tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בדצמבר 2022, רובינסון הופיעה בפני הקונגרס והעידה על העלייה בקיצוניות ובאלימות נגד קהילת הלהט"ב.
באפריל 2024 נכללה רובינסון ברשימת 100 האנשים המשפיעים של המגזין "טיים".
רובינסון נשואה לבקי ג'ורג' מאז 2020, ולהן ילד אחד.
היא ידועה בעיקר בזכות תפקידה בסדרת הדרמה של ABC, "האנטומיה של גריי" בתפקיד ד"ר מגי פירס.
מקרירי נולדה במילווקי, ויסקונסין שבארצות הברית, ב-29 בספטמבר 1981, למרי וג'פרי מקרירי.
יש לה שתי אחיות ואח אחד.
היא החלה להתעניין במשחק ובתיאטרון בכיתה ד' ולמדה בחטיבת הביניים ובתיכון לאומנויות.
מקרירי הופיעה לראשונה על הבמה במחזמר בכיתה ו'.
בגיל 17 היא עברה לניו יורק כדי ללמוד משחק בברנרד קולג', מכללת נשים של אוניברסיטת קולומביה.
היא למדה סמסטר אחד באקדמיה הבריטית האמריקאית לדרמה בלונדון והופיעה בפרסומות רבות לפני שסיימה את לימודיה בברנרד בשנת 2003.
התחלת הקריירה ולפני "האנטומיה של גריי"
בשנת 2005, מקרירי עשתה את הופעת הבכורה שלה בטלוויזיה בסדרת האנימציה של PBS, "מרדף ברשת", ומאוחר יותר הופיעה בסדרת אנימציה אחרת של PBS, "חברת החשמל".
הופעת הבכורה שלה בברודוויי הייתה בשנת 2008 במחזמר "Passing Strange".
למקריי היה גם תפקיד חוזר בסדרה "צווארון לבן" של רשת USA.
בשנת 2010, היא שיחקה בתפקיד הראשי בקומדיה המוזיקלית "Perfect Harmony".
הופעת הבכורה של בקולנוע הייתה תפקיד קטן בסרט "להיות פלין" בשנת 2011 בתור אינז.
בשנת 2012 היא לוהקה לתפקיד הגדול הראשון בקריירה שלה, בסדרה הרפואית של CW "אמילי אוונס", בסדרה היא משחקת את התפקיד של טיירה דופרה, מתמחה שנה ראשונה בכירורגיה.
מקרירי הופיעה גם בסדרות הטלוויזיה "קאסל", "אני רק רוצה את המכנסיים שלי בחזרה", ו"רוביקון".
היא שיחקה את התפקיד של ארת'ה קיט בסרט האינדי "חיים".
הקרדיטים האחרים שלה על הבמה כוללים "מסדר סודי" עם התיאטרון הרפרטוארי של Merrimack, "חלום ליל קיץ" ו"אורידיקה" עם פסטיבל התיאטרון של ויליאמסטאון.
"האנטומיה של גריי" ופרויקטים נוספים
בשנת 2014, לאחר שכיכבה בתפקיד אורח בשני פרקים של סדרת הדרמה הפוליטית של שונדה ריימס, "סקנדל" בתור קלייר טאקר, מקרירי הצטרפה לסדרת הדרמה האחרת של ריימס, "האנטומיה של גריי".
מקרירי הופיעה לראשונה בשני הפרקים האחרונים העונה העשירית של הדרמה הרפואית, בתפקיד ד"ר מגי פירס, אחותה למחצה של גיבורת הסדרה "מרדית' גריי" (אלן פומפאו).
החל מעונה 11, למקרירי יש מעמד של דמות קבוע בסדרה והיא נחשבת כדמות ראשית.
מקרירי גם שיחקה בתפקיד ד"ר מגי פירס בסדרת הספין-אוף, "תחנה 19".
בשנת 2017, מקרירי גילמה את אסתר מילס בהפקה של המחזה "לבוש אינטימי".
בשנת 2018, מקרירי קיבלה את אחד התפקידים הראשיים בסדרת האנימציה של נטפליקס "Harvey Street Kids", שם היא מדבבת את הדמות דוט.
הסדרה עלתה לראשונה ב-29 ביוני 2018. בעונה השנייה של הסדרה, שמה שונה ל"הארווי בנות לנצח!", העונה שוחררה ב-10 במאי 2019. בשנת 2018, מקרירי גם הפיקה סרט קצר בשם A Cohort of Guests ובו משחקות כמה מחברותיה מ"האנטומיה של גריי" ו"תחנה 19".
ב-17 במרץ 2023, דווח שמקרירי, שהצטרפה ל"אנטומיה של גריי" בעונה העשירית, תעזוב את הסדרה כדמות ראשית במהלך עונה 19. כמו כן, הוכרז שהיא תופיע בפרק האחרון של העונה, בדומה לפומפאו, כאשר זה מציין את הופעתה האחרונה בסדרה כדמות קבועה.
מקרירי גרה בלוס אנג'לס, קליפורניה.
בשנת 2018, מקרירי השתתפה בקמפיין "כולנו מצביעים" של הגברת הראשונה לשעבר מישל אובמה.
מטרת הקמפיין הייתה להגדיל את שיעור ההצבעה בארצות הברית על ידי עידוד אזרחים להירשם להצביע לקראת בחירות אמצע הקדנציה הקרובות.
בינואר 2019, מקרירי חשפה שהיא והבמאי פיט צ'טמון התארסו לאחר שנפגשו על הסט של האנטומיה של גריי שנתיים קודם לכן.
הם נישאו ב-4 במאי 2019. ב-16 באוגוסט 2021, מקרירי וצ'טמון הודיעו שהם מצפים לילד ראשון.
היא ילדה את בתה מספר שבועות לאחר מכן ב-3 באוקטובר 2021.
שנה פרויקט תפקיד הערות 2012 להיות פלין אינז 2013 איך לעקוב אחרי זרים קלייר 2015 חיים ארת'ה קיט מותק, בייבי, בייבי ג'ו 2017 משחק האמצע אווה סרט קצר 2019 קבוצה של אורחים יסמין 2022 88 ורוניקה ורטון
דוטתפקיד ראשי; תפקיד קולי2018–2023תחנה 19ד"ר מגי פירסתפקיד אורח (עונות 2, 3, 6)
פילדס הוא פוליטיקאי אמריקאי המכהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס השישי של מדינת לואיזיאנה.
בעבר ייצג את המחוז הקונגרס הרביעי של לואיזיאנה בשנים 1997–1993, והתמודד ללא הצלחה על משרת מושל לואיזיאנה בשנת 1995. הוא כיהן כחבר הסנאט של לואיזיאנה בשלוש תקופות כהונה שונות.
פילדס הוא חבר המפלגה הדמוקרטית.
פילדס נולד בבאטון רוז', בירת לואיזיאנה, ולמד בבית הספר התיכון מקינלי שבעיר.
בתום לימודיו התיכוניים החל ללמוד באוניברסיטת סאות'רן , שם השלים לימודי תואר ראשון ולאחר מכן לימודי תואר שני במשפטים.
בעודו סטודנט בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת סאות'רן, פתח פילדס במסע הבחירות הראשון שלו לסנאט של לואיזיאנה, כשהוא מבצע בעצמו את מרבית עבודת הארגון ואף את כתיבת הזמרירים לתשדירי בחירות ברדיו.
הוא החל לגבש את קהל בוחריו תחילה בקרב עמיתיו לספסל הלימודים, והתמודד מול חבר הסנאט הוותיק ריצ'רד טורנלי, אותו ניצח בבחירות הכלליות.
פילדס כיהן בסנאט המדינתי במשך שש שנים.
בשנת 1990 התמודד בבחירות המקדימות הפתוחות לייצוג מחוז הקונגרס השמיני של לואיזיאנה בבית הנבחרים של ארצות הברית, אך הובס כבר בסיבוב הראשון בידי נציג המחוז המכהן קלייד הולוויי .
הוא התמודד שוב בשנת 1992, הפעם במחוז הקונגרס הרביעי שנוצר מחדש זה עתה, ושמרבית אוכלוסייתו (63%) הייתה אפרו-אמריקאית.
פילדס סיים במקום הראשון בפריימריז מרובה־משתתפים, כשחסרים לו 1,500 קולות בלבד לניצחון מוחלט.
הוא נאלץ להתמודד בסיבוב שני מול חבר הסנאט המדינתי צ'ארלס ד.
ג'ונס מהעיר מונרו, וניצח עם למעלה מ-73% מהקולות.
בגיל שלושים היה למחוקק הצעיר ביותר בקונגרס.
בבית הנבחרים קידם את יוזמותיו דרך חברויותיו בוועדת העסקים הקטנים ובוועדות נוספות.
פילדס נודע כליברל נחרץ במהלך כהונתו בקונגרס.
הוא קיבל דירוג של 0% מ"קואליציית הנוצרים" ומ"מכון התחרותיות הכלכלית", בעוד שארגונים פרוגרסיביים כמו "הליגה הלאומית לפעולה למען זכויות הפלה", "PeacePAC", "האגודה האמריקאית לבריאות הציבור" והתאגדויות עובדים שונות העניקו לו את הדירוג הגבוה ביותר.
מאמציו הפרלמנטריים התמקדו לעיתים קרובות בהשקעת כספים בחינוך ובהגנה על הצרכנים מפני עושק של חברות ביטוח, בנקים ומוסדות דומים.
כתב העת "Congressional Quarterly" ציין כי פילדס "השתמש במושבו בוועדות הבנקאות והעסקים הקטנים כדי לגייס הון עבור עסקים קטנים המוכנים לעבור למחוזו, בו גבוהים הם שיעורי העוני".
המחוז של פילדס תוכנן כך שיכלול ריכוזים גדולים של אוכלוסייה אפרו-אמריקאית, וכפועל יוצא תהיה להם דריסת רגל במערכות הבחירות השונות במחוז.
לאחר סדרת ערעורים משפטיים על ההרכב הדמוגרפי של המחוז, הצליח פילדס לבסוף להתמודד במחוז שתוכנן במיוחד עבורו, וגבר בבחירות 1994 על מועמד המפלגה הרפובליקנית.
עם זאת, הבעיות המחוז לא תמו בזאת.
בבית המשפט העליון של ארצות הברית פסק כי המחוז נוצר כתוצאה מחלוקת מחוזות גזעית ובלתי־חוקתית.
ביתו של פילדס שבבאטון רוז' עבר לגבולות מחוז הקונגרס השישי, אותו ייצג הרפובליקני ריצ'רד בייקר , בעוד שהאזורים הצפוניים של המחוז חולקו בין מחוז הקונגרס הרביעי והחמישי.
