tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בערים הגדולות בכורדיסטן העיראקית, ארביל וסולימאניה, קיימים אצטדיונים מודרניים ומרכזי ספורט מתפתחים ומתקיימים בהם אירועי ספורט בינלאומיים, כמו משחקי גביע האלופות של כורדיסטן, אשר משמשים גם כפלטפורמה לגילוי כישרונות צעירים ולפיתוח עתידי של הכדורגל הכורדי.
אחד האצטדיונים הוא אצטדיון פרנסו חרירי (כורדית: یاریگای فرانسۆ ھەریری) בארביל שהוא מהגדולים באזור.
בשנת 1983, התארגנו הכורדים ברוג'בה (Rojava) אשר בצפון סוריה, וערכו תחרויות כדורגל, כדורעף וכדורסל בין הכפרים במחוז, כאשר ענף הספורט הפופולרי ביותר היה כדורגל.
פעילות זו סימנה את ראשיתו של ארגון הספורט ברוג'בה, שהתרחב מאוד בשנת 2014, עם פרוץ מהפכת רוג'בה.
בכורדיסטן הסורית, פועלות מועצות ספורט כורדיות במקומות שונים בהם ג'זירה, עפרין (Afrin), El Furat, טבקה ויישובים אחרים שבהם מתגוררים כורדים.
7 מועצות הספורט מאורגנות כוועדות עירוניות, עוסקות בהכשרה ובפיתוח ענפי ספורט שונים.
הארגונים הללו מפעילים מסגרות לספורט קבוצתי (כדורגל, כדורעף, כדורסל), ספורט אישי (שחמט, קראטה, רכיבה על אופניים, רכיבה על סוסים ועוד), וספורט נשים בכל הענפים.
משרדי הספורט מטפלים בהיבטים המשפטיים, תנאי ותקנוני השתתפות הספורטאים ובקשרים עם קבוצות ומועדונים אחרים וכו'.
במחוז רוג'בה, קיימים אצטדיוני כדורגל בקמישלו ["אצטדיון הקדושים של 12 במרץ" ("12March Martyrs Stadium") ואצטדיון "הייסם" ("Heysem Kiço Stadium")], אשר משמשים בעיקר לכדורגל.
בנוסף, קיימים גם אולמות ספורט לכדורגל ולענפי ספורט אחרים בערים נוספות.
באצטדיון "הקדושים של 12 במרץ", בקמישלו, נבנה אולם ספורט חדש שבו ניתן יהיה לקיים פעילויות ספורט בכל הענפים.
למרות היעדר מדינה כורדית עצמאית, ספורטאים כורדים משתתפים בנבחרות המדינות השונות בהן הם מתגוררים.
לצד זאת, מתקיימים ניסיונות להקים מסגרות ספורט עצמאיות, המדגישות את הזהות הלאומית הכורדית.
דוגמה לכך היא התאחדות הכדורגל הכורדית, אשר משתתפת בטורנירים של ארגונים כמו ConIFA, המייצגים עמים ללא מדינה.
לאחרונה, החליט הוועד הפועל העולמי של CONIFA, להשעות את התאחדות הכדורגל הכורדית מכל פעילות במסגרת הארגון, לזמן בלתי מוגבל.
בעקבות ביטול אירוח גביע העולם בכדורגל של קוניפ"א לשנים 2024–2025, ברגע האחרון ללא כל סיבה וללא כל נימוק רשמי.
ההשעיה תוסר ברגע שהתאחדות הכדורגל הכורדית תשלם קנס אשר ישמש כפיצוי לחברי הקבוצות האחרות בארגון, על הפסדן הכלכלי.
הספורט בכורדיסטן משלב מסורות ספורט עתיקות עם ענפי ספורט מודרניים.
אף על פי שהאזור מתמודד עם אתגרים פוליטיים ולוגיסטיים, תחום הספורט מתפתח, ונעשית עבודה לקידום השתתפות ספורטאים כורדים בתחרויות בינלאומיות ובפיתוח מתקני ספורט מודרניים.
המצב הפוליטי המורכב משפיע על התפתחות הספורט בכורדיסטן, בשל המעמד האוטונומי של הכורדים במדינות בהן הם מתגוררים.
בעוד שבעיראק קיימת עצמאות בתחום הספורט, הרי באזורים כורדים אחרים כמו בטורקיה, סוריה ואיראן, מגבלות פוליטיות מקשות לעיתים על התפתחותם של מועדוני ספורט ונבחרות מקומיות.
אחת הדוגמאות להתערבות השלטון בספורט היא מקרה מועדון הכדורגל אמדספור בטורקיה ומצד שני החינוך לספורט בעיראק.
בטורקיה, השתתפות ספורטאים כורדים נמצאת תחת פיקוח הדוק של רשויות המדינה, כדי למנוע כל ביטוי של זהות אתנית.
משחקי הכדורגל באזורי כורדיסטן במדינה, נתונים להתערבות בירוקרטיה אזרחית וצבאית וקיימת נוכחות מתמדת של נציגי השלטון במועדוני הספורט.
אף על פי כן, אחד ממועדוני הכדורגל – אמדספור (Amedspor), הפועל מהעיר אמד (Amed) (טורקית: דיארבקיר-Diyarbakır) שבצפון כורדיסטן, הפך לסמל של זהות לאומית כורדית ומאבק בגזענות.
המועדון שהיה בליגה השלישית בטורקיה, נהג לערער על כל הכללים הבלתי כתובים הקשורים לכורדים בספורט.
הרשויות במדינה דרשו להחליף את הסמלים וצבעי דגל המועדון, ואכן הם הוחלפו, אך אוהדי הקבוצה המשיכו להביע את זהותם התרבותית בשירה כורדית והנפת דגלי הלאום הכורדי – מה שהוביל לקנסות חוזרים ונשנים ולהשעיית המועדון פעמים רבות בשל כך מהתאחדות הכדורגל הטורקית.
הקבוצה קיבלה את מספר הקנסות הגבוה ביותר בהתאחדות הכדורגל הטורקית.
מועדון הכדורגל באמדספור נתפס כגשר פוטנציאלי בין קהילות כורדיות וטורקיות.
ההכרה והצלחת המועדון יכלו לסייע בהפחתת ההדרה של קבוצות כורדיות בליגות הטורקיות.
אך פעילותו של המועדון, הוגבלה בשל דיכוי פוליטי רחב.
יחס השלטונות הטורקיים הכולל אפליה שיטתית ואלימות סמלית, חיזק את התפיסה, שהכורדים מאיימים על הזהות הלאומית הטורקית, והמקרה של מועדון ספורט זה, מדגים את המתח בין ספורט, פוליטיקה ומאבק על ייצוג וזכויות המיעוטים החיים בטורקיה ובמיוחד לגבי המיעוט הכורדי.
לעומת מקרה מועדון הכדורגל באמנדספור, מקיימת האוכלוסייה הכורדית בעיראק פעילות ספורט עצמאית.
נערכים אצלם מחקרים שונים על ההשקעה בספורט בכורדיסטן לעומת ההשקעה בספורט במדינות אירופה למשל בפינלנד.
במחקר שנערך בשנת 2025, הסתבר, כי מעמד החינוך הגופני בבית הספר היסודי שונה בין העמים.
בכורדיסטן, משרד החינוך של מחוז כורדיסטן בעיראק נותן עדיפות למקצועות אקדמאיים כמו מתמטיקה בעוד שלחינוך ספורט, מספר השעות מועט ולעיתים אף פחות משעה בשבוע.
כמו כן, לא קיימים בבתי הספר בכורדיסטן העיראקית מתקני ספורט ואין מימון מתאים לפעילויות הספורט.
באותו מחקר הסתבר, כי גם לא קיימת כל תוכנית שגרתית לחינוך גופני בבתי הספר היסודיים.
הואיל ואין תמיכה ומימון לפעילויות ספורט בבתי הספר, דבקים המורים לחינוך גופני במשחקים ופרקטיקות מבוססות וקיימות במקום לפתח וליזום רפורמה.
אף על פי כן, עדיין הספורט בעיראק הוא עצמאי יותר לעומת מדינות אחרות בהן מתגוררת אוכלוסייה כורדית.
פעילויות ספורט שונות מתקיימות בעיראק כמו מרתונים שונים.
בעיקר בארביל – מרתון אירביל, תחרויות טאקוונדו, ולאחרונה הגיע לארביל משחק הפאדל.
ספורט סנטר הוא תוכנית חדשות ספורט יומית אמריקאית המשמשת כתוכנית הדגל וסמל המותג של רשת הטלוויזיה בכבלים ובלוויין ESPN, ולעיתים משודרת גם ברשת השידור האחות ABC.
התוכנית סוקרת קבוצות ואתלטים שונים מכל רחבי העולם, ומציגה לעיתים קרובות קטעי שיא (היילייטס) של אירועי ספורט מהיום.
במקור שודרה התוכנית פעם אחת ביום בלבד, אך כיום ספורטסנטר משודרת עד שתים עשרה פעמים ביום, לא כולל שידורים חוזרים בשעות הלילה המאוחרות.
התוכנית מתמקדת בעיקר בענפי הספורט המרכזיים בארצות הברית, כולל כדורסל, הוקי קרח, פוטבול אמריקאי ובייסבול.
ספורטסנטר ידועה גם בסיקורים שלאחר אירועי ספורט ובניתוחים מעמיקים שלה.
מאז בכורתה עם השקת הרשת ב-7 בספטמבר 1979, שודרו מעל 60,000 פרקים של התוכנית, יותר מכל תוכנית אחרת בטלוויזיה האמריקאית.
ספורטסנטר משודרת ממתקני האולפנים של ESPN בבריסטול, קונטיקט, וושינגטון ולוס אנג'לס.
נכון למרץ 2023, ספורטסנטר משודרת בשידור חי בדרך כלל בזמנים הבאים:
משך התוכנית וזמן תחילתה תלויים במשך המשחקים המשודרים.
במקרים שבהם משחק חופף לזמן תחילת מהדורת ספורטסנטר, המהדורה עשויה לעבור לשידור ב-ESPN2 או ב-ESPNews, בהתאם לשאלה אם אחת מהרשתות משדרת אירוע באותו זמן, עד לסיום האירוע.
לעומת זאת, ספורטסנטר עשויה להתחיל מוקדם יותר או להימשך זמן רב יותר אם האירוע הקודם מסתיים מוקדם או אם חדשות ספורט דחופות מחייבות זאת.
רוב המהדורות של התוכנית מופקות באולפן במטה ESPN בבריסטול, קונטיקט.
