tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בדירוג עשרת המרשלים הגדולים של צבא השחרור העממי, נחשב לין הבא אחר ז'ו דה ופנג דה-חואי.
לין ביאו נולד למשפחה צנועה במחוז חוביי שבמרכז סין, בתקופת שושלת צ'ינג.
את השכלתו היסודית הוא רכש בבית הספר בכפר בו גדל.
ב-1921 הוא למד בחטיבת הביניים בווּהָאן, בירת המחוז.
בתקופת לימודיו הוא הושפע מהמהפך החברתי והתרבותי שהתרחש בארצו.
בשנת 1911 הפילה מהפכת שינהאי את פויי קיסר סין והשליטה את הרפובליקה הסינית, אשר עד מהרה הפכה לדיקטטורה צבאית בראשות יואן שה-קאי.
לאחר מותו של האחרון בשנת 1916, התחלק הכוח הפוליטי בין מצביאים שונים, והחלה תקופת המצביאים.
באותן שנים לין החל להתעניין בסוציאליזם ובקומוניזם, ובשנת 1923 הצטרף לליגת הנוער הסוציאליסטית.
בשנת 1925 נסע לין לגואנגג'ואו בדרום, כדי להירשם לאקדמיה של וומפואה (הואנגפו).
שם החלה לא רק הקריירה הצבאית שלו, אלא גם חברותו הרשמית במפלגה הקומוניסטית.
סין סבלה בתקופה זו מכאוס ופילוג פוליטי שנמשכו כעשור.
ממשלת בייאנג הייתה למעשה בובה פוליטית, שהושפעה ממצביאים כגון וו פאיפו, ג'אנג דזוו-לין ודואן צ'ירוי.
בניסיון לאחד מחדש את סין, הקים אבי מהפכת שינהאי סון יאט-סן את המפלגה הלאומית (מפלגת הקוומינטנג) בגואנגדונג.
בעזרת תמיכה כספית מידי ברית המועצות ואיחוד כוחות עם המפלגה הקומוניסטית הסינית, הקים יורשו של סון יאט-סן, צ'יאנג קאי שק, אקדמיה צבאית, במטרה להכשיר את הקצינים לצבא המהפכני.
כשנה בלבד לאחד תחילת לימודי לין באקדמיה, צ'יאנג קאי שק יזם את המשלחת הצפונית לאיחוד סין ביולי 1926.
למרות חוסר ניסיונו הפגין לין יכולות מרשימות.
כעבור כמה חודשים, כשהגיע מסע המשלחת לגדות נהר היאנגצה במרכז סין, לין קודם מפיקוד על מחלקה לפיקוד על גדוד.
סין אוחדה ברובה בשנת 1927.
כאשר פנה צ'יאנג נגד בעלות בריתו הקומוניסטיות בשנת 1927 במסגרת טבח שאנגחאי, נטש לין את תפקידיו והצטרף לכוחות הקומוניסטים.
באוגוסט 1927 הוא השתתף במרד הקומוניסטי הגדול הראשון בנאנצ'אנג, שהובל על ידי ג'ואו אנלאי ומנהיגים קומוניסטים אחרים.
באביב שנת 1928 הצטרף לין למאו דזה-דונג בגבעות דרום-מרכז סין וביסס את מעמדו כאחד המפקדים הטובים והפעילים ביותר בצבא האדום.
משנת 1928 עד 1934 עזר להגדיל את השטח בשליטת הקומוניסטים במחוז ג'יאנגשי והגן עליו מפני התקפות חוזרות ונשנות של הלאומנים.
בשנת 1932 הוא קודם בתפקיד, וקיבל את הפיקוד על הקורפוס.
כאשר הוסגו הקומוניסטים לבסוף מבסיסם בג'יאנגשי, בשנת 1934 על ידי הלאומנים, הפך הקורפוס הראשון של לין לחיל חלוץ בנסיגה האפית, המכונה המצעד הארוך.
במהלך הנסיגה נעו הכוחות הקומוניסטים דרך חונאן אל סצ'ואן ואל גאנסו עד אשר הגיעו דרך שאאנשי לשאנשי, שם הם הצליחו להתארגן מחדש.
בקרב חברי המפלגה הקומוניסטית לין צבר מוניטין של מפקד מוכשר, שמעולם לא הפסיד בקרב.
הוא מונה לנשיא האקדמיה של הצבא האדום הסיני ודורג אחרי שני הגנרלים הבכירים ביותר, ז'ו דה ופנג דה-חואי.
בשנת 1937 הייתה הפוגה זמנית במלחמת האזרחים בין הלאומנים לקומוניסטים, כאשר שני הצדדים הקימו חזית מאוחדת נגד אויבתם המשותפת - האימפריה היפנית.
לין פיקד על אחד משלושת הגדודים הראשיים של הצבא האדום, וזמן קצר לאחר פרוץ המלחמה נגד האימפריה, בספטמבר 1937, גדודו נחל ניצחון מוקדם חשוב על הפולשים היפנים, אשר מנע את התקדמותם לשאנשי.
באביב 1938 נפצע לין ולא שב לשדה הקרב עד תום המלחמה.
כיוון שפצעו לא נרפא, הוא נסע לברית המועצות לקבלת טיפול רפואי ונשאר שם למשך שלוש שנים.
לאחר שובו לסין בשנת 1942, שימש זמן קצר כחבר צוות הקשר הקומוניסטי עם הלאומנים.
בשנת 1943 שב לנשיאות האקדמיה הצבאית והמדינית בין-אן.
כאשר התקרבה המלחמה עם יפן לסיומה בשנת 1945, הוא נבחר לראשונה לוועד המרכזי של הקונגרס הקומוניסטי, יחד עם 44 שותפים.
לאחר שהסתיימה מלחמת העולם השנייה, התחדשה מלחמת האזרחים בסין.
לין נסע למנצ'וריה כמפקד של כוח, שבהמשך היה ל"צבא השדה הרביעי".
לין ידע שכוחותיו אינם מסוגלים לשמור על הערים הגדולות נגד הצבא הלאומי של הגואומינגדנג, ועל כן בחר באסטרטגיה של פעולה בתוך הכפרים והתשת צבא האויב באמצעות לוחמת גרילה.
בהמשך זוהתה אסטרטגיה זו עם מאו.
בהדרגה, הצליח לין לבודד את הלאומנים בערים.
הוא כבש את מנצ'וריה בעזרת הגנרל ויי לי-חואנג, שבגד בגואומינגדנג והעביר לידי הקומוניסטים מאות אלפי חיילים ושטחים נרחבים.
ניצחונו של לין במנצ'וריה הביא להתמוטטותם המהירה של כוחות הלאומנים בשאר סין.
כוחותיו נעו דרומה וכבשו את בייג'ינג בינואר 1949.
בגואומינגדנג, התפטר צ'יאנג מתפקידו כנשיא הרפובליקה הסינית, בעקבות לחצים שהופעלו עליו מבפנים.
לאחר מכן, החלה ממשלת הקליקות הזמנית, תחת לי דזונגז'ן, במשא ומתן להפסקת אש על גדות נהר היאנגצה.
ההסכם יצא לפועל במרץ, אך בחודש מאי 1949 הורה מאו ללין להפר את הפסקת האש ולתקוף את הגואומינגדנג.
לין הצליח לכבוש את נאנג'ינג, ובכך סיים פורמלית את שלטון הקוומינטנג על סין.
לאחר מכן, הוא יצא למערכה במרכז המדינה.
עד סוף אותו חודש נכבשה ווהאן, ובספטמבר הגיעו הכוחות לגואנגג'ואו.
לין נודע כדמות שהיה לה חלק מרכזי בהצלחת הכוחות הקומוניסטיים בכיבוש דרום סין.
עם הקמת הרפובליקה העממית של סין באוקטובר 1949, מונה לין למספר תפקידים בכירים בממשלה ובמפלגה.
הוא שימש בתחילה כראש המינהל וראש המפלגה באזור "מרכז-דרום", וכך שלט בפועל על כשישה מחוזות בסין: גואנגדונג, האינאן, חונאן, חוביי, חנאן וגואנגשי.
הוצע לו להפוך לראש חיל המשלחת במלחמת קוריאה, אך הוא ויתר על התפקיד עקב בעיות בריאות ועל כן הוצע התפקיד לפנג דה-חואי.
בשנת 1954, כאשר התארגן מחדש השלטון המרכזי, מונה לין לסגן ראש הממשלה של מועצת המדינה (או הקבינט) ולסגן יו"ר המועצה הלאומית להגנה.
בין קציני הצבא הוא היה זוטר בדרגתו רק לז'ו-דה ופנג דה-חואי (שר ההגנה) הוותיקים.
בשנת 1955 הוא קיבל מושב בלשכה המדינית, שמנתה 13 חברים.
לאחר מכן, במאי 1958, הוא מונה כחבר בוועדת הקבע, שמנתה 7 מחברי של הלשכה המדינית.
עם זאת, כשירותו הפיזית לשמש באופן אקטיבי במספר כה רב של תפקידים הייתה מועטה.
בשנים הראשונות של השלטון הקומוניסטי, סבל לין ממצב בריאותי גרוע כרוני, והופיע בציבור לעיתים רחוקות.
בסוף שנת 1958 החל לין לתפוס תפקיד פעיל וחשוב יותר בצבא ובמפלגה.
פנג דה-חואי הודח מתפקידו כשר ביטחון בטענה שהוא חיבל במדיניות הקפיצה הגדולה קדימה, ובספטמבר 1959 מונה לין במקומו.
כשר ביטחון קידם לין רפורמה בצבא השחרור העממי, שהגבירה את רמת החינוך הפוליטי בקרב החיילים ושיפרה את הכשרתם הצבאית.
החל מראשית שנות השישים שימש הצבא כדוגמה לטענה שניתן לשלב מומחיות מקצועית עם תודעה פוליטית, והצבא אף הפך למודל לחיקוי שאר החברה, כולל המפלגה עצמה.
הרעיון שיש "ללמוד מצבא השחרור העממי" התפתח לכדי תנועה שהובילה בשנת 1965 לטיהור פוליטי נרחב במפלגה, שמאז 1966 נודע בשם המהפכה התרבותית הפרולטרית הגדולה.
בין הנפגעים במהפכת התרבות היו פנג דה-חואי וליו שאוצ'י, שבמשך למעלה מ-20 שנה היה שני רק למאו בשרשרת הפיקוד.
כ-40 מיליון סינים מתו במהלך אירועי המהפכה.
