tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
זה קרה באחד הקומיקסים המאוחרים, בזמן שהוא יצא עם ליז, שמגלמת את חברתו מדי פעם.
בסטריפים מאוחרים, הפה מאויר רק לעיתים רחוקות, כאשר דילברט אוכל, מופתע או מתעצבן.
בסדרת הטלוויזיה הפה שלו מאויר רק כשהוא מדבר.
הבוס - המנהל של דילברט, הסיוט של כל עובד.
הוא דואג למרר את חיי עובדיו לצורך קידומו ותדמיתו בפני מנהליו, תוך כדי הצטיינות ברשעות וטפשות.
מוסר, מקצועיות או דאגה לעובדים הם דברים זרים לו, והוא מתעלם מהם בכל הזדמנות.
נוסף על כך, הבוס מאותגר טכנולוגית, דבר אשר מוסיף לניכור שנוצר בינו לבין עובדיו.
וולי - מהנדס אשר עובד עם דילברט באותה חברה, אך בניגוד אליו חסר כל שאפתנות או רצון לתרום לחברה.
את רוב יומו הוא מבלה בשוטטות ברחבי המשרד עם כוס קפה ביד, והיצירתיות שבו באה לידי ביטוי בדרכים חדשות להסתיר את חוסר הפרודוקטיביות שלו.
אליס - המהנדסת היחידה במחלקה של דילברט.
היא החרוצה מבין כל הדמויות, דבר המתבטא בכמות השעות הנוספות שהיא עובדת.
היא אינה מתמודדת היטב עם ציניות או טיפשות, ופעמים רבות מאיימת להשתמש ב"אגרוף המוות" (Fist Of Death) נגד חלק מעובדי המשרד.
אשוק המתמחה - מהגר אשר עובר תקופת התמחות בחברה.
על אף שהוא הדמות בעלת היצירתיות הגדולה ביותר, כל רעיונותיו נדחים בשל ביורוקרטיה, פוליטיקה או סתם רשעות בחברה.
דוגברט - דוגברט הוא כלב המחמד של דילברט, אך רק לעיתים רחוקות הוא מתנהג כחיית מחמד.
הוא מתייחס לרוב האנשים בזלזול, ובפרט אל דילברט, עובדה אשר לא מונעת ממנו בכל זאת להציל את דילברט מדי פעם.
אחד מחלומותיו הוא לכבוש את העולם ולהעביד בפרך את כל בני האנוש, והוא השיג מצב זה מספר פעמים דרך היפנוזה או בנשף מסכות.
רטברט - רטברט (או לפי סטריפים מוקדמים יותר, XP-39C²) הוא דמות עכברוש.
הוא לא יועד בתחילה להיות דמות קבועה ברצועה, אלא חלק מסדרת קומיקס אחרת המתמקדת בניסוייו המרושעים.
תמיד חביב ושמח, אך לא אהוב על ידי סובביו.
קטברט - דמות חתול, מנהל משאבי האנוש בחברה.
מפיק הנאה רבה בחיפוש אחר דרכים חדשות לגרום סבל לעובדיו.
קרול המזכירה - המזכירה האיומה ששונאת את העבודה ומשעשעת את עצמה בהתעללות בכל מי שבסביבתה.
האלבונים - האלבונים באים מאלבוניה.
אלבוניה היא מדינת "עולם רביעי", מלאה בחזירים, אשר כל תושביה חיים בבוץ.
בוב הדינוזאור - יום אחד החליט דילברט שלא יכול להיות שכל הדינוזאורים נכחדו, וכך צץ לו בוב.
בוב הוא יצור שמח וטיפש, אשר מבלה את רוב זמנו בעשיית וודג'ים לאנשים (משיכת התחתונים של הקורבן לכיוון הראש).
אמא של דילברט - אישה בשנות ה-50 לחייה, בעלת חוש טכני מפותח מאוד, דבר המרמז על מקור היכולות הטכנולוגיות של דילברט.
אביו של דילברט לא מוזכר למעט פרט אחד שהוא נמצא במסעדת "אכול כפי יכולתך" ומתכוון להישאר שם עד שבאמת יאכל כפי יכולתו.
מורדק - האחראי לתחזוק רשת המחשבים של החברה.
הוא מאמין שתפקידו לגרום לשימוש ברשת להיות כמה שיותר קשה ומסובך.
עובד הזבל - עובד הזבל החכם בעולם.
מגיע מדי פעם על מנת לספק פתרונות לבעיות מורכבות אשר לא ניתנות לפתרון.
דילדו הוא סוג של אביזר מין הדומה לפין הגברי ומשמש בעת אוננות או יחסי מין.
המילה דילדו היא ככל הנראה שיבוש של המילה האיטלקית Diletto, שפירושה עונג.
יכול להיות שהמילה נגזרה מצמד המילים באנגלית "Dil Doul", שפירושו פין זקור.
הצמד מופיע בשיר ישן ששמו: "The Maids Complaint for want of a Dil Doul" ("המשרתות מתלוננות כי הן רוצות פין זקור").
אוליסבוס הוא מונח עתיק לדילדו שמקורו ביוונית.
ישנה מחלוקת לגבי ההגדרה המדויקת של הדילדו.
מקובל לכנות בשם זה כל אביזר לא רוטט, הדומה לפין בצורתו ובגודלו.
ניתן למצוא מקרים בהם משמש המונח גם כדי לתאר אביזרים לשימוש אנאלי, ואף אביזרים רוטטים (באמצעות מנוע חשמלי), אולם זהו שימוש חריג במונח.
רוב הדילדואים מעוצבים כפין אנושי, אבל קיימים גם כאלה המעוצבים בצורות אחרות.
ביפן נפוצים דילדואים בצורת חיות או
דמויות מסרטים מצוירים, כך שניתן למכור אותם כצעצועים רגילים ולהימנע מחוקים שונים.
הדילדואים הראשונים היו עשויים מאבן, עץ, עור, שעווה או חרס.
דילדואים העשויים מעור בעלי מילוי של כותנה נמצאים בשימוש עד היום, אולם החומר המקובל ביותר כיום הוא גומי סיליקוני.
דילדואים מגומי שכללו קפיצי מתכת על מנת להקשיחם יוצרו בשנות הארבעים של המאה ה-20, אולם טכנולוגיה זו לקתה בבעיות, בעיקר בשל הפוטנציאל לפציעה במקרה שהחלק המתכתי חודר דרך הגומי.
קיימים גם דילדואים מפלדה המצופה בכרום, ויש להם ביקוש בעיקר בחוגי הסאדו-מזוכיזם.
מאז שנות התשעים של המאה העשרים, נפוץ השימוש בגומי סיליקוני.
חומר זה קל לניקוי ונטול ריח, תכונות המהוות יתרון בייצור אביזרי מין.
יתרונות נוספים של הסיליקון הם הולכה טובה של חום ורעידות, דבר שמהווה יתרון בשימוש משולב עם ויברטור.
לאחרונה יצאו לשוק דילדואים העשויים מפיירקס.
על אף מחירם הגבוה, יש להם ביקוש הודות לעובדה שניתן לחמם אותם לטמפרטורת הגוף במים חמים, ולחטא אותם על ידי הרתחה.
חומר נוסף וחדש יחסית מכונה סייברסקין (CyberSkin).
החומר אמור לחקות את המראה והמגע של עור אנושי.
חסרונו של החומר בהיותו נקבובי, ולכן קשה לניקוי וחיטוי, עדין ובעל אורך חיים קצר יותר.
בעיות בריאותיות הנובעות ממרככי גומי
צעצועי מין מ-PVC ומגומי דמוי ג'לי גורמים לעיתים לבעיות בריאות אם הם מכילים חומרים רעילים המשמשים לריכוך בתהליך ייצור הגומי.
אלו מוספים להרבה מוצרי פלסטיק ואפשר למצוא אותם גם בתחום התכשיטנות, מכלי מזון וצעצועים אחרים העשויים מגומי רך.
החומרים יכולים להיכנס לגוף דרך קרומים ריריים כמו הפה, הנרתיק או פי הטבעת, ועלולים לגרום לסרטן ופגמים טרום לידתיים.
מוצרים העשויים מ-PVC או מג'לי לא יכולים לעבור תהליך של חיטוי.
חדירה לנרתיק או לפי הטבעת היא השימוש המקובל.
משתמשים בדילדואים גם לצרכים פטישיסטיים, וכמה זוגות משתמשים בהם בדרכים שונות, למשל העברת המכשיר על העור במהלך משחק מקדים.
אם הדילדו בגודל מתאים, הם יכולים להשתמש בו כמחסום לפה או לחדירה אוראלית.
קיימים דילדואים שעוצבו במיוחד כדי לגרות את נקודת הג'י הכוללים עיקול קל של הדילדו.
קיימים דילדואים דו צדדיים הנמצאים בשימוש בעיקר אצל לסביות.
ישנם דילדואים גדולים במיוחד שנועדו לגירוי מהתבוננות בלבד ואינם מיועדים לחדירה.
שימוש בדילדו על ידי יותר מאדם אחד יכול להעביר מחלות מין באותה צורה כמו מגע מיני רגיל.
הדבר חשוב במיוחד לדילדואים העשויים מחומרים נקבוביים, כמו גומי (ג'לי).
דילדואים העשויים מחומרים לא נקבוביים ניתנים לחיטוי על ידי הרתחה או שימוש בחומר חיטוי.
דרך טובה למנוע העברה של מחלות היא שימוש בקונדום המולבש על הדילדו.
חומרי סיכה המבוססים על סיליקון נוטים לפרק דילדואים מסיליקון ולא מומלץ לשלבם.
קונדומים משומנים משתמשים בדרך כלל בחומרי סיכה המבוססים על סיליקון, לכן נהוג להשתמש רק בקונדום ללא סיכה.
ניתן להשתמש בחומרים על בסיס מים.
דילדו בעל בסיס רחב המיועד לשימוש אנאלי ואותו ניתן להשאיר למשך זמן מה נקרא "פקק אנאלי".
דילדואים בעלי שני קצוות מיועדים לשמש לחדירה בו זמנית לשני בני הזוג.
ישנם דילדואים הניתנים ללבישה בעזרת רתמה (סטראפ-און) כך שניתן לחדור באמצעותם לבן או בת הזוג.
סוגים אחרים של דילדואים כוללים את אלה המעוצבים להתאים לפנים של השותף, דילדואים מתנפחים, ודילדואים שניתן להצמיד את בסיסם לרצפה באמצעות וואקום.
