tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
פסיקת באטלר הייתה שנויה במחלוקת; לפעמים נטען שמשלוחים של ספרה של דבורקין, שותפתה של מקינון, "פורנוגרפיה" נתפשו על ידי סוכני המכס הקנדים על פי תקנות אלה, כמו גם ספרים של מרגרט דיראס ודייוויד ליביט.
הספרים אכן נתפשו על ידי המכס, אולם לא כתוצאה מפסיקת באטלר.
לעומת זאת תביעות מוצלחות על פי פסיקת באטלר היו נגד כתב העת הלסבי הסאדו-מאזוכיסטי Bad Attitude, כמו גם על בעליה של חנות ספרים ללסביות והומוסקסואלים שמכרו אותו.
הרשויות הקנדיות פשטו גם על גלריה לאומנות, והחרימו ציורים שנויים במחלוקת המתארים ניצול ילד.
פעילי חופש הביטוי וזכויות גאים רבים טענו כי החוק נאכף באופן סלקטיבי ומכוון אל קהילת הלהט"ב.
מקינון ייצגה נשים בוסניות וקרואטיות שהאשימו סרבים ברצח עם ב-1992. היא ייצגה את התובעת ס.
קאדיק, בתביעה של קאדיק נגד המנהיג הסרבי רדובאן קרדז'יץ' שהוגשה בניו יורק.
בית המשפט פסק לטובת התובעת, והיה הראשון שאישר כי אונס, זנות כפויה והריון כפוי הם מעשים המהווים רצח עם.
על פי מקינון, הגישות המסורתיות של זכויות אדם טעו בהזניחן את הניצול הייחודי המופנה כנגד נשים (כלומר אלימות מינית), הן בזמן מלחמה והן בעת שלום.
מקינון עבדה גם על מנת לשנות חוקים, או את פרשנותם ויישומם.
זאת היא עשתה במקסיקו, ישראל והודו.
עבודתה של מקינון מתמקדת במידה רבה במשמעות השוויון בחוק ובחיים.
שוויון מסורתי מיישם את המושג האריסטוטלי של שוויון - שהוא, הטיפול בדומה באופן דומה, ובשונה באופן שונה.
בתאוריות של מקינון ניגודו של השוויון אינו שונות, אלא היררכיה כמבנה חברה.
לדבריה: "השוויון דורש לקדם את שוויון המעמד בשביל קבוצות נחותות באופן היסטורי, ולפרק את ההיררכיה החברתית".
לפי דעתה של מקינון, דורש הדבר גישה עצמאית לשוויון משפטי של ההיררכיה.
זאת בעוד שבעבר היה די במושגים מופשטים של שוויון.
מקינון כותבת אודות יחסי הגומלין בין תאוריה לפרקטיקה ומזהה שלנשים יש ניסיון, וברוב המקרים מתעלמים ממנו בשתי הזירות.
יתרה מכך, היא משתמשת במרקסיזם לבקר נקודות מסוימות בתאוריה הפמיניסטית ומשתמשת בפמיניזם כדי לבקר את התאוריה המרקסיסטית.
מקינון תופשת את האפיסטמולוגיה כתאוריות של ידיעה ואת המדיניות כתאוריות של כוח.
היא מסבירה זאת: "המשמעות של העובדה שיש לך כוח היא, בין השאר, כשמישהו אומר: "זה מה שזה", מתייחסים לכך.
חוסר כוח משמעותו שכשמישהו אומר "זה מה שזה", לא מתייחסים לכך.
הדבר נהפך להיות לשתיקה נהגית, משקיפים על הנוכחות של ההיעדרות, מאמינים שאלו שהופשטו באופן חברתי מאמינותם, מקשרים באופן ביקורתי מה שחולף עבור סיבה פשוטה, הנחוצה לאפיסטמולוגיה של הפוליטיקה."
ב-1996 חישב פרד שפירו שמאמרה מ-1983, "Feminism, Marxism, Method, and the State: An Agenda for Theory" היה המאמר ה-96 הכי מצוטט בכתבי עת למשפטים, למרות שהוא פורסם בכתב עת שאינו משפטי.
במהלך מה שמכונה "מלחמות המין הפמיניסטיות", החלו פמיניסטיות המתנגדות לנקודת מבט אנטי-פורנוגרפית, כמו אלן ויליס וקארול ואנס, להתייחס לעצמן כ"פרו-סקס" או "פמיניסטיות חיוביות כלפי מין".
עם זאת, פמיניסטיות אנטי-פורנוגרפיות חלוקות בדעתן על המשמעויות המפורשות והמרומזות של תוויות אלה.
פמיניסטיות "פרו-סקס" טוענות כי חוקים אנטי-פורנוגרפיים שהומצאו בידי מקינון ודבורקין קוראים להסרתם, צינזורם או השליטה על החומר המובע מפורשות מינית.
"מלחמות המין" שתולדותיהן בתנועה הפמיניסטית פוצלו לשני מחנות מנוגדים לגבי השאלה בדבר פורנוגרפיה, הסכמה, חופש מיני, והקרבה של חופש הדיבור לשוויון.
הצעות חוק אנטי-פורנוגרפיות שחיברו מקינון ודבורקין בארצות הברית ניסו ליצור עילת תביעה לקורבנות בשל נזקי הפורנוגרפיה.
מעט אחרי כן, עברו חוקים בקשר למעשים מגונים בקנדה (1985), וספרים וחומרים שנפלו תחת ההגדרה של פורנוגרפיה הוסרו.
בית המשפט העליון של קנדה במשפט R מול Butler בשנת 1992, שתומכת בחוקים אלה, הסתמך באופן ניכר על טיעוניה של מקינון כי פורנוגרפיה היא צורה של אפליה מינית.
מקינון היללה את החוק האנטי-פורנוגרפי הקנדי, זאת על אף שבאותו זמן התפיסה שקנדה צריכה לנטוש את חוק המעשה המגונה המסורתי בשלמותו לטובת זכויות האדם.
היא גם הרחיקה עצמה מהאכיפה הסלקטיבית של חוק המעשה המגונה הקנדי נגד הומוסקסואלים ולסביות, בהחזיקה בדעה שחוקים אנטי-פורנוגרפיים לא צריכים לעשות שום הבחנה בין פורנוגרפיה גאה להטרוסקסואלית.
ביקורת אחרת על מקינון נשמעה מכיוונה של דונה האראווי, שיצאה כנגד התפיסה המהותנית של מקינון ביחס לנשים.
לדידה, ה"אישה" על פי מקינון היא אישה מערבית, ותפיסה זו מתעלמת ומדירה נשים אחרות וכופה עליהן מודל מוגבל ומצומצם של מה המשמעות של להיות "אישה".
פמיניזם משפטי בתאוריה ובפרקטיקה , קתרין מקינון; עריכה: דפנה ברק-ארז; תרגום מאנגלית: עידית שורר.
קתרין פלורי-ואשון היא ג'ודוקא-עבר צרפתייה, שהתחרתה במשקל עד 61 ק"ג.
פלורי זכתה באליפות העולם ובאליפות אירופה בשנת 1989. גם באולימפיאדת ברצלונה זכתה במדליית הזהב, לאחר שגברה בקרב הגמר על יעל ארד.
בכך הייתה לאדם הצרפתי הראשון שזוכה במדליית זהב אולימפית בענף הג'ודו, ולאישה הראשונה בצרפת שזוכה במדליית זהב הן במשחקים האולימפיים, הן באליפות העולם והן באליפות אירופה, בענף כלשהו.
הישגים גבוהים נוספים אליהם הגיעה כוללים מדליות ארד באליפויות העולם שנערכו ב-1991 וב-1995 ובאליפויות אירופה שנערכו ב-1993 וב-1995 ומדליית כסף באליפות אירופה ב-1996. באותה שנה פרשה מפעילות ספורטיבית.
קתרין סיאן מוניג היא שחקנית אמריקאית.
שיחקה גם את התפקיד של לנה בדרמת הפשע של רשת שואוטיים, "ריי דונובן" מ-2013 עד 2019.
מוניג היא ילידת פילדלפיה שבפנסילבניה.
היא בתה של הרקדנית מרי זאן והנגר (מתמחה בהכנת כינורות) וויליאם מוניג.
כמו כן, היא האחיינית של השחקנית בליית' דאנר, ובת הדודה של במאי הקולנוע ג'ייק פאלטרו ושל השחקנית זוכת פרס האוסקר, גווינת' פלטרו.
היא מכונה "Alt.Gwyn" (גווין האלטרנטיבית) בפי חבריה, משום שהיא דומה אך שונה ממנה.
מוניג עברה להתגורר בניו יורק בגיל 18 במטרה ללמוד באקדמיה האמריקאית לאמנויות הדרמה במנהטן.
בשנת 1999, קיבלה את התפקיד הראשי בקליפ "יש מישהו בבית" של להקת "Our Lady Peace".
התפקיד הראשי הראשון שלה היה בסדרת הטלוויזיה "אמריקאים צעירים", כשגילמה את ג'קלין "ג'ייק" פראט, בחורה שמתקבלת לפנימייה לבנים בלבד, ומסיימת כאשר היא מתאהבת בבנו של הדיקן, המילטון שמגולם על ידי איאן סומרהולדר.
מוניג גילמה תפקידים רבים של לסביות או טרנסג'נדרים.
היא נבחנה לתפקיד של ברנדון טינה בסרט "בנים אינם בוכים", אך הפסידה את התפקיד לטובת הילרי סוונק.
היא גילמה טרנסקסואל לפני ניתוח ב"חוק וסדר: מדור מיוחד".
היא הופיעה כאמנית לסבית ומאהבת לשעבר של הדמות אותה גילמה סופיה מיילס בסרט "בית ספר לאמנות".
בשנת 2004 החלה מוניג לגלם את דמותה של שיין מקאצ'ן בסדרת הדרמה "ישנן בנות" ברשת הטלוויזיה Showtime, שרצה במשך 6 עונות עד לסיומה ב-2009.
ב-12 באפריל 2006, מונינג הופיעה במחזה "אופוטרופוס" לצידו של השחקן לי פייס.
במחזה, היא שיחקה "בחורה אמריקאית" – חייל אמריקאי צעיר ממערב ווירגינה שנהפך לשעיר לעזאזל בסקנדל הקשור להתעללות בכלא העיראקי.
בשנת 2008, מוניג ביצעה הופעת אורח בתור החשודה מרי לאנדיס בסדרה "CSI: מיאמי".
בשנת 2011 שיחקה במותחן המשפטי "סנגור במבחן", שמבוסס על הספר באותו שם מאת מייקל קונלי.
