tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
ניסוי נוסף נערך בקרב מיליוני משתמשי בטוויטר ובפייסבוק עוסק בשוני שבין הידבקות רגשות שליליים וחיוביים ומתמקד ברגשות כעס ושמחה המחקר עוסק בחדירות והפצת התכנים בקהלים שונים דרך "הדבקה רגשית", על פי מחקר זה נראה כי אירועים מכעיסים עוררו באופן גדול יותר טוויטים (פרסום ברשת) כועסים ורבים יותר.
עוד נלמד במחקר זה כי לכעס רמת חדירות גבוהה יותר לקהילות שונות בעוד שתכנים שמחים לרוב נשארים במעגלים מקומיים יותר ובעלי קושי בחדירה לקהלים וקהילות שונים.
זאת על אף שהנחת הייסוד הרווחת היא שאנשים בעלי רגישות גבוהה יינטו לאמץ יותר רגשות חיוביים.
השלכות של הידבקות רגשית ברשת – ויראליות
ההשלכות המרכזיות של הידבקות רגשית ברשת באות לידי ביטוי בתופעות ויראליות רבות של מידע המקבילה להתפשטות וירוס (נגיף, Virus) מעולם הרפואה.
ההדבקה הרגשית מעוררת תגובות רגשיות אצל המשתמשים ברשת והם מעברים הלאה את המסר, על פי המחקרים בתחום התגובות השניונית למידע לא פעם חריפות מהמקור הראשוני, האפקט המתרחש מכונה (Ripple effect) משמעותו התפשטות והתפרסות רחבה של המידע הראשוני למעגלים משניים רחבים וקהילות שונות.
כאשר אפקט זה מתרחש ברשתות חברתיות הוא מונע על ידי שיתוף מידע בקרב משתתפי הפלטפורמה, אתו מידע הופך ויראלי בשל מהירות ההתפשטות ברשת, מידת החשיפה והחדירות הגבוהה למעגלים רבים וקהילות שונות.
הוויראליות ברשתות חברתיות משרתת בעלי אינטרסים רבים.
מהיבט שיווקי, ויראליות ברשת מהווה כלי מרכזי בעולם השיווק, אם כל משתמש יעביר מסר ליותר ממשתמש אחד שיגרום להדבקה נוספת ויעביר חלילה את המידע, חייו של קמפיין שיווקי יכול להיות כמעט נצחי.
ישנם בעלי אינטרסים רבים המשתמשים בכלי זה לצורך העברת מסרים וקידום אג'נדות, מסרים אלו יכולים להיות פוליטיים וא-פוליטיים (שאינם פוליטיים), התאגדויות ומחאות.
ניתן לראות דוגמאות רבות, מהבולטות שבהם מהפכת הפייסבוק והטוויטר (2009) המתארת מהפכה פוליטית על ידי שימוש ברשתות חברתיות ככלי מרכזי להבעת דעה מצד מתנגדי השלטון.
האביב הערבי הוא דוגמה נוספת לכך, המהפכה התרחשה בעזרת הרשת החברתית טוויטר שאפשרה לתושבי מדינות שאינן דמוקרטיות להביע את מחאתם ברשת ולשתף מידע.
מאידך, ניתן לראות תופעות ויראליות ברשת שאינן מכוונות כלומר, התופעה הוויראלית החלה בשל הבעת מחאה או שיתוף ברגשות אישיים ולא לטובת אג'נדה מכוונת.
כדוגמה ניתן לראות את הוויראליות ברשת החברתית פייסבוק בה פורסמו תגובות רבות של העם הישראלי בחודש דצמבר 2016, כתגובה לפרשת תא"ל אופק בוכריס אשר הגיע להסדר טיעון והודה בבעילה אסורה בהסכמה והתנהגות שאינה הולמת, על בוכריס הוטל עונש של מאסר על תנאי והורדה בדרגה.
המחאה החברתית פורסמה תחת ההאשטאג (Hashtag) "#יותר_מבוכריס" משמעותה פרסום מאסיבי של חיילים בעבר ובהווה אודות עונשים כבדים שקיבלו על ביצוע עבירות קלות בהשוואה למקרה אופק בוכריס.
שמירה על היגיינת הפה כרוכה בהברשה קבועה של השיניים וניקוי החלל שבין השיניים.
היא נחוצה לשמירה על בריאות השיניים והחניכיים, ונחשבת לדרך הטובה ביותר למנוע עששת, דלקת חניכיים ובעיות אחרות בפה, ובכך להפחית את הצורך בטיפולי שיניים רבים או מורכבים, ולהימנע ממחלות שיניים נפוצות ואף אובדן שיניים.
כמו כן, שמירה על היגיינת הפה תורמת לנשימה רעננה ונעימה ואף מונעת ריח פה לא נעים.
על מנת לשמור על היגיינת הפה מקובל לצחצח את השיניים היטב פעמיים ביום - לאחר ארוחת הבוקר ולפני השינה עם מברשת רכה, וכן להשתמש באביזרים נוספים לניקוי בין שיני כגון חוט דנטלי ולשטוף את הפה עם מי פה.
הניקוי של האזור בין השיניים עם חוט דנטלי מאפשר ניקוי של מרווחי השיניים, ומקנה גישה לחיבור והמגע בין השיניים והחניכיים לבין אזורים שקשה להגיע אליהם עם מברשת השיניים.
שימוש בחוט דנטלי באופן יומיומי משלים את פעולת צחצוח השיניים שאינה מספיקה לבדה להסרה אופטימלית של שאריות מזון ומסירה רק 50% מהפלאק הנוצר על גבי השיניים בחלל הפה.
בנוסף לכך, מומלץ להקפיד ללכת לבדיקות שגרתיות אחת לחצי שנה אצל רופא שיניים לבדיקת בריאות החניכיים והשיניים, הבדיקות יוכלו למנוע טיפולים מורכבים ואף אובדן שיניים ויעזרו לשמור על בריאות הפה לאורך זמן רב.
בנוסף יש ללכת לניקוי מקצועי אצל שיננית, שתסיר את הפלאק והאבנית שהצטברה בין השיניים, לפחות פעמיים בשנה.
על מנת למנוע נזק לשיניים כמו עששת, בנוסף לניקוי השיניים, מומלץ גם להקפיד שלא לאכול ולשתות משקאות עתירי סוכר משום שצריכת סוכר מאיצה את ההיווצרות של חורים ומחלות חניכיים.
לשתיית מים חשיבות רבה לבריאות הפה והשיניים ויש בה תועלת רבה.
היא מסייעת לשמירה על רמות גדולות של רוק בחלל הפה אשר מהווה הגנה טובה כנגד עששת, המים מכילים מינרלים וחלבונים שמסייעים לנטרל את החומצה הפוגעת בשכבת האמייל של השן, ועוזרים לסלק ולשטוף שאריות מזון מהפה ובכך שומרים על היגיינת הפה.
פרוביוטיקה לבריאות הפה: חיידקים "טובים" כמו Lactobacillus reuteri עוזרים לאזן את המיקרוביום בפה, מתחרים בחיידקים מזיקים ומפחיתים עששת ומחלות חניכיים.
ניתן לצרוך אותם כתוספים, במשחות שיניים או בשטיפות פה.
השפעת תזונה על היגיינת הפה: תזונה עשירה בסידן, ויטמין D ואומגה-3 יכולה לחזק את השיניים והחניכיים.
מחקרים מראים כי צריכה מאוזנת של מזונות אלה מפחיתה את הסיכון למחלות חניכיים ואובדן שיניים.
השפעת העישון על בריאות השיניים, העישון גורם לירידה בוויטמין C, שמעלה את הסיכויים למחלות חניכיים, בנוסף הטבק יוצר כתמים על השיניים ומעלה את הסיכויים להתפתחות מחלות חניכיים כגון עששת וסרטן הפה.
צחצוח השיניים הוא הבסיס לשמירה על בריאות הפה, בעזרתו ניתן להסיר חיידקים ושכבות פלאק מהשיניים.
ולצמצם את הסיכויים למחלות ועששת.
בזמן הצחצוח יש להשתמש בעדינות במברשת שיניים רכה בעלת סיבים מעוגלים, ולהימנע מהפעלת לחץ על החניכיים.
כדאי להחליף כל מספר חודשים את מברשת השיניים, מאחר שהסיבים של המברשת מתחילים להיפתח ומורידים את אפקטיביות הצחצוח.
יש חשיבות לבחירת משחת שיניים מתאימה למצב החניכיים.
ולמי שיש רגישות ודלקות כדאי להשתמש במשחה עם פלואוריד ושימוש במי פה אשר עוזרים במניעת דלקות חניכיים.
היגיינת פה לבעלי שתלים דנטליים: שתלים דורשים טיפול מיוחד למניעת דלקות.
יש להשתמש באביזרים ייעודיים כמו מברשות בין-שיניים מיוחדות וחוטים דנטליים מותאמים.
טיפול נכון מפחית משמעותית את הסיכון לכישלון השתל.
טכנולוגיות חדשניות לניטור היגיינת הפה: התפתחויות טכנולוגיות אחרונות כוללות מברשות שיניים חכמות המחוברות לאפליקציות בטלפון חכם, המספקות משוב בזמן אמת על איכות הצחצוח.
בנוסף, חיישנים ביומטריים מתקדמים מאפשרים ניטור רמות החיידקים בפה ומתן התראות מוקדמות על התפתחות בעיות דנטליות.
מוצרי היגיינה נשית הם מוצרי טיפוח אישי, המשמשים נשים במהלך המחזור החודשי והפרשות אחרות הקשורים לפות ולנרתיק.
מוצרי הגיינה נשית חד פעמיים
תחבושות היגייניות חד פעמיות (פדים), המיועדות לשימוש חיצוני.
ישנם סוגים שונים של תחבושות: האחד מכיל צמר גפן ארוז ומסודר.
סוג אחר, מכיל חומרי ספיגה דחוסים שבעזרתם הדם אינו יכול לזלוג מעבר לתחבושת.
יש הטוענים שחומרים אלו וחומרים אחרים שמטרתם להלבין את הפד להשגת מראה 'היגייני' יותר, מזיקים לעור הרגיש הבא איתם במגע.
התחבושות נבדלות גם בקיומן או באי-קיומן של "כנפיים" - תוספת חומר שתפקידה עיטוף התחתונים וקיבוע התחבושת למקומה.
טמפונים חד פעמיים, המיועדים לשימוש פנימי - לספיגת נוזלי הווסת טרם צאתם מהגוף על ידי החדרת הטמפון לתוך הנרתיק.