דילוגי אותיות בתורה היא טכניקה לחיפוש מילים או משפטים בעלי משמעות בחמישה חומשי תורה (או בתנ"ך בכללותו ואף בתרגומיו) באמצעות דילוגים קבועים בין האותיות.
כדי לעשות זאת יש לבחור נקודת התחלה ומספר קבוע כלשהו עבור מספר האותיות שיש לדלג בכל פעם.
לעיתים נעשה שימוש ביותר ממספר אחד כדי לקבל מילים שונות המוצפנות בקטע טקסט מסוים.
דוגמה לכך ניתן לראות בתמונה שבה המילים Bible ו-Code התקבלו בשני מפתחות דילוג שונים.
השיטה מוכרת גם בשם הצופן התנכ"י, בעקבות ספר פופולרי בשם זה מאת מייקל דרוזנין , המציג את השיטה.
רעיון הצופן התנ"כי משמש לעיתים ארגוני חזרה בתשובה, כדי לטעון כי התנ"ך נכתב בהשראה אלוהית (אם כי דרוזנין ייחס את ההצפנה לחוצנים בעלי יכולת טכנולוגית מתקדמת).
גם מיסיונרים נוצרים עוסקים במציאת מסרים מוצפנים הקשורים בישו.
בשנת 1994 פרסמו שלושה חוקרים ישראלים - ד"ר דורון ויצטום, פרופ' אליהו ריפס ויואב רוזנברג - מאמר בכתב-העת Statistical Science הטוען כי החריגות הסטטיסטית של חיפוש שמות רבנים בני זמננו שנלקחו מהאנציקלופדיה היהודית בספר בראשית היא מעבר לגדר הסביר.
המסקנה מהמחקר הייתה כי המידע הוצפן במכוון בטקסט המקראי על ידי אלוהים כדי לגלות את העתיד לבוא או כדי ללמד או להורות על נושאים שונים, והם מייחסים משקל רב למסרים המתגלים במקרא.
המחקר זכה בפרס איג נובל לספרות לשנת 1997.
קבוצה של מתמטיקאים אחרים גילתה כשלים באיסוף הנתונים, לטענתם האופן בו בחרו החוקרים מתי להשתמש בשם המלא של רב ומתי בכינוי, היה חיפוש מוקדם של ההופעות ורק אז בחירת השמות כך שיתאימו לטקסט עליו חיפשו.
הקבוצה פרסמה מאמר שהראה תוצאות אפילו מרשימות יותר בטכניקת איסוף נתונים זהה, עבור טקסט באורך זהה בספר "מלחמה ושלום".
ועדה של מתמטיקאים שהוקמה במסגרת המרכז לחקר הרציונליות באוניברסיטה העברית, בהשתתפותם של ישראל אומן והלל פורסטנברג, קבעה כי אין אישוש לכך שיש חריגה סטטיסטית במקרא ביחס לטקסטים אחרים והמחקר הראשוני לוקה בכשלים באופן בחירת הנתונים.
גם מסקנות אלה אינן מוסכמות על הכל.
דילוגי אותיות מתבססים על מרחק קבוע בין האותיות, נדרשת הגדרתה של פונקציית המרחק - הפונקציה המתאימה לכל זוג אותיות את המרחק ביניהן.
במינוח מתמטי קרויה פונקציה כזו בשם מטריקה.
לדילוג אותיות פשוט הטקסט כולו מסודר ברציפות כקו חד-ממדי ארוך.
המרחק בין שתי אותיות הוא מספר האותיות שיש לנוע כדי להגיע מאות אחת אל האחרת.
במילה "בראשית", למשל, המרחק בין האות "ב" לאות "ת" הוא 5, והמרחק מהאות "ב" אל עצמה הוא 0. בעת הצגת מילה שנוצרה בדילוגי אותיות, יש לציין את מרחק הדילוג.
החלטה נוספת שיש לקבל היא היחס למרווח ולסימני הפיסוק.
הגישה המקובלת היא התעלמות מסימנים אלה, והתייחסות לאותיות (וספרות, כאשר ישנן) בלבד.
שינוי מקובל נוסף, כאשר מדובר בטקסט עברי, הוא החלפת אותיות סופיות ברגילות.
בהגדרתה של מטריקה אין חשיבות לכיוון התנועה, כל עוד הוא קבוע, כלומר במילה "בראשית", למשל, המרחק בין האות "ב" לאות "ת" שווה למרחק בין האות "ת" לאות "ב".
יש שיעדיפו להבדיל בין כיווני התנועה, ולסמן את המרחק בין האות "ת" לאות "ב" בסימן מינוס, כלומר 5-.
לאחר קביעת שיטת המדידה יש לקבוע את הטקסט הנבדק.
כאשר מדובר בנוסח המקרא, אין זו החלטה פשוטה, משום שבנוסח המסורה ניתן למצוא ניואנסים זעירים, חסרי חשיבות מבחינת התוכן (כגון הכתיב "בן בעור" לעומת "בן בער"), אך רבי משמעות מבחינת הדילוגים בטקסט זה.
מקרה מוקדם בו תועד ייחוס משמעות לספירת האותיות, הוא של רבי בחיי בן אשר (1255 - 1340), אשר מצא כי בתחילת ספר בראשית דילוג בקפיצות של 42, מספר אותו קושרת הקבלה לבריאת העולם, יוצר את הביטוי בהר"ד הקשור למולד הירח.
רבי משה קורדובירו, מחשובי מקובלי צפת במאה ה-16, מציין בספרו "פרדס רמונים" בשער הצרוף: "ידיעת סודות תורתינו הקדושה הוא על ידי הצירופים, והגימטריאות, והתמורות, וראשי תיבות, וסופי תיבות, ותוכי תיבות, וראשי פסוקים, וסופי פסוקים, ודילוג אותיות וצרוף אותיות".
במאה העשרים מצא הרב חיים מיכאל דב ויסמנדל דוגמאות נוספות במקרא, והן פורסמו לאחר מותו בספרו "תורת חמד".
דוגמה נוספת היא המילה "תורה" בדילוג של 49 אותיות (מספר המרמז על 49 הימים שבין יציאת מצרים למתן תורה, שבהם יצאו בני ישראל ממ"ט שערי טומאה ונכנסו למ"ט שערי קדושה), בתחילת ספר בראשית ובסופו, בתחילת ספר שמות ובסופו, בתחילת ספר במדבר ובסופו, ובתחילת ספר דברים ובסופו.
בספר ויקרא לא נמצא דילוג זה, אך במרכזו נמצא באותו דילוג השם המפורש.
עיקר הדגש של הרב ויסמנדל היה על המשקל של המספר בו מתרחש הדילוג.
לעיקרון זה יש כאמור סמך מדברי רבינו בחיי.
כך הוא טען שאת דילוגי מגילת אסתר יש למצוא לפי מספר הדילוג 12,111 שזה מספר אותיותיה של המגילה.
ואכן המלה "מגלת" (כך הכתיב של מילה זו בתנ"ך) מופיעה פעם אחת בדילוג זה בספר בראשית כאשר האות הראשונה שלה היא מעל פני האדמה ומפניך אסתר", ופסוק זה גם מכיל את הפעם היחידה בתורה בה מופיעות האותיות "אסתר" בדילוג אפסי (אך בניקוד שונה).
השימוש במחשב למציאת דילוגי אותיות בעלי משמעות הפך משימה זו לפשוטה לאין שיעור, ואִפשר גישה חדשה לנושא זה, שפותחה בידי דורון ויצטום.
הוא לא שם דגש על מספר אותיות משמעותי שבו מתרחש הדילוג, אלא על עיקרון חדש שקבע ריפס הנקרא "דילוג מינימלי".
ספרו של דורון ויצטום - המימד הנוסף
בשנת 1989 הוציא לאור דורון ויצטום את ספרו - "המימד הנוסף - על הכתיבה הדו-ממדית בתורה".
הספר מציג את עקרונות מחקרו של ויצטום וממצאיו, ובפרט עקרון המינימום וטכניקת הכתיבה הדו-ממדית.
עקרון המינימום הוא שהדילוג המתאים למחרוזת הנבדקת הוא הקטן ביותר, כלומר אין דרך להגיע למחרוזת זו בדילוג קטן ממנו.
התוצאה של העיקרון יוצרת מצב שככל שאורך המחרוזת גדול יותר, כך תגדל נדירות הממצא מעצם המצאו, וככל שאורך המחרוזת קטן יותר, כך תגדל נדירות הממצא מעובדת אי המצאו בשום מקום אחר בדילוג זהה או קטן יותר.
כהמחשה לעקרון המינימום הוא מציג את הצפנת המילים "הגאון" "מוילנא" שהדילוג המינימלי שלהן נפגש בפסוק אחד: "כלנו בני איש אחד נחנו כנים אנחנו לא היו עבדיך מרגלים ויאמר אלהם..." (המילים נקראות מן הסוף להתחלה, הגאון בדילוג של 10 אותיות ומוילנא בדילוג של 7 אותיות).
שני הדילוגים הללו הם המזעריים בחומש בראשית.
טכניקת הכתיבה הדו-ממדית לא נועדה להגדיל את מובהקות התוצאות מבחינה סטטיסטית אלא להקל על ההתרשמות מהן.
אותיות התורה נפרשות ברצף ובצורה טבלאית כדי להקל על הערכת הצפיפות בין הממצאים שיש ביניהם שייכות עניינית.
בדברי הערכה המופיעים בספר כתב עלי מרצבך (שהיה ראש המרכז לייעוץ סטטיסטי על ידי המחלקה למתמטיקה ומדעי המחשב באוניברסיטת בר-אילן) כי:
"מנקודת מבטו של איש המדע השאלה הטבעית המתעוררת מרגע התבוננו בשיטת הדילוגים היא האם התוצאות מלאכותיות ומזכירות את היורה חץ וצובע אחר כך את המטרה מסביב למקום פגיעתו של החץ או שאמנם זכינו לשיטה מדעית המאפשרת חשיפת מידע האצור במקרא.
בספר שלפנינו מביא המחבר מספר בדיקות סטטיסטיות שאכן מאשרות במובהקות גבוהה מאוד כי תופעת הדילוגים אינה מקרית.
השתכנעתי כי באמת התגלתה כאן תופעה מיוחדת של הצפנת אינפורמציה בדילוגי אותיות".