בשנת 1995 התמודד פילדס על תפקיד מושל לואיזיאנה.
רבים במפלגתו הביעו תרעומת על התמודדותו, משום שסברו שלמועמד אפרו-אמריקאי אין סיכויים גבוהים לנצח בבחירות.
סקר של מכון מייסון–דיקסון שפורסם ב-17 באוקטובר 1995 הצביע על כך שפילדס צפוי להפסיד בכל תרחיש אפשרי של עימות בחירות בין מועמדים.
הוא הצליח לגבור בהפרש קטן על שני המועמדים הדמוקרטים הלבנים האחרים בבחירות המקדימות, והעפיל לסיבוב השני מול המועמד הרפובליקני מייק פוסטר.
המסרים השמרניים של פוסטר, פרי מחשבתו של יועץ התקשורת רוי פלטשר — שטיפל בעבר גם במסע הבחירות של פילדס לבית הנבחרים — הדהדו לחיוב בקרב תושבי לואיזיאנה, שבבחירות קודמות העניקו למנהיג הקו קלוקס קלאן לשעבר, דייוויד דיוק, כמעט 40% מקולות הבוחרים.
כצפוי, פילדס הובס בהפרש ניכר בסיבוב השני.
סקרי היציאה הראו כי 95% מקולותיו הגיעו מהאוכלוסייה האפרו-אמריקאית במדינה.
במהלך הבחירות התגלע סכסוך בינו לבין המועמדת הדמוקרטית מרי לנדרו, שמיאנה לתמוך בו בסיבוב השני.
כמו רבים אחרים, גם היא סברה שמסע הבחירות שלו מומן בידי רפובליקנים שניסו לפצל את הקולות כדי להבטיח את ניצחונו של פוסטר.
פילדס האשים אותה בגזענות וסירב גם הוא לתמוך בה כאשר התמודדה לימים אל הסנאט של ארצות הברית.
בשנת 1997 נבחר פילדס פעם נוספת לסנאט של לואיזיאנה, כנציג מחוז הבחירה ה-14. הוא כיהן באותה תקופה לצד אחיו, וילסון פילדס, עד שזה האחרון נבחר לשופט – ובכך הפכו לשני האחים הראשונים בתולדות לואיזיאנה שמכהנים יחד בסנאט.
באותה שנה נלכד פילדס בהקלטת מעקב של ה-FBI כשהוא מכניס לכיסיו כ-20 אלף דולר אמריקאי במזומן לאחר שקיבלם מהמושל אדווין אדוארדס.
עם זאת, לא הוגש נגדו כתב אישום.
פילדס מילא את כהונתו עד שנמנע ממנו להתמודד לכהונה נוספת בשל הגבלת כהונה.
תיקון לחוק המגבלות נועד לאפשר לו להתמודד שוב, אך הוא נפסל בידי בית המשפט העליון של לואיזיאנה.
את מקומו ירשה ב-2008 איבון דורסי-קולומב.
בשנת 2019, משהוגבלה גם דורסי-קולומב להתמודד פעם נוספת, שב פילדס והתמודד על מקומו הישן.
ב-12 באוקטובר 2019 נבחר מחדש כנציג המחוז ה-14, ובכך רשם היסטוריה כשהיה לאדם הראשון בתולדות לואיזיאנה ששב לסנאט בפעם השלישית.
הוא גבר על חברת בית הנבחרים פטרישיה היינס סמית' עם 53% מהקולות.
שיבתו לבית הנבחרים של ארצות הברית
בשנת 2023 קבע בית משפט פדרלי כי מפת מחוזות הקונגרס של לואיזיאנה, שנקבעה לאחר מפקד האוכלוסין של ארצות הברית בשנת 2020, מהווה ג'רימנדרינג גזעני ובלתי-חוקתי.
בכך הוחלט ליצור מחוז שני בעל רוב אפרו-אמריקאי במטרה לקיים את חוק זכויות ההצבעה.
המפה החדשה, שכללה מחוז בעל רוב שחור נוסף שמוספר כמחוז השישי, הושלמה ב-23 בינואר 2024 ונחתמה בחוק בידי המושל ג'ף לנדרי.
באותו היום הכריז פילדס על מועמדותו לייצג את המחוז השישי — הכולל חלקים נרחבים מהאזור שייצג בתקופתו הראשונה בקונגרס.
בבחירות בנובמבר פילדס ניצח, ושב לבית הנבחרים לאחר היעדרות בת 28 שנה.
קליאֵנת' ברוקס היה מבקר ספרות אמריקאי רב השפעה.
זוכה "הרצאת ג'פרסון" לשנת 1985.
ברוקס למד באוניברסיטת ואנדרבילט בה פגש את רוברט פן וורן.
לאחר מכן הוא למד באוניברסיטת טוליין וזכה במלגת רודז ללימודים באוניברסיטת אוקספורד.
הוא היה תלמידו של ג'ון קרואו רנסום.
ברוקס היה בין החשובים והבולטים בחברי אסכולת הביקורת החדשה באמצע המאה העשרים ובלט בקריאה הצמודה שלו.
בין השאר ידוע ברקוס בכך שתיאר קריאה "רשלנית" ובלתי קשובה בביטוי נפוץ גם היום - "the Heresy of Paraphrase".
ספריו של ברוקס כוללים את "Well-Wrought Urn", שפורסם ב-1947 ו-"Modern Poetry and the Tradition", שפורסם ב-1939. בשתי עבודות אלו ברוקס שם דגש על מרכזיותם של דו המשמעות והפרדוקסליות להבנת שירה.
כמו כן, ברוקס כתב מחקר על ויליאם פוקנר; הוא כתב, יחד עם רוברט פן וורן, ספר לימוד משפיע, בשם "Literary Criticism: A Short History".
קליבלנד היא עיר במדינת אוהיו שבארצות הברית.
קליבלנד היא גם בירת מחוז קויאהוגה, שנחשב למחוז הגדול ביותר במדינת אוהיו.
העיר ממוקמת בצפון-מזרח אוהיו, על החוף הדרומי של ימת אירי, בערך 97 ק"מ מערבית מהגבול עם פנסילבניה.
העיר הוקמה בשנת 1796 על שפת נהר קויאהוגה, והפכה למרכז ייצור בשל מיקומה על שפת הנהר, כשהיא מחוברת למספר רב של תעלות וקווי רכבת.
לפי מפקד של לשכת מפקד האוכלוסין של ארצות הברית שנערך ב-2020, חיים בעיר כ-372,624 אנשים, מה שהופך את קליבלנד לעיר ה-54 בגודלה בארצות הברית, והעיר השנייה בגודלה באוהיו, אחרי קולומבוס.
השם קליבלנד אומץ לשם העיר ב-22 ביולי 1796 כאשר מודדים של חברה ארצית בקונטיקט חיפשו אחר אדמה חדשה וראויה לאזור התעשייה שלהם, וקראו לה על שם הבוס שלהם והאיש שייסד את העיר, מוזס קליבלנד (Cleaveland).
המתיישב הראשון בקליבלנד היה לורנצו קארטר, שבנה לעצמו בקתה על גדותיו של נהר קויאהוגה.
ב-23 בדצמבר 1814 קליבלנד הפכה לכפר.
אף על פי ששכנו באזור המון ביצות והחורפים היו קשים ביותר באזור קליבלנד, קרבת הכפר למקור מים דווקא הפכה ליתרון.
קליבלנד צמחה במהירות אדירה לאחר שב-1823 הושלמה הקמת תעלת אירי, שחיברה בין נהר אוהיו לימת אירי ובכך חיברה בין הימות הגדולות לאוקיינוס האטלנטי.
צמיחת הכפר המשיכה לאחר שנבנו בה מספר פסי רכבת, וב-1836 הוכרזה קליבלנד רשמית כעיר.
באותה שנה כמעט פרצה מלחמת שכנות עם העיר אוהיו על גשר שחיבר בין שתי הערים, אך ב-1854 סופחה העיר אוהיו לקליבלנד והסכסוך נפתר.
המיקום הגאוגרפי המרכזי של העיר כמרכז תחבורה ליד הימות הגדולות שיחק תפקיד מרכזי בהתפתחותה של העיר כמרכז תעשייתי.
קליבלנד שימשה כיעד עבור עפרות הברזל והפחמים שהגיעו ממינסוטה ברכבות.
קליבלנד הוכרה בתחילת המאה ה-20 כמרכז תעשייה אמריקני חשוב ביותר, כאשר באזור התעשייה של העיר יוצרו בעיקר מכוניות, ואף המכונית המונעת הראשונה שנסעה בארצות הברית.
ב-1920 קליבלנד הייתה לעיר ה-5 בגודלה בארצות הברית ועיר חשובה מאוד כלכלית למדינה.
בצל השפל הגדול, בקליבלנד פעלה תערוכה של הימות הגדולות שהייתה ממוקמת קרוב לימת אירי.
התערוכה משכה כ-4 מיליון מבקרים בשנה הראשונה, ו-7 מיליון מבקרים בשנה השנייה.
זו הייתה יריית הפתיחה לתיירות בקליבלנד.
לאחר מלחמת העולם השנייה, העיר חוותה שגשוג מרשים בכלכלה שלה.
ב-1948, קבוצת הבייסבול של העיר קליבלנד אינדיאנס ניצחה את הוורלד סיריס ובתחילת שנות ה-50 קליבלנד בראונס שלטה ללא עוררין בליגת ה-NFL.
בעלי עסקים טענו אז שקליבלנד הייתה העיר "הטובה ביותר לפתוח בה עסק בכל המדינה".
ב-1940, הלא-היספנים הלבנים היוו 90.2% מהאוכלוסייה בעיר.
ההתיישבות בעיר הגיעה לשיאה ב-1946 כאשר התגוררו בעיר כ-914,000 תושבים.
בשנות ה-60, הכלכלה בעיר האטה ותושבים רבים ביקשו דיור בפרברי העיר.
בשנות ה-50 וה-60, התסיסה הגזענית הגיעה גם לקליבלנד.
בעיר התרחשו מספר פרעות נגד שחורים ב-1965, אך ב-1967 הפכה קליבלנד לעיר האמריקנית הראשונה שבוחרת בראש עיר ממוצא אפרו-אמריקני, קארל סטוקס.
בסוף שנות ה-60 ותחילת שנות ה-70, תהליך הפרבור שינה את פני העיר, שחוותה קשיים כלכליים רבים.
כל זה, בנוסף לדעיכה של קבוצות הספורט בעיר שהיו נחשבות לפני זה לטובות בעולם, הפכו את העיר לידועה לשמצה בקרב הקהל האמריקני והיו שכינו אותה "הטעות ליד הנהר".
