tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בסרט מככבים ג'ון דייוויד וושינגטון וזנדאיה (ששניהם גם הפיקו) המגלמים במאי וחברתו, שמערכת היחסים שלהם נבחנת בליל הקרנת הבכורה של סרטו האחרון.
הפרויקט היה הסרט באורך מלא הראשון שנכתב, מומן והופק כולו במהלך מגפת הקורונה, וצילומיו התקיימו בחודשים יוני ויולי 2020.
"מלקולם ומארי" יצא לאור במהדורה מוגבלת ב-29 בינואר 2021, לפני שיצא לאור באופן דיגיטלי ב-5 בפברואר 2021, על ידי נטפליקס.
הסרט זכה לביקורות מעורבות של מבקרים, ששיבחו את הופעותיהם של זנדאיה וושינגטון ואת כיוונו של לוינסון, אך מתחו ביקורת על התסריט.
מלקולם, במאי קולנוע אפרו-אמריקאי, שהקריירה שלו בנסיקה, חוזר עם חברתו, מארי, לבית פרטי ששכרה להם ההפקה, אחרי הקרנת בכורה של סרטו.
מארי מכינה לו מקרוני וגבינה אך הוא מרגיש שמצב רוחה עכור.
היא מסרבת לומר לו למה, אך כאשר הוא מדובב אותה היא מתלוננת על כך שלא הזכיר אותה בנאום התודה שלו, במיוחד לאור העובדה שסרטו מתבסס על עברה כנרקומנית.
הוויכוח מסלים והשניים מטיחים עלבונות ואירועים מהעבר אחד בשני, אך משלימים לזמן קצר.
תוך כדי מתפרסמת ביקורת במגזין אל.איי טיימס על הסרט, הביקורת משבחת את הסרט, אך מלקולם, שפגש את המבקרת לבנת העור בהקרנה, ידע שהיא תיתפס לסוגיות של גזע, שאינה התֵמה של התסריט, וזועם על השימוש בפוליטיקת הזהויות בביקורת שכתבה.
בעקבות זאת הוויכוח מחודש, מסתבר שמארי הייתה שחקנית ולמרות זאת, הוא אפילו לא חשב ללהק אותה לסרט שמבוסס במידת מה על חייה.
במהלך הוויכוח מאשימה מארי את מלקולם שהוא כפוי טובה ועל כל הדברים שמעולם הוא לא טרח להודות לה, לא רק במהלך הנאום אלא לאורך כל היחסים שלהם.
מלקולם מצהיר על אהבתו והם הולכים לישון.
בבוקר הוא מחפש אותה בבית עד שלבסוף הוא מוצא אותה בחצר והם מסתכלים יחד לעבר האופק.
באותה תקופה, לוינסון וזנדאיה היו מעורבים שניהם בסדרת הטלוויזיה "אופוריה" של HBO, שהפסיקה את ההפקה בגלל מגפת הקורונה, והשניים דנו באפשרות וברעיון ליצור פרויקט עלילתי במהלך המגפה.
לוינסון העביר לזנדאיה כמה פרויקטים, כולל מותחן פסיכולוגי שיצלמו בביתה.
לאחר מכן התחיל לוינסון לכתוב הוא החל לכתוב את התסריט למלקולם ומארי וביסס את התסריט על ניסיונו האישי, בערב בו שכח להודות לאשתו, אשלי לוינסון, בבכורה של סרטו, אומה של רוצחים.
לוינסון כתב את הסרט תוך שישה ימים.
וושינגטון הצטרף לפרויקט לאחר שלווינסון הקריא 10 עמודים מהתסריט לוושינגטון דרך הטלפון.
וושינגטון סיפר לוראייטי, הסרט מומן על ידי לוינסון ואשתו, וכן על ידי וושינגטון וזנדאיה, המשמשים כמפיקים.
לאחר קבלת אישור מגילדת התסריטאים של אמריקה, איגוד העובדים "SAG-AFTRA" וגילדת הבמאים של אמריקה, החל הסרט בשלב הצילומים בין ה-17 ביוני ל-2 ביולי.
שלב הצילום התרחש כולו בבית פרטי בכרמל, קליפורניה.
הסרט פעל על פי פרוטוקולי בטיחות לקורונה, כולל בידוד כל צוות השחקנים וההפקה במהלך הצילום, כמו כן, גם שבועיים בידוד לפני ואחרי הצילום, בדיקות חום יומיות וחיטוי מוגבר.
הצוות כלל חברים רבים בצוות ההפקה של "אופוריה", בהם הצלם מרסל ריב ומעצב ההפקה מייקל גראסלי.
גם וושינגטון וגם זנדאיה היו אחראים לאיפור של עצמם ולבחירת התלבושות שלהם, מכיוון שלא היו מאפרים או מעצבי תלבושות על הסט.
לא הותרו יותר מ-12 איש על הסט בו זמנית.
תהליך ההפקה היה צריך להיות סודי מאוד כדי שהשחקנים והצוות יוכלו לעבוד ללא הפרעה במהלך הצילומים.
בספטמבר 2020 רכשה נטפליקס את זכויות הפצה לסרט תמורת 30 מיליון דולר.
הוא יצא לאור בבתי קולנוע נבחרים ב-29 בינואר 2021, לפני שיצא לאור בנטפליקס ב-5 בפברואר 2021.
על פי אתר הביקורותRotten Tomatoes, כ-57% מתוך 228 מבקרים העניקו לסרט ביקורת חיובית, עם דירוג ממוצע של 6.3/10. קונצנזוס המבקרים באתר מוגדר, .
IndieWire העניקו לסרט ציון C+ וכתבו כי המגזין הבריטי "Little White Lies" ביקר את הסרט על היותו והעניק לסרט דירוג של 1/5.
מלקולם ברקולה הוא כדורגלן טוגולזי המשחק בעמדת השוער בקבוצת פאסוש די פריירה ובנבחרת טוגו.
למלקולם יש אח שהוא משחק בפריס סן- ז'רמן והוא בראדלי ברקולה.
דרבו גדל במחלקת הנוער של אולימפיק ליון מליגת העל הצרפתית, והוא משחק באולימפיק ליון ב', קבוצת המילואים שלה.
ב-10 בספטמבר 2019 ערך ברקולה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת טוגו, בניצחון 2-0 על נבחרת קומורו במסגרת מוקדמות מונדיאל 2022.
מלקולם וולופ היה חוואי ופוליטיקאי אמריקאי.
הוא כיהן כחבר הסנאט של ארצות הברית מטעם מדינת ויומינג בין השנים 1977 ל-1995. הוא היה חבר המפלגה הרפובליקנית.
וולופ נולד בבית החולים הרופאים במנהטן שבניו יורק, ב-27 בפברואר 1933, והיה בנם השני של ג'ין מור וולופ ואוליבר מלקולם וולופ.
סבו מצד אביו, חוואי הבקר בוויומינג, אוליבר הנרי וולופ, היגר לארצות הברית מאנגליה בסוף המאה ה-19 וירש את התואר רוזן פורטסמות'.
סבא רבא שלו מצד אמו היה עורך דין, משפטן, איש כספים ותעשיין אמריקאי, ויליאם הנרי מור.
וולופ למד בבתי ספר ציבוריים בביג הורן שבוויומינג, ולאחר מכן למד בבית הספר קייט בקרפנטריה שבקליפורניה.
הוא השלים את לימודיו בבית הספר קייט בסנטה ברברה שבקליפורניה.
לאחר מכן למד באוניברסיטת ייל, שם היה חבר באחוות סנט אנתוני הול.
לאחר שהשלים את לימודיו בייל עם תואר ראשון בשנת 1954, שירת וולופ בצבא ארצות הברית כלוטננט ראשון בין השנים 1955 ל-1957.
לאחר שחרורו מהצבא, החל וולופ בגידול בקר בוויומינג.
הוא נכנס לפוליטיקה ב-1969 כאשר נבחר לבית הנבחרים של ויומינג.
ב-1974 התמודד וולופ על המועמדות הרפובליקנית לתפקיד מושל ויומינג, אך הפסיד בבחירות המקדימות.
בשנת 1976 הצליח וולופ להדיח את הסנאטור הדמוקרטי, גייל מקגי, שכיהן בתפקיד במשך שלוש קדנציות, לאחר שזכה ב-55 אחוז מהקולות בבחירות על מושב הסנאט של ארצות הברית.
במסע הבחירות שלו התחייב לכהן רק שתי קדנציות, אך לבסוף כיהן שלוש קדנציות מלאות בסנאט.
במהלך כהונתו תמך וולופ בביטחון לאומי חזק, ברפורמת מס (כולל הפחתות במסי עיזבון ומתנות), ובמרכיבים אחרים באידאולוגיה השמרנית שהנהיג הנשיא רונלד רייגן.
במהלך כהונתו בסנאט, כיהן וולופ כיהן בוועדת המשפט של הסנאט, בוועדת האנרגיה ומשאבי הטבע ובוועדת המודיעין.
מ-1981 עד 1983 כיהן כיו"ר ועדת האתיקה של הסנאט של ארצות הברית.
בכהונתו הראשונה, חיבר וולאפ את החקיקה שייסדה את פרס הקונגרס – תוכנית שנועדה להכיר במתנדבים מצטיינים מקרב צעירי ארצות הברית.
תיקון וולאפ משנת 1977 לחוק הפיקוח על כריית שטחים זכה לשבחים מצד תומכי זכויות הקניין, משום שחייב את הממשלה הפדרלית לפצות בעלי קרקעות שיכולת הכרייה שלהם נפגעה בשל רגולציה.
שלוש שנים לאחר מכן הצליח וולאפ לתקן את חוק המים הנקיים, כך שישמור על האינטרסים של המדינות.
הצעת החוק שלו משנת 1981 להפחתת מסי ירושה ומתנות הייתה מרכיב מרכזי ברפורמת המס של הנשיא רונלד רייגן, והיא זכורה כאחת הרפורמות המהותיות ביותר במדיניות המס באותו עשור.
ארבע שנים קודם לכן היה וולופ שותף מרכזי בהפחתת מס הרווחים החריגים שהטיל הנשיא ג'ימי קרטר.
בשנת 1977 היה וולופ אחד מתשעה סנאטורים שהצביעו נגד אימוץ קוד אתי מחמיר בסנאט, שנועד לשקם את אמון הציבור בקונגרס.
ב־1982 נבחר מחדש ברוב של 14 אחוז על פני יריבו הדמוקרטי, רודג'ר מקדניאל, מחוקק ממדינת ויומינג.
