tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
מאחר שליכט הוא יהודי הוא עורר עניין רב בקבוצות ישראליות ביניהן מכבי חיפה, מכבי נתניה ועירוני קריית שמונה, אך ב-17 ביולי 2006 חתם בחטאפה ל-4 שנים.
בעונתו הראשונה שימש כמחליף עבור חבייר פארדס, ולאחר שהאחרון עזב לריאל סרגוסה בקיץ הוא הפך לשחקן הרכב פותח.
ב-22 בדצמבר 2007 הוא הבקיע את השער הראשון שלו במדי חטאפה בניצחון 0-2 נגד אלמריה והגיע עם קבוצתו לרבע גמר גביע אופ"א, אשר נחשב להישג השיא של המועדון.
ב-13 בדצמבר 2009 שוחרר מחטאפה וחתם בראסינג קלוב.
בקיץ חזר לקבוצת נעוריו חימנסיה לה פלאטה במדיה שיחק 10 שנים.
ב-3 בינואר 2022 חתם בסן קרלוס.
לוקאס קראנאך האב היה צייר ואמן תחריטי עץ והדפסים גרמני שפעל בתקופת הרנסאנס.
הוא השתייך לאסכולת הדנובה והיה צייר החצר של הנסיך הבוחר של סקסוניה.
היה ידוע בזכות הפורטרטים הרבים שצייר, הן של בני משפחת הנסיך והן של מנהיגי הרפורמציה הפרוטסטנטית שאת רעיונותיהם אימץ.
בין השאר צייר את הפורטרט הידוע של מרטין לותר, שהיה ידידו.
כמו כן צייר נושאים מהמיתולוגיה היוונית ונושאים דתיים.
בתחילה צייר בסגנון הקתולי המסורתי, אך מאוחר יותר ניסה ליצור סגנון לותרני חדש.
בנו, לוקאס קראנאך הבן, המשיך את דרכו וסגנונו כצייר.
קראנאך נולד בשנת 1472 בערך, בעיירה קרונאך (Kronach) שבפרנקוניה עילית.
הוא למד את אמנות הציור מאביו, האנס מאלר (Maler - בגרמנית "צייר") שנקרא כך על שם עיסוקו.
קראנאך עצמו נקרא על שם עיר הולדתו.
אמו, ששם משפחתה היה היבנר (Hübner), מתה בשנת 1491. אין מידע רב על תהליך ההכשרה והלמידה שלו, אך כפי הנראה הוא התמחה אצל מספר מאסטרים מקומיים כגון מתיאס גרינוואלד שעבד בבמברג.
הוא הגיע לווינה בסביבות 1500 ונשאר בה עד שנת 1504. בעת הזו יצר קשרים עם אנשי רוח והומניסטים שלימדו באוניברסיטת וינה.
מאז חתם על עבודותיו בשם "לוקאס קראנאך", והנציח את שם עיירת הולדתו בציוריו.
עבודותיו משכו את תשומת לבו של פרידריך השלישי, הנסיך הבוחר של סקסוניה, שהיה לפטרונו החל משנת 1505 עד סוף ימיו.
קראנאך עבר לגור בוויטנברג, ופרידריך השלישי, שהיה אז בעיצומו של תהליך שנועד להעלות את מעמדה של העיר הראשית שלו, שילם לו מקדמה של משכורת חצי-שנתית כדי שיתחיל לשמש כצייר החצר שלו.
כמו כן פתח את אוניברסיטת ויטנברג וניסה לגייס לשורותיה כמה שיותר אנשי רוח.
למרות היותו קתולי, תמך ללא עוררין בתפיסה כי על הכנסייה הקתולית לערוך רפורמות, ולכן הזמין לעירו את מנהיגי הרפורמציה והעניק להם תנאי מחיה נוחים.
במשך זמן מה עבד קראנאך בחפיפה עם יאקופו דה ברברי, ששימש לפניו בתפקיד צייר החצר.
רישומי העיר מזכירים את שמו של קראנאך לראשונה בשנת 1505, כשקיבל סכום של 50 גילדן כמשכורת לחצי שנה בתוקף תפקידו כצייר של הדוכס.
הוא עבד בחצר הנסיך ובחצר יורשו עד 1550, ונהנה מהזכות לעבוד גם עבור גורמים נוספים.
הוא עסק שם בציורים עבור ארמונות הנסיך ופורטרטים של משפחתו, בציורים וקישוטי מזבח לכנסיות, וביצירת תחריטים.
הנסיך שלח את קראנאך לצייר אורחים ואצילים אותם רצה לכבד, והעניק להם את הציור במתנה.
מעמדו בעיני הנסיך עלה מעבר לזה של אמן.
והוא מינה אותו ב-1508 לשליח דיפלומטי שלו.
הוא גם העניק לו סמל אצולה וחותם שבו מתואר נחש מכונף שבפיו טבעת משובצת באודם, ובו השתמש בין היתר לחתום על ציורים שלו או שנעשו בהשגחתו.
הוא נסע למכלן ושם צייר את דיוקנם של מקסימיליאן הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ושל יורשו קרל החמישי.
ב-1512 או 1513 נישא לברברה ברנגביר, בת למשפחה מבוססת מהעיר גותה.
הוא החזיק בבעלותו בית מלאכה לאמנות שבו העסיק מספר עובדים, לעיתים אף עשרה או יותר.
קיים רישום על הזמנה שבוצעה ב-1533 וכללה ציור של 60 פורטרטים של הנסיך ואחיו.
הזמנה כזו מצביעה על כוח אדם רב שעמד לרשותו, אף כי כנראה לא כל היצירות בוצעו באותה רמה.
כמו כן היו ברשותו עסק לממכר יין, בית מרקחת ובית דפוס.
מ-1520 התמנה לחבר במועצת העיר ולגזבר המועצה, תפקידים אותם מילא עד 1535. בדומה לחסות שהעניק הנסיך למנהיגי הרפורמציה הפרוטסטנטית, גם הוא הכיר והתחבר עם פיליפ מלנכתון ומרטין לותר שלימדו באוניברסיטה שנפתחה בעיר ב-1518. קשריו עם לותר היו אמיצים והוא שימש עד בחתונתו וסנדק של בנו יוהאן.
אשתו השנייה של בנו, לוקאס קראנאך הבן, הייתה אחייניתו של פיליפ מלנכתון.
הוא צייר מספר פורטרטים של לותר ואשתו בתקופות שונות וכן של הוריו, וכן של מלנכתון.
כמו כן, צייר את 124 התחריטים לתרגום התנ"ך לגרמנית של מרטין לותר.
ב-1524 פגש בנירנברג את אלברכט דירר שצייר את דיוקנו.
ב-1525 מת פרידריך, הנסיך הבוחר, אך גם יורשיו, אחיו יוהאן האיתן ששלט עד 1532 ובנו של יוהאן האיתן, יוהאן פרידריך מסקסוניה העריכו את קראנאך והעסיקו אותו בחצרם.
כמו כן, מינה אותו יוהאן פרידריך לראש עיריית ויטנברג, תפקיד אותו מילא בשנים 1537–1544. אשתו מתה בוויטנברג ב-25/26 בדצמבר 1541/1540.
בקרב מילברג גבר קרל החמישי על הנסיך ושבה אותו.
עם זאת, זכר הקיסר את קראנאך וכיבד אותו בהזמנה למחנה שבו שכן.
הוא ביקש מהקיסר לחון את הנסיך, אך ללא הועיל.
תנאי שביו של הנסיך היו קלים יותר ב-1550, אז נסע קרנאנך לבקרו באאוגסבורג ושהה אצלו תקופה.
הוא פגש שם בטיציאן, שהגיע כדי לצייר את פליפה השני.
הוא העביר את הסטודיו שלו לידי בנו לוקאס ועבר לוויימאר, שם שהה עם הנסיך עד מותו.
הוא מת בגיל 81, ב-16 באוקטובר 1553 בבית של ביתו בוויימאר, שעומד על תילו עד היום, ונקבר בבית הקברות בעיר.
שני בניו המשיכו לעסוק באומנות, אך בעוד בנו האנס לא התפרסם כל כך, בנו לוקאס ירש את מעמדו ושימש גם הוא כראש העירייה בוויטנברג.
היו לו גם שלוש בנות שהראשונה, ברברה, נישאה למושל סקסוניה כריסטיאן בריק ומהם נולד לאחר כמה דורות יוהאן וולפגנג פון גתה.
הכנסייה הלותרנית מציינת יום לזכרו במשותף עם אלברכט דירר, ב-6 באפריל.
הכנסייה האפיסקופלית מציינת את יומו ב-5 באוגוסט.
ממשלת גרמניה הוציאה מספר בולי דואר לזכרו ועליהם דיוקנו וציורים ידועים שלו.
בסך הכל מוערך מספר הציורים והתחריטים שיצר ביותר מ-1,500 ובהם דיוקנות של אצילים ואנשי שם רבים.
בנוסף לקשריו עם האצילים התומכים בפרוטסטנטים, עמד בקשרים גם עם אצילים קתולים, וצייר את דיוקנם של אלברכט מברנדנבורג, יואכים הראשון מברנדנבורג, יואכים השני מברנדנבורג, מלבד הקיסר מקסימיליאן ובנו קרל.
כמו כן, השתתף עם דירר, האנס בלדונג, ואלברכט אלטדורפר בעיטור ספר התפילות של מקסימיליאן.
הפצת הדיוקנים של מנהיגי הרפורמציה בהדפסים רבים, כמו גם הציורים לתרגום התנ"ך לגרמנית של לותר, תרמה משמעותית לפרסום של המנהיגים ושל רעיונותיהם בקרב בני העם.
מאפיין ניכר של ציוריו הוא הנוף שברקע סצנות ידועות מכתבי הקודש ומהמיתולוגיה.
בניגוד לאמנים בני הדור הישן שלא תמיד ייחסו משמעות רבה לרקע, הוא חידד את אווירת הציורים בעזרת הנוף, שהוא לעיתים קודר ולעיתים בהיר ורתם אותו למטרתו.
הנוף בציוריו בדרך כלל מושפע מאזור מגוריו ובו מופיעים עצי מחט או גבעות מיוערות וצוקים גבוהים שבראשם מתנוססות טירות.
החל מ-1528 החל בסדרת ציורי נשים מהמיתולוגיה שבהם מודל נשי קל לזיהוי.
הנשים בציורי הסדרה הן בעלות גוף רזה ונערי, חזה קטן, שיער אדמוני בדרך כלל, לעיתים בעלות קישוטים שמדגישים את העירום ובאופן כללי הציורים משדרים ארוטיות.
