tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
לחמניית דגים הוא כריך גרמני מקובל ונפוץ ממולא דגים.
מעבר למילוי הדג, רכיבים נוספים בכריך הם בצל לבן או בצל ירוק, מלפפונים חמוצים, רמולד, רוטב חזרת מוקצף, קטשופ או רוטב קוקטיילים .
הוא נצרך בהיקף גדול בצפון גרמניה, בשל קרבתו של האזור לים הצפוני וגם לים הבלטי.
הכנה נפוצה נעשית עם הרינג ביסמרק או מטיאס.
סוגים אחרים משתמשים בבראטהרינג, רולמופס, ספראט אירופאי, סלמון, מקרל אטלנטי מעושן, בקלה אטלנטית מטוגן וסוגי דגים אחרים (למשל, המבורגרים דגים).
סרטנים משמשים לפעמים, כמו גם מינים שונים אחרים של דגי מזון.
לחמניית דגים נהוג להגיש בדוכני מזון מהיר או במסעדות איסוף עצמי.
יריד האנובר היה ידוע בתחילה בשם "יריד לחמניית דגים" בשל לחמניות הדגים שהוגשו בו כחטיף.
במהלך ביקור ממלכתי בהמבורג, נשיא צרפת עמנואל מקרון וקנצלר גרמניה אולף שולץ אכלו יחד לחמניית דגים.
ידיעה על כך הופיעה בצורה בולטת בסיקור העיתונות.
לחמניית פסחא, ידועה גם כלחמניית תבלינים או לחמניית צלב חמה היא לחמנייה מתובלת אפויה בדרך כלל עם פירות, ומעוטרת בצלב בחלקה העליון, אשר נאכלת באופן מסורתי ביום שישי הטוב בבריטניה, אוסטרליה, ניו זילנד, דרום אפריקה, קנדה, הודו, פקיסטן, מלטה, ארצות הברית ומדינות הקריביים של חבר העמים הבריטי.
בכמה מדינות, דוגמת אוסטרליה או ניו זילנד, הלחמניות זמינות לאורך כל השנה.
הלחמנייה מציינת את סוף העונה הנוצרית של התענית ולכל אחד מחלקיה משמעות סמלית - עיטור הצלב מסמל את צליבת ישו, התבלינים מסמלים את התבלינים ששימשו לחניטה של ישו לפני קבורתו, ולעיתים נעשה שימוש גם בקליפת תפוז מרירה המסמלת את הסבל של ישו בעת שהיה על הצלב.
ישנן כמה תיאוריות לפיהן מקורן של לחמניות הפסחא הוא פגאני, אך גם באשר לכך ישנן גרסאות סותרות:
לחמניות מעוטרות בצלב שאכלו הסקסונים בבריטניה כחלק מחגיגות האביב שלהם.
לחמניות מחולקות לארבעה חלקים שווים שאכלו המצרים הקדמונים כמחווה לארבעת מופעי הירח או לארבע העונות.
לחמניות מתוקות שנאכלו ביוון העתיקה וברומא כחלק מחגיגות לאלת השחר אאוס ולאלת האור אסטרה, שגם העניקה את שמה לחג הפסחא - Easter.
תיאוריה של היסטוריון האוכל איוון דיי, שפוסל את כל התיאוריות האחרות וגורס כי לחמניות הפסחא הן בעצם ניסיון לחקות את אפיית המצות בחג הפסח, שנחגג במקביל לפסחא, היות שבדומה למצות גם הן נאפות ללא שימוש בשמרים.
לא ברור מתי הפכה לחמניית הפסחא להיות מזוהה עם החג או עם הנצרות בכלל.
על פי תיאוריה אחת, נזירים במאה ה-12 היו מעטרים את הלחמניות שאפו בתקופת חג הפסחא בצלבים כדי להזכיר את החשיבות הדתית של החג, ולפי תיאוריה אחרת היה זה נזיר אנגלי בשם תומאס רוקליף שחי בסנט אולבנס באנגליה, אשר ב-1361 אפה "לחמניית אולבן" וחילק אותן לעניים ביום שישי הטוב.
ב-1592, בתקופת שלטונה של אליזבת הראשונה, נאסר על מכירת לחמניות פסחא ולחמים מתובלים אחרים בכל ימות השנה מלבד ביום שישי הטוב, בחג המולד או בהלוויות.
העונש על עבירה על הצו היה חלוקת כל המזון האסור לעניים.
אלא שהתברר שזו גזירה שהציבור אינו יכול לעמוד בה, ובמאה ה-17 המלך ג'יימס הראשון כבר התיר למכור אותן לאורך כל השנה.
התיעוד המובהק הראשון של לחמניות פסחא נמצא באלמנך משנת 1733, שם מתועד שיר רחוב לונדוני:
השורה השנייה מופיעה גם בשיר הילדים האנגלי "Hot Cross Buns" שפורסם ב-London Chronicle ביוני 1767.
הפולקלור האנגלי כולל אמונות טפלות רבות סביב לחמניות פסחא.
לפי אחת מהן, לחמניות שנאפות ומוגשות ביום שישי הטוב לא יתקלקלו או יצמיחו עובש במהלך השנה שלאחר מכן.
אמונה טפלה אחרת מעודדת להחזיק לחמנייה כזו לשימושים רפואיים, ואכילה ממנה מסייעת להחלמת חולים.
אם הן נלקחות למסע ימי, לחמניות הפסחא יגנו על ספינה מפני עלייה על שרטון, ואם תולים אותן במטבח הן מגינות מפני שריפה ומבטיחות שכל הלחמים שייאפו באותו מטבח ייצאו בצורה מושלמת.
את הלחמנייה התלויה יש להחליף מדי שנה.
בבריטניה נמכרות ברשתות הסופרמרקט הגדולות גרסאות שונות למתכון המסורתי כמו טופי, תפוז וחמוציות, קרמל מלוח ושוקולד ותפוח-קינמון.
באוסטרליה נמכרות לחמניות פסחא בטעם קפה, לחמניות מיני עם תמרים או קרמל, ובסופרמרקטים ניתן למצוא גם גרסאות עם שבבי שוקולד, שוקולד ודובדבן, סוכריות חמאה, תפוח וקינמון, בננה וקרמל, חלפניו וגבינה, ושוקולד לבן ופטל.
בג'מייקה, גיאנה וכמה איים קאריביים של חבר העמים הבריטי, לחמניית הפסחא הפכה ל"לחמניית פסחא מתובלת" בצורת כיכר לחם עם מולסה ותבלינים.
הלחמנייה הזו נאכלת עם גבינה ומוגשת לצד בירת ג'ינג'ר או משקה מסורתי בשם מאובי.
בסלובקיה ובצ'כיה נהוג לאכול בפסחא לחם מתוק הנקרא "מאזנק" שלעיתים קרובות מעוטר בצלב.
לחמנייה מתוקה מתייחסת לכל אחד ממספר מאכלי ארוחת בוקר המתוקים, האפויים עם שמרים או עם מחמצת או לקינוחים.
הלחמניות המתוקות למיניהן עשויות להכיל תבלינים, אגוזים, פירות מסוכרים וכו' ולעיתים קרובות מזוגגות או מצופות באייסינג.
בהשוואה לבצק לחם רגיל, לבצק לחמניות מתוקות יש בדרך כלל רמות גבוהות יותר של סוכר, שומן, ביצים ושמרים.
לעיתים קרובות הן עגולות והן קטנות מספיק כדי להוות מנה.
הן נבדלות ממאפי מגדנאות, העשויים מבלילה דמוית משחה, מעוגות, שהן בדרך כלל ללא שמרים או מחמצת ומסופגניות המטוגנות בשמן עמוק.
בצק לחמניות מתוק בקירור שמוכן לאפייה, זמין מסחרית בחנויות מכולת/מרכולים במדינות רבות.
לחמניות מתוקות הן לפעמים קרות ו/או מכילות מילוי מתוק.
במסורות מסוימות משתמשים בסוגים אחרים של מילויים וקישוטים, כגון קינמון, מרציפן, או כאמור פירות מסוכרים.
לחסל את הליידי הוא סרט קומדיה שחורה משנת 2004, בבימוי האחים כהן ובכיכובם של טום הנקס, מרלון ויינס, ג'יי.
הסרט הוא עיבוד מחודש לסרט בריטי קלאסי משנת 1955 באותו השם.
העלילה מתמקדת בקבוצת פושעים המתכננת שוד בנק מסובך באמצעות מנהרה שעוברת מתחת לביתה של אלמנה זקנה.
זה היה הסרט הראשון בו ג'ואל ואיתן כהן חולקים קרדיטים בהפקה ובימוי; בעבר יואל תמיד זוכה כבמאי ואיתן כמפיק.
"לחסל את הליידי" קיבל ביקורות מעורבות והכניס 76 מיליון דולר ברחבי העולם.
מבקרים רבים רואים בו כאחד המאמצים החלשים יותר של האחים כהן, ומשווים אותו לקלאסיקה הבריטית באופן שלילי.
פרופסור גולדוואית' היגינסון דור (טום הנקס) הוא מנהיג חבורה של פושעים המתחזים לנגני ג'אז כדי לשכור חדר בבית של מרוואן מונסון (אירמה פ.
הול), אלמנה זקנה ובעלת הבית.
הם מתכננים לבצע שוד בנק מתחת לאפה של מונסון, אך התכנית מסתבכת כשהיא מגלה את מזימתם.
חבורת הפושעים נאלצת להתמודד עם הנחישות של מונסון, ובסופו של דבר הם מנסים לחסל אותה כדי לשמור על תוכניתם, אך המצב יוצא מכלל שליטה.
טום הנקס בתפקיד פרופסור גולדוואית' היגינסון דור - מנהיג חבורת הפושעים.
הול בתפקיד מרוואן מונסון - אלמנה זקנה המגלה את מזימתם של הפושעים.
מרלון ויינס בתפקיד גאווין - אחד מהפושעים בקבוצה.
סימונס בתפקיד גרת' פאנץ' - מומחה לפיצוצים בחבורה.
טום וייטס בתפקיד מיינרד - חבר נוסף בחבורה.
הסרט "לחסל את הליידי" קיבל ביקורות מעורבות מצד המבקרים.
בעוד שחלקם שיבחו את המשחק של טום הנקס ואת ההומור הייחודי של האחים כהן, אחרים טענו שהעיבוד המחודש אינו מצליח להתעלות על הסרט המקורי.
הסרט קיבל ציון של 54% באתר Rotten Tomatoes, וציון של 56 מתוך 100 באתר Metacritic, מה שמעיד על תגובות מעורבות מצד המבקרים.
