tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
לאחר סיום הלימודים שב לאאודי בתפקיד ניהולי זוטר במחלקת ה-IT של החברה.
בשנת 1993 הצטרף למחלקת התכנון של החברה, ושימש כמנהל מוצר לדגם אאודי A3. שנתיים לאחר מכן מונה למנהל הייצור של החברה.
לאחר שמרטין וינטרקורן קיבל לידיו את ניהול אאודי בשנת 2002, מונה מילר לרכז קווי הייצור של דגמי אאודי ולמבורגיני.
ב-2007 מונה וינטרקורן למנכ"ל קבוצת פולקסווגן, ומינה את מילר לנציג כללי בהנהלה, ובהמשך הפך אותו למנהל אסטרטגיית המוצר של כל מותגי החברה.
בשנת 2010 מונה למנכ"ל פורשה.
בשנת 2014 מונה למנהל מערכות מידע של חברת פורשה החזקות.
פרשת דיזלגייט הובילה להתפטרותו של וינטרקורן מניהול קבוצת פולקסווגן בספטמבר 2015. יומיים לאחר מכן מונה מילר למחליפו בתפקיד.
באפריל 2018 מונה הרברט דיס למנכ"ל קבוצת פולקסווגן במקומו של מילר, שהודיע על פרישה מיידית מכל תפקידיו.
מתיאס סולה מלבאנו (בספרדית: Matías Soulé Malvano; נולד ב-15 באפריל 2003 במאר דל פלאטה שבארגנטינה) הוא כדורגלן ארגנטינאי המשחק עמדת קשר הכנף בקבוצת רומא מהסרייה א'.
סולה גדל במחלקות הנוער של קימברלי, ולס סארספילד ויובנטוס.
ב-30 בנובמבר 2021 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, בניצחון 2-0 על סלרניטנה במסגרת המחזור ה-15 בסרייה א' לעונת 2021/2022. ב-11 באוקטובר 2022 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת האלופות, בהפסד 2-0 למכבי חיפה במסגרת שלב הבתים לעונת 2022/2023.
ב-28 באוגוסט 2023 הושאל אל פרוזינונה.
ב-3 בנובמבר 2021 קיבל לראשונה זימון לנבחרת ארגנטינה הבוגרת כחלק מהסגל למשחקי מוקדמות מונדיאל 2022 מול נבחרות ברזיל ואורוגוואי, בהם לא שיחק.
במאי 2023 קיבל זימון לנבחרת ארגנטינה עד גיל עשרים כחלק מהמונדיאליטו 2023 שם היה שותף, ובו הגיעו הארגנטינאים עד לשמינית הגמר והודחו על ידי נבחרת ניגריה הצעירה.
סולה הוא יליד ארגנטינה וממוצא איטלקי, הוא מחזיק באזרחות איטלקית בנוסף לארגנטינאית.
סולה הוא אוהד אינדפנדיינטה והשחקן האהוב עליו הוא ליונל מסי, גם כן ארגנטינאי.
מתיאס שווייגהופר הוא שחקן, במאי קולנוע ומפיק גרמני.
שווייגהופר, נולד באנקלם, גרמניה המזרחית.
הוא למד בבית הספר למשחק הנודע של ברלין, "ארנסט בוש האקדמיה לאמנויות הדרמה", אך נשר לאחר שנה.
אף על פי כן כבר עבד עם במאים כמו פיטר גרינווי .
תפקידו הראשון היה בשנת 1997 בסרט עלילתי היה Raus aus der Haut, בבימויו של אנדראס דרזן .
בשנת 2008 הוא גילם את לוטננט-קולונל פרנץ הרבר בסרט "מבצע ואלקירי", סרט המתאר את אירועי קשר העשרים ביולי.
בשנת 2009, שוויגהופר הקים את לייבל האופנה "German Garment" עם מגיש הטלוויזיה יוקו וינטרשיידט .
ב-2010 ערך את הופעת הבכורה שלו כבמאי קולנוע עם הקומדיה הרומנטית What a Man, ואחריו ב-2013 סרטו השני "Break Up Man".
בשנת 2017, הוא ביים, הפיק ושיחק את התפקיד הראשי בדרמת הטלוויזיה "You Are Wanted", סדרת הטלוויזיה הראשונה של אולפני אמזון שאינה בשפה האנגלית.
בשנת 2018 שיחק בסרט הקולנוע "גיבורים במצולות".
בשנת 2020 שיחק בסרט הקולנוע "התנגדות".
בשנת 2021 הופיע שוויגהופר בסרט "צבא המתים" שהופק על ידי נטפליקס בבימויו של זאק סניידר הוא גילם את לודוויג דיטר.
הוא שיחזר את תפקידו בסרט הקודם, צבא הגנבים, שאותו גם ביים.
הוא גילם את פרנק פאהריאן המפיק המוזיקלי בסדרה הביוגרפית "Girl You Know It's True" על צמד הפופ השערורייתי מילי ונילי, שנכתב ובוים על ידי סיימון ורהובן, בהפקת Wiedemann &amp; Berg Film .
הסרט אמור לצאת לאקרנים בקולנוע על ידי לאונין ב-2023.
במרץ 2022 לוהק שוויגהופר לתפקיד בסרט מבית היוצר של נטפליקס, "לב של אבן", אשר עלה לאקרנים במהלך שנת 2023.
בשנת 2022 שיחק בסרט הדרמה הביוגרפי "השחייניות".
בסרט הוא מגלם את מאמנן של השחייניות הסוריות מרדיני.
בשנת 2023, הוא גילם את הפיזיקאי ורנר הייזנברג בסרט הביוגרפי של כריסטופר נולאן "אופנהיימר".
באותה שנה שיחק בסרט הקומדיה האמריקאי "משפחה לא מחליפים"; הסרט עלה בנטפליקס ב-30 בנובמבר 2023.
בשנת 2025 שיחק בסרט המדע הבדיוני "הקיר" בנטפליקס ובסרט "ילדות גרמנית".
בין 2004 ל-2012, יצא עם אני שרום, והם נפגשו שוב בקיץ 2013. יש להם בת ילידת 2009 ובן יליד 2014. הם נפרדו ונכון לשנת 2019, הוא נמצא במערכת יחסים עם רובי או.פי ששיחקה איתו בצבא הגנבים.
מַתיַאס קְלַאוּדְיוּס היה משורר ועיתונאי גרמני, הידוע גם בשם העט "אסמוס" (Asmus).
קלאודיוס נולד ב, ליד ליבק, ולמד תאולוגיה ומשפטים באוניברסיטת ינה.
הם נכתבו בגרמנית טהורה ופשוטה, ופנו לטעם העממי, שגבל לעיתים בילדותיות; ברבים מהם הייתה נימה של הומור אקסטרווגנטי או אפילו בורלסקה, בעוד שאחרים היו עמוסים במדיטציה שקטה וסנטימנט חגיגי.
בשנותיו המאוחרות יותר, אולי בהשפעתו של קלופשטוק, אותו הכיר כאשר שימש כמזכירו הפרטי של דוכס הולשטיין בקופנהגן, ושאיתו יצר היכרות אינטימית, נעשה קלאודיוס פייטיסט אדוק, ונחשף הצד החמור יותר של טבעו.
עם זאת, כבונה חופשי הטיף לסובלנות דתית.
הפואמה של קלאודיוס "העלמה והמוות" שימש את המלחין פרנץ שוברט בשנת 1817 לאחד משיריו המפורסמים ביותר, אשר בתורו הפך לבסיס לרביעיית המיתרים משנת 1824 בעלת אותו השם.
יצירותיו שנאספו של קלאודיוס פורסמו תחת הכותרת Asmus omnia sua secum portans, oder Sämtliche Werke des Wandsbecker Boten (שילוב בין לטינית: "אסמוס נושא את כל רכושו עמו", וגרמנית: "או יצירות שלמות של השליח של ונדסבק", 8 כרכים, 1775–1812; מהדורה 13, מאת C.
הביוגרפיה שלו נכתבה על ידי וילהלם הרבסט (Wilhelm Herbst, מהדורה רביעית, 1878).
"Der Mensch lebt und bestehet", ("האדם חי וקיים") המקור למוטט "" מאת מקס רגר
"Der Tod und das Mädchen" ("העלמה והמוות"), הולחן כליד על ידי פרנץ שוברט
"Wir pflügen und wir streuen" ("אנחנו חורשים את השדות ומפזרים" - מושר בגרמניה ובאנגליה כמזמור של חג הקציר)
האסטרואיד 7117 קלאודיוס (7117 Claudius) קרוי על שמו.
מתיאס דאם קוויסטגורן (בדנית: Mathias Damm Kvistgaarden; נולד ב-15 באפריל 2002 בבירגרו שבדנמרק) הוא כדורגלן דני המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת נוריץ' סיטי.
קוויסטגורן גדל במחלקות הנוער של סקיולד בירגרו, לינגבי בולקלוב וברונדבי.
בשנת 2020 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של ברונדבי במסגרת ליגת העל הדנית.
ב-26 במאי 2023 כבש שלושער בניצחון נגד נורשלן.
קוויסטגורן נבחר להרכב השנה של ליגת העל הדנית בעונת 2024/2025.
ב-8 ביולי 2025 חתם בנוריץ' סיטי לארבע עונות.
קוויסטגורן הוא חלק מסגל נבחרת דנמרק עד גיל 21.
ב-7 ביוני 2025 ערך הופעת בכורה בנבחרת הבוגרת של דנמרק במשחק ידידות נגד צפון אירלנד.
מתיאס אנטונסן נורמן (בנורווגית: Mathias Antonsen Normann; נולד ב-28 במאי 1996) הוא כדורגלן נורווגי המשחק בעמדת הקשר האחורי במועדון הכדורגל א-ראיד בליגת העל הסעודית.
כמו כן, הוא שיחק בנבחרת נורווגיה.
נורמן נולד בעיירה הנורווגית סבולבר .
ב-24 באפריל 2014 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בוגרת, כאשר שיחק במועדון הכדורגל בודה/גלימט במשחקו נגד טוורלנדט במסגרת גביע נורווגיה בכדורגל ; המשחק הסתיים בניצחון 0–5 לטובת בודה/גלימט.
לפני שהצטרף לבודה/גלימט שיחק במועדון הכדורגל לופוטן .
ב-16 באוגוסט 2017 הושאל למועדון הכדורגל מולדה, עד לסוף עונת 2017 של ליגת העל הנורווגית.
ב-26 בינואר 2018 הודיע המועדון כי חוזה ההשאלה של נורמן הוארך עד לקיץ 2018.
