tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
כלי זה משמש גם להריסת בתי מחבלים ביהודה ושומרון בעקבות גל הטרור הפלסטיני שהחל ב-2015.
קטשופ בננה (או בשמו הנוסף "רוטב בננה") הוא רוטב פיליפיני פופולרי העשוי מבננות מרוסקות, סוכר, חומץ ותבלינים.
צבעו הטבעי הוא חום אך הוא נצבע בצבע מאכל אדום כדי להידמות לקטשופ רגיל העשוי מעגבניות.
קטשופ הבננה נוצר כאשר היה מחסור של עגבניות במהלך מלחמת העולם השנייה, ומנגד הייתה תפוקה גדולה של בננות.
במטבח הפיליפיני מוגש קטשופ בננה כרוטב עיקרי לצד מנות רבות: נקניקיות, המבורגרים, צ'יפס, דגים ועוד.
סוג זה של קטשופ הוא מרכיב עיקרי בספגטי הפיליפני, מה שמעניק לו מתיקות רבה יותר לעומת הספגטי האיטלקי.
קטשופ הבננה מיוצא למדינות בהן יש ריכוז גדול של יוצאי הפיליפינים: ארצות הברית, איטליה, קנדה, בריטניה, ערב הסעודית, כוויית, הונג קונג, צרפת, שווייץ, אוסטרליה, ניו זילנד ואיחוד האמירויות הערביות.
פיתוח קטשופ הבננה מיוחס למהנדסת המזון הפיליפינית מריה י' אורוסה (María Orosa; 1893–1945).
קטרפילר די-6 הוא דחפור זחלי בינוני תוצרת קטרפילר.
זהו דחפור בינוני בגודלו עם 207 כוחות סוס (154 קילוואט) ומשקל של כ-21 טון.
ה-D6 פותח ב-1935 ומאז עבר שורה של שיפורים ושכלולים.
ה-D6 נועד לעבודות בינוניות ולא גדולות במיוחד, כגון במשקים חקלאיים והנדסה בשטח עירוני.
על ה-D6 ניתן להתקין מגוון כפות, בהתאם לעבודה הנדרשת, מעקר אחורי (רוטר), מחרשות או כננת.
ה-D6 פותח ב-1935 ונקרא RD6. הוא היה מצויד במנוע D6600 בעל 3 צילינדרים ועוצמה של 45 כוחות סוס.
ב-1937 שונה שמו ל-D6. ב-1941 פיתחה חברת קטרפילר דחפור D6 חדש לחלוטין, ביחד עם סדרת ה-4R וה-5R.
דחפור ה-D6 החדש צויד במנוע D6400 עם עוצמה מוגברת של 55 כוחות סוס.
ב-1959 השיקה קטרפילר את הדגם החדש D6B אחרי ייצור של למעלה מ-60,000 כלים של D6 מדגמים ישנים יותר.
ב-1977 החליף אותו הדגם D6D בעל מנוע עם 140 כוחות סוס, וגרסת D6D SA לחקלאות בעלת מנוע 125 כוחות סוס.
ב-1986 החליף אותו הדגם D6H, ביחד עם 3 טרקטורים זחליים מדור/סדרה H.
דחפור D6 זה היה דחפור ה-D6 הראשון עם גלגל-הינע מוגבה.
ב-1996 החליף אותו הדגם D6R, שגם לו גלגל הינע מוגבה.
בעשור השני של המאה ה-21 שיפרה קטרפילר את העוצמה של ה-D6T ל-207 כוחות סוס.
ב-2020 ארגנה קטרפילר את קו הדחפורים שלה מחדש ושינתה את שיטת השיום.
הדגמים הקטנים יותר של ה-D6 הופרדו וקיבלו שם חדש: הדגם D6K2 נהפך ל-D4 וה-D6N נהפך ל-D5.
נכון ל-2020, דחפור ה-D6T הוא אחד משלושת הדחפורים (לצד הקטרפילר די-9 והקטרפילר די-10) שקטרפילר משווקת בישראל דרך חברת טרקטורים וציוד ITE.
קטריניבקה (באוקראינית: Катеринівка; בפולנית עד 1944: Katerburg, קטרבורג) הוא כפר קטן (לשעבר עיירה) בנפת קרמניץ שבמחוז טרנופול שבמערב אוקראינה, בו התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
היישוב נזכר לראשונה בשנת 1421, ובשנת 1780 הפך לעיירה, שנקראה על שם אשתו של בעליה.
עד שנות ה-70 של המאה ה-19 היו כמעט כל תושבי היישוב יהודים.
מסוף המאה ה-19 חלה ירידה במספר יהודי היישוב, ובשנת 1897 נמנו בו 693 יהודים.
טרם פרוץ מלחמת העולם השנייה נמנו בכפר כ-150 משפחות יהודיות.
בתחילת יולי 1941, במהלך מבצע ברברוסה, נכבש היישוב בידי הגרמנים.
ב-28 בפברואר 1942 גורשו יהודי היישוב לגטו לאנוביץ, ובין ה-13 ל-14 באוגוסט 1942 נרצחו יהודי היישוב יחד עם יהודים נוספים בבורות ירי.
לפי דו"ח שערך הס"ד, נרצחו בבורות אלו 312 יהודים, ובהם 86 ילדים.
קטרפילר 966 הוא יעה אופני (שופל) בינוני תוצרת חברת קטרפילר.
למרות שהקטרפילר 966 מוגדר כיעה אופני בינוני הוא גדול למדי.
משקלו כ-23 טון ואורכו כמעט 9 מטרים.
תא המפעיל מתנשא לגובה של כ-3.6 מטר ומאפשר למפעיל ראות טובה.
הקטרפילר 966 בנוי בצורה מפרקית, בה הכף וזוג הגלגלים הקדמיים נפרד מהמנוע והגלגלים האחורים, ושני חלקים אלה מחוברים במפרק מסתובב.
ההיגוי מתבצע באמצעות הזזה לצדדים של מפרק היעה הקדמי כולו, ולא באמצעות מסרק וסרן קדמי הפועל על הגלגלים הקדמיים ובכך מפחית את העומס על מכלולים אלו בשטחים קשי עבירות.
מאחר שההיגוי מתבצע במפרק האחורי ולא בגלגלים יכולת התמרון של היעה על הטרסות בהעמסה וגישה למשאיות עפר טובה ונוחה יותר.
המנוע של הקטרפילר 966 הוא מנוע דיזל בעל הספק של 276 כוחות סוס (כ-206 קילוואט), הממוקם מאחורי תא המפעיל.
גם אגזוז הפליטה ממוקם מאחורי תא המפעיל, דבר המגדיל את הראות של המפעיל.
החלק הפעיל עיקרי של היעה האופני הוא הכף.
זוהי כף עמוקה האופיינית ליעה אופני שנועדה לחפור, לגרוף ולשאת עפר וחצץ ולהעמיסם על משאיות עפר.
הכף באה במספר גדלים, לכל גודל קיבולת שונה.
חלק מהכפות כוללות גם "שיניים", המאפשרות חדירה וחפירה טובה יותר של עפר.
קטרפילר 966 בשירות חיל ההנדסה הישראלי
חיל ההנדסה הישראלי משתמש בשופלים (השם הנפוץ ליעה אופני בקרב מפעילי הצמ"ה) כחלק מכלי הצמ"ה שלו.
השופלים באים במספר גדלים ודגמים, העיקרי שבהם הוא ה-CAT-966, בעיקר בדגמי 996E, 996F ו-966G.
על היעים של חיל ההנדסה מסדרת 966 מותקנת חליפת מיגון שמגינה על המפעיל והמערכות המכניות, בעיקר מפני יידוי אבנים, בקבוקי תבערה ואש נק"ל.
היעים משמשים לעבודות עפר, חפירה, בנייה, הקמת ביצורים, פריצה הנדסית ולעיתים גם להריסת מבנים.
בפרט, השופלים משמשים לפירוק והקמה של מחסומי דרכים על ידי שפיכת ערימות חול באמצע הכביש ובאמצעות הזזת בטונדות לרוחב הכביש.
צה"ל משתמש בשופלים הממוגנים לפעילות ביטחון שוטף ביהודה ושומרון.
בשנת 2005 החל צה"ל להשתמש בשופלים גם להריסת בתים של מחבלים ומבצעי "סיר לחץ".
הסיבה לכך היא ניידותו של השופל, הגבוהה יותר מזו של דחפור ה-D9 המשוריין, וכן הרצון להימנע מפגיעה בתשתית האזרחית פלסטינית שכן הדי-9 הורס את הכבישים שעליהם הוא עובר בגלל היותו בעל מזקו"ם החורץ את הקרקע.
השופל מועדף במבצעים פשוטים כאשר המבנה קטן ופשוט וגם לא נשקף איום מצד נשק כבד או ירי מקלעים אל עבר הכוח.
במקרים בהם מדובר במבנה גדול (שדורש יותר כוח) או שיש סכנה לירי כבד ומטענים, צה"ל מעדיף להשתמש בדחפורי ה-D9 המשוריינים שלהם מיגון כבד וכוח רב יותר או במחפר ממוגן שלו היכולת לטפל גם בבניינים בעלי מספר קומות.
בחיל ההנדסה הקרבית קיים דגם משופר של ה-966 הנקרא לביא"ה (ראשי תיבות של "לוחם הנדסי ביעה אופני הנדסי").
זהו שופל מדגם 966G ממוגן עם עמדת מפקד מיוחדת החמושה במקלע.
דגם זה נועד לסער ופריצה הנדסית, פינוי מכשולים והריסת בתים בעת לחימה בשטח בנוי.
קטת נמקוואה (שם מדעי: Pterocles namaqua) היא מין של עוף דמוי-יונה החי במדבריות דרום-מערב אפריקה.
הקטה היא עוף קרקע עגלגל בגווני חום שונים.
אורכה עד 28 ס"מ ולזכר גרון בולט בצבע חום-לבן וכנפיים בעלות נקודות צהובות בולטות.
קל להתבלבל בין מין זה לקטה מפוספסת (Pterocles bicinctus) או לקטת ברצ'ל (Pterocles burchelli).
הקטה חיה בטבע באנגולה, נמיביה, בוצוואנה, זימבבואה, לסוטו ודרום אפריקה בעיקר באזורים יבשים ומדבריות.
היא נפוצה באתרים של חול קשה או רך וכן בין עשבים נמוכים וקוצים.
חלק מהאוכלוסיות הצפוניות יציבות, אך הדרומיות נודדות צפונה לעבר נמיביה ובוצוואנה.
אלו עופות חברותיים מאוד ששותים מים בקבוצות של עשרות ואף מאות והם עושים זאת בשעות הבוקר המוקדמות.
