tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
ומונה במקומו ניק סריאני למאמן ראשי.
לקבוצה יש שיר מסורתי וקבוע שמתנגן מיד לאחר טאצ'דאון של הקבוצה ובסיום השיר הקהל מקריא את אותיות האיגלס וחוגגים.
פילדלפיה זורחת היא קומדיית מצבים שחורה אמריקאית.
הסדרה נוצרה ופותחה על ידי רוב מקאלהני, גלן האוורטון וצ'ארלי דיי, אשר היו שותפים בכתיבת פרקי הסדרה וגם מככבים בה בתפקידים הראשיים.
בהמשך הסדרה גם דני דה ויטו מקבל תפקיד ראשי כאביהם של האח והאחות התאומים.
הסדרה שודרה בתחילת עונתה הראשונה ברשת FX האמריקאית ב-4 באוגוסט 2005, ומאז עונתה התשיעית (2013) היא משודרת ברשת הבת האמריקאית, FXX.
בדצמבר 2020, הסדרה חודשה מראש עד לעונתה ה-18. ב-1 בדצמבר 2021, עונתה ה-15 עלתה לשידור בארצות הברית.
בישראל, שודרה הסדרה בערוץ yes+ בלוויין, בערוץ yes Oh, ולאחר מכן בערוץ yes Comedy, וכיום משודרת גם ב-yes VOD.
הסדרה מתמקדת בעלילותיהם של ארבעה חברים, רווקים צעירים, אנוכיים ובלתי מוסריים אשר מנהלים פאב אירי כושל באזור דרום פילדלפיה שבארצות הברית - דניס (גלן האוורטון), די (קייטלין אולסון), צ'ארלי (צ'ארלי דיי) ומאק (רוב מקאלהני).
לאורך הסדרה נוהגים חברי הקבוצה לרקום מזימות מפורטות על-מנת להשיג יתרון על שאר חברי הקבוצה או על אנשים אחרים לצורך רווח אישי או רק לשם ההנאה אותה הם מפיקים מפגיעה בזולת.
החבורה נוהגת להשתמש באופן קבוע במין כאמצעי לסחיטה או כאמצעי להפעלת מניפולציות על אנשים.
אף אחד מחברי הקבוצה איננו נאמן לשאר חברי הקבוצה - כל אחד יבגוד בחבריו מבלי להסס אם יוכל להפיק מכך רווח או תועלת כלשהי.
בעונה השנייה, פרנק (מגולם על ידי דני דה-ויטו) מצטרף לחבורה והופך לבעלים של הפאב, וכך גם לדמות קבועה בסדרה.
שני פרקי קרוסאובר של הסדרה עם "אבוט אלמנטרי" שודרו במהלך 2025. פרק של "אבוט אלמנטרי" שודר בינואר 2025 ב-ABC, ופרק של "פילדלפיה זורחת" שודר ביוני 2025 ב-FXX.
העלילה משקפת את אותה סיטואציה משתי נקודות מבט שונות: כל סדרה הציגה את גרסתה לאירועים.
דניס ריינולדס (גלן האוורטון) - אחיה התאום של די, שותף בבעלות הפאב ושותף לדירה של מאק.
הוא ואחותו באים ממשפחה עשירה והוא מקפיד להבליט זאת.
לכאורה, דניס נתפס כשקול וההגיוני ביותר בתוך החבורה, אבל עם הזמן הוא נחשף בהדרגה לנרקיסיסט ולסוציופט הגדול ביותר מבין כלל חבריה.
מאופיין כבעל שיגעון גדלות שתופס את עצמו כיפה במיוחד (לפחות בעיניי עצמו) ופעמים רבות נוטה להשתמש בחזותו החיצונית למימוש מטרותיו.
מאחורי החזות השחצנית שלו מסתתר חוסר ביטחון פנימי עמוק, ובמידה ואנשים אחרים דוחים אותו, בייחוד נשים, הוא נוטה להתפרץ בהתקפי זעם.
כחלק מהנרקיסיזם שלו, דניס מתייחס לעצמו תדיר כ"אל מוזהב".
לאורך הסדרה נרמז שדניס הוא פסיכופת (בעונה העשירית אובחן עם הפרעת אישיות גבולית), עם חיבה למניפולציות פסיכולוגיות והתעללויות פיזיות שונות.
נוטה להשתמש באופן שיטתי ב"שיטת ד.נ.י.ס" (The D.E.N.N.Y.S System) כאמצעי שפותח על ידו ליצירת מערכות יחסים מזדמנות עם נשים ללא כל מחויבות רגשית.
בדיחה חוזרת בסדרה היא העלאת האפשרות שדניס הוא רוצח סדרתי.
דיאנדרה "סוויט די" ריינולדס (קייטלין אולסון) - אחותו התאומה של דניס וברמנית בפאב של החבורה.
שאיפת חייה היא להפוך לשחקנית, אך כל מאמציה להתקדם בכיוון זה נכשלים.
הרבה פעמים מוצאת את עצמה נדחקת מחוץ לתהליך קבלת ההחלטות בפאב בשל היותה הבת היחידה בחבורה, מה שמוביל להשפלות מצד חבריה, בעיקר בקריאת שמות גנאי כגון "זונה" ו"ציפור".
משתמשת פעמים רבות במיניות כדי להשיג את מטרותיה.
בתחילת הסדרה היא הייתה אמורה להיחשב לקול ההיגיון והמוסר בחבורה, אבל עם הזמן נחשפה כמושחתת מבחינה מוסרית לא פחות משאר החברים.
נחשבת לאגרסיבית ביותר מתוך החבורה, וכמהה באופן אובססיבי לקבלת אישור חברתי.
צ'ארלי קלי (צ'ארלי דיי) - חבר ילדות של מאק ושותף בבעלות הפאב.
אחראי לביצוע המטלות הגרועות והמגעילות ביותר בפאב (אשר מכונות בקרב החבורה כ"מטלות צ'רלי").
מתואר לעיתים קרובות כטיפש וכילדותי ובעל בעיות נפשיות לא מאובחנות הוא סובל מדיסלקסיה חמורה, בעיות בניהול כעסים, מהיעדר תפיסת מציאות תקינה ומטראומות ילדות שונות שאותן הוא לא יודע לעבד.
ההיגיינה שלו נמוכה מאוד והוא נוהג לאכול דברים שלא מיועדים למאכל אדם, כמו מזון לחתולים.
הוא חולק מיטה עם פרנק, ומאוהב באופן אובססיבי בדמות ה"מלצרית" (דמות משנה המופיעה לעיתים בסדרה, שמה האמיתי מעולם לא מוזכר), שמצידה אינה מחזירה לו ביחס דומה.
בנוסף, לצ'רלי יש כישרון מוזיקלי יוצא דופן, שלעיתים בא לידי ביטוי בסדרה.
כמו כן, לעיתים הוא נחשב לדמות המוסרית ביותר בחבורה.
רונלד "מאק" מקדונלד (רוב מקאלהני) - חבר ילדות של צ'רלי, שותף בבעלות על הפאב ושותף לדירה של דניס.
מגיע מרקע קשה ואביו הוא פושע שנמצא בבית הכלא.
נהנה לחשוב על עצמו כבעל חוכמת רחוב, והוא קתולי אדוק שמתכחש למדע.
במהלך הסדרה יש רמיזות על נטיותיו ההומוסקסואליות של מאק והדמויות האחרות בטוחות שהוא הומוסקסואל, אך עד עונה 11 אין הוכחה לכך.
בפרק התשיעי של עונה 11 הוא יוצא מהארון, ובפרק האחרון של עונה זאת הוא חוזר בו.
במהלך עונה 12 הדמות יוצאת באופן רשמי מהארון.
בסוף העונה השביעית נחשף ששמו המלא של מאק הוא רונלד מקדונלד.
פרנק ריינולדס (דני דה ויטו) - אביהם של דניס ודי.
הוא הופיע מתחילת העונה השנייה, הוא גרוש טרי ועשיר אשר חווה משבר אמצע החיים.
בתחילת הסדרה פרנק מתכנן לתרום את כל הונו לצדקה.
אף על פי כן, חיי הוללות של החבורה משפיעים עליו ובהמשך הוא מחליט במקום זאת להשתמש בכספו על מנת להצטרף לחבורה.
בסופו של דבר הוא הופך לבעלים של הפאב ולשותף לדירה של צ'רלי.
בילדותו פרנק אושפז בבית חולים פסיכיאטרי, לו הוא קורא בית משוגעים.
לפרנק חיבה עזה לנשק חם, והוא לעיתים משתמש באקדח הן כאמצעי הגנה והן כאמצעי תקיפה.
פִילֵה (מצרפתית: filet de bœuf פילה בקר) או מותנית הוא כינויו של נתח בשר, בדרך כלל בקר אך גם חזיר, המצוי בחלק האחורי של גוף הבהמה.
הפילה הוא שריר שאינו מאומץ, ולכן כנתח מאכל הוא רך מאוד ונחשב ליוקרתי ויקר.
הפילה הוא נתח דל בשומן - פחות מ 5% ממשקלו.
הפילה דורש טיפול קצר מאוד על מנת להכינו למאכל, ויש אף האוכלים אותו כמעט ללא כל עיבוד (סטייק טרטר).
הפילה משמש בעיקר להכנת אומצות למשל אומצה מפולפלת, אך יש העושים בו שימוש להכנת צלי ואף לתבשילים.
הפילה נחשב נתח בעל טעם עדין יחסית לרוב נתחי הבקר, ולכן שפים רבים עושים בו שימוש להפגנת היכולת שלהם בהכנת רטבים, כאשר הפילה אינו מאפיל בטעמו על טעם הרוטב.
הפילה מהווה אחד משני חלקי אומצת טי-בון הפופולרית, אומצה שכוללת נתח פילה ונתח סינטה, עם העצם המפרידה ביניהם.
פילה הוא הנתח היקר ביותר מבין נתחי הבקר.
הגורמים למחיר הגבוה הם הביקוש לנתחי פילה, בצירוף היותו שריר קטן יחסית - פילה מפר בוגר אינו עולה במשקלו על 2 ק"ג.
בהשאלה, נהוג לכנות בשם פילה גם נתחי בשר עוף או דגים, כאשר הכוונה היא לנתח נקי לחלוטין מעור או מעצמות (נקרא על פי החלטת האקדמיה: מגורם).
פילובולוס (Pilobolus) היא להקת מחול אמריקאית מפורסמת.
שורשי הלהקה נעוצים בכיתת המחול של דארטמות' קולג' של שנת 1971 אותה לימדה אליסון צ'ייס (Chase).
