tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
גם הגרסאות הרוסיות של האגדות מסתיימות בדרך כלל ב"הם חיו זמן רב ובאושר, ומתו יחד באותו יום".
הנוכחות של סוף טוב היא אחת מנקודות המפתח שמבדילות בין מלודרמה לטרגדיה.
במאה השבע-עשרה, הסופר האירי נחום טייט ביקש לשפר את "המלך ליר" של ויליאם שייקספיר.
הגרסה שלו שונתה מאוד, ובה ליר שורד וקורדליה נישאת לאדגר.
הגרסה של טייט שלטה בהופעות במשך מאה וחצי, והמקור של שייקספיר כמעט נשכח.
גם דייוויד גריק וגם ג'ון פיליפ קמבל, נטלו חלק מהטקסט המקורי של שייקספיר אך שמרו על הסוף הטוב של טייט.
ב-1823 אדמונד קין שיחק את המלך ליר עם הסוף הטרגי המקורי, אך תוך שלוש הופעות בלבד חזר לסוף של טייט, אשר היה חביב יותר על הקהל.
רק בשנת 1838, שיקם בהצלחה וויליאם מקרידי את סופו הטרגי המקורי של שייקספיר אותו העלה בקובנט גארדן.
סופים שמחים הוצמדו גם ל"רומיאו ויוליה" ו"אותלו", אך ללא הצלחה.
סרטים רבים בקולנוע - בעיקר סרטי פעולה, סרטי גיבורי-על, סרטי קומדיה רומנטית וסרטי הנפשה - מסתיימים בסוף טוב.
הסיבה לכך היא שסוף טוב מעניק לקהל תחושת השלמה וסיפוק.
גם העובדה שהדמויות עמן הקהל מזדהה זוכות לתגמול חיובי, מעניקה לו תחושת הקלה ושביעות רצון.
רגשות אלו מתרגמים בדרך כלל למכירת כרטיסים ורווחים מהסרט.
בגרסה של סטיבן ספילברג ל"מלחמת העולמות", הסוף הטוב מורכב משלושה אלמנטים ברורים: כל הגיבורים שורדים את הסכנות במסעם; האנושות כולה שורדת את פלישת החייזרים; האב הגיבור חוזר לקבל כבוד מצד ילדיו המנוכרים.
גם ב"עיני הדרקון", רומן הפנטזיה של סטיבן קינג, מובא באופן סטנדרטי לז'אנר, אך קובע בפשטות ש"היו ימים טובים וימים רעים" לאחר מכן.
סוף טוב לרוב הוא סוף סגור.
הדמויות חוות "סגירת מעגל" וסיום הסיפור בעלילה הראשית, מה שמעניק לקהל תחושת השלמה וסיפוק.
עם זאת, סוף טוב יכול לשמש גם נתיב פתוח להמשך אפשרי.
לדוגמה, בסרט "מלחמת הכוכבים" משנת 1977, לוק סקייווקר מביס את האימפריה הגלקטית על ידי השמדת כוכב המוות.
עם זאת, לסוף הטוב של הסיפור יש המשך בסרט הבא "האימפריה מכה שנית" בו הסוף הוא פתוח ומתוח והטרילוגיה מגיעה לסיומה הטוב רק בסרט "שובו של הג'דיי" מ-1983.
לדעת מבקרים ספרות וקולנוע, "סוף טוב" עלול להיות פשטני ולא ריאליסטי.
בניסיון ליצור סוף המשקף את הכמיהה האנושית לתוצאה חיובית, הם יוצרים ציפיות לא ממשיות מהמציאות.
בנוסף, סוף טוב רק דורש שהדמויות הראשיות יהיו בסדר.
מיליוני דמויות רקע תמימות יכולות למות, אך כל עוד ניצלות הדמויות שאכפת לקהל מהן, זה עדיין יכול להיות סוף טוב.
רוג'ר אברט מעיר בביקורת שלו על "היום שאחרי מחר" של רולנד אמריך: .
ברשימת שינדלר של ספילברג, השואה היא רקע קודר בלתי ניתן לשינוי.
הצופים יודעים ששישה מיליון יהודים יירצחו על ידי הנאצים, ושום דבר לא יכול לשנות את זה.
ובכל זאת, היהודים הספציפיים בסרט, שיש להם זהות, שם ופנים, ניצלים על ידי שינדלר האמיץ, והישרדותם בין כל הזוועות אכן מספקת לקהל סוף טוב.
אין הגדרה מקובלת אוניברסלית לסוף טוב.
הגדרות כאלה יכולות להשתנות במידה ניכרת במרוצת הזמן ועקב ההבדלים התרבותיים.
ב"הסוחר מוונציה" התנצרותו הכפויה של שיילוק נועדה להיות סוף טוב.
כנוצרי, שיילוק כבר לא יכול היה להלוות בריבית, מה שמבטל את מזימותיו במחזה ומסיים את היריבות בינו לבין אנטוניו.
בתקופות מאוחרות יותר, יהודים התנגדו נחרצות לסיום זה, וראו בו כמתאר ניצחון של העוול והדיכוי, אשר נועד לספק את דעותיו הקדומות של הקהל.
באופן דומה, עבור קהלים מהמאה ה-16, סיומו של "אילוף הסוררת" בו אישה עצמאית ואסרטיבית נשברת, והופכת כנועה לחלוטין לבעלה, נחשב באופן כללי כסוף טוב, מה שלא עומד בסטנדרטים המודרניים בנוגע למקומן של נשים בחברה.
"סוף חמה לבוא" הוא אלבום האולפן החמישי של הזמר-יוצר הישראלי ישי ריבו.
האלבום הושק ב-16 בספטמבר 2024 במהלך הופעה של ריבו במדיסון סקוור גארדן.
השירים בו עוסקים בגאולת הפרט והכלל.
עקב המלחמה שונו חלק משירי האלבום.
שמו של האלבום שאוב מסוגיה ב.
כתר מלוכה, סיבת הסיבות, תכף יפתח ולא נפסיק לחלום יצאו בתחילה כסינגלים לקראת האלבום, אך עקב מלחמת חרבות ברזל שירי האלבום שונו.
לאחר צאת האלבום, גם השיר "ארץ ישראל" יצא כסינגל שיווקי לתחנות הרדיו.
"סוף סוף אני" הוא שיר של הזמר-יוצר הישראלי עדן חסון.
הוא נכתב והולחן על ידי עדן חסון ועובד והופק בידי חסון ויעקב למאי.
השיר עוסק בהתמודדותו של חסון בתור זמר הנאלץ להסתיר את זהותו המינית ההומוסקסואלית.
ב-14 בנובמבר 2024 חסון יצא מהארון ופרסם תיעוד שלו מבצע את השיר.
כמה ימים לאחר מכן השיר יצא לאור רשמית כסינגל ב-16 בנובמבר 2024. נכון לנובמבר 2025, לשיר יש למעלה מ-1.1 מיליון צפיות ביוטיוב.
במשך שנים התרוצצו שמועות לגבי נטייתו המינית של הזמר-יוצר הישראלי עדן חסון.
ביוני 2021 הוא הוציא יחד עם הזמרת אלה לי להב את השיר הרשמי של מצעד הגאווה בתל אביב לאותה השנה, "שימי פס".
השיר נכתב בידי עדן ועסק בחייה של בחורה לסבית, ובריאיון שנערך כמה ימים לאחר מכן אמר עדן כי הוא , כשהוא מתייחס ליציאה מהארון בקרב סלבריטאים.
באוגוסט 2023 הגיב על השמועות:
בספטמבר 2024 הוציא חסון את הסינגל "אין מרחק בינינו", ובו הוא עוסק בתחושת האאוטסיידריות שלו ועל הצורך להתנקות ממסכות שהוא עוטה על עצמו, מה שגרם לתהייה מחודשת בנוגע ליציאה עתידית מהארון.
ב-14 בנובמבר 2024 פרסם חסון לראשונה תיעוד שלו מבצע את השיר תוך שהוא מנגן בפסנתר, מה שהיה לאקט של יציאה מהארון בפני קהל מעריציו.
יחד עם הסרטון צירף חסון טקסט בו כתב:
השיר נכתב והולחן על ידי הזמר-יוצר הישראלי עדן חסון ובו הוא מתאר את התמודדותו בתור זמר הנאלץ להסתיר את זהותו המינית ההומוסקסואלית.
הוא עובד והופק בידי חסון ויעקב למאי, וב-16 בנובמבר 2024 השיר יצא לאור באופן רשמי כסינגל.
עם יציאת השיר פרסם עדן:
השיר ישיר מאוד ונטול סאבטקסט, ובו מתאר חסון את התהליך שהיה צריך לעבור על מנת להסתיר את עובדת היותו הומוסקסואל.
הוא תיאר את החששות לצאת מהארון: , והוסיף כי כדי לכתוב את שברונות ליבו - שינה את הטקסט על מנת שייראה כאילו הוא שר על מערכת יחסים הטרוסקסואלית: .
אסף נבו מ"וואלה!" כתב כי שיר היציאה מהארון של עדן חסון הוא היפה ביותר שהוא אי פעם כתב.
"סוף טוב" הוא סינגל מאת המוזיקאי הישראלי יוני בלוך, שיצא לאור ב-8 בינואר 2025. השיר נכתב והולחן על ידי ברק פלדמן ויוני בלוך, והופק מוזיקלית על ידי דניאל בלוך.
השיר מציע להתחיל מהסוף הטוב ולנוע אחורה בזמן, תוך תיאור סצנות של שלום ושגרה יומיומית, כמו הופעות בפארק ונסיעות לחו"ל.
השיר והקליפ זכו לתגובות חיוביות רבות, כאשר רבים ציינו את המסר האופטימי והמרגש שלהם.
סוף טוב (באנגלית My Happy Ending ) הוא סרט דרמה קופרודוקציה של ישראל ובריטניה משנת 2023, בבימוי של שרון מימון וטל גרניט, עם אנדי מקדואל בתפקיד הראשי.
התסריט של רונה תמיר מבוסס על המחזה "סוף טוב" של ענת גוב.
ג'וליה רות' (אנדי מקדואל) היא שחקנית הולוודית מפורסמת.
היא מגיעה ללונדון לחתום חוזה על הופעה בהצגה בוסט אנד אך בגלל מיחושים היא עוברת בדיקות ומתגלה כי היא לקתה בסרטן המעי הגס בשלב 4 (גרורתי) וכי עליה לעבור כימותרפיה.
היא רוצה לשמור על פרטיות ובוחרת בית חולים בקנט שם הובטח לה חדר טיפול פרטי.
היא גם לא מגלה את מחלתה לבתה שעומדת להתחתן בלוס אנג'לס.