לאחר מכן הם מתפזרים לחיפוש מזון בקבוצות קטנות.
הקטות ניזונות בעיקר מאבקה וגם מזרעים, עלים, פרחים, פירות קטנים, רכיכות וחרקים.
הן מפורסמות עקב חזה הזכרים היכול לשאוב מים ולעוף עם כמות המים לעבר האפרוחים שישתו מנוצות החזה.
האפרוחים גדלים במהירות, תוך שלושה שבועות הם מגדלים נוצות מלאות, ולאחר שלושה שבועות נוספים הם מסוגלים לעוף.
טורפי הקטות העיקריים הם עופות דורסים כמו בז נודד, נץ אפור או עיט גמדי וכן תנים, חתולים ונחשים.
הקטנים נטרפים בעיקר על ידי נמיות.
קטשאויו קמפנדה היה אחרון המלכים החזקים של ממלכת הזולו.
הוא עלה לשלטון בשנת 1872 לאחר מות אביו מפנדה.
הוא ידוע כיום בעיקר בשל כך שהנהיג את בני הזולו במהלך מלחמת הזולו.
קטשאויו נולד בתאריך לא ברור בשנת 1826, באזור העיר אשאו שבממלכת הזולו.
היה בנו של מפנדה מלך ממלכת הזולו, מה שהפך אותו לאחיינו של שאקה.
הוא היה מסוכסך תקופה ארוכה עם אחיו למחצה מבוזאי, שהיה הבן המועדף על אביהם.
בנובמבר 1856 הסכסוך החריף כאשר מפנדה העניק למבוזאי חלקת אדמה גדולה ברום-מזרח זולולנד, וסירב להיפגש עם קטשאויו אשר חפץ לדון בשאלת ירושת הממלכה.
עד מהרה פרצה בין האחים מלחמת ירושה, שהגיעה לשיאה בקרב נדונדאקוסוקה, שבסופו נטבחו מרבית תומכיו של מובזאי, ביניהם חמישה מאחיו של קטשאויו.
מפנדה חשש שמא בנו ינסה לתקוף גם אותו, והוא פנה אל הבריטים והבורים בבקשה לעזרה.
בתיווכו של סר תיאופילוס שפסטון, התפייסו מפנדה וקטשאויו בשנת 1857. קטשאויו הכריז על נאמנותו לאביו, אך בפועל נראה שהוא ניהל את הממלכה במשך 15 השנים הבאות.
עם זאת, אח אחר בשם יומטונגה עדיין היה יריב פוטנציאלי.
יומטונגה שחשש מפני קטשאויו, נמלט בשנת 1861 אל רפובליקת נטאליה הבורית.
קטשאויו נאלץ לבצע עסקה עם הבורים כדי שיסגירו אותו.
הבורים הסכימו בתנאי שקטשאויו יבטיח לא לפגוע ביומטונגה.
עם זאת, בשנת 1865 יומטונגה נמלט שוב אל הבורים.
קטשאויו הזועם יצא עם צבאותיו אל גבול נטאל, בעוד כוחות בורים בפיקודו של פול קרוגר התמקמו גם הם על הגבול.
הסכסוך נפתר בסופו של דבר בדרכי שלום.
הוא נודע כבר מצעירותו כאיש חזק מאוד.
על פי המסופר הוא היה בגובה 2.03 מטרים, והוא שקל 158 ק"ג.
ב-19 בנובמבר 1872, מת מפנדה, וקטשאויו ירש את הכתר.
הוא הוכתר ב-1 בספטמבר 1873, ובהכתרתו נכח סר תיאופילוס שפסטון כנציג מטעם האימפריה הבריטית.
בשנת 1875 פלשו הבורים לממלכה, וקטשאויו יצא עם כמה אלפי לוחמים לכיוונם.
הבורים נסוגו בסופו של דבר, אולם בשנת 1877 הבריטים ניצלו את המצב העדין באזור כדי להכריז על סיפוח הרפובליקה של טרנסוואל.
הבריטים מינו עצמם כבוררים בסכסוך הזולו-בורים, וקבעו שהזולו צודקים.
עם זאת, המושל הבריטי המקומי סר הנרי ברטל פריר לא היה מרוצה ממסקנות הוועדה והתעלם מהן.
קטשאויו הקים בירה חדשה וקרא לה אולונדי ("המקום הגבוה").
עם זאת, בהדרגה קומם עליו קטשאויו אויב מר יותר מהבורים בדמות האימפריה הבריטית.
קטשאויו נודע כמלך מיליטנטי בניגוד למפנדה שהיה מלך סלחן וחלש.
לצד ההשקעה בצבא, הנהיג גישה עוינת כלפי המיסיונים בארצו.
מיסיונרים רבים נמלטו ממלכת הזולו, והאשימו את קטשאויו בשלל האשמות שלא הוכחו מעולם.
מה שהעלה את רף המתיחות עם האירופאים באזור.
למרות שהמתיחות לא הגיעה לאלימות ואף מיסיון לא נפגע, גברו הקולות האירופאים כנגדו.
המושל הבריטי פריר דרש מקטשאויו לשלם 500 ראשי בקר כפיצוי על הסגת הגבול.
פריר שהיה להוט לכך במיוחד, החל להכין תוכניות מלחמה ללא גיבוי מלא של הפרלמנט הבריטי.
הבריטים פלשו לממלכת הזולו בשלושה טורים.
ב-22 בינואר הנחיל קטשואויו מכה כואבת לבריטים בקרב איסאנדלוואנה.
עם זאת, תהילת הניצחון עומעמה בעקבות כישלונו של דבולמנזי, אחיו למחצה של קטשאויו, בקרב רורק'ס דריפט.
הטור הדרומי של הבריטים כבש את אשאו, והביס את צבאו של קטשאויו בקרב גינגינדלובו.
קטשאויו הצליח להחזיר במעט את התהילה כאשר לוחמיו ניצחו את הבריטים בקרב הלובאין, אולם הבריטים נקמו בקרב קמבולה.
הבריטים למדו היטב את לקחי הפלישה הקודמת, והם פלשו שוב לממלכת הזולו בכוחות מתוגברים.
קטשאויו ניסה להגיע למשא ומתן עם המפקד הבריטי לורד צ'למספורד, אולם נכשל בכך.
קרב אולונדי הסתיים בניצחון בריטי, והבריטים הבעירו את הבירה באש.
קטשאויו נמלט מהעיר הבוערת, אולם ב-28 באוגוסט נלכד ביער בידי פרשים בריטים.
בציבור הבריטי לא שררה תמימות דעים בכל הנוגע אליו.
היו שראו בו פושע מלחמה אכזרי, בעוד אחרים ראו בו שליט שנוצל בידי פריר וצ'למספורד שלא היו אהודים בציבור אז.
בשנת 1883 הורשה לו לבקר בלונדון, והוא נפגש עם ויקטוריה, מלכת הממלכה המאוחדת.
אותה שנה השתכנעו הבריטים שנחוץ שליט מקומי חזק באזור ממלכת הזולו, והותר לקטשאויו לשוב לממלכתו.
עם זאת, אחד השליטים הקטנים יותר באזור, זיבהבו, ערער על שלטונו של קטשאויו, ופתח במרד.
זיבהבו הסתייע בשכירי חרב בורים, וללא צבא נאלץ קטשאויו לנטוש את אולונדי ולעבור לאשאו.
הוא נפטר ב-8 בפברואר 1884. מותו נגרם ככל הנראה מהתקף לב, אולם ייתכן שהורעל.
בנו, דיניזולו, ירש את ממלכתו, והוא השתמש בשכירי חרב בורים בפיקודו של לואי בותה כדי להביס סופית את זיבהבו.
בשנת 1887 סופחה ממלכת הזולו סופית למושבת נטאל.
קטרינל מנגיה (ברומנית: Catrinel Menghia; נולדה ב-1 באוקטובר 1985) היא דוגמנית רומנייה.
בגיל שש עשרה היא השתתפה בתחרות דוגמנית העל העולמית של סוכנות פורד, וב-2002 זכתה בפרס "דוגמנית השנה של רומניה".
שימשה כפנים של ארמני ושל חברת ההלבשה התחתונה הצרפתית "ליס כרמל", וכן דגמנה בתצוגות אופנה ולמגזינים "מקסים" ו"פיטנס".
קטרינה סטפנידי היא אתלטית יווניה, אלופה אולימפית (ריו דה ז'ניירו 2016), אלופת עולם (לונדון 2017), בעלת 2 מדליות ארד מאליפות העולם באולם (פורטלנד 2016, ברמינגהאם 2018), פעמיים ברציפות אלופת אירופה (אמסטרדם 2016, ברלין 2018) ושיאנית יוון בקפיצה במוט.
סטפנידי נולדה להורים אתלטים שהשתתפו בתחרויות בינלאומיות.
אביה, ג'ורג'יו, קופץ משולשת ואימה, זואי ורלי, אצנית.
היא שברה את שיאי העולם בקפיצה במוט לגילאי 11–14, ובגיל 15 היא קבעה שיא עולם לגיל עד 18 בקפיצה במוט בתוצאה של 4.37 מטר.
באליפות העולם באתלטיקה עד גיל 18 שנערכה במרקש, מרוקו בשנת 2005 זכתה סטפנידי במדליית זהב בקפיצה במוט בתוצאה של 4.30 מטר.
באליפות העולם עד גיל 18 שנערכה באוסטרבה, צ'כיה בשנת 2007 היא זכתה במדליית כסף בתוצאה של 4.25 מטר.
באליפות העולם באתלטיקה עד גיל 20 שנערכה בבידגושץ', פולין בשנת 2008 היא זכתה במדליית ארד בתוצאה של 4.25 מטר.
היא למדה לתואר ראשון באוניברסיטת סטנפורד וסיימה תואר שני באוניברסיטת אריזונה בפסיכולוגיה קוגניטיבית תוך כדי שהתאמנה בהדרכתו של ניק הייסונג, אלוף אולימפי בקפיצה במוט (סידני 2000).
באוניברסיאדה שנערכה בשנג'ן, סין בשנת 2011 זכתה סטפנידי במדליית ארד בקפיצה במוט בשיא אישי חדש של 4.45 מטר.
באליפות אירופה שנערכה בהלסינקי, פינלנד ביוני 2012 סיימה סטפנידי במקום 12 בקפיצה במוט לאחר שלא הצליחה לקבוע כל תוצאה בשלב הגמר.
בשלב המוקדמות היא קבעה תוצאה של 4.40 מטר שקבוע כל יתר העולות לגמר.
באולימפיאדת לונדון (2012) היא סיימה במקום 24 בקפיצה במוט בתוצאה של 4.25 מטר.
