tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בריאיון ל-US magazine סיפר שעבד למחייתו כזונה ממין זכר עבור כסף וסמים.
הוא סולק מבית הספר "Central School of Speech and Drama" בגלל מרדנות, נסע לסקוטלנד ומצא עבודה ב"תיאטרון סיטיזן" בגלאזגו.
הפריצה בקריירה שלו הייתה ב-1981 כששיחק במחזה "ארץ אחרת" בתפקיד תלמיד הומוסקסואל, לצידו של קנת בראנה.
אחר כך גילם את אותה דמות בסרט הקולנוע באותו שם בהשתתפות קולין פירת'.
ב-1985 שיחק בסרט "לרקוד עם זר" ועתידו הקולנועי נראה מבטיח.
ב-1987 השתתף בסרט "לבבות האש" שהיה כישלון קופתי.
באותה תקופה הקליט אוורט אלבום פופ בשם "Generation Of Loneliness" הקהל לא קיבל את השינוי בברכה.
עד מהרה עזב את עולם הפופ, וחזר אליו רק בעקיפין כשהקליט קולות רקע לביצוע של מדונה לשיר "American Pie" ולשירו של רובי ויליאמס "They Can't Take That Away from Me".
ב-1989 עבר אוורט להתגורר בפריז שם כתב רומן בשם "Hello, Darling, Are You Working?".
ב-1990 חזר לקולנוע בסרט "תשוקה זרה", ובהמשך הופיע במספר סרטים נוספים במידה שונה של הצלחה.
בשנות התשעים שימשה דמותו של אוורט השראה לקומיקס האיטלקי דילן דוג, של טיציאנו סקלאבי.
הקריירה שלו קבלה חיזוק כשגילם את החבר ההומו בסרט "החתונה של החבר שלי" בכיכובה של ג'וליה רוברטס.
ב-1999 שוב שיחק כהומוסקסואל בדמות ראשית בסרטה של מדונה "הדבר הטוב הבא".
מאז הופיע בסרטים בדרך כלל בתפקיד ראשי.
בשנות האלפיים חזר אוורט לכתיבה.
הוא כותב ועורך במגזין "ואניטי פייר".
עוד כתב תסריט ומחזה על שנותיו האחרונות של אוסקר ויילד.
בשנת 2006 פרסם אוטוביוגרפיה בשם "Red Carpets and Other Banana Skins", בו סיפר בין השאר על מערכת היחסים שהייתה לו עם שדרנית הטלוויזיה הבריטית פאולה ייטס.
ב-2007 הוביל אוורט את המצעד של המרדי גרא ההומו-לסבי בסידני.
הוא השתתף בתפקיד כפול בסרט "טירוף של קולג'", והופיע בתוכניות טלוויזיה אחדות.
ב-2009 הנחה תוכנית דוקומנטרית על המשורר לורד ביירון ששודרה בצ'אנל 4, בתוכנית הוא משחזר את צעדי המשורר בארצות הים התיכון ובאירופה.
עוד ב-2009 שיחק בקומדיה "Wild Target" בכיכובו של ביל ניי.
הופעת הבכורה שלו בברודוויי הייתה בתיאטרון שוברט, במחזה "Blithe Spirit" מאת נואל קאוורד לצידה של אנג'לה לאנסברי.
רופרט גרייבס הוא שחקן קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון בריטי.
תפקידו הידוע ביותר הוא כבלש המשטרה המפקח לסטרייד בסדרת הטלוויזיה "שרלוק".
גרייבס נולד בווסטון-סופר-מייר שבסאמרסט, אנגליה.
אמו היא מרי לוסילה, סוכנת נסיעות, ואביו ריצ'רד הרדינג גרייבס, מוזיקאי ומורה למוזיקה.
התחנך בבית הספר "Wyvern Community School" שבעיר הולדתו, והפסיק את לימודיו בגיל 15. בית הספר נסגר מאז ונפתח שוב בשם "Hans Price Academy".
אחרי שעזב את בית הספר עבד כליצן בקרקס.
במשך השנים השתתף בכ-25 סרטי קולנוע ויותר מ-35 הפקות טלוויזיוניות, כמו כן שיחק בתיאטרון.
הוא הופיע לצידה של הלנה בונהם-קרטר בארבעה סרטים: "זכרונות אהבה מפירנצה", "מוריס", "מקום בו מלאכים פוחדים לדרוך" וב"תרגילים בנקמה".
תפקידיו הבולטים הראשונים היו בדרמות התקופתיות "זכרונות אהבה מפירנצה" (1985) ו"מוריס" (1987) עיבודים לרומנים של א.
בהמשך הופיע בסרטי קולנוע וטלוויזיה כגון "קומץ עפר" (1988), "נערה שונה" (1996) ו-"Intimate Relations" (1996).
עבור תפקידו בסרט "Intimate Relations" זכה בפרס השחקן הטוב ביותר בפסטיבל הקולנוע הבינלאומי של מונטריאול.
ב-2005 השתתף בסדרת הדרמה "ההגדה לבית פורסייט" שנוצרה לפי סדרת הרומנים של ג'ון גולסוורתי וזכה לשבחים על גילום דמותו של ג'וליון פורסייט הבן.
ב-2006 שיחק לצד נטלי פורטמן בסרט ונדטה, מותחן פוליטי-דיסטופי שבוים על ידי ג'יימס מקטיג ונכתב על ידי האחיות וצ'אוסקי.
גרייבס זכה לשבחים גם על הופעותיו על במת התיאטרון, בהם תפקידים שגילם בתיאטרון ברודוויי בניו יורק בהצגות "קרוב יותר" (Closer) ו"איש הפיל".
עוד בתיאטרון השתתף במחזה "The Pitchfork Disney" ב"תיאטרון בוש" שבלונדון, והופיע לצידה של ונסה רדגרייב ב-"A Madhouse in Goa".
בשנים 2010–2017 שיחק בסדרת הטלוויזיה שרלוק של ה-BBC, בתפקיד המפקח לסטרייד.
ב-2012 השתתף במיני סדרה "מדינה סודית", מותחן פוליטי בכיכובו של גבריאל ביירן, בו גילם את פליקס דורל, שר בממשלה.
עוד ב-2012 שיחק בתפקיד אורח בעונה השביעית של "דוקטור הו" בפרק "דינוזאורים בחללית".
שנה שם שם באנגלית תפקיד הערות 1978 שובו של המלאך Return of the Saint בפרק "Yesterday's Hero" 1979 החמישייה הסודית The Famous Five יאן 2 פרקים 1981 Vice Versa טיפינג 6 פרקים 1982 All for Love בפרק "Mona" 1983 St.
רופרט קרוס היה שחקן אמריקאי.
קרוס היה השחקן האפרו אמריקאי הראשון שהיה מועמד לפרס אוסקר, בקטגוריית פרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר, על הופעתו בסרט "החומסים" (1969).
קרוס נולד בניו יורק סיטי וגדל באי נוויס שבים הקריבי לאחר שאיבד את אביו.
לאחר שחזר לארצות הברית שירת קרוס בצבא ארצות הברית ולמד ב"מכללת בלומפילד" שבניו ג'רזי.
לאחר מכן עבד בברוקלין קולג' בתור יועץ ולמד משחק תחת הבמאי והשחקן המפורסם ג'ון קסאווטס.
קרוס ערך את הופעתיו הראשונות כשחקן בסרטיו של קסאווטס "צללים" ו-"Too Late Blues".
קרוס הופיע במהלך הקריירה הקצרה שלו בעיקר כשחקן אורח בסדרות טלוויזיה ולא הרבה לשחק בסרטים.
בשנת 1969 נרשמה היסטוריה בהוליווד כאשר קרוס היה לאפרו אמריקאי הראשון שהיה מועמד לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר על הופעתו בדרמה "החומסים" בתפקיד נד מקאסלין.
התפרסם בתפקידו האחרון בסיטקום "הפרטנרים" בתור הבלש ג'ורג' רובינסון.
לקרוס היה ילד אחד מנישואיו לשחקנית כריס קולווי.
קרוס מת ב-5 במרץ 1973 ממחלת סרטן הריאה, לפני מותו היה אמור לשחק בסרט "הפרט האחרון" לצידו של ג'ק ניקולסון, חבר קרוב של קרוס אותו הכיר על סט המערבון "הנסיעה של סופה".
רופרט וויליאם אנתוני פרנד הוא שחקן אנגלי, אשר התפרסם בתפקיד פיטר קווין בסדרת הדרמה "הומלנד" ברשת שואוטיים.
זכור גם בזכות תפקידיו בסרטים "ויקטוריה הצעירה", "ליברטין", "שרי" ,"הנער בפיג'מת הפסים" ו-"".
רופרט וויליאם אנתוני פרנד נולד ב-1 באוקטובר 1981 בקיימברידג', אנגליה.
אמו היא קרוליין, עורכת דין, ואביו, דייוויד אוקסטון פרנד, הוא היסטוריון אמנות, והוא הבכור מבין שני ילדים.
כשהיה בן שנתיים, משפחתו עברה לכפר סטונספילד (אנ') באוקספורדשייר.
הוא היה תולעת ספרים בילדותו ואהב ספרים מאת רואלד דאל.
פרנד למד בבית הספר מרלבורו (אנ') בעיירת השוק וודסטוק (אנ'), אוקספורדשייר.
לאחר סיום לימודיו, פרנד לקח שנת הפסקה, בה נסע לטייל באיי קוק שבאוקיינוס השקט.
שם הוא עבר תאונת אופנוע ונאלץ לעבור במסוק לבית החולים בניו זילנד.
הפציעות שלו היו חמורות והוא היה בסכנה לכריתת רגל.
עד שחזר לאנגליה כדי ללמוד בקולג', הוא עדיין היה צריך להשתמש בקביים.
פרנד קיבל את הכשרתו המקצועית למשחק באקדמיית וובר דאגלס (אנ') בלונדון.
בשנת 2004, ערך את הופעת הבכורה המוצלחת שלו כשחקן קולנוע בהפקה הבריטית של ג'ון מלקוביץ' "ליברטין" לצידם של מלקוביץ' וג'וני דפ.
לאחר מכן הופיע בתפקידי משנה בלהיט "גאווה ודעה קדומה".
בשנת 2007, שיחק בדרמות "Outlaw", "שטח הבתולין" ו"הלגיון האחרון".
בשנת 2008, שיחק בסרט "הנער בפיג'מת הפסים" בתפקיד הקצין הנאצי קורט קוטלר עוזרו של מפקד המחנה ראלף (דייוויד ת'יוליס).