בשנים 2013–2019 שיחקה בתפקיד קבוע בתור לנה בסדרת הדרמת-פשע "ריי דונובן" ברשת שואוטיים.
בשנת 2016 כיכבה בסרט הקומי "My Dead Boyfriend" בבימויו של אנתוני אדוארדס ולצידן של הת'ר גראהם וג'ינה גרשון.
בשנת 2017, מוניג קריינה את ספר האודיו הראשון שלה, The Late Show מאת מייקל קונלי.
בשנת 2019, מוניג שחזרה את תפקידה כשיין מקאצ'ן (אנ') בסדרת ההמשך "ישנן בנות: הדור הבא (אנ') ששודרה ברשת שואוטיים במשך שלוש עונות עד לסיומה ב-2023. באותה שנה, מוניג החלה להנחות את הפודקאסט PANTS עם חברתה הקרובה, ליישה היילי.
בשנת 2017 נישאה למוזיקאית הברזילאית אנה רזנדה (אנ'), הגיטריסיטית של להקת הרוק Cansei de Ser Sexy, ושתיהן מתגוררות כיום בלוס אנג'לס.
+שנהסרטתפקידהערות2001אהבה בדרך הקשה (אנ')דביחדשות הספנות (אנ')גרייס מוסופ2004Invitation to a Suicideאיב2006בית ספר לאמנות (אנ')קנדיס2009כולם בסדר (אנ')ג'ילי2011סנגור במבחן (אנ')גלוריה2012אבודה (אנ')אריקה לונסדייל2014Defaultג'וליאנה2016My Dead Boyfriendזואי2017Lane 1974הללויה2023SquealerארליןTBAPerfect
גם במאית הפרק: "Quiet Before the Storm"(2019)2022ריי דונובן: הסרט (אנ')לנה ברנהםסרט טלוויזיה של שואוטיים2024מתבייתיםגוון3 פרקים
קתרין נרדוצ'י היא שחקנית אמריקאית.
ידועה בעיקר בשל גילום שרמיין בוקו בסדרת הטלוויזיה של HBO "הסופרנוס".
נרדוצ'י נולדה למשפחה איטלקית-אמריקאית בהארלם האיטלקית, ניו יורק.
אביה, ניקי נרדוצ'י, היה בעליו של בר ומילא תפקיד במאפיה המקומית.
הוא נהרג לאחר שנתקל באספסוף מול הבר שלו כשקתרין הייתה בת עשר.
קריירת המשחק של נרדוצ'י החלה ב-1993 כשהביאה את בנה בן התשע לאודישן לתפקיד ילד בסרט "סיפור מרובע ברונקס".
במהלך האודישן של בנה, נרדוצ'י עברה בהצלחה אודישן לתפקיד אמו של גיבור הסרט.
בשנים שלאחר מכן, היא הופיעה מספר הופעות אורח בתוכניות טלוויזיה, כולל "חוק וסדר", "חוק וסדר: מדור מיוחד", "משמרת שלישית", "NYPD Blue" ו"שוטרים בדם".
בשנת 1999, היא לוהקה לתפקיד שרמיין בוקו, אשתו של ארטי בוקו, בסדרת דרמת הפשע של HBO "הסופרנוס", תפקיד שגילמה עד סיום הסדרה ב-2007.
בשנת 2017 שיחקה בדרמה הטלוויזיונית של HBO, "אשף השקרים" (אנ') שביים בארי לוינסון על פי תסריט מאת סם לוינסון.
בשנת 2019 שיחקה בסרטו של מרטין סקורסזה "האירי".
באותה שנה החלה לגלם את דמותה של אולימפיה ג'יגנטה בדרמת הפשע "הסנדק של הארלם" של רשת Epix.
בשנת 2020 שיחקה לצד טום הארדי בסרטו הביוגרפי של ג'וש טראנק "קפונה".
+שנהסדרהתפקידהערות1994חוק וסדרלואיזה דה אנג'לופרק: "Mayhem"1995NYPD Blueאנג'לה ביאגיפרק: "One Big Happy Family"1997חוק וסדרמיס מארשפרק: "Menace"Dellaventuraסלסטה רוברטיפרק: "With a Vengeance"1998חוק וסדרויקי גרנטפרק: "Faccia a Faccia"1999–2002משמרת שלישיתג'יימי מנקוביץ'3 פרקים1999–2007הסופרנוסשרמיין בוקו19 פרקים2004NYPD Blueאן מארי פוסקופרק: "Peeler?
קתרין "קתי" קאר היא שחיינית עבר אמריקאית, אלופה אולימפית (מינכן 1972) ושיאנית עולם במשחה ל-100 מטר חזה, בעלת 2 מדליות זהב אולימפיות.
האלופה האולימפית הראשונה מניו מקסיקו.
קתרין קאר נולדה באלבקרקי, ניו מקסיקו.
היא התאמנה תחת הדרכתו של המאמן, אלוף אולימפי בעצמו, מייק טרוי, במועדון השחייה קורונדו.
באולימפיאדת מינכן (1972) זכתה קאר בשתי מדליות זהב.
שנייה הייתה גלינה פרוזומנשיקובה מברית המועצות, בעבר אלופה אולימפית ושיאנית עולם (1:14.99 דקות) ושלישית הייתה בוורלי ויטפילד מאוסטרליה (1:15.73 דקות) האלופה האולימפית הטרייה במרחק הכפול.
בשלב חצי הגמר, קבעה קאר שיא אולימפי חדש (1:15.00 דקות).
במשחה ל-4x100 מטר מעורב היא וחברותיה קבעו שיא עולם חדש בתוצאה של 4:20.75 דקות לפני מזרח גרמניה (4:24.91 דקות) ומערב גרמניה (4:26.46 דקות).
באוניברסיאדה שנערכה במוסקבה בשנת 1973 זכתה קאר ב-4 מדליות, 2 זהב ו-2 כסף.
השיא העולמי של קאר במשחה ל-100 מטר חזה, החזיק מעמד שנתיים ונשבר על ידי רנטה פוגל ממזרח גרמניה בתוצאה של 1:12.92 דקות.
קאר קבעה 4 שיאי ארצות הברית בשחייה וזכתה ב-2 תוארי אליפות ארצות הברית בשחייה.
בשנת 1988 זכתה קאר להכלל בהיכל התהילה הבינלאומי של השחייה.
קתרין מק'קורמק היא שחקנית קולנוע ותיאטרון אנגלייה.
מק'קורמק התפרסמה בתור מרון אשתו של ויליאם וולאס בסרט "לב אמיץ", בתור אליזבת' הנלי בסרט " בסרט משחק ריגול" ובתור גרטה שורדר בסרט "צילו של הערפד".
מק'קורמק חצי אירית קתולית במוצאה נולדה בעיירה אלטון שבמחוז המפשייר.
אמה נפטרה ממחלה קשה כאשר הייתה בת שש והיא גדלה לצד אביה ואחיה סטיבן.
למדה בבית ספר למשחק מהיוקרתיים ביותר בממלכה שבאוקספורד.
לאחר תפקיד בכורה לא מוצלח בסרט "טעון" התפרסמה מק'קורמק בתפקיד משני בדרמה התקופתית "לב אמיץ" בה היא גילמה את מרון אשתו של המושיע הסקוטי ויליאם וולאס (מל גיבסון) שנרצחת על ידי חייליו של מלך אנגליה אדוארד הראשון.
הרצח שלה בתחילתה של העלילה הוא הגורם המרכזי למרד הסקוטי בניצוחו של ויליאם וולאס בכיבוש האנגלי.
ב-1998 גילמה את המשוררת האיטלקייה החושנית ורוניקה פרנקו בדרמה הביוגרפית "יופי מסוכן".
כמו כן שיחקה בדרמה "רוקדים בלונאסה" בתור כריסטינה אחותה הרומנטיקאית והבודדה של קייט מונדי (מריל סטריפ).
תפקידה השני המפורסם ביותר של מק'קורמק היה בתור השחקנית הגרמנייה גרטה שורדר בדרמת האימה הקומית "צילו של ערפד" על עשיית סרט הערפדים המפורסם ביותר בכל הזמנים "נוספראטו".
שיחקה גם במותחן של קתרין ביגלו " גלים מן העבר" את העיתונאית ג'ין ג'ניס הנוסעת עם בעלה טומאס (שון פן) לאיי המים הרדודים כדי לחקור רצח של שתי נשים במאה ה-19.
שיחקה ב-2001 במותחני הריגול המצליחים "משחק ריגול" של טוני סקוט בתור אליזבת הנלי אישה אנגלייה הכלואה בכלא שמור בסין ו"החייט מפנמה" שם גילמה את פרנצ'סקה דין.
ב-2005 הופיעה לצידם של אדוארד ברנס ובן קינגסלי במותחן הפעולה העתידני "אפקט הרעם" בתור סוניה רד ממציאת טכנולוגיית המסע בזמן.
ב-2007 השתתפה בסרט האימה "28 שבועות אחרי", סרט ההמשך למותחן האימה המצליח של דני בויל מ-2002.
קתרין סטוקט היא סופרת אמריקאית.
ידועה בזכות ספר הביכורים שלה, "העזרה", שעלילתו עוסקת בחייהן של עוזרות-בית אפרו-אמריקניות בג'קסון שבמיסיסיפי, שבהמשך עובד לסרט.
בילדותה גודלה על ידי עוזרת אפרו-אמריקנית, במקום אמה.
חוויות הילדות שלה הם הבסיס לעלילת ספרה.
לאחר שסיימה את לימודיה באוניברסיטת אלבמה עם תואר ראשון באנגלית וספרות, היא עברה לניו יורק, שם עבדה בהוצאה לאור של מגזין שיווק.
בניו יורק היא פגשה והתחתנה עם קית' רוג'רס.
הם התגרשו ב-2011. נכון ל-2012 מתגוררת סטוקט עם בתה באטלנטה.
נגד סטוקט הוגשה תביעה בבית המשפט של מיסיסיפי על ידי אבילן קופר, עוזרת אמריקאית אפריקאית שעבדה בביתו של אחיה של סטוקט.
נטען כי סטוקט השתמשה בדמות שלה עבור הספר.
בית המשפט דחה את התביעה בטענה של התיישנות.
סטוקט הכחישה את הטענה ואמרה שהיכרותה עם קופר הייתה קצרה ביותר.
ד"ר קתרין פולאסקי , בגילומה של השחקנית האמריקאית דיאנה מולדואר, היא דמות בדיונית ביקום הבדיוני של זיכיון "מסע בין כוכבים", המופיעה בעונתה השנייה של סדרת הטלוויזיה "מסע בין כוכבים: הדור הבא", כקצינת הרפואה הראשית המחליפה את ד"ר בוורלי קראשר.