עם זאת, מהדורת סקוט ואן פלט של ספורטסנטר מופקת מאז 2020 באולפן בוושינגטון די.
סי., בתוך לשכת חדשות ABC (ABC News), באולפן ששימש בעבר את התוכנית Around the Horn.
מהדורת 1:00 לפנות בוקר (שעון החוף המזרחי) מופקת ממרכז ההפקה של ESPN בלוס אנג'לס ב-L.A.
Live מאז 2009; מהדורה זו משודרת גם בשידורים חוזרים במהלך שעות הלילה המאוחרות.
ESPN מפיקה גם קטעים קצרים בני 90 שניות בשם SportsCenter Right Now, המשודרים בנקודות נבחרות בתוך שידורי משחקים ברשת וב-ABC כדי לספק עדכונים על אירועי ספורט אחרים המתקיימים או שהסתיימו לאחרונה.
בנוסף לשידורים סימולטניים או מהדורות בלעדיות ברשתות האחיות ESPN2 ו-ESPNews, התוכנית מפיקה גם עדכונים קצרים במהלך משחקים המשודרים ב-ABC ועד 2017 הפיקה קטע ספירה לאחור של משחקים עבור הרשת Disney XD.
ליגות וארגוני ספורט מסוימים, כולל ה־NBA, NHL, וועידות ספורט במכללות החברות ב-האיגוד הלאומי לספורט קולג'י (NCAA) וב-NCAA מאפשרים שידור קטעי שיא קצרים במהלך משחקים.
בין השנים 2006 ל-2013, ליגת הבייסבול הבכירה (MLB) התירה שידור קטעי שיא ממשחקים מתמשכים במהלך ספורטסנטר רק במסגרת קטעי Baseball Tonight Extra.
ליגת הפוטבול הלאומית (NFL) אינה מתירה כלל שימוש בקטעי שיא ממשחקים מתמשכים, למעט אלו המוצגים בשידורי משחקים חיים של שותפי השידור של הליגה.
בדרך כלל, ESPN אינה יכולה לשדר קטעי שיא של אירועי המשחקים האולימפיים עד לאחר שידורם בשידור מושהה ב-NBC (שמחזיקה כיום בזכויות השידור בארצות הברית עד 2032) או ברשתות הכבלים השותפות שלה.
החל מאולימפיאדת החורף 2006, ESPN החלה להציג יותר קטעי שיא אולימפיים בשידור ובאינטרנט, לאחר שקיבלה זכויות מורחבות מ-NBC כחלק מהסכם משנת 2006, שבמסגרתו שחררה ABC את אל מייקלס מחוזהו כדי שיוכל להצטרף לג'ון מאדן ולצוות הפקה מרכזי עבור NBC Sunday Night Football.
אותו הסכם גם החזיר את זכויות הסרטים המצוירים של אוסוולד הארנב הממוזל, שהופקו על ידי וולט דיסני, מ-סרטי יוניברסל, שהפיצה אותם במקור.
בנוסף, קיימות דיווחים רבים על רשתות טלוויזיה שונות (כגון CBS Sports, NBC Sports ו-beIN Sport) שאינן משחררות קטעי שיא של אירועי ספורט מסוימים ל-ESPN, אלא אם כן שם המשדר האמריקאי המקורי מוצג על המסך לאורך כל משך קטע השיא (למשל, "באדיבות NBC Sports").
תנאי דומה חל גם על סיקור סדרת אינדיקאר של הרשת עד 2018.
בעיראק ישנו מגוון רחב של ענפי ספורט, כאשר הפופולרי שבהם הוא כדורגל.
ענף זה משמש כאמצעי איחוד מרכזי בקרב האוכלוסייה, במיוחד לאחר שנים של מלחמות וחוסר יציבות.
ענפי ספורט פופולריים נוספים כוללים כדורסל, שחייה, הרמת משקולות, פיתוח גוף, טאקוונדו, אגרוף, קיקבוקס, אולטימייט פריזבי וטניס.
הפופולריות של הספורט בעיראק עלתה רק בעשורים האחרונים.
בתקופת שלטון מפלגת הבעת', שעלתה לשלטון ב-1968, הספורט לא היה בעדיפות, שכן המשטר התמקד בהפצת אידאולוגיה פוליטית.
רק בשנות ה-70 המאוחרות, בעקבות עליית מחירי הנפט, הושקעו משאבים בפיתוח מתקני ספורט ברחבי המדינה.
כדורגל, בפרט, זכה לפריחה, במיוחד לאחר הקמת הליגה המקומית והאירוח של טורנירים בינלאומיים.
גם במהלך מלחמת איראן–עיראק בשנות ה-80, הפופולריות של הכדורגל לא דעכה, אף על פי שרבים מהצעירים גויסו לשירות צבאי.
בתקופת סדאם חוסיין, הספורט נפגע, כאשר ספורטאים רבים ברחו מהמדינה בשל דיווחים על עינויים ויחס קשה, בייחוד מצד בנו, עודאי חוסיין.
ישנה התאוששות בספורט העיראקי, ובמיוחד בכדורגל וכדורסל, עם קהל אוהדים נלהב הממלא את האצטדיונים בערים כמו בגדאד.
כדורגל הוא הספורט הפופולרי ביותר בעיראק; ניתן למצוא קבוצות כדורגל כמעט בכל כפר עיראקי.
נבחרת עיראק בכדורגל זכתה בגביע אסיה בכדורגל 2007 לאחר ניצחון בגמר מול נבחרת ערב הסעודית בכדורגל, שנערך בג'קרטה, אינדונזיה.
במשחקי אסיה 2006 בדוחה, עיראק העפילה לגמר והפסידה בגמר, וזכתה במדליית כסף.
במשחקים האולימפיים באתונה 2004, סיימה עיראק במקום הרביעי.
התאחדות הכדורגל העיראקית, שהוקמה בשנת 1948, היא הגוף המנהל את פעילות הכדורגל במדינה.
היא חברה בפיפ"א מאז 1950 ובקונפדרציית הכדורגל של אסיה מאז 1971.
בין המועדונים הבולטים בעיראק: א-שורטה, אל-קווה אל-ג'ווייה, א-זאוורה, ארביל, דוהוק, א-טלבה ונג'ף.
בעשורים האחרונים החלה עיראק לשלב גם נשים בספורט, כולל כדורגל, כדורסל וכדורעף.
לאחרונה אף הוקמה הנבחרת הלאומית הנשית בכדורגל.
ענף האולטימייט פריזבי הולך ותופס תאוצה באזור כורדיסטן שבעיראק, עם קהילות פעילות בערים ארביל, דוהוק, סולימאניה ומוסול.
הענף, המתנהל ללא שופטים וכולל השתתפות של גברים ונשים יחד, נודע בערכים של "רוח המשחק" וחינוך קהילתי.
ב-13 בדצמבר 2024 נערך בארביל משחק האולטימייט פריזבי הגדול ביותר במזרח התיכון במסגרת אירוע "דיסקמס", בו השתתפו מעל ל-40 שחקנים.
המשחק נמשך למעלה מחמש שעות והסתיים בניצחון קבוצת סנטה 125–113 על קבוצת האלפים.
גם ענף הכדורסל נהנה מפופולריות בעיראק.
במדינה פועלים מספר ליגות, ביניהן ליגת העל העיראקית ומסגרות נוספות תחת ניהול התאחדות הכדורסל העיראקי.
ריאד אל-עזאווי הוא לוחם קיקבוקס עיראקי בלתי מנוצח, שזכה בתואר אלוף העולם של WKN בשנת 2008.
המתאבק המקצועי העיראקי עדנאן אל-קייסי, נודע גם בשם "הגנרל עדנאן".
ב-7 בספטמבר 2024 זכתה נג'לה עימאד במדליית זהב בטניס שולחן במסגרת המשחקים הפאראלימפיים פריז (2024), והייתה לאישה העיראקית הראשונה שזכתה במדליה פאראלימפית.
בהמשך נכנסה לרשימת "30 מתחת ל-30" לשנת 2024 של מגזין Forbes Middle East בקטגוריית ספורט ובידור.
ספורטינג קנזס סיטי היא קבוצת כדורגל מקנזס סיטי שבמיזורי, ארצות הברית, המשחקת בליגת ה-MLS הצפון-אמריקנית.
הקבוצה בבעלות למאר האנט, בעליהן של קנזס סיטי צ'יפס, מועדון כדורגל דאלאס והקולומבוס קרו.
בתחילת דרכה נקראה הקבוצה קנזס סיטי וויז , אך שמה שונה בשל ויכוח על זכויות יוצרים.
עד נובמבר 2010 נקראה הקבוצה קנזס סיטי וויזרדס ושיחקה באצטדיון ארוהד, האצטדיון של קבוצת הפוטבול קנזס סיטי צ'יפס.
שם הקבוצה השתנה עם המעבר לאצטדיונה הנוכחי שהוא אצטדיון ייעודי לכדורגל.
גביע ארצות הברית הפתוח 3:
1, מזרח גמר רבע הגמר 20121, מזרח חצי גמראלופה 20132, מזרחאלופה שמינית הגמר 2014 5, מזרח שלב הנוק אאוט סיבוב חמישי 2015 6, מערב שלב הנוק אאוטאלופה
מועדון הספורט של פורטוגל (בפורטוגזית: Sporting Clube de Portugal) הוא מועדון כדורגל פורטוגלי, הידוע בפורטוגל כספורטינג, ומחוץ לפורטוגל כספורטינג ליסבון.
ספורטינג היא אחת משלוש הקבוצות המובילות בפורטוגל, יחד עם בנפיקה ליסבון ופורטו.
הקבוצה זכתה 21 פעמים באליפות הליגה, 17 פעמים בגביע הפורטוגלי, 9 פעמים בסופר קאפ הפורטוגלי ופעם אחת בגביע אירופה למחזיקות גביע, ב-1964. ספורטינג ליסבון היא אחת משלוש הקבוצות היחידות בפורטוגל (יחד עם בנפיקה ליסבון ופורטו) שמעולם לא ירדו לליגה השנייה.
לאורך השנים הצליחה מחלקת הנוער של המועדון לנפק שחקנים רבים וטובים, ובהם: לואיש פיגו, כריסטיאנו רונאלדו ולואיש בואה מורטה.
מחלקת הנוער של ספורטינג צוינה על ידי לואיס פליפה סקולארי וחוסה פקרמן כאחת הטובות בעולם.
המועדון נוסד על ידי ז'וזה הולטראמאן רוקאט (ז'וזה אלבלדה) עם תמיכה כספית של סבו, אלפראדו אאגאסטו דאס נוים הולטראמאן, אשר היה הוויקונט של אלואלאד ושימש כנשיא הראשון של הקבוצה.
