tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
הקבוצות הביתית נמצאות במאזן 145–77 במשחקי חג המולד.
אחוז ניצחונות זה, , טוב יותר מאחוז הניצחונות הכולל של קבוצות הבית במהלך העונה הסדירה או הפלייאוף מאז 1992.
משחקי חג המולד הראשונים ותוצאות המשחקים בחמש העונות האחרונות
מספר אוהדים, שחקנים, מאמנים וחברים בתקשורת הספורט תומכים במסורת של משחקי חג המולד.
שחקנים ומאמנים מצהירים שמשחקי חג המולד הם כבוד, מכיוון שהם הזדמנות לשחק בשידור ארצי, ונחשבים כ"פרס" על קבוצה טובה ושחקנים איכותיים.
בעשורים הראשונים של המאה ה-20, שחקנים ומאמנים התלוננו על המשחקים בחג המולד, בטענה שהם פוגעים בזמן האיכות של השחקנים עם משפחותיהם.
ב-2009 ביקש מאמן האורלנדו מג'יק, סטן ואן גנדי, שה-NBA לא יקבע עוד משחקים ביום חג המולד, ואמר "אני בעצם מרחם על אנשים שאין להם מה לעשות בחג המולד מלבד לצפות במשחק NBA" ואמר כי את היום מומלץ לבלות עם המשפחה.
ואן גנדי נקנס על הערותיו.
ב-2010 היו תלונות משתי הקבוצות לפני המשחק בין מיאמי היט ללוס אנג'לס לייקרס בלוס אנג'לס.
מאמן הלייקרס פיל ג'קסון, בנם של שני כמרים נוצרים, אמר, "אני לא חושב שמישהו צריך לשחק בחג המולד" וש"זה כאילו שלחגים נוצריים אין משמעות יותר." מההיט, לברון ג'יימס אמר, "אם אתה שואל שחקן כלשהו בליגה, אנחנו מעדיפים להיות בבית עם המשפחות שלנו.
זה לא סתם חג רגיל.
זה אחד מאותם ימים שהייתם רוצים להתעורר בבוקר עם הילדים ולפתוח מתנות".
אחרים הביעו את חוסר שביעות הרצון, אך בעודם מקבלים את המסורת של משחקי חג המולד.
לפני המשחק בין הבולס לניקס בניו יורק ב-2010, מאמן הניקס מייק ד'אנטוני אמר, "אני יכול להסתגל קצת.
אני יכול לפתוח את המתנות שלי ב-7:00 בערב במקום ב-7:00 בבוקר." רכז הקבוצה, ריימונד פלטון, אמר, "אתה מעדיף להיות עם המשפחה שלך.
הוא, כמו שחקנים רבים אחרים, אמר שהוא בר מזל ששיחק בנוכחות משפחתו.
מאמן הבולס טום ת'יבודו אמר: "אני חושב שזה כבוד וזכות לשחק.
אני יודע שזה קשה לקבוצת החוץ, במיוחד השחקנים שיש להם ילדים.
אבל זה הכל חלק מזה." דריק רוז אמר, "אני אתגעגע למשפחה שלי, ואני שונא להיות רחוק מהבית.
אבל זו העבודה שלי וזה כבוד לשחק בחג המולד.
ב-2004, ה-NBA ספגה ביקורת על כך שקבעה משחק בין דטרויט פיסטונס לאינדיאנה פייסרס.
זו הייתה הפעם הראשונה מאז הקטטה המפורסמת ששתי הקבוצות התמודדו זו מול זו.
המפגש לא היה מכוון, שכן לוח המשחקים של העונה הסדירה נקבע לפני הקטטה.
המשחק השני שנקבע לאותו יום ספג ביקורת דומה, מפני שהמשחק בין מיאמי היט ללוס אנג'לס לייקרס בסטייפלס סנטר היה המפגש הראשון בין הקבוצות מאז שהלייקרס העבירו את שאקיל אוניל להיט, והפעם הראשונה שאוניל וקובי בראיינט התמודדו זה מול זה בתור יריבים.
ה-NBA לא קובעת משחקים בערב חג המולד, 24 בדצמבר, כדי לאפשר לשחקנים והמאמנים שצריכים לשחק ביום חג המולד להיות עם משפחותיהם.
כמו כן, משפחות השחקנים והמאמנים המשתתפים במשחקי חג המולד, נוכחים בדרך כלל במשחקים.
משחקי חג המולד של ה-NBA זכו לכמה מנתוני הרייטינג הגבוהים ביותר למשחק עונה סדירה ב-NBA המשודרת בטלוויזיה.
הרייטינג של משחקי חג המולד הגדולים לרוב גבוהים יותר מכל משחק NBA חוץ מהגמר, ועבור חובבי ספורט רבים בארצות הברית, חג המולד משמש כ"פתיחה" הלא-רשמית לעונת ה-NBA.
משחקי מערב אסיה הידועים גם בשם WAG = West Asian Games; הן תחרויות ספורט בענפי ספורט רבים שנערכו בקרב הספורטאים ממדינות דרום-מערב אסיה, בשנים 1997, 2002, 2005.
משחקי מערב אסיה אורגנו לראשונה בטהרן, איראן ונחשבו לראשונים מסוגם.
הצלחת המשחקים הובילה להקמת פדרציית המשחקים של מערב אסיה (WAGF) ולכוונה לארח את המשחקים כל ארבע שנים.
נכון לשנת 2005, פדרציית WAGF כללה 13 מדינות חברות, בחריין, עיראק, ירדן, כווית, לבנון, עומאן, פלסטין, איראן, קטר, ערב הסעודית, סוריה, איחוד האמירויות הערביות ותימן .
משחקי מערב אסיה הם אחת מחמש תחרויות הספורט התת-אזוריות של המועצה האולימפית של אסיה (OCA).
התחרויות האחרות הן: משחקי מרכז אסיה, משחקי הנוער של מזרח אסיה, משחקי דרום אסיה ומשחקי דרום מזרח אסיה (או משחקי SEA).
לאחר מספר דחיות משחקי מערב אסיה שאמורים היו להתקיים בפעם הרביעית באיראן ב-2014, נדחו ל-2016. בסופו של דבר לאחר שאיראן העבירה את משחקי האתלטיקה שלה ממערב אסיה למרכז אסיה בספטמבר 2015, משחקי מערב אסיה בוטלו.
תחרויות מערב אסיה מארחים ומתארחים
טבלת המדליות של משחקי מערב אסיה בכל הזמנים
משחקי מרוצי קארטינג הם תת-סוגה של סימולציות מרוצים בהן השחקן משתתף בתחרויות מרוצים שונות ואמצעי התחבורה העיקרי הם מכוניות קארטינג או כלי רכב קטנים אחרים.
במשחקי מרוצי הקארטינג מכניקת הנהיגה לרוב מופשטת, לרוב המשחק הוא מהיר בסגנון של משחקי ארקייד, לרוב ניתן להילחם ביתר השחקנים במהלך הנסיעה, יש בהם ולרוב הם כוללים מסוללי מרוצים עם מכושלים רבים ועם עיצובים צבעוניים יוצאי דופן בהם ניתן גם למצוא כלי נשק ו-Power Ups רבים.
בעוד שהסוגה פותחה במקור בשנות השמונים היה זה המשחק Super Mario Kart, אשר יצא ב-1992, שתרם לכך שתת-הסוגה הפכה פופולרית במיוחד, וסדרת משחקי Mario Kart נותרה עודנה זיכיון משחקי מרוצי הקארטינג הפופולרי ביותר.
משחקי מרוצי הקארטינג הפכו עם השנים פופולריים במיוחד בין היתר משום שמכניקת המשחק פשוטה למדיי ולכן הם פונים לשחקנים בכל הגילאים ובכל רמות המיומנות.
המשחקים בסוגה לרוב מכילים מכניקת נהיגה מופשטת, ועיצובי מסלולים יוצאי דופן עם מכשולים רבים.
לרוב הנהגים במכוניות הקארטינג במשחק הם דמויות בדיוניות מוכרות - לעיתים רבות מזכייניות מדיה מונפשות, והם נוסעים לרוב במכוניות קארטינג עם עיצובים יוצאי דופן המשקפים לעיתים רבות את האישיות של הדמות שנוהגת בו.
במשחקי מרוצי הקארטינג לעיתים רבות ניתן לירות קליעים על כלי הרכב האחרים, לאסוף power-ups על מנת להשיג יתרון על היריבים, לעכב את התקדמותם של היריבים, או על מנת לבצע טכניקות מיוחדות על מנת לנסוע במהירות גבוהה יותר.
בדרך כלל לכלי הרכב במשחקים הללו אין מקל הילוכים או דוושת מצמד.
ראוי לציין שמשחקי מרוצי הקארטינג נבדלים מסימולטורים של מרוצי קארטינג המדמים ברמת דיוק גבוהה מרוצי קארטינג ללא המשחקיות יוצאת הדופן של משחקים כמו Mario Kart.
המשחק "Power Drift", אשר יצא ב-1988, היה משחק מרוצי הקארטינג הראשון.
אף על פי כן, המשחק Super Mario Kart, אשר פותח על ידי נינטנדו ויצא ב-1992 עבור קונסולת המשחקים סופר נינטנדו, היה המשחק תרם לכך שמשחקי מרוצי הקארטינג זכו לפופולריות עצומה, וכמו גם היה משחק מרוצי הקארטינג הראשון שהכיל את האפשרות להילחם ביריבים במהלך המרוץ.
המשחק גם היה איטי יותר ממשחקי המרוצים האחרים באותה התקופה בשל מגבלות החומרה, ובשל כך מפתחי המשחק בחרו שהמשחק יעסוק במרוצי מכוניות קארטינג במקום מכוניות מהירות יותר.
לאורך השנים פותחו משחקי מרוצי קארטינג רבים וגם הזיכיונות של קראש בנדיקוט, Nicktoons, אנגרי בירדס, סוניק הקיפוד, וסאות' פארק הפיקו בעבר גם משחקי מרוצי קארטינג עם הדמויות של הזיכיונות שלהם.
לאורך השנים עם ההתקדמות של הטכנולוגיה כל משחקי מרוצי הקארטינג הפכו להיות מבוססים על גרפיקת תלת-ממד, החלו לאפשר משחקים מקוונים מרובי משתתפים, ומכניקת משחק מורכבת יותר.
סדרת משחקי Mario Kart הייתה לסדרת משחקי הקארטינג המצליחה ביותר בסוגה לאורך השנים.
