tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
שאו בחר ב-"Platypus anatinus" כשמו המדעי החדש של בעל החיים שהתגלה זה עתה, אך במהרה התברר כי שם הסוג כבר תפוס על ידי סוג של דבורי אמברוסיה.
ב-1800 קיבל הרופא הגרמני יוהאן פרידריך בלומנבאך ברווזן מחוקר הטבע האנגלי ג'וזף באנקס (1743–1820).
בלומנבאך העניק לו את השם המדעי "Ornithorhynchus paradoxus".
עם זאת, כללי המינוח הזואולוגי מעניקים עדיפות לקדימות כרונולוגית (הפעם – של שאו), ולכן מאוחר יותר נקבע שמו המדעי של המין ל-"Ornithorhynchus anatinus".
שם הסוג נגזר מן המילה היוונית "ορνιθόρυνχος" (בתעתיק: "אורניתורינקוס", כלומר "מקור ציפור"), ומשמעות השם הספציפי של המין בלטינית "דמוי-ברווז".
גופו של הברווזן, כמו גם זנבו השטוח, מכוסים בפרווה חומה וצפופה שלוכדת בחובה שכבה מבודדת של אוויר המסייעת בשמירה על חום הגוף.
הברווזן אוגר בזנבו עתודות שומן, בדומה לשד הטסמני.
בין אצבעות רגליו פרושים קרומי שחייה, הבולטים יותר בכפות רגליו הקדמיות.
קרומי השחייה מתקפלים כאשר הברווזן צועד על קרקע יבשה.
הזכרים והנקבות מתחילים את חייהם עם דורבן בעקב רגליהם האחוריות, אך רק בזכרים מתפתח הדורבן ובלוטות ארס המחוברות אליו.
הזכרים משתמשים בארס כחלק מקרבות החיזור ולא כאמצעי הגנה או תפיסת טרף, לכן ארס הברווזן מיועד לגרום כאב ולא מוות.
אצל בני האדם הארס גורם לכאב רב שאי אפשר לשככו באמצעות מורפיום.
חוטמו גדול וגמיש, ומזכיר במאפייניו את מקורם של הברווזים.
עם זאת, החוטם שלו שונה מהותית מן המקור המאפיין את העופות – בעוד שפיהם של העופות מצוי בינות לחלק העליון והחלק התחתון של המקור שנפתחים לחשיפת הפה, חוטמו של הברווזן הוא איבר חישה רגיש מגע ואיבר חישה חשמלי (נדיר ביונקי יבשה) ופיו נמצא מתחתיו.
איברי החישה מסודרים בזוגות לאורך המקור, ובעזרתם הוא מסוגל לאתר טרף.
ההשערה היא שהפרש הזמנים בין איבר חישה אחד לשני מאפשר חישוב מרחק מהטרף בדומה לחישוב סערת ברקים לפי הפרשי הברק והרעם.
מיפוי סומטוטופי של המוח מראה שהמקור הוא האיבר הדומיננטי במוח בדומה ליד אצל בני האדם.
נחיריו ממוקמים על החלק העליון של החוטם.
עיניו ואוזניו ממוקמות בשקעים קטנים הנמצאים מאחורי הנחיריים במעלה החוטם.
השקעים הללו נאטמים בזמן שחייה.
משקלם של הברווזנים נע בין 0.7 ל-2.4 קילוגרמים, כאשר הזכרים גדולים יותר מן הנקבות: אורכם של הזכרים הוא בממוצע 50 סנטימטרים (כולל הזנב), אורכן של הנקבות מגיע בממוצע ל-43 סנטימטרים בלבד.
עם זאת, ניכר כי גודלם של הברווזנים מציג שונות גאוגרפית ברורה – אך לא כזו העונה לכלל אופייני כמו כלל ברגמן, ולכן הסברה היא כי מקור השונות הוא בגורמים סביבתיים כמו טריפה והפרעות מצד האדם.
טמפרטורת גופו הממוצעת של הברווזן היא 32 מעלות צלזיוס, בשונה מהטמפרטורה האופיינית (37 מעלות צלזיוס) של יונקי השליה (Placentalia).
המחקר מציע כי שוני זה התפתח בהדרגה אצל יונקי הביב כתגובה לתנאים סביבתיים קשים, ולא תכונה מיוחדת שאפיינה אותם מן ההתחלה.
לברווזנים הצעירים שלוש שיניים טוחנות מחודדות, אותן הם מאבדים בסמוך לעזיבתם את המחילה.
לסת הברווזן והשריר האחראי על פתיחתה וסגירתה שונים מהאיברים המקבילים אצל יונקי השליה.
הפתח החיצוני של האוזניים נמצא בבסיס הלסת.
רגליו משתלחות מחוץ לגוף, ולכן דרך הילוכו מזכירה את זו של רוב הזוחלים (ולא את זו של היונקים המהלכים על ארבע).
הברווזן נפוץ במזרח אוסטרליה ובטסמניה בכל אזורי האגמים, גם אלו הנמצאים בגובה רב, מאות מטרים מעל גובה פני הים.
הם מעדיפים מים בטמפרטורה של 25–30 מעלות צלזיוס.
יישובי האדם הקרובים לאגמים, מצמצמים את מספר הפרטים באזורים מסוימים.
על אף שהוא מצטיין בשחייה, תנועתו במים אינה מהירה והוא מעדיף זרמים איטיים.
הברווזן חופר מחילות על גדות מקווי מים מתוקים, נהרות או אשדות.
המחילות מגיעות ל-9-4.5 מטרים באורכן, הן נבנות בצורה אובאלית, מעט מעל קו המים ומכוסות בצמחייה.
המין נחשב, על אף תפוצתו, כמין בסיכון בכל אוסטרליה ובטסמניה, מכיוון שבית הגידול הטבעי שלו נהרס בהדרגה בשל בניית סכרים וזיהום הנהרות.
ייחודיות המין גרמה לו להיות פופולרי בגני חיות ברחבי העולם.
הברווזן חי לבדו ונפגש עם בן המין השני רק לשם ההזדווגות.
עם זאת, ניתן למצוא מספר פריטים השותפים לאותה טריטוריה.
שעות פעילותו משתנות, אך לרוב הוא יוצא ממאורתו בשעות הבוקר המוקדמות ובערב.
הוא תר אחר מזון 12–13 שעות ביממה וצורך כמות מזון במשקל של עד חמישית ממשקל גופו.
בשעת ליקוט המזון הוא יכול לצלול 80 פעם במשך שעה אחת, 40-20 שניות לצלילה אחת, בעוד שזמן המנוחה המקסימלי בין צלילה לצלילה הוא 10 שניות.
הברווזן נצפה לעיתים כשהוא מסתתר בגומחות בתוך מקווי המים.
בדיקות שנעשו גילו כי הקצב המטבולי בעת המנוחה במים נמוך בהרבה מבמנוחה על הקרקע.
ברווזן החושש לחייו יישאר במים עד ל-10 דקות בקירוב.
הברווזן יוצא לקרקע רק במטרה לנקות את פרוותו – זאת הוא עושה על ידי חיכוך בסלעים, כמו כן על הקרקע הוא מוצא תוספות מזון כתולעי קרקע.
הליכה מרובה תיעשה רק במטרה לעבור ממקווה מים אחד למשנהו, במקרה והקודם אבד.
הרבייה מתרחשת בעונת האביב, מוקדם יותר בצפון אוסטרליה מאשר בדרומה.
ההזדווגות מתרחשת בתוך המים, ולאחריה 1–3 ביצים מתפתחות ברחם הנקבה במשך 28 ימים.
במהלך תקופה זו הנקבה בונה קן מוסתר במחילה שאורכה כ-20 מטרים ובקצהו צמחייה מרובה.
גודל הביצים הכדוריות הוא כ-11 מ"מ, והנקבה דוגרת עליהן במשך כ-10 ימים.
הוולד יונק מבלוטת חלב, שכמו אצל הקיפודן אינן מופיעות כפטמות אלא כחריצים על גבי הבטן, והשיער באזור מסייע באקט היניקה.
בגיל שישה שבועות מתכסים הוולדות בשיער, עיניהם נפקחות והם מסוגלים לעזוב את הקן לטיולים קצרים ואף להיכנס למים.
בגיל 4–5 חודשים נגמלים הצעירים מהיניקה.
נצפתה עד כה רבייה אחת בלבד בשבי ועל כן מעט ידוע על הרגליי הרבייה.
הברווזן מגיע לבגרות מינית רק מעל גיל שנתיים.
איסוף המזון בתוך המים נעשה כאשר העיניים, האוזניים והנחיריים סגורים ואטומים לכניסת מים.
המקור מתפקד כגשש תחושתי על בסיס זיהוי של מטענים חשמליים, המאפשר לברווזן ללכוד את מזונו, המורכב מתולעים, ראשנים, סרטנים קטנים, ומגוון חרקים ורימות החיות במים.
המזון נאגר בלחיים ונאכל כשהוא על היבשה.
הבוגרים חסרי שיניים, והם נעזרים בלוחות קרניים הממוקמים בלסתות ומשמשים ללעיסת המזון.
הברווזן נצפה פעמים אחדות כאשר הוא משתמש ברגליו, ידיו ואף מקורו וגחונו כדי להפוך אבנים שתחתיהן מסתתר מזונו.
בַּרְוָזִיִּים (שם מדעי: Anatidae) היא משפחה של עופות מים רבים ומגוונים, הממוקמים בסדרת האווזאים ונפוצים בכל רחבי העולם, למעט יבשת אנטארקטיקה.
במשפחה זו ממוקמים רוב הסוגים של הקבוצות (שאינן טקסונומיות) ברווזים, אווזים וברבורים.
הברווזים קטנים יותר מקרוביהם, הברבורים והאווזים, וניתן למוצאם הן במאגרי מים מתוקים והן במים מלוחים.
הברווזים ניזונים מדשא, צמחי מים, דגים, חרקים וכיוצא באלה.
המינים במשפחה דוגרים על הביצים בין 22 ל־40 ימים, האפרוחים בוקעים במרווחים תוך 24 שעות.
מספר ימים בטרם הבקיעה, ניתן לשמוע את קולות ציוצי האפרוחים מתוך הביצה.
האפרוחים הם עוזבי קן, משמע הם נולדים מכוסים בפלומה ועיניהם פקוחות, ומסוגלים ללכת ולשחות שעות מספר אחרי בקיעתם.
האפרוחים מלקטים מזון בעצמם אך נשארים צמודים לאימם.