לחסל את האס הוא סרט פעולה-מתח אמריקאי משנת 2006, בבימויו של ג'ו קרנהאן ובכיכובם של ראיין ריינולדס, ריי ליוטה, ג'רמי פיבן, בן אפלק, כריס פיין ואלישיה קיז.
הסרט עוסק בסיפורו של קומיקאי מלאס וגאס בשם באדי "אס" ישראל, שהופך למטרה מרכזית עבור מספר רוצחים שכירים לאחר שהוא מסכים להעיד נגד מאפיה בתמורה לחסינות.
הסרט זכה לביקורות מעורבות והכניס 57 מיליון דולר בקופות.
באדי "אס" ישראל (ג'רמי פיבן) הוא בדרן בלאס וגאס שהסתבך בעסקי המאפיה.
כשהוא מבין שהוא נמצא בסכנת חיים, הוא מסכים לשתף פעולה עם ה-FBI ולספק עדות נגד ראשי המאפיה בתמורה להגנה מפני פשעיו.
עם זאת, כאשר נודע למאפיה על העסקה, הם מציעים פרס של מיליון דולר למי שיחסל את "אס".
בעקבות זאת, מספר רוצחים שכירים ומנוסים מכל רחבי העולם מגיעים לנסוע בלאס וגאס במטרה לחסל את "אס", מה שמוביל לקרב רציחות אלים ובלתי צפוי.
בן אפלק בתפקיד ג'ק דופרי - רוצח שכיר שמגיע לחסל את "אס".
ג'רמי פיבן בתפקיד באדי "אס" ישראל - בדרן שהופך למטרה עבור רוצחים שכירים לאחר שהסכים להעיד נגד מאפיה.
ראיין ריינולדס בתפקיד ריצ'רד מסנר - סוכן FBI המופקד על הגנתו של "אס".
ריי ליוטה בתפקיד דונלד קארות'רס - שותפו של מסנר ב-FBI.
כריס פיין בתפקיד דרווין טרמל - אחד מהרוצחים השכירים שמגיע לנסות לחסל את "אס".
הסרט "לחסל את האס" קיבל ביקורות מעורבות מהמבקרים.
בעוד שחלקם שיבחו את העלילה המותחת, את הקצב המהיר, ואת הביצועים של הקאסט המגוון, אחרים מתחו ביקורת על האלימות המוגזמת וחוסר הפיתוח של הדמויות.
הסרט זכה לציון של 31% באתר Rotten Tomatoes, המבוסס על מעל 140 ביקורות, וציון של 45 מתוך 100 באתר Metacritic, מה שמעיד על ביקורות מעורבות עד שליליות.
"לחסד וגאולה המשך ישר" הוא אלבום האולפן השביעי של הזמרת הישראלית איה כורם.
הוא יצא לאור ב-12 בספטמבר 2024 תחת הוצאת חברת ההפצה אוטס.
את האלבום הפיק בן זוגה של כורם, אדם בן אמיתי.
"לחנים שבורים" הוא אלבום האולפן השמיני של עומר אדם.
הוא יצא לאור ב-10 בנובמבר 2024 תחת הוצאת חברת P.A.I בע"מ.
במרץ 2024, אדם הוציא מיני-אלבום בשם "חמישה לילות", שזכה לאלבום פלטינה עם למעלה מ-100 מיליון השמעות בפלטפורמות הדיגיטליות.
בנוסף, סבב ההופעות האחרון של אדם בהיכל מנורה מבטחים, באוקטובר 2024, זכה להצלחה רבה.
אלבום הופעה שתיעד את המופע כלל תשעה שירים, הגיע לראש מצעד השירים החמים ביוטיוב וזכה למיליוני צפיות.
לאדם היו במהלך שנת 2024 שני להיטים גדולים: "צמוד צמוד" עם אודיה ושרק, והשיר "ראיתי עולם" עם שרק שהגיעו לראש המצעדים המובילים בישראל, בין השאר העשירייה בכאן גימל והיטליסט של מאקו.
ב-10 בנובמבר 2024, אדם הוציא בהפתעה את האלבום, עליו עבד במהלך שנת 2024. בהודעה באינסטגרם, אדם שיתף את מעריציו כי האלבום נכתב על רקע התקופה הכואבת והמאתגרת שעוברת על החברה הישראלית במהלך מלחמת חרבות ברזל, ושאף על פי שהתלבט בנוגע להוצאתו, הוא מקווה שהמוזיקה תביא נחמה, רגעי שמחה ושקט.
שם האלבום, "לחנים שבורים", נלקח מתוך שורה בשיר "נרקומן של בדידות" מתוך האלבום: "כל השירים עלייך, לחנים שבורים".
עטיפת האלבום צולמה על ידי טל עבודי.
אדם הוציא את השירים "טקילה" ו"אהובתי כבר לא רואה אותי" כסינגלים שיווקיים לתחנות הרדיו הישראליות.
האלבום כולל 13 שירים שנכתבו והולחנו בזמן מלחמת חרבות ברזל.
אדם עבד על האלבום עם אמנים ויוצרים שונים, ביניהם: גיל ויין, שרק, נתנאל ששון, נדב אהרוני ואחרים.
באלבום זה אין שיתופי פעולה עם זמרים נוספים, בשונה מאלבומים קודמים של אדם.
האלבום כולל את השיר "גברת אגו", שזכה בתחרות הטיקטוק "שיר לעומר", תחרות שנערכה באוגוסט 2024 ונתנה הזדמנות ליוצרים חדשים לחשוף כישרונם.
לחץ אבולוציוני, לחץ סלקטיבי או לחץ ברירה מופעל על ידי גורמים המפחיתים או מגבירים את הצלחת הרבייה בחלק מהאוכלוסייה, ומניעים את הברירה הטבעית.
זהו תיאור כמותי של השינוי המתרחש בתהליכי ביולוגיה אבולוציונית, אך התפיסה הפורמלית מורחבת לעיתים לתחומי מחקר אחרים.
בגנטיקה של אוכלוסיות, לחץ ברירה מתואר בדרך כלל כמקדם ברירה (selection coefficient).
דוגמה ללחץ ברירה אבולוציוני נצפתה בעשב ממין Anthoxanthum בסביבת מכרות.
באזורים אלה קיים לחץ ברירה אבולוציוני לסבילות כלפי המתכות הנכרות שמזהמות את הסביבה, ונוצרות אוכלוסיות בעלות מידה שונה של סבילות כלפי המתכות.
מאחר שבני הכלאיים שנוצרים אינם מותאמים היטב לסביבתם, נוצר לחץ ברירתי נגד רבייה בין האוכלוסיות, וכתוצאה מכך זמני הפריחה שלהן משתנים וגוברת ההאבקה העצמית.
הכנסת גן לסינתזה ביולוגית של חומצות אמינו, למשל הגן HIS4 תחת לחץ ברירה של חומצות אמינו בשמרים גורמת לשיפור הביטוי של גנים סמוכים, הנובע מקו-רגולציה גנטית בעת שעתוק של שני גנים סמוכים באאוקריוטים.
עמידות לתרופות בחיידקים היא דוגמה לתוצאה של ברירה טבעית.
כאשר משתמשים בתרופה על זן של חיידקים, אלו שאינם יכולים להתנגד מתים ואינם מייצרים צאצאים.
אלו ששורדים עלולים להעביר את גן העמידות לדור הבא (העברת גנים אנכית).
הגן העמיד יכול לעבור גם לחיידק ממין אחר (העברת גנים אופקית).
בשל כך, העמידות לתרופות עולה לאורך דורות.
לדוגמה, בבתי חולים נוצרות סביבות שבהן פתוגנים כגון C.
עמידות לאנטיביוטיקה מחמירה על ידי שימוש לא נכון באנטיביוטיקה.
מעודדים עמידות לאנטיביוטיקה כאשר משתמשים באנטיביוטיקה לטיפול במחלות שאינן חיידקיות, וכאשר לא משתמשים באנטיביוטיקה לכל משך הזמן שנקבע או במינון שנקבע.
עמידות לאנטיביוטיקה עשויה להיווצר עקב אי השתנות גנטית באוכלוסייה או מוטציות דה-נובו (חדשות) באוכלוסייה.
כל מסלול יכול להוביל לעמידות לאנטיביוטיקה, שעשויה להיות סוג של הצלה אבולוציונית.
Clostridioides difficile, מיני חיידקים גרם חיוביים המאכלסים את המעיים של יונקים, הם גורם עיקרי למוות על ידי זיהום נוזוקומי.
כאשר אוכלוסיות פלורת מעיים סימביוטיות מופרעות (למשל על ידי אנטיביוטיקה), האדם הופך פגיע יותר לפתוגנים.
ההתפתחות המהירה של עמידות לאנטיביוטיקה מפעילה לחץ ברירה עצום על האללים המועילים של עמידות המועברים לדורות הבאים.
השערת המלכה האדומה מראה כי מרוץ החימוש האבולוציוני בין חיידקים פתוגניים לבני אדם הוא קרב מתמיד על יתרונות אבולוציוניים בהתחרות זה על זה.
מרוץ החימוש האבולוציוני בין גורמי הארסיות המתפתחים במהירות של החיידקים לבין שיטות הטיפול של הרפואה המודרנית דורש מביולוגים אבולוציוניים להבין את מנגנוני העמידות בחיידקים פתוגניים אלה, במיוחד בהתחשב במספר ההולך וגדל של חולים מאושפזים.
גורמי הארסיות שהתפתחו מהווים איום על חולים בבתי חולים, הסובלים מכשל חיסוני עקב מחלות או טיפול אנטיביוטי.
אצל חיידקים התפתחה ארסיות וזו מגבירה פתוגניות.
אחד מגורמי הארסיות של C.
difficile שעוזר לעמידות שלו לאנטיביוטיקה הוא הרעלים שלו: אנטרוטוקסין TcdA וציטוטוקסין TcdB.
רעלים מייצרים נבגים שקשה לנטרל ולהסיר אותם מהסביבה.
כך במיוחד בבתי חולים שבהם חדרו של חולה נגוע עשוי להכיל נבגים עד 20 שבועות.
המאבק בהתפשטות מהירה של C.
difficile תלוי אפוא בשיטות תברואה בבתי חולים המסלקות נבגים מהסביבה.
difficile יש להשתמש בכפפות C.
difficile מיוחדות, לנקוט היגיינת ידיים, להשתמש במדי חום חד פעמיים ולחטא את הסביבה.
אלה שיטות הכרחיות במתקני בריאות.