בסוף העשור השני של המאה ה-21 המשחק Mario Kart 8 היה למשחק מרוצי הקארטינג שמכר הכי הרבה עותקים בכל הזמנים.
משחקי ספורט ממוחשבים היא סוגה של משחקי וידאו המדמים עיסוק בענפי ספורט שונים.
המשחקים בסוגה היו פופולריים עוד מאז שקונסולות המשחקים והמחשבים אישיים הפכו זמינים לציבור.
לאורך השנים פותחו משחקי וידאו לרוב ענפי הספורט, כולל לספורט קבוצתי, אתלטיקה, ספורט אתגרי וספורט לחימה.
בעוד שבחלק מהמשחקים השחקן ממוקד בלשחק את משחק הספורט עצמו (כגון במשחקים eFootball ו-NBA 2K), במשחקים אחרים השחקן ממוקד בניהול של קבוצות ספורט (כגון במשחקים Football Manager ו- Out of the Park Baseball).
חלק מסדרות משחקי הספורט מכילים כוללים את השחקנים האמיתיים שמשחקים באותן הקבוצות, והקבוצות מתעדכנות מדי שנה כאשר יוצאת הגרסה החדשה של המשחק על מנת לשקף את השינויים שחלו בעולם האמיתי.
משחקי ספורט ממוחשבים קיימים עוד מימיה הראשונים של תעשיית משחקי הווידאו.
אחד ממשחקי הספורט הראשונים שפותחו היה המשחק "Tennis for Two" שפותח ב-1958 על ידי הפיזיקאי וויליאם היגינת'ם.
עם זאת, רק בסוף שנות ה-70 ותחילת שנות ה-80 זכו משחקי הספורט הממוחשבים לפופולריות עצומה בתקופה בה מכונות הארקייד וקונסולות המשחקים הביתיות הפכו נפוצים.
משחקים בולטים בז'אנר שיצאו במהלך שנות ה-80 כוללים בין היתר את המשחקים "Tecmo Bowl", "Double Dribble" ו-"Track & Field" אם כי הגרפיקה ומכניקת המשחק של המשחקים הללו היו פשוטים יחסית בהשוואה לסטנדרטים המודרניים.
במהלך שנות ה-90, עם ההתפתחות של טכנולוגיית המחשוב, נוצרו כמה מהזיכיונות הפופולריים ביותר בז'אנר כמו "FIFA Soccer", "NBA Jam", "Madden NFL", וזיכיון משחקי הסקייטבורד של טוני הוק.
המשחקים הללו השתמשו בגרפיקה תלת-ממדית ובמכניקת משחק מתקדמת, וסיפקו לשחקנים חוויית משחק מציאותית וסוחפת יותר אשר העלו באופן ניכר את הפופולריות של המשחקים בז'אנר.
במהלך שנות ה-2000 נוספו אפשרויות מתקדמות נוספות למשחקים בז'אנר כמו גרפיקה מציאותית יותר, היכולת לשחק במשחקים מרובי משתתפים באינטרנט, ומערכות בקרת תנועה אפשרו גם לשחק במשחקי ספורט כאשר משתמשים בגוף עצמו.
בשנים האחרונות מפותחים גם משחקי ספורט אשר מבוססים על טכנולוגיות מתקדמות כמו מציאות מדומה (VR) ומציאות רבודה (AR) אשר מספקים לשחקנים חוויות אפילו עוד יותר אינטראקטיביות.
משחקי ארקייד - משחקי הספורט באולמות הארקייד זכו לאורך השנים לפופולריות רבה.
משחקי הארקייד הם בדרך כלל פחות מציאותיים ומתמקדים יותר בחוויית משחק מופשטת ומהירה יותר.
משחקי סימולציה - במשחקי סימולציה מושם דגש רב יותר על יצירת משחקים שדומים יותר למשחקי הספורט במציאות מאשר במשחקי הארקייד.
המשחקים הללו נוטים להיות איטיים יותר, מדויקים יותר ונוטים להקפיד על הכללים הרגילים, בעוד שמשחקי הארקייד נוטים להיות מהירים יחסית.
משחקי ניהול קבוצות ספורט - במשחקים הללו השחקן הוא המנג'ר של קבוצת ספורט, אשר אחראי הן על הפן הספורטיבי והן על הפן הכלכלי והניהולי של הקבוצה, ואשר צריך להביס את קבוצות הספורט האחרות באותה הליגה שנשלטות לרוב על ידי המחשב.
משחקי סימולציית כלי רכב הם ז'אנר של משחקי וידאו שמטרתו לדמות את חוויית ההפעלה של כלי רכב שונים, כולל מכוניות, משאיות, רכבות, מטוסים, כלי שיט, חלליות, כלי רכב צבאיים ומגוון רחב של כלי רכב אחרים.
המשחקים מספקים סימולציות ריאליסטיות המתרחשות בסביבות וירטואליות.
במשחקים הללו השחקן נוהג/מטיס את כלי הרכב מנקודת המבט של הנהג/טייס, כאשר בחלקים מהמשחקים בז'אנר השחקן צריך בנוסף לכך גם לנצח במירוץ או להילחם בכלי רכב אחרים.
הז'אנר התפתח במקור במהלך שנות ה-70 כאשר יצאו לשווקים משחקי ארקייד ומשחקים למחשב הביתי כמו "Night Driver" שיצא ב-1976, והמשחק "FS1 Flight Simulator" שיצא ב-1979. הז'אנר זכה לפופולריות רבה בשנות השמונים ובשנות התשעים בעיקר בזכות סדרת המשחקים "Test Drive", סדרת המשחקים "פלייט סימולטור" של מיקרוסופט וסדרת המשחקים "גראן טוריסמו".
כאשר הגרפיקה התלת־ממדית השתפרה באופן ניכר במהלך שנות ה-90 ובתחילת העשור הראשון של המאה ה-21 הדבר השפיע רבות על משחקי סימולציית כלי הרכב, כאשר המפתחים הצליחו ליצור חוויות מציאותיות לשחקנים מבחינה ויזואלית.
כמה ממשחקי סמולציית כלי הרכב הבולטים ביותר שיצאו באותה התקופה היו המשחקים סדרת משחקי "Need for Speed" וסדרת משחקי "Microsoft Train Simulator".
בעקבות העלייה בפופולריות של משחקי וידאו מרובי המשתתפים בעשור הראשון והשני של המאה ה-21 כמות גדולה בהרבה של שחקנים החלו לשחק במשחקי סימולציית כלי רכב, והחלו להתחרות בשחקנים האחרים במרוצים וירטואליים ובקרבות אוויר וירטואליים.
משחקי סימולציית טיסות אזרחיות - המשחקים FlightGear ו-Microsoft Flight Simulator הם מהמשחקים הפופולריים ביותר מהסוג הזה.
למרות שלעיתים רבות המטרה במשחקים הללו היא רק החוויה שבהטסת מטוס אזרחי, לעיתים רבות צריכים להשלים גם משימות שונות כמו הטסת מטוס אזרחי בלילה, או טיסה בתנאי מזג אוויר קשים.
אחד האתגרים הקשים ביותר במשחקים הללו הוא הנחתת מטוסים, ובמיוחד כאשר צריכים לעשות זאת בתנאי מזג אוויר קשים.
משחקי סימולציית טיסות צבאיות - משחקים מתמקדים לרוב בסימולציית טיסות קרב, ובהם צריכים לרוב לבצע בהצלחה משימות שונות, כולל הפלת מטוסי אויב והשמדת מתקנים קרקעיים של האויב.
אחד מהפיצ'רים הייחודיים במשחקים הללו הוא היכולת לצפות במטרות בקרקע מבעוד מועד והיכלות לעקוב אחר הטיל לאחר שהוא משוגר אל המטרה מנקודת מבט של הטיל.
במשחקים הללו לעיתים רבות השחקן צריך להשלים מטרות רבות.
סימולציה של טיס בכלי טיס מעולם הפנטזיה - משחקים נדירים למדיי בהם ניתן לטוס על שטיחים מעופפים, דרקונים, מטאטא קסמים, וכדומה.
משחקים מהסוג הזה כוללים הן משחקים ריאליסטיים המדמים תחרויות ספורט מוטורי בולטות כמו נאסקאר, אינדיקאר, פורמולה 1, אליפות העולם בראלי במגוון מסלולים, וכמו גם משחקי מרוצים פחות מציאותיים בסגנון של משחקי ארקייד כמו משחקי ניד פור ספיד או משחקי מרוצי קארטינג כמו מריו קארט 8 בהם רמת הקושי אינה גבוהה.
משחקים בהם צריכים להוביל מטענים שונים באמצעות משאיות ליעדים שונים.
במשחקים הללו לעיתים רבות השחקנים צריכים להתחשב באתגרים לוגיסטיים ושיקולים כלכליים שונים.
משחקים בולטים מהסוג הזה כוללים את סדרת משחקי 18 גלגלי פלדה וסדרת משחקי Truck Simulator.
משחקי סימולציית נהיגה ברכבות וחשמליות
במשחקי בהם השחקן משחק בתפקיד נהג רכבת או חשמלית עליו מוטלים תפקידים שונים בהתאם למטרות המשחק והתרחישים השונים שמתרחשים במהלך המשחק.
השחקנים עשויים לשלוט במשחק בסוגים שונים של רכבות, כולל קטרי קיטור ורכבות חשמליות מודרניים, ולנסוע באזורים מגוונים.
בחלק מהמשחקים הללו צריכים לאסוף ולהוריד נוסעים בתחנות שונות לאורך מסלול הנסיעה תוך שצריך להקפיד לעמוד בלוחות הזמנים.
במשחקים אחרים צריכים להעביר מטענים שונים ביעילות ובבטחה ליעדים שונים.
במשחקים מהסוג הזה מתמקדים לרוב בסימולציית טיסות קרב בחלל, ובחקר של גלקסיות לא מוכרות בחלל החיצון.
משחקים מהסוג הזה כוללים מגוון רחב של משחקי וידאו המדמים את חוויית השיט בכלי שיט כמו סירות מנוע, אופנועי ים, צוללות וספינות מלחמה.
המשחקים הפופולרים ביותר מהסוג הזה הם משחקי סימולציה של סירות מנוע ואופנועי ים המתמקדים בדרך כלל במרוצים במהירות גבוהה.
סימולציות של שייט בסירות מפרש פחות נפוצות בשל המורכבות הכרוכה בשליטה בסירות מפרש.
