tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
לקראת סוף תקופת האימונים, המוראל של חברי הקבוצה גבוה, אם כי וינס מגלה כי הוא ושרה לא יעלו לדרגת פרופילאים, לאחר שקרא בחשאי את ההערכות שלהם.
לסיכום האמונים לוקח אותם האריס לאי המבודד רואנוק בו מתאמנים אריות הים, שם מצטרף אליהם הבלש גייב ג'נסן (אל אל קול ג'יי), והאריס עוזב במסוק.
בבוקר שלמחרת הם מוצאים חתול מת, תלוי על חוט ושעון המכוון לשעה עשר בפיו.
הדמיית חקירת הרצח תוכננה בידי האריס: עליהם למצוא רוצח סדרתי דמיוני בשם "הבובנאי" שיש לו אובססיה לזמן.
במהלך הסריקות הם מוצאים את זירת הפשע ובשעה עשר בדיוק מופעל מסלול דומינו שבסופו מופל מכל חנקן נוזלי בלחץ.
ג'יי די (מגולם בידי כריסטיאן סלייטר) עומד בראש וסופג את מלוא הגז הקפוא.
גופו קופא מייד והוא מת.
החבורה לוקחת את גופתו של ג'יי די לחדר המתים, ולאחר מכן הם מחליטים לצאת מן האי.
הם מוצאים שעון נוסף שמראה את השעה שתים עשרה.
המסוק שלקח אותם אל האי עזב ואין קליטה סלולרית, טלפונים קוויים או קשר רדיו, לכן הם מחליטים לעזוב בסירה שנמצאת במזח.
כאשר הם מתקרבים אל הסירה היא מתפוצצת.
לוקאס (מגולם על ידי ג'וני לי מילר) נפצע, ושרה שנופלת אל המים נתקפת חרדה.
הם יוצאים לחפש את האריס מפני שהם סבורים כי הוא בעצם לא עזב עם המסוק.
הם משערים כי ייתכן ונמאס לו מן ההדמיות והחליט ללכת על "הדבר האמיתי".
הם אינם מצליחים למצוא אותו ובמקום זאת מתכנסים כדי לדון במקרה.
עולה החשד כי האריס גרם למותו של ג'יי די.
לוקאס שערך חיפוש במקום מצא בחפציו של גייב מפות של האי, שהוא מתקן צבאי ולאף אחד לא אמורה להיות גישה אליו.
לוקאס מכוון אקדח אל גייב ומנסה לעצור אותו אך גייב מתעלף ומייד אחריו כל השאר תוך הבנה כי הקפה נמהל בסם מרדים.
לאחר זמן מה הם מתעוררים, וגייב מסביר כי הוא סוכן של משרד המשפטים האמריקני שחוקר את האריס.
הוא אומר כי אינו הרוצח וכי לא הכין את הקפה אלא רייף (מגולם על ידי ויל קמפ).
הם מנסים להעיר את רייף כדי לגלות כי ראשו נכרת ודמו נוקז.
החמ"ל ממנו הם פעלו כוסה בסדרות מספרים עם מספר חזרות של 299,792,458 שנכתבו בדמו של רייף.
בנוסף נתלו שם שני שעונים עם השעה שש עליהם שמסמלים את מותם של שני אנשים.
בובי (מגולם על ידי איון ביילי) מבין כי המספרים הם ערכים של מהירות האור.
הם מכבים את האור ומפעילים מנורה אולטרא סגולה, החושפת כי הרוצח סימן אותם באותיות "A" "O" "R" "T" "C" "N" (עם חזרות) על ידי אבקה זוהרת באולטרא סגול.
לאחר שוינס וגייב מצליחים להינצל ממלכודת התחשמלות בובי סוגר ברז מים שמפעיל מלכודת היורה חיצים שננעצים בגרונו והורגים אותו.
הם מאייתים את המילה שמצאו לפי סדר ההצטרפות שלהם אל ה-FBI ומקבלים "Croatoan".
וינס מבין כי המילה קשורה להיעלמות מושבת רואנוק.
שרה מבינה כי זהו המסר - אי מלא אנשים אשר יעלמו.
שרה גם מבינה כי הרוצח תופר את המלכודות למידותיהם על פי חולשותיהם: ג'יי די תמיד הלך בראש, רייף מכור לקפה, בובי הוא איש התיקונים.
חולשתו של וינס היא כיסא הגלגלים, לוקאס אינו חסר פחד ושרה לא התקרבה למים מאז רצח אחותה.
הם מתחילים בפעולות מז"פ כדי לגלות מיהו הרוצח.
דגימת דם מתחת לציפוניו של רייף מגלה כי הדם שייך לשרה.
שרה מכחישה כי היא הרוצחת, אך וינס מגלה כי היא לא עמדה להתקבל וכי אחותה נאנסה ונרצחה והרוצח מעולם לא נתפס, על כן הוא חושב כי יש לה טינה כלפי ה-FBI.
ניקול (מגולמת על ידי פטרישיה ולסקז) רוצה לירות בשרה, אך השאר מונעים ממנה.
ניקול הזועמת עוזבת את השאר ואומרת שאם היא תהא בגפה, היא תדע על מי לסמוך.
כדי להרגיע את עצביה, היא מעשנת סיגריה מקופסה שנמצאת במכונת סיגריות בבניין.
מסתבר כי הסיגריה הכילה חומצה.
ריאותיה של ניקול נמסות והיא נופלת לבריכה וטובעת למוות.
לאחר מכן נשמע קולו של האריס במערכת הכריזה.
האריס מתגרה בהם למצוא אותו ולוקאס, שרה וגייב מחפשים אחריו בשנית.
וינס, שאקדחו התרוקן, מחפש אחר תחמושת חדשה בחדר המתים על גופו של רייף.
הוא מוצא תחמושת, אך הדלת ננעלת.
בינתיים השלושה מוצאים את האריס בחדר בקרה נסתר.
האריס נרצח ונתלה על גבי מנגנון מכני המניע את גופו ופניו כמו בובה.
הקול ששמעו במערכת הכריזה היה הקלטה שנערכה על ידי הרוצח.
על ידו של האריס הם מוצאים 3 שעונים.
לוקאס וגייב מתעמתים אחד עם השני, גייב יורה בלוקאס ושרה נמלטת.
וינס מצליח לצאת מחדר המתים, הוא פוגש בדמות ומזהה אותה בתור הרוצח.
הוא יורה אך אקדחו מתפוצץ והוא נהרג.
גייב מוצא את שרה ומכה אותה עד אובדן הכרה.
לוקאס פתאום מגיח והשניים נאבקים.
הקרב צמוד במיוחד אך גייב מביס את לוקאס בקושי רב.
שרה שהתאוששה מכה את גייב במטף לכיבוי אש והוא מתעלף.
לוקאס לבש אפוד מגן ועל כן לא נהרג מהירי של גייב.
שרה מסבירה ללוקאס שהיא הטמינה מלכודת לרוצח שהייתה לו חולשה לזמן.
היא הזיזה את השעון בחמ"ל כ-15 דקות אחורה, בידיעה שהרוצח יכוון את השעה המדויקת.
את המחוגים היא מרחה באבקה הזוהרת וכשהיא מפעילה את מנורת האולטרא סגול כדי לבדוק את ידיו של גייב, אצבעותיו של לוקאס זורחות.
מתברר כי לוקאס רצח את הוריו בגיל עשר וכדי למצוא אתגר קשה במיוחד הוא הצטרף אל ה-FBI, למד את חוזקותיהם וחולשותיהם של חבריו ותפר את המלכודות למידותיהם.
לוקאס מתוודה על כל רצח ורצח ולבסוף רוכן כדי לנשק את שרה.
שרה נמנעת ממגעו, מתגלגלת בגרם המדרגות ומצליחה להימלט.
לוקאס דולק אחריה ומטביע אותה בבריכה בה טבעה ניקול במחשבה שהפחד שלה ממים ישתק אותה.
שרה מתגברת על פחדיה, צוללת אל גופתה של ניקול ומוציאה את אקדחה.
השניים מנהלים קרב יריות תת-מימי לא מוצלח בגלל ההיסט של המים.
הם מוציאים את ידם מחוץ למים ומתחוללת תחרות עצירת נשימה.
לוקאס יוצא ראשון לשאוף אוויר ושרה יורה ופוצעת אותו.
לוקאס מתגרה בה לעצור אותו ומסביר לה שהראיות נגדה.
גייב שהתאושש מהמכה שהנחיתה עליו שרה חוזר ואומר ללוקאס שנגמר לו הזמן.
לוקאס קופץ אל אקדחו ושרה יורה והורגת אותו.
האתר Rotten Tomatoes נתן לסרט תוצאה של 25%, המבוססת על ידי 116 מבקרים.
2.3.3.1) הוא אנזים המצוי כמעט בכל התאים החיים, ומתפקד כאנזים קובע קצב בשלב הראשון של מעגל קרבס.
מסלול ביוכימי זה הוא אחד מהמסלולים המרכזיים של תהליך הנשימה התאית, ומשמש ליצירת מולקולות מחוזרות שמשמשות בשרשרת מעבר האלקטרונים של הזרחון החמצוני להפקת כמות גדולה של ATP.
בנוסף, מסלול זה הוא מקור לתוצרי ביניים (מטבוליטים) לביוסינתיזה.
ציטראט סינתאז ממוקם בתאים אוקריוטיים במטריקס של המיטוכונדריה, אך הוא מקודד על ידי דנ"א גרעיני ולא על ידי הדנ"א המיטוכונדריאלי.
סינתזת האנזים מתרחשת על ידי ריבוזומים ציטופלזמיים ולאחר מכן הוא מועבר למטריקס של המיטוכונדריה.
אצל בני אדם, האנזים מקודד מהגן gltA המצוי בכרומוזום 12.
ציטראט סינתאז המופק מלב חזיר והנחקר ביותר מורכב מ-437 חומצות אמינו, המאורגנים ל-2 תת-יחידות, אשר כל אחת מהן מורכבת מ-20 סלילי אלפא.
כל תת-יחידה מורכבת מ-2 דומיינים, גדול וקטן; כמו כן, לכל תת-יחידה יש אתר פעיל עם אתר קשירה אחד לאוקסלואצטט או לאצטיל קואנזים A, המצוי ב"חריץ" שבין שני הדומיינים.
סלילי האלפא מסומנים באותיות A עד T, כאשר הדומיין הגדול של כל תת-יחידה מורכב מסלילי האלפא A-M ו-S-T, ואילו תת-הדומיין הקטן של כל תת-יחידה מורכב מסלילי האלפא N-R.