מייסדי הלהקה, רובי ברנט (Barnett), לי האריס (Harris), מוזס פנדלטון (Pendleton) וג'ונתן וולקן (Wolken) הופיעו לראשונה באוקטובר 1971 ובחלוף השנים שימשו חלקם כמנהליה האמנותיים של הלהקה.
הופעותיה של פילובולוס מאופיינות באינטראקציה גופנית בין הרקדנים ובפיתול ועיצוב של הגוף האנושי, ושל יצורים מואנשים נוספים, עד לכדי קרבה גדולה להתעמלות.
בשנת 2000 קיבלה פילובולוס את פרס סמואל ה.
סקריפס למפעל חיים בכוריאוגרפיה מטעם פסטיבל המחול האמריקני (Samuel H.
כיום מפעילה הלהקה שלושה אגפים: להקת המחול (Pilobolus Dance Theatre) המופיעה ברחבי העולם ואשר מקום מושבה בעיירה וושינגטון שבקונטיקט, ארצות הברית; "מכון פילובולוס" (Pilobolus Institute) המציע תוכניות חינוכיות והוראת מחול; ו"פילובולוס שירותים יצירתיים" (Pilobolus Creative Services) המציעים את שירותה הלהקה לסרטים, פרסומות, לקוחות מסחריים ואירועים שונים.
פילובולוס הופיעה בישראל מספר פעמים, ובשנת 2008 צילמה לוח שנה בו מופיעים חברי הלהקה בשלל תנוחות על רקע נופי ארץ ישראל.
פילדלפיה יוניון היא קבוצת כדורגל מפילדלפיה שבפנסילבניה, ארצות הברית, המשחקת בליגת ה-MLS הצפון-אמריקנית.
הקבוצה הוקמה ב-2010, והיא משחקת באצטדיון PPL פארק (מכונה גם אצטדיון סובארו פארק מטעמי חסות) הנמצא בפרבר של פילדלפיה.
צבעי הקבוצה הם כחול וזהב.
עם הקמת ה-MLS לא היה בה ייצוג לעיר.
פילדלפיה יוצגה בעבר על ידי פילדלפיה אטומס (1976–1973) ופילדלפיה פיורי (1980–1978) בליגת הכדורגל המקצוענית של צפון אמריקה (NASL).
פילדלפיה יוניון הצטרפה כקבוצה השישה עשר ב-MLS ב-28 בפברואר 2008. הקמת המועדון הסופית הייתה תוצאה של מענק בסכום של 47 מיליון דולר שאושרה על ידי פוליטיקאים במחוז דלאוור ומושל פנסילבניה, אד רנדל.
משחקה הראשון של הקבוצה התקיים ב-25 במרץ 2010 בו הפסידה לקבוצת סיאטל סאונדרס בתוצאה 0-2.סבסטיאן לה טו הפך לשחקן הראשון שכבש שער עבור פילדלפיה במשחק הביתי שלהם ב-10 באפריל 2010, בו ניצחה הקבוצה 3-2 את די.סי.
את עונת הבכורה שלה בליגה סיימה הקבוצה במקום ה-7 במזרח ובמקום ה-14 הכללי.
בעונתה השנייה, עונת 2011, סיימה הקבוצה במקום השלישי במזרח ובמקום השמיני הכללי, והעפילה לראשונה לפלייאוף.
היא הודחה בחצי גמר המזרח ליוסטון דינמו.
בעונת 2012 העפילה הקבוצה לחצי גמר גביע ארצות הברית הפתוח, הישג אותו שחזרה הקבוצה ב-2015.
בעונת 2016 העפילה הקבוצה בפעם השנייה בתולדותיה לפלייאוף ה-MLS, אך הפסידה 3-1 בסיבוב הנוקאאוט של פלייאוף גביע ה-MLS על ידי טורונטו.
עונת 2020 הייתה המוצלחת ביותר בתולדות המועדון.
הקבוצה סיימה במקום הראשון בטבלת המזרח וזכתה במגן האוהדים.
הזכייה זיכתה את הקבוצה בהופעת בכורה בליגת האלופות של CONCACAF, שם השיגה את ניצחונה הבינלאומי הראשון נגד דפורטיבו ספריסה.
אף על פי שסיימה ראשונה בליגה, הודחה כבר בסיבוב הראשון של הפלייאוף לאחר הפסד 2-0 לניו אינגלנד רבולושן.
ב-8 ביולי 2022, פילדלפיה יוניון ניצחה את 7-0 את די.סי.
יונייטד וקבעה שיא מועדון, ובנוסף השוותה את שיא ה-MLS לניצחון הגבוה ביותר.
הקבוצה סיימה במקום השני בליגה רק בגלל שובר שוויון.
בחצי גמר המזרח ניצחה הקבוצה 1-0 את סינסינטי, ולאחר מכן ניצחה את האלופה ניו יורק סיטי בתוצאה 3-1 והעפילה לגמר גביע ה-MLS לראשונה בתולדות המועדון.
בגמר שיחקה הקבוצה מול לוס אנג'לס.
המשחק הסתיים בתיקו 2-2 וב-3-3 לאחר הארכה.
בדו-קרב פנדלים הפסידה פילדלפיה בתוצאה 3-0.
בעונת 2023 הגיעה הקבוצה לחצי גמר המזרח, ובעונת 2024 סיימה במקום ה-12 ולא העפילה לפלייאוף.
פִילוֹ, או בצק פילו (מיוונית: Φύλλο – עלה) הוא דף בצק מרודד דק המשמש להכנת מאפים במטבח הים תיכוני והבלקני.
בצק הפילו מכיל קמח, מים וכמות קטנה של שמן ומלח.
הכנת פילו בבית דורשת מיומנות רבה : את הבצק מרדדים ומותחים לגיליון גדול ודק במיוחד, תוך כדי הימנעות מקריעתו, ייבושו ומהידבקות.
כיום בנמצא מכונות תעשייתיות ליצירת בצק פילו וניתן להשיג אותו מוכן בחנויות, טרי (במקרר) או קפוא.
ניתן לעצב את הפילו בדרכים רבות: בשכבות, מגולגל או מקומט ולמלא אותו במילויים שונים.
מאכלים נפוצים העשויים מבצק פילו:
בורקס – מאפי פילו ממולאים בגבינות, תרד, בשר, תפוחי אדמה, חצילים ומילויים נוספים.
בקלווה – קינוח מתוק רב שכבות העשוי מעלי פילו וממולא בפיסטוקים, שקדים או אגוזים.
פאי – מאפה עגול ממולא במילויים שונים, עשוי לעיתים מבצק פילו.
אלו פופולריים במיוחד ביוון (לדוגמה: ספנקופיטה, טירופיטה).
במטבח הטורקי עושים שימוש בעלי פילו אף בבישול במים וחלב להכנת מאכלים שונים, מלוחים ומתוקים.
פילה הוא מתחם מקדש מצרי עתיק ואתר ארכאולוגי השוכן כיום על אי באגם שנוצר בין סכר אסואן הנמוך במעלה הזרם של סכר אסואן הגבוה ואגם נאצר במצרים.
מקומה המקורי של פילה היה ליד האשד הראשון על הנילוס במצרים העליונה, 8 ק"מ במורד הזרם מדרום לאסואן.
אזור זה של האשד וסביבתו הוצפו עם התחלת בנייתו של סכר אסואן הנמוך בשנת 1902. כדי להציל את המקדש, הוא פורק והוקם מחדש באי אגילקיה שנמצא בסמוך, כחלק מפרויקט של אונסק"ו בנוביה להצלת אתרים ארכאולוגים לפני השלמת סכר אסואן הגבוה.
המקדש והאתרים בפילה, נחשבו כאתרים המפורסמים ביותר, מתוך רשימת אתרים בסיכון כתוצאה מבניית סכר אסואן..
ב-1979 הוכרז האי כאתר מורשת עולמית.
פילה מוזכרת בכתביהם של היסטוריונים עתיקים כמו: סטראבון, דיודורוס סיקולוס, תלמי האסטרונום, סנקה ופליניוס הזקן.
זה היה השם שבו התייחסו לשני איים קטנים בקו רוחב 24 מעלות צפון, מעל האשד הראשון באסואן.
המרחק בין שני האיים האלה ואסואן היה 100 ק"מ.
האי עליו שכן מתחם המקדש היה באורך 380 מטר ורוחב 120 מטר.
האי היה בנוי מאבן סיאניט עם מצוקים תלולים.
קיר הקיף את המתחם בפסגה.
האי פילה נחשב אחד מאתרי הקבורה של האל אוסיריס, הוא נחשב כמקום קדוש על ידי המצרים הצפון והנובים בדרום.
זה נחשב חילול הקודש לגור שם, למעט הכהנים.
על פי המסורת בעת העתיקה, ציפורים לא עפו מעליו, ודגים לא שחו לחופיו.
בתקופה התלמיית חל שינוי, ומבקרים רבים הגיעו לאי חלקם למטרות חילוניות, עד שהכוהנים התלוננו באוזני תלמי השמיני (המאה ה-2 לפנה"ס) תוך בקשה לאסור במקום פעילות ציבורית, לפחות למנוע ממבקרים לגור שם על חשבונם.
העתירה הזאת למלך התלמיי נחקקה בכתב יווני וכתב הירוגליפי על גבי האובליסק מפילה שנלקח מהאי לאנגליה במאה ה-19, על ידי החוקר האנגלי וילאם ג'ון בנקס .
נעשתה השוואה בין הכתב ההירוגליפי שלו לכתוב על גבי אבן רוזטה, והכתובת השלמה יחסית סייעה ללטש עוד יותר את משמעותם של סימני כתב החרטומים שהופיעו, ככל הנראה, על החלקים האבודים מאבן רוזטה.
האיים של פילה שימוש בנוסף למתחם מקדש ומשכם כוהנים, גם כמרכז סחר בין מרואה ששכנה בנוביה בדרום כ-200 ק"מ צפונית לח'רטום, לממפיס ששכנה בצפון בדלתת הנילוס.
בגלל אשדות מפלי הנילוס, הסחורה הובאה לפילה או לאסואן ושם החליפו הסוחרים ביניהם את הסחורות.
מחצבות הגרניט בקרבת פילה משכו אוכלוסייה גדולה של חוצבים ובנאים, וכדי להקל עליהם את התנועה, נחצבו דרכים על הגדה המזרחית של הנילוס.
שני האיים התייחדו בעושר אדריכלי רב, המאופיין בשילוב של אדריכלות מצרים עם השפעות הלניסטיות.
