tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בתקופת הברונזה המאוחרת בכנען יושבי הארץ נקראו חורים בפי המצרים.
ברשימות השלל של אמנחותפ השני ממסעות הכיבוש שלו משתקף הרכב האוכלוסייה של ארץ ישראל בתקופה זו.
אחד משמות כנען בפי המצרים הייתה "חוּרוּ" שפירושו ארץ החורים.
בחפירות בתל תענך שנערכו בשנים 1904-1902, על ידי ארנסט זלין מאוניברסיטת וינה, התגלו לוחות חרס כתובים בכתב יתדות בשפה האכדית.
לוחות אלה קרויים "מכתבי תענך".
בלוחות אלה מוזכרים כ-90 שמות, 20% מהם היו שמות חוריים או הודו אריים.
החורים מוזכרים במקרא כעם היושב בהר שעיר שממזרח לערבה, ולימים - ארץ אדום, והמקרא מפרט את שמות משפחותיהם העיקריות ו"אלופיהם" ().
לראשונה הוזכרו ב"מלחמת המלכים", בה נלחמו מלכי ארם נהרים והמזרח בעמי ארץ כנען ().
לאחר נדידת עשו אבי אדום להר שעיר השתלבו בני עשו בקרב "החורי יושבי הארץ" ואף נוצרו קשרי חיתון בין עמים אלה (, בעיקר פסוקים ב', י"ב, כ', כ"ב).
מאוחר יותר החלה מלחמה ביניהם, והאדומים גירשו את החורי מהר שעיר וירשו את ארצם ().
במקרא נרמז קשר בין החורי לבין החיוי, מעמי ארץ כנען שישב באזור שכם ().
גם הר עיבל הסמוך לשכם זהה לשמו של אחד מ"אלופי החורי" ().
אכן, ב משתמע שהחיוי היה עם שונה מיתר עמי כנען.
בין השאר מתבטא הדבר בצורת השלטון: אצל החורי והחיוי הוזכרו כמנהיגים "אלופים" ו"זקנים", ולא מלכים, כמקובל בין עמי כנען.
חורטיצה (אוקראינית: Хортиця) הוא שמו של האי הגדול ביותר בנהר דנייפר באוקראינה בתחום העיר זפוריז'יה.
האי הוא שמורת טבע ייחודית, שבה ניתן למצוא צמחים ובעלי חיים, חלקם נדירים ובסכנת הכחדה, ואתרים היסטוריים וארכאולוגיים מתקופת שונות: תקופת האבן, תקופת ההתיישבות של הסלאבים באזור ועוד.
בשנת 1965 האי הוכרז כשמורת טבע ממלכתית על ידי ממשלת הרפובליקה הסובייטית של אוקראינה ובשנת 1993 הוא הוכרז כשמורת טבע לאומית על ידי ממשלת הרפובליקה העצמאית של אוקראינה.
ישנן שתי השערות לגבי מקור שם האי: משמו של חורס (Хорс, Хърс), אחד האלים של הדת הסלאבית הפגאנית או מהמילה הטורקית ort - אמצעי.
חורחה "ג'ורג'" רובלדו אוליבר (ספרדית: Jorge "George" Robledo Oliver; 14 באפריל 1926 - 1 באפריל 1989) היה כדורגלן צ'יליאני.
רובלדו נולד באיקיקה שבצ'ילה לאב צ'יליאני ולאם אנגליה.
הוא היגר עם משפחתו לברמפטון בירלואו שביורקשייר ב-1932, בעקבות המצב הרעוע בצ'ילה באותה תקופה.
רובלדו החל את קריירת הכדורגל שלו בהאדרספילד טאון, ושיחק שם באופן חלקי כשחקן חובב במקביל לעבודתו בכריית פחם.
הוא מעולם לא הופיע במדי הסגל הבכיר.
רובלדו עזב את עבודתו במכרה לאחר שעבר לבארנסלי מהליגה השנייה בזמן מלחמת העולם השנייה.
הוא הוחתם בניוקאסל יונייטד מהליגה הראשונה ב-27 בינואר 1949, תמורת סכום של 26,500 לירות שטרלינג.
תמורת סכום זה עבר גם אחיו טד, אך הנהלת ניוקאסל הייתה מעוניינת רק בחורחה שסירב לעבור ללא אחיו.
הופעת הבכורה של רובלדו הייתה בניצחון החוץ 2 - 0 על צ'רלטון אתלטיק ב-5 בפברואר, ואילו שער הבכורה שלו הובקע במשחק הדרבי נגד סנדרלנד באצטדיון סנט ג'יימס פארק.
המשחק הסתיים בניצחון 2 - 1 לטובת ניוקאסל, כאשר רובלדו משתף פעולה עם ג'קי מילברן בחוד ההתקפה במה שעתידה להיות אחת השותפויות הטובות ביותר בהיסטוריה של ניוקאסל.
רובלדו הבקיע חמישה שערים נוספים ב-12 המשחקים האחרונים של העונה.
נבחרת צ'ילה זימנה את רובלדו לקראת מונדיאל 1950, למרות שהוא לא ידע ספרדית.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במשחק הראשון של שלב הבתים מול נבחרת אנגליה, והבקיע שער בניצחון 5 - 2 על נבחרת ארצות הברית.
רובלדו סיים את העונה עם שער הניצחון על ארסנל בגמר גביע ה-FA, וסייע לניוקאסל לזכות בתואר פעם שנייה ברציפות.
בעונת 1952/1953 הבקיע רובלדו 18 שערים, והגיע לסך כולל של 91 שערים בכל המסגרות ו-82 שערי ליגה.
בזכות מספר זה הוא הפך לשחקן הזר (שאינו אירי) עם מספר השערים הגבוה ביותר בליגה האנגלית הבכירה, כאשר רק כחמישים שנה לאחר מכן השיא נשבר על ידי דווייט יורק.
בסיום העונה הועבר טד רובלדו למועדון הצ'יליאני קולו-קולו, וחורחה עבר בעקבותיו.
שני האחים היו פופולריים בצ'ילה, וחורחה סיים כמלך השערים של ליגת העל הצ'יליאנית ב-1953 וב-1954 עם 26 ו-25 שערים בהתאמה.
רובלדו עזב את קולו-קולו ב-1958 והיה בחופשה מכדורגל במשך שנה לפני שחזר לשחק בדפורטיבו או'היגינס, שהיה המועדון האחרון בקריירה שלו.
הוא התחתן ב-1959, ומאוחר יותר נולדה לו בת.
הוא פרש סופית ב-1961 והחל לעבוד כמנהל תוכנית הספורט של בית הספר סנט פיטר בוויניה דל מאר.
הוא עבד בתפקיד זה עד למותו ב-1989 כתוצאה מהתקף לב.
חורחה רפאל וידלה (בספרדית: Jorge Rafael Videla; 21 באוגוסט 1925 – 17 במאי 2013) היה נשיאה ה-43 של ארגנטינה, מ-1976 עד 1981. וידלה הגיע לשלטון בהפיכה צבאית נגד שלטונה של איסבל פרון.
ב-24 במרץ 1976 השתלטה על השלטון חונטה צבאית בראשות וידלה, וכפתה ממשל צבאי.
הצבא החל במלחמה המלוכלכת על מנת להשיב את הסדר ולחסל את יריביו.
הוועד הארגנטיני לזכויות האדם בז'נבה האשים את אנשי החונטה ברצח פוליטי של כ-2,300 בני אדם, במעצר מסיבות פוליטיות של כ-10,000 נוספים ובהיעלמותם של 20,000 עד 30,000 נוספים.
במרץ 1981 הודח וידלה על ידי הרמטכ"ל רוברטו אדוארדו ויולה שבתורו הוחלף על ידי הגנרל לאופולדו גלטיארי.
ב-1985, לאחר שהשלטון הדמוקרטי הושב על כנו בארגנטינה, נשפט וידלה למאסר עולם, אך ב-1990 העניק לו הנשיא קרלוס מנם חנינה.
ב-25 באפריל 2007 ביטל בית המשפט הפדרלי בארגנטינה את החנינה הנשיאותית שהעניק מנם, והשיב על כנה את הרשעת וידלה בהפרת זכויות אדם.
ההליכים המשפטיים התחדשו ב-2010, וב-22 בדצמבר הורשע בהפרת זכויות אדם ובגרימת מותם של 31 אסירים, ושוב נגזר עליו מאסר עולם.
וידלה מת ב-17 במאי 2013. ממשלת ארגנטינה הודיעה כי מת בנסיבות טבעיות בתאו בבית כלא בפרברי הבירה בואנוס איירס.
בזמן משטרו של וידלה התחולל בין צ'ילה וארגנטינה עימות הביגל (Conflicto del Beagle).
הסכסוך נסב סביב הריבונות על האיים פיקטון, לנוקס ונואבה שבתעלת ביגל, והוכרע על ידי המלכה אליזבת השנייה, מלכת הממלכה המאוחדת, שפסקה בפסק בוררות כי הריבונות על האיים היא של צ'ילה.
על אף ששתי המדינות הסכימו לקבל את ההכרעה הבריטית עוד בשנת 1967, הכריז וידלה כי פסק הבוררות בטל ומבוטל וכי הסכנה בהתלקחות מלחמה בין שתי המדינות מיידית, והוסיף כי ייתכן שתהיה זו מלחמה מרובעת, בין ארגנטינה, צ'ילה, פרו ובוליביה.
חורחה פרנסיסקו קמפוס (בספרדית: Jorge Campos Navarrete; נולד ב-15 באוקטובר 1966 באקפולקו מקסיקו) הוא כדורגלן עבר מקסיקני ששיחק בעמדת השוער, ונחשב אחד השוערים הבולטים של הכדורגל בתקופתו.
חורחה סמפרון מאורה (בספרדית Jorge Semprún Maura; 10 בדצמבר 1923, מדריד – 7 ביוני 2011, פריז) היה סופר, מחזאי ותסריטאי ספרדי שחי בצרפת רוב ימיו וכתב בעיקר בצרפתית.
ב-1943 נעצר סמפרון על ידי הגסטפו ונשלח למחנה הריכוז בוכנוואלד בינואר 1944 בגלל פעילותו במחתרת הצרפתית.
עיקר יצירתו נסבה על חוויותיו הקשות מ-15 החודשים שבהם היה כלוא במחנה.
בשנים 1953–1962, בתקופת שלטונו של הדיקטטור הגנרל פרנקו, ירד סמפרון למחתרת וארגן את פעילות המפלגה הקומוניסטית של ספרד, אך הוא גורש מהמפלגה ב-1964. לאחר מות פרנקו ב-1975 והפיכת המשטר לדמוקרטי, כיהן סמפרון כשר התרבות של ספרד מ-1988 עד 1991.