הברווזים הצעירים עוזבים את הקן בגיל 5 עד 10 שבועות, במספר מינים ממשיכים הצעירים במשך שנתיים לפקוד את אתרי הקינון יחד עם הוריהם.
פלומת הצעירים הופכת בהדרגה לניצוי בוגר תוך שנה עד 3 שנים.
ברווזים מגיעים לבגרות מינית בגיל שנה–שנתיים, בעוד שברבורים ואווזים בגיל 5 שנים.
בכמה ממיני הברווז, לזכרים צבעים צבעוניים ובולטים, והנקבות צבען אפור חום.
בחלק ממינים אלה, הזכרים מאבדים את צבעוניותם והופכים אפורים במהלך הקיץ.
הברווזיים הם עופות בגודל בינוני–גדול (30–180 ס"מ, 230 גרם – 22.5 ק"ג), בעלי קרומים המחברים את אצבעות הרגליים.
פלומת הברווזים מאופיינת בדו־צורתיות זוויגית בעוד שהאווזים והברבורים מאופיינים בחד־צורתיות זוויגית.
צבעי הפלומה משתנים ממין למין, שכיחים בעיקר גוני חום, שחור, אפור ולבן.
הגדול בברווזיים הוא ברבור מחצצר (Cygnus buccinator) ששוקל עד 17.2 ק"ג, ומוטת כנפיו 183 ס"מ.
הקטן ביותר הוא ברווז כותנה גמדי (Nettapus coromandelianus) ששוקל עד 164 גרם, ומוטת כנפיו 26.5 ס"מ.
חלק ממיני הברווזיים הם עופות נודדים.
מבחינה טקסונומית מתחלקת המשפחה לתתי־משפחות ולסוגים הבאים:
סוג ומין יחיד ברבור קוסקורבה (Coscoroba coscoroba)
סוג אווז ניו זילנד (Cnemiornis) – נכחד
סוג ומין יחיד ברווז ברזילאי (Amazonetta brasiliensis)
סוג ומין יחיד ברווז באיקל (Sibirionetta formosa)
סוג ומין יחיד ברווז מוסקובי (Cairina moschata)
סוג ומין יחיד ברווז לבן־כנף (Asarcornis scutulata)
סוג ומין יחיד ברווז הקולר (Callonetta leucophrys)
סוג ומין יחיד ברווז הארטלאוב (Pteronetta hartlaubii)
שבט מואה נאלו (Thambetochenini) – נכחד
סוג ומין יחיד אווז כחול־כנפיים (Cyanochen cyanopterus)
סוג ומין יחיד יאורית מצרית (Alopochen aegyptiacus)
סוג ומין יחיד ברווז נהרות (Merganetta armata)
סוג ומין יחיד ברווז שטלר (Polysticta stelleri)
סוג ומין יחיד ברווז קרח (Clangula hyemalis)
סוג ומין יחיד מרגון גמד (Mergellus albellus)
סוג ומין יחיד מרגון כיפה (Lophodytes cucullatus)
סוג ומין יחיד ברווז לברדור (Camptorhynchus labradorius) – נכחד
סוג ומין יחיד ברווז המושק (Biziura lobata)
סוג ומין יחיד ברווז שחור־ראש (Heteronetta atricapilla)
סוג ומין יחיד ברווז המסיכה (Nomonyx dominicus)
סוג ומין יחיד ברווז מנומש (Stictonetta naevosa)
סוג ומין יחיד אווז מקורנן כנף (Plectropterus gambensis)
ברוז' (בהולנדית: Brugge - "בּריחֶה", בניב המקומי "בּרֶהֶה", בצרפתית: Bruges, בגרמנית: Brügge - "בּרִיגֶה") היא עיר במערב אזור פלנדריה שבבלגיה, בירת מחוז פלנדריה המערבית.
שמה של ברוז' נזכר לראשונה על מטבעות מן המאה התשיעית, שם הוא נכתב כ-Bruggas או Bruccia.
למרות ההנחה הפופולרית כי פירוש השם "גשרים" (בהולנדית - Bruggen), מקור השם כנראה במילה הנורדית bryggja שפירושה מעגן או נמל.
החל בשנת 800 היו קשרי מסחר מקומיים עם הנורמנים, מה שמסביר את מקורו הנורדי של השם.
בתקופתם של הגאלים הייתה מערב-פלנדריה אזור ביצות מיושב בדלילות, שסבל מהצפות רבות.
לאחר שניצחו הרומאים את שבט המֶנָפּיים בשנת 53 לפני הספירה, הם כבשו דרכים במחוז ובנו מחנות מבוצרים לשם הגנה מפני התקפות הפיראטים מן הים הצפוני.
ייתכן שמחנה כזה על החוף, בשפך הנהר רַיֶיה, היווה את גרעינה של העיר ברוז'.
החל מהמאה השביעית החל הים לסגת ורצועת החוף הפכה מתאימה יותר למגורים.
האזור נשלט בידי האימפריה הפרנקית, ונקרא Pagus Flanderensis.
במאה התשיעית פשטו הוויקינגים על האזור פעמים רבות.
תחת בלדווין הראשון, רוזן פלנדריה (המכונה "זרוע הברזל") נבנה ליד ברוז' מבצר, כנראה על שרידי ביצורים רומאיים - כפי שניתן להסיק על-פי צורתו המרובעת.
בתחילת המאה העשירית התמעטו התקפות הוויקינגים, ובמקומן התחיל לשגשג מסחר עם סקנדינביה ואנגליה.
המבצר גדל והפך ליישוב גדול, בזכות הקרבה לים הצפוני (אם כי הנמל היה נגיש רק בזמן הגאות).
לאחר רצח הרוזן קרל הטוב ב-1127 קיבלה ברוז' את כתב הזכויות שהפך אותה לעיר.
בעקבות זאת הוקפה העיר חומה (שנשארה על עומדה עד סוף המאה ה-15) ונחפרו בה לראשונה תעלות שניקזו את מי הביצות.
במאה ה-12, בזכות סדרה של שיטפונות, נפרץ מוצא ישיר לים (ה"זווין", Zwin), ולראשונה יכלו ספינות גדולות להגיע ממש אל תוך העיר.
עם השנים נטה הזווין להיסתם בסחף, ונמלים חדשים נבנו והועמקו לאורכו.
במאה ה-13 כבר הייתה ברוז' מרכז מסחרי משגשג, ואחת הערים הגדולות והחשובות באירופה, בה נפגשו סוחרים מצפון אירופה עם עמיתיהם מן הדרום.
היא הייתה הנמל העיקרי דרכו עברו סחורות מאנגליה אל היבשת, ודרכים ראשיות הובילו ממנה לגנט וקלן.
ברוז' הייתה אחת מערי ההנזה המערביות ביותר.
ב-1240 נבנה מגדל התצפית (Belfort) של העיר, ולאחר שעלה באש נבנה מחדש מאבן, ב-1280, ומאז היה לסמלה של העיר, המייצג את עוצמתה ועצמאותה הכלכלית.
ככל שעלה כוחה הכלכלי של העיר, גברו הדרישות לאוטונומיה.
אחד משיאי המאבק היה ב-1302, כאשר צבא הערים הפלמיות, ביניהן ברוז' וגנט, ניצח את הצבא הצרפתי בקרב דורבנות הזהב ליד קורטרייק.
אך לאחר הפסד בקרב נוסף ב-1304 חזרה העיר לשלטון זר.
לצד המסחר בטקסטיל התפתחו תעשיות נוספות בעיר; מהגרים מוונציה וג'נובה הקימו בעיר תעשיית בנקאות, שתרמה לפיתוח המסחר בעיר (והוזנה על ידו).
כמו כן התפתח בעיר מסחר בניירות ערך.
במאה ה-14 עברה העיר לשלטון האימפריה הבורגונדית.
כתוצאה מכך הפכה העיר למרכז סחר בחפצי אומנות ומותרות, וירדה חשיבותו של הטקסטיל.
ב-1376 נבנה בית עירייה גותי מפואר.
המאה ה-14 נחשבת כתור הזהב של העיר.
במהלך המאה ה-15 נחלש כוחה הכלכלי של ברוז' ביחס לאנטוורפן.
הזווין שסייע לעיר לשגשג הלך ונסתם בסחף.
נוסף לכך, קרסה תעשיית הטקסטיל הפלמית.
לאחר מותה ב-1482 של מארי, דוכסית בורגונדיה, וההתקוממות של פלנדריה כנגד מקסימיליאן הראשון מאוסטריה, לא נטו יותר השליטים חסד לעיר: היא נאלצה לפרק את חומותיה, וכל הפונקציות החשובות (כולל חצר השלטון) עברו לגנט, וכך גם חלק נכבד מן המסחר.
מכת המוות באה ב-1584, במשך מלחמת שמונים השנה.
פתח הכניסה לזווין נפל בידיה של הולנד ובכך נותק מוצאה של ברוז' לים.
העיר הפכה ממרכז בינלאומי חשוב למרכז אזורי.
עם זאת היא המשיכה ליטול חלק במסחר ובאומנות - יאן ואן אייק והאנס ממלינג עבדו בה.
במאה ה-17 התפתחה בעיר תעשייה זעירה של תחרה, מלאכת-יד בה עסקו (ועוסקות עד היום) בעיקר נשים.
ב-1618 נפתחו לראשונה בעיר בתי-ספר לבנות, בהם לימדו גם רקמת תחרה.
ב-1689 כבר היו בעיר הרבה יותר בתי-ספר לבנות מאשר לבנים, והתחרה הפכה למקור הכנסה חשוב של העיר.
מאחר שהייתה עיר קטנה ופרובינציאלית, כמעט לא הורגשו בברוז' השינויים העצומים שקרו בפלנדריה.
המהפכה הצרפתית כמעט לא נתנה אותותיה בעיר, וכך גם המהפכה הבלגית של 1830, שבעקבותיה הפכה העיר לחלק מן הממלכה הבלגית החדשה.
ב-1850 הייתה ברוז' העיר הענייה ביותר בפלנדריה.
העיר שכוחת האל והמנומנמת, שעברה המפואר ניכר בכל מקום, קסמה לנפש האמן הרומנטי, ועוד יותר מכך לאמני הדקדנס.
ויקטור הוגו תיאר ביומנו (1837) את העיר שעשבים גדלים ברחובותיה.
אבל היצירה המפורסמת ביותר שעסקה בעיר היא הרומן הסימבוליסטי ברוז'-עיר-מתה (Bruges-la-morte) שכתב ב-1892 המשורר ז'ורז' רודנבאך.
