tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
כך, לדוגמה, ניתן למצוא קריקטורות רבות בהן מגולח הבונה כקריצה ברורה למקבילו בשפה האנגלית.
הבונה הקנדי הוא אחד מסמליה הלאומיים של קנדה: דמותו הופיעה על הבול הראשון שהונפק במדינה, ועל גב מטבעות חמישה סנט קנדיים.
גם בארצות הברית הבונה הוא סמל פופולרי: הוא החיה הרשמית של מדינות ניו יורק ואורגון ומשמש כסמל למכונים טכנולוגיים רבים, שהידועים בהם כוללים את המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס (MIT) והמכון הטכנולוגי של קליפורניה.
בצק מטוגן ושטוח המשמש כחטיף פופולרי הנמכר בפארקי שעשועים בצפון אמריקה, נקרא "זנב הבונה" (BeaverTails) בשל צורתו הדומה.
בּוֹנוּס הוא משחק חשיבה למחשב מתוצרת מטח (המרכז לטכנולוגיה חינוכית), אותו יצר יעקב שויקה.
המשחק בונוס הוא גרסה ממוחשבת של משחק הלוח שבץ־נא.
לוח המשחק מורכב מריבוע ובו עשר שורות על עשרה טורים המורכבים ממשבצות.
מחוץ לריבוע יש משבצות בונוס ועליהן סמלים שונים של פירות, וכן יהלום וכוכב.
כל שחקן מקבל אוסף של שמונה אותיות, ובעזרתן הוא אמור להרכיב מילה (או כמה מילים) שתזכה אותו בנקודות רבות ככל האפשר.
המילים צריכות להתחבר זו לזו כבתפזורת, חוץ מהמילה הראשונה, שמורכבת במהלך הראשון במשחק.
לשלוש מתוך ארבע אימות הקריאה (אותיות אהו"י) יש ניקוד נמוך של נקודה או שתיים, ואילו לאותיות ששכיחות השימוש בהן נמוכה יש ניקוד גבוה יותר — כמו שש (ס'), שבע (א', ט', כ', צ'), שמונה (ג') או תשע נקודות (ז').
המנצח הוא השחקן שצבר לזכותו את מספר הנקודות הגבוה מהשניים.
המשחק מסתיים כאשר לא נותרו לאחד השחקנים אותיות לשיבוץ בלוח, או כאשר השחקנים אינם יכולים עוד לשבץ מילים (ומחליטים לסיים את המשחק).
לפיכך, המילה "מִכֶּם", שאין לטעות בה גם בלא ניקוד, לא תתקבל במשחק.
מותר לכתוב מילה אחת בכל תור, במאוזן או במאונך, והיא צריכה להתחבר לאות אחרת שמשובצת בלוח (חוץ מהמילה הראשונה שמניחים על הלוח, כמובן).
מילה שלא תתחבר לאות שעל הלוח או שתיכתב באלכסון ‒ לא תתקבל.
אסור לכתוב מילים שהכתיב שלהן אינו תקני בעליל, כמו "היתלהב".
עם זאת אפשר שכתיב דקדוקי (הכתיב המוכן לניקוד) או כתיב חסר יתקבלו במשחק ‒ למשל, המילה פֻּמְפִּיָּה תתקבל בשלוש דרכים שונות: "פמפיה" (הכתיב הדקדוקי), "פומפיה" (כתיב חסר) או "פומפייה" (הכתיב המלא התקני).
כתיב מלא שנקבע בתקן בשנים שלאחר הוצאת המשחק צפוי שלא להתקבל לפעמים ‒ מילים כמו "הינה" או "מוחרת" לא יאושרו בכתיבן התקני החדש (אלא בכתיב התקני הישן בלבד), אך לעומת זאת הכתיב "מוחרתיים" או "צוהריים" מתקבל במשחק.
אסור לשבץ אות במשבצת בונוס במהלך הראשון במשחק.
אפשר לקבל בונוס רק מהמהלך השני ואילך.
על פי רוב אסור לכתוב הטיות מיושנות של פעלים — כמו "נָגִילָה" או "אָשׁוּבָה" (עתיד מוארך), וכדומה.
עם זאת יתקבלו הטיות אחדות מסוג זה, כמו ההטיה "נֵלְכָה".
כך גם בהטיות ה"א המגמה ‒ מילים שנטמעו בעברית החדשה, כגון "פְּנִימָה", "קָדִימָה" או "הַחוּצָה" ‒ רק הן יתקבלו.
מעניין לציין שהמילה "הַבַּיְתָה" איננה קבילה במשחק, ואילו "יְרוּשָׁלַיְמָה" תתקבל דווקא.
אסור לכתוב מילים בצורת הסמיכות שלהן, כמו "תִּקְרַת־".
כפי שצוין בכלל הראשון שלעיל, תתקבלנה צורות סמיכות שהכתיב שלהן שווה להטיית פועל כלשהי.
אסור לכתוב מילים בצירוף אותיות מש"ה וכל"ב בתחילתן, כמו "הַסֵּפֶר" או "בַּבַּיִת".
בכל תור נתון השחקן יכול להחליף אות שכבר שובצה בלוח, ובלבד שישבץ בו עוד אות אחת לפחות.
אין הכרח להשתמש באות שהוחלפה ‒ השחקן יכול לשמור אותה לאחר כך ולשבץ אות אחרת תחתה.
כך השחקן יכול לקבל נקודות רבות יותר במהלך, וגם ליהנות מיתרון אם הוא משחק מול המחשב ‒ השחקן הממוחשב לעולם אינו נוקט את הדרך הזאת.
מנגינת הפתיחה של בונוס היא בָּדִינֵרִי (Badinerie), מתוך הסוויטה השנייה לתזמורת מאת יוהאן סבסטיאן באך.
במשחק יש כמה סוגי בונוסים, ובעזרתם השחקן יכול לצמצם או להרחיב את פער הנקודות ממתחרו:
בונוס של נקודות — המחשב מעניק אוטומטית נקודות לשחקן, לפי גודל הבונוס.
יש ארבעה בונוסים של נקודות: 25 נקודות, 40 נקודות, 100 נקודות, וכן "הבונוס החסכוני", המעניק לשחקן נקודה אחת בלבד (בצירוף האמרה המנחמת "דין פרוטה כדין מאה").
בונוס עתידי — בונוס למהלכים עתידיים.
יש שני בונוסים מסוג זה: בבונוס אחד יקבל השחקן כפל נקודות בשני התורים הבאים שלו; בבונוס האחר השחקן מקבל מייד תור נוסף, וסכום הנקודות שיקבל בו יוכפל פי ארבעה.
למעשה בונוס זה הוא הבונוס בעל פוטנציאל הרווח הגבוה ביותר ‒ אפשר להרוויח בעזרתו מאתיים נקודות ויותר בתור אחד.
תור נוסף — השחקן מקבל מייד תור נוסף, בלי שיעבור התור לשחקן השני.
בונוסים של משחקי מילים — רוב הבונוסים לשחקן האנושי הם מסוג זה, ויש כמה וכמה מהם.
מסך חדש נפתח, ובו חידה או אתגר הקשורים למשחקי מילים.
בבונוס אחד יופיעו שלוש מילים שאורכן שלוש אותיות כל אחת, ולכולן אות אחת משותפת חסרה שעל השחקן למצוא בתוך חצי דקה.
אם הוא מוצא את האות הנכונה (ומאשר את בחירתו לפני תום הזמן), הוא מקבל בונוס של 100 נקודות.
בבונוס מסוג דומה מופיעות שתי מילים שאורכן חמש אותיות כל אחת, והן מסודרות בצורת שתי וערב.
על השחקן למצוא את האות האמצעית שלהן, המשותפת לשתיהן, בתוך 20 שניות.
אם התשובה נכונה, יוענק לו בונוס של 40 נקודות.
בבונוסים אחרים מופיעה מילה שעורבבו אותיותיה, ועל השחקן לבנות אותה מחדש.
אם יצליח, סכום הבונוס שיקבל תלוי באורך המילה (ככל שהמילה ארוכה יותר, כך סכום הבונוס גבוה יותר) ‒ מ־30 ועד 100 נקודות.
בונוס משחק המילים בעל פוטנציאל הרווח הגבוה ביותר הוא בונוס שבץ־נא אישי.
על המסך מופיע לוח משחק קטן בגודל של 5 על 10 משבצות, והשחקן מקבל מהמחשב 16 אותיות שנבחרו אוטומטית (אפשר שמקצתן יופיעו יותר מפעם אחת).
הוא רשאי לשבץ מילים בלוח כרצונו, במשך דקה אחת.
בתום הזמן (או אם השחקן בוחר לסיים קודם) המחשב מעניק לשחקן בונוס שערכו סך כלל הנקודות של המילים שהורכבו ‒ ובלבד שכולן חוקיות.
אם יש אפילו מילה אחת שאיננה חוקית, השחקן אינו מקבל שום ניקוד.
המחשב לעולם אינו מקבל בונוסים של משחקי מילים ‒ אם המחשב מרכיב מילה שאחת מאותיותיה משובצת במשבצת בונוס, הוא יקבל בהכרח בונוס מסוג אחר.
אם כבר נוצלו במשחק כל הבונוסים האחרים (כבר הוענקו שני הבונוסים העתידיים, התור הנוסף וארבעת הבונוסים של הנקודות), יקבל המחשב שוב בונוס כלשהו של נקודות.
ערעור — ביכולתו של כל שחקן לערער על פסילת מילה שהמחשב אינו מאשר, ובלבד שרק מילה אחת איננה מתקבלת.
כלומר אם השחקן יוצר שלוש מילים חדשות, והמחשב אינו מקבל אחת מהן, ביכולתו לערער על ההחלטה ולאשר את המילה.
לעומת זאת, אם שתי מילים (או יותר) אינן מתקבלות, לא יהיה אפשר לערער.
אפשרות הערעור זמינה רק אם כוללים אותה במשחק (בתפריט ההחלטות שבמסך הראשי).
אם שני השחקנים אנושיים, יש תנאי שאפשר לבחור בו, והוא שגם השחקן האחר צריך לאשר את הערעור בשביל שיתקבל במשחק.
אי אפשר לערער במשחקי המילים שבתוך הבונוסים של משחקי המילים.
טבלת אותיות — כלי עזר המאפשר לשחקן לראות אילו אותיות נשארו בקופה.
כך למשל השחקן יכול להחליט אם ברצונו להחליף אותיות.
שאילתא — כלי עזר שזמין בכל עת (חוץ מבמשחקי המילים של הבונוסים).
השאילתא מאפשרת לכל שחקן לבדוק אם מילה שהוא רוצה להרכיב חוקית במשחק.