הוא היה גם התסריטאי של שניים מסרטיו של הבמאי היווני קוסטה גברס: "Z" (ב-1969 היה התסריט המעובד מועמד לפרס אוסקר, והסרט זכה בפרס בקטגוריית הסרט הזר) ו"הווידוי" (1970) שעסק ברדיפה מצד השלטונות.
על התסריט שכתב לסרט "המלחמה נגמרה" של אלן רנה, בהשתתפות איב מונטאן, היה סמפרון מועמד לזכייה באוסקר ב-1967. סמפרון היה לסופר הראשון שאינו ממוצא צרפתי שזכה בפרס גונקור ב-1996.
סבו של סמפרון מצד אמו, אנטוניו מאורה, כיהן כראש ממשלת ספרד בחמש קדנציות (כהונתו האחרונה הסתיימה ב-1922).
אביו כיהן כמושל ברפובליקה הספרדית בתקופת מלחמת האזרחים בספרד.
לאחר תבוסת הרפובליקה במלחמת האזרחים עברה משפחתו של סמפרון להתגורר בצרפת, ולאחר מכן בהאג, הולנד.
עד תחילת 1939 ייצג אביו בהולנד את המפלגה הספרדית הרפובליקנית.
לאחר שהולנד הכירה רשמית במשטרו של פרנקו, חזרה המשפחה לצרפת במעמד של פליטים.
במהלך הכיבוש הנאצי בצרפת הצטרף סמפרון לאחד הפלגים של המחתרת הצרפתית.
ב-1942 הצטרף לסניף הצרפתי של המפלגה הקומוניסטית הספרדית.
האחרונה חימשה את המחתרת הצרפתית.
ב-1943 נעצר סמפרון על ידי הגסטפו ונשלח למחנה הריכוז בוכנוואלד בגלל פעילותו זו.
סמפרון חזר לצרפת ב-1945 והפך להיות פעיל במפלגה הספרדית הקומוניסטית הגולה.
בשנים 1953–1962, בתקופת שלטונו של הגנרל פרנקו, ירד סמפרון למחתרת וארגן בחשאי את פעילות המפלגה הקומוניסטית בספרד.
עיסוקו הרשמי באותם ימים היה כמתורגמן עבור ארגון אונסק"ו.
סמפרון גורש מהמפלגה הקומוניסטית הספרדית ב-1964 בשל הבדלי השקפות בנוגע לדרכה של המפלגה.
לאחר מכן התרכז בעיקר בכתיבה.
סמפרון כתב רומנים, מחזות ותסריטים רבים, שעליהם זכה בפרסים, ובהם פרס ירושלים ב-1997. הוא היה התסריטאי של שניים מסרטיו של הבמאי היווני קוסטה גברס.
על התסריט לסרט "המלחמה נגמרה" של אלן רנה בהשתתפות איב מונטן- המתאר את נפתוליו של גולה ספרדי פוליטי(בתקופת משטרו של הגנרל פרנקו) - היה סמפרון מועמד לזכייה בפרס אוסקר ב-1967. הוא היה חבר בצוות השופטים של פסטיבל קאן ב-1984.
סמפרון חזר לספרד וכיהן בה כשר התרבות בשנים 1988–1991. לאחר מכן חזר לצרפת וב-1996 היה לסופר הראשון שאינו ממוצא צרפתי שזכה בפרס גונקור.
סמפרון חנך את פרס אובידיוס (Ovid Prize) הראשון ב-2002. הוא כיהן כיושב ראש של כבוד של הארגון הספרדי 'פעולה נגד רעב'.
ב-1958 נישא סמפרון לקולט לֶלופּ ונולדו להם ארבעה ילדים: דומיניק, ריקרדו, חואן ופבלו.
סמפרון נפטר ב-7 ביוני 2011 ונקבר ב-12 ביוני בבית קברות בפריז, שבה שהה רוב חייו, ולא בספרד שבה נולד.
סמפרון כתב בעיקר בצרפתית, והוא נחשב לסופר צרפתי וספרדי כאחד.
רוב ספריו מתבססים על שהותו בבוכנוואלד ומערבים זיכרונות אמיתיים ואירועים בדויים, כשהזיכרון כושל.
כתיבתו אינה ליניארית ואינה שומרת על סדר כרונולוגי.
הקו הנרטיבי נע בזמן קדימה ואחורה, חושף את העבר ואת העתיד של אירועים מרכזיים.
בכל עמדה כזאת רוכשים האירועים משמעות שונה.
טכניקה ספרותית זו עוררה ויכוח ציבורי בצרפת, שכן היה בה כדי להעמיד בספק את אמינות עדויות הניצולים.
המבקר החריף ביותר היה קלוד לנצמן, יוצר הסרט הדוקומנטרי "שואה", שטען כרבים כי לא ניתן להבחין אצל סמפרון בין מציאות לדמיון.
סמפרון טען להגנתו כי עדויות היסטוריות אינן יכולות לחדור לצפונותיהם של הדברים כפי שיכולה לעשות זאת ספרות.
רק ספרות, טען, יכולה להעביר את הזוועה באופן ממשי.
בריאיון לכתב העת הספרותי "פריז רוויו" אמר סמפרון: "כשעבדתי על החלקים הכואבים ביותר של הנרטיב האוטוביוגרפי שלי, אלה שדחיתי את העיסוק בהם במשך זמן כה רב, הכרחתי את עצמי להחמיר ככל יכולתי בנאמנותי לאמת ההיסטורית.
לא רציתי לבצע רומנטיזציה לגבי שום פרט, או להסיח את תשומת לבו של הקורא באמצעות איזו תפנית דרמטית או השהיה מלאכותית לצורך הגברת המתח.
החלטתי להשתמש בדמיון רק כשזה היה הכרחי לגמרי, כדי ליצור בבואה צלולה יותר של כלל הניסיונות שחוויתי במחנה הריכוז".
יצירתו של סמפרון היא רפלקסיבית (אמנות שעוסקת בעצמה).
הדוברים ביצירתו מגלים כי אירועי מחנה הריכוז ממשיכים להתקיים בזיכרון, ובדרך זו הם מומחשים למעשה עבור הקוראים.
יצירתו המאוחרת כוללת מחשבות על משמעותה של אירופה ושל היות אירופי.
הוא מספר גם כיצד הפך בוכנוואלד למחנה מעצר סובייטי, ואחר כך - לאתר הנצחה סובייטי עד אחרי איחוד גרמניה.
ספרו הראשון, "המסע הגדול", יצא לאור ב-1963. סמפרון מספר באופן בדיוני על הגירוש לבוכנוואלד ועל הכליאה שם.
הקו הכרונולוגי של העלילה מרוסק.
הוא מספר על המסע ברכבת ועל ההגעה למחנה.
במשך המסע הארוך מגיחים הבלחי זיכרון מתקופת המחתרת הצרפתית ודילוגים קדימה לחיים במחנה ולאחר השחרור.
הספר זכה בשני פרסים ספרותיים יוקרתיים.
סמפרון כתב שני כרכי זיכרונות: "האוטוביוגרפיה של פדריקו סנצ'ז" (כינויו במחתרת בצרפת) מ-1977 - קורותיו במפלגה הקומוניסטית הספרדית לפני ואחרי הגירוש ממנה.
הספר זכה בפרס הספרותי היוקרתי ביותר בספרד – פרס פלנטה (Premio Planeta); ו"Federico Sánchez vous salue bien" – המספר על תקופת כהונתו כשר התרבות בממשלתו הסוציאליסטית של פליפה גונסאלס.
רומן בספרדית "עשרים שנה ועוד יום" מתמקם ב-1956 ועוסק באירועים ההיסטוריים בספרד.
"!Quel beau dimanche", המספר על החיים במחנה הריכוז בוכנוואלד ולאחריו, יצא לאור ב-1980. הספר מתמקד ביום אחד במחנה, שעה אחר שעה, אבל כדרכו של סמפרון יש לאורך העלילה אירועים מהעבר ומהעתיד.
היצירה מכילה ביקורת נגד סטליניזם ופשיזם.
"הכתיבה או החיים", יצא ב-1994, עוסק בזיכרון של אירועי העבר ובכתיבה עליהם.
סמפרון חוזר לקטעים שונים בספריו הקודמים ומסביר את הכרעותיו הספרותיות.
הכתיבה לטעמו היא מעין חזרה למוות, היא נתפסת כסירוב לחיים.
הוא כותב: "כמין סרטן זורח טרף הסיפור שעקרתי מזיכרוני, פירור אחר פירור, משפט אחר משפט, את חיי [...] לא משום שלא הצלחתי לכתוב: אלא משום שלא הצלחתי לשרוד מן הכתיבה.
רק התאבדות עשויה הייתה לחתום, לשים קץ מרצון לעבודת האבל שלא הסתיימה: שאינה ניתנת לסיום".
"המת הדרוש" יצא לאור בצרפתית ב-2001. בספר מפרט סמפרון את מסכת העינויים של אסיר שמזלו כביכול שיחק לו: הוא צעיר, לא יהודי, אסיר על רקע פוליטי, ובן למשפחה ספרדית מכובדת.
אולם הרעב, התשישות, הכליאה והעינויים הקשים נצרבים בו ככווייה שלא תעלה ארוכה לעולם.
1963 — Le Grand Voyage (בעברית: המסע הגדול, תרגם מצרפתית: רן עדי, הוצאת ספריית הפועלים, 1965)
1983 — Montand la vie continue (הביוגרפיה של איב מונטאן)
1994 — L'écriture ou la vie (בעברית: הכתיבה או החיים, תרגם מצרפתית: עידו בסוק, הספריה החדשה, ספרי סימן קריאה / הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1997)
2001 — Le mort qu'il faut (בעברית: המת הדרוש, תרגמה מצרפתית: עדה פלדור, הוצאת כנרת זמורה ביתן, 2005)
2003 — Veinte años y un día (בעברית: עשרים שנה ועוד יום, תרגמה מספרדית: עינת טלמון.
חוריריות (שם מדעי: Foraminifera) הן מיקרואורגניזמים ימיים, חד-תאיים, אאוקריוטים, הטרוטרופים, בעלי שלד חיצוני קשה (לרוב עשוי מפחמת הסידן) אך מחורר במספר רב של חורים זעירים ומכאן שמה של הסדרה.