בדצמבר 1978, העיר הפכה לעיר האמריקנית הגדולה הראשונה בהיסטוריה שנכנסת לתהליכים של ריבית הפרה והלוואות פדרליות מאז השפל הגדול.
בהתחלת שנות ה-80, מספר פקטורים, כגון שינויים בחוקים הבינלאומיים של הסחר החופשי והאינפלציה תרמו למיתון שהשפיע על ערים גדולות כמו קליבלנד.
האבטלה שגשגה בקליבלנד ב-1983, והאחוזים של קליבלנד (13.1%) היו לגבוהים בארצות הברית באותה התקופה.
אזור המטרופולין החל תהליך של "החלמה" תחת ראש העיר ג'ורג' ווינוביץ'.
השיפוץ מחדש הביא לבנייתם של אתרי תיירות חדשים בעיר כגון בניית מגרש הבייסבול פרוגרסיב פילד, היכל הכדורסל קוויקן לואנס ארנה, היכל התהילה של הרוק אנד רול, ומרכז המחקר של הימות הגדולות.
המדיה בארצות הברית החלה לכנות את קליבלנד כ"עיר הקאמבק", בזמן שהשיפוץ מחדש בכלכלת העיר החל להניב תוצאות וראש העיר השקיע את מרב מאמציו בשיפור מערכות בתי הספר בעיר.
בשנת 1986 בעקבות אסון פסטיבל הבלונים בקליבלנד נסגר שדה תעופה והתרחשו תאונות דרכים רבות.
ב-1999, הוכרה קליבלנד כעיר גלובלית.
במאה ה-21, התעשייה בעיר השתפרה, ותחום האמנות בעיר החל משגשג כשהוקמו בקליבלנד מספר מוזיאונים מפורסמים.
קליבלנד נחשבת בארצות הברית לעיר שעברה החייאה.
מטרות העיר בשנים הקרובות הן להוסיף מספר שכונות לתחומיה, ולהגדיל את המימון בחינוך הציבורי.
ב-2014, קליבלנד אירחה את המשחקים הגאים, סוג של אולימפיאדה לספורטאים מקהילת הלהט"ב.
ב-8 ביולי 2014, הוכרז כי קליבלנד תארח את הכנס הארצי של המפלגה הרפובליקנית בקוויקן לואנס ארנה בין ה-18 ל-21 ביולי 2016.
לפי לשכת מפקד האוכלוסין של ארצות הברית, השטח הכולל של העיר עומד על 213.60 קמ"ר, כש-201.24 קמ"ר מהווים יבשה, ו-12.35 קמ"ר ים.
הגדה של ימת אירי נמצאת כ-170 מטר מעל פני המים.
הארכיטקטורה בדאונטאון של קליבלנד מאוד מגוונת.
לא מעט מהבניינים במרכז העיר, כגון בית העירייה, בית המשפט, הספרייה העירונית, והאודיטורים הציבורי, נבנו בסגנון האדריכלי הנאו-קלאסי.
עד 1964, מגדל טרמינל שבקליבלנד היה לבניין הגבוה ביותר בצפון אמריקה, והגבוה ביותר בעיר עד 1991. שני גורדי השחקים שבעיר - קי טאואר, ו-200 פובליק סקוור, נבנו בסגנון אר דקו עם עיצובים של אדריכלות פוסט-מודרנית.
מזג האוויר בקליבלנד הוא מזג אוויר טיפוסי לאזור הימות הגדולות.
מזג האוויר בקליבלנד הוא אקלים ממוזג לפי שיטת קפן.
הקייצים בקליבלנד חמים ואווריריים, כאשר החורפים בעיר קרים ושלג הוא תופעה שכיחה.
הטמפרטורה הגבוהה ביותר שנרשמה אי פעם בקליבלנד היא 40 מעלות ב-25 ביוני 1988, ואילו הטמפרטורה הנמוכה ביותר שנרשמה בקליבלנד היא -29 מעלות ב-19 בינואר 1994. יולי הוא החודש החם ביותר בקליבלנד עם טמפרטורה ממוצעת של 23.1 מעלות, וינואר הוא החודש הקר ביותר עם ממוצע של -2.1 מעלות.
כמות המשקעים הממוצעת השנתית בקליבלנד היא 990 מ"מ, על-פי מחקר שנערך בין 1981 ל-2010. בצד המערבי של קליבלנד יורדים יחסית יותר משקעים מאשר בפרברים המזרחיים של העיר.
סופות רעמים מגיעות הרבה פעמים לקליבלנד באביב ובתחילת הקיץ.
לפי מפקד האוכלוסין של 2010, חיים בעיר כ-396,500 תושבים.
ישנם 167,000 בתים בנויים בעיר, ו-89,291 משפחות מתגוררות בקליבלנד.
צפיפות האוכלוסייה היא 5,100 נפשות לקמ"ר.
אחוזי הגזעים בעיר: 53.3% אפרו-אמריקנים, 37.3% לבנים, 1.8% אסייתים, 4.4% מגזעים אחרים, ו-10% היספנים או לטינים.
לפי המפקד, 167,400 תושבים מחזיקים בבעלות בתים בעיר, כאשר 29.7% מהם הורים לילדים מתחת לגיל 18 שגרים איתם, 22.4% מהם זוגות נשואים שחיים ביחד, 25.3% הם נשים שחיות ללא בעל, 6% גברים שחיים ללא אישה ו-46.4% הם יחידים.
הגיל החציוני בעיר עמד על 35.7 שנים.
אחוזי המגדר בעיר עומדים על 48% גברים ו-52% נשים.
בסה"כ - 11.6% מתושבי קליבלנד שהם בני 5 ומעלה דוברים בביתם שפות אחרות שאינם אנגלית.
היהודי הראשון להגיע לעיר, היה שמשון טהארמאן, שהגיע מבוואריה.
אחריו הגיעו מבוואריה עוד יהודים, שיסדו בשנת 1839, חברה יהודית לתפילה משותפת שמנתה עשרים חברים.
בשנת 1842 הם הקימו את קהילת "אנשי חסד" ואחר כך בנו בית כנסת.
בשנת 1850 הוקמה בקליבלנד קהילה שנייה, שנקראה "תפארת ישראל", שרכשה מגרש להקמת בית כנסת בעזרת תרומה מעזבונו של יהודה טורא.
באותה שנה הקימו מהגרים יהודים מהונגריה קהילה נוספת בשם "בני ישרון".
בשנת 1868 הקימו בני ברית בית יתומים גדול בעיר.
בשנת 1892 הוקם בעיר תלמוד תורה בו למדו כ-50 נערים.
בשנת 1893 היו בעיר כ-15,000 יהודים, 3,000 מהם ממזרח אירופה שהצטופפו יחד והקימו בתי כנסת רבים משלהם, והשאר מגרמניה והונגריה.
עדויות מספרות כי היהודים התגוררו בשכונת גלנביל שבחלק המזרחי של קליבלנד, שם היו קיימים מספר בתי כנסת.
בשנת 2012 חיו כ-80,800 יהודים במטרופולין כולו, רובם בפרוורים בחלק המזרחי של העיר, כאשר שכונות האייטס מהוות את הליבה של ההווי הקהילתי עם ריכוז של כ-27,000 יהודים.
משרדיו של השבועון היהודי בקליבלנד, Cleveland Jewish News, שוכנים בפרוור ביצ'ווד.
נכון ל-2023, מספר היהודים במטרופולין קליבלנד מוערך ב-100,000. כיום פועלים 5 בתי ספר יהודיים בקליבלנד, בחלק מהם קיימים גם ישיבות.
בעיר גם 50 בתי כנסת, מקוואות ועוד.
חיים בעיר כ-1,000 ניצולי שואה.
יהודים מפורסמים שגדלו בקהילה היהודית בקליבלנד הם אבא הלל סילבר, דייוויד בלאט, מורטון מנדל, פול נוימן ותמיר גודמן.
בעיר שוכן מבנה ישיבת טלז, אחת הישיבות החשובות והמוכרות מהישיבות המסורתיות שהיו באירופה ושמקורה בליטא, שעם סיום מלחמת העולם השנייה עברה למשכנה בקליבלנד.
המיקום הגאוגרפי של קליבלנד ליד נהר קויאהוגה וימת אירי שימש כתפקיד מפתח לצמיחה של העיר.
תעלת אירי התמזגה עם מספר פסי רכבת, מה שעזר לקליבלנד להפוך למרכז כלכלי חשוב בארצות הברית.
פלדה ופחם הם רק חלק מהיצורים הרבים שמספקת העיר קליבלנד.
העיר קליבלנד גיוונה את כלכלתה בנוסף למגזר התעשייה שלה.
העיר קליבלנד משמשת כבית למשרדים של מספר גדול של חברות בארצות הברית, ואף חברת החלל נאס"א מפעילה בעיר את מרכז החקר גלן על-שם האסטרונאוט והפוליטיקאי ג'ון גלן.
ג'ונס דיי, אחד ממשרדי עורכי הדין הגדולים ביותר בארצות הברית, התחילה את פעילותה בקליבלנד.
קליבלנד קליניק, בית החולים המקומי, היא המעסיק הגדול ביותר בעיר עם כוח אדם של למעלה מ-37,000 עובדים.
בית החולים הזה נחשב לאחד מבתי החולים הטובים ביותר בארצות הברית.
מנהיגי העיר קידמו משמעותית את הצמיחה של מגזר הטכנולוגיה בעיר בעשור הראשון של המאה ה-21. ראש העיר לשעבר, ג'יין ל.
קאמפבל, הורתה על בניית משרדי היי-טק רבים ותשתיות רשת רחבות בעיר, ובכך הובילה להגעתם של חברות רבות למקם את עצמן במשרדים האלו, במרכז העיר של קליבלנד.
ב-2005, חברת אינטל בחרה את קליבלנד, טקסס, פילדלפיה, פנסילבניה וטייפי לפרויקט מיוחד של "קהילה דיגיטלית".
בפרויקט זה ערכה אינטל מחקר על צריכת הרשת של כל אחת מהמדינות והערים האלו.
עיריית קליבלנד קיבלה על הפרויקט סכום של 12 מיליון דולר אותם השקיעה בשיווק להרחבת הטכנולוגיה באזור אוהיו.
ברובע ה-University Circle שבמזרח העיר נמצא הקמפוס של אוניברסיטת קייס וסטרן ריזרב, אוניברסיטה פרטית גדולה שנוסדה ב-1826 וממוקמת במזרח קליבלנד החל מ-1880. אוניברסיטה זו היא אחת הטובות בארצות הברית (חברה באיגוד אוניברסיטאות העילית איגוד האוניברסיטאות האמריקניות) ומצטיינת בבית הספר לרפואה ובבית הספר להנדסה שלה.