בשנת 2009, פרנד פרץ לתודעה רשמית בזכות הופעות מרשימות בדרמות "ויקטוריה הצעירה" בתפקיד הנסיך אלברט בעלה של המלכה ויקטוריה (אמילי בלאנט), ו-"שרי" של סטיבן פרירס בתפקיד ראשי לצידה של מישל פייפר.
בשנת 2011 שיחק בדרמת המלחמה "חמישה ימים של מלחמה" בתור הכתב הצבאי האמריקאי תומאס אנדרס.
בשנת 2012 הצטרף פרנד לעונה השנייה של סדרת הדרמה המוערכת "הומלנד" ברשת שואוטיים, בסדרה משחק בתפקיד סוכן ה-CIA והמתנקש פיטר קווין.
על תפקידו בסדרה הועמד פרנד לפרס אמי בשנת 2013. באותה שנה שיחק בסרט "תאוריית האפס".
בשנת 2014, שיחק את דמותו של אוליבר בסרט "כמו גדול".
בשנת 2015 שיחק בסרט המתח "היטמן: סוכן47".
בתפקיד רוצח על שהונדס בצורה גנטית.
משנת 2005 עד 2010, פרנד יצא עם השחקנית קירה נייטלי, אותה פגש בצילומי הסרט "גאווה ודעה קדומה".
הוא פגש את הספורטאית והשחקנית האמריקאית איימי מולינס ב-2013, הם התארסו בדצמבר 2014. פרנד ומולינס נישאו ב-1 במאי 2016.
+שנהסרטתפקידהערות2004ליברטין (אנ')דאונסמועמד פרס הקולנוע הבריטי העצמאי לפנים החדשות המבטיחות ביותר (אנ') (2005)2005גאווה ודעה קדומהמר ג'ורג' ויקהאם (אנ')Mrs.
Palfrey at the Claremontלודוביק מאייר2007הירח והכוכבים (אנ')רנזו דבריוOutlaw סנדי מארדלהלגיון האחרון דימטריוסשטח בתולין (אנ')אלסנדרו פליס2008ג'ולין (אנ')קוקו לאגרהנער בפיג'מת הפסיםקורט קוטלר2009ויקטוריה הצעירהאלברט, נסיך סקסה-קובורג-גותהשרי (אנ')שרי2010The Kid קווין לואיסLullaby for PiסאםSteve סרט קצר
+שנהסדרהתפקידהערות2012–2017הומלנדפיטר קוויןתפקיד ראשי (עונות 6-2); 57 פרקים
מועמד פרס אמי לבידור בפריים טיים לשחקן אורח בסדרת דרמה (אנ') (2013)2018–2019Strange Angelארנסט דונובןתפקיד ראשי (2 עונות); 15 פרקים2018–2020Dream Corp LLCמטופל 622 פרקים2022Cupidבארי דבורנהארטפודקאסט; 7 פרקיםאנטומיה של שערורייהג'יימס וייטהאוס6 פרקיםאובי ואן קנובי החוקר הגדול4 פרקים2023המדבר הגבוה (אנ')בוב הגורותפקיד ראשי; 8 פרקים
רופרט שלדרייק הוא בוטנאי וסופר בריטי העוסק בחקר הפאראפסיכולוגיה ופועל, בין היתר, כמבקר של החשיבה המדעית המודרנית והפיזיקליזם.
שלדרייק מאמין כי קיימות מספר תופעות של תקשורת אנושית שאינן מוחשיות (כמו שפת גוף או דיבור אוראלי) וכי ניתן לתת צידוק לכך מנקודת מבט אבולוציונית.
עוד מציין כי מספר מחקרים (שחלקם נערכו על ידו) אישרו זאת.
לא אחת קידם השיטה של "תהודה צורנית" ("morphic resonance") הנחשבת על ידי מדענים מסוימים לפסאודו מדעית.
את כל לימודיו האקדמיים עשה באוניברסיטאות קיימברידג', והרווארד.
לטענתו "בני האדם, מחוברים לכל מי שאנחנו חושבים עליו ולכל המקומות אליהם אנחנו מקושרים באמצעות תודעתנו המורחבת".
חיבר למעלה משמונים מאמרים מדעיים ועשרה ספרים.
רופרט איש זלצבורג או רופרט הקדוש (660?-710) היה קדוש נוצרי, המקודש עבור הכנסייה הקתולית והכנסייה האורתודוקסית המזרחית, מייסד העיר זלצבורג ובן דורו של כילדבר השלישי.
המסורת טוענת כי היה צאצא של השושלת המרובינגית, ודודה של הקדושה ארנטרוד.
בתחילת שלטון כילדבר השלישי, שימש כבישוף של וורמס, אך בשנת 697 הוגלה מן העיר לרגנסבורג, שם המיר את דתו של שליט בוואריה, תאודו.
לאור ההצלחה המשיך במסעו להמרת דת המקומיים, בעיר אלטטינג.
בהמשך עודד את כריית המלח באזור העיר זלצבורג, בה השתקע ונחשב למייסדה.
רופרט מת, על פי המסורת, בחג הפסחא של שנת 710.
רופרט סמית הוא מייג'ור גנרל לשעבר בריטי יוצא הצבא הבריטי אשר פיקד על הדיוויזיה המשוריינת ה-1 במלחמת המפרץ וכסגן מפקד כוחות נאט"ו.
עם גיוסו לצבא הבריטי נשלח לקורס קצינים בסנדהרסט.
בתום הקורס התנדב להרגימנט המוצנח ושירת כמפקד מחלקה.
סמית שימש בספר תפקידי מטה ופיקוד ברגימנט המוצנח ולקח חלק בפעילות מבצעית בלחימה בצפון אירלנד.
על האופן בו פעל בלחימה באירלנד בשנת 1978 עוטר על אומץ ליבו.
בשנת 1980 שימש כמפקד גדוד צנחנים.
במלחמת המפרץ פיקד על הדיוויזיה המשוריינת ה-1. על האופן בו פיקד על הדיוויזיה עוטר באות השירות המצוין.
במלחמת בוסניה פיקד על כוחות או"ם ובשנת 1999 שימש כסגן מפקד כוחות נאט"ו במלחמת קוסובו, בין היתר במבצע כוח מאוחד.
סמית פרש מן הצבא בשנת 2002.
ביחד עם אילנה בית אל כתב מספר ספרים על היסטוריית מלחמת העולם השנייה.
רופינירול (Ropinirole) הוא אגוניסט דופמינרגי שאינו ארגולין (Ergoline).
תרופה זו משמשת לטיפול במחלת פרקינסון ובתסמונת הרגליים חסרות המנוחה (restless legs syndrome).רופינירול היא אחת משלוש תרופות המאושרות על ידי ה-FDA לטיפול בתסמונת הרגליים חסרות המנוחה, יחד עם פרמיפקסול וגאבאפנטין אנקרביל.רישום הפטנט של רופינירול פג במאי 2008 ומאז הוא קיים כתרופה גנרית.
מחקר משנת 2020 מצא כי התרופה עשויה לשמש גם חולי ALS על ידי האטת קצב ההידרדרות במצבם.
לצורך בחינת שימוש רפואי לטיפול במחלת ALS, נמצאת התרופה בשלבים מתקדמים של ניסויים קליניים.
רופינירול ניתן בעיקר לטיפול במחלת פרקינסון, תסמונת הרגליים חסרות המנוחה וסימפטומים אקסטרה-פירימידאליים.
בנוסף יכולה התרופה לעזור לתופעות הלוואי הנגרמות כתוצאה משימוש ב-SSRI, הכוללות פרקינסוניזם ובעיות בתפקוד המיני.
ניסויים קליניים ברופינירול לטובת שימושים רפואיים נוספים
מחקר שנערך בבית הספר לרפואה של אוניברסיטת קיו (Keio) ביפן ופורסם ביוני 2023 בחן את בטיחותה ויעילותה של תרופת הרופינירול בחולי טרשת אמיוטרופית צידית (ALS).
הממצאים הראו כי קיים קשר חיובי בין מידת התגובה של תאי העצב של החולים לתרופה לבין חומרת מחלתם: מטופלים שתאי העצב התנועתיים שלהם הגיבו לרופינירול בצורה חזקה, הושפעו טוב יותר מהתרופה וההידרדרות במצבם הייתה איטית יותר.
חולים אלה היו פעילים יותר מבחינה גופנית, חוו ירידה איטית יותר בניידות, וגם כוח השרירים ותפקוד הריאות שלהם היו טובים יותר מאשר אלו של חולים בקבוצת הביקורת.
לעומת זאת, בקרב חולים שקיבלו את התרופה אך תאיהם לא הגיבו אליה, המחלה התקדמה מהר יותר.
מסקנתם של החוקרים אפוא שהטיפול עשוי להיטיב עם חלק מהחולים, כאשר מתחילים לקחת את התרופה בשלב מוקדם של המחלה ומתמידים בטיפול לאורך זמן.
המחקר אמנם מצא את תרופת הרופינירול בטוחה לשימוש, אך מידת יעילותה עדיין אינה ברורה ונדרשת להיבחן במחקרים נוספים ומקיפים יותר.
השלב השלישי של הניסוי הקליני יכלול קבוצות גדולות יותר של חולים וצפוי להיערך במרוצת שנת 2023.
לחולי פרקינסון יש ניוון בסיבי עצב דופמינרגיים ולכן נדרשת הגדלת הפעילות של דופמין במוח.
במשפחה של D2 יש שני קולטנים חשובים מבחינת מחלת פרקינסון והם הקולטנים D2, D3. רופינירול בעל אפיניות גבוהה לרצפטור D2 ומחקה את פעילותו של הדופמין.
בכך הוא מביא להקלה על התסמינים של מחלת פרקינסון.
רופינירול עלול לגרום לבחילות, סחרחורות, הזיות, ירידת לחץ דם בעת שינוי תנוחה (לדוגמה מישיבה לקימה), והתקפי שינה במהלך היום.תופעות לוואי יוצאות דופן המשויכות לאגוניסטים לרצפטור D3 (רופינירול, פרמיפקסול) עלולות לכלול עלייה קיצונית בדחפים מיניים והימורים כפייתיים, גם בקרב חולים ללא היסטוריה של התנהגות מסוג זה.
רופרט אוונס הוא שחקן טלוויזיה, קולנוע ותיאטרון אנגלי.
אוונס נולד בסטפורדשייר שבצפון-מערב אנגליה.
הוא גדל בחווה, ולמד בבית הספר העצמאי "בילטון גראנג'", פנימייה בכפר דונצ'רץ', קרוב לעיר ראגבי שבווריקשייר במערב המידלנדס של אנגליה.