משחקי סימולציית צוללות מתרכזים לעיתים רבות בפעילויות כמו שיגור של טורפדו, ומשחקי סימולציה של ספינות מלחמה מדמים לוחמה ימית הכוללת ציים שלמים.
סימולטורים של כלי רכב באתרי בנייה
במשחקים מהסוג הזה השחקנים שולטים במגוון רחב של כלי רכב, כולל מנופים, מחפרים ויעים אופניים, המאפשרים לשחקנים לקחת חלק בפרויקטים שונים של בנייה, הריסת מבנים, וכמו גם לחפור בורות תעלות.
סימולטורים של כלי רכב חקלאיים
משחקים מהסוג הזה מספקים לשחקנים את ההזדמנות לעסוק בהיבטים שונים של ניהול חווה.
במשחקים הללו השחקנים משתמשים בעיקר בכלי רכב כמו טרקטורים, קומבייניים ועגלות על מנת לבצע משימות כמו עיבוד שטחים אדמה, זריעה, השקיה ודישון.
משחקים בהם השחקנים שולטים בטנקים משוריינים ומעורבים בקרבות אינטנסיביים ולוחמה אסטרטגית בשטחי קרב וירטואליים.
משחקי סימולציית רכבות הם תת-ז'אנר של משחקי סימולציית כלי רכב המתמקדים בהיבטים שונים של הפעלת רכבות, כולל נהיגת בקטר, עמידה בלוח זמנים, וכמו גם תכנון ובנייה של קווי רכבות חדשים.
לאורך השנים נוצרו משחקי סימולציית רכבות רבים לפלטפורמות שונות, כולל למחשב, לקונסולות המשחקים ולמכשירים הניידים.
משחקי סימולציית נהיגה ברכבות מתמקדים בנהיגה ברכבת כאשר השחקן, אשר נמצא לאורך כל הנסיעה בתא הנהג של הקטר, צריך להשלים יעדים ואתגרים שונים לאורך המשחק כמו נסיעה ברכבת לאורך מסלולים מסוימים, עמידה בלוחות הזמנים, או לחלופי הובלת נוסעים או מטענים ליעדים מסוימים.
משחקים בולטים מהסוג הזה כוללים בין היתר את:
BVE Trainsim - סימולטור נהיגה ברכבת יפני תלת־ממדי למחשב האישי.
- סדרת משחקי סימולציית נהיגה ברכבת יפנית שפותחו על ידי חברת טאייטו
משחקי סימולציית רכבות מסוג אסטרטגיה
משחקי סימולציית רכבות מסוג אסטרטגיה מתמקדים בעיקר בחלק הכלכלי של תעשיית הרכבות.
במשחקים מהסוג הזה בדרך כלל השחקנים יכולים גם לתכנן ולבנות קווי רכבות חדשים.
המשחקים של סדרת משחקי "A-Train" (אשר המשחק הראשון שלה יצא לשווקים בשנת 1985) היו מהמשחקים הראשונים בסגנון הזה שיצאו לשווקים.
משחקי חבר העמים 2022 היה אירוע ספורט רב-ענפי בין-לאומי ה-22 במספר לחברי חבר העמים, שהתקיים בברמינגהאם, אנגליה מ-28 ביולי עד 8 באוגוסט 2022.
הייתה זו הפעם השלישית שבה אירחה אנגליה את המשחקים.
פדרציית משחקי חבר העמים (CGF) החליטה בתחילה שהעיר דרבן שבדרום אפריקה תארח את המשחקים.
אולם מאוחר יותר כשהתברר שדרום אפריקה אינה עומדת בקריטריון התקציבי לאירוח, שונתה ההחלטה ב-21 בדצמבר 2017 שברמינגהאם תארח אותם.
במשחקים השתתפו ספורטאים מ-72 חברות התאחדות משחקי חבר העמים.
המשחקים והאירועים הטקסיים בהם התקיימו ב-15 אתרים באזור מערב המידלנדס, 7 מתוכם בברמינגהאם עצמה.
טקסי הפתיחה והנעילה של המשחקים ותחרויות האתלטיקה נערכו באצטדיון אלכסנדר בעיר.
משחקי חבר העמים 2022 כללו 20 ענפי ספורט שונים הכוללים 24 דיסציפלינות ו-283 אירועים (המספר בסוגריים מציין את מספר התחרויות שנערכו באותו ענף):
ביולי 2023 התגלה שחברת נבחרת הריצה של ניגריה, שזכתה במדליית זהב במירוץ שליחים 4X100 השתמשה בחומרים ממריצים אסורים.
בהתאם לכך נשללה מדליית הזהב מהנבחרת, והועברה לנבחרת אנגליה, נבחרת ג'מייקה זכתה בכסף ונבחרת אוסטלריה בארד.
משחקייה היא מרחב המיועד למשחקי ילדים.
המשחקייה היא חדר משחקים בו ילדים משחקים לבד או עם אחרים במשחק חופשי לא מכוון, משחקי אומנות ויצירה, משחקים קוגניטיביים, או מתקנים שונים כעין גרסה מוקטנת של מגרש משחקים.
המשחקייה תחומה במרחב מצומצם, בדרך כלל מקורה, ועשויים להיות בה משחקים שונים כמו בובות ובית בובות, מכוניות, כדורים, דמויות, דף וצבעים, משחקי קופסה, ספרים ומתקנים.
הפעילות במשחקייה מתבצעת עם או בהשגחת מבוגר.
במשחקייה עשויים להיות מתקנים המכילים חלקים קטנים ונתיקים המסוכנים לילדים ולכן הפעילות מחייבת השגחת מבוגר.
משחקיות עשויות להימצא בחנויות גדולות, ומטרתן להעסיק את הילדים כדי לאפשר להוריהם להוציא את כספם בנחת בחנות.
משחקיות אלו הן הקטנות יותר.
במשחקיות אלו ניתן להשאיר לבד ילדים מגיל צעיר יחסית.
סוג אחר של משחקיות הן משחקיות בתשלום.
משחקיות אלו גדולות יותר, ובהן אין הצוות המתפעל שש להתיר השארתם של ילדים קטנים באחריותו המלאה.
במשחקיות אלו יימצא מגוון פעילויות, גם לילדים מבוגרים יותר.
המתקנים המשולבים במשחקייה כזו עשויים להגיע לגובה של כמה מטרים.
בין מתקני המשחקים הנפוצים במשחקיות ניתן למנות בריכת כדורים, מתחם ג'ימבורי, מתקנים מתנפחים, עמדות משחקי מולטימדיה ומתקני רב מרחב.
במשחקיות הענק יש לפעמים גם מתקני לונה פארק כמו למשל, רכבת חשמלית, קרוסלה, בנג'י טרמפולינה, השור הזועם, ספינת פיראטים ומכוניות מתנגשות.
החל מחודש פברואר 2010, הקמת משחקיה כרוכה בקבלת אישור תו תקן ישראלי (ת"י 1498 למתקני משחק ות"י 5378 למתקנים מתנפחים) ממכון התקנים הישראלי.
משחקי קליפורניה הוא משחק וידאו שנוצר בשנת 1987 על ידי חברת Epyx.
המשחק מאפשר לשחקנים לשחק במגוון ענפי ספורט אתגרי.
ענפי הספורט שנכללו במשחק היו:
סקייטבורדינג - באירוע זה יש לבצע כמות מרבית של טריקים שונים על רמפת Half-Pipe על מנת להשיג את הניקוד הגבוה ביותר.
כדורשק - באירוע זה השחקנים נדרשים להשתמש ברגליהם על מנת להשאיר באוויר כדור קטן ועגול, זמן רב ככל האפשר, תוך שהם מכים בכדור באמצעות הרגליים, הברכיים, הכתפיים או החזה.
גלישת גלים - באירוע זה השחקנים גולשים על הגלים, מבצעים טריקים שונים ונמנעים ממכשולים שונים.
גלגיליות - באירוע זה השחקנים נדרשים להחליק על גלגיליות לאורך טיילת, ולקפוץ מעל מכשולים.
אופני BMX - באירוע זה השחקנים רוכבים על אופני BMX לאורך מסלול עפר, ומבצעים מבצעים פעלולים שונים, בעודם מנסים להימנע מלהתרסק.
פריסבי - באירוע זה השחקן נדרש לזרוק פריסבי ולאחר מכן לשלוט בדמות אחר שנדרשת לתפוס את הפריסבי באוויר.
המשחק פותח על ידי חברת Epyx אשר התמחתה במהלך שנות ה-80 בפיתוח משחקי וידאו בז'אנר משחקי הספורט.
המשחק נוצר בעקבות ההצלחה לה זכו המשחקים הקודמים של החברה שעסקו באולימפיאדת הקיץ ואולימפיאדת החורף.
המשחק יצא לשווקים במקור ב-1987 לפלטפורמות Apple II ו-Commodore 64, בהמשך המשחק הוסב גם לפלטפורמות Amiga, Atari 2600, Atari ST, NES, ו-Sega Master System.
משחקים מבוססי כדורסל הם משחקי חובבים בהם נעשה שימוש בכדור ובסל, בטכניקות השאובות ממשחק הכדורסל.
3x3 או שלוש על שלוש הוא משחק שבו משחקים שלושה שחקנים מול שלושה שחקנים אחרים על חצי מגרש וסל אחד.
המשחק מקודם ומנוהל על ידי פיב"א - הפדרציה הבינלאומית של הכדורסל.
אחד על אחד הוא משחק לשני שחקנים.
השחקנים מתחרים בקליעה לסל בודד, כאשר שחקן אחד מחזיק בכדור והשני מנסה למנוע בעדו את הקליעה.
טרם המשחק על השחקנים להחליט האם לאחר קליעה, הכדור נשאר אצל הקולע או עובר ליריבו.
לצורך התאמת המשחק למספר השחקנים הקטן, מבוטלים חוקים מורכבים כגון הוצאת חוץ, חילופים וכדומה.
נשמרים רוב החוקים העקרוניים - אין להחזיק את הכדור ולרוץ איתו, אין לבעוט בכדור ואין לבצע עבירות פיזיות.
מטבע הדברים, המשחק מצריך יכולות כדורסל אישיות בלבד.
הגרסאות לשחקנים רבים יותר ("שניים על שניים", "שלושה על שלושה" ואף "ארבעה על ארבעה", המשוחק לעיתים על שני סלים) מצריכות יכולות קבוצתיות ככל שמספר השחקנים עולה.
חמש שלוש אחת הוא משחק מבוסס-כדורסל למספר משתתפים.