בתחילת שנת 1968 גילמה מולדואר את דמותה של ד"ר אן מאלהול, בפרק "Return to Tomorrow" מעונה 2 של "מסע בין כוכבים: הסדרה המקורית".
בשלהי אותה שנה, חזרה והופיעה מולדאר בעונה 3 של אותה הסדרה, בפרק "Is There in Truth No Beauty?", בדמותה של ד"ר מירנדה ג'ונס.
למרות היותה דמות קבועה ב-"מסע בין כוכבים: הדור הבא", מולדואר תמיד מופיעה בכתוביות פתיחה כ-"כוכבת אורחת מיוחדת".
לאחר סיום הפקתה של העונה השנייה של "הדור הבא", מולדאר עזבה סדרה זו והצטרפה לצוות שחקני "פרקליטי אל איי".
גייטס מק'פאדן חזרה, כדי להמשיך ולשחק את דמותה של ד"ר קראשר.
מעולם לא נחשף למה פולאסקי עזבה את האנטרפרייז.
מאז עזיבתה, שמה מוזכר מדי פעם.
היא מוזכרת בצורה ישירה, כאשר ד"ר קראשר מתייחסת אל טכניקת מחיקת הזיכרון לטווח הקצר שלה, בפרק העונה השלישית "Who Watches the Watchers".
פולאסקי מוזכרת בעקיפין בפרק "Ship in a Bottle" מעונה 6, כבת-הערובה של פרופסור מוריארטי, בהופעתו הקודמת בסדרה.
מאוחר יותר, בסיום הסדרה "מסע בין כוכבים: וויאג'ר", שמה של פולאסקי נשמע בהכרזה במכשיר אינטרקום, המותקן ברחבי מתקן רפואי של צי הכוכבים, בו קתרין ג'ינוויי מבקרת את ידידה החולה טובוק.
טרם שירותה על סיפון האנטרפרייז-D, פולאסקי הוצבה על ספינת החלל ריפולס (Repulse), תחת פיקודו של קפטן טגרט (Taggart), שהצטער כי עזבה.
פולאסקי היא רופאה די מסורתית, בקיאה בשיטות שהאחיות תחתיה מחשיבות כארכאיות, כגון תחבושת גבס.
היא מפגינה התנהגות קרירה כלפי מטופליה, והיא ידועה בחלוקת מרשמים עבור "PCS", הידועים גם בשם "מרק העוף של פולאסקי", לטיפול במחלות קלות.
ישנם לא מעט קווי דמיון בין ד"ר פולאסקי, לבין ד"ר ליאונרד מק'קוי, מהסדרה "מסע בין כוכבים: הסדרה המקורית".
לשניהם יש חוסר אמון במשגרי הטלפורטציה, באנדרואידים ובמעשי שטויות.
היא הרבה יותר חברותית, תוססת וצעקנית, ביחס לבברלי קראשר השקטה והמאופקת.
כמו כן, יש לה אופי טבעי של התרוממות-רוח, והיא יודעת להיות מקסימה כלפי רוב אנשי הצוות, בעוד שבאותו הזמן היא אוהבת להעיר הערות הומוריסטיות או סרקסטיות מדי פעם.
בקיצור, יש בה תכונות אישיות טיפוסיות מובהקות של "אנושיות", וניתן לתארה כהיפך של כל הדמויות הרגועות והרציונליות, כגון דאטה או ספוק, אשר מאופיינים כחסרי תכונות אלה.
פולאסקי היא דמות מכובדת גם בתחום המחקר.
הספר שלה, "מודלים ליניאריים של התפשטות נגיפים" (Linear Models of Viral Propagation), נחשב במשך שנים לטקסט חובה עבור כל מי שעוסק בנושא.
תחביביה כוללים פוקר וספרות קלינגונית.
פולאסקי הספיקה להתחתן ולהתגרש שלוש פעמים, בטרם הצטרפתה לצוות האנטרפרייז בשנת 2365. היא נשארה ביחסים טובים עם כל שלושת הבעלים-לשעבר שלה.
כמו כן, הייתה לה מערכת יחסים רומנטית עם קייל רייקר, אביו של הקצין הראשון של האנטרפרייז ויליאם רייקר, אך הם מעולם לא נישאו בגלל העיסוק שלו בעבודתו.
היא מפגינה עניין רב בלוטננט וורף, במהלך הפרק "Up the Long Ladder".
וורף חש נבוך, כשאובחן עם המחלה הקלינגונית המקבילה לחצבת (מאחר שבאופן מסורתי זוהי מחלת ילדות); פולאסקי, בניגוד לתקנות, משמיטה את האיבחון ואת הטיפול מהתיק הרפואי שלו, על מנת להגן על כבודו.
ורף מביע את הכרת התודה שלו בכך שהוא מזמין אותה להשתתף בטקס תה קלינגוני - משהו שבדרך כלל לא משתפים בו זרים - תוך שהוא מציין שהיא לא ממש חייבת לצרוך תה, כיוון שהוא רעיל למדי לבני אדם.
פולאסקי, לעומת זאת, מזריקה לעצמה מיד נוגדן לרעל, על מנת שתוכל לחלוק עמו את החוויה באופן מלא.
היא רואה בהצהרתו שמוות, כמו תה, הוא משהו שמוטב לשתף בצורה "רומנטית".
לאחר שתיית התה, פולאסקי מבקשת מוורף לשמוע שירי אהבה קלינגונים.
יחסי העבודה של קפטן ז'אן לוק פיקארד עם ד"ר פולאסקי מתוחים במקצת, ובתחילת שירותה על האנטרפרייז, העקשנות, הישירות והנוקשות שלה הרגיזו אותו לעיתים.
בסופו של דבר זה השתנה.
בפרק "Unnatural Selection", מחלה מידבקת מאוד, הגורמת להזדקנות מהירה עד למוות מוקדם, נחקרת על ידי צוות האנטרפרייז.
על מנת להגן על יתר אנשי צוות מהחשיפה, ד"ר פולאסקי בוחנת בחור צעיר שנושא את המחלה, על ידי עזיבת ספינת החלל איתו, ולבדוק אותו בתוך מעבורת.
היא הופכת להיות נגועה במחלה בעצמה ומתחילה מייד לחוות תסמינים כואבים.
היא שמה עצמה בהסגר במתקן רפואי שעל כוכב לכת, בו כל התושבים נגועים במחלה, בעוד היא, יחד עם הצוות הרפואי של האנטרפרייז, חוקרים את פני כוכב הלכת ומוצאים תרופה.
פולאסקי מזדקנת במהירות, ומגיעה להיות קרובה את המוות, עד שלפתע התרופה מתגלת, אשר מבטלת מיד את אפקט ההזדקנות.
לאורך כל התלאות, קפטן פיקארד מעריץ את אומץ הלב והמסירות שלה.
מערכת היחסים המקצועית שלהם נשארת מוצקה, לאחר תום אירועים אלו.
לפולאסקי יש כמה בעיות "אישיות" עם לוטננט-קומנדר דאטה.
אף על פי שדאטה מאז ומתמיד נחשב כבעל חיים (ומאוחר יותר - זכה בזכויות החוקיות של יצורי חיים תבונתיים), פולאסקי חושבת עליו רק בתור מכונה, ואיננה מבינה מדוע הוא רוצה להיות אנושי.
לפעמים היא מדברת עליו בגוף השלישי תוך שהוא נוכח, ומתייחסת אליו כאל "זה".
ניוטון נולדה ב-8 בפברואר 1997 באורלנדו, פלורידה.
בת יחידה לרובין ודייוויד ניוטון.
את קריירת המשחק שלה היא החלה בגיל 5. ניוטון סיימה את לימודיה בבית הספר התיכון נוטרדאם בשנת 2015, שם הייתה חברה בקבוצת הגולף.
ניוטון התקבלה לאוניברסיטת דרום קליפורניה אך בחרה שלא להמשיך בלימודים אקדמיים כדי להמשיך בקריירת המשחק שלה.
הופעת הבכורה שלה בטלוויזיה הייתה בשני פרקים של אופרת הסבון "כל ילדיי", בתפקיד קולבי מריאן צ'נדלר.
ניוטון גם שיחקה בשני סרטים קצרים, "אבי למטה במזרח" (2002) ו"לחמנייה-לחמנייה" (2003).
בשנת 2008 ניוטון לוהקה לתפקיד של לואיז ברוקס בסדרת הטלוויזיה "גארי הרווק" של רשת CBS, יחד עם ג'יי מור, פאולה מרשל, קייגן מיכאל קיי, ברוק דה'אורסיי, ריאן מלגריני וריגל רוב.
בשנת 2010 ניוטון זכתה בשני פרסי "האמן צעיר" לביצועים הטובים ביותר בסדרת טלוויזיה בסוגת הקומדיה ולביצועים הטובים ביותר בסדרת טלוויזיה (קומדיה או דרמה) בסדרה "גארי הרווק".
בשנת 2011 שיחקה בתור צ'ייס רובין-רוזי בסרט "מורה רעה" לצד קמרון דיאז, וכן בתפקיד הראשי בסרט האימה "פעילות על-טבעית 4" בשנת 2012.
בשנת 2013 התארחה בעונה האחרונה של הסדרה "מד מן" ולמספר פרקים בסדרה "דוג בלוג" בערוץ דיסני.
בשנת 2014 החלה לשחק בסדרה "על טבעי" בתפקיד חוזר של קלייר נובאק.
היא הופיעה בתפקיד דמותה של אביגיל, בתה הבכורה של מדליין (ריס וית'רספון).
שיחקה גם במיני-סדרה הבריטית "נשים קטנות", ששודרה ב־BBC.
באותה שנה שיחקה בסרטים "ליידי בירד" ו"שלושה שלטים מחוץ לאבינג, מיזורי", שזכו לפרסים ולשבחים רבים.
בתחילת 2019 כיכבה לצד ג'סטיס סמית' בסרט הלייב אקשן "פוקימון: הבלש פיקאצ'ו", בתפקיד העיתונאית לוסי סטיבנס.
בהמשך אותה שנה, החלה לשחק בתפקיד ראשי בדרמת המסתורין "עולם חדש", שיצר כריסטופר קייזר לנטפליקס.
ביולי 2019 לקחה חלק בווידאו קליפ לשיר "Goodbyes" של הזמר פוסט מאלון, בהשתתפות יאנג ת'אג.
בשנת 2023 שיחקה בסרט "אנטמן והצרעה: קוונטומאניה" בתפקיד קאסי לאנג.
