tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
עם יכולת שיגור של 10,200 ק"ג למסלול לווייני נמוך ו-5,490 ק"ג למסלול מעבר למסלול גאוסטציונרי.
עם יכולת שיגור של 12,820 ק"ג למסלול לווייני נמוך ו-7,300 ק"ג למסלול מעבר למסלול גאוסטציונרי.
Heavy - עם 3 מנועים.
עם יכולת שיגור של 25,980 ק"ג למסלול לווייני נמוך ו-14,220 ק"ג למסלול מעבר למסלול גאוסטציונרי.
שימוש במשגר הופסק בשנת 2024 בעקבות שיגור ראשון של משגר מדגם "וולקן קנטאור".
δ (דלתא) במפרש (נקרא גם גליזה 321.3) הוא הכוכב השני בבהירותו בקבוצת הכוכבים מפרש ואחד מהכוכבים הבהירים בשמים.
זהו הכוכב הבהיר ביותר שלא ניתן לו שם, בניגוד לכוכבי הדרום הבהירים האחרים שקיבלו כינוי לכל המאוחר בתחילת המאה ה-20 (למשל רגור, אוויור ופיקוק).
δ במפרש הוא למעשה מערכת בת שלושה כוכבים המורכבת מכוכב כפול ספקטרוסקופי לוקה, אותו מקיף כוכב נוסף.
במרחק של כ-69 שניות קשת מהמערכת נמצא זוג כוכבים נוסף, עמומים בהרבה עם דרגות בהירות 11 ו-13.5, שבעבר נחשבו לחלק מהמערכת וקיבלו את הסימון δ במפרש C ו-δ במפרש D.
תצפיות עדכניות העלו שמדובר בכוכבים רחוקים יותר מאשר המערכת של δ במפרש והם אינם חלק ממנה אלא נמצאים במקרה על אותו קו ראייה.
סביב שנת 9,000 תביא נקיפת ציר כדור הארץ את הכוכב אל הקוטב השמיימי הדרומי, כך שיהיה ניתן לראותו בחצי הכדור הדרומי בכל שעות הלילה.
δ במפרש A הוא כוכב כפול ספקטרוסקופי, המורכב מזוג כוכבי הסדרה הראשית לבנים בעלי סיווג ספקטרלי A5 ו-A1, בעלי מסות 2.0 ו-2.7 מסות שמש ורדיוסים של פי 3.1 ופי 2.1 מרדיוס השמש בהתאמה.
δ במפרש Ab הוא הגדול והבהיר יותר מבין השניים והוא קורן בעוצמה של פי 61 מהשמש לעומת עוצמת הארה של פי 20 של בן הזוג δ במפרש Aa.
שני הכוכבים מקיפים זה את זה בזמן הקפה של מעט יותר מ-45 ימים ובמרחק ממוצע של כחצי יחידה אסטרונומית.
כאשר בן הזוג העמום יותר חולף על פני הבהיר (הליקוי הראשי) יורדת עוצמת ההארה בכמחצית דרגת בהירות נראית למשך 12 שעות וכאשר הכוכב הבהיר יותר מסתיר את העמום (הליקוי המשני), יורדת הבהירות בכשליש דרגת בהירות למשך קרוב ליממה.
למרות שזהו שינוי משמעותי למדי בעוצמת ההארה (ירידה של כרבע בעוצמת ההארה בליקוי המשני ושל יותר משליש בליקוי הראשי) זוהה הכוכב ככוכב משתנה רק בשנת 2000 וזהו הכוכב הלוקה הבהיר ביותר בשמי הלילה ואחד הקרובים ביותר למערכת השמש.
את זוג הכוכבים δ במפרש A מקיף כוכב הסדרה הראשית מסוג G, במסלול אליפטי מאוד כך שמרחקו מזוג הכוכבים נע בין 26 ל-72 יחידות אסטרונומיות וזמן ההקפה הוא כ-142 שנים.
מסתו של δ במפרש B היא כמסת שמש אחת ורדיוסו גדול פי 1.6 מרדיוס השמש וכן עוצמת ההארה שלו גדולה פי יותר מ-3 מעוצמת השמש.
דלתא 3 הוא משגר לוויינים חד-פעמי שיוצר על ידי החברה האמריקנית הרב לאומית בואינג, שהיה חלק מסדרת הטילים דלתא.
המשגר שוגר לראשונה ב-26 באוגוסט 1998, אך השיגור הסתיים בכישלון.
לאחר כישלון נוסף ולאחריו שיגור שהוכרז כהצלחה אך בעצם לא הגיע למסלול הנכון, יצור הדלתא 3 הופסק.
הדלתא 3 יכול היה לשאת מטען כבד כפליים מקודמו, הדלתא 2.
במרוצת שנות ה-90 יותר ויותר לוויינים יוצרו במשקלים גבוהים.
כיוון שהדלתא 2 לא יכול היה לשאת חלק מן המשקלים הגבוהים הללו ומכיוון שבואינג חשה בצורך להיות בקדמת השוק, החל פיתוחו של הדלתא 3 שבסופו המשגר שוגר באוגוסט 1998.
שיגורו הראשון של הדלתא 3 הסתיים בכישלון, כשתוכנות שהועברו מהדלתא 2 גרמו לשגיאה במערכת הניווט בזמן פעילות השלב הראשון.
המשגר נהרס ואיתו גם הלוויין ששיגר, הגאלקסי אקס שהיה לוויין תקשורת שנועד לשימוש ארצות הברית ומדינות באיים הקריביים.
השיגור השני נערך ב-4 במאי 1999, גם שיגור זה הסתיים בכישלון.
הכישלון נגרם מבעיית לחץ במנוע השלב השני שגרמה לכיבוי המנוע.
כתוצאה מכך לוויין האוריון 3, שהיה לוויין תקשורת לשימוש באוקיאניה ומזרח אסיה, הגיע למסלול נמוך במקום למסלול גאוסטציונרי וכך לא יכול היה לממש את מטרתו.
השיגור השלישי והאחרון נערך ב-23 באוגוסט 2000 וכלל רק מטען מדומה.
המסלול שאליו הגיע המטען היה נמוך בכ-6,000 ק"מ מהמסלול המבוקש אך השיגור עדיין נחשב להצלחה חלקית.
כתוצאה מהחלשות שוק הלוויינים, אי-אמון במשגר בגלל ההיסטוריה העגומה שלו והתקרבות סיום פרויקט משגר הדלתא 4 השיגור השלישי היה האחרון של הדלתא 3 ויצורו הופסק.
מטר דלתא אקוורידים דרומיים הוא מטר מטאורים בינוני (כ-20 קז"ש בשיא) המגיע לשיאו כל שנה סביב ה-28 ביולי.
הדלתא-אקוורידים קרויים כך משום שנקודת ההקרנה (radiant) שלהם נמצאת בקבוצת הכוכבים דלי, סמוך לכוכב שסימולו האות היוונית δ (בלועזית: Delta Aquarii).
לרוב מבדילים בין שני מטרים עם נקודת הקרנה קרובה - הדלתא אקוורידים הדרומיים אל מול הצפוניים.
קז"ש הצפוניים קטן בהרבה משל הדרומיים ולאחרונה אף הוסרו מרשימת העבודה לתצפית ויזואלית של ארגון המטאורים הבינלאומי.
מטר הדלתא-אקוורידים הוא מטר יחסית קל לצפייה מרוב חלקי כדור הארץ (עם עדיפות לחצי הכדור הדרומי), כיוון שנקודת ההקרנה שלו נמצאת בשמיים במשך כל הלילה בתקופת הפעילות.
בישראל מגיעה נקודת ההקרנה בשיאה לגובה 45 מעלות, מה שמאפשר לראות עד כ-70% מהקז"ש בתנאי תצפית אופטימליים.