החוריריות הופיעו לראשונה בקמבריום, ומאז הקרטיקון הפכו לקבוצה העיקרית במערכת הימית, עקב תפוצתן הנרחבת במגוון סביבות ימיות.
מסיבה זו ומאחר והשלד המשתמר היטב במאובנים החוריריות מהווים כלי יעיל לשחזור אקולוגי של מערכות ימיות קדומות וחלוקת הזמן הגאולוגי לתת-תקופות.
החוריריות נפוצות כמעט בכל סוגי הסביבה הימית.
מרבית מיני החוריריות חיים על פני קרקעית הים ונקראים פורמיניפרים בנתוניים.
פורמיניפרים החיים על פני המשקע (או מצע קשה אחר) נקראים אפיפאונלים ואלו החיים בתוך המשקע נקראים אינפאונלים.
קבוצה נוספת של פורמיניפרים הם החוריריות הפלנקטונים.
לרוב, קבוצה זו מאכלסת את עמודת המים העליונה של מדף היבשת והאוקיינוסים.
לקבוצה זו משתייכים מספר מועט יחסית של מינים אך מספר גדול של פרטים מכל מין.
גודלן נע ממספר מילימטרים ועד 20 סנטימטרים.
החוריריות נפוצות במגוון רחב של סביבות ימיות מאזורי הגאות והשפל ועד לסביבות אוקיאניות, והשלדים שלהן מהווים את המרכיב העיקרי של המשקעים הנוצרים בסביבות אלו.
נוסף על כך, אוכלוסייתן מכתיבה את מבנה המערכות הביולוגיות הימיות מעצם קיומן בתחתית שרשרת המזון.
כבעלי חיים חד-תאיים הן מקיימות אינטראקציה ישירה עם גופי המים שבהם הן חיות, ועל כן הן רגישות עד מאוד לשינויים פיזיקליים, כימיים וביולוגים בסביבה הכוללים בין השאר שינויים בעומק, במליחות, בטמפרטורה, זמינות המזון, ריכוז החמצן ועוד.
מסיבה זו משמשות החוריריות כסמנים יעילים לשחזור שינויים אוקיינוגרפים ואקלימיים במרוצת ההיסטוריה של כדור הארץ.
תרומה נוספת לשחזור סביבתי טמונה בשלד הקלציטי, המצוי אצל חלק ממיני החוריריות.
אנליזות של איזוטופים יציבים של פחמן וחמצן המרכיבים את השלד מהווים אמצעי ישיר לשחזור טמפרטורת מים, זרמים, רמת פוריות, שטף אורגני ועוד.
פורמיניפרים בנתוניים רגישים לשינויים סביבתיים המתרחשים בקרקעית הים ועל כן משמשים ככלי חשוב לשחזור התנאים ששררו בקרקעית הים.
הפרמטרים החשובים ביותר לאפיון תנאי החיים בקרקעית הים הם השטף האורגני וריכוז החמצן.
חוריריות פלנקטונים מהוות מדד רגיש לתנאים בעמודת המים העליונה.
הגורמים העיקריים שקובעים את הרכב המאספים ועד כמה הם נפוצים הם יחסי טריפה, זמינות מזון, תחרות, עומק, רמות פרודוקטיביות, טמפרטורה ועוד.
נוסף על כך, האבולוציה הקצרה יחסית של מספר מיני פורמיניפרים פלנקטונים הופכת אותם לכלי יעיל ומדויק לחלוקה ותארוך של תקופות גאולוגיות, בסלעים שבהם הם נמצאים.
לאחר גילויו אאוזואון קנדי היה נחשב למאובן בין הקדומים בעולם, אך כיום הדעה היא שמדובר בסלע.
המיון המודרני של החוריריות נעשה על ידי ולריה מיכאלביץ' ב-2013:
מחלקת Xenophyophorea - במחלקה זו החוריריות הגדולות ביותר, כאשר הפרט הגדול ביותר שנצפה אי פעם הוא מהמין Syringammina fragilissima וגודלו מגיע ל-20 סנטימטר.
אף על פי שגם במחלקה זאת יש פרטים זעירים שגודלם מגיע רק למילימטרים בודדים.
מחלקה זאת מיוחדת גם מכיוון שהם חד-תא בעל גרעינים רבים, תופעה יוצאת דופן יחסית בעולם החי.
הם שכיחים במיוחד באזורים שבעומק של בין 4000–6000 מטר.
מחלקת Astrorhizata - מחלקה פרימיטיבית יחסית המורכבת בעיקר מחוריריות בעלות שלד עם תא יחיד היכול להיות מעוגל או מוארך, רבים מהם נראים כמערכת של צינורות עם מרכז משותף.
מחלקת Rotaliata - נקראות לפעמים חוריריות זכוכיתיות בשל העובדה שרבים מהמינים הם בעלי שלד חיצוני שקוף.
להרבה מהמינים חדרים שונים המתעגלים זה מסביב זה ויוצרים מראה הדומה לזה של אמוניט, בייחוד אלה מהסדרה Rotaliida.
החוריריות ממחלקה זאת הן בנטוניות.
מחלקת Nodosariata - במחלקה זאת השלד החיצוני גם הוא מורכב ממספר תאים, אך להבדיל מבRotaliata בדרך כלל אין מערכית צינורות פנימית המחברת את התאים.
רוב המינים במחלקה זאת בונים שלד חיצוני מוארך.
מחלקת Spirillinata - במחלקה זאת גם לפרטים יש תא אחד והם מתפתחים כעיגול מסביב למרכז מסוים.
הסדרה Spirillinana, מייצרת את השלד שלה בצורה כזאת שהוא למעשה גביש אחד של קלציט.
מחלקת Miliolata - מחלקה מאוד מגוונת אשר משותף לכל המינים בה שהם בונים את שלדם במרקם המזכיר חרסינה.
רוב המינים בנטונים אך חלקם גם פלנקטונים.
השלד החיצוני בעל חדרים מרובים.
כיום ישנם שינויים רבים בתוך הקבוצה Rhizaria ויש ההופכים את הRetaria למערכה ואת החוריריות לתת-מערכה.
חורחה צ'ירו פוסילה פרדומו (בספרדית: Jorge Ciro Fucile Perdomo; נולד ב-19 בנובמבר 1984; מונטווידאו שבאורוגוואי) הוא כדורגלן עבר אורוגוואי ששיחק כמגן ובלם.
פוסילה היה חבר בנבחרת אורוגוואי במשך מעל לעשור, והוא ייצג אותה במונדיאל 2010 ו-2014 וכן 3 מהדורות של קופה אמריקה.
פוסילה החל את הקריירה שלו בליברפול מונטווידאו.
ב-31 באוגוסט 2006 הושאל לפורטו.
בעונתו הראשונה שיחק פוסילה 18 משחקים ובסיום העונה חתם ל-5 שנים במועדון.
בעונת זכה עם המועדון באליפות, בגביע ובליגה האירופית.
עם זאת, הוא החמיץ את גמר הליגה האירופית 2011 בעקבות פציעה.
בעונת , ויקטור פריירה מונה למאמן, ופוסילה איבד את מקומו בהרכב.
בינואר פוסילה הושאל לסנטוס עד לסיום העונה, גם בעונת מיעט לשחק.
בינואר סיכם בנסיונל אך בסופו של דבר העסקה בוטלה.
לאחר מונדיאל 2014 עבר בסופו של דבר לנסיונל.
ב-24 במאי 2006 פוסילה ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת אורוגוואי, בניצחון 0-2 נגד במשחק ידידות.
פוסילה היה עם הנבחרת בקופה אמריקה 2007 והגיע אתה לחצי הגמר.
פוסילה היה עם הנבחרת גם במונדיאל 2010 והיה שותף להעפלה לחצי הגמר שהפתיעה רבים.
ליגת העל הפורטוגזית: , , , ,
הסופר קאפ הפורטוגזי: , , ,
חורחה לואיס סמפאולי מוז'ה (בספרדית: Jorge Luis Sampaoli Moya; נולד ב-13 במרץ 1960) הוא מאמן כדורגל ארגנטינאי.
סמפאולי נולד בקסילדה, עיירה קטנה בפרובינציית סנטה פה שבארגנטינה.
הוא החל לשחק כדורגל בקבוצת כדורגל מקומית, ובגיל 17 עבר למחלקת הנוער של קבוצת ניואל'ס אולד בויס הארגנטינאית המצליחה מהעיר רוסאריו.
בגיל 19 סבל מפציעה קשה בשוקה ובשוקית שהשביתה אותו ממשחק ואילצה אותו לפרוש עוד בטרם החל לשחק באופן מקצועי.
סמפאולי החל לאמן בליגת חובבים בקסילדה.
בתחילה אימן את אפרנדיסס קסילדנסס ואחריה את בלגרנו דה ארקיטו.
במהלך תקופתו שם ספג סמפאולי עונש הרחקה ממשחק חוץ, אך כיוון שהיה להוט להנהיג את קבוצתו טיפס על עץ וממנו צפה במתרחש באצטדיון.
תמונה של סמפאולי צופה במשחק מהעץ הגיעה לעיתון "לה קפיטל" המופץ ברוסאריו.
נשיא קבוצת נעוריו ניואל'ס אולד בויס, אדוארדו חוסה לופס, ראה את התמונה והציע לסמפאולי את תפקיד מאמן קבוצת ארחנטינו דה רוסאריו, קבוצה קטנה, שהייתה בקשר עם ניואל'ס וסיפקה לה שחקנים.
לאחר ארבע עונות בארחנטינו פנה סמפאולי בפברואר 2002 לאמן את חואן אאוריץ' מהליגה הפרואנית הראשונה.
חואן אאוריץ', מהעיר צ'יקלאיו, הייתה הקבוצה המקצוענית הראשונה אותה אימן סמפאולי.
תקופתו בקבוצה לא הייתה מוצלחת, לאחר שמונה משחקים מהם הפסידה הקבוצה חמישה, סיימה בתיקו שניים וניצחה אחד, עזב סמפאולי במאי באותה שנה כשהקבוצה במקום האחרון.
כעבור חודש, ביוני 2002 חתם סמפאולי בספורט בויס, גם היא מהליגה הפרואנית.
שם הצליח יותר והמשיך בקבוצה גם בשנת 2003. ב-2004 עבר לקורונל בולוגנסי, בה אימן עד 2006. ב-2007 אימן את ספורטינג קריסטל.
בשנת 2008 עזב סמפאולי את פרו והחל לאמן את או'היגינס הצ'יליאנית מהליגה הראשונה.