שנהסרטתפקידהערות2011מורה רעהצ'ייס רובין-רוסי2012פעילות על-טבעית 4אלכס נלסון2015The Martial Arts Kidרינה2016Monoקייטי2017ליידי בירדדרלין בלשלושה שלטים מחוץ לאבינג, מיזוריאנג'לה הייז2018מאבדים את זהג'ולי דקרבן חזר הביתהאייווי ברנס2019פוקימון: הבלש פיקאצ'ולוסי סטיבנס2020פריקימילי קסלר2021מפת הדברים הקטנים והמושלמיםמרגרט2023אנטמן והצרעה: קוונטומאניהקאסי לאנג2024ווינר (אנ')בריטני ווינרליסה פרנקנשטייןליסה פרנקנשטייןמתוקה רצחסאמיGriffin in Summerקלואי2026מי שעומד מאחורי 2TBADreamQuil
קתרין "קאט" פרסקוט היא שחקנית קולנוע וטלוויזיה אנגלייה.
מוכרת בעיקר בשל משחקה בדרמת הנעורים הבריטית "סקינס", בה גילמה את דמותה של אמילי פיץ', ולאחר מכן בתפקידה כקרטר סטיבנס בסדרה הנעורים האמריקאית "למצוא את קרטר", בערוץ MTV.
קתרין נולדה בשכונה הפרוורית פאלמרס גרין, צפון לונדון, אנגליה.
היא מבוגרת בשש דקות מאחותה התאומה, מייגן.
ביולי 2008 הופיעו קתרין ואחותה התאומה מייגן כאחיות התאומות איימי ושרלוט וילקוקס, באופרת הסבון "דוקטורס" בפרק "Dare, Double Dare, Truth".
בתחילת 2009 שיחקה פרסקוט את אמילי פיץ', בעונות 3–4 של הסדרה סקינס, יחד עם דמויות המוכרות כ"דור השני".
ב-16 באוקטובר 2012, הוכרז כי פרסקוט תשוב לשחק בעונה השביעית של סקינס בתפקיד אורח.
בשנת 2013 שיחקה בארבעה פרקים של העונה הראשונה בסדרת הטלוויזיה "ממלכה", בתור פנלופי.
בשנת 2014 שיחקה בתפקיד הראשי בסדרת הנוער "למצוא את קרטר" ברשת MTV, בדמותה של קרטר וילסון.
שנה לאחר מכן שבה הסדרה לעונה השנייה וכך גם פרסקוט.
בשנת 2015 שיחקה במיני סדרה בשם "נשות מצדה".
בשנת 2017 שיחקה בסרט הדרמה "עד העצם", בכיכובה של לילי קולינס.
בשנת 2018 שיחקה בסרט הנעורים "סוף התיכון", בערוץ נטפליקס, לצדה של לוסי הייל.
בשנת 2019 שיחקה בסרט "נשמה של כלב 2", ובסרט האימה "פולארויד".
במשך תקופה קצרה היא יצאה עם הזמר הקנדי-סיני הנרי לאו.
ב-7 בספטמבר 2021, פרסקוט נפגעה ממשאית, בעת שחצתה את הכביש בברוקלין, וסבלה מפציעות חמורות, כולל שבר באגן, ברגליים, ברגל וביד.
ב-1 באוקטובר 2021, אחותה מייגן חשפה כי קתרין שוחררה מבית החולים והיא מתאוששת בבית.
אחותה של פרסקוט סורבה בתחילה להיכנס לארצות הברית, עקב הגבלות נסיעה שהוקמו כדי להילחם בהתפשטות ה-COVID-19, זאת למרות שסיפקה ראיות שחוסנה, יצאה שלילית בבדיקה הקורונה וסיפקה את התיעוד הרפואי של אחותה.
אך בסופו של דבר ההחלטה בוטלה לאחר שפרסקוט פרסמה ברשתות החברתיות את דבר החוויה הקשה.
+שנהסרטתפקידהערות2015The Hiveקייטי2017אמהות בהפרעהזואיעד העצםאנה2018סוף התיכוןקלואיDear Youסרט קצר; במאית, תסריטאית ומפיק בפועל2019נשמה של כלב 2סי.ג'יי מונטגומרי פולארוידבירד פיטצ'רJaneסרט קצר; במאית, תסריטאית ומפיק בפועל
קתרין הופ מקפי פוסטר היא שחקנית וזמרת-יוצרת אמריקאית.
התפרסמה לאחר שהגיעה למקום השני בגמר העונה החמישית של התוכנית "אמריקן איידול".
כיכבה בשתי עונות של סדרת הטלוויזיה "סמאש", ובסדרת הטלוויזיה "צוות עקרב" בדמותה של פייג'.
מקפי נולדה בלוס אנג'לס, קליפורניה לדניאל ופטרישיה מקפי, מפיק טלוויזיה ומורה לפיתוח קול.
כאשר הייתה בת 12 עברה עם משפחתה לשכונת שרמן אוקס שבעמק סן פרננדו.
אחותה הגדולה, אדריאנה, משמשת כמורה לפיתוח קול בתוכנית אמריקן איידול החל מ-2012.
לאחר סיום לימודיה בתיכון, למדה שלושה סמסטרים בקונסרבטוריון של בוסטון בברקלי.
היא פרשה בעצת האמרגן שלה, על מנת לנסות להגשים את חלומה לעסוק במוזיקה.
בשנת 2005 קיבלה תפקיד בהפקה מקומית של המחזמר "אנני אוקלי אשת לפידות".
בשנת 2005 שוכנעה מקפי על ידי משפחתה ובן זוגה באותה עת להיבחן לתוכנית הכישרונות אמריקן איידול.
מקפי שרה את השיר "God Bless the Child" של הזמרת בילי הולידיי והתקבלה לעונה החמישית.
בגמר שנערך ב-24 במאי 2006 הגיעה מקפי למקום השני.
ביוני 2006 חתמה מקפי על חוזה הקלטות עם חברת תקליטי RCA.
השיר אותו ביצעה בגמר הופץ כסינגל הראשון שלה בתאריך 27 ביוני ונקרא "My Destiny".
בחודש יולי הצטרפה מקפי לסיבוב ההופעות של משתתפי אמריקן איידול, אך צמצמה את הופעותיה עקב מחלה.
ב-30 בינואר 2007 יצא לאור אלבום הבכורה של מקפי הקרוי על שמה, Katharine McPhee, יחד עם הסינגל הראשון מהאלבום שנקרא "Over It".
האלבום נמכר בלמעלה ממאה אלף עותקים בשבוע הראשון ליציאתו.
ב-22 במאי יצא הסינגל השני שהיה "Love Story".
מקפי הופיעה בפרק אחד בסדרה בטי.
בשנת 2008 השתתפה מקפי בסרט בית השפנפנות לצידה של השחקנית אנה פריס, כמו כן ביצעה את השיר "Let Your Heart Sing" שהופיע בפסקול הסרט "טינקרבל" ובאלבום האוסף "Disney Fairies: Faith, Trust, and Pixie Dust".
לאחר סיום החוזה עם חברת RCA חתמה מקפי בינואר 2009 על חוזה עם חברת יוניברסל מיוזיק גרופ והחלה לעבוד על אלבומה השני.
הסינגל הראשון מאלבומה השני נקרא "Had It All" ויצא ב-25 באוגוסט.
בנובמבר הוציאה מקפי את השיר "I'll Be Home for Christmas".
האלבום עצמו יצא לאור ב-5 בינואר 2010 ונקרא "Unbroken".
באפריל 2010 שחררה מקפי מאלבומה את השיר " "Terrifiedשהיה דואט יחד זאקרי לוי.
ב-12 באוקטובר 2010 יצא לאור אלבומה השלישי של מקפי שנקרא "Christmas Is the Time to Say I Love You".
ב-9 ביוני 2011 חתמה מקפי על חוזה הקלטות חדש עם חברת קולומביה רקורדס.
ב-6 בפברואר 2012 עלתה לאוויר הסדרה סמאש שזכתה לביקורות טובות ואף חודשה לעונה שנייה.
במקביל השתתפה מקפי גם בסרטים, בהם: "חתונה בהפרעה", "ליל הכריש" ו"על אהבה ואי הבנה".
לאחר מכן התקבלה לתוכנית "צוות עקרב" שם שיחקה את דמותה של פייג'.
בשנת 2017 שיחקה מקפי בסרט הטלוויזיה של רשת Lifetime "the lost wife of robert durst" בתפקיד אשתו הראשונה של רוברט דארסט, קאת'י.
אלבומה החמישי "I Fall in Love Too Easily", שוחרר ב-17 בנובמבר 2017, באמצעות חברת התקליטים BMG רייטס מנג'מנט.
מקפי קיבלה את התפקיד הנשי הראשי של ג'נה במחזמר "מלצרית" בהופעת הבכורה שלה בברודוויי.
המופע הראשון עלה ב-10 באפריל 2018. היא שיחקה במחזמר עד ה-19 באוגוסט 2018.
ב-11 במאי 2018 הוציאה את הסינגל "Living in the Moment".
קרול באייר סאג'ר כתבה את השיר כשיר הנושא לסרט "מועדון הספר הטוב".
מקפי שבה לתפקידה כג'נה במחזמר "מלצרית" בתיאטרון אדלפי כחלק מתיאטראות וסט אנד בלונדון ממרץ עד יוני 2019. היא חזרה להפקת ברודוויי ב-25 בנובמבר 2019 ונשארה עם ההפקה עד להופעתו האחרונה ב-5 בינואר 2020.
ב-2 בפברואר 2008 התחתנה מקפי עם ניק קוקאס בן ה-42 לאחר שלוש שנות זוגיות.
ב-22 במאי 2014, מקפי הגישה בקשה לגירושין מקוקאס, לאחר שחיו בנפרד בשנה החולפת.
גירושיה מקוקאס הושלמו ב-8 בפברואר 2016.
בשנת 2014 מקפי הייתה בזוגיות במשך שנתיים עם השחקן האנגלי אליאס גייבל ששיחק לצדה ב"צוות עקרב".
ביוני 2018 התארסה למוזיקאי הקנדי דייוויד פוסטר (אביה החורג לשעבר של ג'יג'י חדיד).
השניים התחתנו לאחר שנה, ב-28 ביוני 2019 בכנסייה האפוסטולית הארמנית בלונדון.
בפברואר 2021 נולד בנם הבכור.
ב-2018 השתתפה בטקס התרמה חגיגי לארגון ידידי צה"ל בארצות הברית (FDIF), בו גייסו 60 מיליון דולר עבור צבא ההגנה לישראל.
