tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
רנדסבורג הציע בנוסף כי לשון חז"ל, הניב העברי ששימש בתקופה שלאחר המקרא, במיוחד לחיבור טקסטים רבניים מוקדמים, הוא גם ניב צפוני של עברית עתיקה.
הוא ציין שמאפיינים רבים של העברית הישראלית (צפונית) מופיעים גם בלשון חז"ל; הוא הבחין שהמשנה והטקסטים הקשורים אליה נערכו בציפורי או במקום אחר בגליל, מה שמתאים מבחינה גאוגרפית.
בעבודותיו הקודמות התייחס רנדסבורג גם לנושא הדיגלוסיה בעברית עתיקה.
לדעתו, העברית המקראית היא בעצם דיאלקט ספרותי, המשמשת לחיבור טקסטים, בעוד שהעברית המדוברת בישראל העתיקה התפצלה במורפולוגיה ובתחביר שלה.
רנדסבורג השתמש בחריגות מהנורמה הדקדוקית המצויה בתנ"ך, יחד עם הקבלות משפות שמיות מדוברות אחרות (בעיקר ערבית, אך גם אתיופית), כדי לשחזר את הניב המדובר של העברית העתיקה.
רנדסבורג גם תרם לנושא הדיכרוניה בעברית העתיקה, תוך תשומת לב מיוחדת להבדלים בין העברית המקראית התקנית (של התקופה שלפני הגלות) לבין העברית המקראית המאוחרת (של התקופה שלאחר הגלות).
עבודתו של רנדסבורג על עברית הקומראן מקבלת את התיאוריה שקידם ויליאם שניידווינד , הגורסת שהניב העיקרי של מגילות מדבר יהודה מהווה שפת סתרים, מבנה מלאכותי במקצת המשמש כדי להבדיל את העברית של האיסיים מזו של קבוצות יהודיות אחרות באותה תקופה.
בעוד שרנדסבורג מקבל את ההבחנות הברורות בין המקור הכהני למקור הדויטרונומי בתורה, הוא טען שיש לראות את סיפורי הפרוזה בתורה כנובעים מקול אחד.
לדעתו, קשרי הגומלין המגוונים בין ובתוך קטעים שונים בסיפורי הפרוזה (למשל בספר בראשית ובספר שמות) משמיעים קול סיפורי אחד.
גישה זו עומדת בניגוד להשערת התעודות (תאוריית JEDP), הגורסת כי יש לייחס קטעים שונים למקורות שונים (במיוחד J (המקור היהוויסטי), E (המקור האלוהיסטי) ו-P (המקור הכהני)).
רנדסבורג כתב רבות על שורה של אמצעים ספרותיים וסגנוניים עבריים עתיקים, כולל משחקי מילים, אליטרציה, החלפת סגנון, חזרה עם וריאציות, והשימוש המכוון בתחביר מבולבל.
כל הנושאים הללו ועודף כלולים בספרו, "כיצד נכתב התנ"ך".
רנדסבורג תרם בשתי דרכים בתחום זה.
ראשית, הוא התייחס לשאלת הראיות בנוגע לתקופת השהות-עבדות-יציאת מצרים, המוצגת בסוף ספר בראשית ותחילת ספר שמות, ולתאריכיהן.
שנית, הוא הראה כיצד ספרות מצרית דתית מהדהדת בתוך סיפור משה.
כתבי יד עבריים מימי הביניים
רנדסבורג פיתח שלושה אתרי אינטרנט המוקדשים לכתבי יד עבריים מימי הביניים:
הראשון (שפותח עם יעקב בינשטיין) מוקדש לספרו של בן סירא, שעדויותיו התיעודיות נעות מקומראן ומצדה בעת העתיקה ועד גניזת קהיר בתקופת ימי הביניים, וכתבי היד שלו נמצאים בקיימברידג', אוקספורד, לונדון, פריז, ירושלים, ניו יורק ולוס אנג'לס.
רנדסבורג ובינשטיין אספו את כל החומר הזה באתר אחד, כך שחוקרים יוכלו לבדוק את כתבי היד המגוונים קלות.
השני (שפותח עם יהושע בלחורסקי) מציג לציבור כתב יד לא שלם אך בעל ערך רב של המשנה, הידוע בשם JTS MS R1622.1, השוכן בספריית בית המדרש לרבנים באמריקה.
עד לפיתוח האתר, כתב היד לא פורסם, אם כי כעת חוקרים מרחבי העולם יכולים לגשת אליו דרך האינטרנט.
השלישי (שפותח עם פיטר משה שמע) מאגד מחדש את כל העדויות התיעודיות מהגניזת קהיר הרלוונטית לחייו של עובדיה הגר באתר אחד.
The Redaction of Genesis (1986/2014), הטוען לאחדות הספרותית של ספר בראשית.
Diglossia in Ancient Hebrew (1990), המתייחס בסגנונות הדיבור המוטבעים בטקסט של התנ"ך העברי.
The Bible and the Ancient Near East (1997), נכתב בשיתוף עם כורש הרצל גורדון, המיועד לקורא הכללי ולשימוש כספר לימוד.
Israelian Hebrew in the Book of Kings (2002), חקירה נוספת בשאלת הניבים האזוריים של העברית העתיקה.
How the Bible Is Written (2019), על הצומת בין שפה וספרות בתנ"ך.
בנוסף לספרים אלה, פרסם רנדסבורג למעלה מ-200 מאמרים בכתבי עת אקדמיים ובאוספי מונוגרפיה בארצות הברית, קנדה, אירופה, ישראל, אוסטרליה, דרום אפריקה ויפן.
רובם זמינים באתר הפרסומים שלו בפורמט PDF.
רנדסבורג שימש גם כאחד מהעורכים המשותפים של האנציקלופדיה ללשון ולבלשנות העברית (2013).
במהלך הקריירה שלו, רנדסבורג שימש גם כחבר סגל נלווה, כחבר סגל אורח, או כעמית מחקר אורח במוסדות הבאים: האוניברסיטה העברית, אוניברסיטת בר-אילן, אוניברסיטת אוקספורד, אוניברסיטת קיימברידג', Tyndale House, אוניברסיטת סידני, המכון האפיפיורי למקרא, Getty Villa, אוניברסיטת קליפורניה, לוס אנג'לס, אוניברסיטת פנסילבניה, אוניברסיטת קולגייט ואוניברסיטת בינגהמטון.
רנדסבורג זכה במענק מהקרן הלאומית למדעי הרוח למורים במכללות בשנים 1986–1987, מה שאפשר לו לערוך מחקר בישראל במהלך אותה שנה אקדמית.
רנדסבורג טייל רבות במזרח הקרוב, השתתף בחפירות בתל דור ובקיסריה וביקר בכל האתרים הארכאולוגיים החשובים של ישראל, מצרים וירדן.
בהתאם לעבודתו על כתבי יד עבריים מימי הביניים, רנדסבורג למד כתבי יד בספריות הבאות: ספריית הבודליאנה (אוקספורד), ספריית אוניברסיטת קיימברידג', ספריית הוותיקן, הספרייה הלאומית של ישראל, ספריית הקונגרס, ספריית פישר של אוניברסיטת סידני ועוד.
רנדסבורג הפיק שני קורסים עבור "הקורסים הגדולים" (שנודעו בעבר כ"חברת ההוראה"), על "ספר בראשית" (2006) ו"מגילות מדבר יהודה" (2010).
בנוסף, הוא הפיק מיני-קורס מקוון, "התנ"ך וההיסטוריה" (חינם וזמין לציבור הרחב) הזמין דרך מרכז בילדנר לחקר החיים היהודיים באוניברסיטת ראטגרס (2022).
גארי ברוס רובקון הוא ביולוג מולקולרי יהודי-אמריקאי, חתן פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה לשנת 2024, מבית החולים הכללי מסצ'וסטס ופרופסור לגנטיקה בבית הספר לרפואה באוניברסיטת הרווארד בבוסטון.
הפרס ניתן לו על גילוי ה-microRNA ותפקידו בוויסות גנים לאחר שעתוק.
רובקון נולד וגדל בברקלי שבקליפורניה למשפחה יהודית, בנם של שמואל ודורה (לבית גורביץ') רובקון.
הוא קיבל תואר ראשון באמנויות עם התמחות בביופיזיקה מאוניברסיטת קליפורניה בברקלי בשנת 1973. הוא קיבל דוקטור לפילוסופיה בביופיזיקה מאוניברסיטת הרווארד בשנת 1982. את לימודי הדוקטורט שלו עשה במעבדה של פרדריק מ.
אוסובל, שם חקר גנים של קיבוע חנקן חיידקי, והשלים פוסט-דוקטורט עם רוברט הורביץ ב (MIT) ווולטר גילברט מהרווארד.
ב-1993 גילה ביחד עם פרופ' ויקטור אמברוז את ה-microRNA ותפקידם בבקרה בביטוי גנים, התהליכים שמובילים לייצור חלבון המקודד בגנים מסוימים.
מנגנון ה-microRNA מבוסס על רצפים קצרים מאוד של החומר הגנטי, והוא אחד המנגנונים שמאפשרים לכל תא לייצר חלבונים שונים, אף על פי שהחומר התורשתי זהה בכולם.
רובקון גילה גם מאפיינים רבים של דמוי אינסולין בוויסות ההזדקנות והמטבוליזם.
בשנת 2008 זכה בפרס קרן גיירדנר הבינלאומי
בשנת 2008 זכה במדליית בנג'מין פרנקלין
בשנת 2008 זכה בפרס לסקר למחקר רפואי בסיסי
בשנת 2009 זכה בפרס לואיזה גרוס הורביץ
בשנת 2009 זכה בפרס מאסרי
בשנת 2011 זכה בפרס דן דוד
בשנת 2014 זכה בפרס וולף
בשנת 2015 זכה בפרס פריצת דרך במדעי החיים
בשנת 2024 זכה בפרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה
גארני (בארמנית: Գառնի) הוא כפר במחוז קוטאייק שבמרכז ארמניה, הידוע במקדש הקלאסי הסמוך, .
על פי אומדן רשמי מתאריך 1 בינואר 2025, התגוררו בכפר כ-13,000 בני אדם.
היישוב ידוע בעיקר בזכות מקדש גארני ההלניסטי.
האזור יושב לראשונה באלף ה-3 לפני הספירה לאורך שטח שניתן להגנה בקלות באחד מעיקולי נהר אזאט.
ב, נכבש האזור על ידי המלך האורטיאני ארגישתי הראשון.
