tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בקריירה העסקית שלו עבד בתפקיד ייעוץ ארגוני וניהול התעשיות התעופה והחלל, הנפט והגז, ובענפים אחרות כגון תעשיית הרכב.
בשנת 2004 נבחר אסטיס לגזבר המחוזי במחוז סדג'וויק (Sedgwick), בו שוכנת עיר הולדתו ויצ'יטה, וב-2008 נבחר מחדש.
במהלך קריירתו הפוליטית היה חבר באיגוד גזברי מחוזות קנזס ושימש כסגן יושב ראש המפלגה הרפובליקנית בקנזס.
בבחירות אמצע הכהונה ב-2010 התמודד לתפקיד גזבר מדינת קנזס נגד הגזבר המכהן מטעם המפלגה הדמוקרטית, דניס מקיני.
אסטיס היה האדם הראשון מוויצ'יטה שנבחר לתפקיד ציבורי ברמה המדינתית בקנזס מזה שני עשורים.
בבחירות 2014 נבחר לתקופת כהונה שנייה.
כגזבר המדינה אסטיס ניהל תקציב בן למעלה מ-24 מיליארד דולר אמריקני.
בראש מעייניו הציב את החשיפה של כסף ללא בעלים עבור תושבי קנזס, כגון כספים מחשבונות בנק שננטשו.
בשנת 2016 הצהיר אסטיס כי מאז 2010 השיב משרדו 100 מיליון דולר בצורת כספים שלא נתבעו בידי גורם כלשהו.
במהלך הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2016, בפברואר טרם יום הבחירות הנשיאותיות, הביע אסטיס תמיכה רשמית במועמדותו של הסנאטור מרקו רוביו מפלורידה.
אסטיס הוסיף להיות חבר בחֶבֵר האלקטורים, ואת קולו העניק למועמד הרפובליקני דונלד טראמפ.
מייק פומפאו, שייצג את מחוז הקונגרס הרביעי של קנזס בבית הנבחרים של ארצות הברית, התפטר מתפקידו ב-23 בינואר 2017 אחרי שמונה למנהל סוכנות הביון המרכזית.
ב-9 בפברואר זכה אסטיס במועמדות המפלגה הרפובליקנית לקראת הבחירות המיוחדות שנערכו לשם בחירת מחליפו של פומפאו.
אסטס זכתה ב-66 מתוך 126 קולות בכנס מיוחד של המפלגה הרפובליקנית באוניברסיטת פרינדס.
יריבו הדמוקרטי היה ג'יימס תומפסון, יוצא צבא ועורך דין מוויצ'יטה.
מועמדותו של אסטיס נתמכה בידי בכירים רפובליקנים רבין, בהם דונלד טראמפ, מייק פנס, טד קרוז, פול ראיין וסם בראונבק.
ועדת הקונגרס הרפובליקנית הלאומית תרמה 92,000 דולר, בין השאר לתעמולת בחירות עבור אסטיס, שציירה את יריבו תומפסון כתומך בהפלות דרך כספי משלם המיסים.
על פי דיווחי גיוסי תרומות מ-10 באפריל 2017, אסטיס גייס 459 אלף דולר ותומפסון גייס 292 אלף.
ב-11 באפריל אסטיס נבחר אל הקונגרס עם 52.2% מקולות הבוחרים.
ב-25 באפריל 2017 אסטיס הושבע לתפקידו.
ניצחונו בבחירות המיוחדות הקנה לו את שארית כהונתו של פומפאו ב, ובבחירות 2018 נבחר לתקופת כהונה מלאה.
הוא תומך בביטול חוק הגנת החולה וטיפול בר השגה, בקטיעת המימון הפדרלי למוסד ההפלות "הורות מתוכננת", ובתיקון לחוקת ארצות הברית לאיזון תקציב המדינה הפדרלי.
הרוּמֵר הוא מבנה מימי הביניים באזור העיר העתיקה של פרנקפורט, גרמניה, ובית העירייה שלה כבר למעלה מ-600 שנה.
הוא אחת מנקודות הציון החשובות בגרמניה.
הרומר ממוקם מול כנסיית סנט ניקולס העתיקה.
משפחת הסוחרים רומר מכרה אותו יחד עם בניין שני, ברבור הזהב (Goldener Schwan), למועצת העיר ב-11 במרץ 1405 והוא הוסב לשימוש כבניין העירייה של פרנקפורט.
בניין העירייה הוא למעשה הבניין האמצעי מתוך סט של שלושה בניינים הממוקמים ברחבת רומנברג.
הרומר אינו מוזיאון מכיוון שהוא משמש מדי פעם את העיר למטרות שונות, למשל כמשרד רישום אזרחי.
רובע העיר העתיקה לשעבר בין רומר לקתדרלת סנט ברתולומיאו פותח מחדש כרובע דום-רומר עד 2018, כולל מספר שחזורים של מבנים היסטוריים שנהרסו במהלך מלחמת העולם השנייה.
מתחם הבניינים הורחב ברציפות במהלך השנים, ובסופו של דבר אחד-עשר בתים מחוברים זה לזה, וכתוצאה מכך חלל פנים מבלבל למדי.
בתחילת המאה ה-19, ההיסטוריון של פרנקפורט אנטון קירשנר אמר כי בבניין עיריית פרנקפורט יש "מדרגות, חצרות, אולמות וחדרים בתערובת מבוך".
ב-1424 קנתה העיר את בית פראואנרוד, ב-1510 את בית ויולה ובשנת 1542 את בית שוורצנפלס, שכולם היו מחוברים אדריכלית למתחם הראשי.
לאחר מכן, בשנת 1596 קנתה מועצת העיר את בית וואנבאך, שניצב ליד הגולדן שוואן, וכן את הבניין משמאל להאוס רומר, האוס לוונשטיין, ושניהם התחברו לרומר.
פרויקטי בנייה אלה היו מסובכים מאוד, שכן גבהי הרצפה של לוונשטיין ורומר היו שונים.
ב-1843 נוספו בית פראונשטיין והזלצהאוז תמורת 32,000 גילדן.
לבסוף, בשנת 1878 קנתה העיר את בית אלט-לימפורג מימין להאוס רומר.
החזית הניאוגותית הנוכחית עם מרפסת נבנתה משנת 1896 מרשימה יותר, אך ראש העיר פרנץ אדיקס החליט נגד הצעתו של הקייזר וילהלם ותכנן את החזית בצורה מסבירת פנים יותר.
הרומר נחנך מחדש בשנת 1955 על ידי הנשיא תיאודור יוס.
בעשורים הבאים שוחזרה החזית פעמיים נוספות, בשנים 1974 ו-2005, והבתים ברומרברג חזרו למראה הניאוגותי של שנת 1900. גם הפנים עוצב מחדש.
בשנת 1988 הושלם אולם ישיבות מועצת העיר המשופץ.
המאפיינים החיצוניים של מערכת הבניינים משקפים רוחב רחב של ההיסטוריה של פרנקפורט וגרמניה, למרות שהם עוצבו בתחילת המאה ה-20. לחזית המפורסמת עם שלוש פסגות יש אלמנטים של עיצוב מימי הביניים.
הפינה השמאלית מציגה את מה שמכונה פרנקפורטיה, ההתגלמות הנשית של העיר.
באמצע, האוס רומר מציג את ארבעת הקייזרים של האימפריה הרומית הקדושה, שני שלטי נשק של העיר, לוח שעון וכרזת המתארת את העובדות החשובות ביותר על הבניין.
ארבעת הקייזרים הם פרידריך ברברוסה (המלך הראשון שנבחר בפרנקפורט), לואי הבווארי (שנתן זכויות כינוס לעיר ואיפשר את הרחבת העיר), שארל הרביעי (שהפך את פרנקפורט למקום שבו נערכה הצבעה לבחירה בקייזר), ומקסימיליאן השני (הקייזר הראשון שהוכתר בקתדרלת פרנקפורט).
כמו החזית הניאוגותית, המרפסת נוספה לאחר הבנייה מחדש בשנת 1900, והחליפה גג עץ.
המרפסת שימשה ומשמשת כבמה ציבורית לביקורי מדינה ואירועי ספורט – למשל, אלופי העולם בכדורגל בגביע העולם לנשים ב-2003 והסגניות באליפות העולם ב-2002.
גישה נוספת נבחרה לתכנון החזיתות של שני הבתים הצפון-מזרחיים (הוואנבך והזלצהאוז).
בניגוד לשאר הבתים במתחם, במקום לשחזר את החזית הוילהלמינאית הישנה, יצרו האדריכלים עיצוב חדש לחלוטין תוך שימוש בשילוב של מסגרות עץ מימי הביניים וסגנונות מודרניים.
הפסיפסים במסגרות העץ מציגים מוטיב של עוף החול, סמל להתחלה החדשה של פרנקפורט המודרנית לאחר המלחמה.
רון בלונדר (נולדה ב-26 באוגוסט 1969) היא פרופסור מן המנין, חוקרת ישראלית בתחום הוראת הכימיה, ראש קבוצת הכימיה במחלקה להוראת המדעים במכון ויצמן למדע, ואחראית אקדמית של המרכז הארצי למורי הכימיה, של קהילות הכימיה.
בלונדר מכהנת כראש יחידת הכניסה להוראה, וראש תוכנית רוטשילד-ויצמן למצוינות בהוראת המדעים.
אמה, תחיה, הייתה יועצת חינוכית, ואביה, דוד דרום, דוקטור לביולוגיה ימית.
בלונדר היא צאצאית, מצד אמה, של משפחת בר-ציון, ממגורשי ספרד שהגיעו לירושלים מיד לאחר הגירוש, מצד אביה צאצאית לקהילות יהדות הודו.
בעודה תינוקת עברה עם משפחתה לאילת, שם גדלה עד גיל שלוש אז חזרה לירושלים.
בלונדר היא השנייה מבין ארבעה אחים.
סיימה את בית חינוך- תיכון עירוני ג' בירושלים.
בצבא שרתה בחיל הנדסה קרבית.
בלונדר סיימה תואר ראשון בכימיה בהצטיינות יתרה מהאוניברסיטה העברית בירושלים (1993) סיימה דוקטורט (מסלול ישיר) בכימיה וננוטכנולוגיה מהאוניברסיטה העברית בירושלים (1999).
עם סיום הדוקטורט בכימיה עברה לתחום החינוך במכון ברנקו-וייס, שם ריכזה תוכנית לקידום החשיבה, לימדה ילדים בבית הספר היסודי והנחתה את המדריכים האחרים בתוכנית.
