tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בעקבות כך פורסם צו של לנין לפיו הישיבות יפתחו ברגע שלסנקט פטרבורג יבואו 400 חברי האספה.
לקראת מועד רישום רשימות מפלגתיות חל פילוג ב וממנה התפלג החלק השמאלי שלה.
אומנם המפלגה הסוציאל-רבולוציונרית (שמאל) החדשה לא הספיקה להכין רשימת מועמדים נפרדת.
בעקבות כך ולדימיר לנין הציע לדחות את הבחירות למועד אחר, אך הצעתו לא התקבלה.
בהתאם לכך, חברי המפלגה שהתפלגו נכנסו לאספה ברשימה כוללת.
בבחירות השתתפו כ-64% מבעלי זכות הבחירה ברוסיה ונבחרו 715 חברי המועצה.
הרוב היה לנציגי המפלגה הסוציאל-רבולוציונרית (אס-ארים) והם זכו ב-370 מקומות (52%), הבולשביקים זכו ב-175 מקומות (25%).
המנשביקים נחלו תבוסה מוחצת וקיבלו רק 15 מקומות.
הבולשביקים זכו ברוב במוסקבה, סנקט פטרבורג וערים גדולות נוספות.
אס-ארים זכו באזורים לא-עירוניים ובדרום המדינה.
נציגי מפלגה הדמוקרטית החוקתית הגיעו למקום השני במוסקבה וסנקט פטרבורג, אך בסך הכול זכו ב-4.5% מהקולות (17 מקומות).
לקראת מערכת הבחירות אורגנה רשימה יהודית שהורכבה מברית בין הסיעות הציוניות למפלגות יהודיות נוספות ונציגיהם נבחרו לאספה:
בנוסף לכך היה מספר רב של יהודים בסיעות אחרות.
לאחר פרסום תוצאות הבחירות היה ברור שלבולשביקים אין רוב.
שלטון הבולשביקי היה בסכנה ובהתאם לכך ולדימיר לנין החל לבחון אפשרות לפיזור האספה.
לעומת זאת לב קמנייב היה בעד הכינוס, יוסיף סטלין דגל בדחיית הכינוס בלבד.
לאון טרוצקי וניקולאי בוכארין הציעו לכנס אספה בה ישתתפו נציגי הבולשביקים ואס-ארים שמאליים בלבד.
מארק נתנסון מראשי אס-ארים שמאליים תמך במהלך זה.
מפלגה הסוציאל-רבולוציונרית שקיבלה רוב, דגלה בהמשך השתתפות המדינה במלחמת העולם הראשונה וזאת בניגוד לדעה שהייתה רווחת בקרב החיילים.
ב-26 בנובמבר (9 בדצמבר לפי הלוח הגרגוריאני) לנין פרסם צו לפיו לתחילת הישיבות נדרשת נוכחות של 400 נבחרים.
ב-28 בנובמבר (11 בדצמבר לפי הלוח הגרגוריאני) לנין פרסם צו על הוצאת מפלגה חוקתית-דמוקרטית מוץ לחוק ומעצר כל חבריה.
יצחק נחמן שטיינברג מראשי אס-ארים שמאליים התנגד למהלך שהיה צריך להביא למאסר של מפלגה שלמה, אך מעשית המפלגה לא עשה דבר.
ב-11 בדצמבר (24 בדצמבר) ולדימיר לנין הצליח להעביר החלטה בוועד המרכזי של הבולשביקים לפיו המפלגה תפעל לפיזור האספה.
ב-20 בדצמבר סוכם שישיבות האספה יחלו ב-5 בינואר (18 בינואר) 1918 תוך הערכה שעד אז בסנקט פטרבורג יהיו מעל 400 חברי האספה.
ב-23 בדצמבר 1917 הוכרז על מצב חרום בסנקט פטרבורג.
ב-5 בינואר (18 בינואר) עיתון פראבדה פרסם הודעה לפיה חל איסור מוחלט על ההפגנות בעיר.
ההודעה הייתה חתומה על ידי ראש הצ'קה בעיר מיכאיל אוריצקי שהיה גם יושב ראש הוועדה המארגנת של האספה.
בהוראת הבולשביקים כוחות צבא התמקמו סביב ארמון טבריצ'סקי בו הייתה מתוכננת להתקיים ישיבת האספה.
כצעד נגד אורגנה הפגנת תמיכה לאספה בה השתתפו עשרות אלפים.
ההפגנה פוזרה בכוח ותוך שימוש בירי.
באופן רשמי צוין 21 הרוגים ומאות פצועים.
הפגנה דומה נערכה במוסקבה וגם היא פוזרה תוך שימוש בירי.
הישיבה נפתחה כמתוכנן, תוך השתתפות 410 חברי האספה, מהם 138 בולשביקים ותומכיהם.
יעקב סברדלוב פתח את הישיבה והוא קרא לאספה להכיר בכל ההחלטות של הממשלה החדשה בראשות ולדימיר לנין ובמיוחד להכיר בהכרזת המדינה החדשה כ"מדינה סובייטית".
אומנם האספה סירבה לדון בהצעת הכרזה ברוב של 237 נגד 146 קולות.
לאחר מכך נבחר יושב ראש הכינוס - ויקטור צ'רנוב.
הוא נבחר ברוב של 244 קולות.
ב-3 בלילה של 6 בינואר, הודיע ראש סיעת הבולשביקים פיודור רסקולניקוב שסיעתו עוזבת את הארמון.
חברי האספה הנותרים קיבלו מספר החלטות:
חוק האדמה, לפיה כל האדמות עברו לחזקת המדינה.
קריאה למדינות הלוחמות לתחילת משא ומתן והפסקת אש.
הכרזת רוסיה כרפובליקה פדרטיבית ודמוקרטית.
לקראת בוקר מפקד השומרים הודיע לוויקטור צ'רנוב שהשומרים עייפים וצריך לסגור את הישיבה.
צ'רנוב סיכם את הדיון והישיבה הבא הייתה צריכה להתקיים בערב 6 בינואר.
בהתאם להוראת ולדימיר לנין, לכל חברי האספה ניתנה רשות לעזוב ללא הפרעה, אך לשומרים ניתנה פקודה לנעול את הבניין ולא לפתוח אותו לקראת הישיבה המתוכננת לערב.
ב-9 בינואר (22 בינואר) 1918 פורסמה בעיתון פראבדה הודעה על פיזור האספה.
ב-18 בינואר (31 בינואר) קיבלה הממשלה בראשות ולדימיר לנין החלטה להוציא אזכור האספה מכל החוקים ובאותו יום ועידה כלל-רוסית של הסובייטים אישרה את החלטות הממשלה הבולשביקים על פיזור האספה.
חברי האספה ניסו להתאסף באחד מבתי הספר של העיר אך לא היה ניתן לקיים ישיבה סדירה.
הועלתה הצעה להעביר את הישיבות לקייב, אך לאור מצב הביטחוני בעיר הדבר לא היה מעשי.
ראשי המפלגה הסוציאל-רבולוציונרית התאספו והחליטו שלא ניתן להתנגד לפיזור בכוח צבאי מכיוון שמדובר בממשל מהפכני ויש להתנגד בצורה לא אלימה תוך ניסיון להחזיר את השליטה בסובייטים בבחירות שהיו צפויות להתקיים במהלך שנת 1918.
ויקטור צ'רנוב עבר לסמרה בה הוקם ועד תמיכה לאספה המכוננת שהיה המוסד השלטוני באזור.
ועדות דומות הוקמו באופה ואומסק.
באביב 1918 ועדות אלו התאגדו והקימו ממשל זמני באזור.
ממשל זה פוזר על ידי אלכסנדר קולצ'ק.
האספן הוא דמות בדיונית המופיעה בחוברות הקומיקס ביקום מארוול קומיקס.
דמותו הופיעה לראשונה בחוברת Avengers #28 ממאי 1966, ונוצרה על ידי הכותב סטן לי והמאייר דון הק.
האספן הוא האלטר אגו של טנליר טיוואן, מהיצורים העתיקים ביותר ביקום.
מינו התפתח זמן קצר לאחר המפץ הגדול, והיות שטיוואן היה האחרון מבני מינו, ישות המוות העניקה לו חיי נצח.
יחד עם ישויות עתיקת נוספות כדוגמת הגראנדמאסטר, הוא הצטרף למועצת זקני היקום.
טיוואן בילה שנים עם אשתו, מטאני, ובתו - קארינה - על כוכב לכת ששימש כמפקדה.
קארינה עזבה בבגרותה, ואשתו מתה בנסיבות מסתוריות.
דבר זה הבהיל מאוד את טיוואן, שחשב כי מטאני אלמותית כמותו.
טיוואן הבין שגורם חיי-הנצח של הזקנים הוא הרצון לחיות, וכי מטאני איבדה רצון זה.
טיוואן החליט כי לא יסבול מגורל דומה, וחיפש מטרה לחייו.
טיוואן קיבל חיזיון על דברים רבי עוצמה, הנחושים בדעתם להשמיד את היקום.
הוא החליט למנוע זאת, ולהקדיש את חייו לאיסוף חפצים ויצורים על מנת להציל את היקום מסכנות.
הוא הרחיב את מטרת האיסוף שלו לתיעוד והנחלת ידע תרבויות העבר.
הוא בנה חללית גדולה, נסע בחלל ואסף יצורים וחפצים מכוכב וכוכב.
כעבור שנים, חלליתו נעשתה מלאה והוא נאלץ להעביר את האוסף שלו למעין מוזיאון על פני כוכב-הלכת קרון.
בכל פעם שחלליתו נעשתה מלאה, הוא בנה עוד מוזיאון; בבעלותו נמצאים כעשרה מוזיאונים מלאים.
הוא נעשה אובססיבי לאיסוף, עד כדי כך ששכח את מטרתו.
טיוואן התמודד מול איומים שונים דוגמת הטיטאן המטורף תאנוס, גיבורים כמו האוונג'רס ודרדוויל, וכלה בקורבאק העוצמתי.
טיוואן שלח את בתו לרגל אחר קורבאק, והתגלה כי טיוואן ניסה לדווח לגיבורי כדור הארץ.
לפני שעשה זאת, קורבאק הרג את טיוואן אך נהרג בתהליך.
חבר זקני היקום הגראנדמאסטר, אשר היה מאוד קרוב לטיוואן, ניסה להחיותו.
הוא יצר קשר עם ישות המוות, ושיחק בתחרות האלופים נגדה על מנת להשיג את הכוח להחיות את טיוואן.
גראנדמאסטר ניצח, אך נאלץ להקריב את חייו שלו למען טיוואן.