הטמפונים מתחלקים לשני סוגים: עם מוליך ובלעדיו.
שימוש בטמפון אחד לאורך פרק זמן ממושך עלול ליצור זיהום ואף לגרום לתסמונת הלם רעלי.
פרק הזמן המרבי המומלץ כיום לטמפון הוא 4–6 שעות.
ישנם טמפונים המולבנים ליצירת מראה 'היגייני' ויש הטוענים שחומרים אלו מזיקים.
קיימים טמפונים 'אורגנים' שעשויים מכותנה שאינה מרוססת ואינה מולבנת.
סופטקאפ - מזכיר בצורתו דיאפרגמה.
הוא מכסה את צוואר הרחם ואוגר את נוזלי הווסת.
הדגם הראשון מיועד לשימוש חד פעמי ואילו הדגם השני עמיד יותר ומיועד לשימוש חוזר במשך וסת אחת.
צמר גפן - היה בשימוש כסופגן עיקרי עד שנות השבעים.
מוצרי הגיינה נשית רב פעמיים
תחבושות בד - עשויות ממספר שכבות בהתאם לכושר הספיגה הרצוי.
השכבה העליונה היא לרוב מכותנה רכה.
השכבות הפנימיות הן מכותנה, מבד טבעי בעל כושר ספיגה גבוה יותר כגון קנבוס ו-במבוק או מבד סינתטי בעל כושר ספיגה גבוה כגון Zorb.
חלקן מכילות בנוסף שיכבה דקה מבד סינתטי נושם כגון PUL המונע דליפות בצורה יעילה יותר מבד טבעי.
תחבושות הבד הן לרוב בעלות 'כנפיים' הנסגרות על ידי לחצני 'תיקתק' או 'סקוטש'.
עבור נשים רבות, מגע בד טבעי רך עם הגוף נעים יותר ממגע תחבושת חד פעמית.
גביעונית - כוסית קטנה, רכה וגמישה אשר יושבת בפתח הנרתיק ואוגרת את נוזלי הווסת.
כשהגביעונית מתמלאת, היא מרוּקנת, נשטפת ומוכנסת שנית.
גביעונית מיוצרת בדרך כלל מסיליקון באיכות רפואית (קיימות גם גביעונית מגומי וגביעונית מ-TPE), וניתן להשתמש בה שנים רבות.
תחתוני מחזור - תחתונים לשימוש רב-פעמי המשמשים לספיגת נוזלי הווסת.
שטיפה אינטימית - תכשירי סבון נוזלי לשטיפה וגינלית אינטימית.
אחת מכל ארבע נשים בגילאי 15-44 משתמשות בתכשירים לשטיפה וגינלית אינטימית.
ארגון בריאות הציבור האמריקאי אינו ממליץ להשתמש בתכשירי שטיפה אינטימית כי הם משבשים את האיזון של אוכלוסיית החיידקים בנרתיק, פוגעים בחיידקים הטובים ובחומציות הטבעית ועלולים לגרום בין היתר לזיהומים כמו גם פגיעה בפוריות.
השטיפה בתכשיר אינה נדרשת מבחינה רפואית מפני שבנרתיק בריא יש מערכת ניקוי עצמית יעילה.
מחקר ראשון מסוגו שעוסק במוצרי היגיינה שמכילים כימיקלים שנכנסים בסופו של דבר אל תוך גופן של נשים שפורסם בכתב העת Environmental Health ב-2015 מצא שבשטיפות אינטימיות ניתן למצוא פתלטים, שהן תרכובות כימיות שקיימות במגוון רחב של מוצרי טיפוח אישיים אשר מזיקים לבריאות.
דוש וגינלי לשטיפה - מכשיר המשמש לשטיפת הנרתיק.
בשנות ה-70 נקבע בבריטניה מס של 17.5% על מוצרי היגיינה נשית, שהוגדרו "לא חיוניים".
המס קיבל את הכינוי "מס ורוד".
בשנים האחרונות דורשים ארגוני הנשים בבריטניה להכניס את מוצרי ההיגיינה לרשימת "המוצרים החיוניים" הפטורים ממס, שבה נכללים פריטים בסיסיים לכאורה כמו סכיני גילוח וקרם גילוח לגברים.
בשנת 2000 המחאה נחלה הצלחה מסוימת, כשהמס על טמפונים הורד על ידי הפרלמנט ל-5%, והמחאה בעניין התפשטה למדינות אחרות כמו ארצות הברית, אוסטרליה, קנדה וצרפת.
ב-2015 הייתה קנדה המדינה הראשונה בעולם שביטלה כליל את מס המותרות על טמפונים, בעוד שבמדינות אחרות המאבק עדיין נמשך.
בישראל, משרד הכלכלה מצא פערים משמעותיים במחירי מוצרי הגיינה נשית בין ישראל לחו"ל.
פערי המחירים גבוהים עוד יותר בשוק מוצרי ההיגיינה האורגניים שלא עברו הליכים כימיים.
במדינות עניות מוצרי ההיגיינה הנשית הזמינים לרכישה עשויים להיות יקרים יחסית, ועשויים להיות פחות שכיחים כמו במדינות המערב.
במדינות שנחשבות למדינות העולם השלישי, בקהילות כפרית במרכז ומזרח אפריקה ובמזרח הרחוק בהרבה בתי ספר אין שירותים מופרדים לגברים ונשים ואין מים זורמים דבר המקשה מאוד על תלמידות ללכת לבית הספר בימי הוסת ואחד הגורמים לנשירת בנות מספסל הלימודים.
ארגוני סיוע ומכוני מחקר שפורסמו על ידי ארגון אפריצ'קס מצביעים על הנתונים הבאים:
40% מהנערות באתיופיה מפסיקות להגיע לבית הספר כי הן מקבלות מחזור.
בהודו, רק ל–10% מהנשים יש גישה לתחבושות היגייניות ונשים הודיות מאלתרות פתרונות מדי חודש, מה שמוביל לכך שרובן, כבר מגיל צעיר, סובלות ממחלות בדרכי השתן ומחלות אחרות הנובעות גם מהתחבושות המאולתרות וגם מכך שבשל היעדר בתי שימוש זמינים, הן ממעטות לשתות.
ארונצאלאם מורוגאנאנטאם, יזם הודי בעל מפעל המייצר מיליוני תחבושות בשנה, אשר זכה לכינוי "המהפכה הוורודה", התחיל גם לייצר ולמכור מכונות לייצור תחבושות כדי שנשים הודיות תוכלנה להקים עסקים ליצירת תחבושות הגייניות רב פעמיות.
בעקבות מפעלו של מורוגאנאנטאם בהודו התחילו יותר מ־5 מיליון נשים להשתמש בתחבושות שלו, המיוצרות תחת מותגים שונים בכל רחבי הודו.
מורוגאנאנטאם נבחר להכלל ברשימת 100 האנשים המשפיעים בעולם של המגזין טיים ב-2014.
אולם, גם בארצות הברית, נמצא כי אחת מכל 5 נערות מתקשה לרכוש מוצרי הגיינה נשית.
61% מהנערות שהשתתפו במחקר העידו כי השתמשו באותו הטמפון או באותה תחבושת היגיינית יותר מארבע שעות וזאת בשל מחסור במוצרים שכאלה, ו-84% העידו כי נעדרו בחלק מהזמן מבית הספר או הכירו נערה שנעדרה בחלק מהזמן מבית הספר בשל החוסר בגישה למוצרי היגיינה למחזור.
היעדר הנגישות למוצרים חיוניים אלו מכונה לעיתים "עוני מחזור" (Period poverty)
נשים שמשתמשות במוצרי היגיינה נשית חד פעמיים בלבד, צורכות בממוצע כ-11,000 תחבושות או טמפונים חד פעמיים במהלך חייהן.
ההערכה היא כי מדי שנה, למעלה מ-45 מיליארד מוצרים הקשורים לתקופת המחזור, כולל תחבושות היגייניות חד פעמיות, טמפונים ומוליכים נזרקים לפח.
טמפונים אינם ניתנים למיחזור וכאשר זורקים אותם לאסלה הם מגיעים למערכת הביוב ומשם לחופים.
שימור האוקיינוס אספה 27,938 טמפונים משומשים ומולכים בחופים ברחבי העולם ביום אחד בשנת 2015.
אך גם כשהם נזרקים לפח הם מזיקים לסביבה.
הזמן שנדרש עבור טמפון או תחבושת הגיינית חד פעמית להתפרק במזבלה הוא מאות שנים יותר מאשר תוחלת החיים של האישה שהשתמשה בו, במיוחד אם הוא עטוף במוליך מפלסטיק או בעטיפת פלסטיק.
בנוסף, תהליך הייצור של מוצרים אלה, שהוא הפיכת עיסת עץ לסיבים רכים כמו כותנה והלבנתם מבזבז משאבים רבים ומזהם את הסביבה בכימיקלים.
היגר H5C הוא מיניוואן מתוצרת יצרנית הרכב הסינית Higer Bus אשר מיוצר משנת 2004 ועד היום.
3 דלתות - מיניבוס - 14 נוסעים.
3 דלתות - מיניבוס - 17 נוסעים.
דגמי "היגר H5C" משווקים מאוגוסט 2004.
היד החמה הוא סינגל שהוקלט על ידי המוזיקאי והזמר הישראלי עידן רייכל.
השיר יצא לאור ב-11 בינואר 2016 כסינגל השלישי מתוך אלבום הסולו הראשון של עידן רייכל, "היד החמה", על ידי חברת התקליטים הליקון.
עם יציאתו נכנס הסינגל אל המקום העשירי במצעד השבועי של מדיה פורסט, למקום החמישי במצעד השבועי של רשת ג' ולמקום ה-27 במצעד השבועי של רדיו אמצע הדרך.
בסמוך לצאתו כסינגל, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי וצבר מעל ל-300 אלף השמעות.
טרם פורסם הווידאו קליפ המלא לשיר, ב-11 בינואר 2016 העלה רייכל לערוץ היוטיוב שלו את האודיו הרשמי של השיר, בסמוך לצאת הסינגל.
נכון לספטמבר 2025, לשיר יש למעלה מ-560 אלף צפיות ביוטיוב.
הידגקוט (בהונגרית: Hidegkút) הוא כפר במחוז וספרם שבמרכז הונגריה.
בהידגקוט חיו יהודים בתקופות זמן שונות.
שנה מספר היהודים בכפר כלל האוכלוסייה1880374219102
היד שמנענעת את העריסה הוא מותחן פסיכולוגי אמריקאי משנת 1992 בבימויו של קרטיס הנסון, עם אנבלה שיורה ורבקה דה מורניי בתפקידים הראשיים.