ב-2010 קיבל את ההצעה לאמן באמלק מאקוודור שהשתתפה בגביע הליברטדורס וב-2011 חזר לצ'ילה ואימן את קבוצת אוניברסידד דה צ'ילה.
הוא אימן את אוניברסידד עד לשנת 2012 בלבד אך בתקופה זו הצליח לזכות בארבעה תארים משמעותיים: שלוש אליפויות (אפרטורה וקלאוסורה של 2011 ואפרטורה של 2012) וגביע סודאמריקנה אחד (2011).
בדצמבר 2012 מונה למאמן נבחרת צ'ילה בכדורגל.
הוא העפיל עם הנבחרת למונדיאל 2014. בטורניר עצמו העפילה צ'ילה לשמינית הגמר מהמקום השני בשלב הבתים לאחר שני ניצחונות, על ועל אלופת העולם היוצאת , והפסד ל.
בשמינית הגמר הפסידה 3–2 בפנדלים לנבחרת המארחת, , לאחר 1-1 בתום 120 דקות.
בשנת 2015 הוביל את נבחרת צ'ילה לזכייה בקופה אמריקה, לראשונה בתולדותיה.
ב-19 בינואר 2016 התפטר מתפקידו.
לקראת עונת התמנה לתפקיד מאמן סביליה הספרדית במקומו של אונאי אמרי שעזב.
ב-20 במאי 2017 מונה למאמן נבחרת ארגנטינה במקומו של אדגרדו באוסה שפוטר.
במונדיאל 2018, הודחה נבחרת ארגנטינה כבר בשמינית הגמר לאחר הפסד לצרפת 4–3. את מונדיאל 2018 סיימה הנבחרת עם ניצחון אחד, שני הפסדים ותוצאת תיקו אחת.
ב-15 ביולי 2018 סיים את דרכו בנבחרת ארגנטינה.
ב-13 בדצמבר 2018 חתם סמפאולי בסנטוס הברזילאית לשתי עונות.
ב-26 בפברואר 2021 חזר לאמן באירופה וחתם באולימפיק מרסיי מליגת העל הצרפתית.
בסיום אותה העונה עזב את תפקידו.
ב-6 באוקטובר 2022 מונה למאמנה של סביליה.
ב-14 באפריל 2023 מונה למאמנה של פלמנגו.
ב-11 בנובמבר 2024 מונה למאמנה של רן.
חורים ברשת הוא אתר חדשות ותכנים בעברית שנפתח כבלוג באוקטובר 2006 על ידי גל מור ועם השנים צמח לגוף מדיה ישראלי המיועד לדור המחובר על פי הגדרתו.
המסקרת מגוון נושאים כמו תרבות רשת, חדשנות, סטייל, מדיה, בעלי חיים, בריאות, צילום ועוד.
התכנים בערוצי המדיה של חורים ברשת מיועדים לקהל הצורך אותם דרך מובייל ורשתות חברתיות, בהתאם לשינויים בהרגלי הצריכה במדיה בשנים האחרונות.
בחודש יולי, 2012, חורים ברשת יצא בקמפיין מימון המון דרך הדסטארט במטרה לשדרג את האתר ולהפוך אותו לפלטפורמת חדשות חברתית.
הקמפיין גייס יותר מ-209,000 שקלים, הסכום הגבוה ביותר שגויס עד אז לגוף מדיה בישראל.
בחודש מאי, 2015, הכריז חורים ברשת על עסקת פרסום לטווח ארוך עם חברת המלצות התוכן המסחרי "טאבולה", במסגרתה הוסרו כל הבאנרים מהאתר והוחלפו בהמלצות תוכן מסחרי בלבד.
חורים ברשת מפרסם תכנים מדי יום, שנכתבים על ידי כתבי המערכת וכתבים קהילתיים.
בחודש מרץ 2015, נפתחה תוכנית הכתבים הקהילתיים של חורים ברשת.
במסגרת תוכנית זו, גויסו כותבים שמתוגמלים על פי צפיות בכתבות שלהם.
על פי מודל זה, הכתב לא מקבל תשלום עבור כתיבת התוכן אלא עבור מספר האנשים שהיו באינטראקציה עם התוכן בכל תקופת ההתקשרות שלו עם חורים ברשת.
עד כה גויסו שבעה כתבים קהילתיים בסבב הראשון של התוכנית.
בחודש אוגוסט 2015 הכריז האתר על הפסקת השימוש בבאנרים פרסומיים ומעבר לפרסום המתבסס אך ורק על כתבות תוכן הדומות לתוכן המערכתי באתר לצד ציון שם כל מפרסם.
בין המפרסמים תכנים במודל הפרסום ב"חורים ברשת" בעבר ובהווה נמנים שטראוס, קוקה-קולה, קולנוע לב, AllJobs והקריה האקדמית אונו.
בחודש אוגוסט 2021 האתר עבר לבעלות חברת BUYPOST חברה לקידום תכנים ברשת.
חוריי אוברפלאקיי (בהולנדית: Goeree-Overflakkee) הוא אי הדלתה הדרומי ביותר במחוז דרום הולנד שבהולנד.
האי מופרד מהאיים פורן פוטן והוקסה וורד על ידי מפרץ הרינגפליט, מהחלק היבשתי של מחוז צפון בראבנט על ידי מפרץ פולקרק ומהאי סכון-דיוולנד על ידי אגם חרפילנגן.
ב-2013 הוכרז האי כרשות מקומית שכוללת ממערב למזרח את הרשויות המקומיות לשעבר של חודרידה, דירקסלנד, מידלהרניס ואוסטפלקה.
העיירות הגדולות ביותר בשטח האי הן סומלסדק, מידלהרניס, אודורפ ודירקסלד.
למרות היותו של האי חלק ממחוז דרום הולנד, הנוף והשפה שלו קשורים יותר לזיילנד מאשר להולנד.
על האי מדוברים ניבים של השפה הזילנדית.
חורחה מרה פרס (בספרדית: Jorge Meré Pérez; נולד ב-17 באפריל 1997 באוביידו שבספרד) הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדת הבלם.
מרה הצטרף למחלקת הנוער של ספורטינג חיחון בשנת 2010 לאחר שעבר אליה ממחלקת הנוער של ריאל אוביידו.
בעונת , כשהוא בן 16 בלבד, החל מרה לשחק בספורטינג חיחון ב', קבוצת המילואים של המועדון, ששיחקה בליגה הספרדית השלישית.
ב-24 ביולי 2014 חתם מרה על חוזה חדש לחמש עונות במועדון, עם סעיף שחרור של 25 מיליון אירו.
ב-11 באפריל 2015 ערך מרה את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, בתיקו 1-1 נגד ריאל סרגוסה במסגרת הליגה הספרדית השנייה.
הוא ערך חמש הופעות ליגה בעונת , בה חזר ספורטינג חיחון לליגת העל הספרדית לאחר שלוש שנות היעדרות.
ב-23 בספטמבר ערך מרה את הופעת הבכורה שלו בליגת העל הספרדית, כששיחק 90 דקות בניצחון 1–2 על ראיו ואיקאנו במסגרת המחזור החמישי בליגה.
הוא ערך 25 הופעות ליגה בעונת , בה ניצלה ספורטינג חיחון מירידת ליגה במחזור האחרון.
ביולי 2017 חתם מרה על חוזה לחמש עונות בפ.צ.
קלן מהבונדסליגה תמורת דמי העברה של כתשעה מיליון אירו.
מכירה זו היא הגבוהה ביותר בתולדות ספורטינג חיחון.
בפברואר 2018 הבקיע מרה את שערו הראשון במדי קלן, בהפסד 2–3 לבורוסיה דורטמונד.
ב-18 בינואר 2022 חתם מרה בקלוב אמריקה מהליגה המקסיקנית.
מרה יצג את נבחרות ספרד בכל שכבות הגיל, ואף זכה עם נבחרת ספרד עד גיל 19 באליפות אירופה עד גיל 19 לשנת 2015 שנערכה ביוון.
בחודש מאי 2016, כשהוא בן 19, זומן מרה לראשונה לסגל נבחרת ספרד הבוגרת לקראת משחק הידידות נגד נבחרת בוסניה והרצגובינה.
חוריז (ערבית: حريز) הוא כפר פלסטיני הממוקם שבעה ק"מ דרומית מזרחית לחברון.
הכפר נמצא בנפת חברון ובדרום הר חברון.
לפי נתוני הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה, האוכלוסייה מנתה 997 תושבים באמצע שנת 2006.
חורחה סמטן (בספרדית: Jorge Szmetan; (26 במאי 1950 בואנוס איירס, בירת ארגנטינה – 19 בספטמבר 2015 בואנוס איירס) היה שחמטאי יהודי-ארגנטינאי.
סמטן השתתף מספר פעמים באליפות ארגנטינה בשחמט, ניצח בשנת 1976 ובשנת 1974 זכה במקום השני.
סמטן השתתף מספר פעמים בתחרויות אזוריות כשלב ראשון להעפלה למשחק נגד אלוף העולם, אך אף פעם לא הצליח להעפיל לתחרות בינאזורית.
בשנת 1969 הוא ניצח בתחרות בינלאומית בברזיל.
בשנת 1970 הוא חלק מקומות 6–7 עם חורחה פליקן במר דל פלטה.
בשנת 1976 הוא ניצח בתחרות בינלאומית שנערכה בקובה.
בשנת 1977 הוא חלק מקומות 2–3 עם שמואל שבבר בבואנוס איירס וב-1981 עם לואיס ברונשטיין.
בשנת 1980 הוא ניצח בבואנוס איירס.
סמטן היה פעיל והשתתף בתחרויות עד לתחילת המאה ה-21.
חורחה סמטן במשחקי אולימפיאדת השחמט
בין השנים 1974 ל-1978 השתתף סמטן ב-3 אולימפיאדות שחמט:
חורחה פרננדס מדינאבייטיה (בספרדית: Jorge Fernández Madinabeitia; נולד ב-8 באוגוסט 1972) הוא שחקן, דוגמן, מנחה טלוויזיה ושחקן כדורסל-עבר ספרדי.
מדינאבייטיה נולד באליקנטה וגדל בעיירה בחבל הבסקים, הוא סיים תואר בלימודי ספורט וחינוך גופני באוניברסיטת חבל הבסקים ושימש כמורה לספורט בבית ספר.
בגיל עשרים ושש הוא הצטרף לאקדמיה לדוגמנות בסן סבסטיאן, בנוסף מ-1998 הוא החל לשחק כדורסל בסאסקי בסקוניה שבליגת העל הספרדית בכדורסל.
