tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
כשבוע בדיוק לאחר מכן, ב-24 במאי חולצה מרצועת עזה גופתו של התייר המקסיקני אוריון הרננדז ראדו, שהיה בן זוגה של לוק, יחד עם גופותיהם של חנן יבלונקה ומישל ניסנבאום.
גם תיעוד החטיפה של בני הזוג אבינתן אור ונועה ארגמני זכה לסיקור נרחב.
בתיעוד נועה נראית זועקת לעזרה בזמן שהחוטפים מפרידים בינה לבן זוגה ומובילים אותם לרצועת עזה.
ב-25 בנובמבר 2023 שוחררה מיה רגב, בת 21 מהרצליה, לאחר שנחטפה פצועה מהמסיבה.
היא נחטפה יחד עם אחיה איתי וחברם הטוב עומר שם טוב שנשאר בשבי.
ב-26 בנובמבר 2023 שוחרר רוני קריבוי, בן 25 מכרמיאל.
קריבוי בעל האזרחות הרוסית שוחרר לבקשת נשיא רוסיה ולדימיר פוטין.
ב-29 בנובמבר 2023 שוחררו איתי רגב, בן 18 מהרצליה (אחיה של מיה רגב) ומורן סטלה ינאי, בת 40 מבאר שבע.
ב-30 בנובמבר 2023 שוחררה מייה שם, בת 21 משוהם, לאחר שנחטפה פצועה.
לפני שחרורה פורסם סרטון שבו היא נראית פצועה בידה בשבי.
ב-30 בנובמבר 2023 פורסם כי אופיר צרפתי, בן 27, נרצח, ככל הנראה בשבי.
גיא אילוז, בן 26, נחטף פצוע ומת מפצעיו בשבי.
ב-12 בדצמבר 2023 חולצה מעזה גופתה של עדן זכריה, בת 28 מראשון לציון, על ידי כוחות צה"ל.
לפי ממצאי מערכת הביטחון, עדן נרצחה במהלך שהותה בשבי.
ב-15 בדצמבר 2023 הודיע צה"ל כי חילץ את גופתו של אליה טולדנו, בן 28 מתל אביב.
ב-16 בדצמבר 2023 פורסם שענבר הימן נרצחה בשבי חמאס.
ב-24 באפריל 2024 פרסם חמאס סרטון שבו נראה הירש גולדברג-פולין בשבי.
ידו נקטעה ב-7 באוקטובר מפיצוץ רימון במיגונית שבה הסתתר עם חברו ענר שפירא שנרצח, ועוד כ-30 מבלים ממסיבת הנובה.
ב-31 באוגוסט חולצה גופתו יחד עם גופות חטופים נוספים לאחר שנרצחו בידי שוביהם.
ב-3 במאי 2024 פורסם כי אליקים ליבמן, שנחשב עד אז חטוף, נרצח בעת שטיפל בפצועים במסיבה ושרידי גופתו נקברו בטעות בקבר של נרצחת אחרת במסיבה.
ב-17 במאי 2024 אותרו גופותיהם של שני לוק, יצחק גלרנטר בן 56 ועמית בוסקילה בת 28 ברצועת עזה והוחזרו לישראל.
ב-24 במאי 2024 אותרו גופותיהם של אוריון הרננדס, חנן יבלונקה ומישל ניסנבאום ברצועת עזה והוחזרו לישראל.
ב-8 ביוני 2024 חולצו בחיים נועה ארגמני, אלמוג מאיר, אנדריי קוזלוב ושלומי זיו על ידי כוחות צה"ל, ימ"מ ושב"כ מתוך שתי דירות קרובות במחנה הפליטים נוסייראת.
בפעולה זאת נהרג לוחם הימ"מ, רפ"ק ארנון זמורה, ולזכרו שונה שם מבצע החילוץ - מבצע ארנון.
ב-31 באוגוסט 2024 חולצו גופותיהם של הירש גולדברג-פולין, עדן ירושלמי (שימשה כברמנית במסיבה), אורי דנינו, אלכס לובנוב (שימש כמנהל הבר במסיבה) ואלמוג סרוסי, אשר נחטפו מהמסיבה.
יחד איתם חולצה גם גופתה של כרמל גת, תושבת קיבוץ בארי.
הם נרצחו על ידי מחבלי חמאס במספר יריות מטווח קצר, כ-48–72 שעות לפני מציאתם.
בתחילה טען חמאס כי החטופים לא נרצחו על ידם, אלא נהרגו מ"הפצצה ישראלית".
אך לאחר מכן הוציא הודעה לפיה, לאחר מבצע ארנון הוצאו הנחיות חדשות למחבלים שהופקדו לשמור על החטופים לגבי הטיפול בהם אם צה"ל יתקרב למקום הימצאם.
ב-19 בינואר 2025 שוחררה רומי גונן, אשר נחטפה מרכבו של בן שמעוני בכביש 232, בעת שברחה מהטבח בפסטיבל נובה.
רומי, בת 24 מכפר ורדים, שוחררה במסגרת עסקת החטופים השנייה.
ב-8 בפברואר 2025 שוחרר אור לוי, בן 34 מגבעתיים, אשר נחטף ממיגונית המוות ברעים בעת שברח יחד עם אשתו עינב מהטבח בפסטיבל הנובה.
עינב נרצחה בידי מחבלי חמאס.
ב-22 בפברואר 2025 שוחררו אלי-ה כהן, עומר ונקרט ועומר שם טוב.
ב-21 ביוני 2025 חולצה גופתו של יונתן סמרנו.
ב-29 באוגוסט 2025 חולצה גופתו של עידן שתיוי.
ב-13 באוקטובר 2025 החלה עסקת החטופים השלישית והאחרונה, במהלכה שוחררו כל 11 החטופים החיים מהפסטיבל (אבינתן אור, אביתר דוד, איתן מור, אלון אהל, אלקנה בוחבוט, בר קופרשטיין, גיא גלבוע-דלאל, יוסף חיים אוחנה, מקסים הרקין, רום ברסלבסקי ושגב כלפון).
באותו היום הוחזרה לקבורה גם גופתו של גיא אילוז.
ב-14 באוקטובר 2025 הוחזרה גופתו של אוריאל ברוך.
ב-15 באוקטובר 2025, הוחזרה גופתה של ענבר הימן.
הימן הייתה החטופה האחרונה של הפסטיבל והאישה האחרונה שנותרה בעזה.
מייד לאחר הטבח הקימו מטפלים מתוך שבט הטראנס את עמותת "לב בטוח" במטרה להעניק סיוע נפשי לשורדי המסיבות.
העמותה, יחד עם ד"ר לייה נאור, הקימו במתחם האירועים בחוות רונית שברשפון מרחב מרפא לניצולי מסיבת הטבע ובני משפחותיהם.
במקום, בו ביקרו מעל ל-3,000 בני אדם, ניתנים טיפולים לעזרה בהתמודדות עם הטראומה הנפשית, ובהם: שיחות עם פסיכולוגים, טיפול במגע או בסאונד הילינג, מעגלי מוזיקה וסדנאות יצירה.
מרחב מרפא נוסף הוקם על ידי מארגני המסיבה בכוכב הים, שבקיבוץ שדות ים ליד קיסריה.
למקום הובא גם ציוד רב מהשטח, שבעליו לא אותרו על ידי משטרת ישראל.
בחודש נובמבר נערך במקום טקס זיכרון והנצחה לנרצחים, החטופים והנעדרים מהפסטיבל בו נכחו, בין השאר, גם המשפחות השכולות ומשתתפי ומשתתפות פסטיבל הסופרנובה.
בחודש פברואר נערכו סדנאות ריטריט בקיבוץ מורן בשם Slowness Tribe שכללו תוכנית הפוגה ושיקום המותאמת לנפגעי המסיבות ובני המשפחות של הנפגעים מקרבה ראשונה בדגש על שיקום, התארגנות ועבודה בקבוצות קבועות, המונחות על ידי מטפלים קליניים של "לב בטוח", המומחים בטראומה ומשני תודעה.
רבים משורדי הטבח מתמודדים מאז האירוע עם בעיות ותסמינים הנובעים מפוסט טראומה.
מספר שורדים מהטבח אף העידו כי אינם מקבלים טיפול נפשי ומענה ראוי מרשויות המדינה.
על פי הנתונים שהוצגו באפריל 2024 על ידי משרד הבריאות, לא היה ידוע על מספר שורדי טבח אשר שלחו יד בנפשם.
ב-20 באוקטובר 2024, כשנה לאחר הטבח, נמצאה שורדת הטבח, שיראל גולן, שהייתה בת 22 ממושב פורת, ללא רוח חיים בחצר ביתה.
בפברואר 2025, שם קץ לחייו ולדיסלב בונגרט, אביה של סופיה בונגרט, שנרצחה בטבח.
אשתו אמרה שמאז הטבח הוא היה הולך פעמיים לשבוע לקבר ביתו, ולדבריה "לא רצה לקבל עזרה ונאכל מבפנים".
ב-10 באוקטובר 2025 שם קץ לחייו רועי שלו, ניצול הנובה שהיה בן זוגה של מפל אדם, אחותה של מעיין אדם, שנרצחה בטבח.
אמו של שלו, רפאלה, שמה קץ לחייה כשבועיים לאחר הטבח
ב-11 באוקטובר 2025 שמה קץ לחייה ילנה גילר, אמו של סלבה גילר שנרצח בטבח.
ב-2 באפריל 2025 הציג צה"ל באקספו תל אביב את ממצאי תחקיר הטבח למשפחות הנרצחים בו והחטופים ממנו.
במהלך הצגת התחקיר יצאו מספר משפחות מהאולם במחאה על מה שהם ראו כניסיון טיוח של חקירת הטבח.
משפחות אחרות פונו מהאולם לאחר שחשו ברע.
על פי התחקיר, במסיבה היו כ-3000 מבלים ועוד כ-500 אנשי כוחות ביטחון וסדרנות.
בשעה 8:00 כ-100–110 מחבלים הגיעו מנוצארת בדרכם לנתיבות על גבי 14 טנדרים, שני אופנועים ואמל"ח כבד הכולל מקלעים, רובי סער, מטולי RPG, רימונים ועוד, אך הם טעו במסלול והגיעו במקרה למתחם הפסטיבל.
המחבלים החלו לטבוח ברכבים ובמתחבאים מיגוניות, וחטפו 44 ממשתתפי הפסטיבל.
על פי התחקיר, בשל הכאוס ששרר, רק בשעה 10:00 בבוקר מתקבל מידע בחטיבת המבצעים אודות המתחולל במתחם הנובה.
משפחות הנרצחים שנוכחו בהצגת התחקיר הביעו אכזבה, ואחד ההורים אמר: "התחקיר היה ביזיון, לא חידש לי כלום.
לא חשבתי שאצא כל כך מאוכזב.
