tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
באזורים מדבריים הכאפייה גם יעילה במיוחד משום שהיא מספקת הגנה על אזור הפה והעיניים מאבק ומחול.
משום כך, הכאפייה נפוצה בעיקר באזורי אקלים מדברי.
הכאפייה מוצמדת לראש באמצעות פתיל בצורת טבעת (בדרך כלל מחבל כותנה) הנקרא "עִקַאל" בערבית, או "עָקָל" בעברית.
מידת העיטור של העקל (כמו גם השימוש בעקל כפול ואף משולש) משמשת לראיה למעמדו של החובש.
צבעי הכאפייה, הדוגמה שעליה וקיום שנצים מעידים לרוב על שיוך שבטי או מדיני.
בירדן, למשל, נפוצות כאפיות בצבע אדום על בד לבן, באיחוד האמירויות הערביות נפוצות הכאפיות הלבנות ללא צבע בולט אחר ואילו בשטחי הרשות הפלסטינית - בשחור על בד לבן.
כאפייה לבנה עם עקל וסמל צה"ל הייתה חלק ממדי א' של חיילים דרוזים ובדואים בצבא ההגנה לישראל בשנותיה הראשונות של מדינת ישראל (ראה תמונה בגלריה).
המקור וההיסטוריה של הכאפייה עדיין בסימני שאלה.
עם זאת ישנם דיווחים שהכאפייה מקורה בציוויליזציה המסופוטמית לפני האסלאם, והיא נלבשה על ידי כוהנים בבליים לפני כ-5,000 שנה.
שני הפסים המופיעים על הכאפייה מייצגים את הנהרות הפרת והחידקל, הגלים שבינם מסמלים את אדוות המים והמעוינים את רשת הדייגים.
הכאפיה, הידועה בשמות שונים כמו כופיה במצרים, ע֫'וּתְרַה (غترة) בערב הסעודית ושֶׁמַ֫אע' (شماغ) בעיראק, הייתה חלק מהתרבות המזרח תיכונית במשך מאות שנים.
היא שימשה את עובדי הכפר ושבטים נוודים כדי להגן על עצמם מפני השמש וסופות החול בעת עבודה בחוץ.
המילה "כאפיה" מקושרת לעיר כופה בעיראק, וישנם דיווחים היסטוריים המקשרים את הכאפיה לקרבות בקרבת כופה במאה השביעית, שבהם כוחות ערביים השתמשו בה כדי לזהות אחד את השני במהלך הקרב.
בעבר, גאוגרפיה ומעמד חברתי היו קשורים לכיסויי ראש, ומכאן תפקידה של הכאפייה בסימן המעמד החברתי.
כיסויי הראש ציינו אם הגברים הם תושבי ערים, כפריים או בדואים, והצביעו על השתייכותם הדתית ומעמדם הסוציו-אקונומי.
הכאפייה הייתה סמן של מעמד נמוך, והבדילה בין הפלח - האיכר - לבין האפנדי - אנשי המעמד הבינוני המשכילים של העיירה, שלבשו תרבוש או פז בצבע אדום.
דימויי כאפייה באמנות ובאופנה הישראליים
דימויי הכאפייה מופיעים באמנות ובאופנה הישראליים ואצל אמנים רבים, כגון ציבי גבע, שאף צייר סדרה של כאפיות.
בסוף שנות ה-60 ותחילת שנות ה-70 של המאה ה-20, יצרה האופנאית רוז'י בן יוסף סדרת שמלות עשויות מבד כאפייה.
ב-2008 השיקה חברת קסטרו הישראלית סדרה של צעיפים שנראו ככאפיות.
כאן גרים בכיף היא קומדיית מצבים ישראלית ששודרה החל מ־14 ביוני 2010 ועד לסיומה ב־29 ביוני 2012 בערוץ 10 במשך 3 עונות ו־50 פרקים.
הסדרה מבוססת על הסדרה הקנדית דוברת הצרפתית "Les Parent" ("ההורים").
זו הסדרה המתוסרטת הארוכה ביותר של ערוץ 10, אחרי "החברים של נאור".
העונה הראשונה שודרה בקיץ 2010, זכתה להצלחה, וחודשה לשתי עונות נוספות.
בפברואר 2026 נודע כי הסדרה תחזור בסדרת המשך עם משפחה חדשה שתשודר בערוץ זום ב-yes.
הסדרה מתארת משפחה ישראלית ממוצעת – אבא, אמא ושלושה ילדים, המתגוררת ברחוב הארז באור יהודה.
כל פרק בסדרה מתאר כ־ 15-20 סצנות קומיות קצרות (בין 1–4 דקות לסצנה) הסובבות סביב נושא אחד.
הפרקים אינם המשכים של פרקים קודמים, ואינם מתקשרים אחד אל השני באופן ישיר.
הסדרה מתרכזת באירועים הלקוחים לכאורה מחיי היום־יום של משפחה ממוצעת בישראל ורוב הסצנות מתרחשות בבית משפחת שלו.
ענת "שישי" שלו (שמש) (נתי קלוגר) – אימם של דניאל, עומרי ויהלי ואשתו של יאיר.
מנהלת משאבי אנוש בחברת הייטק.
פמיניסטית, נחשבת לבן אדם הכי בוגר בבית.
דואגת לילדיה, בתה של ציפי ואחותה של שלי.
נוהגת לעיתים לרדת "ירידות" קלות על דניאל ועומרי, ומחשיבה את יהלי לא במודע כבן המועדף עליה.
יאיר "חומי" שלו (גיא לואל) – אביהם של דניאל, עומרי ויהלי ובעלה של ענת.
שותף בחנות האופניים שלו ושל קובי.
עצבני ונחשב למעט לא אחראי, חובב שווארמה, קמצן ומקום הזמנת הפיצה המועדף עליו הוא "פיצה פצצה".
דניאל שלו (דניאל מורשת) – בנם הבכור של ענת ויאיר ואחיהם הגדול של עומרי ויהלי.
היה בן זוגה של נטשה בעונה הראשונה, בן זוגה של אלכס בעונה השנייה, בן זוגה של תמר בעונה השלישית.
עומרי שלו (מעיין אלוני) – בנם האמצעי של ענת ויאיר.
אחיו הצעיר של דניאל ואחיו הגדול של יהלי.
יאיר לפעמים נוהג לקרוא לו "איקי".
מרבה להציק ליהלי, נחשב למופרע בבית הספר שלא טוב בלימודים.
במהלך העונה השנייה מטופל על ידי פסיכולוגית בשם רויטל דקל אבינרי.
חברו הטוב ביותר הוא גיא.
יהלי שלו (טוני ברמן) – בנם הצעיר של ענת ויאיר ואחיהם הקטן של עומרי ודניאל.
תלמיד מצטיין וחכם, בעל עין עצלה.
נוהג להלשין על אחיו ולבכות וליילל.
עדיין ישן לפעמים במיטה של ההורים.
קנאי מאוד בשמירה על איכות הסביבה מקנא לעיתים קרובות בחברתו לכיתה, סיון מטטוב.
חברתו הטובה ביותר היא רומי.
+תפקידשם הדמותעונה 1עונה 2עונה 3אמאענת "שישי" שלו (שמש)ראשיתאבאיאיר "חומי" שלוראשיאח גדולדניאל שלוראשיאח בינוניעומרי שלוראשיאח קטןיהלי שלוראשי
שלי שמש (שירי גדני) – אחותה של ענת, הבת של ציפי.
רווקה ותמיד משתפת את ענת ולעיתים את כל משפחת שלו על חיי הזוגיות הלא מוצלחים שלה.
מדברת הרבה ונעלבת די בקלות.
עמוס שלו (אילן דר) – בעלה של אביבה.
נוהג להסכים עם כל מה שאביבה אומרת אך כאשר היא הולכת או לא שמה לב אומר את ההפך הגמור.
נוצרה בעיה עם דמותו של עמוס בין העונות, כאשר בעונה הראשונה צוין שהוא אביו החורג של יאיר, ולא אביו הביולוגי, ואילו בעונות האחרות נאמר שהוא אביו הביולוגי ולשניים יש אותו שם המשפחה.
אביבה שלו (עליזה רוזן) – אמו של יאיר ואשתו של עמוס, אשה מבוגרת ותרבותית שאינה מחבבת את ענת.
חושבת שענת היא אמא לא טובה לילדיה.
נוהגת לבשל, לטפל באי רצון בילדים של יאיר וענת ולהעביר ביקורת.
ציפי שמש (גילת אנקורי) (אורחת בעונה 2) – אמם של ענת ושלי.
אוהבת להתנשא ולהשוויץ בפריטיה היוקרתיים ובכסף הרב שיש לה.
לא מגלה לאף אחד את גילה, ואף משקרת לגביו.
לא מרוצה מבחירת הבעל של ביתה ואף מקווה שיתגרשו.
דודה ציונה (תקווה עזיז) (אורחת בעונה 2) – דודתה של ענת, ממוצא עיראקי.
נוהגת לנזוף בענת על חוסר הקשר שלה עם משפחתה.
קובי (קובי מאור) – חברו הטוב של יאיר ושותפו לחנות האופניים, קובי תמיד נותן ליאיר עצות אך לפעמים עצותיו גורמות ליאיר להסתבך, בחלק מהפרקים נותן עצות מעט שוביניסטיות אך בדרך כלל יאיר אינו מקשיב לעצות כאלו.
הוא ואשתו איריס הם הזוג החברי של יאיר וענת.
אביהם של רומי, לירון ומתן.
רומי (טל בר לב) – (עונות 1–2) בתו של קובי וחברתו הטובה ביותר של יהלי.
דימה (איתי פלדמן) – (עונות 1–2) חבר טוב של דניאל.
גיא (אמיר חדאיו) – (אורח בעונה 1) חברו הטוב של עומרי.
הוריו גרושים ועומרי מקנא בו.
מאיה (מיטל פארן) – (אורחת בעונה 3) חברתו של דניאל בעונה השלישית, כשהמשפחה טסו לחו"ל.
אלכס (לארה ווסברג) (אורחת בעונה 1, עונה 2) – חברה של דניאל.
המשפחה שלו לא מחבבת אותה בכלל וענת לא מחבבת אותה בפרט ואף מתעבת אותה.
ליאן (מיכאלה אלקין) (אורחת בעונה 3) – חברתו של דניאל בעונה השלישית.
הוא נפרד ממנה מכיוון שבילתה כל הזמן עם ענת.
אלישע חסיד (אלון רייזל) (אורח בעונה 2) – חברו הדתי של יהלי, ביום כיפור רצה לקחת לו את הגוגוסים כדי שיהלי יכפר בצורה זו על חטאיו; בנוסף, התחרה מולו בבחירות למועצת התלמידים בבית ספרם.
