tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
ב-24 באוגוסט, טאצ'ר הפסיד לרידג' הולנד].
ב-5 בינואר 2022, טאצ'ר שוחרר מהארגון.
האליפות האוניברסלית במשקל כבד של APW (פעמיים)
אליפות האינטרנט העולמית של APW (פעמיים)
אליפות המורשת לזוגות של CWFH (פעם אחת) - עם דרו גולאק
אליפות הזוגות של UWN (פעם אחת) - עם דרו גולאק
האליפות הפסיפית הצפון מערבית במשקל כבד קל (פעם אחת)
אליפות במשקל כבד של PWB (פעם אחת)
PWI דירג אותו במקום ה-71 מתוך 500 המתאבקים הטובים ביותר לשנת 2016
אליפות במשקל כבד של SPW (פעם אחת)
אליפות האקסטרים של SPW (פעם אחת)
אליפות הזוגות של SPW (פעם אחת) - עם דרייק פרוסט
אליפות הזוגות של wXw (פעם אחת) - עם וולטר
ליגת הזוגות העולמית (2017) - עם וולטר
אליפות זוגות הגולדן סטייט של WCA (פעם אחת) - עם אוליבר ג'ון
טימותי גרנאדרוס ג'וניור הוא שחקן ודוגמן אמריקאי.
הוא ידוע בתפקידו בתור מונטגומרי דה לה קרוז בסדרת הדרמה "13 סיבות" של נטפליקס.
גרנאדרוס נולד ביפסילנטי במישיגן וגדל בפורטאז', מישיגן.
מאוחר יותר הוא עבר ללוס אנג'לס כדי לעסוק בדוגמנות ומשחק.
גרנאדרוס סיים את לימודיו בבית הספר התיכון ולאחר מכן למד לתואר ראשון בשיווק ופרסום באוניברסיטת מישיגן סטייט, שם שיחק גם בנבחרת הכדורגל של מדינת מישיגן.
לפני שהחל את קריירת המשחק שלו, עבד כעוזר הפקה בסרט הקצר "מחויב".
בשנים 2016–2018 הוא שיחק את אש פרנקלין בשלוש העונות של סדרת האינטרנט, "T@gged"
גרנאדרוס נבחן לסדרת הטלוויזיה "13 סיבות" בנטפליקס, במקור לתפקידם של ג'סטין פולי, טוני פדילה וג'ף אטקינס לפני שלוהק לתפקיד של מונטגומרי דה לה קרוז.
בשנת 2019 דגמן עבוד חברת הביגוד Hnly.
גראנדרוס מיוצג על ידי סוכנות הדוגמנים One Management.
טימותי אוטיס האו היה פוליטיקאי ושופט אמריקאי, שכיהן כסנאטור מטעם ויסקונסין בשנים 1861–1879 וכמנהל הכללי של דואר ארצות הברית בממשלו של הנשיא צ'סטר ארתור מ-1881 ועד למותו.
קודם לכן הוא כיהן כשופט בבית המשפט העליון של ויסקונסין.
טימותי האו נולד בליבמור, מיין (אז חלק ממסצ'וסטס), לטימותי האו ולבטסי האוורד.
הוא התחנך בסמינר רידפילד (כיום בית הספר קנטס היל שברידפילד, מיין) ולאחר מכן למד משפטים בהדרכתם של שופטים מקומים.
ב-1839 הוא התקבל ללשכת עורכי הדין של מיין והחל לעסוק במקצוע ברידפילד.
ב-1845 הוא נבחר לבית הנבחרים של מיין.
זמן קצר לאחר מכן הוא עבר לגרין ביי שבוויסקונסין, שם הוא פתח משרד עורכי דין.
הוא היה תומך נלהב של המפלגה הוויגית וב-1848 התמודד מטעם ללא הצלחה על מושב בבית הנבחרים של ארצות הברית.
האו נשא לאישה את לינדה אן היינס ולזוג נולדו בן ובת.
בשנים 1851–1855 כיהן האו כשופט פדרלי בוויסקונסין.
בתוקף תפקידו הוא כיהן גם כשופט בית המשפט העליון של ויסקונסין עד להפרדת בתי המשפט ב-1853.
ב-1857 התמודד האו ללא הצלחה בבחירות לסנאט של ארצות הברית, וב-1861 עלה בידו להיבחר.
הוא כיהן בסנאט 18 שנה במהלך מלחמת האזרחים ובמהלך תקופת השיקום.
כסנאטור הוא נמנה עם מתנגדי העבדות בארצות הברית ותמך בחקיקתו של התיקון ה-15 לחוקת ארצות הברית.
בעת כהונתו בסנאט הציע הנשיא יוליסס ס.
גרנט להאו את תפקיד נשיא בית המשפט העליון של ארצות הברית.
האו דחה את ההצעה מתוך חשש שמי שייכנס לסנאט במקומו יהיה דמוקרט.
ב-1879 נוצח האו בבחירות לסנאט ואיבד את מושבו לעמיתו הרפובליקני מתיו ה.
ב-1881 מונה האו כמנהל הכללי של דואר ארצות הברית בקבינט של הנשיא צ'סטר ארתור.
בתפקיד זה הוא כיהן עד למותו.
טימותי האו נפטר בקנושה, ויסקונסין ב-25 במרץ 1883.
טימור שאה דוראני (בפשטו/פרסית/אורדו/ערבית: تیمور شاہ درانی; 1746 – 18 במאי 1793) בנו של אחמד שאה דוראני, היה אמיר האימפריה הדוראנית השני בין השנים 1772–1793. שלטונו של טימור נודע בסדרת מערכות צבאיות, בייחוד בתת-היבשת ההודית נגד קונפדרציית הסיקים.
טימור שאה דוראני העביר את בירת האימפריה הדוראנית מקנדהאר אל קאבול, המשמשת עד לימינו בתור בירת אפגניסטן.
טימור שאה נולד במשהד, השושלת האפשארית, בשנת 1746 (האימפריה הייתה כבר מצעירותו בשלבי קריסה לאחר מותו של שליטה, נאדיר שאה).
עוד בצעירותו, אביו, אחמד שאה דוראני, הקים בשטחי אפגניסטן ופקיסטן המודרנית את האימפריה הדוראנית וחיתן את טימור שאה עם בתו של עלאמגיר השני, הפאדישאה של האימפריה המוגולית.
טימור היה מעורב עוד מעודו נער במלחמותיו של אביו בתת-היבשת ההודית ובחבל פנג'אב ופיקד על כוחות אפגנים במהלך הקרב השלישי על פניפאת בשנת 1761. הניצחון האפגני בקרב מנע את התפשטותה של השפעת האימפריה המראטהית אל עבר צפון הודו לתוך דלהי והסדיר את המשך ההשפעה המוסלמית על צפון-מערב תת-היבשת ההודית.
במות אביו טימור שאה ירש את הכתר והסדיר מערך הגנתי של הצבא בשביל למנוע מאבקי ירושה אפשריים.
טימור שאה נתמך בידי קיזילבאשים בחצר המלוכה והעביר את הבירה מקנדהאר לקאבול בהשפעתם.
מסעות המלחמה של טימור שאה איבדו את המומנטום שלהן בעלייתו של רנג'יט סינג להנהגת הקונפדרציה הסיקית בחבל פנג'אב.
שלטונו המאוחר של טימור שאה אופיין בירידת השפעתם של האפגנים על תת-היבשת ההודית ובמקביל עלייתה של חברת הודו המזרחית הבריטית מצדה השני של תת-היבשת.
בממלכת פרס, עלייתו של אע'א מוחמד ח'אן קאג'אר סימלה את סיום ההגמוניה האפגנית על ח'וראסאן והותירה את האימפריה הדוראנית בתור מעצמה אזורית.
במותו של טימור שאה דוראני, בנו הבכור, זמאן שאה דוראני, ירש את כתר האמיר אך שלטונו נמשך זמן מועט שכן מאבק ירושה החל בינו לבין אחיו.
מאבק ירושה זה יתדרדר למלחמת אזרחים שתחליש את שלטון דוראני ותאפשר את עלייתם של בני שושלת ברקאזי בראשות דוסת מוחמד ח'אן, לשלטון באפגניסטן.
סר ויליאם טימותי גוורס הוא מתמטיקאי בריטי.
הוא פרופסור בקולז' דה פראנס, שם הוא מנהל את מחלקת הקומבינטוריקה, וכן מנהל מחקר באוניברסיטת קיימברידג' ועמית מחקר בטריניטי קולג'.
בשנת 1998 קיבל את מדליית פילדס על מחקריו המשלבים אנליזה פונקציונלית וקומבינטוריקה.
טימותי גוורס נולד במרלבורו, הממלכה המאוחדת.
אביו היה פטריק גוורס, מלחין סרטים בריטי ידוע.
גוורס למד בבית ספר יסודי בקיימברידג', ולאחר מכן קיבל מלגה ללימודים באיטון קולג', שם הצטיין במתמטיקה.
בשנת 1981 זכה במדליית זהב באולימפיאדת המתמטיקה הבינלאומית.
גוורס קיבל בשנת 1990 תואר דוקטור מטריניטי קולג' על עבודתו בנושא מבנים סימטריים במרחבי בנך.
לאחר סיום הדוקטורט עבד כמרצה ביוניברסיטי קולג' לונדון, ובשנת 1995 חזר לקיימברידג'.
במשך מספר שנים היה פרופסור אורח באוניברסיטת פרינסטון.
בשנת 2020 מונה לפרופסור בקולז' דה פראנס, שם הוא מנהל את מחלקת הקומבינטוריקה,
גוורס חקר רבות את מרחבי בנך.
הוא השתמש בכלים קומבינטוריים כדי להוכיח כמה מהשערותיו של סטפן בנך בנושא, והצליח לייצר מרחב בנך כמעט חסר סימטריה, ששימש כדוגמה נגדית למספר השערות אחרות.
יחד עם הוא פתר את "בעיית הרצף הבסיסי ללא תנאי" בשנת 1992, והראה שלא לכל מרחב בנך בעל ממד אינסופי יש מרחב משני בעל ממד אינסופי בעל בסיס הניתן לספירה.
לאחר מכן הוכיח מספר משפטים בתחום הקומבינטוריקה.
גוורס פיתח כלי בשם "Gowers norms" שמשמש לחקר הקומבינטוריקה האריתמטית, ששימש בסיס למשפט גרין-טאו של המתמטיקאים בן גרין וטרנס טאו.
בשנת 2003 הגדיר למה להיפרגרפים.
משנת 2009 הוא חוקר את תורת רמזי בגרפים מקריים וקבוצות מקריות, וכן את בעיית P=NP.