להפתעתה ולחרדתה היא מגלה שאין שם חדרי טיפולי פרטיים והיא נאלצת לחלוק את מקומה באולם הטיפולים עם עוד שלוש חולות סרטן:
ג'ודי (מרים מרגוליס) - יהודיה רווקה קשישה שנולדה באושוויץ.
מייקי (סאלי פיליפס) - אם יחידנית לבת מרדנית שחזרה הביתה כדי לעזור לה.
אימן (ראקי תאקראר) - צעירה מוסלמית נשואה ואם לשניים.
כולן בשלב סרטן מתקדם וחובשות פאות שמספק להן ג'ואי (דייוויד ואליאמס).
האחות אמיליה (מישל גרינידג') מחברת את ג'וליה לערוי הכימותרפיה וג'וליה מתוודעת לשלושת החולות ומתקשרת לסוכנת שלה, ננסי (טמזין גרג) כדי שתעזור לה למצוא חדר פרטי.
בינתיים משוחחת ג'וליה עם השלוש שמבטיחות לשמור סוד ושומעת את סיפורן האישי.
כאשר מופיעה ננסי ומסדרת לה חדר פרטי היא מוותרת ורוצה להישאר איתן.
מדי פעם הן משלבות ידיים ושוקעות בפנסטיות על מקומות ואירועים רחוקים.
ג'וליה מדמיינת לעצמה איך תיראה בסוף חייה לאחר הטיפולים הכימותרפים והניתוחים ומחליטה להפסיק את הטיפול למרות מחאותיו ואזהרותיו של הרופא המטפל ד"ר הנסון (טום קאלן) והאחות אמיליה.
היא נפרדת מן השלוש וצועדת בביטחון לעבר המונית המחכה לה ולסוף הטוב שהיא מתכננת לעצמה.
שם השחקן שם הדמות הערותאנדי מקדואלג'וליה רות'שחקניתמרים מרגוליסג'ודיחולהסאלי פיליפסמייקיחולהראקי תאקראראימןחולהטמזין גרגננסיסוכנת אמניםטום קאלןד"ר הנסוןאונקולוגמישל גרינידג'אמיליהאחות אונקולוגיהדייוויד ואליאמסג'ואימשווק פיאות
"סוף סוף גשם" הוא אלבום האולפן השני של הזמר והגיטריסט הישראלי אפרים שמיר כאמן סולו, אשר יצא לאור בשנת 1992.
לאחר כישלונות האלבומים "חמסין" ו"רוקד לקול הבנות", טס שמיר לארצות הברית, שם עסק בנגינה במועדונים לצד להקות אלמוניות.
כעבור כמה שנים, מאס בכך וחזר לישראל.
בדומה לפעם הקודמת בה חזר מארצות הברית, בחר לחזור בהדרגה לתעשיית המוזיקה הישראלית – בשנת 1990 הוציא לאור את הסינגל "אנו באנו", ובשנת 1991 הפיק את "נתיב הזמר", מופע המבוסס על שירים פרי עטה של המשוררת הישראלית נתיבה בן-יהודה.
את האלבום הפיק וניהל אמנותית חברו של שמיר ללהקת כוורת, גידי גוב.
את יציאת האלבום לאור ליוו הסינגלים "עלינו ועל אוהלינו", "אתה משגע אותי", "תלמד לסלוח" ו"סוף סוף גשם".
בשנת 1992 יצא האלבום לאור.
בניגוד לקודמו, האלבום לא התבסס כולו על לחנים מאת שמיר.
בין שירי האלבום הופיעו "דמעות וחיוכים", שיר שכתבה אסתר שמיר לבנו הקט הדר, אשר נשמע בהקלטה, וגרסת הקלטה חוזרת לשירו "אנו באנו".
בנוסף להלחנה, שמיר ניגן רק בשני שירים מתוך האלבום.
האלבום נכשל מסחרית, ומטעמי פרנסה בחר שמיר לנגן בתזמורת החתונות של אודי שפילמן, בה היה חבר בסיסט להקת חמסין אוהד אינגר.
התזמורת הקליטה שיר שנכתב על ידי סולן להקת טיפקס קובי אוז, "שיר בין מנות".
האלבום זכה לביקורות פושרות מאחר שלא חידש דבר, בניגוד לאלבומיו הקודמים של שמיר.
בניגוד ל"רוקד לקול הבנות", אף שיר מתוך אלבום זה לא דורג במצעד שבועי או שנתי.
סופה היא תופעה במזג האוויר המתרחשת לצד שינוי קיצוני בתנאים האקלימיים באזור מסוים.
לרוב כרוכה הסופה ברוחות סוערות ובירידת משקעים, כאשר מדובר בסופות קרות.
בישראל ידועות גם סופות חול במרחבי המדבר, סופות שלג בפסגות ההרים הגבוהים וסופות גשם בעיצומו של החורף (שמכונות גם סערה).
בעולם ידועות סופות כבירות ממדים והרסניות ביותר, כמו הטורנדו וההוריקן.
סופות נוצרות כאשר מרכז לחץ נמוך מתפתח במערכת לחץ גבוה מקיפה.
קומבינציה כזו של כוחות מנוגדים יכולה להוביל ליצירת ענני סופה, כגון קומולונימבוס.
אזורי לחץ נמוך מקומיים קטנים יכולים להיווצר עקב נסיקת אוויר חם מהקרקע אשר מובילים ליצירת מערבולות אוויר כגון עלעול חול או נד מים קטן.
נחשב כחלק מפחד מגשם או אומברופוביה.
פחד מגשם יכולים להיגרם כתוצאה מאירועים טראומטים שונים הקשורים לגשם אשר עלולים לגרום לאדם לפתח פוביה מגשם, כמו למשל הירטבות ללא יכולת להתמגן מהגשם, הימצאות באזור סופה או שקיעה בתוך כלי רכב לאחר שהרחוב הוצף כתוצאה מהגשם.
סופה טרופית (הנקראת בפי תושבי מדינות שונות הוריקן, טייפון או ציקלון טרופי) היא סוג של רוח ציקלון הנוצרת באזורים הטרופיים.
קוטרו האופייני של הציקלון נע בין 100 ל־2,000 קילומטרים.
מבחינה מבנית, סופה טרופית היא אזור לחץ נמוך אשר מכיל עננים ופעילות של סופות רעמים, כל אלה נישאים עם הרוח שלעיתים מגיעה למהירויות הרסניות, סביב מרכז הלחץ הנמוך.
מקור האנרגיה של הסופה הטרופית הוא שחרור חום כמוס מהתעבות המים בשכבות הגבוהות של האטמוספירה.
כלומר, מי האוקיינוס מקבלים אנרגיה מן השמש ומתאדים, אז הם מטפסים מעלה באטמוספירה ומתקררים, וכאשר הם מגיעים לטמפרטורה מסוימת (נקודת הטל) הם מתעבים ומשחררים את האנרגיה שהושקעה באידוי קודם.
לכן למעשה, אפשר לחשוב על סופה טרופית כעל מנוע חום אנכי עצום.
חימום האוויר שברום (עקב שחרור החום הכמוס הנלווה להתעבות אדי המים) מוביל לאפקט של שקע תרמי – אזור של לחץ נמוך, השואב אליו אוויר לח מאזורים סמוכים.
אדי המים הנשאבים פנימה אל השקע מטפסים מעלה ומתעבים גם הם ובכך "מלבים" את התהליך ומעצימים את מנוע החום.
במובן זה, תהליך היווצרות סופה טרופית הוא דוגמה קלאסית ל"משוב חיובי".
סופות טרופיות נוצרות על ידי הפרשי טמפרטורות גם כן – מי האוקיינוס החמים מחממים את האוויר.
האוויר החם עולה, ומשאיר אחריו אזור לחץ אוויר נמוך בשכבות האטמוספירה הנמוכות.
אוויר קר מגיע כדי למלא את החסר, נפגש עם זרם האוויר החם העולה, נוצרים ענני סערה ואלו מסתובבים במהירות סביב מרכז לחץ האוויר הנמוך.
מכיוון שהאנרגיה של סופות טרופיות נובעת משחרור של חום כמוס, הן מובדלות משאר המערכות הברומטריות, כמו שקעים בקווי הרוחב הבינוניים – אלה פועלים על הפרשי טמפרטורה אשר כבר קיימים בין גושי אוויר באטמוספירה.
על מנת שסופה טרופית תמשיך לחיות ולפעול, היא חייבת להימצא מעל מקור מים חמים גדול (כמו האוקיינוס קרוב לקו המשווה), אשר מספק את אנרגיית החום לסופה.
כאשר סופה טרופית מגיעה לאזור יבשתי, או לאזור שבו המים קרים יותר, התהליך נפסק והסופה הופכת לשקע ברומטרי רגיל (בהשראת אפיק רום שנמצא באזור, אם נמצא) או דועכת.
עם זאת ייתכנו מקרים, כמו ציקלון אידאי, בהן הסופה חוזרת חזרה לאזור מעל מים חמים, ומתחזקת מחדש.
כדי שתיווצר סופה טרופית צריכים להתקיים כמה תנאים.
טמפרטורת המים צריכה להיות חמה דייה, מעל 26 מעלות, כדי שתיווצר התאדות של המים, ולכן סופות טרופיות נוצרות כאשר יש מזג אוויר חם ובמרחק גדול מספיק מהאזור של קו המשווה.
כמו כן, צריכה להיות מסת ים גדולה כדי שהתאדות המים תהפוך לסופה, ולכן סופה טרופית תיתכן רק באוקיינוסים או בחופיהם.
עוד צריך שקע ברומטרי שיאפשר לאוויר לעלות למעלה כדי שיוכל להתעבות.
הסופה הטרופית מובילה אנרגיה מהאזורים הטרופיים לכיוון קווי רוחב רחוקים יותר.
תהליך זה מכונה אינטראקציה טרופית-חוץ טרופית.
הסופה הטרופית מעבירה אנרגיה בצורה משמעותית הרבה יותר מתופעות אחרות, כמו תמרה טרופית, למשל.
סופות טרופיות מהוות אזורים בעלי לחץ נמוך בטרופוספרה, כאשר השינויים הגדולים ביותר בלחץ מתחוללים בגבהים נמוכים בסמוך לפני השטח.
הלחצים הברומטריים שנמדדו במרכזן של סופות טרופיות הם בין הנמוכים ביותר שנמדדו אי פעם בגובה פני הים.
התנאים השוררים בסמוך למרכז סופות טרופיות מתאפיינים בטמפרטורה גבוהה יותר מסביבתן בכל הגבהים, על כן סופות טרופיות נקראות גם מערכות ליבה חמה – במהלך סופה טרופית הטמפרטורה בשכבות הנמוכות של הטרופוספרה גבוהות מהרגיל ב־20 עד 50 מעלות צלזיוס.