בהמשך הייתה רכזת הכימיה וניהלה את מרכז מעבדות בלומנטה באוניברסיטה העברית בירושלים.
ב-2006 החלה לעבוד במכון ויצמן למדע.
בימינו היא מובילה את קבוצת הוראת הכימיה, במחלקה להוראת המדעים, שבראשה היא עומדת.
קבוצת המחקר העוסקת במחקר ופיתוח מקצועי של מורי הכימיה בארץ ובעולם.
המחקר שלה מתמקד בנושא של השפעות מחקר עכשווי על ההתפתחות המקצועית של המורים והיא חקרה לעומק את תחום הננוטכנולוגיה בהקשר החינוכי.
ב-2016 מונתה לפרופסור במכון ויצמן.
לבלונדר מעל ל-125 פרסומים בכתבי עת מדעיים שפיטים ושלושה פטנטים.
בלונדר נשואה ליוסי בלונדר, מנכ"ל מייסד של חברת יובל בינוי והנדסה בע"מ, אם לארבעה ילדים וסבתא לנכד.
תחביביה הם פיסול וציור, הליכה בשבילי ישראל וטיולי טבע מאתגרים בעולם.
מחקרה של פרופ' בלונדר מתמקד בהתפתחות מקצועית של מורים לכימיה.
היא חוקרת את התפתחות הידע ותחושות המסוגלות העצמית של מורים לכימיה כאשר הם נפגשים עם מחקרים מחזית המדע ועם טכנולוגיות חדשניות.
היא חוקרת ומפתחת מודלים שתומכים בהתפתחות הידע של המורים במפגש עם חזית המחקר והטכנולוגיה.
במחקריה שכדי שידע חדש שלומדים מורים יהפוך להיות מיושם בפרקטיקת ההוראה שלהם, לא די בלמידת התוכן המדעי (או הטכנולוגיה).
היא מצאה שמסגרת למידת המורים צריכה לכלול שלב שבו המורים פועלים על מנת להתאים את התכנים המתקדמים להקשר החינוכי שבהם הם מלמדים ולכיתתם, ובכך הם מתקדמים לקראת שילוב התכנים המתקדמים בהוראה.
התחומים שאת שילובם היא חוקרת בתוך הוראת הכימיה הם: ננוטכנולוגיה, שינויים אקלים, טכנולוגיות מתקדמות ובינה מלאכותית.
בלונדר הגדירה את הידע התוכני המתקדם בשם - ידע מדעי עכשווי (Contemporary Content Knowldge) והיא טוענת שידע זה מהווה שכבה נוספת בידע התוכן של מורי מדע, ומאפשר להם לשקף לתלמידיהם כיצד המדע מתפתח.
מאמרים בעברית לציבור מורי הכימיה בישראל
רון אבידן (נולד ב-1968) הוא מנהל ישראלי בתחום הנדל"ן, שכיהן כמנכ"ל קבוצת עזריאלי מאפריל 2025 עד אוגוסט 2025.
רון אבידן נולד וגדל בתל אביב.
אביו הוא שחקן הכדורסל אמנון אבידן.
למד בגימנסיה הרצליה ושירת כקצין במודיעין שדה.
בעל תואר ראשון בכלכלה וניהול ותואר שני במנהל עסקים (MBA) מאוניברסיטת תל אביב.
בתחילת דרכו שימש אבידן כסמנכ"ל שיווק ומכירות בחברת מבני תעשייה, שם ניהל כמיליון וחצי מ"ר של נדל"ן מניב ברחבי ישראל.
לאחר מכן עבד כמנהל תחום הנדל"ן בחברת הביטוח מגדל.
במשך כשבע שנים שימש כמנכ"ל חברת עופר השקעות, בעלת השליטה במליסרון ובעלת שליטה משותפת בבנק מזרחי טפחות.
במסגרת זו היה אחראי על ניהול השקעות בנדל"ן למגורים, משרדים, מסחר ומלונאות בישראל ובחו"ל.
בשנת 2019 מונה למנכ"ל חברת אזורים, המתמחה בייזום והקמת נדל"ן למגורים, כולל פרויקטי התחדשות עירונית ודיור להשכרה לטווח ארוך.
תחת ניהולו החברה קידמה פרויקטים בהיקף נרחב, כולל מעל 38,000 יחידות דיור בשלבי ביצוע ותכנון.
באפריל 2025 מונה למנכ"ל קבוצת עזריאלי במקומו של אייל חנקין, שעבר לנהל את הפעילות הגלובלית של הקבוצה בתחום מרכזי הנתונים.
אבידן נשוי לשחקנית לימור גולדשטיין ואב לשלושה ילדים.
רון אונגר (נולד ב-5 בספטמבר 2001) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת המגן הימני בעירוני טבריה.
אונגר התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הילדים של הפועל חדרה ושיחק בכל קבוצות הגיל של המועדון.
ב-19 במאי 2021 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בניצחון 0-3 נגד בית"ר ירושלים.
בקיץ הושאל למכבי בני ריינה.
ב-6 ביוני 2025 חתם לשנתיים בעירוני טבריה.
רון בן-טובים (נולד ב-26 במרץ 1981) הוא חוקר ספרות, מרצה לספרות אנגלית באוניברסיטת בן-גוריון, סופר ומבקר.
תחום התמחותו העיקרי הוא ההשתקפות של טראומת מלחמה בשירה ובספרות האנגלית.
עבודת הדוקטור שלו עסקה בחקר שירה שחיברו חיילים אמריקניים במלחמות שונות במאה ה-20.
בן-טובים נולד בניו יורק ליהודית ושמואל בן-טובים בעת שאביו היה בשליחות המדינה.
המשפחה חזרה לארץ ב-1983. סיים שירות סדיר בצה"ל כמפקד טנק בחיל השריון.
בעל תואר ראשון (בהצטיינות) באנגלית, בלימודים אמריקניים ובפילוספיה, ותואר שני (בהצטיינות) במסגרת מסלול ישיר לתואר דוקטור, כולם מאוניברסיטת תל אביב.
תואר הד"ר הוענק לו בשנת 2015 באנגלית, בלימודים אמריקניים ובפילוסופיה, תחת הנחייתה של פרופ' קרן אלקלעי-גוט.
במהלך לימודיו זכה גם במלגה ע"ש פרופ' נתן רוטנשטרייך לדוקטורנטים מצטיינים בתחומי מדעי הרוח, ובפרסים נוספים.
לאחר קבלת תואר הדוקטור זכה במלגת דן דוד ללימודי פוסט-דוקטורט, אותם עשה באוניברסיטת סנטנפורד בקליפורניה.
מחקר ופעילות אקדמית – ספרות מלחמה וטראומה
המחקר מספק כלי אנליטי לקריאת ספרות מלחמה וטראומה, המתמקדת בכתיבתם של חיילים בריטים ואמריקאיים עכשוויים, שפורסמו באינטרנט בפורומים שונים על ידי החיילים עצמם מאז פרוץ המלחמות בעיראק ובאפגניסטן, ובחלק מהמקרים, בכתיבתם העדכנית של חיילים במלחמת פוקלנד.
ב-2 באוקטובר 2019 פרסם מוסף הספרים של עיתון "הארץ" ראיון עם בן-טובים על ספריו.
ב-13 באפריל 2021 התפרסם בתאגיד השידור "כאן" הסכת בהנחייתו תחת הכותרת: "למה כבר לא נכתבת כאן ספרות לוחמים?".
ב-1 באפריל 2024 התפרסם מאמר שלו תחת הכותרת "מילים של אחרים", במסגרת פרויקט "יש גם קצת תקווה" של עיתון "כלכליסט".
בחודשים מרץ–אפריל 2025, במהלך מלחמת חרבות ברזל, יזמה עיריית תל אביב-יפו ארבעה מפגשים של קבוצת קריאה בספרי וירג'יניה וולף בהנחיית בן-טובים, תחת הכותרת "מחשבה בעקבות מלחמה".
בחודש אפריל 2025 השתתף בהקמת סדנת כתיבה לחיילים וחיילות בזמן מלחמה, ביחד עם פרופ' אפרת הוס, פרופ' אילת הראל, ורוני מייזלס – "להניע מחדש את המילים".
הסדנה מיועדת לסטודנטים ולסטודנטיות של אוניברסיטת בן-גוריון, שהיו במקביל חיילי וחיילות מילואים.
רון בן-טובים, נרתיק יהלום, הוצאת בלה לונה, 2018
רון בן-טובים, פחם, הוצאת טנג'יר, 2022. ב-18 בנובמבר 2022 פרסם מוסף הספרות של "ידיעות אחרונות" ביקורת על הספר מאת מוטי פוגל, תחת הכותרת: "הבית החרב כמקום שבו הכתיבה מתרחשת – 'פחם' הוא דוגמה מופתית לאיך ספרות יהודית יכולה להראות – בנושאיה, במקורות ההשראה שלה ובשפתה".
"טרף" – פורסם בדו-ירחון "מאזנים", גיליון פברואר 2025
"דורית" – פורסם בדו-ירחון "מאזנים", גיליון יוני 22, עמ' 46
"ירח מלא" – פורסם ב"המוסך" – מגזין הספרייה הלאומית, ינואר 2026
ביקורת מוזיקה – מבקר מוזיקת מטאל
חברי "פיית נו מור" החליטו לשכוח לרגע מהסכסוכים
למרות ההתנגדות והשמרנות בישראל, מצליח פסטיבל פולק קטן להתקיים כבר 40 שנה
טום ווייטס באלבום חדש: הנווד חזר להבריק
בעל הטור "Someone Else's Simcha", שפורסם במהדורה האנגלית של עיתון "הארץ" בין השנים 2012–2014.
בן-טובים נשוי לד"ר אורית שטרן - בן-טובים, רופאת ילדים, ואב לשלושה.
רונאלד (רון) פרדריק אטקינסון הוא מאמן כדורגל וכדורגלן אנגלי לשעבר.
כינויו "ביג רון", והוא נחשב לאחד מפרשני הכדורגל הבריטיים הידועים ביותר בשנות ה-90 ותחילת שנות ה-2000. הוא גם כונה "הטנק" במהלך קריירת המשחק שלו, והוא שיחק באוקספורד יונייטד במשך 12 שנים, ועדיין מחזיק בשיא ההופעות במועדון.