הוא נבחר למיסטר ספרד 1999, תואר שהחזיק במשך שנתיים, מכיוון שב-2000 לא התקיימה התחרות.
בשנת 2001 שימש כמנחה התחרות.
הוא שיחק בשני פרקים של "7 vidas", קומדיית מצבים אודות מספר חברים הגרים במדריד ומבוססת במקור על התוכנית חברים.
משנת 2002 ועד 2004 לקח חלק בהנחיית תוכנית האח הגדול הספרדית וב-2004 הנחה גם את העונה הראשונה של האח הגדול VIP.
בשנת 2005 הנחה את תוכנית השירה לילדים "Eurojunior" בה הזוכה נשלח לייצג את ספרד באירוויזיון הילדים.
מ-2006 הוא מנחה את הגרסה הספרדית של גלגל המזל.
מ-2007 ועד 2010 הנחה את הגרסה הספרדית של "אקסטרים מייקאובר" העוסקת בבתים שצריכים שינוי.
בשנת 2008 זכה ב-Premios Ondas, פרס הניתן בספרד לקולנוע וטלוויזיה בקטגוריית "מנחה הטלוויזיה הטוב ביותר".
בשנת 2019 החל להנחות את הגרסה הספרדית של השעשועון "5 טבעות זהב" ששודרה בערוץ אנטנה 3, ובוטלה לאחר מספר פרקים.
חורחה גארסיה מורסיו (בספרדית: Jorge García Morcillo; נולד ב-11 במרץ 1986) הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדת הבלם במרינו לואנסו.
מורסיו הוא בוגר מחלקת הנוער של ולנסיה ומיד לאחר מכן הצטרף לפוצ'ול.
בקיץ חזר לוולנסיה והצטרף לקבוצת המילואים.
לאחר מכן, הושאל לריאל חאאן ובנידורם.
ביולי מורסיו עזב את ולנסיה וחתם בקורדובה מהליגה הספרדית השנייה.
ב-29 בדצמבר עזב את קורדובה וחתם בדפורטיבו אלאבס מהליגה השלישית.
בקיץ מורסיו חתם באלקויאנו בה שיחק עונה אחת.
ב-2 ביולי 2012 חתם לשנתיים ברקראטיבו ולבה.
בעונתו השנייה במועדון, רשם את עונת השיא בקריירה שלו כאשר הבקיע 6 שערים ב-35 הופעות.
ב-16 ביוני 2014 מורסיו חתם בראיו ואיקאנו מהלה ליגה.
ב-31 באוגוסט מורסיו ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה הבכירה בתיקו 2-2 נגד דפורטיבו לה קורוניה.
ב-23 במאי 2015 כבש את שער הבכורה שלו בליגה הספרדית הבכירה בהפסד 4-2 לריאל סוסיאדד.
ב-4 ביולי 2015 חתם לשלוש שנים באלמריה.
ב-9 באוגוסט 2018 עזב לראשונה בחייו את ספרד וחתם בעירוני קריית שמונה מליגת העל.
ב-19 ביולי 2019 חזר לרקראטיבו ולבה.
ב-31 באוגוסט 2021 חתם באקסטרמדורה.
ב-26 בינואר 2022 חתם בריאל אווילאס.
חורחה דייוויד לנדבורג ג'וניור הוא שחקן אמריקאי, יליד הרפובליקה הדומיניקנית.
לנדבורג נולד בסנטו דומינגו, הרפובליקה הדומיניקנית, ועבר למיאמי, פלורידה שבארצות הברית, בסביבות גיל ארבע.
את הופעת הבכורה שלו במשחק הוא עשה בסרט "The Land" משנת 2016. מאז הוא הופיע בסרטי גיבורי העל של היקום הקולנועי של מארוול, ספיידרמן: השיבה הביתה
משנת 2017 ובסרט ספיידרמן: רחוק מהבית משנת 2019. הוא שיחק בקומדיה הרומנטית באהבה, סיימון משנת 2018, ובסרט באמבלבי בו שיחק לצד היילי סטיינפלד.
לנדבורג הופיע גם בסרטם של רוברט רודריגז וג'יימס קמרון, אליטה: מלאך קרב, משנת 2019.
בשנת 2020 שיחק בסרטו הראשון של ג'ון לגוויזאמו כבמאי "Critical Thinking" בתור איטו.
שנה סדרה תפקיד הערות 2014 גרייסלנד צ'יוואחה פרק: "Magic Number" 2019 וו טאנג קלאן: סאגה אמריקאיתג'ה3 פרקים2020יום אחרי יוםנואהפרק: "Would You Care if I Left?"
חורחה אדוארדו סאנצ'ס ראמוס (בספרדית: Jorge Eduardo Sánchez Ramos; נולד ב-10 בדצמבר 1997 בטוראון שבמקסיקו) הוא כדורגלן מקסיקני המשחק בעמדת המגן הימני בקבוצת קרוס אסול ובנבחרת מקסיקו.
סאנצ'ס גדל במחלקת הנוער של סנטוס לגונה.
הוא החל את הקריירה המקצוענית שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, במדיה ערך 32 הופעות במסגרת ליגת העל המקסיקנית.
ב-6 ביוני 2018 חתם סאנצ'ס בקלוב אמריקה מליגת העל המקסיקנית.
בסך הכל ערך במועדון 125 הופעות ליגה, בהן הבקיע שני שערים.
ב-3 ביולי 2024 חזר למקסיקו וחתם בקרוס אסול תמורת 3.5 מיליון אירו.
ב-26 במרץ 2019 ערך סאנצ'ס את הופעת הבכורה שלו בנבחרת מקסיקו, בניצחון 4-2 על נבחרת פרגוואי במשחק ידידות.
הוא היה חלק מסגל נבחרת מקסיקו בטורניר הכדורגל באולימפיאדת טוקיו בשנת 2021, וזכה עמה במדליית ארד.
ב-7 באוקטובר 2021 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת, בתיקו 1-1 נגד נבחרת קנדה במסגרת מוקדמות מונדיאל 2022.
חורף הוא סרט הנפשה קצר אמריקאי מסדרת הסרטים "סימפוניות טיפשיות".
הוא הופץ לראשונה ב-30 באוקטובר 1930 על ידי חברת סרטי קולומביה.
החורף הגיע ליער והשלג יורד.
כשהרוח נושבת, בעלי חיים ישנים.
כשהרוח מפסיקה לנשוב, העצים הקטנים ובעלי החיים השונים רוקדים ומשחקים.
בעלי חיים שונים מחליקים על הקרח.
חלק מהחיות רוקדות בצמדים, בעוד שאחרות יוצרות קבוצות ריקוד גדולות.
כשהרוח חוזרת, החיות תופסות מחסה.
הסרט היומי (28 בדצמבר 1930): "הסרט הזה מסדרת "סימפוניות טיפשיות" של דיסני לא מגיע לרמתם של סרטונים קודמים בסדרה.
הסנכרון עשוי היטב והאנימציה מגיעה לממוצע, אבל אין בסרטון התחכמויות ובדיחות.
הרבה שלג, החלקה ומזחלות, עם תעלולי החיות הרגילים ובלי שום דבר חכם במיוחד.
חורחה אנטוניו קפרונה היה אחד מזמרי הפולקלור הארגנטינאי הפופולריים ביותר בתקופתו, כמו גם חוקר, אוצר ומפיץ בלתי נשכח של התרבות הילידית.
חורחה קפרון נולד באסטנסיה "לה מתילדה" של אל סונצ'ל, פריקו דל כרמן, חוחוי למשפחה ממוצא סורי-לבנוני.
הוא השלים את לימודיו התיכוניים בסן סלבדור דה חוחוי, במהלכם לקח שיעורי גיטרה עם ניקולס לה מדריד.
ב-1957 הקליט את אלבומו הראשון עם להקת Las voces de Huayra שב-1960 שינתה את שמה ל-Los cantores del Alba, עם אריאל רמירס כמנהל.
החל משנת 1962, קפרון החל להופיע בפסטיבל הפולקלור של קוסקין.
ב-1966, באחד מביקוריו בכפרים קטנים יותר, הוא פגש זמר פולקלוריסט צעיר בשם חוזה לרלדה (José Larralde).
במהלך טיול הזה קפרון טייל ברחבי ארגנטינה כמו הרבה גאוצ'וס, והפיץ את האמנות והמסר שלו ברחבי המדינה.
ב-1977, לאחר מספר שנים ששהה בספרד, הוא חזר לארגנטינה שנשלטה באותה תקופה על ידי הדיקטטורה הצבאית של חורחה רפאל וידלה.
הממשלה ראתה איום במוזיקה הבוטה של קפרון, במיוחד השיר השנוי במחלוקת פוליטית שלו Zamba de mi esperanza.
על התעקשותו, אמר קפרון, "למרות שזה לא ברפרטואר המורשה, אם האנשים שלי יבקשו ממני, אני אשיר את זה".
קפרון נהרג לאחר שנדרס באמצעות טנדר על ידי שני גברים בני תשע עשרה בזמן שרכב על סוס בכביש ראשי בשעה 1 בלילה, הוא נפטר תוך שתים עשרה שעות.
חורחה נובומינסקי (נולד ב-8 במרץ 1966) הוא צלם דוקומנטרי, עיתונות ויחסי ציבור ישראלי.
זכה בפרסים רבים בארץ ובעולם והציג תערוכות יחיד וקבוצתיות בישראל וברחבי העולם.
נולד בפוסאדאס, בירת מחוז מיסיונס בארגנטינה ועלה לישראל בנובמבר 1995. עובד כצלם עצמאי עבור מערכות תקשורת שונות בארץ ובעולם (ביניהן: AFP, מעריב, BBC) ועבור לקוחות רבים במגזר הציבורי והפרטי (ביניהם: מוזיאון יד ושם, משרד החוץ, מרכז השלטון המקומי, קק"ל, רשות שמורות הטבע והגנים, כאן חינוכית).
עובד גם כצלם וידאו עצמאי עבור סוכנות הידיעות הצרפתית AFP.
לאורך השנים הציג בתערוכות קבוצתיות ויחיד וזכה בפרסים בתחרויות צילום בארץ ובעולם.
סדרה שלו על סופר סת"ם פורסמה ב-BBC ומוצגת במוזיאון התנ"ך בוושינגטון, ארצות הברית.
בשנת 2016 פרסם ספר צילום אישי "Eppur si mouve- שבעה סיפורים מצולמים בלתי נמנעים" שלווה בתערוכות יחיד בהיכל התרבות במודיעין ובתיאטרון ירושלים.