רחוק יותר ממרכז הסופה ובסמוך לקרקע, לעומת זאת, הטמפרטורה נמוכה בכמה מעלות מן הממוצע בזכות כיסוי העננות והמשקעים הרבים.
שדה הרוח בסמוך לפני השטח של סופה טרופית מתאפיין בתנועת אוויר סיבובית מהירה סביב מרכז של סירקולציה תוך כדי שהוא זורם גם רדיאלית פנימה.
בשפה החיצונית של הסופה, האוויר עשוי להיות רגוע באופן יחסי; אף על פי כן, עקב סיבוב כדור הארץ, לגושי האוויר שבשפה החיצונית יש תנע זוויתי מוחלט שונה מאפס.
כשהאוויר זורם רדיאלית פנימה, הוא מתחיל להסתובב ציקלונית (נגד כיוון השעון בהמיספירה הצפונית ובכיוון השעון בהמיספירה הדרומית) כדי לשמר את התנע הזוויתי.
הרוחות העזות המסתחררות סביב מרכז הסירקולציה הן למעשה תוצאה של ה"ניסיון" להשוואת לחצים, תוך כדי שכדור הארץ מסתובב במהירות על צירו – זרם האוויר שחותר להגיע למרכז הסופה מתערבל עם כיוון סיבוב כדור הארץ.
תופעה זו מוכרת בשם כוח קוריוליס – אפקט מדומה הנראה ככוח אמיתי.
כיוון הסיבוב של הסופה נראה שונה בחצי הכדור הצפוני ובחצי הכדור הדרומי, אך הוא למעשה זהה – תמיד עם כיוון הסיבוב של כדור הארץ.
קל יותר להמחיש זאת אם מדמיינים את סיבוב הכדור מזרחה: כאשר "מסתכלים" על הכדור במבט מעל הקוטב הצפוני, הסיבוב נראה נגד כיוון השעון.
אך כאשר מדמיינים מבט מעל הקוטב הדרומי – הסיבוב נראה עם כיוון השעון.
ברדיוס פנימי יותר, האוויר מתחיל לנסוק לקצה העליון של הטרופוספירה.
הרדיוס הזה מתלכד עם הרדיוס הפנימי של חומת העין, ובו נעות הרוחות החזקות ביותר בסופה; בעקבות כך, רדיוס זה מכונה "רדיוס הרוחות המרביות".
לאחר שהגיע למעלה, האוויר זורם החוצה ממרכז הסופה, תוך שהוא מפיק מסך של ענני צירוס.
התהליכים שהוזכרו מקודם מניבים שדה רוח שהוא כמעט בעל סימטריה גלילית: מהירויות הרוח נמוכות במרכז, מתחזקות במהירות בעוצמתן כאשר מתקדמים החוצה לרדיוס הרוחות המרביות, ואז דועכות בצורה הדרגתית יותר עם הרדיוס.
עם זאת, שדה הרוח מפגין לעיתים קרובות התנהגות מורכבת יותר שכוללת השתנות במרחב ובזמן הודות לאפקטים של תהליכים מקומיים, כמו פעילותן של סופות רעמים ואי-יציבויות אופקיות בזרימה.
בכיוון האנכי, הרוחות חזקות ביותר בסמוך לפני השטח ודועכות עם הגובה בתוך הטרופוספירה.
במרכזה של סופה טרופית מפותחת, האוויר שוקע במקום לנסוק.
בעבור סופה חזקה מספיק, האוויר עשוי לשקוע מעל שכבה עמוקה מספיק באופן שמדכא היווצרות עננים, וכך נוצרת "עין הסערה" – עיגול סביב מרכז הסופה בקוטר של עד כמה עשרות קילומטרים ששורר בו שקט ושמש זורחת בו, אבל מסביבו נעות הרוחות העזות ביותר שעלולות לגרום את הנזקים החמורים ביותר.
בעוד שמזג האוויר בעין הסערה רגוע ונינוח ונקי מעננים, הים עשוי להיות סוער ביותר; כך מתהווה מראה מוזר לעין של ים סוער ביותר ללא כל סיבה ניכרת לעין.
העין היא בדרך כלל מעגלית ובעלת קוטר אופייני של 30–65 קילומטרים, אם כי יש לה תחום גדלים רחב כך שגם עיניים קטנות בעלות קוטר של 3 קילומטר וגדולות עד כדי קוטר של 370 קילומטר נצפו.
השפה החיצונית המעוננת של העין נקראת "חומת העין".
חומת העין בדרך כלל מתרחבת עם הגובה, ומקבלת צורה שמזכירה אצטדיון כדורגל; תופעה זו ידועה כ"אפקט האצטדיון" (stadium effect).
חומת העין היא האזור שבו מצויות מהירויות הרוח הגבוהות ביותר, האוויר נוסק במהירות הרבה ביותר, העננים נחים בגובה מרבי בשמיים, ונפילת המשקעים היא אינטנסיבית ביותר.
נזקי הרוח הגדולים ביותר מתחוללים כאשר חומת העין של סופה טרופית חולפת מעל הקרקע.
שדה הרוח התלת-ממדי בסופה טרופית ניתן לפירוק לשני מרכיבים: "סירקולציה ראשית" ו"סירקולציה משנית".
הסירקולציה הראשית היא החלק הסיבובי של זרימת האוויר; היא לגמרי מעגלית.
הסירקולציה המשנית מייצגת את חלק המפנה (פנימה-מעלה-החוצה-מטה) של הזרימה; היא בכיוונים הרדיאליים והאנכיים.
הסירקולציה הראשית חזקה ונרחבת יותר, מהווה את חלק הארי של שדה הרוח בגובה פני הים, ואחראית לעיקר הנזקים שסופה טרופית גורמת, בעוד שהסירקולציה המשנית איטית יותר אך מושלת באנרגטיקה של הסופה.
הסירקולציה המשנית כמנוע קרנו עצום
מקור האנרגיה הראשי של סופה טרופית הוא החום מהתאדותם של מים מפני השטח של אוקיינוס חמים, שקודם לכן חומם על ידי אור השמש.
האנרגטיקה של מערכת הסופה כולה ניתן לאידיאליזציה כמנוע קרנו אטמוספירי.
ראשית, אוויר הזורם בסמוך לפני הים צובר חום הודות להתאדות המים בטמפרטורה של פני האוקיינוס החמים (במהלך ההתאדות, האוקיינוס מתקרר והאוויר מתחמם).
שנית, האוויר המחומם, שנמצא באזור בעל מפל טמפרטורה אטמוספירי שתומך בזרמי קונבקציה והיווצרות משקעים (כלומר באזור בו האוויר לא יציב), מטפס מעלה ומתקרר (תהליך הטיפוס מתחולל בתוך גבולות עין הסערה) בעודו משמר את תכולת החום הכוללת (החום הכמוס של אדי המים מומר לחום מורגש במהלך התעבותם).
שלישית, האוויר זורם החוצה ומאבד חום דרך קרינה תת-אדומה לחלל בעוד הוא שומר על טמפרטורה קבועה שערכה עומד על טמפרטורת הטרופופאוזה הקרה.
רביעית, האוויר מתמוכך בגבולה החיצוני של הסופה, תוך שהוא משמר את תכולת החום הכוללת.
התהליך התרמודינמי כולו מצומד לפיכך לשני מאגרי חום: מאגר תחתון בטמפרטורת פני הים ומאגר עליון בטמפרטורת הטרופופאוזה.
החלקים הראשון והשלישי של התהליך הם איזותרמיים, בעוד החלקים השני והרביעי הם איזנטרופיים.
נקודת המבט של מנועי קרנו מאפשרת להטיל חסם עליון תאורטי למהירות הרוח המקסימלית שיכולה להתקבל במהלך סופה טרופית נתונה.
מדענים מעריכים שסופה טרופית משחררת אנרגיית חום בקצב שבין 50 ל-200 אקסג'אול ( ג'אול) ליום, הספק ששקול ל- ואט.
קצב שחרור האנרגיה הזה שקול ל-70 פעמים צריכת האנרגיה העולמית של בני אדם ול-200 פעמים צריכת האנרגיה החשמלית העולמית, או לפיצוץ פצצת גרעין בעוצמה של 10 מגהטון כל 20 דקות.
הודות לחיכוך עם פני הים, הזרימה פנימה משמרת רק באופן חלקי את התנע הזוויתי.
לפיכך, הממשק אטמוספירה-פני ים מתפקד הן כמקור (התאדות) והן כבור (חיכוך) עבור האנרגיה במערכת.
עובדה זאת מובילה לקיום של חסם עליון תאורטי על הרוח החזקה ביותר שסופה יכולה להכיל.
מכיוון שקצב האידוי של מים מפני הים גובר ליניארית עם מהירות הרוח (בדיוק כשם שיציאה מבריכה מרגישה קרה בהרבה כאשר מנשבת רוח), מתקבל משוב חיובי לקלט האנרגיה למערכת.
מצד שני, השחיקה האנרגטית עקב החיכוך בממשק בין הים לאטמוספירה גדלה לפי החזקה השלישית של מהירות הרוח, כך שבמהירות רוח גבוהה מספיק שני האפקטים מאזנים זה את זה.
החסם העליון המתקבל על מהירות הרוח ידוע כ"עוצמה פוטנציאלית מרבית", , והוא נתון בנוסחה:
כאשר היא טמפרטורת פני הים, היא טמפרטורת הטרופופאוזה, הוא ההבדל באנתלפיה בין פני השטח לבין האוויר, ו־ ו־ הם מקדמי התחלופה המשטחיים של האנתלפייה והתנע, בהתאמה.
ההפרש בין אנתלפיית האוויר לפני המים נלקח כ־ כאשר היא אנתלפיית הרוויה של האוויר בטמפרטורת פני הים ובלחץ ששורר בפני הים (כלומר האנתלפייה עבור גוש אוויר לח בעל לחות יחסית של 100%) ו־ היא האנתלפייה של שכבת הגבול של האוויר (שבאה במגע עם פני הים).
העוצמה הפוטנציאלית המרבית היא בעיקרה פונקציה של סביבת הרקע בלבד (כלומר הסביבה ללא הסופה הטרופית), ולכן הגודל הפיזיקלי התאורטי הזה (העוצמה הפוטנציאלית המרבית) משמש כדי לקבוע אלו אזורים על כדור הארץ יכולים לתמוך בסופות טרופיות בעוצמה נתונה, ואיך האזורים התומכים הללו יכולים להשתנות עם הזמן.