ספר זה התפרסם בכל אירופה, והביא לברוז', לראשונה מזה שנים, תיירים סקרנים.
(הספר תורגם לעברית על ידי אמוץ גלעדי ויצא לאור ב 2007 בהוצאת נהר ספרים) ב-1877 החליט המלך לאופולד השני לדאוג לשיפוץ הבניינים ההיסטוריים בעיר, כדי להפוך אותה למוזיאון ענק.
על משימה זו הופקד האדריכל העירוני לואי דה לה סנזרי.
באמצעות שיפוצים ושחזורים מרובים הוא העניק לעיר את הצביון הנאו גותי שבו היא מפורסמת כיום.
עד מלחמת העולם הראשונה שמרו גם מבנים חדשים על צביון נאו-גותי.
הגם שרבים (ובהם רודנבאך) קבלו על הבנייה החדשה וקראו לה ברבריזם המאיים לשנות את אופייה של העיר, בפעם הראשונה מזה שנים היו תושבי העיר גאים בעירם ומרוצים בשל תשומת הלב המתגברת ומספר התיירים הגואה.
ב-1895 תכננה ממשלת בלגיה בניית עיר נמל חדשה על הים הצפוני, אשר תשמש כנמל עבור ברוז'; כך נוצרה העיר זֶבּרִיחֶה ("ברוז' של הים" - Zeebrugge).
הנמל נבנה בין 1896 ל-1907, במשולב עם נמל פנימי חדש בברוז' עצמה.
במלחמת העולם הראשונה הפכה זבריחה לנמל צוללות חשוב עבור הצבא הגרמני, משום מיקומה האסטרטגי מול חופי בריטניה.
בסוף המלחמה הופצץ הנמל ונהרס, וחזר לשימוש רק ב-1920.
במלחמת העולם השנייה היה לנמל תפקיד חשוב פחות, משום שהמחתרת חיבלה בו בתחילת המלחמה.
בכל אופן, נוספו לו ביצורים רבים והוא היווה חלק מן החומה האטלנטית.
לקראת סוף המלחמה נהרס שוב הנמל, וחזר שוב לשימוש רק ב-1951. בשנות השבעים הורחב הנמל מאוד, והוא משמש ספינות שאינן יכולות להיכנס לנמל אנטוורפן בשל גודלן, וכן מעבורות נוסעים (במיוחד לבריטניה).
ב-2002 נבחרה העיר להיות בירת התרבות של אירופה, יחד עם העיר הספרדית סלמנקה.
ברוז' כיום היא אחת הערים המתוירות ביותר באירופה, ולצד הנמל, התיירות היא מקור ההכנסה העיקרי של העיר.
הודות לעובדה שהמהפכה התעשייתית פסחה על העיר במידה רבה, נשאר כל מרכז העיר כמעט ללא שינוי.
הבניינים העתיקים, הסמטאות המתפתלות והתעלות החוצות את העיר וסובבות אותה, מהוות אבן שואבת לתיירים מכל העולם.
בשנת 2000 הוכרזה העיר העתיקה אתר מורשת עולמית של אונסק"ו.
חלקים גדולים במרכז בעיר סגורים לתנועת מכוניות, או שהתנועה בהם מוגבלת מאוד באמצעות פסי הרעדה והצרות כבישים.
התחבורה הציבורית מתנהלת באוטובוסים חשמליים שאינם מזהמים.
בעיר ברוז' ישנו גם פסטיבל פיסול בחול בחוף הים של העיר שמתקיים בין יולי לספטמבר.
כמה מן האטרקציות התיירותיות של העיר:
כיכר השוק (de Markt), עם בניינים גותיים ונאו-גותיים.
מגדל התצפית (Belfort) ניצב בשולי הכיכר, ואפשר לטפס לראשו ולראות את כל העיר העתיקה.
במגדל פעמונה עתיקה (קריון) ולעיתים קרובות מנוגנים בה רסיטלים.
השעון שבמגדל מחובר אף הוא לפעמונה, ובכל שעה מנגנון מכני מן המאה השמונה עשרה מנגן בה.
כיכר הבּוּרְך (Burg) ובה בניין העירייה הגותי, קפלת הדם הקדוש (בה ישנו בקבוקון שמכיל, לפי המסופר, טיפות מדמו של ישו) וארמון שליטי העיר.
בחיינהוף (Begijnhof) - האזור בו גרו הנשים הבגיניות, מעין מסדר נזירות לא ממוסד.
אגם האהבה (Minnewater) - אגם שנוצר כתוצאה מסכירת תעלה, ומוקף בפארק.
קבוצת הכדורגל המפורסמת של העיר היא קלאב ברוז' בעלת 13 אליפויות, הקבוצה השנייה היא סרקל ברוז' עם 3 אליפויות.
שתי הקבוצות משחקות בליגת העל הבלגית.
בעיר נולד גם כוכב הכדורסל הצרפתי טוני פארקר המשחק בקבוצת סן אנטוניו ספרס מליגת ה-NBA.
ברווזניים (שם מדעי: Ornithorhynchidae) היא משפחת יונקים פרימיטיביים החיים רק בנהרות ואגמים באוסטרליה.
כיום קיים רק מין אחד במשפחה – ברווזן (Ornithorhynchus anatinus) שאורכו עד 50 ס"מ אך בעבר היו מינים גדולים יותר מהסוג אובדורודון שהגיע עד לאורך של מטר אחד.
הברווזנים הם מהיונקים המוזרים ביותר: הם מטילי ביצים ומניקים את הצאצאים בחלב, בעלי מקור גדול אך רך וללא שיניים, הם משתמשים בחוש חשמלי למציאת טרפם ועל רגלי הזכר ישנם דורבנות ארסיים.
סוג אובדורודון (Obdurodon) - נכחד
סוג ומין יחיד מונוטרימטום (Monotrematum sudamericanum) - נכחד
ברוז' הוא סרט קולנוע משנת 2008 שביים וכתב מרטין מקדונה.
בסרט מככבים קולין פארל וברנדן גליסון כרוצחים שכירים ורייף פיינס כבוס הגנגסטר שלהם.
הסרט מתרחש בעיר ברוז' שבבלגיה.
"ברוז'" היה הסרט הפותח של פסטיבל סאנדנס 2008.
קולין פארל זכה בפרס גלובוס הזהב עבור השחקן הטוב ביותר בסרט קומדיה או מוזיקלי, ומרטין מקדונה זכה בפרס באפט"א עבור התסריט המקורי הטוב ביותר.
במהלך עבודתו הראשונה כרוצח שכיר, ריי (קולין פארל) הורג בטעות ילד.
הוא ועמיתו לעבודה, קן (ברנדן גליסון) נשלחים לברוז' על ידי המעסיק שלהם, הארי ווטרס (רייף פיינס), ונאמר להם לחכות בעיר עד להוראות חדשות.
בשעה שקן מטייל בעיר, לומד על הרקע ההיסטורי שלה ומבקר באתרי תיירות, ריי סר וזועף, מכונס בעצמו ומלא אשמה כיוון שהיה האחראי למוות של ילד.
לילה אחד, ריי וקן משקיפים על צילומים לסרט שמשחק שם ננס (ג'ורדן פרנטיס), וריי מבחין בעוזרת בהפקה, קלואי (קלמנס פואסי) שמאוחר יותר מתברר שהיא סוחרת סמים וגונבת מתיירים.
בין ריי לקלואי מתפתח רומן.
כשהם יוצאים לדייט, ריי נקלע למריבה עם זוג קנדים, שחשב אותם בטעות לאמריקאיים.
מאוחר יותר באותו לילה, החבר הקודם של קלואי, אייריק (ז'רמי רנייה) מאיים על ריי באקדח טעון בכדורי סרק, אך ריי מנטרל אותו מנשקו, וכשאייריק מוציא סכין, הוא יורה בפניו ומעוור אותו בעין אחת.
למרות הרומן עם קלואי, האשמה על שהרג את הילד עדיין מייסרת את ריי.
בינתיים, קן לבסוף מקבל טלפון מהארי.
הארי מצווה עליו להרוג את ריי מאחר שהרג את הילד.
אומנם הילד נהרג בטעות, אך זה מעשה בלתי נסלח שעל ריי לשלם במחיר חייו.
קן מקבל אקדח מיורי, איש קשר של הארי בבלגיה.
הוא מחכה לריי בפארק וכשקן מתגנב מאחורי ריי להרוג אותו, הוא מבחין שהוא אוחז באקדח ומתכוון לירות בעצמו.
קן המודאג עוצר בעצמו ועוצר מבעד ריי להתאבד תוך התעלמות מהציווי של הארי להרוג אותו.
קן מספר לו על הפקודה שקיבל מהארי להרוג אותו, אך מכחיש שהיה בכוונתו לציית לה.
כשהשניים דנים בנושא, קן נוטל את האקדח של ריי ומשכנע אותו לעזוב את העיר והעבודה.
לאחר שריי עוזב, קן מתקשר להארי ומספר לו שהוא מסרב למלא את הפקודה, ושהוא לא הרג את ריי ומנתק.
הארי יוצא במהירות לברוז', ולוקח גם הוא רובה מאיש הקשר שלו.
לפני שהרכבת של ריי מתרחקת מן העיר לחלוטין, הוא נעצר בעוון תקיפת זוג הקנדיים וחוזר למעצר בעיר.
קן והארי יוצאים לשתות מול המדרגות של בניין הפעמונים של ברוז'.
הם נכנסים פנימה, ושם קן מסביר להארי כי לריי מגיעה הזדמנות לגאולה, אך מכיוון שהוא מכיר את הארי ויודע כי הוא לא יחוס על חייו, הוא מסכים לכך שהארי ייטול חייו ללא מאבק.
אך הארי חס על חייו של קן ויורה לו ברגל.
לבינתיים קלואי משחררת בערבות את ריי מהכלא, והשניים יושבים לשתות מול מגדל הפעמונים.
כשאייריק רואה את השניים, הוא רץ למגדל כדי ליידע אותו על מקום הימצאו של ריי.
קן מנסה למנוע מהארי להגיע לריי, ובמהלך המאבק קן נורה בצוואר.
הארי יורד במדרגות כדי להרוג את ריי ומשאיר את קן במגדל.
קן בשארית כוחותיו, מניע את עצמו אל מול פתח בגג המגדל, ומחפש את הארי במטרה לירות בו אך לא מצליח.
הוא מבחין בריי שלא רואה אותו מלמטה.
קן מחליט לקפוץ מהמגדל כדי שריי יוכל להגן על עצמו עם הרובה שלו.
