tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
כעת נותרו 4 פחמנים, אם כן ניתן לראות כי שני אטומי פחמן נכנסים למעגל כיחידות acetyl ושני אטומי פחמן עוזבים אותו בצורת פחמן דו-חמצני.
סוקציניל קואנזים A מאבד קואנזים A והופך לסוקצינט (Succinate).
שלב זה מתרחש בעזרת האנזים succinyl coA synthase בתהליך היוצר מולקולת GTP או ATP.
שלב זה מתרחש בעזרת האנזים fumarase.
שלב זה מתרחש בעזרת האנזים malate dehydrogenase.
איבוד של פחמן דו-חמצני מתרחש פעמיים לאורך המעגל.
זוהי מהותו ותפקידו העיקרי של המעגל: אטומי הפחמן, שמקורם בגלוקוז, בחלבונים ובחומצות השומן שאנו צורכים במזון, מתחמצנים באופן מלא והופכים לפחמן דו-חמצני, אשר נפלט מהתא אל מחזור הדם ולאחר מכן אל הסביבה בתהליך הנשימה.
זהו מקורו של הפחמן הדו-חמצני שאנו נושפים מריאותינו.
כשהמזון מתחמצן לפחמן דו-חמצני הוא מאבד אלקטרונים, אשר מועברים ממעגל קרבס אל השלב הסופי של הנשימה התאית - הזרחון החמצוני - שם הם יימסרו באופן סופי למולקולות חמצן.
מעגל קרבס הוא, אם כן, התחנה הסופית של תהליך פירוק המזון שאנו צורכים (שכן בזרחון החמצוני לא נעשה כל פירוק שהוא, והדבר גם אינו אפשרי - המזון כולו חומצן במעגל קרבס לפחמן דו-חמצני ונפלט לסביבה).
ניתן גם לראות (בעזרת התרשים) את מקור שמותיו של המעגל: "מעגל חומצת הלימון" קרוי על שם תוצר הביניים הראשון - ציטרט (היון של חומצה ציטרית, חומצת לימון); "מעגל החומצות הטריקרבוקסיליות" כיוון שציטרט, איזוציטרט ואלפא-קטוגלוטרט הם יונים של חומצות קרבוקסיליות משולשות, המכילות שלוש קבוצות קרבוקסיל (COOH).
הריאקציה הראשונה במעגל קרבס היא תגובת דחיסה אלדולית של אצטיל קואנזים A עם אוקסלואצטט ליצירת ציטראט, המקוטלזת על ידי ציטראט סינתאז.
בריאקציה, פחמן המתיל מקבוצת האצטיל של האצטיל קואנזים A, מצטרף לקבוצת הקרבוניל (C-2) של האוקסלואצטט.
בשלב זה נוצר תוצר ביניים באתר הפעיל של האנזים - ציטרואיל קואנזים A, אשר עובר במהירות הידרוליזה ומשחרר מולקולות ציטראט וקואנזים A חופשיות.
האנזים ציטראט סינתאז המצוי אצל בעלי חיים, צמחים, פטריות, ארכיאה וחיידקים גראם-חיוביים מורכב מ-2 דומיינים, קטן וגדול, וביניהם נמצא האתר הפעיל של האנזים, ובו 2 אתרי קשירה - האחד לציטראט או לאוקסלואצטט והשני לקואנזים A.
האתר הפעיל מורכב מ-3 שיירי חומצות אמינו ("שלשה קטליטית") החיוניים לפעילותו - 2 שיירי היסטידין ושייר אספרטט אחד (His274, His320 ו-Asp375), להם סלקטיביות גבוהה לסובסטרטים של הריאקציה.
צורתו המרחבית של האנזים משתנה מפתוח לסגור בעת הקישור עם הסובסטרטים שלו (כמו אוקסלואצטט).
אצל אצות וחיידקים גראם-שליליים, האנזים מורכב מארבעה עד שישה דומיינים זהים והוא תלוי NADH.
ציטראט סינתאז הוא האנזים היחיד במעגל קרבס אשר יכול לקטלז יצירת קשר פחמן-פחמן.
ההידרוליזה של הקשר התיאו-אסטרי עתיר האנרגיה הופכת את הריאקציה לאקסרגונית מאוד.
האנרגיה החופשית הסטנדרטית של גיבס בריאקציה זו היא שלילית מאוד, ומשמעות הדבר ששלב זה חד כיווני; דבר זה חיוני מאוד לפעילותו של מעגל קרבס, מאחר שריכוז האוקסלואצטט הוא נמוך מאוד במצב נורמלי.
מולקולת הקואנזים A ששוחררה בריאקציה ממוחזרת, ותשתתף בדה-קרבוקסילציה חמצונית של מולקולת פירובט נוספת שתיכנס לקומפלקס PDH.
השלב השני של מעגל קרבס הוא יצירת איזוציטראט באמצעות תגובת איזומריזציה, דרך תוצר הביניים ציס-אקוניטאט (משתייכת למשפחת התלת קרבוקסיליות).
התגובה מקוטלזת על ידי האנזים אקוניטאז הידרטאז (בקיצור: אקוניטאז).
אקוניטאז מפעיל מנגנון דהידרציה-הידרציה, כאשר באתר הפעיל מעורב בקטליזה צבר אטומי ברזל-גפרית [4Fe-4S]; השיירים הקטליטיים המעורבים באתר הפעיל הם His101 ו-Ser642, ומלבדם קיימים לפחות 21 שיירי חומצות אמינו נוספים המעורבים בזיהוי הסובסטרט, ייצוב מבנה ה-[4Fe-4S] ועוד.
בשלב הראשון של הריאקציה His101 פועל כחומצה (מוסר פרוטון) ועושה פרוטונוציה על קבוצת ההידרוקסיל שעל פחמן מס' 3 של הציטראט, ומאפשר לו להשתחרר כמולקולת מים ("דה-הידרציה").
בו זמנית, Ser642 מקבל את הפרוטון הקשור לפחמן מס' 2, כך שנוצר קשר כפול בין פחמנים מס' 2–3, ומתקבל תוצר הביניים ציס-אקוניטאט.
בנקודה זו, המולקולה עושה "פליפ" ומסתובבת ב-180° באופן שפחמן מס' ופחמן מס' 3 מחליפים את העמדות שלהם; נהוג לומר שה"פליפ" הזה משנה את המולקולה מ"מצב ציטראטי" ל"מצב איזוציטראטי".
בשלב השלישי מתרחשת דה קרבוקסילציה חמצונית של איזוציטראט, וקבלת התוצר אלפא קטוגלוטראט דרך תוצר הביניים אוקסלוסוקצינאט.
התגובה מקוטלזת על ידי האנזים איזוציטראט דהידרוגנאז (IDH), ובמהלך התגובה משתחררת מולקולת הפחמן דו-חמצני הראשונה במעגל.
האנזים איזוציטראט דהידרוגנאז מורכב מ-3 תתי יחידות ודורש לפעילותו יון מגנזיום דו ערכי (Mg2+) או יון מנגן דו ערכי (Mn2+) באתר הפעיל.
בבני אדם, האנזים קיים ב-3 איזופורמים: IDH3 מקטלז את ריאקציית השלב השלישי במעגל קרבס תוך כדי חיזור +NAD ל-NADH, ואילו IDH1 ו-IDH2 מקטלזים את אותה התגובה אך לא בקונטקסט של מעגל קרבס, ופועלים במיטוכונדריה, בפראוקסיזום ובציטוזול.
שלבי הריאקציה (דיאגרמה מצד שמאל):
חמצון האיזוציטראט (כוהל שניוני) לאוקסלוסוקצינאט (קטון): קבוצת האלכוהול שעל פחמן אלפא (C#2) עוברת דה-פרוטונציה, כך שנוצר במקומו קטון (הכוללת כמובן קבוצת קרבוניל, C=O) ונפלט הידריד; הקופקטור +NAD משמש כנשא אלקטרונים וקולט את ההידריד, ומחוזר ל-NADH.
דה-קרקבוקסילציה של אוקסלוסוקצינאט: החמצן שקשור לקבוצת הקרבוניל מותקף על ידי שייר טירוזין ועובר דה-פרוטונציה, וגורם לשחרור פחמן דו-חמצני מפחמן בטא (C#3) כקבוצה עוזבת.
האלקטרונים נעים לעבר פחמן אלפא, יוצרים קשר כפול בין פחמנים אלפא ובטא ומפרקים את הקשר הכפול של הקרבוניל; משם נעים לאטום החמצן של קבוצת הקטון (החמצן הקשור לפחמן אלפא) וטוענים אותו מטען שלילי.
זוג האלקטרונים הבלתי קושרים שעל פחמן אלפא אוסף מימן משייר ליזין סמוך.
בשלב זה המולקולה השתנתה מצורת הקטו של האקוסלוסוקצינאט לצורת האנול, ויצרה יון אנולט.
בשתי הצורות, הן בצורת הקטו (לפני עזיבת הפחמן הדו-חמצני) והן בצורת האנול, יון המגנזיום/מנגן בעל המטען החיובי הדו ערכי יוצר אינטראקציה עם אטומי החמצן הטעונים מטען שלילי ומייצב את המולקולה.
שחלוף של צורת האנול ליצירת אלפא קטוגלוטראט: שייר ליזין מתקיף את אטום החמצן הקשור לפחמן אלפא וגורם לדה-פרוטונציה שלו, כך שזוג האלקטרונים הבלתי קושרים שלו יוצר שוב קשר כפול, ושובר את הקשר הכפול שבין פחמנים אלפא לבטא.
זוג האלקטרונים הבלתי קושרים שהרכיב את הקשר הזה תוקף שייר ליזין, וגורם לקשירת אטום מימן לפחמן בטא.
שלב IV - סוקציניל קואנזים A
בשלב הרביעי מתרחשת דה-קרבוקסילציה חמצונית נוספת, הפעם של תוצר השלב הקודם - אלפא קטוגלוטראט, ויצירת סוקציניל קואנזים A ופחמן דו-חמצני.
הריאקציה מקוטלזת על ידי האנזים אלפא קטוגלוטראט דהידרוגנאז, כאשר +NAD משמש כנשא אלקטרונים (מקבל) קואנזים A כנשא של קבוצת הסוקציניל.
אלפא קטוגלוטראט דהידרוגנאז הוא למעשה קומפלקס מולטי-אנזימטי שמורכב מאלפא קטוגלוטראט דהידרוגנאז (E1), דיהידרוליפואיל טרנס-סוקצינילאז (E2) ודיהידרוליפואיל דהידרוגנאז (E3).