במשחק מנסה כל שחקן בתורו לקלוע מטווח שלוש הנקודות, כאשר קליעה מזכה אותו בחמש נקודות.
לאחר שניסה, בין שקלע ובין שלאו, עליו לתפוס את הכדור ולזרוק שוב מהמיקום בו הצליח לתופסו.
קליעה ממקום זה תזכה אותו בשלוש נקודות.
לאחר מכן זורק השחקן ממיקום כלשהו, הנתון לבחירתו.
שווי קליעה זו נקודה אחת.
משתתף שקלע את כל זריקותיו זוכה בתור נוסף, ואילו משתתף שהחטיא את כל זריקותיו מאבד את כל הנקודות שצבר עד לשלב זה.
לרוב, המנצח במשחק הוא הראשון שהגיע למספר הנקודות שנקבע מראש (מספרים מקובלים הם למשל 11, 21 או 26 נקודות).
לעיתים הזריקה השלישית שווה שתי נקודות (גם אם לא השלים השחקן שלוש קליעות רצופות)- ולכן המשחק נקרא "חמש שלוש שתיים".
לעיתים הזריקה הראשונה שווה שלוש נקודות, השנייה שווה שתי נקודות והשלישית שווה נקודה - ולכן המשחק נקרא "שלוש שתיים אחת".
הזריקה הראשונה נזרקת מקו העונשין.
הזריקה הראשונה מפינת המגרש, מחוץ לקשת השלוש נקודות.
הזריקה הראשונה היא מקו מחצית המגרש (במקרה כזה אפשר להרחיב את המשחק ולשחק על ארבעה ניסיונות בסך הכל).
משתתף שקלע את כל שלוש הזריקות מקבל נקודת בונוס (עשר נקודות בסך הכל).
כדי לנצח יש צורך להגיע למספר הנקודות שנקבע בדיוק, שחקן שצבר ניקוד גבוה מהיעד מאבד את כל הנקודות.
חיובים הוא משחק המצריך יכולת קליעה בלבד, המיועד למספר שרירותי של שחקנים בודדים.
השחקן הראשון מנסה לקלוע לסל מעמדה לפי בחירתו.
אם קלע, "מחויב" המשתתף הבא בתור לקלוע מאותה עמדה.
אם המחויב נכשל במשימה, הוא מקבל נקודה רעה והתור עובר למשתתף הבא, אשר יכול לקלוע מכל נקודה שיבחר ובכך "לחייב" את המשתתף הבא אחריו.
אם ה"מחויב" מצליח לקלוע, ממשיכים שאר המשתתפים לנסות ולקלוע מאותה נקודה עד אשר אחד מחטיא.
שחקן שצבר מספר מסוים, מוסכם מראש, של נקודות רעות, נפסל.
המנצח הוא השחקן האחרון שלא נפסל.
כאשר כל המשתתפים עמדו בהצלחה ב"חיוב" של שחקן מסוים ותורו הגיע בשנית אין הוא "מחויב" עוד וביכולתו לשנות את העמדה (שתחייב את השחקנים הבאים מחדש).
חיובים צורני (או חיובים יפאנים): על ה"מחויב" לזרוק לא רק מהמקום בו זרק השחקן הקודם, אלא גם באותו סגנון (לאחר צעד וחצי, בזריקה ביד אחת, עם הגב לסל וכדומה).
גרסה זו קרובה למשחק הטלה.
חמש ארבע שלוש שתיים אחת
חמש ארבע שלוש שתיים אחת (או יד הזהב) הוא משחק המצריך יכולת קליעה בלבד.
למשחק חמישה שלבים: בשלב הראשון על כל משתתף לקלוע לסל באחד מבין חמישה ניסיונות, בשני - באחד מבין ארבעה ניסיונות וכן הלאה.
משתתף שנכשל במשימה, אשר יש שחקן אחר (אחד לפחות) שעמד בה, נפסל.
אם כל המשתתפים נכשלים במשימה באותו שלב, חוזרים על השלב.
על השלב האחרון (קליעה בניסיון אחד) חוזרים עד אשר אחד המשתתפים הוא היחיד אשר הצליח לקלוע באותו שלב, והוא המנצח.
פולו (מאנגלית "follow up") הוא משחק לשלושה שחקנים.
שחקן אחד זורק מקו העונשין ושני השחקנים הנוספים עומדים ברחבה (בדרך כלל מחוץ לצבע).
אם השחקן שזרק קלע, הוא זוכה לנקודה ולתור נוסף.
אם החטיא, ואחד השחקנים האחרים תפס את הכדור, יתחיל משחק אחד על אחד בין השניים שלא ניסו לקלוע באותו סבב, עד שאחד מהם יקלע.
המנצח ביניהם יתחלף עם השחקן שעמד על קו העונשין.
כל עבירה במשחק ביניהם או יציאת הכדור מגבולות המגרש במהלך המשחק בין השניים, יובילו להחזרת הכדור לשחקן שבקו העונשין.
המשחק מסתיים לאחר שאחד השחקנים הגיע למספר הנקודות שנקבע מראש (בדרך כלל עשר).
שחקן מבין השניים המשחקים אחד על אחד, שקלע שלשה או "פולו" (תפס את הכדור וזרק אותו בעודו באוויר, במהלך קפיצה אחת) מקבל נקודה (בנוסף לזכותו להתחלף עם השחקן שבקו העונשין).
הזורק יוחלף רק אם אחד האחרים קלע ב"פולו".
בזמן משחק האחד על אחד, שלוש החטאות רצופות של שני השחקנים יובילו להחזרת הכדור לשחקן שבקו העונשין.
מלך, כמו חיובים, הוא משחק המצריך יכולת קליעה בלבד, המיועד למספר שרירותי של שחקנים בודדים.
המשחק כולל שמונה שלבים, שהם שמונה נקודות במגרש אשר מהן מנסה השחקן לקלוע לסל.
שבעת השלבים הראשונים פזורים מסביב לבקבוק בצורה סימטרית: השלב הראשון הוא הקו הראשון של הבקבוק, השלב השני הוא הקו השלישי של הבקבוק, השלב השלישי הוא פינת הבקבוק בקו העונשין, השלב הרביעי הוא קו העונשין, ומשלב זה ואילך חוזרים אל הקו הראשון של הבקבוק, כאמור, בסימטריה אל השלבים הראשונים.
השלב השמיני הוא זריקה מהשלוש.
כל שחקן זורק בתורו אל הסל בהתאם לשלבים.
אם קלע הוא ממשיך לשלב הבא.
אם החטיא הוא נשאר באותו שלב והתור עובר לשחקן הבא אחריו.
שחקן הקולע מעמדה בה נמצא שחקן אחר מוריד את השחקן האחר שלב אחד.
כאשר שחקן מסיים את כל שמונת השלבים הוא מוכרז "מלך" והוא יכול לקלוט כדורים חוזרים של שחקנים שלא קלעו בתורם, ולנסות לקלוע מהנקודה בה תפס את הכדור.
אם הצליח, השחקן שהחטיא מורד שלב אחד.
שלשה/שלושה ברצף הוא משחק לשניים ומעלה המצריך יכולת קליעה.
המשחק מבוסס על רוב חוקי הכדורסל, כמו האיסור על נגיעת הכדור ברגל, האיסור ללכת עם הכדור והאיסור לבצע עבירות.
זורקים את הכדור מאמצע המגרש, והשחקן שתופס את הכדור זוכה להיות ראשון.
השחקן צריך לקלוע שלושה סלים ברצף בין קו השלשה לסל בלי לכדרר ובלי לצאת מקו השלשה.
אם לא קלע באחד משלושת השלבים ותפס את הכדור בלי שיגע באדמה, הוא זכאי לנסות שוב בלי שייקחו ממנו.
אם לא תפס, או שהכדור נגע באדמה, שאר השחקנים זכאים לתפוס את הכדור ולנסות לקלוע שלושה סלים.
במקרה שלשחקן נופל הכדור ופוגע באדמה, מתאפסות לו הנקודות.
כל קליעה שווה 2 נקודות.
שחקן שקלע שלושה סלים ברצף בהתאם לגבולות המשחק ולחוקיו, רשאי לעבור לשלב הבא או לנסות לצבור עוד נקודות בשלב זה.
אם יש שחקנים בשלב הראשון הם מקבלים את הכדור.
כאשר השחקן עובר מהשלב הראשון לשני הוא יוצא מקווי השלשה ורשאי לכדרר.
לשחקן שבשלב זה אסור להיכנס לגבולות של השלב הראשון, והוא מנסה לקלוע שלושה סלים מקו השלשה ומאחוריו.
אם תפס את הכדור הוא רשאי לזרוק זריקה נוספת, ואם לא תפסו, או שהוא נגע באדמה, מתאפסות לו הנקודות ושחקנים אחרים רשאים לתופסו.
קליעה שווה שלוש נקודות, ושחקן שקלע קליעה לפי החוקים עובר שלב.
בשלב השלישי שחקן לא רשאי לכדרר ונשאר מאחורי קו השלשה.
החוקים הם כמעט אותם חוקים כמו בשאר השלבים, ושחקן שקלע שלשה ראשון מנצח, ורשאי לעזור למשתתפים אחרים לעלות שלבים.
משחקליק היא תוכנה המאפשרת ליצור משחקי מחשב בעזרת מאגר גדול של אובייקטים, אנימציות וכלי GUI (ממשק משתמש גרפי) כדי ליצור אפליקציות עצמאיות תחת מערכת ההפעלה חלונות.
משחקליק חופשייה מתכנות ומיועדת למשתמשים אשר לא מחזיקים בידע טכני קודם, ומשתמשת בממשק פשוט כדי ליצור תוכנות על ידי הקשה על כפתורים, ניווט בין תפריטים, וגרירת אלמנטים על גבי המסך.
התוכנה פותחה ושווקה לראשונה בשנת 1994 על ידי חברת Clickteam בתור התוכנה הראשונה של החברה אשר מתמחה ביצירת משחקים.
התוכנה שווקה על ידי חברת Maxis.
לאורך השנים החברה פיתחה את הקונספט המקורי ויצרה שלל תוכנות נוספות מתקדמות יותר אשר עושות את אותו הדבר - ביניהם התוכנות:
משחקי שעשוע (במקור באנגלית: Funny Games) הוא סרט קולנוע ניסיוני אוסטרי משנת 1997, שנכתב ובוים בידי מיכאל הנקה.