הארסיות של הפתוגן הזה יוצאת דופן ועשויה לחולל שינוי קיצוני בגישות התברואה המשמשות בבתי חולים כדי לשלוט בהתפרצויות C.
טפיל המלריה יכול להפעיל לחץ ברירה על אוכלוסיות אנושיות.
לחץ זה הוביל לברירה טבעית של אריתרוציטים הנושאים את המוטציה של הגן לאנמיה חרמשית.
מבנה תא דם אדום שמקשה על נשיאת המוגלובין (Hb S) הוא מצב הגורם לאנמיה חרמשית.
כך קורה באזורים שבהם המלריה מהווה דאגה בריאותית מרכזית, מכיוון שהמצב הרפואי של אנמיה חרמשית מעניק עמידות מסוימת למחלה זיהומית זו - בייחוד באפריקה שמדרום לסהרה.
עמידות בפני קוטלי עשבים וחומרי הדברה
כמו עם התפתחות עמידות לאנטיביוטיקה בחיידקים, עמידות לחומרי הדברה וקוטלי עשבים החלה להופיע עם כימיקלים חקלאיים נפוצים.
בארצות הברית זבובי הפירות הפוקדים מטעי תפוזים הפכו עמידים בפני מלתיון, חומר הדברה.
בהוואי וביפן, עש גב היהלום פיתח עמידות ל-Bacillus thuringiensis, המשמש במספר גידולים מסחריים כולל תירס Bt (חיידק Bacillus thuringiensis המשמש להדברה ביולוגית), כשלוש שנים לאחר שהחל בשימוש רב בו.
באנגליה, חולדות באזורים מסוימים פיתחו עמידות כה חזקה לרעל עכברים, עד שהן יכולות לצרוך עד פי חמישה ממנו מחולדות רגילות מבלי למות.
די-די-טי כבר אינו יעיל בהדברת יתושים המעבירים מלריה במקומות מסוימים, עובדה שתרמה להתעוררות המחלה מחדש.
בדרום ארצות הברית, העשב Amaranthus palmeri, המפריע לייצור כותנה, פיתח עמידות נרחבת לקוטל העשבים גלייפוסט.
בים הבלטי, ירידה במליחות עודדה את הופעתו של זן חדש של אצות ים חומות, Fucus radicans.
בני אדם שמפעילים לחץ אבולוציוני
פעילות אנושית יכולה להוביל לשינויים לא מכוונים בסביבה.
לפעילות האנושית עשויה להיות השפעה שלילית על אוכלוסייה מסוימת, שתגרום למות פרטים רבים מהאוכלוסייה עקב אי התאמה ללחץ הברירה החדש הזה.
הפרטים המותאמים יותר ללחץ החדש הזה ישרדו ויתרבו בקצב גבוה יותר מאלה שנמצאים בנחיתות.
זה קורה לאורך דורות רבים עד שהאוכלוסייה כולה מותאמת טוב יותר ללחץ.
זוהי ברירה טבעית בעבודה, אבל הלחץ נובע מפעילות מעשה ידי אדם כמו בניית כבישים או ציד.
זה נראה בדוגמאות שלהלן של סנוניות צוקים ואיילים.
עם זאת, לא כל פעילות אנושית שגורמת ללחץ אבולוציוני מתרחשת בלי כוונה.
הדבר מודגם בביות, בין השאר ביות כלבים ובגידול סלקטיבי לאחר מכן שהביא לגזעים השונים המוכרים כיום.
באזורים המאוכלסים יותר באדם ובאזורי תנועה גברו הדיווחים על עכסנים שאינם מקשקשים.
תופעה זו נהוג לייחס ללחץ ברירה על ידי בני אדם, אשר לרוב הורגים את הנחשים שהם מגלים.
לנחשים שאינם מקשקשים יש סיכוי גבוה יותר שלא יבחינו בהם, ולכן הם ישרדו, יתרבו, וצאצאיהם, כמותם, ייטו פחות לשקשק.
אוכלוסיות של סנוניות צוקים בנברסקה הראו שינויים מורפולוגיים בכנפיהן לאחר שנים רבות של מגורים ליד כבישים.
באיסוף נתונים במשך למעלה מ-30 שנה, הבחינו החוקרים בירידה במוטת הכנפיים של אוכלוסיות סנוניות חיות, ובמקביל ציינו ירידה במספר סנוניות הצוקים שנהרגו ממכוניות חולפות.
אותן סנוניות צוקים שנהרגו על ידי מכוניות חולפות הראו מוטת כנפיים גדולה יותר מאשר האוכלוסייה כולה.
השפעות מבלבלות כמו שימוש בכבישים, גודל המכונית וגודל האוכלוסייה לא הראו כל השפעה על המחקר.
לחץ אבולוציוני המוטל על ידי בני אדם נראה גם באוכלוסיות אייל קנדי.
מחקרים אלו אינם בוחנים הבדלים מורפולוגיים, אלא הבדלים התנהגותיים.
הוכח כי איילים זכרים מהירים וניידים יותר נוטים יותר ליפול טרף לציידים.
הציידים יוצרים סביבה שבה בעלי החיים הפעילים יותר נוטים יותר להיכנע לטריפה מאשר בעלי חיים פחות פעילים.
נקבות איילים ששרדו את השנתיים האחרונות, הפחיתו את פעילותן כל שנה, וכך לנקבות ביישניות יותר היה סיכוי גבוה יותר לשרוד.
נקבות איילים במחקר נפרד הראו גם הבדלים התנהגותיים.
נקבות מבוגרות הפגינו את ההתנהגות הבייישנית שאפשר לצפות תחת לחץ הברירה הזה.
מאז ביות הכלבים, הם התפתחו לצד בני אדם עקב לחץ של בני אדם והסביבה.
בני אדם וזאבים חלקו אותו אזור, והלחץ להתקיים בדו-קיום הוביל לביותם.
לחץ אבולוציוני מצד בני אדם הוביל להתפתחות גזעים רבים ושונים שהקבילו לצרכים של התקופה, בין אם זה היה צורך בהגנה על בעלי חיים שהאדם החל לביית או צורך בסיוע בציד.
ציד ורעיית צאן היו כמה מהסיבות הראשונות לכך שבני אדם בחרו באופן מלאכותי תכונות שהם ראו כמועילות.
הרבייה הברירנית (הסלקטיבית) הזו המשיכה לבחירה בתכונות מסוימות הנחשבות לרצויות בכלבים מבויתים, כמו גודל וצבע, גם אם אלה תכונות שלא בהכרח מועילות לאדם.
תוצאה לא מכוונת של בחירה זו היא שכלבים מבויתים נוטים גם לסבול ממחלות תורשתיות בהתאם לגזע הספציפי שלהם.
לטאה זריזה (שם מדעי: Phoenicolacerta laevis), היא זוחל, מין של לטאה בסוג .
הלטאה הזריזה ידועה במהירותה ויכולת התמרון שלה בעת ריצה, ומכאן קיבלה את שמהּ.
יכולתה להשיר את זנבה (אוטוטומיה) מאפשרת לה להימלט לעיתים מאויביה.
תפוצה עולמית: תפוצתה העולמית של הלטאה הזריזה מצומצמת - מדרום טורקיה עד ירדן, ישראל והאי קפריסין.
בישראל שוכנת הלטאה הזריזה ברוב חלקי החבל הים-תיכוני, והיא מן הלטאות השכיחות בארץ.
מקום חיות אופייני: סלעים, חורשים, חומות בתים ועצים שהיא מיטיבה לטפס עליהם.
רוב הזמן מסתתרת בקליפות עצים, בסדקי סלעים ומתחת להם.
ניזונה מחרקים ומשאר חסרי חוליות קטנים, ולעיתים אף מלטאות קטנות.
הזכר מחזר אחרי הנקבה מציג לראווה את צבעיו העזים ומבליט את גרונו הצבעוני.
באביב הנקבה חופרת גומה בקרקע או מתחת לאבן ומטילה בה 2-5ביצים.
כעבור 3 חודשים בוקעים הצעירים.
אביעד בר, גיא חיימוביץ ואמיר ארנון, זוחלים ודו-חיים בישראל - מדריך שדה, מהדורה שלישית 2022. , עמודים: 95-96
לחץ חלקי הוא גודל וירטואלי המוגדר עבור כל גז בתערובת גזים.
זהו גודל פיקטיבי, כיוון שלחץ חלקי של גז בתערובת לא ניתן למדידה.
לחץ חלקי של גז הוא לחץ אשר היה מפעיל הגז, אילו היה הגז היחיד בכלי והתנהגותו כשל גז אידיאלי.
הגדרה זו תקפה רק במקרה של גזים אידיאליים וניתן להרחיבה לגזים לא אידיאליים על ידי הגדרת שבר מולי
עבור מערכת תרמודינמית ניתן להגדיר גודל מדיד יחיד, הנקרא לחץ.
על פי חוק דלטון וההגדרה המוכללת של לחץ חלקי, סכומם הוא הלחץ של המערכת.
לחץ חלקי מגדיר את מידת פעילותם התרמודינמית של מולקולות הגז.
גזים מומסים, עוברים דיפוזיה ומגיבים בהתאם ללחצם החלקי ולא בהתאם לריכוזם בתערובת גזים או בתמיסה.
חוק דלטון, הידוע גם כ"מודל דלטון" קובע כי לחץ של תערובת גזים אידיאליים שווה לסכום הלחצים החלקיים של כל רכיבי התערובת בנפרד.
החוק מניח התנהגות אידיאלית של גזים בתערובת, כלומר אף גז אינו מושפע מנוכחותם של גזים אחרים במערכת.
באופן כללי, ניתן לנסח את חוק דלטון:
כאשר הוא הלחץ של המערכת, הם הלחצים החלקיים של הגזים ונתונים על ידי משוואת מצב של גזים אידיאליים:
כאשר הוא מספר המולים של הגז ,
ניתן להכליל את המושג לחץ חלקי לתערובות של גזים לא אידיאליים באמצעות הגדרת שבר מולי.
שבר מולי של הגז בתערובת גזים מוגדר באופן הבא:
כאשר הוא מספר המולים של הגז, הוא סכום מספרי המולים של כל הגזים בתערובת, בסימנים .
יש לציין כי בספרות מקובל סימון נוסף לשבר מולי .
מתוך ההגדרה מיד נובע, כי סכום שברים המוליים מקיים את שוויון הבא:
כעת, נגדיר את הלחץ החלקי של גז (יש לשים לב שכאן אין הגבלה לגזים אידיאליים):
ההגדרה המוכללת של לחץ חלקי מאפשרת גם במקרה של גזים לא אידיאלי לרשום את הלחץ של המערכת כסכום של לחצים חלקיים של כל הגזים בתערובת.
