tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
"מפעל-מטבח" (ביחד עם מיכאיל סלוצקי וסאמסונוב)(גם כבמאי) - 1930
"גורקי בבית קיץ" (יחד עם איוון בליאקוב, מיכאיל אושורקוב) - 1932
"יומן האומנויות: מצגת של תמונות של פיוטר קונצ'אלובסקי" (יחד עם אושורקוב) - 1932
"כשבא הערב" (יחד עם מיכאיל סלוצקי וסאמגין) - 1932
"מוסקבה" (יחד עם מיכאיל סלוצקי וסאמגין) - 1932
"תחילת הפעלת כור היתוך של קוסוגורסק" - 1932
"מצעד צבאי בכיכר האדומה"(גם כבמאי) - 1934
"הצירים של כנס כלל-ארצי של אנשי קולחוז המתקדמים מתארחים בצבא האדום" - 1933
"בבית: הגעת גאורגי דימיטרוב, בלאגוי פופוב וואסיל טאנייב בברית המועצות"(גם כבמאי) - 1934
"סיפור קצר על איש סטאחאנוב איוון גודוב"(גם כבמאי) - 1934
"כושי רובינסון - חבר עיריית מוסקבה"(גם כבמאי וגם כתסריטאי) - 1934
"דיווח של אנה מאסונובה"(גם כבמאי) - 1934
"נאום של חבר סטלין באולם העמודים של בית האיגודים לכבוד פתיחת הרכבת התחתית על שמו של לעזר קאגאנוביץ'" - 1935
"כנס המועצות הכלל ארצי" - 1935
"15 שנים לגרוזיה הסובייטית"(גם כבמאי) - 1936
"שלום לפיונרים של ספרד"(גם כבמאי) - 1936
"מרוץ מכוניות קלות גורקי-קאראקום-פמיר-מוסקבה" - 1936
"פרידה מילדי ספרד בעזיבתם את ספרד" - 1937
"חיפושי טייס לבאנבסקי בארקטיקה" - 1938
"לגבי האירועים בספרד" - 1939
"יום של עולם חדש" (יחד עם מיכאיל סלוצקי)(גם כבמאי) - 1940
"הגעת גנרל סיקורסקי למוסקבה" (יחד עם איוון בליאקוב וצלם אלקסיי לבדב) - 1941
"בסין"(גם כבמאי וגם כתסריטאי) - 1941
"לקראת משא ומתן עם וינסטון צ'רצ'יל ויוסיף סטלין" - 1942
"יישום החתימה על הסכם ברית המועצות - בריטניה: ישיבה בסובייט העליון של ברית המועצות"(גם כבמאי) - 1942
"תבוסת הכוחות הגרמנים ליד מוסקבה" (יחד עם אחרים) - 1942
"לנינגרד במאבק"(גם כבמאי גם כתסריטאי תוכנית במה יחד עם אוצ'יטל, קומארבצב, ואלרי סולובצוב) - 1943
"מחנה מיידנק - בית קברות של אירופה" - 1944
"שחרור ביילורוסיה הסובייטית" - 1944
"צעידת גרמנים-שבויי המלחמה במוסקבה ב-17 באפריל 1944" (יחד עם אחרים) - 1944
"האוקטובר העשרים ושמיני" - 1945
"בית דין של עמים"(גם כבמאי וגם כתסריטאי) - 1947
"שירת שדות קולחוז" (יחד עם יוסיף פוסלסקי)(גם כבמאי) - 1948
"קזחסטן הסובייטי"(גם כבמאי) - 1949
"טורקמניסטן סובייטי"(ביחד עם ואסילי קאטאניאן ופלוטניקובה)(גם כבמאי) - 1950
"גרוזיה הסובייטית"(ביחד עם ולדימיר דולידזה)(גם כבמאי) - 1951
"יום צי התעופה של ברית המועצות" - 1952
"סיפורם של עובדי הנפט בים הכספי"(גם כבמאי וגם כתסריטאי יחד עם אימרן קסומוב, יוסיף אוסיפוב) - 1953
"וייטנאם" (יחד עם אחרים)(גם כבמאי וגם כתסריטאי) - 1954
"ידידות העמים הגדולים"(גם כבמאי) - 1955
"ג'ווהרלל נהרו בברית המועצות"(גם כבמאי) - 1955
"על האדמה מכניסת אורחים של בורמה" (ביחד עם ואסילי קיסליוב)(גם כבמאי) - 1956
"הבוקר של הודו" (ביחד עם ואסילי קיסליוב)(גם כבמאי וגם כתסריטאי) - 1957
"בקובה המהפכנית" (ביחד עם ואסילי קיסליוב) - 1960
"אוסטריה פוגשת את שגריר השלום" (ביחד עם אנטולי קולושין ומיכאיל אושורקוב)(גם כבמאי) - 1960
"חברינו אינדונזיה"(גם כבמאי) - 1960
"המנורה הכחולה" (ביחד עם ואסילי קיסליוב)(גם כבמאי וגם כתסריטאי) - 1961
"חג קובה המהפכנית" (ביחד עם ואסילי קיסליוב) - 1961
"האי הבוער" (ביחד עם ואסילי קיסליוב)(גם כבמאי וגם כתסריטאי עם גנריך בורוביק) - 1961
"האורח מאי החופש"(גם כבמאי וגם כתסריטאי עם גנריך בורוביק) - 1963
"כשהעולם נתלה על קצה השערה"(גם כבמאי וגם כתסריטאי) - 1963
"אנחנו איתכם האחים הקובאניים" (ביחד עם ואסילי קיסליוב) - 1963
"שגרירי קובה הגיבורה בלנינגרד" (ביחד עם ואסילי קיסליוב) - 1963
"פידל קאסטרו אצל עובדי מפעל המכונות באורל" (ביחד עם ואסילי קיסליוב ובוסלייב) - 1961
"גרנדה, גרנדה, גרנדה שלי..."(גם כבמאי וגם כתסריטאי עם קונסטנטין סימונוב) - 1967
"במשפטם של הפושעים הגרמניים הראשיים בנירנברג" - 1946
"כובשי הים" (ביחד עם ממד עלי אוגלי אלילי") (גם כתסריטאי עם אימרן קסומוב) - 1959
"המעברים התת-קרקעיים של וינה" - 1960
"המדינה - זה אנחנו" (גם כתסריטאי עם גורוחוב) - 1962
"קרן הקסם" (ביחד עם יוסיף פוסלסקי, ואסילי קאטאניאן ולאוניד מאחנאץ')(וגם כתסריטאי עם אלכסנדר נובוגרודסקי) - 1963
"הפטריוטית הגדולה"(גם כתסריטאי יחד עם סרגיי סמירנוב) - 1965
"חבר ברלין" (גם כתסריטאי ביחד עם גורקוב) - 1969
"היבשת הבוערת"(הסרט על האמריקה הלטינית בעל שני פרקים) (גם כתסריטאי) - 1972
"צ'ילה: זמן המאבק, זמן הדאגות"(גם כתסריטאי) - 1974
חברים" (סרט לזכרו של סלבדור אליינדה, פאבלו נרודה, ויקטור חארה) (גם כתסריטאי) - 1974
"הפטריוטית הגדולה": (פרקים "22 ביוני 1941" ו"החייל האלמוני") (גם כתסריטאי ואיש הפיתוח הבימתי ביחד עם קונסטנטין סלאבין, איגור איצקוב) - 1978
"הפטריוטית הגדולה": (פרק "בעלי ברית") (גם כתסריטאי ואיש הפיתוח הבימתי ביחד עם קונסטנטין סלאבין, איגור איצקוב) - 1979
1987 - רומן קארמן שאנו מכירים ואינם מכירים (תיעודי)
מכונית חוצה את המדבר, 1954
במדינות של שלוש היבשות, 1962
בואנוונטורה הוא אזרח קובה, 1966
על שמו נקרא ברחוב באודסה .
בשנת 1980, במוסקבה, על הבית בו התגורר (גדה קוטלניצ'סקאיה, 1/15) משנת 1970 עד 1978, נחנך לוח זיכרון מארד עם דיוקנו בתבליט .
בשנת 2004, על ידי בניו וקרוביו של רומן קארמן הוקם ארגון ללא מטרות רווח "קרן תמיכה ציבורית לתמיכה בקולנוע דוקומנטרי על שם רומן קארמן" .
- M .: לשכת התעמולה של הקולנוע הסובייטי, 1969.
תחת ירי מקלע: הערות ממפעיל קו קדמי.
מלחמות לא ידועות של כרמן הרומית.
רומן קרויציגר (בצ'כית: Roman Kreuziger; נולד ב-6 במאי 1986) הוא רוכב אופני כביש צ'כי לשעבר.
הוא פרש מרכיבה מקצוענית בסוף עונת 2021 ונכון לשנת 2022 הוא משמש כדירקטור ספורטיף בקבוצת בחריין–ויקטוריוס.
הישגיו הבולטים בקריירה היו ניצחונות בטור דה סוויס ובטור דה רומאנדי ב-2008 ו-2009 בהתאמה, ביחד עם ניצחונות במרוץ אמסטל גולד ב-2013 וקלאסיקה סן סבסטיאן ב-2009. בתחום הגרנד טורס, סיים חמישי בטור דה פראנס 2013 וג'ירו ד'איטליה 2011.
קרויציגר הוא בנו של רומאן קרויציגר, שגם הוא היה רוכב אופניים בעברו.
קרויציגר החל להראות את כישרונו ב-2004, כשניצח את אליפות העולם עד גיל 19 באותה שנה.
קרויציגר הפך למקצוען עם הצטרפותו לליקוויגאס האיטלקית, לצד רוכבים כמו דנילו די לוקה, וינצ'נצו ניבאלי ואחרים.
הניצחון הראשון של קרויציגר הגיע ב-2007, במרוץ Settimana Ciclista Lombarda, כשהוא ניצח את הקטע הראשון במרוץ, אותו סיים במקום השישי.
לאחר מכן התחרה בטור דה רומאנדי ופתח את המרוץ עם מקום שני בקטע הפרולוג, אחרי פאולו סבולדלי.
את המרוץ סיים קרויציגר במקום השישי.
בהמשך העונה נבחר לראשונה לגרנד טור כאשר התחרה בוואלטה אספנייה, וסיים את המרוץ במקום ה-21, כשבן קבוצתו, מנואל בלטראן, מסיים תשיעי.
לקראת סוף העונה התחרה בסדרת מרוצים חד יומיים באיטליה, המונטה פאשי ארויקה, קופה סבטיני, ג'ירו דל'אמיליה ו-Trofeo Città di Borgomanero.
אף על פי שקרויציגר לא סיים את שלושת המרוצים האחרונים, הוא ניצח ב-Trofeo Città di Borgomanero.