טיוואן קם לתחייה, חזר לאיסוף, וחזה את ניסיונו של סירטיר לכבוש את אסגרד.
הוא הקים לתחייה את הגראנדמאסטר, וארגן קרב בין האוונג'רס לאוונג'רס מהחוף המערבי - בכך שכל צד חשב שהצוות השני הם נבלי על.
מאוחר יותר, וזקני היקום תכננו להרוג את גלקטוס, ובכך למוטט את היקום.
זקני היקום היו שורדים את התהליך, והיו הופכים ליצורים דמויי גלקטוס; התוכנית נכשלה, וטיוואן הפך לאיום על היקום.
לאחר מכן, הוא והגראנדמאסטר הימרו על הקרב בין קבוצות דפנדרס לאופנדרס.
את דמותו של האספן בסדרת הטלוויזיה "האלק וצוות הריסוק" דיבב ג'ף בנט.
את דמותו של האספן ביקום הקולנועי של מארוול, ובפרט בסרטי הלייב אקשן "תור: העולם האפל", "שומרי הגלקסיה" ו"הנוקמים: מלחמת האינסוף" גילם השחקן בניסיו דל טורו, ששב לדובב את הדמות בסדרה "מה אם...?".
האסקי סולטאן (טורקית עות'מאנית: خاصکي سلطان) היה התואר הקיסרי ששימש את בת זוגו הראשית של הסולטאן העות'מאני.
"האסקי סולטאן" פירושו "בת זוג ראשית" או "חביבה יחידה" של הסולטאן.
בשנים מאוחרות יותר השתנתה משמעות הכותרת ל"בת זוג קיסרית".
הורם סולטאן, בת זוגו הראשית ואשתו החוקית של סולימאן המפואר, הייתה המחזיקה הראשונה בתואר זה.
התואר איבד את בלעדיותו תחת אבראהים הראשון, שהעניק אותו לשמונה בנות זוג בו-זמנית.
התואר האסקי סולטאן היה שווה ערך לקיסרית, והיה בשימוש רק עד המאה ה-17. לאחר מכן, קאדין-אפנדי הפך לתואר הרם ביותר עבור בנות זוג קיסריות, אם כי תואר זה אינו דומיננטי כמו האסקי סולטאן.
בתקופה המוקדמת של השימוש בהאסקי, תואר זה הוחזק על ידי בת זוגו הראשית של הסולטאן והיה בעל מעמד מיוחד, והיה גבוה מתארים ודרגות אחרות לפיהם נודעו בנות הזוג הבולטת של הסולטאנים (האטון וקאדין).
להאסקי סולטאן היה מקום חשוב בארמון, בהיותה האישה השנייה בחוזקה ונהנתה מהמעמד הגבוה ביותר בהרמון הקיסרי אחרי הולידה סולטאן, ובדרך כלל היו לה חדרים קרובים לחדרי הסולטאן.
מעמדו של התואר, שהיה בשימוש במשך מאה שנים, שיקף את כוחן הגדול של בנות הזוג הקיסריות, שהיו שפחות לשעבר, בחצר המלכות העות'מאנית, שהעלו את מעמדן לגבוה יותר מהנסיכות העות'מאניות, והפכו לשוות לבנות הזוג הקיסריות באירופה.
כאשר תפקיד הולידה סולטאן היה פנוי, יכלה ההאסקי לתפוס את תפקידה של הולידה, לקבל גישה למשאבים כלכליים ניכרים, להיות ראש ההרמון הקיסרי, יועצת הסולטאן בעניינים פוליטיים, ואף להשפיע על מדיניות החוץ ועל הפוליטיקה הבינלאומית.
מקרים אלה התרחשו בתקופות הורם סולטאן וקסם סולטאן.
בשנת 1533 או 1534 (התאריך המדויק אינו ידוע) התחתן סולימאן עם הורם בטקס רשמי מפואר, והפך את עצמו לסולטאן העות'מאני הראשון שהתחתן מאז אורהן הראשון (שלט 1326–1362), והפר את המנהג בן 200 השנים של הבית הקיסרי העות'מאני לפיו הסולטאנים לא היו צריכים להתחתן עם פילגשיהם.
מאוחר יותר הורם הפכה לאמו של הנסיך הראשון שנשארה בחצר הסולטאן לכל אורך חייה.
במסורת המשפחתית הקיסרית העות'מאנית, בת זוגו של הסולטאן הייתה אמורה להישאר בהרמון עד שבנה יתבגר (בסביבות 16 או 17), ולאחר מכן הוא יישלח מהבירה בליווי אמו כדי לשלוט במחוז רחוק.
הורם הפכה לשותפתו של סולימאן לא רק במשק הבית, אלא גם בענייני מדינה.
בזכות האינטליגנציה שלה היא שימשה כיועצת הראשית של סולימאן ונראה שהייתה לה השפעה על מדיניות החוץ והפוליטיקה הבינלאומית.
כוחוה הגדול של הורם סימן את התחזקותן של בנות הזוג הקיסריות הראשיות תחת התואר האסקי.
התואר היה גם בשימוש בתקופת שלטונו של אהמט הראשון.
הקריירה של אהמט דמתה מאוד לזו של סולימאן.
הוא בחר את בת זוגו השנייה, קסם, כהאסקי שלו.
הקריירה של קסם הייתה דומה לזו של הורם מבחינה חשובה.
כמו הורם, גם קסם הואשמה בכך שהיא פעלה לשמירה על כוחה ולא על הסולטאן או השושלת.
לשתי הנשים הללו שסבלו מהשיפוט הקשה ביותר בהיסטוריה היו שני דברים משותפים: היעדרו של סולטאן איש צבא במהלך רוב הקריירה שלהן כהאסקי ומספר רב במיוחד של בנים.
מה שנראה שזיכה אותן במוניטין הלא נעים שלהם היה כוחם להשפיע על גורל האימפריה על ידי העדפת אחד מבניהן על פני אחר.
+שםשם בן הזוגהורם סולטאןסולימאן המפוארנורבאנו סולטאןסלים השניספייה סולטאןמוראט השלישיקסם סולטאןאהמט הראשוןעאישה סולטאןעות'מאן השניעאישה סולטאןמוראט הרביעיטורהאן הדיג'ה סולטאן
היומאשה סולטאןאבראהים הראשוןגולנוש סולטאןמהמט הרביעיראבייה סולטאןאהמט השני
האספה של טורקמניסטן (מג'לס) היא הרשות המחוקקת והפרלמנט של טורקמניסטן המונה 125 נציגים הנבחרים בבחירות אחת לחמש שנים במחוזות בחירה (כל מחוז בוחר נציג אחד.
הפרלמנט בנוי בשיטת בית מחוקקים חד-ביתי, כתוצאה מרפורמה שנערכה בשנת 2008. המפלגה הגדולה ביותר בפרלמנט היא המפלגה הדמוקרטית של טורקמניסטן (DPT) המונה מטעמה 65 נציגים.
הבחירות האחרונות נערכו ב-26 במרץ 2023.
הפרלמנט יושב באשגבאט, בירתה של טורקמניסטן.
לפי החוקה, סמכויות הפרלמנט הן:
תהליכי חקיקה, מעקב אחרי ביצוע ופירוש החוקים.
אישור קיום התוכניות של קבינט השרים.
בחינת שאלות הקשורות לאישור תקציב המדינה ודוחות על יישומו.
הכרזה על בחירתו של נשיא טורקמניסטן, ומינויים נוספים.
שיקול והמלצות לנשיא בנושאים הקשורים למינוי ופיטור של יו"ר בית המשפט העליון, התובע הכללי, שר הפנים, שר המשפטים.
פיקוח על יחס הממשלה לחוקה.
דיונים הקשורים לשינויי גבולות מדינה או שינוי המבנה ניהולי הטריטוריאלי של טורקמניסטן.
דיונים הקשורים על נושאי שלום וביטחון.
ארגון האסק (Hebrew Academy For Special Children ובראשי תיבות "HASC" בתרגום לעברית: אקדמיה עברית לילדים מיוחדים) הוא ארגון יהודי אמריקאי המטפל ונותן מסגרת לילדים עם מוגבלות שכלית התפתחותית בניו-יורק.
יש בו מסגרות שונות לילדים מהגילים הצעירים ועד הבוגרים.
האסק גם עורך מחנה-קיץ עבור מוגבלים ובו משתתפים כל הגילים והם זוכים לאטרקציות שונות בחודשי הקיץ.
ארגון HASC (האקדמיה העברית לילדים מיוחדים) הוקם בשנת 1963 על ידי הרב מקס ובלנס קאהן, במטרה לספק שירותים חינוכיים וקליניים לאנשים המציגים עיכובים התפתחותיים מגיל ינקות ועד בגרות.
את האסק מנהל היום שמואל קהאן.
האסק גם נודע בשל ארגון מופע מוזיקלי הנקרא "A Time for Music" המיועד גם לגיוס תרומות, בו מתארחים אומנים בעיקר מתחום המוזיקה החסידית מדי שנה, מאז שנת 1987. הוא נערך באולמות מפוארים בניו יורק כמדיסון סקוור גארדן ו'לינקולן סנטר' במנהטן והוא בעל השפעה על האוכלוסייה האורתודוקסית בארצות הברית.
המופע הוא ככל הנראה ההופעה הנחשבת ביותר של המוזיקה החסידית בעולם וככזה הוא מארח מדי שנה אמנים נחשבים.
בין האמנים שהשתתפו בו במהלך השנים, מרדכי בן-דוד, אברהם פריד, יעקב שוואקי, שלום למר, ישי לפידות, אוהד מושקוביץ, בני פרידמן, יידל ורדיגר, אייבי רוטנברג, שלוימי דאקס, דדי גראוכר, שולי רנד, יונתן רזאל, שמואל, להקת זושא, מרדכי שפירא ועוד.
מהמופע הופקו דיסקים שזכו להצלחה משמעותית.
את המופע הפיק (מאז 2016) אלי גרסטנר, ובשנים האחרונות מפיק אותו שלוימי שטיינמץ.
במהלך השנים ניצחו בו בין השאר יואלי דיקמן ויובל סטופל.
האסקדרילה הלבנה (ברומנית: Escadrila Albă) המכונה גם האסקדרילה הסניטרית, הייתה יחידת תעופה צבאית רומנית מופעלת בידי טייסות רומניות, שעסקה בהעברת פצועים במהלך מלחמת העולם השנייה ושימשה כשירות אמבולנסים אוויריים.
האסקדרילה הלבנה הורכבה ממטוסים קטנים, בעיקר מסוג RWD-13 מתוצרת פולין.
המטוסים היו צבועים בלבן עם צלב אדום ומכאן כינוי היחידה, שהומצא על ידי קורציו מלפרטה.
