tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
באותה שנה ייסד יחד עם הרב אבי וייס את International Rabbinic Fellowship, ארגון של רבנים ומנהיגים רוחניים הנמנים עם האגפים הליברליים של האורתודוקסיה המודרנית בארצות הברית.
הקמת הארגון נתפסה כפרישה מה־RCA לכיוונים 'שמאליים' יותר.
בין השאר תומך הארגון במינוי נשים לתפקידי רבנות (ואף כולל רבניות החברות בארגון), נוקט בעמדות ליברליות ביחס להומוסקסואלים, מקדם גישת גיור מקלה יחסית ומקבל מגוון רחב של עמדות ואמונות דתיות.
לאורך השנים חיבר הרב אנג'ל ספרים ומאמרים רבים, במחשבה, בהלכה ובהיסטוריה יהודית.
בחלק מחיבוריו ביקש לאתגר את התפיסות המסורתיות של הרבנות האורתודוקסית.
פרס ברנרד רבל לדת ולחינוך דתי.
מארק בול הוא עיתונאי, תסריטאי ומפיק קולנוע אמריקאי, זוכה פרס אוסקר לתסריט המקורי הטוב ביותר ולסרט הטוב ביותר (כמפיק) על עבודתו בסרט "מטען הכאב" (2009).
התסריט שחיבר ל"מטען הכאב" אף זכה בשישה פרסים חשובים אחרים.
מארק בול נולד ב-1973 בניו יורק.
הוא למד בתיכון ברונקס למדעים והיה חבר בקבוצת הנאום והדיבייט בבית ספרו.
ב-1995 רכש תואר ראשון בפילוסופיה באוברלין קולג' (Oberlin).
לאחר סיום לימודיו החל בול לעבוד כעיתונאי ותסריטאי פרילאנסר.
הוא כתב למגזינים כמו וילג' ווייס, רולינג סטון ופלייבוי.
ב-2004 פרסם בול במגזין פלייבוי כתבה בשם "Death and Dishonor" ("מוות וחוסר-כבוד"), על הרצח של החייל ריצ'רד ט.
דייוויס לאחר שובו לארצות הברית מעיראק, ב-2003. כתבה זו הייתה ההשראה לסרט "בעמק האלה" (2007) בבימויו של פול האגיס, שהתבסס על סיפור המקרה בתסריט הבדיוני שכתב לסרט.
הקרדיט על כתיבת סיפור העלילה של הסרט ניתן לבול ולהאגיס במשותף.
בשנת 2004, במהלך מלחמת עיראק, הצטרף כעיתונאי ליחידות חבלנים אמריקאים בעיראק.
בספטמבר 2005 פרסם במגזין פלייבוי כתבה על אחד החבלנים, סמל ג'פרי ס.
סארבר, תחת הכותרת "The Man in the Bomb Suit" ("האיש בחליפת הפצצה").
לאחר מכן החל לכתוב את התסריט לסרט "מטען הכאב" (2009), שהיה תסריט בדיוני העוסק ביחידה עילית של חבלנים מצבא ארצות הברית, שהתבסס על הראיונות שערך בעיראק ועל חוויותיו שם.
הוא אף נמנה עם מפיקי הסרט.
את הסרט ביימה קתרין ביגלו, שותפתו העסקית, ששימשה גם היא כמפיקה.
במרץ 2010 (חמישה ימים לפני טקס פרסי האוסקר), פרסם רב-סמל ראשון ג'פרי ס.
סארבר כי הוא מגיש תביעה נגד מפיקי "מטען הכאב", מאחר שלטענתו ביסס מארק בול את הדמות הראשית בסרט, "ולמעשה את כל הסיטואציות בסרט", על אירועים הקשורים בו.
סארבר אף טען כי הוא זה שטבע את הביטוי "מטען הכאב" ("the hurt locker").
הדובר של המפיקים אמר בתגובה כי תסריט הסרט הוא בדיוני.
בנוסף, ניתן למצוא אזכורים של הביטוי "מטען הכאב" כבר משנת 1966, מימי מלחמת וייטנאם.
הביטוי היה שגור בפיהם של אנשי צבא מזה כמה עשורים.
ב-8 בדצמבר 2011 פורסם בהוליווד ריפורטר כי נדחתה התביעה שהגיש סארבר, שחויב לשלם למפיקי הסרט 180,000$ דמי טרחה.
ב-2011 כתב ברולינג סטון כתבה על הרג של אזרחים אפגנים בידי חיילים אמריקאים.
"בעמק האלה" (2007) - תסריט של פול האגיס; מבוסס על סיפור מאת מארק בול והאגיס
"כוננות עם שחר" (2012), סרטה של קתרין ביגלו על הריגת אוסמה בן לאדן (2012) - תסריט, הפקה
משולש הגבולות (2019) - תסריט
Echo 3 (TBA) - יוצר, תסריטאי ומפיק בפועל
פרס אוסקר לתסריט המקורי הטוב ביותר
פרס באפט"א לתסריט המקורי הטוב ביותר
פרס לתסריט המקורי הטוב ביותר מטעם איגוד התסריטאים האמריקאי
פרס לתסריט המקורי הטוב ביותר מטעם איגוד מבקרי הקולנוע של שיקגו
פרס "שואוטיים טוני קוקס אוורד" לתסריטאות - פסטיבל הקולנוע הבינלאומי ננטוקט (Nantucket)
פרס סטלייט לתסריט המקורי הטוב ביותר - מועמדות
פרס גלובוס הזהב לתסריט הטוב ביותר - מועמדות
מארק אליהו (נולד ב-13 ביולי 1982) הוא נגן, מוזיקאי, מלחין, ומפיק מוזיקלי ישראלי.
מנגן בעיקר בכלי קשת פרסי המכונה קמנצ'ה, ובבגלמה טורקית.
יצירותיו שואבות השראה מקשת רחבה של השפעות, בהן מוזיקה יהודית, מוזיקה פרסית קלאסית, מוזיקה אלקטרונית ומוזיקה טורקית.
זוכה טקס פרסי הטלוויזיה בשנת 2021. אליהו הישראלי השישי המושמע ביותר בספוטיפיי עם כ-1.3 מיליון מאזינים חודשיים (נכון לנובמבר 2025).
נולד ב-1982 בדאגסטן אשר בהרי הקווקז ועלה לישראל עם הוריו בשנת 1989. אביו הוא פרץ אליהו, מעדת יהודי ההרים, נגן טאר, מוזיקולוג ומלחין בולט בתחום המוזיקה מן המזרח, זוכה פרס ראש הממשלה בשנת 2008.
מארק למד נגינה בכינור מגיל 4 אך בגיל 15 החליט לעזוב את לימודיו בבית הספר באריאל וללמוד לנגן בבגלמה ובפרט מוזיקה טורקית.
לשם כך חי בביתו של המוזיקאי האירי רוס דאלי (Ross Daly) כחצי שנה ביוון, שלימדו לנגן על סאז.
לאחר ששמע תקליטור של הנגן אביל אלייב החליט להקדיש את זמנו ללימוד הקמנצ'ה ותורת המוזיקה הפרסית-אזרית, ונסע לבאקו, בירת אזרבייג'ן, שם התגורר כשנתיים והיה תלמידו של אדלט וזירוב (אזרית: Ədalət Vəzirov).
בשנת 1999 חזר למשפחתו בישראל, שעברה לגור בערד.
בשנה זו השתתף במופע ובאלבום ברוח המזרח בניצוח אביו ועל-פי לחניו, לצד הזמר אלים גסימוב ובתו פרגנה (Alim və Fərqanə Qasımov).
בשנת 2009 העלה עם אביו את הקונצרט "בין הרי קווקז להרי יהודה" בפסטיבל ישראל, בשיתוף הזמרת ביימקנום מירזויבה מאזרבייג'ן.
בשנת 2010 החל להשתתף כאמן אורח בתזמורת ירושלים החדשה.
בשנת 2011 שיתף פעולה עם הלהקה הברזילאית ז'וורו (Javaro) במסע הופעות בברזיל, וכן השתתף כסולן ומלחין בסדרת הקונצרטים "קזבלנקה" של התזמורת האנדלוסית הים-תיכונית.
בנוסף שיתף פעולה עם הזמרת ריטה ועיבד שירים פרסיים לאלבומה השמחות שלי (2011) והופיע איתה כסולן באו"ם וברחבי ארצות הברית.
באותה שנה העלה עם אביו את המופעים "שירת היהודים ההרריים" במסגרת פסטיבל הפיוט בירושלים, "מעגלים" בפסטיבל העוד הבינלאומי, "המקאם היהודי" עם הפייטן הרב דוד מנחם בבית אבי-חי בירושלים, ואת מעגל החיים בפונטיקה הלאומית.
בשנת 2013 הלחין יצירות עבור להקת המחול "פורטל" והתזמורת האנדלוסית ירושלים ויצא עמן לסדרת הופעות.
כמו כן, הופיע עם האנסמבל שלו (אנסמבל מארק אליהו), בין היתר ב"פסטיבל גיברלטר למוזיקה עולמית" (Gibraltar World Music Festival, 2013) וב"עיר המוזיקה" (Cité de la Musique) במרסיי.
לצד הופעותיו, מלמד תאוריה על כלי נגינה בסגנון פרסי וכן להרכבים שלהם בבית הספר למוזיקה שורשית של מרכז דהאן, אוניברסיטת בר-אילן.
בשנת 2014 זכה בפרס מטעם אקו"ם לתמיכה בהפקת אלבומו מן השנה החולפת - חולות .
נשוי לעליה ואב לשלושה, והם מתגוררים במושב אלוני אבא הסמוך לקריית טבעון.
בשנת 2013 הוציא לאור את האלבום חולות, בו נטל חלק גם אביו.
האלבום כלל יצירות חדשות לצד קטעים נבחרים מהסרט "בלדה לאביב הבוכה", עם הזמרות אישתאר ורינת בר.
אליהו הלחין את המוזיקה לפסקול הסרט בלדה לאביב הבוכה של הבמאי בני תורתי, וכן שיחק בו בתפקיד ראשי.
עבור הפסקול זכה אליהו בפרס אופיר ובפסטיבל ירושלים לקולנוע 2012
כמו כן הלחין עבור הסרט התיעודי בגוף שלישי משנת 2010
הצגת התיאטרון תפילות פשוטות מאת עליזה עליון ישראלי.
אליהו הלחין את המוזיקה לפסקול הסדרה טהרן בשנת 2020.
מארק בָּרְטְרָה אי ארגל (בקטלאנית: Marc Bartra i Aregall; נולד ב־15 בינואר 1991) הוא כדורגלן ספרדי־קטלוני המשחק בעמדת הבלם בריאל בטיס.