הביצורים בגארני הוקמו כנראה במהלך המאה ה-3 לפני הספירה כמעון קיץ לשושלות המלוכה הארמנית האורונטית והארטקסיאדית .
בסביבות המאה הראשונה לספירה, הפך מבצר גארני למקלט האחרון של המלך מיטרידטס מארמניה, ושם גם נרצח עם משפחתו על ידי חתנו ואחיינו ראדמיסטוס.
ב-1225 נערך בקרבת מקום קרב גארני בין כוחות ממלכת גאורגיה והאימפריה הח'ווארזמית.
המבצר נבזז בשנת 1386 על ידי טימור לנק.
בשנת 1679 הרסה רעידת אדמה את האזור והחריבה את המקדש.
גארני ידוע בזכות מתחם המבצר שלו המכיל את מקדש גארני מהמאה ה-1 לספירה, כנסיית סירב אסטוואצצין, כנסיית מאשטות היראפט, כנסייה עם מעבר אחד הרוסה מהמאה ה-4, מקדש טוק מאנוק הרוס, מקדש סנט סרגיס ומקדש המלכה קתרנידה.
בקרבת מקום נמצא קניון גארני עם עמודי בזלת שהשתמרו היטב, שנחצבו על ידי נהר גוט.
חלק זה של הערוץ מכונה לעיתים קרובות "סימפוניית האבנים".
לאורך הנהר, על פני מדגרת דגים, עד לשמורת מדינת חוסרוב וקצת יותר למנזר חוות טאר (שניתן לראות אותו ממקדש גארני), נמצא גשר מימי הביניים ששוחזר באופן שנוי במחלוקת בשנת 2013, בפרויקט שאורגן ושולם על ידי ממשלת ארצות הברית באמצעות קרן השגרירים שלה לשימור תרבותי.
לטענת המבקרים העבודה הרסה את הגשר המקורי והפכה אותו למבנה חדש ללא ערך כמונומנט היסטורי.
בתוך שמורת חורסוב נמצאת אגג'וטס ואנק מהמאה ה-13, כנסיית סטפנוס הקדוש, ומבצר קאקאוואברד.
גארני שוכנת לאורך הדרך אל אתר המורשת העולמית של אונסק"ו מנזר גרארד (7 ק"מ לכיוון דרום מזרח).
סורן מרקוסיאן, מתאבק ארמני בסגנון חופשי.
גארפילד היא רצועת קומיקס אמריקאית מאת המאייר ג'ים דייוויס .
הקומיקס מתאר את חייו של חתול בשם גארפילד יחד עם בעליו האנושי ג'ון והכלב אודי, גארפילד מתאפיין בעצלנות וברעבתנות יוצאות-דופן.
דמותו של גארפילד הופיעה לראשונה ברצועת קומיקס שפורסמה ב-19 ביוני 1978. יום זה נחשב מאז ל"יום הולדתו" של גארפילד.
דייוויס קרא לדמות המאוירת על שם סבו, ג'יימס גארפילד דייוויס (שקיבל את שמו בהשראת שמו של נשיא ארצות הברית לשעבר, ג'יימס גרפילד).
מ-1982 עד 1994 הופיעה הדמות גם בטלוויזיה ב-12 ספיישלים מצוירים, וכן בסדרת אנימציה בשם "גארפילד וחברים", ששודרה במשך 7 עונות.
בשנים 1992–1995 יצא הקומיקס גארפילד בעברית בדו שבועון - עיתון הקומיקס.
בשנת 1999 שווקה בובת חתול - בובה של גארפילד ברחבי מדינות רבות בעולם.
הבובה מעוצבת עם כרס יוצאת דופן ופרצוף עייף.
בשנת 2004 יצא לאקרנים סרט קולנוע באורך מלא באנימציית מחשב.
בסרט דיבב ביל מארי את קולו של גארפילד.
בשנת 2006 יצא סרט ההמשך.
בשנת 2024 יצא סרט נוסף.
גארפילד החתול ואוֹדי הכלב הם שתי חיות המחמד של ג'ון ארבאקל.
אודי הוא כלב רגיל וטיפש, ואילו לגארפילד תכונות אנושיות, שחיבבו אותו על קהל הקוראים.
לגארפילד יש חיבה יתירה ללזניה ופיצה.
בכל רצועת קומיקס רואים סיפור מצחיק קצר על חייו של גארפילד.
לרוב, הסיפורים אקטואליים, כך לדוגמה בתקופת חג המולד יש סיפורים על חג המולד.
גארפילד (Garfield) - חתול כתום שמן ועצלן המשמש כדמות הראשית בסדרה.
הוא חיית המחמד של ג'ון ארבאקל.
הוא אוהב מאוד לאכול, בעיקר לזניה ופיצה, ולכן הוא סובל מעודף משקל.
הוא נוטה גם להיות עוקצני, פסימי, סרקסטי וציני.
אוהב במיוחד לישון, לצפות בטלוויזיה, להרוס דברים, להציב מלכודות לדוור ולהתעמר באודי הכלב.
Arbuckle) - הוא רווק חנון שעובד כקריקטוריסט למחייתו.
ג'ון הוא הבעלים של גארפילד ואודי, והוא מתרגז לעיתים קרובות ממעשיו של גארפילד.
הוא מאוהב בווטרינרית ליז, אך הוא חסר מזל במערכות היחסים שלו עם נשים, ואינו מצליח להרשים אותה.
בשנת 2006 ג'ון סוף-סוף הצליח להרשים את ליז ומאז הם זוג.
בהתחלה גארפילד לא היה מאושר ממערכת היחסים, אבל אחר כך נכנע.
אוֹדי (Odie) - כלב צהוב מסוג ביגל רפה שכל ותמים בעל אוזניים ארוכות, אשר נוטה להזיל כמות רבה יחסית של ריר.
אודי הוא חיית המחמד של ג'ון ארבאקל, והוא נתון לעיתים קרובות להתעללות פיזית מצידו של גארפילד (שאוהב במיוחד לבעוט את אודי מקצה שולחן האוכל).
Liz Wilson) - הוטרינרית של גארפילד ואודי.
ג'ון מאוהב בה בסתר מזה זמן רב ומנסה לחזר אחריה ללא הצלחה רבה.
ארלין (Arlene) - חברתו של גארפילד.
חתולה ורודה וסרקסטית בעלת רווח בין שתי שינייה הקדמיות (גארפילד נוהג לעקוץ אותה על כך לעיתים רבות).
פוקי (Pooky) - דובון הצעצוע והחבר הטוב ביותר של גארפילד.
גארפילד אוהב לישון איתו בלילות ומתייחס אליו כאילו היה יצור חי.
נרמל (Nermal) - גור חתולים קטן וחמוד אשר מחשיב עצמו כ"חתלתול החמוד ביותר בעולם".
על אף שעושה הרושם שנרמל אדיב ושובבני, הוא אוהב במיוחד להגיע באופן בלתי צפוי לביקורי פתע בביתו של גארפילד ולהרגיז אותו בעודו מתרברב על כמה שהוא חמוד.
אמא של ג'ון (שמה לא ידוע) - גרה יחד עם אביו של ג'ון ואחיו של ג'ון בחווה.
אבא של ג'ון (שמו לא ידוע) - חוואי קירח ומשועמם.
דוק בוי (Doc Boy) - אחיו של ג'ון.
עלילת רצועות הקומיקס עובדה פעמים רבות לסרטים וסדרות טלוויזיה על ידי חברות הפקה שונות.
"גארפילד שואו" (2009) - סדרת אנימציה ממוחשבת אשר עלתה לשידור בערוץ Cartoon Network במהלך 2009.
"גארפילד: הסרט" (2004) - סרט הקולנוע הראשון של גארפילד אשר משלב אנימציה ממוחשבת עם קטעי לייב אקשן בו הוא מדובב על ידי ביל מארי.
ג'ון מאמץ את אודי על מנת להרשים את ליז הוטרינרית.
גארפילד אשר מרגיש מאוים כעת מחליט להתעמר באודי ונועל את אודי באחד הלילות מחוץ לבית.
כתוצאה מכך מאלף כלבים אכזרי חוטף את אודי.
בעקבות כך גארפילד אשר מרגיש כי הוא האחראי להיעלמותו של אודי מחליט לצאת להצילו.
ג'ון נוסע ללונדון עם ליז וגארפילד ואודי נוסעים איתו.
בינתיים הדוכסית המנוחה מורישה את כל רכושה לחתול מלכותי אשר נראה בדיוק כמו גארפילד.
בעקבות כך, היורש היחיד של המלכה מנסה להרוג את החתול היורש.
בהמשך גארפילד מתחלף, בטעות, עם החתול המלכותי אשר נראה בדיוק כמוהו.
"גארפילד הופך לאמיתי" (2007) (אנימציה), סרט קולנוע נוסף המספר את קורותיו של גארפילד כאשר הוא יוצא לעולם האמיתי.
"פסטיבל הצחוק של גארפילד" (2008) (אנימציה), סרט בו גארפילד מנסה לנצח את ראמן בפסטיבל הצחוק.
"גארפילד וכח החיות" (2009) (אנימציה), סרט קולנוע נוסף המפגיש עולם הסרטים המצוירים פוגש את עולם הקומיקס בהרפתקה בה מככב החתול העצלן החביב על כולם – גארפילד.
"גארפילד" (2024) (אנימציה), הסרט הוכרז עוד ב-24 במאי 2016, שמארק דינדל יביים ודייוויד ריינולדס יכתוב את התסריט.
באוגוסט 2019, ViacomCBS רכשה את הזכויות על הסרט.
דינדל אישר שהסרט עדיין בהפקה בדצמבר 2020. ב-1 בנובמבר 2021, הוכרז שכריס פראט ידבב את קולו של גארפילד.
סרטי סוני תהיה אחראית להפצת הסרט בזירה הבינלאומית, מלבד סין.
גבאי (לעיתים נקרא שַמָּש אף שיש תפקיד נפרד של שמש בית כנסת, העוסק ומטפל בתחזוקתו) הוא כינוי לאדם האחראי על ניהול הצדדים הלוגיסטיים וסדרים נוספים של בית הכנסת, כמו קביעת זמני תפילה, ניהול התפילות, מינוי שליחי ציבור (חזנים), וקוראים בתורה, חלוקת העליות והכיבודים השונים בשעת התפילה.
לצד הגבאי יש תפקיד אחר של שמש בית כנסת, שהיה גר בסמוך לבית הכנסת או בתוכו, ועוסק בתחזוקתו כולל נעילתו ופתיחתו, השיפוץ, התפעול והניקוי, בדומה לתפקיד השרת בבית הספר.