סלילי האלפא מורכבים מלמעלה מ-75% משיירי חומצות האמינו באנזים, ומדידה באמצעות דיכרואיות מעגלית (CD) מצביעה על כך שהם מהווים בין 40% ל-60% מהמבנים השניוניים של האנזים; למעשה, ציטראט סינתאז הוא האנזים הראשון שנתגלה ולו מבנה שניוני המורכב כמעט רק מסלילי אלפא.
יתר חומצות האמינו מרכיבות מבנים בלתי רגילים מוארכים אחרים, מלבד 13 שיירים המרכיבים משטח בטא קטן המקשר בין סליל אלפא C לאחד מהמבנים המוארכים וממוקם בפני השטח של החלבון.
ארבעה זוגות אנטי-מקבילים של סלילי אלפא מחברים בין 2 תתי היחידות, ויוצרים מעין "סנדוויץ'" של 8 סלילי אלפא מפותלים, המזכיר משטח בטא.
בחריץ שבין 2 תתי היחידות נמצא האתר הפעיל של האנזים, ובו 2 אתרי קשירה - האחד לציטראט או לאוקסלואצטט והשני לקואנזים A.
האתר הפעיל מורכב מ-3 שיירים החיוניים לפעילותו (2 שיירי היסטידין ושייר אספרטט אחד; "שלשה קטליטית") - His274 בדומיין הגדול, ו-His320 ו-Asp375 בדומיין הקטן, להם סלקטיביות גבוהה באינטראקציות עם סובסטרטים.
נמצא כי כאשר השייר His274 הוחלף בחומצות אמינו אחרות, האנזים היה בכל זאת פעיל, אם כי חל צמצום של כפי אלף בפעילותו.
לעומת זאת, כאשר הוחלף השייר Asp375 בכל חומצת אמינו אחרת מלבד חומצה גלוטמית, האנזים לא היה פעיל כלל.
ציטראט סינתאז מסוגל לעבור שינויים קונפורמציונליים גדולים, ומוגדר כ"דוגמה קלאסית" למודל ההתאמה המושרית של קושלנד.
האנזים מגיב לקשירה של הסובסטרטים ושל קואנזים A בתנועה של הדומיינים ובשינוי בארגון של חלק מהשיריים הפנימיים.
למעשה, האנזים יכול לנוע בין 2 צורות עיקריות - סגור ופתוח.
בצורה הסגורה, השיירים הקטליטיים שבאתר הפעיל המשמשות כליגנדים שקועים בתוך החריץ שבין הדומיינים, באופן שמצד אחד הוא אידיאלי לפעילות הקטליטית של האנזים (שכן מאפשר סביבה מבודדת מממס בעלת ספציפיות גבוהה) ומצד שני באופן שאינו מאפשר כניסה/שחרור של הסובסטרטים שלהם.
בצורה הפתוחה, לעומת זאת, המולקולה נמצאת במצב המאפשר קשירה של סובסטרטים.
צורה שלישית באה לידי ביטוי לאחר קשירת האוקסלואצטט; בצורה זו האתר הפעיל אינו לחלוטין במצב הסגור, מאחר שהשיירים Arg329, His320 ו-Asp375 נעים בין 0.8 ל-1.3 אנגסטרום מעמדותיהם, באופן המאפשר את שלב ההידרוליזה בזמן המתאים לאחר שלב הדחיסה .
בעת השינוי הקונפורמציוני בין הצורה הפתוחה לסגורה מתרחשת תנועת סיבוב (רוטציה) של 19° על ידי הדומיין הקטן ביחס לדומיין הגדול, באופן שהדומיין הקטן של תת-יחידה אחת יוצר אינטראקציה עם הדומיין הגדול של תת-היחידה השנייה, וכן חלים שינויים באריזה של השיירים בפנים הדומיין הקטן.
קוטיה ולאסק הציעו מנגנון של סדרת תנועות מוכוונות בין סלילי אלפא סמוכים כהסבר לשינוי הקונפורמציוני באנזים.
עוד נמצא שוני מהותי באופן הקיפול של הקצה הקרבוקסילי של המונומר האחד על פני השטח של המונומר השני, לעומת האנזים שהופק מהחזיר.
מסתבר שמאפיינים אלו תורמים לקומפקטיות של החלבון ולקישור הדוק יותר של תת-היחידות, דבר המאפשר לציטראט סינתאז בארכיאון זה להישאר פעיל ומקופל גם בטמפרטורות גבוהות.
לעומת זאת, אופן הקשירה באתר הפעיל היה בעל מאפיינים דומים אצל 2 האנזימים, ומעבר לכך - חלה גם שקילות מבנית של השיירים הקטליטיים באתר הפעיל ומיקומם אף היה זהה, דבר המעיד על מנגנון קשירה זהה.
מימין לשמאל: חומצה ציטרית, אוקסלואצטט ואצטיל קואנזים A.
ציטראט סינתאז הוא בין האנזימים הספורים היכולים ליצור באופן ישיר קשר פחמן-פחמן בהיעדרם של יוני מתכת המשמשים כקו-פקטורים.
ציטראט סינתאז מקטלז את תגובת הדחיסה של שייר האצטט בעל 2 הפחמנים ממולקולת האצטיל קואנזים A עם מולקולת אוקסלואצטט בעלת 4 פחמנים, ליצירת ציטראט בעל 6 פחמנים.
הסביבה של הציטראט והאוקסלואצטט (בתוך האנזים) ראויה לציון, משום שהם מוקפים לחלוטין (ובשלושה ממדים) במולקולות פולריות וטעונות.
הסובסטרט, בין אם זה אוקסלואצטט או ציטראט, יוצר קשרי מימן או גשרי מלח עם שלושה שיירי ארגינין (329, 401 ו-421) ועם שני שיירי היסטידין (238 ו-320).
גם His274 נוכח, ויוצר קשר מימן עם מולקולת חמצן (O-3) של הציטראט.
אמנם המטען המדויק בו מוקף הסובסטרט אינו ידוע, אך ברור כי על הסובסטרט להיות מוקף במטען חיובי גדול כך שהאזור שמסביב לפחמן מס' 3 (C-3) של ציטראט או אוקסלואצטט יהיה פולרי במיוחד; דבר זה יגרום למטען חלקי חיובי על פחמן מס' 3, ולרגישות למתקפה נוקליאופילית .
מלבד אטום הגופרית המרכיב את קבוצת התיול שלו, אף חלק מקואנזים A לא יוצר קשר עם הסובסטרטים האחרים במהלך הריאקציה.
השיירים המופיעים בשלשה הקטליטית מקטלזים את יצירת הציטראט מאצטיל CoA ומאוקסלואצטט דרך תגובת דחיסה אלדולית.
ניתן לחלק את הריאקציה ל-3 שלבים:
בשלב הראשון מתרחשת תגובת אנוליזציה, במהלכה נוצר תוצר ביניים אנול, המכיל קשר כפול בין פחמן אלפא לפחמן בטא (במקום הקשר הכפול של קבוצת הקרבוניל) וכן קבוצת אלכוהול (OHׂׂ).
בשלב זה השייר His274 מתפקד כחומצה (קרי: מוסר פרוטון) ואילו השייר Asp375 מתפקד כבסיס (קרי: מקבל פרוטון); אטום החמצן שבקבוצת הקרבוניל של האצטיל קואנזים A עובר פרוטונציה (הוספת פרוטון) על ידי שייר ההיסטידין, בו בזמן שקבוצת המתיל של האצטיל קואנזים A עוברת דה-פרוטונציה (שחרור פרוטון) על ידי שייר האספרטט.
באופן זה נוצר תוצר הביניים אנול, שכן המתקפה של האספרטט יוצרת קשר כפול בין פחמן אלפא לפחמן בטא, ואילו הפרוטונוציה שעבר אטום החמצן של הקרובניל יצרה קבוצת הידרוקסיל .
האנזים למעשה יוצר בשלב זה תוצר ביניים נייטרלי (H2C=C(OH)-SCoA), מבלי לבזבז אנרגיה וליצור תוצר ביניים בעל מטען כמו אנולט למשל.
הגאומטריה של שלב זה מסייעת לכך, שכן מעבר הפרוטון משייר ההיסטידין לאטום החמצן של הקרבוניל מתרחש בקו ישר באמצעות האורביטלים הבלתי קושרים של אטום החמצן ללא הפרעה של קשרי פאי של קבוצות אחרות במולקולה.
בנוסף, קשר ה-C-H המשתתף בריאקציה עם שייר האספרטט (תורם את הפרוטון ויוצר קשר כפול) מסודר בצורה אופטימלית באופן שהוא כמעט אנכי לקבוצת האצטיל; כך, כאשר הקשר נשבר, זוג האלקטרונים שנותר על קבוצת האצטיל יכול להיות מצומד לענן אלקטרוני הפאי של הקרבוניל וכך נוצר קשר כפול בין פחמן האלפא לפחמן הבטא.
בשלב השני מתרחשת תגובת דחיסה, ובמהלכה נוצר תוצר הביניים ציטרואיל קואנזים A.
בשלב זה השייר His320 הוא המשמש כחומצה, כך שאטום החמצן שבקבוצת הקרבוניל של האוקסלואצטט עובר פרוטונוציה על ידו.
כמו בשלב הראשון, גם כאן אטום החמצן נמצא בעמדה מדויקת המאפשרת מעבר בקו ישר של הפרוטון אל האורביטלים הבלתי קושרים שלו.
השייר His274 משמש הפעם כבסיס, וחנקן האפסילון שלו תוקף את קבוצת ההידרוקסיל של אצטיל קואנזים A ולוקח בחזרה את הפרוטון שתרם בשלב האנוליזציה באופן שנוצר אנולט; האנולט יוצר התקפה נוקלאופילית על הפחמן הקרבונילי של האוקסלואצטט, אשר בתורו גורם לדה-פרוטונוציה של חנקן האפסילון של His320 (שכאמור משמש בשלב זה כחומצה).
כתוצאה מתגובת הסיפוח הנוקליאופילית נוצר תוצר הביניים ציטרואיל קואנזים A.
בשלב השלישי והאחרון של הריאקציה מתרחשת הידרוליזה של קבוצת התיאו-אסטר של ציטרואיל קואנזים A, אם כי הכימיה של שלב זה לא נתבררה די צרכה.
על פי שיטה אחת, מולקולת מים עוברת דה-פרוטונציה על ידי מולקולה אחרת המשמשת כבסיס וזהותה לא ברורה, וזוג אלקטרונים בלתי קושרים של אחד מאטומי החמצן של המים יוצר התקפה נוקליאופילית על הפחמן הקרבונילי של ציטרואיל קואנזים A.
בה בעת, חנקן האפסילון של His274 תוקף את קבוצת ההידרוקסיל של ציטרואיל קואנזים A ולוקח הפרוטון.