הוא עוסק בשני גברים צעירים שמחזיקים במשפחה בת שלוש נפשות כבת ערובה, ומאלצים את בני המשפחה להשתתף במשחקים סדיסטיים.
הסרט נוצר כביקורת על ההשפעה השלילית של האלימות המבוטאת באמצעי התקשורת, אחד מהנושאים המרכזיים ביצירתו של הנקה, ובפרט כפרודיה על מותחנים אמריקניים אלימים.
הנקה עצמו השתמש בביטוי "אנטי-טרנטינו" לשם הצגת נושאו של הסרט.
"משחקי שעשוע" מתואר לעיתים כאחד מהסרטים הבוטים ביותר בתולדות הקולנוע, על אף שכמעט ואינו מציג בגלוי אלימות פיזית.
זהו סרט הקולנוע הרביעי שביים הנקה, סרטו הראשון שזכה להתעניינות בין-לאומית רחבה, וסרטו הראשון שהיה מועמד לפרס דקל הזהב בפסטיבל קאן.
הוא אף ביסס את מעמדו של הבמאי כיוצר שנוי במחלוקת.
בשנת 2007 יצאה הפקה אמריקאית מחודשת ודוברת אנגלית של "משחקי שעשוע" בבימויו של הנקה, שהעתיקה במדויק, תמונה אחר תמונה, את הסרט המקורי.
עם הגעתה של משפחה גרמנית בורגנית – גאורג, רעייתו אנה, בנם "שורשי" ("גאורג הקטן") וכלבם – אל בית הקיץ האוסטרי שלה למטרת נופש, נפגשים בני המשפחה עם שכנם מבית הקיץ הסמוך.
השכן מציג בפניהם את ידידיו, שני צעירים וינאים בשם פטר ופאול.
השניים פונים אל אנה בבקשה ללוות מספר ביצים, ואז מתחילים לכפות את נוכחותם על בני המשפחה תוך שבירת מכשיר הטלפון שלהם והשלכת תבנית הביצים שלהם על הרצפה.
כשאנה המתוסכלת מבקשת מגאורג שיגרש אותם מן הבית, שובר פאול את רגלו של גאורג בעזרת מקל הגולף של גאורג ושני הגברים הופכים את בני המשפחה לבני ערובה.
הם מכריחים את בני המשפחה לשחק איתם במשחקים סדיסטיים על מנת להישאר בחיים, שבסופו של אחד מהם מתבררת עובדת הריגתו של הכלב.
פאול שואל את בני המשפחה אם הם מעוניינים להמר שהם יישארו בחיים עד תשע בבוקר, אך מביע חוסר אמון ביכולתם לעשות זאת.
בין משחק למשחק, לועג פאול לעיתים קרובות לפטר על היותו שמן וטיפש, ומספר כמה סיפורים סותרים בנוגע לעברו של פטר, אם כי אף אחד מהם לא מציג הסבר חד-משמעי לגבי הרקע או המניעים למעשיהם של השניים.
כאשר מגיעים שכנים אחרים של המשפחה לביקור, מאולצת אנה להציג את פאול ופטר כידידי המשפחה עד שהשכנים עוזבים.
שורשי מצליח לבסוף לברוח לבית הסמוך, אך הוא מוצא את בני המשפחה ללא רוח חיים.
הוא מנסה לירות בפאול ברובה שמצא אך הכדור לא נורה.
פאול מחזיר אותו אל הבית יחד עם הרובה.
לאחר מספר משחקים נוספים, משחקים השניים "משלוש יוצא אחד" עם בני המשפחה, וכששורשי מפסיד הם יורים בראשו ברובה ועוזבים את הבית.
גאורג ואנה מבכים את אובדנם אך לבסוף מחליטים להיאבק על חייהם.
אנה נסה מן הבית בעוד שגאורג מנסה להזעיק עזרה בעזרת מכשיר הטלפון ההרוס.
אנה מחפשת סיוע מחוץ לבית אך פטר ופאול מופיעים שוב, לוכדים אותה ומחזירים אותה אל הבית.
הם רוצחים את גאורג ובבוקר שלמחרת יוצאים עם אנה לשיט בסירה של המשפחה.
בשעה שמונה משליכים פטר ופאול את אנה הכפותה בחבלים כלאחר יד למים הקפואים אל מותה, ואז פותחים השניים בדיון על הסרט "סולאריס" ועל הקו המפריד בין הבדיון והמציאות: פאול מאמין כי הבדיון המוצג בסרט הוא לא פחות אמיתי מן המציאות, בעוד שפטר דוחה רעיון זה.
הם מגיעים אל ביתה של המשפחה שביקרה קודם לכן את גאורג ואנה ופונים אל האם בבקשה לשאול ביצים, ספק לשם התחלתו של מחזור רציחות נוסף.
דמויותיהם של בני המשפחה נוצרו בכוונה תחילה כדמויות שטוחות בניסיון לגרום לצופים לנסות ולהתעמק בקורבנות לשם הבנת מניעיהם, ולאו דווקא בתוקפים.
פאול ופטר, לעומת זאת, לכאורה שונים אחד מהשני באופיים במידה ניכרת, כאשר פאול הוא בעל אופי "ממזרי" ואינטליגנטי ופטר הוא שמנמן ומגושם.
מן הסצנה לקראת סיום הסרט שבה מתווכחים השניים מתברר גם כי השקפותיהם הפילוסופיות שונות.
לאורך הסרט פונים השניים אחד אל השני, בין השאר, בשמות "ביוויס ובאטהד" ו"טום וג'רי".
אולריך מיהה וארנו פריש גילמו אב ובנו בסרט מוקדם יותר של הנקה, "הווידאו של בני".
"משחקי שעשוע" נוצר כהמשך ל"הווידאו של בני", סרטו של הנקה משנת 1992 שטיפל ביחסי הגומלין בין אמצעי התקשורת לאלימות, אך התמקד בביקורת על הטלוויזיה והשפעתה על הדרך שבה תופס האדם את המציאות יותר מאשר בביקורת על הקולנוע.
ב"משחקי שעשוע" ניסה הנקה ליצור אלטרנטיבה לסרטים אחרים שהתיימרו לבקר את האלימות המוצגת באמצעי התקשורת, שלדעתו של הנקה חטאו במטרתם, ואף השיגו מטרה הפוכה, בכך שהציגו אלימות באור מחמיא וחיובי.
בריאיון לקראת הקרנת הבכורה של הסרט הביא הנקה כדוגמה לסרט שעסק לדעתו באופן נכון בנושא האלימות את סרטו של לוקינו ויסקונטי מ-1965, "סנדרה של אלף התענוגות", וטען כי הדרך הנכונה להציג אלימות בקולנוע היא "הצגתה כפי שהיא, כלומר בלתי ניתנת לעיכול".
מאוחר יותר הביא הנקה כדוגמה לסרטים שטיפלו לדעתו באלימות באופן שגוי את "רוצחים מלידה" של אוליבר סטון:
לגרסתו של הנקה, מותחנים אמריקאיים כגון "אייר פורס 1" מעבירים מסרים פוליטיים בדומה לסרטים תעמולתיים כגון "אוניית הקרב פוטיומקין" ו"ניצחון הרצון", אך באופן כה כוללני עד שהצופה אינו מעלה בדעתו בשום שלב כי הוא עובר מניפולציה.
הנקה טען כי יוצרים בקולנוע האירופי של אחרי מלחמת העולם השנייה נזהרים בשימוש במניפולציות בסרטיהם, לאחר שניצולו של הקולנוע בידי יוצרים כגון לני ריפנשטהל חשף את הסכנה הטמונה בקולנוע.
לדבריו, סרטים כגון אלה הנפוצים לדבריו בהוליווד, בהם סיפור העלילה מוצג באופן ישיר שלכאורה שאינו נתון לפרשנות, הפכו לנדירים בקולנוע האירופי.
"משחקי שעשוע" נוצר עבור קהל הצופים של סרטי קולנוע אמריקאיים אלימים, ומשום כך ניתן לו השם בשפה האנגלית "Funny Games".
כמו כן, בית הקיץ שבו מתנהל הסרט עוצב באופן שאינו נפוץ באוסטריה אלא בארצות הברית.
כאשר הוצע להנקה לביים הפקה מחודשת לסרט בהוליווד, הוא הסכים מכיוון שהסרט האוסטרי לא הצליח במיוחד בארצות הברית.
גרסת "משחקי שעשוע" המחודשת האמריקאית נכשלה בסופו של דבר בקופות בארצות הברית וזכתה לביקורות מעורבות.
הסרט נחשב לאירופאי באופיו באופן מובהק, כחלק מניסיונו של הנקה להגיב על הדרך בה "הקולנוע האמריקאי משתעשע בבני אדם...
[כך ש]האלימות הופכת להיות נוחה לעיכול".
הסרט מתנהל בקצב איטי, בניגוד לקצב המהיר בו מתנהלים בדרך כלל מותחנים קולנועיים אמריקאיים.
הוא נפתח בשוט אווירי ממושך של מכונית משפחתית בדרכה לאתר נופש, ובה מאזינים בני המשפחה למוזיקה קלאסית.
סצנה זו פורשה כניסיון לשרטט גבולות בין הבמאי, הדמויות והצופים בסרט.
בשלב מסוים ובמפתיע מופיעים שם הסרט וכותרות הפתיחה, ואת המוזיקה הקלאסית הבוקעת מן המכונית מחליפה מוזיקה אוונגרדית רועשת ושירה צרחנית מאת להקת נייקד סיטי, ללא שינוי בהבעות פניהם הנינוחות של בני המשפחה.
השינוי הפתאומי מאווירה פסטורלית לאווירה אלימה בפתיחת הסרט הייתה, כלשונו של הנקה, יצירתן של "נקודתיים אירוניות" המתריעות בפני הצופה על כך שהוא עומד לצפות בסרט מתח.
בדומה, השימוש במוזיקה המהווה פרודיה על הבי מטאל קלאסי מהווה הצהרה אירונית על היותו של הסרט פרודיה על ז'אנר המותחן הקלאסי.
הנקה המשיך בסרטיו הבאים להשתמש במוזיקה לשם יצירת אמירה כלשהי, כמו גם לעשות שימוש אך ורק במוזיקה המהווה חלק מן הסיפור וללא פסקול רקע.
טכניקת השוט הממושך חוזרת על עצמה במספר סצנות נוספות, למשל זו המציגה את ניסיונותיו של גאורג הפצוע לתפעל את מכשיר הטלפון לאחר מנוסתה של אנה.