בתקופות שונות נבנו בהם אנדרטאות רבות, מהתקופה הפרעונית ועד התקופה הרומית.
מבני המקדש החשובים שכנו בדרום האי הקטן.
המבנה העתיק ביותר ששרד על גבי האי, היה המקדש לאלה איזיס, שנבנה על די המלך נכתנבו הראשון (362-380 לפנה"ס).
הגישה למבנה נעשתה מהנילוס דרך אכסדרה כפולה.
רוב השרידים האחרים הם מתקופת מצרים התלמיית, בעיקר מתקופתם של תלמי השני (המאה ה-3 לפנה"ס), תלמי החמישי ותלמי השישי (המאה ה-2 לפנה"ס).
נמצאו גם שרידים רבים מהתקופה הרומית לכבודם של האלים אמון-אוסיריס.
בחזית הפרופילאה (מבנה שער מונומנטלי) שכנו שני פסלי ענק של אריות שנחצבו מגרניט.
מאחוריהם ניצבו שני אובליסקים בגובה של 13 מטר כל אחד.
הפרופילאה הייתה גדולה מאוד ובעלת צורה של פירמידה.
בהמשך לכניסה לחצר המרכזית, ניצבו מקדשים קטנים, שאחד מהם הוקדש לאיזיס, חתחור ומבחר של אלים נוספים שקשורים בנושא המיילדות.
המקדש כוסה בפסלים המציגים את לידתו של תלמי השישי מתחת לדמותו של האל הורוס.
במקדש מוצג גם בהרחבה סיפורו של האל אוסיריס, על ידי תגליפים על קירות המקדש.
שני התאים הפנימיים עשירים בדימויים סמליים.
המונומנטים בשני האיים מעידים על שרידותה של האמנות המצרית, זמן רב לאחר שאחרון הפרעונים הפסיק למלוך.
שרידים אלה סבלו במשך השנים מהשחתות במיוחד על רקע קנאות דתית בתקופת הנצרות הקדומה, ולאחר מכן בהתאם למדיניות של איקונוקלאזם תוך התחנפות לחצר הביזנטית, באמצעות הרס של פסלים ותגליפים.
בקצה הדרומי של הדרומוס (שדרת כניסה המובילה לבניין) של המקדש הגדול, שכן מקדש קטן יותר, שכנראה הוקדש לאלה חתחור, מהמקדש שרדו מספר עמודים שנשאו את ראשה של חתחור.
האכסדרה כללה שנים עשר עמודים: ארבעה בחזית ושלושה בעומק המקדש.
הכותרות שלהם כללו שילובים שונים של ענף עץ תמר, ענפי עץ דום מצרי ופרח לוטוס.
הכותרות והפסלים על העמודים נצבעו בצבעים עזים, אשר שרדו בגלל יובש המדבר.
האי פילה הפך למקום בולט בהיסטוריה של מצרים העתיקה רק בתקופת השושלת העשרים וחמש, בשנת 700 לפנה"ס לערך.
המקדש הקדום ביותר ששרד באתר הוא מהמאה ה-4 לפנה"ס.
הוא נבנה בתקופת השושלת השלושים לאלה חתחור בימי נכתנבו הראשון ונכתנבו השני,
שמו העתיק של האי הקטן היה פילאק, שמשמעותו היא הקצה שסימל את קצה גבולה הדרומי של מצרים העתיקה.
במקום שהיה הגבול הדרומי של הממלכה, הציבו פרעוני מצרים חיל מצב חזק.
האי פילה היה מרכז דתי חשוב בתקופה התלמיית, וגם בתקופה הנוצרית הקדומה.
בתקופה ההלניסטית נמצא במקום מחנה של חיילים מוקדוניים, ובהמשך בתקופה הרומית לחיילים רומיים.
המקדש העיקרי על גבי האי, לאלה איזיס, נבנה בתקופת בית תלמי.
מקדשים אחרים הוקדשו לאלים אחרים כמו חתחור והורוס.
להערכת האגיפטולוגים, המקדש בפילה היה המקום האחרון שבו המשיכו לעבוד את אלי הדת המצרית, והטקסט האחרון בכתב חרטומים נכתב בפילה בסוף המאה ה-4 לספירה.
המקדש בפילה נסגר רשמית במאה ה-6 לספירה על ידי הקיסר הביזנטי יוסטיניאנוס הראשון (527–565 לספירה).
פילה היה מקום מושבם של מאמיני הדת הנוצרית במקביל למאמיני הדת המצרית.
במקום נמצאו שרידים של כנסייה נוצרית.
בחלק מההיכלות הפנימיים בתוך המקדש, נמצאו עקבות של ממצאים שנועדו לשרת בתקופות שונות את האמונה באוזיריס ואת האמונה בישו.
האי פילה משך תשומת לב רבה במאה ה-19. בשנות ה-20 של המאה ה-19, ביקר באי האגיפטולוג והאוצר ג'וזף בונני .
בשנים 1873–1874 ביקרה במקום הסופרת אמליה אדוארדס.
בהמשך, לאורך התקופה הוויקטוריאנית, הפכה התיירות לאי פילה להיות פופולרית.
ב-1902 הושלמה על ידי הבריטים בניית סכר אסואן הנמוך על הנילוס.
הסכר הביא לעליית המים באגם שנוצר מדרומו, ובכך הועמדו בסכנת הרס אתרים עתיקים רבים.
המקדש של פילה החל לשקוע מתחת לגובה פני מי הנילוס.
הסכר הוגבה פעמיים, בפעם הראשונה בין השנים 1907–1912 ובפעם השנייה בין השנים 1929–1934. האי פילה היה כמעט תמיד מוצף במים, למעט החודשים יולי-אוקטובר, בהם נפתח שער הסכר לזרימת מים מסיבית יותר.
כבר אז הוצע להעביר את המקדשים בחלקים למקום אחר, בין המקומות שהוצעו היו איים סמוכים כמו ביג'ה (Bigeh) והאי יב.
במקום העברה, חוזקו יסודות המקדשים ומבנים אדריכליים אחרים.
למרות חיזוק המבנים, נגרם נזק לצומח המיוחד וכן צבעם של התבליטים נשטף.
בנוסף, המקדשים התמלאו בטין סחף ופסולת שהגיעה מהנילוס.
המקדשים הצליחו לשרוד במצב טוב מהעת העתיקה, אבל עם כל הצפה מצבם החמיר.
בשנות ה-60 של המאה ה-20, שליש מהמבנים היה שקוע במים לכל אורך השנה.
ב-1960 יזמה אונסק"ו פרויקט של הצלה של המבנים על האי מהצפת מי הנילוס שהלכו וגאו.
בתחילה חשבו לבנות 3 סכרים כדי ליצור סביב האי אגם קטן שבו גובה המים יהיה נמוך יותר.
בתחילה בנו סכר עצירה גדול שנבנה משתי שורות של לוחות של פלדה, כשביניהן הוכנס מיליון מטר מעוקב של חול.
כל המים שחלחלו מבעד הלוחות נשאבו.
בשלב הבא נוקו כל המונומנטים ונלקחו מידותיהם באמצעות שימוש בשיטה של פוטוגרמטריה.
שיטה זאת אפשרה לאחר מכן לשחזר במדויק את המבנים על פי גודלם המקורי כפי שנבנו בעת העתיקה.
לאחר מכן פורק כל מבנה לכ-40,000 יחידות, שהועברו אל האי אגילקיה שנמצא במרחק 500 מטר מהאי המקורי, כשהם מוצבים במקום גבוה יותר.
יוהאן פיליפ (פילו) אסבאק (בדנית: Johan Philip "Pilou" Asbæk; נולד ב-2 במרץ 1982) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה דני, הידוע בזכות גילומו של יורון גרייג'וי בסדרת הפנטזיה של HBO "משחקי הכס" וקספר יול בסדרת הדרמה הדנית "הממשלה".
אסבאק נולד בקופנהגן, דנמרק; בנם של בעלי הגלריות מריה פטרישיה (לבית טון) וג'ייקוב א.
אסברק, המנהלים את גלריית אסבאק בקופנהגן.
אמו נולדה בקזבלנקה, מרוקו, לאב דני ולאם צרפתייה, ואביו במקור מהעיירה האמל במרכז דנמרק.
יש לו שני אחים גדולים יותר, תומאס אסבאק, יועץ אמנות בגלריית אסבאק, ומרטין אסבאק, בעל גלריה לצד הוריו.
אסבאק למד בבית הספר הרלופסהולם (אנ') (Herlufsholm) שבו היה פעיל בחוג לדרמה.
לאחר מכן למד משחק בבית הספר הלאומי של דנמרק לתיאטרון (אנ') וסיים את לימודיו בשנת 2008.
בשנת 2009, הוא גילם את החייל דייוויד גרונר בפרק של העונה השנייה של סדרת הטלוויזיה הדנית "הפשע"; שלאחר מכן יצאה לה גרסה אמריקאית "ההריגה".
אסבאק הנחה לצד ליסה רנה את אירוויזיון 2014 בקופנהגן.
בשנת 2020 שיחק בסדרה "החקירה" דרמת מתח המבוססת על סיפור אמיתי; בבימויו של הבמאי הדני מועמד פרס האוסקר טוביאס לינדהולם (אנ').
הסדרה שודרה בערוץ TV 2 הדני וברשת HBO האמריקאית.
+שנהסרטתפקידהערות2008To verdenerטייזComebackכריסDig og Migאוליבר2009Monsterjægerneסורן2010R רוניEn Familieפיטרחשופותבאס2011Bora Boraג'ים2012חטיפה בלב יםמייקל הארטמן2013Spies & Glistrupסימון ספיס (אנ')2014לוסיריצ'רדKapgangאונקל כריסטיאןהנעלמתדיטלב פראםStille hjerteדניס2015ה-9 באפרילסגן סאנדמלחמהקלאוס מייקל פדרסן2016בן חורפונטיוס פילאטוסהחומה הגדולהבושאר2017הרוח במעטפתבאטו (אנ')וודשוקקית'2018Murderous Tranceאנדרס אולסןאוברלורד וופנר2020רוצי, מותק, רוציאית'ן2021שטח קרבויקטור קובאל2022אנצ'רטדגייג'סמאריטןסיירוס2023אקוומן 2: הממלכה האבודהטרם נודעI.S.S.