השתתף בפרויקט "The Lonka Project", מחווה צילומית לשורדי השואה האחרונים ברחבי העולם.
"Eppur si mouve - שבעה סיפורים מצולמים בלתי נמנעים"
ספר שפורסם בשנת 2016. הספר עוסק בשבעה סיפורים תיעודיים מצולמים בסטילס, מעין ספר סיפורים קצרים שהמשותף להם הוא שהצלם לא התכוון לצלם אותם אלא נתקל בהם במקרה ולא היה יכול להימנע מלהמשיך לצלם באובססיביות.
1- טנגו: שמונה שנות תיעוד של תרבות הטנגו מארגנטינה ועד אוזבקיסטן.
2- גיל: תיעוד סיפורו הטרגי של חבר של נובומינסקי, שסבל מגידול ממאיר בלשון.
הסיפור מתעד תשע שנים של התהליך מאז גילוי המחלה ועד יומו האחרון.
3- Jump: עבודת צילום בשחור לבן, תיעוד ההרמוניה המסובכת של ספורטאים קופצים בטרמפולינה.
4- Breakdance: תיעוד צילומי של רגשות בשחור לבן של קרבות ברייקדאנס, בתחרות ארצית של אומנות רחוב זו.
5- בדואים בכפרים בלתי מוכרים: עשור של דימויים שצולמו בכפרים הבדואים הבלתי מוכרים בנגב ומתארים את מציאות חייהם ואת המאבק שלהם מול הרשויות.
6- Tent Village: תיעוד מבצע מעצרים של המשטרה נגד שוהים בלתי חוקיים פלסטיניים הלנים בעיר אוהלים, סמוך לאתרי בנייה של העיר מודיעין.
7- Terra Santa: סדרת תמונות שצולמו לאורך השנים, דימויים צפויים או לא צפויים, שקורים רק בישראל.
מהיום הראשון של המלחמה חורחה נובומינסקי משדר שידורים חיים מכל מוקדי ההתרחשויות עבור סוכנות הידיעות הצרפתית AFP - AGENCE FRANCE PRESS.
לאורך השנים חורחה נובומינסקי זכה בפרסים בתחרויות צילום בארץ ובחו"ל:
1996 - קבלת תואר של אומן עולה מצטיין במיוחד מטעם משרד הקליטה
2003 - פרס ראשון בתחרות צילום אומנותי בעריית מודיעין
2003 - פרס שלישי בקטגוריית נוף וסביבה בתחרות החמישית לצילום טבע וסביבה בישראל ע"ש שמוליק אנדיצקי ז"ל
2003 - פרס שלישי בקטגוריית איכות הסביבה בתחרות החמישית לצילום טבע וסביבה בישראל ע"ש שמוליק אנדיצקי ז"ל
2009 - פרס ראשון בקטגוריית "חגים" בתחרות "Humanity Photo Awards 2009", בגואנצ'ו, סין, תחרות בחסות החברה הסינית לפולקלור ו־UNESCO
2010 - מדליית זהב בביאנלה הבינלאומית החמישית לצילום בטשקנט, אוזבקיסטן, "Tashkentale 2010"
2011 - פרס ראשון בקטגוריית ספורט בתחרות "עדות מקומית"
2012 - פרס מיוחד של השרת הקליטה להצטיינות באומנות
2012 - פרס שני בקטגוריית דת ואמונה בתחרות "עדות מקומית"
2012 - פרס ראשון בקטגוריית ספורט בתחרות "עדות מקומית"
2013 - פרס ראשון בקטגוריית ספורט בתחרות "עדות מקומית"
2020 - פרס שני בקטגוריית עיתונות בתחרות בינלאומית לצילום בבודפשט, BIFA 2020, Budapest International Foto Awards
2003 - תערוכה של צילום טבע בישראל שהוצגה במצפה עזריאלי, תל אביב
2007 - תערוכה קבוצתית על העיר העתיקה של נצרת מטעם העמותה לשימור אתרים
2008 - תערוכה קבוצתית נודדת על שיקום העיר העתיקה של באר שבע מטען המועצה לשימור אתרים
2009 - תערוכה קבוצתית "ישראל בעין חדשה 2009" – הבית הירוק, תל אביב
2010 - תערוכה קבוצתית של זוכי פרסי HPA 2009 – גואנגז'ו, סין
2010 - תערוכה קבוצתית "ישראל בעין חדשה 2010" – הבית הירוק, תל אביב
2010 - תערוכה קבוצתית במוזיאון לאומנות בטשקטנט, אוזבקיסטן במסגרת הביאנלה המחישית לצילום "Tashkentale 2010"
2011 - תערוכה קבוצתית במוזיאון ארץ ישראל, תל אביב – עדות מקומית 2011
2012 - תערוכה קבוצתית במוזיאון ארץ ישראל, תל אביב – עדות מקומית 2012
2013 - תערוכה קבוצתית במוזיאון ארץ ישראל, תל אביב – עדות מקומית 2013
2016 - תערוכת יחיד "Eppur si mouve- שבעה סיפורים מצולמים בלתי נמנעים" – היכל התרבות מודיעין
2016 - תערוכת יחיד "Eppur si mouve- שבעה סיפורים מצולמים בלתי נמנעים" – תיאטרון ירושלים
2022 - תערוכה קבוצתית בביאנלה הבינלאומית העשירית לאומנות עכשווית בטשקטנט, אוזבקיסטן
חורחה נובומינסקי, "Eppur si mouve - שבעה סיפורים מצולמים בלתי נמנעים", חלפי בע"מ, 2016
חורחה מאחיו (בספרדית: Jorge Maggio, נולד ב-2 בנובמבר 1982) הוא שחקן ארגנטינאי.
מאחיו נולד בבואנוס איירס ובתחילת דרכו שיחק רוגבי.
הופעת המשחק הראשונה שלו הייתה בסדרה קטנטנות, הוא התפרסם כשגילם את תומאס, חברו הטוב של פבלו (בנחמין רוחאס), בטלנובלה הישראלית טלנובלה בע"מ שיחק את דייגו, נער הלוקה בתסמונת ירושלים.
ב-2006 שיחק באחד התפקידים הראשיים בטלנובלה "El Refugio".
חורחוג (במונגולית: Xopxoг) היא מנת ברביקיו במטבח המונגולי.
חורחוג מיוצר על ידי בישול חתיכות בשר בתוך מכל המכיל גם אבנים חמות מאוד ומים, ולרוב גם מחומם מבחוץ.
להכנת חורחוג, המונגולים לוקחים בשר כבש (ניתן להחליף בבשר עיזים) וחותכים אותו לחתיכות בגודל מתאים תוך השארת העצמות מחוברות לבשר.
לאחר מכן מניח הטבח עשר עד עשרים אבנים בגודל אגרוף מעל אש.
כשהאבנים חמות מספיק, הן מונחות יחד עם הבשר במכל הבישול הנבחר.
כדי חלב מתכת הם בחירה מסורתית וטיפוסית כאמצעי בישול למנה זו, אם כי כל מכל מתאים (לא רק של חלב) שחזק מספיק, כדי להחזיק את האבנים החמות ואת הבשר.
חום האבנים והאדים יבשלו את הבשר בתוך הכד.
הטבח יכול לשים את הכד גם על האש או על הכיריים אם האבנים לא מספיק חמות.
האבנים ישחירו מהחום ומהשומן שהן סופגות מהכבש.
הכד נשאר מכוסה בזמן שהטבח מקשיב ומריח את הארוחה כדי לשפוט מתי היא מוכנה.
לאבנים יכול לקחת עד שעה וחצי כדי לבשל את הבשר מספיק.
כשהמנה מוכנה, הטבח מחלק מנות בשר יחד עם האבנים החמות, שמועברות מיד ליד ונאמר שיש להן תכונות מועילות.
הסועדים בדרך כלל אוכלים חורחוג באצבעותיהם, אם כי ניתן להשתמש בסכינים כדי לחתוך את הבשר מהעצם.
נאמר שהמנה היא המצאה מודרנית יחסית מהמאה ה-20, שראשיתה מתקופת הנוכחות הצבאית של ברית המועצות במונגוליה, כאשר המונגולים החלו לבשל עם כדי מים/חלב היצוקים של הצבא האדום.
זוהי וריאציה של בואודוג, מאכל מונגולי ישן יותר עשוי על אבנים חמות שבהן הבשר מבושל בתוך עור של חיה.
חורחוג הוא מאכל פופולרי במטבח המונגולי, אך הוא בדרך כלל אינו מוגש במסעדות.
חורחה קַאבֶּיוֹ טרוחיו (בספרדית: Jorge Cabello Trujillo; נולד ב-25 באפריל 2004) הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדת הבלם במיראנדס מהליגה הספרדית השנייה בהשאלה מלבאנטה.
קאביו נולד בטלדה שבאיים הקנריים, והצטרף למחלקת הנוער של לבאנטה במאי 2019. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במדי קבוצת המילואים ב-19 בפברואר 2023, כשפתח בהרכב בתיקו ביתי 0–0 נגד אצ'נטה במסגרת הליגה הספרדית החמישית.
ב-20 באפריל 2024 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה, כשפתח בהרכב בתיקו 0–0 נגד ראסינג סנטאנדר במסגרת הליגה הספרדית השנייה.
ב-6 ביולי הוא האריך את חוזהו עד 2028 וקודם לסגל הראשי.
חורן אוגנסיאן (בארמנית: Խորեն Գեորգիի Հովհաննիսյան; נולד ב-10 בינואר 1955) הוא כדורגלן עבר סובייטי-ארמני ששיחק בעמדת הקשר.
בשנת 2003 נבחר לייצג את ארמניה בתחרות פרסי היובל של אופ"א.
אוגנסיאן שיחק את רוב שנות הקריירה שלו בקבוצת אררט ירוואן, אז קבוצה בליגה הסובייטית הבכירה.
זכה עם קבוצתו בגביע ברית המועצות בשנת 1975 ובמקום שני בליגת העל הסובייטית בשנת 1976. הוא שיחק בנבחרת הצעירה של ברית המועצות וזכה עימה בשנת 1976 באליפות אירופה.
שיחק בנבחרת האולימפית של ברית המועצות וזכה עימה במדליות ארד באולימפיאדת מוסקבה ב־1980. הוא שיחק בנבחרת הבוגרת של ברית המועצות.
היה בסגל הנבחרת במונדיאל 1982 – שותף ב3 מתוך 5 משחקי הנבחרת בתחרות והבקיע שער אחד (שער הניצחון במשחק מול בלגיה).