ב-2008 התחרה שוב בטור דה רומאנדי וסיים שני את המרוץ, 35 שניות אחרי אנדראס קלודן.
במהלך המרוץ קרויציגר סיים בארבעה מתוך שישה קטעים בעשירייה הראשונה.
לאחר מכן הוא סיים עשירי בטור דה לוקסמבורג ואחר מכן חזר לשווייץ במטרה להתחרות בטור דה סוויס.
בקטע השני במרוץ סיים קרויציגר שישי, אבל בקטע השמיני, שהיה קטע נגד השעון הררי, תפס קרויציגר את ההובלה ושמר עליה עד הסוף, כשהוא מקדים את קלודן ב-49 שניות ואת איגור אנטון ב-1:55 דקות.
לאחר מכן ערך את הופעת הבכורה שלו בטור דה פראנס.
בקטע ה-6 במרוץ סיים חמישי, כתוצאה הטובה ביותר שלו במרוץ במהלך המרוץ הראה קרויציגר את כישרונו בעליות ובקטעים ההרריים של המרוץ, כשסיים עשירי בקטע ה-17, שהסתיים בעלייה לאלפ דואז'.
את הטור קרויציגר סיים במקום ה-12, כשהוא בן 22 בלבד, 12:59 דקות מקרלוס ססטרה המנצח.
בקטגוריית הרוכב הצעיר סיים שני, 1:27 מאנדי שלק.
חודשיים לאחר תום הטור התחרה בטור של מיזורי בארצות הברית וסיים שביעי את המרוץ, כשהוא מנצח את קטגוריית ההרים בו.
ב-2009 התחרה קרויציגר שוב בטור דה רומאנדי במטרה להשיג ניצחון ראשון שם, וזה אכן מה שקרה, לאחר שגם ניצח את הקטע החמישי במרוץ, כשהוא גובר על ריין טאראמיי האסטוני בספרינט.
בדירוג הכללי הקדים קרויציגר את ולדימיר קרפטס הרוסי ב-18 שניות ואת טאראמיי ב-25 שניות.
לאחר מכן המשיך להתחרות בשווייץ כשהתחרה גם בטור דה סוויס, אך לא הצליח לשחזר את הישגו מ-2008 כשסיים שלישי כללי, כשמקדימים אותו פביאן קנצ'לרה וטוני מרטין המנצח.
קרויציגר בלט במרוץ, לאחר שבקטע הפרולוג סיים שני בפיגור של 19 שניות מקנצ'לרה וגם בקטע השביעי סיים שני, 2 שניות מקים קירצ'ן המנצח.
גם בשנה הזו כיוון קרויציגר לטור דה פראנס והוא חלק את הובלת קבוצת ביחד עם וינצ'נצו ניבאלי.
את קטע הפרולוג בטור פתח עם המקום השביעי אך בהמשך הטור התקשה להתמודד עם רוכבים כמו אלברטו קונטדור, אנדי שלק, לאנס ארמסטרונג ואחרים.
בקטע ה-20 והלפני האחרון שהסתיים בעלייה למון ונטו, השיג קרויציגר את התוצאה הטובה ביותר שלו במרוץ כשסיים שישי, 46 שניות מחואן מנואל גארטה.
את הטור סיים קרויציגר במקום התשיעי, 14:16 דקות מקונטדור המנצח.
אולם בהמשך השנים נפסלו כאמור תוצאותיו של לאנס ארמסטרונג וקרויציגר הועלה למקום השמיני, כשבן קבוצתו וינצ'נצו ניבאלי הועלה למקום השישי.
לאחר מכן התחרה בקלאסיקה סן סבסטיאן, בשלב מסוים במרוץ התנתקו קרלוס בארדו וקרויציגר מהפלוטון ושמרו על ההובלה שלהם במרוץ, בספרינט הסיום גבר בארדו על קרויציגר וניצח את המרוץ, אך בהמשך נפסל ממנו והניצחון הועבר לקרויציגר, שהשיג את הניצחון הכי גדול שלו במרוץ חד יומי עד כה.
לאחר מכן התחרה בוואלטה אספניה וסייע לאיוואן באסו לסיים רביעי את המרוץ לאחר ששימש כפועל שלו, בקטע ה-18 היה חלק מקבוצת בריחה ששרדה עד הסיום, וסיים את הקטע במקום השני, הטוב ביותר שלו במרוץ, 3 שניות מפיליפ דייגנן המנצח.
את 2010 פתח קרויציגר עם ניצחון במרוץ הקטעים, ה-"Giro di Sardegna", לאחר שניצח את הקטע השני במרוץ.
לאחר מכן התחרה גם בפריז - ניס וסיים שלישי את המרוץ, 25 שניות מקונטדור המנצח.
לאחר מכן התחרה בוולטה אה קטלוניה וסיים את המרוץ במקום השמיני הכללי, 1:22 דקות מז'ואקים רודריגז.
לאחר מכן התחרה בקלאסיקות הארדנים ותוצאתיו הבולטת הייתה מקום חמישי במרוץ אמסטל גולד, לאחר שהיה חלק מדבוקה של שלושה רוכבים שהגיעה במקומות 4–6, 5 שניות מפיליפ זילבר המנצח.
בהמשך העונה התחרה בטור דה סוויס ופתח את המרוץ עם מקום שני בקטע הפרולוג, שנייה מפביאן קנצ'לרה המנצח.
למרות זאת קרויציגר לא הצליח להתמודד על הניצחון במרוץ, כשסיים אותו במקום ה-16. לאחר מכן התחרה קרויציגר בטור דה פראנס בפעם השלישית ברציפות ושימש כמוביל קבוצתו, תוצאתו הטובה ביותר הגיעה בקטע ה-8, 10 שניות מאנדי שלק המנצח.
בהמשך בלט גם בקטע ה-12 וה-17, שהסתיים בעליה למעבר טורמאלה.
למרות זאת גם בשנה הזו קרויציגר לא הצליח להתמודד עם רוכבים כמו שלק, קונטדור ואחרים וסיים את הטור במקום התשיעי בשנה השנייה ברציפות, אך שוב הועלה למקום השמיני לאחר פסילתם של קונטדור ודניס מנצ'וב בהמשך השנים שסיימו במקומות ה-1 וה-3 בהתאמה, כששלק מוכתר כמנצח המרוץ החדש.
בהמשך התחרה בוואלטה אספניה ושימש כפועל של ניבאלי.
בקטע ה-6 היה קרויציגר חלק מקבוצת בריחה ששרדה עד הסיום וסיים את הקטע במקום השני, 6 שניות מדויד לופס המנצח.
בסופו של דבר קרויציגר סיים את המרוץ במקום ה-28, כשהוא מסייע לניבאלי לנצח את המרוץ.
לאחר חמש שנים בליקוויגאס הצטרף קרויציגר לאסטנה.
ב-2011 תכנן קרויציגר לעשות הופעת בכורה בג'ירו ד'איטליה, תחילת השתתף בג'ירו דל טרנטינו, אחד ממרוצי ההכנה הידועים לג'ירו, וניצח את קטגוריית ההרים ואת קטע הרביעי במרוץ.
לאחר מכן המשיך את הכנותיו בלייז'–בסטון–לייז' ורשם את התוצאה הטובה ביותר שלו במרוץ כשסיים רביעי, 24 שניות מפיליפ ז'ילבר המנצח והאחים שלק, כשהוא מוביל דבוקה של שלושה רוכבים במקומות 4–6. את הג'ירו עצמו התחיל עם קבוצתו במקום ה-17. לאחר שבעה קטעים ניצב קרויציגר במקום ה-14, 44 שניות מפיטר ווינינג המוביל.
בקטע ה-7 עצמו סיים קרויציגר שלישי, לאחר שסיים במקום הזה מתוך ספרינט של דבוקה מצומצמת של רוכבים.
בקטע ה-9 שהסתיים בעלייה לאתנה, סיים קרויציגר רביעי, כשהוא בין דבוקה של חמישה רוכבים שסיימו במקומות 3–7, 50 שניות מאלברטו קונטדור המנצח.
בעקבות כך טיפס קרויציגר עד למקום השביעי הכללי, 1:41 מקונטדור.
בקטע ה-13 סיים קרויציגר במקום החמישי, 1:36 דקות מחוסה הומברטו רוחאנו המנצח, שגבר על קונטדור בספרינט.
קרויציגר הוביל דבוקה של רוכבים שסיימה במקומות 5–10. בעקבות כך עלה קרויציגר למקום החמישי הכללי, 3:29 דקות מקונטדור.
למחרת, בקטע ה-14 שהסתיים בעלייה למונטה זונקולן, רשם קרויציגר יום מאכזב מבחינתו לאחר שסיים במקום ה-15, ובעקבות כך ירד למקום התשיעי הכללי, 6:40 דקות מקונטדור.
בקטע ה-15 חזר קרויציגר למקום השמיני לאחר שסיים את הקטע באותו מקום, על חשבונו של הוברט דופון הצרפתי שירד למקום ה-15. בקטע ה-16 קרויציגר אומנם סיים חמישי, 49 שניות מקונטדור, אך איבד סיכוי לכניסה לפודיום לאחר שפערו מקונטדור עמד על 9:47 דקות.
בהמשך המרוץ הצליח לחזור קרויציגר למקום החמישי וסיים את המרוץ במקום הזה, 11:28 דקות מקונטדור, שהספיק לו לניצחון בקטגוריית הרוכב הצעיר במרוץ.
בהמשך נפסל קונטדור מהמרוץ וכל תוצאותיו והניצחון הועבר למיקלה סקרפוני שסיים שני את המרוץ.
לאחר מכן התחרה גם בטור דה פראנס.
כבר בשלב מוקדם של המרוץ נראה שקרויציגר לא יכול להוות פקטור בקרב על החולצה הצהובה, הוא סיים את הטור במקום ה-112 הכללי.
גם ב-2012 העדיף קרויציגר להתמקד בג'ירו, הוא פתח את העונה עם מקום שישי במונטהפאשי סטראדה ביאנקה, 1:03 דקות מפביאן קנצ'לרה המנצח.
לאחר מכן המשיך את הכנותיו לג'ירו עם הופעת בכורה בטירנו - אדריאטיקו.
בקטע ה-4 וה-5 סיים קרויציגר שני, בקטע ה-4 זה היה לאחר שהיה חלק מדבוקה שכללה אותו, את ניבאלי ואת דנילו די לוקה ופטר סאגאן, ולבסוף סאגאן גבר על השלושה בספרינט הסיום כשקרויציגר מסיים שני.
בקטע ה-5 זה היה לאחר שהגיע 16 שניות אחרי ניבאלי.
זה הספיק לקרויציגר לסיים שלישי את המרוץ, 26 שניות מניבאלי המנצח.