את ההקדמה לספר כתבו ארבעה מתמטיקאים (כולם חברי האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים): הלל פורסטנברג, איליה פיאטצקי-שפירו, דוד קשדן, ויוסף ברנשטיין.
"מדובר במחקר רציני - פרי עבודתם של חוקרים רציניים.
דוגמאות מרשימות של דילוגים היו עוד לפני המחקר הזה, אך דוגמאות כלשהן, ככל שהיו מרשימות, לא הייתה דרך למדוד את מובהקותן בצורה מדויקת, עד שהוצעה במאמר זה חקר התופעה בצורה שיטתית תוך סיוע במחשבים.
גם אם מוקדם לומר שהתיזה שמציג המחבר הוכחה מעבר לכל ספק, התוצאות שכבר התקבלו מפליאות דיין כדי לעניין ציבור רחב ולעודד את המשך המחקר".
מאמרם של ריפס, ויצטום ורוזנברג
בשנת 1994 פרסמו שלושה ישראלים - המתמטיקאי פרופ' אליהו ריפס, דורון ויצטום (מאסטר בפיזיקה בהשכלתו), ויואב רוזנברג (שעסק בבניית התוכנה לצורך המחקר) - מאמר בשם Equidistant Letter Sequences in the Book of Genesis בכתב-העת Statistical Science.
המאמר לא התקבל כמאמר תקני שתומך בתופעה אמיתית, אלא פורסם כחריג שנועד לעורר דיון ביקורתי.
המאמר עסק בניסוי שערכו בטקסט העברי של ספר בראשית בתנ"ך קורן.
בניסוי נבחר מדגם של צמדי מילים בעלי משמעות, וטענתם העיקרית של עורכי הניסוי הייתה כי לא סביר שהופעתם של צמדי מילים אלה בטקסט בדילוגי אותיות תתקבל באקראי.
מהלך הניסוי היה כדלהלן: ראשית, הם הגדירו ELS (מלשון Equidistant Letter Sequence, בעברית: מד"ש - מילה בדילוג שווה) כמילה שאותיותיה מופיעות בטקסט בדילוגים שווים.
שנית, כותבי המאמר הגדירו "מרחק" בין שתי מילים בטקסט.
לשם כך נמצא כל מופע של כל מילה בטקסט שעבורו גודל הדילוג הוא מינימלי, ולאחר מכן מחושב המרחק הקטן ביותר בין זוג אותיות מהמילים, כאשר הטקסט המכיל את המילים נכתב כמערך דו-ממדי והמרחק שנמדד הוא אורך ה"קו" שמחבר בין שתי האותיות.
מכיוון שמרחק זה תלוי באופן שבו הטקסט נכתב במערך ובפרט באורך כל שורה במערך, מתבצע מיצוע על אורכים שונים (הנבחרים באופן כזה שה-ELS-ים ייראו בהם "קומפקטיים יחסית").
מרחק זה עובר תיקונים נוספים עד לקבלת פונקציה המהווה מדד למידת הקרבה בין שתי מילים בטקסט.
לאחר מכן בחרו כותבי המאמר ברשימת שמות של 32 רבנים מפורסמים מתוך ה"אנציקלופדיה לתולדות גדולי ישראל" בעריכת פרופ' מרדכי מרגליות; הקריטריון לבחירתם היה אורך הערכים עליהם (בין 1.5 ל-3 טורים).
לכל רב הותאם תאריך הלידה או תאריך הפטירה שלו (תאריך עברי, בשלוש דרכי כתיבה שונות - במבנה "בי"ט תשרי", "י"ט בתשרי" ו"י"ט תשרי", הבאות לציין את י"ט תשרי, זאת על פי הנחייתו של הבלשן יעקב אורבך).
את האיות המדויק של השמות קבע פרופ' שלמה זלמן הבלין, ראש המחלקה לספרנות וביבליוגרפיה באוניברסיטת בר-אילן, שנימק את החלטותיו במאמר שהעביר להם מאוחר יותר.
לבסוף חישבו הכותבים את עבור הזוגות המקוריים ואת עבור 999,999 תמורות אקראיות.
בדירוג הערכים שהתקבלו על פי מידת הקרבה התקבל כי היו במיקום גבוה מאוד (453 ו-5, בהתאמה), בשעה שציון אקראי היה אמור להיות בעל התפלגות אחידה בין מיליון הערכים המתחרים.
הסיכוי לקבל תוצאה כזו הוא 5 או 453 למיליון, בהתאמה.
בנוסף נערך הניסוי באותו האופן גם על טקסטים אחרים: ערבובים שונים של ספר בראשית (ערבוב של כל האותיות; ערבוב מילים בתוך פסוקים; ערבוב פסוקים), טקסט של ספר ישעיהו, וחלק מהטקסט של התרגום העברי של "מלחמה ושלום".
בכל הניסויים הללו לא התקבלה תוצאה דומה - המיקום בדירוג של היה נמוך משמעותית (הגבוה ביותר היה 211,777).
מסקנתם של הכותבים הייתה כי לא ניתן לייחס את התוצאה שהתקבלה בספר בראשית לאקראיות.
פרופסור ישראל אומן, שהיה מהראשונים שבחנו את הצופן, לקח חסות על המחקר והציג אותו למתמטיקאים רבים על מנת לאתגר אותם למצוא בו בעיות.
מאוחר יותר כאשר נמצאו בעיות בשיטת איסוף הנתונים, חזר בו מהחסות שלקח.
ריפס, וויצטום, רוזנברג ודרוזנין זכו בפרס איג נובל לספרות לשנת 1997 על תרומתם בתחום.
ב-1999, המתמטיקאי האוסטרלי ברנדן מקיי, יחד עם המתמטיקאים הישראליים דרור בר-נתן וגיל קלעי והפסיכולוגית הישראלית מיה בר הלל, פרסמו מאמר ב-"Statistical Science", שבו טענו לפסילה גמורה ("fatally defective") של מאמרם של ויצטום, ריפס ורוזנברג.
כשגולת הכותרת היא מציאת "דילוגי אותיות" בספר "מלחמה ושלום" במתאם גבוה עוד יותר ממה שנמצא בספר בראשית.
רשימת השמות ששימשה בניסוי הייתה לא אובייקטיבית, היינו: אם אדם זר היה מנסה להרכיב רשימה כזו הוא לא היה מקבל אותה רשימה, משום שהמידע שריפס ווויצטום השתמשו בו היה רשימת שמות רבנים בעברית.
הכינויים האפשריים של כל רב על מנת לחפש את שמו, מאפשרים מרחב תמרון שנראה כי אכן היה בו שימוש.
לכן, יש חשיבות לזהירות מרובה בבחירת השם לפני החיפוש ותוצאות מסוימות יכולות להיות מוסברות על ידי איסוף מידע לקוי.
ציטוט מתוך המאמר: "...המידע היה רחוק מלהיות מוגדר היטב על ידי חוקי הניסוי ואופשר "מרחב תמרון" רב בפרט לגבי בחירת שמות הרבנים".
מאחר שהרשימה אינה אובייקטיבית, עליה להיות לכל הפחות "א-פריורית", על מנת שתוכל לעמוד בסטנדרטים הנדרשים, היינו: להיקבע מראש לפני ביצוע הניסוי, ואסור לשנותה במהלך הניסוי.
ויצטום וריפס טוענים שהרשימה אכן הייתה א-פריורית, אולם כאן מוטל עלינו להסתמך על עדותם, ואילו על ניסוי מדעי מוטל להיות חף מהצורך לאמונה ביושרת עורכי הניסוי.
מה גם, טוענים המתנגדים, שהרשימה שנבחרה היא הרשימה האופטימאלית, וכל שינוי ממנה היה רק גורע בתוצאות.
יתר על כן, הניסוי רגיש מאוד לחלק קטן מהנתונים.
כך למשל, הסרת ארבעה רבנים מהרשימה של ויצטום וריפס גורמת לתוצאת הניסוי להיעלם, ואחד מהכינויים ברשימת כינויי הרבנים (שכוללת 102 כינויים בסך הכל) משפיע על הצלחת הניסוי בפקטור 10. כלומר - הצלחת הניסוי קמה ונופלת על תת-קבוצה קטנה יחסית של נתונים, ומספיק לבצע שינויים בהם כדי לגרום לשינויים דרסטיים בתוצאות.
ניתן לשחזר את ההצלחה של הניסוי המקורי גם בטקסטים אחרים.
מכאן שניתן, באמצעות חיפוש מכוון ב"מרחב התמרון" של שמות הרבנים למצוא תוצאות הדומות ואף עולות באיכותן לאלו של ויצטום וריפס גם בטקסטים שאינם מקראיים.
המחשה לבעייתיות של הניסוי הציגה מיה בר-הלל בהרצאה שהעבירה: אם קשת מצביע על חץ שירה ונעוץ בלב מטרה, אין זה מבטיח שהצלף אכן ירה את החץ אל המטרה ולא צייר את המטרה לאחר מכן סביב החץ.
זוהי דוגמה לכשל הצלף הבודד שבו אירוע שהתרחש באופן אקראי מוצג כאירוע נדיר הדורש הסבר סיבתי לא אקראי.
הבעיה שהעלו מקיי ושותפיו הוא שבשל "מרחב התמרון" שהם תיארו, התאפשר לכותבי המאמר המקורי לבחור מבין כל הרשימות האפשריות של כינויי הרבנים דווקא את הרשימה שמניבה תוצאות מרשימות.
מקיי ועמיתיו לא טענו במפורש כי ויצטום וריפס זייפו במודע את תוצאות הניסוי, אלא שדי באפשרות שהייתה להם לבצע זיוף שכזה כדי להטיל בו ספק.
ויצטום כתב תגובה מפורטת למאמר ההפרכה.
תגובתו לא אושרה לפרסום ב-Statistical Science, והתפרסמה רק במכתבים למערכת של כתב העת למדע פופולרי "גליליאו".
ועדה של מתמטיקאים בהשתתפותם של ישראל אומן והלל פורסטנברג בחנה את הטענה שניתן להוכיח חד-משמעית את קיומו של מידע סמוי במקרא, בשנים 1996 עד 1998 (הדוח נכתב מאוחר יותר).
הוועדה ערכה ניסויים נוספים שנועדו להוכיח טענה זו, אך אלה לא הצליחו לאשש אותה.
בריאיון לאתר nrg באוקטובר 2007 אמר אומן: פרופ' ריפס העלה טענות באשר לאופיה של הבדיקה אך לא הצליח לשכנע את חברי הוועדה להמשיך לעסוק במחקר.
