tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
נספים רבים מקרב המשתתפים, בכללם כהנים ונזירים, נקברו במדביי שם עומדת מצבה גדולה לזכרם.
בשלב כלשהו הכיר אבא מהרי בכישלון הניסיון, הבין כי הנבואה היא לעתיד ושב חזרה לדמביה.
חלק ניכר מן השורדים עשה דרכו חזרה עם אבא מהרי, מעטים, באישורו של אבא מהרי, ניסו להמשיך את דרכם לירושלים.
מסורות אחדות גורסות כי חלק מן העולים הגיעו יחדיו עם אבא מהרי עד ים סוף, ושבהגיעם לנהר הרים אבא מהרי את מטהו, כמעשה משה ביציאת מצרים, מתוך תקווה שהמים הסוערים יפתחו לחצייה, ורק משלא נפתח הים הכיר אבא מהרי בכישלון המסע ועשה דרכו חזרה לאתיופיה.
גם לאחר המסע המשיך אבא מהרי בתפקידיו המסורתיים, והיווה דמות מרכזית בעדה - הוסיף לחזות ולעורר תשומת-לב ויראת-כבוד, גם בקרב ביתא ישראל, וכנראה גם בקרב המיסיונרים.
כיום רוב בני העדה רואים את המסע שנכשל כסימן שניתן לעתיד.
לאחר הכישלון, המשיכו ביתא ישראל לחשוב על האפשרות להגיע לירושלים ומדי פעם עלתה בקרבם התעוררות משיחית.
ניסיונות אלו הסתכמו בתפילה ולא בביצוע מעשי, בעקבות הלקח ממסע אבא מהרי.
על מות אבא מהרי מצויות כמה גירסות.
שלוש גירסות ממקמות את קברו באזור דמביה, וגרסה רביעית מציינת מקום אחר, באזור קווארה.
"מהרי נא" (ידוע גם בשם "הילד בן 30" על פי מילותיו הראשונות) הוא פזמון שכתב, הלחין וביצע אהוד בנאי, ויצא לאור בשנת 1996.
השיר נכלל באלבום של בנאי "עוד מעט".
הוא מספר על אדם בן 30 שעדיין לא הסתדר בחייו וחוזר לבית הוריו כדי שיטפלו בו בעת מחלתו.
השיר מייצג את סיפורו האישי של יוצרו אהוד בנאי, שהתפרנס מעבודות מזדמנות בסביבות גיל 30, וזכה להכרה והצלחה כמוזיקאי רק בגיל מאוחר יותר.
בפרט נוגע השיר בתחושת ההחמצה שחש אהוד, לאחר שהשיב ריקם את פניה של אימו מרים בנאי בלילה האחרון לחייה.
אהוד האבל פגש את אשתו לעתיד יום אחרי שקם מן השבעה על אמו, וחש כי אמו המנוחה היא שהרעישה עולמות עבורו, כדי שיזכה למצוא את הזיווג שלו.
בשנת 1982 הוציא בנאי תקליט שדרים ראשון על חשבונו, שנחל כישלון ברדיו.
הוא החליט לשלוח ידו בכתיבת ספר ובמהלך הכתיבה נהג להאזין לתקליטים.
באחד מימי הכתיבה התנגן ברקע התקליט "פרצופי בטון" (Τσιμεντένια πρόσωπα) של גיורגוס קטסרוס (Γιώργος Κατσαρός), דימיטריס מיטרופאנוס ורנה פאנטה (Ρένα Πάντα), אותו רכש באתונה במעותיו האחרונות, בתום מסעו באי כרתים.
בעודו מאזין לשיר 'קח אותי' (Πάρε με) של פאנטה, כתב בנאי בשולי הדף שתי שורות הפונות אל אמו, היושבות על הלחן של השורות הפותחות את שירה של פאנטה: .
בשנת 1994, תוך כדי איסוף חומרים לאלבומו הבא, עיין בנאי במחברת ובה הטיוטה הגנוזה של הספר שמעולם לא השלים, נתקל בשורות האמורות, והוסיף להן את הבתים והלחן לשירו "מהרי נא".
תריסר השנים שחלפו בין כתיבת השורות שהפכו לפזמון לכתיבת שאר השיר שינו את נקודת מבטו של בנאי – מתחושת יתמות טרייה של מובטל בן 29 למבט מפויס יותר של בעל משפחה ומוזיקאי מצליח.
התחושות הקשות שליוו את אהוד הצעיר סביב פטירת אימו מצאו מזור בשנת 1984, משקראו הוא ואשתו לבתם הבכורה על שם אימו המנוחה: .
תמורה זו מתבטאת בשיר בשורות .
הווידאו קליפ לשיר צולם בשחור לבן.
בקליפ נראה בנאי שר ומנגן בצ'לו בתוך בית ומחוצה לו, ונראות בו דמויות המגלמות אב ואם מבוגרים וכן תמונות משפחתיות.
את הקליפ ביים רענן אלכסנדרוביץ'.
במצעד הפזמונים העברי השנתי של רשת ג' דורג השיר במקום ה־17.
בשיר "רוק 30" אזכר הראפר טונה שיר זה, במילים "הילד בן 30, יש לו חוב גבוה", על בסיס שירו של בנאי: "הילד בן 30, יש לו חום גבוה".
מהרם אביש אוגלו אלייב (באזרית: Məhərrəm Abış oğlu Əliyev; נולד ב-20 באוקטובר 1951) הוא פוליטיקאי ודיפלומט אזרי.
אלייב נולד ב-20 באוקטובר 1951 בכפר מקסטה.
לאחר שסיים את לימודיו ב"בית הספר התכיון של מיליציה" במוסקבה בשנת 1978, הוא מונה לתפקיד "קצין מבצעים פליליים" בתחנת המשטרה ה-131" של מחלקת המיליציות בעיר.
בשנים 1980–1992 שימש בתפקידים שונים במבני החקירה הפלילית של מחלקות המשטרה המחוזיות של באקו.
בשנת 1985 סיים את לימודיו במכון המשפטים במוסקבה.
הוא מילא תפקידים בכירים במחלקות המשטרה של מחוז ניזאמי, סבונצ'ו, חאטאי ומחוז סבאיל של באקו.
מנובמבר 1993 עד יוני 2007, שימש כמפקד מחלקת המשטרה הראשית של באקו.
בשנים 2007–2011 כיהן כ"שגריר יוצא דופן ובעל סמכות" של אזרבייג'ן בטג'יקיסטן.
בשנים 2012–2017 שימש כראש המחלקה לענייני הגנה של עוזר ההגנה של נשיא אזרבייג'ן.
ב-5 ביוני 2017 מונה לסגן שר המשפטים של אזרבייג'ן.
בנובמבר 2019 מונה לעוזר הנשיא לעניינים צבאיים.
בשנת 2023 מונה לשגריר ארצו בבלרוס.
מוּ (אות גדולה: Μ אות קטנה: μ) היא האות השנים עשר באלפבית היווני.
בספרות יווניות האות מייצגת את המספר 40. ביוונית מודרנית נקראת האות מִי.
לעיתים משתמשים גם בהגייה האנגלית של שם האות, מיו.
הגייתה כהגיית האות העברית מ'.
דומה לאות מם ולאות אם (M), אם כי האות הקטנה מזכירה בצורתה U לטינית קטנה (u).
מקור האות הוא באות הפיניקית מם, אשר עצמה התפתחה מתוך ההירוגליף המצרי המסמל את המילה מים - ().
האות, יחד עם האותיות אלפא ואומגה סימלה בעבר את ההתחלה (=אלפא - האות הראשונה), האמצע (מו - קיצור של המילה היוונית "מזון" - אמצע), וסוף (=אומגה - האות האחרונה).
את פונקציית מביוס בתורת המספרים.
האות מו מיצגת את הקידומת מיקרו-, המייצגת מיליונית, או 10−6. לדוגמה, μg מציין "מיקרוגרם".
כמו כן האות משמשת לסמל את יחידת מיקרומטר (או מיקרון) (כאשר סימון יותר נפוץ שלה הוא "µm").
האות משמשת לייצג מקדם חיכוך.
במכניקה, משמשת האות לייצוג מסה מצומצמת.
באסטרונומיה על מנת לציין את הכוכב ה12 בבהירותו במערכת כוכבים.
האות מסמלת את החלקיק האלמנטרי מיואון.
האות מייצגת את הפוטנציאל הכימי.
האות מייצגת את פונקציית התועלת העקיפה ביחידות מטבע.
מו-דו, קיצור של מושך-דוחף הוא ביטוי כללי לציוד נייד רכבתי המסוגל לנוע לשני הכיוונים במהירות דומה ללא צורך בשינוי שלו וללא צורך לסובב אותו.
בישראל דבק הכינוי "מו-דו" לדגם ספציפי של קרונות כאלו - קרונות המו-דו הספרדיים מתוצרת חברת אלסטום שהיו הראשונים מסוג זה שהופעלו באופן סדיר ברכבת ישראל, והכוונה ב"קרונות מו-דו" היא לרוב לדגם ספציפי זה (אם כי זה אינו שמו הרשמי).
במבנה הבסיסי של ציוד מסוג "מו-דו" קיימים תאי-נהג בשני צידי הרכבת.
ברכבות "מו-דו" הנגררות או נדחפות על ידי קטר בצד אחד של הרכבת ישנו קרון מיוחד הנמצא בקצה השני של הרכבת המכונה קרון ניהוג.
קרון זה שונה משאר קרונות הרכבת בכך שחלק ממנו מוקצה לתא-נהג נוסף.
בקרונועים מבוטל לעיתים הצורך בקרון ניהוג מיוחד על ידי כך שכל מערך כולל בתוכו תא ניהוג בשני צידיו.
קיימות רכבות מו-דו דו ראשיות עם שני קטרים, אחד מכל צד, שאחד דוחף והשני מושך בעת ובעונה אחת (דוגמת רכבות ה-TGV), או רכבות מו-דו עם קטר במרכז הרכבת ושני קרונות ניהוג בשני הקצוות.
כאשר ציוד איננו מסוג "מו-דו", יש צורך להחליף את כיוון הנסיעה בתהליך המכונה "חיוג".
בתהליך זה מופרד הקטר מהקרונות, ומועבר באמצעות מסילה צידית אל הקצה האחר של הרכבת,שם הוא מחובר מחדש.
פתרון אפשרי נוסף הוא לולאה גדולה בה הרכבת יכולה לבצע סיבוב באופן דומה לפניית פרסה - פתרון זה אינו מיושם בישראל.
