tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
פינלנד לא הצליחה לנצל את הקרח הביתי וסיימה חמישית.
בגביע העולם להוקי קרח 2004 הפתיעה פינלנד והגיעה עד הגמר, בו הפסידה לנבחרת קנדה.
סלאנה, שהגיע לאליפות פצוע בברכו, לא בלט בה וסיים עם 4 נקודות בלבד ב-6 משחקים.
באולימפיאדת טורינו (2006) שוב שיתף סלאנה פעולה עם קויבו ולהטינן.
פינלנד הייתה הנבחרת בעלת ההתקפה החזקה בטורניר, וסיימה את השלב הראשון עם 19 שערי זכות מול 2 שערי חובה בלבד.
סלאנה סיים את הטורניר כמבקיע המצטיין ביחד עם קויבו, וכמבקיע השערים המצטיין יחד עם חברו לנבחרת אולי יוקינן.
פינלנד הגיעה עד הגמר, אולם שוב כשלה בו והפסידה לנבחרת שוודיה.
למרות שאחרי אולימפיאדת טורינו הודיע סלאנה על פרישה מהזירה הבינלאומית, נענה לקריאת מאמן הנבחרת ושיחק במדיה באליפות העולם ב-2008.
הודעה נוספת על פרישה מהזירה הבינלאומית הייתה גם היא קצרת מועד, וסלאנה חזר לנבחרת באולימפיאדת ונקובר (2010) - האולימפיאדה החמישית שלו.
במהלך האולימפיאדה, עם אסיסט שמסר לשער מול גרמניה, השיג את הנקודה ה-37 שלו באולימפיאדות, עבר את השיא הקודם של 36 נקודות שהיה שייך לשלושה שחקנים במשותף, והפך למבקיע האולימפי המצטיין אי פעם.
סלאנה חזר להופיע במדי נבחרת פינלנד גם באולימפיאדת סוצ'י (2014), האולימפיאדה השישית שלו, ובכך השווה שיא עולמי נוסף - שיא ההופעות של שחקן הוקי קרח באולימפיאדות, ששייך לבן ארצו ריימו הלמינן.
סלאנה הצטיין במשחקים עם 6 נקודות ב-6 משחקים, ובכך שיפר את שיא הנקודות שקבע בוונקובר והעמיד אותו על 43. מתוך 4 שערים שכבש בטורניר, שניים היו במשחק על מדליית הארד בו הביסה פינלנד 5:0 את ארצות הברית.
עם הזכייה במדליית הארד שבר סלאנה שיא עולמי נוסף כשהפך לשחקן ההוקי קרח המבוגר ביותר שזוכה במדליה אולימפית, בגיל 43 ו-234 יום.
לאחר הניצחון, הודיע סלאנה כי זה היה משחקו הבינלאומי האחרון.
ביחד עם משחקים בלתי רשמיים וטורנירים שונים, שיחק סלאנה במדי הנבחרת יותר מ-120 משחקים.
לסלאנה שני אחים - אח בוגר ואח תאום.
הוא נשוי ואב ל-4 ילדים.
סלאנה ידוע בשני תחביבים עיקריים.
האחד הוא אהבתו למכוניות - ברשותו אוסף מכוניות מפואר, והוא מתחרה מדי פעם במרוצי ראלי.
השני הוא אהבתו לילדים ומשחקי ילדות - לפני שהגיע ל-NHL עבד במקביל לקריירת ההוקי קרח המתפתחת שלו כגנן בגן ילדים.
בקדנציה הראשונה שלו באנהיים, כאשר הקבוצה הייתה בבעלות חברת וולט דיסני, קיבלו שחקניה כניסה חופשית לדיסנילנד.
סלאנה התוודה שניצל את האפשרות הזו וביקר בדיסנילנד עשרות פעמים.
בינלאומי (רשמיים, גביע קנדה וגביע העולם בלבד)
טמבל היא מילת גנאי בסלנג העברי לאדם בעל אינטליגנציה ירודה.
המילה רווחת בשפות שונות במזרח התיכון במשמעות של "עצל".
ככל הנראה המילה הגיעה לשפה העברית דרך הלאדינו, שאימצה את המילה מהשפה הטורקית, שבתורה אימצה את המילה מהמילה הפרסית "תַּנְבַּל".
למילה יש מספר מילים נרדפות בשפה העברית, כגון טיפש, מטומטם ו.
הבלשן אברהם אבן-שושן תיאר את המילה במילונו כ"מילת גנאי, השגורה בפי הנוער".
המלה חדרה גם לספרות, לשירה, לפזמונאות ולעיתונאות:
להקת כוורת שרה את "שיר הטמבל", בו נכתב: "אומרים לי ברחוב / היי אתה שם / אדם נחמד / אבל אני יודע שאני סתם טמבל".
ארקדי דוכין שר את השיר "טמבל", שנכתב והולחן על ידי ולדימיר ויסוצקי ותרגם לעברית יהונתן גפן לאלבום "רוצה ויהיה".
המילה "טמבל" הייתה הפזמון החוזר כולו.
הבית הפותח את השיר: "היֹה היה אחד טוב לב אבל קצת טמבל / אחד שכבר צבר הרבה שעות של סבל / עד שיום אחד פגש במזל / שהעיף אותו לארץ בחלל / כן תבכה תשפוך פרצוף של עגל / שהולך תמיד הפוך כזה מן טמבל".
טמוקו (בספרדית: Temuco) היא עיר וקומונה בדרום צ'ילה, היא בירת פרובינציית קאוטין ובירת מחוז אראוקניה והעיר הגדולה ביותר בו.
בעקבות הגישה הנוחה שלה הן לעמק האנדים והן לחוף משמשת טמוקו כמוקד הכלכלי התרבותי התיירותי וההיסטורי של אראוקניה.
העיר ממוקמת כ־670 קילומטרים מדרום לבירה, סנטיאגו, היא משתרעת על פני שטח של 464 קמ"ר וע"פ מפקד האוכלוסין לשנת 2017 מתגוררים בה 282,415 תושבים.
יחד עם העיר הסמוכה פאדרה לאס קאסאס הן נקראות גראן טמוקו ומונות 358,541 תושבים מה שהופך אותה למטרופולין המאוכלסת ביותר בדרום צ'ילה.
מקור השם הוא בשפת בני המפוצ'ה ומשמעותו היא "מי טמו".
"טמו" הוא שמם הנפוץ של שני מיני עצים המאופיינים בקליפה כתומה-אדומה ועל ידי פירות ועלים ארומטיים שמשמשים את בני המפוצ'ה בדרך כלל למטרות רפואיות.
השילוב בין המילים "טמו" ו- "קו" (מים) משקף ככל הנראה את העובדה שעצים אלו צומחים לעיתים קרובות לצד מקורות מים.
העיר הוקמה ב-24 בפברואר 1881 כמבצר בזמן כיבוש אראוקניה ונקראה פוארטה רקברן.
לאחר מכן המבצר הפך לעיר שגדלה במהירות, ובמפקד האוכלוסין ב-1895 היו בה כ-7,000 תושבים.
ב-1908 פרצה בעיר שרפה גדולה שפגעה בכשליש מהמבנים בעיר.
בשנות ה-60 של המאה ה-20 נאמדה אוכלוסיית העיר בכ-70,000 תושבים, ועשור מאוחר יותר מנתה אוכלוסיית העיר כ-110,000 נפש.
העיר נפגעה במהלך רעידת האדמה בצ'ילה ב-2010, וכן הושפעה ממספר רעשים משניים לאחר מכן.
על פי מפקד האוכלוסין שנערך בשנת 2017 העיר מונה 282,415 תושבים, ו-358,541 תושבים בגראן טמוקו.
אחד המאפיינים הדמוגרפיים הייחודיים של טמוקו הוא הנוכחות הבולטת של בני המאפוצ'ה, המהווים כחמישית מהאוכלוסייה בעיר.
אחוז גדול של התושבים הם צאצאים של מתיישבים שהגיעו מאירופה אחרי הקמת העיר בשנים 1883–1901 בעיקר מגרמניה, שווייץ, ספרד, צרפת, איטליה ובריטניה.
בנוסף במהלך מלחמות העולם הגיע גל שני של מהגרים ממדינות אחרות באירופה כמו הולנד, אוסטריה, קרואטיה, ארמניה, יוון ופורטוגל.
כמו כן בשנות השלושים של המאה ה-20 במהלך מלחמת האזרחים בספרד הגיע גל נוסף של מהגרים מספרד, ובסוף שנות החמישים לאחר סיום מלחמת קוריאה ובעקבות תוכנית העתקה לצ'ילה של האו"ם הגיעה גל של פליטים קוריאנים, סינים ויפנים.
ישנן גם קהילות קטנות של יהודים (שהגיעו ממקדוניה, רוסיה, פולין, והונגריה) וערבים ( מלבנון, סוריה ופלסטין).
התרחשות זו של הגירה מאירופה ואסיה, ובמידה פחותה, של יהודים וערבים, מסייעת להסביר את החלוקה למועדונים, בתי הספר ואזורים שונים בעיר טמוקו.
בעיר נמצאות שתי אוניברסיטאות מרכזיות: אוניברסיטת החזית (בספרדית: Universidad de La Frontera) והאוניברסיטה הקתולית של טמוקו.
נמל התעופה מַקֵאוּאֵה נמצא במרחק של כ-5 קילומטרים דרום-מערבית לעיר והוא מציע טיסות למספר ערים בתוך צ'ילה.
לשירה הצ'יליאנית יש שורשים עמוקים בעיר.
זוכי פרס נובל לספרות גבריאלה מיסטרל ופבלו נרודה חייו שניהם בעיר.
בראשית המאה ה-20 החלה הגירת יהודים מקהילת ביטולה שבאזור מקדוניה לטמוקו.
ב-1916 הוקם מרכז קהילתי ומועדון נוער.
ב-1919 הצטרפה הקהילה לקונגרס הקהילות היהודיות בצ'ילה.
ב-1929 נמנו בעיר 203 יהודים יוצאי ביטולה ובעיר הוקם בית כנסת לקהילה.
הרב שבתאי ג'אין מונה לנשיא כבוד של הקהילה.
ב-1930 הגיע לעיר גל מהגרים נוסף מביטולה והקהילה שהייתה במצב כלכלי קשה התקשתה לקלוט אותם.
במועד זה מנתה הקהילה 300 משפחות.
ב-12 בספטמבר 1935 החריבה שרפה את מבני הקהילה.
בקרב בני הקהילה נרשמה פעילות ציונית ענפה.
בראשית המאה ה-21 מנתה הקהילה בטמוקו 20 משפחות.
