסת עולמו.
סופו של סנט-אכזופרי נותר אפוף מסתורין במשך עשורים רבים, לאחר שמטוסו נעלם במהלך משימת סיור מעל הים התיכון בשנת 1944. רק בתחילת המאה ה-21 נמצאו שרידי מטוסו סמוך לחופי מרסיי.
הרוזן אנטואן מארי רוז'ה דה סנט-אכזופרי, נולד בליון (צרפת) למשפחת אצולה כפרית.
היה הילד השלישי מבין חמשת ילדיו של הרוזן ז'אן דה סנט-אכזופרי, סוכן בורסה שנפטר כשאנטואן היה בן שלוש.
אמו הייתה מארי דה פונקולומב.
בשנת 1921, לאחר שלמד אדריכלות בבית הספר הלאומי הגבוה לאמנויות היפות ("École des Beaux-Arts"), התגייס לצבא הצרפתי לחטיבת הפרשים השנייה.
לאחר שנכשל במבחני הכניסה לחיל הים, נשלח לשטרסבורג לאימוני טיס.
בשנה לאחר מכן קיבל רישיון טיס, והוצע לו לשרת בחיל האוויר, אך משפחת ארוסתו התנגדה, ולכן התיישב בפריז, ומצא עבודה משרדית.
אירוסים אלו בוטלו לבסוף, והוא עסק במספר עבודות נוספות בשנים שלאחר מכן, ללא הצלחה.
מאוחר יותר התארס לסופרת הצרפתייה, לואיז לווק דה וילמורן .
עד שנת 1926 חזר סנט-אכזופרי לטיסה.
הוא נעשה אחד מחלוצי שרותי הדואר האוויריים הבינלאומיים, בימים בהם היו למטוסים מכשירים מעטים בלבד וטייסים ניווטו לפי תחושה.
מאוחר יותר התלונן כי אלה המטיסים את המטוסים המתקדמים דומים יותר לרואי חשבון מאשר לטייסים.
הוא עבד בקו הדואר האווירי בין טולוז לדקר.
סיפורו הראשון, L'Aviateur ("הטייס"), פורסם בכתב-העת Le Navire d'argent ("ספינת הכסף").
ב-1928 פרסם את ספרו הראשון דואר דרום (Courrier Sud), וטס בקו קזבלנקה-דקר.
הוא מונה למנהל שדה התעופה בכף ז'וּבּי (Cap Juby) בריו דה אורו, בצפון הסהרה.
ב-1929 עבר לדרום אמריקה, שם התמנה למנהל חברת הדואר האווירי של ארגנטינה.
ב-1931 פורסם טיסת לילה (Vol de Nuit) שזכה בפרס הספרותי הצרפתי Prix Femina.
הוא המשיך לכתוב ולטוס עד פרוץ מלחמת העולם השנייה.
ב-11 באפריל 1931 נשא את קונסואלו סונסין סנדובל , אמנית וסופרת מאל סלוודור שהתאלמנה, שנראה ששימשה מודל לשושנה הטמפרמנטית בנסיך הקטן.
נישואיהם היו לא יציבים וסוערים, וסנט-אכזופרי הִרבה לנסוע ולנהל רומנים.
באותה שנה פגש גם את הסופר ומבקר האמנות לאון ורת, שהיה לו לידיד-נפש ודמות אב.
בעקבות חציית האוקיינוס האטלנטי בידי צ'ארלס לינדברג ניסה סנט־אכזופרי לטוס מפריז לסייגון תוך יומיים בלבד.
הוא עשה זאת עם חברו המכונאי אנדרה פרבו ב-29 בדצמבר 1935. טעות אנוש גרמה להם לבצע נחיתת התרסקות " אני באמת חושב שלא הרגשתי דבר זולת הפיצוח האדיר שקעקע את אושיות עולמנו.
במהירות של מאתיים ושבעים קילומטר לשעה, התרסקנו על הקרקע.
" "ציטוט מהספר " אדמת אנוש" ,בסהרה הלובית שם נאלצו ללכת ברגל שלושה ימים בתנאים קשים של חום ויובש.
במהלך הליכה זאת הזה סנט־אכזופרי דמות של ילד קטן, אולי דמות אחיו הצעיר פרנסואה, שמת ממחלה בגיל צעיר.
הזיות אלה היו כנראה הבסיס לספרו הנודע "הנסיך הקטן" (הוא תיעד חוויה זו במלואה בספרו אדמת אנוש).
ב-14 בפברואר 1938, יצא סנט-אכזופרי עם אנדרה פרבו בטיסה מניו יורק לארץ האש שבדרום אמריקה.
המטוס התרסק בעת ההמראה מחניית ביניים בגואטמלה סיטי בגלל טעות בחישוב כמויות הדלק.
סנט־אכזופרי נפצע קשה ופרבו שבר רגל.
בתחילת מלחמת העולם השנייה, טס בתחילה בטייסת איסוף המודיעין הצרפתית GC II/33. לאחר כיבוש צרפת על ידי גרמניה גלה לניו יורק, אך חזר לטוס עם בעלות הברית בלהק שבסיסו היה בים התיכון.
בן 44, מבוגר מאוד ביחס לעמיתיו, נאבק סנט-אכזופרי שיותר לו להמשיך ולבצע טיסות מבצעיות.
מפקדיו התירו לו לבסוף לבצע משימה אחת אחרונה: איסוף מידע על תנועת כוחות גרמניים בעמק נהר הרון לקראת מבצע דרגון, פלישת בעלות הברית לדרום צרפת.
הוא המריא ב-31 ביולי 1944 מבסיס בקורסיקה ועקבותיו אבדו.
אישה דיווחה, שראתה מטוס מתרסק בצהרי 1 באוגוסט באזור מפרץ קרקראן.
גופה לבושה במדים צרפתיים נמצאה כעבור מספר ימים ונקברה בקרקראן בספטמבר של אותה שנה.
בשנת 1998 מצא דייג מקומי את שרשרת-הצמיד מכסף של סנט-אכזופרי בים מדרום למרסיי.
בתחילה נחשבה המציאה להונאה, אך מאוחר יותר זוהה הצמיד בוודאות כשייך לסנט-אכזופרי.
ב-7 באפריל 2004 אישרו גורמים רשמיים כי שרידיו של מטוס לוקהיד P-38 לייטנינג, שנמצאו על קרקעית הים ליד חופי מרסיי בשנת 2000, הם שרידי מטוסו של סנט-אכזופרי.