הוא אף מגדיל לעשות בחלק מהציורים שבהם הוא מראה את המודל ששימש אותו מכמה זוויות, כשהיא מצוירת כמה פעמים בתור מספר דמויות ובכך מציג אותה לראווה (לדוגמה, הציורים השונים של משפטו של פאריס מ-1528).
מודל זה עומד בניגוד לסגנון האיטלקי שנסמך יותר על אנטומיה מדויקת והנשים בו מציאותיות ומלאות יותר.
בכך מעדיף קראנאך להידמות לסגנון המיושן יותר ולהתאים את הציורים למודל הנחשק בעיני האצילים הגרמנים.
סדרה זו כוללת גם את הציורים שחלקם בעלי גרסאות רבות, "שלוש הגרציות" (1530), "עידן הזהב" (1530), "סצנה מיתולוגית" (1530), "אפולו ודיאנה" (1530) "ונוס", "ונוס וקופידון כגנב דבש" (1534), "צדק כאשה עירומה עם חרב ומאזניים" (1537), "ונוס וקופידון כגנב דבש" (1537) ולוקרציה.
ב-2008 נפתחה תערוכת אמנות באקדמיה המלכותית לאמנויות בלונדון ובה הוצגו גם יצירות של קראנאך.
כדי לפרסם את התערוכה, רצו המארגנים לתלות פוסטר של ציור ונוס בתחנות הרכבת התחתית בעיר.
אולם בגלל העירום המפורש שבציור סירבה לכך חברת הרכבות.
לאחר ביקורת על ההחלטה מצד אנשי אמנות ותקשורת, הסכימה לבסוף חברת הרכבות לפרסם את הציור.
סדרה נוספת של ציורים מראה את דמות ה"צדקה" (Caritas) בייצוג אמנותי מקובל של אישה מוקפת בילדים קטנים שאחד מהם יונק ממנה.
בסדרה זו של כ-12 ציורים, הוא המשיך בציור של עירום נשי מלא, אולם המודל בסדרה זו היא אישה שממלאת תפקיד של אם בעלת גוף בשל יותר מזה של נערה צעירה.
נושאים נוספים כוללים ציורים וסדרות של שמשון, דוד ובת שבע הרקולס, מעיין הנעורים ותור הזהב.
הציורים הדתיים שלו מראים גם נושאים דתיים קלאסיים כגון שלל ציורי "מדונה עם ישו התינוק" וחלק מציורי הצליבה, אולם ככל שקשריו עם מנהיגי הרפורמציה התחזקו, ותפיסתם גם בתחומי הייצוג האמנותי המכוון להמונים התפתחה, כמו גם מאבקם בכנסייה הקתולית, הוא החל לצייר ציורים שנועדו לשרת את המסרים המתאימים.
כך לדוגמה הציור "החוק והבשורה" או "החוק והחסד" שקיים בשתי גרסאות ומציג את הרעיון הלותרני לפיו האמונה בישו לבדה גואלת את האדם ואין לתיווך הכנסייה יכולת לשנות זאת.
הציור מחולק לשני חלקים, כאשר החלק השמאלי מייצג את החוק והימני מייצג את הבשורה.
בצד השמאלי נראה בשמים ישו עורך משפט ביום הדין וברקע התחתון אדם וחווה אוכלים מעץ הדעת, כלומר החטא הקדמון שבגללו נענש האדם.
סמוך לעץ עומד משה עם לוחות הברית ועליו חוקי אלוהים.
בחזית נראים השטן והמוות מוציאים לפועל את גזר דינו של האדם וכך מוצג הרעיון שעל פי החוק לבדו, אין לאדם ישועה.
הצד הימני מראה את הדרך היחידה לגאולה כאשר עיקרי האמונה - הצליבה, התחייה וההשתנות מוצגים לאדם על ידי יוחנן המטביל כדי שיאמין בהם ובזכות החסד האלוהי יינצל מעונשו של החטא הקדמון.
ציורו הסעודה האחרונה שצויר כקישוט מזבח לכנסייה של לותר, מציג את ישו בדרך המסורתית, אולם השליחים שסביבו מצוירים בפניהם של מנהיגי הרמפורמציה הפרוטסטנטית.
זאת, כדי להציג קשר ברור בין ישו לבין ממשיכי דרכו האמיתיים.
במטרה דומה, להשפיל את הקתוליות ולהצביע על הסיאוב שפשה בה אל מול האמת והתום שברפורמציה, יצר ב-1534 תחריט עץ לתנ"ך בתרגומו של לותר לגרמנית, ובו נראית "זונת בבל הגדולה" כשכתר אפיפיורי לראשה והיא רוכבת על "החיה".
באותה תקופה התפרסמו עלונים וחוברות שלועגות לאפיפיור ולאנשי הזרם הקתולי.
פיליפ מלנכתון כתב ב-1521 חוברת כזו בשם "ישו המעונה והאנטי כריטס" (Passional Christi und Antichristi) וקראנאך אייר אותה בתחריטים.
החוברת משווה בין ישו לאפיפיור כאשר כל עמוד שמאלי מציג תמונה מחיי ישו ומולו, בעמוד הימני הקבלה מהמציאות הקתולית.
כיוון שאחד מעיקרי המאבק נסוב על מכירת שטרות המחילה על ידי הכנסייה, אחת ההשוואות המפורסמות מראה משמאל את ישו מגרש את חלפני הכספים מבית המקדש ומימין, את האפיפיור עם אנשיו סופרים את הכסף שהגיע לידיהם ממכירת השטרות.
כך מוסבר שבעוד האפיפיור הוא ממלא מקומו של ישו עלי אדמות, התנהגותו למעשה מקבילה לאותה שחיתות שבה נלחם ישו, דהיינו השימוש בדת להרוויח כסף.
ניגוד זה בין פשטותו של ישו לעומת העושר וההדר שאימצה הכנסייה, מהווה את נושא כל הציורים בחוברת.
בזכות הציורים הבהירים, הצליחה החוברת להתפרסם ברבים, אף על פי שמרביתה היה טקסט פולמוסי שנועד בעיקר למלומדים.
"הצליבה" מ-1532 הוא ציור שנראים בו היטב הפירוט והדיוק של האמן, בהבעות הפנים השונות בדקדוק בפרטי כלי הנשק וכדומה.
ציור זה מראה סימבוליות במספר רבדים.
הסצנה מחולקת לשני חלקים ברורים שמוגדרים על ידי הצלב של ישו.
בצד שמאל מתרכזים כל הנגאלים והמבורכים, ובהם הגנב הטוב, לונגינוס הקדוש (על הסוס הלבן), מריה, אם ישו, מריה מגדלנה, יוחנן כותב הבשורה ושאר אנשים שנושאים את עיניהם אל ישו.
מבט זה בעיני כולם מסמל את רעיון הרפורמה לפיו האמונה בישו לבדה מביאה לגאולה ולא הכנסייה.
בצד ימין של התמונה מרוכזות כל הדמויות השליליות ובהם הגנב הרע, קרדינל קתולי (בעל כובע אדום) והחיילים הרומים המטילים גורל על בגדיו של ישו.
בולטים בהיעדרם סמלים קתולים קלאסיים כדוגמת הילות ומלאכים.
נושאים דתיים נוספים הם מגוון ציורים ותחריטים של אדם וחווה, יהודית, הוצאתה להורג של קתרינה הקדושה וקדושים נוספים, תמונות מחיי המשפחה הקדושה ושלומית בת הרודיאס.
הוא צייר גם סדרה של ציורים בשם "הזוג הלא מתאים" שכוללת למעלה מ-10 ציורים שונים ובהם נראים גבר ואישה, אחד מהם מבוגר ומכוער והשני צעיר יפה.
לעיתים האישה היא הצעירה ולעיתים זה הגבר והם עומדים במגוון תנוחות זוגיות אבסורדיות.
לא תמיד ניתן לקבוע בוודאות את יצירותיו בגלל אופי עבודתו וההשפעות עליו במהלך חייו.
בצעירותו, עד 1504, לא נהג כלל לחתום על ציוריו.
מאוחר יותר חתם באותיות "LC" שלובות זו בזו, ולאחר כמה שנים, כשהן נפרדות.
מ-1515 בערך החל לחתום על כל ציוריו בסמל הנחש המכונף, אך גם אלו שרק נעשו בהשגחתו.
לאחר מותו, המשיך בנו להשתמש באותו סמל כחתימה על ציוריו עד מותו ב-1586. עד היום מוכיחים מחקרים חדשים שציורים שנחשבו שלו, נעשו למעשה על ידי בנו.
יצירותיו של קראנאך מוצגות במיטב המוזיאונים ברחבי העולם.
במוזיאון ישראל מוצגים שני תחריטי עץ שיצר: ונוס וקופידון (1506) ואדם וחווה (1509).
קראנאך צייר מפה של ארץ הקודש להנצחת עלייתו לרגל של פרידריך השלישי לירושלים ב-1493. העותק השלם ביותר מבין שלוש המפות ששרדו שמור בספרייה הלאומית.
המפה הופיעה בהדפסה של הביבליה הנוצרית שנעשתה בציריך ב-1524, ושובצה בכרך של "הספרים ההיסטוריים" של התנ"ך.
הכרך הזה היא חלק ממה שנודע כ-"ביבליה של ציריך" , שהופיע במהדורתו הראשונה ב-1530, ונודעה כביבליה הראשונה שכללה מפה.
ב-2025 החוקר הבריטי פרסם מחקר בה טען שהמפה הזאת הניחה את היסודות להטמעת התודעה של "גבולות מדיניים" בתרבות המערבית.
לוקאס סילבה בורז'ס (בפורטוגזית: Lucas Silva Borges; נולד ב-16 בפברואר 1993) הוא כדורגלן ברזילאי המשחק בקבוצת קרוזיירו.
סילבה נולד בבום ז'זוס דה גויאס שבגויאס.
ב-2007 סילבה הצטרף לקבוצה הצעירה של קרוזיירו בגיל 14 לאחר שהתחיל את הקריירה בקבוצה עירונית קטנה "אובל".
תחילה כמעט יצא מקבוצת הנוער של אובל אך לאחר מכן התחיל להשתפר.
ב-2012 הושאל סילבה לנאסיונל אספורטה קלוב עד לסיום אליפות מינאס ז'ראיס של אותה השנה.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו ב-10 במרץ בהפסד 2–4 לאתלטיקו מיניירו.