היא יכולה לעזור לשחקן ולמנוע שגיאות בניסיונו, שכן אם מילה איננה מתקבלת לא תהיה לו עוד הזדמנות להרכיב מילה חדשה בטרם יסיים המתחרה את תורו.
החלפת אותיות — כל עוד יש אותיות בקופה (יש בקופה 64 אותיות בתחילת המשחק), שחקן יכול לבקש להחליף את האותיות שיש לו, לפי בחירתו (מאות אחת ועד כל שמונה האותיות שברשותו).
מחיר כל החלפת אותיות (בכל סדר גודל) הוא 25 נקודות.
משחק מול המחשב — כל שחקן, גם אם הוא שחקן מנוסה ובעל אוצר מילים עשיר, צפוי להתקשות במשחק מול המחשב.
למחשב יש מאגר עצום של מילים, והוא מְחַשֵּׁב במשך שניות אחדות את הצירוף המיטבי העומד לרשותו כדי לזכות במספר הנקודות הפוטנציאלי הגבוה ביותר.
דבר זה מעניק למחשב יתרון ניכר על שחקן אנושי, והופך את המשחק למאתגר הרבה יותר.
על פי רוב ירכיב המחשב מילים ארוכות, כמו "מִתְחַשְּׁבִים", "הֲפַכְפַּכִּים" וכדומה.
המחשב מרבה לשבץ את מילותיו בלוח באופן שיוצר כמה וכמה מילים חדשות בבת אחת, לרוב בצורת ריבוע קסם.
טכנית אפשר ליצור משחק שבו המחשב מתמודד מול עצמו.
משחק מעין זה צפוי להסתיים לאחר עשרים מהלכים בערך, מאחר ששני "המחשבים" ינצלו עד מהרה את כל האותיות שברשותם.
משחק בין "שני מחשבים" יכול להסתיים במהירות גם בגלל מגבלה טכנית ‒ המחשב צפוי ליצור מילים ארוכות זו אחר זו, ומכאן שלא תהיה לו יכולת לשבץ עוד אותיות בלי שתיווצרנה מילים לא חוקיות לצידן.
בזמן תורו של המחשב, בין שהוא מוגבל בזמן (אפשר לקבוע הגבלת זמן למחשב בתפריט ההחלטות שבמסך הראשי) ובין שאיננו מוגבל בזמן, אפשר לזרז אותו ולהכריח אותו לסיים את תורו על ידי הקשה על Enter.
מנעולים — אפשרות שזמינה רק במשחק שבו שני מתחרים אנושיים.
כל שחקן מקבל שלושה מנעולים: שני מנעולים ועליהם הספרה שלוש, ומנעול אחד ועליו הספרה חמש.
הנחת מנעול על משבצת במשחק (אי אפשר להניחו על משבצות בונוס) חוסמת אותה ומונעת הצבת אות עליה במשך תורים אחדים, לפי ערכו של המנעול – כלומר הנחת מנעול ועליו הספרה חמש תחסום את המשבצת שעליה הונח במשך חמישה תורים.
כך אפשר להקשות על המתחרה להרכיב מילה או להאריכה, וכן לחסום את דרכו לפני משבצת בונוס.
ג'וקר — במשחק של שני שחקנים אנושיים יש בקופה שני ג'וקרים.
ג'וקר יכול להיות משובץ תחת כל אות שהיא, לפי בחירת השחקן שמשבץ אותו בלוח.
במשחק מול המחשב אין ג'וקרים.
בגרסאות מסוימות של המשחק ייתנו הצבת הג'וקר במשבצת הבונוס ולחיצה על "בטל" בונוס לשחקן.
בגרסאות מסוימות אפשרויות הערעור אינן מוגבלות לשלוש פעמים בלבד במהלך המשחק.
בּוֹנְז היא סדרת דרמה המשכית משטרתית אמריקאית בכיכובם של אמילי דשנל ודייוויד בוריאנז, שעלתה לשידור ברשת FOX ב-13 בספטמבר 2005 וירדה משידור ב-28 במרץ 2017 לאחר 12 עונות.
הסדרה מבוססת על חייה של אנתרופולוגית משפטית קתי רייקס, סופרת ובעצמה מפיקה בתוכנית.
שם הדמות הראשית בסדרה, טמפרנס ברנן, נקראת על שם הדמות הראשית מסדרת ספרי ספרות בלשית של רייקס.
בהתאם, ברנן היא סופרת של סדרת ספרי מתח מצליחה אשר עוסקת בחייה של אנתרפולוגית משפטית בשם קתי רייקס.
הסדרה שודרה בארץ בערוץ סטאר וורלד עד 2009. החל מ-2010 שודרה בערוץ HOT Zone.
הסדרה מתמקדת בפשע ובמשפט, ומביאה את עלילותיהם של תיקי חקירה הנפתרים בשיתוף פעולה בין צוות האנתרופולוגיה המשפטית של ד"ר טמפרנס ברנן, שעובדת במכון הג'פרסוניאן (הגרסה הטלוויזיונית למכון הסמית'סוניאן), לבין סוכן ה-FBI, סילי בות'.
צוותה של ברנן מספק מומחיות מדעית לעולם החקירות של ה-FBI בכך שהוא עורך בדיקות לשרידי קורבנות רצח (או עצמות).
בנוסף לתיקי חקירות הרצח, הסדרה עוקבת אחר היחסים בין הדמויות, בעיקר בין טמפרנס ברנן לסילי בות'.
בנוסף למקרה הרצח המאפיינים כל פרק, ישנם מספר תת-עלילות שהיוו חלק גדול מכל עונה.
העונה הראשונה עסקה ברוצח הסדרתי הווארד אפס, שצוות הג'פרסוניאן נדרש להוכיח את חפותו אך בהמשך הם מוצאים ראיות נגדו.
העונה השנייה עסקה באביה האובד של ד"ר ברנן - פושע נמלט שצריך לשלם על חטאי עברו.
העונה השלישית עסקה ברוצח הגורמוגון, שמשאיר לצוות חלקי גופות ואשר מתנהלת נגדו חקירה ארוכה.
עלילה זו התחילה בעונה הראשונה והסתיימה בעונה השלישית.
בהמשך הסדרה יתגלו פרטים נוספים על משפחתה של ד"ר ברנן ויחולו שינויים במערכת היחסים שלה ושל הסוכן סילי בות'.
העלילה מתפתחת משם לכיוונים נוספים ומעניינים, אשר מהם תתפתח עוד תת-עלילה העוסקת בצלף מיומן אשר הורג פושעים במטרה ליצור "צדק" אך פוגע באנשים חפים מפשע בדרך, כולל אחד מהאנשים בג'פרסוניאן.
התת-עלילה החמישית תעסוק בהאקר מיומן ומסוכן עם יכולות גדולות שהורג את הקורבנות שלו אבל אף אחד לא יכול להוכיח את זה כי לפי הצמיד מעקב שמוצמד לו לרגל, הוא לעולם לא יצא מהבית.
בהמשך הוא אפילו יפליל את דוקטור ברנן ברצח.
ד"ר טמפרנס "בונז" ברנן (אמילי דשנל) - אנתרופולוגית משפטית העובדת במכון הג'פרסוניאן.
בת זוגו של סילי בות', ביחד יש להם בת בשם כריסטין אנג'לה ובן בשם האנק.
שמה האמיתי של טמפרנס הוא ג'וי קינן.
ברנן היא גאון ובעלת כישורי חשיבה מרשימים, וכמו כן מחברת של סדרת ספרי מתח בדיוניים המבוססים על ניסיונה.
ברנן היא אתאיסטית ומאמינה גדולה בעובדות וראיות, ובגלל זה היא יכולה לעיתים להיראות כרחוקה ומנותקת, יחד עם זאת היא מציגה לעיתים אמפתיה וחמלה.
חוסר הכישורים החברתיים שלה מספק את רוב ההומור הקליל של התוכנית, בעיקר באמצעות משפט המפתח, "אני לא יודעת מה זה אומר", בכל פעם שיש בשיחה התייחסות לתרבות פופולרית.
דמותה של ברנן היא בעלת תכונות מובהקות של תסמונת אספרגר.
יוצר הסדרה, הארט הנסון, סיפר שדמותה של ד"ר ברנן מבוססת במידה רבה על חברו הלוקה בתסמונת.
אבל מכיוון שרשת FOX שאפה לפנות לקהל רחב ככל האפשר, הנסון התבקש לא לקשר את דמותה של ברנן לתסמונת באופן מפורש.
סילי בות' (דייוויד בוריאנז) - סוכן מיוחד ב-FBI, לשעבר צלף צבאי מעוטר של יחידת הריינג'רס של צבא ארצות הברית.
משמש מתווך בין הסוכנות לבין מכון הג'פרסוניאן.
דמותו משמשת לרוב כ"תחליף קהל" על מנת לספק תרגום לדו-שיח המלא בז'רגון המדעי עבור צופי התוכנית בשפה פשוטה.
בות' מכנה את ד"ר טמפרנס בכינוי "בונז".
כינוי שהיא שנאה בהתחלה, אך למדה לקבלו עם הזמן.
בות' הוא חוקר מוכשר אשר לרוב מסתמך על "תחושת הבטן" שלו ועל "אינסטנקטים של שוטר".
הוא מאוהב בד"ר ברנן אך מכחיש זאת, בעל הומור חד, על האבזם של חגורתו רשום "Cocky" או שוויצר.
יש לבות' בן בשם פרקר ממערכת יחסים קודמת, ואח בשם ג'ראד.
בן זוגה של ברנן ואב בתה, כריסטין אנג'לה, ובנה, האנק.
בסדרה הוא מוצג כצאצא למשפחת בות' ובעל קשר משפחתי לג'ון וילקס בות' אשר הוא לא מעוניין לדבר עליו.
אנג'לה מונטנגרו (מיקאלה קונלין) - אמנית ומומחית לשחזור פנים משפטי בצוותה של ברנן במכון הג'פרסוניאן.
חברתה הטובה של ד"ר ברנן, אשתו של הודג'ינס ואמו של מייקל וינסנט.
השם האמיתי של אנג'לה הוא פוקי נודלין.
אנג'לה נעזרת במערכת "אנג'לטור" אשר מאוחר יותר שודרגה ל"אנג'לטרון", אותה היא תכנתה, על מנת ליצור הולוגרמות תלת מימד ולדמות תרחישים וירטואליים שונים של פשע כדי לקבוע את סיבת מוות וזהות הקורבן.
אנג'לה פתוחה, ידידותית, אכפתיות, וכל הזמן מנסה להוציא את ד"ר ברנן מחוץ למעבדה.
את אביה משחק בילי גיבונס, גיטריסט להקת ZZ Top.