- תחנת החלל (אנ')אלכסיי פולובמתקפה חזיתיתאוון פאדוקחלקת סיילםריצ'רד סטרייקר2027השוד המושלם (אנ')TBABlood on SnowBefrielsen
+שנהסדרהתפקידהערות2008Derouteמולבאד3 פרקים2009הפשעדייוויד גרונרפרק: "Torsdag 17. November"2010Blekingegadeקרסטן נילסן3 פרקים2010 - 2013הממשלהקספר יול תפקיד ראשי (עונות 3-1); 29 פרקים2013הבורג'ספאולו אורסיני7 פרקים2014אירוויזיון 2014מנחהמנחה-שותף לצד ליסה רנה וניקולאי קופל (אנ')1864דידריךתפקיד ראשי; 8 פרקים2016Stag ניילסמיני-סדרה2016 - 2019משחקי הכסיורון גרייג'וי9 פרקים2020החקירהג'ייקוב בוך-ג'פסןמיני-סדרהTBAדמדומי האלים תורסדרת אנימציה עתידית של נטפליקסInvitation to a Bonfireליאוסדרת טלוויזיה עתידית של AMC
פילו וסופי היא סדרת העשרה לילדים בגילאי 4–7 אשר עוסקת בעניינים פילוסופיים.
התוכנית משודרת בטלוויזיה החינוכית מאז מרץ 2018.
פילו וסופי הם שני חתולי זבל הגרים בפח אשפה גדול וירוק יחד עם איכסה התיקן.
מדי פרק החברים נתקלים בבעיה המעוררת אצלם שאלות.
הסדרה מעודדת את הילדים לחשוב מחוץ לקופסה ולהפעיל את הדמיון בדרך לפתרונות.
הסדרה מעוררת חשיבה ביקורתית וקבלה שהאמת אינה מוחלטת וכי לאנשים שונים חוויות שונות ודעות שונות, ובתוך כך מפתחת סובלנות וכבוד.
הבדלי האופי והגישות בין פילו לסופי מאפשרים לבחון קשת רחבה של מחשבות ורעיונות.
סופי סקרנית, נמרצת, רציונלית מאוד וכמעט תמיד חותרת לגלות את התשובה, ואילו פילו עצלן, נהנתן ולעיתים אפילו לא אכפת לו מהשאלה הפילוסופית שעל הפרק.
את איכסה לא מעניינות שאלות ותשובות אבל לו יש את חוכמת הרחוב שלו.
דרך עלילה סיפורית סיטקומית עוברות לצופה השאלות שהנושא הפילוסופי מעלה.
אין כוונה ללמד או לפתור בעיות פילוסופיות דרך סיפורי הפרקים, אלא רק להעלות שאלות ותהיות ולהציע שפע של פתרונות יצירתיים.
כמו בפילוסופיה, כל פרק אינו מסתיים בתשובה, כי אם בשאלה אשר תמשיך להדהד בראשו של הצופה.
פילו (יוסף סוויד) - חתול הגר בפח אשפה יחד עם סופי ואיכסה התיקן.
עצלן, נהנתן ולעיתים אפילו לא אכפת לו מהשאלה הפילוסופית שעל הפרק.
סופי (גוני פז) - חתולה הגרה בפח אשפה יחד עם פילו ואיכסה התיקן.
סקרנית, נמרצת, רציונלית מאוד וחותרת לגלות את התשובה.
איכסה (מיכה דומן) - תיקן הגר עם פילו וסופי בפח אשפה.
אינו מתעניין בשאלות ותשובות אך ניחן בחוכמת הרחוב.
פילה (בפולנית: Piła; בגרמנית: Schneidemühl, שניידמיל) היא עיר בפרובינציית פולין גדול בצפון מערב פולין.
היא בירת מחוז פילה ומהווה גמינה עירונית במחוז.
משמעות המילה פילה (Piła) היא מסור, העיר נקראת כך מכיוון שהיו בה חוטבי עצים רבים.
העיר חולקת את שמה עם עוד יישובים רבים בפולין שנקראים כך.
בתקופת השלטון הגרמני היא נקראה שניידמיל (Schneidemühl), שם שמשמעו מנסרת עצים.
פילה הייתה בתחילה כפר דייגים קטן.
במאה ה-13, לאחר סיום הפלישות של האימפריה המונגולית, גרמנים רבים הגיעו לאזור והתיישבו בעיר.
הגירתם פחתה בתקופת שלטונו של המלך קז'ימייז' הרביעי, לאחר שהביס את המסדר הטבטוני במלחמת שלוש עשרה השנים (1454–1466) וכבש את בסיסו של המסדר באותה תקופה – טירת מאלבורק.
ב-4 במרץ 1513, המלך זיגמונט הראשון, בעידודם של יהודים רבים שהיגרו מבוהמיה, גרמניה וחצי האי האיברי, העניק לפילה זכויות של עיר.
במהלך המלחמה הוקם בסמוך לעיר מחנה של אזרחים שבויי מלחמה.
העיר שוחררה ב-14 בפברואר 1945, לאחר שבועיים של לחימה קשה בין הצבא הפולני והצבא האדום, לבין כוחות הנאצים.
במהלך המלחמה, נהרסו כ-75% מהעיר וכ-90% מהעיר העתיקה.
מאז הקמתה, אוכלוסיית העיר גדלה כל הזמן, למעט בתקופת מלחמת העולם השנייה (1939–1948), שבה ירדה אוכלוסיית העיר מ-45,000 תושבים ל-10,000 תושבים בלבד.
העיר התאוששה במהרה מהמלחמה, ואוכלוסייתה הגיעה לכ-35,000 איש בשנת 1960.
משנת 2001, בעיר יש מגמת הגירה שלילית.
האזכור הראשון של קהילה יהודית מאורגנת בעיר הוא משנת 1563, אז היו שלושה בתים של יהודים ובית כנסת אחד.
בשנת 1773, היו בעיר 30 סוחרים, כולם היו יהודים, והם סחרו בבדים, בצמר, במשי, ועוד.
הקהילה היהודית בעיר גדלה והגיעה לשיאה כשמנתה 965 איש בשנת 1850, שהיוו אז כרבע מאוכלוסיית העיר.
בתקופת מלחמת העולם השנייה, יהודי העיר נשלחו ממנה למחנות עבודה.
בליל הבדולח, נהרסו חנויות ובתים רבים של יהודים.
35 מהם נעצרו ונשלחו למחנה עבודה.
בעיר ישנן שתי תחנות רכבת שמהן יש שירות רכבות לוורשה, לפוזנן, ולעוד אזורים בפולין.
בנוסף לכך, בסמוך לעיר עוברים הכבישים הראשיים 10 ו-11, שמספקים גישה נוחה ליוצאים מהעיר ולנכנסים אליה.
בסמוך לעיר ישנו שדה תעופה אזרחי.
העיר שוכנת בגובה ממוצע של 60 מטרים מעל פני הים בין הגבהים 50–134 מטרים מעל פני הים.
את העיר חוצה נהר גוודה ויש בשטחה כמה אגמים.
מפעל לייצור מוצרי תאורה של פיליפס
בית דפוס של החברה Quad/Graphics
תאגיד פילה אחזקות היא יצרנית בגדי ספורט המעצבת נעליים ובגדים שהוקמה על ידי אטורה וג'יאנסברו פילה בשנת 1911 בביאלה, פיימונטה, איטליה.
בשנת 2003 נמכרה לקבוצה האמריקאית - Sport Brands International.
בשנת 2007 נמכרה החברה לפילה קוריאה, החטיבה הדרום קוריאנית שלה.
בספטמבר 2010 הונפקה החברה בבורסת קוריאה (הדרומית).
מנכ"ל החברה הוא יון קאון-צ'אנג.
לפילה משרדים ב-11 מדינות ברחבי העולם.
פילה הוקמה בביאלה, פיימונטה, איטליה, על ידי אטורה וג'יאנסברו פילה בשנת 1911. במקור החברה ייצרה בגדים לאנשי האלפים האיטלקיים, בעיקר תחתונים.
בשנות השבעים החברה עברה להתמקדות בבגדי ספורט, עם אישור עסקת שיתוף פעולה עם הטניסאי השוודי ביורן בורג.
המותג הפך פופולרי יותר לאחר המעבר לבגדי ספורט.
בשנת 1991, בתמיכתה של החברה האיטלקית, הוקמה חברה בת FILA קוריאה.
בשנת 2003, הבעלים האיטלקי המקורי, Holding di Partecipazioni, מכר את החברה ל-Cerberus Capital Management, קרן גידור אמריקאית, לאחר שהחברה התחייבה יתר על המידה להסכמים יקרים עם אתלטים בתקופה שבה החברה הייתה עם שולי רווח נמוכים.
סרברוס הייתה בעלת חברת Fila באמצעות חברת ההחזקות Sports Brands International, שגם הפעילה את כל עסקי פילה ברחבי העולם למעט Fila Korea, שהייתה חברה נפרדת שהפעילה את המותג ברישיון.
לאחר מספר שנים בהם המותג דשדש, בינואר 2007 נרכשו המותג וכל החברות הבנות הבינלאומיות שלו על ידי פילה קוריאה.
בשנת 2009 רכשה ANTA Sports את הזכויות על המותג בסין, הונג קונג ומקאו, מהשותף המיזם המשותף הסיני של חברת פילה, בל אינטרנשיונל.
פילה קוריאה הייתה עדיין בעלת 15% ממניות החברה המשותפת "Full Prospect".
במאי 2011 רכשה חברת פילה קוריאה את יצרנית ציוד הגולף העולמית Acushnet Company, והפכה לבעלים החדשים של מותגי גולף מובילים כמו טיטיסט תמורת 1.23 מיליארד דולר.
פילה נותנת חסות לקבוצת הבייסבול Doosan Bears הקוריאנית, קבוצת הכדורגל מכבי תל אביב, ונבחרת הפיליפינים ברוגבי.
רבים מהאישים המזוהים עמה כגון פושקין, ויקטור הוגו, פרסי ביש שלי ובפרט הלורד ביירון הטיפו לעצמאות מדינית ליוון והשתחררותה מעול האימפריה העות'מאנית ורתמו משאבים לסיוע ממשי במלחמת העצמאות היוונית.
אף כי מקור השאיפה היה רומנטי ותפיסתה אידיאליסטית ומדומיינת במידה רבה, היא הובילה גם ללימוד רציני של השפה, קריאה במקורות ראשוניים וחקר הארכאולוגיה ובכך העלה תרומה למחקר מדעי מבוסס של יוון הקדומה.
ביוון העתיקה שימש המושג לתיאור אישים לא-יוונים שהעריצו את התרבות היוונים והיו ידידים לעם היווני.
כך, למשל מכנה איסוקרטס את פיליפוס השני, מלך מוקדון.
מיתרידטס הראשון, מלך פרתיה כינה כך את עצמו, בטביעה על מטבעותיו, כחלק מניסונו לשייך את עצמו ליוון.