כמאמן, הוא זכה בגביע ה-FA יחד עם מנצ'סטר יונייטד ב-1983 וב-1985, ובגביע הפוטבול ליג עם שפילד ונסדיי ב־1991 ועם אסטון וילה ב־1994.
אטקינסון נולד בליברפול באזור האולד סוואן (Old Swan) בעיר עם אחיו גרהאם אטקינסון שהיה כדורגלן מקצועי גם הוא.
לאחר מספר שנים עברה משפחתו לשארד אנד (Shard End;אז אזור בווריקשייר, כיום אזור בברמינגהאם).
הוא למד בבית הספר התיכון ליאה וילג'.
לאחר שהחל את הקריירה שלו כשחקן בסגל של וולברהמפטון וונדררס, הוא הוחתם על ידי אסטון וילה מהעבודה בקבוצת BSA Tools בגיל 17, אך מעולם לא שיחק עבורה משחק בקבוצה הבוגרת.
הוא התייחס למאמן אסטון וילה דאז ג'ימי הוגאן כבעל ההשפעה הגדול ביותר עליו.
אטקינסון הועבר להדינגטון יונייטד (ששמה שונה לאוקספורד יונייטד ב-1960) בקיץ 1959 בהעברה חופשית.
שם שיחק לצד אחיו הצעיר גרהאם.
הוא ערך מעל 500 הופעות בכל המסגרות כמגן אחורי עבור המועדון, וזכה, בימי משחקו, לכינוי "הטנק", וכבש בסך הכל ארבעה עשר שערים.
הוא היה קפטן יונייטד במהלך עלייתה מהליגה הדרומית (Southern Football League) לליגה השנייה (Football League Second Division) שהושגה בשש שנים בלבד, מ-1962 עד 1968. הוא היה הכדורגלן הראשון אי פעם שכיהן כקפטן מועדון מהליגה הדרומית דרך שלוש חטיבות של ליגת הפוטבול ושיחק שלוש עונות בליגה השנייה.
לאחר שפרש ממשחק, אטקינסון הפך למאמן-שחקן קטרינג טאון, קבוצה שאינה קבוצה בליגה, בשנת 1971, בגיל 32 בלבד.
הצלחתו שם הובילה אותו למעבר לליגה עם קיימברידג' יונייטד, בנובמבר 1974, שם זכה בליגה הרביעית (Football League Fourth Division) בשנת 1977 ועזב אותם כשהיו על סף עלייה לליגה השנייה, אותה השיגו מאוחר יותר באותה עונה תחת עוזרו של אטקינסון, ג'ון דוצ'רטי.
בינואר 1978, אטקינסון עבר לאמן את קבוצת וסט ברומיץ' אלביון מהליגה הראשונה של הפוטבול ליג.
עד מהרה הוא החתים את ברנדון בטסון ממועדונו הקודם, כדי שישחק לצידם של לורי קנינגהאם וסיריל רג'יס.
מעולם לא קרה לפני שקבוצה בטופ של הליגות הראשונות בכדורגל האנגלי הציבה בהרכב 3 שחקנים שחורים בו זמנית באופן קבוע.
אטקינסון הוביל את וסט ברומיץ' למקום השלישי בליגה בעונת 1978/1979, וגם לרבע גמר גביע אופ"א (כיום הליגה האירופית).
ב-30 בדצמבר 1978, הם השיגו ניצחון מפורסם 5–3 על מנצ'סטר יונייטד באולד טראפורד.
הקבוצה הייתה במקום השני בטבלה באותה תקופה, כשהיא הייתה צמודה לליברפול (כדורגל) המובילה מהמקום הראשון שהקדימה אותה רק בגלל הפרש שערים.
הם סיימו במקום הרביעי ב-1981, וזמן קצר לאחר מכן אטקינסון מונה למאמן מנצ'סטר יונייטד לאחר פיטוריו של דייב סקסטון.
אטקינסון נתפס כאיש שיכול להביא למנצ'סטר יונייטד את הניצוץ שחסר כה רבות תחת קודמו.
סקסטון הוביל אותם למקום השני בליגה ב-1980 אך לא זכה בתואר חשוב בארבע שנותיו במועדון.
יונייטד סיימה במקום השמיני בעונה שלפני מינויו של אטקינסון, ואטקינסון למעשה החמיץ את ההזדמנות לאמן את הקבוצה בעונתה בגביע אופ"א בכך שעזב את וסט ברום ולקח את תפקידו כמאמן ביונייטד.
בעונת 1981/1982 יונייטד סיימה במקום השלישי בליגה הראשונה, והעפילה לגביע אופ"א, אם כי במשך רוב העונה היא הייתה אחת מכמה קבוצות שהובילו את הטבלה לפני שזכייה מאוחרת של ליברפול הביאה את קבוצתו של בוב פייזלי לזכות בתואר.
בתחילת העונה הוא שילם סכום שיא לאומי של 1.5 מיליון ליש"ט כדי להביא את בריאן רובסון ממועדונו הקודם וסט ברומיץ' אלביון וזמן קצר לאחר מכן צירף לשורות הקבוצה את הקשר רמי מוזס, גם הוא מוסט ברום, ואת חלוצה של ארסנל פרנק סטייפלטון.
הוא גם נתן לחלוץ הצעיר המבטיח נורמן וייטסייד לערוך את הועפת הבכורה שלו באפריל 1982, רגע לפני יום הולדתו ה-17 של השחקן.
בעונת 1982/1983, שתי הופעות בומבלי, אחת מהן הייתה ניצחון על ברייטון אנד הוב אלביון בגביע ה-FA, יחד עם סיום במקום השלישי בליגה, הניעו ספקולציות שיונייטד חזרה בגדול.
במהלך המחצית הראשונה של העונה, היא הובילה את הליגה יותר מפעם אחת, אך רצף פורה של ליברפול שהחל לפני חג המולד הביא לכך שהתואר היה בדרכו לאצטדיון אנפילד זו השנה השנייה ברציפות.
עונת 1982/1983 הראתה גם את פריצת הדרך של וייטסייד כאחד השחקנים הטובים ביותר בליגה הראשונה.
וייטסייד היה גם ברשימת הכובשים במשחק החוזר של גמר גביע ה-FA, כאשר יונייטד ניצחה את ברייטון 4-0 לאחר תיקו 2-2 במשחק הראשון.
בעונת 1983/1984, קבוצתו של אטקינסון הגיעה לחצי גמר גביע אירופה למחזיקות גביע אף על פי שההגנה על גביע ה-FA הסתיימה בסיבוב הראשון עם הפסד מפתיע 2–0 לקבוצת בורנמות' (כדורגל) מהליגה השלישית (Football League Third Division).
הם סיימו במקום הרביעי בליגה, לאחר שהובילו את הטבלה בכמה שלבים שוב, לפני שפציעות של שחקני מפתח סיימו את דרכם והם איבדו נקודות.
בסוף העונה נמכר קשר המפתח ריי וילקינס למילאן מאיטליה תמורת 1.5 מיליון ליש"ט, בעוד שבמהלך העונה נראתה פריצת הדרך של החלוץ הצעיר מארק יוז (כדורגלן).
במקום לצלול בשוק ההעברות עבור שם גדול, אטקינסון העביר את נורמן ווייטסייד לקישור כדי למלא את החלל שהותיר וילקינס ואפשר ליוז ליצור שותפות עם פרנק סטייפלטון המנוסה.
בעונת 1984/1985, יונייטד זכתה שוב בגביע ה-FA.
עם זאת, אטקינסון וקבוצתו לא זכו להזדמנות נוספת לעונה בגביע אירופה למחזיקות גביע, לאחר אסון הייזל בגמר גביע אירופה לאלופות 1985 שהביא להשעיה בלתי מוגבלת מתחרויות אירופיות עבור כל המועדונים האנגלים.
בעונת 1985/1986 היא ניצחה את עשרת משחקיה הראשונים בליגה והייתה בלתי מנוצחת לאחר חמישה עשר משחקיה הראשונים, מה שבנה יתרון נוח בראש הטבלה שנמשך גם בשנה החדשה.
עם זאת, הם חוו ירידה ביכולת והיא סיימה שוב במקום הרביעי, כאשר ליברפול סיימה את העונה כאלופת הליגה.
עם המשך האיסור על מועדונים אנגלים להשתתף בתחרויות אירופיות, לא הייתה אפילו נחמה של מקום בגביע אופ"א.
סיכוייה של יונייטד לזכות בתואר לא עזרו בשל העובדה שהקפטן בריאן רובסון היה זמין רק למחצית ממשחקי הליגה עקב פציעות.
אוהדי יונייטד חוו אכזבה נוספת כאשר מכירתו של מארק יוז (כדורגלן) למועדון הכדורגל הספרדי ברצלונה (כדורגל) הוכרזה בסוף העונה.
אטקינסון התכונן לעזיבתו של יוז במרץ 1986 כששילם לנוטינגהאם פורסט 570,000 ליש"ט עבור חלוץ נבחרת אנגליה, פיטר דבנפורט.
אף על פי שדבנפורט היה מלך השערים של יונייטד בעונת 1986/1987, הוא לא הצליח להשיג את אותה הצלחה כמו יוז ולא היה דמות פופולרית בקרב האוהדים.
למרות ספקולציות בתקשורת לפיהן אטקינסון יפוטר לטובת מאמן אברדין (כדורגל) אלכס פרגוסון או מאמנה של ברצלונה (כדורגל) טרי ונבלס, עונת 1986/1987 החלה כשאטקינסון עדיין בתפקיד.
שני ניצחונותיו בגביע ה-FA וחמשת הניצחונות הרצופים נגד ארבע הקבוצות הראשונות בליגה, הפכו אותו למאמן יונייטד המצליח ביותר מאז מאט באזבי, אך הלחץ לבנות על ההצלחות הקודמות הפך עז מתמיד.
עונת 1986/1987 החלה בצורה גרועה עם שלושה הפסדים רצופים, ואף על פי שחל שיפור קל בספטמבר ובאוקטובר, שכלל ניצחון ביתי 5–1 על סאות'המפטון (כדורגל) בליגה, הלחץ על אטקינסון נותר עז ולהנהלה אזלה הסבלנות ב-6 בנובמבר 1986, כאשר פוטר מתפקידו יומיים לאחר הפסד 4–1 לסאות'המפטון בגביע הליגה.
יונייטד עדיין הייתה בין ארבעת התחתונות של הליגה הראשונה, לאחר ששליש מהעונה כבר הסתיימה.