אחר כך למד בבית הספר "מילטון אבי", פנימייה עצמאית בכפר מילטון אבאס, קרוב לעיר בלנדפורד פורום בדורסט שבדרום-מערב אנגליה.
את לימודי המשחק למד ב-"Webber Douglas Academy of Dramatic Art" ובאותה תקופה גר בדרום קנזינגטון שבלונדון.
בתחילת הקריירה שלו הופיע אוונס בעיבוד הטלוויזיוני לרומן "החטא ועונשו" בכיכובו של ג'ון סים, ובמיני-סדרה "צפון ודרום" בכיכובו של ריצ'רד ארמיטאג'.
התפקיד הגדול הראשון של אוונס בקולנוע היה כסוכן FBI ג'ון מאיירס בעיבוד משנת 2004 של הבמאי גיירמו דל טורו לספרו של מייק מינולה "הלבוי".
עוד השתתף בסרט "אגורא" שצולם במלטה בכיכובם של רייצ'ל וייס ומקס מינגלה.
אוונס כיכב בסדרת הטלוויזיה "האיש במצודה הרמה" בהפקת אמזון בנוסף כיכב בסדרת הטלוויזיה "הכפר", בסדרה המשטרתית "חוצה את הקווים", במיני-סדרה "פלמינג", ובעיבוד לספר "עולם ללא קץ".
עוד שיחק אוונס בסיטקום "High Stakes" של רשת ITV, לצדו של ריצ'רד וילסון, ובסדרת הדרמה "Paradise Heights" של ה-BBC בכיכובו של ניל מוריסי.
ב-2014 כיכב אוונס בסרט האימה "The Canal".
ב-2016 הוא יופיע בסרט האימה "The Boy".
רומיאו ויוליה (2006) בתפקיד רומיאו
נשיקת אשת העכביש (2007) עיבוד לרומן באותו שם מאת מנואל פואיג, דונמאר ורהאוס, בלונדון ובסיסוב הופעות
החיים הם חלום דונמאר ורהאוס (2009)
רופינו ניקאצ'י (באיטלקית: Rufino Niccacci) (1911, דרוטה – 1976) היה נזיר פרנציסקני, מפעילי המחתרת באסיזי וחסיד אומות העולם מאיטליה.
ניקאצ'י היה מבכירי המחתרת באסיזי, בשיתוף עם הבישוף ג'וזפה פלאסידו ניקוליני ואלדו ברונצ'י, כומר בקתדרלת סן רופינו.
ניקאצ'י לא הכיר יהודים לפני מלחמת העולם השנייה אך מתוקף אמונתו הדתית חש כי הוא מצווה לסייע להם בעודם נרדפים.
לאחר ספטמבר 1943, אז כבשו הגרמנים את צפון איטליה, החל ניקאצ'י לפעול להצלת פליטים יהודים.
הוא הציל כ-100 יהודים על ידי הלבשתם בבגדים של כמרים ונזירות והחבאתם במנזרים בעיירתו אסיזי ובאזור העיירה.
הוא ניסה לספק את צורכיהם הדתיים וכן ארגן שיעורים מסודרים לילדיהם.
ניקאצ'י היה מבקר במנזרים לעיתים תכופות והביא עמו מזון למסתתרים ומסמכי זהות מזויפים.
ניקאצ'י נהג לשחק דמקה בכל שבוע עם ידידו לואיג'י בריצי, שבבעלותו היה בית דפוס.
הוא ביקש ממנו לעזור לרשת ההברחה בהדפסת תעודות זהות מזויפות ליהודים בבית הדפוס שהיה בבעלותו.
הוא סייע לשחרר יהודים שנכלאו על ידי המיליציות האיטלקיות הפשיסטיות ששיתפו פעולה עם שלטונות הכיבוש הגרמניים, ולאחר מכן דאג עבורם למקומות מסתור.
בנוסף למאה היהודים שלהם סייע בהסתתרות במנזרי העיירה אסיזי וסביבתה, סייע ניקאצ'י גם ליהודים נוספים שעברו בעיירה כפליטים בדרכם למקומות מסתור אחרים.
הוא סיפק להם מסמכי זהות מזויפים שהעניקו להם חסות תחת שמות אריים.
פעולתו של ניקאצ'י נמשכה עד שחרור אסיזי על ידי בעלות הברית ביוני 1944.
ב-1955 העניק איגוד הקהילות היהודיות של איטליה אות הוקרה לניקאצ'י.
ב-1974 העניק יד ושם לניקאצ'י את התואר חסיד אומות העולם.
בספרו של אלכסנדר רמתי, המחתרת באסיזי, מוזכר ניקאצ'י בתור הכוח המניע מאחורי פעילות המחתרת ומאמצי ההצלה.
בשנת 1983 אמר נשיא ארצות הברית, רונלד רייגן, בכינוס של ניצולי שואה בארצות הברית:
רופרט פנפאד'ר הוא רקדן בלט בריטי, רקדן ראשי לשעבר בלהקת "הבלט המלכותי".
פנפאד'ר הצטרף ללהקה בשנת 1999 וקודם לדרגת רקדן ראשי לצד זוגתו ל-פה דה דה הבלרינה לורן קות'ברטסון ביוני 2008, לנוכח הצלחתם הרבה בביצוע הבלט "רומיאו ויוליה" בבית האופרה המלכותית, קובנט גארדן.
פנפאד'ר עזב את הלהקה באוגוסט 2015.
פנפאד'ר נפצע בגיד בהיותו רקדן סולן בשנת 2002 והושבת למשך 18 חודשים.
לאחר החלמה מלאה בשנת 2004 הוא נבחר לתפקיד ראשי בתור "פריז" בבלט "רומיאו ויוליה" על ידי הבלרינה סילבי גיים, ובתור "אמינטה" בבלט "סילביה" על ידי מוניקה מייסון, שאף הוכח כפריצת דרך בקריירה שלו.
לפנפאד'ר פוטנציאל להיכנס לקאנון רקדני הבלט הבריטיים הגדולים לצידם של טובים וחשובים כמו אנתוני דוול, דייוויד וול ו-ג'ונתן קואופ, לאור העובדה שזוגתו לפה דה דה, לורן קות'ברטסון, אף היא ילידת בריטניה.
התקשורת הבריטית אף מניחה שהם אנתוני דוול ואנטיונט סיבלי הבאים, או כדבריו של קואופ: "הם מאוד מסונכרנים אחד עם השנייה...
רופיית הים (שם מדעי: Ruppia maritima; ידועה גם בשם רוּפְּיַת הַיָּם) הוא סוג של עשב רב-שנתי טבול ממשפחת הרופיניים המזכיר במראה אצת ים.
הוא גדל במים מלוחים או חצי מלוחים.
הצמח רב שנתי ונפוץ בעולם ובישראל ניתן למצוא אותו בעיקר בביצות ומעיינות מלוחים.
הגבעולים של רופיית הים נימיים ומסתעפים.
אורך עוקצי התפרחות אינו עולה בדרך כלל על אורך העלים, והם כפופים, אך לא מסולסלים.
התפרחות הן סוככים קטנים ודלי פרחים.
הפרחים דו-מיניים, חסרי עטיף או בעלי עטיף קטנטן.
לפרח שני אבקנים וארבעה עלי שחלה.
ההאבקה עצמית ונעשית על ידי העברת אבקה בתוך התפרחת על שטח הפנים של בועות אוויר המתפתחות כאשר האבקנים נפתחים ונשארות קשורות לתפרחת במשך כמה שעות.
המין הדומה ביותר לרופיית הים הוא רופיה לוליינית שבה גבעולי התפרחת ארוכים מאורך העלים והם מסתלסלים לאחר ההפריה.
פורח בחודשי הקיץ, בתוך המים.
הצמח נמצא כיום בחמש גלילות: חוף הכרמל, פלשת, הבקעה, אזור ים המלח והערבה.
ידועים בארץ שמונה אתרים בארץ, ולפי הערכה ישנם בסך הכל שנים-עשר אתרים.
בחוף הכרמל נמצא בעבר ואותר מחדש בעתלית; בפלשת מוכר מאשקלון ומנחל שקמה; בבקעה מוכר מאזור יריחו; באזור ים המלח נמצא בנווה זהר ובנאות הכיכר; ובערבה בנחל צין ובמלחת אילת.
נכחד משתי גלילות: עמק עכו, שם נאסף פעמים אחדות בין השנים 1926–1960 בעכו ובמלחת הקישון; ומהנגב הצפוני בו נאסף פעם אחת בגילת ב-1959 על ידי מיכאל זהרי.
רופרכט, מלך גרמניה , היה הנסיך הבוחר מפפאלץ בין השנים 1398–1410, ומלך גרמניה בין השנים 1400–1410.
רופרכט נולד ב-5 במאי 1352 באמברג, לרופרכט השני, הנסיך הבוחר מפפאלץ ולבאטריצ'ה מסיציליה, בתם של פייטרו השני, מלך סיציליה ואליזבת מקרינתיה, מלכת סיציליה.
רופרכט גדל במנזר ליבנאו הדומינקני, שם התגוררה סבתו האלמנה אירמנגארד מאטינגן.
בשנת 1398 מת אביו רופרכט השני, הנסיך הבוחר מפפאלץ, ורופרכט עלה לשלטון במקומו.
בשנת 1400 התכנסו הנסיכים הבוחרים של מיינץ, קלן וטריר יחד עם רופרכט והחליטו על הדחת ונצל, מלך גרמניה מבית לוקסמבורג מהשלטון, ולמחרת חזרו ובחרו ברופרכט כמלך גרמניה הבא.
מכיוון שלא היה לרופרכט בסיס כוח מוצק באימפריה, היה שלטונו נתון במחלוקת עם בית לוקסמבורג, על אף שוונצל לא ניסה להחזיר את שלטונו בכוח.
על אף שרופרכט תמך באפיפיור בוניפקיוס התשיעי, לא תמך בו האפיפיור משום שחשש מבית לוקסמבורג.
לאחר שהצליח רופרכט לצבור תמיכה בשטונו בדרום גרמניה, הוא החל במסע לאיטליה במטרה לרסק את שלטונו של ג'אן גלאצו ויסקונטי בדוכסות מילאנו, ולהיות מוכתר כקיסר האימפריה הרומית הקדושה.
בסתיו 1401 חצה צבאו של רופרכט את האלפים, אולם ספג תבוסה בברשה ונאלץ לחזור על עקבותיו.
כישלון המסע הגביר את המרידות נגד רופרכט, אולם מצבו השתפר בשנת 1402 לאחר שוונצל נכלא על ידי אחיו זיגמונד, מלך הונגריה.