לאחר מכן סיים שישי בג'ירו דל טרנטינו ובטור דה רומאנדי.
לג'ירו הגיע כמוביל קבוצתו, אך לא הצליח להתמודד במאבקי הדירוג הכללי ואיבד סיכויים לניצחון בשלב מוקדם.
בקטע ה-19 במרוץ קרויציגר ניצח לאחר בריחת יחיד והשיג את הניצחון הראשון שלו בקטע בגרנד טור.
את הג'ירו סיים במקום ה-15, כמעט 20 דקות מריידר הסג'דל המנצח.
לאחר הג'ירו סיים שישי בטור דה סוויס ובאליפות צ'כיה.
לקראת סוף העונה השתתף ב"טור בוהמיה", מרוץ חד יומי בצ'כיה, וסיים שני, לאחר שהפסיד למארוש קובאץ' הסלובקי בספרינט הסיום.
ב-2013 הצטרף לטינקוף - סאקסו בנק הקנדית לאחר שנתיים באסטנה.
ההישג הבולט הראשון של קרויציגר בעונה היה מקום שישי בגראן פרמיו מיגל אינדוראין, 1:54 דקות מסימון שפילאק המנצח.
אחד ממההישגים הגדולים של קרויציגר בעונה הזו הגיעו במרוץ אמסטל גולד, לאחר שהתקיף 7.3 קילומטרים לסיום מהדבוקה הקדמית ושמר על הפער שלו שהוא מנצח בסולו, מקדים מאחוריו דבוקה של 15 רוכבים ב-22 שניות, שמובילים את הדבוקה אלחנדרו ולוורדה וסיימון גרנס במקום השני והשלישי בהתאמה.
בהמשך העונה הוא סיים פעם נוספת במקום השלישי בטור דה סוויס, 1:10 דקות מרוי קושטה המנצח.
בעונה זו כיוון קרויציגר לטור דה פראנס ושימש כפועל של אלברטו קונטדור, בן קבוצתו.
אף על פי כך, בכמה קטעים בשבוע השלישי של המרוץ נראה קרויציגר לא פחות טוב מקונטדור, כשבקטע ה-15 שהסתיים בעלייה למון ונטו הוא סיים חמישי, לצידו של קונטדור שסיים שישי, 1:40 דקות מכריס פרום המנצח והתמקם במקום הרביעי הכללי, 4:28 דקות מפרום.
בקטע ה-17 שהיה נגד השעון אף הצליח קרויציגר להיכנס לתוך השלישייה הראשונה במרוץ, כשסיים רביעי, 23 שניות מפרום שניצח גם את הקטע הזה.
בדירוג הכללי הוביל פרום ב-4:34 דקות על קונטדור ו-4:51 על קרויציגר.
אולם כשהמרוץ הגיע לאלפים קרויציגר החל להראות סימני חולשה.
בקטע ה-18 למחרת שהסתיים באלפ דואז', קרויציגר סיים במקום ה-12 ונעקף בדירוג הכללי על ידי נאירו קינטנה וירד למקום הרביעי.
בקטע ה-20 והלפני אחרון, שאותו ניצח קינטנה, נעקף קרויציגר גם על ידי ז'ואקים רודריגז וירד למקום החמישי הכללי, בו סיים את המרוץ, 7:27 דקות מכריס פרום, כשבן קבוצתו קונטדור במקום הרביעי.
לאחר הטור סיים קרויציגר במקום השלישי בקלאסיקה סן סבסטיאן, לאחר שהיה חלק מדבוקה שכללה גם את מיקל נייבה ואת אלחנדרו ולוורדה והגיעה 28 שניות אחרי המנצח טוני גלופן, כשולוורדה שני ונייבה רביעי.
את 2014 פתח קרויציגר בעומאן, לאחר שהתחרה בטור של עומאן, 1:25 דקות מכריס פרום המנצח.
לאחר מכן סיים חמישי בסטראדה ביאנקה, 40 שניות ממיכל קוויאטקובסקי המנצח ושלישי בטירנו - אדריאטיקו, 2:14 דקות מבן קבוצתו אלברטו קונטדור.
בהמשך העונה התחרה בקלאסיקות הארדנים, הוא לא הצליח לשחזר את הישגו מ-2013 כשסיים במקום ה-18, 12 שניות מפיליפ ז'ילבר המנצח.
בלה פלש ואלון סיים קרויציגר שמיני, ובמונומנט סיים שביעי.
לאחר מכן סיים שביעי בטור דה סוויס.
ב-2015 פתח קרויציגר את העונה עם מקום 10 בטור של עומאן, 11 בסטראדה ביאנקה ו-10 בטירנו - אדריאטיקו.
בלייז'–בסטון–לייז' סיים קרויציגר חמישי, לאחר שהיה חלק מדבוקה עשרה רוכבים, כשבספרינט הסיום ניצח אלחנדרו ולוורדה.
לאחר מכן התחרה בג'ירו ד'איטליה וסיים את המרוץ במקום ה-28, כשהוא מסייע לאלברטו קונטדור לנצח את המרוץ.
לאחר מכן סיים שמיני באליפות צ'כיה והתחרה בטור דה פראנס, גם במרוץ הזה המעיט קרויציגר להתבלט וסיים במקום ה-17, יותר משעה פער מכריס פרום המנצח, כשהוא מסייע לאלברטו קונטדור לסיים תשיעי את המרוץ.
בהמשך העונה ניצח את הקטע השישי ב-USA Pro Challenge.
את 2016 פתח קרויציגר בספרד, כשהתחרה בוואלטה אה אנדלוסיה וסיים שישי את המרוץ, 1:37 דקות מולוורדה המנצח.
לאחר מכן המשיך עם מקום עשירי בטירנו - אדריאטיקו, 48 שניות מגרג ואן אוורמאט המנצח.
לאחר מכן התחרה בקלאסיקות הארדנים וסיים במקום ה-12, ה-11, וה-7 במרוץ אמסטל גולד, לה פלש ואלון ולייז'–בסטון–לייז' בהתאמה.
בהמשך העונה ניצח לראשונה את אליפות צ'כיה.
לאחר מכן נבחר לטור דה פראנס ויועד בהתחלה להיות פועל של אלברטו קונטדור, אחר לאחר פרישתו של קונטדור במהלך הקטע התשיעי יכל קרויציגר להתמקד בעצמו ושימש כמוביל הקבוצה.
התוצאה הכי טובה של קרויציגר במרוץ הגיעה בקטע ה-8, כשסיים חמישי, 13 שניות מכריס פרום המנצח לאחר שהיה חלק מדבוקה של רוכבים שסיימה במקומות 2–13. בקטע ה-20 והלפני אחרון סיים קרויציגר במקום השישי, 1:44 דקות מיון איזאגירה המנצח.
בעקבות כך עלה קרויציגר מהמקום ה-12 הכללי למקום ה-10, עליו שמר עד הסיום, 7:11 דקות מכריס פרום המנצח.
בן קבוצתו של קרויציגר, רפא מייקה, ניצח את קטגוריית ההרים במרוץ.
בשל סגירתה של טינקוף, הצטרף קרויציגר ב-2018 לאוריקה - סקוט האוסטרלית.
ב-2017 העונה סיים רביעי באליפות צ'כיה ו-24 בטור דה פראנס, כשהוא מסייע לסיימון ייטס לסיים שביעי את המרוץ.
התוצאה הטובה ביותר שלו קרויציגר הייתה מקום חמישי בקטע ה-8. לאחר הטור ניצח את "PRO Ötztaler 5500", מרוץ חד יומי באוסטריה.
ב-2018 סיים שמיני בוולטה אה ולנסיה, 57 שניות מאלחנדרו ולוורדה המנצח.
הוא בלט בקלאסיקות הארדנים לאחר שסיים שני במרוץ אמסטל גולד.
לאחר שמייקל ואלגרן התקיף 2.2 קילומטרים לסיום קרויציגר היה הרוכב היחיד שעקב אחריו, אך בספרינט בין שניהם הפסיד כאמור קרויציגר לואלגרן.
קרויציגר המשיך בכושר הטוב שלו בקלאסיקות שלאחר מכן סיים רביעי בלה פלש ואלון, 4 שניות מז'וליאן אלאפיליפ המנצח.
גם במונומנטים סיים בעשירייה הראשונה, לאחר שהגיע במקום השמיני ו-39 שניות אחרי בוב יונגלס המנצח.
לאחר מכן התחרה בג'ירו ד'איטליה 2018, וזו הייתה הפעם הראשונה שהתחרה בג'ירו מאז 2015. בקטע ה-6 סיים קרויציגר שישי, 4 שניות מטים ולנס המנצח.
את הג'ירו כולו סיים במקום ה-55, כשהוא סייע לסיימון ייטס להוביל את המרוץ מהקטע ה-6 עד הקטע ה-19. באליפות העולם שנערכה באינסברוק, צ'כיה סיים קרויציגר במקום השישי, 43 שניות מאלחנדרו ולוורדה המנצח.
לאחר שנתיים במיצ'לטון - סקוט עבר קרויציגר לדיימנשן דאטה הדרום אפריקאית.
הוא התחרה בטור דה פראנס וסיים את המרוץ במקום ה-16, הראשון מבני קבוצתו, בפער של 36:09 דקות מאיגן ברנל המנצח.
לפי שותפו לשעבר בקבוצת ליקוויגאס, לאונרדו ברטניולי, קרויציגר היה מקושר לרופא הידוע מיקלה פרארי שנחשד בכמות גדולה של פרשיות סימום שונות וכי היה מסמם שיטתי של רוכבים.
בהתחלה קרויציגר הכחיש את הטענה, אך בהמשך הודה שעבד עם פרארי בין 2006 ל-2007, אך לא עשה שימוש בשום סם או חומר אסור כלשהו לטענתו.
ב-יוני 2014 טינקוף השעתה עצמאית את קרויציגר לאחר שהתגלו חריגות בדרכון הביולוגי שלו, דבר שמנע ממנו להתחרות בטור דה פראנס באותה השנה.
בסופו של דבר הוועד האולימפי של צ'כיה ניקה אותו מכל אשמה.
בסופו של דבר ה-UCI ו-WADA פנו לבית הדין לבוררות בספורט במטרה לערער על ההחלטה, אבל בסופו של דבר משכו את האישומים נגדו ביוני 2015.
רומן איגורייביץ' פוטין הוא איש עסקים רוסי ונשיא התאחדות הטאקוונדו הרוסית.
אחיינו של נשיא רוסיה ולדימיר פוטין.
משמש כיושב ראש מפלגת "העם נגד השחיתות", מפלגה שמתעתדת להתמודד בבחירות הפרלמנטריות ברוסיה 2021.