ברטרה נולד בסנט ז'אומה, טרגונה, קטלוניה.
בגיל 11 הצטרף ל"לה מאסיה", מחלקת הנוער של מועדון הכדורגל ברצלונה.
קודם לכן שיחק במחלקת הנוער של היריבה העירונית אספניול.
בשנת 2009 ברטרה קודם לקבוצת המילואים ברצלונה אתלטיק.
ב-14 בפברואר 2010, כחודש לאחר יום הולדתו ה-19, ברטרה ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של ברצלונה, כאשר נכנס כמחליף בדקה ה-30 במקום ז'פרן סוארס, בהפסד 2:1 לאתלטיקו מדריד בויסנטה קלדרון.
הוא פתח בהרכב לראשונה במשחק לה ליגה כשנה לאחר מכן, במשחק התיקו 0:0 עם דפורטיבו לה קורוניה.
ב-21 במאי 2011 ברטרה כבש את שער הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של ברצלונה, בניצחון 1:3 על מאלגה, במחזור הסיום של הליגה הספרדית לעונת .
בעונת ברטרה קודם לסגל הקבוצה הבוגרת.
למרות זאת, הוא לא קיבל הזדמנויות רבות לשחק ממאמן הקבוצה טיטו וילאנובה, שהעדיף את הקשרים הגנתיים חאבייר מסצ'ראנו ואלכס סונג, ואף את המגן אדריאנו בעמדת הבלם על פני ברטרה.
באותה עונה הופיע בסך הכל ב-16 משחקים בכל המסגרות.
ב-18 במרץ 2014 ברטרה חתם על חוזה חדש בברצלונה, ל-3 שנים.
ב-16 באפריל הוא פתח בהרכב ברצלונה בגמר גביע המלך, במשחק הקלאסיקו נגד ריאל מדריד.
במשחק הוא כבש את שער השוויון בנגיחה מבעיטת קרן, אך מנגד איפשר לגארת' בייל לכבוש את שער הניצחון, לאחר שהאחרון רץ עם הכדור לאורך חצי מגרש.
ב-3 ביוני 2016 נמכר ברטרה לבורוסיה דורטמונד, לאחר שזו הפעילה את סעיף השחרור שלו בסך 8 מיליון אירו.
ב-11 באפריל 2017, כשעה לפני משחק במסגרת ליגת האלופות נגד מונקו, אירע פיצוץ בסמוך לאוטובוס של הקבוצה.
ברטרה נפצע בכף ידו, והמשחק נדחה למחרת והסתיים בתוצאה 2–3 למונקו, במשחק בו ברטרה לא נטל חלק.
ב-30 בינואר 2018 חתם ברטרה בריאל בטיס.
ב-14 באוגוסט 2022 חתם ברטרה בטרבזונספור מליגת העל הטורקית.
ברטרה שיחק בנבחרות ספרד הצעירות, ועם נבחרת ספרד עד גיל 21 זכה באליפות אירופה עד גיל 21 ב-2011 וב-2013. בטורניר בשנת 2013, שנערך בישראל, נכלל בנבחרת הטורניר.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ספרד הבוגרת ב-16 בנובמבר 2013, במשחק ידידות מול , שהסתיים בניצחון ספרד 1–2.
מארק בון ג'וניור הוא שחקן אמריקאי שהתפרסם בזכות תפקידו בתור בובי מונסון בסדרה "ילדי האנרכיה" ובזכות תפקידיו בסרטים "ממנטו" ו"באטמן מתחיל"
בון נולד בשם מארק היידריך בסינסינטי, אוהיו לג'יני ובוב היידריך.
בון גדל בשיקגו ולמד ב"אוניברסיטת ורמונט".
הוא נסע לניו יורק כדי לפתח קריירת משחק והופיע במופעי סטנד-אפ ביחד עם חברו השחקן סטיב בושמי, בניו יורק גם בחר לאמץ לעצמו את שם הבמה "בון".
בון התגלה לראשונה בסרט הפעולה "מת לחיות 2" בו שיחק בתפקיד שוקלי מקבוצת הטרוריסטים.
ב-1995 הופיע בון כשחקן משני במותחן "שבעה חטאים" של דייוויד פינצ'ר ובמערבון של סם ריימי "המהירים והמתים".
זכה לחשיפה גדולה בשנת 1996 בסרטו של סטיב בושמי "הפאב של השכונה" בו שיחק בון בתפקיד מייק מלקוחות הפאב הקבועים.
בסוף שנות ה-90 השתתף בון בסרט המלחמה של טרנס מאליק "הקו האדום" בתפקיד טוראי כריסטופר פיל ובדרמה הצבאית "בת הגנרל" בתפקיד סמל דלברט אלקינס.
בשנת 2000 שיחק בון בסרט הביכורים המפורסם של כריסטופר נולאן "ממנטו" בתפקיד בארט פקיד המלונית בה שוהה גיבור העלילה לאונרד (גיא פירס).
ב-2003 שיחק בון בסרט הפעולה "מהיר ועצבני 2" בתור השוטר המושחת ווית'וורת'.
ב-2005 השתתף בהפקה נוספת של כריסטופר נולאן "באטמן מתחיל" בתפקיד הבלש המושחת ארנולד פלאס.
ב-2006 שיחק ב קומדיה העצמאית "חותכי ורידים: סיפור אהבה ".
ב-2007 הופיע בון בסרט הערפדים "30 ימים של לילה" בתפקיד בו באוור מאזרחי העיירה הנמלטים מהערפדים.
בשנת 2008 החל בון לשחק בסדרת הדרמה "ילדי האנרכיה" בתפקיד בובי מונסון מזכיר המועדון ואחראי הכספים, תפקיד אותו מילא בון במשך שבע עונות, עד לסיום הסדרה ב-2014 עוד ב-2008 השתתף גם כן בדרמה העצמאית "נהר קפוא" בתפקיד המבריח המושחת ג'אסקוס ברונו.
בשנת 2016 גילם את דמותו של הכומר וולטהול בדרמה ההיסטורית "הולדתה של אומה" שקיבלה שבחים רבים, של הבמאי נייט פארקר.
מארק בנייה היה כומר פרוטסטנטי, תאולוג, איש המחתרת הצרפתית וחסיד אומות העולם מצרפת.
בנייה התחנך באורליאן ולאחר מכן בפריז.
הוא למד משפטים אך הטה את עניינו לדת ובשנת 1905 הוסמך לכמורה.
הוא היה ראש הקהילה הכפרית של דרום שבדרום צרפת.
בשנת 1911 מונה למשרת פרופסור לתאולוגיה במוסד דתי בפריז ובשנת 1918 התמנה בתור כומר של קהילה, משרה בה החזיק עד 1952. בשנת 1928 ניהל את טקסי תקופת התענית ברדיו, והתפרסם בציבור הצרפתי.
בשנת 1929 היה הנשיא הראשון של הפדרציה הפרוטסטנטית הצרפתית, תפקיד אותו מילא עד 1961.
בנייה היה נשיא הכנסייה הפרוטסטנטית בצרפת.
עם כיבוש צרפת על ידי גרמניה, במאי 1940, עמד בנייה בראש ארגון Cimade, ארגון סטודנטים פרוטסטנטים צרפתים, שהיה פעיל במהלך שנות מלחמת העולם השנייה נגד הכובשים הגרמנים.
במאי 1941 היה בנייה הראשון שמחה על החוקים האנטישמיים של משטר וישי.
בקיץ 1941 החל בנייה במגע אישי עם נשיא משטר וישי, המרשל פטן, ראש הממשלה פייר לאוואל והממונה על העניינים היהודיים, קסאבייה ולה.
הוא גינה את המדיניות האנטישמית שלהם ופעל לביטול צווים אנטי-יהודיים.
בקיץ 1942 מחה בפני לאוואל על גירוש היהודים מפריז ועל גירוש ילדים למזרח בתנאים בלתי אנושיים.
בספטמבר 1942 הטיף בנייה לעשרות כמרים להציל יהודים.
עקב גישתו האמיצה היה חשוף להתקפות של עיתונים צרפתיים אנטישמיים.
בשנת 1942 היו בנייה ופייר-מרי גרליה נשיאי כבוד של ארגון ההצלה "ידידות נוצרית" (Amitié Chrétienne).
בנייה עודד כמרים וראשי קהילות פרוטסטנטיות לפעול להצלת יהודים.
בהשפעתו ניתן מחסה לאלפי יהודים, בעיקר בליון, בלה שמבון-סור-ליניון ובאזורים נרחבים אחרים.
יהודים רבים אחרים הוברחו לשווייץ, בעזרת כמרים פרוטסטנטים שפעלו באזורי הגבול, בברכתו ובהשראתו של בנייה.
בנייה הציל כמאה ילדים יהודיים שברחו מגרמניה ונכלאו במחנה גירס בדרום צרפת.
הוא הצליח להוציא את היהודים מהמחנה ולהסתירם כאשר המשטרה הצרפתית עמדה לגרשם לאושוויץ.
עוד ארגן בנייה מקומות מסתור למשפחה יהודית במספר ערים בצרפת הכבושה, וזו שרדה במסתורים שונים עד השחרור באוגוסט 1944.
בנייה היה פעיל פרוטסטנטי בכיר ומשקיף בוועידת הוותיקן השנייה, במהלכה ניהל דיון תאולוגי עם הקרדינל אוגוסטין באה .
הוא פרסם כעשרים ספרים בצרפתית בנושאי אמונה ותאולוגיה.
בשנת 1987 הוכר בנייה על ידי יד ושם בתור חסיד אומות העולם.
מארֶק מַריאָן בֶּלְקֶה (בפולנית: Marek Marian Belka; נולד ב-9 בינואר 1952) הוא פוליטיקאי וכלכלן פולני שכיהן כראש ממשלת פולין, שר האוצר של פולין, ונגיד הבנק הלאומי של פולין.
כיהן גם כנשיא קרן המטבע הבינלאומית.
בלקה נולד בעיר לודז', שם גדל והתחנך, ברפובליקה העממית הפולנית בשנת 1952.
בלקה היה לבוגר המחלקה החברתית-כלכלית של אוניברסיטת לודז' בשנת 1972. לאחר מכן המשיך ללמוד לימודי מלגות באוניברסיטת קולומביה, אוניברסיטת שיקגו ובבית הספר לכלכלה של לונדון.
הוא מחזיק בתואר שני בכלכלת סחר חוץ ותואר דוקטור בכלכלה מהאוניברסיטה לודז'.
הוא נתמנה לפרופסור בשנת 1994.
בין השנים 1996-1990 עבד בלקה כיועץ עבור משרד האוצר של פולין.