בשנת 1403 הכיר האפיפיור בשלטונו של רופרכט, ובנוסף זכה רופרכט לתמיכתה של ממלכת אנגליה, לאחר שבנו לודוויג התחתן עם בלאנש מאנגליה, בתו של הנרי הרביעי, מלך אנגליה.
בשנת 1405 פרץ סכסוך בין רופרכט לארכיבישוף מיינץ, אברהרד השלישי, רוזן וירטמברג, ברנהרד הראשון, מרקיז באדן-באדן וכמה ערים בשוואביה, ורופרכט נאלץ לעשות כלפיהם ויתורים מסוימים.
בשנים לאחר מכן שוב התעוררו מרידות נגד רופרכט בעקבות הקרע המערבי, אולם רופרכט מת בפתאומיות ב-18 במאי 1410. לפני מותו חילק רופרכט את נחלותיו: לודוויג קיבל את נסיכות הבוחר מפפאלץ, יוהאן קיבל את רוזנות פפאלץ-נוימרקט, שטפן קיבל את רוזנות פפאלץ-זימרן ואוטו קיבל את רוזנות פפאלץ-מוסבאך.
ב-27 ביוני 1374 התחתן רופרכט עם אליזבת מנירנברג, בתם של פרידריך החמישי, רוזן העיר נירנברג ואליזבת ממייסן, ממנה היו לו 9 ילדים:
מרגרטה מפפאלץ (1376–1434), התחתנה עם קרל השני, דוכס לורן
לודוויג השלישי, הנסיך הבוחר מפפאלץ (1378–1436)
אגנס מפפאלץ (1379–1401), התחתנה עם אדולף הראשון, דוכס קלווה
אליזבת מפפאלץ (1381–1408), התחתנה עם פרידריך הרביעי, דוכס אוסטריה
רופרט ניקולס ונסיטרט הוא שחקן אופי אנגלי.
הוא הופיע במגוון תפקידים בקולנוע בטלוויזיה, על במת התיאטרון וברדיו, לעיתים קרובות הוא מגלם דמויות קומיות.
הוא ידוע בעיקר מהופעתו בתפקיד לורד אשפורדלי בסדרת הדרמה של ITV "בקצב הלב" ובדמות לורד יון רויס בעונות הרביעית עד השביעית של הסדרה "משחקי הכס" של HBO.
ונסיטרט נולד בקרנלי שבמחוז סארי.
ב-1995 הופיע ונסיטרט בתפקיד מר הרסט, הגיס של קרוליין וצ'ארלס בינגלי, במיני-סדרה "גאווה ודעה קדומה".
בהזדמנויות אחדות עבד עם רואן אטקינסון, וכיכב בתפקיד אורח בשני פרקים בסדרה "מיסטר בין" וב-"The Thin Blue Line", כמו כן השתתף בסרט "ג'וני אינגליש חוזר" סרט ההמשך של "ג'וני אינגליש".
ב-1993 שיחק ונסיטרט בסרט "שארית היום" בתפקיד סר ג'פרי רן, דמות המבוססת על סר אוסוואלד מוסלי מייסד המפלגה הפשיסטית הבריטית.
ב-1994 הופיע ונסיטרט בסרט "לב אמיץ" בתפקיד לורד בוטומס.
ב-1995 השתתף בסרט "ארבע חתונות ולוויה אחת".
ובסרט אי הפיראטים בתור קפטן פרקינס.
ב-2003 שיחק בהפקה של המחזה "רעל ותחרה" בווסט אנד.
ב-2005 שיחק ונסיטרט בפרק "Market for Murder" בסדרה "רציחות במידסומר", ובאותה שנה גילם את גנרל אסקווית' בפרקים "Aliens of London" ו-"World War Three" בסדרה "דוקטור הו".
ב-2006 גילם ונסיטרט את דמותו של תומאס ג'יי דוד בדרמה דוקומנטרית של ה-BBC בת שלושה חלקים בשם "Nuremberg: Nazis on Trial".
ב-2008 שיחק בתפקיד הקונסול לנטולוס במיני-סדרה "ספרטקוס" של ה-BBC.
ב-2009 גילם בסרט "מרגרט" את פיטר מוריסון, ושנתיים לאחר מכן הופיע בתפקיד השר ג'ון ביפן בסרט עטור השבחים "אשת הברזל" בכיכובה של מריל סטריפ.
גם על הבמה גילם דמויות פוליטיות, ב-2014 היה אחד השחקנים במחזה "Great Britain" בתיאטרון הלאומי.
עוד הופיע במחזה "This House" בתפקיד קצין בצבא שהפך לפוליטיקאי.
ב-2009 הופיע ונסיטרט פעם נוספת בסדרה "רציחות במידסומר" בפרק בשם "The Dogleg Murders".
ב-2010 שיחק בסדרה "רופאים" בדמות אנתוני צ'יפינגטון חבר של צ'ארלי.
בסדרה "How Not to Live Your Life" גילם את האריסון אשטון לארד.
עוד הופיע בשתי העונות האחרונות של הסדרה "המלחמה של פויל" בתפקיד סר אלק מיירסון, הבוס של פויל ב-MI5. ונסיטרט שיחק בתפקיד מר המפייג' בקומדיה "Bad Education" של BBC Three.
ב-2014 החל לגלם את לורד יון רויס בסדרת הפנטזיה "משחקי הכס" של רשת HBO, והופיע מדי פעם בפרקים בעונות 4, 5, 6 ו-7.
ב-2016 שיחק בסדרה של ה-BBC "האב בראון" בפרק "The Missing Man" בתפקיד ארתור לה ברוק.
בינואר 2016 גילם את הדמות של פיטר ג'נינג בפרק בסדרה "חדר מיון".
ונסיטרט נשוי לאמה קייט ווטסון מאז 1987. לבני הזוג יש שני ילדים.
בשנת 2000 שינתה את שמה לאמה ונסיטרט כשם משפחתו של בעלה, אחרי ששחקנית צעירה אחרת באותו שם החלה לככב בסרטי הארי פוטר.
רופיט (בקטלאנית: Rupit; באופן רשמי חלק מהשטח המוניציפלי רופיט ופרויט) הוא כפר במחוז אוסונה (Osona) מהאזור של קוייסקברה, קטלוניה, ספרד.
הכפר ממוקם בגובה 822 מטר מעל פני הים, כ-98 ק"מ מברצלונה.
התיעוד העתיק ביותר הוא של כנסיית סנט חואן דה פברגאס והטירה שלה מתועדים כבר משנת 968. הכנסייה הייתה הכנסייה הראשית של העירייה, ומוקמה כ-3 ק"מ מהטירה.
במאה ה-12, תקופה בה היה הכפר חלק מהממלכה הנוצרית "בית ברצלונה", ותקופה בה קטלוניה כולה החלה לצבור כוח אזורי, הכפר גדל סביב הטירה של רופיט.
משפחות אצולה שהגיעו לעיירה בנו כנסייה חדשה, כנסיית מיכאל הקדוש, בסמוך למקום בו בנו את ביתם.
כיום הכנסייה הזו משמשת בתור הכנסייה הקהילתית.
ב-1959 הפכה העיירה לשטח מוניציפלי רשמי בשם רופיט.
ב-1977 אוחד השטח המוניציפלי עם הכפר פרויט.
במקור שני הכפרים כבר חלקו את אותו השיפוט תחת הויקונט של אוסונה (osona).
על פי המסורת, הויקונט חי בטירה של רופיט לפני המעבר לקרדונה.
כיום רופיט ידועה בתור כפר תיירותי, בשל המראה של ימי הביניים, בתי האבן והרחובות העשויים סלע טבעי.
בכפר ישנם טיולים מעניינים, סיורים ובסמוך לכפר ישנם צוקים.
"ריארה דה רופיט" הוא נהר קטן הזורם דרך רופיט ההופך למפל כשהוא פוגש את הצוקים.
יש גשר תלוי, אשר מספק גישה למרכז הכפר.
רופיט ממוקם על בגובה 822 מטר בסמוך לנהר "ריארה דה רופיט" על חלק קטן בגבעה סלעית .
החלק העתיק של הכפר יושב על רכס צר מעל הנהר וישנם כמה בתים חדשים אשר נבנו ליד הנהר.
סביב הכפר נופי ההרים, הגבעות, מקורות המים ושדות ירוקים.
בסביבת הכפר ישנן ציפורים כמו העיט והנשר המצרי המתגוררים בקרבת צוקים.
החלק העתיק של רופיט ורחובותיו הצרים מתקופת מימי הביניים
הכנסייה הרומנסקית של סנט חואן דה פברגאס
כנסיית לורנס דוסמאנט הקדוש .(כ-5 ק"מ.
מרופיט ובדרך לויק על ה-כביש C-153)
הכפר בעל אקלים ים תיכוני הררי.
בחורף, מזג האוויר קר מאזור החוף של קטלוניה בשל הגובה של הכפר.
רוב גשמים מתרחשים באביב ובסתיו אבל לעיתים גשמים יכולים אף לפקוד בקיץ.
שלג יורד בדרך כלל בין נובמבר לאפריל, אך לא נשאר זמן רב בדרך כלל.
רופיה בווזאני בנדה היה פוליטיקאי זמבי, שכיהן כנשיא זמביה הרביעי בין השנים 2008–2011.
לפני עיסוקיו הפוליטיים היה איש עסקים מצליח שקידם את התחדשות המסחר והתעשייה בזמביה.
בין השנים 1964 עד 1991 בתקופת נשיאותו של נשיא זמביה קנת קאונדה, שהיה הנשיא הראשון שהכריז על בחירות דמוקרטיות ביבשת אפריקה, בנדה החזיק בתפקידים דיפלומטיים חשובים והיה פעיל בפוליטיקה כחבר במפלגת העצמאות הלאומית המאוחדת (UNIP).
כעבור מספר שנים הוא מונה על ידי הנשיא לוי מוואנוואסה לתפקיד סגן-הנשיא באוקטובר 2006. בעקבות שבץ בו לקה הנשיא מואנאווסה ביוני 2008, בנדה קיבל עליו את תפקידיו ואחריותו של נשיא המדינה, ולאחר מות הנשיא באוגוסט 2008, הוא הפך לנשיא בפועל.
בבחירות לנשיאות באוקטובר 2008 הוא זכה באופן רשמי בבחירות, אומנם בהפרש קולות מועט.
כחודשיים לאחר מכן, באוקטובר 2008, נבחר בנדה בבחירות רשמיות בתור מועמד של התנועה השולטת לדמוקרטיה רב מפלגתית (MMD).