גם החלפת כיוון הנסיעה בציוד מו-דו מכונה לעיתים "חיוג" אם כי זוהי פעולה פשוטה וקצרה הרבה יותר שנעשית לרוב בלחיצת כפתור.
היתרון העיקרי בשימוש בציוד מו-דו הוא תפעולי.
הזמן הדרוש לחיוג רכבת שאינה מו-דו ארוך, ודורש השבתה של הציוד למשך כמה דקות, במהלכן מושבתות גם המסילות שבאמצעותן מבוצע החיוג.
יתרון נוסף הוא חיסכון בעלויות בהקמת תחנות הקצה.
חיוג ציוד שאינו מו-דו דורש סידורים מיוחדים בתחנות הקצה כמו מערך נוסף של מסילות ומסוטים שיאפשרו את ביצועו, ואף עשוי להידרש לכך כוח אדם נוסף.
הצטיידות מוגברת של רשת רכבות מסוימת בציוד מו-דו מאפשרת בניית תחנות קצה פשוטות בהן מסתיימות המסילות בבלמי פגוש וללא מערך מסוטים מיוחד.
"מהשמיים" הוא אלבום האולפן הרביעי של הזמר משה פרץ, שיצא לאור במרץ 2010.
פרץ כתב והלחין את רוב שירי האלבום כמו גם ביתר אלבומיו הקודמים.
לפני צאת האלבום יצא לאור לרדיו ביוני 2009 כסינגל השיר "שתיים בלילה", אשר הגיע למקום הראשון במצעד של גלגלצ ורשת ג' ונשאר בראש במשך שבועות רבים.
בספטמבר 2009 יצא כסינגל שיר הנושא "מהשמיים".
בהמשך בערב ראש השנה יצא הסינגל "אשמור עלייך".
בנובמבר 2009 במהלך הופעה ב"היכל התרבות תל אביב", חשף פרץ את השיר "אמא", אותו כתב והקדיש לאימו שישבה בקהל.
בתחילת מרץ 2010 במהלך "טקס תחרות מלכת היופי" חשף פרץ את השיר, "איך שאת יפה" ולאחר מספר ימים הוא הוציא את האלבום המלא והרביעי במספר, "מהשמיים".
מס'שםמיליםלחןאורך השיר1."אשמור עלייך"משה פרץמשה פרץ4:012."איך שאת יפה"משה פרץמשה פרץ4:153."מה קורה איתך"משה פרץמשה פרץ3:574."מושלמת"משה פרץמשה פרץ3:525."שתיים בלילה"משה פרץמשה פרץ4:356."מהשמיים"משה פרץמשה פרץ3:277."סודות האהבה"צ'ולי זכאישי ראובני4:108."פזמון קטן של אהבה"דדי מועלםאופיר שמעוני3:229."עד שתשובי אלי"משה פרץמשה פרץ4:0510."אין כמו בבית"משה פרץמשה פרץ3:4311."אמא"משה פרץמשה פרץ4:4812."לך"משה פרץמשה פרץ3:2113."תמיד ידעתי"משה פרץמשה פרץ3:10
מו"פ רמת הנגב (קרוי גם מרכז ניסויים לחקלאות מדברית) הוא מכון מחקר לחקלאות מדברית הנמצא במועצה אזורית רמת נגב.
המרכז מופעל בידי צוותי מומחים ממוסדות ההשכלה הגבוהה בישראל, בהם ביניהם אוניברסיטת בן-גוריון, מכון וולקני והאוניברסיטה העברית ומודרך על ידי משרד החקלאות.
המרכז כולל יחידה להשתלמויות, אליה מגיעים מתלמדים מרחבי העולם.
אזור מרכז הניסויים לחקלאות מדברית מוגדר כמדבר, כלומר אזור בעל ממוצע משקעים של כ-90 מ"מ לשנה.
המרכז קשור גם עם השדה הניסויי ליד עבדת.
במרכז מצויים שני סוגי מים: מי מתקן ההתפלה באשקלון בעלי מליחות נמוכה ומי בארות מקומיים בעלי מליחות גבוהה.
ניתן להפיק משני מקורות אלו מים בעלי כל מליחות נדרשת.
מי הבארות חמים ואת אלו מנצלים לחימום בתי הגידול, החממות ובריכות שחיה.
במסגרת המחקר והפיתוח של המועצה האזורית רמת נגב נערכים מדי שנה ניסויים בהשקיה במים מליחים הכוללים מטעי זיתים, ענבים, חוחובה, שקד, פרחי קטיף למיניהם וירקות מסוגים שונים כמו עגבניות, מלון, אבטיח, תפוח אדמה, צמחי מלחה (הלופיטים) ועוד.
לשם ההשוואה נערכים ניסויי השקיה בשיטות רגילות ובאזורים אחרים, בעיקר ליד מצפה רמון.
בעקבות זאת יש כיום במועצה האזורית רמת הנגב אלפי דונם מטעי זיתים וחממות עם עגבניות שרי המושקים במים מליחים, ונפח גדול של דגים הגדלים במים מליחים.
המרכז שם דגש על גידולים אורגניים תוך ניצול שיטות הגידול במים מליחים, ללא הצורך בחומרי דישון מלאכותיים.
המרכז מעודד ומדגים ניצול מלא של המים באמצעות "שרשרת משתמשים" ושילוב המערכות הצורכות מים זו אחר זו.
בריכות השחיה מחוממות, אחריהן המים החמים מחממים את החממות ולאחר מכן משקים אותם.
מים אלו עוברים לגידול דגים מרוכז בבריכות המכוסות, ומשם להשקית שדות הירקות במים המדושנים מן הדגים.
המספוא משמש מזון לבעלי החיים, מהם נאסף הזבל לצורך הפקת חשמל.
המחקר הנערך במרכז בודק את האפשרויות והמגבלות של גידול חקלאי במים מליחים, מחפש השפעות מבחינת טעם וריח (השפעות ארגנולפטיות) על התוצרים, ושואף להגדיל את היצע המים מן הבארות המקומיות לשימושם של חקלאי האזור.
נבדקה עמידותם למליחות מים של יותר מ-25 גידולי שדה בשטח הפתוח.
עד מותו ב-2006, יואל דה מלאך ערך ניסויים אלו.
נערכות בדיקות רב תחומיות בנושא מליחות, המשתפים מומחי קרקע, מומחים לתכונות הצמח (פיזיולוגיה), מומחי דישון והזנת הצמח, מומחי אוטומציה ומחשוב (טכנולוגיה), ומומחים לפיתוח זנים חדשים ועמידים (גנטיקה).
לשם כך נבדקת אפשרות התמיכה בצמח המושקה מדי פעם על ידי השקייתו במים מתוקים בתקופות צימוח רגישות, להגדלת סיבולת הצמח.
נבדקת השפעת השקיה ממושכת במים מליחים על הקרקע.
במרכז מפתחים זנים עמידים להשקיה מליחה באמצעות הכלאת זנים מתאימים מבתי גידול מליחים ברחבי העולם, ומפתחים שיטות דישון המנצלים את תנאי המליחות הקיימים ומשפרים את טיב התוצרת בסביבה זו.
במרכז פותחה שיטה מתקדמת לגידול דגים מרובה ומרוכז ברמת-על, בבריכות מים מליחים, המכוסות בפלסטיק ומסוננות באופן מתמיד במסנן ביולוגי.
שתי חוות דגים מסחריות בקרבת המרכז מגדלות דגים בשיטה זו.
המרכז גם חוקר ומפתח שיטות לניצול המים המדושנים המוזרמים מבריכות אלו כעודפי מים, לשם החלפתם במים טריים, או כדי לנצלם בהדרגה.
במרכז מותקנות מערכות בקרה ושליטה מתקדמות, לקביעת כמות המים והדשנים הנדרשים, עיתוי ההשקיה ופיקוח אקלימי בבתי גידול.
רבות ממערכות אלו מופעלות בכח השמש.
מאז 2016 נושא גידול מבוקר וממוחשב של ירקות בחממות במים מליחים הפך לאחד מתחומי העיסוק העיקריים של המרכז.
נבנו חממות מתקדמות מבוקרות ונשלטות מחשב, ובהם נלמדת בפירוט השפעת המליחות האקלים ותנאי הסביבה על טיב הפרי.
הגידולים העיקריים הנבדקים: עגבניות, פלפל, מלפפון, ארטישוק, קישואים, חצילים, תבלינים טריים וצמחי מליחה (הלופיטים).
המחקר והפיתוח במרכז הניסויים עוסק גם במציאת פתרונות לחקלאות כלל ארצית שאינה דווקא מדברית, תוך ניצול התנאים המדבריים המיוחדים הנמצאים בה, והשלכתה למקומות אחרים.
נבדקות בין היתר אפשרויות גידולי השדה במים מליחים ללא הצורך בחיטוי הקרקע בחומרים מזהמים או מסוכנים כמו מתיל ברומיד, או על ידי חיטוי הקרקע באמצעות תחליפים עדיפים.
במרכז מפותחים ונבדקים פתרונות נוספים לחקלאות הרגילה כמו גידול על מצע מנותק תוך כדי מיחזור המים, מניעת מחלות ומזיקי קרקע באמצעות זנים חדשים או על ידי גידול ירקות על גבי כנות.
במרכז פותחה שיטה חקלאית לגידול ירקות המפחיתה מחלות עלים במידה ניכרת.
המרכז עוסק בניתוח כלכלי וחקלאי וייעוץ למגדלי פרחים, סיוע בתכנון והתאמת הביקוש להיצע, ופיתוח זני פרחים חדשים.
חיפוש מוצרים או זנים חדשים
התוצאה היא שבישובי המועצה האזורית רמת הנגב עצמה מגדלים זנים ייחודיים או נדירים רבים.
נכון לשנת 2016, במחקר ופיתוח של מרכז הניסויים:
נבדקים כ-50 זנים חדשים של זיתים למאכל ולשמן, כ-40 טיפוסי רימון, 17 זני ענבי יין, וזנים חדשים של חוחובה.
נבדקת השפעת המליחות על היין המופק מענבים אלו, והשפעת ההדליה על כנות שונות בתנאי מליחות.
בין היתר נבחנים סגולותיהם של זני עגבניות, פלפל, מלון, אבטיח ותפוחי אדמה.
מאקלמים ומפתחים זנים חדשים של צמחי מליחה הגדלים במדבר (הלופיטים), ומפיקים מהם מוצרי חקלאות טריה המשווקים לייצוא.
מצמיחים את כמהת המדבר על ידי הדבקתה בתפטיר מצמחי מדבר ממיני הסוג שמשון כמו שמשון יושב או שמשון הנגב.
