tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
העיתון הנפוץ ביותר הוא ה"דיילי מייל" בעל הקו הימני, שעיקר התועלת שבו היא עידוד המתיישבים שאנגליה מתדרדרת והם עשו את המהלך הנכון כשעברו לספרד.
רוב המתיישבים קונים את עיתוני סוף השבוע כדי לקבל את מדריך הטלוויזיה הבריטי.
העיתון Costa Del Sol News הוא העיתון המקומי המוביל ומחירו אירו אחד.
ישנם עוד מספר עיתונים המחולקים בחינם, אך מכילים ברובם פרסומות אחרי 2-3 דפי חדשות מקומיות.
SUR in English, הגרסה האנגלית של עיתון SUR האנדלוסי.
קוסטה דאורדה (בקטלאנית: Costa Daurada; בספרדית: Costa Dorada; באופן מילולי: "חוף הזהב") הוא שמה של רצועת חוף באורך של 216 ק"מ לאורך הים התיכון, המשתרעת לאורך מחוז טרגונה בקטלוניה שבצפון-מזרח ספרד, בין העיירות קוניט ואלקנאר.
רצועת החוף ידועה כיעד מרכזי לתיירות ונופש בספרד, וקרויה על שם צבע החול בחופים.
לאורך הרצועה מצויות ערי נמל וערי קיט רבות, ביניהן טרגונה, סלו, קומרוגה וקלאפל.
הקוסטנים היו שבט איברי שחי לאורך חופי הים התיכון באזור בו משתרעת כיום נפת טרגונה בקטלוניה שבצפון-מזרח ספרד.
עירם החשובה ביותר הייתה קסה (Kesse), לאחר מכן טאראקו הרומית וכיום טרגונה, והיא שכנה על גדות נהר פרנקולי (אותה עת טוקליס - Tulcis).
היישוב הוקם בסוף המאה ה-5 לפנה"ס וידוע כי הוטבעו בו מטבעות.
קסה נכבשה על ידי הרומאים, יחד עם כל ארצם של הקוסטנים, בשנת 218 לפנה"ס בהנהגתו של גנאיוס קורנליוס סקיפיו קאלבוס.
הרומאים תיארו את הקוסטנים כ"ברברים ועבדים עלובים" (d'utensilis bàrbars i d'esclaus miserables).
קוסטובר , היה מושל אדום ועזה בזמן מלכותו של הורדוס, מראשי תומכיו של הורדוס.
בין השניים נוצר קרע בשנת 37 לפנה"ס כאשר הטיל הורדוס על קוסטובר לכבוש את ירושלים ולבער את תומכי מתתיהו אנטיגונוס והחשמונאים.
קוסטובר הוצא להורג בידי הורדוס בשנת 27/28 לפנה"ס.
קוסטובר (עיוות לטיני של השם האדומי "קוסגבר" בעל התחילית התאופורית קוס) היה יהודי ממוצא אדומי.
מוצאו היה ממשפחת אצולה עשירה ובעלת השפעה באדום, ואבותיו היו כהנים אדומים לאל "קוזה" (הוא קוס) שאולצו להתגייר עם כיבושה של אדום על ידי החשמונאים בזמן שלטונו של יוחנן הורקנוס הראשון.
קוסטובר היה מפקד בצבאו של הורדוס והשתתף בכיבוש ירושלים.
עם פלישתו של הורדוס לממלכת יהודה בשנת 37 לפנה"ס בעזרת הצבא הרומאי והצלחתו לכבוש את הממלכה מידיו של המלך החשמונאי האחרון, מתתיהו אנטיגונוס השני.
לאחר מכן הוא הופקד על ביעור תומכי החשמונאים, וכאשר הצבא הכובש טבח בתושבי העיר המקורבים לחשמונאים, הגן קוסטובר על בני בבא, שלהם הייתה משפחתו מקורבת.
לאחר ביסוס שלטונו של הורדוס ביהודה, מינה הורדוס את קוסטובר למושל אדום ועזה (37 לפנה"ס), וכדי לחזק את קשריו אליו הוא חיתן אותו עם אחותו שלומית בשנת 34 לפנה"ס.
אולם, למרות נישואיו לשלומית לא היה קוסטובר נאמן לגיסו הורדוס, וחיפש את תמיכתה של קלאופטרה השביעית מלכת מצרים – שהייתה מאהבתו של מרקוס אנטוניוס שליט המזרח מטעם רומא – בתוכניתו להפוך את אדום לממלכה ברשותו שתהיה כפופה למצרים.
לפי יוסף בן מתתיהו, מניעיו היו, בנוסף לתאוות השלטון, רצון להפריד את האדומים מהיהודים ולחדש את ימיה של הדת האלילית העתיקה באדום שנכחדה עם כיבוש המחוז על ידי החשמונאים.
ניסיונה של קלאופטרה להוציא לפועל את תוכניתו של קוסטובר על ידי שכנועו של אנטוניוס לא צלח וקוסטובר עצמו חדל מחתירתו תחת שלטון הורדוס לאחר מותם של קלאופטרה ואנטוניוס במצרים בשנת 30 לפנה"ס.
עם זאת, אתרע מזלו של קוסטובר כאשר יחסיו עם אשתו שלומית עלו על שרטון.
היא התגרשה ממנו, חזרה לחצרו של אחיה הורדוס והתלוננה בפניו על כך שקוסטובר הוא חלק מקנוניה שמטרתה להסית את העם ולהמרידו כנגד שלטונו ושהוא נתן מקלט לאויביו.
כתוצאה מכך, הוציא הורדוס להורג את קוסטובר בשנת 27/28 לפנה"ס.
קוסטה זמראלדה (באיטלקית: Costa Smeralda - "חוף הבָּרֶקֶת") היא רצועת חוף באורך 55 ק"מ בצפון-מזרח האי סרדיניה.
היא משתרעת על שטח של 88 קמ"ר, המוקדשים לנופש, וכולל מגוון מקומות אירוח וחופי-רחצה.
כפרי נופש ובצדם בתי מלון מפוארים מאפיינים את האזור, והאחרונים מושכים אליהם אוכלוסייה אמידה מארצות אירופה ומהמזרח התיכון.
הערים והכפרים הידועים באזור הם ארזקנה (Arzachena), אולביה (Olbia), פורטו צ'רבו (Porto Cervo), לישה די ואקה (Liscia di Vacca), קפריצ'יולי (Capriccioli) ורומצינו (Romazzino).
בין אתרי העתיקות באזור ידוע "טומבה דיי ג'יגאנטי" (Tomba dei Giganti - "קבר הענקים").
פיתוח האזור החל בשנת 1962 ומומן על ידי קבוצת חברות, בראשותו של הנסיך כארים אגא חאן.
קונסטנטינוס (קונסטנדינוס) אלכסנדרו קרמנליס היה ראש ממשלת יוון בשנים 2004–2009, והמנהיג לשעבר של מפלגת "הדמוקרטיה החדשה" מפלגה ימנית-שמרנית שייסד ב-1974 דודו קונסטנדינוס קרמנליס, ראש ממשלת יוון לשעבר.
קרמנליס נולד באתונה ולמד משפטים באוניברסיטת אתונה.
החל את פעילותו הפוליטית בגיל צעיר במפלגת "הדמוקרטיה החדשה".
למרות שקרמנליס מילא תפקידים גבוהים בקרב ארגוני הנוער והסטודנטים של המפלגה בין 1974 ל -1979, ושירת בצי (1977–1979), הוא התמקד באותן שנים בלימודיו, ולא בקריירה הפוליטית שלו.
קרמנליס השלים תואר שני ודוקטורט במדע המדינה ויחסים בינלאומיים באוניברסיטת טאפטס בארצות הברית.
התמנה לראשות הממשלה ב-10 במרץ 2004, בעקבות ניצחון מפלגתו בבחירות לפרלמנט, הפך לראש הממשלה הצעיר ביותר בהיסטוריה היוונית החדשה, נכון לאותו רגע (אלכסיס ציפראס נבחר בהמשך בגיל צעיר יותר).
הוא זכה גם בקדנציה שנייה בעקבות הבחירות לפרלמנט בספטמבר 2007. ב-4 באוקטובר 2009 הפסיד בבחירות למנהיג "התנועה הסוציאליסטית הפאן-הלנית", יורגוס פפנדראו.
קונסטניטנה דמטריוס "קוסטה" קופוס הוא כדורסלן יווני-אמריקאי, המשחק בעמדת הסנטר בקבוצת צסק"א מוסקבה.
קופוס שיחק בצעירותו באוניברסיטת המדינה של אוהיו, ונבחר על ידי יוטה במקום ה-23 בדראפט ה-NBA 2008. כמו כן, הוא שחקנה של נבחרת יוון, עמה השתתף באליפות אירופה 2009 ובאליפות אירופה 2011.
קופוס שיחק בצעירותו בקבוצת נוער מטעם איגוד האתלטים החובבים, ובגר את בית ספר תיכון גלן אוק שבאוהיו.
הוא נחשב לאחד מהסנטרים המבטיחים ביותר, כאשר שיחק בקבוצת הכדורסל של בית הספר.
בשנת הג'וניור שלו בתיכונים השיג קופוס ממוצעים של 24 נקודות ו-11.1 ריבאונדים למשחק, ונבחר לחמישיית המצטיינים השנייה של מדינת אוהיו.
בעונתו האחרונה בתיכונים, , שיפר קופוס את הישגיו אף יותר, והיה שותף לשבירת שיא הניצחונות הרצופים בתיכונים של גלן אוק.
הוא נבחר בעונה זו לשחקן השנה של "חטיבה I" ונבחר לחמישייה הראשונה של המדינה, ואף זכה במקום השני בבחירת "מר הכדורסל של אוהיו", אחרי חברו לקבוצה ג'ון דיבלר.
לאחר מכן החל קופוס בקריירת המכללות שלו כשהצטרף לקבוצת אוניברסיטת המדינה של אוהיו, בה נועד להחליף כסנטר את גרג אודן.
ב-2008 הוא הוביל את אוהיו לזכייה באליפות טורניר ה-NIT - טורניר המיועד לקבוצות שלא השתתפו בטורניר אליפות המכללות, ואף נבחר לשחקן המצטיין של הטורניר.
לאחר מכן נרשם קופוס לדראפט ה-NBA של 2008, ונבחר במקום ה-23 בסיבוב הראשון על ידי יוטה ג'אז.
בעונת הרוקי שלו ב-NBA, עונת , הוא השיג ממוצעים של 4.7 ו-2.9 ריבאונדים.