ניתן לתאר גם את תנועת ההתייוונות בתקופת הבית השני כפילהלניזם של העת העתיקה.
המצביא הרומי טיטוס קווינקטיוס פלמינינוס שחרר את היוונים משלטון מוקדון והביע תוך כדי כך הוקרה לתרבות ולעבר היווני, כערש התרבות בעת פתיחת המשחקים האיסתמיים.
עם זאת, בתקופה הרפובליקה הרומית התבססה טינה והפניית-גב לתרבות היוונית וליוונים כעם.
מאוחר יותר, יצירותיו של המשורר הרומי הורטיוס הביעו שוב זיקה והערצה לתרבות היוונית.
קיסרים מאוחרים יותר כנירון, הדריאנוס, מרקוס אורליוס ויוליאנוס הכופר הביעו זיקה לתרבות היוונית, שהובעה גם בהופעה חיצונית, בידע של השפה והיצירות היווניות ובעיסוק בפילוסופיה.
במחצית המאה ה-18, ערב המהפכה הצרפתית, ראתה תנועת הנאורות (כמו הרנסאנס, אליו השוותה את עצמה) את התרבות המערבית (כולל רומא) כמבוססת על התרבות היוונית.
התנועה העלתה על נס את הרציונליזם והחירות, שזוהו עם העבר הטהור של יוון לפני ש"קולקל".
באמנות צמחה באותה תקופה תנועת הנאו-קלאסיציזם כתגובת נגד "טהורה" ונקיית קווים לבארוק המקושט והעשיר, שיוחס לבתי המלוכה של המונרכיה האבסולוטית.
הרעיון הדמוקרטי, שתואר עד אז כהרה אסון, הפך לאידיאל שלטוני, למשל בספרו של תומאס פיין, "שכל ישר" (1776), שהשפיע על החוקה האמריקאית.
בגרמניה חיבר גוטהולד אפרים לסינג את "לאוקון" (1766) שניתח את הטרגדיה היוונית והשווה אותה לאמנות הפיסול הקלאסי.
רעיונותיו זכו לתפוצה באמצעות כרכי עבודתו של אוגוסט וילהלם פון שלגל, Vorlesungen über dramatische Kunst und Literatur ("כתבים על אמנות דרמטית וספרות"; 1809–1811).
בשנת 1762 פורסם ספרם של ניקולס רווט וג'יימס סטיוארט על הארכיטקטורה של יוון העתיקה.
הספר, שזכה לפופולריות, פתח בפני המערב צוהר לאדריכלות היוונית הקלאסית.
המשורר הגרמני פרידריך הלדרלין תיאר בשיריו את יוון כדגם אידיאלי לגרמניה העתידית והאדריכל קארל פרידריך שינקל ביטא גישה זו בכך שעיצב את אדריכלות המבנים הרשמיים כמבנים יווניים, דבר שהיה רב-השפעה על האדריכלות בכל אירופה.
ב-1822 הצהיר פרסי ביש שלי בהקדמה למחזה "Hellas" – "כולנו יוונים!".
בסוף 1823 הצטרף הלורד ביירון באופן פעיל למאבק היוונים במלחמת העצמאות היוונית.
כעבור כ-4 חודשים, ב־19 באפריל 1824 מת במיסולונגי שביוון ממחלת המלריה בה לקה כאשר השתתף במלחמת העצמאות של יוון.
בכך הפך לסמל התנועה וסמל של הקרבה עצמית לטובת הרעיון הפילהלני.
פילדלפיה אינקוויירר היא חברה לתועלת הציבור, העוסקת בעיקר בנושאי אקטואליה, ומפרסמת באופן קבוע שני עיתונים יומיים (The Philadelphia Inquirer ו-Daily News) ואתר אינטרנט פעיל (Inquirer.com).
המהדורה המודפסת של העיתון מפורסמת ומופצת במטרופולין פילדלפיה, שבארצות הברית.
העיתון הוקם על ידי ג'ון ר.
ווקר וג'ון נורוול ביוני 1829 בשם "פנסילבניה אינקוויירר", ולאחר מכן שונה שמו בהתאם לריכוז האוכלוסייה ותפוצת העיתון בעיר פילדלפיה.
כיום, פילדלפיה אינקוויירר הוא העיתון היומי השלישי בגודלו בארצות הברית.
העיתון מוחזק בבעלות מכון לנפסט, חברת בת של קרן פילדלפיה, וככזה הוא העיתון הגדול ביותר בארצות הברית הממומן על ידי מוסד ללא כוונת רווח.
נכון לשנת 2007 היה הפילדלפיה אינקוויירר העיתון ה-17 הכי גדול בכמות העותקים שהדפיס מדי שבוע בארצות הברית.
נכון לשנת 2021 עד כה זכו עיתונאים שונים ב-20 פרסי פוליצר על כתבות ומאמרים שפורסמו בעיתון.
בנוסף, פילדלפיה אינקוויירר הוא העיתון המתעד של דלאוור.
העיתון הפך לראשונה לעיתון מרכזי במהלך מלחמת האזרחים האמריקאית כאשר סיקור המלחמה שלו נתפס כאובייקטיבי ואמין, ועל כן זכה לפופולריות משני צידי המלחמה.
תפוצת העיתון ירדה לאחר המלחמה, אך עלתה בשנית בסוף המאה ה-19. במקורו, העיתון שייך את דעותיו לתמיכה במפלגה הדמוקרטית, אולם מאוחר יותר הוצהר כי תמיכת העיתון מוענקת למפלגה הוויגית, מעט לפני שעברה למפלגה הרפובליקנית.
לבסוף, באמצע המאה ה-20, הסירה הנהלת העיתון את השתייכותו למפלגה כלשהי וקיבעה לו מעמד של עצמאות פוליטית.
בסוף שנות ה-60, הפילדלפיה אינקוויירר צנח מעט עקב התחרות עם העיתון המתחרה: הפילדלפיה בולטין.
אולם הוא זינק בחזרה בשנות השבעים כאשר בעלים חדשים קנו אותו והביאו ציוד מתקדם ותוותים מנוסים יותר.
המו"ל והמנכ"לית הנוכחית היא אליזבת ה.
יוז, והעורך הוא גבריאל אסקובר.
פילדלפיה רול הוא מאקיסושי (מסווג גם כקוואריסושי), סוג של סושי המוכן בדרך כלל עם סלמון מעושן, גבינת שמנת ומלפפון.
הוא יכול לכלול גם מרכיבים אחרים, כמו סוגים אחרים של דגים, אבוקדו, או בצל ירוק .
כמו רולים רבים של סושי בהשראה מערבית, המרכיבים לקוחים מהמטבח האמריקאי והשם מותאם לשוק האמריקאי.
הפילדלפיה אטומס הייתה קבוצת כדורגל מפילדלפיה שבארצות הברית, אשר שיחקה בליגת הNASL בין השנים 1973–1976.
האטומים לא יכלו לשמור על הצלחת העונה הראשונה שלהם, מכיוון שהמועדון לא העפיל לפלייאוף בכל אחת משלוש העונות ב-NASL.
לאחר עונת 1975, הקבוצה נמכרה למספר מועדונים מקסיקנים, ביניהם מועדון הכדורגל גוודלחרה.
הזיכיון על המועדון הוסר שנתיים לאחר מכן כאשר פילדלפיה פיורי הוקמה ב-1978.
האטומים היו גם חלק ממה שנחשב על ידי היסטוריונים, ללידתו של כדורגל אולמות מודרני בארצות הברית.
ב-11 בפברואר 1974, האטומים אירחו את קבוצת הצבא האדום במשחק תצוגה.
בשנת 2017, קבוצה חדשה החלה לשחק בליגת הכדורגל האמריקאית בשם מ.כ.
המועדון ממשיך את המורשת של האטומים ומשתמש בצבעים של הקבוצה המקורית.
פילוג ממלכת שאול הוא מאורע מקראי המופיע בספר שמואל, בו מסופר על פילוג ממלכת ישראל לאחר מות שאול, לשתי ממלכות, שמלכיהן הן דוד ואיש בושת.
הממלכה התאחדה מחדש לאחר רצח איש בושת.
במהלך מלחמת ישראל מול פלשתים שהתרחשה בהר הגלבוע, נפלו שאול, מלך ישראל ושלושה מילדיו: יהונתן, מלכישוע ואבינדב וגופותיהם נלקחו בידי פלשתים.
במלחמה ניצחו הפלשתים ניצחון מוחץ, והם השתלטו על חלקים רבים בשטח ישראל, כמתואר בשמואל א:
לאחר מות שאול, דוד כבר לא היה נרדף, ולכן החליט שזהו הזמן המתאים להתחיל למלוך.
הוא שאל את ה' באיזו עיר להתחיל למלוך, וקיבל את תשובתו - בחברון.
הוא נפרד מגדודו, שאנשיו עברו לגור בערים הסובבות את חברון, והוא עצמו עבר לחברון עם נשותיו, אחינועם היזרעאלית ואביגיל, ועם אנשיו.
לאחר שהגיע לחברון, הלכו אליו אנשי שבט יהודה, ומשחו אותו למלך עליהם בחברון, שהוכרזה כעיר בירתו.
האלשיך הקדוש הסביר מדוע מלך דוד בתחילה על יהודה, ורק בהמשך מלך על כלל ישראל, שהרי כבר שמואל משח אותו למלך.
הוא כתב, שאפשר ללמוד זאת מברכת יעקב ליהודה: .
שבתחילה דוד יהיה גור, ימלוך רק על שבט אחד, ובהמשך יהיה אריה, שהוא גדול יותר, וימלוך על כלל ישראל.
פניית דוד לאנשי יבש גלעד
לאחר שהמליכו אותו, שמע דוד, שאנשי יבש גלעד קברו את שאול.
הוא פנה אליהם, בירך אותם וחיזק את ידיהם, על מאמצם בקבירת שאול.
יתר על כן, הבטיח להם שעל כך שקברו את שאול, הוא יחזיר להם טובה.
בסוף דבריו, אמר גם שהמליכו אותו למלך על יהודה.
המפרשים דנו בשאלה, מדוע זהו הדבר הראשון שדוד עושה לאחר שהומלך.
הרב אמנון בזק כתב, שיבש גלעד נחשבה לתומכת מאוד בשאול, לאחר שהצילם מנחש העמוני, שאיים לעקור להם כל עין ימין.
ניתן לראות עוד את תמיכתם בשאול בכך שהם קוברים את שאול, למרות הסכנה מפלשתים.
