tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
15 שנים לאחר שנעצר ונכלא בגין רצח ונאבק למצוא את דריסת רגלו בתעשיית המין המודרנית של לוס אנג'לס, מנסה ג'וליאן קיי למצוא את האחראים לשליחתו לכלא, וגם בתקווה להתחבר מחדש למושא האהבה שלו, מישל.
ג'ון ברנטל – ג'וליאן קיי
גבריאל לבל – ג'וליאן "ג'וני" קיי הצעיר
רוזי אודונל – הבלשית סאנדיי
לילנד אורסר – ריצ'רד סטראטון
לורה ליגורי – בית אליזבת שאנון
הפיתוח של העיבוד הטלוויזיוני לסרט ג'יגולו אמריקאי משנת 1980, שכתב וביים פול שרדר ובכיכובו של ריצ'רד גיר, החל ב-29 באוקטובר 2014. ג'רי ברוקהיימר, מפיק הסרט המקורי, היה אמור להפיק את הסדרה, כאשר חברת סרטי פרמאונט משמשת כחברת ההפקה.
ב-2 בנובמבר 2016, פורסם ששואוטיים החלה לפתח את הסדרה כאשר ניל לביוט צורף כתסריטאי.
לאחר מכן, הוזמן לפיילוט ב-11 במרץ 2020, לאחר שעבר מספר גלגולים שונים, כאשר דייוויד הולנדר אמור להפיק את הסדרה וכן לכתוב ולביים את פרק הפיילוט.
ב-15 ביוני 2021, הוכרז ששואוטיים נתנה אישור להפקתם של 10 פרקים, כאשר הולנדר משמש כמפיק.
ג'ון ברנטל לוהק לתפקיד הראשי לצד הודעת הזמנת פרק הפיילוט במרץ 2020. בנובמבר 2020 לוהקה גרטשן מול לתפקיד ראשי, כאשר רוזי אודונל לוהקה בחודש שלאחר מכן.
ליזי ברוצ'רה, גבריאל לבל ולילנד אורסר לוהקו בינואר 2021, כאשר וויין בריידי אמור לככב בתפקיד חוזר לוהק אף הוא באותו חודש.
שלב הצילומים החל ב-12 ביולי 2021, בלוס אנג'לס.
ג'יגהבייט טכנולוגיות היא חברה טייוואנית העוסקת בייצור והפצה של רכיבי חומרת מחשבים.
עיקר מוצרי החברה הם לוחות אם.
ברבעון הראשון של 2015 ייצרה החברה מעל ל-4.8 מיליון לוחות אם, ובכך עקפה את חברת ASUS והפכה לספקית לוחות האם הגדולה ביותר בעולם.
כמו כן, עוסקת החברה בייצור והפצה של מחשבים ניידים וכן בייצור ברישיון של כרטיסי מסך מבית אנבידיה ו-AMD.
החברה נסחרת בבורסה לניירות ערך של טאייוואן .
החברה נוסדה ב-1986 על ידי פיי-צ'נג יה.
ביוני 2006 השיקה ג'יגהבייט את לוחות האם הראשונים שמותגו תחת הסיסמה השיווקית "Ultra Durable" - לוחות האם הראשונים שיוצרו תוך שימוש בקבלים עשויים פולימר-אלומיניום, שעמידותם רבה יותר משל קבלים אלקטרוליטיים שמועדים יותר להתנפח ולהתפוצץ כעבור זמן.
באוגוסט אותה השנה הכריזו ASUS וג'יגהבייט על שותפות עסקית במטרה לבלום רכישה אפשרית של ג'יגהבייט על ידי החברה המתחרה Foxconn, וכן על מנת לחזק את התחרות כנגד יצרניות אחרות כמו MSI.
ב-2007 פיתחה ג'יגהבייט את ספק הכוח הראשון הניתן לשליטה בעזרת תוכנה ייעודית.
ב-2010 הציגה ג'יגהבייט טכניקה המאפשרת הטענת מכשירי אייפון ואייפד בעזרת מחשב.
ב-2011 הציגה החברה את לוח האם הראשון בעולם שהכיל את ערכת השבבים Z68 של אינטל.
ג'יגהבייט עוסקת בייצור והפצה של לוחות אם תואמי אינטל ותואמי AMD עבור מחשבים אישיים, וכן עוסקת בייצור ברישיון של גרסאות מותאמות אישית לכרטיסי מסך תוצרת אנבידיה ו-AMD.
גרסאות אלו כוללות לרוב גופי קירור מותאמים אישית, לרבות קירור מים, ולעיתים גם מבוצעת המהרה קלה למעבדים ולזכרונות של כרטיסי המסך.
המוצרים של ג'יגהבייט משווקים, בין היתר, גם במחשבי מותג יוקרתיים כגון סדרת Alienware של דל.
כמו כן, עוסקת החברה גם בייצור של מחשבים נייחים מורכבים מראש, מחשבים ניידים, טלפונים חכמים, טאבלטים, לוחות אם ומסדים לשרתים, ציוד רשת, כוננים אופטיים, ספקי כוח, מארזים, פתרונות קירור וציוד היקפי (עכברים, מקלדות, מסכי מחשב ועוד).
חלק מהמוצרים מיוצרים ומשווקים תחת המותג AORUS, בבעלות החברה הסינגפורית Aorus Pte.
מוצרי AORUS מיוצרים ומשווקים במיוחד עבור שוק הגיימרים.
ג'יהאד מוחייסן היה פעיל חמאס שכיהן כקצין ביטחון פלסטיני בכיר, ראש כוחות הביטחון הלאומי הפלסטינים ברצועת עזה.
הוא חוסל יחד עם משפחתו בתקיפה אווירית של חיל האוויר הישראלי במהלך מלחמת חרבות ברזל.
ב-19 באוקטובר 2023 הודיע דובר צה"ל כי מוחייסן חוסל במהלך תקיפות חיל האוויר הישראלי על שכונת שיח' רדואן שבצפון עזה כחלק ממלחמת חרבות ברזל.
ג'יהאד אל-וזיר (שמו המלא: ג'יהאד ח'ליל איברהים אל-וזיר, בערבית: جهاد خليل إبراهيم الوزير; נולד ב-20 ביולי 1963) הוא כלכלן ועובד ציבור פלסטיני, שכיהן כראש הרשות המוניטרית הפלסטינית (PMA) בשנים 2008–2016. אל-וזיר תרם תרומה משמעותית לפיתוח מערכת הבנקאות הפלסטינית ו – (PDIC).
אל-וזיר הוא בנם הבכור של ח'ליל אל-וזיר – "אבו ג'יהאד", שהיה סגנו של יאסר ערפאת וחוסל בתוניס ב-16 אפריל 1988 ואשתו – אנתסאר אל-וזיר "אום ג'יהאד", חברת הפרלמנט הפלסטיני ושרת הרווחה – לשעבר.
הוא נולד בעזה וגדל בירדן ולבנון – מסלול ההימלטות של אביו מכוחות הביטחון הישראלים.
ג'יהאד אל-וזיר למד הנדסת חשמל בארצות הברית, באוניברסיטת Marquette, את התואר שני בהנדסה למד ב וסיים ב-1990. למד לתואר שלישי במנהל עסקים באוניברסיטת לאפבורו בבריטניה וסיים בשנת 2001.
ב-27 בספטמבר 2001 הוא מונה לעוזר השר הפלסטיני לתכנון ולשיתוף פעולה בין-לאומי.
בשנת 2005 הוא מונה לשמש כסגנו של שר האוצר הפלסטיני סלאם פיאד והיה אחראי על תיאום העבודה מול ג'יימס וולפנזון, שהיה אז נציג הקוורטט הבין-לאומי למזרח התיכון.
בתחילת 2008 מונה לראש הרשות המוניטרית הפלסטינית, תפקיד בו שימש עד 2016. על פי עדותו, עיקר עבודתו הייתה בתחום ניהול משברים, כמו רציפות רכישות ואספקת דלק וסולר ובכלל זה לרצועת עזה, ניהול אסונות, הכנת עתודות כספיות למצבי חירום, פיתוח תוכנית ל"תקשורת מחשבים עמידה", בין בנקים, למצבי חרום ועוד.
בנוסף לתפקידים המסורתיים של תפקיד זה, הכין אל-וזיר תוכנית היערכות לקראת הנפקת "מטבע לאומי פלסטיני".
על פי דוח של קרן המטבע הבין-לאומית, עבודתו הביאה לכך שהרשות המוניטרית הפלסטינית "מוכנה לתהליך הפיכה לבנק מרכזי בעל סמכויות מלאות", לכשיחתם הסכם מדיני.
במהלך כהונתו הוא מונה גם לתפקיד יו"ר דירקטוריון החברה הפלסטינית לביטוח פיקדונות וגם לתפקיד יו"ר הוועדה הלאומית לאיסור הלבנת הון.
פעולתו בתחום זה איימה במיוחד על החמאס, שנזקק להעברות כספים לא מבוקרות, לצורך מימון פעילותו.
בתגובה, ב-29 מרץ 2010 פשטו כוחות משטרה של החמאס על בנק ברצועת עזה והחרימו מיליון וחצי שקלים.
הרשות הפלסטינית ראתה בהחרמה קריאת תיגר על הרשות שאחראית על הפיקוח על הבנקים בגדה המערבית וברצועת עזה.
ג'יהאד אל-וזיר ציין כי "מדובר בהתפתחות חמורה והצהיר כי הרשות תשקול את צעדיה בתגובה לפשיטה זו".
חבר במועצת המנהלים של קרן השקעות הפלסטינית (صندوق الاستثمار الفلسطيني).
יו"ר מועצת המנהלים של הקרן הלאומית לביטוח תאונות דרכים.
ייסד ועמד בראשות הדירקטוריון הראשון של הרשות הלאומית לתחום האלקטרוני הפלסטיני, ברשת המידע הבין-לאומית (ps).
במסגרת תפקידיו הכלכליים ברשות, הוא מונה למתאם המזרח התיכון, של הפורום הכלכלי העולמי, בדאבוס, שווייץ, בשנים 1998–2000.
אל-וזיר מכהן כסגן יו"ר חבר הנאמנים של האוניברסיטה הערבית-אמריקאית בג'נין.
שימש כחבר בהתאחדות אנשי העסקים הפלסטינים, ברצועת עזה.
ג'יהאד אל-וזיר נשוי לסוראיה, ילידת 1971, שופטת בבית משפט ברמאללה, והפלסטינית היחידה שסיימה את בית הספר למשפטים של אוניברסיטת ייל.
במסגרת תפקידיו במשרד האוצר הפלסטיני, ניהל ג'יהאד אל-וזיר קשרים טובים עם מקביליו בישראל ובראשם, נגיד בנק ישראל סטנלי פישר.