טֶמָה שניידרמן (לעיתים: טאֶמָה, או: תֶמָה; 1917-1943) הייתה בתקופת השואה קשרית בתנועת "דרור" בביאליסטוק ובווילנה.
הביאה לוורשה את הידיעות הראשונות על רצח היהודים בפונאר.
בת זוגו של מרדכי טננבוים.
נולדה בשנת 1917 בוורשה שבפולין, למדה בגימנסיה פולנית.
הכירה את מרדכי טננבוים והצטרפה לתנועת "דרור".
בראשית מלחמת העולם השנייה עזבה את וורשה ונסעה מזרחה יחד עם טננבוים, בתחילה לקובל ומשם לוילנה.
בתפקיד קשרית הארגון היהודי הלוחם
עם סגירת גטו וילנה נשארה מחוץ לגטו ושימשה קשרית תנועת "דרור" ושל הארגון היהודי הלוחם בין שטחי הגנרלגוברנמן, השטחים שסופחו לרייך השלישי ואוקראינה.
המשיכה לקיים את הקשר התנועתי תחת שם המחתרת ונדה מאיבסקה.
מרדכי טננבוים כתב עליה: "טאמה - ביקרה בכל גיטו, ידעה את החיים היהודיים והצרות בכל עיר ועיירה - אוצר חי של ידיעות ואינפורמציה על הסבל והמרטירולוגיה של יהדות פולין.
הביאה בשורת התנועה לכל מקום, לכל חבל.
ובבואה, כמה שמחה: ידיעות, אינפורמציה, כסף, חומר תנועתי".
במכתביו סיפר כיצד "בעיירות היו מספרים אגדות על הנוצרייה הצעירה בעלת הצמות, שמביאה - בשם 'פולנים טובים' - עזרה וכסף.
קראנו לה בהלצה '27 איקס' - שם של סרט ריגול מפורסם מלפני המלחמה עם מרלן דיטריך".
בדצמבר 1941 חזרה לווילנה יחד עם לונקה קוז'יברודסקה, קשרית "דרור".
הן ביצעו משימות חשאיות רבות עבור התנועה בווילנה, בביאליסטוק ובוורשה.
תפקידן היה להעביר תחמושת ועיתונים של התנועה, ללוות חברים שעברו מעיר לעיר ולהפיץ מידע על הרצח ההמוני.
בינואר 1942 עלתה חשיבותה של ביאליסטוק כמרכז פעילות ושניידרמן החלה לפעול לחידוש הקשרים בין החברים והחברות ששרדו מן האקציות ועוררה אותם לפעולה התנועה.
לאחר מאסרה של לונקה קוז'יברודסקה הייתה לקשרית היחידה של תנועת "דרור" בין ורשה ומחוזות המזרח.
באוגוסט שבה לביאליסטוק ובפיה תיאור האקציה בוורשה וקריאה לחבור לפרטיזנים ביערות.
מביאליסטוק נסעה גם לגרודנה כדי להעביר גם לשם את הידיעות.
חברי "דרור" בגרודנה התייעצו איתה והחליטו לבוא במגע עם אנשי מחתרת ביער ולרכוש נשק.
היא קיימה קשר קבוע בין ביאליסטוק לוורשה והעבירה לאנשי המחתרת בוורשה מידע, כסף ונשק.
בתיעוד גטו ורשה במלחמת העולם השנייה היה שמה אחד מהשמות שהיו סמל לפועלן של נשים בארגוני המחתרות הלוחמות.
כשכתב ההיסטוריון ד"ר עמנואל רינגלבלום על הקשריות בארגונים אלה, תיאר אותן בתור "הפרומקות, הליונקות והטימות", כאשר הלוחמות פרומקה פלוטניצקה, לונקה קוז'יברודסקה וטמה שניידרמן משמשות לו כסמל.
ב-11 בינואר 1943 נקראה על ידי הנהגת הארגון היהודי הלוחם להגיע מביאליסטוק לוורשה כדי להעביר לממשלת פולין הגולה בלונדון מידע ומסמכים חשאיים על החלטת היינריך הימלר להגביר את קצב ההשמדה של היהודים.
היא הביאה איתה סכום כסף גדול, מתנת אפרים ברש, ראש היודנראט בגטו ביאליסטוק וידיעות על התקדמות פעולות ההגנה של היהודים שם.
היא הגיעה לוורשה ב-17 בינואר 1943. למחרת נתפסה עם שתי חברותיה הקרובות, לאה פרלשטיין ושרה גרנטשטיין, גם הן לוחמות ונשלחה לטרבלינקה.
פרטי מותה המדויקים אינם ידועים, במותה הייתה כבת 25.
בקרב חברים וחברות בפולין סימנו הידיעות על מותה את קצה התקווה: "מווארשה אין לנו כל ידיעה [...] מסתבר שנספו כולם עד אחד", כתבה ציפורה בירמן באפריל 1943 בקיבוץ תל-חי שבפולין, "טאמה נסעה ואף ממנה אין כל ידיעה.
היא שיחקה בתפקיד פראן קצנג'אמר בסדרה "חנות ספרים מטריפה" ובתפקיד ד"ר קרוליין טוד בסדרה "מחלקה אלטרנטיבית" .
גרג כיכבה בסיטקום הבריטי-אמריקאי "אפיזודס" בתפקיד בוורלי לינקולן, וגילמה את ג'קי בסדרה הקומית של ערוץ 4 "סעודת שישי".
גרג נולדה במיידסטון שבקנט, השנייה מבין שלוש בנות.
אביה, אריק, היה כימאי שיצר צבעים, ואמה, אן, הייתה חובבת תיאטרון נלהבת.
כשהייתה גרג בת 3 עברה המשפחה לגור בקילברן.
היא למדה בבית הספר "מאלוריס ג'וניור סקול" ואחר כך בבית הספר לבנות "קמדן", שם עברה בחינות (A-Levels) במקצועות האנגלית, צרפתית ומתמטיקה.
ב-1988 סיימה בהצטיינות תואר BA בדרמה ואמנות התיאטרון באוניברסיטת ברמינגהם.
לאחר סיום הלימודים עבדה בעבודה זמנית ב"אגודה לתכנון המשפחה" עד לשנת 1996. היא גם למדה זמן מה במכללה למקצוע המזכירות.
גרג ידועה מתפקידיה הדרמטיים והקומיים גם יחד.
לדבריה תפקידים קומיים מציבים בפניה בעיה, כי היא מתפרצת בצחוק בלתי נשלט באמצע ההצגה (Corpsing).
מ-1991 גרג משתתפת בתפקיד קבוע כדבי אלדריג' באופרת הסבון הרדיופונית "הארצ'רס" של BBC Radio 4. ככל שגדלו תפקידיה האחרים, התמעטו הופעותיה בתוכנית ודמותה של דבי לרוב מבלה את זמנה בהונגריה.
תוכניות נוספות ברדיו בהם היא מופיעה הם קריינות בקומדיה "Warhorses of Letters" של רדיו 4 ובתפקיד אורח בעונה השנייה של הגרסה הרדיופונית ל-"Absolute Power", בה היא מגלמת את גייל שאנד, אהובתו לשעבר של צ'ארלס פרנטיס, שעומדת בראש חברה מתחרה.
גרג הופיעה במספר תפקידי משנה בהם כלאמיה בעיבוד מ-1996 לספר "לעולם-לא-עולם", ובתפקיד האמא בפרק בסדרה המוקומנטרית "People Like Us" משנת 2000. התפקיד החשוב הראשון שלה היה כפרן קצנג'אמר בסיטקום "חנות ספרים מטריפה", שרצה במשך שלוש עונות.
פרן הייתה חברתו של ברנרד, הגיבור הראשי, והייתה לה חנות מתנות בשם "Nifty Gifty" בשכנות לחנות הספרים שלו.
ב-2004 שיחקה בתפקיד ראשי, כד"ר קרוליין טוד, בדרמה הקומית של ערוץ 4 "מחלקה אלטרנטיבית".
על תפקידה זה זכתה גרג בשנת 2005 בפרס ה"הופעה הקומית הטובה ביותר" של ה-"Royal Television Society".
עוד השתתפה בתפקיד קרוליין במופע "The Secret Policeman's Ball".
ב-2005 כיכבה בסדרת הדרמה קומית של ה-BBC "מרק אהבה" בתפקיד אליס צ'נרי, העובדת בדלפק בשמים בחנות כל בו.
התפקיד נכתב במיוחד עבורה על ידי דייוויד רנוויק אותו פגשה ב-2003, כשהשתתפה בפרק בסדרה "ג'ונתן קריק".
עוד ב-2005 הופיעה גרג בתפקיד אחות בפרק "The Long Game" בסדרה "דוקטור הו".
ב-2009 גילמה גרג את דמותה של אדית פרנק במיני-סדרה "יומנה של אנה פרנק" עיבוד של ה-BBC ל"יומנה של אנה פרנק".
עוד ב-2009 שיחקה בתפקיד מיס בייטס בסדרת הטלוויזיה "אמה" על פי הרומן באותו שם מאת ג'יין אוסטן.
ב-2009 הופיעה כסאקריסה קריפסלוק במיני-סדרה "Terry Pratchett's Going Postal" על פי "מהומה רבה על לא דוור" מאת טרי פראצ'ט.
ב-2011 החלה גרג לככב בסיטקום "אפיזודס", בהפקת משותפת של ה-BBC ושואוטיים, לצדו של מאט לה-בלאנק ולצדו של מי שהיה שותף לסדרה "חנות ספרים מטריפה" סטיבן מנגן.
בסדרה מגלמים גרג ומנגן בעל ואשה, תסריטאים בריטים הנוסעים להוליווד כדי לכתוב גרסה אמריקאית לסדרת הטלוויזיה המצליחה שלהם.
בנוסף מככבת גרג בסיטקום של ערוץ 4 "סעודת שישי" כאמא במשפחה יהודית בצפון לונדון המתאספת בערב שבת לארוחה משותפת.
בסדרה "White Heat" של ה-BBC מ-2012 מגלמת גרג את בת'.
עוד היא משחקת בתפקיד ראשי ב-"The Guilty", מיני סדרה של ITV משנת 2013, בה היא מגלמת את פקד בילוש מגי ברנד החוקרת את מותו של ילד שנעלם לפני חמש שנים.
ב-2014 שיחקה בתפקיד סאלי בסדרה "בתוך מספר 9" בפרק "נשימה אחרונה".
ב-2015 שודרה העונה הרביעית של הסדרה "אפיזודס".
ב-2016 צולמה בלונדון העונה החמישית עדיין בכיכובם של גרג מאט לה-בלאנק וסטיבן מנגן.
ב-2017 שודרה העונה החמישית והאחרונה של הסדרה.
