tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
המלך מיסוזולו, שנכח בהקראת הצוואה, פונה מהטקס למקום מבטחים על ידי שירות המשטרה הדרום אפריקאית.
בלילה של 19 באוגוסט 2022, מיסוזולו נכנס למכלאת הבקר המלכותית והציד המלכותי התקיים עד השעות המוקדמות של 20 באוגוסט 2022. הכתרתו של המלך התקיימה ב-29 באוקטובר 2022 והשתתפו בה סיריל רמפוזה, ג'ייקוב זומה, מסוואטי השלישי, תאבו מבקי, פוליטיקאים רבים, שחקנים, שחקניות, עיתונאים, חברי בית מלוכה, מוזיקאים ובני אומת זולו רבים.
ההכתרה התקיימה באצטדיון מוזס מבהידה, בעיר דרבן שבדרום אפריקה.
בשעות הטקס כבישים רבים בעיר נסגרו.
ב-2 במאי 2021, דיווחים בתקשורת המקומית חשפו כי הוגש לבית המשפט העליון ערעור על תוקף צוואתו של המלך גודוויל זוליתיני המנוח.
הערעור שהוגש לבית המשפט הוגש על ידי אשתו הראשונה של המלך המנוח, סיבונג'יל ויניפרד דלמיני, ושתי בנותיה שנולדו לה מהמלך, הנסיכה נטנדויינקוסי והנסיכה נטומביזוסוטו.
הן ביקשו להכריז על צוואתו של המלך כפסולה ולבטל אותה, על בסיס טענתן שחתימת המלך הוצאה במרמה.
עד לקבלת החלטת השופטים, הן בקשו להוציא צו ביניים, האוסר מינוי מלך חדש או יורש עצר חדש, עד לפסיקת בית המשפט בעניין תוקף צוואתו של המלך המנוח.
אין לבלבל בין נשותיו של המלך גודוויל זוליתיני המנוח.
בין אשתו הראשונה של המלך לבין אשתו הגדולה (המועדפת) של המלך.
אשתו הגדולה (המועדפת) של המלך הייתה למעשה אשתו השלישית, אך היא הייתה בעלת עדיפות על פני כל הנשים האחרות, כי היא הייתה בת למשפחת מלוכה בעצמה, בהיותה בת למשפחת המלוכה הסוואזית ממדינת אסוואטיני.
המלך המנוח התחתן עם אשתו הראשונה מבחינה חוקית בנישואים האזרחיים של דרום אפריקה, אך התחתן עם יתר נשותיו בנישואים מסורתיים על פי מסורת הזולו בלבד.
בעוד שהחוק הדרום אפריקאי מכיר בנישואים מסורתיים פוליגמיים, הוא אינו מכיר בנישואים אזרחיים פוליגמיים.
הדיון בבית המשפט נסב על תוקפם של הנישואים המסורתיים שהתקיימו לאחר הנישואים האזרחיים הראשונים וכן על טענה כי החתימה על צוואתו של המלך המנוח זויפה.
הנושא הובא לדיון בבית המשפט, ב-7 במאי 2021, באותו יום שבו מונה המלך מיסוזולו בפומבי למלך.
הדיון ב-7 במאי 2021 נשמע בחדרי חדרים ונדחה.
הנסיכות המתדיינות טענו מאוחר יותר שלא היה להן מושג שמיסוזולו מונה למלך מאוחר יותר עוד באותו יום.
ב-21 במאי 2021, הנסיכה נטנדויינקוסי והנסיכה נטומביזוסוטו חזרו לבית המשפט בניסיון לאסור את הכתרתו של מיסוזולו.
הן בקשו מבית המשפט צו האוסר על מושל מחוז קוואזולו-נטאל, בדרום אפריקה, לנקוט בכל צעד שיכיר רשמית במיסוזולו כמלך מדינת הזולו, או לחלופין, לאסור על נשיא דרום אפריקה סיריל רמפוזה להנפיק את תעודת ההכרה הרשמית במיסוזולו.
בית המשפט העליון של מחוז קוואזולו-נטאל היושב בבירת המחוז פיטרמריצבורג, הסכים לדחות את העניין כדי לאפשר לנסיכות לצרף את הבקשה שלהן לבקשות הקודמות שהוגשו לבית המשפט, אשר ערערו על תוקף צוואתו של המלך גודוויל זווליתיני המנוח.
בית המשפט העליון, הוציא צו בו נדרשו הצדדים להגיש מסמכים נוספים לבית המשפט בשני העניינים עד ליום 18 ביוני 2021.
ב-2 במרץ 2022, בית המשפט העליון דחה את הדיון בערעור על הירושה של מיסוזולו לכס המלכות, דבר שאפשר את טקס ההכתרה.
היושב ראש של בית המשפט, השופט אייזק מדונדו, אמר: "לא הייתה מחלוקת...
לא הוגשו תלונות, ואף אחד אחר לא תובע את כס המלוכה".
בעוד שהתיק בנוגע לזיוף החתימה לכאורה של צוואתו של המלך גודוויל זווליתיני המנוח היה אמור להימשך, השופט קבע כי ללא קשר למה שהיה בצוואה, עניין הבחירה בהנהגת זולו החדשה הוא זכותה של משפחת המלוכה של זולו על פי המסורת והחוקים הנהוגים בזולו.
הוא אמר שבהתאם לחוקים האלה, האישה הגדולה, בהיותה מלכותית בעצמה, היא יורשת המלך, ושאין ערעור על האותנטיות של צוואתה.
ב-16 במרץ נשיא דרום אפריקה, רמפוזה, הוציא את תעודת ההכרה במיסוזולו כמלך אומת זולו.
Play Misty for Me (הופץ בעברית בשם "מיסטי") הוא סרט מותחן פסיכולוגי אמריקאי משנת 1971 בבימויו ובכיכובו של קלינט איסטווד.
זהו סרטו הראשון של איסטווד כבמאי.
ג'סיקה וולטר ודונה מילס מככבות לצידו.
התסריט, שנכתב על ידי התסריטאים הקבועים של איסטווד, ג'ו היימס ודין רייזנר, עוקב אחר שדר רדיו (איסטווד) שנרדף על ידי מעריצה אובססיבית (וולטר).
הסרט זכה להצלחה ביקורתית וכלכלית, כאשר וולטר זכתה לשבחים על תפקידה הקולנועי הגדול הראשון, כולל מועמדות לגלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר בסרט – דרמה.
דייב גארבר הוא שדר רדיו שמשדר מדי לילה מאולפן בעיירה כרמל , קליפורניה, ומשלב בתוכניתו, בין הקטעים המוזיקליים שהוא בוחר ומנגן, גם שירה.
לאחר תוכניתו הוא מגיע לבר.
הוא מושך בכוונה את תשומת הלב של אישה בשם אוולין דרייפר.
דייב מסיע אותה לביתה, שם היא מגלה לו שנוכחותה בבר לא הייתה מקרית; היא למעשה חיפשה אותו לאחר ששמעה את שם הבר מוזכר בתוכנית הרדיו שלו.
הוא מנחש נכון שהיא המתקשרת הטלפונית לתחנת הרדיו, שחוזרת על עצמה ותמיד מבקשת את סטנדרט הג'אז "מיסטי".
מערכת יחסים לא מחייבת מתחילה בין דייב ואוולין.
אבל תוך זמן קצר, אוולין מתחילה להראות התנהגות אובססיבית ואישיות הפכפכה שמדאיגות את דייב.
היא מופיעה בביתו של דייב ללא הזמנה, עוקבת אחריו לעבודה, ומתקשרת לדרוש ממנו לא להשאיר אותה לבד לדקה אחת.
הקש האחרון מגיע כשאוולין הקנאית משבשת פגישה עסקית, כשהיא סבורה שדייב ושותפתו לארוחת הצהריים נמצאים בדייט והורסת הזדמנות גדולה לקריירה שלו.
מאמציו לנתק בעדינות את הקשר עם אוולין מובילים אותה לניסיון התאבדות בביתו על ידי חיתוך פרקי ידיה.
לאחר שדייב דוחה אותה שוב על כך שניסתה לסחוט אותו בפציעותיה, אוולין פורצת לביתו ועוזרת הבית שלו, בירדי, מוצאת אותה משחיתה את רכושו.
אוולין דוקרת את בירדי (שמאושפזת אך שורדת) ומאושפזת לאחר מכן בבית חולים פסיכיאטרי.
במהלך הכליאה של אוולין, דייב מחדש את מערכת היחסים עם חברתו לשעבר, טובי וויליאמס.
כמה חודשים לאחר מכן, אוולין שוב מתקשרת לאולפן כדי לבקש "מיסטי".
היא מספרת לדייב שקיבלה שחרור על תנאי ועוברת להוואי להתחלה חדשה בחיים.
לאחר מכן היא מצטטת את השיר של אדגר אלן פו "אנבל לי".
באותו לילה, בזמן שדייב ישן, אוולין מתגנבת לביתו ומנסה להרוג אותו עם סכין, אך הוא מצליח להדוף אותה והיא בורחת.
בלש המשטרה – סמל מקאלום מציב האזנה על הטלפון של דייב למקרה שהיא תיצור איתו קשר שוב.
דייב מספר לטובי על אוולין ומזהיר את טובי להתרחק מאוולין עד שתיתפס.
ללא ידיעתו, אוולין כבר השיגה גישה לטובי בכך שהתחזתה לשותפתה החדשה לדירה, "אנאבל".
טובי מבינה בסופו של דבר שאנאבל היא אוולין כשהיא רואה את הצלקות הטריות על פרקי ידיה, אבל לפני שטובי מצליחה לברוח, אוולין לוקחת את טובי כבת ערובה (היא קושרת את טובי ומסתירה אותה).
מקאלום מגיע לבדיקה הקשורה לשירותי הרווחה, ונדקר אנושות בזוג מספריים.
דייב יוצר את הקשר בין שותפתה לדירה של טובי לבין השיר אנאבל לי.
כשהוא מטלפן לטובי להזהיר אותה, אוולין עונה ואומרת שהיא וטובי מחכים לו.
דייב עובר משידור חי למוזיקה מוקלטת וממהר אל הבית, שם הוא מוצא את טובי כפותה בפיה בידיה וברגליה.
כשהוא מתקרב אל טובי הקשורה, אוולין תוקפת אותו בסכין ופוצעת את דייב מספר פעמים בבית החשוך.