ב-26 באפריל 2012 לאחר שחזר מההשאלה הועלה סילבה לקבוצה הבוגרת בה ערך את הופעת הבכורה בקבוצה הבכירה ובליגה הברזילאית בכדורגל ב-18 ביולי בניצחון 2–0 בחוץ כאשר נכנס בחילוף במחצית השנייה נגד פורטוגזה ובאותה העונה הופיע 8 פעמים בלבד.
ב-2014 סילבה היה דומיננטי יותר לאחר הגעתו של מרסלו אוליביירה.
הוא כבש את שערו הראשון ב-1 בספטמבר בניצחון 5–3 ביתי נגד ואסקו דה גאמה והופיע 23 פעמים נוספות ובסופו של דבר זכתה קבוצתו באליפות ברזיל.
ב-2014 סילבה היה שחקן הרכב בקרוזיירו ומדי פעם היה משחק בעמדת הקשר האחורי.
בסוף העונה זכו פעם נוספת באליפות.
ב-22 בינואר 2015 הקבוצה הספרדית ריאל מדריד רכשה אותו תמורת סכום לא ידוע.
ישנן שמועות שמחיר העברתו הוא 14 מיליון יורו, למחרת הוציא המועדון הודעה רשמית על העברתו.
הוא חתם על חוזה למשך 5 וחצי שנים.
סילבה ערך את הופעת הבכורה שלו ב-14 בפברואר 2015 כאשר נכנס במחצית השנייה במקום אסייר אייארמנדי בניצחון 2–0 נגד דפורטיבו לה קורוניה.
ב-26 באוגוסט 2015 הושאל למרסיי.
במהלך עונת ההשאלה במרסיי ערך סילבה 22 הופעות ליגה בהן לא כבש שערים.
בקיץ 2016 סיכם סילבה את תנאיו בספורטינג ליסבון אך לא עבר את הבדיקות הרפואיות במועדון כיוון שהתגלתה בעיה בלבו.
ב-10 ביולי 2016, החליט סילבה להקשיב לעצת הרופאים ולאחר ארבע שנות משחק בלבד פרש ממשחק פעיל, אולם בהמשך חזר בו.
ב-31 בינואר 2017 הושאל לקרוזיירו לעונה וחצי.
ב-1 בינואר 2020 חתם בגרמיו לחמש שנים.
ב-10 ביולי 2023 חזר לאחר שלוש וחצי שנים לקרוזיירו.
אליפות מינאס ז'ראיס בכדורגל (1): 2014
נבחרת ברזיל בכדורגל עד גיל 21
הקשר ההגנתי הטוב ביותר בליגה הברזילאית: 2014
לוקאס ואלריו נטובה ראדבה הוא כדורגלן עבר דרום אפריקאי ששיחק בעמדת הבלם.
ראדבה שיחק בשתי קבוצות בלבד לאורך הקריירה, קייזר צ'יפס ממולדתו בה זכה בשתי אליפויות וגביע, ולידס יונייטד האנגלית בה שימש כקפטן במשך כחמש שנים.
הוא ייצג את נבחרת דרום אפריקה בשבעים הופעות, בהן שני טורנירי מונדיאל, ואף שימש כקפטן הנבחרת במונדיאל 2002.
ראדבה זכה בפרס המשחק ההוגן של פיפ"א לשנת 2000 בזכות התנדבותו לעבודה עם ילדים בדרום אפריקה, ועל מחויבותו למאבק בגזענות בכדורגל.
ראדבה, יליד סווטו, עבר לבופוטאצוואנה כשהיה בן 15 והחל לשחק בקבוצת ICL בירדס מהליגה המקומית.
ב-1989, כשהיה בן עשרים, התגלה כישרונו על ידי נציג קבוצת הפאר הדרום אפריקאית קייזר צ'יפס, וראדבה השלים את מעברו לקבוצה.
באותה שנה החל לשחק בקבוצה במסגרת הליגה, ולאחר כעונה נוספת כבר היה לשחקן הרכב קבוע במדי קייזר צ'יפס.
ראדבה זכה עם קייזר צ'יפס בתואר אליפות דרום אפריקה פעמיים רצופות, ב-1991 וב-1992, כשבאליפות השנייה השלים עם קבוצתו זכייה בדאבל לאחר זכייה בגביע הדרום האפריקאי.
ראדבה הפך עד מהרה לאחד מסמליו של המועדון, והחל מאותה שנה אף החל להשתלב בנבחרת דרום אפריקה ולהפוך לאחד משחקני ההגנה הבולטים במדינה.
לאחר כינון הדמוקרטיה בדרום אפריקה באפריל 1994, הפך ראדבה למטרה מבוקשת מצד מועדונים רבים באירופה ובאמריקה הדרומית.
הוא נצפה על ידי סקאוט של קבוצת לידס יונייטד האנגלית במסע משחקים של הנבחרת, ולקראת עונת חתם בקבוצה יחד עם חברו לנבחרת ושחקנה של ממלודי סאנדאונס, פיל מסינגה.
ראדבה התקשה להשתלב בקבוצה תחת המאמן הווארד וילקינסון.
הוא מיעט לקבל דקות משחק, והשינוי במעמדו לעומת התקופה בה שיחק בדרום אפריקה הקשה על תקופת ההתאקלמות שלו במועדון ובאנגליה.
רק בשלבי הסיום של העונה הוא זכה לקבל את המקום בהרכב לאורך זמן, אם כי תופקד מחוץ לעמדתו הטבעית כבלם, בעיקר כמגן שמאלי או קשר.
כחודשיים לפני סיום העונה, במשחק ליגה מול קובנטרי סיטי, קרע ראדבה את הרצועות בברכו הימנית והושבת לתקופה ארוכה, ואף החמיץ את פתיחת העונה הבאה.
תהליך ההחלמה של ראדבה נמשך עד לאמצע עונת , אותה סיים עם 13 הופעות ליגה, אחת יותר מעונת הבכורה שלו בקבוצה.
המפנה בקריירה של ראדבה בקבוצה הגיע זמן קצר לאחר פתיחת עונת .
תבוסה ביתית 0–4 למנצ'סטר יונייטד הביאה להחלפתו של וילקינסון בג'ורג' גרהאם.
המאמן הסקוטי העריך מאוד את יכולתו של ראדבה, שהפך באופן מיידי לעוגן במרכז ההגנה של הקבוצה.
יתרה מכך, זמן קצר לאחר כניסתו לתפקיד מינה גרהאם את ראדבה לקפטן הקבוצה במקומו של גארי מקאליסטר שעזב, תפקיד בו החזיק ראדבה עד לשנת 2001. באותה עונה רשם ראדבה 32 הופעות ליגה, יותר מבכל עונה אחרת שלו בקבוצה.
על אף שסיימה במקום ה-11 בלבד והציגה את חוליית ההתקפה החלשה בליגה, חוליית ההגנה בראשותו של ראדבה הייתה מהטובות בפרמייר ליג באותה עונה.
לידס ספגה 38 שערים בלבד, הציגה את ההגנה הרביעית בטיבה בליגה, וספגה פחות שערים גם מהאלופה מנצ'סטר יונייטד וגם מסגניתה ניוקאסל יונייטד.
בתקופת כהונתו של ראדבה כקפטן הקבוצה, נהנתה לידס מהצלחה יחסית הן בליגה והן במפעלים האירופים.
תחת גרהאם בעונת סיימה הקבוצה במקום החמישי, והעפילה לגביע אופ"א.
עונה אחר כך החליף דייוויד אולירי, עוזרו של גרהאם, את המאמן שעזב לטוטנהאם הוטספור, ותחת אולירי המשיך ראדבה להיות שחקן ההגנה הבכיר וקפטן הקבוצה.
לידס המשיכה להשתפר בעונה הראשונה של אולירי וסיימה רביעית, ועונה אחר כך סיימה במקום השלישי בליגה.
בזכות המיקום הגבוה, השתתפה הקבוצה בליגת האלופות בעונת , והעפילה עד לשלב חצי הגמר, לראשונה מאז 1975. ההתעניינות בראדבה באותן שנים הלכה וגברה, והוא הוזכר כמועמד למועדונים רבים ובהם מנצ'סטר יונייטד, ליברפול, מילאן ורומא.
עם זאת, באותה עונה סבל ראדבה מפציעות בברכו ובקרסולו שגרמו לו להחמיץ את כל עונת , וכן להפסיד את סרט הקפטן.
ראדבה חזר באופן חלקי למגרשים בעונת , תחת המאמן החדש טרי ונבלס (שהוחלף בהמשך בפיטר ריד), אך סרט הקפטן לא שב אליו ועבר לדומיניק מתיאו.
לידס עברה עונה קשה בסיומה הצליחה להישאר בליגה בזכות פער של חמש נקודות מהקו האדום.
הוא המשיך להחמיץ משחקים רבים עקב פציעות, ובתקופה בה חובותיה הכספיים של לידס האמירו לסכומים של מאות מיליוני ליש"ט, גם הפן המקצועי נפגע ובעונת סיימה הקבוצה במקום ה-19 בלבד וירדה לליגת המשנה.
העונה ה-11 והאחרונה של ראדבה בלידס הייתה עונת בליגת המשנה.
ראדבה רשם רק שלוש הופעות ליגה באותה עונה עקב הפציעות והכאבים ברגליו, אך זכה להוקרה רבה מצד הקהל המקומי.
לידס אף ארגנה משחק הוקרה מיוחד, ואצטדיון אלנד רואד התמלא בכ-40 אלף צופים שבאו להיפרד מראדבה.
מספר ימים אחר כך, במחזור הסיום של העונה, זכה ראדבה למחווה מצדו של הקפטן גארי קלי, שבעידודו של הקהל ניגש אליו חמש דקום לסיום המשחק והעביר לו את סרט הקפטן בהופעתו האחרונה בקריירה.
עם סיום העונה, פרש ראדבה ממשחק פעיל בגיל 36.
ראדבה ערך את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת דרום אפריקה ב-7 ביולי 1992 מול .
החל מאותה שנה, הפך ראדבה לשחקן משמעותי במרכז ההגנה של הנבחרת.
ראדבה זומן לסגל הנבחרת לטורניר הבינלאומי הראשון שלו, גביע אפריקה לאומות 1996. עצם זימונו היה מוטל בספק, מכיוון שהוא עדיין התאושש מפציעה קשה בברכו אותה ספג כשנה קודם לכן במדי לידס.