אטקינסון חזר לוסט ברום בסתיו 1987, אז הם כבר ירדו לליגה השנייה ונאבקו נגד ירידה לליגה השלישית.
הם הצליחו לשרוד בליגה כאשר אלביון סיימה את עונת 1987/1988 במקום ה-20, ופתחה את עונת 1988/1989 בצורה טובה, ונראתה כמועמדת רצינית לעלייה.
לאחר תקופתו במנצ'סטר יונייטד, אטקינסון היה אמור להיות מאמנה של אתלטיקו מדריד, אך פוליטיקה פנימית באתלטיקו עיכבה את מינויו, כאשר אטקינסון חזר לאמן את וסט ברום בינתיים.
באוקטובר 1988, אטקינסון מונה לבסוף למאמן אתלטיקו מדריד, וניצח במשחקו הראשון כמאמן 1–6 את אספניול.
תקופתו של אטקינסון באתלטיקו הייתה סוערת למדי, ולמרות הצלחה מתונה יחסית מבחינת מקום בליגה, התנגשות אישיויות עם הבעלים דאז של המועדון, חזוס חיל, הובילה לפיטוריו של אטקינסון לאחר שלושה חודשים בלבד כמאמן.
יד ימינו בוסט ברומיץ' אלביון, קולין אדיסון, מונה כמחליפו למורת רוחו של אטקינסון, שאמר בתקשורת האנגלית כי "אדיסון דקר אותו בגב".
השניים מעולם לא עבדו יחד שוב לאחר האירועים באתלטיקו.
אטקינסון עבר לאמן את שפילד ונסדיי מפברואר 1989 עד יוני 1991. אף על פי שהמועדון ירד לליגה השנייה במאי 1990 לאחר הפסד ביתי 0–3 לנוטינגהאם פורסט, אטקינסון הבטיח את עלייתו חזרה לליגה הראשונה בעונה שלאחר מכן.
הם גם זכו בגביע הליגה באותה שנה, לאחר שניצחו את מנצ'סטר יונייטד 0–1 בומבלי.
ב-31 במאי 1991 הצהיר אטקינסון כי יישאר כמאמן שפילד ונסדיי, אך עזב לאסטון וילה שבוע לאחר מכן, מהלך שהרגיז אוהדים רבים של שפילד ונסדיי.
אטקינסון, שהחליף את ג'וזף ונגלוס הוביל את אסטון וילה למקום השני בשנה הראשונה של הפרמייר ליג בעונת 1992/1993 ולניצחון בגביע הליגה ב-1994, והבטיח לה קמפיינים בגביע אופ"א (שהיו בסופו של דבר קצרי מועד) בזכות שתי ההצלחות הללו.
נכון לשנת 2025, המקום השני של אטקינסון נותר המקום הגבוה ביותר אי פעם של מאמן אנגלי בפרמייר ליג, כשלאחר מכן השיא הושווה בידי קווין קיגן בעונת 1995/1996.
בשלב זה, קבוצת וילה המזדקנת, שכמעט זכתה בתואר הליגה 18 חודשים קודם לכן, הייתה כעת בין המתמודדות על הירידה.
הוא הוחלף על ידי בריאן ליטל, שהשאיר את וילה בליגה הבכירה ובנה קבוצה צעירה יותר.
שלושה חודשים לאחר שפוטר על ידי אסטון וילה, אטקינסון מונה למאמנה של קובנטרי סיטי כשהחליף בתפקיד את פיל ניל, שפוטר באופן מכוון ועוקצני כדי לפנות לאטקינסון את המקום.
הוא נכנס לתפקיד באמצע פברואר 1995, כאשר הסקיי בלוז היו ממש מעל אזור הירידה בפרמייר ליג.
קבוצתו החדשה השיגה כמה תוצאות טובות, כולל ניצחון ביתי 2–4 על היריבה המקומית לסטר סיטי, ניצחון חוץ 2–3 על ליברפול (כדורגל) ונקודה מול בלקברן רוברס שסיימה את העונה כאלופה.
בנובמבר 1997 חזר אטקינסון לשפילד ונסדיי לאחר פיטוריו של דייוויד פלאט.
ונסדיי פתחה את עונת 1997/1998 בצורה גרועה, כולל תבוסות 2–7 לבלקבורן ו-1–6 למנצ'סטר יונייטד.
תחת אטקינסון, הכושר של הקבוצה השתפר באופן מיידי והקבוצה התחמקה מירידה, אך לא הוצע לו חוזה קבוע והוא עזב את המועדון בסוף העונה.
משרת האימון האחרונה של אטקינסון הייתה בנוטינגהאם פורסט, בארבעת החודשים האחרונים של עונת 1998/1999. תקופה זו לא הייתה מוצלחת ובמשחקו הראשון נגד ארסנל הוא אף טיפס למקום הלא נכון.
הוא גם הרגיז מספר אוהדי פורסט לאחר התבוסה הביתית 1–8 למנצ'סטר יונייטד, כאשר הצהיר בראיון לאחר המשחק שקבוצתו העניקה לאוהדים "מותחן של תשעה שערים".
אטקינסון נכנס לתפקיד המאמן ב-11 בינואר 1999 וירידתה של פורסט קיבלה אישור ב-24 באפריל עם הפסד 0–2 למועדונו הקודם אסטון וילה.
הוא הודיע על התפטרותו מתפקיד המאמן שעות ספורות לאחר שריקת הסיום, החל מהמשחק האחרון של עונת הליגה ב-16 במאי, והודיע כי יפרוש לחלוטין מאימון כדורגל.
אטקינסון כבר עבד כפרשן ב־ITV Sport ולאחר שעזב את תפקיד האימון הוא המשיך בתפקיד זה.
במשך מספר שנים סיקר את רוב המשחקים בשידור חי של הערוץ, לעיתים כאורח באולפן, אך לעיתים קרובות יותר כ"כדורגלן מבפנים" בצוות פרשנים של שני שחקנים.
הפרשנויות שלו יחד עם בריאן מור ולאחר מכן עם קלייב טילדסלי, היוו את הבסיס לערבי ליגת האלופות של ITV בשנות ה-90 ותחילת שנות ה-2000. הוא היה גם הפרשן הראשי של ITV בסיקור אליפות אירופה בכדורגל וגביע העולם בכדורגל במהלך תקופה זו.
הוא גם הנחה שתי עונות של אקסטרה טיים עם רון אטקינסון ("Extra Time with Ron Atkinson") עבור Central Television, בהן רון ראיין אישי כדורגל כמו קווין קיגן, טרי ונבלס ומרטין אוניל.
בשנת 1997, הוא הופיע כמאמנה של הרצ'סטר יונייטד בתוכנית הטלוויזיה "Dream Team".
באוגוסט 2013, אטקינסון הפך לדייר בעונה השתים עשרה של האח הגדול (תוכנית טלוויזיה) סלבריטאים (Celebrity Big Brother) שסולק ביום התשיעי לאחר שקיבל את מספר הקולות הנמוך ביותר שהצילו אותו, לעומת שארלוט קרוסבי, קורטני סטודן, לורן האריס ולואי ספנס.
בשנת 2002, אטקינסון הוציא שיר לכבוד חג המולד בשם "It's Christmas – Let's Give Love a Try" אך שיר זה לא הצליח לזכות להצלחה במצעדים.
בשנה שלאחר מכן, אטקינסון התארח בפרק של תוכנית האירוח הטלוויזיונית חדר 101 (Room 101) והמנחה פול מרטון ניגן את הקליפ כאפילוג לסיום התכנית.
לאחר פיטוריו מאתלטיקו מדריד, טען נשיא המועדון, חסוס חיל כי אטקינסון נהג בגזענות כלפי שחקן הקבוצה דונאטו, במהלך משחקו האחרון כמאמן המועדון נגד ברצלונה בינואר 1989.
אטקינסון התפטר מ-ITV ב-21 באפריל 2004, לאחר שהשמיע הערה גזענית בשידור חי על שחקנה השחור של צ'לסי (כדורגל) מרסל דסאי; מתוך אמונה שהמיקרופון כבוי, אמר אטקינסון: "הוא (דסאי) הוא מה שמכונה בבתי ספר מסוימים כפאקינג Nigger עצלן וטיפש".
אף על פי שהשידור בבריטניה הסתיים, פליטת הפה למיקרופון גרמה לכך שההערה שלו שודרה למדינות שונות באזור המזרח התיכון.
הוא גם עזב את עבודתו כבעל טור בעיתון הגרדיאן ב"הסכמה הדדית" כתוצאה מההערה.
קרלטון פאלמר, אחד משחקניו של אטקינסון בזמן שכיהן כמאמן שפילד וונסדיי, הגן על אטקינסון באומרו: "אני שחור ואני יושב כאן ואני הולך להגן על ביג רון לא משום שהוא חבר שלי; אני מגן עליו כי אני יודע איך הוא כבחור.
אם אנחנו הולכים להתמודד עם גזענות, בואו נתמודד עם התמונה הגדולה יותר של גזענות, לא עם הערה מיותרת שלא נועדה להיאמר בצורה כזו".
תוכנית תיעודית של רדיו ה-BBC על בטסון, קנינגהם ורג'יס, שכותרתה "שלוש מעלות מערב" ("Three Degrees West"), ששודרה שוב ב-16 במאי 2004, בוטלה עקב תרומתו המרכזית של אטקינסון.
כמו כן, בשנת 2004, אמר אטקינסון לקהל באצטדיון הילסבורו: "לסינים יש את אמצעי המניעה הטובים ביותר בעולם - הנשים שלהם כל כך מכוערות.
אני לא מבין למה יש כל כך הרבה מהן."
בתוכנית "האח הגדול" של הסלבריטאים בשנת 2013, הוא שאל בצחוק את המתמודדת האחרת, הרופאה האירית דניאל מאר, "את לא נושאת איתך פצצה, נכון?", כשהיא תלתה את הסוודר שלה מעל לראשה כמו צעיף לראש.
דווח כי אטקינסון הובא לתמוך באיפי אונורה בסווינדון טאון בדצמבר 2005, ונראה כי אטקינסון והמועדון אישרו זאת.
מאוחר יותר התברר כי תפקידו של אטקינסון היה כחלק מסרט דוקומנטרי של ערוץ Sky One על המועדון שצולם באצטדיון הקאנטרי גראונד (County Ground).
בסוף ינואר 2006, נפרדו דרכיהם של אטקינסון וסווינדון טאון, כאשר מאמן סווינדון, אונורה, ציין את ההתערבות כסיבה העיקרית לעצירת קידום הסרט התיעודי.