ב-28 בינואר 2019 חתם במועדון הרוסי רוסטוב, המשחק בליגת העל הרוסית.
ב-29 באוגוסט 2021 הושאל למועדון האנגלי נוריץ' סיטי, עבור עונת 2021/2022 של הפוטבול ליג צ'מפיונשיפ, עם אפשרות לרכישה.
ב-16 באוגוסט 2022 הושאל למועדון האיטלקי לצ'ה.
ב-18 באוגוסט 2022 הודיע המועדון כי נורמן לא יהיה חלק מהקבוצה, מטעמים בירוקרטיים.
ב-6 בספטמבר 2022 הושאל למועדון הרוסי דינמו מוסקבה, עם אפשרות לרכישה.
באוגוסט 2023 סיים באופן חד-צדדי את החוזה שלו ברוסטוב ובדינמו מוסקבה, ועזב את רוסיה.
הוא ציין כי סיבה אחת לכך הייתה החשש לביטחונו בעקבות תקיפות מל"טים על מוסקבה סיטי במסגרת מלחמת אוקראינה–רוסיה.
ב-20 באוגוסט 2023 הצטרף למועדון הסעודי א-ראיד , המשחק בליגת העל הסעודית.
ב-5 בספטמבר 2019 ערך נורמן את הופעת הבכורה שלו בנבחרת נורווגיה בכדורגל, במהלך משחק נגד נבחרת מלטה במוקדמות יורו 2020, בו עלה בדקה ה-76 כחילוף לשחקן סטפן יוהנסן.
בשנת 2022, בעקבות חתימתו במועדון הרוסי דינמו מוסקבה, השעתה התאחדות הכדורגל הנורווגית את נורמן ממשחק עבור נבחרת נורווגיה.
מנהל קבוצות הכדורגל סטאלה סולבאקן אמר כי "נראה אם מתיאס ישוב יום אחד לנבחרת הלאומית הנורווגית, אך כרגע הדבר לגמרי לא בא בחשבון", כאשר התייחס לכאורה לפלישה הרוסית לאוקראינה.
בשנת 2023 היה מאורס לדוגמנית עדן פינס.
מתיאס נאוול לייבה אסקיבל (בספרדית: Matías Nahuel Leiva Esquivel; נולד ב-22 בנובמבר 1996 ברוסאריו שבארגנטינה) הוא כדורגלן ארגנטינאי-ספרדי המשחק בעמדת הקשר ההתקפי ביגיליונה ביאליסטוק מליגת העל הפולנית.
אסקיבל גדל במחלקת הנוער של אסקלה ADIUR, ובשנת 2014 עבר לספרד והצטרף למחלקת הנוער של ויאריאל.
בשנת 2012 החל לשחק בקבוצות המילואים של המועדון, ובשנת 2014 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של המועדון במסגרת לה ליגה.
ביולי 2016 הושאל לשנתיים לריאל בטיס מלה ליגה.
בינואר 2018 הושאל לקבוצת המילואים של ברצלונה, ברצלונה ב', ששיחקה בליגה הספרדית השנייה.
בספטמבר 2018 עבר לאולימפיאקוס מליגת העל היוונית, ממנה הושאל לדפורטיבו לה קורוניה.
באוגוסט 2019 עבר לטנריפה, ממנה הושאל בספטמבר 2020 לריאל אוביידו מהליגה הספרדית השנייה.
ב-9 ביולי 2022 חתם על חוזה לשנתיים בשלונסק ורוצלב מליגת העל הפולנית.
ב-18 בספטמבר 2024 חתם על חוזה לארבע שנים במכבי חיפה, תמורת סכום העברה של כ-2.5 מיליון אירו, ובכך הוא הפך לרכש היקר ביותר בתולדות המועדון.
במחזור הראשון של עונת 2025/2026 כבש שער בכורה בקבוצה, בניצחון 0-4 על מכבי בני ריינה.
ב-28 לינואר 2026 הושאל ליגיליונה ביאליסטוק מליגת העל הפולנית עד סוף העונה.
נאוול זכה עם נבחרת ספרד עד גיל 19 בטורניר אליפות אירופה עד גיל 19 בשנת 2015, והבקיע שני שערים בטורניר, אחד מהם במשחק הגמר.
לקח חלק גם בטורניר אליפות אירופה עד גיל 21 בשנת 2017 עם נבחרת ספרד עד גיל 21.
מתיאס ז'אן פֶטון הוא כדורגלן גוואדלופי-צרפתי המשחק בעמתד החלוץ בפ.צ.
פטון התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הילדים של ראסינג קולומב, ממנה עבר לבולון-ביאנקור (בולון-ביאנקור) ובגיל 15 הצטרף לאקדמיה של ברסט.
ב-20 במאי 2017 ערך את הופעת הבכורה שלו בברסט ב'.
באוגוסט חתם בקבוצת המילואים של גנגאן.
בעונת הבקיע במדיה 12 שערי ליגה ב-21 הופעות.
ב-4 בנובמבר 2018 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בהפסד 0–5 לנאנט.
ב-17 בינואר 2020 הושאל לבורגו עד לסיום העונה.
ב-29 באוגוסט 2020 הבקיע את שער הבכורה שלו בגנגאן בתיקו 2-2 נגד נאנסי.
ב-29 ביוני 2022 חתם לשלוש שנים בגרנובל במדיה כבש 9 שערים ב-37 הופעות בעונתו הראשונה.
בקיץ חתם בצסק"א סופיה מליגת העל הבולגרית.
פטון נולד בצרפת להורים שמוצאם מגוואדלופ לכן היה זכאי לייצג את שתי המדינות.
בנעוריו רשם מספר הופעות בנבחרות הנוער של צרפת.
ב-3 ביולי 2021 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת גוואדלופ בניצחון 0–2 נגד בו גם כבש את שער הבכורה שלו בנבחרת.
מתיאס פרננדס-פארדו (בצרפתית, בספרדית ובאיטלקית: Matias Fernandez-Pardo; נולד ב-3 בפברואר 2005 בבריסל שבבלגיה) הוא כדורגלן בלגי המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת ליל.
פרננדס-פארדו נולד בבריסל שבבלגיה למשפחה ממוצא ספרדי ואיטלקי.
הוא החל לשחק כדורגל במחלקות הנוער של אנדרלכט ומכלן, ובשנת 2014 הצטרף למחלקת הנוער של ליל.
בשנת 2020 עבר למחלקת הנוער של גנט.
בשנת 2023 החל לשחק בקבוצה הראשונה של המועדון במסגרת ליגת העל הבלגית, ובסך הכל ערך במדיה 20 הופעות ליגה, בהן הבקיע תשעה שערים.
ב-30 באוגוסט 2024 חתם פרננדס-פארדו על חוזה לחמש שנים בליל מליגת העל הצרפתית.
ב-13 בספטמבר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 0–1 לסנט אטיין במסגרת המחזור הרביעי בליגה לעונת 2024/2025. ב-17 בספטמבר ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת האלופות, בהפסד 0–2 לספורטינג ליסבון במסגרת שלב הבתים לעונת 2024/2025.
מתיאס מנאסי הוא מנצח ופסנתרן גרמני.
הוא כיהן כמנהל מוזיקלי ומנצח ראשי של להקת האופרה של "ניקל סיטי" בבאפלו, ניו יורק, ארצות הברית בין השנים 2017 ל-2021.
מתיאס מאנסי נולד בברלין בשנת 1969 והחל ללמוד נגינה בפסנתר בגיל 3 ובכינור בגיל 8. בגיל 14 למד נגינה בפסנתר אצל וולפגנג בלוזר, ובגיל 16 אצל איטה טאנאי בשטוטגרט..
מאנסי למד ניצוח תזמורת אצל תומאס אונגר, צ'מבאלו אצל זיגפריד פטרנץ ופסנתר אצל אנדז'יי רטוסינסקי באוניברסיטה למוזיקה ואמנויות הבמה בשטוטגרט, וכן למד פסנתר אצל כרמן פיאציני בבית הספר הגבוה למוזיקה בקרלסרוהה.
הוא השתתף בכיתות אמן עם סילבן קמברלינג, הלמות רילינג, ג'אנלואיג'י גלמטי, יורמה פנולה וקורט מאסור.
עם המנטורים שלו נמנו קרל אוסטררייכר ופרדיננד לייטנר.
מאנסי החל את הקריירה המוזיקלית שלו בגיל 19 כפסנתרן חזרות ועוזר מנצח באופרה הממלכתית של שטוטגרט, ובאותו גיל ניצח על היצירה "סיפורו של חייל" מאת סטרווינסקי בתיאטרון וילהלמה בשטוטגרט.
בתקופה זו שימש מנאסי גם כעוזר של מנפרד הונק, היינץ הוליגר ומיגל גומז מרטינס.
לאחר שסיים את לימודיו, מנאסי פעל כמנצח (קאפלמייסטר) באופרההאוס קיל (Kiel Opera House) ובתיאטרון המדינה של אולדנבורג (Oldenburgisches Staatstheater).
בשנת 1995 ניצח מנאסי על "נשף המסכות" של ורדי בבית האופרה של שלזיה באופאווה (Slezské divadlo Opava).
לאחר הופעה זו, ניצח על הפקות של "לה בוהם" של פוצ'יני, "דון ג'ובאני" של מוצרט ו"חליל הקסם" של מוצרט.
בין השנים 2000 ל-2013 כיהן מנאסי כמנצח ראשי, ומנהל אומנותי בשנים 2010-2013, של תזמורת "קאמרטה איטלקית" ("Camerata Italiana").
עם תזמורת זו, ניצח בשנת 2012 על הבכורה העולמית של האורטוריה "הפסיון של פדרה פיו מפיֶטרלצ'ינה" ("The Passion of Padre Pio da Pietrelcina") מאת קוזימו מיניקוצי.
משנת 2010 עד שנת 2013 היה מנאסי המנהל המוזיקלי של הפסטיבל PuntaClassic הבינלאומי במונטווידאו.
בעיר זו, ניצח על התזמורת הפילהרמונית של מונטווידאו.
בין השנים 2013 ל-2016 פעל כמנצח בבית האופרה של ורוצלב.
כמו כן, בעונת 2016/17 ניצח בבית האופרה של פוזנן (התיאטרון הגדול של פוזנן).
בשנת 2017 התמנה מנאסי למנהל המוזיקלי ולמנצח הראשי של להקת האופרה של "ניקל סיטי" בבאפלו, ניו יורק, תפקיד שאותו מילא עד לשנת 2021. בנוסף, שימש כמנצח הראשי של התזמורת "I Solisti di Milano".