בשנת 2001 בריאיון שנתן לעיתון הארץ, ציינו המראיינים שהוא בעל ראייה רחבה ומפוכחת של המציאות, בקיא במציאות היהודית-ישראלית, יודע "לספר על המרד בגטו ורשה, לצטט ממאמריו של מירון בנבנישתי ולשאול על הכותרות האחרונות בעיתונים הישראליים.
יחד עם זאת, הוא רואה את עצמו כנושא-הדגל של מורשת אביו, ואינו סוטה במילימטר מהעמדות הפלסטיניות הרשמיות".
באשר לשואה, הוא התבטא: "אני רואה את השואה כאחד הפשעים הגדולים ביותר בהיסטוריה.
אני חושב שצריך להוציא את שאלת הנאציזם מהסכסוך הישראלי-פלסטיני.
אנחנו לא צריכים להשוות אתכם לנאצים ואתם לא צריכים להשוות אותנו לנאצים.
השואה היא טרגדיה אנושית, והיא מעבר למדינות ולאנשים".
בוועידת קרן המטבע הבין-לאומית שנערכה בוושינגטון ב-2008 הוא נפגש עם עיתונאי ישראלי ובין היתר התבטא: "אני אדם פרגמטי.
האינטרס שלי הוא שהפלשתינאים יממשו את תקוותם להקמת מדינה עצמאית".
ג'האד עבד א-לטיף אחמד זכרי הוא כדורגלן סעודי המשחק בעמדת הבלם בקבוצת אל-קאדסיה מליגת העל הסעודית ובנבחרת ערב הסעודית.
זכרי גדל במחלקת הנוער של אל-קאדסיה.
ב-5 בנובמבר 2020 חתם על חוזה מקצועני ראשון במועדון.
ב-23 בפברואר 2021 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בתיקו 2-2 נגד אל-באטין במסגרת המחזור ה-20 בליגת העל הסעודית לעונת .
זו הייתה הופעתו היחידה בעונה זו, בסיומה ירדה אל-קאדסיה לליגת המשנה הסעודית.
לאחר שלוש עונות בליגת המשנה הסעודית, שב עם המועדון לליגת העל הסעודית.
זכרי היה חלק מסגל נבחרת ערב הסעודית עד גיל 23 בטורניר גביע אסיה עד גיל 23 בשנת , וערך הופעה אחת בטורניר.
ב-25 במרץ 2025 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ערב הסעודית, בתיקו 0-0 נגד נבחרת יפן במסגרת מוקדמות מונדיאל 2026.
ג'יוס הוא כפר פלסטיני בנפת קלקיליה מזרחית לעיר קלקיליה.
לגבי מקור השם יש שתי גרסאות.
הפרנקים שהקימו את הכפר, לפני מאות שנים קראו לו Largios, ואחר כך השם שונה לג'יוס.
בעבר זה היה מקום מושבו של מפקד כוחות צבאיים גְ'יוּש) שהיה מצרי במוצאו ובהמשך העותמאנים שינו את השם לשם הנוכחי.
הכפר יושב על אתר ארכאולוגי מתקופות שונות וכן נמצאו עתיקות במערות הסמוכות לכפר
בתקופה העת'מאנית ובתקופת המנדט הבריטי עבדו תושבי הכפר אדמות במקום שנקרא ע'אבת ג'יוס (غابة جيوس בתרגום לעברית: יער ג'יוס), באזור רעננה וכן בח'רבת ג'יוס (خربة جيوس) - במקום בו נמצאת היום שמורת בני-ציון שבשרון.
במפקד הבריטי שנערך בשנת 1922 נמנו בכפר 433 נפשות: 228 גברים ו-205 נשים, כולם מוסלמים.
במפקד שנערך ב-1931 גדלה האוכלוסייה 569 נפש.
בשנת 1948 נתפס הכפר בידי הירדנים ובשנת 1967 נכבש הכפר, כמו יתר שטחי יהודה ושומרון, בידי ישראל
הכפר נמצא בשטח B בשנת 2012 צורף לכפר היישוב השכן - ח'רבת ציר (خربة صير) שנמצא כשני ק"מ מזרחית לכפר, כך ששני הכפרים הפכו לתחת מועצה עירונית אחת.
האחים אמיל ומשה ליטוינסקי רכשו כ-1800 דונם בכפר.
על 300 דונם מהם נטעו פרדס.
בסוף שנות ה-80 של המאה ה-20 הופקעו 1400 דונם מאדמות הכפר לטובת הקמת ההתנחלות צופים.
עיקר פרנסת האוכלוסייה היא מגידולים חקלאיים.
הקמת גדר ההפרדה בעשור הראשון של המאה ה-21 ניתקה את הכפר מ-70% ויותר מאדמות תושביו (8,600 דונם) ומשש בארות מים.
שער חקלאי בגדר פתוח מספר שעות ביום.
בנוסף, עוד כ-600 דונם בסביבות היישוב הופקעו לשם בניית הגדר.
תושבי הכפר הפגינו וכן ניהלו מאבק משפטי להסטת תוואי הגדר ולהחזרת אדמותיהם.
בג"ץ קבע שאין עילה ביטחונית לתוואי הגדר.
מכשול ההפרדה הועתק, וחלק מהאדמות הוחזרו לכפר, אולם בגלל אופן בניית המכשול (תשתית בטון עמוקה וקרקע כבושה), חלק מהאדמות שהוחזרו לא ניתנות לעיבוד.
על פי פסק הדין של הבג"ץ שהוזכר לעיל, הוקמו שלושה שערים הנפתחים שלוש פעמים ביום, כדי לאפשר לתושבי הכפר גישה לאדמותיהם שמעבר לגדר.
גְ'יוֹגָ'איגוֹאוּ (מנדרינית: 九寨沟, פין-יין: Jiǔzhàigōu; מילולית: "עמק תשעת הכפרים"; טיבטית: Sicadêgu) הוא פארק לאומי בצפון מחוז סצ'ואן שבסין.
הפארק ידוע בשל צבעיהם הססגוניים של אגמיו ומפלי המים שבו.
ראשיתו של הפארק באיסור שהטילה ממשלת סין על כריתת עצים באזור ב-1979. ב-1982 הוא הוכרז כפארק לאומי, וב-1984 נפתח למבקרים.
ב-1987 הושלמה בנייתם של מתקנים שונים להקלה על הביקור במקום.
ב-1992 הכריז עליו אונסק"ו כאתר מורשת עולמית וב-1997 כשמורה ביוספרית.
ג'יוג'איגואו שוכן בקצהו הדרומי של רכס מינשאן, בסמוך לגבול עם מחוז גאנסו, כ-330 ק"מ צפונית לצ'נגדו.
שטחו של הפארק כ-720 קמ"ר, והוא מוקף ב-600 קמ"ר נוספים של אזור חיץ.
הטמפרטורה הממוצעת בפארק היא 7.2°.
החודש החם ביותר הוא יולי, בו מגיעה הטמפרטורה ל-17°, והחודש הקר ביותר הוא ינואר, בו מגיעה הטמפרטורה ל-1°-.
מדי שנה יורדים בממוצע 661 מ"מ גשם, בעיקר בין מאי לאוקטובר.
גורמים רבים השפיעו על עיצוב נופי הפארק: תופעות קרסטיות, תנועת קרחונים, פעילות הידרולוגית, וכן רעידות האדמה שנגרמו עקב מיקומו בתפר שבין הלוחות הטקטוניים צ'ינגהאי-טיבט ויאנגצה.
הסלעים השכיחים בתחומי הפארק הם דולומיט, טוף, אבן חול ופצלים.
בתחומי הפארק שלושה ערוצי נחלים, ממקורותיו של נהר ג'יאלינג, שהוא חלק מאגן הניקוז של נהר יאנגצה.
הערוצים, בצורת האות "Y", כוללים את רִיזֶה וזֶצָ'אוָוה, הזורמים צפונה ונשפכים לשוּגֶ'נְג.
בין הנחלים פזורים עשרות אגמים בצבעי כחול, ירוק וטורקיז, המכונים על ידי הטיבטים "הָאִידְזִי" - "בני הים".
האגמים, שהם שרידים של קרחונים קדומים, נוצרו עקב מפולות סלעים.
ההבדלים בין צבעיהם נובעים מההבדלים בין עומקם, הצמחייה הגדלה בסביבתם והמשקעים שבהם.
חלק מהאגמים צלולים מאוד, בשל ריכוז גבוה של סידן פחמתי.
באזור הפארק מתגוררים מזה מאות שנים טיבטים ובני צ'יאנג.
נכון לשנת 1997 התגוררו בו כאלף תושבים.
על התושבים נאסר לעסוק בחקלאות והם מתפרנסים מתיירות ומסובסידיות שמעניקה להם ממשלת סין.
מיקומו המבודד של הפארק הלאומי ג'יוג'איגואו מקשה על הגעת תיירים אליו.
העיר הגדולה הקרובה ביותר אליו, צ'נגדו, מרוחקת עשר שעות נסיעה ממנו.
מאז 2004 נסלל כביש מהיר שמקצר בהדרגה את משך הנסיעה.
בשנת 2003 נפתח בסמוך לפארק שדה תעופה, המשרת טיסות סדירות מצ'נגדו ומצ'ונגצ'ינג ובעונת התיירות גם משיאן.
כן פועל בסמוך לפארק מנחת מסוקים.
לאורך העמק 55 ק"מ של דרכים המשמשות את השאטלים שמפעילה הנהלת הפארק בין אתריו השונים.
במקביל לדרכים שבילים למטיילים רגלית.
בנחל ריזה (日则沟; פין-יין: Rìzé) הזורם לאורך 18 ק"מ בדרום-מערב העמק, מרוכזים מרבית האתרים:
אגם הברבורים (天鹅海; פין-יין: Tiān'é Hǎi), שאורכו 2,250 מ' ורוחבו 125 מ', מהווה את משכנם של ברבורים וברווזים רבים.
אגם העשב (草海; פין-יין: Cǎo Hǎi), אגם רדוד המכוסה בצמחייה סבוכה.
אגם חץ הבמבוק (箭竹海; פין-יין: Jiànzhú Hǎi), ששטחו 170 אלף מ"ר ועומקו המרבי 6 מ' בלבד.
האגם היה אחד מאתרי הצילום של סרט הקולנוע "גיבור".
אגם הפנדה (熊猫海; פין-יין: Xióngmāo Hǎi), בעל גוני כחול וירוק.
האגם נשפך לסדרת מפלים בת שלוש מדרגות, שגובהם הכולל 78 מ'.
אגם חמשת הפרחים (五花海; פין-יין: Wǔhuā Hǎi) הססגוני הוא אגם רדוד שעל קרקעיתו גזעי עצים עתיקים שקרסו.
אגם הפנינה (珍珠滩; פין-יין: Zhēnzhū Tān) הרדוד, שקרקעיתו עשויה טוף, ונשפך למפל הפנינה, שגובהו 28 מ' ורוחבו 310 מ'.