מגדלים רגלת הגינה תרבותית בארץ לשיווק כצמח בעל סגולות רפואיות או כתוסף מזון.
מפיקים זן תרבותי של מקור החסידה שמקורו בזן בר הגדל באזור, הנמכר כצמח מרובה נוגדני-חמצון בשוק תוספי המזון.
המרכז הבינלאומי ללימודי חקלאות מדברית
מטרת המרכז להכשיר מדריכים חקלאיים ממדינות לא מפותחות שיפיצו בארצותיהם שיטות חקלאות מתקדמת באזורים מדבריים תוך שימוש במים מליחים ומים שוליים.
הלימודים מתואמים עם מוסדות ההשכלה הגבוהה בארצות מהם מגיעים הלומדים, ומוגשים כעבודת גמר בתחום לקראת התואר הנלמד.
נכון ל-2019 למדו במרכז זה כ-550 משתלמים ממדינות בדרום מזרח אסיה, וייטנאם, בורמה (מינמאר) ונפאל, המשתלבים בעבודה מעשית באחד המשקים באזור או בתחנת הניסיונות, תוך כדי לימודים עיוניים במרכז.
יחידה לחקר חקלאות מדברית הוקמה בקיבוץ רביבים בראשית שנות השישים על ידי יואל דה-מלאך, והיוותה את הבסיס להתפתחות מרכז הניסויים שנפתח במקומו הנוכחי בשנת 1981. בינואר 2007 הוסב שמו ל"מרכז לחקלאות מדברית על שם יואל דה-מלאך".
בשנת 2015 נפתח המרכז הבינלאומי ללימודי חקלאות מדברית, ונטבע שמו מו"פ רמת הנגב.
באפריל של אותה שנה הונחה אבן הפינה לבניין החדש.
בית הספר נמצא במושב כמהין.
מוּ (Mu) היא יבשת דמיונית, שהתקיימה כביכול באחד האוקיינוסים של כדור הארץ ונעלמה בשחר ההיסטוריה האנושית.
הרעיון והשם הוצעו במאה ה-19 על ידי המטייל והכותב אוגוסטוס לה פלנז'ון (Augustus Le Plongeon), שטען שחלק מהציווילזציות הקדומות והמתקדמות ביותר לזמנן, לדוגמה מצרים העתיקה או מסו-אמריקה, נוצרו על ידי פליטים מיבשת מו.
לדבריו של לה פלנז'ון, שכנה יבשת מו באוקיינוס האטלנטי.
הרעיון פורסם והורחב על ידי ג'יימס צ'רצ'וורד (James Churchward), שהתעקש שמקומה היה באוקיינוס השקט.
קיומה של מו היה שנוי במחלוקת כבר בזמנו של לה פלנז'ון.
כיום מדענים מסכימים ללא ספק, שקיומה של "מו" (כמו יבשות דמיוניות אחרות דוגמת למוריה) הוא בלתי אפשרי מבחינה פיזית, מכיוון שיבשת לא יכולה לשקוע או להיהרס בתקופה קצרה כל כך, כפי שטוענת התאוריה.
יתרה מזאת, משקל כל העדויות הארכאולוגיות, הבלשניות והגנטיות הן נסיבתיות בלבד, לטענה שלציווילזציות, גם מהעולם החדש וגם מהעולם הישן, יש את אותו אב קדמון.
כיום נחשבת מו למקום דמיוני.
הרעיון הוצג לראשונה בעבודותיו של אוגוסטוס לה פלז'ון (1825 - 1908), לאחר חקירותיו בהריסות המאיה בחצי האי יוקטן.
הוא טען כי תרגם את כתבי המאיה העתיקים, שכביכול הצביעו על כך שציוויליזציית המאיה ביוקטן עתיקה מהציוויליזציה ביוון או במצרים, ובנוסף היה מסופר בהם על יבשת עוד יותר עתיקה.
לה פלז'ון קיבל דווקא את השם "מו" משארל אטיין בראסר דה בורבורג (Charles Étienne Brasseur de Bourbourg), שבשנת 1864 תרגם לא נכון את קודקס טרואנו (Troano Codex) כשהשתמש באלפבית דה לאנדה.
בראסר האמין כי המילה שתרגם כ"מו" היא יבשת ששקעה בעקבות קטסטרופה.
לה פלז'ון זיהה את היבשת האבודה הזו עם אטלנטיס, והפך אותה ליבשת שכביכול שקעה אל תוך האוקיינוס האטלנטי:
לה פלז'ון טען כי המייסדת של ציוויליזציית מצרים היא המלכה מו, שניצלה מהתופת שהטביעה את מו.
ניצולים אחרים כביכול ברחו לתוך מרכז אמריקה והפכו לאנשי המאיה.
היבשת האבודה של לה פלז'ון התפרסמה על ידי ג'יימס צ'רצ'וורד (1851-1936) בסדרת ספרים, שהתחילה ב"היבשת האבודה של מו, מקורו של האדם" (1926) ומאוחר יותר נערכה כ"היבשת האבודה מו" (1931).
ספרים מפורסמים אחרים בסדרה היו: "ילדי מו" (1931) ו"הסמלים הקדושים של מו" (1933).
צ'רצ'וורד טען כי, "לפני יותר מחמישים שנים", בזמן ששירת כחייל בהודו, הוא התחבר עם נזיר מקדשי בדרגה גבוהה, שהראה לו לוחות חימר כתובים בשפה, שכביכול הייתה שפת "האגה-מאיה" האבודה ושרק שני אנשים בהודו ידעו לקרוא אותה.
על ידי שליטתו בשפה בעצמו, גילה צ'רצ'וורד שמקורם הוא ב"מקום שבו [האדם] הופיע לראשונה - מו".
גרסת הספר של 1931 טענה ש"כל העניין המדעי בעבודה זאת מבוסס על תרגום של שני לוחות חימר", לוחות החימר שקרא בהודו, ואוסף של 2,500 לוחות אבן שנחשפו על ידי ויליאם ניבן (William Niven) במקסיקו (עמ' 7).
צ'רצ'וורד נתן תיאור חי של מו, מקום בעל ציוויליזציה מפותחת, הנאאקל (Naacal), אשר פרחו בין לפני 50,000 ל-12,000 שנים, נשלטו על ידי "גזע לבן" (עמ' 48) והיה "נעלה עלינו במאפיינים שלנו" (עמ' 17).
בזמן קיומה, לפני 12,000 שנה, חיו במו כ-64,000,000 תושבים בהרבה ערים גדולות, ובנוסף היו להם קולוניות גם ביבשות אחרות.
צ'רצ'וורד טען כי מו הייתה ממוקמת באזור האוקיינוס השקט, ונמתח ממזרח למערב מאיי מריאנה עד לאי הפסחא.
ומצפון לדרום מהוואי עד למאנגאיה.
הוא טען כי לפי "מיתוס הבריאה" שקרא בהודו, מו הועלתה השמיימה על ידי כוחות געשיים תת-ימיים וגייזרים.
לבסוף, מו "נשמדה לגמרי בכמעט לילה אחד" (עמ' 44).
אחרי סדרות של רעידות אדמה והתפרצויות געשיות, "הארץ השבורה נפלה לתוך אמבט האש הגדול" והייתה מכוסה לגמרי "על ידי 50 מיליון מיילים רבועים של מים".(עמ' 50)
צ'רצ'וורד טען כי מו הייתה המקור המשותף לכל הציוויליזציות הגדולות כמו מצרים, יוון, מרכז אמריקה, הודו, בורמה ואפילו אי הפסחא, ובמיוחד לבניית המגלית העתיקה.
כראיות לטענה זו, הוא הצביע על סמלים מכל העולם, שבהם ראה תמות משותפות של ציפורים, של יחסי האדמה והשמיים, ובמיוחד של השמש.
צ'רצ'וורד טען כי המלך של מו היה רע, שאותו קישר למצרים, רע (אל), ורפאנוי המילה הפוליזיאנית לשמש, רה (ra'a), שהוא תרגם לא נכון ל"רע"-raa (עמ' 48).
הוא טען כי מצא את הסמלים לשמש "במצרים, בבל, פרו וכל המדינות והארצות העתיקות - הייתה השמש לסמל אוניברסלי".
צ'רצ'וורד מיחס את כל האומנות המגלית בפולינזיה לאנשים ממו.
הוא טען כי הסמלים של השמש "מוצגים על אבנים בהריסות פולינזיות", כמו כובעי אבן (פוקאו) על המואי הענקיים באי הפסחא.
Johnson), צ'רצ'וורד מתאר את הכובעים "כדורים" ש"נראים ממרחק כאדומים" ומכריזים על "ייצוג השמש כרע" (עמ' 138).
הוא גם טען בטעות שכמה מהם עשויים מ"אבני חול אדומות" (עמ' 89), שלא קיימים על אותו האי.
הפלטפורמות שעליהם הפסלים נחים (אהו-ahu) מתוארים על ידי צ'רצ'וורד כ"דמוי רציפים שם נשמרת האבן שנחתכה ופוסלה", שהושארו שם באותה תנוחה "מחכים לשליחתם לחלקים אחרים ביבשת כדי לבנות מקדשים וארמונות" (עמ' 89).
הוא גם כביכול מציין את העמודים ש"הועמדו על ידי המאורים של ניו זילנד" כדוגמה ליכולת עבודת היד של הציוויליזציה הזו (עמ' 158).
לפי ראייתו של צ'רצ'וורד, הפולינזים המודרניים הם לא צאצאים של אנשי מו, היוצרים של העבודות המורכבות הללו, אלא ניצולים של השואה שהביאה "את הקניבליזם והפרעות" בעולם (עמ' 54).
הקונספט של צ'רצ'וורד הורחב על ידי סופרים אחרים.
בשנות ה-30 של המאה ה-20, מוסטפא כמאל אטאטורק, מייסדה של הרפובליקה של טורקיה, התעניין בעבודתו של צ'רצ'וורד וסבר כי מו יכולה להיות ארץ האם של הטורקים.
ספרו של מייקל דסמקט (Michel Desmarquet) משנת 1933, הנבואה של ת'איובה (Thiaoouba Prophecy) מכיל תיאור מפורט של היבשת מו.
הסופר לכאורה נכח ביבשת הזו ובמבנים שבתוכה כשחיפש אחר חוצנים.
מאסאקי קימורה הציע שמאפיינים תת-ימיים מסוימים שמצוים ליד חופי האי יונגוני, ביפן (ידוע יותר כ"אנדרטת יונגוני") הם הריסות של מו (או "הריסות של העולם האבוד מויין" ע"פ CNN).