+שנהסרטתפקידהערות2007משוגעבחורה ראשית2008בית השפנפנותהרמוני2011לנשק את הכלהמאשהליל הכרישבת'2012על אהבה ואי הבנהשרה2018ביצי קוויארשליTBAThe Tiger Risingקרוליין הורטוןIntensive Careקייט ריצ'רדס
קת'רין ס' מקינלי היא מדענית מחשבים אמריקאית, המתמחה באלגוריתמי מהדרים, שפות תכנות עיליות, מערכות זמן ריצה וארכיטקטורות מחשב.
מקינלי הייתה סגנית CRA-Women, איגוד לקידום נשים בתחום מחקר המחשוב, בשנים 2011–2014.
מקינלי קיבלה תואר ראשון במדעי המחשב והנדסה מאוניברסיטת רייס בטקסס ב-1985. לאחר מכן המשיכה לתואר שני ב-1990 ותואר דוקטור ב-1992 באותה אוניברסיטה, בעבודה משותפת עם קן קנדי.
ב-1993 החלה להרצות בפקולטת מדעי המחשב באוניברסיטת מסצ'וסטס אמהרסט, וקודמה לדרגת פרופסור חבר ב-1999. ב-2001 עברה לאוניברסיטת טקסס באוסטין וב-2010 קודמה לדרגת פרופסור במדעי המחשב.
במאי 2011 הצטרפה לחברת מיקרוסופט מחקר כחוקרת ראשית.
החל מהעשור השני של המאה ה-21 עוסקת מקינלי בפיתוח מהדרים שמאפשרים למתכנתים להשתמש בשפות תכנות עיליות ושפות חדישות מבלי לאבד משאבי כוח על ידי שימוש במעבדים חד-ליבה ומרובי-ליבה, עם דגש על היררכיית וניהול זיכרון.
ב-14 בפברואר 2013 העידה מקינלי בשם חברת מיקרוסופט יחד עם אד לאזוסקה (UW) וקלי גאית'ר (מרכז מחשוב מתקדם של טקסס) בתת-ועדת המחקר והוראת המדעים של ועדת המדע, חלל וטכנולוגיה של בית הנבחרים של ארצות הברית, בנוגע ליצירתיות בטכנולוגיית המידע.
העדות התמקדה במערכת האקולוגית האקדמית, תעשייתית וממשלתית אשר מנהיגה חידושים בענף טכנולוגיית מידע (IT); הצורך בהשקעות בתחומי עניין מסוימים כגון Big Data, פרטיות, מערכות מאובטחות וביצועי מחשוב; והצורך בהגדלת הגיוון והגדלת מספר העובדים האמריקאים כדי לקדם יצירתיות ולעמוד בדרישות המחשוב.
ב-2006 הוענק לה תואר מדען מובחר מטעם ACM.
ב-2011 הוענק לה תואר ACM SIGPLAN על שירות יוצא דופן.
כן הוענקו לה פרס NSF Carreer, חמישה פרסי IBM פקולטיים על מאמרים טובים ביותר, ופרס C-ACM על מחקר בולט.
ב-2012 זכתה בפרס על השפעה מרבית של עבודתה משנת 2002 מטעם OOPSLA.
כן זכתה ב-2012 בפרס IEEE Micro.
מקינלי נשואה לסקוטי סטרהאן ואם לשלושה ילדים.
קתרין ג'יין פרקינסון היא שחקנית אנגלייה.
תפקידה הידוע ביותר הוא ג'ן בארבר בסדרה הקומית "צוות איי.טי." של ערוץ 4 הבריטי, עליו זכתה בשנת 2009 בפרס הקומדיה הבריטית לשחקנית הטלוויזיה הטובה ביותר וב-2014 זכתה בפרס באפט"א לטלוויזיה.
עוד השתתפה בסדרת הטלוויזיה "דוק מרטין" במשך שלוש עונות, ודיבבה במשחקי הווידאו "Worms Clan Wars" ו-"Worms Battlegrounds".
ב-2015 כיכבה בהפקה בריטית-אמריקאית סדרת המדע בדיוני "Humans".
פרקינסון נולדה בהונסלו שבלונדון, בתו של ההיסטוריון א.
משפחתה היא מצפון אירלנד ומדבון.
היא גדלה בטולוורת' ובסרביטון, ולמדה בבית הספר לבנות "טיפין", ואחר כך למדה לימודים קלאסיים בקולג' סנט הילדה באוניברסיטת אוקספורד.
היא למדה באקדמיה למוזיקה ולאמנויות הדרמה של לונדון (LAMDA) שם פגשה את כריס או'דאוד, שיהיה לעתיד השותף שלה לסדרה "צוות איי.טי.".
היא עזבה את הלימודים כדי להופיע במחזה "The Age of Consent".
ב-2007 השתתפה בהפקה חדשה של המחזה "השחף" מאת צ'כוב בתיאטרון רויאל קורט, לצדם של קריסטין סקוט-תומאס ושל מקנזי קרוק.
בינואר ב-2009 הופיעה פרקינסון בסרט טלוויזיה מסדרת "ג'ונתן קריק" בשם "The Grinning Man".
בעונה השלישית של "צוות איי.טי." הייתה פרקינסון לשחקנית בעלת השכר הגבוה ביותר בתוכניות מוזמנות של ערוץ 4. היא השתתפה בתוכנית המערכונים של קאתי ברנד, חברה מאז ימי האוניברסיטה, בערוץ ITV2. בסוף 2009 שיחקה במחזה "Cock" בתיאטרון רויאל קורט.
היא כיכבה בפרסומות לטלוויזיה של חברת "Maltesers" לצדה של השחקנית אמנדה אבינגטון.
פרקינסון שיחקה באחד התפקידים הראשיים בסדרה הקומית "The Great Outdoors" של BBC Four, שהועלתה לראשונה ב-28 ביולי 2010. בשנים 2010–2011 הופיעה במחזה "Season's Greetings" בתיאטרון המלכותי הלאומי וב-2011 שיחקה בתפקיד ליידי טיזל במחזה " The School for Scandal" בבימוייה של דברה וורנר במרכז האמנויות ברביקן.
בסדרה "דוק מרטין" גילמה פרקינסון את פקידת הקבלה במשרד הרופא, ואחר כך גם מי שאחראית על הקזת דם.
היא השתתפה בסדרה החל מהעונה השנייה ועד הרביעית.
לאחר מכן הוחלפה דמותה בפקידת קבלה חדשה.
פרקינסון כיכבה בסדרה הקומית "בית קדרות לממכר וכאלה", סדרה בת ארבעה חלקים של ה-BBC, ששודרה לראשונה ב-19 בדצמבר 2011. בסדרה "שרלוק" השתתפה בעונה השנייה בפרק "מפלי רייכנבאך" בתפקיד העיתונאית קיטי ריילי.
בשנת 2015 החלה לגלם את דמותה של לורה הוקינס בסדרת המדע בדיוני "אנושיים" בערוץ 4. הסדרה הייתה מועמדת לפרס סטלייט ולפרס האקדמיה הבריטית לטלוויזיה לסדרת הדרמה הטובה ביותר לשנת 2016.
פרקינסון נשואה לשחקן הארי פיקוק.
לבני הזוג נולדה בת ב-2012, ובתם השנייה נולדה ב-2014.
שנה שם שם באנגלית תפקיד הערות 2005 Ahead of the Class ויקי פולי חדר מיון Casualty הלן גיבונס בפרק "The Long Goodbye" ניצבים Extras אישה בתור בפרק "Ross Kemp and Vinnie Jones" 2005–2009 דוק מרטין Doc Martin פולין לם 2006–2010, 2013 צוות איי.טי.
The IT Crowd ג'ן בארבר תפקיד ראשי (4 עונות); 24 פרקים + פרק ספיישל
9 רבקה בפרק "סרדינים" 2014– In the Club קים 2015 Horizon קריינות סדרה דוקומנטרית 2015– אנושיים Humans לורה הוקינס תפקיד ראשי 2018 פסיכולוג לרגע Hang Ups קארן מולר סדרת טלוויזיה 2021 Spreadsheet לורין תפקיד ראשי; 8 פרקים 2024 יריבים Rivals ליזי ורקר תפקיד ראשי; 8 פרקים
מועמדת פרס באפט"א לטלוויזיה לשחקנית המשנה הטובה ביותר2027 הארי פוטר Harry Potter מולי וויזלי סדרה עתידית של HBO TBA The Dream Lands אנטוניה סדרה עתידית של BBC One
קתרין אמנדה פולופ גרסיה (בספרדית: Catherine Amanda Fulop García, נולדה ב-11 במרץ 1965) היא שחקנית, דוגמנית ומנחת טלוויזיה ונצואלית.
היא השתתפה במיס ונצואלה 1986, סיימה כסגנית רביעית ובמיס אמריקה הלטינית, סיימה כסגנית שלישית.
פולופ השיקה מאז קריירת משחק מצליחה ברחבי אמריקה הלטינית.
פולופ נולדה ב-11 במרץ 1965 בקראקס, ונצואלה כילדה חמישית לקלאופטרה גרסיה הוונצואלית וג'ורג' פולופ ההונגרי.
לה שש אחיות ואח אחד.
היא השתתפה בתחרות "מיס ונצואלה" לשנת 1986 ונבחרה לסגנית רביעית.
היא שיחקה בתפקיד הראשי בטלנובלות המקומיות "אביגיל" (1988) בתפקיד אביגיל גוזמן, "פרחי התשוקה" (1990) בתפקיד ברברה סנטנה דה מונטהורדה, ו"עולם החיות" (1991) בתפקיד צ'ריטו פלורס.
בשנת 2002 התפרסמה לציבור הרחב תודות לתפקידה כסוניה ריי, אמה הידוענית של מריצה (קמילה בורדונבה) בדרמת הנעורים הפופולרית "המורדים".
בשנת 2005 שיחקה בתפקיד אורח של נטלי בגרסה הארגנטינאית של הסיטקום "מי הבוס?".
ב-2007 היא השתתפה בעונה הרביעית של התוכנית "Bailando por un Sueño", המהווה גרסה ארגנטינאית לתוכנית "רוקדים עם כוכבים", אך פרשה בשלבים הראשונים.
באותה שנה שיחקה בסרט קולנועי, הפקה אמריקאית-הודית בשם "מריגולד".
בשנת 2008 החלה לשמש כשופטת בתוכנית המציאות "Talento Argentino" ברשת Telefe, אשר המהווה גרסה ארגנטינאית לתוכנית "America's Got Talent".