לין היה קשור ישירות לניסויים בנשק גרעיני, שהוצאו לפועל מתחת לאדמה בלופ נור ובעומקי מדבר גובי.
בין הניסויים האלה היה גם ניסוי 596, ניסוי הגרעין המוצלח הראשון של סין העממית.
באוגוסט 1966 לין ביאו, בן ה-58, החליף, באופן מעשי, את ליו כיורשו העתידי של מאו.
מינו זה הפך לרשמי באפריל 1969, כאשר לין הוסמך כ"יושב הראש לצד מאו" בחוקה החדשה.
בשנים 1966 עד 1971 הצבא השתלט למעשה על התפקיד שמילאה בעבר המפלגה בשלטון בסין.
כאשר מאו הביא לחלוקה מחודשת בדרג הצבאי, הוא קידם קצינים זוטרים בדרגותיהם הצבאיות.
כך, למשל, ראש המטה הכללי החדש היה בכלל קצין זוטר בשם חואנג יונג-שנג.
חואנג אשר נודע כ"רודף שמלות", חיזר גם אחר יה צ'ון, אשתו של לין ביאו.
יה צ'ון שיחקה ברגשותיו של חואנג, כפי שנתגלה בהקלטת שיחה טלפונית ביניהם.
לין באותו הזמן הפך את חיל האוויר של צבא השחרור העממי למרכז פועלו.
הוא מינה את בנו בן ה-25 לין לי-גואו, אשר כונה ה"נמר", לסגנו בפועל.
בנוסף הוא מינה את בתו לפקד על ההוצאה לאור של עיתונים שקידמו פרופגנדה צבאית.
דוגמה לפועלו של לין באה לידי ביטוי בישיבת פוליטביורו במאי 1966. באותה ישיבה לין ייצג למעשה את מאו בתור יד ימינו וכאחראי על ביצוע פקודותיו.
הוא הכריז, באותה הישיבה, כי כל אשר יתנגד למאו הוא גם גינה יריבים פוליטיים במילים חריפות, ולמעשה העלה את הפתרון של הפיכה כאפשרות ריאלית, עקב דרישתו של מאו עצמו.
במקביל לביצור עמדתו של מאו, לין הוסיף לעסוק גם בענייני משפחה בוערים.
מכתבים פוגעניים רבים הגיעו אליו ואל משפחתו, בהם נטען כי לאשתו הייתה פרשיית-אהבים עם ואנג שה-ויי, מנהיגם של המתנדבים הצעירים בינאן, אשר התנגד לשלטונו של מאו.
בנקודה מסוימת, באחד המושבים של אסיפות הפוליטביורו לין הניח מסמך בפני המשתתפים ובו נכתב:
עקב הפיכת אשתו לדמות פוליטית, לין היה מחויב לנקות את שמה.
הייתה לכך חשיבות לא רק בשביל להגן עליה ולשמור על ניקיון תדמיתו הציבורית, אלא גם כדי להגן על ילדיהם.
יש לציין כי, מלבד לין, גם ג'ואו אנלאי תמך במאו ללא סייג, בעיקר משום שביקש להגן על עצמו מפני הדחה ופגיעה פיזית, כפי שקרה לבכירים אחרים בזמן "מהפכת התרבות".
בסיום "מהפכת התרבות" בשנת 1969 גרעין השלטון של מאו היה בטוח ומצומצם.
הוא הורכב מלין ביאו וג'ואו אנלאי כמו גם מראשי הצוות צ'ן בו-דא וקאנג שנג.
במסגרת הפיצול הסיני-סובייטי, מאו שלח כוח צבאי אל האי המסוכסך והלא מיושב - ג'נבאו - בנהר אוסורי.
בתגובה, אש ארטילריה רוסית שנורתה כפעולת תגמול, נתפסה כאיום ממשי על סין.
מאו חשש כי הצבא האדום יפלוש לסין, ויראה את נחת זרועו לבייג'ינג.
החשש היה כי דרך הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הקזחית הרוסים יפלשו לשינג'יאנג.
מסיבה זו, נוצר שוב קשר בקו הטלפוני החם עם מוסקבה, ונערכה שיחה עם ראש ממשלת ברית המועצות, אלכסיי קוסיגין.
לבסוף נרגעו היחסים בין המדינות, ושגריר סובייטי חזר לבייג'ינג במהלך אוקטובר 1970.
עם הזמן החל מאו מסתכסך עם רוב כוחו של לין, אשר ניהל דיונים וקיבל הצעות חוק באסיפות סגורות, שנערכו על דעת עצמו.
מאו החל לנסות להכשיל את לין: הוא הטיל וטו על הפיכתו הרשמית של לין לנשיא הרפובליקה העממית של סין, ונזף בו על כך שהיו לו למעשה יועצים מושחתים.
בנוסף, הוא דרש שלין יקבל על עצמו "השפלה עצמית", אך האחרון סירב.
מבחינת מאו, היה זה "הקש ששבר את גב הגמל", והוא החל לנסות את כל שביכולתו, באופן חשאי, להפיל את לין.
לין, אשר תמיד נהג להתבודד, החל להסתגר במעונו.
הוא שלח מכתב אל מאו, לפיו במידה ויבוצע טיהור חדש, הפעם נגדו, יהיה על מאו לאייש מחדש את כל המערך הפוליטי הקיים.
מחליפים אפשריים יבואו רק מתוך ותיקי המפלגה, ובחירה בהן תהיה למעשה התכחשות לעקרונות "המהפכה התרבותית".
במקום לשבת ולחכות לטיהור, לין בחר לעזוב את עיר הבירה הוא יצא אל גואנגג'ואו אשר הייתה קרובה מאוד להונג קונג (דאז האימפריה הבריטית), מקום בו הוצב חיל צבאי הנאמן לו.
בנו של לין, לין לי-גואו אשר כונה ה"נמר" היה מקורב מאוד לאביו.
הוא החל לגנות את פועלו האוטוקרטי של מאו.
עוד במרץ 1971 הוא ושלושה מחבריו העלו את רעיונותיהם על הכתב:
פקידים בכירים חשים כעס אך אינם מעיזים לבטא את דעתם בגלוי;
איכרים סובלים ממחסור במזון ובלבוש;
צעירים משכילים נשלחו לכפרים: עבודת כפייה מוסווית;
המשמרות האדומים הוטעו ובתחילה נוצרו...
כבשר תותחים [ולאחר מכן] כשעירים לעזאזל...
של הפועלים הוקפא: ניצול מוסווה
כתבים אלו ועוד היו חלק מפלג רעיוני אנטי-מאואיסטי אשר תכנן את ביצוע "פרויקט 571" (571 במנדרינית זה: וּו-צִ'י-יִי; שהגייתן נשמעת דומה לאמירה שמשמעה "התקוממות מזוינת") מטרת המבצע הייתה להפיל את מאו, ולמנות את לין ביאו למנהיג העליון של סין.
באותו החודש, החל מאו בדיונים שעסקו בשימוע של יה צ'ון, אשתו של לין.
במאי 1971 לין שבר את הכללים, ובזמן אירוח נורודום סיהאנוק, נסיך קמבודיה, נעדר מטקס ה-1 במאי בכיכר טיין-אן-מן.
הוא הצטרף רק לאחר שג'ואו אנלאי המודאג התקשר אליו.
לין הגיע, התיישב לצד מאו, אשר איתו סירב לדבר.
הטקס החל דקה מאוחר יותר.
כנהוג היה צלם רשמי במהלך הטקס.
בראיון אשר התבצע שנים מאוחר יותר על אשר התרחש אמר:
לין נשאר במקום למשך פחות מדקה,.
הוא לא בירך את איש מהנוכחים, ואף לא את הזוג המלכותי מקמבודיה.
הוא עשה זאת מתוך הבנה, שמאו לא יבליג על העלבון.
לין, מאוחר יותר, גם סירב להשתתף בביקור של ניקולאה צ'אושסקו ורעייתו, אלנה צ'אושסקו.
לבסוף הוא ויתר, רק לאחר שאשתו יה צ'ון התחננה אליו שיעשה זאת למען שלומם.
לבסוף בספטמבר לין ביאו הסכים לברוח מסין עם משפחתו.
בנו לי-גואו דרש שלפחות ינסו ליזום התנקשות פוליטית במאו, דבר שלין ביאו שקל בתחילה, אך לבסוף ויתר על האפשרות.
לאחר שרעיון ההתנקשות והתוכניות לביצוע נפסלו כבלתי אפשריים, הוחלט להמלט.
בערב ה-12 בספטמבר, בעוד מאו ופמלייתו ישנו, תכננו משפחת לין את בריחתם.
לצוות המטוס נאמר כי המשפחה נעה לדאליין, מקום נופש חביב ביותר עליה ועל כן לא עלה חשש בתא הטייס.
לי גואו ביקש מאחותו דודו להיות מוכנה ליציאה בבוקר.
היא נותרה נאמנה למאו, גם כיוון שפחדה כי אביה החולה לא ישרוד במחנות הריכוז לעריקים אם ייתפס.
על כן דיווחה ליחידת משמר שהייתה מוצבת בסמוך לווילה המשפחתית בדאליין.
כאשר מידע זה הגיע לאוזניו של ג'ואו אנלאי, החל האחרון לפקח על תנועת המטוסים.
באמצעות נאמני בנו, לין ביאו הבין שיש סכנה לתוכנית המילוט, והחליט לצאת עוד באותו הלילה ולא לחכות ליום שלמחרת.
במבצע בריחה השתתפו לין ביאו, אשתו, בנו וחבר בנו ביחד עם מנהל משק הבית.
במהלך הנסיעה לשדה התעופה, יחידת משמר, שזיהתה את ניסיון המילוט, קראה להם לעצור את המכונית.
בתגובה, מנהל משק הבית במכונית ביקש לעצור את המכונית, ירד ונס על חייו.
לאחר כחצי שעת נסיעה הגיעה משפחת לין למטוס הוקר-סידלי טריידנט בנמל התעופה בשאנחאיגואן, דאליין, בעוד מכוניות משטרה נעות מאחוריהם.
הטריידנט המריא בחיפזון בשעה 00:32 13 בספטמבר עם משפחת לין, ללא דודו, ועם נהג המשפחה וחברו של לי-גואו.
כדי לחמוק מן המכ"ם, היה עליהם לטוס נמוך, טיסה אשר בזבזה דלק רב.
הם שינו מסלול טיסה אל סיביר, כדי לנחות בהקדם.