ב-2006 וב-2007 גילמה גרג את ביאטריס בהפקה עטורת שבחים של "מהומה רבה על לא דבר", ועל תפקיד זה זכתה בפרס לורנס אוליבייה.
עוד שיחקה בתפקיד קונסטנס במחזה "המלך ג'ון" במסגרת הלהקה השייקספירית המלכותית.
היא זכתה גם בפרס "חוג מבקרי התיאטרון" כשחקנית השייקספירית הטובה ביותר ב"מהומה רבה על לא דבר", והייתה לאשה הראשונה שזכתה בפרס זה.
היא הייתה מועמדת לפרס "The FRANCO'S" כשחקנית הטובה ביותר במחזה.
במרץ 2008 שיחקה גרג בתיאטרון גילגוד לצדם של רייף פיינס, ג'נט מק'תיר וקן סטוט בהופעת הבכורה בבריטניה של המחזה "אלוהי הקטל" מאת המחזאית יסמינה רזה בתרגומו של כריסטופר המפטון ובבימויו של מת'יו וורקוס.
המחזה זכה בפרס אוליבייה לקומדיה הטובה ביותר ב-2009.
ב-2008 הופיעה גרג לראשונה בתיאטרון הלאומי ב-"Gethsemane", מחזה חדש מאת דייוויד הר שהוצג בסיבוב הופעות בבריטניה.
ב-2010 כיכבה גרג במחזה "The Little Dog Laughed" מאת דגלאס קרטר בין בתיאטרון גאריק שבלונדון.
היא הופיעה לצדם של רופרט פרנד, ג'מה ארטרטון והארי לויד בבימויו של ג'יימי לויד.
ב-2011 זכתה בפרס צופי התיאטרון של WhatsOnStage כשחקנית המשנה הטובה ביותר.
על תפקידה ב-"The Little Dog Laughed" הייתה מועמדת בפעם השנייה לפרס אוליבייה לשחקנית הטובה ביותר.
באוקטובר 2011 גילמה את הילרי, הדמות הראשית, במחזה "Jumpy" בתיאטרון רויאל קורט שבלונדון, לאחר מכן ההצגה הועברה לתיאטרון הדוכס מיורק בווסט אנד.
במרץ 2013 שיחקה בתפקיד וריה במחזה חדש מאת ויליאם בויד, "Longing", המבוסס על סיפורים מאת אנטון צ'כוב, בתיאטרון המפסטד.
עד מאי 2015 הופיעה גרג במחזה "נשים על סף התמוטטות עצבים" בתיאטרון פלייהאוס בלונדון.
במרץ 2015 הייתה מועמדת לפרס אוליבייה לשחקנית הטובה ביותר במחזמר.
גרג כיכבה לצדו של ריצ'רד אי.
גרנט בסרט "Cuckoo", ושיחקה בסרט "תמרה דרו" יחד עם ג'מה ארטרטון ורוג'ר אלאם.
עוד השתתפה בהופעת קמע בקומדיה "מת על המתים", ובסרט "מלון מריגולד האקזוטי השני" מ-2015. ב-2019 שיחקה בסרט "סודות מדינה".
בשנת 2021 לוהקה לסרט הבריטי-ישראלי "סוף טוב" של הבמאים הישראלים שרון מימון וטל גרניט אשר מבוסס על המחזה באותו שם מאת ענת גוב.
גרג חיה בקנזל גרין שבלונדון, לשם עברה ב-1996 להיות עם אביה הגוסס.
היא גדלה כאתאיסטית, אבל התנצרה בגיל 30. גרג היא צמחונית.
היא נשואה לשחקן ריצ'רד ליף, אותו פגשה באתר הצילומים של המיני-סדרה "לעולם-לא-עולם" ב-1996. לבני הזוג שלושה ילדים.
שנה שם שם באנגלית תפקיד הערות 1997 So This is Romance?
טמזין אאותווייט היא שחקנית קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון אנגלייה.
היא זכתה להכרה בבריטניה כשהופיעה בתפקיד מלני אואן באופרת הסבון "איסטאנדרס" של BBC One בשנים 1998 ועד 2002. מאז כיכבה בתיאטרון ובהפקות טלוויזיוניות בהן בסדרה "כובע אדום" ובסדרת הפשע "תחבולות חדשות".
היא בתם של אנה (שם נעורים סנטי) וקולין פרנק אאותוייט.
לה שני אחים צעירים ממנה, קס וג'ייק.
היא למדה בבית הספר התיכון הקתולי בוודפורד גרין .
באמצע שנות ה-80 של המאה ה-20 השתתפה אאותווייט בהפקות אחדות של להקת התיאטרון סטייג'סטראק.
עוד בהיותה בבית הספר למדה בבית הספר למשחק של סילביה יאנג.
ב-1987 עזבה את בית הספר והצטרפה ל"לונדון סטודיו סנטר" ללימודי משחק וריקוד.
אחת מחברותיה ללימודים הייתה מנחת הטלוויזיה לוסי אלכסנדר.
עם סיום הלימודים ב"לונדון סטודיו סנטר" החלה אאותווייט את קריירת המשחק בהופעות בתיאטרון.
היא השתתפה בהפקות כמו "גריז" ו"אוליבר!", ועבדה בתיאטרון סטיבן ג'וזף.
אחר כך התחילה לקבל תפקידים בסדרות הטלוויזיה "The Bill" וב-"Men Behaving Badly".
ב-1998 זכתה להכרה בבריטניה כשהחלה להופיע בתפקיד מלאני הילי באופרת הסבון הפופולרית של ה-BBC "איסטאנדרס".
הופעתה הראשונה שודרה באוקטובר 1998 והיא גילמה את התפקיד עד מרץ 2002. במשך כמעט ארבע שנים הדמות הייתה במרכז הפעילות של קווי עלילה שונים בסדרה.
אאותווייט עזבה את הסדרה זמן קצר אחרי עזיבתו של מרטין קמפ, שגילם את דמותו של בעלה על המסך, סטיב אוון.
ב-2006 אמרה בראיון שהיא אינה שוללת את האפשרות לחזור לשחק בסדרה.
אחרי עזיבתה את "איסטאנדרס" כיכבה אאותווייט בתפקידים ראשיים בסרט הטלוויזיה "Out of Control" ובסדרה הצבאית "כובע אדום", בה שיחקה עד לסיומה ב-2004. היא השתתפה בדרמות טלוויזיוניות אחדות בהן "הנוכלים", "דרישה אחרונה", "Walk Away and I Stumble" וב"פרנסס טיוסדיי".
היא הובילה קמפיין פרסומי לחברת הקוסמטיקה "אייבון".
ב-2005 כיכבה אאותווייט בסרט הכושל "7 שניות" לצדו של וסלי סנייפס.
ב-2006 שיחקה במיני-סדרה "סימני חיים" של רשת ITV, בתפקיד אם מתוסכלת שמחליטה לעזוב את עבודתה המשמימה בסופרמרקט ולהרשם לבית ספר לרפואה.
עוד ב-2006 הופיעה בתפקיד מנהלת המלון, רבקה מיצ'ל, בסדרה "מלון בבילון" של ה-BBC.
העונה השנייה של הסדרה שודרה ב-2007, ואאותווייט לא המשיכה לשחק בסדרה בעונות שאחרי כן.
ב-2006 שיחקה אאותווייט בתפקיד ראשי במותחן "Backwaters" שעלילתו מתרחשת בהודו.
הסרט הופץ בארצות הברית בשם "Betrayed by Passion".
ב-12 בינואר 2007 הנחתה שני פרקים בעונה הרביעית של המופע "The Friday Night Project" בערוץ 4. אאותווייט מופיעה בווידאו קליפ של השיר "Even Better Than the Real Thing" של להקת U2.
אאותווייט הופיעה בהפקה מחודשת של המחזה "בואינג בואינג" בתיאטרון הקומדיה, בסרט הקולנוע "חלומה של קסנדרה" ובסדרת הדרמה של ITV "המתנקש" (The Fixer), ששודר במרץ ובאפריל 2008.
ב-20 בדצמבר 2008 זכו אאותווייט ובעלה בשעשועון הטלוויזיה "All Star Mr & Mrs" של ITV, תוכנית חג המולד שהוקדשה לצדקה.
בסרט הקולנוע "רדיו קייפ קוד" שיחקה אאותווייט בתפקיד מראיינת ברדיו המגלה אהבה חדשה, ובתה (בגילומה של טמזין מרצ'נט) מתאהבת בפעם הראשונה.
ב-2009 שיחקה אאותווייט בתפקיד ראשי בסדרת המדע בדיוני "פרדוקס" של ה-BBC.
התוכנית שודרה לראשונה ב-BBC1 ב-29 בנובמבר 2009.
ב-2010 הופיעה בתוכנית לגילוי כישרונות בשם "Over the Rainbow" כדי ללהק שחקנים להפקה מחודשת של אנדרו לויד ובר למחזה "הקוסם מארץ עוץ".
באותה שנה הייתה חברת צוות השופטים בתוכנית הטלוויזיה "Don't Stop Believing" ששודרה בערוץ 5.
מנובמבר 2009 ועד מרץ 2010 כיכבה אאותוויט במחזמר "צ'ריטי המתוקה" שהוצג בהצלחה בתיאטרון "Menier Chocolate Factory" ואחר כך הועבר לתיאטרון היימרקט.
ב-2011 הופיעה אאותווייט בתוכנית ספיישל חג המולד "Fast Freddie, The Widow and Me" בתפקיד פטסי מורגן.
ב-2012 שיחקה בתפקיד מולי בסרט "תקוות גדולות", עיבוד לרומן באותו שם מאת צ'ארלס דיקנס.
ב-2013 הופיעה אאותווייט בתפקיד קפטן אליס בפרק "Nightmare in Silver" במסגרת העונה התשיעית של סדרת המדע בדיוני "דוקטור הו".
היא גם שיחקה בתפקיד אסתר בפרק "Endless Night" מסדרת סרטי "מיס מארפל" על פי ספריה של אגאתה כריסטי.
אאותווייט החליפה את אמנדה רדמן בסדרה הפופולרית של ה-BBC "תחבולות חדשות" בתפקיד פקד בילוש סאשה מילר.
היא הופיעה קודם לכן בפרק אחד בעונה התשיעית של הסדרה בתפקיד אורח בדמות אחרת.
ב-2016 לוהקה אאותווייט לתפקיד טרזה פיליפס בהפקה מחודשת של המחזה "How the Other Half Loves" מאת אלן אייקבורן בתיאטרון רויאל היימרקט.
בין השנים 2006 ו-2014 הייתה נשואה לשחקן טום אליס.