פולופ השתתפה בתוכנית למשך כל שלוש העונות עד לסיום התוכנית ב-2011. בשנה זו גם שיחקה בטלנובלה הארגנטינאית "הכדורים המוצלחים" (Los exitosos Pells) בתפקיד ג'וליה.
בשנת 2009 שיחקה בטלנובלה הוונצואלית "האישה המושלמת" (La mujer perfecta) בתפקיד אורח של עצמה.
בשנה זו שיחקה במחזה "לחנך את ריטה" (Educando a Rita).
גם השתתפה בפסטיבל הזמר "Festival Internacional de la Canción de Viña del Mar", בוויניה דל מאר שבצ'ילה שם זכתה בתואר "מלכת הפסטיבל".
בשנת 2011 שיחקה למספר פרקים בטלנובלה הארגנטינאית "היחידים" (Los únicos), בתפקיד של ג'סיקה "ג'סי" ולדז.
בשנת 2013 שיחקה לצד גבריאל קוראדו בטלנובלה הארגנטינאית "Taxxi, amores cruzados" בתור לוסיה לינארז.
בשנת 2016 כיכבה בטלנובלה קצרת הימים "בגלל שאני אוהב אותך" (Por amarte así), בתפקיד פטימה פלגריני.
היא נחשבה כסמל מין בארגנטינה.
ב-2006 אמרה כי הוצע לה להופיע בפלייבוי, אך סירבה "בגלל ההורים שלה".
ב-1990 התחתנה עם השחקן פרננדו קארילו, ששיחק לצידה ב"אביגיל" ו"פרחי התשוקה".
לדבריה, קארילו היה לא נאמן.
ב-1998 היא נישאה בשנית לאוסבלדו סבטיני, אחיה של הטניסאית גבריאלה סבטיני.
המשפחה מתגוררת בבואנוס איירס, ארגנטינה.
קתרין סורלנד (בנורווגית: Kathrine Sørland; נולדה ב-25 במרץ 1980) היא דוגמנית ומגישת טלוויזיה נורווגית.
בשנת 2001 נבחרה למיס נורווגיה.
בשנת 2002 השתתפה בתחרות מיס עולם שנערכה בלונדון והייתה אחת הפייבורטיות של הקהל לזכייה, נבחרה לסגנית השלישית.
בתחרות מיס תבל 2004 היא נבחרה לייצג את מדינתה בפעם השנייה ועלתה לשלב 15 המועמדות הסופיות.
היא הנחתה מספר תוכניות טלוויזיה בטלוויזיה הנורווגית ובין היתר בשנת 2006 הנחתה את העונה הראשונה של התוכנית "הטופ מודל הבאה של נורווגיה", "כוכבים שרים"- תוכנית מציאות למפורסמים בנורווגיה המתחרים בשירה ואקסטרים מייקאובר.
כשחקנית היא הופיעה בשלושה סרטים וביניהם בסרט "יוהאן: הילד המשוטט" לצד קריס קריסטופרסון ובמיני סדרה לטלוויזיה.
קתרין סולם (Catherine Sulem) נולדה ב-1957 בבירמנדריס, אלג'יריה, וגדלה בניס.
כיום, היא פרופסורית באוניברסיטת טורונטו.
היא פועלת בתחום המתמטיקה והפיזיקה ובמקביל גם במוזיקה.
עוסקת במשוואות לא ליניאריות דיפרנציאליות חלקיות ובתחום הפיזיקה במכניקת נוזלים, אופטיקה לא ליניארית ופיזיקת הפלזמה.
בעבודתה היא משתמשת גם בשיטות ניתוחיות וגם בשיטות מספריות והיא תרמה להבנת גלים חריגים במודלים של התפשטות גלים.
ב-1988 הוענק לה פרס קריגר-נלסון על ידי "".
על פריצות דרך חשובות בהבנת תופעות לא ליניאריות חשובות שקשורות להתמקדות משוואות שרדינגר לא ליניארית ובעיות גלי מים.
פרופסור סולם קיבלה את הדוקטורט שלה מ (אוניברסיטת צפון פריז) ב-1983 והחזיקה במשרה ב"אקול נורמל סופרייר" של המכון לחקר המדעי הצרפתי, לפני שהתקבלה לאוניברסיטת טורונטו כפרופסור עמיתה ב-1990.
היא חקרה את "משוואת שרדינגר לא ליניארית - התמקדות עצמית וקריסת פונקציית הגל" ביחד עם אחיה, פייר לואי סולם.
כמו כן סולם פרסמה מעל ל-70 מאמרים מדעיים בנושא מתמטיקה.
קתרין היא חברה בארגון "החברה האמריקאית למתמטיקה" (AMS) וב-2015 היא נבחרה להיות חלק מ.
קתרין נבחרה להיות הדוברת בכנסים מרכזיים רבים; בכנס החורף של החברה הקנדית למתמטיקה, בכנס של החברה למתמטיקה תעשייתית ויישומית, ובכנסים בינלאומיים רבים.
היא מארגנת כנסי מתמטיקה, תוכניות ב בטורונטו ופעילויות שנועדו לקדם מתמטיקאים מתחילים.
מ-2003 עד 2006 הייתה חברה בכמה מועצות ובוועדות המעניקות מלגות כמו הקרן הלאומית למדע ו-.
כיום היא מחזיקה במלגת מחקר של קרן סימונס.
קתרין היא מוזיקאית בעלת הישגים; היא קיבלה דיפלומת פרס ראשון לכינור במוזיקה מהקונסרבטואר בפריז ב-1975 והייתה כנרית ראשית בסינפונייטה הישראלית של באר שבע מ-1982 עד 1987.
קתרין סולם למדה בקונסרבטוריון של ניס ולאחר מכן בקונסרבטואר הלאומי של פריז בו היא קיבלה את הפרס הראשון לכינור ומוזיקה קאמרית.
היא ניגנה רסיטלים רבים בצרפת, בגרמניה, בישראל ובקנדה, והופיעה בקונצרטים רבים עם התזמורת הפילהרמונית של רדיו צרפת ועם הסינפונייטה של באר שבע, בה היא הייתה כנרית ראשית במשך חמש שנים.
מאז הגעתה לטורונטו ב-1990 היא הופיעה במגוון קבוצות קאמריות ותזמורות פילהרמוניות מקומיות.
קתרין יצרה חלק מפסקול הסרט "האיש שהציל את הגאומטריה", סרט שגולל את רעיונותיו של הרולד סקוט מקדונלד קוקסטר חוקר הגאומטריה.
קתרין ורג'יניה "קתי" סוויצר היא סופרת, פרשנית טלוויזיה ורצה אמריקאית.
היא ידועה ביותר בשל היותה האישה הראשונה שרצה במרתון בוסטון כממוספרת באופן רשמי (1967), על אף האיסור על נשים להשתתף באירוע זה באותה תקופה.
קתרין סוויצר נולדה למשפחה אמריקאית בעיר אמברג שבגרמניה.
אביה היה רב-סרן בצבא ארצות הברית.
המשפחה חזרה לארצות הברית בשנת 1949.
סוויצר למדה בתיכון מרשל (George C.
Marshall High School) שבמחוז פיירפקס, וירג'יניה.
סוויצר הייתה ספורטאית מגיל צעיר וחברה בקבוצת הלקרוס בקולג'.
באחד הראיונות עמה סוויצר סיפרה שהמוסכמה שריצה מסוכנת לנשים לא הצליחה להפחיד אותה, אלא גרמה לה להרגיש חזקה, חופשייה וחסרת פחד: .
סוויצר למדה באוניברסיטת סירקיוז (Syracuse University) שבמדינת ניו יורק, שם השלימה תואר ראשון בעיתונאות (בשנת 1968) ותואר שני באותו תחום (בשנת 1972).
בשנת 1968 קתרין נישאה לטום מילר, שאותו הכירה במרתון בוסטון.
סוויצר התחתנה שוב עם איש יחסי הציבור פיליפ שסואב, התגרשה ממנו, ולאחר מכן נישאה לרץ הבריטי רוג'ר רובינסון.
באותן שנים, נשים לא הורשו להשתתף באף תחרות ריצה שאורכה מעל 800 מטר.
ההנחה הרווחת הייתה שמבנה גופן העדין של נשים לא מסוגל לעמוד בעומס של ריצה ארוכה, וכן שמאמץ גופני כזה יגרום לבעיות פיזיות כגון צניחת רחם, צמיחת שערות חזה או גוף שרירי ו"גברי".
שנה קודם לכן, ב-1966, בובי (רוברטה) גיב סיימה את מרתון בוסטון, אך משום שלא הייתה רשומה למירוץ באופן רשמי ולא קיבלה מספר חזה, היא לא נרשמה בספרי ההיסטוריה כרצה הראשונה שסיימה את מרתון בוסטון.
על אף שהמאמן שלה התעקש שמרתון בוסטון ארוך מדי עבור "אישה שברירית כמוה", ועל אף שהשתתפותן של נשים באירוע נאסרה, סוויצר התאמנה לקראת מרתון זה.
היא השלימה את המרתון בשנת 1967, תחת המספר 261, עם המועדון האתלטי Syracuse Harriers.
זמן הגמר שלה היה כ-4 שעות ו-20 דקות.
סוויצר נרשמה למרתון תחת השם הנייטרלי ק.ו סוויצר, שהשתמשה בו גם על מנת להזדהות על ניירת האוניברסיטה שלה.
היא הנפיקה מספר "תחת השגחה" בתהליך מיון הכניסה, וכאשר השגיאה התגלתה, טופלה כאורחת לא מוזמנת: מארגן התחרות, ג'וק סמפל, ניסה להוריד אותה פיזית מן המירוץ.
סוויצר טענה שהוא צעק, "עופי מן המרוץ שלי ותני לי את המספרים האלה".
בן זוגה של סוויצר באותה תקופה, טום מילר, שהתמודד איתה, דחף את סמפל הרחק ממנה, מה שאפשר לה להמשיך.
האירוע צולם ותמונותיו עלו לכותרות בעולם.
בשנת 1974, סוויצר זכתה במקום הראשון במרתון ניו יורק, עם תוצאה של 3:07:29 שעות.
השיא האישי שלה נקבע במרתון בוסטון בשנת 1975, בו סיימה במקום השני בתוצאה של 2:51:37 שעות.
לאורך השנים התחרתה סוויצר ביותר מ-30 מרתונים, וכונתה על ידי "ראנר", מגזין הרצים העולמי, "רצת עשור".
בשנת 2017, כשהייתה בת 70, חזרה למרתון בוסטון ואל מספרה 261. בפתיחה התכבדה סוויצר לירות את יריית הזינוק עבור הרצות הבכירות.