במהלך כהונתו כנשיא התמקד בנדה בפיתוח הכלכלי של זמביה ושיחק תפקיד מפתח בקידום הסחר עם מדינות אחרות.
עם זאת, הוא הואשם גם בשחיתות ובניצול סמכותו ובעקבות כך הוריד את סיכוייו להיבחר בשנית.
כהונתו נמשכה שלוש שנים עד שבבחירות לנשיאות בספטמבר 2011 מייקל סאטה (Michael Sata) שהיה אז מנהיג האופוזיציה, גבר על בנדה וניצח בבחירות.
כך ב-23 בספטמבר סאטה החליף את בנדה בתפקידו כנשיא.
רופיה בנדה נולד ב-13 בפברואר 1937 בעיירה מיקו, גוואנדה, רודזיה הדרומית (כיום זימבבואה), לעובדים זרים מזמביה.
הוריו, בווזאני ושרה בנדה, הגיעו לזימבבואה מרודזיה הצפונית בחיפוש אחר הזדמנויות עבודה.
בנדה בילה את ילדותו בזימבבואה ונתמך בתחילה על ידי כומר מטיף מהכנסייה ההולנדית הרפורמית המקומית ולאחר מכן על ידי משפחתו של ב.ר.
נאיק שהיו פעילים פוליטיים בולטים וסייעו לו כלכלית ולחינוכו הטוב.
בעקבות הקשר העמוק עם משפחה נאיק, הפך בנדה להיות מעורב בפוליטיקה לאחר שהצטרף לאגף הנוער של מפלגת העצמאות הלאומית המאוחדת ב-1960.
בנדה התחנך בבית הספר התיכון מונאלי, והיה לתלמיד מבריק, ובמהלך לימודיו הפך לחבר הקונגרס הלאומי של זמביה (ZANC) בראשותו של הארי מוואנגה נקאמבולה.
בעקבות הצטיינותו קיבל מלגה ללמוד באוניברסיטה של אדיס אבבה באתיופיה.
גם באקדמיה בנדה בלט בכישוריו וקיבל מלגה נוספת מהאיגוד הבינלאומי לסטודנטים ללימודי היסטוריה כלכלית באוניברסיטת לונד בשוודיה.
בנדה סיים את לימודי התואר הראשון בהיסטוריה כלכלית ב-1964.
התעניינותו בפוליטיקה גברה עם הזמן וב-1960 הצטרף לאגף הנוער של מפלגתו של קנת קאונדה (מפלגת העצמאות הלאומית המאוחדת).
במהלך לימודיו בשוודיה שימש גם כנציג של המפלגה הנ"ל בצפון אירופה, עזר בהפצת המודעות בדבר מטרותיה והשיג מלגות עבור מספר סטודנטים מזמביה.
בנדה חזר לזמביה לאחר שסיים את לימודיו בשוודיה ונרשם במכון הלאומי ליחסים ציבוריים (NIPA) לקורס דיפלומטיה וקשרי חוץ.
בשנת 1965 מונה לשגריר זמביה ברפובליקה הערבית המאוחדת (שמה של מצרים באותם הימים) שם התיידד עם מנהיג האיחוד לעצמאות מוחלטת של אנגולה (UNITA) ז'ונאס סאווימבי והשפיע על ההחלטה לאפשר לתנועה אנגולית זו לפתוח משרדים בלוסקה באותה העת.
ב-7 באפריל 1967 מונה בנדה לשגריר זמביה בארצות הברית.
הוא כיהן בתפקיד זה במשך שנתיים.
בתום תקופה זו חזר לזמביה לשמש למשך שנתיים כמנכ"ל של חברה לפיתוח כפרי ולאחר מכן כמנכ"ל של המועצה הלאומית לשיווק חקלאית (NAMBOARD) פרק זמן דומה.
במסגרת תפקידים אלו השפיע רבות על פיתוח החקלאות בארץ.
ב-1974, השנה בה סיים את תפקידו כמנכ"ל, מונה לנציג הקבוע של זמביה באו"ם בניו יורק ובמהלך תפקידו שימש גם כיועץ האו"ם של נמיביה.
לאחר כשנה באו"ם, מונה לשר החוץ של זמביה.
במהלך שירותו הקצר כשר החוץ (1975-1976), בנדה התעסק רבות בניסיון לתווך להשגת הפסקת אש באנגולה.
ב-1978 נבחר בנדה כחבר בפרלמנט של זמביה מטעם מחוז הבחירות מונאלי (Munali).
הוא הפסיד את מושבו ב-1983 לפוליטיקאי סימיון קמפטה (Simeon Kampata) .
הוא עסק בתפקידים פרלמנטריים שונים עד שנת 1988. בזמן זה כיהן, בין היתר, כשר המכרות של זמביה.
באותו הזמן מונאלי היה מחוז הבחירות הגדול ביותר במדינה.
מאוחר יותר הוא סופח למחוז האלקטורלי לוסקה מרכז.
בשנת 1991, הובס שוב בנדה במחוז הבחירות מונאלי על ידי מועמד התנועה לדמוקרטיה רב-מפלגתית רונלד פנזה (Ronald Penza).
אחרי שהנשיא מואנאווסה נבחר מחדש בספטמבר 2006, הוא מינה את בנדה כסגן נשיא ב-9 באוקטובר 2006, יחד עם בחירת הממשלה החדשה, כאשר חלק מתפקידו היה לשמש כיושב ראש האספה הלאומית של זמביה.
מאוחר יותר הוא הצטרף לתנועה לדמוקרטיה רב-מפלגתית.
מינויו של בנדה היווה תגמול לתושבי מזרח זמביה על תמיכתם הראשונית בתנועה לדמוקרטיה רב-מפלגתית.
טרם הכנס של קהילת הפיתוח של אפריקה הדרומית (SADC) באוגוסט 2007, בנדה נשלח על ידי מואנאווסה לזימבבואה כדי לשפר את היחסים עם שכנה זו, בעקבות הביקורת החריפה שהעביר קודם מואנאווסה על נשיא זימבבואה רוברט מוגאבה.
מערכת הבחירות ב-2008 הייתה יוצאת דופן מכמה סיבות: תחילה, זו הייתה הפעם הראשונה שנשיא נפטר במהלך כהונתו, ולא היה ידוע האם תנועה לדמוקרטיה רב-מפלגתית שנמצא בשלטון תכבד את ההוראות החוקתיות ותסכים לבחירות על אף שלשירותו הנשיא מטעמה נותרו עוד מספר שנים לכהן.
שנית, בהיעדרו של יורש אוטומטי מהתנועה לדמוקרטיה רב-מפלגתית, עלו תהיות האם בנדה יהיה מסוגל לתפקד כנשיא.
בנוסף, בהינתן זמן קצר, היה חשש שהאופוזיציה לא תספיק לגייס כספים למערכת בחירות מוצלחת.
יתר על כן, היו ספקות האם ועדת הבחירות של זמביה תהיה מסוגלת לעדכן את רשימת המצביעים בזמן, ולנהל בחירות חופשיות, הוגנות, שקופות ואמינות.
באופן מפתיע, על אף קריאות של מספר מחוזות שלא לערוך בחירות על מנת לאפשר לבנדה להתמנות באופן אוטומטי להשלים את כהונתו של מואנאווסה ולחסוך כסף, הממשלה התחייבה לבצע בחירות בתוך 90 ימים כפי שכתוב בחוקה.
העובדה שבנדה פעל כנשיא והייתה לו גישה בלתי מוגבלת למשאבי המדינה שסייעו לו בהרצת קמפיין הבחירות סיעה לו להיבחר כנשיא כמועמד שייצג של התנועה השולטת לדמוקרטיה רב-מפלגתית (מתוך ריאיון עם חבר ועד התנועה השולטת לדמוקרטיה רב-מפלגתית, 15 בנובמבר 2008).
היה יכול למשל להשתמש בעת מסעות הבחירות ברחבי המדינה במסוקים ממשלתיים עבורו ועבור פוליטיקאים מקורבים.
בניגוד לפרוטוקול הרגיל, הוועד הפועל הלאומי של המפלגה (NEC) קבע את זכותו לבחור ביורשו של מוואנוואסה, מה שעורר ספקולציות לכך שמנהיגי המפלגה חששו כי ועידת בחירות אמיתית תמנע את בחירת מועמדם המועדף בבחירות.
עם זאת, גם בתוך הוועד הפועל הלאומי של המפלגה לא הצליחו להגיע לקונצנזוס באשר למועמדם המועדף, כאשר בין המועמדים היה את בנדה הנשיא בפועל, שר האוצר נגנדו מגנדה (Ngandu Magande), שר הפנים רוני שיקאפוושה ועוד.
בשלב מוקדם התברר כי הקרב העיקרי הוא בין בנדה למגנדה וכנגד התחזיות המוקדמות מפרשנים רבים, נבחר בנדה כמועמד נשיאות המפלגה ב-47 הקולות לעומת 11 לטובת מגנדה.
שלושה גורמים מרכזיים, כולם נטועים בפוליטיקה פנימית של התנועה השולטת לדמוקרטיה רב-מפלגתית, תרמו לניצחון של בנדה:
בנדה היה מסוגל להשתמש בתפקידו כנשיא בפועל במהלך מחלתו הממושכת של מונוואסה, יחד עם תמיכת תומכיו העשירים, להקים רשת חסות כהכנה לקרב הירושה הבלתי נמנע.
עם זאת, היה לו יתרון ברור על המתחרים שלו, כי בתור מנהיג בפועל, הוא נהנה ממונופול על מקורות התקשורת העיקריים.
מנהיגי מפלגות האופוזיציה הוצגו בטלוויזיה ובעיתונים שבבעלות ממשלתית, ודיברו על מעלותיו של בנדה וטענו כי בנדה הוא ממשיכו הטבעי של מוואנוואסה, שכן כסגן נשיא הכיר את הנשיאות מקרוב.
היכרותו עם יועצי הנשיא הבכירים, שרבים מהם עבדו יחד במפלגה הלאומית המאוחדת (UNIN) במהלך תקופת המדינה החד- מפלגתית, הביאו את יועצים אלה להכריז כי בנדה מהווה דמות הדומה בתכונותיו לדור הפוליטי שאיתו אפשר לעשות עסקים.
כתוצאה מכך, מנהיגים כמו שר החוץ לשעבר ורנון מוואנגה תמך מאוד במינויו של בנדה.
עם זאת, ההסתמכות של בנדה על מוואנגה גרמה לו לאבד תמיכה משמעותית בארץ כולה.