תפקיד זה הנפרד מתפקיד הגבאי, מוּכּר פחות בבתי הכנסת דתיים לאומיים אשכנזים, אך קיים עדיין בבתי כנסת מסורתיים וישנים יותר.
המילה "גבאי" מגיעה מלשון חכמים, בסוף ימי בית שני וסמוך לאחריו אחר חורבנו, משורש גב"ה במשמעות גביית כספים.
בדרך כלל הכוונה הייתה לגבאי צדקה הגובה כספים מבני הקהילה עבור תמיכה בעניים, אך גם עבור תחזוקת מוסדות הקהילה ובעלי התפקידים שבה.
כמו כן, הגבאים אחראים לדאוג לצורכי קהילת בית הכנסת.
בעבר היה הגבאי אחראי לסדר את האנשים שאין להם מקום לאכול וללון בשבת, אצל אלה שהיו מסוגלים לארח אותם.
כיום הגבאי אחראי לכספי הבית כנסת לדוגמה: הוא אחראי לקחת תרומות לבית הכנסת, לשלם מיסים על הבית כנסת, לקנות דברים, ועוד.
ולעיתים הוא גם משמש כסוג של שרת (מקצוע) של בית הכנסת הוא בעצם דואג לצרכים הקהילה.
הביטוי גב ההר במשמעותו המקורית מתייחס לאזור ההררי ממזרח לקו פרשת המים הארצי בישראל, עד לבקעת הירדן.
כיום המונח מתייחס בעיקר לאזור הרי השומרון המזרחי.
בגב ההר מספר עיירות וכפרים פלסטיניים.
העיירות שמספר תושביהן עולה על 4,000 תושבים הן: עקרבה, חווארה, ביתא ועוורתא.
כפרים באזור כוללים בין השאר את עסירה אל-קבלייה, עינאבוס, עוריף, בורין, עזמוט, סאלם, ודיר אל-חטב.
בגב ההר ארבע התנחלויות יהודיות: איתמר, אלון מורה, הר ברכה, יצהר.
כמו כן קיימים בגב ההר מאחזים וחוות רבים, בהם: חוות גלעד, חוות גבעות עולם, חוות סקאלי, גבעת להבה ומצפה יצהר.
כ-8,500 תושבים גרים בגב ההר בארבע ההתנחלויות היהודיות (נכון ל-2022).
מקובל להתייחס להתנחלויות אלו כהתנחלויות אידאולוגיות והן מהוות חלק מ"הגרעין הקשה" של תנועת ההתנחלות.
באזור גם מספר מאחזים והרחבות של התנחלויות.
ליד היישוב הר ברכה נמצא קריית לוזה - היישוב המרכזי של העדה השומרונית.
בנוסף יש את גן לאומי הר גריזים ומצפה יוסף - נקודת תצפית פופולרית שממנה ניתן לראות את קבר יוסף ואת תל בלאטה
בנוסף, בגב ההר יש מספר שמורות טבע:
הגב הוא החלק האחורי של גוף האדם, המתחיל בחלק העליון של הישבן ומסתיים בעורף הצוואר ובכתפיים.
הגב הוא החלק המקביל לחזה ולבטן בקדמת הגוף, והוא נתמך על ידי עמוד השדרה, בית החזה והכתפיים.
לאורך עמוד השדרה עובר חוט השדרה המקשר בין המוח לשאר חלקי הגוף.
המאפיין הראשי של הגב האנושי הוא עמוד שדרה, במיוחד אורכו ממרום חוליות בית החזה עד לתחתית חוליות המותניים.
בתוך עמוד השדרה מאוחסן חוט השדרה בתעלת השדרה.
הקימורים בעמוד השדרה מעניקים לגב את צורתו.
בית החזה משתרע מעמוד השדרה בקצה העליון של הגב (החוליה המתאימה לצלע העליונה היא T1), עד לאמצעיתו של הגב.
התפרשות זו מותירה אזור חסר הגנה יחסית בין תחתית הצלעות לירכיים.
רוחב הגב נקבע על ידי השכמות, העצמות הרחבות והשטוחות של הכתפיים.
עמוד השדרה מתוחם על ידי מספר קבוצות של שרירים, בתוכם השרירים הבין-רוחביים (Intertransversarii) המסייעים לתנועה בין החוליות, השריר המסודק (Multifidus), שעוזר לתנועת עמוד השדרה כמכלול וזוקפי הגב (Erector spinae).
שרירים אחרים בגב משתתפים בהנעת הצוואר והכתפיים.
שריר הטרפז משתרע בין הצוואר הכתפיים והחוליה הצלעית T12. שריר הגב הרחיב הגדול (Latissimus dorsi), יוצר משולש בין הכתף לירך.
את רוב השרירים בגב ניתן לפתח על ידי התעמלות ותרגילי גב.
האנטומיה המסובכת של הגב נועדה לספק תמיכה לראש ולאחורי הגוף, כוח לאחורי הגוף ויכולת תנועה וגמישות רבה.
החלק העליון של הגב מספק תמיכה מבנית רבה, מאחר שלכל חוליה בו מחוברות זוג צלעות, אך הוא מאוד מוגבל בתנועה בגללן.
החלק התחתון, מאידך, גמיש ומאפשר תנועה בכל הכיוונים.
הגב כולל עצבים מקושרים, עצמות, שרירים, רצועות וגידים, כולם יכולים להוות מקור לכאב.
כאב גב תחתון הוא אחד מהכאבים היותר נפוצים אצל מבוגרים.
מקורות נפוצים לכאבי גב כוללים בעיות דיסק כגון: מתנת, שברים ודלדול עצם.
הריאות נמצאות בתוך בית החזה ומשתרעות עד אחוריו.
הכליות ממוקמות מתחת לשרירים האחוריים התומכים בצלעות מתחתן, הן מקושרות באופן רופף לצפק.
מכה בגב התחתון יכולה לפגוע בכליות.
העור בגב האנושי עבה יותר ובעל פחות עצבים המסתיימים בו יחסית לכל חלק אחר בגו.
למעט מקרים יוצאי דופן, הגב הגברי שעיר פחות מהחזה הגברי.
לגב משמעות חברתית ואומנותית, בעצם היותו "בד הציור" הגדול ביותר על גוף האדם.
קימורי הגב הנשי משמשים נושא בציורים רבים.
בגלל הרגישות בתרבויות רבות בכל הנוגע לציור עירום, ציור הגב הנשי נפוץ ביותר, הוא מאפשר להציג עירום מבלי להראותו ממש.
ניבים ופתגמים רבים עוסקים בגב, בעיקר כסמל למקום עליו קשה לאדם לשמור.
פתגמים נפוצים: "לתקוע סכין בגב" במשמעות של בגידה, "לשמור על הגב" במשמעות של לנקוט משנה זהירות.
באמונות ודתות עתיקות, בעיקר בהודו, הגב התחתון נחשב כמקום בגוף האוצר בתוכו הרבה אנרגיה.
טרויאל גארת' ברוקס הוא זמר ויוצר אמריקאי של מוזיקת קאנטרי.
ברוקס נמצא במקום השני בין שיאני מכירות התקליטים בארצות הברית, עם מכירות של יותר מ-128 מיליון תקליטים.
ברוקס נולד בטלסה שבאוקלהומה כבן זקונים לטרויאל ריימונד ברוקס ג'וניור ול קולין מקאלרוי קרול.
אביו עבד כשרטט טכני בחברת שמן, ואימו הייתה זמרת קאנטרי.
לברוקס עוד אח וארבעה אחים למחצה מנישואים קודמים של הוריו.
כבר בילדותו התעניין ברוקס במוזיקה, למד לנגן על גיטרה ובנג'ו ושר באירועים משפחתיים.
בתיכון שיחק ברוקס פוטבול ובייסבול, והיה אצן.
לאחר סיום לימודיו בתיכון, הוא קיבל מלגת לימודים לאוניברסיטה של מדינת אוקלהומה, שם עסק הטלת כידון.
הוא למד פרסום וסיים תואר ראשון ב-1984.
ב-1989 פרץ ברוקס לתודעה, והפך במהירות לפופולרי.
ברוקס שילב אלמנטים של מוזיקת פופ ורוק בקלטותיו והופעותיו, והצליח לשלוט במצעדי הסינגלים ואלבומי הקאנטרי בארצות הברית.
ברוקס נהנה מאחת הקריירות המצליחות בהיסטורית המוזיקה הפופולרית עם מכירה של יותר מ-115 מיליון אלבומים בארצות הברית בלבד.
ברוקס, אשר לא היה מסופק מעבודתו ורצה להרחיב את גבולות עיסוקו, יצא בפרויקט אמנותי שאפתני, אותו לא הצליח לסיים, הכולל זהות בדויה של ברוקס בשם כריס גאינס.
ב-2001, החליט ברוקס לפרוש רשמית בשל לחצים משפחתיים ואומנותיים והפסיק להקליט ולהופיע עד שנת 2005. בשנת 2016, הוציא עם טרישה יירווד את אלבום חג המולד המשותף, Christmas Together.
באוקטובר 2024, ברוקס נתבע בגין תקיפה מינית ואונס על ידי אישה אנונימית בתביעה שהוגשה בלוס אנג'לס.
התובעת טוענת כי ברוקס אנס אותה במהלך שנת 2019, בזמן שעבדה עבורו כמעצבת שיער ומאפרת.
בנוסף לטענות על האונס, התובעת טוענת כי ברוקס חשף אותה להתנהגויות מיניות בלתי הולמות נוספות במהלך 2019. בתביעה נחשף כי הוגשה גם תביעה קודמת בחודש הקודם בבית משפט פדרלי במיסיסיפי על ידי תובע אנונימי, במטרה למנוע מאדם לחשוף טענות לתקיפה מינית ולכנותן כ"ניסיון סחיטה מתמשך".
ברוקס אישר כי הוא זה שעומד מאחורי התביעה האנונימית שהוגשה במיסיסיפי, וטוען שהיא הוגשה באופן אנונימי כדי לשמור על פרטיות המשפחות משני הצדדים.
בהצהרה שנשלחה ל"בילבורד", ברוקס הכחיש את הטענות המיוחסות לו ואומר כי האיומים וההאשמות הם "כמו להחזיק אקדח טעון מול פניי".
ברוקס טוען כי במשך החודשיים האחרונים הופעלו עליו איומים ולחצים לשלם סכום כסף גדול, ואומר כי סחיטה כספית היא בגדר "דמי שתיקה".