מתקבל תוצר ביניים טטראהדרלי, ולבסוף פליטה של מולקולת S-CoA שעוברת פרוטונוציה לאחר מכן והופכת ל-SH-CoA (הצורה הרגילה של קואנזים A, עם קבוצת תיול); האנזים משחרר את התוצר הסופי - ציטראט (שלב 4 בסכימה), ושב למצבו הסגור.
שיטה אחרת גורסת כי בשלב זה משתתף השייר Asp375, אשר יוצר קשר אנהידרידי שגורם לשחרור הקואנזים A, ולאחריו מתרחשת הידרוליזה של הקשר האנהידרידי לשחרור ציטראט
על אף שהשלבים האינדיבידואליים בריאקציה בכללותה שונים מאוד אחד מהשני, הקונפורמציה של האנזים זהה בכולן.
כלומר, בקונפורמציה אחת בלבד מבצע ציטראט סינתאז קטליזה של כל השלבים השונים בריאקציה, באופן שנדרשים שינויים מינוריים במיקומם של מספר אטומים, רובם של הסובסטרט.
ציטראט סינתאז מעוכב כאשר קיימים יחסים גדולים של ATP:ADP ו-NADH:+NAD.
אלפא קטוגלוטראט בריכוזים גבוהים משמש כמעכב תחרותי לאוקסלואצטט ומעכב לא תחרותי לאצטיל קואנזים A.
בסוף שנות ה-60 גילו חוקרים מאוניברסיטת לסטר כי אלפא קטוגלוטראט מהווה מעכב של ציטראט סינתאז אצל משפחת ה-Enterobacteriaceae המשתייכת לקבוצת החיידקים הגראם-שליליים.
אצל חיידקים אחרים, הן גראם שליליים והן חיידקים גראם-חיוביים, וכן אצל אורגניזמים עילאיים יותר, לא מצאו החוקרים כי אלפא קטוגלוטראט מעכב.
מניתוח התוצאות הם הסיקו כי כל האורגניזמים בהם לא נמצא עיכוב זה, הם אווירניים, ולעומת זאת כל החיידקים בהם נמצא כי אלפא קטוגלטראט מעכב את ציטראט סינתאז הם אל-אווירניים פקולטטיביים (מסוגלים להתקיים הן בנוכחות חמצן והן בהיעדרו).
באורגניזמים אלו החיים בתנאים אל-אווירניים ומייצרים אנרגיה (ATP) באמצעות תסיסה, לציטראט סינתאז בכל זאת נודע תפקיד חשוב של ביוסינתיזה, כיוון שאחד התוצרים המתקבלים במעגל קרבס הוא אלפא קטוגלוטקראט.
מחקרים קודמים הראו שתחת תנאים אל-אווירניים כעין אלו, המסלול של מעגל קרבס חדל להיות מעגלי ומסתעף לשני סעיפים שונים - בראשון אוקסלואצטט מוביל לאלפא קטוגלטראט דרך תוצרי הביניים ציטראט ואיזוציטראט, ובשני אוקסלואצטט מוביל לסוקצינאט דרך תוצרי הביניים מלאט ופומראט.
מכאן הסיקו החוקרים שעיכוב ציטראט סינתאז על ידי אלפא קטוגלטראט בתנאים אלו מהווה למעשה מקרה אופייני של משוב שלילי, בו התוצר הסופי מעכב את האנזים ההתחלתי של המסלול.
בשנים שלאחר מכן נתגלה כי אלפא קטוגלטראט מעכב גם בציטראט סינתאז שהופק מאורגניזמים אחרים, כדוגמת כבד של חולדה, מנגו ומחיידקים מסוג Azotobacter הגראם שליליים והאירוביים; דבר זה כמובן אינו עומד בקנה אחד עם ההשערה הראשונית.
קבוצת חוקרים בראשותו של פיטר הוצ'צ'קה מאוניברסיטת קולומביה הבריטית, שחקרו את ציטראט סינתאז המופק מהמין Symplectoteuthis oualaniensis המשתייך לסדרת דיונוני הרחף, גילו כי הוא מעוכב בריכוז גבוה של אלפא קטוגלטראט.
הם טענו כי אלפא קטוגלטראט מסמל את ה"תוצר הסופי" של האינטרוול הראשון של מעגל קרבס, וריכוזו מהווה אמת מידה פוטנציאלית חשובה לכמות התוצרים שיתקבלו באינטרוול השני של מעגל קרבס (אלפא קטוגלטראט -> אוקסלואצטט).
ה"מידע" הזה, החשוב לבקרת פעילות ציטראט סינתאז, לא היה יכול להתקבל מאף תוצר ביניים אחר הקודם לאלפא קטוגלטראט באינטרוול הראשון של המעגל, מכיוון שאלפא קטוגלטראט הוא הראשון מביניהם שיכול להתקבל גם במסלולים אחרים מלבד מעגל קרבס (למשל דרך גלוטמט ובאמצעות תגובת טרנסאמינציה).
באופן זה ניתן להסביר מדוע אלפא קטוגלטראט מעכב את ציטראט סינתאז הן באורגניזמים בהם מעגל קרבס מתרחש בצורתו הרגילה והן באורגניזמים בהם מעגל קרבס הוא ליניארי; וכן להעריך את תפקידו בבקרת ציטראט סינתאז ובכניסת הפחמנים למעגל קרבס.
אמנם לפעילותו של ציטראט סינתאז לא דרוש יון ספציפי, אך היא מושפעת באופנים שונים הן מיונים חד ערכיים והן מיונים דו ערכיים.
באשר ליונים חד ערכיים, נמצא כי כאשר הללו קיימים בריכוז מסוים אצל צמחים ויונקים מסוימים, וכן אצל חיידקים גראם שליליים וגראם חיוביים, גורמים לאקטיבציה של ציטראט סינתא, ומריכוז זה ומעלה - לעיכוב.
KCL, למשל, נמצא גורם לאקטיבציה אצל מינים מסוימים כאשר היה בריכוז של 0 עד 60 מילי-מולר, אך מעבר לכך גרם לעיכוב של ציטראט סינתאז.
מחקרים הראו כי ההשפעתם של יונים חד ערכיים לא נובעת מזהות יון זה או אחר אלא מהחוזק היוני שהם יוצרים, וכי הם גורמים לשינויים בזיקה של ציטראט סינתאז לאצטיל קואנזים A; לעומת זאת, מהירות הריאקציה המקסימלית (Vmax) וקבוע מיכאליס-מנטן (Km) עבור אוקסלואצטט נותרים ללא שינוי.
שינויים קינטיים אלו מתרחשים בגלל שינויים קונפורמציונליים להם גורם המלח.
גם ליונים דו ערכיים קיימת השפעה רבה על ציטראט סינתאז.
נמצא כי ריכוזים גבוהים של יוני מנגן (Mn2+), מגנזיום (Mg2+) וסידן (Ca2+) מעכבים את פעילותו של ציטראט סינתאז המופק מלב של חזיר.
מחקרים אחרים מצאו כי ציטראט סינתאז של מספר מינים של חיידקים גם כן עוכבו בריכוז גבוה של מגנזיום; ייתכן והעיכוב מתרחש בגלל אינטראקציות הנוצרות בין היונים הדו ערכיים לבין השרשרת הפולי-פוספטית של האצטיל קואנזים A.
מאידך, נמצא גם כי ריכוזים נמוכים של יוני מגנזיום דו ערכיים גורמים להמרצה (סטימיולציה) של ציטראט סינתאז במספר מינים שונים שנחקרו, בהם E.
coli, שמרים וחזיר, וזאת על אף שלפעילותו, כאמור, לא דרוש אף יון ספציפי.
ההסבר לכך הוא שיוני המגנזיום נקשרים לאוקסלואצטט ויוצרים קומפלקס, ודבר זה גורם לפחמן אלפא של האוקסלואצטט להיות יותר אלקטרופילי ועל כן קל יותר חיזור.
אם כן, המתקפה הנוקליאופילית על פחמן אלפא של אוקסלואצטט המתרחשת בשלב הדחיסה וגורמת לחיזור של קבוצת הקטו, מסתייעת ביוני המגנזיום.
צייד בודד הוא הלב הוא רומן הביכורים של הסופרת האמריקאית קארסון מקאלרס, אשר יצא בשנת 1940. מקאלרס הייתה בת 23 בזמן פרסום הספר.
הספר מתאר את קורותיו של אדם חירש-אילם בשם ג'ון סינגר, ואת האנשים שהוא פוגש בהם בשנות ה-1930, בעיירה קטנה בג'ורג'יה.
הסיפור מתמקד בבדידותם ומאבקיהם של אנשים בשולי החברה, אלכוהוליסטים, שחורים הסובלים מגזענות, עניים, מתבגרים ועוד.
הספר מתחיל בהתמקדות בחברות שבין ג'ון סינגר וספירוס אנטונפולוס.
שניהם מתוארים כחרשים-אילמים, אשר חיים יחדיו מזה מספר שנים.
אנטונפולוס חווה התדרדרות במצבו הנפשי, ומתחיל להתנהג באופן הרסני ומופרע, למרות ניסיונות התערבות מצד סינגר, ובסופו של דבר, הוא מאושפז במוסד לחולי נפש מחוץ לעיר.
סינגר, שנותר בדד, עובר לגור בחדר באכסניה.
המשך הספר מסופר ממספר נקודות מבט של אנשים אותם פוגש סינגר, ומספר על הניכור והאתגרים שבחייהם: מיק קלי, נערה "טומבוי" שאוהבת מוזיקה וחולמת לקנות פסנתר; ג'ייק בלאונט, אלכוהוליסט שפעיל בתנועת איגוד העובדים; ביף בראנון, בעליו של הדיינר המקומי; וד"ר בנדיקט מאדי קופלנד, רופא שחור אידיאליסט.
כאשר פורסם הרומן, הוא עורר סנסציה בעולם הספרות, ונסק לראש רשימת רבי המכר של 1940. הספר, הראשון של מקאלרס, היה גם הראשון בשורת ספרים פרי עטה שנתנו קול לאלה שבדרך כלל מחוקים ומושתקים - הדחויים, הנשכחים, הפגועים והמדוכאים בחברה.
"Modern Library" דירג את "צייד בודד הוא הלב" כמספר 17 ברשימת "100 הרומנים הטובים ביותר בשפה האנגלית מהמאה ה-20".
טיים מגזין כלל אותו ב"רשימת טיים של 100 הרומנים הטובים ביותר בשפה האנגלית מ-1923 עד 2005".
בשנת 2004 הספר נבחר למועדון הקריאה של אופרה וינפרי.