רוב תומכי המחקר המשיכו לעסוק בו, בהם פרופ' דניאל מיכלסון, ד"ר אלכס רוטנברג מהאוניברסיטה העברית (מחבר הספר "והכל אמת" העוסק בכך), ד"ר משה כץ (מחבר הספר "באותיותיה ניתנה תורה"), ד"ר גיל טבעון (מחבר הספר "האמת שבצופן התורה"), ד"ר לייב שוורצמן, הרולד גאנז וצבי ענבל.
בעקבות מאמרם של ויצטום, ריפס ורוזנברג פרסם העיתונאי מייקל דרוזנין בשנת 1997 את ספרו הפופולרי "הצופן התנ"כי" , שטען לא רק בזכות קיום הצפנים אלא אף על יכולתם לנבא אירועים בעתיד.
בשנת 2002 יצא לאור ספר נוסף של דרוזנין, "הצופן התנ"כי 2 - הספירה לאחור!".
הפולמוס סביב ספרו של דרוזנין
בניגוד לדרוזנין, ויצטום קובע כי בשיטה זו, "אי אפשר לחזות את העתיד".
ויצטום פרסם גם "ביקורת נוקבת על הבנתו של דרוזנין בנושא".
הטענה העיקרית שנשמעה נגד צפנים בתנ"ך מהסוג של דרוזנין היא שבין מספר גדול של תבניות מקריות ניתן למצוא גם כאלה שיש להן משמעות.
לכן, תבניות דומות יוכלו להימצא בספרים נוספים מלבד התנ"ך.
למרות שהסיכוי למצוא צופן מסוים בקטע טקסט מסוים הוא נמוך, הכמות העצומה של נקודות התחלה ומפתחות דילוג אפשריים גורמת לתופעה להיות כמעט בלתי נמנעת.
בתשובה לספרו של דרוזנין, פרסם ברנדן מקיי צפנים רבים ש"מצא" בספר "מובי דיק", בשיטת הדילוגים, הקשורים לאירועים עכשוויים.
אחד הצפנים קשור לרצח רבין (אירוע שדרוזנין טען כי ניבא), וכולל את ראשי התיבות של יגאל עמיר, שם האוניברסיטה שבה למד (בר-אילן), והמילה "אוסלו" הקשורה למניע לרצח (הסכמי אוסלו).
אחרים, בהם הפיזיקאי האמריקני דייב תומאס, מצאו דוגמאות דומות בטקסטים אחרים.
עוד טען כי דרוזנין השתמש בגמישות השפה העברית לטובתו וערבב בין שיטות כתיב שונות (חסר, מלא ומעורב) כדי להגיע לצופן הרצוי.
טענה נוספת היא לגבי נוסח התנ"ך היא שישנם בו שינויי גרסאות, המהווים בעיה למי שמחפש צפנים התלויים במיקומה המדויק של כל אות.
תומכי השיטה טוענים כי הצפנים שנמצאו בתנ"ך "מוצלחים" יותר מאלה שנמצאו בספרים האחרים.
אולם, בהיעדר מדד אובייקטיבי לשיטת בחירת המילים אין דרך לבחון האם תוצאה מסוימת שהתקבלה עומדת בקריטריונים של המתודה המדעית, ולכן רוב הביקורת התמקדה בטענותיהם המדעיות של ויצטום, ריפס ורוזנברג.
מסקנתם של ויצטום, ריפס ורוזנברג הייתה כי לא ניתן לייחס ליד המקרה את התוצאה אליה הגיעו.
במאמרם לא פירטו למי, אם כך, יש לייחס תוצאה זו, אך אחרים השלימו את המלאכה.
כך אתר אינטרנט האומר לקוראיו: "אנו מביאים בפניך מקבץ של טבלאות המכילות בתוכן 'קודים', שהוצפנו על ידי בורא העולם בתורה, בצורת הצפנה הנקראת 'דילוגי אותיות'".
טכניקה זו פופולרית בקרב גופים העוסקים בהחזרה בתשובה, העושים בה שימוש רב, בכל ספרי המקרא, (על אף שעבודתם של WRR, התבססה רק על ספר בראשית, ולא מצאה ייחודיות בספר ישעיה למשל על פני הספר "מלחמה ושלום"), לעיתים תוך אי דיוק בנתונים.
גם באתרי אינטרנט אחדים ישנה פעילות ענפה של גילוי צפנים, כשחלקם לא מבינים כלל את העקרונות וחלקם מציגים ממצאים מופרכים בעליל.
הרב שלמה אבינר נשאל פעמים אחדות על השימוש שנעשה בדילוגי אותיות, והתייחס לכך בהסתייגות רבה.
על השאלה "האם זו דרך נכונה לשכנע שמשה אמת ותורתו אמת, על ידי מציאת מילים שונות בשיטת דילוגים שווים של אותיות וגימטריות?" ענה באריכות, ובין השאר כתב: בתשובה לשאלה נוספת ענה: .
דילָה גורי (בגאורגית: დილა გორი) הוא מועדון כדורגל מהעיר גורי, שבמחוז כארתלי הפנימית בגאורגיה, המשחק בליגת העל הגאורגית.
בעונת 2004/05 שיחקה קבוצת הכדורגל בגביע האינטרטוטו מול מרק דופניצה (PFC Marek Dupnitsa) מבולגריה והודחה בסיבוב הראשון לאחר שבמשחק הראשון בבולגריה השיגה תוצאת תיקו ובמשחק השני בגאורגיה הפסידה 2-0.
הקבוצה שיחקה באומגלסי בליגת העל הגאורגית בעונה 2006/07, אבל ירדה לליגת המשנה לאחר שהגיעה למקום הלפני האחרון בטבלה, עם 17 הפסדים, 6 תוצאות תיקו ו-3 ניצחונות.
בעונת 2011/2012 חזרה הקבוצה לליגת העל הגאורגית.
בשנת 2012 הקבוצה זכתה בפעם הראשונה בגביע הגאורגי.
בשנת 2015 זכתה לראשונה באליפות.
דיל נהואד היה קיסר אקסום האחרון לפני עליית שושלת זאגווה, ובנו הצעיר ביותר של דאגנה דג'אן.
הוא חי במאה התשיעית או העשירית.
ירש את הכתר מאחיו אנבאסה וואדאם.
לפי וואליס באדג' "תקופת שלטונו של דיל נהואד הייתה מאוד קצרה, אולי 10 שנים".
אולם, ג'יימס ברוס תיעד מסורת אחרת, על פיה דיל נהואד היה פעוט בזמן שיהודית המלכה טבחה בנסיכים הכלואים בדברה דאמו (אמב), קרוביו, ואילצה חלק מבני האצולה שלו לקחתו מחוץ לממלכה כדי להציל את חייו.
דיל נהואד מתועד כמי שיצא לקמפיינים ברמה האתיופית דרומה מאקסום ושליחת מיסיונרים לאזור וכן סייע לאבונה סלאמה הראשון בבניית כנסיית דברה אגזיבהר שמשקיפה על אגם חייאק.
הוא הובס על ידי מארה תקלה היימנות נסיך מחוז לסתה שנשא את בתו לאישה.
לפי האגדה צאצאיו של דיל נהואד מצאו מחסה בשוואה ובשנת 1270 בהנהגת יקונו אמלאק הם חזרו לשלטון באתיופיה (השושלת הסולומונית).
דילוג מיתרים היא טכניקה אשר מאפשרת לפסוח על מיתרים בזמן הנגינה, דבר המאפשר יכולת מעבר מהירה בנגינה בין אוקטבות שונות.
בדרך כלל, דילוג מיתרים נהוג בנגינה מהירה.
טכניקה זו, כאשר משתמשים בה בנגינה מהירה, נחשבת לאחת מן הטכניקות הקשות לנגינה.
הטכניקה נהוגה בשימוש במוזיקת רוק, מטאל וג'אז.
הטכניקה היא פסיחה על מיתרים בזמן הנגינה, לשם שדרוג הקטע המנוגן (במהלך כתיבתו) וכדי לנגן ביותר מאוקטבה אחת.
ישנן שתי שיטות לנגן טכניקה זו: האחת היא נגינה של תווים בודדים בין אוקטבה אחת לשנייה, עניין זניח בטכניקה זו.
השנייה היא מעבר מהיר בין מיתרים תוך נגינה של שלושה או ארבעה תווים בפריטה רצופה (דוגמת פריטה לסירוגין) או בנגינת לגאטו.
שיטה זו ידועה יותר והיא בשימוש נפוץ במטאל מתקדם.
מוזיקאים ידועים המשתמשים בטכניקה זו
פול גילברט, ג'ון פטרוצ'י, כריס ברודריק, באקטהד וגיטריסטים רבים אשר משתמשים בטכניקה זו לעיתים.
דיליה סמית' היא שפית בריטית, כותבת ספרי בישול ומגישת תוכניות בישול טלוויזיונית.
סמית' היא אבירה בדרגת מפקדת במסדר האימפריה הבריטית.
למעלה מ-21 מיליון עותקים מספריה נמכרו ברחבי בריטניה.
כמו כן סמית' היא הבעלים של מועדון הכדורגל נוריץ' סיטי.
סמית' נולדה בווקינג שבסארי למשפחה ממוצא וולשי.
סמית' למדה בבית הספר בקסליהית' (Bexleyheath School) אולם נטשה את לימודיה בגיל 16 ולא קיבלה תעודת בגרות.
סמית' החלה לעבוד כספרית ולאחר מכן עבדה כזבנית בחנות וכסוכנת נסיעות.
בגיל 21 החלה לעבוד במסעדה בפדינגטון שבלונדון בשם "השף המזמר" (The Singing Chef).
בתחילה עבדה כשוטפת כלים, לאחר מכן כמלצרית ובהמשך החלה לבשל במטבח המסעדה.
לצורך זה החלה לקרוא מתכונים בחדר הקריאה של הספרייה הבריטית כיום - חדר הקריאה של המוזיאון הבריטי, וניסתה את המתכונים על המשפחה אצלה התגוררה.
בשנת 1969 החלה סמית' לכתוב בעיתון ה"דיילי מירור" ככתבת בישול.
במערכת העיתון פגשה את העורך מיילק וין-ג'ונס, אשר לימים הפך לבעלה.
בשנת 1972 החלה לכתוב ב"איוונינג סטנדרד" בו כתבה כ-12 שנים, עד שנת 1984.