באליפות אירופה שנערכה בציריך, שווייץ באוגוסט 2014 זכתה סטפנידי במדליית כסף בקפיצה במוט בתוצאה של 4.60 מטר, אחרי אנג'ליקה סידורובה מרוסיה (4.65 מטר) ולפני אנג'לינה זוק-קרסנובה אף היא מרוסיה (4.60 מטר).
באליפות אירופה באתלטיקה באולם שנערכה בפראג, צ'כיה במרץ 2015 זכתה סטפנידי במדליית כסף בקפיצה במוט בתוצאה של 4.75 מטר, אחרי אנג'ליקה סידורובה (4.80 מטר) ולפני אנג'ליקה בנגטסון משוודיה (4.70 מטר).
באליפות העולם שנערכה בבייג'ינג, סין באוגוסט אותה שנה היא סיימה במקום 15 בקפיצה במוט בתוצאה של 4.45 מטר.
באליפות העולם באולם שנערכה בפורטלנד אורגון במרץ 2016 זכתה סטפנידי במדליית ארד בקפיצה במוט בתוצאה של 4.80 מטר, אחרי ג'ן שור שקבעה שיא אליפות חדש של 4.90 מטר וסנדי מוריס (4.85 מטר), שתיהן מארצות הברית.
באליפות אירופה שנערכה באמסטרדם, הולנד בתחילת יולי, זכתה סטפנידי במדליית זהב בקפיצה במוט בתוצאה של 4.81 מטר, לפני ליזה ריזי מגרמניה (4.70 מטר) ואנג'ליקה בנגטסון (4.65 מטר).
באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) היא זכתה במדליית זהב בתוצאה של 4.85 מטר, לפני סנדי מוריס שקבעה את אותה תוצאה אך עם פסילה אחת יותר ואלייזה מקרטני מניו זילנד (4.80 מטר).
באליפות העולם שנערכה בלונדון באוגוסט 2017 זכתה סטפנידי במדליית זהב בקפיצה במוט בתוצאה של 4.91 מטר, לפני סנדי מוריס (4.75 מטר) ויאריסלי סילבה מקובה ורובייליס פיינדו מוונצואלה (4.65 מטר).
באליפות העולם שנערכה בדוחה, קטר באוקטובר 2019 זכתה סטפנידי במדליית ארד בקפיצה במוט בתוצאה של 4.85 מטר, אחרי אנג'ליקה סידורובה מאתלטים נייטרלים מורשים (4.95 מטר) וסנדי מוריס (4.90 מטר).
באולימפיאדת טוקיו (2020) סיימה סטפנידי במקום רביעי בקפיצה במוט בתוצאה של 4.80 מטר.
באליפות אירופה שנערכה במינכן, גרמניה באוגוסט 2022 היא זכתה במדליית כסף בתוצאה של 4.75 מטר, אחרי וילמה מורטו מפינלנד (4.85 מטר) וטינה שוטיי מסלובניה (4.75 מטר).
באליפות אירופה שנערכה ברומא, איטליה ביוני 2024 היא זכתה במדליית כסף בתוצאה של 4.73 מטר, אחרי אנגליקה מוזר משווייץ שקבעה שיא לאומי חדש של 4.78 מטר,ולפני מולי קודרי מהממלכה המאוחדת (4.73 מטר).
קטרינה מבולוניה (באיטלקית: Caterina da Bologna; 8 בספטמבר 1413 – 9 במרץ 1463) הייתה נזירה ואמנית.
היא קדושה של הכנסייה הקתולית.
קטרינה דה ויגרי (Catherine de' Vigri), לימים קטרינה הקדושה מבולוניה, נולדה בבולוניה, איטליה.
הוריה בנוונוטה ממוליני מבולוניה וג'ובאני ויגרי מפרארה, היו מבני האצולה, כל אחד בעירו.
האב ג'ובאני היה דוקטור למשפטים שפעל בשרותו של ניקולו השלישי, המרקיז של פרארה.
קטרינה עצמה עברה בגיל 12 לחצר כ"נערת חצר" של מרגריטה דאסטה בתו של הנסיך, כך זכתה לחינוך מעולה: קרוא וכתוב, מוזיקה, ציור וקליגרפיה.
בשנת 1427, כשהייתה בת 15, נפטר אביה ואמא נישאה בשנית.
קתרין עזבה את חצר הנסיכות והצטרפה בפרארה לקהילת נשים דתיות.
קהילה שקיימה בצורה רופפת את התקנון האוגוסטיני אף על פי שלא השתייכה לאף מסדר נזירות.
אולם במהרה נקלעה שם למאבק תאולוגי קשה ומכוער בין תומכי התקנון האוגוסטיני לבין המבקשים לעבור לתקנון הפרנציסקני ולהצטרף רשמית למסדר הפרנציסקני של מסדר קלרה הקדושה.
מאבק זה נמשך 5 שנים עד שב-1432 האפיפיור אינוקנטיוס הרביעי התיר את המעבר.
אבל קטרינה התעמתה כל חייה עם התחושות הקשות שהטביע בה מאבק זה.
בעקבות ההיתר האפיפיורי הצטרפה, בגיל 19, למנזר קלרה הקדושה שבפרארה.
במנזר עבדה ככובסת, תופרת ואופה.
אבל במקביל עסקה גם בציור וכתבה שירים באיטלקית ובלטינית.
ב-1456 הוזמנה לחזור לבולוניה להקים שם מנזר של מסדר קלרה הקדושה ולעמוד בראשו כאם המנזר.
בתפקידה זה הביאה להרחבה מהירה של המסדר.
בספרה "שבעת כלי הנשק למאבק הרוחני" (Le Sette Armi Spirituali) מתוארים חזיונותיה בהם פגשה את האלוהים ואת השטן.
באחד מחזיונותיה מרים אם ישו הציגה בפניה את ישו התינוק.
בחיזיון אחר ישבה לצידו של אלוהים ביום הדין.
השטן הופיע בחזיונות מחופש לאנה הקדושה אמא של מרים או לישו על הצלב.
לתפילותיה ייחסו את הצלת בולוניה מהתקיפה של דוכסות מילאנו וכן את הצלתה של בעלת חסותה מרגריטה דאסטה מנישואים כפויים.
מעשי נס נוספים קשורים לגופתה.
קתרין נפטרה ונקברה זמנית ב-9 במרץ 1463. כעבור שבועיים גופתה הוצאה מהקבר הזמני והועברה לקפלת קלרה הקדושה (Cappella della Santa) ליד כנסיית קורפוס דומיני.
על פי המסורת התרחשו מעשי נס ליד הקבר הזמני, ובנוסף לכך גופתה נמצאה שלמה ומבושמת.
הגופה מוצגת בכנסיית קורפוס דומיני כשהיא ישובה ומולבשת בבגדי הנזירות.
עבודתה החשובה ביותר היא המסה על "שבעת כלי הנשק למאבק הרוחני" (Le Sette Armi Spirituali).
נכתבה לראשונה, כנראה, ב-1438 בהמשך תוקנה והורחבה בין 1450 ל-1456. המסה כוללת גם תיאורים ארוכים של חזיונותיה.
המסה הודפסה רק לאחר מותה, לראשונה ב-1475. בהמשך, במהלך המאות ה-16 וה-17, יצאו 21 מהדורות נוספות, כולל תרגומים ללטינית (את החיבור כתבה באיטלקית), אנגלית, גרמנית, ספרדית, צרפתית, ופורטוגזית.
קטרינה התרכזה בנושאים דתיים, בעיקר ציירה מיניאטורות, אבל גם תמונות גדולות.
בין אלו ציור משנת 1456 של הקדושה אורסולה, השמור בגלריית האקדמיה בוונציה.
יצירות נוספות נמצאות באותה גלריה וכן בחדר האוצר (Santuario) של כנסיית קורפוס דומיני שבבולוניה ובמוזיאונים נוספים באיטליה ובספרד.
קטרינה ציירה גם פרסקאות, מהן לא נותר שריד.
בבולוניה, העיר שלה, קטרינה דה ויגרי הייתה נערצת כקדושה כבר שלוש מאות שנה לפני הכרזתה הרשמית על ידי האפיפיור.
ההכרה הרשמית בה כקדושה של הכנסייה הקתולית החלה בשנת 1524 כאשר האפיפיור קלמנט השביעי הכריז עליה כ"מבורכת".
ההליך הסתיים ב-22 במאי 1712 כאשר האפיפיור קלמנס האחד עשר הכריז עליה כקדושה.
היא הקדושה הפטרונית של האמנים ושל עירה בולוניה.
יום החג שלה הוא ה-9 במרץ.
קטרפילר די-8 הוא דחפור זחלי בינוני-גדול תוצרת חברת קטרפילר, ארצות הברית.
הדחפור שוקל כ- ובעל עוצמה של .
הוא נמצא בין הקטרפילר די-7 לקטרפילר די-9 מבחינת גודל וביצועים, ונחשב לדחפור הבינוני הגדול ביותר שקטרפילר מייצרת (ה-D9 נחשב כבר לדחפור כבד).
1937: הקידומת "R" הושמטה וה-D8 הושק רשמית.
1950: עיצוב הרשת הקדמית של הרדיאטור בצורה מעוגלת, ששרדה עד 1982, אז פותח ה-D8L.
ל-D8D היה ממיר מומנט ול-D8E תמסורת הנעה ישירה.
ה-D8L הוא בעל זר מניע ומערכת הינע מוגבהים, ומנוע בהספק של 335 כ"ס.
1984: פותח דגם ה-D8L-SA שיועד בעיקר לחקלאות ובעל יכולת לרתום מגוון התקנים חקלאיים.
1987: ה-D8L הוחלף ב-D8N שלו היגוי דיפרנציאלי.
בהמשך שופר ההספק ל-320 כ"ס.
קטרפילר 432 הוא מחפרון בינוני תוצרת חברת קטרפילר.
הדגם הנוכחי שלו הוא ה-CAT 432F2. דגם זה נמכר גם בישראל.
קטרינה צ'אס (בסלובנית: Katarina Čas; נולדה ב-23 בספטמבר 1976) היא שחקנית סלובנית.
צ'אס נולדה בעיירה בצפון סלובניה, אז חלק מיוגוסלביה ולמדה באוניברסיטת לובליאנה.
ב-1988 היא הופיעה לראשונה בפרסומת לקוקטה (Cockta), חברת משקאות מוגזים סלובנית.
ב-1989 הופיעה לראשונה בקולנוע בסרט נעורים בשם "Peklenski načrt".