הספר עובד לסרט באותו השם בשנת 1968, בכיכובם של אלן ארקין, סנדרה לוק וסיסלי טייסון.
עיבוד לבמה הוצג לראשונה ב-30 במרץ 2005, בתיאטרון "Alliance" באטלנטה, ג'ורג'יה.
האמן הבריטי ג'ו סימפסון ביסס את עבודתו באותו השם על הספר, בשנת 2014, כחלק מסדרת עבודותיו שכותרתה "לונדון".
צייד בודד הוא הלב, תרגמה יעל מדיני, עם עובד, 1961.
צייד בודד הוא הלב, תרגם אברהם יבין, עם עובד, 2008.
ציטופתולוגיה (Cytopathology, מיוונית: [ציטוס] "חלול"; , [פאתוס] "סבל, גורל, נזק"; ו-, [לוגיה] "לימוד") היא ענף של פתולוגיה, העוסקת באבחון מעבדתי של מחלות ברמה התאית.
הדיסציפלינה נוסדה על ידי גאורגיוס פאפאניקולאו בשנת 1928. בציטופתולוגיה משתמשים בדרך כלל, בדגימות של תאים חופשיים או בשברי רקמות, בניגוד להיסטופתולוגיה, החוקרת ברמת הרקמה השלמה.
ציטופתולוגיה משמשת בדרך כלל לצורך אבחון וחקר מחלות בהן מעורבים מגוון רחב של איברים בגוף, לעיתים קרובות כדי לסייע באבחון של סרטן, אך גם באבחון של מספר מחלות זיהומיות ומצבים של מחלות דלקתיות.
לדוגמה, יישום נפוץ של ציטופתולוגיה הוא פאפ (בדיקת משטח של צוואר הרחם), כלי סריקה ראשונית המשמש לזיהוי נגעים טרום סרטניים בצוואר הרחם אשר עלולים להוביל לסרטן צוואר הרחם.
בדיקות ציטופתולוגיות קרויות לעיתים בדיקות משטח כיוון שהדגימות עשויות להימרח על משטח זכוכית נושאת (סלייד מיקרוסקופ) שלאחר מכן נצבעות ונבחנות מתחת למיקרוסקופ.
עם זאת, דגימות ציטולוגיות ניתן להכין בדרכים אחרות, לרבות ציטוצנטרפוגציה.
סוגים שונים של בדיקות משטח עשויות לשמש גם לאבחון סרטן.
במובן זה, היא מכונה "ציטולוגית משטחים".
הציטופתולוגיה לעיתים קרובות פחות מדויקת.
הציטופתולוגיה במובנה הרחב מכונה בשם ציטולוגיה, שמשמעותה "חקר התאים".
קיימות שתי שיטות לאיסוף תאים לצורך אבחון ציטופתולוגי: ציטולוגיה אקספוליאטיבית, והתערבות ציטולוגית.
בשיטה זו, תאים נאספים לאחר שהופרשו מהגוף באופן ספונטני ("אקספולאציה ספונטנית"), או גרידה/הברשה ידנית מעל פני משטח הגוף ("אקספוליאציה מכנית").
דוגמה לאקספוליאציה ספונטנית היא כאשר תאים הצדר או הצפק נושרים לתוך הנוזל הפלאורלי או נוזל הצפק.
ניתן לאסוף נוזל זה בשיטות שונות לצורך בדיקה מעבדתית.
דוגמאות של אקספוליאציה מכנית כוללת בדיקות פאפ, כאשר תאים מגורדים מצוואר הרחם עם ספטולה של צוואר הרחם, או הברשה של הסימפונות שבה מוכנס ברונכוסקופ לתוך קנה הנשימה, תוך כדי גרידת תאים משטח הפנים והעברתם לצורך הערכת הנגעים באבחון ציטופתולוגי.
ציטולוגיה מבוססת נוזל, אוספת את הדגימות באופן דומה אך ממקמת אותם בנוזל העובר טיפול לאחר מכן, לקבלת תוצאות משופרות.
בציטולוגיה מתערבת הפתולוג מתערב תוך פלישה חודרנית לגוף לצורך איסוף דגימות.
בשאיבת מחט דקה (FNA), או בציטולוגיה של שאיבת מחט דקה (FNAC), משתמשים במחט המחוברת למזרק לאסוף התאים מתוך נגעים או גושים של אברי גוף שונים, על ידי קידוח עומק, לעיתים קרובות תוך יישום של לחץ שלילי (יניקה) להגדלת יבול התאים.
FNAC מצויה בשימוש נרחב במדינות רבות, ברם, שיעור ההצלחה תלוי במיומנות המטפל.
כאשר הדבר מבוצע על ידי פתולוג בלבד, או כאשר מעורב גם צוות עם פתולוג-ציטופתולוג, שיעור ההצלחה של אבחנה נכונה גדול יותר מאשר כשהיא מתבצעת על ידי אדם שאינו פתולוג.
ייתכן והדבר נובע בשל יכולתו של הפתולוג בהערכה מיידית של דגימות תחת מיקרוסקופ ולחזור על התהליך, כאשר תהליך הדגום היה לקוי.
מחטים דקות הן במידות של 23 עד 27 מד.
מאחר שמחטים במידה קטנה כמו 27 מד עשויות כמעט תמיד להניב חומר לאבחנה, FNAC היא לעיתים קרובות הדרך הפחות פוגענית להשגת רקמות מן הנגע לצורך האבחון.
לעיתים משתמשים בהולדר של מזרק כדי להקל על השימוש ביד אחת כדי לבצע את הביופסיה בזמן שהיד האחרת מסייעת במניעת התזוזה של הרקמה.
ציוד הדמיה כגון סורק CT או אולטרסאונד יכולים לסייע באיתור האזור המיועד לביופסיה.
FNAC הפכה לשם נרדף לציטולוגיה מתערבת.
לצורך ציטולוגיה של משקעים, נאסף מדגם מן המקבע (פיקסטיב) ששימש לעיבוד דגימת הביופסיה או הנתיחה שלאחר המוות.
המקבע מעורבב כראוי ונלקח לסרכוז.
משקעים אלה הם תאים שנשרו מהרקמה במהלך עיבוד דגימת הנתיחה שלאחר המוות או הביופסיה, והם משמשים למריחה.
חשוב מאוד להעריך את גרעין התא במדגם תאי.
בתאים סרטניים, מתרחש שינוי בפעילות DNA שניתן לראות בשינוי תכונות הגרעין.
מאחר שיותר DNA נפרש ובא לידי ביטוי, הגרעין יהיה כהה יותר ופחות אחיד, גדול יותר מאשר בתאים נורמליים, לעיתים קרובות מציג גרעין אדום בהיר.
בעוד שאחריותו הראשונה במעלה של הציטופתולוג היא להבחין בבדיקה פתולוגית בין תאים סרטניים לבין תאים טרום סרטניים בדגימה התאית, ניתן להבחין גם בפתולוגיות אחרות כגון:
זיהומים מיקרוביאליים: טפיליים, נגיפיים או חיידקיים
תפקודים נורמליים אחדים של גידול תאים, חילוף חומרים, וחלוקת תאים עלולים להיכשל ולפעול בדרכים לא רגילות ובכך לגרום למחלות.
ציטופתולוגיה משמשת בצורה הטובה ביותר באחד משלושת הכלים, הכלי השני והשלישי הם בדיקה גופנית ודימות רפואית.
ציטולוגיה יכול לשמש לאבחון מצבו של המטופל ולחסוך ממנו את הצורך בניתוח על מנת להשיג כמות דגימה גדולה יותר.
דוגמה לכך היא FNAC של בלוטת התריס; מצבים שפירים רבים ניתן לאבחן באמצעות ביופסיה שטחית, והמטופל יכול לחזור מיידית לפעילות רגילה.
כאשר מאבחנים גידול ממאיר, המטופל מסוגל להתחיל בטיפולי קרינה/כימותרפיה, או אולי להזדקק לניתוח להסרת הגידול או ייצוב שלב הסרטן.
מספר גידולים יכול להיות קשים לבצוע ביופסיה, כגון סרקומות.
גידולים נדירים אחרים עלול להיות מסוכנים לביופסיה, כגון פאוכרומוציטומה.
באופן כללי, שאיבת מחט דקה יכולה להתבצע בכל מקום שבטוח להחדרת מחט, לרבות לכבד, לריאות, לכליות, לרקמות חיצוניות.
השליטה בטכניקות ציוטופתולוגיות ראויות, היא עניין של זמן.
ציטוטכנולוגים וציטופתולוגים יכולים לסייע לרופאים באיסוף מדגמים.
"קריאה מהירה" כמו הצצה מתחת למיקרוסקופ, עשויה להבהיר לרופא האם הושג מספיק חומר ציטולוגי לאבחון.
דגימות ציטולוגיות חייבות להיות מוכנות כראוי כך שהתאים לא ינזקו.
מידע נוסף על הדגימה ניתן לקבל על ידי צביעה אימונוהיסטוכימית ובדיקות פתולוגיה מולקולרית, במיוחד אם הדגימה הוכנה באמצעות ציטולוגיה מבוססת נוזלים.
לעיתים קרובות מבוצעת "בדיקת רפלקס", כגון בדיקת HPV, בדיקת משטח צוואר הרחם חריגה או בדיקת זרימה ציטומטרית על דגימות לימפומה.
טכניקות ציטופתולוגיות משמשות לבדיקה של כמעט כל איברי הגוף והרקמות:
ציטולוגיה גניקולוגית – קשורה באברי הרבייה הנשיים
ציטולוגיה בדלקת בדרכי שתן – בקשורה לרחם, שלפוחית השתן ושל השופכה.
תפליט ציטולוגיה – קשור לאיסוף נוזלים, במיוחד בתוך הצפק, קרום הריאות וקרום הלב
ציטולוגיה של החזה – קשורה בעיקר לגבי השד בנקבה
ציטולוגיה של בלוטת התריס – בדבר בלוטת התריס
ציטולוגיה של הלימפה – קשורה לבלוטות הלימפה
ציטולוגיה של הנשימה – קשורה לריאות ולדרכי הנשימה
ציטולוגה במערכת העיכול – קשורה לדרכי העיכול
ציטולוגיה של רקמות רכות, עצמות ועור
ציטולוגיה של כליות, בלוטת יותרת הכליה
ציטולוגיה של מערכת העצבים המרכזית
ציטרבין (לועזית: Cytarabine, נקרא גם ציטוזין) היא תרופה כימותרפית המשמשת לטיפול בלוקמיה מיאלואידית חריפה (AML), לוקמיה לימפוציטית חריפה (ALL), לוקמיה מיאלואידית כרונית (CML) ולימפומה שאינה הודג'קין.