במהלך העונה, במרץ 2009, הוא נשלח לקבוצה בליגת הפיתוח של ה-NBA, אך באפריל הוא הוחזר לסגל יוטה ג'אז למשחקי הפלייאוף, בשל פציעת מהמט אוקור.
בקיץ שלאחר עונה זו שיחק קופוס לראשונה במדי נבחרת יוון.
בסוף עונת הועבר קופוס בטרייד למינסוטה טימברוולבס, יחד עם שתי בחירות דראפט עתידיות, בתמורה לסנטר אל ג'פרסון.
קופוס הספיק לשחק במדי הטימברוולבס 39 משחקים בלבד לפני שנשלח לדנוור נאגטס, בטרייד משולש שכלל את מעברו של כרמלו אנתוני לניו יורק ניקס.
בינואר 2012 חתם על הארכת חוזה בקבוצה.
לקראת עונת נשלח קופוס בטרייד לממפיס גריזליס, בתמורה לדרל ארתור וזכויות הדראפט על ג'ופרי לוברן.
ב-13 ביולי 2015, חתם קופוס על חוזה בסקרמנטו קינגס.
ביולי 2019 עזב קופוס את ה-NBA, וחתם על חוזה בצסק"א מוסקבה הרוסית.
ב-2007 השתתף קופוס עם נבחרת יוון עד גיל 18 באליפות אירופה לנוער שנערכה בספרד.
הוא הוביל את הנבחרת להעפלה לגמר הטורניר, שם היא הפסידה לסרביה, ולזכייה במדליית הכסף.
הוא העמיד באליפות זו ממוצעים סטטיסטיים גבוהים מאוד, שבכל אחד מהם היה המוביל בטורניר - 26.5 נקודות, 13 ריבאונדים ו-3.5 חסימות, וזכה בתואר ה-MVP של האליפות.
בשנת 2009, בהיותו בן 20 בלבד, זומן קופוס לראשונה לסגל הנבחרת הבוגרת של יוון לאליפות אירופה בכדורסל.
הוא קלע בטורניר זה 5.3 נקודות והוריד 3 ריבאונדים ב-11.8 דקות בממוצע למשחק, והיה שותף לזכייתה של נבחרתו במדליית הארד.
קוסטה פרוטיץ' (בסרבית: Kosta Protić; 29 בספטמבר 1831, פוז'ארוואץ, האימפריה העות'מאנית – 4 ביוני 1892, בְּרֶסְטוֹבָאצְ'קָה בָּאנְיָה, ממלכת סרביה) היה שר צבא נסיכות סרביה, גנרל ומפקד החזית של צבא הנסיכות במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878), ראש הממשלה ועוצר המלוכה ב-1889.
פרוטיץ' נולד למשפחת אצולה סרבית אשר הייתה מעורה בחיים הפוליטיים.
אביו מלוסאב, היה שר הצבא בנסיכות ואימו הייתה ביתו של דוכס מחוז הומוליה אשר בצפון סרביה.
פרוטיץ' כיהן כשר הצבא בנסיכות מ-1873 ועד אוגוסט 1875. עם פרוץ המלחמה העות'מאנית רוסית (1877–1878), ולאור הכישלון החרוץ שנחלו הסרבים במלחמתם נגד העות'מאנים שנה קודם לכן, מינה הנסיך מילאן הרביעי את פרוטיץ' להיות מפקד החזית, בדרגת גנרל.
במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878), לחצו נציגי האימפריה הרוסית על הסרבים לפתוח חזית שנייה אל מול העות'מאנים, תוך הבטחה לסיוע כלכלי נדיב לאחריה.
בספטמבר 1877 תקפו הכוחות הסרבים את העות'מאנים, אשר כוחותיהם היו מדוללים בשל המתקפה הרוסית והצליחו לכבוש את הערים ניש, פירוט, בלה פלאנקה ווראניה.
רק איום מפורש של האימפריה האוסטרו-הונגרית אשר חששה מיצירת קשר יבשתי למונטנגרו, הפסיק את המתקפה הסרבית.
עיקר הכוחות אשר נלחמו כנגד הסרבים במלחמה זו, היו אלבנים, אשר יושבו לאורך השנים על ידי העות'מאנים במטרה ליצור איזון אתני מול הנוצרים מחד ולגייס עתודות כוח לוחם להתערבות מהירה, מאידך.
הכוח האלבני מנה כ-40,000 לוחמים שאורגנו ב-72 גדודים.
פרוטיץ' היה גורם מרכזי לטיהור האתני שבוצע כלפי האוכלוסייה המוסלמית בחבל קוסובו ובמקדוניה לאחר הניצחון במלחמה וקבלת העצמאות.
פרוטיץ' צוטט כאומר, שאין בכוונת הסרבים לאפשר יצירת קווקז משלהם בשטחי הממלכה החדשה.
בין ה-31 בינואר ועד ה-6 במרץ 1889, כיהן פרוטיץ' כראש ממשלת הנסיכות.
במועד זה ויתר המלך מילאן על המלוכה ומאחר ובנו אלכסנדר היה רק בן 13, מונתה מועצת עוצרים ביחד עם המלך הצעיר בראשות אימו נטליה אוברנוביץ' ופרוטיץ' היה אחד מארבעת חברי המועצה וכיהן בתפקיד עד יום מותו.
קוסטיץ' הלך לעולמו מהתקף לב ב-4 ביוני 1892 בעת ששהה בכפר הנופש בְּרֶסְטוֹבָאצְ'קָה בָּאנְיָה.
קוסטה ריקה השתתפה לראשונה במשחקים האולימפיים באולימפיאדת ברלין (1936).
היא נעדרה מארבע האולימפיאדות הבאות, והיא משתתפת במשחקים ברציפות מאז אולימפיאדת טוקיו (1964).
שתי שחייניות קוסטה ריקניות זכו במדליות אולימפיות, האחיות סילביה וקלאודיה פול.
סילביה, הבכורה, זכתה במדליה אולימפית הראשונה לזכות קוסטה ריקה, באולימפיאדת סיאול (1988), לאחר שסיימה במקום השני במשחה ל-200 מטר חופשי.
כן סיימה במקום החמישי במשחה ל-100 מטר חופשי ובמקום השישי במשחה ל-100 מטר גב.
באולימפיאדת ברצלונה (1992) התחרתה פול רק במשחי הגב.
היא סיימה במקום השביעי במשחה ל-200 מטר ובמקום ה-15 במשחה ל-100 מטר.
באולימפיאדת אטלנטה (1996) הייתה אחותה הצעירה של סילביה, קלאודיה פול, לספורטאית הקוסטה ריקנית הראשונה שזוכה במדליית זהב אולימפית, לאחר שניצחה במשחה ל-200 מטר חופשי.
כן סיימה במקום החמישי במשחה ל-400 מטר חופשי.
באולימפיאדת סידני (2000) זכתה קלאודיה בשתי מדליות ארד במשחים אלה.
באולימפיאדת אתונה (2004) לא הצליחה לשחזר את הישגיה.
היא סיימה במקום התשיעי במשחה ל-400 מטר חופשי, ובמקום העשירי במשחה ל-200 מטר.
באותם משחקים בלטה גם נבחרת הכדורגל, שהעפילה לשלב רבע הגמר, אך הובסה בידי נבחרת ארגנטינה בתוצאה 4-0. באולימפיאדת בייג'ינג (2008) העפיל נרי ברנס לשלב חצי הגמר בריצת 400 מטר וסיים במקום העשירי.
קוסטה ריקה השתתפה גם בשש אולימפיאדות חורף, מאז אולימפיאדת לייק פלאסיד (1980).
בחמש מהן, היה הספורטאי היחיד ארטורו קינץ', שהתחרה בסקי אלפיני ובסקי למרחקים.
באולימפיאדת האחרונה בה השתתף, אולימפיאדת טורינו (2006), היה בן 49.
קוסטקו היא רשת חנויות הסיטונאות הגדולה ביותר בארצות הברית והתשיעית בעולם.
נכון לפברואר 2024 החברה מפעילה 871 חנויות בארצות הברית, קנדה, אוסטרליה, מקסיקו, טאיוואן, קוריאה הדרומית, יפן וספרד.
נכון לדצמבר 2023 היא רשת המזון השנייה הגדולה בעולם אחרי וולמארט.
מכירת הסחורות בחנויות החברה מתבצעת בסיטונאות ולחברי מועדון בלבד.
ב-2014 היו לקוסטקו כ-55 מיליון חברי מועדון ומכירותיה הסתכמו ב-112.64 מיליארד דולר.
קוסטקו היא החברה האמריקאית הראשונה שצמחה לשווי של 3 מיליארד דולר בתוך פחות משש שנים.
חלק מהחנויות פתוחות לקהל הקונים וחלקן מוכרות במשלוח בלבד.
כמו כן, חלק מהחנויות מתמחות בציוד משרדי ובעבר היו חנויות שהתמחו בכלי בית וכאלה שהתמחו במזון.
קוסטקה נגרי (ברומנית: Costache Negri; 14 במאי 1812 - 28 בספטמבר 1876} היה מהפכן, פוליטיקאי, דיפלומט, סופר, משורר ומתרגם רומני.
קוסטקה נגרי נולד ביאשי, בירת נסיכות מולדובה ולמד בבית הוריו ובחצר השליט יוניצה סנדו סטורזה שרייתו הייתה דודה של אם קוסטקה נגרי.
הוא נשלח להמשך לימודים בקישינב ובאודסה ומ-1834 יצא ללימודים בצרפת ובאיטליה, עד שובו למולדובה ב-1841.
כשפרצה מהפכת פברואר, שפתחה את אירועי אביב העמים, היה בפריז.
הוא הצטרף למשמרות המהפכה והציג בפני הממשל הצרפתי החדש את דגל שלושת הצבעים הרומני החדש.
במרץ נאסר עליו לשוב לנסיכות מולדובה, לכן נסע לברשוב, שם הצטרף לקבוצת מהפכנים רומנים גולים ולקח חלק, לצד וסילה אלכסנדרי, בניסוח הכרוז Prinţipiile noastre pentru reformarea patriei (העקרונות שלנו לארגון מחדש של המולדת).
קבוצת המהפכנים הגולים של ברשוב עברה לבוקובינה שם קוסטקה נגרי ואלכסנדרו יואן קוזה תיאמו את הפעילות והתעמולה של הגולים המהפכנים.
כל הקבוצה נאלצה בהמשך לעזוב, מרביתם לכיוון פריז.
מ-1849 הקדיש את עצמו למאבק למען איחוד הנסיכויות הרומניות.
לאחר שעלה לשלטון בנסיכות מולדובה שליט חדש, גריגורה אלכסנדרו גיקה, שב למולדתו ומילא תפקידים שונים במערכת המשפט ובמנהל השלטוני.