לבני הזוג יש שתי בנות, פלורנס אלזי אליס (נולדה ב-2008) ומרני מאי אליס (נולדה ב-2012).
ב-21 באוגוסט 2014 שודרה התוכנית של ה-BBC המתחקה אחרי שורשים משפחתיים, בהשתתפות אאותווייט.
סבא רבא שלה מצד אמה, אדלמו סנטי, ובנו הבכור, פייטרו סנט, נולדו בעיר ברגה שבאיטליה והגרו לבריטניה.
הם גרו בתחילה בגלאזגו שבסקוטלנד ואחר כך התיישבו בפישבורן שבאנגליה.
טמבקוי (שם מדעי: Colossoma macropomum) הוא מין יחיד בסוגו של דג מים מתוקים גדול החי בנהרות אמריקה הדרומית כמו האורינוקו ובייחוד בברזיל, לרבות האמזונאס.
הוא אחד מהדגים הגדולים ביותר במים מתוקים.
טמבקוי שייך למשפחת הפיראניים שבסדרת החריתאים והוא קרוב משפחה רחוק של הפיראניות התוקפניות.
אך בניגוד אליהן הוא ניזון מפירות, רגוע אך גדול ממדים - אורכו מגיע עד 1 מטר ומשקלו עד ל-40 ק"ג.
הוא המין הגדול ביותר במשפחת הפיראניים.
הוא שייך לקבוצת דגי הפאקו , הדומים לפיראניה ובעלי שיניים דומות לשיני אדם.
דג זה בעל ראש מעוגל עם עיניים שקועות, מצח מוגבה וגב מגובנן והסנפירים קצרים.
הוא נושם בעזרת הזימים אבל כשחסר חמצן במים הוא יכול לנשום אוויר באמצעות העור הלח שלו.
דג זה כמעט לגמרי צמחוני וניזון בנהרות וכן ביערות מוצפים מפירות וזרעים שנפלו למים ועוזר להפיץ את הזרעים בתוך היערות.
הצעירים ניזונים גם מחרקים, רכיכות ומעלים.
טמזין מרצ'נט היא שחקנית אנגלייה.
היא ידועה בעיקר מהופעתה בתפקיד ג'ורג'יאנה דארסי בסרט "גאווה ודעה קדומה" (2005), בדמות קתרין הווארד בסדרה "שושלת טיודור" (2009–2010) ואן הייל בסדרה "סיילם" של ערוץ WGN America.
משפחתה של מרצ'נט היא ממחוז סאסקס באנגליה.
היא התחנכה בווינדלשם האוס סקול ובברייטון קולג'.
היא גם חייתה בעיר דובאי שבאיחוד האמירויות הערביות.
אחרי שדחתה פעמיים את הלימודים באוניברסיטה כדי להתרכז בקריירת המשחק שלה, נרשמה ללימודים בהומרטון קולג' שבאוניברסיטת קיימברידג'.
ב-2005 שיחקה מרצ'נט בתפקיד מרגו דארל בסרט הטלוויזיה של ה-BBC "משפחתי וחיות אחרות".
ב-2006 הופיעה בשתי תוכניות נוספות של ה-BBC, האחת בתפקיד שרה פוקס, בתם של אלן דייוויס ומישל גומז, בקומדיה "The Good Housekeeping Guide", והשנייה בדמות פרובשונר איסטווד בדרמה ההיסטורית "חדר מיון 1906".
ב-2007, בתקופת לימודיה באוניברסיטת קיימברידג', שיחקה בהפקת אודיו של "מניפתה של ליידי וינדרמיר" בדמות ליידי אגאתה.
ב-2008 השתתפה בדרמה "Radio Cape Cod".
מרצ'נט מופיעה בווידאו קליפ "If You've Got The Money" של ג'יימי ט', ובווידאו קליפ של הסינגל "Nobody's Empire" של בל וסבסטיאן.
ב-2009 לוהקה לעונה השלישית של סדרת הדרמה "שושלת טיודור" וגילמה את דמותה של קתרין הווארד, אשתו החמישית של המלך הנרי השמיני.
דמותה מופיעה לראשונה בפרק האחרון של העונה השלישית, ואחר כך בעונה הרביעית והאחרונה.
ב-20 באוגוסט 2009 פורסם שמרצ'נט תככב בדמות דאינריז טארגאריין בסדרה "משחקי הכס" של HBO המבוססת על סדרת הפנטזיה של ג'ורג' ר.
מרטין "שיר של אש ושל קרח".
ב-29 באפריל 2010 הוכרז שמרצ'נט לא תופיעה בסדרה, ומחליפתה היא אמיליה קלארק.
מרצ'נט כיכבה בפרק "Playing with Fire" בסדרה "פקד בילוש בנקס" בתפקיד מירנדה.
בתחילת 2012 שיחקה מרצ'נט בדמות רוזה באד בעיבוד של ה-BBC לרומן "תעלומת אדווין דרוד" מאת דיקנס.
בשנת 2014 החלה לככב בסדרת הטלוויזיה "סיילם", בדמותה של אן הייל למשך 3 עונות, אותה הפיק וכתב בראנון בראגה.
מרצ'נט היא פטרונית של ארגון הצדקה הבינלאומי "Build Africa".
במרץ 2013 נאמה באירוע של יום האישה הבינלאומי ב-London's Hospital Club.
מרצ'נט כתבה שירים אחדים בהם "Where Does Revenge Stop?" ו-"Ode to a Toilet" עבור מגזין פלטפורמס.
מועמדת לפרס פנגוריה (Fangoria) לשחקנית המשנה הטובה ביותר 2017 סופרגירל Supergirl לירה סטרייד סדרת טלוויזיה (4 פרקים) 2019 קרניבל רואו Carnival Row אימוג'ן ספורנרוז סדרת טלוויזיה2023Tom Jonesהארייט4 פרקים
שנה שם שם באנגלית תפקיד הערות 2008 קדחת השחת Hay Fever ג'קי קווינס קולג', קיימברידג' 2008 Dahling You Were Marvellous אחות שלישי תיאטרון ADC 2009 Breakfast at Night מקהלה תיאטרון ADC 2009 The 24hr Plays מפיקה תיאטרון ADC 2010 Cigarettes and Chocolate ג'מה תיאטרון ADC
טמוזולומיד (בלועזית: temozolomide בקיצור: TMZ; שמות המותג טמודל, טמוקד או טמודר (temodal, temcad ו-temodar)) היא תרופה כימותרפית העשויה חומר אלקילציה הנלקחת באופן אורלי (דרך הפה) המשמשת לטיפול בכמה סוגי סרטן המוח; התרופה משמשת לטיפול קו שני באסטרוציטומה וכטיפול קו ראשון בגליובלסטומה מולטיפורמה.
הטמודל היא תרופה הכלולה בסל הבריאות בישראל.
תופעת הלוואי השכיחה ביותר היא דיכוי מח העצם.
תופעות לוואי נפוצות הן בחילות והקאות, אשר בהן ניתן לטפל בתרופות מתאימות.
השכיחות של בחילות קשות והקאות היא בסביבות 4% לכל מטופל.
ניתן לקחת טיפול למניעת הקאות לפני לקיחת הטמודל או לפני תחילת הטיפול בטמודל.
בשל זאת הטמודל נלקח לאחר צום של שעתיים או שעה.
תופעות לוואי אחרות הן נשירת שיער (הנשירה מתחילה בדרך כלל שלושה או ארבעה שבועות לאחר תחילת נטילת הטמודל), סחרחורת, קוצר נשימה, חום וצמרמורות.
הטמוזולומיד עלול לגרום לעקה גנטוקסית ולהתפתחות עוברית בלתי תקינה - מומים מולדים (גורם טרטולוגי) ולכן אין ליטול את התרופה במהלך הריון, וכן בעת הנקה בשל הסיכון של הפרשת התרופה לתוך חלב אם.
התרופה יכולה לגרום לאי-פוריות בקרב נשים, וכן לרעילות תאי הזרע בקרב גברים לאחר נטילת התרופה, ועל כן מומלץ לא להשתמש בתא זרע להפריה בששת החודשים שלאחר נטילת התרופה.
כמו כן ייתכן נזק בלתי הפיך לפוריות הגבר, ולכן מקובל שגברים מקפיאים זרע בטרם תחילת הטיפול.
לעיתים רחוקות הטמוזולומיד יכול לגרום כשל נשימתי אקוטי או נזק לכבד.
הטמוזולומיד פועל באמצעות אלקילציה/מתילציה של ה-DNA, אשר לרוב מתרחשת במיקום N-7 או במיקום O-6 של שאריות הגואנין.
מתילציה זו גורמת נזקים ל-DNA בתאים הסרטניים, ובסופו של דבר למותם.
עם זאת ישנם תאים סרטניים המסוגלים לתקן נזק זה, דבר המפחית את היעילות הטיפולית של הטמוזולומיד.
תאים אלה המסוגלים להתמודד עם הטמוזולומיד מכילים חלבון AGT (O6-alkylguanine DNA alkyltransferase) המצוי בגן MGMT בבני אדם.
בחלק מהגידולים, השתקה אפיגנטית של ה-MGMT מונעת סינתזה של אנזים זה, וכתוצאה מכך גידולים אלה הם יותר רגישים לטמוזולומיד.
מאידך נוכחות של חלבון AGT בגידול, משמעה שהגידול לא ייפגע על ידי הטמוזולומיד, ולתרופה תועלת מועטה לחולה.
על מנת לבדוק את יעילותו, מבוצעת בדיקת MGMT (O-6-methylguanine-DNA methyltransferase) לחולה, בטרם תחילת הטיפול.
הטמוזולומיד פותח על ידי מלקום סטיבנס באוניברסיטת אסטון שבברמינגהאם.
הטמוזולומיד נמכר בארצות הברית החל מאוגוסט 1999, ובמדינות אחרות מאז ראשית שנות ה-2000.
מחקרים וניסויים קליניים בודקים שילובים המגבירים אל היעילות של הטמוזולומיד.
ניסויים קליניים הראו כי תוספת של כלורוקין משפרת את יעילות הטמוזולומיד בטיפול בגליומה.
כמו כן, ניסויי מעבדה מראים שטמוזולומיד פועל ביעילות רבה יותר כנגד תאי מוח סרטניים בשילוב עם EGCG המצוי בתה ירוק (ואולם טרם בוצעו מחקרים המוכיחים השפעה זו בחולי סרטן).
במחקרים אחרים בודקים את שינוי המולקולה של הטמוזולומיד על מנת ליצור תרופה יעילה יותר לטיפול בסוגי סרטן.