2 פרסי גראמי (מתוך 7 מועמדויות)
11 פרסי איגוד מוזיקת הקאנטרי
24 פרסי המוזיקה של בילבורד
פרסי המוזיקה האמריקאית, זמר העשור של שנות ה-90'
פרסי האקדמיה למוזיקת קאנטרי, זמר העשור של שנות ה-90'
גֶּבּ או סֶבּ או קֶבּ הוא שמו של אל האדמה וההאנשה של הארץ במיתולוגיה המצרית.
מאחר שהמצרים האמינו כי "דואת" - השאול נמצא מתחת לפני האדמה, מכונה גב כ"מכיל המתים" או "כולא המתים" אשר אינם ראויים להגיע ל"אארו" (גן העדן במיתולוגיה המצרית).
גב הוא בעל עור בצבע ירוק, כסמל לצמחים שעל האדמה.
על פי האמונה המצרית גב הוא בעלה של נות (אלת השמים), ובנם של היסודות תפנות (לחות) ושו (יובש) אך שו מונע ממנו ומנות להיות יחדיו.
גב ונות הם הוריהם של האלים אוסיריס, סת, איזיס ונפתיס.
במהלך השנים הפך ההירוגליף המציין את שמו של האל למונח המציין אדמה ניתנת לעיבוד, ובהמשך למונח המציין "צמחייה".
בהתאם לשינוי אטימולוגי זה החלו לתאר את האל כאשר שעורה צומחת בין צלעותיו.
בחלוף השנים הפך ההירוגליף לציין "שומן" (כתוצאה של אוכל רב), והמונח התפתח לציין "אווז".
תיאורים מאוחרים של המיתולוגיה מתארים את האל בדמות אווז, אשר הטיל ביצה ממנה בקע האל רע.
תיאורים מיתולוגיים מאוחרים יותר מתארים אותו כבעלה של רננוטת - אלת התבואה, ואימה של נהבקאו.
גארפילד וחברים היא סדרת אנימציה המבוססת על רצועת הקומיקס גארפילד מאת ג'ים דייוויס.
הסדרה בת 121 הפרקים הופקה לטלוויזיה בין השנים 1988 ל-1994 עבור רשת CBS.
עלילת פרקי הסדרה התבססה על הקומיקס גארפילד ועל הקומיקס "החווה של אורסון" - רצועת קומיקס פחות מוכרות אשר נוצרה גם כן על ידי ג'ים דייוויס.
121 הפרקים מכילים 242 תתי-פרקים אשר עסקו בעלילת "גארפילד" ו-121 תתי-פרקים אשר עסקו בעלילת "החווה של אורסון".
בכל פרק הוצגו שני תתי-פרקים של "גארפילד", שני תתי-פרקים קצרים אשר עלילתם התבססה על רצועת קומיקס מקורית ופרק אחד אשר עסק בעלילת "החווה של אורסון".
כל פרקי הסדרה נמכרים כיום בארצות הברית בגרסת DVD.
בישראל הסדרה שודרה במקור בערוץ הראשון בראשית שנות התשעים במסגרת רצועת "תוכניות הילדים והנוער", בדיבוב המקורי באנגלית עם כתוביות בעברית.
כמו כן הסדרה שודרה בערוץ הילדים ובערוץ ג'וניור, וכן הייתה זמינה לצפייה מיידית גם ב-HOT VOD.
גַארְפִילְד (Garfield) - חתול ג'ינג'י שמן ועצלן אשר משמש כדמות הראשית בסדרה.
גארפילד הוא חיית המחמד של ג'ון ארבאקל.
גארפילד אוהב מאוד לאכול, בעיקר לזניה והמבורגרים, ולכן הוא סובל מעודף משקל.
בנוסף להיותו עצלן ושמן, גארפילד נוטה גם להיות עוקצני, פסימי, סרקסטי וציני.
גארפילד אוהב במיוחד לישון, לצפות בטלוויזיה, להרוס דברים, להציק לדוור ולהתעלל באודי הכלב.
אוֹדִי (Odie) - כלב צהוב מסוג ביגל חסר שכל ותמים בעל אוזניים ארוכות אשר נוטה להזיל כמות רבה יחסית של ריר.
אודי הוא חיית המחמד של ג'ון ארבאקל.
אודי נתון לעיתים קרובות להתעללות פיזית מצידו של גארפילד (גארפילד במיוחד אוהב לבעוט את אודי מקצה שולחן האוכל).
אודי הוא הדמות היחידה בסדרה אשר איננו מסוגל לתקשר באמצעות דיאלוג, אלא רק באמצעות שפת הגוף ונביחות.
Arbuckle) - הוא רווק חנון עובד כקריקטוריסט למחייתו.
ג'ון הוא הבעלים של גארפילד ואודי, והוא מתרגז לעיתים קרובות כתוצאה ממעשיו של גארפילד.
הוא חסר מזל במערכות היחסים שלו עם נשים.
פּוּקִי (Pooky) - דובון הצעצוע והחבר הכי טוב של גארפילד.
גארפילד אוהב לישון איתו בלילות, ומתייחס אליו כאילו היה יצור חי.
בִּינְקִי הליצן (Binky The Clown) - ליצן קולני ומרגיז אשר הופיע פעמים אחדות ברצועת הקומיקס המקורית והפך לדמות משנה קבועה בסדרה המצוירת.
במסגרת הסדרה, לבינקי יש תוכנית טלוויזיה משלו, אשר גארפילד ואודי מנסים להימנע מלצפות בה משום ששניהם שונאים אותה.
נֶרְמָל (Nermal) - גור חתולים קטן וחמוד אשר מחשיב עצמו כ"חתלתול החמוד ביותר בעולם".
על אף שעושה הרושם שנרמל אדיב ושובב, הוא אוהב במיוחד להגיע באופן בלתי צפוי לביקורי פתע בביתו של גארפילד ולהרגיז את גארפילד בעודו מתרברב על כמה שהוא חמוד.
לאורך הסדרה, בכל פעם שגארפילד מאבד את העשתונות, הוא מנסה (ללא הצלחה) לשלוח את נרמל בחבילת דואר לאבו דאבי.
הֶרְמָן פּוֹסְט (Herman Post) - הדוור.
רוב הזמן הוא נופל קורבן למלכודותיו של גארפילד.
Liz Wilson) - הוטרינרית הסרקסטית של גארפילד ואודי.
לעיתים ג'ון וליז יוצאים לדייטים, אבל בדרך כלל הדייטים נגמרים באופן רע (בשל פעולותיו של גארפילד).
Swindler) - איש עסקים ונוכל, אשר מנסה כל הזמן להונות את ג'ון, אך בסופו של דבר גארפילד מצליח להתחכם לו.
פנלופה (Penelope) - פנלופה היא החברה של גארפילד בסדרה המצוירת, אשר הוחלפה במקום דמותה של ארלין, החברה שלו בקומיקס המקורי.
אורסון (Orson) - חזיר ידידותי אשר הפעילות המועדפת עליו היא לקרוא ספרים ולדמיין את עצמו כדמות אקטיבית בעלילת הספרים עצמם.
רוי (Roy) - תרנגול אנוכי אשר אוהב במיוחד למתוח את שאר חברי החווה.
וייד (Wade) - ברווז אשר תמיד לובש מצוף גומי.
לווייד פוביות רבות והוא מוכר כפחדן.
בּו (Bo) - כבש חביב בעל גישה נינוחה וחיובית לחיים.
בו הוא אחיה התאום של לאנולין.
לנולין (Lanolin) - כבשה קולנית אשר מבלה את רוב זמנה בוויכוחי סרק עם בו.
לאנולין היא אחותו התאומה של בו.
בוקר (Booker) - אפרוח קטן, חמוד אשר נוטה לעיתים רבות להיות אגרסיבי מאוד.
מבלה את רוב זמנו בחיפוש אחר תולעים.
שלדון (Sheldon) - אחיו של בוקר, אשר על אף שכבר בקע מן הביצה, רק רגליו יוצאות החוצה מהביצה בעוד ששאר גופו חבוי בתוך הביצה.
גארת' פרנק בייל הוא כדורגלן עבר ולשי ששיחק בעמדת הקיצוני הימני וכיום שחקן גולף מקצועי.
בייל התגלה בטורניר כדורגל מקומי במקום הולדתו, קארדיף, וכבר בגיל תשע צד את עינם של הצוות המקצועי של מועדון הכדורגל סאות'המפטון.
במהלך לימודיו בבית ספר תיכון הוא שיחק בנוסף לכדורגל, גם הוקי קרח ורוגבי, ואף התאמן בריצה למרחקים.
הוא החל להתאמן בשלוחה של סאות'המפטון הנמצאת בעיר באת' בתקופת לימודיו.
בגיל 16 שנים ו-275 ימים, בייל הפך לשחקן השני בצעירותו בהיסטוריה של סאות'המפטון שמשחק עבור הקבוצה (הראשון בשיא הוא ת'יאו וולקוט), כאשר שיחק לראשונה את כל 90 הדקות בהפסדה של סאות'המפטון 0–2 למילוול, ב-17 באפריל 2006.
ב-6 באוגוסט 2006 כבש בייל את שער הליגה הראשון שלו בקריירה, מבעיטה חופשית, שהשוותה את תוצאת המשחק לתיקו 1-1, במשחק נגד דרבי קאונטי שהסתיים בתיקו 2-2. בייל כבש עוד שער מבעיטה חופשית נגד קובנטרי סיטי, במשחק השני של הקבוצה לעונת .
בהמשך הקריירה, בייל פיתח לעצמו מוניטין של מומחה לבעיטות חופשיות, לאחר בעיטה יוצאת דופן שלו לקורה במשחק נגד וסט ברומיץ' אלביון.
ב-16 בדצמבר 2006 מאזן השערים של בייל עלה לחמישה שערים, אחרי שהשווה במשחק נגד סנדרלנד, וכבש שער ממצב נייח במשחק החוץ נגד האל סיטי ובמשחק הבית נגד נוריץ' סיטי.
כבר אחרי עונתו הראשונה בבוגרים, בייל זכה בתואר "שחקן העונה הצעיר", של ליגת הפוטבול ליג, ב-4 במרץ 2007. משחקו האחרון עבור סאות'המפטון היה המשחק הראשון בחצי גמר פלייאוף העלייה לפרמייר ליג, נגד דרבי קאונטי ב-12 במאי 2007. בייל סבל מפציעה במהלך המחצית השנייה, שמנעה ממנו לשחק במשחק הגומלין של השלב.