כל כך הרבה ניסיונות לטשטש אחריות.
[...] אני יוצא בתחושה קשה שהתחקירים לא רלוונטיים, לא יודע אם הצבא למד מהם משהו.
מהתחקירים אנחנו לא נלמד, אין דבר שייתן לנו תשובות חוץ מוועדת חקירה ממלכתית."
למחרת הוצגו חלקים נוספים מהתחקיר, בהם פורטו כשלים קשים של צה"ל, בעיקר של אוגדת עזה והחטיבה הצפונית.
בין השאר גילה התחקיר כי חמאס לא ידע על קיומה של מסיבת הנובה והגיע למקום בטעות, כשמחבלי הכוח הפושט היו בדרך לנתיבות.
הכוח טעה בפנייה בצומת שוקדה והגיע לחניון רעים, שבו התקיימה המסיבה.
בחניון רעים, בו נערך הפסטיבל בלילה שבין ה-6 ל-7 באוקטובר, הוקמה באופן ספונטני אנדרטה לזכרם של נרצחי הטבח בפסטיבל.
במקום הוצבו בזנטים שעליהם תמונות הנרצחים בטבח, ובט"ו בשבט תשפ"ד (ינואר 2024) נטעו עובדי קק"ל יחד עם משפחות הנרצחים שתילי עצים לזכרם של קורבנות הטבח.
בהמשך נוספו במקום אמצעי הנצחה נוספים.
לאורך כביש 232 מיגוניות רבות היו לזירות טבח ומונצחים בהן הקורבנות באמצעות לוחיות זיכרון.
במיגונית לפני שער קיבוץ מפלסים נרצחו אדיר ושירז טמם, סלין בן דוד נגר שהיו בדרכם למסיבה.
אמבולנס הזיכרון - מיזם הנצחה של 18 אמבולנסים לזכר הנרצחים
"אמבולנס המוות" היה אחד מתוך 250 אמבולנסים וניידות טיפול נמרץ של קבוצת יוסי אמבולנס, ששימשו כמערך אבטחה רפואית באופן רשמי בפסטיבל הנובה, 18 ישראלים שבילו במסיבת הנובה חיפשו מסתור בזמן הטבח שמחבלי חמאס ביצעו בשבעה באוקטובר.
הם נדחקו יחד צפופים בתוך האמבולנס, חלקם נפצעו קודם מירי וקיבלו שם טיפול.
אבל מבחינת המחבלים גם האמבולנס עם כל יושביו היה מטרה והם ירו RPG ופוצצו אותו, וכולם שם נשרפו למוות.
כעת במיזם הנצחה מרגש נתרמו 18 אמבולנסים עם תמונה והקדשה לכל אחד ואחת מהנרצחים, שימשיכו לפעול בכל רחבי הארץ בשירותי רפואה מתקדמים ובהצלת חיים.
המיזם ביוזמת שר האוצר לשעבר משה כחלון ובמימון מלא של קבוצת יוסי אמבולנס, נועד להפוך את סמל השבר לסמל של תקומה וחיים.
מאות מכוניות שהיו פזורות בצידי כביש 232 לאחר הטבח הובאו למגרש מכוניות ליד מושב תקומה שבעוטף עזה.
המכוניות השרופות נערמו לערימה שיצרה מעין קיר והפכה לאנדרטה לנרצחי טבח בפסטיבל נובה.
ב-28 בנובמבר הגיעו מספר תקליטנים מסצנת הטראנס, ובהם סקאזי, לנגן בשטח מתחם הפסטיבל, אל מול תמונותיהם של מאות הנרצחים מהפסטיבל.
המיצג, יוזמה של מספר אנשים פרטיים, נועד למטרת ההסברה בעולם והגיעו אליו נציגים מהתקשורת הזרה, ארצות הברית, איטליה ומדינות נוספות.
ב-7 בדצמבר, נר ראשון של חנוכה, נפתח מיצג הנצחה בשם 06:29 (שם המייצג את שעת פתיחת המתקפה).
המיצג משחזר את שטח הפסטיבל וכולל את כל האלמנטים המקוריים שנאספו והובאו מהשטח לאחר האסון ובהם: תפאורת הפסטיבל, הבמות וציוד ההגברה, השירותים המחוררים מכדורים, כלי רכב חרוכים וכן ציוד אישי (נעליים, תיקים וחפצים אישיים), שנאסף על ידי מפיקי האירוע ויחידת להב 433 של משטרת ישראל.
כל הכנסותיו של המיזם, שנפתח לפרק זמן של שבועיים, באקספו בתל אביב, יועברו להנצחת הנספים ולסיוע בשיקום חברי קהילת הנובה, הקמת והחזקת מיזמי הנצחה ופעולות הסברה לאומיות בישראל ושאר העולם.
באפריל 2025 נפתחה תערוכה על הטבח בטורונטו, קנדה.
ב-6 בדצמבר עלה בערוץ יס דוקו הסרט התיעודי האשטג נובה, המשחזר באמצעות חומרי וידאו, עם למעלה מ-200 סרטונים שצולמו בזמן אמת, יחד עם הקלטות של שיחות טלפון ושיחות ווטסאפ, את ההתרחשות שקרו בזמן אמת במתחם הפסטיבל בשבת 7 באוקטובר ללא ראיונות או קריינות כלל.
הסרט שיצר וביים דן פאר ושערכו נדב דירקטור ולב גולצר, מביא את תיעוד האירועים באמצעות סרטוני הסמארטפונים של המבלים, משעות אחה"צ והערב אל תוך הלילה ועד לשעות הבוקר המוקדמות.
באופן תקדימי הודיעה חברת yes כי תאפשר לכל ערוץ טלוויזיה וגוף שידור לשדר את הסרט באופן חופשי וללא עלות וגם העלתה לערוץ הרשמי ביוטיוב את הסרט המלא.
הסרט הפך תוך זמן קצר לאחר עלייתו לסרט הדוקומנטרי הנצפה ביותר בתולדות חברת yes.
ב-23 בדצמבר עלה בערוץ כאן 11 הסרט התיעודי "זריחה שחורה: עדויות מהטבח בפסטיבל נובה" (Supernova: The Music Festival Massacre).
הסרט, קופרודוקציה ישראלית-גרמנית, של היוצרים יוסי בלוך, נועם פנחס ודוקי דרור, מביא ראיונות עם מספר ניצולים מהפסטיבל (שהתקיימו כשבוע עד עשרה ימים אחרי התקיפה), ובנוסף סרטונים מהטלפונים שהניצולים צילמו בזמן אמת ותוך כדי בריחה.
בנוסף לראיונות עם הניצולים, ישנם גם ראיונות עם הורים ואנשי כוחות הביטחון שהגיעו למקום לחלצם.
הסרט הוא הפרויקט התיעודי הראשון שעוסק בפסטיבל והופץ ברחבי העולם.
הוא שודר, בגרסה מקוצרת ב-ARTE הצרפתית וב-ZDF הגרמנית, ונרכש לשידור גם על ידי רשתות נוספות בעולם.
הסרט "זעקות ואז שתיקה" סוקר את ההתעללות המינית שארעה בטבח 7 באוקטובר ומפרט את המאורעות באזור פסטיבל נובה.
הסרט הוא בבימוי ענת סטלינסקי ובהשתתפות שריל סנדברג, מנהלת התפעול של מטא לשעבר.
ב-7 בספטמבר 2024 יצא בשירות הסטרימינג פרמאונט+ הסרט "עוד נחזור לרקוד", סרט תיעודי של הבמאי הישראלי יריב מוזר על הטבח שנערך בפסטיבל.
על פי התקציר הרשמי: .
הסדרה אור ראשון נכתבה בהשראת אירועים אמיתיים שהתרחשו בטבח שבעה באוקטובר ומתועדים בה סיפוריהם של דמויות שונות בין היתר סיפורם של השוטרים מחפ"ק פסטיבל הנובה שלחמו במהלך הטבח בפסטיבל הנובה, בהם רב-סמל בכיר ליאת צביאלי.
הסברת אירוע הטבח וחווית הטראומה המתמשכת מעסיקה מספר שורדים, בין השאר בשיתוף העדות שלהם בחניון רעים (אתר הטבח), בהרצאות בארץ ובעולם.
מורה הדרך עמית מוסאי מוביל סיורים בעקבות סיפור השורד שלו ובאמצעות סרטונים שצילם ברגעי המתקפה.
כתבת חדשות 12 אשר איגדה סרטונים שצולמו בזמן אמת על ידי צלמים מקצועיים במהלך המסיבה לצד סרטונים מאפליקציית אינסטגרם שפרסמו הקורבנות, בליווי שירה של אפרת גוש "לראות את האור" הפכו את השיר לאחד מסמלי הטבח.
בהופעה שהתקיימה בערב 8 באוקטובר בלאס וגאס, הקדיש בונו מ-U2 את השיר "Pride (In the Name of Love)" לקורבנות הטבח בפסטיבל נובה, וגם שינה את מילות השיר באופן חד פעמי לשם כך.
הזמרת-יוצרת האמריקאית מדונה שיצאה לסיבוב ההופעות השנים-עשר שלה "The Celebration Tour" עצרה שתי הופעות בלונדון והביעה תמיכה בישראל, תוך ציון הטבח במסיבת הטבע.
בעקבות הצהרותיה, תוגברה האבטחה סביבה בשל חשש לאירועים ביטחוניים.
ב-22 באוקטובר יצא, ביוזמת קהילת המוזיקה האלקטרונית בישראל, אוסף מוזיקה בשם "Bring Them Back", הכולל קטעים ורמיקסים מקוריים של יותר מ-50 אמנים מסצנת הטראנס, הטכנו וה-EDM, למען קורבנות וניצולי מתקפת הטרור.
כל ההכנסות ממכירת האוסף יועברו כתרומה לטובת סיוע לניצולים ולמשפחות הקורבנות.
ב-22 באוקטובר הוציאו אודיה ואיזי את "חורף 23", שהוקדש בין השאר לקורבנות פסטיבל נובה, בו נכללה גם השורה .
ב-26 באוקטובר הוציאו עומר אדם ואינפקטד מאשרום את "תרקוד לנצח" לזכר נרצחי הטבח.
ב-1 בנובמבר הוציא אושר כהן את השיר "תרקדי (7.10.23)", שמתייחס לאירוע, עם קליפ שבו מוצגים כל שמות הנופלים ב-7 באוקטובר.
ב-2 בנובמבר הוציא אדיר גץ את הסינגל "הריקוד האחרון" לזכר כל הקורבנות במסיבה.
ב-7 בנובמבר הוציאה מירי מסיקה את השיר "מפל" שעוסק באירוע ונכתב לזכרה של מפל אדם, אחותה הצעירה של מעיין אדם, שנרצחה בטבח.