בתקיפה השלישית, דייב מכה בפניה של אוולין, מפיל אותה לאחור דרך חלון הזכוכית אל המרפסת; היא נופלת על מעקה ואז מתדרדרת אל החוף הסלעי למטה, אל מותה.
דייב פצוע חוזר לתוך הבית ומתיר את טובי, ושניהם עוזבים את הבית כשקולו בתוכנית הרדיו מוביל לשיר "Misty".
קלינט איסטווד – דייב גארבר
ג'סיקה וולטר – אוולין דרייפר
דונה מילס – טובי וויליאמס
ג'ון לארץ' – סמל מקאלום (שוטר)
ג'ק ג'ינג – פרנק (רופא, ידידו של דייב)
איירין הרווי – מאדג' (אשת רדיו, נפגשת עם דייב לארוחה עסקית)
ג'יימס מק'אקין – אל מונטה (שדר רדיו עמית)
קלאריס טיילור – בירדי (עוזרת הבית של דייב)
דון סיגל – מרפי (מוזג בבר)
מוזיקאי הג'אז ג'וני אוטיס, ג'ו זאווינול וקנונבול אדרלי מופיעים כעצמם בסצנות שצולמו בפסטיבל הג'אז של מונטריי ב-1970.
התסריט נוצר במקור על ידי ג'ו היימס , שהייתה דוגמנית ורקדנית לשעבר שהפכה למזכירה, ולוטש על ידי דין ריזנר .
הסיפור נרכש על ידי רוס האנטר בעודו ב-Universal Pictures.
בהמשך יצא לאור רומן שנכתב ופורסם ב-1972 על ידי פול ג'ילט , המבוסס על התסריט של "מיסטי".
לפני שהמייסד השותף של Malpaso Productions, אירווינג לנארד, מת, הוא ואיסטווד שוחחו על סרט אחרון, סרט אחד שנותן לאיסטווד את השליטה האמנותית בה רצה על ידי הופעת הבכורה שלו בבימוי.
איסטווד נזכר בתפקידו החדש:"אחרי שבע עשרה שנים של הטחת ראשי בקיר, הסתובבות סביב סטים, אולי השפעתי על הצבות מסוימות של המצלמה עם הדעות שלי, צפייה בשחקנים שעוברים סוגי גיהנום בלי שום עזרה, ועבודה עם במאים טובים וגם עם רעים, אני בנקודה שבה אני מוכן לעשות סרטים משלי.
הרעיון של רומן אהבה נוסף, עם חברה מנומסת שהוסיפה את דמותה של טובי לעלילה, היה הצעה של סוניה צ'רנוס, עורכת שהייתה עם איסטווד כשהשתתף לראשונה בסדרת הטלוויזיה המצליחה, "רוהייד" .
הצילומים החלו במונטריי, קליפורניה, בספטמבר 1970, ולמרות שזו הייתה הופעת הבכורה של איסטווד כבמאי קולנוע, דון סיגל עמד בצד כדי לעזור וגם היה לו תפקיד משחק בסרט בתור ברמן.
משתפי פעולה תכופים של סיגל, כמו הצלם ברוס סורטיס, העורך קארל פינגיטור והמלחין די ברטון היוו חלק מצוות ההפקה.
סצנות נוספות צולמו בפסטיבל הג'אז של מונטריי בספטמבר 1970, בהשתתפות גדולי הג'אז ג'וני אוטיס, קנונבול אדרלי ומייסד ות'ר רפורט העתידי, ג'ו זאווינול.
תחנת הרדיו, KRML, הייתה תחנת ג'אז ממשית בכרמל, שהאולפנים שלה הועברו לבניין איסטווד בסן קרלוס, באותו הבניין של ה-Hog's Breath Inn (מסעדה שבבעלותה של איסטווד).
לאחר תקופת הפסקה קצרה ב-2010, חזרה תחנת הרדיו לאוויר ב-2011.
הזכויות לקטע האיסטרומנטלי, "Misty", הושגו לאחר שאיסטווד ראה את הפסנתרן ארול גארנר מופיע בפסטיבל הג'אז בקונקורד ב-1970. איסטווד שילם גם 2,000 דולר עבור השימוש בשיר " The First Time Ever I Saw Your Face " של רוברטה פלאק.
השיר, שנכתב ב-1957 והוקלט לראשונה על ידי פלאק ב-1969, לא התפרסם בעת הקלטתו.
קלינט איסטווד שמע אותו במקרה במכוניתו והתאהב בו.
השיר זכה לעדנה מחודשת כששימש כרקע מוזיקלי לסצנה רומנטית ארוכה בסרט בין דייב וטובי.
הוא הגיע בתחילת 1972 לראש מצעד בילבורד הוט 100.
תכנון קפדני ובימוי יעיל של איסטווד (שיהפוך לאחד מסימני ההיכר שלו בתעשייה) אפשרו לסרט חיסכון של כמעט 50,000 דולר מתקציב בן מיליון דולר, והוא הושלם ארבעה או חמישה ימים לפני המועד המתוכנן.
מגזין "וראייטי" דיווח על תקציב של 1,242,000 דולר.
מקורות אחרים הציבו את גובה התקציב על 750,000 דולר.
Play Misty for Me הוקרן בבכורה באוקטובר 1971 בפסטיבל הסרטים בסן פרנסיסקו.
ההקרנות המסחריות החלו בשש ערים ב-20 באוקטובר 1971 לפני שהתרחבו בנובמבר.
הסרט זכה להצלחה כלכלית מתונה, והכניס 10.6 מיליון דולר בקופות בארצות הברית ובקנדה.
הוא הכניס 133,000 דולר בשבוע הראשון משישה בתי קולנוע, וסיים במקום העשירי לשבוע בקופות בארצות הברית ובקנדה.
הסרט זכה לביקורות חיוביות בעיקר, עם דירוג של 85% ב-Rotten Tomatoes, על סמך 40 ביקורות.
קונצנזוס המבקרים של האתר קובע: "מותחן פסיכולוגי מחושב ומגניב שמצליח להפחיד את הקהל גם אם הוא רק משתמש בריגושים מספר הלימוד של הבמאים.
רוג'ר אברט כתב: ""Play Misty for Me" הוא לא שווה ערך אמנותי ל"פסיכו", אבל אם מדובר על אחיזת הקהל בכף היד ואז לתת לחיצה חזקה, הוא מעולה".
מבקרים כמו ג'יי קוקס ב"טיים", אנדרו סאריס ב"וויליג' ווייס" וארצ'ר ווינסטן ב"ניו יורק פוסט" שיבחו כולם את כישורי הבימוי של איסטווד ואת הסרט, כולל הופעתו בסצנות עם ג'סיקה וולטר.
ארתור ד' מרפי מ"וראיטי" כינה אותו "מותחן מרתק לעיתים קרובות" "כשהוא אינו משמש כתיעוד מוגזם עבור חצי האי מונטריי".
הוא גם שיבח את הליהוק המעולה.
צופים ציינו כי הופעתה של וולטר תואמים אבחנה של הפרעת אישיות גבולית, כגון מצב רוח לא יציב, יחסים בין אישיים כאוטיים, התנהגות אימפולסיבית מאוד, פגיעה עצמית ופחד עז מנטישה.
בישראל הסרט התקבל בביקורות מעורבות.
יצחק בן נר סבר כי הסרט עשוי בצורה מקצועית מבחינה טכנית אך "הבמאי ושחקניו מתייחסים ברצינות תהומית לסיפור הפשטני.".
גם אהרון דולב מצא מגרעות רבות בסרט, כמו משחקו החד־הבעתי של איסטווד וכמו שליטה מרופפת של איסטווד הבמאי בסרט ומעבר לסצנות שאולי הן יפות ומקצועיות אך אינן שייכות לעלילת הסרט.
ג'סיקה וולטר הייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב לשנת 1972 לשחקנית הטובה ביותר – דרמה.
"Play Misty for Me" יצא לאור ב-DVD במדינות רבות.
הוא יצא לאור לראשונה ב-Blu-ray Disc ב-10 בנובמבר 2015 על ידי אולפני יוניברסל עם רוב התכונות הנוספות שהועברו.
הסרט יצא לאקרנים בבריטניה ב-Blu-ray על ידי Final Cut Ent.
ב-27 ביולי 2020 עם תכונות מיוחדות אלטרנטיביות חדשות לגמרי.
הוא יצא לאור ב-Blu-ray בארצות הברית על ידי קלאסיקות האולפן של Kino Lorber ב-10 בנובמבר 2020 עם מאסטר 2K.
הוא כולל העברת תכונות מיוחדות מהמהדורה הקודמת וריאיון עם דונה מילס ופרשנות אודיו מאת היסטוריון הקולנוע טים לוקאס .
בסרטו של דון סיגל, "הארי המזוהם",
שיצא לקולנועים חודשיים אחרי "מיסטי", נראה בית קולנוע שמציג את הכותרת של "Play Misty for Me" נראה בתחילת הסרט, בעוד המפקח הארי קאלהאן נמצא בהפסקת הצהריים שלו לפני שוד הבנק שפותח את הסרט.
בסדרת הטלוויזיה הקומית, "מה יגידו השכנים?", רוז מבקשת מאמט "Play Misty for Me" כשהיא נגררת מהכנסייה כשהיא תחת השפעת כדורי הרגעה.
בפרק העונה האחרונה 227, שכותרתו "שחק את כריסטי בשבילי", לסטר עוקב אחר מאזינה שמבקשת ממנו שוב ושוב לנגן את השיר של הוגי קרמייקל, "Stardust ".
בפרק של סדרת הטלוויזיה הקומית, "מופע שנות ה-70", פז צופה "ב-Play Misty for Me" עם בחורה בדייט, הסבורה שאוולין היא גיבורת הסרט.
שם הסרט זוכה לפרודיה במשחק הווידאו "Grand Theft Auto III" משנת 2001, שם יש משימה בשם "Drive Misty for Me".
הכותר זוכה גם לפרודיה במשחק הווידאו מ-2017, "Fortnite: Save the World", שנמצאת בו משימה בשם "Slay Misties for Me".
הסרט מוזכר בבלדה האפית של בוב דילן בת 17 דקות "Murder Most Foul", שיצאה במרץ 2020. במרכזה עומד רצח ג'ון קנדי.
דילן כותב נרטיב זרם תודעתי המורכב מאזכורים מוזיקליים, פוליטיים ותרבותיים רבים שהוא 'מבקש' מהתקליטן וולפמן ג'ק : "Play Misty for Me".
