tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
האהדה שרכש בראון נחשבת לחריגה וייחודית, שכן הוא סנאטור רפובליקני מטעם אחת מהמדינות הליברליות והמזוהות היותר עם המפלגה הדמוקרטית ביותר בארצות הברית.
שגריר ארצות הברית בניו זילנד וסמואה
ב-20 באפריל 2017 הוכרז בראון כמועמדו של הנשיא דונלד טראמפ לשגרירה הבא של ארצות הברית בניו זילנד וסמואה.
מינויו לשגריר בניו זילנד אושר על ידי הסנאט ב-8 ביוני, והגיש את כתב האמנתו למושלת הכללית של ניו זילנד פטסי רדי ב-25 ביוני.
מינויו כשגריר בסמואה אושר כעבור חודש ימים.
באוקטובר 2017 ייעצה מחלקת המדינה של ארצות הברית לבראון לגלות יותר רגישות מבחינה תרבותית לאחר שכינה את מתנדבי חיל השלום "יפים" ואמר למלצרים באירוע שהם יכולים להרוויח "כסף טוב" בתעשיית שירות המזון.
מחלקת המדינה בחנה את האמירות, ודחקה בבראון לעמוד בסטנדרטים המצופים להתנהגות של עובדי מדינה.
באותו אירוע טענה אישה שמלצרה כי בראון נעץ מבטים בשדייה ואחרת טענה שבראון התנהג בחוסר נימוס ובגסות.
ב-20 בדצמבר 2020 סיים את שליחותו הדיפלומטית, והתמנה לדקאן "בית הספר למשפטים ניו אינגלנד" בבוסטון.
כסנאטור, נהג בראון לצדד במדינת ישראל.
בנוגע לסכסוך הישראלי-פלסטיני, רואה בראון את איראן כאחראית להפרת הסדר וליבוי השנאה במזרח התיכון.
בספטמבר 2010 פרסם בראון מאמר דעה בוול סטריט ג'ורנל בה הפנה אצבע מאשימה אל איראן, המצטיירת כגורם שלילי שאם לא ינוטרל פשוט לא תתאפשר כל התקדמות לעבר רגיעה במזרח התיכון.
באוגוסט 2012, בעיצומן של הבחירות לנשיאות ארצות הברית שנערכו באותה השנה, אמר בראון כי לישראל "הזכות מוחלטת להגן על עצמה", בצל דיווחים שישראל עשויה לשקול לתקוף את מתקני הגרעין של איראן לפני מועד הבחירות.
באותה העת התמודד בראון על מקומו בסנאט מול מועמדת המפלגה הדמוקרטית, אליזבת וורן.
הוא טען שלוורן גישה פייסנית בנוגע למצב במזרח התיכון.
ב-10 באוגוסט 2010 נסע בראון לירדן ולישראל במסגרת חברותו בוועדת הכוחות המזוינים ובוועדת ביטחון המולדת של הסנאט.
לאחר שחיל הים הישראלי אסר על ספינות לשוט לאורך חופי רצועת עזה במסגרת המשט לעזה ב-2011, פעילים פרו-פלסטינים נכנסו לבניין הקונסוליה הישראלית בבוסטון והפגינו נגד מדיניות ישראל.
בראון הוקיע את המחאה בקונסוליה ואמר: "לא צריך לטעות באיזה צד נמצאת אמריקה במאבק בטרור, ואני רוצה להבהיר שאני עומד לצד ישראל".
במהלך מבצע עמוד ענן, תמך בראון בפעולות ישראל נגד חמאס, והדגיש שוב את זכותה של ישראל להגן על עצמה תוך שהוא מגנה את חמאס.
סקוט דניאל גולדבלט הוא שחיין יהודי-אמריקאי בעבר.
אלוף אולימפי (אתונה 2004), סגן אלוף אולימפי (סידני 2000), סגן אלוף עולם (ברצלונה 2003) ואלוף אוניברסיאדה (סיציליה 1997) במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי.
הוא למד באוניברסיטת טקסס באוסטין.
באוניברסיאדה שנערכה בסיציליה, איטליה בשנת 1997 הוא זכה בשתי מדליות, זהב וכסף.
מדליית זהב במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:26.78 דקות ומדליית כסף במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:51.96 דקות.
במבחנים האמריקאים לאולימפיאדת סידני שנערכו באינידיאנה, אינדיאנפוליס באוגוסט 2000 הוא זכה במדליית כסף במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:48.12 דקות.
במשחקים עצמם הוא זכה במדליית כסף במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי ביחד עם ג'יימי ראץ', ג'וש דייוויס וקליט קלר בתוצאה של 7:12.64 דקות, אחרי אוסטרליה שקבעה באותו משחה שיא עולם חדש של 7:07.05 דקות ולפני הולנד (7:12.70 דקות).
כשחיין ראשון הוא קבע תוצאה של 1:49.66 דקות.
נוסף לכך, הוא סיים במקום תשיעי במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:48.83 דקות, 5 מאיות איטי מעליה לשלב הגמר.
בשלב המוקדמות הוא קבע תוצאה של 1:48.65 דקות ובשלב חצי הגמר הוא קבע תוצאה של 1:48.50 דקות.
בסוף השנה הוא עבר ניתוח באמה השמאלית עקב נזק עצבי ביד.
באליפות ארצות הברית שנערכה במרץ 2002 הוא זכה במדליית זהב במשחה ל-400 מטר חופשי.
באליפות העולם שנערכה בברצלונה, ספרד בשנת 2003 הוא זכה במדליית כסף במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי לאחר ששחה בשלב המוקדמות.
הוא דורג במקום שמיני בעולם במשחה ל-200 מטר חופשי באותה שנה.
באולימפיאדת אתונה הוא זכה במדליית זהב במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי לאחר ששחה בשלב המוקדמות.
הוא שחה ראשון בתוצאה של 1:49.53 דקות.
בתחרויות השחייה של המכביה ה-17 שנערכו בשנת 2005 הוא זכה ב-4 מדליות 2 זהב, 1 כסף ו-1 ארד.
סקוט וביילי היא סדרת דרמה בריטית ששודרה לראשונה ב־ITV ב-29 במאי 2011 והסתיימה ב-27 באפריל 2016. בסדרה מככבות סוראן ג'ונס ולזלי שארפ, ומשתתפים גם אמיליה בולמור, ניקולס גליבס, דני מילר, ופיפה הייווד.
את הסדרה כתבה סאלי ויינרייט, בהתבסס על רעיון מקורי של ג'ונס וסאלי לינדזי.
הסדרה סובבת את חייהן האישיים והמקצועיים של שתי בלשות משטרה, ג'נט סקוט ורייצ'ל ביילי, ומתקיימת במדור בדיוני של משטרת מנצ'סטר.
הסדרה הוזמנה על ידי ITV לאחר שהרעיון הוצג בפני המפיקה בפועל ניקולה שינדלר, שהביאה את הפרויקט לתסריטאית סאלי ויינרייט.
הסדרה מצולמת ברובה באזור מנצ'סטר רבתי.
הרעיון המקורי נהגה על ידי סוראן ג'ונס וסאלי לינדזי, שחשבו שאין מספיק תפקידים עבור נשים ש"אינן אשתו-של, עוזרתו-של, אמו-של, מאהבתו-של, וכן הלאה" לינדזי, שאוהדת של תוכניות טלוויזיה כגון "קגני ולייסי", רצתה לפתח רעיון שעוקב אחר שתי נשות מקצוע, וג'ונס כינתה את התוכנית "הקגני ולייסי של מנצ'סטר".
אחרי ששינדלר הביאה את הפרויקט לויינרייט, הצטרפה אליה דיאן טיילור, לשעבר מפקחת במשטרת מנצ'סטר, והתוכנית התפתחה משם מעבר לרעיון ההתחלתי של ג'ונס ולינדזי.
מנקודת מבטה של טיילור, תוכניות משטרה הן לעיתים קרובות לא רק מלאות בטעויות פרוצדורליות ואי דיוקים טכניים, אלא שהן מפספסות כיצד שוטרים אמיתיים מתנהגים ומרגישים.
היא תרמה לתיאור מציאותי יותר של חייהן של שוטרות בתוכנית
ג'ונס, שמעת פיתוח הרעיון ראתה את עצמה משחקת את רייצ'ל ביילי, קיבלה את התפקיד.
במקור, לינדזי הייתה אמורה לככב מולה, אבל היא נכנסה להריון עם תאומים, אז התפקיד של ג'נט ניתנה ללזלי שארפ; לינדזי קיבלה תפקיד קטן יותר בתור אליסון, אחותה של רייצ'ל.
לזלי שארפ - ג'נט סקוט, אחת משתי הבלשיות שהן הדמויות הראשיות
סוראן ג'ונס - רייצ'ל ביילי, אחת משתי הבלשיות שהן הדמויות הראשיות
ניקולס גליבס - אנדי רופר, סמל בילוש (עונות 1–2)
דני מילר - סמל בילוש (עונות 3–4)
אמיליה בולמור - ג'יל מארי, מפקדת היחידה
פיפה הייווד - ג'ולי דודסון, רפ"ק
בן בט – בלש קווין לאמב
סקוּט היא חברה סינגפורית לטיסות חסך הפועלת מנמל התעופה סינגפור צ'נגי.
החברה היא חברת בת של חברת התעופה הלאומית סינגפור איירליינס.
החברה נוסדה בשנת 2011, לאחר שחברת האם סינגפור איירליינס הודיעה על כוונתה להקים חברת תעופה לטיסות חסך לטווחי טיסה בינוניים וארוכים.
החברה החלה להפעיל טיסות מסחריות ביוני 2012 במטוסי בואינג 777-200ER שהועברו מסינגפור איירליינס, ויעדיה הראשונים היו הערים האוסטרליות סידני וגולד קוסט.
בשנת 2016 הצטרפה החברה לברית חברות התעופה לטיסות חסך Value Alliance.
מאוחר יותר באותה השנה הודיעה סינגפור איירליינס על איחודן של שתי חברות הבת סקוט וטייגראייר תחת המותג "סקוט".
האיחוד יצא לפועל במאי 2017, כאשר קוד ה-IATA וה-ICAO של החברה המאוחדת הם אלו ששימשו את טייגראייר לפני האיחוד.
סקוט בניסטר (נולד ב-1975, קנזס סיטי) הוא יזם ואנג'ל אמריקאי, היה בין מקימי חברת IronPort ו-PayPal עבורם פיתח מספר אלגוריתמים.
