tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
חוק העונשין של מלאווי אוסר על "ידיעה גשמית נגד סדרי הטבע", ניסיונות לבצע "ידיעה גשמית נגד סדרי הטבע" ו-"מעשה מגונה גס" שמתייחסים דה פקטו לפעילות הומוסקסואלית בין זוגות חד-מיניים.
כתוצאה מקיומם של הסעיפים בחוק העונשין, שעברו בירושה מתקופת שלטונה של האימפריה הבריטית על מלאווי (בזמן היותה מרכז אפריקה הבריטית) למלאווי העצמאית של היום, ומטילים על פעילות הומוסקסואלית בהסכמה בין גברים עונש של 14 שנות מאסר עם אפשרות לענישה גופנית, ו-5 שנות מאסר לפעילות הומוסקסואלית בין נשים.
בסוף דצמבר 2009, אישה טרנסג'נדרית בשם טיוונגה צ'ימבלנגה וגבר הטרוסקסואל בשם סטיבן מונג'זה, נעצרו לאחר שערכו מסיבת נישואים מסורתית.
ב-18 במאי 2010 הם נמצאו אשמים בביצוע "עבירות לא טבעיות" ו-"מעשים מגונים בין זכרים" ונידונו ל-14 שנות מאסר כולל עבודת כפייה.
עם זאת, ב-29 במאי 2010, הנשיא, בינגו וה מותריקה, חנן את הזוג.
ב-5 בנובמבר 2012, ממשלת מלאווי הטילה מורטוריום על כלל הסעיפים שהפלילו קיום פעילות הומוסקסואלית.
ב-26 ביוני 2021, נערך מצעד הגאווה הראשון של המדינה בבירה לילונגווה שאורגן על ידי ארגון זכויות הלהט"ב המקומי "Nyasa Rainbow Alliance" עם כ-50 מפגינים שהגישו עצומה לפקידי מועצת העיר בדרישה להכרה בנישואים חד-מיניים וגישה טובה יותר לשירותי בריאות עבור להט"ב מלאווים.
— סעיף 137א: נוהגים מגונים בין נשים.
(א) יש לו ידיעה גשמית על כל אדם בניגוד לסדר הטבע, או...
יהיה אשם בעבירה פלילית ודינו - מאסר 14 שנים, עם או בלי ענישה גופנית.
— סעיף 153. עבירות לא טבעיות.
כל אדם שינסה לבצע אחת מהעבירות המפורטות בסעיף הקודם, יאשם בעבירה פלילית ודינו - מאסר 7 שנים, עם או בלי ענישה גופנית.
— סעיף 154: ניסיון לבצע עבירות לא טבעיות.
— סעיף 156: נוהגים מגונים בין גברים.כלי תקשורת דיווחו בדצמבר 2011 כי סעיפי החוק הללו נשלחו לעיון בוועדת החוק של מלאווי (MLC), תוך ציטוט של אפרים חיומה , שר המשפטים של מלאווי.
עם זאת, משלחת ברמה גבוהה של מומחים משפטיים שמונתה על ידי מכון זכויות האדם של לשכת עורכי הדין הבינלאומית חשפה בינואר 2012 כי הוועדה לא התבקשה, בפועל, לבחון את סעיפי החוקים.
ב-18 במאי 2012, נשיאת מלאווי ג'ויס באנדה הודיעה על כוונתה לבטל את סעיפי החוקים שמפלילים פעילות הומוסקסואלית בין מבוגרים בהסכמה.
ב-5 בנובמבר, ממשלת מלאווי הטילה מורטוריום על כלל הסעיפים הפליליים נגד קיום פעילות הומוסקסואלית.
התובע הכללי ושר המשפטים של מלאווי ראלף קסמברה הורה למשטרה לא לעצור אזרחי להט"ב על רקע הסעיפים, עד לביקורת מהאסיפה הלאומית .
עם זאת, שלושה ימים לאחר מכן, חזר בו והצהיר כי "לא הייתה הוראה כזו ולא קיים דיון על הכשרת נישואים חד-מיניים".
בנובמבר 2013 הודיע בית המשפט העליון של מלאווי על כוונתו לבדוק את חוקתיות סעיפי חוק העונשין לאחר קבלת ערעור.
מוקד הערעור היה מקרה של שלושה אסירים שהורשעו ב-2011 ומרצים עונשים שנעים בין 10 ל-14 שנות מאסר בגין קיום מעשים הומוסקסואלים בהסכמה.
בינואר 2014 עוכבו דיוני בית המשפט העליון בתיק עד להכרעה של בית המשפט עצמו האם הוא רשאי לעבור לבחינת סוגיית החוקתיות של סעיפי החוק.
נכון לשנת 2019, לא ניתנה פסיקה בתיק.
בספטמבר 2016, הנשיא פיטר מותריקה הצהיר כי הוא "רוצה שזכויותיהם של הומוסקסואלים יכובדו" והציע משאל עם על ביטול הפללה המשפטית של קיום פעילות הומוסקסואלית בהסכמה והכשרתם של נישואים חד-מיניים במלאווי.
עם זאת, לאחר מכן הצהיר דובר בית הנשיא שהצהרותיו הן "דעתו האישית בנושא ולא מדיניות".
ב-9 בפברואר 2016, בית המשפט העליון במזוזו התיר לשירות משטרת מלאווי, מנהל התביעות הציבוריות, להמשיך לעצור ולהעמיד לדין הומוסקסואלים ולסביות שמבצעים פעילות הומוסקסואלית בהסכמה.
שופט בית המשפט העליון דינגיסוואיו מאדיס אישר צו מניעה שהתבקש על ידי מנהיגים דתיים בדרישה להפסיק את הטלת ההשעיה של הממשלה על מעצרים נגד להט"ב מלאווים במסגרת סעיפי חוק העונשין נגד הומוסקסואליות במדינה במהלך דיוני בית המשפט על חוקתיות סעיפי החוק.
התביעות המשיכו מאז עד לבחינה שיפוטית של החלטות, התנהגות והתנערות מהחובה המשפטית והחוקתית על ידי שר המשפטים והחוקה, מנהל התביעה הציבורית ושירות משטרת מלאווי.
מלאווי אינה מכירה בנישואים חד מיניים, וגם לא בכל צורה מוגבלת יותר של זוגיות חד מינית (איחוד אזרחי, נישואי חוזה, מעמד ידועים בציבור).
ב-17 באפריל 2015 נכנס לתוקף חוק הנישואים, הגירושים ויחסי המשפחה שאסר על כל ביצוע של נישואים חד-מיניים או איחודים אזרחיים בקרב זוגות חד-מיניים.
כמו כן החוק כולל השוואות בין פעילות הומוסקסואלית לאונס והטרדות מיניות.
לא קיימים חוקים שמעניקים הגנה משפטית מפני אפליה על רקע נטייה מינית או זהות מגדרית במלאווי.
חוקת מלאווי אינה אוסרת על אפליה על רקע נטייה מינית או זהות מגדרית.
עם זאת, לא הייתה פסיקה משפטית רשמית כלשהי שאישרה את הטענה.
בספטמבר 2009, מרי שאווה , מזכירה לסוגיות תזונה, HIV ואיידס בלשכת נשיא המדינה, הצהירה כי מלאווי "חייבת לתת לאנשים הומוסקסואלים גישה לשירותי HIV ואיידס".
לדבריה, "יש צורך לשלב גישת זכויות אדם באספקת שירותי HIV ואיידס לקבוצות סיכון כאלה כמו גברים המקיימים יחסי מין עם גברים אם נצטרך להיאבק באיידס".
בפברואר 2010 הפעיל פיטר סאוואלי נעצר על כך שהדביק פוסטרים בכביש סואן בבלנטייר שעליהם נכתב "זכויות הומוסקסואלים הן זכויות אדם".
לאחר מכן הוא הואשם בהתנהגות ש-"עלולה לגרום להפרת השלום" ונשא בעונש של ניקוי חצרות בית משפט מקומי בבלנטייר למשך 60 יום.
באפריל 2010, הנשיא בינגו וה מותריקה גינה פעילות הומוסקסואלית באומרו "זה רע.
יש דברים מסוימים שאנחנו המלאווים פשוט לא עושים".
דו"ח מעמד זכויות האדם של מחלקת המדינה של ארצות הברית לשנת 2011 במלאווי מצא כי,"הסביבה תורמת לאפליה על רקע נטייה מינית נוצרה ונשמרת על ידי בכירי ממשל.
ביום התיירות העולמי בספטמבר [2011], אמר שר התיירות [דניאל ליווימבי] כי לא ראוי שאזרחים יעסקו בפעילות הומוסקסואלית אותה כינה כ-"מאוד לא מלאווית".
התפיסה השקרית לפיה מדינות מערביות מונעות סיוע כספי אלא אם המדינה מכשירה נישואים חד-מיניים, הגבירה התנהגות הומופובית בקרב האוכלוסייה".בפברואר 2014, האגודה המוסלמית של מלאווי (MAM) קראה לדון הומוסקסואלים למוות באומרה כי "יש לגזור על העבריינים עונש מוות כדרך לוודא שהנושא מרוסן".
בינואר 2016, דובר מפלגת העם , קן מסונדה, פרסם בעמוד הפייסבוק שלו הצהרות לפיהן הומוסקסואלים מלאווים "גרועים יותר מכלבים", הומוסקסואלים ולסביות הם "בנים ובנות של השטן" ושיש "לרצוח אותם".
ארגון החברה המשפטית של מלאווי מתח ביקורת שלילית על הצהרותיו והגיש אישומים נגד מסונדה לבית משפט, תוך כדי שהארגון ביקשה מהמשטרה ומוועדת זכויות האדם של מלאווי לחקור את הצהרותיו של מסונדה כדברי שטנה.
התיק נגד מסונדה יצא לאחר מכן וקודם על ידי חברת עורכי הדין, המרכז לזכויות אדם ושיקום (CHRR) ופעילי זכויות להט"ב במרכז לפיתוח עמים (CEDEP).
מספר ארגוני חברה אזרחית אחרים הביעו עניין בהצטרפות לתביעה בתיק, בהם מגן זכויות נוער וילדים (YOCRIS), הפורום לפיתוח לאומי (FND) והארגון לייעוץ הנוער המתבגר (CAYO).
עם זאת, התיק נגד מסונדה נדחה ולאחר מכן הופסק על ידי קצ'לה, מנהל התביעות הציבוריות של מלאווי, שהתערב בנושא ב-21 בינואר.