אביו של רומן פוטין, הוא איש העסקים איגור פוטין , סבו אלכסנדר, היה דודו של נשיא רוסיה, ולדימיר פוטין.
פוטין נולד בריאזאן, רוסיה, בשנת 1977.
רומן פוטין סיים את לימודיו בהצטיינות בסניף וולסק של האקדמיה הצבאית ללוגיסטיקה בשנת 2001 ואז עבד במשך שנתיים כקצין שירות הביטחון הפדרלי.
בין 2006 ל-2009 שימש כיועץ ביטחוני של מושל מחוז ריאזאן.
בשנים 2012–2013 היה יועץ ללא שכר של מושל מחוז נובוסיבירסק בנושאים חברתיים וכלכליים.
במיוחד הציע ופיקח על פרויקט שאפתני להפיכת מפעל לתיקון משאיות מוביל למפעל הרכבה גם לרכבים.
הוא פוטר מתפקידו כאשר הפרויקט לא הצליח להתממש.
פוטין נותר יועץ בנושאים דומים למושל ימלו-ננץ.
החברה השנייה מארגנת שירותי נוסעים על נהר מוסקבה במטרה לצמצם את עומסי התנועה ואילו השלישית מייצרת אוטוג'ירואים.
הוא נשיא איגוד הטאקוונדו הרוסי ומנהל הקרן לתמיכה ופיתוח של הקרן האקדמית הרוסית להשכלה גבוהה.
מאז 2013 פוטין הוא יועץ השקעות פרטי עצמאי, המספק ייעוץ לפרויקטים של השקעות ברוסיה.
במרץ 2014 הקים פוטין חברת ייעוץ משלו בשם פוטין ייעוץ בע"מ, המסייעת למשקיעים זרים לממש פרויקטים של השקעה ברוסיה.
פוטין הוא הבעלים של בית גדול בכפר רזדורי.
הוא גם בעל אחוזה בשטח של 44 דונם בנאפה, ווילה בלונדון.
בספטמבר 2015 פוטין קנה את היאכטה היוקרתית "Silverfast" תמורת 90 מיליון דולר במהלך מופע היאכטות במונקו והוא גם הבעלים של אי בגודל 38 דונם באיי בהאמה, שם קנה תמורת 75 מיליון דולר.
בשנת 2020 נכנס רומן פוטין לפוליטיקה הרוסית.
במרץ הודיע על הקמת המפלגה "אנשים של עסקים".
לדבריו, הוא תומך במדיניות דודנו, הנשיא פוטין ורוצה לסייע לממשלה ביוזמות החיוביות שלה.
במקביל, הוא לא שלל התמודדות עם דודו, מכיוון שהמפלגה הייתה צריכה להיות בעלת שאיפות משלה.
עם זאת, הוא לא הקים מפלגה.
במקום זאת, ב־21 ביוני, הוא הצטרף למפלגת העם נגד השחיתות ונבחר למנהיג המפלגה ב-5 ביולי.
רומן קז'ימייז' קוכנובסקי (בפולנית: Roman Kochanowski; 28 בפברואר 1857 – 3 באוגוסט 1945) היה צייר ושרטט פולני.
הוא החל את לימודי הציור שלו בשנת 1874 בבית הספר לאמנויות יפות בקרקוב (1873/1875) בהשגחתם של ולדיסלב לושקביץ' והנריק גרבינסקי (ציור רישום ונוף).
בשנת 1875 עבר לווינה, שם למד באקדמיה לאמנויות, בתחילה אצל כריסטיאן גריפנקרל, ובשנים 1876–1878 אצל אדוארד ליכטנפלס כמחזיק הקתדרה לציור נוף.
בתקופת וינה, שנמשכה עד 1881, הוא החל לראות את הצלחותיו הראשונות: מדליית זהב באקדמיה בווינה, תערוכות באגודת ידידי האמנויות בקרקוב, החברה לעידוד אומנויות יפות בוורשה וחברת ידידי האמנויות היפות בלבוב.
בשנת 1881 עבר למינכן, שם חי ועבד עד מותו.
בתערוכה בווינה (1888), קנה הקיסר פרנץ יוסף הראשון את "חורף בפולין" ואחר כך את "סתיו".
הוא היה חבר באגודות ציירים במינכן, ובשנת 1901 הפך לחבר קבוע.
משנת 1933 נאסר עליו להציג את עבודותיו בגרמניה הנאצית.
סביב 1943 הפסיק לצייר הוא נפטר בשנת 1945.
הוא נקבר בבית העלמין ביער במינכן.
בשנת 1951 תרם בנו של רומן קוכנובסקי את אוסף עבודותיו למוזיאון הלאומי בוורשה.
הנושא התמידי של קוכנובסקי היה נופים בקרבת קרקוב ונופי הויסלה עם מוטיב ז'אנרי קטן, שהוצג בזמנים שונים של השנה והיום.
מעטות מהיצירות המתוארכות מקורן לפני שנת 1900. בתחילה מדובר בנופים, שצוירו בדרך כלל בעדינות ובקפידה, תוך עיבוד נאמן של המוטיב.
הצבעים הירוקים הם הדומיננטיים, האפורים הכחולים והחומים מדגישים את השלווה והמלנכוליה של שדות עצומים עם שמיים, ערבות לצד הדרך, כרי דשא עם בקר רועה, פינות יער וכפרים שקטים המסתתרים בין עצים.
מאוחר יותר (אחרי 1900) הציורים שלו נעשו יותר ויותר רישומיים וקיבלו אופי טקסטורלי, צבוע בצביעת מכחול רחבה למדי, צבע עבה, ולעיתים קרובות מעצב תבליט רחב של פני השטח.
קוכנובסקי הצליח להעביר את הלך הרוח של הנוף בצורה מרמזת ביותר לרוב עם שמיים מעוננים וטבע רווי לחות וקור, אם כי לא נטול עוצמת האור הצבעונית.
עבודותיו הן בעיקר נופים מיניאטוריים המצוירים על גבי לוחות עץ, פיסות בד קטנות, קרטון, לעיתים נייר בתקופות שונות בשנה וביום.
אלה הם שברי נוף עם דמות אנושית השזורה בנפרד: גבר עטוף בצעיפים, או מתכופף תחת משקל עץ הנישא על גבו, רועים השומרים על בקר או ציפורים.
לעיתים רחוקות הוא גם צייר פרחים ודיוקנאות.
התערוכה המוקדשת ליצירותיו של רומן קוכנובסקי נפתחה ב־18 במאי 2007 בז'אק מלצ'בסקי בראדום.
בתערוכה הוצגו ציורים מאוספים פרטיים ומאוספי מוזיאונים.
במקום הוצגו 168 ציורי שמן וכן רישומים, צבעי מים וחומרים ארכיונים.
לאחר מכן הוצגה התערוכה בין השאר במוזיאון שלזיה בקטוביץ, במוזיאון הלאומי בגדנסק, במוזיאון המחוזי בסנדומייז ובמוזיאון העיר בפריינגה.
התערוכה לוותה בקטלוג מאויר עשיר, שהיה מאגר של ידע על האמן.
ב־29 באפריל 2009 בקרקוב התקיים פתיחה המתעדת את חייו ופועלו של רומן קוכנובסקי.
התערוכה הגיעה מאוספים פרטיים: ציורים, רישומים, גרפיקה, מסמכים, מזכרות מהסטודיו נתרמו על ידי ברברה לבקוביץ'- אודויבסקה ממינכן, יורשת מורשת האמן.
רומן דימיטרייביץ' פרוטסביץ' הוא עיתונאי ופעיל אופוזיציה בלארוסי.
על פי כתבה ב-BBC, שלטונות בלארוס ניסו לתאר את פרוטסביץ' כפעיל ימין קיצוני, והפיצו תמונות בהם נראה אדם הדומה לו במדי "גדוד אזוב", גדוד נאו-נאצי של המשמר הלאומי האוקראיני שבסיסו באגן ים אזוב.
כמו כן נטען שלקח חלק במלחמה בדונבאס, ואף נפצע בה.
פרוטסביץ' אישר כי שהה במשך כשנה באזור הדונבאס אך לדבריו עשה זאת כעיתונאי וצלם.
בעבר היה פרוטסביץ' העורך הראשי של ערוץ טלגרם בשם "NEXTA", שהתנגד לממשלתו של אלכסנדר לוקשנקו.
ב-23 במאי 2021 הונחתה טיסה 4978 של ריאנאייר, שעשתה את דרכה מיוון לליטא, בנמל התעופה הלאומי מינסק בידי פקחי הטיסה הבלארוסים, ובסיוע מטוס קרב מיג-29 של חיל האוויר הבלארוסי, בטענה שלפיה התקבל מידע על פצצה שהוטמנה על סיפון המטוס.
לאחר נחיתת המטוס נעצרו פרוטסביץ' וחברתו, סופיה סאפגה, בידי המשטרה המקומית.
יום לאחר המעצר פרסמה הטלוויזיה הממלכתית של בלארוס סרטון ובו נראה פרוטסביץ' כשעל פניו סימני חבלה, מצהיר כי יודה בארגון ההפגנות נגד המשטר בעקבות הבחירות לנשיאות בבלארוס בשנת 2020 שתוצאותיהן זויפו לטענת האופוזיציה, וכי אינו סובל מבעיות בריאות כלשהן.
הודעה זו הגיעה על רקע דיווחים לא מאומתים כי פרוטסביץ' בן ה-26 סובל ממחלת לב.
בעלי בריתו של פרוטסביץ', בני משפחתו ומנהיגת האופוזיציה הגולה סבטלנה טיכאנובסקאיה טענו כי נראה שדבריו הוצאו ממנו תחת לחץ פיזי.
מדינות האיחוד האירופי והאו"ם הגיבו בהודעות גינוי.
לאחר מעצרו בערוץ ONT בממשלתי הוקרן ראיון עם פרוטסביץ' שככל הנראה היה חלק ממערכת לחצים על האסיר.
רומן פיליפוטו הוא כדורגלן עבר צרפתי ששיחק בעמדת הקשר והקיצוני השמאלי.
לאחר ששיחק במחלקות נוער במועדונים מקומיים, בינואר 2013 הצטרף פיליפוטו לדיז'ון מהליגה הצרפתית השנייה.
בפברואר 2015 נרכש על ידי לוריאן מהליג 1 תמורת 2.5 מיליון אירו.
ביולי 2017 נמכר ב-850 אלף אירו לאוסר מהליגה השנייה.
ב-29 ביוני 2019 חתם על חוזה לשלוש שנים בנים מהליג 1.
בספטמבר 2020 נמכר תמורת חצי מיליון אירו לברסט, גם היא מהליג 1.