הסרט היה מועמד לשלושה פרסי סאטורן לסרטי אימה:
השחקנית הטובה ביותר – רבקה דה מורניי
שחקנית המשנה הטובה ביותר – ג'וליאן מור
העלילה היא על אישה שרוצה לנקום באישה אחרת שגרמה להתאבדות בעלה ולאבדן עוברה.
היא חודרת למשפחה בערמה וכמעט מצליחה לבצע את זממה.
המתח נבנה בהדרגה ומגיע לשיאו בסוף הסרט.
הסרט צולם בסיאטל ובטקומה והצליח מאוד מבחינה מסחרית.
מייקל בארטל (מאק מקוי) ואשתו קליר (אנאבלה שיורה) גרים בסיאטל עם בתם אמה (מדלין זימה) בת השבע.
יש להם עוזר בית אפרו-אמריקאי מוגבל בשכלו בשם סולומון (ארני הדסון) שעוזר להם בבניית הגדר וחממת הפרחים.
קליר בהיריון והולכת להיבדק אצל הגינקולוג ד"ר ויקטור מוט (ג'ון דה לנסי).
הבדיקה שלו מלווה בהטרדה מינית.
קליר חוזרת מזועזעת ומספרת זאת למייקל.
הם מגישים תלונה ובעקבות זה מגישות עוד נשים תביעה נגדו.
הדבר מפורסם בטלוויזיה וד"ר מוט מתאבד בירייה.
אשתו של ד"ר מוט (רבקה דה מורניי) נמצאת בהיריון ועורכי הדין שלה אומרים לה כי בגלל התביעות נגדו, מוקפאים כל נכסיו והיא תצטרך גם לוותר על ביתם.
היא מתעלפת, מפילה את עוברה ונאלצת לעבור כריתת רחם דחופה.
לאחר שישה חודשים, קליר יולדת בן, ג'ואי, ומחפשת אומנת.
היא נתקלת "במקרה" בגב' מוט שמציגה עצמה כפייטון פלנדרס, ומעוניינת במשרה.
היא עושה רושם טוב על קליר, שמקבלת אותה מיד גם ללא המלצות.
היא מניקה בלילה את ג'ואי וקליר לא מבינה מדוע הוא אינו רוצה לינוק ממנה.
היא רומזת על קשר לא תקין בין סולומון לאמה, שותלת את תחתוניה של אמה בחפציו של סולומון, שם מוצאת אותם קליר שמפטרת אותו אף על פי שאמה אומרת שלא עשה לה כל דבר רע.
למייקל וקליר יש זוג חברים - מרלן קרייבן (ג'וליאן מור) ובעלה מרטי (קווין סקוסן).
פייטון רומזת לקליר שמייקל מנהל רומן עם מרלן.
קליר מתחילה לחשוד בפייטון ומציעה למייקל לצאת לחופשה בלי פייטון.
פייטון שומעת זאת ומתכננת מתקן בחממה שיופעל עם פתיחת הדלת וימוטט את גג הזכוכית על הנכנס.
מרלן היא סוכנת נדל"ן ונתקלת בהצעת מכירה של ביתו של ד"ר מוט.
בצילום היא מבחינה בפעמון רוח כמו זה שפייטון נתנה לקליר כמתנה.
היא נוברת בספריית העיתונות, מתבוננת בצילום הלווייתו של ד"ר מוט ומזהה את אלמנתו של הרופא כפייטון.
מרלן ממהרת לבית בארטל ומטיחה זאת בפני פייטון, ששולחת אותה למצוא את קליר בחממה.
כשמרלן פותחת את הדלת, מתמוטט עליה גג הזכוכית והיא נהרגת.
פייטון יודעת שקליר סובלת מאסתמה ומרוקנת לה את כל המשאפים.
כשקליר חוזרת ומוצאת את מרלן מתה, היא מקבלת התקף אסמה קשה וכמעט מתה כי כל המשאפים שלה רוקנו בידי פייטון.
ברגע האחרון היא ניצלת ומאושפזת.
קליר חושדת בפייטון והולכת לביתו של ד"ר מוט העומד למכירה.
בחדר הילדים היא מוצאת קישוטי קיר זהים לאלה שאיתם קישטה את חדר הילדים של משפחת בארטל.
היא חוזרת לביתה, ובנוכחות מייקל מטיחה את האמת בפני פייטון והם מפטרים אותה.
פייטון עוזבת אך חוזרת בחשאי, נתקלת בקומה השנייה במייקל, חובטת בו באת והוא נופל ושובר את רגליו.
אמה מבינה את הסכנה, סוגרת את פייטון בחדר ומתחבאת עם ג'ואי.
פייטון פורצת את הדלת, ואז מתנפלת עליה קליר ומתחיל קרב מהלומות ביניהן.
את המצב מציל סולומון, שחשד ועקב כל הזמן מבחוץ אחר פייטון ומונע ממנה לחבוט בקליר.
לבסוף קליר מחקה התקף אסתמה, וכשפייטון חושבת שהיא הולכת למות, היא מתנפלת עליה ומשליכה את פייטון מהקומה השנייה על הגדר עם הכלונסאות המחודדים והיא נהרגת.
שם השחקן/יתשם הדמותהערותאנאבלה שיורהקליר בארטלרבקה דה מורנייפייטון פלנדרס/גב' מוטמאט מקוימייקל בארטלארני הדסוןסולומוןעוזר ביתג'וליאן מורמרלן קרייבןחברה של קלירג'ון דה לנסיד"ר ויקטור מוטגינקולוגמדלין זימהאמה בארטלבתם של קליר ומייקלקווין סקוסןמרטי קרייבןבעלה של מרלן
המונח היגיינה גזעית שימש לתיאור גישה לאיגניקה בתחילת המאה ה-20, שמצאה את יישומה הנרחב ביותר בגרמניה הנאצית.
על ידי גישה זו ניסו הנאצים, שדגלו בתורת הגזע למנוע נישואים בן-גזעיים , והקבילו ניסיון זה לניסיונם של מגדלי חיות למנוע הכלאות כדי לשמר את מה שהם כינו "טוהר הגזע" של חיות (כגון כלבים או פרות).
ניסיון זה הונע לעיתים קרובות על ידי האמונה בקיומה של היררכיה גזעית והחשש שבנים למה שכונה "גזעים נחותים" "יזהמו" "גזעים עליונים".
כמו רוב האיגניסטים באותה תקופה, הדוגלים בהיגיינת הגזע האמינו שאי יישומה של איגניקה יוביל לניוון חברתי מהיר ושקיעת הציוויליזציה על ידי התפשטות מאפיינים "נחותים" בקרב הפרטים באוכלוסייה.
הגרמני הדוגל באיגניקה אלפרד פלוץ הציג את המונח "היגיינה גזעית" () בשנת 1895 בספרו "קווים מנחים להיגיינה של הגזע" ().
הוא דן בחשיבות ההימנעות מ"כוחות-נגד סלקטיביים" כמו מלחמה, רביית כלאיים, שירותי בריאות חינם לעניים, אלכוהוליזם ומחלות מין.
ראשוני האיגנים היו מודאגים יותר מהירידה בשיעור הילודה בגרמניה, מהתרבות חולי נפש ונכים במוסדות המנוהלים על ידי המדינה ומעלויותיהם למדינה, מאשר מאשר היו מודאגים ממה שכינו "השאלה היהודית" ו"התנוונות הגזע הנורדי" () שלימים שלטה בפילוסופיה בגרמניה משנות ה-20 ועד מלחמת העולם השנייה.
בסוף המאה ה-19, התאורטיקנים של תאוריית היגיינת הגזע הגרמנית אלפרד פלוץ ווילהלם שלמאייר ראו באנשים מסוימים נחותים והתנגדו לאפשר להם להתרבות.
תאורטיקנים אלה האמינו שכל ההתנהגויות האנושיות, כולל פשע, אלכוהוליזם וגירושים, נגרמות על ידי גנטיקה.
במהלך שנות ה-30 וה-40, מכוני מחקר בגרמניה הנאצית חקרו גנטיקה, יצרו רישומים גנטיים וחקרו תאומים.
גם מדענים נאצים חקרו דם ופיתחו תיאוריות על הספציפיות הגזעית כביכול של סוגי הדם, במטרה להבדיל בין "ארי" ליהודי על ידי בדיקת דם.
בשנות ה-30 סיפק יוזף מנגלה, רופא באס אס, שרידי אדם שנלקחו מאושוויץ - דם, גפיים וחלקי גוף אחרים - למכוני מחקר.
ברותמם את ההיגיינה הגזעית כהצדקה למחקריהם, השתמשו המדענים באסירים מאושוויץ ומחנות ריכוז אחרים לשם ניסויים בבני אדם.
בתעמולה הנאצית, המונח "גזע" שימש לעיתים קרובות לסירוגין כדי להצביע על בני "הגזע הארי", "העל-אדם", "האדם העליון" (), שנאמר כי הוא מייצג גזע עליון, אידיאלי וטהור שעדיף מבחינה ביולוגית על כל הגזעים האחרים וזאת בהתאם לעקרונות האיגניקה הנאצית.
בשנות ה-30, תחת האיגניסט ארנסט רודין (Rüdin), האידאולוגיה הנציונל-סוציאליסטית אימצה פרשנות ל"היגיינה גזעית" שדרשה טוהר גזעי ארי וגינתה נישואי התערובת.
אמונה זו בחשיבותו של טוהר הגזע הגרמני שימשה עמוד השדרה התאורטי של מדיניות נאצית לגבי עליונות גזע ומאוחר יותר שימשה אחת ההצדקות לרצח עם.
יישומה של המדיניות החל בשנת 1935, כאשר הנאצים חוקקו את חוקי נירנברג, אשר עיגנו בחוק טוהר גזעי על ידי איסור על יחסי מין ונישואים בין ארים ללא-ארים, וקבעו זאת כראסנשאנדה, כחלק ממדיניות הגזע בגרמניה הנאצית.
תיאוריות על היגיינת גזע הובילו לתוכנית עיקור משוכללת, במטרה לחסל את מה שהנאצים ראו כמחלות מזיקות למין האנושי.
אנשים מעוקרים, טענו הנאצים, לא יעבירו את מחלותיהם לילדיהם.
חוק העיקור, שעבר ב-14 ביולי 1933, הידוע גם בשם החוק למניעת צאצאים חולים במחלות תורשתיות, קרא לעקר, אם יש צורך אז גם בכפייה, כל בעל מחלה גנטית.