בינואר 2024 ניצח מאנסי על קונצרט השנה החדשה המלזי עם התזמורת הסימפונית של סלנגור בקואלה לומפור.
בנוסף לעבודתו כמנצח, מאנסי הופיע גם כפסנתרן.
ב-5 במרץ 2016 פתח את פסטיבל הכוכבים הבינלאומי ה-24 של לייפאיה כפסנתרן וכמנצח בביצוע הקונצ'רטו לפסנתר מס' 0 מאת בטהובן עם התזמורת הסימפונית של לייפאיה.
מנאסי גם הופיע כפסנתרן ומנצח עם תזמורות כגון התזמורת הסימפונית של דרום אריזונה והתזמורת הסימפונית של ריו גראנדה דו נורטה.
בנובמבר 2009 ליווה את זמרת המזו-סופרן לאורה בריולי בקונצרט על פסנתר הסטיינוויי של ריכרד וגנר בווילה ואן-פריד שבביירוית.
תחת הלייבל Hänssler Classic, בשנת 2023 יצא לאור אלבום ובו מאנסי והתזמורת הסימפונית הסלובקית ביצעו הסימפוניות מס' 34–36 של מוצרט.
מתיאס אולוף סוונברי (בשוודית: Mattias Olof Svanberg; נולד ב-5 בינואר 1999) הוא כדורגלן שוודי המשחק בעמדת הקשר בוולפסבורג מהבונדסליגה ובנבחרת שוודיה.
ב-27 ביולי 2015 החל סוונברי לשחק במאלמה.
ב-4 במרץ 2016 חתם על חוזה לארבע שנים בקבוצה הבוגרת.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו באלסוונסקן ב-28 במאי 2016, בניצחון 4–1 על אסטרסונד, ובישל שער בתוספת הזמן.
ב-2018 עבר לבולוניה מהסרייה א'.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה ב-16 בספטמבר 2018, בהפסד 1–0 לגנואה.
ב-16 ביולי 2022 חתם על חוזה לחמש שנים בוולפסבורג מהבונדסליגה.
ב-18 בנובמבר 2019 ערך סוונברי את הופעת הבכורה שלו בנבחרת שוודיה וכבש שער בניצחון 3–0 על איי פארו.
הוא זומן לראשונה לטורניר גדול לקראת יורו 2020 והיה חלק מסגל הנבחרת לטורניר.
מתיאס טיטקה הוא מחבר ספרי עיון גרמני, מורה ליוגה ופעיל ימין קיצוני.
טיטקה נולד בשנת 1969 בוויטנברג ונקלע כבר בגיל צעיר לעימותים עם המשטר הסוציאליסטי ששלט אז.
על‑פי דבריו, הוא הוכנס למוסד חינוכי ממלכתי, שבו נחשף להשפלות שונות; כך, למשל, נאלץ לאכול בקביעות את הקיא של עצמו.
הוא השלים הכשרה כמורה ליוגה ופרסם כותרים רבים בנושא יוגה.
מאוחר יותר העביר את עיקר כתיבתו לספרי מסע ולספרי עיון היסטוריים.
בשל אמירות רבות בעלות אופי של הסתה עממית הוכרז בוויטנברג כ"Persona Non Grata".
מתיאש (מתיאס) הוניאדי (בהונגרית: Első Mátyás magyar király בשם לידתו Hunyadi Mátyás, ברומנית: Matei Corvin, בסלובקית: Matej Korvín, בלטינית: Matthias Corvinus או Matthias Rex ; 23 בפברואר 1443 – 6 באפריל 1490) היה מלך הונגריה, עליה שלט בשנים 1458–1490. היה בנו של המצביא והפוליטיקאי יאנוש הוניאדי
מתיאש נולד ב־23 בפברואר 1443 בעיר קולוז'וואר ליאנוש הוניאדי ול, בתם של הרוזן וקתרין בלייני.
יאנוש הוניאדי היה שליטהּ בפועל של הונגריה, אשר עיקר עיסוקו היה המלחמה כנגד האימפריה העות'מאנית.
בשנות שלטונו האחרונות שימש יאנוש הוניאדי כעוצֵר עבור המלך לסלו החמישי.
בשנת 1456 מת יאנוש הוניאדי ממגפת דבר, בעת שהסיר את המצור הטורקי על בלגרד.
לאחר מותו של יאנוש הוניאדי, נאבקו אצילים שונים על המלוכה.
המתחרים העיקריים היו לסלו החמישי, שהוכתר למלך עוד בימי יאנוש הוניאדי, ובנו הבכור של הוניאדי, אף הוא שמו לסלו.
בנו של הוניאדי נתפס בידי המלך לסלו וראשו נערף בשנת 1457, אך המלך עצמו לא האריך ימים, ובנובמבר של אותה שנה מת כתוצאה מהרעלה.
ב־20 בינואר 1458 הוכתר מתיאש בן ה־15 למלך הונגריה.
הכינוי "מתיאש קורבינוס" בא מסמל משפחת הוניאדי, הוא העורב, בלטינית Corvus.
תקופה מסוימת הוא היה תלמיד של יאנוש ויטז.
בהמשך מתיאש קיבל את חינוכו באיטליה של ימי הרנסאנס והושפע מאוד מן ההישגים שראה במדינה זו.
עם עלותו לשלטון פעל לבינוין ופיתוחן של ערים רבות, ובהן בודה, ולהקמת מערכות בריאות וחינוך.
הוא עודד את האמנויות בנוסח שראה אצל נסיכי הרנסאנס באיטליה, והזמין לחצרו ציירים איטלקיים.
הוא ייסד את הספרייה המלכותית (ביבליוטקה קורבינה) בעיר בודה, וב־1486 הוציא ספר חוקים חדש.
הוא נשען על האצולה הנמוכה הנאמנה לו ככוח אל מול המגנאטים, ובסיועם גייס צבא שכירים, שאותו מימן מכספי המיסים.
כנגד הטורקים המשיך בניצחונותיו של אביו, והדף את כל ניסיונותיהם לשוב לאזור, וזאת בסיוע הנסיך הרומני ולאד צֶפֶּש (שהיה מכונה המשפד או דרקוליה והיווה את ההשראה לדמות הספרותית "דרקולה").
חזונו היה להקים אימפריה שתוכל לא רק להדוף את האימפריה העות'מאנית, כי אם להביסה.
הוא פתח במסע כיבושים במוראביה שלזיה ואוסטריה ובשנת 1485 הקים את חצרו בווינה.
עם זאת, שאיפתו הגדולה להיות מוכתר כקיסר האימפריה הרומית הקדושה לא צלחה.
מתיאש הוניאדי הטיל מיסים כבדים על מנת לממן את מפעליו וכיבושיו וצבא השכירים שגייס, ולכן ניתן להסיק כי לא היה פופולרי בימי חייו; אך לאחר מותו, בתקופת השקיעה של היאגלונים, ולאחריה בתקופת הכיבוש הטורקי, התגעגע העם ההונגרי למלך החזק והגדול ששלט בו.
עד היום נחשב מתיאש הוניאדי לגדול מלכי הונגריה מאז ומעולם.
שירים ומחזות נכתבו על צדקתו, חוכמתו ויושרו, והוא הפך לאחת מן הדמויות האהובות בפולקלור של כל עמי האזור.
1902 - נחנכה על יד כנסיית מיכאל הקדוש בעיר הולדתו, קולוז'וואר (ברומנית - קלוז') אנדרטת המלך הרכוב על הסוס, יצירת הפסל יאנוש פדרוס.
1904 - אנדרטה מאת אלאיוש שטורבל הוצבה בגבעת הטירה בבודה
מתיאש ראקושי (בהונגרית: Rákosi Mátyás; 14 במרץ 1892 – 5 בפברואר 1971) היה מדינאי קומוניסטי יהודי הונגרי, רודן הונגריה בין השנים 1947 ל-1956. כיהן בתור המזכיר הראשון של המפלגה הקומוניסטית, שהחל משנת 1948 שינתה את שמה למפלגת העובדים ההונגרית.
ראקושי הנהיג משטר טרור ודיכוי, ואולץ להתפטר ולעזוב לברית המועצות בעקבות המרד ההונגרי של 1956.
ראקושי נולד בעיר אדה (בשטחי סרביה היום), בשם מתיאש (מתתיהו) רוזנפלד.
הוא היה הילד השישי במשפחה יהודית ענייה של סוחר התבואה יוז'ף רוזנפלד וססיליה לדרר.
אביו השלים שלוש ואמו שש כיתות לימוד בלבד בבית הספר היסודי.
נולדו במשפחה 12 ילדים, עשרה מהם הגיעו לגיל בגרות.
הוא שירת בצבא האימפריה האוסטרו-הונגרית במלחמת העולם הראשונה, ונפל בשבי הרוסים.
בשבי הפך לקומוניסט, ולאחר שחרורו מן השבי היה בין מקימי הרפובליקה הסובייטית ההונגרית, בראשותו של בלה קון.
לאחר התמוטטות הרפובליקה הסובייטית נמלט מהונגריה, ולבסוף הגיע לברית המועצות, שם היה לאחד ממנהיגי הקומינטרן.
בשנת 1924 שב להונגריה ונאסר על ידי ממשלתו של העוצר מיקלוש הורטי, אשר היה אנטי-קומוניסט.
בשנת 1940 שוחרר מן הכלא ושב לברית המועצות, שם שהה עד לסיומה של מלחמת העולם השנייה.
ראקושי שב להונגריה יחד עם חיילי הצבא האדום אשר כבשו את הונגריה במהלך 1944–1945. בין השנים 1952-1953 מילא גם את תפקיד ראש הממשלה.
ראקושי היה למנהיג המפלגה הקומוניסטית בהונגריה.
מפלגה זו זכתה בבחירות שנערכו בשנת 1945 ל-18% (יחד עם המפלגה הסוציאל-דמוקרטית) לעומת מפלגת האיכרים הזעירים בראשות זולטאן טילדי, אשר זכתה ב-57%.
עם זאת הכריחו הרוסים את טילדי ליצור ממשלת קואליציה יחד עם הקומוניסטים, וראקושי בראשם.
הקומוניסטים השתלטו על ממשלת הקואליציה עד שדחקו את רגלי אנשי טילדי, והדיחו אותם מכל משרותיהם.
בבחירות בשנת 1947 הייתה המפלגה הקומוניסטית למפלגה הגדולה ביותר.
ב-1949 הוכרזה הונגריה כ"רפובליקה עממית" על פי הדגם הסובייטי.
התקבלה חוקה חדשה, והחלה הלאמת המפעלים התעשייתיים הכבדים, וקבלת "תוכנית חומש" כנהוג בברית המועצות.