בין השנים 1973–1975 הופיע סמית' בתוכנית הבישול "Family Fare" אשר הפכה אותה למפורסמת.
סמית' הגתה את התוכנית והציעה ל-BBC להפיק תוכנית במסגרתה ילמדו אנשים לבשל כבר מהבסיס, כאשר התוכנית תתחיל להסביר אפילו את הטכניקות הפשוטות ביותר.
לימים הפכה התוכנית לספר הבישול בן שלושת החלקים "קורס הבישול" (Cookery Course).
בשנות ה-70 וה-80 הפכה סמית' לדמות מזוהה ביותר בשל השתתפותה בתוכניות טלוויזיה בהן תוכנית הטלוויזיה לילדים "Multicoloured Swap Shop" ששודרה ברשת ה-BBC מידי שבת בבוקר ובה הדגימה סמית' מתכונים קלים.
בשנות ה-90 השתתפה סמית' במספר תוכניות בישול אשר זכו לצפייה רבה.
כאשר דיליה נתנה מתכון בו השתמשו בביצים עלו מכירות הביצים בין לילה ב-10% ברחבי בריטניה, וכאשר המליצה להשתמש במרכיב מסוים (כגון הקרנבריז) או במוצר מסוים (כגון מחבת מסוים), אותו מרכיב או מוצר נמכר למחרת ואזל מהמדפים, ואף נוצר מחסור לאומי באותו מוצר.
תופעה זו זכתה לכינוי "אפקט דיליה".
סגנון הבישול שלה כונה "סגנון דיליה" ושמה הופיע במילון קולינס כשם עצם המתאר את הסגנון.
ספריה שנמכרו לצד תוכניותיה זכו להצלחה רבה, ונמכרו בלמעלה מ-21 מיליון עותקים.
ספרה "Delia Smith's The Winter Collection" משנת 1995 לבדו נמכר ב-2 מילין עותקים בכריכה קשה.
בשנת 1996 קיבלה סמית' תואר דוקטור של כבוד מאוניברסיטת נוטינגהאם ומהמכללה האוניברסיטאית של סנט מרי (חלק מאוניברסיטת סארי).
בשנת 1999 קיבלה תואר דוקטור של כבוד מאוניברסיטת מזרח אנגליה ובשנת 2000 מאוניברסיטת ליברפול ג'ון מור.
בשנת 2009 רכשה סמית' את קבוצת נוריץ' סיטי אשר הייתה נתונה בקשיים כלכליים.
דיליה גדלה כאנגליקנית אולם בגיל 22 הצטרפה לכנסייה הקתולית.
בשנת 1983 כתבה את הספרים "A Feast for Lent" ו"A Feast for Advent" הדנים באמונותיה הדתיות.
Delia Smith's Winter Collection (1995) (זכה בשנת 1996 בפרס ספר השנה של בריטניה).
Delia's How to Cook—Book 1 (1998) (מבוסס על סדרת הטלוויזיה)
קורס הבישול של דיליה סמית' 1 (Delia Smith's Cookery Course): 10 פרקים מ-3 בנובמבר 1978 - 26 בינואר 1979
דילופוזאורוס (שם מדעי: Dilophosaurus) הוא סוג של דינוזאור תרופוד טורף שחי בתקופת היורה המוקדמת, לפני כ-193 מיליון שנים באמריקה הצפונית.
אורכו של דינוזאור זה הגיע ל- ומשקלו ל-400 ק"ג.
לדילופוזאורוס הייתה מעין "כרבולת" כפולה ייחודית בחלקה הקדמי של הגולגולת, ממנה ניתן לו שמו (מילולית: "לטאה בעלת ציצה כפולה").
מדענים משערים, שאף על פי שהדילופוזאורים צדו בלהקות, הם הסתמכו על מנהיג הלהקה.
עקב ניביו הקטנים טוענים חלק מהמדענים שהיה בעל נשיכה ארסית, בדומה לדרקון קומודו.
דינוזאור זה תואר על ידי הפלאונטולוג האמריקאי סמואל פול ולס (Samuel Paul Welles) בשנת 1970.
הדילופוזאורוס ידוע בעיקר מהספר "פארק היורה" של מייקל קרייטון ומהסרט המבוסס עליו, "פארק היורה", שם הוצג כדינוזאור בגובה 1.5 מטרים (במציאות הגיע כנראה לגובה שלושה מטרים), עם ציצית מתקפלת סביב הצוואר (כמו שיש לחרדון הצווארון), היורק ארס משתק על קורבנותיו.
פלאונוטולוגים לא מצאו תימוכין במאובנים ליריקת הארס או לציצית, אך ייתכן שהכיל ארס בניביו.
דילופוזאורוס הופיע גם בסרט "עולם היורה" כהולוגרמה העוזרת לעכב את הרפטור שרדף אחרי החבורה.
הוא היה אמור להופיע גם בסרט ההמשך: "עולם היורה: נפילת הממלכה", אך לבסוף הושמט ובמקום נראה כפסל וגם נשמע ביער בתחילת הסרט, אך נמלט מטירנוזאורוס לפני שנראה.
הדילופוזאורוס מופיע גם בסרטים עולם היורה: עולם חדש ועולם היורה: מחנה הקרטיקון.
הדילופוזאורוס הופיע גם במשחקי המחשב של הסדרה כמו: "Jurassic Park: Operation Genesis", "פארק היורה: המשחק", "פארק היורה 3: בניית פארק", "עולם היורה: המשחק" ו"Jurassic World Evolution".
הדילופוזאורוס הופיעה בסדרות כשהדינוזאורים שוטטו באמריקה (שם הוא הורג אנצ'יזאורוס) והדינוזאורים!.
בנוסף, משמש הדילופוזאורוס כדינוזאור הלאומי של מדינת קונטיקט.
מחוז דילי (בטטום: Díli) הוא אחד מתוך 13 המחוזות של מזרח טימור, המחוז נמצא על החוף הצפוני של המדינה.
האוכלוסייה במחוז מונה 173,541 אנשים שחיים בשטח של 372 קמ"ר.
בירת המחוז היא העיר דילי, הבירה הלאומית של המדינה.
מחוז זה הוא הקטן ביותר מכל מחוזות המדינה
באתר האינטרנט של המחוז נכתב ש"המילה דילי מגיעה משתי גרסאות.
הגרסה הראשונה אומרת ש"דילי" מגיע מהמילה הפורטוגזית "דאלי", שישנם עצי קנבוס ליד מעיין קאיקולי, שהפך למרכז עבור ממלכת מוטאין לביצוע טקסים שנתיים עם ריקודים מסורתיים ואף הקרבת קורבנות.
אנשי דילי חושבים ש"דאלי" פירושו מים קדושים ולכן הם מכנים אותו "דאלי" כ"סידאדה דילי" בשפה המקומית.
בגרסה השנייה, נאמר שהמילה "דילי" מגיעה מהמילה "אידילה לן" שמתורגמת לדילי.
כאשר אנשים נוסעים לדילי או דרך דילי, הם לוקחים פרחי איילה לבתיהם כמתנות/קורבנות.
בגלל זה, איילה הפכה לסמל בדילי".
מאז ה-1 בינואר 2022, דילי הוא המחוז השני בגודלו במזרח טימור מבחינת שטח, עם שטח של 224.0 קמ"ר.
יש לו גם את מספר האוכלוסייה הגבוה ביותר.
הוא שוכן בחוף הצפוני של האי טימור מול מצר אומבאי, וגובלת ברשויות המקומיות מנטוטו ממזרח, אילאו מדרום וליקיסה ממערב.
האי אטאורו, מצפון למחוז מול עיר הבירה, היה אחד מגזרות של דילי עד סוף 2021, אז הפך למחוז נפרד.
דילדול שרירים או סרקופניה הוא מצב המתבטא באובדן במסת שריר השלד כחלק מתהליך ההזדקנות.
מעל גיל 50, מאבד גוף האדם בכל שנה בין 0.5% ל-1% ממסת שריר השלד.
דילדול שרירים אינו מחלה או תסמונת.
הגבול בין דילדול שרירים נורמלי (פיזיולוגי) לעומת דלדול שרירים אבנורמלי (פתולוגי) אינו ברור.
עד שנת 2009 לא הייתה הגדרה כללית ואחידה בגישה רפואית לדלדול שרירים.
קבוצת חוקרים אירופאים בשם "EWGSOP", שבדקו את התופעה אצל קשישים, פיתחו הגדרה קלינית שימושית לדלדול שרירים ואבחנה כללית הקשורה לגיל.
לאבחנת דלדול שרירים EWGSOP הבחינו בנוכחות ירידה במסת שריר השלד וגם ירידה ברמת התפקוד שלו (כוח וביצועים).
המדד העיקרי לחוזקת השריר הוא המסה שלו, והיא זו שמספקת לשריר את היכולת לבצע את הפעילויות שלו כגון עמידה, הליכה, נשימה ועוד.
שריר השלד תומך בגוף ונותן לו האפשריות לנוע במרחב, שאיפת חמצן, תהליכים מטבוליים, ויסות אנרגיה ובנוסף הוא המאגר העיקרי לחלבונים בגוף.
מערכת הגוף שלנו מכינה את עצמה למצבים חריגים ולכן תמיד יש לנו כמות עודפת, כך היא מערכת השרירים: מהילדות עד גיל יותר מבוגר יש לנו כמות עודפת של שריר שתומכת בגוף בהיותו חשוף ללחץ ומאפשרת את המשך תפקודו.
תהליך הירידה במסת השריר הוא תהליך טבעי, אבל ירידה משמעותית בזמן קצר נחשבת לירידה פתולוגית.
לירידה מסוג זה סיכון מוגבר עקב חוסר פעילות גופנית, שכיבה ממושכת עקב ניתוחים או מחלות (למשל דלקת ריאות שגורמת גם לחוסר פעילות).
שכיחות סרקופניה היא 30% בקרב אנשים מעל גיל 60. המשמעות היא שפעילות השריר מופרעת באופן קשה וקיימת חולשה, עייפות, חוסר יכולת לנוע, ירידת תפקוד וירידת סבילות לחום ולקור.
גם התהליכים המטבוליים כמו פירוק סוכר וספיגת נוטריאנטים מופרעים, ועלולה להופיע תנגודת לאינסולין (Insulin Resistance), שתורמת לפגיעה בלב ובכלי הדם והופעת סוכרת בהמשך.