המועדון הוקם ב-1902 בשם ספורט קלוב דה בלאס, שלאחר מכן השתנה למועדון כאמפו גראנד ספורטינג ב-1904, וב-1906 קיבל את שמו הנוכחי, ספורטינג קלאב דה פורטוגל.
ספורטינג שיחקה את משחק הליגה הראשון שלה (הליגה הראשונה של הכדורגל הפורטוגלי) ב-20 בינואר 1935, וניצחה 0–6 את אקדמיקה דה קוימברה.
שנה לאחר מכן, ב-1936, ספג המועדון את התבוסה הקשה ביותר בתולדותיו במשחק מול פורטו, כשהקבוצה הובסה 10–1. שנה לאחר מכן נקמה בה ספורטינג כשניצחה אותה בתוצאה 9–1. בשנת 1941, בהדרכתו של המאמן ההונגרי יוז'ף סאבו, חגג המועדון את אליפות הליגה הראשונה בתולדותיו.
ספורטינג הגיעה לשיאה במהלך שנות ה-40 וה-50. הקבוצה זכתה בשבע אליפויות ליגה בשמונה עונות בין 1947 ל-1954, כולל ארבע אליפויות חסרות תקדים ברציפות.
ספורטינג וקבוצת פרטיזן בלגרד עשו שתיהן היסטוריה ב-4 בספטמבר 1955, כששיחקו במשחק הראשון אי פעם בגביע אופ"א למועדונים.
ז'ואאו מרטינס כבש את השער הראשון אי פעם בתחרות, בדקה ה-14. המשחק הסתיים בתיקו 3–3. ספורטינג גם חנכה את האצטדיון החדש שלה, אצטדיון José Alvalade, ב-10 ביוני 1956, שהיה מגרשה הביתי עד 2003.
בשנות ה-60, ספורטינג השיגה הצלחה יבשתית, כשזכתה בגביע אופ"א למחזיקות גביע 1963/1964 כשניצחה במשחק הגמר בגמר את מ.ט.ק.
הייתה זו הפעם היחידה שבה קבוצה פורטוגלית זכתה בתואר גביע אופ"א למחזיקות גביע.
המנג'ר האנגלי מלקולם אליסון הגיע לספורטינג ב-1981, ובהדרכתו זכה המועדון בדאבל המקומי (אליפות הליגה והגביע הפורטוגלי), ב-1982. לאחר מכן, בין 1982 ל-2000 סבלה ספורטינג מבצורת של תארים.
אף על פי שניצחה את היריבה בנפיקה ליסבון 4–0 בסיכום לזכייה בסופר קאפ הפורטוגזי ב-1987, אוהדי ספורטינג נאלצו לחכות עד 1995 כדי לראות את קבוצתם זוכה בתואר נוסף לאחר שניצחה את מאריטימו 2–0 בגמר הגביע הפורטוגלי.
ניצחון זה העניק לספורטינג מקום בסופר קאפ הפורטוגלי של העונה שלאחר מכן בו זכתה הקבוצה.
באותה עונת 1995/1996, ספורטינג הגיעה גם לגמר הגביע הפורטוגלי אך הפסידה 3–1 לבנפיקה.
נקודות השיא של תקופה זו כללו ניצחון 1–7 על היריבה המושבעת בנפיקה ליסבון ב-14 בדצמבר 1986. ספורטינג הגיעה גם לחצי גמר גביע אופ"א ב-1991 עד שהודחה על ידי אינטר מילאנו.
בשנת 2000 זכתה ספורטינג באליפות במחזור האחרון עם ניצחון 4–0 על סלגיירוש, וסיימה בצורת של 18 שנה ללא אליפות.
בעונה שלאחר מכן, ספורטינג זכתה גם בסופר קאפ אך סיימה רק במקום השלישי בליגה.
בעונת 2001/2002, זכתה ספורטינג באליפות הליגה ה-18 שלה, זכתה בגביע וגם בסופר קאפ לשנת 2002.
בעונת 2004/2005 העפילה הקבוצה לגמר גביע אופ"א, אך הפסידה במשחק הגמר 1–3 לצסק"א מוסקבה הרוסית, במשחק אשר התקיים באצטדיונה הביתי, אצטדיון ז'וזה אלבלדה.
הקבוצה הגיעה שוב עד לשלב חצי גמר הליגה האירופית בעונת 2011/2012 אז הודחה על ידי אתלטיק בילבאו.
ספורטינג גם הגיעה לראשונה לשלב הנוקאאוט של ליגת האלופות בעונת 2008/2009, אך הובסה בשמינית הגמר על ידי באיירן מינכן עם הפסד מצטבר של 12–1. בזירה המקומית, לספורטינג לא היו הצלחות באותן שנים.
לאחר שנים של ניהול פיננסי כושל, ספורטינג צברה חובות שעלו על 276 מיליון אירו עד 2011. גם התוצאות על המגרש היו שליליות, כאשר ספורטינג סיימה במקום השביעי בליגה בעונת 2012/2013, המיקום הנמוך ביותר של המועדון אי פעם.
שינויים ניהוליים התרחשו בהפרש של חודשים או שבועות.
מנובמבר 2009 עד מאי 2013, 9 מאמנים הוחלפו, ואף אחד מהם לא שרד בתפקידו יותר מעונה שלמה.
כמו כן בעונת 2014/2015 זכתה ספורטינג בגביע הפורטוגלי ה-16 בתולדותיה, שהיווה התואר הראשון של המועדון מזה שבע שנים.
בעונת 2015/2016 ספורטינג אמנם לא זכתה בתואר, כאשר סיימה במקום השני בליגה עם 86 נקודות, שתי נקודות אחרי בנפיקה, אך שברה את שיא הנקודות שלה בליגה.
בעונת 2016/2017 הצליחה ספורטינג להעפיל לשלב הבתים של ליגת האלופות אך סיימה במקום האחרון בבית והודחה.
כאשר בליגה היא סיימה במקום השלישי.
בליגה סיימה ספורטינג פעם נוספת במקום השלישי.
בעונת 2018/2019 השתתפה ספורטינג בליגה האירופית וסיימה את שלב הבתים במקום השני בבית אחרי ארסנל ולפני וורסקלה פולטבה מאוקראינה וקראבך מאזרבייג'ן.
אך בשלב 32 הגדולות הפסידה ספורטינג לויאריאל והודחה.
כשבליגה היא סיימה במקום השלישי בפעם השלישית ברציפות.
אך לאחר 3 שנים ללא תואר הצליחה ספורטינג לזכות בגביע הפורטוגלי ה-17 בתולדותיה.
בעונת 2019/2020 השתתפה ספורטינג בליגה האירופית היא שוב סיימה שנניה בבית הפעם אחרי ל.א.ס.ק.
לינץ האוסטרית, ושוב הודחה בשלב 32 הגדולות הפעם נגד איסטנבול בשאקשהיר הטורקית בליגה סיימה ספורטינג רק רביעית.
בעונת 2020/2021 נכשלה ספורטינג מלהעפיל לשלב הבתים של הליגה האירופית לאחר שהפסידה ל.א.ס.ק.
לינץ אך העונה שהחלה בכישלון הסתיימה בקול תרועה כאשר ספורטינג זכתה באליפות ה-19 בתולדותיה וסיימה בצורת של 19 שנים נטולות אליפות.
כאשר ב-31 ביולי 2021 זכתה גם בסופר קאפ התשיעי שלה לאחר ניצחון 2–1 על מחזיקת הגביע ספורטינג בראגה.
בשלב הבתים של ליגת האלופות בעונת 2021/2022 סיימה ספורטינג במקום השני בבית אחרי אייאקס ולפני בורוסיה דורטמונד ובשיקטש והעפילה לשלב שמינית הגמר בפעם הראשונה מאז עונת 2008/2009, שם הודחה על ידי מנצ'סטר סיטי בתוצאה 0–5 בסיכום שני המשחקים.
בליגה לא הצליחה להגן ספורטינג על תוארה כשסיימה שנייה אחרי פורטו.
בעונת 2022/2023 בליגת האלופות סיימה ספורטינג במקום השלישי בבית אחרי טוטנהאם ופרנקפורט ולפני מרסיי, ונשרה לליגה האירופית שם הדיחה את מיטיולן הדנית בשלב הנוקאאוט הראשוני.
בשמינית הגמר פגשה ספורטינג את ארסנל אותה הדיחה בפנדלים.
ברבע הגמר הודחה לאחר שהפסידה ליובנטוס בסיכום שני המשחקים.
את העונה בליגה סיימה ספורטינג במקום הרביעי.
לאחר עונה זו זכתה הקבוצה בשתי אליפויות רצופות, כולל דאבל בעונת 2024/2025.
ספורטינג משחקת באצטדיון ז'וזה אלבלדה, שנבנה לקראת יורו 2004. ב-2005 אירח האצטדיון את משחק גמר גביע אופ"א בו הפסידה ספורטינג לצסק"א מוסקבה על אף יתרון הביתיות.
גביע אירופה למחזיקות גביע :1
ספורטס אילוסטרייטד הוא שבועון הספורט הנפוץ ביותר בארצות הברית, והוא מתפרסם פעמיים מדי שבוע.
השבועון מופץ החל משנת 1954, והיה שייך לענקית התקשורת טיים וורנר.
העיתון מסקר אירועי ספורט וספורטאים ברחבי העולם, ובליגות אמריקאיות בפרט: פוטבול, בייסבול, הוקי קרח, כדורסל, פוטבול מכללות, כדורסל מכללות, נאסקאר, גולף, אגרוף, רכיבה על סוסים, כדורגל, וטניס.
עיקר תפוצתו של השבועון היא באמצעות מנויים: לשבועון יש כ-3,065,000 מנויים, בעוד שבדוכנים נמכרים רק כ-85,000 עותקים.
ספורטס אילוסטרייטד גם מפיץ שבועון לדור הצעיר בשם ספורטס אילוסטרייטד לילדים שתפוצתו מיליון עותקים בשבוע.
מאז 1954, מעניק המגזין את תואר "ספורטאי השנה" לספורטאי או לקבוצה שהישגיהם משקפים בצורה הטובה ביותר את רוח הספורט.
הכדורסלן לברון ג'יימס הוא הספורטאי היחיד שזכה בתואר שלוש פעמים.
גיליון בגדי הים של ספורטס אילוסטרייטד, היוצא לאור מדי שנה מאז 1964, הוא המפורסם ביותר, וממנו נמכרים בדוכנים למעלה ממיליון עותקים.
הגיליון מלווה באירוע תקשורתי, תוכנית טלוויזיה, וידאו ולוחות שנה.