הוא היה גם שותף בפיתוח מערכת לפתרון בעיות מתמטיות באופן אוטומטי.
הוא חבר ועדת פרס שאו למתמטיקה.
גוורס פרסם מספר ספרים בתחום המדע הפופולרי, בהם הוא מציג מונחים מתמטיים בשפה פשוטה.
ספרו "The Princeton Companion to Mathematics" (פורסם ב-2008) זכה בפרס על שם אוילר מטעם האגודה האמריקאית למתמטיקה.
כמו כן שימש כיועץ ליוצרי הסרט "הוכחה" (2005).
ספרו "Mathematics : a very short introduction" תורגם לעברית בשם "מתמטיקה" ויצא לאור בשנת 2007 בהוצאת ידיעות אחרונות.
פתרון בעיות מתמטיות בעזרת מיקור המונים
משנת 2009 גוורס מפרסם בעיות מתמטיות בבלוג אישי, וקוראי הבלוג מסייעים בפתרון הבעיות באופן הדומה למיקור המונים.
בשנת 2012 קרא גוורס להחרים את הוצאת הספרים אלסוויר, בגלל העלויות הגבוהות של דמי המנוי על כתבי עת מדעיים.
החרם הצליח באופן חלקי, בין השאר בגלל גורמים נוספים המכונים "".
כדי להוכיח שאפשר להוציא לאור כתב עת מדעי איכותי בעלות נמוכה, גוורס החל בשנת 2016 לפרסם כתב עת בשם "" בעל גישה פתוחה.
בשנת 1995 גוורס זכה בפרס וייטהד.
בשנת 1996 גוורס זכה בפרס של .
בשנת 1999 נבחר לעמית החברה המלכותית.
בשנת 2012 קיבל מבית המלוכה הבריטי את התואר "אביר" על מחקריו המדעיים.
בשנת 2012 נבחר לאחד מעשרת המדענים המובילים בכתב העת Nature.
גוורס אב לחמישה, מהם שניים מנישואיו השניים.
טימותי אינס הוא שחקן אנגלי.
הוא ידוע ממשחקו בסדרה "הממלכה האחרונה" ובסרט הקולנוע "תחושה של סוף".
בשנת 2015 הוא סיים את בית הספר לתיאטרון בריסטול אולד ויק .
הופעת הבכורה של אינס בטלוויזיה הייתה בשנת 2016 בסדרת הטלוויזיה הבריטית, "רופאים".
באותה שנה שיחק לצד כריסטופר פולפורד בסרט הקצר "Those Who Are Lost".
תפקידו הראשון בסרט עלילתי היה בסרט "תחושה של סוף", בו גילם את אלכס סטיוארט בצעירותו.
(הילטון מקריי מגלם את סטיוארט המבוגר).
באותה שנה שיחק גם בסרט הבריטי "Daphne" לצד אמילי ביצ'ם.
בשנת 2018 הוא שיחק בתפקיד חוזר בסדרה פרוצות, בעונתה הראשונה.
הוא גילם את בנג'מין לנוקס, בנו הבכור של נתנאל מנישואיו נישואים.
באותה שנה הוא שיחק בשני סרטי קולנוע, בסרט המועדפת, דרמה היסטורית וקומדיה שחורה להט"בית, שבוימה על ידי יורגוס לנת'ימוס, ובסרט "Ashes in the Snow".
בשנת 2018 לוהק לתפקיד המלך אדוארד בסדרת הטלוויזיה הממלכה האחרונה אותו הוא מגלם מעונתה השלישית של הסדרה.
טימותי ג'סטין טילמן הוא כדורגלן אמריקאי-גרמני המשחק בעמדת הקשר ההתקפי והקיצוני בלוס אנג'לס ובנבחרת ארצות הברית.
טילמן נולד בנירנברג לאב אפרו-אמריקאי שהוצב שם במהלך שירותו בצבא ארצות הברית, ולאם גרמנייה.
לאחר שעבר במחלקות נוער במועדונים מקומיים, ב-2009 הצטרף למחלקת הנוער של גרויטר פירט.
בשנת 2015 נרכש תמורת חצי מיליון אירו על ידי באיירן מינכן, ושולב במחלקות הנוער השונות שלה, בהן הצטיין.
את עונת 2017/2018 בילה במדי באיירן מינכן ב', וסיים את העונה עם שישה שערים ב-31 הופעות.
ביולי 2018 הושאל לנירנברג, החל את העונה בקבוצת המילואים של המועדון ומדי פעם שולב בסגל הקבוצה הבוגרת.
ב-10 במרץ 2019 ערך את הופעת הבכורה שלו בבונדסליגה, כשעלה כמחליף בדקה ה-52 בהפסד החוץ 1–2 להופנהיים.
בתום העונה הוא שב לקבוצת המילואים של באיירן מינכן, ולקראת חלון ההעברות בחודש ינואר ביקש מהמועדון שישחרר אותו על מנת שיוכל להצטרף למועדון נעוריו, גרויטר פירט, וב-3 בינואר 2020 העסקה נחתמה וטילמן שב לגרויטר פירט, ששיחקה בבונדסליגה השנייה.
הוא ערך את הופעת הבכורה בקבוצה ב-15 בפברואר 2020, בהפסד קבוצתו 2–4 לארמיניה בילפלד, ובישל את שני שערי הזכות של קבוצתו.
ב-10 בפברואר 2023 חתם טילמן בלוס אנג'לס לשנתיים.
טימותי יו הוא קצין בדימוס בדרגת גנרל בחיל האוויר של ארצות הברית, בתפקידו האחרון כיהן כמפקד פיקוד הסייבר של ארצות הברית, ראש הסוכנות לביטחון לאומי (NSA) וראש שירות הביטחון המרכזי (CSS) מפברואר 2024 עד אפריל 2025.
יו גדל בפנסילבניה וסיים לימודיו בתיכון מקומי ביוסוויל ב-1987. ב-1991 סיים תואר ראשון בלימודי רוסיה באוניברסיטת ליהיי.
הוא התגייס לחיל האוויר של ארצות הברית ושירת כקצין מודיעין בתפקידים שונים בחיל.
ביוני 2018 מונה למפקד כוח המשימה הלאומי בתחום הסייבר.
באוגוסט 2019 מונה למפקד חיל האוויר ה-25 של ארצות הברית ועם מיזוג יכולותיו עם חיל האוויר ה-24 מונה חודשיים אחר כך למפקד חיל האוויר ה-16 בדרגת לוטננט גנרל.
באוגוסט 2022 מונה לסגן מפקד פיקוד הסייבר.
בפברואר 2024 קודם לדרגת גנרל ומונה לראש הסוכנות לביטחון לאומי (NSA), למפקד פיקוד הסייבר של ארצות הברית ולראש שירות הביטחון המרכזי (CSS).
באפריל 2025 הדיח ממשלו של נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ את יו מתפקידו כראש ה-NSA, מבלי לספק הסבר לפיטורים.
על פי מקור אמריקני שצוטט בניו יורק טיימס, טראמפ הורה לשר ההגנה שלו פיט הגסת' להדיח את יו, בין היתר בעקבות "פעילות איטית" שלו לביטול תוכניות ה-DEI - הגיוון וההכלה - שטראמפ הכריז על התנגדותו אליהן.
על פי הדיווח בניו יורק טיימס, פעילת ימין קיצוני בשם לאורה לומר דחקה בטראמפ לפטר את יו כיוון שלטענתה יו לא היה נאמן מספיק לאג'נדת ה-MAGA (Make America Great Again) של טראמפ.
ביחד עם יו הודחה גם סגניתו וונדי נובל.
טימותי ז'אק אורסל לו-טוטאלה הוא כדורגלן צרפתי המשחק בעמדת השוער בקבוצת האל סיטי מהפוטבול ליג צ'מפיונשיפ.
לו-טוטאלה גדל במחלקות הנוער של וסטהאם יונייטד, ברנטפורד וטוטנהאם הוטספר.
ב-9 באוגוסט 2022 חתם בהאל סיטי מהפוטבול ליג צ'מפיונשיפ.
ב-6 באפריל 2023 הושאל לסטיבנייג' מהפוטבול ליג השנייה, ובסך הכל ערך שבע הופעות ליגה במהלך תקופת ההשאלה, ולאחריה חזר להאל סיטי.
לו-טוטאלה היה חלק מסגל נבחרת צרפת עד גיל 20 לטורניר גביע העולם עד גיל 20 בשנת 2023, וערך שתי הופעות בטורניר.
טימותי נור אומה הוא כדורגלן קנייתי המשחק בעמדת הקשר ההתקפי בקבוצת לך פוזנן מליגת העל הפולנית ובנבחרת קניה.
אומה נולד בניירובי שבקניה וגדל במחלקת הנוער של RYSA המקומית.
בשנת 2020 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של ניירובי סיטי סטארס במסגרת ליגת העל הקנייתית.
ב-24 באוגוסט 2022 חתם אומה באלפסבורג מליגת העל השוודית.
ב-31 באוקטובר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 0–3 על הלסינגבורג במסגרת המחזור ה-29 בליגה לעונת .
ב-2 בפברואר 2025 חתם אומה בסלביה פראג הצ'כית לארבע וחצי שנים.
ב-11 בנובמבר 2021 ערך אומה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת קניה, בתיקו 1-1 נגד נבחרת אוגנדה במסגרת מוקדמות מונדיאל 2022.
טימותי נאפייר מוקסון היה שחקן טייס ומסעדן אנגלי.
ידוע בעיקר בזכות גילומו של ג'ון סטרנגווייז בסרט הראשון בסדרת סרטי ג'יימס בונד, "ד"ר נו".
מוקסון נולד בקנט, אנגליה, הממלכה המאוחדת ושירת בחיל האוויר המלכותי במלחמת העולם השנייה.
לאחר המלחמה שיחק בתיאטרון רפרטוארי ויחד עם אחיו הקים תיאטרון בלונדון.
מוקסון עבד כטייס בג'מייקה כשפגש במקרה את במאי "ד"ר נו" טרנס יאנג בבית מלון בקינגסטון.
בתחילה הציע לו יאנג תפקיד קטן כסוכן בריטי העוזב משחק קלפים כדי לענות לשיחת טלפון ונרצח על ידי שלושה מתנקשים המתחזים לעיוורים.
דמות זו ידועה כג'ון סטרנגווייז.
מוקסון נפטר בדצמבר 2006, והוא בן 82. הותיר אחריו בן, שתי בנות ונכדים.
טימותי לין בּוּי הוא יוצר קולנוע, במאי, מפיק ותסריטאי אמריקאי יליד וייטנאם.