הדלתא A או תור-דלתא A היה משגר לוויינים אמריקאי ששימש לשיגור שתי משימות אקספלורר באוקטובר 1962. הטיל היה נגזרת של התור-דלתא והיה בן למשפחת טילי הדלתא.
שלבו הראשון של המשגר היה טיל תור.
שלבו השני היה שלב בשם דלתא A (שהיה שיפור של שלב הדלתא המקורי) והשלב השלישי היה שלב בשם אלטאיר 1.
שני השיגורים בוצעו ב-LC-17B מנמל החלל קייפ קנוורל והושלמו בהצלחה.
בשיגורים אלו שוגרו הלוויינים אקספלורר 14 ואקספלורר 15.
הדלתא B או תור-דלתא B היה משגר לוויינים אמריקאי ששימש לשיגור תשעה לוויינים בין 1962 ל-1964. הטיל היה נגזרת של התור-דלתא והיה בן למשפחת טילי הדלתא.
שלבו השני היה שלב בשם דלתא D (שהיה שיפור של שלב הדלתא המקורי) והשלב השלישי היה שלב בשם אלטאיר 1.
כל השיגורים בוצעו ב-LC-17B מנמל החלל קייפ קנוורל והושלמו בהצלחה למעט השיגור האחרון.
שיגורו המפורסם ביותר הוא שיגור הלוויין סיינקום-2 שהיה ללוויין הראשון שהושם במסלול גאוסטציונרי (סיינקום-1 היה אמור להיות הראשון וגם הוא שוגר על משגר דלתא B אך כשל חלקי גרם ללוויין להגיע למסלול הלא נכון).
הדלתא C או ת'ור-דלתא C היה משגר לוויינים אמריקאי ששימש לשיגור 13 לוויינים בין 1963 ל-1969. הטיל היה בן למשפחת טילי הדלתא.
שלבו הראשון של המשגר היה טיל ת'ור-DSV-2. שלבו השני היה שלב בשם דלתא D (שהיה שיפור של שלב הדלתא המקורי) והשלב השלישי היה שלב בשם אלטאיר-2. למשגר דלתא C-1 היה שלב שלישי מסוג FW-4D שהיה חזק יותר מהאלטאיר-1. במשגר דלתא C-1 נעשו שניים או שלושה שיגורים (לא ידוע בבירור).
כל השיגורים בוצעו ב-LC-17 מנמל החלל קייפ קנוורל.
רוב השיגורים שלחו לווייני מחקר של נאס"א למסלול לווייני נמוך.
הדלתא D או תור-דלתא D היה משגר לוויינים אמריקאי ששימש לשיגור 2 לווייני תקשורת ב-1964 ו-1965. המשגר היה שדרוג של הדלתא C ואחד ממשפחת טילי הדלתא.
שלבו הראשון של המשגר היה טיל תור-DSV-2A.
שלבו השני היה שלב בשם דלתא D (שהיה שיפור של שלב הדלתא המקורי) והשלב השלישי היה שלב בשם אלטאיר-2. ההבדל המרכזי ביותר בין הדלתא C לדלתא D היה שלדלתא D נוספו שלושה מאיצי קסטור 1 לשלבו הראשון.
שני השיגורים בוצעו ב-LC-17A מנמל החלל קייפ קנוורל והושלמו בהצלחה.
הדלתא E או תור-דלתא E הוא משגר לוויינים אמריקאי ששימש לשיגור 23 לוויינים בשנים 1965 עד 1971. המשגר הוא מסדרת טילי הדלתא.
שלבו הראשון של המשגר היה טיל תור-DSV-2C שנוספו לו שלושה מאיצים מסוג קסטור-1. שלבו השני של המשגר היה שלב דלתא E (שהיה שיפור של שלב הדלתא המקורי) והשלב השלישי היה שלב אלטאיר-2 או FW-4D (דלתא E1).
שישה שיגורים בוצעו בתצורת דלתא E ו17 בתצורת דלתא E1.
השיגורים בוצעו או ב-LC-17 מנמל החלל קייפ קנוורל או ב-SLC-2E מבסיס חיל האוויר ונדנברג.
הדלתא G או תור-דלתא G היה משגר לוויינים אמריקאי ששימש לשיגורם של 2 לוויני מחקר ביולוגיים.
הטיל הוא בן למשפחת טילי הדלתא.
הדלתא G היה נגזרת של הדלתא E אך בעל שני שלבים בלבד.
שלבו הראשון של המשגר היה טיל תור-DSV-2C שנוספו לו שלושה מאיצים מסוג קסטור-1. שלבו השני של המשגר היה שלב דלתא E (שהיה שיפור של שלב הדלתא המקורי).
השיגורים בוצעו ב-LC-17 מנמל החלל קייפ קנוורל והושלמו בהצלחה.
הדלתא J או תור-דלתא J היה משגר לוויינים אמריקאי ששימש בשיגור יחיד של הלוויין אקספלורר 38. הטיל הוא בן למשפחת טילי הדלתא.
הדלתא J היה נגזרת של משגר הדלתא E.
היו לו אותם שני שלבים ראשונים (שלב ראשון: טיל תור-DSV-2C שנוספו לו שלושה מאיצים מסוג קסטור 1 במשגר הדלתא E.
שלב שני: שלב דלתא E) אך השלב השלישי (אלטאיר 2) הוחלף בשלב חזק יותר בעל מנוע סטאר-37D.
השיגור בוצע ב-SLC-2E מבסיס חיל האוויר ונדנברג ב-4 ביולי 1968 והביא בהצלחה את הלוויין אקספלורר 38 למסלול לווייני בינוני.
הדלתא L או תור-דלתא L היה משגר לוויינים אמריקאי ששימש לשיגור שני לווייני מחקר ב-1969 ו-1972. הטיל הוא בן למשפחת טילי הדלתא.
הדלתא L היה משגר בעל שלושה שלבים.
השלב הראשון היה Long Tank Thor שהיה נגזרת של טיל התור שנוספו לו שלושה מאיצים מסוג קסטור 2. השלב השני היה שלב דלתא E והשלב השלישי היה שלב FW-1D.
השיגור הראשון בוצע ב-27 באוגוסט 1969 ב-LC-17A מנמל החלל קייפ קנוורל אך בעקבות כשל במערכת ההידראולית של הטיל נאלצו להפעיל את מערכת ההשמדה העצמית של הטיל כ-383 שניות לאחר השיגור.
השיגור השני בוצע ב-31 בינואר 1972 בSLC-2E מבסיס חיל האוויר ונדנברג והושלם בהצלחה.
הדלתא M או תור-דלתא M היה משגר לוויינים אמריקאי ששוגר 13 פעמים בין 1968 ל-1971. הטיל הוא בן למשפחת טילי הדלתא.
הדלתא M היה משגר בעל שלושה שלבים.
השלב הראשון היה Long Tank Thor שהיה נגזרת של טיל התור שנוספו לו שלושה מאיצים מסוג קסטור 2. השלב השני היה שלב דלתא E והשלב השלישי היה שלב סטאר-37D.
בשיגור האחרון נוספו לשלב הראשון שישה מאיצים במקום שלושה והטיל נקרא דלתא M6 או "Super Six".
כל השיגורים בוצעו ב-LC-17A מנמל החלל קייפ קנוורל.
השיגור הראשון בוצע ב-18 בספטמבר 1968 אך הטיל איבד שליטה ומערכת ההשמדה העצמית שלו הופעלה.
השיגור החמישי נכשל חלקית והביא את הלוויין שהיה עלו למסלול לא שמיש.
12 השיגורים הראשונים נשאו לווייני תקשורת למסלול גאוסטציונרי והשיגור האחרון (דלתא M6) הביא את הלוויין אקספלורר 43 למסלול אליפטי גבוה.
הדלתא N או תור-דלתא N היה משגר לוויינים אמריקאי ששימש ל-9 שיגורים בין 1968 ל-1972. הטיל הוא בן לסדרת טילי הדלתא והאחרון בסדרה שקיבל אות לזיהוי.