ב-3 בספטמבר 2021 שב בעונת השאלה לד'יזון, היורדת הטרייה לליג 2.
בספטמבר 2022 חתם בנורת'איסט יונייטד ההודית.
רומן פבר הוא כדורגלן צרפתי המשחק בעמדת הקשר בקבוצת אוקזר בהשאלה מבורנמות'.
פבר גדל במחלקות הנוער של ראסינג פריז ושל טור.
בשנת 2015 החל לשחק בטור ב', קבוצת המילואים של טור.
הוא ערך בקבוצת המילואים 12 הופעות והבקיע שער אחד.
בשנת 2017 עבר פבר למונקו מליגת העל הצרפתית, והחל לשחק במונקו ב', קבוצת המילואים של המועדון.
ב-12 בפברואר 2018 חתם פבר על החוזה המקצועי הראשון שלו במונקו.
ב-19 בדצמבר 2018 ערך פבר את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 0–1 על לוריאן במסגרת שלב שמינית הגמר של גביע הליגה הצרפתית.
שלושה ימים לאחר מכן, ב-22 בדצמבר 2018, ערך פבר את הופעת הליגה היחידה שלו במדי המועדון, בהפסד 0–2 לגנגאן במסגרת המחזור ה-19 לעונת 2018/2019. פבר שיחק בקבוצת המילואים של המועדון במשך שלוש עונות, בהן ערך 62 הופעות ליגה והבקיע תשעה שערים.
ב-30 ביוני 2020 חתם פבר בברסט, גם היא מליגת העל הצרפתית.
ב-23 באוגוסט ערך פבר את הופעת הבכורה שלו במדי המועדון, בהפסד 0–4 לנים במסגרת המחזור הראשון בליגה לעונת 2020/2021. ב-30 באוגוסט הוא הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בהפסד 2–3 לאולימפיק מרסיי במסגרת המחזור השני בליגה.
בעונתו הראשונה במועדון ערך פבר 36 הופעות ליגה והבקיע שישה שערים, כאשר קבוצתו סיימה במקום ה-17 בליגה וניצלה מירידה לליגת המשנה במחזור האחרון.
ב-31 בינואר 2022 חתם פבר באולימפיק ליון מליגת העל הצרפתית.
ב-5 במרץ כבש את שעריו הראשונים בקבוצה כשכבש צמד בניצחון 1–4 על לוריאן.
ב-28 בינואר 2023 הושאל ללוריין עד לסוף העונה.
ב-13 ביולי 2023 חתם פבר בבורנמות והושאל בחזרה ללוריין.
ב-16 באוגוסט 2024 חזר לברסט והושאל לעונה אחת.
רומן עדין הוא סרט קומדיה רומנטית אמריקאי משנת 1963 בבימויו של ג'ורג' סידני, עם שירלי ג'ונס, גיג יאנג, רד באטנס וקרולין ג'ונס בתפקידים הראשיים.
התסריט מבוסס על הסיפור "הליכת ירח" של ברברה לותר.
איימי מרטין (שירלי ג'ונס) היא אלמנה צעירה הגרה עם שלושת בניה בסן דייגו.
היא שקועה בדאגה לילדיה ולא מעוניינת בזגיות חדשה.
אחיה סימון (רד באטנס) וגיסתה טנדי (קרולין ג'ונס) לוחצים עליה בכיוון זה.
סימון קונה לילדים מכשיר איתות.
הבן הצעיר גרובר (פיטר רובינס) מפעיל את המכשיר הזה ומשדר הודעת SOS.
בחוף נמצא בסיס גדול של חיל הים האמריקאי והקומנדר קיי ווידון (גיג יאנג) קולט את ההודעה ומגיע למקום עם חייליו.
בדירה הוא פוגש את איימי שמנסה לתקן את הברז בבית ולא יודעת על מה המהומה.
היא מיד מוצאת חן בעיניו והוא מסביר לה ולילדים את משמעות הידיעה שהקפיצה את כל הבסיס הענק של חיל הים ובאותה הזדמנות גם מתקן את הברז.
קיי מתחיל לחזר אחרי איימי.
היא רואה שהילדים נקשרים אליו ובלחץ של סימון וטנדי היא מתחילה לצאת איתו.
בשלב מסוים הוא מודיע לה על רצונו להתחתן וכי קבל תפקיד בכיר בצי באיטליה.
איימי מסתייגת מהצעתו בגלל רצונה שלילדים יהיה בסיס קבוע והם נפרדים.
הדוד סימון קונה לילדים בלוני הליום גדולים כדי שיוכלו להיקשר אליהם ולרחף באוויר כמו שמרחפים על הירח ללא כוח המשיכה (מכאן שם הסיפור).
הוא קושר את גרובר אבל החבל ניתק וגרובר מרחף למעלה מעל בית סן דייגו.
כוחות משטרה מוזעקים וכן לוחמי אש אך הם לא מצליחים לתפוס את גרובר.
קיי מגיש למקום בהליקופטר ונפגש עם איימי.
הוא חוזר לבסיס ועולה לספינת אוויר קטנה ממנה הוא משתחל, תופס את גרובר ושניהם מועלים לספינה.
איימי פוגשת בהם וכולם מתחבקים.
איימי מחליטה כעת להתקשר לקיי כבעל ואב חורג לילדיה.
שם השחקן/יתשם הדמותהערותשירלי ג'ונסאיימי מרטיןגיג יאנגקיי ווידוןקומנדר בחיל היםרד באטנסהדוד סימוןאחיה של איימיקרולין ג'ונסטנדיגיסתה של איימיאדגר ביוקנןקפטן מרטיןסבאפיטר רובינסגרובר מרטיןבנה של איימי
רומן פרנסואה קופולה הוא יוצר קולנוע, תסריטאי, מפיק ויזם אמריקאי.
קופולה הוא שותף כתיבה קבוע של הבמאי וס אנדרסון, עמו היה מועמד עבור סרטם- ממלכת אור הירח לפרס האוסקר לתסריט המקורי הטוב ביותר.
סדרת הטלוויזיה שיצר, כתב וביים, מוצרט בג'ונגל, זכתה בפרס גלובוס הזהב לשנת 2016 בקטגוריית סדרת הטלוויזיה הטובה ביותר - מחזמר או קומדיה.
בשנת 2019, קופולה הצטרף לאקדמיה לאמנויות ומדעים לקולנוע.
קופולה משמש כנשיא חברת הסרטים אמריקן זואיטרופ שבסן פרנסיסקו.
הוא גם מייסד ובעלים של The Directors Bureau, חברה להפקת פרסומות וקליפים.
רומן קופולה הוא בנם של במאי הקולנוע פרנסיס פורד קופולה ושל הבמאית הדוקומנטרית והאמנית אלינור קופולה (לבית ניל).
דודניו הם השחקנים ניקולס קייג', מארק קופולה וג'ייסון שוורצמן, הבמאי כריסטופר קופולה והצלם ג'ון שוורצמן.
קופולה החל את קריירת הבימוי שלו בפיקוח על אפקטים חזותיים ביחידת בימוי שנייה על הסט של הסרט דרקולה של אביו, פרנסיס פורד קופולה.
הסרט היה מועמד לפרס באפט"א לקולנוע בעבור אפקטים חזותיים.
קופולה המשיך לביים ביחידה שנייה לאורך הקריירה שלו, כולל בסרטים: ג'ק, מוריד הגשם, נוער ללא נוער וטטרו של אביו; עמוק במים ורכבת לדארג'ילינג של וס אנדרסון; ו"חמש ילדות יפות" ובסרט "מארי אנטואנט" של אחותו סופיה קופולה.
בשנות ה-90, ביסס קופולה את מעמדו כבמאי קליפים מוזיקליים וכבמאי פרסומות משפיע.
באמצעות חברת ההפקה שלו, The Directors Bureau, הוא ביים את כל ארבעת הקליפים לאלבום הבכורה של הסטרוקס "Is This It" משנת -2001, וכן את "12:51" מהאלבום Room on Fire.
הקליפים האחרים שלו כוללים קליפים עבור אמנים רבים, ביניהם דאפט פאנק, Lilys, מובי, The Presidents of United States of America, Ween, Green Day ו- פאטבוי סלים.
הקליפ שלו עבור פיניקס של 'Funky Squaredance' נכלל באוסף הקבוע במוזיאון לאמנות מודרנית.
הוא גם תמך בפרויקט הצד המוזיקלי של בן דודו ג'ייסון שוורצמן, Coconut Records.
סרטו העלילתי הראשון, CQ, הוקרן בבכורה בפסטיבל קאן 2001 וזכה לביקורת טובה.
הסרט מתרחש בפריז בשנת 1969, ומתמקד בעורך סרטים צעיר המנסה ללהטט בין חייו האישיים והמקצועיים לבין הרפתקאות מדע בדיוני ויצירת סרט אמנות אישי משלו.
הסרט השני של קופולה, הצצה בתודעתו של צ'ארלס סוואן השלישי, הופיע לראשונה ב-2012 בפסטיבל הסרטים של רומא.
צ'רלי שין כיכב כדמות הראשית, כמעצב גרפי המתמודד עם פרידה.
צוות השחקנים כלל גם את ביל מאריי וג'ייסון שוורצמן.
קופולה הוא גם ממציא ויזם, האחראי על חברת Photobubble, Pacific Tote Company, ומספר פרויקטים דרך זרוע "הפרויקטים המיוחדים" של חברת ההפקה שלו.
שנה שם התוכנית במאי תסריטאי יוצר הערות 2002 $2 Billבפרק: "The Strokes" 2013 Arcade Fire in Here Comes the Night Timeמיוחד לטלוויזיה 2014–2018 מוצארט בג'ונגלמפיק בפועל, יוצר, ביים 4 פרקים, נכתב בשיתוף עם ג'ייסון שוורצמן ואלכס טימברס.
זוכה פרס גלובוס הזהב לסדרת הטלוויזיה הטובה ביותר - מחזמר או קומדיה 2015 A Very Murray Christmasספיישל טלוויזיוני, מפיק בפועל
ננסי בוי - "מוטל שינה עמוקה"
ווין - " גברת וודו "
Butterglory - "יש לה את האקשון"
Love Battery - "החדר הוורוד של הרולד"
מת'יו סוויט - "חולה על עצמי" / "אנחנו אותו דבר"
מייק וואט עם אוון דנדו - "איש בקבוק השתן"
גרין דיי - " סתירה מהלכת "
גאד ליבס אנדרווטר - " מפיך "
פאטבוי סלים - " גנגסטר טריפינג "
סופרגראס - "אנחנו עדיין צריכים יותר (משכל אחד יכול לתת)"
סופט - "עוד חורף רגוע"
מריאן פיית'פול - "סקס עם זרים"
הגפנים - " קבל חינם "
פניקס - "שיחה למרחקים ארוכים"
רוני - "ספר לי בקרוב"
ארקטיק מאנקיז - " טדי פיקר"
סבסטיאן טלייר - "ל'אמור ואלימות"
קיילי מינוג - " Sexercize "
ביסטי בויז בהשתתפות נאס - " Too Many Rappers "
קארלי ריי ג'פסן וליל יאכטי - " It Takes Two "
מריה קארי - "Oh Santa!"