באופן ספציפי, לעוצמה הפוטנציאלית המרבית יש שלושה רכיבים מרחביים, אבל השתנותה במרחב ובזמן היא בעיקר הודות להשתנות של הבדלי האנתלפייה בין פני הים לאוויר .
ניתן לראות בסופה טרופית סוג של מנוע חום שממיר אנרגיית חום הנקלטת מפני הים לאנרגיה מכנית בדמות הזרימה הסיבובית של האוויר (הסירקולציה הראשית) כנגד החיכוך עם פני הים.
בשיווי משקל, קצב התפוקה האנרגטי במערכת משתווה לקצב אובדן האנרגיה עקב חיכוך בפני השטח, כלומר
קצב אובדן האנרגיה ליחידת שטח עקב החיכוך, , הוא
כאשר היא צפיפות האוויר, ו־ היא מהירות הרוח בסמוך לפני השטח.
קצב הפקת האנרגיה ליחידת שטח, , הוא
כאשר היא נצילות מנוע החום ו־ הוא הספק היצירה של חום ליחידת שטח.
בהינתן שסופה טרופית ניתנת לאידיאליזציה כמנוע קרנו, הנצילות של מנוע קרנו ניתנת בנוסחה
חום (אנתלפייה) ליחידת מסה ניתן בנוסחה
כאשר הוא קיבול החום של האוויר, היא טמפרטורת האוויר, הוא החום הכמוס של האידוי, ו־ הוא ריכוז אדי המים.
האיבר הראשון באגף ימין מייצג את החום המורגש (sensible heat) והאיבר השני את החום הכמוס.
ישנם שני מקורות של קלט חום.
המקור הדומיננטי הוא זה הנובע מהתאדות המים.
הנוסחה האווירודינמית לקצב החימום ליחידת שטח, , היא
כאשר מייצג את הבדלי האנתלפייה בין משטח האוקיינוס לאוויר מעליו.
המקור השני הוא החום המורגש הפנימי הנוצר עקב השפעת החיכוך (ששווה ל-) שמתחוללת בפני הים שבתוך גבולות הסופה הטרופית, כך שחום זה ממוחזר אל המערכת.
לפיכך, קצב התפוקה האנרגטי הכולל ליחידת שטח הוא
הצבת ו- (כלומר שעיקר מהירות הרוח נובע מהרכיב הסיבובי; הרכיב הרדיאלי זניח) מובילה לנוסחה ל־ שניתנה מקודם.
זרימת הסחרור הראשית בסופה טרופית נשלטת על ידי חוק שימור התנע הזוויתי.
אף על פי שבתחילת התהוות הסופה התנע הזוויתי של גושי האוויר יחסית למרכז הסופה הוא אפס, ההשפעה של כוח קוריוליס (הנובע מכך שהסופה מתחוללת במערכת ייחוס מסתובבת – כדור הארץ עצמו) מטה את כיוון זרימת האוויר.
"חוק שימור הערבוליות הפוטנציאלית" קובע שעבור גוש אוויר בעובי נתון, הסכום של ערבוליותו העצמית הטבעית (בגלל סיבוב כדור הארץ) ושל ערבוליותו הציקלונית, קבוע.
לפיכך, כיוון שערבוליות עצמית זאת מרבית בקטבים ואפסית באזור קו המשווה, כל תנועה של גוש אוויר מקו רוחב אחד למשנהו תאלץ את הגוש לפתח תנועת סירקולציה ביחס לאנך המקומי כדי "לפצות" על שינוי הערבוליות העצמית, בהתאמה עם שימור הערבוליות.
מתמטית, התנע הזוויתי הסגולי הכולל על כוכב לכת מסתובב ניתן בנוסחה:
כאשר הוא פרמטר קוריוליס, ששווה לפעמיים מכפלת המהירות הזוויתית של כדור הארץ בסינוס קו הרוחב, r הוא מרחק הנקודה מציר הסיבוב (שבמקרה של סופה טרופית עובר דרך עין הסערה) ו-v הוא רכיב המהירות המשיקי (מהירות הסיבוב) של גוש האוויר.
האיבר הראשון באגף ימין הוא ההיטל של התנע הזוויתי הפלנטרי ביחס לאנך המקומי.
האיבר השני באגף ימין מייצג את התנע הזוויתי הנובע מהסירקולציה עצמה, כלומר מסחרור מורגש של האוויר ביחס לציר סיבוב.
כיוון ש־ נשמר עבור גוש אוויר נתון, ערבוליות פוטנציאלית ולא מורגשת הנובעת מסיבוב כדור הארץ יכולה להמיר עצמה לערבוליות מורגשת בדמות סירקולציה ביחס לעין הסערה.
כיוון שאיבר התנע הזוויתי הפלנטרי מתאפס על קו המשווה (), סופות טרופיות נוצרות רק לעיתים רחוקות במרחק שקטן מ-5° קו רוחב מקו המשווה.
כאשר האוויר זורם רדיאלית פנימה במפלסים נמוכים, הוא מתחיל להסתובב ציקלונית כדי לשמר את התנע הזוויתי.
בדומה לכך, כאשר אוויר המסתחרר מהר זורם רדיאלית החוצה בסמוך לטרופופאוזה, סיבובו הציקלוני פוחת ובסופו של דבר משנה סימן ברדיוס גדול מספיק, מה שגורם להתהוות מערכת אנטי-ציקלונית במפלסים גבוהים.
התוצאה היא מבנה אנכי המאופיין על ידי ציקלון חזק במפלסים נמוכים ואנטי-ציקלון חזק ליד הטרופופאוזה; ממאזן רוח תרמלית, מצב כזה תואם למערכת מזג אוויר שהיא חמה יותר במרכזה מאשר את הסביבה המקיפה אותה ובכל הגבהים (לכן זו נקראת גם מערכת "ליבה חמה").
משיווי משקל הידרוסטטי, הליבה החמה מתורגמת ללחץ נמוך יותר במרכז בכל הגבהים, כאשר הצניחה המרבית בלחץ הברומטרי מתרחשת בסמוך לפני הים.
אינטראקציה עם שכבת האוקיינוס העליונה
נוכחותה של סופה טרופית מעל האוקיינוס גורמת לשכבות העליונות של האוקיינוס להתקרר במידה משמעותית, מה שעשוי להשפיע על ההתפתחות העתידית של הסופה.
הקירור הזה נגרם בראש ובראשונה בשל ערבוב של מים קרירים ממעמקי האוקיינוס עם המים החמימים שעל פניו, זאת כתוצאה מההשפעה המערבלת של הרוחות העזות על השכבה העליונה שלו.
אפקט זה מוסיף משוב שלילי למערכת שיכול למנוע מהסופה להתחזק או להביא להחלשתה.
קירור נוסף נגרם על ידי נפילת טיפות גשם קרירות (זה מכיוון שהאטמוספירה קרה יותר ברום).
כיסוי עננות עשוי לשחק גם הוא תפקיד בקירור האוקיינוס, בכך שהוא ממסך את משטח האוקיינוס מאור שמש ישיר לפני ואחרי חלוף עין הסערה.
כל האפקטים הללו עשויים לחבור יחדיו ולגרום לירידה דרמטית בטמפרטורת פני הים בתוך ימים ספורים בלבד.
בדומה לכך, הערבוב של הים גורם לחום מהשכבה העליונה להיקלט במים העמוקים יותר, דבר שהוא בבחינת גורם משפיע פוטנציאלי על האקלים הגלובלי.
סופות טרופיות מסווגות לשלוש קבוצות עיקריות: שקע טרופי, סופה טרופית וקטגוריה שלישית ששמה נקבע על פי האזור שבו הסופה מתרחשת.
שקע טרופי הוא מערכת מאורגנת של עננות וסופות רעמים בעלת זרימת אוויר בשכבות הקרובות לקרקע בכיוון מוגדר.
בשקעים טרופיים הרוחות מגיעות למהירות של פחות מ־17 מטרים לשנייה.
הפעילות בסופה טרופית חזקה ואינטנסיבית יותר מבשקע טרופי, והרוחות בה מהירותן מעל 17 מטרים לשנייה ומתחת ל־33 מטרים לשנייה.
שמות הסופות בקטגוריה השלישית, שהרוחות הנמדדות בהן מהירותן מעל 33 מטרים לשנייה הם:
בצפון האוקיינוס האטלנטי ובצפון האוקיינוס השקט (ממזרח לקו התאריך) הסופות נקראות הוריקן.
בצפון מערב האוקיינוס השקט הסופות נקראות טייפון.
בדרום מערב האוקיינוס השקט ובצפון מזרח האוקיינוס ההודי נקראות הסופות "סופה טרופית חמורה", או ציקלון טרופי חמור.
בצפון האוקיינוס ההודי נקראות הסופות "סופה ציקלונית חמורה".
בדרום מערב האוקיינוס ההודי הסופה נקראת ציקלון טרופי.
הוריקנים מדורגים (לפי עוצמת הרוח הנושבת בהם) בסולם סאפיר סימפסון.
על פי סולם זה ההוריקנים מקוטלגים בין 1 ל־5, כאשר 1 הוא הוריקן שבו הרוחות מנשבות בעוצמה החלשה ביותר, ו-5 החזקה ביותר.
הוריקן בקטגוריה נמוכה יכול לגרום יותר נזק מהוריקן בקטגוריה גבוהה יותר, מפני שפעמים רבות עיקר הנזק אינו נגרם מעוצמת הרוח אלא מהצפות ומפולות בוץ וכדומה.
טייפון טיפ היה ציקלון טרופי שהתפתח באוקיינוס השקט בשנת 1979, ונחשב, נכון ל-2016, לגדול ולחזק ביותר בהיסטוריה המתועדת.
עונת ההוריקנים האטלנטית 2005 שברה את כל השיאים מבחינת מספר ההוריקנים ועצמתם.
בצפון האוקיינוס האטלנטי היו 28 סופות טרופיות (שיא), 15 מתוכן הוגדרו כהוריקן (שיא) ומתוכם 7 היו בעצמה של קטגוריה 3 ומעלה.
בהוריקן וילמה נמדד שקע ברומטרי של 882 מיליבר (שיא) ורוחות בעצמה של 295 קמ"ש.
בעונת ההוריקנים נספו 2280 אנשים (בעיקר בעקבות הוריקן קתרינה והוריקן סטן), ונגרם נזק של כ-120 מיליארד דולר (שיא).
מאז שנת 1953 ניתנים לסופות הטרופיות (מטעמי נוחות) שמות פרטיים, בסדר עולה של האלפבית הלטיני (ABC), כשכל שם מתחיל באות הבאה בתור.
הרשימה מורכבת מראש על ידי הארגון העולמי למטאורולוגיה.