בינואר 2016, אריק סמביסה, הומוסקסואל מלאווי מבלנטייר בדרום מלאווי, הצהיר בפני מראיין על היותו הומוסקסואל והצהיר באומרו כי "נמאס לי לקבל ייחס כאזרח סוג ב" על ידי מה שהוא כינה "ממשלת מלאווי ההומפובית והחברה ההומפובית" באומרו "תהרגו אותנו או שתנו לנו את הזכויות שלנו".
הוא נעצר לזמן קצר על ידי המשטרה לאחר פרסום סיפורו והוסתר לזמן קצר במהלך אותה תקופה.
ב-4 בינואר 2017, אלפי מפגינים דתיים ברחבי 28 המחוזות של המדינה השתתפו בהפגנות נגד העברת אי-הפללה בנוגע לפעילות הומוסקסואלית בין מבוגרים בהסכמה.
דו"ח מאוקטובר 2018 של הארגון "Human Rights Watch" מצא שאזרחי להט"ב במלאווי חשופים ל-"מעצרים שרירותיים, אלימות פיזית ואפליה".
הדו"ח המליץ על ביטול הפללה של פעילות הומוסקסואלית בהסכמה על מנת "להבטיח שאזרחי להט"ב יהיו מוגנים טוב יותר".
בשנת 2021 נערך בבירה לילונגווה מצעד הגאווה הראשון אי פעם במלאווי, שכלל כ-50 מפגינים.
הרשעתם וחנינתם של טיוונגה צ'ימבלנגה וסטיבן מונג'זה
בסוף דצמבר 2009, אישה טרנסית בשם טיוונגה צ'ימבלנגה וגבר הטרוסקסואל בשם סטיבן מונג'זה, נעצרו לאחר שערכו "צ'ינקוסווה", טקס אירוסים מסורתי ולאחר מכן נכלאו בתאי מעצר נפרדים בבלנטייר.
השופט ניאקוואווה אוסיווה דחה לאחר מכן את שחרורם בערבות עבור הגנתם לכאורה באומרו "הציבור בחוץ כועס עליהם".
בפסק דין שפורסם ב-22 בפברואר 2010, דחה שופט בית המשפט העליון של מלאווי, לובמור ג.
מונלו את בקשת הנאשמים לכינוס בית משפט לחוקה כדי להכריע בחוקתיותם של הסעיפים 153 ו-156 לחוק העונשין שבהם הואשמו בעודו הצהיר כי "ממכלול המסמכים שבפניי הגעתי למסקנה כי ההליכים הפליליים העומדים בפני בית משפט השלום הראשי אינם נוגעים באופן מפורש ומהותי לפרשנות או יישומה של החוקה".
ב-18 במאי 2010, החשודים נמצאו אשמים בביצוע "עבירות לא טבעיות" ו-"נוהגים מגונים בין גברים" על פי סעיפי חוק העונשין.
השופט אוסיווה הטיל על הזוג את העונש המקסימלי שניתן על רקע הסעיפים של 14 שנות מאסר עם עבודת כפייה באומרו "אני אתן לכם גזר דין מפחיד כדי שהציבור יהיה מוגן מפני אנשים כמוכם כדי שלא נתפתה לחקות את הדוגמה הנוראה הזו.
אנחנו יושבים כאן כדי לייצג את החברה המלאווית, שאני לא מאמין שהיא מוכנה בנקודת זמן זו לראות את בניה מתחתנים עם בנים אחרים או עורכים טקסי אירוסים".
תהליך המשפט של הזוג, סיבות הרשעותיהם ומתן גזר הדין גונו באופן בינלאומי על ידי ארגוני זכויות אדם, כולל ארגונים מקומיים וממדינות שכנות בהם: המרכז לליטיגציה בדרום אפריקה, המרכז לפיתוח אנשים, ברית האיידס והזכויות לדרום אפריקה והמרכז לזכויות אדם ושיקום.
אמנסטי אינטרנשיונל והוועדה הבינלאומית לזכויות אדם של הומוסקסואלים ולסביות גינו בחריפות את ההעמדה לדין של הזוג, וכך גם ארגונים וממשלות שלאורך השנים תרמו תרומות כספיות עבור מלאווי בהן: ארצות הברית, הממלכה המאוחדת, גרמניה, נורווגיה, הבנק לפיתוח אפריקאי , האיחוד האירופי והבנק העולמי.
קבוצות הקואליציה הבינלאומית לבריאות האישה ודינמיקה מגדרית הדגישו את הרקע למאסרה של צ'ימבלנגה כסוגיה של טרנספוביה.
הקבוצות מתחו ביקורת על הדיווחים הבינלאומיים על המשפט ועל מתן גזר הדין של צ'ימבלנגה על כך שלא התייחסו לזהותה המגדרית של צ'ימבלנגה כאישה טרנסית בסיקור הנושא של הכשרות נישואים חד-מיניים באותה תקופה.
ב-29 במאי 2010, הנשיא בינגו וה מותריקה חנן את הזוג במהלך ביקורו של מזכ"ל האו"ם ה-8, באן קי-מון במלאווי.
משלחת ברמה גבוהה של מומחים משפטיים שמונתה על ידי מכון זכויות האדם של לשכת עורכי הדין הבינלאומית ערכה משלחת חקירת עובדות במלאווי בינואר 2012. מספר נציגי ממשלה הצהירו למשלחת כי "צ'ימבלנגה ומונג'זה לא היו, למעשה, הומוסקסואלים ומומנו בפועל על ידי ארגונים בינלאומיים".
עם זאת, המשלחת לא הצליחה לאשש את הקביעה כנכונה.
לאחר מכן הזוג נפרד וצ'ימבלנגה קיבלה מעמד של פליטה בדרום אפריקה ומונג'זה התחתן עם אישה אחרת ונפרד ממנה לאחר מכן.
הוא מת מסיבות לא ידועות ביולי 2012.
ב-7 בדצמבר 2015, זוג גברים קאת'ברט קולמלה, בן 19, וקלווין גונאני, בן 39, נעצרו בזמן שקיימו פעילות הומוסקסואלית לכאורה.
עם זאת, ב-15 בדצמבר 2015, ממשלת מלאווי הודיעה שהאישומים נגדם בוטלו.
בהצהרה, שר המשפטים סמואל טמבנו אישר מחדש את ההשעיה של מלאווי על החלת מעצרים והעמדות לדין בגין הפרות של סעיפי חוק העונשין נגד פעילות הומוסקסואלית בין מבוגרים בהסכמה במדינה מאז 2012.
באפריל 2018, המשטרה עצרה אדם בשם לימבנה סיבנדה במזוזו בחשד להיותו הומוסקסואל והאשימה אותו ב-"ביצוע מעשה מגונה".
המעצר נעשה על פי הדיווחים בגין הפרה לכאורה של סעיף 156 לחוק העונשין ("נוהגים מגונים בין גברים") ולא על פי הסעיף העיקרי נגד פעילות הומוסקסואלית במדינה (סעיף 153, "עבירות לא טבעיות").
סקירות תקופתיות אוניברסלית על ידי ועדת האו"ם לזכויות אדם
ועדת האו"ם לזכויות אדם השלימה במרץ 2011 את הסקירה התקופתית האוניברסלית שלה בנוגע למעמד זכויות האדם במלאווי.
בסיומה, ההמלצות הבאות הועברו למלאווי על ידי מדינות שונות:
רפורמה מוחלטת של מערכת המשפט עבור הבטחת ההתאמה של החוקה וכל חקיקה לאומית אחרת עם התחייבות המדינה לתקנים בינלאומיים של זכויות אדם, לתקן את כל הוראות החוקים שגורמות לאפליה במיוחד על בסיס נטייה מינית (מקסיקו).
לקבוע מורטוריום על הרשעות נגד קיום פעילות הומוסקסואלית ולבטל את ההפללה של פעילות הומוסקסואלית על מנת ליישם באופן מלא את עקרון השוויון ואי-האפליה בין כל בני האדם (צרפת).
לתקן את חוק העונשין בכדי לשים קץ לאפליה, עוינות ואלימות נגד אנשים על בסיס נטייתם המינית או זהותם המגדרית (אוסטרליה, אוסטריה, איטליה, אירלנד, גרמניה, הממלכה המאוחדת, לוקסמבורג, קנדה).
לבטל את הפללתה של פעילות הומוסקסואלית (ארצות הברית).
בנוסף, ארצות הברית שיבחה את מלאווי על התקדמותה בהתאמת החקיקה הלאומית שלה למספר אמנות עליהן חתמה אך הביעה ביקורת מהפללתה של פעילות הומוסקסואלית, וציינה בהעברת אי-הפללתה "חלק בלתי נפרד מההגנה המתמשכת על זכויות האדם האוניברסליות במלאווי, וצורך דחוף ומכריע עבור המאבק בהתפשטות מחלות ה-HIV/איידס.
לבטל כל חקיקה שמפלילה פעילות הומוסקסואלית בין מבוגרים בהסכמה, לאמץ אמצעים למאבק בהסתה לשנאה על רקע נטייה מינית או זהות מגדרית, לאפשר רישום של ארגונים לא ממשלתיים שפועלים ליצור סביבה ללא אפליה עבור נושאים של נטייה מינית וזהות מגדרית (ספרד).
לסקור את החקיקה הלאומית במטרה לבטל את הפללתה של פעילות הומוסקסואלית ולאסור על כל צורה של אפליה תוך עמידה בהתחייבויותיה הבינלאומיות של המדינה, לשחרר לאתר וללא תנאים את כל האסירים שנשללה מהם חירותם על רקע קיום פעילות הומוסקסואלית (שווייץ).
לעיין בחוקי המדינה בשאלת זכויותיהם של מיעוטים מיניים עבור הבטחת תיאום החקיקה הלאומית לתקנים הבינלאומיים של זכויות האדם (נורווגיה).
המשלחת המלאווית דחתה את כלל ההמלצות והצהירה באומרה כי "לא היו לנו תוכניות להכשיר פעילות הומוסקסואלית.
יש לכבד את רצונותיהם של תושבי מלאווי בהקשר הזה" והוסיפה כי "לא הייתה הסכמה בינלאומית על זכויות להט"ב או על זכותם של הומוסקסואלים להינשא".
המשלחת קבעה כי "לא הייתה הומופוביה או הסתה נגד הומוסקסואלים.