ב-1851 מונה על ידי השליט לתפקיד פרקלאב של מחוז קובורלוי והתבלט בפעילותו הפוליטית.
מ-1855 יצא לקונסטנטינופול ולווינה כשליח דיפלומטי של השליט לשם קידום נושא איחוד הנסיכויות הרומניות.
ב-1856 נבחר לאספה הלאומית אד הוק המולדבית שהוקמה לפי החלטות הסכם השלום שסיים את מלחמת קרים - הוא היה סגן נשיא האספה.
הוא דחה את הקולות שקראו לו להציג את מועמדותו לכס השלטון ותמך בבחירתו הכפולה של קוזה ב-1859. לאחר בחירתו של קוזה נשלח קוסטקה נגרי כנציגו לקונסטנטינופול, כדי לפעול להכרה של האימפריה העות'מאנית בתוצאות הבחירות בשתי הנסיכויות הרומניות.
נגרי תמך גם בפעולותיו של קוזה וברפורמות שלו.
לאחר הדחת קוזה, נגרי, כמו וסילה אלכסנדרי, פרש מהפעילות הפוליטית.
הוא התיישב בטרגו אוקנה והתמסר לתחביביו, איסוף מטבעות ואיסוף ציורים וניהל חליפת מכתבים ענפה עם וסילה אלכסנדרי ועם מיכאיל קוגלניצ'אנו.
בתקופה הסטודנטיאלית שלו פרסם נגרי בכתבי עת שונים עשרות שירים וגם קטעי פרוזה וביניהם, ב-1839, הסיפור "ערבים ונציאניים".
זמן רב לאחר מותו נאספו קטעי הפרוזה והוצאו לאור בכרך אחד ב-1909.
במחוז גאלאץ קרויה על שמו מועצה מקומית, שם גם מצוי בית שהוקדש לזכרו ב-1968 ובחזיתו הפסל שלו, שהוצג לראשונה ב-1973.
קונסטנטין (קוסטקה) נגרוצי (ברומנית: Constantin (Costache) Negruzzi; 1808 - 24 באוגוסט 1868) היה פוליטיקאי, מתרגם וסופר רומני.
נגרוצי נולד בכפר טריפשט (Trifești) שבמחוז יאשי, נסיכות מולדובה, כבנו של הפחרניק דינו נגרוצי.
הוא למד יוונית בילדותו ממלמד יווני ידוע בתקופתו ולמד רומנית בכוחות עצמו מקריאה בספרים.
ב-1821, כשאלכסנדר איפסילנטי וצבא הפיליקי אטריה השתלטו על מולדובה, נמלטה המשפחה כולה לבסרביה, שם, בקישינב, למד צרפתית ממהגר צרפתי ופגש את פושקין, שעורר את תאבונו לספרות.
ניסיונותיו הספרותיים הראשונים, Zăbavele mele din Basarabia în anii 1821, 1822 ("ההתמהמהויות שלי בבסרביה בשנים 1821, 1822") הם מאותה תקופה.
ב-1823 שבה המשפחה ליאשי וב-1826 מת אבי המשפחה.
קוסטקה נגרוצי עבד במשרות מנהלתיות תוך התקדמות מתמדת.
ב-1835 תרגם מצרפתית את הספר שלושים שנות חיים או חייו של קלפן.
ב-1836, בכתב העת המוזאון הלאומי, בגיליונות מס' 36 ו-37, התפרסמה ההתכתבות שלו עם יון-חליאדה רדולסקו.
ב-1837 תרגם כמה דרמות של ויקטור הוגו ופרסם את הפואמה Aprodul Purice (אפרודול פוריצ'ה) שמקור השראתה באגדה של יון נקולצ'ה.
בשנה הזאת נבחר לאספה המחוקקת מטעם העיר יאשי.
בהמשך פרסם נובלה מקורית בשם Zoe ותרגום של הפואמה של פושקין, "הצעיף השחור".
הוא המשיך לפרסם יצירותיו בכתבי עת שונים וב-1840 הצטרף למיכאיל קוגלניצ'אנו ולוסילה אלכסנדרי בייסוד כתב העת הספרותי דאצ'יה ספרותית (Dacia literară) וגם פרסם בו מיצירותיו.
השלישייה הזאת, קוגלניצ'אנו, אלכסנדרי ונגרוצי, מרכיבה גם את הוועד המנהל של התיאטרון הלאומי ביאשי ומייסד למעשה את התיאטרון בשפה הרומנית.
בתחום הפוליטי-מנהלי, ב-1840 נבחר להיות ראש עיריית יאשי.
מהשיתוף פעולה של נגרוצי עם קוגלניצ'אנו נוצר ב-1841 גם ספר בישול: "200 reţete cercate de bucate, prăjituri şi alte trebi gospodăreşti" (200 מתכונים שנוסו של מאכלים, עוגות ומעשי בית אחרים).
נגרוצי המשיך לתרגם ולכתוב יצירות מקוריות ועיבודים ולפרסם אותם בכתבי העת של התקופה.
בהיותו שמרן בדעותיו, לא השתתף במהפכת 1848 במולדובה, התרחק מהפעילות הפוליטית וב-1850 מונה להיות המנהל הכללי של משרד האוצר במולדובה.
עבודתו הספרותית נמשכת וב-1853 ייסד את כתב העת Săptămâna ("השבוע").
ב-1857, כשהיה שופט, נקרא להיות חבר במועצת השליט ותחת שלטונו של קוזה מונה למנהל משרד האוצר הרומני.
נגרוצי מת ב-1868 ונקבר בחצר הכנסייה בכפר הולדתו.
קוֹסְטִינְבְּרוֹד (בבולגרית: Костинброд) היא עיר במערב בולגריה בשטח מחוז סופיה, השוכנת 15 קילומטרים מהבירה סופיה ושניים מיובליו של הנהר איסקר חולפים דרכה.
לפי המסורת הבולגרית, בתקופת האימפריה הבולגרית השנייה הקים נווד בשם קוסטה פונדק דרכים אשר מסביבו התפתח בהדרגה כפר.
הכפר מתועד לראשונה בכתובים בתקופת איוון אלכסנדר, קיסר בולגריה.
במחצית השנייה של המאה ה-14 נכבש השטח על ידי צבא האימפריה העות'מאנית.
במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878) נכבש הכפר על ידי צבא האימפריה הרוסית ובהמשך הפך חלק מנסיכות בולגריה, מתוקף סיכומי קונגרס ברלין.
לאחר מלחמת העולם השנייה החליט השלטון הקומוניסטי לאחד מספר כפרים ובכלל זה קוסטינברוד לכדי עיר.
בעידן הקומוניסטי של בולגריה התבססה כלכלת העיר על גידול בקר ולולים.
בעיר הוקם מפעל לעיבוד בשר עוף.
לאחר קריסת השלטון הקומוניסטי התחולל משבר כלכלי חריף במדינה שלא פסח גם על קוסטינברוד ומפעלי המזון נסגרו.
בראשית המאה ה-21 הוקם בעיר מפעל של חברת קוקה-קולה המספק מקומות עבודה לתושביה.
ב-2010 היה אחוז האבטלה בקוסטינברוד נמוך מהממוצע הארצי הבולגרי.
העיר מצויה בצומת עורקי התחבורה 4 ו-10 של נתיבי התעבורה הפאן-אירופיים.
אוכלוסיית קוסטינברוד מצויה במגמת קיטון בשל שיעור תמותה העולה על שיעור הילודה ובשל שיעור הגירה שלילי, בעיקר הגירת עבודה.
עם זאת שיעור הגירת העבודה התמתן לאחר הקמת מפעל קוקה קולה בעיר.
בין 2007 ל-2010 קטנה אוכלוסיית העיר בשיעור של 21 אחוזים.
מרבית תושבי העיר הם ממוצא בולגרי המחזיקים בדת הנוצרית אורתודוקסית ומיעוטם ממוצא טורקי והם מוסלמים סונים.
קוֹסְטוּרִינוֹ (במקדונית: Костурино) הוא כפר השוכן בדרום מזרח מקדוניה הצפונית, בשטח הרשות המקומית סטרומיצה שבמחוז הדרום מזרחי במדינה, השוכן 12 קילומטרים מסטרומיצה וסמוך לגבול יוון.
במהלך מלחמת העולם הראשונה היה הכפר אזור קרבות במסגרת החזית המקדונית.
בסמוך לכפר מצויים שרידי מצודה מתקופת האימפריה הבולגרית השנייה.
בראשית המאה ה-20 מנה הכפר 790 נפשות והיו בו כנסייה ובית ספר יסודי.
לאחר מלחמת הבלקן השנייה נכלל הכפר בתוך שטחי ממלכת בולגריה בכפוף לסיכומי הסכם בוקרשט (1913).
במהלך מלחמת העולם הראשונה היה הכפר בקו החזית המקדונית ובספטמבר 1918 נכבש על ידי כוחות מדינות ההסכמה.
לאחר סיום המלחמה, בהתאם לתנאי חוזה ניי, הועבר הכפר לשטחי ממלכת יוגוסלביה.
באפריל 1941 נכבש האזור על ידי גרמניה הנאצית ועם סיום מלחמת העולם השנייה נכלל בשטחי יוגוסלביה.
בספטמבר 1991 הפכה מקדוניה למדינה עצמאית וקוסטרינו נכלל בשטחה.
באזור שורר אקלים ממוזג ללא השפעות ממתנות כך שישנם הפרשים ניכרים בין עונת החורף לקיץ.
קוסטה ריקה השתתפה לראשונה ב בברצלונה (1992) ומשתתפת במשחקי הקיץ הפאראלימפיים מאז בקביעות, מלבד המשחקים הפאראלימפיים אטלנטה (1996) מהם נעדרה.
במשחקי החורף לא נטלה קוסטה ריקה חלק מעולם.
המשלחות אותן שולחת קוסטה ריקה אל המשחקים הפאראלימפיים הן תמיד משלחות קטנות: אתלט בודד אל המשחקים הפאראלימפיים סידני (2000) ואל המשחקים הפאראלימפיים לונדון (2012), שחיין יחיד אל המשחקים הפאראלימפיים אתונה (2004), שני שחקני טניס שולחן אל המשחקים הפאראלימפיים בייג'ינג (2008).
קוסטה ריקה זכתה בשתי מדליות ראשונות במסגרת תחרויות האתלטיקה של המשחקים הפאראלימפיים טוקיו (2020).
קוסטה קונקורדיה (באיטלקית: Costa Concordia) הייתה אוניית תענוגות איטלקית בת 17 סיפונים וקיבולת של 3,700 נוסעים.