התרופה ניתנת דרך הוריד, מתחת לעור או בנוזל צרברוספינלי.
תופעות לוואי שכיחות כוללות דיכוי מח עצם, הקאות, שלשולים, בעיות בכבד, פריחה, פצעים בפה ודימום.
תופעות לוואי משמעותיות אחרות כוללת איבוד הכרה, מחלת ריאה ותגובה אלרגית.
השימוש במהלך ההריון עשוי לפגוע עובר.
ציטרבין היא תרופה אנטימטבולית ואנלוג נוקלאוזידי.
פעולתה היא על ידי חסימת פעילותו של הדנ"א פולימארז.
ציטרבין נרשמה כפטנט בשנת 1960 ואושרה לשימוש רפואי בשנת 1969. התרופה נמצאת ברשימת התרופות החיוניות של ארגון הבריאות העולמי.
אחת מהרעילויות הייחודיות לציטרבין היא רעילות סרברלית שעשויה להתרחש כשהתרופה ניתנת במינונים גבוהים, ועלולה להוביל לאטקסיה.
ציטרבין עשויה לגרום לגרנולוציטופניה, זיהומים ותרומובציטופניה שעשויה לגרום לדימום.
תופעות לוואי נוספות כוללות ליקופניה, אנמיה, הפרעות במערכת העיכול, סטומטיטיס, דלקת הלחמית, פנאומוניטיס, דרמטיטיס וסנדרום יד-רגל (תופעת לוואי ייחודית כתוצאה ממתן כימותרפיה).
לעיתים רחוקות עלולה להתפתח מילופתיה כתוצאה ממינונים גבוהים או מתן אינטרה-טקלי לעיתים קרובות.
ציידי הטרולים היא סדרת הנפשה אמריקאית המופקת על ידי אולפני ההנפשה של דרימוורקס, ונוצרה בידי גיירמו דל טורו.
הסדרה עוקבת אחרי סיפורו של ג'יימס/ג'ים לייק ג'וניור, נער מתבגר אשר מוצא קמע מסתורי ונחשף לשטח סודי תת-קרקעי הנקרא שוק הטרולים בו מסתתרים טרולים ויצורים קסומים אחרים.
כשמתברר לג'ים שהקמע בחר בו להיות צייד הטרולים החדש וצייד הטרולים האנושי הראשון, תפקיד שמטרתו היא להגן על הטרולים, הוא, ביחד עם חבריו טובי, קלייר, אררר!!!
בלינקי ועוד, מגן מפני הסכנות והצד האפל של הטרולים ושל עיירתם הקטנה והמנומנמת ארקדיה.
לסדרה "ציידי הטרולים" יש מספר סדרות ספין אוף.
הסדרה "שלושה בהסוואה" הועלתה לנטפליקס ב-21 בדצמבר 2018 ומספרת את סיפורן של שלוש דמויות משנה: אג'ה קרל בני המלכה בכוכב אקרידיון 5 והמפקד ורוטוס וקס, אשר מתגלות כפליטים חייזרים.
"מכשפים", הועלה לנטפליקס ב-7 באוגוסט מספרת על דמות משנה בשם דקסי שהייתה שוליה של מכשף רב עוצמה.
לשלוש הסדרות הופק גם סרט ספין-אוף בשם "ציידי הטרולים-עלייתם של הטיטנים" אשר יצא לאקרנים ב-21 ביוני בשנת 2021, בו מסופר על מזימתם של שלושה מכשפים להקים שלושה טיטאנים כדי לברוא את העולם מחדש.
לבסוף מאבד ג'ים את חברו הטוב ביותר טובייאס דומזולסקי ועוד כמה מידידיו הטובים ולכן הוא מחליט לחזור בזמן אל תחילת הסיפור כאשר הוא מביא לכך שחברו טובייאס, ייבחר לצייד הטרולים.
הסרט ממשיך את קו העלילה של סדרת ההמשך האחרונה של "ציידי הטרולים", "מכשפים".
הסרט זכה לשבחים רבים מצד אחד אבל גם אכזבה גדולה מהסיום הפתאומי מצד שני, גם בגלל שגריימו דל טורו היוצר הכריז שכנראה לא יהיה המשך לסדרה והסרט סיים אותה.
הסדרה משודרת מ-23 בדצמבר 2016 ברשת הזרמת המדיה Netflix ברחבי העולם.
עונתה השנייה עלתה ב-15 בדצמבר 2017, והעונה השלישית והאחרונה עלתה ב-25 במאי 2018. בישראל הסדרה משודרת בדיבוב לעברית ב-Netflix.
העונה הראשונה של הסדרה משודרת גם בערוץ הילדים ובשרות הסטרימינג BIGI.
ג'יימס "ג'ים" "ג'ימבוֹ" לייק ג'וניור (אנטון ילצ'ין (עונות 1–2) אמיל הירש (עונה 3)/יהונתן מגון): נער מתבגר שמוצא קמע מסתורי שהופך אותו לצייד הטרולים האנושי הראשון, תפקידו להגן על הטרולים.
אמא: ברברה, אין אחים אבא שלו ברח עם אישה אחרת.
הלך לאדמות האופל כדי להרוג את גנמאר אבל כלאו אותו שם ובסוף חבריו הצילו אותו.
הפך לחצי טרול וטרול מושחת וחזר בסוף להיות בן אדם.
טוביאס "טובי" "טובס" "טובי-פאי" "T.P" דומוזולסקי (צ'רלי סקסטון/ברק ברויטמן): החבר הטוב של ג'ים ששומר על סודו בתור צייד.
נהרג כאשר הרג את בלרוק, כשהזמן הוחזר לאחור הפך לצייד הטרולים.
קלייר נונייז (לקסי מדראנו/עדי ביטי): חברתו של ג'ים, נערה סקרנית, אינטליגנטית ונלהבת, שנהנית מספרים, ממוזיקה ומהצגות, והיא אמנית לחימה מוכשרת.
הנשק שלה הוא הסקאת' הרון שהיא מכנה "מטה הצללים" ואיתו היא עושה קסמים אפלים (כאשר המטה היה קיים היא ידעה רק לפתוח שערים לעולם הצללים) (הושמד כדי להביס את מורגנה).
יודעת על סודו של ג'ים.
בסוף הפכה למכשפה מומחית שיכולה לעשות כמעט כל קסם אפל ללא שרביט.
בלינקס "בלינקי" גלדריגל (קלסי גראמר/אמנון וולף): הטרול-מורה בעל ששת-העיניים של ג'ים, המאמן אותו כצייד טרולים.
טרול חכם בעל לב זהב, המשמש דמות אב לג'ים.
אחיו הוא דיקטשיוס, משרתו של גנמאר.
ארררמונט "אררר" (פרד טטסקיור/אלון שר): טרול גדול-גוף מסוג קרוברה וחברו הטוב של בלינקי, חברו הטוב של טובי.
נחטף על ידי שבט הגאם-גאמים כילד כששירת את גנמאר, מה שפגע באוצר המילים שלו ובחוכמתו וגם בצורה שהוא מתנהג.
נרצח על ידי אנגור רוט ובסוף חזר לחיים.
גנמאר השחור, מרסק הגולגולת - ראש שבט הגאם גאם נולד מהארטסטון מושחתת בעל חרב מכושפת בשם דאסימר אשר מורגנה הפכה אותה למכושפת.
כל מי שדאסימר תהיה מעליו לכמה שניות היא תהפנט אותו ותיתן לגנמאר לשלוט עליו, לראות דרכו ולדבר דרכו.
בנים: בולאר הקצב, אישה: לא ידוע.
דיה המושיעה שלחה את גנמאר לגלות לכמעט 1000 שנים בארצות האופל עם כל הגאם גאמים חוץ מבולאר ואנגור רוט.
נהרג על ידי ג'ים לייק ג'וניור הטרול.
בולאר הקצב, נסיך הגאם גאם - הרג את כמעט כל ציידי הטרולים ומת על ידי אררר.
אכזרי במיוחד, פזיז, רשע, ושונא במיוחד מחליפנים.
לא הוגלה לארצות־האופל בגלל שהאלה "האישה באגם" העיפה אותו רחוק מדי.
אנגור רוט - מתנקש סודי ועתיק אשר בא אל מורגנה בשביל כוחות קסם כדי להציל את הכפר שלו אבל היא רימתה אותו וגנבה לו את הנשמה ששמה בתוך האינפרנה קוֹפּיוּלה (תרגום חופשי, טבעת השאוֹל) ואמרה לו שהוא שמעכשיו הוא יהרוג ציידי טרולים.
אם הזמן למד לחבב את מורגנה אבל בסוף בגד בה כדי להציל את העולם.
לא הוגלה ארצות־האופל בגלל שהיה ברומניה באותו זמן.
אג'ה (אז'ה) טרון, מלכת אקירידיאוֹן 5 אשר לפני זה ברחה לכדור הארץ בגלל הפיכה באקירידיאון עם קרל ועם ווארואטוֹס, ובסוף חזרה לשם והפכה למלכה, נשואה לסטיב.
קרל טרון - יורש העצר של אקירידיון שגריר אקירידיון בכדור הארץ, גאון טכנולוגי, חובב מוזיקה.
ווארואטוֹס וקס - חובב מוות, רצח ועינויים, בגד בהורים של קרל ואג'ה ונענש ונחטף לירח, לוחם דגול, מחבב את ננסי דומזוֹלסקי (סבתא של טובי.)חלק מהתצורה התשיעית.
היסרדוּקס "דוּקסי" קספרן - השוליה של מרלין קוסם בעל פוטנציאל גדול לא ממומש.
סקרל - מכשף חזק ממסדר הסוד, חצי אל, הרוח הצפונית, נהרג על ידי נארי.
בלרוק - מכשפה חזקה ממסדר הסוד, חצי אלה, שומרת הגחלת, נהרגה על ידי טובי וג'ים.
נארי - מכשפה חזקה ממסדר הסוד, חצי אלה, מיערות הנצח, נהרגה על ידי סקרל.
ברברה לייק (איימי לנדקר/רונה בקרמן): אמו האוהבת של ג'ים, עובדת יותר מדי שעות כרופאה, מה שמאפשר לג'ים לבצע את משימותיו.
לא יודעת על סודו של ג'ים כצייד טרולים.
בסוף מגלה שג'ים הוא צייד הטרולים.
נפצעה קשות על ידי אנגור רוט ובתהליך הריפוי נמחק לה הזיכרון אבל בסוף גילתה שג'ים הוא צייד הטרולים בכל מקרה.
לא-אנריקה (ג'ימי ווד/ערן מור): המחליפן שהוחלף באחיה של קלייר, אנריקה.