אגם המראה (镜海; פין-יין: Jìng Hǎi) הוא אגם שקט שנופי הסביבה משתקפים במימיו.
נחל זצ'אווה (则查洼沟; פין-יין: Zécháwā) זורם לאורך 18 ק"מ בדרום-מזרח העמק.
עם אתריו המרכזיים נמנים אתרים אלה:
האגם הארוך (长海; פין-יין: Cháng Hǎi), הוא האגם הגבוה, הארוך והעמוק בפארק: גובהו 3,150 מ' מעל פני הים, אורכו 7.5 ק"מ ועומקו 103 מ'.
האגם הוא חלק מערוץ נחל זצ'אווה, אך הוא אינו מחובר למערכת הנחלים בפארק.
למעשה, אף נחל אינו זורם אליו - מקור מימיו בהפשרת שלגים, ואף נחל אינו זורם ממנו - מימיו מחלחלים לאדמה.
ברכת חמשת הצבעים (五彩池; פין-יין: Wǔcǎi Chí) היא ברכה קטנה ורדודה, בעלת מים צלולים וצבעים מרהיבים.
האגמים העונתיים (季节海; פין-יין: Jìjié Hǎi) הם סדרה של שלושה אגמים, שמתרוקנים מדי שנה ומתמלאים מחדש בעונה הגשומה.
נחל שוג'נג (树正沟; פין-יין: Shùzhèng) זורם לאורך 14.5 ק"מ בצפון העמק.
מפלי נווז'לנג (诺日朗瀑布; פין-יין: Nuòrìlǎng Pùbù) הם המפלים הרחבים ביותר בסין כולה - רוחבם 320 מ', וגובהם 20 מ'.
אגמי נווז'לנג (诺日朗群海; פין-יין: Nuòrìlǎng Qúnhǎi) ואגמי שוג'נג (树正群海; פין-יין: Shùzhèng Qúnhǎi), הכוללים סדרות של 18 ו-19 אגמים, בהתאמה, שהם שרידים של קרחונים שנמסו.
אגם הדרקון הישֵן (卧龙海; פין-יין: Wòlóng Hǎi), שעומקו 20 מ', זכה לשם זה בשל דייק גירי בקרקעיתו, שמראהו מזכיר דרקון.
אגם הסוף (芦苇海; פין-יין: Lúwěi Hǎi).
אגם זה שאורכו 1,375 מ', וצבעו טורקיז, מכוסה בסוף.
סצנות רבות מסרט הקולנוע "גיבור" צולמו באגם חץ הבמבוק.
במפל הפנינה צולמה סצנה בעיבוד טלוויזיוני ל"המסע למערב".
ג'יורג'יו (ברומנית: Giurgiu, בבולגרית: Гюргево, בטורקית: Yergöğü) היא עיר נמל בדרום רומניה, על החוף השמאלי של הדנובה, סמוך לגבול עם בולגריה.
העיר היא גם בירת מחוז ג'יורג'יו והגדולה בערי המחוז.
בשנת 2005 רכשו אנשי העסקים הישראלים האחים אביחי ומירי סטולרו, מידי הממשלה הרומנית, 51% מהון המניות של הנמל החופשי בג'ורג'יו, וקיבלו גם שליטה מלאה על קו הספנות והמרכז הלוגיסטי במקום, המשמש להעברת סחוחות מים השחור לאורך הדנובה ומשם לבוקרשט.
גשר הידידות ג'יורג'יו-רוסה מעל הדנונבה מחבר את העיר עם בולגריה.
ג'יהאד מורנייה היה מפקד בכיר בארגון הטרור חזבאללה באזור הגולן הסורי ובנו של אחד ממנהיגי הארגון – עימאד מורנייה שנהרג ב-2008. נהרג בסיכול ממוקד במהלך מלחמת האזרחים בסוריה בשנת 2015 בפעולה שמיוחסת לישראל.
ג'יהאד מורנייה היה בנו של מפקד החזבאללה עימאד מורנייה שנלחם בכוחות הזרים בלבנון בפעולות טרור שגרמו לכ-400 אבדות והביאו ליציאת הכוח הרב-לאומי מלבנון ולהעמקת החסות הסורית על לבנון, וכן בלחימה נגד צה"ל וצד"ל ברצועת הביטחון וירי קטיושות לעבר עורף ישראל.
בספטמבר 1991, אשתו של מורנייה וילדיו - ג'יהאד, מוסטפא ופטימה נשלחו להתגורר בטהראן בשל החשש שהם יהוו יעד לניסיונות חיסול.
מאוחר יותר חזרה המשפחה להתגורר בדרום לבנון.
עימאד מורנייה נהרג בפיצוץ מכונית בדמשק שבסוריה בשנת 2008.
בנו, ג'יהאד מורנייה, הכריז על נאמנותו למנהיג חזבאללה חסן נסראללה שבוע לאחר חיסול אביו, והוא האשים את ישראל כאחראית לחיסול.
בהתאם לתפקידו של אביו, יועד ג'יהאד מורנייה באופן טבעי לרשת בעתיד את תפקידו של אביו, אם כי בתחילה את רוב זמנו הוא בילה בשהייה בחברת בן דודו ג'הול ג'מאל אדין.
לאחר התגייסותו לחזבאללה, הוא התפרסם בכלי התקשורת באירועים לציון מות אביו, וכן קודם במהירות בארגון - אף על פי שמינויו בתחילה היה סמלי יותר ונועד לחזק את הנחישות של הארגון במלחמה מול ישראל.
באוקטובר 2014 מונה ג'יהאד על ידי נסראללה ומפקד כוח קודס קאסם סולימאני למפקד רשת חזבאללה שהייתה בתהליכי הקמה בגולן הסורי, וזאת בעקבות הכאוס במלחמת האזרחים בסוריה שאפשר לכוחות של איראן וחזבאללה לשהות באזור בגיבויו של נשיא סוריה בשאר אל-אסד.
פעולות אלה הפכו את ג'יהאד ליעד מבוקש על ידי ישראל.
ב-18 בינואר 2015 - מספר ימים לאחר הצהרת חסן נסראללה כי לסוריה יש זכות מלאה להגיב לכל תוקפנות אווירית ישראלית בסוריה, ג'יהאד מורנייה נסע בשיירה של כלי רכב לצד חיילים איראנים ממשמרות המהפכה ו-5 מפקדי חזבאללה אחרים בכפר מזרעת אמל במחוז קוניטרה בסמוך לגבול עם ישראל.
על פי פרסומים זרים, כלי טיס ישראלים (מסוק קרב או כלי טיס בלתי מאויש) שיגרו מספר טילים אל עבר השיירה ובתקיפה נהרגו 10 חמושים מתוכם כ-6 אנשי חזבאללה.
בין ההרוגים נמנו מוחמד עיסא - מחזיק תיק סוריה ועיראק בחזבאללה, הגנרל האיראני עלי אללה-דדי ששימש כיועץ לצבא הסורי מטעם משמרות המהפכה וג'יהאד מורנייה.
לווייתו של ג'יהאד מורנייה התקיימה ברובע הדאחייה בביירות בהשתתפות אלפים מתומכי הארגון.
גורמים רשמיים בישראל סירבו להתייחס לתקיפה, אך עם זאת, מספר פוליטיקאים רמזו שישראל עמדה מאחוריה.
סוכנות הידיעות רויטרס מסרה כי מקור ביטחוני בישראל אישר שמדובר בתקיפה ישראלית.
גורם צבאי סורי אישר לרשת אל-מנאר הלבנונית שמסוק קרב ישראלי שיגר שני טילים לעבר הכפר מזארע אל-אמל בפרברי קוניטרה וכתוצאה מכך נהרגו שישה לוחמי ג'יהאד.
ארגון חזבאללה ומפקדים בכירים באיראן הכריזו שהם יבצעו פעולות נקם כבדות נגד ישראל בעקבות מותו.
למחרת התקיפה, ארגון ג'בהת א-נוסרה נטל אחריות לתקיפה וטען שמדובר בירי מהמארב, שבוצע על ידי הארגון נגד בכירי חזבאללה.
ב-27 בינואר שיגר חזבאללה שתי רקטות מסוריה אל עבר רמת הגולן.
למחרת, 5 מחבלי חזבאללה ירו ממארב בהר דב טילי נ"ט על שיירת כלי רכב של צה"ל סמוך לכפר ע'ג'ר.
מהירי נהרגו שני חיילים מחטיבת גבעתי ועוד 7 נפצעו.
חסן נסראללה נאם מספר ימים מאוחר יותר על חיסול מורנייה וכינה אותה "התנקשות בוגדנית לאור יום" ובהתייחסו לג'יהאד אמר כי "ההרוגים בקונייטרה מבטאים את התגלגלות הדורות של ההתנגדות".
הוא הוסיף כי "לוחמי חזבאללה ימשיכו להיות בחזית", וכן פירט בהרחבה על תגובת הארגון והחשש של ישראל מיכולותיו.
מפקד כוח קודס - קאסם סולימאני, ביקר בביירות יממה לאחר התקיפה בקונייטרה ועלה לקברו של ג'יהאד מורנייה בפרבר הדרומי של ביירות.
בשנת 2016, העיתון א-שרק אל-אווסט היוצא לאור בלונדון דיווח כי אחיו הבכור של ג'יהאד - מוסטפא מורנייה - שפעיל בארגון באופן חשאי, מונה למחליפו של רמטכ"ל החזבאללה מוסטפא בדר א-דין שנהרג בדמשק.
ג'יהאד קבלאן (נולד ב-1967) הוא קצין בדימוס במשטרת ישראל בדרגת תת-ניצב, שירת כמפקד מרחב מג"ב ירושלים.
קבלאן גדל בעספיא, בנו של איסמעיל קבלאן, הקצין הדרוזי הראשון בצה"ל וממקימי יחידת המיעוטים.
בצה"ל שירת כלוחם, מפקד מחלקה ומפקד פלוגה בגדוד חרב וקצין מבצעים בחטיבת הערבה.
לאחר שירותו הצבאי עבר לשרת במשמר הגבול ושימש מפקד פלוגה.
הוא יצא ללימודי תואר ראשון ובפברואר 1994 שימש מחליף למפקד פלוגת משמר הגבול בחברון.
באותה עת אירע טבח מערת המכפלה ולאחריה נשאר קבלאן בשירות במרחב במשך שנתיים.
בהמשך שירותו שימש מפקד מג"ב חברון ומפקד יחידת אבטחת מתקנים במחוז הצפון.
ב-2001 מונה למפקד מג"ב צפון וב-2004 מונה למפקד מג"ב ירושלים בדרגת תת-ניצב.
בנו הוא נווט הקרב הדרוזי הראשון בחיל האוויר.