בראשית 2012 עלתה האונייה על שרטון וטבעה חלקית כאשר היא נוטה על צידה.
ב-2014 חולצה האונייה ונגררה לפירוק.
האונייה נמצאת בבעלות חברת קוסטה קרוז, חברה בת של קבוצת קרניבל שבשליטת .
קוסטה קונקורדיה הייתה מהאוניות הגדולות בעולם ואורכה הכולל היה 290.20 מטר ועלות בנייתה הסתכמה ב־450 מיליון אירו.
הספא באונייה השתרע על שני סיפונים, וכלל בריכה פנימית.
הסיפון העליון הכיל שתי בריכות שחייה, וגג הזזה מזכוכית, על מנת להבטיח לנוסעים נוף ים גם במזג אוויר סוער.
ב-13 בינואר 2012, במהלך הפלגה שגרתית מול חופי איטליה, עלתה האוניה על שרטון מול חופי מונטה ארג'נטריו וחור באורך של כ-50 מטרים נפער בצידה השמאלי.
בעקבות חדירת מים, נטתה האוניה על צדה והחלה לשקוע, אולם לא טבעה כליל.
מרבית הנוסעים חולצו ללא פגע, אך 32 נוסעים נספו ו-64 נוסעים נפצעו.
התאונה אירעה בתשע בערב, שעתיים אחרי שהאונייה יצאה מנמל צ'יוויטווקיה בדרכה לסאבונה, תחנתה הראשונה בהפלגה מתוכננת בת שבעה ימים בים התיכון.
בזמן האירוע, היו על סיפון האונייה 3,229 נוסעים ו-1,023 אנשי צוות.
הנזק לחברות הביטוח בעקבות התאונה מוערך במיליארד דולר.
חברת "קוסטה קרוז" הציעה סך 11 אלף אירו לכל אחד מהנוסעים שלא נפגעו גופנית במהלך הטביעה והחילוץ, כפיצוי על אובדן חפצים אישיים ונזק נפשי.
חלק מהנוסעים קיבלו הצעה זו, ואחרים שקלו הגשת תובענה ייצוגית לפיצוי גבוה יותר.
ב-16 בספטמבר 2013, לאחר הכנות ממושכות, החלו שתי חברות המתמחות בחילוץ אוניות בחילוץ האונייה לקראת פירוקה.
בשלב הראשון בחילוץ הועמדה האונייה על כנים מבטון שנבנו בקרקעית הים.
ב-26 בספטמבר 2013 נמצאו שתי גופות של בני אדם שנעדרו מאז האסון.
השרידים נמצאו סמוך למבנה המרכזי של האונייה.
ב-2 בפברואר 2014 נהרג צוללן ספרדי בעת שעבד בחילוץ שרידי האונייה.
הוא נחתך ממתכת חדה מתחת למים ודימם למוות.
הצולל חולץ בהכרה, אך מאמצי ההחייאה כשלו.
ביולי 2014 הושלמה העברת האונייה למצב ציפה, לשם גרירתה לפירוק.
קברניט האונייה, פרנצ'סקו סקטינו, הועמד לדין, הורשע בהריגה ונדון ל-16 שנות מאסר.
קוֹסטוֹפּיל (באוקראינית: Костопіль; בפולנית: Kostopol; ברוסית: Костополь, קוסטופול; ביידיש: קאסטאפּאל) היא עיר על גדת הנהר זמצ'יסקו (Zamchysko) במחוז רובנו במערב אוקראינה.
קוסטופיל מוזכרת לראשונה במסמכים המתעדים את קיומה ב-1783. שמו המקורי של היישוב הוא אוסטלץ' ויילקי (Ostlec Wielki) או אוסטאלצי (Ostaltsi).
היישוב היה כפר שכלכלתו התבססה על מכרות ברזל.
בשנת 1792 קיבל בעל אדמות מקומי אישור מהמלך סטניסלאב פוניאטובסקי לקיום יריד שנתי בכפר.
אז שינה בעל האדמות את שם הכפר לקוסטופיל.
עם חלוקת פולין היגרו גרמנים רבים מפולין לאזור ווהלין וייסדו שם כפרים רבים, עובדה זו, וכן הנחת מסילת רכבת בין רובנה לווילנה בסוף המאה ה-19, הביאה להאצת התפתחותו הכלכלית של היישוב.
התפתחה בו תעשיית קמח, שמן וטקסטיל.
ב-1906 החריבה שרפה את רוב מבני היישוב.
בעת בנייתו מחדש, נבנו בתיו מִלבנים.
לאחר מלחמת העולם הראשונה צורף היישוב לפולין.
בתקופה זו היו בקוסטופיל מפעלי עץ (רובם בבעלות יהודית, חלקם בבעלות ממשלתית), מפעלי רהיטים, זכוכית, טרפנטין, מיכון חקלאי ועוד.
כן היו בסביבות היישוב מחצבות בזלת וגרניט שעובדיהן שוכנו בשיכונים שבנתה ממשלת פולין.
בשנת 1939 הוכרה קוסטופיל כעיר.
בספטמבר 1939 עברה קוסטופיל והסביבה לידי ברית המועצות.
בין מלחמות העולם גדל מספר יהודי קוסטופיל מ-1,100 ל-3,900 עקב חיבור העיר למסילת הרכבת.
הם התפרנסו ממסחר, תעשייה ושירותים.
ביניהם היו חברי הכשרה חלוצית שנמנו עם מייסדי קיבוץ נגבה.
בקהילת העיר נכללו גם יהודים מסלישץ' הסמוכה.
הגרמנים כבשו את קוסטופיל ביולי 1941, עם פלישתם לברית המועצות.
לאחר הרציחות רוכזו יתר יהודי העיר בגטו.
באוגוסט 1942 רצחו שוטרים גרמנים ואוקראינים את יהודי העיר ויהודים ביער הסמוך לעיר.
העובדים התארגנו בהנהגת אברהם יעקב ברייר (Breier) ובשעת המיפקד ברחו ליערות.
אחרים ניצלו בעזרת פולנים או הצטרפו לפרטיזנים.
בין הפולנים מהאזור שהוכרו כחסידי אומות העולם נמנים סטניסלב יסינסקי ובתו אמיליה סלודקובסקה מהכפר הסמוך.
קוסטופיל שוחרה על ידי הצבא האדום בינואר 1944.
קוסטל פנטילימון (נולד ב-1 בפברואר 1987) הוא כדורגלן רומני המשחק בעמדת השוער.
פנטילימון התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של אארוסטר בקאו, וביום הולדתו ה-19 חתם בפוליטכניקה טימישוארה.
במרץ ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה נגד דינמו בוקרשט.
במאי ערך את הופעת הבכורה שלו החליט הבעלים של המועדון לתת לפנטילימון את ההזדמנות כשוער ראשון.
בעונת העפיל עם קבוצתו לשל הבתים של הליגה האירופית.
ב-11 באוגוסט 2011 הושאל למנצ'סטר סיטי ושימש כשוער גיבוי עבור ג'ו הארט.
ב-21 בספטמבר 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו במסגרת גביע הליגה האנגלי נגד ברמינגהאם סיטי.
בעונת רשם מספר הופעות בגביע הליגה האנגלי, אך לא זכה לשחק בפרמייר ליג.
בקיץ התפרקה טימישוארה ופנטילימון קיבל את כרטיס השחקן שלו וחתם במנצ'סטר סיטי ל-4 שנים.
ב-2 בנובמבר 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה בניצחון 0-7 נגד נוריץ' סיטי וכעבור 5 ימים ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת האלופות בניצחון 2-5 נגד צסק"א מוסקבה.
את העונה התחיל כשוער משנה לויטו מאנונה, אך בנובמבר הוחלט לתת לפנטילימון הזדמנות בהרכב לאחר שהקבוצה ספגה 10 שערים ב-2 משחקים.
מאז הוא שימש את הקבוצה כשוער ראשון.
ב-19 בינואר 2016 חתם בווטפורד לשנה וחצי.
ב-1 בספטמבר 2017 עבר בהשאלה לדפורטיבו לה קורוניה מהליגה הספרדית.
ב-31 בינואר 2018 פנטילימון הושאל לנוטינגהאם פורסט מהצ'מפיונשיפ.
ב-3 ביולי חתם באופן קבוע בנוטיגהאם פורסט לשלוש שנים.
ב-30 בינואר 2020, הושאל לאומוניה ניקוסיה מליגת העל הקפריסאית עד לסיום העונה.
ב-4 בספטמבר 2020, פנטילימון חתם בדניזליספור מליגת העל הטורקית.
פנטילימון ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת רומניה ב-19 בנובמבר 2008 במשחק ידידות נגד .
פנטילימון הוא בן לשני הורים חרשים.
בשנת 2013 התחתן עם אנדראה לבית ברבצ'ה.
קוסטה ריקה משתתפת במשחקים האולימפיים לנוער מאז היווסדם באולימפיאדת הנוער סינגפור (2010).
עד כה, אף ספורטאי נוער מקוסטה ריקה לא זכה במדליה אולימפית לנוער.
ההשתתפות של ספורטאי הנוער מקוסטה ריקה היא בעיקר סמלית.
המשלחת הראשונה של קוסטה ריקה למשחקים האולימפיים לנוער הייתה לאולימפיאדת הנוער סינגפור וכללה חמישה ספורטאים שהתחרו בחמישה ענפי ספורט.
המשלחת לא הגיעה להישגים בענפים אתלטיקה, ג'ודו, טריאתלון, סיף ושחייה.
המשלחת לאולימפיאדת הנוער נאנג'ינג מנתה שלושה ספורטאים שהתחרו בשלוה ענפים.
הישג השיא של המשלחת היה בענף הג'ודו עם העפלה לחצי גמר בקטגוריית משקל עד 66 ק"ג לנערים.
המשלחת לא הגיעה להישגים בענפים טריאתלון ושחייה.
קוסטאס קוצאנאס הוא מהנדס, ארכאולוג והיסטוריון יווני של המדע וטכנולוגיה.
קונסטנדינוס (קוסטס) קוצאנאס למד הנדסה מכנית באוניברסיטה הפוליטכנית בפטרס.
הוא מקדיש את חייו לחקר תרבות יוון העתיקה, ובעיקר לטכנולוגיות עתיקות שהיו בשימוש ביוון הקלאסית .
הוא הקים מוזיאונים המוקדשים לטכנולוגיה, לכלי נגינה ומוזיקה, ולצעצועים מהתקופה העתיקה.
הוא פרסם ספרים בנושאים אלה, והוא מארגן ומפיק תערוכות ניידות בנושאים אלו ברחבי העולם.