הוא כיהן כסגן ראש ממשלת פולין ושר האוצר (2002-2001) וכיועץ כלכלי לנשיא פולין.
בשנת 2003 הוא היה אחראי על המדיניות הכלכלית של קואליציית מדינות המערב במהלך מלחמת עיראק.
בשנת 2005 היה מועמד לתפקיד מזכ"ל ה-OECD, אך הוא הפסיד בבחירות לתפקיד זה לאנחל גורייה.
הוא יועד לכהן כראש ממשלת פולין על ידי הנשיא אלכסנדר קוושנייבסקי ב-29 במרץ 2004. הוא הושבע לתפקיד ב-2 במאי אותה שנה אך לא הצליח לקבל את התמיכה הפרלמנטרית הנדרשת עד 14 במאי, אך ב-11 ביוני הוא יועד שוב לתפקיד.
ב-24 ביוני הוא הצליח לקבל מספיק תמיכה בסיים, לאחר שנערכה הצבעת אמון שעברה ברוב של 235 קולות בעד מול 215 נגד 215.
במאי 2010 מונה בלקה לכהן כנגיד הבנק הלאומי של פולין.
במהלך כהונתו כנגיד הבנק אמר בנוגע לרכבת הזהב הנאצית כי "אין דבר כזה" וזאת "מתיחה".
בשנת 2014 חשף מגזין עיתון פולני הקלטת שיחה בין נגיד הבנק מארק בלקה, ושר הפנים בארטלומיי שנקייביץ'.
במהלך השיחה דיברו השניים כיצד הבנק יכול לעזור למפלגת השלטון המצע האזרחי לזכות בבחירה מחדש בבחירות בשנה הבאה, הפרה לכאורה של עצמאות הבנק.
בלקה אמר כי הוא לא יתפטר מתפקידו על אף השיחה השערורייתית.
מארק בונאר הוא שחקן בריטי זוכה פרס באפט"א על תפקידו בסדרה "בלתי נשכח".
הוא מוכר בעיקר מהופעתיו בתפקיד דאנקן האנטר בסדרה "שטלנד", ברונו ג'נקינס בסדרה "חדר מיון", הבלש פיני ב-"Psychoville", מייק דריידן בסדרה "שחיתות" ובתור ג'ון האלידיי בסדרה "Undercover".
ב-2005 שיחק בונאר בתפקיד קבוע בדמות ברונו ג'נקינס בסדרה הרפואית "חדר מיון".
בתיאטרון שיחק בונאר ב-2012 בתפקיד בוסולה במחזה "הדוכסית ממלפי" בתיאטרון אולד ויק בלונדון.
במאי 2007 הופיע במחזה "Philistines" בתיאטרון ליטלטון של התיאטרון המלכותי הלאומי.
ב-2006 שיחק בסיבוב הופעות במחזה "Mammals" בתפקיד פיל.
בדצמבר 2004 גילם את דייוויד במחזה "A Girl in a Car with a Man" באולם ג'רווד העליון של תיאטרון רויאל קורט.
בספטמבר אותה שנה הופיע בתפקיד בנדיק ב"מהומה רבה על לא דבר" בתיאטרון סליסברי פלייהאוס.
עוד ב-2004 שיחק במחזה "סיראנו דה ברז'ראק" בתיאטרון הלאומי.
בספטמבר 2007 הופיע במחזה "Parade" בתיאטרון דונמאר ורהאוס.
בונאר מדבב ומופיע בלכידת תנועה של הדמות אדוארד "שחור הזקן" במשחק הווידאו "Assassin's Creed IV: Black Flag" משנת 2013. עוד הוא מופיע בדמות טאונסנד במשחק "Battlefield 1" משנת 2016.
בסדרת הטלוויזיה לפעוטות "טבע תום" הוא מדבב את הדמויות טוויגס ובוקס.
ב-28 בדצמבר 2007 התחתן בונאר עם השחקנית לוסי גסקל.
בתם הבכורה, מרתה, נולדה ביולי 2011, ובנם סמואל נולד ביוני 2015.
Q סטיבן בארנס 8 פרקיםלכודים (אנ') Last Breath קרייג
מארק בנטון הוא שחקן אנגלי.
הוא מוכר מהופעותיו בתפקיד אדי בסיטקום "Early Doors", הווארד בדרמה הקומית "Early Doors" ובדמות מרטין פוד בסיטקום "ברברה" .
בשנים 2011 עד 2014 שיחק בנטון בסדרת הטלוויזיה של BBC One "דרך ווטרלו" בתפקיד מורה למתמטיקה בשם דניאל צ'וק.
ב-2013 השתתף בנטון בתוכנית הריאליטי "Strictly Come Dancing" וכן הנחה שעשועון בשם "The Edge".
בנטון נולד בגיסבורון שבצפון ריידינג של יורקשייר.
הוא למד בקולג' הטכני סטוקטון בילינגהאם.
נסיונותיו הראשונים במשחק היו בתיאטרון לנוער מידלסבורו שם הופיע במחזות כגון "Atmos Fear: ו-"Twist".
בנטון שיחק בתפקיד האב מקברייד בסדרה "החוק של מרפי" בכיכובו של ג'יימס נסביט, וכיכב יחד עם ויק ובוב בסדרות הקומיות , "Catterick", ו-"Monkey Trousers".
ב-2003 הופיע בדמות נציג השטן עלי אדמות בדרמה "The Second Coming" של רשת ITV.
ב-2005 שיחק בדרמה נוספת של ITV בשם "Planespotting".
מ-1995 עד 2003 שיחק בנטון בתפקיד מרטין פונד בסיטקום "ברברה".
עוד כיכב בקומדיה "I'm with Stupid" של ערוץ BBC Three, והופיע בפרק "רוז" בסדרה "דוקטור הו" בדמות קלייב.
בסוף 2008 כיכב בנטון בדרמה "Britannia High" ובסדרת הטלוויזיה לילדים "Scoop" בה גילם את מקס דה לייסי.
בקולנוע שיחק בנטון בתפקיד ריקי בסרטו של מייק לי "ילדות קריירה" (2007), בדמות פיל בסרט הבריטי העצמאי "Mr In-Between", ובקומדיה הבריטית "פעם שלישית החוצה" (2008).
בנטון השתתף בכל פרקי הסדרה "The Booze Cruise" יחד עם מרטין קלונס, בריאן מרפי ואחרים.
בנטון שיחק בתפקיד מנהל הבנק בסדרה של פרסומות טלוויזיה עבור "Nationwide Building Society" בבימויו של ארמנדו לאנוצ'י ששודרו בין 2004 ל-2010.
באפריל 2008 הופיע בנטון בתפקיד ג'ס ייטס בדרמה "Hughie Green, Most Sincerely" של ערוץ BBC Four.
תפקידים נוספים שלו היו קונור בסדרה "החיים שאחרי" (2005), אבא בסרט "מופע הפלאים של דוקטור פרנסוס" (2009), בפרק בסדרה "הנוכלים" (2010) ובדמות האיכר פינץ' בסדרה "Land Girls".
ב-2011 הצטרף בנטון לסדרת הדרמה "דרך ווטרלו" בעונה השביעית בתפקיד המורה למתמטיקה, דניאל "צ'וקי" צ'וק.
הוא שיחק בסדרה עד 6 במרץ 2013, וחזר לפרק נוסף בעונה התשיעית.
ב-2011 הופיע בנטון בתפקיד מר פרקס ב"ילדי המסילה" שהוצג בתחנת ווטרלו בלונדון.
ברדיו כיכב בנטון בתסכית "Mr Blue Sky" מאת אנדרו קולינס בתפקיד הארווי איסטר האופטימי.
התוכנית שודרה במאי וביוני 2011.
ב-2012 הופיע בנטון בסרט הטלוויזיה "פנטו!" בדמות פרנסיס, במאי ההצגה.
ביולי 2012 פורסם שבנטון יככב בדמות עדנה טרנבלד בסיבוב הופעות של המחזמר "היירספריי" מפברואר עד ספטמבר 2013.
ב-2015 שיחק בנטון בתפקיד השוטר וולט אוורט בסדרת הדרמה "האב בראון" בפרק "The Standing Stones".
עוד באותה שנה הופיע בדמות לס בפרק "La Couchette" באנתולוגיה "בתוך מספר 9".
ב-2015 הנחה בנטון את השעשועון "The Edge" בעונה הראשונה והוחלף על ידי גבי לוגן.
ב-21 באוגוסט 2016 גילם בנטון את בוטום במחזה "חלום ליל קיץ" (מנדלסון) במופע הפרום של ה-BBC.
בדצמבר 2016 השתתף בפרק ספיישל חג המולד של הסיטקום "Outnumbered".
ב-2017 שיחק בתפקיד דניס פלדמן בדרמה "The Halcyon" של ITV.
בספטמבר 2013 התמודד בנטון בתוכנית "Strictly Come Dancing" של ערוץ BBC One בעונה ה-11. בת זוגו לריקוד הייתה איבטה לוקוסוט.
השניים הודחו מהתחרות בשבוע העשירי.
בנטון נשוי לשרה, ולבני הזוג שלושה ילדים.
הוא אוהד של מועדון הכדורגל מידלסברו.
פרנסיס דה וינטר סרט טלוויזיה 2011–2014 דרך ווטרלו Waterloo Road דניאל צ'וק סדרת טלוויזיה 2015 האב בראון Father Brown וולט אוורט בפרק "The Standing Stones" 2015 The Holidaymakers קריינות סדרת טלוויזיה 2015 The Edge סדרת טלוויזיה 2015 בתוך מספר 9 Inside No.
ברילקיס (נולד ב-27 בנובמבר 1958) הוא קצין בדימוס בדרגת לוטננט גנרל בחיל הנחתים של ארצות הברית.
ב-1981 סיים תואר ראשון במנהל עסקים מפרנק ומרשל קולג' בפנסילבניה והתגייס לחיל הנחתים של ארצות הברית.
שירת כקצין סוללה בגדוד הראשון של רגימנט הנחתים העשירי, שימש מפקד סוללה, קצין ניהול האש וקצין אג"ם בגדוד החמישי של רגימנט הנחתים העשירי.
שימש קצין אג"ם של כוח המשלוח השני של חיל הנחתים וסגן מפקד רגימנט הנחתים העשירי.
פיקד על גדוד המשלוח השלישי של הנחתים.
ב-2007 מונה לסגן קצין המבצעים של פיקוד אירופה.
ביולי 2009 מונה למפקד דיוויזיית הנחתים השלישית.
ביולי 2011 לעוזר לענייני תוכניות ומשאבים במטה חיל הנחתים.