מחקר שנערך בשנת 2018 בחן את ייצוג הספורטאיות האולימפיות בשער המגזין לאורך 60 שנים בגיליונות קיץ סמוך או בעת קיומה של האולימפיאדה.
מתוך המחקר עלה שספורטאים זכו לייצוג רב יותר מספורטאיות.
עם זאת, נרשמה עליה בכמות ההופעות של ספורטאיות במגזין לאורך השנים.
נוסף על כך, נבחן גם אופי הייצוג ונמצא שבעוד שגברים מוצגים לעיתים קרובות בתמונות שמתייחסות לפעילות הספורטיבית שלהם, בהבעת פנים רצינית או תוך כדי תנועה, נשים מוצגות מחייכות למצלמה, בתנוחות שלא רלוונטיות לספורט בו הן עוסקות.
כותבי המחקר זיהו את החיוך למצלמה ואת מידת הרלוונטיות של התמונה לפעילות הספורטיבית של הספורטאי/ת כאינדיקטורים להחפצה.
ספטאר (רומנית: Spătar; עם יידוע: ספטארול) היה תפקיד הבויאר שהיה מופקד בעת טקסים רשמיים על נשיאת סימני השלטון בנסיכות מולדובה ובנסיכות ולאכיה – החרב (spada) והשרביט-אלה המיוחד (buzdugan) של השליט בנסיכות הרומנית.
בתקופה מאוחרת יותר כונו בשם "ספטאר" מפקד הצבא ומפקד המשטרה.
פרט ל"ספטאר הגדול" היו גם תפקידי ספטאר בדרגה נמוכה יותר, כמו ספטאר משנה וספטאר שלישי.
התואר "ספטאר" נגזר מהמילה "ספאדה" – באותם הימים "ספאטה", שמובנה ברומנית "חרב".
אחד הספטארים המפורסמים היה ניקולאה מילסקו ממולדובה, שעבד מאוחר יותר בשירות הדיפלומטי של הצאר הרוסי פטר הגדול.
ברוסית הוא מוכר גם בשם "ספאפארי" – היגוי רוסי למילה "ספטאר".
ריאל ספורטינג דה חיחון (בספרדית: Real Sporting de Gijón) הוא מועדון כדורגל ספרדי מהעיר חיחון, שבחבל אסטוריאס.
המועדון נוסד ב-1 ביוני 1905, והוא משחק כיום בסגונדה דיוויסיון.
הוא ידוע בכינוי "רוחיבלאנקוס" בגלל צבעי המדים שלו, רצועות פסים לבנים-אדומים.
אצטדיונה הביתי של ספורטינג חיחון הוא אל מולינון, שהוא גם מגרש הכדורגל העתיק ביותר בכל ספרד.
הוא מתפקד מאז שנת 1908, והוא ממוקם באתר של טחנת רוח ישנה, ומכאן בא שמו של האצטדיון, שפירושו בספרדית "טחנת הרוח הגדולה".
המועדון נוסד בשנת 1905 תחת השם ספורטינג חיחונס, כאשר נשיאה הראשון של הקבוצה היה אנסלמו לופז.
המלך אלפונסו השלושה עשר קיבל לידיו את פטרונה של המלוכה הספרדית על המועדון בשנת 1912, ואישר להוסיף לשמו של המועדון את השם "ריאל" (המילה הספרדית למלוכה), ומאז נקראה הקבוצה ריאל ספורטינג קלאב חיחונס.
בשנת 1916, שונה שם הקבוצה שוב לשמה הנוכחי היום, ריאל ספורטינג דה חיחון.
משנת 1941 עד שנות ה-70, עקב חוק זמני שנחקק בספרד שאסר על שימוש במילים זרות בשמות מועדוני הכדורגל במדינה, שמה הרשמי של הקבוצה שונה לריאל חיחון.
בשנת 1944, הקבוצה העפילה לראשונה בתולדותיה לליגה הראשונה, ומאז דשדשה בין הליגה הבכירה לליגה השנייה רוב עונותיה, כאשר שיא הישגיה היה בסוף שנות ה-70 ותחילת שנות ה-80, בהן שהתחרתה על התארים בליגה וגם בגביע המלך הספרדי ונשארה במשך 21 שנים בלה ליגה ברציפות.
במהלך אותה התקופה, השתתפה חיחון מספר פעמים בגביע אופ"א, בו הפסידה 4 פעמים בשלב של 32 האחרונות, ופעמיים בשלב של 16 האחרונות.
הפעם האחרונה ששיחקה במפעל הייתה בעונת 1991/92.
בעקבות עונה לא מוצלחת בשנת 1998, ירד המועדון לליגה השנייה בספרד, בו שיחק במשך 10 שנים רצופות.
בעונתה המחודשת בליגה הבכירה הגיעה לרבע גמר הגביע הספרדי והפסידה לקבוצת אתלטיק בילבאו.
בעונה זו הצליחה ספורטינג חיחון להינצל מירידה במחזור הסיום והבטיחה לעצמה עונה נוספת בליגה הספרדית הראשונה.
בסוף עונת 2011/2012 ירדה לליגה הספרדית השנייה.
הקבוצה שיחקה בליגה השנייה ברציפות מעונת 2012/2013 ועד עונת 2014/15 בה חזרה לליגה הספרדית הראשונה אחרי 3 שנים של היעדרות.
היריבה ההיסטורית של המועדון היא קבוצת ריאל אוביידו.
כאשר שתי הקבוצות משחקות באותה הליגה, הן משתתפות בדרבי האסטורי.
צבעי המועדון, אדום ולבן, נבחרו בגלל צבעי דגל העיר חיחון.
משנת 1931 עד 1936, בתקופת הרפובליקה הספרדית השנייה, הכתר בסמלה של הקבוצה הוחלף זמנית בכתר מורל.
סגנות האליפות פעם אחת ב-1979
סגנית מחזיקת הגביע פעמיים, ב-1981 וב-1982
ספורטינג קלאב דה בראגה (בפורטוגזית: Sporting Clube de Braga) היא קבוצת כדורגל פורטוגלית מהעיר בראגה.
בראגה זכתה בשלוש גביעי פורטוגל ופעמיים בגביע הליגה הפורטוגלי.
בשנות ה-2000, בראגה הפך לאחד המועדונים המעוטרים ביותר של פורטוגל (7) אחרי שלושת המועדונים הגדולים וזכה להצלחה מסוימת בתחרויות אירופיות, זכה בגביע האינטרטוטו האחרון של אופ"א (המועדון הפורטוגלי היחיד שעשה זאת) ב-2008, והגיע לגמר הליגה האירופית ב-2011, וגם הופיעה פעם אחת בשלב הבתים בליגת האלופות.
המועדון הוקם ב-19 בינואר 1921.
בעונת 1965/1966 זכתה הקבוצה בתואר הראשון בתולדותיה כשזכתה בגביע הפורטוגלי.
הקבוצה התמקמה בעשורים האחרונים בצמרת הכדורגל הפורטוגלי, כאשר סיימה שלוש עונות ברציפות במקום הרביעי בין 2005 ל-2007. הישגיה באירופה כוללים העפלה לשמינית גמר גביע אופ"א בעונת והעפלה לשלב 32 הגדולות בעונת .
ב-2008/2009 בהדרכת ז'ורז'ה ז'זוש, בראגה סיימה כסגנית בפעם היחידה בליגה ושוב הגיעה לשמינית הגמר של גביע אופ"א, שם הפסידה לפריז סן ז'רמן.
בעונת 2010/2011 הופיעה הקבוצה לראשונה בתולדותיה בליגת האלופות לאחר שגברה על סביליה הספרדית (5–3) במסגרת סיבוב המוקדמות הרביעי (שלב הפלייאוף).
בשלב הבתים התמודדה בראגה מול שחטאר דונצק, ארסנל ופרטיזן בלגרד, סיימה במקום השלישי והודחה מהמשך המשחקים כולל תבוסה 0–6 לארסנל במשחק הפתיחה.
עם זאת המקום השלישי זיכה את הקבוצה בהצטרפות לשלב 32 הגדולות של הליגה האירופית, המפעל האירופי השני בחשיבותו.
בליגה האירופית הדיחה בראגה את לך פוזנן, ליברפול, דינמו קייב ובנפיקה ליסבון והעפילה לגמר הטורניר.
בגמר נוצחה 0–1 על ידי קבוצה פורטוגלית אחרת, פורטו.
בראגה זכתה בגביע הליגה הפורטוגלית לראשונה ב-2013 בהדרכתו של המאמן ז'וזה פסיירו, עם שער אחד של אלן מול פורטו.
ב-2016 זכתה בגביע הראשון שלה מזה 50 שנה.
בעונת 2019/2020 החליפה בראגה ארבעה מאמנים במהלך העונה.
אשר בסופה זכתה בגביע הליגה השני שלה לאחר ניצחון על פורטו.
ב-28 ביולי 2020 מונה קרלוס קרבלהל למאמן הקבוצה.
הוא הוביל את המועדון שוב לגמר גביע הליגה, שם הפסידה הקבוצה למאמן הקבוצה לשעבר רובן אמורים, אך זכה עמה בגביע בעונת 2020/2021 לאחר ניצחון על בנפיקה ליסבון.
בעונת 2021/2022 העפילה הקבוצה לרבע גמר הליגה האירופית עד שהודחה על ידי גלאזגו ריינג'רס.
בעונת 2023/2024 העפילה הקבוצה לשלב הבתים של ליגת האלופות אך לא הצליחה להעפיל לשלב הבא.
ספוּרִיֶה (ערבית: صفورية; תעתיק מדויק: צפוריה) הייתה עיירה ערבית בגליל התחתון, בגבול רכס הרי נצרת וגבעות אלונים, כ-6 קילומטרים צפונית לנצרת, בגובה 260 מטרים מעל פני הים.
העיירה הייתה שייכת לנפת נצרת שבמחוז הגליל.
על פי סקר הכפרים שנעשה בשנת 1945 השתרעה על פני 41,748 דונם טורקי ואוכלוסייתה מנתה 4,330 תושבים.
במלחמת העצמאות, במהלך מבצע דקל, ב-16 ביולי 1948, נכבשה העיירה והתרוקנה מתושביה.
השם ספוריה ניתן למקום לאחר כיבושו בשנת 1263 בידי הממלוכים בראשות הסולטאן ביברס.
השם התבסס על שמה של העיר היהודית הקדומה ציפורי שהייתה שם בעבר.
בשנת 1516, בעקבות קרב מרג' דאבק, עברה ארץ ישראל, ובכלל זה ספוריה, לשליטת האימפריה העות'מאנית.