ב-10 בנובמבר הוציא הזמר גילי בלום את השיר "הזריחה האחרונה", שהוקדש לנרצחים ולשורדי הטבח.
הציור המשמש את עטיפת הסינגל שייך ליובל רביע שהיה במסיבת הפסיידאק, ליד הנובה, ונרצח יחד עם אח שלו נועם, וארוסתו נוי זעפרני.
ב-12 בנובמבר הוציא הראפר מאור אשכנזי יחד עם חברו נעם כהן, מניצולי המסיבה, את השיר "השיר של נעם 2", המספר את סיפור היקלעותו של נעם לטבח והישרדותו.
בחודש דצמבר נערך, ביוזמת קהילת הג'אז הישראלית, מרתון הופעות בן יותר מ-6 שעות, בהשתתפות עשרות אמנים מסצנת הג'אז הישראלית.
כל הכנסות המרתון יועברו לפרויקט SafeHeart - לב בטוח (פרויקט חירום לבריאות הנפש שמוקדש לניצולי הטבח בפסטיבל).
ב-14 בדצמבר הוציא בניה ברבי את השיר "זה בסדר", שנכתב במשותף עם קבוצת "החברים מהנובה" (המונה כ-20 מניצולי הפסטיבל), במהלך סדנת כתיבה שהתקיימה בריזורט "היער הסודי" בקפריסין, אליו הוטסו חלק מהניצולים על מנת לעבור סדנאות שיקום וריפוי.
ב-5 בפברואר 2024 הוציאה הזמרת נופיה את השיר "פיות", שהוקדש לזכרם של הצעירות והצעירים שנרצחו בפסטיבל המוזיקה נובה.
בקליפ שיצא לשיר שולבו סרטונים של 20 מהצעירות שנרצחו במתקפת הטרור ונשלחו על ידי משפחותיהן וחבריהן ובשיתוף מלא איתם, וכן סרטונים נוספים של חלק משורדי הטבח.
ב-22 בינואר 2025, זכתה יובל רפאל, ניצולת הטבח, בגמר "הכוכב הבא לאירוויזיון 2025" ונשלחה לייצג את ישראל בתחרות האירוויזיון.
השיר איתו זכתה הוא ביצוע אקוסטי ל"Dancing Queen" שהוקדש לצעירות שנרצחו במסיבה.
ב־17 באוקטובר 2025 יצא השיר "הריקוד האחרון", שביצעה אור אדרי.
השיר "New day will rise" שייצג את מדינת ישראל באירוויזיון 2025, נכתב במיוחד לזמרת יובל רפאל, שורדת הטבח, על הסיפור האישי שלה ועל הסיפור והתקווה של המדינה בעתיד.
ב-9 בפברואר 2024 הכריזה קבוצת הכדורגל מכבי הרצליה כי קבוצת ילדים א' של המועדון, תיקרא על שמו של כדורגלן העבר ליאור אסולין שנרצח בפסטיבל.
באולימפיאדת פריז 2024 השייטים הישראלים נועה לסרי וניתאי חסון קראו למפרשית עליה הפליגו "נובה" להנצחת נרצחי פסטיבל נובה וכקריאה לשחרור החטופים משבי החמאס.
הטבח בנתיב העשרה בוצע על ידי ארגון הטרור חמאס בבוקר שמחת תורה ה'תשפ"ד, 7 באוקטובר 2023 במושב נתיב העשרה הצמוד לגדר הגבול בצפון רצועת עזה, כחלק ממתקפת הפתע על ישראל.
בטבח נרצחו 20 מתושבי המושב.
בשעה 6:29 בבוקר 7 באוקטובר 2023 ירו מחבלים מעמדת תצפית שהשקיפה על נתיב העשרה, אל מגדל התצפית ומערכת רואה-יורה שהגנו על היישוב; בכך נמנע מהתצפיתניות של צה"ל לדווח על מה שקורה ביישוב.
בשעה 07:15 ירה כלי טיס בלתי מאוייש של חיל האוויר לעבר קבוצת מחבלים שהיתה סמוך לישוב, זוהי התקיפה הראשונה של חיל האוויר באותו בוקר, ככל הנראה ירי זה היה בלתי יעיל ולא הצליח לעצור את המחבלים.
שלושה מחבלים חדרו למושב באמצעות מצנחי רחיפה, עברו מבית לבית, טבחו ב-17 מתושבי המושב (3 נוספים נרצחו בעת שהותם מחוץ למושב), ופצעו רבים נוספים.
הם ירו בכל מי שפגשו, שרפו בית בדרום המושב ומרחבים מוגנים.
חלק מהנרצחים היו בני אותה משפחה, כמו משפחת וקס, משפחת מולכו, משפחת ינון, משפחת אקוני ומשפחת תעסה.
חלק מהנרצחים היו חברי כיתת הכוננות של המושב.
בשלב כלשהו נותק החשמל במושב ואנשים היו מסוגרים בחדרי הממ"ד ללא חשמל למשך שעות ארוכות.
בהמשך צולם חייל חטוף אחד שנחטף סמוך לנתיב העשרה.
באוגוסט 2024 זוהו בסיוע אנשי יחידת אית"ן וצוות ארכאולוגים מטעם רשות העתיקות, שרידי גופתה של בלהה ינון שנחשבה לנעדרת האחרונה ממתקפת הטרור של 7 באוקטובר.
ינון נרצחה לצד בעלה יעקב לאחר שביתם הוצת על ידי מחבלים.
ב-3 בספטמבר 2024 נהרג בעזה בסיכול ממוקד מפקד פלוגת הנוח'בה שפיקד על הטבח, אחמד פאוזי נאסר מוחמד ואדיה, בהפצצה של חיל האוויר.
במרץ 2025 הוצג תחקיר צה"ל על הטבח בנתיב העשרה.
על פי התחקיר, שלושה מחבלים חדרו למושב באמצעות מצנחי רחיפה (בקאי) וטבחו.
25 חברי כיתת הכוננות היו חמושים בבתיהם, אך הרבש"צ היישובי דאז הורה להם שלא לצאת, ולאבטח את בני משפחותיהם ושכניהם באמצעות הוצאת קני הנשק מחלונות בתיהם.
מג"ד 77 קפץ ליישוב ונכח גם כוח של 4 לוחמים קבוע.
מפקד הגדוד חתר למגע, אך לא הורה לכיתת הכוננות לצאת ולהילחם.
כשלים מבצעיים נוספים גרמו לכך ששלושת המחבלים הצליחו לרצוח 17 אזרחים מהמושב, ושניים מהם ברחו בחיים לעזה.
המחבל השלישי חוסל על ידי אלון קרן, תושב המושב וחבר כיתת הכוננות.
לאחר כארבע שעות הגיעו למושב כוחות תגבור, אך אלה כשלו ולא הצליחו לעצור חדירה של שבעה מחבלים לא חמושים נוספים, שהגיעו למטרת ביזה.
הטבח בנירים בוצע על ידי ארגון הטרור חמאס בבוקר יום השבת, 7 באוקטובר 2023, חג שמחת תורה, כ"ב בתשרי תשפ"ד, בקיבוץ נירים הסמוך לדרום רצועת עזה, כחלק מטבח שבעה באוקטובר.
בטבח נרצחו לפחות 9 בני אדם (מתוכם 3 חברי הקיבוץ), ורבים נפצעו.
חמישה אזרחים נחטפו לעזה מהקיבוץ.
קיבוץ נירים הוקם ב-1946 על ידי גרעין "ניר" של השומר הצעיר, במסגרת עליית 11 הנקודות לנגב הצפוני.
בערב 6 באוקטובר - יום לפני הטבח, נחגג בנירים כבכל שנה חג הקיבוץ המסורתי, עם חברי הקהילה כולה ואורחים שהגיעו במיוחד.
הטבח בקיבוץ נירים התרחש כחלק מהמתקפה הנרחבת של חמאס וארגונים פלסטיניים נוספים על יישובי עוטף עזה בבוקרו של 7 באוקטובר 2023. האירועים בנירים נמשכו שעות רבות והתאפיינו בקריסת מערך ההגנה, חדירה מאורגנת של מחבלים, פגיעה קשה בלוחמים, טבח באזרחים, חטיפות, ובסופו של דבר גם בהשתלטות מחודשת של צה"ל על השטח.
כוחות צה"ל בחטיבת קטיף (הדרומית) נמצאו בכוננות שגרתית, ללא התרעה מוקדמת.
בשונה מהכוחות בחטיבת הגפן (הצפונית), אין הוראה להתרחק מגדר המערכת.
סגן מפקד סיירת נח"ל אמר בתדריך בקשר זמן קצר לפני פרוץ הלחימה: "צפוי לנו סוף שבוע שקט", זאת בשל מודיעין לפיו החמאס הורה לפעיליו שלא לצאת להפגנות סמוך לגדר בסוף השבוע.
הכוח הפרוס בגזרה מנה כ-153 לוחמים בלבד.
לפנות בוקר הכוחות בשטח קמו לכוננות עם שחר ונפרסו בהתאם לתרגולת.
06:29 – 08:20 - חדירת המחבלים הראשונית ובלימת הכוח הראשון
בשעה 6:29 חמאס פתח בירי מסיבי של למעלה מ-700 רקטות לעבר מחנות צה"ל ויישובים בעוטף עזה.
מטרת הירי הייתה להרחיק את הכוחות מגדר המערכת, לשבש את התגובה ולהסתיר את החדירה המתוכננת.
דקה לאחר מכן תצפיתנית זיהתה טרקטור עובר את הגדר, אך בשל שינוי במדיניות הפתיחה באש, שמאפשרת תנועה בטווח של עד 100 מטר מהגבול, אין תגובה מיידית.
הטרקטור פתח מעבר בגדר הישנה, ומיד מאחוריו נכנסו שישה אופנועים ועליהם 11 מחבלים.
כוח ראשון של מחבלי חמאס חדר בפעולה מדויקת, בעזרת מהלך שנועד להטעות את התצפיות.
בשעה 6:33 מפקד חטיבת קטיף אל"ם אסף חממי, הגיע לחמ"ל וראה את אחת החדירות של מחבלים והבין כי מדובר באירוע משמעותי, ודרש מאילן קב"ט אשכול להקפיץ את כל כתות הכוננות שבגזרתו.
הוא יצא מיד לכיוון קיבוץ נירים, ופקד בקשר
בשעה 06:40 זוהו 11 מחבלים רכובים על 6 אופנועים, מתקרבים לגדר הקיבוץ.
שתי דקות לאחר מכן המחבלים חדרו לשטח קיבוץ נירים דרך הפרצה שיצרו בגדר.
בשעה 06:43 קצין הביטחון של המועצה אזורית אשכול הכריז על חדירה ודאית בגזרה, בשעה 6:47 חפ"ק המח"ט נתקל במחבלים מחוץ לגדר הקיבוץ.