חוק העיקור נוסח על ידי כמה מבכירי התאורטיקנים של היגיינת הגזע בגרמניה, כולל פריץ לנץ, אלפרד פלוץ, ארנסט רודין, היינריך הימלר, גרהרד וגנר ופריץ טיסן.
רוברט נ' פרוקטור הראה כי בין המחלות שנכללו בחוק היו "חולשת נפש, סכיזופרניה, מאניה דיפרסיה, אפילפסיה, מחלת הנטינגטון, עיוורון גנטי" ו"אלכוהוליזם חמור".
המספר המשוער של אזרחים שעברו עיקור בגרמניה הנאצית נע בין 350,000 ל-400,000. כתוצאה מחוק העיקור, רפואת העיקור והמחקר הפכו במהרה לאחד מענפי הרפואה הגדולים ביותר.
תאורטיקנים של היגיינת הגזע מילאו תפקידי מפתח בשואה, המאמץ הגרמני הנאצי לטהר את אירופה מיהודים, וכן במאמצי הנאצים להפחית את אוכלוסיות הצוענים באירופה, הסלאבים, השחורים, האנשים ממוצא מעורב וכן אנשים עם מוגבלות פיזית או מנטלית.
בתוכנית T4 - אותנסיה, היטלר הורה להוציא להורג חולי נפש באמצעות המתת חסד ולהציג מוות זה כמוות משבץ ומחלות.
השיטות והציוד ששימשו לרצח של אלפי חולי נפש הועברו לאחר מכן למחנות ריכוז, וזאת לאחר הוכחת הצלחתם ויעילותם של החומרים והמשאבים הדרושים להרג המוני ביעילות.
האחיות והצוות שסייעו וביצעו את ההרג הועברו לאחר מכן למחנות ההשמדה.
אלה נבנו עם תאי גזים, מתקנים ששימשו לפני כן במבצע ההמתה ההמוני של הגרמנים הארים ה"פגומים" (מעורבים, בעלי לקויות, חולי נפש, אלכוהוליסטים ועוד), על מנת להפעילם לשם רציחות המוניות של יהודים, פולנים, רוסים ועוד.
הרופאים שביצעו ניסויים באסירים במחנות ריכוז התמחו בהיגיינה גזעית והקנו חזות מדעית כביכול לניסוייהם הרפואיים.
חלק מהניסויים שימשו למחקר רפואי כללי, למשל הזרקה לאסירים עם מחלות ידועות כדי לבדוק חיסונים או ריפוי אפשרי.
המבשרים של רעיון זה היו ניסויים רפואיים מוקדמים יותר שרופאים גרמנים ביצעו בשבויי מלחמה אפריקאים במחנות ריכוז בנמיביה במהלך רצח העם של ההררו והנאמה.
היבט מרכזי של הנציונל-סוציאליזם היה הרעיון של היגיינה גזעית והוא הועלה למדרגת הפילוסופיה העיקרית של הקהילה הרפואית הגרמנית, תחילה על ידי רופאים, במיוחד פסיכיאטרים.
רעיון זה קודם ומוסד לאחר עליית הנאצים לשלטון ב-1933, במהלך תהליך ההאחדה (Gleichschaltung), במסגרתו בוצע ייעול של מקצוע ההיגיינה הרפואית והנפשית (בריאות הנפש) והכפפתו להיררכיה עם מנהיגות נציונל-סוציאליסטית בראשה.
התוכנית הנאצית לגבי בני גזעים אחרים נכתבה על ידי ארווין באור (Erwin Baur), פריץ לנץ (Fritz Lenz) ואוגן פישר (Eugen Fischer) ופורסמה תחת הכותרת תורת התורשה האנושית והיגיינת הגזע (1936).
לאחר מלחמת העולם השנייה נזנח רעיון "ההיגיינה הגזעית" ברוב ארצות אירופה.
האידאולוגיה הגזענית הוקעה כבלתי מדעית, אך נותרו תומכים ואוכפים של האיגניקה גם לאחר שהייתה מודעות רחבה לטבעה של האיגניקה הנאצית.
לאחר 1945, תומכי האיגניקה כללו את ג'וליאן האקסלי ומארי סטופס, אך הם בדרך כלל הסירו את ההיבטים הגזעיים של התיאוריות שלהם, או הפחיתו בחשיבותם.
היגשיאוסקה (ביפנית: 東大阪市), היא עיר במחוז אוסקה שביפן.
הצפיפות המשוערת היא 7,900 נפש לקילומטר רבוע, בשטח עירוני המתפרס על כ־61.78 קמ"ר.
היגשיאוסקה המודרנית נוסדה ב־1 בפברואר 1967 על ידי מיזוג של שלוש ערים.
לפי מפקדי האוכלוסין היפניים, אוכלוסיית היגשיאוסקה גדלה במהירות משנות החמישים ועד שנות השבעים, ומאז התייצבה:
היד המלוקקת (מאנגלית: The Licked Hand) הידועה גם בשמות "ליקוק מכלב" או "גם בני אדם יכולים ללקק" היא אגדה אורבנית בעלת מספר גרסאות.
האגדה הופיעה לראשונה על גבי דפוס בפברואר 1982.
ילדה צעירה נשארת בבית לבדה בפעם הראשונה, כאשר רק הכלב שלה מארח לה לחברה.
הילדה מקשיבה לחדשות ושומעת על רוצח שמסתובב חופשי בשכונה בה היא מתגוררת.
הילדה נבהלת, נועלת את הדלתות והחלונות בביתה, אך שוכחת לנעול את החלון במרתף הבית.
הילדה נכנסת למיטתה ביחד עם כלבה ונותנת לו לישון למרגלות המיטה.
במהלך הלילה, הילדה מתעוררת למשמע רעשי טפטוף שמגיעים מחדר הרחצה בבית.
הרעשים מפחידים את הילדה, אבל היא מפחדת לצאת מהמיטה ולגלות את מקור הרעש.
במטרה להרגיע את פחדיה, הילדה שולחת את ידה לתחתית המיטה לכיוון כלבה ומרגישה ליקוק על כף ידה.
בבוקר למחרת, הילדה מתעוררת והולכת לחדר הרחצה במטרה לשתות מים ומגלה באמבטיה את גופת כלבה שהושחטה ואת דמו מטפטף על האריחים.
על קיר החדר נכתב "גם בני אדם יכולים ללקק" בעזרת דמו של הכלב.
גרסאות אחרות לאגדה מציגות אישה זקנה במקום ילדה צעירה.
גורלו של הכלב גם הוא משתנה, החל מהיותו תלוי בחדר האמבטיה בפשטות ועד לגופת כלב מרוטשת.
לעיתים, המשפט נכתב על רצפת האמבטיה או על המראה מאשר על הקיר.
חלק מהגרסאות כוללות את הורי הילדה שחוזרים לבית ומוצאים את הרוצח שמסתתר במרתף הבית, בארון בחדר השינה של הילדה או מתחת למיטתה.
גרסאות אחרות כוללות את הורי הילדה שחוזרים לבית בבוקר ושואלים אותה אם הלילה עבר בשלום, כאשר היא מספרת להם שהכלב הרגיע אותה, הם מופתעים ומסבירים לה שהכלב סגור בתוך מרתף הבית או קשור בחצר.
בחלק מהגרסאות הסיפור מסתיים כאשר הרוצח מעולם לא נמצא או כאשר הילדה מתה.
בשנת 1919 פורסם סיפור בשם "יומנה של גברת פוינטר" מאת הסופר ובו איש צעיר מלטף את כלבו (או כך לפחות הוא חושב) בזמן שהוא קורא ידיעה על מותו של תלמיד.
בסיפור זה, הדמות אותה האיש מלטף היא אינה כלב.
האגדה האורבנית סופרה על ידי דמויות הסרט "" בזמן ישיבה מסביב למדורה.
אחת מגרסאות הסיפור מוצגת בסרט "אגדה עירונית 2".
הפרק "Family Remains" בסדרת הטלוויזיה "על טבעי" מציגה גרסה נוספת לאגדה לפיה ילד פרא מלקק את ידה של נערה מתבגרת.
הנערה הופכת להיסטרית לאחר שהיא מבחינה בכלבה עומד במסדרון ומבינה שלא הוא מלקק אותה.
בגרסה זו, הכלב נרצח בזמן שגיבורי הסדרה, סאם ודין עוזרים לבני המשפחה לברוח מהבית.
בסרט "אגדה עירונית 3", אחת הדמויות נרצחת בדרך הדומה לרצח הילדה בסיפור.
בסרט "" גיבור הסרט נכנס למיטה (במטרה להוביל אליה רוח רפאים) ומתעורר לאחר שהוא מרגיש ליקוקים בכף ידו, אך במהרה מתברר שכלבו של הגיבור שותה מים מקערה בחדר אחר.
אחת מגרסאות הסיפור מסופרת בסדרה "".
הסיפור שומש כסיפור מקור לדמות בשם "ראימי" במאנגה ובסדרת האנימה "ההרפתקה המוזרה של ג'וג'ו".
היד () הוא פסל עשוי ברונזה של הפסל הקולומביאני פרננדו בוטרו.
מאז 1994, הפסל מוצג לציבור במדריד, ספרד.
היד שוקלת 500 קילוגרם ועוצבה בצורה שמנמנה, שהיא מאפיין בולט של האמן.
הפסל היה אחד מעשרים ואחת תצוגות בתערוכה של עבודות בוטרו בשנת 1994. לאחר הצבעה ציבורית, הפסל "אישה עם מראה" קיבל את מרבית הקולות וניתן כמתנה לעיר על ידי האמן.
גזבר מדריד, פרננדו לופס אמור, עודד חברות לרכוש יצירות נוספות ולחשוף אותן לציבור.
היד נרכשה על ידי טלפוניקה באוקטובר 1994, במחיר של 70 מיליון פסטים ספרדים (כ-420,000 אירו).
הגימור המט שלה הפך אותה ליותר מתאימה מאשר תצוגות אחרות להצגה קבועה בחוץ.
יצירה נוספת של בוטרו, "חטיפת אירופה", הוצבה בנמל התעופה מדריד-בראחס.
באפריל 1995, טלפוניקה השאילה את הפסל לעיר והוא הוצב בשדרות קסטיאנה.
העיתון אל פאיס דיווח כי מיקומו נראה כאילו הוא מצביע לעבר פסל הרכיבה של פרנסיסקו פרנקו, אשר עמד אז בכיכר סן חואן דה לה קרוז.