מדע הגאולוגיה המודרני שולל לגמרי "יבשות אבודות" מכל גודל משמעותי.
לפי תאוריית טקטוניקת הלוחות, שאושרה בצורה מקיפה לאורך 40 שנים, קרום כדור הארץ מורכב מסלעי "סיאל" קלים יותר (עשירים באלומיניום סיליקט) שצפים על אבני "סימה" כבדים יותר (עשירים במגנזיום סיליקט).
הסיאל לרוב נעדר או שעוביו רק כמה קילומטרים בתחתית האוקיינוסים, לעומת יבשות שהם גושים גדולים בעובי עשרות קילומטרים.
מכיוון שיבשות שמורכבות מהסיאל צפות על הסימה בדומה לקרחון ימי שצף על המים, יבשת לא יכולה פשוט לטבוע מתחת לאוקיינוס.
אמנם ייתכן שנדידת היבשות והתפשטות קרקעית הים ישנו את צורת ומיקום היבשות, ולעיתים יכולה לחלק יבשת לשני חלקים או יותר (כמו שקרה בפנגיאה), אך תהליכים אלו מאוד איטיים וקורים במשך זמנים גאולוגיים (מאות מיליוני שנים).
לאורך קנה המידה ההיסטורי (עשרות אלפי שנים), הסימה מתחת לקרומי היבשות נחשבת מוצקה, ובסיס היבשות מעוגן עליה.
מוסכם על הכל שהיבשות וקרקעיות האוקיינוסים שמרו על מיקומם הנוכחי לאורך כל זמן קיומו של האדם.
בנוסף, אין תרחיש מתקבל על הדעת לאירוע שיכול "להרוס" יבשת, מכיוון שמסה אדירה של אבני סיאל צריכה להגיע למקום כלשהו ואין כל זכר לכך בתחתית האוקיינוסים.
האיים באוקיאניה הם לא חלקים מיבשת שקועה, אלא קציהם של הרי געש מבודדים.
זה המקרה, לדוגמה, של אי הפסחא, שהוא קצה געשי שהתהווה לאחרונה יחסית, ומוקף על ידי אוקיינוס עמוק (3,000 מטרים עומק במרחק 30 קילומטרים מהאי).
בשנות ה-30 של המאה ה-20, הבחין אלפרד מאטרו (Alfred Métraux) בביקורו באי, שפלטפורמות המואי נבנו ליד החוף העכשווי, עובדה שמראה שחופי האי לא השתנו מאז שבנו את הפסלים.
יתרה מזאת, "דרך המלך" שפיאר לוטי (Pierre Loti) דיווח עליו שעוברת מהאי לארץ השקועה מתחת, היא למעשה זרימת לבה תת-ימית טבעית.
מלבד זאת, טענתו של צ'רצ'וורד שעל האי אין סלעי חול או סלעי יסוד, שנויה במחלוקת מכיוון שכל הפסלים, עשויים סלע געשי מקומי הנקרא סקוריה.
הטענות הגאולוגיות השוללות את תאוריות "היבשות האבודות" לא שוללות קטסטרופות מקומיות שיכולות לשנות את מסלול ההיסטוריה האנושית, כמו עליית גובה פני הים ב-80 מטרים לאורך 12,000 השנים האחרונות, הצפת הים השחור לפני 7,600 שנים, והתפרצות הר הגעש תירה באי היווני סנטוריני לפני 3,600 שנים.
הפרטים וההשפעה ההיסטורית של תאוריית מו, שכבר עם פרסומם היו יותר שנויים במחלוקת מהראיות הפיזיות, עורערו ביסודיות על ידי ארכאולוגים וחוקרי גנטיקה.
הראיות מצביעות על כך שהציוויליזציות של אמריקה והעולם הישן התפתחו ללא תלות הדדית, ולמעשה, החקלאות והחברה העירונית ככל הנראה התפתחו לראשונה, לאחר סוף עידן הקרח, באזור הלבנט לפני כ-10,000 שנים והתפשטו בהדרגה לשאר העולם הישן.
את התפתחותן של הערים העתיקות ביותר הידועות לנו, כמו צ'טלהויוק, אפשר לזקוף בקלות יותר להתפתחות הדרגתית, ולא לניצולים מ"ציוויליזציה עליונה".
לבסוף, תוצאות מחקרים בגנטיקה של האינדיאנים, האוכלוסייה הפאסיפית, והאנשים העתיקים של העולם הישן, מנוגדים לתאוריה של מו.
באשר לאי הפסחא, אין כל ראיה לנוכחות של בני אדם על האי לפני שנת 300 לספירה; והפוקאו על ראש המואי אובחנה כלבוש ראש טקסי טיפוסי.
לאבקרפט כלל את מו בספרו המיתוס של קות'ולהו (Cthulhu mythos).
הווארד, מורשת אבודה (Lost Legacy) מתוארת מו כ"אם האימפריות" שטבעה במהלך מלחמה שהתחילה עם ניתוקה מאטלנטיס.
המלין אלי אופ "מו" (Moo) ו"לם" (Lem) הם מדינות יריבות.
מאסימו דה ויטה: "טופולינו אה ל'אניגמה די מו" (Topolino e l'enigma di Mu - מיקי מאוס והסוד של מו), רצועת קומיקס, 1979. מיקי מאוס וגופי מגלים את הסוד של הציוויליזציה של מו וההיעלמות המפתיעה שלהם.
אלבומיו של הנרי וורנס: "לס טורס דה קריסטל" (The Crystal Towers - מגדלי הקריסטל), 1961. הגיבור בוב מוראן נוסע בזמן אל מו ההיי-טקית, ו-Les géants de Mu (הענקים ממו), 1975.
בספרו של אנדרה נורטון Operation Time Search (מבצע חיפוש בזמן), 1967, מו ואטלנטיס הן אומות יריבות.
ספרם של וורן מרפי (Warren Murphy) וריצ'רד ספיר (Richard Sapir), "מטבע הממלכה" (Coin of the Realm) משנת 1971, מזכיר את מו.
בספרו של טום רובינס Still Life with Woodpecker (בהוצאה בעברית: "איך גורמים לאהבה להישאר") (1980), יש אזכור נרחב למו.
במאנגה של מאסאמי קורומאדה (Masami Kurumada) "סיינט סאייה" (Saint Seiya) ידוע גם בשם Knights of the Zodiac (אבירי המזלות) (1986-1990), מו היא מקום היוולדו של הדמות מו, אחד מ-12 קדושי הזהב תחת פיקודה של האלה היוונית אתנה.
מו ניהל את מקדש המזל של טלה (קבוצת כוכבים).
במאנגה של פרד פרי,Gold Digger (בעברית: "חופר הבורות", שמספר על ארכאולוגים במצרים), מו מוזכרת כמה פעמים ביחד עם מספר כביכול ציוויליזציות אבודות, כמו אטלנטיס, אל דוראדו וסיב אלפא.
פרי בונה הסברים וציוויליזציות למקומות שונים המתאימים ללוגיקה של היקום שלו.
אלבום הקומיקס של הוגו פראט הנקרא מו (1988-1989) הרפתקאה של קורטו מלטזה.
סדרת ספריה של מרגריט סנדמו, Häxmästaren, באנגלית: The Warlock בעברית: "המכשף" ו-Legenden om Ljusets rike באנגלית: The Legend of the Realm of Light ובעברית: "האגדה של ממלכת האור".
מו ולמוריה הן ציוויליזציות מפותחות.
ספרו של ג'יימס רולינס (James Rollins), "פתום עמוק" (Deep Fathom באנגלית), שבו אחת הדמויות היא הנכדה של ג'יימס צ'רצ'וורד.
ספרו זוכה פרס ספר הפואמות הטוב ביותר ב"פרסי הספרים הלאומיים" של נת'ניאל מקי, Splay Anthem (המנון השפע), 2006, מכיל את שירו הסדרתי, "מו".
הספר השלישי בסדרת שיחות עם אלוהים (Conversations with God) של ניל דונלד וולש (Neale Donald Walsch), המיתולוגיה של ארץ מו מוזכרת כאמת.
בספרו של סטפן פרספילד "The Legend of Bagger Vance", מסופר כי מו השתרע על כל היבשות לפני 20,000 שנים.
אדמת מלחמה קדומה ממוקמת כיום בסאוונה, ג'ורג'יה, במקום של תחרות גולף מודרני.
בסדרת ספריו של כריסטופר פייק, ספוקוויל (Spookville), מו ולמוריה הן אותה יבשת עם עיר של שרידים יחידים מהיבשת האבודה.
ההיסטוריה של מו/למוריה ואטלנטיס משחקות תפקיד חשוב לאורך כל הסדרה.
בסיפורו הקצר של פרדריק בראון, "מכתב לפניקס" (Letter to a Phoenix), הסופר ממקם את הציוויליזציות שקדמו לציוויליזציה העכשווית, מו היא מספר 2 לפני הסוף (אטלנטיס כמובן היא האחרונה).
בסדרת הקומיקס של הירויוקי טאקיי שאמן קינג, יבשת מו מגיעה למקום האחרון בתחרות על מעמד מלך השאמנים.
אטראגון (1963) וסופר אטראגון (1996), מבוססים עם ספרו של שונרו אושיקאווה, "ספינת מלחמה תת-ימית" שמספרת על מו.
תושבי מו השאירו רובוטים להגן על כדור הארץ משדים רעים מהחלל.
במקור, הדמות טאו הוא צאצא של האימפריה של מו (שמו שונה להיבה בדיבוב לאנגלית).
המאה הסופר ממדית אורגוס (1983).
הניצולים מאימפריית מו שורדים כרובוטים סופר תבוניים.
אוצ'ו קנג'י שיידר (שריף החלל שיידר), 1984. אימפריית פומה החייזרית, שאותה משרת שיידר כשריף, היא צאצא של מו, שקמה לפני 12,000 שנים.
סיינט סאייה (1986) באוכלוסייה של מו יצרה את הקדושים של אתנה.
זה גם השם העכשווי של הקדשו ארס (טלה), ארס מו (Aries Mu).
ראזפון (2002) מוריאנים חייזרים שמגיעים מיקום מקביל, שבו היבשת של מו תורגמה בטעות למימד שלהם.
היבשת השקועה של מו היא המקום שבו סקורפונוק קוצר את מתכת ה"קריסמג".
מו היא המקום שבו המפלצת "דאגארלה" נוצרה.
מו היא אחד המקומות שתחרות השאמנים מתקיימת בהם.
משחק ה-MMOPRG של חברת וובזן, מו אונליין (Mu Online), מתרחש ביבשת מו.