בתקופת כהונתו השנייה תמך ביוזמת ההגנה האסטרטגית (SDI) ב־1983 – מערכת הגנה מטילים שהייתה אמורה להגן על ארצות הברית מפני מתקפות גרעיניות.
ב־1988 נבחר וולופ לכהונה שלישית – הפעם בהפרש זעום של 1,322 קולות בלבד מול יריבו, חבר הסנאט של המדינה הדמוקרטי ג'ון ויניץ'.
כהונתו האחרונה התאפיינה בעיקר במעורבותו בדיוני מדיניות החוץ והסחר של סוף שנות ה-80 ותחילת שנות ה-90. הוא היה חבר בוועדת הלסינקי, נסע רבות במזרח אירופה ובברית המועצות לשעבר כשליח במשא ומתן בתחום בקרת הנשק, ותמך בלהט בהסכמי הסחר העולמיים (GATT) ובהשתתפותה של ארצות הברית בארגון הסחר העולמי (WTO).
בין 1990 ל־1994 כיהן כחבר הבכיר מטעם הרפובליקנים בוועדת האנרגיה ומשאבי הטבע של הסנאט, וב־1992 היה בין הגורמים המרכזיים שעיצבו את חוק מדיניות האנרגיה רחב ההיקף.
ב־1994 החליט שלא להתמודד לכהונה רביעית, ובמקומו נבחר הרפובליקני קרייג תומאס.
עם פרישתו מהסנאט כתב עליו מגזין "האקונומיסט":
"על אף שמספר מבקריו הלך וגדל, אפילו דמוקרטים הודו – לא בלי מורת רוח – שהם מעריכים את כנותו ואת נכונותו להיות חסר רגישות פוליטית בצורה יוצאת דופן."
לאחר פרישתו מהסנאט בינואר 1995, ייסד וולופ את מכון גבולות החירות (Frontiers of Freedom Institute) – ארגון ללא מטרות רווח, שמושבו בווירג'יניה, הפועל למען הגבלת סמכויות הממשלה בהתאם לחוקה ולמען הגנה לאומית חזקה.
בשנת 1996 שימש וולופ כיו"ר הכללי והמנהל המבצעי של מסע הבחירות לנשיאות של סטיב פורבס, שבו הושגו ניצחונות בפריימריז במדינות דלאוור ואריזונה.
וולופ מת ב-14 בספטמבר 2011 במחוז שרידן, ויומינג.
וולופ היה נשוי ארבע פעמים: ב-1956 התחתן עם וייל סטבינס ונולדו להם שלושה בנים ובת אחת לפני שהתגרשו ב-1965. הוא התחתן עם ג'ודית וורן ב-1967, והתגרש ממנה ב-1981. לאחר מכן, התחתן עם קרטר גמבל גודווין הצרפתייה ב-1984; הם התגרשו ב-2001. לבסוף, התחתן עם איזבל ברוק תומסון פרגוסון ב-2005.
אחותו, ג'ין, נישאה להנרי הרברט, הרוזן השביעי מקארנרבון ב-1956. לורד קארנרבון היה חבר ילדות של המלכה אליזבת השנייה וב-1969 מונה למנהל מרוצי הסוסים שלה.
המלכה אליזבת השנייה הייתה אורחת בביתו של וולופ ב-Canyon Ranch בביג הורן, ויומינג, ב-1984 במהלך ביקורה של המלכה בארצות הברית יחד עם לורד וליידי קארנרבון (ג'ין וולופ, אחותו של הסנאטור).
אחיינו של וולופ הוא ג'ורג' הרברט, הרוזן השמיני מקארנרבון, שמקום מושבו של משפחתו באנגליה, Highclere Castle, זכה לחשיפה כמקום צילום לסדרת הטלוויזיה של ITV, אחוזת דאונטון.
מלק הוא מחוז במערב מדינת אוסטריה תחתית שבאוסטריה.
מלקולם אנדרסון הוא טניסאי עבר אוסטרלי.
הוא זכה בתחרויות הגברים, זוגות גברים וזוגות מעורבים בתחרויות גראנד סלאם 4 פעמים.
מלקולם אנדרסון נולד בשנת 1935 בקווינסלנד בחווה חקלאית.
על שטח החווה ההורים בנו מגרש טניס.
אנדרסון החל לשחק טניס בגיל 8. בהיותו בפנימייה הוא משך תשומת לב של מאמן טניס (שהיה גם מאמן של רוד לייבר).
בשנת 1954 אנדרסון לראשונה השתתף באליפות אוסטרליה הפתוחה והגיע לסיבוב השלישי.
בשנת 1957 הוא הגיע לגמר של תחרות זוגות גברים לצד אשלי קופר.
בעקבות כך הוחלט לכלול אותם במשלחת לאליפות צרפת הפתוחה.
הם ניצחו בתחרות זוגות גברים.
בהמשך אנדרסון זכה בתחרות הגברים באליפות ארצות הברית הפתוחה 1957.
בשנת 1958 אנדרסון פעמיים הגיע לגמר תחרות גראנד סלאם בתחרות הגברים ופעמיים הפסיד לאשלי קופר.
לאור ההצלחות אנדרסון נכלל בנבחרת גביע דייוויס של אוסטרליה.
בשנת 1959 אנדרסון עבר לטניס מקצועי והצטרף לצוות של ג'ק קרמר.
בהיותו מקצוען הוא ניצח במספר תחרויות.
לאחר תחילת "העידן הפתוח" אנדרסון חזר לתחרויות גראנד סלאם.
בשנת 1972 לאחר הפסקה של 14 שנים הוא הגיע לגמר אליפות אוסטרליה הפתוחה אך הפסיד לקן רוזוול.
בשנת 1973 הוא ניצח באליפות אוסטרליה הפתוחה בתחרויות זוגות לצד ג'ון ניוקומב.
בשנת 1977 אנדרסון פרש מטניס וביחד עם אשתו (שהייתה אחותו של רוי אמרסון) בפתח בקווינסלנד מועדון טניס.
בשנת 1972 אנדרסון נכלל במסדר האימפריה הבריטית.
בשנת 2000 אנדרסון נכלל באולם התהילה של הטניס.
מלקולם באמצע: החיים עדיין לא הוגנים היא מיני-סדרה קומית אמריקאית, שמהווה המשך לעלילת הסיטקום המקורי ששודר בין השנים 2000–2006, ונוצרה על ידי לינווד בומר.
המיני-סדרה תעלה לשידור בשנת 2026 בשירות הזרמת המדיה "דיסני+", תכלול ארבעה פרקים בני כ-30 דקות כל אחד, ותמשיך את סיפורם של מלקולם ובני משפחתו לאחר סיום הסדרה המקורית.
מלקולם ובתו נסחפים מחדש לכאוס המשפחתי לאחר שהוריו, האל ולויס, מתעקשים שיגיעו למסיבת יום נישואיהם ה-40.
ג'יין קזמרק – לויס, אם המשפחה.
אישה חמת־מזג, עקשנית, חכמה והחלטית.
בריאן קראנסטון – האל, אב המשפחה.
אב ילדותי אך אוהב, שתלותי באשתו, לויס, ואוהב אותה ללא תנאי
כריסטופר מסטרסון – פרנסיס, בנם הבכור של האל ולויס.
ג'סטין ברפילד – ריס, בנם השני של האל ולויס.
קיילב אלסוורת'-קלארק – דיואי, בנם הרביעי של האל ולויס.
אלסוורת'-קלארק מחליף את אריק פר סאליבן, שגילם את הדמות בסדרה המקורית.
אנתוני טימפנו – ג'יימי, בנם החמישי של האל ולויס.
וון מארי – קלי, בת זקוניהם של האל ולויס.
קילי קרסטן – ליה, בתו של מלקולם.
קיאנה מדיירה – טריסטן, בת-זוגו של מלקולם.
קרייג למאר טריילור – סטיבי קנרבן, חבר ילדותו של מלקולם, בעל מוגבלות, שנולד עם ריאה אחת בלבד ומשתמש בכיסא גלגלים.
דייוויד אנתוני היגינס – קרייג פלדספאר, חברו הקרוב של ריס ועמיתהּ הוותיק של לויס בחנות הכלבו "לאקי אייד", שבה הוא משמש כיום כמנהל.
גארי אנתוני ויליאמס – אייב קנרבן, חברם של האל ולויס ואביו של סטיבי.
אריק ננינגר – אריק הנסון, קדט לשעבר באקדמיית מרלין, בית־הספר הצבאי שאליו נשלח פרנסיס; עבר עמו לאלסקה.
ארג'יי סמית – קן פינלי, קדט לשעבר באקדמיית מרלין.
בשנת 2016 הביע בריאן קראנסטון עניין בקיום איחוד לשחקני הסדרה.
בשנת 2021, סיפר פרנקי מוניז בפודקאסט של סטיב־או כי קרנסטון כותב תסריט לסרט המשך, וכי כל המעורבים בהפקת הסדרה המקורית מוכנים לחזור – מלבד "מתנגד" אחד, שאת זהותו לא חשף.
בדצמבר 2023, רמז מוניז בפודקאסט של מים ביאליק כי אותו "מתנגד" הוא יוצר הסדרה, לינווד בומר, שהסכים לתת את ברכתו להפקה רק אם יצטרפו אליה שני תסריטאים מסוימים שהיו מעורבים בהפקה המקורית.
בדצמבר 2024 הוכרז כי "דיסני+" תפיק מיני-סדרה בת ארבעה פרקים, בכיכובם של מוניז, קראנסטון וג'יין קזמרק, תמשיך את סיפורם של מלקולם ובני משפחתו לאחר סיום הסדרה המקורית.
הפרויקט הוצג בתחילה כסרט טלוויזיה בן שעתיים, אך לבסוף פוצל לארבעה פרקים באורך חצי שעה.
במרץ 2025 פורסם כי ג'סטין ברפילד וכריסטופר מסטרסון ישובו לגלם את דמויותיהם מהסדרה המקורית, בעוד שאת דמותו של דיואי יגלם קיילב אלסוורת'-קלארק במקום אריק פר סאליבן.
כמו-כן, נמסר על ליהוקם של אנתוני טימפנו, וון מארי, קיאנה מדיירה וקילי קרסטן לצוות השחקנים.
צילומי המיני-סדרה החלו ב-13 באפריל 2025 באולפני ונקובר, והסתיימו ב-16 במאי 2025. על הצילומים הופקד הצלם מייקל ויבר.
המיני-סדרה עתידה לעלות לשירות הזרמת המדיה "דיסני+" בשנת 2026, ולכלול ארבעה פרקים בסך הכול.
במקור, התעתדה המיני-סדרה לעלות לשידור בדצמבר 2025.