ד"ר ג'ק הודג'ינס (טי ג'יי טיין) - אנטומולוג במכון ג'פרסוניאן ומומחה לנבגים ומינרלים ומה שידוע כ"עפר" ומכנה את עצמו "איש החרקים והרפש".
בעלה של אנג'לה ואביו של מייקל וינסנט.
התחביב של הודג'ינס הוא תאוריות קונספירציה.
בעונות הראשונות הוא החבר הטוב ביותר של עמיתו, ד"ר זאק אדי, ולעיתים קרובות הוא מנסה "לחנך" אותו לנורמות חברתיות.
משפחתו של הודג'ינס עשירה מאוד והם נותני חסות עיקריות של מכון הג'פרסוניאן, עם זאת, הודג'ינס מנסה להסתיר זאת מהבוסים שלו כי הוא לא רוצה להיראות כעלאי.
בעונה האחת עשרה, הודג'ינס משותק מהמותניים מטה בעקבות פיצוץ פצצה שהוטמנה באחת מהגופות שהצוות טיפל בשטח.
ד"ר קאמיל סרויאן (תמרה טיילור) - פתולוגית, מנהלת מחלקת הזיהוי הפלילי במכון הג'פרסוניאן.
ד"ר סרויאן הייתה הפתולגית הראשית בעיר ניו יורק.
בהתחלה, מתגלים חילוקי דעות באשר לשיטות עבודתן בינה לבין ד"ר ברנן.
ד"ר סארויאן ניהלה מערכת יחסים רומנטית עם בות' לפני הצטרפותה למכון הג'פרסוניאן ויחסים קצרים במהלך התוכנית.
אימצה בעונה הרביעית בת בגיל ההתבגרות, מישל, בגלל מערכת היחסים הקודמות שלה עם אביה של מישל שנרצח.
החל מהעונה השמינית היא מנהלת מערכת יחסים עם אריסטו וזירי והשניים מתארסים בעונה האחת עשרה.
ד"ר לאנס סוויטס (ג'ון פרנסיס דיילי) - פסיכולוג של ה-FBI המצוות לבות' וברנן כדי לפתור את בעיותיהם לאחר שבות' עצר את אביה של ברנן.
הוא לעיתים קרובות מייעץ ומספק פרופיל על החשודים והקורבנות, ונותן פרספקטיבה יותר "אנושית" למקרה.
בשל גילו הצעיר, בות' והצוות במכון הג'פרסוניאן מתייחסים אליו בתחילה בצורה מתנשאת, אולם בסופו של דבר הוא מרוויח את כבודם.
כולל כבוד מצד ד"ר ברנן, שבעיקר מבטלת את הפסיכולוגיה בטיעון שהוא "מדע רך".
סוויטס מנהל מערכת יחסים לפרקים עם דייזי.
בפרק הבכורה של העונה העשירית, שניהם מצפים לתינוק אולם סוויטס מוצא את מותו במהלך הפרק.
ג'יימס אוברי (ג'ון בויד) - סוכן מיוחד ב-FBI, סוכן מתחיל הכפוף לבות'.
אביו של אוברי ביצע הונאת פּוֹנזי וברח מהארץ כאשר אוברי היה בן 13. בעונה האחת עשרה הוא מגלה כי אביו חזר ארצה.
בנוסף, הוא מתחיל מערכת יחסים עם המתמחה, ג'סיקה וורן.
ד"ר זאק אדי (אריק מילגן) - לשעבר עוזרה ודוקטורנט של ד"ר ברנן.
בעונה השנייה קיבל תואר דוקטור באנתרופולגיה משפטית והנדסת מכונות.
חוסר היכולות שלו להבין בדיחות והתייחסות לתרבות פופולריות הייתה (running gag) ומקור לרגעי הומור מביכים במעבדה, למרות שהוא הוכיח שיש לו תחביבים "נורמליים" כמו אהדתו לכדורסל.
זאק הודח מתפקידו בצוות של ד"ר ברנן בסיום העונה השלישית, כאשר הוא התגלה כשולייתו של רוצח סדרתי בשם גורמוגון, בפענוח הרצח לאחר שעיוות בכוונה את תוצאות המחקר וגנב את השלד הכסוף.
הוא שוכן במוסד פסיכיאטרי לאחר שהודה באי-שפיות על מנת להימנע מתקופת מאסר בכלא.
ידיו התפוצצו במהלך ניסוי עם ד"ר הודג'ינס.
אלמנט חוזר בתוכנית היה תחרות ידידותיות בין זאק והודג'ינס על התואר "מלך המעבדה".
במהלך עונות ארבע וחמש, זאק עזר לצוות בפיענוח פשעים.
בסוף העונה האחת עשרה מתגלה כי זאק ברח מהמוסד הפסיכיאטרי וחטף את ד"ר ברנן.
בתחילת העונה השתים עשרה, צוות הג'פרסוניאן מגלה כי רופאו של זאק במוסד הפסיכיאטרי הוא רוצח סדרתי שניסה להפליל את זאק ברציחות.
בעקבות הגילוי, זאק מתוודה בפני ד"ר ברנן ובות' כי הוא בדה את הודאתו ברצח בזמנו וכי הוא לא רצח איש מעולם.
ד"ר דניאל גודמן (ג'ונתן אדמס) - מנהל מכון הג'פרסוניאן וארכאולוג בעברו.
קרוליין ג'וליאן (פטרישיה בלצ'ר) - עוזרת לתובע הכללי של ארצות הברית במחלקת המשפטים של ארצות הברית.
קרוליין היא עורכת דין חריפה ושנונה.
היא ידידה של בות' ותמיד מוכנה לעזור לו ולצוות במכון הג'פרסוניאן לרדוף אחר הפושע ולהעמיד אותו לדין.
מקס ברנן (ריאן אוניל) - שמו האמיתי הוא מקס קינן.
מקס הוא אביהם של טמפרנס ורוס.
הוא ואשתו היו שודדי בנקים לא אלימים שנהיו מעורבים עם כנופיות בשנות ה-70. הם שינו את זהותם על מנת שיוכלו לחיות חיים הגונים עם ילדיהם.
בות' עצר את מקס באשמת רצח בעונה השנייה, אולם הוא מזוכה מכל אשמה בבית המשפט במהלך העונה השלישית והוא משוחרר ממעצר ומתחיל להתחבר מחדש עם ילדיו.
מקס נפטר בעונה השתים עשרה לאחר שנורה בידי צוות מחסלים שהגיע לבית המסתור בו הסתתר יחד עם ילדיה של ד"ר ברנן ובות' על מנת להרוג את הילדים כנקמה על ירי שביצע בות' במהלך שירותו הצבאי.
ראס ברנן (לורן דין) - שמו האמיתי הוא קייל קינן.
ראס הוא אחיה הגדול של ברנן ובנו של מקס.
הוא בקשר רומנטי עם איימי הוליסטר ואוהב מאוד את שתי בנותיה, אמה והיילי.
בתחילת הסדרה ברנן מתעבת את אחיה כי הוא נטש אותה זמן קצר לאחר שהוריהם נטשו את שניהם.
ראס מופיע לראשונה בפרק סיום העונה הראשונה, בה הוא גם מתקן את היחסים עם אחותו.
שניהם מתאחדים עם אביהם במהלך העונה השנייה.
הופעתו האחרונה של ראס היא בעונה השלישית, למרות ששמו מוזכר במהלך העונות המאוחרות יותר.
ג'ארד בות' (ברנדן פהר) - ג'ארד הוא אחיו הצעיר של הסוכן סילי בות' הנוטה להסתבך בצרות.
בעונות ארבע וחמש, הופעתו מהווה מטרד לאחיו, במיוחד כאשר הוא מכריז על אירוסיו לנערת ליווי לשעבר, שלאחר מכן השניים מתגרשים.
העונה האחת עשרה נפתחת כאשר מובאת גופה למכון הג'פרסוניאן, החשודה כגופתו של הסוכן סילי בות'.
רק לאחר חקירה מעמיקה של עצמות השלד על ידי ד"ר ברנן, מתגלה כי הגופה שייכת לאחיו ג'ארד.
ד"ר קלארק אדיסון (יוג'ין בירד) - מתמחה של ד"ר ברנן.
קלארק הוא רציני מאוד, אדם מקצועי אשר אינו נוטה לשתף את חייו הפרטיים והמתמחה המאורגן ביותר מבין כל המתמחים.
בתחילת העונה השמינית, קאמיל שוכרת את קלארק כאנתרופולוג משפטי המתמקד בעבודת ארכאולוגית.
ונדל בריי (מייקל גרנט טרי) - מתמחה של ד"ר ברנן.
ונדל הוא מתמחה על מלגת לימודים.
הוא ניהל מערכת יחסים קצרה עם אנג'לה.
בעונה התשיעית אובחן אצל ונדל סרקומה ע"ש יואינג.
דייזי וויק (קרלה גאלו) - מתמחה של ד"ר ברנן.
דייזי היא מתמחה מאוד נלהבת ומניפולטיבית במידה מסוימת, היא לעיתים קרובות מעצבנת את יתר העובדים האחרים במכון הג'פרסוניאן.
דייזי מנהלת מערכת יחסים לפרקים עם סוויטס.
היא יולדת בן יחד עם סוויטס במהלך העונה העשירית בשם סילי לאנס וויק-סוויטס.
קולין פישר (ג'ואל מור) - מתמחה של ד"ר ברנן.
פישר סובל מדיכאון ויש לו חוש הומור שחור.
לפעמים הוא מבלה את זמנו כמאושפז במתקני בריאות הנפש.
אריסטו וזירי (פז' ואדאט) - מתמחה של ד"ר ברנן.
אריסטו מופיע בתחילת הסדרה שהוא מדבר עם מבטא איראני מזויף על מנת שהוא לא יצטרך להסביר כל הזמן את אמונותיו האיסלמיות, אך מאוחר יותר הוא מפסיק לדבר עם המבטא.
בעונה השמינית הוא מתחיל לצאת עם קאמיל והשניים מתארסים בעונה האחת עשרה.
וינסנט נייג'ל-מורי (ריאן קרטרייט) - מתמחה של ד"ר ברנן.
וינסנט הוא אנגלי בעל תואר שני מאוניברסיטת לידס.
וינסנט בעל הרגל של אמירת שאלות טריוויה ותשובתם תוך כדי העבודה.
בעונה השישית הוא נרצח על ידי הצלף, יעקב ברודסקי, שירה כדור לחזהו בעת ניסיון התנקשות בבות'.
הודג'ינס ואנג'לה קוראים לשם האמצעי השני של בנם על שמו.
פין אברנאתי (לוק קליינטנק) - מתמחה של ד"ר ברנן.
פין הוא המתמחה הצעיר ביותר בסדרה עד כה, מלבד זאק.