פול מקרטני - "Find My Way"
ניקולאי רוברט מקסימילאן פרייהר פון אונגרן-שטרנברג ידוע גם כרומן פון אונגרן-שטרנברג או בארון אונגרן, היה גנרל אנטי קומוניסטי שלחם במלחמת האזרחים הרוסית ולאחר מכן איש מלחמה עצמאי, הידוע בעיקר בהתערבותו במלחמה בין מונגוליה החיצונה לבין סין, בה רצח אלפי אנשים.
פון אונגרן שהיה חלק מהמיעוט הגרמני הבלטי של האימפריה הרוסית, היה מונרכיסט אולטרה-שמרני, ששאף להחזיר את המלוכה הרוסית לאחר המהפכות הרוסיות של 1917 ולהחיות את האימפריה המונגולית לימי תפארתה תחת שלטונו של בוגד חאן .
משיכתו לבודהיזם מזרם הוג'ריאנה ואופיו האקסצנטרי, לעיתים קרובות אלים, כלפי אויביו, חייליו ואף עמיתיו הקנו לו את הכינוי "הברון המטורף" או "הברון העקוב מדם".
נתיניו המונגוליים ראו בו בתקופת שלטונו את "אל המלחמה".
בפברואר 1921, בראש דיוויזיית הפרשים האסייתית, גירש פון אונגרן חיילים סיניים ממונגוליה והחזיר את כוחו המלוכני של בוגד חאן.
במהלך חמישה חודשי כיבושו במונגוליה החיצונית הטיל אונגרן סדר על עיר הבירה, איך ח'ורי (כיום אולן בטאר), בפחד, הפחדה ואלימות אכזרית נגד מתנגדיו, כמו הבולשביקים, היהודים והסינים.
ביוני 1921 הוא נסע למזרח סיביר כדי לתמוך בכוחות הפרטיזנים האנטי-בולשביקים וכדי לעמוד בפני פלישה משותפת של הצבא האדום-המורדים המונגוליים.
פעולה זו הובילה בסופו של דבר לתבוסתו ולכידתו חודשיים לאחר מכן.
הוא נפל בשבי הצבא האדום וחודש לאחר מכן הועמד למשפט על "מהפכת-נגד" בנובוניקולייבסק (כיום נובוסיבירסק).
הוא נמצא אשם לאחר משפט ראווה בן שש שעות, וב-15 בספטמבר 1921 הוא הוצא להורג.
ניקולאי רוברט מקסימיליאן פרייהר פון אונגרן-שטרנברג נולד בגראץ שבאוסטריה ב-10 בינואר 1886 למשפחת אצולה גרמנית-בלטית.
משפחת אונגרן-שטרנברג התיישבה בשטח שהוא כיום אסטוניה במהלך ימי הביניים.
שפת האם של רומן פון אונגרן-שטרנברג הייתה גרמנית, אך הוא למד ודיבר שוטף בצרפתית, רוסית, אנגלית ואסטונית.
אמו, סופי שרלוטה פון וימפּפן (בהמשך סופי שרלוטה פון אונגרן-שטרנברג) הייתה אשת אצולה גרמנית; אביו היה תיאודור ליאונרד רודולף פרייהר פון אונגרן שטרנברג.
לרומן פון אונגרן-שטרנברג היו גם שורשים הונגריים, ובחייו המאוחרים טען כי הוא מצאצאי באטו חאן, לכאורה מנכדיו של ג'ינגיס חאן, טענה שהיוותה חלק מחלומו להחיות את האימפריה המונגולית.
בשנת 1888 עברה משפחתו לטאלין שהייתה בירת מחוז אסטוניה באיפריה הרוסית, שם התגרשו הוריו.
ב-1888 עברה המשפחה לרוֶול, היא טאלין, עיר הבירה של אסטוניה שהייתה אז חלק מהאימפריה הרוסית.
הוריו התגרשו ב-1891, ואמו נישאה בשנית, ב-1893, לאציל הבלטי-גרמני אוסקר אנסלם הרמן פרייהר פון הויניגן-הואן.
פון אונגרן-שטיינברג גדל באסטוניה, וביתו היה באחוזת הויניגן-הואן בג'רקוואנט, כיום ג'ארוואקאנדי, כ-73 ק"מ מדרום לטאלין, בלב היערות.
בקיץ התגוררה משפחת אונגרן-שטרנברג באי דאגו, כיום היומאה, ב; רומן נהג להתפאר בכך שהאי היה שייך למשפחתו למעלה מ-200 שנה.
כבר מגיל צעיר נודע פון אונגרן כבריון אכזרי עד כדי כך שאפילו בריונים אחרים חששו ממנו, וכמה מהורי חבריו אסרו להם לשחק עימו.
פון אונגרן היה ידוע באהבתו להתאכזרות לחיות, ובגיל 12 ניסה לחנוק למוות את ינשוף המחמד של בן דודו, ללא סיבה למעט אכזריותו.
פון אונגרן-שטרנברג היה גאה מאד במשפחתו העתיקה והאריסטוקרטית, ומאוחר יותר כתב שמשפחתו "מעולם לא קיבלה פקודות ממעמד הפועלים", ומרתיח ש"עובדים מלוכלכים שמעולם לא היו להם משרתים משלהם, אבל עדיין חושבים שהם יכולים לפקד" צריכים להיות בעלי דעה כלשהי על שלטון האימפריה הרוסית הגדולה.
למרות שהיה גאה במוצאו הגרמני, הזדהה פון אונגרן-שטרנברג מאוד עם האימפריה הרוסית.
כשנשאל האם "משפחתו התבלטה בשירות הרוסי", ענה פון אונגרן בגאווה: "שבעים ושניים הרוגים בזמן מלחמה!" פון אונגרן-שטרנברג האמין שחזרה למונרכיות באירופה אפשרית בעזרת "אנשי פרשים" - כלומר קוזאקים רוסים, בוריאטים מונגולים, טטרים, מונגולים, קירגיזים, קלמיקים וכיוצא באלה.
בשנת 1898 נכלא אביו לזמן קצר בגין הונאה.
בשנת 1899 אושפז האב בבית החולים הפסיכיאטרי המקומי.
בשנים 1900 עד 1902 למד פון אונגרן בגימנסיה של ניקולס הראשון ברוול.
פון אונגרן הצטרף ללחימה במזרח רוסיה במהלך מלחמת רוסיה–יפן.
לא ברור אם השתתף בפעולה מבצעית נגד היפנים או שכל שהפעולות הצבאיות הסתיימו לפני הגעתו למנצ'וריה.
עם זאת, ב-1913 הוענקה לו מדליית המלחמה הרוסית-יפנית.
במהלך מהפכת 1905 ברוסיה התחולל מרד עקוב מדם של איכרים אסטונים נגד האצולה הבלטית-גרמנית, שהחזיקה ברוב האדמה.
איכרים ביצעו מעשי לינץ' באריסטוקרטים ושרפו את אחוזותיהם, ובין האחוזות שנשרפו הייתה ביניהם זו בג'רקוואנט שבה גדל פון אונגרן-שטרנברג.
אירועים אלו היו טראומטיים עבור פון אונגרן-שטרנברג, ואיששו את אמונתו שהאיכרים האסטונים שעבדו על אדמות משפחתו היו כולם "גסים, חסרי חינוך, פראים וכועסים כל הזמן, שונאים את כולם והכל מבלי להבין מדוע".
בשנת 1906 הועבר פון אונגרן לבית הספר הצבאי פבלובסק, בסנט פטרסבורג, כצוער בדרגה רגילה.
הוא הסתבר כתלמיד טוב יותר ממה שהיה בעבר, אך היה "תלמיד בינוני" במקרה הטוב.
באותה תקופה פיתח פון אונגרן-שטרנברג אובססיה לתורת הנסתר ופיתח עניין בבודהיזם.
בן דודו, הרוזן הרמן פון קייזרלינג, שלימים הכיר אותו היטב, כתב שהברון היה סקרן מאוד משנות העשרה שלו ואילך לגבי "פילוסופיה טיבטית והינדית" ולעיתים קרובות דיבר על הכוחות המיסטיים של "סמלים גאומטריים".
קייסרלינג כינה את פון אונגרן-שטרנברג "אחד האנשים המוכשרים ביותר בתחום המטאפיזיקה והנסתר שפגשתי אי פעם" והאמין שהברון יכול לקרוא מחשבות.
מאוחר יותר, במונגוליה, הפך פון אונגרן לבודהיסט אך לא עזב את האמונה הלותרנית.
קיימת דעה רווחת לפיה הוא נתפס על ידי המונגולים כגלגולו של אל המלחמה במיתולוגיה הטיבטית והמונגולית.
למרות שמונגולים רבים אולי האמינו שהוא אלוהות או לכל הפחות גלגול מחדש של ג'ינגיס חאן, פון אונגרן מעולם לא הוכרז רשמית כאחד מאותם גלגולים.
לאחר שסיים את לימודיו ביקש פון אונגרן-שטרנברג במיוחד להשתבץ בגדוד קוזקים באסיה, כדי ללמוד עוד על התרבות האסיאתית.
בקשתו נענתה, והוא שירת כקצין במזרח סיביר בגדוד ארגונסקי הראשון ולאחר מכן בגדוד הקוזקים הראשון של אמורסקי, שם התלהב מאורח חייהם של עמים נוודים, כמו המונגולים והבוריאטים.
פון אונגרן-שטרנברג נודע לשמצה בשל השתייה הכבדה שלו ומצבי הרוח העזים במיוחד.
פניו נותרו מצולקות לאחר שיריבו באחת מהקטטות, אחד הקצינים, דקר אותו.
על פי השמועה, נגרם לו גם נזק מוחי מהפציעה, שהשפיע על שפיותו עם זאת, מחקר מיוחד מצא כי פון אונגרן-שטרנברג היה שפוי, למרות שהפצע השפיע על עצבנותו.
בשנת 1913, לבקשתו, עבר לכוחות המילואים.
פון אונגרן עבר למונגוליה החיצונית כדי לסייע למונגולים במאבקם לעצמאות מסין, אך פקידים רוסים מנעו ממנו להילחם לצד הכוחות המונגוליים.
הוא הגיע לעיירה חוד שבמערב מונגוליה ושירת כקצין שאינו חלק מהצוות ביחידת משמר הקוזקים בקונסוליה הרוסית.