בוי נולד בסייגון, דרום וייטנאם.
הוא הגיע לארצות הברית עם משפחתו כפליט ממלחמת וייטנאם ב-1975, ועזב את וייטנאם.
הוא גדל בסאניווייל, שבאזור מפרץ סן פרנסיסקו, קליפורניה.
הוריו היו בעלים של חנות וידאו, בה מספר שצפה ב"אלפי" סרטים וצילם סרטי אקשן קצרים חובבים בחצר האחורית של הוריו.
לאחר זמן מה, בוי עבר ללוס אנג'לס כדי ללמוד בבית ספר למנהל עסקים, אך פרש במהירות כדי להצטרף לבית ספר לקולנוע.
הוא בוגר בית הספר לקולנוע בלוס אנג'לס, קולומביה קולג' בהוליווד (CCH).
ב-1999, כתב יחד עם אחיו את הסרט "שלוש עונות" (Three" Seasons"), ההפקה הראשונה על וייטנאם במימון ארצות הברית שהציגה את יופיה של המדינה במקום את זוועות המלחמה של שנות ה-70. טיול זה לווייטנאם החיה את העניין שלו במדינת משפחתו.
בשנת 2001, הוציא את הסרט "גרין דרקון" ("Green Dracon"), שהתרחש במחנות המעצר הווייטנאמי בפנדלטון, קליפורניה, בשנת 1975.
ההופעה האחרונה של פטריק סווייזי הייתה בסרטו של טים בוי משנת 2009, "בוקר כחול בהיר".
בשנת 2013, בוי, יחד עם שותפו אן טראן, הקים את חברת הפקת הסרטים "Happy Canvas Film" בארצות הברית.
בשנת 2016, הוא העביר את מטה החברה להו צ'י מין סיטי בווייטנאם כדי לפתח את תעשיית הסרטים במדינה.
החברה עבדה על הפקת גרסה וייטנאמית של תוכנית הטלוויזיה "הרווק".
בשנת 2018, בוי היה חלק מצוות ההפקה שמאחורי הגרסה המחודשת האמריקאית לסרטו "המשרתת" מ-2016.
טימורלנגיה (שם מדעי: Timurlengia) הוא סוג של דינוזאור תרופוד הקרוב לטירנוזאוריים שחי במרכז אסיה במשך הקרטיקון שלפני 92 עד 90 מיליון שנה מזמננו, במשך הטורון.
סוג זה תואר למדע בשנת 2016 בידי החוקר סטיבן ל.
ברוסאט וצוותו ונכלל בו מין בודד - Timurlengia euotica, שמשמעו מלטינית: "בעל אוזניים טובות" עקב בדיקות טומוגרפיה ממוחשבת שהעידו שיכל לקלוט צלילים בתדר נמוך.
הדינוזאור נקרא על שם השליט הכובש המונגולי-טורקי טימור לנג, אשר ייסד את האימפריה הטימורית, מאחר שמאובניו התגלו באוזבקיסטן, שם שלט טימור.
דינוזאור זה היה קרוב רחוק של הטירנוזאוריים, אך היה עתיק וקטן יותר והוא דמה בעיקר לאאוטירנוס, לסטוקסוזאורוס ולשיוגואנלונג (Xiongguanlong) ואולי גם למורוס.
הממצאים שלו היו ידועים לראשונה מגילוי ב-1944 של חוקרים סובייטים בתצורה "Bissekty Formation" שבאוזבקיסטן במדבר קיזילקום.
עם זאת העצמות הראשונות שנלקחו תוארו ב-2004 כחלק מבסיס המוח (Neurocranium) ואלה סווגו כסוג נפרד רק ב-2016.
הממצאים היו שייכים לפרט באורך של כ-3-4 מטרים ומשקל של 170-270 ק"ג בקירוב.
עם זאת נראה שהיה פרט צעיר יחסית שכן פרט נוסף שהתגלה היה מעט גדול יותר, מה שאולי מוכיח שהיה פרט צעיר שלא הגיע לגודל מלא.
הדינוזאור היה בעל גפיים ארוכות וחזקות ומבנה ראש ולסתות ארוכות וחזקות.
המאפיינים העיקריים שלו היו מבנה של עצם עורף ארוכה בצורת יהלום שהשתפלה למטה והכילה אזור אוזן פנימית גדולה מאוד עם תעלות רחבות, בדומה לחלל האוזן של ינשופים.
בשל כך הדינוזאור היה בעל שמיעה חזקה ורגישה לצלילים נמוכים וייתכן שצד בעיקר בלילה.
כמו כן ייתכן שהשתמש בקולות בתדר נמוך כדי לתקשר.
טימותי ג'יימס בלודוורת' היה פוליטיקאי אמריקאי מהסיעה האנטי־פדרליסטית.
הוא נמנה עם מנהיגי המהפכה האמריקאית, כיהן כחבר בקונגרס הקונפדרציה, כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית וכסנאטור, ובהמשך כיהן כגובה המכס של נמל וילמינגטון בקרוליינה הצפונית.
בלודוורת' נולד בשנת 1736 במחוז ניו הנובר שבפרובינציית קרוליינה הצפונית, והיה בנו של טימותי בלודוורת' האב, שהיגר לפרובינציית קרוליינה ממושבת וירג'יניה בתחילת המאה ה-18. לפני פרוץ מלחמת העצמאות האמריקאית עסק רוב חייו בהוראה.
הוא החזיק בתשעה עבדים ובבעלות על יותר מ־4,000 אקר של אדמה.
היו לו שני אחים, ג'יימס ותומאס, שגם הם היו פעילים בזירה הפוליטית המקומית.
בשנת 1776 החל לייצר נשק – כולל רובים וכידונים – עבור הצבא הקונטיננטלי.
בשנים 1778 ו־1779 כיהן כחבר בבית המחוקקים של קרוליינה הצפונית.
לאחר מכן החזיק בשורה של תפקידים ציבוריים עד שמונה כציר בקונגרס הקונפדרציה בשנת 1786. בשנת 1789 כיהן כציר אנטי־פדרליסט מטעם מחוז ניו הנובר בוועידת פייטוויל, אשר דנה באשרור חוקת ארצות הברית.
בלודוורת' נבחר לבית הנבחרים של ארצות הברית לקונגרס הראשון וכיהן בתפקיד בשנים 1790–1791, ולאחר מכן שב לבית המחוקקים של קרוליינה הצפונית.
בשנת 1794 נבחר לסנאט של ארצות הברית, שם כיהן בשנים 1795–1801. משם המשיך לתפקיד גובה המכס בעיר וילמינגטון, תפקיד שבו החזיק עד שנת 1807.
בלודוורת' מת ב-24 באוגוסט 1814 בווילמינגטון שבקרוליינה הצפונית.
במהלך מלחמת העולם השנייה הושקה ספינת ליברטי SS Timothy Bloodworth, שנקראה על שמו.
טימותי פיקרינג היה מזכיר המדינה השלישי של ארצות הברית.
כיהן בתפקיד מ-1795 עד 1800 תחת הנשיאים ג'ורג' וושינגטון וג'ון אדמס.
פיקרינג נולד בסיילם שבמדינת מסצ'וסטס וסיים בהצלחה את אוניברסיטת הרווארד ב-1763. הוא התנגד לפטריוטים בתחילת מלחמת העצמאות האמריקנית אך ב-1777 קיבל את הצעתו של ג'ורג' וושינגטון להתמנות לגנרל אדמיניסטרטיבי בצבא האמריקני והחזיק בתפקיד עד לסוף המלחמה.
לאחר שני ניסיונות כושלים להרוויח כסף בפנסילבניה, הנשיא ג'ורג' וושינגטון מינה את פיקרינג לנציב האינדיאנים האירוקים, וניהל את המשא ומתן להשגת הסכם קנדייגואה עם האירוקים ב-1794.
כמו כן, וושינגטון הכניסו לקבינט בתור מנהל הדואר ב-1791. הוא נשאר בקבינט למשך 9 שנים, בתפקידו הוא כיהן עד 1795. לאחר מכן היה לזמן קצר שר המלחמה ואז מזכיר המדינה למשך חמש שנים.
בתקופת כהונתו פרצה פרשת XYZ ובעקבותיה המלחמה הבלתי רשמית בין ארצות הברית לצרפת.
לאחר מחלוקת עם הנשיא ג'ון אדמס בשל תוכניתו של אדמס לעשות שלום עם צרפת, פוטר פיקרינג מהתפקיד במאי 1800. הוא נכנס לסנאט של ארצות הברית כסנאטור ממסצ'וסטס ב-1803 מטעם המפלגה הפדרליסטית.
הוא הפסיד את כיסאו ב-1811 ונבחר לבית הנבחרים של ארצות הברית ב-1812, שם נשאר עד 1816. הקריירה הפרלמנטרית שלו נזכרה בעיקר מפני שהנהיג את תנועת ניו אינגלנד להתנתקות מארצות הברית.
ב-1816 לא נבחר פיקרינג מחדש וחזר לעיר הולדתו סיילם, שם חי כאיכר עד מותו ב-1829.
טימותי ג'יימס מקוויי היה טרוריסט אמריקאי, אשר הוצא להורג באמצעות זריקת רעל, בעוון פיצוץ בניין הממשל הפדרלי באוקלהומה סיטי, ב-19 באפריל 1995. בעקבות פיצוץ זה, מצאו את מותם 168 בני אדם, לרבות ילדים ופעוטות, ולמעלה מ-500 נוספים נפצעו.
טימותי ג'יימס מקוויי נולד בלוקפורט, ניו יורק , כבן יחיד והשני מתוך שלושה ילדים, למשפחה אמריקאית קתולית.
הוריו התגרשו כשהיה בן עשר, ומקוויי גדל בפנדלטון , ניו יורק, תחת חסותו של אביו.
יישוב מבודד זה, המשמש כפרוור נידח של העיר בפאלו, והמכיל כ-5,000 איש בלבד - הוא על סף קריטריון של "עיר רפאים", כך מספר הכומר (האב) פול בלזר ("Father Paul Belzer"), המתגורר במקום, ואשר שימש ככומר המשפחה.
לדבריו, מלבד חנות נוחות ופיצריה - אין בכפר זה כל מקור עניין או מקומות בילוי כלשהם, המשמשים לאינטראקציה חברתית, וכי אמנם בעבר היה במקום מרכז מסחרי אשר היווה מקור פרנסה עבור תושבי המקום, אך הוא נסגר ברבות השנים.
יש המשערים כי התקופה שלאחר גירושיהם של הוריו, כמו גם אופי המקום המבודד בו התגורר, היוו נקודת מפנה בחייו של מקוויי, וכי בישרו על העתיד לבוא בהמשך חייו.