המחקרים במולקולות שונות אלה הראו יעילות בעת ניסויים בבעלי חיים לטיפול בגליומה, מלנומה וסרטן שד, אולם טרם הסתיימו ניסויים בבני אדם בעניין זה, נכון לשנת 2016.
טמזין מאלסון היא שחקנית אנגלייה.
היא שיחקה בתפקיד אליסון דיינג'רפילד בעונות השלישית והרביעית של סדרת הדרמה "דיינג'רפילד" של ה-BBC.
אחר כך כיכבה במשך שלוש עונות בדמות פני נוויל בסדרה הקומית "מורים" של ערוץ 4. עוד שיחקה בתפקיד אורח בפרק "Evil Under The Sun" מסדרת סרטי "פוארו" של רשת ITV, עיבודים לרומנים מאת אגאתה כריסטי.
מאלסון הופיעה בסדרה "The Bill", בסדרה הבלשית "A Touch of Frost", וכיכבה בדרמה הרפואית "Bodies".
בשנים 2011 עד 2015 גילמה מאלסון את דמות הפתולוגית ד"ר קייט וילדינג בסדרת הדרמה "רציחות במידסומר" בעונות ה-14 עד ה-17.
בן זוגה של מאלסון הוא השחקן קית' אלן.
שנה שם שם באנגלית תפקיד הערות 1998 בתו של מוכר הדגים The Fishmonger's Daughter רובי סרט קצר 2005 The Man-Eating Lions of Njombe רובי סרט טלוויזיה 2007 Kitchen ליז סרט טלוויזיה 2010 בינך לביני Between You & Me סאמי סרט קצר נוקטורן Nocturn ג'ודי סרט קצר 2011 7 Lives מרי
טמבטוצ'ן צ'אוליודוס (שם מדעי: Thambetochen chauliodous) הוא מין ברווז נכחד מהקבוצה מואה נאלו, אשר חי בהוואי בתקופת ההולוקן.
בדומה לקרוביו הוא היה חסר יכולת תעופה בשל גודלו והוא הותאם לחיים בערבות הוואי, שם רעה צמחייה.
הוא השתייך לסוג הנכחד טמבטוצ'ן וקרובו היחיד לסוג היה המין טמבטוצ'ן קסניון, שהיה קטן ממנו.
תת-מאובנים של עוף זה התגלו ב-1976 בדיונות מהאי מולוקאי, באזור Ilio Point שבמולוקאי ובצינורות לבה בדרומו של הר הגעש שבאי מאווי.
באותו אזור נמצא גם קרובו הפטיוצ'ן, שהיה קטן יותר וחי באזורים ההרריים שמעל 1,100 מטרים, מבחינה של המקומות בהם נמצא.
מין זה חי בערבות הפתוחות והשופעות ושם ניזון מצמחייה קרקעית.
בדומה לקרוביו היה בעל מקור עבה עם קצוות משוננים שעזרו לו לרעות את הצמחייה ביעילות.
הוא לא יכל לעוף, מה שגרם להכחדתו בידי האדם וחיות שהביא.
טמבטוצ'ן קסניון (שם מדעי: Thambetochen xanion) הוא מין ברווז נכחד מהקבוצה מואה נאלו, אשר חי בהוואי בסוף ההולוקן.
הוא השתייך לסוג טמבטוצ'ן, לצד המין הקרוב הגדול יותר טמבטוצ'ן צ'אוליודוס.
פירוש השם של המין מיוונית הוא: "xanion" - "מסרק", עקב השוליים דמויי-השיניים שעל הלסתות.
ברווז זה התגלה ב-1991 מתת-מאובנים שנמצאו בידי החוקרים סטורס ל' אולסון, הלן פ' ג'יימס, אקי סינוטו ואריק קומרי באי אואהו.
הוא היה קטן יותר וחסון פחות מקרובו לסוג מהאי מולוקאי ומאווי.
בדומה לקרוביו הוא היה חסר יכולת תעופה.
הוא ניזון מצמחייה קשיחה בעזרת הלסתות המשוננות שלו ואולי חי בקבוצות קטנות.
הוא נכחד עם בוא הפולינזים לאיי הוואי והבאת מינים פולשים טורפים לאיים.
טמבטוצ'ן (שם מדעי: Thambetochen) הוא סוג של ברווז נכחד מהקבוצה מואה נאלו, אשר חיו באיי הוואי והיו חסרי יכולת תעופה.
בסוג זה נכללו שני מינים שנחשבו בינוניים בקבוצה, אך עדיין היו גדולים מהברווזים החיים בימינו.
תת-מאובנים של המין טמבטוצ'ן צ'אוליודוס התגלו באיים מאווי ומולוקאי.
ממצאי המין טמבטוצ'ן קסניון התגלו באי אואהו.
ברווזים אלה היו גדולים, בעלי מבנה רגליים חזקות אך בעלי כנפיים פשוטות שלא התאימו לתעופה.
הם היו בעלי מקורים גדולים ומשוננים והם מילאו את הגומחה של אוכלי הצמחים הגדולים של הוואי, הריקה יחסית מיונקים.
הם נכחדו לחלוטין עם בוא הפולינזים לאיים, אשר הרגו אותם, הבריחו אותם מבתי גידולם והפיצו טורפים כמו חולדות וחיות בית אחרות ששדדו את ביציהם ואפרוחיהם.
טַמּ֫וּן היא עיירה פלסטינית, הממוקמת בנפת טובאס, שבמזרח השומרון, כ-13 ק"מ מצפון-מזרח לשכם וכ-5 ק"מ מדרום לעיירה טובאס.
לפי נתוני הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה, אוכלוסיית העיירה מנתה 14,359 תושבים בשנת 2016.
לפי עדויות ארכאולוגיות העיירה וסביבתה היו מיושבים החל מהתקופה הכלקוליתית.
לאורך הרכס שלמרגלותיו ממוקמת העיירה, רכס טמון, נתגלו עדויות לפעילות אנושית במשך אלפי שנים, וניכר כי פסגות ההר שימשו כנקודות פולחן לבני עמים שונים.
סמוך לפסגה שוכנת תלולית עגולה בקוטר של כ-25 מטרים, אשר בולטת לגובה של כעשרה מטרים מעל סביבותיה.
הארכאולוג אדם זרטל, שחפר במקום, מצא בה ערימת אפר שנותרה משריפת קורבנות מהתקופה הכלקוליתית לפני כ-6,000 שנה.
כן נמצאו לאורך הרכס גתות, מערות ובורות מים.
מצפון לכפר ממוקמת ח'רבת עינון, בה נמצאו ממצאים מתקופת הברזל בארץ ישראל.
ההיסטוריה המודרנית של טמון מתחילה במאה ה-15. העיירה הוקמה על ידי קבוצת בדואים מחצי האי ערב שביקשה למצוא מקום בטוח ונוח להתיישבות, וכך הגיעו לבקעת טמון, שבה אדמות פוריות.
לפי ההיסטוריון צבי מסיני, בהתבסס על מחקרים קודמים, מוצא חלק מתושבי האזור הוא משבט יהודי שהגיע מחצי האי ערב.
ברשומות המס העות'מאני משנת 1596, מופיע ככפר בסנג'ק שכם (מחוז שכם).
תושבי הכפר שילמו מס על גידולי חיטה, שעורה, זיתים, והכנסות מזדמנות מכוורות לגידול דבורים ועיזים.
בשנת 1882, בסקר ארץ ישראל המערבית תואר כ: "כפר גדול יחסית למרגלות ההר, עם קרקע פתוחה מצפון.
שהכפר ניצב גבוה ממנה, עם מטעי זיתים מדרום".
בתקופת המנדט הבריטי השתייך הכפר למחוז שכם.
במפקד 1922, שנערך על ידי שלטונות המנדט, בטמון הייתה אוכלוסייה של 1,345 נפש, כולם מוסלמים.
במפקד 1931 היו בכפר 366 בתים מאוכלסים (יחד עם עטוף), בהם התגוררו 1,599 תושבים, כולם מוסלמים.
בסקר הכפרים בשנת 1945 האוכלוסייה בכפר הייתה 2,070 מוסלמים, ושטח הקרקע הכולל של הכפר היה 98,080 דונם.
אשר מתוכם הוקצו 393 לחקלאות שלחין, ו-33,181 לגידולי דגנים.
בשנות ה-30 של המאה ה-20 התפרסמה העיירה כמקום הולדתו של השודד אבו ג'ילדה.
אבו ג'ילדה היה מבוקש על ידי משטרת המנדט במשך כשנה מאז רצח שוטר בוואדי חנדק.
הלכודים במערה, אבו ג'ילדה ואל-ערמיט, פתחו עליהם באש והשוטרים השיבו אש, אך איש משני הצדדים לא נפגע.
בהתערבות של בן דודו של אבו ג'ילדה, שנלווה לשוטרים, נכנעו השניים למשטרה ומסרו לשוטרים את כלי נשקם.
בעיתון "פלסטין" התפרסם שמקום מחבואו של אבו ג'ילדה נתגלה בעקבות מעקב אחר נערה שהייתה נפגשת איתו.
לאחר מלחמת ששת הימים ב-1967, טמון עברה משליטה ירדנית לישראלית.
ביניהם "שטח 901" שממערב לטמון ששימש למרעה ולגידולי דגנים.
לאחר הסכמי אוסלו, רוב הכפר הוגדר כשטח A עם זאת מצידו המערבי והצפוני הוא גובל בשטח C, בשליטה ישראלית מלאה.
אזור זה של ספר המדבר היורד לכיוון בקעת הירדן שהוגדר כשטח אש והגישה אליו מוגבלת.
בשטח זה שוכנות מספר קהילות רועים בדואיות שחכרו אדמות מתושבי טמון.
במהלך האינתיפאדה השנייה, בדצמבר 2001, כוח צה"ל שכלל שמונה טנקים ודחפורים, כבש את העיירה.
המטרה המצהרת של המבצע הייתה לנתק את צירי התנועה באזור.
בספטמבר 2019, עקר המנהל האזרחי מטע זיתים בשולי העיירה, שבו היו כ-250 עצים בני שבע שנים וכמה עשרות עצים, בשל מיקומו בשטח C.
בדצמבר 2023 נכנסו לעיירה כוחות צה"ל, מג"ב ושב"כ, ועצרו 3 תושבים.
במהלך עימותים שהתפתחו במקום, חמושים פלסטינים ירו והשליכו מטענים לעבר הכוחות.
הכוחות השיבו אש ותושב הכפר נהרג מהירי.
בינואר 2025, בסיור של צה"ל ביישוב, רכב מסוג דוד עלה על המטען.
בפברואר 2025, כחלק ממבצע חומת ברזל צה"ל השתלט על הכפר, ועצר למעלה מ-25 מחבלים.