הוא בעל תואר ראשון במדעי המדינה והיסטוריה של המזרח התיכון מאוניברסיטת חיפה, בעל תואר שני במדעי המדינה מאוניברסיטת חיפה ובוגר המכללה לביטחון לאומי.
ג'יהאדיזם היא אידאולוגיה אסלאמיסטית הדוגלת בשימוש באלימות על מנת להקים מדינה אסלאמית או להקים מחדש ח'ליפות.
המונח "ג'יהאדיזם" הוא נאולוגיזם שמקורו במונח "ג'יהאד", זאת על אף שהמונח ג'יהאד לא דוגל בהכרח בשימוש באלימות או פתיחת מלחמה.
מצד שני, הג'יהאדיזם קשור בבירור לפעולה אלימה, נעשה כיום גם שימוש במונח ביחס לאימפריות איסלמיות שונות בהיסטוריה, כמו הח'ליפות של בית אומיה והאימפריה העות'מאנית, אשר פעלו באופן נרחב נגד מדינות לא מוסלמיות בשם הג'יהאד.
שורשיו של הג'יהאדיזם המודרני הוא בעיקר בהתפתחויות האידאולוגיות שאירעו בסוף המאה ה-19 ובתחילת המאה ה-20, אשר התפתחו לאידאולוגיות אסלאמיסטיות במהלך המאה ה-20 והמאה ה-21. האידאולוגים הג'יהאדיסטים דמיינו את הג'יהאד כ"מאבק מהפכני" נגד הסדר הבינלאומי החילוני במטרה לאחד את העולם המוסלמי תחת "שלטון האל".
ארגוני המתנדבים האיסלאמיסטיים שהשתתפו במלחמה מלחמת אפגניסטן-ברית המועצות בין 1979 ל-1989 חיזקו את עליית הג'יהאדיזם, אשר המשיך להתפשט בעולם במהלך סכסוכים מזוינים שונים לאורך שנות ה-90 והעשור הראשון של המאה ה-21.
ג'יהאדיזם אשר ממוקד יותר בזירה הבינלאומית במסגרת מאמץ פאן-אסלאמי מכונה גם בשם ג'יהאדיזם עולמי.
ישנם מחקרים שמעידים על כך שעם עלייתו של ארגון דאעש מתנדבים מוסלמים שונים נסעו לסוריה ולעיראק ממדינות שונות בעולם המערבי ובמדינות בעלות רוב מוסלמי על מנת לקחת חלק בג'יהאדיזם העולמי.
ג'יוקטולו היא מכונית ספורט (אשר השתתפה במרוצי מכוניות) בתצורת קופה, 2 דלתות, 2 מושבים, אשר יוצרה על ידי חברת המכוניות "Giocattolo Motori Pty Ltd" האוסטרלית בין השנים 1986–1989.
דגם ה-"ג'יוקטולו" התבסס על דגם "אלפא רומיאו ספירנט" של חברת אלפא רומיאו האיטלקית.
מנוע ה-"ג'יוקטולו" הורכב מאחורי 2 המושבים הקדמיים והוגדר "מנוע מרכזי".
בדגם ה-8V צילינדרים הורכב מנוע חברת "הולדן" (General Motor Holden) האוסטרלית, מסוג "Holden V8 engine".
תאוצת ה-"ג'יוקטולו" (דגם מנוע ה-8V צילינדרים) בין 0-100 קמ"ש היא 5.4 שניות.
דגם ה-"ג'יוקטולו" השתתף ב-מרוצי מכוניות.
תרגום המילה "Giocattolo" מ-איטלקית ל-עברית - "צעצוע".
ג'יובני אנדרס מורנו קרדונה (בספרדית: Giovanni Andrés Moreno Cardona) הוא כדורגלן עבר קולומביאני ששיחק בעמדת הקשר ההתקפי.
מכונה 'ג'יו' או 'אל פלקו' (El Flaco).
ג'יובני החל את הקריירה שלו במועדון הקטן, אנביגאדו, שידוע בתור מועדון המגדל כישרונות ושממנו יצאו שחקנים כמו חאמס רודריגס, פרדי גוארין ודורלן פאבון.
את הקריירה המקצוענית הוא החל ב-2006, אבל הוא הפך להיות חלק משמעותי בקבוצה שנה מאוחר יותר, כאשר אנביגאדו שיחקה בליגה השנייה ומורנו עזר לה לחזור לליגה הבכירה כשהוא כובש 30 שערים לאורך כל השנה (11 בטורניר האפרטורה ו-19 בטורניר הקלאוסורה) ומסיים כמלך השערים בשני הטורנירים.
הופעותיו הטובות על המגרש גרמו לקבוצות הגדולות במדינה לעקוב אחריו והוא אף היה קרוב להצטרף לאתלטיקו נסיונל בתחילת 2008, אך לבסוף המשיך באנביגאדו כשזו חזרה לליגה הראשונה וכבש 10 שערים ב-22 משחקים.
לקראת טורניר הקלאוסורה של 2008 רכשה אותו אתלטיקו נסיונל תמורת 2.5 מיליון דולר ומהר מאוד הוא הפך לשחקן המרכזי שלה ולאהוב האוהדים.
סגנון משחקו היפה לעין שכלל כדרורים מרשימים ושליטה מצוינת בכדור, הפכה אותו לאחד השחקנים המרשימים בקולומביה.
גם המספרים שלו בקבוצה היו מרשימים כאשר כבש 44 שערים ב-81 הופעות במדים של נסיונל במשך שנתיים, אך הוא לא הצליח לזכות עם הקבוצה בשום תואר.
למרות זאת, יכולתו הטובה זיכתה אותו בזימונים לנבחרת.
אחרי שנתיים באתלטיקו נסיונל, יצא מורנו לראשונה מגבולות קולומביה וחתם בקבוצת הפאר הארגנטינאית, ראסינג קלוב, תמורת 4.3 מיליון דולר.
גם כאן בדומה למועדוניו הקודמים, הפך ג'יו מהר מאוד לחביב הקהל ואחד השחקנים המובילים תודות ליכולותיו על המגרש.
הוא הוביל את ראסינג למקום החמישי בעונתו הראשונה.
בטורניר הקלאוסורה 2011, נפצע בצורה רצינית במשחק מול אול בויס.
הוא קרע את הרצועה הצולבת האחורית ונאלץ להיעדר 8 חודשים מהמגרשים.
הפציעה אף גרמה לו להחמיץ את טורניר הקופה אמריקה 2011 שנערך בארגנטינה.
הוא חזר לשחק באופן מקרי שוב מול אול בויס בטורניר הטורניר האפרטורה 2011 והיה נדמה כאילו הוא לא נעדר כלל מהמגרש.
היכולת הטובה הייתה שם ואיתו ראסינג שיחקה כדורגל טוב תחת המאמן החדש דייגו סימאונה, שנתן לו את הגיבוי ואת המקום בהרכב הפותח.
ראסינג הציגה יכולת מצוינת באותו טורניר וסיימה במקום השני אחרי האלופה, בוקה ג'וניורס.
בשל כך, קיבלה את הכרטיס להשתתף בטורניר הקופה סודאמריקנה.
למרות זאת, התקופה בראסינג לא נגמרה בטוב, לאחר שהקבוצה תחת הדרכתו של המאמן אלפיו באסילה, הציגה יכולת לא טובה בטורניר הקלאוסורה של 2012, מה שגרם למספר אוהדים לאיים במוות על חלק מהשחקנים, ביניהם גם ג'יו.
בסופו של דבר לאחר סיום הטורניר, החליט מורנו לצאת לליגה הסינית ולחתום בקבוצת שנחאי שנהואה, כאשר הוא סוגר תקופה של שנתיים בראסינג, בהן שיחק 50 משחקים וכבש 12 שערים.
ג'יובני חתם לעונה אחת בשנחאי שנהואה ושיתף שם פעולה עם כוכבים כמו דידייה דרוגבה וניקולס אנלקה.
הוא היה קרוב מאוד לעזוב את הקבוצה בינואר 2013 ולעבור לכדורגל הערבי במזרח התיכון בעקבות פיגור בתשלום השכר שלו, אך לבסוף נשאר.
ב-19 באוגוסט 2015 כבש שער במספרת מול שנחאי SIPG במסגרת רבע גמר הגביע הסיני, משחק שהסתיים בתיקו 3-3 ושנחאי שנהואה העפילה לאחר דו-קרב פנדלים.
ב-8 ביולי 2017 כבש צמד מול ג'יאנגסו סנינג בתיקו 2-2, הגיע ל-43 שערים במדי הקבוצה והפך לכובש המוביל שלה לאורך ההיסטוריה.
ב-26 בנובמבר 2017 זכה בתואר הראשון שלו לאחר 10 שנים, כאשר קבוצתו הפסידה בגומלין של גמר הגביע הסיני לשנחאי SIPG אבל זכתה בגביע בזכות שער חוץ בתוצאה הכוללת.
זו גם הייתה עונתו הטובה בסין שבה כבש 15 שערים ב-32 משחקים.
זומן לנבחרת הלאומית לראשונה ב-2008. ב-2009 זומן על ידי המאמן אדוארדו לארה למשחקי מוקדמות מונדיאל 2010 מול ו, כאשר מול הראשונה הוא רושם שתי מסירות לג'קסון מרטינס וטאופילו גוטיירס שכבשו ונתנו ניצחון של 0-2 ל.
את שערו הראשון כבש במשחק ידידות מול בניצחון 1-2 ב-30 בספטמבר 2009 ואת השער הרשמי הראשון כבש במוקדמות מונדיאל 2010 כשקולומביה הפסידה 2-4 ל באצטדיון אטנאסיו חירארדוט.
אחרי היעדרות ממושכת, חזר לסגל הנבחרת ב-7 ביוני 2017 למשחקי הידידות מול ו.
זכייה באליפות הליגה השנייה בקולומביה עם אנביגאדו (2007)
2 זכיות בגביע הסיני עם שאנגחאי שנחווה (2017, 2019)
זכייה באליפות קולומביה עם אתלטיקו נסיונל (2022)
מלך שערי הליגה השנייה בקולומביה בטורניר האפרטורה 2007 עם אנביגאדו
מלך שערי הליגה השנייה בקולומביה בטורניר הקלאוסורה 2007 עם אנביגאדו
ג'יהולוזאורוס (שם מדעי: Jeholosaurus) הוא סוג דינוזאור צמחוני שחי בתור הקרטיקון לפני 126 מיליון שנה.
מאובני הדינוזאור התגלו בשנת 2000, במחוז ליאונינג שבסין.
גילה אותם הפלאונטולוג הסיני שו שינג וקרא להם על שם המחוז ההיסטורי "ג'יהול".
ממצאי החפירות העלו מספר שלדים חסרים וגולגולת שבורה שכוסו באפר וולקני ונמצא שלד דומה באותו אזור, במצב יותר טוב.