השימוש בטכניקה זו פורש כניסיון לגרום לצופים לנסות ולהבין את דמויות הקורבנות.
נושא הסרט המרכזי הוא האלימות המבוטאת באמצעי התקשורת, ובפרט אלימות פסיכולוגית שיוצרת טשטוש בין בדיון למציאות.
לשם יצירת פרודיה על טשטוש זה מפר הסרט בכוונה תחילה כללים דרמטורגיים רבים וכן עושה שימוש חוזר בטכניקת שבירת הקיר הרביעי.
בסצנות רבות דמותו של פאול מודעת לעובדה שהיא מככבת בסרט, אך היא גם הדמות היחידה שניחנה בתכונה זו.
פאול פונה אל המצלמה בדרכים שונות לכל אורך הסרט, החל מהסתובבות אל המצלמה, קריצה וחיוך בזמן שהוא מכוון את אנה אל מיקום גופתו של הכלב, ועד לפנייה מפורשת אל צופי הסרט בשאלה האם הם מעוניינים להשתתף בהתערבות על הישארותם של בני המשפחה בחיים.
הנקה השתמש בטכניקה זו על מנת להדגים לצופים עד כמה הם חשופים למניפולציה פסיכולוגית ובכך מושפעים מן האלימות המבוטאת באמצעי התקשורת.
הסצנות המרכזיות בסרט, כמו גילויה של גופת הכלב ורציחתו של הילד לפני הוריו, מפרות את הכלל הדרמטורגי שאוסר על "שבירת האשליה" של הצופה וכן "כללים בלתי כתובים" החלים לכאורה על יוצר קולנועי.
האלימות הפיזית שבסרט היא כמעט תמיד נסתרת מעיני הצופים, כאשר למשל רציחתו של הילד מתרחשת בסלון בזמן שהמצלמה מתמקדת בפאול המכין לעצמו כריך במטבח.
כמו כן, בזמן שאנה מאולצת להתפשט המצלמה ממוקדת על פניה בלבד.
פאול מביע לעיתים קרובות את כוונותיו לשמור על הכללים המקובלים של התפתחות עלילתית של סרט קולנוע.
כאשר הוא מבקש מן הקהל להמר, הוא מנחש כי שאיפתו של הקהל היא שבני המשפחה ינצחו.
לאחר היעלמותם של הרוצחים ושובם אל הבית, מסביר פאול כי הוא היה חייב להעניק למשפחה הזדמנות אחרונה להימלט או שהסרט לא יהיה דרמטי מספיק.
לקראת סוף הסרט הוא מעכב את רציחתם של שאר בני המשפחה ומנמק זאת בכך שהסרט עדיין לא הגיע לאורך מלא.
מאידך, במספר מקרים גורם פאול לעלילת הסרט להתנהל בניגוד למוסכמות.
כך למשל הוא רוצח את כל בני המשפחה ולא מותיר "דמות סימפתית" אחרונה בחיים כפי שמקובל במותחנים הוליוודיים.
בנוסף, כאשר אנה הורגת את פיטר ברובה שמצא שורשי, לכאורה כתחילתה של הימלטות הרואית של המשפחה, משתמש פאול בשלט רחוק על מנת להריץ אחורה את הסרט עצמו ובכך לבטל את פעולתה של אנה.
כך גם בסופו של הסרט בו מחייך פאול שוב בארשת ניצחון כלפי הצופים: כדמות המודעת לעצמה, הוא מסוגל להצהיר על עצמו כ"מנצח" של הסרט בניגוד למשאלת לבם של הצופים.
מאיר שניצר טען כי תוצאת ניסיונו של הנקה "לצאת למסע ארוך בעקבות העקרונות הסדיסטיים שמהם מורכבת האלימות הקולנועית" הייתה "מסעירה", והוסיף כי סצנת הרצת הסרט לאחור בידי הדמות פאול נכנסה לקלאסיקה הקולנועית.
באתר "רבעון הקולנוע העצמאי" נכתב:
בארצות הברית, על פי אתרי הביקורות "Rotten Tomatoes" ו"מטאקריטיק", הסרט זכה לביקורות מעורבות עד טובות.
סטיבן הולדן מ"הניו יורק טיימס" כינה את הסרט "הגרסה הגרמנית של 'פסגת הפחד'" ושיבח את צוות השחקנים והקצב שלו ואת "שימושו בכלים ברכטיאניים לשם תפיסתו של קהל הצופים בעיצומו של טראנס מציצני".
לעומת זאת, סטנלי קאופמן מה"ניו ריפבליק" התפלא על "בחירתו של במאי מתוחכם כהנקה בנוסחה קולנועית משומשת כל כך".
הסרט נחשב בעיני רבים לאחד מהסרטים מעוררי הזעזוע ביותר שנוצרו אי פעם,
על אף שהאלימות הפיזית בו כמעט ואינה גלויה לעין, וההתרכזות היא בתגובותיהם של הקורבנות ולא במעשי האלימות עצמם.
אורי קליין כינה אותו "אחד הסרטים המטרידים ביותר בתולדות הקולנוע".
כריסטופר שארט, פרופסור לתקשורת באוניברסיטת סטון הול (Seton Hall), טען כי הסרט, בנוסף לסרטי הנקה המוקדמים יותר, "71 פרגמנטים מכרונולוגיה מקרית" ו"הווידאו של בני", הוא מהסרטים עוכרי השלווה ביותר העוסקים בדיון על הטלוויזיה ועל אמצעי תקשורת אחרים, ובפרט על חלקם ב"מחיקתם של הרגש והתודעה".
הוא הוסיף כי "משחקי שעשוע" מהווה את "ההערה המטרידה ביותר על סוגת הפעולה ועל יצירות המתיימרות ליצור ביקורת על ההשפעות החברתיות שלה".
מספר מבקרים נרתעו מן הטון הדידקטי או הבוטה מדי של הסרט לדעתם.
יאיר רוה טען עם יציאתה של ההפקה האמריקאית כי הסרט "היה במקור, והוא גם כעת, סרט מפלצתי, שאונס את הנשמה ומשחיר אותה.
כל ניסיון להעניק לסרט איצטלה פילוסופית ותרבותית הוא אחיזת עיניים".
מודעותה העצמית של הדמות פאול נחשבת לשנויה במחלוקת מבחינה ביקורתית.
במהלך הקרנת הבכורה של הסרט בפסטיבל קאן נטשו צופים רבים את אולם ההקרנה, ובהם הבמאי וים ונדרס.
על כך התבטא הנקה כי "לכל אדם שעוזב את האולם אין צורך בַסרט, ולכל אדם שנשאר – יש".
הסרט זכה להצלחה קופתית גדולה באירופה
אך לא זכה לחשיפה משמעותית בארצות הברית עד ליציאתו של הסרט האמריקאי מ-2007, שנחשב לכישלון קופתי.
עיסוקו של הסרט בתופעת האדרת האלימות, לכאורה, בקולנוע האמריקאי, הושווה לדרך שבה נתנו הסרטים "שואה" ו"רשימת שינדלר" מענה לסרטים על השואה המפריזים בניסיונות לדון בפשעי הנאצים במונחים רגשניים או פסיכולוגיים.
קלוד לנצמן אמר על "שואה" כי הוא "סרט שעוסק בהשמדה, ולכן אין בו אפילו צילום אחד מזמן השואה, כי ההשמדה אינה מותירה עקבות".
בהקשר זה צוינו התרכזותו של "משחקי שעשוע" בסבלם של הקורבנות במקום בפעולות האלימות עצמן שבאה כדי למנוע מן הצופה את הזדהותו עם גורמים פסאודו-פסיכולוגיים כלשהם שהשפיעו על התוקפים, וכן קצב הצילום האיטי שמשאיר לצופה רווח זמן למחשבה.
הסרט "תפוז מכני" אוזכר רבות, גם על ידי הנקה, הן לחיוב והן לשלילה, כהשפעה ישירה על "משחקי שעשוע" ועל גרסתו האמריקאית.
דינמיקת "השוטר הטוב והשוטר הרע" בין הדמויות פאול ופטר פורשה כמחווה לדמויות אלכס ודים מתוך "תפוז מכני".
כמה מן הביקורות השליליות על צמד הסרטים טענו כי הם מושפעים באופן ישיר מדי מסצנת האונס מתוך "תפוז מכני", ומהווים לא יותר מאשר מעין מתיחה של הסצנה לכדי סרט שלם.
הביקורת הנוקבת שנמתחה בצמד הסרטים על הקולנוע האמריקאי גררה טענות-נגד מצידם של מבקרים אמריקאיים.
רוג'ר איברט טען כי הנקה נכשל בניסיונו לבקר את הקולנוע האמריקאי מכיוון שהוא אינו מבין את המכניזם שמפעיל סרטי מתח כגון "פסיכו" או "חלון אחורי", המפתים את הצופים בתסריט ובדמויות שגרתיים לכאורה, שמאוחר יותר מתברר אופיים האמיתי.
הוא המשיך וכינה את היצירה "מימוש מתיש של רעיון מופשט" והשווה אותה לסרט "אמפייר" של אנדי וורהול מ-1964 שבו צולם בניין האמפייר סטייט בילדינג ממרחק במשך שמונה שעות.
בביקורת שלילית באתר "msnbc.com" על ההפקה המחודשת מ-2009 של "הבית האחרון משמאל", כתב המבקר כי "סרטים מסוג זה, המנצלים את הדחפים האפלים ביותר של הצופים, גרמו למיכאל הנקה ליצור את 'משחקי שעשוע' פעמיים".
הסרט האוסטרי נחשב בדרך כלל לאיכותי יותר מן ההפקה האמריקנית המחודשת שלו, בין השאר בזכות צוות השחקנים והצילום.
ב-2005 פנה מפיק הקולנוע האמריקאי כריס כהן ("חותכי ורידים: סיפור אהבה") בהצעה אל הנקה לביים גרסה מחודשת לסרט בארצות הברית.
הנקה התנה את הסכמתו בליהוקה של נעמי ווטס לתפקיד המקביל לזה של אנה, מכיוון שהאמין כי היא ניחנת בפגיעוּת הדרושה לתפקיד, ובכך שהסרט יהיה העתק מדויק ומתורגם לאנגלית של הסרט מ-1997. הסרט יצא לאקרנים ב-2007 והפך את הנקה לבמאי הראשון שיצר גרסה מחודשת לסרטו הזהה לסרט המקורי.