טמבר בלאנש () הוא צמד מוזיקלי אוקראיני, שנוסד בשנת 2020 בקייב על ידי הסולנית אולכסנדרה הנפולסקה והגיטריסט ולדיסלאב להודה.
ב-2021 יצא אלבום הבכורה שלו Тут немає нікого, окрім нас ("אין כאן אף אחד מלבדנו").
באותה שנה התפרסם שירו "Parties" רבות בפלטפורמת ה"טיקטוק".
סרטוניו הפכו לפופולריים מאוד, ומספר הצפיות בהם עומד על כשני מיליון..
שמו של הצמד מורכב משתי מילים.
המילה הראשונה, Tember, היא חלק מהמילה האנגלית "September" ("ספטמבר"), החודש בו הנפולסקה ולהודה הפכו לזוג.
המילה השנייה, Blanche, מייצגת את שם הבירה האהוב עליהם.
בצרפתית, פירוש המילה Blanche הוא לבן, ולכן ניתן לפרש את שם הצמד כ"ספטמבר הלבן".
שירו הראשון של הצמד, "Hovanka", יצא לאור ב-13 באוקטובר 2020. הווידאו קליפ שלו פורסם ב-31 בינואר.
הוא בוים על ידי סטודנט מאוניברסיטת מוסקבה, אולכסנדר חומנקו ונכתב על ידי איבן בויקו, בוגר האוניברסיטה להנדסה אזרחית ואדריכלות.
קו העלילה של השיר מתרחש בתקופה של משבר קיומי.
מאוחר יותר הוציאו גרסת כיסוי בשם "How the day will move the night" ל-"Shchedryk", אחד ממזמורי השנה החדשה המוכרים ביותר באוקראינה.
ב-24 בספטמבר יצא השיר "Vechornitsy", שהפך לפופולרי מאוד בקרב תחנות הרדיו באוקראינה.
הוא הגיע למקום הראשון במצעד השירים האוקראיניים בספוטיפיי, ואף דורג במקום ה-13 במצעד השירים המובילים באוקראינה לשנת 2022 באפל מיוזיק.
ב-26 בנובמבר 2021 יצא אלבום הבכורה של הצמד Тут немає нікого, окрім нас.
ב-11 בדצמבר התקיים הקונצרט הראשון שלהם בקייב.
כרטיסי המופע נמכרו לגמרי תוך מספר ימים.
ב-17 בדצמבר הם הוציאו יחד עם קאלוש את "Kalushki vechornytsy".
ב-17 בנובמבר 2022 נחשף כי טמבר בלאנש עתידים להשתתף בקדם האוקראיני לאירוויזיון 2023. שירם היה "Ya vdoma", והם הגיעו איתו למקום התשיעי עם 5 נקודות.
טמו קייסטרי (בפינית: Teemu Keisteri; נולד ב-22 באוגוסט 1985; הידוע בשם הבמה Windows95man) הוא די ג'יי, ראפר, זמר וכותב שירים פיני.
ייצג יחד עם הנרי פיספנן את פינלנד באירוויזיון 2024 שהתקיים במאלמה שבשוודיה עם השיר "".
קייסטרי למד צילום בלאהטי והוא בעל גלריה לאמנות בשם Kalleria בהלסינקי.
קייסטרי השתתף, יחד עם הנרי פיספנן בתחרות הפינית לבחירת נציג המדינה לאירוויזיון עם השיר "".
על אף שבהצבעה בקרב שופטי התחרות סיימו אחרונים, הם זכו ב-313 קולות המצביעים וזכו במקום הראשון בתחרות.
לפיכך, נבחרו השניים לייצג את פינלנד באירוויזיון 2024.
טמביסה היא עיר בפרובינציית חאוטנג שבדרום אפריקה.
העיר הוקמה בשנת 1957 על ידי אוכלוסייה שחורה בעיקרה.
העיר הוקמה בשנת 1957 על ידי אוכלוסייה שחורה שעברה מאזורים לבנים.
זוהי העיר השנייה בגודלה בחאוטונג לאחר סווטו.
ב-26 ביולי 2016 העיר נפגעה על ידי סופת טורנדו.
כ-20 אנשים נפצעו קשה ויותר מ-400 נותרו חסרי כל.
טמביסה מחוברת לפרטוריה באמצעות שני כבישים ראשיים - כביש המטרופוליטני M57 והכביש המהיר R21 שעוקפים את תמביסה ממזרח.
טמבלינה היא סדרת אנימה יפנית לילדים בת 26 פרקים, אשר הופקה על ידי ניפון אולפני אנימציה בין השנים 1992–1993. הסדרה מבוססת על הסיפור של האנס כריסטיאן אנדרסן בשם "אצבעונית".
בישראל הסדרה שודרה בדיבוב לעברית בערוץ 2 בשנת 1995, ובנוסף גם הופצה בקלטות וידאו.
שיר הפתיחה והסיום של הסדרה בגרסה העברית בוצע על ידי יסמין גמליאל.
מאיה היא ילדה שובבה בעלת חוסר התחשבות בזולת, ובעקבות זאת אמה המותשת אשר לא מסוגלת לשלוט בה נכנסת לביתה של מכשפה זקנה שחיה בקצה העיר ומבקשת את עזרתה.
המכשפה נותנת לאמה של מאיה עותק קסום של האגדה "אצבעונית" ואומרת לה לקרוא את זה למאיה.
מאוחר יותר כשאמה של מאיה נרדמת מאיה מתכווצת ונמשכת לתוך עולם הספר, ואז מופיעה פיה טובה האומרת לה שהיא בעולם החלומות של אמה ושכדי לחזור לביתה היא חייבת למצוא דרך להעיר את אמה, וכדי לעשות זאת עליה לנסוע לארץ הדרום לפגוש את נסיך הקריסטל שיעזור לה להגיע הביתה.
במהלך מסעה מאיה מתמודדת עם ניסיונות וקשיים רבים בהם מאבק במכשפה הָלוֹלה; ובדרכה היא מתיידדת עם חברי עולם החלומות שמתאגדים יחד כדי לעזור לה להגיע לארץ הדרום.
יסמין גמליאל - אמא של מאיה
שי זורניצר - אציל / קארוטה / מספר / דמויות שונות
לימור שפירא - המכשפה אנג'לאר / דמויות שונות
אלן אזגי - המכשפה הָלוֹלה/ אמא של קארוטה
מיכה אוזין סליאן - אבא של קארוטה / דמויות שונות
טָמוּס מִזְרָחִי (שם מדעי: Dioscorea orientalis, שם נרדף: Tamus orientalis) הוא צמח עשבוני מטפס רב-שנתי ממשפחת הטמוסיים (Dioscoreaceae), בעל פקעת (גאופיט), קירח ודו-ביתי (פרחיו חד-מיניים ונמצאים על פרטים נפרדים).
פריחתו בחורף, דצמבר עד ינואר, ובקיץ חלקו העליון מתייבש ופירותיו האדומים והבשרניים, בולטים לעין על רקע הגבעולים והעלים החומים והקמלים.
מין זה אנדמי לישראל וללבנון, וגדל בבתי גידול טבעיים של חורש ויער ים-תיכוני.
מלבדו, רק מין אחד נוסף ממשפחה זו גדל בר בישראל – טמוס מצוי.
על ההבדלים ביניהם ראו בפרק "מורפולוגיה" ועיינו בפרק "טקסונומיה".
טמוס מזרחי דומה לקיסוסית קוצנית, אך אינו מעוצה וקוצני, ואינו יוצר סבך צפוף המקשה על תנועה בעובי החורש כפי שעושה הקיסוסית.
התפתחות העלווה מתחילה בראשית נובמבר ונמשכת עד אמצע מרץ.
הפריחה נמשכת מסוף נובמבר ועד תחילת פברואר – מוקדם בהרבה מטמוס מצוי, שפריחתו מתרחשת מסוף ינואר ועד תחילת מאי.
הפרי מופיע ירוק מסוף פברואר, מבשיל במהלך חודש מרץ.
הענבות אדומות מושכות ציפורים מפיצות זרעים.
ותהליך הפצתו נמשך מתחילת אפריל ועד סוף יולי.
משפחת הטמוסיים (Dioscoreaceae) כוללת 657 מינים בארבעה סוגים.
בחלק מהרשימות הטקסונומיות המובילות נחשב שם הסוג Tamus לשם נרדף, ומיניו אוחדו עם הסוג הגדול והעיקרי במשפחה – דִיוֹסְקוֹרֵיאָה (Dioscorea), הכולל כיום 634 מינים.
מתוכם, רק שניים גדלים בר בישראל וסביבתה: טמוס מזרחי ו-טמוס מצוי.
האחרון פוצל באחרונה לשלושה מינים, ולפיכך, לפי השיטה הטקסונומית החדשה – שעדיין נבחנת ונבדקת – טמוס מצוי הגדל בישראל מזוהה כיום כ-טמוס כרתי (Dioscorea cretica).
מכלול המינים שהשתייכו בעבר לסוג Tamus מאוגדים כיום בענף אבולוציוני (clade) ייחודי בתוך הסוג Dioscorea, הקרוי ענף טמוס (Tamus clade).
ענף זה מובחן משאר הענפים בסוג Dioscorea בפרי מסוג ענבה בשרנית, בניגוד למרבית המינים האחרים שבהם הפרי הוא הלקט תלת-כנפי (three-winged capsule), יבש ונפתח בעת ההבשלה, כאשר הזרעים עצמם מכונפים.
מבנה זה משמש להפצה ברוח, והוא מאפיין מרכזי בקבוצה.
לעומתו, במיני ענף טמוס הפירות עסיסיים, אדומים ואינם נפתחים, ובשל כך הם מופצים כנראה באמצעות בע"ח.
בדיוק הבדל זה – פרי בשרני לעומת פרי יבש ומכונף – נחשב במשך שנים כהבדל מורפולוגי משמעותי דיו כדי להצדיק את ההבחנה בין שני סוגים נפרדים: Tamus ו-Dioscorea.
רק עם התקדמות המחקר הפילוגנטי, ובייחוד בעשור האחרון, התברר כי המינים של Tamus מקוננים בתוך העץ האבולוציוני של Dioscorea, כלומר הם שייכים לאותה שושלת טבעית (מונופילטית).
לפיכך, הוחלט לאחד את הסוגים לשם שמירה על מונופיליה.
בכך, המיון המודרני בסוג Dioscorea נשען פחות על מאפיינים חיצוניים מובהקים כמו סוג הפרי, ויותר על ניתוחים מולקולריים של רצפי DNA.