מיסוך האוטיסטי , המכונה גם הסוואה חברתית (social camouflaging), הוא מכלול של מאמצים מודעים או לא מודעים, שבהם נוקטים אנשים אוטיסטים כדי להסתיר, לדכא או להסוות את תכונותיהם, תגובותיהם והתנהגויותיהם הטבעיות, האופייניות לאוטיזם.
מאמצים אלו כוללים חיקוי של סגנונות התנהגותיים, קוגניטיביים או סנסוריים המאפיינים נוירוטיפיקלים ובמקביל דיכוי של צורות טבעיות של התנהגות אוטיסטית, קוגניציה ותגובות סנסוריות.
מטרתו המרכזית של המיסוך היא להסתיר או להפחית את נראותן של תכונות אוטיסטיות, זהות אוטיסטית או אבחנה של אוטיזם.
המיסוך נתפס כאסטרטגיה חברתית נפוצה להתמודדות בקרב מבוגרים המאובחנים על הספקטרום האוטיסטי.
המיסוך כולל היבטים המשותפים לאוטיסטים ולנוירוטיפיקלים וכן היבטים ייחודיים לאוטיסטים.
מאפיינים המשותפים הן לאוטיסטים והן לנוירוטיפיקלים כוללים שימוש בחיקוי ככלי חברתי, תשישות הנגרמת ממיסוך ותחושת ניתוק מהזהות העצמית כתוצאה מכך.
עם זאת, בקרב אוטיסטים, המיסוך כרוך גם בדיכוי חושי ובהסתרת גירויים עצמיים.
מיסוך אוטיסטי עלול להוביל למחשבות אובדניות, תופעה שלא צוינה באותה מידה בקרב קבוצות נוירוטיפיקליות.
מיסוך אוטיסטי אינה התנהגות אקראית, אלא נגזר ממגוון רחב של מניעים וגורמים, פנימיים וחיצוניים, המקושרים בעיקר לסביבה החברתית ולחוויות אישיות ומשקפים את הלחץ המתמיד המופעל על יחידים אוטיסטים במטרה להתאים את עצמם לנורמות נוירוטיפיקליות.
גורם מרכזי למיסוך הוא השאיפה להימנע מסטיגמה המלווה אוטיזם.
במסגרות חברתיות נוירוטיפיקליות, אוטיסטים נתפסים לעתים כחלק ממיעוט הסובל מאפליה, וכך נוצרת שאיפה להציג חזות שאינה אוטיסטית.
המיסוך עשוי להתפתח כתגובה לטראומה בין-אישית קודמת, הכוללת חוויות של בושה, הקנטה ואף התעללות על רקע מאפיינים אוטיסטיים, וכן חוויות נרחבות יותר של התעללות רגשית ופיזית.
לחצים חברתיים וחוויות טראומטיות מן העבר מחריפים את המיסוך האוטיסטי ומחוללים מעגל של תגובה והתמודדות.
אי-מודעות ואי-קבלה חברתית כללית של אוטיזם הם גורמים מרכזיים, הדוחפים אוטיסטים להסתיר את מאפייניהם.
נשים אוטיסטיות מדווחות באופן כללי על רמות מיסוך גבוהות יותר בהשוואה לגברים אוטיסטים.
עם זאת, נתונים מצביעים כי על אף שבמדדים מסוימים נשים אוטיסטיות מציגות ציונים ממוצעים גבוהים יותר במיסוך, שיעורי השימוש במיסוך לאורך החיים דומים בקרב שני המינים.
למעלה מ-89% מהגברים האוטיסטים דיווחו על שימוש במיסוך בשלב כלשהו בחייהם, שיעור הקרוב לזה של נשים אוטיסטיות, העומד על 90.9%.
מיסטו (בפורטוגזית: Mixto Esporte Clube) הוא מועדון כדורגל מברזיל.
המועדון נוסד בשנת 1934 בעיר קויאבה.
הקבוצה הוקמה בשנת 1934 בעיר קויאבה על ידי קבוצת גברים ונשים.
שם המועדון – "מיסטו" – מסמל פתיחות לשני המינים ולכל הגזעים.
בשנת 1943 זכתה הקבוצה לראשונה באליפות מדינת מאטו גרוסו.
בסך הכול זכתה באליפות זו 24 פעמים, בפעם האחרונה בשנת 2008.
בשנת 1976 השתתפה הקבוצה לראשונה בדרג הבכיר של האליפות הארצית.
בסך הכול הופיעה במעמד זה שמונה פעמים, כאשר הופעתה האחרונה הייתה בשנת 1985, עונה בה סיימה במקום ה-14.
בליגת המשנה הברזילאית שיחקה "מיסטו" שש עונות: לראשונה בשנת 1971 ולפעם האחרונה ב-1989. הישגה הבולט ביותר היה המקום השישי בשנת 1982.
נכון לעונת 2025 היא משחקת בליגה הרביעית.
בהגביע הברזילאי השתתפה הקבוצה תשע פעמים, והישגה המרשים ביותר היה העפלה לשמינית הגמר בשנת 1989.
אצטדיונה הביתי של הקבוצה, "אצטדיון אוריקו גספר דוטרו", נבנה בשנת 1952 ומכיל כ-9,000 מקומות ישיבה.
במקרים מיוחדים משחקת הקבוצה בארנה פנטנל.
הדרבי המקומי של "מיסטו", הנקרא "Clássico Vovô", נערך נגד דום בוסקו.
עד היום התקיימו 65 משחקים, מהם ניצחה "מיסטו" 34 והפסידה 14.
מיסוי קריפטו בישראל עוסק באופן שבו רשות המסים בישראל והמערכת המשפטית מתייחסות להכנסות ולרווחים ממטבעות דיגיטליים בישראל.
מאז שנות ה-2010, ישראל נחשבת בין המדינות הראשונות שהעניקו מסגרת מיסויית ברורה לתחום הקריפטוגרפי, תוך קביעה כי מטבעות דיגיטליים נחשבים נכס לצורכי מס, ולא מטבע חוץ.
הופעת המטבעות הדיגיטליים בישראל החלה בראשית העשור השני של המאה ה-21, עם כניסת ביטקוין ויתר המטבעות המבוססים על בלוקצ'יין.
בעקבות העלייה בהיקף המסחר וההשקעה במטבעות אלה, החלה רשות המיסים לעסוק בסוגיות מיסוי ייחודיות כגון אופן חישוב הרווח, אופי העסקה (השקעה או עסק), והוראות דיווח.
בשנת 2018 פרסמה רשות המיסים את חוזר מס הכנסה 05/2018, שבו נקבע כי מטבעות דיגיטליים הם נכסים לצורכי מס, ולא מטבעות חוץ.
המשמעות היא כי רווח ממכירת מטבעות דיגיטליים נחשב רווח הון החייב במס בשיעור של 25%, כל עוד אין מדובר בפעילות עסקית שוטפת.
כאשר מדובר בפעילות עסקית (למשל כרייה, מסחר תדיר, או מתן שירותים בתמורה לקריפטו) – ההכנסה ממוסה לפי מדרגות מס רגילות.
2017–2018 – פרסום חוזרי רשות המיסים הראשונים והגדרת המטבעות כנכס.
2020–2022 – תחילת פעילות אכיפה ייעודית לאיתור הכנסות לא מדווחות ממסחר במטבעות דיגיטליים.
2024 – דו"ח מבקר המדינה הצביע על פערים ניכרים בין היקף פעילות הקריפטו לבין הדיווחים לרשות המיסים.
2025 – רשות המיסים הודיעה על השקת נוהל גילוי מרצון בתחום הקריפטו, שמטרתו לעודד דיווח רטרואקטיבי של פעילות לא מדווחת.
תחום מיסוי הקריפטו בישראל מציב מספר אתגרים עקרוניים:
קושי בחישוב רווח והפסד עקב תנודות שערים וריבוי עסקאות.
הבחנה מורכבת בין פעילות השקעה פרטית לפעילות עסקית.
העדר חקיקה ראשית ייעודית – ההסדרה נעשית באמצעות חוזרים ועמדות מיסוי.
פערים בין מדיניות המיסוי הישראלית לבין מדיניות מדינות אחרות, שבהן קיימות גישות שונות לגבי סיווג הקריפטו.
במדינות רבות ננקטו גישות שונות:
בארצות הברית, רשות המיסים האמריקאית מסווגת מטבעות קריפטוגרפיים כנכס.
במדינות האיחוד האירופי ישנם הבדלים בין מדינות – חלקן רואות בקריפטו נכס הוני, אחרות פטור ממע"מ.
בישראל הגישה דומה לזו של ארצות הברית, אך ההסדרה המעשית נעשית בעיקר באמצעות הנחיות ולא באמצעות חקיקה ראשית.
מיסטיקה היא תורת הנסתר - תחום החורג מהמדע ונוגע לכישוף ולחוויות רוחניות.
המילה מיסטיקה נגזרת מהמילה היוונית μυστικός, "מיסטיקוס", שמשמעותה סגירה או הסתרה.
המיסטיקה קשורה לאופנים שונים של סגירה, שכן המיסטיקה עוסקת בדברים כמוסים העוברים בלחישה, וסגירת החושים, שכן עניינה של המיסטיקה הוא בדברים שאינם נתפסים בידי חמשת החושים האנושיים.
המיסטיקה מתרחקת מהמדע שהתעסקותו היא במדידה וכימות בעולם הפיזי.
יש ולפעמים תאוריות מיסטיות מנבאות ניבויים גם לגבי תופעות שבעולם החומר, אך תקפותם של ניבויים אלו אינה עומדת בדרך כלל במבחן מדעי, ובמקרים שבהם הועמדו במבחן כזה, הם הופרכו או היו דו משמעיים.
בדרך כלל אין משתמשים במונח "מיסטיקה" כדי לתאר אמונות דתיות נפוצות, אלא מסייגים אותו לשימוש רק בהתייחסות למרכיביהן הכמוסים והקשורים לחוויה הדתית הפנימית, להבדיל מגילוייה החיצוניים.
שאיפתו של המיסטיקן היא לרוב להביא את נפשו לאיחוד עם ישות רוחנית הקיימת בעולם שמעבר (אל או העולמות העליונים).
הקבלה ביהדות והסוּפיוּת באסלאם הן דוגמאות לזרמים מיסטיים שנוצרו בדתות ותיקות.
לפי ההגדרה שלעיל, דתות המזרח קרובות מאוד למיסטיקה, וגם בנצרות קמו לה נציגים כמו אוגוסטינוס.