מאז 2005 היא מנחה תוכנית מוזיקה ב-RTV Slovenija, ערוץ הטלוויזיה הציבורי הסלובני ובנוסף הנחתה גם תוכנית טלוויזיה לכישרונות צעירים.
בשנת 2011 הופיעה לראשונה בסרט בינלאומי, בסרט הבריטי "שומר חוק" בכיכובו של דון צ'ידל.
ב-2013 שיחקה לצד לאונרדו דיקפריו בסרטו של מרטין סקורסזה "הזאב מוול סטריט".
באירוויזיון 2005 ואירוויזיון 2017 הציגה את תוצאות הניקוד הסלובני.
בשנת 2018 הצטרפה לעונתה השלישית של סדרת הדרמה "תחנת ברלין" בתפקיד סופיה וסיק, מנכ"לית טכנולוגיה שנויה במחלוקת ממוצא אסטוני.
באותה שנה שיחקה בסרט של נטפליקס "נסיך חג המולד: החתונה המלכותית", בתפקיד השפית איוונה, ובמותחן האפל "טרמינל" בכיכובה של מרגו רובי.
קטרפילר 740 היא משאית עפר בתצורת "משאית מפרקית" מתוצרת יצרנית המנועים וציוד מכני הנדסי האמריקאית קטרפילר אשר מיוצרת משנת 2001 ועד היום.
חלקה הקדמי של המשאית הכולל את המנוע ותא הנהג (קבינה), מחובר במפרק צירי לנגרר עליו מורכבת המכולה הפתוחה.
בקבינה 2 מושבים (נהג+עוזר) עם מושב גב עליון מרופד וכיוון ב-3 מצבים.
מנוע טורבו-דיזל מסוג "Cat C15 ACERT".
קיימת מערכת הדוחפת החוצה את החלק האחורי של הגוף המופעלת על ידי מנוע הידראולי 4 צילינדרים.
קיבולת מכל דלק - 560 ליטר.
זווית ההיגוי - שמאלה / ימינה בנסיעה - עד 45° מעלות.
הטית המכולה הפתוחה של הנגרר בשחרור המטען - עד 70° מעלות.
קטרפילר 777 היא משאית עפר בתצורת "משאית מחצבה" מתוצרת יצרנית המנועים וציוד מכני הנדסי האמריקאית קטרפילר אשר מיוצרת משנת 1974 ועד היום.
"משאית מחצבה" או "משאית מכרות" היא משאית רכינה גדולה מאוד שתוכננה במיוחד עבור מכרות, מחצבות ועבודות עפר בקנה מידה גדול.
משאיות אלו מכונות לעיתים "Monster Truck" בשל גודלן הרב, אך שמן התקני הוא "Haul Trucks".
קטרפילר 789 היא משאית עפר ענקית בתצורת "משאית מחצבה" מתוצרת יצרנית המנועים וציוד מכני הנדסי האמריקאית קטרפילר אשר מיוצרת משנת 1986 ועד היום בארצות הברית.
לנהג מספר מנגנונים להאט או לעצור את הרכב.
ליד דוושת הבלם המסורתית יש דוושת רגל שנייה להפעיל מערכת בלימה משנית.
בנוסף יש מנוף בצד ימין של ההגה, המכונה "retarding brake", המשמש לבלימה פחות אינטנסיבית.
עקב מבנה הרכב המיוחד, לנהג "שטח ראייה מת" (המרחב אותו לא רואה הנהג) ולכן בין אמצעי הבקרה של הרכב: מצלמת טלוויזיה במעגל סגור.
תא הנהג ממוקם בחלק הקדמי השמאלי.
6 צמיגים, קוטר צמיג 3.7 מטר.
הספק מערכת חשמל - 24 ואט.
קַטָּת (במקורות חז"ל: קטינית, קטנית, קטנתא) הוא שמה של עיר מקראית בתחום נחלת שבט זבולון, אשר המשיכה להתקיים גם בתקופת המשנה והתלמוד.
היישוב נזכר בספר יהושע בתיאור נחלת שבט זבולון במערב עמק יזרעאל, בין היתר לצד הערים נהלל, שמרון, ידאלה ובית לחם: .
בתרגום השבעים מובא השם בצורה "קטנת".
בספר שופטים נזכר כי בני שבט זבולון לא הורישו את יושבי נהלל וקִטְרוֹן, ויש הסבורים כי הכוונה לאותה העיר.
עם זאת, קטרון זוהתה בידי חז"ל עם ציפורי, בעוד שקטת זוהתה בידי חז"ל עם עיירה בת תקופתם בשם קטינית: .
במסכת סוטה במשנה ובתוספתא נזכר חכם בשם אבא יוסי איש קטנית: .
במדרש תנחומא נזכר אתר בשם קוטנת של ציפורי.
אחד הזיהויים שהוצע ליישוב הקדום הוא בח'רבת קטינה שבין רמות מנשה ורכס הכרמל, בסמוך למחלף עין תות.
זיהוי אחר, אותו הציע זאב ארליך, המסתמך בין היתר על הקרבה לבית לחם הגלילית, נהלל ושמרון, הנזכרות לצד קטת במקרא ובמקורות חז"ל, הוא בחורבה הקרויה ח'רבת קיסי, בדרום היישוב בית זרזיר שבגליל התחתון, בה נתגלו מספר מערכות מסתור, ייתכן מתקופת מרד גאלוס, ואשר מדרום לה נתגלתה כתובת תחום שבת.
קטרינה קאזלי (באיטלקית: Caterina Caselli; נולדה ב-10 באפריל 1946) היא זמרת, בסיסטית,שחקנית ואמרגנית ומפיקה מוזיקלית איטלקייה.
נמנתה עם הקולות הנשיים המצליחים ביותר בזירת המוזיקה הקלה האיטלקית בשנות השישים והשבעים של המאה ה-20. עם להיטיה הגדולים יש לציין את Nessuno mi può giudicare מ-1966 שהביא לה את המקום השני בפסטיבל סאן רמו ו-Insieme a te non ci sto più משנת 1968.
אחרי שהחל מ-1975 צמצמה את הופעותיה על הבמה התחילה קריירה מוצלחת של אמרגנית וקידמה את דרכם של אמנים רבים כמו ג'ררדינה טרובאטו, אליזה, אנדראה בוצ'לי ונגרמארו.
הופעת הבכורה שלה הייתה בשנת 1966 בפסטיבל סן רמו, עם השיר "Nessuno mi può giudicare", שסיים במקום השני.
את השיר היה אמור לשיר הזמר אדריאנו צ'לנטנו, אך הוא ויתר עליו.
התקליט נמכר ביותר ממיליון עותקים, והגיע למעמד של תקליט זהב.
קאזלי זכתה להצלחה רבה גם עם גרסת כיסוי באיטלקית של השיר "Days of Pearly Spencer" של דייוויד מקוויליאמס, שהקליטה בשם "Il volto della vita".
ביצעה גם גרסת כיסוי לשירם של האבנים המתגלגלות "paint it black" שהקליטה בשם "tutto nero"
האלבום הראשון שלה, Casco d'oro (קסדת הזהב), נקרא על שם כינוי שניתן לה על ידי עיתונות המוזיקה עקב התסרוקת שעוצבה עבורה.
בשנת 1966 הצליחה בלהיט מקומי נוסף עם השיר "Perdono".
בשנת 1968 זכתה להצלחה נוספת בשיר "Insieme a te non ci sto più" שהגיע למקום שלישי במצעד הפזמונים האיטלקי.
שיר זה נכתב על ידי פאולו קונטה שאמר בהמשך שהעביר את השיר לביצועה הואיל ורק היא יכולה הייתה לתת הופעה חזקה מספיק.
בשנת 1969 חזרה לפסטיבל סן רמו בביצוע השיר "Il gioco dell'amore" שהגיע למקום השמיני., הופיעה בסן רמו גם בשנת 1970 עם השיר "re di cuore" (מלך הלבבות) שזכה להצלחה בישראל ובהמשך גם בשנת 1971 ובשנת 1990.
קאזלי שיחקה במספר סרטי קולנוע ביניהם סרט משנת 1966 ששמו כשם הלהיט שלה מפסטיבל סן רמו באותה השנה.
והסרט "Perdono" על שם להיט מקומי שלה משנת 1966. בשנת 1969 שימש שיר שלה "cento giorni" בסרט הצרפתי "המוח" .
בשנת 2006 זכה השיר "Arrivederci amore, ciao" ששרה בסרט הקולנוע "The Goodbye Kiss" בפרס "דוד די דונטלו" לשיר המקורי הטוב ביותר
ב-1970 היא נישאה לפיירו שוגר, ראש לייבל המוזיקה שלה CGD.
קאזלי החלה לעבוד עם בעלה, בסופו של דבר פרשה מקריירת ההופעות שלה והפכה לנשיאת חברת התקליטים "Sugar Music" שוגר מיוזיק, שבה מקליט אנדראה בוצ'לי, מאז שגילתה אותו ב-1992.
בשנת 2021, יצא סרט דוקומנטרי על חייה "Una vita, Cento vita" (חיים אחד, מאה חיים על פי משפט בשירה cento giorni).
קטריקס ודורון ביטון הם זמרים ואושיות רשת ישראלים, המופיעים כצמד היפ הופ.
חברי ההרכב הם קטריקס (עומרי קטרי) ודורון ביטון.
הם קנו את פרסומם בזכות הלהיטים "חופשיה", "מה שהיא רוצה" ו"סוכר!".
שירם "חופשייה" הוא בין 50 הסרטונים הישראלים הנצפים ביותר ביוטיוב ובמקום החמישי לשנת 2016. ביולי 2022 הכריזו קאמבק עם שיר חדש בשם "רוטשילד".
שניהם התפרסמו בנפרד בזכות הרשת.
הראשון היה דורון ביטון, שבגיל 21 העלה סרטון ויראלי ובו חיקויי חיות מצחיקים אשר צבר במהרה 20 אלף לייקים.
ביטון, שבאותה עת היה בלש במשטרה הצבאית, נכנס לכלא הצבאי בגין עריקות וקיבל שם את ההשראה לסרטון.
משם המשיך להפצת סרטונים נוספים אשר פורסמו ב"הצינור" עם גיא לרר וב"סטטוסים מצייצים".
בהמשך שיתף פעולה עם צוות "שרוטונים" המפיק סרטונים קומיים ועם עמוד "דיבוב מצחיק", הוא גם דיבב את יוסי בניון בתוכנית "בובה של לילה" וכן הופיע בסדרה "שנות ה-80".
ביטון אף לוהק לתפקיד ראשי בסדרה "שוברי גלים", שנמנע ממנו לאחר שעבר תאונת אופנוע קשה, וביצע תפקיד משני במקום.
במקביל קטריקס החל לפרסם את עצמו ברשת כזמר ויוצר.