בעקבות מחקר גנומי רחב שהתפרסם בשנת 2023, פוצל טמוס מצוי לשלושה מינים עצמאיים: טמוס כרתי (Dioscorea cretica), הגדל בישראל ובמזרח הים התיכון; טמוס נאכל (Dioscorea edulis), אנדמי לאיי מקארונזיה (כגון האיים הקנריים ומדיירה); וטמוס מצוי (Dioscorea communis) במובנו המצומצם, הנפוץ בעיקר במערב אירופה ובמרכזה.
בעוד שמרבית 634 מיני הבר של הסוג טמוס (Dioscorea, ממשפחת Dioscoreaceae, המכונים "יאם" – yam) גדלים באזורים טרופיים, מינים אחדים מצויים גם באזורים ממוזגים, ובהם התפתחו מאפיינים מורפולוגיים ייחודיים.
לדוגמה, רק שישה מינים ידועים מהאזור הים־תיכוני–מקארונזי, והם משתייכים לשלושה ענפים אבולוציוניים (clades):
(1) ענף Stenophora כולל שני מינים: טמוס בלקני (Dioscorea balcanica), שמוצאו במונטנגרו ואלבניה, וטמוס קווקזי (D.
caucasica), הנפוץ בגאורגיה וברוסיה הקווקזית;
(2) ענף Borderea, הכולל שני מינים אנדמיים, ברורים ומוגבלים להרי הפירנאים: טמוס שוארדי (D.
pyrenaica); ענף זה מתאפיין בהלקט המכיל זרעים חסרי כנפיים.
(3) ענף Tamus, המתאפיין יותר בפרי מסוג ענבה (ולא הלקט מכונף המכיל זרעים מכונפים) ונפוץ יותר ברחבי אגן הים התיכון, מקארונזיה ואירופה האטלנטית.
שני מינים מענף Tamus גדלים בר בישראל: טמוס כרתי (Dioscorea cretica), שבעבר כונה "טמוס מצוי" – וכינוי זה עדיין רווח בישראל, וטמוס מזרחי (Dioscorea orientalis), מין אנדמי הבלעדי לישראל וללבנון.
בישראל, טמוס מזרחי גדל בבתי-גידול טבעיים בלבד – חורש ויער ים-תיכוני, ולעיתים גם בבתות – בעיקר באזורים הרריים בצפון הארץ ובמרכזה.
הוא מצוי בחרמון, בגליל העליון, בגליל התחתון, בכרמל, בשפלה ובהרי יהודה; נדיר בגולן, בשרון ובשומרון; ונדיר מאוד בעמק יזרעאל, בגלבוע ובחוף הכרמל.
טמוס מזרחי הוא צמח מטפס בעל פקעת, רב-שנתי, חלקו העליון מתייבש (בן חלוף) קירח ודו-ביתי, כלומר, פרחיו הזכריים והנקביים נמצאים על פרטים נפרדים.
בפרח נקבי נראים גם שישה אבקנים וגם שלוש צלקות, האבקנים מנוונים (סטמינודים) – שרידים זכריים לא פונקציונליים בפרח נקבי.
תופעה זו, המכונה אנדרוציאה שרידית, נפוצה בצמחים דו-ביתיים.
הצמח נחשב לדו-ביתי אך לעיתים נראים בפרחים איברי רבייה מנוונים מהמין השני – מה שעלול להטעות במבט ראשון שהצמח חד-ביתי.
הפקעת של טמוס מזרחי היא איבר אגירה תת-קרקעי, בקוטר של 2 עד 3 ס"מ, הדומה בצורתו ללפת — מעוגלת או מעט מוארכת, מתעבה במרכזה ומצטמצמת בקצותיה.
הפקעת היא גבעול מעוּבֶּה בעל רקמה אחידה וללא גלדים, המשמשת לאגירת חומרי תשמורת, להתחדשות הצמח מדי שנה, ולעיתים גם לרבייה וגטטיבית.
עם זאת, בטבע, הפקעת של טמוס מזרחי אינה מתרבה וגטטיבית, אלא משמשת אך ורק לשימור חיי הצמח מעונה לעונה.
התרבותו והפצתו באוכלוסייה מתבצעות דרך זרעים בלבד.
אף על פי כן, הפקעת בעלת פוטנציאל לרבייה וגטטיבית, וכאשר היא נחתכת או נפגעת — ניתן לרבות ממנה פרטים חדשים בשיטות גידול מלאכותיות.
הגבעולים דקים, מטפסים באמצעות השתרגות, פשוטים או מסתעפים במידה מועטה, ואורכם לרוב אינו עולה על מטר אחד — בשונה מטמוס מצוי, שגבעוליו מגיעים לאורך של עד 4 מטרים.
העלים מסורגים, בעלי טרף דמוי ביצה, שבסיסו לבבי או חצוי כראש חץ, וקודקודו מחודד ומסתיים בזיף קצר.
אורך הטרף מגיע עד 4 ס"מ, והוא ארוך מהפטוטרת שאורכה אינו עולה על 3 ס"מ.
שפת העלה תמימה, והעורקים בו מסתעפים.
בטמוס מצוי, לעומת זאת, הפטוטרת שווה באורכה לטרף או אף ארוכה ממנו.
התפרחות שיבוליות, חיקיות ונוטות כלפי מטה, וצירן מפותל (flexuous).
התפרחות הזכריות מרובות פרחים וארוכות מן התפרחות הנקביות.
הן יוצאות לעיתים בזוגות מחיק העלים, וכוללות (1-23) לרוב בין 10 ל־20 פרחים; לעיתים מופיעים גם פרחים זכריים בודדים.
התפרחות הנקביות קצרות מהעלה, ומכילות בין פרח אחד לארבע לעיתים רחוקות שבעה.
עטיף הפרח הנקבי קטן מן העטיף בפרח הזכרי.
הפרחים חד מיניים, העטיף פשוט, גביעוני בעל צינור קצר, צבעו לבן או לילך ולא צהוב-ירקרק כשל טמוס מצוי, האבקנים מספרם 6, העטיף עשוי 6 עלים הערוכים בשני דורים כאשר עלי העטיף עומדים בראש השחלה (השחלה תחתית}, ובכל אחד משלושת המגורות של השחלה 2 ביציות.
עמוד השחלה בעל 3 צלקות, כל צלקת מורחבת ומחולקת לשתיים.
הפרחים יושבים ולא נישאים על עוקצים כמו בטמוס מצוי.
החפה והחפית המלוות את הפרח בבסיסו דמויי ביצה רחבה עם חוד, צמודה לעטיף ובעלות גבשושית בצדן התחתון.
החפה והחפית של טמוס מצוי הן דמויי סרגל.
הפרח הזכרי עשוי עטיף דמוי פעמון בעל 6 אונות שוות, 6 אבקנים הקבועים בבסיס העטיף ושריד קצר של השחלה.
עטיף הפרח לבן עד לילך, ריחני, פעמוני ובהמשך כוכבי.
הפרח הנקבי עשוי עטיף קצר בעל 6 אונות זעירות, שרידי אבקנים מנוונים (לפעמים) ושחלה עם עמוד שחלה המחולק לשלוש צלקות מורחבות, מחולקות לשתיים וכפופות אחורנית.
הפרי ענבה בשרנית אדומה בבשלות ובשום אופן לא צהוב, מוארכת במקצת, באורך 7 עד 11 מ"מ וברוחב 6 עד 10 מ"מ.
לעומת טמוס מצוי שהענבה שלו כדורית כמעט.
טָמוּס מָצוּי (שם מדעי: Dioscorea cretica, שם נרדף: Tamus communis) הוא צמח עשבוני מטפס רב-שנתי ממשפחת הטמוסיים (Dioscoreaceae), בעל פקעת (גאופיט), קירח ודו-ביתי (פרחיו חד-מיניים ונמצאים על פרטים נפרדים).
פריחתו מחודש פברואר ועד אפריל, ובקיץ מתייבש חלקו העליון ופירותיו האדומים והבשרניים, בולטים לעין על רקע הגבעולים והעלים החומים והקמלים.
הצמח גדל בעיקר באזורים סובטרופיים ותחום תפוצתו משתרע מעיראק דרומה דרך סוריה, לבנון עד ישראל, ומערבה אל טורקיה, איי מזרח הים האגאי, כרתים, יוון וקפריסין.
בעבר נחשב טמוס מצוי למין אחד רחב תפוצה.
מחקר פילוגנטי עדכני (2023) פיצל אותו לשלושה מינים נפרדים: טמוס מצוי במובנו המצומצם, הנפוץ במערב ובמרכז אירופה; טמוס נאכל (Dioscorea edulis), הגדל באיי מקארונזיה; וטמוס כרתי (Dioscorea cretica), הנפוץ במזרח הים התיכון וכולל את האוכלוסיות בישראל.
בהתאם לכך, הערך עוסק בטמוס כרתי, אשר ממשיך להיקרא כאן בשם טמוס מצוי, עד שתתקבל החלטה רשמית מוועדת השמות.
בנוסף אליו, גדל בישראל מין נוסף ממשפחת הטמוסיים – טמוס מזרחי (Dioscorea orientalis) – מין אנדמי לישראל וללבנון, שהוכר אף הוא במחקר זה כמין עצמאי ומובחן.
על ההבדלים בין שני המינים ראו בפרק "מורפולוגיה" ועיינו גם בפרק "טקסונומיה".
טמוס מזרחי דומה לקיסוסית קוצנית, אך בשונה ממנה – הוא אינו מעוצה, אינו קוצני ואינו יוצר סבך צפוף המקשה על התנועה בעובי החורש.
השם העברי לטמוס הוא תעתיק שמו המקובל שנים רבות.
השם הפופולרי של טמוס "yam" מקורו במערב אפריקה, והוא התגלגל לאנגלית דרך השפות של עבדים אפריקאים שהובאו לאמריקה.
המקור הוא ככל הנראה במילה: "nyami" או "nyam" בשפות כמו פולאני (Fulani) ואיקבו (Igbo), שמשמעותה "לאכול".
במהלך הסחר הטרנס-אטלנטי, מינים של דיוסקוריה (בעיקר Dioscorea rotundata ו-D.
cayenensis) שגודלו ונאכלו בהרחבה באפריקה הובאו גם לאיים הקריביים ולאמריקה הדרומית, והמילה "yam" נטמעה באנגלית לתיאור אותם שורשים עמילניים המשמשים למאכל.
פנולוגיה – מחזור חיי הצמח
התפתחות העלווה מתחילה בסוף אוקטובר ונמשכת עד סוף מאי.
הנצר החד-שנתי נובל מדי שנה, אך אחר הגשם הראשון חלה התחדשות מן הפקעת ולבלוב, בתוך שבועות אחדים מגיע הצמח עד לגובה של מטר אחד או שניים, תוך השתרגות הגבעול הדק והרך על עצמים.