אמנם מטריד שמשרת את עצמו, הוא לא זדוני ועוזר לציידי הטרולים, לרוב בעקבות שוחד.
דראאל (מת'יו ווטרסון/יואב יפת): בנו של צייד הטרולים הקודם, קנג'יגאר.
תחילה, הוא מקנא וחושד בג'ים, אבל מאוחר יותר מתיידד איתו - מתנהג כמורה הלחימה שלו לזמן קצר, ונשבע להגן עליו תמיד.
נהרג על ידי אנגור רוט.
מורגנה, אם המפלצות, מלכת התעתועים, באבא יאגה, האישה החיוורת, לה פיי: מכשפה חזקה, אחותו של ארתור פנדרגון, בסדרה האויבת החזקה ביותר כאשר במכשפים היא הופכת לגיבורה אמיתית.
אחרי ששוחררה משם נהרגה על ידי ג'ים חצי האדם חצי הטרול.
הוחזרה לחיים על ידי מסדר הסוד בגדה בהם ונהרגה על ידי האביר הירוק(המלך ארתור).
סטיבן "סטיב" ק' פלצ'אק (סטיבן יאון/גילן שחף): בריון בבית הספר של ג'ים, שמטריד אותו לעיתים קרובות.
במהלך העונה השנייה מתחיל לחשוד בג'ים, וביחד עם איליי הם מגלים את סודו, חבר בצוות "מחסלי המפלצות".
איליי (אליזאה) לזלי פפרג'אק (קול סנד): חבר חנון לכיתתו של ג'ים, מאמין במפלצות וישויות קסומות אחרות.
סטיב מטריד אותו לעיתים קרובות.
מגלה על הסוד של ג'ים עם סטיב בעונה השנייה ונחוש לעזור לו, חבר בצוות "מחסלי המפלצות".
גמד צ'ומפסקי (רודריגו בלאס): גמד שאומץ על ידי טובי.
בהתחלה הוא היה "גמד סורר" שגורם צרות, אבל אחרי שהוא הובס על ידי ג'ים הוא הפך לידידותי.
מאוהב בדמות פעולה בשם סאלי אשר מופיעה בסדרת סרטים בעולם של ארקדי בשם "גאן רובוט" (בתרגום חופשי, "רובוט אקדח").
עזר גם לאתר את אנריקה והציל את ג'ים והתינוקות מאדמות האופל.
קנג'יגאר (ג'יימס פיורפוי/ערן מור): צייד טרולים אציל, אביו של דראאל.
רוח הרפאים שלו מדריכה את ג'ים ומודאגת מעירוב חבריו למשימותיו.
גברת נומורה (לורן טום/רונה בקרמן): מחליפנית העובדת כאוצרת מוזיאון ארקדיה לכאורה, שותפתו של סטריקלר, שאחראית על בניית גשר קילהאד.
נכלאה באדמות האופל לצד ג'ים ובסוף הפכה להיות בעלת ברית שלו.
ולטולמיו "וולטר סטריקלר" סטריקלנדר: מחליפן אשר עבד בתור מנהל התיכון ארקדיה אוקס, הסגן של בולאר.
המורה, אויב, חבר והאבא החורג של ג'ים, מאוהב בברברה לייק.
התאבד עם פצצה אקירידיאונית על הטיטאן סקרל בניסיון נואש להציל את העולם.יכול לעוף, מגדל צאוורון חד דמוי נוצות שאפשר לשלוף אותן ולגדל בחזרה, נשק: סכין מכושפת.
ונדל [עונות 1 ו-2] מנהיג שוק הטרולים, חכם ורגוז.
אוטו סקארבאך (טום קני/ערן מור): (עונות 1–2): מחליפן שיכול לשנות צורה לכל אחד.
המפקד העליון של מסדר ג'אנוס, ארגון סודי של מחליפנים המסייעים לצבא הגאם-גאמים.
דיקטשיוס גלדריגל (מארק האמיל/גלעד קלטר) (עונות 2–3): אחיו של בלינקי ויד ימינו של גנמאר, העוזר לו במשימותיו, במהלך הסדרה התעוור.
יוסרנה [עונות 1, 2 ו-3] מלכת הטרולים של אררר!!!, התגלתה כרעה והרגה את ונדל.
נהרגה על ידי הטרולים (קורברה) שלה שהפכו לטובים.
מרי וואנג, החברה הכי טובה של קלייר.
דארסי סקוט: החברה של טובי קמע תיכון ארקדיה אוקס חברה של קלייר.
הבלש סקוט: אביה של דארסי.
ננסי "ננה" דומוזולסקי: סבתא של טובי, אוהבת סדרות פשע, חצי עיוורת, מאוהבת בוורואטוס, אוהבת חתולים.
ציידות אוניות הסוחר הגרמניות במלחמת העולם הראשונה היו אוניות שטח בהן השתמש הצי הקיסרי הגרמני לשיבוש הסחר הימי של מדינות ההסכמה.
הן כללו אוניות מלחמה רגילות, בעיקר סיירות שהוצבו בתחנות הצי בקולוניות הגרמניות מעבר לים, אוניות נוסעים טרנס־אוקייניות שהוכנסו לשירות כסיירות עזר (auxiliary cruisers), ומאוחר יותר גם אוניות משא שהוסבו לציידות סוחר (merchant raiders).
כלי שיט אלה נחלו הצלחות אחדות, והשפעתם על האסטרטגיה הימית של מדינות ההסכמה, במיוחד בחודשים הראשונים למלחמה, הייתה רבה.
בפרוץ מלחמת העולם הראשונה היו לגרמניה שש סיירות קלות, שתי סיירות כבדות ושמונה ספינות תותחים שהוצבו בתחנות הצי בקולוניות הגרמניות ובנמלים נייטרליים מעבר לים.
במערב – "קַרְלְסְרוּהֶה" בים הקריבי ו"דְּרֶזְדֶן" בחוף המזרחי של מקסיקו.
במערב אפריקה – ספינת התותחים "אֶבֶּר", במזרח אפריקה – הסיירת "קניגסברג" וספינת התותחים "גֶּייר".
הכוח הגדול ביותר נמצא באוקיינוס השקט: שייטת המזרח הרחוק, בפיקודו של תת־אדמירל הרוזן פון שְׁפֶּה, כללה שתי סיירות כבדות, סיירת קלה אחת ושתי ספינות תותחים שנמצאו בצינגטאו, ובנוסף להן הסיירות "לייפציג" ו"נירנברג" ששהו בים.
עם הכרזת המלחמה נצטוו כל האוניות לתקוף את אוניות הסוחר של מדינות ההסכמה בכל מקום בו יימצאו.
ביום פרוץ המלחמה נמצא פון שפה בים עם "שרנהורסט", "גנייזנאו" ו"אמדן", אליהן הצטרפו לאחר זמן קצר "נירנברג" ושתי סיירות עזר.
"אמדן" נשלחה בגפה לפגוע בספנות המסחרית באוקיינוס ההודי, משימה שאותה ביצעה בהצלחה, בעוד פון שפה ושאר האוניות חצו את האוקיינוס השקט אל צ'ילה כדי להצטייד בפחם.
באוקטובר, בהיותו באי הפסחא, הצטרפו אל פון שפה "לייפציג" ו"דרזדן", ובחודש נובמבר הוא ניצח בקרב קורונל שייטת בריטית שחיפשה אחריו.
השייטת הגרמנית הותקפה במפתיע בפורט סטנלי באיי פוקלנד, וכל אוניותיה, להוציא אחת, הושמדו.
למרות כישרונו ואומץ לבו של פון שפה, הוא לא הצליח במשימתו – לחבל בספנות המסחרית של מדינות ההסכמה בכל מקום בו הדבר יתאפשר.
במהלך חמשת החודשים בהם פעל באין מפריע הצליחה השייטת שבפיקודו להטביע שתי אוניות מלחמה בריטיות ואוניית מפרשים אחת; גם הישגי הסיירות הקלות שנפרדו ממנו, מלבד יוצא מן הכלל אחד, היו מועטים.
"נירנברג", שהייתה במשימה נפרדת, נשלחה להחליף את "לייפציג", ועם פרוץ המלחמה שבה והצטרפה אל פון שפה.
היא לא נתקלה באוניות סוחר של האויב ולא שבתה אף אונייה.
סופה שטבעה יחד עם שאר אוניותיו של פון שפה בקרב באיי פוקלנד.
עם פרוץ המלחמה הפליגה צפונה לאורך חופי ארצות הברית ושיתקה בעצם נוכחותה את הסחר הימי הבריטי באזור זה.
היא הצטיידה בפחם בסן פרנסיסקו ומשם הפליגה בכיוון דרום־מערב כדי להצטרף לשייטת של פון שפה.
במהלך הפלגתה שבתה שתי אוניות, ובדרום האוקיינוס השקט לכדה שתיים נוספות.
היא הוטבעה בסופו של דבר בקרב באיי פוקלנד.
סיירת נוספת, "דרזדן", נחלה גם היא הצלחות מעטות.
בפרוץ המלחמה נמצאה בחוף המזרחי של מקסיקו.
היא הפליגה לאורך החוף אל דרום אמריקה, לכדה שתי אוניות סוחר של מדינות ההסכמה ואז קיבלה פקודה להצטרף לשייטת של פון שפה באוקיינוס השקט.
אוניות השייטת נפגשו באוקטובר 1914 באי פסחא.
במהלך סיורה באוקיינוס השקט לכדה "דרזדן" שתי אוניות נוספות.
היא נטלה חלק בקרב איי פוקלנד, אך בניגוד לשאר אוניות השייטת, הצליחה לחמוק מהסיירות הבריטיות שרדפו אחריה.
היא נתפשה בסופו של דבר והושמדה במרץ 1915 ליד האי מאס א טיירה.
היוצאת מן הכלל הייתה "אמדן", לזכותה נזקפת אחת מהפלגות הציד המוצלחות ביותר שעשתה אוניית מלחמה גרמנית כלשהי.
"אמדן", בפיקודו של פרגאטן קפיטן פון מולר, נפרדה מפון שפה באוגוסט 1914 באי פאגאן, ובמהלך ארבעה חודשי פעילותה במזרח האוקיינוס ההודי שבתה והשמידה שש־עשרה אוניות סוחר ושתי אוניות־מלחמה.
היא הושמדה בסופו של דבר ב־9 בנובמבר על ידי הסיירת האוסטרלית "סידני" בקרב ליד האי קילינג.
מעברו השני של האוקיינוס ההודי, באפריקה המזרחית הגרמנית, החזיק הצי הקיסרי הגרמני בסיירת "קניגסברג" ובספינת התותחים "גֶּייר".