בעקבות זאת, פנה דוד דווקא אליהם, כדי להגיד להם שלא יהיו עצובים ונואשים על כך שמת מלכם האהוד, הנה יש להם מלך אחר שיכול למלוך עליהם, דוד, שבדיוק הומלך על יהודה.
כלומר, דוד פנה ליבש גלעד בהצעה שיהיה מלכם, ויכול להיות שזוהי גם הטובה שהוא אמר שיטיב להם, שהוא יגן עליהם עם צבאו, לאחר שיקבלו את מלכותו.
זהו המהלך הראשון שהוא עושה - מחזק את ממלכתו ומצרף אליו תומכים.
יצירת קשרים עם המדינות השכנות
מהלך נוסף שביצע דוד לחיזוק ממלכתו, היה יצירת קשרים עם ממלכות שכנות.
הממלכה איתה יוצר קשר דוד בתחילת מלכותו היא גשור, הנמצאת בגולן הדרומי.
יצירת הקשר מתבצעת בכך שדוד מתחתן עם מעכה בת תלמי המלך, שיולדת לו את אבשלום ותמר, אולם יכול להיות גם שהחתונה הייתה רק אמצעי לחיזוק הקשר, והקשר נוצר עוד לפני כן.
אברהם לבנון מונה מספר סיבות ליצירת קשרים עם ממלכות שכנות, ובמיוחד עם גשור: דוד יצר קשרים עם ממלכות שכנות כדי ליצור אחיזה בצפון, הסכם שלום עם ממלכה שלא תתקוף אותו ויוכל לעשות אתה קשרים דיפלומטיים.
בנוסף, בחר דוד דווקא את גשור כממלכה הראשונה, כדי לאגף את ישראל, ובירתה אז, מחניים, ובכך ליצור הרתעה חזקה כנגד ממלכת ישראל.
לאחר שסופר על דרכיו של דוד לחיזוק ממלכתו, פורטו בניו של דוד שנולדו בחברון: .
הרב בזק הסביר את סיבת פירוטם, שהפירוט מראה, גם הוא, על ביסוס וחיזוק מלכות דוד, על כך שדוד עומד ליצור שושלת של מלכים.
לאחר מות שאול, לישראל לא היה מלך, ודוד מלך רק על יהודה בחברון.
עקב כך, המליך אבנר בן נר, שר צבאו של שאול, את בנו של שאול שלא נפל במלחמה, איש בושת, למלך על ישראל.
במדרש רבה מופיע שאבנר לא חלק על מלוכת דוד, אלא סבר שעדיין לא הגיע זמנו למלוך.
את סברתו הביא מן ברכת ה' ליעקב, שמברכו שיצאו ממנו מלכים: .
את הברכה קיבל יעקב לאחר שנולדו כל ילדיו חוץ מן בנימין, שמצאצאיו היה שאול, ומן לשון הברכה ניתן להבין שהמלכים יצאו מהילד שעדיין לא נולד.
מכאן דרש אבנר שכוונת הכתוב היא שיצאו מספר מלכים מן בנימין, ובינתיים יצא רק אחד - שאול.
אי לכך, המליך את איש בושת.
מועד המלכתו של איש בושת וזמן מלכותו
ישנן מחלוקות בין המפרשים והחוקרים מתי המליכו את איש בושת וכמה זמן מלך.
על פי הכתוב, איש בושת מלך שנתיים, ולא כתוב מתי הומלך.
בפירושו לתלמוד הבבלי, סבר רש"י שאיש בושת הומלך חמש שנים לאחר המלחמה בגלבוע, ומלך עד מותו, ובחמש שנים לאחר מותו לא היה מלך לישראל.
לעומתו, טענו שם התוספות שהחל למלוך חצי שנה לאחר מות שאול, וחמש שנים לאחר מות איש בושת לא היה מלך, ולא לפני המלכתו.
דעתו של רש"י מובאת בהרחבה בספרו של אברהם לבנון, "ויהי בימי שאול", שם הוא כותב, שאיש בושת הומלך בשנתיים האחרונות למלכות דוד בחברון, שמלך בה שבע וחצי שנים, ובחמש וחצי השנים הללו לא היה מלך לישראל.
על פי זה הוא גם מסביר מדוע אבנר מעביר את איש בושת למחניים ומדוע פירט הכתוב את האזור עליו הומלך איש בושת: .
לבנון מסביר, שבחמש וחצי השנים בהן לא היה מלך, פלשתים השתלטו על חלקים נרחבים מישראל, ובעקבות כך העביר אבנר את איש בושת למחניים, הממוקם ליד הירדן, שיהיה רחוק מן פלשתים עד לביסוס מלכותו.
השתלטות פלשתים היא גם הסיבה לפירוט שטח המלכתו, שלא מלך על כל החלקים באותו זמן, אלא כל פעם השתלט על חלק אחר.
בניגוד לכך, כתב הרב יוסף אלבו בספרו, ספר העיקרים, שהמליכו את איש בושת זמן מועט לאחר מות אביו, שאול, ושלט על ממלכת ישראל עד למותו, אך רק בשנתיים הראשונות למלכותו, הוא לא נלחם עם שבט יהודה, שתחת דוד.
ולאחר שהחלה המלחמה עם דוד, איש בושת נחלש, וכבר לא נחשב למלך.
יש חוקרים שסוברים, שגם איש בושת מלך שבע וחצי שנים, כמו דוד, ובטקסט המקראי ישנם שיבושים לגבי זמן מלכותו, והכותב התבלבל עם זמן מלכותו של שאול, שמלך שנתיים.
השערה נוספת, שהועלתה על ידי פרופסור גרשון גליל היא שגם אצל שאול וגם אצל איש בושת, שנתיים לא היה זמן מלכותם, והכותב כתב שנתיים כדי להציג את תקופת מלכותם כתקופה קצרה, שאינה חשובה כל כך.
אך למעשה איש בושת מלך שבע וחצי שנים.
בין ממלכת יהודה במלכותו של דוד לממלכת ישראל במלכותו של איש בושת הייתה יריבות חזקה ומדי פעם אף עימותים וקרבות.
באחת מן הפעמים שנפגשו שתי הממלכות, היה זה סביב הבריכה בגבעון.
יואב הסכים, ומכל אחד מן הצדדים קמו 12 נערים.
לאחר המקרה עם הנערים, התחזק הקרב בין שני הצדדים והחמיר.
בקרב, אבנר וצבאו נחלו הפסדים והחלו להימלט.
על פי מספר מפרשים, הכתוב מפרט את מהירותו של עשהאל, משום שחשב שאף על פי שאבנר היה מיומן במלחמה, מהירותו תחפה על כך, והוא יצליח להורגהו.
אבנר ביקש מעשהאל להפסיק לרדוף אחריו, אלא לרדוף אחר אחד מן הלוחמים הפשוטים, אך עשהאל לא הסכים.
אבנר ביקש שוב והזהיר שיהרגהו, אך עשהאל המשיך לרדוף אחריו, ואבנר הכה אותו בחניתו בצלע החמישית, שבאזור הלב, ומרוב שהמכה הייתה חזקה, יצאה החנית מגב עשהאל והוא מת במקום.
לאחר מכן, יואב ואבישי רודפים אחר אבנר ומגיעים עד למקום הקרוי גבעת אמה, שבמדבר גבעון, סמוך למקום הקרוי גיח.
במהלך מנוסת אבנר, התקבצו סביבו כל שבט בנימין, והם עלו לראש גבעה אחת, עליה קרא אבנר ליואב להפסיק לרדוף אחריו ולעצור את המלחמה, ויואב הסכים והורה לאנשיו זאת: .
סך האבדות היו 380 איש: 20 ליהודה, ביניהם עשהאל, ו-360 לישראל.
האשמת איש בושת את אבנר
לאחר המלחמה, חזר אבנר למחניים, שם הואשם בידי איש בושת שלקח את פילגש אביו, רצפה בת איה, דבר הנחשב כמרידה במלכות.
אבנר כעס מאוד ונפגע מהאשמות איש בושת.
בתגובה, הוא ענה לאיש בושת שהוא אינו אדם כנוע ופשוט, והאשים אותו בכך שאף על פי שהצילו היום, בכך שנלחם עם דוד, ולא עזב אותו לנפשו, הוא האשים אותו האשמות חמורות כאלו: .
לאחר מכן, נשבע שדוד לבסוף יהיה מלך של כל ישראל, כפי שנשבע ה'.
איש בושת לא ענה לאבנר ולא אמר דבר, מפני שפחד מאוד מאבנר.
כריתת ברית אבנר עם דוד והחזרת מיכל
בהמשך, שלח אבנר מלאכים לדוד, ומסר שהוא יודע שהוא ראוי למלוך, ושהוא יכול לעזור לו בכך, ולפיכך הוא מבקש ממנו לכרות עמו ברית.
דוד הסכים, אך התנה זאת בכך שיחזירו לו את מיכל אשתו, ששאול לקח ממנו, ונתנה לפלטיאל בן ליש.
עם זאת, דוד שלח מכתב לאיש בושת, בו ביקש את מיכל, כדי שתהיה לחזרתה של מיכל אליו תוקף רשמי, והדבר לא יחשב כגניבה.
איש בושת אישר, ומיכל הוחזרה לדוד.
אחר החזרתה של מיכל, הלך אבנר לזקני ישראל, לשכנעם לתמוך בדוד.
אברהם לבנון כתב שלדוד היה כה חשוב להחזיר את מיכל, כדי לחזק את מלכותו ולקרב אליו עוד אנשים, בכך שהוא מראה שכמו איש בושת, שהוא בן המלך, גם הוא עצמו ראוי למלוכה בהיותו חתן המלך.
לאחר שהלך לשכנע את זקני ישראל, הגיע אבנר לחברון יחד עם 20 מאנשיו, שם עשו לכבודו משתה.
אחרי המשתה הלך אבנר לשכנע אנשים נוספים לתמוך בדוד.
בו בזמן שיצא אבנר מחברון, הגיע יואב, ועודכן בכל מעשה אבנר בחברון.
יואב חשד באבנר בכך שהוא רק רוצה לרגל בחברון אחרי דוד, ולכן שלח מלאכים להחזיר את אבנר לחברון.
כשהוחזר אבנר, לקח אותו יואב לפינה נסתרת מתוך נימוק שהוא רוצה לדבר אתו באופן אישי, שם רצח אותו, יחד עם אבישי אחיו, כנקמה על כך שהרג אבנר את עשהאל, אחיהם.