בשנת 1905 עזב את בית הספר כדי להצטרף ללחימה במזרח רוסיה במהלך מלחמת רוסיה-יפן, אך לא ברור אם הוא השתתף במבצעים נגד היפנים או שכל הפעולות הצבאיות פסקו לפני הגעתו למנצ'וריה, אם כי הוענק לו אות המלחמה הרוסי-יפני ב-1913.
בשנת 1906 הועבר פון אונגרן לשירות בבית הספר הצבאי פבלובסק, בסנט פטרבורג.
כצוער בצבא, הוא הוכיח את כשרונותיו בחיל הים, והוא למעשה למד את חומרי הקורס שלו, למרות שהעידו עליו כי עדיין המשיך במעשיו.
במהלך אותה תקופה, פון אונגרן הפך לאובססיבי לתורת הנסתר והתעניין במיוחד בבודהיזם.
מאוחר יותר, במונגוליה, פון אונגרן הפך לבודהיסט אך לא עזב את האמונה הלותרנית.
ישנה דעה רווחת לפיה הוא נתפס על ידי המונגולים כגלגולו של "אל המלחמה" (הדמות של ג'מסראן בפולקלור הטיבטי והמונגולי).
ב-19 ביולי 1914 הצטרף פון אונגרן לכוחות החזית כחלק מהרגימנט ה-34 של הכוחות הקוזקים, והוצב על הגבול האוסטרו-הונגרי בגליציה.
הוא השתתף במתקפה הרוסית בפרוסיה המזרחית מ-1915 עד 1916. הוא גם השתתף בפשיטות בעורף האויב הגרמני, שנערכו על ידי כוח משימה מיוחד של חיל הפרשים.
פון אונגרן שירת ברגימנט נרצ'ינסק.
במהלך המלחמה בחזית המזרחית צבר פון אונגרן-שטרנברג מוניטין כקצין אמיץ ביותר אך פזיז במקצת וחסר יציבות נפשית.
הוא לא גילה פחד מהמוות, ונראה היה שהוא מאושר כאשר הוביל הסתערויות פרשים ובהיותו בעיצומו של הקרב.
הגנרל פיוטר וראנגל מזכיר את נחישותו של פון אונגרן בזיכרונותיו.
הוא עוטר במסדר גאורגיוס הקדוש מדרגה רביעית, מסדר ולדימיר הקדוש מדרגה רביעית, מסדר אנה הקדושה מדרגה שלישית ורביעית, ומסדר סטניסלב הקדוש מדרגה שלישית.
עיטורים אלה נשללו ממנו בשל בעיות משמעת, ובסופו של דבר פוטר פון אונגרן-שטרנברג באוקטובר 1916 מאחד מתפקידי הפיקוד שלו לאחר שתקף, בעת שהיה שיכור, קצין אחר ושומר.
בשל מעשה זה הועמד למשפט צבאי ונידון לחודשיים מאסר.
לאחר שחרורו, בינואר 1917, הועבר פון אונגרן לזירת הקווקז, שם נלחמה רוסיה ב.
מהפכת פברואר, שהביאה את הצאר ניקולאי השני לוותר על כסאו ובכך לסיים את שלטונו של בית רומנוב, הייתה מכה מרה ביותר לפון אונגרן-שטרנברג המלוכני, שראה בה את תחילת הסוף של רוסיה.
בעת שהותו בקווקז פגש פון אונגרן-שטרנברג לראשונה את קפטן הקוזקים גריגורי סמיונוב, לימים אחד משרי המלחמה הרוסים האנטי-קומוניסטים הידועים ביותר בסיביר.
באפריל 1917 החלו פון אונגרן וסמיונוב לארגן יחידה של מתנדבים אשורים נוצרים.
רצח העם האשורי, שבוצע על ידי האימפריה העות'מאנית, הוביל לכך שאלפי אשורים נמלטו לקווים הרוסיים.
היחידה שאורגנה על ידי פון אונגרן וסמיונוב ליד אורמיה, באיראן של היום, נועדה לשמש דוגמה לצבא הרוסי, שהיה באותה תקופה במורל נמוך בגלל מצב הרוח המהפכני.
האשורים השיגו כמה ניצחונות קלים על הטורקים, אך תרומתם למאמץ המלחמתי של רוסיה הייתה מצומצמת.
התוכנית האשורית הובילה את סמיונוב לרעיון להציב כוחות בוריאטים בסיביר.
ממשלת קרנסקי נתנה את אישורה, ופון אונגרן-שטרנברג יצא במהרה מזרחה כדי להצטרף לחברו בהקמת גדוד בוריאטי.
לאחר מהפכת אוקטובר בראשות הבולשביקים ב-1917, הצהירו פון אונגרן וגריגורי סמיונוב על נאמנותם לתנועה הלבנה ולשושלת רומנוב ונשבעו להילחם במהפכנים.
בסוף אותה שנה, הם וחמישה קוזאקים פירקו מנשקם, בדרכי שלום, קבוצה של כ-1,500 "אדומים" בתחנת רכבת במנצ'וריה, על מסילת רכבת המזרח הרחוק (FER) בסין, סמוך לגבול הרוסי.
הם שמרו עליה כמעוז בהכנותיהם למלחמה באזור עבר הבאיקל, וגייסו כוחות לרגימנט מנצ'ורי מיוחד, שגרעינו היה בפיקוד גריגורי סמיונוב.
לאחר שהכוחות הלבנים הביסו את האדומים בקטע מקו FER ברוסיה, מינה סמיונוב את פון אונגרן למפקד הכוחות שהוצבו בדאוריה , תחנת רכבת במיקום אסטרטגי, כ-700 ק"מ מדרום מזרח לימת באיקל.
סמיונוב ופון אונגרן, אף על פי שהיו אנטי-בולשביקים קנאים, לא היו דמויות אופייניות להנהגת התנועה הלבנה, שכן תוכניותיהם היו שונות מאלה של המנהיגים הלבנים העיקריים.
סמיונוב סירב להכיר בסמכותו של האדמירל אלכסנדר קולצ'ק, המנהיג הנומינלי של הלבנים בסיביר.
במקום זאת, הוא פעל באופן עצמאי ונתמך על ידי היפנים בנשק ובכסף.
עבור מנהיגי ה"לבנים", כמו אלכסנדר קולצ'ק ואנטון דניקין, שהאמינו ב"רוסיה חזקה ובלתי ניתנת לחלוקה", היוותה פעילותם העצמאית של פון אונגרן וסמיונוב בגידה גדולה.
פון אונגרן, שהיה כפוף נומינלית לסמיונוב, פעל גם הוא לעיתים קרובות באופן עצמאי.
קולצ'ק היה שמרן אך לא מונרכיסט, והוא הבטיח שלאחר ניצחון הלבנים יכנס מחדש את האספה המכוננת, שפוזרה על ידי הבולשביקים בינואר 1918, שתכריע לאחר מכן את עתידה של רוסיה, כולל השאלה האם להשיב את המלוכה.
בשל פעולותיו הצבאיות המוצלחות בהיילר ובדאוריה, הוענקה לפון אונגרן דרגת מייג'ור גנרל.
סמיונוב הפקיד בידיו את הקמת היחידות הצבאיות שנועדו להילחם בכוחות הבולשביקים.
הם גייסו את הבוריאטים והמונגולים ליחידות הצבאיות הלאומיות שלהם.
ביולי 1919 התחתן פון אונגרן עם הנסיכה המנצ'ורית ג'י בטקס אורתודוקסי בחרבין.
הנסיכה קיבלה את השם אלנה פבלובנה.
בני הזוג שוחחו ביניהם באנגלית, השפה היחידה שהבייתה משותפת לשניים.
מטרת הנישואים הייתה פוליטית: ג'י הייתה קרובת משפחה של גנרל ז'אנג קויוו (Kuiwu), מפקד הכוחות הסיניים בקצה המערבי של מסילת הרכבת סין-מנ'צוריה, ומושל מחוז היילאר , במונגוליה הפנימית.
במהלך תקופה זו התרחקו סמיונוב ופון אונגרן זה מזה, אם כי אף אחד מהם לא הודה בכך בפומבי.
פון אונגרן, שעניינו בבודהיזם הוביל אותו לאמץ אורח חיים אישי סגפני יותר ויותר, נגעל מאורח חייו המושחת וההולל של סמיונוב.
פון אונגרן היה אנטישמי מאד, וזעם על הרומן הפומבי שניהל סמיונוב עם זמרת קברט יהודייה; סמיונוב היה כרוך אחריה עד כך, שקרא לאחד מסוסיו על שמה.
סמיונוב גם לא התעניין בביצוע ובציות לפקודותיו; עובדה זו, בשילוב עם נטייתו של פון אונגרן לפעול באופן עצמאי, פגעו מאוד ביעילותם הצבאית המשולבת.
פון אונגרן הקים בדאוריה את דיוויזיית הפרשים האסיאתית המתנדבת (ACD), והקים מבצר ממנו פתח בהתקפות על כוחות אדומים.
תחת שלטונו הפכה דאוריה למרכז עינויים ידוע, שהיה מלא בעצמותיהם של עשרות קורבנות של פון אונגרן, שהוצאו להורג כאדומים.
התליין הראשי של פון אונגרן היה קולונל לורנץ, אך פון אונגרן הוציא אותו להורג כאשר היו במונגוליה, משום שאיבד את אמונו של פון אונגרן בנסיבות לא ברורות.
כמו יחידות לבנות רבות אחרות, חייליו של פון אונגרן השתמשו ב"החרמות" של מטען ברכבות בדרכן למנצ'וריה שעברו דרך דאוריה, כאספקה.
החרמותיהם לא הפחיתו באופן משמעותי את כמות האספקה שנשלחה לכוחותיו של קולצ'ק, אך סוחרים פרטיים רוסים וסינים איבדו רכוש רב.
בשנת 1919, תוך ניצול חוסר היציבות ברוסיה, שלחה ממשלת סין, שהוקמה על ידי חברי מפלגת הצבא של אנהוי, כוחות, בראשות הגנרל שו שוז'נג, במטרה לצרף את מונגוליה החיצונית לסין.
פעולה זו הפרה את תנאי ההסכם המשולש הרוסי-מונגולי-סיני שנחתם בשנת 1915, שהבטיח את האוטונומיה המונגולית ולא התיר נוכחות של כוחות סינים מלבד משמרות קונסולריים מינימליים.
לאחר נפילת שלטון מפלגת אנהוי בסין מצאו עצמם החיילים הסינים במונגוליה נטושים למעשה.
הם מרדו במפקדיהם, בזזו והרגו מונגולים וזרים.