מלקולם רוברט אנדרו מקלארן היה אמרגן מוזיקה בריטי ומוזיקאי.
נודע במיוחד כאמרגן של להקת הפאנק סקס פיסטולס.
בעוד שמצד אביו היה ממוצא סקוטי, אמו הייתה בת למשפחה ממוצא יהודי ספרדי שעסקו בסחר ביהלומים.
ב-1971 פתחו מקלארן וחברתו מעצבת האופנה ויויאן ווסטווד בלונדון חנות בגדים ששמה Let It Rock.
בשנת 1972 נסע מקלארן לניו יורק שם עבד עם להקת ניו יורק דולס.
ב-1975 חזר מקלארן ללונדון ושינה את שם החנות ל-Sex.
באותה שנה פגש מקלארן את ג'ון ליידון (לימים ג'וני רוטן).
ליידון ומקלארן השתעשעו ברעיונות מוזיקליים והחליטו להקים להקה שאותה ינהל מקלארן.
ללהקה החליטו לקרוא סקס פיסטולס ולצרף אליה את פול קוק (תופים), סטיב ג'ונס (גיטרה) וגלן מטלוק (גיטרה בס).
בזכות הפרסום הרחב שעשה מקלארן ללהקה, הפכה הלהקה בתוך זמן קצר לאחת מלהקות הפאנק המצליחות ביותר באותה תקופה.
בשנת 1978, במהלך סיבוב הופעות בארצות הברית, התפרקה להקת "סקס פיסטולס".
מיד לאחר פירוקה החליט מקלארן על הקמת להקה חדשה, שתיקרא Bow Wow Wow.
בעזרת הידע בפרסום של מקלארן, זכו Bow Wow Wow בהצלחה מרובה, אך בעוד הם זוכים בתהילה התפרקה הלהקה מפני שאמה של הזמרת בת ה-14 של הלהקה הכריחה אותה לעזוב.
לאחר פירוקה של Bow Wow Wow החליט מקלארן לנסות להיות מוזיקאי עצמאי.
מקלארן החל לשיר מוזיקת פופ, ואת אלבומו הראשון Duck Rock הוציא ב-1983.
האלבום זכה בהצלחה מרובה במיוחד בזכות שני הלהיטים שנכללו בתוכו - Buffalo Gals ו-Double Dutch.
אלבומו השני של מקלארן, שנקרא Scratchin, יצא בשנת 1984. רוב האלבום כלל שירי היפ הופ.
כמה חודשים לאחר מכן הוציא מקלארן אלבום נוסף, שנקרא Fans ושכלל בתוכו את הלהיט הנודע Madam Butterfly.
לאחר מכן הוציא מקלארן כמה אלבומים שלא זכו להצלחה.
בשנת 1994 הוציא מקלארן אלבום ג'אז כפול בשם Paris ובו הלהיט "Jazz is Paris".
בשנת 2000 שקל מקלארן להתמודד על ראשות העיר לונדון.
בשנת 2010 נפטר בשווייץ מסרטן.
סר (הרולד) מלקולם (ואטס) סרג'נט היה מנצח, נגן עוגב ומלחין בריטי.
הוא עבד תחילה כנגן עוגב, לפני שהופיע לראשונה כמנצח בקונצרט חופשי (promenade) בקווינס הול בלונדון, בשנת 1921, שם ניצח על יצירה משלו, "התרשמות ביום סוער" (זמן קצר אחר כך ויתר כליל על הלחנה).
בשלב מוקדם בקריירה שלו עבד בלהקת D'Oyly Carte Opera ועם "באלט רוס" של סרגיי דיאגילב, בין השנים 1927 ל-1930. בשנת 1928 התמנה למנצח "האגודה הכוראלית המלכותית", משרה שבה החזיק עד מותו.
הוא היה מנצח ראשי של קונצרטי "הפרומס" משנת 1948 עד 1966 ושל תזמורת רשות השידור הבריטית (ה-BBC) משנת 1950 עד 1957. לאחר שקיבל תואר אבירות בשנת 1947, הרבה לנצח בארצות דוברות אנגלית.
סרג'נט שלח ידו ברפרטואר מוזיקלי רחב-היקף (וחלק גדול ממנו הנציח בהקלטות), אבל נודע בעיקר ביצירות מקהלתיות.
כמי שעודד מעל לכל ביצועי מוזיקה בריטית, ניצח על ביצועי הבכורה של "משתה בלשאצר" של ויליאם וולטון בשנת 1931 ועל האופרה שלו "טרואילוס וקרסידה" בשנת 1954. הוא עשה לו שם כמי שקירב את המוזיקה הקלאסית לקהל הרחב, ובתור שכזה ניצח על קונצרטים רבים לתלמידי בית ספר.
סרג'נט חי ופעל במשך תקופה מסוימת בסטאמפורד, לינקולנשייר, ובית ספר יסודי נקרא שם על שמו.
מלקולם סרג'נט נודע בהקפדה יתרה על לבושו, ובין השאר התנאה תמיד בפרח ציפורן לבן בדש בגדו.
פרח זה הוא כיום סמלו של בית הספר.
סרג'נט ניצח על התזמורת הפילהרמונית הא"י לפני קום המדינה.
יש הטוענים כי הוא זה אשר עיבד/תיזמר את התקווה כבר בשנת 1937
מלקוש הוא הגשם האחרון שיורד בעונת הגשמים, לקראת האביב.
תופעת המלקוש ייחודית לאקלים הים תיכוני.
באזורי האקלים הממוזג למשל לא מפסיקים הגשמים לפרק זמן ממושך בשנה ולכן לא מיוחסת שם חשיבות לגשמים האחרונים באביב.
המלקוש הוא גשם סמלי בתרבויות האזור, והוא מבשר על סוף עונת הגשמים - ועל בוא הקיץ, העונה היבשה בארץ ישראל.
בדרך כלל יורד המלקוש בחודשים אפריל או מאי.
במהלך הקיץ יכולים לרדת גשמים קלים כתוצאה מהתעמקות האפיק הפרסי שהיא מערכת שקע תרמי הנוכחת באורח קבוע בחודשי הקיץ.
במהלך הסתיו עשויים לרדת גשמי זעף גם כתוצאה מפעילות של אפיק מים סוף, אשר גם היא מערכת שקע תרמי ברמה העקרונית, אולם בדרך כלל גשמים אלו לא יורדים בתפרוסת נרחבת.
המילה "מלקוש" מוזכרת כבר במקרא בספר דברים, כחלק מהברכות שה' מבטיח לבני ישראל אם יקיימו את מצוותיו: , וניתנו לה מספר פירושים:
רש"י (תענית ו, ע"א) פירש כי המלקוש הוא "גשם היורד בניסן, קצת לפני הקציר, שממלא ומקשה את התבואה"; גשם זה חשוב במיוחד כי בלעדיו לא יהיה אפשר להתחיל בקציר בעתו, והתבואה שנשמרה באסמים מעונת הקציר הקודמת תיגמר.
רש"י גם פירש על פי השפה הארמית, שהשורש לקש משמעו "מאוחר", ולפי זה, מלקוש = גשם מאוחר, גשם של סוף העונה.
בדעת זקנים נכתב כי ייתכן שהמילים יורה ומלקוש מציינות סוגים מסוימים של גשמים: יורה = גשם דליל, ומלקוש = גשם סמיך, מלא וקשה.
מלקולם לאורי הוא סופר ומשורר אנגלי, נודע בעיקר בזכות ספרו "מתחת להר הגעש", שנחשב לאחת מפסגות הספרות של המאה העשרים.
לאורי נולד במחוז צ'שייר שבאנגליה, הצעיר מבין ארבעה אחים, בן לסוחר כותנה מצליח.
בגיל שבע כמעט והתעוור מהפרעה בקרניות, אך נרפא לאחר ניתוח כעבור ארבע שנים.
בגיל שבע עשרה הפסיק את לימודיו, ובהסכמת אביו עלה על ספינה ששטה למזרח הרחוק.
התמונה הרומנטית בראשו של חיי המלחים התחלפה במהלך שבעת חודשי המסע, ובסופם חזר עם זכרונות אותם שילב בכתיבתו, והתמכרות חמורה לאלכוהול.
ב-1927 לא יכול היה לחזור ללימודיו, ולכן הוא החליט לבלות מספר חודשים בגרמניה, שם העריץ את הקולנוע האקספרסיוניסטי הגרמני וגילה את התיאטרון.
כשחזר לאנגליה מצא מגורים בלונדון, שם התערבב בחוג הספרותי הסוער של שנות השלושים, ביניהם פגש את דילן תומאס, והחל את לימודיו.
ב- 1934 עבר לצרפת, שם נישא לסופרת אמריקאית בשם יאן גבריאל.
מאוחר יותר הלך אחריה לארצות הברית, שם ניסה לראשונה את כוחו בכתיבת תסריטים למסך הגדול, והתמוטט שנתיים מאוחר יותר מהתמכרותו לאלכוהול.
נישואי השניים היו סוערים, ובניסיון כושל להצילם הם עברו ב- 1936 לספרד.
שנה מאוחר יותר התגרש לאורי מאשתו, ולאחר תקופה נוספת של התמכרות כבדה גורש מספרד.
ב-1939 עבר להתגורר בקנדה, שם נישא לאשתו השנייה, מרגרי בונר, שחקנית וכותבת.
על אף נדודיהם ברחבי העולם ושתייתו הלא נגמרת, הייתה זו תקופה שקטה בחיי לאורי, שנמשכה עד ל-1954.
ב-1957 מת כתוצאה מצריכה אלכוהול מוגזמת, שככל הנראה שולבה עם מנת יתר של כדורי שינה.
בהשוואה לכמות שכתב, לאורי פרסם רק כמות קטנה מכתביו.
משני הרומנים שפרסם בולט "מתחת להר הגעש" כיצירת המופת שלו וכאחת מפסגות היצירה הספרותית של המאה העשרים.
בספר זה הצליח לאורי להציג מערכות יחסים מורכבות על הרקע המסוגנן של מקסיקו, תוך שימוש ברור בסגנונו האישי, המשלב יסודות אוטוביוגרפיים עם רבדים סימבוליים חמקמקים.
הסרט זכה לגרסה קולנועית מרשימה בבימויו של ג'ון יוסטון ועם אלברט פיני בתפקיד הראשי.
Ultramarine הוא רומן שפרסם עוד בזמן שהיה סטודנט לתואר ראשון, ומציג את מסעו הימי הראשון של נער וניסיונותיו להתקבל לחברת הימאים.