במשחק של טריי-אס, "סטאר אושן", "Star Ocean" (ים כוכבי), הדמויות מוצאות מפה עתיקה של כדור הארץ שעליו מסומנת מו ומגלים שמטאור נפל על מו, הוא יצר חור תולעת שהעביר את מו לכוכב רואק, ששם מתרחש המשחק.
מו מוזכרת גם בהמשך טרילוגיית המשחקים.
במשחק של NES, "דאק טיילס 2", "Duck Tales 2" (סיפורי הברווז 2), ממוקמת מו כאחד מהשלבים.
במשחק של GBA, "אסטרו בוי: אומגה פקטור", "Astro Boy: Omega Factor", מראים את מו כארץ אצטקים, מעוצבת כמו האנימה של אוסאמו טאזוקה, "רכבת תת-ימית: מרינה אקספרס".
הרבה אנשים עם כוחות קסומים הם צאצאים של אנשי מו.
קבוצת הנבלים, "עיגול של קוצים" הם בעיקר רוחות של האויבים הקדומים של אנשי מו, האורנבגנים, ולקבוצת הרשעים "אראקנוס" יש מחלקה שלמה של צאצאי מו.
ב"ציוויליזציה 2: עולמות פנטסטיים" (Civilization II: Fantastic Worlds), יש אזכור של העיר מו בשני תסריטים שונים לפחות.
ב"מגה מן כח הכוכב 2" (Mega Man Star Force 2) מו היא יבשת צפה; למשך אלפי שנים היא הייתה מוקפת שדה אלקטרומגנטי שמסתיר אותה מלוויינים.
דר' וגה, המשמשת כדמות ה"רעה" במשחק, מתכוונת להכניס את כל ה-OOPArt (החרב של זרקר, הכוכב של נינג'ה והגולגולת של סאוריאן) או ממל"ב (מתכן ממש לא במקום - Out-of-place artifact) כדי להחיות את היבשת ולשלוט בעולם, כפי שהיה אמור להיות לפני אלפי שנים.
ב"עידן האימפריות 3: השושלות הסיניות" (Age of Empires III: The Asian Dynasties), מראים שלושה אוצרות שבהם יש את השאריות של יבשת מו.
המשחק של SNES "האשליה של גאיה" (Illusion of Gaia) מתרחש במו, עיר עתיקה באמצע הים, שמקושטת בפסלים מאי הפסחא.
ב"ויאוטיפול ג'ו" (Viewtiful Joe), שלב הנקרא 2,000,000 ליגות מתחת למים, מתרחש במו, שמתוארת כעיר תת-ימית מודרנית.
במשחק של נינטנדו DS, "נוסטלגיה" (Nostalgia), מו הוא מבוך בונוס שהשחקן יכול לבחור אם לחקור אותו.
מו"ר הוא מבחן שנקרא גם "מערכת מיון ללימודי רפואה".
המבחן מיועד למועמדים לבתי הספר לרפואה בישראל במסלול השש שנתי (למעט באוניברסיטת בן-גוריון) אשר עומדים בתנאי הסף (גיל, ציון פסיכומטרי, בגרויות וכו') והוא מחליף את הראיון האישי שהיה נהוג בעבר.
בחינת מו"ר היא באחריות המרכז הארצי לבחינות ולהערכה.
המתמיינים לאוניברסיטה העברית מזומנים למבחן כמעט זהה במתכונתו הקרוי "מרק"ם".
מערכות המיון ללימודי רפואה נועדו לאפיין את המועמדים על פי משתנים אישיים שאינם נמדדים בבחינות הבגרות ובבחינה הפסיכומטרית, כגון כישורי תקשורת בין-אישית, מודעות עצמית, בגרות והיכולת להתמודד עם מצבים שונים.
המועמדים מוערכים על סמך התנהגותם, דעותיהם, עמדותיהם ותיאורי החוויות שהציגו.
בחינת מו"ר מורכבת משני חלקים שנערכים בימים שונים:
חלק השאלונים – מורכב משאלון ביוגרפי ושאלון שיפוט והחלטה.
השאלות בשאלונים הן שאלות פתוחות, ועל המועמדים לכתוב את התשובות לשאלות בכתב יד במקום המיועד לכך בחוברת השאלון.
את התשובות יעריכו מומחים שהוכשרו להעריך שאלונים מסוגים אלו.
חלק מרכז ההערכה – מורכב משמונה תחנות של סימולציות, ראיונות אישיים ותחנות דיון בסוגיות רפואיות.
יום התחנות מתקיים במרכז לסימולציה רפואית שברמת גן.
במרכז ההערכה יעריכו את המועמדים חברי סגל של בתי הספר לרפואה.
המעריכים הוכשרו להעריך בתחנות מסוג זה.
הציון במבחן מו"ר נע בין 150 ל-250. ממוצע הציונים הוא 200 וסטיית התקן היא 20. הציון מועבר למועמד ולפקולטה.
כל פקולטה מנהיגה תנאי סף שונים.
אגנס מוניקה מולג'וטו , הידועה בשם הבמה מו אגנס , היא זמרת-יוצרת, שחקנית, רקדנית, ואשת עסקים אינדונזית.
קארן מארי אגארד אורסטד אנדרסן (בדנית: Karen Marie Aagaard Ørsted Andersen; נולדה ב-13 באוגוסט 1988) הידועה בשם הבמה MØ (נהגה: מוּ) היא זמרת ויוצרת אלקטרו-פופ דנית.
בשפה הדנית פירוש המילה מוּ הוא בתולה, בנוסף, זהו ראשי התיבות של שמה, מארי אורסטד.
מו מספרת כי השם מסמל עבורה את הרצון לשמר את הילדה שבתוכה על אף הצורך בהתפתחות והתבגרות.
בילדותה העריצה את להקת הבנות הבריטית ספייס גירלז שהיוו עבורה השראה לפיתוח קריירה מוזיקלית ובשנת 2014 אף הוציאה גרסת כיסוי לשיר "Say You'll Be There" של הלהקה.
מו החלה את דרכה המוזיקלית בשנת 2007 בצמד פאנק דני בשם MOR.
ב-2013 הוציאה סינגל בשם "88 XXX" בהפקתו של הדיג'יי והמפיק המוזיקלי דיפלו, שנכנס למיני אלבום שהוציאה באותה שנה.
היא פרצה לתודעת הקהל הרחב בשנת 2014 דרך שורה של שיתופי פעולה עם אמנים מוכרים בעולם המוזיקה.
באותה שנה היא שיתפה פעולה עם הראפרית איגי אזליה בסינגל "Beg for it" ועם הזמרת השוודית אליפנט (Elliphant) בסינגל "One more".
ב-2015 שרה והשתתפה בכתיבה של הלהיט "Lean on" עם ההרכב מייג'ור לייזר (Major Lazer), בו חבר דיפלו.
על אף היותה חתומה בחברת המוזיקה סוני, את שיריה היא מקליטה בבית ולא בסטודיו.
מו מושפעת מאמנים שונים, בהם סוניק יות', ליקה לי, גריימס וטווין שאדו (Twin Shadow).
כמו כן, למרות שסגנון המוזיקה שלה הוא אלקטרו-פופ, היא שואבת השראה ממגוון סגנונות מוזיקליים ביניהם רוק, סול ורית'ם אנד בלוז.
ביוני 2015 הופיעה מו במועדון הבארבי בתל אביב דרך חברת ההפקות נרנג'ה.
באוקטובר 2015 הוציאה את הסינגל "Kamikaze".
במאי 2016 הוציאה את סינגל חדש בשם "Final song".
ב-19 באוקטובר 2018 הוציאה הזמרת אלבום חדש בשם "Forever Neverland".
בשלהי שנת 2025 הצטרפה מו ליוזמת החרם התרבותי No Music for Genocide והסירה את הקטלוג שלה משירותי הסטרימינג בישראל.
מוריס ג'ון גיבלין "מו" ג'ונסטון הוא כדורגלן עבר סקוטי ששיחק בעמדת החלוץ, מאמן כדורגל ומנהל ספורטיבי.
ככדורגלן, ג'ונסטון שיחק במספר קבוצות בסקוטלנד, אנגליה, צרפת וארצות הברית, וזכור בעיקר בשל מעברו לגלאזגו ריינג'רס, שנחשב לאחד המעברים המעוררי מחלוקת בהיסטוריה.
המעבר היה שנוי במחלוקת בשל עברו של ג'ונסטון ביריבתה הגדולה של ריינג'רס, סלטיק.
הוא היה לשחקן השני בהיסטוריה מאז מלחמת העולם השנייה שמשחק בשתי הקבוצות, ונחשב לכדורגלן הקתולי הראשון שמשחק בריינג'רס, המזוהה עם הזרם הפרוטסטנטי.
לאחר פרישתו היה ג'ונסטון למאמן בליגת ה-MLS, והיה לראשון המאמנים של קבוצת טורונטו.
ג'ונסטון החל את הקריירה המקצועית בקבוצת פרטיק ת'יסל, ששיחקה אז בליגת העל הסקוטית, אליה הגיע בשנת 1981. כבר בעונת הבכורה שלו בקבוצה היה ג'ונסטון לשחקן הרכב, כשהחמיץ ארבעה משחקים בלבד בכל העונה.
ג'ונסטון כבש תשעה שערים שלא הספיקו לקבוצתו לשרוד בליגה הבכירה, והיא ירדה לליגת המשנה.
עונת הבכורה של ג'ונסטון בליגת המשנה הייתה מוצלחת ברמה האישית.
הוא כבש 22 שערי ליגה, רק שער אחד פחות מתואר מלך שערי ליגת המשנה, אך קבוצתו סיימה במקום הרביעי בלבד.
ג'ונסטון נותר בקבוצה בפתיחת העונה הבאה.
הוא כבש עשרה שערי ליגה ב-14 משחקים בחודשים של עונת , עד שנובמבר 1983 נרכש על ידי ווטפורד של המאמן גרהאם טיילור, ששיחקה אז בליגה הבכירה באנגליה.
ג'ונסטון התאקלם במהרה בקבוצתו החדשה, וסייע לה להחלץ ממאבקי הירידה ולסיים את העונה במרכז הטבלה, כשהוא כובש 20 שערי ליגה ב-29 משחקים.
באותה עונה אף העפיל עם הקבוצה, לראשונה בתולדותיה, לגמר גביע ה-FA שם נוצחה 2-0 על ידי אברטון.
ג'ונסטון פתח את עונת עם הקבוצה, אך כעבור מספר חודשים בלבד חזר לסקוטלנד, וחתם בקבוצת סלטיק.