המונח היגיינת שינה מתייחס לביצוע הנחיות פשוטות באופן עקבי במטרה לשפר את איכות השינה, על ידי טיפוח הרגלי שינה טובים יותר.
במחקרים על היגיינת השינה משתמשים בערכות שונות של המלצות להיגיינת שינה.
ההנחיות הללו מתחשבות בגורמים ההתנהגותיים והסביבתיים שמשפיעים על איכות השינה של האדם.
ההנחיות הנפוצות ביותר כוללות הקפדה על שינה באותה השעה מדי יום, שינה של לפחות 7 עד 8 שעות מדי לילה, הימנעות מביצוע פעילות גופנית לפני שעת השינה, הפחתת החשיפה לאור בחדר השינה, יצירת סביבה חשוכה ושקטה בחדר השינה והימנעות מחומרים ממריצים כמו אלכוהול, ניקוטין וקפאין בשעות שלפני השינה.
הנחיה נפוצה נוספת היא הגבלת השימוש במיטה במכשירים אלקטרוניים, כמו טלוויזיה או טלפון, ושימוש במיטה רק לשינה וליחסי מין.
עם זאת, 88 אחוזים מהנשאלים הצהירו כי הם משתמשים באופן קבוע במכשירים אלקטרוניים כדי להירדם או במהלך ניסיונות ההירדמות.
למעשה, 61 אחוזים הסתמכו על הטקס הזה כדי להירדם בכלל.
קושי להירדם בלילה וישנוניות ניכרת בשעות היום עלולים להיות סימנים להיגיינת שינה לקויה.
הרעיון של היגיינת שינה זכה לראשונה לפופולריות בסוף שנות ה-70 של המאה ה-20, כשיטה לסייע לאנשים עם נדודי שינה קלים עד בינוניים.
עם השנים, הרעיון צבר פופולריות, ובעקבות כך היגיינת שינה הפכה לאסטרטגיה נפוצה עליה נוהגים להמליץ רופאים רבים עבור מגוון רחב של בעיות הקשורות לשינה.
בעוד שההקפדה על היגיינת שינה הפכה נפוצה עם השנים, יעילותה להתמודדות עם בעיות שינה כרוניות נותרה שנויה במחלוקת.
עם זאת, קיימים נתונים התומכים בתוצאות חיוביות של השינה אצל אנשים שעוקבים אחרי יותר מהמלצה אחת להיגיינת שינה.
הערכת היגיינת השינה כוללת ראיון קליני ושאלוני הערכה עצמית וכן יומני שינה, שמנהיגים בדרך כלל למשך שבוע עד שבועיים לרישום מדגם ייצוגי של נתונים.
מחקרים עדכניים מעמיקים את ההבנה לגבי חשיבותה של היגיינת השינה ומצביעים על השפעות נרחבות, מעבר לתחושת ערנות, גם על תפקוד מערכות פיזיולוגיות עמוקות בגוף.
בזמן השינה מתבצעים תהליכים חיוניים כמו ויסות הורמונלי, חיזוק הזיכרון, סילוק רעלים מהמוח, ותחזוקת מערכת החיסון.
אחת הסיבות המרכזיות לחשיבות השינה היא הקשר הישיר בינה לבין הקצב הצירקדי – השעון הביולוגי הפנימי של הגוף.
הרגלי שינה לא סדירים עלולים לשבש את הקצב הזה, ולגרום לבעיות בריכוז, ירידה בתפקוד המנטלי ואף שיבוש בחילוף החומרים.
ההשפעה של שינה לא תקינה ניכרת במיוחד באוכלוסיות פגיעות – כמו ילדים ומתבגרים, שחווים עומס לימודי וחשיפה למסכים, או בקרב מבוגרים מעל גיל 60, שאצלם איכות השינה נוטה להידרדר עקב שינויים נוירולוגיים טבעיים.
לאחרונה, חוקרים החלו לבחון גם את הקשר בין היגיינת שינה לבין בריאות נפשית.
ממצאים מעלים כי שיפור באיכות השינה תורם להפחתת סימפטומים של דיכאון וחרדה, ואף עשוי לשפר את היענות לטיפולים פסיכולוגיים.
המודעות הגוברת לחשיבות השינה מביאה לכך שיותר מסגרות חינוכיות ורפואיות משלבות המלצות לשיפור היגיינת השינה כחלק מתוכניות אורח חיים בריא.
היגיינת השינה מהווה רכיב מרכזי בטיפול הקוגניטיבי-התנהגותי באינסומניה.
מחקרים מהשנים האחרונות מצביעים על כך שהיגיינת שינה ירודה אינה משפיעה רק על איכות השינה, אלא עשויה להשפיע גם על היבטים נרחבים בבריאות הפיזית והנפשית.
מחקר מ־2022 שנערך באוניברסיטת פנסילבניה העלה קשר בין שגרות שינה בלתי עקביות לבין סיכון מוגבר להשמנת יתר, בעיות לב וכלי דם ודיכאון.
בנוסף, הוכח כי בקרב בני נוער, שימוש בטכנולוגיה בשעות הערב – ובעיקר חשיפה לאור כחול ממסכים – משפיע לרעה על רמות המלטונין בגוף.
גישת "היגיינת שינה מותאמת" תופסת תאוצה – הכוונה להתאמת ההמלצות באופן אישי לפי גיל, רקע רפואי, שגרת חיים וסוג העבודה של הפרט.
לדוגמה, לעובדים במשמרות ממליצים ליצור "בועת שינה" – שילוב של וילונות האפלה, אטמי אוזניים ושגרת הרפיה – כדי לדמות תנאי לילה במהלך היום.
נוסף על כך נרשם הקשר בין תזונה לשינה – מחקר יפני עדכני מצא כי תזונה עשירה בשומן ובנתרן עלולה לפגוע באיכות השינה, בעוד שתזונה עשירה בחלבון ובסיבים תזונתיים תורמת לשינה ארוכה ועמוקה יותר.
הסיבים משפיעים על חיידקי המעי, המייצרים חומצות שומן קצרות שרשרת המעודדות הפרשת סרוטונין.
מעבר לכך, צריכת מזון עתיר שומן לפני השינה עלולה לגרום ליקיצות תכופות במהלך הלילה.
החוקרים ממליצים להימנע מחטיפים מלוחים ומארוחות שומניות בשעות הערב, ולהעדיף חלבון או פחמימות מורכבות.
אסטרטגיות היגיינת השינה כוללות המלצות לזמני שינה ואכילה בהתאם לפעילות גופנית ותנאי השינה.
ההמלצות תלויות בידע על המצב האישי; ייעוץ נתפס כצורת חינוך למטופל.
היד של אירולגי היא ממצא ארכאולוגי מתקופת הברזל המאוחרת שנחשף בשנת 2021 במהלך חפירות באתר הארכאולוגי אירולגי (נווארה), ליד טירת אירולגי מימי הביניים, הממוקמת בעירייה ארנגרן , ספרד.
לפריט הברונזה יש צורה ייחודית של יד ימין עם אצבעות מושטות.
יש בו חמש שרשראות אותיות נפרדות המשתמשות בכתב האיברי הצפון-מזרחי , ככל הנראה מקבילות לחמש מילים או יותר, חרוטות בצד המייצג את גב כף היד.
למרות שהוכרז על הגילוי ב-14 בנובמבר 2022, בהתערבות נשיא אזור נווארה, החפירה מתוארכת ליוני 2021, עת צוות החפירות בראשות מאטין אייסטרן מצא אותה.
לאחר מכן, הפריט נמסר לחוקרים לצורך הערכתם המקצועית והגדירו אותו כחשוב ביותר.
ב-18 בינואר 2022, במהלך תהליך הניקוי, כרמן אוסואה, המשקמת, שמה לב כי על הפריט קיים כתב יד.
כותבי אפיגרפים מצאו כי ליד הייתה תנוחה טבעית כלפי מטה.
"היד של אירולגי" הוא שם העבודה שהוקצה לממצא הארכאולוגי.
הוא מתוארך למאה ה-1 לפני הספירה.
באותה עת התרחשה המלחמה הסרטוריאנית והאוכלוסייה הוסקונית הילידית בחרה צד.
כתוצאה מכך הותקפה ההתיישבות ואיתה פרצה האש ברחבי העיר המבוצרת.
כפי שתואר על ידי חואנטשו אגירה מאוליאון, מזכיר אגודת המדע ארנזאדי, שניהלה את החפירה, גג הבית קרס, מה שאפשר שימור שרידים ארכאולוגיים מתחת להריסות.
ייתכן שהיד נתלתה מהדלת, שם סיפקה הגנה לבית.
על פי דיווח ב"אקונומיסט", "עיצובים בולטים כאלה בצורת יד אינם מוכרים בתרבויות הספרדיות או השכנות".
היא נקשרה לגביעים איבריים וקלטיבריים המייצגים את ידו החתוכה של אויב מובס.
עם זאת, חפצים דומים המכונים חמסה נמצאים בתרבויות שונות של המזרח התיכון וצפון אפריקה, כולל מושבות פיניקיות בחצי האי האיברי.
הכתובת חרוטה ומאוחר יותר סומנה בנקודות.
האותיות אינן תואמות בדיוק בגרסה השרוטה ובגרסה המנוקדת.
לא ברור אם שתי הגרסאות הן מאותו מחבר או שהגרסה המנוקדת היא ממחבר שני.
ניתן לתעתק את הטקסט כפי שפורסם לפני הניקוי מכתב איברי צפון-מזרחי כך:
לאחר הניקוי, הטקסטים מתועתקים כך:
טקסט חרוט טקסט חרוט טקסט מנוקד
הטקסט המנוקד שונה בשימוש ב-⟨·⟩.
למרות שיכל לשמש כמפריד מילים, הוא נמצא בסוף שורות 1 ו-4, שם מעבר השורה כבר היה מסמן מילה אחרת.
בשורה 3 יש לו היבט שונה, מה שמוביל לשאלות לגבי השימוש בו.
הסמל המתועתק כ-⟨ř⟩ מתאים לאות האיברית המתועתקת בדרך כלל כ-⟨ŕ⟩ אך עם קו אופקי לרוחב העיצור היורד.
זו הפעם הראשונה שצורה זו נמצאה.
ייתכן שהיא מייצגת עיצור מכתשי מרובה.
סמל שנשרט בשורה 2 כ-⟨ř⟩ מנוקד כ-be1 be, אולי על ידי מחבר הנקודות שקרא באופן שגוי את החתך.