לאחר סיום לימודיו בבית הספר התיכון בפנדלטון, התנדב מקוויי לצבא ארצות הברית, חלומו הגדול משחר ילדותו.
כבר בילדותו, רכש דודו של מקוויי רובה עבורו, לימד אותו את "אמנות הירי", ואף אימן אותו בירי חי במטווחים.
יש המשערים כי לעניין זה תרמו חוקי מכירת הנשק המקלים בארצות הברית, כמו גם היות דודו של מקוויי קצין בצבא ארצות הברית שנים רבות קודם לכן - עובדה שעודדה את הדוד לרכוש נשק עבור מקוויי.
נוסף לכך, פיתח מקוויי בילדותו תחביב של קריאת מגזינים וכתבי עת מקצועיים שעסקו בכלי נשק ובתחמושת, לרבות פירוקם והרכבתם, ובחלוף השנים התמקצע בנושאים אלה.
בילדותו, הוגדר מקוויי כ"ילד פעלתן, הדורש תשומת לב מיוחדת".
בבגרותו החזיק בדעה, אשר הייתה משותפת באותה העת לאזרחים אמריקניים רבים, בדבר:
מקוויי השתתף בקרבות מלחמת המפרץ, הצטיין בתפקידו כתותחן ואף עוטר בכוכב הארד.
הוא נחשב חייל למופת, ושאף להצטרף לכוחות המיוחדים של צבא ארצות הברית (הכומתות הירוקות).
אולם, הוא נחל מפח נפש עצום: עם סיום שירותו הצבאי בעיראק וחזרתו לארצות הברית, סבל מקוויי מנקע בקרסולו, כמו גם משחיקה פיזית של גופו, אשר נגרמה לו בעטייה של המלחמה עצמה, כמו גם בעטיים של התנאים האקלימיים המדבריים הקשים - בהם היא נערכה.
הוא הרגיש, כי לא יוכל לעמוד בדרישות הפיזיות המחמירות הנדרשות, במהלך המיונים לחיל היוקרתי.
מאוכזב וממורמר, החליט מקוויי לנטוש את שירותו הצבאי, ולהתחיל, לכאורה, מנקודת מבטהּ של החברה, "חיים נורמטיביים".
אולם, מקוויי חש שאינו כתמול שלשום.
לאחר עזיבתו את הצבא, חש מקוויי כי חלומו הגדול התנפץ, והחל לרדת לעולמות של מטה.
הוא הפך טיפוס נודד, עבר מדי פרק זמן מסוים ממקום אחד למשנהו, השתתף בתערוכות ובמפגני ירי, המשיך לקרוא ללא הפסק מגזינים וכתבי עת, העוסקים בכלי נשק - "לאורכם ולרוחבם", ואף השתתף בכנסים של מיליציות וארגונים מיליטנטיים, גזעניים וקיצוניים, החותרים במסווה להפלת השלטון בארצות הברית.
על אף שאין ראיות מוצקות לכך, יש המשערים כי נכח, בין היתר, בכינוסים מטעם ארגון ה"קו קלוקס קלאן" הגזעני.
במהלך התערוכות והכנסים בהם השתתף, הפיץ מקוויי עותקים של הספר "יומני טרנר", תוך הפצת האידאולוגיה החריפה שלו, והתססה קיצונית כנגד הממשל האמריקאי ו"מעשיו השפלים", לדעתו.
מקווייי הגדיר עצמו ליברל ומתנגד קיצוני לממשל האמריקני.
כמו כן, היה ידוע כקורא חריף של הספר הקיצוני והשנוי במחלוקת - "יומני טרנר", אשר מתאר מעשי טרור דומים לזה שהוא בעצמו ביצע.
צילומים של עמודים 61 ו-62 נמצאו במעטפה במכוניתו של מקווייי.
עמודים אלו מתארים מתקפת מרגמות על בניין הקפיטול האמריקאי אשר בוושינגטון.
מקוויי פיתח שנאה תהומית כלפי הממשל הפדרלי.
בראיונות שנערכו עמו לפני הוצאתו להורג, ואשר רוכזו בספר "טרוריסט אמריקאי" , טען מקוויי כי שנאה זו החלה להתפתח בעקבות זוועות ופשעי מלחמה, בהם חזה, לטענתו, בעת שירותו הצבאי בעיראק.
אולם להיטותו להצטרף לכוחות המיוחדים לאחר המלחמה מצביעה על נקודת התחלה מאוחרת יותר, ככל הנראה האכזבה שחש כשנדחה.
עוד נטען, כי למקוויי היו קשרים מסוימים עם הצבא הרפובליקני הארי, קבוצה טרוריסטית גזענית שדגלה בעליונות הגזע הארי, אשר פעלה בארצות הברית בתחילת ואמצע שנות ה-90 של המאה ה-20.
בבוקר 19 באפריל 1995 החנה מקוויי משאית שכורה ובה חומר נפץ מאולתר במשקל של כ-2.3 טונות מול בניין אלפרד פ.
מורה, הממוקם בלב אוקלהומה סיטי, ואשר אכלס את מוסדות הממשל הפדרלי במדינה.
לאחר שהצית את פתיל ההשהיה, הסתלק מהמקום.
המשאית התפוצצה כמתוכנן בתשע בבוקר, שעת פתיחת העסקים והמשרדים שבסביבה, וגרמה נזק אדיר בנפש וברכוש.
כשלוש מאות מבנים ניזוקו או נהרסו מעוצמת הפיצוץ.
167 גברים, נשים וילדים נהרגו מיידית כתוצאה מעוצמת הפיצוץ.
מאוחר יותר מת הקורבן ה-168, כאשר גוש בטון נחת עליו, בעת ניסיונות כוחות החילוץ וההצלה לחלצו.
למעלה מחמש מאות אזרחים נוספים - נפצעו.
מתוך 168 הנספים, 19 מהם היו ילדים ופעוטות, אשר שהו בעת הפיצוץ בפעוטון בתוך הבניין.
כשעה לאחר הפיצוץ נעצר מקוויי, בעודו מנסה להימלט צפונה: שוטר תנועה ערני עצר אותו ללא קשר לאירועי היום, משום שלרכבו לא הייתה לוחית רישוי.
רק לאחר מכן התברר שהוא מבוקש בחשד החמור הרבה יותר.
שותפו משכבר הימים לתכנון הפיגוע, טרי ניקולס , אשר שירת עם מקוויי במהלך המלחמה בעיראק, נעצר אף הוא - זמן קצר לאחר לכידתו של מקוויי.
תזמון הפיגוע ל-19 באפריל - שנתיים בדיוק לאחר סיום המצור בווייקו, שהסתיים במותם של עשרות מאמיניו של דייוויד כורש המבוצרים - לא היה מקרי.
מקוויי ביקר בוייקו טרם הפריצה, וצפה בסרטים תיעודיים וסרטי תחקיר העוסקים בפרשה.
הוא זעם על טיפולו של הממשל הפדרלי במשבר, ולדבריו, אירוע זה היה המניע למעשהו.
מיד לאחר הפיגוע כינס נשיא ארצות הברית, ביל קלינטון, מסיבת עיתונאים דחופה, בה מסר הודעה קצרה לתקשורת - ולעם האמריקאי כולו:
מקוויי נשפט בבית משפט מחוזי פדרלי בדנוור, קולורדו.
משפטו אמור היה להיערך בבית המשפט הפדרלי המחוזי באוקלהומה סיטי, אך הוא הועבר לדנבר, לאחר שכל השופטים הפדרליים באוקלהומה נפסלו על ידי בית הדין לערעורים מלשבת בדין.
נקבע כי הם לא יוכלו להיות אובייקטיביים די הצורך, משום שבניין בית המשפט שלהם נפגע קשות בפיצוץ.
פרקליטיו של מקוויי הגישו אינספור ערעורים כנגד פסק הדין, כולל לבית המשפט העליון של ארצות הברית.
במהלך משפטו טען פרקליטו של מקוויי כי מרשו כלל לא היה קשור לפיגוע, וכי בשעת הפיצוץ נמצא הרחק ממוקד האירוע, בניגוד להאשמות החמורות אשר עלו כנגד מקוויי, כי הסתלק מהמקום לאחר שהפעיל מתג מתוזמן בקדמת המשאית.
עוד טען הפרקליט כי למרות הימצאותו של מעון יום בקומת הקרקע של הבניין, לא הייתה כל עדות לכך שמקווייי ידע על כך, או פגע במכוון בילדים.
ב-1997 הורשע מקוויי בכל אחד עשר הסעיפים בהם הואשם, ביניהם שמונה סעיפים של רצח, ובסעיפים נוספים של קנוניה ושימוש בנשק להשמדה המונית.
הסיבה להרשעה בשמונה סעיפי רצח בלבד נבעה מהעובדה שהסמכות הפדרלית ששפטה אותו הייתה מוגבלת, ואמונה אך ורק על שיפוט בעוון רצח קורבנות שהיו עובדי ממשל.
על הליך שיפוטו בעוון רצח שאר האזרחים הייתה אמונה מדינת אוקלהומה.
למרות שיטת השיפוט ה"מוזרה", כביכול, גזר חבר המושבעים על מקוויי בין כה וכה עונש מוות.
בני משפחתם של הקורבנות המתינו כל אותה העת מחוץ לכותלי בית המשפט, בציפייה שאכן הצדק ייצא לאור.
עם הישמע גזר הדין, רבים התחבקו ודמעות הקלה זלגו מעיניהם.
ב-1999 הועבר מקוויי למסדר מוות ("Death Row") במתקן הכליאה הפדרלי בעל רמת האבטחה המקסימלית ("Top Security Prison") - טרה הוט.
הוא שהה בתאו כ-23 שעות מדי יום ביומו, בהמתנה לביצוע גזר דינו.
בתאים הסמוכים לתאו של מקוויי שהו הפושעים המושמצים ביותר של תקופתו ובהם רמזי יוסף, ממתכנני הפיגוע במגדלי התאומים ב-1993, והרוצח הסדרתי טד קצ'ינסקי (ה"יונבומבר").
בהיכנסו לשטח בו נמצאו התאים, תיאר לארי הומניק , איש שירות המרשלים של ארצות הברית, את הסיטואציה המפחידה, באומרו כי:
במסגרת ריאיון שערך אד בראדלי עם מקווייי, במסגרת התוכנית "60 דקות", בעודו נתון במעצר וממתין לביצוע גזר דינו, התייחס מקוויי למות הילדים כאל "נזק נלווה".
הוא הצר על כך שילדים אלו נספו, אך בד בבד מעולם לא הביע חרטה כלשהי באשר למעשיו.