אך כעבור שעתיים, מעל הערבה האסייתית ברפובליקה העממית של מונגוליה, כאשר הדלק אזל כמעט לגמרי, המטוס נאלץ לבצע נחיתת אונס והתרסק.
לין ביאו נהרג בהתרסקות, יחד עם כול שאר נוסעי המטוס.
לין קפלן (נולדה ב-8 באוקטובר 1964) היא ראש המועצה המקומית תל מונד.
קפלן נולדה בברית המועצות ועלתה לישראל בשנת 1971. אביה אנטולי גרנרוט היה נציג קייב בתנועה הציונית והוריה היו ממקימי המושב אניעם שברמת הגולן, שנקרא תחילה עלייה 70 על שם גרעין עולים מברית המועצות שהקים את המושב.
בעלת תואר B.Sc בהנדסת תעשייה וניהול מאוניברסיטת בן-גוריון בנגב, תואר שני במנהל עסקים מאוניברסיטת תל אביב ותואר שני נוסף במדיניות החינוך עם התמחות במערכות שלטון מקומיות וארציות, מאוניברסיטת תל אביב.
עבודת התזה שלה עסקה במנהיגותם הפדגוגית של מנהלי מחלקות חינוך ברשויות מקומיות.
בוגרת קורס דירקטורים של אוניברסיטת בר-אילן.
שימשה בתפקידי ניהול בכירים במגזר העסקי ולאחר מכן עסקה בליווי מנהלי בתי ספר במסגרת הרפורמה של משרד החינוך של מעבר בתי ספר לניהול עצמי, שימשה כחברת ועד מנהל בעמותת כ"ן וסמנכ"לית בעמותה לקידום נגישות.
נבחרה לראשות המועצה בתל מונד בבחירות מיוחדות שהתקיימו בדצמבר 2020, לאחר בג"ץ תושבים שהובילה בהצלחה להפסקת כהונת הוועדה הקרואה בתל מונד.
קפלן גברה על שלושה מועמדים נוספים לראשות המועצה ונבחרה ברוב של 51.1% מהקולות.
פרסמה כתבות רבות ב-ynet ובידיעות אחרונות בנושאי חינוך.
בשנת 2001 הוציאה את ספר הילדים "גם אמא ואבא הולכים לעבודה".
הספר זכה לציון לשבח מטעם פרס זאב לספרות ילדים ונוער.
נשואה לבועז ואם לשלושה בנים.
לין כהן (נולדה ב-28 במרץ 1992) היא שחקנית דיבוב ישראלית.
כהן נולדה וגדלה בבאר שבע.
בוגרת תיכון מקיף א' במגמת תיאטרון וקולנוע, לאחר מכן בשנת 2007 למדה לדבב באולפני נ.ל.ס.
בשנת 2012 למדה עריכת סאונד במכללת BPM.
כהן החלה לדבב לטלוויזיה משנת 2008, כאשר תפקידה הראשון היה בגיל 16. בשנת 2012 החלה להעביר סדנאות דיבוב בכנסי האנימה והמנגה של ארגון אמא"י.
בתפקידה הראשי הראשון דיבבה את נינה מהסדרה "נינה פטאלו".
לין המכונה גם "משקה סגול", "סגול" או "שמן", הוא משקה סמים פסיכואקטיבי, אשר מורכב מתרופה לשיעול או מסירופ קר המכיל קודאין ופרומתאזין עם משקה קל.
מקורו של המשקה ביוסטון והוא מזוהה עם תרבות ההיפ הופ של דרום ארצות הברית.
המילה "לין" (lean) באנגלית פירושה "נטייה", והכוונה היא לנטייה של אנשים להתקשות בעמידה יציבה תחת השפעת שיכרון או סמים.
עם זאת, לסם יש שמות נוספים, כגון "סירופ" "שתייה", "שתייה סגולה", "ווק", "תה טקסס", "ספרייט" ועוד.
בדרך כלל, לין מורכב מתרופת מרשם לשיעול שמכילה בעיקר קודאין ופרומתאזין.
לעיתים היא מכילה תרופות שניתן לרכוש אותם ללא מרשם, כגון דקסטרומטורפן, מכיוון שיש להם את אותה השפעה ולא צריך לגשת לרופא על מנת להשיג אותם.
על מנת לגרום לסם להיות ידידותי למשתמש, נוסף לתרופת השיעול משקאות קלים בטעמי פירות, כגון ספרייט ופאנטה, ובדרך כלל מגישים את הלין בכוס חד פעמית.
לעיתים נוסף לסם ממתק, על מנת להוסיף לסם טעם מתקתק.
ההשפעות של לין הן חזקות וגורמות ל"הרגשה טובה", שמתבטאת ב"פגיעה במיומנות מוטורית, בעייפות, ובתחושת ניתוק מכל חלקי הגוף האחרים".
יש הטוענים כי השימוש בסודה, בסירופ ובממתקים, משאיר טעם לוואי חזק בפה שלעיתים נשאר לאורך זמן.
לעיתים משתמשים בלין בערבוב עם אלכוהול או עם סמים אחרים.
כאשר מקבלים מרשם ללין, וכאשר משתמשים בו בכמויות הנכונות, הלין בטוח למדי, אך כאשר משתמשים בו בכמויות גדולות, הוא יכול לפגוע במשתמש.
מנת יתר של לין עלולה לפגוע במערכת העצבים המרכזית ועלולה לגרום לדיכוי נשימתי.
שימוש באלכוהול או בסמים אחרים ביחד עם הלין, עלול להגדיל את הסיכויים לדיכוי מערכת העצבים.
רבים טוענים כי הלין התפתח ביוסטון בסביבות שנות ה-60, כאשר זמרי בלוז היו לוקחים את תרופה לשיעול עם בירה.
זמרי הבלוז היו גרים בשכונות הרובע החמישי, הרובע השלישי ובסאות' פארק ביוסטון, וראפרים שגדלו באותם שכונות בעיר, אימצו את הלין והביאו אותו לתרבויות שונות.
בשנות ה-80 ובשנות ה-90, התחילו להשתמש בקודאין ובסירופ פרומתאזין, והשילוב נהיה פופולרי עד שנות ה-90.
היא ביוכימאית אמריקאית והמחקר שלה מתמקד בבסיס המולקולרי של מחלות של בני אדם.
היא מלמדת באוניברסיטת רוצ'סטר והיא מייסדת של "נשים בוגרות במדעים" באוניברסיטה.
היא חברה באקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים, האקדמיה הלאומית למדעים והאקדמיה הלאומית לרפואה.
מקוויט סיימה תואר ראשון בביולוגיה באוניברסיטת קונטיקט, דוקטורט בביוכימיה באוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון, ופוסט-דוקטורט במכון מקארדל לחקר הסרטן (אנ') שבאוניברסיטת ויסקונסין-מדיסון.
לאחר מכן הצטרפה למרכז רוזוול פארק לסרטן (אנ') ובהמשך עברה לאוניברסיטת רוצ'סטר שם קיבלה משרת פרופסור.
מקוייט עשתה מחקר פוסט דוקטורט במעבדה לטיפול בסרטן, והיא פרסמה יותר מ-130 מאמרים בעקבות מחקר זה וערכה ספרים רבים.
המחקר שלה מתרכז בבסיס המולקולרי של מחלות של בני אדם.
מקוויט גילתה ב-1981 את מנגנון "פירוק RNA נונסנס" (Nonsense-mediated decay) במחלות.
היא נבחרה ב-2006 לחברה באקדמיה האמריקאית למדעים ואומנויות.
ב-2011 הצטרפה לאקדמיה הלאומית לרפואה.
פרס מפעל חיים לשנת 2010 בשירות מאגודת ה-RNA הבינלאומית
2012–2013 עמותת בת שבע דה רוטשילד באקדמיה הישראלית למדעים ומדעי הרוח
פרס אתנה לשנת 2014 למעורבות בקהילה
פרס ויליאם סי רוז לשנת 2014
פרס גאירדנר הבינלאומי של קנדה לשנת 2015
פרס ונדרבילט למדע ביו-רפואי לשנת 2017
פרס מפעל חיים במדע לשנת 2017 מאת אגודת ה-RNA הבינלאומית
פרס FASEB למצוינות במדע לשנת 2018
פרס ויילי במדעי הביו-רפואה לשנת 2018
פרס וולף לרפואה לשנת 2021
פרס קרן וורן אלפרט לשנת 2021, בית הספר לרפואה של הרווארד, בוסטון, מסצ'וסטס
פרס גרובר בגנטיקה לשנת 2023
לין מקרי היא שחקנית עבר אמריקאית הידועה בתפקידה בתור מורין פרסקוט בסדרת סרטי "צעקה".
שנהסרטתפקידהערות1989"לחימת דרקון"דיילת אוויר"מלכודת מכשפות"מזכירת Q.T.1996"צעקה"מורין פרסקוטתמונה בלבד1997"צעקה 2"2000"צעקה 3"2008"מילק"המזכירה של מוסקונה2010"הסוג האלים"לינדה2011"צעקה 4"מורין פרסקוטתמונה בלבד
לין ליאנגמינג (במנדרינית תקנית: 林良铭, בפין-יין: Lín Liángmíng; נולד ב-4 ביוני 1997 בשאנטואו שבגואנגדונג, סין) הוא כדורגלן סיני המשחק בעמדת קשר הכנף בקבוצת בייג'ינג גואואן מליגת העל הסינית ובנבחרת סין.
לין גדל במחלקת הנוער של גואנגג'ואו R&F.
ב-22 ביולי 2015 עבר לין למחלקת הנוער של ריאל מדריד, בה חתם על חוזה לחמש שנים, והפך לשחקן המזרח אסייתי הראשון בהיסטוריה שחותם בריאל מדריד.
בעונת שיחק במחלקת הנוער של ריאל מדריד, ובחודש יולי 2016 קודם לריאל מדריד קסטיליה, קבוצת המילואים של המועדון, עמה שיחק במסגרת הליגה הספרדית השלישית.
ב-24 באוגוסט 2017 הושאל לין לאלמריה מהליגה הספרדית השנייה למשך עונת , והחל לשחק בקבוצת המילואים של המועדון במסגרת הליגה הספרדית הרביעית.
ב-5 בספטמבר ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה של המועדון, בהפסד 0–1 לקדיס במסגרת הסיבוב השני של גביע המלך הספרדי.