לאחר הרצח, נבהל מאוד כל העם ובמיוחד איש בושת:
קינת דוד על אבנר וקללת בני צרויה
אחר רצח אבנר, טען דוד שלא הוא אשם במיתת אבנר וקילל את יואב על כך שרצח את אבנר: .
לאחר מכן, התקיימה הלווייתו, בה הלך דוד בראש, ליד המיטה, ולאחר קבירתו, קונן דוד על אבנר:
בזכות קינתו, הבין והאמין כל העם שדוד לא אשם ברצח.
לאחר מכן, מתאר דוד את אבנר כאדם חשוב בישראל:
מאוחר יותר, דוד קילל שוב את יואב ואבישי: .
רצח איש בושת, שביצעו שני שרי גדוד, רכב ובענה, מתואר בשמואל ב פרק ד: .
הבאת ראשו של איש בושת לדוד
אחר כך, הלכו רכב ובענה אל דוד, הביאו לו את ראשו של איש בושת, ואמרו לו שהרצח הוא נקמה מאת ה', בבית שאול ובאיש בושת, שנראה מלשונם, שניסה לפגוע מספר פעמים בדוד: .
תגובתו של דוד לרכב ובענה הייתה דומה לתגובתו לנער העמלקי, שבישר שהרג את שאול.
בשני המקרים, גינה דוד בתוקף את הרצח, ושיבח את המת, ולאחר מכן הרג את הרוצחים.
ברצח איש בושת, דוד הוכיח את רכב ובענה, ולאחר מכן הורה להורגם, לקצוץ את בהונות ידיהם ורגליהם, ולתלותם בבריכה בחברון: .
לאחר מכן, לקח דוד איש ראש איש בושת וקבר אותו בקבר אבנר.
רכב ובענה היו שרי גדוד, בני רימון הבארותי, שנאלצו לברוח משטח ממלכת ישראל, ככל הנראה, עקב עברה חמורה, שהייתה, כנראה, בגידה.
הם בורחים ל"גתימה", שחלק מן החוקרים והפרשנים סבורים שזאת גת, אליה ברח גם דוד.
אברהם לבנון כתב, שניתן לראות שבורחים רבים מפני מממלכת ישראל בורחים אל פלשתים, ובעיקר אל גת, וזאת משום שפלשתים עודדו אותם לברוח אליהם, כיוון שהם רצו שהבוגדים לא יומתו אלא יתחזקו, ואז יחזרו לישראל וימרדו.
על פי זה, יש הסוברים שרכב ובענה נשלחו על ידי פלשתים כדי לחזק את הפילוג, ולהרוג את איש בושת.
לעומתם, ישנם הסבורים שהם דווקא רצו לאחד את הממלכות ולכן הרגו את איש בושת, עם מתוך ציווי מאחד מאנשי דוד, יכול להיות יואב, ועם מתוך עצמם.
בנוסף, יש הסוברים שהם נשלחו על ידי יואב, אך לא כדי לאחד את הממלכות, אלא כדי לפייס את דוד מרצח אבנר.
גם לפי שתי הסברות האחרונות, יש קשר בין בגידתם להריגת איש בושת, שהם רצו לכפר על בגידתם, או שהובטח להם שלא יומתו אם יעשו זאת, או שהם רצו שדוד יהיה המלך, משום שהם בגדו בשאול, ולא בדוד.
רצח איש בושת היווה את סוף הפילוג בישראל, שארך 7.5 שנים.
לאחר הרצח, באו כל ישראל אל דוד ומבקשים ממנו למלוך אליהם.
לאחר מכן, באו כל זקני ישראל לחברון, שם משחו את דוד למלך עליהם.
נתח הבשר והמנה פילה מיניון (בצרפתית ובאנגלית: Filet mignon; כלומר "פילה עדין, טעים או נחמד") הוא נתח בשר שנלקח מהקצה הקטן יותר של הפילה של פרה.
בצרפתית, הכוונה היא בעיקר לנתחים של מותנית חזיר, עגל, בקר, ולעיתים רחוקות יותר, בשר אייל (כמו אייל הכרמל).
המותנית (פילה) עוברת לאורך שני צידי עמוד השדרה, ובדרך כלל נשחט כשני נתחי בשר ארוכים בצורת נחש.
פילה מיניון מוצג בדרך כלל כחתך עגול שנלקח מהקצה הדק יותר של חתיכת הפילה.
לרוב זה החתך הרך והרזה ביותר.
לפילה מיניון יש לרוב טעם עדין יותר מאשר נתחי בשר אחרים וככזה הוא מעוטר לרוב ברוטב או עטוף בבייקון.
בשל הכמות הקטנה של פילה מיניון שניתן להשיג מכל חיה, הוא נחשב בדרך כלל לאחד מנתחי הבקר היקרים ביותר.
בצרפת, המונח פילה מיניון מתייחס על פי רוב לבשר חזיר.
לנתח הבקר המכונה פילה מיניון בארצות הברית יש שמות שונים בשאר אירופה, למשל filet de bouf בצרפתית, פילה סטייק בבריטניה, פילה סטייק בגרמנית, סולומיליו בספרדית (פילה בקטלאנית), פילה מיניון בפורטוגזית, filee steik באסטונית, ו-filetbiff בנורווגית.
בבריטניה, מדליון חזיר הוא המונח המשמש לתיאור חתך דומה מחזיר.
פילה מיניון מתייחס לנתחים מפילה בקר בצפון אמריקה.
במקומות אחרים, נתח בקר זה נקרא:
Filet de Bœuf - פילה בקר (בצרפתית)
Fillet steak - סטייק פילה (באנגלית : בריטניה, אירלנד, דרום אפריקה)
בארצות הברית, גם הקצה המרכזי וגם הקצה הגדול של הפילה נמכרים לעיתים קרובות כנתח פילה מיניון בסופרמרקטים ובמסעדות (לא רק הקצה הדק).
המונחים הצרפתיים לחתכים אלו הם טורנדוס (החלק המרכזי הקטן יותר), châteaubriand (החלק המרכזי הגדול יותר), וביפטק (חתוך מהקצה הגדול המכונה tête de filet (בלשון הצרפתית "ראש פילה").
סטייקים פורטרהאוס וסטייקים T-bone (כמעט אותו הדבר) הם נתחים גדולים הכוללים את הפילה.
המדליון הקטן בצד אחד של העצם הוא הפילה, ורצועת הבשר הארוכה בצד השני של העצם היא "סטייק הרצועות" שהוא מהסינטה.
פילה דג מהמילה הצרפתית filet, כלומר חוט או רצועה.
פילה דג הוא בשרו של הדג שנחתך או נפרס מהעצם על ידי חיתוך לאורכו, לאורך צד אחד של הדג במקביל לעמוד השדרה.
לקראת הפילוט של הדג יש להסיר את הקשקשים שעל עורו.
גם תכולת הקיבה צריכה ניתוק זהיר מהפילה.
מכיוון שפילטים של דגים אינם מכילים את העצמות הגדולות יותר העוברות לאורך החוליות, לרוב אומרים שהם "חסרי עצמות".
עם זאת, למינים מסוימים, כמו קרפיון מצוי, יש עצמות תוך שריריות קטנות יותר הנקראות פינים או סיכות בתוך הפילה.
העור המצוי בצד אחד של הפילה עשוי להיות מוסר מהפילה או לא.
ניתן לייצר פילה פרפרים על ידי חיתוך הפילטים מכל צד בצורה כזו שהם מוחזקים יחד על ידי בשר ועור הבטן.
יש להבדיל בין פילה דגים לסטייקים של דגים (הידועים גם כנתחים או קוטלטים של דגים), אשר נחתכים בניצב לעמוד השדרה וכוללים את העצמות הגדולות יותר.
פילה דג מהווה את בשר הדג, שהוא שרירי השלד והשומן בניגוד לעצמות והאיברים.
פילטים מתקבלים בדרך כלל על ידי חיתוך הדג במקביל לעמוד השדרה, ולא בניצב לעמוד השדרה כפי שקורה בסטייקים.
העצמות הנותרות עם הבשר המחובר נקראות "מסגרת", ומשמשות לעיתים קרובות להכנת ציר דגים.
בניגוד לדגים שלמים או סטייקים של דגים, פילה אינו מכיל את עמוד השדרה של הדג; הוא מניב פחות בשר דג, אבל קל יותר לאכילה.
פילטים חתוכים מיוחדים נלקחים מגושים גדולים מוצקים; אלה כוללים פילה חתוך "טבעי", טריז, מעוין או צורת זנב.
הפילטים עשויים להיות חסרי עור או בעלי עור; ניתן להסיר עצמות סיכה או לא.
נתח : מתקבלת על ידי חיתוך מאחורי ראש הדג, דרך הבטן לכיוון הזנב.
לאחר מכן הופכים את הדג וחוזרים על התהליך בצד השני לקבלת פילה כפול.
יחיד : מורכב יותר מהנתח, מייצר שני פילטים נפרדים, אחד מכל צד של הדג.
חתך "J" : מיוצר באותו אופן כמו פילה בודד, אך עצמות הסיכה מוסרות על ידי חיתוך צורת "J" מהפילה
פילו טיילור פארנסוורת' (באנגלית Philo Taylor Farnsworth; 19 באוגוסט 1906 – 11 במרץ 1971) היה ממציא אמריקאי.
הטלוויזיה האלקטרונית הראשונה הוצגה והומצאה על ידיו בשנת 1927.
במסורת האקדמית של מספר אומות, המונח פילולוגיה במובנו הרחב, מתאר את המחקר של השפה יחד עם הספרות, ההיסטוריה והרקע התרבותי שלה, שהם הכרחיים להבנת יצירות ספרות וטקסטים אחרים של התרבות.
מכאן שבנוסף לניתוח הלשוני של הטקסט העיסוק בפילולוגיה נושק גם לעיסוק בהיסטוריה, ארכאולוגיה, בלשנות, רטוריקה, הצפנה, ופילוסופיה.
לעיתים משתמשים במונח פילולוגיה כמונח נרדף לבלשנות, כלומר מחקר מערכות התקשורת האנושית, בעיקר כאשר המחקר מתבסס על טקסטים קדומים.
במקרים אחרים משתמשים בו כדי לתאר את ענף הבלשנות ההיסטורית (דיאכרונית), שעוסקת בחקר מקורות השפות והקשרים העתיקים ביניהן, ענף שמאפשר, בין השאר, לפרש מילים בשפה אחת מתוך שפה אחרת, דרך זיהוי מקור משותף.
זאת בניגוד לבלשנות הסינכרונית, העוסקת במבנה השפה כפי שהוא, שהיא עיקר עיסוקם של הבלשנים במאה ה-20.