אופן דיבורו בעת שיחה זו היה קר ונטול חרטה.
לאחר שנים ארוכות במהלכן הרגיל עצמו "להתנהג כחייל", תוך סתגלנות ורכישת דפוסי התנהגות המתאימים לתנאי הישרדות קיצוניים, התרגל מקוויי לדכא את רגשותיו.
כך הצליח להדחיק את מצפונו, בעודו מתרכז בתכנון ובהוצאה לפועל של הפיגוע.
בסופו של עניין, ביקש מקוויי להפסיק את כל ההליכים המשפטיים אשר עמדו נגדו, והתבקש לקבוע תאריך, כרצונו, בו יוצא להורג.
מקוויי סימן את 16 במאי 2001 - כיומו האחרון.
נראה היה שבזאת נסגר הגולל בעניינו של מקוויי, אך ב-11 במאי 2001, חמישה ימים בלבד לפני הוצאתו להורג בתאריך המקורי, נחשף כי ה-FBI כשל למצוא ולהביא לידיעת המערכת המשפטית אלפי דפים חדשים, אשר נסכו נופך חדש על משפטו של מקוויי.
בתאריך זה כינס התובע הכללי של ארצות הברית, ג'ון אשקרופט, מסיבת עיתונאים דחופה, בה הכריז בפני כלי התקשורת, כי החליט לדחות בחודש ימים את הוצאתו להורג של מקוויי, בעקבות "מחדל המסמכים" של ה-FBI.
בעוד שב-FBI שררה התחושה, כי גילוי מסמכים אלה לא ישפיע על גזר הדין, מקוויי ופרקליטיו פעלו להגשת ערעורים נוספים לבית המשפט העליון אך הערעורים נדחו ודינו של מקוויי נחרץ.
נוסף על כל אלו, זכה מקוויי בפסיקה, המונעת מהממשל האמריקני לבצע אוטופסיה בגופו, לאחר מותו.
מקוויי הוצא להורג בזריקת רעל, ב-11 ביוני 2001, בכלא טר הוט, אינדיאנה.
על פי בקשתו, אף לא אחד מבני משפחתו נכח בעת הליך הוצאתו להורג.
לאחר מותו, נשרפה גופתו של מקוויי, ואפרו פוזר.
מילותיו האחרונות של מקוויי לפני מותו, נלקחו מתוך "אינוויקטוס" , שירו של המשורר ויליאם ארנסט הנלי , אשר נכתב בשנת 1875:
טימותי ג'רמיין באוורס הוא כדורסלן עבר אמריקאי, ששיחק בעמדות הרכז והקלע.
באוורס החל את הקריירה באוניברסיטת מיסיסיפי ושיחק לצד מריו אוסטין, ששיחק בהפועל ירושלים.
לאחר כשנתיים עבר לאוניברסיטת סנטה קלרה, בתקופה זו זכה בתואר מלך החטיפות של הליגה ונבחר לחמישיית העונה.
בעונת 2004/2005, עבר לאשוויל אלטיטיוד וזכה באליפות ליגת הפיתוח של ה-NBA, בקיץ של אותה השנה שיחק במדי פיניקס סאנס בליגת הקיץ של ה-NBA.
עם סיום לימודיו נרשם לדראפט ה-NBA, אך לא נבחר.
בעונת 2005/2006, חתם בקבוצת מכבי גבעת שמואל וסייע לקבוצה להישאר בליגת העל בכדורסל כשסיים עם ממוצעים של 21 נקודות, 5 ריבאונדים ו-3 אסיסטים למשחק.
בעונת 2006/2007, חתם בקבוצת הפועל ירושלים וזכה עמה פעמיים בגביע המדינה בכדורסל ובגביע ווינר סל.
בעונת 2009/2010, חתם בקבוצת יובקזרטה באסט, ששיחקה בליגת העל האיטלקית.
בעונת 2013/2014, חתם בקבוצת הכדורסל טורינו.
בחודש פברואר 2015, חתם בקבוצת קורויבוס מליגת הכדורסל היוונית השנייה.
בעונת 2016/2017, חתם בקבוצת ארורה יזי מליגת הכדורסל האיטלקית השנייה.
בעונת 2017/2018, חתם בקבוצת פאלקאנסטרו ביאלה וסיים עם ממוצעים של 13.1 נקודות, 4.9 ריבאונדים ו-3.5 אסיסטים למשחק.
בעונת 2018/2019, חתם בקבוצת אנדראה קוסטה אימולה.
טימותי לאונרד ספול הוא שחקן קולנוע, תיאטרון וטלוויזיה בריטי, המוכר בעיקר בזכות תפקידי האופי שגילם.
טימותי ספול נולד בבאטרסי שבלונדון, השלישי במשפחה של ארבעה בנים.
אביו, ג'ו, עבד בדואר ואמו, סילביה, הייתה ספרית.
את הכשרתו המקצועית רכש ב-National Youth Theatre ואחר כך ב-האקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה (RADA), שם זכה בפרס כשחקן המבטיח של השנה.
אחיו מתיו הוא מנהל חברת משחקי המחשב "Morpheme".
ספול זכה להכרה בבריטניה בסדרה הדרמה-קומית Auf Wiedersehen, Pet בתפקיד בארי טיילור.
הוא שיחק בסרטים "טופסי טרווי" ו"סודות ושקרים" של מייק לי, "רוק סטאר", "הסמוראי האחרון", ובסרט "סדרה של צרות".
להכרה בינלאומית זכה כשגילם את פיטר פטיגרו (זנב תולע) בסדרת סרטי הארי פוטר "הארי פוטר והאסיר מאזקבאן", "הארי פוטר וגביע האש", "הארי פוטר והנסיך חצוי-הדם", וב"הארי פוטר ואוצרות המוות".
ב-2005 כיכב בסרט פיירפוינט בתפקיד התליין אלברט פיירפוינט.
ב-2006 הופיע במשחק המחשב Grand Theft Auto: Vice City Stories בסדרת המשחקים Grand Theft Auto, בו דיבב את בארי מיקלתווייט, האמרגן של פיל קולינס.
ב-2007 כיכב בדמותו של נתניאל בסרט מכושפת מבית היוצר של דיסני, וגילם את דמותו של בידל במפורד בהפקה של טים ברטון לסוויני טוד.
עוד ב-2007 כיכב בסדרת הטלוויזיה "אוליבר טוויסט" בתפקיד פייגין.
ב-31 בדצמבר 1999 הוענק לו התואר OBE קצין מסדר האימפריה הבריטית.
ספול נשוי ואב לשלושה ילדים, מרסדס (נולדה ב-1985), פסקאל (נולד ב-1976) ורייף (Rafe) (נולד ב-1983) שגם הוא שחקן.
הוא חי בפורסט היל פרוור בדרום-מזרח לונדון.
ב-1996 אובחנה אצלו מחלת לוקמיה מיאלואידית חריפה שממנה החלים.
בשנת 2014 זכה ספול בפרס השחקן הטוב ביותר במסגרת פסטיבל קאן על הופעתו בתור הצייר ויליאם טרנר בדרמה של מייק לי "מר טרנר".
בשנת 2016 יצא הסרט "הכחשה", בו גילם ספול את דמותו של ההיסטוריון הבריטי מכחיש השואה דייוויד אירווינג.
טימותי לארי סמית הוא שחקן פוטבול אמריקני לשעבר בליגת ה-NFL.
סמית' החל את קריירת הפוטבול שלו באוניברסיטת טקסס טק.
לאחר שסיים את לימודיו נבחר על ידי וושינגטון רדסקינס בדראפט של שנת 1987. כבר בעונתו הראשונה העפיל עם הרדסקינס לסופרבול XXII שם קבע את שיא היארדים בריצה במשחק סופרבול כשרץ 204 יארדים.
ב-1990 עבר לשחק עבור דאלאס קאובויס.
במהלך העונה נפצע ונאלץ לפרוש.
ב-2005 נעצר לאחר שניסה למכור קוקאין לשוטר סמוי בדנוור.
הוא נשפט לשנתיים וחצי שנות מאסר וב-2008 שוחרר מהכלא.
מאיר (טימי) בן יוסף (27 באפריל 1951 - 4 בספטמבר 2010) היה דוקטור לחינוך, מייסד שיטת מכלול נופאדם, ראש אגף תכנים באגף השל"ח של משרד החינוך.
בן יוסף נולד ב-27 באפריל 1951 לשרה ויוסף טימיאנקר בבואנוס איירס, ארגנטינה.
כשנולד קראו לו הוריו מריו.
משפחתו עלתה לישראל בינואר 1963, והשתקעה בבאר שבע, לאחר העלייה שינו הוריו את שמו למאיר.
בתיכון אימץ את קיצור שם משפחתו כשמו הפרטי ומאז הכל הכירוהו בשם טימי.
מחמת קשיי הקליטה, נשלחו מאיר (טימי) ונח (אחיו) לכפר הנוער ניצנים שם ינק את חיבתו העזה לארץ ישראל ואהבתו לטיולים.
בהמשך שבו שני הבנים לבית ההורים בבאר שבע.
בן יוסף שיחק כדורגל כשוער בבית"ר באר שבע והיה חבר בתנועת השומר הצעיר, בסוף כתה י"א עזב את לימודי התיכון, עבר בגפו לעבוד ולהתגורר בקיבוץ להב.
בן יוסף הצטרף לגרעין נח"ל שהיה מיועד לקיבוץ געש, התגייס לגדוד 50 משם יצא לקורס מ"כים וקורס קצינים.
במלחמת יום הכיפורים שימש בתפקיד קצין המבצעים של חטיבת אילת.
לאחר השירות הצבאי בין השנים 1974–1976 עבד כמורה דרך בסיני במסגרת חברת "נאות הכיכר" בהמשך היה פקח ההר הגבוה בסיני שלרשות הטבע והגנים.
הוא התגורר בצריף של הרשות בסנטה קתרינה.
כאן יחד עם צוות בית ספר שדה צוקי דוד בהובלת אבי פרובולוצקי (כיום פרופ') התוודע טימי לראשונה לתפיסה המערכתית של הנוף שהובילה אותו לפיתוח מודל מכלול הנופאדם.
לקראת פינוי סיני במסגרת הסכמי השלום עם מצרים שנחתמו ב-1979 ערך בן יוסף סקר נוף של ההר הגבוה בסיני, בן יוסף הכיר את ההר הגבוה בסיני בצורה טובה.
לאחר שסיים בהצלחה את הסקר בהר הגבוהה, נתבקש לערוך סקר של הר הנגב לקראת מעבר כוחות צה"ל מסיני לנגב.