ב-25 במאי 2007 השלים בייל את מעברו לטוטנהאם, לאחר שחתם על חוזה לארבע שנים, ששילמה עבורו חמישה מיליון פאונד, והתחייבה על הגדלת הסכום לעשרה מיליון פאונד בהתחשב בכמות ההופעות שלו בקבוצה ובנבחרת ויילס.
הוא שיחק את משחקו הראשון בטוטנהאם במשחק קדם עונה ידידותי נגד סנט פטריק אתלטיק, ב-12 ביולי 2007. הופעת הבכורה הרשמית שלו בקבוצה הייתה ב-26 באוגוסט 2007, במשחק חוץ נגד מנצ'סטר יונייטד.
כבר בהופעתו השנייה בטוטנהאם, הוא כבש את שערו הראשון עבור קבוצתו החדשה בתיקו 3-3 נגד פולהאם אחרי בישול של רובי קין, ב-1 בספטמבר 2007. בייל כבש שוב נגד ארסנל בדרבי של צפון לונדון, מבעיטה חופשית.
גם במשחקו הבא בקבוצה המשיך במסכת הכיבושים, לאחר שכבש נגד מידלסברו במשחק גביע הפוטבול ליג, והבקיע שלושה שערים בארבעה משחקים בקבוצתו החדשה כבר בגיל 18.
ב-2 בדצמבר 2007 נפצע בייל במשחק נגד ברמינגהאם סיטי כתוצאה מתיקול חזק של פבריס מואמבה.
הוא נעדר מהמגרשים במשך כמה חודשים, עד שבפברואר 2008 הודיע המנהל הספורטיבי של טוטנהאם דמיאן קומולי לתקשורת שבייל ייעדר עד סוף העונה בשל הפציעה.
באוגוסט 2008 חתם בייל על חוזה חדש בקבוצה לארבע שנים.
בעונת ליגת האלופות 2010/2011 כבש בייל שלושער בהפסדה של טוטנהאם 4–3 לאינטר מילאנו.
בייל תרם רבות להגעתה של טוטנהאם לרבע גמר ליגת האלופות, אך נפצע ולא שיחק בצמד המשחקים מול מילאן במסגרת שמינית הגמר.
בעונת 2010/2011 זכה בייל בפרס כדורגלן השנה בליגה האנגלית מטעם התאחדות שחקני הכדורגל.
בעונת 2012/2013 זכה בפעם השנייה בפרס זה, וכן בפרס הכדורגלן הצעיר של השנה בליגה האנגלית.
ב-1 בספטמבר 2013 נמכר בייל לריאל מדריד תמורת סכום המוערך בין 91 מיליון אירו (על פי התקשורת הספרדית) לבין 100 מיליון אירו (על פי התקשורת הבריטית).
ב-30 בנובמבר כבש את השלושער הראשון שלו במדי ריאל מדריד, בניצחון 0–4 על ריאל ואיאדוליד.
ב-16 באפריל 2014 כבש בייל את שער הניצחון לטובת ריאל מדריד נגד ברצלונה בגמר גביע המלך הספרדי, וזכה בתואר הראשון שלו בקריירה.
לאחר מכן זכה עם הקבוצה גם בליגת האלופות, לאחר שכבש שער במשחק הגמר מול אתלטיקו מדריד.
בעונת 2015/2016 הועמד לתואר שחקן השנה של אופ"א והגיע למקום השלישי מיד אחרי אנטואן גריזמן וכריסטיאנו רונאלדו שזכה.
זאת הפעם הראשונה ששחקן בריטי כלשהו הועמד לתואר והגיע למקום השלישי.
בעונת איבד את מקומו בהרכב הפותח של ריאל מדריד ובאותה עונה כבש רק שבעה שערי ליגה.
בעונת חל שיפור ביכולתו של בייל והוא כבש 16 שערי ליגה, אך מעמדו עדיין היה מעורער והוא הרבה לשחק כמחליף.
ב-26 במאי 2018 כבש צמד בגמר ליגת האלופות מול ליברפול, כולל שער בבעיטת מספריים.
ריאל מדריד ניצחה בגמר 3–1 וזכתה בפעם השלישית ברציפות בליגת האלופות ובפעם ה-13 בסך הכל.
לאחר שמיעט לשחק בריאל מדריד תחת המאמן זינדין זידאן, עבר בייל בהשאלה ב-19 בספטמבר 2020 לטוטנהאם הוטספר, שבע שנים לאחר שעזב את המועדון הלונדוני.
בסוף עונת 2021/2022, לאחר זכייה בליגה הספרדית ובליגת האלופות עזב בייל את ריאל מדריד.
ב-26 ביוני 2022 חתם במועדון הכדורגל לוס אנג'לס.
ב-6 בנובמבר הבקיע את שער השוויון בהארכה מול פילדלפיה יוניון בגמר הפלייאוף של ה-MLS.
ההארכה הסתיימה בתוצאה 3–3 ולוס אנג'לס זכו באליפות לאחר ניצחון בבעיטות הכרעה.
ב-9 בינואר 2023 הודיע בייל על פרישה ממשחק פעיל.
וזאת בכדי להיות פנוי לאביו שחלה במחלה קשה
בייל ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הנבחרת הבוגרת של ויילס בסוף עונת 2005/06, ב-27 במאי 2006, כמחליף בניצחון 1–2 על טרינידד וטובגו.
במשחק זה הפך לשחקן הצעיר ביותר בהיסטוריה שייצג את ויילס, בגיל 16 שנים ו-315 ימים, ושבר את שיאו הטרי בן השלושה חודשים של לווין ניאטנגה.
במהלך המשחק, בייל בישל את שער הניצחון לרוברט ארנשו.
ב-7 באוקטובר 2006 שבר בייל שיא לאומי נוסף, לאחר שהפך לשחקן הצעיר ביותר בהיסטוריה שכובש שער רשמי עבור הנבחרת, לאחר שכבש בבעיטה חופשית האופיינית לו במשחק מוקדמות יורו 2008 נגד נבחרת סלובקיה.
בשנת 2015 הוביל את נבחרתו לראשונה לטורניר אליפות אירופה כאשר עלה עם ויילס ליורו 2016 לאחר שהנבחרת סיימה שנייה בבית המוקדם.
בשלב הבתים של היורו סיימה ויילס במקום הראשון ובייל כבש שלושה שערים, אחד בכל משחק - נגד , ו.
בשנת 2018 שבר בייל את שיא השערים בנבחרת ויילס, אחרי ששבר את שיאו של איאן ראש שעמד על 28 כיבושים.
נכלל בסגל נבחרת ויילס לטורניר מונדיאל 2022. עם סיום שלב הבתים של המונדיאל סיימו בייל ונבחרתו את דרכם בטורניר במקום הרביעי בבית.
נבחרת השנה של הפוטבול ליג צ'מפיונשיפ (התאחדות השחקנים): 2006/07
נבחרת העונה של ליגת האלופות: 2015/2016
כדורגלן השנה בליגה האנגלית (התאחדות עיתונאי הכדורגל): 2012/13
הכדורגלן הצעיר של השנה בליגה האנגלית: 2012/13
כדור הזהב של גביע העולם למועדונים: 2018
גב האומה (בעבר: מצב האומה) הייתה תוכנית סאטירה ישראלית, ששודרה ברשת 13. זוכת פרס האקדמיה לטלוויזיה.
החל מ-2015 שודרה בערוץ עשר בשמה החדש "גב האומה".
עם מיזוגו של ערוץ עשר עם רשת התוכנית עברה לערוץ הממוזג רשת 13 ותחת שמה האחרון.
באוגוסט 2020 התוכנית ירדה מן המסך לאחר שרשת 13 ביטלה את החוזה עם המנחה ויוצר התוכנית, ליאור שליין.
התוכנית הביאה את אירועי השבוע בחדשות באופן סאטירי ומזווית חילונית ואתאיסטית, על פי המתכונת של פאנל בו משתתפים חברים קבועים לצד אורחים מתחלפים.
חברי הפאנל הופיעו בדמותם-הם ולא כדמות פיקטיבית, בדומה לתוכניות אקטואליה "אמיתיות", והתייחסו לאירועי השבוע באמצעות בדיחות, פרודיות ופינות קבועות.
הבדיחות בתוכנית התבססו על טקסטים שנכתבו מראש לצד אלתורים בזמן השידור.
את התוכנית סיים בקביעות המנחה ליאור שליין במשפט "אל תשאלו מה המדינה עשתה לכם, תשאלו מה אתם יכולים לעשות לה בחזרה", פרפרזה על ציטוט ידוע של ג'ון פ.
התוכנית הזכירה במידה רבה את התוכנית "עד הבחירות זה יעבור" ששודרה בערוץ 10 מספר חודשים לפני שעלתה "מצב האומה".
גם בתוכנית זו השתתפו אורנה בנאי וגורי אלפי כפאנליסטים, ליאור שליין כמנחה, וכן פאנליסט מתחלף.
כמו כן התוכנית הייתה מעין המשך לתוכנית הסאטירה "משחק מכור", ששודרה בין השנים 2004 ל-2006. גם התוכנית הזו נערכה על ידי אבי כהן, גורי אלפי וליאור שליין השתתפו בה כפאנליסטים קבועים ועינב גלילי כמנחה.
"העד המרכזי" - פוליטיקאי אורח, שר או חבר הכנסת, שהתראיין בדרך הומוריסטית וסאטירית בנוגע לפועלו בכנסת ועמדותיו הפוליטיות.
"הרשימה" - בפינה זו הופיע אורח נוסף על המשתתפים בפאנל והציג רשימה סאטירית של עשרה פריטים לרוב (או במקרים מסוימים חמישה) בהתאם לתחום עיסוקו ולאירועי השבוע.
בעונה ה-11 בוצעה פינה מיוחדת, בה תוארה דמותו של אלוהים מגישה את הרשימה.
פינה מיוחדת נוספת בוצעה על ידי שליין עצמו.
ידוען מדבר על נושא קרוב ללבו בצורה הומוריסטית (לדוגמה, עלמה זק דיברה על שרה נתניהו).
"דו"ח ערים" - דיווח הומוריסטי אודות ערים שונות בארץ כדוגמת חיפה ובאר שבע על ידי הכותבים מאיה סובול ואיל אפטר.
"יאיר לפיד מלך" – קמפיין סאטירי הקורא ל"המלכת" יאיר לפיד למלך ישראל.
הקמפיין נוצר בעקבות הביקורת הציבורית על הקידום העצמי כביכול של לפיד בתקשורת, לקראת קריירה פוליטית פוטנציאלית.
לפינה נוצר גם קליפ מיוחד, אשר המשיך לשמש את התוכנית גם בעונות המאוחרות יותר.