שני הממצאים היו של פרטים צעירים.
יצור זה היה קרוב משפחה של ההיפסילופודון.
לא ברור מה היה גודלו של הבוגר משלדי הצעירים החלקיים.
אורך הצעירים הגיע ל-70 ס"מ עם זנב באורך 35 ס"מ ולסת באורך 6.3 ס"מ.
יצור זה נע על שתיים והסתובב בקבוצות קטנות ביער, מחפש מזון צמחי.
שיניו החזקות עזרו לו לתלוש את העלים וללעוס אותם.
מבנה השיניים מרמז שאולי יצור זה גיוון גם באכילת בשר של יצורים קטנים יותר.
דינוזאור זה הופיע בסדרה הכוכב דינוזאור שם נראה פרט אחד שנטרף על ידי להקה של סינאורניתוזאורוס.
ג'יורג'יאן דניאל דה אָרַסְקָאֶטַה בנדטי (בספרדית: Giorgian Daniel De Arrascaeta Benedetti; נולד ב-1 ביוני 1994) הוא כדורגלן אורוגוואי המשחק בעמדת הקשר ההתקפי בפלמנגו ובנבחרת אורוגוואי.
דה ארסקאטה התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של דפנסור ספורטינג.
בדצמבר דה ארסקאטה ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בהפסד 1–3 לפניארול.
בינואר דה ארסקאטה חתם בקרוזיירו מליגת העל הברזילאית תמורת 4 מיליון אירו.
ב-8 בינואר 2019 דה ארסקאטה חתם בפלמנגו 63 מיליון ריאל ברזילאי, ובכך הפך לכדורגלן היקר בתולדות הליגה הברזילאית.
בספטמבר דה ארסקאטה ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת אורוגוואי במשחק ידידות נגד .
במשחק זה, בישל את השער היחיד במשחק לחוסה מריה חימנס.
ב-6 ביוני 2015 דה ארסקאטה הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 1–5 נגד .
דה ארסקאטה נכלל בסגל הנבחרת לקראת קופה אמריקה 2015 ומונדיאל 2018.
נבחרת העונה בליגת העל הברזילאית (2): ,
ג'יהאן וו (בסינית: 吳忌寒) הוא מיליארדר סיני, מייסד Bitmain (יחד עם מיקרי ג'אן), וידוע כתומך נלהב של ביטקוין קאש.
בשנת 2013 ייסד וו את Bitmain Technologies, חברת הכרייה למטבעות דיגיטליים הגדולה בסין.
בשנת 2018 הוא היה מדורג 3 ברשימת 40 תחת 40 של Furtune.
על שינויים עסקיים בחוד החנית של ענפי הכלכלה וטכנולוגיה.
הונו האישי הוערך בשנת 2018 בכ-2.39 מיליארד דולר.
לוו תואר כפול בכלכלה ופסיכולוגיה מאוניברסיטת בייג'ינג.
ג'יון מי-סאון (בקוריאנית: 전미선; 7 בדצמבר 1970 – 29 ביוני 2019) הייתה שחקנית דרום-קוריאנית.
מי-סאון למדה במכון סיאול לאמנויות .
את הופעתה הראשונה בטלוויזיה ערכה בשנת 1986, בסדרת הטלוויזיה "MBC Best Theater "What Is Santa Claus?"".
את הופעתה הראשונה בקולנוע ערכה בשנת 1990, בסרט "Well, Let's Look at the Sky Sometimes".
היא שיחקה כשחקנית משנה במספר רב של סרטים וסדרות טלוויזיה קוריאניות, עליהם זכתה במספר פרסים מקומיים והייתה מועמדת לקבלת פרסים נוספים.
בשנת 2005 קיבלה את תפקידה הראשי הראשון בסרט "אהבה היא דבר משוגע" .
היא שיחקה בשניים מסרטיו של הבמאי בונג ג'ון-הו: "זכרונות של רצח" (2003) ו"אמא" (2009).
היא השתתפה גם במספר הצגות תיאטרון.
ב-29 ביוני 2019 התאבדה ג'יון מי-סאון בתלייה בחדר בבית מלון בעיר ג'אונג'ו , בגיל 48.
ג'יהולוזאוריים (שם מדעי: Jeholosauridae) היא משפחה של דינוזאורים צמחוני מהקבוצה בעלי אגן דמוי עוף, שהתקיימה רק בקרטיקון של אסיה.
המשפחה כוללת מספר סוגים, ביניהם הג'יהולוזאורוס (Jeholosaurus) וייתכן שעוד כמה סוגים קרובים כמו הקוריאנוזאורוס (Koreanosaurus).
הקבוצה הוגדרה ב-2012 בידי פנג לו האן וצוותו, אך לא כל החוקרים מסכימים על קיומה.
אחרים רואים בסוגים אלה שייכים למשפחת ההיפסילופודוניים או הפארקוזאוריים (Parksosauridae).
המשפחה נחשבת לפרימיטיבית יחסית ומאבותיהם של הצרפודים, בהם האורניתופודים, הפכיצפלוזאוריים והצרטופסים.
ייתכן שגם הקוריאנוזאורוס משויך הנה.
פארק ג'י-היו בפשטות ג'יהיו (בקוריאנית: 박지효; באנגלית: Jihyo; נולדה ב-1 בפברואר 1997) נולדה בשם פארק ג'י-סו, היא זמרת ורקדנית דרום-קוריאנית והסולנית של להקת הבנות טווייס שהורכבה על ידי JYP אנטרטיינמנט המכילה תשע בנות.
ג'יהיו נולדה ב-1 בפברואר 1997 בעיר גורי שבמחוז גיונגגי, דרום קוריאה.
שם הלידה שלה היה פארק ג'י-סו.
JYP גילו את ג'יהיו לאחר שהשתתפה בתחרות בתוכנית של נאבר וניצחה במקום השני.
לאחר מכן היא הצטרפה ל-JYP אנטרטיינמנט כמתלמדת בגיל שמונה והתאמנה במשך עשר שנים לפני הופעת הבכורה שלה.
במהלך שנות האימונים שלה, ג'יהיו הייתה ידועה בתור הפנים של קו הנעורים של חברת הקוסמטיקה Innisfree יחד עם חבר להקת הבנים Boyfriend.
היא הוכשרה והתאמנה יחד עם אמני קיי-פופ רבים של החברה JYP כגון Sunmi, ג'ו קוון וNichkhun.
ג'יהיו הייתה אמורה להופיע לראשונה בלהקת בנות יחד עם נייאון, ג'ונגיון וסאנה, אך הפרויקט בוטל.
במקום זאת, כולן הצטרפו לתוכנית הריאליטי הדרום קוריאנית Sixteen, תחרות שנועדה לבחור את החברות של להקת הבנות טווייס.
לפני התחרות היא שינתה את שמה באופן חוקי לג'יהיו.
כאחת המשתתפות המנצחות, היא המשיכה והצטרפה ללהקת הבנות שזה עתה הוקמה - טווייס.
ג'יהיו אמנם לא הייתה החברה המבוגרת ביותר בקבוצה, אולם בהמשך הצביעו חברותיה ללהקה לג'יהיו כמנהיגתן בהצבעה אנונימית.
באוקטובר 2015, טווייס הופיעו לראשונה עם המיני-אלבום הראשון שלהן, The Story Begins.
הסינגל הראשי של האלבום "Like Ooh-Ahh" הוא שיר הבכורה הראשון בתעשיית הקיי-פופ שהגיע למאה מיליון צפיות ביוטיוב.
ב-18 באוגוסט 2023 יצא אלבום הסולו הראשון שלה, Zone.
ג'יהיו (Jihyo) מ-TWICE נמצאת בזוגיות עם יואן סונג-בין (Yun Sung-bin), ספורטאי לשעבר ומגיש טלוויזיה דרום קוריאני.
הם החלו לצאת בסביבות מרץ 2023, לאחר שהכירו דרך מכרים משותפים.
הקשר ביניהם התפתח מהר בזכות אהבתם המשותפת לספורט, במיוחד לאימונים גופניים.
יואן סונג-בין אף שימש כמדריך גופני לג'יהיו, מה שקרב ביניהם עוד יותר.
+שם האלבום עם פרטי האלבום שנבחרושם האלבוםפרטיםZone מתוזמן: 18 באוגוסט 2023
שם השיר שנה מקום שיא במצעדי קוריאה שם האלבום "The Reason Why I'm Beautiful" (עם בן וג'ונג און ג'י) 2016 97 Popular Music Crush Pt.
שנה שם השיר שם האלבום אמן עם אזכור 2017 "Eye Eye Eyes" Signal טווייס צ'ייאונג "24/7" Twicegram נייאון 2018 "" What Is Love?
ג'יהאן א-סַּאדַאת הייתה פוליטיקאית, חוקרת ופמיניסטית מצרית.
הייתה הגברת הראשונה של מצרים משנת 1970 ועד ההתנקשות בבעלה ב-1981. כגברת הראשונה של מצרים, השפיעה רבות על הרפורמה בחקיקה למען זכויות האזרח במדינה.
חוקים שקידמה העניקו לנשים מגוון של זכויות חדשות, כמו הזכות לדמי מזונות ולמשמורת על ילדים במקרה של גירושין ומכונים "חוקי ג'יהאן".
ג'יהאן ספוות ראוף נולדה בקהיר, מצרים, כילדה שלישית והבת הראשונה של משפחה מהמעמד הבינוני-גבוה.
האב, סאפוואט ראוף, היה מנתח מצרי, והאם, גלדיס קוטריל, הייתה מורה לאנגלית ממוצא בריטי.
אמה הייתה בתו של צ'ארלס הנרי קוטריל, מפקח משטרת שפילד סיטי.
היא גדלה כמוסלמית בהתאם לרצונו של אביה, אך למדה גם בבית ספר תיכון נוצרי לבנות בקהיר.
בתור תלמידת בית ספר בגיל העשרה, הסתקרנה מאנואר סאדאת שהיה לגיבור מקומי באמצעות דיווחים בתקשורת על סיפוריו ההרואיים ועל אומץ לבו, נאמנותו ונחישותו בהתנגדות לכיבוש הבריטי במצרים.
היא שמעה סיפורים רבים עליו מבת דודתה, שבעלה היה עמיתו להתנגדות ואחר כך ישב עמו בכלא.
במסיבת יום הולדתה ה-15 היא פגשה לראשונה את בעלה לעתיד אנואר סאדאת, זמן קצר לאחר שחרורו מהכלא.
סאדאת נכלא למשך שנתיים וחצי בגין פעילותו הפוליטית.
הם התחתנו ב-29 במאי 1949, לאחר היסוסים והתנגדויות של הוריה לרעיון שבתם תתחתן עם מהפכן חסר עבודה.