ב-29 ביולי 2018, לאחר שקבוצת המילואים של אלמריה העפילה לליגה הספרדית השלישית, הוארכה השאלתו של לין בעונה נוספת.
הוא שיחק בעיקר בקבוצת המילואים של המועדון, ובקבוצה הראשונה שיחק רק במסגרת גביע המלך הספרדי.
ב-30 באוגוסט 2019 חתם לין במאריטימו מליגת העל הפורטוגלית, והחל לשחק בקבוצת המילואים של המועדון.
ב-28 בפברואר 2020 הושאל לין לדאליין פרופשיונל מליגת העל הסינית, וב-23 בספטמבר חתם על חוזה קבוע במועדון.
ב-23 במרץ 2023 ערך לין את הופעת הבכורה שלו בנבחרת סין, בתיקו 0-0 נגד נבחרת ניו זילנד במשחק ידידות.
ב-16 במרץ 2023 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת, בניצחון 0–4 על נבחרת מיאנמר במשחק ידידות.
לין אן קוללה היא שחיינית עבר אמריקאית, סגנית אלופה אולימפית (מינכן 1972) וזוכת מדליית ארד באליפות העולם (בלגרד 1973) במשחה ל-200 מטר פרפר ובנוסף זוכת מדליית ארד באליפות העולם (בלגרד 1973) במשחה ל-200 מטר חזה.
לין קוללה היא אחותו של ריק קוללה שחיין זוכה מדליית ארד אולימפית.
קוללה למדה הנדסת חשמל באוניברסיטת וושינגטון.
באוניברסיאדה שנערכה בטורינו, איטליה בשנת 1970 היא זכתה ב-3 מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר פרפר (1:06.0 דקות), במשחה ל-200 מטר מעורב אישי (2:31.4 דקות) ובמשחה שליחות 4x100 מטר מעורב.
ב שנערכו בסנטיאגו דה קאלי, קולומביה בשנת 1971 היא זכתה ב-4 מדליות, 2 זהב, 1 כסף ו-1 ארד.
מדליית כסף במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב ומדליית ארד במשחה ל-100 מטר חזה (1:19.72 דקות)
באולימפיאדת מינכן היא זכתה במדליית כסף במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:16.34 דקות, אחרי קארן מו שקבע שיא עולם חדש של 2:15.57 דקות ולפני אלי דניאל (2:16.74 דקות), שלושתן מארצות הברית.
לין ג'וזף פרייז'ר היה איש חינוך ופוליטיקאי אמריקאי מדקוטה הצפונית, איש המפלגה הרפובליקנית, שכיהן כמושל דקוטה הצפונית ה-12 מ-1917 ועד הדחתו בבחירות החזרה ב-1921. בהמשך הוא ייצג את מדינתו בסנאט של ארצות הברית בשנים 1923–1941. פרייז'ר היה ראשון מושלי מדינות ארצות הברית שהודח בתהליך זה.
השני והיחידי בנוסף אליו שהודח באופן זה היה מושל קליפורניה גריי דייוויס, שהודח ב-2003.
לין דייוויס נולד בעיר מדפורד שבמינסוטה.
משפחתו עברה לטריטוריית דקוטה כאשר הוא היה בן שש.
ב-1892 הוא סיים את לימודיו בבית הספר התיכון בעיר גרפטון שבדקוטה הצפונית, וב-1895 סיים את לימודיו בבית הספר הנורמלי מייוויל (כיום אוניברסיטת המדינה של מייוויל).
הוא השלים את לימודיו באוניברסיטת דקוטה הצפונית וסיים בה תואר בוגר אוניברסיטה בהצטיינות.
טרם כניסתו לפוליטיקה, היה פרייז'ר חוואי ומורה בבית ספר.
הוא התכוונן ללמוד רפואה, אך מותם הבלתי צפוי של אביו ושל אחיו אילצו אותו לעסוק בניהול החווה המשפחתית.
לאחר שנבחר בבחירות המקדימות של המפלגה הרפובליקנית כנציג הליגה הבלתי-מפלגתית, נבחר פרייז'ר בבחירות הכלליות של 1916 כמושל דקוטה הצפונית לאחר שקיבל בהן 79 אחוזים מהקולות.
פרייז'ר היה מושל פופולרי במיוחד, ויישם כמה רפורמות כמו הקמת הבנק של דקוטה הצפונית והקמת טחנות הקמח של דקוטה הצפונית, הישגים שמהווים עד היום מורשת מתמשכת של הליגה הבלתי-מפלגתית.
במהלך שביתת כורי הפחם של 1919, נקט פרייז'ר בגישה ייחודית כלפיה.
הוא הכריז על ממשל צבאי, השתלט על המכרות בשיתוף פעולה עם ארגון עובדי המכרות המאוחדים של אמריקה , וניהל אותם יחד עם הארגון.
פרייז'ר נבחר לתקופות כהונה שנייה ושלישית ב-1918 וב-1920, אך שפל כלכלי הכה במגזר החקלאי במהלך תקופת כהונתו השלישית, וכתוצאה מכך נוצר לחץ בהובלת תנועה שורשית בהובלת עסקים פרטיים לקיים בחירות החזרה (Recall election).
כך ב-1921 היה פרייז'ר המושל המדינה הראשון בארצות הברית שהודח באופן זה מתפקידו.
מועמד סיעת איגוד המצביעים העצמאיים של המפלגה הרפובליקנית, ראנגנוולד נסטוס, נבחר במקומו.
לאחר סיום כהונתו כמושל, נבחר פרייז'ר ב-1922, שוב כמועמד הליגה הבלתי-מפלגתית לסנאט של ארצות הברית מטעם המפלגה הרפובליקנית.
הוא כיהן בסנאט מ-1923 ועד 1940, כאשר לא עלה בידו להיבחר לתקופת כהונה נוספת והוא נוצח בבחירות המקדימות של הרפובליקנית על ידי המושל לשעבר ויליאם לנגר.
בפעם הראשונה הוא נשא לאישה ב-1903 את לוטי ג'.
סטפורד, שאיתה נולדו לו חמישה ילדים, עד למותה ב-1935. ב-1937 הוא נישא בשנית לקתרין פאולסון.
לין פרייז'ר נפטר בריברדייל שבמרילנד ב-11 בינואר 1947, בגיל 72. הוא נטמן בבית הקברות של העיר הופל שבדקוטה הצפונית.
לין קרול וולזי לבית רובינסון היא פוליטיקאית אמריקאית שכיהנה בבית הנבחרים של ארצות הברית מטעם קליפורניה בין השנים 1993 ל-2013. היא הייתה חברת המפלגה הדמוקרטית וייצגה את מחוז הקונגרס ה-6 של קליפורניה.
במהלך כהונתה בקונגרס, וולזי תמכה בתקיפות בצדק חברתי וכלכלי, והייתה מתנגדת קולנית למלחמת עיראק.
היא פעלה לקידום שירותי בריאות אוניברסליים, שיפור הגישה לחינוך והרחבת זכויות העובדים.
היא גם ניסחה והייתה שותפה לכמה סעיפי חקיקה, כולל חוק חופשות משפחה ורפואה, המספק הגנה בעבודה לעובדים הזקוקים לחופשה כדי לטפל בעצמם או במשפחותיהם.
וולזי גם תמכה מאוד בהגנת הסביבה ומילאה תפקיד מפתח במאמצים להגן על קו החוף של צפון קליפורניה.
היא הייתה מייסדת שותפה של הוועידה הפרוגרסיבית של הקונגרס וכיהנה כיושבת ראש משותפת במשך כמה שנים.
לפני כהונתה בקונגרס, וולזי כיהנה במועצת העיר Petaluma, קליפורניה, וכראש עיריית Petaluma.
היא גם עבדה כמורה בתיכון והייתה מעורבת בארגונים קהילתיים שונים.
לאחר שעזבה את הקונגרס, וולזי נשארה פעילה בפוליטיקה ובהסברה, והמשיכה להיות מעורבת במאמצים לקדם מטרות מתקדמות ולשפר את חייהם של אנשים עובדים.
בעלה עזב את המשפחה והשאיר את וולזי לגדל את שלושת ילדיה לבד, והם התגרשו ב-1968. היא קיבלה סיוע ציבורי כדי שתוכל להסתדר בזמן העבודה ולסיים את לימודיה.
היא נישאה לדייוויד וולזי ב-1971, וגידלה ילד נוסף, אבל גם הנישואים האלו הסתיימו בגירושים.
מאוחר יותר היא הפכה למנהלת משאבי אנוש ובעלת עסק, מורה בקולג' של מרין ובאוניברסיטה הדומיניקנית של קליפורניה, וחברה במועצת העיר Petaluma, קליפורניה, לפני שהתמודדה לקונגרס.
בשנת 1992, חברת בית הנבחרים שכיהנה כבר חמש קדנציות, ברברה בוקסר, ויתרה על מושבה כדי להתמודד בהצלחה על מושב הסנאט.
וולזי נכנסה לפריימריז דמוקרטי שבו התמודדו תשעה מתמודדים.
שבעה ממתנגדיה התגוררו במחוז מרין ופיצלו את ההצבעה של המחוז הזה, מה שאפשר לוולזי לזכות במועמדות עם 26 אחוז בלבד מהקולות.
בבחירות הכלליות היא התמודדה מול חבר האספה הרפובליקני ביל פילנטה, שאובחן כחולה בגידול במוח ולא ערך קמפיין פעיל.
וולזי ניצחה עם 65 אחוז מהקולות.
וולזי נבחרה מחדש שמונה פעמים ללא התנגדות משמעותית.
וולזי דורגה כחברת הקונגרס הליברלית ביותר ב-2012 על ידי That's My Congress.
וולזי הבליטה במהירות את נוכחותה, תוך שהיא מתבססת על פעילותה בהתנגדות קולנית ליוזמת הרפורמה הגדולה ברווחה אותה הובילו יו"ר בית הנבחרים ניוט גינגריץ' והנשיא ביל קלינטון באמצע שנות ה-90. מאוחר יותר היא הובילה מאמצים להחזיר מימון פרוגרמטי לשירותים כמו טיפול בילדים, תזונה וחופשת הורות בתשלום.
היא גם העבירה חקיקה המגבירה את כוחו של מס הכנסה לאכוף תשלום מזונות ילדים בפיגור.
וולזי הייתה מתנגדת בולטת למלחמה בעיראק.
ב-10 באוקטובר 2002, היא הייתה בין 133 חברי בית הנבחרים שהצביעו נגד אישור הפלישה לעיראק.