רויטל דקל אבינרי (לירית בלבן) – (עונה 2) הפסיכולוגית של עומרי, נוהגת לדבר על עצמה, ולשתף מחייה האישיים.
שושי (שושה גורן) – (עונה 2) המנקה בבית משפחת שלו.
סילבי (שני רוטנברג) – (אורחת בעונה 3) המחליפה של המנקה בביתם של משפחת שלו.
ידועה בתור מישהי אשר יותר עוסקת בטלפון מאשר בלנקות.
המורה גילה (גליה ישי) – (אורחת בעונה 1) מורה בבית הספר בו למדה ענת שלו.
ידועה בתור מחנכת הכיתה של ענת שלו בעת היותה תלמידה.
הסדרה עלתה לשידור בשנת 2010, הוזמנו שלוש עונות מהסדרה שהופקה על ידי אולפני הרצליה.
העונה הראשונה כוללת 13 פרקים ושודרה בימי שני בשעה 21:00 כחלק מבלוק הקומדיות שהפיק ערוץ 10 בקיץ 2010 ("כיף בשני בערוץ 10"), ביחד עם "הצרות שלי עם נשים".
פרק הבכורה של הסדרה קיבל 9.6% רייטינג.
העונה השנייה כוללת 23 פרקים ששודרו בימי שישי ושבת.
למרות הנתונים הבינוניים של פרקי העונה, חודשה הסדרה לעונה נוספת משום שהסדרה משרה אווירה משפחתית.
שידורה של העונה השלישית החל ביולי 2011 והיא כללה 14 פרקים.
שידור עונה זו הופסק באוקטובר 2011 והמשיך שוב רק בחודש יוני 2012. בסוף אותו החודש הסתיים שידור פרקי העונה האחרונה של הסדרה.
בראשית 2015 החל שידור כל פרקי הסדרה בערוץ הילדים.
באותה השנה, קיבלה הסדרה מועמדות לטקס נבחרי הילדים לסדרת השנה, וכל זאת שלוש שנים לאחר סיום הסדרה.
ב־1 בינואר 2017 החלו שידורים חוזרים של הסדרה בערוץ זום, תוך צנזור חלק מהפרקים בסדרה שאינם מתאימים לילדים, כדוגמת הפרק "סקס" בעונה הראשונה, וגם הפרקים שמשודרים בערוץ עוברים צנזור של ניבולי פה וסינון של קטעים שאינם מתאימים לילדים.
כאן נמצאו וכאן היו הוא כלל הלכתי הקובע שאם התגלה מום גופני אצל אישה לאחר נישואיה, או אצל בהמה לאחר שנמכרה, מניחים בדרך כלל שהוא נולד כאן, כלומר לאחר הנישואין או המכירה.
לפי הכלל, המקדש אישה כזו או הקונה בהמה כזו אינו יכול לתבוע ממון, ויש לומר כי ברשותו נולד המום.
כלל זה אמור רק לגבי ישות משפטית, אך כאשר המום נמצא בעת השאלה או השכרה (במקרה של בהמה) לא תקף כלל זה.
הכלל נדון במסכת כתובות, כאשר אדם קידש אישה, ולאחר נישואיה התגלה כי היא בעלת מומים משמעותיים בגופה, וברור כי הבעל לא היה מקדשה לו היה יודע כי הם קיימים, אך לא ידוע אם מומים אלו היו קיימים כבר בשעת הקידושין, וממילא הקידושין היו בטעות, או שמא נולדו בגופה לאחר הקידושין.
במקרה כזה אומר רבן גמליאל כי הכלל של חזקת הגוף, מכריע ואומר שכל עוד לא יתברר אחרת יש להניח מספק כי כשם שנולדה בלא מומים, גופה לא השתנה, וגם בשעת הקידושין הייתה ללא מומים, ורק לאחר מכן הם נולדו.
בשיטה מקובצת מוסבר, כי מדובר ב"סברא לפי ההווה", כלומר הרגילות היא שהמקום שבו מתגלות הבעיות הוא גם המקום הגורם לבעיות.
כאן נמצאו וכאן היו מול חזקת ממון
כאן נמצאו וכאן היו בטריפות
ב נפסק כי כאשר אדם קנה בהמה ושחט אותה, ולאחר השחיטה התגלה מום בבהמה, אין יכול הקונה להחזירה למוכר ולבקש את ממונו, כי כשם שהמומים נמצאו ברשות הקונה, יש לומר כי ברשותו נולדו.
רבי אלחנן וסרמן בספרו קובץ שיעורים מציג שני צדדים במהות הכלל.
האחד, כי "כאן נמצאו וכאן היו" אינו אלא "רעותא" בחזקת הגוף, כלומר שהוא מבטל את הכלל של חזקת הגוף בכך שהוא מוכיח כי גוף זה מועד לפורענות, והשני, כי "כאן נמצאו וכאן היו" היא סברה עצמאית, האומרת כי המומים נולדו ברשותו של מי שהם נמצאו בו.
חכמי הראשונים הסתפקו האם הכלל אומר בעיקר כי יש לתלות את הבעיה ברשות שהיא נמצאה בו, או שהכלל אומר בעיקרו שאין לתלות את הבעיה במקום שהיא לא נמצאה בו.
זאת מלבד הכלל האומר כי "כאן נמצאו וכאן היו" הוא כלל התקף רק במכירה בה החפץ עבר לרשות ולבעלות אחרת, כלל שאינו תקף כאשר מדובר בהשאלה או השכרה גרידא.
לעומת זאת, דעתו של רש"י היא כי הכלל אומר כי אף יש לתלות את הבעיה ברשות שהיא נמצאה בו.
כאן נמצאו וכאן היו באיסורים
הרמב"ן מוכיח מגמרא זו, כי לא אומרים "כאן נמצאו וכאן היו" בדיני ממונות אלא רק באיסורים, ולמרות שלפי רבא כאן נמצאו וכאן היו הוא כלל האמור גם בדיני ממונות, אנו פוסקים כרב אשי שמיישב את הגמרא במסכת כתובות בצורה אחרת, וחלוק על רבא.
רבים סבורים כי כאן נמצאו וכאן היו הוא כלל שנאמר בממונות ולא באיסורים.
כאן ושם הוא סרטם התעודי של ז'אן-לוק גודאר ואן מארי מייוויל משנת 1976. הסרט עוקב אחר חייהן של שתי משפחות - פלסטינית וצרפתית.
הסרט בן 53 הדקות דובר צרפתית, ערבית וגרמנית, והוא הראשון אותו ערך גודאר בטכניקת הווידאו.
"כאן ושם" הוא יצירת מונטאז' בה משולבים חומרי פילם (16 מ"מ), וידאו וסטילס, ובהם ראיונות עם פעילים פלסטינים, לוחמי פדאיון, סצנות מבוימות המתרחשות בצרפת ותמונות סטילס וקטעי וידאו ארכיוניים מישראל ומגרמניה.
הסרט עושה שימוש בחומרים שצולמו במקור לסרט הבלתי-גמור "עד הניצחון" .
"עד הניצחון" היה סרט תעמולה פרו-פלסטיני שיצרו בשנת 1970 גודאר וז'אן פייר גורין, במסגרת קבוצת "דז'יגה ורטוב" ובשיתוף פעולה עם הליגה הערבית.
צילומי הסרט נערכו במשך מספר שבועות בירדן, ותועדו בהם אימוניהם של מחבלים פלסטינים.
בזמן עריכת הסרט בצרפת פרצו אירועי "ספטמבר השחור", בהם נהרגו גם חלק ממשתתפי הסרט.
עקב המורכבות הרבה ביחסים הבין-ערביים והתדהמה ממות המשתתפים, זנחו חברי הקולקטיב את המשך העבודה על הסרט.
ב-1974 חזרו גודאר ומייוויל לחומרים אלו ושילבו אותם בעבודתם על "כאן ושם".
התמות המרכזיות בסרט "כאן ושם" מצויות כבר בשמו, או בתרגום המילולי יותר לשמו "כאן ובמקומות אחרים".
השימוש בכותרת "כאן ובמקומות אחרים" משרת את הסרט בניסיונו לחבר את הסכסוך הישראלי-פלסטיני לשאר העולם, זאת בניגוד לתפיסה הנוטה לשוות לסכסוך מורכבות ייחודית וחסרת פתרון.
השם מתייחס למקומות הרבים בעולם בהם נעשות עוולות לאנשים, ולפער בין הסובלים לאלו שצופים בהם על גבי המרקע.
בסרט ישנה התייחסות לדרך שבה נתפסים מאבקי העולם השלישי בצרפת, ושימוש במקרה הפלסטיני בניסיון להצביע ולהאיר על יחסי הכוחות, הכפייה והניצול שבעולם המערבי.
הסרט, שחושף בתוכו את אופן הכנתו, מטיל ביקורת פנימית על עצמו בהקשרים פמיניסטים וקולוניאליסטים.
בסצנות החושפות את הוראות הבימוי מדברים מייוויל וגודאר בקריינות על המניפולציות והסיבות המובילות לבחירות השונות שנעשו במהלך עשיית הסרט.
לאחר פרסום הסרט הואשם גודאר באנטישמיות.
בסרט נעשית השוואה ויזואלית בין גולדה מאיר לאדולף היטלר על ידי הצבת תמונותיהם בזו אחר זו לרקע תפילת קדיש לקורבנות השואה.
השוואה זו באה להציג את היהודי, הקורבן של פעם, כמקרבן הפלסטינים כיום.
הדרך בה נעשה הדבר יצרה התנגדות רבה לסרט ולגודאר.
רבים ברחבי העולם האשימו את גודאר באנטישמיות, וארגונים יהודים העבירו ביקורת חריפה על הוליווד ועל האקדמיה האמריקאית לקולנוע, עת הוחלט להעניק לגודאר אוסקר של כבוד.
"כָּאן עַל פְּנֵי אֲדָמָה" הוא שירה של רחל המשוררת, אשר חובר בתל אביב בשנת תרפ"ז 1927.
השיר הולחן על ידי יהודה שרת, ובלחן נוסף שמחבריו אינם ידועים.
"כאן על פני אדמה" הוא שיר הלל המשבח את החלוציות.
נושאי השיר הם מאמצי האיתנים הנדרשים מהחלוצים, שליחי האומה, כדי להקים את ההתיישבות החקלאית והעירונית, ולמעשה את החברה היישובית המאורגנת, בארץ ישראל.