בשנת 1991 החליט לפרוש ממשחק פעיל ולהפוך למאמן.
הוא שולב בצוות אימון של טאבריה סימפרופול, אך התפרקות ברית המועצות אילצה אותו לחזור לארמניה.
הוא שב להיות שחקן, שיחק בקבוצת קיליקיה ירוואן.
בשנת 1993 נסע ללבנון, שם אימן קבוצת כדורגל שהורכבה מבני העדה הארמנית במדינה.
בשנת 1995 שב לארמניה ושיחק עונה אחת בקבוצת פיוניק ירוואן.
לאחר מכן פרש סופית ממשחק פעיל.
הוא אימן את קבוצת פיוניק ירוואן עד שנת 1998, בשנים 1996–1997, במקביל לאימון הקבוצה אימן גם את בנבחרת ארמניה.
בשנים 2000–2006 מילא תפקיד של נשיא קבוצת פיוניק ירוואן.
בשנת 2012 אימן תקופה קצרה את קבוצת לוקומטיב טשקנט מאוזבקיסטן.
לאוגנסיאן שני ילדים: בן ובת.
בנו, ז'ורה אוגנסיאן היה גם כדורגלן מקצועי.
אליפות אירופה לנבחרות צעירות – 1976
גביע ברית המועצות – 1975
גביע העצמאות הארמני – 1996.
חורף גרעיני הוא מצב אקלים עולמי תאורטי הנחזה כתוצאה אפשרית של מלחמה גרעינית בקנה מידה גדול.
הדעה הרווחת היא כי ניתן לגרום למזג אוויר קר מאוד על ידי פיצוץ מספר גדול של כלי נשק גרעיניים, במיוחד מעל מטרות מתלקחות כמו ערים, מה שיגרום לפליטת כמויות גדולות של עשן ואפר לסטרטוספירה של כדור הארץ.
המונח מיושם גם כאחת מהתוצאות של פגיעת אסטרואיד או התפרצות-על געשית ואז מתפתח חורף געשי.
כמויות גדולות של רסיסי חלקיקים שמפוזרות בתוך האטמוספירה יפחיתו באופן משמעותי את כמות אור השמש שמגיע לפני כדור הארץ, ועשויות להישאר באטמוספירה למשך חודשים ואף שנים.
רוחות על קו המשווה בכיוון מדרום למזרח ישאו את האפר והאבק, וייצרו חגורה אחידה של חלקיקים המקיפה את חצי הכדור הצפוני בין קווי הרוחב 30° ו-60° (המטרות הראשיות של רוב תרחישי המלחמות הגרעיניות נמצאות כמעט בלעדית בטווח זה).
ענני האבק יחסמו את רוב אור השמש, ויגרמו לטמפרטורה על פני הקרקע לצנוח באופן דרסטי.
ב-1982, מהדורה מיוחדת של כתב העת אמביו הוקדשה להשלכות הסביבתיות האפשריות של מלחמה גרעינית; הוא כלל מאמר שנכתב בידי פול קרוצן וג'.בירקס על השפעות אטמוספיריות.
הם העריכו מחדש ואישרו מחדש את ההשלכות עבור שכבת האוזון שצוינו בדוח של האקדמיה הלאומית למדעים משנת 1975 (עד 70% משכבת האוזון יהרסו) ומשכו תשומת לב בפעם הראשונה לאפשרות שכמויות גדולות של עשן ואבק יכולות להיווצר.
על מנת לבצע חישוב של האפקט הם השתמשו במודל דו-ממדי מפושט מאוד של אטמוספירת כדור הארץ והניחו שהתנאים הנתונים בקו רוחב מסוים הם קבועים.
המודל גם הניח ארץ מוצקה ושטוחה.
בשנת 1986 הארגון המטאורולוגי העולמי מינה את ג'.ס גוליסטין ונ.א פיליפס לסקור את המצב המדעי של הנושא.
הם מצאו שמחקרים הניחו באופן כללי תרחיש שבו מחצית מכלי הנשק הגרעיניים בעולם ינוצלו, בעוצמה של 5000Mt בקירוב, הורסים 1,000 ערים בקירוב, ויוצרים כמויות גדולות של עשן פחמני.
העשן שייווצר יהיה אטום ברובו לקרינה מהשמש אבל עביר לקרינה תת-אדומה, ובכך יקרר על ידי חסימת אור השמש אבל לא יגרום לחימום על ידי הגברת אפקט החממה.
הצפיפות האופטית של העשן יכולה להיות גדולה מאוד.
שרפות יער ממטרות לא-עירוניות עשויות להגדיל את תוצרי הרסיסים עוד יותר.
אבק מהתפוצצויות הקרובות לקרקע נגד מטרות קשיחות תורם גם כן; כל פיצוץ שווה ערך ל-1 מגה-טון יכול לשחרר עד 5 מיליון טונות של אבק, אבל הרוב ייפול במהירות: אבק בגובה רב מוערך בטווח של 0.1-1 מיליון טון פר פיצוץ שווה ערך ל-1 מגה-טון.
שרפה של נפט גולמי עשויה גם לתרום באופן משמעותי.
מודלים חד־ממדיים של הולכת חום שנעשה בהם שימוש במחקרים אלה הפיקו טווח של תוצאות, עם שיעורי קירור של 15-42°C בטווח זמן של 14–35 ימים לאחר המלחמה, עם "קו בסיס" של 20°C בקירוב.
חישובים יותר מתוחכמים התבססו על שימוש במודלים אקלימיים עולמיים תלת־ממדיים (הדבר נחשב לפרימיטיבי בסטנדרטים של ימינו) ונתנו תוצאות דומות: הטמפרטורה תרד בשיעור של 20 עד 40°C, אבל באופן התלוי באזור.
כל החישובים מראים התחממות גדולה (עד 80°C) בקצה שכבת העשן בגובה של כ-10 קילומטרים; דבר זה מרמז על שינוי מבני במחזוריות ועל האפשרות של מעבר הענן לקווי רוחב נמוכים יותר ואל חצי הכדור הדרומי.
הדו"ח לא ניסה להשוות בין תמותת בני אדם מהקור שלאחר המלחמה לבין התמותה מהפיצוצים.
ב-1990, במסמך שכותרתו אקלים ועשן: אומדן של חורף גרעיני, TTAPS נתנו תיאור יותר מפורט של ההשפעות האטמוספיריות לטווח הקצר והארוך של מלחמה גרעינית באמצעות שימוש במודל תלת־ממדי:
חודש 1 עד 3: 10% עד 25% מהפיח שנזרק מסולק מיידית על ידי משקעים, כאשר השאר מועבר על פני הגלובוס בפרק זמן של שבוע עד שבועיים.
חישובים של הוועדה המדעית לענייני סביבה (SCOPE) להזרקת עשן בחודש יולי: ירידה של 22°C בקווי הרוחב המרכזיים.
ירידה של 10°C באזורי אקלים לחים.
הפחתה של 75% בכמויות הגשמים בקווי הרוחב המרכזיים.
ירידה בעוצמת האור בין 10% בקווי רוחב דרומיים עד 90% באזורים שבהם הזרקת העשן חזקה.
חישובים של SCOPE להזרקת עשן בחורף: ירידה של 3 עד 4 מעלות צלזיוס.
שנה עד שלוש שנים לאחר מכן: 25% עד 40% מהעשן מתייצב באטמוספירה.
העשן יציב למשך שנה אחת בקירוב.
טמפרטורת קרקע נמוכה במספר מעלות מתחת לנורמה.
ירידה בטמפרטורת פני האוקיינוסים של 2 עד 6°C.
התרוקנות של 50% משכבת האוזון שתגרום לעלייה של 200% בקרינת ה-UV שמגיעה לקרקע.
התקשורת דיווחה וביקרה בהרחבה את המחקר של TTAPS.
הביקורות לא נתמכו על ידי מודלים אלטרנטיביים שנבדקו .
מחקרים שנערכו לאחרונה (2006) הוכיחו שעשן מסופות אש עירוניות במלחמה אזורית יגרום לקירור ארוך טווח של כדור הארץ אבל באופן פחות דרמטי מתרחיש החורף הגרעיני.
אחת מן ההנחות בתאוריות של היווצרות חורף גרעיני כתוצאה משריפות ענקיות (Large Area Fires), קרי שריפות הבוערות סימולטנית בשטחים רחבים של עשרות קמ"ר, היא כי זמינות החמצן במרכזן של שריפות כאלו היא נמוכה וכתוצאה מכך תגדל כמות החלקיקים הפחמניים שיפלטו לאטמוספירה ויחסמו את קרני השמש.
מיכאל פורה וג'ק סרמק פיתחו שיטה להדמיה במודלים פיזיקליים של שריפות ענק והראו באמצעות הדמיות כאלו כי ההנחה של חוסר חמצן בשריפות ענק היא שגויה.
הדמיות אלו הראו כי האוויר החם הנוצר ליד הקרקע בשריפות ענק עולה כלפי מעלה בצורת פלומות חמות וביניהם ישנה תנועת כלפי הקרקע של אוויר משכבות האוויר העליונות.
תנועה דומה מתקיימת ליד הקרקע במצבים מטאורולוגיים שכיחים.
עבודתם פורסמה בכנס הבינלאומי שנערך בטוקיו על הדמיה במודלים ביולי 1988.
המחקר משנת 2006 על התוצאות של מלחמה גרעינית אזורית
מחקר שהוצג בכנס השנתי של האיגוד האמריקני לגיאופיזיקה בדצמבר 2006 מצא שאפילו מלחמה גרעינית אזורית בקנה מידה קטן, יכולה לגרום אבדות ישירות כמו שהיו במלחמת העולם ה-2 ולהפריע לאקלים העולמי למשך עשור או יותר.
כמו כן, עד חמישה מיליון טונות של פיח ישתחררו, שיגרום לקירור של מספר מעלות מעל אזורים גדולים של אמריקה הצפונית ואירואסיה, כולל אזורי גידול התבואה.
הקירור יתמשך על פני מספר שנים ועשוי להיות "קטסטרופי" לפי החוקרים.
בארות הנפט של כווית במלחמת המפרץ
השרפה של 526 בארות נפט כוויתיות במהלך מלחמת המפרץ הראתה את התוצאות של פליטות רחבות של חומר בצורת תרסיס לתוך האטמוספירה באזור גאוגרפי מוגבל; מודל חישובי מאולץ שנבדק בדיוק מתחת לתמרת העשן הראה שהטמפרטורה בזמן שיש אור יום עשויה לרדת עד 10 מעלות צלזיוס במרחק של 200 קילומטרים מהמקור.