אחריו קיבלו טילי הדלתא מספר זיהוי בן 4 ספרות.
לדלתא N היו שני שלבים.
השלב הראשון היה Long Tank Thor שהיה נגזרת של טיל התור וששימש בהצלחה את טילי הדלתא L והדלתא M.
לשלב הראשון נוספו שלושה מאיצים מסוג קסטור 2. השלב השני היה שלב דלתא E.
בשיגורים בעלי מטען כבד יותר הוספו שישה מאיצים לשלב הראשון והטיל נקרא דלתא N6 או "Super Six".
שלושה שיגורים בוצעו בתצורת דלתא N6.
שיגורי הדלתא N בוצעו ב-LC-17A מנמל החלל קייפ קנוורל וב-SLC-2 מבסיס חיל האוויר ונדנברג.
בשיגור אחד נכשל הדלתא N להביא את הלוויין שנשא למסלול הרצוי.
הדלתא 2000 היה משגר לוויינים אמריקאי ששימש ל-44 שיגורים בין 1974 ל-1981. הטיל הוא בן לסדרת טילי הדלתא.
לטיל היו מספר גרסאות, כל גרסה הייתה בעלת מספר זיהוי בן 4 ספרות כשהספרה הראשונה היא 2.
השלב הראשון של המשגר היה שלב Extended Long Tank Thor שמנועיו המקוריים (MB-3-III) הוחלפו במנועים חדשים מסוג RS-27. לשלב הראשון נוספו שלושה או תשעה מאיצים מסוג קסטור-2 להגדלת יכולת הנשיאה.
השלב השני היה שלב דלתא P ששימש במספר שיגורים בטיל הדלתא 1000. במספר שיגורים נוסף גם שלב שלישי מסוג סטאר-37D או 37E כדי להגיע לטווחים רחוקים יותר.
שיגורי הדלתא 2000 בוצעו או ב-LC-17 מנמל החלל קייפ קנוורל או ב-SLC-2W מבסיס חיל האוויר ונדנברג.
43 שיגורים מתוך 44 שיגורים בוצעו בהצלחה.
השיגור היחיד שנכשל היה השיגור הראשון שהביא את הלוויין Skynet 2A למסלול לא שמיש.
הדלתא 3000 היה משגר לוויינים אמריקאי ששימש ל-35 שיגורים בין 1975 ל-1989. הטיל הוא בן לסדרת טילי הדלתא.
לטיל היו מספר גרסאות, כל גרסה הייתה בעלת מספר זיהוי בן 4 ספרות כשהספרה הראשונה היא 3.
השלב הראשון של המשגר היה שלב Extended Long Tank Thor בעל מנועי RS-27 (ששימש גם בדלתא 2000), לו נוספו שלושה או תשעה מאיצים מסוג קסטור-4 (במקום הקסטור-2 המיושן ששימש בטילי דלתא קודמים) להגדלת יכולת הנשיאה.
לשלב שני היו שתי אופציות: או שלב דלתא P ששימש בטילי דלתא קודמים או שדרוג של השלב שנקרא דלתא K.
במספר שיגורים נוסף גם שלב שלישי מסוג סטאר-37D או 37E או 48B.
שיגורי הדלתא 3000 בוצעו או ב-LC-17 מנמל החלל קייפ קנוורל או ב-SLC-2W מבסיס חיל האוויר ונדנברג.
מתוך 35 שיגורים שניים נכשלו ואחד נכשל חלקית (לא הביא את הלוויין למסלול הרצוי).
הדלתא 4000 היה משגר לוויינים אמריקאי ששימש לשני שיגורים ב-1989 וב-1990. הטיל הוא בן לסדרת טילי הדלתא.
לטיל היו מספר גרסאות, כל גרסה הייתה בעלת מספר זיהוי בן 4 ספרות כשהספרה הראשונה היא 4. עם זאת הגרסה היחידה ששוגרה היא דלתא 4925. לבניית הטיל השתמשו בחלקים ישנים של טילי דלתא קודמים שהחלו לצאת משירות וחלקים מהדלתא 6000 (גרסה של הדלתא 2) שרק נכנס אז לשירות.
השלב הראשון של המשגר היה שלב Extended Long Tank Thor ששימש בדלתא 1000 בעל מנוע RS-27 לו נוספו תשעה מאיצים מסוג קסטור-4A (שיפור של הקסטור-4 ששימש בדלתא 3000).
השלב השני היה שלב דלתא K.
בשלב שלישי שימש שלב סטאר-48B.
שני שיגורי הדלתא 4925 בוצעו ב-LC-17B מנמל החלל קייפ קנוורל והושלמו בהצלחה.
הדלתא 5000 היה משגר לוויינים אמריקאי ששימש לשיגור יחיד ב-1989. הטיל הוא בן לסדרת טילי הדלתא.
לטיל היו מספר גרסאות, כל גרסה הייתה בעלת מספר זיהוי בן 4 ספרות כשהספרה הראשונה היא 5. עם זאת הגרסה היחידה ששוגרה היא דלתא 5920. לבניית הטיל השתמשו בחלקים ישנים של טילי דלתא קודמים שהחלו לצאת משירות וחלקים מהדלתא 6000 (גרסה של הדלתא 2) שרק נכנס אז לשירות.
השלב הראשון של המשגר היה שלב Extended Long Tank Thor בעל מנועי RS-27 ששימש בטילי דלתא קודמים, לו נוספו תשעה מאיצים מסוג קסטור-4A (שיפור של הקסטור-4 ששימש בדלתא 3000).
בשיגור היחיד שבוצע לא היה שלב שלישי.
הדלתא 5000 שוגר פעם אחת ויחידה מ-SLC-2W בבסיס חיל האוויר וונדנברג כשבחרטומו הלוויין COBE אותו הביא למסלול לווייני נמוך.
דלתה היא עיר בקולומביה הבריטית שבקנדה.
דלתה היא חלק מאזור ונקובר רבתי, בדרום מערב קולומביה הבריטית, והיא עיר המורכבת משלושה אזורים: צפון דלתה, לדנר וטוואסן.
נכון לשנת 2021, בדלתה מתגוררים 108,455 תושבים והיא העיר ה-52 בגודלה בקנדה.
בדרום מערב גובלת דלתה בחצי האי פוינט רוברטס שבמדינת וושינגטון ובמזרח היא גובלת בעיר סארי.
לפני ההתיישבות האירופית, המישור ואזור החוף של דלתה היו מיושבים על ידי המשתייכים לשבט .
אירופאים ראו אדמה זו לראשונה בשנת 1791, כאשר החוקר הספרדי סגן פרנסיסקו דה אליזה חשב בטעות שזהו אי וקרא לו "איסלה דה קפדה".
המתיישב האירופי הראשון בדלתה היה ג'יימס קנדי, שתפס 135 דונם בפברואר 1860 במה שנקרא מאוחר יותר אניוויל.
בשנת 1868 החלו תומאס לדנר ואחיו ויליאם לדנר לעבד את האזור שנקרא מאוחר יותר על שמם.
חקלאות ודיג סייעו לקהילה לצמוח במהירות במהלך העשורים הבאים.
בשנת 1879, אוגד האזור כעירייה, בשם "תאגיד דלתה", והכפר לדנר הפך למרכז המנהלי שלה.
בשל הגאוגרפיה שלה, הייתה דלתה קהילה מבודדת יחסית.
השלמתה של בשנת 1959 חיברה את לדנר לריצ'מונד ווונקובר, ויחד עם פתיחת בשנת 1960 ושינוי מסלולו של כביש 99 מכביש המלך ג'ורג' בסארי בשנת 1962 למסלול חדש דרך דלתה, סיימו את בידודה של דלתה והביאו לגידול אוכלוסין מסיבי של 400% ב-20 השנים הבאות.