ג'ונסטון, השייך לזרם הנצרות הקתולית אליו גם משויכת הקבוצה, הצהיר כי הוא אוהד הקבוצה מילדות.
כבר בעונת הבכורה שלו בקבוצה, זכה ג'ונסטון בגביע, לאחר שסלטיק גברה בגמר על דנדי יונייטד בתוצאה 2-1. עונה אחר כך היה שותף קבוצתו לזכייה דרמטית באליפות סקוטלנד, כשכבש צמד במחזור הסיום בניצחון 5-0 על סנט מירן, בדרך למהפך בפסגה.
עונה אחר כך רשם את עונת השיא האישית שלו מבחינת כיבושים בליגה, בסלטיק בפרט ובקריירה בכלל, כשהרשית 23 פעמים בליגה, אך לא הצליח לסייע לקבוצתו לזכות בתארים.
בסך הכל בשלוש עונות במדי סלטיק רשם ג'ונסטון 52 שערים ב-99 משחקי ליגה.
לקראת עונת עבר ג'ונסטון לנאנט הצרפתית.
הוא שיחק בקבוצה במשך שתי עונות, בהן סיימה הקבוצה במרכז הטבלה של הליגה הצרפתית.
בתום חוזהו בקבוצה הצהיר כי ברצונו לחזור לסלטיק, במסיבת עיתונאים אותה כינס ובה אף לבש את חולצת הקבוצה.
אמנם, לאחר שהמשא ומתן הכספי מול הקבוצה נתקל בקשיים, הודיעה היריבה העירונית של סלטיק, גלאזגו ריינג'רס של המאמן גריים סונס, על החתמתו של ג'ונסטון.
ההעברה נחשבה לשנויה במחלוקת לא רק בגלל היריבות הספורטיבית בין הקבוצות, אלא גם בגלל היריבות הדתית.
סלטיק מזוהה עם הזרם הקתולי, בעוד ריינג'רס מזוהה העם הזרם הפרוטסטנטית, וג'ונסטון היה לאחד הקתולים הראשונים בהיסטוריה שחותם במדי ריינג'רס.
ההעברה התקבלה במחאה מצד שני מחנות האוהדים.
אוהדי ריינג'רס ראו בהחתמתו כמנוגדת לערכיה של הקבוצה.
חלק מהאוהדים הקיצוניים החזירו את מינוייהם למועדון, וחלקם לא חגגו בשעריו של ג'ונסטון במדי הקבוצה.
מן העבר השני ראו אוהדי סלטיק במעברו של ג'ונסטון כבגידה, והוא זכה לכינוי "יהודה איש קריות" בפי האוהדים.
ההעברה נחשבת לאחת השנויות במחלוקת בכדורגל העולמי עד היום, אך היא סללה דרך של שחקנים קתולים נוספים לריינג'רס במרוצת השנים.
בנובמבר 1989, מספר חודשים לאחר מעברו, הבקיע ג'ונסטון שער ניצחון בתוספת הזמן מול סלטיק במשחק הדרבי של גלאזגו.
ג'ונסטון הוביל את הקבוצה לזכייה באליפות כבר בעונתו הראשונה בקבוצה, ויחד עם קבוצתו שמר על התואר גם בעונה שלאחר מכן.
הוא החל את עונת במדי ריינג'רס, אך ב-18 בנובמבר 1991 חזר לליגה האנגלית וחתם במדי אברטון, תמורת סכום שהוערך בכ-1.5 מיליון ליש"ט.
לאחר שכבש שבעה שערים ב-21 הופעות בעונת , הפך ג'ונסטון לשחקן משלים בעונה השנייה שלו בקבוצה, וכבש רק שלושה שערים ב-13 הופעות.
אברטון ניסתה למכור אותו לקראת עונת , ומשלא הצליחה, שחררה את השחקן משורותיה באוקטובר 1993. ג'ונסטון חזר לסקוטלנד וחתם בשורות הארט אוף מידלות'יאן, שם כבש 4 שערים ב-31 הופעות בעונת הבכורה שלו.
בדומה למצבו באברטון, גם בהארטס איבד ג'ונסטון את מקומו בהרכב לקראת העונה השנייה בקבוצה.
הוא שוחרר פעם נוספת בפברואר 1995, לאחר מחלוקת ארוכה על גובה הפיצויים, והעביר את שארית העונה בקבוצת פלקירק.
הוא היה לשחקן הרכב בקבוצה בעונת , וב-31 הופעות כבש חמישה שערים שלא הועילו לקבוצתו, שסיימה במקום האחרון בליגה ונשרה לליגת המשנה.
ב-1996 עבר ל-MLS בארצות הברית, שם חתם בקבוצת קנזס סיטי ויזרדס.
הוא זכה עם הקבוצה בגביע ה-MLS ובמגן האוהדים בשנת 2000, ושנה לאחר מכן פרש ממשחק פעיל בגיל 38.
ג'ונסטון החל את הקריירה הבינלאומית ב-28 בפברואר 1984, תחת המאמן ג'וק סטיין.
היה זה במשחק במסגרת אליפות הבית הבריטית האחרונה בהיסטוריה, מול .
ג'ונסטון עלה במחצית וכבש את שער הניצחון לזכות קבוצתו, 2-1 בסיום.
על אף שהיה מועמד להיכנס לסגל של אלכס פרגוסון למונדיאל 1986, לאחר שכבש צמד בניצחון 3-1 על בשלב המוקדמות, הוא היה מעורב במספר תקריות משמעת לפני שלב הפלייאוף מול ונופה מהסגל הסופי לטורניר.
תחת המאמן אנדי רוקסברג היה ג'ונסטון לשחקן הרכב קבוע, וסייע לקבוצתו להעפיל למונדיאל 1990, כשכבש צמד שני ואחרון בקריירה הבינלאומית, בניצחון 2-0 על במוקדמות המונדיאל.
הוא זומן לסגל הנבחרת לקראת הטורניר באיטליה, ופתח בהרכב בכל שלושת משחקיה בשלב הבתים שבסיומו הודחה.
לג'ונסטון שער אחד בטורניר, לאחר שכבש בפנדל בדקה ה-80 בניצחון 2-1 על .
היה זה שערו האחרון במדי הנבחרת.
בתום הטורניר, ובעקבות ההדחה המהירה של סקוטלנד, הודיע ג'ונסטון על פרישה מהנבחרת, אך שוכנע לחזור במהלך מוקדמות יורו 1992, וחזר לשחק במסגרת הטורניר בספטמבר 1991. הופעתו האחרונה במדי הנבחרת הייתה חודשיים אחר כך, ב-13 בנובמבר 1991, בניצחון 4-0 על .
ג'ונסטון רשם 38 הופעות בינלאומיות, בהן כבש 14 שערים.
ג'ונסטון נותר בארצות הברית לאחר פרישתו, ובין השנים 2003–2005 שימש כעוזרו של בוב בראדלי בקבוצת מטרוסטארס.
לאחר פיטוריו של בראדלי, שלושה מחזורים לסיום עונת , מונה ג'ונסטון לתפקיד המאמן הראשי.
לאחר שהצליח להוביל את קבוצתו לפלייאוף בזכות שני ניצחונות ותיקו בשלושה המחזורים שנותרו, הוא קיבל את המינוי הקבוע לתפקיד המאמן בקבוצה בעונה הבאה, תחת שמה החדש "ניו יורק רד בולס".
ב-27 ביוני 2006, לאחר שהשיג שני ניצחונות בלבד ב-12 המחזורים הראשונים, פוטר ג'ונסטון מתפקידו.
ב-22 באוגוסט 2006 הודיעה קבוצת טורונטו, שהייתה בשלבי הקמתה, כי ג'ונסטון יהיה מאמנה הראשון בעונת הבכורה ההיסטורית שלה, עונת .
לפני פתיחת עונת , הודיעה הנהלת הקבוצה כי ג'ונסטון יקודם לתפקיד המנהל הספורטיבי.
בתפקידו החדש היה ג'ונסטון נודע במספר חילופי השחקנים הגבוה שביצע, שעמד על תשעה חילופים בחצי העונה הראשונה בתפקיד.
למרות שהצליח לבצע החתמות יעילות בשלבי הדראפט, לא הצליח ג'ונסטון לייצב את הקבוצה בצמרת ופוטר מתפקידו ב-14 בספטמבר 2010.
עונהמועדוןליגהבליגההופעותשעריםפרטיק ת'יסלליגת העל הסקוטית329ליגת המשנה הסקוטית39221410ווטפורדהליגה הראשונה של הפוטבול ליג292093סלטיקליגת העל הסקוטית271432154023נאנטהליגה הצרפתית3213349גלאזגו ריינג'רסליגת העל הסקוטית36152911115אברטוןהליגה הראשונה של הפוטבול ליג217133הארט אוף מידלות'יאןליגת העל הסקוטית31441פלקירקליגת העל הסקוטית101315קנזס סיטי ויזרדסMLS2962962611293254111סך הכל קריירה623221
μ (מו) בקסיופאה (μ Cassiopeiae) הוא כוכב כפול הנמצא במרחק של כ-25 שנות אור ממערכת השמש בקבוצת הכוכבים קסיופאה.
מערכת הכוכבים הכפולה חולקת את השם מרפאק (Marfak) עם הכוכב θ (תטא) בקסיופאה.
השם הגיע מהמילים "אל מארפיק" או "אל מירפאק" אשר משמעותן בערבית היא "המרפק".
בשנת 1961 הכוכב התגלה ככוכב כפול על ידי ניקולאס ה.
וואגמאן במצפה אלגני באוניברסיטת פיטסבורג.
מאז, האלמנטים של ההקפה של שני הכוכבים ידועים למדי.
המרחק בין זוג הכוכבים נע בין 3.3 - 11.9 יחידות אסטרונומיות.
ב-1966 זוהו לראשונה המאפיינים של כל אחד מהכוכבים על ידי האסטרונום האמריקאי פטר א.
ווהינגר אשר השתמש בטלסקופ מחזיר אור בעל 84 אינץ' במצפה הלאומי קיט פיק, המאפשר אומדן ראשוני של הפרדת מסות.
הכוכב הראשי הוא כוכב הסדרה הראשית מסוג G שמסתו כשלושה רבעים ממסת השמש, רדיוסו כארבע חמישיות מרדיוס השמש והוא מאיר בעוצמה של פחות מחצי עוצמת ההארה של השמש.
בן הזוג הוא ננס אדום עם מסה של כשישית מסת שמש, רדיוס של 0.3 רדיוס שמש.
ועוצמת הארה של כאלפית מעוצמת ההארה של השמש.