אל"ם חממי וחייליו חיסלו מספר מחבלים, המשיכו לתוך הקיבוץ וחתרו למגע.
בקרב שניהלו שלושתם לבדם, כתת-הכוננות של הקיבוץ לא יצאה ולא סייעה לשלושתם בקרב, שהתנהל במשך כ-20 דקות.
כשהתקדמו ברגל ליד מגרש הטניס, נפצע חממי קשה בקרב, הוא פונה למקלט סמוך.
שני חייליו סמל ורב"ט המשיכו בלחימה מול המחבלים עד שנהרגו ונחטפו מהקיבוץ בשעה 8:30. ב-24 ביולי 24, במבצע צבאי הושבו גופותיהם של תומר וקירל.
גופתו של המח"ט הושבה ב-2 בנובמבר במסגרת עסקה.
צוות הקרב המחלקתי, אשר כלל שני טנקים מגדוד 77 ונמ"ר (נגמ"ש מרכבה) מגדוד 51, יצא להילחם במרחב מחוץ לקיבוץ על מנת למנוע הגעת מחבלים לקיבוץ.
הצוות קיבל החלטה להתפצל לשלוש פרצות שונות, בניגוד להנחיות המקוריות, במטרה לבלום כמה שיותר נתיבי חדירה.
ההחלטה התקבלה מתוך הבנה שהמענה לכל פרצה חיוני לשמירה על שלמות הקו.
צוות טנק 3 בפיקוד סגן , התותחן רב"ט נמרוד כהן, הטען רב"ט .
אשר בהמשך הפך לאחד מסמלי קרבות השביעי באוקטובר, התקדם מערבה לכיוון גדר המערכת.
ולאחר מכן פנה דרומה, שם נתקל במארב של עשרות מחבלים חמושים.
הטנק ספג פגיעת טילי נ"ט ומטענים.
במהלך האירוע נהרג נהג הטנק, שקד דהן.
ארבעת הלוחמים שהיו בטנק נחטפו.
סרן עומר נאוטרה וסמ"ר עוז דניאל הוכרזו החללים כעבור מספר חודשים לאחר שהתברר שנרצחו על ידי החמאס.
באוגוסט 2024 במבצע צבאי הוחזרה גופתו של סמל שקד דהן לקבורה.
באוקטובר 2025 נמרוד כהן שוחרר בעסקה.
צוות טנק 3ב בפיקוד סמ"ר א', התותחן סמל א' הטען סמל י' הנהג סמ"ר נ'.
הצוות יצא למרחב להילחם בחדירות המחבלים.
במהלך הלחימה נורה לעבר הטנק טיל נ"ט שפגע בו ישירות.
כתוצאה מהפגיעה, הטען בטנק נפצע קשה בעיניו, ופגיעותיו הוגדרו כקשות.
מפקד הטנק, סמ"ר א', נפצע קל יחסית מרסיסים שפגעו בצווארו, אך ספג פציעה משמעותית כאשר ידו הימנית נשברה וראייתו בעין ימין נפגעה.
חרף פציעותיו, סירב סמ"ר א' להתפנות מהטנק, המשיך לפקד על הטנק כאשר הוא טוען פגזים עם ידו השבורה תוך שהוא סובל מכאבים עזים.
במהלך הלחימה חיסל צוות הטנק כ-60 מחבלים שהיו בדרכם לקיבוצים.
במהלך הלחימה הציל צוות הטנק את בת שבע יהלומי מניר עוז מחטיפה לעזה.
07:10 – 08:20 שמונה מחבלים התמקמו בג'יפ דוד ששימש את אל"ם אסף חממי והחפ"ק שלו.
המחבלים ניסו לתאם כניסת הג'יפ מבלי להיפגע באש.
במהלך תקופה זו שורר שקט יחסי במרכז הקיבוץ.
במקביל, ארבעה מחבלים נכנסו לבית משפחת פרי בנירים והתבצרו בו יחד עם נדב פופלוול, בנה של חנה פרי.
9:45 - בשעה זו כל שדרת הפיקוד של החטיבה בנירים נהרגה או נפצעה קשה.
רוב הלוחמים נפצעו או נהרגו, והלחימה מתחילה להתנהל בפעם הראשונה, על ידי כתת-הכוננות של הקיבוץ.
08:20 – 09:20 - פשיטת עשרות מחבלי נוח'בה על הקיבוץ וטבח בתושבים
עם תחילת החדירה הנרחבת לקיבוץ נירים, חדרו דרך גדר המערכת הפרוצה שמונה כלי רכב מסוג טנדר, עליהם כ-80 מחבלי נוח'בה של חמאס, וכן כ-30 אופנועים שעליהם כ-60 מחבלים נוספים.
הכוחות התוקפים נעו מכיוון צפון הקיבוץ, ונכנסו לשטח היישוב בגל מאורגן.
במקביל, כוח מחבלים נוסף ניסה לפרוץ לקיבוץ מכיוון דרום-מערב.
כוח זה נתקל בצוות טנק 3ב בפיקודו של סמ"ר א', אשר פתח באש מדויקת, פגע במחבלים והצליח למנוע את חדירתם מהכיוון הדרומי.
בשל תנאי השטח ומוגבלות שדה הראייה מהעמדה הדרומית, צוות טנק 3ב לא היה יכול לזהות את גל החדירה המשמעותי מכיוון צפון, אשר לא נתקל בהתנגדות ממוקדת בשלב זה, ואִפשר למחבלים להשתלט על חלקים מהקיבוץ.
בשיא היו בקיבוץ כ-150 מחבלים.
מחבלי נוח'בה ביצעו טבח בשטח קיבוץ נירים.
רועי פופלוול, בנה של חנה פרי, נרצח כשהתקרב לבית אימו.
בבתים רבים בקיבוץ, מחבלים ירו לעבר התושבים שניסו להגן על עצמם.
דורון מאיר יצא מהממ"ד עם אקדח ונהרג מפגיעת כדור בראשו, בתו מור, בת 17 נרצחה כאשר רצה לעזרת אביה.
אורן אלפסי (נהגה - אוראן) נורה בבית בת זוגו ונפטר מפצעיו 3 שעות לאחר מכן, גדעון באבאני שהתארח בקיבוץ, יצא לכיוון רכבו ונהרג מפגיעת טיל RPG.
בת זוגו, נורלין בבדילה אג'וג'ו, נחטפה יחד עם יגב ורימון בוכשטב.
נורלין בבדילה אג'וג'ו, חנה פרי ורימון בוכשטב הושבו בעסקת חטופים מהרצועה.
גופתו של יגב בוכשטב חולצה במבצע צבאי, יחד עם גופתו של נדב פופלוול, שנרצח בעזה.
09:20 - מחבלים החלו להוביל חטופים וגופות מחוץ לקיבוץ לכיוון רצועת עזה.
התיעוד מציג את העמסת הגופות על רכבים.
ביולי 2024 הוחזרו במבצע צבאי גופות הלוחמים סמ"ר תומר אחימס וסמל קיריל ברודבסקי לקבורה.
גופתו של אל"ם אסף חממי הושבה בנובמבר 2025 במסגרת עסקה.
10:00 - סביב השעה 10:00 שלושה מחברי כיתת הכוננות: עמית לוי, סטניסלב טרלצקי והרופא מיכאל בס, נענו לקריאתו של הרבש"ץ דניאל מאיר והודיעו לו שהם נכונים לצאת איתו להציל תינוק בבית שנשרף מלא עשן.
דניאל הרבש"צ אסף את הלוחמים ברכבו בדרכם אל ביתו של התינוק.
ליד הבית הם נתקלו במחבלים וניהלו במשך 40 דקות קרב יריות מול עשרות מחבלים
11:00 - בשלב מסוים הם נסוגו אחור ועלו למגדל גרעינים (הממגורה של הקיבוץ).
מאוחר יותר קיבל דניאל הרבש"ץ שיחה בה נתבקש להנחות מסוק קרב מטייסת 113 שנחלץ לעזרת הקיבוץ.
הרבש"צ ניסה להכווין את המסוק אך בפועל הוא דיבר ככל הנראה עם הבקרה האווירית בלבד.
הטייסים, שלא קבלו הכוונה והתקשו לזהות מטרות בחצר הקיבוץ בגלל העצים והעשן (כך בשיחה שניהלו עם מזכירות הקיבוץ בביקורם בנירים) החליטו לבצע ירי לשיבוש לשטחים פתוחים בסמוך לגדר הקיבוץ ובכך גרמו לנסיגת המחבלים מהקיבוץ.
בנוסף, זיהו הטייסים פרצה בגדר המערכת בסמוך לקיבוץ וניסיון חדירה של עשרות מחבלים דרכה.
הטייסים ביצעו ירי לתכלית לעבר המחבלים וגרמו לנסיגתם חזרה לשטח הרצועה.
13:24 כוח עצמאי של כ-40 לוחמים וקצינים מבית הספר לקומנדו בפיקוד סא"ל ג' הגיעו לקיבוץ ביוזמתו.
יחד עם כיתת הכוננות, הם סרקו את השטח, ניהלו קרבות, וחיסלו כ-7 מחבלים נוספים שנותרו בשטח.
בשעה 13:37 מגיעה לקיבוץ מחלקה של גדוד מחטיבת ביסלמ"ח, בהמשך מגיעים גם לוחמי ימ"ס ובה"ד 1. הם משתתפים בסריקות הורגים שני מחבלים שמתחבאים בממ"ד.
14:00 חוסל המחבל האחרון בתוך קיבוץ נירים.
הכוחות סרקו את בתי התושבים, ריכזו את הניצולים במועדון הקיבוץ תחת אבטחה.
00:00 (8 באוקטובר) - הסתיים טיהור הקיבוץ כולו.
מבצע חילוץ האזרחים נמשך עד לשעות הלילה המאוחרות.
במהלך סריקות נוספות בשדות הקיבוץ, חוסלו שמונה מחבלים נוספים.
האסון הכבד פגע במשפחות רבות.
דורון מאיר ובתו מור בת ה-17 נרצחו בביתם.
גדעון באבאני, שהתארח אצל המשפחה נרצח גם הוא, ובת זוגו נורלין (נטלי) בבדילה אג'וג'ו נחטפה.
אורן אלפסי (נהגה - אוראן) נפגע אנושות מירי בעת שהחזיק את דלת הממ"ד ונפטר מפצעיו 3 שעות לאחר מכן,בעקבות מעשי הגבורה של אורן אלפסי, בת זוגו ניצלה .
בני הזוג יגב ורימון בוכשטב נחטפו מביתם.
רועי פופלוול נורה למוות כשיצא מביתו.
בנוסף לנזק בנפש, הרס רב נגרם גם למבנים.
כ-30 בתים נשרפו כליל ובתים רבים נבזזו ונפגעו מההפגזות הבלתי פוסקות.