לידה נמצאים בית החולים האוניברסיטאי של העיר (קליבלנד קליניק) ומכונים לאמנות ולמוזיקה.
במרכז העיר נמצאת אוניברסיטת המדינה של קליבלנד (Cleveland State University (CSU) וקמפוס המכללה הציבורית של המחוז, Cuyahoga Community College.
תעופה: לקליבלנד נמל תעופה משלה, נמל התעופה הבין-לאומי קליבלנד הופקינס.
נמל התעופה הוא הגדול והפעיל ביותר במדינת אוהיו, ונמצא ברשימת 50 נמלי התעופה העמוסים ביותר בארצות הברית.
בשנת 2024 עברו דרך נמל התעופה 10.17 מיליוני נוסעים.
קבוצות הספורט המובילות של קליבלנד הם קליבלנד גארדיאנס (בייסבול, MLB), קליבלנד בראונס (פוטבול, NFL) וקליבלנד קבאלירס (כדורסל, NBA).
תשתיות הספורט בעיר הן מהגדולות בעולם, והיא מכילה את אצטדיון הבייסבול פרוגרסיב פילד, שמכיל כ-39,000 מקומות.
בעיר קיימים גם היכל הכדורסל והכנסים קוויקן לואנס ארנה ואצטדיון פירסט אנרג'י המיועד למשחקי פוטבול (68,000 מקומות).
קבוצת הפוטבול של העיר, קליבלנד בראונס, זכתה בשמונה אליפויות NFL, לאחרונה זכתה בסופרבול ב-1964. מתקני הספורט של קליבלנד אירחו חמש פעמים את משחק האולסטאר של ה-MLB ופעמיים את משחק האולסטאר של ה-NBA.
כישלונה של העיר לזכות בתואר כלשהו בין 1964 ל-2016 הביאה את התקשורת לכנות את הספורט בקליבלנד "מקולל".
אתלט מפורסם שהגיע מקליבלנד הוא ג'סי אוונס, האצן והקופץ לרוחק שגדל בעיר וזכה ב-4 מדליות זהב באולימפיאדת ברלין ב-1936.
קליארי (באיטלקית: Cagliari; בסרדית: Casteddu - המבצר; ) היא בירתה של סרדיניה.
נכון לשנת 2023 נאמדת אוכלוסייתה בכ-148 אלף נפש, ויחד עם פרווריה מונה האזור המטרופוליני שלה כ-420 אלף תושבים.
העיר מצויה בדרום האי, במרכזו של מפרץ גולפו דלי אנג'לי (Golfo degli Angeli) - מפרץ המלאכים.
היא מוקפת ממזרח וממערב ברכסי הרים, ומצפון לה נמצאת בקעת קאמפידנו.
האזור העתיק של העיר נקרא "המבצר".
הוא נמצא על ראש גבעה וצופה על "מפרץ המלאכים".
באזור זה נמצא גם המוזיאון הארכאולוגי הלאומי של קליארי, הכולל אוסף גדול וחשוב של פריטים מהתרבות הנוראגית מתקופת הברונזה.
המוזיאון מארח גם סדנאות של אומנים, ויש בו נקודות תצפית על האי.
קליארי הייתה מיושבת כבר בעידן הפרהיסטורי בזכות מקומה הנוח בין הים למישור של אדמה חקלאית פורייה.
ישנן עדויות לכך שכבר בתקופה הנוראגית פעל הנמל שבמפרץ.
קיימות עדויות להתיישבות פיניקית במקום כבר במאה ה-8 לפנה"ס, ככל הנראה בשם "כרלי".
הפיניקים הקימו ארבע מושבות בשטח העיר.
במאה ה-5 לפנה"ס עברה השליטה על המושבות לידי קרתחדשת.
אז זכתה העיר לפיתוח מזורז המשתקף גם בגודלו של נקרופוליס טוביקסדו, אחד מבתי הקברות הגדולים של הפיניקים באגן הים התיכון.
בשנת 238 לפנה"ס נכבשה העיר על ידי הרומאים, בין היתר, בשל מיקומה הנוח לצורך סחר עם אפריקה.
במלחמה הפונית השנייה (218–201 לפנה"ס) שימשה העיר לניהול המערכה המקומית נגד בני המפסיקורה שתמכו בקרתגו.
כמו כן, שימשה העיר בסיס ימי של הרומאים.
ההיסטוריון הרומאי פלורוס (Florus) כינה את העיר בשם ה"urbs urbinum" - בירת סרדיניה.
בתקופה זו הייתה "קרליס" (Karalis), שמה החדש של העיר, לבירת פרובינציה רומית חדשה.
מתקופה זו נותרו מבנים, כמו התיאטרון ב-"Villa di Tigellio".
אזרחי העיר לא הוגדרו כתושבי קולוניה, אלא היו אזרחי רומא.
במאה ה-5, אחרי נפילת הקיסרות הרומית המערבית, נפלה קליארי, יחד עם שאר האי, בידי הוונדלים.
בתקופה זו התפתח הנמל של העיר, ואוניות גדולות יותר יכלו לעגון בו.
כמו כן, שטח הביצות של העיר (Stagno di Cagliari) חובר לנמל בתעלת מים, וכך נוצר מעגן פנימי לאוניות.
בימי הביניים, בין 900 ל-1410, הייתה קליארי אחד מארבעת ה"ג'ודיקאטי" (Giudicati) של סרדיניה (בתרגום מילולי "סמכות שיפוטית", מוסד שיפוטי של מעין מונרכיה חוקתית).
במלחמות בין המעצמות הימיות ששלטו בים הטירני, ג'נובה ופיזה, קליארי שמרה אמונים לרפובליקה של פיזה.
במחוז קליארי ישנם שלושה אזורים: המישור הפורה "קאמפידאנו" (Campidano), האזור העשיר במכרות "סולצ'יס" (Sulcis) והרי "אוליאסטרה" (Ogliastra).
ישנן עדויות המצביעות כי במאה העשירית הייתה נטישה של העיר, שהייתה בריבונות עצמית וללא חסות זרה, עקב התקפות של שודדי ים מורים שהגיעו מצפון אפריקה.
קרבתה של קליארי לסיציליה גרמה לכך שהיא הייתה העיר הראשונה שנכבשה בידי פולשים והאחרונה שהכובשים נטשו אותה.
היו אלה הסרצנים שנטשו אותה בראשית המאה ה-11. הרפובליקה של פיזה השתלטה על העיר, שחשיבותה הייתה בשליטה על דרכי המסחר בים התיכון.
לפיזה בתור מעצמה ימית היה חשוב שתהיה לה נקודת אחיזה בעורקי הסחר הבינלאומי בין איטליה לצפון אפריקה.
המושל הראשון של הג'ודיקאטי היה "טרקיטוריו" (Torchitorio).
הוא היה גם נותן החסות לנזירים ממונטה קאסינו.
הם הביאו לאי חידושים בתחומי כלכלה, טכנולוגיה ודת.
הנזירים קיבלו זיכיונות על שטחים חקלאיים, ונהנו מזכויות יתר אחרות.
לאחר מלחמות בין שליטי הממלכות הידרדר מעמדו של שליט קליארי, שלטונה של פיזה בעיר התגבר, ובשנת 1258 היא שלטה באופן בלעדי בעיר.
פיזה החלה בתנופת בנייה בקליארי ובביצורה.
אחדים מהביצורים מסביב למצודת העיר נבנו בתקופה זו, כולל שני המגדלים המפורסמים.
פיזה החליטה כי לא די לה בכיבוש העיר והיא פעלה גם כדי להטביע בה את חותמה.
הפיזנים קבעו את שלטונם במצודה "Castellum Castri".
ה-Casteddu הסרדיני נשאר בתוקף ונוספה לו התוספת הפיזנית Castri.
הם הרסו את המרכז השלטוני הקודם Santa Gilla, הקיפו בחומה רבעים בעיר, ונתנו להם שמות ממקור פיזני: Marina ו-Stampace.
רובע נוסף בו גרו איכרים לא הוקף בחומה, אך שמו שונה לשם פיזני :Villanova..
במאה ה-14 כבשה ממלכת אראגון שבספרד את קליארי לאחר ניצחון בקרב על הרפובליקה של פיזה.
לאחר כיבוש קליארי השתלטו הספרדים האראגוניים על שאר חלקי האי.
קליארי, ששמה שונה לשם הקטלאני "קאייר" (Càller), הייתה למושב המנהלי של תת-ממלכת סרדיניה, שהייתה לאחר מכן לחלק מהאימפריה הספרדית.
רבים הסבורים כי תקופת השלטון הספרדי הייתה תקופה של נסיגה לעיר ולאי.
המצודה, מושב השלטון הספרדי, הייתה לתחום האסור לכניסה חופשית לתושבי סרדיניה.
במשך היום הורשו להיכנס למצודה תושבים מקומיים לביצוע עבודות פשוטות, אך עם צלצול הפעמון נדרשו לצאת.
נפוצה אז האמרה: "נתפסו בעת שמיעת צלצול הפעמון".
הספרדים הקימו נמל נוסף ב"בנייאיה" (Bagnaia), שפירושו בספרדית אראגונית צי, והקימו בו נמל בשם "leppula portus Bagnarie" ליד הנמל שהיה קיים.
השם גם התקבל בתור שמו של הרובע הקרוב.
השפעות הרנסאנס הגיעו גם לקליארי והרפורמות מאירופה הגיעו לאי.
אורגנו מחדש האוניברסיטה, בית חולים, הוקם "גנזך המדינה", ספריית האוניברסיטה, בית ספר לכירורגיה ומדפיס ממשלתי.
בשנת 1718 הייתה סרדיניה לוואסל ממלכתי "עצמאי" של בית סבויה ששלטו בפיימונטה שבאיטליה.
ז'אן-פול מארה, שאביו היה בן קליארי ואימו משווייץ, היה אחד מהשלישייה (triumvirate) שהובילה ב-1792 את המהפכה הצרפתית.
בשנת 1793 דרש העם הסרדי - השם המקובל לעם - עצמאות בתמורה להשתתפותם בהגנת פיימונטה מפני נפוליאון.
ממלכת "פיימונטה-סרדיניה" הבטיחה להם אוטונומיה, אך לאחר שהוסר האיום הצרפתי, לא קוימה ההבטחה.
בשנת 1860 הכריז ויטוריו אמנואלה השני, מלך סרדיניה, פיימונטה וסבויה על עצמו כמלך איטליה המאוחדת.
מאז איחוד איטליה משנת 1870, העיר מצויה בתנופת צמיחה.
נבנו בניינים רבים אשר שילבו מוטיבים של האמנות החדשה, אר נובו, יחד עם הנוהג הסרדי לקישוט בפרחים.