עד 1979 ניתנו רק שמות של נשים ואז הוכנסה לשימוש רשימה שש־שנתית שבה ניתנים לסירוגין שמות של גברים ושמות של נשים.
במקרים שסופה גרמה נזק כבד מאוד – שמה מוצא מן הרשימה כדי שלא ייעשה בו שימוש שוב במחזור נתינת השמות הבא.
ברשימה לכל שנה 21 שמות, וביחד 126 שמות למחזור בן שש שנים, כשלכל אזור סופה, מוגדרת רשימת שמות שש־שנתית שונה.
אם בעונה אחת מתרחשות יותר מ־21 סופות טרופיות, הבאות תקראנה בשמות אותיות האלפבית היווני (אלפא, בטא, גמא וכו').
השירות המטאורולוגי הישראלי מעניק שמות לסופות גדולות ומשמעותיות.
אדמונד האלי פרסם ב-1686 את המפה הראשונה של העולם שהציגה את משטר הרוחות מעל האוקיינוסים.
הוא תיעד את תוצאות המחקר שעשה בסנט הלנה בדבר הקשר בין הלחץ הברומטרי והגובה מעל פני הים והקשר בין התחממות לבין היווצרות רוחות וסופות טרופיות.
מייג'ור גנרל ויליאם ריד הוצב באיי ליווארד, היה עד להוריקן של 1831 ובעקבות כך חקר את משטר הרוחות.
הנרי פידינגטון היה בקולקטה ב-1833 כאשר ציקלון הכה במקום.
ב-1838 קרא את מחקרו של ריד על "משטר הסערות".
פידינגטון היה זה שכינה את הסופות המכות בחופי הודו בשם "ציקלון" ופרסם סדרת מאמרים בנושא.
הוא הבחין בעובדה שיש לציקלון מרכז שקט וכי רוחות נעות סביבו נגד כיוון השעון בחצי הכדור הצפוני ובכיוון השעון בחצי הכדור הדרומי.
החל משנת 2023 החלה לפעול מערכת לוויינים "טרופיקס" אשר מודדת נתוני טמפרטורה ולחות ברזולוציה גבוהה על מנת לשפר את ההבנה של תהליכי יצירת הסופה.
סוֹפוֹקְלֵס היה מחזאי יווני נודע שחי במאה החמישית לפני הספירה באתונה.
סופוקלס הוא השני בין שלושת הטראגיקונים היווניים הגדולים, צעיר מאייסכילוס בכמה עשורים, ומבוגר בכעשור מאוריפידס.
סופוקלס התחרה מול שניהם בתחרויות דרמה רבות.
שנת הולדתו נתונה במחלוקת: יש גורסים שנולד בשנת 488 לפנה"ס, ויש גורסים שבשנת 495 או 496 לפנה"ס.
על אף שהיה גם כהן ומדינאי, הוא ידוע בעיקר בזכות פועלו כמחזאי.
סופוקלס חיבר 123 מחזות, וזכה בפרס הראשון בתחרויות הדרמה בחג דיוניסוס במסגרת הדיוניסיה העירונית (שבה כל מחבר הגיש ארבעה מחזות - שלוש טראגדיות ומחזה סאטירי אחד) כעשרים פעמים, יותר מכל מחזאי אחר.
ככל הידוע, מעולם לא דורג למטה מהמקום השני.
מחזהו המפורסם ביותר, "אדיפוס המלך", זכה במקום השני בשנת הצגתו.
מלומדים רבים, ובהם אריסטו, החשיבו את סופוקלס לגדול המחזאים של התיאטרון היווני.
ברם, ממאות היצירות שיצר בימי חייו, נשתמרו בשלמותן רק שבע טראגדיות, וכחצי מחזה סאטירי.
ישנם שרידים (פרגמנטים) של כשבעים מחזות אחרים שלו.
המפורסמות ביותר בין יצירותיו שנשתמרו הן שלוש טראגדיות תבאי, אשר עוסקות בסיפור אדיפוס ובתו אנטיגונה.
סופוקלס נולד בדמוס הכפרי קולונוס של חבל ארץ אטיקה, כקילומטר וחצי מצפון מערב לאתונה.
אם נולד בשנת 495 לפנה"ס (ר' לעיל), הרי שנולד חמש שנים לפני קרב מרתון, וחמש-עשרה שנה לפני קרב סלמיס.
אביו, סוֹפילוס, היה סוחר אמיד.
חוקרים שונים סבורים שעסק בנגרות, בנפחות, או בבניית החרבות, אחרים סבורים שהיה סוחר או יצרן נשק.
סופוקלס התחנך באמנויות והתאמן בפאלאיסטרה (בי"ס להיאבקות ואגרוף).
הוא זכה בפרסים בהיאבקות ובמוזיקה בקרב סלמיס בשנת 480 לפני הספירה.
בשנת 468 לפנה"ס השתתף סופוקלס לראשונה בתחרויות הדרמטיות בחג דיוניסוס, והציג את המחזה טריפטולמוס.
הוא זכה בפרס הראשון, והביס את אייסכילוס הוותיק, יש אומרים בשל תרגיל פוליטי, מאחר שההצבעה הייתה בשנה זו בידי הצבא ולא בידי העם.
בשנת 440 לפנה"ס נבחר סופוקלס לסטראטגוס (אחד מעשרה מצביאים שפיקדו על אתונה).
אופי מחזותיו, פירוט אלו שנשמרו ותאריך הפקתם
במחזותיו של סופוקלס מסתובבת העלילה סביב דמותו של הגיבור, אשר שילוב של נסיבות יוצאות דופן, שבחלקן נובעות מאופיו, חורצות את גורלו הטראגי.
העלילה סבוכה, ומתאפיינת במתח רב ובפעילות רבה.
דמות הגיבור, המהווה את המוטיב המרכזי במחזה, נעלה ובעלת אופי הרואי, אך היסוד ההרסני הקיים בה מביא לאובדנו.
סופוקלס עושה שימוש גם בדמויות משנה רבות.
סופוקלס אינו מאמין בגורל, בניגוד למקובל ביוון בתקופתו, אלא בקיומה של בחירה חופשית והוא חותר שהצופים במחזותיו יבינו כי אלמלא הפגם באופיו של הגיבור, הסיטואציה הטרגית הייתה נמנעת.
איאס - בשנות ה-40 של המאה ה-5 לפנה"ס
נשי טראכיס - 432 לפנה"ס
אדיפוס המלך - 420 לפנה"ס
אדיפוס בקולונוס - 401 לפנה"ס, שהועלה על ידי נכדו סופוקלס השני לאחר מותו.
כל מחזות סופוקלס תורגמו לעברית על ידי שני מתרגמים: שלמה דיקמן ואהרן שבתאי.
תרגומיו של דיקמן יצאו לאור בשני כרכים, עם מבואות והערות, בהוצאת מוסד ביאליק.
(את המחזה "איאס" החלה לתרגם דרור אורון ודיקמן המשיך את התרגום שלה מהמקום אליו הגיעה בעת שנפטרה).
תרגומיו של שבתאי יצאו לאור בהוצאת שוקן, כל מחזה בפני עצמו, עם מבוא והערות.
שבתאי הוסיף במהדורתו תרגומים של יצירות או של קטעים רלוונטיים לכל מחזה.
המלומד אהרן קמינקא, תרגם בתחילת המאה העשרים, שתי טרגדיות, לעברית משכילית.
המשורר שמעון בוזגלו תרגם שני מחזות: ב-2007 תרגום של אנטיגונה עם מבוא והערות (הוצאת ספרי עליית הגג/ידיעות ספרים) וב-2012 תרגום של אדיפוס המלך.
הפרופסור דבורה גילולה, תרגמה ב-2014 את המחזה "אנטיגונה", וגם הוסיפה לו מבוא ופירושים (הוצאת ליון בוקס) .
לספר נלווה תקליטור ובו קריינות של המחזה מפי דן כנר.
סוּפָה הוא קיבוץ בחבל שלום, המשתייך לתק"ם.
קיבוץ סופה הוא קיבוץ מופרט בעל אופי חילוני וממוקם בחבל שלום בנגב המערבי והוא חלק מהמועצה האזורית אשכול.
הקיבוץ ממוקם במרחק נסיעה של כ-25 דק' מאופקים, 35 דק' מנתיבות ומאשקלון וכשעה מבאר שבע.
שמו של הקיבוץ מעיד על סופות החול הקשות שהתחוללו במקום מושבו הראשון, פתחת רפיח, על פי הפסוק: "כסופות בנגב לחלוף" (ישעיהו כ"א כ').
טעם נוסף שניתן לשם היה הכיבוש המהיר כסופה של הפיתחה במלחמת ששת הימים.
ראשיתו של היישוב בהיאחזות נח"ל בשם "נח"ל סוכות" שעלתה לקרקע בפתחת רפיח בשנת 1974.
ההיאחזות אוזרחה ב-17 בינואר 1977, אך בעקבות חתימת הסכם השלום בין ישראל למצרים, הקיבוץ פונה בשנת 1982ועבר מחבל ימית לחבל שלום.
בתקופת ההתיישבות בסיני התמקד הקיבוץ בחקלאות בשיטה החדשנית אז של חממות ובתי רשת לצורך ייצוא.
בעקבות המעבר התמקדו בקיבוץ בגידולי ירקות שורש כמו תפוח אדמה, גזר, בצל ועוד בשטחים פתוחים, לצד מפעל בובות שירשו מקיבוץ מפלסים, ומפעלי פלסטיק בשיתוף עם קיבוץ ניר יצחק.
בשנת 2000 הופרט הקיבוץ והוגדר כקיבוץ מתחדש, אך הקושי הכלכלי והאיומים הביטחוניים הביאו לירידת מספר החברים עד לשפל של 55 חברים בלבד.
בשנת 2017 פתח הקיבוץ את שעריו לקליטה, וגם נפתחה בו שלוחה של מכינת עין פרת ע"ש הדר גולדין, ואלה הובילו לצמיחה מחודשת, ובראשית שנות ה-20 של המאה ה-21 הוא מנה 60 משפחות וכמעט 250 נפש כולל המכינה.
ב-7 באוקטובר 2023 במסגרת טבח שבעה באוקטובר הסתערו על הקיבוץ עשרות מחבלים של ארגון הטרור חמאס.
אליה לילינטל, הרבש"ץ של סופה זיהה את המחבלים בשלב מוקדם, הרג כמה מהם ואסף את כיתת הכוננות שמנתה ששה אנשים.
כיתת הכוננות בלמה את רוב המחבלים בגדר הקיבוץ והגנה על חייהם של כ-200 מתושבי המקום.
3 מחברי הקיבוץ נרצחו במתקפה.
לאחר כ-6 שעות הצליחו כוחות הביטחון להגיע לקיבוץ.