שבוע בלבד לאחר מכן, המצלמות הופיעו באצטדיון של פיטרבורו יונייטד הלונדון רואד (London Road Stadium) כדי להתחיל בצילומי הסרט התיעודי בשם "Big Ron Manager".
פיטרבורו קיבלה תשלום של 100,000 ליש"ט כדי לאפשר את הצילומים.
אטקינסון בילה את מונדיאל 2006 בהקלטת בלוג וידאו חובבני והפצתו דרך אתר שיתוף הווידאו הבריטי SelfcastTV.com.
הוא גם סיפק פרשנות לגביע העולם עבור ערוץ הדיגיטלי הבריטי UKTV G2.
בשנת 2006, אטקינסון לקח חלק בהשתתפות בתוכנית של ה־BBC Two בשם "Excuse My French".
אטקינסון, הקומיקאי מרקוס בריג'סטוק ומנחת הטלוויזיה אסתר רנטזן השקיעו בשפה הצרפתית כששהו בעיירה נידחת באזור פרובאנס ונאלצו להסתגל לאורח החיים הצרפתי ולדבר את השפה.
המשימה שלו בסוף הקורס הייתה לספק ניתוח משחק כדורגל (פריז סן-ז'רמן - מונקו (כדורגל)) בצרפתית עבור תחנת רדיו צרפתית.
הוא חזר לזמן קצר לטלוויזיה, והופיע כפרשן בתוכנית הטלוויזיה "Football Italia" בערוץ הטלוויזיה "בראבו" (Bravo).
הוא עזב את התוכנית כאשר בראבו איבדו את זכויות השידור על הכדורגל האיטלקי.
אטקינסון חזר למסך ב-16 באוגוסט 2009 בתוכנית הריאליטי "Wife Swap" בערוץ 4. כשנשאל על דבריו השנויים במחלוקת על ידי המנחה המחליפה טסה סנדרסון, הוא סירב לדון בכך.
אטקינסון הוציא לאור את האוטוביוגרפיה "60 דקות עם רון אטקינסון", בה הוא מדבר על הערותיו השנויות במחלוקת ועל קריירת הכדורגל שלו.
אטקינסון משמש כיום כפרשן בפודקאסט של ויליאם היל The Punt בערוץ הטלוויזיה של מנצ'סטר יונייטד MUTV.
באוקטובר 2019 הוא חזר לשידור, ופירשן בגמר גביע העולם ב-6 על 6 בכרתים, לצד הפרשן הבריטי ג'ון גווין.
ב-23 בינואר 2007, חזר אטקינסון לקטרינג טאון, המועדון אותו אימן יותר משלושים שנים קודם לכן, כמנהל מקצועי.
ב-19 באפריל 2007 הוכרז כי עזב את התפקיד במועדון מהNational League North בעקבות מורת רוחו על פיטוריו של המאמן מורל מייסון.
בדצמבר 2018, אטקינסון הוכרז כשגריר של חברת הכדורגל העולמית Leisure Leagues.
כחלק מהעסקה, הוא היה אמור לשמש כמנהל הכדורגל של נבחרת אנגליה ב-6 על 6.
רון גיסין הוא מלחין, מבצע, מפיק מוזיקלי, סופר ושדרן סקוטי אשר פועלו הידוע ביותר הוא החלק הראשון של אלבום
Atom Heart Mother של להקת פינק פלויד.
הקריירה המוזיקלית שלו החלה בשנת 1962 בלהקת ג'אז.
בשנת 1965 עזב את הלהקה ושחרר אלבום סולו של נעימות לפסנתר.
לאחר מכן עסק בכתיבה של לחנים לפרסומות טלוויזיה.
גיסין הקים אולפן בדירתו והחל להופיע במועדוני ה"מחתרת" שצצו באותה תקופה.
אלבומו הראשון, A Raise Of Eyebrows, היה בעל השפעה רבה על להקות רוק מתקדם בריטיות.
להקת פינק פלויד אף אימצה לעצמה חלק מרעיונותיו ליצירותיה באלבום Ummagumma.
גיסין עצמו פיתח רעיון של הלהקה לכדי יצירת הנושא של האלבום Atom Heart Mother של הלהקה, אף כי לבסוף לא קיבל קרדיט על כך.
יצירה זו נחשבת לאחת מאבני הדרך החשובות ברוק המתקדם.
בשנת 1971, עבד עם בריג'יט סנט ג'ון וג'נסיס.
למרות ההצלחה של להקות אלה באותה תקופה, והחשיפה לה זכה גיסין, הפרויקטים העצמאיים שלו לא זכו לפופולריות.
פרט לקריירה המוזיקלית, גיסין הספיק גם להשתתף בהפקות טלוויזיה ורדיו, להפיק אלבומי מוזיקה ואף להוציא ספרי שירה וסיפורים.
כמו כן, גיסין מחזיק בחברת תקליטים עצמאית הקרויה על שמו.
רונלד "רון" ביליוס ויזלי הוא דמות בדיונית בספרי הארי פוטר מאת ג'יי קיי רולינג, ואחת הדמויות הראשיות בסדרה.
הופעתו הראשונה היא בספר הראשון, שם הוא מתואר כחברם הטוב ביותר של הארי פוטר והרמיוני גריינג'ר.
רון הוא בן למשפחת ויזלי, משפחה ענייה ומרובת ילדים המתגוררת בבית המכונה "המחילה" שנמצא מחוץ לעיירה הבדיונית אוטרי סנט קצ'פול.
הוא לומד עם הארי ועם הרמיוני בבית גריפינדור שבבית הספר הוגוורטס לכישוף ולקוסמות.
כיוון שהוא חברו הטוב ביותר של הארי הוא נוטל חלק כמעט בכל ההתרחשויות המרכזיות שבסדרה.
בסרטים הוא מגולם על ידי השחקן הבריטי רופרט גרינט.
לפי רולינג דמותו של רון נוצרה "כבר ביום הראשון".
לדבריה היא קיבלה את ההשראה לדמותו של רון מחבר טוב שלה בשם שון האריס (לו הקדישה את הספר השני בסדרה), אך אמרה כי היא "מעולם לא התכוונתי לתאר את שון באמצעות רון, אבל ברון כן יש משהו שדומה לשון".
בדומה לקשר בין רולינג להאריס, כך גם רון נמצא לצידו של הארי פוטר כשזה זקוק לו.
לדמותו של רון יש מאפיינים אחדים המתאימים לאופי של סיידקיק (Sidekick): הוא גורם לעיתים לאתנחתא קומית בעלילה, הוא נאמן לגיבור הראשי, ואין לו את מרבית הכישרונות שיש להארי, בעיקר בתחום יכולות הקסם.
חלק מתכונותיו של רון משמשות ניגוד להארי.
בעוד שהארי הוא יתום ומחזיק ברשותו יותר כסף ממה שהוא זקוק לו, רון מגיע ממשפחה אוהבת אך ענייה; רוב רכושו הוא מיד שנייה.
הארי מפורסם אך מעדיף להימנע מאור הזרקורים; רון, מנגד, מתואר לעיתים כמי שמקנא בהארי על פרסומו הרב.
בנוסף, בניגוד לאחיו הוא לא שחקן קווידיץ' מצטיין, לא תלמיד מצטיין ולא הבת שלא נולדה למשפחתו מזה דורות רבים.
כתוצאה מכל הנסיבות הללו רון מפגין חוסר ביטחון במקרים אחדים, ונסיונותיו להוכיח את עצמו הם אחד המניעים העיקריים לשינויים שעוברים עליו לאורך הסדרה.
רון מופיע לראשונה בספר יחד עם משפחתו.
הוא פוגש את הארי המחפש את הרציף להוגוורטס אקספרס, אך לא מזהה אותו.
רון והארי חולקים את אותו התא ברכבת, ובכך מתחילה חברותם הטובה שנמשכת לאורך כל הסדרה.
רון מביע את סקרנותו בנוגע לפרסומו הרב של הארי, שמנגד מתעניין מאוד בתולדותיו של רון כקוסם רגיל.
בחלק זה של הספר הם פוגשים גם את נוויל לונגבוטום, הרמיוני גריינג'ר, וכן את דראקו מאלפוי וחבריו קראב וגויל.
לאחר מכן מתמיין רון לבית גריפינדור בדומה לשאר בני משפחתו.
רון והארי מסוכסכים עם הרמיוני בחלק הראשון של הספר, אך מתחברים עמה לאחר שהצילו אותה בשירותי הבנות, מפני טרול שחדר (למעשה, הוחדר בידי קווירל) לבית הספר בליל כל הקדושים.
רון והארי לומדים את אותם המקצועות לאורך כל הסדרה, ובדרך כלל יש להם הישגים לימודיים דומים ובינוניים.
הם חולקים הרבה הרפתקאות ביחד, ורון הוא האדם הראשון שהארי מספר לו על כך שראה את הוריו המתים בראי של ינפתא.
כשרון מביט בראי הוא רואה את עצמו בתפקיד המדריך הראשי ובתפקיד קפטן קבוצת הקווידיץ' של גריפינדור, ובכך חושף כי משאלת לבו החזקה ביותר, המוצגת בראי, היא להיות בולט בהשוואה לאחיו.
רון ממלא תפקיד חשוב בניסיון להציל את אבן החכמים בסוף הספר.
בסעודת סוף השנה מעניק אלבוס דמבלדור, מנהל הוגוורטס, חמישים נקודות עבור בית גריפינדור בגלל משחק השח שהוביל.
הנקודות הללו סייעו לגריפינדור לזכות בגביע בתי התלמידים של הוגוורטס לראשונה מזה שבע שנים.
בקיץ שלאחר אירועי הספר הראשון מנסה רון ליצור קשר עם הארי, אך לא מצליח כיוון שגמדון הבית דובי סיכל זאת על מנת לגרום להארי לא לרצות לשוב להוגוורטס.
רון מודאג מחוסר התגובה, ומחליט לצאת במכונית מעופפת ביחד עם אחיו פרד וג'ורג'.
הם מביאים אותו לבית משפחת ויזלי ("המחילה"), ושם מרגיש הארי לראשונה שיש מישהו שאוהב אותו ודואג לו.
בנקודה זו מתואר גם כיצד אחותו של רון, ג'יני, מתאהבת בהארי.
ביום תחילת הלימודים, רון והארי לא מצליחים להגיע לרציף של הרכבת להוגוורטס, ולפיכך הם מחליטים להטיס את המכונית שבה הגיעו לקינגס קרוס אל הוגוורטס.