הסרט האמריקאי נוצר בשל החשיפה הבלתי מספקת, לדעתו של הנקה, שלה זכה הסרט האוסטרי בקרב קהל הצופים שלו הוא יועד.
סיבה נוספת הייתה העלייה בפופולריות של סרטים שמבקרי קולנוע נוהגים לכנות באירוניה "פורנו עינויים", בתקופה שמאז יציאת הסרט המקורי.
הגרסה המחודשת נכשלה בארצות הברית והדעות עליה היו חלוקות.
הנקה סירב להצעה לביים הפקה אמריקנית מחודשת גם לסרטו "מחבואים" מ-2005.
פסטיבל הקולנוע הבין-לאומי בשיקגו 1997 – הבמאי הטוב ביותר – מיכאל הנקה
פנטספורטו 1998 – פרס המבקרים, פרס מיוחד מטעם חבר השופטים
פסטיבל הקולנוע הבין-לאומי בגנט 1997 – פרס פיפרסקי
פסטיבל קאן 1997 – פרס דקל הזהב
פסטיבל הקולנוע הבין-לאומי בשיקגו 1997 – הסרט הטוב ביותר
פרס המבקרים של לונדון 1999 – הסרט הזר הטוב ביותר, במאי השנה – מיכאל הנקה
פסטיבל הקולנוע הבין-לאומי בוויאדוליד 1997 – הסרט הטוב ביותר
משחקי שעשוע הוא סרט קולנוע דובר אנגלית מ-2007 המהווה הפקה מחודשת לסרט האוסטרי בעל אותו השם מ-1997. ביים אותו מיכאל הנקה, הבמאי והתסריטאי של הסרט המקורי, שכוון אל קהל הצופים של סרטי מתח אמריקאיים אך לא זכה להצלחה בארצות הברית.
הנקה הסכים לביים את ההפקה המחודשת במטרה לחשוף את היצירה לקהל אמריקאי גדול יותר.
סיבות נוספת להסכמתו הייתה הפיכתם של סרטי "פורנו עינויים זבליים" כלשונו לנפוצים בקולנוע האמריקאי בשנים שחלפו מאז הסרט המקורי, וכן ההשקעה המועטה יחסית שדרשה ממנו הפקת הסרט מחדש.
הסרט מהווה שיחזור מדויק ומתורגם לאנגלית של הסרט המקורי, תוך ליהוקם של שחקנים אמריקאיים ושינוי מקום התרחשות העלילה מאוסטריה לארצות הברית.
צוות השחקנים כולל את נעמי ווטס בתפקיד אן (הדמות המקבילה לאנה מן הסרט האוסטרי), טים רות' בתפקיד ג'ורג' (דמות מקבילה לגאורג), מייקל פיט בתפקיד פול ובריידי קורבט בתפקיד פיטר.
כאשר הוצע להנקה לביים את הסרט, הוא התנה את הסכמתו בליהוקה של נעמי ווטס לתפקיד האם, לאחר שהתרשם ממשחקה בסרטים "מלהולנד דרייב" ו"21 גרם".
הנקה התנה גם את בימויו של סרטו המוקדם יותר, "המורה לפסנתר", בליהוקה של השחקנית איזבל הופר.
בית הקיץ בו מתרחשת רוב העלילה נבנה במיוחד עבור הסרט כך שיהיה זהה מבחינה פרופורציונלית לבית מן הסרט המקורי.
הסצנות שמתנהלות מחוץ לבית הקיץ צולמו בלונג איילנד.
הסרט נכשל מבחינה מסחרית, לאחר שגרף הכנסות בסכום של כמחצית מתקציבו.
הביקורות עליו התפלגו באופן חד.
כך למשל דירג סטיבן קינג את הסרט במקום החמישי ברשימת עשרת הסרטים הטובים ביותר של 2008 שפרסם,
בעוד שעיתון "הטיימס" דירג אותו במקום ה-25 ברשימת 100 הסרטים הגרועים של השנה.
חלק מהמבקרים תהו על עצם ההחלטה ליצור הפקה מחודשת הזהה לחלוטין לסרט המקורי.
בריאיון ל"ידיעות אחרונות" התייחס הנקה לעצם הפקתו של סרט אמריקאי כ"טעות שלא יחזור עליה".
העלילה בהפקה המחודשת זהה לזו של הסרט המקורי, מלבד העתקת מקום התרחשות העלילה לארצות הברית והפיכתן של כל הדמויות לאמריקאיות.
משחק בצורה קואליציונית עם תשלומי צד
זה הוא משחק שיתופי המוגדר על ידי הזוג כך שמתקיים:
הוא קבוצה סופית של שחקנים.
היא פונקציה המתאימה לכל תת-קבוצה של שחקנים מספר ממשי ומקיימת .
נקראת הפונקציה הקואליציונית של המשחק.
פתרון של משחק קואליציוני עם תשלומי צד
תהי U משפחת משחקים בצורה קואליציונית (על קבוצה כלשהי של שחקנים).
מושג פתרון (עבור המשפחה U) הוא פונקציה המתאימה לכל משחק תת-קבוצה של RN.
ייתכן כי עבור משחק מסוים יתקיים .
מושג הפתרון נקרא נקודתי אם לכל משחק הקבוצה בת איבר אחד.
משחקים בצורה קואליציונית , שקולים אסטרטגית אם קיימים מספרים ו- כך שלכל מתקיים: .
דוגמאות וסוגים של משחקים בצורה קואליציונית
משחק יקרא משחק פשוט אם הוא משחק בצורה קואליציונית ולכל תת-קבוצה S של N מתקיים או .
להרחבה ניתן לקרוא ב משחק פשוט .
משחק יקרא משחק סכום קבוע אם .
משחק יקרא משחק רוב משוקלל אם הוא משחק פשוט וקיימים משקלות חיוביים (אחד לכל שחקן) ומיכסה כך שלכל מתקיים:
משחק יקרא משחק סופר אדיטיבי אם הוא משחק בצורה קואליציונית ולכל שתי קבוצות זרות מתקיים:
יקרא משחק קמור אם הוא משחק בצורה קואליציונית ולכל זוג קואליציות
(בפרט הוא משחק סופר אדיטיבי)
משחק יקרא משחק מונוטוני אם הוא משחק בצורה קואליציונית ולכל שתי קואליציות כך ש- , מתקיים:
להרחבה ניתן לקרוא במשחק שוק.
אם משחק הוא סופר אדיטיבי ומשחק שקול לו אסטרטגית אזי, המשחק הוא סופר אדטיבי .
כל משחק שקול אסטרטגית למשחק מונוטוני.
דוגמאות לפתרונות למשחקים בצורה קואליציונית
כאשר R הוא יחס סדר על השחקנים, הסכום רץ על כל יחסי הסדר האפשריים (קיימים !n כאלה) ו- היא קבוצת כל השחקנים שמקדימים את i ביחס הסדר R.
להרחבה ניתן לקרוא בערך שפלי.
להרחבה ניתן לקרוא בגרעינון (משחק שיתופי).
להרחבה ניתן לקרוא בליבה של משחק שיתופי
משחקים בֶּחצר האחורית הוא מחזה מאת עדנה מזי"א, שנכתב בהשראת פרשת האונס בקיבוץ שמרת שזעזעה את המדינה בראשית שנות ה-90. במהלך הפרשה אנסה חבורת נערים, חלקם בני הקיבוץ, לאורך מספר ימים נערה בת 14 וחצי בת הקיבוץ.
הפרשה עוררה הדים רבים בישראל והביאה לשינוי בהתייחסות החוק למעשה אונס.
המחזה עלה לראשונה בתיאטרון חיפה ביוני 1993 בבימוי עודד קוטלר.
את המחזה כתבה מזי"א ביוזמת קוטלר, לאחר שהנאשמים בפרשה זוכו תחילה מחמת הספק, על ידי השופט מיכה לינדנשטראוס, בבית המשפט המחוזי בחיפה.
לפני שפרקליטות המדינה הגישה ערעור לבית המשפט העליון על זיכוים של ארבעה מהנאשמים.
משפטם בבית המשפט העליון החל ב-23 במרץ 1993, בעת החזרות על ההצגה.
העובדה שההצגה עלתה בזמן הערעור לבית המשפט העליון, עוררה ביקורת.
העיתונאי שגיא כהן כתב שלדעתו ההצגה היא הפרת עקרון הסוב יודיצה.
גם הפעילה הפמיניסטית אסתר עילם, שהייתה בין מקימות מרכז הסיוע לנפגעות תקיפה מינית, העבירה ביקורת על המחזה וכתבה:.
בהפקה המקורית בתיאטרון חיפה הבמה עוצבה בצורת מרובע הפולש אל תוך הקהל.
לצידה יושב המוזיקאי ערן צור, שמלווה את ההתרחשויות בנגינת גיטרה בס.
ההפקה כללה וריאציות על שירי הילדים "חמש שנים על מיכאל" ו"דני גיבור", ובקטעי האונס הוא השתמש במוטיב הבס מתוך "בחצרות בחושך", שיר שכתב ושר במסגרת להקת טאטו.
השיר, המתאר מעשה אונס סדיסטי המסתיים ברצח, נפסל לשידור ברדיו כשיצא על גבי התקליט חתוך תוכן ב-1988.
בהפקת התיאטרון העירוני חיפה הוצג המחזה כ-1,000 פעמים ואומדן הצופים בה היה כרבע מיליון.
כאשר רוב הצופים היו בני נוער, הצגה עלתה גם בתל אביב במקומות נוספים.
וזכתה לחשיפה בעקבות הרשעת ארבעה מהנאשמים בערעור, בדצמבר 1993. בהמשך תורגם המחזה לשפות רבות וזכה להצלחה גם מחוץ לישראל, בין היתר בבלגיה, בגרמניה, באוסטריה, ברומניה, ברוסיה ובאנגליה.
בשנת 2007 הועלתה גרסה שנייה למחזה בתיאטרון הקאמרי של תל אביב בבימוי נועם שמואל.
בעקבות כתבה של עמנואל רוזן בה צפתה קורבן הפרשה במחזה, נפגשה עם השחקנים, הבמאי ועדנה מזי"א, הוחלט לתת לה תמלוגים מהכנסות ההפקה.
אך ב-2011 החליטה לתבוע את התיאטרון ומזי"א על פגיעה בפרטיות.
בשנת 2021 הועלתה גרסה שלישית בתיאטרון בית ליסין בבימוי עידו רוזנברג.