החוק פשוט מוציא מחוץ לחוק מעשים לא טבעיים, שיכולים להתבצע אפילו בקשר מיני בין גבר לאישה".
לגבי סוגיית הכשרת נישואים חד-מיניים, המשלחת הצהירה "זה היה תהליך, אפילו במדינות שהגישו המלצות בעניין הזה.
ועדת החוקים של מלאווי עבדה על חוקים שצריך לעדכן.
אין חוק שמפליל קיום נישואים כאלה, אבל יש חוק האוסר עבירות לא טבעיות".
החוק מציין את הרקע ההיסטורי של מלאווי בתקופה בה היוותה קולוניה של האימפריה הבריטית, ולאחר שקיבלה את עצמאותה, החוקים אומצו ונשארו במקומם, כולל איסור מעשים לא טבעיים.
ב-1994, מלאווי אימצה חוקה חדשה, שבמסגרתה הוקמה ועדת חוק שקיבלה מנדט לבחון את כל החוקים של המדינה כדי להבטיח שהם תואמים את החוקה".
דוחות והמלצות במסגרת האמנה הבינלאומית לזכויות אזרחיות ומדיניות
מלאווי אשררה את האמנה הבינלאומית בדבר זכויות אזרחיות ומדיניות ב-22 בדצמבר 1993. על פי סעיף 40 לאמנה, מלאווי נדרשה להגיש את הדוח הראשוני שלה עד 21 במרץ 1995. מלאווי לא עמדה בהתחייבויות הדיווח שלה במשך יותר מ-17 שנים, למרות תזכורות רבות.
הוועדה מודאגת גם מסעיפים 153 ו-156 לחוק העונשין, המפלילים פעילות הומוסקסואלית, ומהתיקון החדש לחוק העונשין, סעיף א137, המפליל גם פעילות הומוסקסואלית בין נשים (סעיפים 2, 3 ו-26).
מלאווי צריכה לשנות את חוק העונשין שלה כדי להעביר אי-הפללה בנוגע להומוסקסואליות בין מבוגרים בהסכמה משני המינים, ולנהל קמפיינים להעלאת מודעות כדי לחנך את האוכלוסייה בנושא זה.
מלאווי צריכה גם לנקוט בצעדים מתאימים כדי להגן על אנשים המעורבים ביחסים חד-מיניים בהסכמה מפני אפליה ואלימות על בסיס נטייתם המינית, ולהבטיח שפקידי הציבור והרשויות הציבוריות יימנעו משימוש בשפה העלולה לעודד שנאה ואלימות כלפיהם.
בהקשר זה, מלאווי צריכה להעמיד לדין אנשים שאחראים למעשי אפליה ואלימות כאלה, ולהעניש את מי שהורשעו".בתגובה בעל פה שמסרה לוועדה, הצהירה משלחת מלאווי באומרה כי:"ממשלת מלאווי הפנתה לוועדת החוקה לבחינה של כל החקיקה הנזכרת לעיל.
תהליך הבדיקה יהיה יסודי ומייעץ.
ועדת החוקה של מלאווי היא גוף עצמאי והמלצותיה נשקלות ברצינות על ידי ממשלת מלאווי".בדו"ח הראשוני של מלאווי שהגיע לוועדת האו"ם לזכויות אדם ב-13 ביולי 2012, הצהירה:"במונחים של אפליה על רקע נטייה מינית, הרוב המכריע של החברה לא קיבל הומוסקסואליות והומוסקסואליות אינה נהוגה בשטח ציבורי.
לכן, סביר מאוד שלא ידווחו מקרים של אפליה ואלימות על רקע נטייה מינית.
המדינה העמידה לדין אנשים בגין עיסוק במעשים הומוסקסואלים.
לדוגמה, בפרשה המתוקשרת של הרפובליקה נגד טיוונגה צ'ימבלנגה וסטיבן מונג'זה (תיק פלילי מספר 359 של בית משפט השלום משנת 2009) נשפטו שני גברים והורשעו בעבירה של נוהגים מגונים בין גברים, אולם הם זכו מאוחר יותר לחנינה ושוחררו.
למרות הוויכוח האחרון על הומוסקסואליות במלאווי, הקונצנזוס הכללי עדיין נשאר, כלומר, רוב המלאווים אינם תומכים בהומוסקסואליות.
על מנת להביא בחשבון את עמדות המיעוט, החוקים הרלוונטיים המפלילים פרקטיקות כאלה הופנו מאז לוועדת החוקה לבדיקה מקיפה".
זכויותיהם של לסביות, הומואים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים (להט"ב) בסלובניה מוגדרות בין המתקדמות ביותר בעולם.
פעילות הומוסקסואלית בין גברים מוגדרת כחוקית בסלובניה מאז 1977 בעוד גיל ההסכמה בין זוגות הומוסקסואלים והטרוסקסואלים מוגדר כשווה ועומד על 15 שנים.
הפסיקה פורסמה ב-8 ביולי ונכנסה לתוקף ב-9 ביולי.
בכך, הפכה סלובניה למדינה ה-31 בעולם שמכשירה נישואים חד-מיניים בשטחה, ל-18 ביבשת אירופה ולראשונה מהמדינות שהרכיבו את הפדרציה יוגוסלביה לשעבר.
מדי שנה מתקיימים מצעדי גאווה בערים שונות במדינה בהן ליובליאנה ומריבור.
על פי חוק העונשין מ-30 ביוני 1959, פעילות הומוסקסואלית בין גברים הוגדרה כפלילית בכל רחבי הישויות הפוליטיות שהרכיבו את הפדרציה של יוגוסלביה.
במהלך המחצית הראשונה של שנות ה-70 של המאה ה-20 הועברה הסמכות על חקיקת חוק העונשין מסמכות הרפובליקה הפדרלית ל-6 הרפובליקות בנפרד (סרביה, קרואטיה, סלובניה, בוסניה והרצגובינה, מונטנגרו ומקדוניה) ו-2 המחוזות בשטחה (קוסובו ווויבודינה).
בעקבות זאת, חוק העונשין החדש שהתקבל בשטח סלובניה ב-1976 הפך פעילות הומוסקסואלית בהסכמה בין גברים לחוקית ונכנס לתוקף ב-1977. פעילות הומוסקסואלית נשית לא נאסרה במפורש בחקיקה מעולם.
גיל ההסכמה הוגדר כשווה בין זוגות הומוסקסואלים והטרוסקסואלים כאחד - 15 שנים.
קוהביטציה רשומה בקרב זוגות חד-מיניים הפכה לחוקית מאז 23 ביולי 2006, שהעניקה לבני הזוג זכויות ירושה מוגבלות, ביטוח לאומי וקרובי משפחה.
ביולי 2009 קבע בית המשפט לחוקה של סלובניה שסעיף 22 לחוק רישום שותפויות חד-מיניות "מפר את הזכות לאי-אפליה על פי סעיף 14 לחוקה על רקע נטייה מינית" ודרש מהפרלמנט הסלובני להתאים את החקיקה לפסיקת בית המשפט בתוך 6 חודשים.
ב-3 במרץ 2015 האספה הלאומית (הבית התחתון) העבירה הצעת חוק להכשרת נישואים חד-מיניים בסלובניה בהצבעת רוב של 51 בעד ו-28 נגד.
ב-10 במרץ 2015, המועצה הלאומית (הבית העליון) דחתה הצעה לחייב את האספה להצביע שוב על הצעת החוק, בהצבעה של 14 בעד ו-23 נגד.
מתנגדי הצעת החוק פתחו בעקבות זאת בעצומת חתימות לכפיית משאל עם להעברת ההצעה שנתקל בהתנגדות על ידי האספה שהצביעה נגד העברתו.
ב-22 באוקטובר 2015, בהצבעה של 5 בעד ו-4 נגד, קבע בית המשפט לחוקה שההצבעה לחסימת משאל העם אינה חוקית.
קבוצות דתיות והאפיפיור פרנציסקוס דחקו באוכלוסייה הסלובנית להצביע נגד העברת הצעת החוק להכשרת נישואים חד-מיניים במשאל העם.
המשאל התקיים ב-20 בדצמבר 2015 ובסיומו הצעת החוק נדחתה.
ב-21 באפריל 2016 אישרה האספה הלאומית הצעת חוק שמעניקה לשותפויות בקרב זוגות חד-מיניים את כלל הזכויות המוענקות לזוגות נשואים, למעט הגישה לאימוץ משותף והפריה חוץ-גופית בקרב זוגות לסביות.
ב-16 ביוני 2022 פסק בית המשפט לחוקה כי ההגדרה הסטטוטורית של נישואים בחוק הסלובני כאיחוד הטרוסקסואלי בין זוגות מהמין השני בלבד איננה חוקתית ובכך, הכשיר נישואים גם בקרב זוגות מאותו המין.
החלטת בית המשפט פורסמה ב-8 ביולי 2022 ונכנסה לתוקף יום לאחר מכן ב-9 ביולי.
זוגות חד-מיניים רשאים לאמץ ילדים בסלובניה, הן על ידי אימוץ משותף מאז 2022 או חורג מאז 2011.
מאז 1998 נאסרה אפליה על רקע נטייה מינית במקומות תעסוקה ומגוון תחומים אחרים, לרבות חינוך, דיור ואספקת סחורות ושירותים בסלובניה.
ביולי 2009 קבע בית המשפט לחוקה שסעיף 14(1) לחוקת סלובניה אוסר על אפליה על רקע נטייה מינית.
ב-17 בפברואר 2016 הציגה ממשלת סלובניה הצעת חוק חדשה נגד אפליה שאוסרת בין היתר על אפליה על רקע נטייה מינית, זהות מגדרית וביטוי מגדרי.
ההצעה אושרה על ידי האספה הלאומית ב-21 באפריל בהצבעה של 50–17 בעוד המועצה הלאומית לא דרשה מהאסיפה להצביע שוב על העברתה לאחר מכן.
ב-28 באפריל, איגוד מהגרי העבודה "SDMS" הגיש עצומה עם 2,500 חתימות נדרשות על מנת לכפות משאל העם להעברת החקיקה.
יום למחרת שלח את הצעת החוק לחתימת הנשיא.
ההצעה הוכרזה כחוק על ידי הנשיא בורוט פאחור ופורסמה בכתב העת הרשמי של הממשלה ב-9 במאי 2016. ב-10 במאי ערער "SDMS" על החלטתו של ברגלז בפני בית המשפט לחוקה.
ביולי 2016, בית המשפט לחוקה דחה את הערעור.