כפי שסוכם עם ראשי המועדון, שולב ראדבה בהדרגה במשחקי הנבחרת, ורק במשחק האחרון של שלב הבתים חזר להרכב הפותח.
מאז אותו משחק, הפגין ראדבה יכולת גבוהה וסייע לנבחרתו לזכות בטורניר, בפעם הראשונה בתולדותיה.
שנה אחר כך, בזכות הזכייה, השתתפה דרום אפריקה בגביע הקונפדרציות 1997. היא כשלה לעבור את שלב הבתים, אך במשחקה השלישי והאחרון כבש ראדבה את שער הבכורה שלו בנבחרת, והעלה אותה ליתרון 0–1 על בדרך להפסד 3–4 בסיום.
בגביע אפריקה לאומות 1998 התקרבה דרום אפריקה לשחזור ההישג מהאליפות הקודמת, אך לבסוף הפסידה בגמר וסיימה כסגנית.
באותה שנה, הוביל ראדבה כקפטן את הנבחרת במשחקי מונדיאל 1998 בצרפת.
ראדבה פתח בהרכב עם סרט הקפטן בכל משחקיה של דרום אפריקה בטורניר, ממנו הודחה בתום שלב הבתים.
ראדבה השתתף בגביע אפריקה לאומות 2000, שהיה לטורניר היבשתי האחרון שלו בקריירה.
בדומה לטורנירים הקודמים, גם הפעם הגיעה דרום אפריקה לשלבי ההכרעה, אך סיימה את הטורניר במקום השלישי.
שנתיים אחר כך, הוביל ראדבה כקפטן את דרום אפריקה במונדיאל 2002, טורניר מונדיאל שני ברציפות עבורו כקפטן.
בדומה למונדיאל הקודם, גם הפעם פתח ראדבה בכל משחקיה של הנבחרת בשלב הבתים, בסיומו הודחה מהמפעל.
במשחקה האחרון של הנבחרת מול , כבש ראדבה לאחר קרן של קווינטון פורצ'ן את שער השוויון הזמני שקבע 2-2, אך מספר דקות אחר כך ספגה דרום אפריקה פעם נוספת ונוצחה בסיום 2–3. היה זה שערו השני והאחרון של ראדבה במדי דרום אפריקה.
כשנה לאחר טורניר המונדיאל, ב-22 במאי 2003, ערך ראדבה את הופעתו האחרונה במדי הנבחרת, במשחק ידידות מול .
בסך הכול רשם ראדבה שבעים הופעות במדי דרום אפריקה, בהן כבש פעמיים.
לאחר פרישתו מכדורגל היה ראדבה חלק משמעותי בזכייתה של דרום אפריקה באירוח טורניר מונדיאל 2010.
בשנת 1991, בעת ששיחק בקייזר צ'יפס, נורה ראדבה בגבו בעת שליווה את אמו לקניות בעיר הולדתו סווטו.
ראדבה, שהרגיש את הדימום בגבו והחל לצלוע ברגלו השמאלית, הובהל לבית החולים שם נקבע כי לא נגרם לו נזק משמעותי.
בעוד המתנקש מעולם לא זוהה, עלה החשד כי היה מי שהעדיף לפגוע בו פיזית מאשר לאפשר לו לעבור קבוצה.
האירוע היווה תמריץ עבורו לקראת מעברו ללידס יונייטד שלוש שנים אחר כך.
בתקופת השיא שלו בלידס, היה ראדבה לשגריר מטעם פיפ"א לעבודה עם ילדים בסיכון, וכן הוסיף לעסוק בפעילויות צדקה נוספות כשסייע לילדים במולדתו דרום אפריקה, וכשנרתם למלחמה בגזענות במגרשי הכדורגל.
בדצמבר 2000 הוענק לו פרס המשחק ההוגן של פיפ"א עבור תרומתו לקהילה.
באוקטובר 2008 נפטרה רעייתו של ראדבה, פזיווה, עקב מחלת הסרטן.
הוא נישא בשנית בשנת 2015.
אליפות דרום אפריקה (2): ,
פרס המשחק ההוגן של פיפ"א:
הנתונים מתייחסים להופעותיו במדי לידס יונייטד בלבד
לוקאס פרס מרטינס (בספרדית: Lucas Pérez Martínez; נולד ב־10 בספטמבר 1988 בא קורוניה שבספרד) הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדת החלוץ בפ.ס.וו איינדהובן.
ב-17 בינואר 2011, כשחקן חופשי, חתם פרס לשלוש שנים בקרפטי לבוב מליגת העל האוקראינית ועזב לראשונה את ספרד.
ב-17 ביולי כבש לוקאס את שער הבכורה שלו בקבוצה בתיקו 1-1 נגד אודסה.
בינואר 2012 הוא הושאל לדינמו קייב, אך לכל אורך תקופת ההשאלה לא רשם דקות משחק בקבוצה ובתום העונה סיים את דרכו בקבוצה.
ב-5 ביולי 2013 חתם על חוזה לשלוש שנים בפאוק סלוניקי, ששילמה עבורו 700 אלף אירו.
ב-17 באוגוסט הוא כבש את שערו הראשון בקבוצה, בניצחון 0–3 על סקודה קסנטי.
ב-18 ביולי 2014 הוא חזר לספרד והושאל לעונה אחת עם אופציה לרכישה לדפורטיבו לה קורוניה.
ב-17 באוקטובר ערך את הופעת הבכורה שלו במדי "דפור" בה גם כבש את שערו הראשון בקבוצה, בניצחון 0–3 על ולנסיה.
בתום עונת ההשאלה, רשם 21 הופעות וכבש שישה שערים וחזר לפאוק.
ב-23 ביולי 2015 כבש בניצחון פאוק 0–6 על לוקומוטיבה במוקדמות הליגה האירופית, ושבוע לאחר מכן כבש לזכות פאוק שוב באותה המסגרת נגד ספרטק טרנבה.
ב-12 באוגוסט 2015 חתם פרס על חוזה לארבע שנים בדפורטיבו לה קורוניה ועד ה-12 בדצמבר עמד מאזנו בקבוצה על 11 כיבושים ב-15 משחקים והיה שותף לתיקו 2-2 של דפורטיבו מול ברצלונה.
בסך הכלו רשם בקדנציה השנייה שלו במדי לה קורוניה 37 הופעות ליגה וכבש 18 שערים.
ב-27 באוגוסט 2016 הכריז מנג'ר ארסנל ארסן ונגר כי פרס עבר בדיקות רפואיות ויחתום בקבוצה לאחר השלמת עסקת ההעברה.
שלושה ימים לאחר מכן, הושלמה העברתו לארסנל, כשחתם על החוזה בקבוצה ששילמה עבורו 17 מיליון אירו.
ב-31 באוגוסט 2017 הושאל בחזרה לדפורטיבו לה קורוניה.
ב-9 באוגוסט 2018 חתם בווסטהאם יונייטד.
ב-3 ביוני 2019 חזר לספרד וחתם בדפורטיבו אלאבס.
ב-31 בדצמבר 2022 חזר פרס לדפורטיבו לה קורוניה מהפרימרה דיוויסיון RFEF, כששילם בעצמו כחצי מיליון יורו דמי שחרור לקדיס.
ב-23 בפברואר 2025 חתם פרס בפ.ס.וו איינדהובן.
לוקאס מנואל קלוסטרמן הוא כדורגלן גרמני המשחק בעמדות המגן הימני והבלם בר.ב.
קלוסטרמן החל לשחק בגיל 14 בנוער של בוכום, ובשנת 2014 עבר לשחק בקבוצה הבוגרת, ששיחקה אז בבונדסליגה השנייה, כאשר ערך תשע הופעות בעונת 2013/14. לאחר שכשלו מגעיו להארכת חוזה עם בוכום, חתם בקיץ 2014 בר.ב.
לייפציג על חוזה לארבע שנים.
בעונת 2014/2015 ערך מספר הופעות בהרכב לייפציג, אך לא היה שחקן הרכב קבוע.
בעונת 2015/2016 הפך למגן השמאלי הקבוע של הקבוצה, והיה חלק מהעפלתה לבונדסליגה בתום העונה, כאשר שיתף פעולה בהגנה עם מרווין קומפר, וילי אורבן ומרסל הלסטנברג.
בזכות יכולתו הטובה הוא זומן לסגל הגרמני לאולימפיאדת ריו דה ז'ניירו.
את עונת 2016/2017, בה סיימה לייפציג במקום השני בליגה כבר בעונת הבכורה שלה, החמיץ קלוסטרמן במלואה, עקב פציעה ברצועה הצולבת.
הוא החלים מפציעתו בתחילת עונת 2017/2018 ושב להרכב הקבוצה.
קלוסטרמן שיחק בכל הנבחרות הצעירות של גרמניה, ובאוגוסט 2016 השתתף עם נבחרת גרמניה האולימפית באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו, וזכה עמה במדליית כסף, לאחר הפסד בגמר לנבחרת ברזיל האולימפית בבעיטות הכרעה.
קלוסטרמן פתח בכל המשחקים של גרמניה בטורניר האולימפי.
ב-20 במרץ 2019 ערך קלוסטרמן את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת גרמניה הבוגרת, בתיקו 1-1 מול סרביה במשחק ידידות בפולקסווגן ארנה.
הוא פתח בהרכב והוחלף בדקה ה-90 על ידי תילו קהרר.
לוקאס סבסטיאן טוריירה די פאסקווה (בספרדית: Lucas Sebastián Torreira Di Pascua; נולד ב-11 בפברואר 1996) הוא כדורגלן אורוגוואי המשחק בעמדת הקשר האחורי בגלאטסראיי מליגת העל הטורקית ובנבחרת אורוגוואי.
לוקאס טוריירה נולד בעיר פראי בנטוס שבמערב אורווגואי.
כנער הוא שיחק במועדון המקומי 18 דה חוליו.
ב-2013 הצטרף טוריירה למועדון מונטיבידאו וונדררס.
באותה שנה טוריירה עזב לאיטליה כדי להצטרף למחלקת הנוער של פסקארה.
בעונת 2014/2015 טוריירה קודם לקבוצה הבוגרת של פסקארה.
את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הוא ערך ב־16 במאי 2015, הוא המשיך לשחק לקראת סוף העונה וערך ארבע הופעות נוספות במדי פסקארה שנכשלה לעלות לסרייה א'.
ב-1 ביולי 2015 חתם טוריירה בסמפדוריה מהסרייה א' תמורת כ-1.5 מיליון אירו.