הריאקציה הזו היא למעשה דומה מאוד לריאקציה אותה מקטלז פירובאט דהידרוגנאז (PDH) בהכנה לכניסה למעגל קרבס (מעבר מפירובט לאצטיל קואנזים A), וגם הקומפלקס של אלפא קטוגלוטראט דהידרוגנאז דומה מאוד במבנה ובתפקוד לקומפלקס של פירובאט דהידרוגנאז, ואין ספק כי שניהם הגיעו מאותו אב אבולוציוני קדום.
יש לציין שעל אף המבנה הדומה של הרכיב E1 של 2 הקומפלקסים (וכן על אף ששניהם קושרים תיאמין טריפוספט כקופקטור), רצפי חומצות האמינו שלהם שונות כמובן, והם קושרים סובסטרטים שונים - פירובאט ואלפא-קטוגלוטראט.
רכיבי E2 ב-2 הקומפלקסים גם הם מאוד דומים, ושניהם קושרים קוולנטית ליפואיל כקופקטור.
רכיב E3 ב-2 הקומפלקסים זהה לחלוטין.
דה-קרבוקסילציה של אלפא קטוגלוטראט (על ידי E1)
העברה של קבוצת סוקציניל (על ידי E2)
יצירת סוקציניל-CoA (על ידי E2)
חמצון של E2 (על ידי E3)
חיזור של +NAD וקבלת NADH (על ידי E3)
במהלכו של מעגל קרבס נוצרת מולקולה אחת בלבד של הנוקלאוטיד ATP או של GTP, אשר לרוב מומר בעזרת אנזים ל-ATP, "מטבע האנרגיה" של כל היצורים החיים.
על כל מולקולת גלוקוז שאנו צורכים במזון, אם כן, מתקבלות שתי מולקולות ATP במעגל קרבס (כיוון שגלוקוז מתפרק בגליקוליזה לשתי מולקולות פירובט, וכל אחת מהן מתניעה סיבוב נפרד של מעגל קרבס).
בגליקוליזה מתקבלות גם כן שתי מולקולות ATP; לעומת זאת, בשלב הבא של הנשימה, הזרחון החמצוני, מתקבלות 30 - 36 מולקולות ATP.
ברור, אם כן, שהזרחון החמצוני הוא השלב בו מופקת רוב האנרגיה; הגליקוליזה ומעגל קרבס הם שלבים מקדימים בלבד.
בנוסף לתפקידו העיקרי של מעגל קרבס - הפקת אנרגיה - משמש המעגל גם כצומת מטבולי בעל חשיבות עליונה.
כל תוצרי הביניים של המעגל משמשים לסנתוז ובניית חומרים שונים בתא (אנבוליזם).
בנוסף, תרכובות רבות שאנו צורכים במזון, ואשר מהן לא מופקת אנרגיה באופן ישיר (נוקלאוטידים, חומצות אמינו, חומצות שומן - מתפרקים (עוברים קטבוליזם) בתא ותוצריהם מומרים לתוצרי הביניים של מעגל קרבס, כך שתרכובות אלו יכולות להיכנס ישירות למעגל ולהזין אותו.
מַעְגָּלִים הוא יישוב קהילתי דתי בנגב הצפוני מערבי, מדרום לנתיבות, המהווה חלק ממועצה אזורית שדות נגב והמשתייך לארגון יישובי הפועל המזרחי.
מקור שם היישוב הוא בספר תהילים .
מעגלים הוא היישוב הגדול ביותר בתחומי המועצה אזורית שדות נגב.
היישוב ניצב בלב יישובי ה"שרשרות" – שרשרת, גבעולים, מלילות ושיבולים ומספק להם שירותים כגון מכולת ומרפאה.
היישוב הוקם בשנת 1958. המרכז הכפרי מעגלים הוקם סביב בית הספר היסודי האזורי, נמנה עם ראשוני מושבי העולים אשר הוקמו על ידי איגוד המושבים בנגב המערבי.
העולים שהגיעו ליישוב עלו לארץ מתוניסיה ומאזורי הגבול איראן–עיראק–כורדיסטן, בשנת 1987 קיבל מעגלים מעמד של יישוב קהילתי.
בשנות ה-90 יזם ראש המועצה האזורית עזתה (הנקראת היום שדות נגב), מר שמעון כלפה, הרחבה גדולה של היישוב.
במסגרת זו, הוקמו כמה שכונות בנה ביתך שרוב תושביהן הם זוגות צעירים מהמושבים באזור וכן מעיירות פיתוח סמוכות, בעיקר מנתיבות השכנה.
בנוסף לכך, בשלהי שנות ה-90 יזם ראש המועצה האזורית שמעון כלפה את הקמתם של כמה מבני ציבור, ביניהם בית כנסת גדול ומועדון לשירות הקהילה.
ביישוב 30 יחידות משק ו־270 יחידות דיור.
ביישוב יש מרכז מסחרי, וכן בית ספר יסודי ממלכתי-דתי.
בנוסף ישנו בית עם המשמש לאירועים וכנסים.
ביישוב מתקיימת פעילות תורנית ענפה בראשות הרב משה אלקבץ המשמש כרב היישוב.
ובית חב"ד המרכזי לתושבי צפון הנגב בראשות השליח הרב ליאור מלכא המקיימים פעילות במשך כל השנה ובפרט לקראת החגים ומועדי ישראל לכלל תושבי היישוב.
בכלל זה פועלים ביישוב בית כנסת מרכזי ובית כנסת "אחדות ישראל" שבשכונת הגבעה ומאז תקופת הקורונה נפתחו שני בתי כנסת נוספים בשכונת הפרפר, בנוסף קיים כולל יומי לכלל התושבים, וכוללים נוספים יומיים לאברכים.
בנוסף ביישוב קיימים מגרשי ספורט-כדורגל וכדורסל כמו כן קיימים סניף בני עקיבא.
מעגל קלווין (או קלווין-בנסון, Calvin-Benson) הוא מסלול מטבולי המתרחש בצמחים וברוב מיני החיידקים הפוטוסינתטיים.
מעגל קלווין-בנסון קרוי על שם שני מגליו, מלווין קלווין ואנדרו בנסון מאוניברסיטת קליפורניה בברקלי.
קלווין זכה עבור התגלית בפרס נובל לכימיה בשנת 1961.
מעגל קלווין מהווה את השלב בפוטוסינתזה שאינו מצריך אור.
המעגל מנצל את אנרגיית האור שנקלטה בשלבים הקודמים של הפוטוסינתזה כדי להפיק פחמימות מפחמן דו-חמצני.
למעגל קלווין, אם כן, חשיבות עליונה: בזכותו מצליחים הצמחים והחיידקים להפיק תרכובות אורגניות (פחמימות) מתרכובת אי-אורגנית (פחמן דו-חמצני); בעלי החיים ניזונים מאוחר יותר מהצמחים, על שלל תרכובותיהן האורגניות, וכך מתקיים מעגל הפחמן בטבע.
הצמחים (ומספר מצומצם של חיידקים) הם היצורים היחידים המסוגלים להפיק תרכובות אורגניות מתרכובות אי-אורגניות.
מעגל קלווין מתרחש בסטרומה (משתית) שבכלורופלסטים בצמחים, ובמבנים אחרים (או בציטופלזמה) בחיידקים.
בהשוואה, שלבי האור של הפוטוסינתזה מתרחשים בתילקואידים של הכלורופלסטים בצמחים ובממברנת התא בחיידקים.
מהות ההבדל הוא שלשלבי האור נדרשת הפרדה ממברנלית כלשהי, כיוון ששלבי האור בפוטוסינתזה מבוססים על הפרדה מרחבית של מטענים חשמליים ויצירת הפרשי ריכוזים משני צידי הממברנה.
עניין זה הכרחי להתקיימות שלבי האור של הפוטוסינתזה.
הפרדה זו אינה רלוונטית במעגל קלווין, ולכן הוא מתרחש בחלל הנוזלי של הכלורופלסט או של התא.
מעגל קלווין נחלק לשלושה שלבים:
קיבוע או קרבוקסילציה: בשלב זה נקלט הפחמן הדו-חמצני מהאוויר ומתרכב עם הפחמימה ריבולוז-1,5-ביספוספט.
"קיבוע" פירושו שילוב של תרכובת אי-אורגנית בתרכובות אורגניות.
פחמן דו-חמצני (CO2) מהווה למעשה קבוצת קרבוקסילט (-COO) כשהוא משתלב בתרכובת אורגנית, ומכאן המונח "קרבוקסילציה".
ריבולוז-1,5-ביספוספט מורכב מ-5 אטומי פחמן.
לאחר ההתרכבות עם פחמן דו-חמצני מתקבל תוצר ביניים שש-פחמני, אשר מיד מתפצל לשתי תרכובות תלת-פחמניות.
חיזור: התרכובות התלת-פחמניות מתחזרות (כלומר: מקבלות אלקטרונים) והופכות לפחמימה.
החיזור הוא מטרתו האולטימטיבית של מעגל קלווין ואף של תהליך הפוטוסינתזה כולו.
פחמן דו-חמצני הוא תרכובת הפחמן המחומצנת ביותר בטבע (הפחמן דל באלקטרונים, כיוון שאטומי החמצן האלקטרושליליים מושכים את האלקטרונים אליהם).
יצורים חיים אינם מסוגלים להשתמש בפחמן מחומצן כל כך, ולצורך שילוב הפחמן בתרכובות הייצור נדרש חיזורו.
מחזור: הפחמימה התלת-פחמנית שנוצרה נפלטת מהמעגל ומשמשת חומר ראשוני לסינתזה של אין-ספור תרכובות בתא.
ריבולוז-1,5-ביספוספט מיוצר מחדש כדי שהמעגל ימשיך להתקיים.
הריבולוז-1,5-ביספוספט הממוחזר מוכן כעת לקליטת מולקולה נוספת של פחמן דו-חמצני.
היות שכל רכיבי המסלול ממוחזרים תמידית (מלבד פחמן דו-חמצני, הנקלט מהאוויר), מדובר במעגל.
האנזים החשוב ביותר במעגל מכונה רוביסקו (RuBisCO, קיצור של ריבולוז-1,5-ביספוספט קרבוקסילאז/אוקסיגנאז); זהו האנזים הנפוץ ביותר על-פני כדור הארץ.
האנזים מזרז את השלב הראשון במעגל, שלב הקיבוע.
לצורך שינוע המעגל נדרשת אנרגיה, המסופקת בצורת ATP, וכן נדרשים אלקטרונים ופרוטונים, המסופקים באמצעות נשא האלקטרונים NADPH.