השלמת בשנת 1986 שחיבר את צפון דלתה לניו ווסטמינסטר ולונקובר גם היא סייעה לצמיחתה של דלתה.
ב-22 בספטמבר 2017, לבקשת מועצת דלתה, שינתה ממשלת קולומביה הבריטית את השם והסיווג של תאגיד דלתה לעיר דלתה.
צפון דלתה (51,623 תושבים) מאכלסת יותר ממחצית אוכלוסיית דלתה.
זהו אזור פרברי ברובו בצפון מזרח דלתה, הגובל ב ובסארי.
לדנר (21,112 תושבים) הוא כפר דייגים מהמאה ה-19 בצפון מערב דלתה שהתרחב לכדי פרוור.
דיג וחקלאות הן תעשיות חשובות בו.
(20,933 תושבים) היא קהילה פרברית בדלתה הדרום-מערבית, המכנה את עצמה "המקום שטוף השמש ביותר במטרו ונקובר".
על קו המים לאורך חופי טוואסן משתרעים בתי יוקרה.
טוואסן היא גם ביתו של טרמינל המעבורות הסואן טוואסן, המחבר את היבשת לאי ונקובר ול.
טוואסן, יחד עם לדנר, ידועים גם בשם דלתה הדרומית.
במפקד האוכלוסין של שנת 2021 שנערך על ידי הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה של קנדה, אוכלוסיית דלתה מנתה 108,455 תושבים שהתגוררו ב-38,058 מתוך 39,736 דירות פרטיות, עלייה של מאוכלוסייתה בשנת 2016. בשנה זו דורגה דלתה במקום ה-52 בקנדה ובמקום 10 בקולומביה הבריטית מבחינת גודל אוכלוסייתה.
צפיפות האוכלוסייה בה הייתה 603.7 נפש לקילומטר מרובע.
בשנת 2011, הגיל החציוני בעיר היה 42.8 שנים, נתון גבוה במקצת מהגיל החציוני הארצי שעמד על 40.6 שנים.
בשנה זו היו 35,781 דירות פרטיות עם שיעור תפוסה של 97.1%.
על פי סקר משקי הבית הלאומי לשנת 2011, הערך החציוני של דירה בדלתה היה 562,181 דולר קנדי, נתון גבוה משמעותית מהממוצע הארצי שעמד על 280,552 דולר.
ההכנסה החציונית של משק בית (לאחר מיסים) בדלתה בשנה זו הייתה 71,590 דולר, נתון גבוה למדי מהממוצע הארצי שעמד על 54,089 דולר.
כ-45% מאוכלוסיית דלתה הם מיעוטים נראים, מתוכם כ-28,000 מדרום אסיה, 9,700 סינים ו-3,700 פיליפינים.
אותו מפקד אוכלוסין גם ציין כי ישנם 1,095 תושבים שחורים בעיר.
ישנם גם כ-3,180 בני עמים ילידים שהם 3% מאוכלוסיית העיר, חלקם מבני טוואסן, שעדיין מחזיקים בחלק קטן מהשטחים ההיסטוריים שלהם; אדמות טוואסן בשפך נהר פרייזר, המשותפות עם בני הווליטסום מאיי המפרץ .
למעלה מרבע (26.1%) מאוכלוסיית דלתה היא מדרום אסיה, הקהילה הרביעית בגודלה בקולומביה הבריטית אחרי ונקובר, סארי ו השכנות.
על פי מפקד האוכלוסין של 2021, החלוקה הדתית היא כדלהלן:
רוחניות ילידית (20 איש או 0%)
דלתה ממוקמת 27 ק"מ (17 מייל) דרומית לוונקובר ו-22 ק"מ (14 מייל) מצפון לגבול קנדה-ארצות הברית שעובר בקשת השלום שבסארי.
דלתה גובלת בגופי מים משלושה צדדים: נהר פרייזר בצפון, מצר ג'ורג'יה במערב ובאונדרי ביי בדרום.
שטחה הוא 364 קמ"ר, מה שממצב אותה כרשות המקומית הגדולה ביותר באזור מטרו ונקובר, בסמיכות לרשות השנייה בגודלה שהיא שכנתה ממזרח, סארי, ששטחה 317.4 קמ"ר.
אדמתה השטוחה והפורייה של דלתה הפכה אותה לאחד האזורים החקלאיים החשובים ביותר מטרו ונקובר .
תקנות שמורת הקרקעות החקלאיות מבטיחות כי רוב האדמה הזו תשמש לחקלאות, ומונעות את הפיכתה לדיור פרוורי.
בצפון דלתה מצויה גם ביצת ברנס , הכוללת 40 קמ"ר של אדמות ביצות טבעיות בעלות חשיבות אקולוגית לחיות הבר.
דלתה כוללת את האי אנאסיס , אי שהוא אזור תעשייה המקושר ליבשת דרך גשר אלכס פרייזר, המחבר את דלתה עם ריצ'מונד וניו ווסטמינסטר.
דלתה גם כוללת חצי אי המצוי בצד המזרחי של נהר פרייזר בגבולות העיר הצפוניים של דלתה, אליו ניתן להגיע רק דרך סארי.
דלתה ידועה באקלים היבש ושטוף השמש שלה (יחסית), בהשוואה למקומות אחרים במטרו ונקובר.
לדוגמה, היא מקבלת כמעט 40% פחות גשם מאשר במרכז העיר ונקובר: בממוצע 976 מ"מ לעומת 1,475 מ"מ בנמל ונקובר (בין השנים 1971 ל-2000).
השוואה קיצונית יותר מראה כי בדלתה יורד כמחצית מכמות הגשם שבצפון ונקובר, בה באותה תקופה ירדו 1,817 מ"מ גשם.
האקלים בדלתה הוא אקלים ים תיכוני חם-קיצי (Köppen Csb) עם קיצים קרירים וחורפים מתונים יותר מאשר אזורים אחרים בגבול קנדה-ארצות הברית, והיא חוותה כמה מהחורפים המתונים ביותר ואת שינויי הטמפרטורה היומיים הנמוכים ביותר בקנדה.
דלתה מנוהלת על ידי מועצת עיר, בראשות ראש עיר ושישה חברי מועצה, הנבחרים לתקופה של ארבע שנים.
באותן בחירות נבחר גם הוועד המנהל של בתי הספר באזור.
ראש העיר נכון ל-2025 הוא ג'ורג' הארווי, שנבחר לראשונה ב-2018. שלא כמו רוב הקהילות בקנדה, אך כמו ונקובר וריצ'מונד, לדלתה יש מערכת שלרשימות מקומיות המתמודדות בבחירות, כמו TriDelta, IDEA, One Delta Delta Residents Association, Delta Connect, DIVA, Independents Working For You ו-Achieving For Delta.
בבית הנבחרים של קנדה, דלתה היא חלק ממחוז הבחירות דלתה.
נכון לבחירות הכלליות הפדרליות ב-2021, מושב דלתה אויש על ידי קרלה קוואלטרופ, נציגת המפלגה הליברלית.
בבחירות לממשלת פרובינציית קולומביה הבריטית שנערכו ב-2024, מושב צפון דלתה אויש על ידי ראווי כחלון מהמפלגה הדמוקרטית החדשה של קולומביה הבריטית, בעוד שמושב דלתה הדרומית אויש על ידי איאן פאטון מהמפלגה השמרנית של קולומביה הבריטית.
לדלתה, בניגוד לרוב הרשויות המקומיות באזור מטרו ונקובר, אינה מנצלת את שירותי המשטרה הרכובה המלכותית של קנדה כיוון שיש לה משטרה מקומית.
לויס ג'קסון, ראש עיריית דלתה לשעבר, כיהנה בתפקיד בין השנים 1999 ל-2018. מאז 1973 היא משמשת כחברת מועצת דלתה, ובשנת 2018 נבחרה מחדש למועצה.