קוצאנאס ייסד ביוזמתו ומכספו שלו מספר מוזיאונים ביוון.
המוזאון לטכנולוגיה יוונית עתיקה באתונה ב-2018
המוזיאון לצעצועים וכלי נגינה עתיקים בקולונקי (Κολωνάκι)
המוזיאון לטכנולוגיה יוונית עתיקה בקטקולו ׁ(Κατάκολοׂׂ)
מוזיאון ארכימדס בצמוד לאתר העתיקות של אולימפיה (Αρχαία Ολυμπία) בפלפונסוס
כ-500 דגמים עובדים מוצגים במוזיאונים האלו.
הם מראים עד כמה הטכנולוגיה שהייתה קיימת ביוון העתיקה לפני קריסתה, הייתה ברמה דומה לטכנולוגיה שעדיין הייתה בשימוש בסוף ימי הביניים, למעלה מ-1500 שנה מאוחר יותר.
בין המוצגים הרבים ניתן למצוא: שעון מעורר של אפלטון; שעון הידראולי; שעונים למיניהם; מנגנון אוטומטי לפתיחה וסגירת דלתות; מנוע קיטור; משרת אוטומטי (הרובוט הראשון); מד מרחק; מנופים ימיים; מנופי בנייה; קטפולטות; מכונות מלחמה; ספינות משוטים; תקשורת דיגיטלית.
תערוכות ניידות זמניות של המוצגים הוצגו ברחבי העולם במוזיאונים, אוניברסיטאות, ספריות וכדומה.
משרד הפטנטים של האג (הולנד)
הספרייה הלאומית של צרפת, פריז
קוצאנאס פרסם שישה ספרים אודות הטכנולוגיות היווניות.
הם פורסמו ביוונית, אנגלית, צרפתית וגרמנית.
הוא זכה בפרסי הוקרה, ביניהם:
פרס הצטיינות של משרד החינוך היווני (2008)
פרס מטעם איגוד המוזיאונים לטכנולוגיה באסיה (קוריאה 2016)
קונסטנטין (קוסטה) חטאגורוב (אוסטית: Хетӕгкаты Леуаны фырт Къоста: 15 באוקטובר 1859 – 1 באפריל 1906) היה משורר לאומי של העם האוסיטי.
הוא היה גם צייר מוכשר ודמות ציבורית בולטת.
הוא ידוע לרוב בגרסה הרוסית של שמו, קוסטה [לבנוביץ'] חטאגורוב Лева́нович Хетагу́ров)
עוד במולדתו אוסטיה, הוא הפך למשורר בולט, ששיריו התפשטו במהירות ברחבי הערים והכפרים האוסטיים.
כמו כן פרסם מספר שירים, סיפורים ומאמרים בעיתונים בשפה הרוסית.
ציוריו זכו גם לפופולריות בולטת.
בשל ביקורתו על השלטון הרוסי הקיסרי הוא הוגלה פעמיים ממולדתו בשנים 1891 עד 1896 ושוב מ-1899 עד 1902.
קוסטה נולד ב-15 באוקטובר 1859, בכפר הררי קטן המכונה נאר.
נאר נמצאת בקצה דרך ארוכה באזור טיבליסי.
קוסטה הוכר כילד פלא מצייר.
בשל ההכרות בו כאמן בראשית דרכו, קוסטה נבחר ללמוד בבית ספר מרוחק ויוקרתי יותר, בית הספר של ליציאום סטברופול.
בית ספר זה היה בעל משמעות רבה ברוסיה.
אביו היה משוכנע שהעתיד המתאים לקוסטה הם חיי חייל.
כתוצאה מכך, הודיע האב לקוסטה על היתרונות וההזדמנויות הפטריוטיות הרבות עבור האיש הלוחם.
קוסטה, לעומת זאת, לא היה מעוניין בכך.
בשנת 1881 נכנס קוסטה לאקדמיה לאמנויות בפטרבורג.
בגלל קשיי פרנסה, לאחר שנלקחה ממנו המלגה מסיבות פוליטיות, הוא חזר לנאר.
אף שקוסטה למד חלקית, ציוריו עדיין היו מרשימים.
הם אפשרו לקוסטה לחיות לזמן מה מעבודות שקיבל.
כמה מציוריו זכו לשבחים ולתהודה ציבורית גדולה.
באותה העת הוא גם עסק בציור תפאורות לתיאטרון - פרנסה שהחזיקה אותו.
הוא צייר תפאורות יוצאות דופן, וחשש מהפרסום השלילי שהן יצרו לשמו כצייר.
כאשר חזר קוסטה לביתו בנאר ההשראה שלו בציור הלכה וירדה.
היצירה של קוסטה נדדה הרחק מהצבע - אל כתיבה לירי.
קוסטה כתב הן באוסטית והן ברוסית.
הספר הראשון של קוסטה, אוסף השירים המוקדמים, היה כתוב ברוסית.
הוא הושפע מהרוח המהפכנית והדמוקרטית בקרב האינטלקטואלים הרוסיים.
עבודתו של קוסטה הייתה פופולרית והצביעה על הסבל של ההמונים.
מאוחר יותר הוא כתב ספר שירה באוסטית, שיצא לאור בשנת 1899. הוא הפך בין הספרים האוסטיים המוכרים ביותר וזכה בהוקרה רבה.
הוא מתאר את קשיי החיים באוסטיה של עוני, רעב, יתמות ועוד.
קוסטה היה איש ציבור בולט, חובב פרסום, והתנגד בקול לכל תנועה פוליטית שלא נראתה בעיניו.
הצארים של רוסיה לא אהבו את האמן בשל דעותיו.
מה שהביא לגירושו הראשון של קוסטה.
בשנת 1895 קוסטה נלקח בכוח ונאלץ לעזוב את ביתו.
מכיוון שהייתה לו דירת מגורים מוכנה בסטברופול, אבל לבסוף הוא הועבר לפיאטיגורסק.
בלי קשר למקום מגוריו, קוסטה הפך את עצמו לאויב של מדיניות הצאר, ודיבר נגדו פעמים נוספות.
לכן הוגלה בפעם השנייה כעת לחרסון.
גלות זו התרחשה בשנת 1899. הגלות הראשונה לא השפיעה יותר מדי על עבודתו.
עם זאת, נראה שמהגלות השנייה שאב קוסטה את הכוחות החיוניים הנדרשים כדי להיות אמן גדול.
המחיר ששילם היה בבריאותו שהתדרדרה.
בגלל התדרדרות מצב בריאותו הורשה קוסטה לחזור לביתו, בשנת 1901, והוא נפטר בשנת 1906.
קוסטקיס ארטימטאס הוא כדורגלן קפריסאי המשחק בעמדת הקשר האחורי בקבוצת אנורתוסיס פמגוסטה מליגת העל הקפריסאית ובנבחרת קפריסין.
אנוסיס נאון פאראלימני ונוטינגהאם פורסט
ארטימטאס החל כדורגל בגיל 8 באקדמיה של אנוסיס נאון פאראלימני, ובגיל 16 עבר לאנגליה ושיחק במשך שלוש שנים במחלקת הנוער של נוטינגהאם פורסט.
בחודש יוני 2012 הוא חזר לאנוסיס נאון פאראלימני, וב-15 בספטמבר 2012 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בתיקו 1-1 נגד אנורתוסיס פמגוסטה במסגרת הליגה.
ב-14 ביוני 2013 חתם ארטימטאס על חוזה לארבע עונות באפואל ניקוסיה מליגת העל הקפריסאית.
ב-11 בנובמבר הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 3-0 על אלקי לרנקה במסגרת הליגה.
חודש לאחר מכן הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במסגרת אירופית, בהפסד 3-0 לאיינטרכט פרנקפורט במסגרת שלב הבתים של הליגה האירופית לעונת 2013/2014. בעונתו הראשונה במועדון הוא זכה בתארים הראשונים בקריירה שלו - אליפות קפריסין, הגביע הקפריסאי והסופר קאפ הקפריסאי.
בעונת זכה ארטימטאס בשני תארים נוספים, כאשר אפואל ניקוסיה זכתה באליפות קפריסין ובגביע הקפריסאי.
ב-17 באוקטובר 2015 הוא הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בניצחון 6-0 על א.א.ל.
ב-19 בספטמבר 2016 חתם ארטימטאס על חוזה חדש באפואל ניקוסיה עד ל-31 במאי 2015.
ב-31 באוגוסט 2017 הושאל ארטימטאס למשך עונה אחת לקרקירה מליגת העל היוונית.
ב-15 ביולי 2019 חתם ארטימטאס באנורתוסיס פמגוסטה מליגת העל הקפריסאית.
ב-12 באוקטובר 2021 ערך ארטימטאס את הופעת הבכורה שלו בנבחרת קפריסין, בהפסד 2-1 לנבחרת סלובניה במסגרת מוקדמות מונדיאל 2014. ב-9 בספטמבר 2019 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת, בניצחון 4-0 על נבחרת סן מרינו במסגרת מוקדמות יורו 2020.
קוֹסְטַקֶה קאראג'אלה (ברומנית: Costache Caragiale; 29 במרץ 1815 – 13 בפברואר 1877) היה מחזאי, שחקן תיאטרון ומנהל תיאטרון רומני שהיה לו תפקיד חשוב בהתפתחות התיאטרון הרומני.
הוא נולד בבוקרשט, ולאכיה, ערך את הופעת הבכורה שלו על הבמה ב-1835 וב-1838 ארגן להקת תיאטרון ביאשי במולדובה, שהפכה לחלק מ.
הוא עבד בתיאטראות אזוריים רומניים רבים, במיוחד ביאשי, קראיובה ובוטושאן, ועודד את הצגת מחזות של מחזאים רומניים של תקופתו, במיוחד אלה של וסילה אלכסנדרי וקוסטקה נגרוצי.
בשנים 1852–1855 היה קוסטקה קאראג'אלה המנהל הראשון של התיאטרון הלאומי של בוקרשט.
הוא גם כתב כמה קומדיות, כמו O repetiţie moldovenească ("חזרה מולדבית", 1844) ו-O soaré la mahala ("נשף בשכונת העוני") ב-1847.
קאראג'אלה היה בין תומכי מהפכת 1848. הוא היה דודו של יון לוקה קאראג'אלה, הנחשב למחזאי הגדול ביותר בשפה הרומנית.
גם אחיו הצעיר, יורגו קאראג'אלה (Iorgu Caragiale), היה שחקן ובמאי תיאטרון.
O soaré la mahala sau Amestecul de dorinţi "נשף בשכונת העוני או תערובת הרצונות" - קומדיה
קונסטנטין "קוסטה" רונין הוא שחקן, במאי וצלם קולנוע אוסטרלי-רוסי.