לעומת כוכבים אחרים סמוכים, הכוכב הכפול נע במהירות גבוהה יחסית של 167 ק"מ לשנייה דרך שביל החלב וכתוצאה מכך יש לו תנועה עצמית גדולה של כ-3.8 שניות קשת בשנה.
תנועה זו תגרום לכוכב לעבור אל קבוצת הכוכבים פרסאוס סביב שנת 5200 לספירה.
מו"פ מדבר וים המלח (לשעבר: מרכז מדע ים המלח והערבה) הוא מרכז מו"פ יישומי אזורי, הפועל באזור ים-המלח, הערבה והר הנגב.
מטרתו העיקרית היא להוות מרכז מחקר מוביל בתחומים מגוונים תוך ניצול המאפיינים הייחודיים של האזור שבו הוא פועל ומתן מענה לצורכי הפיתוח של האזור.
המרכז הוקם על ידי משרד המדע והמועצות האזוריות במרחב ופועל בחסות אקדמית של אוניברסיטת בן-גוריון בנגב, כמוסד ללא כוונת רווח.
למרכז ועד מנהל המורכב מנציגי הרשויות המקומיות ונציגים מהאקדמיה.
המרכז הוקם בגלגולו הראשון כמו"פ קטן בים המלח בשנת 2006 בשם "מרכז מדע ים המלח והערבה" ומנה חוקרים בודדים.
כחלק ממהלך לאיחודם של גופי המחקר הקטנים בפריפריה שיזם משרד המדע הטכנולוגיה, אוחד המרכז עם המו"פ האקולוגי בחצבה והוקמה שלוחת חבל אילות בשנת 2007 על ידי מנהלו הראשון חנן גינת.
בשנת 2012 צורפו חוקרים ממצפה רמון ובשנת 2017 הוכרה מצפה רמון כשלוחה רשמית במרכז המדע.
כיום מורכב המרכז מאיחודם של ארבעה מרכזי המו"פ האזוריים.
לבצע מחקרים יישומיים הממוקדים באזורי ים-המלח, הערבה והר-הנגב, תוך שמירה על ערכי פיתוח בר-קיימה.
להוות מרכז לשיתופי פעולה מדעיים חוצי גבולות.
ליזום אוריינות מדעית בקרב הקהילה הבוגרת ובקרב התלמידים.
להוות מוקד למיפוי, פיתוח והפצת הידע הקשור לנושאי ים המלח והערבה, על ידי קידום כנסים, קורסים, פרסומים ועוד.
לסייע בצמיחת הקהילה המדעית במרחב.
לקדם תהליכי תיירות במרחב ולסייע ביצירת מנגנוני צמיחה בתחום זה.
פעילות המרכז מתבצעת בארבעה מוקדים:
שלוחת ערבה דרומית- מועצה אזורית חבל אילות.
שלוחת ערבה תיכונה- מועצה אזורית ערבה תיכונה.
שלוחת ים המלח- מועצה אזורית תמר ומועצה אזורית מגילות ים המלח.
שלוחת מצפה רמון- מועצה מקומית מצפה רמון.
משרדי מטה מרכז המדע ממוקמים במכון מחקר ים המלח, בסמוך למרכז המבקרים מצדה של רשות הטבע והגנים.
לאור המרחק הפיזי הרב בין השלוחות, נוצרה הלכה למעשה רשת רב-תחומית המאגדת את המחקר לאורכו ורוחבו של הנגב מוורד יריחו בצפון, אילות בדרום ומצפה רמון בהר הנגב.
רשת זו מקיימת מחקר יישומי של מרחב ים המלח, הערבה והר הנגב על ידי 30 חוקרים, עוזרי מחקר ותלמידי מחקר.
המחקרים מתמקדים בהבנת תופעות ייחודיות המתקיימות בסביבת מדבר יהודה, הנגב, ים המלח והערבה.
דגש מיוחד ניתן על קיום מחקרים יישומיים שיוכלו להביא לפיתוח אזורי הפריפריה המדבריים, לעודד התיישבות, פיתוח כלכלי, קידום תיירות ומצוינות בחינוך.
במסגרת זו חוקרים הנקלטים במו"פ מחויבים להתגורר או להעתיק את מקום מגוריהם למרחבי הפעילות, במטרה לעודד מעורבות פעילה ועידוד ההתיישבות בפריפריה הגאוגרפית של הנגב.
עמותת המו"פ נתמכת על ידי משרד המדע והטכנולוגיה, הרשויות המקומיות (מועצה מקומית מצפה רמון, מועצה אזורית חבל אילות, מועצה אזורית ערבה תיכונה, מועצה אזורית תמר ומועצה אזורית מגילות ים המלח), קרן יק"א, רשויות הניקוז ערבה וים המלח, ומענקי מחקר תחרותיים.
מרכז המדע מאגד כשלושים חוקרים במגוון תחומים מדעיים שביניהם גאולוגיה, ארכאולוגיה, הידרולוגיה, אקולוגיה וביולוגיה.
בשנת 2016 הוקם מבנה למרגלות מצדה על בסיס שיקום מבנה ישן ששימש לרפָּאוּת חרסים מחפירות מצדה.
המבנה הוקם במימון מועצה אזורית תמר ובתמיכת משרד המדע והטכנולוגיה, המשרד לשיתוף פעולה אזורי, קרן יק"א וקרן פורטר.
מעבדות המבנה משמשות את מרכז מדע ים המלח והערבה למחקרים ביולוגים בתחומי העור, מחקרי סביבה בתחומי אקולוגיה, הידרולוגיה וגאולוגיה.
בנוסף למערך המעבדותי, שנועד לשמש את המכון לחקר העור, המבנה נועד כפלטפורמה למחקרי החיים בתנאי קיצון ולרכז ארבעה תחומי עניין מרכזיים:
רפואת אקלים וסביבה בדגש על ים המלח והמדבר.
לימודי ים המלח: צומח, חי, סביבה, גאולוגיה, ארכאולוגיה, ומורשת.
ניהול משאבי טבע וסביבה, חקר קהילות והתיישבות ושיתוף פעולה אזורי-בינלאומי.
משאבים ייחודיים של ים המלח: צומח, חי ומינרלים ייחודיים בדגש של ביוטכנולוגיה וננוטכנולוגיה.
לצד מרכז מדע ים המלח והערבה, הוקמו כיתות לימוד ומחקר לטובת חוקרים אורחים בשיתוף פעולה עם אוניברסיטת תל אביב.
שלוחת ערבה תיכונה ממוקמת בחצבה בסמוך למרכז מבקרים על שם ויידור.
במרכז מעבדה לפאלאונתולוגיה מעבדה לבוטניקה של צמחי מדבר, ומעבדה ביולוגית.
בחצבה ממוקמת חממת ערבה המשמשת זרוע חינוכית למרחב כולו.
במכרז החינוכי מתקיימת פעילות ענפה בהקשר של יצירה מבוססת טכנולוגיה.
שלוחת חבל אילות ממוקמת בצומת יטבתה בסמוך לבניין המועצה האזורית חבל אילות.
השלוחה פועלת במבנה מחקר משולב עם מינהלת האנרגיה האזורית אילת אילות.
במקום מעבדה אקולוגית ומעבדה לבחינת כלים באנרגיה מתחדשת.
מכון מחקר ארץ המכתשים (מצפה רמון)
שלוחת מצפה רמון במרכז מדע ים המלח והערבה היא גוף מחקר ופיתוח.
המרכז ממוקם במצפה רמון וכולל חוקרים בתחומים גאולוגיה, הידרולוגיה, אקולוגיה, אנתרופולוגיה ומחקרי חברה וחינוך סביבתי.
צוות המחקר מונה 5 חוקרים בעלי תואר דוקטור, 7 עוזרי מחקר וצוות מנהלה.
המרכז יוזם ומקדם מיזמים מקומיים, ארציים ובינלאומיים בתחומי חינוך, קהילה, חקלאות עירונית ותיירות ובהם: גיאופארק ארץ המכתשים, פלטפורמה סביבתית חברתית ארוכת טווח (LTSER), תחנת מחקר אקולוגית ארוכת טווח (LTER), היערכות למצבי חירום, כיתה מדברית מתוקשבת במדעי כדור הארץ, חקלאות עירונית מדברית,, פיתוח תיירות ציורי סלע ושימור מורשת תרבותית.
שלוחת מצפה רמון במרכז מדע ים המלח והערבה הוקמה בשנת 1990 כמרכז מדע רמון (גוף עצמאי).
בשנת 2010 הוחל תהליך האיחוד לתוך מו"פ מדבר וים המלח.
בינואר 2017 הוכרה השלוחה באופן רשמי.
מהרשלה עלי הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה וראפר אמריקאי.
זוכה שני פרסי אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר (2016 ו-2018), ובכך הפך לשחקן המוסלמי הראשון שזכה באוסקר עבור תפקיד משחק.
בשנת 2019 הוא נכלל ברשימה של "טיים" כאחד ממאה האנשים המשפיעים ביותר בעולם.
בשנת 2020 ה"ניו יורק טיימס" דירג אותו ברשימת 25 השחקנים הגדולים של המאה ה-21.
נולד בשם מהרשללחשבז גילמור (Mahershalalhashbaz Gilmore) באוקלנד, קליפורניה שבארצות הברית.
הוא גדל כנוצרי בעיר הייוורד, בחיקה של אמו, אשת כמורה בכנסייה הבפטיסטית.
אביו היה רקדן שהופיע בברודוויי.
הוא קרוי במקור על-שם הדמות המקראית מהר שלל חש בז.
למד במכללת סנט מרי של קליפורניה והוא בוגר שנת 1996 עם תואר ראשון בתקשורת המונים.
ב-2000 סיים תואר שני בלימודי משחק מבית הספר לאמנויות על שם טיש באוניברסיטת ניו יורק.
במקביל, בגיל 26 המיר דתו לאסלאם, לאחר שהצטרף לפלג האחמדים; שינה את שם משפחתו מ"גילמור" לעלי (Ali), ואת שמו הפרטי קיצר למהרשלה (Mahershala).
בשנת 2001 קיבל את תפקידו הטלוויזיוני הראשון, כאשר שיחק בתפקיד מרכזי בעונתה הראשונה של סדרת הטלוויזיה "ג'ורדן" של רשת NBC, בתפקיד של ד"ר טריי סנדרס.
בהמשך קיבל תפקידים קבועים נוספים בסדרות טלוויזיה שכללו את "ה-4400", "אלקטרז", "מטריקס: האיום", "לוק קייג'" ו"בית הקלפים".