דוגמה לכך היא בניין העירייה, הבנוי משיש לבן מבהיק.
במהלך מלחמת העולם השנייה היה נמל קליארי נמל חשוב של כוחות הציר.
הנמל הופצץ באוגוסט ובספטמבר 1940 על ידי כוחות בריטיים מגיברלטר.
בנובמבר 1940 הפציצו מטוסים מנושאת המטוסים הבריטית אה"מ "ארק רויאל" את הנמל ושדה התעופה בקליארי.
בפברואר 1943 הופצץ נמל קליארי קשות על ידי בעלות הברית.
תושבי העיר פינו אותו ועברו לערים ולכפרים בסביבה.
פינוי זה כונה בסרדית "sfollamento", נטישה.
לאחר הסכם שביתת הנשק, הצבא הגרמני השתלט על העיר, אך נטש את האי במהרה ועבר לתגבר את כוחותיו באיטליה עצמה.
צבא ארצות הברית השתלט על העיר, עקב חשיבותה האסטרטגית בים התיכון.
כיום יש בסביבתה שלושה בסיסי נאט"ו, בהם שדות תעופה: Elmas, Monserrato, Decimomannu.
לאחר המלחמה נבנו בעיר מחדש בניינים רבי-קומות באזורי המגורים בעיר.
קליארי היא ביתה של מועדון הכדורגל קליארי קאלצ'ו שנוסד ב-1920. הקבוצה זכתה בעונת 1969/1970 בסרייה א' בהובלתו של "קול הרעם" לואיג'י ריבה.
משחקי הקבוצה התקיימו מ-1970 ועד 2017 באצטדיון סנט'אליה, אז נהרס האצטדיון והקבוצה עברה לשחק באופן זמני בסרדיניה ארנה.
בעיר נמצאת אוניברסיטת קליארי שנוסדה ב-1607, וכן ארכיבישופות קליארי של הכנסייה הקתולית מאז המאה החמישית.
בתקופת האימפריה הרומית, הביאו מרידות השבטים ההרריים, יחד עם פעילות של שודדים באי, את רומא למדיניות אשר מטרתה הייתה הכנעת האוכלוסייה המקומית והטמעתה במהגרים.
ההזדמנות לכך באה כאשר טיבריוס הקיסר החליט לגרש את היהודים מרומא.
הוא החליט לשלוח לאי 4,000 צעירים יהודים על מנת לדכא את המרידות שפרצו באי.
יש השערה כי אחד ממקום מגוריהם היה מצפון לקליארי בעיר בשם מרקלגוניס (Maracalagonis) ששמה מורכב משתי מילים: מרה (Mara) שפרושה "ביצה" ו-קלגוניס (Calagonis) שפרושה "מקום פורה" - אולי "כלכלה".
לפי ההיסטוריון סלווטורה וידאל (Salvatore Vidal) מאוניברסיטת קליארי, מקורם של השמות הוא משתי מילים שמיות: המרה (Hamara) וכלכלה (Chalaca).
ליד העיר קיימת עיר נוספת בשם סיני.
הריכוז היהודי הגדול באי היה בעיר קליארי.
הוא היה בחלק הנמוך של המצודה באזור שכונה אז: vicus Iudeorum.
עד היום קיים רחוב הקרוי Giudeca ובו היה תבליט של מנורה.
במקום בו נמצאת קתדרלת Basilica di Santa Croce היה בית כנסת.
הקהילה היהודית בקליארי הוקמה במאה ה-13 על ידי יהודים מפיזה.
לאחר מכן הצטרפו לקהילה יהודים מחצי האי האיברי.
באזור זה בסיס צבאי בשם Caserna San Carlo.
הוא מכונה בתור הגטו של היהודים.
הוא מצוי ברחוב היהודים לשעבר אבל אין לו כל קשר ליהודים.
פליטים שברחו לכאן במלחמת העולם השנייה כינו אותו בשם מושאל: הגטו של היהודים.
היום יש במקום מוזאון לנושאים כלליים.
אם כי ביום הזיכרון לשואה הציגו בו יצירות מענייני היום.
תחילתו המשוער של היישוב היהודי באי הוא באזור הפורה מצפון לקליארי בו התיישבו 4,000 הצעירים היהודים שהוגלו לעיר במאה ה-1. עדות כתובה ראשונה להימצאות יהודים באי יש לנו מהמאה ה-6. האפיפיור גרגוריוס הראשון הורה למומר, בשם פיטר, להפסיק להציק ליהודי העיר.
במאה ה-8 היו שנים מחכמי היהודים, אברהם () וקאנאים, "אשר העתיקו ויבארו את כתובות הפיניקים שהיו בידי גיאלימו ואת הכתובת הפיניקים שנתגלו בהיכל מאסו.
חיים מקפריסין או חיים מן היפרי בעל מחקר צמחים מסרדיניה אשר היו יכולים לשמש לרפואה.
יצחק איימיס (Eymies) היה רופא מומחה ונקרא בשנת 1460 להיות רופא העיר.
בשנת 1335 ניתנה לקהילת קליארי כל הזכויות מהן נהנו יהודי ברצלונה שבספרד.
היא הורשתה לגבות מיסים גם מיהודים המצויים זמנית בעיר.
השלטון האראגוני ציווה על מועצת העיר לבטל את החוקים נגד יהודים.
בשנת 1381 הם הורשו להקים בית כנסת ברחוב המוביל למצודה.
בעיר אלגרו נבנה מגדל ועליו היה שלט כי יהודי קליארי מימנו את הקמתו.
בתחום המסחרי נקבע כי נאסר על להעמיד דוכנים בשוק במקומות שבהן יתחרו בבעלי דוכנים נוצרים וכן נאסרה פתיחת העסקים בימי ראשון ובשאר המועדים נוצריים.
רב קליארי נדרש להודיע מיד לארכיבישוף על כל יהודי שבא מחוץ לסרדיניה "כדי שיהיה אפשר לאחוז באמצעי זהירות לשמירת המאמינים "מפני הטומאה".
יש להניח כי חלק מהם השתקעו בטורקיה.
שם משפחה מקובל בקרב היהודים הוא "סרדי" שמוצאו מסרדיניה.
קליבלנד קאבלירס ), היא קבוצת כדורסל מהעיר קליבלנד שבאוהיו, ארצות הברית, המשחקת בליגת ה-NBA.
הקבוצה משובצת בבית המרכזי שבאזור המזרח, ומארחת את משחקיה הביתיים באולם רוקט מורגג' פילדהאוס.
הקאבלירס זכו באליפות NBA אחת, ב-, וכמו כן העפילו לגמר הליגה בשנים , , ו-.
הקאבלירס הוקמו ב-1970, והתחילו את דרכם בבעלותו של ניק מילאטי.
ג'רי טומקו קבע ששמם יהיה הקאבלירס, כשהוא דחה את השמות "ג'ייס", "פורסטרס" ו"פרסידנטס".
האולם הביתי שלהם היה הקליבלנד ארנה, ומאמנם היה ביל פיץ'.
בעונתם הראשונה הם הצליחו לקבוע את המאזן הגרוע בליגה, מאזן 15–67. הקאבס קיוו להשתפר כשבדראפט 1971 הם בחרו את אוסטין קאר, שהגיע בסיום העונה לחמישיית הרוקיז של העונה ב-NBA.
הוא לא הצליח להוביל את הקאבס להישגים, שכן סבל מפציעות רבות ברגליו שמנעו ממנו לממש את הפוטנציאל שלו.
את העונה הזו סיימו עם מאזן 23–59.
בעונות הבאות הקאבס הראו שיפור עונה לאחר עונה, בעיקר בזכות הגעתם של השחקנים בינגו סמית', ג'ים צ'ונס, ג'ים קלמונס ודיק סניידר.
בעונת 1972/1973 הם שיפרו את מאזן והגיעו למאזן 32–50. בעונה הבאה הם עשו צעד קטן לאחור כשהשיגו מאזן 29–53. ב-1974 עברו הקאבס לשחק בריצ'פילד קולוסיאום.
בעונת 1975/1976 פתחו הקאבס בחמישייה עם קאר, סמית', צ'ונס, סניידר והשחקן החדש, נייט ת'ורמונד.
פיץ' הוביל את הקבוצה למאזן 49–33, הפעם הראשונה שהקבוצה מגיעה למאזן חיובי, ובנוסף, הופעת בכורה בפלייאוף.
הקאבלירס זכו באליפות הבית המרכזי, כשפיץ' זוכה בתואר מאמן השנה ב-NBA, וג'ים ברואר וג'ים קלמונס נבחרים לחמישיית ההגנה השנייה של העונה.
בסדרה הראשונה של הפלייאוף התמודדו הקאבס נגד וושינגטון בולטס.
הם גברו על הבולטס 3–4 בסדרה הידועה בעיקר בעקבות הרבה רגעים הרואיים וזריקות בשניות האחרונות.
בזכות אלה נקראת הסדרה "נס ריצ'פילד".
למרות הניצחון על הבולטס, אל גמר המזרח הגיעו הקאבס כשחלק משחקניהם פצועים, והם הפסידו לבוסטון סלטיקס 2-4 בסדרה.
את שתי העונות הבאות סיימו הקאבס עם מאזן זהה - 39–43. בעונת 1976/1977 הם הפסידו בסיבוב הראשון לבולטס 1–2, ובעונת 1977/1978 הפסידו בסיבוב הראשון לניו יורק ניקס 0-2. בעונת 1978/1979 השיגו הקאבס מאזן 30–52, ולראשונה מזה שלוש שנים לא העפילו לפלייאוף.
מאזן זה גרם להתפטרותו של פיץ', שאימן את הקבוצה 9 שנים.
בעונה זו הוא השיג מאזן 37–45, והקבוצה לא העפילה לפלייאוף.
ניק מילאטי, שהיה בעל הקבוצה ב-10 שנותיה הראשונות מכר אותה לאיש העסקים ג'ו זינגייל.
ב-1980, חודשים ספורים לאחר מכן, מכר זינגייל את הקבוצה לטד סטפיאן.
הבעלים החדש היה אחראי על כמה טריידים לא חכמים שלא הביאו תועלת, ועל הבאת שחקנים שלא תרמו לקבוצה.
התוצאה מהטריידים התמוהים של סטפיאן הייתה איבוד בחירות דראפט גבוהות, שגרם ליצירת חוק חדש בליגה שאוסר על קבוצות למסור בחירות דראפט בסיבוב הראשון בשנים רצופות.
חוק זה נודע בשם "חוק טד סטפיאן".