אסופת הסיפורים Hear Us, O Lord from Heaven Thy Dwelling Place פורסמה לאחר מותו של לאורי בעריכתו של אירל בירני, שאף ערך את האסופה Selected Poems of Malcolm Lowry.
אירל גם עבד יחד עם אלמנתו של לאורי על עריכת הנובלה Lunar Caustic, לקראת פרסום מחודש, שנבנה משילוב של קטעים שונים שכתב בעודו בחיים.
אלמנתו עבדה גם יחד עם הביוגרף הראשון שלו, ויחד הם פרסמו את Dark as the Grave Wherein my Friend is Laid ואת October Ferry to Gabriola מכתביו הנותרים.
מהדורות ספרותיות של עבודות אותן לא השלים פורסמו לספרו La Mordida, ולעיבודו הקולנועי לספרו של פיצג'רלד "ענוג הוא הלילה".
Under the Volcano (מתחת להר הגעש, 1947) שעובד לסרט באותו שם בידי ג'ון יוסטון (1984).
תורגם בידי: מאיר ויזלטיר, הספרייה, 1986.
Lunar Caustic (פורסם ב-1968, לאחר מותו)
מלקות הן אחד מהעונשים המוזכרים בתורה, והוא ניתן לאדם שעבר במזיד על אחת מצוות לא תעשה שבתורה, בתנאי שהתרו בו קודם שעבר, וכשהיו עדים על כך.
סך כל העבירות שלוקים עליהן הוא 207 עבירות.
דיני המלקות נמצאים במסכת מכות פרק שלישי.
המקור הראשוני לעונש המלקות בהלכה נמצא בתורה, בפרשת כי תצא:
במשנה נחלקו במספר המלקות שבית דין מלקים:
להלכה נפסק כדעת תנא קמא שמלקים 39 מלקות בלבד, אף שבתורה נאמר במפורש ארבעים.
ביארו בתלמוד הבבלי שלמדו זאת מלשון הפסוק: .
הראשונים התקשו בדבר, מאחר שלפי ההלכה יש להלקות 39 פעמים בלבד, מדוע לא כתבה התורה מספר זה במפורש וכתבה תחתיו 40. הרא"ש כתב שהסיבה לכך היא כי התורה מעדיפה לכתוב מספר עגול:
הרמב"ם כתב הסבר אחר: לדבריו, מכיוון שהתורה כתבה בתחילה "כְּדֵי רִשְׁעָתוֹ בְּמִסְפָּר", משמע שמדאורייתא אין מספר מלקות קבוע, ומה שנכתב "במספר ארבעים" כוונתו שבכל מקרה אסור להלקות יותר מ-40, וכדי שלא יעברו בטעות על האיסור הזה תיקנו דרבנן להלקות 39 פעמים.
המסורת לגבי שלושים ותשע מלקות קדמה לפחות במאה וחמישים שנה לעריכת המשנה: כבר פאולוס העיד ש.
לוקין רק על לאו שלא חייבים עליו מיתת בית דין, ואפילו אם חייבים עליו כרת או מיתה בידי שמים.
אין לוקין על לאו הניתק לעשה - לאו שניתן "לתקן" אותו על ידי קיום מצוות עשה, כגון איסור לקיחת האם על הבנים, במצוות שילוח הקן, שניתן לתקנו על ידי שילוחה ובכך לקיים מצוות "שלח תשלח את האם".
לאו שניתק לתשלומין - לאו שניתן "לתקן" אותו על ידי תשלום, כגון איסור גזילה, שניתן לתקנו על ידי תשלום ממון בהשבת הגזילה.
אין לוקין על לאו שאין בו מעשה - לאו שעוברים עליו ללא עשיית מעשה, אלא בדיבור, במחשבה, או באי עשייה (למעט עדים זוממים, מוציא שם רע, שבועה, תמורה וקללה:).
אין לוקין על לאו שבכללות - כשהאיסור הנאמר בתורה כולל בתוכו כמה ענייני איסור.
לאו הבא מכלל עשה - כאשר לא נזכר בתורה לשון לאו, אלא מדייקים מכך שהתורה אמרה לעשות דווקא מעשה מסוים, ולא מעשה אחר.
ההלקאה נעשית על ידי שמש בית הדין ברצועה רחבה של עור עגל שמחוברות לה שתי רצועות קטנות של עור חמור, כשהמוכה עומד וגופו מוטה קדימה על עמוד ושתי ידיו כפותות על העמוד.
לוקה שליש מהמלקות מלפניו על חזהו, ושני שלישים על גבו, שליש על כתפו הימנית ושליש על השמאלית.
בשעת ההכאה היה גדול הדיינים קורא לפניו פסוקים מפרקי המוסר והתוכחה שבפרשת כי תבוא.
כמו כן קוראים את הפסוק "והוא רחום יכפר עוון ולא ישחית והרבה להשיב אפו ולא יעיר כל חמתו", שלוש פעמים – סך הכל 39 מילים.
בשביל להימנע מהמתת הלוקה, בכל פעם שנפסק לאדם חיוב מלקות, מביאים רופא שאומד האם הלוקה יכול לספוג 39 מלקות מבלי שימות, ואם לא, כמה הוא יכול לספוג.
לאחר מכן מעגלים את המספר שקבע הרופא כלפי מטה כך שיתחלק בשלוש, כדי שיוכל ללקות שליש שליש ושליש, וזהו מספר המלקות שיִלְקה בפועל.
מלקות, כמו שאר עונשים שבידי אדם, לוקים רק בידי בית דין של שלשה דיינים סמוכים.
אדם שחייב כרת וקיבל עונש מלקות נפטר מעונש הכרת.
אחת הסיבות לכך שרצו לחדש את הסנהדרין בארץ ישראל לאחר גירוש ספרד היה רצונם של אנוסים שחזרו ליהדות לקבל מלקות כדי להיפטר מעונש כרת.
בערב יום כיפור או בעקבות חטאים מסוימים, יש הנוהגים לקבל מלקות סמליות (חלשות).
שולחן ערוך אורח חיים (תרז, ו).
מכת מרדות היא ענישה של מלקות שמלקים את העובר על איסור מדברי סופרים (דרבנן).
נקראות "מרדות" מלשון רידוי ונתינת עול.
בניגוד למלקות שהן מדין תורה, מכת המרדות ניתנת גם על ידי בתי דין שמחוץ לארץ ישראל ואף שאינם סמוכים.
נחלקו הדעות כמה מלקות מלקים למי שחייב מכת מרדות.
יש הסוברים שאין מספרן קצוב, אלא הדבר נתון לשיקול דעתם של הדיינים.
יש אומרים שמלקין עד שחוזר בו החוטא.
ויש הסוברים שמספר המלקות קבוע - מהם הסוברים שמספרן 39, כדין מלקות של תורה, אלא שהם מכות קלות יותר ויש הסוברים 13 (שליש ממלקות של תורה).
מכות מרדות ניתנות במקל, ולא ברצועה כמו במלקות מהתורה.
בתלמוד מסופר על בית הדין של האמורא רבא בבבל שנתנו מלקות לאדם שבעל אשה כותית ומת עקב המלקות.
שבור מלכא המלך, רצה לטפל באירוע התקדימי אך אימו, איפרא הורמיז, שכנעה אותו לא להעניש את רבא.
בדומה, במאה ה-11 בספרד שמואל הנגיד העיד על נידונים שמתו ממלקות.
מלקולם מק אלכסנדר (בגאלית סקוטית: Máel Coluim mac Alaxandair - "מלקולם בנו של אלכסנדר") היה בנו של מלך סקוטלנד אלכסנדר הראשון.
מלקולם מרד כנגד דודו, המלך דייוויד הראשון, ובשל כך זכה לכינוי "ממזר" - "The bastard" (בעיקר לאור העובדה שמרבית המקורות ההיסטוריים תמכו במלך דייוויד).
לאחר מות אביו בשנת 1124 השתלט דייוויד על כס המלוכה בסיוע הנרי הראשון, מלך אנגליה.
מלקולם סבר כי הכתר הגיע לו (על אף היותו בן מחוץ לנישואים של אביו).
אורדריקוס ויטליס ציין כי מלקולם הביא למותו של בנו הבכור של דייוויד, אולם מקור אחר ציין כי הבן הבכור נהרג על ידי כומר נורווגי (אשר הוצא להורג על ידי קשירתו אל ארבעה סוסים בשל מעשהו).
מקורות אחרים אינם מציינים את אבלו של דייוויד בשל מות בנו הבכור, והיסטוריונים רבים משערים שאירוע זה לא היה ולא נברא.
מלקולם נאלץ להימלט מדייוויד לאזורים מבודדים בסקוטלנד שלא היו בשליטתו, שם ניסה למצוא תומכים למרד.
לאחר שמלקולם השיג את תמיכת מלך מוריי בשנת 1130, שב מלקולם שש שנים לאחר מכן וטען לזכותו לכתר.
הקרב בין כוחותיו של דייוויד לכוחותיו של מלקולם ותומכיו התרחש בסטרקת'קו הסמוכה לברכין.
על פי "דברי הימים של אלסטר" השתתפו בקרב 1,000 לוחמים מטעם דייוויד ו-4,000 מטעם תומכי מלקולם, אולם צבאו של מלקולם נחל מפלה והוא נמלט משדה הקרב.
מלחמת אזרחים זו נמשכה כארבע שנים, בהן קיבל דייוויד סיוע מפטרונו הנרי הראשון.
בשנת 1134 שלח הנרי כוחות צבא דרך הים האירי שהגיעו לפירת' אף קלייד ובשנת 1134 נתפס מלקולם ונכלא בטירת רוקסבורג.
תאריך מותו של מלקולם אינו ידוע.
מלקולם איאן מקדונלד הוא כדורגלן עבר אנגלי ששיחק בעמדת החלוץ.
מקדונלד נולד בפולהאם שבלונדון, והחל את הקריירה שלו בעמדת הבלם לפני שעבר לעמדת החלוץ.
מקדונלד שיחק עבור המועדון המקומי פולהאם במשך עונה אחת (1968/1969) לפני שעבר ללוטון טאון.
כששיחק בלוטון הוא הבקיע 49 שערים ב-88 משחקים, ובשל כך זכה לתשומת לבו של המאמן ג'ו הארווי מניוקאסל יונייטד והוחתם שם בקיץ 1971 תמורת 180,000 לירות שטרלינג.
מקדונלד היה לאחד השחקנים הפופולריים בקרב האוהדים, וכבר בהופעת הבכורה בניוקאסל הוא הבקיע שלושער מול ליברפול.
מקדונלד היה מלך השערים של ניוקאסל במשך חמש עונות רצופות.