לסביות, הומוסקסואלים וביסקסואלים מוצהרים רשאים לשרת בגלוי בכוחות המזוינים של סלובניה.
טרנסג'נדרים רשאים לשנות את מגדרם החוקי במסמכי זהות רשמיים בסלובניה.
גברים המקיימים יחסי מין עם גברים (MSM) החלו להיות רשאים לתרום דם בסלובניה ללא הגבלות מאז 2022.
בבירה ליובליאנה ישנם גיי ברים ומועדונים רבים שפונים לחברי קהילת הלהט"ב המקומית.
במועדון "K4" מתקיימות מסיבות עבור קהל להט"ב במיוחד תחת השם "K4 ROZA".
במועדונים "Factory" ו-"Bolivar" מתרחשות מסיבות של הומואים ולסביות שמארגנת הקבוצה "Jing Jang".
פאבים ומועדוני לילה נוספים ברחבי העיר שפופולארים בקרב אזרחי להט"ב סלובנים כוללים את: "Lan" ,"Tiffany" ו-"Galerija".
התנועה למען זכויות הומוסקסואלים ולסביות בסלובניה החלה להיות פעילה מאז 1984 לאחר ש-"MAGNUS", המדור ההומוסקסואלי במרכז התרבות והאמנות "ŠKUC" בליובליאנה נוסד כ-"ארגון התרבותי לסוציאליזציה של הומוסקסואליות".
קבוצת נשים שכללה נוכחות לסביות רחבה "Lilit" הוקמה ב-1985, ואחריה ב-1987 "LL" שהיוותה כמדור הלסבי בתוך "ŠKUC".
בשנת 1990 "MAGNUS" ו-"LL" התאחדו והקימו את הארגון הלאומי עבור זכויות להט"ב בסלובניה - "Roza Klub".
לאורך השנים דווח על מספר אירועי אפליה ואלימות נגד להט"ב סלובנים על רקע נטייתם המינית או זהותם המגדרית.
ביוני 2009 התרחשה תקיפה במהלך אירוע ספרותי באחד מהברים ההומוסקסואלים המפורסמים בליובליאנה "Open".
לאחר מכן אושפז פעיל זכויות הלהט"ב ומגיש הרדיו מיטה בלאז'יץ' בבית חולים לאחר שהותקף על ידי שמונה צעירים רעולי פנים עם לפידים בעודו סובל מכוויות בראשו.
בשנת 2007, במריבור, מספר משתתפים הוכו על ידי מפגיני נגד הומופובים במהלך ציון מצעד הגאווה בעיר.
במרץ 2019, לבנה נזרקה מבעד לחלון של סניף ארגון זכויות הלהט"ב הסלובני "Društvo DIH - Enakopravni pod mavrico".
בשנת 2019, אזרח הומוסקסואל הוכה על ידי מספר עבריינים במורסקה סובוטה וסבל לאחר מכן מחבלות בכליות וממספר צלעות שבורות.
ב-1 בנובמבר 2019 קבוצה של פורעים השחיתה מועדון להט"ב מקומי ואיימה על צוות המועדון באלימות בשעות הבוקר המוקדמות במרכז החברתי והתרבותי האוטונומי במרכז ליובליאנה - מטלקובה .
זכויותיהם של לסביות, הומוסקסואלים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים (להט"ב) בניגריה כפופות לרדיפה ואפליה רשמית, בעודם מתמודדים עם אתגרים משפטיים וחברתיים שלא נתקלים בהם תושבים הטרוסקסואלים בעלי תחושת התאמה לזהותם המגדרית.
פעילות הומוסקסואלית מוגדרת כעבירה פלילית בניגריה המחולקת בין צפון מוסלמי לדרום נוצרי, ונושאת עונש עד 14 שנות מאסר דה יורה בפריסה ארצית.
עם זאת, עונש על קיום פעילות הומוסקסואלית ב-12 ממדינות צפון ניגריה שאימצו את דין האסלאם השרעי בשטחן, מוגדר כמוות בסקילה פומבית באבנים (ראג'ם) .
בדרום ניגריה ועל פי הקודים הפליליים החילוניים של צפון ניגריה, העונש המרבי על קיום פעילות הומוסקסואלית בהסכמה הוא 14 שנות מאסר.
קיום נישואים חד-מיניים נאסר באופן מפורש מאז 2014 לאחר חתימתו של הנשיא גודלאק ג'ונתן על הצעת החוק "חוק נישואים מאותו המין (איסור), 2011" שמטילה עונש מאסר עד 14 שנים עבור מורשעים שביצעו נישואים מאותו מין.
לא קיימת הגנה משפטית על אזרחי להט"ב מאפליה על רקע נטייה מינית או זהות מגדרית בניגריה, בעוד שהיחס הציבורי כלפי הומוסקסואליות מוגדר כהומופובי בגלוי במדינה המונה מעל 225 מיליון בני אדם.
מעט מאוד אזרחי להט"ב ניגרים ידועים כגלויים לגבי נטייתם המינית או זהותם המגדרית האמיתית בקרב האוכלוסייה הקרובה שלהם עקב חשש לקבלת אלימות נגד להט"ב שמוגדרת כתכופה ואף רצח.
כתוצאה מכך לאורך השנים להט"ב ניגרים רבים נמלטו למדינות מערביות בעלות הגנה משפטית על זכויות להט"ב.
על פי פרויקט שנערך על ידי מרכז המחקר פיו בשנת 2007, 97% מהנסקרים הצהירו שמערכות יחסים של זוגות מאותו המין "לא צריכות להתקבל על ידי החברה", נתון שהיה השני בגובהו במדד הומופוביה ב-45 המדינות השונות שנבדקו.
בשנת 2015, סקר של ארגון שהוקם על ידי פעיל זכויות להט"ב ניגרי בשם ביסי עלימי שבסיסו בלונדון, טען שהנתון ירד ל-94%.
בסקר הזה בנוסף כ-30% מהנסקרים הסכימו שאזרחי להט"ב "צריכים להיות בעלי גישה לחינוך, בריאות ודיור".
על פי סקר נוסף שנערך על ידי מרכז המחקר פיו בשנת 2019, 12 שנה לאחר הסקר הראשון, 91% מהנסקרים הוגדרו כבעלי תחושת דחייה חברתית כלפי גילויי מערכות יחסים רומנטיות בין זוגות מאותו המין.
הקוד הפלילי הפדרלי בכלל המדינות הדרומיות
פעילות הומוסקסואלית בין גברים מוגדרת כעבירה פלילית על פי הקוד הפלילי שחל על כל המדינות בדרום ניגריה ונושאת עונש מרבי של 14 שנות מאסר.
פעילות הומוסקסואלית בין נשים אינה מוזכרת במפורש בחוק, אם כי ניתן לטעון כי המונח הנייטרלי מגדרית "אדם" בסעיף 214 כולל גם נשים, באומרו,סעיף 214.
כל אדם שיש לו - (א) ידע גשמי על אדם כלשהו בניגוד לסדר הטבע; או (ג) מתיר לאדם זכר להיות בעל ידיעה גשמית עליו בניגוד לסדר הטבע; אשם בעבירה פלילית, ודינו - מאסר 14 שנים.
מי שמנסה לבצע אחת מהעבירות שהוגדרו בסעיף האחרון, אשם בעבירה פלילית ודינו - מאסר 7 שנים.
לא ניתן לעצור את העבריין ללא צו.
הקוד הפלילי הפדרלי בכלל המדינות הצפוניות
סעיף 284 לקוד הפלילי הפדרלי (מדינות הצפון), שחל על כל המדינות בצפון ניגריה קובע באומרו,סעיף 284.
מי שמקיים יחסים גשמיים נגד סדרי הטבע עם איש, אישה או בעל חיים, ייענש במאסר לתקופה שעלולה להתארך עד 14 שנים וכן דינו קנס.
אדם המתלבש או לבוש בצורת אישה במקום ציבורי או העוסק במעשי סדום כאמצעי פרנסה או כמקצוע מוגדר כ-"משוטט" וייענש לפי סעיף 407 במקסימום בשנת מאסר אחת או קנס, או שניהם.
קובע כי "שוטטות חסרת תקנה" היא "כל אדם אשר לאחר שהורשע כמשוטט מבצע אחת מהעבירות אשר יגרמו לו להיות מורשע שוב ככזה" וייענש לפי סעיף 408 במקסימום שנתיים מאסר או קנס, או שניהם.
הדין השרעי במדינות צפוניות מסוימות
במשך השנים 12 מדינות בצפון ניגריה אימצו צורה כלשהי של החלת דין השריעה האסלאמי לחוקים הפליליים שלהן, בהן: באוצ'י, בורנו, גומבה, ג'יגאווה, קדונה, קאנו, קצינה, קבי, ניז'ר, סוקוטו, יובה וזמפרה.
החוקים הפליליים השרעים דווחו כמי שחלים על כלל המוסלמים בשטח המדינות ורק על מי ש-"הסכים מרצונו לסמכות השיפוט של בתי הדין השרעים".
המשמעות של המונח מעשה סדום
במדינות קדונה ויובה "מעשי סדום" מוגדרים כמבוצעים על ידי "מי שיש לו קויטוס אנאלי עם אדם כלשהו".
במדינות קנו וקצינה "מעשי סדום" מוגדרים כמבוצעים על ידי "מי שמקיים יחסים גשמיים בניגוד לסדר הטבע עם כל גבר או אישה דרך פי הטבעת".
במדינות באוצ'י, גומבה, ג'יגאווה, סוקוטו וזמפרה "מעשי סדום" מוגדרים כמבוצעים על ידי "מי שמקיים יחסים גשמיים נגד סדרי הטבע עם כל גבר או אישה".
ענישה על עבירת קיום מעשה סדום
במדינות גומבה, ג'יגאווה, זמפארה וקאנו, רווק שיבצע עבירת "מעשה סדום" ייענש בענישה גופנית של "הלקאת מאה מלקות" ומאסר למשך שנה.
אם המורשע מוגדר כנשוי, העונש על ביצוע מעשה סדום הוא הוצאה להורג בסקילה פומבית באבנים (ראג'ם).
בקאנו, עונש של מוות בסקילה חל גם אם המורשע היה נשוי בעבר.
במדינת באוכי, מי שיורשע בביצוע עבירת "מעשה סדום" ייענש במוות בסקילה פומבית באבנים (ראג'ם) או בכל אמצעי אחר שתחליט המדינה.