על מנת להשתכנע בכך נרשום במפורש את סכום הלחצים החלקיים:
לַחַץ תּוֹךְ-גֻּלְגָּלְתִּי הוא הלחץ המופעל על ידי הגולגולת על רקמות המוח, על הנוזל התוך-מוחי ועל מחזור הדם המוחי.
לחץ תוך-גולגולתי הוא דינמי ונתון לשינויים הנגרמים ממגוון גורמים כמו פעילות גופנית, שיעול, מאמץ, דופק עורקי ומערכת הנשימה.
לחץ דם תוך-גולגולתי נמדד ביחידות של מילימטר כספית (mmHg), והערך הנורמלי נע בין 10 ל-15 מילימטר כספית.
עליית הלחץ בגלל דימום עקב פגיעה חיצונית למשל, כתוצאה מקרע של כלי דם או בשל מבנה חריג של כלי דם במוח, עלולה לגרום לפגיעה מוחית שתוביל להידרדרות ברמת ההכרה, ואף יכולה להיגמר במוות.
שבץ מוחי המורגי עלול להביא לעלייה בלחץ התוך-גולגולתי, והוא אחד ממצבי החירום המסוכנים ביותר.
אצל מבוגרים עלייה בלחץ זה לערכים שמעל ל-40 מילימטר כספית, נחשבת למסוכנת.
גם לחץ הנע בין 25 ל-30 מילימטר כספית נחשב מסוכן יחסית, אם הוא נמשך לאורך זמן.
אצל ילדים הפגיעה תתרחש בדרך כלל מאוחר יותר מאשר אצל מבוגרים.
הגולגולת היא קופסה סגורה המורכבת מעצמות המחוברות זו לזו.
בגולגולת ישנו פתח אחד, נקב העורף הגדול, אליו מתחבר עמוד השדרה.
בנוסף, עלייה בלחץ התוך-גולגולתי פוגעת באפשרות של דם מחומצן להיכנס למוח, וכך פוגעת בפרפוזיה (זילוח דם) למוח, מונח המוכר בשם CPP - (Cerebral Perfusion Pressure).
הגוף מנסה לפצות על ההפרעה בפרפוזיה לרקמת המוח ולשם כך הוא מעלה את לחץ הדם - מה שעלול מצידו להגביר את הדימום.
כדי שדם יצליח להיכנס למוח דרך העורקים התרדמניים (הקרוטידים) צריך לחץ הדם הממוצע להיות גבוה מהלחץ התוך-גולגולתי.
הנוסחה המוכרת היא: CPP = MAP - ICP.
במקרים של חשד ללחץ תוך-גולגולתי מוגבר יש להשגיח על החולה היטב ולפנותו למרכז רפואי.
האבחון יעשה בבדיקת עיניים- פונדוס (הרחבת האישונים) לאיתור בצקת ראש עצב הראיה, בהדמיה (CT/MRI מוח) לשלילת ממצא מוחי חריג (תהליך תופס מקום) כגון גידול או קריש דם, וכן בדיקת ניקור מותני לאבחון מצב של יתר לחץ תוך-גולגולתי עצמוני.
תסמיני לחץ תוך-גולגולתי מוגבר כוללים כאבי ראש, טשטוש ראייה, בחילות והקאות וכן את המשולש של רפלקס קושינג הכוללת: דופק איטי, לחץ דם גבוה ונשימות לא-סדירות.
לחץ חברתי הוא השפעה על אדם מצד הסביבה החברתית שלו, היוצרת קונפליקט בין שאיפתו לנהוג על פי רצונו ועקרונותיו לבין הצורך בהשתייכות והדחף להתאים את עצמו לחברה שסביבו.
כתוצאה מכך, האדם עשוי "להיכנע" ולבצע פעולות מסוימות, על אף שאינן תואמות את הרגליו, העדפותיו או מצפונו.
לחץ חברתי נועד ליצור שינוי בהתנהגות האדם שכלפיו הוא מופעל.
ללחץ חברתי יכולות להיות השלכות שליליות או חיוביות בהתאם למטרות והערכים שלמענם נוצר השינוי.
דוגמה להשפעה חיובית היא מצב בו אדם שואף להצטיין בלימודיו עקב לחץ הסובבים אותו להצלחה אקדמית ורכישת השכלה.
עם זאת, על פי רוב נעשה שימוש במונח לחץ חברתי בהקשרים שליליים.
לדוגמה, רבים רואים בלחץ חברתי אחת הסיבות המרכזיות לעישון; לפי גישה זו, אדם "נגרר" לעישון עקב רצון להשתלב בחברה בה זו הנורמה, אף על פי שבתנאים אחרים לא היה מעשן.
לחץ חברתי יכול להיווצר לא רק במפגשים פיזיים, אלא גם במרחבי האינטרנט והרשתות החברתיות.
בעזרת מחקר מטא-אנליזה שסקר ובדק את התנהגותם ויחסם של מתבגרים כלפי עישון, עולה כי עמיתים מסוגלים להשפיע על הבחירות האישיות של הפרט.
לחץ חברתי יכול להיות מופעל גם במסגרת קבוצתית.
במסגרת קבוצת תמיכה נעשה פעמים רבות שימוש בלחץ חברתי כדי להשפיע על אנשים לנהוג בדרך חיובית, לדוגמה: להפעיל קבוצות שמטרתן להפסיק לעשן או להיגמל ממשקאות חריפים.
הנחת היסוד בבסיס ארגון קבוצות כאלו היא כי קל יותר להשפיע על אדם הנמצא בתוך קבוצה, מאשר לפנות אליו ביחידות, כפי שנמצא במחקרים חברתיים רבים.
אנשים מצטרפים לקבוצות כאלו מרצונם החופשי.
קבוצת התמיכה יכולה להוות גם מקום בעל השפעה חברתית שמספק סביבה בטוחה ותומכת, המאפשרת לאנשים המשתתפים בה לחוות תחושה אוניברסלית, שהם אינם לבד בהתמודדות מול קשיים ובעיות.
במסגרת קבוצתית, לחצים קבוצתיים יכולים ליצור אצל החברים אי נוחות ולצמצם את היצירתיות והמחשבות שלהם.
בעקבות הלחץ החברתי הקבוצתי שמופעל, הפרט עלול לנהוג בדפוסים שאינם אופייניים לו.
לדוגמה, ילד יכול לפגוע בילד אחר ולדחות אותו רק על מנת להתקבל לקבוצה חברתית שהוא חפץ להשתייך אליה, בשל השפעה חברתית.
גם לחברה או קהילה שאדם נולד אליהן יש השפעה מכרעת בנוגע ללחץ חברתי ולבחירת ההתנהגויות והמעשים של האינדיבידואל.
לרוב, בגין מנהגים, נורמות וערכים דומיננטיים המושתתים בחברה, ישנה נטייה ליצור לחץ חברתי, בכדי לגרום לאדם לבצע בחירות שנובעות מתוך הרקע והתפיסה החברתית שאליהן נולד ושמקיפות אותו בכל רגע נתון.
למשל, במוסד הנישואים עולה השאלה האם אנשים מתחתנים בשל ההרגל והנורמה החברתית שקיימת או מתוך רצון ואהבה.
בשנת 2017 פורסם מאמר שדן בהתפתחות תופעת הפרפקציוניזם המושפעת בעקבות לחץ חברתי.
מחקר האורך נערך לאורך 27 שנים ובחן האם בשל שינויים תרבותיים וחברתיים שהתפתחו עם הזמן, ישנה גם עלייה בפרפקציוניזם.
ניתן לראות כי בין השנים 1989–2016 דיווחים על פרפקציוניזם עלו ב-32%.
ממצא זה נחשב כפורץ דרך בהבנה כי הדורות הצעירים חווים דרישות גבוהות יותר מהחברה, מאשר הדורות המבוגרים יותר.
אחת הסיבות שהחוקרים סוברים שהפרפקציוניזם נמצא בעלייה כה חדה היא כי הלחץ החברתי הלך וגבר עם השנים.
קיים לחץ להיות מוצלחים יותר, בין אם זה בדרישות הנשמעות מהסביבה הקרובה הכוללת משפחה וחברים, ובין אם זה מהאישים הפופולריים המוצגים היום ברשתות החברתיות.
לחץ טורגור או מִלְחָץ הוא הלחץ של קרום התא כנגד דופן התא הקשיח.
לחץ טורגור הוא מקרה פרטי של לחץ אוסמוטי (לחץ זה מוכר בעיקר בפיוניות הנמצאות בצמח) ומופעל על ידי תמיסה בחלל המוגבל על ידי קרום חדיר למחצה.
כאשר תא נמצא בסביבה היפוטונית, כלומר התא מכיל ריכוז מלחים גבוה יותר מן הסביבה, מים זורמים אל התא וגורמים לו להתנפח.
דופן התא בתאי צמח מגבילה את ההתפשטות וכך נוצר לחץ תוך-תאי הוא לחץ טורגור.
לחץ זה מונע ממים נוספים להיכנס לתא וכך נוצר שיווי משקל בין הלחץ להשוואת מפל הריכוזים לבין הלחץ הפיזיקלי המופעל על ידי הקרום או הדופן.
שיווי המשקל מונע מהתא להפוך לאיזוטוני ביחס לסביבתו.
תאים שאינם מותאמים לעמוד בסביבות היפוטונית, כמו רוב התאים ביונקים, אינם יכולים לעמוד בלחצי טורגור חזקים ולכן מתפוצצים כאשר הם נחשפים לתמיסה היפוטונית.
בתאים צמחיים החלולית מתמלאת בנוזלים (במצב הנקרא דהפלסמוליזה), וכך מפעילה החלולית לחץ טורגור תוך-תאי.
לחץ זה מקנה לצמחים גבעוליים (חסרי גזע) את יציבותם המבנית.
לחש הוא אמירה שמאמינים מייחסים לה סגולה לשינוי המציאות בהווה, או בעתיד.
אין תימוכין מדעיים או מחקריים לכך שלחשים עשויים לפעול, והאמונה בכוחם נחשבת אמונה טפלה.
קיימים שני סוגי לחשים: "לחשים רגילים", הנאמרים על ידי הדיוטות בתחומי דת, וכישופים המוטלים על ידי מכשפים.
לחשי הדיוטות נחשבים סגולה לעתיד טוב, או נאמרים בזמני מצוקה או חרדה בידי המאמין, כדי לנסות ולעזור לעצמו וליקרים לליבו כפנייה לכוחות אלוהיים או כוחות על־טבעיים.