"קניגסברג" יצאה אל מפרץ עדן והטביעה אוניית סוחר אחת.
בספטמבר התקיפה בהפתעה את הסיירת הבריטית ""פגסוס" בנמל זנזיבר והטביעה אותה.
בשל מחסור בפחם ומחשש שתילכד בעצמה בנמל, תפסה האונייה מחסה בשפך הנהר רופיג'י.
מקום מחבואה התגלה באוקטובר, ונתיב יציאתה לים הפתוח נחסם בנובמבר, אך למרות זאת הוסיפה להוות איום.
היא הושמדה על ידי אוניות הצי המלכותי שישה חודשים מאוחר יותר.
"גֶֶּייר" יצאה באוגוסט ממזרח אפריקה, ותרה את האוקיינוס ההודי ואת האוקיינוס השקט בחיפושיה אחר אוניות סוחר של מדינות ההסכמה.
לאחר שלושה חודשי הפלגה, בהם הצליחה ללכוד רק אונייה אחת, נכנסה לנמל הונולולו, ובשל נזקים ומחסור בפחם נאלצה להסגיר עצמה לאמריקאים.
במערב נחלה הסיירת "קרלסרוהה", בפיקודו של פרגאטן קפיטן אריך קוהלר, את הניצחונות הרבים ביותר.
לאחר מפגש עם אוניית הנוסעים "קרונפרינץ וילהלם", שבו ציידה אותה בתותחים ובמכונות ירייה לצורך מילוי תפקידה החדש כסיירת עזר, יצאה "קרלסרוהא" למסע ציד בנתיבי הספנות של אמריקה הדרומית.
אוניות האספקה שליוו אותה, ואחר כך גם אוניות שתפשה שלל, תרו עבורה אחרי אוניות אויב.
יתרונה היה במהירותה, שכן יכלה להגיע מיד אל כל מטרה שהתגלתה או לחמוק מהתנגשות עם האויב המחפש אחריה.
בתוך חודשיים לכדה והשמידה 16 אוניות, כולל אוניית משא הולנדית נייטרלית, ולקחה בשבי 500 אנשים.
בסוף אוקטובר נשלחו השבויים אל טנריף הנייטרלית באחת מאוניות השלל, ו"קרלסרוהה" המשיכה צפונה אל שדות ציד חדשים בים הקריבי.
איתרע מזלה, וב־4 בנובמבר 1914, במרחק של 300 מייל מברבדוס, ארעה ב"קרלסרוהה" התפוצצות שגרמה לטביעתה.
באסון נהרגו הקפטן ו־260 אנשי צוות.
הניצולים נמשו על ידי "ריו נגרו", אוניית האספקה שליוותה אותה, אשר שבה לגרמניה.
הגרמנים הצליחו לשמור בסוד את דבר אובדן "קרלסרוהה" עד מרץ 1915, ועל כן היא הוסיפה להוות איום על הספנות המסחרית של מדינות ההסכמה חודשים אחדים לאחר שירדה למצולות.
כשפרצה המלחמה, תכנן הצי הקיסרי הגרמני להסב שלוש־עשרה אוניות נוסעים אוקייניות מהירות לסיירות עזר, ועוד שבע אוניות דואר מהירות (express mail steamers) לאוניות אספקה.
ההסגר שהטיל הצי המלכותי הבריטי על נמלי גרמניה תפס את הצי הגרמני בלתי מוכן; האוניות נותרו כלואות בנמלי הבית, ואלו שהיו בים או בנמלים נייטרליים, נמצאו הרחק מבסיסי ההצטיידות וההתחמשות, והמדינות הנייטרליות לא הסכימו כי חימושן ייעשה בשטחן.
מתוך שש האוניות שנמצאו בנמלי הבית, הסב הצי הקיסרי שלוש, אך שתיים מהן ("קאפ פולוניו", ששמה הוחלף ל"וִינֶטָה", ו"ויקטוריה לואיז") נמצאו בלתי מתאימות והוחזרו לבעליהן.
רק "קייזר וילהלם דֶר גרוסֶה" יצאה להפלגה מבצעית.
שלוש האחרות ("קאפ פיניסטרה", "פרינץ לודוויג" ו"קייזרין אוגוסט ויקטוריה") לא נמצאו מתאימות להסבה ונשארו בידי בעליהן.
מבין שבע האוניות שהיו בים, שלוש הצליחו לחמוק מסיורי הצי הבריטי והצטייד בתותחים ובתחמושת שהועברו אליהן מאניות מלחמה גרמניות.
"קרונפרינץ וילהלם" פגשה את "קרלסרוהה" באוקיינוס האטלנטי, "קאפ טרפלגר" פגשה את "אֶבֶּר" מאפריקה המערבית הגרמנית ליד ברזיל, ו"פרינץ אַייטל פרידריך" הפליגה אל טסינגטאו, שם קיבלה תחמושת ותותחים מ"לוּקְס" ו"טִיגֶר".
ארבע אחרות, ("קרונפרינצסין סֶסִיל", "קייזר וילהלם השני", "ג'ורג' וושינגטון" ו"פרינץ פרידריך וילהלם") לא יכלו לשוב לגרמניה או לפגוש אוניית מלחמה גרמנית ונותרו מסוגרות בנמלים נייטרליים.
שתי אוניות נוספות, שלא תוכננו מלכתחילה להסבה אך היו זמינות, הוסבו לאוניות עזר.
אוניית הנוסעים "ברלין", שנמצאה בתיקונים בנמל ברמנהאפן, גויסה כמניחת מוקשים וכציידת אוניות סוחר.
בחודש אוגוסט שבתה "אמדן" את אוניית הנוסעים הרוסית "ריזאן", שגויסה על ידי הצי הקיסרי הרוסי כאוניית עזר.
היא נשלחה להסבה אל נמל טסינגטאו ושמה הוחלף ל"קורמורן".
הצלחת אוניות אלה הייתה מעורבת.
"קייזר וילהלם דר גרוסה" הצליחה לפרוץ את ההסגר והפליגה אל חופי מערב אפריקה.
אחרי שהטביעה שלוש אוניות התגלתה והושמדה על ידי הסיירת הבריטית "הַייפלייר".
"קאפ טרפלגר" התגלתה וטובעה על ידי סיירת הסוחר החמושה "קרמניה" עוד בטרם הצליחה ללכוד או להטביע אוניית אויב אחת.
"ברלין" ערכה הפלגה מבצעית אחת, במהלכה הניחה מוקשים בחופי אירלנד, שאחד מהם פגע והטביע את הדרדנוט הבריטי "אוֹדֶשְׁיֶיז".
אחר כך הסתגרה באחד מנמלי נורווגיה הנייטרלית.
"קורמורן" פעלה במשך שלושה חודשים באוקיינוס השקט וסביב חופי אוסטרליה, אך ללא הישגים כלשהם; אחר כך נאלצה למצוא מחסה ולהסתגר בנמל גואם.
הצלחה רבה יותר נחלה "פרינץ איטל פרידריך", שפעלה יחד עם "קורמורן" והשייטת של פון שפה עד לאחר קרב קורונל בנובמבר 1914, אז נשלחה לים בגפה.
במהלך שלושה חודשי הפלגה באוקיינוס האטלנטי שבתה שלוש־עשרה אוניות; במרץ 1915 נאלצה להסתגר בנמל ניופורט ניוז בארצות הברית הנייטרלית.
המוצלחת ביותר מבין אותן סיירות עזר הייתה "קרונפרינץ וילהלם", שפעלה בים במשך שמונה חודשים, במהלכם לכדה שלוש־עשרה אוניות.
באפריל 1915 נאלצה גם היא להיכנס לנמל ניופורט ניוז ולהסתגר בו.
בעקבות הניסיונות הראשונים הלא מוצלחים לפגוע בספנות המסחרית של האויב, הטיל הצי הגרמני את המשימה על זרוע הצוללות שלו.
למרות הצלחות אחדות התברר עד מהרה, כי הצוללות הגרמניות אינן מתאימות לציד אוניות סוחר.
חסרונן היה במהירותן הנמוכה ובחימושן המועט, ולא אחת נתקלו באוניות מהירות שהצליחו לחמוק מהן או שהשיבו לעברן אש תותחים יעילה.
בעקבות כך הכריזה גרמניה בפברואר 1915 על מלחמת צוללות בלתי מוגבלת, אסטרטגיה שהובילה בהכרח לפגיעה קטלנית באזרחים, גם של מדינות נייטרליות ושל מדינות שלא השתתפו במלחמה, ולקשיים עצומים במישור המדיני.
הצעה אחרת שנשקלה הייתה להסב אוניות משא רגילות למניחות מוקשים ומאוחר יותר גם לציידות סוחר (commerce raiders).
בניגוד לסיירות העזר הראשונות, בחרו הפעם הגרמנים באוניות בעלות יכולת שהייה ארוכה בים, ששמו את מבטחן מפני גילוי והשמדה בהסוואה ולאו דווקא במהירות התחמקות.
הצלחה רבה יותר נחלה "מֶייווה" (Möwe), שיצאה להפלגתה הראשונה בנובמבר 1915. במהלך ארבעה חודשים השמידה 15 אוניות בתפוסה כוללת של 50,000 טון, ושבה לגרמניה ללא פגע.
שני ניסיונות נוספים לשחזר את ההצלחה הזו נכשלו; בפברואר 1916 עלתה על שרטון וטבעה האונייה "וולף" כשיצאה מתעלת קיל, ובאותו חודש הוטבעה "גרייף" על ידי אחת מהאוניות הבריטיות שהטילו הסגר על נמלי גרמניה.
באוגוסט 1916 יצאה "מיווה" שנית לים, הפעם בשם "וינֶטה" (Vineta) כדי להתל במודיעין הבריטי, ותפשה שלל אונייה אחת בחופי נורווגיה.
בנובמבר הרחיקה האונייה עד לדרום האוקיינוס האטלנטי ושבתה 25 אוניות.
כדי שתוכל להוסיף ולהרחיק שוט, לקחה "מייווה" מאוניות השלל דלק ואספקה לצרכיה; היא אף הצליחה להכשיר את אחת מהן לאוניית עזר לשירותה שלה, ושלחה אונייה אחרת לגרמניה כדי שיסבו אותה לציידת סוחר.
באותו חודש, נובמבר 1916, יצאה לים ציידת סוחר נוספת בשם "וולף".
היא הפליגה אל דרום אפריקה, האוקיינוס ההודי ואוסטרליה, ובמהלך 15 חודשי פעילותה הטביעה 14 אוניות והניחה מוקשים שגרמו להשמדתן של 15 אוניות נוספות.