הסרקופניה היא אחד המרכיבים העיקריים בתסמונת התשישות (pathosis), תסמונת גריאטריות שגוררת ירידה תפקודי, תחלואה ואף תמותה.
לסרקופניה יש סיבות רבות, הכוללות שינויים ביולוגיים, כמו איבוד נוירונים מוטוריים, ירידה ברמת הורמונים אנבוליים, אטרופיה של חוסר שימוש (Disuse) משנית לירידת פעילות, לעיתים תת-תזונה של חלבון ואנרגיה, מחלות כמו אי ספיקת לב, מחלת ריאות כרונית, דלקת מפרקים כרונית, יתר פעילות של בלוטת המגן, פרקינסון, זיהום כרוני או דלקת כרונית.
משמעות אחרת לסרקופניה היא ירידה במסת גוף ללא שומן – (Lean Body Mass = LBM), צמצום דרישות אנרגיה עם הגיל ותרימה לאנורקסיה.
אצל בעלי מסת גוף נמוכה שגם סובלים מחוסר פעילות גופנית, עלול להיות חוסר במרכיבים חיוניים כמו ויטמין D, מגנזיום, סידן ואבץ.
סרקופניה עלולה לגרום לירידה בתפקוד המערכת החיסונית וכתוצאה מכך להתפתחות מחלות זיהומיות.
נזקים: סרקופניה היא גורם סיכון לבריאות לקויה ולתמותה.
סרקופניה תורמת לתחושת Well Being לקויה ולבעיה בפעילות של גפיים עליונות וזה נגרם עקב ההריסה שבשריר שגורם לחולשה וחוסר תפקוד.
שטח קטן יותר של שריר באמצע הירך והסננת שומן גדולה יותר קשורה בירידת תפקוד הרגליים בזקנים עצמאים.
ירידת מסת שריר היא נפוצה וקשורה בלקות ובמוגבלות, בתחלואה ובתמותה.
ליקוי תזונה מסוג חסר חלבון וקלוריות בשילוב סרקופניה בקבלה לבית החולים קשורים בסיכון כפול לזיהום נוזוקומיאלי.
אבחון דלדול שרירים נעשה במספר שיטות: צילומי הדמיה שונים כגון צילום רנטגן ו-CT מתבצעים בעיקר לאמצע הירך.
צילום שנועד לקבוע צפיפות עצם בשם (DEXA (Dual Energy X ray Absorptiometry עוזר בבדיקת המסה של השריר ללא השומן מסביב (מסה חופשית משומן), ועל ידי השוואה עם הממדים המקובלים ניתן לקבוע אם קיים דלדול או לא.
בנוסף, בעזרת צילומי CT של אמצע הירך אצל קשישים ניתן להעריך את תפקוד השריר ותנועתו.
בגישה אחרת, פחות פופולרית בשגרה, נבדק ריכוז חומרים מסוימים בדם או בשתן: למשל בדיקה של קריאטינין באיסוף שתן במשך 24 שעות (קריאטינין הוא חומר שנוצר מפירוק חלבונים בשריר ומסולק דרך הכליות לכן ריכוזו בשתן מייצג בצורה די נאמנה את מסת השריר בתנאי שתפקוד הכליה תקין).
ניתן לאבחן גם לפי רמת האשלגן בגוף כי היא מייצגת למעשה את מסת השריר.
מנגנון נוירוגני: עם הגיל יש שינויים במערכת העצבית, מספר הנוירונים והיחידות המוטוריות נחלשים ומספרם קטן, כל הזמן יש שינויים בעצבוב וארגון מחדש של היחידה המוטורית, דנרבציה וראינרבציה.
בנוסף יש העדפה לייצר סיבים איטיים ובמקביל מספר היחידות המהירות קטן עם ירידה במספר הנוירונים המוטורים שמעצבבים את השריר.
כל זה ביחד עלול לפגוע באיזון שהיה ולגרום לחוסר תפקוד וירידה משמעותית במסת השריר.
שינויים בסוג הסיבים: מדידת היקף השריר בצורה פשוטה אינה מספקת מספיק נתונים כדי לקבוע אם אדם סובל מדלדול שרירים או לא.
ניוון שרירים או דלדול שרירים מסומן גם על ידי ירידה בהיקף של סוגים שונים של סיבי שריר.
שריר השלד מורכב מסוגים שונים של סיבים המתאפיינים בביטוי מגוון גדול של סיבי מיוזין.
בשריר השלד יש סיבים מסוג ראשון (Type I) וסיבים מסוג שני (Type II), במהלך דלדול השרירים יש ירידה משמעותית בהיקף הסיבים מהסוג 2 עם לא מעט ירידה בהיקף הסיבים מהסוג 1, במקביל יש גם מעבר או המרה של סיבים מסוג 2 לסיבים מסוג 1.
אובדן בתפקוד תאי לוויין: תאי לוויין (Satellite cells) הם תאים חד גרעיניים קטנים שמתמיינים לסיבי השריר.
תאי לוויין הם מופעלים בדרך כלל בעת פציעה או פעילות גופנית.
התאים האלה יכולים לגלוש פנימה אל תוך סיבי שריר השלד ומסייעים לשמור על תפקודם.
יש תאוריה מניחה שדלדול שרירים נגרם בחלקו עקב כשל בהפעלת תא לוויין, לכן, היכולת לתקן שרירים פגועים או להגיב לאותות תזונתיים או עצביים היא פגומה.
אובדן של אותות אנבוליים: אובדן שריר בצורה קיצונית הוא לעיתים קרובות תוצאה של שני גורמים, הגורם הראשון הוא ירידה במספר האותות האנבוליים.
האותות האנאבוליים אומרים לגוף להתחיל לייצר אבני בניין קטנות ומאוד חיוניות לגוף האדם כגון חלבונים וסוכרים.
תהליך זה מווסת על ידי המערכת האינדוקרינית שמספקת הורמונים אנאבוליים ובמקביל הורמונים קטבוליים (לתהליך הפוך לאנאבוליזם).
לדוגמה, סטרואידים אנאבוליים מעוררים סינתזת חלבון וגדילת שריר ובמקביל יש קידום של אותות קטבוליים ופירוק מולקולות בגוף, כגון יתר הפרשת ציטוקינים פרו דלקתיים.
חוסר תנועה ותזונה לקויה: הנעת שרירים הוא דבר מאוד חשוב לקיומו וההתפתחות שלו, אנשים אחרי ניתוחים סובלים מסוג של דלדול שרירים בגלל השכיבה הממושכת בזמן האשפוז וחוסר התנועתיות.
בנוסף לכך גם התזונה משפיעה באופן ישיר על השרירים, תזונה לקויה עלולה להזיק מאוד לשרירים כי ידוע שהשרירים הם מאגר החלבונים בגוף ובזמן מחסור בחלבונים הגוף מתחיל לפרק את השריר כדי לקבל חלבונים ובכך הוא הורס את השריר.
גם בעיות בעיכול המזון ובספיגתו עלולות לגרום להרס בשריר.
פעילות גופנית: פעילות גופנית נחשבת לגורם משמעותי מאוד בטיפול בדלדול שרירים.
קיימות עדויות רבות להשפעה של ההתעמלות על המסה של השריר והתפקוד שלו.
תרגיל פשוט עשוי לתרום לסינתזת חלבונים, לחזק את השריר ולהגדיל את המסה שלו.
בנוסף מחקרים רבים ממליצים על התעמלות כטיפול ארוך טווח, ובפרט אימוני התנגדות, לזקנים תשושים עם סרקופניה משמעותית.
טיפול תרופתי: נכון לעכשיו, אין סוכנים שאושרו לטיפול בסרקופניה אבל יש טיפולים תרופתיים שיכולים לעזור לחולים ולשפר להם את מצבם הבריאותי.
אסטרטגיות טיפוליות אפשריות כוללות שימוש בטסטוסטרון או בסטרואידים אנבוליים, הבעיה היא ששימוש ארוך טווח בטסטוסטרון או בסטרואידים אנבוליים יש לו השלכות כמו תסמיני ערמונית אצל הגברים ולגבי הנשים הוא לא מזיק אבל עדיין יש חששות.
תוצאות ניסוי אחרון שנעשה על שימוש בטסטוסטרון הראו שהשימוש הממושך עלול לגרום לאירועי לב וכלי דם שליליים, יש ראיות לכך שחלופת טסטוסטרון בגברים היפוגונדאליים משפרת איכות חיים, LOQ (Quality of Life), מעלה חשק מיני, מחזקת שרירים, משפרת מצב עצם ומשפרת מצב קוגניטיבי.
נשאלת השאלה אם יכול טסטוסטרון להשפיע גם בנשים.
תרופות אחרות שאושרו הוכח שגם להן יש השפעה אבל הסיכוי להן הוא קלוש ולא כל כך משמעותי כמו שאר התרופות שהשתמשו בהם.
טיפולים חדשים בפיתוח קליני יש להם הבטחה גדולה בתחום זה, כולל מאפננים סלקטיביים לקולטן האנדרוגן (SARMs), כפי שמעיד מחקר שנעשה לאחרונה.
SARMs Nonsteriodal הם בעלי עניין מיוחד, הם מפגינים טיפולים חדשים בפיתוח קליני לקיים הבטחה גדולה בתחום זה, כולל מאפננים סלקטיביים קולטן האנדרוגן (SARMs).
SARMs Nonsteriodal הם בעלי עניין מיוחד, בהתחשב הם מפגינים סלקטיביות משמעותית בין ההשפעות אנבוליים של טסטוסטרון על שריר, אבל כנראה עם לא מעט אפקטים אנדרוגנית כגון גירוי ערמונית אצל גברים או פוריות בנשים.
דיאטה, תזונה: הערכה תזונתית אצל החולה יכולה להעיד על מצב של תת תזונה או אפילו אם יש סיכוי למצב של תת-תזונה, בנוסף לכך יכולים להיעזר בהערכה תזונתית כדי לקבוע אם הדיאטה מצליחה לשמור על מסת הגוף ואין מצב של ירידה במסת השריר.
הגוף זקוק למגוון רכיבי תזונה (חלבונים, ויטמינים, מינרלים, חומצות שומן חיוניות), שרובם מסופקים מהמזון שאנחנו אוכלים.
לכן דיאטה נכונה יכולה לספק את הגוף במה שנחוץ לו ולא להגיע למצב של הריסת שירי כדי לקבל חלבון למשל.