יש סוגי לחשים רבים, שהמאמינים מייחסים להם השפעות, כמו הסרת עין הרע, ברכה, הריון ולידה, אהבה, ישועה ממחלה, וכן הלאה.
אנשים רבים זוקפים לזכות לחשים הצלה מפגעים שונים.
כאשר הלחש אינו נושא פרי מיוחס הכישלון להיעדר אמונה בלחש או לפעולתו של אל.
לחשיהם של מכשפים נחשבים בעלי סגולה רבה יותר, בעיני המאמינים, ומיוחסת להם עצמה רבה יותר.
בתרבות המודרנית, יש שימוש בלחשים בספרות פנטזיה העוסקת בקסמים.
בסדרת ספרי "הארי פוטר" מגדילה הסופרת לעשות ומכניסה את הלחשים למערכת הלימודים בבית־הספר לקוסמים.
הלחש שונה מתפילות וברכות בכך שאין פנייה לאל או אמירה אופטימית על העתיד לבוא אלא חזרה על טקסט ידוע מראש, שלעיתים אין פשרו ברור.
בתורה קיים איסור להשתמש בלחשים, נאמר במקרא: "וחובר חבר", ופירשו בספרי ובתלמוד שהכוונה לאדם הלוחש לחש כדי לשתק נחש או עקרב.
איסור זה נמנה בתרי"ג מצוות .
אולם במקרים מסוימים התירו חז"ל להשתמש בלחשים, בתלמוד במסכת שבת מובא שורה של לחשים שמותר לאומרם בהזדמנויות שונות: כנגד חום גבוה, שחין וכאב, או כנגד שד לחשים אלו הותרו כדי ליישב את דעתו של החולה או הנפגע, כדי שהפחד לא יחמיר את מצבו.
במשנה מובא עונש הלוחש: "הלוחש על המכה...
אין לו חלק לעולם הבא", אך בתלמוד מוסבר שמדובר במי שרוקק לפני הלחש, משום שאין להזכיר שם האל בזמן רקיקה.
לטאה היא קבוצת כוכבים קטנה שנמצאת בחלק הצפוני של השמים ומורכבת מכוכבים חלשים במיוחד.
בנוסף מאפילות על הקבוצה קבוצות הכוכבים הבולטות שמסביבה - אנדרומדה, ברבור וקסיופאה.
הקבוצה הוגדרה במאה ה-17 על ידי האסטרונום הפולני יוהנס הווליוס על אזור ללא כוכבים בהירים שלא היה שייך לאף קבוצת כוכבים אחרת.
בתנאי צפייה טובים יוצרים כוכבי הקבוצה צורת W המזכירים את קבוצת קסיופאה ולכן הקבוצה מכונה לעיתים "קסיופאה הקטנה".
α בלטאה הוא הכוכב היחיד בקבוצה עם בהירות נראית מדרגה נמוכה מ-4. זהו כוכב לבן-כחלחל במרחק של כ-100 שנות אור ועם בהירות מדרגה 3.8.
NGC-7243 הוא צביר פתוח המכיל כמה עשרות כוכבים לבנים-כחולים עם בהירות סביב דרגה 6.5, הניתן לצפייה במשקפת.
הצביר נמצא במרחק של כ-2800 שנות אור וגילו מוערך בכמאה מיליון שנים.
לחץ קרינה הוא הלחץ המופעל על כל משטח החשוף לקרינה אלקטרומגנטית.
אם המשטח בולע את הקרינה הפוגעת בו הלחץ שווה לצפיפות שטף האנרגיה של הפוטונים הפוגעים בו מחולק במהירות האור.
אם המשטח מחזיר את הקרינה הלחץ מוכפל.
לדוגמה, צפיפות שטף האנרגיה של קרינת השמש על פני כדור הארץ היא 1,370 ואט למטר רבוע ולכן לחץ הקרינה של קרינת השמש על כדור הארץ (בהנחה שכולה נבלעת בו) הוא 4.6 מיקרו פסקל.
במרחק של יחידה אסטרונומית מהשמש לחץ הקרינה הוא כ-4.5 מיקרו פסקל כך שאם יוצרים מפרש מחומר, שמחזיר את קרינת השמש במלואה, בשטח של קילומטר מרובע, יופעל עליו כוח של כ-9 ניוטון.
קיומו של לחץ הקרינה נובע ממשוואות מקסוול וג'יימס קלארק מקסוול הסיק את קיומו בשנת 1871.
מדידה ניסויית ראשונה של הלחץ נעשתה בשנת 1900 על ידי פיוטר לבדב - פיזיקאי רוסי והיוותה ראייה ניסויית ראשונה לנכונותה של תורת מקסוול.
בשנת 1924 בוצעו לראשונה מדידות מדויקות של לחץ אור על ידי אליס גולסן.
לחץ הקרינה הוא נמוך ביותר ולכן קשה למדידה.
המדידה נעשית באמצעות מראות קטנות התלויות על חוט בריק ונחשפות לקרן אור עם צפיפות שטף אנרגיה ידועה.
לחץ הקרינה מביא להטיית המראות ומידיעת קבוע הפיתול של החוט ומדידת זווית ההטיה של המראות ניתן לחשב את הכוח הפועל על המראה ועל ידי חלוקה בשטח המראות מקבלים את הלחץ הפועל עליהן.
משיקולים תרמודינמים ניתן להראות שלחץ הקרינה על משטח שחשוף לקרינה אחידה בכל הכיוונים הוא שליש מצפיפות האנרגיה ליחידת נפח מחולקת במהירות האור.
אם המשטח נמצא בשיווי משקל תרמודינמי עם קרינת גוף שחור בטמפרטורה T, לפי חוק סטפן-בולצמן צפיפות האנרגיה היא ולכן הלחץ על הגוף יהיה .
בתוך כוכבים כאשר הטמפרטורות יכולות להגיע למיליוני מעלות לחץ הקרינה הופך לחלק משמעותי בהתפתחות הכוכב.
מפרש שמש הוא דרך להניע ספינות חלל או גשושית על ידי ניצול לחץ הקרינה של השמש, היינו התנע שמעביר הפוטון אל החללית.
רשימת חלליות עם מפרש שמש
בשנת 2010 שיגרה יפן את הגשושית הניסיונית איקרוס
בשנת 2015 נשלחה בהצלחה לחלל החללית LightSail .
בשנת 2019 נשלחה בהצלחה לחלל החללית LightSail2 .
לחשן הוא אדם הנמצא בקרבת הבמה בתיאטרון, ותפקידו לסייע לשחקן שעל הבמה במקרה ששכח את המילים שעליו לומר, או ששכח לנוע למקום על הבמה שבו עליו להיות.
הטכנולוגיה המודרנית מאפשרת למקם את הלחשן שלא בקרבת הבמה, תוך שימוש באוזניות אלחוטיות.
בדרך כלל עוסק בתפקיד זה מנהל ההצגה, שבידיו הטקסט המלא של המופע, ובו גם ההעמדה של כל סצנה.
לחשנים היו בעבר חלק קבוע בצוות התיאטרון, אך כיום בתיאטרון מקצועי הסתייעות בלחשן נחשבת לחוסר מקצועיות.
לעיתים אין להימנע ממנה, למשל כאשר מדובר בשחקן שזיכרונו נחלש, והוא זקוק לנוכחות של לחשן, לפחות ליתר ביטחון.
לחצנות היא טכניקה המתייחסת לקבוצת תהליכי ייצור המשמשים ליצירת חלקים חלולים ואקסי-סימטרים תוך כדי סיבוב.
התהליך מתבסס על מאמצים פנימיים הנוצרים בחומר תוך כדי התהליך.
מאמצים אלו יכולים להיות קומבינציה של מאמצי מתיחה ולחיצה או רק מאמצי לחיצה.
במהלך התהליך מסובבים דיסקת ברזל או צינור במהירות גבוהה ולוחצים על החומר גלם באופן ידני או ממוכן על מנת לקבל את הצורה האקסי סימטרית הרצויה.
בעקבות התקדמות טכנולוגית משמעותית, ניתן ללחוץ ברמת דיוק גבוהה מאשר בעבר מתכות כגון אלומיניום, פלדת פחמן, פלדת אל-חלד (נירוסטה), נחושת, פליז, כסף, זהב, טיטניום, מוליבדן, טנטלום, Hastelloy X, ו-inconel.
הטכנולוגיה שימושית מאוד לייצור גופי תאורה, רקטות, קונוסים, סירים, מכלים, חצאי כדור ומעברים בין קטרים.
לחצנות מתכת באמצעות מכונה אוטומטית CNC
שלב א' - חיתוך המתכת לצורה עגולה באמצעות מכונת מספרי פח.
שלב ב' - העברת הפח העגול למכונת לחצנות (מכונה הדומה למחרטה).
הפח העגול נתפס באמצעות בוכנה בלחץ כנגד מודל (המודל מחובר למכונת הלחצנות - הוא מסתובב באמצעות המכונה).
שלב ג' - מפעילים את המכונה.
הפח מתחיל להסתובב על גבי המכונה.
שלב ד' - לוחצים את הפח באמצעות רולר המחובר לבוכנה עד קבלת המוצר הרצוי.
שלב ה' - ביצוע פעולה משלימה כגון חריטה, חיתוך גובה, פאזה ועוד.
בתהליך ניתן לבצע מספר פעולות בדפינה אחת והיא חסכונית בחומר גלם לכן התהליך אפקטיבי בייצור סדרות גדולות של חלקים.
הכנת כלי הייצור פשוטה ומהירה ביחס לטכנולוגיות אחרות של עיבוד פח דבר שמאפשר זמני אספקה קצרים ועלויות ייצור נמוכות לאבות טיפוס.
החלק הסופי המתקבל הוא בעל תכונות מכניות משופרות עקב תופעה של הקשיית מעוותים שמתרחשת בתהליך וכיווניות מבנה קריסטלוגרפי אחידה דבר שמאפשר הפחתה של עוביי דופן או שימוש בחומרים זולים יותר.
חיסרון בתהליך הוא שחלק שנהרס במהלך התהליך לא כלכלי לתקן אותו.
לחץ תוך-עיני, או Intraocular pressure, הוא לחץ הנוזל הממלא את החלל בעין, בין העדשה לרשתית.
מונח זה משמש באופתלמולוגיה למדידת לחץ הנוזל בתוך העין.
הערך התקין של הלחץ התוך-עיני, הקרוי גם IOP הוא בטווח 10–21 מילימטר כספית.