כל הטייסים היו נשים ובאותה תקופה הייתה יחידה במינה בין חילות האוויר.
היחידה הורכבה ב-1939 לפי מודל הארגון הצבאי למחצה הפיני Lotta Svärd.
ב-1942 היחידה שינתה שמה ל-Escadrila 108 Transport Uşor (אסקדרילה 108 תובלה קלה) והוצבה באזור סטלינגרד, בשדה התעופה קוטלניקובו.
בשלב זה הצטרפו לאסקדרילה טייסות נוספות, בהן גם סמאראנדה בראסקו.
למרות סימון המטוסים עם הצלב האדום, הם הותקפו על ידי מטוסים סובייטיים, לכן, מסוף 1941, נצבעו המטוסים בצבעי הסוואה.
לאחר הפיכת 23 באוגוסט 1944 ועליית הקומוניסטים לשלטון ברומניה פורקה האסקדרילה והטייסות הגיעו לבתי כלא או במקרים הטובים יותר סולקו מחיל האוויר והודרי.
|כותרת תבנית=האספה המחוקקת של סבסטופול
רוסיה המאוחדת (14 מנדטים, מפלגת היו"ר)
מפלגת הגמלאים (1)האופוזיציה: (2 מנדטים)
|מידע17=בית האספה המחוקקת ברחוב לנין 3
}}האספה המחוקקת של סבסטופול , היושבת ברחוב לנין 3 בעיר, הוקמה ב-2014 בתור הפרלמנט העירוני והיא בית מחוקקים והגוף העירוני המחוקק.
הגוף העירוני המחוקק הראשון בעיר סבסטופול הוקם לראשונה ב-22 במאי 1816 בשם הדומה העירונית של סבסטופול , לאחר שהשליטה על העיר הועברה מהצבא הרוסי לידיים אזרחיות.
ב-27 במרץ 1917 הוקמה מועצת נבחרי העם, ברם בדצמבר אותה שנה מועצה צבאית שלטת נטלה לידה את סמכויות החקיקה והניהול בעיר עד לכינונה מחדש, של המועצה בשנת 1921. בדצמבר 1939 נערכו לראשונה בחירות עממיות, הראשונות בעיר מאז כינון ברית המועצות.
ביולי 1942, העיר נכבשה על ידי הנאצים וגופי החקיקה שבו לפעילות רק לאחר סיום מלחמת העולם השנייה.
בשנת 1961 החלוקה המנהלית של סבסטופול אורגנה מחדש.
ב-1992 הוקמה המועצה העירונית של סבסטופול (באוקראינית: Севастопольська міська рада) כגוף עירוני מחוקק ומינהלי שפעל הן כגוף מחוקק והן כעירייה.
הבחירות הראשונות לראשות המועצה נערכו ביולי 1994. מאז, ועד שנת 2014 נהנתה מפלגת האזורים הפרו-רוסית מתמיכה רחבה בעיר.
לאחר סיפוח חצי האי קרים בשנת 2014 המועצה פורקה ובמקומה הוקמה האספה המחוקקת כגוף מחוקק ונוסד גוף עירוני בשם ממשלת סבסטופול''', שפועל בנפרד כעירייה.
בבחירות שנערכו בשנת 2014 זכתה מפלגת רוסיה המאוחדת לרוב מובהק של 22 מנדטים.
עם זאת בבחירות 2020 כוחה ירד ל־14 מנדטים.
מושבשםשיוך מפלגתיתקופת כהונה מושב זמני אלכסיי צ'אלי רוסיה המאוחדת 22 בספטמבר 2014 — 22 במרץ 2016 המושב הראשון יקטרינה אלטבאייבה רוסיה המאוחדת 22 במרץ 2016 -
סיעה יו"ר קולות אחוזים רוסיה המאוחדת ויאצ'סלב אקסיונוב 22 92% הליברל דמוקרטים איגור ואליס 2 8%
האספן הוא סרט מותחן פסיכולוגי אמריקאי משנת 1965 בבימויו של ויליאם ויילר, עם טרנס סטמפ וסמנתה אגר בתפקידים הראשיים.
התסריט מבוסס על רב המכר "האספן" של ג'ון פאולס (1963).
פרדריק קלג (טרנס סטמפ) הוא פקיד בנק מתוסכל וסובל מתסביך נחיתות.
הוא אנטמולוג חובב ואספן פרפרים כפייתי.
פקידי הבנק לועגים לו עד שהוא זוכה בסכום גבוה בהימורי ספורט.
הוא רוכש לו בית עתיק בסביבה כפרית עם מרתף, מעביר לשם את אוסף הפרפרים שלו ומצייד אותו לקראת מזימת חטיפה.
הוא מסתובב בלונדון ועוקב אחרי סטודנטית יפהפייה לציור בשם מירנדה גריי (סמנתה אגר).
הוא יודע שלא יוכל לגרום לכך שתתאהב בו ומחליט לחטוף אותה.
הוא מצליח לחטוף אותה באמצע היום בעזרת הרדמה בכלורופורם ונועל אותה במרתף.
מירנדה חושבת שנחטפה בגלל כופר אבל הוא מרגיע אותה ואמר שתשהה במקום ארבעה שבועות ותלמד להכיר אותו ולהתאהב בו.
לאחר ניסיון בריחה שכשל היא מחליטה לשתף פעולה.
פרדריק מביא אותה לבית ומראה לה את אוסף הפרפרים שלו והיא נתקפת חרדה ומטיחה בו שהיא למעשה גם פרפר באוסף שלו.
לאחר ארבעה שבועות הוא מביא אותה שוב לביתו ומכין לה ארוחת פרידה.
לאחר שמתברר לה שהוא אינו מתכוון לשחרר אותה היא מנסה לברוח והוא תופס אותה בכוח ומרדים אותה שוב בכלורופורם.
היא נרדמת והוא נשכב בצמוד אליה אבל לא שוכב איתה.
כשהיא מתעוררת, הוא מוביל אותה כפותה למרתף בגשם שוטף.
בדרך היא מוצאת את חפירה ומכה בראשו.
הוא נופל שטוף דם אך מצליח לגבור עליה ולהכניסה למרתף.
הוא נוסע לבית חולים וחוזר כעבור שלושה ימים אך מוצא אותה מתה לאחר שלקתה בדלקת ריאות.
הוא קובר אותה ליד הבית ויוצא שוב ללונדון לחטוף בחורה שיש לה פחות דרישות.
סמנתה אגר זכתה בפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר - סרט דרמה ובפרס השחקנית הטובה ביותר בפסטיבל הקולנוע בקאן והייתה מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר.
ויליאם ויילר היה מועמד לפרס אוסקר לבמאי הטוב ביותר ולפרס גלובוס הזהב לסרט הטוב ביותר - דרמה.
טרנס סטמפ זכה בפרס השחקן הטוב ביותר בפסטיבל הקולנוע בקאן.
הסרט זכה גם בפרס אוסקר לתסריט המעובד הטוב ביותר.
האספה המחוקקת של מחוז לנינגרד היא הגוף המחוקק העליון והבכיר ביותר במחוז לנינגרד.
האספה מורכבת מחמישים צירים שנבחרים על ידי תושבי המחוז על פי מערכת בחירות רובנית מעורבת-יחסית.
תקופת כהונתה היא 5 שנים.
לאספה המחוקקת יש מעמד של ישות משפטית.
בניין האספה המחוקקת ממוקם ביחידה טריטוריאלית אחרת: סנקט פטרבורג ברחוב סובורוב.
ב-20 במרץ 1994 נערכו לראשונה הבחירות לאספה המחוקקת ונערכים מאז מדי 5 שנים.
בנוסף צירי האספה שולחים נציגים לאספה הפדרלית.
אימוץ חוקים מחוזיים, כולל אמנת המחוז ותיקונים
פיקוח על ציות ואכיפת חוקי המחוז
בחירת נציגי המחוז למועצת הפדרציה של האספה הפדרלית של הפדרציה הרוסית
אישור הקמת בית הדין סטטוטורי של מחוז לנינגרד, מינוי שופטי בית הדין החוקתי של מחוז לנינגרד, שופטי מחוז לנינגרד
האספה המחוקקת מקימה את הוועדות הבאות:
לענייני מבנה, יחסי ציבור ויחסים בין-פרלמנטריים
שירותי דיור וקהילה ותחום דלק ואנרגיה
ועדת החקיקה, התקנות וסוגיית האתיקה
ממשל מקומי, מבנה מינהלי-טריטוריאלי, ששירות מוניציפלי
לענייני חינוך, מדע, תרבות, תיירות, ספורט ונוער
לענייני בנייה, תחבורה, תקשורת וכבישים
האספה המחוקקת של קרליה היא גוף החקיקה העליון ברפובליקה של קרליה.
האספה המחוקקת מורכבת מ-36 צירים שנבחרים על בסיס זכות בחירה אוניברסלית שוויונית וישירה בהצבעה חשאית.
תקופת כהונת צירי האספה המחוקקת היא חמש שנים.
מבנה האספה ממוקם בפטרוזבודסק, בבניין בצומת הרחובות קויבישב וגרמן טיטוב (בבניין ששימש בעבר את הוועדה האזורית של המפלגה הקומוניסטית בקרליה).
האספה המחוקקת הוקמה בשנת 1994, באופן היסטורי היא מהווה לממשיכת דרכה של המועצה העליונה של הרפובליקה של קרליה שהתקיימה קודם.
הופעתה של האספה המחוקקת הייתה תוצאה של הרפורמה במערכת הפוליטית כולה ברוסיה.
בהתאם לחוקת הפדרציה הרוסית שאומצה בשנת 1993, הוכרז על הפרדת הרשויות לסמכויות ביצועיות, חקיקתיות ושיפוטיות בכל רמות הממשל הממלכתיות, המרכזיות והמחוזיות כאחד.
ב-17 בינואר 1994 המועצה העליונה של הרפובליקה של קרליה אימצה חוק חדש לבחירת צירי האספה המחוקקת של הרפובליקה של קרליה.
האספה המחוקקת כללה שני בתים: בית הרפובליקה ובית הנבחרים.
צירי שני הבתים נבחרו לתקופה של ארבע שנים.
בית הרפובליקה כללה 25 צירים.
בית הנבחרים כלל 36 צירים.
ב-17 באפריל 1994 נערכו בחירות למושב הראשון של האספה המחוקקת.
42% ממצביעי הרפובליקה השתתפו בבחירת צירים.
בינואר 2000 הציג סרגיי קטננדוב, ראש ממשלת הרפובליקה של קרליה, בפני האספה המחוקקת של הרפובליקה של קרליה טיוטה לחוקה חדשה.