כשקן נוחת הרובה מתרסק, אך הוא חי רגעים ספורים נוספים, המספיקים כדי להזהיר את ריי שהארי הגיע.
ריי חוזר למלון כדי לקחת את האקדח שלו, אותו קן החביא במגירה.
הארי מגיע מיד אחר כך, אך בעלת המלון, הנמצאת בהריון מתקדם, אינה מאפשרת לו לעלות לחדר בו ריי נמצא.
הארי אינו מוכן לפגוע באישה הרה, בעודה יושבת על המדרגות וחוסמת את כניסתו לחדרו של ריי.
הם מתווכחים ולבסוף מסכימים שריי יצא מהחלק האחורי של המלון, ושהארי ירדוף אחריו ויירה בו אם יצליח.
ריי קופץ על סירה שבדיוק חולפת על ידו והארי יורה בו ממרחק.
הארי רודף אחר ריי הפצוע דרך רחובות העיר, שם מצולם הסרט בו הננס לבוש מדי בית ספר.
הארי יורה בריי שלוש פעמים נוספות, ולחץ ההדף מעיף לגמד את הראש.
הארי חושב את הגופה חסרת הראש של הגמד לילד, ויורה בעצמו, בהתאם לעקרונות שהציב לעצמו, שאין להרוג ילדים.
ריי הפצוע באופן אנוש מועלה לאמבולנס, ומהרהר על חייו והחיים שאחרי, מוקף באנשי העיר שנתקל בהם.
כשהוא רואה את קלואי הוא מבין שהוא מקווה לשרוד.
ברגע הזה הוא מאבד את ההכרה, משאיר את גורלו לא ברור.
רייף פיינס בתפקיד הארי ווטרס.
ג'ורדן פרנטיס בתפקיד הגמד (ג'ימי).
טקאלה רותן בתפקיד מריה (בעלת המלון).
אליזבת' ברינגטון בתפקיד נטלי (אשתו של הארי).
ז'לג'קו איוונק בתפקיד התייר הקנדי.
עלילת הסרט דומה ל "The Dumb Waiter" של הרולד פינטר.
בנוסף, הסרט מכיל הרבה מוטיבים של הסרט "המבט", וישנה ההצדקה של קלואי שהסרט-בתוך-סרט הוא מחווה ל"מבט".
כמו כן, יש התייחסות לסרט "מגע של רשע", שקן צופה בו בחדרו שבמלון.
הסרט היה מועמד לכל שבעת הפרסים של הקולנוע הבריטי העצמאי, וזכה בפרס התסריט הטוב ביותר.
בנובמבר 2008, זכה במאי הסרט מרטין מקדונה בפרס התסריט הטוב ביותר של Irish Playwrights and
כמו כן היה הסרט מועמד לפרס גלובוס הזהב לסרט הטוב ביותר - קומדיה או מוזיקלי, וברנדן גליסון וקולין פארל, שניהם, היו מועמדים לפרס השחקן הטוב ביותר בסרט קומדיה או מוזיקלי, שבו זכה לבסוף קולין פארל.
בפברואר 2009, זכה הבמאי גם בפרס באפט"א עבור התסריט המקורי הטוב ביותר.
ובאותה שנה היה הסרט מועמד לפרס אוסקר בקטגוריית "התסריט המקורי הטוב ביותר" אך הפסיד אותו למילק.
בנוסף הסרט זכה בפרס הסרט הבינלאומי הטוב ביותר של Irish Film and Television Awards ב-2009.
ברווז קרח (שם מדעי: Clangula hyemalis) הוא מין של ברווז ים בגודל בינוני, והמין היחיד בסוגו.
לברווזי הקרח הבוגרים גחון לבן.
הזכרים בעלי זנב ארוך ומחודד באורך של 10–15 ס"מ, ומקור אפור-כהה הנחצה בפס ורוד.
בחורף לזכרים כתם שחור על הלחי ובחזה, בעוד רוב גופם לבן.
בקיץ הראש מכהה ובצוואר ובגב ישנו כתם לבן.
הנקבה חומה ברובה ובעלת זנב קצר יותר.
בחורף הנקבות בעלות ראש לבן, ובקיץ כהה.
ברווזי הקרח הצעירים נדמים לנקבות בוגרות בסתיו.
מצב השימור של ברווזי הקרח מוגדר כפגיע.
ברווזי הקרח חברותיים, ומצויים בלהקות גדולות בחורף ובעת הנדידה.
בית הגידול של ברווז הקרח הוא לגונות וביצות וגם בחופים ובאגמים גדולים בצפון האוקיינוס האטלנטי, אלסקה, צפון קנדה, צפון אירופה ורוסיה.
ברווזי הקרח מקננים על האדמה ליד המים בתוך צמחייה.
הם נודדים בחורף לאורך החופים המזרחיים והמערביים של צפון אמריקה, באגמים הגדולים, ובחוף הצפוני של אירופה ואסיה.
האזור החשוב ביותר הוא הים הבלטי, בו נאספים כ-4.5 מיליון פרטים בשנה.
הם מלקטים את מזונם בצלילה, והוא כולל רכיכות, סרטנים, ודגים קטנים.
בדרך כלל הם נשארים קרוב לפני המים אך הם מסוגלים לצלול עד עומק של 60 מ'.
ברוויפארופוס (שם מדעי: Breviparopus) הוא סוג משוער של דינוזאור זאורופודי, קרוב משפחתו של הברכיוזאורוס המפורסם.
השרידים היחידים שנותרו ממנו הם מספר טביעות רגליים שנמצאו בהרי האטלס, מרוקו.
לפי ההערכות, הברויפארופוס היה אחד הדינוזאורים הגבוהים ביותר, גובהו מוערך ב-17-19 מטרים ואורכו בסביבות ה-34-37 מטרים.
ברווז שטלר או אדרית שטלר (שם מדעי: Polysticta stelleri) הוא מין של ברווז החי באזור הארקטי שבין סיביר לאלסקה והוא קרוי על שם החוקר גאורג שטלר.
מין זה הוא היחיד בסוגו ושייך לתת-משפחת ברווזי ים.
הוא מצוי בסכנת הכחדה בעיקר בגלל ציד וזיהום חופים.
זהו ברווז הים הקטן ביותר ואורכו 45 ס"מ בערך.
הזכרים גדולים ומקושטים מהנקבות ובעלי ראש לבן עם מקור, טבעת עין וצוואר שחורים.
הנוצות שמאחורי המצח שחורות-ירקרקות ומזדקרות מעלה.
מתחת לצוואר קו לבן ומתחתיו חזה ובטן קדמית בגוון אפרסק, כשהכנפיים לבנות ומפוספסות בסגול-כחול במרכזם והזנב והחלק האחורי שחור.
לעומת הזכר הנקבות חומות כהות עם עיניים לבנות וראשם מזכיר את ברווזי האדרית.
קולות הברווז הם בעיקר שריקות עמוקות.
הברווזים חיים בקצה המזרחי של סיביר ובאלסקה ומגיעים גם לים ברינג, ארצות סקנדינביה והים הבלטי.
הם לא נודדים דרומה מאוד בחורפים והם חיים בעיקר בחופים ויכולים לעוף בלהקות של 200,000 פרטים.
ברווזים אלה מקננים בטונדרה הקפואה ליד הים והנקבה מטילה 6-11 ביצים.
הם נוהגים לצלול כדי להשיג את מזונם הכולל בעיקר צדפות, רכיכות וסרטנים.
הטורפים העיקריים של ברווז זה הם עופות דורסים שונים, חמסנים ויונקים כמו שועלים, דובים, חמוסים, לוטרות וזאבים.
ברווז שחור-ראש (שם מדעי: Heteronetta atricapilla) הוא מין של ברווז החי באגמים וביצות טרופיים באמריקה הדרומית.
הוא שייך לתת-משפחת ברווזים זקופי-זנב (Oxyurinae), יחד עם הצחראש, ברווז המסיכה וברווז המושק.
הוא נחשב לחבר הפרימיטיבי ביותר בקבוצה, וחסר את הזנב המזדקר ואת המקור המעוגל של שאר חברי הקבוצה.
אף על פי שהוא מזכיר יותר מיני ברווזים צוללים (Aythyinae), הוא אינו קרוב אליהם.
כשמו הוא בעל ראש שחור והמקור כחול ואדום בתחילתו.
הנוצות חומות והכנפיים חומות כהות.
הבטן בהירה והנקבות בעלות גוף חום בהיר ומקור אפור.
עם זאת כנפיהן חומות כהות.
ברווזים אלה חיים באגמים, שפכי נהר וביצות בצפון צ'ילה, בוליביה, ברזיל, פרגוואי, אורוגוואי וצפון ארגנטינה.
הם שחיינים טובים וניזונים מצמחי מים ומחרקים.
עם זאת הם מעופפים חלשים.
מין זה איננו בונה קן בעונת הרבייה אלא מטיל ביצים בקנים של עופות אחרים, בדומה לקוקיות, אך בניגוד לשאר מינים טפיליים ההורה או האפרוח הטפיל אינם הורגים את האפרוחים ה"מארחים".
ברווז זה נטפל בעיקר לנטה ורודת מקור וכן למיני ברווזים אחרים, לאגמיות ואף לשחפים ועופות דורסים.
הביצים של שחור הראש בוקעות לאחר 21 ימי דגירה, ועם בקיעתם נסים האפרוחים מהקן.
הברווזים מעדיפים להיטפל למינים החיים על הקרקע יותר מעופות מקנני עצים, שייתכן שיבדקו את הביצים ויגלו את הביצה הטפילה.
ברווזים מצויים (שם מדעי: Anatinae) הם תת-משפחה של עופות מים במשפחת הברווזיים ומכילה את רוב הברווזים המוכרים.
ברווזים אלה הם קטנים יותר מהאווזים והברבורים, והם אינם צוללים אל מתחת למים אלא מלקטים את מזונם בסמוך לפני המים או גם ביבשה.
הם אוכלי כל הניזונים מצמחי מים, אצות וזרעים וגם מחרקי מים, סרטנים קטנים, ראשנים ודגיגים.
לבני תת-משפחה זו קרובים מיני הברווזים הענקיים מואה נאלו (מהסוגים: Chelychelynechen ,Thambetochen ו-Ptaiochen) הנכחדים מאיי הוואי, להם היה מקור גדול ביותר.