כמו כן, פגיעה קשה בגד"ש, הרפת איבדה פרות שלא שרדו את המתקפה ושדות הקיבוץ הפכו לזירת קרב.
בין ניצולי הטבח היה שי לוי, הכתב הצבאי של מאקו ששהה בממ"ד, שסיקר את השתלשלות האירועים.
מהקיבוץ נחטפו חמישה: חנה פרי בת 79, נדב פופלוול בן 51, נורלין (נטלי) באבאדילה אגוג'ו בת 60 ובני הזוג יגב ורימון בוכשטב בני 34 ו-36.
לאחר שהמחבלים חדרו לקיבוץ, אילת סווטיצקי (ביתה של חנה) קיבלה לוואטסאפ תמונה של חנה ונדב ומאחוריהם מחבל אוחז בקלצ'ניקוב.
תמונות נוספות עלו לפייסבוק של חנה עם הכיתוב באנגלית: "חמאס".
בבוקר 8 באוקטובר 2023 פונתה קהילת נירים למלון באילת למשך ארבעה חודשים, ובמהלך חודש פברואר 2024 עברו להתגורר בדירות זמניות בשכונת הפארק בעיר באר שבע, בה הם מחכים לשוב הביתה ולהקים את נירים מחדש.
המחבלים זרעו הרס רב בקיבוץ.
בקמפיין מימון המונים לשיקום הקיבוץ, נאספו כ-1.8 מיליון ש"ח.
במוצאי השבת שבין 14 ל-15 באוקטובר, חוסל בילאל אל קאדר, מפקד כוח נוח'בה בגדוד דרום חאן יונס שהיה אחראי על הטבח בנירים ובניר עוז בתקיפה של מטוסי קרב.
ב-24 בנובמבר, לאחר 50 יום בשבי החמאס, שוחררה חנה פרי, והושבה לישראל.
ב-28 בנובמבר 2023 שוחררו רימון קירשט-בוכשטב בת ה-36 ונורלין (נטלי) באבאדילה אגוג'ו בת ה-60 מהשבי.
ב-3 ביוני 2024 צה"ל הודיע שנדב פופלוול נרצח בשבי החמאס וב-22 ביולי 2024 הודיע שיגב בוכשטב נרצח בשבי החמאס.
גופותיהם הושבו לקבורה בישראל ב-20 באוגוסט 2024.
ביולי 2024 הוחזרו במבצע צבאי גופות הלוחמים סמ"ר תומר אחימס וסמ"ר קיריל ברודבסקי לקבורה.
בנובמבר 2025 הושבה גופתו של אל"מ אסף חממי במסגרת עסקה לשחרור חטופים.
ב-4 באפריל 2025 הוצג תחקיר צה"ל על הטבח בנירים.
לפי התחקיר הצה"לי הקיבוץ היה הראשון שאליו חדרו המחבלים והאחרון שאליו הגיעו כוחות צבא מאורגנים.
מהפרטים שהוצגו נראה שהגל הראשון של המחבלים חדר לקיבוץ ב-6:42, והכוחות המאורגנים של הצבא הגיעו רק ב-13:24. בסך הכל, לפי התחקיר, חדרו לקיבוץ כ-150 מחבלים.
התחקיר מתאר את גבורתם של אלוף-משנה אסף חממי יחד עם שני לוחמים מהחפ"ק שלו, תומר אחימס וקיריל ברודסקי, שנפלו כשניסו להגן על הקיבוץ.
כמו כן ציינו עורכי התחקיר כי צה"ל כשל כתוצאה מכישלון ארוך שנים בתפיסת ההגנה.
הפרימטר לא היה מספק, ולא היה תרחיש ייחוס של פשיטה גדולה בהפתעה.
כלל הכוחות היו ללא רימונים ולא הייתה מערכת תקשורת ישירה מול הרבש"צים.
קיבוץ נירים הגיב על פרסום התחקיר: "תחקיר צה"ל מחזק את גודל ההפקרה שהייתה כאן בשבעה באוקטובר בקיבוץ שלנו.
קהילה שלמה שנאלצה להגן על עצמה יחד עם כוחות צבאיים מועטים, לוחמי צה"ל גיבורים שנפלו על אדמת נירים.
אנו מרכינים ראש לזכרם של הנופלים שבאו להציל חיים.
התחקיר הזה רק מחזק את הצורך הבהול בהקמת ועדת חקירה ממלכתית שתבחן את ההפקרה המערכתית ואת כל ההיבטים של המחדל ותסיק מסקנות ברורות כדי למנוע מאסון שכזה להתרחש שוב."
הטבח בעלומים התרחש ב-7 באוקטובר 2023 במסגרת מתקפת הפתע על ישראל.
במהלכו התנהל קרב ממושך בין כיתת הכוננות של הקיבוץ וכוחות צה"ל ושב"ס לבין עשרות מחבלים שתקפו את הקיבוץ, וכן בוצע טבח בידי המחבלים ב-22 עובדים זרים ששהו בו.
עשרות מחבלים המשתייכים לארגון הטרור חמאס הסתערו על קיבוץ עלומים הסמוך לצפון רצועת עזה במטרה לבצע טבח בתושבי הקיבוץ ולחטוף מהם לשטח הרצועה.
כיתת הכוננות של הקיבוץ ניהלה קרב עם המחבלים והצליחה לבלום אותם ולמנוע את ביצוע הטבח בחברי הקיבוץ.
אליהם הצטרפו כוחות מיחידות שלדג, יהל"ם, יחידת מצדה וגדוד 890 של חטיבת הצנחנים.
המחבלים רצחו 12 עובדים זרים מתאילנד ועוד 10 סטודנטים מנפאל שעבדו בקיבוץ במסגרת "סטודנטים משתלמים בחקלאות".
העובדים נרצחו באזור מגוריהם שנמצאים באזור הרפת של הקיבוץ, ו־2 עובדים נחטפו לעזה.
במהלך הקרבות נהרגו שני אחים נועם וישי סלוטקי שהגיעו מבאר שבע כדי להילחם במחבלים, רנ"ג עידו רוזנטל מיחידת שלדג, רס"ל רן גואילי שגופתו נחטפה לעזה וסרן איתי כהן מפקד צוות מיחידת יהל"ם, ונפצעו 6 מחברי הקיבוץ - 4 מתוכם חברי כיתת הכוננות.
חלק גדול מהמחבלים חוסלו, חלק נשבו וחלק ברחו.
סביב 6:30 בבוקר החלו אזעקות צבע אדום, נפילות של רקטות קסאם בקיבוץ והדי פיצוצים של מיירטי סוללת כיפת ברזל המוצבת באזור.
ב-6:45 הוקפצה כיתת הכוננות של הקיבוץ, שמנתה 12 חברים (בהם פרופ' איתן אוקון), בפיקודו של ברק שלום והצטיידה בנשק ובתחמושת בנשקיית הקיבוץ.
אליהם הצטרפו שלשה חיילים ששהו בקיבוץ, בהם אוהד ברוורמן, בן הקיבוץ, שהשתחרר מיחידה 669 שלושה חודשים לפני המתקפה, בסך הכל מנתה הכיתה 15 לוחמים.
חמ"ל הקיבוץ אויש ודרכו יכלו אנשי כיתת הכוננות לשלוט בתמונת הקרב, לזהות את חדירות המחבלים בעזרת מצלמות האבטחה, ולהכווין את הכוחות.
ב-7:00 הגיעו המחבלים לשער האחורי המערבי של הקיבוץ.
הם פרצו את מנעול הפשפש שליד השער ונכנסו 10 מחבלים כשהם רכובים על 4 אופנועים.
הם הגיעו למכון החליבה ולמגורי העובדים הזרים שם הרגו 2 עובדים ופצעו 2 עובדים.
משם הם המשיכו לכיוון כיכר הכניסה לקיבוץ והתכוונו להיכנס למרכז הקיבוץ, כך ניתן לראות על פי המפות שנתפסו על אחד המחבלים.
בשעה זו הגיעו רבים ממסיבת הנובה שביער רעים ורוכבי אופניים והתרכזו בצומת הכניסה לקיבוץ ובכניסה לקיבוץ.
המחבלים שינו כיוון ובמקום להיכנס למרכז הקיבוץ יצאו מהקיבוץ החוצה לצומת הכניסה והרגו רבים בכניסה לקיבוץ ובמיגונית המוות.
המחבלים זרקו רימונים לתוך המיגונית ובמיגונית זו היו הרוגים רבים.
לצומת הכניסה לקיבוץ הגיעו 3 חיילי גולני ממוצב מגן עלומים הסמוך והם ניהלו קרב עם המחבלים.
בקרב זה נפצע החייל נועם בן שלוש .
אחד המחבלים נהרג ואחר נפצע.
המחבלים חזרו מהצומת לשער הכניסה ומשם חזרו באותה דרך שבאו ויצאו דרך השער האחורי לעזה ופינו איתם את המחבל הפצוע.
לאחר שנהדפו מאזור המגורים, כעשרה מהמחבלים חדרו לשטח מגורי העובדים והסטודנטים הזרים, בחלק הדרום מערבי של הקיבוץ.
כיתת הכוננות ביצעה ירי מרחוק לעברם.
לאחר שירו RPG לעבר המקום, המחבלים נכנסו למגורי העובדים מנפאל ותאילנד, הובילו אותם להאנגר ליד רפת הקיבוץ ורצחו בו 22 מהם.
לאחר מכן המשיכו המחבלים למכון החליבה של הקיבוץ, שרפו את המתבנים שהכילו את המספוא של הפרות.
הם חוררו ביריות את מכלי החלב, שרפו את המכונות, את המשרדים וזרעו הרס רב במקום.
ב-9:00 כ-30 מחבלים התבצרו בגן הדר שבפאתי הקיבוץ.
חברי כיתת הכוננות התפרשו בעמדות שהגנו על הבתים, ניהלו מול המחבלים חילופי אש והצליחו להרוג שניים, בהם את מפקד הכוח.
שניים מחברי כיתת הכוננות נפצעו.
הפצועים פונו בשלב ראשון לביתה של תושבת הקיבוץ שעובדת כאחות מיילדת בבית החולים סורוקה, והיא העניקה להם טיפול רפואי ראשוני.
אחד הפצועים שנפצע קשה פונה לנתיבות ומשם לבית החולים.
חילופי האש עם המחבלים המשיכו עד שבשעה 12:00 הגיעו כוחות מיחידת מצדה ויהל"ם, וסייעו בחיסול המחבלים.
ב-12:30 הגיעו עשרות מחבלים לאזור בית האריזה של הקיבוץ.
כוח של שלדג ופלוגה ג' של גדוד 890, שנחתה במסוק בסמוך לקיבוץ, ניהלו לחימה מול המחבלים במשך כמה שעות.