ראקושי היה לשליטה בפועל של המדינה.
ב-15 באוגוסט 1952 מונה אף לראש הממשלה.
ראקושי הכריז על עצמו כתלמידו ההונגרי הנאמן ביותר של סטלין, וכמותו, ניסה להשליט על הונגריה שלטון קומוניסטי טוטליטרי וסמכותני, ולרכז בידיו את מרב הכוח.
לראקושי מיוחס הביטוי "שיטת הסלאמי", שפירושו חיסול ההתנגדות צעד אחר צעד, פרוסה אחר פרוסה.
ראקושי שלט בהונגריה באמצעות המשטרה החשאית.
עשרות אלפים נעצרו, ואלפים הוצאו להורג (ביניהם המנהיג לאסלו רייק).
בטיהורים נוסח ברית המועצות, שנערכו בשורות המפלגה הקומוניסטית, מצאו עצמם רבים מנאמניו "מטוהרים", מודחים ממשרותיהם, ונאסרים על לא עוול בכפם.
בין ה"מטוהרים" היה אף יאנוש קאדאר, שליטה לעתיד של הונגריה.
ניסיונותיו של ראקושי לבצע קולקטיביזציה כפויה של החקלאות ושל המשק ההונגרי הביאו למשבר כלכלי ולירידה חריפה ברמת החיים.
קולות אלו נשמעו ברור וחזק אף בהונגריה עצמה.
השנים הבאות היו שנות מאבקי כוח בין ראקושי לנאג'.
ב-1955 חזרה סיעתו של ראקושי לשלטון לתקופה קצרה, במהלכה הודיע ראקושי על צירוף הונגריה לברית ורשה.
בשנת 1956 נאם ניקיטה חרושצ'וב את נאומו החשאי בוועידה העשרים של המפלגה הקומוניסטית הסובייטית.
לאחר כישלון המרד בהונגריה, 1956, עלה לשלטון יאנוש קאדאר, אשר בעברו "טוהר" על ידי ראקושי.
ראקושי גלה לברית המועצות, שם שהה במשך כ-14 שנה.
על פי פרסומים בעיתונות, הוא שב להונגריה במאי 1970, דבר שעורר בהונגריה דרישות להעמידו לדין ועל כן הוא הושב לברית המועצות.
על פי גרסה אחרת, הוא הורשה לשוב להונגריה בשנת 1970 בתנאי שלא יעסוק בפוליטיקה, אך סירב ועל כן נותר בברית המועצות.
הוא מת בעיר גורקי בפברואר 1971 והובא לקבורה בבודפשט.
מתיאש (מתתיהו) אייזלר (בהונגרית: Eisler Mátyás; 2 בספטמבר 1865 – 13 בדצמבר 1931) היה רב, היסטוריון ומזרחן יהודי יליד הונגריה, שחי רוב חייו בטרנסילבניה (משנת 1918 –תחת שלטון רומני).
היה תומך נלהב של הציונות.
אייסלר היה הרב הראשי של הקהילה היהודית הנאולוגית בקלוז', רומניה.
היה כותב פורה בעיתונות היהודית והמדעית, התפרסם לא רק כמנהיג דתי אלא גם במחקריו על תולדות יהודי טרנסילבניה ועל הספרות היהודית בהונגריה.
מתיאש אייזלר נולד ב 2 בספטמבר 1865 ביישוב פאטי (Paty), מחוז פשט, הונגריה, סיים לימודי רבנות בבית המדרש לרבנים בבודפשט ובבית המדרש לרבנים בברלין של הרב עזריאל הילדסהיימר וגם כן לימודי פילוסופיה עד לתואר דוקטור באוניברסיטת בודפשט.
התחתן עם גיזלה, בתו של הרב איגנאץ וייס מאסטרגום.
בשנת 1890 ד"ר אייזלר לימד עברית בבית הספר למורים יהודים בבודפשט וחיבר עבודות עיוניות בתחום היהדות בשפות עברית, הונגרית וגרמנית.
בשנת 1891 התמנה לרב הראשי של הקהילה הנאולוגית של קלוז' והחזיק בתפקיד זה עד מותו.
מרכז עבודתו היה בית הכנסת הנאולוגי המפואר של קלוז' (כעת ברחוב הוריה, ומכונה גם "בית הכנסת לזכר הנספים בשואה") שנפתח בשנת 1887 על ידי קהילות הסטטוס קוו אנטה והנאולוגים בעיר.
הרב אייזלר לימד בלשנות מזרחית באוניברסיטת קלוז' והיה החלוץ בחקר ההיסטוריה של יהדות טרנסילבניה.
הוא כתב מספר חיבורים היסטוריים והמרכזי שביניהם (בהונגרית) היה "מעברם של יהודי טרנסילבניה לתקופת הנסיכות".
במסגרת פעילותו הציבורית נבחר ליושב ראש של איגוד רבני טרנסילבניה ובאנאט (הזרם הנאולוגי).
כמו כן היה חבר בוועד הלאומי שסייע לנזקקים לאחר תום מלחמת העולם הראשונה ובתוקף תפקיד זה חיפש דרכים לעזור לאותם הסטודנטים היהודים שבגלל הנסיבות והאווירה האנטישמית במוסדות אקדמיים נאלצו ללמוד בחו"ל.
היה אחד הכותבים הראשיים בעיתון הציוני של יהדות טרנסילבניה, "אוי קלט".
החל משנת 1923 היה גם כן חבר בחברה לדו-שיח בין יהודים לנוצרים ("החברה יהודית-נוצרית" KZST).
בשנת 1920 נמנה עם מקימי תנועה ציונית בשם "האיחוד הלאומי היהודי בטרנסילבניה".
הרב ד"ר אייזלר נפטר בקלוז' ב-13 בספטמבר 1931.
בתו קלרה (אחר נישואיה לוראנט; 1910-1965) הייתה טכנאית רנטגן בבית ההבראה סייסטה שבו שהה בשנת 1936 המשורר ההונגרי אטילה יוז'ף ונמנתה עם אלו שחיזקו את רוחו ברגעים הקשים בחייו.
הרב אייזלר פרסם מעל 200 מאמרים בתחום ההיסטוריה, השפות השמיות ותולדות הספרות היהודית.
כתב ב-Jewish Encyclopedia ערכים על יהדות טרנסילבניה,
כמו כן בלקסיקון היהודי ההונגרי (Magyar Zsidó Lexikon (1929
(שינויים פונטיים בין-ניביים בשורשי המלים בשפה הארמית)
.Az erdélyi országos főrabbik kiadatlan kútfői alapján (תולדות יהודי טרנסילבניה - מבוססות על מקורות שלא פורסמו מעזבונם של הרבנים הראשיים) 1900 קלוז'.(בהונגרית)
A zsidók legrégibb nyomai Erdélyben (העדויות הקדומות ביותר על נוכחותם של יהודים בטרנסילבניה)
A tenger a biblia költészetében בעותק פקסימילי ("הים בשירה התנ"כית", בהונגרית) 1914
הרב אייזלר ערך את העבודות התחום השפה העברית של המלומד ההונגרי יאנוש אפאצאי צ'רה (1911) ושל פילולוגים הונגרים אחרים.
מתיה פרטי (; 24 בפברואר 1613 – 3 בינואר 1699) היה צייר איטלקי, שחי באיטליה ובמלטה, וייתכן שגם בספרד ובפלנדריה, ויצר בסגנון הבארוק.
הוא נודע בכינוי "האביר הקלברי" (Il Cavaliere Calabrese).
פרטי נולד בקלבריה שבדרום איטליה, ולפני 1630 הצטרף לאחיו גרגוריו, גם הוא צייר, ברומא.
הוא השתלם בסגנונם של מספר ציירים ידועים, אך הושפע בעיקר מקאראווג'ו.
פרטי זכה עד מהרה להצלחה רבה ונחשב לצייר בר-סמכא במחצית השנייה של המאה ה-17. בתחילה צייר נושאים חילוניים, כמו מוזיקאים ושחקני קלפים, אך לאחר מכן התמחה בציור פרסקאות בנושאי דת.
כאשר הוענק לו תואר אבירות על ידי מסדר ההוספיטלרים, יצא ב-1659 לבקר במעוזם שבמלטה, ונותר באי משך רוב שארית חייו.
יצירתו הנודעת ביותר באי היא תקרתה של קון-קתדרלת יוחנן הקדוש בוולטה, שעליה צייר 18 סצנות מחייו של יוחנן המטביל, ובנוסף עיטר את הקירות הפנימיים של הספינה הראשית ואת קפלות הצד.
העבודה על התקרה נמשכה חמש שנים, החל ב-1661 ועד 1666. בנוסף נשכרו שירותיו של פרטי גם לעיטורה של קתדרלת פאולוס הקדוש במדינה ובמספר כנסיות נוספות ברחבי האי.
המוניטין שיצאו לפרטי הביאו לכך שזכה לתמיכתם של פטרונים רבים, וציורים רבים שצייר מצויים כיום באוספים פרטיים שונים באי.
הוא מת בוולטה ב-1699, ונקבר ברצפת המעבר לסקריסטי שבקתדרלת יוחנן הקדוש בעיר.
מתיו ג'יימס אפסון הוא כדורגלן עבר אנגלי ששיחק בעמדת הבלם.
אפסון נולד בעיירה איי שבסאפוק.
הוא החל את הקריירה שלו בקבוצת הנוער של לוטון טאון ב-1994, וחתם על חוזה מקצוען באפריל 1996. הופעתו היחידה בקבוצה הייתה מול רותרהאם יונייטד באוגוסט 1996.
אפסון הצטרף לארסנל במאי 1997 תמורת 2 מיליון לירות שטרלינג.
הוא מיעט לשחק בגלל בעיית פציעות ובגלל התחרות על המקום בהרכב עם הבלמים הוותיקים טוני אדמס, סטיב בולד ומרטין קיאון.
ב-1999 סבל מפציעה ברצועה הצולבת הקדמית שמנעה ממנו לשחק במשך שנה, ולאחר מכן הוא המשיך להיות שחקן משני בלבד עבור ארסנל, כאשר בשנת 2000 הושאל לנוטינגהאם פורסט ובשנת 2001 לקריסטל פאלאס.
בעונת , האחרונה שלו בארסנל, הוא ערך 22 הופעות; 14 משחקים היו במסגרת הפרמייר ליג, כך שהוא היה זכאי לקבל את המדליה המוענקת לשחקני המועדון שזכה באליפות.