פרופסור קרל סייגן מאוניברסיטת קורנל, ממחקר ה-TTAPS, ניבא בתוכנית הלילה של רשת ABC שהעשן משריפות הנפט יכול לגרום לאסון אקולוגי עולמי של עננים שחורים שתוצאתם היא קירור גלובלי.
בספרו עולם רדוף שדים, סייגן נתן רשימה של טעויות שהוא עשה (כולל תחזיותיו על התוצאות שריפת בארות הנפט בכווית) כדוגמה של איך המדע הוא תהליך הכרוך בלמידה.
יצירות רבות עוסקות במלחמות, שואה גרעינית או אסונות טבע (לדוגמה: List of nuclear holocaust fiction) וחלקן תיארו מציאות או התייחסו לאיום של חורף גרעיני.
בתחום הקולנוע ניתן לציין את מטריקס (כאשר ההתרחשות מתוארת באנימטריקס) ושליחות קטלנית 2: יום הדין.
בתחום המוזיקה ניתן לציין את Rust in Peace של מגאדת'.
חוּרפֵיש היא מועצה מקומית ערבית-דרוזית במחוז הצפון בישראל, השוכנת בהרי הגליל העליון בצפון הר מירון.
הכפר הוכרז כמועצה מקומית בשנת 1967. זהו הכפר הדרוזי הצפוני ביותר בגליל.
הכפר נמצא צפונית לבית ג'אן, מזרחית למעלות-תרשיחא, בצפון-מערב שמורת הר מירון, למרגלות הר אדיר, בקרבת הר זבול, ודרומית לגבול לבנון.
כ-96% מתושבי חורפיש הם דרוזים, לצד כ-3.3% ערבים-נוצרים ומוסלמים.
מקור השם "חוּרפֵיש" הוא בשבט אל-חרפוש שהיו מתגוררים באזור במאה ה-5 לספירה.
השם גם מקושר לצמח גדילן מצוי (חרפיש אל ג'מאל) או ברקן סוּרי (חורפיש אל חמיר) ששמו בערבית ח'ורפיש.
חורפיש הוא אחד היישובים הקרים בגליל בשל הגובה והיותו במרום הגליל מסביב להר מירון.
מזג האוויר בחורף קר מאוד וגשום, ולעיתים יורד שלג.
בקיץ שורר מזג אוויר נוח עם אחוזי לחות נמוכים יחסית.
ממוצע הטמפרטורה בקיץ נע בסביבות ה-26 מעלות בממוצע בשעות היום עד ל-15 מעלות בשעות הלילה ובחורף נע בממוצע 8 מעלות ביום עד 3 מעלות בלילה, ובימים עם גלי קור צונחות הטמפרטורות אל מתחת לאפס.
היישוב שוכן בגובה שבין 650–814 מטר, הגובה הממוצע 670 מטר מעל לפני הים.
הכפר נהנה מאוויר הרים קריר ונקי האופייני לאקלים הררי גבוה, ונחשב לאחד היישובים הגבוהים מבין יישובי הדרוזים יחד עם בית ג'אן.
מהיישוב ניתן לצפות אל הכרמל, החרמון, לבנון והים התיכון.
בקרבת היישוב נמצא קבר נבי סבלאן המקודש לבני הדת הדרוזית.
ביישוב הוקם חדר הנצחה לאלוף־משנה נביה מרעי, תושב היישוב שנפל ברצועת עזה בעימותים שהיו חלק ממהומות מנהרת הכותל.
מוזיאון על שם אמיר גאנם: המוזיאון בנוי משני חדרים אשר עוסקים בהיסטורית העדה הדרוזית.
במוזיאון מוצגות תמונות כלי עבודה ועוד המתקשרים לנושאים שונים כמו חיי היומיום של הדרוזים, עיסוקיהם, התרבות, החקלאות ועוד.
בית רוקמות התחרה – מבנה מראשית המאה ה-20, המשמש כיום למיזם ייחודי של נשים מהכפר למלאכת יד דרוזית מסורתית ועתיקה.
חוקר ארץ ישראל הצרפתי ויקטור גרן ביקר בחרפיש בשנת 1870, וכתב כי מתגוררים במקום 300 דרוזים וכ-50 נוצרים מהזרם היווני אוניאטי.
הוא ציין כי מצא מקום בית תפילה נוצרי קטן המוקדש לגאורגיוס הקדוש, בורות מים חצובים בסלע, ברכה משושה, וגידולי זית, גפנים, תאנים וטבק.
על-פי אלו, כתב כי הכפר הוא שריד של יישוב גדול יותר, שהיה ידוע בתקופה הצלבנית בשם חורפייס (Horfeis).
לפי סקר הכפרים שערכו רשויות המנדט בשנת 1945, מנתה האוכלוסייה בכפר 830 תושבים.
בדצמבר 1949 הוכנה תוכנית לגירוש אנשי הכפר, יחד עם תושבי יישובים ערביים בגליל, אך היא לא יצאה לפועל עקב התנגדותם של משה שרת ואליעזר קפלן.
ב-5 ביוני 2024, במהלך מלחמת חרבות ברזל, פגעו בחורפיש שני כטב"מי נפץ של חזבאללה, פצעו 12 איש והרגו חייל.
תושביו של הכפר הם דרוזים ברובם, אך יש בו גם מספר קטן של תושבים נוצרים קתולים ומספר מועט של מוסלמים.
חורש ים-תיכוני הוא ביומה הנפוץ באזורים בעלי אקלים ים-תיכוני בעולם.
החורש הים-תיכוני נפוץ בשישה אזורים ברחבי העולם: באגן הים התיכון, בדרום אפריקה, בקליפורניה, בצ'ילה, בדרום-מערב אוסטרליה ובדרום אוסטרליה.
שטחם של אזורים אלו יחד הוא כ-5% משטח היבשות בעולם.
אפיונו העיקרי והבסיסי של החורש הים-תיכוני הוא סבך של שיחים ירוקי עד, בעלי עלים נוקשים (סקלרופיליים), עם צמחים מטפסים, ועשבוניים חד שנתיים ורב שנתיים.
האקלים הים-תיכוני הוא סוג של אקלים סובטרופי.
הקיץ יבש, חם וארוך, והחורף לח, ממוזג וקצר.
הטמפרטורה הממוצעת בחודש החם ביותר היא כ-28°C, וכ-0°C בחודש הקר ביותר.
המשקעים מוגבלים לחורף, כמותם הממוצעת בין 400 ל-600 מ"מ לשנה.
תנאי האקלים משתנים לעיתים קרובות.
ההבדלים המשמעותיים בין הקיץ לחורף, הם מהגורמים העיקריים לאופיה של הצמחייה.
רוב הצמיחה ומחזור החיים של הצמחים מוגבל לאביב; בחלקים הדרום אפריקאים והאוסטרליים בהם העונות מהופכות, מהופכת גם עונת הצימוח העיקרית.
החורש הים-תיכוני הוא סבך צפוף של שיחים בעלי מספר גזעים קצרים, ענפים מפותלים, נוף רחב, עלים קשים וגלדניים (סקלרופיליים) בעלי יחס גבוה של משקל עלים לשטח, רובם ירוקי-עד, ושורשים מפותחים.
עמם צומחים שיחים גבוהים (פאנרופיטים - צמחים שניצן ההתחדשות שלהם גבוה כ-80 ס"מ מהקרקע), בני שיח (כאמפיטים - שיחים שניצן ההתחדשות שלהם קרוב לקרקע), גאופיטים (צמחים בעלי אבר אגירה תת-קרקעי), המיקריפטופיטים (צמחים שניצן ההתחדשות שלהם קבור בקרקע), וצמחים מטפסים דקים, מעוצים וקשי עלים גם הם.
החורש הים-תיכוני מאופיין גם בגיוון רב במיני הצמחים.
גיוון זה נובע מהגיוון בתנאי הסביבה הכוללים קרקעות, גובה, קרבה לים, תופעות של צל גשם והשפעת האדם.
התנאים החשובים והעיקריים של בית הגידול בחבל הים-תיכוני הם היובש היחסי בקיץ, וחומרי מזון זמינים בקרקע.
כמו כן, במקומות יבשים יותר, עולה מעט שיעור העלים הגלדניים בחורש.
למעשה מהווה הצומח הים-תיכוני מעין תחליף לצומח האופייני במקומות לחים יותר - היער באזור הסובטרופי, המתפתח רק באקלים גשום (מעל 1,000 מ"מ לשנה).
במידה דומה משפיעה כמות חומרי המזון הזמינים בקרקע על אופי הצמחייה; ככל שכמות חומרי המזון בקרקע גדולה יותר, עולה שיעור הצמחים העשבוניים בחורש הים-תיכוני.
מלבד תכונותיהן של חברות הצומח הדומות באזורים השונים, דומות גם חברות בעלי החיים בחורשים הים-תיכוניים במקומות השונים, אם כי אין לראות בחברות אלו, חברות ייחודיות לחורש הים-תיכוני.
בייחוד בולט הדמיון בציפורי החורש, שמרביתן ניזונות מפירות עסיסיים הנפוצים ביותר בחורש הים-תיכוני.
בהקשר זה, מקובל לראות את התפתחות החורש כחברה בה רוב העצים הם בעלי פירות עסיסיים כפועל יוצא מהפאונה, ולא להפך.
התאמתם של צמחי החורש לחום וליובש
הצומח הים-תיכוני מותאם במידה רבה לתנאי החום והיובש המצויים בקיץ באזורי האקלים הים-תיכוני.
העמידות לחום וליובש מתבטאת בחיסכון ניכר במים וביכולת לקיים פוטוסינתזה בתנאי חום ויובש.
הצורות העיקריות הנפוצות בחורש הים-תיכוני והמיועדות לעמוד בתנאי החום הם:
סקלרופיליות - הצמחת עלים קשים וגילדניים, ירוקי עד.
נותנת אפשרות של צמצום הדיות על ידי סגירת פיוניות העלה, ואפשרות לקיים פוטוסינתזה משך כל השנה.
כיוון שהעלים עבים, הם צומחים במשך זמן רב, ולכן גם חיים זמן רב - עד כ-3 שנים במינים מסוימים.
השרת העלים בקיץ - מונעת לגמרי את איבוד הנוזלים בקיץ, על חשבון איבוד האפשרות לקיים פוטוסינתזה בעונה זו.
העלים הנשירים הרבה יותר פשוטים, הם צומחים במהירות, ומשך חייהם נמוך יותר - במינים מסוימים כ-130 יום בלבד.