רונין נולד בקלינינגרד, ברית המועצות (כיום רוסיה).
את 17 השנים הראשונות לחייו בילה ברוסיה.
בצעירותו, הוא עבר לוולינגטון, ניו זילנד עם אמו ולמד שם יחסים בינלאומיים ומדעי המדינה באוניברסיטת ויקטוריה בוולינגטון, לפני שעבר לפרת', אוסטרליה להשכלה על תיכונית נוספת ולאחר מכן, לסידני.
בגיל 15, רונין התחיל לעבוד ולמד על התרבות האמריקאית כשהאזין לתחנת רדיו שלימדה אנגלית באמצעות מוזיקה.
הופעתו הראשונה של רונין בקולנוע הייתה בסרט הדרמה "כלב אדום" (אנ') משנת 2011.
בשנת 2014 החל לשחק בעונה השנייה של סדרת הריגול האמריקאית,"האמריקאים" של רשת הטלוויזיה "FX" בתפקיד אולג איגורביץ' בורוב, סוכן ק.ג.ב.
בעונה השלישית דמותו הפכה לדמות ראשית.
בשנים 2016–2017 הוא התארח בכמה סדרות טלוויזיה בהן "גות'האם", "הנגיף" ו-"על הכוונת".
בשנת 2018 החל לשחק בסדרת הדרמה האמריקאית "הומלנד" של רשת "שואוטיים".
בשנת 2019 שיחק בסרטו של קוונטין טרנטינו, "היו זמנים בהוליווד".
בשנת 2023 שיחק רונין בסדרת הטלוויזיה הקומית "מתודלקים" של שירות הסטרימינג "נטפליקס", שם גילם רונין את הטרוריסט איוון קוסלוב.
הוא התחתן עם ליה לאודר ביוני 2021. הם גרים בניו יורק, לאחר שהתגוררו בעבר בלוס אנג'לס, סארי הילס וסידני .
+שנהסרטתפקידהערות2006The Last Resortקונסטבל לוסוב2010Anyone You Wantאיגור2011כלב אדום (אנ')דזמבסקי2013Astigmatismסרט קצר
במאי, מפיק, צלם ועורך 2016The Midnightersאוריון2018ראש מלא דבש (אנ')אוליגרך במסעדהThe Body Treeסרגיי2019Like Father, Like Sonסרט קצר
במאי ומפיקהיו זמנים בהוליוודוויצ'ך פריקובסקי2020Brighton Beachואדים2023I.S.S.
- תחנת החלל (אנ')ניקולאי פולובTBAA Few Days in the Sunתומאס
שנה סדרה תפקיד הערות הערות2006Fatal Contact: Bird Flu in Americaכתב רוסיסרט טלוויזיה של ABC2007The Circuitקארלפרק: "Home Is Where the Past Is"2009East West 101גריגורביץ'פרק: "A Prodigal Fear"False Witnessולדימירמיני-סדרה 2014 אקסטנט אנטון פרק: "Shelter" 2014–2018 האמריקאים אולג איגורביץ' בורוב תפקיד חוזר (עונה 2)
תפקיד ראשי (עונה 8); 17 פרקים 2022The Endgame סרגיי וודיאנובתפקיד ראשי; 10 פרקים 2023מתודלקיםאיוון קוסלוב5 פרקים2025תוכנית הבוקרדימיטרי איוונובפרק: "Un Bel Di"2026עבור כל האנושותליאוניד פוליואנובתפקיד מרכזי בעונה החמישיתרשימת חיסולואסילי אדרנובתפקיד בעונה השנייה
קוֹסְטִיס גִימוֹסוּלִיס היה משורר, סופר וצייר יווני.
גימוסוליס נולד באתונה ב-1960 ומת בה באוגוסט 2023. גימוסוליס למד משפטים באוניברסיטת אתונה ובמשך רוב שנותיו התפרנס מעבודתו כנוטריון.
את ספר הביכורים שלו "הלהט החוטב עצים" פרסם גימוסוליס ב-1983 ואחריו פרסם ארבעה ספרי שירה נוספים.
בסיפורת, ספרו הראשון "חול בעיניים" ראה אור ב-1988 ואחריו התפרסמו עשר יצירות פרוזה נוספות פרי־עטו.
בספרו "זהב שחור" (2000) משולבות אלה באלה יצירותיו כמשורר, כסופר וכצייר.
הלהט חוטב העצים (שירה), 1983
לילה עם האדומה (סיפורת), 1995
זהב שחור (שירה, סיפורת וציורים), 2000
המפלצת בכל מקום (סיפורת), 2003
וידויים לכלב קולומביאני (סיפורת), 2006
רוח הרפאים שלה (סיפורת), 2009
כדי שתלמד לעוף (סיפורת), 2011
קוסטה נדליקוביץ' (בסרבית: Kоста Недељковић; נולד ב-16 בדצמבר 2005 בסמדרבו שבסרביה ומונטנגרו) הוא כדורגלן סרבי המשחק בעמדת המגן הימני בקבוצת ר.ב.
לייפציג מליגת הבונדסליגה הגרמנית בהשאלה מאסטון וילה.
נדליקוביץ' גדל במחלקת הנוער של הכוכב האדום בלגרד.
בשנת 2023 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של המועדון במסגרת ליגת העל הסרבית, וכן בגרפיצ'אר בלגרד, קבוצת הבת של המועדון.
קוסטנאי (; ברוסית: Костанай) היא עיר בצפון קזחסטן ובירת מחוז בעל שם זהה.
העיר שוכנת על גדת נהר , כ-580 ק"מ צפון-מערבית לבירה אסטנה וכ-260 ק"מ דרום-מזרחית לעיר הרוסית צ'ליאבינסק.
על פי אומדן רשמי מתאריך 1 ביולי 2023, התגוררו בקוסטנאי 264,466 בני אדם.
קוסטנאי נוסדה על ידי מתיישבים רוסים בשנת 1879 ונקראה ניקולאייבסק, על שמו של ניקולאי השני, קיסר רוסיה.
בשנת 1888, היו בעיר יותר מ-3,000 תושבים מעורבים בבניית טחנה ומבשלת בירה, שעדיין פועלים.
בשנת 1893, קוסטנאי קיבלה מעמד של עיר.
בשנת 1918, הצבא האדום השתלט על העיר ושינה את שמה לקוּסְטָנָאי.
שש שנים לאחר התפרקות ברית המועצות, שמה שונה לקוֹסְטָנָאי.
בקוסטנאי, ישנם חמישה מוסדות להשכלה גבוהה.
ישנם גם 22 בתי ספר תיכוניים, המחנכים למעלה מ-12,200 תלמידים.
רשת התרבות הממלכתית מונה 381 ספריות, 201 מועדונים, 8 מוזיאונים ושני תיאטרונים.
מתקני האתלטיקה כוללים 2 זירות ספורט, 26 אצטדיונים, 10 מתחמי ספורט ו-567 אולמות ספורט.
בקוסטנאי נבנה בית הכנסת ומרכז יהודי בית רחל חב"ד ליובאוויטש, עבור יהודי העיר והמחוז.
רב המחוז ובית הכנסת הרב מנחם מענדל זלמנוב.
לקוסטנאי יש מורשת היסטורית-תרבותית עשירה.
המרכז האזורי כולל את המבנים הבאים: בניין המנהל האזורי, אוניברסיטת המדינה בקוסטנאי, מוזיאון הזיכרון האזורי , תיאטרון הדרמה הקזחית, הכיכר המרכזית, תחנת רכבת ומסגד סוני.
המונומנטים ההיסטוריים כוללים את אנדרטת Ybyrai Altynsarin, אנדרטת , אנדרטה המוקדשת לקורבנות מלחמת העולם השנייה, "חומת ההוצאה להורג" (שם הוצאו להורג קציני הצבא של אלכסנדר קולצ'ק על ידי חיילי הצבא האדום) ואנדרטת אלכסנדר פושקין.
בעיר 173 מונומנטים בעלי חשיבות היסטורית ותרבותית.
מתוכם, 3 בעלי משמעות רפובליקנית, 48 מקומיים, 25 אובליסקים ופסלים ו-97 לוחות זיכרון.
קוסטנאי מקושרת בדרכים לערים הבאות ברוסיה: צ'ליאבינסק, מגניטוגורסק, , יקטרינבורג, קורגן וטיומן.
היא גם מקושרת לקוקשטאו, אסטנה ואלמטי שבקזחסטן.
53 תחנות רכבת נושאות נוסעים ומטענים מהעיר.
נפט מועבר ברכבת מרוסיה וכן מבתי זיקוק בקזחסטן.
מטפל בטיסות משותפות ובטיסות שכר לערים רבות בקזחסטן, רפובליקות סובייטיות לשעבר, גרמניה (פרנקפורט והנובר), איחוד האמירויות הערביות, טורקיה ומדינות נוספות.
שדה התעופה מתפקד גם כנמל כניסה מקומי ונקודת ביקורת מכס.
קוסטנאי היא ביתו של מועדון הכדורגל טובול, שבסיסו ב, המשתתף בליגת העל הקזחית.
לקוסטנאי יש גם קבוצת כדורסל, BK טובול קוסטנאי, המשתתפת ב.
בעיר יש משטח החלקה על הקרח לספורט חורף, ובשנת 2016 השתתפה קבוצה באליפות הבנדי הלאומית בחרומטאו לשחקנים צעירים ילידי 1999–2000.
קוסטיאנטיניבקה (באוקראינית: Костянтинівка, ברוסית: Константиновка, קונסטנטינובקה) היא עיר במחוז דונצק במזרח אוקראינה.
בעידן הסובייטי הייתה העיר מרכז של תעשייה מטלורגית ושכנה על צומת מסילות ברזל.
לפני הפלישה הרוסית לאוקראינה ב-2022, מנתה אוכלוסיית העיר 67,350 נפשות, ולאחריה הפכה לאזור קרבות מתמשכים בין צבא אוקראינה וצבא רוסיה.
העיר חרבה ומעריכים שבאוגוסט 2025 נותרו בה כ-6,800 תושבים.
ב-1812 הוקמה במקום חווה חקלאית על ידי בעל קרקעות עבור בנו קוסטיאנטין.
ב-1859 התגוררו ביישוב 29 נפשות, והוא השתייך לפלך יקטרינוסלב של האימפריה הרוסית.
ב-1869 הוקמה סמוך ליישוב תחנת רכבת אשר שכנה על צומת מסילות ברזל שהוקמו בפלך במימונו של שמואל פוליאקוב.
לאחר הקמת רשת מסילות הברזל התפתחה תעשייה באזור.