שרשרת האותיות הראשונה נקראת כ-sorioneku בגרסתה המנוקדת, מהדהד בשפה הבסקית של ימינו על ידי zorioneko הנפוצה, מילה לא נפוצה שמשמעותה "(של) מזל טוב/ים".
המשמעות המודרנית של zorioneko כ"(של) מזל טוב" לא אומתה בבסקית לפני המאה ה-18,[8] אך גזירה-פלקציה של הרצף zori 'מזל' + (h)on 'טוב' היא מתוארכת מוקדם באוצר המילים הבסקי; אפילו איחוד שני היסודות מתועד במסמכים הבסקיים העתיקים ביותר.
גרסת הסגרפיטו, לעומת זאת, מציעה sorioneke.
מילה זו יכולה להזכיר את האלוהות, בין אם זה מזל טוב או אל אחר, שאליו הוקדשה הכתובת.
המילה הראשונה מלווה בלפחות ארבע מילים נוספות שמשמעותן אינה ברורה באותה מידה.
הכתובת מכילה אות בצורת ⟨T⟩ שנמצאה רק באזורים וסקוניים, ונראתה בעבר על שני מטבעות.
הערך הפונטי של אות זו ידוע, הוא N, אך מתועתק כאות גדולה ⟨T⟩ לעיל.
שני מטבעות שלא פורסמו שנמצאו באותו מקום הוטבעו באונטייקס.
מבין שאר המילים שזוהו, eŕaukon היא ככל הנראה צורת פועל, הן בשל צורתה והן בשל מיקומה הסופי.
צורתה מזכירה את הצורה הבסקית של זמן העבר של פועל העזר zeraukon, המשמש בדיאלקטים מזרחיים.
היד שמנענעת את העריסה הוא מותחן פסיכולוגי אמריקאי בבימויה של מישל גרזה סרוורה ובכתיבתו של מייקה בלומברג.
הסרט, המהווה עיבוד מחודש לסרט המקורי משנת 1992, עלה לשידור בשירות הזרמת המדיה "הולו" ב-22 באוקטובר 2025.
בלוס אנג'לס, עורכת הדין ההרה קייטלין מוראלס מתבקשת לייצג את פולי מרפי, צעירה העומדת בפני פינוי מדירתה.
זמן קצר לאחר פגישתן הראשונה, קייטלין יולדת את בתה השנייה, ג'וזי, ונאבקת בשילוב שבין אימהות, קריירה תובענית והתמודדות עם בתה הבכורה והסוערת, אמה.
כאשר השתיים נפגשות שוב, פולי מבקשת לעבוד כמטפלת בבית המשפחה.
עד מהרה היא הופכת לדמות חיונית, כובשת את לבה של אמה ואת אמונו של מיגל, בעלה של קייטלין, באמצעות חום, מסירות וקשב.
עם זאת, מתחת לחזות המאופקת מסתתרת כוונה זדונית: פולי מרעילה בסתר את קייטלין ואת בנותיה באמצעות תיבול תבשיל פירות ים ברעל, כך שהמחלה תיראה מקרית.
מתוך הכרת תודה על עזרתה המתמשכת, קייטלין ומיגל מזמינים את פולי להתגורר בבית ההארחה, ומאפשרים לה לחרוג בהדרגה מגבולותיה בבית.
פולי מגלה כי קייטלין נוטלת תרופות למצב נפשי שאינו מפורט.
היא מחליפה את הכדורים בטבליות מתאמפטמין מגולפות, ובכך מערערת בהדרגה את מצבה הנפשי של קייטלין.
פרנויה, עצבנות וקנאה כלפי השפעתה הגוברת של פולי על אמה מתחילות להשתלט עליה.
כאשר אמה מציתה בטעות זיקוקים שפולי סיפקה לה, קייטלין מתפרצת ומפטרת את פולי, תוך התעלמות מתחינותיו של מיגל לנהוג כלפיה בסלחנות.
מוכת אשמה וחרדה מפני ניתוק מבתה, קייטלין מאתרת את פולי במוטל מתפורר ושוכרת אותה מחדש.
במקביל, היא מבקשת משכנה, סטיוארט, לחקור את עברה של פולי.
קייטלין יוצרת קשר עם מעסיקה לשעבר הרשומה כהמלצה, ולומדת כי אותה אישה הכירה את פולי בפגישת אלכוהוליסטים אנונימיים והוטעתה בסיפור בדוי על התעללות.
סטיוארט מתעמת עם פולי ומציג בפניה את ממצאי הבדיקה: שמה האמיתי הוא רבקה, וכי הן היא והן קייטלין – ששמה האמיתי הוא ג'ניפר – חולקות עבר אפל משותף.
שנים קודם לכן, בסן ברנרדינו, שריפה שהציתה ג'ניפר הצעירה החריבה את ביתה של רבקה וגרמה למותם של הוריה ושל אחותה התינוקת.
ג'ניפר קיבלה זהות חדשה והזדמנות שנייה, בעוד רבקה עברה שנים של טראומה במשפחות אומנה מתעללות.
אף שסטיוארט קורא לה להתפייס עם קייטלין, פולי רוצחת אותו באמצעות מחבט בייסבול, גונבת את מסמכיו ונמלטת.
קייטלין לומדת על התקיפה וממהרת לביתה, שם היא מוצאת את פולי סועדת עם מיגל והבנות, לבושה בבגדיה.
בזעם, קייטלין משמידה את חפציה של פולי ומתנפלת עליה, ובמהלך המאבק פוגעת בטעות באמה.
מיגל המזועזע מסלק את קייטלין מהבית ומגיש נגדה תלונה על אלימות במשפחה, האוסרת עליה לשהות עם בנותיה ללא פיקוח.
מיואשת, קייטלין מופיעה מאוחר יותר במשחק הכדורסל של אמה ומתחננת לסליחתה.
אמה סולחת לה ומחזירה לה בסתר את מסמכיו של סטיוארט, שגנבה מפולי.
צילום ילדות של פולי מעורר את זיכרונה של קייטלין, והיא מזהה אותה כילדה ששרדה את השריפה.
קייטלין ממהרת הביתה ומגלה כי פולי השלימה את הפיכתה לכפילה שלה, כולל חיקוי תסרוקתה ודפוסי התנהגותה.
השתיים מתעמתות בעימות מתוח במטבח.
קייטלין מתוודה כי הציתה את השריפה לא מתוך רוע, אלא בניסיון להימלט מאביה של פולי, שהתעלל מינית בשתיהן.
פולי מפקפקת בכנות הדברים, אך מודה כי – אמת או שקר – קייטלין גזלה ממנה משפחה וכל סיכוי לחיים מאושרים.
כאשר קייטלין מנסה לחבק אותה, פולי מנפצת כוס ודוקרת אותה, ומצהירה על כוונתה לתפוס את מקומה של קייטלין ולגדל את בנותיה במקומה.
מאבק אלים מתפתח ומסתיים כאשר קייטלין דוחפת את פולי דרך חלון זכוכית גדול.
בעודה נמלטת עם ג'וזי, פולי תוקפת את רכב המשפחה וגורמת לקייטלין לסטות אל נתיב הנסיעה הנגדי.
התאונה מותירה את קייטלין וג'וזי פצועות ומבולבלות, בעוד פולי נפצעת אנושות.
מיגל מגיע למקום עם אמה, מתנצל על שלא האמין לקייטלין, והיא אוחזת בפולי ברגעיה האחרונים.
בסיום הסרט, קייטלין מביטה באש דולקת – חיה אך רדופה.
בקרבת מקום, אמה מחקה את מחוותיה של פולי ומספרת לג'וזי אחד מסיפוריה של פולי על החיים במשפחות אומנה, בניסיון להרגיע אותה.
– פולי מרפי / רבקה
מרי אליזבת' וינסטד – קייטלין מוראלס / ג'ניפר
ראול קסטילו – מיגל מוראלס, בעלה של קייטלין.
מיליאה וגה – אמה מוראלס, בתם של קייטלין ומיגל.
הסרט מופק על ידי "אולפני המאה ה-20", כאשר טד פילד משמש כמפיק דרך חברת "Radar Pictures", בשיתוף מייקל שייפר ומייק לרוקה מטעם "Department M".
באוקטובר 2024 נכנסו מייקה מונרו ומרי אליזבת' וינסטד למשא ומתן על השתתפות בסרט.
בנובמבר צורף רשמית ראול קסטילו לצוות השחקנים, לצד מונרו ווינסטד שאושרו אף הן.
בדצמבר הצטרף גם מרטין סטאר לצוות השחקנים.
צילומי הסרט החלו בלוס אנג'לס בדצמבר 2024. בינואר 2025 הופסקה ההפקה באופן זמני בעקבות שרפות הענק בדרום קליפורניה, והושלמה רשמית במרץ 2025.
הסרט עלה לשידור ב-22 באוקטובר 2025 בארצות הברית בשירות "הולו", וביתר העולם בשירות "דיסני+" במסגרת קטגוריית "Hulu Hub".
הידלדלות שכבת האוזון (מכונה: החור באוזון) התרחשה באזור באטמוספירה שמעל אנטארקטיקה וסביבותיה.
הידלדלות זו הפכה לאחת הבעיות הבוערות באיכות הסביבה במחצית השנייה של המאה ה־20 בנוגע לאטמוספירה, כשלצידה בולטת התגברות אפקט החממה.
שכבת האוזון מסננת את הקרינה האולטרה־סגולה המגיעה מהשמש, קרינה המסכנת את היצורים החיים, גורמת לסרטן העור, ופוגעת בתהליכי הפוטוסינתזה בצמחים.
שכבת האוזון בולעת את הקרינה שבאורכי הגל בין 295 ל־320 ננומטר.
על פי מדענים העוסקים בנושא, שכבת האוזון היא זו שאפשרה לבעלי חיים לצאת מתוך האוקיינוס אל פני האדמה ולהתחיל בהתפתחות החיים על היבשה.
החל משנות ה-50 של המאה ה-20 מדענים החלו למדוד ולעקוב אחרי שכבת האוזון שמעל אנטארקטיקה.
בשנת 1982 התגלתה לראשונה הידלדלות מה בשכבת האוזון מעל אנטארקטיקה.
ובשנת 1985 התגלה על ידי מדעני הסקר האנטארקטי הבריטי כי שכבת האוזון מעל הקוטב הדרומי (ויבשת אוסטרליה) כבר הידלדלה עד מאוד והקרינה המסוכנת חודרת דרכה.
ירידה בעובי שכבת האוזון מאפשרת לקרינה רבה יותר להגיע אל כדור הארץ.