טוריירה לא שיחק בסמפדוריה באותה עונה והוא הושאל חזרה לפסקארה.
בעונת 2015/2016 טוריירה היה אחד השחקנים החשובים בפסקארה תחת המאמן מאסימו אודו, באותה עונה הוא כבש ארבעה שערים בסרייה ב' ועזר לפסקארה להשיג את הכרטיס לסרייה א'.
בעונת 2016/2017 חזר טוריירה לסמפדוריה.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה במחזור הראשון מול אמפולי.
באותה עונה הוא היה שחקן הרכב ושחקן חשוב בקישור של הקבוצה.
בעונת 2017/2018 טוריירה היה חלק חשוב מאוד מעונה טובה של סמפדוריה, הוא כבש 4 שערים בסרייה א' והקבוצה סיימה במקום העשירי בפעם השנייה ברציפות.
לאחר היכולת הטובה שהציג טוריירה בסמפדוריה ובמונדיאל 2018, טוריירה חתם ב-10 ביולי 2018 בארסנל מהפרמייר ליג תמורת 26 מיליון ליש"ט
ב-6 באוקטובר 2020 הושאל לעונה אחת לאתלטיקו מדריד.
ב-25 באוגוסט 2021 חזר לאיטליה והושאל לפיורנטינה.
ב-8 באוגוסט 2022 חתם לארבע שנים בגלאטסראיי.
טוריירה ערך את הבכורה שלו במדי נבחרת אורווגואי במרץ 2018 בניצחון 0–2 על צ'כיה במסגרת גביע סין.
בעקבות היכולת הטובה שלו בעונת 2017/2018, טוריירה נכלל בסגל של אורוגוואי למונדיאל 2018. בשני המשחקים הראשונים של שלב הבתים הוא נכנס כמחליף.
במשחק האחרון של שלב הבתים שבו אורוגוואי ניצחה את נבחרת רוסיה טוריירה פתח בהרכב ושיחק 90 דקות.
בשלבי הנוקאאוט הוא קיבל את המקום בהרכב מהמאמן אוסקר טבארס ושיחק 90 דקות בניצחון בשמינית הגמר מול פורטוגל ובהפסד של אורוגוואי לצרפת ברבע הגמר.
לוקאס וריסימו דה סילבה (בפורטוגזית: Lucas Veríssimo da Silva; נולד ב-7 ביולי 1995), הידוע בפשטות בשם לוקאס וריסימו, הוא כדורגלן ברזילאי שמשחק בא-דוחייל.
לוקאס נולד בעיר ז'ונידאיי שבמדינ סאו פאולו בברזיל.
התחיל לשחק קטרגל, לפני שעבר לכדורגל.
בגיל 11 עבר עם משפחתו לעיר גואימבה והחל לשחק בבית הספר לכדורגל של ז'וזה-בוניפסיו, אם כי הוא לא החזיק שם מעמד הרבה זמן.
בינואר 2013 הוזמן לקבוצת הנוער של "ליננסה".
הוא שיחק במועדון עד גיל 17 והיה למלך השערים עם 7 שערים ב-12 הופעות, אף על פי ששיחק בעמדת הבלם.
ב-2012, לאחר טורניר גביע סאו פאולו לקבוצות נוער הוא החל להרשים סקאוטים ובמרץ 2015 חתם על חוזה עד שנת 2017 בקבוצת סנטוס.
בינואר 2016 הופיע לראשונה במדי הקבוצה הבוגרת.
במרץ 2017 האריך את חוזהו בסנטוס עד שנת 2019. ושיחק גם באליפות סאו פאולו וגם בליגת העל הברזילאית.
במרץ 2017 הופיע לראשונה גם במסגרת גביע ליברטדורס.
את השער הראשון לזכות סנטוס הבקיע ב-4 במאי במשחק נגד סנטה פה המקסיקנית (במשחק שהסתיים בתוצאה 3:2).
הוא הפך לשחקן קבוע בהרכב הקבוצה הבוגרת וחתם על חוזה עם תנאים טובים יותר עד שנת 2022.
בחורף 2017 מספר קבוצות באירופה התעניינו בו אך הוא סירב לעזוב את ברזיל.
בינואר 2018 התעניינה בו ספרטק מוסקבה אך הוא סירב להצעה הרוסית ונשאר בסנטוס.
ב-4 בינואר 2021 חתם וריסימו בבנפיקה ליסבון.
ב-18 בפברואר ערך את הופעתו הבכורה בתיקו 1-1 נגד ארסנל בליגה האירופית.
ב-8 במרץ הבקיע את שערו הראשון בניצחון 3-0 על בלננסש.
ב-27 ביולי 2023 הושאל וריסימו לקורינתיאנס עד ליוני 2024.
מועדוןעונהליגהאליפות מחוזגביעטורניר יבשתיטורנירים אחריםסך הכלליגההופעותשעריםהופעותשעריםהופעותשעריםהופעותשעריםהופעותשעריםהופעותשעריםסנטוס2016Série A3013030——19020173401204091—59120181001011051—262סך הכל47035180142—1043סך הכל בקריירה47035180142001043
אליפות סאו פאולו בכדורגל: 2016
לוקאס טולנטינו קואלו דה לימה (נולד ב-27 באוגוסט 1997) הידוע יותר בשם לוקאס פאקטה, הוא כדורגלן ברזילאי המשחק בעמדת הקשר בפלמנגו ובנבחרת ברזיל.
לוקאס פאקטה הצטרף למחלקת הנוער של פלמנגו בשנת 2007 בגיל 10. בגיל 15, אף שהיה מוכשר מבחינה טכנית, לא היו לו את יכולות פיזיות התואמות שחקנים בגילו, כשגובהו היה 1.52 מטר.
עם זאת, עד גיל 18 הוא גבה בכ-27 ס"מ נוספים.
בשנת 2016, הוא זכה ביחד עם הקבוצה הצעירה של פלמנגו בגביע סאו פאולו לנערים.
לאחר תחרות זו, הוא עלה לקבוצה הבוגרת של פלמנגו.
במרץ 2016 עלה פאקטה לקבוצה הבוגרת ובנוסף חתם על הארכת חוזה עד שנת 2020. ב-5 במרץ הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בהרכב הפותח בניצחון 1–3 על באנגו במסגרת ליגת הקריוקה.
את השער המקצועי הראשון שלו כבש ב-19 בפברואר 2017 בניצחון 0–4 על מאדוריירה.
בגמר גביע סודאמריקנה, הוא נבחר לשחקן הטוב ביותר של פלמנגו באותו המשחק.
הוא נבחר על דיי אוהדי הקבוצה לשחקן המצטיין בקבוצה בשנה זו לצד חואן.
בעונת 2018 של ליגת הקריוקה נבחר פאקטה לשחקן הקיצוני השמאלי הטוב ביותר של הטורניר והשחקן היחיד של פלמנגו שנבחר לנבחרת הטורניר.
ב-10 באוקטובר 2018 החלו להופיע דיווחים בברזיל על עסקה העברת פאקטה בין מילאן לפלמנגו בסך 35 מיליון אירו, כשפריז סן-ז'רמן התעניינה גם בשחקן, אך לא הצליחה להציע הצעה טובה יותר.
ב-4 בינואר 2019 הפכה ההעברה לרשמית, כשמילאן הכריזה על חתימת השחקן בקבוצה בחוזה לחמש שנים.
הוא בחר ללבוש את החולצה מספר 39. עקב המוצא הפורטוגלי של אימו, הוא היה זכאי להירשם כשחקן אירופי, ולא כשחקן זר.
ב-12 בינואר ערך פאקטה את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה, כשפתח בהרכב ושיחק 85 דקות עד שהוחלף על ידי פאביו בוריני, בניצחון 0–2 בהארכה על סמפדוריה במסגרת הגביע האיטלקי.
ארבעה ימים לאחר מכן, הוא שיחק בסופר קאפ האיטלקי, משחק שנערך בג'דה שבערב הסעודית, ובו יובנטוס ניצחה את מילאן 0–1. ב-21 בינואר ערך פאקטה את הופעת הבכורה שלו בסרייה א' בניצחון 0–2 על גנואה באצטדיון לואיג'י פראריס.
ב-10 בפברואר כבש פאקטה את שערו הראשון במדי הקבוצה בניצחון הבית 0–3 על קליארי.
ב-30 בספטמבר 2020 חתם פאקטה לחמש שנים באולימפיק ליון.
ב-29 באוגוסט 2022 חתם בווסטהאם יונייטד מהפרמייר ליג לחמש שנים.
יומיים לאחר מכן ערך הופעת בכורה בקבוצה, בתיקו 1-1 עם טוטנהאם הוטספר.
ב-3 בינואר 2023 הבקיע את שערו הראשון בתיקו 2-2 נגד לידס יונייטד.
בסיום העונה זכה עם הקבוצה סקונפרס ליג בו בישל את שער הנצחון בגמר.
בשנת 2018 הוא נבחר כאחד משנים עשר המחליפים לנבחרת ברזיל על ידי המאמן צ'יצ'ה לקראת מונדיאל 2018.
ב-17 באוגוסט 2018 זימן צ'יצ'ה את לוקאס בפעם הראשונה לצמד משחקי ידידות נגד נבחרת ארצות הברית ונבחרת אל סלבדור בחודש ספטמבר.
היה שותף בזכייה של נבחרת ברזיל בקופה אמריקה 2019.
נבחרת השנה של אליפות הקריוקה (1): 2018
נבחרת השנה של הברזילראו (1): 2018
לוקאס טדאו אזוודו (בפורטוגזית: Lucas Tadeu Azevedo; נולד ב-4 באוגוסט 1991), המוכר יותר בשם לוקאו (בפורטוגזית: Lucão) הוא כדורגלן חופים ברזילאי המשחק בעמדת החלוץ בנבחרת ברזיל בכדורגל חופים.
לוקאו החל את קריירת כדורגל החופים שלו בקבוצת פורסה וסעודה (בעברית: "כוח ובריאות") מריו דה ז'ניירו, ברזיל, עימה זכה באליפות ריו דה ז'ניירו בשנת 2012. באותה השנה הוא עבר לקבוצת ואסקו דה גאמה.
לאחר שזכה באליפויות רבות ורשם תצוגות מרשימות, הוא זומן לסגל נבחרת ברזיל בכדורגל חופים.
בנוסף לכך, לוקאו שיחק בקבוצות רוטור וולגוגרד, ג'וקר, לוקומוטיב מוסקבה וקריליה סובייטוב (רוסיה), קטניה (איטליה) ומכבי נתניה (ישראל), הן במסגרת הליגות והן במסגרת תחרויות בינלאומיות.