בקולנוע שיחק בסרטים "הסיפור המופלא של בנג'מין באטן", "האיש הלא נכון", "משחקי הרעב: עורבני חקיין - חלק א'" ו"משחקי הרעב: עורבני חקיין - פרק הסיום", "המדינה החופשית ג'ונס", "מקום בתוך היער" ו"מאחורי המספרים".
בשנת 2016 שיחק בסרט הדרמה זוכה פרס אוסקר לסרט הטוב ביותר "אור ירח", שביים וכתב בארי ג'נקינס.
על תפקידו בסרט "אור ירח", כסוחר סמים במיאמי שמאמץ לחיקו את גיבור הסרט, זכה לשבחים רבים.
הוא זכה לראשונה בפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר, בפרס גילדת שחקני המסך ובפרס NAACP Image.
בשנת 2018 שיחק בסרט הדרמה הקולנועי של הבמאי פיטר פארלי "הספר הירוק".
כשעל תפקיד זה זכה בשנית בפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר, בפרס גלובוס הזהב לשחקן המשנה הטוב ביותר, בפרס גילדת שחקני המסך ובפרס באפט"א לשחקן הטוב ביותר בתפקיד משנה.
בנוסף בשנת 2018, דיבב את דמותו של ארון דייוויס (המשוטט/פראולר), דודו של מיילס מוראלס, בסרט האנימציה וגיבורי-העל "ספיידרמן: ממד העכביש" מבית מארוול קומיקס וסרטי סוני הנפשה.
הוא נתן קולו לתפקיד זה גם בסרט ההמשך "ספיידרמן: ברחבי ממדי העכביש" ב-2023, ועתיד לשוב לתפקיד זה גם בהמשכו השני "ספיידרמן: מעבר לממדי העכביש" שעתיד לצאת ב-2027.
בשנת 2019 שיחק בסרט המדע-בדיוני והפעולה "אליטה: מלאך קרב" בתור האנטגוניסט הראשי.
כמו כן שיחק בעונתה השלישית של סדרת דרמת הפשע "בלש אמיתי" של רשת HBO, בתור דמות מרכזית בשם ויין הייז.
בשנת 2020 הצטרף לעונתה השנייה של סדרת הדרמה הקומית של הולו "ראמי", שבגינו קיבל מועמדות לפרס אמי לשחקן משנה מצטיין בסדרה קומית.
בשנת 2021 שיחק בסרט הדרמה והמדע-בדיוני של בנג'מין קלירי "שירת הברבור" שיצא ישירות לשירות הסטרימינג של אפל TV פלוס.
על תפקידו בסרט, קיבל עלי מועמדות לפרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר בסרט דרמה בטקס פרסי גלובוס הזהב ה-79. באותה שנה, קולו הושמע בתור בלייד בסצנה שאחרי הכתוביות בסרט גיבורי-העל "נצחיים" של היקום הקולנועי של מארוול.
בנובמבר 2021, לוהק לשחק בתפקיד הראשי במיני-סדרה מבית הולו ודיסני+ "The Plot", המבוססת על רומן רב-מכר מאת הסופרת והמחזאית האמריקאית ג'ין האנף קורליץ.
הוא עתיד לגלם במיני-סדרה זו את ג'ייק, סופר מתקשה שמוכן לנצל כל הזדמנות שעשויה להחיות את הקריירה שלו.
בשנת 2019 הוא לוהק לתפקיד הראשי בסרט "בלייד" המבוסס על דמות של מארוול קומיקס, שהיה אמור לעלות לאקרנים בשנת 2023, אך נדחה שוב ושוב מלוח-הזמנים של סרטי אולפני וולט דיסני (חברת הפצה).
באוקטובר 2023, עם פתיחת מלחמת חרבות ברזל של מדינת ישראל, עלי, יחד עם עוד קבוצה של 54 אמנים ואישים בתעשיית הבידור האמריקאית, חתם על מכתב פתוח לנשיא ארצות הברית ג'ו ביידן.
ב-2013 נישא לשחקנית והמוזיקאית אמאטוס סמי-קארים, ולהם נולדה בת בפברואר 2017.
+שנהסרטתפקידהערות2003Making Revolutionמאק לסלו2008הסיפור המופלא של בנג'מין באטןטיזי וות'רס2009לחצות גבולות (אנ')הבלש סטריקלנד2010טורפיםמומבאסהסרט ספין-אוף לסדרת סרטי "הטורף"2012מקום בתוך היערקופי2013Go for Sistersדז2014Supremacyריברסמשחקי הרעב: עורבני חקיין - חלק א'בוגס2015משחקי הרעב: עורבני חקיין - פרק הסיום2016Kicksמרלוןמדינת ג'ונס החופשיתמוזס וושינגטוןאור ירחחואןזכיות:
פרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר (2016)
פרס גילדת שחקני המסך לשחקן המשנה הטוב ביותר (אנ') (2016)
פרס באפט"א לשחקן הטוב ביותר בתפקיד משנה (2016)
פרס גלובוס הזהב לשחקן המשנה הטוב ביותר (2016)
פרס סטלייט לשחקן המשנה הטוב ביותר (2016)מאחורי המספריםג'ים ג'ונסון2017רוקסן רוקסןקרוס2018הספר הירוקדון שירליפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר (2018)
פרס באפט"א לשחקן הטוב ביותר בתפקיד משנה (2018)
פרס גלובוס הזהב לשחקן המשנה הטוב ביותר (2018)
+שנהסדרהתפקידהערות2001–2002ג'ורדןד"ר טריי סנדרסתפקיד ראשי (עונה 1); 19 פרקים2002Hauntedאלכס דלקורפרק: "Abby"NYPD Blueראשרד קולמןפרק: "Das Boots"2003CSIמאבטחפרק: "Lucky Strike"2003–2004Threat Matrixג'לאני הרפרתפקיד ראשי; 15 פרקים2004–2007ה-4400ריצ'רד טיילרתפקיד ראשי (עונות 1–3)
תפקיד אורח (עונה 4); 32 פרקים2009שקר ליהבלש דון יוזפרק: "Do No Harm"חוק וסדר: מדור מיוחדמארק פוסטרפרק: "Unstable"2010האיש הלא נכוןקלווין וויליססרט טלוויזיה של Lifetime2011–2012טרמייאנתוני קינג6 פרקיםאלפאס (אנ')ניית'ן קליי12 פרקים2012אלקטרזקלרנס מונטגומריפרק: "Clarence Montgomery"2013–2016בית הקלפיםרמי דנטוןתפקיד משני (עונות 1–4); 33 פרקים
מועמד פרס אמי לבידור בפריים טיים לשחקן אורח בסדרת דרמה (אנ') (2016)2016לוק קייג'קוטונמאות'6 פרקים2017Comrade Detectiveמאמןדיבוב; פרק: "Two Films for One Ticket"2018חדר 104פרנקופרק: "Shark"2019בלש אמיתיויין הייזתפקיד ראשי (עונה 3); 8 פרקים2020ראמישייח' עלי מאליק6 פרקים (עונה 2)
מועמד פרס אמי לבידור בפריים טיים לשחקן משנה בסדרת קומדיה (אנ') (2020)2021בלתי מנוצחטיטאןדיבוב; 2 פרקים2023אימפריית השימפנזיםקריינות4 פרקים; שודר בנטפליקס
מועמד פרס אמי לבידור בפריים טיים לקריין הטוב ביותר (אנ') (2023)TBAThe Plotג'ייקמיני-סדרה עתידית של הולו ודיסני+
μ (מוּ) במפרש הוא אחד הכוכבים הבולטים בקבוצת הכוכבים מפרש עם בהירות נראית מדרגה 2.69, שנמצא במרחק של כ-117 שנות אור ממערכת השמש.
בדומה לכוכבים עם בהירות דומה בשמי הדרום, גם הוא לא קיבל שם משלו בתרבויות המערב, שכן בשל מיקומו הדרומי הוא לא היה מוכר לתרבויות אלו.
μ במפרש הוא כוכב כפול המורכב מענק צהוב וכוכב הסדרה הראשית לבן-צהבהב המקיפים זה את זה בזמן הקפה של כ-138 שנים.
בזמן זיהויו של μ במפרש ככוכב כפול, בשנת 1880, המרחק הזוויתי בין שני בני הזוג עמד על כ-2.8 שניות קשת השקול למרחק של כ-100 יחידות אסטרונומיות, אך בשנת 1943 הוא הצטמצם לכ-0.65 שניות קשת בלבד השקולות לכ-20 יחידות אסטרונומיות, ומאז המרחק שוב גדל עד לכ-2.4 שניות קשת בשנת 2000.
μ במפרש A הוא הכוכב הבהיר והמסיבי מבין השניים ולמעשה כמעט כל האור המגיע מהזוג קורן ממנו.
זהו ענק צהוב מסוג ספקטרלי G6 III, מסתו כ-3 מסות שמש, רדיוסו כ-13 רדיוסי שמש, טמפרטורת פניו מעט פחות מ-5,000 קלווין והוא קורן בעוצמה של בערך פי 100 מעוצמת ההארה של השמש (קצת יותר בהכללת האור בתחום התת-אדום).
גילה של המערכת מוערך בכ-300 מיליון שנים והכוכב נמצא בשלב של היתוך הליום בליבתו ליסודות כבדים יותר כמו פחמן, חמצן וחנקן, לאחר שהמימן שבליבתו אזל.
בעתיד הכוכב צפוי להמשיך להתקרר ולהתנפח בדרך להפוך לענק אדום.
למרות שמהירות הסיבוב של הכוכב על צירו היא נמוכה יחסית, כ-6.4 קילומטרים בשנייה בלבד, לכוכב יש פעילות מגנטית חזקה שגורמת להתפרצויות שמש חזקות שאינן נפוצות בכוכבים מסוג זה, ושבמהלכן נרשמת עלייה ניכרת בקרינה העל-סגולה הנפלטת מפני הכוכב.
כמו כן, הכוכב פולט קרינת X חזקה יחסית והוא אחד הכוכבים הבהירים ביותר בקרני X בסביבת מערכת השמש.
μ במפרש B הוא כוכב הסדרה הראשית לבן-צהבהב מסוג ספקטרלי F4 V או F5 V (בעבר הוא סווג כ- G2 V וכך הוא מופיע בקטלוגים ישנים), מסתו גדולה בכ-50% ממסת השמש ורדיוסו גדול בכ-25% מרדיוס השמש.
טמפרטורת פניו היא בין 6,700 ל-6,800 קלווין והוא מאיר בעוצמה של פי 3 מעוצמת ההארה של השמש.