"וולף" הצליחה להאריך את משך שהייתה בים לשיא של 15 חודשים הודות לפחם ולאספקה שלקחה לצרכיה מאוניות השלל שלכדה.
היא אף הסבה את אחת מאוניות השלל שתפסה ("אילטיס") לאוניית עזר להנחת מוקשים.
בדצמבר 1916 יצאה לים ציידת הסוחר יוצאת הדופן מכולן, "זֵייאַדלר", אוניית מפרשים מלאת מעטה ומנועי עזר.
האונייה הפליגה אל דרום האוקיינוס השקט, ובמהלך שמונה חודשי פעילות – עד לעלייתה על שרטון וטביעתה – הצליחה להשמיד 13 אוניות אויב.
ציידת הסוחר האחרונה, "לאופרד", אוניית השלל שנשלחה על ידי "מיווה", יצאה לים במרץ 1917, אך גם היא יורטה על ידי האוניות הבריטיות המטילות הסגר.
לאחר קרב תותחים עז טבעה האונייה על כל אנשיה.
עם שובה של "מייווה" לגרמניה באותו חודש, מרץ 1917, הסתיימה למעשה הפעלתן של אוניות שטח גרמניות כציידות סוחר, אם כי "וולף" המשיכה להפליג ללא פגע עוד שנה נוספת.
בפברואר 1917 נקט הצי הגרמני בפעם השנייה בלוחמת צוללות בלתי מוגבלת.
למרות הנזקים העצומים שהסבו הצוללות לספנות המסחרית של מדינות ההסכמה, לא הצליחה גרמניה להכניען; יתרה מכך, הדבר עורר את זעמן של המדינות הנייטרליות (ובמיוחד ארצות הברית), שהצטרפו למלחמה נגד גרמניה.
ציידי האוצרות הוא סרט מלחמה משנת 2014 בבימויו של ג'ורג' קלוני, שנכתב והופק על ידי קלוני וגרנט הסלוב.
בסרט מככב אנסמבל שחקנים הכולל את קלוני, מאט דיימון, ביל מארי, ג'ון גודמן, ז'אן דוז'ארדן, בוב בלבן, דימיטרי לאונידס, יו בונוויל וקייט בלאנשט.
הסרט מבוסס באופן רופף על הספר הלא-בדיוני "אנשי המונומנטים: גיבורי בעלות הברית, גנבים נאצים והחיפוש אחר המטמון הגדול ביותר בהיסטוריה" (The Monuments Men: Allied Heroes, Nazi Thieves and the Greatest Treasure Hunt in History) מאת רוברט מ.
הסרט הופק על ידי סרטי קולומביה (בשיתוף עם פוקס המאה העשרים) ואולפני באבלסברג ופתח את פסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין.
הסרט קיבל ביקורות מעורבות והכניס 155 מיליון דולר ברחבי העולם כנגד תקציב של 91 מיליון דולר.
בשנת 1943 בעלות הברית התקדמו היטב בהסגת כוחות הציר באיטליה.
פרנק סטוקס משכנע את הנשיא רוזוולט שלניצחון תהיה משמעות מועטה אם אוצרות האמנות של התרבות המערבית יאבדו.
סטוקס מכוון להרכיב יחידה צבאית המכונה "אנשי המונומנטים", הכוללת מנהלי מוזיאונים, אוצרים, היסטוריונים ואדריכלים, כדי להנחות את יחידות בעלות הברית ולחפש אמנות גנובה כדי להחזיר אותה לבעליה החוקיים.
ביולי 1944, קלייר סימון, אוצרת בצרפת הכבושה, נאלצת לסייע לקצין הנאצי ויקטור סטהל לפקח על גנבת האמנות למוזיאון הפיהרר (Führermuseum) של אדולף היטלר או לרכוש אישי של מפקדים בכירים כמו הרמן גרינג.
הכל נראה אבוד כשהיא מגלה שסטהל לוקח את כל תכולת הגלריה שלה לגרמניה כשבעלות הברית מתקרבות לפריז.
סימון רצה למסעדה כדי להתעמת איתו, אך יכולה רק לצפות בו בזמן שהוא יוצא על הרכבת הנושאת את המטען.
פעילות היחידה של סטוקס מסוכלת על ידי קצינים של בעלות הברית בשטח, שמסרבים לסכן את חייהם לטובת משימתה.
היחידה מתפצלת כדי לכסות יותר שטח, בדרגות שונות של הצלחה.
ג'יימס גריינג'ר פוגש את סימון, אך היא חושדת שהאמריקני רוצה להחרים את האמנות הגנובה למדינתו ומסרבת לשתף פעולה.
הקצין הבריטי דונלד ג'פריס מתגנב בלילה לברוז' הכבושה כדי להציל את המדונה מברוז' של מיכלאנג'לו, אך נהרג בניסיון.
ריצ'רד קמפבל ופרסטון סאביץ לומדים שתמונת המזבח של גנט של ואן אייק הוסרה על ידי הכמרים מקתדרלת גנט לצורך שמירה, אך המשאית שלהם נעצרה והיצירה נלקחה.
בסופו של דבר הם מוצאים ועוצרים את ויקטור סטהל, המסתתר כחקלאי, כאשר הם מזהים את הציורים בביתו כיצירות מופת, כשלפחות אחת מהן נגנבה מאוסף רוטשילד.
בדצמבר 1944, וולטר גארפילד וז'אן קלוד קלרמון הולכים לאיבוד באזורים הכפריים ומוצאים עצמם בקרב יריות.
קלרמון נפצע אנושות ומת כשגרפילד לא מצליח למצוא עזרה רפואית.
בינתיים, סימון שוקלת מחדש כשגריינג'ר מראה לה את צו נירון, שמורה על הרס כל חפצי גרמניה אם היטלר ימות או גרמניה תיפול ורואה אותו מחזיר ציור שנבזז ממשפחה יהודית למקומו הראוי בביתם הריק.
היא מספקת ספר מקיף שחיברה, שמספק מידע חשוב על האמנות הגנובה והבעלים החוקיים.
כאשר נודע ליחידה כי יצירות האמנות מאוחסנות במכרות וטירות שונות, הם גם לומדים שעליהם להתמודד כעת מול ברית המועצות ויחידות התגמול שלה, הלוקחים יצירות אמנות מאזורי הכיבוש שלה כפיצוי מלחמה.
בינתיים הקולונל וגנר הורס באופן שיטתי מחסני אמנות שלמים.
בסופו של דבר היחידה זוכה להצלחה מסוימת, מכיוון שהיא מגלה לפחות מכרה אחד שמסתיר מעל 16,000 יצירות אמנות.
בנוסף, היחידה תופסת את כל מאגרי הזהב של האוצר הלאומי הגרמני הנאצי.
לבסוף, עם סיום המלחמה במאי 1945, היחידה מוצאת מכרה באוסטריה שנראה כאילו נהרס, והסובייטים יהיו שם בעוד כמה שעות.
כשהם מגלים שהכניסות למעשה נחסמו על ידי המקומיים כדי למנוע מהנאצים להשמיד את התכנים, היחידה מפנה כמה שיותר יצירות אמנות, כולל פסלים, תמונת המזבח של זנט והמדונה של ברוז', לפני הגעת הסובייטים.
לאחר מכן, סטוקס מדווח לנשיא טרומן שהיחידה הצליחה להציל כמויות אדירות של יצירות אמנות ופריטים משמעותיים אחרים ומבקש להישאר באירופה כדי לפקח על חיפוש ושיקום נוסף.
טרומן שואל את סטוקס אם מאמציו היו שווים את חיי הגברים שאיבד.
לאחר מכן שואל טרומן אם בעוד שלושים שנה מישהו יזכור שהגברים האלה מתו בגלל יצירת אמנות.
בסצנת הסיום, שהוצגה בשנת 1977, סטוקס הקשיש עונה "כן", בזמן שהוא לוקח את נכדו לראות את המדונה מברוז' של מיכלאנג'לו.
ג'ורג' קלוני כלוטננט פרנק סטוקס, מבוסס במידה מועטה על ג'ורג' סטאוט
מאט דיימון כלוטננט ג'יימס גריינג'ר, מבוסס על ג'יימס רורימר
ביל מארי כסרג'נט ריצ'רד קמפבל, מבוסס על ראלף ורנר האמט ורוברט ק.
ג'ון גודמן כסרג'נט ולטר גרפילד, מבוסס על ווקר הנקוק
ז'אן דוז'רדן כלוטננט ז'אן-קלוד קלרמון
בוב בלבן כטוראי פרסטון סאביץ, מבוסס על לינקולן קירסטיין
יו בונוויל לוטננט דונלד ג'פריס, מבוסס על רונלד אדמונד בלפור
קייט בלאנשט קלייר סימון, מבוסס על רוז ואלאן
סרז' הזנאוויקיוס רנה ארמן, מבוסס על ז'אק ז'וז'אר
דימיטרי לאונידס טוראי סם אפשטיין, מבוסס על הארי אטלינגר
אדריאן בושה כסמל בצבא ארצות הברית
יוסטוס פון דוהנאיי כוויקטור סטהל
הסרט הוא הפקה משותפת אמריקאית-גרמנית של סרטי קולומביה (בשיתוף עם פוקס המאה העשרים ) ואולפני בבלסברג.
הסרט מומן על ידי קרן הקולנוע הפדרלית הגרמנית (DFFF) עם 8.5 מיליון יורוונתמך על ידי ממשלת באדן-וירטמברג.
הליהוק לסרט נערך בפברואר 2013 לאלפי ניצבים לסצנות הקרב.
הצילומים החלו בראשית מרץ 2013, באולפני באבלסברג בפוטסדאם, גרמניה, באזור ברלין-ברנדנבורג וההארץ ובמקומות כמו גוסלר, הלברשטאדט, מרזבורג.
כמה מהסצנות, כולל טיסות וקטעי בסיסי צבא אמריקאים, צולמו במוזיאון המלחמה הקיסרי דקספורד, קמברידשייר, בריטניה.
נעשה שימוש גם בחווה באשפורד, קנט הצילומים נמשכו עד סוף יוני 2013.
במקור היחידה סיפקה מפות של הערים והיישובים שעמדו להיות מופצצים, תוך ציון מיוחד על המונומנטים החשובים ואתרי דת.
אך כשכוחות הברית נכנסו לאיטליה, היסטוריוני האמנות, אוצרים, ארכיטקטים, ארכאולוגים ואמנים שהרכיבו את היחידה, עקבו אחר הנעשה מקרוב.
הסרט מבוסס על אירועים אמיתיים, אך שמות כל הדמויות שונו, ומספר התאמות נוספות נעשו בעובדות ההיסטוריות לטובת הדרמה.