10 מחבלים נלכדו ו-20 מהם חוסלו בקרבות.
לאחר הקרב, פונו התושבים למלונות.
לאחר מכן, נקבע כי יגורו זמנית באופקים וברמת גן.
לקיבוץ סופה יש מס' מקורות הכנסה, הן מחקלאות והן מתעשייה ויזמויות פרטיות:
לקיבוץ סופה מספר מקורות הכנסה שרובם מאורגנים כתאגידים עסקיים נפרדים, יחד עם שותפים:
חקלאות: ענף גידולי שדה, מטע מנגו, פרדס ושטחים חקלאיים בסדר גודל של 5000 דונם המנוהלים בשיתוף פעולה פורה עם הקיבוצים צאלים וגבולות.
רפת פרות (הממוקמת מחוץ לקיבוץ), ענף לול, משתלה ובית רשת לגידול צמח ההיפרקום,
תעשייה: מפעלי פולישק תעשיות פלסטיק.
אחרים: שירותים מוניציפליים, חינוך ויזמויות פרטיות של תושבי האזור.
עסקים פרטיים: מרכולית, רופא שיניים, "ידיים חופשיות" – חוג אמנות לחימה (בדגש על שילוב חברתי), "סטודיו לימונצ'לו" – סטודיו למיתוג ודיגיטל, "סדנת העץ של עמוס בלחסן" – חוגי עבודה בעץ, מטפלים הוליסטים.
חיי קהילה ותרבות: הקיבוץ שומר על חיי קהילה מגובשים, כולל ערבות הדדית.
מפגשי חברה ומסיבות, הרצאות והופעות, פעילויות תרבותית משותפת בחגי ישראל.
בשנה האחרונה הצטרפה לרשימת הפעילות גינה קהילתית מטופחת.
מתקנים: חברי הקיבוץ נהנים ממתקני ומגרשי ספורט, גני שעשועים, וחנות כלבו קטנה.
בחודשי הקיץ עומדת לרשות הקהילה בריכת שחייה גדולה.
שירותים לתושב: חנות מכולת, דואר, גינון ציבורי, גני שעשועים ומגרשי ספורט, עובדת סוציאלית, הנהלת חשבונות, שירותי תחזוקה, בית כנסת.
בקיבוץ קיימים מוסדות חינוך פורמלי לגיל הרך.
בית ספר יסודי ותיכון נמצאים מחוץ לקיבוץ וקיימות הסעות של המועצה האזורית אשכול.
חינוך קדם יסודי: בקיבוץ קיימים 3 מוסדות: בית תינוקות, פעוטון וגן (מגיל 3 חודשים עד גיל גן חובה).
בית ספר יסודי: ילדי היסודי לומדים בבית הספר האזורי "מרחבי אשכול" הממוקם בקרית החינוך החדשה במרכז המועצה אשכול.
לפני בית הספר מרחבי למדו ילדי סופה בניצני (כ־20 דקות מסופה בהסעה של המועצה).
בית ספר תיכון: ילדי התיכון לומדים בבית הספר "נופי הבשור" בקרית החינוך במרכז המועצה אשכול.
בתי הספר ממוגנים באופן מלא.
חוגים ופעילויות חברתיות: לילדים בקיבוץ בכיתות א'–ו' מגוון פעילויות העשרה וחברה לאחר שעות הלימודים.
ילדי הנוער מפעילים כפעמיים בשבוע פעילויות חברתיות בקיבוץ, טיולים ונסיעות בחגים ובחופשות.
מערך הסעות חינמי המסיע מדי יום את הילדים מהקיבוץ לבית הספר והחוגים ובחזרה.
מאז ספטמבר 2017 פועלת בקיבוץ שלוחה של מכינת עין פרת ובראשה עומד (נכון ל-2021) מירון אורבך.
המכינה קרויה על שמו של סגן הדר גולדין שנפל במבצע צוק איתן.
מדי שנה לומדים במכינה כ-40 חניכים.
הרחבת הקיבוץ ובנייה חדשה: בימים אלו נבנית שכונה חדשה לבתים צמודי קרקע לקליטת משפחות חדשות ולחברות בקיבוץ.
בשכונה החדשה יוצעו למכירה בתים צמודי קרקע כולל מגרש והרוכשים יוכלו לבחור בית מתוך שלושה דגמים שונים.
הרחבת הקיבוץ, כפרויקטים אחרים, הוקפאה עד לחזרת התושבים לבתיהם, אותם עזבו לאחר מתקפת 7 באוקטובר.
סֻפְגָּנִיָּה – או בשמה המקורי, אם כי הנפוץ פחות, "סֻפְגָּנִית" – היא מאכל בצק מטוגן בשמן עמוק, שהוא אחד המאכלים המסורתיים והסמליים של חג החנוכה.
את המילה סופגניות חידש, כנראה, דוד ילין בשנת 1896 (אך למאכל אחר).
המילה "סופגנית" נוצרה מהוספת סיומת ההקטנה ־ִית למילה "סוּפְגּ־ָן".
סופגן נזכרת במשנה – במסכת כלים: ; ובמסכת חלה: ; רבי עובדיה מברטנורא מפרש: .
ביאליק הציע במקומה את אספוג (במשקל אתרוג) ובריבוי אספוגים, ואף עשה במילה שימוש בשיריו.
שורש השם ספ"ג מתאים למהותה של הסופגנייה, הסופגת לתוכה שמן טיגון.
עם זאת כנראה עניין הספיגה קשור לרכות הבצק המזכיר תכונות של ספוג ולאו דווקא לספיגת השמן.
כפי שניתן לראות מן הציטוטים לעיל, המילה סופגן במשנה עניינה לחם אפוי ותפוח.
ברשימה "תבשילים וכלי בישול" של ועד הלשון העברית משנת 1913המילה סופגנית מתרגמת את לאטקע, כיום לביבה.
מקור המילים ספג וספוג אינו ידוע והוא ונדרוורט קדום, כנראה מילה משפה שאינה הודו-אירופית שהתגלגלה אל היוונית σπόγγος (סְפּוֹנְגוֹס), וכן אל הלטינית ואל הארמנית בצורת "ספונג'" שמשמעותה "ספוג".
ביידיש, בהשפעת השפות הסלאביות, נקראות הסופגניות פּאנטשקעס (נהגה: "פּוֹנצ'קֶס").
בערבית הבצק המטוגן נקרא אלספינג' (السفنج).
ההסבר המקובל לאכילת מאכלים מטוגנים בשמן, כמו סופגניות ולביבות, בחנוכה, הוא זכר לנס פך השמן שבו שרתה ברכה במעט השמן שהיה בפך, והוא הספיק להדלקת מנורת המקדש במשך שמונה ימים.
גם בפירוש המיוחס לרבי מיימון הדיין, אביו של הרמב"ם, נכתב ביחס למנהג אכילת "סופגנין" בחנוכה:
עד שנות ה-20 של המאה ה-20, היו הלביבות המאכל העיקרי שנאכל לכבוד חנוכה.
החל מתקופה זו קידמה ההסתדרות הכללית של העובדים בארץ ישראל את אכילת הסופגניות על חשבון הלביבות, כיוון שייצור הסופגניות דרש עבודה רבה והיה קשה להכנה בבית, לעומת לביבות.
את הסופגניות ייצרו אופים מקצועיים, וההעדפה של סופגניות על פני לביבות סיפקה עבודה לחברי ההסתדרות.
כיום סופגניות הן מאכל החנוכה הנפוץ ביותר בישראל, אך בקרב יהדות ארצות הברית, למשל, לביבות הן עדיין מאכל החנוכה העיקרי.
ביהדות צפון אפריקה מוכָּרים ספינג' וספנז שנצרכים במיוחד סביב חג החנוכה.
ובלבנון מוכרות סופגניות זעירות הנקראות עוואמה.
בקרב עמי אירופה רווחים מאפים דומים לסופגנייה שמטוגנים בשומן חזיר או בשומן צמחי: בֶּרְלִינֶר (Berliner) הגרמני (קראפפן [Krapfen] בדרום גרמניה) הנמכר לקראת סוף השנה; בומבולוני באיטליה; הפולני; "קרוף" (Krof) הסלובני; הצ'כית; פפנש הרומני; פרטורה בפורטוגל; סמולטרינג בנורווגיה.
את הסופגניות יוצרים מכדורי בצק שמרים קטנים המטוגנים בשמן עמוק לאחר תפיחתם.
בדרך כלל הסופגנייה ממולאת בריבת תות שדה, אך ניתן למצוא סופגניות במילויים נוספים, כגון שוקולד וריבת חלב.
לאחר הטיגון והמילוי, בוזקים מעליה אבקת סוכר.
בשנים האחרונות, בהשפעת הדונאטס (סופגניות אמריקאיות), יש המצפים את הסופגניות בציפויים שונים כמו זיגוג לבן או צבעוני.
ישנם מתכונים של סופגניות המכילים מוצרי חלב, כמו לבן, ככל הנראה משום זיקת הסופגנייה לחג החנוכה והמנהג לאכול בו מאכלי חלב, זכר למעשה יהודית שהשקתה את הולופרנס בחלב.
הסופגנייה ידועה כמאכל עשיר באנרגיה: סופגנייה בינונית מכילה לפחות 350 קלוריות.
על סופגנייה אפויה מברכים "המוציא לחם מן הארץ" (אם לא עשו את הבצק מתוק מאוד).
אשר לסופגנייה מטוגנת נחלקו הפוסקים אם ברכתה "בורא מיני מזונות" או "המוציא", מכיוון שלא נאפתה בתנור אלא נתבשלה בנוזל.
להלכה נפסק שברכתה "בורא מיני מזונות", אולם בשולחן ערוך כתוב שירא שמיים יקפיד לאוכלה בתוך הסעודה.
המנהג הוא לברך "בורא מיני מזונות" על סופגנייה, גם כשאוכל ממנה כמות רבה.
סופיה (סוֹפָה) סוניה לַנְדְבֶר (נולדה ב-28 באוקטובר 1949) היא פוליטיקאית ישראלית המכהנת כחברת מועצת העיר אשדוד.
כיהנה כשרת העלייה והקליטה וכחברת כנסת מטעם מפלגת ישראל ביתנו.
לנדבר נולדה וגדלה בעיר לנינגרד (כיום סנקט פטרבורג) שברוסיה הסובייטית לרעיה חיה והירש לנדבר.
עלתה לישראל בגיל 29 בשנת 1979 לעיר אשדוד.
היא בעלת תואר שני בקלינאות תקשורת.
בין השנים 1989–1996 כיהנה כחברת מועצת העיר אשדוד וכחברת דירקטוריון בחברה העירונית לפיתוח אשדוד (חפ"א).