סוג ומין יחיד ברווז כנף-ברונזה (Speculanas specularis)
מנדרין (Aix) - ייתכן ששייך לתת-משפחה ברווזי צדפות (Tadorninae)
סוג ומין יחיד ברווז מוסקובי (Cairina moschata) - ייתכן ששייך לתת-משפחה ברווזי צדפות
סוג ומין יחיד ברווז לבן-כנף (Asarcornis scutulata) - ייתכן ששייך לתת-משפחה ברווזי צדפות
סוג ומין יחיד ברווז טבעתי (Callonetta leucophrys) - ייתכן ששייך לתת-משפחה ברווזי צדפות
צ'נונטה (Chenonetta) - ייתכן ששייך לתת-משפחה ברווזי צדפות
סוג ומין יחיד ברווז הארטלוב (Pteronetta hartlaubii)
סוג ומין יחיד אווז כחול-כנפיים (Cyanochen cyanoptera)
ברווז כרבולי (Sarkidiornis) - ייתכן ששייך לתת-משפחה ברווזי צדפות
ברווז קיטור (Tachyeres) - ייתכן ששייך לתת-משפחה ברווזי צדפות
ברווזי צדפות (שם מדעי: Tadorninae) היא תת-משפחה של עופות מים במשפחת הברווזיים בה מיני ברווזים החיים בעיקר באזורים הטרופיים או בחצי הכדור הדרומי, למעט מיני הסוג טדורנה המגיעים גם לחלק הצפוני.
ברווזים אלה משכשכים על פני המים ומחפשים מזון על היבשה כמו גם במים.
כמו תת-משפחת ברווזים מצויים, אלו מינים אוכלי-כל הניזונים הן מהחי והן מהצומח.
רבים מבני תת-משפחה זו שויכו בעבר לתת-משפחת Cairininae שבוטלה.
חלק מהסוגים הנכללים בקבוצה שויכו בעבר לתת-משפחת ברווזים מצויים ואחרים יכולים להיות שייכים לתת-משפחת ברווזי ים (Merginae) או ברווזי צלילה (Aythyinae).
חלקם גם מזכירים יותר אווזים מאשר ברווזים.
הסוגים והמינים הבאים נכללים בתת-משפחה זו:
ברווז סלוודורי (Salvadorina waigiuensis) - ייתכן ששייך לתת-משפחת ברווזים מצויים
ברווז נהרות (Merganetta armata) - שויך בעבר לתת-משפחת Cairininae שבוטלה
ברווזים נוספים שאולי משויכים לתת-המשפחה:
ברווז ורוד-אוזן (Malacorhynchus membranaceus) - ייתכן ששייך לתת-משפחת ברווזים זקופי-זנב
ברווז כרבולי (Sarkidiornis) - ייתכן ששייך לתת-משפחת ברווזים מצויים
אווז כחול-כנפיים (Cyanochen cyanoptera) - ייתכן ששייך לתת-משפחת ברווזים מצויים או לקבוצה עצמאית
ברווז הארטלוב (Pteronetta hartlaubii) - ייתכן ששייך לתת-משפחת ברווזים מצויים או לקבוצה עצמאית
ברווז קיטור (Tachyeres) - ייתכן ששייך לתת-משפחת ברווזים מצויים
אווז כף ברן (Cereopsis novaehollandiae) - שייך בדרך כלל לתת-משפחת אווזים (Anserinae)
ברווז טבעתי (Callonetta leucophrys) - ייתכן ששייך לתת-משפחת ברווזים מצויים
הסוג צ'נונטה (Chenonetta) הכולל את המינים ברווז עצים אוסטרלי וברווז פינץ' - ייתכן ששייך לתת-משפחת ברווזים מצויים
ברווזי ים או מרגוניים (שם מדעי: Merginae) היא תת-משפחה של עופות מים במשפחת הברווזיים שמיניה מצויים בעיקר לחופי הימים, אם כי לא יוצאים לאוקיינוס הפתוח.
הם תרים אחר מזונם גם מתחת למים ומשתמשים ברגליהם ובכנפיהם לצלילה.
הם בעלי בלוטות גדולות העוזרות בסינון מלחים, אך קטנים יחסית לעופות ים אחרים.
מזונם העיקרי הוא סרטנים קטנים ורכיכות וחלקם אפילו ציידי דגים כמו בני קבוצת המרגון והם בעלי "שיניים" קטנות על מקורם.
מין יחיד בסוג ברווז שטלר (Polysticta stelleri)
מין יחיד בסוגו ברווז לברדור (Camptorhynchus labradorius) - נכחד
מין יחיד בסוג ברווז קרח (Clangula hyemalis)
מין יחיד בסוג מרגון גמד (Mergellus albellus)
מין יחיד בסוג מרגון כיפה (Lophodytes cucullatus)
ברווזים זקופי-זנב (שם מדעי: Oxyurinae) היא תת-משפחה של עופות מים במשפחת הברווזיים, בה חיים מינים בעלי זנב זקור למעלה והם נחשבים למינים קדומים ופרימיטיביים במשפחתם.
הם נמצאים בעיקר בעולם החדש, אך כמה מינים חיים בעולם הישן ובאוסטרליה.
ברווזים אלה הם קטנים, גדולי מקור, בעלי ציצות על ראשם, והזנב מכיל נוצות עומדות ארוכות וזקורות.
הם אינם נוטים לצלול, וחיים במים מתוקים עומדים ורדודים יחסית.
הם קרובים לתתי-המשפחות ברווזי צלילה ולברווזים מצויים.
ישנם 8 מינים קיימים, המצויים ב־4 סוגים בתת-משפחה זו:
צחראש ניו זילנד (Oxyura vantetsi) - נכחד
ברווז מושק ניו זילנדי (Biziura delautouri) - נכחד
ברווזי צלילה (שם מדעי: Aythyinae) היא תת-משפחה של עופות מים במשפחת הברווזיים, בה מיני ברווזים הצוללים במים כדי להשיג את מזונם.
הם מקורבים לתת-משפחת ברווזים מצויים.
הם שונים מבני תת-משפחת ברווזי ים בכך שהם חיים רק במים מתוקים, אם כי חלק מהמינים דומים בשתי תת-המשפחות.
ברווזים אלה קטנים, יחסית למיני ברווז אחרים, וחיים רק בחצי הכדור הצפוני.
שיחור המזון נעשה לא רק בצלילה אלא גם על ידי שכשוך המקור במים, והעלאת פיסות מזון קטנות.
לעיתים גם המין ברווז ורוד-ראש (Rhodonessa caryophyllacea) שייך לתת-משפחה זו, בדרך כלל כמסווג בסוג נטה.
ברווז שורק או אווז עצים וגם ברווז עצים (שם מדעי: Dendrocygna) הוא סוג של ברווזים פרימיטיביים, כלומר בעלי מאפיינים קדומים.
הם ארוכי צוואר וצבעיהם אדום, כתום וחום.
הם נפוצים בביצות ואגמים שונים ברחבי העולם.
סוג זה מציג שוני גדול משאר הסוגים בתת-משפחת ברווזים שורקים (Dendrocygninae) ובעבר אף סווג כמשפחה נפרדת.
ברווזים אלה בעלי מקור גדול וראש קטן עם צוואר גדול והם בעלי צבעים חומים-אדמוניים וכנפיים בולטות אדומות.
הם חיים רוב הזמן על היבשה אך גם שוחים במים וניזונים מצמחייה צפה ומבעלי חיים קטנים שהם תופסים בשכשוך.
הם מצויים בלהקות ברחבי העולם במים מתוקים רדודים.
בעבר היה מין פרהיסטורי (שלא קיבל שם מדעי) שנכחד מאיי קוק.
ברוויסיפיטיים או צפרדעי גשם (שם מדעי: Brevicipitidae) היא משפחה של דו-חיים מסדרת חסרי זנב החיה באפריקה שמדרום לסהרה.
במשפחה 34 מינים ב-5 סוגים.
אלו קרוביהם של משפחת המיקרוהיליים, ובעבר גם השתייכו אליה, וכן של ההמיסוטיים.
הם חיות בטבע באזורים יבשים יותר משאר הקרפדות.
צפרדעים אלה מעוגלות, קצרות רגליים ובעלות גב מנופח ומעוגל.
הן נראות לעיתים נדירות עקב שהותם מתחת לאדמה או לעלים במשך היום ורק במהלך הלילה הן יוצאות לצוד חרקים.
במינים אלה בדרך כלל הנקבות גדולות יותר מהזכרים.
מינים אלה הופכים לראשנים ללא שהייה במים, והם בוקעים בקבוצות ביצים, בשלוליות מתחת לאדמה, עד להתבגרותם.
ברווז שורק הדור, אווז עצים הדור או ברווז שורק עשבי (שם מדעי: Dendrocygna eytoni) הוא מין של ברווז בינוני הנפוץ באוסטרליה.
הוא בעל נוצות כתומות על ראשו, מקור אפור קצר, צוואר ארוך וגוף חום עם חזה כתום מפוספס ועם כנפיים חומות ומפוספסות בפסים בהירים.
ברווז זה שוכן בצפון אוסטרליה מקימברלי ועד לקווינסלנד ולניו סאות' ויילס.
הוא נמצא ליד נהרות גדולים איטיים וכן בסוואנה של אוסטרליה.
הברווז שוחה היטב במים ומסוגל גם לצלול אך הוא ניזון בעיקר מרעיית עשב על היבשה.
נדידה מתבצעת, בלהקות, כאשר יש צורך באתרים פוריים יותר.
ברווז שורק קטן או אווזון קטן (שם מדעי: Dendrocygna javanica; ידוע גם בשם "ברווז שורק הודי") הוא מין של ברווז שורק הנפוץ בהודו ודרום מזרח אסיה כולל באי בורנאו.
מין זה הוא פעיל לילה ובמהלך היום ניתן למצוא אותו בלהקות סביב אגמים ושדות אורז רטובים.
ברווז זה הוא חום ובעל צוואר ארוך.
כנפיו רחבות, ומייצרות צליל שריקה חזק בעת תעופה.
תופעה שהקנתה לו את שמו.
אחוריו בצבע ערמוני, והם מאפיינים ומבדלים אותו ממין גדול יותר מסוגו, ברווז שורק פולווס, שהאחוריים שלו בצבע לבן קרמי.
הברווז חום-ערמוני, דומה באופן ניכר למין אחר של ברווז שורק - ברווז שורק פולווס - אך החלק העליון של זנבו בעל נוצות סמוכות בצבע ערמוני בשונה מנוצותיו הלבנות של הברווז האחר.