"הצעות חוק" – פינה בה הציעו המשתתפים הצעות חוק הומוריסטיות כדי להפוך את המדינה ל"מקום שיותר טוב לחיות בו".
בין השאר הוקראו גם הצעות מהצופים שנשלחו באמצעות דף הפייסבוק של התוכנית.
"כן, אבל..." - פינה בה ליאור שליין הציג משפט שהוא לכאורה קונצנזוס, וחברי הפאנל הסתייגו ממנו בצורה הומוריסטית.
"מה ישראלים אוהבים" - ביחס לתופעות ישראליות כגון עישון ומשפחתיות.
"דבר אחד טוב על אהוד ברק" - הצגת יתרון היתולי של ברק, כביכול כדי לסייע לו עקב מעמדו הציבורי הירוד לאחר הפרישה ממפלגת העבודה.
"כשיאיר יבוא" - המשך לקמפיין "יאיר לפיד מלך", בעקבות הצטרפותו של לפיד לפוליטיקה.
"מי צריך ליבה" - בכל פעם הוצגו דבריו של מרצה חרדי כלשהו, ולאחר מכן הדגימה יעל צוקר את דעתה על הדברים.
"מתחננים לחנין" - קמפיין פיתוי לחברת הכנסת חנין זועבי, שסירבה להתארח בתוכנית.
"הוצאת החשק" - פינה בה עקב המשבר הכלכלי, הפאנל "מוציא את החשק" לצופים משימוש במוצר בסיסי כגון מזון, חשמל, דיור וכולי.
"חוד הרעם" - פרומו לסדרה פיקטיבית בהשתתפות עוז זהבי ואושרי כהן על טייסי חיל האוויר המתכוננים לתקיפה באיראן.
"אלימפיאדה" - תחרות המשווה באופן הומוריסטי בין האלים של הדתות השונות.
"אם היה אלוהים" - הוכחות כביכול לטענה האתאיסטית שאלוהים אינו קיים.
"גריל" - פינה המתבססת על פורמט ה"Roast" האמריקאי, בה מופיעה בכל פעם דמות ידועה מעולם התרבות הישראלי.
חברי הפאנל סקרו את הקריירה של האורח באופן מלגלג כביכול שנועד למעשה לכבדו על תרומתו לתרבות.
"תיאטרון הראליטי" - שחקני תיאטרון מוערכים ממחיזים סצנה מתוכניות הריאליטי כדוגמת "האח הגדול" של אותו שבוע.
"חידון הרבנות הראשית" - חידון פיקטיבי על פסקי הלכה של המתמודדים בבחירות לרבנות הראשית.
"הרב הראשי הרזרבי" - אחד מכותבי התוכנית, אייל נאור, בדמותו של הרב הראשי הרזרבי, ניהל טקס דתי מופרך ומקריא פסקי הלכה של רבנים ידועים.
"שרים עם אבי סינגולדה" - בעקבות ריבוי תוכניות השירה בערוץ 2, הצוות הגיש בדיחות אקטואליות בצורת שירים עם ליווי של אבי סינגולדה בגיטרה.
(עונה שישית), בעונות מאוחרות יותר הפינה הופיעה גם עם מוזיקאים אחרים כדוגמת גיא מזיג.
"כותרות שי פירון" - בעקבות ריבוי הרפורמות של שר החינוך שי פירון, הפאנל שילב את שמו בכותרות חדשותיות מכל הסוגים.
"החדשות האמיתיות" - הוצגו כותרות החדשות כפי שהן באמת, כביכול, ללא ייפוי ותקינות פוליטית.
"סיכום האסונות בעולם וכינור" - הוצגו כותרות חדשות לגבי אירוע מסוים, בעיקר כזה הקשור לסכסוך הישראלי-פלסטיני, תוך כדי השמעת נעימת כינור, הדומה לנעימה שליוותה את פינת "סיכום עולמי" בחדשות סוף השבוע של ערוץ 2. (עונה שמינית)
מונולוג של ליאור שליין (ללא נוכחות שאר חברי הפאנל) בנושא אקטואלי, נחשב לחלק הסאטירי והביקורתי יותר של התוכנית, בנוסח המונולוגים של הסאטיריקנים האמריקאיים ג'ון סטיוארט וג'ון אוליבר.
בפרק הסיום של העונה הרביעית של "גב האומה" התארח נשיא המדינה ראובן ריבלין ונתן גם הוא מונולוג.
בעונה ה-11 של גב האומה פינה זו בוצעה רק כמה פעמים אחדות)
"תיאטרון הכנסת" - פינה בה איתי טיראן, שהיה מרבה להתארח בתוכנית, ושחקנים נוספים המחיזו דיאלוגים קולניים בין חברי הכנסת שהתרחשו באותו שבוע.
"שירים הומוריסטיים" - שירים המשקפים בצורה משעשעת את אירועי התקופה האחרונה, ובדרך כלל בהגשתו של אחד מחברי הפאנל או של מפורסם כלשהו.
"ליאור מלמד איך לעשות דברים" - פינה בלעדית ליוטיוב, שבה ליאור שליין העביר מדריכי יוטיוב ללא עזרים.
הפינה הייתה פרודיה על ולוגרים ביוטיוב כדוגמת אשלי וקסמן בקשי.
(עונה רביעית וחמישית של "גב האומה")
"הדתה שמדתה" - פינה בה הצוות הציג לציבור טענות להדתה בגופים ציבוריים שונים (בתי ספר, קייטנות, בתי חולים ועוד).
הפינה נפתחה בציטוט של נפתלי בנט שדחה טענה להדתה במערכת החינוך.
"יותר ציוני או יותר דתי" - מונולוג אשר הופיע פעמים רבות בעונה השביעית בשינויים קלים.
במונולוג זה שליין הציג באור נלעג ומותח ביקורת חריפה על הפוליטיקאים מייצגי הציונות הדתית.
עיקר הטענות של שליין אשר הושמעו במערכון היו שאנשי ציבור אלה קיצוניים ומעודדים גזענות והדתה בציבור הישראלי.
"מה הכי ישראלי?" - פינה נוספת בה הוצגו תהליכי הדתה לכאורה בחברה הישראלית.
הפינה באה כתגובה לראיון של הזמר עומר אדם לפנאי פלוס בו אמר כי הדבר הכי ישראלי בעיניו הוא הנחת תפילין.
מרבית הפרקים בתוכנית הוגשו בהובלתו של ליאור שליין, ולצידו שלושה (או ארבעה, בעונות המאוחרות יותר).
בהתחלה היו לצידו באופן קבוע אורנה בנאי, גורי אלפי, ומהעונה הרביעית, עינב גלילי.
לאחר עזיבתו של גורי אלפי, החלו להופיע בפאנל מתחלף, בעיקר עידו רוזנבלום, רותם אבוהב, תם אהרון, אביעד קיסוס ונלי תגר, לצד אורנה בנאי ועינב גלילי הוותיקות.
בעונות האחרונות הרבו להגיע גלית חוגי, לוסי איוב, רועי בר נתן, ליאור אשכנזי, מאור כהן, רמי הויברגר, דב נבון, רבקה מיכאלי, מגי אזרזר, לצד רותם אבוהב, עידו רוזנבלום, עינב גלילי ואורנה בנאי.
בפינות השירה בתוכנית הרבו להגיע אבי סינגולדה וגיא מזיג.
באיחוד גב האומה על הבמה, בשנת 2022, כלל הפאנל בהנחייתו של שליין, את אורנה בנאי, עינב גלילי, מאור כהן, ליאור אשכנזי, רועי בר נתן ועידו רוזנבלום.
ברוב התוכניות הצטרף לפאנל ידוען מתחלף מעולם הבידור או התקשורת.
אייל קיציס החליף את ליאור שליין כמנחה בזמן ששליין הגיש רשימה.
בתוכנית הספיישל שנערכה בניו יורק השתתפה הקומיקאית האמריקאית ג'ואן ריברס.
מספר ידוענים התארחו בפאנל בנושאים הנוגעים בתחום עיסוקם.
כך למשל דניאל מורשת ואליאנה תדהר השתתפו בקטעים שעסקו בתחום הילדים, גל גדות בתחום ה"ישראלים המצליחים", ובר רפאלי בנושא האימהות, לאחר שילדה את בתה הבכורה.
בפינת ה-Roast בעונה השישית התארחו עידן רייכל, זאב רווח, מיקי חיימוביץ', בר רפאלי וגל גדות.
בפינת השירים ההומוריסטיים התארחו דניאל סלומון, שלומי שבן, עלמה זק, דר זוזובסקי, עדי הימלבלוי, גאיה שליטא כץ, ובובות "פרפר נחמד" – שבי, אוזה, נולי ובץ.
כמו כן התארחו בתוכנית ראש הממשלה בנימין נתניהו, יושב ראש ההסתדרות החדשה עופר עיני, זוכה פרס נובל דן שכטמן, שגריר ארצות הברית בישראל דן שפירו.
נשיא המדינה התשיעי שמעון פרס השתתף בקטע קצר לרגל יום הולדתו ה-90. נשיא המדינה העשירי ראובן ריבלין התארח בפינת המונולוג בפרק ספיישל לראש השנה בסיום העונה הרביעית של "גב האומה".
חברת הכנסת חנין זועבי סירבה תחילה להתארח בתוכנית ואף טענה בנאום במליאת הכנסת שחברי התוכנית מתנכלים לה, אולם לאחר שאלו ערכו קמפיין שכנוע ב-2012 הגיעה להתראיין בעונה הרביעית ("מצב האומה").
דני אילון, סגן שר החוץ דאז, ביטל את השתתפותו בתוכנית ארבע שעות לפני צילום התוכנית, ובמקומו התקיים ריאיון פיקטיבי עם רחת לוקום (פברואר 2010, מצב האומה עונה 1 פרק 5).
איוב קרא, שר התקשורת, ביטל את השתתפותו חצי שעה לפני צילום התוכנית, ובמקומו התקיים ריאיון פיקטיבי עם עציץ (יוני 2017, גב האומה עונה 6 פרק 4).
ראש הממשלה לשעבר, אהוד ברק, התארח בתוכנית באוגוסט 2017 ובפברואר 2019 כפאנליסט.
בעונותיה הראשונות זכתה תוכנית לתגובות מעורבות: שובחו גישתה המקורית, הכימיה בין חברי הפאנל ונכונותם להומור עצמי, אך מנגד נטען כי ניכר בתוכנית מאמץ רב מדי, וכי למעשה היא אינה מצחיקה במיוחד.