המאמץ הכביר, מדומה לגלילת "אֶבֶן מִפִּי הַבְּאֵר", כלומר הסרת מחסום ממשאב הקיום החיוני: מים.
המשוררת סבורה, ובדומה להגות בני דורה, כי ביצועו של המאמץ החלוצי מחייב אחדות, עקשנות וערנות של רבים - המדומים במילים: "אלף זרועות" - בבת אחת.
כמו בשיריה האחרים, ובספרות העברית בכללה, מדמה המשוררת את ארץ ישראל לאישה, על שלל ההתייחסויות המקובלות בתרבות האנושית: אם, או חברה ומאהבת.
היא מבקשת ואף מייעצת לקוראיה, שיקנו לעצמם הקשבה אל האדמה, שבה היא רואה בשיר זה "אֵם", המעניקה חיים ומזינה את בניה ובנותיה, בני האדם, ומייצגת ממשות, חמימות ואיתנות; וזאת תחת הסתכלות בשמים, המייצגים כביכול ערכים מופשטים, אולם שלא תמיד בהשגה.
כאסח הוא סרט דרמה מוזיקלי ישראלי בבימויו של חיים גיל, שיצא לאקרנים בשנת 1984.
את התסריט לסרט כתב העיתונאי אהרן בכר.
בסרט משתתפים בתור עצמם זמרים מוכרים בזמר המזרחי, ביניהם חופני כהן, זהר ארגוב, אביהו מדינה, שימי תבורי, ג'קי מקייטן, חיים משה, משה גיאת ודקלון.
לצידם משתתפים בסרט השחקנים אריה אליאס, אילן דר, יונה אליאן, מכרם ח'ורי, אייל גפן, רפי מילוא, ורדינה כהן ופנינה רוזנבלום.
הסרט ביקש לנצל את עליית הפופולריות של המוזיקה המזרחית בישראל באותן השנים, עלילת הסרט הייתה דלה וכמחצית ממנו כלל קטעי מוזיקה אותם מבצעים כוכבי הזמר המזרחי של התקופה.
מבקר הקולנוע מאיר שניצר כתב ש"כאסח" היה בין הסרטים הגרועים של השנה.
הסרט מגולל את סיפורו של זמר קסטות בשם חופני (חופני כהן) גרוש ואב לילד, המתאהב באשת החברה הגבוהה שנקראת יעל (פנינה רוזנבלום), ומנסה לפרוץ למיינסטרים.
מנגד יורם טל שיר (אילן דר) הוא שדרן רדיו האשכנזי-אליטיסטי המתנשא ומזלזל במוזיקה המזרחית ואילו אשתו עדנה טל שיר (יונה אליאן) מגלה אהדה.
בסרט משולבים קטעי שירה רבים.
חלק גדול מהסרט צולם באולמי "מחולות תימן" ששכנו ברחוב המסגר בתל אביב, שהיה מפורסם באותה תקופה בזכות מועדוני לילה ואולמות אירועים שפעלו בו בשנות ה־70 וה־80.
זוהר ארגוב - כבר עברו השנים
זוהר ארגוב - הפרח בגני
חופני כהן - השמש עולה
משה גיאת - יומה יומה
חופני כהן ודקלון - לשיר בקול ערב
אביהו מדינה - לבד יושבת
שימי תבורי - שתי אהבות
חיים משה - למה אל
חיים משה - אהבת חיי
כאן חדשות ברשת ב' (בעבר נקראה "כאן ב'" ו-"רשת ב", היא תחנת רדיו ישראלית, השייכת לתאגיד השידור הישראלי ופועלת כחלק מחטיבת החדשות של התאגיד – כאן חדשות.
תחנה זו משדרת בעיקר אקטואליה וחדשות.
התחנה החליפה את רשת ב' של קול ישראל של רשות השידור.
ב-15 במאי 2017 החלו שידורי התחנה, בניהולו של עומר בן-רובי, ולאחר מכן בניהולו של גל ברגר.
במהלך שעות הבוקר והערב בימי חול מספר תוכניות של התחנה מועברות בשידור חי גם בערוץ כאן 11 בטלוויזיה.
בתהליך הקמת תאגיד השידור הישראלי, הוגדרה התחנה ונקראה בשם "רשת ב' החדשה".
עם תהליך מיתוג התאגיד בשם "כאן", הוגדרה התחנה בתור "כאן ב'".
ב-10 במאי 2017 הסתיים שידור התוכניות ברשת ב' במסגרת רשות השידור.
התחנה התחדשה במסגרת תאגיד השידור הישראלי ב-15 במאי 2017 בשם כאן רשת ב', ובדיגיטל - כאן ב'.
תוכניות רבות המשיכו להשתמש באותן נעימות נושא וקטעי קריינות.
בפברואר 2020 החלה התחנה לשדר מאולפנים חדשים בירושלים.
בשנת 2023 שונה אות התחנה בשילוב התזמורת הסימפונית ירושלים.
כשעלה לראשונה לשידור קול ירושלים משודרת בכל שעה עגולה (למעט ימי כיפור) מבזק של עד חמש דקות, בעלייה לאוויר בשלושים במרץ 1936 נפתחה המהדורה בשש אותות, חמש קצרות ואחת ארוכה, שנשמעו כקוד מורס, ועם השנים זוהו עם שידורי החדשות ברדיו בישראל, וצוטט רבות בהקשרים תרבותיים שונים.
בשידור זה קראה חנה רובינא את תחילת מגילת האש.
כך היה עד 14 במאי 2017 ב-23:00, עת נסגרה רשות השידור, בשידור זה הקריא מגיש המבזק ההיסטורי קובי ברקאי את סוף המגילה וחתם את השידור במילים "זה סוף החדשות מקול ישראל".
ב-15 במאי 2017 בשעה שש בבוקר נפתחו שידורי "כאן רשת ב'" עם אות מחודש, ארבע אותות (ניתן היה לשמוע ברקע את האות הישן), אות זה נוגן כל שעה עגולה למעט ימי אבל וכדומה שנוגנו רק האותות וסיום במילה כאן.
משנת 2023 אות מחודש מנוגן במהלך המהדורה.
בסוף 2025 שונה קול פתיחת המהדורה מ"כאן רשת ב' - החדשות", ל-"כאן חדשות ברשת ב'", ביחד עם שינוי שם תחנת הרדיו.
בכל יום בין השעות 6:00 עד 00:00, למעט ימי שישי, שבת, וחגים, המהדורה תחל חצי דקה לפני השעה העגולה עם כותרות עיקריות של החדשות, ובשעה העגולה בדיוק יש פתיח עם קריאת החדשות המלאות לשעה הנוכחית.
יש לשים לב שכל טקסט המודגש ב-italic מתייחס למגישים המגישים את התוכנית באופן לא קבוע.
ורד יפתחי גרין - מגישה "אור ראשון" ו"תרבותניקים".
אריה גולן - מגיש "הבוקר הזה" בימי ראשון-רביעי.
קלמן ליבסקינד - מגיש "קלמן-ליברמן" יחד עם אסף ליברמן.
אסף ליברמן - מגיש "קלמן-ליברמן" יחד עם קלמן ליבסקינד.
קרן נויבך - מגישה "סדר יום".
אסתי פרז בן-עמי - מגישה "בחצי היום" בימי ראשון-רביעי.
גדי ליבנה - מגיש "רגעי קסם".
ערן סיקורל - מגיש "השעה הבינלאומית".
יאיר ויינרב - מגיש "צבע הכסף".
רן בנימיני - מגיש "הבוקר הזה" בימי שישי ו"בנימיני וגואטה" יחד עם יגאל גואטה.
יגאל גואטה - מגיש "גואטה בשישי" ו"בנימיני וגואטה" יחד עם רן בנימיני.
גילי תמיר - מגישה "זה מגיע לכם".
יוסי אליטוב - מגיש "אליטוב וארליך" יחד עם אריה ארליך.
אריה ארליך - מגיש "אליטוב וארליך" יחד עם יוסי אליטוב.
אלון פרוכטר - מגיש "תרבותניקים".
דורית אסרף מזרחי - מגישה "תרבותניקים".
חן ביאר - מגיש "כאן הלילה".
אסף פוזיילוב - מגיש "כאן דרום".
יובל אלבשן - מגיש "הכל שפיט".
שרון וכסלר - מגישה "כאן סביבה" יחד עם אורי לוי.
אורי לוי - מגיש "כאן סביבה" יחד עם שרון וכסלר.
אורלי אלקלעי - מגישה "כאן צפון".
מזל מועלם - מגישה "בנימיני ומועלם" יחד עם רן בנימיני.
זאב קם - מגיש "כאן הלילה מוצ"ש".
אילאיל שחר - מגישה "הבוקר הזה" בימי חמישי.
שאול אמסטרדמסקי - מגיש "מקורב לצלחת".
רינה מצליח - מגישה "רינה ועקיבא" יחד עם עקיבא נוביק.
עקיבא נוביק - מגיש "רינה ועקיבא" יחד עם רינה מצליח.
ליאת רגב - מגישה "בחצי היום" בימי חמישי ושישי, "מעבירים לראשון", ו"יצא החג".
רוני קובן - מגיש "קובן את אסנהיים" יחד עם עמרי אסנהיים.
עמרי אסנהיים - מגיש "קובן את אסנהיים" יחד עם רוני קובן.
ליאן וילדאו - מגיש "כאן ספורט".
בני לאו - מגיש "929 פרקים למחשבה" יחד עם לירון מרוז.
לירון מרוז - מגיש "929 פרקים למחשבה" יחד עם בני לאו.
יואב קרקובסקי - מגיש "חמישי עם יואב קרקובסקי".
ערן זינגר - מגיש "מרחאבית".
קובי אוז - מגיש "אוז לשבת".
ירון אנוש - מגיש "קול שישי".
רון נשיאל - מגיש "מגזין שבת".
יובל אלבשן - מגיש "מוריה והפרופסור" יחד עם מוריה קור.
מוריה קור - מגישה "מוריה והפרופסור" יחד עם יובל אלבשן.
קרן אוזן - מגישה "קפה שישי" יחד עם יגאל עדיקא.
יגאל עדיקא - מגיש "קפה שישי" יחד עם קרן אוזן.
יצחק נוי ז"ל - מגיש "שבת עולמית".
(תוכניתו משודרת כשידור חוזר מאז 2022).
אורן נהרי - מגיש "שבת עם אורן נהרי".
רונן פולק - מגיש "יומן השבוע"; לעיתים מגיש "צבע הכסף".
דן כנר - מגיש "מתוק מאז".
קובי ברקאי - מגיש "הידברות".
יוסי אלפי - מגיש "פסטיבל מספרי סיפורים עם יוסי אלפי".