במדינות קדונה, קצינה, קבבי ויובה, אדם שיורשע בביצוע עבירת "מעשה סדום" ייענש במוות בסקילה פומבית באבנים (ראג'ם).
במדינת סוקוטו, מי שיורשע בביצוע עבירת "מעשה סדום" ייענש במוות בסקילה פומבית באבנים.
אם קטין מבצע את המעשה בבגיר, הקטין צפוי לעונש מתקן והבגיר צפוי לעונש באמצעות "ת'זיר" (אחד משלושת הסוגים העיקריים של עונשים על פי דין השריעה) שעלול להטיל עד הלקאת 100 מלקות.
בסוקוטו, ת'זיר משמעו ענישה לפי שיקול הדעת על חומרת עבירה שעונשה לא מצוין.
במדינות באוצ'י, גומבה, ג'יגאווה, קדונה, קאנו, קצינה, קבבי, סוקוטו, יובה וזמפרה, לסביאניזם מוגדר כמבוצע כאשר "מי, שבהיותה אישה, מתקשרת עם אישה אחרת לקיום יחסי מין באמצעות איבר המין שלה או באמצעות גירוי או ריגוש מיני אחת של השנייה".
המדינות באוצ'י, ג'יגווה, קצינה, קבבי, סוקוטו, יובה וזמפרה כוללות את ההגדרה הרשמית של לסביאניזם כדלקמן: "העבירה נעשית על ידי איחוי לא טבעי של איברי המין הנשיים ו/או על ידי שימוש באמצעים טבעיים או מלאכותיים כדי לעורר או להשיג מין, סיפוק או ריגוש".
ענישה על עבירת קיום לסביאניזם
במדינות גומבה, ג'יגאווה, קבבי, סוקוטו, יובה, זמפרה ובאוצ'י, אישה שתמצא אשמה בביצוע עבירה זו תהיה כפופה לענישה גופנית שעלולה לקבוע עד הצלפת 50 מלקות.
בנוסף, כל מי שתורשע בביצוע קיום לסביאניזם צפויה להיענש במאסר של עד 6 חודשים, למעט בבאוצ'י, שם המאסר עשוי להימשך עד 5 שנים.
במדינת קדונה, העונש על ביצוע עבירת קיום לסביאניזם הוא ת'זיר שפירושו "כל עונש שלא נקבע בדרך של הודוד או קיסאס" (שני סוגי העונשים העיקריים הנוספים משלושת הסוגים העיקריים על פי דין השריעה).
"הודוד" פירושו "עונש שהוא קבוע בחוק האסלאמי" בעוד ש-"קיסאס" כולל "עונשים המוטלים על עבריינים בדרך של שילום תגמול כספי על גרימת מוות/פציעות לאדם".
במדינות קאנו וקצינה, העונש על ביצוע עבירת לסביאניזם הוא מוות בסקילה פומבית באבנים.
משמעות המונח מעשה מגונה גס
במדינת קדונה, ההגדרה של איסור קיום "מעשה מגונה גס" מוגדרת כאשר אדם "חושף את עצמו בעירום בפומבי או מבצע מעשים קשורים אחרים בעלי אופי דומה עבור השחתת המוסר הציבורי".
במדינות קאנו וקצינה ההגדרה של איסור קיום "מעשה מגונה גס" זהה למדינת קדונה, אולם החוק כולל גם איסור על ביצוע נשיקה בפומבי.
במדינת גומבה, ההגדרה של איסור קיום "מעשה מגונה גס" כוללת אדם המבצע "כל עבירת מין נגד אמות המידה הנורמליות או הרגילות בדרך כלל של התנהגות".
המדינות באוצ'י, ג'יגאווה, קבבי, סוקוטו, יובה וזמפרה אינן מגדירות במפורש מה כולל תוכן האיסור על קיום "מעשה מגונה גס" בשטחן, אבל החוקים שלהן מצהירים לעומת זאת כי "מי שמבצע מעשה מגונה גס באדם אחר ללא הסכמתו או בשימוש בכוח או איום כופה על אדם להצטרף עמו לביצוע מעשה כזה, ייענש".
ענישה על עבירת קיום מעשה מגונה גס
מי שמבצע עבירת קיום "מעשה מגונה גס", "ייענש בהלקאת מקל הליכה שעלול להטיל עד הלקאת 40 מלקות ודינו - מאסר שלא יעלה על שנה וכן קנס".
במדינת באוצ'י, המאסר עשוי להימשך לתקופה של עד 7 שנים.
במדינת קדונה, העונש על ביצוע עבירת קיום "מעשה מגונה גס" הוא ת'זיר שפירושו "כל עונש שלא נקבע בדרך של הודוד או קיסאס".
במדינת סוקוטו, מי שמבצע עבירת קיום "מעשה מגנה גס", "ייענש בהלקאצ מקל שעלולה להטיל עד הלקאת 40 מלקות או עלול להיות נידון למאסר לתקופה שלא תעלה על שנה, או שניהם, ועלול להיות צפוי גם לקנס".
משמעויות המונחים שוטטות ומשוטט חסר תקנה
במדינות באוצ'י, גומבה, ג'יגווה, קדונה, קאנו, קצינה, קבבי, סוקוטו, יובה וזמפרה, זכר נחשב ל-"משוטט" אם הוא "מתלבש בצורה נשית במקום ציבורי או עוסק במעשי סדום כאמצעי עבודה או מקצוע".
במדינות קאנו וקצינה מתארים נקבה כ-"משוטטת" אם היא "מתלבשת בצורה גברית או לבושה כמו גבר במקום ציבורי".
במדינות באוצ'י, גומבה, ג'יגאווה, קדונה, קאנו, קצינה, קבי, סוקוטו, יובה וזמפרה, "משוטט חסר תקנה" מוגדר כ-"כל אדם שמתנהג שוב כמשוטט לאחר שכבר הורשע כאחד כזה בעבר".
במדינות באוצ'י, גומבה, ג'יגווה, קצינה, קבבי, סוקוטו, יובה וזמפרה, אדם שהורשע על רקע היותו "משוטט" עומד בפני מאסר של עד שנה וענישה גופנית עד הלקאת 30 מלקות.
במדינת קאנו, תקופת המאסר לא תעלה על 8 חודשים, ומספר ההלקאות עשוי להתארך עד ל-35 מלקות.
במדינת קדונה, העונש על מי שמורשע כ-"משוטט או "משוטט חסר תקנה" הוא ת'זיר שפירושו "כל עונש שלא נקבע בדרך של הודוד או קיסאס".
במדינות גומבה, ג'יגאווה, קצינה, קבבי, סוקוטו, יובה וזמפרה, אדם שהורשע כ-"משוטט חסר תקנה" צפוי לשאת בתקופת מאסר של עד שנתיים והלקאה של עד 50 מלקות.
במדינת בוצ'י, ייתכן שמספר ההלקאות לא יעלה על 40 מלקות, ובמדינת קאנו, תקופת המאסר לא תעלה על יותר משנה.
חוק העונשין החילוני שמוטל במדינות צפוניות מסוימות
במדינת בורמו, אדם ש-"עוסק בלסביאניזם, אקט הומוסקסואלי במדינה, מבצע עבירה" או "עוסק במגע מיני עם אדם אחר מאותו המין, ייענש במוות".
גברים המחקים את התנהגותן של נשים
במדינת קאנו, מי שמוגדר כ-"בהיותו זכר מתנהג או מתלבש באופן המחקה את התנהגותן של נשים, ייאשם בעבירה ועונש של שנת מאסר, קנס של 10,000 נאירות ניגריות או שניהם".
ב-18 בינואר 2007 הקבינט של ניגריה אישר את ההצעה "חוק נישואים מאותו המין (איסור) 2006" ושלח אותה לאספה הלאומית לצורך "העברה דחופה".
אולם, הצעת החוק לא עברה.
ב-29 בנובמבר 2011, הסנאט של ניגריה (הבית העליון) העביר את הצעת "חוק נישואים מאותו המין (איסור), 2011".
הצעת החוק התקבלה ב-30 במאי 2013 על ידי בית הנבחרים של ניגריה (הבית התחתון) וקובעת כדלקמן:
חוזה נישואים או איחוד אזרחי שנעשו בין זוגות מאותו המין מוגדרים כ-"פסולים, לא חוקיים ולא מוכרים כזכאים להטבות של נישואים תקפים".
הפיכת חוזה נישואים או איחוד אזרחי שנעשו בין זוגות מאותו המין מכוח תעודה שהונפקה על ידי מדינה זרה "בטלים ובלתי ניתנים לאכיפה בניגריה".
איסור חגיגת כל אירוע נישואים או איחוד אזרחי בין זוגות מאותו המין "במקום פולחן, כנסייה או מסגד או כל מקום אחר בניגריה".
איסור רישום של "מועדונים, אגודות, ארגונים הומוסקסואלים, הליכים ופגישות".
איסור על "הצגה פומבית של מערכת יחסים רומנטית מאותו מין באופן ישיר או בעקיפין".
הטלת עונש מאסר עד 14 שנים על "אדם המתאחד בחוזה נישואים חד-מיניים או איחוד אזרחי".
הטלת עונש מאסר עד 10 שנים על אדם ש-"רשום, מפעיל או משתתף במועדונים, אגודות וארגונים הומוסקסואלים, או מפרסם באופן ישיר או בעקיפין הצגה פומבית של מערכת יחסים חד-מינית בניגריה".
הטלת עונש מאסר עד 10 שנים על אדם או קבוצת אנשים ש-"עדים או מסייעים לחגיגת נישואים חד-מיניים או איחוד אזרחי, או תומכים ברישום, תפעול וקיום של מועדונים, אגודות, ארגונים, הליכים או מפגשים של הומוסקסואלים בניגריה".
הגדרת "איחוד אזרחי" בחוק זה משמעותה "כל הסדר בין אנשים מאותו המין לחיות יחד כשותפים לקיום יחסי מין והכללת תיאורים כגון יחסים עצמאיים של מבוגרים, שותפויות אכפתיות, שותפויות אזרחיות, הסכמי סולידריות אזרחיים, שותפויות מקומיות, יחסי הטבות הדדיים, שותפויות רשומות, יחסים משמעותיים, איגודים יציבים וכו'".
ב-7 בינואר 2014, נשיא ניגריה גודלאק ג'ונתן חתם על ההצעה כחוק.
לא קיימים חוקים שמעניקים הגנה משפטית מפני אפליה על רקע נטייה מינית או זהות מגדרית בניגריה.