הפרויקט הציע מבנה חד-ביתי של האספה המחוקקת, המורכבת מ-57 צירים.
ב-26 במרץ 2000 התקיים ברפובליקה משאל עם בנושא הרפורמה בפרלמנט - הפיכתו מפרלמנט דו-ביתי לחד-ביתי.
בתחילת 2001 אומצה הגרסה החדשה לחוקה של הרפובליקה של קרליה על ידי שני בתי האספה המחוקקת.
ב-28 באפריל 2002 התקיימו בחירות לאספה המחוקקת - הפעם כפרלמנט חד-ביתי המונה 57 צירים.
הפרלמנט החדש הכריז על עצמו כגוף המחוקק הייצוגי והיחיד של הרפובליקה של קרליה, ממשיך דרכם של בית הרפובליקה ובית הנבחרים.
בשנת 2006 מספר חברי האספה הוקטן ל-50.
בהתאם לתוצאות הבחירות שנערכו בשנת 2021 לרוסיה מאוחדת 22 (66%) נציגים באספה.
הסאפה הסוציאל הדמוקרטית הבלארוסית (בבלארוסית: Беларуская сацыял-дэмакратычная Грамада) המכונה בפשטות "הרמדה" או "האספה", היא מפלגת אופוזיציה סוציאל-דמוקרטית בלארוסית.
מנהיג המפלגה מאז אוקטובר 2018 הוא איש העסקים סרגיי צ'רצ'אן, שגם התמודד לבחירות לנשיאות בלארוס 2020.
1991 - הקמת האספה הסוציאל-דמוקרטית בבלארוס, עם כיו"ר.
1996 - איחוד עם המפלגה הסוציאל-דמוקרטית בהסכמה עממית, הקמת המפלגה הסוציאל-דמוקרטית של בלארוס (אספת העם).
1998 - שחזור האספה הסוציאל-דמוקרטית של בלארוס, סטניסלב שושקביץ' הופך ליושב ראש.
2016 - המפלגה מחרימה את הבחירות לפרלמנט הבלארוסי 2016.
2018 - סרגיי צ'ראצ'ן הופך ליו"ר המפלגה.
האספה הפרלמנטרית של בוסניה והרצגובינה (בבוסנית: Parlamentarna skupština Bosne i Hercegovine) היא רשות מחוקקת הפדרלית של בוסניה והרצגובינה המחולקת לשני בתים:
בית העמים (Dom naroda) – מונה 42 נציגים (14 בוסנים, 14 סרבים ו 14 קרואטים).
נכון לדצמבר 2020, המפלגה הגדולה בבית היא מפלגת השלטון מפלגת הפעולה הדמוקרטית, שמטעמה כ-9 נציגים.
כמה ממפלגות האופוזיציה הן המפלגה הסוציאל-דמוקרטית (4 נציגים), המפלגה הדמוקרטית הסרבית והמפלגה לקידום דמוקרטי (4 נציגים)
בית הנבחרים (Predstavnički dom/Zastupnički dom) – הבית העליון המונה 15 נציגים (5 בוסנים, 5 סרבים ו 5 קרואטים) הנבחרים אחת לארבע שנים.
בבית זה יש למפלגת הפעולה הדמוקרטית כ-3 נציגים, ולמפלגה הסוציאל-דמוקרטית כ-4 נציגים.
למפלגה הדמוקרטית הסרבית ישנו נציג אחד.
התפקידים העיקריים של האספה הם לאשר את התקציב הלאומי, וכן הסכמים ואמנות.
הבחירות האחרונות לאספה נערכו באוקטובר 2018.
האספה של צפון אירלנד , המכונה לעיתים קרובות סטורמונט, הוא בית המחוקקים המסורתי של צפון אירלנד.
יש לה סמכות לחוקק חקיקה במגוון רחב של תחומים שאינם שמורים במפורש לפרלמנט של בריטניה, ולמנות את הרשות המבצעת של צפון אירלנד ("המועצה המבצעת" או ממשלת צפון אירלנד).
הוא יושב בבנייני הפרלמנט בסטורמונט שבבלפסט.
האספה היא בית מחוקקים חד-ביתי, שנבחר באופן דמוקרטי, הכולל 90 חברים.
החברים נבחרים לאחר בחירות בשיטה היחסית בשיטת הקול הנייד.
בתורה, האספה בוחרת את רוב שרי המועצה המבצעת של צפון אירלנד תוך שימוש בעקרון חלוקת הסמכויות בשיטת ד'הונד כדי להבטיח השתתפות בניהול האזור של גושי ההצבעה הגדולים ביותר בצפון אירלנד, היוניוניסטים-פרוטסטנטים והקתולים-רפובליקנים (מכונים גם הלאומנים האירים).
הוראות הקבע של האספה מאפשרות להצעות מסוימות שנויות במחלוקת לדרוש הצבעה חוצת קהילה; בנוסף לדרישה לתמיכת רוב כולל של חברים, הצבעות כאלה חייבות להיות נתמכות ברוב בתוך שני הגושים כדי לעבור.
קדם לו הפרלמנט של צפון אירלנד , אשר פעל מ-7 ביוני 1921 עד 30 במרץ 1973, כאשר הוא הושעה בגלל חוסר יכולתו להשיב את הסדר על כנו במהלך הצרות.
כתוצאה מכך ממשלת בריטניה שלטה באזור בלי פרלמנט מקומי.
האספה היא אחד משני מוסדות "תלויים הדדית" שנוצרו במסגרת הסכם יום שישי הטוב משנת 1998, והשני הוא ועידת צפון-דרום עם הרפובליקה של אירלנד.
ההסכם נועד לשים קץ לצרות האלימות של צפון אירלנד אשר נמשכו 30 שנה.
הבחירות הראשונות לאספה נערכו ביוני 1998.
לאספה שלושה מנגנונים עיקריים להבטיח חלוקת כוח יעילה:
במינוי שרים לרשות המבצעת (למעט שר המשפטים), נהוגה שיטת ד'הונד כך שתיקי השרים מחולקים בין הצדדים באופן יחסי לכוחם באספה.
משמעות הדבר היא שכל המפלגות בעלות מספר מנדטים לא מבוטל זכאיות לשר אחד לפחות.
בראש הרשות המבצעת, עומדים השר הראשון של צפון אירלנד וסגנו.
החלטות מסוימות חייבות לקבל "תמיכה חוצת קהילה", או תמיכה של מספר מינימלי של חברים משתי הקהילות, כדי שיעברו על ידי האספה.
כל חבר מוגדר רשמית כלאומני, יוניניסטי או אחר.
בחירת יושב הראש, מינוי שר המשפטים, כל שינוי בהוראות הקבע ואימוץ שטרות כספיים מסוימים חייבים להתרחש כולם בתמיכה חוצת-קהילות.
בחירת השרים הראשון וסגני השרים הראשונים התרחשו בעבר בהסכמה מקבילה אך התפקידים אוישו בהמשך במינוי.
כל הצבעה שתתקבל על ידי האספה יכולה להיות תלויה בתמיכה חוצת קהילה אם תוגש עצומה מדאיגה ליושב ראש.
30 חברים או יותר יכולים להגיש עתירה זו.
במקרים כאלה, הצבעה על הצעת חקיקה תעבור רק אם היא נתמכת ברוב משוקלל (60%) מהחברים המצביעים, כולל לפחות 40% מגוש היוניוניסטים-פרוטסטנטים ומגוש הקתולים-רפובליקנים הנוכחים ומצביעים.
למעשה, המשמעות היא שבתנאי שמספיק חברים מקהילה נתונה מסכימים, אותה קהילה (או מפלגה מספיק גדולה באותה קהילה) יכולה להפעיל וטו על החלטות האספה.
המטרה היא להגן על כל קהילה מפני חקיקה שתעדיף את הקהילה האחרת.
לאספה יש סמכות לזמן עדים ומסמכים, אם האחריות הרלוונטית הועברה לסמכותה.
הליכים מכוסים בחסיון בדיני לשון הרע.
הרכב האספה נקבע בשנת 1998. בתחילה היו 108 חברים שנבחרו מ-18 אזורי בחירה של שישה חברים על בסיס זכות בחירה אוניברסלית למבוגרים והקול שניתן להעברה יחיד .
על פי חוק משנת 2016, צומצם מספר החברים לכל אזור בחירה מ-6 ל-5, והותיר 90 מושבים בסך הכל.
החוק נכנס לתוקף בבחירות במרץ 2017. אזורי הבחירה בהם נעשה שימוש היו זהים לאלו המשמשים לבחירות לפרלמנט של בריטניה בוסטמינסטר.
חוק צפון אירלנד משנת 1998 קובע כי אלא אם כן האספה תפורק מוקדם, הבחירות צריכות להתקיים אחת לארבע שנים ביום חמישי הראשון של מאי.
חקיקה משנת 2014 הועברה כדי להתאים את אספת צפון אירלנד עם בתי המחוקקים האחרים ולהאריך כל כהונה של אספה לחמש שנים במקום ארבע.
הבחירות השניות לאספה נדחו על ידי ממשלת בריטניה עד ל-26 בנובמבר 2003. האספה מפורקת זמן קצר לפני קיום הבחירות ביום שנבחר על ידי שר החוץ.
לאחר כל בחירות על האספה להתכנס תוך שמונה ימים.
האספה יכולה להצביע לפירוק עצמה מוקדם ברוב של שני שלישים מכלל חבריה.
היא גם מפורקת אוטומטית אם אין ביכולתה לבחור שר ראשון וסגן שר ראשון (למעשה שרים ראשונים משותפים, שההבחנה היחידה היא בתארים) תוך שישה שבועות מהפגישה הראשונה שלו או מהתפנות תפקידים אלה.
האספה המחוקקת של קרלם המכונה קראלם ניימסאבה, היא הפרלמנט המדינתי של קרלה, אחת מ-28 המדינות בהודו.
באספה חברים 140 נציגים, הנבחרים ממחוזות בחירה.
האספה המחוקקת של קרלה ירשה את האספה המחוקקת של טרוונקור-קוצ'ין, שהוקמה ב-1952 כגוף מחוקק בן 108 חברים.
לאחר מפקד אוכלוסין שנערך ב-1951 נקבע כי בבחירות הבאות תגדל האספה ל-117 חברים.
ועדת הגבולות של 2010 עצבה מחדש את מחוזות הבחירה, והעלתה את מספר המושבים ל-140.
בית אספת המדינה ידוע בשם ניימסאבה מתחם זה בן 5 קומות הוא אחד המתחמים הגדולים בהודו.
בניין האספה הישן שוסב מחדש למוזיאון המחוקקים, לאחר פתיחת המתחם חדש ב-22 במאי 1998.