בסוף המאה ה-16 התגוררו ביישוב 366 משפחות ו-34 יחידים, כולם מוסלמים.
באותה עת הייתה ספוריה גדולה מנצרת הסמוכה.
במאה ה-18 הפך שליט הגליל דאהר אל עומר את מצודת ציפורי החרבה לבית ספר לילדי העיירה.
בתחילת המאה ה-19 כתב הסופר הבריטי ג'יימס סילק בקינגהאם שכל תושבי הכפר היו מוסלמים.
באותה תקופה התגוררו ביישוב כ-2,500 תושבים.
בשנת 1900 נפתח בכפר בית ספר יסודי לבנים, ומאוחר יותר הוקם גם בית ספר לבנות.
בשנת 1923 זכה הכפר למעמד של מועצה מקומית.
תושביו התפרנסו מגידול חיטה, זיתים ורימונים.
במרד הערבי הגדול בשנת 1936 הקים הצבא הבריטי עמדה באזור.
באותה תקופה היה ספוריה הכפר הערבי הגדול ביותר בגליל הן מבחינת מספר תושביו והן מבחינת שטחו, והיה אחת מארבע המועצות המקומיות בגליל.
בתקופת מלחמת העצמאות הושיטו אנשי הכפר סיוע ללוחמיו של פאוזי אל-קאוקג'י.
ב-14 וב-15 ביולי 1948 הגיעו לכפר אלפי פליטים משפרעם, שפגעו במורל של התושבים.
ב-15 ביולי, במסגרת מבצע דקל, הופצץ הכפר מהאוויר ותושבים אחדים נהרגו.
הכפר נפגע גם מירי של מרגמות, ובעקבות הבהלה שפרצה ברחו רוב תושביו, למעט כ-100 זקנים שגורשו מאוחר יותר.
כיבוש העיירה ספוריה בבוקר 16 ביולי ערער את המוראל של אנשי נצרת הסמוכה ותרם לנפילתה בהמשך היום.
ההיסטוריון בני מוריס מציין כי תושבי הכפר רשמו לחובתם מסכת ארוכה של התנכלות להתיישבות היהודית באזור וכי כוחות צה"ל נתקלו בספוריה בהתנגדות עזה.
לדבריו, תושבי רוב הכפרים האחרים שנכבשו בשלב זה של המבצע, שבהם הייתה התנגדות מועטה או שלא הייתה התנגדות כלל, הורשו להישאר בבתיהם.
בחודשים שלאחר מכן החלו מאות מהתושבים לחזור לבתים.
על פי מוריס, השלטונות חששו שתהליך זה יימשך ואף הזהירו כי אם לא ייפסק יהיה צורך לכבוש את הגליל מחדש.
בנוסף, יישובים יהודיים סמוכים רצו את אדמות הכפר.
לפי מחקרו, בתחילת ינואר 1949 היו במקום כ-550 איש, והוצאה פקודת פינוי.
14 איש הועברו אל מעבר לגבול, וליתר הורו לעבור לעילוט.
ככל הנראה רבים עברו לנצרת הסמוכה (שם התיישבו במה שהפך לימים לשכונת צפפרה) והשאר לעילוט, לריינה ולכפר כנא.
בינואר 1949 הוקם המושב ציפורי בקרבת המקום בו שכנו בתי העיירה ספוריה.
בפברואר 1949 חולקו אדמות ספוריה: 1,500 דונם לקיבוץ שדה נחום ו-1,000 דונם לקבוצת חפציבה.
מאוחר יותר הוקצו 3,795 דונם לקיבוץ הסוללים (עלה לקרקע ביולי 1949).
באזור בו שכן היישוב נמצא האתר הארכאולוגי ציפורי.
סְפּוּריט הוא מינרל נזוסיליקטי-קרבונטי המכיל סידן שמופיע בסלעים מותמרים בלחץ נמוך ובטמפרטורה גבוהה.
נוסחת המבנה הכימי של הספוריט היא Ca5(SiO4)2CO3. קיים פולימורף של הספוריט הקרוי פאראספוריט.
הספוריט מתגבש במערכת המונוקלינית, חבורת סימטריות נקודתית "מונוקלינית רגילה" וחבורת סימטריות מרחבית .
מבנה הספוריט הוא של ארבעונים מבודדים של SiO4 ושל משולשים שווי צלעות של CO3 המחוברים ביניהם באמצעות אטומי ה-Ca.
פאראספוריט, הפולימורף של ספוריט, אף הוא מונוקליני והפרמטרים של תא היחידה שלו הם: a ו-b זהים לספוריט, אבל c=27.78Å, וגודל זווית β הוא 90.58°.
הגבישים זעירים אַנהדרליים (גבישים שמישוריהם אינם מפותחים, מעוותים).
כמו כן המינרל מופיע כגוש חסר צורה (מסיבי) או גרגרי.
יש לו פצילות מובחנת על {001} וחלשה על {100}, והוא נשבר באופן בלתי שווה עד שבבי.
הקשיות של המינרל בינונית, 5 בסולם מוס, ומשקלו הסגולי הוא בממוצע 3.02. קיימים גבישים תאומים פוליסינתטיים ל־{001} ו־{101}.
הספוריט תוסס בחומצת מלח מדוללת תוך יצירת משקע סיליקטי צמיג.
בשקף מנוסר הספוריט הוא חסר צבע.
הברק של הספוריט זגוגי עד דמוי שרף, והנפיצה שלו חלשה.
בהשפעת תותח אלקטרונים (קתודולומינסנציה) מפיק הספוריט גוון ירוק.
המינרל נתגלה לראשונה ב-1908 במכרה טרנרס (Terneras) ליד ולרדניה (Velardeña) במועצה האזורית קואנקמה (Cuencamé), במדינת דורנגו שבמקסיקו.
את שם המינרל קבע פרד יוג'ין רייט (Johann Fred Eugene Wright) לכבודו של הגאולוג האמריקני ג'וסיה אדוארד ספור (Josiah Edward Spurr ; 1950-1870).
הספוריט הוא בדרך כלל תוצר של התמרת מגע בחום גבוה בין סלעים קרבונטיים (דוגמת סלעי גיר או קירטון) למאגמה מאפית.
בכמה מקומות קרובים במזרח התיכון נוצר הספוריט מבעירה של חומר ביטומני שבו היה ספוג סלע המשקע הקרבונטי.
הריאקציה הקלאסית היוצרת ספוריט בחום גבוה תוך פליטה של פחמן דו-חמצני היא בין וולאסטוניט וקלציט.
פחמן דו-חמצני + ספוריט וולאסטוניט + קלציט
3 קלציט + 2 אקרמניט = ספוריט + 2 מונטיצ'ליט + 2 פחמן דו-חמצני (וולטר (L.
2 לרניט + קלציט = 2 ספוריט (ריאקציה זו מתרחשת בגבעת סקוואט בשל אי היציבות של הלרניט בסביבת קלציט)
ספוריט נוצר בתנאים מסוימים גם בצורה מלאכותית בתנור שבו מייצרים צמנט פורטלנד כטבעות סביב דפנות התנור שמאלצות את היצרנים לעצור את הייצור על מנת לנקות אותם.
בישראל ניתן למצוא ספוריט בכמות רבה בתצורת חתרורים בבקעת חתרורים מזרחית לערד וגם בדרך מעלה אדומים.
הספוריט הוא המרכיב העיקרי באבן השחורה-חומה שעוברים בה גידים ועורקים בהירים שנחצבה בבקעת חתרורים ושווקה תחת השם "שיש ערד" כאבן בניין ששימשה לציפוי מבנים, מטבחים וכאבן מרצפת.
ספורטק הרצליה הוא מתחם ספורט בהרצליה, ברחוב ז'בוטינסקי פינת יוסף נבו.
בניית הספורטק הסתיימה בשנת 2001 והוא נחנך בינואר 2002. הוא עוצב על ידי חברת אדריכלי הנוף צור וולף.
המתחם כולל מספר מגרשים משולבים למשחק קט-רגל וכדורסל, ובסה"כ 16 סלי כדורסל, מתקני שעשועים, מדשאות, שולחנות טניס שולחן, מזנון, מתקני כושר, מסלול הליכה ומגרש החלקה על רולר בליידס.
בשבתות מתנהלות במתחם הרקדות ריקודי עם, וכן מתקיימות הרקדות במהלך השבוע.
ב-2011, כעשור לאחר הקמת הספורטק, נחנך ה"סקייטפארק", מסלול החלקה על סקייטבורד, שמהווה את החלק הדרומי של הספורטק.
הסקייטפארק עוצב גם הוא על ידי משרדי צור וולף.
בקצהו הצפון-מערבי של הספורטק ממוקם מועדון הנוער "הכוכב השמיני".
הספורטק גובל בבית חיל האוויר והיכל אומנויות הבמה בדרום-מזרח, באצטדיון עירוני הרצליה בדרום ובפארק הרצליה במערב.
בחודשי יולי ואוגוסט נערכים במתחם אירועי "ספורט חצות" בשעות הלילה, שכוללים פעילויות שונות לבני הנוער.
ואסלנד-בוורן הוא מועדון כדורגל מקצועי מהעיר בוורן, בלגיה המשחק בליגת המשנה בבלגיה.
המועדון מייצג את הערים האסדונק, בוורן וסינט-ניקלאס.
המועדון נוסד כמועדון חובבני בשם "הכוכב האדום" בשנת 1936. ב-1944 הצטרף להתאחדות לכדורגל הבלגית תחת השם "הכוכב האדום האסדונק" והחל לשחק בליגות הנמוכות.
ביוני 2002 שינה המועדון את שמו ל"כוכב האדום ואסלנד", על שם ואסלנד - האזור שבו שוכנות האסדונק וסיינט-ניקלאס, ועבר לשחק באצטדיון בעיר סינט-ניקלאס שהיה שייך קודם לקבוצה המקומית שהתאחדה עם לוקרן.
בשנת 2010 התאחדה עם קבוצת בוורן ובעקבות זאת שינתה את שמה ל"ואסלנד-בוורן" ועברה לשחק באצטדיון של בוורן, פריטייל, שמכיל 13,290 מקומות.
בעונת 2011/12 סיימה הקבוצה במקום השני בליגה הבלגית השנייה ועלתה לליגת העל הבלגית.
בסיום עונת 2020/21 הקבוצה נשרה לליגת משנה.
בשנת 2022 שינה המועדון את שמו לספורטקרינג בוורן, דבר שנעשה בהסכמה עם מועדון הכדורגל בוורן.