ב-2014 הוציא את השיר "תמיד כשאת פה" בו אירח את סטטיק.
קטריקס ודורון נפגשו במועדון, במסיבת יום הולדת של חבר משותף.
הם התחברו והחלו לצאת יחד למסיבות.
עם הזמן דורון תלווה להקלטות של קטריקס, וקטריקס התלווה אל דורון להשקות.
בשלב מסוים השניים החלו ליצור שירים יחד.
באוקטובר 2015 הוציאו את הסינגל הראשון שלהם, "להיות איתה".
באוקטובר הוציאו סינגל נוסף, "אוהבת לרקוד" אשר זכה להצלחה ניכרת.
במרץ 2016 הוציאו את השיר "מה שהיא רוצה" בהפקת הצמד פלג ואלון.
בנובמבר 2016 הוציאו בשיתוף עם עודד פז את השיר "שחרר".
את הכתיבה, הלחן וההפקה ביצע אבי מסיקה בליווי ניגונו של יהודה קיסר.
באותו חודש הוציאו את השיר "רק רשת" בשיתוף מנהלת ליגת העל בכדורסל.
שם השיר נובע מהקריאה הידועה פרשן הכדורסל שימי ריגר אותו הם מצטטים בפזמון עם מבטא אמריקאי.
הקליפ צולם בהיכל טוטו חולון משתתפים בו שחקני נבחרת ישראל בכדורסל וכן להקת המעודדות של הפועל חולון.
בספטמבר 2016 הוציאו את השיר המפורסם ביותר שלהם, "חופשיה" שנכתב בשיתוף דולב רם ופן חזות והופק על ידם.
השיר זכה ל-30 מיליון צפיות ביוטיוב.
הוא בין 50 הסרטונים הישראלים הנצפים ביותר ביוטיוב ובמקום החמישי לשנת 2016.
בפברואר 2017 הוציאו את השיר "דווקא איתו" בו אירחו את כוכב הישרדות שגיא ביטבוקס.
את השיר הפיקו דולב רם ופן חזות ובקליפ דגמנה טיילור מלכוב.
במרץ כיכבו על שער ראש אחד וכן זכו לכתבת אמצע.
במאי נבחרו לתת את הופעת החימום בהופעה של הראפר ג'יי באלווין, שהתקיימה באמפיפארק רעננה.
ביוני 2017 הוציאו את שיר הרגאטון "קרנבל בלב" בהפקת סתיו בגר.
ביולי 2017 השתתפו בתוכנית של MTV ישראל וכן בפסטיבל המוזיקה "קוקה קולה וואו פארטי".
באוגוסט 2017 נתנו את מופע החימום של הזמר האמריקאי שון פול אשר הופיע בזאפה לייב פארק בראשון לציון.
באותו חודש השתתפו בפסטיבל "ראש אחד" בהשתתפות 15,000 איש.
בספטמבר הופיעו יחד בגמר הישרדות.
באותה שנה הם ביצעו את שיר השנה של ערוץ הילדים, "אל תפריעו לי לרקוד", את השיר הם כתבו והלחינו יחד עם דורון מדלי.
הם הופיעו גם בשנה העוקבת עם גרסת כיסוי לשירו של אליעד נחום, "תמיד חלמתי".
הצמד מבצע את שיר הנושא של הסדרה ואף כיכב בה.
במרץ 2018 יצאו עם השיר "גוצ'י & פראדה" בקליפ בו משתתפות בנות סדרת הטלוויזיה "#itgirls".
במאי 2018 הוציאו לכבוד מצעד הגאווה את השיר "פריטי בוי" יחד עם צמד הזמרות קייט ואור.
ביולי 2018 הוציאו את השיר "בחופים של תאילנד".
באוגוסט השתתפו בפסטיבל שוקו טרה ראש אחד אשר התקיים בזאפה לייב ראשון לציון.
בספטמבר השתתפו במופע השקת האלבום של מוטי טקה, "בלבלה", אשר התקיים בהאנגר 11.
ביוני 2019 נפרד הצמד בעקבות חילוקי דעות מקצועיים.
בפברואר יצא שירם האחרון, "לא משנה לה" אשר זכה להצלחה מועטה.
ביולי 2022 הצמד הודיע על חזרה לשיתוף פעולה מוזיקלי, ואף שחררו שיר משותף העונה לשם "רוטשילד".
בפברואר 2023 הצמד הוציא שיר נוסף בשם "איזה מזל", ואף חזרו להופיע יחד.
באוקטובר 2017 השתתפו באתגר החיקויים של אשלי וקסמן בקשי.
בינואר 2018 העבירו מופע סטנדאפ בתוכנית "טין ניק סטנדאפ שואו" בערוץ טין ניק מבית ניקלודיאון.
במרץ אותה שנה השתתפו בתוכנית המתיחות "בלאגניקס" באותו ערוץ.
באוקטובר 2016 השתתפו בתוכנית "קופי טוק" בהנחיית עופר שכטר.
בשנת 2017 ראש אחד, מגזין הנוער הגדול בישראל, העניק לצמד את פרס "פריצת השנה במוזיקה".
הצמד נבחר על ידי בני הנוער שהשתתפו בהצבעה.
עומרי "קטריקס" קטרי (נולד ב-5 בדצמבר 1993) הוא זמר ואושיית רשת ישראלי.
נולד לרן וריטה (לבית גבאי) וגדל בפתח תקווה.
הוא שוחרר משירות צבאי בעקבות תת-משקל, ועשה שירות לאומי.
תחילה, הגיח אל התעשייה שהופיע כצמד היפ הופ "קטריקס ודורון ביטון" והגיעו להצלחה רבה עם שירים שהפכו ללהיטים כמו "חופשייה", "מה שהיא רוצה".
בשנת 2019 הודיעו על פירוק הצמד וקטריקס החל את קריירת הסולו שלו.
במהלך השנים הוציא שירים רבים "סופרמן", "לטעום הכל" ו"פאפי".
בשנת 2022 הודיעו על קאמבק לצמד למספר שירים "רוטשילד" ו"איזה מזל".
קטרינה פריירה דה סילבה הידועה גם כקטרינה קלאו, היא זמרת שחקנית ודוגמנית פורטוגלית.
קטרינה התמודדה בפסטיבל דה קנסאו 2010, כמו גם בפסטיבל 2014, עם השירים "Canta Por Mim" ו-"Mea Culpa" בהתאמה, וסיימה במקום השני בשני הפסטיבלים.
בשנת 2014 הוציאה אלבום בשם Mea Culpa, בו נכללו בין היתר, שני השירים עימם הופיעה בפסטיבלים.
בשנת 2010 הוזמנה קתרינה על ידי קרלוס קואלו ואנדריי באביץ' (אותו הצוות שאחראי לשיר "Senhora do mar") לבצע את "Canta Por Mim" בפסטיבל דה קנסאו 2010; שיטת הבחירה הלאומית של פורטוגל לתחרות הזמר של האירוויזיון.
מאז היום שהוצג על ידי RTP, הפך השיר לחביב על המעריצים בפורטוגל וברחבי אירופה.
הוא היה לאחד מהשירים המצליחים ביותר ביוטיוב במהלך "תקופת האירוויזיון" ואחד מהמבוקשים ביותר באתר של RTP.
ב-4 במרץ הופיעה קטרינה בחצי הגמר השני של התחרות, וסיימה במקום הראשון עם 4,614 קולות וזכתה במקום בגמר הגדול.
בלילה שאירע ב-6 במרץ הופיעה קטרינה עם השיר.
אף על פי ששהייתה חביבת הקהל שיועדה לזכות (ואף קיבלה ממנו 12 נקודות), סיימה קטרינה במקום השני, מכיוון שהיא הגיעה למקום החמישי בלבד בהצבעה של חבר השופטים.
כמה שבועות לאחר אירוויזיון 2010, הועמדה למספר פרסים בטקס פרסי הגמר הלאומיים של ESCtoday לשנת 2010. היא זכתה בשני פרסים בקטגוריית – "שיר הפופ/דאנס הטוב ביותר" "ההופעה הטובה ביותר – אישה".
בשנת 2010 נבחרה קטרינה על ידי OGAE המקומי לייצג את פורטוגל בתחרות ההזדמנות השנייה של OGAE לשנת 2010 עם "Canta Por Mim".
פורטוגל סיימה במקום השלישי, לאחר שקיבלה 203 נקודות מ-21 המדינות המשתתפות האחרות ומשופטים אורחים.
בשנת 2014 התחרתה קטרינה בפסטיבל דה קנסאו בפעם השנייה, עם שיר דאנס-פופ נוסף של קרלוס קואלו ואנדריי באביץ' שנקרא "Mea Culpa" (My Fault).
הזמרת תיארה זאת כגרסה מודרנית ומבוגרת ל-"Canta Por Mim".
היא הגיעה למקום השני בגמר, מאחורי השיר הזוכה "Quero Ser Tua" של סוזי.
לאחר חשיפת התוצאה שרר זעם כביר בקרב מעריצים פורטוגזיים שטענו כי עמנואל, מלחין השיר שזכה השפיע על הטלוויזיה וגרם לסוזי לזכות במקום פריירה.
טענה זו הועלתה גם בעבר בתחרויות אחרות של ה-RTP בהן עמנואל ניצח גם כן.
לאחר שלא זכתה בפסטיבל דה קנסאו 2014, פריירה נבחרה שוב לייצג את פורטוגל בתחרות ההזדמנות השנייה של OGAE.
היא סיימה שוב במקום השלישי, לאחר שקיבלה 197 נקודות מכל.
את 12 הנקודות המקסימליות העניקו לה מדנמרק, ישראל, נורווגיה ושוודיה.
בשנת 2019 השתתפה בעונה השביעית של The Voice Portugal.
Caterpillar 330 תיאור יצרן חברת Caterpillar, ארצות הברית תפקיד מחפר זחלי בינוני צוות מפעיל אחד מחיר ?
קטרפילר 330 הוא מחפר זחלי בינוני תוצרת חברת הצמ"ה האמריקאית קטרפילר.
מחפר CAT 330 הוא בעל עוצמה של 273 כוחות סוס, משקל של כ-31 טונות, מומנט זרוע של 86 קילוניוטון-מטר ועומק חפירה של עד 6.5 מטר.
מחפר זה משמש לעבודות חפירה בינוניות וגדולות, עבודות עפר, חפירת תעלות, בנייה והריסת מבנים.
כיום קטרפילר משווקת את הדגמים 330 ו-330GC.
גרסה ממוגנת של דגם 330 נמצאת בשימוש חיל ההנדסה הקרבית של צה"ל (במערך הציוד המכני ההנדסי).