הוא מצפון קרוליינה ויש לו מבטא דרומי כבד, מה שמוביל את הודג'ינס לכנות אותו בשם "אופי".
פין, בתורו, מכנה את הודג'ינס בשם "תרסטון".
פין והבת של קאמיל מתאהבים ומתחילים לצאת אחד עם השנייה בהתחלה מאחורי גבה של קאמיל.
אוליבר ולס (בריאן קלוגמן) - מתמחה של ד"ר ברנן.
אוליבר מתגאה בהיותו בעל IQ של 160. אוליבר הוא איש אשכולות אבל יהיר במידה ניכרת.
הוא וד"ר ברנן אינם נהנים מיחסי עבודה טובים, במיוחד לאחר שאוליבר אומר לה שהוא מתכוון לגבור על המוניטין שלה.
ג'סיקה וורן (לורה ספנסר) - מתמחה של ד"ר ברנן.
ג'סיקה לעיתים קרובות נכנסת לעימות עם קאם וד"ר ברנן, מכיוון שהיא משתמשת בטכניקות מדעיות ניסיוניות ולא נוטה לבקש רשות על מנת לבצע את הניסויים הללו.
היא גדלה בקואופרטיב לילדים מחוננים.
בעונה האחת עשרה היא מנהלת מערכת יחסים עם הסוכן ג'יימס אוברי.
רודולפו פואנטס (איגנסיו סיחיקשיו) - מתמחה של ד"ר ברנן.
רודולפו הוא אנתרופולוג משפטי קובני המבקש מקלט בארצות הברית.
אף על פי שהוא כבר מוסמך כאנתרופולוג משפטי בקובה, הוא נדרש לעבור הכשרה מחדש בארצות הברית על מנת שרישיונו יוכר.
במהלך העונה השתיים הוא מקבל את הסמכתו כאנתרופולוג משפטי בארצות הברית.
הרעיון של התוכנית פותח במהלך החלק האחרון של עונת ההגשות של 2004, כאשר חברת פוקס המאה ה-20 ניגשה להארט הנסון עם רעיון לסדרת דרמה משטרתית.
הנסון התבקש להיפגש עם המפיק בפועל, בארי יוספסון, שרכש את הזכויות ליצור יצירה דוקומנטרית על קתי רייקס, אנתרופולוגית משפטית וסופרת.
למרות שהנסון לא שש להיות מעורב ביצירת סדרת דרמה משטרתית, הוא חתם על החוזה וכתב את התסריט לפרק הפיילוט לאחר פגישתו עם יוספסון.
מכיוון שהתוכנית מבוססת על עבודותיה של רייקס, תסריטאי הסדרה מערבים אותה באופן תדיר בתהליך כתיבת העלילה.
רייקס הצהירה כי היא רואה את התוכנית במידה מסוימת כפריקוול לרומנים שלה, כאשר ד"ר טמפרנס ברנן בתוכנית הטלוויזיה היא גרסה צעירה יותר של ד"ר ברנן מהרומנים.
על מנת לייחד את התוכנית בעיצומה של תקופה בה הצליחו דרמות משטרתיות פליליות רבות ששודרו בטלוויזיה כמו חוק וסדר וCSI, הנסון החליט להחדיר לתוכנית שימוש נרחב בהומור שחור ופיתוח סיפור הרקע של הדמויות ככל האפשר.
אלמנט נוסף שהוכנס לתוכנית היה ה"אנג'לטור", מקרן הולוגרפי אשר סיפק דרך להחליף את סצנות הפלאשבקים בהם נעשה שימוש על ידי הסדרות האחרות.
בנוסף למטרות החזותיות שלהם, התמונות ההולוגרפיות, שנוצרו על ידי אפקטים חזותיים, הביאו סגנון חזותי ייחודי לתוכנית אותו המפיקים חיפשו.
באוקטובר 2010 הודיעה רשת FOX שהיא מפתחת סדרת בת סביב דמויות שיופיעו באופן חד פעמי בעונה השישית של הסדרה.
סדרת הבת נוצרה על ידי היוצר של בונז, הארט הנסון, ותהיה מבוססת על סדרת הספרים "המאתר" של הסופר, ריצ'רד גרינר.
דמותו של וולטר מתוארת כמתבודד תמהוני ומשעשע אשר מאוד מבוקש בעקבות יכולתו למצוא כל דבר.
הוא אדם סקפטי וסובל מנזק מוחי בעקבות פציעה צבאית משירותו בצבא ארצות הברית בעיראק, מה שמסביר את הפרנויה המתמדת שלו והיותו ידוע בנטייתו לשאול שאלות פוגעניות, אשר לכאורה לא רלוונטיות למקרה על מנת להגיע לאמת.
בפרק 19 בעונה השישית הנושא את שם סדרת הבת, בות' וברנן מטיילים לקי וסט בפלורידה, היכן שמתרחשת העלילה של סדרת הבת.
פול דייוויד יוּסוֹן , הידוע בשם הבמה בונו , הוא זמר-יוצר, מוזיקאי, פילנתרופ ואיש עסקים אירי, ידוע בשל היותו סולן להקת הרוק האירית U2.
בונו נולד וגדל בדבלין, אירלנד.
אביו רוברט יוסון היה קתולי, ואמו אייריס רנקין הייתה חברת הכנסייה האירית.
נישואים בין-דתיים היו נדירים מאוד באירלנד באותם ימים.
אמו אף גידלה אותו כפרוטסטנטי, בניגוד לחוק (שקבע שילדים מזיווגים מעורבים צריכים להתחנך כקתולים).
כשהיה בונו בן 14, נפטרה אמו ממפרצת מוחית בלוויית אביה.
שירים רבים של להקת U2 מתמקדים באובדן אמו.
ב-1975, הכיר בונו את אליסון סטיוארט (Stewart).
הזוג נישא ב-21 באוגוסט 1982. לזוג ארבעה ילדים, שני בנים ושתי בנות: אלייז'ה, ג'ון, ג'ורדן ואיב.
בונו הוא נוצרי מאמין, אם כי מסרב לשייך את עצמו לכנסייה מסוימת.
בריאיון ב-2022, בונו אמר שיש לו חצי אח.
ב-1976, הוקמה להקת U2. תחילה נקראה הלהקה "Feedback", ולאחר מספר חודשים שונה שמה ל"The Hype".
בונו כותב את רוב המילים והלחנים של שירי הלהקה.
ב-2005, נכנסה הלהקה להיכל התהילה של הרוק אנד רול.
בונו זכה במספר פרסים יחד עם להקתו, הכוללים: 22 פרסי גראמי ופרס גלובוס הזהב בקטגוריית "שיר השנה" (על השיר "The Hands That Built America", שיר שנכלל בפסקול הסרט "כנופיות ניו יורק").
נכון ל-2025, הוציאה הלהקה 15 אלבומי אולפן, 3 אלבומי אוסף ושני אלבומי הופעה חיה.
בשנת 2020 הוציא בשיתוף פעולה עם מרטין גריקס את השיר של יורו 2020.
בונו הוא האיש היחיד שהיה מועמד לפרס אוסקר, לפרס גלובוס הזהב, לפרס גראמי ולפרס נובל לשלום.
בשנת 2005, הוא נבחר לאיש השנה של המגזין "טיים" יחד עם ביל ומלינדה גייטס.
באותה שנה זכה ב-פרס TED.
ב-29 במרץ 2007 קיבל את התואר אביר מפקד של מסדר האימפריה הבריטית.
ב-1 בנובמבר 2022, בונו הוציא ביוגרפיה בשם "Surrender: 40 Songs, One Story".
בונו כמעט תמיד נראה בפומבי עם משקפיים מכיוון שיש לו גלאוקומה.
ב-2010 בונו נפצע בעמוד השדרה בזמן ההכנות לסיבוב הופעות של U2 ועבר ניתוח במינכן.
עקב הפציעה, U2 דחתה את ההופעות שלה בצפון אמריקה ל-2011. ב-16 בנובמבר 2014, בונו היה מעורב בתאונת אופניים בסנטרל פארק בניו יורק ועבר ניתוח.
ב-2016, בונו עבר ניתוח לב פתוח.
בונו כונה תחילה "בונו ווקס", עיוות של "בונה ווקס", שמה של חנות למכשירי שמיעה בדבלין.
משמעות הביטוי בלטינית היא "קול טוב".
נטען כי כונה כך על ידי חברו גאווין פריידיי, מפני שנהג לשיר בקול רם כל כך שנדמה היה שהוא שר לחירשים.
בתחילה בונו סלד מהכינוי, אבל לאחר שלמד שהוא מתורגם בצורה חופשית ל"קול טוב", אימץ אותו.
למרות שזהו שם הבמה שלו, אשתו, משפחתו, חבריו ללהקה ומקורביו משתמשים גם הם בשם.
אמונתו הדתית של בונו תמיד הייתה חזקה והדריכה את פעולותיו ההומניטריות.
מאז 1999, בונו נעשה פעיל יותר ויותר במערכה לביטול החובות של מדינות עולם שלישי והעלאת המודעות למצוקה של יבשת אפריקה, כולל מגפת האיידס.
הוא נפגש עם פוליטיקאים נחשבים ברחבי העולם, ונושא נאומים בכנסים בינלאומיים למען אפריקה.
הוא עזר להקים ארגונים שנועדו להעלות את המודעות לצורך בעזרה דחופה ליבשת השחורה.
ב-2005, בונו שיתף פעולה עם בוב גלדוף וביחד הם ארגנו את מופע הלייב 8.
כותב טור פובליציסטי בעיתון "הניו יורק טיימס".
בשנת 2021 דיבב בסרט האנימציה "לשיר 2" את דמותו של האריה וכוכב הרוק קליי קאלאווי.
בוני אם היא להקת פופ ודיסקו, שהורכבה בשנות ה-70 של המאה ה-20 מארבעה זמרים ורקדנים קריביים: בובי פארל, ליז מיטשל, מרשה בארט, מייזי ויליאמס ורג'י ציבו.
הלהקה, בראשות המפיק הגרמני פרנק פריאן, נחשבת לאחת מחלוצות הדיסקו והפופ של שנות ה-70 ולאחת הלהקות המצליחות ביותר בכל הזמנים.
ההרכב והסגנון המיוחדים של הלהקה, הפכו אותה לאחת מהלהקות המוכרות בעולם בתחום הדיסקו עד היום.
הלהקה הוקמה ב-1975 על ידי המפיק המערב גרמני פרנק פריאן, שגם שר בהקלטות האולפן של הלהקה.
שמה של הלהקה נבחר על ידי פריאן לאחר שהקליט את השיר "Baby Do You Wanna Bump" בדצמבר 1974, אולם לא רצה להוציאו לאור תחת שמו האמיתי.