הנוצה החיצונית בכנפיו של הברווז בולטת ובעלת גזרה שונה, והיא זו המייצרת את השריקה בזמן המעוף.
סביב עיניו טבעות בצבע כתום עד צהוב.
החלק העליון של הראש כהה.
נצפו בטבע גם פרטים לבקנים.
ברווזים אלה עפים לאט, אך בנפנוף כנפיים מהיר ותוך כדי כך מייצרים בכנפיהם את קול השריקה החוזר, בעודם עפים במעגלים.
כאשר הם עפים בקו ישר ראשיהם מוחזקים מתחת לגובה גופם, כמו מינים אחרים של ברווזים שורקים.
הם פעילים בלילה ונחים במהלך היום.
הגוזלים הם פלומתיים, שחורים ובעלי גבות לבנות וכתמים לבנים על החלק האחורי של הראש, הכנף, הגב התחתון והישבן.
מין זה לא נודד לרוב, הוא נפוץ באופן נרחב ברחבי ביצות נמוכות בתת-היבשת ההודית ודרום מזרח אסיה.
המין דוגר גם על איים באזור, ביניהם, איי אנדמן וניקובר והמלדיביים.
לפעמים הם נודדים באופן מקומי בתגובה למזג האוויר ושינויים בזמינות המים והפריטים הצפוניים יותר נודדים דרומה כדי להעביר שם את החורף.
הם נמצאים במקווי מים מתוקים המכוסים בצורה טובה על ידי צמחייה ולעיתים קרובות נחים במהלך היום על הגדות או אפילו בים הפתוח באזורי החוף.
בישראל נרשמה תצפית אחת של ברווז זה, בחוף מעגן מיכאל, בנובמבר 1966.
לעיתים מצוי במספרים גדולים בביצות עירוניות כמו בקולקטה וגואה, במיוחד בתקופת החורף.
בגן החיות של קולקטה, הוספו מספר פריטים לשבי בשנת 1930, לאחר מכן הצטרפו ציפורי בר לגרעין זה.
עם מרחב תפוצה שטווחו בין 1 ל-10 מיליון קילומטרים מרובעים, אוכלוסיית המין העולמית נחשבת לבטוחה עם מספר פרטים בין שתיים לעשרים מיליון.
הם אינם מאוימים על ידי צייד, משום שבשרם אינו נחשב טוב למאכל.
עם זאת, ידוע כי ציידים באסאם מגדלים את האפרוחים של המין כדי להשתמש בהם כפיתיון חי.
ברווז שורק קטן הוא בדרך כלל חברותי.
הוא ניזון בעיקר מצמחי מים כמו גם גרגרים מאורז מתורבת וגם דגים קטנים, צפרדעים וחסרי חוליות כגון רכיכות ותולעים.
הם טובלים את ראשם ואף צוללים במים.
לעיתים קרובות הם צועדים על הקרקע.
במהלך טקס החיזור הזכר נעמד בפני הנקבה, טובל ומרים את מקורו במים ושוחה סביב הנקבה.
הם מתרבים במהלך מונסון או עונה גשומה ותקופת הרבייה עשויה להשתנות באופן מקומי ביחס לזמינות המזון.
בדרך כלל, עונת הרבייה היא בין חודשי יוני לאוקטובר בהודו ובורמה ובין פברואר לאוגוסט בסרי לנקה.
המין עשוי לדגור ולבנות את הקן שלו בתוך חור בגזע של עץ המוסתר בענפים ודשא או בנוי במקום התפצלותו של עץ גדול, לפעמים הברווז עושה שימוש חוזר בקן עזוב של דיה או אנפה או אפילו בונה אותו על הקרקע.
בכל קן ישנן בין 7 ל-12 ביצים לבנות שעליהן דוגרים שני ההורים.
נצפו גם קנים בהם מספר גדול יותר של עד כ-17 ביצים אמנם אלה עשויים להיות סימנים של יחסי טפילות תטולה בין המינים.
הביצים בוקעות לאחר כ-22 עד 24 ימים.
יותר מקבוצת גוזלים אחת יכולה לגדול בעונה אחת.
ציפורים צעירות עשויות לפעמים להינשא על גבם של ההורים.
ברווז שורק שחור-בטן (שם מדעי: Dendrocygna autumnalis) הוא מין של ברווז מהסוג ברווז שורק הנפוץ בדרום אמריקה הצפונית ובאמריקה הדרומית.
הברווז בעל רגליים ארוכות ומקור ארוך ורחב בצבע ורוד.
ראשו והחלק העליון של הצוואר אפור, עם עורף שחור והחלק התחתון של הצוואר והכנפיים חומים.
החזה והחלק החיצוני של הכנפיים בצבע קרם, הבטן שחורה והרגליים ורודות.
ברווז זה נע עם ברווזים נוספים באגמים, נהרות וביצות טרופיים וסובטרופיים.
הברווז פעיל בעיקר במשך הלילה, אך יאכל גם לאורך היום.
הוא ניזון בעיקר מצמחי מים, רכיכות וחרקי מים והוא ניזון בעיקר מסינון על פני המים אך יודע לצלול.
Dendrocygna autumnalis fulgens - תת-המין הצפוני המצוי מדרום ארצות הברית עד מערב פנמה.
תת-מין זה גדול יותר מקרובו.
Dendrocygna autumnalis autumnali - תת-המין הדרומי המצוי ממזרח פנמה דרומה עד ארגנטינה.
ברווז שורק לבן-פנים (שם מדעי: Dendrocygna viduata) הוא מין של ברווז שורק המצוי בטבע באפריקה שמדרום לסהרה וכן באמריקה הדרומית באזורים הטרופיים.
הוא מצוי כמין פולש גם בפלורידה אליה הופץ בידי האדם.
אורכו של ברווז זה 43–48 ס"מ עם מוטת כנפיים הקרובה ל-90 ס"מ.
הברווז בעל חזה בצבע ערמוני עם כנפיים כתומות-חומות כהות עם קצוות שחורים, זנב קצר בצבע שחור ובטן אפורה משורטטת בשחור.
הצוואר של הברווז שחור והראש לבן עם עיניים שחורות ומקור רחב ושחור למעט הקצה.
לברווז רגליים וצוואר ארוכים ובמראם הם דומים לאווזים אך אינם קרובים מבחינה טקסונומית.
שני הזוויגים דומים מאוד והצעירים גם דומים אך בעלי נוצות פרועות ואפורות יותר.
הברווז מצוי באגמים, גדות נהר ואזורים עשבוניים שונים ברחבי אפריקה ואמריקה הדרומית.
הברווז רועה לעיתים קרובות בקהילות שלעיתים מגיעות לאלף פרטים.
הוא ניזון בעיקר מעשב, דגניים וצמחי מים אך גם מרכיכות ועוד חסרי חוליות.
הברווז מקנן על הקרקע בקרבת המים אך לעיתים גם על ענפי עצים ובקן הנקבה מטילה 8–12 ביצים הבוקעות תוך 26–28 ימים.
הברווזים הצעירים נעים במהירות אל תוך המים.
ברווין אדון נייט הוא כדורסלן עבר אמריקאי, אשר שיחק בליגת ה-NBA בין השנים 1997–2009. לאורך 12 עונותיו ב-NBA שיחק עבור 9 קבוצות שונות, ורשם ממוצעים כוללים של 7.3 נקודות, 6.1 אסיסטים, 2.4 ריבאונדים ו-1.7 חטיפות למשחק.
נייט נולד בעיר ליווינגסטון שבניו ג'רזי, ולמד ב"תיכון סיטון הול" אשר בווסט אורנג' הסמוכה.
בין השנים 1993–1997 למד באוניברסיטת סטנפורד, ושיחק בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה תחת המאמן הוותיק מייק מונטגמרי.
בעונתו הראשונה בסטנפורד זכה בפרס רוקי העונה של מחוז Pac-10, לאחר שקלע 11.1 נקודות ומסר 5.4 אסיסטים בממוצע למשחק, ובכל 3 העונות הבאות נבחר לחמישיית העונה המחוזית לאחר שהעמיד ממוצעים של 16.1 נקודות, 7.2 אסיסטים ו-2.5 חטיפות למשחק.
בעונתו האחרונה, 1996/1997, הוביל את הקבוצה להעפלתה הראשונה מזה 55 שנים לשלב שמינית גמר טורניר אליפות המכללות (NCAA Sweet Sixteen), לאחר שגברה בסיבוב השני על אוניברסיטת וייק פורסט, בה שיחק טים דאנקן.
במשחק שמינית הגמר הפסידה סטנפורד מול אוניברסיטת יוטה בתוצאה 77–82, על אף משחק מצוין של נייט אשר קלע 27 נקודות וחילק 9 אסיסטים.
בסיום אותה עונה נבחר לחמישייה השנייה של העונה בליגת המכללות (Second-team All-American).
בדראפט ה-NBA 1997 נבחר נייט בבחירה ה-16, על ידי קליבלנד קאבלירס.
במשחקו ה-12 ב-NBA מסר 20 אסיסטים בניצחון קבוצתו מול וושינגטון ויזארדס.
לאורך עונתו הראשונה בקליבלנד רשם ממוצעים למשחק של 9.0 נקודות, 8.2 אסיסטים (שמיני בליגה) ו-2.5 חטיפות (שני בליגה), ובסיומה נבחר לחמישיית הרוקיז של העונה.
בשתי העונות הבאות המשיך לשמש כרכז הפותח של הקאבלירס, והעמיד ממוצעים של 9.4 נקודות ו-7.3 אסיסטים למשחק.
בינואר 2001, לאחר כשנתיים וחצי בקליבלנד, הועבר בטרייד לאטלנטה הוקס בתמורה לג'ים ג'קסון ואנתוני ג'ונסון.
עד לסיום עונת קלע 6.9 נקודות למשחק עבור ההוקס.
לקראת עונת הועבר יחד עם לורנזן רייט וזכויות הדראפט על פאו גאסול לממפיס גריזליס, בתמורה לשריף עבדור-רחים וג'מאל טינסלי.
בשתי עונותיו בממפיס קלע 5.4 נקודות למשחק כמחליפו מהספסל של ג'ייסון ויליאמס.
בספטמבר 2003 נשלח יחד עם רוברט ארצ'יבלד לפיניקס סאנס, בתמורה לבו אאוטלו וג'ייק צאקאלידיס.
לאחר 3 משחקים בלבד הועבר בטרייד נוסף לוושינגטון ויזארדס, ובמרץ 2004 שוחרר מהוויזארדס וחתם על חוזה במילווקי באקס עד לסיום עונת .