ספורטינג (מאנגלית: Sporting Clays), המכונה גם מסלולי ציד, הוא ענף ירי ספורטיבי המוגדר כירי מעשי מדמה ציד.
הענף משתייך לתחום הירי בצלחות חרס, אולם בניגוד לסגנונות אחרים, בכללם האולימפיים, בהם שיגור המטרות חוזר על עצמו באותו כיוון, הספורטינג מדמה מתווי ציד ולכן המטרות משוגרות באופן ספונטני.
התוצאה היא מגוון רחב של מסלולים, זוויות, מהירויות, מרחקים וגבהים, גודל מטרות ואף שינויי כיוון תוך כדי מעוף (לא בתחרויות רשמיות).
גם מבחינת המתקנים, קיימות אפשרויות מגוונות, בעיקר כשמדובר בתוואי שטח (משטחים שונים, יערות מסוגים שונים וכו').
עם זאת, חוקי התחרות, צורת העמידה והירי, הביגוד וכללים נוספים, מאוגדים בחוקה ונאכפים על ידי איגודים במדינות השונות.
כמו כל ענפי הירי בצלחות חרס, גם הספורטינג מבוסס על ירי ברובי ציד ומכונות שיגור צלחות, כשסוגי וגודלי צלחות שונות מייצגים חיות ציד שונות: ארנב, עוף במעופו וכיוצא בזה.
במקביל קיימות גם מטרות "כלליות".
בניגוד לסגנונות האולימפיים, ההגבלות על הרובים מעטות (ממוקדות בעיקר בקוטר ותחמיש מינימלי).
מקור ענף מסלולי הציד היה ברצונם של ציידים להמשיך ולהתאמן גם מחוץ לעונת הציד באמצעות יצירת סימולציה של תנאי ציד בצורה הריאליסטית ביותר.
בעבר רוב העוסקים בענף היו ציידים שלא רצו לאבד מיומנויות בחודשי ההמתנה הארוכים, אולם כיום מדובר בעיקר בתחביב ובספורט שאף מעוגן תחת איגוד בינ"ל (FITASC).
הספורטיאדה היא אירוע ספורט הנערך על ידי מרכז הפועל שבבעלות ההסתדרות המסכם את הליגה למקומות עבודה, ונחשב לאירוע הספורט העממי הגדול בישראל, ולאחד מהגדולים בעולם.
מדי שנה מתקיים האירוע באילת, מקיף כ-9,000 משתתפים הלוקחים חלק במשחקי הליגה למקומות עבודה המתקיימים לאורך השנה, ונמשך כחמישה ימים.
הספורטיאדה הוקמה בשנת 1980 מתוך רצון לאפשר לעובדים לעסוק בפעילות ספורטיבית בשעות הפנאי שלהם ולהביא אותם לתחרותיות באירוע השיא המתקיים באילת.
הספורטיאדה מאורגנת על ידי מרכז הפועל השייך להסתדרות העובדים.
בספורטיאדה משתתפים ספורטאים מעשרות מקומות עבודה הפזורים ברחבי הארץ.
עובדים אלו משתייכים למגזר הציבורי או למקומות העבודה הגדולים מהמגזר הפרטי.
בשנת 2015 הייתה הספורטיאדה בספק לקיומה בשל המתיחות הביטחונית וגל הפיגועים.
החל משנת 2016 החלה הספורטיאדה לכלול גם ענפי ספורט לעיוורים, ותחרות אופני טנדם (זוגיים).
החל מ-2017 נוסף מרוץ עיוורים ומ-2018 תחרות שחמט לעיוורים.
הספורטיאדה ה-40 נפתחה בחזרה בנובמבר 2022 לאחר שבמשך שנתיים הושבתה בשל מגפת הקורונה בישראל.
הספורטיאדה נפתחת באופן מסורתי עם המרוץ ל-5 ק"מ בשטח וב-2022 נוסף תו התקן הרשמי של איגוד האתלטיקה.
לאורך השנים נהגו להתחרות במשך 5 ימים.
ב-2022 נערכות התחרויות ב-3 ימים
באירוע זה מתחרים בחמישה עשר ענפי ספורט.
ביניהם: כדורגל, כדורסל, כדורסל נשים, כדורעף, קטרגל, טניס, טניס שולחן, שחייה, ברידג', שחמט, אופני הרים, קליעה, שש בש, באולינג וכדורשת.
העיר שנבחרה לארח את הספורטיאדה היא אילת מכיוון שיש בה מקום רב לארח את אלפי הספורטאים במשך חמישה ימים בעבר ו-3 ימים נכון ל-2022, ובזכות יכולת הניידות הרגלית בין מתקני הספורט השונים בעיר.
ספורטק כפר סבא הוא מתחם ספורט הממוקם ברחוב דרך קדומים 1, בשכונת הדרים שבכפר סבא.
המתחם הוקם בשנת 2000, ומשמש כמקום לאימוני ספורט וכושר גופני, וכן למפגשים חברתיים.
בספורטק מגרשים ומתקנים המיועדים לענפי ספורט שונים, ובהם כדורעף חופים, כדורגל, קט רגל, "מיני פיץ" (גרסה למשחק הכדורגל שבה משתמשים בשערים קטנים), כדורסל וטניס שולחן.
כמו כן, במקום מצויים מתקני כושר המיועדים למבוגרים, וכן מתקני ישיבה ונופש.
מתקני הכושר מוצבים בקרבת מסלול הליכה וריצה באורך 3,500 מטר הממוקם לאורך רחוב בן-יהודה בכפר סבא, במגמה לאפשר למשתמשי המסלול לגוון את פעילותם הספורטיבית באמצעות שימוש במתקנים.
בשנת 2011 הוחלט להקים בספורטק אזור ובו סלים בגבהים שונים, במטרה להסיר חסמים המגבילים ילדים ובני נוער במשחק הכדורסל.
בכל קיץ מתקיים בספורטק פסטיבל שנתי, העוסק בפעילויות ספורט ואקסטרים, והמציע לקהל הרחב אטרקציות כגון הופעות קרקס, מתקני שעשועים מתנפחים, הרקדות ומשחקי כדור.
ספוריוס קסיוס ווקלינוס (לטינית: Spurius Cassius Vecellinus) היה קונסול רומי.
כקונסול הוביל את הצבא הרומי לניצחונות על השבטים מסביב לעיר רומא וכרת עמם בריתות.
כיהן כמגיסטר אקוויטום תחת הדיקטטור טיטוס לארגיוס.
הגה את הרפורמה האגררית הראשונה ברפובליקה הרומית, דבר שהוביל להוצאתו להורג באשמת קשירת קשר למלוכה.
יש הסוברים כי מוצאו היה פטריקי משום שרק בשנת 366 לפנה"ס מתועד כי נבחר קונסול פלבאי לראשונה.
אך בשל שם משפחתו הפלבאי יש הסוברים כי היה פלבאי.
בשנת 502לפנה"ס כיהן לראשונה כקונסול ונחל ניצחון צבאי.
בשנת 501או בשנת 498 לפנה"ס כיהן כמגיסטר אקוויטום תחת הדיקטטור, טיטוס לארגיוס.
בשנת 493 לפנה"ס כיהן בפעם השנייה כקונסול וחתם על ברית עם הלאטינים.
בשנת 486 לפנה"ס כיהן בפעם השלישית כקונסול.
במהלך כהונתו קידם, לראשונה בתולדות הרפובליקה הרומית, רפורמה אגררית.
בשל קידום הרפורמה האגררית הוא נשפט והוצא להורג באשמת קשירת קשר למלוכה בשנת 485 לפנה"ס.
המסורות הנוגעות לרפורמה ולכישלונה וכן להוצאתו להרוג של קסיוס מרובות גרסאות ואנכרוניזם – ישנם חוקרים הסבורים כי הסיפור עוצב מחדש בעקבות אירועים ברפובליקה המאוחרת.
בפרט לגבי תיאורו של דיונסיוס, לגביו ישנם חוקרים הסבורים כי כולו מבוסס על סיפורם של האחים גרקכוס.
למרות זאת יש הסוברים כי אין להניח שהסיפור בדוי הן ליוויוס ודיונסיוס מציינים כי הרפורמה האגררית שהציע עוררה התנגדות רבה.
המתנגדים לרפורמה פעלו ממספר מניעים: שנאת ההרניקים – שגם להם קסיוס תכנן להעניק אדמות ודאגה לרכושם.
אולם מעל לכל, וכך האשימו אותו בפומבי, חשדו שבעזרת הרפורמה קסיוס חותר למלוכהכאשר ורגיניוס, שהיה הקונסול הנוסף ששירת עם קסיוס הציע רפורמה חלופית וטען כי קסיוס חותר למלוכה – קסיוס החל לאבד את תמיכתו.
כדי לנסות ולזכות בתמיכת העם בחזרה הציע קסיוס לחלק רווחים ממכירת התבואה לעם.
הצעה זו רק חיזקה בלב העם את החשד כי קסיוס שואף למלוכה.
שנה לאחר שסיים את כהונתו כקונסול הוא נשפט והוצא להורג.
ליוויוס מוסר גרסה שאומרת כי היה זה אביו שהרגו.
הוא שפטו בביתו ואז הוציאו להורג.
לאחר מכן הקדיש את כל נכסיו לאלה קרס ויצר פסל של האלה שעליה נחרט "ניתן מנכסיו של קסיוס".
הפסל שנבנה הוא כנראה הפסל הראשון של אלוהות מברונזה ברומא.
מסורת נוספת שליוויוס מביא היא שקסיוס נאשם בבגידה על ידי הקוואיסטור והוא הורשע במשפט העם.
לאחר מכן ביתו הוחרב בטקס פומבי.
במהלך כהונתו הראשונה כקונסול, קסיוס נלחם וניצח שבטים מסביב לרומא.
לפי ליוויוס הוא נלחם מול שבט האברונקים.
ניצחונו לא היה מזהיר מבחינה צבאית, אך שנאת הרומאים לאברונקים זיכתה את קסיוס במצעד ניצחון.
לעומת זאת דיונסיוס מספר כי בכהונתו הראשונה ניצח את שבט הסאבינים ובכהונתו השלישית ניצח את הוולסקים וההרניקים.
דיונסיוס ועוד מספר מקורות מציינים כי קסיוס זכה לשני מצעדי ניצחון.
כמו כן שירת כמגיסטר אקוויטום תחת הדיקטטור טיטוס לארגיוס בין כהונתו הראשונה לשנייה.
דיונסיוס מספר כי לאחר הניצחון על שבט הלאטינים בקרב אגם רגיליוס, שלשיטתו נערך בשנת 496 לפנה"ס, קסיוס דרש בפני הסנאט להציב תנאים קשים ללאטינים בהסכם הכניעה.