בתחילת דרכו בקאבלירס הציע סטפיאן לשנות את שם הקבוצה לאוהיו קאבלירס, על מנת שהקבוצה תוכל לשחק לא רק בקליבלנד אלא גם בסינסינטי, ואפילו בערים הנמצאות באוהיו כמו באפלו ופיטסבורג.
בקבוצה התפתח אי סדר, שבא לידי ביטוי בהנהלה והשפיע גם על משחקה של הקבוצה.
בעונת 1980/1981 (עונתו הראשונה של סטפיאן) השיגו הקאבס מאזן 28–54 בלבד.
בעונת 1981/1982 הושווה המאזן הגרוע ביותר בהיסטוריה של המועדון, 15-67.
בסיום עונת 1981/1982 הפסידו הקאבס 19 משחקים ברציפות, שהצטרפו אל 5 הפסדים ברציפות בתחילת עונת 1982/1983 והפכו לרצף ההפסדים השני באורכו בהיסטוריה של ה-NBA.
אף על פי שהקבוצה שיפרה במעט את מאזנה והגיעה למאזן 23–59, מעט מאוד אוהדים הגיעו למשחקיהם.
בשנה זו הגיעו 3,900 אוהדים בממוצע למשחק כשהאולם מכיל יותר מ-20,000 מקומות.
בסיום העונה הזו איים סטפיאן להעביר את המועדון לטורונטו ולקרוא לקבוצה בשם טורונטו טאוורס.
האחים ג'ורג' וגורדון גאנד החליטו לקנות ממנו את הקבוצה ולהשאיר את המועדון בקליבלנד.
עשור בערך לאחר מכן הוקמה קבוצה בטורונטו – טורונטו ראפטורס.
מעט מאוחר יותר, אחרי רכישת הקאבס ב-1983, שינוי האחים גאנד את צבעי הקבוצה מצבעי יין וזהב לכחול כהה וכתום.
בנוסף, הם אימצו באופן רשמי את קיצור השם "קאבס" למטרת מכירות, ששימש קודם לכן באופן לא רשמי אוהדים וכתבי ספורט.
בעונת 1983/1984 הקאבלירס שיפרו את יכולתם והגיעו למאזן 28–54, אך עדיין לא עלו לפלייאוף.
בעונת 1984/1985 הגיע לקבוצה המאמן ג'ורג' קארל, שעזר לקאבס לשפר את מאזנם ולסיים את העונה עם מאזן 36–46. מאזן זה נתן לקאבס עלייה לפלייאוף לראשונה מזה 6 שנים, כשהם עושים זאת מהמקום ה-8, והאחרון, במזרח.
בסיבוב הראשון התמודדו הקאבס מול בוסטון סלטיקס, והפסידו 1–3. הסלטיקס הגיעו עד לגמר והפסידו בו.
בעונה זו נמצאו הקאבס בתקופת מעבר, כאשר הובילו אותה לויד פרי, רוי הינסון וג'ון באגלי.
את העונה הבאה הקאבס לא התחילו בצורה טובה, והמאמן קארל פוטר לאחר 66 משחקים.
במקומו מונה המאמן גנה ליטלס.
את העונה הזו סיימו הקאבס עם מאזן 29–53, רחוקים ניצחון אחד בלבד מהפלייאוף.
ב-7 העונות האחרונות של הקאבס היו 9 מאמנים: סטן אלבק, ביל מוזלמן (פעמיים), דון דילייני, בוב קלופנבורג, צ'אק דיילי, טום ניסאלקי, ג'ין ליטלס וג'ורג' קארל.
בעונות האלו הקאבס הופיעו בפלייאוף פעם אחת בלבד.
בקיץ 1986 הקאבס רכשו, או בחרו בדראפט, את השחקנים בראד דוהרטי, מארק פרייס, רון הרפר ולארי נאנס.
בנוסף, בעונה זו הגיע המאמן לני וילקינס.
בעונתם הראשונה בקבוצה הקאבס השיגו מאזן 31–51, וסיימו את הליגה הסדירה במקום ה-9 במזרח, מחוץ לפלייאוף.
למרות ההיעדרות מהפלייאוף היו כמה נקודות אור בעונה זו כמו בחירתם של דוהרטי, הרפר וג'ון ויליאמס לחמישיית הרוקיז של העונה ב-NBA.
בנוסף, הם סיימו את העונה במקום ה-6 במזרח, עם עלייה לפלייאוף לראשונה מזה שנתיים.
בסיבוב הראשון הם נפגשו עם שיקגו בולס של מייקל ג'ורדן והפסידו 2–3. בעונה הבאה שיפרו הקאבס את מאזנם ב-15 ניצחונות, עם מאזן 25–57. הם סיימו את העונה במקום ה-3 במזרח, והגיעו לפלייאוף.
בסיבוב הראשון הם נפגשו עם הבולס בפעם השנייה ברציפות, והפסידו שוב 2–3. בעונה זו זכה מארק פרייס להיבחר לחמישיית העונה השלישית ולארי נאנס נבחר לחמישיית ההגנה של העונה ב-NBA.
בסיום עונת 1988/1989 שלחו הקאבס את הרפר ללוס אנג'לס קליפרס בתמורה לדני פרי.
את עונת 1989/1990 סיימו הקאבס עם מאזן 40–42, ועלו לפלייאוף בפעם ה-3 ברציפות, מהמקום ה-7 במזרח.
בסיבוב הראשון של הפלייאוף שיחקו מול פילדלפיה 76' והפסידו 2–3. את העונה הבאה סיימו הקאבס עם מאזן 33–49, מאזן שזיכה אותם במקום ה-9 בלבד במזרח ולפיכך לא עלו לפלייאוף.
את עונת 1991/1992 סיימו הקאבס עם שיפור של 24 ניצחונות, מאזן 25–57. מאזן זה הביא אותם למקום ה-3 במזרח.
בסיבוב הראשון של הפלייאוף פגשו הקאבס את ניו ג'רזי נטס, וניצחו 1–3. זו הייתה הפעם הראשונה מאז עונת 1975/1976 שהקאבס עברו את הסיבוב הראשון.
בחצי גמר המזרח התמודדו הקאבס מול בוסטון סלטיקס, וניצחו אותם 3–4. זו הייתה הפעם הראשונה בהיסטוריה של המועדון שהם העפילו לשלב השלישי של הפלייאוף (הם העפילו לגמר המזרח פעם אחת, בעונת 1975/1976, אך הם עברו רק שני סיבובים כי לא היה סיבוב ראשון).
בגמר המזרח הם פגשו את הבולס שהדיחו אותם פעמיים לפני כן, והם הפסידו 2–4. אנשי הקאבס קיבלו הרבה תארים אישיים במהלך העונה: בראד דוהרטי ומארק פרייס נבחרו לחמישיית העונה השלישית, לארי נאנס לחמישיית ההגנה השנייה של העונה, טרל ברנדון לחמישיית הרוקיז השנייה של העונה ובפרס מנהל השנה זכה ויין אמברי.
בעונת 1992/1993 השיגו הקאבס מאזן 28–54, וסיימו את העונה במקום ה-3 במזרח עם העפלה שנייה ברציפות לפלייאוף.
בסיבוב הראשון התמודדו הקאבס מול הנטס, וניצחו 2–3. בחצי גמר המזרח הם התמודדו מול הבולס, והודחו בסוויפ 0–4. בעונה זו נבחר פרייס לחמישיית העונה ב-NBA ונאנס לחמישיית ההגנה השנייה של העונה.
1993–2003: ההידרדרות לאחר פרישות הכוכבים
אחרי עונת 1992/1993 עזב המאמן וילקינס את הקבוצה לאחר 7 עונות רצופות בהן אימן אותה, ובמקומו התמנה מייק פראטלו, שאימן קודם לכן את אטלנטה הוקס.
תחת פראטלו הפכו הקאבס לאחת הקבוצות ההגנתיות ביותר בליגה, כשהאחראי העיקרי להגנה הזו היה טרל ברנדון.
למרות ההגנה החזקה ההתקפה של הקאבס הייתה איטית ולא מוצלחת במיוחד.
בסיבוב הראשון הם פגשו את שיקגו בולס, והפסידו בסוויפ.
בסיום העונה עברו הקאבס לאולם "גאנד ארנה" (לימים, קוויקן לואנס ארנה) המכיל 20,562 מושבים.
בסיום עונה זו פרש דוהרטי.
עונה זו הייתה העונה הרביעית ברציפות בה הקאבס הגיעו לפלייאוף.
בסיבוב הראשון הם התמודדו מול ניו יורק ניקס והפסידו 1–3.
בעונת 1995/1996 שיפרו הקאבס את מאזנם ל-35–47, וסיימו את העונה במקום ה-4 במזרח.
עונה זו הייתה העונה החמישית ברציפות בה הקאבס מגיעים לפלייאוף.
בסיבוב הראשון הם פגשו את הניקס בפעם השנייה ברציפות, והפסידו בסוויפ 0–3. בעונה זו זכה שחקן הקאבס, בובי פילס, להיות בחמישיית ההגנה השנייה של העונה.
בעונת 1996/1997 הגיעו הקאבס למאזן 40–42, מקום ה-9 במזרח, ולא עלו לפלייאוף, לראשונה מזה 5 שנים.
לקראת עונת 1997/1998 בחרו הקאבס בדראפט את ז'ידרונאס אילגאוסקאס, שיהפוך לשחקן מפתח בעתידה של הקבוצה.
בעונה זו הצטרף לקבוצה שון קמפ.
בעונה זו שיפרו הקאבס את מאזנם ל-35–47, והעפילו לפלייאוף מהמקום ה-6 במזרח.
בסיבוב הראשון הם הפסידו לאינדיאנה פייסרס 1-3. למרות ההדחה המוקדמת לקאבס היו הרבה הישגים אישיים בעונה זו: ברווין נייט ואילגאוסקאס נבחרו לחמישיית הרוקיז של העונה, סדריק הנדרסון ודרק אנדרסון לחמישיית הרוקיז השנייה של העונה וויין אמברי נבחר למנהל השנה.
את עונת 1998/1999 המקוצרת סיימו הקאבס עם מאזן 22–28, במקום ה-11 במזרח, ולא העפילו לפלייאוף.
בעונת 1999/2000 הגיע לקבוצה אנדרה מילר שנבחר בבחירה ה-8 בדראפט.
את העונה הזו מילר סיים בחמישיית הרוקיז של העונה.
הקאבס השיגו מאזן 32–50 ולא עלו לפלייאוף.
בעונה הבאה נבחר כריס מיהם בדראפט, והוא נבחר לחמישיית הרוקיז השנייה של העונה.
הקאבס סיימו את העונה הזו עם מאזן 30–52 ולא עלו לפלייאוף שנה שלישית ברציפות.