באוגוסט 2004 חתם על חוזה בשארלוט בובקאטס, לקראת עונת הבכורה של המועדון.
בעונת סיים במקום השני בליגה בממוצע אסיסטים (9.0, אחרי סטיב נאש) וחמישי בממוצע חטיפות (2.0), ובעונה העוקבת קלע שיא קריירה של 12.6 נקודות למשחק, וסיים במקום השלישי בליגה בממוצע אסיסטים (8.8) ובמקום השני בממוצע חטיפות (2.3, אחרי ג'רלד וולאס).
על אף פריחתו של נייט בשארלוט, ב-3 עונותיו בקבוצה רשמו הבובקאטס מאזן כולל של 77 ניצחונות ו-169 הפסדים (31.3%).
בשנים 2007–2009 שיחק עבור לוס אנג'לס קליפרס ויוטה ג'אז, בטרם פרש ממשחק.
אווזון חלודי, ברווז שורק כתום, ברווז שורק פולווס או אווז עצים חום (שם מדעי: Dendrocygna bicolor) הוא מין של ברווז מהסוג ברווז שורק החי לאורך האזור הטרופי בתת-היבשת ההודית, אמריקה הדרומית, אמריקה המרכזית, דרום ארצות הברית וכן באפריקה שמדרום לסהרה בסביבות ביצות ומקווי מים רדודים.
במראהו הוא יכול לבלבל עם מינים נוספים מסוגו, כמו ברווז שורק קטן וברווז שורק לבן-פנים, החיים באותן סביבות, אך בעלי גוון צבעים שונה.
ברווז זה נפוץ יחסית ואיננו מצוי בסכנת הכחדה.
הברווז מגיע לאורך של 45 עד 53 סנטימטרים כשהזכרים שוקלים 748–1,050 גרם בממוצע והנקבות הקלות יותר מגיעות למשקל 712 עד 1,000 גרם בממוצע.
הברווז בעל מקור מוארך מעט עם קצה שטוח שצבעו אפור כהה ובעלי גוף בינוני עם פלומת נוצות בצבע חום-ערמוני כשהצוואר והחזה כתומים ובהירים יותר.
הרגליים ארוכות יחסית וצבעם אפור-כהה.
הכנפיים חומות ובעלות קצוות שחורים וכן זנב שחור, אך אזור השת לבן.
ברווזים אלה חיים יחד בקבוצות משפחתיות גדולות (בייחוד באזורים בהם הם נחים או מקננים) לאורך מקווי מים או שדות לחים וכן בשדות אורז טרופיים באמריקה, דרום אסיה ואפריקה.
הלהקות רעשניות ביותר ופולטות קריאות צורמות לרוב בעת תעופה או בלילות.
הברווז נמנעים מקרבה ליערות, חופי ימים ומהרים, אך נמצאו פרטים בודדים בפרו בגובה של מעל 4,080 מטר מעל פני הים.
ברווז זה ניזון מפני המים או מהקרקע באמצעות מקורו השטוח והארוך מזרעים, עשבים, תולעים, רכיכות שונות ומחרקים שהם המזון המועדף על האפרוחים.
עם זאת מרבית המזון מורכב מצמחייה עשבונית.
אף על פי שהם חיים בשדות אורז הם כמעט ולא ניזונים מהאורז עצמו.
הברווזים מקננים בעיקר על הקרקע בניגוד למינים קרובים כמו ברווז שורק לבן-פנים המקנן על העצים, אם כי לעיתים נדירות קיננו גם בחללי עצים.
הנקבות מטילות עד 10 ביצים, הבוקעות תוך 24–29 יום.
שני ההורים מגוננים על צאצאיהם מטורפים עד לבגרותם כעבור תשעה שבועות בקירוב.
חלק מהזוגות מעדיפים במקום זאת להטיל את ביציהם בקיני ברווזים אחרים כמו צחראש אדמוני.
הברווזים מגוננים על האפרוחים מטורפים שונים, ביניהם חתוליים, ראקונים, סמוריים, עופות דורסים, נחשים, תניניים ועוד.
אחת השיטות שלהם הוא "מצג הכנף השבורה", בו הם מפתים את הטורף לעברם בעוד האפרוח נמלט למקום בטוח.
ברווז שורק קריבי (שם מדעי: Dendrocygna arborea) הוא מין של ברווז מהסוג ברווז שורק החי באיים הקריביים, הנחשבים לאיי הודו המערבית ומשם קיבל הברווז את שמו.
הוא מצוי לרוב באיי בהאמה ואוכלוסיות נוספות חיות בקובה, איי קיימן, אנטיגואה וברבודה, ג'מייקה, פוארטו ריקו ובהיספניולה (בהאיטי והרפובליקה הדומיניקנית).
ברווז זה הוא המין הגדול ביותר בסוגו והוא מגיע לאורך ממוצע של 56 עד 48 ס"מ ולמשקל של 1,200 גרם בממוצע.
הוא בעל נוצות חומות כהות עם בטן בהירה ולחיים חומות.
המקור ארוך יחסית ושחור והרגליים ארוכות עם קרומי שחייה.
אזור השת שחור ומכוסה בכתמים לבנים והזנב שחור.
לברווז זה אין דו-צורתיות זוויגית.
הוא נפוץ לאורך אגמים, ביצות ואדמות מנגרובים וכן מטעים של דקליים מהסוג Roystonea.
הברווז הוא פעיל לילה היוצא לאכול בבדידות מפני המים.
רוב תזונתו מורכבת מצמחי מים, דגניים וגם מיצורים קטנים שהוא לוכד.
הברווז נפגע עקב ציד ותחרויות ספורט לאורך הקריביים וכן ייבוש וזיהום ביצות.
אוכלוסיות מסוימות נפגעות מבצורת או הוריקנים ואולי גם מטריפה, אך בכמות נמוכה יחסית.
רוב האוכלוסיות יציבות ועלולות להיות בסיכון בעתיד.
ברוטליזם הוא זרם באדריכלות שהתפתח מתוך האדריכלות המודרנית של המחצית הראשונה של המאה ה-20, והיה נפוץ בעיקר בין שנות החמישים לשנות השבעים.
הברוטליזם מאופיין בבנייה בבטון חשוף ובשימוש בצורות בסיסיות ומגוונות.
שמו לקוח מהביטוי הצרפתי שנקט לה קורבוזיה - béton brut - בטון גולמי.
הזרם הברוטליסטי מסמן את סוף הדומיננטיות של האדריכלות המודרנית, ולאחריו התפתחה האדריכלות הפוסט-מודרנית.
נהוג להתייחס אל הברוטליזם כאל אתיקה אדריכלית, שמטרתה הצגה והדגשה של ה"אמת" של המבנה - אמת חומרית, צורנית ופונקציונלית.
חיפוש זה אחר אמת המבנה מביא להשארת חומר הבנייה חשוף ולעושר צורני, לעיתים תוך שימוש באור טבעי ובחומרים פשוטים וזולים.
בצורה זו הופכת האתיקה לאסתטיקה.
חידוש נוסף של הברוטליזם הוא ההתייחסות למקום ולייחודיות שלו, לא בניסיון להשתלב בו אלא תוך ביסוס יחסי גומלין בינו לבין הבניין.
זאת בניגוד למודרניזם המוקדם ולאדריכלות הלבנה שניסתה ליצור מבנים "נקיים" ושימושיים, לרוב בלי התייחסות או ייחודיות מקומית.
מאפייני הסגנון הובילו לראיית המבנים הברוטליסטים, שנבנו בבטון חשוף ובצורות יוצאות דופן, כמכוערים, אטומים וכוחניים.
ה"אמת" התכנונית הובילה גם לחוסר גמישות באפשרויות השימוש במבנה ובהרחבתו, שבדיעבד הובילה להזנחה ולנטישה של מבנים ברוטליסטיים רבים במהלך השנים.
אחדים מהגורמים החשובים שפיתחו וקידמו את הברוטליזם היו קבוצת האדריכלים team 10 בהובלת האדריכלים אליסון ופיטר סמיתסון והקבוצה העצמאית, שביקרו את הפשטנות של הסגנון הבינלאומי ואת קבוצת CIAM שהובילה עד אז את השיח האדריכלי.
קבוצות אלו פעלו בתחילת שנות החמישים, וקמו בד בבד עם התפתחות הפופ ארט.
בין השאר ביקרו את הפער בין רעיונותיו של לה קורבוזיה, בעיקר אלו שעסקו ב"מכונת המגורים" ובקשר ההדוק בין האדריכלות לטכנולוגיה המתפתחת, לבין מימושם בפועל.
טענתם הייתה שהצורות שאפיינו את הסגנון הבינלאומי נותרו כבולות לאסתטיקה של האדריכלים ולא לסטרוקטורה ההנדסית ולטכנולוגיות החדשות, על פיהם התיימרו האדריכלים המודרניסטים לפעול ולעצב.
שינוי נוסף שקידמו האדריכלים הברוטליסטים הוא העיסוק בקשר שבין המרחב לקהילה ובין הבניין למקום ולסביבתו.
לעומת האדריכלות שבין המלחמות, שיצרה אבטיפוס ניתן לשכפול של בניינים פשוטים, ניסו האדריכלים שלאחר המלחמה להתרחק מהדגם היחיד, המתאים לכאורה לכל מקום, וליצור בניינים תוך התייחסות לסביבה הטבעית והבנויה, למשתמשים ולצרכים הספציפיים הנדרשים מכל בניין.
הביקורת המרכזית על הברוטליזם היא שהיא מבטאת 'אסתטיקה של דיכאון' ושהיא יוצרת תחושות של מצב רוח ירוד אצל אנשים הנחשפים לסגנון בנייה זה.
ביקורת על הברוטליזם נשמעה גם מתוך האסכולה עצמה.
לטענת מבקרים אלו, הברוטליזם שימש לבנייה מאסיבית וברמה נמוכה של שיכונים במזרח אירופה שלאחר מלחמת העולם השנייה, אשר סבלו מחוסר תחזוקה ומסגנון עיצובי ירוד במיוחד.
רמתם הנמוכה של מבנים אלו, גרמו לטענת המבקרים, ליחס שלילי כלפי הברוטליזם שנתפס כתורם לכיעור אורבני וגם להתנהגות אנטי חברתית.
בקרב מבקרי הברוטליזם נשמעת גם הטענה התכופה, שהברוטליזם הוא סגנון אומנותי שחביב על שכבה חברתית מצומצמת של אדריכלים, מבקרי אומנות וקבלנים, אך לא על מרבית שכבות האוכלוסייה, וביניהם השכבות החלשות יותר, הסובלות מסגנון זה.