היא נטלה חלק פעיל בהתנגדות להמשך נוכחות ארצות הברית, והובילה 15 חברי קונגרס בכתיבת עצומה לנשיא ג'ורג' וו.
בוש מיום 12 בינואר 2005, הקורא לנסיגת ארצות הברית מעיראק.
היא גם בין חברי הקונגרס הראשונים שקראו לנסיגת חיילים, ב-26 בינואר 2005. וולזי נתנה למפגינת המלחמה סינדי שיהאן כרטיס אורח כדי להשתתף בנאום מצב האומה של בוש ב-2006. שיהאן התבלטה בנאום כאשר נעצרה על לבישת חולצת טריקו עם מסר פוליטי.
לקראת הבחירות של 2008, וולזי, עודדה מנהיגים של קבוצות אנטי-מלחמתיות להתנגד לכל דמוקרט שסירב לתמוך בהצבעה שתסיים את המלחמה בעיראק.
בתגובה, 15 חברי קואליציית הכלב הכחול, קבוצה שמרנית-מרכזית בתוך המפלגה הדמוקרטית שהחזיקו במושבים בטוחים, סירבו לתרום דמי מפלגה לוועדת הקמפיין של הקונגרס הדמוקרטית (DCCC).
וולזי הצהירה מאוחר יותר שהיא לא הובנה, אבל חברי קואליצצית הכלב הכחול המשיכו בחרם נגדה.
וולסי הציגה את חוק השיקום של האינדיאנים מהפדרציה של Graton Rancheria ב-6 באוגוסט 1998. הוא נחתם על ידי הנשיא קלינטון כסעיף XIV של חוק הקידום האינדיאני של אומניבוס בדצמבר 2000.
הצעת החוק המקורית של וולזי לא הייתה מאפשרת לאינדיאנים מהפדרציה של Graton Rancheria להחזיק קזינו אינדיאני.
הסנאטורית ברברה בוקסר הסירה את האיסור הזה כשהיא כללה את הצעת החוק של וולזי בחוק האומניבוס.
בספטמבר 2000, וולזי העניקה חסות לחוק הצופים לכל, כדי לבטל את הבלעדיות שהחזיקו בה "הצופים של אמריקה".
ב-11 בדצמבר 2007, וולזי, יחד עם 8 דמוקרטים נוספים, הצביעו "נגד" על החלטה להכיר בחשיבות "חג המולד והאמונה הנוצרית", אך כן הצביעו בעד "הכרה בתחילת הרמדאן", מצוות דת מוסלמית, באוקטובר.
וולזי הציגה הצעת חוק להחייאת האופציה הציבורית ב-22 ביולי 2010. משרד התקציבים של הקונגרס צפה שהחקיקה תחסוך 68 מיליארד דולר בין 2014 ל-2020.
היא מתחה ביקורת חריפה על תיקון Stupak-Pitts לחוק שירותי בריאות סבירים לאמריקה מנובמבר 2009, שמונע מתוכניות ביטוח בריאות פרטיות לכסות הפלות אם התוכנית מסובסדת על ידי קרנות פדרליות.
ב-2 בדצמבר 2003, וולזי כתבה מכתב בשמו של סטיוארט פירסון, בנו של אחד מעוזריה הבכירים, שהודה באשמה על אונס.
במכתב שנכתב על נייר המכתבים הרשמי שלה בקונגרס, היא ביקשה מהשופט לשקול נסיבות מקלות ולהפגין סלחנות.
השופט בתיק לא התרגש מהמכתב, וגזר על פירסון שמונה שנות מאסר, המקסימום המותר במסגרת הסדר הטיעון.
וולזי התנצלה על כתיבת המכתב, ואמרה שהיא לא ידעה את כל העובדות; הקורבן לא קיבל את התנצלותה.
התנגדות לתוצאות הבחירות לנשיאות 2004
וולזי הייתה אחת משלושים ואחד הדמוקרטים בבית הנבחרים שהצביעו כדי לא לספור את הקולות האלקטורליים מאוהיו בבחירות לנשיאות ב-2004. הנשיא ג'ורג' בוש זכה באוהיו ב-118,457 קולות.
ללא הקולות האלקטורליים של אוהיו, הבחירות היו מוכרעות על ידי בית הנבחרים של ארצות הברית, כאשר לכל מדינה יש קול אחד בהתאם לתיקון ה-12 לחוקת ארצות הברית.
וולזי נעצרה ב-27 באפריל 2009, מחוץ לשגרירות סודאן בוושינגטון, במהלך מחאה נגד רצח עם בדארפור.
וולזי וארבעה מחוקקים אמריקאים נוספים מחו על חסימת הסיוע לקורבנות.
הם נעצרו באשמת הסגת גבול לאחר שחצו קו משטרתי.
מחוקקים דמוקרטים נוספים שנעצרו היו ג'ים מקגוורן, דונה אדוארדס, קית' אליסון וג'ון לואיס.
מסמכי הקונגרס של וולזי נשמרים באוספים מיוחדים ובארכיון האוניברסיטאות בספריית אוניברסיטת סונומה.
לין אייברי האנט (באנגלית - Lynn Avery Hunt; נולדה ב-16 בנובמבר 1946) היא היסטוריונית אמריקאית.
האנט משמשת כיום כפרופסור אמריטה להיסטוריה אירופית מודרנית באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס.
שטח התמחותה הוא המהפכה הצרפתית, אך היא גם ידועה בשל התמחותה בהיסטוריה תרבותית אירופית.
נושאי כתיבתה מגוונים ונעים בין מקורות זכויות האדם במאה ה-18 לשאלות הנוגעות לכתיבה היסטורית ולזמן.
היא חברת האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים, החברה הפילוסופית האמריקאית וחברה עמיתה באקדמיה הבריטית.
כן שימשה בעבר כנשיאת האגודה ההיסטורית האמריקאית.
האנט נולדה בפנמה וגדלה בסיינט פול, מינסוטה.
את לימודי התואר הראשון למדה בקרלטון קולג' וסיימה בשנת 1967. את התואר השני והשלישי למדה באוניברסיטת סטנפורד וסיימה את לימודי הדוקטורט בשנת 1973. בין השנים 1974 ל-1987 לימדה באוניברסיטת קליפורניה בברקלי ועד 1998 באוניברסיטת פנסילווניה.
לאחר מכן החלה ללמד באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס.
פרופסור האנט מלמדת היסטוריה צרפתית, ונושאים שונים הקשורים בהיסטוריה, מגדר והיסטוריוגרפיה.
היא מתמחה בנושא המהפכה הצרפתית.
בשנת 1982 זכתה האנט למלגת גוגנהיים ללימודי היסטוריה צרפתית.
האנט נבחרה כעמיתה בחברה הפילוסופית האמריקאית בשנת 2003 בשנת 2014 נבחרה כעמיתה לאקדמיה הבריטית.
בשנת 2025 הרצתה בישראל ב"במת שטרן" של החברה ההיסטורית הישראלית לזכרו של פרופסור מנחם שטרן.
לין האנט היא כותבת פוריה, והוציאה לאור ספרים רבים.
לִין רֵנֶה אַנְדֶּרְסוֹן הייתה זמרת קאנטרי אמריקאית ואישיות טלוויזיונית.
אנדרסון נולדה בדקוטה הצפונית וגדלה בקליפורניה, בתה של אמנית הקאנטרי ושל קייסי אנדרסון (Casey Anderson), רוכב סוסים מקצועי.
היא החלה את הקריירה המקצועית שלה ב-1966, לאחר שהופיעה בתוכניות קאנטרי אזוריות וב-1967, כבר הגיעה לעשירייה הפותחת של הבילבורד, בתחום מוזיקת הקאנטרי,עם הסינגל "If I Kiss You (Will You Go Away)".
בשנת 1970, חתמה אנדרסון עם קולומביה רקורדס ולהיטה הבין-לאומי הגדול ביותר היה "Rose Garden"שאף זיכה אותה בפרס גראמי על ביצוע הווקאלי הטוב ביותר של זמרת קאנטרי.
הקריירה המוזיקלית נסקה והיא הפכה לאישיות טלוויזיונית והופיעה בתוכניות ובמופעים שונים.
החל משנות ה-80 היא המשיכה להקליט, אך באופן ספורדי, עד 2004. לקראת סוף חייה, אנדרסון נאבקה בהתמכרות לאלכוהול, אך המשיכה להופיע כמעט עד מותה ב-2015.
בפרק זמן של חמישה עשורים, הוציאה לין אנדרסון 52 אלבומי LP וכ-100 סינגלים ש־50 מהם הגיעו למקומות מכובדים במצעדים הלאומיים, 18 מהם ל"עשירייה הראשונה ו-12 כבשו את המקום הראשון.
אנדרסון נחשבת לאחת מאמני הקאנטרי המשפיעים ביותר.
על עבודתה כאמנית קרוסאובר, היא נכללה ברשימת "100 אמני הקאנטרי הגדולים בכל הזמנים" של רולינג סטון וברשימת "40 הנשים הגדולות במוזיקת הקאנטרי" של ערוץ הטלוויזיה CMT.
לין רנה אנדרסון נולדה בגראנד פורקס, דקוטה הצפונית, ב-26 בספטמבר 1947, לקייסי וליז אנדרסון.
סבה וסבתה היו מהגרים סקנדינביים שהקימו "מועדון רכיבה" בצפון דקוטה.
לדברי אנדרסון, היא ידעה לרכוב על סוסים לפני שיכלה ללכת.
כשהייתה עדיין ילדה קטנה, המשפחה עברה לקליפורניה.
המשפחה קנתה חווה וגידלה סוסים, עליהם למדה לין לרכוב ולטפל.
בגיל 9, אנדרסון זכתה במקום השני באירוע מרוצי סוסים מקומי בסן פרנסיסקו, קליפורניה.
שני הוריה היו כותבי שירים שאפתניים והיא החלה להופיע, כבר בעת שלמדה בתיכון.
במהלך נעוריה היא קיבלה עבודה כמזכירה בתחנת הטלוויזיה KROY, בסקרמנטו ועם סיום לימודיה, היא הפכה למזכירת המנהל הכללי של התחנה.
בזמן שעבדה במשרה מלאה, המשיכה אנדרסון להשתתף בתחרויות רכיבה על סוסים.
לאחר שזכתה במספר תחרויות, היא כונתה, בשנת 1966, "מלכת מופע הסוסים של קליפורניה" (California Horse Show Queen).