הוא היה בן 31, והיא הייתה בת 15 ו-9 חודשים.
אנואר סאדאת היה לאחר מכן חלק מחברי הליבה של תנועת הקצינים החופשיים שהובילה את המהפכה המצרית בשנת 1952 שהפילה את מלכות מצרים וסודאן בראשות המלך פארוק הראשון.
במהלך 32 שנה, סאדאת תמכה בקריירה הפוליטית העולה של בעלה, בטרם היה נשיא מצרים.
הם היו הורים לשלוש בנות: נועה, ג'יהאן, לובנה ולבנם גמאל.
בשנת 1970 הפכה לגברת הראשונה של מצרים עם מינויו של בעלה, אנואר סאדאת, לנשיא מצרים.
סאדאת מונה לתפקיד מתוקף היותו סגנו של הנשיא הקודם, גמאל עבד אל נאצר.
ג'יהאן סאדאת השתמשה בפלטפורמה שלה כגברת הראשונה של מצרים כדי לגעת בחייהם האזרחים במדינה ושימשה מודל לחיקוי עבור נשים.
היא סייעה בשינוי הדימוי העולמי של נשים ערביות בשנות השבעים, תוך כדי עבודה בהתנדבות והשתתפות בשירות לא ממשלתי עבור עניים.
סאדאת סיימה תואר ראשון בספרות ערבית באוניברסיטת קהיר בשנת 1977. במוסד זה גם המשיכה לתואר שני בספרות השוואתית אותו סיימה בשנת 1980 לאחר מכן לדוקטורט אותו סיימה ב-1986. לאחר שסיימה את לימודיה, הפכה למורה במרכז לאמנים ומופעים בקהיר.
בנוסף הייתה פרופסור אורח באוניברסיטה אמריקן יוניברסיטי, באוניברסיטת דרום קרוליינה ובאוניברסיטת רדפורד בארצות הברית.
סאדאת הייתה האישה הראשונה לכהן כיושבת הראש של המועצה העממית של מחוז אל-מנופיה.
סאדאת מילאה תפקיד מרכזי ברפורמה בחוקי זכויות האזרח במצרים בסוף שנות השבעים.
הרפורמה מכונה לעיתים קרובות "חוקי ג'האן".
החוקים החדשים שקודמו על ידה העניקו לנשים מגוון זכויות חדשות, כולל מזונות ומשמורת על ילדים במקרה של גירושין.
ג'יהאן סאדאת מילאה תפקידים מכריעים בהקמת "Talla Society", אגודה קואופרטיבית באזור הדלתא של הנילוס המסייעת לנשים מקומיות להפוך לעצמאיות.
סאדאת הקימה האגודה המצרית לחולי סרטן, את בנק הדם המצרי.
בנוסף, הקימה את ארגון , כפר ילדים המספק ליתומים מצרים בתים חדשים בסביבה משפחתית ומסייע להם למצוא משפחה מאמצת.
לאחר שביקרה חיילים פצועים בחזית סואץ במהלך מלחמת ששת הימים בשנת 1967, היא הקימה את מרכז השיקום של אל ופא ואמאל (אמונה ותקווה), המציע שירותי רפואה ושיקום לנכי המלחמה וכן הכשרה מקצועית.
המרכז נתמך על ידי תרומות מרחבי העולם.
עם השנים החל לשרת ילדים לקויי ראייה ויש לו להקה מוזיקלית ומקהלה המופיעה ברחבי העולם.
כפעילה אירחה והשתתפה בכנסים רבים ברחבי העולם בנושאי נשים, רווחת ילדים ושלום באפריקה, אסיה, אירופה צפון ודרום אמריקה.
היא עמדה בראש המשלחת המצרית לכנסים של או"ם לכבוד יום האישה הבינלאומי במקסיקו סיטי ובקופנהגן.
היא ייסדה את ליגת הנשים הערבית-אפריקאית.
סאדאת הייתה עמיתה בכירה באוניברסיטת מרילנד, קולג' פארק.
בשנת 1987 היא פרסמה אוטוביוגרפיה בשם "בת מצרים" בהוצאת סיימון אנד שוסטר בע"מ.
בנוסף הוציאה ספר שירה ערבית תחת שם בדוי.
במרץ 2009 הוציאה אוטוביוגרפיה נוספת בשם "תקוותי לשלום".
סאדאת זכתה במספר פרסים לאומיים ובינלאומיים עבור שירות ציבורי ומאמצים הומניטריים לנשים וילדים.
היא גם קיבלה יותר מ-20 תוארי דוקטור לשם כבוד ממכללות ואוניברסיטאות לאומיות ובינלאומיות ברחבי העולם.
בשנת 1993 קיבלה את פרס השלום הבינלאומי לקהילת ישו.
בשנת 2001 זכתה בפרס פרל בק.
ב-2011 התבטאה על רקע המהומות במצרים כי בחירת בעלה בחוסני מובארכ לסגנו הייתה טעות.
בראיון שהעניקה במסגרת אירועי יום השנה ה-30 לרצח בעלה בתוכנית "באוויר" שבערוץ המצרי "אורביט", סאדאת כינתה את תקופת כהונתו של מובארק כ"חלולה ממנהיגות".
גיזאדה (בפורטוגזית: Queijada; באנגלית: Gizzada) הוא מאפה העשוי מקוקוס הנפוץ בפורטוגל וג'מייקה.
המאפה מורכב מבצק העשוי מקמח ומים במילוי ביצים, סוכר, חמאה, חלב, קוקוס, ווניל.
המאפה מוזכר לראשונה במאה ה-13 לאחר ששימש לתשלום אגרות.
גיוטי אמגה (נולדה ב-16 בדצמבר 1993) היא רקדנית הודית הבולטת בהיותה האישה הנמוכה ביותר בעולם על פי גינס שיאי עולם.
לאחר יום הולדתה ה-18 של אמגה ב-16 בדצמבר 2011, היא הוכרה כאישה הנמוכה בעולם לאחר שהגיעה לגובה של כ-62.8 סנטימטרים.
גובהה הנמוך נובע מהפרעה גנטית הנקראת גמדות פרימורדיאלית.
ב־2012, היא פגשה את הגבר (והאדם) הנמוך ביותר בעולם, צ'אנדרה בהדור דנגי מנפאל.
השניים הופיעו יחד במהדורה ה־57 של ספר שיאי גינס ב־2013.
באוגוסט 2014, אמגה לוהקה לתפקיד משני באימה אמריקאית: פריק שואו, שם הופיעה בתור מא פטיט.
ג'ון (ג'יהו) דייוויס Davis; ) היה בעל חוות מטעים ופוליטיקאי אמריקאי מדלאוור, שכיהן כנשיא דלאוור התשיעי ממרץ ועד יוני 1789.
ג'יהו דייוויס נולד במחוז ווסטר שבפרובינציית מרילנד, כבנו של תומאס דייוויס, שאביו הגיע לאמריקה מויילס.
דייוויד הגיע לעיירה לאורל, שם הוא נשא לאישה את רבקה לוס.
לאחר נישואיהם הם רכשו את החווה "מקספרן" שממערב לעיר מילפורד, שם הם התיישבו באופן קבוע.
לאחר מותה של רעייתו, נישא דייוויס בשנית לשרה דאגלס.
במלחמת העצמאות של ארצות הברית לחם דייוויס בשורות המיליציה המקומית.
החל מ-1777 ובמשך 14 שנים הוא כיהן כשופט שלום.
הוא נבחר לבית הנבחרים של דלאוור וכיהן בו במשך עשר תקופות כהונה שונות בשנים 1776 -1790. במושב של 1788/1789 הוא כיהן כיושב ראש הבית, וב-29 במרץ 1789, כאשר נפטר נשיא דלאוור תומאס קולינס, לא היה תפקיד נשיא הסנאט של דלאוור מאויש, ולפיכך היה דייוויס הבא בתור בסדר הירושה.
כתוצאה מכך הוא הושבע כנשיא דלאוור וכיהן בתפקיד עד 2 ביוני אותה שנה כאשר האספה הכללית של דלאוור קיימה בחירות מיוחדות ובחרה בנשיא חדש.
במהלך תקופת כהונתו הראשונה של דייוויס כנשיא דלאוור, הושבע ג'ורג' וושינגטון כנשיא ארצות הברית הראשון.
האירוע בו עבר וושינגטון דרך וילמינגטון בדרכו לטקס ההשבעה בניו יורק, גרם להתרגשות רבה, כפי שתואר על ידי אליזבת מונטגומרי בספרה "זיכרונות מווילמינגטון":
לאחר תום כהונתו כנשיא דלאוור, כיהן דייוויס כשופט בבית המשפט לעתירות רגילות עד 1792, ומ-1793 ועד מותו כשופט שלום.
ג'יהו דייוויס נפטר בחוות מקספרן ב-11 במאי 1802. הוא נטמן בבית הקברות של כנסיית סוואנה במילפורד, דלאוור.
לא קיים דיוקן ידוע של דייוויס.
ג'יווארה אל-בודיירי היא עיתונאית פלסטינית, הידועה בעיקר כשליחת רשת אל-ג'זירה בגדה המערבית.
בודיירי מוכרת בזכות הסיקור העיתונאי שלה באזורי עימות, במיוחד במזרח ירושלים ובגדה המערבית, ובשל מאבקה לחופש העיתונות.
ג'יווארה אל-בודיירי נולדה בשנת 1976 בירושלים למשפחה פלסטינית מוכרת.
אביה הוא עורך הדין והעיתונאי אסחאק אחמד אל-בודיירי, שכיהן כמנהל בית המזרח, ואמה היא הדאיה אל-כאט'מי, יושבת ראש אגודת האיחוד הנשי הערבי בירושלים.
לבודיירי שני אחים: אחמד אל-בודיירי, שהוא גם כן עיתונאי, ועורובה אל-בודיירי, עורכת דין.
בודיירי החלה את לימודיה האקדמיים בהנדסת ארכיטקטורה באוניברסיטת המדע והטכנולוגיה בירדן, אולם עברה בהמשך ללימודי עיתונאות.
בודיירי סיימה את לימודי התואר הראשון בעיתונאות ותקשורת באוניברסיטת אל-ירמוכ באירביד שבירדן.
בודיירי החלה את הקריירה העיתונאית שלה בשנת 1999. טרם הצטרפותה לאל-ג'זירה, צברה ניסיון במגוון כלי תקשורת דוגמת רדיו קול פלסטין, ורדיו מונטה קרלו.
מאז הצטרפותה לאל-ג'זירה, בודיירי הפכה לאחת העיתונאיות המוכרות ביותר בקרב הפלסטינים.
היא מסקרת באופן קבוע אירועים בגדה המערבית ובירושלים המזרחית, ומתמקדת בסוגיות הקשורות לסכסוך הישראלי פלסטיני.