שמעון פרנס - מגיש "אצל פרנס בשבת".
חן ליברמן - מגישה "חן ליברמן וישי שנרב".
ישי שנרב - מגיש "חן ליברמן וישי שנרב".
נדב הלפרין - מגיש "אש זרה"
שלומי אברבוך, קובי ברקאי, בני טיטלבוים, זוהר סדן, אלן ולן, אודליה זימור, אודליה דהן כחילה, נפתלי מנשה, שלומי גולדברג, ורד יפתחי גרין, איציק ברהום, דן עופרי, רון נשיאל, יותם ברזני, קארין גרודן בר-אור, צבי סלטון, גבי ינון, מאיה ראכלין, טלי מורנו - מבזקנים.
כאן 88 היא תחנת רדיו ישראלית המשדרת החל מה-15 במאי 2017 במסגרת תאגיד השידור הישראלי "כאן".
התחנה החליפה את 88FM של קול ישראל שברשות השידור, והיא משדרת מגוון סגנונות, רוק קלאסי ומוזיקה אלטרנטיבית לצד ג'אז, מוזיקת עולם, בלוז ויוצרי אינדי חדשים וותיקים.
התחנה נועדה להמשיך בדרכה של תחנת הרדיו 88FM שהופעלה בעבר במסגרת רשות השידור, וסיימה את שידוריה ב-14 במאי 2017 עם סגירת הרשות.
לפי סקר TGI, בשנת 2019 התחנה הגיעה לחשיפה ארצית של 10.8%.
כיום מנהל התחנה הוא ברק איצקוביץ' והעורכת הבכירה של התחנה היא נוגה קליין.
תחנת הרדיו "כאן 88" החלה לשדר ב-15 במאי 2017, עם פתיחת שידורי תאגיד השידור הישראלי.
התחנה פועלת ומשדרת ממערכת הרדיו שבירושלים (בעבר פעלה מתל אביב).
בצוות התחנה נמצאים חלק משדרני תחנת 88FM, בניהם: טל ארגמן, תומר מולוידזון, אבנר גורלי, גדי ליבנה, טל השילוני, רוני ורטהיימר, איציק יושע, גיל מטוס, ניר גורלי, רוני ידידיה, דורי בן זאב וקובי מנורה.
כמו כן, עם הקמת תאגיד השידור הישראלי, הצטרפו מגישים ועורכים נוספים, בהם רותם דויטשר, רועי דלמדיגו, נעמה הדסי, סמדר שפר, עפרה הלחמי, עידן בן-טל, שיר זיו ונוגה קליין.
בראש התחנה עמד תחילה ד"ר משה מורד.
אחריו מילא את התפקיד אביעד רוזנבוים ששימש גם כעורך המוזיקלי הראשי של כל תחנות המוזיקה של תאגיד השידור הישראלי.
לאחר שינוי מבני הוחלט לאחד את ניהול תחנות המוזיקה של כאן תחת מנהל אחד, מנהל חטיבת המוזיקה.
את התפקיד מילא עפרי גופר.
כדי לסייע למנהל החטיבה נוצרו תפקידים חדשים: עורך בכיר ומפיק ראשי.
בכאן 88 העורך הבכיר היה תומר מולוידזון, שעזב את התפקיד ב-2023, ומאז ממלאת אותו נוגה קליין.
המפיק ראשי הוא איש הרדיו הוותיק קובי מנורה.
בתחנה משודרות תוכניות יומיות קבועות.
במהלך היום משולבים שירים חדשים מתוך "בחירות העורכים".
רשימת שירי "בחירות העורכים" מגובשת על ידי עורכי כאן 88 על בסיס שבועי ומתפרסמת באתר התחנה.
כך התחנה מעניקה חשיפה לשירים חדשים ומומלצים, כולל שירים של אומני אינדי ישראלי ובינלאומי.
החל מהשעה 20:00 משודרות בתחנה תוכניות מוזיקה יומיות ושבועיות העוסקות בתכני מוזיקה ספציפיים ובז'אנרים שונים.
"אלבום לאי בודד" - תוכנית המוקדשת בכל שבוע לאלבום קלאסי אחר בהגשת מנחם גרנית, שמשדר גם את התכנית "שלושים ושלוש ושליש"
"מצב טיסה" - תוכנית אישית עם גיל מטוס.
"אוסף פרטי" - תוכנית אישית עם נועה ארגוב.
"נותן ברוק" - מוזיקת רוק על כל סוגיה וגווניה בהגשת בן רד.
"משמרת חצות" - מוזיקה אלקטרונית עם עידן בן טל
"דיבור מקומי" - תוכנית אירוחים עם רוני ורטהיימר
"ספיישל 88" - תוכנית המוקדשת בכל שבוע לאמן, להקה או אלבום שהותירו את חותמם על המוזיקה העולמית.
פרקי התוכנית זמינים להאזנה גם בפודקאסט "ספיישל 88".
"ג'אם 88" היא אחת מהתוכניות של התחנה.
במסגרתה מתארחים מדי שבוע אמן או להקה להופעה חיה באולפן.
בחודשי הקיץ משודרת התוכנית באופן מסורתי מנמל יפו.
לצד השידור ברדיו, ההופעות מועברות בשידור ישיר בווידאו גם בעמוד הפייסבוק של כאן 88.
בסוף השבוע משודרות תוכניות מוזיקה נוסטלגית משנות השישים עד שנות האלפיים.
ביום שישי בשעה 16:00 משדר דורי בן זאב את "בן זאב לסופשבוע", בשעה 18:00 תומר מולוידזון את "כאן שם ובכל מקום", בשעה 20:00 משדר אורי ב"ש את "ריח ויניל", בשעה 22:00 משדר משה מורד את "מסביב לעולם ב-88", ובחצות משדר יואב יפת את "משמרת חצות".
בשבת החל מהשעה 20:00 משדר יובל גנור את "דיבור חדיש" המוקדשת לשירים משנות השמונים, בשעה 22:00 משודרת תוכנית הספיישלים - "ספיישל 88", ובחצות משודרת "ערביט" עם איבון סאבא.
כאן 88 יוצרת הסכתים מוזיקליים במיני סדרות על אמנים, אלבומים ואירועים היסטוריים.
בין ההסכתים: "הדרך לוודסטוק" במלאת 50 שנה לפסטיבל, הסכתים על ג'ימי הנדריקס, ג'ים מוריסון והעשור האחרון של ג'ון לנון, והסכתים על האלבומים Blue של ג'וני מיטשל ו-What's Going On של מרווין גיי.
בשנת 2020 עלתה בדיגיטל של כאן 88 סדרת הרשת "שמועות", בה שוחחו עם אמנים שונים על משמעויות ושמועות לגביהם או לגבי שירים שכתבו, ובכך איששו או הפריכו את השמועה.
הדיון הציבורי סביב כאן 88
כחודשיים לפני סגירת 88fm ותחילת שידורי התאגיד, שקם במקום רשות השידור, החלה להישמע ביתר שאת ביקורת ציבורית נגד השינויים הרבים שעמדו לחול בתחנה עם סגירתה ופתיחתה מחדש.
ביקורת זו, שמקורותיה חודשים רבים קודם לכן, גברה על רקע השמועות, שהתבררו כמבוססות, לפיהן סמכויות העריכה הולכות להילקח משדרני התחנה שיועדו להמשיך בתחנה החדשה, וכך להפוך אותם לשדרנים בלבד.
קולות רבים סברו כי הייחוד של 88fm הוא בכך שזו התחנה היחידה שבה ישנה אקלקטיות מרבית בשל חופש הבחירה הרב לעורכים השונים, וכי יש להמשיך בנוהג זה גם בתחנה החדשה, בכפוף למסקנות ועדת לנדס, שהוקמה ביוזמת שר התקשורת דאז גלעד ארדן.
מסקנות הוועדה היו ש-88, קול המוזיקה ורשת ג' יישארו במתכונתן הנוכחית, כמו כן טענו כי התחנה שמיועדת להיסגר רווחית ופופולרית, וכי מפרסמים רבים מבקשים לפרסם בה, בייחוד בשעות הפריים טיים, ולכן אין שום סיבה לשנותה עם קום התחנה החדשה.
ב-31 במרץ 2017 נערכה הפגנת תמיכה בשדרנים/עורכים של 88fm מחוץ לאולפני רשות השידור בשרונה.
מנגד, קמו קולות שטענו ש-88fm היא תחנה סקטוריאלית שלא פונה למכנה משותף רחב מספיק, ששדרניה לקחו לעצמם חופש רב מדי בבחירת השירים ולכן היא הפכה לתחנה אליטיסטית שלא משקפת, כתחנה ציבורית, את מגוון הרצונות של הציבור.
לפי טענות אלה, עם מעבר התחנה לתאגיד השידור, יש לתת לפּחות עורכים לערוך את המוזיקה בפריים טיים ויש גם לפקח על עבודת העורכים והמגישים, כדי שחלקים גדולים יותר מהציבור יהנו משידורי התחנה.
לטענתם חלק מהמגישים/עורכים ב-88fm ניצלו את החופש שניתן להם ושידרו מוזיקה שאינה מתאימה בהכרח לשעת שידור התוכנית או לקהל היעד הפונטינציאלי שלה.
קולות אלה ראו בעין יפה את הפיקוח והגבלת חופש הפעולה של השדרנים/עורכים בתחנה החדשה וטענו לאחר הקמתה כי דווקא יש שיפור רב באיכות המוזיקה שמשודרת בה.
(אם כי כמה שבועות אחר כך, בעקבות התפטרותו של בועז כהן, חלקם חזרו בהם מטענותיהם.)
לאחר ששידורי "כאן 88" החלו גברה המחאה כנגד מנכ"ל התאגיד הזמני, אלדד קובלנץ ונגד עורך המוזיקה בתאגיד, אביעד רוזנבוים, בטענה שאינם ממלאים אחר הקביעה של ועדת לנדס, מכיוון שהתחנה החדשה שונה במהותה מ-88fm.
ב-21 ביוני 2017 הודיע בועז כהן, מבכירי השדרנים/עורכים של 88fm, על עזיבתו את "כאן 88" ועל התפטרותו מהתאגיד.
התפטרותו באה על רקע התערבות הנהלת התחנה החדשה בעריכת תוכניותיו, והיא עוררה סערה בקרב מאזיני התחנה.
ביולי 2017 התפרסמו נתוני ההשמעות ב"כאן 88" מיום עלייתה לאוויר ועד 25 ביוני, שהושוו לנתוני ההשמעות של 88FM.