שני רכיבים אלו מיוצרים, כאמור, בשלב הראשון של הפוטוסינתזה, ולשם ייצורם נדרשת אנרגיית אור.
האלקטרונים והפרוטונים עצמם מגיעים ממים: אנרגיית האור גורמת לפיצול מולקולת מים לחמצן, אלקטרונים ופרוטונים.
החמצן נפלט אל האוויר (זהו המקור לחמצן שמייצרים הצמחים) והאלקטרונים והפרוטונים משמשים לחיזור פחמן דו-חמצני במעגל קלווין.
למרות שבאופן מסורתי מכונה מעגל קלווין "תגובות החושך" של הפוטוסינתזה, הרי שכינוי זה שגוי למדי, כיוון שכמה מהאנזימים המשתתפים במעגל דורשים אף הם אנרגיית אור לשם הפעלתם; פעילותו של מעגל קלווין נחלשת בצורה ניכרת בחשכה.
השם המדויק והמדעי של מעגל קלווין הוא "תגובות קיבוע הפחמן הדו-חמצני" או בקיצור: "קיבוע\הטמעת פחמן".
מעגל קוֹרי (Cori) הוא מסלול מטבולי המתרחש בבעלי חיים.
במעגל קורי מיוצר לקטט מגלוקוז בתאי שריר, ולאחר מכן הופכת החומצה הלקטית בחזרה לגלוקוז בתאי הכבד.
בתאי השריר עובר הגלוקוז בתחילה גליקוליזה והופך לפירובט, ולאחר מכן הופך הפירובט לחומצה לקטית בתהליך של תסיסה.
בתאי הכבד, לעומת זאת, הופכת החומצה הלקטית לגלוקוז בתהליך הגלוקונאוגנזה.
החומצה הלקטית מגיעה מהשריר אל הכבד דרך מחזור הדם.
הסיבה לייצור החומצה הלקטית בתאי השריר הוא מחסור בחמצן בעת פעולה מאומצת של השריר.
חמצן מהווה את קולט האלקטרונים הסופי בתהליך הנשימה התאית; בהיעדר חמצן נמסרים האלקטרונים לפירובט והוא מומר לחומצה לקטית.
החומר שמוסר את האלקטרונים הוא הקואנזים NAD.
בעת הגליקוליזה נוטל NAD אלקטרונים מגלוקוז והופך ל-NADH; עתה הוא מוכרח למסור את האלקטרונים לתרכובת כשלהי, אחרת לא יוכל להמשיך וליטול אלקטרונים מגלוקוז ותהליך הגליקוליזה ייפסק (דבר שיביא למות התא).
הפתרון לכך הוא מסירת האלקטרונים לפירובט, תוצר הגליקוליזה.
היווצרותה של חומצה לקטית בתאי השריר גורם לתאים להתעייף במהרה בשל הירידה ברמת ה-pH.
זוהי הסיבה לכך שניתן לאמץ את השרירים, באופן אנאירובי, לפרקי זמן קצרים מאוד, אשר אינם עולים על מספר דקות.
מעגל קורי התגלה ב-1929 על ידי הביוכימאית היהודייה-אמריקנית (נולדה בפראג) גרטי קורי (Gerty Cori) ובעלה, קרל פרדיננד קורי (Carl Ferdinand Cori).
השניים, שעל שמם קרוי המעגל, זכו ב-1947 בפרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה יחד עם הרופא הארגנטינאי ברנרדו הוסיי (Bernardo Houssay), אשר תגליותיו עסקו אף הן במטבוליזם של גלוקוז בגוף.
מעגלי תבואה הם אזורים בתוך שדות תבואה שבהם הגבעולים שוטחו ונהרסו.
המעגלים הופיעו לראשונה בשנות ה-70 של המאה ה-20, ועוררו התרגשות-מה, בשל הקושי הראשוני להסביר את התופעה.
בהמשך הלכו התבניות האמנותיות והשתכללו.
במקביל עלו השערות שונות ומגוונות, באשר לכמות הרבה של יצירות האמנות אשר נפוצו במדינות שונות בעולם.
יש הטוענים שמדובר במעשי קונדס, אחרים טוענים שמדובר בחוצנים.
עם השנים התוודו מספר אנשים שיצרו מעגלים כאלו כמעשי קונדס והדגימו באופן מצולם כיצד עשו זאת.
מעגלי התבואה הופיעו לראשונה באמצע שנות השבעים, באזוריה הכפריים של בריטניה.
איכרים דיווחו על מעגלים בקוטר שהגיע עד לחמישים מטרים, שהופיעו בן לילה בשדות התירס או החיטה שלהם.
בהמשך התרבו המעגלים, והופיעו צורות מגוונות (כפי שאפשר לראות בתמונות משמאל).
כשהופיעו מעגלי החיטה לראשונה, היו ששיערו שמדובר בסימני נחיתה של חלליות של חוצנים.
כמו כן נטען, כי באזור המעגל נמדדו, כביכול, רמות נמוכות של קרינה אלקטרומגנטית.
בשנת 1991 התוודו שני אנגלים שהם אלו שיצרו למעלה מ־200 מעגלי חיטה, והראו לצוות הצילום כיצד יוצרים מעגל כזה.
לאחר החשיפה התרחבה התופעה ללמעלה מרבבה בתוך שני עשורים, כאשר רובם הגדול של מעגלי התבואה נוצר באנגליה, ומיעוטם בארצות הברית.
לאורך השנים קמו קבוצות שיוצרות מעגלים אלו, וחלק מהקבוצות שהפכו מיומנות ביצירת עיצובים מורכבים קיבלו הצעות מחברות מסחריות ליצור סמלי מותג כמעגלי תבואה.
לאחר מספר עשורים של התפתחות התופעה, ישנם מעגלי תבואה שהפכו למוקדי תיירות, ואנשים המתפרנסים מסיורי מסתורין מודרכים סביב אזורים אלו.
מדי שנה מעוצב ציור שדות בשדות עמק בית שאן, על ידי פטר וינר ממעוז חיים וציור זה ניתן לצפייה ממרומי הגלבוע.
פרופסור מהמכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס שהנחה צוות של ארבעה סטודנטים, הדגים כיצד אפשר ליצור מעגלי תבואה מורכבים תוך מספר שעות, באמצעות יתדות וחבלים.
כלי תקשורת שונים דיווחו על אנשים רבים שהודו ביצירת מעגלי תבואה, ואף סיפקו תיעוד של עבודתם (הם השתמשו בקרשים, לוחות עץ וכבלי ברזל).
חלקם רואים ביצירת מעגלי התבואה מעין אמנות, אחרים יצרו אותם לשם עמידה באתגר האישי הכרוך בכך או להנאה וחלקם עשו זאת בתור מתיחה.
באשר לרמות הקרינה האלקטרומגנטית, מתברר שכאשר גבעולי החיטה זקופים הם צוברים חשמל סטטי המגביר את רמת האלקטרומגנטיות.
כאשר החיטה נרמסת, החשמל הסטטי מתפזר, ורמת האלקטרומגנטיות יורדת.
נוסף על כך, כאשר החיטה נרמסת היא מנסה להתיישר על ידי קיפול חוזר ונשנה של המפרקים.
כאשר המפרקים מקופלים, המים מתקשים לעבור דרכם ונוצר לחץ הולך וגובר.
בסופו של דבר, המפרק אינו עומד בלחץ ומתפוצץ.
נייט שאמלאן, ישנו תפקיד מרכזי למעגלי התבואה המתגלים בשדה של משפחת איכרים, ומהווים סימן מוקדם לבואם של חייזרים לכדור הארץ.
אזכור נוסף מופיע בעונה השביעית של "תיקים באפלה" כשמאלדר טס לאנגליה לחקור אותם.
גם בסדרת הנוער הבריטית הפופולרית "חינוך מיני", שימשו מעגלי התבואה כרקע וכנושא אחת מסצנות פרק הסיום של העונה השנייה.
מעגל תנועה (בלשון העם: כיכר תנועה) הוא מקום מפגש בין מספר כבישים היוצר טבעת כביש המקיפה שטח הפרדה עגול (בדרך כלל) כאשר מהטבעת יוצאים הכבישים השונים.
הנסיעה במעגל תנועה סטנדרטי מותרת רק בכיוון אחד: במדינות בהן התנועה מתנהלת בצד ימין של הכביש (רוב מדינות העולם, ובהן ישראל) – הנסיעה במעגל התנועה היא נגד כיוון השעון, ואילו ביתר המדינות, בהן התנועה מתנהלת בשמאלו של הכביש, הנסיעה במעגל התנועה היא עם כיוון השעון.
זכות הקדימה שייכת לרכב שכבר נמצא במעגל התנועה.
התמרור המסמן מעגל תנועה הוא עיגול כחול ובו ישנם 3 חצים לבנים, במעגל, המורים על כיוון הנסיעה במעגל התנועה.
תכנון זה נכשל משתי סיבות עיקריות:
דרוש מעגל בקוטר גדול כדי לאפשר מקום להשתלב במהירות גבוהה.
למרות שמספר מעגלים כאלה היו ענקיים (קוטר של מעל 100 מטר) הם לא היו גדולים מספיק להשתלבות במהירות.
מתן עדיפות לתנועה נכנסת פירושו שיכולים להיכנס לדרך המעגלית יותר כלי רכב מאשר היא מסוגלת להכיל.
התוצאה היא עומס בתוך מעגל התנועה.
הניסיון של ארצות הברית עם מעגלי תנועה היה ברובו שלילי, והתאפיין בריבוי תאונות ובעיות עומס.
עד אמצע שנות ה־50 של המאה ה־20 בניית מעגלי תנועה פסקה כמעט לחלוטין.
שימוש במעגל תנועה זה היה טוב למקומות בהן אין עומסי תנועה גדולים וחסך את השימוש בצומת מרומזר.
גודלם של מעגלי תנועה אלה היה כגודל צומת והרבה פחות ממעגלי התנועה הישנים.
שטח ההפרדה במרכז מעגל התנועה
שטח ההפרדה במרכז מעגל התנועה הוא עגול, אלא אם צורת מעגל התנועה היא אינה מעגל, כפי שיפורט בהמשך.
שטח הפרדה אופייני הוא אי תנועה בנוי.
על־פי רוב, בשוליו החיצוניים ישנן אבני שפה המגדירות באופן ברור את הגבול בין הכביש לאי התנועה.
ברוב המקרים, מאבני השפה, כלפי פנים המעגל, ישנו ריצוף של אבנים משתלבות, או כאלה שאינן משתלבות, כגון חלוקי נחל.