התקשורת הפרטית, ובפרט העיתון "פוסט" התנגדה בגלוי לבנדה, וציינה את דאגתה מעליית אלמנטים "מושחתים" בתוך התנועה השולטת לדמוקרטיה רב-מפלגתית, בהתייחסה מפורשות לקאטל קלומבה ולרנון מוואנגה, שסבור כי היה מעורב בהברחת סמים.
גילו המתקדם של בנדה (72) ומעמדו הנמוך יחסית במפלגה הציגו את בנדה כמועמד שלא עתיד להשתתף בבחירות הבאות, ולכן נתפס כקנדידט אשר לא יאיים על האנשים המעוניינים להציע את מועמדותם לנשיאות בעתיד הקרוב, וכן לא ישתמש בנשיאותו על מנת לקדם את קשריו עם אנשי התנועה השולטת לדמוקרטיה רב מפלגתית.
הנשיא לוי מוואנוואסה סבל משבץ מוחי בעת שהשתתף בפסגה של האיחוד האפריקאי במצרים ב-29 ביוני 2008, ובאותה העת, הפך בנדה לנשיא בפועל.
הוא העביר לציבור סדרה של עדכונים אופטימיים אך מעורפלים על הבריאות של מואנוואסה, למניעת בהלה בקרב האזרחים.
עדכונים אלה התקבלו בספקנות נרחבת, אך בנדה התעקש כי אין לו סיבה לשקר.
מואנאווסה לא התאושש מהשבץ ומת בעודו מאושפז בבית החולים בפריז ב-19 באוגוסט 2008. בנדה הודיע על מותו לאומה בצער רב, והכריז על שבעה ימים של אבל לאומי, וביקש מהאזרחים לשמור על קור רוח ולהתאבל על הנשיא בכבוד.
בנדה מונה באופן רשמי לנשיא לפני שנערכו בחירות רשמיות, כאשר לפי החוקה אמורות להתרחש כ-90 יום מיום מותו של מואנאווסה.
בנדה הגיש מועמדות לנשיאות כראש התנועה לדמוקרטיה רב-מפלגתיות ב-26 באוגוסט 2008. באותו יום, נציגות התנועה במחוז המזרחי פרסמה הצהרת תמיכה במועמדותו של בנדה.
התנועה בחרה בבנדה כמועמד הנשיאותי בהצבעה חשאית ב-5 בספטמבר.
עלו ציפיות רבות לזכייתו, ואכן הוא ניצח ברוב של 47 קולות אל מול 11 לטובת שר האוצר נאגאנדו מאגאנאדה (Ngandu Magande).
עם בחירתו, הבטיח בנדה "לאחד את המפלגה ואת האומה כולה" ו"להמשיך ליישם את תוכניותיו [של מואנאווסה]".
בנדה נבחר באופן רשמי לנשיאות ב-30 באוקטובר 2008. התוצאות הראשוניות הראו כי המתחרה הראשי של בנדה, מייקל סאטה מהחזית הפטריוטית (PF), מוביל, אך עם ספירת הקולות מהאזורים הכפריים, בנדה סגר את הפער ובסופו של דבר נבחר.
התוצאות הסופיות ב-2 בנובמבר הראו כי בנדה קיבל 40% מהקולות, לעומת 38% לסאטה.
החזית הפטריוטית מנגד טענה להונאה בבחירות לכאורה, וסירבה להכיר בניצחון בנדה, וכן תומכי סאטה התפרעו בלוסקה וקיטווה.
למרות זאת, בנדה הושבע באותו היום, ובנאומו קרא לאחדות העם.
כנשיא, רופיה בנדה התמקד בפיתוח כלכלי, ערך נסיעות ברחבי העולם כדי לקדם את הסחר של זמביה למנהיגים אחרים בעולם, למשל, בדצמבר 2010 הוא נסע למצרים כדי להיפגש עם הנשיא חוסני מובארק.
באמצע 2009 הכריזה התנועה לדמוקרטיה רב-מפלגתיות על בנדה כמועמד שלהם לנשיאות בבחירות 2011. מצד האזרחים נשמעו ביקורות על בחירתו, בטענה כי תהליך המינוי צריך להיות פתוח למועמדים אחרים.
מפומבו (Mpombo), שר הביטחון, הביע את מחאתו על התהליך כלא דמוקרטי בהתפטרות מתפקידו בחודש יולי 2009. בעקבות האירועים הללו, במהלך כנסים של המפלגה שהתרחשו ברחבי הארץ, הזמין הנשיא בנדה אחרים להתמודד מולו במועמדות למפלגה.
ב-2015 פסק בית המשפט על סמך היעדר ראיות מספקות כי בנדה זכאי.
אחת ההאשמות הנפוצות שעמן התמודד בנדה הייתה שהוא לא קיים הבטחות רבות שהתחייב להן בשנת 2008, כאשר הוא לקח את הנשיאות ממוואנסה.
אבל ביקורת זו לא מנעה ממנו להבטיח הבטחה נוספת ב-23 בפברואר 2011, כאשר הצהיר: "אני אבכה אם סאטה יזכה בבחירות".
לנפילה שלו לא ניתן לייחס גורם אחד, אלא מספר התפתחויות מקבילות.
גורמים בולטים אחרים כוללים את הרטוריקה המתלהמת של סאטה נגד ההשקעה הסינית והשקעות זרות אחרות, ששימשה אותו היטב והביאה ללקיחת קולות מבנדה.
חוקרים רבים של דמוקרטיזציה באפריקה הציעו כי הבחירות במדינות אפריקה הן לעיתים קרובות חסרות משמעות כי המכהנים (כמעט) תמיד סופם לנצח.
סאטה והבחירות בזמביה בשנת 2011 התנגדו לפרשנות זו של הפוליטיקה האפריקאית והצביעו על הצורך להכיר בכך שישנם יוצאים מן הכלל.
גורם קריטי לשינוי פוליטי אפריקאי בהקשר של דמוקרטיזציה היה הייחודיות של מערכת בחירות זו שנתונה לאופיים של הקמפיינים, כולל האסטרטגיות הפוליטיות בהן השתמשה המפלגה לגיוס תמיכת ההמון ולדינמיקה המקומית, שהייתה קריטית לתוצאות הלאומיות.
סאטה השתמש בתחנות רדיו עצמאיות כדי להציג את עצמו בקרב אנשים שאיתם לא ניהל שיח בעבר כמבשר העתיד ולא כפוליטיקאי.
העיתון "פוסט" פרסם סיקור חסר תקדים של החזית הפטריוטית שכל מטרתו הייתה העלאת הפרופיל הפוליטי של סאטה, ובאותה הזדמנות, ביקש לחשוף את השחיתות וחוסר היעילות של ממשלת בנדה.
מתוך הערכתם הגדולה ואמונתם של הזמבים בעיתון, לפרסום זה הייתה השפעה חסרת תקדים על בחירתו של סאטה.
בנוסף, סאטה קיבל גם תמיכה לא רשמית מהכנסייה הקתולית המשפיעה: כמרים רבים יצאו עם מסרים פוליטיים המציגים את סאטה באור חיובי בדוכן יום ראשון וברחובות.
ארגוני החברה האזרחית תמכו גם הם בחזית הפטריוטית, הן בחשאי והן בפומבי, בעוד שאישים בולטים כמו פאנג'י קאונדה (סגן שר הפנים) לא רק אימצו את סאטה, אלא עשו מאמצים גדולים כדי לגייס את תמיכתם של הנוער באמצעות מדיה חברתית כמו פייסבוק והפלטפורמה של ברית העם בזמביה.
כל המוסדות והאנשים המשפיעים אשר הוצגו לעיל ניהלו קמפיינים עצמאיים.
אך, המשותף לכולם הייתה מטרה אחת: שינוי פוליטי.
באופן פרדוקסלי, מאבקו של סאטה להגיע אל בית-הנבחרים נעזר בידי הנשיא המכהן, שנתפס בעיני רבים כבחור לא הגון, שנטש את המדיניות המתקדמת של מוואנוואסה (שבה נבחר); אשר שבר את התחייבותו ב-2008 כי לא יבקש בחירות מחדש.
סאטה הביס את בנדה בבחירות בספטמבר 2011, לאחר שלוש שנות נשיאות.
סאטה מימש את חזונו של בנדה לפיתוח תשתית חינוכית על ידי הקמה של רשת נרחבת של בתי ספר חדשים ברחבי המדינה (שבשל אילוצים כלכליים לא יצא לפועל בתקופת נשיאותו של בנדה).
ב-15 במרץ 2013, בשל האשמות על ניצול לרעה של סמכות, שחיתות וגזל של הכנסות נפט, חסינותו הנשיאותית של בנדה הוסרה באופן רשמי, מה שהפך אותו לנשיא השני בהיסטוריה של זמביה שחסינותו הנשיאותית הוסרה.
בנדה נישא לאשתו הראשונה, הופ מוואנסה מאקולו (נולדה ב-29 באוגוסט 1941), ב-1966 ולזוג נולדו שלושה בנים.
הופ מוואנסה מאקולו, נפטרה בדרום אפריקה ב-11 באוקטובר 2000. היא נקברה בבית הקברות גבעת הנמרים.
אשתו השנייה, ת'אנדיווה בנדה, מורה למדעי המדינה, צעירה מבנדה ביותר משלושים שנה.
ת'אנדיווה בנדה שימשה כ"גברת הראשונה" של זמביה במהלך כהונתו מ-2008 עד 2011. בנוסף לילדיו מאשתו הראשונה, הופ מוואנסה מאקולו, לבנדה יש גם שני בנים ממערכות יחסים קודמות, ותאומים לא-זהים מאשתו הנוכחית ת'אנדיווה.
רופן הראשון (נולד בשנת 1025/1035 - נפטר בשנת 1095 בקורמגולו) היה הלורד הראשון של ממלכת קיליקיה הארמנית או "לורד ההרים" שלט בממלכה מ-1080 ועד מותו ב-1095.
הוא הכריז על עצמאות קיליקיה מהאימפריה הביזנטית, ובכך ייסד רשמית את הממלכה הארמנית בקיליקיה.
השושלת הרופנית שלטה בארמניה עד 1219.
רופן הראשון הכריז על עצמאות מהאימפריה הביזנטית בשנת 1080.
הוא החל במסעות צבאיים מוצלחים נגד הביזנטים, רופן כבש את מבצר ברדזרפרט (כיום אנדירין, טורקיה), מה שלאחר מכן הפך למעוז של השושלת הרופנית.
בשנת 1086 כבש מלכשאה הראשון את צפון סוריה ואת מזרח אנטוליה, מה שהביא לארמנים שחיו באזור לסבול מהמיסים הכבדים שהטיל עליהם מלכשאה הראשון.