הגדלת הקרינה פוגעת באדם (מגדילה את שכיחות סרטן העור, פוגעת במערכות חיסוניות, גורמת לנזקים בראייה), וכן פוגעת בצמחים, בבעלי חיים ובחומרים פלסטיים.
עם החומרים הפוגעים בשכבת האוזון נמנים:
CFC (ראשי תיבות של "Chlorofluorocarbon") – משפחת תרכובות של כלור, פלואור ופחמן, ששימשה כחומר קירור במקררים ובמזגנים, כממסים וכחומרים לניקוי תעשייתי, כחומרים מקציפים, כחומרים לכיבוי אש וכתרסיסים.
פחמן ארבע־כלורי – משמש כחומר גלם ל־CFC, ממס וזרז לתהליכי ייצור בתעשייה.
HCFC – תרכובות של CFC ומימן ששימשו למשך תקופה מסוימת כתחליפים ל־CFC.
מתיל ברומיד – תרכובת של פחמן, מימן וברום המשמשת חומר הדברה לחיטוי קרקע ולטיפול במוצרים חקלאיים.
האלונים – תרכובות ברום, פלואור ופחמן המשמשים כחומר כיבוי שרפות במטפים.
מתיל כלורופורם – תרכובת המכילה פחמן, מימן וכלור ומשמשת כממס תעשייתי.
חומרים אלה בדרך כלל יציבים מאוד בשכבת הטרופוספירה ומתפרקים רק בסטרטוספירה בהשפעת קרינה חזקה של אור אולטרה־סגול.
כאשר מתפרקת מולקולה של חומר כזה, משתחרר ממנה רדיקל חופשי (אטום בודד של כלור או ברום), המתקיף את מולקולת האוזון וגורם להתפרקותה למולקולת חמצן ולאטום חמצן חופשי.
אולם אטום הכלור או הברום נשאר חופשי, ופנוי לפרק עוד מולקולת אוזון.
דוגמה לפרוק קטליטי של אוזון באטמוספירה:
נחבר את ריאקציות 1 ו־2 והריאקציה נטו
כך נוצר "כדור שלג" - תהליך שבו כל מולקולה של החומרים המוזכרים לעיל יכולה לפרק מספר גדול של מולקולות אוזון.
מנגנון זה פועל בעיקר בחלקה העליון של הסטרטוספירה שם מצויים אטומי חמצן חופשיים.
להידלדלות האוזון בשכבות הנמוכות של הסטרטוספירה גורמים תהליכים מורכבים יותר.
אטום כלור בודד ימשיך להרוס אוזון במשך כשנתיים עד שישקע חזרה לטרופוספירה.
ברום הרסני לאוזון עוד יותר מכלור אלא שהכלור נפוץ יותר.
ההלוגנים האחרים: פלואור ויוד הרסניים פחות: פלואור יגיב עם מים או גז מתאן ותתקבל החומצה היציבה HF ואילו תרכובות יוד יישארו בטרופוספירה ולא יגיעו לשכבת האוזון.
סוזן סולומון הייתה הראשונה שהציעה את ההשערה כי ריאקציית הרדיקליים חופשיים של Chlorofluorocarbon היא הגורם להידלדלות שכבת האוזון מעל אנטארקטיקה.
כדי להפסיק את הפגיעה באוזון נחתמה ב־16 בספטמבר 1987 אחת האמנות הגלובליות הראשונות לענייני סביבה – פרוטוקול מונטריאול.
האמנה אסרה שימוש בכימיקלים מלאכותיים שאחראים לפגיעה באוזון, בעיקר גזים מסוג פריאון, שבהם נעשה שימוש בתרסיסים ובמקררים.
חוקרים שניתחו נתונים שנאספו ב–20 השנים האחרונות על ידי לוויינים ושלושה מתקנים המונחים על הקרקע, מצאו שקצב היעלמות האוזון ירד משמעותית בסטרטוספירה העליונה – החלק העליון ביותר של שכבת האוזון.
הפרוטוקולים הבין-לאומיים קבעו שעל המדינות המפותחות להפסיק לייצר את גז ה־CFC-11 עד שנת 1996, ושעל המדינות המתפתחות לחדול מכך עד שנת 2015. על פי הדיווחים של המדינות השונות, הייצור הגלובלי של CFC-11 מתקרב לאפס החל משנת 2006.
על אף שהשכבות העליונות של האוזון נמצאות בדרך לשיקומן, המצב בשכבות התחתונות מורכב יותר.
במקרה שלהן, ההתחממות הגלובלית משנה את הטמפרטורות ואת דפוסי הרוחות, והדבר מעכב את השיקום.
ב־4 בינואר 2018 פרסמה נאס"א מחקר המציג הוכחות לכך ששיקום שכבות האוזון מתקיים הודות להפחתת שימוש האדם בכימיקלים המלאכותיים שפוגעים באוזון.
למרות זאת, מחקר שנעשה באותה התקופה הראה שהפחתת כמות הכימיקלים היה שונה מהצפוי, וממצאים שונים קישרו את פליטת הגזים לאזור מזרח אסיה ולאזורים נוספים בחצי הכדור הצפוני, והראו שבאופן כללי כמות ה־CFC-11 שנפלטת גדולה משמעותית ממה שמדווח.
ממצאים אלו הובילו את החוקרים למסקנה שבמדינות שונות, ובעיקר במזרח אסיה מתקיימת בחשאי פעילות תעשייתית הולכת וגדלה שפולטת כימיקלים אשר אסורים באמנות בינלאומיות.
מנהל המחקר העריך שגורמים אלו עלולים לעכב את השתקמות האוזון בפועל לעומת התחזיות בכ־10 שנים.
בעקבות הממצאים, חוקרים מיפן, קוריאה הדרומית וסין, מסרו לצוות המחקר שייקחו על עצמם לנסות ולאתר את המיקום המדויק של הפליטות האסורות, וממשלת סין התחייבה לאתר ולסגור אתרים אלו.
בנובמבר 2018 דו"ח של האו"ם שחקר את התאוששות שכבת האוזון מכימיקלים מאז שנת 2000, העריך את קצב התאוששות בכ־3-1% בכל עשור.
אם יימשך קצב השיקום, עשויים חלק מהאזורים של האוזון להשתקם במלואם כבר עד שנות ה־30 של המאה ה־21, ואזורים אחרים, אשר משתקמים לאט יותר, עשויים להשתקם עד שנת 2060. עם זאת, הערכות מאוחרות יותר נתנו תחזיות שונות, מאוחרות יותר, לקצב השיקום.
באוקטובר 2019 פרסמה נאס"א שהחור באוזון מעל אנטארקטיקה קטן לרמה הנמוכה ביותר שנצפתה מאז 1982. הירידה מוסברת בעיקר עקב שינוי חריג במזג האוויר - התחממות משמעותית והפחתת מהירות הרוחות בשנה החולפת.
בספטמבר 2022 התפרסם מחקר שמדד כי למעלה ממחצית מהכימיקלים המזיקים לאוזון שנצפו מאז 1980 כבר אינם.
הידראוליקה היא מדע העוסק בחוקי שיווי המשקל וחוקי התנועה של נוזלים, אשר זורמים בתנאי לחץ.
מערכת מדעית זו אף מפתחת שיטות ליישום חוקים אלה.
לרוב, השימוש במונח הידראוליקה מתייחס לזרימת מים במערכת צינורות לחץ, אשר דוחסות נוזל ובכך מעבירות כוח.
נוזלים וגזים (המכונים יחד זורמים) מורכבים ממספר רב של מולקולות אשר נעות באופן אקראי לכל הכוונים.
בכל זמן נתון מספר רב של מולקולות מתנגשות זו בזו או במשטח, והכוח אשר הן מפעילות בהתנגשות זו יוצר לחץ אחיד בקירוב טוב.
מקור השם הוא ביוונית הידרו – מים, אולוס – צינור.
כיום משתמשים בחוקי ההידראוליקה בכל מדעי הטבע ובענפי הטכנולוגיה בהם יש לנוזלים תפקיד חשוב.
תנועת מים במובילים קרקעיים ותת-קרקעיים, אספקת מים, ניקוז, הובלת שפכים, טיהור שפכים, הגנה מפני שיטפונות, הפקת אנרגיה הידרו-חשמלית, הפקה והובלה של נפט, חימום, קירור וייצור מוצרי תעשייה.
בהתבסס על חוקי ההידראוליקה, לעיתים מערכות משתמשות בנוזל דמוי שמן תעשייתי כאמצעי ישיר להעברת הכוח.
דוגמה אחת לשימוש בהידראוליקה, היא המשאבה ההידראולית - זו משאבה שתכליתה להגביר את הלחץ של נוזלים שונים, לרוב שומניים, למטרת העברת והגברת כוח.
משאבה כזו משמשת בעיקר בתעשייה להפעלת ציוד הידראולי כגון בוכנות הידראוליות.
משאבות המתאימות לשימוש זה הן משאבות בוכנאיות ומשאבות גלגלי שיניים.
בוכנה הידראולית היא התקן המשתמש בלחץ של נוזל על מנת לדחוף גליל שמבצע עבודה מכנית הדורשת כוח רב.
משאבת שמן מזרימה שמן בלחץ רב אל הבוכנה.
כתוצאה מלחץ השמן, הבוכנה שבגליל נעה קדימה או אחורה.
אסור שתהיינה בועות אוויר במערכת, כי אוויר הוא גז הניתן לדחיסה ואילו שמן הוא נוזל שלא נדחס.
לפיכך, אם יהיה אוויר במערכת, הבוכנה לא תיפתח במלואה עקב בועות אוויר שנדחסו (בצורה דומה, יש לרוקן את מערכת הבלמים שבמכונית מאוויר).
במיתולוגיה היוונית, ההידרה הלרנאית הייתה יצור-מים דמוי-זוחל מרובה-ראשים דמויי נחשים (בדרך כלל; באגדות שונות מופיעה ההידרה עם מספר ראשים הנע בין שלושה או חמישה למאה) ונשימה רעילה.
ההידרה היא בתם של טיפון ואכידנה והיא נהרגה על ידי הרקולס כאחת משתים עשרה המטלות שהוטלו עליו.
כאשר הרקולס הגיע לביצה ליד אגם לרנה , שבו ההידרה שכנה, הרקולס כיסה את פיו ואפו בבד כדי להגן על עצמו מהאדים הרעילים, וירה חצים בוערים לתוך קינה של ההידרה כדי למשוך אותה החוצה.