חוקת ניגריה אינה מזכירה זכויות עבור אזרחים שמוגדרים כלהט"ב בתוכנה, אך היא מכילה הוראות שונות שמבטיחות לכלל האזרחים "זכויות שוות" (סעיף 17(2)(א)) וכן זכויות נוספות לרבות "גישה לטיפול רפואי ובריאות הולם" (סעיף 17(3)(ד)) ו-"שוויון הזדמנויות במקומות תעסוקה" (סעיף 17(3)(א)).
ניגריה נחשבת לעיתים קרובות בכלי תקשורת בינלאומיים כמדינה דתית פנאטית, בה קיימות עמדות הומופוביות ציבוריות רחבות כלפי מערכות יחסים הומוסקסואליות על רקע אמונות דתיות שדוחות בעוינות יחסים רומנטיים שאינם מוגדרים כהטרוסקסואלים בין זכר ונקבה והטרונורמטיבים בקרב האוכלוסייה.
כתוצאה מכך, אזרחי להט"ב שגלויים לגבי נטייתם המינית או זהותם המגדרית האמיתית, נתונים לגילויי בריונות ואלימות ציבורית חריפה.
ב-19 בספטמבר 2006 הצהיר שגריר ניגריה באו"ם, ג'וזף איילוגו, באומרו "התפיסה שהוצאות להורג בגין עבירות כמו הומוסקסואליות ולסביות הן מוגזמות היא שיפוטית.
מה שנראה על ידי חלקים כעונש לא פרופורציונלי בעבירות כה חמורות והתנהגות כה מגעילה עלולים להיראות בעיני אחרים כעונש ראוי וצודק".
ב-51  באוגוסט 2007 שמונה עשר גברים נעצרו על ידי משטרת מדינת בואצ'י והואשמו בקיום "מעשי סדום" בגין ביצוע קרוס-דרסינג.
ההאשמות בוטלו מאוחר יותר והוגדרו כעבירת "שוטטות" בעוד שהגברים הוחזקו בבית סוהר במשך מספר שנים במעצר עד תום ההליכים שהסתיים בסוף 2011.
ב-12 בספטמבר 2008 ארבעה עיתונים פרסמו את השמות וכתובות ביתם של 12 חברים ב-"House of rainbow Metropolitan Church" בלאגוס, אחת מתוך חברות הקהילה הבינלאומית של כנסיית המטרופוליטן הקהילתית הידועה כבעלת קבלה חברתית גלויה כלפי מאמינים נוצרים פרוטסטנטים שמוגדרים כלהט"ב ומשפחותיהם.
לאחר מכן, חלק ממי שפורסמו על ידי העיתונים אוימו, הוכו ונסקלו באבנים על ידי התושבים המקומיים.
בעקבות התקריות ביטלה הכנסייה כנסים שהיו עתידיים להתקיים מחשש לביטחון המשתתפים.
ב-15 באפריל 2017 הרשויות במדינת קדונה עצרו כ-53 גברים על קשר כביכול להשתתפות בחתונה של זוג מאותו המין.
הנאשמים הואשמו ב-"קשירת קשר, התכנסות בלתי חוקית והשתייכות לחברה בלתי חוקית".
באוגוסט 2017 משטרת מדינת לאגוס עצרה כ-42 גברים על רקע אשמת קיום פעילות הומוסקסואלית.
ביוני 2018 משטרת ניגריה עצרה מעל 100 חוגגים במלון באסאבה במדינת דלתא באשמת הומוסקסואליות.
ביולי 2018 הם הועמדו בפני אישומים פליליים שקשורים לקיום פעילות הומוסקסואלית בבית משפט.
בינואר 2019 דולאפו באדמוס, דוברת משטרת לאגוס, הצהירה כי על הומוסקסואלים בניגריה "לברוח מהמדינה או לעמוד לדין".
היא הצהירה בפוסט בחשבונה באינסטגרם באומרה כי "כל אדם בעל נטייה הומוסקסואלית צריך לעזוב את ניגריה או להסתכן בהעמדה לדין".
בנוסף, קראה לניגרים בעלי ראיות על אזרחים שהם הומוסקסואלים לבוא עם הראיות ולדווח עליהם במשטרה.
הצהרותיה הובילו לביקורות זועמות וגינויים רבים נגד הרשויות הניגריות.
באדמוס המשיכה להצהיר בשנים לאחר מכן כי "ישנם חוקים בניגריה האוסרים על פתיחת מועדונים הומוסקסואלים, עמותות וארגונים למען זכויות להט"ב בעוד כל מי שנמצא קשור לפעילותם עלול להיענש עד 15 שנות מאסר".
דו"ח מעמד זכויות אדם בניגריה
דו"ח מעמד זכויות האדם בניגריה לשנת 2011 שפורסם על ידי מחלקת המדינה של ארצות הברית מצא כי,"בגלל טאבו חברתי רחב נגד הומוסקסואליות, מעט מאוד אנשים חשפו בגלוי את נטייתם המינית בקרב האוכלוסייה.
הארגונים הלא ממשלתיים "Global Rights" ו-"The Independent Project" סיפקו לקבוצות לסביות, הומוסקסואלים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים (להט"ב) ניגרים ייעוץ והכשרה משפטית בהסברה, אחריות תקשורתית ומודעות ל-HIV/איידס".
ריצ'רד אקוסון , עורך דין ופעיל זכויות להט"ב הומוסקסואל ניגרי-אמריקאי.
ביסי עלימי , פעיל זכויות להט"ב הומוסקסואל ניגרי-בריטי.
אדרונקה אפטה , פעילת זכויות להט"ב לסבית ניגרית-בריטית.
מתיו בלייס , פעיל זכויות להט"ב קווירי ניגרי.
וינסנט דזמונד , סופר ופעיל זכויות להט"ב קווירי ניגרי.
דייוויס מק-איאלה , פעיל זכויות להט"ב הומוסקסואל ניגרי.
ג'ייד מקאוליי , כומר ופעיל זכויות להט"ב הומוסקסואל ניגרי-בריטי.
אולומיד מקנג'וולה , יזם חברתי ופעיל זכויות להט"ב הומוסקסואל ניגרי.
אקודו אוגואהמבה , פעילת זכויות אדם לסבית ניגרית.
בולו אוקופה , דוגמן ופעיל זכויות להט"ב ביסקסואל ניגרי.
טמי אוובוסה , זמרת-יוצרת לסבית ניגרית.
מיס סההרה, מלכת יופי, זמרת-יוצרת ופעילת זכויות להט"ב טרנסקסואלית ניגרית-בריטית.
מוג'י סולאר-וילסון , פרשנית חברתית ופעילת זכויות להט"ב לסבית ניגרית-אמריקאית.
אדגוק טוגבייאלה , אמנית חזותית ופעילה חברתית קווירית ניגרית-אמריקאית.
זכויותיהם של לסביות, הומוסקסואלים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים (להט"ב) בסמואה כפופות לרדיפה ואפליה רשמית, בעודם מתמודדים עם אתגרים משפטיים וחברתיים שלא נתקלים בהם תושבים הטרוסקסואלים בעלי תחושת התאמה לזהותם המגדרית.
פעילות הומוסקסואלית בקרב גברים מוגדרת כעבירה פלילית בסמואה ועלולה לשאת עונש של עד 5–7 שנות מאסר ואפשרות לענישה גופנית דה יורה למורשעים, אף על פי שהחוק דווח לאורך השנים כלא נאכף בפועל.
הומוסקסואלית נשית מוגדרת כחוקית מאז ומעולם.
החברה הסמואית נוטה להיות בעלת קבלה חברתית רחבה כלפי טרנסג'נדרים ואנשים שמגדרים את עצמם במגדר שלישי לאור נוכחתה של קהילה טרנסג'נדרית מסורתית-תרבותית בשטחה, אך לא כלפי הומוסקסואליות, בשל השפעתה הרבה של הנצרות בקרב האוכלוסייה.
במדינה קיימת קהילה שאנשיה ידועים במונח פאפאפין ומגדירים את עצמם תחת מגדר שלישי, הם נולדו כזכרים ונוהגים להתלבש כנשים.
בשנת 2011 חתמה סמואה על "ההצהרה המשותפת על הפסקת מעשי אלימות והפרות זכויות אדם הקשורות בהתבססות על נטייה מינית וזהות מגדרית" באו"ם, אשר גינתה אלימות ואפליה נגד להט"ב לראשונה בעצרת הכללית של האו"ם, על אף הפללתה בחוק של פעילות הומוסקסואלית גברית בשטחה דה יורה.
בחתימתה על ההצהרה, סמואה התחייבה לקהילה הבינלאומית שהיא מכירה באתגרים העומדים בפני אזרחי להט"ב, בעוד שהמדינה תשתדל לשים קץ לאלימות, סנקציות פליליות והפרות זכויות אדם קשורות המבוססות על נטייה מינית וזהות מגדרית.
דעות קדומות נגד הומוסקסואליות אינן מתועדות בשטחי סמואה לפני הגעתם של המיסיונרים הנוצרים בסוף המאה ה-18 ותחילת המאה ה-19 מרחבי האימפריה הבריטית.
החברה הסמואית הקדם-קולוניאלית, בדומה לחברות פולינזיות אחרות בהן: טונגה, איי קוק, ניואה, טוקלאו, טובאלו וניו זילנד, הייתה מוגדרת כבעלת תרבות "חופשי מיני" רחב בעוד נישואים חד-מיניים התקיימו בקרב זוגות מאותו המין באוכלוסייה הסמואית.
אנשי הפאפאפין , קהילה מסורתית-תרבותית עתיקה שאנשיה מגדירים את עצמם במגדר שלישי, היו יכולים להתחתן באופן מסורתי עם גברים או עם נשים, ואפילו להוליד ילדים.
לאחר השפעת הקולוניזציה האירופאית שיצרה אווירה הטרונורמטיבית הדוקה על רקע המוסר הנוצרי בקרב האוכלוסייה הסמואית ואנטיפתיה כלפי מגדרים שאינם בינארים, אנשי הפאפאפין החלו לשמור על זהותם בסוד בעוד מעט מאוד דיווחים חשפו כי פאפאפינים בחרו להינשא במהלך חייהם מאז תחילת המאה ה-20.
סעיפים 67, 68 ו-71 של תיקון חוק העונשין 2013 הסמואי מפלילים קיום פעילות הומוסקסואלית גברית בין מבוגרים בהסכמה.