לקראת סוף המאה העשרים ניכרה במדינות המערב פריחה ניכרת של העיסוק במיסטיקה לצורותיה השונות, והלכו והתרבו אלה הרואים במיסטיקה מדריך לחיים, כחלק מתרבות העידן החדש.
מנגד עומדים רבים הרואים במיסטיקה סוג של אמונה תפלה.
הרבה פילוסופיות חדשות מתעוררות להן עקב חיפושים שונים אחר משמעות החיים, נסיעות מרובות בעולם אשר מאופיין כיום ככפר גלובלי עוזרות למידע חווייתי והתנסותי בדתות ואמונות שונות אשר מתפתחות כל הזמן.
מיסטר טי הוא שחקן אמריקאי ומתאבק מקצועי לשעבר, המוכר בזכות תפקידיו כבי.
איי בראקוס ב"צוות לעניין" והמתאגרף קלאבר לאנג מ"רוקי 3".
הוא נולד וגדל בדרום שיקגו יחד עם 4 אחיות ו-7 אחים כשהוא הצעיר מביניהם, שיחק פוטבול בתיכון ולמד אמנויות לחימה, כשהיה בן 5, אביו הכומר נתנאל טורואוד עזב את המשפחה, לאחר מכן הוא קיצר את שמו ל-לורנס טורו ומאוחר יותר שינה את שמו חוקית ל"מיסטר טי".
זכה במלגת ספורט מטעם אוניברסיטת "פריירי ויו" בטקסס ממנה סולק לאחר שנת לימודים אחת והשלים את לימודיו בשתי מכללות קטנות בשיקגו.
לאחר סיום לימודיו שירת מיסטר טי כשוטר צבאי בצבא ארצות הברית וניסה להתקבל לקבוצת הפוטבול גרין ביי פאקרס אך קריירת הפוטבול שלו נקטעה עקב פציעה בברך.
התחלת דרכו בהוליווד הייתה כשומר ראש לכוכבים כמו דיאנה רוס ומייקל ג'קסון והוא אימץ לעצמו הופעה מפחידה שהבולט בה הייתה תספורת ייחודית אותה ראה בתמונה של לוחם מנדינקה אפריקאי בנשיונל ג'יאוגרפיק וכן תכשיטי זהב רבים אותם אהב לענוד.
בשנת 1982 כיכב מיסטר טי בתפקיד קלאבר לאנג בסרט רוקי 3 תפקיד שבעקבותיו הגיע לסדרה "צוות לעניין" בה כיכב 5 עונות בתור B.A (לורנס) באראקוס (ראשי תיבות של: Bad Attitude - על שום יחסו הרע לקצינים), מהנדס צבאי בריון של יחידת קומנדו מובחרת.
בשנת 1985 הופיע מיסטר טי ב-WWF ואף התאבק כבן זוגו של האלק הוגאן בקרב הצמדים שסיים את הרסלמניה הראשונה.
בשנים שלאחר מכן שיחק מיסטר טי במספר סרטים וסדרות, ביניהם "צוות לעניין".
בשנת 1987, קנה מיסטר טי אחוזה מיוערת בשטח נרחב של שבעה אקר בפרוור הצפוני של שיקגו הקרוי לייק פורסט.
למחאת השכנים והעיתונאים, מיסטר טי כרת את החורש הטבעי הנרחב שבאחוזתו, בעצמו, בעזרת מסור שרשרת.
בשנת 1995, הוא אובחן כחולה במחלת הסרטן, שהטיפול בה רושש אותו מרוב כספו (עד שאפילו נאלץ למכור את תכשיטיו הרבים) אך הוא החלים ונהיה נוצרי אדוק.
כיום מתגורר מיסטר טי בקליפורניה.
בשנת 2001 שיחק בסרט הפארודיה "קטע מהסרטים".
המשפט הקליט המזוהה ביותר של מיסטר T הוא I Pity the Fool (בתרגום חופשי לעברית: אני מרחם על השוטה).
משפט זה לקוח מן התסריט של הסרט רוקי 3.
מאשתו יש לו 2 בנות ובן, יש לו בן נוסף מאישה אחרת.
מיסטר (Mystère) הוא אחד מארבעת מופעי קרקס השמש המוצגים בלאס וגאס שבנבדה שבארצות הברית, והראשון מביניהם שהחל להציג בעיר.
המופע מציג דרך קבע במלון אי המטמון.
המופע הוצג לראשונה ב-25 בדצמבר 1993 ומאז הוא אחד המופעים המוצלחים והידועים המוצגים בעיר בשל סגנונו הייחודי.
המופע מהווה שילוב בין אומנויות הקרקס (אקרובטיקה וליצנות), ריקוד מודרני, בלט, אופרה, מוזיקת העולם וקומדיה.
הרעיון להפקת המופע החל בשנת 1990 כאשר מלון סיזרס פאלאס ביקש מקרקס השמש שיפיק עבורו מופע המבוסס על המיתולוגיה היוונית והמיתולוגיה הרומאית.
המופע שהופק היה נועז מידי עבור המלון, ושונה מאוד ממופעים אחרים שהוצגו בלאס וגאס (שהיו בסגנון הפולי ברז'ר) ורק שלוש שנים מאוחר יותר הסכים מלון אי המטמון להציג את המופע באופן קבוע, בעקבות הצלחת מופע הקסמים של זיגפריד ורוי אשר גם הוא היה שונה מהמופעים המקובלים בעיר.
המופע כולל אקרובטיקה, "מקלות סיניים", טרמפולינה, וכן קפיצות באנג'י - המופע הראשון בעולם שכלל קפיצות מסוג זה.
כמו כן כולל המופע קטעי מוזיקה ושירה מקוריים וכן הופעות קומיות של ליצנים המוגלמים על ידי האב ובנו - בריין וניקולס דיוהרסט, והתינוק הענקי המגולם על ידי פרנסואה דופווי.
המופע זכה להצלחה מרובה, והוא נחשב לאחד ממופעי הקרקס הטובים בעולם אם לא הטוב שבהם.
המופע מתחיל בהופעה קומית של ליצן שנועדה להכניס את הקהל לאווירה קומית.
הליצן תוקף את הקהל בפופ קורן, מתנהג כמו סדרן ומוביל את הצופים למושביהם (לרוב למושבים לא נכונים).
הליצן מופיע בהמשך המופע - לרוב בסצנות בהם הוא מתווכח עם מנהל הזירה בין הופעות האקרובטים.
ליצן נוסף הלבוש כתינוק ענק משמש אף הוא כאתנחתא קומית במהלך המופע.
בדומה לשאר מופעי קרקס השמש, גם במופע זה המוזיקה מבוצעת על ידי להקה ברקע הבמה, ושתי זמרות מלוות את המופע.
שפת השירים היא שפה דמיונית (ג'יבריש).
סצנות המופע כוללות הופעה של אקרובטים על טרפז, קפיצות באנג'י, הופעה של מקלות סיניים, טרמפולינה, לוח קוראני והופעה של טייקו המהווה את אחד משיאי המופע, ואחד הקטעים הפופולריים ביותר במופע.
אורכו של המופע הוא כ-95 דקות (לרבות הפרולוג המבוצע על ידי הליצן - הסדרן)
הפסקול של מופע זה נחשב לפסקול הפופולרי מבין מופעי קרקס השמש.
פס זה הופץ הן בהקלטה באולפן משנת 1994 (בדומה ליתר הפסקולים של המופעים שהוקלטו באולפן) והן בהקלטה של מופע חי משנת 1996. מופע זה הוא היחיד מבין מופעי קרקס השמש שהופץ גם בהקלטה חיה.
מיסטר באנגל היה הרכב מוזיקלי אוונגרדי וניסיוני שהוקם בקליפורניה, ארצות הברית ב-1985 התפרק ב-2000 ושב לפעילות בשנת 2020. ההרכב הוקם כאשר חבריו עוד היו תלמידים בתיכון.
שם ההרכב נלקח מדמות מסרט חינוכי לילדים.
מיסטר באנגל הוציאו כ-4 קלטות דמו בין אמצע לסוף שנות ה-80 עד אשר הוחתמו על ידי חברת התקליטים וורנר ברוס והוציאו כשלושה אלבומי סטודיו נוספים בין השנים 1991-1999. ההרכב שילב בין ז'אנרים מוזיקליים שונים, לעיתים קרובות באופן מופגן וקיצוני.
ההרכב ניגן בין השאר בסגנונות הבי מטאל, ת'ראש מטאל, רוק, רוק מתקדם, פאנק (Funk), מוזיקה תעשייתית, סקא, ג'אז, מוזיקה קלאסית מודרנית, רוקבילי, בוסה נובה וכן מוזיקה מתוך משחקי מחשב ומסדרות אנימציה.
ההרכב היה ידוע בשל ההופעות החיות הכאוטיות שלו בהן נהגו חבריו להתחפש במגוון תחפושות, לרקוד על הבמה ולשבור את כלי הנגינה שלהם.
בשנת 2020 ההרכב הוציא את אלבומו הרביעי The Raging Wrath Of The Easter Bunny Demo; ברובו אלבום ת'ראש מטאל המבוסס על דמו משנת 1986 שלהקלטתו הצטרפו ללהקה סקוט איאן מלהקת אנתרקס ודייב לומברדו לשעבר מסלייר וחבר בכמה מהפרויקטים של סולן הלהקה מייק פאטון.
זמן הפעילות המרבית של מיסטר בנגל הייתה באותה תקופה כאשר פיית' נו מור החלו להתפרסם, כאשר בשתי הלהקות הסולן היה מייק פאטון, אך למרות זאת באותה תקופה זהות חברי מיסטר בנגל נשמרה בסוד כאשר עלו להופעות עם מסכות.
אלבומה הרשמי הראשון של הלהקה, Mr.
Bungle, הוקלט שנה לאחר שהסולן מייק פאטון הצטרף אל פיית' נו מור בהפקתו של ג'ון זורן.
השיר "Quote Unquote" מתוך האלבום נקרא במקור "Travolta" אך השם שונה לאחר איום בתביעה מצד השחקן ג'ון טרבולטה, והוחלף ל-"Quote Unquote", שמה של הביוגרפיה הלא רשמית של טרבולטה.
כחלק מקידום האלבום, הלהקה הוציאה קצף לאמבטיה למכירה בחנויות.
האלבום השני, Disco Volante, נחשב לקשה ביותר להאזנה, עם גישה ניסיונית מאוד ושינויים קיצוניים בסגנון המוזיקלי.