טימי דחה את הבקשה מאחר שחש כי עליו להרחיב את ידיעותיו, וכך הצטרף בשנת 1979 למחזור ח' בחוג ללימודי ארץ ישראל בבית ברל שבראשו עמד אורי דביר.
בתום הלימודים קיבל את ניהולו של בית ספר שדה הר מירון.
כאן החל לפתח את "המכלול הנופי" שהתפתח בהמשך למודל מכלול הנופאדם בארץ ישראל" בתום תפקידו כמנהל בית ספר שדה ניסה טימי להפיץ את בשורת המכלול הנופי בבתי הספר היסודיים, באמצעות תוכנית לימודים של החברה להגנת הטבע תחת הכותרת 'לימודי ארץ ישראל'.
בשנות ה-90 חבר טימי לנח שליו מי שהיה אז מנהל תחום של"ח במשרד החינוך.
בתמיכתו של נח ובמאמץ לו היו שותפים חבריו של טימי בתחום, פיתח בן יוסף את התוכנית החינוכית "דרך ארץ בדרכי הארץ" שבמרכזה חינוך ערכי להכרת הארץ ואהבת המולדת.
כלי העבודה העיקרי של התוכנית הוא מודל מכלול הנופאדם שפיתח.
תפיסת "מכלול הנופאדם" גורסת כי הטבע והאדם משולבים במכלול אחד בל-ינותק, מצד אחד האדם מושפע מהטבע, מהחברה ומרצף הדורות ומצד שני משפיע עליהם ומתוך כך מוטלת עליו אחריות על ההווה בו אנו חיים ועל העתיד הצפוי לדורות הבאים.
התוכנית החינוכית שפיתח טימי הייתה לעמוד התווך של לימודי השל"ח ועליה מתחנכים רבבות תלמידים במערכת החינוך.
טימי רכש תואר שני בתכנון לימודים ותואר שלישי בחינוך.
עבודת הדוקטורט שלו נכתבה, על תולדות החינוך לידיעת הארץ, תחת הכותרת ארבעה תחומי פעילות וחמישה דורות של מדריכים בידיעת הארץ.
בקיץ 2009 נתגלה בראשו של בן יוסף גידול ממאיר, למרות מחלתו המשיך בכתיבה ועריכה של ספרו "ארץ ישראל כמכלול נופאדם" שיצא לאור בפברואר 2010 בהוצאת המחבר.
למרות מחלת הסרטן חש בן יוסף בצורך לתור בשביל ישראל.
הוא ואחיו גמאו כ-20 ק"מ ויותר ביום והצליחו בכמה גיחות אל השביל לצעוד מדן ועד חדרה.
בשלב זה חלה החמרה נוספת במצבו, ובן יוסף איבד את היכולת ללכת.
חבריו הוותיקים מחברת 'נאות הכיכר' נשאו אותו על כפיהם ממש, לטיול אחרון במרחבי סיני שאהב האחרון.
בן יוסף נפטר ב-4 בספטמבר 2010 והובא למנוחות בבית העלמין בשריגים.
מכלול נופאדם הוא תפיסה הוליסטית של בן יוסף המחברת את הקשר של האדם לנוף ולטבע לצורכי התפתחותו האינדיבידואלית והקהילתית.
את תחילת הרעיונות של מכלול נופאדם פיתח טימי יחד עם הצוות של בית ספר שדה צוקי דוד ובראשם פרופסור אבי פרבולוצקי כאשר היה הפקח של ההר הגבוה בסיני.
בתקופה שהיה מנהל בית ספר שדה הר מירון פיתח מודל שזכה לשם "המכלול הנופי", ולמדריכי בית הספר נתן כינוי מקצועי "נופן".
בתום תפקידו כמנהל בית ספר שדה ניסה טימי להפיץ את בשורת המכלול הנופי באמצעות תוכנית לימודים
של החברה להגנת הטבע תחת הכותרת לימודי ארץ ישראל.
בתחילת שנות ה-90 התחבר טימי למנהל תחום של"ח במשרד החינוך נח שלו.
נח רצה לחדש את פני המקצוע והרעיונות של טימי קסמו לו והתאימו
כך החל הניסוי הגדול שבסופו באה לעולם התוכנית החינוכית "דרך ארץ בדרכי הארץ"
שבמרכזה חינוך ערכי להכרת הארץ ואהבת מולדת וכלי העבודה העיקרי שלה הוא מודל מכלול הנופאדם
בינואר 1987 נישא טימי לנועם ברעם ילידת חיפה ולהם שני ילדים עלמה ורועי.
משמעות השם: "המכובד על ידי אלוהים" או "המכבד את אלוהים" או "הירא את אלוהים") היה בישוף נוצרי בן המאה הראשונה לספירה.
נולד בשנת 17 לערך ומת בשנת 97 לערך.
על פי הברית החדשה, היה טימותיאוס בן לווייתו של השליח פאולוס במסעותיו להפצת הבשורה הנוצרית.
הוא גם הנמען של שתיים מאגרותיו של פאולוס - האיגרת הראשונה אל טימותיוס והאיגרת השנייה אל טימותיאוס.
טימותיאוס נזכר בברית החדשה לראשונה בזמן ביקורו השני של פאולוס בליסטרה שבאנטוליה שם הוא מוזכר כתלמיד.
פאולוס התרשם ממנו ולקחו לו כבן לוויה.
טימותיאוס היה בן לאב יווני ולאם יהודייה, אולם לא נימול.
פאולוס דאג למול אותו, על פי הטקסט, כדי שיהיה מקובל על היהודים.
הוא התלווה לפאולוס במסעותיו לפריגיה, גלטיה, מיסיה, טרואס, פיליפי, וריה, וקורינתוס.
אמו אבניקה וסבתו לואיס מוזכרות כנשים מאמינות, מה שמרמז על האפשרות להיותן נוצריות.
מעט ידוע על אביו, מעבר לעובדה שהיה יווני.
טימותיאוס היה כלוא לפחות פעם אחת, זאת אנו למדים מהמסופר באיגרת אל העברים על שחרורו לחופשי.
כמו כן, נראה כי טימותיאוס סבל תדיר מכאבי בטן.
לפי מסורת מאוחרת, פאולוס הסמיך אותו לתפקיד בישוף אפסוס בשנת 65, שם שרת 15 שנה.
בשנת 97 (כשהוא בן 80), טימותיאוס ניסה למנוע מצעד סגידה לאלילים פגאניים ובתגובה להטפתו את הבשורה, היכוהו הפגאנים, גררו אותו ברחובות וסקלוהו באבנים.
במאה ה-4 לספירה הועברו עצמותיו ל-"כנסיית השליחים הקדושים" בקונסטנטינופול.
ימי החג המוקדשים לטימותיאוס משתנים על פי הזרמים השונים בנצרות:
- 22 בינואר - הכנסייה האורתודוקסית המזרחית,
- 24 בינואר - הכנסייה הלותרנית של מיזורי (ארצות הברית).
- 26 בינואר - הכנסייה הקתולית, הכנסייה האוונגליסטית הלותרנית של ארצות הברית, הכנסייה האפיסקופלית.
טימותי טיבריוס "טימי" טרנר הוא הדמות הראשית בסדרת האנימציה האמריקאית "קסם של הורים".
בדיבוב לאנגלית של הסדרה דמותו של טימי דובבה על ידי טרה סטרונג, אם כי בסרטונים הקצרים כחלק מרצועת Oh Yeah!
Cartoons הוא דובב על ידי מרי קיי ברגמן.
בגרסתה העברית של ערוץ ניקלודיאון מדובבת דמותו של טימי על ידי שיר כהן, ובגרסה של ערוץ דיסני מדובבת דמותו על ידי דנה אברהם-סמו.
את דמותו של טימי בסדרת הסרטים גילם השחקן דרייק בל; בדיבוב לעברית של הסרטים, דמותו דובבה על ידי איטן גרינברג.
טימי טרנר הוא ילד ממוצע המאופיין בשיניים בולטות.
הוריו הם רפי שכל הכושלים בחינוכו.
לטימי שמרטפית אכזרית בשם ויקי שמציקה לו ומכנה אותו "טמבל".
המחנך של טימי, דנזל קרוקר, אובססיבי לציד פיות ולהכשלת תלמידיו במבחנים.
בעקבות סיבות אלו, טימי קיבל שני סנדקי פיות: וונדה וקוזמו.
מטרתם של וונדה וקוזמו היא להגשים כל משאלה שטימי יבקש (כל עוד היא לא נוגדת את חוקי הפיות).
טימי ילד אנוכי, ופעמים רבות הגשמת משאלותיו של טימי מהוות סיכון לתושבי העיר הבדיונית דימסדייל, בה הוא גר.
טימי מאוהב בתלמידה הלומדת בכיתתו, טריקסי טנג, שהיא הילדה המקובלת ביותר בבית ספרו של טימי.
אחותה של השמרטפית ויקי, טוטי, מאוהבת בטימי, ונראה כי בחדרה כי הכינה "מקדש" לטימי; טימי לא אוהב את טוטי, אם כי בסרט "טימי טרנר, יה חמוד!", מתאהב טימי בטוטי והופך לבן זוגה.
טימי מתנדב בצופי הסנאים של דימסדייל, מעין תנועת נוער אותה אביו מנהל ומדריך בה.
טימי נוהג לקרוא חוברות קומיקס של שני גיבורי על בדיוניים: "קראש נבולה" ו"הסנטר האדום"; כמו כן, הוא משמש גם כעוזרו של הסנטר האדום.
החל מהעונה השישית, נוסף לטימי סנדק פיה - פוף, המשמש כבנם של וונדה וקוזמו, שטימי עצמו ביקש שייוולד.
בעונה התשיעית, טימי מאמץ כלב-פיה העונה לשם ספארקי.
בעונה העשירית הוא מתיידד עם ילדה בשם קלואי קרמייקל, ואף חולק עמה את פיותיו.
בסדרה "קסם של הורים - מוזר למדי" טימי נותן את הפיות שלו לשני דודניו.
בסדרה "קסם של הורים - משאלה חדשה" טימי מופיע בהופעת אורח (בבגרותו), דמותו היא של שחקן בסרט של "הסנטר האדום".
וטימי מופיע גם בתור עובד בבית ספר ושליח פיצה.
טימינס היא עיר השוכנת במזרח פרובינציית אונטריו שבקנדה, לגדת נהר מטגמי.
תחום השיפוט של העיר הוא 2,979.15 קמ"ר, דבר ההופך אותה לעיר השנייה בגודלה בקנדה.
בשנת 1907 התפרסמו דיווחים גאולוגים המצביעים על אזור העיירה קובלט, כאזור עשיר בעפרות כסף.