ביולי 2013 מונה למפקד פיקוד הגיוס של הנחתים.
ב-2015 מונה לראש אגף כוח אדם ומילואים במטה חיל הנחתים והועלה לדרגת לוטננט גנרל.
באוגוסט 2017 מונה למפקד פיקוד כוחות הנחתים ומפקד הנחתים בגזרת האוקיינוס האטלנטי.
ברילקיס בעל תואר שני בלימודים צבאיים מאוניברסיטת חיל הנחתים.
מארק תומאס אספר הוא פוליטיקאי אמריקאי.
כיהן כמזכיר ההגנה של ארצות הברית, כמזכיר הצבא של ארצות הברית ה-23, וכסגן נשיא ליחסי ממשל בריית'יאון.
אספר סיים את לימודיו בבית הספר התיכון בשנת 1982. הוא קיבל תואר ראשון בהנדסה באקדמיה הצבאית של ארצות הברית בשנת 1986. בנוסף היה מצטיין דקאן באקדמיה וקיבל את פרס דאגלס מקארתור למנהיגות.
הוא קיבל תואר שני במינהל ציבורי מבית הספר לממשל על שם ג'ון קנדי בשנת 1995 ותואר דוקטור מאוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון בשנת 2008. הוא נשוי ואב לשלושה.
אספר שירת כקצין בדיוויזיה המוטסת ה-101 במהלך מלחמת המפרץ, לאחר מכן שימש מפקד פלוגה רובאית ולאחר שחרורו המשיך לשרת במשמר הלאומי עד שנת 2007. הוא עוטר בלגיון ההצטיינות ובכוכב הארד.
בין השנים 1998–2002 שימש כאיש צוות מקצועי בכיר בוועדת החוץ של הסנאט ובוועדת הסנאט לעניינים ממשלתיים.
הוא היה גם יועץ מדיניות לסנאטור צ'אק הייגל.
בין השנים 2001–2002 היה מנהל ועדת השירותים המזוינים של הבית הלבן.
בין השנים 2002–2004 שירת בממשל ג'ורג' בוש כסגן עוזר שר הביטחון למדיניות המשא ומתן, שם היה אחראי להחלטות כגון אי-הפצת נשק גרעיני, בקרת נשק, ובעיות ביטחון בינלאומיות אחרות.
אספר היה סגן נשיא באיגוד תעשיות החלל בין השנים 2006–2007. מספטמבר 2007 עד פברואר 2008 שימש כמנהל מדיניות לסנאטור פרד תומפסון במסע הבחירות שלו לנשיאות ב-2008. ביולי 2010 מונה לסגן נשיא ליחסי ממשל בריית'יאון.
ב-19 ביולי 2017 הודיע הנשיא דונלד טראמפ כי בכוונתו למנות את אספר למזכיר הצבא של ארצות הברית.
ב-15 בנובמבר אושר אספר לתפקיד ברוב קולות בהצבעה בסנאט ביחס של 89–6. וב-20 בנובמבר הושבע לתפקיד.
ב-18 ביוני 2019 החליט הנשיא טראמפ למנותו למזכיר ההגנה של ארצות הברית.
ב-23 ביולי נכנס לתפקידו לאחר שמינויו אושר בסנאט ברוב של 90 תומכים מול 8 מתנגדים בלבד.
ב-9 בנובמבר 2020 הודיע הנשיא טראמפ על סיום תפקידו.
דומה היה כי פיטוריו היו בלתי נמנעים מאז שהתגלעו חילוקי דעות בינו לנשיא טראמפ כאשר האחרון קרא לפרוס כוחות צבאיים ברחובות וושינגטון הבירה לאור מחאות ג'ורג' פלויד.
אספר התנגד בפומבי לאיומיו של טראמפ להפעיל את חוק ההתקוממות של 1807, שיאפשר לנשיא להשתמש בכוחות צבא פעילים לשם אכיפת חוק.
טראמפ זעם כאשר אספר אמר לעיתונאים כי יש להפעיל את חוק ההתקוממות "רק במצבים הדחופים והנוראיים ביותר" וכשגרס כי אין ארצות הברית נמצאת במצב כזה לאחר רצח ג'ורג' פלויד.
לפי סיפרו של אספר, טראמפ הציע לחסל קצין איראני בכיר ביותר הפועל מחוץ לאיראן.
רעיונות נוספים שהועלו על ידי טראמפ או מקורביו היו שליחת טילים למקסיקו כדי להשמיד את מעבדות הסמים, שליחת 250 אלף חיילים לגבול הדרומי וטבילת ראש ערוף של מנהיג טרור בדם חזיר - כאזהרה לחמושים איסלאמיסטים אחרים.
מארק בלובשטיין (נולד בירוסלבל, ברית המועצות ב-20 באפריל 1988) הוא שחמטאי יהודי-קנדי בדרגת רב-אמן.
כאשר מארק היה בן 5 משפחתו עלתה לישראל.
הוא התאמן אצל מרק רודרפר.
בשנת 1998 בלובשטיין היה אלוף ישראל לילדים עד גיל 10 ובשנת 1999 אלוף ישראל לנוער עד גיל 12. מאוחר יותר בשנת 1999 המשפחה היגרה לקנדה.
בשנת 2000 בלובשטיין זכה במקום 2–3 באליפות טורונטו.
באליפות קנדה בשחמט לנוער בשנת 2000 בלובשטיין זכה במקום השני.
בשנת 2001 הוא זכה באליפות קנדה בשחמט לנוער.
בשנת 2001 הוענקו לו דרגת אמן בינלאומי והוא הפך לקנדי הצעיר ביותר שזכה בדרגה זו.
הוא התחיל להתאמן אצל אלכסנדר חוזמן ובשנת 2004 הוענקו לו דרגת רב-אמן.
בשנת 2005 הוא זכה באליפות קנדה בשחמט לנוער.
בשנת 2008 הוא זכה בתחרות שנערכה בבודפשט.
בשנת 2008 בלובשטיין חלק מקום 2–3 עם היקארו נקמורה בתחרות שנערכה במונטריאול (זכה יורי שולמן).
בשנת 2010 הוא סיים אוניברסיטת טורונטו והקדיש את עצמו לתחרויות שחמט.
בשנת 2011 הוא הפסיק להשתתף בתחרויות שחמט.
בין השנים 2002 ל-2010 השתתף מארק בלובשטיין ב-5 אולימפיאדות שחמט:
מארק אלן הוא שחקן סנוקר מקצועני צפון אירי.
אלן דורג בשיאו במקום הראשון בעולם בדירוג שחקני הסנוקר העולמי (מאי-אוגוסט 2024).
נכון פברואר 2026, מדורג במקום התשיעי בעולם בדירוג שחקני הסנוקר העולמי.
בשנת 2003 זכה אלן בתחרות הראשונה שלו, אליפות צפון אירלנד בסנוקר לחובבים.
בשנת 2004 זכה אלן באליפות אירופה בסנוקר לחובבים ובאליפות העולם בסנוקר לחובבים.
שנה לאחר מכן נכנס לסבב הסנוקר המקצועני העולמי.
הוא הגיע לרשימת 16 המדורגים הראשונים בעולם תוך שלוש עונות בלבד.
למרות כישרונו והעובדה שנמצא באופן קבוע במקומות גבוהים בדירוג העולמי, ניצח אלן רק בשנת 2009 את תחרות המקצוענית הראשונה שלו, כשזכה בטורניר ג'יאנגסו קלאסיק.
כעבור שלוש שנים נוספות הצליח לבסוף אלן לזכות בתואר הדירוג הראשון שלו, כשהביס בגמר הטורניר העולמי הפתוח (World Open) לשנת 2012 את סטיבן לי מאנגליה בתוצאה 1–10.
בשנת 2018 זכה אלן בטורניר המאסטרס, לאחר שניצח בגמר את קיירן וילסון מאנגליה בתוצאה 7–10.
בשנת 2022 זכה אלן באליפות בריטניה, לאחר שניצח בגמר את דינג ג'ונווי בתוצאה 7–10.
עד כה זכה אלן ב-12 תוארי דירוג, חמישה תוארי דירוג מינוריים, שישה תארים ללא דירוג, ובתואר אחד קבוצתי, בהם זכייה בטורניר המאסטרס בשנת 2018, וזכייה באליפות בריטניה בשנת 2022.
בשנת 2023 הגיע בזמנו לדירוג השיא שלו, כשהגיע למקום השלישי בדירוג העולמי.
במאי 2024 דורג לראשונה במקום הראשון בעולם בדירוג שחקני הסנוקר העולמי.
כמו כן, ביצע 687 רצפים רשמיים של מאה נקודות ומעלה, וכן השלים חמישה רצפים מקסימליים רשמיים של 147 נקודות.
אלן הוא השחקן הראשון והיחיד עד כה בהיסטוריה של המשחק שהשלים רצף מקסימלי רשמי של 147 נקודות בכל אחד מטורנירי הכתר המשולש (אליפות בריטניה 2016, מאסטרס 2024, ואליפות העולם בסנוקר 2025).
רווחיו של אלן מענף הסנוקר עומדים על מעל 5 מיליון פאונד.
אף על פי שהוא ימני באופן טבעי, משחק אלן עם יד שמאל, אך כשהוא משתמש במקל העזר, הוא מחליף לידו הימנית.
בשל סגנון משחקו המהיר וההתקפי, מכונה אלן "האקדח" (The Pistol).
בשנת 2022 שינה אלן את סגנון משחקו למשחק סבלני ויעיל יותר.
מארק ראסל בניוף הוא איש עסקים, יזם ומנהל יהודי אמריקאי המשמש כמייסד, יו"ר ומנכ"ל חברת התוכנה סיילספורס.
שווי הונו של מארק נכון לינואר 2026 הוא 9.2 מיליארד דולר והוא מחזיק ב-2.58 מיליארד מניות של סיילפורס.
בניוף גדל במשפחה יהודית בסן פרנסיסקו, בשנת 1986 הוא קיבל תואר ראשון במנהל עסקים מאוניברסיטת דרום קליפורניה בה היה חבר גם באחווה טאו קאפה אפסילון.
הוא קרוב משפחה של מפיק הטלוויזיה דייוויד בניוף.
כבר בתיכון מכר בניוף את האפליקציה הראשונה שלו "How to Juggle" ב-75 דולר.
בגיל 15 הוא הקים את Liberty Software שיוצרת ומוכרת משחקים ובגיל 16 הוא כבר הרוויח תמלוגים של 1,500 דולר בחודש שהספיקו לו לשלם לאוניברסיטה.
באוניברסיטה הוא התמחה בשפת אסמבלי בחטיבת מקינטוש בחברת אפל.