ההרכב הנוכחי של האספה המחוקקת של קרלה היא האספה המחוקקת ה-15, שנבחרה ב-2021. בהרכב שולטת החזית השמאלית הדמוקרטית, המחזיקה 98 מושבים, בהם 61 של המפלגה הקומוניסטית של הודו (מרקסיסטית).
האופיזיציה מונהגת על ידי החזית הדמוקרטית המאוחדת בהובלת הקונגרס הלאומי ההודי.
מפלגת העם ההודית אינה מיוצגת באספה.
האספה בוחרת את 9 נציגי קרלה ברג'יה סבהה.
האספה המחוקקת של מהארשטרה (במראטהית ובהינדי: महाराष्ट्र विधान सभा; בתעתיק: מהאראשטרה וידהאן סבהה) היא הבית התחתון של בית המחוקקים הדו-ביתי של מהאראשטרה, הודו.
האספה המחוקקת של מהאראשטרה הוקמה ב-1960, כשהאספה המחוקקת של בומביי פוצלה בין שתי המדינות שהוקמו עם פיצול מדינת בומביי למהארשטרה וגוג'ראט.
גודלה של האספה נקבע לשני שלישים מהאספה המחוקקת של בומביי, כאשר מתוך 396 חברי האספה 264 היו לחברי האספה המחוקקת של מהאראשטרה ו-132 לחברי האספה המחוקקת של גוג'ראט.
בדומה לאספה המחוקקת של בומביי, גם היא נקבעה כבית תחתון והוקמה המועצה המחוקקת של מהאראשטרה כבית עליון.
בעת הקמת האספה המחוקקת ב-1960 היו בה 264 מושבים.
האספה בוחרת את 19 נציגי מהאראשטרה ברג'יה סבהה.
הרכבה הנוכחי של האספה המחוקקת של מהאראשטרה נקבע בבחירות בנובמבר 2024. מפלגת העם ההודית הייתה למפלגה הגדולה ביותר עם 132 מושבים, אשר לה חברים בקואליציה שיוו סנה בעלת 57 מושבים ומפלגת הקונגרס הלאומית בת 41 מושבים.
האופוזיציה כוללת את שיוו סנה (UBT) המחזיקה ב־20 מושבים, הקונגרס הלאומי ההודי, המחזיקה ב־16 מושבים, ומפלגת הקונגרס הלאומית (שארדצ'אנדרה פאוור) המחזיקה בעשרה מושבים.
האספה המחוקקת של קרנאטקה (בקאנדה: ಕರ್ನಾಟಕ ವಿಧಾನಸಭೆ; בעבר האספה המחוקקת של מייסור) היא הבית התחתון של בית המחוקקים הדו-ביתי של קרנאטקה.
ב-1891 נקבעה מערכת בחירות, כשבעלי זכות הצבעה היו משלמי מס קרקעות בשווי שבין 100 ל-300 רופי הודי או משלמי מס לבית או חנות בעיר בין 13 ל-17 רופי הודי, כאשר בעלי השכלה נכללים.
כמות חברי האספה נקבעה ללא יותר מ-351.
ב-1894 נקבעה תקופת כהונה של חברי האספה ל-3 שנים, וזכות ההצבעה הורחבה למשלמי מס קרקעות בין 50 ל-200 רופי הודי, כשהסכום משתנה בין טלוקים (מחוזות) שונים.
במקביל, ייצוגם של 78 יישובים בעלי פחות מחמשת אלפים תושבים איבדו את הייצוג שלהם באספה, ומספר חבריה ירד ל-277.
ב-1907 הוקם בית עליון, המועצה המחוקקת של מייסור, והאספה המחוקקת הייתה לבית תחתון.
ב-1918 הורחבה זכות ההצבעה לכלל משלמי מס קרקעות בשווי 50 רופי בכל המדינה, או משלמי 10 רופי כמס נכס עירוני.
ב-1922 הוקמה ועדת רפורמות, שקבעה את מספר הנציגים באספה ל-200, בהם 15 מושבים שמורים למוסלמים, 5 לנוצרים-הודים ו-3 לקאסטות נמוכות (מספר שהוגדל ל-6 בהמשך).
זכות הצבעה הוענקה ללא דרישת תשלום מס, וב-1923 נתן לאספה מעמד מחייב, כשנקבע שגביית מיסים חדשים והעברת תקציב תחייב את אישור האספה.
ב-1929 הוענקה לנשים הזכות להיבחר לאספה.
באוקטובר 1974 מינה המהרג'ה של ייסור אספה חוקתית כדי שתכתוב חוקה למדינה.
האספה החליטה ברוב גדול כי החוקה תנוסח על ידי האספה החוקתית של הודו.
המהרג'ה הורה בדצמבר 1949 על פיזור האספה המחוקקת והמועצה המחוקקת, והאספה החוקתית שימשה כפרלמנט זמני עד לקיומם של בחירות ב-1952.
באספה החדשה שנבחרה ב-1952 כללה 99 נציגים נבחרים ואחד ממונה.
עם הקמת מדינת אנדרה והשינויים בגבולות מדינת מדראס ב-1953 ניתנו אזורים מסוימים ממדראס למייסור, והאספה גדלה ב-5 נציגים.
עם עיצובן מחדש של גבולות מייסור תחת חוק ארגון מחדש של המדינות ב-1956, גדל כוחה של האספה ל-208, מספר שגדל ל-216 ב-1967 ול-224 ב-1987, לצד נציג ממונה אחד.
ב-1973 שינתה מדינת מייסור את שמה לקרנאטקה, ושם האספה הפך מהאספה המחוקקת של מייסור להאספה המחוקקת של קרנאטקה.
האספה בוחרת את 12 נציגי קרנאטקה ברג'יה סבהה.
האספה המחוקקת של מערב בנגל (בבנגלית: পশ্চিমবঙ্গ বিধানসভা; בהינדי: पश्चिम बंगाल विधानसभा; באנגלית: West Bengal Legislative Assembly) היא בית המחוקקים המדינתי של מערב בנגל.
הגוף המחוקק הראשון שהוקם בנשיאות בנגל של הראג' הבריטי הוקם ב-1861, כגוף בן 12 מחוקקים ממונים.
ב-1892 הוגדל מספר חבריה ל-20, שבעה מתוכם נבחרים.
ב-1909 הוגדל המספר ל-50 מחוקקים, ובחוק ממשלת הודו מ-1919 הועלה ל-125, שהתכנסה לראשונה בפברואר 1921.
ב-1935 חוקק הפרלמנט הבריטי את חוק ממשלת הודו, 1935, שהורה על הקמת בתי מחוקקים בכלל מחוזות הודו הבריטית.
בחוק נקבע כי בבנגל יהיו שני בתים, וכי בבית התחתון, האספה המחוקקת, יהיו 250 חברים ויתקיימו בחירות אחת לחמש שנים, ובבית העליון, המועצה המחוקקת יהיו בין 63 ו-65 חברים, ואחת לשנתיים יתקיימו בחירות לשליש מחברי הבית.
עם עצמאות הודו באפריל 1947 חולקה בנגל למזרח בנגל (מזרח פקיסטן) המוסלמית שנכללה בפקיסטן ומערב בנגל שהייתה להודו.
האספה המחוקקת חולקה, והאספה המחוקקת שהוקמה במערב בנגל החזיקה ב-90 חברים נבחרים ושני נבחרים ממונים כנציגי הקהילה האנגלית-הודית.
בחוקת הודו שנכנסה לתוקף ב-26 בינואר 1950 נקבע כי במערב בנגל יהיה בית מחוקקים דו-ביתי, בן 240 חברים (שנים מהם ממונים כנציגי הקהילה האנגלית-הודית) בבית התחתון ו-51 חברים בבית העליון.
הבחירות הראשונות לאספה לאחר עצמאות הודו נערכו ב-1952. ב-1954 הוגדלה האספה באחד כאשר צ'נדנגאר אוחדה עם המדינה.
האספה הוגדלה ל-254 חברים, בהם שני נציגים ממונים לייצוג הקהילה האנגלו-הודית, לאחר הכנס חוק ארגון מחדש של המדינות לתוקף בנובמבר 1956, בו הועבר אזור מביהר למערב בנגל, ולאחר הבחירות לאספה ב-1957 היו בה ארבעה חברים ממונים כנציגי הקהילה האנגלו-הודית.
האספה בוחרת את 16 נציגי מערב בנגל ברג'יה סבהה.
האספה המחוקקת של טאמיל נאדו (בטמילית: தமிழ்நாடு சட்டப் பேரவை) היא בית המחוקקים המדינתי של טאמיל נאדו.
עד 1969 כונתה המדינה מדראס, והאספה כונתה האספה המחוקקת של מדראס.
הגוף המחוקק הראשון שהוקם בנשיאות מדראס, היחידה המנהלית הבריטית שקדמה לטאמיל נאדו, הייתה המועצה המחוקקת של מדראס , שהוקמה ב-1861 כגוף מייעץ לא נבחר.
תחת , הוספו למועצה חברים נבחרים, והיא הוגדלה ל-20 חברים, לצד המושל ושני חברים מומחים.
נקבע כי המועצה לא תגדל יותר מ-26 חברים.
ב-1909 נערכו בחירות לא ישירות למועצה, שב-1920 הפכו לבחירות ישירות.
בעקבות חוק ממשלת הודו, 1935 הפכה המועצה המחוקקת לבית העליון של בית המחוקקים הדו-בתי שהוקם בנשיאות מדראס.
הבית התחתון, האספה המחוקקת של מדראס, הוגדר כגוף בן 215 חברים, 116 מתוכם מושבים רגילים והשאר שמורים לקבוצות מיעוט שונות - קאסטות נמוכות, מוסלמים, נוצרים, נשים, בעלי אדמות, תעשייה ומסחר, ארגוני עובדים, אירופאים, אנגלו-הודים, אוניברסיטאות ושבטים.
לאחר עצמאות הודו הפכה האספה לאספה המחוקקת של מדראס שהחליפה את נשיאות מדראס.
בבחירות הראשונות, שנערכו ב-1952, הוגדלה האספה ל-309 חברים.
לאחר פיצול מדינת אנדרה ב-1953, הוקטנה האספה ל-231 חברים.
ב-1956 נכנס לתוקף חוק ארגון מחדש של המדינות, שהעביר אזורים בצפון מערב המדינה לקרלה, ובשטח המדינה נותרו רק 190 מחוזות בחירה, אך גבולות המחוזות אורגנו מחדש והוגדלו ל-205.
כתוצאה מכך נערכו שינויים במחוזות הבחירה בגבול המדינות, ומושב אחד נגרע מהאספה המחוקקת של אנדרה פרדש, ואחד הוסף לאספה המחוקקת של מדראס, שגדלה מ-205 ל-206 נציגים נבחרים.