אולם, בפברואר 2002 הוא שבר את רגלו, נעדר לשארית העונה ולא נטל חלק בזכיית ארסנל בגביע האנגלי ובדאבל.
בספטמבר 2002, לאחר שהתאושש מהפציעה, הוא הושאל לרדינג לשלושה חודשים.
ברדינג הוא הבקיע את שערו הראשון במשחק רשמי מקצועני, בהפסד 3-1 לקיימברידג' יונייטד בגביע הליגה.
אפסון לא הצליח להתמודד על מקום בהרכב מול צמד הבלמים החדש, סול קמפבל וקולו טורה, ובינואר 2003 הועבר לברמינגהאם סיטי תמורת מיליון לירות שטרלינג, סכום שהיה יכול לעלות ל-3 מיליון לירות שטרלינג באופן התלוי במספר המשחקים שלו.
הוא השתתף ב-57 משחקים במדי ארסנל בכל המסגרות, ולא הבקיע בהם ולו שער אחד.
אפסון היה לשחקן הרכב קבוע בברמינגהאם, ובשלוש העונות הראשונות שלו השתתף ב-104 משחקי ליגה.
אולם, הוא נפצע ברגלו בשעה שהתכונן לדרבי של ברמינגהאם מול אסטון וילה באפריל 2006, והחמיץ את שאר העונה, שבסיומה ירדה הקבוצה לצ'מפיונשיפ.
אפסון נשאר בקבוצה בזמן שניסה לחזור לכושר משחק, וחזר להרכב בדצמבר 2006 בניצחון 0–3 על פליימות' ארגייל, בו הבקיע את השער השני מתוך שלושה.
הוא צבר תשע הופעות באותה עונה, וסייע לקבוצה להעפיל בחזרה לפרמייר ליג.
ב-18 בינואר 2007 דחתה הנהלת ברמינגהאם הצעה על אפסון בגובה 4 מיליון לירות שטרלינג מטעם וסטהאם יונייטד, וכעבור ימים אחדים דחתה הצעה משופרת בגובה 6 מיליון לירות שטרלינג.
וסטהאם הציעה להעלות את הסכום ל-7.5 מיליון לירות שטרלינג לפי מספר המשחקים של אפסון, והנהלת ברמינגהאם החליטה לקבל את ההצעה ביום האחרון שבו הותר לשחקנים לעבור מקבוצה לקבוצה.
אפסון הסכים לחתום בווסטהאם על חוזה לארבע שנים וחצי.
סטיב ברוס, מאמן ברמינגהאם סיטי, טען כי הוא לא רצה לוותר על אפסון, אך אולץ לעשות זאת בהשפעת היושבת ראש קארן בריידי.
הופעת הבכורה של אפסון בווסטהאם הייתה בהפסד 1-0 לאסטון וילה, בו נפצע בדקה ה-30 בחלק האחורי של הרגל שבין הברך לקרסול.
במרץ 2007 חזר לשחק בהפסד 4-3 לטוטנהאם הוטספר באפטון פארק, אך נפצע כבר בדקה ה-11. אפסון השלים את משחקו המלא הראשון בווסטהאם בהפסד הביתי 2-0 למנצ'סטר סיטי באוגוסט 2007. שבוע לאחר מכן הוא הוביל את הקבוצה כקפטן לניצחון חוץ על מועדונו הקודם, ברמינגהאם סיטי.
ב-29 בדצמבר 2007 הבקיע את שערו הראשון בווסטהאם, כשנגח שער ניצחון במשחק מול מנצ'סטר יונייטד.
מספר החולצה של אפסון בווסטהאם היה 6, אך ביולי 2008 החליטה הנהלת הקבוצה לא לעשות בו יותר שימוש לזכר בובי מור, ואפסון עבר לשחק בחולצה מספר 15. באוגוסט 2009, בעקבות עזיבתו של לוקאס ניל, מונה אפסון לקפטן הקבוצה.
בשנת 2011 עבר אפסון לסטוק סיטי, אך לא הצליח לתפוס מקום קבוע בהרכב הקבוצה, וכעבור שנה וחצי הושאל בינואר 2013 לקבוצת ברייטון אנד הוב אלביון מליגת המשנה.
בתום העונה שוחרר מסטוק וחתם על חוזה לעונה נוספת בברייטון.
לאחר שהפסיד עם הקבוצה במשחקי הפלייאוף על העלייה לפרמייר ליג, במאי 2014 חתם אפסון בקבוצת לסטר סיטי שעלתה לליגה הבכירה ושנה לאחר מכן עבר למילטון קינס דונס מליגת המשנה ובשנת 2016 פרש ממשחק פעיל.
אפסון ערך 12 הופעות והבקיע שני שערים במדי הנבחרת הצעירה של אנגליה.
בזכות הצטיינותו בעונת 2002/2003 זומן לסגל נבחרת אנגליה, אך לא שיחק בהפסד 3-1 בבוליין גראונד לנבחרת אוסטרליה ב-12 בפברואר 2003. את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ערך במאי 2003, בניצחון 1–2 בדרבן על נבחרת דרום אפריקה.
עד לסיום החוזה שלו בברמינגהאם סיטי צבר אפסון שבע הופעות במדי הנבחרת.
אפסון זומן לסגל הרחב של פאביו קאפלו לקראת משחק הידידות בוומבלי מול נבחרת שווייץ בפברואר 2008. הוא פתח בהרכב לצידו של ריו פרדיננד, וערך את הופעת הנבחרת השמינית והראשונה שלו מזה ארבע שנים.
הופעתו העשירית הייתה במשחק מול נבחרת קזחסטן, לאחר שג'ון טרי נפצע.
ב-19 בנובמבר 2008 הבקיע אפסון את שערו הראשון בנבחרת בניצחון 1–2 על נבחרת גרמניה.
מתיאש שייבר (בהונגרית: Seiber Mátyás György; 4 במאי 1905 בודפשט – 24 בספטמבר 1960 הפארק הלאומי קרוגר, דרום אפריקה) היה נגן צ'לו ומלחין יהודי-הונגרי, שחי ופעל באנגליה משנת 1935 ואילך.
שייבר נולד בבודפשט כבן הבכור מבין שלושת הילדים של משפחה יהודית.
אביו, מיהאי שייבר היה מהנדס במסילות ברזל.
נגינה בפסנתר למד מתיאש מילדותו אצל אמו, ברטה לבית פאטאי, שהייתה פסנתרנית ומורה ידועה בתחום.
הוא החל לנגן בצ'לו בגיל 10 ובסיום הגימנסיה הלותרנית, בשנים 1919 עד 1924 למד באקדמיה למוזיקה ע"ש פרנץ ליסט, צ'לו אצל אדולף שיפר והלחנה אצל זולטאן קודאי, עמו סייר ברחבי הונגריה לאיסוף שירי עם.
בין חבריו לכיתה באקדמיה היו אנטל דוראטי ועדן פרטוש.
הוא הגיש בשנת 1925 סרנדה לשישיית כלי נשיפה מעץ לתחרות בבודפשט.
הסרנדה לא זכתה בפרס ובמחאה על כך, התפטר בלה בארטוק מחבר השופטים.
בשנת 1928 התמנה למנהל מחלקת הג'אז בקונסרבטוריון הוך בפרנקפורט, שפתח את הקורס האקדמי הראשון בעולם בתחום הג'אז.
אחרי שהנאצים סגרו את המחלקה בשנת 1933, עזב שייבר את גרמניה ושב לפרק זמן קצר להונגריה.
שהה בהמשך כשנתיים בברית המועצות ועבד שם בתחום בקורת וחקר המוזיקה.
בסופו של דבר השתקע בלונדון.
בשנת 1935 קיבל אזרחות בריטית.
בשנת 1936 עסק עם תאודור אדורנו במחקר בנושא הג'אז וב-1938 נשא דברים בקונגרס "מוזיקה בזמננו" בתביעה להתייחסות רצינית ולניתוח אינטליגנטי של הג'אז, בעיקר באמצעות הערכת הטכניקות הרתמיות האופייניות לו.
משנת 1942 נמנה עם סגל המורים של מורלי קולג' בלונדון, בהזמנת מייקל טיפט.
אחרי שהתחתן בשנת 1947 עם רקדנית
הבלט לילה באואר, גם היא ילידת הונגריה, התגורר שייבר בקטרהם, סארי, ולימד הלחנה בביתו.
שייבר נהנה מכבוד והערכה כמורה להלחנה.
כמה מתלמידיו היו למוזיקאים ידועי שם בזכות עצמם, בהם פיטר רסין פריקר, דון בנקס, אנתוני מילנר ויו ווד.
מתיאש שייבר נהרג בתאונת דרכים בפארק קרוגר כשהיה במסע הרצאות בדרום אפריקה.
קודאי וליגטי הלחינו יצירות לזכרו.
השאיר אלמנה, שהמשיכה לגור בביתם בקטרהם ובת שהתיישבה בקיימברידג'.
גם אחיו ואחותו עסקו במוזיקה.
אחיו יוז'ף ייסד את חברת התקליטים הראשונה בהונגריה.
אחותו, מריה שייבר, קרסטורי מנישואיה, גם היא בוגרת האקדמיה למוזיקה בבודפשט, הייתה האישה הראשונה שניגנה בעוגב בהונגריה.
שייבר שמר על קשר מתמיד עם חיי המוזיקה ביבשת אירופה, יותר מרוב בני תקופתו האנגלים.
ב-1948 לקח חלק בפסטיבל בארטוק בבודפשט והרבה לנסוע לפסטיבלים של האיגוד הבינלאומי למוזיקה בת-זמננו (ISCMׂ), שברבים מהם הושמעו יצירות משלו (רביעיית המיתרים השנייה בניו יורק, 1948, פנטזיה קונצ'רטנטה, פלרמו, 1949, "יוליסס", פרנקפורט, 1951, ורביעיית המיתרים השלישית בזלצבורג, 1952 ובבאדן-באדן ב-1955).
בביקור בבודפשט ב-1956, זמן קצר לפני המרד, התיידד עם ג'רג' ליגטי הצעיר, שהקדיש את "אטמוספירות" שלו משנת 1961 לזכרו של שייבר.
המוזיקה של שייבר אקלקטית בסגנונה.
ניכרות בה השפעת הג'אז והשפעות של בארטוק ושנברג.
מכלול יצירותיו כולל את "יוליסס" (1947), קנטטה לטקסט של ג'יימס ג'ויס; פסקולים לסרטי הנפשה, בהם "חוות החיות" (1954); מוזיקה ליצירתו של המשורר והטרגיקון ויליאם מקגונאגול, "הלוויתן טיי המפורסם" (שנכתבה לפסטיבל ג'רארד הופנונג השני במספר); שלוש רביעיות מיתרים; ועיבודים כוראליים לשירי עם הונגרים ויוגוסלביים.