אחת הדוגמאות של מבקרי הסגנון בישראל הוא העיצוב של התחנה המרכזית החדשה בתל אביב, אשר מדגים את האופן שבו סגנון בנייה ברוטליסטי יוצר מבנה שאין בו עניין מבחינה מסחרית, ושמושך אוכלוסייה חסרת בית וכן משמש כמוקד למקרי אלימות.
הברוטליזם בישראל תואר על ידי אסתר זנדברג כסגנון כוחני ו'שרירני' שאפיין את המנטליות הצברית בשנות החמישים, ושביקש למחוק במידה רבה הן את המורשת הארכיטקטונית האירופאית שלפני מלחמת העולם השנייה וכן את סגנון הבנייה המקומי של התושבים הערבים.
ריכוזים של רקמות עירוניות ומבנים ברוטליסטיים בישראל
באר-שבע, שהוגדרה כ"בירת הנגב" על ידי ממשלת ישראל עם קום המדינה, זכתה לבנייה ממשלתית רחבת היקף של מגורים ושל מבני ציבור.
מבני ציבור רבים בעיר נבנו על ידי המדינה בשנות החמישים-שישים-שבעים.
משלהי שנות החמישים, תוכננו מבנים רבים בבאר שבע לאור האתיקה הברוטליסטית.
השילוב בין האתיקה הברוטליסטית לבין הארכיטקטורה של העיר החדשה באר שבע – אינו מקרי.
המדינה הייתה הגורם היחיד שהיה יכול לקדם את האדריכלות הברוטליסטית כיוון שקבלנים פרטיים, המוכרים את תפוקתם לשוק הפרטי – היו נמנעים ממנה מלכתחילה.
מבנים חשופים אלו – בין אם בחומרי הגמר שלהם ובין אם בחשיפת התוכן המבני שלהם או התייחסותם הספציפית למקום – היו לצנינים לטעם הבורגני המחפש אחר המוכר והידוע.
דווקא המדינה אפשרה לאדריכלים, ללא כוונה תחילה, להביע את עצמם ביצירת אדריכליות ייחודיות, ללא תלות בטעם הקהל.
הברוטליזם הבאר שבעי מתייחד בניסיון לשלב בין אתיקה בינלאומית לבין התייחסות ייחודית למדבר.
בניין מרכז הנגב, בית העירייה, בית יד לבנים, מגדל המגרות, מבני הקמפוס של אוניברסיטת בן-גוריון בנגב ושכונה ה' לדוגמה – על המבנים המקיפים אותה ועל רקמת השטיח שבמרכזה – הם חלק מהאוצר האדריכלי העירוני.
בספטמבר 2012 הציגו אדר' ד"ר הדס שדר ואדר' עמרי עוז אמר לראש העיר רוביק דנילוביץ את הצעתם לקדם את התחדשות מרכז העיר באר שבע דרך זיהוייה כ"בירת הברוטליזם הישראלי" במטרה לעודד בעיר תהליכים של שימור, התחדשות עירונית ועידוד התיירות סביב אוצרות האדריכלות הקיימים בה.
בית הספר "ליאו בק" בחיפה (שולמית נדלר, מיכאל נדלר, שמואל ביקסון)
מלון הילטון תל אביב (יעקב רכטר)
בית הבראה ע"ש שפרינצק בנצרת (זאב רכטר, משה זרחי, יעקב רכטר)
בית ההבראה של "מבטחים" בזכרון יעקב (יעקב רכטר)
בניין עיריית תל אביב (מנחם כהן)
בנייני עיריות עכו וחולון (רוברט בנט)
בית הספר עמל ליידי דייוויס תל אביב (רם כרמי)
בית אל על (דב כרמי, צבי מלצר ורם כרמי)
תיאטרון ירושלים (נדלר, נדלר, ביקסון, גיל).
בית הקיבוץ המאוחד (חנן הברון וזיוה ארמוני)
מצודת זאב (בית ז'בוטינסקי) תל אביב (משה ומרדכי בן-חורין)
מסוף האוטובוסים בת גלים בחיפה.
בית הדר דפנה (דב כרמי ורם כרמי)
בניין עיריית באר שבע (שולמית נדלר, מיכאל נדלר, שמואל ביקסון)
מפעל ארגמן ביבנה (רם כרמי)
התחנה המרכזית החדשה של תל אביב (רם כרמי, צבי קומט ויעל רוטשילד)
בית הכנסת המרכזי בנוף הגליל (נחום זולוטוב)
רבי ברוך אבוחצירא (מכונה גם באבא ברוך; נולד בט' בתשרי תש"ב, 30 בספטמבר 1941) הוא בנו של המקובל רבי ישראל אבוחצירא ("הבאבא סאלי").
מאז פטירת אביו עומד בראש החצר בנתיבות ואף ניהל את המוסדות עד לשנים האחרונות, אז נחלש, והניהול בפועל עבר לידי בנו ממשיך דרכו, הרב משה אבוחצירא.
נולד למשפחה מקהילת יהודי תאפילאלת במרוקו, בה כיהן אביו כרב המחוז.
למד בישיבה שנוסדה על ידי רבי יעקב אבוחצירא, ה"אביר יעקב", ונוהלה על ידי אביו.
בגיל תשע הצטרף ל"חברא קדישא" במחוז תאפילאלת ובגיל שש עשרה הוסמך לרב, שוחט ומוהל.
עלה לישראל עם אביו בשנת תשי"ד (1954).
התגורר בירושלים, תחילה למד בישיבת תפארת ציון, ולאחר מכן למד בישיבת פורת יוסף במשך שנתיים.
לאחר שנתיים שב עם אביו למרוקו והמשיך בלימודיו בישיבת "אביר יעקב", עד לנישואיו בגיל תשע עשרה עם ויויאן בר ששת.
בשנות השישים שוב עלה לישראל, והתגורר באשקלון.
היה סגן ראש עיריית אשקלון משנת 1970 עד 1978 ובנה מקוואות ובתי כנסיות בעיר.
בשנת 1980 הורשע בלקיחת שוחד וריצה בשל כך עונש של חמש שנות מאסר בכלא מעשיהו.
בשנת 1984, לאחר פטירת אביו, בעת השבעה, לבש את גלימת אביו והכריז על עצמו כיורשו, לאחר שהתנער ממעשיו בעבר, ולאחר מותו של אחיו הגדול רבי מאיר אבוחצירא שנפטר שנה קודם.
לאחר ההכרזה הגיעו לתקשורת מכתבי אהבה שכתב למירה לב, שאיתה ניהל מערכת יחסים מחוץ לנישואין.
למרות ניסיונו למנוע את פרסום המכתבים, הם התפרסמו בעיתון "חדשות".
לאחר פטירת אביו קיבל עליו את אחריות ניהול הישיבה בנתיבות, שהתרחבה ברבות השנים ומחזיקה כיום מאות אברכים, בנוסף לגני ילדים, מוסדות חינוך יסודיים ועל-יסודיים תחת השם 'באר מרים', על שם אמו מרים אבוחצירא.
בשנים האחרונות, בנו, הרב משה אבוחצירא, נושא את אחריות ניהול הכוללים ורשת מוסדות החינוך.
ל"באבא ברוך" חסידים ותורמים רבים, דתיים וחילוניים, אף שהוא נחשב לשנוי במחלוקת בחוגים דתיים, בעיקר חרדיים.
הוא נחשב מקורב למפלגת ש"ס וקורא בקביעות להצביע לה.
בשנת 2000, עת נכנס אריה דרעי למאסר בישראל, היה בין הרבנים שתמכו באריה דרעי וטענו כי יש לפסוק שדרעי חף מפשע.
היה לומד חברותא עם הרב יששכר מאיר ראש ישיבת הנגב בנתיבות, ואף הקדיש לו ספר "אביר יעקב" בהקדשה אישית.
ברוך אבוחצירא מתגורר בבית אביו.
בינו לבין סימי אבוחצירא, אלמנת אביו, התגלע סכסוך משפטי בנוגע לירושת הבאבא סאלי ודמי מזונות.
בשנת 2012 העריך העיתון "פורבס" את שווי חצרו בכ-50 מיליון ש"ח.
באוגוסט 2022 פסק בית המשפט המחוזי בתל אביב שכספים בסך 59 מיליון ש"ח, שהופקדו בשנים 2003–2011 בחשבונות הבנק של רבי ברוך אבוחצירא ובנו הרב יהודה אבוחצירא, הם הכנסה ממשלח יד החייבת במס הכנסה.
כתוצאה מכך הגיע חובם של השניים למס הכנסה ל-50 מיליון ש"ח.
הקרבה בין קברו של אביו, הבבא סאלי, לבין קברו של "הבבא שלום", אביו של רבי יעקב איפרגן ("הרנטגן"), המהווים שניהם מוקדים לעלייה לרגל, הביאה ליריבות בין שתי החצרות – חצר ה"באבא ברוך", וחצרו של הרב איפרגן.
היריבות הובילה את נציגי החצרות לבתי משפט בסכסוך מתוקשר בנושאי קרקעות.
הסכסוך בינו לבין איפרגן אף הוביל לתלונה שהגישו חמש נשים כנגד איפרגן בטענה שהטריד אותן מינית.
החקירה הובילה למסקנה כי התלונות שקריות ושלוש מן המתלוננות נדונו בבית משפט לעבודות שירות במסגרת עסקות טיעון.
נגד יוזמי ההדחה לעדויות השקר, מחצרו של הבאבא ברוך, הוגשו כתבי אישום בבית משפט.
בערב יום כיפור תשע"ג נערך מפגש פיוס בין הרבנים איפרגן ואבוחצירא.
נשוי לרבנית ויויאן אביחצירא ומתגורר בנתיבות.
לזוג ארבע בנות ושלושה בנים.
בתו רות נשואה לבן דודה הרב שלמה בוסו.
בנו יהודה מנהל את עמותת 'משכן דוד' ועסקים פרטיים
בנו הרב משה, נחשב כסמכות תורנית וממשיך דרכו, ורבים פוקדים את שיעוריו ומתייעצים עמו בחייהם.
נשוי לבתו של הרב יחיאל אבוחצירא ומנהל את מוסדות תפארת הבבא סאלי
בנו הרב יצחק, ראש מוסדות בבאר שבע ובני ברק.
בתו חנה נשואה לרב אברהם בליקשטיין, ראש כולל דרכי הוראה בירושלים.