התפרסמה גם כמורה לרוסית של שמעון פרס.
בשנת 1996 נבחרה לראשונה לכנסת מטעם מפלגת העבודה והייתה חברה בוועדות הכנסת.
בכנסת ה-15 כיהנה כסגנית יושב ראש הכנסת, כיושבת ראש הוועדה לפניות הציבור, כחברה בוועדת העלייה והקליטה, בוועדת המדע והטכנולוגיה ובוועדת העבודה והרווחה.
לנדבר כיהנה במשך כשלושה חודשים (12 באוגוסט – 2 בנובמבר 2002) כסגנית שר התחבורה בממשלתו הראשונה של אריאל שרון.
ב-26 בפברואר 2001 הגישה, יחד עם כ-23 ח"כים נוספים מהקואליציה ומהאופוזיציה, הצעת חוק להקמת קריה אקדמית באשדוד.
הצעת החוק קובעת כי יש להטיל את מלאכת ההקמה על משרד החינוך שיתקצב אותו, החוגים באוניברסיטה יתקיימו במסלולים המקובלים על ידי האוניברסיטאות הקיימות בארץ, ואלו יוכרו מראש על ידי המועצה להשכלה גבוהה (מל"ג).
ב-2002, עם קבלת אישור המל"ג להקמת שלוחה של "המכללה האקדמית להנדסה בנגב" (מכללת סמי שמעון) בעיר, המאבק הושלם ולנדבר משכה את הצעת החוק בהתאם להמלצת ועדת החינוך.
ב-2002 יזמה את החוק להקמת בית חולים באשדוד, שהתקבל באותה שנה.
בינואר 2006, בשלהי הכנסת ה-16, הושבעה בעקבות התפטרותו של אברהם בייגה שוחט, במסגרת גל התפטרויות בסיעת העבודה-מימד-עם אחד, וכיהנה בכנסת זו כחודש.
לקראת הבחירות לכנסת ה-17 הוצבה במקום השביעי ברשימת ישראל ביתנו בראשות אביגדור ליברמן.
על מנת לאפשר את התמודדותה לכנסת ה-17, היא התפטרה מהכנסת ב-8 בפברואר 2006 ופינתה את מקומה לאורנה אנג'ל.
בבחירות לכנסת ה-17 נבחרה כחברת כנסת מטעם ישראל ביתנו, ושימשה בה שוב יושבת-ראש הוועדה לפניות הציבור.
בבחירות לכנסת ה-18 הוצבה במקום החמישי ברשימת ישראל ביתנו לכנסת, ונבחרה שוב.
ב-11 ביולי 2006 ספגה לנדבר הערה מוועדת האתיקה של הכנסת, לאחר ש"נראתה במצלמות הבקרה של הכנסת, ביחד עם שתי עוזרותיה הפרלמנטריות, נכנסת לחדרה של חברת הכנסת רוחמה אברהם מספר פעמים, שוהה שם דקות ארוכות, כשלאחר מכן נראות עוזרותיה מוציאות חפצים מחדרה של אברהם".
לנדבר פעלה למען גרגורי לרנר.
היא דרשה מעל דוכן הכנסת להעניק לו חופשות מן הכלא וביקרה אותו בתאו.
ב-2004 נחקרה על קשריה עמו ביאחב"ל.
בשנת 2009 מונתה לשרה לקליטת עלייה בממשלה ה-32 והמשיכה בתפקידה גם בממשלה ה-33. חברה בוועדת השרים לענייני חקיקה.
לנדבר הייתה האישה במקום הגבוה ביותר ברשימת הליכוד ביתנו לכנסת ה-19.
לפני הבחירות לכנסת ה-20 מוקמה במקום ה-3 ברשימת ישראל ביתנו ונבחרה לכנסת.
במאי 2015 הודיע יו"ר מפלגתה אביגדור ליברמן על אי-הצטרפות ישראל ביתנו לקואליציה המסתמנת בראשות בנימין נתניהו והתפטרות מידית מהממשלה, ובעקבות כך התפטרה לנדבר.
במאי 2016, עם הצטרפות מפלגתה לקואליציה, מונתה לשרת העלייה והקליטה בממשלה ה-34.
ב-18 בנובמבר 2018 פרשה ישראל ביתנו מהקואליציה ולנדבר סיימה את תפקידה כשרת הקליטה.
לנדבר הייתה צירה בקונגרס הציוני העולמי ה־38 ב־2020 מטעם ישראל ביתנו.
לקראת הבחירות לכנסת ה-21 לא הוצבה לנדבר ברשימת ישראל ביתנו.
לקראת הבחירות לרשויות המקומיות ב-2024 שנדחו עקב מלחמת חרבות ברזל, הצטרפה לנדבר כחברה במטה של המועמד לראשות העירייה אלי נכט.
לאחר שהתברר כי לא תקבל את המקום השני ברשימתו, הצטרפה לנדבר לרשימת "אין לנו עוד אשדוד" בראשות הלן גלבר, בה שובצה במקום ה-2 ונכנסה למועצת העירייה לאחר שהרשימה זכתה בשני מנדטים.
ב-31 במרץ 2025 עזבה גם את סיעתה של גלבר, וחתמה על הסכם קואליציוני כסיעת יחיד מול סיעת ראש העירייה יחיאל לסרי, "אשדוד בתנופה".
סופה M-240 הוא רכב שטח מתוצרת תעשיות רכב נצרת עילית (תע"ר) הישראלית, שייוצר בין השנים 1992 ל-2017. רוב חלקי הרכב יוצרו והורכבו בישראל, למעט המנוע שיוצר בארצות הברית והורכב גם בדגם הג'יפ רנגלר מסוג YJ של חברת דיימלר-קרייזלר.
ב–1991 החל תכנון דגם ג'יפ הסופה, שפותח כרכב מפקדים ממוגן ירי, עליו הורכבו מערכות תקשורת ופנסים ייחודים שסייעו במשימות הסיור.
הסופה הצטיין בזריזות ופשטות הפעלה יחד עם מיגון בסיסי ששימש את צה"ל לאורך שנות האינתיפאדה.
הסופה הוא גולת הכותרת של ייצור הרכב הצבאי בישראל והוא הפך לרכב הבית של צה"ל, מפקדיו וכוחות הביטחון.
ג'יפ הסופה היווה את כלי הרכב המוביל במבצעים מיוחדים בזכות האמינות והכושר הביצועי, גם בתוך שטחים רווי אש ובקרבות פנים אל פנים.
רוב כלי הרכב שייצר מדגם "סופה 1" נמכרו לצה"ל, חלקם נמכרו לצבאות זרים ומעוטים לשוק האזרחי בישראל.
הסופה נכנסה לראשונה לשימוש בצה"ל בשנת 1994 וכונתה "בז".
בשנת 2000 רכשה משטרת ישראל 70 ג'יפים מדגם זה.
בשנת 2001, החל צה"ל לבחון חלופות לסופה ולרכוש רכב המיוצר בארצות הברית, כך אפשר יהיה לרכוש אותו בכספי הסיוע הביטחוני האמריקני.
למרות זאת בשנת 2002 הושק דגם "סופה 2", שבפיתוחו השקיע המפעל כשני מיליון דולר.
בשנת 2003, לאחר שהמפעל עמד בפני סגירה, ביקר שר הביטחון שאול מופז במפעל והבטיח כי צה"ל ירכוש 1,200 ג'יפים מהדגם החדש "סופה 2".
במרץ 2003, תקצב משרד הביטחון את המפעל ב-4 מיליון דולר להשלמת פיתוח "סופה 2. אך צה"ל רכש תחילה רק 100 ג'יפים שסופקו החל מדצמבר 2005 (לאחר שהעדיף לרכוש ג'יפים תוצרת חברת לנד רובר הבריטית).
עקב כך פוטרו כמחצית מעובדי המפעל, כך שנותרו בו פחות מ-100 עובדים.
קו הייצור של ה"סופה 2" בתפוקה מלאה (שעמדה על 10 רכבים ביום) החל לפעול ב-2006, לאחר שצה"ל התחייב לרכישת 500 רכבים.
בצה"ל כונה דגם "סופה 2" גם "סופת מפקדים".
דגם זה החליף בהדרגה את רכבי הסופה המוקדמים שבשירות הצבא.
ה"סופה 2" המשופרת היא בעלת חמש דלתות במקום שלוש בדגם הקודם, חמישה מקומות ישיבה במקום ארבעה וכן מערכת מיזוג אוויר ומערכת קפיצים משופרת.
מדגם "סופה 2" לא יוצר דגם אזרחי, לאור המיסוי הגבוה שהוטל על הרכב.
הדגם נמכר תחילה רק ללקוחות זרים, לאחר שצה"ל לא הסכים לרכוש אותו.
בספטמבר 2010, נחתם לבסוף הסכם לאספקת 500 רכבים לצה"ל, בעסקה שכללה רכש של "קיטים" להרכבה בארצות הברית באמצעות כספי הסיוע הביטחוני, ולאחר מכן הרכבתם ומיגונם בארץ.
שווי העסקה כולה, הוערך בכ-150 מיליון שקל.
הדגם נכנס לשימוש בצה"ל בשנת 2011, והיה מבוסס על הדגם .
בסופה 3 הותקנו מערכות נוספות בהתאם לדרישות הצבא, כגון: מערכת קשר, מערכת חשמל 24 וולט, מיזוג אוויר וצמיגים מיוחדים, וכן נשם אוויר חיצוני (שנורקל) שמאפשר לג'יפ צליחת מעברי מים ומונע אבק במנוע, ווי גרירה/משיכה קדמיים ואחוריים הנותנים לג'יפ אפשרויות גרירה וחילוץ, תאורת לילה ומערכות צבאיות מסווגות.
דגמי סופה 3 ממוגנים משרתים את צה"ל, מג"ב וממשלת ישראל במגוון פעילויות, ובמקרים רבים הצילו חיי אדם.
דגם הסופה 3 סיור בעל תכונות עבירות חריגות, מתאים להובלה בהיטס, בעל צללית נמוכה, מסוגל לשאת מגוון מערכות נשק מתוחכמות, מיועד לסיור ולהתערבות מהירה עבור יחידות עילית בארץ ובעולם.
"סופה 4" הייתה מבוססת על ג'יפ "רנגלר JK אנלימיטד" .
ג'יפ הסופה האחרון שיצר המפעל, מדגם "סופה 4", עזב את פס הייצור בינואר 2017.
את דגם הסופה הבסיסי שינה צה"ל ויצר גרסאות שונות של הרכב המתאימות ליעודים שונים.