גם על שליין נמתחה ביקורת על הופעתו האנמית והגשתו סאטירה בפנים חתומות.
בהתאם למבקרים היו גם נתוני הרייטינג של שלוש העונות הראשונות נמוכים יחסית.
מצב זה השתנה החל מעונתה הרביעית של התוכנית, עם שיבוצה לאחר המירוץ למיליון שהיוותה כמובילה מוצלחת מאוד לתוכנית שחשפה קהל רחב שלא נחשף לתוכנית עד אז.
יחד עם הגידול בחשיפה בעקבות השיבוץ, התוכנית זכתה למחמאות גורפות על היותה אינטליגנטית, סאטירית ומצחיקה, וכן כמבטאת צדדים לא מקובלים של השיח הציבורי-פוליטי.
ביטוי לשינוי זה היה זכיית התוכנית בפרס האקדמיה לטלוויזיה בשנת 2012 לאחר שבמשך שמונה שנים ברציפות היה נחלתה של "ארץ נהדרת", שנחשבה המתחרה העיקרית בז'אנר הסאטירי-פוליטי.
ביקורות נשמעו גם כנגד התוכנית על היותה שמאלנית, אנטי דתית, וקיצונית במסריה.
בעקבות בדיחה ששודרה בעונתה הראשונה של התוכנית בה כונו כביכול דוגמניות המגזין "בלייזר" "זונות" נאלץ צוות התוכנית להתנצל בשידור בפני המגזין.
בעונתה השישית מתח מבקר המדינה יוסף שפירא ביקורת על בדיחות שואה ששודרו בתוכנית, בעקבותיהן פתחה הרשות השנייה לטלוויזיה ולרדיו בהליך הפרה כנגד הזכיינית.
בנוסף לביקורת הישירה על התוכנית התנהל דיון עקרוני בשאלת אירוח הפוליטיקאים בפאנל התוכנית.
מחד גיסא נטען כי הפוליטיקאים מקבלים במה להעברת המסרים שהם מעוניינים בהם בלא לצאת ניזוקים, כך שהמטרה הסאטירית למעשה מתפספסת.
ביקורת זו התגברה במיוחד בעקבות הראיון של ראש הממשלה בנימין נתניהו בתוכנית, שתואר כ"תשדיר תעמולה...
פלטפורמה נוחה למסרי לשכת ראש הממשלה" ואף נטען שהבדיחות ששודרו תואמו מראש, אם כי הדבר הוכחש.
מאידך נטען כי הופעת פוליטיקאים בתוכניות מעין אלו מאפשרת לאזרחים רבים לפגוש את הפוליטיקאים מזווית שלא מתאפשרת במסגרות האקטואליות הרגילות, מפגש חשוב בייחוד בתקופת בחירות.
ב-2016 זכתה התוכנית באות אבירי איכות השלטון בקטגוריית תרבות מטעם התנועה לאיכות השלטון.
התוכנית אף זכתה בפרס האקדמיה לטלוויזיה בשנים 2016 ו-2017.
"מצב האומה" שודרה לראשונה ב-4 בינואר 2010, מיד לאחר העונה השנייה של "הכל דבש" וזכתה למדרוג של 18.1%.
שתי העונות הראשונות כללו 16 תוכניות בעוד שהעונה השלישית הסתיימה לאחר 8 תוכניות כדי לפנות מקום לסדרה חדשה בכיכובה של אורנה בנאי בשם "השנים הכי יפות".
בעונה הרביעית, החל מינואר 2012, עברה התוכנית לשידור פעמיים בשבוע, כאשר שתי התוכניות הופקו מיום צילום אחד.
בעונה זו חלה עלייה חדה בנתוני הרייטינג, שיוחסה ל"מקפצה" של התוכנית "The Voice ישראל" ששודרה לפניה ולנתוני הצפייה הנמוכים של ערוץ 10 באותה תקופה.
העונה החמישית עלתה לשידור ב-13 באוקטובר 2012, עם הקדמת הבחירות לכנסת התשע עשרה.
במהלך העונה נודע כי מרב מיכאלי, בת זוגו של מנחה התוכנית שליין, תתמודד ברשימת מפלגת העבודה ואף תהיה מועמדת מטעמה לכנסת.
בסוף דצמבר הודיעה הזכיינית במפתיע על הורדת התוכנית שלושה שבועות לפני התאריך המתוכנן, בנימוק של חוסר זמן לשידור תעמולת הבחירות.
בעקבות מחאת הצופים חזרה בה הזכיינית לאחר מספר ימים והודיעה כי נמצא פתרון לשידורי התעמולה וכי התוכנית תסתיים כמתוכנן.
העונה השישית עלתה לשידור ב-16 במאי 2013. בעונה זו עברה התוכנית לשידור במסך רחב (יחס תמונה 16:9).
העונה השביעית עלתה לשידור ב-21 בינואר 2014.
העונה השמינית עלתה לשידור ב־22 בנובמבר 2014, סמוך להקדמת הבחירות לכנסת העשרים, והייתה מיועדת להסתיים לפני מועד הבחירות ב-17 במרץ.
על אף הרלוונטיות של התוכנית לתקופת הבחירות, החליטה הזכיינית "רשת" שלא להאריך את העונה עקב מגבלות כספיות, לטענתה.
מנגד נטען כי ברקע ההחלטה עמד סכסוך בין צוות התוכנית לבין אנשי הזכיינית וכי מדובר במהלך שגוי.
שנה לאחר מכן רמז שליין במונולוג בתוכנית, כי ברקע הורדת "מצב האומה" משידור בתקופות הבחירות עמד רצונה של הזכיינית "רשת" להימנע משידור ביקורת חריפה על ראש הממשלה נתניהו, עקב השפעתו על התקשורת הישראלית בכלל ועתיד זכייניות ערוץ 2 בפרט.
במרץ 2018 נטען בפרסום בידיעות אחרונות כי ניר חפץ, יועץ התקשורת של ראש הממשלה נתניהו, עמד מאחורי הלחצים להוריד את התוכנית.
בחודש ינואר 2015 נודע כי התוכנית תעבור לערוץ 10, שאפשר את המשך שידורה, החל מ-3 בפברואר.
בשל בעלות הזכיינית "רשת" על המותג "מצב האומה" עלתה התוכנית במקום שידורה החדש בשם "גב האומה".
העונה השנייה של "גב האומה" עלתה לשידור ב-6 ביוני 2015, במתכונת של תוכנית אחת בשבוע.
בעונה זו הופיע גורי אלפי פעמים בודדות בשל אילוצים קודמים, ובסיומה נודע כי יעזוב את התוכנית סופית לטובת הגשת תוכנית עצמאית בזכיינית ערוץ 2 קשת.
העונה השלישית של "גב האומה" החלה ב-10 באוקטובר 2015 והסתיימה ב-9 באפריל 2016.
העונה הרביעית של "גב האומה" החלה ב-21 במאי 2016, וב-8 ביוני באותה שנה שבה למתכונת של 2 תוכניות בשבוע.
עונה זו הסתיימה ב-4 באוקטובר 2016.
העונה החמישית של "גב האומה" החלה ב-29 באוקטובר 2016 והסתיימה ב-1 באפריל 2017.
העונה השישית של "גב האומה" החלה ב-13 במאי 2017 והסתיימה ב-16 בספטמבר 2017.
העונה העשירית של "גב האומה" (שודרה בערוץ רשת 13) החלה ב-18 בינואר 2019 והסתיימה ב-26 ביוני 2019. לקראת הבחירות לכנסת העשרים ושתיים חזרה התוכנית לשלוש תוכניות נוספות.
העונה האחת עשרה והאחרונה של "גב האומה" החלה ב-30 באוקטובר 2019 והסתיימה ב-15 במרץ 2020.
ב-24 באוגוסט 2020 הודיעה רשת שתוכניתו של שליין לא תעלה לעונה נוספת בשל שיקולי תקציב, ובניגוד לחוזה בין שני הצדדים.
בספטמבר 2011 חזרה התוכנית לספיישל חד פעמי בעקבות אירועי המחאה החברתית שהתרחשו בזמן הפגרה, ונושאים נוספים כדוגמת המשבר עם טורקיה וההכרזה על הקמת המדינה הפלסטינית.
התוכנית צולמה בהיכל התרבות באריאל מול הקהל המקומי, בהשתתפות ראשי המחאה.
בדצמבר 2011, בעקבות התיקון לחוק לשון הרע שעורר סערה ציבורית עזה, כינסו שליין וכהן את צוות התוכנית יחד עם אורחים נוספים למופע מחאה סאטירי בכותרת "עוד מעט יבוא שוטר".
המופע נערך בתיאטרון תל אביב ולא שודר בטלוויזיה, והשתתפו בו מלבד שליין, אלפי ובנאי גם העיתונאים מרב מיכאלי, קובי אריאלי, ידידיה מאיר, מוטי קירשנבאום, רביב דרוקר וגיא מרוז והקומיקאים רועי בר-נתן, עדי אשכנזי, שרון טייכר וערן זרחוביץ'.
במאי 2013, סמוך לעליית העונה השישית, נערך במוזיאון תל אביב ערב חד פעמי בפני קהל בשם "יאיר AID", שעסק בקיצוצים הצפויים בתקציב המדינה, כביכול למטרת סיוע ליאיר לפיד המשמש כשר האוצר.
בינואר 2014 הופיע צוות התוכנית באוניברסיטת ניו יורק בפני קהל דובר עברית.
הערב שודר כפרק הפתיחה של העונה השביעית.
בספטמבר 2014, לאור אירועי מבצע צוק איתן שהתרחשו בעת פגרת התוכנית, נערך ושודר בערב ראש השנה תשע"ה ספיישל לסיכום השנה.
ביום הבחירות לכנסת העשרים במרץ 2015, לאחר המעבר לערוץ 10, שידרה התוכנית לצד חדשות 10 מבזקים קצרים בשידור חי בהם הגיבה על תוצאות המדגם בבחירות.
מבזקים במתכונת דומה שודרו מטעם התוכנית גם בבחירות לנשיאות ארצות הברית 2016.
במאי 2017 צולמה ונערכה תוכנית מיוחדת בבית העם בירושלים לרגל 50 שנה לאיחוד העיר ולרגל ביקור נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ בעיר.
בערב השנה החדשה 2022, כשנה וחצי לאחר ירידת התוכנית משידור, נערך מופע "מסיבת סיום" לתוכנית בהיכל התרבות בתל אביב, בהשתתפות ליאור שליין, אורנה בנאי, עינב גלילי, עידו רוזנבלום, ליאור אשכנזי ומאור כהן.