בראשית המאה ה-20 מנתה אוכלוסיית היישוב 3,100 תושבים אשר התבססו על עבודה במפעלי המתכת.
כ-40 אחוזים מתושבי העיירה היו אוריינים.
במהלך שנות העשרים של המאה העשרים יושמה במקום תוכנית בניין עיר חדשה וב-1926 נמנו בה 25,000 תושבים.
ב-1939 מנתה אוכלוסיית העיר 96,000 נפשות, וכ-68 אחוזים מהם היו פועלי מתכת.
במהלך מלחמת העולם השנייה, לאחר תחילת מבצע ברברוסה כבש הוורמאכט באוקטובר 1941 את קוסטיאנטיניבקה.
הגרמנים הקימו בעיר מחנה לעבודות כפייה.
ב-6 בספטמבר 1943 שוחררה העיר על ידי הצבא האדום.
לאחר המלחמה הוקמו בעיר ובסביבתה 20 מפעלי תעשייה, והוקמו מכוני מחקר, ובתי ספר מקצועיים אשר הכשירו כח אדם למפעלים השונים.
ב-1991, לאחר התפרקות ברית המועצות והקמת אוקראינה נכללה קוסטיאנטיניבקה בשטחה.
לאורך השנים הפגינו תושבי העיר תמיכה בולטת בוויקטור ינוקוביץ' שהיה פרו רוסי בולט.
באפריל 2014, במהלך המלחמה בדונבאס נכבשה העיר על ידי בדלנים רוסים, וביולי עלה בידי הצבא האוקראיני להשתלט מחדש על העיר.
ב-2022, במהלך מלחמת אוקראינה–רוסיה נפגעה קוסטיאנטיניבקה מטילי ששוגרו לעברה על ידי רוסיה ובכלל זה בטילי Kh-47M2 קינז'אל אשר גרמו להרס רב, ונפגעים ברחבי העיר ולנטישה המונית של תושבים.
באוגוסט 2025 הודיע צבא רוסיה כי כוחותיו חדרו לקוסטיאנטיניבקה, ובנובמבר אישרה אוקראינה כי כוחות רוסיים מתקרבים לדרומה של העיר ובמקום מתנהלים קרבות כבדים.
נכון לינואר 2026 העיר עדיין בשליטה אוקראינית.
בתקופת ברית המועצות הייתה קוסטיאנטיניבקה עיר תעשייתית ובה למעלה מ-100,000 תושבים.
לאחר התפרקות ברית המועצות וקריסת מנגנוני הכלכלה המתוכננת הייתה הגירה שלילית משמעותית מהעיר, בעיקר הגירת עבודה, והיא החריפה ככל שהמצב הביטחוני התערער.
מבחינת התמהיל האתני עלה ממפקד האוכלוסין 2001 של אוקראינה כי 59.3 אחוזים מהתושבים היו אוקראינים ו-37.7 אחוזים היו רוסים.
בעיר התגוררה קהילה יהודית אשר ב-1939 מנתה 3,365 נפשות שהיוו כ-3.5 אחוזים מהאוכלוסייה.
ב-1941 עלה בידי מרבית בני הקהילה להימלט מהעיר בטרם נכבשה על ידי הוורמאכט.
עם זאת, בנובמבר ובדצמבר 1941 נעצרו יהודי העיר שנותרו בה.
לפי מקורות רוסיים היו 240 עצורים, ולפי הרישומים הגרמניים היו 80 עצורים.
הם נורו למוות בבורות הריגה בחוות קראסני אשר בפאתי העיר.
לאחר המלחמה שוקמה בהדרגה הקהילה.
לאחר התפרקות ברית המועצות רבים מבניה עלו בהדרגה במסגרת העלייה מברית המועצות לשעבר בשנות ה-90. ב-2001 נמנו בקוסטיאנטיניבקה 186 יהודים.
קוֹסְמוֹגוֹנְיָה (המילה גנסיס ביוונית פירושה לידה, והמילה קוסמו פירושה יקום) היא התורה בתחום מדעי החלל אשר עוסקת באופן היווצרות היקום מראשיתו ועד למצבו הנוכחי.
בעבר, המושג היה קשור לאופן היווצרות מערכת השמש, וכיום לאופן בו נוצר היקום, כשהמפץ הגדול הוא המודל המקובל על דעת המדענים.
שאלת היווצרות היקום הטרידה את האדם מראשית קיומו, והיה ניסיון לתת תשובה לחידה קרדינלית זו מצד המיתולוגיה הדת והפילוסופיה, אך תשובות מדעיות משמעותיות החלו לקבל ביסוס עם גלויו של האבל על התפשטות היקום, וכתוצאה מגילוי זה התפתחו שני וריאנטים עיקריים לגבי היווצרות היקום: "המצב היציב" ו"המפץ הגדול".
כיום שולטת תאוריית "המפץ הגדול" בלבד, הרבה הודות לגילויה המקרי של קרינת הרקע הקוסמית שנתנה אישוש משמעותי ל"מפץ הגדול".
קוסינוס (מסומן ב-) היא פונקציה טריגונומטרית בסיסית, המתאימה לכל זווית מספר ממשי בין (1-) ל-1. הרחבות שונות של הפונקציה משמשות במגוון תחומים, כגון: הגדרות שונות באנליזה (ובפרט באנליזה מרוכבת).
בהגדרתה הבסיסית ביותר, פונקציית הקוסינוס מציינת את היחס בין הניצב שליד הזווית ליתר במשולש ישר-זווית, כפונקציה של הזווית שליד הניצב הזה.
לכן הקוסינוס של זווית מוגדר היטב.
מכיוון שאורך היתר הוא 1 נקבל שקוסינוס הזווית שבין ציר ה-x לרדיוס הוא בדיוק אורך ניצב המשולש המקביל לציר ה-x, כלומר שיעור ה-x של הנקודה (x,y).
עובדה זו מאפשרת להגדיר את פונקציית הקוסינוס לכל מספר ממשי: הקוסינוס של מספר הוא שיעור ה-x של הנקודה על מעגל היחידה שהזווית בין הרדיוס הנמתח אליה לציר ה-x הוא (ברדיאנים).
כאשר הזווית נתונה ברדיאנים, ניתן להגדיר את פונקציית הקוסינוס באמצעות טור טיילור:
ניתן גם להסיק את הטור מתוך ההגדרה הקודמת של קוסינוס על ידי גזירה חוזרת של הפונקציה.
מהטור נובע קירוב קוסינוס לזוויות קטנות: , מכיוון שכאשר x קטן החזקה הרביעית שלו (לפעמים אפילו השנייה) וחזקות גבוהות יותר זניחות.
הגדרה זאת מאפשרת להגדיר את פונקציית הקוסינוס גם למספרים מרוכבים.
באמצעות נוסחת אוילר אפשר לקבל הגדרות נוספות לקוסינוס:
פונקציית הקוסינוס היא זוגית, משום שמתקיים .
פונקציית הקוסינוס היא מחזורית בעלת מחזור של .
זאת משום שסיבוב של מחזיר אותך לנקודת המוצא.
פונקציית הקוסינוס רציפה, גזירה ואינטגרבילית לכל .
לפונקציה אינסוף נקודות קיצון מהצורה (מקסימום) ו- (מינימום), כאשר מספר שלם.
הערך במקסימום הוא 1 ובמינימום .
התמונה של הפונקציה היא .
הנגזרת של פונקציית הקוסינוס, כאשר מבוטא ברדיאנים, היא מינוס פונקציית הסינוס:
זאת כיוון שהנגזרת של פונקציית הסינוס היא קוסינוס ובעזרת כלל השרשרת מקבלים:
מכאן נובעת דרך נוספת להגדיר את פונקציית הקוסינוס בעזרת משוואה דיפרנציאלית:
פונקציית הקוסינוס היא פתרון המשוואה כאשר ו-.
הפונקציה הקדומה של הקוסינוס היא סינוס:
בעזרת פונקציית הקוסינוס אפשר לבטא את חמש הפונקציות הבסיסיות האחרות (השורשים יכולים להיות חיוביים ושליליים): , , , ,
הפונקציה ההפוכה לפונקציית הקוסינוס נקראת ארכקוסינוס ומסומנת או .
, וכיוון שפונקציית הקוסינוס אינה חד-חד-ערכית, ניתן להחליט איזה טווח ערכים היא תקבל.
משפט הקוסינוסים הוא הכללה של משפט פיתגורס, והוא קובע את הקשר בין צלעות המשולש ואחת מזוויותיו, תוך שימוש בפונקציית הקוסינוס.
כאשר a, b, c הן צלעות המשולש ו- נמצאת מול הצלע c.
כאשר זווית c ישרה, ומתקבל משפט פיתגורס.
בַּייקוֹנוּר (קזחית: Байқоңыр ғарыш айлағы; רוסית: Космодром Байконур), הקרוי גם טיוּרה־טאם, הוא נמל החלל הגדול והוותיק בעולם.
הקוסמודרום נבנה על ידי ברית המועצות בשנות ה־50, ומאז 1996 הוא מופעל תחת פיקוח רוסיה, אף על פי שהוא נמצא בשטח קזחסטן, אך גם סוכנות החלל הלאומית של קזחסטן מעורבת בהפעלתו.
חוזה החכירה הנוכחי של רוסיה בתוקף עד שנת 2050. בייקונור נמצא כ־200 קילומטר ממזרח לימת אראל, על גדתו הצפונית של נהר הסיר דריה, ליד העיר טיורה־טאם בדרום קזחסטן.
השם "בייקונור" נועד ליצור רושם מוטעה במערב כאילו האתר ליד העיר בייקונור, יישוב כורים הנמצא כ־320 ק"מ צפונית מזרחית לנמל החלל, באזור מדברי סמוך לג'זקזגאן.
בייקונור היה מרכז תוכנית החלל השאפתנית של ברית המועצות מסוף שנות ה־50 ועד שנות ה־80 של המאה ה־20. היו בו מתקנים לשיגור חלליות מאוישות ובלתי־מאוישות, וניתן היה לשגר ממנו מגוון רחב של טילי שיגור: סויוז, פרוטון, ציקלון, דנייפר וזניט.
שיגורים מבסיס זה מהווים חלק חשוב בפריסתה ובתחזוקתה של תחנת החלל הבינלאומית.
הבסיס נבנה במקור בשנות ה־50 כאתר לשיגור וניסוי של טילים ארוכי טווח, ומאוחר יותר הוסב לבסיס שיגורים לחלל.
ליד הקוסמודרום נבנה יישוב שתפקידו לשרת את צורכי הקוסמודרום.
בשנת 1966 הוא קיבל מעמד של עיר ונקרא לנינסק, אך שמו שונה לבייקונור ב־1995.