הוא רצה להמשיך בעולם התכנות אומנם המנחה שלו המליץ לו להתנסות בשירות לקוחות והוא הצטרף לחברת אורקל.
הוא עבד באורקל כ-13 שנה במגוון תפקידים במחלקת המכירות, שיווק ופיתוח מוצר, בגיל 23 הוא נבחר ל-"Oracle's Rookie of the Year", ובגיל 26 מונה לסגן נשיא באורקל (VP) הצעיר ביותר בתולדות החברה.
בשנת 1999 עזב בניוף את אורקל והקים את סיילספורס בדירה שכורה בסן פרנסיסקו, הוא הצהיר על רצונו לשנות את המודל המסורתי של עולם התוכנה לתוכנה בענן – Saas, בנוסף הוא טבע גם את המונח "platform as a service".
בשנת 2009 הפורום הכלכלי העולמי הזכיר אותו כאחד מהמנהיגים העולמיים הצעירים.
בניוף קיבל תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת דרום קליפורניה ב־16 במאי 2014.
בשנת 2016 הוא נמנה עם אחד מחמישים המנהיגים הגדולים בעולם עקב מחויבותו לשוויון בכל הנושאים החברתיים כמנכ"ל החברה.
הוא אף נבחר לתפקיד איש העסקים של השנה על ידי קוראי Fortune, אחד המנכ"לים הטובים בעולם על ידי Barron's, והוא זכה בפרס החדשנות של המגזין Economist's.
הוא שימש כיו"ר משותף של הוועדה המייעצת לטכנולוגיות המידע של הנשיא בין השנים 2003–2005. בניוף חבר גם בוועד הנאמנים העולמי של הפורום הכלכלי.
באפריל 2015 הודיע בניוף כי הוא יבחן את כל המשכורות ב-Salesforce כדי להבטיח ששולמו לגברים ונשים באופן שווה עבור עבודה דומה.
Salesforce בראשותו נבחרה לאחת החברות החדשניות בעולם חמש שנים ברציפות על ידי מגזין פורבס.
מגזין פורצ'ן הגדיר את Salesforce כחברה הנערצת ביותר בעולם בענף התוכנה ארבע שנים ברציפות, וכינתה את החברה כמקום העבודה הטוב ביותר שמונה שנים ברציפות.
ב־17 במרץ 2017, נכלל בניוף בסימפוזיון של מנהיגים עסקיים שאורגן על ידי ממשל טראמפ במהלך ביקור קנצלרית גרמניה אנגלה מרקל בבית הלבן.
בשנת 2018 בניוף ואשתו קנו את המגזין הנודע Time ב-190 מיליון דולר.
בניוף הוא יו"ר קרן Salesforce.com שהוקמה בשנת 2000 כקרן צדקה ציבורית.
הוא יצר את המודל 1-1-1 של פילנתרופיה ארגונית משולבת, שבאמצעותה חברות תורמות אחוז אחד מההון, אחוז אחד משעות העובדים ואחוז אחוז מהמוצר (פרו בונו) חזרה לקהילות בהן היא משרתת.
חלקים ממודל 1-1-1 זה אומצו על ידי יותר מ־700 חברות, כולל גוגל.
בניוף אף תקף את חבריו המיליארדרים ש"אוגרים כסף" ולא נותנים לחברה.
בשנת 2007 הוועדה לעידוד פילנתרופיה ארגונית העניקה לבניוף את פרס הצטיינות בפילנתרופיה התאגידית ובשנת 2008 הזמינה אותו להיות חבר בדירקטוריון.
החל ממרץ 2016, Salesforce.com סיפקה יותר מ-115 מיליון דולר מענקים, 1.3 מיליון שעות התנדבות עובדים ומשמשת ב-28,000 עמותות עם טכנולוגיית Salesforce.
מארק בניוף ואשתו לין הוכרו בראש רשימת 50 הפילנתרופים הטובים ביותר של פורבס אמריקה בשנת 2015.
ביוני 2010 הם הודיעו על תרומה של 100 מיליון דולר לבית החולים UCSF לילדים במטרה לקדם את בריאות הילדים ברחבי העולם.
בשנת 2014, מארק ולין בניוף תרמו 100 מיליון דולר נוספים לבית החולים UCSF ואוקלנד (שניהם מכונים כיום בתי חולים לילדים בניוף).
מארק ולין בניוף תרמו גם לארגון The Ocean Cleanup, מוסד ללא כוונת רווח המפתח טכנולוגיות כדי להיפטר מהפלסטיק באוקיינוסים.
בניוף תמך בהילרי קלינטון לנשיאת ארצות הברית בבחירות לנשיאות 2016.
מיזם 1t.org לשתילת טריליון עצים
בשנת 2020 הכריז בניוף בפורום הכלכלי העולמי בדאבוס על כוונתו לשתול טריליון עצים עד 2030. בעקבות זאת הודיע נשיא ארצות הברית דאז דונלד טראמפ על הצטרפותה של ארצות הברית למיזם.
הרעיון של בניוף התבסס על מחקר שטען כי יש בכדור הארץ שטח פנוי לשתילת טריליון עצים, ושהפעולה יכולה להסיר 200 ג'יגה-טון של פחמן מהאטמוספירה.
היוזמה עוררה מחלוקת עקב טענות שונות, ביניהן שטריליון עצים אינם מספיקים כדי ליצור השפעה משמעותית, וכן ששתילה בהיקף כזה עלולה לשבש מערכות אקולוגיות.
נכון לתחילת שנת 2024, בניוף הוציא על הפרויקט 17 מיליון דולר, והתחייב להוציא מאות מיליוני דולרים נוספים על שתילת עצים.
לפרויקט הצטרפו 85 חברות אחרות.
בארבע השנים הראשונות לפרויקט נשתלו 2.6 מיליארד עצים דרך המיזם.
מארק אנדרוז היה פוליטיקאי אמריקאי, שייצג את מדינת דקוטה הצפונית בבתי הקונגרס של ארצות הברית במשך 23 שנה - תחילה בבית הנבחרים ולאחר מכן בסנאט.
אנדרוז נולד במחוז קאס שבדקוטה הצפונית, שם למד בבית הספר הציבורי של המחוז.
ב-1944, בהגיעו לגיל 18, החל אנדרוז ללמוד באקדמיה הצבאית של ארצות הברית.
הוא עזב את האקדמיה ב-1946 לאחר ששוחרר בעקבות מוגבלות.
לאחר מכן למד באוניברסיטת המדינה של דקוטה הצפונית בפארגו.
את לימודיו הגבוהים סיים ב-1949.
בתום לימודיו האקדמיים פנה לחקלאות.
במהלך שנות ה-50 של המאה ה-20 החל בפעילות פוליטית, שירת באיגודי חקלאות ובארגונים של המפלגה הרפובליקנית.
ב-1962 התמודד אנדרוז לתפקיד מושל דקוטה הצפונית, אך הפסיד למושל המכהן ויליאם גיא בפער של 2,000 קולות בלבד.
בשנה שלאחר מכן הוא זכה במועמדות הרפובליקנית למושב בבית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס היחידי והכללי של דקוטה הצפונית, כאשר נערכו בחירות מיוחדות עם מותו של חבר הקונגרס היילמאר ניגארד.
הוא נבחר לכהונה מלאה ב-1964 ושירת בבית הנבחרים עד לשנת 1981, ונבחר מחדש כל שנתיים עד אז.
ב-1980 החליט אנדרוז שלא להתמודד בבחירות חוזרות לבית הנבחרים.
במקום זאת, הוא התמודד על אחד ממושביה של דקוטה הצפונית בסנאט של ארצות הברית, שאויש במשך עשרות שנים בידי מילטון יאנג, שהודיע כי לא יתמודד לבחירה מחדש ופרש לאחר הבחירות.
אנדרוז ניצח בבחירות עם 70% מקולות הבוחרים, וכיהן בסנאט תקופת כהונה בודדה, בשנים 1981–1987. הוא היה יו"ר הוועדה המיוחדת לענייני האינדיאנים בארצות הברית בשנים 1983–1987. לאנדרוז הייתה היסטוריית הצבעות כמעט ליברלית ברוב הקריירה שלו בקונגרס של ארצות הברית.
אנדרוז הובס בבחירות חוזרות ב-1986 על ידי נציב המיסים של דקוטה הצפונית מהמפלגה הדמוקרטית, קנט קונרד, בפער של 2,120 קולות בלבד - אחד מההפסדים הצמודים ביותר בהיסטוריה של הבחירות לסנאט (קונרד זכה ב-49.8% מהקולות בעוד אנדרוז זכה ב-49.1%).
בעקבות ההפסד הצמוד פרש אנדרוז מהזירה הפוליטית.
הוא הקים חברת ייעוץ בוושינגטון די.
שדה התעופה הבינלאומי גרנד פורקס שבגרנד פורקס קרוי לעיתים "נמל תעופה הבינלאומי מארק אנדרוז", אך השימוש בשם דעך פופולריות ירודה.
הוא היה הרפובליקני האחרון שכיהן בקונגרס מדקוטה הצפונית משלהי כהונתו ב-1987 ועד לבחירתם של ריק ברג לבית הנבחרים וג'ון הובן לסנאט ב-2010, בהתאמה.
נפטר ב-3 באוקטובר 2020. התגורר בעיירה מפלטון שבמדינת הולדתו.
מארק אנדרוז הוא מתאבק ולשי, המופיע בארגון ההיאבקות WWE כחלק ממחלקת בריטניה של התוכנית NXT, ה-NXT UK.
הוא מוכר בעיקר בשל תקופתו בארגון ההיאבקות Total Nonstop Action Wrestling (TNA), שבו הופיע תחת שם הבמה מאנדרוז.
הוא הבסיסט והסולן למחצה של להקת Junior.
אנדרוז הוא חבר בלהקת הפופ פאנק הנקראת בשם Junior, שבה הוא הסולן למחצה והבסיסט.
מספר מתאבקים השתתפו בקליפים של הלהקה, כולל מאט הארדי וטיגן נוקס.
אנדרוז הוא מייסד שותף של "Defend Indy Wrestling", מותג בגדים למעריצי ארגוני ההיאבקות העצמאיים.
אנדרוז יצר את המותג בשנת 2011 ביחד עם המתאבקים הבריטיים אדי דניס ופיט דאן.