במהלך הקרבות נהרג רס"ב עידו רוזנטל מיחידת שלדג.
הלוחמים הרגו מספר רב של מחבלים, וכמה מן הלוחמים נפצעו.
לאחר מכן הכווינו מסוק קרב שחיסל את השאר.
4 מסוקי יסעור עם חיילי גדוד 890 נחתו סמוך לקיבוץ.
המסוקים אספו את החיילים מבסיס נבי מוסא שעל יד יריחו.
אחד המסוקים, אותו הטיס יגאל דדון, נחת נחיתת אונס סמוך לקיבוץ, בשעה 11:40. אחד המנועים הושבת כתוצאה מירי טיל של מחבלים על המסוק.
לאחר הנחיתה ולאחר שכל החיילים יצאו מהמסוק וגם הטייסים יצאו מהמסוק ועברו למסוק השני - המסוק חטף טיל RPG, נשרף ועלה באש.
לאחר הנחיתה 2 פלוגות מגדוד 890 הלכו לקיבוץ בארי ו-2 פלוגות לקיבוץ עלומים.
מספר מחבלים שחדרו לקיבוץ מכיוון שער המטע נכנסו לתוך אחד הבתים, פצעו חבר קיבוץ וחוסלו בחילופי יריות עם הכח של יהל"ם.
מפקד הכוח, סגן , נהרג בהיתקלות.
במהלך הקרבות נהרגו האחים רס"ל במיל' ורס"ר במיל' מבאר שבע, חיילי מילואים קרביים שמיוזמתם באו לעוטף עזה, כדי לקחת חלק בקרבות מול המחבלים.
כמו כן נהרג רס"ל רן גואילי ממשטרת ישראל (יס"מ) שהיה בדרכו לסייע להגנה על עלומים לאחר שחילץ עשרות צעירים מממסיבת נובה, ונקלע למארב של מחבלים.
מסמך שנתפס אחרי המתקפה, חשף כי מחלקה של חמאס שנשלחה לכבוש את קיבוץ עלומים קיבלה הוראות ברורות לטבוח באזרחים ולשבות בני ערובה.
מחבל שהשתתף בקרב עלומים ונעצר על ידי כוחות הביטחון סיפר כי ההוראה שניתנה מטעם ראשי חמאס הייתה ביצוע מעשים הכוללים עריפת ראשים ואונס.
ביום ראשון ה-8 באוקטובר בשעה 14:30 פונו חברי הקיבוץ לבתי מלון בנתניה.
רפת הקיבוץ ניזוקה קשה בידי המחבלים, ששרפו והשחיתו ציוד רב.
למרות זאת הצוות המשקי מקרב חברי הקיבוץ בראשות מרכז המשק צביקה בלומשטיין החליטו להחזיר אותה לתפקוד, וביום רביעי 11 באוקטובר בשעה 12:00 הרפת חזרה לפעולה והפרות נחלבו לראשונה מאז המתקפה.
מזון הפרות שהיה במתבנים נשרף, אולם נשארו מספר חבילות קש שלא נשרפו והצוות המשקי פיזר את המזון בחצרות הרפת בפיזור ידני.
הצוות המשקי דאג גם להאכיל את העגלות ולדאוג לפרות הממליטות.
הצוות המשקי סייע גם לזק"א שהגיעו לפנות את הגופות הרבות שהיו מפוזרות ברחבי הקיבוץ.
היה נדרש לפנות את התחמושת מגופות המחבלים לפני פינויים וכל זאת נעשה על ידי יחידת ס"פ סילוק פצצות.
צוות הגד"ש של הקיבוץ העביר גידולים משדות הסמוכים לגבול, לחלקות המרוחקות 4–5 ק"מ מהגבול על מנת שניתן יהיה לגדל אותם.
בנוסף, המחבלים שרפו חווה של 8 לולים של הקיבוץ ומתו 350 אלף עופות עד שהיה קיים חשש ממשי למחסור בעופות במדינה כמה ימים לאחר האירוע.
ב-19 במרץ 2025 הוצג תחקיר צה"ל על הטבח בעלומים.
התחקיר קבע כי צה"ל נכשל במשימתו להגן על תושבי קיבוץ עלומים ועל האזרחים שהיו בו ובמרחבו.
צוות התחקיר הדגיש את גבורתם ופועלם של תושבי עלומים, לוחמי כיתת הכוננות וכוחות הביטחון, שהביאו לייצוב קו ההגנה בשעות הלחימה הראשונות, תוך בלימת התרחבות ההתקפה לשאר חלקי הקיבוץ.
בחדשות 13 פורסמה הקלטה של ראש אגף כוח האדם, האלוף דדו בר כליפא, בעת הצגת התחקירים לתושבים, בו הוא מביע חרטה ואומר: "בגדול, נתנו לאויב שרצה להשמיד אותנו להתבסס על הגדרות שלנו".
עוד אמר: "בור המבצעים שלנו במטה הכללי לא היה עם תמונת מצב מספקת".
הטבלה המחזורית או המערכה המחזורית , המכונה גם הטבלה המחזורית של מנדלייב או טבלת מנדלייב , היא שיטת מיון (טקסונומיה) הממיינת את כל היסודות לפי המספר האטומי של האטומים שלהם.
בעת שנבנתה הטבלה, המספרים האטומיים היו לא יותר ממספרים סידוריים שניתנו ליסודות על-פי המשקל שלהם, אך 70 שנה מאוחר יותר פותחה תאוריה שהסבירה את הקשר בין המספר האטומי למבנה הפנימי של אטומי היסודות.
המספר של יסוד בטבלה המחזורית נקרא המספר האטומי, והוא מציין את מספר הפרוטונים שבגרעין.
מספר זה קובע את סוג האטום, לדוגמה לחמצן 8 פרוטונים בגרעינו.
יסוד יסומן עם שמו ומסתו האטומית, לדוגמה האיזוטופ הנפוץ של ברזל יסומן כ-56Fe.
מספרו האטומי 26, ומסתו המדויקת 55.935amu, הקרובה למספר הפרוטונים ועוד הנייטרונים (56).
בנוסף לפרוטונים נמצאים בגרעין נייטרונים, אשר אינם משפיעים על התכונות הכימיות של האטום אך משפיעים על מסתו ועל התכונות הגרעיניות שלו.
אטומים בעלי אותו מספר אטומי אך מסה אטומית שונה נקראים איזוטופים שונים של אותו יסוד, והם נבדלים זה מזה רק במספר הנייטרונים.
מסת הנייטרונים שווה בקירוב למסת הפרוטונים.
המסה האטומית היא המסה של האטום, הנמדדת ביחידות מסה אטומית מאוחדת (u) ושווה בקירוב לסך מסת הפרוטונים והנייטרונים.
גודל דומה למסה האטומית הוא מסה אטומית יחסית, שהיא המסה של היסוד משוקללת כפי שהוא מצוי בטבע, כלומר תערובת של איזוטופים שונים של היסוד על פי תפוצתם.
גודל זה יחסי למסה מולרית, שהיא המסה של מול אחד של אטומים ( אטומים) של אותו יסוד כפי שהוא מצוי בטבע, ונמדדת בגרמים.
המסה המולרית בגרמים שווה, על-פי ההגדרה, למסה האטומית היחסית ביחידות מסה אטומית.
חלוקות שונות של הטבלה המחזורית
האלקטרונים באטום מסודרים בקליפות, על פי תורת הקוונטים.
הקליפות מציינות באופן מקורב את האנרגיה של האלקטרונים בהן ואת המרחק מהגרעין.
בממוצע, בקליפה בעלת אנרגיה גבוהה יותר האלקטרונים רחוקים יותר מהגרעין.
הקליפות מסומנות במספרים 1 עד 7 לפי רמת אנרגיה.
הקליפות עצמן מחולקות לאורביטלים אטומיים לפי התנע הזוויתי של האלקטרונים בהן.
האורביטלים מסומנים באותיות: s, p, d, f.
אורביטלים שונים מציינים אנרגיה שונה: אורביטל s הוא בעל האנרגיה הנמוכה ביותר, אחריו p, וכן הלאה.
האלקטרונים באטום נמצאים באורביטל בעל האנרגיה הנמוכה ביותר, וכשהיא מתמלאת הם ממלאים את הרמה הבאה.
מכאן נגזר גם המבנה של הטבלה המחזורית, והבלוקים הצבעוניים באיור.
קליפה s יכולה להכיל 2 אלקטרונים, ולכן שני היסודות הראשונים בכל שורה משויכים אליה (שורה ראשונה מתאימה לקליפה 1s שורה שנייה 2s וכן הלאה).
קליפה p יכולה להכיל עד שישה אלקטרונים, ומכילה את ששת הטורים האחרונים (13–18).
קליפה d מכילה עד 10 אלקטרונים ומשויכות אליה מתכות המעבר וכן יסודות הטור 12: אבץ, קדמיום וכספית (שאינם מתכות מעבר מכיוון שקליפה d שלהם מלאה בכל מצבי החמצון).
קליפה f מכילה עד 14 אלקטרונים ומכילה את הלנתנידים והאקטינידים.
אחת החלוקות החשובות של הטבלה המחזורית היא לשלוש קבוצות:
מתכות – יסודות היוצרים מוצק גבישי בטמפרטורת החדר (מלבד כספית).
מתאפיינות בדרך כלל במוליכות חשמלית טובה ובמראה מבריק (אם פניהן נקיים ולא מחומצנים).
מבחינה כימית נוטים לקשר מתכתי או לקשר יוני כיון חיובי.
יסודות אל-מתכתיים – יסודות אשר אינם מתכתיים, בדרך כלל אינם מוליכים (מלבד פחמן במצבים מסוימים), יכולים להיות גזיים, נוזליים או מוצקים בטמפרטורת החדר.
מבחינה כימית נוטים לקשר קוולנטי, לקשר יוני כיון שלילי, או לא ליצור קשר כלל (גזים אצילים).
מתכות למחצה – קבוצת היסודות שבין מתכות לאל-מתכות.
ליסודות בקבוצה תכונות אשר אינן מסווגות אותם בבירור כמתכת או אל מתכת.
חלקן מוליכות למחצה, לדוגמה סיליקון וגרמניום, כלומר אינן מוליכות חשמל במצב רגיל אך מוליכות עם זיהום בריכוז נמוך או הוספת אנרגיה חיצונית (באמצעות אור או חימום).
+ מקרא צבעיםמתכותמתכות למחצהיסודות אל-מתכתיים
היסודות בטבלה המחזורית מסודרים בצורה מיוחדת, התואמת את סידור האלקטרונים שלהם (הקונפיגורציה האלקטרונית), ומכאן – את תכונותיהם הכימיות:
כל אחת מהשורות נקראת מחזור.
המחזור הראשון (העליון) מכיל רק שני יסודות (הליום ומימן) המחזיקים ב מספרים האטומיים 1 ו-2. מספר המחזור מעיד על מספר קליפות האלקטרונים סביב גרעין האטום בשורה.