באלבום ישנו "שיר סודי" שנקרא The Secret Song המגיע מיד אחרי Carry Stress in the Jaw.
השיר הוקלט ללא ידיעתו של הבסיסט טרבור דאן, אך דאן מצא עותק של השיר וכתשובה הוסיף את קולותיו של סבא סימפסון לשיר.
כדי להוסיף עוד מימד לסודיותו של השיר, מידע על ההקלטה המחודשת נשמר מפאטון עד לפני שהאלבום יצא לאור.
בגרסת התקליט של האלבום, השיר מגיע עם סיום השיר "Carry Stress in the Jaw".
באלבום השלישי, California, נקטה הלהקה בגישה סולידית יותר ומעברי הסגנון היו פחות מורגשים.
זהו אלבומה המצליח ביותר של הלהקה.
הלהקה הייתה ידועה בהופעותיה המזעזעות לעיתים, שהתנהלו כאשר מייק פאטון עטה מסכה המשמשת ל-BDSM, טרבור דאן לבוש בשמלה כחולה, ושניהם מעוטרים בזנבות חזיר ומבצעים הד באנגינג בפראות.
האלבום השלישי, California, היה אמור לצאת ב-1998, אך חברת התקליטים "האחים וורנר" העדיפה להוציא קודם לכן את האלבום בעל השם הדומה Californication של הלהקה "רד הוט צ'ילי פפרז".
סולנה של רד הוט צ'ילי פפרז, אנתוני קידיס, האשים את מייק פאטון בחיקוי של סגנונה של הלהקה במסגרת פיית' נו מור.
על רקע שתי פרשיות אלה נוצר סכסוך עמוק בין קידיס לפאטון ולמיסטר באנגל.
מיסטר באנגל ביצעה גרסאות כיסוי גרועות במתכוון לשירים של רד הוט צ'ילי פפרז בהופעותיה.
מאידך מנעה רד הוט צ'ילי פפרז ממיסטר באנגל את השתתפותה במספר פסטיבלים באירופה שבהם לפפרז, כלהקה שמבצעת את המופע המרכזי, הייתה המילה האחרונה בקשר לזהות הלהקות שיופיעו לצידה.
בעבר חברי הלהקה הכחישו פעמים אחדות אפשרות לאיחוד של מיסטר באנגל.
פאטון הצהיר שהוא לא ישוב ללהקה.
כיום פאטון הוא סולן הלהקות פנטומאס, טומהוק ופיפינג טום, שנחשבות אף הן ללהקות ניסיוניות (במיוחד פנטומאס).
שאר חברי מיסטר באנגל הקימו, עוד לפני שהלהקה התפרקה, את להקת Secret Chiefs 3, והוציאו תחת שם זה ארבעה אלבומים.
אך על אף זאת בשנת 2020 שבו לפעילות כלהקה עם אלבום הת'ראש מטאל The Raging Wrath Of The Easter Bunny Demo (שהוא מבוסס על דמו שלהם משנת 1986).
Bungle (יצא גם בפורמט קלטת, תקליט וPicture Disc מוגבל למספר עותקים מסוים)
Disco Volante 1995 (יצא גם בפורמט קלטת ותקליט נדיר שהכיל גם תקליט "7 של הSecret Cheifs Trio)
1999 California (יצא גם בפורמט קלטת)
היא כינוי למגוון פרקטיקות ואמונות באמצעותם אפשר להגיע לתחושה של קרבה או מגע עם מציאות רוחנית.
זאת בניגוד למאגיה שעוסקת בקבלת דבר מה מכוחות עליונים.
המונח "מיסטיקה" עצמו מקורו חיצוני, ואינו שגור במסורת היהודית לתיאור תחום זה.
במסורת היהודית מקובל להשתמש בכינויים כגון חכמה נסתרת (ח"ן), חכמת הסוד, קבלה או כינויים אחרים.
גם התארים למי שעוסקים במיסטיקה היהודית מגוונים, ובהם: יודעי ח"ן, חכמי הסוד, מבינים ומקובלים.
במשנה ובתלמוד מופיע ידע מיסטי תחת הכינויים מעשה מרכבה ומעשה בראשית.
פן אחד, והמפורסם ביותר של המיסטיקה היהודית, הוא הקבלה, אולם המיסטיקה היהודית רחבה יותר הן בהיבט הכרונולוגי והן בהיקף הנושאים בהם היא עוסקת.
הנסים הללו, המאפיינים את ספרות הנביאים הראשונים, אינם קיימים בספרות הנביאים האחרונים.
אליהו מחיה נער מת ושמואל מוריד גשם ביום קיץ.
כוחם של ירמיהו וישעיהו אינו במעשים כאלו.
רק בספר דניאל מופיעים שוב מעשי נסים.
שפע ניסיונות נעשו על ידי חוקרים שונים לאפיין את המיסטיקה היהודית.
אחד מהם מנסה לאפיינה דרך שלושה יסודות: תפיסת האל, היחס לתורה והכוחות הרוחניים הבולטים שעיצבו את המיסטיקה היהודית באלפיים שנות קיומה (ההלכה, האגדה, התפילה והפילוסופיה היהודית).
מיסודות אלה נגזר יחסה של המיסטיקה היהודית להיסטוריה - זו נתפסת בעיני המיסטיקן כרצף של אירועים המשמשים עבורו סמלים בלבד.
בריאת העולם, למשל, היא סמל לאלוהות שאינה ניתנת לביטוי.
שלביה של הבריאה הם תחנות החשובות לנו כדי שנדע ברבות הימים לעשות את הדרך חזרה, אל האל, חזרה לשורשי הקיום.
יציאת מצרים היא תהליך המסמל התחדשות כל אדם בנשמתו ויציאתו משעבוד לחופש פנימי, לאור האינטלקטואלי.
מעמד הר סיני הוא "טקס" הענקת האור האלוהי, וכך הלאה.
למיסטיקן יש תפיסה ייחודית של התורה; לפיו, התורה רוחשת חיים נסתרים מתחת למשמעויות מילוליות.
הכוחות הקוסמיים של האנושות כביטוי כוחו של האלוהים מתגלים בכל אחת מעשרים ושתיים אותיות האלפבית, ולפיכך - בכל תג ואות של התורה.
כל סודות האדם והאלוהים נמצאים בה.
כך אוצרת התורה ידע אינטלקטואלי המסייע לצלול במעמקיה להגיע למודעות עצמית גבוהה יותר, שהיא דרך האל.
מבחינת המיסטיקה היהודית, המסורת בכל צורותיה הולבשה ברבדים חדשים לחלוטין, והיא יונקת השפעות מסביבתה, כשם שהיא משפיעה עליה.
בדרך זו הפילוסופיה היהודית משפיעה על הקבלה ומקבלת ממנה, ומה שלא ניתן לביטוי במילים מוצא ביטוי בסמלים.
אלא שבניגוד לפילוסופיה היהודית נוסח הרמב"ם ורבי סעדיה גאון (רס"ג), שלא ראו בפרשנות ההלכה אלגוריה, הקבלה רואה בהלכה ביטוי לאובייקטים אחרים.
כל מצווה הופכת לבעלת משמעות קוסמית, ולא רק לפעולה דתית כמעט מכנית.
התפיסה הזו קסמה להמונים - לא סתם נעשה ואחר כך נשמע (אם בכלל), אלא כפי שמגדיר זאת גרשם שלום: האדם היהודי הדתי הופך ל"גיבור בדרמה של העולם, כמפעיל את גלגלי היקום על ידי התכנים המוסריים של הדת".
כך גם ההבדל בין הפילוסופים והמיסטיקנים ביחס לספרות האגדה ולתפילה היהודית - המיסטיקן יראה בכל אגדה יסודות מיתיים גדולים מהחיים ומודרכים בידי כוחות נעלמים, ובכל תפילה הוא יראה יסוד מאגי מסוים.
ה"כוונה" שבתפילה הופכת להיות לא רק כר להשתפכות רגשית, אלא קוד לגילוי הנסתר ומכשיר למדיטציה אישית וקבוצתית.
השימוש הזה של הקבלה באמצעים מיסטיים-מיתיים הוא אחת הסיבות שהפכו אותה פופולרית, בעוד הפילוסופיה האליטיסטית נפוצה פחות.
הפילוסופיה לא התייחסה לפחדים האנושיים של הפרט והחברה, שרבצו בתת מודע.
לעומת זאת, המיסטיקה, כמו הכישוף בכל הדורות נתנה מרחב מחיה וכבוד לפחדים הללו, מהם נוצרו, לפי התאוריה של יונג, המיתוסים של כל התרבויות.
האמונה הטפלה התמזגה, בקרב ההמונים, במיסטיקה, ולמרבה האבסורד דווקא אותן אמונות תפלות הן שהבהירו לעם מה המשמעות של פעולות והרגלים דתיים (למשל, מנהג הכפרות).
למעשה, אומר גרשם שלום, בלעדי המיסטיקה, הדת היהודית הייתה מתאבנת וגוססת לפני דורות.
ככל שהדת הפכה למסגרת נוקשה של כללים, ציוויים וחוקים רציונליים, כך היא מתרחקת מהנשמה, מההתלהבות הדתית, מהרגש.
וכאן באה המיסטיקה על זרמיה השונים ומחיה אותה.
התוצאה - פולקלור יהודי עשיר ותוסס, המחזיר את המיסטיקה למקורותיה הקדומים והאמיתיים ביותר, במקרא.
"המסתורין העברי עתיק הוא כעם ישראל", אומר ש.
"בימיו הטובים והרעים, בימי שלום ובשעת חרום, בשבתו על אדמתו ובנדדו בגויים, תמיד היה המסתורין קשור ומחובר עמו...
המסתורין פתח לפניו את השמים ושמי-השמים ואת העולמות העליונים...
הוא שגילה לו תעלומות אלוהים וסוד הנצח..." המסתורין הזה, בהגדרתו של הורודצקי, מתחיל במשפט הראשון בספר בראשית ומסתיים בספר דניאל, המיסטי שבספרי התנ"ך, המחבר את המסתורין הקדום אל השלב השני שלו, ספרי האפוקליפטיקה הישראלית.
הספרים החיצוניים הללו לא נכללו לבסוף בתנ"ך, אולי משום שהממד המיסטי בהם היה חזק מדי עבור העורכים הרציונליים של כתבי הקודש.