פילולוגיה השוואתית חוקרת את הקשרים בין שפות שונות.
לדוגמה, הדמיון בין סנסקריט לשפות האירופאיות שהתגלה כבר במאה ה-16, הוביל לספקולציה אודות פרוטו שפה משותפת שממנה צמחו כל השפות האלה (ראה שפות הודו-אירופיות).
העניין של פילולוגים בשפות עתיקות הוביל למחקר של מה שנקרא במאה ה-18 שפות "אקזוטיות" מכיוון שהן יכלו לפתור בעיות שקשורות לפענוח המקורות של טקסטים עתיקים.
הפילולוגיה כוללת בתוכה גם אלמנטים של ביקורת טקסט (Textual criticism או Lower criticism), בניסיון לבנות את הטקסט המקורי מתוך העתקים שלו.
הביקורת ההיסטורית (Higher Criticism) שמטרתה לגלות את הזמן, המקום והבעלים של הטקסט, יכולה להתגלות כבעלת ערך רב בניסיונות אלה, אך גם ניזונה מהם.
טכניקות אלה קשורות באופן הדוק לפרשנות, ולכן אין גבול ברור בין פילולוגיה להרמנויטיקה.
כתוצאה מכך, כשלטקסט יש חשיבות פוליטית או דתית (לדוגמה, שחזור של המקורות של הבשורות הנוצריות), קשה להגיע למסקנות אובייקטיביות.
ענף נוסף של הפילולוגיה הוא פענוח של מערכות כתב עתיקות.
ענף זה התפתח והתפרסם במהירות באמצע המאה ה-19, בעקבות פענוח הדקדוק המצרי והאשורי.
עם הפענוח הסנסציוני של כתב החרטומים על ידי ז'אן-פרנסואה שמפוליון בעזרת אבן רוזטה שהתגלתה בשנת 1822, נעשו מספר ניסיונות לפענח מערכות כתב אחרות מהמזרח התיכון ומהאיים האגאיים.
העבודה על פענוח של שפות עתיקות מהמזרח התיכון התקדמה במהירות.
באמצע המאה ה-19 הנרי רולינסון (Henry Rawlinson) ואחרים פענחו את כתובות בהיסטון (Behistun Inscription), המתעדות את אותו מלל בפרסית עתיקה, בעילמית (שפת בני עילם) ובאכדית, על ידי שימוש בווריאציות שונות של כתב יתדות לכל שפה.
הבנת כתב היתדות הובילה לפענוח השפה השומרית.
השפה החתית פוענחה בשנת 1915 על ידי בדז'יך הרוזני.
ביוונית העתיקה, כתב ליניארי ב' פוענח בשנת 1952 על ידי מייקל ונטריס (Michael Ventris), שהדגים כיצד הכתב מתעד צורה מוקדמת של יוונית, שמוכרת כיום כמיקנית.
כתב ליניארי א', מערכת הכתב שמתעדת את שפת של התרבות המינואית עדיין לא פוענחה, למרות הניסיונות הרבים.
הפענוח של שפות עתיקות נמשך בעבודה על ההירוגליפים של המאיה והשפה האטרוסקית.
ישנן שפות שאת מערכת הכתיבה שלהן איננו מבינים כיום כגון הכתב הוויקינגי העתיק.
לפיענוח טקסטים בשפות אלו עשויה להיות השלכה משמעותית על המחקר ההיסטורי כפי שהיה לפענוח כתב החרטומים בעזרת אבן רוזטה.
ישנם קשיים רבים בלימוד שפה לא מוכרת.
החל בלימוד האותיות ועד ללימוד משמעות המילים והתחביר.
גרשם שלום, מייסד חקר הקבלה וגדול חוקריה, נעזר רבות בשיטה הפילולוגית.
בהספדו לידידו יוחנן לוי, שנפטר ב-1945, תיאר שלום את הפילולוגיה ואת משימת הפילולוג, כלהלן:
הפילולוגיה ככלי לביקורת התרבות הנוכחית
יוחנן גלוקר יסד מגזין בשם קתרסיס לביקורת התרבות האינטלקטואלית הנוכחית בישראל, תוך שהוא עושה שימוש בכלים פילולוגיים קלאסיים על מנת לאתר (ולשרש) מחקרים שטחיים במדעי הרוח.
המגזין עוסק הן בביקורות נרחבות ומפורטות והן בהצבעה על כשלים קלי-ערך יחסית.
המתודה הפילולוגית משמשת לאיתור מקורות השגיאה, ולהסקת מסקנות בגינה.
אליעזר שקולניק, אחת מהדמויות הראשיות בסרט הישראלי "הערת שוליים", הוא פילולוג תלמודי, וקטע משמעותי מעלילת הסרט עוסק בעבודתו.
פילון האלכסנדרוני היה פילוסוף יהודי-הלניסטי שחי באלכסנדריה בימי הקיסרות הרומית.
פילון לא ראה סתירה בין היהדות לבין עקרונות הפילוסופיה היוונית וביקש להבין את דת ישראל באמצעות דרכי חשיבה ורעיונות של חכמת יוון.
מחשבתו הפילוסופית הושפעה, בין היתר, מאפלטון, אריסטו והאסכולה הסטואית.
פילון הבין חלק מהתורה, כגון סיפור גן עדן, באופן אלגורי ולא כפשוטו.
דמות האל בחיבוריו היא דמות מופשטת שהאדם יכול לראות את דעת מציאותה ופעולתה בעולם, אך לא את מהותה.
פילון כתב בשפה היוונית ורבים מחיבוריו אבדו.
כתביו לא השתמרו בדרך כלל במסורת הרבנית ועניין יהודי מחודש התעורר בהם רק בתקופה המודרנית.
בשם ידידיה האלכסנדרוני כינה אותו עזריה מן האדומים (המאה ה-16), שהקדיש לו ולמשנתו פרק בספרו "מאור עיניים", והיה הראשון בן המסורת הרבנית שגילה בו עניין משמעותי לאחר למעלה מאלף שנה.
מן העת העתיקה ועד לימי עזריה לא היה עיסוק יהודי בפילון, אם כי חוקרים מעריכים שחז"ל היו מודעים למפעלו ואף התפלמסו עמו, ללא התייחסות ישירה, בספרותם.
על שמו נקרא כיום המושב כפר ידידיה שבעמק חפר.
המידע הביוגרפי שיש בידינו אודות פילון הוא דל ומתבסס על המעט שכתב על עצמו בספריו ואזכורו בכתבי יוסף בן מתתיהו.
מוצאו של פילון ממשפחה אריסטוקרטית ועשירה שעסקה במסחר.
אחיו, אלכסנדר, היה כנראה גובה מיסים (אלבארכס), ולפי יוסף בן מתתיהו, "עלה על כל בני עירו ביחוסו ובעושרו".
על פי מבנה שמו המלא של אחיו, ניתן להניח כי היה זה יוליוס קיסר שהעניק את האזרחות הרומית לאביו או אפילו סבו של פילון.
בית אביו ומשפחתו נמנה עם הכוהנים, האצולה החשמונאית ובית הורדוס ביהודה, ועם השושלת היוליו-קלאודית ברומא.
מכאן מובנת ההשפעה הרבה שהייתה לתפיסת העולם ההלניסטית על הגותו.
בשנת 40 לספירה עמד פילון בראש משלחת (בת חמישה חברים), שייצגה את יהודי אלכסנדריה כנגד משלחת (שאחד מחבריה היה אפיון) שייצגה את תושביה ההלניסטים בפני הקיסר גאיוס קליגולה וביקשה לבטל את הוראתו להציב את פסלו בבית הכנסת באלכסנדריה.
יוסף בן מתתיהו מספר כי פילון היה "איש מפורסם מכול־וכול", אולם הקיסר מנע ממנו ללמד סנגוריה על היהודים וגירש אותו מפניו בכעס.
לדבריו, פילון אמנם "יצא נעלב כולו", אולם עודד את היהודים שהיו עמו וטען שהקיסר אמנם כועס עליהם, "אולם למעשה עתיד עתה אלוהים לפעול נגדו".
זמנה של משלחת זו משמש כבסיס לחישוב ימי חייו, כי הוא מתייחס אל עצמו כ"זקן" בעת השתתפותו בה.
במשמעות אותם ימים, "זקן" מתייחס לאדם מעל גיל 55.
מקריאת כתביו מעריכים כי הוא ביקר פעם אחת בלבד בימי חייו בבית המקדש בירושלים.
נראה גם שלא שלט בשפה העברית, ובעיסוקו הנרחב בספרי הקודש והמדרש היהודיים נעזר בתרגומיהם ליוונית.
רוב חיבוריו עוסקים בתורה, אך נשתמרו בידי הכנסייה.
הוא אימץ לעצמו את דרכי המחשבה של אפלטון, וניסה ליישב בין הסיפור המקראי לתפיסת האלוהים האפלטונית.
כמו כן הושפע רבות מהסטואיקנים, שפירשו את הדת והמיתולוגיה בצורה אלגורית ובבסיס תורתם עמדו רעיונות מונותאיסטיים ומוסריים.
אלוהים ברא את העולם באמצעות מאמר (לוגוס).
אלוהים ברא חומר קדמון וברא ממנו את העולם, והטביע בחומר זה צורה שכלית ונצחית כמעין אדריכל.
זאת, בדומה לתפיסת הדיאלוג "טימאיוס" של אפלטון.
הבריאה היא פועל יוצא של רצונו החופשי של אלוהים.
העולם תלוי באלוהים, שהוא סיבתו המוחלטת, ואין אלוהים תלוי בקיומו של העולם או בפעולות שמתרחשות בו.
אלוהים הוא שנתן לעולם חוק וסדר.
הוא יצר את חוקי הטבע.
אלוהים אינו בר שינוי ולכן גם חוקיו נצחיים, אלא אם כן ירצה לשנותם מתוך רצונו החופשי.
ישנה, על כן, אפשרות עקרונית להתרחשות הנס, שהוא פרי החלטה חופשית של האלוהים.
הנס הוא ביטוי להשגחה האלוהית.
הנסים אינם מעשים שרירותיים או מקריים, אלא הם נוצרים מתוך כוונה לטובת יחידים או קבוצות הזכאים לכך, או לטובת המין האנושי כולו.
הדעת הנבואית נעלה על פעולת השכל האנושי הרגילה והיא פועל של ההשגחה האלוהית.
מעמד ההתגלות בסיני הוא אב טיפוס לדעת הנבואית המועברת בכוח ההשגחה לקבוצה של בני אדם.
דעת האלוהים – שתי דרכים להשיגה.