סקוט בניסטר נולד בקנזס סיטי למשפחה של מהנדס בניין.
הוא התחיל ללמוד באוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין.
עוד בהיותו סטודנט הוא הקים חברה SponsorNet New Media ביחד עם חבריו מקס לבצ'ין וליוק נוסק.
במקביל הוא למד HTML וקיבל עבודה כובמאסטר.
בשנת 1996 הוא עזב את הלימודים ועבר לעמק הסיליקון.
הוא הקים חברת הזנק חדשה שנמכרה בשנת 1998. בשנת 2000 ביחד עם סקוט וייס הוא הקים חברה IronPort שנמכרה בשנת 2007 לסיסקו תמורת 830 מיליון $.
בניסטר המשיך בהשקעות בחברות היי-טק כמו אובר, פייסבוק ורבות נוספות.
הוא היה בין מקימי PayPal והיה חבר דירקטוריון שלה.
בסך הכול הוא השקיע ביותר מ-100 מחברות.
סקוט בניסטר נשוי לציאן, שהייתה בין העובדים הראשונים של IronPort.
הוא היה בין תומכיו של ראנד פול כמועמד לנשיא וכאשר פול סיים את מערכת הבחירות העביר את תמיכה לטד קרוז.
בשנת 2016 ציאן וסקוט בניסטר קיבלו תואר "אנג'ל השנה".
בעקבות תרומתו קליניקה משפטית באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס שינתה את שמה ל-Scott & Cyan Banister First Amendment Clinic.
סקוט ווקר היה זמר-יוצר ורב-נגן אמריקאי-בריטי ממוצא יהודי.
נולד כנואל סקוט אנגל בהמילטון שבאוהיו.
אביו היה מנהל בחברת נפט.
בעקבות עבודת אביו, המשפחה נדדה ממקום למקום.
החל משנת 1959 הם התיישבו בקליפורניה.
כילד התעניין ווקר במוזיקה, שיחק בהצגות ילדים ואף הופיע מספר פעמים בתוכניות טלוויזיה של אדי פישר.
בהיותו בלוס אנג'לס החל להתעניין בג'אז, בשירת דור הביט וכן בקולנוע אירופאי - בין הבמאים החביבים עליו היו אינגמר ברגמן, רובר ברסון ואנדריי טרקובסקי.
בשנת 1961 הוא פגש בגיטריסט והזמר ג'ון מאוס שהשתמש בשם במה - ג'ון ווקר.
במשנת 1964 הקימו, לצד המתופף גארי לידס, להקה שנקראה "האחים ווקר" ("The Walker Brothers") ובשנת 1965 הם ערכו סיבוב בבריטניה.
בבריטניה הם הוציאו מספר שירים שזכו במקום הראשון במצעד הבריטי וזכו להצלחה חסרת תקדים.
לאחר מספר שנים הלהקה התפרקה וסקוט ווקר פיתח קריירת סולו.
בשנת 1975 "האחים ווקר" התאחדו ופעלו עד לשנת 1978. אלבומם האחרון היה "Night Flights", שכלל ארבעה שירים מאת ווקר.
בסוף שנות ה-60 יצא ווקר לקריירת-סולו בנפרד מהלהקה.
"האחים ווקר" לא היו באמת אחים, שם המשפחה של אף אחד מהם לא היה ווקר, והם גם לא היו אנגלים, אלא אמריקאים שהצליחו באנגליה.
למרות כל זה המשיך סקוט להחזיק בשם סקוט ווקר ולא בשמו האמיתי סקוט אנג'ל, עד לאלבומו הרביעי שבו הוציא את האלבום על שמו האמיתי (מה שגרם למכירות נמוכות יחסית לקודמים), אך מייד באלבום הבא אחריו חזר לשם ווקר.
רצף האלבומים Scott, Scott 2, Scott 3 ,Scott 4 נחשבים לאלבומי מופת עד היום, בזמן שהם יצאו לאור הם לא כל כך אפיינו את התקופה, אך הצליחו להתבלט ואף להצליח מסחרית ואומנתית.
בתוך האלבומים האלו ווקר שילב 3 שירים בכל אלבום של ז'אק ברל (מלבד Scott4) שתורגמו לאנגלית מצרפתית, אומן שאותו הכיר לטענתו מדוגמנית שאיתה היה בקשר.
בתקופה הזאת ווקר כבר קיבל תוכנית טלוויזיה ב-BBC שלא נמשכה יותר מידי זמן (6 תוכניות) עקב סכסוך עם האמרגן שלו.
מיטב שהשירים שבוצעו בתוכנית יצאו באותן שנים על גבי אלבום "songs from his tv series".
בשנות ה-70 הוציא אלבום תחת ניהול חדש של אמרגן ישראלי, עדי סמל (אח של נועם סמל - מנכ"ל תיאטרון הבימה), שהיה אז באנגליה בעקבות אסתר ואבי עופרים שאיתם נסע לאירופה, על מנת לקדם אותם.
איתו סקוט ווקר הוציא את אלבומו 'Til the Band Comes In שבתוכו נכלל גם שיר אחד של אסתר עופרים Long About Now שכתבו סמל וווקר, שסקוט לא היה מוכן לבצע אותו מכיוון שזה שיר המתנה של אישה לגבר שלה ועדיף שיושר על ידי אישה.
באותה תקופה לקח עדי סמל גם את נינה סימון תחת חסותו.
בשנות ה-80 הוציא סקוט רק אלבום אחד "Climate of Hunter", כאשר דייוויד בואי ובריאן אינו שכנעו את חברת התקליטים וירג'ין להפיק לו את האלבום (הם גם רצו להיות אתו שותפים להפקת האלבום, אך סקוט סירב).
סקוט לקח איתו את מארק קנופלר (סולן הדייר סטרייטס), אוון פרקר סקסופוניסט בריטי וזמר הנשמה בילי אושן.
שלושתם דרך אגב לא זכו לשמוע את היצירה השלמה בזמן השתתפותם באלבום, אלא רק בסיומו.
כל אחד מהם נתן את חלקו מבלי להיחשף ליצירה השלמה באותה עת.
האלבום הגיע למקום החמישי בסיכום אלבומי השנה של שנת 1984 במגזין המוזיקה NME, אך נכשל מסחרית.
כמה מאלבומיו, כמו האלבום "Tilt" מ-1995 שהוקלט בשיתוף פעולה עם התזמורת הסימפונית של לונדון וכן חלק מעבודתו עם האחים ווקר, נחשבים לפורצי דרך, והשפיעו בין היתר על דייוויד בואי, בריאן אינו, מארק אלמונד, דיימון אלברן, The Divine Comedy (band) ורדיוהד.
כמפיק מוזיקלי ונגן סקוט ווקר פעל בשיתוף פעולה עם פאלפ, אוטה למפר ואמנים נוספים.
בשנת 2006 יצא סרט דוקומנטרי על ווקר ששמו Scott Walker: 30 Century Man, על שם שיר מאלבומו Scott 3 שיצא ב-1969.
סקוט דין ודמן הוא כדורסלן עבר אמריקאי, אשר שיחק בליגת ה-NBA בין השנים 1974–1986. לאורך הקריירה השתתף פעמיים במשחק האולסטאר של ה-NBA כשחקן קנזס סיטי קינגס ( ו-), וזכה פעמיים באליפות ה-NBA כשחקן בוסטון סלטיקס ( ו-).
ממוצעיו הכוללים בליגה הם 13.2 נקודות, 4.8 ריבאונדים ו-2.0 אסיסטים למשחק.
ודמן נולד בעיר הרפר שבדרום קנזס, ובין השנים 1970–1974 למד באוניברסיטת קולורדו.
בשתי עונותיו האחרונות בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה קלע 17.7 ו-20.0 נקודות בממוצע למשחק, בהתאמה, ובשתיהן נבחר לחמישיית העונה של מחוז ה-"Big Eight".
בדראפט ה-NBA 1974 נלקח ודמן בבחירה השישית, על ידי קנזס סיטי קינגס.
כבר בעונתו הראשונה פתח בחמישייה הפותחת, וב-6 העונות הבאות היה אחד השחקנים הבולטים של הקינגס, לצד סם לייסי, נייט ארצ'יבלד ואוטיס בירדסונג, עם ממוצעים של 17.4 נקודות ו-6.0 ריבאונדים למשחק.
בעונתו השנייה בליגה נבחר להשתתף במשחק האולסטאר, ובעונת קלע שיא קריירה של 19.0 נקודות למשחק ונבחר בשנית למשחק האולסטאר.
בעונתו האחרונה בקנזס סיטי, , העפילה הקבוצה לשלב הפלייאוף מהמקום החמישי במערב, אך הפתיעה והעפילה עד לגמר האזורי לראשונה מזה 17 שנים.
בסדרת גמר המערב הפסידו הקינגס מול יוסטון רוקטס, בתוצאה 1–4.
לקראת עונת חתם ודמן על חוזה בקליבלנד קאבלירס.
ב-89 משחקיו בקליבלנד שמר על יכולת סולידית כשחקן חמישייה, עם ממוצעים של 13.8 נקודות ו-5.8 ריבאונדים למשחק.
במהלך עונת הועבר בטרייד לבוסטון סלטיקס, ועד לפרישתו בשנת 1986 שימש כשחקן ספסל בקבוצה.
בבוסטון שיתף פעולה עם שחקני היכל התהילה לעתיד לארי בירד, קווין מקהייל, רוברט פאריש, דניס ג'ונסון, נייט ארצ'יבלד וביל וולטון, וזכה בשתי אליפויות NBA בעונות ו-.
במשחק הראשון של גמר קלע ודמן את כל 11 הזריקות שלקח, והוביל את קלעי הסלטיקס (לצד מקהייל) עם 26 נקודות בניצחון מול הלייקרס, בתוצאה 148–114. בהמשך זכה המשחק לכינוי "הטבח של יום הזיכרון" ("Memorial Day Massacre"), מכיוון שנערך ביום הזיכרון האמריקאי, וכתיאור מוגזם לכך שהסלטיקס "טבחו" בלייקרס.
לאחר 6 במשחקים בעונת נשלח ודמן בטרייד לסיאטל סופרסוניקס, ומיד שוחרר ופרש ממשחק.
סקוט הייז הוא שחקן, במאי תיאטרון ומחזאי אמריקאי.
הוא ידוע בעיקר מתפקידו בסרטו של ג'יימס פרנקו "ילד של אלוהים" (אנ') משנת 2013, כמו גם בסרט המלחמה "כשגיבורים חוזרים" (אנ') (2017), בסרט גיבורי העל "ונום" (2018) ובסרט "עולם היורה: עולם חדש" (2022).