שכבה פנימית נוספת יכולה לכלול פריטים לנוי, כגון: דשא, ערוגות פרחים, עצים או פסלים.
לכל הפריטים שנזכרו, מעבר לשימוש האסתטי, ישנו גם תפקיד בטיחותי של סימון שטח ההפרדה של מעגל התנועה בבירור.
במקרים מועטים, אי התנועה הבנוי יהיה גבוה מאוד החל משפתו או קרוב לשפתו.
מקרה נדיר אף יותר ניתן למצוא במעט מעגלי תנועה הנמצאים בתוך חניונים מקורים בעלי יותר ממפלס אחד: אי התנועה בנוי לכל גובה המפלס, בשל היותו גם עמוד תמך רחב התומך בתקרת הקומה או המבנה.
ככלל, איי תנועה גבוהים מדי עשויים להקשות על שדה הראייה של הנהגים הנוסעים במעגל התנועה, ובייחוד של אלה הבאים מחוצה לו ומתכוונים להיכנס אליו.
לכן, מספרם של מעגלי תנועה מסוג זה הולך ופוחת.
ישנם מקרים, הנפוצים פחות, בהם במרכז מעגל התנועה שטח ההפרדה אינו בנוי, אלא מסומן בצבע בלבד.
הצבע על־פי רוב הוא לבן, צהוב או כתום, והעיגול יכול להיות חלול או מלא, הכול בהתאם לחוקי התנועה של המדינה בו הוא נמצא.
מעגל תנועה מסוג זה הוא בטיחותי פחות, שכן הוא מאפשר לכלי רכב להגיע בקלות לצידו השני של מעגל התנועה.
על־פי רוב, סימון של מעגלי תנועה מסוג זה יכול להתרחש בשל לפחות אחת מהסיבות הבאות:
מעגל התנועה נמצא באזור בו התנועה דלילה, כמו בשכונות מגורים.
שטח מעגל התנועה קטן מכדי לבנות בו אי תנועה הנראה בבירור לעין הנהגים.
לרוב מקרה זה מתרחש כאשר מעגל התנועה מחליף צומת קיים שתחום מצדדיו על־ידי מבנים או שטחים שלא ניתן לגלוש לתוכם.
מעגל התנועה נמצא במבנה מקורה, ואי תנועה בנוי יגביל את שדה הראייה בו.
מעגל התנועה נמצא בשטח תפעולי שנעים בו כלים כבדים (כגון: משאיות רחבות או ארוכות, ציוד מכני הנדסי, מלגזות, עגורנים, מטוסים) הדורשים גמישות בתנועה, ואיי תנועה בנויים יכול להפריע להם בתנועה זו.
דוגמאות לשטחים תפעוליים כאלה: מפעלים, אזורי תעשייה, נמל תעופה ונמל ים.
מעגל התנועה נמצא בשלבי בנייה או כתחליף זמני לצומת.
מעגל התנועה נמצא בכביש בשלבי סלילה או כאשר יש עבודות בכביש.
על אף שרוב מעגלי התנועה הם עגולים, ייתכנו מעגלי תנועה בצורות מעוגלות שאינן מעגל.
לרוב מעגלי תנועה אלה נבנים כך בשל לפחות אחת מהסיבות הבאות:
צורך תנועתי הנדסי, כגון בשל הצורך בחיבור של כבישים שאינם מאונכים זה לזה בזוויות ישרות
השטח הפנוי לבניית מעגל התנועה מוארך או ברוחב משתנה.
מגבלות תקציביות, כגון במקרה ששני צמתים סמוכים ממוזגים יחד למעגל תנועה אחד מוארך.
להלן דוגמאות לצורות גאומטריות שונות של מעגלי תנועה:
צורה גאומטרית מוארכת, סימטרית לאורכה וקמורה, שקצוותיה מהווים קשתות של שני מעגלים שונים, השווים בשטחם, וצדדיה הארוכים ישרים
צורה גאומטרית מוארכת, סימטרית לאורכה ושאינה קמורה, שקצוותיה מהווים קשתות של שני מעגלים שונים, השווים ברדיוסיהם, וצדדיה קעורים כלפי מרכז מעגל התנועה
צורה גאומטרית מוארכת, סימטרית לאורכה וקמורה, שקצוותיה מהווים קשתות של שני מעגלים השונים ברדיוסיהם.
צורה גאומטרית א־סימטרית לאורכה ולרוחבה.
במקרים לא רבים, ייתכן מעגל תנועה שבחלק מהצמתים המרכיבים אותו, או בכולם, מוצבים רמזורים.
מצב זה מתרחש בדרך כלל כאשר ישנם בצומת תנועה ערה, יותר מכפי שצומת מרומזר רגיל יכול להכיל, וישנו צורך לפזר את העומס על פני מספר צמתים מרומזרים.
בישראל, הסדר תנועה זה אינו נחשב באופן רשמי למעגל תנועה, אלא הוא נחשב למספר צמתי הסתעפות נפרדים.
בכניסות לצומת, בנוסף לרמזורים, מוצבים תמרורים המחייבים פנייה ימינה, ולא תמרורי מעגל תנועה.
דוגמה לצומת כזה ניתן למצוא בצומת נצרת, המחבר בין כבישים 60 ו־75.
מעגל תנועה עם כניסה־יציאה בודדת
מעגל תנועה שבו יש רק כניסה אחת, שמשמשת גם כיציאה, נועד לסיים כביש עם מבוי סתום ולאפשר לכלי הרכב לבצע סיבוב פרסה באופן בטוח ונוח.
הוא נפוץ בעיקר ברחובות לא רחבים או כאשר יש תוכניות לפתוח כניסות ויציאות נוספות בעתיד.
ישנם ערים או יישובים בעולם בהן מצויים מעגלי תנועה הנקראים בשם: מעגל ולא כיכר או שחלקם משמשים בתור: "רחוב מעוגל".
מעגלי תנועה בטוחים יותר מצמתים, ובמחקר שנעשה בארצות הברית נמצא שמתרחשים בהם 40% פחות התנגשויות כלי רכב, 80% פחות פציעות ו־90% פחות פציעות קשות והרוגים.
מעגלי תנועה גם מפחיתים נקודות מגע בין כלי רכב להולכי רגל.
בנוסף לבטיחות גבוהה יותר לכלי רכב והולכי רגל, ולמרות המהירויות הנמוכות יותר, בעומסים לא גבוהים מעגלי תנועה יעילים יותר בוויסות תנועה, הן ממעגלי התנועה הישנים והן מצמתים מרומזרים.
בעומסים גדולים, צמתים מרומזרים עדיפים.
אחת הסיבות לכך היא שברגע שכביש אחד נסתם כל מעגל התנועה נסתם ואז העומס, או פקק התנועה, מתפשט גם לשאר הכבישים המתחברים למעגל התנועה.
לעומת זאת, מעגלי תנועה אינם בטוחים לרוכבי אופניים מאחר שהתנועה בכיכר כל הזמן זזה.
ניסיון לסמן במעגל התנועה נתיבים מיוחדים לרוכבי אופניים רק הגדיל את הסכנה הנשקפת להם.
כמו כן, מאחר שמעברי חצייה שלפני מעגל התנועה אינם מרומזרים ישנה סכנה להולכי רגל כבדי ראייה, בגלל שמהירות היציאה מהכיכר יחסית גבוהה לזו של צומת.
בישראל מתרחבת מגמת הקמת מעגלי תנועה במקום צמתים מרומזרים, כאשר זכות הקדימה היא של הנמצאים במעגל.
מעגלי תנועה היו נפוצים בערים רבות בישראל עוד מימי המנדט הבריטי.
החל משנות ה־50 הם הלכו ונעלמו ורובם הפכו לצמתים מרומזרים.
מעגלי התנועה, שנקראו אז כיכרות, היו לרוב קטנים ומסומנים באופן מינימלי בלבד.
ככל הידוע, הם מילאו את תפקידם בהצלחה.
השימוש בצמתים בישראל היה נהוג עד לסוף שנות ה־80. בשנות ה־90 ובתחילת שנות ה־2000 החלו יותר ויותר ערים לבנות מעגלי תנועה, בעיקר בתוך שכונות ובכבישים המחברים בין שכונות.
לעומת זאת, בראשון לציון בוטלה ב־2006 הכיכר במפגש הרחובות שד' ההסתדרות, שד' יצחק רבין, רח' התקומה ורח' חומה ומגדל עקב אי עמידה בעומסי התנועה הגדולים.
בבאר שבע לבדה ישנם למעלה מ־250 מעגלי תנועה, כשמרביתם כוללים פיתוח מושקע.
תופעה ייחודית זו במרחב הציבורי היא מהגדולות בישראל.
לכ־50 מעגלי תנועה אלה יש שם ייחודי והם מקושטים באלמנטים מעוצבים, פסל, מזרקה או גינון מושקע, על ידי אמנים ידועי שם.
חלק מהם מנציחים אנשים ידועים, ארגונים בין־לאומיים ומקומיים וחלק מציינים אירועים חשובים ומשמשים כאנדרטה.
ביישוב שוהם, נכון לשנת 2022 נבנו 79 כיכרות.
תקנות התעבורה בישראל אינן מתייחסות באופן מלא להסדרת תנועה במעגל תנועה דו נתיבי.
בהיעדר סעיף מפורש וכשאין סימון כביש או תמרור החוק מורה להתייחס לתנועה במעגל כאל תנועה בכביש דו נתיבי רגיל, כלומר, מי שנוסע במעגל החיצוני הוא בעל זכות הקדימה ויכול לצאת בכל יציאה שהוא בוחר.
מי שנוסע במעגל הפנימי, צריך לאותת ולעבור בבטחה למעגל החיצוני ואז לצאת ביציאה שיבחר.
שימו לב: אין חוק במדינת ישראל המורה על כך שמי שנכנס בנתיב הימני יכול לפנות רק ימינה או ישר, ומי שמגיע מהנתיב השמאלי צריך לפנות רק ישר מהנתיב השמאלי או שמאלה.
זוהי רק המלצה לנהיגה בטוחה, אך היא אינה מחייבת בחוק, והיא אף גורמת לתאונות, מכיוון שקורה מצב שנהגים לא מודעים לחוק האמיתי שאומר שניתן לצאת רק מהנתיב החיצוני בכל יציאה.
מוערך כי בצרפת יש מעל ל־30,000 מעגלי תנועה, בבריטניה כ־25,000 מעגלי תנועה, ובארצות הברית כ־4,000, ו־3% מתוכם נמצאים בעיר כרמל (אינדיאנה) אשר נחשבת "הבירה הבלתי רשמית של מעגלי התנועה של ארצות הברית".