מהנתונים עלה כי חלה ירידה חדה מאוד בהשמעות של שירים עבריים ב"כאן 88" לעומת ההשמעות ב-88fm, וכן ירידה חדה מאוד בהשמעת שירים חדשים מהעשור הנוכחי בהשוואה לנתונים של 88fm.
בדיון נכחו, בין השאר, נציגי אמ"י, חנן יובל ואושיק לוי, שטענו שהפחתה בהשמעת שירים ישראליים חדשים תקשה עוד יותר על יוצרים צעירים להישמע.
ב-18 בספטמבר 2017 התפטר מתפקידו העורך והמגיש גל אפלרויט, ששידר ב-88fm מיומה הראשון.
במעבר לתאגיד השידור הועבר אפלרויט מהגשת תוכנית יומית בפריים טיים להגשת תוכנית לילית פעם בשבוע.
ב-3 במאי 2018 נערכה מול אולפני התחנה בתל אביב הפגנה נוספת, שלישית, לציון שנה לסגירת 88fm וייסודה של כאן 88, שאורגנה על ידי פעילי "משמר 88" ואחרים.
המפגינים מחו כנגד תוכני כאן 88 שלטענתם הם בינוניים, חופש העריכה שנלקח מהשדרנים כשקמה התחנה החדשה, ועוד.
נאמו בהפגנה, בין השאר, העיתונאי אילן לוקאץ' והמוזיקאי אבנר שטראוס.
הטיפוס העקבי בחשיפת מאזינים חדשים לתחנה הביא לדעיכת ההפגנות ובהמשך לסגירת עמוד הפייסבוק "משמר 88".
כאן רק"ע (ראשי תיבות של רשת קליטת עלייה) היא תחנת רדיו ישראלית ממלכתית, הפועלת במסגרת תאגיד השידור כאן.
התחנה משדרת במספר שפות זרות, שאינן השפות הרשמיות בישראל.
החלה את שידוריה ב-15 במאי 2017, כשהחליפה את תחנת רק"ע של רשות השידור.
לשידורים לעולים בישראל יש היסטוריה עשירה שמתחילה ביוני 1948, עם שידורי יידיש לקפריסין.
במשך השנים התווספו שפות רבות נוספות, ובשנת 1991 קמה רשמית תחנת רק"ע במסגרת שידורי הרדיו של קול ישראל ברשות השידור.
במקביל, פעלה במשך שנים רבות תחנת שידור ליהודים ברחבי העולם, רשת ה'.
בשנת 2017 עברה התחנה מהפכה עם סגירת רשות השידור ופתיחת תאגיד השידור הישראלי במסגרת הרפורמה ברשות השידור.
עם מעבר התחנה לתאגיד נוצרה אי ודאות שצפויה להפסק עם התייצבות המתכונת החדשה.
חלק מהמגישים עזבו, חלק מהתוכניות בוטלו, אחרות נוצרו.
מספר לא מעט של מערכות בשפות שונות נסגרו.
כיום משדרת התחנה כחלק מתאגיד השידור הישראלי בשפות הבאות (שנת התחלת השידורים מתייחסת לשידורים עצמם, לפני שהועברו לאחריות רק"ע):
אנגלית, צרפתית, יידיש ולאדינו מאז 1948.
עם סגירת רשות השידור פסקו השידורים בשפות הבאות:
נכון לאפריל 2018 משדרת הרשת 24 שעות ביממה ב-9 שפות.
המערכת ברוסית משדרת מבזקי חדשות מדי שעה עגולה, יומני חדשות ותוכניות רבות בנושאים מגוונים.
בשאר השפות משודרות מהדורות חדשות בכל משבצת ולאחריה בדרך כלל תוכניות שבועיות מתחלפות.
בשעות הלילה המאוחרות משודרת מוזיקה מרחבי העולם.
כאן מורשת היא תחנת רדיו ישראלית השייכת לתאגיד השידור הישראלי ובה משודרים בעיקר אקטואליה יהודית וחדשות.
התחנה החליפה את רשת מורשת של קול ישראל שברשות השידור, ושידוריה החלו ב-15 במאי 2017. כיום מנהל את התחנה יהונתן שורק.
שידורי התחנה כוללים שידורים חיים, המשתנים בהתאם ללוח השנה העברי ולמנהגי קהילות ישראל.
התחנה משדרת מוזיקה חסידית, ובימים בהם על-פי ההלכה אין לשמוע מוזיקה כלית, היא משדרת מוזיקה קולית.
בנוסף, לקראת חגי ישראל, עושה התחנה מאמץ לשדר תפילות ופיוטים בשידור חי.
לכאן מורשת תוכניות המיועדות לילדים ולנוער.
החל משנת תשע"ה מועבר במוצ"ש שיעורו של הראשון לציון הרב יצחק יוסף מבית כנסת היזדים בשידור חי.
כאן מורשת משדרת גם תוכניות אקטואליה כמו "הבוקר עם בני טיטלבוים", "מנדי וביתאן" עם מנדי גרוזמן ואלי ביתאן, "חמישי - יומן אקטואליה" עם דב אייכלר, וכן משדרת את תוכנית קלמן וליברמן באיחוד שידורים עם רשת ב'.
התחנה גם משדרת את שיעורו השבועי של הרב דוד חי הכהן, הרב דב ביגון וכן פינה שבועית של הרב יעקב שפירא.
מדי ערב משודרות בתחנה תוכניות תורניות רבות: חברותא עם ידידיה תנעמי, שואל ומשיב עם הרבנים, שלמה אבינר, הרב מנחם בורשטיין, הרב עובדיה יוסף, הרב שמואל בורשטיין, ד"ר מיכאל אבולעפיה.
ותוכנית סדר ערב עם גדולי הרבנים ובהם הרב מאיר מזוז, הרב דוד לייבל, הרב יצחק בצרי, הרב שלום ארוש והרב בניהו שמואלי.
הרבנית ימימה מזרחי מגישה תוכנית קבועה מדי יום שישי בתחנה, שהייתה משודרת בעבר ברשת ב.
בימי שישי מועבר בשעה 14:00 מדור שו"ת עם הרב בן ציון מוצפי.
החל משנת תשע"ד (2015) חודשה פינת ההלכה בשעה 15:40 עם הרב יצחק יוסף, פינה אשר שודרה בעבר על ידי הרב עובדיה יוסף בתוכנית 'קבלת שבת' במסגרת המדור להווי ומסורת יהודית בקול ישראל.
כמו כן, בימי שעון הקיץ משודר בשעה 16:00 גם שיעורו השבועי של הרב דב ביגון.
במהלך פברואר 2025 התחדש לוח השידורים של התחנה, במסגרתו הוכנס משדר ערב מרכזי שמוגש בשעה 19:00 בערב, ומתחרה עם התחנות קול חי וקול ברמה.
במסגרת השידורים משודרת תוכנית צהרים שירת נשים להשמעת שירת נשים שקולן לא מושמע בתחנות האחרות.
במסגרת השינוי הוחלף לוגו ואותות התחנה.
כאן תרבות היא תחנת רדיו ישראלית, השייכת לתאגיד השידור הישראלי.
התחנה החליפה את רשת א' של קול ישראל.
ב-15 במאי 2017 החלו שידורי התחנה.
התחנה משדרת תוכניות מגוונות בתחומים רבים: תרבות, אמנות, ספרות ושירה, מסורת, פולקלור, היסטוריה ותוכניות ייעוץ מומחים.
כיום העורך הבכיר של התחנה הוא אמיתי פוקמן.
מנהל התחנה הנוכחי הוא תומר מיכלסון, אשר החליף את לימור גריזים מגן שנכנסה לנהל את התחנה בשנת 2019 לאחר שפעילות חטיבת הרדיו של 'כאן' נחלקה לשתי זרועות: זרוע ה'אומר' - תחתיה "כאן תרבות", "כאן הסכתים" ו"כאן מורשת" וזרוע המוזיקה - תחתיה "כאן גימל", "כאן 88", ו"כאן קול המוזיקה".
כאן גימל היא תחנת רדיו ישראלית, השייכת לתאגיד השידור הישראלי.
התחנה משדרת רק מוזיקה ישראלית, ובכלל זה מוזיקה שיצרו ישראלים, גם אם בשפות שאינן עברית.
התחנה החליפה את רשת ג' של קול ישראל שברשות השידור, והחלה את שידוריה ב-15 במאי 2017, עם פתיחת שידורי תאגיד השידור הישראלי.
לאורך שעות היום התחנה משדרת מוזיקה פופולרית ישראלית מכל הסוגים ולכל הגילים.
התחנה ממשיכה את קו היצירה במוזיקה הישראלית שהתחילה עוד בשידורי רשת ג' של רשות השידור, שהחל מנובמבר 1997 משדרת רק מוזיקה ישראלית, גם אם המוזיקה אינה בעברית.
התחנה מקיימת בכל ראש השנה את מצעד השנתי של המוזיקה הישראלית, מצעד המסכם את כלל המוזיקה הישראלית שנוצרה בשנה המדוברת, כולל דירוג שיר השנה, זמר השנה, וזאת על-ידי החלטת המאזינים.
מספר תוכניות מרכזיות מהתחנה משודרות במקביל בשידור חי מאולפן "כאן גימל" בערוץ כאן 11 בטלוויזיה.
כיום מנהל התחנה הוא ברק איצקוביץ' והעורכת הבכירה היא טל ארגמן.
כמה מהתוכניות הבולטות בכאן גימל:
גימלייב – מופע אולפן שבועי של אמן ישראלי, עם הרכב נגנים, המצולם ומועבר בשידור ישיר בימי שני ב-21:00 ברדיו ובדף הפייסבוק של התחנה.
התוכנית מוקלטת ומשודרת גם בטלוויזיה, בערוץ כאן 11.
אגן הים התיכון – תוכנית שבועית של מוזיקה ים-תיכונית, שבה מתארח אמן ישראלי להופעה חיה באולפן עם הרכב נגנים.
התוכנית מצולמת ומועברת בשידור ישיר (שישי ב-9:00) ברדיו, בטלוויזיה בערוץ כאן 11 ובדף הפייסבוק של התחנה.
סוף שבוע געגוע – רצועה של להיטים ישראלים משנות השישים ועד סוף שנות השמונים, הקונספט הזה החליף בסוף אוקטובר 2019 את שבת רטרו – שבת ישראלית נוסטלגית.
פוקוס – תוכנית העשרה שבועית על אמן ישראלי חשוב או על אלבום ישראלי שהיה אבן דרך במוזיקה הישראלית (שבת ב-19:00).
מאחורי השירים – תוכנית אירוח שבועית שבה מתארח אמן שהוציא אלבום.