ארמנים רבים ברחו לממלכת קיליקיה או לאימפריה הביזנטית כתוצאה מכיבושם של הסלג'וקים במחצית השנייה של המאה ה-11.
בשנת 1090 קוסטנדין, בנו של רופן (לימים קוסטנדין הראשון, נסיך ארמניה) קיבל שליטה מלאה על צבאו של אביו, באותה שנה גם כבש את מבצר ואקה (כיום פקה, טורקיה).
רופן הראשון נפטר בשנת 1095 בגיל 70 (או 60), ונקבר במנזר קסטלון.
שמה של אשתו אינו ידוע, בניו של רופן הראשון:
תורוס ממאראש (לפי מקורות היסטוריים אחרים, אחיו קוסטנדין ובנו של רופן, אביה של ארדה מארמניה, אשתו השנייה של בולדווין הראשון, מלך ירושלים).
הרופי הנפאלי (בנפאלית: रूपैयाँ, סמל:रू, Rs, קוד: NPR) הוא המטבע הרשמי של מדינת נפאל משנת 1932.
ערך רופי אחד שווה ל-100 פאיסה, בדומה לרופי הודי.
הרופי הנפאלי הוצג לראשונה ב-1932 והחליף את המוהר הנפאלי בערך של 2 מוהר = 1 רופי.
עד שנת 1994 ערך הרופי הנפאלי היה צמוד לערך הרופי ההודי בשיעור של 1.45 רופי נפאלי = 1 רופי הודי.
לאחר מכן, ערך הרופי הוערך בשיעור של 1.6 רופי נפאלי = 1 רופי הודי.
השטרות הראשונים שהונפקו בין 1945 ל-1955 בזמן שלטונו של המלך טריבהוואן, לא הונפקו על ידי בנק מרכזי כלשהו מפני שלא היה קיים אז בנפאל.
הרשות המנפיקה היה האוצֵר שנקרא בשם סאדר מוּלוּקי קאהנה.
לפיכך, שטרותיו של המלך לא הוחתמו בידי נגיד בנק אלא בידי גזבר שהיה גם כן כהן הינדי.
אלה כנראה שטרות הכסף היחידים בעולם שהוחתמו בידי כהן דת.
שטרות מוקדמים אלה, הודפסו על ידי העיתון ההודי הממשלתי – בנאשיק, ללא סימני ביטחון מלבד סימני מים.
בראשית מלכותו של המלך מהנדרה שירש את אביו טריבהוואן ב-1955, הונפקו שטרות המדינה על ידי בנק רסטרה נפאל (הבנק המרכזי של נפאל) שנוסד באפריל 1956.
תחת שלטונו של המלך מהנדרה, הפכה ממשלת נפאל ל"ממשלת הוד מלכותו", שם שהוטבע ונמשך גם בזמן מלכותו של המלך בירנדרה והמלך גיינדרה.
2 סדרות של שטרות הונפקו בעת שלטון המלך מהנדרה: בסדרה הראשונה, נראה המלך לבוש בבגדי אזרחים וחובש "טופי" (כובע נפאלי).
בסדרה השנייה, נראה המלך לבוש מדי צבא.
עם הנפקת הסדרה השנייה, הוצגו שטרות ה-500 וה-1,000.
אף בזמן שלטון המלך בירנדרה, ניתן היה להבחין בין שני סוגי שטרות: הראשון, בו נראה המלך לבוש בגדי מדים והשני, בו הוא נראה כשעל ראשו כתר נפאלי מסורתי מעוטר בנוצות ציפור עדניים.
בזמנו, גם הונפקו שטרות של 2 רופי, 20 רופי ולראשונה, הונפקו שטרות מיוחדים של 25 ושל 250 רופי.
על גבי השטרות שהונפקו מאוחר יותר, הושמט כל התייחסות למלך.
באוקטובר 2007 הוחלף דיוקנו של המלך בשטר 500 רופי בתמונה של הר האוורסט, זאת בעקבות המהפך ההיסטורי של נפאל מהיותה ממלכה לרפובליקה עממית, במאי 2008. שטרות נוספים הונפקו עם תמונה של הר האוורסט וללא אזכור המלך.
שטרות ה-500 וה-1000 הודפסו על גבי הנייר הישן שעדיין נשא את דיוקנו של המלך בסימן המים.
על גבי סימן המים הוחלט להדפיס תמונה של פרח רודודנדרון (הפרח הלאומי של נפאל).
שטרות 25 ו-250 רופי, הונפקו לרגל יובל הכסף של המלך בירנדרה ב-1997. מאז שנת 2007 שטרות הרופי מודפסים באינדונזיה.
ב-2012 הנפיק בנק רסטרה נפאל שטרות מתוקנים בדומה לסדרת 2007. שטרות אלה מכילים אותיות באנגלית ושנת ההנפקה מופיעה על גב השטר.
רופרט פרייזר הוא שחקן בריטי.
בתיאטרון שיחק פרייזר בתיאטרון סיטיזנס, בתיאטרון רויאל קורט, ובתיאטרון המלכותי הלאומי.
ב-1975 הופיע בתפקיד הראשי בהפקה הבריטית של המחזה "Thyestes" מאת סנקה.
עוד השתתף בהפקה של "המלך ליר", בתפקיד פרדיננד במחזה "הסערה", ובמחזה "טמבורליין".
פרייזר הופיע בסרטו של ריצ'רד אטנבורו "גנדי" משנת 1982. הוא גילם את אביו של הגיבור ג'ים (כריסטיאן בייל) בסרטו של סטיבן ספילברג "אימפריית השמש" מ-1987.
בטלוויזיה שיחק פרייזר בתפקיד פיליפ קסטלאק בסדרה "Penmarric" מ-1979, אלג'רנון מונקריף (אלג'י) בהפקה טלוויזיונית מ-1986 למחזה "חשיבותה של רצינות" מאת אוסקר ויילד, דייל בסרט "The Girl in a Swing", לורד אלכסנדר מונטפורד בסדרה "בית אליוט", ובתפקיד נוויל צ'מברלין בפרק בעונה השישית של הסדרה "אחוזת דאונטון".
רופרט פרנסיס יאנג הוא שחקן אנגלי.
הוא גילם את סר לאון בסדרת הדרמה של ה-BBC "מרלין".
בטלוויזיה הופיע יאנג בתפקידי אורח בסדרות "דוק מרטין", "המלחמה של פויל", "מלון בבילון", "מלכה לבנה", ו"דוקטור הו".
בקולנוע שיחק בסרט הטלוויזיה "אהבה מפוצלת" משנת 2004 לצדו של מייקל שין, ובסרט "Writers Retreat" שיצא לאקרנים ב-2015.
ב-2019 גילם יאנג את לארי מרפי בהפקה של הווסט אנד של המחזה "אוון הנסן היקר" שהועלה בתיאטרון נואל קאוורד.
ב-2020 היה יאנג מועמד לפרס לורנס אוליבייה לשחקן הטוב ביותר בתפקיד משנה במחזמר על תפקידו ב"אוון הנסן היקר".
בשנת 2021 גילם את ג'ייק, לורד פת'רינגטון החדש, בעונה השנייה של סדרת הדרמה התקופתית ברידג'רטון.
שנה שם שם באנגלית תפקיד הערות 2009 Just Because You're Paranoid...
דרק סרט קצר 2012 This Love גבר אחר סרט קצר 2015 Writers Retreat אליסדר 2020 סוד הגן הנעלם The Secret Garden מרקוס
אגם רופקונד (Roopkund, מכונה אגם המסתורין או אגם השלדים) הוא אגם קרחוני קטן בקצה הרי ההימלאיה במדינת אוטראקהאנד בהודו, הרחק מיישוב אנושי.
האגם שוכן בגובה של 5,029 מטר על מורדות הר טרישול , מוקף סלעים ואבנים.
עומק האגם כ-3 מטר, וקוטרו, המשתנה בין הקיץ לחורף, אינו עולה על 40 מטר.
בקרקעית האגם הרדוד ובשוליו נמצאים שרידים של מאות שלדים אנושיים, שנראים במים הצלולים במהלך חודש אחד כשהקרח והשלג נמסים.
לפי הערכות יש באגם רופקונד בין 600 ל-800 שלדים.
לצד השלדים פזורים שרידים של חפצים שונים כגון כלי עץ, כפכפי עור וטבעות.
השלדים התגלו בשנת 1942 על ידי סייר טבע מטעם הבריטים בשמורה הלאומית נאנדה דווי, בעת שהוא תר אחרי עשבי הימלאיה נדירים.
בתקופה זו הודו הייתה עדיין קולוניה בריטית, והבריטים שהשתתפו באותה זמן בצד השני של העולם במלחמת העולם השנייה, חשדו שהשלדים הם של חיל חלוץ יפני שביקש לפלוש להודו.
אך נמצא שהשלדים מבוגרים מכדי להיות חיילים יפנים והיו ביניהם נשים.
בשנות 1950 ערך המכון ההודי למחקר אנתרופולוגי מחקר על השלדים, ודוגמאות של הממצאים מוצגים במוזיאון האנתרופולוגי של הודו בדהראדון.
המחקר גילה שלרבים מהאנשים היה סדק גדול בקודקוד הגולגולות, שאובחן על ידי החוקרים כסיבת המוות, ונראה שנגרם על ידי מכה חזקה מעצם עגול שניחת מלמעלה על הראש.
השלדים נראו טריים למדי, אך דגימות שנשלחו לאוניברסיטת אוקספורד לצורך תיארוך פחמן-14, קבעו שמועד המוות היה בסביבות שנת 850 לספירה.
השערת החוקרים הייתה שהאנשים היו עולי רגל והם נקלעו למטח של אבני ברד גדולות באופן יוצא דופן באזור החשוף.
בפולקלור המקומי יש הד לברד שקטל עולי רגל - ההר נאנדה דווי מקודש לאלה נאנדה דווי, ובשירים ובסיפורים המקומיים מסופר על מלך שעלה לרגל למקדש שעל ההר, איתו הייתה מלכתו, ובפמליה היו נשים שחוללו לפניו.
התנהגותו של המלך עוררה את זעפה של נאנדה דווי, והיא המטירה על קבוצת המאמינים ברד ממית.
מנגד הועלו תיאוריות אחרות, למשל שאלה חיילים טיבטים או סוחרים, והועלו תיאוריות לגבי סיבת המוות.
בשנת 2003 יצאה משלחת בינלאומית של נשיונל ג'יאוגרפיק לחקור שוב את האגם ולאסוף דגימות.