בזמן ששיחק עבור ניוקאסל הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת אנגליה במשחק נגד נבחרת ויילס.
במשחק מול נבחרת קפריסין שנערך ב-16 באפריל 1975 הוא הבקיע את כל חמשת השערים בניצחון 5 - 0, ובכך קבע שיא שטרם נשבר.
מקדונלד השתתף בסך הכל ב-14 משחקי נבחרת שבהם הבקיע 6 שערים (השער הנוסף היה בניצחון 2 - 0 על נבחרת גרמניה המערבית).
מקדונלד עבר לשחק בארסנל ב-1976 תמורת שליש מיליון לירות שטרלינג.
הוא שיחק בארסנל במשך שתי עונות מלאות שבהן היה מלך השערים, אך נפצע בברכו במשחק גביע הליגה מול רותרהאם בתחילת עונת 1978/1979, ולא הצליח להתאושש ממנה.
לאחר מספר חודשים ביורגודן משוודיה הוא הודיע על פרישה, והוא בן 29 בלבד.
מקדונלד מעולם לא זכה בתואר כלשהו, אך הפסיד בגמר גביע ה-FA פעמיים (אחת בניוקאסל ואחת בארסנל).
לאחר פרישתו הוא חזר לפולהאם ואימן את המועדון בין 1980 ל-1984. תחילת הקדנציה שלו בפולהאם הייתה מוצלחת עם העפלת ליגה ב-1982. בעונת 1982/1983 המועדון היה על סף העפלה לליגה הראשונה לאורך רוב העונה, אך בעקבות יכולת לא טובה בחלק האחרון של העונה המועדון סיים רק במקום הרביעי.
העונה הבאה לא הייתה טובה גם כן, ובאפריל 1984 הוא הוחלף על ידי ריי הרפורד.
לאחר פולהאם עבר מקדונלד להאדרספילד טאון, ואימן שם בין 1987 ל-1988. הקדנציה שלו בפולהאם הייתה גרועה, ובמהלכה המועדון ירד מהליגה השנייה כאשר במהלך העונה הוא ספג תבוסה משפילה של 1 - 10 למנצ'סטר סיטי.
מקדונלד התמכר לשתייה חריפה לאחר שנאלץ להכריז על פשיטת רגל בעקבות ניסיון לא מוצלח בעסקים, ולאחר שהתגרש מאשתו השנייה.
ב-1997 הוא הצליח להיגמל משתיית אלכוהול.
לאחר שהחלים מהתמכרותו הוא עבד כמגיש בתוכנית רדיו העוסקת בכוכבי כדורגל, כאשר לצידו מגישים ברני סלייבן ומיקי הורסוויל.
כמו כן, הוא מגיש תוכנית אירוח שבה הוא המנחה היחיד, ומראיין בה כוכבי כדורגל שפרשו.
בין השחקנים שהתראיינו בתוכניתו ניתן למנות את איאן רייט, איאן ראש ופרנק סטייפלטון.
מַלְקוֹלְמִיָּה (שם מדעי: Malcolmia) הוא סוג במשפחת המצליבים.
ארבעה מינים מסוג זה נכללים בצמחיית ארץ ישראל.
סוג זה כולל כ-35 מיני עשבים שתפוצתם באסיה ובאגן הים התיכון.
שמו העברי של הסוג הוא לפי השם הלטיני.
השם הלטיני נגזר משמו של גנרל צבא בריטי.
ארבעה מינים מסוג זה מופיעים כצמחי בר בארץ ישראל.
גודלם צנוע ולרוב הם נחבאים אל הכלים, ועם זאת המגלה אותם ישים לב מיד ליופיים העדין.
המין מלקולמייה ימית (Malcolmia maritima) מגודל כצמח גינה חד-שנתי, ושמו העממי באנגלית הוא 'וירג'יניאן סטוק'.
השם העממי 'סטוק' משותף לצמחים מסוג זה וגם לצמחים מהסוג מנתור.
המין מלקולמייה אפריקאית (Malcolmia africana), שמקורו באגן הים התיכון וכיום גדל בר בחבלים היובשניים של הארץ, הופץ בעקבות האדם למערב ארצות הברית ונחשב שם למין פולש במדינות נבדה ויוטה.
עלה המלקולמייה משונן, ולעיתים שסוע.
בעוד העלים התחתונים, הצעירים הם בעלי פטוטרת, העלים העליונים צמודים לגבעול (מכונה 'עלה יושב').
הפרח אופייני למשפחה, גדול באופן יחסי.
צבע כותרת הפרח אינו אחיד בסוג: לבן, ורוד, סגול וצהוב הם הצבעים הנפוצים.
ברוב המינים, צבע בסיס עלה הכותרת שונה מצבע רוב הכותרת.
התפרחת היא מטיפוס אשכול, והיא חסרת חפים.
פרי המלקולמייה הוא מטיפוס תרמיל.
מובאים בסדר סיסטמטי (רשימה חלקית):
מלקולמייה צהובה (Malcolmia exacoides) – מין נדיר ביותר, שקיים ספק לגבי הימצאו בארץ ישראל.
מלקולמייה חרוקה (Malcolmia crenulata) – גדל באזורים שונים בארץ.
העלים הקירחים מאפיינים מין זה.
מלקולמייה אפריקנית (Malcolmia africana) – גדל בחבלים היובשניים של הארץ.
גדל גם כמין פולש במערב ארצות הברית.
מלקולמייה הררית (Malcolmia chia) – גדל בחבלי הצומח הים תיכוני בישראל.
שם הסוג מופיע בשם ספרו של ס.
מלקחיים אופטיים הם כלי אשר ביכולתו להפעיל כוח מושך או דוחה על ידי מיקוד לייזר, ביכולתה של טכניקה זו לבצע מניפולציה בחלקיקי חומר קטנים ומספקת כלי ייחודי לשליטה בתנועה ובמיקום של חלקיקים אלו.
ארתור אשקין זכה בפרס נובל לפיזיקה לשנת 2018 על פיתוח הכלי.
הכלי פורסם במאמר משנת 1986 בו הראה אשקין את הדרך לביצוע לכידה של חלקיק מיקרוני באמצעות מיקוד קרן לייזר בודדה, בתהליך שמאוחר יותר קיבל את השם "מלקחיים אופטיים".
החידוש בשיטה הוא השימוש בלייזר יחיד, לעומת עבודתו של אשקין מ-1969 בה נעשה שימוש במספר מקורות לייזר על מנת להשיג פוטנציאל יציב.
ככלי ניסיוני גרמו המלקחיים האופטיים מהפכה במדעי הפיזיקה והביולוגיה בכך שאיפשר ביצוע ניסויים חדשניים שבעבר לא התאפשרו.
רקע – הניסוי הראשון ומלכודות אופטיות
הניסוי בו דווח לראשונה על האפקט בוצע על ידי ארתור אשקין שעבד כמדען במעבדות בל.
במאמרו מתאר אשקין ניסוי בו חלקיק חופשי מושהה מואץ על ידי קרינת לייזר באור נראה.
הניסוי בוצע על חלקיק מיקרוסקופי הן בנוזל והן בגז, והשיג הבנה חדשה (1969) על מהותה של הקרינה ולחץ הקרינה, בפרט, מה שגרם לגילויו של פוטנציאל אופטי יציב בו חלקיק מוחזק באמצעות לחץ הקרינה בלבד.
אשקין הצביע במאמרו על האפשרות להרחבת העיקרון הזה גם עבור אטומים ומולקולות.
כאשר q מייצג את החלק של האור המוחזר.
אשקין הניח שהוא מסדר גודל של 0.1. התאוצה המתקבלת מחישוב זה גדולה פי מאשר התאוצה הגרביטציונית ושווה ל- .
אשקין הבין שהשגיאות העיקריות כאשר מבצעים מדידות ללחץ הקרינה נובעות מכוחות תרמיים אשר נוצרים כתוצאה מגראדיאנטים בטמפרטורה אשר מקיפים את האובייקט הנמדד.
באופן כללי הם נקראים כוחות רדיומטרים.
כאשר הכוחות נגרמים על ידי אור וגורמים לאובייקט לזוז, האפקט נקרא פוטופורסיס.
כוחות אלו גדולים בדרך כלל בסדר גודל מלחץ הקרינה, ולכן מונעים למעשה מדידה של לחץ הקרינה אפילו כאשר משתמשים בלייזר.
על מנת להתגבר על בעיות אלו אשקין השתמש בחלקיק ובמדיום "יחסית שקופים", ועל מנת להשיג זאת הוא השתמש בכדורי לטקס קטנים בקוטר 0.59, 1.31 ו-2.68 מיקרומטר מונחים בתוך תווך של מים.
הניסוי בוצע כאשר קרן של TEM00 של לייזר ארגון ברדיוס של 6.2 מיקרומטר ובאורך גל של 0.5145 מיקרומטר מוקדה אופקית דרך דפנות תא זכוכית בעובי של 120 מיקרומטר על חלקיק בודד כאשר על מנת לראות את ההשפעה הוא השתמש במיקרוסקופ.
כאשר קרן בעוצמה של מילי-וואטים פגעה בצידו של הכדור הגדול, שגודלו 2.68 מיקרו-מטר, הכדור נמשך למרכז הקרן והואץ בכיוון האור בצורה ספונטנית, ללא כל התערבות נראית אחרת, כפי שמתואר בתרשים 1. התנועה הייתה מוגבלת למהירות של מיקרונים לשנייה עד אשר החלקיק פגע בדפנות הכלי שם הוא נשאר לכוד בתוך הקרן.
כאשר הקרן הופסקה המשיך הכדור לנוע, והתנועה נשלטת על ידי תנועה בראונית.
הבחנה זו הביאה למערך ניסוי כפול, עם קרינת לייזר כפולה משני הצדדים, מערך כפול זה למעשה דוחף וממרכז את החלקיק משני הצדדים ובכך למעשה לוכד אותו .
על מנת להבין לעומק את העקרונות1,2 העומדים מאחורי אפקט זה ניקח תחילה בחשבון כדור בעל אינדקס שבירה גבוה יותר מהתווך בו הוא נמצא, כאשר קוטרו בסדר גודל של מספר אורכי גל, מונח ליד הציר הראשי של קרן גאוסיאנית ממוקדת בדומה למערך הניסוי שתואר קודם.
נסתכל על שתי קרניים טיפוסיות a ו- b שפוגעות בכדור באופן סימטרי למרכז O .
אם נזניח החזרות מפני השטח של הכדור, מרבית הקרניים עוברות ונשברות דרך הכדור ויוצרות כוחות כדוגמת Fa ו- Fb.
כוחות אלו יהיו בכיוון השינוי בתנע.