היו בידי צה"ל 3 תצורות עיקריות:
סופה ממוגנת – מיועדת בעיקר לפעילות באיו"ש ומורכבת במפעל פלסן סאסא.
הרכב מתאפיין בגימור פשוט ללא אבזור מפואר וביכולת עבירות טובה.
סופו חלוושי (בגאורגית: სოფო ხალვაში; נולדה ב-31 במאי 1986) או סופיקו חלוושי היא מוזיקאית גאורגית, שייצגה את גאורגיה באירוויזיון 2007. השיר שנבחר מתוך חמישה שירים לייצוג באירוויזיון נקרא: "חלום נבואי", והוא נבחר, ב-3 במרץ 2007, כשיר הראשון של גאורגיה בתחרות.
היא למדה לימודי פסנתר ואבוב.
בשנת 2004 נבחרה כמנצחת בתחרות הזמרים הצעירים, "בית הספר נוטסה - 2004".
סופיקו זכתה בפרס השלישי בתחרות המסחרית "הגל החדש" 2006 שהתקיימה ביורמלה שבלטביה.
לאחר הצלחתה בלטביה היא חתמה חוזה בסוכנות הרוסית "ARS" בניהולו של המלחין הרוסי, איגור קרוטויו, וחזרה מנצחת למולדתה.
שם קיבלה הצעה מיידית מערוץ הטלוויזיה הגאורגית, אימדי, לשמש כמנחת טלוויזיה בתוכנית "על גלי אימדי".
השיר של חלוושי הצליח להעפיל לגמר האירוויזיון, שם הגיע למקום ה-12.
מנזר סופוצ'אני (בסרבית: Манастир Сопоћани) השוכן במרחק של 16 ק"מ מהעיר נובי פאזאר (Novi Pazar או Нови Пазар) בדרום-מערב סרביה, הוקם בשנת 1260 על ידי המלך סטפאן נמאניה (Стефан Немања).
המנזר הוקם ליד העיר סטארי ראס ששימשה אותה עת כבירתה של ממלכת ראשקה הסרבית, והמלך ייעד אותו לשמש כמשכן לקבר הוריו ולקברו שלו.
כנסיית המנזר הוקדשה לשילוש הקדוש והוקמה בהשפעת האדריכלות הרומנסקית.
בנייתה נשלמה ב-1265, וזמן קצר לאחר מכן היא עוטרה בפרסקאות, שהידוע שבהם נמצא על הקיר המערבי של הספינה היחידה במבנה והמתאר את "תרדמת הבתולה".
בין 1338 ל-1345 נבנה בכנסייה מגדל פעמונים ונוסף לה נרתקס שמשני צדדיו שתי קפלות.
גם בנרתקס פרסקאות המתארים דמויות ממשפחות המלוכה, אך ציור הקיר שעל הכיפה באולם הראשי, שתיאר ככל הנראה, את ישו המלך ואת השליחים, נעלם לחלוטין.
בקפלות ציורי קיר מאוחרים יותר המתארים את מותו של סטפאן אורוש הראשון ואת העברת עצמותיו למנזר סטודניצה.
בחלקה השני של המאה ה-17 נאלצו הנזירים לעזוב את המנזר במספר הזדמנויות בשל האיום העות'מאני אך חזרו ושבו אליו.
לבסוף ב-1689 שלחו העות'מאנים אש בכנסייה, והנזירים נמלטו לקוסובו.
העות'מאנים גנבו את העופרת שבגג המבנה, והמנזר נותר עזוב משך כמאתיים שנים, ובנייניו נהרסו וכוסו באדמה.
הוא נפגע שוב במלחמת הבלקן הראשונה, אך שופץ במאה ה-20 לאחר מלחמת העולם השנייה, ויושב מחדש על ידי נזירים.
בשנת 1979 הוכרז המנזר, יחד עם שרידיה של העיר סטארי ראס, כאתר מורשת עולמית.
סופוקליס שחורציאניטיס , המכונה בקיצור סופו, הוא כדורסלן עבר יווני ששיחק בעמדת הסנטר.
גובהו של שחורציאניטיס הוא 2.06 מטרים, ומשקלו הוא 156 ק"ג.
בשנות נעוריו המאוחרות הוא קיבל את הכינוי "בייבי שאק" בשל ממדיו הפיזיים המזכירים את אלו של שאקיל אוניל.
"ביג סופו" הוא כינוי נוסף של השחקן הנובע אף הוא מגודלו הפיזי.
שחורציאניטיס נולד לאב יווני ולאם קמרונית.
הוא החל לשחק בליגת העל היוונית כבר בגיל 15, כשהצטרף להירקליס בשנת 2000. בהירקליס השיג ממוצעים של 2.6 נקודות ב-6.4 דקות.
בזכות כישרונו הרב וגילו הצעיר נחשב להבטחה גדולה.
קבוצות מה-NBA החלו להתעניין בשחקן עד שב-2003 נבחר בדראפט במקום ה-34 על ידי לוס אנג'לס קליפרס, שהחליטו לבסוף לא להחתימו.
את העונה הבאה עשה שחורציאניטיס במדי קאנטו מהליגה האיטלקית.
כששיחק באיטליה ניצל משריפה שפרצה בביתו כשחולץ על ידי כבאים.
לאחר עונה אחת באיטליה חזר ליוון ושיחק עבור אריס סלוניקי.
עודף המשקל שלו, שהיה בעייתי כבר מראשית דרכו כספורטאי מקצועני, נעשה חריף יותר בתקופה זו ומשקלו הגיע ל-171 ק"ג.
בעקבות זאת ובהתאם לסעיף בחוזהו עם אריס סלוניקי שחייב אותו להפחית ממשקלו, שוחרר שחורציאניטיס מהקבוצה בסיום העונה, ובעיתונות ובקרב האוהדים החלה להימתח ביקורת כלפי השחקן.
ב-2005 חתם באולימפיאקוס, שהעבירה את השחקן להתגורר במתחם האימונים של הקבוצה כדי להכניסו לתוכנית הרזיה קפדנית.
התוכנית נחלה הצלחה ותוך שלושה חודשים הפחית שחורציאניטיס 20 ק"ג ממשקלו ואף הפגין יכולת גבוהה במשחקים.
בעקבות יכולתו הטובה צורף שחורציאניטיס לנבחרת יוון על ידי המאמן פנאיוטיס יאנאקיס.
ההצלחה לא נמשכה זמן רב, ושחורציאניטיס, שחזר להתגורר בביתו, העלה שוב את משקלו בצורה ניכרת.
פיני גרשון, שמונה למאמן הקבוצה בעונת 2006/07, הרבה להושיבו על הספסל ואף השעה אותו פעמים רבות ממשחקים.
גרשון אף מתח ביקורת על השחקן בשל ניהול אורח חיים לא ספורטיבי.
בסיום עונת 2006/07 שוב הוכנס שחורציאניטיס לסדנת הרזיה, אך הפעם ללא הצלחה.
משקלו התקרב ל-170 ק"ג והוא נכשל במבחן מאמץ שנערך לו לקראת פתיחת עונת 2007/08. גם בהמשך העונה הוא לא הצליח להתגבר על בעיית המשקל ונעדר ממגרשי הכדורסל למשך חודשים רבים.
בעונת 2009/10 היה שותף להעפלתה של אולימפיאקוס לגמר היורוליג, שם נוצחה בידי ברצלונה.
לאחר תום חוזהו באולימפיאקוס, חתם באוגוסט 2010 על חוזה לשנתיים במכבי תל אביב.
כאחד השחקנים המובילים במכבי תל אביב בעונת 2010/11 היה שחורציאניטיס גורם מרכזי בהעפלת הקבוצה לגמר היורוליג, בו הפסידה לפנאתינייקוס.
באותה עונה נבחר לחמישיית העונה ביורוליג וזכה עם מכבי תל אביב באליפות ובגביע המדינה.
בעונת 2011/12, בה זכה שחורציאניטיס עם הקבוצה באליפות המקומית, בגביע המדינה ובליגה האדריאטית, חלה ירידה ביכולתו והוא שוחרר בסיום העונה.
ביולי 2012 חתם על חוזה לשלוש שנים בקבוצת הכדורסל היוונית פנאתינייקוס, יריבתה הגדולה של אולימפיאקוס שבה שיחק בעבר.
בעונת 2012/13 היה שותף לזכייה של פנאתינייקוס בדאבל – אליפות יוון והגביע היווני.
במשחקי היורוליג, בהם הודחה פנאתינייקוס בשלב רבע הגמר, שיחק שחורציאניטיס כ-12 דקות במשחק בממוצע וקלע 7.8 נקודות.
בקיץ 2013 הודיעה פנאתינייקוס על שחרורו מהקבוצה.
ביולי 2013 שב למכבי תל אביב כשחתם על חוזה לשלוש שנים בקבוצה הישראלית.
ב-7 באפריל 2014, בסיום משחק דרבי מול הפועל תל אביב, רדף שחורציאניטיס אחר אוהד הפועל שרכן מהיציע אל מנהרת השחקנים וקילל אותו ואת משפחתו.
בעקבות התקרית הורחק שחורציאניטיס מ-7 משחקי ליגה ונקנס ב-65 אלף ש"ח, ולאחר ערעור קבוצתו העונש הופחת להרחקה מ-6 משחקי ליגה ולקנס של 50 אלף ש"ח.
באותה עונה, 2013/14, הוא זכה עם מכבי תל אביב בגביע הליגה, בגביע המדינה, באליפות ישראל וביורוליג – אליפות אירופה לקבוצות.
שחורציאניטיס נכשל בבדיקות הרפואיות לקראת עונת 2014/15, בהן התברר כי הוא סובל מעודף משקל, מלחץ דם גבוה ומגלאוקומה המצריכה ניתוח בעינו.
בעקבות הניתוח החמיץ שחורציאניטיס את משחקי טרום העונה, בהם גביע ווינר, ושיחק לראשונה במשחק הפתיחה ביורוליג.
בהמשך העונה שוב היה מעורב בתקרית על המגרש כאשר הכה באמצעות מרפקו את מרקוס לואיס מהפועל גלבוע גליל.
על כך נענש שחורציאניטיס על ידי בית הדין של איגוד הכדורסל בהרחקה מ-3 משחקים ובקנס בסכום של 50 אלף ש"ח.
שחורציאניטיס זכה לפופולריות רבה בישראל, ביציעים ואף מחוצה להם.
הדבר התבטא בבחירה בשחורציאניטיס לשמש כפרזנטור של בורגראנץ'.
באוגוסט 2015 חתם לעונה בקבוצת הכוכב האדום בלגרד, אך שוחרר בתחילת העונה בגלל אי התאמה למועדון וחתם בפאוק סלוניקי בה שיחק עונה אחת.