הוא גם ביים את הסרט "Mully" (2015), סרט דוקומנטרי על הפילנתרופ הקנייתי צ'ארלס מולי (אנ').
סקוט הייז נולד בדאלאס, טקסס ב-30 בדצמבר 1980, בנה של שרי הייז.
הוא בוגר בית הספר למשחק של סטלה אדלר בניו יורק ושל הקונסרבטוריון 'Playhouse West', שהוקם על ידי רוברט קרנגי וסנפורד מייזנר (אנ').
הוא החל להופיע ב-2005 בסרט הקצר "Ad Corp.
בין 2006 ל-2010 הופיע במספר סרטים וסדרות ביניהם: Live!, Prey For Me ו-Cop Dog.
בשנת 2006 פתח חברת תיאטרון בצפון הוליווד, תיאטרון שרי (The Sherry Theater), לו קרא על שם אימו.
הוא העלה שם את המחזות "Devil's Night" מ-2006 ו"Angel Asylum" מ-2011, אותם הוא גם מביים וגם משחק בהם.
ב-2011 התארח בסדרה המשטרתית "CSI" בתור אנתוני סטיל.
באותה שנה שיחק בסרט "Post", המבוסס על מחזה מאת ג'ים פאראק וקיבל שבחים על הופעתו.
בשנת 2013 הופיע בסרט הדרמה של ג'יימס פרנקו "בשוכבי גוועת" לצד לוגאן מרשל-גרין בתור סקיט מק'גוון.
באותה שנה הופיע בסרט אחר של פרנקו "ילד של אלוהים" המבוסס על ספר בעל אותו שם של קורמאק מקארתי.
הוא שיחק בסרט בתפקיד הראשי את לסטר בולרד, אדם אלים המידרדר לאט ממעמדו עד שנוגע בטירוף מוחלט.
הסרט הוקרן לראשונה בפסטיבל הסרטים של ונציה ב-31 באוגוסט 2013.
בשנת 2018 שיחק בסרט גיבורי העל של רובן פליישר "ונום" בתור רונלד טרייס, הנבל המשני של הסרט.
בשנת 2022 הופיע בתור הנבל שכיר החרב ריין דלקורט בסרט "עולם היורה: עולם חדש" של קולין טרוורו.
+שנהסרטתפקידהערות2006Danny Roane: First Time Directorמטופל במכון גמילה2007Live!
כאפייהPrey 4 Meג'ואלגם תסריטאי ומפיק2008Cop Dogלוקאס2011Postסמל סקוטי פולקס2013Tunnel Visionג'ולסוןבשוכבי גוועת (אנ')סקיט מק'גווןChild of God לסטר בולרד2014The Sound and the Furyג'ייסון קומפסון הרביעי2015Mullyסרט דוקומנטרי
+שנהסדרהתפקידהערות2011CSIאנתוני סטילפרק: "The List"The Vanya Showאגוסדרת רשת; פרק: "Interview Exclusive Pt.
גם יוצר, תסריטאי ומפיק בפועל2018מדליית כבוד (אנ')ג'ון דניאלפרק: "Richard L.
סקוט דייוויד בורל הוא כדורסלן עבר אמריקאי, אשר שיחק באופן פעיל בין השנים 1993–2006. בעונת זכה באליפות ליגת ה-NBA כשחקן שיקגו בולס, וממוצעיו הכוללים לאורך 8 עונותיו בליגה הם 6.9 נקודות, 3.5 ריבאונדים ו-1.4 אסיסטים למשחק.
בורל נולד בניו הייבן שבקונטיקט, ובין השנים 1989–1993 למד באוניברסיטת קונטיקט.
כבר בעונתו הראשונה בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה שימש כשחקן חמישייה קבוע, תחת המאמן ג'ים קלהון, והעפיל עמה לרבע גמר טורניר אליפות המכללות (NCAA Elite Eight), בפעם השנייה בלבד בתולדותיה.
בעונה העוקבת העפילו ה"האסקיז" לשמינית גמר הטורניר (NCAA Sweet Sixteen), אך הפסידו מול האלופה שבדרך, אוניברסיטת דיוק, בתוצאה 67–81. בשתי עונותיו האחרונות בליגת המכללות רשם בורל ממוצעים של 16.2 נקודות ו-6.1 ריבאונדים למשחק, ונבחר לחמישיות העונה של מחוז Big East.
בדראפט ה-NBA 1993 נבחר בורל בבחירה ה-20, על ידי שארלוט הורנטס.
לאחר עונת רוקי סולידית, בה קלע 4.8 נקודות למשחק, הציג בורל שיפור משמעותי בעונתו השנייה, כאשר רשם ממוצעים של 11.5 נקודות, 5.7 ריבאונדים ו-2.5 אסיסטים למשחק.
באותה עונה השתתף בתחרות השלשות של ה-NBA, וסיים במקום השלישי.
ב-20 המשחקים הראשונים של עונת קלע שיא קריירה של 13.2 נקודות למשחק, אולם בדצמבר 1995 נפצע ונאלץ להחמיץ את 62 המשחקים האחרונים של העונה.
בפברואר 1997, לאחר כ-3 עונות וחצי בשארלוט, הועבר בורל בטרייד לגולדן סטייט ווריורס בתמורה לדונלד רויאל.
ב-29 משחקיו בקבוצה קלע 4.9 נקודות בממוצע למשחק.
לקראת עונת הועבר בטרייד לשיקגו בולס, אלופת שתי העונות הקודמות, בתמורה לדיקי סימפקינס.
לאורך עונתו היחידה בקבוצה קלע 5.2 נקודות בממוצע למשחק כמחליפו מהספסל של סקוטי פיפן, וסייע לקבוצה לזכות באליפות שלישית ברציפות.
משחקו הזכור ביותר עם הבולס היה המשחק השלישי של סדרת הסיבוב הראשון בפלייאוף מול ניו ג'רזי נטס; בורל קלע 9 מתוך 11 הזריקות שלקח במשחק, כולל 3 שלשות, וסיים עם 23 נקודות אשר הובילו את הבולס לניצחון במשחק (116–101) ובסדרה (3–0).
בין השנים 1998–2001 שיחק בורל עבור ניו ג'רזי נטס ושארלוט הורנטס, ולאורך התקופה תרם 6.2 נקודות בממוצע למשחק כשחקן ספסל.
בשנת 2001 עזב את ליגת ה-NBA, וב-5 השנים הבאות שיחק בקבוצות שונות בליגת הפיתוח של ה-NBA ובליגת ה-CBA, וכן בסין, ביפן, בספרד ובפיליפינים.
סקוט נתניאל ארפילד הוא כדורגלן סקוטי-קנדי המשחק בעמדת הקשר בפלקירק.
ארפילד, נולד בדקמונט שבסקוטלנד, לאם מקומית ואב יליד קנדי.
ארפילד את הקריירה שלו במחלקת הנוער של פלקירק.
ב-4 באוגוסט 2007, ארפילד ערך את הופעת הבכורה שלו, בניצחון 4–0 בחוץ בגרטנה.
את שער הבכורה שלו בקבוצה הבקיע בהפסד 2–4 לאינוורנס.
בדצמבר , זכה בתואר הכדורגלן הצעיר של החודש בליגה הסקוטית.
בפברואר , ארפילד חתם על חוזה לחמש שנים בקבוצה.
הוא רשם 35 הופעות בליגה וכבש 3 שערים.
עונה לאחר מכן, כבש 10 שערים בכל המסגרות, 7 מתוכן בליגה.
באוגוסט , המילטון אקדמיקל הציע 100 אלף פאונד עבור כרטיס השחקן של ארפילד, אך נדחתה.
ב-24 במאי 2010, ארפילד סיכם בהאדרספילד טאון תמורת 400 אלף פאונד.
ב-7 באוגוסט 2010, ארפילד ערך את הופעת הבכורה שלו בהאדרספילד ערך בניצחון 3–0 נגד נוטס קאונטי.
ב-11 בספטמבר, כבש את שער הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 1–2 נגד לייטון אוריינט.
בקיץ , ארפילד נבחן בברנלי ואף כבש בניצחון 0–3 נגד קורק סיטי במשחק אימון.
כעבור 4 ימים, חתם על חוזה לשנתיים בקבוצה.
בברנלי, ארפילד לבש את החולצה עם המספר 37, לזכר של חברו של ארפילד קרייג גואנס, ששיחק איתו בקבוצת הנוער של אינוורנס ונהרג בתאונה בשנת 2005. ב-6 באוגוסט 2013, ארפילד כבש את שער הבכורה שלו בניצחון 4–0 נגד יורק במסגרת גביע הליגה.
בסיום העונה, ברנלי עלתה לפרמייר ליג וארפילד חתם לשלוש שנים נוספות במועדון.
במשחק פתיחת העונה של עונה לאחר מכן, ארפילד הבקיע את שער הבכורה שלו בפרמייר ליג.
ב-14 במאי 2018, ארפילד חזר לסקוטלנד וחתם לארבע שנים בגלאזגו ריינג'רס.
ב-7 באפריל 2019, ארפילד הבקיע את השלושער הראשון שלו בקריירה בניצחון 3–0 מול מות'רוול.
ב-12 ביולי 2024 לאחר עונה אחת בשארלוט חתם בבולטון וונדררס.
ב-3 בפברואר 2025 חזר לפלקירק בה גדל.
את הופעת הבכורה שלו ערך נגד פטריק ת'ייסל בה כבש שלושער.
המשחק נגמר בניצחון 2-5 לפלקירק.
בצעירותו, ארפילד שיחק בכל הנבחרות הצעירות של סקוטלנד, ואף בנבחרת המילואים שלה.
בפברואר , ארפילד הגיש בקשה לפיפ"א, לייצג את קנדה, מולדת אביו וכעבור חודש הבקשה אושרה.
ב-25 במרץ, ארפילד ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בהפסד 0–3 ל.
ב-7 ביולי 2017, ארפילד הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 2–4 נגד במסגרת שלב הבתים של גביע הזהב בכדורגל 2017.
סקוט ריצ'רד ויילנד (נולד בשם סקוט ריצ'רד קליין, באנגלית: Scott Richard Weiland; 27 באוקטובר 1967 – 3 בדצמבר 2015) היה מוזיקאי, זמר וגיטריסט אמריקאי בסגנון גראנג' ומטאל.