עוצמת הקרניים (a ו-b) שונה כיוון שקרן a קרובה יותר למרכז האלומה ולכן חזקה יותר מאשר קרן b אשר נמצאת רחוק יותר.
ישנן שתי תאוריות עיקריות המסבירות את הכוחות המאונכים לכיוון התקדמות הקרן כאשר התאוריות תלויות ביחס בין גודל החלקיק שברצוננו ללכוד, לבין אורך הגל של הלייזר המשמש לצורך זה במלכודת ומהוות בסיס תאורטי עיקרי לכל סוגי המלכודות, מהמלכודות הפשוטות עד למערכות החדשות והמתוחכמות של המלקחיים האופטיים (קרן אחת).
במקרה בו הממדים של החלקיק גדולים יותר מאורך הגל של הלייזר, ניתן להשתמש בקירוב הקרניים הקלאסי ("The ray optics approach") של האור.
כאשר אנו רוצים להסתכל על חלקיקים הרבה יותר קטנים (אטומים) ואורך הגל הוא גדול יותר מהחלקיק, ניתן לבצע קירוב דיפול ("The electric dipole approximation") לחלקיק ולטפל בבעיה בצורה זו.
"התאוריה הקלאסית" – קירוב הקרניים האופטיות
נסתכל עתה על המקרה בו ניתן לטפל בבעיה כקירוב קרניים אופטיות, מה שקורה כאמור למעלה, כאשר ממדי החלקיק הם גדולים מאורך הגל.
מצב זה מתואר בתרשים 4. כיוון שלאור יש תנע אשר שווה לפי איינשטיין למחצית האנרגיה של הקרן, השינוי הנצפה בכיוון החלקיק מצביע על כך שהתבצע שינוי תנע (הכוח שווה לשינוי בתנע).
שינוי זה בתנע נובע מהשינוי הכללי של מהלך הקרן כך שהכדור מקבל תנע שקול בכיוון ההפוך.
מרבית המלכודות האופטיות נוצרות באמצעות קרן בעלת פרופיל גאוסיאני, TEM00 mode.
כאשר הכדור מוסט ממרכז הקרן (כמו בתרשים 4-a), פועל על החלקיק כוח (Fnet) המחזיר אותו למרכז הקרן.
עבור פרופיל גאוסיאני, יותר קרניים בעלות עוצמות גבוהות עוברות קרוב יותר למרכז הקרן.
כיוון שכך, הקרניים שעוברות דרך חלק הכדור הקרוב למרכז הקרן גורמות לשינוי תנע גבוה יותר מהשינוי שאותו חווה צידו השני של הכדור, הרחוק יותר ממרכז הקרן.
השינוי הכללי בתנע הוא הכוח השקול (Fnet) שמחזיר את החלקיק לכיוון מרכז הקרן.
זה למעשה בור הפוטנציאל ומרכז המלכודת האופטית.
כאשר החלקיק ממוקם במרכז הקרן (כמו בתרשים 4-b), אזי לכל קרן העוברת דרך צד אחד של הכדור (או החלקיק) יש קרן זהה בעוצמתה אשר עוברת בצדו השני של הכדור, כך שהכוח השקול המאונך לכיוון הקרן מתאפס והכוח השקול (Fnet) יהיה בציר הקרן לכיוון הלייזר (זהו ה"רתע" של הפוטונים היוצאים).
אם ניקח בחשבון את הכוח הנובע מפיזור הקרניים הפוגעות בכדור, Fscat , אזי מצב שיווי המשקל יהיה לא על המרכז בדיוק, אלא מוסט מעט ויימצא בשיווי משקל בין הכוחות הפועלים כך ש-Fscat יהיה שווה ל-Fgrad) Fnet מתרשים 4).
קירוב זה נועד עבור המקרים בהם ניתן להתייחס לחלקיק כחלקיק נקודתי ביחס לאורך הגל הבוחן או במילים אחרות, כאשר גודל החלקיק קטן משמעותית מאורך הגל.
כאשר קרן אור פוגעת בחלקיק מסוג זה היא משרה שדה חשמלי, אשר יוצר דיפול חשמלי נקודתי, וזה בתורו מטופל כדיפול נקודתי בשדה לא הומוגני.
את הכוחות הפועלים על הדיפול ניתן לקבל משימוש בכוח לורנץ ושימוש בקירוב הדיפולי כדלקמן: מניחים שיש שני מטענים הפוכים קרובים מאוד כאשר המרחק ביניהם הוא d ומטענם בערכו המוחלט הוא q.
ללא הגבלת הכלליות נניח שהשדה הוא בכיוון x בלבד.
כאשר יש צורך להחליף את השדה החשמלי בשדה של שני חלקיקים נקודתיים קרובים בעלי מטען הפוך (משנה את הסימן של השדה תוך כדי השארת המטען מחוץ לסוגריים):
היות ש-d הוא קטן מאוד ניקח אותו להיות dx נפתח בטור טיילור ונקבל:
נשים לב שעבור המקרה הכללי כאשר הדיפול מוסט בכל 3 הצירים x,y,z נקבל את האופרטור במקום הגזירה הרגילה כפי שקיבלנו במשוואה (5) נזכור ש-dx שווה ל-d ונגדיר את הפולריזציה של הדיפול
כעת נניח שלדיפול החשמלי המושרה יש תלות ליניארית בשדה המשרה
ובחוק פאראדיי מתוך משוואות מקסוול
כאשר התרומה של האיבר השני מתאפסת, התרומה מתאפסת מכיוון שהיא מייצגת את השינוי של הפוינטינג וקטור בזמן אשר אומר איך צפיפות האנרגיה משתנה בזמן.
כאשר עובדים עם לייזר בעל אנרגיה קבועה אזי הפוינטינג וקטור קבוע ואינו תלוי בזמן ולכן תרומה זו מתאפסת.
כלומר עבור מקור לייזר קבוע נקבל שהכוח תלוי רק בגרדיאנט
ריחוף אופטי - מלכודת אופטית באוויר
כאשר החלקיק לכוד במלכודת זו ומרחף, ניתן לבצע מניפולציות שונות באמצעות פעולה פשוטה של הזזת הקרן, החלקיק יזוז בעקבותיה.
אם נכניס למערכת זו קרן נוספת בעלת יכולת ניידות נוכל לבצע מניפולציות במבנה המרחבי של החלקיק.
על ידי שימוש במשוב, ניתן לייצב את החלקיק ולהפסיק תנודות אשר נגרמות על ידי תנודות הקרן.
מנגנון זה של המשוב מספק אמצעי לחישוב אוטומטי של כוחות על חלקיקים כיוון שהשינוי בהספק הדרוש על מנת להחזיק חלקיק במקום מהווה בעקיפין מדידה של השינוי בכוח המופעל.
מנגנון זה שימש לצורך מדידה של כוחות חשמליים בטיפות שמן בגרסה מודרנית של ניסויMillikan oil drop" 10,2" לצורך מדידה של צמיגות עבור חלקיקים קטנים9,2, שינויים בכוחות רדיומטרים כפונקציה של הלחץ8,9,2 ושינויים בכוחות הפיזור כפונקציה של המיקום בסביבת הקרן9,2 ועוד2.
ב-1986 אשקין תיאר את המערכת הבאה8:
כוחות אלו מדגימים את קיומו של "לחץ קרינה שלילי" או "כוח אחורי" אשר נובע משינוי עוצמת הקרן לאורך החלקיק.
אפשרות זו פתחה אופציה להפעלת שיטת המלכודות האופטיות על חלקיקים קטנים כאטומים מולקולות וחלקיקים ביולוגים.
כמו כן הוא הציע להשתמש במלכודות אלא לצורך קירור אטומים שלימים אכן התאפשר ואף קיבלו פרס נובל על טכניקת קירור זו.
בשנים האחרונות, ממשיכי דרכו של אשקין אשר עובדים בעזרת שיטה זו, התרכזו במדידת הכוחות והמיקום הדרוש לדיוק מצוין, בעיקר עבור מערכות ביולוגיות אבל גם אינטראקציות של קולואידים (מערכת שבה חלקיקי חומר נמצאים בתרחיף של חומר אחר) והידרודינמיקה.
כמו כן הניסויים התרכזו גם בניסויים מבוקרים על התכונות של קרני האור ואפשרו ספקטרוסקופיה של חלקיק בודד בצורה מבוקרת.
בשנים האחרונות התפתחו וריאציות שונות על המערכת הפשוטה של מלקחיים אופטיים, אשר פתחו מחקרים חדשים שחיזקו את הבנתנו על צורת האינטראקציות של אור עם חומר.
אחד הכלים החדשים בתחום מלכודות ומניפולציות מרחביות הוא מניפולציה של חלקיקים ואטומים באמצעות אור המיוצר באמצעים הולוגרפיים.
בתחום זה ישנן שלוש דרכים עיקריות: קומבינציה פשוטה של קרן, טכניקת סריקה וטכניקות הולוגרפיות.
טכניקה זו סוכמה בצורה מצוינת על ידי פולמן ואקסנר (1997)10, בטכניקה זו מפצלים אור של לייזר לשתי קרניים.
כאשר מבצעים תכנות אופטי מדויק, ניתן לחבר אותם ועל ידי כך לשלוט באופן בלתי תלוי בכל אחת מהן, ועל ידי כך לשלוט במישור פיקוס הקרניים לאחר המעבר במיקרוסקופ (העדשה המרכזת).
כך למעשה יצרנו מלקחיים אופטיים אשר משתמשים בקרן כפולה.
טכניקה זו משמשת בעיקר במחקרים בהם מודדים כוחות שונים.
11,12AOD זה (בעברית הטיה אופטו-אקוסטית) כלומר אמצעי לשליטה על הקרן בדרכים אופטי-אקוסטיים אמצעי זה עובד באמצעות מתמר אקוסטי כאשר מקור הכוח של המתמר נשאר עובד במתח קבוע, כאשר התדירות האקוסטית משתנה על מנת להסיט את הקרן לזוויות שונות.
ה-AOD משתמש בתלות בין זווית הדיפרקציה לתדירות אקוסטית, כאשר השינוי בזווית כתלות בשינוי בתדירות נתון על ידי
כאשר ו- הם האורך גל האופטי של הקרן באוויר והמהירות של הגל האקוסטי בהתאם.
טכניקות אלו משמשות בעיקר על מנת להשיג שליטה תלת־ממדית במספר אתרים.
הולוגרמה מאפשרות שליטה על הפאזה של קרן הלייזר, אשר קובעת כיצד הקרן תתקדם.