WBV - Whole Body Vibration: פותחה שיטה שהיא יחסית חדשה ולא פופולרית של הרעדת גוף כללית, WBV) Whole Body Vibration), כמחזקת שריר.
הוכח מחקרית שהשיטה הזו מחזקת את השריר ועוזרת בהחלמה.
"בשיטה זו עומדים על פלטפורמה שיוצרת הרעדה אנכית סינוסואידיאלית בתדירות של 2.5 עד 40 הרץ, עם אמפליטודות של 2–10.5 מ"מ המועברות לגוף כדי לגרות את קולטני החישה של השריר.
ההרעדה אמורה לשפעל יחידות מוטוריות שמשפיעות על הסיבים ה-Fast Twitch, אלה שיש להם תפקיד בכוח ובסיבולת.
ההרעדה, כנראה, אינה רצויה לסובלים מאוסטאופורוזיס ומבעיות מפרקים קשות.
הפעלה אחת נמשכת כ-30 דקות, ובמחקרים מדברים על 3 פעמים בשבוע במשך מספר חודשים.
מחקר, שבדק הרעדת גוף כללית לעומת תרגול תנגודת, הראה שהרעדה טובה מאוד בנשים זקנות.
מחקר אחר הראה, שלהרעדת גוף כללית פוטנציאל למנוע או אף לתקן איבוד מסת שריר בגברים מעל 60.
זכויות סובלים מסרקופניה בקופות החולים השונות בישראל
אפשר לשקם פגיעות בשריר שלד מבחינה תפקודית או אפילו עצבית וזה מתרחש בעזרת טיפולים פיזותרפיים, בטיפול יש שימוש רב בטכנולוגיה ובטכניקות שונות שתורמות להחזרת התפקוד או שימור מה שנשאר ממנו.
אצל חולי ניוון שרירים פיזותרפיה מהווה פקטור מאוד משמעותי בהחלמתם ושיקומם.
היסודות של ההידרותרפיה הם פחות או יותר דומים ליסודות הפיזיותרפיה אבל פה יש שימוש בבריכה שתורמת למהלך השיקום.
לבריכה הזו יש תנאים מיוחדים, כמו למשל טמפרטורה קצת גבוהה שנעה בין 32 ל-36 מעלות והמטרה היא להרפות, לשחרר ולהרגיע את השריר.
גם גובה הבריכה פה הוא אחיד, אין אזורים יותר עמוקים מהאזורים האחרים כמו בבריכה רגילה, והמטרה מאחורי העומק האחיד היא לאפשר נגישות יותר קלה למטפל כדי לספק לו טיפול איכותי.
המטרה מאחורי ההרפיה של השרירים והשחרור הוא מחד גיסא, לחזק שרירים אחרים בגוף כמו למשל שרירי הנשימה שהם מאוד חשובים, ומאידך, להוריד ההסתברות להשמנת יתר בגלל חוסר תנועתיות.
במדינת ישראל החולים שסובלים מסרקופניה זכאים לטיפולים אלה (פיזיותרפיה והידרותרפיה) כמובן בהשתתפות קופות החולים, חולים כרוניים מעל גיל 18 ההשתתפות היא 12 מפגשים בשנה, לעומת זאת אצל חולים אקוטיים ההשתתפות היא 25 מפגשי טיפול בשנה.
חובתה של הקופה היא לעבוד עם מכונים מקצועיים ובריכות שיקומיות לפיזיותרפיה ולהידרותרפיה בצורה מאושרת ולספק למטופל את שני הטיפולים.
בנוסף חשוב לצרף את חוות דעתו של הרופא המטפל, לציין מידע על מצבו של המטופל, מה הוא צריך לעבור וכדומה.
ביטוחים משלימים עשויים להשתתף לפי תנאי כל ביטוח גם במקרים בהם ההידרותרפיה אינה נעשית על ידי פיזיותרפיסט מוסמך.
כאן גם המקום לציין כי ייתכן והמלצה של הצוות המטפל תאפשר כיסוי טיפולים נוספים על ידי הקופה, בהתאם למצבו של החולה.
ביטוחים משלימים עשויים להשתתף, לפי תנאי כל ביטוח, גם במקרים בהם ההידרותרפיה אינה נעשית על ידי פיזיותרפיסט מוסמך.
יום דלדול השרירים (Sarcopenia Day) נקרא בשם הזה שנת 1980, כדי לעזור במימון מחקר וטיפול במחלה מהקונגרס של ארצות הברית.
סרקופניה מתאר את השחיקה ההדרגתית של השרירים והיחלשותו של גוף האדם בצורה עצומה עד להגיע למצב של חוסר תפקוד ובעיה בבצוע פעילות יום יומית (ADL-Activites of Daily Living).
עם זאת, למרות העובדה שכל אחד מהאנשים בעולם הולך לחוות דלדול שרירים עדיין אין ידע והבנה מלאה למחלה הזו ולהשלכותיו, סרקופניה אינו ידוע באופן נרחב מחוץ לחוגים רפואיים מקצועיים.
ב-2004, העלות השנתית לטיפול בחולי סרקופניה בארצות הברית הייתה בין 11.8 ל-26.2 מיליארד דולר, לפי התחזית סכום זה ילך ויגדל עם הזמן אם לא יוקמו קמפיינים להעלאת המודעות לגבי המחלה.
היום הזה הוא יום בינלאומי שמתקיים כל שנה ב-21 ביוני ברחבי העולם שנועד לתמוך באנשים, להעלות מודעות ולחשוב בצורה אופטימית ובריאה יותר.
דילבת הייתה עיר שומרית עתיקה קטנה, ששכנה מדרום-מזרח לבבל, על הגדה המזרחית של הזרוע המערבית של הפרת.
מקומה של העיר זוהה באתר תל א(ל)-דַּיְלַם (Tell al-Deylam) במחוז אל-קאדסיה בעיראק, כ-25 ק"מ מבבל.
בחפירות הארכאולוגיות בעיר זוהה הזיקורת של אוראש, אלת האדמה השומרית, המופיע בעלילות גילגמש.
האלה אוראש הייתה האלה הפטרונית של העיר.
דילבת נוסדה בשומר בתקופת השושלת הקדומה בשנת 2700 לפנה"ס לערך.
העיר הייתה מיושבת בתקופה האכדית, בתקופה הבבלית הקדומה, בתקופה הכשית, בתקופת האימפריה הסאסאנית ובתקופה האסלאמית הקדומה.
העיר שימשה כמרכז חקלאי קדום שטיפח את חיטת איינקורן (einkorn wheat) וייצור מוצרים מסוף.
העיר שכנה לגדות תעלת ארחתום (Arahtum).
ההיסטוריה של העיר הייתה משולבת בהיסטוריה של הישויות המדיניות הגדולות יותר שהתקיימו בסביבתה.
המלך הבבלי שומו-אבו, שייסד את השושלת הראשונה של בבל ומלך במאה ה-19 לפנה"ס, טען שהוא שלט על העיר.
אבל עד שלטונו של בנו שומו-ל-אל, היא נשלטה כנראה על ידי כאזאלו, עיר מדינה שומרית שבדרום מסופוטמיה.
בכתובות שנשארו מהמלך הבבלי שומו-ל-אל, הוא ציין שהוא בנה את חומות העיר.
הוא העבירה לתחום השפעתו בשנה ה-12 למלכותו.
בתלולית המערבית הקטנה נמצאו שרידים מהאלף הראשון לפנה"ס והתקופה האיסלאמית הקדומה.
בתלולית המזרחית הגדולה, שהיקפה הכולל הוא כ-500 מטר, נמצאו שרידים מהאלף השלישי ועד האלף הראשון לפנה"ס.
האתר נחפר לתקופה קצרה על ידי הארכאולוג האשורי הורמוזד רסאם.
הוא גילה באתר מספר לוחות בכתב יתדות בעיקר מהתקופה הנאו-בבלית.
Armstrong) מהמכון האוריינטלי של אוניברסיטת שיקגו.
למרות שהאתר נחפר מעט, הגיעו לאורך השנים לשוק העתיקות לוחות בכתב יתדות שהגיעו לשם כתוצאה משוד עתיקות.
הלוחות שנחפרו באתר שוכנים באוסף מוזיאון אשמוליאן.
דילול הוא תהליך של הקטנת ריכוז המומס בממס, בדרך כלל על ידי הוספה של עוד מהממס לתמיסה ללא הוספה של המומס (תהליך זה נקרא גם מיהול).
אך מונח הדילול מתייחס גם לדילול דברים שהם לא בהכרח תמיסות, כגון דילול כמות גז מסוים באוויר.
לדוגמה, אם יש לנו 10 גרם מלח (המומס) שמומס ב1 ליטר מים (הממס), אז לתמיסה זו יש ריכוז מסוים של מלח (מולריות).
אם נוסיף לתמיסה זו עוד ליטר אחד של מים, אז ריכוז המלח בתמיסה יקטן פי שניים, אך כמות המלח בתמיסה עדיין נשארה זהה, כלומר עדיין יש לנו 10 גרם של מלח בתמיסה.
נרשום משוואה מתמטית שתבטא לנו את הריכוז בדילול:
הוא הריכוז ההתחלתי של המומס בתמיסה
הוא הנפח ההתחלתי של התמיסה
הוא הריכוז הסופי של התמיסה (לרוב זהו הנעלם אותו נרצה למצוא)
הוא הנפח הסופי של התמיסה
בהיגיינה תעשייתית משתמשים במשוואת טיהור חדרים הבסיסית לשם מציאת הזמן שייקח לדילול גז מסוים בחלל סגור בריכוז מסוים וידוע לריכוז נמוך יותר.
ניתן להשתמש במשוואה זו רק כאשר הגז אותנו אנו מדללים מוחלף באוויר או גז אחר אשר אינו מכיל אותו.
לדוגמה, ניתן לחשב בעזרת המשוואה את הזמן שייקח להפחתת ריכוז הפחמן החד-חמצני בחדר בקצב אוורור מסוים.
המשוואה המתמטית לזמן שייקח היא:
ניתן לכתוב את המשוואה גם בצורה:
נפח הגז או האוויר של החלל הסגור
קצב האוורור לתוך או אל מחוץ לחלל הסגור (ביחידות של נפח לזמן)
הריכוז ההתחלתי של הגז או האוויר בחלל הסגור (ביחידות ppm)
הריכוז הסופי של הגז או האוויר בחלל הסגור לאחר הדילול (ביחידות ppm)
– הזמן בתחילת התהליך (לרוב 0)
הערה: יש לשים לב שיחידות הזמן והנפח של , ו- מתאימות.