בשנת 1964. החתים אותה המפיק צ'ט אטקינס על חוזה הקלטות ב-RCA Victor והמשפחה עברה לנאשוויל.
בשנת 1966, היא חתמה על חוזה ההקלטות הראשון שלה עם חברת התקליטים Chart Records.
לין אנדרסון התפרסמה ב-1966 עם הסינגל הראשון "In Person", אך השיר "Ride, Ride, Ride" שחובר על ידי אמה ליז אנדרסון היה הראשון שדורג במצעדים.
ב-1967 השיר הצלחה "If I Kiss You (Will You Go Away)" הגיע למקום החמישי במצעד הבילבורד קאנטרי ואלבום הבכורה שלה באותו שם הגיע למקום ה-25 במצעד האלבומים.
ב-1968 הגיע להיטה "Promises, Promises" למקום הרביעי, והאלבום השני שלה, שנשא את אותו שם, הגיע למקום הראשון במצעד אלבומי הקאנטרי.
ב-1967 הופיעה אנדרסון בתוכנית The Lawrence Welk Showe, זמרת הקאנטרי הראשונה שהופיעה בתוכנית וזכתה לחשיפה רחבה, כולל סיבוב הופעות לאומי.באותה שנה זכתה בפרס "ווקאליסטית השנה" (Top Female Vocalist) מטעם פרסי האקדמיה למוזיקת קאנטרי.
בשנת 1968 עזבה אנדרסון את תוכנית The Lawrence Welk Showe והחליטה לשיר חומר מסורתי יותר ובין היתר שרה את גרסתה לשיר "Rocky Top" של האוסבורן ברדרס (Osborne Brothers), שהפכה ללהיט ב-1970 והגיעה למקום ה-17 במצעד הקאנטרי וכן את השירים "Big Girls Don't Cry" ו-"I've Been Everywhere".
אלבום האולפן השישי של אנדרסון פורסם ב-1969 והיה מחווה לאמניות הקאנטרי המסורתי שקדמו לה.
האלבום, שנקרא "שירים שעשו בנות קאנטרי מפורסמות" (Songs That Made Country Girls Famous) וכלל את גסאותיה לזמרות כמו: Connie Smith, פטסי קליין, לורטה לין, Kitty Wells, ליז אנדרסון, Bonnie Guitar, תמי ויינט ועוד, האלבום הגיע למקום התשיעי במצעד אלבומי הקאנטרי.
בשנת 1970, חוזה ההקלטות של אנדרסון נרכש על ידי קולומביה רקורדס והאלבום הראשון שלה היה "Stay There, Till I Get There" שכתב בעלה סאטון.השיר הפך ללהיט החמישי שלה שהגיע לעשירייה הראשונה במצעד הסינגלים של בילבורד.
למרות ההלחנה המוצלחת של סאטון, אנדרסון טענה שהוא התקשה לספק לה חומרים נוספים וזו הסיבה שרבים משיריה נכתבו והולחנו על ידי אחרים".
לדבריה, היא מצאה את הגרסה המקורית של הלהיט שלה "Rose Garden" באלבום של ג'ו סאות' (Joe South), שכתב אותו והיא אהבה אותו, אך בעלה סאטון התנגד להקלטתו מכיוון ששורות בשיר הושרו מנקודת מבט גברית.
בסופו של דבר השיר יצא כסינגל באוקטובר 1970, והפך לסינגל הראשון של אנדרסון שהגיע למקום הראשון במצעדים, והיה שם במשך חמישה שבועות.
זה היה גם הסינגל הראשון שלה שהגיע למצעד בילבורד הוט 100, והגיע לשיאו למקום השלישי בפברואר 1971. השיר היה להיט בין-לאומי, והגיע לטופ 5 ב-15 מדינות נוספות.
אלבום האולפן האחד עשר של אנדרסון, Rose Garden, יצא בדצמבר 1970. האלבום הגיע לראש מצעד אלבומי הקאנטרי של בילבורד ושהה בסקר בסך הכול 77 שבועות וזכה למעמד פלטינה במכירות על ידי איגוד תעשיית ההקלטות של אמריקה.
אנדרסון המשיכה לגוון את המוזיקה שלה והקליטה שירים בסגנונות שונים.
בשנת 1972, היא הקליטה את "Cry", להיט הפופ של ג'וני ריי (Johnnie Ray), שהפך ללהיט הקאנטרי הגדול של אנדרסון.
והגרסה שלה לשיר "Listen to a Country Song" של לוגינס ומסינה (Loggins & Messina) הגיעה לחמשת הגדולים.
בין השנים 1973 ו-1974, הסינגלים "Keep Me in Mind" ו-"What a Man My Man Is" הגיעו למקום הראשון.אנדרסון הופיעה תדיר בטלוויזיה, במיוחד במהלך המחצית השנייה של העשור, בתוכניות פריים טיים, כמו: The Brady Bunch Hour" ,The Tonight Show" ו-"The Midnight Special".
בנוסף, היא שיתפה פעולה עם דין מרטין ובוב הופ בטלוויזיה ובהופעות.
בשנת 1977 הינחתה אנדרסון תוכנית טלוויזיה מיוחדת משלה ב-CBS.
הייתה לה הופעה בת פרק אחד בתוכנית סטארסקי והאץ', שם ביצעה את הסינגל שלה משנת 1977 "Wrap Your Love All Around Your Man", שיר שהגיע למקום ה-12 במצעד הסינגלים של הקאנטרי של בילבורד.
בהמשך, אימצה אנדרסון תדמית חדשה יותר שתוארה על ידי כותבים כ"נועזת" והסגנון הוכיח את עצמו כמוצלח ב-1979 עם השיר "Isn't It Always Love".
אנדרסון הוציאה את אלבום האולפן האחרון שלה "Even Cowgirls Get the Blues" עבור קולומביה רקורדס בשם ולאחר מכן עזבה את החברה, על אף כוונת החברה לקדם אותה כמתחרה לדולי פרטון.
היא בחרה לעבור ללואיזיאנה ולהתרכז בחיי משפחה, תוך הפסקה של כשלוש שנים מהקלטות, למעט אלבום של "גרסאות מחודשות".
לאחר גירושיה מהארולד סטרים, ב־1982, חזרה אנדרסון לנאשוויל והחלה לשתף פעולה עם סוכנת האמנים בוני גארנר (Bonnie Garner), שאפשרה לה לחתום בחברת Permian Records העצמאית.בתקופה זו חזרה להופיע במצעדי הקאנטרי.
בהמשך שנות ה־80 היא חתמה על חוזה הקלטות עם מרקורי רקורדס, שם חזרה למצעדי הקאנטרי עם גרסת כיסוי (1988) ל־"Under the Boardwalk" שנכלל באלבומה "What She Does Best" וסינגלים נוספים.
בתקופה זו החלה לדעוך הקריירה שלה כמשתתפת בדירוגי ה־Billboard.
בשנת 1983 היא הוציאה את אלבום האולפן ה-29 שלה, Back, בחברת התקליטים Permian.
היה אלבומה האחרון שהגיע למצעדים (הגיע למקום ה-61 ברשימת אלבומי הקאנטרי המובילים של בילבורד בשנת 1983.
שני סינגלים שהיא פרסמה הפכו ללהיטים גדולים.
הראשון היה "What I Learned from Loving You", להיט שהגיע לעשרים המובילים במצעד שירי הקאנטרי החמים.
השני היה דואט עם גארי מוריס (Gary Morris), בשם "You're Welcome to Tonight", הלהיט הראשון של אנדרסון שהגיע לעשירייה הראשונה מזה חמש שנים, והגיע למקום התשיעי בשנת 1984.
בשנת 1986, חברת התקליטים פרמיאן רקורדס הגישה בקשה לפשיטת רגל[50] והאלבום הבא, מספר 30, What She Does Best, יצא בחברת התקליטים מרקורי בשנת 1988.[53] במהלך שנות ה-80 היא הוציאה מספר סינגלים, כמו: "Heart of the Matter", "Under the Boardwalk" (גרסת כיסוי), "How Many Hearts".
החל מ-1990, התרחקה לין אנדרסון מחברות התקליטים הגדולות והרחיבה את פעילותה המקצועית.
היא השתתפה בדרמת הטלוויזיה של BBC Scotland "התאונה בכביש המהיר" (The Wreck on the Highway), הקליטה חומרים במגוון סגנונות ובשנת 1992 הוציאה את אלבומה Cowboy's Sweetheart בהשתתפות אמילו האריס ומרטי סטיוארט (Marty Stuart).
בשנת 1998 הוציאה את האלבום Latest and Greatest בחברת Platinum Entertainment, שכלל הקלטות מחודשות של להיטיה ושלושה שירים חדשים, שחלקם נכתבו בידי בן זוגה מנטור ויליאמס.
בשנת 2000 יצא אלבום ההופעה החיה הראשון שלה, Live at Billy Bob's Texas, בחברת Smith.
ב־2005 הוציאה את The Bluegrass Sessions בחברת DM, שכלל גרסאות בסגנון בלוגראס ללהיטיה המוכרים, בהם "Rose Garden", "You're My Man" ו־"Rocky Top".
האלבום קיבל ביקורות מעורבות, אך היה מועמד לפרס גראמי בקטגוריית אלבום הבלוגראס הטוב ביותר (Best Bluegrass Album).
במקביל המשיכה להופיע, בין היתר בפסטיבל CMA Music Festival (2007) ובפסטיבל Stagecoach בשנת 2009. בין 2010–2011 הופיעה עם "התזמורת הסימפונית מטרופול" (Metropole Symphony Orchestra) בסדרת קונצרטים.
ביוני 2015, כחודש לפני מותה, הוציאה אנדרסון את אלבומה האחרון Bridges, שכלל שירים בסגנון גוספל ושיתופי פעולה עם "The Martins" ו-"The Oak Ridge Boys".
לצד קריירת המוזיקה שלה, הייתה אנדרסון רוכבת סוסים מקצועית ומגדלת סוסים.
היא עסקה ברכיבה עוד בטרם חתמה על חוזה ההקלטות הראשון שלה, כבר ב-1966 זכתה בתואר והמשיכה לעסוק בתחום לאורך חייה.היא זכתה ב־16 אליפויות לאומיות (בארצות הברית) וב-8 אליפויות עולם.
אנדרסון התמחתה בגידול "סוסי קוורטר" (Quarter Horses), בהם הסוס דוק סטארלייט (Doc Starlight), שהפך לחלק משושלת "Cutting Horses" בארה"ב.