ידוע בעיקר כסולנה של להקת סטון טמפל פיילוטס (מ-1989 ועד 2002) והסופרגרופ ולווט ריבולבר (מ-2003 ועד 2008).
הוא נחשב לאחת הדמויות האיקוניות של הגראנג' האמריקאי בזכות פעילותו בתחום.
ויילנד ביסס את עצמו גם כזמר סולו.
בתחילת הקריירה זכה ויילנד לביקורות פושרות ממבקרים, והיה ידוע בתור מופיע מצועצע, מבולגן וכאוטי על הבמה.
כמו כן היה ידוע בתור מוזיקאי המשנה את מראהו ואת סגנונו מהופעה להופעה, השתמש במגאפון בהופעותיו כדי ליצור אפקטים ווקאליים, והיה דמות שנויה במחלוקת עקב שימושו החוזר בסמים.
ב-2012 קיבל ביקורות קשות ממבקרים וממעריצים באחת מהופעותיו, שטענו כי הרמה המקצועית שלו ירדה עקב מצב רפואי ירוד בגלל שימוש בסמים.
ב-2015 מת ויילנד ממנת יתר בשגגה, בהיותו באוטובוס בסיבוב הופעות במינסוטה, והוא בן 48.
ויילנד נולד בסן חוזה שבמדינת קליפורניה לשרון ניי ויליאמס ולקנט קליין, שמוצאו גרמני.
כשהיה בן חמש אימץ אותו דייוויד ויילנד באופן חוקי, וסקוט קיבל את שם משפחתו.
בתקופה זו עבר ויילנד לביינברידג' שבמדינת אוהיו, ולמד בתיכון קנסטון בעיר.
עוד בהיותו נער מתבגר חזר לקליפורניה ולמד בתיכון אדיסון, בהנטינגטון ביץ', ובאורנג' קואוסט קולג'.
לפני שהתמסר למוזיקה, היה ויילנד אמן איור בלוס אנג'לס דיילי ג'ורנל.
ויילנד סיפר שכשהיה בן 12 אנס אותו גבר מבוגר שהזמין אותו לביתו.
הוא כתב זאת באוטוביוגרפיה "Not Dead & Not For Sale", וטען שזה גרם להרבה זיכרונות מודחקים אצלו ושהוא נאלץ לעבור טיפולים עשרות שנים לאחר מכן.
עיקר פרסומו של ויילנד הוא כסולנה של אחת מהלהקות המובילות בסצנת הגראנג' של סיאטל בשנות ה-90, סטון טמפל פיילוטס, שפעלה לפרקים בין השנים 2003–1989, ולאחר מכן התאחדה ב-2008, ופועלת למעשה עד היום.
בשנת 1986 פגש ויילנד את הבסיסט רוברט דה לאו, בהופעה של להקת Black Flag בלונג ביץ', קליפורניה.
מעתה התחברו השניים, עברו לגור ביחד.
יחד עם חברי ילדות של ויילנד קורי היקוק ודייוויד אלין הקימו להקה ראשונית, אך כעבור זמן קצר מאוד הוחלפו שניהם באריק קריץ' ואחיו של דה לאו, דון.
הם לקחו את השם "Stone Temple Pilots" מפני שלטענתם הקיצור "STP" משל אותם.
ב-1992 הלהקה הוציאה לאור את האלבום הראשון שלה "Core" שכלל כמה מלהיטיהם הגדולים: "Sex Type Thing," "Wicked Garden," "Creep," ו"Plush", שנחשב עד היום ללהיט הגדול ביותר שלה שגרם לפריצה משמעותית של הלהקה למיינסטרים בתודעה הכוללת.
ב-1994 STP הוציאו לאור את האלבום השני שלהם "Purple" שזכה גם הוא להצלחה משמעותית עם שלושה להיטים: "Big Empty", "Vasoline" ו"Interstate Love Song".
האלבום מכר כ-6 מיליון עותקים, והאלבום זכה לביקורות חיוביות לרוב אצל המבקרים בניגוד לאלבומם הקודם שזכה לביקורות פושרות.
ב-1995 ויילנד עזב את STP והקים להקה חדשה של רוק אלטרנטיבי בשם "דה מגניפיסנט בסטרדס" (the Magnificent Bastards) עם המתופף ויקטור אינדריזו בסן דייגו.
הלהקה כללה את זנדר שולס וג'ף נולאן על הגיטרות, ואת בוב ת'ומפסון על הבס.
להקה זו שחררה שני שירים בלבד: "Mockingbird Girl", שהלחינו נולאן, שולס וויילנד והופיע בסרט "Tank Girl" (פצצה על טנק), שיצא לאקרנים ב-1995, וגם קאבר לשירו של ג'ון לנון "How Do You Sleep?", והפסיקה את פעילותה לאחר מכן.
בסתיו 1995, הצטרף ויילנד מחדש ללהקת STP, אך הלהקה נאלצה לבטל את סיבוב הופעותיה שתוכנן ל-1996–1997 על מנת לתמוך באלבומה השלישי שיצא " Tiny Music...
בתקופה זו הרבה ויילנד להשתמש בסמים, ועל מאבקו בהתמכרות כתב חלק גדול מהשירים בשנות ה-90 המאוחרות.
התמכרות זו גם הביאה אותו להתמודד עם תקופה בה היה עצור בכלא על הסתבכותו בפלילים בכל מה שקשור לסמים.
ב-1999 התאחדה STP שוב ושחררה את אלבום האולפן הרביעי במספר שנקרא "No.
4" וכלל את הלהיט "Sour Girl" שזכה לווידאו קליפ בהשתתפותה של כוכבת הקולנוע שרה מישל גלר.
באותה השנה הקליט ויילנד שני שירים בלבד עם הסופרגרופ דה וונדרגירלס (the Wondergirls) שהחזיק מעמד זמן קצר מאוד.
בתקופה זו הספיק ויילנד לבלות חמישה חודשים בבית הכלא, על החזקת סמים לא חוקיים.
בנובמבר 2000, הוזמן ויילנד להופיע בתוכנית "VH1 Storytellers" עם חברי להקת ההדלתות (The Doors) שנותרו, והופיע איתם בתור סולן בשני שירים: "Break On Through (To the Other Side)" ו"Five to One".
באותו החודש, STP הופיעו באלבום תקליטור שהיה מחווה ללהקת הדלתות שנקרא "Stoned Immaculate".
ב-19 ביוני 2001, שחררה STP את אלבומה החמישי "Shangri-La Dee Da", והצטרפה לסיבוב הופעות משותף שנקרא "Family Values Tour" וכלל את הלהקות לינקין פארק, סטיינד ואת סטטיק-אקס.
בסוף 2002 ותחילת 2003 הלהקה התפרקה בגלל מחלוקות קשות שנתגלעו בין האחים דה לאו (דין ורוברט) ובין ויילנד.
לאחר פירוק הלהקה הצטרף ויילנד ללהקת ולווט ריבולבר בסוף 2002, ביחד עם חברי להקת Guns N' Roses: הגיטריסט סלאש, הבסיסט דאף מק'אגן והמתופף מאט סורום, ובנוסף גיטריסט להקת "Wasted Youth" דייב קושנר, שחיפשו סולן ללהקה.
במשך הקריירה התחבר ויילנד לארבעה והפך למוכר כסולן ריבולבר.
למעשה היה לויילנד קשר קודם עם כמה מחברי הלהקה ששלחו אליו חומרים וניסו לשכנע אותו לעבוד איתם אך עד עתה סירב עקב התחייבותו ל-STP.
עתה כשהלהקה הקודמת שלו התפרקה התפנה ויילנד לקבל את החומרים החדשים שהם שלחו אליו, הכניס אותם לאולפן והוסיף את קטעי השירה במקומות המתאימים, לשיר הראשון שלהם שהיה "Set Me Free".
אף על פי ששיתף איתם פעולה בשיר זה, לא היה ויילנד בטוח שהוא רוצה להצטרף ללהקה רשמית.
לבסוף אחרי מספר ניסיונות של הלהקה עם סולן אחר, והחלטה סופית של ויילנד הוא נעתר לבקשתם והצטרף ללהקה.
מעבר לשירים "Set Me Free" ו-"Slither" ששוחררו והיו להיטים עד מהרה, הלהקה ביצעה קאברים לשיריהם של להקת נירוונה: "Negative Creep", "Sex Pistols" "Bodies" ולשירה של להקת Guns N' Roses, "It's So Easy".
ב-2004 שחררה הלהקה את אלבומה הראשון "Contraband" שהגיע למקום הראשון בבילבורד 200 ומכר מעל ל-3 מיליון עותקים בעולם.
ב-2007 שוחרר אלבומה השני של הלהקה "Libertad" ונכנס למקום החמישי בבילבורד 200. באותה השנה קיימו ויילנד ודין דה לאו, חברו בלהקה לשעבר STP, שיחות בו ביקש דה לאו לבצע הופעת יחסי ציבור למספר פסטיבלים, בו בעת התדרדרו יחסיו עם חברי להקת הריבולבר.
במרץ 2008 בעת הופעה בגלאזגו, הודיע ויילנד כי יהיה זה סיבוב ההופעות האחרון של הלהקה בהרכב זה.
עוד באפריל כבר הודיעה הלהקה כי ויילנד כבר לא חבר הלהקה והוא סיים את דרכו שם.
באפריל 2008 הודיעה הלהקה כי תחזור להופיע בהרכב מלא לראשונה מאז 2002, וההופעה הראשונה נערכה ב-17 במאי 2008. סיבוב ההופעות נחל הצלחה רבה, והלהקה הודיעה כי תמשיך לסיבוב הופעות נוסף בשנת 2009. בשנת 2010 הוציאה הלהקה אלבום חדש, החמישי במספר, והראשון אחרי האיחוד מחדש, שנקרא בשם הלהקה "Stone Temple Pilots".
בספטמבר 2010 הודיעה STP שהיא דוחה מעט את סיבוב ההופעות, והיא הופיעה לאחר מכן לאורך שנת 2011 במזרח הרחוק (פיליפינים, סינגפור, אינדונזיה) ובאוסטרליה.
ב-2012 הודיעה הלהקה כי היא תקיים סיבוב הופעות לכבוד 20 שנים ליציאת אלבום הבכורה "Core", אך מיד לאחר מכן התגלעו מחלוקות נוספות בין ויילנד לחברי הלהקה שגרמו למתחים פנימיים בינו לבין החברים האחרים, וסיבוב ההופעות בוטל.