הקשר בין לחץ תוך עיני לגלאוקומה
מרבית חולי גלאוקומה סובלים מלחץ תוך-עיני גבוה הגורם נזק לעצב הראייה, אולם ישנם חולי גלאוקומה ולהם לחץ תוך עיני בטווח התקין.
נוזלי העין מתנקזים החוצה דרך מנגנון של תעלות ניקוז מיוחדות.
כל הפרעה לניקוז הנוזלים מהעין תביא לעלייה בלחץ התוך-עיני.
הוכח כי לא תמיד הלחץ גורם נזק.
לעשרה אחוזים מהאוכלוסייה הבוגרת מעל גיל 40 נמדד לחץ תוך-עיני בערכים מעל הנורמה - יותר מ-21 מ"מ כספית.
רק חלק קטן מאוכלוסייה זו יפתח מחלה בעצב הראייה או גלאוקומה עקב כך, אך לחץ תוך-עיני גבוה מעלה את גורמי הסיכון לכך.
גורמים המשפיעים על הלחץ התוך עיני
שינויים בייצור הנוזל התוך עיני (aqueous humor) – על פי רוב לא תהיה עלייה בייצור הנוזל התוך עיני, אולם תרופות מסוימות מפחיתות את הלחץ התוך עיני על ידי הפחתת ייצור הנוזל.
תרופות הפועלות במנגנון זה כוללות מעכבים של האנזים קרבוניק אנהידראז (carbonic anhydrase inhibitors) דוגמת התרופות דורזולאמיד וברינזולאמיד, חוסמי בטא (beta blockers) דוגמת התרופה טימולול וכן אגוניסטים לקולטן האדרנרגי אלפא-2.
עלייה או ירידה בניקוז הנוזל התוך עיני דרך מנגנון uveoscleral pathway- פרוסטגלנדינים משמשים כתרופות המגבירות את הניקוז במסלול זה ובכך מפחיתות את הלחץ התוך עיני.
בתהליכים של דלקת תוך עינית יש עלייה בפרוסטגלנדינים אנדוגניים התורמים להפחתת הלחץ בעין.
עלייה או ירידה בניקוז הנוזל התוך עיני דרך trabecular meshwork.
בתהליכים של גלאוקומה ובה הזווית סגורה ישנה ירידה בניקוז הנוזל דרך הזוויגיל
נוסף על תרופות ודלקת, ייצור וניקוז הלחץ מושפעים מגורמים נוספים כגון שעת היום- הלחץ על פי רוב גבוה יותר בבקרים, חושך לעומת אור- שכן אלו משפיעים על גודל האישון ולפיכך על ניקוז הנוזל מהזווית, גיל, מנח- עמידת ראש למשל תגביר את הלחץ בעין, מוצא ועוד.
מדידת הלחץ יכולה להיעשות על ידי שימוש בכמה מכשירים מודדי לחץ הנקראים .
טונומטר גולדמן נחשב למד הזהב במדידת לחץ תוך עיני והוא משתמש בטיפת פלואורסצין, מנסרה ומנורת סדק.
מכשירים המבוססים על שיטת החזר – rebound tonometry.
מכשירים המבוססים על השטחה של הקרנית – applanation tonometry.
הטונומטר הראשון על שם שיוץ התבסס על שיטה זו וכיום ישנם טונומטרים רבים המבוססים עליה.
מכשירים המודדים את עובי הקרנית בשיטת פכימטריה על ידי שימוש ב-air puff.
טונומטרים אלה משמשים לרוב לסקר ולאבחון מוקדם, אולם על פי רוב יעשו מדידות חוזרות בשיטות מדויקות יותר על מנת לקבוע את הלחץ בתוך העין.
לחשוב כמו גבר הוא סרט אמריקאי מסוג קומדיה רומנטית שבוים על ידי טים סטורי, נכתב על ידי קית' מרימן ודייוויד א.
ניומן ומבוסס על הספר "Act Like a Lady, Think Like a Man" ("תתנהגי כמו ליידי, תחשבי כמו גבר") של סטיב הארווי משנת 2009. הסרט יצא ב-20 באפריל 2012 על ידי Screen Gems.
הסרט עוקב אחר עלילותיהם של 4 זוגות, אשר מכונים בסרט:
"הילד של אמא" נגד "האמא הרווקה"
"הלא-מתחייב" נגד "הבחורה שרוצה את הטבעת"
"החולם" נגד "האישה שהיא הגבר של עצמה"
"השחקן" נגד "הבחורה עם חוק ה-90 ימים"
כל אחת מהנשים קוראת את ספר העצות של סטיב הארווי "תתנהגי כמו ליידי, תחשבי כמו גבר", שמסביר להן כיצד לנהוג עם בני המין הנגדי.
כאשר הגברים מגלים שהנשים מכורות לעצות של הארווי, הם מנסים להפוך את היוצרות עם בנות זוגן, פעולה שלאחר מכן גורמת לתוצאות הפוכות מאלו להן קיוו הגברים.
קווין הארט – סדריק, "הגרוש המאושר"
מייקל איליי – דומיניק, "החולם"
הנסון – לורן, "האישה שהיא הגבר של עצמה"
טרנס ג'יי – מייקל, "הילד של אמא"
רג'ינה הול – קנדיס, "האמא הרווקה"
ג'רי פררה – ג'רמי, "הלא-מתחייב"
גבריאל יוניון – קריסטן, "הבחורה שרוצה את הטבעת"
רומני מלקו – זיק, "השחקן"
מייגן גוד – מיה, "הבחורה עם חוק ה-90 ימים"
סטיב הארווי – בתפקיד עצמו
גארי אוון – בנט, "הנשוי באושר"
וונדי ויליאמס – גייל, אשתו לשעבר של סדריק כריס בראון – אלכס, האקס של מיה
ג'ניפר לואיס – לורטה, אמא של מייקל
לה לה אנת'וני – חברה של מיה
קליל האריס – דיוק, הבן של קנדיס
מוריס צ'נסטנוט – ג'יימס, האקס של לורן
אריאל קבל – ג'ינה, חברה של קריסטן
טוני רוק – חוויאר, חבר של זיק
טיקה סומפטר – חברה של דומיניק
שישה שחקני כדורסל מקצועיים עשו הופעת קמע בתפקיד עצמם:
אתר Rotten Tomatoes נתן לסרט דירוג של 53%, המבוסס על 96 ביקורות עם דירוג ממוצע של 5.6/10. הסרט מחזיק גם ציון של 51 מתוך 100 באתר Metacritic, המבוסס על 30 ביקורות, המצביע על "ביקורות מעורבות או ממוצעות".
הסרט גרף למעלה מ-33.7 מיליון דולר במהלך סוף שבוע הפתיחה שלו תוך שהוא מדיח את הסרט "משחקי הרעב" מהמקום הראשון בקופות ארצות הברית, שם שהה במשך ארבעה שבועות.
הסרט נשאר במקום הראשון גם במהלך השבוע השני שלו, כשגרף 17.6 מיליון דולר.
תקציב ההפקה של הסרט עמד על 12.5 מיליון דולר.
הפסקול של הסרט כולל שירים מאת קלי רולנד, ג'ניפר הדסון, קרי הילסון, ג'ון לג'נד ופיוצ'ר.
ב-28 ביוני 2012, הודיעו Screen Gems על תוכניות לסרט המשך בשם "לחשוב כמו גבר 2", עם אותם תסריטאים.
ב-28 במאי 2013, החלה ההפקה לסרט ההמשך.
הסרט יצא ב-20 ביוני 2014 בהקרנה בכורה בארצות הברית.
לטאה ירוקה (שם מדעי: Lacerta Media) היא מין של לטאה שחיה באסיה מהמזרח התיכון וצפונה לעבר הים הכספי ועד לרוסיה.
היא מגיעה לאורך של 45 סנטימטרים.
בישראל מצוי תת-מין אנדמי של הלטאה, לטאה ירוקה ישראלית (Lacerta Media Israelica).
צבעה ירוק בוהק עם כתמים שחורים.
היא ניזונה מחרקים, פרוקי רגליים, מכרסמים קטנים ואף לטאות אחרות.
בישראל היא חיה בצפון הארץ, בעיקר בגליל, בגולן ובאזור הכרמל.
תת-המין הישראלי מצוי בסכנת הכחדה קלה כתוצאה מאיבוד שטחי מחיה.
בעונת הרבייה האוזניים והגרון של הזכר נוצצים בכחול עז.
הזכר מחזר אחרי הנקבה ומזדווג איתה פעמים אחדות.
בסוף האביב הנקבה מטילה כעשר ביצים בגומה שחפרה בקרקע.
כעבור שלושה חודשים בוקעים הצעירים אך רק מעטים מהם מגיעים לבגרות.
לטאה חרמנית (שם מדעי: Phoenicolacerta kulzeri) הוא מין של לטאת סלעים המצויה בהרי הלבנון, בירדן בסוריה ובישראל.
הפרט הראשון של הלטאה התגלה ביער ארזים סמוך לבשארה בלבנון על ידי הסייר הנס קולצר (Kulzer) ונקראה על שמו.
על סיווג המין התחוללה מחלוקת במשך שנים.
בתחילה סווגה כLacerta danfordi (מין המצוי בדרום טורקיה), לאחר מכן התייחסו אליה כתת-מין של Phoenicolacerta laevis (לטאה זריזה).
ב-1999 הוכיחו שמידטלר ובישוף כי מדובר במין ייחודי.
הלטאה החרמונית קטנה מעט מהלטאה הזריזה לרוב אורכה עד 20 ס"מ ומשקלה עד 10 גרם בלבד.
מהחרטום לאורך העין מתחיל פס שלאורך הגוף מתחיל להישבר לכתמים, על הגוף כתמים שנראים כמו גלים מחוברים והראש קצת כהה יותר בצבע נחושתי מבריק.
בניגוד ללטאה הזריזה היא חסרה את מגן הצדע או שמגן זה נראה כמפורר ומפורק לשברים קטנים.
בישראל היא מצויה באזור החרמון בלבד.
בשונה מרוב הלטאות החיות בחרמון ומזוחלים רבים, הלטאה החרמונית נמצאת בזמן השלג בחוץ ולא נכנסת לתרדמת חורף.
תפוצתו של המין מוגבלת להר חרמון ולאזורים בלבנון, סוריה וירדן, היא שוכנת בגבהים של 1500 מטר ומעלה באזורים סלעיים.
מצב השימור העולמי לא מוגדר, בישראל נמצאת בסכנת הכחדה חמורה כאשר גודל האוכלוסייה אינו ידוע.