כן כתב אופרה אחת, "אווה שיחקה בבובות" (Eva spielt mit Puppen) משנת 1934, ושתי אופרטות, A Palágyi Pekek ו־Balaton.
שייבר השתמש בשם עט ליצירת הג'אז ולמוזיקה הפופולרית שלו: ג.
מאתיס או ג'ורג' מאתיס (מתן צורה האנגלית לשמו ההונגרי), ובשם זה כתב בשביל ג'ון דאנקוורת'.
הוא זכה בפרס נובלו על השיר "ליד מזרקות רומא", למילים של נורמן ניואל, שהיה להיט בשנת 1956 באנגליה בביצוע דייוויד יוז.
תלמוד בבלי המבואר מתיבתא הוא שם מסחרי למהדורה מבוארת של התלמוד הבבלי עם הרחבות והוספות שיוצאת לאור על ידי מכון עוז והדר.
לצד צילום דף הגמרא המסורתי של ש"ס וילנא מהמהדורה המחודשת עוז והדר, כלולים במהדורה זו עמודים נוספים ובהם ביאור לגמרא והערות למדניות.
הוצאה זו כוללת גמרא מנוקדת ומפוסקת, המשולבת עם פירוש מילולי של הארמית הבבלית שבתלמוד, פירוש על פירוש רש"י ותוספות, תמצית של כמה מפרשני הגמרא, סיכום ההלכות הנלמדות מהגמרא ועוד.
הכרך הראשון של המהדורה יצא לאור בשנת ה'תשס"ה (2005) והכרכים הבאים יצאו לאור בהתאם לסדר לימוד הדף היומי.
פרויקט הוצאת 135 כרכי המהדורה על כל מסכתות הש"ס, עירב מאות עובדים והיה הגדול בסוגו במכונים התורניים בעולם.
יוזם הרעיון והמנצח על מלאכת העריכה הוא הרב מנחם מנדל פומרנץ, ראש בית המדרש היכלי תורה בבית שמש.
כאשר בראשות המיזם עמד הרב יהושע לייפר נשיא עוז והדר.
בשנת 2013 הושלם הפרויקט בהוצאת הכרך ה-135 והאחרון.
עם זאת יצאו לאחר מכן מהדורות חדשות של החלק הראשון של הכרכים, עם חומרים נוספים.
המדורים הנכללים במהדורה מבוארת זו:
ביאורי הגמרא: במדור זה משולבים דברי הגמרא עם ביאור קל תוך שזירת מהלך הסוגיה בלשון הגמרא.
אופיו של מדור זה דורש עיון קרוב ככל הניתן ללימוד הגמרא, לפיכך מורכבים עמודי הביאורים בסמיכות ממשית לעמודי הגמרא, עמוד כנגד עמוד.
ביאורי רש"י: כתוספת למדור 'ביאורי הגמרא', הערוך ובנוי על יסוד דברי רש"י, מדור זה עוסק בביאור דברי רש"י, ובלימוד שיטתו כאן ובסוגיות מקבילות בש"ס.
ביאורי התוספות: מדור זה שוזר ומשבץ ביאור לדברי התוספות בתוך לשונם.
ילקוט ביאורים: בו מובאים בהרחבה שיטות ראשונים ואחרונים, בביאור מהלכי הגמרא, ויישוב קושיות בסוגיא.
אוצר עיונים: הוא אוצר של נושאים יסודיים ומהותיים, הנבנים כערכים אנציקלופדיים, בהבאת יסודות וגדרים, צדדים וחילוקים, תוך הרחבת היריעה מסוגיות הש"ס במסכתות השונות ומדברי ראשונים ואחרונים.
אליבא דהלכתא: לימוד מסקנות הלכתיות העולות מהסוגיה הנלמדת.
פניני הלכה: מדור הלכתי בדמות דיון אקטואלי הנוגע לעניינים הנדונים בדף, תוך ליבון הנושאים מספרי שו"ת ופסיקה של ראשונים ואחרונים.
תמצית הדף: בסיום כל סוגיה ניתנים כלי עזר לסיכומי עיקריה, לברור את העיקר ולייחד את המסקנות.
כפתור ופרח: במדור זה מכונסים מאות פנינים ומאמרים, המלוקטים ברובם המכריע מספרים שאינם ערוכים לפי סדר הש"ס.
ההוד וההדר: במסכתות עירובין, סוכה ויבמות נוסף למהדורה מדור זה הכולל עשרות עמודי צבע, המכילים מאות תמונות וציורים המיועדים להמחשת העניינים הנדונים.
בנוסף, הכרכים של מסכת מגילה מכילים בסוף הכרך מגילת אסתר עם פירוש רש"י ו"לוח הגלות", מדור המפרט את ההתרחשויות ע"פ הנ"ך לאורך גלות בבל ועד לבניית בית המקדש השני.
הפרויקט שנועד בעיקרו לשרת את לומדי הדף היומי, כמו גם ספריות תורניות ותלמידי הישיבות הנדרשים למסכת עיונית ספציפית, מופץ בכמה מהדורות ופורמטים.
לצד הפורמט הגדול והכבד, יצאה המהדורה גם בפורמט מוקטן בכריכה רכה וקלה לנשיאה, מהדורה זו מיועדת בעיקר ללומדים בדרכים, והיא מופצת למנויים בכל רחבי העולם.
כאשר על פי פרסומי המכון, מדובר ברבבות מנויים.
לצורך קידום המהדורה, נטל מכון עוז והדר חסות מרכזית על מעמדי חגיגות סיום הש"ס המרכזיות של המחזור ה-13 בכל רחבי הארץ, והעמיד במרכז השמחה את השלמת המהדורה.
בסיום הוצאת המהדורה הראשונה, המשיך המכון לשקוד על ליטוש ועריכה מחודשת בעיקר במסכתות הראשונות, על סמך הערות שהתקבלו והניסיון הרב שהצטבר במהלך שנות העבודה.
הרעיון של מהדורת מתיבתא לתלמוד הבבלי, הועתק בידי ראשי עוז והדר לספרים ומיזמים נוספים.
כך יצאו לאור גם סידורי תפילה, מחזורים, זמירות שבת, הגדה של פסח, יוצרות ומוספין ועוד, תחת המותג מתיבתא, כאשר גם בהם נמצאים כל המדורים המאפיינים.
בנוסף מתוכנן לצאת פירוש מתיבתא גם לספרי יסוד נוספים כמו הרמב"ם, התלמוד הירושלמי וספר הזוהר.
בסמוך למועד סיום מפעל ההדרת התלמוד הוחל בהוצאה לאור, במתכונת דומה, של השולחן ערוך המבואר מתיבתא מהדורת פרידמן.
המיזם מתוכנן לכ-150 כרכים, ועד כה יצאו לאור 28 כרכים על ארבעת חלקי השולחן ערוך.
המדורים הנכללים במהדורת מתיבתא, לצד עריכה מחודשת של כל הטקסטים הרגילים שהופיעו במהדורת למברג, הם:
ביאור משולב על דברי השולחן ערוך והרמ"א.
ביאור משולב על הט"ז, הש"ך והחוות דעת.
בירורי הלכה אוצר רחב היקף של פירושי האחרונים על השולחן ערוך ונושאי כליו.
תמצית ההלכה מדורי סיכום של הדינים העולים ממפרשי השולחן ערוך ודינים נוספים המופיעים בספרי הפוסקים האחרונים.
בראש הכרך נדפס גם ספר ארבעה טורים עם מפרשיו, בתוספת ציונים והערות מיוחדים למהדורה זו.
בסוף הכרך נדפסו מפרשים נוספים, דוגמת שולחן ערוך הרב, כרתי ופלתי ועוד.
מתיו דילון אָנדֶרווד הוא שחקן ודוגמן עבר אמריקאי שכיום מתעסק ביצירת סרטים.
הוא ידוע בעיקר בשל תפקידו כלוגן ריס בסדרת הטלוויזיה של ניקלודיאון "זואי 101".
אנדרווד נולד בפורט פירס, פלורידה, בנם של ג'רי ויין ופטרישיה אנדרווד.
יש לו שני אחים; ג'ושוע וג'ייקוב ואחות אחת; רבקה.
הקריירה שלו החלה כבר כשהיה בן חצי שנה, כאשר זכה בתחרות יופי לתינוקות ומאז החל להופיע בפרסומות שונות, בין היתר ל-AMTC ולדגני הבוקר Reese's Puffs.
זמן קצר לאחר מכן הוא החל לדגמן למותגים שונים.
בשנת 2009 הוא קיבל את התפקיד הראשי, מת'יו, בסרט האימה "Reality Horror Night" שיצא לאקרנים ב-31 באוקטובר של אותה שנה.
בשנת 2013 הוא ביים את הקליפ לשיר "How Could I Want More" של ג'יימי לין ספירס; אשר שיחקה לצדו ב"זואי 101".
נכון להיום, אנדרווד פרש ממשחק, ומקדיש את עצמו לבימוי סרטים קצרים.
שנהסרטתפקידהערות2004The Marionetteילד 2005משפחת ימאדהדמויות שונותדיבוב באנגלית2006Damnation of Soulsחבר להקה2009Reality Horror Nightמת'יו2018Time Hoppersקיסרסרט קצר; גם במאי 2019The Alienמת'יוסרט קצר; גם במאי ועורךThe Unicorn Sistersג'ושסרט קצר; גם במאי 2023זואי 102לוגן ריס
שנהסדרהתפקידהערות2004מת'וד ורדבריוןפרק: "Pilot"2005 - 2008זואי 101לוגן ריסתפקיד ראשי (4 עונות); 60 פרקים2006קספר ובית הספר לרוחות: הסרטטאץ'דיבוב; סרט טלוויזיה של Cartoon Network2007אווטאר: כשף האוויר האחרוןילדדיבוב; פרק: "The Headband"
מתיבתא תפארת ירושלים היא אחת מהוותיקות בישיבות בניו יורק והתפרסמה בהנהגתו של הרב משה פינשטיין.
הקמפוס הישן ב-145 East Broadway כולל את כל כיתות הלימוד החל מטרום-גן ילדים ועד לכיתות על-תיכוניות.
בראשו עמד עד לפטירתו הרב דוד פיינשטיין, בנו הבכור של הרב משה פינשטיין.
לקמפוס זה אין מעונות ללינת התלמידים.
הקמפוס השני, הידוע גם כ"ישיבת סטטן איילנד" (Yeshiva of Staten Island) בראשו עומד הרב ראובן פיינשטיין.