התיקון נכנס לתוקף ב-1 במאי 2013. החוק אוסר בנוסף על קיום מין אנאלי ואוראלי בין זוגות הטרוסקסואלים מהמין השני שלא למטרות רבייה.
עם זאת, דווח לעיתים קרובות כלא נאכף בפועל לאורך השנים.
בעבר, הסעיפים 58ד, 58ו, 58ז, 58י לחוק העונשין 1961 הפלילו קיום פעילות הומוסקסואלית בין גברים.
עם זאת, פעילות הומוסקסואלית נשית מוגדרת כחוקית דה יורה מאז ומעולם.סעיף 67. מעשה סדום.
אדם שעושה מעשה סדום, אחראי:
בכל מקרה אחר, למאסר לתקופה שלא תעלה על חמש (5) שנים.
מעשה סדום שבוצע עם חדירה.
אין זו הגנה לאישום על פי סעיף זה אם הצד השני הסכים לביצוע המעשה.
סעיף 68. ניסיונות לביצוע מעשה סדום דינן מאסר לתקופה שלא תעלה על חמש (5) שנים אשר כוללים:
ניסיונות לבצע מעשה סדום; אוֹ
תקיפת כל אדם בכוונה לבצע בו מעשי סדום.
סעיף 71. שמירה על מקום נופש עבור קיום מעשים הומוסקסואלים.
דינו - מאסר לתקופה שלא תעלה על שבע (7) שנים אשר:
כל מי שמחזיק או מנהל, או פועל או מסייע ביודעין בניהול, כל מקום המשמש כמקום נופש לביצוע מעשים מגונים בין גברים; אוֹ
בהיותו שוכר, משכיר או מחזיק בחצרות כלשהן, מתיר ביודעין להשתמש בחצרות אלה או כל חלק מהן כמקום נופש לביצוע מעשים מגונים בין גברים; אוֹ
ביוני 2010 המליצה הוועדה לרפורמה בחוק הסמואי בדו"ח שהגישה לראש הממשלה "לבטל את כל העונשים הפליליים הנלווים לאיסור קיום מעשה סדום ומעשים נלווים שנעשו בפרטיות בין זוגות גברים מבוגרים בהסכמה".
הוועדה ציינה בנוסף כי הכשרתה של פעילות הומוסקסואלית במדינה בקרב זוגות גברים קיבלה תמיכה במהלך הדיונים הציבורים על הגשת הדו"ח.
בשנת 2011 דווח כי סמואה תעביר אי-הפללה של פעילות הומוסקסואלית בין זוגות גברים מבוגרים בהסכמה על פי חוק פלילי חדש שהומלץ על ידי הוועדה לרפורמה בחוק הסמואי.
עם זאת, הממשלה דחתה את החוק הפלילי המומלץ לאחר מכן.
סמואה אינה מכירה בנישואים חד-מיניים, וגם לא בכל צורה מוגבלת יותר של זוגיות חד-מינית (איחוד אזרחי, נישואי חוזה, מעמד ידועים בציבור).
באוגוסט 2012 ראש ממשלת סמואה טוילאפה איונו סייללה מליאלגאוי דווח כמי ש-"לגלג על התוכנית" שהצהירה שסמואה "תלך בעקבות ניו זילנד בהכשרה של נישואים חד-מיניים בשטחה".
כשנשאל אם יתמוך בהכשרת נישואים מסוג זה הגיב באומרו "אתם חולמים".
סייללה מליאלגאוי חזר על התנגדותו להכשרת נישואים חד-מינים בסמואה במרץ 2013 באומרו,"ההשקפה שלי כמנהיגה של סמואה בסוגיית נישואים חד-מיניים היא פשוטה: אין שום סיכוי, בכלל, שהנושא הזה ייחשב אי פעם בסמואה.
הפרלמנט הסמואי לעולם לא ישקול הצעת חוק כזו, לפחות לא בזמני.
זוהי ההשקפה החזקה והמשולבת של ממשלת סמואה ושל העדות הדתיות במדינה.
אנו עומדים מאוחדים נגד זה כי סמואה מושתתת על אמונות נוצריות.
ואמונות נוצריות מתנגדות לסוג זה של התנהגות שהמקרא קובע שהייתה הסיבה לקללה שהביאה חורבן על סדום ועמורה.
ברור מאוד שקודש הנישואים הוא בין גבר לאישה.
ולא משנה איך אנשים מציגים את הנושא הזה, לא משנה איך הם יעטפו את זה, יש רק אמת אחת, והיא, סוג כזה של התנהגות הוא חטא".באוקטובר 2013 סייללה מליאלגאוי מתח ביקורת שלילית על נישואיו של הומוסקסואל סמואי עם בן זוגו בניו זילנד.
בספטמבר 2017 סייללה מליאלגאוי שלל את סיכוי הכשרתם של נישואים חד-מיניים בסמואה כל עוד "הוא ומפלגת הגנת זכויות האדם שלו בשלטון" והצהיר שהם לא יאפשרו "נוהגים הויתניים" בסמואה אשר "לעולם יתקבלו על ידי הממשלה כי הם מערערים את המסורת שלנו ואת התרבות שלנו".
בנובמבר 2017, שר שותף בממשלת אישר שהמדינה "לעולם לא תכשיר נישואים חד-מיניים".
בדצמבר 2017 סייללה מליאלגאוי תיאר נישואים חד-מיניים כ"תועבה" ו"נוהג סדום ועמורה" והוסיף כי "אין מדינה נוצרית אמיתית בעולם שתאפשר זאת, זה לא יתאפשר בסמואה כל עוד היא מדינה נוצרית".
עמותת הפאפאפין של סמואה הצהירה לאחר מכן כי הכשרתם של נישואים חד-מיניים "אינה בראש סדר העדיפויות של העמותה" בכל הנוגע ל-"קידום זכויות אדם והפחתת אפליה ואלימות על רקע זהות מגדרית".
בשנת 2018 העמותה הצהירה בתגובה לסוגיה כי "נישואים הם הדאגה הקטנה ביותר שלנו.
כשאין לך עבודה, זה לא בראש סדר העדיפויות שלך".
סעיף 20(2) לחוק העבודה ויחסי עבודה 2013 אוסר על אפליה ישירה או עקיפה על בסיס נטייה מינית בסמואה כלפי עובד או מחפש עבודה.
סמואה ידועה כבעלת קהילה טרנסג'נדרית גדולה שמגדירה את עצמה ב-"מגדר שלישי" בשטחה שאנשיה נקראים במונח "פאפאפין" שהיוותה חלק מוכר מהמנהגים המסורתיים של סמואה לאורך השנים, שאפשרו לטרנסג'נדרים, במיוחד לנשים טרנסג'נדריות, להתקבל בקרב החברה.
ב-1 במאי 2013, סמואה ביטלה הוראות פליליות בחוק העונשין 2013 שאסרו על גברים "להתחזות" לנשים במקומות ציבוריים שנשארו במקומן מחוק העונשין הקולוניאלי מאז 1961, ששימשו דה פקטו להפללת קרוס-דרסינג ועילות לאפליית טרנסג'נדרים.
אוכלוסיית הפאפאפין הם אנשים המגדרים את עצמם במגדר שלישי בסמואה, סמואה האמריקנית ובמדינות פולינזיות נוספות ברחבי אוקיאניה.
הפאפאפינים מוגדרים כזכרים בלידתם, אך מתנהגים בחיי היום יום החל מהתנהגות נשית באופן אקסטרווגנטי ועד גברית קונבנציונלית ובכך, מגלמים את 2 המגדרים המסורתיים, זכר ונקבה יחד.
דו"ח מצב זכויות האדם הלאומי הראשון של נציב תלונות הציבור הסמואי שפורסם באוגוסט 2015, התייחס לפאפאפין כ-"אוכלוסיית מגדר שלישי שתמיד הייתה קיימת בסמואה" וציין את "עבודתם הקשה ומסירותם למשפחה במילוי התפקידים והאחריות לגברים ולנשים".
כמו כן, "פאפאטאמה" בניגוד לפאפאפין, הם אנשים שהוגדרו כנקבות בלידתם, אך גם כן מגלמים את 2 המגדרים במקביל בחיי היום יום שלהם.
עמותת הפאפאפין של סמואה (S.F.A) היא ארגון שנועד להעצים שיתוף פעולה בין אזרחי סמואה לאוכלוסיית הפאפאפין ובאזור המדינות של האסיה-פסיפיק .
"S.F.A" מתאר את עצמו כ-"ארגון המוקדש לאיזון בין הערכים הסמואים לבין ערכים מערביים" אשר מטרתו "לקדם תדמית חיובית של קהילת הפאפאפין הסמואית".
חוק בריאות הנפש 2007 של סמואה קובע כי "אין לראות באנשים חולי נפש אם הם מסרבים או אינם מצליחים להביע נטייה מינית מסוימת" שאוסר על כל ביצוע של הטכניקות הפסאודו-מדעיות תחת הכינוי "טיפול המרה" על ידי אנשי מקצוע בתחום בריאות הנפש במדינה.
החוק פורסם ב-2 בפברואר 2007.
מעמדן של זכויות להט"ב בסמואה נבדק לאורך השנים על ידי הסקירה התקופתית האוניברסלית של ועדת האו"ם לזכויות אדם.
בסיום הסקירה הראשונה של סמואה על ידי הוועדה, ההמלצות הבאות הועברו למדינה על ידי מדינות שונות ברמות שונות:
למלא את מחויבותה של המדינה לשוויון ולאי-אפליה על ידי ביטול כל הוראות החוקים המפלילות פעילות הומוסקסואלית בין מבוגרים בהסכמה ולחקור את כל מקרי האפליה שהתרחשו על בסיס נטייה מינית וזהות מגדרית (קנדה, 5 - פעולה ספציפית).
לבטל את כל החוקים המפלילים יחסים הומוסקסואלים בין מבוגרים מאותו המין בהסכמה (צרפת, 5 - פעולה ספציפית).
לבטל את כל סעיפי החוקים שעלולים להיות מיושמים כדי להפליל פעילות הומוסקסואלית בין מבוגרים בהסכמה ולאמץ אמצעי חקיקה מתאימים עבור הכללת נטייה מינית וזהות מגדרית בחוקי שוויון ואי-אפליה (נורווגיה, 5 - פעולה ספציפית).