הסינגל יצא לאור בפברואר 1975 עם השם "Boney M" כשם האמן.
לאורך השנים הוציאה הלהקה להיטים רבים שהפכו לקלאסיקות דיסקו של שנות ה-70, ביניהם: Ma Baker, Sunny, Rivers of Babylon, Rasputin ועוד רבים אחרים.
הלהיט המוכר ביותר של הלהקה הוא השיר Daddy Cool.
במרוצת השנים, בוני אם הוציאו להיטים רבים וזכתה להצלחה בכל העולם, כולל באפריקה, באיראן, בדרום-מזרח אסיה ובברית המועצות.
כאמור, הלהקה הצליחה להשפיע רבות על הדיסקו בעולם, ולהיטיה הפכו לקלאסיקות בתחום.
מכירות התקליטים של הלהקה נאמדות ביותר מ-150 מיליון עותקים, דבר שהפך אותה לאחת הלהקות המצליחות ביותר בכל הזמנים.
שיריה של הלהקה מושמעים עד היום בתחנות הרדיו השונות ברחבי העולם ובמסיבות דיסקו רבות.
הרכבה וסגנונה המיוחד של הלהקה, בעיקר בהופעותיה, שהיו מורכבות מכוריאוגרפיה ייחודית שכללה תנועות וריקודים במהלך השירה, עיצבו את הדיסקו המיוחד של שנות ה-70. סולן הלהקה בובי פארל נודע בזכות תנועותיו המרובות במהלך הופעות הלהקה ברחבי העולם.
בין שיריה המוכרים ביותר של הלהקה:
בונה ספורצה (Bona Sforza, 2 בפברואר 1494 - 19 בנובמבר 1557), הייתה בת למשפחת ספורצה, משפחת אצולה ממילאנו, שבשנת 1518 הפכה לאשתו השנייה של המלך הפולני זיגמונט הזקן.
בונה נולדה בעיר ויג'באנו שבצפון איטליה לדוכס מילאנו השישי, ג'אן גלאצו ספורצה ואשתו איזבלה, בתו של אלפונסו השני, מלך נאפולי.
היא הייתה גם אחייניתה של ביאנקה מריה ספורצה, אשתו השלישית של מקסימיליאן הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, ובכך קשורה הדוקות לקיסרות הרומית הקדושה.
כשאמה מתה בשנת 1524 ירשה בונה את התארים "דוכסית בארי" ו"נסיכת רוסאנו", וכן הפכה למחזיקת הטענה לכתר של ממלכת ירושלים.
בונה הייתה פטרונית של אמני רנסאנס רבים, ובזכות האמנים האיטלקיים שנסעו עמה לפולין עם נישואיה החל הרנסאנס הפולני.
היא גם נחשבת לאם המטבח הפולני המודרני, משום שהיא הביאה עמה ירקות איטלקיים בפעם הראשונה לשולחנות האוכל בפולין.
על פי מסורת יהודי העירה ווילקאווישק, עיר המוצא של משפחת חרל"פ (חייא ראש ליהודי פולין) המלכה בונה היא שנתנה עצים לבניית בית הכנסת בעיירה שנבנה בשנת 1545.
לאחר מותו של בעלה היא חברה לרבים בפולין הקתולית שהתנגדו לנישואי בנה, המלך זיגמונט השני, לבת האצולה הליטאית ברברה רדזיוויל, שהייתה קלוויניסטית.
בונה נחשדה בהרעלת ברברה, משום שזו האחרונה נפטרה זמן קצר לאחר הכתרתה כמלכת פולין.
בונה עצמה נרצחה על ידי מזכירה הפרטי, ג'אן לורנצו פפקונדה, שככל הנראה פעל על פי הוראותיו של פיליפ השני, מלך ספרד, שרצה להתחמק מתשלום חובות עצומים למלכה הפולנית.
לבונה ספורצה ולזיגמונט הזקן (זיגמונט הראשון) נולדו חמישה ילדים שהגיעו לבגרות:
איזבלה (1519-1558) - נישאה למלך הונגריה, יאנוש ז'פולאי.
סופיה (1522-1575) - נישאה להיינריך החמישי, דוכס בראונשווייג-לינברג.
אנה (1523-1596) - נבחרה כמלכת פולין וכדוכסית הגדולה של ליטא לאחר מותו של אחיה הגדול, זיגמונט.
נישאה לסטפאן באטורי, נסיך טרנסילבניה.
קתרין (1526-1583) נישאה ליוהאן, דוכס פינלנד, שהפך ליוהאן השלישי, מלך שוודיה.
גאוון דאנג'לו "בונזי" ולס הוא כדורסלן עבר אמריקאי ששיחק בעמדות הקלע והסמול פורוורד.
ולס שיחק כדורסל במסגרת בית הספר התיכון המרכזי של מאנסי, ולאחר מכן באוניברסיטת בול סטייט המקומית.
בעקבות הופעותיו במסגרת השנה הראשונה בבול סטייט הוא נבחר ל"פרשמן השנה" לעונת על ידי התאחדות הכדורסל האזורית במסגרתה שיחקה נבחרת האוניברסיטה.
ב-1998 שבר את שיא ההתאחדות בנקודות ובחטיפות לשחקן אחד, כאשר קבע 2,485 נק' ו-347 חטיפות בסיום שנתו הרביעית והאחרונה בנבחרת האוניברסיטה.
ממוצעי הקריירה של ולס באוניברסיטת בול סטייט עמדו על 21.4 נקודות, 7.3 ריבאונדים ושלוש חטיפות למשחק.
עם סיום לימודיו באוניברסיטה ב-1998 נרשם ולס לדראפט ה-NBA.
בעקבות הצלחתו הגדולה במדיה החליטה האוניברסיטה, כאות הוקרה, "לתלות את חולצתו" של ולס, קרי - לא לתת את מספר השחקן שלו (42) לשחקן אחר.
ולס נבחר במקום ה-11 בדראפט ה-NBA ב-1998 על ידי קבוצת דטרויט פיסטונס.
מיד לאחר מכן העבירה אותו דטרויט לפורטלנד טרייל בלייזרס, בתמורה לבחירה בסיבוב הראשון של פורטלנד בדראפט 1999.
בעונתו הראשונה בקבוצה מיעט ולס לקבל דקות משחק, אך בהדרגה הפך לגורם משמעותי יותר ויותר.
ולס שימש כסווינגמן בעבור פורטלנד וקלע נקודות רבות לזכות הקבוצה.
בשיא כושרו בקבוצה שימש כקפטן יחד עם כוכבה האחר, ראשיד וולאס, והגיע לממוצע של 17 נקודות למשחק בעונת .
גם משחק ההגנה שלו השתפר באותה תקופה.
במשחקי הפלייאוף של עונתו האחרונה בפורטלנד, , שבר ולס את שיא הנקודות לשחקן פורטלנד במשחק פלייאוף, לאחר שקלע 45 נקודות במשחק במסגרת סדרת הסיבוב הראשון נגד דאלאס מאבריקס.
דאלאס, שנחשבה לפייבוריטית בזכות כוכביה סטיב נאש ודירק נוביצקי והישגיה במהלך העונה הרגילה, ניצחה לבסוף את הסדרה רק במשחק השביעי והאחרון, ופורטלנד הודחה מהפלייאוף.
במהלך שנותיו בקבוצה היה ולס מעורב במספר תקריות על גבי המגרש ומחוצה לו.
המוניטין שצבר ולס היה בעוכריו, שכן זה רק שימש לחיזוק המוניטין הבעייתי של הקבוצה עצמה, אשר נאבקה לשנות את תדמיתה.
לבסוף, לאחר 6 שנים בהם פרח בפורטלנד והציג מספרים נאים, הועבר לממפיס גריזליס בתמורה לשחקן ספסל.
13 משחקים לאחר פתיחת עונת הועבר ולס לקבוצת ממפיס גריזליס.
בממפיס נאלץ ולס להסתגל לשיטותיו הלא שגרתיות של המאמן הובי בראון, אשר הנהיג רוטצית חילופים קשיחה בין שחקני הקבוצה במהלך המשחקים.
סגנון הרוטציה נגס בדקות המשחק של ולס, אשר צנחו למעט מתחת מ-25 דקות למשחק.
אף על פי כן, ואולי אף בזכות שיטה זו, ממפיס העפילה באותה עונה לראשונה למשחקי הפלייאוף.
בראון עזב את ממפיס בפתאומיות בעיצומה של עונת ובמקומו מונה מייק פראטלו לתפקיד המאמן.
חילופי המאמנים לא הטיבו עם ולס וממוצע הדקות שלו צנח עוד יותר, ל-21.6 דקות במשחק.
כאשר הקבוצה עלתה שוב למשחקי הפלייאוף וולס שותף ב-27 דקות בלבד במסגרת כלל משחקיה, ויתרה מזו - מאחד הושעה מסיבות שלא פורסמו על ידי המאמן, ובאחר כלל לא נכלל בסגל.
בעונת עבר ולס מממפיס לסקרמנטו קינגס, אשר בתמורה העבירה את השחקנים בובי ג'קסון וגרג אוסטרטג לממפיס.
ולס הפגין יכולת טובה בעונתו היחידה בסקרמנטו, ולקח 7.7 ריבאונדים בממוצע למשחק - שיא אישי בעבורו.
כמו כן, הצטיין במסגרת משחקי הקבוצה באסיסטים ובחטיפות.
חוזהו של ולס פג עם סיום העונה.
ראשי סקרמנטו קינגס הציעו לו משכורת של 36.5 מיליון דולר לחמש עונות, שכר הנחשב לבינוני בלבד, זאת על אף ניסיונות שכנוע מצד חברו לקבוצה, רון ארטסט, לענות על דרישותיו הגבוהות יותר של ולס.
ולס דחה את ההצעה, מתוך מחשבה שישיג הצעה טובה יותר, אך זו לא באה וראשי סקרמנטו בינתיים חתמו על חוזה עם שחקן אחר.
לבסוף נאלץ ולס להסתפק במשכורת צנועה יותר - 5 מיליון דולר לשתי עונות - במדי יוסטון רוקטס.
במהלך ההכנות לעונת החמיץ ולס מספר אימונים בעקבות פציעות, טיפולי שיניים וסיבות אחרות.
ולס שיחק בשני משחקיו הראשונים 30 דקות סה"כ וקלע 6 נקודות סה"כ.
למאמנו, ג'ף ואן גנדי, היו גם טענות לגבי משקלו ויכולתו.
ולס הוצא מסגל הקבוצה ונשלח לשפר את כושרו.
לאחר שלא התקדם דיו לדעת ואן גנדי, הוא אף הורחק לחלוטין גם מאימוני הקבוצה וממגרשה.