עם זאת, השפעת הספרים האלה מורגשת היטב בספרות האגדה, בקבלה ובחסידות, ובמקביל גם אצל כת האיסיים במדבר יהודה ובנצרות הקדומה.
את תחילתה של המיסטיקה הקדומה ניתן לזהות בתיאורי ההתגלויות השונות של האל בספרי המקרא: כרוח, כ"דבר ה'", בדמות אדם, או ב"כבוד ה'".
ביטוי לגישה זו ניתן למצוא בפסוק .
בו מבקש דוד לשהות בהיכלו של האל.
במקום השני בסולם הדרגות של גילויי האל בספרות המקראית נמצאים המלאכים, שליחי האל הנגלים לנביאים כשהם עומדים סביבו בהיכל האלוהים.
לאורך כל התנ"ך הם אינם מוזכרים בשמותיהם, ורק בספר דניאל מצוינים שניים מהם - מיכאל וגבריאל, שני הקצינים הבכירים ביותר בפמליית המלאכים (על כך העיר ריש לקיש ששמות המלאכים עלו עם ישראל מבבל).
הראשון תפקידו להגן על העם, והשני פותר חזיונות ורואה את אחרית הימים.
אחד מהמלאכים הוא השטן, מעין קטגור בבית דין של מעלה ההופך לאחר מכן בספרות המיסטית של הקבלה לראש ה"סטרא אחרא".
הספרות המיסטית הצמידה לו בת-זוג, לילית, ויחד הם יולידו את השדים והרוחות הרעות.
בספרים החיצוניים הוא ממונה על הרע החי בגיהנום וזוכה לשלל שמות, כמו סמאל, בליעל, משטמה, ועוד.
הנצרות והאסלאם קיבלו את האמונה במלאכים מהיהדות, והשימוש בשמותיהם של המלאכים קיים גם במאגיה הנוצרית, היוונית, האתיופית ועוד, לצורך השבעות וקמעות במתכונת המקובלת בספרות הקבלה.
הברית שכורת אלוהים עם אברהם היא אחד הרעיונות המיסטיים הגדולים בתנ"ך - חיבורם של האל והאדם, משאת נפשו של כל מאמין ומיסטיקן.
ברית בין הבתרים היא הסמל המיסטי הראשון של אלוהים בהתגלותו לבני האדם.
האמצעים המעשיים לאיחוד עם הבורא, המצויים במקרא, מהווים את היסודות לקבלה המעשית המאוחרת יותר: הקרבת קורבנות, נזירות, והתענית.
ראשית המיסטיקה התאורטית בחזיונות הנבואיים של נביאי בית ראשון ויותר מהם - נביאי בית שני.
אחת הנבואות המיסטיות באופיין שהיוותה בסיס לספרות מיסטית ענפה היא חזון המרכבה של יחזקאל.
חזון זה כל כך מרכזי בספרות המיסטית של ימי בית שני עד שהיא קרויה על שמו - ספרות ההיכלות והמרכבה.
את שרשרת החוזים סוגר דניאל, חוזה בעל השפעה עצומה ביותר על תולדות המיסטיקה הנוצרית והיהודית העתידה להיווצר.
אצלו זו האמונה הברורה בתחיית המתים שתתרחש באחרית הימים, וחישובי קץ העתים, שהשפיעו עמוקות על מחשבי הקצים עד עצם היום הזה.
לצדו עומד גבריאל, "שר המלאכים", המלאך המיוחס מכולם בנצרות ובאסלאם, כדי לפרש את חזיונותיו המדהימים וכדי לפתור את חלומותיהם של נבוכדנצר ובנו בלשצר.
הנבואה האפוקליפטית שלו לגבי אחרית הימים (למעשה, דניאל הוא הספר האפוקליפטי המובהק היחיד שהוכנס לכתבי הקודש) היא גם המחברת את המיסטיקה היהודית שבמקרא עם הספרים האפוקליפטיים העבריים שנכתבו אחרי חתימת המקרא ועם המיסטיקה הנוצרית הקדומה.
הספרות האפוקליפטית עוסקת בנסתרות עם ישראל והעמים בכלל, בנסתרות הטבע, העולמות העליונים ואחרית הימים, לצד געגועים עזים לגאולה, לעולם הבא ולמשיח.
מיתוסים מקראיים ופולקלור קדום, לאו דווקא יהודי, משמשים בה בערבובייה כדי ליצור נבואות עתידניות או אקסטזה דתית.
החטא הקדמון, המלאכים הרעים (שלפי האגדה נפלו משמים והולידו, בזיווג עם בנות הארץ, את הנפילים), חנוך (האדם הראשון שנלקח על ידי האל לשמים כשהוא חי, ולפי הספרות המיסטית של ימי בית שני - הפך למלאך), נח והמבול, מגדל בבל ועוד מיתוסים תופסים מקום של כבוד באפוקליפטיקה.
לצדם נמצאים שם, ממש כמו במיתולוגיות של העמים הקדמונים האחרים, כוחות הטבע.
החשוב והמקיף בספרי האפוקליפטיקה הוא ספר חנוך א' (או "ספר חנוך הכושי") שנכתב בימי בית שני ושגיבורו היה מסוגל לדעת את העתידות והנסתרות, ולפיכך הוא גם האיש שנועד לספר על תולדות האנושות מתחילתה ועד סופה, כאשר האור יגבר על החושך, והאל יגלה לצדיקים את "הבחיר" (המשיח).
ביום הדין יישפטו הנפילים יחד עם הרוחות הרעות, השדים והמזיקים; עזאזל, המלאך הרע, יימסר לידי רפאל, ובליעל, אדון החושך ואויבו של המשיח, יישפט גם הוא ביום ההוא.
גם בני האדם ירגישו בחזון הבלהות הזה: רצח בתוך המשפחה, הפלות, קניבליזם, מלחמות ועוד צרות יהיו מנת חלקם של החוטאים, בעוד הצדיקים יזכו לאושר גדול.
חיבור מיסטי חשוב נוסף מאותה תקופה הוא ספר חנוך הסלאבי, בו מספר חנוך על סודות היצירה של העולמות הנראים והלא נראים שאותם ראה כשעבר בשבעת הרקיעים.
בספר זה כבר מקבל חנוך כיסא של כבוד לצד האל.
תפיסות חדשות של חזון אחרית הימים נמצאות בספר עזרא הרביעי.
לראשונה נאמר גם כי המשיח לא יחיה לנצח, ואחרי מותו העולם יחזור לדממת הבראשית שקדמה לבריאה.
עזרא המסתורי רואה גם את שובם של עשרת השבטים.
אחרון הספרים האפוקליפטיים שמביא תיאורים של העולמות העליונים הוא ספר ברוך היווני (על שם ברוך בן נריה, תלמידו של ירמיהו), העובר דרך שבעת הרקיעים כשהוא מלווה במלאך ופוגש אנשים בדמות חיות.
האיסיים, הכת היהודית המתבודדת ממדבר יהודה היו, כנראה, הראשונים שלקחו את המיסטיקה היהודית האפוקליפטיקה והפכו אותה לדרך חיים.
חלק מסדר יומם היה לימוד כתבי הקודש על דרך הסוד והמשל מתוך הכנה לימות המשיח.
אז, כך האמינו, תרד מלכות השמים על הארץ ותתפשט בעולם, ואיתה גם אמונתם.
את ספריהם הסודיים שמרו לעצמם, תוך שהם משתמשים במאגיה, בקריסטלים, בעשבי מרפא (אולי מכאן שמם, על משקל "אסיא" = רופא, בארמית) ובשמות המלאכים.
ואכן, רבים מהם עסקו בתחומי הרפואה כמו שהייתה מקובלת אז, או בתחום רפואת הנפש.
התפילה, שהייתה מאוחר יותר לעיקר חשוב ביהדות הרבנית, הייתה מרכזית גם בחייהם, וכך גם הטבילה שקיבלה נופך מחודש מהקבלה והחסידות.
עם המרד נגד רומא שהתעורר לאחר מותו של הורדוס בתחילת המאה הראשונה צצו כתות משיחיות רבות שהושפעו השפעה מכרעת על ידי הספרות האפוקליפטית.
אחת מהן היא של הנצרות, שהיוותה אופוזיציה לוחמת לכהנים הצדוקים בבית המקדש.
במקביל, אם כי בהיקף נמוך בהרבה, צומחת המיסטיקה גם בכתביהם של התנאים הראשונים.
באותם ימים מעורר יונתן בן עוזיאל, מתלמידי הלל הזקן, מהומה כשהוא מתרגם את ספרי הנביאים לארמית ואגב כך מסגיר כמה מענייני תורת הסוד של הנביאים.
בין היתר נטען כי הוא התעמק בחישובי קצין על סמך האמור בספר דניאל.
אגדה אחת אומרת כי לאחר שסיים את התרגום "יצתה בת-קול ואמרה: מי הוא שגילה סתרי לבני אדם?"
באותה תקופה, סמוך לחורבן הבית (שנת 70), מייסד תלמיד אחר של הלל, רבן יוחנן בן זכאי ישיבה ביבנה והופך למנהיג הרוחני הבולט, לא רק בתחום ההלכה כי אם גם בכל הנוגע לתורת הסוד.
נאמר עליו שעסק ב"תקופות וגימטריאות, שיחת מלאכי השרת ושיחת שדים, שיחת דקלים, משלות שועלים" תוך שהוא מעביר את חוכמת הנסתר לתלמידיו.
התוספתא מביאה אף עדות כי בחוגו של בן זכאי היה נהוג לדרוש ב"מעשה מרכבה", שהיה עניין של סוד שנשמר בחוגם של חכמים מסוימים בלבד.
עדויות שונות מורות כי סיפור המרכבה נתפס, כבר בראשית תקופת בית שני, כדלת שדרכה ניתן להיכנס להיכל סודותיו של האל.
ספרות זו, כפי שכונתה על שם הדרישה במעשה המרכבה ובהיכלות האל, שאליהם מגיעים באמצעות המרכבה, היא התשתית המיסטית והמאגית הקדומה ביותר אחרי הספרים האפוקליפטיים.
היא זו שברבות השנים תצמח ממנה הקבלה - העיונית והמעשית.
מעשה הבריאה וחלוקת העולמות העליונים, ניהול העולם ומעשי כשפים, שמות המלאכים ושמותיו השונים של האל - אלה הנושאים העיקריים של תורת הסוד המופיעה בספרות המרכבה.