אליפות גביע הזוגות של !Attack (פעם אחת) - עם ניקסון ניוול
הישגים בארגון ההיאבקות Celtic Wrestling - CW
אליפות הזוגות של CW (פעם אחת) - עם טומי דין
טורניר ליל כל הקדושים (2008)
אליפות All-Nations במשקל כבד של CSF (פעם אחת)
הישגים בארגון ההיאבקות Dragon Pro Wrestling
אליפות All Wales (פעם אחת)
האליפות הבריטית של FNW (פעם אחת)
טורניר האליפות הבריטית של FNW (2016)
PWI דירג אותו במקום ה-165 מתוך 500 המתאבקים הטובים ביותר לשנת 2016
אליפות הזוגות של Progress (פעם אחת) - עם אדי דניס
טורניר אליפות הזוגות של Progress (2014) - עם אדי דניס
אליפות הזוגות של NXT UK (פעם אחת) - עם פלאש מורגן ובסטר
מארק אינדליקטו הוא שחקן, זמר ובלוגר אופנה אמריקאי, הידוע בעיקר בשל תפקידו בתור ג'סטין סוארז בסדרה הקומית "בטי" (2006 - 2010) של רשת ABC.
אינדליקטו נולד בפילדלפיה, פנסילבניה; בנם של לין ומארק אינדליקטו האב.
הוא שלושת רבעי איטלקי ורבע פורטוריקני.
הוא למד משחק תחילה במרכז השחקנים בעיר, והוא למד בבית הספר דופרי למוזיקה בלינווד, ניו ג'רזי.
הוא גם למד בתיכון המקצועי לאמנויות הבמה (אנ') בשכונת הלס קיצ'ן, מנהטן, ניו יורק, ולאחר מכן סיים לימודי תואר ראשון מבית ספר גאלאטין של אוניברסיטת ניו יורק.
הוא החל לשחק בגיל שמונה בתיאטרון ואלנט סטריט בפילדלפיה, והופיע בפרסומות טלוויזיה ארציות, בסדרת הטלוויזיה "האק" של רשת CBS ובתוכנית "המופע של שאפל", ושיחק בתפקיד קבוע בסדרה "בטי" של רשת ABC משנת 2006 עד לסיומה ב-2010.
בשנת 2007, אינדליקטו השתתף בפרק של הסדרה "החיים היפים של זאק וקודי" בערוץ דיסני, בפרק מיוחד בנושא היי סקול מיוזיקל.
ב-27 באוקטובר 2008, אינדליקטו גילם את בוק ביום השנה החמישי למחזמר "מרשעת" בברודוויי בעיר ניו יורק.
הוא הופיע שוב ב-28 בפברואר 2009 בתיאטרון גרשווין למען "מאבק באי-השוויון".
הוא כיכב בתפקיד ארטפול דוג'ר בהפקה של CLO למחזמר "אוליבר!" בפיטסבורג, פנסילבניה.
הוא הופיע בפרק מיוחד של תוכנית האירוח "ד"ר פיל" על בני נוער שהיו קורבן לבריונות לאחר שיצאו מהארון.
הוא שיתף את חוויותיו כשקיבל איומי מוות רבים והתעללות מילולית מצד אנשים על תפקידו בסדרה "בטי".
בשנת 2014 שיחק בסרט הדרמה והמתח "ציפור לבנה בסופת שלג" בבימויו של גרג אראקי; המבוסס על ספרה באותו שם של הסופרת לורה קשיצקי (אנ').
בשנת 2021 החל לשחק בסדרה הדרמה-קומית "Hacks" של רשת HBO Max; בתור דמיאן, עוזרה האישי של דבורה.
בשנת 2022 השתתף אינדליקטו בגרסת ה-VIP של תוכנית המציאות "המרוץ לדראג של רו פול", "המרוץ לדראג של רופול: VIP"; שם הגיע לגמר לצד טטיאנה עלי בעוד שהזוכה היה הזמר אלכסנדר מקלין.
שנה סרט תפקיד הערות 2014 ציפור לבנה בסופת שלג מיקי
מארק יוג'ין אמודיי הוא פוליטיקאי אמריקאי, המכהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס השני של מדינת נבדה, מאז 2011. בקונגרס ה-118 אמודיי הוא הרפובליקני היחיד במשלחת נבדה אל הקונגרס של ארצות הברית.
כמו כן, הוא הוותיק ביותר מבין נציגי נבדה בקונגרס כולו.
אמודיי נולד בקרסון סיטי, בירת נבדה, בנם של ג'וי לה רה (לבית לונגרו) ודונלד מארק אמודיי.
אביו היה ממוצא איטלקי ואירי.
אמודיי סיים את לימודיו בבית הספר התיכון קרסון בשנת 1976, שם היה נשיא מועצת התלמידים.
הוא סיים את לימודיו באוניברסיטת נבדה ברינו בשנת 1980, והשלים ב-1983 לימודי תואר שני במשפטים בבית הספר מקג'ורג' למשפטים בקמפוס אוניברסיטת הפסיפיק השוכן בסקרמנטו, בירת קליפורניה.
טרם קבלתו ללשכת עורכי הדין של נבדה התגייס אמודיי אל צבא ארצות הברית והוצב ביחידה ארטילרית.
לאחר מכן הועבר לפרקליטות צבא ארצות הברית והיה לתובע פלילי.
לאחר שחרורו מהצבא בדרגת קפטן, החל לעבוד במשך שנים במשרדי עורכי דין שונים.
בשנת 1996 נבחר אמודיי לאספה המדינתית של נבדה, מטעם מחוז הבחירה ה-40 בו שכנה עיר הבירה קרסון סיטי.
ב-1998 התמודד לסנאט המדינתי במחוז הבחירה ה-17, המבוסס גם הוא בקרסון סיטי.
בבחירות אמצע אלה גבר על הסנאטור הדמוקרטי המכהן ארני אדלר ביחס של 52% –48%.
בשנת 2002 נבחר לתקופת כהונה שנייה עם 84% מקולות הבוחרים, וב-2006 נבחר אמודיי לתקופת כהונה שלישית כשגרף כ-78% מהקולות.
במהלך כהונתו אף נבחר לנשיא הזמני של הסנאט.
לקראת הבחירות לסנאט של ארצות הברית ב-2010, התמודד אמודיי אל מועמדת המפלגה הרפובליקנית לייצוג נבדה בסנאט האמריקאי מול הסנאטור המכהן הארי ריד, מנהיג הסיעה הדמוקרטית.
הוא פרש טרם יום הבחירות הכלליות, כאשר חברת האספה המדינתית שרון אנגל זכתה בפריימריז הרפובליקנים אך הפסידה לריד בבחירות הכלליות.
ב-13 בספטמבר 2011, תושבי מחוז הקונגרס השני של נבדה בחרו באמודיי למלא את מקומו של נציג המחוז דין הלר.
הלר מונה בעצמו בידי מושל נבדה בריאן סנדובל למלא את מקומו של ג'ון אנסיין בסנאט האמריקאי, שהתפטר מהסנאט.
במאי 2011 הכריז אמודיי כי יתמודד לתקופת כהונה מלאה בבחירות מיוחדות לבית הנבחרים.
כחודש אחר כך הוא זכה במועמדות המפלגה הרפובליקנים לאחר שגרף 221 מתוך 323 פתקי הצבעה.
בבחירות הכלליות גבר על קייט מרשל, מועמדת המפלגה הדמוקרטית.
אמודיי הושבע לתפקידו ב-15 בספטמבר 2011.
אמודיי הצביע נגד הצעת החוק לסיום השבתת הממשל בארצות הברית במהלך 2013. ב-2014 קיבל דירוג בן 0% מטעם הארגון "הורות מתוכננת" על שתמך בתנועות נגד הפלות ובאיסור פדרלי על הפלות ועל גישה להפלה מלאכותית במחוז קולומביה באמצעות חוק הגנת החולה וטיפול בר השגה.
ב-27 בספטמבר 2019 הודיע אמודיי על תמיכתו בפתיחת הליך הדחה נגד נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ.
העיתונות האמריקאית החלה להתייחס לאמודיי כרפובליקני הראשון שתומך בהדחתו של טראמפ.
עם זאת, הבהיר אמודיי כי אין הוא תומך בהדחה עצמה אלא רק בחקירת פרשת טראמפ–אוקראינה.
מארק אורין ברטון היה רוצח המוני מסטוקברידג', ג'ורג'יה, אשר רצח שנים-עשר אנשים ופצע שלושה-עשר נוספים ב-29 ביולי 1999. הרציחות התרחשו בביתו של ברטון ובשתי חברות מסחר נוספות באטלנטה בהן עבד בעבר כסוחר יום.
האמונה הרווחת היא שהפסדים כספיים גדולים הם שהובילו את ברטון לפתוח במסע הקטל, שבסופו התאבד כדי לא להיתפס בידי המשטרה.
בחיפוש שנערך בביתו לאחר הירי נמצאה גופתה של אשתו, לי אן ונדיבר ברטון, וכן גופותיהם של שני ילדיו מנישואיו הראשונים, מת'יו דייוויד ברטון בן ה-12 ומישל אליזבת' ברטון בת ה-8, אשר מתו לפני לירי כתוצאה ממהלומות פטיש בראשם.
גופות הילדים הונחו במיטותיהם, ובפתק שהותיר ברטון בזירה הסביר כי רצח את אשתו לפני שרצח את ילדיו, ב-27 ביולי.
לפני הטבח היה ברטון חשוד במקרה רצח מ-1993 של אשתו הראשונה דברה ספיבי ואמה אלואיז ספיבי בצ'רוקי, אלבמה; אולם הוא מעולם לא הורשע ברציחות וטען לכל אורך הדרך כי לא היה מעורב בהן, אפילו בפתק שהשאיר לצד גופות ילדיו ואשתו השנייה.
עם זאת הרשויות עדיין רואות בו חשוד אפשרי.
ברטון נולד ב-2 באפריל 1955, בסטוקברידג', ג'ורג'יה, למשפחת יוצאי חיל האוויר, וגדל בקרוליינה הדרומית.
למד באוניברסיטת קלמסון ובאוניברסיטת קרוליינה הדרומית משם קיבל תואר בכימיה על אף נטייתו להשתמש בסמים.
משחזר לאטלנטה, התחתן עם דברה ספיבי ויחד נולדו לשניים זוג ילדים, מת'יו ומישל.
המשפחה עקרה לאלבמה לאחר שמצא שם ברטון עבודה חדשה.
כעבור זמן-מה הופיעו אצלו סימני פרנויה והוא החל מאבד את אמונו באשתו, לי אן ונדיבר, ובמהרה הפך למובטל.
ריצה תקופת מאסר קצרה לאחר שנתפס מחבל במידע פנימי של החברה ממנה פוטר.
ברטון מצא מעסיק חדש בג'ורג'יה וכמו כן מאהבת בדמות אחת מחברותיה של אשתו, איתה ניהל רומן לאורך תקופה.