בתוכנית משודר ריאיון עם האמן, ובין לבין משודרים כל שירי האלבום החדש (רביעי ב-21:00).
פגישה אישית – תוכנית שבועית שבה אמן מגיש במשך שעה את השירים הישראליים האהובים עליו (שלישי ב-21:00).
העשירייה – מצעד שבועי שמשודר מדי יום חמישי בין השעות 12:00–14:00 בו מוצגים עשרת השירים הישראלים שמאזיני התחנה הכי אהבו באותו שבוע.
המצעד מורכב לצד ההצבעות של המאזינים גם מהשמעות בשירותי המוזיקה השונים.
בנוסף לצד הדירוג נכללות פינות נוספות: "פינת הרדאר" בה מוצגים זמרים חדשים ומתחילים במוזיקה הישראלית ופינת "העשירייה מארחת" בה מתארחים בכל שבוע שני מוזיקאים אהובים המבצעים את שיריהם ומספרים על הקריירה.
פינות נוספות במצעד: "נאמבר וואן" (פינה בה מוצג שיר שמצליח מחו"ל) ופינת "המבזק" (עם הידיעות הכי מדוברות בעולם המוזיקה).
לקראת השעה 14:00 נחשף "שיר השבוע של ישראל" כפי שהמאזינים בחרו.
ההצבעה למצעד מתקיימת בכל שבוע מיום חמישי בשעה 14:00 ועד יום שלישי בשעה 12:00 בשבוע שלאחר מכן.
בחזרה לעתיד – תוכנית יומית המוקדשת למוזיקה ישראלית משנות ה-60 וה-70 (א' עד ד' ב-22:00).
צד גימל – תוכנית יומית המוקדשת למוזיקה ישראלית אלטרנטיבית (א' עד ד' ב-23:00).
שיא גימל – תוכנית שבועית ובה סקירה של כל השירים הישראליים הבולטים והפופולריים של השבוע: השיר הנצפה ביותר ביוטיוב, השיר המושזם ביותר בשזאם, השיר המבוקש ביותר בספוטיפיי וכו' (חמישי ב-14:00).
סטטוס – מגזין מוזיקה שבועי (ראשון ב-21:00).
פנינה שחורה – תוכנית שבועית של מוזיקה ישראלית שחורה (חמישי ב-21:00).
רוק – תוכנית רוק ישראלי שבועית (חמישי ב-22:00).
ארון השירים היהודי – תוכנית בת שעה המשודרת בימי שישי מדי שבוע, שירים עכשוויים וישנים הקשורים למקורות, לאירועי השבוע שחלף ולפרשת השבוע.
מוגשת על ידי עומר בן רובי (שישי ב-8:00).
כאן קול המוזיקה היא תחנת רדיו ישראלית, השייכת לתאגיד השידור הישראלי, שמשדרת מוזיקה קלאסית, ג'אז ומוזיקה אמנותית על כל גווניה השונים.
התחנה החליפה את קול המוסיקה של קול ישראל שברשות השידור.
המנצחת וזמרת הסופרן יעל צ'רני שימשה כמנהלת התחנה עד פרישתה מהתפקיד באפריל 2018. צ'רני ניהלה אומנותית והגישה לסירוגין את "אתנחתא בצבע" ששודרה ב"קול המוזיקה" בין השנים 2013–2014.
בשנת 2018 השמיעה התחנה מערכה שלמה מתוך אופרה שכתב המלחין הגרמני ריכרד וגנר, בניגוד למדיניות השידור הציבורי שלא להשמיע מיצירותיו בשל דעותיו האנטישמיות.
בעקבות הביקורת הודיעה הנהלת התאגיד כי הייתה זו החלטה שגויה.
בתקופת יולי 2019 עד יוני 2020 הייתה חשיפת כאן קול המוזיקה בשיעור 4.1%, ובתקופת יולי 2020 עד יוני 2021 רק 3.8%, כלומר ירידה של 7.3% בשיעור החשיפה.
לאחר מכן שב שיעור החשיפה לעלות.
בשנת 2021 עודכן שם התחנה מ"כאן קול המוסיקה" ל"כאן קול המוזיקה".
כיום מנהל התחנה הוא ברק איצקוביץ' והעורך הבכיר של התחנה הוא עומר פרנקל.
עומר פרנקל במסגרת תפקידו כעורך בכיר מוביל שינוי במדיניות התחנה שבמרכזו שידור מוזיקה קלה יותר מכפי שהיה נהוג ב"כאן קול המוזיקה" לפני מינויו לתפקיד (וגם ב"קול המוזיקה" ההיסטורי).
בהתאם, במשך רוב שעות השידור מושמעת רק מוזיקה קלה ואפילו לא קלאסית, כשמוזיקה רצינית יותר מושמעת למשכי זמן קצרים, ולרוב רק חלקים מתוך היצירות.
כאן ואומן הייתה תוכנית טוק-שואו קומית ששודרה בטלוויזיה החינוכית בשנת 2015 בהנחייתו של טל פרידמן.
בין האומנים שהתארחו בתוכנית ניתן למצוא את ראובן רובין, פייר-אוגוסט רנואר ונחום גוטמן.
בכל תוכנית מארח יקי כץ (טל פרידמן) אומן מפורסם מהעבר (מגולם על ידי מעיין בלום) לראיון בדבר הקריירה האמנותית שלו.
תוך כדי הראיון מסופר על חייו, יצירותיו, סגנון הציור והתקופה בה חי האומן.
כמו כן במהלך התוכנית מנהל המנחה שיחות וידאו עם דמויות משמעותיות בחיי האומן דוגמת אמו, מודל הציור של האומן ועוד, כשכולם מגולמים על ידי טל פרידמן.
לצד המנחה משתתף בתוכנית גם עמליה, שנקרא גם "המפיק הוותיק ביותר בטלוויזיה" בגילומו של יוסי סגל.
יקי כץ (טל פרידמן) - מנחה התוכנית.
בתחילת כל תוכנית משוחח עם המנהל שלו על המרואיין בתוכנית.
עמליה (יוסי סגל) - מפיק התוכנית, נקרא גם "המפיק הוותיק ביותר בטלוויזיה".
לרוב מופיע בתוך קלנועית כשהוא מסיע את האומן לבמה וממנה.
מעיין בלום - משחק את כל האומנים שמופיעים בתוכנית וגם את איציק המנהל של יקי.
כאן ועכשיו היא סדרת טלוויזיה אמריקאית שנוצרה על ידי אלן בול.
העונה הראשונה כוללת 10 פרקים ועלתה ב-HBO ב-11 בפברואר 2018. בסדרה מככבים הולי האנטר וטים רובינס.
היא עוסקת בחייה של משפחה פלורליסטית רב-גזעית המתגוררת בפורטלנד.
אודרי בייר (הולי האנטר) - אם המשפחה, פסיכולוגית.
גרג בוטרייט (טים רובינס) - אב המשפחה, פרופסור לפילוסופיה.
אשלי קולינס (ג'ריקה הינטון) - בתם המאומצת של אודרי וגרג, שמוצאה מליבריה.
דוק באייר-בוטרייט (ריימונד לי) - בנם המאומץ של אודרי וגרג, אומץ מווייטנאם כשהיה בן חמש.
רמון בייר-בוטרייט (דניאל זובאטו) - בנם המאומץ של אודרי וגרג, אומץ מבית יתומים בקולומביה בגיל שנה וחצי.
כריסטן בייר-בוטרייט (סוסי בייקון) - בתם הביולוגית של אודרי וגרג, תלמידת י"ב.
מלקולם קולינס (ג'ו ויליאמסון) - בן זוגה של אשלי וחברו הטוב ביותר של דוק.
עוזר-מאמן של נבחרת הכדורגל נשים של פורטלנד.
הנרי (אנדי בין) - בן זוגו של רמון.
פאריד שוקרני (פיטר מקסידי) - הפסיכיאטר של רמון.
באתר Rotten Tomatoes קיבלה העונה הראשונה ציון של 30% בהתבסס על 30 ביקורות, עם ציון ממוצע של 4.28 מתוך 10. באתר Metacritic קיבלה הסדרה ציון של 46 מתוך 100, בהתבסס על 20 ביקורות.
כאן חינוכית הוא ערוץ טלוויזיה ציבורי, ששידוריו מיועדים לילדים ונוער.
הערוץ החליף את הטלוויזיה החינוכית הישראלית (ערוץ 23) בעקבות חוק השידור הציבורי הישראלי, וקם ב-15 באוגוסט 2018 כחלק מתאגיד השידור הישראלי "כאן".
מאז תחילת פעילותו הערוץ משודר באיכות HD (בשידורי yes ו-HOT) בטלוויזיה, ובאיכות HD באתר ובאפליקציית "כאן".
כחלק מחוק תאגיד השידור הישראלי, קו הזמן של ערוצי הברודקאסט בישראל.
לאחר איסוף נתונים רבים ודוחות הוחלט שכדאי לסגור את הרשות, ולשם כך נדרשה חקיקה.
על אף שמעולם לא היה כל קשר בין הטלוויזיה החינוכית לרשות השידור (בדומה ליחסי רשות השידור-גלי צה"ל), למעט חלוקת שעות השידור ותדר הערוץ עצמו למשך שנים רבות (עד תחילת שנות ה-2000), עם חקיקת חוק השידור הציבורי החדש הוחלט לכלול גם את הטלוויזיה החינוכית הישראלית.
לגיבוש החקיקה הנדרשת הקימה הכנסת את הוועדה המיוחדת לדיון בהצעת חוק השידור הציבורי הישראלי, בראשות חברת הכנסת קארין אלהרר.
הוועדה החלה את דיוניה ב-11 ביוני 2014 וקיימה מספר ישיבות רב.
ב-9 ביולי אושר נוסח הצעת החוק (שבתוכה גם סגירת החינוכית, ראו סעיף 120).
ב-29 ביולי 2014 אושר חוק השידור הציבורי.
החוק מורה על הקמת תאגיד השידור הישראלי ועל סגירת רשות השידור, וסגירת החינוכית כ-15 חודשים לאחר העלייה לשידור של התאגיד.
הערוץ יועד לשדר תוכני ילדים במשך כל שעות היום, בניגוד לחינוכית ששידרה תכנים למבוגרים בשעות הערב והלילה.
בעקבות זאת, חלק מתכני החינוכית עברו לשידור ב"כאן 11" ולחלקן הוחלט שיופקו עונות חדשות.
למרות זאת, חלק מן התכנים משודרים בשני הערוצים, כמו התוכנית "גלילאו".