בחודש דצמבר 2006 יישבו ולס וואן גאנדי את חילוקי הדעות ביניהם, והשחקן הורשה לשוב להתאמן עם הקבוצה.
ולס חזר לשחק בקבוצה ב-12 בדצמבר, במשחק כנגד לוס אנג'לס לייקרס, ומאמנו שיתף אותו יותר ויותר במהלך השבועיים הבאים.
עם זאת, המומנטום החיובי נקטע בעקבות פציעה שמנעה ממנו לשחק במשך 10 משחקים.
ולס חזר לשחק ב-17 בינואר והמשיך להפגין יכולת טובה.
לקראת סיום העונה נעדר ולס בפתאומיות לחודש ממשחקי הקבוצה.
לאחר פיטוריו של ואן גאנדי ומינוי ריק אדלמן, מאמנו של ולס בסקרמנטו, במקומו, הוא הביע את נכונותו לחזור.
בפברואר 2008 יוסטון העבירה את ולס לניו אורלינס הורנטס כחלק מעסקה, במסגרתה קיבלה יוסטון שלושה שחקנים ובחירה נוספת בדראפט תמורת ולס ושחקן נוסף.
תרומתו של ולס בניו אורלינס הייתה מצומצמת יחסית, וממוצעיו עמדו על 8.8 נקודות, 3.3 ריבאונדים ו-19.9 דקות במשחק.
בסיום העונה החליטה ניו אורלינס שלא להאריך את חוזהו בקבוצה.
בתחילת עונת חתם ולס בקבוצת שאנשי ז'ונגיו מליגת ה-CBA הסינית, לאחר שפסל אפשרות של השתכרות בשכר המינימלי לשחקן ותיק ב-NBA.
על אף משחק בכורה מבטיח, בו קלע 48 נקודות והוריד 11 ריבאונדים, ולס איחר להתייצב לאימוני הקבוצה לאחר פגרת הליגה הסינית והקבוצה שחררה אותו מחוזהו.
את ממש פרה (בעברית: לילה טוב, את ממש פרה; Bona nox, bist a rechta Ochs) הוא קאנון בלה לארבעה קולות א קפלה מאת המלחין האוסטרי וולפגנג אמדאוס מוצרט ומספרו 561 ברשימת קכל.
מוצרט הכניס את היצירה לקטלוג יצירותיו ב-2 בספטמבר 1788 כאחד מעשרה קאנונים.
היצירה בת 16 תיבות כאשר כל 4 תיבות מצטרף קול נוסף לשיר.
כתב היד של הקאנון שמור בספרייה היאגֶלֹונית (Biblioteka Jagiellonska) בקרקוב.
מילות השיר הן ככל הנראה מאת מוצרט עצמו.
ישנו דמיון רב בינו לבין טקסט ממכתב שכתבה אימו של מוצרט לאביו ב-26 בספטמבר 1777. טקסט דומה נמצא במכתבו של מוצרט לאחותו משנת 1770. השיר נכתב בגרמנית עם ברכות לילה טוב במספר שפות.
השיר מכיל שפה גסה ביותר ולכן חוברה לו גרסה מרוככת בגרמנית (זו המובאת בהמשך), כאשר שימש כשיר ערש.
תרגום לעברית גרמנית לילה טוב, לילה טוב,
היום עלינו עוד להגיע רחוק.
תחלמי הלילה על עמקים מוריקים.Gute Nacht, gute Nacht,
היא שחקנית אמריקאית, מוכרת בזכות הופעותיה בסרטי הפעולה "מת לחיות" ו"מת לחיות 2".
הייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב על תפקידה בסרט "לב כמו גלגל" (1983) ולשני פרסי אמי.
בדליה נולדה בניו יורק סיטי לסופרת מריאן את'ל ולעיתונאי פיליפ הארלי קולקין.
בדליה היא אחותו של שחקן התיאטרון קיט קולקין ודודתם של השחקנים המפורסמים מקולי קאלקין, קיראן קאלקין ורורי קאלקין.
לבדליה שני ילדים מבעלה הראשון הבמאי קן לובר, כיום היא נשואה בפעם השלישית לשחקן מייקל מק'ריאה.
התחילה את דרכה כשחקנית תיאטרון וזכתה להערכה על תפקידה במחזה "צ'ארלי שלי", תפקיד עליו זכתה בדליה בפרס התיאטרון העולמי.
התפרסמה בקולנוע לראשונה ב-1969 בסרטו של סידני פולאק "הם יורים גם בסוסים" בתור רובי, אשתו ההרה של החוואי ג'יימס (ברוס דרן).
ב-1970 שיחקה בקומדיה "מאהבים וזרים אחרים" וב-1979 בהפקת האימה הטלוויזיונית "צל הרשע" המבוססת על רומן האימה של סטיבן קינג.
ב-1984 הייתה בדליה מועמדת ל פרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר על הופעתה בתפקיד נהגת המרוצים שירלי מולדווני בדרמה הביוגרפית "לב כמו גלגל".
ב-1988 זכתה בדליה לחשיפה גדולה בזכות התפקיד שלה בסרט הפעולה המוערך "מת לחיות", בתור הולי ג'נארו אשתו של הבלש ג'ון מק'ליין (ברוס ויליס).
באותה השנה שיחקה גם בקומדיה העצמאית "נסיך קליפורניה" לצידם של קיאנו ריבס ואמי מאדיגן.
ב-1990 שיחקה בסרט הפעולה "בחזקת חף מפשע" בתור ברברה אשתו של התובע המחוזי רסטי סביץ' (האריסון פורד) וגילמה פעם נוספת את תפקיד הולי ג'נארו מקליין בסרט "מת לחיות 2".
התפרסמה בהמשך שנות ה-90 בעיבוד הקולנועי לרומן האימה "דברים שצריך", בקומדיה "ללא מילים" ובדרמה "בכל מקום אחר".
ב-1994 הועמדה לפרס אמי על תפקיד אורח שעשתה בסדרה "מלאכים נופלים".
מ-2001 שיחקה בדליה בעיקר בסדרות טלוויזיה, "המחלקה" במשך שלוש שנים בתפקיד הראשי של מפקדת משטרת סן פרנסיסקו קפטן קייט מק'פרטי ובסדרת הדרמה המשפחתית "הורים במשרה מלאה" בתפקיד קאמיל ברייברמן, אם המשפחה, במשך 6 עונות הסדרה.
הם יורים גם בסוסים (1969)
לב כמו גלגל (1983) - סרט טלוויזיה
בוני קתלין בלייר היא מתחרה בהחלקה מהירה על קרח אמריקאית בעבר.
היא נחשבת לאחת המחליקות המהירות הטובות בזמנה, ולאחת מהספורטאיות האולימפיות המעוטרות ביותר.
בלייר ייצגה את ארצות הברית בארבע אולימפיאדות, וקטפה בהן חמש מדליות זהב ומדליית ארד אחת.
בהיותה נמוכה יחסית להחלקה מהירה, היא שלטה בטכניקה והפיקה את המרב בזכות סיגנונה.
בלייר נולדה במרץ 1964 בעיירה קורנוול שבמדינת ניו יורק, אחת מני רבים במשפחה מרובת ילדים.
בני משפחתה אהבו להחליק ובייחוד להתחרות בתחרויות מקומיות.
בגיל שנתיים, עברה המשפחה לשמפיין, אילינוי – המרכז של ספורט ההחלקה המהירה בארצות הברית.
בגיל שש כבר זכתה במרוצים מול ילדות בנות תשע ועשר.
בגיל שבע כבר התחרתה באליפות המדינה.
ב-1979 היא חברה לבעלת המדליה האולימפית והמאמנת בהחלקה מהירה, קאתי פאמינו, שעודדה אותה לעבוד על ההחלקה שלה במשך כל השנה.
בעזרת מגבית של משטרת שמפיין, יצאה בלייר להתחרות באירופה והמשיכה משם למשחקים האולימפיים הראשונים שלה ב-1984. היא חזרה נפעמת אך ללא מדליות וגמרה אומר ללמוד ולהתאמן עוד ועוד.
ארבע שנים לאחר מכן, ב-1988, כבר זכתה בלייר במדליית הזהב הראשונה שלה (500 מטרים).
במקצה זה, שברה בלייר את שיא העולם והעמידה אותו על 39.10 שניות.
בנוסף, זכתה בלייר גם במדליית ארד במקצה ל-1,000 מטרים.
באולימפיאדת 1992 שנערכה באלברוויל, בלייר זכתה בשתי מדליות הזהב – גם ב-500 מטרים וגם במרחק הכפול.
בלייר ניצלה את הזמן הקצר בין האולימפיאדות וקטפה שוב פעם את שתי מדליות הזהב ב-500 וב-1,000, תוך שליטה מוחלטת במקצים.
בעקבות שתי הזכיות במדליית הזהב, הפכה בלייר לאישה האמריקאית הראשונה שזוכה בחמש מדליות זהב אולימפיות.
נוסף לכך, היא הפכה לאמריקאית היחידה שזכתה בשש מדליות באולימפיאדת החורף – הישג שנשמר עד 2010, אז זכה אפולו אונו במדליית כסף ושתי מדליות ארד והעמידה את מאזן זכיותיו על שמונה מדליות אולימפיות.
אחרי אולימפיאדת 1994, המשיכה בלייר להתחרות.
במרץ 1994, שברה פעם נוספת את שיא העולם במקצה ל-500 מטרים (38.99 שניות), והפכה לאישה הראשונה אי פעם שיורדת מ-39 שניות במקצה זה.
שנה לאחר מכן, ב-18 במרץ 1995, פרשה בלייר מהחלקה מקצוענית.
בלייר השתתפה גם בתחרויות אופני מסלול, ואומנה על ידי אלופת העולם לשעבר, קוני פרסקווין.
במהלך קריירת ההחלקה שלה זכתה בלייר במספר נכבד של תארים ופרסים, ביניהם: פרס ג'יימס סאליבן (הספורטאי החובבן המצטיין) ובפרס אוסקר מתיסן (הישג השנה בהחלקה מהירה) ב-1992 וספורטאית השנה של Associated Press וספורטאית השנה של ספורטס אילוסטרייטד ב-1994.
בלייר חברה בהיכלי התהילה הספורטיביים גם של שיקגו וגם של ויסקונסין.
ב-2004, היא נבחרה להיכל התהילה האולימפי של ארצות הברית.
בלייר נשואה לעמיתה בנבחרת ההחלקה האולימפית, דייו קרוייקשנק.
לזוג בן (גרנט) ובת (בלייר).
בּוֹנָוֶנְטוּרָה הקדוש (באיטלקית: San Bonaventura; 1221 - 15 ביולי 1274) היה פילוסוף ותאולוג נוצרי, אב המסדר השביעי של המסדר הפרנציסקני וקרדינל-בישוף של אלבאנו (לאציו).