לדברי גרשם שלום, נראה שתחילתה של ההתעסקות הזו בתורות אזוטריות היא בחוגי הפרושים, מתנגדי הצדוקים, עוד לפני כתיבת הספרים האפוקליפטיים.
הוא מכנה זאת "מיסטיקת כס הכבוד", שכן היא מתארת את הופעתו של האל על כס הכבוד שלו ואת עולם כס הכבוד השמיימי.
תפיסה זו שאולה, כנראה, מהמיסטיקה ההלניסטית ומהמיסטיקה הנוצרית הקדומה (גנוסטיקה והרמטיקה), המדברת על מושג ה"פלֵירומה" - מכלול הכוחות האלוהיים.
היקף העיסוק בספרות המיסטית בבתי המדרש הפרושיים היה קטן ואזוטרי לאין ערוך מהיקף העיסוק בהלכה ואף באגדה, כפי שאפשר לראות מכמות החומר שנשתמר.
למעשה, בתחומים רבים הפרושים היו הקבוצה הרציונליסטית ביותר בעם היהודי בסוף ימי בית שני.
המיסטיקה הקדומה מיוצגת בחמישה חיבורים עיקריים, שבכולם היא משולבת במאגיה ובכולם מתואר מסע הנשמה לגן עדן ("ירידה למרכבה") של המיסטיקנים, המכונים "יורדי המרכבה" - היכלות זוטרתי, היכלות רבתי, ספר היכלות, מעשה מרכבה, שיעור קומה.
לדעתו של גרשם שלום, ניזונה התפיסה שמאחורי החיבור באמונה הפרסית שרווחה באותם ימים לגבי האדם הקדמון יליד גן העדן.
פרופ' יוסף דן גורס כי המיסטיקה היהודית הקדומה ניזונה משרידי השקפות קדומות ומיתנה אותן.
בצורה זו הייתה יכולה לזכות בלגיטימיות כשהיא פועלת בשולי הספרות התלמודית-מדרשית, על מנת שתוכל להמשיך להתפתח בלי לעורר יותר מדי רעש שיסית נגדה את היהדות השמרנית.
בסוף תקופת התנאים (מאה 2–3) נוצר אחד החיבורים הקצרים ביותר (1,600 מילה), ובעלי ההשפעה הגדולה ביותר על הספרות המיסטית היהודית לדורותיה, ספר יצירה.
לא ידוע מי כתב אותו (על אף שנוהגים לייחסו לאברהם אבינו) ומתי בדיוק, אבל רבים שואבים כמה ממונחי-היסוד שהספר טבע - עשר הספירות המהוות את יסודות הבריאה, ו-22 אותיות האלפבית העברי.
יחד הן מהוות את 32 "נתיבות פליאה וחוכמה", הכוחות המיסטיים שמהם נברא העולם.
לפי הספר, הספירות הן שלבי ההתהוות של היסודות בעולם: רוח, מים, אש.
הספירה הראשונה, רוח האלוהים, המייצגת את הבסיס התקשורתי שבין האלוהים לעולם ולנביאיו, מאפשרת את הגיית האותיות.
מן הרוח נולד האוויר הרוחני הקדמון (החוכמה הקדמונית), שבאמצעותו חקק האל את 22 האותיות, בהן ברא את התורה, שבה מתגלמת החוכמה העליונה ובאמצעותה מגיעה האלוהות גם לעם הבחירה.
הספירה השלישית, הנובעת מהאוויר, הם המים, שמהם יצר האל את התוהו ובוהו הקוסמי ואת האפילה.
הספירה הרביעית היא האש, שממנה ברא האל את כיסא הכבוד ואת מלאכיו ואת האור.
המרכיב הרביעי בין היסודות, האדמה, נעדר ממניין ספירות זה, כשה"תירוץ" לכך הוא שהעפר נברא על ידי האל מהשלג (מים).
לארבע ספירות אלה אין המשך בכתובים, אך נוספים להן חמשת הממדים: אורך, רוחב, גובה, זמן והמוסר (המוגדר גם כרוחניות וחומריות), או בתפיסה אחרת - ששת הממדים: ארבע רוחות השמיים והכיוונים מעלה ומטה.
ספר יצירה טוען כי לכל אות מאותיות האלפבית משמעות סודית בשלושת תחומי הבריאה: האדם, הכוכבים והזמן.
האותיות וצירופיהן הם החלק המחבר את המיסטיקה הקדומה עם האסטרולוגיה ועם המאגיה הקשורה בכוח הטמון באותיות, אותו כוח שבעזרתו יצר האל את העולם.
תפיסה זו היא מולידת סיפורו של המהר"ל שיצר את הגולם בכוח האותיות שחרט על הטיט וכוח הלשון (השבעות סודיות) וכן של הקמעות הנושאים צירופי אותיות ושמות מלאכים והאל.
"יורדי המרכבה" של אותה תקופה משתמשים בטכניקה המאגית לעלייה האקסטטית על ידי "לבישת השם" - טקס שבו מכשף השבט הקדמון לבש בגד שעליו רקומים שמות האלים.
כשמשה עלה למרום לקבל את לוחות הברית, אומר התלמוד הבבלי, הוא מצא את הקב"ה "קושר כתרים לאותיות" (מקשט את ראשי האותיות בתגים, כפי שמקובל על ידי סופרי הסת"ם), וכשמסר אלוהים את תורתו לישראל, מסר להם את דקדוקיה ואותיותיה.
רבי ישמעאל הזהיר את תלמידו, רבי מאיר, כי החסרת אות אחת, או הוספת אות, יכולה לגרום להחרבת העולם כולו.
מבחינת חכמי התלמוד, כל אדם צריך לתהות אחר תפקידיהן וכוונותיהן של האותיות אותן חקק אלוהים על כתרו "האיום והנורא", וכן אחר חוכמת צירופן (הגורמת להשפעות מאגיות שונות).
מי שנחשב מומחה גדול בתורה זו היה בצלאל בן אורי, אדריכל המשכן, שעל פי התלמוד, "היה יודע לצרף אותיות", וכל המיסטיקנים שמאז השתדלו ומשתדלים למצוא את הסודות הכמוסים בתורה באמצעות אותיותיה.
בין השיטות שרווחו בעבודה עם האותיות היו:
גימטריה: חשבון האותיות לפי ערכן המספרי, בשיטות שונות.
על סמך ערך מספרי זהה של מילים שונות נמצא ביניהן מכנה משותף, או משמעות נסתרת (למשל: יין בגימטריה = 70, וגם סוד = 70, ומכאן: נכנס יין, יצא סוד).
נוטריקון: קריאת מילים כאילו הן ראשי תיבות של מילים אחרות (למשל: "והוא קללני קללה נמרצת".
הנוטריקון של נמרצת הוא: נואף הוא, מואבי הוא, רוצח הוא, צורר הוא, תועבה הוא).
שמות המלאכים: בספרות המיסטית הקדומה שמות אלה מורכבים לעיתים מצמדי אותיות שערכן המספרי נותן 8 או 10 (למשל: המלאך אזבוגה, או המלאך אטבח).
חוכמת הפרצוף: לפי הזוהר, האותיות הרוחניות הקובעות את התכונות התורשתיות של האדם הן שקובעות גם את שרטוטי פניו.
בעת יצירת האדם הצטיירו פניו, ויתר איבריו, בסוד האותיות.
כל אחת מאלה מייצגת את אחד האיברים, וזאת בהתאם לתפיסתו של "ספר יצירה" שמבנה הגוף האנושי הוא העתק של מבנה היקום.
לספרות ההיכלות והמרכבה קשורים גם כמה חיבורים שעניינם מאגיה יותר מאשר מיסטיקה.
ידיעת סודותיו של העולם העליון נתפסת בהם ככוח שבעזרתו ניתן לשלוט על המלאכים.
כוח מאגי זה הוא שעומד, עד ימינו, מאחורי הקבלה המעשית.
חרבא דמשה: (חרב משה), המלא בנוסחאות כשפים ושמות סודיים למטרות שונות.
ספר הרזים: מציג את העולמות העליונים לצד שימוש מאגי בשיקויים, מרקחות והשבעות להשגת מטרות שונות באמצעות הסודות העליונים.
הבדלה דרבי עקיבא: כולל השבעות נגד מזיקים ושדים.
סדרי פנים ושרטוטין: עוסק בכירומנטיקה ופיזיונומיה כדרך לנבא את גורלו ולזהות את אופיו של האדם.
ספרים מאוחרים יותר העוסקים במאגיה:
ספר יצירה: הספר הידוע הראשון של הקבלה, שנתפס כספר הדרכה לבעלי סוד ומאגיה.
ספר רזא רבא: הנתפס כספר כישוף.
ספר רזיאל המלאך: הספר שלפי האמונה ניתן בגן-העדן לאדם הראשון ודן בתהליך המאגי של הבריאה.
ספר המלכות: נכתב בתחילת המאה ה-15 בסביליה ועוסק בצירופי אותיות כדרך שימושית למדיטציה קבלית ולכישוף.
השימוש בשמות קדושים נתפס, בכלל, כדרך להגיע לסודו של האל.
כך, למשל, השבעת שר התורה הוא חיבור הנסמך על פולחן שעניינו גילוי סודות התורה והשמות הסודיים המעניקים כוח.
באמצעות השימוש בשמות קדושים ניתן להוריד את "שר התורה" לארץ.
בוני המקדש השני רוצים להגיע לסודו של האל מתוך אמונה שזה יסייע להם להבין טוב יותר את התורה וההלכה.
שמותיו של האל הם אחד הנושאים שיותר עניינו את המיסטיקנים בתקופה הקדומה, בעיקר משום שהאמינו כי מי שמכיר אותם מסוגל לחולל באמצעותם מופתים נפלאים.
לצד השמות שניתנו לו במקרא - אל שדי, צבאות, אלוהים, אהיה אשר אהיה, יה, אלוה, אדוני - מכנים אותו בעלי התלמוד והמדרש גם "המקום", "גבורה", "צדיק", ובאגדה סתומה אף "אכתריאל".
הם מנו חמש דרגות בשמותיו: יה - הנפוץ ביותר, שבו ברא את העולם הזה.
שם בן תריסר אותיות - ידוע רק לכוהנים.
שם בן 42 אותיות - נמסר רק למי ש"צנוע ועניו ועומד בחצי ימיו ואינו כועס ואינו משתכר...".
שם בן 72 אותיות - שבו גאל את ישראל ממצרים.
הסודי שמכולם הוא השם המפורש, שמשה היה הראשון לקבלו מזגזגאל, הסופר של המלאכים.