ב-27 בפברואר 2013, מעט לפני סיבוב הופעות אחר שהיה אמור להתחיל, הודיעה הלהקה באמצעות אתרה הרשמי כי סקוט ויילנד סיים את דרכו בלהקה שוב.
לאחר מכן ליהקו חברי הלהקה הנותרים את סולן להקת לינקין פארק, צ'סטר בנינגטון, ועל כך ביקר אותם ויילנד קשות, ואמר כי הם לא אמורים לקרוא לעצמם Stone Temple Pilots בלעדיו.
בינואר 2012 גיטריסט להקת ולווט ריבולבר דייב קושנר הודיעה כי הלהקה תשמח להתאחד מחדש עם ויילנד בפעם הראשונה זה ארבע שנים, כדי לגייס כסף למשפחתו של המוזיקאי ג'ון אוברייאן, שנפטר זה מכבר.
באפריל 2012 התבטא ויילנד שברצונו להתאחד לצמיתות עם ריבולבר ושאין סיבה שזה לא יצליח, אך לאחר כמה ימים דחו חברי הלהקה את הצעתו.
בינואר 2015, עם הסופרגרופ "Art of Anarchy", הוציא לאור ויילנד אלבום בכורה לחבורה באותו השם, ובמרץ 2015 הוציא ויילנד לאור אלבום סולו שלישי ביחד עם ה"Wildabouts" שנקרא "Blaster".
ב-4 בדצמבר 2015 פורסם בהודעה בדף הפייסבוק שלו ויילנד כי הוא מת יום קודם לכן בשנתו, בן 48, וכי המשפחה מבקשת לכבד את פרטיותה.
בפרסומים לאחר מכן עלה כי המשטרה שחקרה את האירוע מצאה כמויות קטנות של קוקאין בחדר באוטובוס של סיבוב ההופעות שבו נמצאה גופתו של ויילנד.
נוסף על כך נמצאו שאריות של תרופות מרשם שכללו זנקס, בופרנורפין, זיפרסידון, ויאגרה וכדורי שינה.
כן נמצאו שקי קוקאין וחומר ירוק צמחי.
למרות מציאת החומרים האסורים לא ניתנה סיבת המוות הרשמית באופן מיידי.
בוחן מוות קבע לאחר מכן כי ויילנד מצא את מותו עקב מנת יתר בשגגה של קוקאין, אלכוהול ו-MDA.
לויילנד היה עבר של מחלת לב איסכמית ואסתמה, שהיו גורמי סיכון.
ויילנד נקבר ב-11 בדצמבר 2015 בהוליווד, לוס אנג'לס.
כל חבריו משתי הלהקות הקודמות STP ו-ולווט ריבולבר הגיעו לטקס ההלוויה השקט יחסית שנערך לו.
סקוט דייוויד ברייר הוא קצין בדימוס בדרגת לוטננט גנרל בצבא ארצות הברית.
בתפקידו האחרון כיהן כראש סוכנות הביון של משרד ההגנה האמריקני.
ברייר סיים ב-1983 תואר ראשון בהיסטוריה מאוניברסיטת ויסקונסין-סטיבנס פוינט והתגייס לצבא ארצות הברית.
הוכשר כקצין מודיעין, הוצב באלסקה ושירת בדיוויזיה החי"ר השישית.
ב-1989 עבר לרגימנט הריינג'רס ה-75, שימש עוזר קמ"ן הרגימנט וקצין המודיעין של הגדוד השלישי.
ב-1992 הוצב בגדוד המודיעין 107 של הדיוויזיה השביעית.
ב-1997 מונה לקצין מבצעים בחטיבת המודיעין ה-504 של הקורפוס השלישי.
ב-1999 עבר לפיקוד מרכז ושימש בין השאר קצין המודיעין של פיקוד המבצעים המיוחדים של הפיקוד במהלך מלחמת אפגניסטן.
ב-2002 מונה למפקד גדוד המודיעין 110 בדיוויזיה ההררית העשירית.
ב-2004 מונה לקצין המודיעין של הדיוויזיה ה-25. ב-2006 מונה למפקד חטיבת המודיעין 501 של הארמייה השמינית המוצבת בדרום קוריאה.
ב-2011 מונה לקצין המודיעין של פיקוד המרכז.
ב-2014 מונה לקצין המודיעין של כוחות הקואליציה והכוחות האמריקאים באפגניסטן.
ב-2015 מונה למפקד המרכז למצוינות במודיעין בפורט הואצ'וקה שבאריזונה.
ב-2018 מונה לקצין המודיעין של המטות המשולבים.
ב-2020 מונה לראש סוכנות הביון של משרד ההגנה האמריקני.
ברייר בעל תואר שני באוניברסיטת מרכז מישיגן ותואר שני בלימודי אסטרטגיה ממכללת המלחמה של הצבא.
נשוי לאנני והם הורים לשני בנים.
הנהר סקוט הוא יובל באורך של כ-97 קילומטרים של הנהר קלאמת, במחוז סיסקיו בצפון קליפורניה בארצות הברית.
מיק, שצד בכל רחבי המערב, הכריז על עמק הבונה כאחד המקומות הטובים ביותר שראה אי פעם ללכידת בונים וחיות ציד, וחזר לפרוש לגמלאות שם בחוות ג'וסייה דול (Josiah Doll) מ-1871 ועד מותו ב-1889 בגיל 90. גילוי הזהב ב-1850 במהלך הבהלה לזהב בקליפורניה על ידי החלוץ ג'ון וו.
Scott) ב, במורד הנהר מעמק סקוט, הביא מחפשי זהב רבים לאזור; התגלית של סקוט הובילה להענקת שמו לעמק והנהר לכבודו.
אגן הניקוז של הנהר סקוט משתרע על פני כ-2,080 קמ"ר.
כשני שלישים מהקרקע בבעלות פרטית, וכשליש בבעלות ציבורית.
כ-45 אחוזים מהקרקע משמשים ליערנות, 40 אחוז למרעה, 13 אחוזים לגידולים ו-2 האחוזים הנותרים מהקרקע משמשים למטרות שונות.
מכונות חפירה שפעלו בעמק סקוט בין השנים 1934 ו-1950 גרמו לכמה מהנזקים הבולטים ביותר שנגרמו בתקופת הכרייה.
מכונות מחפר יובה (Yuba) גדולות, שהשתמשו גם בכספית לעיבוד חול וחצץ, חפרו חומר בעובי 15 עד 18 מטרים מתחת לערוץ הנהר ומישורי השיטפונות ויצרו ערימות של פסולת כרייה בגובה של יותר מ-8 מטרים במורד הזרם מהיישוב הקטן .
בשוגר קריק (Sugar Creek), יובל של נהר סקוט שהוא בדרך כלל נחל אכזב, עבדה בטסי סטייפלטון (Betsy Stapleton), בעלת הקרקע המקומית, עם מייקל פולוק (Michael Pollock) ממנהל האוקיינוסים והאטמוספירה הלאומי כדי ליצור "מקביל לסכר בונים" על ידי נעיצה של עמודים לתוך ערוץ הנחל כדי למשוך בונים לבנות סכרים.
כעת יש בשוגר קריק בריכות בונים רב-שנתיים בעוד שהנחלים הסמוכים מתייבשים בקיץ ובסתיו.
השיטה של פולוק שימשה בהצלחה ביובל ברידג' קריק (Bridge Creek) באורגון, שם הגידול שלאחר מכן בסכרי בונים הוביל לעלייה דרמטית בשפע טרוטת עין-הקשת.
סקוט יוג'ין דז'רליי הוא פוליטיקאי אמריקאי, המכהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס הרביעי של מדינת טנסי מאז 2011. דז'רליי, חבר המפלגה הרפובליקנית, מייצג בקונגרס את מרכז ומזרח טנסי.
דז'רליי נולד בשנת 1964 בדה מוין שבאיווה, בנם של ג'ו, ספר, וסילביה, אחות מוסמכת.
הוא גדל בסטרג'יס שבדקוטה הדרומית.
במשך עשר שנים בנתה משפחתו בית מגורים משלה בסטרג'יס, והוריו עדיין מתגוררים בעיר זו.
בשנת 1987 השלים דז'רליי באוניברסיטת דקוטה הדרומית לימודי תואר ראשון בכימיה ובפסיכולוגיה, וב-1991 קיבל תואר שני ברפואה מבית הספר לרפואה של האוניברסיטה.
ב-1993 עבר לטנסי, שם התמחה ברפואה כללית.
כחבר בתנועת מסיבת התה נכנס דז'רליי בשנת 2009 לפוליטיקה של ארצות הברית, והגיש מסמכים להתמודדות אל בית הנבחרים של ארצות הברית במחוז הקונגרס הרביעי של טנסי נגד נציג המחוז המכהן לינקולן דייוויס .
בשלהי בחירות האמצע ב-2010 דיווח העיתון "Roll Call" על הליכי הגירושים של דז'רליי מ-2001, במהלכם האשימה אותו גרושתו בהתעללות ובהטרדה.
מטה הבחירות של דייוויס השתמש בדיווחים אלה כתעמולת בחירות וטען כי מצביעי מחוז הקונגרס הרביעי "מצפים ליותר ממס שפתיים לגבי ערכי המשפחה".
משניצח דז'רליי את דייוויס ביחס של 57%–39%, הושבע לתפקידו ב-3 בינואר 2011. באוקטובר 2012 השיג העיתון "הפינגטון פוסט" תמליל של שיחת טלפון מספטמבר 2000 שבה לחץ דז'רליי על מאהבתו לבצע הפלה מלאכותית, חרף תמיכתו בתנועות נגד הפלות.
הוא הכחיש שוב ושוב כי הקליט את השיחה, וגרס כי הוקלט ללא ידיעתו והסכמתו.
תשעה ימים טרם הבחירות ב-2012 טענה אישה אחרת שהחלה לצאת עם דז'רליי בשעה שהייתה פציינטית שלו, וכי עישנה עמו מריחואנה ואף הוציא לה מרשם רפואי לאופיואידים כששהתה בביתו.
בתמליל של הליכי הגירושין שלו משנת 2001, אשר פורסם בידי העיתון "Chattanooga Times Free Press" שבועיים לאחר ניצחונו, נחשף כי דז'רליי הודה בקיומן של שש מערכות יחסים שונות עם מטופלותיו ועמיתותיו מהמרכז הרפואי גרנדוויו שבג'ספר .
סטרלינג "סקוט" הנדרסון הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדת הרכז בפורטלנד טרייל בלייזרס מליגת ה-NBA.