קטשופרון (בהונגרית: Kétsoprony) היא עיר בנפת בקשצ'בה שבמחוז בקש בדרום מזרח הונגריה.
כמו יישובים רבים באירופה גם בקטשופרון מספר התושבים נמצא בירידה.
האזור מיושב מסביבות המאה ה-10, הכנסייה הראשית נבנתה בכפר כבר בתקופת ממלכת הונגריה ושם הכפר עצמו מוזכר לראשונה בכתבים משנת 1557. היישוב הוכרז ככפר נפרד ורשמי בשנת 1952.
קטרינה פריץ' היא פסלת בינלאומית, ופרופסור לפיסול, אשר חיה ועובדת בדיסלדורף, גרמניה.
ב-1995 ייצגה את גרמניה בביאנלה בוונציה, זוכת פרס מפעל חיים בביאנלה של ונציה ב-2022.
פריץ' נולדה ב-14 בפברואר 1956 באסן, עיר במערב גרמניה.
היא למדה בתחילה היסטוריה ותולדות האמנות באוניברסיטת מינסטר, אך בשנת 1977 עברה לאקדמיה לאמנות דיסלדורף שם הייתה תלמידתו של פריץ שוגלר עד 1984. פריץ' הציגה תערוכות יחיד במוזיאונים מרכזיים בסן פרנסיסקו, בזל, ציריך, שיקגו, לונדון, ניו יורק ודיסלדורף.
היא הציגה את תערוכת היחיד הראשונה שלה במרכז דיא לאמנויות בניו יורק ב-1993. ב-1995 ייצגה את גרמניה בביאנלה בוונציה.
ב-2001 הוצגו עבודותיה בטייט גלרי בלונדון.
בשנת 2001 מונתה פריץ' לפרופסור לפיסול באקדמיה לאמנויות יפות, מינסטר, תפקיד בו כיהנה עד 2010. כיום היא פרופסור לפיסול באקדמיה לאמנות דיסלדורף.
היא חברה באגודת האמנים הגרמנית ומאז 2010 חברה מלאה באקדמיה למדעים ואמנויות נורדריין-וסטפאל בגרמניה.
ב-2022 זכתה בפרס אריה הזהב בביאנלה ה-59 של ונציה.
הפסל שיצרה ב-1987, פילה בגודל טבעי, הוצג בתערוכה במיקום מרכזי.
פריץ' ידועה בפסליה ובמיצבים שלה המחייה אובייקטים מוכרים ברגישות צורמת ומדהימה.
האיקונוגרפיה של יצירותיה שאובה ממקורות רבים ושונים, כולל נצרות, תולדות האמנות ופולקלור.
בילדותה נהגה לבקר אצל סבה, מוכר של ציוד אמנות של פייבר-קסטל דבר אשר השפיעה על עבודתה.
בעבודתה היא מושפעת מעבודתו של מרסל דושאן על ידי תגובה לרעיונותיו ושינוי תפיסת הצופים לגביהם.
היא משכה תשומת לב בינלאומית לראשונה באמצע שנות ה-80 עם יצירות בגודל טבעי כמו פיל בקנה מידה אמיתי, יחד עם העתקים של חפצים יומיומיים כמו עמדת תצוגה גדולה מלאה בפסלים של מדונה.
האמנות של פריץ' עוסקת לעיתים קרובות בפסיכולוגיה ובציפיות של המבקרים במוזיאון.
בתהליך העבודה שלה, משלבת פריץ' את טכניקות הפיסול המסורתי עם אלו של הייצור התעשייתי.
בעוד שרבות מיצירותיה המוקדמות נעשו בעבודת יד, פריץ' מייצרת כעת רק את הדגמים של הפסלים שלה ולאחר מכן מוסרת אותם למפעל לייצור, לפי "מפרט כמעט פתולוגי".
היא משתמשת בדגמים הללו ליצירת תבניות, מהן יצוקים הפסלים הסופיים בחומרים כמו גבס, פוליאסטר ואלומיניום.
רבים מיוצרים כמהדורות, כלומר מספר יציקות נלקחות מתבנית אחת.
פריץ' משתפת פעולה לעיתים קרובות עם דוגמן בשם פרנק פנסטרמאכר.
הוא "מייצג את ה'אדם' הגנרי ביצירות כמו שלושת האנשים ה'רעים' שלה: הנזיר, הדוקטור והמטפל.
התהליך של פריץ' ביצירת דמויות אנושיות דומה ליצירות החיות או החפצים שלה.
היא מצלמת את הדוגמן, מנסה רעיונות ומתעדת את פרטי עמידתו של הדוגמן.
ביצירת התבנית היא וטכנאי הגבס שלה מכסים את הדגם בוזלין ויוצרים את התבנית מלמעלה.
לאחר סיטואציה דרמטית, קרוב למוות, שבה פרנק היה מכוסה יותר מדי גבס והכחיל, כשראשו "נשען קדימה" לאחר פריץ' סיימה את תבנית הגבס, היא משתמשת בסיליקון כדי ליצור מודל הפוך ולאחר מכן בפוליאסטר כדי ליצור מודל ישר מהסיליקון.
החלקים השונים מחוברים יחד בקפידה כי "המשטח צריך להיות מושלם לחלוטין."לאחר מכן פריץ' צובעת או מרססת את הפסל כדי לסיים אותו.
פריץ' העלתה מספר רב של תערוכות יחיד ותערוכות במוזיאונים וגלריות ברחבי העולם.
היא ייצגה את גרמניה בביאנלה בוונציה 1995 והציגה תערוכות יחיד במוזיאונים ברחבי אירופה וארצות הברית, כולל המוזיאון לאמנות מודרנית בבזל, מוזיאון סן פרנסיסקו לאמנות מודרנית, המכון לאמנות של שיקגו, מוזיאון טייט מודרן בלונדון ו-K21 בדיסלדורף.
ב-2009 עבודתה הייתה נושא לרטרוספקטיבה בקונסהאוס ציריך וב-דיכטורהאלן, המבורג.
בשנת 2013 היא יצרה את Hahn / Cock, פסל ענק של תרנגול כחול בוהק, עבור כיכר טרפלגר בלונדון.
גרסאות של העבודה מוצגות כעת בגלריה הלאומית לאמנות בוושינגטון ובמרכז האמנות ווקר במיניאפוליס.
Gespenst und Blutlache (רוח רפאים ובריכת דם) (1988), המכון לאמנות של שיקגו ומוזיאון פילדלפיה לאמנות
Warengestell mit Madonnen (דוכן תצוגה עם מדונות) (1987-1989), מוזיאון הירשהורן וגן הפסלים, מכון סמיתסוניאן, וושינגטון די.סי.
שמונה ציורים עם שמונה צבעים (1990–1991), המוזיאון לאמנות מודרנית, ניו יורק
Kind mit Pudeln (ילד עם פודלים) (1995-1996), מוזיאון סן פרנסיסקו לאמנות מודרנית
Rattenkönig (Rat King) (1998), המכון לאמנות של שיקגו ושאולאגר, מינשטיין, שווייץ
Mönch (Monk) (1997-1999), המכון לאמנות של שיקגו וגלנסטון, Potomac, מרילנד
הנדלר (דילר) (2001), גלנסטון, פוטומק, מרילנד
סנט קתרינה (סנט קתרין) (2004), מרכז ווקר לאמנות, מיניאפוליס
קבוצת דמויות (2006–2008), המוזיאון לאמנות מודרנית, ניו יורק
תרנגול (2010/2013), הגלריה הלאומית לאמנות, וושינגטון הבירה ומרכז האמנות ווקר, מיניאפוליס
סארג (ארון מתים) (2016), מרכז פומפידו, פריז
1989: פרס האמנות Glockengasse, קלן
1999: פרס אמנות עיר צעירההמוענרת לרמן צעיר מהעיר וולפסבורג
2002: פרס קונרד פון סוסט של האגודה האזורית של וסטפאליה-ליפה
2014: פרס האמנות של העיר דיסלדורף
2022: אריה הזהב בביאנלה ה-59 בוונציה על מפעל חייה
קָטַת כֶּתֶר (שם מדעי: Pterocles coronatus) הוא מין של עוף ממשפחת הקטיים מצפון אפריקה והמזרח התיכון.
בישראל היא יציבה, נדירה בנגב – מדרום לקו דימונה–צאלים, בערבה ובדרום מדבר יהודה – צפונה עד סביבות העיר ערד.
משוטטת על פני שטחים גדולים ומספריה משתנים משנה לשנה בהתאם לכמויות המשקעים ומצאי המזון.
יחסית לקטות אחרות היא מתקבצת בלהקות קטנות יותר ומאכלסת אזורים צחיחים יותר.
שם המין הספציפי coronatus מגיע מהמילה הלטינית corona – כתר.
בעבר קטת הכתר נכללה בסוג Eremialector, ומחקרים עדכניים מצביעים על כך שהיא חלק מענף הכולל גם את קטה צהובת-גרון P.
gutturalis ואת קטת מדגסקר P.
personatus; ואלה עלולים להוות קבוצה יחד עם שני המינים בסוג Syrrhaptes, המינים קטה גדולה P.
exustus, וייתכן שאף קטה חדת-זנב P.
burchelli; אך נדרש מחקר נוסף בנושא.
ישנם חמישה תת-מינים מוכרים כיום:
coronatus (מרטין ליכטנשטיין, 1823): מדבר סהרה מדרום מרוקו, סהרה המערבית ומאוריטניה מזרחה לצפון מרכז סודאן ולחוף הים האדום.
vastitas (ריצ'רד מיינרצהגן, 1928) – סיני והאזורים הסמוכים לישראל וירדן.
saturatus (קיניר, 1927) – הארץ ההררית של פנים עומאן.
atratus (ארנסט הארטרט, 1902) – דרום ערב (למעט פנים עומאן) ודרום איראן מזרחה עד דרום מערב אפגניסטן ובלוצ'יסטן.
ממרחק היא נראית כבעלת צבע אחיד למדי למעט נוצות תעופה כהות יותר.
נוצות התעופה הכהות לחלוטין הן התכונה הטובה ביותר לזיהוי קטת כתר מקטה סנגלית הדומה לה.
נוצות התעופה הכהות מנוגדות לסוככות הכנף העליונות בעלות הגוון החולי ולסוככות הכנף התחתונות הקרמיות.
לזכר הבוגר יש מסכה שחורה והוא חסר כל גוני אפור בצוואר ובחזה.
הנקבות והמתבגרים חסרים את המסכה השחורה ונבדלים מקטה סנגלית בכך שיש להם פספוסים כהים, ולא נקודות, על פני החזה וכל הבטן שאינם מוגבלים לחזה ולבטן העליונה כמו אצל סנגלית.