עבודתה כוללת סיקור של הפגנות, עימותים, וסוגיות הקשורות לזכויות אדם.
בודיירי נחשבת לדמות מפתח בעיתונות הפלסטינית ובמאבק לחופש העיתונות במזרח התיכון.
במסגרת עבודתה פועלת להעלאת המודעות לסוגיות הקשורות לסכסוך הישראלי-פלסטיני ולמצב זכויות האדם בשטחים הפלסטיניים.
בנוסף, פתיחותה בנושא בריאות הנפש והתמודדות עם טראומה תרמה לשבירת טאבו חברתי ועודדה שיח פתוח יותר בנושא בחברה הפלסטינית ובקרב עיתונאים באזורי סכסוך.
ב-5 ביוני 2021, בודיירי נעצרה על ידי כוחות ישראליים בעת שסיקרה הפגנה בשכונת שייח' ג'ראח במזרח ירושלים.
טרם מעצרה הותקפה יחד עם הצלם שעבד עימה, נביל מזאווי.
תיעוד האירוע הופץ ברשתות החברתיות וזכה לתהודה בין-לאומית.
בודיירי שוחררה באותו יום אך נאסר עליה להיכנס לשייח' ג'ראח למשך 15 ימים.
האירוע עורר ביקורת נרחבת על התנהלות כוחות הביטחון הישראליים כלפי עיתונאים ועל הגבלת חופש העיתונות.
הריגתה של שירין אבו עאקלה
ב-11 במאי 2022, העיתונאית הפלסטינית-אמריקנית שירין אבו עאקלה, עמיתתה של בודיירי באל-ג'זירה, נהרגה בעת סיקור פשיטה של כוחות צה"ל במחנה הפליטים ג'נין.
מותה של אבו עאקלה היה אירוע טראומטי עבור בודיירי וצוות אל-ג'זירה.
בעקבות האירוע, בודיירי דיברה בפומבי על ההתמודדות הנפשית של צוות אל-ג'זירה עם האובדן והטראומה.
היא הבליטה את הצורך המיידי בטיפול פסיכולוגי לעיתונאים שנחשפים לאירועים טראומטיים ואלימים במהלך עבודתם.
בודיירי הדגישה את חשיבות שבירת הסטיגמה החברתית סביב בריאות הנפש, על מנת לעודד עיתונאים להיפתח ולקבל את הטיפול הנחוץ.
הריגתה של אבו עאקלה, עיתונאית בעלת ניסיון רב ובעלת מוניטין בין-לאומי, הייתה הלם קשה עבור הקהילה העיתונאית הפלסטינית.
האירוע הדגיש את הסכנות הכרוכות בעבודת עיתונאים באזורי סכסוך, והעלה שוב את הוויכוח סביב העדר אחריותיות וענישה למי שפוגעים בעיתונאים.
עבור בודיירי, מותה של עמיתתה העצים את מחויבותה להמשיך במאבק לחופש העיתונות ולהגנה על עיתונאים פלסטינים.
ראיון לפודקאסט "بعد الضهر" (בעד א-דוהר)
בריאיון לפודקאסט "بعد الضهر" של אוניברסיטת אל-נג'אח, בודיירי שיתפה את חוויותיה האישיות מהאירוע הטראגי ואת השפעתו על עבודתה כעיתונאית באזור סכסוך.
היא הדגישה את החשיבות של תמיכה פסיכולוגית לעיתונאים העובדים בתנאים קשים ומסוכנים.
במהלך הריאיון, בודיירי שיתפה תובנות ייחודיות על עבודתה:
אתגרי הסיקור: בודיירי תיארה את האתגרים היומיומיים של סיקור חדשותי באזור סכסוך, כולל הסכנות הפיזיות והלחץ הנפשי הכרוך בעבודה זו.
השפעת מותה של שירין אבו עאקלה: היא דיברה בכנות על ההשפעה העמוקה שהייתה למותה של עמיתתה, שירין אבו עאקלה, על הצוות העיתונאי של אל-ג'זירה ועל הקהילה העיתונאית הפלסטינית בכלל.
חשיבות בריאות הנפש: בודיירי הדגישה את החשיבות של תמיכה פסיכולוגית לעיתונאים העובדים באזורי סכסוך, וקראה לשבירת הסטיגמה סביב טיפול נפשי בחברה הפלסטינית.
תפקיד התקשורת: היא דנה בתפקיד החיוני של עיתונאים בהבאת קולם של הפלסטינים לעולם, ובחשיבות של סיקור אובייקטיבי ומקיף של המציאות בשטח.
מאבק לחופש העיתונות: בודיירי שיתפה את ניסיונה האישי עם הגבלות על חופש העיתונות, כולל מעצרה בשייח' ג'ראח, והדגישה את החשיבות של המשך המאבק לחופש ביטוי ועיתונות חופשית.
בודיירי מתגוררת בירושלים ונשואה לרופא השיניים פואד אל מוט'פר, ולזוג שתי בנות, ראיה, ותליד.
ג'יהאד מיהראג' איבראהים עבד אל-והאב שחאדה היה מחבל בכיר בעיר טולכרם ומייסד שותף של גדוד הטרור טולכרם.
היה אחד המחבלים המבוקשים ביותר במרחב יהודה ושומרון על ידי ישראל, הואשם בביצוע פיגועי ירי לעבר כוחות צה"ל ואזרחים ישראלים ברחבי יהודה ושומרון.
שחאדה נולד למשפחה ממחנה הפליטים בעיר טולכרם, למד בבתי ספר שונים בצעירותו.
הוא ייסד יחד עם אמיר אבו חדיג'ה את הזרוע הצבאית גדוד טול-כרם – "גדודי התגובה המהירה", ולאחר מכן לקח שחאדה את הפיקוד המוחלט עליו.
שחאדה התבקש להסגיר עצמו מספר פעמים שלו והוצב במטה המחוז של גדודי עז א-דין אל-קסאם, הזרוע הצבאית של ארגון הטרור חמאס למשך שלושה חודשים במחבוא, ולאחר מכן עזב כדי לחזור לפעילות צבאית.
כתוצאה מכך הוא הפך לאחד המחבלים המבוקשים ביותר בישראל.
שחאדה נעצר מספר פעמים על ידי ישראל בעבר, וישב מספר חודשים בכלא, יחד עם אביו תת-אלוף במנגנוני הביטחון הפלסטיניים מהרג' שחאדה, שנעצר על ידי ישראל ב-2001 ושוחרר ב-2016 עקב פעילותו בגדודי חללי אל-אקצא.
שחאדה חוסל על ידי כוחות ישראליים במבצע מיוחד בטול כרם ב-6 בנובמבר 2023 על ידי ירי של 100 כדורים לעבר רכבו הנע, בו השתמש יחד עם מחבל נוסף מגדודי טול כרם עז א-דין ראאד ואחרים מגדודי אל-קסאם של החמאס.
גְ'יוּגְ'יָאנְג (בסינית: 九江; בפין-יין: Jiŭjiāng; מילולית: "תשעה נהרות") היא נציבות עירונית במחוז ג'יאנגשי שבדרום-מזרח הרפובליקה העממית של סין.
בעיר שוכן , מהגדולים על נהר היאנגצה.
העיר הייתה אחת מחמש הערים הראשונות שנפתחו לסחר חוץ לאורך נהר היאנגצה בעקבות יישום הרפורמה בכלכלת סין של דנג שיאופינג וכיום היא עיר הנמל היחידה בג'יאנגשי לסחר בינלאומי.
על פי מפקד האוכלוסין משנת 2020, התגוררו בנציבות העירונית כ-4.6 מיליון תושבים, מתוכם כ-1.16 מיליון בשלושת הרבעים.
בשנת 2007, העיר נבחרה לאחת מעשר הערים הכי ראויות למגורים בסין על ידי דו"ח ערך המותג של ערים סיניות, שפורסם בפסגת פורום ערי סין בבייג'ינג בשנת 2007.
הנציבות העירונית ג'יוג'יאנג משתרעת על פני 19,106 קמ"ר והיא הנציבות הצפונית ביותר במחוז ג'יאנגשי.
היא גובלת במחוזות חוביי, אנחווי וחונאן מצפון, מצפון-מזרח ומדרום-מערב בהתאמה, בבירת המחוז נָאנְצָ'אנְג מדרום-מזרח ובנציבויות העירוניות שָׁאנְגְזָ'אוֹ ו ממזרח ומדרום-מערב בהתאמה.
חלקה הדרום-מזרחי של הנציבות מתרחב לתוך אגם פּוֹיָאנְג, אגם המים המתוקים הגדול ביותר בסין.
העיר עצמה שוכנת על הגדה הדרומית של נהר היאנגצה, כ-550 ק"מ דרום-מערבית לעיר שאנגחאי.
הנציבות העירונית ג'יוג'יאנג מחולקת לשלושה רבעים, שבע נפות ושלוש נפות עירוניות:
ג'יזל סילבר (נולדה ב־22 במאי 1976) היא שחקנית ישראלית.
נולדה בשם אסנת חכים בשדה נחום לאחר מכן עברה לכרמיאל, וב-1990 בגיל 14 עברה לתל אביב.
למדה במגמת המחול בבית הספר לאמנויות תלמה ילין.
למדה משחק בסטודיו למשחק ניסן נתיב.
בשנת 2008 שינתה את שמה לג'יזל סילבר.
ב-1996 גילמה את בליאת לנקרי בסדרה "הפוך".
ב-1997 גילמה את מיצי בסרט הטלוויזיה של גל אוחובסקי ואיתן פוקס "בעל בעל לב", ובסרט הטלוויזיה של איתן גרין "אישה מרציפן".
ב-2001 גילמה את שירלי בסרטו של עודד דוידוף "מרס תורכי; והשתתפה בסרטו של איתן ענר "פרצוף של פוקר" כחלק מסדרת סרטי הדרמה עטורת פרסים "שיעור מולדת" שהופקה עבור רשת.
ב-2002 גילמה את נילי (היא) בסדרה הקומית "הוא והיא" לצד אמנון וולף.
ב-2002 גילמה את חווה בסרטו של אורי ענבר "בית"ר פרובנס".
ב-2004 גילמה את אורית תמיר בטלנובלה "אהבה מעבר לפינה", וגילמה את נגה בסרטו של שי כנות "אהבה קולומביאנית".
ב-2005 גילמה תפקיד אורח בסדרת הטלוויזיה "עולם מושלם"; השתתפה בסדרת הטלוויזיה "כתב פלילי"; ובסרטי הקולנוע "החשוד האחרון"; וגילמה את תמי גל, בחורה המקבלת תפקיד ראשי בסרט אך חייה דומים יותר מדי לסרט, בסרטם של נמרוד עציון-קורן וסער לחמי "דמיונות".