אליפות דרום אמריקה בכדורגל חופים (1): 2016
לוקאס מולינה (בספרדית: Lucas Molina; 30 במרץ 1984 – 28 בנובמבר 2004) היה כדורגלן ארגנטינאי, ששיחק בעמדת השוער בקבוצת אינדפנדיינטה מליגת העל הארגנטינאית.
מולינה נולד בבואנוס איירס שבארגנטינה, וגדל במחלקת הנוער של אינדפנדיינטה מליגת העל הארגנטינאית.
ב-30 באוקטובר 2003 ערך מולינה את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, כשנכנס כמחליף בו הפסידה קבוצתו בתוצאה 1–0 לוולס סארספילד.
מולינה היה חלק מנבחרת ארגנטינה עד גיל 20 ונבחרת ארגנטינה עד גיל 17.
ב-28 בנובמבר 2004 מת מולינה מאוטם שריר הלב שחווה בשנתו.
הוא הובהל לבית החולים לאחר שחברתו הבחינה בקשיי הנשימה שלו, אך לאחר מאמצי החייאה ממושכים נקבע מותו.
לוקאס לרגר (בדנית: Lukas Lerager; נולד ב-12 ביולי 1993) הוא כדורגלן דני המשחק בעמדת הקשר בפ.צ.
לרגר התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הכדורגל של אקדמיסק בולדקלוב, ובשנת הצטרף לקבוצהה הבוגרת ששיחקה אז בליגה הדנית הראשונה.
בקיץ , חתם בוויבורג מליגת העל הדנית.
בעונת הבכורה שלו, ויבורג ירדה לליגה הראשונה אך כעבור עונה חזרה לליגת העל.
בקיץ , לרגר חתם בזולטה ורכם מליגת העל הבלגית.
ב-30 ביולי 2016, לרגר ערך את הופעת הבכורה שלו בניצחון 0–3 נגד אויפן.
ב-24 בספטמבר 2016, הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 2–3 נגד מכלן.
בקיץ , לרגר חתם בבורדו מליגת העל הצרפתית.
ב-29 בינואר 2019, לרגר הושאל לגנואה מהסרייה א', עם אופציה לרכישה בסיום העונה.
בסיום העונה, גנואה מימשה את האופציה על השחקן.
בצעירותו, לרגר שיחק בנבחרות הצעירות של דנמרק.
ב-6 ביוני 2017, לרגר ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת בתיקו 1-1 נגד .
ב-16 באוקטובר 2018, הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 0–2 נגד .
לוקאס קארר היה פוליטיקאי יווני, ראש העיר של האי זקינתוס בשנים 1937–1945 וחסיד אומות העולם.
בשנת 1943, במהלך כיבוש יוון בידי מדינות הציר, קארר, יחד עם המיטרופוליט של האי, כריסוסטומוס דמטריו, מנעו מרשויות הכיבוש הגרמניות לגרש את יהודי האי.
עם הכיבוש הגרמני של האי התבקש קארר להכין רשימה של כל היהודים באי כדי לאפשר את גירושם.
קארר פנה אל מנהיג הכנסייה כריסוסטומוס בבקשת עזרה.
כריסוסטומוס התנדב לשאת ולתת עם המפקדים הגרמניים והורה לקארר לשרוף את כל רשימות היהודים באי.
בפגישתו עם המפקד הגרמני הוא הפציר בו שלא יגרש את היהודים, היות שהם אזרחים יוונים שלא פשעו ולכן אינם אמורים להיענש בגירוש.
הגרמנים שרצו לרכז את היהודים לקראת הגירוש התעקשו לקבל את רשימת היהודים של האי.
הארכיבישוף הורה ליהודים לברוח בלילה ולהתפזר בכפרים, באמונה שתושבי הכפרים יעזרו ליהודים באספקה של מים ומזון.
למחרת התייצבו השניים למפקד הכוחות הגרמניים והגישו לו את "רשימת היהודים".
כשהלה פתח את הרשימה, הוא גילה שני שמות בלבד: ראש העיר לוקאס קארר והארכיבישוף של האי כריסוסטומוס דימיטריו, שטענו שהם יהודים, ושיש לגרש אותם אם מגרשים את היהודים.
בזעם רב, המפקד הגרמני שלח את חייליו לעיר להוציא את היהודים מבתיהם, אך הם כבר לא נמצאו שם.
לאורך השנה, נעשו פשיטות על הכפרים כדי למצוא יהודים.
אולם הדבר לא צלח בידי הגרמנים, משום שמפקד הפרטיזנים באי, דמיטריס קטייבאטיס, הזהיר את הכפריים בדבר פשיטה העומדת להתחולל בכפרם על ידי כוחות גרמניים במטרה לגלות את מקומות המחבוא של היהודים, ולא היה תושב יווני אחד שהלשין לכוחות הגרמניים על הימצאותם של יהודים בכפרו.
לקראת שלהי קיץ 1944 הגיעו שלוש ספינות של הצי הגרמני במטרה להצליח במשימה שכשלה עד כה - להוציא את היהודים ממקומות המחבוא שלהם ולרכזם לגירוש למחנות ההשמדה.
מפקד הפרטיזנים קטייבאטיס איים שפקודיו יגנו על היהודים בכל מחיר, ושהקורבנות בחיי אדם יהיו גבוהים מאוד משני הצדדים.
על הספינות שהיו מיועדות לגירוש היהודים עלו לבסוף הכוחות הגרמניים ב-12 בספטמבר 1944, כשנסו מן האי.
חודש לאחר מכן שוחררה יוון מהכיבוש הנאצי, והקהילה היהודית באי זקינטוס נותרה ללא פגע, הודות לפעילותם של המיטרופוליט כריסוסטומוס וראש העיר קארר.
בתום המלחמה שרדו ביוון 10,066 יהודים, ובהם 275 יהודי זקינטוס, לעומת 67,112 שנרצחו במהלך השואה.
הייתה זו הקהילה היהודית היחידה ביוון, ממערב לחצי האי פלופונסוס, ששרדה בשלמותה את הכיבוש הנאצי.
מרבית הקהילה היהודית עלתה לארץ ישראל בתום מלחמת העולם השנייה.
בשנת 1978 העניק מוסד יד ושם לכריסוסטומוס ולקארר מעמד של חסידי אומות העולם.
לוקאס נף הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי.
נף נולד וגדל באזור אנדרסונוויל בשיקגו, אילינוי.
אמו, מיד פלידופסקי, היא מייסדת תיאטרון סטורצ'צ'ס ואביו, אלן, הוא עורך דין וסופר.
הוא סיים את בית הספר התיכון וויטני אמ.
יאנג מגנט בשנת 2004, ותואר ראשון באמנויות בתיאטרון באוניברסיטת אילינוי בשיקגו בשנת 2008. הוא החל לשחק כשהופנה בטעות למחלקה לאמנויות הבמה באוניברסיטה.
אחרי הלימודים הוא למד משחק בחברת התיאטרון סטפנוולף בשיקגו.
לנף יש אח צעיר יותר.
הופעת הבכורה שלו בתיאטרון הייתה בהפקת המחזה "ג'ון" בתיאטרון בשיקגו.
בעודו מנסה להתחיל את הקריירה שלו בתיאטרון מימן את עצמו ועבד בניקיון בתים.
תפקיד הטלוויזיה הראשון שלו היה כשלוהק לתפקיד קטן בגמר סדרת הטלוויזיה "החיה" בהפקת רשת A&E.
כשהחל הליהוק לסדרת הטלוויזיה "לגדל את הופ", נף הקליט את האודישן שלו בן עשרה העמודים ושלח אותו לגרג גרסיה.
מהקלטת הראשונה הפך נף לבחירה הראשונה של גרסיה בתפקיד ג'ימי צ'אנס.
עם זאת, הוא עדיין נדרש לעבור אודישנים מרובים, לפני שקיבל את התפקיד.
נף המשיך לשחק בתיאטרון, וכתב מחזה, כמו "הברווז האחרון", שהוצג בתיאטרון ג'קאלופה בשיקגו כהצגה האחרונה של עונת 2011–2012. הוא היה מועמד לפרס ג'וזף ג'פרסון על היצירה החדשה הטובה ביותר.
הוא גר בלוס אנג'לס, קליפורניה.
בשנת 2016 נישא לשחקנית האוסטרלית קייטלין סטייסי; השניים התגרשו בסוף 2020.
+שנהסרטתפקידהערות2010אמיגושנקר2015Glitchוויל2016I Love You BothאנדיSlashהקראגוןFear, Inc.ג'ו פוסטר2019Married Youngמייקלסיפור נישואיםפבלו2022Low Lifeג'ייסון2026האחים סופר מריו: הסרט ה-2סנוטלט (קול)
לוקאס קראנאך הבן היה צייר גרמני, בנו של לוקאס קראנאך האב.
לוקס קראנאך הבן נולד בויטנברג, גרמניה בשנת 1515. לצייר לוקאס קארנאך ולרעייתו, ברברה ברניבר (Barbara Brengebier).
הוא החל לעסוק בציור בשולייה בסדנה של אביו, יחד עם אחיו האנס קראנאך .
ב-20 בפברואר 1541 נישא לברברה ברוק (Barbara Brück).
בשנת 1550, בעקבות עזיבתו של אביו לגלות, יחד עם פטרונו יוהאן פרידריך הראשון, הנסיך הבוחר מסקסוניה, קיבל קראנאך הצעיר את האחריות על הסדנה המשפחתית.
ב-24 במאי 1551 נישא בשנית למגדלנה שרף (Magdalena Schurff).
מרעייתו הראשונה היו לו שלושה בנים ובת, ואילו מרעייתו השנייה נולדו לו חמישה ילדים, בהם הצייר אוגוסטין קראנאך .
קראנאך נפטר ב-25 בינואר 1586 ונקבר בכנסייה העירונית של ויטנברג.
לוקאס ספינולה סלינאס (בפורטוגזית: Lucas Spinola Salinas; נולד ב-14 באוקטובר 1995 בסורוקאבה שבברזיל) הוא כדורגלן ברזילאי המשחק בעמדת הקשר ההתקפי בקבוצת מועדון ספורט אשדוד מליגת העל הישראלית.
סלינאס החל את הקריירה המקצועית שלו במספר קבוצות מהליגות הנמוכות בברזיל ובפורטוגל.