באנגליה ישנם מעגלי תנועה דו־סטריים שסביבם ישנם מעגלי תנועה קטנים יותר.
מעגל תנועה כזה נקרא בשם: "Magic Roundabout (מעגל הקסמים)" ואחד המפורסמים ביותר מביניהם נמצא בעיירה סווינדון בדרום־מערב אנגליה.
מעגל קסמים, המכונה גם מַעְגָּל שׁוֹטֶה, הוא סדרה של מצבים, המפנים זה אל זה בשרשרת, כך שלאחר מעבר על כל המצבים, נוצרת חזרה למצב הראשוני, וחוזר חלילה, תאורטית עד אין סוף.
מעגל קסמים הוא לפיכך סיטואציה ללא מוצא.
מקור הביטוי בכשל הלוגי פטיציו פרינצ'יפי, שבו הטיעון מניח מראש את מה שהוא בא להוכיח.
בתוכנית מחשב, מעגל קסמים יוצר לולאה אינסופית - לולאה ללא תנאי עצירה או שתנאי העצירה שבה אינו מתקיים לעולם.
ישנן לולאות שמעוניינים שירוצו בצורה "אינסופית", אלו יכולות להיות לולאות תנאי while=true.
כדי שלא יפעלו ללא יכולת עצירה ויתקעו את המחשב, או שאי אפשר יהיה לצאת מהן, לולאות כאלה מוגדרות להיעצר עם תנאי פנימי, כמו למשל לאחר לחיצה על מקש מסוים המפנה לפקודה שיוצאת מן הלולאה.
שימוש נפוץ ללולאות כאלו הוא הרצת תוכנית לאורך זמן.
במשפט הבינלאומי הפרטי נוצר מעגל קסמים במצב הקרוי "רנבואה".
אפשרות כזו מתאר הסופר גל אמיר:
"תארו לכם חוזה שנחתם בין חברה שווייצרית לחברה צרפתית.
החוזה נחתם בגרמניה ומבוצע באנגליה.
החוזה הופר, והשווייצרים תובעים את הצרפתים בגרמניה.
לפי הדין הגרמני, דנים בעניין לפי החוק של מקום ביצוע החוזה - אנגליה.
לפי הדין האנגלי, הדין החל הוא דין מקום מושב הנתבע - צרפת.
לפי הדין הצרפתי דנים לפי החוק של מקום חתימת החוזה - גרמניה.
יש על זה מיליון פסקי דין בצרפתית" (עפולה, רחוב האופרה 3, זמורה ביתן).
המחשה ויזואלית למעגל קסמים מופיעה באחדות מיצירותיו של מאוריץ קורנליס אשר, כגון "מפל מים" (1961).
מעגלי האבן בסנגמביה (צרפתית Cercles mégalithiques de Sénégambie; אנגלית Senegambian stone circles) הם ארבע קבוצות של מעגלי אבנים גדולות מתוך 1,053 קבוצות דומות המכילות 29,000 אבנים סך הכל.
המעגלים שוכנים לאורכה של רצועה ברוחב של 100 ק"מ המשתרעת מצפון לנהר גמביה בסנגל ובגמביה ועד למרחק של 350 ק"מ משפך הנהר אל האוקיינוס האטלנטי.
ריכוז המעגלים גדול במיוחד במערבה של הרצועה, ושם שוכנים ארבעת המעגלים הספציפיים.
חלק מהמעגלים מתוארכים לתקופה ארוכה בת למעלה מ-1,500 שנים, בין המאה ה-3 לפנה"ס ועד המאה ה-16, והם שרידיה של קבוצה תרבותית ודתית שהתקיימה במערב אפריקה בתקופות אלה.
המעגלים שימשו כמקומות קדושים וכאתרי קבורה, אם כי לא ברור לחלוטין מהו הקשר בין האבנים במעגלים לשימוש באתרים כמקום קבורה, שכן אין בהכרח חפיפה בין גיל המעגלים לבין גיל הקברים.
האבנים במעגלים הובאו מאתרי כרייה ועובדו באמצעות כלי ברזל.
צורתן היא כשל גליל או מצולע בגובה ממוצע של 2 מטר ובמשקל של עד 7 טון.
כל מעגל כולל בדרך כלל בין 8 ל-14 אבנים, וקוטרו עומד על 4 עד 6 מטר.
חלק מהמעגלים מכילים שתי שורות של אבנים, כשאחת מהן מקיפה את האחרת.
כל המעגלים שוכנים בסמוך לתילי קבורה המוכרים גם מאזורים סמוכים אחרים במערב אפריקה, ברחבי מאלי ומאוריטניה.
ארבעת המעגלים הוכרזו בשנת 2006 כאתר מורשת עולמית.
סינה נגאיין (סנגל): אתר סינה נגאיין הוא הגדול באזור וכולל 52 מעגלי אבן כשאחד מהם כפול.
בסך הכל יש באתר זה 1,102 אבנים, ואלה הובאו ממכרה הממוקם כקילומטר מזרחית לאתר.
וואנאר (סנגל): בוואנאר 21 מעגלי אבן, אחד מהם כפול.
וואסו (גמביה): באתר 11 מעגלים, ומחקרים במקום חשפו שרידי גופות שנקברו בו בין השנים 927 ל-1305. נראה כי האבנים הובאו ממכרה הממוקם כ-200 מטר מזרחית לאתר, ומועד הקמתן מתוארך לשנת 750 עם סטייה אפשרית של 110 שנים לשני הכיוונים.
קרבאטש (גמביה): באתר תשעה מעגלים כולל מעגל אחד כפול.
בכל מעגל בין 10 ל-24 אבנים, והאבנים המרכיבות אותו זהות זו לזו בצורתן ובגודלן, ונעות בין גובה של 60 ס"מ לגובה של 2.45 מטר.
מעגל תהודה חשמלי הוא מעגל חשמלי בעל תדירות תנודה עצמית - תגובת ההלם שלו מתנודדת בתדירות קבועה.
התגובה שלו לכניסה סינוסית היא מקסימלית בתדירות התנודה העצמית, הנקראת תדירות התהודה.
מתח היציאה של מעגלי תהודה יכול להיות גדול ממתח הכניסה בתדר התהודה, ונעשה בהם שימוש רב בתקשורת אלחוטית.
דוגמה למעגל תהודה חשמלי היא מעגל RLC.
ניתן להתייחס לכל מערכת ליניארית שפונקציית התמסורת שלה מכילה קטבים מרוכבים כאל מתנד.
אחת התכונות של מתנד היא שהוא גם מהוד - יש לו תדירות תנודה עצמית, ותגובת המערכת לכניסה גדלה סביב אותה התדירות, בה היא מקבלת ערך מקסימלי.
תדירות זו נקראת תדירות התהודה של המתנד.
תדירות התנודה העצמית של מעגל חשמלי היא התדירות של תגובת ההלם שלו.
כל מערכת שהערך המוחלט של פונקציית התמסורת שלה מקבל מקסימום מתארת מעגל תהודה חשמלי.
תדירויות התהודה הן התדירויות של נקודות המקסימום, וייתכנו מספר תדירויות תהודה למעגל.
במקרה כזה תגובת ההלם היא סכום של סינוסים בתדירויות התהודה.
דוגמה למעגל שאינו מעגל תהודה הוא מעגל RC פשוט.
תגובת ההלם שלו היא דעיכה אקספוננציאלית, ופונקציית התמסורת שלו היא פונקציה מונוטונית של התדר.
ניתן ליצור מעגל תהודה על ידי שימוש במספר קבלים.
מעגל LC הוא מעגל המכיל סליל השראה המחובר לקבל.
המשוואה הדיפרנציאלית המתארת את המטען הצבור בקבל היא משוואת מתנד הרמוני: .
תדירות התנודה הטבעית של המתנד ההרמוני המתואר על ידי המשוואה הזו היא .
כלומר, אם נחבר מעגל LC לזרם חילופין, המטען הצבור על הקבל יהיה סינוס באותה תדירות ומשרעתו תהיה מקסימלית עבור תדירות התהודה.
ההסבר הפיזיקלי לתהודה הוא שדעיכת השטף המגנטי דרך הסליל משרה זרם שטוען את הקבל, ופריקת הקבל משרה שוב שטף מגנטי בסליל.
זו הסיבה שהזרם מתנודד, ובתדירות התהודה שני התהליכים הללו מתואמים ומשרעת התנודות מקסימלית.
לא בכל מעגל תהודה חשמלי ישנם גם קבלים וגם סלילים, והמעגל שבתרשים הוא מעגל RLC מסדר שני.
מעגל תהודה חשמלי מהווה מסנן מעביר פס (BPF) - הוא מגביר תחום תדרים מסוים ומנחית את כל היתר.
ככזה הוא משמש במשדרים ובמקלטים.
בנוסף, ניתן לחסוך באנרגיה חשמלית בעזרת מעגלי תהודה חשמליים: מנועים א-סינכרונים מבזבזים זרם בסליל ואילו מנועים סינכרונים מבזבזים זרם בקבל.
שימוש בשניהם במקביל גורם לקבל ולסליל להזין זה את זה בזרם בתדר התהודה, וכך רובו מבצע את העבודה הרצויה.
רוחב הסרט של מעגל תהודה חשמלי הוא הרוחב האופייני של תחום התדרים המוגברים.
מקדם Q קובע את איכות התהודה - זמן הדעיכה האופייני של תגובת ההלם.
מעגל תנועות הנוער הציוניות-חלוציות-מגשימות הוא עמותה שהוקמה על ידי תנועת הנוער "הנוער העובד והלומד" ו"המחנות העולים" בשנת 2006, בעקבות החלטת מועצת תנועות הנוער בישראל לקבל את דרישת משרד החינוך ולהכניס לתוך המועצה תנועות נוער שאינן ציוניות.
בנוסף למקימות, גם תנועת השומר הצעיר חברה במעגל.
התנועות החברות במעגל חברות גם במועצת תנועות הנוער בישראל.
מטרת המעגל לעורר שיח בין תנועתי ובחברה הישראלית בכלל על מהותה של הציונות ועל תפקיד החלוציות וההגשמה בחברה.
התנועות החברות במעגל מוציאות מסע נוער משותף לפולין, המונה כ-1000 חניכים תחת הכותרת "המסע לגילוי שורשי המהפכה הציונית ומרד תנועות הנוער-שואה וגבורה".
המסע הוא חלק ממסלול החניכות בתנועות ומתקשר לתהליכים העוברים על החניכים לפניו ואחריו.