ניתן להשתמש במשוואת טיהור חדרים הבסיסית רק במקרים בהם קצב האוורור הוא קבוע, אך לדוגמה למקרה בו יש כל הזמן נוזל שמתנדף לאוויר החלל הסגור דרושה המשוואה הדיפרנציאלית הבאה:
הוא קצב ההאוורור המתוקן על ידי המשוואה: ו- הוא קבוע הערבוב
דילול במושגים של התכה ומוצקים מוגדר כמשקל המתכת שהותכה חלקי המשקל הכולל של מתכת מותכת.
לדוגמה, אם יש לנו דילול של 0.40, אז החלק מהמתכת המותכת שיש לנו שבא מהתכה של מתכת נוספת הוא 0.60.
דילונג (שם מדעי: Dilong; מקור השם בסינית ופירושו: "דרקון קיסרי") הוא סוג דינוזאור מהקרטיקון התחתון שמאובניו התגלו בתצורת יישיין שבסין בחפירות שנערכו ב-2004 על ידי החוקר שו שינג ועמיתיו.
הוא חי לפני 126 מיליון שנה.
אורך המאובן שנמצא הגיע לאורך 1.2 מטרים, אך מעריכים שמדובר בנער ופרט בוגר היה יכול להגיע לאורך 2 מטרים.
ככל הנראה הדינוזאור כוסה בנוצות בדומה להרבה תרופודים, אך הנוצות היו סיביות ונועדו לחימום ולא למעוף.
מראהו הזכיר את בני משפחת הפרוצרטוזאוריים, וייתכן שהוא היה קרוב שלהם ומאבותיהם של הטירנוזאוריים.
לדינוזאור היו שיניים חדות, טפרים גדולים בזרועותיו, ורגליים קצרות וחזקות.
יצור זה היה טורף דו-רגלי מהיר שנע בדומה לגואלונג ברחבי היערות של סין וניזון מחולייתנים קטנים.
דילון ברוקס הוא כדורסלן קנדי המשחק בעמדות הקלע והסמול פורוורד בפיניקס סאנס מליגת ה-NBA ובנבחרת קנדה בכדורסל.
ברוקס נולד במיסיסוגה שבאונטריו, קנדה, וגדל בעיר הנדרסון שבנבדה, ארצות הברית.
בשנת 2014 החל ללמוד באוניברסיטת אורגון, ובשלוש עונותיו בקבוצת האוניברסיטה קלע 14.8 נקודות בממוצע למשחק.
בעונתו האחרונה באורגון, 2016/2017, הוביל את הקבוצה לחצי גמר טורניר אליפות המכללות בכדורסל, בו הפסידה אורגון לאוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל בתוצאה 76–77. בסיום אותה עונה זכה ברוקס בתואר שחקן העונה באזור ה-Pac-12, ונבחר לחמישייה השנייה של העונה בכדורסל המכללות.
בדראפט ה-NBA 2017 נבחר ברוקס על ידי יוסטון רוקטס בבחירה ה-45, ומיד נשלח בטרייד לממפיס גריזליס עבור בחירת דראפט עתידית.
במשחק הבכורה שלו ב-NBA עלה מהספסל וקלע 19 נקודות בניצחון קבוצתו על ניו אורלינס פליקנס, ובכך קבע שיא נקודות לשחקן קנדי במשחק בכורה ב-NBA.
החל ממשחקו התשיעי בליגה ועד סיום עונת הרוקי תפקד כשחקן חמישייה בממפיס, בעמדת הקלע.
לאורך אותה עונה הציג שיפור ניכר ככל שהתקדמה; ב-62 המשחקים הראשונים של קבוצתו קלע 9.0 נקודות בממוצע למשחק, וב-20 האחרונים תרם 17.0 נקודות.
במשחק סיום העונה קלע שיא קריירה של 36 נקודות במשחק מול אוקלהומה סיטי ת'אנדר.
ב-9 בינואר 2019, לאחר 18 משחקים בעונת פורסם כי ברוקס ייאלץ להחמיץ את המשך העונה בשל פציעה בבוהן רגלו הימנית.
בפברואר 2020 סיכם על הארכת חוזה בממפיס ל-3 עונות נוספות, החל מעונת , בסך כ-35 מיליון דולר.
ביולי 2023 חתם ברוקס ביוסטון רוקטס שבחרה בו בדראפט.
ב-26 באוקטובר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון כשקלע 14 נקודות בהפסד לאורלנדו מג'יק.
בעונתו הראשונה שיחק 72 משחקים, כולם בחמישייה הפותחת והעמיד ממוצע של 12.7 נקודות למשחק.
בעונתו השנייה בקבוצה המשיך להיות שחקן חמישייה, ועזר ליוסטון לסיים במקום השני במערב בעונה הסדירה, בפלייאוף יוסטון הודחה בסיבוב הראשון לגולדן סטייט ווריורס בסדרה של 7 משחקים.
ב-6 ביולי 2025 עבר בטרייד לפיניקס סאנס, ביחד עם ג'יילן גרין, כחלק מעסקה ששלחה את קווין דוראנט ליוסטון.
הטרייד כלל שבע קבוצות ושבר שיא בו היו מעורבות הכי הרבה קבוצות בהיסטוריה של ה-NBA.
בשנת 2015, בהיותו בן 19, השתתף ברוקס ב במדי נבחרת קנדה, וזכה עמה במדליית הארד.
בשנת 2023 באליפות העולם בכדורסל היה שותף בהעפלתה הראשונה אי פעם של נבחרת קנדה לחצי גמר אליפות העולם בכדורסל וזכייה במדליית ארד.
דילופוזאוריים (שם מדעי: Dilophosauridae) היא משפחה של דינוזאורים מקבוצת התרופודה שחיו בתור היורה.
הם בלטו בעיקר בגלל ה"קסדה" שהייתה לכמה מינים על ראשם שכנראה שימשו לחיזור או להרתעת יריבים.
משפחה זו הייתה מהקדומות שבתרופודים לצידם של הצלופיזיים ושני המשפחות קרובות יחסית.
בני משפחה זו היו בינוניים בגודלם והגיעו לאורך 4-7 מטר ולמשקל 300-500 ק"ג.
הם חיו באמריקה הצפונית, אסיה, אפריקה והקריאולופוזאורוס חי אפילו באנטארקטיקה.
מבנה שיניהם מרמז שהיו טורפים שאולי אפילו הכילו ניבים ארסיים.
ואולם הם לא יכלו לירות את הארס מרחוק כפי שהם מתוארים בתרבות (בעיקר בסרט פארק היורה).
דילון אנדרסון היה פקיד ממשל אמריקאי, שכיהן בתפקיד היועץ לביטחון לאומי בממשלו של הנשיא דווייט אייזנהאואר מאפריל 1955 ועד ספטמבר 1956. הוא גם היה חבר בוועד דרייפר שבחנה את נושא סיוע החוץ הביטחוני של ארצות הברית.
דילון אנדרסון נולד במקיני, טקסס, כבנם של ג'וזף ובסי דילון.
לאחר שלמד באוניברסיטה הנוצרית של טקסס, הוא המשיך את לימודיו באוניברסיטת אוקלהומה, שם הוא קיבל תואר בוגר במדעים ב-1927. ב-1929 הוא סיים תואר במשפטים באוניברסיטת ייל.
במלחמת העולם השנייה הוא שירת בצבא ארצות הברית, שם הוא עוטר בעיטור לגיון ההצטיינות.
הוא עסק בתחום החכרת ציוד ותכנון ממשלתי וסיים את שירותו בדרגת קולונל.
החל משנת 1940 היה אנדרסון שותף במשרד עורכי הדין "בייקר בוטס" ביוסטון, טקסס.
בשנים 1953–1955 עבד אנדרסון במועצה לביטחון לאומי.
לאחר מכן ועד ספטמבר 1956 הוא שימש בתפקיד היועץ לביטחון לאומי.
ב-1959 הוא נבחר כחבר באקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים.
דילון אנדרסון נפטר ביוסטון ב-29 בינואר 1974.
לואיז מרים "דילי" קין היא שחקנית, זמרת וקומיקאית בריטית.
קין הייתה מועמדת לפרס אוליבייה.
קין ידועה כחלק משלוש משתתפות הקברט הקומי איידה המופלאה (Fascinating Aïda), מאז שהוקם בשנת 1983.
קין נולדה בעיר פורטסמות' שבממלכה המאוחדת בשנת 1952. קין היא בתו של פרנק קין (Frank Keane), רופא ממחוז מאיו, ושל מרים סלאטרי (Miriam Slattery) שנולדה בעיר טרלי, במחוז קרי שבאירלנד.
קין גדלה בעיר פורטסמות' כקתולית.
קין התחנכה בבית הספר וולינגהאם (בית הספר הלב הקדוש) (Woldingham School (or Sacred Heart)).
בהיותה בבית הספר היא שרה במקהלת בית הספר, והשתתפה כשניגנה בגיטרה בהקלטת האלבום "מיסה עממית" ("Folk Mass") שהוקלט על ידי כמה מתלמידות בית הספר באולפני אבי רוד (Abbey Road) בשנת 1967.
בגיל שמונה-עשרה הושעתה מבית הספר, כי נסעה לראות את הסרט סטיריקון בלונדון, עם נערים מבית הספר וורת' (Worth School).
לאחר שסיימה את בחינות הבגרות (A-levels), ועברה ללמוד מוזיקה בטריניטי קולג ' בדבלין שבאירלנד, אולם עזבה את הלימודים אחרי שלוש שנים (אורך הלימודים הוא ארבע שנים), ועברה ללמוד משחק במשך שלוש שנים באקדמיה למוסיקה ואמנות דרמטית בלונדון.
קין הייתה מועמדת לפרס פרייה (פרס הקומדיה הטובה ביותר) בפסטיבל אדינבורו בשנת 1990 על מופע היחיד שלה "שוב רווקה" (Single Again).
בשנת 1995, הייתה מועמדת לפרס הבידור על שם לורנס אוליביה עם המופע "איידה המופלאה" (Fascinating Aïda).
בין השנים 1999–2001 הופיע במופע היחיד "שוב איתך" (Back With You), בבריטניה ובגרמניה, וזכתה בפרס הקומדיה הטובה ביותר בפסטיבל הקומדיה של מורס (Moers Comedy Festival) בשנת 2001.