עד לאירוויזיון 2019, עמד הערוץ בהגדרה שהוצבה לו על ידי התאגיד, ובתקופת האירוויזיון שימש כערוץ לשידורי האירוויזיון בשפת הסימנים - דבר החורג מההגדרה שניתנה לו על ידי התאגיד.
בתחילת אוגוסט 2018 פרסם התאגיד מודעות דרושים שמיועדות לעובדי החינוכית בלבד, וזאת עקב התיקון לחוק השידור הציבורי לפיו התאגיד יקלוט 40 מעובדי הטלוויזיה החינוכית.
נכון לסוף נובמבר 2018 טרם נקלטו 40 עובדי הטלוויזיה החינוכית.
ב-17 בינואר 2019 מונה עומר מנור למנהל "כאן חינוכית".
במקביל לסגירת רשות השידור והמאבקים כנגד הסגירה, החלו מספר מאבקים גם כנגד סגירת הטלוויזיה החינוכית הישראלית.
במסגרת הקמת תאגיד השידור הישראלי "כאן" מונה אלדד קובלנץ במקביל להיותו מנכ"ל הטלוויזיה החינוכית, גם למנכ"ל זמני של התאגיד.
בתחילת אוגוסט התפוצץ המשא ומתן בין ההנהלה לעובדים, כשעובדי החינוכית העלו לשידור שקופית שבה קראו להנהלת התאגיד להגיע עמם להסכם ולמנוע את סגירת החינוכית.
כתוצאה מהמהלך החליט קובלנץ להפסיק לחלוטין את שידורי החינוכית בכאן 11. לאור מחאות של עובדי החינוכית בטענה לניגוד עניינים בין תפקידיו של קובלנץ, יצא קובלנץ לחל"ת בספטמבר 2017 ובמקומו מונתה אורנה שמחון.
הטלוויזיה החינוכית הפיקה ושידרה מספר תשדירים כנגד סגירתה, בהם משולבים דמויות מתוכניות החינוכית כגון קישקשתא, וקטעים מתוכניות החינוכית כגון סרט ערבי (מהתוכנית "זהו זה!"), והתקיימה מחאה כנגד הסגירה בדף הפייסבוק "החברים של קישקשתא", כמו גם הפגנות ציבוריות, ודיונים בכנסת אודות הסגירה.
בנוסף לכך, התנהלו כמה מאבקים נקודתיים בין ועדי העובדים בחינוכית לבין ההנהלה ומשרד האוצר בעקבות אובדן רצועת השידור של החינוכית בערוץ 2 עקב סגירתו, שהוביל להיעלמות מענק עבור שידור תוכניות בערוץ 2, עם הפסקת השידורים בערוץ.
ההנהלה והאוצר הציעו לעובדים להמיר את המענק בהטבה תמורת שידור תוכני החינוכית בתאגיד.
במקביל, התוכנית "ערב חדש", ששודרה ב ב–16:59, הייתה אמורה לעבור לשידור ב–16:00 ב"כאן 11" — אך העובדים טענו כי הקדמת השידור תפגע בתשלום שהם מקבלים על שעות נוספות, ולבסוף התוכנית הועברה לרצועת שידור מאוחרת יותר בערוץ 23 של החינוכית.
עובדי וצופי הטלוויזיה החינוכית ניהלו מאבק ממושך כנגד סגירתה, כשהם טוענים שאיתה יאבד ידע מקצועי ייחודי על השילוב בין טלוויזיה, חינוך ופדגוגיה.
עוד טענו כי בניגוד לטלוויזיה החינוכית שהפיקה את רוב תכניה באולפניה, יתבסס ערוץ הילדים החדש בתאגיד על מיקור חוץ ורכש הפקות - דבר שנתמך בהצהרות התאגיד כי להקמת הערוץ החדש הוקצו 13 תקני כוח אדם בלבד.
מספר הצעות חוק הונחו על שולחן הכנסת במטרה למנוע את סגירת הטלוויזיה החינוכית והקמת הערוץ החדש, אולם הן לא צלחו - בין היתר על רקע התנגדות ראש הממשלה בנימין נתניהו.
בעקבות נפילת הצעות החוק להצלת הטלוויזיה החינוכית, ביולי 2018 הוכרז שהיא תיסגר סופית ב-15 באוגוסט וערוץ הילדים החדש יעלה ביום שאחריו וצפוי להיקרא "כאן חינוכית".
עם זאת, אפליקציות הטלוויזיה החינוכית, אתר האינטרנט וחשבון האינסטגרם של החינוכית נותרו כשהיו, וככל הנראה לא הועברו לידי התאגיד.
ב-6 במרץ 2019, בית הדין לעבודה סיכם כי ארכיון הטלוויזיה החינוכית יועבר לתאגיד השידור הישראלי.
כולל תוכני המדיה והאינטרנט וכולל ערוץ היוטיוב.
עלות תפעול הערוץ החדש בתאגיד השידור הישראלי עומדת על כ-105.1 מיליון שקל לשנה, הכוללת תקציב של 40 מיליון שקל שיעביר משרד האוצר לתאגיד לשם הפעלת הערוץ, 50 מיליון שקל שיעביר משרד החינוך לשם רכש תוכניות ועד כ-15 מיליון שקל של עלויות של קליטת עובדים בתאגיד ועוד.
שידורי הערוץ החלו בלילה שבין 14 ל-15 באוגוסט 2018, והוא משדר תוכניות לילדים 24 שעות ביממה.
בשונה מהטלוויזיה החינוכית, "כאן חינוכית" לא משדר תכנים למבוגרים.
רוב התוכניות למבוגרים שהפיקה הטלוויזיה החינוכית, לא המשיכו לתאגיד השידור הישראלי.
למעט חדר 101 שהמשיכה להיות מופקת תחת כאן 11. הערוץ משדר תוכניות לילדים שהופקו בימי הטלוויזיה החינוכית דוגמת גלילאו, החפרנים, שוסטר ושוסטר, שרגא בישגדא, ילדי בית העץ, אבודים בריבוע, מתחת לעור ועוד.
כמו כן משודרות תוכניות ישנות שהופקו על ידי החינוכית כמו פרפר נחמד, בלי סודות, בסוד העניינים ובבית של פיסטוק.
הטלוויזיה החינוכית הישראלית שידרה את התוכנית האחרונה, פרק הסיום של הסדרה "אבודים", ב-13 באוגוסט בשעה 23:30. מייד לאחר מכן, ב-0:11, עלתה שקופית פרידה, ששודרה עד להעברת האפיק לתאגיד ב-23:53 למחרת, אז הוצגה שקופית המבשרת על תחילת השידורים, בה נראה סמלילה של "כאן חינוכית".
בחצות החלו שידורי הערוץ החדש, בתוכנית הראשונה של "מה הדיבור" עם שירי ארצי ואילן פלד.
ב-5 באוקטובר שודר לראשונה תוכן שהופק עבור "כאן חינוכית", בדמות קדם אירוויזיון הילדים 2018, ששודר גם בערוץ זה וגם בכאן 11 בשידור משותף.
ב-25 בנובמבר שודר אירוויזיון הילדים 2018 בפעם הראשונה בתאגיד "כאן", בשידור בלעדי בערוץ, אותו ליוו דודו ארז ועלמה זהר.
החל מ-25 בנובמבר "כאן חינוכית" החל לשדר גם סדרות רכש.
בין סדרות הרכש שמשודרות: רכבת הדינוזאורים, הדרדסים, ספלאש ובאבלס, זאק וקוואק, אולי ומון, היכון הכן טוס, חבורת הקצב, שון כבשון והפרוגלים.
ב-10 בדצמבר שודר השידור הסדיר הראשון של הערוץ, "חיות במה מסכמות שנה".
באפריל 2019 עלתה התוכנית הראשונה בהפקה מקורית של הערוץ, "חיות רשת".
בדומה ל"חיות במה" על כל עונותיה, יש נושא מוגדר לתוכנית, והנושא הוא כוכבי רשת ישראלים.
התוכנית היא בהנחייתו של דרור גלוברמן.
ב-27 ביוני 2019 עלתה עונה שנייה לסדרה הפלנטונים.
לקראת תחילת יולי 2019 החלו שידורי התוכנית המופלאה: הרפתקאות ליידי באג בערוץ.
ב-17 בספטמבר 2019 שודר לראשונה משדר בחירות מיוחד לילדים בשם "בוחרים בחפרנים", זה היה משדר הבחירות הראשון מסוגו ששודר בחינוכית.
ב-24 בנובמבר 2019 הוכרזה עונה של סליחה על השאלה לילדים.
עונה זו צפויה להיות משודרת בכאן חינוכית.
ב-15 במרץ 2020 עלתה התוכנית "אנחנו כאן".
התוכנית בסגנון אולפן פתוח המלווה את משדרי הערוץ בין התוכניות.
התוכנית עלתה בעקבות החלטת הממשלה על ביטול הלימודים בשל משבר הקורונה.
את התוכנית הנחו מירב פלדמן ואביעד בנטוב.
התוכנית שודרה בין השעות 8:00–14:00 עד שירדה ב-14 במאי עם החזרה המדורגת ללימודים.
החל מ-5 במאי 2020 עלתה לשידור הרצועה הלילית "רואים עד 6" המשודרת ביום שישי בשעה 22:00 ונמשכת, כשמה, עד לשעה 06:00 בבוקר למחרת, אשר כוללת את תוכניות הילדים של החינוכית ורשות השידור לדורותיהן.
ב-5 בינואר 2021, ערוץ "כאן חינוכית" עבר לשדר באפיק 80, אחרי 25 שנים בהן שידרה הטלוויזיה החינוכית באופן מלא בערוץ 23. מעבר זה נועד לשבץ את הערוץ ליד ערוצי הילדים האחרים שמשודרים בפלטפורמות השונות.
בינואר 2021 החל לפעול "רדיו חינוכית", אשר משדר שירים לילדים ללא קריינות ופרסומות.
הרדיו פועל באפיקי הניו מדיה של תאגיד כאן ושל כאן חינוכית (האתרים והאפליקציות)
באוקטובר 2023 עלתה התוכנית "אנחנו כאן" שנית בעקבות מלחמת חרבות ברזל.
מעת לעת, עושה "תאגיד השידור" שימוש בערוץ "כאן חינוכית" לצורך שידור תכנים נוספים, שבמקורם לא יועדו לשידור בו - אלא בערוץ כאן 11, זאת על אף שערוץ "כאן חינוכית" יועד להיות ערוץ המשדר לילדים ולנוער תוכן המותאם עבורם לאורך כל שעות היממה:
ב-14 במאי 2019 שודרה הגרסה המונגשת לחירשים של חצי הגמר הראשון של אירוויזיון 2019 במקביל לשידור ב-כאן 11. מהדורה מונגשת זו, כחלק מ-3 גרסאות מונגשות שהופקו לאירוויזיון, שודרו בשידור חי דרך חשבון היוטיוב של "כאן 11".