הקריאה מקוטעת ומזכירה פטפוט בעל אופי תרנגולי.
קטת כתר מופיעה בצפון אפריקה ובדרום אסיה ונמצאת ממאוריטניה במערב דרך המזרח התיכון ועד פקיסטן.
היא מין מדברי, המעדיף מדבריות סלעיים ולא חוליים, כמו מישורי-לס ופתחי וואדיות רחבים.
בצפון אפריקה היא מקננת בין אבני חול אדומות כהות התואמת את צבע הנוצות שלה.
היא נמנעת מאזורים עם יותר מדי צמחייה.
מאכלסת מדבר צחיח בלבד ואינה נראית בשדות מעובדים.
הקטות עפות לשתות במקווה מים ולכן דרוש להן מקור מים קבוע וזמין בטווח של כמה עשרות קילומטרים מאזורי הקינון.
קטת הכתר נוהגת לשוטט בעונה היבשה ונצפית הרחק מאזורי קינון.
לדוגמה, היא נדירה בלוב מצפון ל-32°N, אך היא שכיחה בוואדי קם באזור טריפולי בעונה היבשה מיוני עד ספטמבר.
היא מתלהקת מחוץ לעונת הקינון, במיוחד כאשר היא מבקרת במקורות מים שאותם היא פוקדת בשעות הבוקר המוקדמות והאמצעיות ושוב לקראת השקיעה.
היא ניזונה בעיקר מזרעים קשים, אך גם מנבטים של דשא וצמחים אחרים.
הקן הוא שקע רדוד על קרקע פתוחה ואין לו ריפוד, אם כי ייתכן מעגל אבנים סביב הקן כאשר הציפורים מעבירות את האבנים הקטנות אל שפת השקע כשהן מתחילות להטיל.
בתטולה 2–3 ביצים אשר הדגירה עליהן נמשכת קצת יותר משלושה שבועות, והאפרוחים פורחים תוך 24–28 ימים.
למין זה יש טווח תפוצה גדול ואוכלוסייה עולמית גדולה ויציבה (אם כי לא נערכו אומדנים), ובשל כך נשאר מין זה מסווג כ"ללא חשש" על-ידי האיגוד הבינלאומי לשימור הטבע ומשאבי הטבע (IUCN).
בשני העשורים האחרונים קטת הכתר נעלמה כמעט לגמרי מאזורים נרחבים של מרכז הנגב ומערבו ובשאר האזורים היא הולכת ומתמעטת בקצב מדאיג.
באזור ניצנה נצפים מספרים קטנים בלבד, בחצבה הן מופיעות במספרים קטנים ובאופן לא-סדיר ובסביבות אילת הן נעלמו כמעט לחלוטין.
בריכוזי השתייה באזור שיזפון ירדו המספרים ממאה ויותר לעשרות בודדות.
מספר הזוגות המקננים הוערך בעבר בכ-500 זוגות, אולם בשני העשורים האחרונים חלה ירידה של יותר מ-50% במספר הזוגות המקננים.
ההערכה היא שהן נפגעות מהרס בתי גידול, מפיתוח אדמות המדבר לצורכי התיישבות, חקלאות, רעייה ופעילות צבאית.
בנוסף, ייתכן כי מחסור בנקודות שתייה משפיע גם כן על מצבן.
קטת הכתר מוגדרת כיום בישראל כמין פגיע ש"עתידו בסכנה" (VU) בהסתמך על גודל האוכלוסייה (קטן מ־1,000 פרטים) ועל קצב הירידה במספר הפרטים הדוגרים, המוערך כגבוה מ-20% בשני דורות (11.2 שנה).
מאידך, האוכלוסייה המקננת בישראל מהווה חלק מאוכלוסייה משוטטת גדולה יותר, מה שעשוי להקנות לה יתירות מ"אפקט ההצלה", שהוא מצב בו האוכלוסייה המקננת באזור נתמכת מהגירה של פרטים מארצות שכנות לתחום.
במהדורה הקודמת של הספר האדום (2002) הוגדרה קטת הכתר כמין "בסכנת הכחדה" (EN).
השיפור שחל לכאורה במעמד המין אינה משקפת הטבה ממשית במצבו, אלא האטה של קצבי הירידה בגודל האוכלוסייה ובתחום המחייה, כמו גם הבדלים בין המהדורות ברמת המידע ובשיטות ההערכה.
קטרקט משני , המכונה לעיתים בטעות "קטרקט חוזר", הוא תופעה של ירידה בראייה המתפתחת לעיתים חודשים או שנים אחרי ניתוח קטרקט.
במהלך ניתוח הקטרקט, המנתח מסיר בזהירות את העדשה הטבעית העכורה שבעין ומחליף אותה בעדשה תוך-עינית מלאכותית.
העדשה ממוקמת בתוך מעין "תיק" דק מאוד שנקרא קופסית (קפסולה) ושתפקידו לעטוף את העדשה ולהחזיק אותה.
בניתוח הקטרקט פותחים את החלק הקדמי של הקופסית כדי להסיר את העדשה הטבעית ולהכניס את שתל העדשה.
את החלק האחורי של הקופסית משאירים בשלמותו, כדי לתמוך בעדשה החדשה.
בכ-10% מהמקרים גדלים באופן טבעי, בשל שגשוג של תאי אפיתל של העדשה, תאים חדשים על החלק האחורי של הקופסית, ונוצר קרום מאחורי שתל העדשה.
תופעה זו גורמת לעכירות, שמפריעה לראייה.
ככל שהעכירות מחמירה כך גוברת ההפרעה לראייה.
הקטרקט עצמו אינו יכול לחזור לאחר ניתוח קטרקט, ומדובר בהתפתחות של תאים חדשים.
לפיכך, השם "קטרקט משני" שגוי ומטעה, למרות שתסמיני הקטרקט המשני דומים לתסמיני הקטרקט, ולמרות שהתפתחותו ההדרגתית דומה להתפתחות האופיינית לקטרקט.
קטרקט משני יכול להופיע רק לאחר ניתוח קטרקט.
התסמינים של קטרקט משני יכולים להיות אחד או שילוב של התסמינים הבאים:
ראייה מטושטשת, כמו מבעד לווילון אפור
ירידה בראיית הצבעים (הצבעים נראים דהויים)
קושי בזיהוי עצמים קרובים או רחוקים מדי
בקטרקט המשני ניתן לטפל בקלות רבה בהליך בטוח מאוד, וסיבוכיו נדירים מאוד.
ההליך הוא יאג לייזר קפסולוטומי (YAG laser capsulotomy), שבעזרתו מסירים את העכירות ומחזירים את הראייה לקדמותה במהירות, ביעילות וללא כאב.
לייזר קפסולוטומיה היא הליך חיצוני הנמשך בין 5 ל-10 דקות בלבד ואינו דורש אשפוז.
לפני תחילת ההליך, יזליף הרופא טיפות להרחבת האישון וטיפות הרדמה מקומית לעין שהוא עומד לנתח.
בזמן ההליך יושב המטופל על כיסא מול מכשיר לייזר המכונה "מנורת סדק", אשר דומה למכשיר המשמש לבדיקת עיניים רגילה.
לאחר מכן יניח המנתח עדשה בעין שמטרתה לשמור את העין פתוחה ולמרכז את קרן הלייזר לאזור הרצוי בעין (חלק מהמנתחים נוהגים לבצע הליך זה גם ללא הכנסת העדשה).
המנתח יבצע פתח קטן בקופסית האחורית העכורה, בעזרת קרן הלייזר שאותה הוא ימקד בקופסית האחורית העכורה ושתעבור דרך הקרנית ודרך העדשה המלאכותית מבלי לפגוע בהן.
פתח זה יפתור על פי רוב את בעיית העכירות.
בדרך כלל נדרשות מספר פעולות לייזר, וכל פעולה כזאת משמיעה קול.
רוב המטופלים חווים שיפור מיידי בראייה.
אצל חלקם השיפור הדרגתי ועשוי לארוך מספר ימים.
קטרינה מורינו (באיטלקית: Caterina Murino; נולדה ב-1977) היא שחקנית איטלקייה.
מורינו נולדה בקליארי שבאי סרדיניה, ב-1997 הייתה במקום החמישי בתחרות מיס איטליה, היא למדה בבית ספר לדרמה.
ב-2004 שיחקה בסרט הקומדיה הצרפתית "L'Enquête Corse", בסרט קזינו רויאל גילמה את מושא אהבתו של ג'יימס בונד.
ב-2007 גילמה מורה לשפות זרות בסרט הבריטי "St Trinian's", ב-2008 שיחקה בסרט הצרפתי "The Great Alibi" המבוסס על רומן מאת אגתה כריסטי, באותה שנה שיחקה בתפקיד הראשי בסרט "Il seme della discordia" המבוסס על רומן של היינריך פון קלייסט.
ב-2011 שיחקה בסדרה "Zen" ששודרה ב־BBC, באותה שנה גם הופיעה בקליף לשיר של בוב סינקלר.
ב-2023 הנחתה את פסטיבל ונציה.
קטרסיס (בליטאית: Katarsis, מילולית: "קתרזיס") היא להקה ליטאית שהוקמה בשנת 2020. היא מורכבת מארבעה חברים: לוקאס ראדזביצ'יוס, אלאנס ברסס, אמיליה קנדראטביצ'וטה ויקובאס אנדריוליס.
הלהקה ייצגה את ליטא באירוויזיון 2025 שהתקיים בבזל שבשווייץ עם השיר "Tavo akys".
הלהקה, שנוסדרה על ידי ראדזביצ'יוס, הפכה למוקד התעניינות גדול בכלי התקשורת ב בזכות שירי הפוסט-פאנק והרוק אלטרנטיבי שלה.
הלהיט הגדול ביותר שלה הוא "Vasarą galvoj minoras", המתמקד בתחושות הנוסטלגיה של הקיץ.
הוא היה להיט רדום, שכן יצא לאור לאור באוקטובר 2020, והפך לוויראלי רק בפברואר 2022, אז דורג בין עשרת השירים הפותחים של מצעד הפזמונים הליטאי.
איגוד תעשיית ההקלטות הליטאי אף התעיד את היצירה בתואר זהב לאחר שחצה את רף 2.5 מיליון ההאזנות בסטרימינג.
במאי 2024 פורסם המיני-אלבום הראשון של ההלקה, Dausos, המורכב מחמש רצועות.
עבודות ההקלטה שלו החלו בחורף 2023. בדצמבר של אותה השנה נמנתה קטרסיס בין 45 המשתתפים בקדם הליטאי לאירוויזיון 2025. שירה לתחרות היה "Tavo akys", והוא דורג במקום הראשון בערב הגמר.