תיאור זה תמוה במיוחד לאור ההסכם שיחתום במהלך כהונתו השנייה עם הלאטינים.
בכהונתו השנייה כקונסול כרת ברית עם הלאטינים.
ברית זאת נקראה פודוס קאסיאנום על שמו, והיא מפורטת אצל דיונסיוס אך תוכנה שנוי במחלוקת.
קיקרו מעיד כי בימיו ההסכם הוצג בפורום – זאת בשונה מהסכמים אחרים.
בכהונתו השלישית חתם על ההסכם עם שבט ההרניקים.
יש המיחסים לקסיוס את יסוד הטריבונוס פלביס בכהונתו השנייה.
דיונסיוס מציין כי במהלך כהונתו השנייה הוא מימש התחייבות של הדיקטטור אבלוס פוסטומיוס ובנה מקדשים לאלות קרס, ליבר וליברה.
לאחר שחתם על הסכם עם ההרניקים בכהונתו השלישית, הציע רפורמה אגררית – לראשונה בתולדות הרפובליקה הרומית.
במסגרת הרפורמה הציע קסיוס להעניק אדמות לפלבאים ואף לבעלי בריתה של רומא.
חוקרים מסוימים מציעים כי המניע לרפורמה היה רעב ששרר ברומא באותו זמן.
יש חוקרים הסוברים כי במסורת של הכותבים הרומים האנלים דמותו של קסיוס היא אחת משלוש דמויות המייצגות את הדמגוג שמנצל את העם כדי לנסות להגיע למלוכה וכי קסיוס הוא מעין ארכיטיפ לכל הבאים אחריו.
אפשר לראות תופעה זאת אצל ליוויוס המתאר שלאחר שספוריוס מאליוס נרצח טען הדיקטטור, קינקינטוס, כי הוא שאף לעריצות והביא מספר דוגמאות לאנשים כאלו מהעבר וביניהם קסיוס.
לאחר התקופה הרומית דמותו של קסיוס מוזכרת אצל מאקיאוולי.
טענתו של מאקיאוולי היא כי קסיוס לא יכול היה להגיע למלוכה, והוא מניח שזו הייתה שאיפתו, בשל המעמד המוסרי החזק של העם.
בקרב ההיסטוריונים המודרניים, יש הסוברים כי קסיוס פעל מתוך רצון להיטיב עם העם ולשנות את המצב הפוליטי.
ספורטקס הוא דמות המופיעה בסדרת הטלוויזיה האיסלנדית-אמריקאית לילדים "נווה עצלנות".
את דמותו מגלם יוצר הסדרה, מאגנוס שבינג.
שמו באנגלית מהווה הלחם בסיסים של ספרטקוס ו"ספורט".
ספורטקס הוא גיבור ספורטיבי המציל בני אדם אחרים במצוקה.
ספורטקס גר בספינת אוויר מעל נווה עצלנות.
הוא מעודד את ילדי השכונה לאכול פירות וירקות (אותם הוא מכנה "סוכריות טבע") ולשחק בחוץ במקום לשבת בבית.
הוא רוצה לוודא שכולם בנווה עצלנות מאושרים, ויודע שכדי שיהיו מאושרים עליהם להיות בריאים ובכושר.
אחרי ספורטקס רודף רובי רקב, המבקש להחזיר את העיר למצבה הקודם: העיר עצלנית.
ספורטקס עונד גביש קסום הנדלק במקרה של קבלת קריאה מתושב נווה עצלנות.
דמותו סבלנית, אדיבה ומבינת עניין.
ספורטקס נמנע מלומר לילדי נווה עצלנות מה לא לעשות, אך הוא מעדיף להשתמש בדוגמאות.
ב-Áfram Latibær ("קדימה, נווה עצלנות!"), ההצגה האיסלנדית המקורית שעליה התבססה סדרת הטלוויזיה היה ספורטקס שדון בשם "האלף האתלטי", שדון בעל כוחות מאגיים.
תלבושתו הורכבה מטוניקה כחולה, ממכנסים ירוקים רחבים ומכובע גדול שרוף בצבע אמבר.
היו לו גם שפם בלונדיני גדול ועבה וזקן של עז.
בהצגה השנייה, Glanni Glæpur í Latabæ ("רובי רקב בנווה עצלנות"), החל ספורטקס לקבל מראה דומה יותר למראהו בתוכנית הטלוויזיה.
הוא טייל מעל העיר בכדור פורח ולבש בגדים צהובים וחומים.
בתקופת הפיילוט שלא שודר, העלילה המקורית הייתה כי ספורטקס הוא במקור בנה של בסי, ששמו אלכסנדר "אלכס" ברברת.
כילד העריץ מאוד את הגיבור של העיר שעל גבו התנוססה הספרה 9. לפני שעזב, הגיבור העביר לאלכס קופסה עם כל מה שהוא צריך כדי להיות גיבור.
כשאלכס גדל מספר 9 עזב את העיר, ואלכס התחיל להתאמן, והוא הופך להיות גיבור מספר 10 - ספורטקס.
לא נעשה שימוש בעלילה זו בסדרה הסופית.
בתוכנית הטלוויזיה לובש ספורטקס חליפה כחולה ולבנה עם וסט שהיה סגור על ידי הגביש.
הוא לבש כובע שחור וכחול עם משקפי מגן בצבע כחול בהיר.
מגפיו היו בגוון כהה בין כחול לסגול, עם פסים אדומים, שחורים ולבנים.
הוא עונד לידיו מגינים כחולים ממתכת.
עיניו כחולות ושפמו שחור ומחודד.
אציל רומאי בן המאה ה-6 לפנה"ס, אשר יחד עם לוקיוס יוניוס ברוטוס סייע בביטול המלוכה הרומית ובהקמת הרפובליקה הרומית.
לוקרטיוס התפרסם בעיקר כאביה של לוקרטיה, וכמי ששימש כקונסול סופקטוס הראשון של הרפובליקה.
מעט מאוד ידוע על תחילת דרכו של לוקרטיוס.
הוא השיא את בתו לוקרטיה לאציל בשם לוקיוס טארקוויניוס קולאטינוס.
בשנת 509 לפנה"ס סייע לוקרטיוס בייסוד הרפובליקה הרומית.
על פי הגרסה המקובלת להשתלשלות המאורעות, קולאטינוס הוצב במחנה צבא באזור ארדיה בחברתו של סקסטוס טארקוויניוס, בנו של המלך לוקיוס טארקוויניוס סופרבוס.
באחד הלילות, דיבר קולאטינוס בשבח אשתו בנוכחות סקסטוס.
לוקרטיוס ביקש מפובליוס ולריוס לבוא עמו, וקולאטינוס הביא עמו את לוקיוס יוניוס ברוטוס.
ברוטוס וקולאטינוס נבחרו כקונסולים הראשונים.
בהמשך אותה שנה נחשף ניסיון לקשר להשבת המלוכה לרומא.
קולאטינוס ניסה לנהוג ביד קלה מדי עם הקושרים, ולפיכך דרש ממנו ברוטוס במפגיע שיתפטר.
קולאטינוס סירב בתחילה, אולם אז הצטרף לוקרטיוס אל הבקשה וקולאטינוס הסכים ועזב את העיר.
עוד באותה שנה נהרג ברוטוס בקרב סילבה ארסיה, וולריוס מינה את לוקרטיוס כ"קונסול סופקטוס" - קונסול מחליף עד הבחירות הבאות.
עם זאת, לוקרטיוס נפטר מזקנה כמה ימים לאחר מכן.
ולריוס מינה את מרקוס הורטיוס פלביוס למחליפו עד הבחירות של שנה הבאה.
קלוב ספורטינג קריסטל (בספרדית: Club Sporting Cristal) הוא מועדון ספורט פרואני, מהעיר לימה, שעיקר פעילותו היא כדורגל.
המועדון נוסד ב-13 בדצמבר 1955 ברובע רימאק (Rímac) על ידי המהנדס ריקרדו בנטין מוחיקה, ואשתו אסתר גראנדה דה בנטין, הבעלים של מבשלת הבירה המקומית באקוס, שמוצר הדגל שלה הוא עד היום הבירה קריסטל המועדון ומבשלת הבירה היו קשורים קשר הדוק מאז הקמתו, ומכאן הכינוי "לוס סרבסרוס" (אנשי הבירה).
הקבוצה מארחת את רוב משחקי הבית באצטדיון אלברטו גאיארדו , אשר מכיל 18,000 מקומות, כשמשחקים עם קהל רב משוחקים בדרך כלל באצטדיון הלאומי.
ספורטינג קריסטל משתתפת בליגת העל הפרואנית משנת 1956, שנה שבה המועדון זכה באליפות הראשונה שלו, ולכן הוא מכונה לעיתים "המועדון שנולד אלוף".
הוא נחשב לאחד משלושת המועדונים הגדולים בפרו, יחד עם אוניברסיטריו ואליאנסה לימה.
קריסטל זכתה ב-20 אליפויות של הליגה הראשונה, 18 מהן אחרי הפיכת הטורניר לכלל-ארצי ב-1966 (לפני כן השתתפו בו רק קבוצות מלימה וקאייאו).
קריסטל היא הקבוצה הראשונה שזכתה בשלוש אליפויות ברציפות, ב-1994, 1995 ו-1996. ברמה הבינלאומית, קריסטל היא הקבוצה הפרואנית עם הכי הרבה הופעות בגביע ליברטדורס (34), שהישגה הגדול ביותר היה ההגעה לגמר הטורניר ב-1997, אז הפסידה לקרוזיירו מברזיל.
ספורטתרפיה (הלחם של המילים "ספורט" ו"תרפיה") היא התערבות לא-כירורגית ולא-תרופתית המקלה על ספורטאי מההשפעות השליליות של ספורט מקצועני מהבחינות הפיזיולוגיות, המנטליות, הרגשיות וההתנהגותיות של העיסוק בספורט.
ספורטתרפיסטים מסייעים בתוכניות למניעת פציעות, וכמגישי עזרה ראשונה.
במסגרת עבודתם מייעצים ספורטתרפיסטים לספורטאים כיצד להימנע מפציעות.
הם מנחים כיצד לעשות שימוש מושכל באביזרי אימון, כיצד להשתמש במגנים, כיצד לבצע חבישות, וכיצד לתרגל באופן נכון והדרגתי.
ספורטתרפיה אינה נכללת בחוק הסדרת העיסוק במקצועות הבריאות, כלומר אינה מקצוע טיפולי, ולכן ההכשרה בו אינה מחייבת הכשרה מעשית קלינית.