ב-1965 הוגדלה האספה לגודלה הנוכחי, 234 חברים נבחרים ונציג ממונה אחד של הקהילה האנגלו-הודית.
ב-1969 שינתה מדינת מדראס את שמה לטאמיל נאדו, והאספה הפכה להאספה המחוקקת של טאמיל נאדו.
המועצה המחוקקת של טאמיל נאדו, הבית העליון של בית המחוקקים בוטל ב-1986.
האספה בוחרת את 18 נציגי טמיל נאדו ברג'יה סבהה.
האספה המחוקקת של ראג'סטאן או ראג'סטן וידאהן סבהה (בהינדי: राजस्थान विधान सभा), היא הפרלמנט המדינתי של ראג'סטאן.
באספה חברים 200 נציגים, הנבחרים ממחוזות בחירה.
לאספה המחוקקת של ראג'סטאן קדמו מספר בתי מחוקקים של מדינות נסיכותיות, בעלי היקף משתנה, שהוקמו מ-1913 ואילך.
לאחר עצמאות הודו ב-15 באוגוסט 1947, החל תהליך של איחוד המדינות השונות למדינה אחת בשם ראג'סטאן, בה נכללו מספר מדינות נסיכותיות ו, הושלמה במרץ 1949.
הבחירות הראשונות לאספה המחוקקת של ראג'סטאן המאוחדת נערכו ב-1952, כשלוש שנים לאחר הקמת המדינה.
באספה היו 160 חברים, ש-40 מהם נבחרו ממחוזות בחירה בעלי שני נציגים.
ב-1956 שונו גבולות המדינה תחת חוק ארגון מחדש של המדינות, שהעביר אזורים מסוימים מהמדינה למאדהיה פרדש, ואזורים מבומביי ופנג'אב הועברו אליה, לצד סיפוח מדינת אג'מר לראג'סטאן, שחברי אספת המחוקקים שלה, בת השלושים חברים, צורפו לאספה המחוקקת של ראג'סטן עד תום המושב, דבר שהגדיל את האספה ל-190 חברים.
ב-2008, 2012 ו-2021 ביקשה ממשלת ראג'סטאן מממשלת הודו להקים בית עליון לאספה.
הצעת חוק להקמת בית העליון אושרה באספה המחוקקת ברוב הדרוש של שני שלישים באפריל 2012, שקראה להקמת בית עליון בן 66 חברים.
הצעת חוק הובאה בפני הרג'יה סבהה.
ההרכב הנוכחי של האספה המחוקקת של ראג'סטאן היא האספה המחוקקת ה-16, שנבחרה ב-2023. בהרכב שולטת מפלגת העם ההודית, המחזיקה ב-115 מושבים וזוכה לתמיכתם של 8 עצמאים.
האופוזיציה הרשמית הקונגרס הלאומי ההודי, המחזיקה ב-69 מושבים.
שבעה מושבים נוספים מאוישים על ידי נציגי מפלגות נוספות, ואחד אינו מאויש.
האספה בוחרת את עשרת נציגי ראג'סטאן ברג'יה סבהה.
האספה המחוקקת של הימאצל פרדש או הימאצל פרדש וידאהן סבהה (בהינדי: हिमाचल प्रदेश विधानसभा), היא הפרלמנט המדינתי של הימאצ'ל פרדש.
באספה חברים 68 נציגים, הנבחרים ממחוזות בחירה.
האספה המחוקקת של הימאצ'ל פרדש נוסדה ב-1951, וכללה 36 חברים, כאשר המדינה הוכרזה כמדינה חלק ג', סיוג שהתייחס לחלקי הנספח לחוקת הודו שהגדיר את מעמד המדינות השונות ואשר המדינות שנכללו בו היו בעלי מידה מועטת של שלטון עצמי.
ב-1954 אוחדה בילספור, גם היא מדינה חלק ג', ביחד עם הימאצ'ל פרדש, והאספה הוגדלה ל-41 חברים.
בעקבות חוק ארגון מחדש של המדינות ב-1956 בוטל מעמד חלק ג', ומדינות חלק ג' הפכו לטריטוריות איחוד, ללא אספה מחוקקת, ובכך האספה נסגרה.
ב-1962 תוקנה חוקת הודו, ונקבע כי יתאפשר להקים אספות מחוקקות בחלק מטריטוריות האיחוד, בהם הימאצ'ל פרדש, ובעקבות כך הוקמה האספה מחדש ב-1963 כשהיא מחליפה את מועצת הטריטוריה שהוקמה ב-1957, וכללה 43 חברים, בהם אחד ממונה.
האספה הוגדלה בנובמבר 1966 ל-56 חברים, בהם שניים ממונים, בעקבות העברת טריטוריה מפנג'אב למדינה, וחברי האספה המחוקקת של פנג'אב שמחוזות הבחירה שלהם נמצאו בשטחי הימאצ'ל פרדש לאחר השינוי הפכו לחברי האספה המחוקקת של הימאצ'ל פרדש ולאחר הרחבה נוספת שנכנסה לתוקף ב-1967 גדל מספר חברי האספה ל-63, שלושה מהם ממונים.
ב-1971 הפכה הימאצ'ל פרדש למדינה השמונה עשרה בהודו, ובעקבות התיחום מחדש של מחוזות הבחירה ב-1971 ו-1972 הוגדל מספר חברי האספה ל-68.
האספה המחוקקת של הימאצ'ל פרדש שוכנת בבית המועצה, מבנה שנחנך על ידי מושל הודו רופוס דניאל אייזקס, המרקיז הראשון מרדינג באוגוסט 1925 כמושב המועצה המחוקקת האימפריאלית, שהוקם בשימלה ששימשה כבירת הקיץ של הודו הבריטית.
נכון ל-2023, ההרכב הנוכחי של האספה המחוקקת של הימאצ'ל פרדש היא האספה המחוקקת ה-14, שנבחרה ב-2022. בהרכב שולטת מפלגת הקונגרס הלאומי ההודי, המחזיקה ב-38 מושבים.
מפלגת העם ההודית, בעלת 27 מושבים, נמצאת באופוזיציה.
האספה בוחרת את שלושת נציגי הימאצ'ל פרדש ברג'יה סבהה.
האספה המחוקקת של מאדהיה פרדש או מאדהיה פרדש וידאהן סבהה (בהינדי: मध्य प्रदेश विधान सभा), היא הפרלמנט המדינתי של מאדהיה פרדש.
באספה חברים 230 נציגים, הנבחרים ממחוזות בחירה.
האספה המחוקקת של מאדהיה פרדש הוקמה ב-1913 כמועצה המחוקקת של , מחוז בהודו הבריטית שמאדהיה פרדש נוצרה ממנו.
לאחר חקיקת חוק ממשלת הודו, 1935 על ידי הפרלמנט הבריטי הוקמה הספה המחוקקת.
הבחירות הראשונות לאספה נערכו ב-1937.
לאחר עצמאות הודו ב-1947, אוחד המחוז המרכזי ובארר עם מספר מדינות נסיכותיות למדינת מאדהיה פרדש.
בבחירות הראשונות לאספה, היו בה 184 מחוזות בחירה, בהם 48 מושבים בעלי שני נציגים ו-136 בעלי נציג אחד, סך הכל 232 חברים.
במקביל לאיחוד המדינות, נקבע כי תוקם מועצה מחוקקת (בית עליון) במדינה, בן 72 חברים, שהוגדל ב-1957 ל-90 חברים.
ב-1961 קיימה הודו מפקד אוכלוסין, ובעקבותיו מונתה ועדה לבחינת גבולות מחוז הבחירה במדינה.
הוועדה הוסמכה לשרטט מחדש את גבולות מחוזות הבחירה לפי נתוני המפקד, ונקבע כי מחוזות הבחירה יהיו למחוזות בני נציג אחד בלבד.
הוועדה המליצה על קביעת גבולות למחוזות בחירה בני נציג אחד לקראת הבחירות לאספה המחוקקת ב-1962, בהם הונהגה השיטה החדשה ובוטלו המחוזות בעל שני נציגים, וב-1964 נקבעו שינויים בהיקפי מחוזות הבחירה, שנכנסו לתקף בבחירות ב-1967, בהם הוגדלה האספה ל-296 חברים.
בבחירות לאספה ב-1977 הוגדלה האספה ל-320 חברים.
בנובמבר 2000 פוצלו 16 מחוזות מהמדינה והפכו למדינה נפרדת בשם צ'האטיסגאר.
90 מושבים שייצגו את המחוזות במדינה החדשה עברו ל, והאספה המחוקקת של מאדהיה פרדש הפכה לגוף בן 230 חברים.
במהלך השלטון הבריטי, שכנה האספה בנאגפור, בבירת המחוז המרכזי ובארר, ושם שכנה במהלך השלב הראשון של קיום המדינה בהודו העצמאית, מ-1947 עד 1956. ב-1956 הועברה נאגפור למדינת בומביי, ובופאל נבחרה כבירת המדינה החדשה.
בית האספה הנוכחי נחנך באוגוסט 1996. המבנה כולל יסודות ארכיטקקטים שונים, מתקופות שונות: מרמזים לסטופה הגדולה בסאנ'צי ועד סגנונות מודרניים.
ההרכב הנוכחי של האספה המחוקקת של מאדהיה פרדש היא האספה המחוקקת ה-16, שנבחרה ב-2023. בהרכב שולטת מפלגת העם ההודית, המחזיקה ב-163 מושבים.
הקונגרס הלאומי ההודי שבאופוזיציה, מחזיקה ב-66 מושבים, ומושב אחד שייך למפלגה נוספת.
האספה בוחרת את 11 נציגי מאדהיה פרדש ברג'יה סבהה.
האספה המחוקקת של צ'האטיסגאר או צ'האטיסגאר וידאהן סבהה (בהינדי: छत्तीसगढ़ विधान सभा), היא הפרלמנט המדינתי של צ'האטיסגאר, הודו.
באספה חברים 90 נציגים, הנבחרים ממחוזות בחירה.
האספה המחוקקת של צ'האטיסגאר הוקמה בנובמבר 2000, כשמדינת צ'האטיסגאר הוקמה על ידי פיצול 16 מחוזות ממאדהיה פרדש.
90 מושבים שייצגו את המחוזות במדינה החדשה עברו מ לאספה המחוקקת של צ'האטיסגאר.
הבחירות הראשונות לאספה המחוקקת נערכו בספטמבר 2003.
באוגוסט 2020 הונה אבן הפינה לבית האספה המחוקקת בראיפור.