הדבר גרם לתופעת בהלה לזהב, ועשרות מחפשים הקימו את בתיהם במחנה עבודה שהוקם סמוך לאגם פורקיופיין (Porcupine).
לאחר שנתיים של חיפושים, התגלה עורק זהב עשיר, שהוביל עד למכרה דום מיין (Dome Mine), כיום שכונה בטימינס.
מערך הרכבות שהחל לפעול בשנת 1911, האיץ את התפתחות המחנה.
יומיים לאחר שהגיעה הרכבת הראשונה, פרצה שרפה גדולה שכילתה את כל המחנה, והרגה יותר מ-200 בני אדם.
בשל תגליות הזהב הרבות, עזבו אך מעט פועלים את המחנה, והוא הוקם מחדש.
בשנת 1912 ייסד נח אנטוני טימינס, יזם כרייה קנדי מבעלי חברת המכרות הולינגר, את העיר על מנת לשכן בה את עובדיו.
העיר הייתה בבעלות החברה, והיא סיפקה לפועליה את כל צורכיהם.
שנות ה-20 וה-30 היו שנים של שגשוג בעיירה, השפל הגדול לא השפיע לרעה על כלכלת האזור.
בשנות ה-60 התגלו מתכות נוספות, והתעשייה התפתחה בעיר.
כיום העיר ממשיכה לצמוח הודות למרבצי זהב, אבץ, נחושת, ניקל וכסף.
ענפים נוספים ככריית עצים, שירותים ממשלתיים ותיירות תורמים גם הם את חלקם לצמיחה.
עם הקמת העיירה הגיעו גם מהגרים יהודים, בעיקר מרוסיה ומזרח אירופה, שביקשו להשתתף בתעשיית המכרות המתפתחת.
יהודים רבים התקשו להסתדר עם המצב הכלכלי הקשה והאנטישמיות בערים הגדולות בקנדה, ובחרו לעזוב לטובת מושבות קטנות שהוקמו לאורך קווי הרכבת של תעשיית המכרות.
בשנת 1925 התגוררו בעיירה 200 יהודים.
באותה שנה הוקמה באופן רשמי הקהילה היהודית 'בני ישראל'.
הקהילה במקום הייתה מעורבת עם הקהילות האחרות של המהגרים, וקיימה קשרים טובים עימם.
רק בשנות ה-30 הוקמו מוסדות קהילתיים כדוגמת בית כנסת ובית ספר יהודי.
החל משנת 1928 קיימה הקהילה היהודית נשף פורים לכלל תושבי העיר, יהודים וגויים, במסגרתו התקיימה תחרות יופי לנשים בשם 'מלכת אסתר'.
טימי סימונס (בהולנדית: Timmy Simons; נולד ב-11 בדצמבר 1976) הוא כדורגלן עבר בלגי ששיחק כקשר אחורי וכיום מאמן.
סימונס היה ידוע בבעיטות הפנדלים שלו כאשר כבש 48 שערים בפנדלים בקריירה והחטיא רק 5.
סימונס התחיל את הקריירה שלו במדי קבוצת עיר נעוריו דיסט, ובשנת עזב לקבוצת הבוגרים של לומל יונייטד.
בקיץ עזב לקלאב ברוז' איתה זכה ב-2 אליפויות בעונות וב-.
בקיץ , עזב את קלאב ברוז' לפ.ס.וו.
ולאחר עונה אחת קיבל את סרט הקפטן.
בקיץ עזב לנירנברג במדיה שיחק בכל משחקי הליגה מאז שהגיע למועדון.
בשנת היה סימונס שחקן השדה שקיבל הכי הרבה דקות בבונדסליגה והיה גם השחקן שרץ הכי הרבה קילמוטרים.
בקיץ , סימונס חזר לקלאב ברוז'.
סימונס השתתף עם נבחרת בלגיה במונדיאל 2002 ועם 93 הופעות הוא ממוקם במקום השלישי בטבלת מלכי ההופעות בנבחרת הבלגית אחרי יאן קולמנס ויאן ורטורנגן.
בשנת 2023, השתתף בתוכנית המציאות הפלמית של ערוץ VTM "הזמר במסכה" בתור "אור גדול" והודח שלישי (מקום 12).
עונהקבוצהליגהבליגההופעותשעריםלומל יונייטדליגת העל הבלגית301314קלאב ברוז' ליגת העל הבלגית342343337334287פ.ס.וו.
טימותי דייוויד סניידר הוא היסטוריון אמריקאי המתמחה בתולדות מזרח אירופה, מופקד הקתדרה להיסטוריה ע"ש ריצ'רד לוין באוניברסיטת ייל.
סניידר נולד באוהיו שבארצות הברית, באזור דייטון, והשלים תואר ראשון בהיסטוריה אירופאית ומדעי המדינה באוניברסיטת בראון בין 1987 ל-1991. הוריו נישאו בטקס קווייקרי.
משם עבר לאוניברסיטת אוקספורד, בה למד בבייליול קולג' וקיבל תואר דוקטור לפילוסופיה בהיסטוריה מודרנית ב-1995. לאחר מכן בילה שנה במרכז הלאומי למחקר מדעי בפריז ועוד אחת במוסד למדעי הרוח בווינה.
בין 1997 ל-2001 השתתף כמלגאי בתוכנית המצטיינים של אוניברסיטת הרווארד.
סניידר בעל ידיעות בעשר שפות, בהן אנגלית, צרפתית, גרמנית, פולנית ואוקראינית.
מיומנויותיו הלשוניות אפשרו לו מגע עם מבחר גדול במיוחד של חומר ארכיוני ומקורות שניוניים.
הוא חיבר חמישה ספרים ועשרות מאמרים אקדמיים.
ספרו הראשון מ-1998, בהוצאת הרווארד, היה ביוגרפיה של הפילוסוף וההוגה המרקסיסטי הפולני קזימייז' קלס-קראוז.
ב-2003 חיבר סקירה מקיפה על תולדות המחשבה המדינית ותפישת האומה בבלארוס, אוקראינה, פולין וליטא מ-1569 ועד 1999, מערשן באיחוד הפולני-ליטאי ועד לימי האיחוד האירופי.
ב-2005 כתב ביוגרפיה של הנריק יוזבסקי, פולני שהיה חבר ממשלת סימון פטליורה ומאוחר יותר שר החוץ של פילסודסקי, איש מחתרת במלחמת העולם השנייה ולאחריה גם נגד המשטר הקומוניסטי.
ב-2008 הוציא ביוגרפיה של הארכידוכס וילהלם (וסיל) פרנץ פון הבסבורג, בן למשפחת המלוכה האוסטרית שחונך לאמץ זהות לאומית אוקראינית כדי לעודד הזדהות מצד עמה של ארץ זו, ונטל חלק חשוב בתנועת העצמאות שלה.
ב-2010 סיים את כתיבת ספרו "Bloodlands: Europe between Hitler and Stalin" (בעברית: "ארצות דמים, אירופה בין היטלר לסטלין", בהוצאת כתר), שתורגם ל-28 שפות וזכה בפרסים יוקרתיים.
בספר הציג ניתוח של מעשי ההרג ההמוניים שהתרחשו ב'ארצות הדמים' של אירופה, במרחב המשתרע בין סמולנסק לפוזן, שארבעה-עשר מיליון לא-לוחמים נפלו בו קרבן בין 1933 ל-1945 מידי ברית המועצות וגרמניה הנאצית.
הוא תיאר את הקשרים בין המשטרים ואת האופן בו האידאולוגיות שלהם ושאיפתם להשליט את מרותם באזור הספר הנרחב המאוכלס ב"עמי ביניים" כמו פולנים, יהודים ואוקראינים, חוללו טבח ורעב בקנה מידה חסר תקדים.
ב-2012 מונה סניידר לפרופסור הקתדרה ע"ש הוסום בייל.
כמו כן, הוא עמית קבוע במכון למדעי הרוח בווינה ופרופסור באוניברסיטה החופשית של בריסל (ULB), אוניברסיטת ליידן ובית הספר לכלכלה של לונדון, בנוסף לתקנים אקדמיים אחרים.
ב-2015 פרסם את "Black Earth" בו סקר כמה פרקים בתהליך שהוביל לשואה, והוסיף לקדם את התזה שהעלה בחיבורו מ-2010: רצח העם התפתח בהדרגה, בעיקר בארצות לא-מפותחות כפולין בהן היו מעט חסמים שיכלו לרסן אותה, בעוד שבארצות הכבושות המתקדמות יותר לא הקימו הנאצים מערך השמדה דומה.
כמו כן הציג תאוריה לפיה היטלר אחז במעין מקבילה ל"תאוריה אקולוגית" לפיה היו היהודים הגורם שהפר את שיווי-המשקל העולמי והוביל לשפל הגדול.
סניידר כתב כי משבר כלכלי שייווצר אולי בעקבות אפקט החממה, עשוי להוביל להאשמות דומות כלפי מיעוטים.
במה שזכה לביקורת קשה ותואר כפרובוקציה על ידי המבקרים, השווה בין אדולף היטלר לבין ולדימיר פוטין וטען כי בנסיבות מסוימות הוא עשוי פוטין לנקוט בצעדים דומים כלפי הלהט"ב ברוסיה.
בראיון אחר התייחס להשוואות להיטלר: "...היטלר הוא חלק מקשת של תוצאות אפשריות: מבחינה היסטורית, יותר דמוקרטיות נכשלו מאשר הצליחו, וצריך להיות מודעים למקרים שבהם הדמוקרטיה נכשלה.
כל הגישה של 'אי אפשר לדבר על היטלר' היא בעצם דרך טיפוסית לא לאפשר לאף אחד לדבר על ההיסטוריה.
המשבר שהתחולל באוקראינה הוגדר על ידו כמאבק איתנים בין גלגול מחודש של הפשיזם בדמותו של המשטר האוטוקרטי של הפדרציה הרוסית לבין הדמוקרטיות המערביות.
ב-2017 פרסם ספר המכיל מנשר ושמו "על הרודנות, עשרים לקחים מהמאה העשרים".
מנשר פוליטי זה תיאר לקחים אשר מי שחיים בדמוקרטיות של המאה העשרים ואחת צריכים לאמץ במטרה להימנע מהידרדרות לרודנות.
הספר נכתב בעקבות רשומה שכתב ברשת חברתית מקוונת ונקראה על ידי רבים.
בשנת 2018 הוא פרסם ספר The Road to Unfreedom שמנתח את מדיניותו של ולדימיר פוטין והשפעת איוואן אילין על השקפותיו של פוטין.