ב-11 בפברואר 2020 חתם סלינאס על חוזה לשתי עונות וחצי בלוקומוטיב פלובדיב מליגת העל הבולגרית.
הוא ערך 59 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע חמישה שערים, וכן זכה עם המועדון בגביע הבולגרי ובסופר קאפ הבולגרי.
ב-27 ביוני 2022 חתם על חוזה לעונה אחת במועדון ספורט אשדוד מליגת העל הישראלית.
לוקאס מצ'ה הוא כדורגלן גרמני המשחק בעמדת החלוץ בלידס יונייטד מהפרמייר ליג ובנבחרת גרמניה.
במהלך טורניר כדורגל בקבוצת בית הספר היסודי שלו בוית'נשו, נבחן מצ'ה על ידי מנצ'סטר סיטי, שם שיחק במחלקות הנוער של המועדון במשך למעלה מעשור, בטרם ערך את הופעת הבכורה שלו ב-19 בדצמבר 2017 בגביע הפוטבול ליג בקבוצת הבוגרים.
בהופעת הבכורה שלו הוא כבש את הפנדל השלישי עבור מנצ'סטר סיטי בניצחון שלה בדו-קרב הפנדלים על לסטר סיטי.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בפרמייר ליג ב-29 באפריל 2018 נגד וסטהאם יונייטד, משחק אותו ניצחה קבוצתו 1–4.
בתחילת עונת 2018/2019 הושאל לפרסטון נורת' אנד לעונה אחת.
ב-11 באוגוסט 2021 ערך הופעת בכורה בהפסד 0–1 לסוונסי סיטי.
ב-29 בדצמבר הוא כבש שער בכורה בתיקו 1-1 נגד אסטון וילה.
ב-3 באוגוסט 2019 הושאל מצ'ה לוולפסבורג לחצי עונה.
ב-17 באוגוסט הוא ערך את הופעת הבכורה בניצחון 1–2 על פ.צ.
ב-3 בינואר 2020 הושאל לחצי עונה למידלסברו.
ב-11 בינואר ערך הופעת בכורה בתיקו 2-2 נגד דרבי קאונטי.
ב-21 באוגוסט 2020 הושאל לאנדרלכט.
ב-28 באוגוסט ערך הופעת בכורה בתיקו 2-2 נגד אוסטנדה.
הוא כבש את שערו הראשון בניצחון 0–2 על סרקל ברוז' ב-19 בספטמבר.
הוא סיים את עונת ההשאלה עם 18 שערי ליגה ב-37 הופעות.
ב-16 ביולי 2021 חתם בוולפסבורג.
הוא כבש את שער הניצחון בהופעת הבכורה שלו בבונדסליגה בניצחון 1–2 על הרטה ברלין ב-21 באוגוסט.
ב-15 ביוני 2025 פורסם כי מצ'ה יצטרף ב-1 ביולי 2025 ללידס יונייטד בהעברה חופשית עם חוזה לשנתיים.
מצ'ה ערך את הופעת הבכורה במדי לידס ב-18 באוגוסט 2025 במחזור הפתיחה של הפרמייר ליג מול אברטון באלנד רואד.
הוא כבש את שער הניצחון (שהיה השער היחיד במשחק) בבעיטת עונשין מ-11 מטר בדקה ה-84'.
מצ'ה, שנולד בהמבורג לאם גרמנייה ואב ניגרי, גדל באנגליה, וזכאי היה לשחק בנבחרות ניגריה, גרמניה ואנגליה.
באוקטובר 2014 כבש מצ'ה עבור נבחרת אנגליה עד גיל 17 נגד מקדוניה הצפונית.
הוא גם נכלל בסגל נבחרת אנגליה עד גיל 19 לאליפות אירופה עד גיל 19 לשנת 2017. הוא כבש את השער היחיד במשחק בחצי הגמר מול צ'כיה וגם הבקיע שער במשחק הגמר מול פורטוגל.
ב-9 ביוני 2018 ערך מצ'ה את הופעת הבכורה בנבחרת אנגליה עד גיל 21 נגד מקסיקו.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת גרמניה הבוגרת ב-11 בנובמבר 2021 במשחק מוקדמות מונדיאל 2022 נגד ליכטנשטיין.
מצ'ה, יליד גרמניה שגדל באנגליה, הוא אחיו הגדול של הכדורגלן פליקס מצ'ה.
לוקאס לינגור טנסן (בדנית: Lucas Lynggaard Tønnesen ; נולד - 13 ביולי 2000 בפרדריקסברג) הוא שחקן דני.
הוא ידוע בעיקר בזכות תפקידו בסדרת הטלוויזיה בדנית, ששודרה בנטפליקס, "הגשם".
טנסן נולד בשנת 2000 בקופנהגן, דנמרק.
טנסן הופיע לראשונה בתיאטרון במחזה Cirkus" Summarum" בשנת 2012.
בשנת 2013 הוא שיחק את התפקיד של פיליפ בסרט הקומדיה Player, ולאסה סום בארן בסדרת הטלוויזיה בגרמנית "Die Zeitfälscherin".
שנה לאחר מכן הופיע טונסן בשישה פרקים של סדרת הטלוויזיה הדנית, "Tidsrejsen".
בשנת 2018 ערך את הופעת הבכורה שלו בתפקיד הראשי בתור רסמוס אנדרסן בסדרת הטלוויזיה ששודרה בנטפליקס, "הגשם".
העונה השנייה של הסדרה הוקרנה בבכורה במאי 2019.
שנה סרט תפקיד הערות 2013Erbarmen לארס הנריק 'לאסה' ינסןPlayer פיליפ2023Paradise -TBAHammarskjöldפיטר לוין הצעירDesperate Journeyפרדי
שנה סדרהתפקיד הערות 2014Die Zeitfälscherin אוליבייה 2018–2020 הגשם ראסמוס סדרת נטפליקס20221899קרסטר
לוקאס מרטינס קוארטה (בספרדית: Lucas Martínez Quarta; נולד ב-10 במאי 1996 במאר דל פלאטה שבארגנטינה) הוא כדורגלן ארגנטינאי המשחק בעמדת הבלם בקבוצת ריבר פלייט מליגת העל הארגנטינאית ובנבחרת ארגנטינה.
מרטינס קוארטה גדל במחלקת הנוער של ריבר פלייט.
הוא ערך 64 הופעות ליגה במדי הקבוצה הבוגרת של המועדון במסגרת ליגת העל הארגנטינאית, בהן הבקיע שני שערים.
ב-5 באוקטובר 2020 חתם מרטינס קוארטה על חוזה לחמש עונות בפיורנטינה מהסרייה א'.
ב-25 באוקטובר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 3-2 על אודינזה במסגרת המחזור החמישי בליגה לעונת 2020/2021. ב-7 במרץ 2021 הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בתיקו 3-3 נגד פארמה במסגרת המחזור ה-26 בליגה.
בשתי העונות הראשונות שלו במועדון ערך 41 הופעות ליגה, בהן הבקיע שני שערים.
בראשית 2025 שב לריבר פלייט.
ב-5 בספטמבר 2019 ערך מרטינס קוארטה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ארגנטינה, בתיקו 0-0 נגד נבחרת צ'ילה במשחק ידידות.
הוא היה חלק מסגל נבחרת ארגנטינה בטורניר קופה אמריקה 2021, שבו זכתה נבחרתו, וערך הופעה אחת בטורניר.
הסופר קאפ הארגנטינאי (1): 2018
גביע רקופה סודאמריקנה (1): 2019
לוּקָאס פוֹרְקָאמֶר (בדנית: Lukas Forchhammer; נולד ב-18 בספטמבר 1988) הוא זמר-יוצר, רב-נגן ושחקן דני, הידוע בתור הסולן והרב-נגן של להקת הפופ הדנית לוקאס גרהאם.
בילדותו הופיע פורקאמר בסדרת הסרטים הדנית "קרומנה" .
פורקאמר גדל בעיר החופשית כריסטיאניה, קהילה אנרכיסטית הממוקמת במרכז קופנהגן, בירת דנמרק.
אביו, יוג'ין, היה אירי, ובשל כך הוא העביר חצי מילדותו בדניגול ובדבלין שבאירלנד.
סבו היה בן העיירה ויקלו באירלנד.
בגיל 8, פורקאמר הצטרף למקהלת הנערים של קופנהגן, שם נחשף למוזיקה קלאסית ואימן את קולו.
הוא היה מחובר מאוד לשורשים האיריים של אביו, מהמוזיקה העממית של המדינה וגם מז'אנר ההיפ הופ: "[האלבום] 2001 של ד"ר דרה שינה את חיי", אמר.
כמו כן, הוא הצליח להזדהות עם המילים בשירי ראפ כאשר גדל סביב פשע ושימוש בסמים בשכונה שלו.
בשנת 2010, אחרי ששהה שישה חודשים בבואנוס איירס, פורקאמר חזר לכריסטיאניה, שם הצטרף לצוות הכותבים "Future Animals", בו היו חברים דון סטפנו ומורטן ריסטורופ, ובהמשך הקים את להקת לוקאס גרהאם עם חברים מהתיכון, וכן עם ריסטורופ.
ב-12 בפברואר 2017 הופיע בטקס פרסי גראמי ה-59.
כילד, פורקאמר גם הופיע בשלושת הסרטים הראשונים של סדרת הסרטים הדנית הפופולרית "קרומנה" , בה גילם את גראנק, וכן בסדרת הטלוויזיה שנוצרה מאוחר יותר, אשר מבוססת על הסרטים.
פורקאמר נמצא במערכת יחסים עם חברתו מארי-לואיז "רילו" שוורץ.
בספטמבר 2016, נולדה בתם הראשונה, ויולה.
באפריל 2020 נולדה בתם השנייה, בילי.
לוקאס דניאל קבאליני (נולד ב-28 בדצמבר 1992) הוא כדורגלן קנדי שמשחק בעמדת החלוץ בקבוצת טיחואנה המקסיקנית בפואבלה ובנבחרת קנדה.
קאבליני החל את הקריירה שלו ב-2010 בקבוצות הנוער של נסיונל באורוגוואי.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של נסיונל ב-2012. ב-2012 הוא הושאל לקבוצת חובנטוד דה לאס פיידראס.
ב-2017 הוא חתם בקבוצת סנטרו אתלטיקו פניקס.
ב-2017 הוא הושאל לקבוצת פואבלה המקסיקנית.
ב-2018, הוא חתם על חוזה בפואבלה.
ב-2020 הוא חתם בקבוצת ונקובר וייטקאפס מליגת ה-MLS.