בין השלדים הם מצאו טבעת ושברי זכוכית צבעונית, סנדלי עור, חלקי עץ שהיו יכולים להיות חלק מכלי נגינה, וחלקי במבוק שהיו יכולים להיות חלק משמשייה מהסוג שגם עולי רגל מודרניים לנאנדה דווי נושאים איתם.
הם מצאו מעין קרדום ברזל עם ידית במבוק, שהיה יכול היה להיות כלי נשק אך גם קרדום קרח.
מתחת לסלע הם איתרו חלק מגופה שהשתמרה באוויר הקר והיבש, ומצאו גם שרידי שלד של ילד כבן עשר.
הם לא מצאו עצמות בעלי חיים ולכן התיאוריה שהאנשים היו סוחרים ירדה מהפרק, משום שסוחרים מובילים את סחורתם על גבי בהמות.
גם האפשרות שהאנשים היו חיילים נפסלה בגלל הימצאות ילדים.
הממצאים הועברו לבדיקה בהודו ובאנגליה, והחוקרים הסיקו בין היתר שהאנשים התחלקו לשתי קבוצות, אחת ובה אנשים גבוהים עם גולגולת מאורכת, והשנייה עם אנשים בגובה ממוצע וראש עגלגל יותר.
לחלק מאנשי הקבוצה השנייה היה שקע במצח הגולגולת, והחוקרים משערים שהוא עשוי להיות תוצאה של נשיאת משא על הגב כשהרצועה מוחזקת על המצח.
הם מניחים שמדובר בסבלים מקומיים שליוו קבוצה של עולי רגל מאזור אחר.
ב-2019 נערך מחקר ביו-ארכאולוגי על דוגמיות מהשלדים השמורים המכון ההודי למחקר אנתרופולוגי.
המחקר כלל בין שאר הטכניקות אליזה של דנ"א עתיק , תיארוך פחמן-14 להערכת גיל השלדים, אנליזת איזוטופים יציבים כדי להעריך את מרכיבי התזונה של האנשים, ואנליזה אוסטאולוגית לחקר מבנה העצמות והשיניים.
מבין 38 השלדים שנמצאו מתאימים לבדיקה 23 התאימו לפרופיל הגנטי בן ימינו של דרום אסיה, ו-14 היו בעלי פרופיל אופייני למזרח הים התיכון.
שלד נוסף היה בעל פרופיל גנטי שמתאים למזרח אסיה.
ההבדלים התבטאו גם באנליזה של איזוטופים יציבים, שהראתה על הבדלים מובהקים בתזונה של שתי הקבוצות העיקריות.
בניגוד להשערות קודמות, לפי תיארוך פחמן-14 לא כל האנשים ניספו באותו זמן.
האנשים ממוצא דרום אסייתי ניספו בסביבות שנת 800, ולא כולם באותו אירוע.
שאר האנשים ניספו בסביבות שנת 1800. בכך נשללה התיאוריה שכל מאות האנשים ניספו באירוע אחד, והתיאוריה שסיבת המוות היא ברד קטלני הוטלה בספק.
השאלות על זהות האנשים, על הסיבה שבגינה הגיעו לאזור, ועל סיבת המוות שלהם, נשארו עדיין פתוחות.
רופקונד היה יעד טרקינג פופולרי.
המנהל המקומי דיווח שמטיילים לוקחים איתם עצמות למזכרת, לפעמים כמויות גדולות של עצמות על גב פרדות, ואם האזור לא יוגן קיים חשש שהשלדים ייעלמו בהדרגה.
נעשה מאמץ לפתח את האגם כאתר לתיירות אקולוגית, אך ב-2018 טיולי טרקינג לרופקונד נאסרו כליל.
רופרט ריד הוא פילוסוף, פוליטיקאי וסביבתן אנגלי, חבר במפלגת הירוקים של אנגליה וויילס ודובר לשעבר של תנועת המרד בהכחדה.
ריד הוא מרצה לפילוסופיה באוניברסיטת מזרח אנגליה בה זכה כחוקר ראשי למימון מועצת המחקר לאמנויות ומדעי הרוח (AHRC) עבור שני פרויקטים בנושא "הון טבעי" .
מחקרים אחרים שלו עוסקים בזהירות מונעת, לאחר שתרם רבות במחקר שנכתב יחד עם נאסים טאלב על יישום העיקרון בשאלות שנוגעות לשינוי גנטי של אורגניזמים.
במחקר נוסף, ריד חקר את התועלת של עקרון הזהירות המונעת במגוון רחב של תחומים, כולל: ההתחממות העולמית, הסביבה הטבעית, ובתחומים פיננסיים וטכנולוגיים.
ריד מיישם את עקרון הזהירות המונעת בענייני אקלים וסביבה ברבות מהרצאותיו, בהן "לשפוך אור - הציוויליזציה הזו הסתיימה: אז מה יש לעשות?" (Shed a Light – This civilisation is finished: so what is to be done?) אשר ניתנה באוניברסיטת קיימבריג' ב-2018 וזכתה להצלחה ביוטיוב עם למעלה מ-200,000 צפיות.
ביוני 2018, ריד הוביל לשינוי מדיניות של ה-BBC בכך שסירב בפומבי להתווכח עם מכחיש שינויי אקלים.
סירובו הוביל למדיניות חדשה שמשמעה שה-BBC לא יציג עוד את עמדותיהם של מכחישי שינויי האקלים כעמדה שקולה לעמדות מדעיות.
באוקטובר 2018, ריד הכריז על תמיכתו במרד ההכחדה ובהמשך שימש כאחד מדוברי התנועה.
כדובר של התנועה הוא העניק מספר ראיונות בערוצי חדשות במהלך ההפגנות שנערכו בלונדון באפריל 2019. ריד היה חלק מחמשת חברי הקבוצה שהוזמנו להיפגש עם שר הסביבה מייקל גוב כדי לדון בדרישותיהם.
למחרת הכריז הפרלמנט הבריטי על "מצב חירום אקלימי"; ועל חלק מהדרישות של המרד בהכחדה.
במשך חמש שנים ריד כתב את הטור העיתונאי "One World Column" ב-Eastern Daily Press .
בהופעותיו הקבועות בעיתונות המקומית והארצית הוא מדבר על תחבורה בת קיימא, כלכלה ירוקה וצדק חברתי.
ריד שימש בעבר יו"ר צוות החשיבה של הבית הירוק, דובר של מפלגת הירוקים לענייני תחבורה ומתאם המפלגה במזרח אנגליה.
ריד למד פילוסופיה, פוליטיקה וכלכלה (PPE; פכ"מ) בבייליול קולג', אוקספורד, ותואר שני באוניברסיטת פרינסטון ובאוניברסיטת ראטגרס, בה קיבל גם את הדוקטורט שלו.
בהשפעת הפילוסופיה המאוחרת של לודוויג ויטגנשטיין (כפי שהופיעה בספרו חקירות פילוסופיות) עבודת הדוקטורת שלו נקראה: "חקירה ויטגנשטיאנית של הקשר בין בעיית המעקב אחר כלל אצל קריפקי ['quus'] ובעיית ה'ירול' של נלסון גודמן" (a Wittgensteinian exploration of the relationship between Kripke's 'quus' problem and Nelson Goodman's 'grue' problem )
ריד הוא רידר באוניברסיטת מזרח אנגליה, ומתמחה בפילוסופיה של הלשון, בפילוסופיה של המדע ובפילוסופיה סביבתית.
לפני כן לימד באוניברסיטת מנצ'סטר.
הוא חיבר ספרים רבים וכותב בבלוג על מסגור מחדש של הנושא הסביבתי באתר Green Words ויש לו שני פרקים שכותרתם "מפיקים את המיטב מאסונות האקלים" ו"גיאו-הנדסה כתגובה למשבר האקלים" בצוות החשיבה של הבית הירוק חיבר את "להתמודד עם מציאות האקלים" (2019).
ספרו "הציוויליזציה הזאת נגמרה", נכתב בשיתוף סמואל אלכסנדר פורסם ב-1 ביוני 2019.
ריד היה אחד מחמישה הכותבים, לצד נאסים טאלב, במאמר "עקרון הזהירות (עם יישום לשינוי גנטי של אורגניזמים)" [The Precautionary Principle (with Application to the Genetic Modification of Organisms)].
מאמר זה הורד כרבע מיליון פעמים.
ריד זכה כחוקר ראשי במימון AHRC לשני פרויקטים בנושא "הון טבעי".
הראשון בשנת 2016 שכותרתו "דיונים בערך הטבע" הסתיים עם ספר שיוצא לאור באותו שם (ראה לעיל).
Read מובילה בפרויקט ההמשך שכותרתו "לקחת את הדיון על ערך הטבע למעריכים".
ריד היה אחד מ-13 חברי מועצה של מפלגת הירוקים בנוריץ', שם נבחר לראשונה ב-2004 לייצג את מחוז וונסום ונבחר מחדש ב-2007 עם 49% מהקולות.
הוא ישב בוועדת הכבישים המשותפת של מועצות העיר והמחוז, והיה דובר התחבורה של חברי מועצת העיר של מפלגת הירוקים.
ריד פרש מהפוליטיקה המקומית ב-2011.
הוא עמד בבחירות-המשנה של נוריץ' צפון ב-2009, כמועמד מפלגת הירוקים, והחזיר את נתח ההצבעות הגדול ביותר בתולדות הירוקים עם 9.7% מהקולות.
ריד עמד כמועמד לפרלמנט לקיימברידג' בבחירות הכלליות ב-2015. הוא הגיע למקום הרביעי, לאחר שקיבל 8% מהקולות.
באפריל 2019, ריד הפך למועמד השני ברשימת מפלגת הירוקים לאזור המזרח.
בבחירות לאיחוד האירופי 2019 ניהל קמפיין יחד עם קרוליין לוקאס ברחבי האזור.
מאז הבחירות, הוא הפך ליועץ מיוחד לחברת הפרלמנט של קתרין רווט , המועמדת הראשונה ברשימת מפלגת הירוקים לאזור המזרח, שנבחרה לחברת הפרלמנט.
שביתה בבית הספר למען האקלים
ריד היה אחד מ-224 אקדמאיים שחתמו על מכתב תמיכה פתוח בשביתת בתי הספר למען האקלים, תנועה שבה ילדים יצאו מבתי הספר כדי למחות ולדרוש פעולה נגד ההתחמות העולמית.
בפברואר 2019, ריד הצטרף לשובתים בספריית הפורום בנוריץ' ולאחר מכן זכה לסיקור תקשורתי על מכתבו הפתוח האישי שקרא לתמוך בפעולת התלמידים.