הנדרסון שיחק כדורסל בבית הספר התיכון קרלטון ג'יי קל בעיר הולדתו מרייטה, ג'ורג'יה.
כ הוא נבחר לשחקן השנה בדרג 5A לאחר שהוביל את קבוצתו לחצי גמר אליפות המדינה.
ב-17 בפברואר 2020 הוא קלע שיא קריירה של 49 נקודות מול תיכון מילר גרוב.
בתור העמיד הנדרסון ממוצעים של 32 נקודות, שבעה ריבאונדים ושישה אסיסטים למשחק, ועזר לקבוצתו להגיע לגמר אליפות המדינה.
הוא זכה בתואר שחקן השנה בדרג 6A.
ב-27 בנובמבר 2021, במשחקו המקצועני השני בלבד, רשם הנדרסון 31 נקודות, 6 ריבאונדים, 5 אסיסטים ו-3 חטיפות ב-28 דקות בלבד בהפסד 110112 לסנטה קרוז ווריורס.
הוא סיים את העונה עם ממוצעים של 14 נקודות, 5 ריבאונדים, 3.7 אסיסטים ו-1.7 חטיפות למשחק.
ב-4 באוקטובר 2022 רשם הנדרסון 28 נקודות ו-9 אסיסטים בניצחון 122–115 על מטרופוליטנס 92 הצרפתית, בה שיחק ויקטור ומבניאמה.
ב-6 באוקטובר שיחק שוב עם קבוצתו מול מטרופוליטנס הצרפתית אך נפגע בברכו כתוצאה בהתנגשות עם ומבניאמה וירד מהמגרש לאחר ארבע דקות.
ומבניאמה והנדרסון נחשבו אז למי שייבחרו בשתי הבחירות הראשונות בדראפט ה-NBA.
ב-22 ביוני 2023 נבחר הנדרסון במקום השלישי בדראפט ה-NBA 2023 על ידי פורטלנד טרייל בלייזרס, ושיחק במדיה משחק אחד בליגת הקיץ של ה-NBA לפני שנפצע.
ב-25 באוקטובר הוא רשם את הופעת הבכורה שלו ב-NBA כשרשם 11 נקודות ו-4 אסיסטים בהפסד 111–123 ללוס אנג'לס קליפרס.
ב-14 בינואר 2024 הוא קלע שיא קריירה של 33 נקודות לצד 9 אסיסטים ו-7 ריבאונדים בהפסד 116–127 לפיניקס סאנס.
ב-29 במרץ הוא רשם את מדד ה הגרוע בתולדות הליגה עם מינוס 58, בהפסד 82142 למיאמי היט.
סקוט הורוביץ הוא טייס קרב יהודי אמריקאי, אסטרונאוט לשעבר בתוכנית מעבורות החלל של נאס"א.
סקוט הורוביץ נולד בפילדלפיה למשפחה יהודית.
לאחר סיום לימודי בית ספר בקליפורניה בשנת 1974 הוא למד באוניברסיטת קליפורניה אותה סיים בשנת 1978 עם תואר בהנדסה.
בשנת 1979 הוא סיים לימודי תואר שני במכון הטכנולוגי של ג'ורג'יה ובשנת 1982 תואר שלישי.
לאחר סיום הלימודים הוא התחיל לעבוד בלוקהיד קורפוריישן בתכנון כלי טיס.
בשנת 1983 הורוביץ התחיל את השירות בחיל האוויר של ארצות הברית.
במשך שנתיים הוא היה טייס "מקדונל דאגלס F-15 איגל" בבסיס החיל בגרמניה.
בשנת 1990 הוא קיבל הסמכה כטייס ניסוי לאחר קורס בבסיס חיל האוויר אדוארדס ונותר לשרת בסיסי זה.
בשנת 1991 הוא התחיל ללמד באוניברסיטת קליפורניה בפרסנו.
בשנת 1992 הורוביץ נבחר ליחידת האסטרונאוטים של נאס"א.
בשנת 1996 הוא השתתף במשימת STS-75 כטייס של מעבורת החלל קולומביה (אנדרו אלן היה מפקד צוות).
בשנת 1997 הוא השתתף במשימת STS-82 כטייס של מעבורת החלל דיסקברי (קנת באוארסוקס היה מפקד צוות).
המשימה עסקה בעבודות תחזוקה של טלסקופ החלל האבל.
במשימת STS-101 במאי 2000 הוא היה טייס מעבורת החלל אטלנטיס.
המעבורת עגנה בתחנת החלל הבין-לאומית וביצע מספר ניסויים.
בשנת 2001 הורוביץ היה מפקד צוות של STS-105 שהתחברה לתחנת החלל בין-לאומית במעבורת החלל דיסקברי.
בטיסה זו הובאו לתחנת החלל מצרכים שונים ובוצע החלפת צוות.
בשנת 2004 הורוביץ עזב את נאס"א, אך כבר בספטמבר 2005 חזר וקיבל תפקיד ניהולי בצוות שעבד על טיסות עתידיות לירח.
בשנת 2007 הוא פרש סופית.
לאחר פרישה מנאס"א הורוביץ פעיל בתחום הכנת טיסות מאוישות למאדים.
הוא נמנה עם צוות מנהל של אגודת מאדים.
בורג הוא גאולוג ועובד מדינה אמריקאי.
מאז 1 בספטמבר 2017 הוא מכהן כממלא מקום המשנה למנהל המועצה למדעי כדור הארץ ב קרן הלאומית למדע (ארצות הברית), NSF.
בורג קיבל תואר ראשון בגאולוגיה מפומונה קולג' בקליפורניה ותואר שני ודוקטורט מאוניברסיטת אריזונה.
עבודת הדוקטורט שלו הוכתרה בשם "גרניטואידים של ארץ ויקטוריה הצפונית, אנטארקטיקה (טקטוניקה, נאודימיום-איזוטופים, גאוכימיה, פטרולוגיה, סטרוניום-איזוטופים).
בורג החל את הקריירה שלו כחוקר באוניברסיטת קליפורניה בברקלי.
לאחר מכן עבד במשרד האנרגיה של ארצות הברית, ובהמשך לכך הצטרף לסגל הקרן הלאומית למדעים.
בין 2003 ל-2016 היה מנהל המחלקה למדעי אנטארקטיקה בקרן הלאומית למדעים, וב-2016–2017 כיהן כראש מדור בפועל לתשתיות ולוגיסטיקה באנטארקטיקה במסגרת מחלקת תוכניות הקטבים של הקרן הלאומית למדעים.
ב-2017 החל לשרת כמנהל עמית למדעי כדור הארץ בקרן הלאומית למדעים.
בורג השתתף בשש משלחות מחקר באנטארקטיקה, בארבע מהן כראש המשלחת.
משלחת שבה השתתף בשנים 1978–1979, ביקרה לראשונה בנונאטאקים, שכונו סייג'הן על שם הקמיע של קבוצת הספורט באוניברסיטת פומונה (קליפורניה), שם למד בורג.
באותה משלחת כינה בורג את "פסגת הלשון", על פי המורנה דמוית הלשון שבראשה.
בורג בסטיון, הפסגה שעל רכס ג'ונס הופקינס, נקראה על שמו.
סקוט אלטמן הוא טייס קרב ואסטרונאוט לשעבר בתוכנית מעבורות החלל של נאס"א.
סקוט אלטמן נולד בעיירה לינקולן שבאילינוי.
הוא סיים לימודי בית הספר ולמד הנדסת אוירונאוטיקה באוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין ממנה קיבל תואר ראשון בשנת 1981.
לאחר סיום הלימודים אלטמן התגייס לצי ארצות הברית.
בשנת 1983 הוא סיים קורס טיס והוצב בבסיס החיל כטייס "F-14 טומקט".
הוא השתתף במשימות מעל האוקיינוס השקט והאוקיינוס ההודי.
בשנת 1990 הוא קיבל תואר שני מבית הספר של הצי ללימודים מתקדמים והוסמך לטייס ניסוי.
בשנות ה-90 של המאה ה-20 אלטמן השתתף בטיסות סיור מעל עיראק.
בסך הכול אלטמן צבר מעל ל-7 אלף שעות טיסה.
בשנת 1986 הוא היה חלק של צוות טייסים בצילומי סרט "אהבה בשחקים".
בשנת 1994 אלטמן נבחר לצוות אסטרונאוטים.
בשנת 1998 הוא השתתף במשימת STS-90 של מעבורת החלל קולומביה כטייס (ריצ'רד סירפוס היה מפקד הצוות).
בשנת 2000 הוא טס בפעם השנייה על סיפון מעבורת החלל אטלנטיס כטייס (טרנס וילקאט היה מפקד צוות).
בשנת 2002 אלטמן היה מפקד צוות של STS-109 של מעבורת החלל קולומביה.
הצוות עשה עבודות תחזוקה בטלסקופ החלל האבל.
בשנת 2009 אלטמן טס לחלל בפעם הרביעית.
הוא היה מפקד צוות של STS-125 של מעבורת החלל אטלנטיס.
אלטמן עזב את נאס"א בשנת 2010 והשתלב בתעשיית החלל הפרטית.
סקוט אנדרו אוונס הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי.
הוא ידוע באופרת הסבון של ABC , לחיות את החיים, ובתפקיד החוזר של אוליבר בסדרה גרייס ופרנקי.
הוא אחיו הצעיר של השחקן כריס אוונס .
סקוט אנדרו אוונס נולד ב-21 בספטמבר 1983 וגדל בסאדברי, מסצ'וסטס .
הוריו הם בוב אוונס, רופא שיניים, וליסה (לבית קפואנו) אוונס, רקדנית ואחר כך מנהלת אמנותית בתיאטרון הנוער של קונקורד.
יש לו שתי אחיות, קארלי ושאנה, ואח גדול, השחקן כריס אוונס .
סקוט אוונס למד תיאטרון באוניברסיטת ניו יורק .
הוא הומו בגלוי, לאחר שיצא מהארון בגיל 19.
אוונס נראה גם כצ'אד פקיד הדואר בסרט הקולנוע משנת 2009, וידויים של שופהוליק .
בתחילה לוהק אוונס לחמישה פרקים באופרת הסבון "לחיות את החיים", אך חזר לסך של 137 פרקים.
ביולי 2009, דמותו אוליבר פיש נכנסה למערכת יחסים רומנטית עם קייל לואיס.
קו העלילה הגיע לתשומת לב רחבה יותר כאשר פטרישיה מאוצרי, שחקנית ששיחקה את התפקיד החוזר של קרלוטה וגה' בסדרה מאז 1995, הוחלפה לאחר שעל פי הדיווחים הביעה התנגדויות דתיות אישיות למעורבותה של דמותה בקו העלילה שלו.