ב-1993 אשתו ואמה נמצאו מתות לאחר שהוכו בראשן בעזרת חפץ כבד.
ברטון היה החשוד העיקרי ברצח הכפול, אולם לא הורשע בשל מחסור בראיות.
ברטון נישא לאשתו השנייה לי אן ב-1995, אך בריאותו הנפשית המשיכה להתדרדר והוא החל לסבול מדיכאון חמור ומהזיות פרנואידיות.
בלית ברירה נטשה המשטרה את תיק הרצח של דברה ספיבי ואמה, וברטון קיבל כספי ביטוח בסך 294,000 דולרים, בהם השתמש כדי לממן את עבודתו החדשה כסוחר יום.
הוא היה ידוע בנטייתו להשקיע במניות בעלות סיכון גבוה ובחודשים שקדמו לירי חשבונו נסגר בידי חברת "ביטחונות מומנטום" לאחר שאיבד כ-105,000 דולרים.
ב-27 ביולי 1999, התעורר ברטון מוקדם בבוקר והכה את אשתו למוות בזמן שישנה.
בלילה למחרת הכה גם את ילדיו מת'יו ומישל למוות.
הוא הניח את גופותיהם במיטות וכיסה אותם בשמיכה, מותיר פתקים שונים לידם, בהם נכתב, בין היתר:
הרגתי את לי אן מפני שהיא הייתה אחת הסיבות העיקריות לסופי.
אני יודע שיהוה ידאג להם בעולם הבא.
אני בטוח שהפרטים אינם חשובים.
אין לכך כל תירוץ, או סיבה טובה, ואני בטוח שאף אחד לא יבין.
אם הם היו יכולים להבין לא הייתי רוצה שיבינו.
כתבתי את הדברים האלו רק כדי להסביר מדוע.
בבקשה תבינו שאהבתי את לי אן, מת'יו ומישל בכל לבי.
אם יהוה יהיה מוכן אז הייתי רוצה לראותם שוב בתחיית המתים כדי שנוכל לקבל הזדמנות שנייה.
אני לא מתכוון לחיות עוד הרבה, רק מספיק זמן כדי שאוכל להרוג כמה שיותר מהאנשים שחיפשו בחמדנות את השמדתי.
ב-29 ביולי הגיע ברטון למשרד של מעסיקו לשעבר, חברה בשם "ביטחונות מומנטום".
עדים אמרו כי ראו אותו משוחח עם מספר עובדים כשלפתע שלף שני אקדחים ופתח באש.
הוא הרג ארבעה אנשים וניסה להרוג עובד נוסף בשם בראד שומהל, בו ירה שלוש פעמים מטווח אפס.
לאחר מכן הלך מרחק קצר אל בניינה של חברת "קבוצה ההשקעות של טכנולוגיית-כל" והרג חמישה אנשים נוספים, נמלט מהמקום.
שוטרים אשר ערכו חיפוש בביתו מצאו את גופותיהם של משפחתו ואת הפתקים שהשאיר אחריו, בהם הכחיש בתוקף את מעורבותו במותה של אשתו הראשונה ואמה.
המשטרה פתחה במצוד רחב אחריו.
ארבע שעות לאחר הטבח, ניגש ברטון לילדה צעירה בקנסו ואיים עליה שתתלווה אליו, זאת בניסיון להבטיח בן ערובה שיסייע לבריחתו, אולם הילדה הצליחה לברוח ודיווחה עליו למשטרה.
כוחות ביטחון שהגיעו למקום איתרו את ברטון במיניוואן שלו ופתחו במרדף משטרתי אשר הסתיים בתחנת דלק באקוורת'.
כשאחד השוטרים ניסה לעצור אותו ירה לעצמו ברטון בראש ומת.
לי אן ונדיבר ברטון, בת 27, אשתו של מארק ברטון
מת'יו דייוויד ברטון, בן 11, בנו של מארק ברטון
מישל אליזבת' ברטון, בת 8, בתו של מארק ברטון
אלן צ'ארלס טננבאום, בן 48, סוחר יום בקבוצת ההשקעות טכנולוגיית-כל
דין דלאוואלא, בן 52, סוחר יום בקבוצת ההשקעות טכנולוגיית-כל
דזרט, בן 60, סוחר יום בקבוצת ההשקעות טכנולוגיית-כל
ג'משיד חבש, בן 45, סוחר יום בקבוצת ההשקעות טכנולוגיית-כל
ויידוואטי מורלידהרה, בן 44, סטודנט מתמחה בקבוצת ההשקעות טכנולוגיית-כל
אדוארד קווין, בן 58, סוחר יום בביטחונות מומנטום
קווין דיאל, בן 38, מנהל משרד בביטחונות מומנטום
בראון, בן 42, סוחר יום בביטחונות מומנטום
ווב, בן 30, סוחר יום בביטחונות מומנטום
מארק אלן אלפורד הוא פוליטיקאי אמריקאי, המכהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס הרביעי של מדינת מיזורי.
מחוזו של אלפורד שוכן במרכז ובמערב מיזורי, ומשתרע מקולומביה עד לפרווריה הדרומיים של קנזס סיטי.
אלפורד, עיתונאי במקצועו, הוא חבר המפלגה הרפובליקנית.
לאחר שסיים את לימודיו התיכוניים בתיכון סטרלינג החל ללמוד באוניברסיטת טקסס באוסטין, אך עזב את האוניברסיטה מבלי להשלים את לימודיו הגבוהים.
בשנת 1995 החל אלפורד לעבוד בתחנת הטלוויזיה KPRC-TV הממוקמת ביוסטון, ככתב ומגיש בתוכניות סוף שבוע של "ערוץ 2 יוסטון" השייך לתחנה.
לפני כן, היה מגיש ב-KDFW-TV שבדאלאס וכתב ב-WPTV-TV בווסט פאלם ביץ'.
בין היתר עבד אלפורד ב-KWTX-TV שבווייקו וב-KXAN-TV שבאוסטין.
בשנת 1998 עבר ל-WDAF-TV בקנזס סיטי כמגיש בערוץ Fox 4 News, שם נשאר במשך 23 שנים.
ב-8 באוקטובר 2021, עם כניסתו לחיים הפוליטיים, הודיע על התפטרותו מהתחנה.
ב-27 באוקטובר 2021 הכריז אלפורד על התמודדותו בבחירות 2022 לבית הנבחרים של ארצות הברית במחוז הקונגרס הרביעי של מיזורי.
ב-8 באוגוסט נבחר בבחירות המקדימות למועמד המפלגה הרפובליקנית.
ביום הבחירות הכלליות נבחר לקונגרס, וכהונתו החלה בראשית ינואר 2023 עם התכנסות הקונגרס ה-118 של ארצות הברית.
אלפורד נשוי ללזלי ולהם 3 ילדים.
מתגורר באחד מפרברי קנזס סיטי.
מארק טולון בראון הוא סופר ומאייר אמריקאי, בין ספריו הידועים, "ארתור".
בראון נולד וגדל בארי שבפנסילבניה.
שלוש אחיותיו, סיפרו לבראון סיפורים רבים על ידי סבתו ת'ורה.
זה נתן השראה לבראון לכתוב סיפורים משלו בשנות חייו המאוחרות יותר.
דוגמה לכך הייתה "השאלת" שמו של המורה שלו לאלגברה בכיתה ז' מר רתבון עבור הדמות מר רטבורן.
ת'ורה היא שהזינה גם את זיקתו של בראון לציור, שהתגלתה בגיל שש.
בזמן שלמד בתיכון מקדואל, המורה שלו לאמנות, ננסי בריאן, הכירה אותו עם צבעי מים, שבהם הוא משתמש כעת עבור רוב האיורים שלו.
בראון קיבל השראה מאמנים אחרים כמו מארק שאגאל.
מוריס סנדק, מחבר ספר הילדים "Where the Wild Things Are", השפיע גם על בראון בהחלטה על בחירת קריירה.
היו לו עבודות רבות ושונות לפני שהתמקד אך ורק בקריירת הכתיבה שלו.
הוא היה נהג משאית, טבח קצר-סדר, מנהל אמנותי בטלוויזיה, ולבסוף פרופסור בקולג'.
בראון אמר שהפרופסורה שלו הייתה קצרת מועד שכן המכללה פשטה את הרגל סמסטר אחד לאחר קבלתו לעבודה.
ב-1 בספטמבר 1968 התחתן בראון עם אשתו הראשונה סטפני מריני, רקדנית בלט ומורה בקולג', ולהם שני בנים.
ב-11 בספטמבר 1983 נישא בשנית ללורן קרסני, פסיכולוגית וסופרת, ולהם בת.
מארק אנדרט הוא מפיק מוזיקלי, מיקסר , מעבד ומוזיקאי אמריקאי שזכה בפרס גראמי.
מתחילת שנות ה-90 ועד 2023, אנדרט השתתף ביצירת והקלטת אלבומים המשתרעים על מגוון רחב של סוגות מוזיקליות שנמכרו ביותר מ-90 מיליון עותקים ברחבי העולם.
הוא היה שותף ליצירת מספר שירים שדורגו במקום הראשון במצעדי הבילבורד, ביניהם: "This Love" של מארון 5, "I Don't Want to Be" של גאווין ד'גראו ו-"Everything You Want" של ורטיקל הוריזון.
אנדרט היה מועמד למספר פרסי גראמי כולל מועמדויות בקטגוריית "אלבום השנה"; Ray of Light של מדונה, ו-The Blessed Unrest של שרה ברליס.
הוא זכה בפרס גראמי על האלבום Look Up Child של לורן דייגל .
בשנת 2018 עבד עם קארי אנדרווד על Cry Pretty.
אנדרט התחתן ב-2004 ועבר מלוס אנג'לס לחוף המזרחי של פלורידה כדי להקים משפחה.
מאז, הוא מאזן את חייו המקצועיים והמשפחתיים עם אשתו, בנו ובתו.
מארק פיטר בגיץ' הוא פוליטיקאי אמריקאי, שכיהן כחבר הסנאט של ארצות הברית מטעם מדינת אלסקה בשנים 2009–2015 ולפני כן כראש עיריית אנקורג' מ-2003 עד 2009. בבחירות 2014 הפסיד את מושבו בסנאט האמריקאי לדן סאליבן הרפובליקני, ובבחירות 2018 התמודד מטעם המפלגה הדמוקרטית לתפקיד מושל אלסקה, אך הפסיד ליריבו הרפובליקני מייק דאנליבי.
בגיץ' נולד וגדל באנקורג' שבאלסקה, בנם של מרגרט ג'ין "פגי" (לבית ג'נדרו) ושל חבר הקונגרס לשעבר ניק בגיץ'.