יש בו בית ספר תיכון וכיתות על-תיכוניות.
המעונות שלו נמצאים ב-1870 Drumgoole Road East, בסטטן איילנד ניו יורק.
הישיבה נוסדה בשנת 1907 כתלמוד תורה תפארת ירושלים ברחוב אלדריג' 87 בניו יורק.
עברה בהמשך התפתחות מהירה והחליפה כמה מקומות: רחוב הסטר 115, אחר כך מדיסון 240, מונטגומרי 13, ולבסוף באיסט ברודוויי מספר 145 ומספר 147. הבניין הנוכחי נבנה בשנת 1912. בית הספר התיכון הוקם בשנת 1929.
מתיאס יאקוב שליידן היה בוטנאי גרמני ואחד ממייסדי תאוריית התא, יחד עם תאודור שוואן ורודולף וירכו.
שליידן נולד בהמבורג ולמד בהיידלברג.
החל לעסוק בתחום המשפט בהמבורג, אך במהרה עבר לבוטניקה.
העדיף ללמוד על מבנה הצמח דרך המיקרוסקופ.
בשנת 1839 למד על רקמות צמחים וטען כי כל צמח הוא אורגניזם שנובע מתאים בודדים ועצמאים; בכך הצהיר לראשונה על רעיונות תאוריית התא.
כפרופסור באוניברסיטת יינה תרם לידע על הצמחים, בין השאר בנושא החלקים השונים באורגניזם הצמחי שמורכב מתאים.
שליידן ושוואן הפכו לראשונים לפענח את מה שהיה באותה התקופה אמונה בלתי פורמלית, כעיקרון ביולוגיה שווה בחשיבותו לתורה האטומית של הכימיה.
הוא גם זיהה את חשיבות גרעין התא (שהתגלה בשנת 1831 על ידי רוברט בראון), שתפקידו בין היתר קשור בחלוקת התא.
שליידן היה הביולוג הגרמני הראשון שקיבל את התאוריה של צ'ארלס דרווין על תורת האבולוציה.
בשנת 1863 הפך לפרופסור לבוטניקה באוניברסיטת דורפאט.
הוא טען כי כל חלקי הצמח עשויים מתאים והאורגניזם הצמחי מתחיל מתא אחד.
מתיה דה שיליו (באיטלקית: Mattia De Sciglio; נולד ב-20 באוקטובר 1992) הוא כדורגלן איטלקי המשחק בעמדת המגן באמפולי ובנבחרת איטליה.
דה שיליו הוא יליד מילאנו, והחל לשחק כדורגל כילד במרכז הבילוי הקהילתי Santa Chiara e San Francesco בעיירה הסמוכה למילאנו בשם רוזאנו, ב-2001 שיחק בקבוצת החובבנים המקומית צ'ימיאנו.
בשנת 2002 הצטרף דה שיליו למחלקת הנערים של מילאן כשהיה בן עשר, שם שיחק במשך תשע עונות.
בשנת 2010 חלק מסגל קבוצת הנוער של מילאן עד גיל 20 אשר זכתה בגביע האיטלקי באותה עונה, לראשונה מזה 25 שנים.
בתחילת עונת 12–2011 הוא נכלל רשמית בסגל המקצועי של מילאן על ידי המאמן מסימיליאנו אלגרי.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה המקצועית של המועדון ב-28 בספטמבר 2011, ונכנס כמחליף נגד ויקטוריה פלזן במשחק בשלב הבתים של ליגת האלופות, מילאן ניצחה 0–2. הוא פתח במשחקו הראשון במועדון (והשני בהופעותיו סך הכל) בתיקו 2-2 נגד אותה היריבה ב-6 בדצמבר.
ארבעה חודשים מאוחר יותר, ב-10 באפריל ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה ופתח בהרכב הראשון בניצחון החוץ 0–1 נגד קייבו ורונה.
ב-6 במאי הוא שיחק בדרבי של מילאנו הראשון שלו נגד היריבה העירונית אינטר מילאנו, כאשר החליף את דניאלה בונרה שנפצע באמצע המחצית הראשונה בהפסד 2–4.
החל מעונת 13–2012 קיבל את חולצה מספר 2 ואמר, "מספר חשוב מאוד", בעבר המספר נלבש על ידי השחקן הגדול קאפו ואמר שהוא "מקווה לעמוד בסטנדרטים שלו".
במהלך העונה הפך לשחקן קבוע בהרכב מילאן הודות לסדרת הופעות משכנעות.
ב-20 ביולי 2017 חתם דה שיליו באלופת איטליה יובנטוס תמורת 12 מיליון יורו.
ב-13 באוגוסט ערך את הופעתו הבכורה בקבוצה בהפסד 2–3 ללאציו בהסופר קאפ האיטלקי.
ב-26 בנובמבר הבקיע את שערו הראשון בקריירה, בניצחון 0–3 על קורטונה.
ב-5 באוקטובר 2020 הושאל דה שיליו לליון מליגת העל הצרפתית לעונה אחת.
ב-29 באוגוסט 2024 הושאל דה שיליו לאמפולי לעונה אחת.
ב-15 באוגוסט 2012 זומן דה שיליו על ידי מאמן נבחרת איטליה צ'זרה פראנדלי לסגל הנבחרת לקראת משחק ידידות נגד נבחרת אנגליה.
הוא נשאר על הספסל ולא שותף במשחק שהסתיים בניצחון 1–2 של איטליה.
ב-21 במרץ 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת, במשחק ידידות נגד ברזיל שהסתיים בתיקו 2-2.
בגביע הקונפדרציות 2013 שיחק בארבעה משחקים מתוך חמישה, כולל המשחק נגד אורוגוואי אותה ניצחה איטליה בבעיטות הכרעה וזכתה במקום השלישי.
גביע הקונפדרציות (1): 2013 (מקום שלישי)
ישיבת רוז'ין – מתיבתא תפארת ישראל היא ישיבה של חסידות בויאן בישראל.
בראשותה עומד הרב צבי רבינוביץ'.
הישיבה נוסדה בשנת ה'תשי"ג, על ידי רבי מרדכי שלמה מבויאן מניו יורק, כשמספר אברכים מחסידות בויאן, בהם בלטו הרב נטע צענווירט והרב אליעזר רבינוביץ', פעלו להקמת הישיבה.
כראש הישיבה מונה הרב יהושע העשיל ברים, וכמשגיח הרב אברהם לייב קליין (שנודע גם כמנהיג ישיבת המתמידים).
בנשיאות הישיבה הועמדו כל אדמו"רי בית רוז'ין.
הישיבה נפתחה ב"קלויז" (בית הכנסת) של החסידות בבתי הורנשטיין, ובשנת ה'תשכ"ז עברה לבניין חדש ברחוב מלכי ישראל.
כיום שוכנת הישיבה הקטנה בבתי הורנשטיין, והישיבה הגדולה עברה למודיעין עילית.
בשנות ה-80 התמנה הרב אפרים פישל רבינוביץ לראש הישיבה, וכיום מכהן בנו הרב צבי, שכיהן עד אז כר"מ.
בין הר"מים היו הרב משה סלנט, הרב זאב פלדמן (כיום ראש ישיבת עץ חיים - לונדון), הרב חיים קרויזר (בנו של הרב זונדל), הרב אליהו חיים שטרנבוך, הרב אליקים פשקס והרב חיים יצחק פקשר.
מתיו ג'ון ביינטון הוא שחקן, סופר, קומיקאי, זמר ומוזיקאי אנגלי.
הוא ידוע בעיקר מהיותו אחד היוצרים וכוכבי קומדיות המצבים "האנשים הלא נכונים" ו-" Yonderland".
כמו כן הוא מוכר מהשתתפותו בתוכנית המערכונים לילדים "Horrible Histories".
תפקידים נוספים שלו בטלוויזיה כוללים את דינו בסדרה "גאווין וסטייסי", כריס פיט-גודארד בסדרה "מרגל", סיימון בתוכנית "פיפ שואו", והתאומים ג'יימי וינטון ואריאל קונרוי במיני-סדרה "אתה אני והאפוקליפסה".
הוא למד בבית הספר התיכון לבנים בסאות'אנד.
הוא סיים תואר בהצטיינות בבית הספר למשחק Rose Bruford College of Speech and Drama, ואחר כך למד בבית הספר פיליפ גולייה בפריז.
בריאיון לעיתון "מטרו" הסביר ביינטון, "החוש הטבעי שלי להופיע הגיע מכך שהייתי מצחיק את בני המשפחה שלי, תמיד נמשכתי לצד המצחיק של הדברים.
ב-2009 השתתף ביינטון בווידאו קליפ של השיר "No Kind Words" של להקת The Maccabees, לצדו של מתיו הורן.
ביינטון מוכר כאחד מכוכבי סדרת הטלוויזיה לילדים בשם "Horrible Histories", והופיע בכל חמש העונות של הסדרה כזמר, כשחקן ולעיתים ככותב.
תפקידים בולטים נוספים שלו היו בדמות דינו בסדרה "גאווין וסטייסי" ובתפקיד כריס בסיטקום "מרגל" בכיכובו של דארן בויד.
יחד עם חמישה שחקני הסדרה "Horrible Histories" בוינטון הוא יוצר, כותב וכוכב הסדרה "Yonderland", סדרת פנטזיה משפחתית קומית ששודרה לראשונה בערוץ Sky1 ב-10 בנובמבר 2013. הוא כיכב עם אותה חבורה בסרט הקומי של ה-BBC "ביל שייקספיר" המבוסס באופן חופשי על חייו של ויליאם שייקספיר הצעיר.
סרט ההרפתקאות הקומי מתאר את המעבר של ביל שייקספיר ללונדון כדי להגשים את חלומו ולהיות מחזאי.
ב-2013 הופיע ביינטון בפסטיבל הפרינג' של אדינבורו, וכיכב בהצגת הבכורה העולמית של המחזה "Holes" מאת טום בסדן.
בקיץ 2014 שיחק שוב באותו תפקיד בהפקה מחודשת של המחזה שהועלתה בלונדון.
בסוף 2015 גילם ביינטון תפקיד כפול של ג'יימי וינטון ואחיו התאום הרשע אריאל קונרוי במיני-סדרה מסוגת דרמה קומית מדע בדיונית בשם "אתה אני והאפוקליפסה".
ב-2024 הופיע בתור אליוט וורד בסדרה המדריך לרצח לילדות טובות.
ביינטון היה חבר בלהקה Special Benny כזמר, גיטריסט ובסיסט.
ב-2010 יצא אלבום הבכורה של הלהקה "Toys".