בעונת 2001/2002 המשיכה הקבוצה בהידרדרות כשהשיגה מאזן 29–53, ולא עלתה לפלייאוף שנה רביעית ברציפות.
בדראפט 2002 בחרו הקאבס בבחירה ה-35 את קרלוס בוזר.
את עונת 2002/2003 הם סיימו עם מאזן 17–65, השלישי הגרוע ביותר בהיסטוריה של המועדון, ובעונה זו במקום האחרון בליגה בשוויון עם עוד קבוצה.
המאזן הרע הזה נתן סיכוי טוב לקאבס לזכות בבחירה הראשונה בדראפט 2003. בוזר נבחר לחמישיית הרוקיז השנייה של העונה.
הקאבס הפכו לנמושת הליגה, אך סבלו אכזבות רבות בהגרלות הדראפט, ולא הצליחו להנחית אצלם את הבחירה הראשונה.
כריס מיהם התגלה כבחירה סולידית, אבל קרלוס בוזר ואנדרה מילר עזבו לאחר מספר שנים בלבד.
כל האכזבות באו לסיומן כשהקאבס קיבלו את הבחירה הראשונה בדראפט 2003, בו איכות השחקנים נחשבה לאחת הטובות בהיסטוריה של הליגה.
חלק מהמתמודדים היו לברון ג'יימס, כרמלו אנתוני, דוויין וייד, כריס בוש, קירק היינריך, קנדריק פרקינס, ג'וש הווארד, מו ויליאמס ועוד טובים ורבים.
בסופו של דבר בחרו הקאבס את לברון ג'יימס, פנומן שבא היישר מהתיכונים וויתר על שלב המכללות.
בעקבות בחירתו של ג'יימס "הצהירו" הקאבס על פתיחת תקופה חדשה כששינו את צבעי מדיהם.
הצבעים שונו מהכתום, שחור כחול לצבע יין זהב וכחול כהה.
היו הרבה ציפיות מלברון המכונה גם "קינג ג'יימס" לקראת עונת 2003/2004. ג'יימס אכן מימש את הפוטנציאל שלו בעונת הבכורה כשקלע 20.9 נקודות בממוצע למשחק וזכה בתואר רוקי השנה ב-NBA.
הקאבס שיפרו את מאזנם ב-18 ניצחונות, עם מאזן 35–47 וסיימו את העונה במקום ה-9, רחוקים מקום אחד בלבד מהופעה בפלייאוף.
עונה זו הייתה השישית ברציפות בה הם נעדרו מהפלייאוף.
בעונת 2004/2005 שיפר ג'יימס את ממוצעיו בנקודות ריבאונדים ואסיסטים, ועזרו לו בהצלחת הקבוצה ז'ידרונאס אילגאוסקאס ודרו גודן.
ג'יימס נבחר לחמישיית העונה השנייה.
לפני עונת 2005/2006 ערכו הקאבס שינויים רבים בצוות המקצועי.
הקבוצה מינתה את מייק בראון לעמדת המאמן ולעמדת המנכ"ל מינו את דני פרי, ששיחק בעבר בקבוצה.
בנוסף התחלף בעלי הקאבס כאשר דן גילברט רכש את הבעלות על המועדון.
במהלך העונה ג'יימס המשיך במגמת השתפרות, הקאבס השיגו מאזן טוב של 32–50 וסיימו את העונה במקום ה-4 במזרח ועלו לפלייאוף לראשונה מזה 7 שנים.
ג'יימס נבחר לחמישיית העונה ב-NBA, ול-MVP של משחק האולסטאר.
בסיבוב הראשון של הפלייאוף הם פגשו את וושינגטון ויזארדס וניצחו 2–4. בחצי גמר המזרח הם נפגשו עם דטרויט פיסטונס.
אחרי שהפסידו בשני המשחקים הראשונים ניצחו הקאבס בשלושת הבאים והיו רחוקים ניצחון אחד מגמר המזרח, אך הפסידו בשני המשחקים הבאים והודחו.
בעונת 2007/2006 השיגו הקאבס מאזן 32–50, מאזן זהה לעונה שעברה, שהספיק בעונה הזו למקום ה-2 במזרח.
בסיבוב הראשון פגשו הקאבס את הויזארדס והדיחו אותם בסוויפ 0–4. בחצי גמר המזרח הם פגשו את ניו ג'רזי נטס וניצחו 2–4.
בגמר המזרח פגשו הקאבס את הפיסטונס שהדיחו אותם בעונה שעברה.
כמו בעונה שעברה, הפיסטונס ניצחו ב-2 המשחקים הראשונים והקאבלירס ניצחו בשלושת המשחקים הבאים כדי להיות רחוקים ניצחון אחד מגמר היסטורי.
במשחק החמישי ניצחו הקאבס באולמם הביתי של הפיסטונס 107–109 אחרי שתי הארכות.
בשונה מהעונה שעברה בה הפיסטונס ניצחו בשני המשחקים האחרונים, הקאבס ניצחו במשחק השישי, והדיחו את דטרויט 2-4 בדרך לגמר הראשון בהיסטוריה של המועדון.
בהופעה הראשונה בתולדות הקבוצה בגמר ה-NBA נפגשו הקאבס עם סן אנטוניו ספרס החזקה שניצחה אותם בקלות בסוויפ.
בעונת 2007/2008 לקחו הקאבס צעד אחד לאחור.
בעונה זו הם סבלו מפציעות רבות והחלפות של שחקנים.
בעונה זו הם אף השתתפו בטרייד שכלל 3 קבוצות ביום תום מועד ההעברות, ובו הם קיבלו את וולי זרביאק, ג'ו סמית', בן וולאס ודלונטה וסט.
בעונה זו נבחר ג'יימס לחמישיית העונה ב-NBA ול-MVP של משחק האולסטאר.
הקאבס סיימו את העונה עם מאזן 37–45, במקום ה-4 במזרח והעפילו לפלייאוף בפעם השלישית ברציפות.
בסיבוב הראשון הם הדיחו את הוויזארדס בפעם השלישית ברציפות, אך בחצי גמר המזרח הם נתקלו בבוסטון סלטיקס החזקה והפסידו 3–4 לאלופה שבדרך.
בתחילת עונת 2008/2009 הצטרף לקבוצה הרכז מו ויליאמס.
בעונה זו הקאבס השתפרו בצורה יוצאת מן הכלל כשהשיגו מאזן 16–66, המאזן הטוב ביותר בהיסטוריה של המועדון.
בנוסף, הם ניצחו 13 משחקים ברצף במהלך העונה, והגיעו כפייבוריטים לפלייאוף מהמקום הראשון במזרח.
הם סיימו את העונה עם מאזן 2–39 באולם הבית שלהם, המאזן השני בטיבו רק למאזן של הסלטיקס בעונת 1985/1986. מייק בראון קיבל את פרס מאמן השנה ולברון ג'יימס נבחר ל-MVP של העונה הסדירה והגיע למקום השני בבחירת שחקן ההגנה של העונה.
את הפלייאוף הם התחילו עם ניצחון מוחץ על דטרויט פיסטונס בסוויפ 0–4, כשבכל אחד מהניצחונות היה בהפרש של 10 נקודות לפחות.
בחצי גמר המזרח הם נפגשו עם אטלנטה הוקס, שהדיחה את מיאמי בסדרה קשה בת 7 משחקים.
הם הדיחו את ההוקס בסוויפ, וכמו נגד הפיסטונס בכל ארבעת הניצחונות השיגו לפחות 10 נקודות הפרש.
כך, הם הפכו לקבוצת ה-NBA הראשונה בהיסטוריה שמשיגה 8 ניצחונות ברציפות בהפרש של יותר מ-10.
בגמר המזרח נפגשו הקאבס עם אורלנדו מג'יק.
הקאבס הפסידו במשחק הראשון 106–107 למרות 49 נקודות שקלע ג'יימס.
במשחק השני הם ניצחו 95–96 בעזרת שלשת ניצחון של ג'יימס.
ניצחון זה לא הספיק לקאבס, שלבסוף נכנעו למג'יק והפסידו בסדרה 2–4. המג'יק עלו לגמר, בו הפסידו ללייקרס.
ב-25 ביוני 2009 הגיע לקבוצה שאקיל אוניל, ששיחק באולסטאר 15 פעמים וזכה באליפות 4 פעמים.
הוא הגיע מפיניקס סאנס בתמורה לסאשה פבלוביץ' ובן וולאס.
הגעתו באה כדי להוסיף ניסיון לקאבס, ולנסות לשכנע את לברון ג'יימס להישאר בקבוצה.
בהמשך הקיץ, אחרי החתמת אוניל, החתימו הקאבס גם את אנתוני פארקר, ג'מאריו מון ולאון פואו.
ב-17 בפברואר 2010 קיבלו הקאבס את אנטואן ג'יימיסון מוושינגטון ויזארדס ואת סבסטיאן טלפייר מלוס אנג'לס קליפרס בטרייד משולש.
אף על פי שהם איבדו טכנית את אילגאוסקאס באותו הטרייד, הוא שוחרר מהויזארדס והוחתם לשאר העונה בקאבס.
הקאבס סיימו את העונה במקום הראשון במזרח עם מאזן 21–61. ג'יימס זכה בתואר MVP שני ברציפות.
בסיבוב הראשון של הפלייאוף הדיחו הקאבס את שיקגו בולס 1-4. בחצי גמר המזרח הם נפגשו עם בוסטון סלטיקס.
הם כבר הובילו 1–2, אך הפסידו בשלושת המשחקים הבאים כדי להיות מודחים על ידי הסלטיקס שהמשיכו עד לגמר הליגה.
בסדרה זו שתי הקבוצות סבלו משיאים שליליים: הסלטיקס הפסידו בהפרש הכי גדול שלהם בפלייאוף בהיסטוריה של המועדון, 29 הפרש בהפסד 95–124, במשחק השלישי.
הקאבס הפסידו בהפרש הכי גדול שלהם בפלייאוף בהיסטוריה של המועדון, 32 הפרש בהפסד 88–120, במשחק החמישי.
כשהקאבלירס הודחו מהפלייאוף כל הפוקוס עבר לכוכבם לברון ג'יימס, שהפך בסיום העונה לשחקן חופשי וספקולציות רבות לגבי השאלה "האם ימשיך בקבוצה או יעבור ממנה", נותחו בחדשות הספורט ואתרים שונים.
ב-8 ביולי 2010 הודיע ג'יימס במופע של שעה אחת בתוכנית שנקראה "ההחלטה" בערוץ ESPN שהוא לא ממשיך בקאבס ויחתום במיאמי היט.
ההחלטה זו גרמה להרבה אוהדים של הקאבס להרגיש נבגדים על ידי ג'יימס.