כך שעל ידי החזרה של הלייזר מההולוגרמה ניתן לקבל צורה ספציפית לקרן בהתאם להולוגרמה, הולגרמות מסוג זה ניתן לייצר על ידי שימוש באלגוריתמים מיוחדים המיועדים לשם כך.
נושא זה הוא רחב מאוד ומאפשר יצירת מלכודות בעלי מספר רב של אתרי לכידה, סינון ומיון חלקיקים ועוד.
ב-1975 Hansch ו-ארתור שולוב הציעו את האפשרות להשתמש בתלות החזקה כתוצאה מאפקט דופלר של כוחות הפיזור במהירות החלקיקים לצורך קירור אטומים.
שלושה זוגות של מלכודות כאלה יוכלו למנוע תזוזה בכל הצירים אך יש לזכור שמערכת מסוג זה תצמצם רק את הכוח הממוצע הפועל על החלקיק, היות שישנן תנודות קוונטיות, ישנן סטיות רנדומליות מהכוח הממוצע אשר נובעות מתהליכי חימום.
שיפורים בתחום הושגו כאשר התחילו להשתמש במלקחיים אופטיים (שבהם יש שימוש בקרן אחת ממוקדת היטב) אף על פי שהמחשבה להשתמש בכלי זה לכאורה נוגדת את האינטואיציה, המלקחיים האופטיים יציבות ביותר בצירים בזכות השליטה של הכוח הגרדיאנטי האחורי לעומת כוח הפיזור הקדמי.
מלכודות חדשות מסוג זה דרשו בנוסף קרניים מאוד מדייקות ומכוונות על מנת לשמור על האטום בטמפרטורה בסדר גודל של קבוע פלנק.
1986 חלה התקדמות משמעותית נוספת אשר אפשרה לכידה וקירור של עננים צפופים של אטומים, התקדמות זו קידמה את ההתעניינות בטכניקות אלו ונוצרו מלכודות אופטיות-מגנטיות גדולות אשר השתמשו בכוח הפיזור.
ניסויים אלו הראו את הדרך בה ניתן לשלוט גם בתאים חיים ולבצע מניפולציות מרחביות ללא נזקי קרינה באמצעות השימוש בלייזר באורך גל תת-אדום של 1.06 מיקרון.
באופן מדהים המניפולציה הייתה אפשרית גם בתוך התא החי וזאת ללא כל נזק לתאים מלבד עיוותים מבניים קלים.
כמו כן נצפתה גם התנהגות אלסטית.
עבודות נוספות שנעשו בצמחים הראו יכולות מניפולציה בחלקיקים בתוך הציטופלזמה.
על ידי הזזת חלקיקים תוך תאיים ניתן לבדוק תכונות אלסטיות וצמיגות.
כמו כן ייתכנו מעין ניתוחים תוך תאיים על ידי זרימה ויסקואלסטית (נספח שתיים) של הציטופלזמה עם זרימה כוללת של אברונים גדולים.
ניסויים אלו סללו את הדרך לשימוש במלכודות אופטיות בביולוגיה.
כיום משמשות מלכודות אופטיות משמשות גם לביצוע מניפולציות ב-DNA, כגון חיתוך, הרכבה ומתיחה.
"מלקומיה יפהפיה" הוא אחד מספריו האחרונים של יזהר סמילנסקי (ס.
יזהר), שיצא לאור בהוצאת זמורה-ביתן בשנת 1998.
הספר מתאר צעיר המתעתד ללכת אל אהובתו הקרויה שולה, ובמהלך כל הספר מתועדים חיזוריו הדמיוניים, תוך כדי שהוא הולך בשדה אי-שם במישור החוף של פלשתינה-א"י בשנות ה-40. גיבור הספר מדמיין או נזכר, שהוא מגדיר צמחים יחד עם אהובתו, שולה, והם מחפשים יחדיו צמח בשם "מלקומיה יפהפייה".
מוטיב הגדרת הצמחים הוא מוטיב עיקרי בסיפור, ובו כולל המחבר מחווה לאנשי מחקר הבוטניקה בארץ ולספרות הקשורה בנושא:
מדובר בשלושת הבוטנאים שמרכיבים את 'חבורת זא"פ': מיכאל זהרי, אלכסנדר אייג ונעמי פיינברון.
יחד עם זאת, כולל יזהר גם ביקורת חריפה כנגד 'קיטלוג' הטבע לתוך מגדיר דיכוטומי, מתסכל וטכני.
הספר מתאר סיפור שהתרחש לכאורה בשנת 1938, תקופת המנדט הבריטי.
יזהר קושר בין הכיבוש הבריטי את הארץ, לבין מקור שם הצמח מלקולמייה, וכך מעביר ביקורת על 'כובשי הארץ' לדורותיהם:
האמת הבוטנית המסתתרת מאחורי העלילה היא, שבבית הגידול המדובר קיים צמח נפוץ ששמו מרסיה יפהפייה, שהיא אנדמית למישור חוף הים התיכון בארץ ישראל.
כך ששם הספר הוא שיבוש שמם של שני צמחים, וגיבור הספר עתיד להיכשל בניסיונו להגדיר את הצמח.
יש כאן מעין אנלוגיה לניסיונות החיזור של הגיבור, שמסתיימים בלא כלום, מצד אחד.
יזהר כאילו יוצא כנגד הנטייה להגדרות ולמיפוי, לפרשנות ולתאוריות, במקום ליהנות מהאובייקט עצמו, בין שהוא פרח, ספר, או נערה.
"מפני ששום יפה בעולם איננו בגבול היכולת של אף אחד לדעת ולא לאמור אותו בלי לאבד את הדבר שמיד חומק תמיד מאמירה."
באמצעות תאורים מפורטים של התרבות הצמח ודרך האבקתו של פרח צנון הבר על ידי דבור תזזיתי, למשל, מרמז יזהר בדרך אנלוגית עקיפה על הרגשות הארוטיים שמעוררת שולה בגיבור, ואכן גם במספר.
שלא כבספריו הקודמים, בהם שמר על צניעות בעניינים אלו, שופע הספר מטפורות ברורות ונועזות, השאובות מחיי החי והצומח, למשיכה ארוטית.
מלקולם ג'ון מקדואל הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אנגלי, שידוע בעיקר בזכות תפקידיו בסרטים "תפוז מכני" עליו קיבל מועמדות לפרס גלובוס הזהב והסרט "קליגולה".
משחקו הרב-גוני הוביל אותו להופיע בסדרות וסרטים רבים בז'אנרים שונים, ובהם: "פצצה על טנק", "מסע בין כוכבים 7: דורות", ובסדרות הטלוויזיה: "הפמליה" ו"גיבורים".
מלקולם נולד בהורספורת' ליד לידס שבאנגליה, לעדנה (מקדואל), מנהלת מלון, וצ'ארלס טיילור, בעל פאב.
זמן קצר לאחר לידתו עברה המשפחה ליורקשייר.
מקדואל למד משחק באקדמיה למוזיקה ולאמנויות הדרמה של לונדון.
הוא היה נשוי לשחקנית מרגו בנט בשנים 1975–1980. נישא בשנית לשחקנית האמריקאית מרי סטינבורגן שהכיר בסרט משותף, ויחד הולידו שני ילדים משותפים- כולל השחקן צ'רלי מקדואל, לפני גירושיהם ב-1990. ב-1991 נישא בשלישית לקלי קוהר ולהם שלושה בנים משותפים.
מקדואל החל לעבוד כברמן בפאב של הוריו, ומאוחר יותר כסוכן מכירות של קפה.
בהיותו בבית ספר החל בשיעורי משחק ושימש מחליף בתיאטרון ה"רויאל שייקספיר קומפני".
הופעתו הראשונה על המסך הייתה בסרט "והיה אם..." של הבמאי לינדסי אנדרסון ב-1968. הופעתו לכדה את עינו של סטנלי קובריק שליהק אותו לתפקיד הראשי ב"תפוז המכני".
על משחקו בסרט זכה מקדואל לתשבחות רבות (מועמדות לפרס גלובוס הזהב ולפרס מטעם חוג מבקרי הקולנוע בניו יורק בקטגוריית השחקן הטוב ביותר).
ב-1973 הוא שיתף פעולה שוב עם אנדרסון בסרט "O Lucky Man!", שהיה מבוסס על רעיון שלו עצמו, וב-"Britannia Hospital" ב-1982. מקדואל הרבה להופיע בתוכניות טלוויזיה בשנות ה-70, בעיקר בעיבודים טלוויזיוניים למחזות תיאטרון קלאסיים.
משחקו הראשון בהוליווד היה כששיחק את דמותו של ה.
וולס בסרט "Time After Time" ב-1979. ב-1983 כיכב בהוליווד בסרט "רעם כחול",לצד רוי שיידר.
מקדואל גילם דמויות אנטגוניסטיות בשנות השבעים והשמונים ובהם את דמותו של קליגולה בסרט מ-1979. מאוחר יותר ציין כי "אף שהוא נודע בעיקר כשחקן של דמויות מרושעות, למעשה, בסיכום כללי, הם יסתכמו רק למחצית מסרטיו".
בקרב מעריצי הסדרה מסע בין כוכבים הוא נודע כאיש שהרג את קפטן קירק, לאחר משחקו בסרט מסע בין כוכבים 7: דורות ב-1994, שבו שיחק את המדען המטורף ד"ר טוליאן סוראן.
הוא הופיע גם במספר משחקי מחשב ובייחוד נודע בתור אדמירל טולווין בסדרת המשחקים "Wing Commander".
מקדואל שיחק את עצמו בסרטו של רוברט אלטמן "השחקן", שבו הלקה את גריפין מיל (טים רובינס) שדיבר בו סרה מאחורי גבו.
הוא שיתף פעולה שוב עם אלטמן ב-2003 בסרט "The Company" כמנהל להקת הבלט "הג'ופרי בלט" בשיקגו.
דמותו התבססה על ג'רלד ארפינו הכוריאוגרף ומייסד הלהקה.
ב-2006 גילם את איל ההון מתחום הרדיו ג'ואנס סלוטר בחוק וסדר: כוונה פלילית, ב-2007 שיחק את מר לינדרמן הרשע בעונה הראשונה של הסדרה גיבורים, וחזר על תפקיד זה בעונה השלישית.
כן גילם את טרנס מקוויק בפמליה ואת ג'וליאן הודג' במונק.
בשנים 2011–2014 שיחק מקדואל בסדרה הקומית פרנקלין ובאש.
ב-2015 שיחק בסרט "כמו מאהב אנגלי".
ב-2019 גילם את דמותו של רופרט מרדוק בסרט פצצה, המבוסס על סיפור פרשת ההטרדות המיניות של מייסד רשת פוקס ניוז רוג'ר איילס.