ההרכב הנוכחי של האספה המחוקקת של צ'האטיסגאר היא האספה המחוקקת ה-6, שנבחרה בנובמבר 2023. בהרכב שולטת מפלגת העם ההודית, המחזיקה ב-54 מושבים.
הקונגרס הלאומי ההודי שבאופוזיציה, מחזיקה ב-35 מושבים, ומושב אחד שייך למפלגה נוספת.
האספה בוחרת את חמשת נציגי צ'האטיסגאר ברג'יה סבהה.
האספה המחוקקת של פנג'אב או פנג'אב וידאהן סבהה (בפנג'אבי: ਪੰਜਾਬ ਵਿਧਾਨ ਸਭਾ; בהינדי: पंजाब विधान सभा), היא הפרלמנט המדינתי של פנג'אב.
באספה חברים 117 נציגים, הנבחרים ממחוזות בחירה.
הגוף המחוקק הראשון בפנג'אב הוקם ב-1897 תחת , כגוף בין 15 חברים.
תחת הוגדל מספר חברי האספה ל-24, ונקבע כי לא יגדל על שלושים.
העשרים וארבע כללו עשרה פקידים ו-14 לא פקידים, ונכללו בה 5 נבחרים.
בנוסף היו חברים באספה המושל ושני מומחים, שניתנו למינוי זמני לפי צורכי הזמן.
ב-1935 חוקק הפרלמנט הבריטי את חוק ממשלת הודו, 1935, שהקים את אספה המחוקקת של פנג'אב כגוף בן 175 חברים.
הבחירות הראשונות לאספה נערכו ב-1937. האספה חולקה לנציגויות לפי מוצא: 42 מושבים כלליים (הינודאים), 84 מושבים למוסלמים, 31 לסיקים, 1 לאנגלו-הודים, 1 לאירופאים, 2 לנוצרים הודים, 1 למייצגי מסחר, מכרות ומתכננים, 5 לבעלי אדמות, 1 לאוניברסיטאות, 3 לארגוני עובדים, מושב אחד לנשים כללי (הינודאיות), 22 לנשים מוסלמיות ו-2 לנשים סיקיות.
עם עצמאות הודו ב-1947, חולקה פנג'אב לשני מחוזות: מזרח פנג'אב ההודית ומערב פנג'אב הפקיסטנית.
האספה חולקה בינים, והוקמה האספה המחוקקת של פנג'אב המזרחית, בת 72 חברים.
לצד פנג'אב הוקמה ביולי 1948 איחוד מדינות פטיאלה ופנג'אב המזרחית כמדינה חלק ב', סיווג שהתייחס להגדרת מדינות הודו בחוקה, שכללה מספר ממדינות נסיכותיות, וגם לה הוקמה אספה מחוקקת.
ב-1956 תחת חוק ארגון מחדש של המדינות, אוחדו שתי המדינות למדינה אחת, והאספה המחוקקת של המדינה אוחדה עם האספה המחוקקת של פנג'אב.
ב-1952 הפכה האספה לבית תחתון, כשהמועצה המחוקקת של פנג'אב הוקמה כבית עליון במדינה.
המועצה המחוקקת פורקה בינואר 1970, והאספה המחוקקת שבה להיות בית המחוקקים היחיד.
ב-1966 שונו גבולות המדינה, כשחלקים ממנה הועברו להימאצ'ל פרדש והריאנה הוקמה מחלקה, דבר שהקטין את גודל האספה מ-154 ל-87 חברים.
ההרכב הנוכחי של האספה המחוקקת של פנג'אב היא האספה המחוקקת ה-16, שנבחרה בפברואר 2022. בהרכב שולטת אאם אדמי, המחזיקה ב-92 מושבים.
באופוזיציה נמצאים הקונגרס הלאומי ההודי, מפלגת העם ההודית, שירומאני אקאלי דאל, בהוג'אן סמג' ופוליטיקאי עצמאי אחד.
האספה בוחרת את שבעת נציגי פנג'אב ברג'יה סבהה.
האספה המחוקקת של הריאנה או הריאנה וידאהן סבהה (בהינדי: हरियाणा विधान सभा), היא הפרלמנט המדינתי של הריאנה.
האספה המחוקקת של הריאנה הוקמה ב-1966, כשפנג'אב חולקה בין הסיקים, שהיו לרוב בפנג'אב, והינדואים, שהיו לרוב בהריאנה.
האספה המחוקקת של פנג'אב, בה היו 154 חברים, פוצלה בין שתי המדינות, כאשר באספה המחוקקת של הריאנה היו 54 חברים ממחוזות הבחירה שנמצאו בשטח המדינה החדשה.
בבחירות הראשונות לאספה שהתקיימו ב-1967 הועמד מספר חברי האספה על 81 חברים, מספר שהוגדל ב-1977 ל-90, שהוא מספר החברים כיום.
האספה המחוקקת שוכנת במבנה אחד עם האספה המחוקקת של פנג'אב במבנה שהן חולקות בבירתם המשותפת, צ'אנדיגאר.
המבנה תוכנן על ידי לה קורבוזיה, שתכנן את צ'אנדיגאר עבור ממשלת הודו.
במבנה שכנה בעבר גם המועצה המחוקקת של פנג'אב, עד לפירוקה בינואר 1970, והאולם ששימש בעבר את המועצה משמש כיום כמשכנה של האספה המחוקקת של הריאנה.
ההרכב הנוכחי של האספה המחוקקת של הריאנה היא האספה המחוקקת ה-15, שנבחרה באוקטובר 2024. בהרכב שולטת מפלגת העם ההודית, המחזיקה ב־48 מושבים, בקואליציה עם שלושה עצמאים ומפלת לוק דאל הלאומית ההודית המחזיקה בשני מושבים.
מפלגת הקונגרס הלאומי ההודי, הנמצאת באופוזיציה, מחזיקה ב־37 מושבים.
האספה בוחרת את חמשת נציגי הריאנה ברג'יה סבהה.
האספה המחוקקת של טלנגאנה או טלנגאנה וידאהן סבהה (בהינדי: तेलंगाना विधान सभा; בטלוגו: తెలంగాణ శాసనసభ), היא הפרלמנט המדינתי של טלנגאנה.
המועצה המחוקקת של טלנגאנה הוקמה ביוני 2014, כאשר פוצלו 11 מחוזות מאנדרה פרדש והפכו למדינה נפרדת.
בעקבות כך, תוצאות הבחירות לאספה המחוקקת ב-2014 פוצלו בין שתי המדינות, כאשר ב מכהנים 175 חברים, בעוד 119 חברים מכהנים בהאספה המחוקקת של טלנגאנה.
בית האספה בהיידראבאד הוקם עוד בימי המדינה נסיכותית היידראבאד כמתנת תושבי המדינה לניזאם ב-1905. ב-1913 הפך הבניין לשמש כבית העירייה המקומי.
לאחר העברת היידאבאד ממייסור לאנדרה פרדש תחת חוק ארגון מחדש של המדינות ב-1956 הפך הבניין למשכן האספה המחוקקת של המדינה.
ב-1980 הוקם בית האספה המחוקקת החדש לצד הבניין הישן.
ב-2014 נקבע כי היידראבאד תוסיף לשמש כבירתם המשותפת של טלנגאנה אאדנרה פרדש לתקופה שלא תעלה על עשר שנים, ובית האספה המחוקקת הישן הוענק לאנדרה פרדש, בעוד המבנה החדש הוענק לטלנגאנה.
ב-2019 הכריזה ממשלת המדינה על כוונתה לבנות בניין חדש לאספה, אך בספטמבר אותה שנה הורה בית המשפט הגבוה בהיידראבאד על עצירת העבודות.
בדצמבר 2023, לאחר התחלפות הממשל במדינה לידי הקונגרס הלאומי ההודי, הודיעה הממשלה החדשה על כוונתה להחריב את המבנה הקיים ולבנות במקומו בית חדש למועצה.
ההרכב הנוכחי של האספה המחוקקת של טלנגאנה היא האספה המחוקקת השלישית, שנבחרה ב-2023. בהרכב שולטת הקונגרס הלאומי ההודי, המחזיקה ב-64 מושבים.
הבהרטיה רשטרה סמיתי שבאופוזיציה, מחזיקה ב-39 מושבים, ומספר מושבים שייכים למפלגת העם ההודית ולמפלגות נוספות.
האספה בוחרת את שבעת נציגי טלנגאנה ברג'יה סבהה.
האספה המחוקקת של סיקים או סיקים וידאהן סבהה (בהינדי ונפאלית: सिक्किम विधान सभा), היא הפרלמנט המדינתי של סיקים.
באספה חברים 32 נציגים, הנבחרים ממחוזות בחירה.
האספה המחוקקת הייתה אספה מחוקקת של המדינה עצמאית סיקים עד לאיחודה עם הודו ב־1975.
האספה החליפה את מועצת המדינה, שנהגה במדינה העצמאית.
לפי חוקי הבחירות שנקבעו במרץ 1953, היו המועצה 6 חברים נפאלים, 6 בודהיסטים ולאפצ'ים ו־5 שמונו על ידי ה, השליט.
הבחירות נערכו על בסיס מפלגתי, ועל מנת להיבחר היה צורך לקבל לפחות 15% מהקולות מהקהילה האחרת.
הבחירות הראשונות למועצה התקיימו ב־23 במאי 1953.
ב־1974 שונו התנאים והבחירות הפכו לפתוחות יותר.
המדינה אימצה את השיטה הנהוגה בהודו, כשלמושבים השמורים נדרש מהמועמדים להשתייך לקבוצה מוגדרת, אך המצביעים הצביעו באופן רגיל.
האספה הוגדלה ל־32 חברים, שנשמרו לקבוצות שונות: 15 לנפאלים, 15 לבהוטיה לפאצ'ה, 1 לקאסטות נמוכות ו־1 שנבחר על ידי נזירים בודהיסטים.
הבחירות שהתקיימו בשנה זו נוהלו על ידי ועדת הבחירות של הודו.
באפריל 1975 התאחדה סיקים עם הודו.
חברי האספה המחוקקת שנבחרו ב־1974 נקבעו כחברי האספה שבהודו.
חלוקת המושבים נותרה על מכונה.
קביעת הייצוג לנאפלים ב־15 מושבים בוטלה ב־1979.
ההרכב הנוכחי של האספה המחוקקת של סיקים היא האספה המחוקקת ה־11, שנבחרה בבחירות שהתרחשו במקביל לבחירות ללוק סבהה ב־2024. בהרכב שולטת מפלגת סיקים קרנטיקארי מורצ'ה, המחזיקה ב־31 מתוך 32 המושבים.
המושב הנותר שייך ל שבאופוזיציה.