האיומים על שרידות המין בישראל נובעים מפיתוח תיירותי בחרמון, משימוש בבולדוזרים על ידי צה"ל ומאיסוף לא חוקי על ידי חובבי זוחלים וסוחרים בבע"ח.
המאמצים הנדרשים לשימור המין כוללים:
1. מניעת המשך פיתוח תיירותי בחרמון.
2. הפחתת השימוש בבולדוזרים על ידי צה"ל ותיאום פעילותו עם החברה להגנת הטבע ורשות הטבע והגנים.
3. הגברת הפיקוח של רשות הטבע והגנים על מבנים כבישים ותשתיות בשטח ההר.
4. מחקר בסיסי על אורח החיים של לטאת החרמון על מנת למצוא גורמי סיכון נוספים במטרה לשפר את מאמצי השימור.
5. בחינת השפעת הרעיה על המין ובית גידולו לקביעת מידת הרעיה הדרושה לשימור המין.
משנת 2500 לפנה"ס ועד לשנת 100 לפנה"ס נמצאו לוחות בכתב יתדות שומרי ואכדי המתארים לחשים וטקסים, שנועדו ברובם לגרש מחלות או סבל מסוג אחר.
את הטקסטים המוקדמים נהוג לחלק לארבע תקופות: התקופה הפרה־סרגונית/טרום־סרגונית (עד 2371 לפנה"ס), התקופה הסרגונית (2316–2371 לפנה"ס), התקופה הנאו-שומרית (2112-2004 לפנה"ס) והתקופה הבבלית הראשונה (1830-1531 לפנה"ס).
הן נבדלות זו מזו בעיקר בתוכן ומטרת הלחשים.טקסטים מאוחרים יותר מהאלף הראשון לפנה"ס והמשיכו להיכתב בממלכת אשור ובבל החדשה.
הם מגיעים מאתרים כמו בבל, ארך (אורוכ), חרן, אשור ונינווה, ונמצאו בעיקר בספריית אשורבניפל.
ההגדרה המקובלת היום למאגיה בתרבויות מסופוטמיה היא טקסים המתייחסים לצרכים פרטיים של בני אדם, כמו טיפול במחלות והגשמת תשוקות, והיא נחשבת לחלק לגיטימי מהדת.
לחשים באלף השני והשלישי לפנה"ס
מהתקופה הפרה-סרגונית נמצאו לחשים בעיקר להקלה על לידה ולסילוק מחלות.
מתקופת בבל הראשונה נמצאו בנוסף לחשי אהבה, ניצחון במלחמה ופתירת בעיות חקלאיות.
הלחשים נחשבים לחלק מקבוצת הטקסטים הספרותיים, ומתוכם הם היחידים ללא התייחסות למחבר, מה שמדגיש את השתייכותם בעיני מחבריהם למישור השמיימי.
הלחשים המוקדמים מייחסים את המחלות והמזל הרע אשר הם אמורים לרפא להתערבות אלים, אך לא ברור מתוכם מה הגורם לכך והאם ההתערבות נתפסה כעונש או כהתערבות שרירותית.
אי בהירות זו נראית גם בקינות שומריות על ערים שנחרבו.
לעומת זאת כתובות מלוכה אחרות מהתקופה הפרה-סרגונית מתארות התערבות אלים שכזו כעונש, ולכן ניתן לשער ששתי התפיסות רווחו באותה התקופה.
חלק מהלחשים כללו תיאורים ציוריים, כך למשל שבר חרס מבבל הראשונה מתאר בשומרית אישה המתקשה ללדת, ומשווה בין העובר לסירה השטה במים, כאשר מסייעות לה האלות נינחורסג ואיננה.
מבצע הטקסים באלף הראשון לפנה"ס נקרא אשיפו (āšipu), אשף או מגרש שדים.
יש להבחין בינו לבין רופא, אסו (āsû), שהשתמש בעשבים, חוקנים ותחבושות.
האשף היה אחראי על סילוק מחלות וכוחות עוינים כגון רוחות רפאים ושדים, ולעיתים סיפק קמעות מגינים מפני תקיפות נוספות.
הוא נתפס ככוח חיובי ועבד, לרוב, עבור לקוחות פרטיים.
הוא השתייך לצוות המקדש וייתכן שלמעמד הכהונה ממש, וככל הנראה גם הוא וגם לקוחותיו השתייכו למעמד הגבוה.
חלק מהטקסים היו מורכבים וארוכים, וחלקם קצרים ופשוטים, ולרוב נכחו בהם רק האשף והלקוח.
נושאי הטקסים התייחסו רבות למחלות וריפוין, אך היו מגוונים וכך למשל ממצא מבבל המשויך למאה הרביעית לפנה"ס מכיל לחש לגרימת חלומות נבואיים.
הלחשים כללו גם אלמנטים מילוליים וגם אלמנטים טקסיים פיזיים, ונמשכו בין מספר שעות למספר ימים.
האלמנטים המילוליים הכילו גם לחשים וגם תפילות.
הם כללו חזרה על ביטויים, והתפילות פנו לא רק לאלים הפרסונליים אלא גם לכוחות טבע כלליים כמו מים ואש, ולעיתים אף לרשע עצמו, בדרישה שיסתלק או ישמד.
האלמנטים הטקסיים כללו הבערת קטורת, השמדת חפצים סמליים, קשירת ופרימת חבלים, הצעת מנחות לאלים וכן שימוש בקמעות וחפצי מגן.
בניגוד לתרבויות המערב המאוחרות יותר, מאגיה נחשבת לדבר חיובי ולחלק מהדת, ולכן יש להבחין בינו לבין כישוף, שהוא שלילי ובעל מטרות עוינות.
מכשפים היו אנשים ובעיקר נשים שהואשמו בגרימת מחלות ונזק בזדון.
זכר נקרא כשפו (kaššāpu) ונקבה כשפתו (kaššaptu).
האשף והמכשפה היו אויבים, אך השתמשו בטכניקות דומות בטקסיהם.
המכשפות מתוארות בעיקר בטקסט "מקלו" (Maqlû) "שרפה", שהוא הטקסט המסופוטמי הארוך והחשוב ביותר כנגד מכשפות, המתאר אותן כיצורים דמוניים ושליליים.
הטקסט מכיל שמונה לוחות, והוא כולל לחשים רבים שמטרתם לסלק מכשפות, אשר ייתכן שמהווים למעשה לחש אחד ארוך.
מקור חלק מהטקסטים מראשית האלף השני לפנה"ס מבבל הראשונה, חלק גדול יותר מגיע מסוף האלף השני מאשור, אך חלק הארי נכתב באלף הראשון לפנה"ס, בעיקר בנינווה אך גם בכלח, חוזירינה, אורוכ, אור, בבל, סיפר וניפור.
הטקס התרחש לאורך לילה אחד לתוך הבוקר שלאחריו, בסוף חודש אבו, הוא חודש אב, אז על פי האמונה רוחות נדדו בין השאול לבין העולם הגשמי.
הוא מוזכר במכתב מאת הקוסם נבו-נדין-סומי למלך אסרחדון בשנת 670 לפנה"ס.
במהלך הטקס, הקוסם ניסה לאחד בין גוף המכשפה האנושי לבין שד, וכך לסלק אותה באמצעות אותם טקסי גירוש שדים שהשתמש בהם בכל טקס אחר.
על פי האמונה כוחן של המכשפות הגיע מרוחות רפאים ושדים, הן זימנו יצורים אלה עבור כישופיהן, ואף היו עשויות להפוך לרוח רפאים לאחר המוות.
כל זאת עשוי להסביר את המיזוג הטקסי בין גוף המכשפה האנושי לבין שד.
לאורך ה"מקלו", מכשפות נידונות להורג אך לא לקבורה, ויש לשרוף את גופתן או להאכיל אותן לחיות, ובכך למנוע מהן להפוך לרוח רפאים.
במכניקת הזורמים, לחץ סטגנציה (בעברית: לחץ־עֶמֶד) הוא לחץ השורר בנקודת הסטגנציה של נוזל, כלומר, הנקודה בה מהירות הנוזל היא 0 וכל האנרגיה הקינטית האגורה הופכת כולה לאנרגיה המשרה לחץ.
לחץ סטגנציה נקרא גם לחץ פיטו משום שהאופן בו הוא נמדד היא דרך צינור פיטו.
לחץ הסטגנציה ניתן לחישוב על פי משוואת ברנולי.
בחישוב עבור נוזל לא דחיס מתקבל כי:
במצב בו הלחץ ההידראולי בנקודה מסוימת בנוזל מתאפס גם כן אז נקודת הסטגנציה בנקודה זו היא נקודה שבה הלחץ הוא הלחץ הכולל.
למרות זאת במקרים אחרים השוני בין הלחץ הכללי מלחץ הסטגנציה הוא שלחץ כללי הוא סכימה של לחץ הסטגנציה ולחץ הנוצר כתוצאה מכבידה.
בזרימה דחיסה (כלומר, אם הצפיפות אינה קבועה), לחץ הסטגנציה משתווה ללחץ הכללי רק במקרה בו הזורם מגיע לסטגנציה בשיווי משקל באופן איזנטרופי.
בשימושים רבים בזרימה דחיסה, אנתלפיית הסטגנציה או טמפרטורת הסטגנציה היא גורם משפיע על נקודת לחץ הסטגנציה.
לחץ הסטגנציה הוא הלחץ הסטטי שקיים בנוזל כאשר הוא בשווי משקל.
בהנחת תהליך איזנטרופי מפיתוח משוואה בזרימה דחיסה ניתן להגיע לקשר:
בהנחת תהליך איזנטרופי לחץ הסטגנציה יכול להיות מחושב מיחס טמפרטורת הסטגנציה לטמפרטורה הסטטית:
משוואה זו תקפה רק בעבור גזים אידיאליים.
בעבור נוזלים עם אותם תכונות מניחים שהתכונות של קיבול החום אינן משתנות עם שינוי הטמפרטורה.
לטאה (שם מדעי: Lacerta), הוא סוג של זוחלים קטנים ממשפחת הלטאיים החיים באירופה, אסיה ואפריקה.
בסוג זה לטאות קטנות שצבעם העיקרי ירוק בהיר והם בעלי זנב ארוך, ראש גדול ורגליים קצרות.
הם פעילי יום ברובם ומחפשים חרקים ויצורים קטנים נוספים.
הלטאות יכולות להשיר את זנבם כאשר הוא נתפס בפיו של טורף וכך הם נמלטות.
בני סוג זה הם מטילי ביצים.