שידור האירוויזיון חרג מהמנדט שהציב תאגיד השידור הישראלי לשידורי "כאן חינוכית", לפיו ערוץ "כאן חינוכית" ישדר בכל שעות היממה תכנים המתאימים לילדים בלבד, בשונה מהטלוויזיה החינוכית ששידרה בשידורי הערב תוכני מבוגרים.
במאי 2021, בשל המצב הביטחוני, שודרו חצי הגמר והגמר של אירוויזיון 2021 בכאן חינוכית
ב-15 ביוני 2024, בשל המצב הביטחוני, שודר בערוץ משחק יורו 2024
התאגיד החל לשדר באינטרנט שידורי ניסיון ב-8 באוגוסט, מספר ימים לפני סגירתה הצפויה של הטלוויזיה החינוכית.
ביממה האחרונה לפני פתיחת הערוץ ואיחוד שידור אינטרנט ושידור הטלוויזיה שודרה שקופית המבשרת את פתיחתו הצפויה של הערוץ.
בשלב הראשון אתרי האינטרנט של הטלוויזיה החינוכית נשארו במתכונתם הקודמת ובהמשך הוטמעו בתוך אתר תאגיד השידור הישראלי.
ערוצי היוטיוב של החינוכית וכן עמוד הפייסבוק המשיכו לפעול באותו אופן.
בנובמבר 2018 נסגר אתר הטלוויזיה החינוכית ומאז הוא מקשר לדף האינטרנט של כאן חינוכית.
כמו כן ב-19 בנובמבר הושק עמוד פייסבוק חדש בשם "כאן חינוכית ילדים", אשר מועלים בו תכנים שמתאימים במיוחד לילדים, להבדיל מעמוד הפייסבוק הרגיל שבו מועלים בעיקר תוכני עבר ובדיחות הקשורות בתכנים של הערוץ.
ב-3 בפברואר 2019 עודכן יישומון החינוכית ושמו שונה ל"כאן חינוכית".
פרופיל היוטיוב של החינוכית הוא היחיד שמשמש את "כאן חינוכית".
פרופילי פייסבוק, אינסטגרם וטוויטר של החינוכית משמשים כפרופילים של "כאן ארכיון".
"כאן" הקימה פרופילי פייסבוק ואינסטגרם חדשים עבור "כאן חינוכית", תחת השם "כאן ילדים".
בהמשך הוקם גם פרופיל טיקטוק.
ב-4 באוקטובר 2023 "כאן חינוכית" פתחה ערוץ וואטסאפ שבו היא מפרסמת עדכונים בזמן אמת.
נכון למאי 2024 הערוץ עדיין פעיל.
ב-3 בדצמבר 2020, הושקו האתר החדש והישומון החדש של "כאן חינוכית", היישומון כולל את כל כלל תוכניות הערוץ ב-VOD כולל את התוכניות לפני שידורן בטלוויזיה וגם את "רדיו חינוכית" - ערוץ אודיו דיגיטלי לילדים שיכלול שירים ופודקאסטים לילדים ובהם פודקאסט היסטוריה לילדים.
כאן חדשות (מכונה גם חדשות כאן 11 ובעבר נקראה כאן ועכשיו) היא חטיבת החדשות של כאן, תאגיד השידור הישראלי.
החטיבה הוקמה במטרה לספק תוכן לכל זרועות התאגיד: דיגיטל, רדיו וטלוויזיה.
בראש החטיבה עומד סמנכ"ל, ליאור לנדנברג, אשר עומד באותה עמדה בכירה כמו סמנכ"ל הרדיו, הטלוויזיה והדיגיטל.
תחנת הרדיו כאן רשת ב' נמצאת תחת חטיבת החדשות, שאר תחנות הרדיו של התאגיד נמצאות תחת מחלקת תחנות הרדיו.
חטיבת החדשות של תאגיד השידור הציבורי הוקמה במרץ 2015 ובראשיתה עמדה בראשה שלומית אברהם גלוברזון עד שבמרץ 2017 התמנה ברוך שי למנכ"ל החדשות של תאגיד השידור הציבורי.
בעבר נקראה החטיבה "כאן ועכשיו" אך שם זה יצא משימוש כמה חודשים לאחר העלייה לאוויר.
התוכן המיוצר בחטיבה משודר באתר התאגיד ובעמודי הרשתות החברתיות של כאן חדשות (X, אינסטגרם וכו').
להקמת החטיבה הוקצב תקציב של 160 מיליון ש"ח והוא כולל בתוכו את תקציב החטיבה הערבית ואת תקציב כאן רשת ב'.
התכנון היה שבחטיבה יעבדו כ-450 עיתונאים, כולל צלמים ואנשי הפקה (בהשוואה לכ-350 עובדים שמועסקים בחדשות 10, ובהיקף דומה בחברת החדשות של ערוץ 12).
בחדשות עובדים כ-600 אנשי הפקה ועיתונאים.
בפברואר 2020 עברה חטיבת החדשות לשדר מאולפן חדשות חדש של ערוץ "כאן" בירושלים, בהשקעה של כ-20 מיליון שקל חדש.
ותוכניות "כאן חדשות" החלו משודרות מהאולפן.
לקראת הבחירות לכנסת ה-25 כל תוכניות כאן חדשות עברו לאולפן המשני, בזמן שהאולפן המרכזי עבר שדרוג שלקח כ-3 שבועות שכלל הוספות מסכים והחלפת הצבע של האולפן מסגול לכחול.
ב-29 באוקטובר 2022 עיתונאית התאגיד טלי מורנו, חשפה את האולפן החדשבחדשות השבת.
בזמן השיפוצים הבינו בתאגיד שאין צורך לשדר את כל התוכנית מהאולפן המרכזי, עקב כך הוחלט שהזמן הירוק ומשחקי הכיס יישארו באולפן המשני (לפני כן שימש רק לתוכנית עצם העניין ולמבזקים), מכיוון שהן תוכניות ראיונות "אחד על אחד" מאשר פאנל.
פיצול תאגיד השידור הציבורי והקמת תאגיד החדשות
בפשרה בין ראש הממשלה נתניהו לשר האוצר כחלון, שהושגה במרץ 2017, הוסכם לבטל חטיבה זו, ולהקים במקומה חברת חדשות נפרדת, שתורכב ברובה מעובדי חטיבת החדשות של התאגיד, ושילוב מוגבר של עובדי רשות השידור.
בעקבות עתירה שהוגשה נגד פיצול חטיבת החדשות, הקפיא בית המשפט העליון את הפיצול עד לקבלת החלטה בעניין.
ביולי 2018 בוטל פיצול תאגיד השידור בעקבות זכיית ישראל באירוויזיון.
מאז 2017, שינה התאגיד את אולפני החדשות שלו מספר פעמים.
בתחילת דרכו שידר התאגיד מקריית התקשורת במודיעין, זאת על אף שחוק השידור הציבורי חייב את התאגיד לשדר מירושלים (בדומה לחטיבת החדשות של רשות השידור - הטלוויזיה הישראלית דאז), ובמקביל החזיק אולפנים באולפני הרצליה מהם שודרו תוכניות (שירדו עם הזמן משידור), בהן "חמש מקורי" ו-"שבע אקטואלי".
האולפנים במודיעין ובהרצליה היו יחסית "אפלים" ובצבעים כהים (גרדיאנטים כחולים כהים באריזה הגרפית וקירות שחורים באולפן), לצד מסכי פלזמה ושולחנות מרובעים-מלבניים שגם הם היו כהים.
באולפן המרכזי במודיעין לא היה חלון למערכת, ומאחורי המגישים הוצב מסך ארוך ורחב המדמה את פעילות המערכת.
התאגיד שידר באופן זמני ממודיעין עד שנת 2020.
בשנת 2020 עבר התאגיד למשכנו ברחוב כנפי נשרים בירושלים, ושם הקים את אולפן החדשות המרכזי הראשון בירושלים שצבעו היה בעיקר סגול, ויחד עמו השיק מיתוג מחודש של האריזה הגרפית שגם צבעה היה בגוונים של סגול וסגול כהה.
באולפן זה היה חלון למערכת וכן עיצוב האולפן היה שונה לחלוטין, בהיר יותר ומואר יותר מהאולפנים הקודמים של התאגיד.
כמו כן, שולחן האולפן היה מעוגל.
לפי "הארץ", הקמת האולפן הסגול עלתה 20 מיליון שקלים.
בנובמבר 2022 שונה עיצוב האולפן בצורה משמעותית והאולפן שופץ לרגל הבחירות שהתקיימו באותה התקופה.
הצבע הדומיננטי באולפן ובמיתוג באותה העת היה כחול, אך לצדו וכחלק מהמותג נצבע לעיתים גם בגווני צהוב, וכן גם האריזה הגרפית שונתה (פתיחים וסטרייפים).
השיפוץ הקנה לאולפן מראה עמוק יותר ורחב יותר, וכן גם השולחן הורחב משמעותית וצורתו נותרה עגולה.
ב-2025 הוחלף הצבע הצהוב באדום, עם שינוי שמה של המהדורה המרכזית מ-"חדשות הערב" ל-"כאן חדשות", והשימוש בצבע האדום הלך והתחזק.
ירושלים - "האולפן הכתום" (26 באוקטובר 2025 - הווה)
בחודש ספטמבר 2025 פרסם אתר "Scopt" כי לאחר החגים ישתנה אולפן החדשות של כאן, והועלתה תמונה מהאולפן החדש, בגוונים אדומים-כתומים ולבנים, ושולחן מלבני ארוך (בדומה לאולפני החדשות של קשת ו"עכשיו 14").
ב-26 באוקטובר 2025 החלו השידורים מן האולפן החדש.
לפי האתרים "ice" ו"כיפה" עלות השיפוצים של האולפן החדש היא 5.5 מיליון ש"ח.
גולן יוכפז – מנכ"ל התאגיד
ליאור לנדנברג – סמנכ"ל החטיבה
אילאיל שחר – משנה לסמנכ"ל החטיבה
גל ברגר – מנהל כאן רשת ב'
טלי מורנו – מגישת "חדשות הערב", המהדורה המרכזית של הערוץ, לסירוגין עם טל ברמן; מגישה גם את מהדורת 19:00 בכאן רשת ב'
טל ברמן – מגיש "חדשות הערב", המהדורה המרכזית של הערוץ
אילה חסון – מגישת "שבע עם אילה חסון" ו"חדשות השבת"