חלק מהחיילים הסינים במהלך הכיבוש היו מונגולים צהר (צ'האר) ממונגוליה הפנימית, עובדה שהייתה גורם עיקרי לעוינות בין המונגולים החיצוניים (חלקהס) למונגולים הפנימיים.
כחלק מתוכניותיו, פון אונגרן נסע למנצ'וריה ולסין בין פברואר לספטמבר 1919, יצר קשרים עם חוגים מונרכיסטיים וערך הכנות לפגישתו של סמיונוב עם איל המלחמה המנצ'ורי, מרשל ג'אנג דזוו-לין, שכונה "המרשל הזקן".
השבת עצמאותה של מונגוליה החיצונית
לאחר תבוסתו של קולצ'ק, אחד מראשי התנועה הלבנה, ונסיגת הכוחות היפניים מאזור עבר הבאיקל, נאלץ סמיונוב לסגת למנצ'וריה.
לחץ הכוחות הבולשביקים היה גדול מדי וכחותיו של סמיונוב לא היו יכולים לעמוד מולו.
פון אונגרן ראה בכך הזדמנות ליישם את תוכניתו המלוכנית.
הדיוויזיה של אונגרו, ה-ACD, מנתה אז כ-1,500 לוחמים, רובם רוסים ומיעוטם קוזאקים, בוראטים, סינים וכמה יפנים, כולם בפיקוד רוסי.
חיילי הדיוויזיה היו חמושים ברובים, מכונות ירייה וארבעה תותחים.
פון אונגרן הנהיג משטר אימונים חסר רחמים, ומשמעת שהייתה הדוקה יותר מהמשמעת הקפדנית שהניהג לפני כן.
חיילים נענשו על עברות מינוריות בהצלפה בקני במבוק, ועברות חמורות יותר גררו הוצאה להורג.
ב-7 באוגוסט 1920 הפר אונגרון את נאמנותו לסמיונוב והפך את דיוויזיית הפרשים האסייתית שלו ליחידת גרילה.
חייליו של פון אונגרן חצו הגבול למונגוליה החיצונה ב-1 באוקטובר והתקדמו מערבה אל בירת מונגוליה, אורגה (כיום אולן בטור).
שם נכנס פון אונגרן למשא ומתן עם כוחות הכיבוש הסיניים, אך כל בקשותיו נדחו.
חייליו של פון אונגרן תקפו את אורגה ב-26 - 27 באוקטובר, ושוב בין ה-2 ל-4 בנובמבר, אך נהדפו וספגו אבדות כבדות.
לאחר התבוסה נסוגו כוחותיו אל מזרח מונגוליה החיצונית.
אזור זה נשלט על ידי מנהיגים מונגוליים שביקשו עצמאות מהכיבוש הסיני, במיוחד המנהיג הרוחני והחילוני של המונגולים, בוגד חאן, ששלח בסתר לפון אונגרן את ברכתו על גירוש הסינים ממונגוליה.
הסינים הידקו את שליטתם במונגוליה החיצונית עד אז, על ידי רגולציה קפדנית של הפולחנים הבודהיסטיים במנזרים וכליאת רוסים ומונגולים אותם ראו כ"בדלנים".
על פי זיכרונותיו של מ.
טורנובסקי, ה-ACD מנה 1,460 איש, בעוד שחיל המצב הסיני מנה 7,000 איש.
לסינים היה יתרון בארטילריה ובמקלעים והם בנו רשת של שוחות בתוך ומסביב לאורגה.
כוחותיו של פון אונגרן החלו לנוע מן המחנה שלהם לכיוון אורגה ב-31 בינואר.
ב-2 בפברואר החלו חייליו של פון אונגרן להילחם על השליטה בקווי החזית הסיניים והחלו להשתלט על חלקים מאורגה.
יחידה מיוחדת של פון אונגרן, שכללה טיבטים, מונגולים, בוריאטים ורוסים, חילצה את בוגד חאן ממעצר בית והעבירה אותו דרך בוגד אול למנזר מנג'ושרי.
במקביל, יחידה נוספת עברה להרים ממזרח לאורגה.
למחרת איפשר פון-אונגרן לחייליו הפוגה.
הוא שאל טקטיקה של ג'ינגיס חאן והורה לחייליו להדליק מספר רב של מדורות בגבעות המקיפות את אורגה, וכך גרם לכוחות הסיניים בעיר לחשוב שהם מוקפים על ידי כוח גדול מאד.
למחרת, מוקדם בבוקר 4 בפברואר, פתח פון אונגרן פתח בהתקפה על הקסרקטינים הסיניים הלבנים ממזרח, כבש אותם וחילק את כוחותיו לשני חלקים.
כוח אחד פתח בהתקפה גדולה על העמדות הסיניות שנותרו באזור התיישבות המסחר הסינית (סינית: 買賣城, מיימאיצ'נג, "עיר קנייה-מכירה"), והשני נע מערבה לכיוון ההתיישבות הקונסולרית.
עם הגעתו למיימאיצ'נג, פון אונגרן הורה לאנשיו להיכנס בסערה על ידי פיצוץ השערים בחומרי נפץ ואילי נגיחה מאולתרים.
לאחר הפריצה, החל טבח כללי, כאשר שני הצדדים נלחמו בחרבות.
לאחר כיבוש מיימאיצ'נג הצטרף פון אונגרן לכוחותיו ותקף כוחות סינים ביישוב הקונסולרי.
לאחר מתקפת נגד סינית נסוגו חייליו של פון אונגרן מרחק קצר לצפון-מזרח ואז פתחו במתקפה נוספת מצפון-מזרח ומצפון-מערב.
כוחותיו של פון אונגרן נעו בהדרגה מערבה באורגה, ורדפו אחר חיילים סינים נסוגים.
עיר הבירה נכבשה לבסוף ב-4 בפברואר בערב.
מנהלים אזרחיים סינים ומפקדים צבאיים נטשו את חייליהם ונמלטו צפונה מאורגה ב-11 מכוניות בלילה שבין ה-3 ל-4 בפברואר.
כוחות סינים נמלטו צפונה ב-4 וב-5 בפברואר, תוך כדי שהם טובחים בכל האזרחים המונגולים שבהם נתקלו בהם לאורך הדרך מאורגה לגבול הרוסי.
מתיישבים רוסים שתמכו באדומים עברו מאורגה, יחד עם הכוחות הסינים שנמלטו.
במהלך כיבוש אורגה איבדו הסינים כ-1500 איש, לעומת כ-60 נפגעים מכוחותיו של פון אונגרן.
כוחותיו של פון אונגרן התקבלו בתחילה כמשחררים על ידי האוכלוסייה שעייפה מהחיים תחת שלטון סיני, ואולם בתוך ימים ספורים החלו לבזוז חנויות סיניות ולהרוג יהודים רוסים שחיו באורגה.
פון אונגרן עצמו הורה להרוג את היהודים, למעט אותם שקיבלו ממנו פתקים שהגנו על חייהם.
על פי מסמכים ארכיוניים וזיכרונות ששרדו מעריכים כי 43 - 50 יהודים נהרגו במהלך שהותו של פון אונגרן במונגוליה, כ-5% - 6% מכלל אלה שהוצאו להורג תחת פקודותיו.
פוגרום זה חיסל למעשה את כל הקהילה היהודית של אורגה באותה תקופה.
כמה ימים לאחר מכן הורה פון אונגרן להפסיק את הביזה, אך המשטרה החשאית שלו, בפיקוד קולונל לאוניד סיפאילוב, שכבר קנתה לעצמה מוניטין של אלימות וברוטליות, המשיכה בסריקות אחר "אדומים".
כאשר הכוחות הסיניים הנותרים ניסו להקיף את אורגה מערבה כדי להגיע לסין, הרוסים והמונגולים חששו שהם מנסים לכבוש מחדש את אורגה.
כמה מאות חיילים קוזאקים ומונגולים נשלחו לעצור את הכוחות הסיניים, שמנו כמה אלפים, באזור גבעת טאלין ליד דרך אורגה במרכז מונגוליה.
לאחר קרב שהתחולל בין ה-30 במרץ ל-2 באפריל, בו נהרגו יותר מ-1000 סינים וכ-100 מונגולים, רוסים ובוריאטים, נותבו ונרדפו הסינים אל הגבול הדרומי של המדינה.
כך עזבו הכוחות הסיניים את מונגוליה החיצונית.
ב-21 בפברואר 1921 הביא פון אונגרן, יחד עם נסיכים מונגוליים ולאמות את הבוגד חאן ממנזר מנג'וסרי לאורגה.
ב-22 בפברואר התקיים טקס חגיגי ובו הושב בוגד חאן לכס המלכות.
כפרס על הדחת הסינים מאורגה העניק בוגד חאן לפון אונגרן את התואר התורשתי הגבוה דרחאן חושויי שינג וואנג, בדרגת חאן, ועל תפיסת אוגרה הוענקה לפון-אונגרן דרגת לוטננט גנרל.
קצינים, לאמות ונסיכים אחרים שהשתתפו באירועים אלה קיבלו גם הם תארים ופרסים גבוהים.
ב-22 בפברואר 1921 הוכרזה מונגוליה כמלוכה עצמאית.
אחד מידידיו הבודדים של פון אונגרן היה פרדיננד אוסנדובסקי.
הוא שירת כפקיד בממשלת קולצ'אק ולאחר קריסתה נמלט למונגוליה.
הוא התיידד עם פון אונגרן ובשנת 1922 פרסם ספר באנגלית בשם "חיות, אנשים ואלים", שהיה לרב מכר, ובו תיאר את הרפתקאותיו בסיביר ובמונגוליה.
השוואה בין יומנו של אוסנדובסקי לספרו ולמסמכיו על מונגוליה גילתה כי דיווחיו על מונגוליה באונגרן נכונים במידה רבה, למעט כמה סיפורים.
אוסנדובסקי היה הראשון שתיאר את דעותיו של פון אונגרן במונחים של תיאוסופיה, אך פון אונגרן עצמו מעולם לא היה תיאוסופיסט.
רומן דומה, "אודיסיאה אסייתית", שנכתב על ידי דמיטרי אליושין, שהיה חייל בכוחותיו של פון אונגרן, מתאר את האמונות המילניאריסטיות שהיו נפוצות בקרב תומכיו של פון אונגרן:
הוטוקטה לא חלק את התלהבותו של פון אונגרן מחידוש המלוכה ברחבי היבשת, בידיעה שצבאו הקטן יובס כנראה על ידי הסובייטים או הסינים הרבה לפני שאף אחת מהשאיפות הללו תוכל להתממש.
באפריל 1921 כתב לבייג'ינג, ושאל אם ממשלת סין תהיה מעוניינת לחדש את מערכת היחסים הדומיננטית שהייתה לה תחת הקיסרים הקודמים.