האספה בוחרת את נציגה היחיד של סיקים ברג'יה סבהה.
האספה המחוקקת של פודוצ'רי או פודוצ'רי וידאהן סבהה (בטמילית: புதுச்சேரி சட்டப் பேரவை; במלאיאלאם: പുതുച്ചേരി നിയമസഭ; בטלוגו: పుదుచ్చేరి శాసనసభ), היא הפרלמנט המדינתי של טריטוריית האיחוד פודוצ'רי.
באספה חברים 30 נציגים, הנבחרים ממחוזות בחירה.
באוקטובר 1946 הקימה הרפובליקה הצרפתית הרביעית אספת נבחרים להודו הצרפתית.
האספה כללה 44 חברים מכלל מושבות צרפת בהודו, בהם מושבותיה בבנגל.
ב־1954 סיפחה הודו את מושבות צרפת בבנגל, ופונדיצ'רי עברה דה פקטו לידי הודו ב־1 בנובמבר 1954, תחת הסכם מאוקטובר 1954 בין ממשלת הודו וממשלת צרפת.
בעקבות כך הוקמה בטריטורייה ב־1955 אספת נבחרים.
ב־16 באוגוסט 1962 הפכה הטריטורייה באופן רשמי לחלק מהודו.
במקביל אישר הפרלמנט ההודי תיקון לחוקת הודו קבע מנגנון להקמת אספות מחוקקות לטריטוריות איחוד, דבר שלא ניתן להן מיצירת המעד ב־1957 עד לאותה העת.
ההרכב הנוכחי של האספה המחוקקת של הריאנה היא האספה המחוקקת ה-15, שנבחרה באפריל 2021. בהרכב שולטת קואליצצית הברית הדמוקרטית הלאומית המזוהה עם מפלגת העם ההודית (6) ובראשות ה־N.
באופוזיציה נמצאים מפלגות דראווידה מונטרה קזגאם (6) והקונגרס הלאומי ההודי (2).
בעקבות היות פודוצ'רי טריטוריית איחוד ממשלת הודו רשאית למנות עד שלושה חברים באספה, שאינם בעלי משרה רשמית אחרת.
בעתירה של ממשלת פונדיצ'רי נגד ממשלת הודו ב־2018 פסק בית המשפט העליון של הודו כי אין חובה להיוועץ בממשלת הטריטורייה לגבי המינויים.
האספה בוחרת את נציג הטריטוריה ברג'יה סבהה.
האספה המחוקקת של מיזוראם או מיזוראם וידאהן סבהה , היא הפרלמנט המדינתי של מיזוראם.
באספה חברים 40 נציגים, הנבחרים ממחוזות בחירה.
מיזוראם הוקמה על בסיס נפת הרי מיזו, שלא נכלל ברפורמות של חוק ממשלת הודו, 1919 וחוק ממשלת הודו, 1935 ובעיקרה נשלטה על ידי ראשי השבטים המקומיים.
ב-1946 התקיימה ועדה של מנהיגי השבטים לצד אנשים אחרים באייזול שהחליטו על הקמת אספה נפתית לייצוג הנפה וצרכיה.
בהודו העצמאית, כבהודו הבריטית נכללה נפת הרי מיזו באסאם, ותחת הודו העצמאית הוענקו לנפה שלושה נציגים ב בבחירות הראשונות לאחר העצמאות ב-1952. במקביל הוקמה לנפה גוף נבחר עצמי בשם מועצת נפת מיזו, שהוקמה אף היא ב-1952.
מיזוראם הוקמה כטריטוריית איחוד ב-1972 במסגרת הארגון מחדש של מדינות צפון-מזרח הודו.
הפרלמנט ההודי אישר בחוק את הקמת אספה מחוקקת לטריטוריה, והבחירות הראשונות נערכו ב-18 במאי 1972. האספה המחוקקת של הטריטוריה הייתה בת 33 חברים, מהם 3 ממונים על ידי נשיא הודו.
ב-20 בפברואר 1987 הייתה מיזוראם למדינה בהודו.
הבחירות הראשונות לאספה לאחר היותה למדינה נערכו במרץ אותה שנה.
בעקבות הענקת מעמד מדינה הוגדלה האספה ל-40 חברים, כולם נבחרים.
ההרכב הנוכחי של האספה המחוקקת של מיזוראם היא האספה המחוקקת ה-9, שנבחרה ב-2023. בהרכב שולטת תנועת אנשי זוראם, המחזיקה ב-27 מושבים.
החזית הלאומית של מיזו (10), מפלגת העם ההודית (2), והקונגרס הלאומי ההודי (1) נמצאות באופוזיציה.
האספה בוחרת את הנציג היחיד של מיזוראם ברג'יה סבהה.
האספה המחוקקת של מגהלאיה או מגהלאיה וידאהן סבהה , היא הפרלמנט המדינתי של מגהלאיה.
שורשי האספה המחוקקת של מגלהאיה נעוצים בתקופת היותה חלק מנשיאות בנגל, כשהבריטים הקימו נציג ראשי מיוחד לאזור בשילונג, שהפכה לבירת מחוז אסאם ומזרח בנגל עם הקמת המחוז ב־1905, ולאחר מכן לבירת אסאם.
המועצה המחוקקת של אסאם הוקמה בשילונג ב־1912, והפכה תחת חוק ממשלת הודו, 1935 לאספה המחוקקת.
ב־1969 תוקנה חוקת הודו ונוצר מנגנון שאפשר להעניק למגהלאיה מעמד של מדינה אוטונומית בתוך אסאם.
על פי החוק שחוקק הפרלמנט ההודי, למדינה החדשה נועד להיות אספה מחוקקת במספר שיקבע על ידי ממשלת הודו, אך לא יפחת מ־35 ולא יעלה על 55 חברים.
מדינה זו נוצרה ב־2 באפריל 1970. באספה היו 38 חברים נבחרים ושלושה ממונים.
ב־1971 חוקק חוק ארגון מחדש של צפון מזרח הודו שהעניק למדינה מעמד של מדינה נפרדת באופן מלא.
בעקבות הענקת מעמד מדינה הוגדלה האספה ל-60 חברים.
האספה המחוקקת יושבת בשילונג, בירת מגהלאיה.
האספה שכנה בבניין שהוקם בתקופה הבריטית אך נשרף בינואר 2001. האספה שוכנת במבנה זמני, כאשר עבודות להקמת מבנה חילופי נערכות.
ההרכב הנוכחי של האספה המחוקקת של מגהלאיה היא האספה המחוקקת ה-11, שנבחרה ב-2023. בהרכב שולטת הברית הדמוקרטית הלאומית כאשר המפלגה העיקרית היא מפלגת העם הלאומית, המחזיקה ב-28 מושבים.
מפלגת העם ההודית מחזיקה ב־2 מושבים ומפלגות מקומיות נוספות ועצמאיים השייכים לברית מחזיקים ב־16 מושבים נוספים.
הקונגרס הלאומי ההודי וטרינמול קונגרס נמצאות באופוזיציה עם 5 מושבים לאחת, ומפלגת קול העם עם 4.
האספה בוחרת את הנציג היחיד של מגהלאיה ברג'יה סבהה.
האספה המחוקקת של טריפורה (בבנגלית: ত্রিপুরা বিধানসভা; באנגלית: Tripura Legislative Assembly), היא הפרלמנט המדינתי של טריפורה.
הגוף המחוקק הראשון בטריפורה הוקם כמועצה אזורית שהוקמה מעט קודם התאחדות המדינה עם הודו אך פוזרה עם חתימת הסכם האיחוד בספטמבר 1949. בעקבות האיחוד הפכה המדינה למדינה חלק ג', הגדרה שהתבססה על מיקום ההוראות הנוגעות אליה בחוקת הודו.
ב־15 באוגוסט 1957 הוקמה המועצה הטריטוריאלית של טריפורה כגוף בן 30 חברים נבחרים ושניים ממונים בידי ממשלת הודו.
המועצה הפכה ביולי 1963 לאספה מחוקקת.
ב־21 בינואר 1972 הפכה טריפורה למדינה בהודו, והאספה המחוקקת הוגדלה ל־60 חברים נבחרים.
ההרכב הנוכחי של האספה המחוקקת של טריפורה היא האספה המחוקקת ה־13, שנבחרה ב-2023. בהרכב שולטת הברית הדמוקרטית הלאומית כאשר המפלגה העיקרית היא מפלגת העם ההודית המחזיקה ב־32 מושבים המעניקים לה רוב מוחלט, לצד 14 מושבים המשתייכים למפלגות נוספות התומכות בה.
המפלגה הקומוניסטית של הודו (מרקסיסטית) (10) והקונגרס הלאומי ההודי (3) נמצאות באופוזיציה.
האספה בוחרת את הנציג היחיד של טריפורה ברג'יה סבהה.
האספה המחוקקת של מניפור היא הפרלמנט המדינתי של מניפור.
ב-1947 פרסם המהראג'ה של המדינה הנסיכותית מניפור חוקה עבור מדינתו שהייתה לעצמאית עם יציאת הריטים את הודו הבריטית.
תחת חוקה זו הוקמה במדינה אספה מחוקקת בעלת כהונה של שלוש שנים.
האספה הייתה בעלת סמכות עליונה בחוקי מיסוי, כשחקיקה רגילה נדרשה להסכמת המהראג'ה או רוב של 75%.
הבחירות לאספה נערכו ביולי 1948 ל-52 מושבים באספה.
אספה זו פוזרה עם איחוד מניפור עם הודו ב-15 באוקטובר 1949.
תחת חוקת הודו הוגדרה מניפור כמדינה חלק ג', הגדרה שהתייחסה למדינות שנשלטו על ידי ממשלת הודו.
במאי 1953 נוצרה מועצה מייעצת בת חמישה חברים לצד הנציב.
ב־15 באוגוסט 1957 הוקמה המועצה הטריטוריאלית של מניפור כגוף בן 30 חברים נבחרים.
המועצה הפכה ביולי 1963 לאספה מחוקקת ונוספו לה שני חברים ממונים בידי ממשלת הודו.
ההרכב הנוכחי של האספה המחוקקת של מניפור היא האספה המחוקקת ה־12, שנבחרה ב-2023. בהרכב שולטת הברית הדמוקרטית הלאומית כאשר המפלגה העיקרית היא מפלגת העם ההודית המחזיקה ב־37 מושבים המעניקים לה רוב מוחלט, לצד 16 מושבים המשתייכים למפלגות נוספות התומכות בה.
הקונגרס הלאומי ההודי (5) ומפלגה נוספת נמצאות באופוזיציה.
האספה בוחרת את הנציג היחיד של מניפור ברג'יה סבהה.