כך לאטומים במחזור הראשון יש רק קליפת אלקטרונים אחת, היות שהקליפה הראשונה יכולה להכיל רק 2 אלקטרונים לכל היותר.
ליסודות הנמצאים באותה שורה יש מספר זהה של קליפות אלקטרונים, הנעים במסלולים ובצורות שונות, תלוי ברמת האנרגיה, במגנטיות ובגודל שלהם, כשהקליפה החיצונית של היסודות בקצה השמאלי של הטבלה מכילה אלקטרון אחד, ואילו קליפת היסודות בקצה הימני מכילה 8 אלקטרונים (המספר המקסימלי האפשרי; כלומר, קליפתם מלאה לגמרי באלקטרונים).
לדוגמה, ליתיום וניאון מכילים שניהם שתי קליפות אלקטרונים, כיוון ששניהם מצויים בשורה השנייה של הטבלה.
הקליפה החיצונית של ליתיום מכילה אלקטרון אחד, וזו של ניאון – 8 אלקטרונים.
(יוצאת דופן היא השורה הראשונה, בה להליום, היסוד האחרון בשורה, רק שני אלקטרונים, משום שהקליפה הראשונה יכולה להכיל רק שניים).
האלקטרונים בקליפה החיצונית מכונים "אלקטרוני ערכיות".
ליסודות הנמצאים באותו הטור (מכונה בהקשר זה קבוצה) יש מספר זהה של אלקטרונים בקליפה החיצונית.
היות שלמספר האלקטרונים בקליפה החיצונית השפעה מכרעת על התכונות הכימיות של היסוד, מגלים שלכל היסודות באותה קבוצה תכונות כימיות דומות, והם מהווים ברוב המקרים קבוצה מוגדרת בעלת שם (לדוגמה הלוגנים, מתכות אלקליות, גזים אצילים, ועוד).
לכלל זה (בנוגע למספר האלקטרונים בקליפה החיצונית) יש יוצאים מן הכלל במתכות המעבר.
לטבלת מנדלייב כמה חסרונות, העיקרי שבהם הוא הקושי לתאר באמצעותה את תכונותיהן של מתכות המעבר.
חלק ניכר ממתכות המעבר מובאות כנספח לטבלה, משום שאין אפשרות לכלול אותן בתוכה.
כמו כן היסוד מימן חסר התכונות המתכתיות מופיע על-פי הטבלה בטור המתכות האלקליות שאינו מתאים לו מבחינת תכונותיו.
טבלה בלי לנתנידים ואקטינידים וטבלה נפרדת ללנתנידים ולאקטינידים:
טבלה עם הלנתנידים והאקטינידים במקומם:
שחור - יסודות מוצקים בטמפרטורת החדר; כחול - נוזליים, אדום - גזיים.
אפור - לא ידוע.מסומנים בקווקוו תכול - יסודות שאינם מופיעים בטבע והופקו באופן מלאכותי בלבד, רובם מוצקים בטמפרטורת החדר, פרט לקופרניקיום (יסוד מספר 112) ואוגאנסון (יסוד מספר 118).
כיוון שעומד היגיון מאחורי סידור הטבלה, ובכלל במהות היסודות השונים לפי סדר עולה במספר אטומי, לעיתים מעוצבות צורות אלטרנטיביות להצגת היסודות.
ניתן למצוא גם צורות אינפוגרפיות שונות לטבלה.
יש טבלאות המסודרות בצורה הרגילה, אך במיקום היסודות יש גם תמונה (אם אפשרית) של היסוד בטמפרטורת החדר, או של שימוש נפוץ באותו יסוד.
בשנת 1865, ארבע שנים טרם הציע מנדלייב את הצעתו, הציע כימאי אנגלי בשם ג'ון ניולנדס לסדר את היסודות בטבלה לפי משקלם האטומי ולפי סדר לו קרא 'חוק האוקטבות' שהיה שאול מאוקטבה מוזיקלית.
לפי הסידור הזה כל היסודות חולקו על ידי ניולנדס לשמונה משפחות ומכאן הגיע שמו של החוק שקבע.
הכימאי הרוסי דמיטרי מנדלייב גילה מחזוריות בתכונות הכימיות של היסודות, כאשר הם מסודרים מן הקל אל הכבד, וב-1869 פרסם את הטבלה הקרויה על שמו.
בתקופה שבה הציע מנדלייב את שיטתו הוצעו גם שיטות מיון נוספות, לדוגמה שיטה שפותחה על ידי גוסטבוס דטלף הינריכס.
טבלת מנדלייב נחשבת לשיטה המוצלחת ביותר, שכן הניבויים שלה הם המדויקים ביותר.
מנדלייב, באמצעות הטבלה שבנה, הניח את התשתית לתאוריית התורה האטומית.
הוא הצליח למצוא קשר בין צפיפות היסודות לאופי התגובה שלהם בתהליכים כימיים.
את הגילוי הזה הוא ניצל לפיתוח מודל מתמטי שמאפשר ניבוי של תכונות היסודות על פי צפיפותם.
יסודות בולטים שטבלת מנדלייב ניבאה הם סקנדיום, גליום וגרמניום, שלא היו ידועים בעת שנערכה, והתאימו במדויק למקומות החסרים בטבלה ולתכונות המצופות לפי המקום.
הטבלה המחזורית מהווה השראה לטבלאות אחרות של אובייקטים מתחומים שונים שאינם קשורים לכימיה, לדוגמה פונטים.
הטבת מס היא הקלה בגובה המס הניתנת לאוכלוסייה מסוימת או בגין פעילות מסוימת.
ההגדרה הרשמית הנהוגה בספרות המקצועית גורסת כי הטבות מס הן "סטייה ממערכת המס הסטנדרטית המאפשרת לקבוצת אוכלוסייה או לפעילות כלכלית מסוימת תשלומי מס בשיעור נמוך מהמס הנורמטיבי המקובל במדינה".
מדינות מעניקות הטבות מס לעידוד פעילות כלכלית (כגון השקעה במחקר ופיתוח) או להשגת יעדים חברתיים (כגון פיזור אוכלוסין), והן מתבטאות בסיוע לקבוצות אוכלוסייה, בתמיכה במגזר כלכלי כלשהו או ביצירת תמריצים לשינוי התנהגות.
הטבות מס מוענקות באמצעות שורת מנגנונים: פטורים ממס, מענקים, ניכוי ממס וזיכוי ממס, שיעורי מס מופחתים או דחייה.
ההטבות מעוגנות, על פי רוב, בחקיקה מדינתית וכל העומד בתנאים ובקריטריונים השונים יהיה זכאי להן.
ההטבות יכולות להיות מופנות גם למשקיעים מקומיים ו/או לזרים במטרה לעודד השקעות ישירות בתחומן.
דרך נוספת למשוך משקיעים היא באמצעות מתן הטבות מס (tax incentives) לעסקים, ובדרך כלל למשקיעים זרים (investment attraction incentives).
השיטה הפופולרית ביותר היא באמצעות הפחתה או פטור (tax holiday) ממס חברות לתקופה מסוימת.
כך לדוגמה, אחת הסיבות לפריחתה וצמיחתה הכלכלית של אירלנד החל משנות ה-90, הוא שיעור המס המוטל על תאגידים, שהוא הנמוך ביותר באיחוד האירופי.
נראה כי שיעור המס הנמוך משך לאירלנד משקיעים זרים בדמות תאגידים רב-לאומיים מכל העולם, ובפרט חברות היי-טק כגון דל, אינטל ופייזר.
הטבות המס שהעניקה ממשלת ישראל בשנת 2015 הסתכמו ב-50.6 מיליארד ש"ח.
הטבת המס השנייה בגובהה מוענקת במסגרת החוק לעידוד השקעות הון ונועדה למשוך השקעות לישראל.
במקרים רבים, חוקי העידוד מכוונים למשקיעים זרים בלבד, או שניתנת בהם העדפה ניכרת למשקיעים הזרים על פני המשקיעים המקומיים.
בפקודת מס הכנסה ניתן זיכוי ממס, בשיעור של עד 20% מההכנסה החייבת, לתושבי יישובים מסוימים בפריפריה, ובפרט בקרבת גבול הצפון ובעוטף עזה.
זיכוי ממס בגין ביטוח פנסיוני נחשב להטבת מס שנועדה להמריץ את העובדים, ובפרט את העצמאים לרכוש ביטוח כזה.
מיום שביטוח פנסיוני הפך לחובה אין צורך בתמריץ המס, אך הזיכוי ממשיך להתקיים כהטבת מס.
פעמים אחדות עלו הצעות לביטולה של הטבת המס לחיסכון בקרן השתלמות, אך הצעות אלה לא אושרו עקב התנגדותה של ההסתדרות, הרואה בהטבת מס זו הישג חשוב שלה.
הטבח בתיכון קולומביין היה אירוע ירי בבית ספר שהתרחש ביום שלישי, 20 באפריל 1999, בבית הספר התיכון "קולומביין" במחוז ג'פרסון שבקולורדו, ליד הערים דנוור וליטלטון.
שני תלמידים, אריק האריס בן ה-18 ודילן קלבולד בן ה-17, רצחו ביריות 12 תלמידים ומורה אחד, גרמו לפציעתם של 24 אחרים, ולאחר מכן התאבדו.
בהיסטוריה של אירועי ירי שהתרחשו בתחומי מוסדות לימוד בארצות הברית, הטבח הזה הוא אירוע הירי החמישי בחומרתו, בהיבט של מספר הקורבנות, מידת האלימות ובכלל הפרטים אודות חייהם רוויי האלימות של הטובחים.
הטבח בתיכון קולומביין עורר פולמוס ציבורי חריף בנוגע לחוקים הנוגעים לפיקוח על נשק, זמינותם של רובים ואקדחים בארצות הברית, ואלימות של צעירים העושים שימוש בנשק.
דיון נוסף עסק בהתהוות קליקות חברתיות בתיכונים, תת-תרבויות ובריונות, כמו גם בהשפעתם של סרטים אלימים ושל משחקי וידאו על החברה האמריקנית ועל צעירים בפרט.
חלק מהנרצחים, שהוצגו כקורבנות על רקע אמונה דתית שהייתה מנוגדת לזו של הרוצחים, הפכו למקורות השראה לאחרים.
אחרים רבים קבלו על היעדר סממני דת בחינוך הכללי בפרט ובחברה האמריקנית בכלל, וטענו שמקורה של הטרגדיה הוא ביחסו השלילי של הממשל כלפי הדת.
הירי הביא, בין היתר, להשמת דגש גדול יותר על אבטחת בתי ספר וגרם גם לפאניקה מוסרית שכוונה נגד התרבות הגותית, נגד המנודים חברתית, ונגד השימוש של בני נוער באינטרנט, בתרופות נוגדות דיכאון, בסרטים ובמשחקי וידאו אלימים.