עוד הופיע כסולן בשם הבמה Dog Ears.
תקליט ה-EP שלו "So It Goes" יצא לאור בנובמבר 2011. והוא כולל ארבעה שירים פרי עטו.
ביינטון נשוי להיסטוריונית הקולנוע קלי רובינסון.
לבני הזוג יש בן שנולד ב-2011, ובת בשם איידה.
ב-2012 היה ביינטון מועמד לפרס Children's BAFTA לשחקן הטוב ביותר על הופעתו בעונה הרביעית של הסדרה "Horrible Histories".
ב-2013 זכה ביינטון יחד עם קורדן וטום בסדן בפרס Royal Television Society לכותב הקומדיה הטוב ביותר על הסדרה "האנשים הלא נכונים".
ב-2014 היו ביינטון וקורדן מועמדים לפרס האקדמיה הבריטית לאמנויות הקולנוע והטלוויזיה באותה קטגוריה, והיו מועמדים לפרס באפט"א לטלוויזיה בקטגוריית ההופעה הקומית הגברית הטובה ביותר.
מתיאש (מתיתיהו) צ'אני (במקור צינר, בהונגרית: Csányi Mátyás; 6 בדצמבר 1884 – 6 במרץ 1962) היה מלחין ומנצח יהודי-הונגרי.
צ'אני נולד בסגד כבן רביעי ליאנוש (יוחנן) צ'אני (לשעבר צינר), בנקאי מהעיר סגד.
בנעוריו החל לעבור הכשרה לרבנות, אולם בסופו של דבר זנח אותה ועבר ללימודי מוזיקה חילוניים.
הוא למד בעיר הולדתו, סגד, ומאוחר יותר המשיך את לימודיו בבודפשט ובווינה .
עם סיום לימודיו החל לעבוד כמנצח וכמלחין ב"תיאטרון סגד" בעיר ארד, שברומניה ובין השאר כתב אופרות, אופרטות ואוורטוריות.
בין יצירותיו המפורסמות: אופרות של קלאודיוס, "פיטר אבה" (אופרה דו-אופרתית, לטקסט שלו, ואחריו הרומן של זולא רומא, שהוצג ב -1910 בארד, בתיאטרון הלאומי של סגד בשנים 1911–1919); "שיר השירים" ג.
אופרטה, הציגה בערד בשנת 1923, בשיתוף עם גלאטה פרנץ); "ורד של אהבה" (אופרה Revu, 1923); שיר השירים עם תפילה מקראית, עמנואל לעף (Szeged, 1929).
הטקסט של האופרה "המוזהב" (1934) מאת מור ג'וקאי .
ב-1937 גירשה אותו ממשלת גוגה מארד, והוא שב עם משפחתו לעיר הולדתו.
לאחר מלחמת העולם השנייה היגר מחדש לרומניה.
צ'אני נישא לרקדנית מהתיאטרון שלו.
בתו פירושקה (פיריקה) צ'אני, התפרסמה בעצמה כעיתונאית וכסופרת בבודפשט ונישאה לסופר Berey Géza .
בתו אילונה צ'אני (לימים שוורץ) היא היחידה מבין ילדיו שעלתה לישראל.
מתיה מאדסה (בארמנית: Մատթեոս Ուռհայեցի, Matteos Uṛhayetsi; נולד במחצית השנייה של המאה ה-11 – 1144) היה היסטוריון ארמני ב מהעיר אדסה.
מתיה היה אב המנזר של "המנזר האדום", ליד העיירה קהרמאנמרש ואיש דת ב.
בכתביו הוא מספר רבות על הנסיכות הארמנית קטנה שהקים האציל הארמני פילרטוס ברכמיוס, ששימש בעברו כגנרל בצבא הביזנטי.
נסיכותו של ברכמיוס קמה ב-1078 אך לקראת מותו ב-1086 התפוררה למספר ישויות מקומיות.
כתביו משמשים מקור אמין לתיאור מסע הצלב הראשון ועל ההיסטוריה של אזור הגבול בין האימפריה הביזנטית לאימפריה הסלג'וקית.
מתיה מאדסה מתואר במחקר המודרני כאדם בעל אמונה דתית חזקה ודיעות מוצקות באשר לכתבי הקודש ולעימותים של תקופתו בין נוצרים לכופרים – מוסלמים אך גם פלגים שונים בתוך הכנסייה הנוצרית.
מעט מאוד ידוע על חייו, הוא נולד באסדה במחצית השנייה של המאה ה-11 והיה חבר בכנסייה האפוסטולית הארמנית.
הוא היה מתנגד נחוש לכנסייה היוונית כמו גם לכנסייה הלטינית.
הוא לא חוסך את שבט לשונו מהצלבנים ששבתקופת חייו שטפו את סוריה והקימו תוך קרבות מרים את נסיכות אנטיוכיה וממלכת ירושלים בהם הוא ראה ברברים כפויי טובה.
מתיה מאדסה ראה ערב הכיבוש הצלבני של ארץ-ישראל בצלבנים כמי שבאו למלא את רצון האלוהים: "לשבור את כבלי הנוצרים, לפרוק מעל עיר-הקודש את עול הכופרים ולכבוש בכוח מיד המוסלמים את הקבר הנערץ שאסף לתוכו את האלוהים".
שנים מספר מאוחר יותר הוא כתב כי האלוהים ראה צורך להתערב במישרין ולהזהיר את הפרנקים על שום שגירשו את הארמנים, את היוונים, את הסורים ואת הגיאורגים מן המנזרים.
הוא נהרג, ככל הנראה במהלך המצור על אדסה (1144).
הוא נותר המקור העיקרי היחיד למידע אודות האירועים הפוליטיים והכנסייתיים בתקופתו ובאזורו.
הידע הספרותי וההיסטורי של מתיה היה מוגבל, וחלק מהנתונים הכרונולוגיים שלו שנויים במחלוקת על ידי חוקרים מודרניים.
מתיו ברבר הוא מחזאי ותסריטאי אמריקאי, החי בלוס אנג'לס.
נודע בעיקר בעיבוד חדש לתיאטרון (2000) של הרומן "אפריל הקסום" מאת הסופרת אליזבת פון ארנים משנות ה-1920. קומדיה רומנטית זו הפכה לאחד המחזות המצליחים ביותר על במות התיאטרון בעולם בעשור הראשון של המאה ה-21 (מעל 500 הפקות בינלאומיות).
ברבר נולד בלוס אנג'לס במשפחה ששורשיה במדינת נברסקה.
גדל מדרום ללוס אנג'לס ולמד בתיכון וסט טוראנס שבעיירה טוראנס במחוז לוס אנג'לס.
בימי התיכון כתב מחזות קצרים, הקים חוג לתיאטרון וצפה בהצגות בדאונטואן לוס אנג'לס.
בהמשך למד ספרות אנגלית, תיאטרון וקולנוע באוניברסיטת UCLA ואחרי סיום לימודיו ב-1985 התיישב בסן פרנסיסקו בה עבד כעורך במדור לאמנויות של העיתון "San Francisco Independent" הופיע שלוש פעמים בשבוע.
עבד גם כאיש שיווק עבור התיאטרון הלהט"בי "Rhinoceros".
בשנת 1994 חזר לגור בלוס אנג'לס ועבד בשנים 1994–2003 כחברה לפרסומות Nationwide Advertising.
בשנת 2000 קיבל מאחד מידידיו לקריאה את הרומן של אליזבט ארנים, "אפריל הקסום" ששימש כבר בעבר להפקת סרטים סרט טלוויזיה מחזות.
ברבר שרותק על ידי הספר כתב עיבוד חדש לבמה שבו שם דגש בעיקר על האינטראקציות בין הגבורות.
המחזה החדש הוצג לראשונה בשנת 2000 על במת Hartford Theatre במדינת קונטיקט ואחר כך בברודוויי (2003) כשהוא עורר בהתחלה תגובות מעורבות.
בסופו של דבר הפך ללהיט, היה מועמד לפרס טוני למחזה הטוב ביותר וזכה בפרס ג'ון גסנר למחזה אמריקאי חדש יוצא דופן.
בהמשך הופק גם סרט מצליח לפי עיבוד זה של ברבר.
בשנת 2016 כתב ברבר תסריט לדרמה היסטורית קולנועית המוקדשת לתקופת פריצת מוזיקת הבי בופ בקנזס סיטי
ב-2017 כתב מחזה שני "Fireflies" לפי הרומן Elizabeth & Abel מאת הסופרת הטקסנית אנט סנפורד.
2010 - המחזמר Enchanted April לברית מאת צ'ארלס ליפארט ומוזיקה מאת ריצ'רד אוונס
2009 Enchanted April - תסריט לסרט בריטי בבימוי מייק ניואל ובכיכובן של מירנדה ריצ'רדסון, ג'ואן פלורייט, אלפרד מולינה.
2009 - המחזה אפריל הקדום הוצג בתיאטרון באר שבע בתרגומה של רבקה משולח ובבימוי רועי הורביץ
2016 - הוצג גם בבית צבי ברמת גן באותו תרגום, בבימויו של מיטקו בוזקוב
2003 - פרס ג'ון גסנר של מבקרי החוץ של ניו יורק למחזה אמריקאי חדש יוצא דופן - עבור Enchanted April
2017 - פרס למחזה חדש של קרן אדג'רטון - עבור "Fireflies"
מתיאש שארקזי (בהונגרית: Sárközi Mátyás; בודפשט, 19 ביולי 1937) הוא סופר, מבקר, מתרגם, עורך יהודי-הונגרי זוכה פרס קושוט (המקביל בהונגריה לפרס ישראל).
מתיאש שארקזי נולד במשפחה יהודית, שרד את השואה בבודפשט (אביו ניספה).
ב-1945, יחד עם אחיו למחצה אדם הורבאט, היו תושבי גאודיופוליס - עיר השמחה שהקים גאבור סטהלו חסיד אומות העולם.
בשנת 1956 עבד בעיתון בבודפשט.
אחרי המרד ההונגרי ב-1956 הוא ברח למערב והתיישב בבריטניה.
בין 1957 לבין 1961 למד איור ספרים באקדמיה לאמנויות יפות של סנט מרטין בלונדון ולאחר מכן עבד במחלקה ההונגרית של ה-BBC.
מ-1972 עד 1994 ניהל גלריה לאמנות בלונדון.
מ-1981 עד 1984 למד ספרות והיסטוריה ביוניברסיטי קולג' לונדון, וקיבל תואר ראשון באמנות (BA) בהצטיינות.
הוא ערך את "המראה ההונגרית של אנגליה" (Angliai Magyar Tükör).