הגבעול החד-שנתי (הנצר) נובל מדי שנה, אך לאחר הגשם הראשון מתחילה התחדשות מהפקעת, והצמח מלבלב במהירות.
בתוך שבועות אחדים מתפתח גבעול דק ורך, המטפס באמצעות השתרגות לגובה של מטר אחד או שניים.
הפריחה נמשכת מסוף ינואר ועד תחילת מאי – מאוחרת וארוכה מזו של טמוס מזרחי, שפורח מסוף נובמבר ועד תחילת פברואר.
הפירות הירוקים מופיעים מאמצע אפריל, מבשילים ומאדימים במהלך חודש יולי.
בקיץ מתייבש החלק העליון של הצמח, ופירותיו האדומים והבשרניים בולטים לעין על רקע הגבעולים והעלים החומים והקמלים.
תהליך הפצת הזרעים נמשך מאוגוסט ועד סוף ספטמבר, ומתבצע באמצעות ציפורים הנמשכות אל הענבות האדומות והעסיסיות.
הזרעים הקשים עוברים דרך מערכת העיכול ומופרשים עם הצואה.
הפקעת החדשה, המתפתחת מהנבט, שוכנת בעומק של 5 עד 20 ס"מ; קליפתה חומה כהה, וצורתה מוארכת ואינה סדירה.
בחלק מהרשימות הטקסונומיות המובילות נחשב שם הסוג Tamus לשם נרדף, ומיניו אוחדו עם הסוג הגדול והעיקרי במשפחה – "דִיוֹסְקוֹרֵיאָה" (Dioscorea), הכולל כיום 634 מינים.
מתוכם, רק שניים גדלים בר בישראל וסביבתה: "טמוס מזרחי" ו"טמוס מצוי".
האחרון פוצל באחרונה לשלושה מינים, ולפיכך, לפי השיטה הטקסונומית החדשה – שעדיין נבחנת ונבדקת – "טמוס מצוי" הגדל בישראל מזוהה כיום כ"טמוס כרתי" (Dioscorea cretica).
לעומתו, במיני ענף טמוס הפירות עסיסיים, אדומים ואינם נפתחים, ובשל כך הם מופצים כנראה באמצעות בעלי חיים.
רק עם התקדמות המחקר הפילוגנטי, ובייחוד בעשור האחרון, התברר כי המינים של Tamus מקוננים בתוך העץ האבולוציוני של Dioscorea, כלומר הם שייכים לאותה שושלת טבעית (מונופילטית) – קבוצה הכוללת את כל הצאצאים של אב קדמון משותף אחד, ואותו בלבד.
לפיכך, הוחלט לאחד את הסוגים לשם שמירה על מונופיליה – אף שהדבר כרוך בהפחתת חשיבותם של הבדלים חיצוניים בולטים.
שני שינויים אלה – האיחוד והפיצול – ממחישים את המעבר ממיון מבוסס תכונות חיצוניות אל מיון גנטי, הנשען על ניתוחים מולקולריים של רצפי DNA.
מין אחרון זה הוא הטמוס הקרוי בישראל "טמוס מצוי" – הן בשפת העם והן בספרות המקצועית – והוא שיוצג בערך זה עד שתתקבל החלטה רשמית אחרת של ועדת השמות.
ענף Stenophora, כולל שני מינים: טמוס בלקני (Dioscorea balcanica), שמוצאו במונטנגרו ואלבניה, וטמוס קווקזי (D.
caucasica), הנפוץ בגאורגיה וברוסיה הקווקזית.
ענף Borderea, הכולל שני מינים אנדמיים, ברורים ומוגבלים להרי הפירנאים: טמוס שוארדי (D.
ענף Tamus, המתאפיין יותר בפרי מסוג ענבה (ולא הלקט מכונף המכיל זרעים מכונפים) ונפוץ יותר ברחבי אגן הים התיכון, מקארונזיה ואירופה האטלנטית.
שני מינים בלבד מענף Tamus גדלים בר בישראל:
טמוס מזרחי (Dioscorea orientalis), מין אנדמי ונדיר הבלעדי לישראל וללבנון.
טמוס מצוי (Dioscorea cretica) גדל בעיקר באזורים סובטרופיים, ותחום תפוצתו משתרע מעיראק מערבה דרך טורקיה אל יוון ואל איי מזרח הים האגאי, כרתים וקפריסין, ודרומה דרך סוריה ולבנון עד ישראל, שהיא גבול תפוצתו הדרומי.
בישראל הוא גדל בישראל, טמוס מזרחי גדל בבתי-גידול טבעיים בלבד – חורש ים-תיכוני, ולעיתים גם בבתות, וכן ביערות נטועים בחבל הים תיכוני.
תפוצתו משתרעת בגולן ובחרמון, בעמק החולה (נחל עין זהב) בשפלה המרכזית ובאזורים ההרריים בצפון הארץ ומרכזה (עד שמורת עדולם).
טמוס מצוי הוא צמח מטפס בעל פקעת, רב-שנתי, חלקו העליון מתייבש (בן חלוף) קירח ודו-ביתי, כלומר, פרחיו הזכריים והנקביים נמצאים על פרטים נפרדים.
הפקעת של טמוס כרתי (Dioscorea cretica), המוכר בישראל כטמוס מצוי, היא איבר אגירה תת-קרקעי, דמוי גליל בקוטר של 2 עד 3 ס"מ.
הפקעת היא גבעול מעובה בעל רקמה אחידה וללא גלדים, המשמשת לאגירת חומרי תשמורת ולהתחדשות הצמח מדי שנה.
בטבע, הפקעת אינה מתרבה וגטטיבית, והתרבות הצמח מתבצעת באמצעות זרעים בלבד.
עם זאת, כאשר הפקעת נחתכת או נפגעת, קיימת אפשרות לרבייה וגטטיבית בשיטות גידול מלאכותיות.
הגבעולים דקים, מטפסים באמצעות השתרגות, פשוטים או מסתעפים במידה מועטה, ומגיעים לאורך של עד ארבעה מטרים – בשונה מטמוס מזרחי, שגבעוליו קצרים יותר ולרוב אינם עולים על מטר אחד.
העלים מסורגים, בעלי טרף דמוי ביצה רחבה, שבסיסו לבבי עם מפרץ עמוק וקודקודו חד עד מחודד שמסתיים ומסתיימים בקצה ארוך פחות או יותר או בזיף (mucro).
אורכם 3 עד 10 ס"מ, הפטוטרת שווה באורכה לטרף או אף ארוכה ממנו.
בטמוס מזרחי, לעומת זאת, הפטוטרת קצרה על פי רוב מהטרף.
הפרחים נישאים על עוקצים, ערוכים בתפרחות שיבוליות (racemes), מלווים בחפה ובחפית צרים (קווים).
הפרחים נישאים על עוקצים מלווים בחפה ובחפית צרים (קווים).
התפרחות הזכריות מרובות פרחים וארוכות מהעלה; עטיף הפרח ירקרק-צהבהב.
התפרחות הזכריות מרובות פרחים וארוכות מן העלה ומן התפרחות הנקביות.
התפרחות הנקביות קצרות מהעלה, ומכילות כמה פרחים בלבד.
הפרחים חד מיניים, העטיף פשוט, גביעוני בעל צינור קצר, צבעו צהוב-ירקרק ולא לבן או לילך כשל טמוס מזרחי, האבקנים מספרם 6, העטיף עשוי 6 עלים הערוכים בשני דורים כאשר עלי העטיף עומדים בראש השחלה (השחלה תחתית}, ובכל אחד משלושת המגורות של השחלה 2 ביציות.
עמוד השחלה בעל 3 צלקות, כל צלקת מורחבת ומחולקת לשתיים וכפופות אחורנית.
הפרחים נישאים על עוקצים ואינם יושבים כמו בטמוס מזרחי.
החפה והחפית המלוות את הפרח בבסיסו דמויי דמוי סרגל.
החפה והחפית של טמוס מזרחי הן דמויי ביצה רחבה עם חוד, צמודה לעטיף ובעלות גבשושית בצידן התחתון.
הפרי ענבה בשרנית בקוטר 8 עד 12 מ"מ, כמעט כדורית, אדומה, לעיתים נדירות צהבהבה.
לעומת זאת, בטמוס מזרחי הענבה מוארכת במקצת ולעולם לא צהבהבה.
הענבות נחשבות רעילות, במיוחד עבור ילדים.
טמילים (Tamil או Tamils או Tamilians; בטמילית: தமிழர்) הם עם אסייתי שמקורו בדרום הודו ובצפון מזרח סרי לנקה.
הטמילים מונים כ-90 מיליון איש, מהם למעלה מ-60 מיליון בהודו, 3 מיליון בסרי לנקה, וכמיליון במלזיה.
כ-87% מן הטמילים מחזיקים בדת ההינדואיסטית.
כ-5% הם נוצרים (בעיקר קתולים) וכ-6% הם מוסלמים סונים.
מיעוט זניח משתייך לדת הג'יינית.
הטמילים בסרי לנקה מתחלקים לבני האוכלוסייה הטמילית הוותיקה ולצאצאים של עובדים בכפייה במטעי תה שהובאו לאי מטאמיל נאדו במאות ה-19 וה-20 על ידי הבריטים.
הגורמים המאחדים את העם הטמילי, שמעולם לא חי תחת שלטון אחד, הם מורשת תרבותית והיסטורית עתיקת יומין, וכן השפה הטמילית.
היחסים בין הבריטים לטמילים היו טובים, והבריטים הכירו במיעוט הטמילי ובנו לו מוסדות חינוך.
בניגוד למדינת טמיל נאדו, שהיא מדינת לאום לעם הטאמילי, קיימת פזורה נרחבת של בני הלאום, בעיקר בסרי לנקה.
בשנת 1948 זכתה סרי לנקה לעצמאות מהממלכה המאוחדת והפכה לדמוקרטיה סוציאליסטית.
הטמילים הם מיעוט של כ-20% באוכלוסיית המדינה לעומת הרוב (כ-74%) הסינהלי.
בראש הממשלה עמד אדם המשתייך לרוב הסינהלי בסרי לנקה.
מדיניות הממשלה קיפחה את הטמילים, דבר שבא לידי ביטוי בבחירת השפה הסינהלית לשפה הרשמית במדינה, הגבלת מספר הטמילים בשירות הציבורי ובכניסה לאוניברסיטאות.
המדיניות הזאת יצרה ניכור בין המיעוט הטמילי לרוב הסינהלי והובילה למאבק הטמילים בממשלה.