ב-2023 הוא הצטרף לקבוצת טיחואנה המקסיקנית.
ב-13 באוגוסט 2012, ערך קבאליני את הופעת הבכורה שלו בנבחרת קנדה במשחק ידידות נגד נבחרת טרינידד וטובגו.
ב-9 בספטמבר 2018, כבש קבאליני את שערו הבינלאומי הראשון בליגת האומות נגד נבחרת איי הבתולה של ארצות הברית.
ב-27 בנובמבר 2022, ערך קבאליני את הופעתו היחידה במונדיאל 2022, במשחק נגד נבחרת קרואטיה.
לוקאס מרטנס (; נולד ב-27 בדצמבר 2001) הוא שחיין גרמני, האלוף האולימפי (פריז 2024), אלוף העולם (סינגפור 2025), סגן אלוף העולם (בודפשט 2022), זוכה שתי מדליות ארד באליפות העולם (פוקואוקה 2023 ודוחה 2024), אלוף אירופה (רומא 2022) ושיאן העולם הנוכחי במשחה ל-400 מטר חופשי.
סגן אלוף אירופה (רומא 2022) ושיאן גרמניה במשחה ל-800 מטר חופשי.
באולימפיאדת טוקיו הוא סיים במקום 11 במשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 14:59.45 דקות, במקום 12 במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 3:46.30 דקות, במקום 17 במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:46.69 דקות ובמקום שביעי במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:06.51 דקות.
באליפות העולם שנערכה בבודפשט, הונגריה ביוני 2022 זכה במדליית כסף במשחה ל-400 מטר חיפשי בתוצאה של 3:42.85 דקות, אחרי אלייג'ה וינינגטון מאוסטרליה (3:41.22 דקות) ולפני גילרמה קוסטה מברזיל (3:43.31 דקות).
נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי במשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 14:40.89 דקות, במקום שביעי במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:45.73 דקות ובמקום 15 במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 7:55.21 דקות.
באליפות אירופה שנערכה ברומא, איטליה באוגוסט אותה שנה האו זכה בשתי מדליות, זהב וכסף.
נוסף לכך, הוא סיים פעמיים במקום שביעי, במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:46.80 דקות, בשלב חצי הגמר הוא קבע תוצאה של 1:46.29 דקות, ועלה רביעי למשחה הגמר ובמשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:13.58 דקות, כשחיין ראשון הוא שחה תוצאה של 1:46.22 דקות.
באליפות העולם שנערכה בפוקואוקה ביולי 2023 זכה במדליית ארד במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 3:42.20 דקות, אחרי סמואל שורט מאוסטרליה 3:40.68 דקות ואחמד חפנאווי מתוניסיה שקבע שיא אפריקה חדש של 3:40.70 דקות.
נוסף לכך, הוא סיים פעמיים במקום חמישי, במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה השלישית בטיבה באירופה ובשיא לאומי חדש של 7:39.48 דקות ובמשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 14:44.51 דקות ובמקום שביעי במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:06.14 דקות, כשחיין ראשון הוא קבע שיא אישי חדש של 1:44.79 דקות.
באליפות העולם שנערכה בדוחה, קטר בפברואר 2024 האוזכה במדליית ארד מבחשה ל-400 מטר חחפשי בתוצאה של 3:42.96 דקות, אחרי קים וו-מין מקוריאה הדרומית (3:42.71 דקות) ואלייג'ה וינינגטון מאוסטרליה (3:42.86 דקות).
נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:45.33 דקות.
באולימפיאדת פריז זכה במדליית זהב במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 3:41.78 דקות, לפני אלייג'ה וינינגטון (3:42.21 דקות) וקים וו-מין (3:42.50 דקות).
באליפות סטוקהולם הפתוחה שנערכה ב-12 באפריל 2025 קבע במשחה ל-400 מטר חופשי שיא עולם חדש של 3:39.96 דקות, שיפור לשיא העולם הוותיק בן 16 השנים של פאול בידרמן מגרמניה (3:40.07 דקות).
לוקאס אסטלה פֶּרִי (בפורטוגזית: Lucas Estella Perri; נולד ב-10 בדצמבר 1997) הוא כדורגלן ברזילאי המשחק בעמדת השוער בקבוצת לידס יונייטד מהפרמייר ליג.
פרי גדל במחלקת הנוער של נאוטיקו.
לוקאס פרי הוא שחקן כדורגל ברזילאי שנולד בעיר ואליניוס במדינת סאו פאולו.
הוא החל לשחק כדורגל בגיל ארבע במועדוני העיר שלו ובשנת 2010 עבר למועדון פונטה פרטה, שם שיחק שלוש שנים ושמונה חודשים, עד שעבר לקבוצת סאו פאולו בשנת 2013. בקבוצת סאו פאולו הוא עלה לסגל המקצועי בשנת 2015, אך לא שיחק.
הוא בלט בקבוצת המילואים של הקבוצה ואף זכה באליפות הברזילאית לקבוצות מילואים בשנת 2018, אך לא קיבל הזדמנות בסגל הראשי.
בינואר 2019 עבר בהשאלה לקריסטל פאלאס, אך לא זכה לדקות משחק.
ביוני 2019 חזר לסאו פאולו לאחר שקריסטל פאלאס לא ניצלה את האפשרות לרכוש אותו.
בדצמבר 2021, לאחר שהיה לו מעט הזדמנויות בסאו פאולו, הצטרף לקבוצת נאוטיקו בהשאלה עד לסיום עונת 2022. בנאוטיקו היה לו חלק בהצלחת הקבוצה בזכייה באליפות הפרנמבוקנה בשנת 2022.
באוגוסט 2022 הצטרף לבוטפוגו בהשאלה וחתם חוזה עד לסיום שנת 2025. הוא קיבל הזדמנויות והפך להיות שחקן חשוב בסגל, ובעונת 2023, לאחר פציעתו של השוער הראשי, הפך לשחקן הרכב.
הוא נחשב לשחקן מרכזי בקבוצתו והוא הוצג כאחד משחקני המפתח של הקבוצה במסגרות שונות, כולל בקמפיונטו הברזילאי.
בינואר 2024 חתם לארבע וחצי שנים באולימפיק ליון.
ביולי 2025, פרי הגיע להסכם לעזוב את ליון ולחתום בלידס יונייטד מהפרמייר ליג.
על פי העיתונות הצרפתית, שווי העסקה הכולל הוא כ-15 מיליון אירו, כולל בונוסים.
ב-2015 וב-2017 שיחק עם נבחרת ברזיל עד גיל 20 באליפות דרום אמריקה.
באוגוסט 2023 זומן לראשונה לסגל נבחרת ברזיל הבוגרת כמחליף לשוער הפצוע בנטו.
לוקאס פאוקשטה (בליטאית: Lukas Paukštė נולד ב-25 בספטמבר 1998 באוטנה שבליטא) הוא כדורגלן ליטאי המשחק בעמדת השוער בקבוצת שיאוליאי מליגת העל הליטאית.
פאוקשטה גדל במחלקות הנוער של ז'לגיריס וילנה ושיאוליאי.
בשנת 2015 עבר לאוטניס אוטנה מליגת העל הליטאית, במדיה ערך 16 הופעות ליגה.
בהמשך שיחק גם במועדונים אטלנטאס קלייפדה ויאנובה במסגרת ליגת העל הליטאית.
ב-26 בפברואר 2020 חתם פאוקשטה בברמנס מהליגות הנמוכות בנורווגיה, אולם עוד באותה שנה חזר לליגת העל הליטאית וחתם בריטראי.
בעונת הושאל לשיאוליאי מליגת העל הליטאית, ובתום תקופת ההשאלה חתם על חוזה קבוע במועדון.
לוקאס יואכים מאצראט הוא שחיין גרמני, זוכה מדליית ארד באליפות אירופה (רומא 2022) במשחה ל-50 מטר חזה.
באליפות אירופה לנוער שנערכה בהלסינקי, פינלנד ביולי זכה במדליית כסף במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:39.16 דקות, ובמדליית ארד במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב משולב בתוצאה של 3:52.34 דקות.
באליפות אירופה שנערכה בבודפשט, הונגריה במאי סיים במקום 11 במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 59.65 שניות, ובמקום חמישי במשחה ל-50 מטר חזה בתוצאה של 27.13 שניות.
בנוסף, סיים במקום שמיני במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:35.27 שניות.
באולימפיאדתת טוקיו שנערכה ביולי סיים במקום תשיעי במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 59.31 שניות.
בנוסף, סיים במקום 11 במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:34.08 דקות.
באליפות העולם בבריכת 25 מטר שנערכה באבו דאבי, איחוד האמירויות הערביות בדצמבר סיים במקום 11 במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 57.57 שניות ובמקום 14 במשחה ל-50 מטר חזה בשיא אישי חדש של 26.50 דקות.
באליפות העולם שנערכה בבודפשט, ביוני סיים במקום שישי במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 59.50 שניות, במקום שישי במשחה ל-50 מטר חזה בתוצאה של 27.10 שניות, ובמקום שישי במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:32.63 דקות.
באליפות אירופה שנערכה ברומא, איטליה באוגוסט זכה במדליית ארד במשחה ל-50 מטר חזה בתוצאה של 27.11 שניות, אחרי ניקולו מרטיננגי (26.33 שניות) וסימונה צ'ראסואולו (26.95 שניות), שניהם מאיטליה.
במשחה ל-100 מטר חזה סיים במקום שישי בתוצאה של 59.64 שניות.
במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב סיים במקום שביעי בתוצאה של 3:35.65 דקות, ובמשחה שליחים 4x100 מטר מעורב משולב סיים במקום חמישי בתוצאה של 3:46.54 דקות.
באליפות העולם בבריכת 25 מטר שנערכה במלבורן, אוסטרליה בדצמבר סיים במקום שביעי במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 57.12 שניות, ובמקום 19 במשחה ל-50 מטר חזה בתוצאה של 26.67 שניות.
במשחה שליחים 4x50 מטר מעורב סיים במקום שישי בתוצאה של 1:31.79 דקות, ובמשחה שליחים 4x100 מטר מעורב סיים במקום חמישי בתוצאה של 3:23.04 דקות.
באליפות העולם שנערכה ביולי בפוקואוקה, יפן סיים במקום חמישי במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 58.88 שניות, ובמקום שישי במשחה ל-50 מטר חזה בתוצאה של 26.94 שניות.