לפי אותה אמונה, בכוח אחד השמות האחרים של האל הרג משה את המצרי, על ידי השם הזה פרח מטה אהרון, ובאמצעותו חילץ שלמה מאשמדאי את סוד מקומו של השמיר לשם חציבת אבני המקדש.
אחד משמותיו היותר נפוצים של האל, שנתפס כגילוי מסוים שלו, הוא השכינה, שנדדה עם בני ישראל בכל מסעותיהם, עזבה אותם בכל פעם שחטאו, ושבה וחזרה אליהם.
למשה היא נגלתה מתוך הסנה.
נציגות אחרת של הבורא הייתה רוח הקודש, שהוחלפה בשלב מאוחר יותר בבת קול.
התלמוד והמדרש מתייחסים לא רק לאל ולשמותיו, למלאכים ולתפקידיהם, לתיאורי הרקיעים ולכוחות הפלירומה הפועלים בהם, אלא גם לשלוש הדמויות המיסטיות הגדולות ביותר ביהדות, אלה שמשמשות מאז בסיס להשפעות מיתיות ולאמונות עממיות, לסיפורים ולמנהגים דתיים.
משה מתואר בתורה כיחיד שדיבר עם אלוהים כאיש לרעהו והיה המתווך בין האל לבני ישראל.
משה הוא מי שכתב את התורה והעביר את החוכמה האלוהית לבני התמותה.
לפי המדרש, המטה שלו נוצר בזמן הבריאה וניתן לאדם הראשון בגן בעדן.
כשאלוהים נגלה לפניו בסנה, הוא מגלה לו את שמו, "אהיה אשר אהיה".
כשמשה בונה את המשכן, הוא מתקשה בהכנת צורת המנורה, ואפילו בצלאל, הצורף האמן לא מצליח לפתור את הבעיה.
הקב"ה מראה למשה בחלום "אש לבנה, אש אדומה, אש שחורה, אש ירוקה" שמהן הוא יוצר את המנורה, גביעיה, כפתוריה, פרחיה וששת הקנים.
וכשהגיעה שעתו של משה להחזיר נשמתו לבורא בגיל המופלג מאה ועשרים, היה זה האחרון שלפי האגדה המית אותו במיתת נשיקה.
אך עיקר העניין בו נובע מסיפור הסתלקותו - אליהו לא מת מוות טבעי, אלא עלה בעודו חי השמיימה על "רכב אש וסוסי אש".
לפי פירוש נפוץ של דברי הנביא מלאכי, הוא זה שעתיד לבשר לעם ישראל על דבר הגאולה ולהכינו לביאת המשיח.
אין פלא שאגדות רבות נרקמו על ידי חז"ל סביב דמות מופלאה זו.
רבים מהתנאים והאמוראים חוו "גילוי אליהו" - הארה בענייני הלכות או אגדות.
לרבי שמעון בר יוחאי ובנו, שנחבאו במערה מפני קיסר רומא, אליהו הוא המגלה את דבר מותו של זה וביטול הגזרה שגרמה להם להסתתר.
לרבי אליעזר בן ערך הוא מחזיר לימוד שנשכח, לרבי אליעזר בן הורקנוס הוא מייעץ ללכת לירושלים לשמוע תורה מפי רבי יוחנן בן זכאי.
חכמי המשנה ייעדו לאליהו תפקיד של מתיר ספקות.
בקושיות רבות, בין בענייני נזיקין ובין בענייני טומאה וטהרה כאשר לא נמצא פתרון מתאים לספק נהגו לומר שהספק "יהא מונח עד שיבוא אליהו" (מכאן אולי נבע המדרש על דרך הנוטריקון על המונח התלמודי תיקו, שמשמעותו "תעמוד" ללא הכרעה - תשבי יתרץ קושיות ובעיות).
מספר תנאים סברו כי תפקידו של אליהו יהיה להכריע בענייני ייחוסי משפחות, לטהר את הראויות להתחתן עם ישראל ולטמא את אלו שאינן ראויות "לבא בקהל".
תפקידו של אליהו התרחב עם הזמן: בשמים הוא המגן על עם ישראל, ולפי הזוהר הוא משתתף בכל ברית מילה (מכאן הנוהג להכין כיסא אליהו עבורו).
בליל הסדר נמזגת כוס של אליהו, שהופכת אותו לאורח בכל ליל סדר, השותה מכוס היין המוכנה עבורו.
המשיח הוא אחת הדמויות המיסטיות ביותר בכל התרבויות.
זהו גואל (אנושי) שיבוא להציל את עמו מחורבן באחרית הימים.
המקרא מתייחס למשיח תחילה כאל אחד המלכים (בעיקר מבית דוד).
רעיון המשיח וימות המשיח עלה שוב ושוב בעיתות המצוקה של עם ישראל, בארץ ישראל ובגלות, כדמות שתביא לעם את הגאולה.
מה שהחל כנבואות אפוקליפטיות של הנביאים, הפך בספרות האפוקליפטית לאירוע אוטופי.
עם זאת, הם מאפיינים את העידן שלפני בואו בחברה מסואבת, חוטאת, חסרת מידות ומוסר, שבה תלמידי חכמים הולכים ומתמעטים.
לפי אותה אמונה, לפני שהמשיח יגיע יופיעו בארץ סימנים ברורים: בצורת, רעב, שכחת התורה, ולחלופין - שפע, ולבסוף מלחמה גדולה ונוראה.
תפיסה זו של גודש צרות לפני בוא הטוב (אותה מכנה גרשם שלום "תורת קטסטרופה") מקורה, כנראה, בתפיסה שכדי שהטוב (דת ישראל) יגבר על הרע בעולם (דתות הגויים וכיבושיהם), חייב הרע להגיע קודם לשיאו.
רק אז יהיה ניצחון המשיח שלם.
בספר זרובבל פוגש זרובבל בן שאלתיאל, שליט מזרע בית דוד בתחילת ימי בית שני, את משיח בן דוד ששמו מנחם בן עמיאל והוא חי ברומא כקבצן.
אמו של המשיח הזה, חפציבה, יושבת בשער הרחמים שממנו עתיד להגיע בנה (כמו גם ישו, לפי האמונה הנוצרית).
אחד מהמודלים של אופן גאולה המופיעים במקרא גורס כי גאולת ישראל תלויה בחזרה בתשובה, קיום מצוות ומעשים טובים, אולם לפי ספר זרובבל הגורל קבוע מראש ומפורט בדיוק.
לדברי פרופ' יוסף דן, הקשר בין מיסטיקה למשיחיות נוצר רק בדורות הבאים, בקבלה המאוחרת.
עד אז המיסטיקה הקדומה, הנשענת על העממיות הפופולרית, היא המסייעת לפתוח את הדת הממוסדת בפני משבים רעננים, המוצאים כיוון חדש בתקופת הגאונים.
כיבוש ארץ ישראל בידי המוסלמים בשנת 630 תורם להעצמת האמונה בחזון אחרית הימים.
האפוקליפטיקה היהודית, כתמיד במצבי מצוקה, צוברת תנופה ומקבלת תפנית כשהיא נישאת על גב הרוח הערבית המובאת על ידי המוסלמים ממצרים, פרס, סוריה ואפריקה.
תורת המלאכים (אנגלולוגיה) והתיאורגיה (השפעה על האלים והמלאכים בעזרת מאגיה) תופסות אט-אט את מקומו של עולם המרכבה.
המאגיה הולכת וצוברת משקל, תחילתו של תהליך שסיומו בתוך כמה מאות שנים בקבלה המעשית.
התפיסה העתיקה שלפיה המתים יכולים להעביר בקשות לעולם הבא, ומצד שני יכולתם של האלים (או המלאכים) למלא בקשות של יושבי העולם הזה, מובילה לתעשייה משגשגת של קמעות, השבעות ולחשים.
תורות הנסתר - בעיקר גלגול נשמות, השמות הקדושים וקשרי גימטריה בין השמות לפסוקי המקרא ולתפילות - מועברות לאירופה בצמוד לספרות המרכבה והתיאורגיה.
ר' משה בן קלונימוס, מייסד תורת הסוד באשכנז (גרמניה), שתצמיח את הקבלה, מקבל את סודות התפילה מר' אבו אהרון.
במצרים מתפתחת חסידות מיסטית בחוגי ר' אברהם בן הרמב"ם השואבת השראה מתנועה המוסלמית אזוטרית, הסופיות.
בצרפת למדו בחשאי את ספר יצירה כספר הדרכה לבעלי סוד, תוך הדגשת הגימטריות והשמות.
החסידות המיסטית פושטת גם אל אשכנז וספרד במאה ה-12 על ברכי פירוש סודות התפילה והמקרא באמצעות תורת המספרים והגימטריה.
אין זו החסידות המוכרת של המאה ה-18, אלא המשכה של כת חסידים ראשונים שפעלה בארץ ישראל במאה הראשונה לספירה.
בדברי הגאונים מופיע לראשונה הרעיון של שני המשיחים: משיח בן יוסף ומשיח בן דוד.
משיח בן יוסף נקשר לבן האלמנה שהחיה אליהו, ותפקידו הוא להעלות את עם ישראל מהגולה ולבנות את בית המקדש השלישי.
משיח בן יוסף ייהרג על ידי המלך הרשע ארמילוס, ורק לאחר מכן יקום משיח בן דוד וינקום את מותו.
את מקום האקסטזה של מיסטיקת המרכבה תופסת המדיטציה של ההרהור וניסיון לתקשר עם השכינה דרך התפילה.
זו הופכת להיות העיקר, תוך דגש על ה"כוונה" של המאמין ועל טכניקות הגימטריה, הנוטריקון והתמורה (החלפת מילים).
בפרובאנס מתחילים לנבוט ניצניה הראשונים של הקבלה.
את מקום הכוונה המיסטית בתפילה תופסת ההתבוננות בעשר הספירות המוזכרות בספר יצירה בכוונה להתלכד עם האל מתוך דבקות.
בספרד מביא ר' יצחק סגי נהור פרשנות ראשונה לספר זה במתכונת הספירות המוכרות של הקבלה.
הוא הראשון שטובע את המונח "אין סוף" לאלוהות הבלתי ניתנת לתפיסה בכוח ההיגיון.
בספרד, בגירונה, הרמב"ן מנפק למאמיניו קמעות.
סודות גדולים הוא מוצא גם במצוות ובמנהגים (כמו ברית המילה ומצוות השבת).