בנוסף מקים המעגל את "קרן הדורות", על בסיס תרומות, שמטרתה לסייע בסבסוד המסע לחניכים שמצבם הכלכלי אינו מאפשר להם לשלם את עלותו המלאה (כ-30% מהחניכים).
מפעל נוסף של מעגל תנועות הנוער הוא מפעל ההנצחה לבנימין זאב הרצל.
במהלך יום הזיכרון על שמו החל ב-י באייר, מתפרסים מדריכי התנועות הבוגרים (כ-450 מדריכים) בין בתי ספר בארץ ומעבירים בהם שיעורי חברה (כ-900 שיעורי חברה בכ-76 רשויות מקומיות) (המספרים נכונים לדצמבר 2009).
השיעורים עוסקים בנושא הבית לאומי לעם היהודי.
המעגל לקח חלק ביוזמת המועצה לשימור אתרים - פרויקט "בדרכו של הרצל".
המעגל גם מקיים שותפות עם המועצה הציבורית להנצחת זכרו של הרצל במשרד ראש הממשלה ועם המשרד לענייני גמלאים.
המעגל גם היה פעיל במאבק נגד הפרטת קרקעות המדינה במסגרת התוכנית הכלכלית בשנת 2009. כמו כן הביע המעגל את מחאתו על ניסיונה של מפלגת "האיחוד הלאומי" להקים תנועת נוער הדוגלת ברעיון ה"טרנספר".
מעגל תנועות הנוער הציוניות-חלוציות-מגשימות אימץ את השיר "אני מאמין" כהמנון בלתי רשמי.
מעגלים היא תנועה חינוכית ישראלית העוסקת בהעצמה אישית ובהכנה לשירות משמעותי בצה"ל, בקרב תלמידי תיכונים בכל רחבי ישראל.
לדברי מייסדי התנועה, הקמתו באה בעקבות ההבנה שקיים תהליך של התרופפות דתית בקרב בוגרי תיכונים דתיים לאחר לימודיהם, בעוד שהישיבות הקיימות לא מספקות מענה מתאים לסוג אוכלוסייה זה.
הקמת 'מעגלים' נועדה לספק לאותם בוגרים מוטיבציה וכלים שיסייעו להם בהתמודדות בחיים האישיים, ולכוון אותם לשנת לימוד לפני השירות הצבאי, דבר שיגרום להם ללכת לשירות משמעותי ויחזק את זהותם הדתית והציונית.
תנועת מעגלים פעילה כיום (2010) בכ-70 בתי ספר תיכוניים, כאשר עיקר הפעילות מתקיימת בבתי ספר בפריפריה החברתית של מדינת ישראל, ומקיפה למעלה מ-4,000 חניכים מדי שנה.
מודל הפעילות המרכזי מתבצע באמצעות מדריך אישי המוצמד לקבוצת חניכים ומלווה אותם במשך כשנתיים, מתחילת כיתה י"א ועד לשירות הצבאי.
במסגרת זו מתקיימים מפגשים שבועיים בנושאים ערכיים, דילמות אישיות והעצמה אישית, וכן מתקיימות שיחות ומפגשים אישיים בין המדריך לחניכים.
בנוסף לפעילות הקבועה מתקיימות פעילויות חווייתיות הכוללות, כנסים שנתיים, ביקורים במכינות קדם צבאיות ובסיסים צבאיים ופעילויות אתגריות שונות.
התלמידים המשתתפים בפרויקט פוגשים אישים מגוונים אשר הצליחו לצאת ממעגל של קושי ולהגיע להישגים אישיים.
בנוסף מקיימת העמותה כנסים ואירועים שונים המיועדים למורים ואנשי חינוך שמטרתן חשיפת והיכרות המסגרות הקדם צבאיות.
פעילויות דומות מתקיימות גם בקרב בנות התיכונים במטרה לעודד אותם להליכה לשירות לאומי.
במקביל מפעילה תנועת מעגלים את פרויקט "מעגל בלב" המלווה את הבנות במהלך שנת השירות.
בעקבות פעילות התנועה הוקמו מספר מוסדות לימוד המותאמים לסוג האוכלוסייה עימה פועלת התנועה, כך למשל הוקמה "ישיבת נתיב טפחות" ביישוב טפחות בראשות הרב אייל גריינר, המספקת מגוון מסלולי לימוד ופעילות לבוגרי התיכונים הדתיים.
בשנת 2006 זכתה 'מעגלים' ב"פרס החינוך הדתי".
על פי מדדים שונים עלה שיעור המשתלבים במכינות קדם צבאיות בקרב משתתפי הפרויקט בעשרות אחוזים.
ב-2010 החלה תנועת מעגלים לפעול גם בקרב תיכונים לא דתיים.
בגאומטריה, מעגל תשע הנקודות (נקרא גם "מעגל אוילר" או "מעגל פיירבך") הוא מעגל העובר במשולש כלשהו דרך תשע הנקודות הבאות:
עקבי הגבהים, כלומר הנקודות שבהן הגבהים נפגשים עם הצלעות
אמצעי הקטעים המחברים בין קודקודי המשולש לנקודת מפגש הגבהים
בשנת 1765 גילה לאונרד אוילר שתשע הנקודות הללו נמצאות על מעגל אחד.
ב-1822 גילה קרל וילהלם פיירבך, שניתן להעביר מעגל דרך אמצעי הצלעות ועקבי הגבהים, והראה שהמעגל הזה משיק לארבעת המעגלים המשיקים למשולש.
זמן קצר לאחר מכן גילה אולרי טרקם שהמעגל עובר גם דרך אמצעי הקטעים שבין הקודקודים למפגש הגבהים, והוכיח את קיומו של המעגל.
במשולשים מיוחדים מצטמצם מספר הנקודות, עקב התלכדותן של שתי נקודות לאחת: במשולש שווה-שוקיים ישנן שמונה נקודות (משום שבאחת הצלעות עקב הגובה מתלכד עם אמצע הצלע), במשולש שווה-צלעות - שש (משום שבכל הצלעות עקב הגובה מתלכד עם אמצע הצלע), במשולש ישר-זווית - חמש ובמשולש ישר-זווית ושווה-שוקיים ("משולש כסף") - ארבע.
במשולש שווה-צלעות, מעגל תשע הנקודות מתלכד עם המעגל החסום במשולש.
מעגל תשע הנקודות מתקבל מהומותטיה (Homothety) במקדם חצי של המעגל החוסם דרך מפגש הגבהים.
המרכז של מעגל תשע הנקודות נמצא על ישר אוילר, באמצע הדרך בין מרכז המעגל החוסם ומפגש הגבהים.
אורכו של רדיוס מעגל תשע הנקודות שווה לחצי מרדיוס המעגל החוסם את המשולש.
המעגל משיק לארבעת המעגלים המשיקים למשולש (המעגל החסום ושלושת המעגלים המשיקים לצלעות מבחוץ).
נקודת חיתוך קטעי האמצעים של מרובע ציקלי שייכת למעגל תשע הנקודות של משולש האלכסונים.
מעגל רנקין הוא מעגל תרמודינמי המכיל מנוע המופעל על ידי חום, ובייחוד מנועי קיטור.
המעגל קרוי על שם החוקר והמהנדס הסקוטי ויליאם רנקין, שתיאר אותו לראשונה בהרחבה, במסגרת המחקר שערך בנושא מנועי קיטור.
מעגל רנקין פועל על ידי שימוש בחום להחלפת מצב צבירה מנוזל לגז, ושימוש בלחץ הנוצר להנעה - בדרך כלל על ידי מדחף או טורבינה.
מעגל רנקין מגיע ליעילות תיאורתית (קרנו) של 63% כאשר המנוע עובד עם נוזל עבודה במעגל סגור, והפרש הלחצים מהעיבוי מנוצל אף הוא.
בתחנות כוח מודרניות מופעלות פחם מגיעים ליעילות (נצילות) של 42%.
האדים, הנראים לעיתים יוצאים מארובות הקירור בתחנות כוח אינם נוזל העבודה, אלא נוזל קירור מאודה מתהליך הקירור או אדי מים מהאוויר בארובת הקירור.
במנוע מופעל טורבינה, כפי שמוצג בתרשים (הטורבינה עצמה אינה נראית) כל האנרגיה מהאידוי ומהעיבוי אובדים לסביבה אך החום שהתווסף למערכת בתהליך החימום מנוצל בטורבינה בעקבות זרימת נוזל העבודה בהפרש לחצים גבוה, והנעתה.
במנוע במעגל סגור נדרשת גם אנרגיה להנעת הנוזל בחזרה אל מכל האידוי, אך כמות האנרגיה לשאיבת נוזלים היא מזערית, ביחס לכח הנדרש להניע את אותה כמות חומר כגז, אשר כאמור, בעקבות הפרש לחצים, לא רק שאינה דורשת כח, אדרבה היא הנותנת כח לפעולת המערכת.
מעגל רנקין תאורטי מגדיר ארבעה תהליכים:
שאיבת נוזל העבודה אל אזור בו הלחץ מוגבר.
מכיוון שמצב הצבירה הוא נוזל, אין צורך בהשקעת אנרגיה רבה לצורך כך.
העברת הנוזל למכל הרתחה (מופיע בגרף בין 2 ל-3).
הנוזל מחומם בלחץ קבוע, עד שנוצרים אדים יבשים ורוויים.
החום הדרוש לשם כך ניתן לחישוב באמצעות טבלאות ידועות.
האדים מתפשטים דרך טורבינה (מופיע בגרף בין 3 ל-4) ויצרים עבודה מהתנועה.
האדים היוצאים מהטורבינה עוברים דרך מעבה, ההופך אותם שוב לנוזל, בלחץ קבוע - עד היותם "נוזל רווי" בטמפרטורת רתיחה.
במעגל רנקין אידיאלי (תאורטי) - אין מחשבים את איבודי האנרגיה כתוצאה מהמשאבה ומהטורבינה.
בגרף היו מתקבלים שני קווים אנכיים ללא אנטרופיה בתהליכים א' ו-ג' (מסומנים 1-2 וכן 3-4 בתרשים), הדומה מאוד למעגל קרנו.
משום כך יש המכנים מעגל זה: "מעגל קרנו פרקטי".
מעגל רנקין אורגני Organic Rankine Cycle או ORC באנגלית, הוא מעגל רנקין המסתמך על נוזל עבודה בעל מסה מולקולרית גבוהה, ואשר נקודת הרתיחה שלהם בטמפרטורה נמוכה מזו של מים, ומאפשר ניצול חום טבעי מהאדמה, מקולטי חום פשוטים ומהתפרקות של זבל אורגני.
כמו כן מעגל זה מאפשר ניצול שארית חום מתהליכים תעשייתיים.