קו העלילה באופרת הסבון הוסר וסקוט וגם ברט שוחררו ב-2010. לאוונס היה גם תפקיד אורח בסדרת הטלוויזיה "Rubicon" כאמריקאי המעורב במתקפת טרור חמורה עם אל-קאעדה.
בשנת 2022, אוונס גילם את מושא האהבה של דארן הייז בקליפ של " Let's Try Being in Love ".
שנה כותרתתפקיד הערות 2009מבט מגן עדן איש בעיר 2009וידויים של שופהוליק צ'אד 2014משתוללת רוני וואט 2014Before We Goשוער 2014לא מתרגשנער 2015 לילי וקאט ניק 2015טווח אפס סגן לוגן 2016 Badlands of Kain ג'וש 2016Southbound דני סרט קצר 2018Madhouse Mecca גרג 2020Almost Love אדם 2023ברבי קן #3TBAFade to Blackג'יי
סקוט גאלוויי הוא פרופסור לשיווק בבית הספר למנהל עסקים באוניברסיטת ניו יורק, מרצה, סופר, מנחה פודקאסט ויזם יהודי אמריקאי.
גאלוויי נולד וגדל בלוס אנג'לס שבמדינת קליפורניה.
אביו היה מהגר סקוטי שעבד כמנהל מכירות.
אמו, אשר הייתה מהגרת יהודייה מלונדון, עבדה כמזכירה.
גאלוויי למד כלכלה באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס וסיים את לימודי התואר ראשון ב-1987. כמו כן גאלוויי למד בבית הספר למנהל עסקים באוניברסיטת קליפורניה בברקלי וסיים את לימודיו במוסד ב-1992.
לאחר שסיים את לימודיו באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס ב-1987 החל גאלוויי לעבוד כאנליסט במורגן סטנלי.
בשנת 1992 הקים את חברת הייעוץ Prophet למותגים ושיווק.
בשנת 1997 הקים את אתר המסחר האלקטרוני RedEnvelope המתמחה במתנות ייחודיות מותאמות אישית.
בשנת 2005 ייסד את חברת המודיעין הדיגיטלי L2 Inc, אשר נרכשה על ידי חברת גרטנר וחברת פיירבראנד במרץ 2017 תמורת 155 מיליון דולרים.
בשנת ייסד גם את קרן הגידור Firebrand Partners שהשקיעה מעל מיליארד דולרים בחברות צרכנים ומדיה שונות בארצות הברית.
בשנת 2019, הקים גאלוויי את סטארט-אפ החינוך המקוון Section4.
בשנת 1999 נכלל גאלוויי ברשימת "המנהיגים העולמיים של המחר" של הפורום הכלכלי העולמי אשר כללה את 100 האנשים מתחת לגיל 40 אשר להישגיהם הייתה השפעה ברמה עולמית.
לאורך השנים כיהן גאלוויי במועצת המנהלים של אדי באואר, של הניו יורק טיימס, של Gateway Computer, של Urban Outfitters ושל בית הספר לעסקים של ברקלי האס.
גאלוויי זכה לפרסום רב גם בזכות ההרצאות הפומביות שערך, בסגנון ההרצאות של ועידות TED, אשר נקראות "Winners & Losers" בהן הציג את תוצאות האינדקס הדיגיטלי של L2 המדרג מעל 2,500 מותגים גלובליים ברחבי העולם בתחומים שונים כולל מסחר אלקטרוני, מדיה חברתית ושיווק דיגיטלי.
גאלוויי מלמד בבית הספר למנהל עסקים באוניברסיטת ניו יורק ניהול מותגים ושיווק דיגיטלי.
חלק גדול מהמחקר שלו מתמקד בארבע חברות הטכנולוגיה הגדולות (אלפאבית, אמזון, מטא וואפל), אשר אליהן הוא מתייחס כ"ארבעה" או "ארבעת הפרשים".
ב-28 בספטמבר 2018 Recode ו־Vox Media Podcast Network השיקו את הפודקאט השבועי "Pivot" בהנחיית גאלוויי וקארה סווישר.
בפברואר 2020 השיק גאלוויי את הפודקאסט השבועי "The Prof G Show" בו הוא עונה על שאלות המאזינים בנושא עסקים, כסף וטכנולוגיה.
ב-28 בספטמבר 2021 הודיעה CNN שגאלוויי יהיה מנחה בפלטפורמת הסטרימינג שלה CNN+, אך הפלטפורמה נסגרה זמן קצר לאחר ההשקה.
בשנת 2022 זכה הניוזלטר השבועי של גאלוויי "No Mercy/No Malice" בפרס ובי.
גאלוויי נשוי בשנית לביאטה גאלוויי, יזמית נדל"ן ילידת גרמניה.
מאז 2022 גרים הוא ומשפחתו בלונדון.
סקוט וו הוא מייסד-שותף ומנכ"ל של Cognition Labs, חברת ההזנק בתחום הבינה המלאכותית היוצרת שהוקמה בנובמבר 2023, אשר על פי כנוי עצמי היא "מעבדת AI המתמקדת בהגיון".
סקוט נודע כבר בילדותו כילד פלא בתחום המתמטיקה.
לימד את עצמו תכנות בגיל 9 כדי לממש את רעיונותיו, וזכה ב"Olimpiyad of Informatics" בשלוש מדליות זהב.
לאחר מכן התחרה בתחרויות רבות במתמטיקה ותכנות בפלטפורת Codeforces, בהן זכה במקום הראשון, עד שהוגדר בדירוג "legendary grandmaster".
ייסד את החברה Lunchclub, שנתמכה על ידי Lightspeed, Coatue ואנדריסן הורוביץ, ובה תפקד כמנכ"ל ו-CTO.
החברה מתמחחה בתאום פגישות וידאו 1:1 על ידי מודל בינה מלאכותית.
עם הפרסום של Devin, אתרי חדשנות מובילים בתחום הבינה המלאכותית נתנו תשומת לב רבה למוצר.
סקוט אטראן הוא אנתרופולוג תרבות אמריקאי-צרפתי מנהל אמריטוס למחקר באנתרופולוגיה במרכז הלאומי למחקר מדעי בפריז, פרופסור למחקר באוניברסיטת מישיגן, ומייסד שותף של ARTIS International ושל המרכז ליישוב סכסוכים בלתי מיושבים באוניברסיטת אוקספורד.
הוא חקר וכתב על טרור, אלימות, דת, ניהול סביבתי של ילידים והיסודות הבין-תרבותיים של סיווג ביולוגי.
הוא עשה עבודת שטח עם טרוריסטים ופונדמנטליסטים איסלאמיים, מנהיגים פוליטיים ואינדיאנים.
אטראן נולד בניו יורק בשנת 1952. כסטודנט היה עוזרה של האנתרופולוגית מרגרט מיד במוזיאון האמריקאי לתולדות הטבע.
הוא קיבל תואר ראשון ממכללת קולומביה, תואר שני מאוניברסיטת ג'ונס הופקינס, ודוקטורט באנתרופולוגיה מאוניברסיטת קולומביה.
אטראן לימד באוניברסיטת קיימברידג', באוניברסיטה העברית בירושלים, באקול פראטיק דה אוטז אטיד ובאקול פוליטקניק בפריז, ובקולג' ג'ון ג'יי למשפט פלילי בניו יורק.
הוא מנהל מחקר אמריטוס באנתרופולוגיה במרכז הלאומי למחקר מדעי וחבר במכון ז'אן ניקו באקול נורמל סופרייר.
הוא פרופסור מחקר למדיניות ציבורית ופסיכולוגיה באוניברסיטת מישיגן, עמית מייסד של המרכז ליישוב סכסוכים בלתי ניתנים לדיאלוג באוניברסיטת אוקספורד ומייסד שותף של ARTIS International.
הוא נבחר כעמית של החברה למדעים קוגניטיביים וחבר באקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית.
ב-1974 יזם דיון במנזר רויאמון בצרפת על טבעם של האוניברסלים במחשבה ובחברה האנושית.
בדיון השתתפו הבלשן נועם חומסקי, הפסיכולוג ז'אן פיאז'ה, האנתרופולוגים גרגורי בייטסון וקלוד לוי-שטראוס והביולוגים פרנסואה ז'קוב וז'אק מונו.
הווארד גרדנר ואחרים רואים באירוע זה אבן דרך בהתפתחות המדע הקוגניטיבי והשתלבותו בקהילה המדעית הרחבה יותר.
אטראן ערך ניסויים על הדרכים שבהן מדענים ואחרים מקטלגים ומניחים הנחות על הטבע, על הפסיכולוגיה האבולוציונית, על המדע הקוגניטיבי של הדת ועל גבולות של רציונליות בהבנה ובניהול קונפליקט תרבותי ופוליטי עמוק.
עבודתו פורסמה בעיתונות פופולרית ובכתבי עת מדעיים במגוון דיסציפלינות.
הוא תדרך את חברי הקונגרס האמריקאי וצוות המועצה לביטחון לאומי במסמכים ומצגות כולל "השחקן המסור לעומת השחקן הרציונלי בסכסוך עולמי", "אנטומיה השוואתית והתפתחות של טרור רשת גלובלי" ו"נתיבים אל קיצוניות אלימה וממנה".
הוא היה מבקר מוקדם של התערבות ארצות הברית בעיראק ושל העמקת המעורבות באפגניסטן.
באפריל 2015 הוא נאם במועצת הביטחון של האו"ם בנושא "נוער, שלום וביטחון".
אטראן מתנגד לניסיונות פוליטיים לחסל את המימון הממשלתי למדעי החברה, בטענה שהוא קריטי לאינטרס הלאומי, כולל חדשנות וביטחון בעסקים, טכנולוגיה, רפואה וביטחון.
על משא ומתן על סכסוך
אטראן פרסם מחקר על גבולות הבחירה הרציונלית בסכסוך פוליטי ותרבותי.
הוא השתתף במחקר על האופן שבו ניתן להגדיל את הסיכוי למשא ומתן מדיני שייצור הסכמה.
אטראן והפסיכולוגים ג'רמי ג'ינג'ס ודאגלס מדין ומדען המדינה חליל שיקקי ערכו ניסוי שסקר "600 מתנחלים יהודים בגדה המערבית, יותר מ-500 פליטים פלסטינים, ויותר מ-700 סטודנטים פלסטינים, שמחציתם הזדהו עם חמאס ועם הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני הפלסטיני".