בשנת 2007 החלה לקריין בתוכנית "סייד קיק" של שלישיית הפיג'מות ברדיו 99. באותה שנה נבחרה להוביל את הקמפיין של חברת האיפור "קרליין".
בשנת 2017 שיחקה בפרק סיום העונה הרביעית של הסדרה "החברים של נאור".
שיחקה בעונה 8 של הסדרה "החיים זה לא הכול".
ב-2011 היגרה ללוס אנג'לס ובגיל 36 נישאה שם לרונן ארמוני, איש עסקים בתחום הנדל"ן, ולהם בן.
אר." סמית' השלישי הוא כדורסלן עבר אמריקאי, ששיחק בליגת ה-NBA בעמדות הקלע והסמול פורוורד.
סמית' למד בבית הספר הקתולי פטריק הקדוש בניוארק, ניו ג'רזי.
במהלך לימודיו שם, רשם סמית' ממוצעים מרשימים של 27 נקודות, 6 ריבאונדים ו-5 אסיסטים למשחק.
בשנתו האחרונה בתיכון הוא נבחר להשתתף במשחק מקדונלד'ס אול-אמריקן, ואף נבחר לשחקן המצטיין של המשחק במשותף עם דווייט הווארד.
בסיום לימודיו התיכוניים החליט סמית' לוותר על לימודי הקולג' שלו ונרשם לדראפט ה-NBA ישר מהתיכון.
בדראפט אותה שנה, נבחר סמית' במקום ה-18 על ידי הניו אורלינס הורנטס והיה לאחד מתשעה שחקנים שנבחרו ישר מן התיכון אותה שנה.
אחיו כריס סמית' , הוא כדורסלן אשר משחק בעירוני קריית אתא.
בעונת הרוקי שלו עם ההורנטס, עונת 2004/2005, רשם סמית' ממוצעים של 10.3 נקודות, 2 ריבאונדים ו-1.9 אסיסטים למשחק ב-77 המשחקים בהם שותף, מהם 56 בחמישייה.
הוא השתתף בתחרות ההטבעות בשבוע האולסטאר של 2005 שם סיים במקום השלישי אחרי אמארה סטודמאייר והזוכה ג'וש סמית'.
סמית' נבחר לרוקי החודש במערב בשלושה חודשים רצופים: ינואר, פברואר ומרץ 2005. את העונה סיימו ההורנטס עם 18 ניצחונות בלבד ולא העפילו לפלייאוף.
בעונתו השנייה בניו אורלינס דקות המשחק של סמית' פחתו ויחד אתן גם התפוקה שלו.
בעונה זו קלע בממוצע 7.7 נקודות, קלט 2 ריבאונדים ומסר 1.1 אסיסטים.
לאחר שתי עונות עם ההורנטס עבר סמית' ב-5 ביולי 2006 בטרייד יחד עם פי.
בראון לשיקגו בולס בתמורה לטייסון צ'נדלר.
ב-19 ביולי 2006 הועבר סמית' שוב, הפעם לקבוצת הדנוור נאגטס בתמורה לגארד הווארד איסלי ושתי בחירות דראפט בסיבוב השני בדראפט 2007.
ב-16 בדצמבר 2006, במהלך משחק מול הניו יורק ניקס, היה סמית' חלק מקטטה שפרצה לאחר עבירה קשה שביצע שחקן הניקס מארדי קולינס נגד סמית'.
בעקבות הקטטה הורחקו שבעה שחקנים משתי הקבוצות, כאשר סמית' עצמו הורחק לעשרה משחקים.
בהמשך העונה הושבת סמית' לכמה שבועות בעקבות קרע במניסקוס.
את העונה הוא סיים עם ממוצעים של 13 נקודות, 2.3 ריבאונדים ו-1.4 אסיסטים ודנוור סיימה במקום השישי המוליך לפלייאוף.
סדרת הפלייאוף הראשונה בקריירה של סמית' לא הייתה מוצלחת: בארבעת המשחקים הראשונים החטיא סמית' את כל ניסיונות הזריקה שלו לשלוש על אף שבעונה הסדירה הוא קלע בממוצע 39% מהשלשות שהוא זורק.
לאחר ארבעה משחקים, בהם פיגרה קבוצתו בסדרה 3-1 לסן אנטוניו, ביקר אותו בפומבי מאמנו ג'ורג' קארל, ואף בחר שלא לשתפו כלל לאורך המשחק החמישי בו הנאגטס הודחו.
ביוני 2007, היה סמית' מעורב בתאונת דרכים, כאשר נהג ברכבו יחד עם חברו אנדרה בל ברחובות ניו ג'רזי, וגרם לתאונת דרכים משלא ציית לתמרור עצור.
חברו של סמית' מת מפצעיו יומיים לאחר התאונה.
ביוני 2009 הודה סמית' באחריות לתאונה ובית המשפט קבע עונש של 90 יום בכלא כש-60 מתוכם יכולים להיות מומרים ב-500 שעות תרומה לקהילה.
ב-31 ביולי 2007 שוחרר סמית' מהכלא לאחר ששהה בו 24 ימים.
ב-5 באוגוסט הודיע ה-NBA על השעיה של סמית' משבעה משחקים בעקבות אשמתו בתאונה ב-2007.
באוקטובר 2007 היה מעורב סמית' בתקרית במועדון לילה בדנוור, והקבוצה החליטה להשעותו משלושת המשחקים הראשונים של עונת .
במהלך השביתה בליגת ה-NBA, חתם סמית' בג'ג'יאנג גולדן בולס מהליגה הסינית למשך שנה.
סמית' היה הקלע המוביל בעונה זו בליגה ונבחר בחמישייה במשחק האולסטאר הסיני אך לא פתח בשל מה שכונה "סיבות אישיות".
ב-1 בפברואר 2012 הוא קלע 60 נקודות מהספסל בניצחון קבוצתו על קינגדאו איגלס.
למרות הצלחתו האישית סמית' לא הצליח להוביל את ג'ג'יאנג לפלייאוף, והקבוצה סיימה את העונה ב-12 בפברואר.
חמישה ימים אחר כך חתם סמית' בניו יורק ניקס.
לאחר ששב לארצות הברית, השמיעו בג'ג'יאנג טענות לפיהן בתקופתו בקבוצה נעדר סמית' מאימונים ועבר על תקנון המשמעת.
באמצע עונת חזר סמית' ל-NBA וחתם בניו יורק ניקס שם שב לשתף פעולה עם הפורוורד כרמלו אנתוני איתו שיחק גם בדנוור.
בסך הכל שיחק סמית' בעונה זו 35 משחקים בהם קלע 12.5 נקודות.
הקבוצה העפילה לפלייאוף אך הפסידה בסיבוב הראשון 4-1 בסדרה מול מיאמי.
בקיץ 2012 האריך סמית' את חוזהו בניקס.
בעונתו השנייה בקבוצה, עונת , הפך סמית' לכוח עזר משמעותי עבור הניקס.
הוא שיחק ב-80 משחקים, כולם מהספסל, וקלע 18.1 נקודות, בנוסף ל-5.3 ריבאונדים ו-2.7 אסיסטים.
בעונה זו זכה סמית' בפרס השחקן השישי של העונה ב-NBA.
הניקס סיימו במקום השני במזרח, ניצחו את בוסטון סלטיקס בסיבוב הראשון של הפלייאוף אך הפסידו לאינדיאנה פייסרס בסיבוב השני.
בספטמבר 2013 הושעה סמית' על ידי ה-NBA מחמישה משחקים בעקבות הפרת התוכנית נגד הסמים של הליגה.
ההשעיה החלה לאחר שהחלים סמית' מניתוח בברכו.
בינואר 2014, לאחר שנתפס סמית' כשהוא מתיר את שרוכי הנעליים של יריביו בהזדמנויות שונות, נקנס סמית' ב-50,000$ על התנהגות בלתי ספורטיבית על ידי ה-NBA.
ב-6 באפריל 2014 רשם סמית' שיא NBA לאחר שרשם במשחק אחד 22 זריקות מעבר לקו השלוש, מהן עשר זריקות נכנסו וקבעו שיא מועדון עבור הניקס לשלשות לשחקן במשחק אחד.
בסך הכל קלע סמית' 14.5 נקודות, הוריד 4 ריבאונדים ומסר 3 אסיסטים בממוצע למשחק, אך הניקס סיימו במקום התשיעי ולא העפילו לפלייאוף.
עונת , אותה החל סמית' עם הניקס, הייתה מהחלשות בתולדות המועדון ובסיומה דורגו הניקס במקום האחרון עם מאזן שלילי 65-17, המאזן הגרוע בהיסטוריה של המועדון הניו-יורקי.
סמית', בכל מקרה, סיים את חלקו בקבוצה כבר בינואר כשעבר לקליבלנד קאבלירס.
ב-5 בינואר 2015 עבר סמית' יחד עם חברו לניקס אימאן שאמפרט לקליבלנד קאבלירס בטרייד שכלל גם את אוקלהומה סיטי ת'אנדר.
קליבלנד קיבלו בנוסף לשניים מניו יורק בחירה בדראפט 2015 ובתמורה העבירו לאוקלהומה את דיון וייטרס ולניקס את לו אדמונסון, אלכס קירק ובחירת סיבוב שני בדראפט 2019. בקליבלנד הפך סמית' במהרה לשחקן חמישייה קבוע.
מאז הגעתו לקאבלירס ועד לסיום העונה קלע סמית' 12.7 נקודות במשחק, לצד 3.5 ריבאונדים ו-2.5 אסיסטים, והעפיל לפלייאוף עם הקבוצה שסיימה את העונה הסדירה במקום השני במזרח.
במשחק הרביעי בסדרה בסיבוב הראשון, בו הדיחו הקאבלירס את בוסטון סלטיקס 0-4 בסוויפ, חבט סמית' בראשו של שחקן בוסטון ג'יי קראודר והורחק מהמשחק.
לאחר המשחק הורחב העונש והוא הורחק משני המשחקים הראשונים של הסיבוב השני בו פגשה קליבלנד את שיקגו.
בפלייאוף של אותה עונה הפסידו הקאבלירס בגמר ה-NBA מול גולדן סטייט ווריורס, בתוצאה 2–4.
בעונתו השנייה בקליבלנד, , זכה עם הקבוצה באליפות ה-NBA.
אירוע זכור מתקופתו בקאבס היה בשניות האחרונות של המשחק הראשון בסדרת הגמר של 2018 מול גולדן סטייט: 4.7 שניות לסיום, במצב של שוויון 107, החטיא ג'ורג' היל זריקת עונשין, סמית תפס את הריבאונד מתחת לטבעת.
אך במקום לזרוק "ברח" עם הכדור והמשחק הלך להארכה, בה הפסידו קליבלנד 124-116. לאחר המשחק סמית' אמר שלא זרק כי חשב שקבוצתו מובילה, על אף שהתוצאה הייתה שוויון.