בהפקה זו עודכנה ההצגה וכעת נכלל בה חלק בו מצלמים הנערים את האונס בטלפון הנייד שלהם.
בגרסה זו, הנערה, שמגלמת גם את עורכת הדין היא נערה אסרטיבית יותר מההצגות הקודמות.
מזי"א צמצמה את הדמויות ותחמה את ההתרחשות לאירוע בודד, המתרחש בגן המשחקים של עיירה קטנה, במהלך אחר צהריים אחד, קיצי, דחוס ומהביל.
במחזה משתתפים חמישה שחקנים, ארבעה צעירים וצעירה אחת, בתפקידים כפולים.
בתחילה הם ארבעת האנסים והנאנסת, ואחר כך הופכים לארבעת הסנגורים והתובעת.
דבורי, גיבורת המחזה, היא נערה חסרת ביטחון, דחויה חברתית הצמאה לתשומת לב וחום.
היא יתומה מאב, ובת לאם שאינה מקדישה לה תשומת לב.
התובעת היא גרסה בוגרת ומנוסה יותר של דבורי.
השנים הקנו לה מידה מסוימת של ביטחון עצמי, והיא מסוגלת לנסח במילים את מה שדבורי מרגישה ויודעת אבל לא מסוגלת להגיד.
אסף סחרוב הוא מנהיג חבורת הנערים, נאה, מלא ביטחון ומכיר בערך עצמו.
בגרסת הסנגור מפגין אסף אותו ביטחון שקט.
שמוליק קופר הוא הנער הדחוי, דיבורו מהיר ומתגמגם והוא חולה אסתמה וחבריו מפקירים אותו במשפטם המשותף.
סלע בורוכוב הוא דמות המאצ'ו הלוחם, וגידי בצר הוא הנער הזרוק ארוך השיער.
משפט אונס, שבו נטפלים הסנגורים של הנערים לנאנסת ולפרקליטתה, מסתיים בהרשעת האנסים.
שם הדמות הפקת תיאטרון חיפה המקורית 1993במאי: עודד קוטלר הפקת תיאטרון הקאמרי
(ההפקה הועברה ב-2012 לתיאטרון אורנה פורת לילדים ולנוער)
2007במאי: נועם שמואלהפקת תיאטרון בית לסין (2021)
משחקי שלטון הוא סרט עלילתי אמריקאי משנת 2011, מז'אנר המותחן הפוליטי, אשר בוים, נכתב והופק על ידי ג'ורג' קלוני, שאף משחק בו.
הסרט הוא עיבוד קולנועי למחזה מאת בו וילימון.
הסרט עוקב אחר הנעשה במטה הבחירות של מייק מוריס (ג'ורג' קלוני), מושל פנסילבניה ומתמודד לנשיאות מטעם המפלגה הדמוקרטית, לקראת הבחירות המקדימות באוהיו.
סטיבן מאיירס (ראיין גוסלינג) מכהן כיועץ התקשורת הצעיר והמוכשר של הקמפיין, תחת מנהל הקמפיין המנוסה פול זארה (פיליפ סימור הופמן).
הסרט מתמקד ביחסים בין אנשי צוות המטה, הכולל גם את המתמחה הצעירה מולי סטרנס (אוון רייצ'ל ווד), וביחסים בין מאיירס לבין צוות המטה של המועמד היריב, המונהג על ידי טום דאפי התככן (פול ג'יאמטי), וכן כתבת הניו יורק טיימס אידה הורוביץ (מאריסה טומיי).
הסרט נוגע במספר נושאים וערכים מהותיים מהעולם הפוליטי ובהם נאמנות, אמינות, יחסי עבודה, שמירה על אידיאליזם אל מול הצלחה אישית, תככנות פוליטית ועוד.
הסרט הוקרן לראשונה בפסטיבל הסרטים של ונציה ה-68, בתור סרט הפתיחה של הפסטיבל, בו גם התחרה על פרס אריה הזהב, והוקרן גם בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו.
בארץ הוקרן לראשונה בתור סרט הפתיחה של פסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה.
הפצתו המסחרית של הסרט החלה בארצות הברית ב-7 באוקטובר 2011, ובישראל ב-13 באוקטובר.
משחקים בלינוקס מתייחסים למשחקי מחשב ופיתוחם, המותאמים למערכות ההפעלה של לינוקס.
משחקים בלינוקס מתייחסים למשחקי מחשב, אשר יכולים לפעול על מערכות הפעלה מבוססות לינוקס.
אלו יכולים להיות משחקים חופשיים או מבוססי קוד פתוח כלינוקס עצמה, איך הדבר אינו מוכרח, וקיימים אף משחקים קנייניים.
המשחקים לעיתים נכתבים במקור ללינוקס, ולעיתים עוברים התאמה, או מורצים בצורה וירטואלית (כגון באמצעות Wine או DOSBox), לאחר שנכתבו עבור מערכות הפעלה אחרות.
קיימות קונסולות משחקים, מבוססות ומותאמות למשחק בלינוקס (לדוגמה: Pandora), כמו גם הפצות בעלות זיקה ותאימות למשחק בלינוקס כהפצת SuperGamer.
ניתן להחשיב במשחקי לינוקס גם משחקים המיועדים לפלטפורמת אנדרואיד בשל היותה מבוססת על מערכת לינוקס, אך בפועל קיימים שינויים בין שתי מערכות ההפעלה והתעשיות שלהם.
ברמת הפיתוח, ספריות המספקות תמיכה למולטימדיה במערכות לינוקס הם: OpenGL, ALSA, OpenAL ו-SDL.
מיזם DRI מספק מנהלי התקנים חופשיים לכרטיסי מסך, וחברות ATI ו-NVIDIA הנחשבות ליצרניות כרטיסי מסך בעלי יכולת גרפית גבוהה, מספקות אף הם את המודולים הנדרשים.
לינוקס תומכת במגוון קונסולות משחקים, כולל Xbox פלייסטיישן 2 ,פלייסטיישן 3 ,נינטנדו גיימקיוב, ו-Wii.
בשנת 2011 הודיעה חברת Blizzard על השקת לקוח מותאם לינוקס למשחק וורלד אוף וורקראפט.
בשנת 2012 הודיעה חברת Valve על פיתוח התאמת מנוע המשחקים Source וחנות המדיה סטים, לסביבת אובונטו כשלב ראשון, ואף החלה בפיתוח.
בהמשך ייתכן שיותאם המנוע אף להפצות נוספות.
משחקים אסורים הוא סרט צרפתי מ-1952 בבימויו של רנה קלמאן, לפי ספר בשם "משחקים חבויים" (צרפתית: "Jeux inconnus") מאת פרנסואה בוייה.
הסרט, שמספר על הקשר בין יתומה פריסאית בת חמש בשם פּוֹלֶט (בריז'יט פוסה) ובן איכרים בן עשר בשם מישל (ז'ורז' פוז'ולי), זכה בפרס האוסקר לסרט הזר של שנת 1952. בוייה הועמד לפרס אוסקר לסיפור הטוב ביותר ב-1954 על הסיפור לסרט.
פולט בת החמש ומשפחתה נמלטים מפריז במלחמת העולם השנייה.
השיירה שבה הם נמצאים מותקפת מהאוויר על ידי מטוס תקיפה, ושני הוריה של פולט, וגם גור הכלבים שלה, נהרגים.
הילדה בת החמש לוקחת את הגור בזרועותיה ונאספת על ידי פליטים אחרים, אך כשהשיירה מותקפת שוב היא נשארת לבדה, ומחפשת ומוצאת את כלבה המת שהושלך לנהר על ידי האנשים שאספו אותה.
עם הכלב המת בזרועותיה היא תועה בדרכה, ופוגשת את מישל, בן איכרים בן עשר, שמביא אותה לבית משפחתו.
אחיו של מישל מובא גם הוא אל הבית לאחר שנפגע מבעיטת סוס שנמלט מהשיירה המופצצת.
מישל משכנע את אביו לאסוף את פולט לביתם, ובמהרה נקשר קשר אמיץ בין הילדים.
פולט חוזרת לחורשה, למקום שבו עזבה את גווייתו של כלבה, כדי לקבור אותו.
כומר שחולף במקום על אופניו מלמד את פולט חלק מתפילת האשכבה, ואומר לה שמישל יוכל ללמד אותה את שאר התפילה.
מישל מוצא את פולט, ועוזר לה לחפור את הקבר ולקבור את הכלב.
פולט מודאגת שכלבה המת יהיה בודד, ומישל מציע לקבור לידו בעלי חיים נוספים.
פולט מסכימה, אך משביעה אותו שלא יהרוג חיות לשם כך.
בינתיים, בהיעדר כל טיפול רפואי מורע מצבו של אחיו של מישל, שבסופו של דבר נפטר.
מישל ופולט הם היחידים מבני הבית שיודעים את התפילה ואומרים את תפילת האשכבה ליד מיטתו.
הילדים מוצאים עניין בטקס הקבורה ובאבזרים הנלווים אליו, ובייחוד בצלבים.
מישל מתחיל לגנוב צלבים לבית הקברות הקטן לחיות שהוא בונה ומפתח למען פולט - בתחילה מעגלת הקבורה בלוויית אחיו, אחר כך מהכנסייה, ובסופו של דבר מבית הקברות עצמו, כולל הצלב שהמשפחה קנתה כדי להציב על קבר האח.
כשמתגלה העובדה שנגנבו צלבים, חושד אביו של מישל בשכנים, אך בסופו של דבר מתגלה העובדה שמישל הוא שגנב את הצלבים.
האב מכה את מישל מכות נמרצות כדי שיגלה מה עשה עם הצלבים.
באותו הזמן מגיעים שני ז'נדרמים לבית המשפחה - האב חושב שהם באו כדי לחקור את הגנבה, אך במהרה מתברר שלמעשה הגיעו כדי לקחת את פולט לבית יתומים.
מישל מבטיח לאביו שיגלה לו היכן הצלבים אם האב יבטיח לא למסור את פולט לשוטרים.
האב מסכים, אך אינו עומד בדיבורו והשוטרים לוקחים את פולט.
מישל רץ לבית הקברות הקטן שבנה ומשמיד את הצלבים, ופולט נמסרת לנזירה שעובדת בצלב האדום הבינלאומי.
הנזירה יוצאת עם פולט לדרך, ועונדת לצווארה תג עם השם שמסרה (שם המשפחה שפולט מוסרת הוא שם משפחתו של מישל).
בתחנת רכבת בדרכן, הנזירה משאירה את פולט ומורה לה להמתין.