קורס תעודה בתחום ניתן באוניברסיטת תל אביב בבי"ס למאמנים במכון וינגייט.
בשנה האחרונה נפתח מסלול לימודי במרכז האקדמי לוינסקי וינגייט
לימודי תואר ראשון בספורטתרפיה מתקיימים בקריה האקדמית אונו.
התואר אושר על ידי המועצה להשכלה גבוהה בשנת 2024.
במעטפת ליווי מדעי-רפואי לסגלים האולימפיים של הוועד האולימפי בישראל אין תקנים לספורטתרפיסטים.
ספורטינג קלאב דה בראגה (בפורטוגזית: Sporting Clube de Braga) הוא מועדון כדורגל חופים מבראגה, פורטוגל.
המועדון נוסד בשנת 2013 וכבר בשנתו הראשונה בליגה המקומית, זכה באליפות.
למועדון זה שש אליפויות בליגה הפורטוגלית וזכייה אחת בגביע הפורטוגלי.
ברמה הבינלאומית, בראגה זכתה שלוש פעמים בגביע אירופה לאלופות בכדורגל חופים בנוסף לעוד שלוש סגנויות, כל זה באופן רצוף בין השנים 2017 ל-2022 ושתי זכיות בגביע העולם למועדונים (הידוע יותר בשם "מונדיאליטו דה קלאב").
סגל נכון לגביע אירופה לאלופות 2022
ספזי הוא שם המותג של משקה קל בבעלות בראהוס ריגל באוגסבורג, גרמניה.
ספזי הוא סימן מסחרי גנרי והשם משמש כמונח כללי לתערובת של קולה וסודה תפוזים ברוב המדינות דוברות הגרמנית.
כאשר המותג נרשם ב-1956, ריגל מכר תחילה בירה תחת הסימן המסחרי.
מאז שנות ה-70, ספזי מיוצר ומבוקבק על ידי מבשלות מקומיות שונות במסגרת הסכם זכיינות.
פרסומת הטלוויזיה המקורית הראשונה של ספזי תפוזים שודרה ב-1989.
רוב יצרני המשקאות הגדולים מוכרים מוצרים דומים, אם כי בעיקר בגרמניה, אוסטריה ושווייץ.
דוגמאות לכך הן שוויפ שוואפ של חברת פפסיקו או מזו מיקס של חברת קוקה קולה, אם כי רוב הרשתות מוכרות גם גרסאות של מותגים לא מוכרים של המשקה, הנקראות בדרך כלל "קולה-מיקס".
ספזי מכיל מים, סירופ גלוקוז-פרוקטוז, סוכר, תרכיז מיץ תפוזים (2.3%), תרכיז מיץ לימון (0.8%), פחמן דו-חמצני, צבע קרמל, חומצה זרחתית וחומצת לימון, חומרי טעם וריח טבעי, קפאין ותמצית הדרים.
יש גם גרסאות שונות, כולל אחת ללא סוכר.
ספורטק נשר הוא מתחם ספורט בעיר נשר השוכן בשכונת תל חנן, בין הרחובות דרך בר יהודה ואשכולות בתל חנן, ורחוב הביטחון במעלה שכונת בן דור.
במקום בו הוקם הספורטק, היה בסיס צבאי שהוקם בתקופת המנדט הבריטי בצמוד לרחוב הביטחון העולה לבן דור.
הוא כלל מכלי דלק גדולים.
ממול בצידה המערבי של רחוב הביטחון היה בית ששימש למגורי החיילים ששמרו על המכלים.
בשנות ה-60 של המאה ה-20 הוקם בצמוד למכלי הדלק וממזרח להם, מרכז פעילות נוער שנקרא "מרכז אשכול" על שמו של לוי אשכול במרכז זה הייתה גם בריכת שחייה.
לאחר סגירת מרכז אשכול כשהפעילות עברה לרשת המתנסים נשר, עבר למבנה תחנה של מגן דוד אדום.
התחנה שכנה במבנה עד שעברה לדרך השלום בשכונת נשר הוותיקה.
לאחר מכן שימש המבנה כמחסן של עיריית נשר, עד להריסתו לקראת הקמת ספורטק נשר.
ממזרח למתחם זה שכן מגרש הכדורגל של הפועל תל חנן עד לפתיחת אצטדיון נשר בשנת 2008.
על בניית ספורטק נשר החליטה עיריית נשר בינואר 2020. התקציב אושר בישיבת מועצת נשר ב-28 באפריל 2021. בניית הספורטק הסתיימה בשנת 2023. אירוע הפתיחה של הספורטק התקיים ב-2 ביולי 2023.
הספורטק כולל מסלול ריצה, מסלול אופניים, מתקני שעשועים, מתחם נדנדות, מתחם נינג'ה, סטריט בול, קט רגל דשא סינתטי, 2 מגרשי כדור סל מגרש כדורגל, אמפיתיאטרון, רחבת ריקודים ומתחם סקייטפארק חדשני.
הספורטק בעל תפוסה של 1,000 איש, והוא פתוח בכל יום בין השעות 06:00 - 23:00. בנוסף למתקנים הקבועים יהיו בספורטק פעילויות ספורט יזומות בחינם: זומבה וריקוד עם.
קו 5 של המטרונית כולל תחנה מול הספורטק.
צמוד לספורטק וממזרח לו, ליד מתחם עמק הכרמל קיים מגרש חנייה גדול לשירות באי הספורטק.
ספורטיבו דסאמפרדוס (בספרדית: Sportivo Desamparados, Club Sportivo Desamparados) הוא מועדון כדורגל ארגנטינאי.
המועדון נוסד בשנת 1919 בעיר סן חואן.
המועדון הוקם בשנת 1919 על ידי קבוצת סטודנטים.
הם נפגשו בדרך כלל בכיכר דסאמפרדוס בעיר.
היא הייתה אלופת ליגה אזורית 12 פעמים.
בעונת 1969 בעקבות ניצחון בליגה אזורית הקבוצה לראשונה שיחקה ברמה ארצית בכירה.
לאחר שנת 1974 היא שיחקה בליגה אזורית ולאחר הקמת ליגות ארציות נמוכות שיחקה בליגה השלישית בחשיבותה.
בעונת 2010/2011 הקבוצה זכתה לקידום ליגת משנה.
היא לא הצליחה להתבסס שם וירדה לליגה השלישית.
חלק מהעונות היא אף שיחקה בליגה הרביעית בה היא משחקת גם נכון לשנת 2025.
הקבוצה משחקת באצטדיון חוסה נהין שנמצא בבעלות הקבוצה וכולל כ-18 אלף מקומות.
חוסן נהין היה בין כוכבי הקבוצה שנים 1920/1932. האצטדיון נבנה בשנת 1960.
ספורטיבו איטליאנו (בספרדית: Club Sportivo Italiano) הוא מועדון כדורגל ארגנטינאי.
המועדון נוסד בשנת 1955 באזור גראן בואנוס איירס.
המועדון הוקם בשנת 1955 על ידי יוצאי איטליה שהתגוררו בשכונה פלורידה של גראן בואנוס איירס.
עד שלנת 1978 הוא פעל בשם "Associazione del Calcio Italiano in Argentina", אחרי איחוד עם מועדון יוצאי איטליה אחר הוא שינה את שמו ל-Club Deportivo Italiano והחל משנת 2000 הוא פועל בשמו הנוכחי.
בשנת 1958 קבוצת המועדון הצטרפה להתאחדות הכדורגל הארגנטינאית והחלה לשחק בליגה הרביעית.
בעונת 1961/1962 היא לראשונה שיחקה בליגה השלישית.
בסך הכול בליגה זו היא שיחקה 25 עונות (היא משחקת בה נכון לשנת 2025).
בשנת 1963 הקבוצה לראשונה שיחקה בליגת המשנה הארגנטינאית.
בליגה זו היא שיחקה במשך 29 עונות (עם הפסקות).
בפעם האחרונה היא שיחקה בה בעונת 2009/2010.
לקראת עונת 1986/1987 הקבוצה לראשונה קודמה לליגה הבכירה.
היא שרדה בה עונה בודדת בלבד.
אצטדיון הקבוצה נבנה בשנת 2005. הוא כולל 26 אלף מקומות.
ספורטסוושינג הוא מונח המשמש לתיאור הפרקטיקה שבה ממשלות, יחידים, תאגידים או קבוצות אחרות משתמשות בספורט לשיפור מוניטין שנפגעו עקב מעשים לא חוקיים או לא מוסריים.
כצורה של תעמולה, ספורטסוושינג יכול להתבצע על ידי אירוח אירועי ספורט, רכישה או חסות של קבוצות ספורט, או השתתפות בספורט.
ברמה הבין-לאומית, מאמינים כי ספורטסוושינג שימש להסחת הדעת מעברי זכויות אדם לקויים ופרשיות שחיתות.
ברמה האישית והתאגידית, מאמינים כי ספורטסוושינג שימש להסתרת פשעים, מעשים פסולים ופרשיות.
ספורטסוושינג הוא דוגמה לניקוי מוניטין.
מבחינה בין-לאומית, ספורטסוושינג תואר כחלק מעוצמה רכה של מדינה.
השימוש הראשון במונח "ספורטסוושינג" עשוי היה להחול על אזרבייג'ן ואירוחה של משחקי אירופה בבאקו בשנת 2015.
מדינות המפרץ הפרסי המואשמות בספורטסוושינג היו הקולניות ביותר להשיב נגד טענות אלה, לעיתים טוענות שהן פשוט רוצות ליהנות מאירועי ספורט במדינותיהן או להשתתף בהשקעות חדשות.
המפלגים המואשמים לעיתים טוענים שחרמות ספורט והעברת אירועים הן בלתי הוגנות כלפי אוהדי ספורט ובלתי יעילות בשינוי מדיניות ממשלתית.
חברות המואשמות בספורטסוושינג כוללות את חסות Ineos של קבוצת הרכיבה המקצועית Team Sky (אינאוס גרנדיירס) ב-2019, וחסות Arabtec של מנצ'סטר סיטי.
מאפיין מרכזי של ספורטסוושינג הוא המאמצים היקרים מאוד שצדדים חייבים לנקוט, שכן מדובר לא רק ברכישת זכויות לאירוע אלא גם בבניית התשתיות לאירוח המשחקים.
לדוגמה, לקראת מונדיאל 2022 המדינה המארחת קטר, המדינה הקטנה ביותר שהאכסנה מונדיאל, השקיעה כ-220 מיליארד דולר בהקמת מקומות לינה יוקרתיים, הרחבת רשתות תחבורה ואצטדיונים להכנה.