הועלה למדרגת קדוש על ידי האפיפיור סיקסטוס הרביעי ב-1482 וסיקסטוס החמישי הכתירו ב-1588 לאחד ממורי הכנסייה בתואר "דוקטור מלאכי" (Doctor Seraphicus).
מחברו של אחד החיבורים החשובים בהגות התאולוגית והפילוסופית במאה ה-13: "דרך השכל אל האלוהים" (Itinerarium mentis in Deum).
על אף שמיוחסים לו חיבורים רבים, סובר המחקר המודרני שרובם פסאודואפיגרפיה (כלומר נכתבו על ידי אחרים ויוחסו אליו).
נולד בבָּנְיוֹרֶג'וֹ שבלאטיום, איטליה (דאז בשליטת מדינת האפיפיור) בשם ג'ובאני די פידנצה (Giovanni di Fidanza).
למד בבית הספר של הפרנציסקנים ובין השנים 1236 ל-1243 השלים את לימודיו באוניברסיטת פריז וקיבל תואר דוקטור, מיד עם סיום הלימודים הצטרף למסדר הפרנציסקני וקיבל את שמו: בונוונטורה.
מ-1248 ועד 1255 לימד באוניברסיטת פריז.
האפיפיור קלמנס הרביעי בחר בו למשרת ארכיבישוף יורק, אולם בונוונטורה סירב לקבל על עצמו את המשרה.
ב-2 בפברואר 1257 נבחר לראש מסדר פרנציסקוס הקדוש.
עד ימיו נדרשו הנזירים הפרנציסקנים לחיות בעוני וסיגוף לפי דוגמתו של פרנציסקוס מאסיזי עצמו, בונוונטורה נטל על עצמו להתאים את תקנון המסדר לחיי יום-יום סבירים.
ב-1260 התקבל התקנון הקנוני הראשון של המסדר, אשר הוכן על ידי בונבנטורה.
הוא שם דגש על פעילות חינוכית ורכישת ידע מדעי על ידי חברי המסדר, שהפכו לכוח האינטלקטואלי המוביל של תקופתם, למלומדים ולסוכני ההשכלה (על אף שבנדיקטוס עצמו זלזל בהשכלה ובלימוד).
ברוח זו, רבים מחברי המסדר עמדו בראש הקתדרות של האוניברסיטאות באירופה.
האפיפיור גרגוריוס העשירי גמל לבונוונטורה על מאמציו עבור בחירתו ומינה אותו לקרדינל-בישוף של אלבאנו.
ב-1274 הוביל בונוונטורה את ניסיון האיחוד בין הכנסייה הקתולית לכנסייה האורתודוקסית בעת הוועידה האקומנית הארבע-עשרה בליון, במטרה לסיים את הסכיזמה הגדולה, אולם מת באופן מפתיע זמן קצר לאחר מכן.
מותו החטוף הוביל לתיאורית קשר לפיה הורעל.
מיד לאחר הכרזתו כקדוש, ב-1482 נבחר יום הראשון השני של חודש יולי כיום חגו, בין 1568 ל–1969 נחוג יומו ב-14 ביולי ומ-1969 נחגג יומו ביום מותו, 15 ביולי.
בארץ ישראל נחוג יומו ב-17 ביולי מכיוון שב-15 ביולי חל חג חנוכת כנסיית הקבר וב-16 ביולי חל חגה של מרים גבירתנו של הר הכרמל.
חיבורו המייצג ביותר הוא "דרך השכל אל האלוהים" (Itinerarium mentis in Deum), אותו חיבר ב-1259 על הר אלוורנה, עליו קיבל פרנציסקוס מאסיזי את סימני הסטיגמטה ("פצעי הצלוב").
הספר מציג שש דרגות המוליכות את האדם להכרת האל, כאשר המעבר בין הדרגות מן הגשמי אל המיסטי נערך תוך דיון דיאלקטי ותוך שימוש משוכלל בהסקה רציונלית ברוח הסכולסטיקה.
החיבור, באופן יוצא דופן לתקופתו, שואב רבות מאפלטון (ובפרט מתורות נאו-פלטוניסטיות) יותר מאשר מאריסטו.
ז'אק לה גוף מכנה אותו "זיווג מושלם של סכולסטיקה ומיסטיקה".
בונוונטורה מוזכר על ידי דנטה אליגיירי כדובר בקנטו 12 של "העדן".
רוחו בת-האלמוות דוברת אל דנטה ומספרת בשבחו של דומיניקוס הקדוש, כחלק מהתזה של דנטה לגשר על הפערים בין הפרנציסקנים לדומיניקנים.
הספר הנערץ על דנטה היה הביוגרפיה שחיבר בונוונטורה על חיי פרנציסקוס והספר "מסע הרוח אל האלוהים" היווה עבורו דגם ל"קומדיה".
בונה ענק (שם מדעי: Castoroides) הוא סוג נכחד של מכרסם ממשפחת הבוניים שהיה גדול בהרבה מהבונה האמריקאי, וחי בצפון אמריקה בסוף תקופת הפליוקן - סוף הפליסטוקן.
הבונים הענקים היו המין הנפוץ ביותר באזור הימות הגדולות.
ידועים שני מינים של בונה ענק: בונה ענק צפוני (Castoroides ohioensis) ובונה ענק דרומי (Castoroides leiseyorum).
הבונה הענק היה גדול גם מקפיבארה - המכרסם הגדול בימינו והגיע לאורך 2.4 מטר ומשקל 100–200 ק"ג, בערך כמו דב שחור.
מראו היה דומה לבונה המודרני, אם כי זנבו היה ארוך וצר יותר, שיניו רחבות יותר ורגליו האחוריות קצרות יותר.
הוא חי עד לעידן הקרח עד להכחדותו יחד עם מינים נוספים כמו הממותות, המסטודונים והסוסים מעידן הקרח.
מאובניו נמצאים ליד האגמים הגדולים בצפון אמריקה.
אין הסכמה בדבר הסיבה להיכחדות המין.
ייתכן שהוא נכחד כתוצאה מעידן הקרח או כתוצאה מכך שהאדם שהגיע לאזור מחייתו החל לצוד אותו עד להיכחדותו.
עד עכשיו לא נמצא רמזים ברורים לכך במאובנים.
בונהאד (בהונגרית: Bonyhád; ביידיש: באניהאד) היא עיר במחוז טולנה בדרום הונגריה.
בעיר כנסייה קתולית, כנסייה לותרנית ושרידיהם של שני בתי כנסת.
בעיר תשעה בתי קברות, בהם בית קברות יהודי אורתודוקסי ובית קברות יהודי ניאולוגי.
ראש העירייה הנוכחי (מכהן משנת 2002) הוא יאנוש ארפד פוטאפי ממפלגת פידס.
באזור העיר נמצאו שרידים של יישוב מהמאה ה-14. נראה שבתקופת השלטון הטורקי התמעטה אוכלוסיית היישוב.
בסוף המאה ה-18 סופחו יישובים סמוכים לבונהאד, ובין תושביה היו קתולים, לותרנים, פרוטסטנטים ויהודים.
בעיר התקיימה אוכלוסייה מגוונת שכללה הונגרים, גרמנים וצוענים.
לאחר מלחמת העולם השנייה גורשו תושביה הגרמניים של העיר ורכושם הוחרם.
ב-1941, היו בעיר 1,159 יהודים שהשתייכו ברובם לקהילה האורתודוקסית.
כשליש מהיהודים השתייכו לקהילה הנֵאולוגית.
משנת 1940 ואילך גויסו יהודים רבים מהעיר לשירות העבודה.
במאי 1944, כחודש לאחר כיבוש הונגריה על ידי הצבא הגרמני, ניתן צו להקמת שני גטאות בבונהאד ויהודי העיר וכן יהודי יישובים נוספים עברו לתוכו.
ביוני הוצאו היהודים מהגטאות וביולי הועברו לבסיס צבאי בפץ'.
למעלה מאלף עובדי כפייה יהודים שנותרו בעיירה נרצחו בירי באוקטובר 1944 על ידי יחידת אס-אס שהגיעה לבונהאד.
לאחר המלחמה ניסו שרידי הקהילה ששבו לעיר להקים בה קהילה יהודית, אך לאחר המרד ההונגרי עזבו לאמריקה ולישראל.
וילמוש בוקור במקור בלומנשטוק (1897 – 1984) היה צייר יהודי-הונגרי.
פירושקה סבאדוש במקור שפר (1893 – 1967) הייתה שחקנית יהודייה-הונגרייה.
יעקב מאיר צבי פרידלנדר (נפטר בי"א בחשוון ה'תר"ח, 1847) היה רב אורתודוקסי הונגרי.
אדן רייקה, במקור רייך (1890 – 1971) היה רופא יהודי-הונגר חבר באקדמיה ההונגרית למדעים.
בנימין זאב וולף בוסקוביץ (תק"ה 1745 – 1818) היה רב ופוסק בערים רבות בבוהמיה, מוראביה ובהונגריה.
בונוונטורה ברלינגיירי (באיטלקית: Bonaventura Berlinghieri) היה צייר איטלקי, תושב העיר לוקה, במאה ה-13.
בנו של הצייר המכונה ברלינגיירו ברלינגיירי, ואחיהם של: ברונה ומרקו ברלינגיירי.
בוני ארונס היא שחקנית קולנוע וסופרת אמריקאית.
ידועה בעיקר בשל תפקידיה בסרטים "מלהולנד דרייב", "יומני הנסיכה", "יומני הנסיכה 2: אירוסין מלכותיים" ובתפקיד הנזירה-שֵׁדה הידועה כואלאק בשני הסרטים "לזמן את הרוע 2", "הנזירה" ו"הנזירה 2".
בנוסף לכך, השתתפה ארונס בסרט "אנאבל 2".
בוני ארונס נולדה ב-3 ביוני 1959, וכבר בצעירותה למדה בבית הספר למשחק בניו יורק סיטי.
האנשים אשר למדו איתה אמרו לה לעיתים קרובות כי לא תהיה לה קריירת משחק, בשל המראה החיצוני שלה ובשל אפה.
לאחר מכן, מצאה עבודה באירופה כשחקנית בסרטים קצרים.
בשנים הראשונות שלה כשחקנית, השתתפה ארונס בתפקידים משניים במגוון סרטים כגון "מלהולנד דרייב", "יומני הנסיכה", "הפנטזיה של הל", וכולי.
בשנת 2016, זכתה ארונס להכרה בינלאומית כאשר שיחקה את ואלאק בסרט האימה שובר הקופות "לזמן את הרוע 2".