טיסות היסטוריות רבות לחלל שוגרו מבייקונור: הלוויין הראשון ב־4 באוקטובר 1957, האדם הראשון בחלל ב־1961, והאישה הראשונה בחלל ב־1963.
השיגורים לחלל נמשכו גם לאחר התפרקות ברית המועצות ב־1991, תחת חבר המדינות.
במרץ 1996 חכרה רוסיה את הבסיס ל־20 שנה, תמורת תשלום שנתי של 115 מיליון דולר ואפשרות להארכת החכירה בעשר שנים נוספות.
בשנת 2004 סוכם על הארכת ההסכם עד לשנת 2050 ללא שינוי דמי התשלום השנתיים.
בשל חילוקי דעות בין רוסיה לקזחסטן על גובה דמי החכירה, החלה רוסיה להרחיב את קוסמודרום פּלֶסֶצק שבשטחה, במחוז ארכנגלסק שבצפון־מערב רוסיה, וכן בנתה את קוסמודרום ווסטוצ'ני במזרח הרחוק במחוז אמור.
מאז סיום תוכנית מעבורות החלל של נאס"א ועד השיגור המאויש של חללית דרגון של חברת ספייס איקס בשנת 2020, המקום היחיד ממנו מתבצעים שיגורים מאוישים, היה נמל חלל זה.
עלות שיגור והחזרה לפי ההסכם עם נאס"א היה 82 מיליון דולר עבור כל אסטרונאוט, כאשר יכולים להיות בחללית הסויוז עד שלושה אנשים.
במהלך תפקוד האתר במתחם נבנו כני שיגור רבים.
31 - שיגור משגרים ממשפחת סויוז
81 - שיגור משגרים ממשפחת פרוטון
200 - שיגור משגרים ממשפחת פרוטון
175 - שיגור משגרים מדגם רוקוט וסטרלה
קוסם הוא אדם העוסק בקסמים ומבצע כביכול מעשים מופלאים ועל-טבעיים באמצעות אלמנטים משלים הנסתרים מעיני הקהל.
בתרבויות מסוימות, הקוסמים משחקים תפקידי מפתח ומוכרים בשם "שמאנים" (תפקיד זה מכיל גם אלמנטים דתיים).
בתרבויות המערב, הקוסמים הם לרוב בדרנים, המבצעים קסמים - תעלולים המבוססים על זריזות ידיים ו"פטנטים" למיניהם - להנאת הקהל.
קוסמים מסוג זה נקראים באנגלית Magician.
לעיתים, הכינוי קוסמים משמש גם למי שביכולתו לבצע מעשים על-טבעיים, כמו מכשף.
קוסמים מסוג זה נקראים באנגלית Wizard או Sourcerer.
מושג הקסם והעוסקים בו נפוץ ביצירות תרבות רבות מכל הזמנים.
בין הקוסמים הבדיוניים הידועים ביותר ניתן למנות את הדרואיד מרלין, מגיבורי אגדות המלך ארתור, וכן יצירה פופולרית מודרנית יותר - הארי פוטר, גיבור ספריה של הסופרת הבריטית ג'יי קיי רולינג.
עם זאת, הקוסמים לא היו תמיד גיבורי ספרים, ואף ביצירות הללו היו עושי קסמים אשר שימשו כאנטי-גיבורים ואף כנבלים (מורגן לה פיי ולורד וולדמורט, בהתאמה).
ביצירות אחרות הקוסמים הם כלי להעברת ביקורת או סאטירה על החברה, כך ב"הקוסם מארץ עוץ" או באופן כללי יותר ב"עולם הדיסק".
הקוסם המיתולוגי היה גם לדמות פנטסטית כמעט קבועה במשחקי תפקידים שונים, כגון "מבוכים ודרקונים" או "מרוצללים".
לימים היא הפכה לייצוג במשחקי מחשב שונים אשר עסקו בנושאים פנטסטיים או שהתבססו על משחקי תפקידים בדרך זו או אחרת, כגון דיאבלו, The Elder Scrolls III: Morrowind ועוד.
אך לקוסמים המתוארים לעיל יוחסו לרוב יכולות על-טבעיות שונות.
מאידך, היו יצירות רבות אשר עסקו בקוסמים מציאותיים, מאחזי עיניים או לפחות כאלו אשר נתפסו על ידי הציבור ככאלו, גם אם לעיתים היצירות ביקשו לרמוז על אפשרויות אחרות.
מהעת האחרונה ניתן למנות את הסרטים "יוקרה" ו"אמן האשליות".
כמו כן נעשו גם יצירות ביוגרפיות רבות אודות קוסמים אמיתיים, כגון הארי הודיני.
קוסמה הוא שם הבמה של אביחן ליבנה - יוצר מוזיקת טראנס ישראלי יליד קריית ביאליק.
אביחן החל את דרכו המוזיקלית במועדונים בחיפה וסביבתה כאשר הוא מאזין למוזיקת new wave ומוזיקה אלקטרונית של להקות והרכבים כמו Depeche Mode, The Sisters of Mercy, The Cure, Front 242 ודומיהם.
על פי דבריו, החל הטראנס "לחלחל לחייו" בשנת 1995 ו"הכניס לקצב את כולם מכף רגל ועד ראש" וסחף גם אותו.
לאחר שנים של מסיבות, בשנת 1998 הוא החל ליצור מוזיקה בעצמו.
מכיוון שהוא היה בסביבת מחשבים כבר מגיל צעיר, יצירת המוזיקה הממוחשבת הייתה עבורו מהלך טבעי.
הוא עבד לראשונה עם בני רישר תחת השם Diablo ובשנת 1999 הם הוציאו יחד אלבום בשם "Insufficient Memory" ומספר טרקים כגון "Hop She Goes..." ו-"Papa" תחת לייבלים שונים.
בשנת 2000 החל ליבנה לעבוד תחת השם Cosma (על פי הצעתו של די.ג'יי יורג).
במהלך הקריירה שלו הוא עבד עם עידו אופיר (Domestic) וארז אייזן מההרכב Infected Mushroom.
הוא הוציא לאור מספר תקליטי שדרים בספטמבר 2001 ובמקביל את הדיסק Simplicity.
דיסק זה אופיין בצלילים נקיים, עם ביטים של מוזיקת פרוגרסיב, אלקטרוני ואמביאנט ושומר על רעננות.
האלבום הבא של ליבנה היה "Nonstop" בהוצאה הישראלית HOMmega.
יציאת האלבום לאור תוכננה לחודש מרץ, 2003, במקביל למסע ההופעות העולמי שתוכנן להיות בברזיל, יפן, מקסיקו, דרום אפריקה ואנגליה.
ב-10 בפברואר 2003, בזמן חופשה בגואה שבהודו, כשהוא נוהג באופנוע מחוף הים לכיוון המלון בו הוא שהה, נפגע בתאונת דרכים.
מותו הנחית מכה קשה על הלייבל HOMmega.
לאחר מותו, הקימה מכללת BPM את המלגה על שם אביחן לבנה, וקיימו אירוע התרמה ומסיבת הנצחה לכבודו.
למרות מותו, וכיוון שהכל כמעט כבר היה מוכן, יצא האלבום השני שלו ביוני 2003.
ליבנה היה מעורב במיזמים רבים, בשמו האמיתי או בשם הבמה, במגוון תפקידים: עריכה, נגינה, כתיבה, ארגון והפקה.
הסינגל "We Are The Same" יצא בשנת 2010 על ידי אבירם דיין (DreaMelodic) שערך אותו והוציא אותו לזכרו.
קוסם הנחש הוא הספר הרביעי בסדרת ספרי "מחזור שער המוות" שנכתבה בידי מרגרט וייס וטרייסי היקמן.
הספר מספר על מסעו הרביעי של האפּלו הפיטרין, שנשלח בידי אדון הנֶקסוס דרך שער המוות אל עולם המים, צ'לסטרה, כדי להשליט שם כאוס, בתקווה שבכך יוכל אדון הנקסוס להשלים את תוכניתו לשלוט על כל ארבעת העולמות.
הספר מתחיל בדיוק במקום שבו "ים האש" נגמר.
אלפרד קופץ לתוך שער המוות כאשר ספינתו של האפלו עוברת דרכו, ומוצא את עצמו באולם שינה הדומה לזה שבתוכו הוא עצמו התעורר; למעשה, הוא מאמין שהגיע לאריאנוס.
בעודו עייף, הוא מחליט להיכנס בחזרה לשנתו הקסומה...
ומוצא שמישהו כבר נמצא בתוך הארון "שלו".
אז הוא מוצא שכל הסארטן השוכבים בכל שאר הארונות זרים לו.
אלפרד מעיר אותם ומגלה שהוא נפל אל תוך חדר של סארטן חיים, ולא סתם סארטן; הוא הגיע לצ'לסטרה, עולם המים, והחדר לתוכו נפל אכלס את סאמה, ראש מועצת השבעה - מנהיגם הנוכחי של כל הסארטן שנותרו בחיים.
בינתיים, האפלו מנסה להכין כמה שיותר מהר את ספינתו, כך שיוכל להימנע מלדבר עם קְסָר.
הוא שלח אליו מכתב, שבו סילף את מצבו של אבאראך, בטוענו כי מצא עולם מת; הוא הסתיר את האמת על ההעלאה באוב מתוך חשש למה שקסר עלול לעשות איתו.
קסר תופס את האפלו לפני יציאתו אל צ'לסטרה, והאפלו מתוודה כמעט על כל מה שקורה בעולם הזה.
הוא מקבל עונש אכזרי על כך שבגד והטיל ספק באדונו.
לאחר העונש, קסר שולח את ספינתו של האפלו דרך שער המוות.
הגעתו של האפלו לצ'לסטרה אינה מסתכמת כלל כהצלחה מסחררת; מי-הים של צ'לסטרה מבטלים כל השפעה של קסם-רונות באופן מוזר ביותר, ואפילו מוחקים את כתובות הקעקע שעל כל גופו של האפלו ואת החריתות שעל אבן ההיגוי שלו.
ספינתו מתפרקת תוך דקות ספורות, והוא מגלה עובדה מוזרה נוספת: מי-הים של צ'לסטרה ניתנים לנשימה, בדיוק כמו האוויר.
קר ורטוב, הוא נצמד לאחד משברי ספינתו ומנסה לחשוב מה עליו לעשות כעת.
העלילה גם מלווה ביומנה האישי של גרוּנדל, הבת והיורשת של המנהיגים של גמדי צ'לסטרה.
שלא כמו ברוב העולמות, כאן שורר בין המנצ'ים שלום והם חיים בהרמוניה.