לאחר שהעפילה הלהקה לגמר האירוויזיון, סיימה הלהקה בגמר במקום ה-16 עם 96 נקודות; 34 נקודות מהשופטים, ו-62 נקודות מהקהל.
קטרינה סיניאקובה' (בצ'כית: Kateřina Siniaková; נולדה ב-10 במאי 1996) היא טניסאית צ'כית.
היא זכתה במקום ראשון בתחרויות גראנד סלאם בתחרויות זוגות נשים (10 פעמים) וזוגות מעורבים (זכייה בודדת).
בנוסף לכך היא זכתה במדליות זהב באולימפיאדת טוקיו (2020) ואולימפיאדת פריז (2024).
בכך היא השלימה "גראנד סלאם מוזהב" בתחרויות זוגות נשים.
במשך 137 שבועות היא הייתה בראש דירוג טניסאיות בתחרויות זוגות נשים.
קטרינה סיניאקובה נולדה בהראדץ קראלובה בשנת 1996. אם המשפחה הייתה צ'כית ובעל היה ספורטיאי רוסי.
כיום הוא משמש מאמן של סיניאקובה.
סיניאקובה החלה לשחק טניס בגיל צעיר ועברה להתאמן לפראג.
בסוף 2012 היא דורגה מס' 2 בדירוג לצעריות.
ביחד עם ברבורה קרייצ'יקובה הנבות ניצחו בתחרות לזוגות בנות באליפות צרפת הפתוחה ואליפות וימבלדון בשנת 2013.
בשנת 2014 סיניאקובה שחלה לשחק בתחרויות לבוגרות.
בתחרויות גראנד סלאם לנשים היא לא הזכתה להצלחה יתרה.
בשנת 2017 סיניאקובה הגיע לגמר אליפות ארצות הברית הפתוחה 2017 אך לא זכתה.
החל משנת 2018 היא זכתה ב-8 תחרויות גראנד סלאם לצד ברבורה קרייצ'יקובה.
ביחד הן זכו במדליית זהב באולימפיאדת טוקיו (2020).
לאחר ניצחון באליפות ארצות הברית הפתוחה 2022 הן השלימו "גראנד סלאם מוזהב".
בשנת 2024 סיניאקובה זכתה באליפות צרפת הפתוחה 2024 עם קוקו גוף ובהמשך היו לה עוד שני ניצחונות לצד טיילור טאונסנד באליפות וימבלדון 2024 ואליפות אוסטרליה הפתוחה 2025.
סיניאקובה שיחקה בתחרות זוגות מעורבים באולימפיאדת פריז (2024) וזכתה במדליית זהב.
סיניאקובה חברה בנבחרת גביע בילי ג'ין קינג של צ'כיה וזכתה עם הנבחרת בגביע.
בתחרות גמר ה-WTA סיניאוקבה וקרייצ'קובה ניצחו בשנת 2021 ובשנים 2018, 2022 ו-2024 סיניאקובה הפסידה בגמר.
קי וסט (Key West) היא עיר הבירה של מחוז מונרו בפלורידה שבארצות הברית ושל רפובליקת קונק העיר נמצאת על אי בעל אותו שם - אחד מאיי הקיז, והיא העיר הדרומית ביותר בארצות הברית היבשתית (שכן הוואי דרומית ממנה).
העיר נודעת באוכלוסייה ההומוסקסואלית הגדולה שבה, והיא מהווה יעד לתיירות הומוסקסואלית.
כלכלת העיר מתבססת על התיירות.
סיסמת העיר, "משפחה אנושית אחת" ("One Human Family"), מסמלת את הסובלנות של תושבי העיר, שהחופש האישי חשוב להם.
העיר היא בירתה של המדינה לכאורה רפובליקת קונק שהכריזה על עצמאותה מארצות הברית בשנת 1982.
לפני גילוי יבשת אמריקה על ידי כריסטופר קולומבוס התגוררו באי אנשי השבט האינדיאני קלוסה.
בעקבות הגילוי הספרדי הוקם באי כפר דייגים קטן.
הספרדים כינו את האי בשם "קאיו וֶסוֹ" (Cayo Hueso) שמשמעו "אי העצם", משום שמצאו בו עצמות אדם רבות, כנראה שריד לשדה קרב או אתר קבורה אינדיאני קדום.
השם האנגלי של האי הוא שיבוש של השם הספרדי.
בשנת 1763, כאשר הבריטים השתלטו על פלורידה, הועברו התושבים הספרדים להוואנה.
כאשר פלורידה חזרה לשלטון ספרד, 20 שנה לאחר הכיבוש, לא הייתה התיישבות נוספת באי.
ב-1815 החכיר מושל הוואנה הספרדי את האי לחואן פאבלו סאלאס מסיינט אוגוסטין שבפלורידה.
לאחר שפלורידה הועברה לארצות הברית, מכר סאלאס את האי לאיש עסקים אמריקאי בשם ג'ון סימונטון בשנת 1821 עבור 2,000 דולר.
סימונטון חילק את האי לחלקות ומכר אותן למתיישבים, אולם הריבונות על האי לא הייתה בידי ארצות הברית.
בשנת 1823 כבשו את האי כוחות צבא של ארצות הברית בעקבות לחץ של סימונטון על הקונגרס של ארצות הברית.
בתקופת מלחמת האזרחים האמריקנית, נשאר קי וסט בשליטת הכוחות הפדרליים בשל בסיס הצי שהיה בו, אף שפלורידה הצטרפה למדינות הקונפדרציה.
בשנת 1912 חובר האי ליבשת באמצעות גשרי רכבת, אולם אלה נהרסו בהוריקן בשנת 1935. ב-1938 נבנה כביש המחבר את האי ליבשת.
ב-23 באפריל 1982 הכריז האי קי וסט על עצמאות מארצות הברית ועל הקמת רפובליקת קונק בשל "מצור" שהטיל משמר החופים על האי, ועל האי כעל שטח כבוש על ידי צבא ארצות הברית.
הנקודה הגבוהה ביותר בעיר היא בגובה 5 מטרים מעל פני הים.
אורכו של האי קי וסט הוא 6 ק"מ ורוחבו 3 ק"מ.
מערכות הכבלים והלוויין מאפשרות לתושבי העיר לצפות בערוצי העיר מיאמי.
באי קי וסט פועלות 11 תחנות רדיו המשדרות בשיטת FM ו-2 תחנות בשיטת AM.
באי יוצאים לאור שני עיתונים הפלורידה קיז קינוטר והקי וסט סיטיזן, וכן עיתון מקומי של בסיסי חיל האוויר באי - ה"סאות'רנמוסט פלייר".
בקי וסט מוזיאונים ואתרי תיירות רבים, אולם אתר התיירות העיקרי של העיר, הוא רחוב דובל והברים הרבים המצויים בו ופסטיבל השקיעה הנערך מידי ערב בכיכר מאלורי.
אתרים היסטוריים ומוזיאונים אחרים הם הבית הלבן הקטן של טרומן שנמצא במתחם טרומן, בית ארנסט המינגוויי, מצודת זאכרי טיילור, המוזיאון הימי מל פישר, מוזיאון המגדלור ומגורי שומר המגדלור של קי וסט, ומוזיאון נפש שודד הים.
במהלך המחצית השנייה של המאה ה-20 ירד באופן משמעותי מספר המשפחות בעיר מ-13,340 משפחות בשנת 1960 (42.1% מהתושבים), ל-5,463 משפחות עם ילדים בשנת 2000 (19.9% מהתושבים).
על פי המפקד שנערך בשנת 2000, 76.66% מתושבי העיר הצהירו שאנגלית היא שפתם הראשונה, 17.32% הצהירו על הספרדית כשפתם הראשונה, 1.06% על האיטלקית, 1.02% על צרפתית ו-0.94% על הגרמנית
קיאה או נסטור הררי (שם מדעי: Nestor notabilis) הוא מין תוכי המשתייך לסוג נסטור שבסדרת התוכאים.
הקיאה הוא תוכי לילי-למחצה, והוא אנדמי לאזורים הרריים באי הדרומי של ניו זילנד - בעיקר באזור "האלפים הדרומיים" ופארק לאומי הר קוק; תכונה זו מייחדת אותו משאר התוכים, שכן הוא אחד מהתוכים היחידים המסוגלים לחיות באקלים אלפיני.
הקיאה מאופיין בממדיו הגדולים יחסית; בצלילים שהוא משמיע - לעיתים קרובות הוא קורא "קיאה, קיאה", ומכאן מקור שמו; ובאופיו הסקרן - הוא מתעניין מאוד בחפצים או אנשים הזרים לו ואינו חושש לנקר מכוניות תיירים ואף לעקור את השמשות שלהן.
מסיבה זו, הקיאה מזיק לכבשים המגודלות בניו זילנד - הוא פיתח תאווה מיוחדת לשומן שמתחת לעורן וכדי להשיג אותו הוא מנקר אותן, לעיתים תוך גרימת נזק.
הקיאה נחשב לבעל חיים אינטליגנטי ביותר.
בדיקות DNA מצביעות על כך שלקיאה, לקאקאפו (Strigops) ולקאקה (Nestor meridionalis) אב-קדמון משותף.
לפני כ-100 מיליון שנים, בעקבות התפלגותה של יבשת-העל גונדונה, שינויים גאולוגיים שאירעו בכדור הארץ והיווצרות הים הטסמני כתוצאה מכל אלה, שטח יבשתי שמהווה כיום את ניו זילנד נפרד מיבשת אוסטרליה.
על שטח זה חי מין תוכי גדול קדמון, שהוא מאבות-אבותיו של הקיאה החי כיום, וכך הגיע תוכי זה לניו זילנד.
בניו זילנד אב-קדמון זה התפתח לאב קדמון נוסף, "הפרוטו קאקה".
ראשון נפרד מהקבוצה הקאקאפו לפני 70 מיליון שנים כתוצאה מבידוד אקולוגי.
לאחר מכן, 5 מיליון קודם זמנו, נפרד מהפרוטו קאקה גם הקיאה בעקבות הרים שהחלו להתרומם בניו זילנד (בעיקר באזור פיורדלנד) ושינו את תוואי הקרקע, ואחרון נפרד מקבוצת ה"פרוטו קאקה" גם הקאקה, Nestor meridionalis, לפני כ-3 מיליוני שנים.
בשל הבידוד הגאוגרפי של בית הגידול שלהם - ניו זילנד - והיותם אנדמיים לאי זה, כל המינים שהתפצלו מהאב הקדמון "פרוטו קאקה" שונים בצורה ניכרת מרוב מיני התוכיים האחרים.