המעגל הומצא בידי צבי תבור ויהודה ברוניצקי.
במעגל האידיאלי ההתפשטות איזנטרופית בלא איבוד אנרגיה, ואילו האידוי והעיבוי הם איזובריים בלחץ קבוע תוך איבוד אנרגיה.
במציאות ישנם איבודי אנרגיה במהלכים לא הפיכים כתוצאה מאיבוד חום בעת ההתפשטות (בטורבינה) שאינה איזנטרופית, ובמחליפי החום, שם נדרשת מהירות העברת החום על חשבון נפילות לחץ, שפירושם אובדן חלק מן העבודה שהמערכת הייתה יכולה להפיק.
בפועל, משתדלים להחזיר חלק מן האנרגיה האובדת, על ידי שימוש משני (או 'רגנרציה') לחימום מקדים של נוזלים בתהליכים תעשייתיים המניעים את המעגל האורגני.
לדוגמה בתחנת כוח חשמלית, משתמשים במים לחימום מקדים של המים בטורבינה הגז הראשית.
טורבינת הגז פועלת על פי מעגל רנקין רגיל (מנוע קיטור המונע על ידי מים, באמצעות חום ולחץ גבוהים מאוד).
המים המתחממים כתוצאה מתהליך הקירור של הטורבינה, מניעים מעגל רנקין אורגני.
המים החמימים היוצאים ממעגל הרנקין משמשים לחימום מקדים של המים למנוע הקיטור.
בחירת נוזל העבודה הוא בעל חשיבות עליונה במנועים מסוג זה, מכיוון שמדות החום הנמוכות והפרש הטמפרטורות הקטן הם גורם מרכזי לירידת הנצילות והיעילות של המעגל.
כדי להשיג עבודה בתנאים אלו, משתמשים בנוזלי קירור או בנוזלים פחמימתיים.
נוזל העבודה במנוע רנקין אורגני הם בעלי התכונות הבאות:
חומר בעל עקומת רוויה איזנטרופית לאדים: חומר כזה מאפשר תהליך איזנטרופי - חומר "יבש" כך שבמצב נוזלי הוא ללא נדיפות, ובמצב גז ללא התעבות - בייחוד בטמפרטורות ובלחצי המעבר הקיימים במערכת.
חומר בעל טמפרטורת קפיאה נמוכה - ויציבות גבוהה של מצב הצבירה
חומר בעל צפיפות חום גבוהה וחום התאדות גבוה, על מנת לספוג במהירות יותר אנרגיה בעת האידוי, שתועבר בהמשך לטורבינה.
תכונה זו מגדילה את התפוקה למנוע (ומחליפי חום) בנפח מסוים, ומאפשרת את הקטנת ממדי המנוע הנדרש.
מעגל סדרתי הוא מעגל לוגי, המבוסס על משוב.
משתמשים במעגלים סדרתיים בתחום האלקטרוניקה הספרתית.
במעגל מסוג זה היציאות של המעגל נקבעות על ידי ערכי כניסות וגם על ידי המצב הנוכחי של המעגל.
בשונה ממעגלים סדרתיים, קיימים מעגלים צירופיים, בהם היציאות תלויות בכניסות בלבד.
אסינכרוני - מצב המעגל מושפע בכל רגע נתון מהכניסות ומהמצב הנוכחי.
סינכרוני - מצב המעגל משתנה לפי הכניסות והמצב הנוכחי בזמנים בדידים, הקצובים על ידי שעון המחובר למעגל.
בפועל כמעט ולא משתמשים במעגלים אסינכרונים, כי אלה אינם יציבים, ועלולים לגרום לבעיות תזמון במערכות שהן אפילו מעט מורכבות.
במעגל מורכב בו קיימים מסלולים שונים המחוברים אל הפלט, לכל מסלול זמן תגובה משל עצמו - כתלות במספר הרכיבים לאורך המסלול.
כשמחברים מספר מסלולים כאלה אל הפלט, הוא מקבל אינפורמציה בזמנים שונים מהמסלולים השונים, ועקב כך עד אשר כל המידע
מכל המסלולים יגיע אל הפלט, הפלט יהיה שגוי.
לכן, נהוג להשתמש במעגלים סינכרונים בעלי שעון, כך שהזמן המקסימלי - הזמן שלוקח למסלול המקסימלי להתייצב על הפלט הנכון, יהיה קטן מזמן מחזור אחד של השעון.
בגאומטריה דיפרנציאלית ובחקר של עקומים, מעגל נושק של עקום חלק מספיק בנקודה נתונה p על העקום מוגדר כמעגל אשר מתקרב לעקום בצורה המרבית מבין כל המעגלים המשיקים לו בנקודה זו.
באופן אינטואיטיבי ניתן לתארו בתור המעגל שעובר דרך p ודרך שתי נקודות נוספות על העקום הקרובות אינפיניטסימלית ל-p.
מרכזו נח על חלקו הפנימי של הנורמל של העקום בנקודה זו, ועקמומיותו זהה לזו של העקום בנקודה זו.
מרכזו ורדיוסו של המעגל הנושק נקראים בהתאמה מרכז העקמומיות ורדיוס העקמומיות של העקום בנקודה זו.
המחשה יפה וקולעת למושג המעגל הנושק מתוארת בפסקה הבאה.
נניח כי מכונית נעה לאורך מסלול עקום כלשהו על פני כביש מישורי נרחב.
כעת נניח כי ברגע מסוים במהלך תנועתה ובנקודה מסוימת על פני העקום ההגה שלה ננעל במצבו הנוכחי הרגעי.
המעגל שהמכונית תתווה לאחר מכן כתוצאה מכך הוא המעגל הנושק לעקום בנקודה זו.
רדיוסו הוא רדיוס העקמומיות של העקום בנקודת הנעילה ועקמומיותו היא כשל העקום בנקודת הנעילה.
יהי (γ(s עקום פרמטרי רגולרי, כאשר s הוא אורך הקשת של העקום ופרמטר לתיאורו.
הצגה זו קובעת את וקטור היחידה המשיק T, את וקטור היחידה הנורמלי, את העקמומיות (k(s ואת רדיוס העקמומיות בכל נקודה על העקום:
נניח כי p היא נקודה על העקום c בה העקמומיות שונה מאפס.
מרכז העקמומיות המתאים הוא בנקודה Q במרחק R לאורך N, באותו הכיוון אם k חיובי ובכיוון ההפוך אם k שלילי.
המעגל בעל המרכז Q והרדיוס R נקרא המעגל הנושק לעקום C בנקודה P.
אם C הוא עקום מרחבי רגולרי אז המעגל הנושק מוגדר בצורה דומה, באמצעות וקטור הנורמל N.
המעגל שוכן במישור הנושק, המישור הנפרש על ידי הווקטור המשיק ווקטור הנורמל T ו-N בנקודה P.
אם העקום המישורי נתון בפרמטריטזיציה רגולרית אחרת
כאשר רגולרי פירושו עבור כל t.
אז הנוסחאות לעקמומיות (k(t, וקטור היחידה הנורמלי (N(t, רדיוס העקמומיות (R(t והמרכז (Q(t הן:
עבור עקום C הנתון על ידי משוואות פרמטריות חלקות מספיק (גזירות ברציפות לפחות פעמיים), המעגל הנושק ניתן לבנייה באמצעות גבול מתאים: זהו הגבול של כל המעגלים העוברים דרך שלוש נקודות שונות על C כאשר נקודות אלו שואפות ל-P.
זה אנלוגי לחלוטין לבנייה של משיק לעקום כגבול של מיתרים העוברים דרך זוגות של נקודות על C כשאלו שואפות ל-P.
המעגל הנושק S לעקום מישורי C בנקודה נתונה P ניתן לאפיון באמצעות התכונות הבאות:
המעגל S חולף דרך P.
למעגל S ולעקום C יש משיק משותף בנקודה P, ולפיכך גם קו נורמל משותף.
בסביבת P, המרחק בין הנקודות של העקום C והמעגל S בכיוון הנורמלי דועך לפי החזקה השלישית או חזקה גבוהה יותר של המרחק ל-P בכיוון המשיקי.
באופן מילולי ניתן לומר כי "לעקום ולמעגל הנושק שלו יש מגע מסדר שני או גבוה יותר" ב-P.
במילים אחרות, הפונקציות הווקטוריות שמייצגות את C ואת S זהות בנגזרות הראשונה והשנייה שלהן ב-P.
אם הנגזרת של העקמומיות לפי s שונה מאפס ב-P אז המעגל הנושק בנקודה חוצה את העקום C בנקודה P.
נקודות שבהן הנגזרת של העקמומיות היא אפס מכונות קודקוד של העקום.
אם P היא קודקוד אז לעקום C ולמעגל הנושק לו בנקודה זו מגע מסדר רביעי לפחות.
אם, יותר מכך, לעקמומיות יש אף מינימום או מקסימום מקומי שונה מאפס ב-P, אזי המעגל הנושק נוגע בעקום C ב-P אבל אינו חוצה אותו.
העקום C ניתן לבנייה כמעטפת של משפחה בת פרמטר אחד של המעגלים הנושקים שלו.
מרכזיהם, דהיינו מרכזי העקמומיות שלהם, יוצרים עקום אחר, הנקרא האוולוט של C.
קודקודים על C מתאימים לנקודות יחידות על האוולוט שלו.
בקודקוד מתקיים ורדיוס העקמומיות שווה ל-0.5. לפרבולה יש מגע מסדר רביעי עם המעגל הנושק לה בנקודה זו.
עבור t-ים גדולים רדיוס העקמומיות גדל בקצב יחסי ל-~ t3, והעקום הולך ונעשה קרוב יותר ויותר לישר.
עקום ליסאז'ו בעל יחס תדירויות 2:3 ניתן להצגה פרמטרית באופן הבא:
העקמומיות (k(t, וקטור היחידה הנורמלי (N(t ורדיוס העקמומיות (R(t שלו הם:
בנייה גאומטרית של המעגל תוארה על ידי אייזק ניוטון בספרו פרינקיפיה משנת 1687:
מעגל ריסים הוא מכשיר מכני המופעל ידנית לעיגול הריסים העיניים למטרות קוסמטיות.
מעגל הריסים עשוי בדרך כלל ממתכת, ולעיתים קרובות יש רפידות גומי במקום שבו המתכת יוצרת מגע עם הריסים.
הפטנט הראשון הידוע של מעגל ריסים הוגש על ידי צ'ארלס סטיקל ויליאם מקדונל מרוצ'סטר, ניו יורק.