בין היתר הופיעה ב-"אנאבל 2", ובספין אוף "הנזירה", שהפך לסרט האימה ה-6 הרווחי ביותר בכל הזמנים.
שלושת הסרטים הללו נכללו ביקום הקולנועי של לזמן את הרוע.
בוני ג'אן דנבאר היא אסטרונאוטית לשעבר בנאס"א ופרופסור להנדסת חלל באוניברסיטת טקסס A&M, כמו כן היא מכהנת בתור מנהלת המכון לחינוך הנדסי וחדשנות (IEEI).
בוני דנבאר נולדה בסאניסייד, וושינגטון, ובשנת 1967 סיימה את לימודיה בתיכון סאניסייד.
בשנת 1968 החלה ללמוד באוניברסיטת וושינגטון (שם הייתה חברה באחווה קפא דלתא (ΚΔ)).
ב-1971 לאחר סיום לימודי התואר הראשון בהנדסה קרמית, היא עבדה במשך כשנתיים, במחלקת שירותי המחשוב בבואינג כמנתחת מערכות.
החל מ-1973 ועד 1975 ערכה מחקר, עבור התזה למסטאר, בתחום המנגנונים והקינטיקה של דיפוזיה יונית בנתרן בטא אלומינה, וסיימה את לימודי התואר השני.
בשנת 1975 היא הוזמנה להשתתף במחקר במכון לחקר האנרגיה האטומית (AERE), בהארוול שליד אוקספורד, כמדען אורח.
עבודתה שם עסקה באופן שבו מגיבים נוזלים על משטחים מוצקים.
בעקבות עבודתה באנגליה, היא קיבלה תפקיד בכיר כמהנדסת מחקר ב-Rockwell International Space Division בדאוני, קליפורניה.
תחומי האחריות שלה כללו פיתוח ציוד ותהליכי יצור למערכות ההגנה התרמיות של מעבורות החלל בפלמדייל, קליפורניה.
כמו כן, דנאבר ייצגה את רוקוול אינטרנשיונל כחברה בוועדת ההערכה של ד"ר קראפט אהריקה על "תפיסת תיעוש החלל".
בשנת 1983 דנבר סיימה את הדוקטורנט שלה באוניברסיטת יוסטון ביוסטון, טקסס.
עבודת הדוקטורט הרב-תחומית שלה בהנדסת חומרים ובפיזיולוגיה, עסקה בהערכת ההשפעות של טיסת חלל מדומה על חוזק העצם וקשיחות שבר.
תוצאות אלו היו מתואמות לשינויים בפעילות ההורמונלית והמטבולית.
ד"ר דנבאר שימשה כעוזרת פרופסור בפקולטה להנדסת מכונות באוניברסיטת יוסטון.
מאז פרישתה מנאס"א בספטמבר 2005 דנבאר כיהנה כנשיאת ומנכ"ל מוזיאון הטיסה עד אפריל 2010.
מינואר 2013 ועד דצמבר 2015, ד"ר דנבאר הובילה את מרכז STEM של אוניברסיטת יוסטון (מדע, טכנולוגיה, הנדסה ומתמטיקה) והייתה חברת סגל בקולג' קלן להנדסה.
כיום היא פרופסור להנדסת אווירונאוטיקה באוניברסיטת A&M שבטקסס, כמו כן היא מכהנת בתור מנהלת המכון לחינוך הנדסי וחדשנות (IEEI).
דנבאר היא גם טייסת פרטית עם ניסיון טיסה על מטוס חד מנועי.
היא רשמה יותר 700 שעות טיסה על מטוסי T-38 ויותר מ-100 שעות טיסה כטייסת משנה במטוס ססנה ממשפחת ה-Cessna Citation.
בעבר דנבאר הייתה נשואה לאסטרונאוט רונלד סגה (באנגלית Ronald M.
בשנת 1978, ד"ר דנבאר קיבלה על עצמה את התפקיד בקרית טיסה במרכז החלל ג'ונסון.
במשימת הכניסה מחדש של סקיילאב (1979), תיפקדה כקצינת הדרכה וניווטים בנוסף לתפקידה כבקרית טיסה.
לאחר מכן, מונתה להיות קצינת הפרויקט וקצינת המטען האחראית על משימת החיבור של מספר מטענים למעבורת החלל.
בשנת 1981 הפכה דנבאר לאסטרונאטית.
בין משימותיה הטכנולוגיות במעבדת האוויוניקה של מעבורות החלל (SAIL) היו אימות תוכנת החללית ושירות כחברה מרכז השליטה על ציוד צוותי האוויר.
ד"ר דנבאר השתתפה כחברה בקבוצת התמיכה המדעית של המשרד לאסטרונאוטים, ותמכה בפיתוח הביצועי של מערכת התפעול מרחוק במעבורת (באנגלית RMS).
בנוסף, תיפקדה גם כראש ענף פיתוח משימות.
ב-1993, ד"ר דנבאר שירתה כסגנית למנהל-שותף במשרד לחיים ולמדע מיקרוגרביטציה במפקדה של נאס"א, וושינגטון די.
ב-1994, התגוררה למשך 13 חודשים בעיר הכוכבים שם התאמנה כחברה בצוות גיבוי למשימה בת 3 חודשים בתחנת החלל מיר.
במרץ 1995, מרכז גגארין להכשרת קוסמונאוטים אישר את כשירותה לשהיה ממשוכת בתחנת החלל מיר.
בין אוקטובר 1995 לנובמבר 1996, היא מונתה לתפקיד של עוזרת דירקטור בדירקטוריון הפעלת המשימות במרכז החלל ג'ונסון (JSC).
במסגרת זו הייתה אחראית על מתן ביקורת על האימונים ועל המוכנות של האסטרונאוטים בתחנת החלל הבינלאומית (ISS) וגם הייתה אחראית על תיאום אסטרטגי של ביצוע פעולות ואימונים אמריקאיים ורוסיים.
מתחילת יוני 1998 ועד יולי 2003 שימשה בתור עוזרת מנהל במרכז החלל ג'ונסון בעיקר במחקרים אוניברסיטאיים.
מאוקטובר 2003 עד ינואר 2005 תפקדה כסגנית עמית דירקטור למדעי הביולוגיה ויישומם.
מתחילת ינואר 2005 ועד ספטמבר 2005, תפקדה כחבר דירקטור לשילוב וניהול סיכונים.
ד"ר דנבאר בעלת ותק של 5 משימת חלל ויותר מ-1208 שעות טיסה (50 יום).
ד"ר דנבאר פרשה מנאס"א ב-2005 אחרי 27 שנות שירות כדי לשמש נשיאה ומנכ"לית במוזיאון הטיסה בסיאטל.
ד"ר דנבאר לקחה חלק ב-5 משימות חלל כולל שני ביקורים בתחנת החלל הרוסית מיר.
בסך הכל היא הייתה 50 ימים בחלל שבהם עברה יותר מ-20 מיליון מייל.
STS-61-A הייתה משימת החלל הראשונה שהיו בה 8 אנשי צוות ושפעילויות המטע"ד נשלטו מגרמניה.
טיסת חלל זו נמשכה 7ימים, 44 דקות ו-51 שניות ובמהלכה בוצעו יותר מ-75 ניסויים שונים.
במהלך טיסה זו, ד"ר דנבאר הייתה אחראית לתפעול מעבדת החלל ומערכות המשנה לה בנוסף לעריכת מספר ניסויים שונים.
אימוני ההכנה שלה כללו גם 6 חודשים של אימון בביצוע ניסויים בגרמניה, בצרפת, בשווייץ ובהולנד.
במשימת החלל STS-32 בוצעו מספר דברים:
התקבלה מעבדת החלל לניסויים ארוכי טווח ה-LDEF תוך שימוש במערכת לתפעול מרחוק - קנדארם.
בוצעו מספר ניסויים וביניהם ניסוי במיקרו-גרביטציה (MDE), ניסוי בגדילת "חלבון-קריסטלי" (PCG) ואפיון "קצב היממה של נוירוספרה" (CNCR).
ד"ר דנבאר הייתה המפעילה הראשית של המערכת לתפעול מרחוק והייתה החוקרת הראשית בניסוי במיקרו-גרביטציה.
במשימת החלל STS-50 ד"ר דנבאר הייתה מפקדת המשימה.
במשימת חלל זו בוצעו מעל ל-30 ניסויים.
STS-71 הייתה משימת החלל הראשונה שבה התבצעה עגינה בתחנת החלל הרוסית מיר ומשימת החלל המאוישת ה-100 של ארה"ב.
זו הייתה גם המשימה הראשונה שאנשי הצוות התחלפו בה במהלך המשימה.
ד"ר דנבאר שירתה כמומחית משימה מס' 3. במשימת חלל זו עשו הערכה רפואית על אנשי צוות של מיר ובה מדדו את השפעת חוסר-המשקל על מערכת הלב וכלי הדם, על מערכת התנועה (שרירים ועצמות), על מערכת החיסון ועל מערכת הלב-ריאה.
במשימת חלל STS-89 הצוות העביר לתחנת החלל הרוסית מיר יותר מ-9,000 פאונד של ציוד מדעי, חומרה לוגיסטית ומים.
ד"ר דנבאר הייתה מפקדת המשימה ומכאן האחראית לכל הפעילויות שנעשו במהלך המשימה כולל ביצוע של 23 ניסויים טכנולוגיים ומדעיים.
1971: תואר ראשון (B.S) בהנדסה קרמית מאוניברסיטת וושינגטון
1975: תואר שני (M.S) בהנדסה קרמית מאוניברסיטת וושינגטון
1983: דוקטור (Ph.D) בהנדסת מכונות/ביו רפואה מאוניברסיטת יוסטון
1985 - אות "Greaves-Walker" מהאגודה האמריקאית לקרמיקה (ACerS)
1985 -מדליית השתתפות בטיסת חלל של נאס"א (STS-61A)
1986 - אות הערכה (על שם גנרל ג'יימס דוליטל) מקרן חינוך החלל
1986 - פרס מפעל חיים מהאגודה האמריקאית לקרמיקה
1988 - מדליית שירות בהצטיינות מנאס"א
1989 - אות הצטיינות בהנדסה מאוניברסיטת וושינטון
1990 - אות הוקרה "Pathfinder" ממוזיאון הטיסה
1990 -מדליית השתתפות בטיסת חלל של נאס"א (STS-32)
1991 - אות הצטיינות בהנדסה מאוניברסיטת יוסטון
1991 - אות כבוד על שירות בהצטיינות יתרה מנאס"א
1992 - אות הוקרה מאיגוד האמריקאי של אגודות הנדסה (AAES)
1992 -מדליית השתתפות בטיסת חלל של נאס"א (STS-50)
1993 -אות הוקרת חבר של מהאגודה האמריקאית לקרמיקה