בשנת 2024 שיחק בסרט הקולנוע, תלמה.
מקדואל קריין בסדרה הדוקומנטרית "The Compleat Beatles" מ-1982.
מקדואל השאיל קולו למספר סרטים מצוירים, ובהם: אויבו של סופרמן בסדרה המצוירת, מוד המטורף בטיטאנים, מרלין ב"חץ הירוק", בנו של ראס-אל-גול בבאטמן: איש העטלף, סגן דורלאונד בסדרה גרוויטי פולס, קריין בפרק של סאות' פארק כן את קולו של מפקד כוכב המוות בפרודיה על סרטי מלחמת הכוכבים.
כן הוא דיבב את דמותו של דוקטור קאליקו בסרט של דיסני בולט ב-2008.
בין 2006 ל-2007 הוא קריין שני אלבומי הוקרה לפינק פלויד שהפיק בילי שרווד: "Back Against the Wall" ו-"Return to the Dark Side of the Moon".
ב-2008 קיבל תפקיד חוזר כסבא פלטשר בפיניאס ופרב.
מסע בין כוכבים: דורות (1994)
ההרפתקאות של בילי ומנדי (2005) - דיבוב
מלחמה ושלום - הנסיך ניקולאי בולקונסקי
קוקו שאנל (אנ') (2008) - סרט טלוויזיה של Lifetime
מלקולם תומאס הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדת הסנטר בקבוצת פטקים ספור המשחקת בליגת העל הטורקית בכדורסל.
אוניברסיטת המדינה סן דייגו (2009–2011)
עקב השביתה ב-NBA, החל תומאס את עונת 2011/2012 בליגה הקוריאנית, שם השיג ממוצעים של 21 נק' 11 ריב', 3 אס' ו-3 חס' למשחק.
בדצמבר חתם בלוס אנג'לס לייקרס אך מיעט לשחק ועבר לשחק בליגת הפיתוח בלוס אנג'לס דפנדרס, בה רשם ממוצעים של 14.9 נק', 10.1 ריב' ו-1.8 חס' למשחק.
הוא שיחק בשתי קבוצות נוספות בליגת הפיתוח ובליגת ה-NBA שיחק שלושה משחקים במדי סן אנטוניו ספרס.
את קיץ 2012 העביר תומאס בליגת הקיץ במדי שיקגו בולס, והעמיד ממוצעים של 11.4 נק' ו-12.4 ריב' למשחק, אך לא הוחתם, באוקטובר 2012 הוחתם על ידי מכבי תל אביב.
בפברואר 2013, לאחר שהעמיד ממוצעים של 4.4 נקודות ו-2.8 ריבאונדים למשחק, שוחרר מהקבוצה.
במרץ 2013 חתם על חוזה ל-10 ימים בגולדן סטייט ווריורס ולאחר מכן על חוזה ל-10 ימים בשיקגו בולס.
בתחילת עונת 2013/2014 חתם תומאס בסן אנטוניו ספרס, אך שוחרר במהלכה וחתם לשארית העונה ביוטה ג'אז.
בקיץ 2014 עבר בטרייד לקליבלנד קאבלירס, תחת דייוויד בלאט שאימן אותו במכבי תל אביב, אך כעבור זמן קצר שוחרר.
לתומאס יש בת, מיקאלה, שנולדה בשנת 2009.
מלקולם ריד הוא דמות בדיונית ביקום הבדיוני של זיכיון "מסע בין כוכבים", המופיע בסדרת הטלוויזיה "מסע בין כוכבים: אנטרפרייז" ומשרת כקצין הטקטי וכקצין החימוש על סיפון ספינת החלל "אנטרפרייז".
הוא בעל דרגת לוטננט, ואחת מהדמויות המרכזיות במשך כל 4 העונות של הסדרה.
את דמותו מגלם השחקן הבריטי דומיניק קיטינג.
הוריו של ריד הם סטיוארט ומרי, ויש לו אחות, מדליין.
הם הופיעו על המסך בפרק "Silent Enemy" בעת שיצרו קשר עם האנטרפרייז.
בנוסף להוריו ולאחותו, קרובי משפחה ידועים אחרים הם הדוד ארצ'י ושתי דודות רווקות.
דודו של אביו של ריד היה בצי המלכותי הבריטי על פני כדור הארץ, אך נהרג בפעולה בזמן ששימש כמהנדס הראשי של אוניית הוד מלכותה "קלמנט" .
לריד יש הערכה רבה לדוד שלו, לא רק בשל מעשי הגבורה שלו, אלא מפני שלשניהם יש פוביה מטביעה.
הוא אחד ממספר מצומצם של גברים במשפחתו אשר לא הצטרף אל הצי המלכותי, עובדה שהובילה לחיכוך כלשהו עם אביו, יוצא הצי המלכותי.
ריד הוא גם צופה מצטיין, אשר קיבל 28 אותות הצטיינות, שניים יותר מאשר מפקדו, ג'ונתן ארצ'ר.
ריד אלרגי לקרדית אבק הבית, אבקה של עץ אלון, עשבים טרופיים, ואנזימים צמחיים שונים, לרבות ברומלין, אשר, למרבה האירוניה, נמצא באננס, המאכל האהוב עליו.
הוא גם נוטה לחוש במחלת-חלל בנסיבות מסוימות.
לריד יש תחושה כמעט אובדנית של הקרבה עצמית, ולעיתים הוא חש ברגשות חרטה בנוגע לשבילים בהם לא הלך בחיי האהבה שלו; הוא וצ'ארלס טאקר יש לפחות אקסית אחת במשותף.
בפרק "Shuttlepod One" נחשף כי ריד מאוהב בט'פול, אך פרט לכך - מעולם לא הרחיב עוד בנושא.
בפרק "Divergence" נחשף כי בשנת 2149, ריד, אז סג"ם, גויס כסוכן לשלוחה מסתורית של מודיעין צי הכוכבים, אשר ב-"מסע בין כוכבים: חלל עמוק תשע" יהיה מזוהה כשם "מחלקה 31".
ריד האמין שהוא עזב מאחוריו את מחלקה 31, כאשר הוצב בשנת 2151 על סיפון ספינת החלל אנטרפרייז, אולם בשנת 2154 הוא מופעל מחדש כסוכן במהלך משימה להשבתו של ד"ר פלוקס אשר נחטף על ידי קבוצה של קלינגונים המנסים למנוע הפצתו של וירוס מהונדס גנטית ברחבי האימפריה הקלינגונית.
חלק מהמשימה שלו כולל חבלה בפיסת מידע אשר עשויה לסייע לאנטרפרייז למצוא את הקלינגונים מהר יותר.
לשם כך, ריד, באופן זמני, הושעה מתפקידו ונכלא בתא מעצר על ידי ג'ונתן ארצ'ר, למרות שמאוחר יותר ארצ'ר מחזיר את ריד לתפקידו לאחר שקבע כי הוא הוצב ב-"סיטואציה בלתי אפשרית" על ידי מפעילו ממחלקה 31, האריס.
בעקבות המשימה הנ"ל, דרש ריד שהאריס לא יתקשר איתו שוב.
האריס, לעומת זאת, השיב כי ריד לקח על עצמו מחויבות, שאיננו יכול פשוט לסגת ממנה.
ואכן, ריד מאוחר יותר יחדש את הקשר עם האריס - בהוראת ארצ'ר - במהלך אירועים המתרחשים בפרק "Terra Prime".
עלילת פרק זה מאשרת שמועות שראשיתן בימים הראשונים של הסדרה: כי לוטננט ריד אולי היה מעורב איכשהו ביצירתו של מדור 31.
גרסה חלופית של ריד מופיעה בפרק הכפול "In a Mirror, Darkly", אשר עלילתו המתקיימת ביקום המראה.
מעט מאוד ידוע על גרסה זו של ריד, חוץ מזה שהוא קצין בדרגת מייג'ור ב-MACO corps (ראשי תיבות של: Military Assault Command Operations), המפקד על כל יחידות ה-MACO שעל האנטרפרייז.
ריד המציא את "תא היגון", המשמש לעינויי אסירים.
אחרי שעבר אל הדיפאיינט (NCC-1764), אשר נסחפה אל יקום המראה, הוא מוביל צוות לנסות וללכוד נוסע סמוי מגזע גורן שעל הספינה.
צוותו של ריד נהרג כאשר הגורן מפוצץ פצצה אשר נמצאת בדרכם.
ריד, שנפגע קשות, מספיק עוד לומר: "אכזבתי אותך, קפטן", המראה כי גם ביקום המקביל יש לו אותה תחושה אובדנית של הקרבה עצמית.
מאוחר יותר, ד"ר פלוקס אמר כי לריד היה של סיכוי של 50/50 להחלמה, אבל שהוא לא חושב שלמישהו היה באמת אכפת אם ריד היה שורד.
בסופו של דבר, לא נחשף אם ריד שרד או לא.
לאור ההיסטוריה הארוכה של "מסע בין כוכבים" בייצוג דמויות מכל הגזעים, הצבעים והאמונות, כמה אוהדים עתרו לסרטי פרמאונט במשך שנים בדרישה לכלול דמות קבועה של גיי או ביסקסואל.
בשלב הפיתוח של "מסע בין כוכבים: אנטרפרייז", נמסר כי המפיקים יועדו במקור את אחת מהדמויות הראשיות להיות הדמות הראשונה של הומו בתולדות "מסע בין כוכבים".
תאוריה זו התבדתה, כאשר על פי סיפור רקע מוקדם נקבע בירור כי נטייתו המינית של ריד (כמו גם של כל האחרים) היא הטרוסקסואלית.
השחקן דומיניק קיטינג, מצדו, הצהיר בכנס מדע בדיוני שהאפשרות שהדמות שלו תהיה הומו נידונה ונדחה, אם כי לא ברור מה היה ההקשר של דיון זה ומי קיבל את ההחלטה הסופית.
ג'ון מלקולם פרייזר היה מדינאי אוסטרלי ממוצא יהודי, שכיהן כראש ממשלת אוסטרליה ה-22. הוא עלה לשלטון ב-1975 בעקבות פיטוריו של גוף ויטלם שהיה לפניו ראש הממשלה מטעם מפלגת הלייבור האוסטרלית, מהלך שבו הוא שיחק תפקיד מפתח.
לאחר שלוש מערכות בחירות שהתקיימו במהלך תקופת כהונתו, הוא הובס בבחירות של 1983 על ידי בוב הוק וסיים את הקריירה הפוליטית שלו כשהוא מתנכר למפלגתו.