בסוף המסע שלהם המכונית קורסת, ובמהלך הניסיון להפעיל אותה מחדש שובר רון את שרביטו באופן חלקי.
רון מקבל בעקבות כך "צרחן" המטיח בו נזיפות בקולה של אמו, והופך לדמות הראשונה בסדרה הסופגת עונש זה.
במשך השנה שרביטו של רון גורם לנזקים אחרים, כגון פציעתו של המורה ללחשים פיליוס פליטיק וקללה הגורמת להקאת חשופיות, שאותה ניסה להטיל על דראקו מאלפוי וחזרה אליו בטעות.
בהמשך השנה נוטלים רון והארי שיקוי פולימיצי על מנת ללבוש את דמויותיהם של קראב וגויל מבית סלית'רין, על מנת שיוכלו לחקור את דראקו מאלפוי על סוגיית זהותו של זה שפתח את חדר הסודות ושחרר מתוכו מפלצת קטלנית.
במהלך הניסיון לאתר את האדם הזה, המכונה "היורש של סלית'רין", רון שומע מהארי על כך שיש ברשותו יומן קסום שהיה שייך לתלמיד לשעבר בשם טום רידל.
רון מספק את הרמז הראשון בדרך לפתרון התעלומה, ומספר להארי ולהרמיוני כי טום רידל קיבל בעבר פרס על "שירותים מיוחדים לבית הספר"; פרט שגילה במהלך עונש שבמסגרתו ניקה את המדליות של בית הספר.
בהמשך, לאחר שהרמיוני מותקפת על ידי המפלצת של סלית'רין ושוכבת מאובנת במרפאה, רון והארי הולכים באמצע הלילה לביתו של האגריד ושם הם מגלים שמשרד הקסמים לוקח את האגריד למעצר באזקבאן בשל חשד שהוא העומד מאחורי התקיפות בבית הספר.
לפני שנלקח, רומז האגריד לשניים שעליהם לעקוב אחרי העכבישים.
השניים אכן עושים זאת ועוקבים אחר העכבישים אל תוך היער האסור ומוצאים שם את הרעגוג, עכביש ענק וחבר ותיק של האגריד.
השניים כמעט נטרפים למוות על ידי משפחתו הענפהשל הרעגוג השוכנת ביער, אך ניצלים לבסוף בזכות המכונית הקסומה של משפחת ויזלי.
באמצעות שורת רמזים נוספים הם מגלים את הכניסה לחדר הסודות, ונכנסים לשם על מנת לחלץ את ג'יני החטופה.
לאחר שהם יוצאים בחזרה מהמנהרה באמצעות סיועו של עוף החול "פוקס" הם זוכים כל אחד בפרס מיוחד על שירותים מיוחדים לבית הספר ובמאתיים נקודות לתחרות הבתים של הוגוורטס, המסייעים לבית גריפינדור לנצח גם השנה בגביע הבתים.
רון נפגש עם הארי והרמיוני בקלחת הרותחת יום לפני תחילת הלימודים.
ברכבת להוגוורטס הארי מספר לרון ולהרמיוני שסיריוס בלק רודף אחריו והשניים חוששים מאוד לשלומו של הארי.
בשנת הלימודים הזו רון והארי נרשמים ביחד לשני מקצועות חדשים - טיפול בחיות פלא וגילוי עתידות.
לאורך הספר סקאברס, העכברוש של רון, מוטרד על ידי קרוקשנקס, החתול שהרמיוני רוכשת בתחילת הספר.
המאבק בין שני החיות הללו הוא מקור קבוע למתיחות בין רון להרמיוני לאורך רוב הספר, ובשלב מסוים הם אף מפסיקים לדבר זה עם זו.
כעסו של רון על הרמיוני מתגבר לאחר שהיא גורמת לכך שמטאטא המירוץ שהארי קיבל לחג המולד יוחרם על ידי פרופסור מינרווה מקגונגל.
רון משלים עם הרמיוני לאחר שהארי מקבל את המטאטא בחזרה, אך מיד לאחר מכן פורצת ביניהם מריבה נוספת כיוון שנדמה כי קרוקשנקס טרף למוות את סקאברס העכברוש.
לקראת השליש האחרון של הספר רון והארי הולכים לארוחה בבקתתו של שומר הקרקעות רובאוס האגריד, הנוזף בהם על כך שהם לא מעריכים מספיק את הרמיוני.
בקטע המתאר את הארוחה מסופר כיצד רון נאלם דום אך בהתחלה אך מתעקש להגן על עמדתו שהרמיוני היא האשמה בכל מה שאירע כיוון שלא התייחסה ברצינות לניסיונות של החתול שלה לטרוף את סקאברס.
היחסים ביניהם חוזרים לסדרם לאחר שהרמיוני פורקת את המתח הרב שבו הייתה שרויה בעקבות עומס הלימודים וההוצאה להורג שנגזרה על ההיפוגריף בקביק, שנשפט על תקיפתו של דראקו מאלפוי בתחילת שנת הלימודים.
רון מבטיח לסייע להרמיוני ובכך הם משלימים.
ביום ההוצאה להורג של בקביק רון הולך ביחד עם הארי והרמיוני לבקתה של האגריד, ובמהלך שהותו שם הוא מופתע מאוד כשהרמיוני מגלה את סקאברס בחיים.
הם נאלצים לעזוב את הבקתה עם הגעתם של אלבוס דמבלדור ואנשי משרד הקסמים, ובדרך אל טירת הוגוורטס סקאברס נושך את רון באצבעו ונמלט ממנו.
הם נתקלים בכלב שחור גדול, הגורר את רון אל תוך מנהרה הנמצאת מתחת לעץ הקסום "הערבה המפליקה", המובילה אל "הצריף המצווח" שבעיירת הקוסמים הוגסמיד.
כשהארי והרמיוני מגיעים בעקבותיו לצריף הוא מנסה להזהיר אותם כי הכלב הוא בעצם סיריוס בלק, סנדקו של הארי הנאשם ברצח של אנשים רבים לאחר מפלתו של וולדמורט.
בפרקים שלאחר מכן מתואר כיצד נחשף טבעו האמיתי של סיריוס, שניסה להציל את חייו של הארי ומעולם לא בגד בהוריו, וכן זהותו האמיתית של סקאברס שהיה בעצם אוכל מוות בשם פיטר פטיגרו.
רון מקבל את חשיפת זהותו של סקאברס כעלבון אישי, ומגיב בזעזוע כשפטיגרו מבקש ממנו להציל את חייו.
לאחר שהשלישייה חוזרת ביחד עם סיריוס בלק ורמוס לופין (שהצטרף אליהם בינתיים) מותקף רון על ידי פטיגרו, המצליח להימלט משוביו.
רון מאבד את הכרתו, ולא נוטל חלק במסע בזמן של הארי והרמיוני שעשו זאת על מנת להציל את בלק (הנחשב בטעות למבוקש) וההיפוגריף בקביק.
בפרק האחרון של הספר רון מקבל ינשוף במתנה מסיריוס, כפיצוי על כך שב"אשמת" סיריוס כבר אין לו עכברוש.
בספר הרביעי מוזמנים הארי והרמיוני לביתו של רון, על מנת להגיע משם אל גמר אליפות העולם בקווידיץ'.
רון מרוצה לגלות כי בגמר ישחק ויקטור קרום הבולגרי, שהוא השחקן האהוד עליו.
הוא מביע התרגשות רבה כאשר קרום, הלומד בבית הספר לקוסמים דורמשטרנג, מגיע להוגוורטס לקראת פתיחת טורניר הקוסמים המשולש הנערך בהוגוורטס לראשונה מזה מאות שנים.
אולם, כאשר הארי נבחר באופן לא ידוע להשתתף בטורניר רון מתחיל לקנא בו, ובמשך זמן רב מסרב לדבר עמו כיוון שהוא מאמין כי הארי מעוניין בפרסום נוסף, ולדברי הרמיוני בגלל שפעם נוספת הוא נשאר מחוץ לאור הזרקורים אותו חולקים אחיו למשפחת ויזלי והארי.
רון מתנצל בפני הארי לאחר המשימה הראשונה שבה הארי התמודד מול דרקונית בוגרת, כיוון שהבין כי הארי לא היה מעז ברצינות לנסות להתמודד על מקום בטורניר.
לקראת חג המולד מוכרז על קיומו של נשף מיוחד לכבוד הטורניר, ורון והארי נלחצים כיוון שאין להם בנות זוג לחלק של הריקודים.
רון פונה להרמיוני בצורה חסרת טאקט, והיא דוחה אותו ומודיעה כי כבר הוזמנה לנשף עם מישהו אחר.
ברגע האחרון מארגן לו הארי פגישה עם פדמה פאטיל מבית רייבנקלו, המסכימה ללכת עמו ועם הארי היוצא עם אחותה פרוואטי.
רון מקנא כאשר הוא רואה כי הרמיוני מגיעה לנשף ביחד עם גיבורו קרום, ובשל כך פורצת ביניהם מריבה עזה תוך כדי הנשף ולאחריו, אז היא אומרת לו כי לו באמת רצה להזמין אותה לנשף היה עליו לעשות זאת כאופציה ראשונה ולא אחרונה.
במקביל לקנאתו של רון בקרום הרמיוני מראה את קנאתה בפלר דלאקור (תלמידה ונציגת בית הספר בובאטון בטורניר), שרון מראה כלפיה סימני חיבה ברורים בגלל היותה ויליה חלקית.
במשימה השנייה של הטורניר נבחר רון להיות השבוי שהארי צריך לחלץ מתוך האגם של הוגוורטס, כיוון שהוא האדם שאליו הארי יתגעגע במידה הרבה ביותר.
הארי מצליח לחלץ אותו, אך רון לועג לו על כך שלקח גם את אחותה של פלר דלאקור שנכשלה במשימה.
הוא חוזר בו לאחר שאלבוס דמבלדור משבח את הארי בסיכום המשימה.
לאחר המשימה הוא זוכה למעט פרסום כיוון שנמנה עם החטופים, ואף מגזים לעיתים כשתלמידים מעריצים מבקשים ממנו לספר כיצד הגיע לתחתית האגם.
רון והרמיוני ממשיכים לסייע להארי בהכנותיו למשימה השלישית והאחרונה בטורניר, כאשר תוך כדי ההכנות הם נאלצים להתמודד עם האירועים הלא ברורים הקשורים לעלייה בכוחו של וולדמורט.