תחנת המשנה ארנוט של חברת החשמל של קולומביה הבריטית (BC Hydro) ממוקמת בשטחה של דלתה.
זוהו הטרמינל היבשתי של מסלול אספקת חשמל הדרומי לאי ונקובר.
תחנת משנה זו שימשה בעבר כתחנת המרה לרשת המתח הגבוה בזרם ישר (HVDC) שעל האי ונקובר.
תחבורה ציבורית בדלתה מבוססת על אוטובוסים של רשות התחבורה .
בדלתה אין מערכת רכבת קלוה, אם כי מערכת סקייטריין הקרובה נמצאת במרחק של 3 ק"מ מגבולות העיר.
דלתה היא מרכז תחבורה מרכזי עבור מטרו וונקובר: רוב כלי הרכב היוצאים מוונקובר לארצות הברית עוברים דרך גבולות דלתה.
כלי רכב רבים המיועדים לאי ונקובר משתמשים בטרמינל המעבורות טוואסן שבדלתה.
כביש 99 מחבר את ריצ'מונד לדלתה דרך מנהרת ג'ורג' מאסי, שנבנתה בשנת 1959. צפון דלתה מחוברת לניו ווסטמינסטר ולריצ'מונד על ידי כביש 91 וגשר אלכס פרייזר (שנפתח בשנת 1986).
דלתה מחוברת לסארי, לנגלי והלאה לכוון מזרח על ידי כביש 10. עומסי תנועה בשעות העומס אינם נדירים.
כביש 17 בדלתה מספק חיבור למסוף המעבורות של טוואסן, המספק שירותי מעבורות רכב ונוסעים לאי ונקובר ולאיי המפרץ .
דרך ריבר היא כביש עיקרי נוסף המתחיל בסארי ועובר מערבה דרך צפון דלתה, מתחת לגשר אלכס פרייזר, מצפון לביצת ברנס, ומסתיימת ברחוב 62B, אשר לאחר מכן הופך לכביש 17A.
כמו דרך ריבר, הקהילות המערביות של "דלתה הדרומית" (לדנר וטוואסן) מחוברות לצפון דלתה ולקהילות ממזרח על ידי Ladner Trunk Road; ממזרח לצומת עם כביש 91, הכביש נקרא כביש 10.
רחוב 56 הוא עורק תנועה ראשי נוסף בקהילה, החוצה את אזור טוואסן; זהו הכביש היחיד המוביל לקהילת פוינט רוברטס, חצי אי השייך לארצות הברית אך מנותק ממנה על ידי אדמה קנדית.
בדלתה מצוי נמל התעופה באונדרי ביי, נמל התעופה השביעי העמוס ביותר בקנדה מבחינת תנועות מטוסים .
נמל התעופה באונדרי ביי משמש בעיקר למטוסים פרטיים, טיסות צ'רטר מסחריות ולשיעורי טיסה.
דלתה היא הקהילה המערבית ביותר המקבלת שירות מרשות הבריאות פרייזר, שמפעילה את בית החולים דלתה בלדנר וגם מממנת טיפול ביתי וקהילתי.
אגודת ההוספיס דלתה מפעילה מתקן ליד בית החולים.
רשת בתי הספר הציבוריים דלתה מפעילה בתי ספר ציבוריים אנגלופוניים בעיר.
לדלתה קבוצות ספורט צעירים רבות בהוקי קרח, כדורגל, פוטבול, הוקי שדה, בייסבול, סופטבול, לקרוס שדה ולקרוס בוקס.
למעלה מ-160 צעירים משחקים רינגט בדלתה.
בשנת 2005 היו לאיגוד הרינגט של דלתה 13 קבוצות.
שחקני ספורט מקצועיים בולטים מדלתה הם ג'ף פרנסיס (MLB), ג'יימס פקסטון (MLB), ג'סטין מורנו (MLB), ברנט סיברוק (NHL), טרוי ברואר (NHL) ומיץ' ברגר (NFL).
בעבר אירחה דלתה את מרוץ האופניים השנתי שנקרא טור דה דלתה.
הוא כלל מרוצים חד-יומיים, לגברים החל מ-2001, ולנשים החל מ-2011. בשיאו, היה זה אחד מאירועי רכיבת האופניים היוקרתיים ביותר בצפון אמריקה.
הופסק עקב הקורונה ולא חודש מאז.
טריאתלון דלתה גם הוא אירוע פופולרי מאוד, שמתרחש כל אפריל.
האירוע מתקיים במרכז הפנאי לדנר, בו משתתפים מעל 500 כולל רבים ממועדון הטריאתלון המקומי של דרום דלתה.
ג'ייסון פריסטלי, שחקן ובמאי קנדי
וויל סאסו, קומיקאי ושחקן קנדי
נחמיה ג'ורג' מאסי, חבר פרלמנט לשעבר מטעם דלתה שכיהן בין השנים 1956 ל-1960. על שמו קרויה מנהרת ג'ורג' מאסי.
, ראש הממשלה ה-19 של קולומביה הבריטית וחבר פרלמנט לשעבר מטעם דלתה
דלתה שימשה כאתר הצילום העיקרי של סדרת הטלוויזיה תושב חוץ.
האנגר הריטג' בשדה התעופה באונדרי ביי בדלתה שימש כאתר צילומים בסדרות טלוויזיה וסרטים רבים.
דלתא סיגמא פי (ΔΣΦ, ידוע גם כ-DSP, D-SIGS, דלתא סיגס, דיגס) היא אחוות סטודנטים (מועדון חברתי) שהוקמה בסיטי קולג' של ניו יורק ב-1899.
בסוף המאה ה-19, רוב האחוות היו פתוחים או ליהודים בלבד או לנוצרים בלבד.
כאשר קבוצה של ידידים בסיטי קולג' של ניו יורק ניסו להיכנס לאחווה כלשהי, הם נדחו משום שבקבוצה היו נוצרים ויהודים יחד.
כמענה לכך, הם הקימו את הסניף הראשון של דלתא סיגמא פי ב-10 בדצמבר 1899. הסניף נקרא "אינסולה", בגלל מיקומו באי מנהטן (Insula בלטינית, פירושו אי).
בסוף 1902, חתמו חמישה חברים מאינסולה על ניירות תאגוד, דלתא סיגמא פי התאגדה למען התפשטות של "עקרונות של אחווה ורעות בקרב חברי הקולג', בלא הבחנה בין גזע ודת".
ב-1903, האחווה הקימה סניפים באוניברסיטת קולומביה ואוניברסיטת ניו יורק.
בין 1914 ל-1916 האחווה כמעט הוכפלה בגודלה עם הקמתם של עשרה סניפים נוספים.
ב-1915, הסניף הראשון בחוף מערבי, הוקם באוניברסיטת קליפורניה בברקלי.
הסניף נקרא "הילגארד" על שם דיקן האוניברסיטה, וזה הסניף היחיד בכל סניפי האחווה שאין בשמו אות יוונית.
כאשר ארצות הברית הצטרפה למלחמת העולם הראשונה ב-1917, לדלתא סיגמא פי היו 19 סניפים פעילים.
במהלך המלחמה קרוב לשלושת רבעי מחברי האחווה שירתו במגוון תפקידים, כאשר חצי מהמספר הזה בקרבות מעבר לים.
ההוצאה לאור של "הציפורן", העיתון של האחווה, וכן הוועידות של השנים 1917 ו-1918 נדחו עד לסופה של המלחמה.
דלתא סיגמא פי המשיכה להתרחב במשך שנות העשרים, בזמן שהרבה אחוות מקומיות ומועדנים חברתיים אחרים הגישו בקשה לחברות באחווה.
בתוך האחוות המקומיות הללו הייתה גם "פי נו" מאוניברסיטת מקגיל שבמונטריאול, קוויבק, קנדה; כאשר הצטרפה כחברה באחווה, בשם אלפא אומיקרון, נהייתה דלתא ביגמא פי לאחווה בינלאומית.