סוויצר השלימה את המרתון בתוצאה 4:44:31 שעות.
לאחר מכן, כאקט של הוקרה, החליטו מנהלי המרוץ להוציא את המספר 261 לגמלאות.
זו הפעם השנייה בהיסטוריה בלבד שהדבר נעשה.
פעולתה כאשת תקשורת וכפעילה לקידום נשים בספורט
בשנת 1972, חמש שנים לאחר מרתון בוסטון שבו השתתפה, הותרה השתתפותן של נשים באירוע.
בשנת 1984, באולימפיאדת לוס אנג'לס, מרתון לנשים הפך למקצוע אולימפי.
סוויצר סיפרה כי נשים רבות רצות לזרועותיה, ומספרות כיצד הריצה שינתה את חייהן.
בשנת 1997 כתבה סוויצר ספר על ריצה והליכה לנשים מעל גיל 40.
באפריל 2008, זכתה סוויצר בפרס ה"בילי" לעיתונאות עבור כתיבתה מעוררת ההשראה המתארת נשים בספורט.
סוויצר זכתה גם בפרס אמי על עבודתה כפרשנית בטלוויזיה.
בשנת 2011 נכנסה להיכל התהילה הלאומי לנשים בארצות הברית, על כך שקידמה את הריצה ככלי להעצמת נשים ברחבי העולם.
בשנת 2015 סוויצר הקימה ארגון ללא מטרות רווח בשם 261 Fearless, שמטרתו להעצים נשים באמצעות ריצה ולקדם אורח חיים בריא בקרב נשים.
מריה אלכסנדרה קתרין סיאצ'וקה גאטה (בספרדית: María Alexandra Catherine Siachoque Gaete, נולדה ב-21 בינואר 1972) היא שחקנית ודוגמנית קולומביאנית הידועה בשל תפקידיה בטלנובלות רבות.
קתרין סיאצ'וקה נולדה בבוגוטה בקולומביה ב-21 בינואר 1972 לפליקס סיאצ'וקה וולנטה ג'נט.
היא החלה את הקריירה שלה כרקדנית בלט קלאסי מקצועית לפני שעברה לתיאטרון מוזיקלי, שם התבלטה במהרה בהפקות כמו "הכלוב בצעקות", "הקאסה של הפלאסר" ו"פיטר פן".
התפקיד האחרון היה הזרז שמשך את תשומת ליבם של המפיקים החשובים ביותר של התקופה, מה שהוביל לכך שפנו אליה בבקשה להשתתף במספר הפקות טלוויזיה.
בשנת 1995 החלה הקריירה שלה, והיא התפרסמה כגילוי השנה בשתי הפקותיה הראשונות בו זמנית, "Sobrevivir" ו-"La Sombra del Deseo".
היא שיחקה בטלנובלות רבות של טלמונדו כמו "Pecados Ajenos", "עמק התשוקות", "Venganza", אלמד אותך לאהוב ,"Amantes del desierto".
למרות שהיא גלמה לרוב דמויות של נבליות היא הייתה לאחת מחביבות הקהל.
בשנת 2010 גילמה את הנבלית בסדרה "¿Dónde está Elisa?".
בשנים 2011 -2012 שיחקה בסדרה "La casa de al lado" לצד בן זוגה מיגל ורוני.
בשנת 2014 גילמה את הנבלית בטלנובלה "מלכת הלבבות" לצד פאולה נונייס, אאוחניו סייר, לאורה פלורס וחואן סולר.
בשנת 2022 הצטרפה לעונתה השנייה של סדרת המותחן המקסיקנית "הצד האפל של התשוקה" מבית "נטפליקס" בתור ליז אנטואן.
בשנת 2024 שיחקה סיאצ'וקה בסדרת הקומדיה המקסיקנית "Consuelo" בדמותה של אולגה.
בשנת 2025 החלה לשחק לצד פרננדו קולונגה בטלנובלה המקסיקנית "Amanecer" בתור אמפולה טאלאברה.
באותה שנה שיחקה בסרטה הראשון "Reinas de la Noche" שם גילמה בתפקיד הראשי את ויקטוריה.
היא נשואה לשחקן והבמאי הארגנטינאי-קולומביאני מיגל ורוני (אנ') מאז ה-5 בנובמבר 1996.
קתרין מארי דאנהם הייתה רקדנית, כוריאוגרפית ואנתרופולוגית אפרו-אמריקנית ידועה שחיה ופעלה בארצות הברית בין השנים 1909–2006. דאנהם הייתה חלוצה בתחום הכוריאוגרפיה העממית והאתנית, וממקימי תנועת הריקוד האנתרופולוגי.
היא התמחתה והתמקדה בעיקר בחקר שורשי הריקוד השחור והפיכתו לסגנון מחול אומנותי חדש ומרהיב.
קתרין נולדה ב-22 ביוני 1909 בגלן-אילין, בשיקגו, אילינוי, להורים מילארד דאנהם, אפרו-אמריקני, ופאני ג'ון דאנהם, קנדית-צרפתייה.
בשנת 1931 התחתנה דאנהם עם ג'ורדיס מקו, אך השניים לא היו ילדים משותפים והם התגרשו בשנת 1938. בשנת 1941 התחתנה דאנהם בשנית, עם ג'ון פראט, מעצב תפאורה ותלבושות קנדי, שהצטרף ללהקת הריקוד שלה.
בשנת 1949 אימצו ביחד ילדה צרפתייה מהאי מרטיניק.
בשנת 1929 עברה דאנהם ללמוד באוניברסיטת שיקגו, שם הפכה לאחת הנשים האפרו-אמריקניות הראשונות אי-פעם שרכשו תואר דוקטור בתחום האנתרופולוגיה.
את לימודיה מימנה דאנהם בכך שנתנה שיעורי ריקוד פרטיים לחבריה לכיתה, והפיקה רסיטלים רבים ברחבי העיר.
בשנת 1930, הקימה דאנהם להקת בלט-"Ballet Nègre", שהייתה אחת מקבוצות הבלט האפרו-אמריקניות הראשונות שפעלו במדינה.
בעקבות אחת מהופעות הלהקה, דאנהם זכתה בהזמנה להופיע מול "קרן רוזנוולד" ובהצעה למימון כל לימודים המקדמים אותה לעבר קריירת ריקוד מקצועית.
בעקבות אותה הצעה, זכתה דאנהם ב-1935 במלגת נסיעות לברזיל ולאיים הקאריבים, על-מנת לחקור את הטקסים ודפוסי הריקוד של המקומיים.
במשך השנתיים הללו חקרה דאנהם בג'מייקה, מרטיניק, טרינידד ובהאיטי.
היא כתבה מאמרים רבים על ממצאיה בטיול מחקר זה, ואף כמה מהם זכו להתפרסם במגזינים תחת השם "K.
בשנת 1936 השלימה דאנהם גם תואר בפילוסופיה.
דאנהם נפטרה ב-21 במאי 2006 בניו-יורק, בשיבה טובה, בהיותה בת 97.
את קריירת הריקוד שלה החלה דאנהם לפני סיום לימודיה, כשהופיעה עם להקת האופרה של שיקגו ב-1935, ובשלוש השנים הבאות הופיעה בעוד מספר הופעות מחול וצברה לעצמה ניסיון מעשי ראשון.
בשנת 1939, עברה דאנהם להתגורר בניו-יורק, שם עבדה בתפקידים בכירים רבים בתחום המחול והכוריאוגרפיה, הופיעה בתיאטראות ומועדוני לילה רבים וצברה לעצמה לראשונה שם של כוריאוגרפית מצליחה.
בסך הכל השתתפה דאנהם ב-13 סרטים ואינספור מחזות, מחזמרים ומופעי מחול רבים.
על תרומתה זכתה דאנהם בפרסי הוקרה רבים כדוגמת פרס אלברט שוויצר למוזיקה, פרס הכבוד ממרכז קנדי, המדליה הלאומית לאמנויות ועוד.
דאנהם הובילה מהפכה בתחום הריקוד האמריקני.
היא הכניסה את סגנון המחול המקומי באפריקה ובקאריבים לתודעת הריקוד האירופאי המודרני הדומיננטי, ואף הפכה את תחום המחול והריקוד האנתרופולוגי לדיסציפלינה אקדמית חדשה.
דאנהם הייתה פעילה חברתית למען זכויות אדם ושוויון בין הגזעים.
היא נחשבת לפורצת דרך ומיוחסים לה שבירת מחסומים גזעניים רבים בתחום המחול.
התהילה העיקרית לה זכתה דאנהם, באה בעקבות תרומתה האדירה להבנה וקבלה של מוזיקה מלווה במחול אתני בארצות-הברית, ומחוצה לה.
היא הקימה בית-ספר גדול למחול בהאיטי ב-1961, ביימה מופעי ריקוד בפריז ובסטוקהולם, ואף עברה לגור בסנגל ושימשה כיועצת תרבויות לנשיא המדינה.
קתרין פטרסון היא סופרת ילדים אמריקאית שנולדה בג'יאנגסו שבסין בשם קת'רין וומלדורף.
בשנים 2011-2010 כיהנה כשגרירה הלאומית של הקרן לספרות ילדים ואוריינות (NCBLA), וכיום היא סגניתו של נשיא הקרן.
פטרסון חברה בחבר הנאמנים של מכללת ורמונט לאומנות גבוהה וחברת כבוד בוועד הבין לאומי לספרי ילדים וצעירים (IBBY).
כמו כן, היא חברת כבוד במדור האמריקאי של הוועד (USBBY) וכלת פרס הנס כריסטיאן אנדרסן לשנת 1998. הפרס, שמכונה "הנובל לספרות ילדים", ניתן לסופרים ולמאיירים שספריהם תרמו באופן משמעותי ומתמשך לעולם ספרות הילדים.
ספריה, שתורגמו ל-28 שפות, קצרו שבחים וזכו להערכה כלל עולמית.
הם זכו פעמיים בפרס הספר הלאומי (National Book Award) ופעמיים במדליית ניוברי (John Newbery Medal), העיטורים הלאומיים הגבוהים ביותר בארצות הברית לספרי ילדים ומבוגרים צעירים (Young Adults).
אחד מספריה הנודעים, שתורגם גם לעברית, הוא ממלכת טרביתיה, שפורסם בשנת 1978, וקיבל, בין היתר, את מדליית ניוברי האמריקאית, והוכתר כספר הטוב ביותר לשנת 1977 על ידי כתב העת של ספריות בתי הספר.
קתרין פטרסון נולדה בשם קתרין וומלדורף בשנת 1932 להורים אמריקאים שחיו בסין, במסגרתם עבודתם כמסיונריים.