ויליאם ג'וסף בלדו (1889- 28 בספטמבר 1995) היה הממציא האמריקאי הראשון של מעגל הריסים.
ויליאם והחברה שלו Kurlash company רשומים על פטנטים בקנדה, ארצות הברית ובריטניה למעגל הריסים והוסיפו לו מספר שיפורים.
מעגל שלם היא סדרת טלוויזיה דוקומנטרית בהפקת רשת ה-BBC ובהנחייתו של השחקן מייקל פיילין, שעלתה לשידור בשנת 1997.
הסדרה מתעדת מסע בן עשרה חודשים ו-80,000 קילומטרים שערך פיילין במדינות שלחופי האוקיינוס השקט במהלך השנים 1995 ו-1996. הייתה זו סדרת הטלוויזיה השלישית מתוך שמונה אודות מסעות שערך פיילין בעולם (קדמו לה מסביב לעולם בשמונים יום ומקוטב לקוטב).
היא כוללת עשרה פרקים בני 50 דקות כל אחד.
במהלך המסע ביקר פיילין (יחד עם אנשי צוות הצילום שהתלוו אליו) ב-17 מדינות שונות.
פיילין החל את מסעו באי דיומיד הקטן שבמצר ברינג ונע משם במדינות שלאורך חופי האוקיינוס השקט נגד כיוון השעון.
הוא סיים את מסעו בעברו המערבי של האוקיינוס השקט בניו זילנד והחל את מסעו בעברו המזרחי בכף הורן.
בתום המסע הוא התכוון לשוב אל דיומיד הקטן, אך בשל תנאי מזג אוויר גרועים הצליח להגיע רק למרחק של כ-3.5 קילומטרים ממנו.
רוב מסעו של פיילין נעשה בתחבורה יבשתית וימית, לרבות שיט בנהרות.
הוא פגש בתושבי המדינות שבהן שהה, ביקר באתרים ובאזורים טבעיים שונים והתוודע לתרבות ולפולקלור של אותם מקומות.
פרק ראשון - אלסקה ורוסיה:
האי דיומד הקטן, נום, האי קודיאק
חצי האי קמצ'טקה, מגדן, ולדיווסטוק
פרק שני - יפן וקוריאה:
צ'ינגדאו, הר טאי, שאנגחאי, סכר שלושת הערוצים, צ'ונגצ'ינג, גויאנג, פינגקסיאנג ושער הידידות.
פרק רביעי - וייטנאם והפיליפינים:
האנוי, הואה, דא נאנג, הו צ'י מין סיטי
פרק חמישי - מלזיה ואינדונזיה:
פרק שישי - אוסטרליה וניו זילנד:
דרווין, אליס ספרינגס, אדלייד, סידני
פרק שביעי - צ'ילה ובוליביה:
כף הורן, פונטה ארנס, האי צ'ילואה, מדבר אטקמה, סנטיאגו דה צ'ילה, אריקה
פרק שמיני - בוליביה ופרו:
פרק תשיעי - פרו וקולומביה:
פרק עשירי - מקסיקו, מערב ארצות הברית, קנדה ואלסקה:
סן דייגו, לוס אנג'לס, סן פרנסיסקו, סיאטל
ונקובר, פרינס ג'ורג', כף הנסיך מוויילס
בעקבות סדרת הטלוויזיה יצאו לאור גם ספר המסע שכתב פיילין וספר צילומים של באזיל פאו, צלם שהתלווה אליו במסעו.
מעגל סטרלינג או מכונת סטרלינג היא מכונת חום אשר פועלת באופן מחזורי על ידי דחיסה והתפשטות של גז בטמפרטורות שונות.
השימוש העיקרי במעגל הוא במנוע סטרלינג, שבו הוא מנוצל לשם הנעת גלגל.
בוכנה- אלמנט המעביר את גז העבודה מהאזור החם אל האזור הקר.
גז העבודה- מכונת סטרלינג היא מערכת בה אין מעבר חומר, גז העבודה לא משתנה בין מחזור למחזור.
מחליפי חום – מחליף החום הוא המרכיב אשר מאפשר לחום להיכנס אל המערכת.
במקרה שלנו מדובר בתחתית הפחית אשר נמצאת בסמוך ללהבה.
רגנרטור – רכיב זה בעל שני תפקידים: הראשון הוא לשמש כחיץ בין הסביבה החמה לקרה והשני הוא לשמש במעין "מאגר תרמי" בתוך המערכת.
כאשר המערכת מתחממת חום נאגר, בין היתר, במאתחל.
המאתחל הוא לרוב רשת (כמו צמד פלדה), וכאשר הגז החם עובד דרכה חלק מהחום מועבר אליה.
כאשר הטמפ' של גז העבודה יורדת עתה המאתחל עובד בכיוון ההפוך ועוזר לחמם אותו לקראת המחזור החדש של המונע.
התפשטות איזותרמית – גז העבודה הדחוס מקבל חום מאמבט החום ומבצע התפשטות איזותרמית.
הוא מבצע עבודה על הפיסטון.
דחיסה איזוכורית- גז העבודה עובר אל האזור הקר במכונה, במעבר דרך המאתחל הוא מאבד מהחום שלו.
כאשר הגז מאבד מהחום שלו הלחץ קטן משמעותית.
התפשטות איזותרמית- הפיסטון מבצע עבודה על גז העבודה.
בגלל הלחץ הנמוך העבודה היא קטנה יותר מאשר בתהליך ההתפשטות האיזותרמית ולכן סה"כ יוצאת עבודה מהמכונה.
דחיסה איזוכורית- חום מועבר אל גז העבודה דרך המתאחל ובכך הלחץ של הגז עולה חזרה אל המצב ההתחלתי של המכונה.
ניתן לחשב את סכום העבודות משני תהליכי הדחיסה כאשר TH היא הטמפרטורה של האיזותרמה העליונה ו-TL הטמפרטורה של האיזותרמה התחתונה.
כמו כן ניתן לחשב את החום הנכנס למערכת:
על ידי ביטוי הניצולת בתור היחס בין העבודה המבוצעת לבין החום הנכנס.
מתקבלת ניצולת הזהה ליעילות מכונת קרנו.
הקשר בין מכונת קרנו לבין מכונת סטרלינג היא שבעוד שמכונת קרנו היא מכונה היפותטית שלא ניתנת למימוש, מכונת סטרלינג היא אמיתית וניתן לבנות מכונות על פי השלבים המתוארים.
מעגלי סחר עליונים הוא אלגוריתם להקצאת פריטים ללא שימוש בכסף.
האלגוריתם פותח על ידי דייוויד גייל ופורסם על ידי הרברט סקרף ולויד שפלי.
עקרונות אלגוריתם ה- TTC מוצגים על ידי הדוגמה להלן משוק הדיור.
ישנם סטודנטים המתגוררים במעונות הסטודנטים.
כל תלמיד גר לבדו בבית יחיד.
לכל תלמיד יש יחס העדפה לגבי כל הבתים, ומספר תלמידים מעדיפים את הבתים שהוקצו לתלמידים אחרים על פני אלו שברשותם.
כלומר ההקצאת הבתים אינה בהכרח יעילה.
מצב זה עשוי להוביל לחילופים הדדים שיועילו לשני הצדדים.
לדוגמה, אם תלמיד א' מעדיף את הבית שהוקצה לתלמיד ב' ולהפך, שניהם יפיקו תועלת מהחלפת הבתים ביניהם.
אם כך, מטרת האלגוריתם היא למצוא הקצאה חדשה של בתים לתלמידים, כך שכל החילופים ההדדיים שמועילים לשני הצדדים יתממשו.
כלומר, מצב בו תלמידים לא יוכלו לשפר יחד את מצבם על ידי החלפת הבתים ביניהם.
לשאול כל סוכן מהי הבחירה המועדפת עליו - מהו הבית המועדף.
לצייר חץ מהסוכן לסוכן המכונה , שמחזיק את הבית המועדף על סוכן .
יש לפחות מעגל אחד בתרשים (ייתכן מעגל באורך 1, אם סוכן כלשהו מחזיק בבית המועדף עליו).
כלומר, להקצות מחדש כל בית לסוכן שמצביע עליו.
להסיר מהתרשים את הסוכנים שמוערבים במעגל שנוצר.
אם נותרו סוכנים בתרשים, חוזרים לשלב 1.
האלגוריתם הוא סופי, מכיוון שבכל שלב אנו מסירים לפחות סוכן אחד.
לדוגמה, נניח העדפות סוכנים כדלקמן (רק ארבע העדפות העליונות רלוונטיות להדגמה):
בשלב הראשון, קיים רק מעגל סחר אחד והוא של סוכן 3 אשר מעדיף לשמור על ביתו הנוכחי.
אם כך סוכן 3 עוזב את השוק וכן בית מספר 3.
בשלב השני, מכיוון שבית 3 יצא מהשוק, הבית המועדף על סוכן 1 הוא בית 2, הבית המועדף על סוכן 2 הוא בית 5 ושל סוכן 5 הוא בית 1. לפיכך, נוצר מעגל סחר עליון {1,2,5} כך שכל השלושה מקבלים את העדפתם העליונה ועוזבים את השוק.
בשלב השלישי, נוצר מעגל סחר עליון {4,6} והסוכנים 4 ו-6 מחליפים ביניהם בתים.
אם כך, לא נותרו סוכנים והמשחק נגמר.
הקצאה זו היא יציבה, מכיוון שאף קואליציה (כלומר קבוצת סוכנים) לא יכולה לשפר את מצבה על ידי מסחר הדדי.
דוגמה נוספת לשימוש באלגוריתם: נניח 7 רופאים שהוקצו למשמרות ערב; כל רופא מוקצה למשמרת אחת בשבוע.
חלק מהרופאים מעדיפים משמרות שניתנו לרופאים אחרים.
גם בדוגמה זו האלגוריתם יכול להשיג רווחה חברתית מרבית.
TTC הוא מנגנון אמין כך שאמירת העדפות אמיתיות היא אסטרטגיה דומיננטית.
זהו המנגנון היחיד שעונה על דרישות הרציונליות של הפרט, יעילות פארטו ואמירת אמת, דבר ההופך אותו לכלי הקצאה מרכזי בבעיות רלוונטיות.
להלן הרחבות חשובות של המנגנון:
1. השימוש במנגנון הורחב למצבים בהם יש תחלופת סטודנטים - ישנם סטודנטים בעלי בית, סטודנטים חדשים וחדרים שהתפנו.
2. השימוש במנגנון הורחב לשיבוץ בתי ספר.
המנגנון אומץ בשנת 2012 בניו אורלינס בבתי הספר המחוזיים.