מסורת שהחלה באותו הזמן היא נשף המלחים.
בראשונה היה זה בסניף של אוניברסיטת סטטסון.
כיום ברבים מסניפי דלתא סיגמא פי, נשף המלחים מתקיים מדי שנה והוא רשמי למחצה - תאום של נשף הציפורן, הנשף הרשמי של האחווה.
במהלך השפל הגדול, הצמיחה של האחווה נעצרה; הרישום לקולג'ים ככלל פחת, ואלו שכבר נרשמו לא הצטרפו.
מספר סניפים נעשו רדומים, בתוכם סניף אלפא וגמא, ומספר סניפים בניו יורק סיטי.
הסניפים היחידים שהוקמו במהלך השפל הגדול היו הסניף באוניברסיטת אלבמה וביתא למבדה ב.
במהלך אותה תקופה, העביר מנהל הוועד הפועל של האחווה, א.
דפנדרפר, את המרכז של האחווה לוושינגטון.
דלתא סיגמא פי התאגדה מחדש בוושינגטון ב-1929.
גם אם האחווה נהדפה לאחור ודעכה במהלך שנות השלושים, הרי שבפרוץ מלחמת העולם השנייה האחווה מגיעה לשפל; חברים רבים עוזבים את האחווה.
אם בפרוץ מלחמת העולם השנייה רק סניף אחד של האחווה היה רדום (אוניברסיטת מקגיל), הרי שב-1944 רק 12 מ-33 הסניפים של האחווה נותרים פעילים.
לאחר המלחמה, הביא החוק להסתגלות מחדש של חיילים משוחררים, לחיילים ותיקים רבים את האפשרות להירשם לקולג'.
התוצאה הייתה נהירה של סטודנטים חדשים, ובעקבות זה, סניפים רבים שהיו רדומים - חזרו לפעילות.
תוצאה נוספת של חקיקת החוק היא פתיחת אוניברסיטאות ציבוריות רבות.
עם מוסדות חדשים רבים שנפתחו לפתע להשפעת האחוות, דלתא סיגמא פי, יחד עם אחוות רבות נוספות, חוותה את תקופת הצמיחה הגדולה שלה בתקופה לאחר מלחמת העולם השנייה.
דלתא גליל תעשיות בע"מ היא חברה ציבורית ישראלית שנוסדה ב-1975 ומעצבת, מייצרת ומשווקת מוצרי הלבשה ממותגים וממותגים פרטיים לגברים, נשים וילדים.
מניית החברה כלולה במדד תל אביב 125. מרבית מניות דלתא גליל מוחזקות על ידי אייזיק דבח (49.21%).
דלתא גליל תעשיות נוסדה בשנת 1975 על ידי התעשיין ואיש העסקים דב לאוטמן ואליעזר פלג בכרמיאל.
כבר מיומה הראשון בנתה דלתא עצמה כחברה ליצוא.
בהמשך הקימה רשת מתפרות בגליל.
בשנת 1982 הנפיקה החברה את מניותיה בבורסה לניירות ערך בתל אביב והפכה לחברה ציבורית.
בשנת 1999 הנפיקה החברה את מניותיה גם בבורסת נאסד"ק בניו יורק.
במהלך שנות התשעים הקימה "דלתא" מפעלים בירדן ובמצרים.
כ-2,000 עובדים הועסקו בשני מפעלים במצרים וכ-1,600 עובדים במפעל בירדן.
בשנת 2007 מכר דב לאוטמן את השליטה בדלתא לאייזיק דבח תמורת 25 מיליון דולר.
במרץ 2021 הנפיקה החברה בבורסה לניירות ערך בתל אביב את הפעילות בישראל כחברה בת נפרדת, דלתא ישראל מותגים.
החברה מייצרת הלבשה תחתונה לגברים ולנשים, חזיות, גרביים, בגדי תינוקות, הלבשת פנאי (leisurewear), בגדי לילה, בדים סרוגים, בדים אלסטיים ועוד.
בשנת 2007 הפכה GMM Capital, שבבעלות אייזיק דבח, לבעלת המניות המרכזית.
תחת הנהגתו עברה החברה שינוי משמעותי תוך אימוץ אסטרטגיית צמיחה.
מאז תחילת כהונתו נכנסה החברה לשווקים חדשים, הרחיבה את נוכחותה בתחום הייצור, השיווק והמכירה ברחבי העולם, וחוותה צמיחה ניכרת ברווחים.
דלתא גליל היא מובילה בתחום ההלבשה האינטימית וה-activewear ללא תפרים.
כיום מפתחת דלתא גליל מוצרי הלבשה ללא תפרים, כולל חזיות, בגדי גוף וגרביים; הלבשה אינטימית לנשים; הלבשה תחתונה לגברים, כולל תחת המותגים שבבעלותה Schiesser, Eminence, Organic Basics ו־Athena; בגדי תינוקות, בגדי ספורט, בגדי שינה ובגדי פנאי, כולל תחת המותגים שבבעלותה P.J.
דלתא גליל גם מעצבת, מפתחת, משווקת ומוכרת דנים והלבשה ממותגת תחת המותג 7 For All Mankind®, והלבשה לנשים ולילדים תחת המותג Splendid®.
בנוסף, היא מוכרת את מוצריה תחת שמות מותגים ברישיון לחברה, כולל adidas, Wolford, Wilson, Columbia, Tommy Hilfiger ואחרים.
דלתא גליל מפעילה שלושה מרכזי מו"פ ברחבי העולם, עם מיקוד בחדשנות בבדים, גרביים ביצועיות וחזיות.
לחברה 16 פטנטים רשומים ו־13 פטנטים בהמתנה וטכנולוגיות ייחודיות אחרות.
דלתא גליל מעסיקה כ־25,000 עובדים ברחבי העולם.
בשנת 1993 רכשה חברה בריטית לייצור ושיווק של בגדי תינוקות, שהייתה בעלת מפעל בסקוטלנד טסיפקה את עיקר תוצרתה לרשת "מרקס אנד ספנסר".
בשנת 2001 רכשה דלתא גליל את חברת ההלבשה האמריקנית Inner Secrets Inc תמורת 55 מיליון דולר.
בשנת 2004 רכשה את Burlen Corporation, יצרנית בתחום ההלבשה התחתונה לנשים.
בשנת 2012 רכשה את יצרנית ההלבשה התחתונה הגרמנית שיסר (Schiesser) תמורת כ-68 מיליון אירו.
בשנת 2012 רכשה את מותג הילדים האמריקאי LittleMissMatched.
בשנת 2015 רכשה את המותג P.J.
Salvage ונכסים אחרים של חברת לומוורקס אפרל (Loomworks Apparel), חברת הלבשה אמריקאית, בתמורה לכ-37 מיליון דולר.
בשנת 2016 רכשה חלק מהפעילות של חברת VF Corporation, חברה ציבורית אמריקאית, תמורת 120 מיליון דולר.
הרכישה כללה שלושה מותגי פרמיום: מותג הג'ינס 7 For All Mankind ואת מותגי הפרימיום להלבשה עליונה Splendid ו-Ella Moss.
בשנת 2018 רכשה החברה את קבוצות Financiere Boxer ו-Boxer Holding הצרפתיות, בעלות השליטה המשותפות בחברת ההלבשה התחתונה אמיננס (Eminence), תמורת 125 מיליון יורו.
ביוני 2019 רכשה החברה את קבוצת ההלבשה התחתונה ההונג קונגית בוגרט (Bogart) תמורת יותר מ-105 מיליון דולר.
בשנת 2021 חתמה על הסכם שיתוף פעולה, לפתיחת חנויות של המותגים הבינלאומיים בתחום ההלבשה התחתונה ובתחום מוצרי האווירה והטיפוח של המותג "ויקטוריה'ס סיקרט" בישראל
בשנת 2024 הקימה דלתא גליל מיזם משותף עם Reliance Industries לכניסה לשוק ההודי.