גארת' תומאס הוא שחקן רוגבי בעבר.
שיחק בקבוצת קרוסיידרס הוולשית (החל ממרץ 2010) המשחקת בסופר ליג האירופי משנת 2005 (14 קבוצות מאנגליה, צרפת וויילס, משתתפות בליגה זו).
ב-26 במאי 2007 עלה תומאס למקום הראשון כשחקן הוולשי שהופיע הכי הרבה פעמים במדי הנבחרת (93 הופעות).
הוא מדורג במקום ה-9 בעולם בכל הזמנים בכמות הטריי שקבע.
בדרך כלל הוא משחק בתפקיד של מאסף (FullBack), שחקן כנף (Wing) או קשר (Center).
במהלך גביע העולם ברוגבי בשנת 2007 היה תומאס לשחקן הוולשי הראשון שזכה ב-100 משחקים בינלאומיים בגרסת הרוגבי יוניון (לרשותו עוד שלושה ניצחונות כשחקן בריטניה ואייריש ליונס, מדורג 7 בעולם).
לאחר מכן, במשחק עצמו הוא ביצע טריי ומנע טריי, אך ויילס הפסידה לפיג'י והודחה מהטורניר.
תומאס הוא שחקן הרוגבי הפעיל הראשון במסגרת הרוגבי יוניון שיצא מהארון.
לפי ספורטס אילוסטרייטד תומאס הוא הספורטאי המקצועני היחידי בעולם כיום, המשחק בקבוצת ספורט כלשהי שהוא הומוסקסואל גלוי.
תומאס נולד בסארן, כפר קטן השוכן 5 ק"מ צפונית לברידג'אנד.
אביו עובד בדואר, ואמו בבית חולים.
עד שנת 1997 הוא שיחק בקבוצת ברידג'אנד.
לאחר מכן, חזר לשחק שתי עונות בברידג'אנד והוביל את הקבוצה בשנת 2003 לאליפות ויילס, ללא הפסד בית והפסד חוץ אחד בלבד לשתי המתחרות המדורגות במקום השני והשלישי.
ב-2003 הוא הצטרף לעונה אחת לסלטיק ווריורס כקפטן הקבוצה.
בשנים 2004 - 2007 הוא שיחק בטולוז וזכה עם קבוצתו בגביע אירופה ברוגבי (מכונה גם גביע הייניקן) בשנת 2005. אחר כך שיחק שלוש עונות בקארדיף בלוז.
תומאס היה נשוי בשנים 2002 - 2006 לג'מה אהובת נעוריו.
נישואים אלו הסתיימו בשנת 2007. בדצמבר 2009 הודיע בציבור שהוא הומו.
"אני לא רוצה להיזכר בציבור כשחקן הרוגבי ההומו, אלא כשחקן רוגבי, ובראש ובראשונה אני גבר." בריאיון ל-BBC תומאס אמר שהוא מקווה שהיציאה מהארון שלו תעזור לנערים הומואים המשחקים רוגבי להרגיש חופשי לצאת מהארון ועדיין להיחשב כשחקני רוגבי הומואים מוכשרים.
בשנת 2019 הודיע שחלה באיידס.
למרות זאת התחרה בתחרויות כגון טריאתלון איש הברזל.
ב-2021 יצא סרט תיעודי אודותיו בשם "HIV ואני" המשודר בערוץ הבריאות.
גארת' בארי (Gareth Barry; נולד ב-23 בפברואר 1981) הוא כדורגלן עבר אנגלי ששיחק בעמדת הקשר.
הוא שיאן ההופעות בפרמייר ליג, לאחר שבתחילת עונת 2017-2018 הגיע ל-632 הופעות ועקף את ראיין גיגס.
בארי החל את קריירת המשחק שלו בקבוצת הנוער של ברייטון אנד הוב אלביון, ובשנת 1997 עבר לשחק בשורותיה של אסטון וילה.
בארי מסוגל לשחק בעמדות רבות על המגרש, בתחילה תופקד כבלם המרכזי, בהמשך הוסט לשחק באגף השמאלי ולבסוף עבר לשחק כקשר במרכז השדה.
ב-28 באוקטובר 2008, הפך בארי לשחקן הצעיר ביותר בתולדות הפרמייר ליג אשר מגיע ל-300 הופעות בליגה.
ב-12 שנים במועדון הופיע בארי 441 פעמים במדי הקבוצה בכל המסגרות, בהן כבש 52 שערים.
ביוני 2009 עבר בארי למנצ'סטר סיטי תמורת סכום של 12 מיליון אירו.
את שער הליגה הראשון במדי המועדון כבש נגד מנצ'סטר יונייטד ב-20 בספטמבר 2009.
ב-3 בספטמבר 2013 עבר בארי בהשאלה לאברטון האנגלית.
ערך את הופעתו הבכורה בקבוצה בניצחון בית 1-0 נגד צ'לסי.
הבקיע את שערו הראשון בקבוצה ב-19 באוקטובר 2013 נגד האל סיטי בניצחון 2-1. ב-8 ביולי 2014 שוחרר ממנצ'סטר סיטי וחתם באופן קבוע באברטון לשלוש שנים.
ב-15 באוגוסט 2017 חתם בארי לעונה אחת בווסט ברומיץ' אלביון.
ב-25 בספטמבר 2017 במשחק ליגה מול ארסנל, בארי הפך לשיאן ההופעות בפרמייר ליג עם 632 הופעות.
ב-27 באוגוסט 2020 הודיע בארי על פרישתו ממשחק פעיל.
בארי ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת אנגליה במשחק הידידות נגד ב-31 במאי 2000 כאשר עלה כמחליף.
הוא הופיע במדים הלאומיים 53 משחקים בהם כבש שלושה שערים.
חברת גב-ים לקרקעות בע"מ, המוכרת בשם המקוצר "גב-ים", (נקראת גם: Bayside Land Corporation) היא חברה ציבורית ישראלית שניירות הערך שלה נסחרים בבורסה לניירות ערך בתל אביב והיא עוסקת בתכנון, הקמה, שיווק, השכרה, תחזוקה וניהול פארקים לתעשייה, מבנים לתעשייה, למסחר, ללוגיסטיקה וכן חניונים, משרדים ומגורים.
חברת גב-ים נוסדה ביוני 1928 על ידי "החברה הכלכלית לארץ ישראל", שנוסדה על ידי סיעתו של השופט לואי ברנדייס.
החברה הכלכלית לארץ ישראל הקימה את חברת גב-ים כדי שזו תפתח 5,000 דונם שאותם רכשה במפרץ חיפה מידי "חברת הכשרת מפרץ חיפה" ושעל חלקם הוקמה קריית ים.
חברת גב-ים הוקמה במטרה לפתח תשתית לתעשייה בארץ ישראל.
החברה עודדה את הקמתם של מפעלים על קרקעותיה במפרץ חיפה ונתנה סיוע פיננסי למפעלים שונים לשם הקמת אזור תעשייתי מפותח.
גב-ים הייתה שותפה פעילה בפיתוח נמל הקישון והעמידה לרשות נמל זה רזרבות קרקעיות רבות שעמדו בבעלותה.
עם קום המדינה, השתלבה גב-ים בפיתוח אזורי תעשייה במקומות שונים בארץ, חכרה שטחים ממינהל מקרקעי ישראל, ובעידוד משרד המסחר והתעשייה המשיכה בהקמת מבני תעשייה ומסחר להשכרה.
בשנת 1939 החלה גב-ים בהקמת שכונת מגורים בקריית ים, שכונה שבהמשך הפכה לעיר.
בשותפות עם חברה אחרת הקימה גב-ים שכונת מגורים הכוללת מרכז מסחרי בקריית אליעזר בחיפה.
החברה השתתפה בגאולת קרקעות מפרץ חיפה ביחד עם הקרן הקיימת לישראל.
במסגרת זו תכננה גב-ים את בניית אזור המפרץ, סללה כבישים והקימה תשתית תעשייתית.
בין השנים 1954 ל-1968 השתתפה גב-ים בהקמה והניהול של נמל הקישון.
בשנת 1970 עברה גב-ים לבעלותה המלאה של החברה לנכסים ולבניין (מקבוצת IDB).
בחודש יוני 1978 פרסמה החברה לראשונה תשקיף להנפקת מניות לציבור ומניותיה נרשמו למסחר בבורסה לניירות ערך בתל אביב.
מאז גייסה מהציבור הון נוסף במהלך השנים.
ב-1 ביולי 2019 שיעור החזקתה של נכסים ובניין בהון המונפק של החברה ירד מכ-51.7% לכ-40.0%.
כיום שיעור החזקתה של נכסים ובניין כ-29.9%.
בשלהי 2020 אקוויטי פייננס קורפ, בבעלותו של המיליארדר אהרון פרנקל, רכשה את השליטה בחברה וניהלה מלחמת שליטה על החברה.
בדצמבר 2021 מכר פרנקל את אחזקתו בגב-ים (37.2%) לחברה לנכסים ולבנין, תמורת 3.25 מיליארד ש"ח (כולל הדיבידנדים שקיבל במהלך התקופה ועד להשלמת העסקה).
בחישוב כלכלי מחיר המניה עמד על 40.5 ש"ח (5% מעל מחיר השוק).
פרנקל רשם תשואה של 125% על השקעתו בגב-ים ורווח של 1.25 מיליארד ש"ח בתוך שנה.
החל מיום 8 במרץ 2022, בעלת השליטה בחברה היא חברה לנכסים ולבנין בע"מ.
בספטמבר 2024 הודיע מנכ"ל החברה אבי יעקובוביץ, כי יסיים את תפקידו לאחר 12 שנים.
יעקובוביץ, שכיהן בתפקידים שונים בחברה במשך 34 שנים, ימונה לתפקיד סגן יו"ר החברה.
במקומו תכנס לתפקיד נטלי משען-זכאי, שכיהנה עד אז כמנכ"לית דסק"ש ונכסים ובניין.
החל מפברואר 2025 נטלי משען-זכאי משמשת כמנכ"לית החברה .
תחת הנהגתו של יעקובוביץ, גב-ים הציגה צמיחה משמעותית.
שווי החברה עלה מ-1.5 מיליארד שקל ל-6.5 מיליארד שקל, דמי השכירות נטו (NOI) הוכפלו מ-323 מיליון שקל ב-2012 ל-657 מיליון שקל ב-2023, ומצבת נכסי החברה גדלה מ-700 אלף מ"ר ל-1.2 מיליון מ"ר.