לאחר שהיפנים פלשו לסין, וגברו הסיכויים למלחמה בין יפן וארצות הברית, חזרה המשפחה לארצות הברית.
הסופרת מעידה על עצמה שניסתה לכתוב כבר בגיל חמש, הגיל שבו התחילה גם לקרוא, "פשוט כי לא יכולתי לשאת את המחשבה שאינני יכולה לעשות זאת".
עד שהייתה בת שמונה עשרה העתיקו היא ומשפחתה את מקום מגוריהם שמונה עשרה פעמים.
משום כך, רק דברים בודדים שכתבה שרדו.
לדבריה, כתב היד היחיד שכתבה בילדותה, שהיא מתגאה בו עד היום, הוא מכתב שכתבה בגיל שבע כשהתגוררה בשאנגחאי מתוך געגועים לאביה שחי בביתם הישן בסין באזור קרבות.
לאחר השיבה לארצות הברית הם השתקעו בווינצ'סטר שבווירג'יניה והיא החלה את לימודיה במכללת קינג שבבריסטול, טנסי.
במכללה, היא השקיעה את מרבית זמנה בקריאת ספרות אנגלית ואמריקאית.
באותה תקופה גם לימדה בבית ספר כפרי בצפון וירג'יניה.
פטרסון מספרת שעל אף אהבת הקריאה העזה שלה, מעולם לא חלמה להיות סופרת וגם לא דמיינה שתעסוק בכך, לפחות לא עד שנות העשרים שלה.
בגיל עשר שאפה להיות כוכבת קולנוע או מיסיונרית, ובגיל עשרים רצתה להתחתן ולהיות אמא לילדים רבים.
על כן, לימודי כתבי הקודש (Bible) והנצרות שהחלה בשנת 1955 היו עוד צעד בדרך להגשמת חלום הילדות שלה, עבודה כמסיונרית בסין.
את התואר למדה בבית הספר לתארים מתקדמים בריצ'מונד שבווירג'יניה.
בשנת 1957, שבה סיימה את לימודיה, שערי סין היו סגורים בפני אמריקאים.
כיוון שכך, תקוותה להיות למיסיונרית בסין נגוזה ובעצת חבר/ה מיפן, היגרה לשם.
למשך ארבע שנים התגוררה ביפן, למדה את השפה המקומית ועבדה שם.
במדינה האסייתית, הכירה את מי שחשבה שתינשא לו ותכננה לבלות את המשך חייה ביפן.
אך כשחזרה לארצות הברית לשנת לימוד בניו יורק, פגשה כומר פרסביטריאני שלדבריה, "שינה את המשך חיי פעם נוספת".
לזוג ארבעה ילדים בגירים, שניים מהם ביולוגיים ושניים מאומצים, ושבעה נכדים.
אחד הילדים, דייוויד, הוא תסריטאי ובמאי, שביים את הסרט "ממלכת טרביתיה".
ג'ון, בן זוגה של פטרסון, נפטר בשנת 2013 בגיל 80.
את הקריירה המקצועית שלה כסופרת החלה פטרסון בשנת 1964, כשהכנסייה הפרסבטריאנית במרילנד ביקשה ממנה לכתוב חומרים לתוכניות לימודים עבור תלמידי כיתות ה'-ו'.
מאחר שהכנסייה היא זו שהעניקה לה מלגה בשעתה שאפשרה לה ללמוד ולעבוד ביפן, היא הרגישה מחויבת להיעתר לבקשה.
במהלך העבודה, פטרסון התאהבה בכתיבה, והחליטה לכתוב ספרות בדיונית, שהייתה הסגנון המועדף עליה.
בעצת חברתה לכנסייה במרילנד, נרשמה פטרסון לקורס כתיבה יוצרת למבוגרים, שסייע לה רבות כדי לעמוד במשימה שלקחה על עצמה.
ההשראה לספרה של פטרסון, ממלכת טרביתיה, הייתה מותה הטרגי והפתאומי של חברתו הטובה ביותר של בנה, דייוויד, ליסה היל, מפגיעת ברק.
גם לספרה "גילי הופקינס הגדולה" , שנכתב באותה תקופה, היה קשר למציאות: פטרסון ומשפחתה היו משפחת אומנה, ופטרסון עצמה הרגישה שאינה עומדת בתפקיד כפי שהיה מצופה ממנה.
פטרסון כתבה יותר מ-40 ספרים, מרביתם ספרי ילדים.
ספריה תורגמו ל-28 שפות, ורבים מהם זכו בפרסים והיו להצלחה כלל עולמית.
כך למשל, ספרה ממלכת טרביתיה , זכה בפרס המדף של לואיס קרול (Lewis Carroll Shelf Award), במדליית ניוברי, (John Newbery Medal) והוכתר כספר הטוב ביותר לשנת 1977 על ידי עיתון ספריות בתי הספר האמריקאי (The School Library Journal).
מלבד זאת, הוא קיבל פרסים בפולין, בהולנד ובצרפת.
ספרה Jacob Have I Loved זכה גם הוא במדליית ניוברי לשנת 1981 והוכתר כספר הטוב ביותר על ידי עיתון ספריות בתי הספר בשנת 1980. נוסף לכך, הוא הספר הטוב ביותר בשנות ה-80 לפי איגוד הספריות האמריקאי (ALA).
ספר אחר שכתבה פטרסון, The Great Gilly Hopkins, זכה, בין היתר, בפרס הספר הלאומי (National Book Award).
גם ספרה The Master Puppeteer קיבל את הפרס הלאומי לספרי ילדים.
שניים מספריה של פטרסון, Bridge to Terabithia וThe Great Gilly Hopkins עובדו לסרטים, שביים בנה, דייוויד לורד פטרסון.
בשנת 2006, קיבלה פטרסון את פרס אסטריד לינדגרן (Astrid Lindgren Memorial Award) מממשלת שוודיה.
עוד קודם לכן, בשנת 2000, קיבלה את התואר "אגדה חיה" (Living Legend) מספריית הקונגרס.
הסופרת הייתה מועמדת מטעם ארצות הברית לפרס הנס כריסטיאן אנדרסן פעמיים, בשנת 1979 ובשנת 1989, וקיבלה אותו בשנת 1998.
נוסף לכך, היא בעלת תארים לשם כבוד באוניברסיטת מרילנד, במכללה הפרסביטריאנית בקרוליינה הדרומית, באוניברסיטת נוריץ' שבוורמונט, ממכללת קינג שבטנסי (שבה למדה) וממוסדות אקדמיים רבים נוספים בארצות הברית.
יתר על כן, גם אוניברסיטת מאונט סנט וינסנט (Mount Saint Vincent University) שבנובה סקוטיה, קנדה, העניקה לה תואר לשם כבוד.
קתרין מונביוט הייתה ספורטאית אנגלייה שעסקה בענף הורדת הידיים, אלופת העולם בהורדת ידיים לשנת 1993.
מונביוט הייתה תזונאית טבעונית שעסקה בניקוי מעיים , וכיהנה בתפקיד יו"ר האיגוד הבינלאומי לטיפולי מעיים (The International Colonic Association).
כמו כן, עבדה כהידרותרפיסטית בקליניקת הייל בלונדון.
בשנת 1993 השתתפה במספר תחרויות להורדת ידיים.
באליפות בריטניה שנערכה באילפורד, היא הגיעה למקום שלישי בקטגוריה 60 ק"ג, יד ימין.
כמו כן השתתפה באליפות אירופה להורדת ידיים שנערכה בלונדון, וזכתה במקום שני.
באוקטובר 1993, השתתפה באליפות העולם להורדת ידיים שנערכה באדמונטון, קנדה וזכתה באליפות בקטגוריית משקל 55 ק"ג.
בשנת 1997, בגיל 33, החליקה באמבטיה ומתה מפציעה.
קתרין סאליבן היא גאולוגית אמריקאית ואסטרונאוטית לשעבר של נאס"א.
קתרין הייתה חברת צוות בשלוש משימות בחלל והאישה האמריקאית הראשונה שהלכה בחלל ב-11 באוקטובר 1984. היא עמדה בראש מנהל האוקיינוסים והאטמוספירה הלאומי, ולאחר מכן כיהנה כמופקדת הקתדרה על שם צ'ארלס לינדברג במוזיאון האוויר והחלל הלאומי של מכון סמית'סוניאן לשנת 2017 וכיהנה גם כעמיתה בכירה במכון פוטומאק למדיניות מחקרים.
ב-7 ביוני 2020 הייתה קתרין סאליבן האישה הראשונה שצללה למעמקי תהום צ'לנג'ר.
בשנת 1984 הייתה סליבאן האישה הראשונה שביצעה הליכת חלל.
בכך הייתה סליבאן לאדם הראשון שביצע הליכת חלל וגם שהגיע למקום העמוק ביותר בכדור הארץ.
סאליבן נולדה בפטרסון (ניו ג'רזי).
היא בוגרת משנת 1969 של תיכון ויליאם הווארד טאפט הנמצא במחוז וודלנד, לוס אנג'לס, קליפורניה.
הוענק לה תואר ראשון במדעי כדור הארץ מטעם אוניברסיטת קליפורניה בסנטה קרוז בשנת 1973, ודוקטורט בגאולוגיה מאוניברסיטת דלהאוזי בקנדה בשנת 1978. בעוד שהייתה בדלהאוזי, היא השתתפה במספר משלחות אוקיינוגרפיות שחקרו את הרצפות של האוקיינוס האטלנטי והאוקיינוס השקט.
בשנת 1988 הצטרפה סאליבן לחיל המילואים הימיים של ארצות הברית כקצינת אוקיינוגרפיה, פרשה בדרגת קפטן בשנת 2006. היא שימשה כמדענית ראשית במנהל האוקיינוסים והאטמוספירה הלאומי.
לפני עבודתה בנאס"א, עבדה סאליבן באלסקה כאוקיינוגרפית.
הופעתה הראשונה של סאליבן הייתה ב-11 באוקטובר 1984 בפעילות חוץ רכבית במעבורת החלל צ'לנג'ר STS-41-G.
סאליבן ושותפה למשימה דייוויד ליסטמה ביצעו 3.5 שעות של הליכה בחלל שבה הפעילו מערכת שנועדה להראות שלוויין יכול להתדלק באמצעות המסלול הכבידתי שלו.
במהלך שמונת ימי המשימה, הצוות פרס לוויין קרינה וערך השערות מדעיות על כדור הארץ באמצעות OSTA-3 pallet ופורמט גדול של מצלמות, שבה הראה הלוויין יכולות תדלוק באמצעות דלק ההידרזין במערכת התדלוק המסלולית.