באוקטובר 2025 רכשה החברה את מותג בגדי הנוחות האמריקאי Daily Drills תמורת 65 מיליון דולר.
התמורה עשויה לגדול עד 102 מיליון דולר, בהתאם לעמידה ביעדי רווחיות בשנים 2026–2029.
δ (דלתא) במגן הוא כוכב משתנה בקבוצת הכוכבים מגן, שנתן את שמו למשפחה של כוכבים משתנים בעלי תכונות דומות - משתנים קפאידים ננסיים, שכן כוכבים מסוג זה משתנים במנגנון דומה לשל המשתנים הקפאידים, אבל בעוד שמשתנים קפאידים הם על-ענקים כוכבים משתנים מסוגו של δ במגן הם ענקים או תת-ענקים.
δ במגן נמצא במרחק של כ-200 שנות אור מכדור הארץ, מסתו גדולה מפעמיים מסת השמש, רדיוסו גדול פי 4 מרדיוס השמש וטמפרטורת פניו היא כ-7,000 קלווין.
בהירותו הנראית משתנה בין דרגות 4.6 ל-4.8 במחזוריות של 4.65 שעות, אך בנוסף יש לו מספר מחזורי השתנות משניים עם שינויים קטנים יותר בבהירות של 4.48 שעות, 2.79 שעות, 2.28 שעות, 2.89 שעות ו-20.11 שעות.
הצרוף של כל מחזורי המשנה עם המחזור הראשי יוצר תבנית השתנות מורכבת מאוד שמאפיינת כוכבים משתנים מסוג זה.
עוצמת ההארה של הכוכב היא בערך פי 40 מעוצמת השמש.
השינוי בעוצמת ההארה של δ במגן נובעת מפעימות רדיאליות שגורמות להתנפחות והתכווצות של הכוכב בדומה למנגנון של משתנים קפאידים.
בנוסף מתרחשות בכוכב פעימות לא רדיאליות שיוצרות תבניות של גלים על פני הכוכב וגורמות לשינויים נוספים בעוצמת ההארה.
המנגנון העיקרי שגורם להתנפחות ולהתכווצות נובע מיינון הליום בשכבות החיצוניות של הכוכב, ההליום המיונן בולע קרינה, מתחמם ומתפשט, ואז עם הגדלת הרדיוס הוא מתקרר והיינון קטן כך שההליום חוזר להיות שקוף לקרינה ולכן ההליום מתקרר ומתכווץ חזרה.
הכוכב סיים את להתיך מימן בליבה שלו והוא נמצא בתהליך של התנפחות בדרך להפוך לענק אדום.
המתכתיות של δ במגן גדולה מהרגיל ויש בו פי שלושה ברזל לעומת השמש.
ל δ במגן יש שני בני לוויה.
δ במגן B הוא ככל הנראה כוכב הסדרה הראשית מסוג ספקטרלי K8 עם בהירות נראית מדרגה 12.2. הוא נמצא במרחק זוויתי של 15.2 שניות קשת מהכוכב הראשי (δ במגן A), שמתאים למרחק של לפחות 870 יחידות אסטרונומיות וזמן הקפה של לפחות 15,000 שנים.
δ במגן C הוא ככל הנראה כוכב הסדרה הראשית מסוג ספקטרלי G7 הדומה לשמש, עם בהירות נראית מדרגה 9.2. הוא נמצא במרחק זוויתי של 52.2 שניות קשת מהכוכב הראשי, שמתאים למרחק של לפחות 3,000 יחידות אסטרונומיות וזמן ההקפה של לפחות 85,000 שנים.
דלתא סנטר הוא היכל ספורט ובידור הממוקם בעיר סולט לייק סיטי.
דלתא סנטר הוא אולם הבית הרשמי של קבוצת ליגת ה-NBA יוטה ג'אז.
ההיכל מכיל 19,911 מקומות ישיבה בתצורת כדורסל.
האולם נפתח ב-1 באוקטובר 1991. עלות בנייתו הייתה כ-164 מיליון דולרים.
החל מ-1 ביולי 2023 חזר האולם לשמו המקורי, דלתא סנטר, בו החזיק מאז היווסדו ועד 2006, לאחר שהיוטה ג'אז חתמו על הסכם עם החברה.
בתקופת הביניים נקרא "ויוינט סמארט הום ארנה".
ב-2024 נקבע האולם גם כאולמה הביתי של קבוצת התרחבות חדשה בליגת ה-NHL, שהחליפה את אריזונה קויוטיס שפעילותה הופסקה.
הקבוצה, הנקראת זמנית "מועדון הוקי יוטה", החלה את פעילותה בעונת 2024/25.
δ בקנטאור הוא כוכב בולט בקבוצת הכוכבים קנטאור עם בהירות נראית מדרגה 2.52. הכוכב נמצא במרחק של כ-400 שנות אור ממערכת השמש.
בדומה לכוכבים אחרים בקבוצת קנטאור עם בהירות כמו שלו, אין ל-δ בקנטאור שם משלו, ככל הנראה בשל מיקומו הדרומי שלא אפשר לצפות בו מאירופה.
δ בקנטאור הוא כוכב הסדרה הראשית כחול מסוג ספקטרלי B2 V, מסתו כ-8.7 מסות שמש, רדיוסו כ-6.5 רדיוסי שמש וטמפרטורת פניו כ-22,300 קלווין.
הוא מאיר בעוצמה של פי 1,350 מעוצמת ההארה של השמש באור נראה, אך בשל טמפרטורת פניו הגבוהה רוב קרינתו היא בתחום העל-סגול, כך שעוצמת הארתו הכוללת היא בערך פי 5,000 מעוצמת ההארה של השמש.
הכוכב מסתובב על צירו במהירות של לפחות 240 קילומטרים בשנייה וכתוצאה מכך הוא מעיף חומר מפני השטח שלו.
החומר המועף יוצר מעטפת המקיפה את הכוכב ומגיעה לקוטר זוויתי של 6-7 אלפיות של שניית קשת סביב הכוכב השקולה לקוטר של פי 85-95 מקוטר השמש או פי 12-14 מקוטר הכוכב עצמו.
בהירותו של הכוכב משתנה בין דרגות בהירות 2.51 ו-2.65 והוא מסווג כמשתנה γ בקסיופאה.
עם זאת, מדידות הראו שיש מחזוריות מורכבת בשינויים בניגוד לחוסר מחזוריות שמאפיינת משתנים מהסוג של γ בקסיופאה, והועלו השערות שבהירות הכוכב משתנה גם בעקבות פעימות פנימיות.
השערה נוספת היא שיש לכוכב בן זוג עמום עם מסה של 4-7 מסות שמש שמקיף אותו במרחק של כ-6.9 יחידות אסטרונומיות בזמן הקפה של 4.6 שנים.
במרחק זוויתי של 2.5 דקות קשת ו-3.7 דקות קשת מ-δ בקנטאור נמצאים בהתאמה כוכב הסדרה הראשית כחול נוסף מסוג ספקטרלי B9 V (HD 105383) וענק כחול מסוג ספקטרלי B6 III (HD 105382), אך לא נראה שהם קשורים כבידתית וככל הנראה רק נמצאים במקרה על אותו קו ראייה.
δ בצלב הדרומי הוא הכוכב הרביעי בבהירותו בקבוצת הכוכבים הצלב הדרומי ועם בהירות נראית מדרגה 2.75 הוא העמום ביותר מבין ארבעת הכוכבים שיוצרים את האסטריזם בצורת צלב שעל שמו הקבוצה.
זהו הכוכב היחיד מבין הארבעה שאין לו שם משלו (אם כי גם השמות אקרוקס וגקרוקס הם לא שמות רגילים אלא קיצור של ציוני באייר של הכוכבים).