אביו נעלם באוקטובר 1972 במהלך אסון תעופה בו התרסק מטוס קל בטיסה מאנקורג' לג'ונו.
בגיץ' הרביעי מבין ששת אחיו, ולו שתי אחיות ושלושה אחים.
סבו וסבתו מצד אביו היו ממוצא קרואטי: אביו של אבו, ג'ון בגיץ', היגר לארצות הברית מקרואטיה, אז חלק מהאימפריה האוסטרו-הונגרית, בשנת 1911. אמו לעומת זאת ממוצא פולני, אנגלי, הולנדי ובוהמי.
בגיץ' למד בבית הספר התיכון סטלר שבאנקורג', ובגיל 18 קיבל רישיון עסק למכירת תכשיטים וסייע לאמו בניהול נכסי נדל"ן אחדים.
משבחר להתמקד בעסקים, הוא לא למד בקולג'.
אמו התמודדה פעמיים לבית הנבחרים של ארצות הברית למושבו של בעלה המנוח בשנות ה-80 של המאה ה-20, אך הפסידה לחבר הקונגרס הוותיק דון יאנג בשני המקרים.
בגיל 19 החל בגיץ' לעבוד במחלקת הבריאות של עיריית אנקורג' ולאחר מכן עבד כנהגו של ראש עיריית אנקורג' טוני נולס.
במהלך מושב החקיקה של 1988, בגיץ' עבד כעוזר פרלמנטרי בלשכתו של דייב דונלי, חבר בית הנבחרים המדינתי של אלסקה.
באותה שנה נבחר בגיץ' בן ה-26 לאספה העירונית של אנקורג', שם כיהן עד 1998, ובמהלך כהונתו שירת שלוש שנים כיושב ראש האספה ושנתיים כסגן יושב הראש.
במשך שנים אחדות היה חבר בוועדה המדינתית של אלסקה לחינוך על-תיכוני, ובשנת 2001 מינה אותו מושל אלסקה טוני נולס למועצת המנהלים של מערכת האוניברסיטאות באלסקה, אם כי בית המחוקקים פסל את המינוי.
בשנת 1994 התמודד בגיץ' ללא הצלחה לראשות עיריית אנקורג' נגד ריק מיסטרום, ובשנת 2000 נגד ג'ורג' וורץ', אז חבר האספה העירונית.
במירוץ לראשות העיר ב-2003 גבר בקושי גם על מיסטרום וגם על וורץ', והבטיח את ניצחנו הדחוק ב-11 קולות בלבד מעל הסף הדרוש לניצחון ללא סיבוב שני.
הוא נבחר מחדש באפריל 2006 כשהוא מנצח את איש הפרסום והרדיו המקומי ג'ק פרוסט.
אף על פי שבאורח רשמי משרת ראש העיר אינה מפלגתית, בגיץ' היה חבר המפלגה הדמוקרטית הראשון שנבחר לראשות עיריית אנקורג' מאז טוני נולס.
ב-27 בפברואר 2008 הכריז בגיץ' כי הוא מייסד ועדת גישוש לקראת התמודדות בבחירות לסנאט של ארצות הברית באלסקה בנובמבר אותה שנה.
בבחירות המקדימות שקיימה המפלגה הדמוקרטית ביחד עם המפלגה הליברטריאנית ומפלגת העצמאות האלסקית, ניצח בגיץ' עם 84.12% מהקולות ונבחר למועמד הדמוקרטי מול הסנאטור הרפובליקני הוותיק טד סטיבנס.
כבר לפני הבחירות הוביל בגיץ' בסקרי דעת קהל, ולתמיכה בו תרמו כתבי אישום רבים שהוגשו נגד סטיבנס בעבירות אתיקה ושחיתות.
ב-27 באוקטובר 2008, שמונה ימים טרם הבחירות, הורשע סטיבנס בשבע סעיפי עבירות חמורות בידי חבר מושבעים פדרלי בוושינגטון הבירה.
ב-18 בנובמבר 2008 הוכרז בגיץ' כמנצח בבחירות לסנאט האמריקאי באלסקה בידי סוכנות הידיעות AP, בפער זעום בן 1.25%.
עם השבעתו לתפקיד של בגיץ' בינואר 2009 תם עידן שירותו בן ארבעים השנים של סטיבנס בסנאט.
באפריל 2009 בוטלה הרשעתו של סטיבנס בעקבות התנהגות בלתי הולמת של התביעה.
התובע הכללי של ארצות הברית אריק הולדר מיאן לשפוט את סטיבנס מחדש באשמת שחיתות, ושמו של סטיבנס נוקה לכאורה.
יו"ר המפלגה הרפובליקנית באלסקה רנדי רודריך קרא לבגיץ' להתפטר על מנת לערוך בחירות חוזרות, וטען שזכייתו של בגיץ' אינה לגיטימית בשל "השפעתה של מחלקת המשפטים המושחתת".
בגיץ' סירב להתפטר והתחייב לשרת את כל תקופת כהונתו.
עם כניסתו לתפקיד הצביע בעד חוק השיקום וההשקעה מחדש של ממשל אובמה.
בבחירות 2014 לסנאט ניצב בגיץ' כמועמד המפלגה הדמוקרטית לתקופת כהונה שנייה בסנאט באחד המרוצים התחרותיים ביותר במחזור בחירות זה.
לפי הניו יורק טיימס, המרוץ לסנאט האמריקאי באלסקה היה "בעל חשיבות מכרעת ברמה הלאומית" וכי במהלכו ינסה בגיץ' למשוך מצביעים כפריים ותומכי הפלות.
בגיץ', דמוקרט שהתמודד במדינה אדומה ושמרנית למדי, ניסה למתג עצמו בסדרת מודעות בחירות כמי ששיתף פעולה עם עמיתתו הרפובליקנית ליסה מרקאוסקי למורת רוחה של האחרונה.
בנובמבר 2014 הפסיד בגיץ' ליריבו הרפובליקני דן סאליבן בפער של 2.13%, וגרף 45.83% מקולות הבוחרים לעומת 47.96 האחוזים של סאליבן.
בראשית ינואר 2015 תמה כהונתו בסנאט של ארצות הברית.
בבחירות 2018 נבחר למועמד המפלגה הדמוקרטית לתפקיד מושל אלסקה, ואף זכה לתמיכתו של המושל המכהן ביל ווקר העצמאי.
הוא הפסיד בבחירות הכלליות למייק דאנליבי עם 44.4% מהקולות לעומת 51.4 האחוזים שגרף דאנליבי.
מארק אייזרמן היה פיזיקאי סובייטי ממוצא יהודי.
מארק אייזרמן נולד בשנת 1913 בדאוגבפילס (אז בתחומי האימפריה הרוסית, כיום בלטביה) למשפחה יהודית.
בעקבות קרבות מלחמת העולם הראשונה שהתנהלו באזור המשפחה עזבה לסראטוב ואחר כך התיישבה במוסקבה.
אייזרמן קיבל השכלה באוניברסיטה הטכנית הממלכתית של מוסקבה ע"ש באומן.
בשנת 1939 הוא התחיל לעבוד במכון לאוטומציה של אקדמיה למדעים של ברית המועצות.
לאחר תחילת מלחמת העולם השנייה למרות שעבודת תואר שלישי הייתה בשלבים האחרונים הוא התנדב לשורות הצבא האדום ושוחרר בשנת 1945.
בשנת 1946 אייזרמן סיים עבודת תואר שלישי בתחום בקרה.
לאחר הקמת מכון לפיזיקה וטכנולוגיה של מוסקבה אייזרמן החל ללמד בו ומונה לפרופסור.
בשנת 1964 לאחר פטירת פליקס גנטמכר הוא מונה לראש קתדרה למכניקה תאורטית.
הוא כיהן בתפקיד עד לשנת 1978.
על פיתוח מערכות בקרה מתקדמות בשנת 1964 הוא היה חבר צוות שקיבל פרס לנין.
אייזרמן היה בין ראשוני מדעני ברית המועצות בתחום קיברנטיקה.
הוא כתב 10 ספרים שבחלקם תורגמו אנגלית וגרמנית.
בידי אייזרמן היה אוסף ספרים טכניים שכלל 1,500 ספרים ונתרם לספריית MIREA – האוניברסיטה הטכנולוגית הרוסית.
אייזרמן נפטר בשנת 1964 ונטמן בבית העלמין דונסקויה החדש
מארק יעקובלביץ' בירמן היה גנרל יהודי-סובייטי בצבא האדום.
נולד בעיר ז'יטומיר באימפריה הרוסית (כיום באוקראינה) במשפחה יהודית מסורתית.
ב-1918 התנדב לשירות בצבא האדום, כחייל חי"ר השתתף בלחימה נגד הצבא הלבן בדרום אוקראינה.
בסוף 1919 נשלח לקורס מפקדים מזורז, בסיומו מונה למפקד מחלקה באחת הדיוויזיות של הארמייה ה-16. השתתף במלחמה פולנית סובייטית.
בתום המלחמה נשאר לשרת בצבא.
בשנים 1923–1925 למד בבית הספר לקצינים.
לאחר סיום הלימודים שירת בתפקידי פיקוד – מפקד פלוגה, סגן מפקד ומפקד גדוד.
בשנת 1933 התקבל ללימודים באקדמיה צבאית במוסקבה.
לאחר סיום הלימודים ב־1936 מונה למדריך בכיר בבית הספר לקצינים בקייב.ב-1937–1939 למד באקדמיה של המטה הכללי.
לאחר מכן שירת בתפקידי מטה שונים.
במאי 1941 מונה למפקד רגימנט רגלים.
לאחר הפלישה הנאצית לברית המועצות ביוני 1941 – לחם בחזית הצפונית ולאחר מכן בחזית קרליה.
בתחילת 1942 מונה לראש אגף המבצעים במטה של הארמייה ה-26. בינואר 1943 מונה לתפקיד דומה במטה ארמיית הטנקים החמישית.
ביוני 1943 הועלה לדרגת גנרל-מיור ומונה לראש המטה של הארמייה ה-12. השתתף בקרבות במזרח אוקראינה.
בדצמבר 1943 מונה לראש המטה של הארמייה ה-46 והמשיך בתפקיד הזה עד לסוף המלחמה.
השתתף בקרבות לשחרור דרום אוקראינה, מבצע יאשי-קישינב, קרב דברצן, מתקפת בודפשט, מתקפת וינה, הקרב על פראג.
לאחר סיום המלחמה שירת כמרצה בכיר באקדמיה הצבאית של המטה הכללי.
בשנת 1957 סיים את שירותו הצבאי.
התגורר בעיר מוסקבה, שם נפטר ב-6 בינואר 1960.