הייתה לה חווה בביתה בניו מקסיקו והיא הייתה חברה פעילה ב־American Quarter Horse Association.
אנדרסון עסקה בעבודה עם ילדים עם מוגבלויות, ייסדה את ארגון "רוכבים מיוחדים" (Special Riders) בפרנקלין, טנסי (Franklin, Tennessee), ושיתפה פעולה עם Rocky Top Riders בטקסס (על שם להיטה מ־1970).
במשך מספר שנים אנדרסון שיתפה פעולה עם "האגודה הצפון־אמריקאית לרכיבה עבור אנשים עם מוגבלויות" (North American Riding for the Handicapped Association - NARHA).
לין אנדרסון הייתה נשואה פעמיים ונולדו לה שלושה ילדים.
נישואים ראשונים: (1968–1977) אנדרסון נישאה לגלן סאטון (Glenn Sutton) שעבד בחברת התקליטים Chart וגילה עניין בהפקת המוזיקה שלה.
במהלך נישואיהם, אנדרסון הצהירה כי בגללו היא דחתה מספר הזדמנויות מקצועיות כמו סיבוב הופעות בווייטנאם עם בוב הופ.
בני הזוג המשיכו לשתף פעולה מוזיקלית עד לגירושיהם בשנת 1977. לזוג נולדה בת אחת משותפת, ליסה סאטון (Lisa Sutton).
נישואים שניים: (1978–1982) אנדרסון נישאה הרולד "ספוק" סטרים (Harold "Spook" Stream), איש הנפט ויזם מלואיזיאנה.
הם נפגשו באירוע רודיאו וזמן קצר לאחר מכן התפתח ביניהם קשר רומנטי.
נישואיהם הסתיימו בגירושים בשנת 1982.אנדרסון טענה כי סטרים היה אלים פיזית, ניסה לדרוס אותה עם רכב וניסה להכות אותה.
לזוג נולדו שני ילדים ולאחר גירושיהם, הם נאבקו על משמורת הילדים.
רשויות הרווחה חקרו ודחו את טענותיה של אנדרסון והיא איבדה את המשמורת על הילדים.
מערכת יחסים (1989–2015) עם מנטור ויליאמס (Mentor Williams) לאחר גירושיה, אנדרסון נפגשה עם כותב השירים מנטור ויליאמס (Mentor Williams) והקשר ביניהם הפך לרומנטי.
מאוחר יותר עברו בני הזוג לגור בניו מקסיקו, מקום הולדתו של ויליאמס והם חיו יחד עד מותה ב-2015, מבלי שנישאו.
בעיות עם רשויות אכיפת החוק
בסוף חייה, התמכרה אנדרסון לאלכוהול והדבר גרם, בין היתר, למעורבות שר רשויות האכיפה:
דצמבר 2004, היא נעצרה בדנטון, טקסס באשמת נהיגה בשכרות.
היא נכשלה בבדיקת שכרות, נעצרה ושוחררה בערבות של 1,000$.
24 בינואר 2005, הואשמה בגנבת דיסק של הארי פוטר מחנות בניו מקסיקו.
בעת המעצר תקפה קצין משטרה.
סעיפי התקיפה והגניבה בוטלו בתנאי שלא תבצע עבירות נוספות.
מאי 2006, לאחר שהייתה מעורבת בתאונת דרכים התברר שהיא שוב נהגה בשכרות.
היא סירבה לבדיקת ינשוף ומאחר שלא היו נפגעים, שוחררה בערבות.
11 בספטמבר 2014 היא נעצרה שוב לאחר תאונה קלה בנאשוויל, הודתה בשתיית אלכוהול ונטילת תרופות, נעצרה ושוחררה בערבות של 5,000 דולר, פרסמה התנצלות רשמית ונכנסה לגמילה במרכז על שם בטי פורד.
אנדרסון מתה ב-30 ביולי 2015, במרכז הרפואי של אוניברסיטת ואנדרבילט בנאשוויל, בגיל 67. היא אושפזה לזמן קצר עקב דלקת ריאות לאחר חופשה באיטליה.
סיבת המוות הרשמית הייתה התקף לב.
היא נקברה במאוזוליאום בפארק הזיכרון "וודלון ממוריאל פארק" בנאשוויל, המכונה "בית הקברות של כוכבי הקאנטרי".
היא נקברה ליד אמה, ליז, שמתה ב-2011. אביה, קלרנס, שנפטר ב-2018 ונקבר ליד אשתו.
בשנת 2018, הקים בית הקברות "וודלון ממוריאל פארק" את "גן הוורדים של לין אנדרסון" ("The Lynn Anderson Rose Garden"), המורכב מ-200 שיחי ורדים שונים שנקראו על שם הזמרת, על ידי האגודה הלאומית לוורדים של אמריקה (the National Rose Society of America), כמקום של התבוננות ומדיטציה.
מורשת, פרסים, אותו כבוד והישגים
בשנת 1974 היא הפכה לשגרירה לא רשמית של חיל הנחתים האמריקאי כאשר שירהּ "אנחנו לא מבטיחים לכם גן ורדים" הושק כסיסמת הגיוס הרשמית של החיל.
בשנת 1995, אגודת הוורדים האמריקאית קראה לאחד מזני פרחי הורד "לין אנדרסון".
בשנת 2000, המושל דון סאנדקוויסט הכריז על ה-15 ביוני כ"יום לין אנדרסון" מדי שנה במדינת טנסי.
לינגואה פרנקה (מאיטלקית: Lingua franca) היא כינוי לשפה בין-לאומית המשמשת לתקשורת בין אנשים שאינם מדברים באותה שפת אם, בעיקר לצורך מסחר בינלאומי, דיפלומטיה או מפגשים בין תרבויות שונות.
כאשר נפגשים שני אנשים שאינם מדברים אותה שפה, והם צריכים לקיים דו־שיח ביניהם, הם ישתמשו בשפה המוכרת לשניהם, ובדרך כלל תהיה זו שפה של עם דומיננטי באזור או בתרבות שהם חיים בה.
פעמים רבות משפיעה הלינגואה פרנקה על השפות המקומיות, גם באוצר המילים וגם בדקדוק; כך למשל חדרו יסודות מן היוונית, שהייתה הלינגואה פרנקה במזרח התיכון בתקופת חז"ל, לתוך לשון חז"ל.
לעיתים אף נוצרת כתוצאה מהשפעה של לינגואה פרנקה שפה קריאולית, תמהיל של שתי שפות.
הלינגואה פרנקה כיום ברוב העולם היא אנגלית.
המונח "לינגואה פרנקה" הוא באיטלקית ומשמעותו "שפת הפרנקים"; המילה "פרנקים" מתייחסת לעמים האירופאים כפי שכונו בפי הערבים.
השפה הראשונה שנקראה "לינגואה פרנקה" הייתה איטלקית מעורבת במילים מטורקית, פרסית, צרפתית, יוונית וערבית, ששימשה כשפת תקשורת דיפלומטית בערי הנמל במזרח התיכון החל מימי הרנסאנס ועד למאה ה-18. אחר כך הורחב בבלשנות השימוש במונח "לינגואה פרנקה" לכל שפה המשמשת לתקשורת בין דוברים משפות שונות.
כיום ברוב המדינות החדשות באפריקה משתמשים באנגלית, בפורטוגזית או בצרפתית כלינגואה פרנקה, כירושה קולוניאלית ובמטרה להתגבר על ריבוי שפות ודיאלקטים של קבוצות אתניות שונות.
בתקופות שונות ובמקומות שונים שפות רבות ששימשו לינגואה פרנקה, למשל:
האכדית ב, כפי שאפשר להסיק ממכתבי אל-עמארנה.
הארמית בסוף תקופת בית המקדש הראשון.
בספר מלכים ב' פרק יח מתואר כיצד שרי חזקיהו המלך מבקשים מרבשקה לדבר אתם בארמית במקום "יהודית" כדי שההמון הפשוט לא יבין את שיחתם.
היוונית בארצות של העולם ההלניסטי.
הלטינית בקרב החוגים המשכילים באירופה של ימי הביניים
הנורדית העתיקה שימשה שפת סחר באזורי השליטה הנורדית בתקופה הוויקינגית.
העברית משמשת שפה משותפת ליהודים בני ארצות שונות, בעיקר כאשר מדובר באלו המשתמשים בה כשפת תפילה ולימוד.
הערבית בתקופת האימפריה המוסלמית שימשה שפת המסחר התרבות והמדע, ועדיין משמשת כלינגואה פרנקה של העולם המוסלמי, גם במקומות שבהם האוכלוסייה המקומית אינה ערבית.
הספרדית שימשה לינגואה פרנקה של כל חבלי הארץ שהיו תחת שלטון קולוניאלי או השפעה ספרדית, ועדיין משמשת כלינגואה פרנקה באמריקה הלטינית (להוציא את ברזיל).
הגרמנית שימשה לינגואה פרנקה באימפריה האוסטרו-הונגרית.
הצרפתית שימשה שפת הדיפלומטיה כתוצאה מתפוצתה ויוקרתה של התרבות הצרפתית במאות ה-17–19 בארצות אירופה ובחלקו גם בשל ההתפשטות הקולוניאלית של צרפת.
השפה הצרפתית עודנה השפה הרשמית או השפה המשמשת לעניינים מנהליים במבחר קהילות וארגונים (כמו האיחוד האירופי, הוועד האולימפי הבינלאומי, האו"ם ואיגוד הדואר העולמי).
כיום הולך ופוחת השימוש בשפה לטובת האנגלית.
הרוסית שימשה בתקשורת בין בני העמים השונים של האימפריה הרוסית והסובייטית ושפה דיפלומטית בארצות המחנה הקומוניסטי לשעבר.
היא עדיין בשימוש בקשר בין חלק מהמדינות של ברית המועצות לשעבר, אך המגמה היא בירידה.
כיום משמשת האנגלית לינגואה פרנקה בעולם העסקים, האינטרנט, המחקר, הפרסומים המדעיים, התוכנות, התיירות והדיפלומטיה.
כיום, הסוואהילית משמשת לינגואה פרנקה של אזור מזרח אפריקה.
האפריקאנס משמשת לינגואה פרנקה בנמיביה.
שפות סיניות - מנדרינית וקנטונזית - בסין העממית, טייוואן, הונג קונג ומקאו, ובאזורים מסוימים בדרום מזרח אסיה (מלזיה וסינגפור)
ביטוי זה משמש גם לשפה המשמשת אנשים המתמחים במקצוע או בתחום עיסוק מסוים.