אז הוא תקף אותה, אך לאחר שכרת אחד מראשיה, גילה כי צמח ראש חדש (או שניים), ואותו הדבר אירע לאחר שכרת ראש אחר.
כאשר הבין כי לא יוכל להרוג כך את ההידרה, קרא לאחיינו לעזרה.
אחיינו (אולי בעזרת אתנה) הגה את הרעיון של שריפת מקום כריתת הראש, וכך למנוע את גדילתו חזרה.
כך, כל פעם שהרקולס כרת את הראש של ההידרה, איולאוס שרף את מקום הכריתה.
לאחר שההידרה מתה, הם לקחו את הראש האלמותי שלה וקברו אותו תחת סלע גדול.
הרקולס טבל את חציו בדמה הרעיל של ההידרה, ובכך השלים את מטלתו השנייה.
בגרסה אחרת, הרה שלחה סרטן לנשוך את רגליו של הרקולס ולהפריע לו, וכך ניסתה לגרום למותו.
הסיפור של ההידרה הלרניאנית קובע כי ההידרה והסרטן הוצבו בשמים לאחר שהרקולס הרגם.
לפי הסיפורים, אם כורתים ראש של הידרה, צומחים כמה ראשים אחרים במקומו, כמו שאם חותכים עשב שוטה, הוא יצמח גבוה יותר.
ניתן למצוא את ההידרה גם בסיפורים מודרניים, לעיתים בתור יצור (למשל בסדרת ספרי פרסי ג'קסון והאולימפיים), ולעיתים בתור סמל (כדוגמת ארגון הידרה ביקום מארוול).
קרוב לוודאי שסיפור ההידרה, כמו גם סיפור הריגת טיפון על-ידי האל זאוס אביו של הרקלס, מושפע ממיתוס מלחמת אל הסער בים, שבאלף הראשון לפנה"ס עדיין היה נפוץ במיתולוגיות שונות במזרח התיכון הקדום.
זאוס הוא אל הברק והרעם, ובכך מזכיר אלי סער אנטוליים כמו תרחונת או תשוב או בעל הכנעני, אשר נלחמו עם מפלצות ונחשים שונים, מהם מרובי-ראשים כמו "נחש עקלתון, שליט ששבעה ראשים לו" בעלילות בעל וענת.
גם בשירת המקרא מאותה תקופה ניתן למצוא רמזים למיתוס דומה לגבי האל המקראי, למשל או .
מיתולוגיה העוסקת בלחימה בנחשים עצומים או חיות דמויות נחש, היא כנראה הסמל הרגיל למאבק בגורם שקשה מאוד לנצחו (לדוגמה, התולעת הלמבטונית מייצגת את הפלישות של הצבא הסקוטי לאנגליה בימי הביניים).
מאחר שלרנה נמצאת ליד ספרטה, העיר בעלת רוח הלחימה העזה ביותר, סיפורים על ספרטה היו עשויים להיווצר בצורת מיתוס נחש, וכך נבחר מקום התרחשותו של הסיפור.
לא ברור מה פירושו של שריפת ראשי הנחש, אך ייתכן כי פרט זה מגיע מסיפורים הנוגעים ללרנה, אולי של שריפת האויב (או גופותיו) כדי לפזר אותו.
לרנה נמצאת בעוד מיתוס כמעיין שפוסידון יצר לזיכרון בתו של דנאוס (המייצגת את הדניאה שמופיעים ביצירות קודמות כמו האליאדה כקבוצה יורדת ים שמגיעה ממקום אחר).
ייתכן כי מדובר במיתוס על התקפה כושלת על האוכלוסייה המקומית על ידי הדניאה, שבהתקפה חוזרת הצליחו לכבוש את המקום.
המילה היוונית לחץ, "טוקסון", דומה מאוד למילה היוונית לרעל, "טוקסיס", ומכאן חצי הרעל שהרקולס יצר מדמה של ההידרה.
הקישורים לאריה הנימאי עשויים לנבוע מהתאמה של הסיפור לכך שהפרק על ההידרה מגיע לאחר זה על האריה.
הידטושי נקטה (ביפנית: 中田 英寿; נולד ב-22 בינואר 1977) הוא כדורגלן עבר יפני.
נקטה, יליד יפן, נבחר על ידי פלה לאחד מ-125 שחקני הכדורגל החיים הטובים בעולם במרץ 2004. נקטה שיחק בנבחרת יפן באולימפיאדות 1996 ו-2000, במונדיאל 1998 ובמונדיאל 2002.
נקטה פרש ממשחק פעיל בשנת 2006 בגיל 29.
נבחר לאחד מ-125 שחקני הכדורגל החיים הטובים בעולם: 2004
במהלך המלחמה היה אחראי לפשעי מלחמה שונים, ולאחר סיומה הוצא להורג.
טוג'ו, בן למשפחת סמוראים לשעבר, התחנך באקדמיה הצבאית היפנית ושירת מספר שנים בתור נספח צבאי בברלין, רפובליקת ויימאר.
במהלך מרד הנפל של 26 בפברואר 1936 היה מעורב בהפלתם של המורדים על אף קשרים אידאולוגיים.
לאחר מכן התמנה למפקד צבא קוואנטונג שבפועל שלט על מנצ'וקוו, שהייתה לגרורה יפנית.
טוג'ו היה מעורב בסיעה הצבאית הלאומנית טוסיי-הא, שהתנכרה לדמוקרטיה, למערב ולאידיאלים ליברליים וקראה להקמת אימפריה יפנית שתשלוט על מזרח אסיה כולה.
לאחר מרד הנפל היה מעורב בדינם של המורדים, אנשי סיעת הקודו-הא היריבה, ודן רבים מהם למוות.
טוג'ו היה מהתומכים הראשיים של ההסכם התלת-צדדי של יפן יחד עם גרמניה ואיטליה.
במהלך המערכה באסיה ובאוקיינוס השקט ניסה טוג'ו להקים תחום השפעה יפני במסגרת מרחב השגשוג המשותף של מזרח אסיה רבתי.
טוג'ו קידם פשעי מלחמה שביצע הצבא היפני במלחמה, משימוש בנשק כימי, רצח שבויים, פגיעה באזרחים ועוד.
לאחר קרב מידוויי וקרב גוודלקנל החל הגלגל להתהפך נגד יפן במערכה באוקיינוס השקט.
לאחר ההפסד החריף בקרב סאיפאן, הירוהיטו, קיסר יפן מאס בטוג'ו, פיטר אותו מראשות הממשלה והחליף אותו בקוניאקי קויסו.
עם כניעת האימפריה היפנית ניסה טוג'ו להתאבד וירה לעצמו בלב דקות ספורות לפני שהגיעו כוחות אמריקאיים לביתו כדי לעצור אותו.
טוג'ו פספס את ליבו, והאמריקאים הספיקו לטפל בו ולהחיות אותו.
הוא עמד למשפט בבית הדין הבינלאומי הצבאי למזרח הרחוק על פעילותו במהלך המלחמה והורשע בשבעה פסקי פשעי מלחמה.
גזר דינו היה הוצאה להורג, והיא יצאה לפועל ב-23 בדצמבר 1948 בכלא סוגאמו.
טוג'ו נולד בעיר טוקיו, יפן ב-1884. הוא היה הבן השלישי של הידנרו טוג'ו, גנרל בצבא היפני, אך שני אחיו מתו לפני שנולד.
ב-1905 הוא סיים את לימודיו באקדמיה הצבאית והצטרף לשירות כסגן משנה בחיל הרגלים.
עד 1909 הוא נישא לקטסוקו איטו, איתה הביא לעולם שלושה בנים וארבע בנות.
הוא עלה בסולם הדרגות הצבאיות, סיים את לימודיו במכללה הצבאית ב-1915, ולאחר מכן עסק שם בהוראה, בנוסף לשירותו הצבאית בחיל הרגלים כקצין ובמטה הכללי.
לקראת סיומה של מלחמת העולם הראשונה, שירת טוג'ו במשלחת הצבאית היפנית אל המזרח הרחוק הרוסי שהייתה לחלק מהתערבות מדינות ההסכמה במלחמת האזרחים ברוסיה.
המשלחת נשלחה כדי להתערב במלחמה ולמנוע את עלייתה של רוסיה הסובייטית אך במקביל גם ליצור מדינות חסות חוצצות בין רוסיה עצמה למזרח אסיה.
שירותו במשלחת לרוסיה היה קצר קודם נשלח בתור נספח צבאי לרפובליקת ויימאר ושווייץ.
בעת שהותו בגרמניה, טוג'ו, בדומה לקצינים יפנים רבים אחרים, פגש והושפע מספרו של אריך לודנדורף, המלחמה הכוללת (Der Totale Krieg).
בספרו כותב לודנדורף על הרעיון שאומה שלמה מתגייסת כיחידה אחת לקראת מלחמה, שצורך האומה במלחמה גובר על הפוליטיקה ועל איכות מחייתם של האזרחים ושעל האומה לשרת את הצבא ולא להפך.
לפי לודנדורף נדרשת "אחדות רוחנית" מוחלטת של אומה במהלך מלחמה ובהמשך לכתביו של גאורג וילהלם פרידריך הגל, לודנדורף טען כי המלחמה נדרשת עבור אומה אחת להוכיח את עצמה כנעלה על אחרת.
בבחינת מאפייניו האישיים, טוג'ו נודע ביכולותיו המנהליות, בדקדוקו על כל פרט ופרט בכל עבודה שהיא ובמשמעת החריפה שהדגיש.
טוג'ו לעיתים נודע בכינוי "תַעַר" (かみそり; 'קָאמִי-סוֹרִי' ביפנית).
בין 1922 ל-1926 עסק טוג'ו בהוראה במכללה הצבאית, בהמשך שירת עד 1929 כקצין במשרד המלחמה ובהמשך התמנה למפקד רגימנט רגלים והועלה לדרגת קולונל.
זה היה באותה תקופה שבה החל טוג'ו להתערות בקרב מעגלים פוליטיים קיצוניים בצבא.
טוג'ו נקשר עם סיעת הקודו-הא שהונהגה בידי סדאו אראקי.
זו הייתה סיעה צבאית קיצונית שדגלה במלחמה טוטאלית במטרה להביא לעליונותה של האימפריה היפנית מעל שאר עמי אסיה.
בשונה מהסיעה היריבה, הטוסיי-הא בהנהגת טטסוזאן נגאטה, הקודו-הא פנו לקול העם בקריאה לשיבה למסורת היפנית של העבר, ולעומתם קראו ה-טוסיי-הא לשימוש בתעשיית מלחמה אדירה כדי למוטט את המערב.