בסוף הספר מצליח רון להתגבר באופן חלקי על קנאתו בקרום, ומבקש ממנו חתימה לשביעות רצונה של הרמיוני.
בתחילת הספר החמישי ממונה רון לתפקיד המדריך של בית גריפינדור, דבר הגורם הפתעה רבה לסובבים אותו.
אחיו פרסי נטש את המשפחה, אך שולח לרון מכתב איחולים שבו הוא מייעץ לו לקטוע את קשרי החברות שלו עם הארי ולהתקרב אל דולורס אמברידג', המורה החדשה והמרושעת להתגוננות מפני כוחות האופל.
בתגובה הוא קורע את המכתב בכעס רב, ומביע את כעסו הרב על אחיו.
רון מביע את תמיכתו המפורשת בהארי כאשר עמיתיהם לכיתה טוענים כי הארי משקר בנוגע לשובו של לורד וולדמורט, ולעיתים משתמש בסמכותו כמדריך על מנת להשתיקם.
רון והרמיוני מציגים חזית אחידה בתמיכתם בהארי, למרות שהם ממשיכים להתווכח.
רון מגבה את הרמיוני כשהיא מציעה להארי ללמד תלמידים התגוננות מעשית מפני כוחות האופל, לאור סירובה העיקש של אמברידג' לעשות זאת, והופך לאחד המייסדים של הקבוצה הנקראת "צבא דמבלדור".
הוא מצטרף גם לקבוצת הקווידיץ' של גריפינדור, אך חוסר הביטחון והעצבנות שלו גורמים לכך שהוא יפגין יכולת ירודה באימונים ובשני המשחקים הרשמיים הראשונים של העונה, עד כדי כך שתלמידי בית סלית'רין ממציאים שיר גנאי עליו ועל משפחתו.
אולם, במהלך המשחק האחרון הוא חוזר לעשתונותיו ומפגין יכולת גבוהה המסייעת לגריפינדור לנצח בהפרש גבוה ולזכות בגביע הבתים בקווידיץ'.
לאורך כל השנה טוען רון כי סוורוס סנייפ מנסה לפגוע בהארי באמצעות שיעורים שבהם הוא אמור ללמדו כיצד להגן על התודעה שלו מפני וולדמורט, אך בסוף הספר מבהיר אלבוס דמבלדור את טבעם האמיתי של השיעורים שהארי לקח, ומצדיק את רון באופן חלקי בכך שסנייפ לא היה האדם המתאים למשימה.
בשיאה של העלילה הוא נלחם באוכלי המוות לצידם של הארי, הרמיוני, ג'יני, נוויל לונגבוטום ולונה לאבגוד.
הוא נפצע במהלך הקרב בגלל שילוב של קללה מטבע לא ידוע ופגיעה של מוחות מכושפים המנסים לחנוק אותו, אך לקראת סוף הספר מחלים באופן מלא.
בדרך חזרה מהוגוורטס הוא כועס כשהוא מגלה כי אחותו ג'יני יוצאת עם חברו לשכבה דין תומאס, ורמז כי הוא היה מעדיף שהיא תצא עם הארי.
בספר השישי זוכה רון לתשומת לבה של לבנדר בראון, הלומדת גם כן בבית גריפינדור.
הארי, המקבל את סרט הקפטן של קבוצת הקווידיץ' של גריפינדור, בוחר להתיר לרון לשוב לקבוצה בתפקיד השומר, במקום קורמק מקלאגן שעבודת הצוות שלו לקויה.
לאחר שיעור השיקויים הראשון, עם המורה החדש הוראס סלגהורן, רון הוא היחיד שתומך בהארי המנסה לחקור את ספר השיקויים שנפל לידיו בטעות.
רון זועם לאחר שגילה את אחותו ג'יני מתנשקת עם חברם לשכבה דין תומאס, ולאחר שהוא מגלה כי ככל הנראה הרמיוני התנשקה עם ויקטור קרום בספר הרביעי הוא חוזר להפגין את יכולתו הרעה בקווידיץ', ומתחיל להתנהג בגסות להרמיוני.
הארי מעמיד פנים כי הוא נתן לו לשתות שיקוי מזל לפני המשחק הראשון של העונה כדי לתקן את המצב, אך התוכנית משתבשת ורון מפסיק לדבר עם הרמיוני ומתחיל במערכת יחסים עם לבנדר בראון.
הם ממשיכים במריבה שלהם גם לאחר חופשת חג המולד, אך בתקופה זו ניכר כי רון כבר לא מעוניין בהמשך מערכת היחסים עם לבנדר.
בספר זה יש התמקדות במערכת היחסים שבין רון להארי ולהרמיוני, כאשר המתח הרומנטי עם הרמיוני הוא אחד מקווי המשנה המרכזיים של עלילת הספר.
יתר על כן, ישנה עדות לעומק החברות בין רון להארי כאשר זה מודיע לרון כי ביצועיו הירודים בקווידיץ' עלולים לגרום לסילוקו מהקבוצה, מבלי שאף אחד מהשניים ייקח זאת באופן אישי.
ב-1 במרץ, יום הולדתו, בולע רון בטעות שיקוי אהבה שהיה מיועד להארי.
לאחר שהוא מקבל שיקוי נגד מפרופסור סלגהורן הוא שותה בטעות יין שיכר מורעל שהיה מיועד לאלבוס דמבלדור.
הארי מציל את חייו באמצעות אבן בזואר, המשמשת חומר נגד לרעל.
הרמיוני המבוהלת מגיעה למרפאה שבה מאושפז רון, ושוכחת את המריבה ביניהם.
בזמן שהארי, הרמיוני, ג'יני והתאומים פרד וג'ורג' יושבים ליד מיטתו, הם שומעים אותו ממלמל את שמה של הרמיוני מתוך שינה.
לאחר מכן רון מעמיד פנים שהוא ישן בכל פעם שלבנדר מגיעה לביקור.
לאחר שחרורו הוא מתפייס עם הרמיוני, וזמן קצר לאחר מכן הוא נפרד מלבנדר.
רולינג אמרה בראיון כי היא "ממש נהנתה לכתוב את העסק הזה של רון/לבנדר, והסיבה שזה היה מהנה הייתה שעד לנקודה זו רון היה קצת לא בוגר בהשוואה לשניים האחרים, והוא היה צריך להפוך את עצמו לראוי עבור הרמיוני...
הוא היה צריך לגדול מבחינה רגשית ועכשיו הוא עשה צעד גדול קדימה".
רון לא תומך בתאוריה של הארי שדראקו מאלפוי הפך לאוכל מוות, אך משתכנע בסופו של דבר.
לפני שהארי הולך עם דמבלדור לחפש את ההורקרוקס של וולדמורט הוא נותן לרון, הרמיוני וג'יני את יתרת שיקוי המזל שלו, אך הם לא מצליחים למנוע את חדירת אוכלי המוות והקרב פורץ למרגלות מגדל האסטרונומיה.
סוורוס סנייפ הורג את דמבלדור במהלך הקרב, לאחר שמאלפוי לא היה מסוגל לעשות זאת.
במהלך ההלוויה של דמבלדור רון מנחם את הרמיוני הבוכייה.
הם מבטיחים לסייע להארי בהשלמת המשימה שדמבלדור הטיל עליו, גם אם משמעות הדבר היא עזיבת הוגוורטס.
בתחילת הספר השביעי כועס רון על הארי לאחר שזה מנשק את ג'יני, ומספר כיצד היא הייתה עצובה לאחר שהארי נפרד ממנה בסוף הספר הקודם.
על מנת להסיר את החשד שהוא נמצא עם הארי מחליט רון ביחד עם אביו ואחיו התאומים להלביש את הרול (סוג של מפלצת לא מזיקה) המשפחתי בפיג'מה ישנה שלו, ומשכן אותו בחדר שלו.
במהלך חתונתו של אחיו ביל עם פלר דלאקור הוא מזמין את הרמיוני לריקוד על מנת לגרום לוויקטור קרום לקנא, אך באמצע החתונה הם נמלטים עם הארי כיוון שאוכלי המוות השתלטו על משרד הקסמים והגיעו ל"מחילה" על מנת לחפש את הארי.
בעקבות החשש לגורלה של משפחתו, רון מתוח בזמן שהם מסתתרים בבית משפחת בלק.
כשהם מחליטים לפרוץ למשרד הקסמים, על מנת לחפש את אחד ההורקרוקסים אצל דולורס אמברידג', הוא משתמש בשיקוי פולימיצי על מנת ללבוש את צורתו של אחד מעובדי המשרד, ורק ברגע האחרון מצליח להימלט מהמשרד לאחר חשיפת חדירתם.
הארי מחליט כי מישהו חייב ללבוש את ההורקרוקס (התליון של סלזאר סלית'רין) בכל עת, בגלל החשש שמא הוא יאבד או ייגנב.
רון מושפע מכך בצורה החזקה ביותר, ובסופו של דבר פורצת מריבה בינו לבין הארי והרמיוני, והוא מחליט לנטוש אותם וללכת להתחבא בבית של אחיו ביל.
רון התחרט על מעשיו בסופו של דבר, אך במהלך ניסיונו לאתר את חבריו הוא נלכד על ידי חבורת פושעים, ורק לאחר שברח מהם הצליח לאתר את היער שבו התחבאו הארי והרמיוני.
רון מציל את הארי שצלל לתוך אגם קפוא בניסיון לחלץ את חרבו של גודריק גריפינדור (שיכולה להשמיד את התליון), וחוזר לתוך האגם על מנת להוציא את החרב שיכולה להילקח רק בתנאי של גילוי אומץ לב.
לאחר מכן הוא כמעט ומתפתה להאמין לדברי הלעג של שבריר נשמתו של וולדמורט השוכן בתוך התליון, על כך שהרמיוני אוהבת את הארי, אך לבסוף אוזר אומץ ומשמיד אותו עם החרב.
על מנת לנחמו אומר לו הארי שהרמיוני היא כמו אחות עבורו.
רון וחבריו נלכדים על ידי חבורת פושעים, ומובאים לאחוזת מאלפוי.
בלטריקס לסטריינג', אוכלת מוות ידועה וקרובת משפחה של המאלפויים, מענה את הרמיוני בקללת הכאב "קרושיאטוס" לצורך השגת מידע.
רון מגיב בפאניקה, ומסרב להקשיב לבקשתו של הארי להירגע.