לינדה ארדי היא שחקנית צרפתייה ודוגמנית.
ארדי זכתה בתואר מיס צרפת בשנת 1992 וייצגה את מדינתה בתחרויות מיס תבל, מיס עולם ומיס אירופה, אחרי זה היא פתחה בקריירת משחק בקולנוע הצרפתי.
סרטה הראשון יצא לאקרנים ב-1999, רקטו\ורסו (Recto\Verso), ישר לאחר מכן קיבלה את התפקיד הראשי בסדרת הטלוויזיה הייץ' H בשנת 2000.
מבחינה בינלאומית, תפקידה המפורסם ביותר עד כה באקרנים, הוא אישה חצי חיזרית בסרט המדע בדיוני "אימורטל" בשנת 2004. בסרט היא מדובבת באנגלית חוץ מבדיאלוג אחד שאותו היא מדברת בצרפתית, שפת האם שלה.
בשנת 2008 כיכבה בסרט "הר הזיתים" לצד איאון ביילי.
הסרט עוסק ביהודי אמריקאי המבקר בישראל ומתאהב בבחורה פלסטינית.
במהלך 2008–2010 שיחקה בשתי עונות מסדרת הטלוויזיה הצרפתית "Section de recherches" והופיעה שנה אחת בלוח שנה בצרפת.
שיחקה מספר תפקידי משנה בטלוויזיה הצרפתית, בין היתר הופיעה בשנים 2012–2013 ב-11 מפרקי הסדרה "Enquêtes réservées".
ב-2013 התארחה בסרט הבריטי "אהבה בועטת".
לינגואה פרנקה היה כתב עת בשפה האנגלית שעסק בחיים האינטלקטואליים באקדמיה.
כתב העת הוקם ב-1990 על ידי ג'פרי קיטיי, עורך ופרופסור לספרות צרפתית באוניברסיטת ייל.
בכתב העת פורסמו ידיעות חדשותיות על הנעשה באוניברסיטאות ומאמרי ביקורת על פרסומים מחקריים שונים.
בנובמבר 2000, 10 שנים לאחר ייסוד כתב העת, כתב הוילג' ווייס ש"השפעתו של "לינגואה פרנקה" על תרבות כתבי העת של שנות ה-90 הייתה כה חזקה, עד שלעיתים קשה להיזכר כמה היה תופעה ייחודית באקדמיה בתחילתו".
בכתב העת התפרסמה לראשונה פרשת סוקל, ועורך לינגואה פרנקה פרסם מאוחר יותר ספר (The Sokal Hoax), ובו מאמרים נבחרים על הנושא.
כתב העת פסק מפעילות ב-2001 בעקבות ירידה ברווחים.
בשנה שאחרי כן פרסם העורך אלכסנדר סטאר אסופה בשם Quick Studies: The Best of Lingua Franca.
לינדה אוונג'ליסטה היא דוגמנית על קנדית.
אוונג'ליסטה נולדה למשפחת פועלים ממוצא איטלקי בסט.
היא קיבלה חינוך קתולי, דבר שלא מנע ממנה להתמודד ואף לזכות בתחרות היופי "Miss Teen Niagara" בגיל 13 בלבד.
אוונג'ליסטה עברה לניו יורק ושם הוחתמה בסוכנות עלית.
עם התפתחות הקריירה שלה עברה לפריז והחלה להופיע גם בווידאו-קליפים עם הזמר ג'ורג' מייקל.
יחד עם כריסטי טרלינגטון, קלאודיה שיפר, סינדי קרופורד ונעמי קמפבל, נחשבת אוונג'ליסטה לאחר מדוגמניות העל שהשפיעו רבות על עולם האופנה בסוף שנות השמונים ותחילת התשעים של המאה העשרים.
היא צוטטה במגזין "ווג" (1990) כמי שאמרה "אנו לא מתעוררות בשביל פחות מ 10,000 דולר ליום" בהתייחס לדוגמניות העל מסוגה.
בשנות השמונים המאוחרות קצצה במפתיע את שערה לתספורת קצרה בסגנון גברי, ועקב כך בוטלו מרבית תצוגות האופנה עבורה לאותה עונה, לאחר מכן היא המשיכה לשנות את סגנון עיצוב שערה לעיתים קרובות והופיעה על שערי מגזינים תוך שהיא מכתיבה את אופנת השיער לנשים רבות ברחבי העולם.
בשנת 2008 נבחרה להוביל את קמפיין הסתיו של פראדה.
בין השנים 1987-1993 הייתה אוונג'ליסטה נשואה לג'רלד מארי, מנהל בסוכנות "עלית".
לאחר שנפרדה ממנו היא הייתה בקשר עם השחקן קייל מקלכלן (1992–1998), שחקן הכדורגל הצרפתי פביאן בארטז (1998-2000), איל הנפט האיטלקי אוגו ברקטי פרטי (2003-2004) ונהג הפורמולה 1 פאולו ברילה.
אוונג'ליסטה ניסתה להרות במשך זמן רב, ובשנת 1999 הפילה בחודש השישי להריונה עובר שאביו היה בארטז.
ב-11 באוקטובר 2006 ילדה את בנה, אוגוסטין ג'יימס.
אביו הוא פרנסואה-אנרי פינו, מנכ"ל ענקית האופנה PPR השולטת במותגים גוצ'י ואיב סן-לורן.
לינגאם (במקור בסנסקריט, "סימן") הוא סמל לפולחן האל שיווה ההינדי.
השימוש בסמל זה במסורת ההודית הוא מסורת עתיקה, שאת ראשיתה ניתן למצוא כבר בתרבויות המוקדמות של עמק האינדוס.
משמעות השם "שיווה" היא "מבשר טובות", או "בר מזל".
הצירוף "שיווה לינגה" משמעו, אם כך, "סימלו (או סימנו) של האל הגדול של היקום, שהוא כולו מבשר טובות".
שיווה משמעו גם אותו אחד שבו נמה הבריאה כולה לאחר התפרקותה.
משמעות המושג לינגה זהה – המקום שבו עצמים נבראים יתפרקו במהלך התפוררות היקום הנברא.
על פי תפיסת ההינדואיזם, אותו אל הוא הבורא, המקיים והמפרק את היקום, ולפיכך שיווה לינגה הוא סמל לאל עצמו.
למונח लिङ्गं liṅgaṃ בסנסקריט, המתועתק כ"לינגה", משמעויות רבות, באופן כללי – סימן, סמל או מאפיין.
בסנסקריט נגזרו מהמשמעות הכללית כמה וכמה שימושים שונים; בכלל זה:
השפעתו של תוצר, הנובע מסיבה ראשונית;
במונח לינגאם נעשה לעיתים שימוש כמונח נרדף ל"שיווה לינגם", כמזבח או איקונה המייצג את שיווה.
פולחן שיווה נעשה בעיקר סביב דמות של לינגאם, שהיא בדרך כלל עמוד גלילי קצר שחלקו העליון מעוגל, בדרך כלל על בסיס עגול.
הפולחן סביב דמות כזו הוא עתיק מאוד, ושרידים שלו נמצאו עוד בתרבות האראפה (Harappa), בצפון מזרח פקיסטן של היום, לפני 6,000 שנה.
פולחן הלינגאם שולב בהינדואיזם לפני כ-2,000 שנה.
הלינגאם הוא הסמל העתיק ביותר של שיווה; הוא עשוי מאבן, בדרך כלל, שפוסלה במיוחד או אף בצורה טבעית, אך ישנם גם לינגאם העשויים ממתכת, אבני חן, קריסטל, עץ, אדמה, ואף מקרח, חול, אורז, אוכל מבושל, חרס, גללי פרה, חמאה, מחרוזות רודרקשה, אפר, עץ אלגום, יבלית, זר פרחים, או דבשה (מולסה).
מסתבר, שצורתו המדויקת של הלינגאם אינה הכרחית, והדגש הוא על היותו מייצג כוח שמימי.
כאמור, הלינגאם הוא סמל לשיווה, שנועד להיקש ממנו אל האל שיווה.
פרשנים מערביים מפרשים את הלינגאם כסמל פאלי, ומייצג את איבר המין הזכרי.
לא מעט חוקרים חולקים על פרשנות זו.
לינדה בראון באק היא ביולוגית אמריקאית, זוכת פרס נובל לפיזיולוגיה ורפואה לשנת 2004.
באק נולדה בסיאטל שבמדינת וושינגטון, הבת האמצעית מבין שלוש בנות לאב מהנדס חשמל ואם עקרת בית.
לאחר שסיימה ב-1975 תואר ראשון במיקרוביולוגיה ופסיכולוגיה באוניברסיטת וושינגטון, עברה באק לדאלאס שבטקסס, שם עשתה את הדוקטורט במחלקה למיקרוביולוגיה במרכז הרפואי אוניברסיטת טקסס סאות'ווסטרן.
ב-1980 עברה לניו יורק ללימודי הפוסט דוקטורט באימונולוגיה באוניברסיטת קולומביה.
בקולומביה עבדה באק במעבדתו של פרופסור ריצ'רד אקסל, שעמו ועם אריק קנדל שיתפה פעולה שנים קודם לכן במחקר בתחום מדעי המוח.
בעבודתה עם אקסל התמחתה באק בטכניקות בביולוגיה מולקולרית, בין השאר בשיבוט תאי עצב של אורגניזם המודל ארנבת ים (Aplysia).
ב-1985 נחשפה למחקר בנושא חוש הריח, והחליטה להתמקד בתחום זה.
ב-1988 החלה את עבודת המחקר שלה בחיפוש אחר קולטני ריח, וב-1991 פרסמה יחד עם אקסל את ממצאיהם בתחום במאמר פורץ דרך.
באק ואקסל הראו כי קולטני הריח הם ממשפחת הקולטנים המצומדים לחלבון G שנמצאים באפיתל בעומק האף.
ב-1991 עברה באק לבוסטון לאחר שקיבלה משרה במחלקה למדעי המוח בבית הספר לרפואה של אוניברסיטת הרווארד.
בהרווארד התקדמה לדרגת פרופסור חבר ב-1996 ולפרופסור מן המניין ב-2001. עבודתה בשנים אלו התרכזה במחקר כיצד מאורגנים קולטני הריח וכיצד מעבד המוח את האותות מהם, על מנת לאפשר לזהות ולהפריד בין ריחות שונים.