לחשי ההויה הוא שיר שכתב הראי"ה קוק, שעוסק ביחס בין העולם, ההוויה, לבין האדם.
ככל שמצבו הרוחני של האדם גבוה וקדוש יותר, כך מתאים הוא אל העולם; ולהפך, ככל שדרגתו המוסרית נמוכה יותר, כך ההוויה זרה ואסורה לו.
השיר פורסם בקובץ "התרבות הישראלית" בשנת תרע"ג, ונכלל בספר אורות הראי"ה.
המילים הפותחות את השיר "תלחש לי סוד ההויה" שימשו את הרב רן שריד כשם לספר מאמרותיו של הראי"ה שהוציא לאור בשנת תשנ"ט.
לשיר שני ביצועים: ביצועו של הרב יואב מלכא, בלחן שהלחין.
ולחנו של הרב רן שריד המבצע אף הוא את השיר בלחנו.
רקע - ההבחנה בין קדושה לבין טהרה
במצב המוסרי הגבוה המציאות החומרית מעוררת אצל האדם "הֲדַר שִׁירַת קֹדֶשׁ".
הדברים מתאימים לדבריו של הרמח"ל בספרו מסילת ישרים, בו נחלק היחס אל המציאות הגשמית בין מידות הפרישות והטהרה לבין מידת הקדושה.
בשלב של מידת הפרישות כותב הרמח"ל:
ולעומת זאת בשלב של מידת הקדושה כתב:
בשיר, מדמה הרב קוק את ההויה, מציאות העולם בשלמותה - לכלה, ואת האדם - לחתן.
הוא פונה אל האדם בשמה של ההויה, המתנה את אהבתה לאדם - ביכולתו להעריך את הטבע מתוך טהרת נפשו, רק אדם עם לב פועם ולא מזוהם יוכל לזכות במתנת החיות שהיא מעניקה.
אך לעומתו - אדם שאינו מוקסם מיופיה, ושהמפגש שלו עם יופי ועדינות הטבע לא מעורר בו רגשי קודש כי אם "אש זרה" - הרי ש"ליבתו ערלה" והוא אינו ראוי לה, ולפיכך היא מצווה עליו - "סורה, הריני לך אסורה".
ובמעבר מן הביקורת על האדם בעל הלב הערל, שאינו מוקסם מיופי ההויה, פונה הרב קוק לנבואה אופטימית זוהרת: הוא חוזה דור שיקום, דור נעלה מקודמיו, שיכיר ביופי, בטבע, בחיים, וישיר להם שיר הלל.
דור ש"יקשיב לשפעת רזי ההויה" מהדרה של הבריאה, ויינק עידון מטל השמים.
ומתוך כך - יאיר אור קודש, והכלה - המציאות כולה, תפנה אל האדם ותקרא לו "בחירי, הריני לך מותרת".
השיר מתפרש כתיאור ההבדל בין תפיסת הגלות לתפיסת הגאולה ותחיית האומה - לאור משנתו הכוללת של הרב קוק.
בעוד המציאות הגלותית היא מציאות שאינה רואה בטבע קודש, ושלא מייחסת חשיבות לערכים כמו יופי וכדומה, ואף רואה בטבע ובחומר "איום" על חיי הקודש, המעורר "זרם אש זרה".
המציאות של תחיית האומה בארץ ישראל היא הפוכה - הקודש מופיע בה במלא רבדיה, ודווקא מתוכה הוא גודל ופורח, יונק ממנה חיות ומפכה מכוחה.
מקבילות לתוכן השיר בכתבים אחרים של הראי"ה
סכמת לטאה המוכרת גם בכינוי סכמת נמר, היא סכמת הסוואה שפותחה עבור ציוד הלחימה והמדים של חיילי הצבא הצרפתי.
עיצוב סכמת לטאה קיבל השראה מהסכמה ששימשה את הכוחות המוצנחים הבריטים במלחמת העולם השנייה מעיל דניסון (סכמת "משיכת מכחול").
סכמת הלטאה שימשה את חיילי הצבא הצרפתי משנת 1947 ועד לשנות ה-80 של המאה ה-20, בנוסף היא שימשה לאורך השנים מספר יחידות וצבאות סביב העולם, בהם צה"ל בשנות ה-60, הכוחות המיוחדים של סוריה ומדינות נוספות בהן רוסיה וברזיל.
הסכמה מורכבת משני צבעים המודפסים בצורה של משיכת מכחול על גבי רקע בצבע שלישי, בשונה מסכימת דניסון הבריטית הצורות של כתמי הצבע נוטות לאופקיות במטרה "לשבור" את צורתו האנכית של החייל.
מספר מדינות עיצבו גרסאות מקומיות של הסכמת המקורית עם שינויים קלים, הסכמה הסורית החליפה את הגוון החום בגוון אדמדם/כתום שהעניק לסכמה מראה של צבעים עזים יותר, הסכמה הפורטוגלית סובבה את כיוון ההדפס כך שהצורות נטו בכיוון אנכי, והסכמה הקובנית כללה גוונים בצבעים פחות עזים וכך ניתן לה מראה מעט אפור.
- בשימוש הכוחות המיוחדים של בחריין.
- העתק מקומי של הסכמה נמצאה בשימוש כוחות הקומנדו במלחמת יום הכיפורים, וכיום ניתן למצוא אותה במספרים מצומצים ברחבי הצבא.
- שימוש מצומצם בעיקר ביחידות מיוחדות.
- בעבר נעשה שימוש בגרסה הקובנית של הסכמה.
- בשימוש מספר יחידות ספצנאז.
- עודפי הצבא הצרפתי נקלטו בצה"ל בשנות השישים ושימשו מספר יחידות לוחמות (בהם הצנחנים) במהלך מלחמת ששת הימים.
- בעבר נעשה שימוש בגרסה מקומית של הסכמה.
- צבא פורטוגל עשה שימוש בעיצוב מקומי של הסכמה לחיילים המשרתים באפריקה.
לחשוב מהר, לחשוב לאט הוא ספר רב-מכר שיצא לאור בשנת 2011 על ידי דניאל כהנמן, חתן פרס נובל לכלכלה לשנת 2002. בשנת 2012 זכה הספר בפרס האקדמיה הלאומית האמריקאית לתקשורת על עבודת היצירה הטובה ביותר המסייעת לקהל הרחב להבין נושאים במדעי ההתנהגות, בהנדסה וברפואה.
הספר מסכם את המחקר שערך כהנמן במשך עשרות שנים, לעיתים קרובות בשיתוף עם עמוס טברסקי.
הספר סוקר את כל שלושת השלבים בקריירה שלו: ימיו הראשונים בעבודה על הטיות קוגניטיביות, עבודתו על תורת הערך, ועבודתו המאוחרת יותר על אושר.
התזה המרכזית בספר היא הדיכוטומיה בין שני אופני מחשבה: "מערכת 1" היא מהירה, אינסטינקטיבית ורגשית, ו"מערכת 2" היא איטית יותר, מכוונת יותר ושכלית יותר.
הספר תוחם הטיות קוגניטיביות הקשורות לכל סוג חשיבה, החל במחקר של כהנמן בנושאים שנאת הפסד ואפקט המסגור בבחירות, ועד נטייתם של אנשים להחליף שאלה קשה בשאלה שקל לענות עליה.
הספר מציג עשרות שנות מחקר אקדמי שעיקרו האמון הגדול מדי שאנשים נותנים בשיפוט האנושי.
הספר חולק גם תובנות רבות מעבודתו של כהנמן במהלך שירותו בצבא ההגנה לישראל, ועבודתו עם אנשים וארגונים שונים באקדמיה ומחוצה לה שתרמו להתפתחותו כהוגה דעות וכחוקר.
בחלקו הראשון של הספר מתאר כהנמן שתי דרכים שונות שבהן המוח יוצר מחשבות:
מערכת 1: מהירה, אוטומטית, תכופה, רגשית, סטריאוטיפית, לא מודעת.
דוגמאות (לפי סדר המורכבות) של דברים שמערכת 1 יכולה לעשות:
קבע שאובייקט נמצא במרחק גדול יותר מאובייקט אחר
מקם את מקור הצליל הספציפי
השלם את הביטוי "מלחמה ו ..."
הבע גועל נפש כשרואים תמונה מבחילה
קרא טקסט על שלט חוצות
שחק מסע שחמט מצוין (אם אתה אמן שחמט)
קשר את התיאור 'אדם שקט ומובנה עם עין לפרטים' לעיסוק מסוים
מערכת 2: איטית, מאמצת, לא תכופה, הגיונית, מחושבת, מודעת.
דוגמאות לדברים שמערכת 2 יכולה לעשות:
הכן את עצמך לפני תחילת הספרינט
הפנה את תשומת ליבך לעבר הליצנים בקרקס
הפנה את תשומת לבך למישהו במסיבה רועשת
חפשו את האישה עם השיער האפור
אמץ את הזיכרון שלך כדי לזהות צליל
שמור על קצב הליכה גבוה מהרגיל
קבע את מידת ההתאמה של התנהגות מסוימת במסגרת חברתית
ספור את מספר האותיות A בטקסט מסוים
הכתב למישהו את מספר הטלפון שלך
קבע את יחס המחיר לאיכות של שתי מכונות כביסה
קבע את התוקף של הנמקה לוגית מורכבת
כהנמן סוקר מספר ניסויים שנועדו להבליט את ההבדלים בין שתי מערכות מחשבה אלה, ולהראות כיצד הן מגיעות לתוצאות שונות אפילו בהינתן אותם נתונים.
המונחים והמושגים כוללים קוהרנטיות, תשומת לב, עצלנות, אסוציאציה, קפיצה למסקנות, WYSIATI (מה שאתה רואה זה כל מה שיש), וכיצד ניתן ליצור החלטות.
הדיון במערכת 1 מול מערכת 2 עוסק גם בהנמקות, או בהיעדרן של הנמקות, לקבלת החלטות אנושיות, עם השלכות גדולות על תחומים רבים כולל משפט ומחקר שוק.
החלק השני מציע הסברים מדוע בני אדם מתקשים לחשוב בצורה סטטיסטית.
זה מתחיל בתיעוד של מגוון מצבים שבהם אנחנו מגיעים להחלטות בינאריות או לא מצליחים לקשר במדויק הסתברויות סבירות לתוצאות.
כהנמן מסביר את התופעה באמצעות תאוריית ההיוריסטיקה.
כהנמן וטברסקי כיסו במקור נושא זה במאמר פורץ הדרך שלהם משנת 1974 שכותרתו "Judgment under Uncertainty: Heuristics and Biases".