בסוף שנת 2022 התפסרמה ביוטיוב סדרת שעורים שלו שנעשו בהשראת המלחמה שפרצה באוקראינה בפברואר אותה שנה.
אוונס טימותי פוסו "טים" פוסו-מנסה הוא כדורגלן הולנדי המשחק בעמדת המגן הימני והקשר האחורי.
טימותי פוסו-מנסה נולד וגדל באמסטרדם שבהולנד להורים מגאנה וכבר בגיל צעיר הצטרף למחלקת הנוער של אייאקס אמסטרדם.
בשנת 2014, עבר פוסו-מנסה לאנגליה והצטרף לאקדמית הנוער של מנצ'סטר יונייטד.
פוסו-מנסה החל לשחק בקבוצות הנוער של יונייטד בעמדות המגן, בלם והקשר.
ב-28 בפברואר 2016, ערך פוסו-מנסה את הופעת הבכורה שלו במדי מנצ'סטר יונייטד ובפרמייר ליג כשעלה כמחליף בניצחון 2–3 של יונייטד על ארסנל.
ב-2 במרץ, רשם פוסו-מנסה את הופעת הבכורה שלו בהרכב הראשון של מנצ'סטר יונייטד בניצחון 0–1 על ווטפורד.
ב-19 באוקטובר 2016, האריך פוסו-מנסה את חוזהו במנצ'סטר יונייטד בארבע שנים נוספות.
ב-29 בספטמבר 2016, ערך פוסו-מנסה את הופעת הבכורה האירופית שלו במדי יונייטד כשעלה כמחליף בניצחון של מנצ'סטר יונייטד 1-0 על זאריה בשלב הבתים של הליגה האירופית.
ב-10 באוגוסט 2017 הושאל פוסו-מנסה לעונה אחת ממנצ'סטר יונייטד לקריסטל פאלאס.
ב-12 באוגוסט ערך את הופעתו הבכורה בקבוצה בהפסד 0–3 להאדרספילד טאון.
בעונת 2017/18 ערך 21 הופעות במדי קריסטל פאלאס, וסיים עימה במקום ה-11 בפרמייר ליג.
בתום ההשאלה חזר פוסו-מנסה למנצ'סטר יונייטד.
ב-9 באוגוסט 2018 הושאל פוסו-מנסה שוב לעונה אחת, והפעם לפולהאם.
בעונת 2018/19 ערך פוסו-מנסה 12 הופעות במדי פולהאם, ולא הצליח למנוע את נשירתה לצ'מפיונשיפ.
בתום ההשאלה לפולהאם, חזר פוסו-מנסה למנצ'סטר יונייטד, ובעונת 2019/20 היה חלק מסגל הקבוצה, אך ערך בשורותיה שש הופעות בלבד בכל המפעלים.
את עונת 2020/21 פתח פוסו-מנסה במנצ'סטר יונייטד, וערך שלוש הופעות בלבד בכל המפעלים עד לפגרת החורף.
בינואר 2021 נמכר פוסו-מנסה לבאייר לברקוזן מהבונדסליגה.
פוסו-מנסה החל היטב את הקדנציה שלו בבאייר לברקוזן, אך בפברואר 2021 נפצע והושבת עד לסוף העונה.
בינואר 2022 חזר פוסו-מנסה למגרשים אחרי כמעט שנה בחוץ, אך נפצע שוב במרץ 2022 והושבת עד לסוף העונה.
באוקטובר 2022 חזר פוסו-מנסה לשחק, ועד לסיום עונת 2022/23 ערך 11 הופעות ליגה במדי באייר לברקוזן.
עם זאת, המשיך לסבול מפציעות ומיעט מאוד לשחק.
את עונת 2023/24, בה זכתה באייר לברקוזן בדאבל היסטורי, החמיץ פוסו-מנסה במלואה, ואינו זכאי לרישום תארים אלו בקריירה שלו.
בקיץ 2024 תם חוזהו של פוסו-מנסה בבאייר לברקוזן והוא שוחרר מהקבוצה.
לאחר ששיחק בכל הנבחרות הצעירות של הולנד, הוא הצטרף לנבחרת הולנד עד גיל 21, וזאת לאחר שקיבל זימון גם מנבחרת גאנה הצעירה מפני שהוריו נולדו במדינה.
בנבחרת זו ערך פוסו-מנסה חמש הופעות.
בשנת 2017 ערך פוסו-מנסה את הבכורה במדי נבחרת הולנד הבוגרת, ובסך הכל ערך בשורותיה שלוש הופעות, האחרונה הייתה בשנת 2018.
ריי הוא קצין בדימוס בדרגת גנרל.
בתפקידו האחרון שירת כמפקד פיקוד התקיפה הגלובלית של חיל האוויר של ארצות הברית.
ריי סיים ב-1985 לימודי תואר ראשון בארגונומיה מאקדמיית חיל האוויר של ארצות הברית.
עבר קורס טיס בבסיס ויליאמס שבאריזונה, וקורס הכשרת אנשי צוות אוויר למפציצי B-52 סטרטופורטרס.
שירת כטייס B-52 בכנף המפציצים השנייה בבסיס בארקסדייל שבלואיזיאנה ומילא תפקיד מטה בפיקוד האוויר האסטרטגי.
לאחר מכן שירת בטייסת המפציצים ה-11 ובשנים 2001–2003 פיקד על טייסת המפציצים 96, טייסת B-52. שירת כראש ענף אימונים וכשירות בפיקוד כוחות ארצות הברית בקוריאה.
בספטמבר 2005 מונה לסגן מפקד כנף המפציצים החמישית המוצבת בבסיס מינוט בדקוטה הצפונית.
ביולי 2006 מונה למפקד כנף המפציצים השביעית המוצבת בטקסס ומפעילה מטוסי B-1 לנסר.
ביולי 2008 מונה לסגן קצין אג"ם של פיקוד הקרב של חיל האוויר ובאוגוסט 2009 מונה לקצין אג"ם של פיקוד התקיפה הגלובלית של חיל האוויר.
באוגוסט 2011 מונה למפקד מרכז האימונים האוויריים של כוחות נאט"ו באפגניסטן ולמפקד כוח המשלוח האווירי 438 בקאבול.
בספטמבר 2012 מונה לראש ענף תכנון מבצעי, מדיניות ואסטרטגיה וסגן לענייני מבצעים של ראש מטה חיל האוויר.
בפברואר 2014 מונה לראש ענף תוכניות כוח גלובליות בלשכת העוזר לענייני רכש של מזכיר חיל האוויר של ארצות הברית
ביולי 2015 קודם לדרגת לוטננט גנרל ומונה למפקד חיל האוויר השלישי של ארצות הברית, בבסיס רמשטיין בגרמניה.
בנובמבר 2016 מונה לסגן מפקד פיקוד אירופה של ארצות הברית.
באוגוסט 2018 הועלה לדרגת גנרל ומונה למפקד פיקוד התקיפה הגלובלית.
הוא שירת בתפקיד עד ספטמבר 2021.
ריי בעל תואר שני במדעי התעופה וניהול מאוניברסיטת אמברי-רידל בפלורידה, בעל תואר שני בלימודי אסטרטגיה ממכללת המלחמה של הצי, בוגר המכללה לפיקוד ומטה של חיל האוויר, בעל תואר שני בלימודי אסטרטגיה ממכללת המלחמה של חיל האוויר ובוגר תוכנית העמיתים של אוניברסיטת הרווארד.
טימותי צ'ריוט הוא אתלט קנייתי, סגן אלוף אולימפי (טוקיו 2020), אלוף העולם (דוחה 2019) וסגן אלוף העולם (לונדון 2017) בריצת 1500 מטר.
צ'ריוט נולד בכפר סינגורווט שבמחוז בומט, קניה.
באליפות העולם שנערכה באותה שנה, סיים צ'ריוט במקום שביעי בריצת 1500 מטר בתוצאה של 3:36.05 דקות.
בתחרות ליגת היהלום ברבאט שנערכה בשנת 2016, ניצח צ'ריוט לראשונה בזירה הבינלאומית, לאחר שקבע בריצת 1500 מטר בשיא אישי חדש של 3:33.61 דקות.
באליפות אפריקה שנערכה בדרבן ביוני אותה שנה, הוא זכה במדליית כסף בריצת 1500 מטר בתוצאה של 3:39.71 דקות.
בספטמבר אותה שנה הוא שיפר את שיאו האישי בריצת 1500 מטר, לאחר שסיים ראשון בתחרות ליגת היהלום בבריסל בתוצאה של 3:31.34 דקות.
בתחרות ליגת היהלום בדוחא שנערכה במאי, סיים חמישי בריצת 1500 מטר בתוצאה של 3:32.87 דקות.
בסוף אותו חודש, סיים שלישי בריצת המייל בתחרות ליגת היהלום ביוג'ין בשיא אישי חדש של 3:49.64 דקות.
חודש לאחר מכן, ניצח צ'ריוט בריצת 1500 מטר בתחרות ליגת היהלום בסטוקהולם, לאחר שקבע שיא אישי חדש של 3:30.77 דקות.
בתחרות ליגת היהלום במונקו שנערכה ביולי, שיפר צ'ריוט את שיאו האישי בשנית, לאחר שסיים במקום שני בתוצאה של 3:29.10 דקות.
באליפות העולם שנערכה בלונדון באוגוסט אותה שנה זכה צ'ריוט במדליית כסף בריצת 1500 מטר בתוצאה של 3:33.99 דקות, אחרי בן ארצו וחברו לאימונים אלייז'ה מנאנגוי (3:33.61 דקות) ולפני פיליפ אינגבריגטסן מנורווגיה (3:34.59 דקות).
בשובו אל כפר הולדתו לאחר האליפות, הוא קנה להוריו בית ושטח חקלאי בכפר, ומימן את לימודיהם של אחיו.
חודש לאחר מכן, בגמר ליגת היהלום, שנערך בציריך, זכה צ'ריוט במדליית זהב בריצת 1500 מטר, בתוצאה של 3:33.93 דקות, לפני בני ארצו סילאס קיפלגאט (3:34.26 דקות) ואלייז'ה מנאנגוי (3:34.65 דקות).
במשחקי חבר העמים שנערכו בגולד קוסט, קווינסלנד אוסטרליה באפריל 2018 הוא זכה במדליית כסף בריצת 1500 מטר בתוצאה של 3:35.17 דקות, אחרי אלייז'ה מנאנגוי (3:34.78 דקות) ולפני ג'ק וייטמן מסקוטלנד (3:35.97 דקות).
ביולי אותה שנה הוא זכה שוב בתחרות ליגת היהלום במונקו בריצת 1500 מטר בשיא אישי חדש של 3:28.41 דקות.