להמשיך את בחינתם מחדש של סעיפי חוקים המגבילים את זכויות האדם של יחידים על סמך נטייה מינית או זהות מגדרית ולבטל את כלל הסעיפים הללו (ארצות הברית, 2 - פעולה מתמשכת).
בסיום הסקירה סמואה דחתה שלוש המלצות ברמת פעולה ספציפית (5) של קנדה, צרפת ונורווגיה "לפעול באופן מיידי לביטול כלל סעיפי החוקים שמפלילים פעילות הומוסקסואלית בין גברים בהסכמה, לחקור גילויי אפליה על בסיס נטייה מינית וזהות מגדרית ולמלא את מחויבותה של סמואה לשוויון ולאי-אפליה".
סמואה ציינה שהפאפאפינים, הומוסקסואלים ולסביות היו חברים אינטגרליים של החברה הסמואית והיו יורשים תארים וקרקעות משפחתיות בעיקר באמצעות קונצנזוס משפחתי מורחב לאורך השנים, כפי שנעשה עבור כל הגברים והנשים בחברה.
עם זאת, נטייה מינית הייתה נושא רגיש בסמואה לאור האמונות הדתיות של החברה המרכזית.
אף על פי כן, סמואה הייתה בטוחה שחינוך, מודעות ורגישות יסללו את הדרך לקבלה חברתית ולמניעת אפליה שעלולה לנבוע על רקע נטייה מינית".בסיום הסקירה השנייה של סמואה על ידי ועדת האו"ם לזכויות אדם, ההמלצות הבאות הועברו למדינה:
לנקוט בצעדים לטיפול באי-שוויון המשפיעים על זכויות אדם בתחום האפליה על בסיס נטייה מינית וזהות מגדרית (ניו זילנד, 4 - פעולה כללית).
לבטל את כלל הסעיפים המפלילים קיום יחסים הומוסקסואלים בין מבוגרים בהסכמה (סלובניה, 5 - פעולה ספציפית).
להשלים את עדכון מעמד החקיקה הלאומית על ידי ביטול הפללה של קיום יחסים הומוסקסואלים בין מבוגרים בהסכמה (ספרד, 5 - פעולה ספציפית).
להיאבק באפליה על רקע נטייה מינית וזהות מגדרית על ידי ביטול סעיפי ההפללה של קיום "מעשי סדום" ו-"מעשים מגונים בין גברים" המהווים כיום עבירות פליליות שדינן עונש מאסר עד 7 שנים (ארצות הברית, 5 - פעולה ספציפית).
לבטל חוקים המפלים פעילות הומוסקסואלית בהסכמה, לאסור אפליה על רקע של נטייה מינית או זהות מגדרית בכלל תחומי החיים הציבוריים לרבות תעסוקה, בריאות וחינוך ולהביא להתאמת מעמד החקיקה של סמואה למחויבותה לשוויון (קנדה, 5 - פעולה ספציפית).
לאמץ אמצעים למניעת אלימות ואפליה נגד אנשים על בסיס נטייתם המינית וזהותם המגדרית (צ'ילה, 4 - פעולה כללית).
לאמץ צעדים למניעת אלימות נגד נשים ונערות ואלימות המבוססת על רקע נטייה מינית וזהות מגדרית (סלובניה, 4 - פעולה כללית).
בסיום הסקירה, משלחת סמואה קיבלה רק את המלצת סלובניה "לאמץ צעדים להפחתת אלימות נגד נשים ונערות ואלימות המבוססת על רקע נטייה מינית וזהות מגדרית", תוך כדי שציינה את שאר ההמלצות אך דחתה אותן לבסוף, באומרה:"חוקת סמואה מצהירה על הגנה על זכויות יסוד וחירויות הפרט, ללא קשר למגדר.
ביטול הפללת קיום מעשה סדום וביטול כל ההוראות המפלילות יחסים הומוסקסואלים אינם אפשריים בשלב זה בגלל רגישותן והאמונות הנוצריות של החברה הסמואית.
קבלת המלצה זו תעמוד בניגוד לרוח החוקה שלנו המושתתת על עקרונות נוצריים.
כתוצאה מכך, סמואה מציינת את ההמלצות הללו".
בשנת 2009, מועצת הצנזורה של סמואה אסרה על הקרנת הסרט הביוגרפי מילק (2008) על חייו ומותו של פעיל זכויות הלהט"ב והפוליטיקאי היהודי-אמריקאי הארווי מילק, שהיה להומוסקסואל הגלוי הראשון שנבחר לכהונה ציבורית בכירה בקליפורניה, כחבר במועצת העיר סן פרנסיסקו.
עם זאת, באותו שבוע המועצה אפשרה את הקרנת הסרט האימה-קומדיה "רוצחי הערפדיות הלסביות" .
הצנזור הראשי סירב לבקשת התקשורת העולמית לנמק את הסיבה להחלטה.
בשנת 2019 המועצה אסרה על הקרנת הסרט רוקטמן המבוסס על חייו של המוזיקאי הבריטי אלטון ג'ון, שידוע כהומוסקסואל גלוי.
המעשים של המועצה הובילו לביקורות שליליות רבות מפעילי זכויות אדם ועמותת הפאפאפין של סמואה שכינו אותם כ-"צבועים", "בורים" ובעלי "מוסר סלקטיבי".
הקמתו של "NHRI" הובילה לתגובות משבחות בין היתר ממזכירות פורום איי האוקיינוס השקט שבירכה את ממשלת סמואה על "קידום המודעות הציבורית לזכויות האדם והמאמצים להילחם בכל צורות האפליה".
האו"ם שיבח את הקמת המוסד כ-"אבן דרך לא רק עבור המדינה, אלא עבור האזור כולו".
סקירת זכויות האדם הראשונה של המוסד במדינה תחת הכותרת "For Samoa by Samoa" לא התייחסה לסוגיות של נטייה מינית וזהות מגדרית, כולל מעמד אוכלוסיית הפאפאפין, אף על פי שישנם נציגים המוגדרים כלהט"ב במועצה המייעצת של המוסד.
לסביות, הומואים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים (להט"ב) בסלובקיה מתמודדים עם אתגרים משפטיים וחברתיים שתושבים הטרוסקסואלים בעלי תחושת התאמה לזהותם המגדרית אינם חווים.
פעילות הומוסקסואלית מוגדרת כחוקית בסלובקיה מאז 1962 (כחלק מצ'כוסלובקיה) עם גיל הסכמה שוויוני בין זוגות הומוסקסואלים והטרוסקסואלים כאחד (15 שנים) מאז 1990. נכון לפברואר 2023, משקי בית בראשות זוגות חד-מיניים אינם זכאים לאותן הכרות משפטיות שזמינות לזוגות בני המין השני.
זוגות חד-מיניים רשאים לקבל זכויות משפטיות מוגבלות, בתחום הירושה, אך לא הכרה ברמת נישואים חד-מיניים או איחודים אזרחיים בניגוד לזוגות הטרוסקסואלים בעוד קיימת הגבלה בחוקת המדינה שמכירה בנישואים הטרוסקסואלים בין גבר לאישה בלבד מאז 2014 ובכך, אוסרת דה יורה על הכרה בנישואים חד-מיניים.
על אף חוסר ההכרה המשפטית בזוגיות חד-מינית בסלובקיה קיימים חוקים מקיפים נגד אפליה שמכסים נטייה מינית וזהות מגדרית בין היתר כעילות מוגנות בתחומים רבים בהם: תעסוקה, מתן סחורות ושירותים, חינוך, שירותי בריאות, פשעי שנאה ודברי שטנה.
לסביות, הומואים וביסקסואלים מוצהרים רשאים לשרת בגלוי בכוחות המזוינים של סלובקיה.
עמדות כלפי סוגיות של חקיקת זכויות להט"ב במדינה נראו במשך השנים בהדרגה בעלות קבלה רחבה יותר בקרב הציבור, בהתאם למגמות ברחבי העולם.
על פי סקר של מרכז המחקר פיו בשנת 2017, 47% מהנסקרים הסלובקים תמכו בהכשרת נישואים חד-מיניים, 47% התנגדו ו-6% היו ללא החלטה בנושא.
הסקר הציג את רמת התמיכה הגבוהה ביותר שנרשמה בסלובקיה לשאלה מבין סקרים נוספים שנערכו לאורך השנים.
בקרב בני 18–34, ההתנגדות להכשרת נישואים חד-מיניים הייתה נמוכה יותר ועמדה על 42%.
מאז 2022, טרנסג'נדרים בסלובקיה חווים קושי רב בגישה לטיפולי בריאות, מצב שמאלץ אותם לחפש טיפולים מחוץ למדינה, בעוד שחוסר האסדרה הקיים מקשה על טרנסג'נדרים בכל הנוגע לגישה שלהם לשנות את מגדרם החוקי במסמכי זהות רשמיים.
לאורך השנים נודעו מספר רישומים אזרחיים שסירבו לשנות את מינם החוקי של טרנסג'נדרים סלובקים שעברו ניתוח להתאמה מגדרית בנימוק של חוסר אסדרה בחוק.
פעילות הומוסקסואלית הפכה לחוקית בשטחי צ'כוסלובקיה בשנת 1962 לאחר שמחקר מדעי שערך הפסיכיאטר והסקסולוג קורט פרוינד הוביל למסקנה כי לא ניתן לשנות נטייה הומוסקסואלית להטרוסקסואלית, אם כי גיל ההסכמה עבור זוגות הומוסקסואלים להטרוסקסואלים הושווה רק בשנת 1990 ל-15 שנים, בעודו עמד לפני כן על 18 שנים עבור זוגות הומוסקסואלים.
בין השנים 1950 ל-1953, פרוינד טיפל ב-67 גברים על רקע נטיותיהם ההומוסקסואליות.
בעוד שחלק ממטופליו ביקשו מרצונם לשנות את נטייתם המינית, אחרים קיבלו מחילה מהעמדה לדין או עונשים משפטיים כדי שיוכלו לעבור את הניסוי.
פרוינד עקב אחר מטופליו בשנים 1956–1958 והגיע למסקנה כי טיפוליו לא צלחו.
הנתונים האמפיריים שלו הציגו מספר מהראיות הראשונות לכך שביצוע טיפול המרה בנטייה מינית היה בדרך כלל חסר תועלת והוכיח כי אף גברים בעלי נטייה מינית הומוסקסואלית שנראה כאילו ויתרו על יחסים מיניים עם גברים אחרים והקימו נישואים הטרוסקסואלים, עדיין נמשכו רומנטית לתמונות של גברים ולא של נשים.