החוקרים חילקו את הנבדקים לשלוש קבוצות.
לכל אחת הוצג "הסכם שלום היפותטי" שונה.
במצב הבסיסי, הוצג בפני הנסקרים "פתרון שתי מדינות שבו הישראלים ייסוגו מ-99 אחוז מהגדה המערבית ומעזה אך לא יצטרכו לקלוט פליטים פלסטינים"; ההצעה "לא עלתה יפה".
עבור הקבוצה השנייה, העסקה ההיפותטית "הומתקה בפיצוי כספי מארצות הברית והאיחוד האירופי, מיליארד דולר בשנה למשך מאה שנים, או ערובה שהעם יחיה בשלום ושגשוג.
עם המתקות אלה על השולחן, הבלתי אבסולוטיים, כצפוי, ריככו מעט את התנגדותם.
אבל האבסולוטיסטים, שנאלצו להרהר בהחלפה של הנושא שעבורם היה טאבו, נגעלו אף יותר, כעסו והיו מוכנים לנקוט אלימות".
עבור הקבוצה השלישית, לפתרון שתי המדינות המוצע "נוספה הצהרה סמלית של האויב שבה הוא התפשר על אחד מערכיו הקדושים".
בסיכום התוצאה, טוען הפסיכולוג הקוגניטיבי סטיבן פינקר, "בניגוד לשוחד בדמות כסף או שלום, הוויתור הסמלי של האויב על ערך מקודש, במיוחד כאשר הוא מכיר בערך מקודש של הצד השני, הפחית את הכעס והגועל של האבסולוטיים ואת נכונותם לתמוך באלימות".
במחקר על מנהיגי המזרח התיכון שפורסם ב-Science, אטראן ראיין מנהיגים.
בתגובות הקודמות, אנשים דחו ויתורים חומריים ללא ויתורים סמליים, אך היו פתוחים למשא ומתן שהתחיל בוויתורים סמליים.
מנהיגים הגיבו באותה צורה, אלא שראו בוויתור הסמלי רק מבוא לוויתורים מהותיים.
לדוגמה, כאשר החוקרים שאלו את מוסא אבו מרזוק, סגן יו"ר חמאס, על פשרה ושלום ללא מתן זכות שיבה, הוא אמר "לא".
כשהציעו לו פשרות עם תמריץ מהותי מהותי, הוא אמר "לא" ביתר תוקף; "אנחנו לא מוכרים את עצמנו בשום סכום." אבל כשהציעו לו התנצלות, הוא אמר "כן", אף על פי שהתנצלות תהיה רק התחלה.
"הבתים והאדמה שלנו נלקחו מאיתנו וצריך לעשות משהו בנידון".
באופן דומה, כאשר שאלו החוקרים את בנימין נתניהו (אז יו"ר האופוזיציה), "האם תשקול ברצינות לקבל פתרון שתי מדינות בעקבות גבולות 1967 אם כל הפלגים הפלסטיניים הגדולים, כולל חמאס, היו מכירים בזכותו של העם היהודי לעצמאות עצמאית.
מדינה באזור?" הוא אמר, "כן, אבל הפלסטינים יצטרכו להראות שהם מתכוונים לזה בכנות, לשנות את ספרי הלימוד ואת המאפיינים האנטישמיים שלהם ואז לאפשר כמה התאמות גבול כדי שבן-גוריון [שדה התעופה] יהיה מחוץ לטווח של טילי כתף."
אטראן עבד עם מועצת הביטחון של האומות המאוחדות והיה מעורב במשא ומתן על סכסוך במזרח התיכון.
עבודתו על האידאולוגיה וההתפתחות החברתית של הטרור הטרנס-לאומי כללה עבודת שטח עם מוג'אהדין ותומכים באירופה, המזרח התיכון, מרכז ודרום מזרח אסיה וצפון אפריקה, וערערה הנחות נפוצות.
הפסיכולוג הקוגניטיבי סטיבן פינקר מסכם כמה מהממצאים של אטראן כך:
אטראן סיכם את עבודתו ומסקנותיו:
בהתייחס לניתוח של אטראן את המדינה האסלאמית של עיראק והלבנט כתנועה מהפכנית ב"פרופורציות היסטוריות עולמיות", סופר ב"ניו יורק טיימס" מחשיב את אטראן
העיתון "כרוניקה של השכלה גבוהה" (The Chronicle of Higher Education) ליווה את אטראן לחזיתות בקרב נגד דאעש בעיראק, שם הוא וצוות המחקר שלו העריכו את "הרצון להילחם" בקרב הלוחמים:
סדרה של מחקרים ניסיוניים בהנחיית אטראן והפסיכולוג החברתי אנחל גומז עם לוחמי דאעש שנתפסו, לוחמי מפלגת הפועלים של כורדיסטן, צבא עיראק והמיליציה הערבית הסונית בעיראק, וכן עם אלפי אזרחים אירופאים, פיתחו את מסגרת השחקן המסור במאמץ "לעזור להחלטות מדיניות להגנה משותפת".
אטראן טוען בריאיון ל"וושינגטון פוסט": "מעולם בהיסטוריה לא גרמו כל כך מעט אנשים עם כל כך מעט אמצעים לכל כך הרבה פחד".
הוא ועמיתיו למחקר ב-ARTIS International טוענים:
אטראן ועמיתיו מציעים גישה חלופית, המונעת על ידי מחקר שדה תאורטי המבוסס על אמיתות ביג דאטה ומודיע על קביעת מדיניות תוך שמירה על עצמאות אינטלקטואלית.
בשנת 2017 אטראן כתב במאמר פורץ דרך עם אנחל גומז, לוסיה לופז-רודריגז, חמאד שייח, ג'רמי ג'ינג'ס, לידיה וילסון, הושאנג ואזירי, אלכסנדרה ואסקז וריצ'רד דייוויס.
היצירה שכותרתה "רצון השחקן המסור להילחם והממד הרוחני של סכסוך אנושי", מתמקדת בממדים הרוחניים של סכסוך המבוסס על עבודת שטח בעיראק עם לוחמים ומחקרי מעבדה, תוך הערכת ממדים לא תועלתניים של סכסוך.
אטראן וצוותו אימתו היבטים של ממצאים התנהגותיים אלה במחקרי הדמיה עצבית של אנשים שעברו הקצנה באירופה, כולל נכונות רבה יותר להילחם ולמות למען ערכים קדושים לעומת ערכים לא-קדושים, הכוללת עיכוב של נימוקים דיוניים לטובת תגובות מהירות וחובות.
אטראן עורך מחקר מתמשך בגואטמלה, מקסיקו וארצות הברית על היבטים אוניברסליים וספציפיים לתרבות של סיווג ביולוגי והיגיון סביבתי וקבלת החלטות בקרב מאיה ואינדיאנים אחרים.
צוות המחקר שלו התמקד בהגירה של דוברי ספרדית ואנשי קצ'י הגבוהים של גואטמלה לאזור פטן הצפוני של השפלה, ובאינטראקציה שלהם עם אנשי איצה בשפלה, ששפתם קרובה להכחדה, אך שיטות היערות החקלאית שלה, כולל שימוש בצמחי תזונה ומרפא, עדיין עשויות לספר לנו הרבה על הניהול הקדם-קולוניאלי של שפלת המאיה.
אטראן מצא כי בני איצה דחו הצעות לניצול משאבי טבע כי אלה היו הפרת צווים רוחניים שעשויים לייצג חוכמת מאות שנות ניסיון; עם זאת, מחקרים מאוחרים יותר מצביעים על כך שהחוכמה הזו, והפרקטיקות הקיימות שהיא עודדה, נעלמים כאשר אחרוני דוברי איצה מתים.
סקוט ברזיל היה מפיק קולנוע וטלוויזיה ובמאי אמריקאי.
ברזיל נולד במחוז סקרמנטו שבקליפורניה.
את רוב ילדותו בילה בשכונת סאות' לנד פארק הילס.
בעל תואר ראשון במדעים מטעם אוניברסיטת דרום קליפורניה.
בין השנים 1979–1981 היה מפיק שותף של The White Shadow.
לאחר מכן החל ברזיל לעבוד כמפיק שותף על יצירת סדרת טלוויזיה חדשה בשם Hill Street Blues.
בשנת 1983 קודם למפיק אחראי של הסדרה, תפקיד אותו מילא עד 1986. הוא זכה פעמיים ברציפות בפרס אמי ל"סדרת הדרמה הטובה ביותר" (1983 ו-1984), ובפרס גלובוס הזהב על עבודתו ב"בלוז לכחולי המדים".
בשנת 2002 ביים 11 פרקים בסדרה "המגן", יותר מכל אחד אחר במצבת הבמאים.
ב-2003 הועמד עם שאר מפיקי הסדרה לפרס גלובוס הזהב עבור "סדרת הדרמה הטובה ביותר".
בשנת 2005 ביים ברזיל פרק אחד בעונה הראשונה של "האנטומיה של גריי".
במרוצת השנים עבד ברזיל בכמה הפקות שונות של סדרות טלוויזיה, כמו "ג'אג", "ניפ/טאק", "CSI: מיאמי" ו"באפי ציידת הערפדים".
ברזיל היה חבר בגילדת הבמאים של אמריקה ובאקדמיה לאמנויות ולמדעי הטלוויזיה.
ב-17 באפריל 2006 נפטר ברזיל בגיל 50, עקב כשל נשימתי שנגרם כתוצאה מטרשת אמיוטרופית צידית ומחלת ליים.
הוא הותיר אחריו את אשתו מארי ואת שני ילדיהם המשותפים.
הפרק האחרון של The Kill Point והפרק הראשון של העונה השישית של "המגן" הוקדשו לזכרו.
מהדורת ה-DVD של העונה החמישית של "המגן" מכילה סרטון מחווה בן 25 דקות בו סופדים לו צוות ההפקה.
סקוט קנת' הומר בסנט הוא משקיע ומנהל קרן גידור אמריקאי, המכהן כמזכיר האוצר של ארצות הברית ה-79 בממשלו השני של הנשיא דונלד טראמפ, מאז ינואר 2025. הוא המייסד של חברת ההשקעות קבוצת קי סקוור.
בסנט שימש כמגייס תרומות ותורם מרכזי עבור דונלד טראמפ.
הוא היה יועץ כלכלי לקמפיין של טראמפ לנשיאות ב-2024. בנובמבר 2024, הנשיא הנבחר טראמפ הכריז כי ימנה את בסנט למזכיר האוצר בממשלו השני.