הם ניצלים על ידי גמדון הבית דובי, אך הוא עצמו נהרג מסכין שבלטריקס לסטריינג' זרקה לכיוונו.
הם מגיעים לביתו של ביל ויזלי, ולאחר שקברו את דובי מתחילים לתכנן ביחד עם הגובלין גריפהוק שנמלט עמם את הפריצה לכספת של משפחת לסטריינג' בבנק הקוסמים גרינגוטס.
רון מנסה לשדל את הרמיוני לרמות את גריפהוק, אך היא מתנגדת פעם אחר פעם.
בסופו של דבר הם מצליחים לפרוץ לגרינגוטס, לגנוב את ההורקרוקס שהוחבא שם, ולהימלט על גבו של דרקון.
בסופו של דבר מגיעה השלישייה להוגוורטס, כיוון שהארי ראה חיזיון במוחו של וולדמורט על כך ששם מוחבא אחד ההורקרוקסים.
כיוון שאיבדו את חרב גריפינדור לגריפהוק, רון מציע להרמיוני לקחת ניבים של הבסיליסק מחדר הסודות, ואף מצליח לדבר בלחשננית (שפת הנחשים) על מנת לפתוח את החדר, שם משמידה הרמיוני את הגביע של הלגה הפלפאף אותו גנבו מגרינגוטס.
רון חושש לגורלם של גמדוני הבית של הוגוורטס, וכשהרמיוני שומעת זו היא שומטת את הניבים ומנשקת אותו לראשונה בסדרה.
רון נוטל חלק בקרב על הוגוורטס, חוזה במותו של אחיו פרד, ומצטרף לנוויל על מנת לגבור על אוכל המוות פנריר גרייבק.
19 שנים לאחר הקרב רון נשוי להרמיוני ויש להם שני ילדים - רוז, אותה הם מלווים לקראת שנת הלימודים הראשונה שלה בהוגוורטס, ובן צעיר בשם הוגו.
רון עובד ביחד עם הארי כהילאי עבור משרד הקסמים, וביחד עם הרמיוני הם סייעו לטהר את משרד הקסמים מהשחיתות שפשתה בו קודם לכן.
לפני שהחל לעבוד כהילאי הוא עבד ביחד עם ג'ורג' בחנות התעלולים שלו.
במחזה הארי פוטר והילד המקולל רון שב לעבוד בחנות התעלולים עם ג'ורג'.
רולינג מתארת את רון כ"גבוה, רזה וגמלוני, עם נמשים, כפות-ידיים וכפות-רגליים גדולות ואף ארוך".
בדומה לשאר בני משפחתו גם לרון יש שיער ג'ינג'י, ועיניו כחולות.
הוא אחד מהתלמידים הגבוהים בהוגוורטס, כולל חלק מאחיו הגדולים.
למרות שבספרים מתוארים הנמשים שלו, לרופרט גרינט, המגלם את דמותו של רון בסרטים, אין נמשים.
בראיון שנערך עמה תיארה רולינג את רון כאדם משעשע אך חסר רגישות ולא בוגר: "יש הרבה חוסר בגרות ברון, וזה המקום שממנו מגיע רוב ההומור".
רולינג הסבירה על השינוי בדמותו של רון בספר האחרון כי "רון הוא הפחות בוגר מבין שלוש הדמויות הראשיות, אך בחלק השביעי הוא מתבגר.
הוא מעולם לא היה עצמאי בצורה חזקה, אנשים רואים אותו בעיקר כחברו של הארי; אמו רצתה למעשה בת ובספר האחרון הוא נאלץ לבסוף להכיר בחולשותיו.
לעומת זאת, רון עשה דברים אמיצים במהלך הסדרה: הוא הקריב את עצמו מספר פעמים, נתן חצי כריך לילד זר שהוא לא מכיר, ונתן לילד הזה אוכל ובית, למרות שאין לו הרבה לתת ולבזבז.
זה בדיוק מה שהופך את רון לגבר".
רון קיבל את שרביטו הישן של אחיו צ'ארלי, ששערות חד קרן בוקעות מהקצה שלו.
הוא עוטף את השרביט בסרט הדבקה מכושף לאחר שכמעט שבר אותו בתחילת הספר השני, אך השרביט מתפקד בצורה לא תקינה לאחר מכן.
שרביטו החדש של רון, אותו הוא מקבל בתחילת הספר השלישי, עשוי מעץ ערבה, מכיל שערה של חד קרן כליבה קסומה, ואורכו הוא .
במקרים אחדים לאורך הסדרה הפגין רון סימנים של יכולת טקטית, כפי שניכר מיכולותיו במשחק שח-קוסמים, המתנהל כמו שח רגיל אך עם כלים בעלי יכולת תנועה.
כישוריו של רון לא מוצגים בהרחבה, אך בדומה לאחדים מחברי צבא דמבלדור הוא שורד מפגש אלים עם אוכלי מוות בוגרים בסוף הספר החמישי, ובסוף הספר השישי נרמז כי הוא הפגין יכולת גבוהה בקרב מול אוכלי המוות בזכות שיקוי המזל פליקס פליציס.
בספר השביעי מאבד רון את שרביטו, אך לוקח את זה של אוכל המוות פיטר פטיגרו.
לאחר מכן הוא מתחיל להפגין יכולת יותר גבוהה וידע רב יותר, ביחד עם התבגרות פתאומית לאחר ריב קשה עם הארי.
למשך תקופה קצרה הוא אף מוביל את חבריו בחיפוש אחר ההורקרוקסים, במקום הארי.
רולינג אמרה בעבר כי צורת קסם הפטרונוס (סוג של לחש מגן) של רון היא כלב ג'ק ראסל טרייר, והגדירה זאת כ"בחירה ממש סנטימנטלית" כיוון שגם לה יש כלב מסוג זה.
דמותו של רון הופיעה פעמים אחדות בפרודיות על הארי פוטר.
סת' מאיירס גילם את דמותו של רון במערכון של סאטרדיי נייט לייב שבו גילמה לינדזי לוהן את דמותה של הרמיוני.
בתוכנית Big Impression show הציג אליסטייר מקגואן מערכות הנקרא "לואיס פוטר וביסקוויט החכמים", שבו שולבה דמותו של רון בחיקוי של אן רובינסון.
ארגון הצדקה הבריטי קומיק רליף, הנתמך בין השאר על ידי רולינג, הפיק בשנת 2003 פרודיה בשם "הארי פוטר וסיר הלילה הסודי של אזרבייג'ן", שבו גילמה ג'ניפר סונדרס את הדמויות של רון ושל רולינג.
בסדרת המערכונים "Harry Bladder" שבתוכנית האמריקנית "All That" מופיע רון בתור דמות בשם רה-רון (ReRon), המגולמת על ידי בריאן הירן.
בסרט הקומדיה האמריקאי יס מן, שהקרנתו החלה ב-2008, משתתף קארל (ג'ים קארי) במסיבה שהנושא שלה הוא הארי פוטר, והמארח נורמן (ריס דארבי) מחופש לרון.
רונלד ויליאם "רון" הווארד הוא שחקן, מפיק ובמאי קולנוע אמריקאי.
זוכה שני פרסי אוסקר על "נפלאות התבונה": לסרט הטוב ביותר ולבימוי.
הווארד נולד באוקלהומה שבארצות הברית במשפחה קתולית ונוצרית לשחקנים ג'ין ספיגל הווארד וראנץ' הווארד .
גם אחיו קלינט הווארד הוא שחקן.
הווארד החל את קריירה המשחק שלו בגיל 5 ובין השאר שיחק בסרטים "המסע" של הבמאי אנטול ליטבק ב-1959, "איש המוזיקה" בשנת 1962, "הארץ הפראית" בשנת 1970 ותפקידו הבולט ביותר היה בסרט "אמריקן גרפיטי" בשנת 1973.
הווארד הופיע גם במספר סדרות טלוויזיה שהבולטת שבהן הייתה "ימים מאושרים".
כמו כן, ביים וקריין לסדרת הטלוויזיה הקומית "משפחה בהפרעה".
בשנת 1977, בעודו משחק בסדרה "ימים מאושרים", ביים הווארד את סרטו הראשון Grand Theft Auto שהיה קומדיה דלת תקציב.
לאחר שעזב את תפקידו ב"ימים מאושרים" בשנת 1980 ביים האוורד מספר סרטי טלוויזיה.
בשנת 1982 ביים הווארד את הסרט בעל התקציב הגדול הראשון שלו, "משמרת לילה" .
משנה זו החלה הקריירה של הווארד לנסוק, והוא ביים מספר סרטים שזכו להצלחה ולתהודה, כגון "ספלאש", "קוקון" ו"אפולו 13".
בשנת 2001 ביים האוורד את הסרט "נפלאות התבונה", סרט שעל בימויו זכה בשני פרסי אוסקר: לסרט הטוב ביותר ולבמאי הטוב ביותר.
מאוחר יותר ביים את הסרטים על פי ספריו של דן בראון, "צופן דה וינצ'י" (2006) ו"מלאכים ושדים" (2009), שניהם ממוקמים ברשימת 100 שוברי הקופות של כל הזמנים, נכון ל-2011. בשנת 2013 ביים הווארד את דרמת הספורט הביוגרפית "Rush", בכיכובם של כריס המסוורת' ודניאל בריהל.
הסרט מספר את סיפור היריבות האמיתי בין שני ענקי מרוץ הפורמולה 1 בשנות השבעים, ניקי לאודה וג'יימס האנט.
הסרט היה מועמד לשני פרסי גלובוס הזהב.
באוקטובר 2016 יצא לאקרנים הסרט "התופת" המבוסס על ספרו של דן בראון.
ב-2018 השלים הווארד את בימוי הסרט סולו: סיפור מלחמת הכוכבים, במקומם של פיל לורד וכריסטופר מילר שפוטרו בשל "חילוקי דעות יצירתיים".
כמו כן ביים האוורד את הסרטים התיעודיים "הביטלס: שמונה ימים בשבוע" (2016) ו-"פאברוטי" (2019) על חייו של לוצ'אנו פבארוטי.
בשנת 2021, פורסם כי הווארד ישמש כמפיק ראשי של המיני-סדרה "Under the Banner of Heaven", המבוססת על ספר באותו שם מאת ג'ון קראקאוור.
במיני-סדרה מככבים בין היתר השחקנים אנדרו גארפילד וסם וורת'ינגטון, והיא עתידה לעלות לשידור ברשתות הולו וFX Networks במהלך 2022