אריק דייוויד האריס נולד בוויצ'יטה, קנזס ב-9 באפריל 1981 וגילו ביום ביצוע הטבח היה 18. משפחתו העתיקה את מגוריה לעיתים קרובות, משום שאביו של אריק, ויין, היה טייס תובלה בחיל האוויר האמריקני.
אמו של אריק הייתה עקרת בית.
ביולי 1993 שוחרר ויין משירותו הצבאי, והמשפחה השתקעה בליטלטון, קולורדו.
במהלך שלוש השנים הראשונות בליטלטון, גרה משפחת האריס במספר דירות שכורות.
בתקופה זו אריק פגש את דילן קלבולד.
ב-1996 קנתה משפחתו של אריק בית מדרום לתיכון קולומביין.
דילן בנט קלבולד נולד בלייקווד, קולורדו ב-11 בספטמבר 1981 וגילו ביום ביצוע הטבח היה 17. אביו של דילן, תומאס, היה סוכן נדל"ן ובעל עסק בתחום, אותו ניהל מביתו.
אמו, סוזן, הייתה עובדת של ממשלת קולורדו, ועסקה בהפעלת תוכניות הכשרה לנכים.
הוריו של דילן היו חברים בכנסייה הלותרנית, ודילן ואחיו הגדול ביירון קיבלו שיעורי קונפירמציה, כנהוג במסורת הלותרנית.
אף על פי ששני הוריו של דילן הם נוצרים לכל דבר, קיימו בני המשפחה בביתם מספר מנהגים יהודיים משום שאחד מסביו של דילן היה יהודי.
דילן למד בבית הספר היסודי "נורמנדי" בכיתות א' וב', ולאחר מכן עבר לבית הספר היסודי "גאברנורז ראנץ'", שם השתתף בתוכנית אתגור תלמידים בעלי פוטנציאל גבוה.
במהלך לימודיו בבית הספר היסודי פגש קלבולד את ברוקס בראון, אך לא פגש את אריק האריס עד חטיבת הביניים.
היכרותו של דילן עם אריק גרמה לו לנתק את הקשר בינו לבין בראון.
לפי דיווחים מוקדמים על הטבח, האריס וקלבולד היו תלמידים מאוד לא פופולריים, והיוו מטרה לבריונות רבה בבית הספר.
הסבל אשר נגרם להם השפיע על חייהם והוביל אותם לחקות את מעשי הבריונות האלימים, והם החלו עצמם להתנכל לתלמידים אחרים, וכתבו ביומניהם כיצד נהגו בבריונות כלפי תלמידים צעירים מהם וכלפי "הומואים".
למרות זאת, ביומנו של קלבולד נכתב דווקא כי ניסה לא להיטפל לאחרים.
לפי דיווחים היו האריס וקלבולד חברים בקבוצת בריונים בבית הספר אשר קראה לעצמה "מאפיית מעילי הגשם", אף על פי שלא היה להם קשר לקבוצה, ולא הופיעו בתמונת ספר השנה שלה ב-1998.
בשיחת חירום שביצע ביום הטבח, ציין אביו של האריס כי בנו אכן היה חבר בקבוצה הקוראת לעצמה "מאפיית מעילי הגשם".
קלבולד הלך לנשף סיום השנה של בית הספר, עם בת כיתתו רובין אנדרסון, שלושה ימים לפני הטבח.
סימנים מקדימים להתנהגות האלימה והרעיון לביצוע הטבח
סימני אזהרה מוקדמים החלו לצוץ על פני השטח כבר בשנת 1996, כאשר האריס יצר אתר אינטרנט פרטי ברשת החברתית "אמריקה און ליין".
מטרתו המקורית של האתר הייתה אחסון של שלבים לאחד מסדרת משחקי המחשב Doom, שיצרו האריס ודילן קלבולד בעיקר עבור חבריהם.
האריס החל גם לכתוב בלוג באתר, שכלל בדיחות וקטעי עיתונות קצרים הנוגעים למחשבותיו על הורים, בית ספר וחברים.
לקראת סוף השנה, הוסיף האריס לאתר הוראות לביצוע מעשי קונדס, הוראות להכנת מטען חבלה ויומנים שתיארו את מעשיו עם קלבולד, זאת על אף שהכנסת תוכן זה הייתה אסורה על פי החוק.
בראשית 1997, החלו הפרסומים בבלוג להראות סימני כעס הולך וגובר של האריס כלפי החברה.
לאתר היו מבקרים ספורים, אך בשלהי 1997 הוא התפרסם כאשר הוריו של ברוקס בראון, חברו לשעבר של האריס, העבירו לחוקר מייקל גוארה, ממשרד השריף של מחוז ג'פרסון, מידע בדבר איומים מפי האריס לרצוח את בנם, שפורסמו באתר.
גוארה גילה כי האתר מכיל איומים אלימים המכוונים לא רק כלפי בראון אלא גם כלפי תלמידים ומורים נוספים בבית הספר התיכון קולומביין.
טקסטים אחרים עסקו בשנאתו של האריס לחברה בכללותה וברצונו לרצוח את אלו שעוררו את חמתו.
בימים שלפני ביצוע הטבח, החל האריס לפרסם הודעות באתר על השלמת הרכבתו של מטען צינור, איסוף מלאי רובים ואקדחים ו"רשימת חיסול" של אנשים שבהם רצה לפגוע.
עם זאת, תוכניתו המדויקת לביצוע מסע הירי בבית הספר לא צוינה באתר.
כיוון שהאריס הודה שיש ברשותו חומרי נפץ, החליט גוארה לכתוב טיוטת תצהיר לשם קבלת צו חיפוש בביתו של האריס, אולם בסופו של דבר הוא לא הגיש את התצהיר ולפיכך לא קיבל צו חיפוש.
לאחר הטבח ובמהלך החקירה, הוסתר קיומו של התצהיר על ידי רשויות מחוז ג'פרסון ולא פורסם לציבור, עד לחשיפתו בספטמבר 2001 כתוצאה מתחקיר שנערך במסגרת תוכנית הטלוויזיה "60 דקות".
עברות קודמות של האריס וקלבולד, תפיסתם והחלטתם לנקום
הטבח בתיכון קולומביין לא היה השערורייה היחידה בה האריס וקלבולד לקחו חלק, והם היו מעורבים באירועים אלימים נוספים שקדמו לטבח.
ב-30 בינואר 1998 נתפסו האריס וקלבולד עם ציוד מחשוב שגנבו, דקות ספורות לאחר גנבתו מרכב חונה ליד ליטלטון, קולורדו.
הם נעצרו והתייצבו יחד לשימוע שבסופו הכריע השופט כי בעקבות חוסר יכולתם להפעיל שיקול דעת, השניים זקוקים לטיפול פסיכיאטרי.
הם השתתפו בקבוצת תמיכה ושוחררו מהתוכנית מוקדם בגין התנהגות טובה.
האריס כתב מכתב לבעל הרכב שממנו נגנב הציוד, וכביכול התנצל בפניו, אבל בה בעת, התפאר האריס בפרסומים ביומנו שבהם חשף כי הוא מעולם לא התחרט על מעשיו ושהוא ביים את התנצלותו.
הוא התפאר ושיבח את עצמו על ההונאה שביצע.
הדעה הרווחת היא כי זמן קצר לאחר ששוחררו מהטיפול הפסיכיאטרי שהושת עליהם באפריל 1998, החלו האריס וקלבולד לתכנן דרכים אלימות שבהן ינקמו בחברה השנואה, חברה שהם ראו עצמם ב"מלחמה" מולה, כך שאירוע גנבת הציוד ולאחר מכן זיוף ההתנצלות של האריס היו בעצם חלק מאותן דרכים.
בפרק הזמן שבו עבר הערכה רפואית על ידי הפסיכיאטרים בתוכנית, ניתנה להאריס התרופה נוגדת הדיכאון זולופט.
זמן קצר לאחר מכן, דיווח האריס לרופאו כי בכל זאת יש לו מחשבות אובדניות ורצחניות.
אולם, במקום להפסיק לחלוטין את נטילת הזולופט, עבר האריס לקבלת תרופה דומה מאוד בשם לובוקס.
מספר אנליסטים טענו שהלובוקס והזולופט תרמו לפעולותיו של האריס, ושהשפעות הלוואי של תרופות אלה כוללות תוקפנות, אובדן חרטה, דה-פרסונליזציה ומאניה.
נטען כי יש התאמה בין "יורים בבתי ספר" (שההיסטוריה הרפואית שלהם הפכה לנחלת הציבור) והשימוש בתרופות נוגדות דיכאון.
זמן קצר לאחר השימוע המשפטי שלו ושל קלבולד, נעלם הבלוג של האריס והאתר שלו הוסט למטרתו המקורית, פרסום שלבים שנוצרו על ידי המשתמש למשחק המחשב "Doom".
אז החל האריס לכתוב את מחשבותיו ותוכניותיו ביומן רגיל.
למרות זאת, עדיין הקדיש האריס חלק מאתרו לפרסום ההתקדמות שלו באיסוף רובים ובניית הפצצות שנעשה בהן שימוש במתקפה.
אחרי שעובדת קיומו נעשתה לנחלת הכלל, "אמריקה אונליין" מחקה את האתר לצמיתות משרתיה.
אף על פי שהשלבים שנבנו עבור המשחק נוצרו על ידי רוצח, הם עדיין ניתנים להורדה באתר אינטרנט וזכו לכינוי "שלבי האריס".
מיד לאחר שחרורם מהטיפול הפסיכיאטרי, החלו האריס וקלבולד לתעד ביומניהם האישיים את התקדמותם באיסוף אמצעי לחימה.
השניים החלו גם לתעד את הארסנל שלהם בקלטות וידאו שנשמרו בסוד.
רישומי היומן גילו כי לשניים הייתה גם תוכנית נרחבת לביצוע פיגועי תופת שיתחרו בזה של טימותי מקווי באוקלהומה סיטי.
הרישומים הכילו תיאורים קצרים של מסלולי בריחה למקסיקו, פרטים על התקיפות שתכננו, חטיפת כלי טיס בנמל התעופה הבינלאומי בדנוור והתרסקות לתוך בניין בניו יורק.
האריס וקלבולד קיוו כי לאחר שיפוצצו מטעני חבלה בקפיטריית התיכון, הם ינועו ברחבי בית הספר, יטבחו בניצולים מהפיצוצים ואז ימשיכו בהתקפה על בתים בסביבה כאשר התושבים ייצאו לראות על מה המהומה ויזדעזעו מהמעשים המחרידים הנעשים ללא רחם.
התוכנית המקורית נכשלה כשמטעני החבלה המשמעותיים שהניחו לא התפוצצו.