חולצות עם המספר של ג'יימס נשרפו, ודן גילברט הודיע באתר האינטרנט של הקאבס שמעשהו של ג'יימס הוא "בגידה פחדנית".
בקיץ 2010 פיטרו הקאבס את המאמן מייק בראון, ואיתו את רוב הצוות המקצועי.
המנכ"ל דני פרי התפטר ב-4 ביוני 2010 והוחלף על ידי עוזרו, כריס גרנט.
ב-1 ביולי מינו הקאבס לעמדת המאמן את ביירון סקוט, שאימן בעבר את ניו ג'רזי נטס וניו אורלינס הורנטס.
סקוט הפך למאמן ה-18 בהיסטוריה של המועדון.
לאחר עזיבתו של ג'יימס, החלה הקבוצה להיבנות מחדש.
דלונטה וסט וסבסטיאן טלפייר הועברו בטרייד למינסוטה טימברוולבס בתמורה לרמון סשנס, ראיין הולינס ובחירת דראפט ב-2013. ב-24 בפברואר 2011 ביצעו הקאבס טרייד עם לוס אנג'לס קליפרס, במסגרתו צירפו את בארון דייוויס ובחירת דראפט ב-2011 בתמורה למו ויליאמס וג'מאריו מון.
בעונת 2010/2011 שבה קליבלנד להיות אחת מהקבוצות החלשות בליגה, כשרשמה מאזן של 19 ניצחונות בלבד מול 63 הפסדים, כולל 26 הפסדים ברציפות, רצף ההפסדים הארוך בתולדות הליגה.
עקב עונה מבישה זו, הוגרלה קליבלנד במקום הראשון בלוטרי של דראפט ה-NBA.
הקבוצה בחרה בקיירי אירווינג, מי שהיה לאחד מכוכבי הקבוצה בשנים שלאחר מכן.
הקבוצה המשיכה להיות אחת מנמושות הליגה בשנים הבאות, ועקב תוצאותיה הנמוכות זכתה בעוד שתי בחירות ראשונות בדראפט, בשנים 2013 ו-2014, בהן בחרה באנתוני בנט ובאנדרו ויגינס בהתאמה.
בקיץ 2014 שינתה הקבוצה את פניה.
תחילה מונה דייוויד בלאט למאמן הקבוצה לאחר זכייה בטרבל עם מכבי תל אביב.
ב-11 ביולי 2014 הודיע לברון ג'יימס על חזרתו לקאבס אחרי 4 שנים ושתי אליפויות עם מיאמי היט.
קליבלנד, שכאמור החזיקה בבחירה הראשונה בדראפט 2014 ובחרה באנדרו ויגינס, העדיפה להעבירו בטרייד למינסוטה טימברוולבס יחד עם הבחירה הראשונה בדראפט הקודם, אנתוני בנט, תמורת כוכב הטימברוולבס הפורוורד קווין לאב.
עקב הצטרפותו של לאב נוצר בקבוצה משולש של שחקנים בכירים - ג'יימס, אירווינג ולאב.
בנוסף הצטרפו לקבוצה השחקנים הוותיקים שון מריון, ג'יימס ג'ונס ומייק מילר.
בינואר 2015 הצטרפו לקבוצה בטריידים נוספים ג'יי.
סמית' ואימאן שאמפרט מניו יורק ניקס.
קליבלנד קיבלו בנוסף לשניים בחירה בסיבוב הראשון בדראפט 2015, ובתמורה העבירו לאוקלהומה סיטי ת'אנדר את דיון וייטרס ולניקס את לו אדמונסון, אלכס קירק ובחירת סיבוב שני בדראפט 2019. הסנטר הרוסי טימופיי מוזגוב הגיע לקבוצה מדנוור נאגטס יחד עם בחירת סיבוב שני בדראפט 2015, בתמורה לשתי בחירות סיבוב ראשון בדראפט זה.
הקבוצה סיימה את עונת 2014/2015 במקום השני באזור המזרח ובמקום הראשון בבית המרכזי, עם מאזן של 29–53. המקום השני הבטיח לקאבס יתרון ביתיות לשתי הסדרות הראשונות של הפלייאוף.
בסדרה הראשונה פגשה קליבלנד את קבוצת בוסטון סלטיקס בהדרכת המאמן הצעיר בראד סטיבנס, וגברה עליה בסוויפ 0–4. במשחק האחרון של הסדרה נפצע קווין לאב בכתפו על ידי שחקן הסלטיקס קלי אוליניק לאחר שהשניים נאבקו על ריבאונד.
בחצי גמר המזרח פגשו הקאבס את שיקגו בולס.
את המשחק הראשון ניצחה שיקגו ואת השני קליבלנד.
גם המשחק השלישי והרביעי בסדרה הסתיימו בניצחון לכל קבוצה, כשבשניהם הסל המנצח נקלע עם הבאזר.
הקאבס ניצחו במשחקים מספר חמש ושש, ניצחו בסדרה 2–4, והעפילו לגמר המזרח נגד אטלנטה הוקס.
קליבלנד ניצחה את הג'ורג'יאנים בסוויפ נוסף וזכו בצורה משכנעת באליפות המזרח.
בסדרת הגמר של ה-NBA שיחקה הקבוצה נגד גולדן סטייט ווריורס.
את המשחק הראשון ניצחה הקבוצה מאוקלנד בהארכה, שבה נפצע כוכב הקאבס קיירי אירווינג בפיקת הברך, עבר ניתוח כשהזמן המוערך להחלמתו נקבע ל-3 חודשים.
היעדרותו של אירווינג הצטרפה לזו של קווין לאב, ולזו של סנטר הקבוצה אנדרסון ורז'או שנפצעו קודם לכן.
למרות השחקנים החסרים, ניצחו הקאבלירס במשחק השני בסדרה, שהתקיים גם הוא באוקלנד, והשיגו את הניצחון הראשון בתולדות הקבוצה בסדרת גמר ה-NBA.
הם ניצחו גם במשחק השלישי שהתקיים באולמם הביתי ועלו ליתרון 1–2 בסדרה, אך הפסידו בשלושת המשחקים הבאים והסדרה הסתיימה בניצחון 2–4 לגולדן סטייט.
לקראת עונת 2015/2016 שמרו הקאבס על רוב הסגל מהעונה הקודמת, אך פתחו את העונה עם סגל חסר בשל גל פציעות שכלל בין השאר את קיירי אירווינג ואימאן שאמפרט, שחזרו שניהם במהלך חודש דצמבר.
למרות זאת הובילו הקאבס לאורך כל העונה את הבית המזרחי.
למרות הובלת המזרח ומאזן של 30 ניצחונות מול 11 הפסדים פוטר בלאט ב-22 בינואר 2016 מתפקידו כמאמן הקבוצה, ואת מקומו תפס עוזר המאמן טיירון לו.
הפיטורים נומקו על ידי המנהל המקצועי דייוויד גריפין בשל יחסים עכורים בחדר ההלבשה בין המאמן והשחקנים ובין השחקנים עצמם.
את העונה סיימו הקאבס בראש הבית המזרחי עם מאזן של 57 ניצחונות ו-25 הפסדים.
בסיבוב הראשון גברה הקבוצה על דטרויט פיסטונס בסוויפ 0–4 ובחצי גמר המזרח הדיחה שוב בסוויפ 0–4 את קבוצת אטלנטה הוקס.
במשחק השני מול אטלנטה, הקאבלירס קלעו 25 שלשות, ובכך קבעו שיא NBA חדש לשלשות במשחק בודד (כולל בעונה הסדירה), השיא הקודם היה שייך ליוסטון – 23 שלשות.
בגמר המזרח התמודדה קליבלנד מול קבוצת טורונטו ראפטורס.
לאחר פתיחה של שני ניצחונות לקליבלנד, השוותה טורונטו בשני המשחקים הבאים את הסדרה.
במשחק החמישי הביסו הקאבס את טורונטו במשחק ביתי ולאחר מכן ניצחו את הסדרה בתוצאה 2–4, והעפילו בפעם השנייה ברציפות לגמר ה-NBA, מול גולדן סטייס ווריורס.
בסדרת הגמר ניצחו 3–4, זכו באליפות ה-NBA לראשונה בתולדותיהם, והיו לקבוצה הראשונה שחוזרת מפיגור 1–3 בגמר הפלייאוף.
לקראת עונת 2016/17 שמרו הקאבס על רוב הסגל שלהם, למעט טימופיי מוזגוב, שעזב לקבוצת לוס אנג'לס לייקרס ומת'יו דלאבדובה שעבר למילווקי באקס.
הקבוצה הוסיפה את מייק דאנליבי משיקגו בולס, אך השחקן הועבר בטרייד יחד עם מו ויליאמס ובחירת סיבוב ראשון בדראפט 2019 לאטלנטה הוקס תמורת קייל קורבר.
שחקנים נוספים שהצטרפו לקבוצה במהלך העונה היו דרן ויליאמס, לאחר ששוחרר מדאלאס מאבריקס ודריק ויליאמס, לאחר ששוחרר ממיאמי היט.
את העונה הסדירה סיימה הקבוצה עם מאזן של 51 ניצחונות ו-31 הפסדים, אשר הספיקו למקום השני במזרח.
במהלך הפלייאוף העפילה הקבוצה בקלות יחסית לגמר ה-NBA, בפעם השלישית ברציפות.
בסיבוב הראשון גברה הקבוצה על אינדיאנה פייסרס בסוויפ 0–4 ובחצי גמר המזרח הדיחה כמו אשתקד שוב את טורונטו ראפטורס, הפעם בשלב חצי הגמר האזורי, גם כן בסוויפ, 0–4 בסדרה.
בגמר המזרח התמודדה קליבלנד מול קבוצת בוסטון סלטיקס וניצחה 1–4 בסדרה.
בסדרת גמר ה-NBA מול גולדן סטייט ווריורס הפסידה קליבלנד 1–4. במשחק הרביעי אמנם ניפקו שחקניה את המחצית הראשונה הטובה ביותר אי-פעם כשקלעו 86 נק' בכיכובם של אירווינג, לאב ולברון ג'יימס, ובכך צימקו את התוצאה בסדרה ל-1–3, אך במשחק החמישי הפסידו את התואר לגולדן סטייט, כשהפסידו 120–129.
לאחר מספר שנים שבהן שיתפו אירווינג וג'יימס פעולה, והעפילו שלוש שנים רצופות לגמר ה-NBA, דיווחו רשתות החדשות כי אירווינג מבקש שקליבלנד תעבירו בטרייד לקבוצה אחרת.
לפי הדיווחים לא רצה אירווינג להישאר בקליבלנד בתור כינור שני ללברון ג'יימס, וחיפש קבוצה שאותה יוכל להנהיג.