δ בצלב הדרומי הוא תת-ענק כחול עם סיווג ספקטרלי B2 IV שנמצא במרחק של כ-345 שנות אור ממערכת השמש.
מסתו גדולה ומוערכת בקרוב ל-9 מסות שמש, רדיוסו כ-7 רדיוסי שמש והוא מאיר בעוצמה של פי 760 מעוצמת ההארה של השמש באור נראה, אך טמפרטורת פניו הגבוהה, כ-23,000 קלווין, גורמת לכך שכמעט כל קרינתו היא בתחום העל-סגול, כך שעוצמת הארתו הכוללת היא יותר מפי 10,000 מעוצמת ההארה של השמש.
בדומה לתת-ענקים כחולים אחרים, בהירותו של δ בצלב הדרומי משתנה מעט בתחום של כ-6 מאיות של דרגת בהירות במחזוריות של 3 שעות, 37 דקות ו-30 שניות, כלומר כ-6.6 מחזורים ביממה.
מהירות הסיבוב העצמי של δ בצלב הדרומי היא גבוהה ועומדת על לפחות 175 קילומטר בשנייה, כלומר הוא משלים הקפה על צירו בכשתי יממות בלבד.
למרות שגילו מוערך בכ-18 מיליון שנים בלבד, נראה הוא כבר סיים להתיך מימן להליום בליבתו ותהליכי ההיתוך עברו לשכבות המקיפות את הליבה, מה שגורם לכוכב להתקרר ולהתנפח, בדרך להפוך לענק אדום.
δ בברבור (פאוואריס) הוא כוכב בקבוצת הכוכבים ברבור (סיגנוס), שבהירות נראיתו, מדרגה 2.87, היא הרביעית בעוצמתה בקבוצה, והוא מציין את הכנף המערבית של הברבור.
במקור לא היה שם רשמי ל δ בברבור, הוא היה חלק מהאסטריזם "אל-פאוואריס" שמשמעות שמו היה "הרוכבים" בערבית הילידית.
בשנת 2016 הוחלט רשמית שהשם ייצג את δ בברבור A בפרט.
δ בברבור הוא למעשה מערכת בת שלושה כוכבים במרחק של כ-165 שנות אור ממערכת השמש.
את הכוכב הבהיר (והיחיד שנראה לעין ללא ציוד עזר) δ בברבור A מקיפים שני כוכבים עמומים בהרבה: δ בברבור B ו-δ בברבור C.
גילה של המערכת מוערך בכ-200 מיליון שנים.
בין השנים 11,000 ו-12,000 לספירה יהיה δ בברבור הכוכב הבהיר הקרוב ביותר לקוטב השמיימי הצפוני והוא יראה בחצי הכדור הצפוני כל הלילה לאורך כל השנה.
δ בברבור A הוא תת-ענק לבן-כחלחל מסוג ספקטרלי A0 IV או B9.5 IV, מסתו קרובה ל-3 מסות שמש ורדיוסו כ-5 רדיוסי שמש.
טמפרטורת פניו כ-10,100 קלווין והוא מאיר בעוצמה של פי 150 מעוצמת ההארה של השמש באור נראה, ומעט יותר מכך בצירוף הקרינה בתחום העל-סגול.
תצפיות שונות נתנו דרגות בהירות שונות בין 2.85 ו-2.89, כך שהוא חשוד ככוכב משתנה, אך לא ידוע אם הוא אכן כוכב משתנה ואם כן אז מאיזה סוג.
נראה שהכוכב נמצא כבר לקראת סיום שלב היתוך המימן שבליבתו להליום והוא בתחילתו של תהליך התקררות והתנפחות בדרך להפוך לענק אדום.
δ בברבור B הוא כוכב הסדרה הראשית לבן-צהבהב מסוג ספקטרלי F1 V והוא מקיף את δ בברבור A במסלול אליפטי למדי כך שהמרחק ביניהם נע בין 80 ל-220 יחידות אסטרונומיות (מפעמים ועד פי 5.5 מהמרחק של פלוטו מהשמש) בזמן הקפה של כ-780 שנים.
מסוגו הספקטרלי נראה שמסתו היא כ-1.6 מסות שמש וטמפרטורת פניו כ-7,300 קלווין.
מהטמפרטורה ועוצמת ההארה שעומדת על בערך פי 7 מעוצמת ההארה של השמש, ניתן לחשב את רדיוסו שעומד על כ-1.7 רדיוסי שמש.
גם בהירותו של δ בברבור B דווחה בעבר כמשתנה בין דרגות בהירות 6.3 ו-8.5 והוא סווג כחשוד ככוכב משתנה, אך הדיווחים הם ישנים למדי וייתכן שאינם אמינים.
במרחק זוויתי של כ-3 שניות קשת מ- δ בברבור A, ניתן להבחין בו בקלות באמצעות טלסקופ חובבים.
δ בברבור C נמצא במרחק זוויתי של כדקת קשת מ- δ בברבור A ובהירותו היא מדרגה 12. לא ידוע עליו הרבה, אך מבהירותו הנמוכה ששקולה לכ-3 מאיות מעוצמת ההארה של השמש, נראה שהוא ננס אדום עם מסה של פחות מחצי מסת שמש ורדיוס של פחות מחצי רדיוס שמש.
המרחק בינו ובין השניים האחרים הוא לפחות 3,000 יחידות אסטרונומיות.
דלתדרומאוס (שם מדעי: Deltadromeus; מילולית: "אצן הדלתא") הוא סוג של דינוזאור תרופוד שחי בסופו של הקרטיקון לפני 95 מיליון שנה ברחבי צפון אפריקה.
יצור זה היה בעל רגליים ארוכות המותאמות לריצה, והיה כנראה קרובם של האלפרוזאורוס במשפחת הנואזאוריים.
עם זאת, חוקרים אחרים רואים בו מין הדומה מאוד לסוג Gualicho מפטגוניה, קרובו של הנאוונאטור, כך שאולי הוא היה קרוב יותר לקרכרודונטוזאוריים, למגרפטוריים ואף לטירנוזאוריים המאוחרים בהנחה שכך.
היצור נמצא ב-1996 בחפירות שבין מרוקו לאלג'יריה וקיבל את שמו בידי החוקר פול סרנו.
היצור הגיע לאורך 8 מטרים ומשקלו היה מעל 1,050 ק"ג.
לא נמצאה גולגולת שלו, אך עצמות הרגליים שלו היו ארוכות מאוד.
כמה חוקרים טענו שמצאו שיניים שלו, אך לא הצליחו להוכיח שייכות.
ככל הנראה היצור היה טורף-העל של אזורי הביצות הקדומים של צפון אפריקה, לצד הבחרייזאורוס (Bahariasaurus), הקרכרודונטוזאורוס והספינוזאורוס העצום, שניזון מטרף של דינוזאורים קטנים יותר.
מנכ"לית החברה היא ענת בוגנר.
החברה הוקמה ב-7 בספטמבר 2020 על ידי החברה האם, דלתא גליל תעשיות בע"מ.
אל החברה הועברה פעילות "דלתא ישראל" של החברה האם.
במרץ 2021 נרשמו מניות החברה למסחר בבורסה לניירות ערך בתל אביב, לאחר ש-20% מהן הונפקו למשקיעים מוסדיים.
מרבית מוצרי החברה מיוצרים על ידי ספקים במזרח הרחוק.
מתוך 201 החנויות של הרשת (בפברואר 2021), 161 מופעלות על ידי החברה ו-40 על ידי מפעילים חיצוניים.
מוצרי החברה נמכרים גם לרשתות קמעונאיות גדולות כגון המשביר החדש לצרכן ו-H&O, ולכאלף חנויות פרטיות.
החברה עוסקת גם בניהול הייצור של מותגים פרטיים לפי דרישת הלקוח, כגון מותג "LIFE" של רשת סופר פארם.
בדצמבר 2020 הועסקו בחברה 885 עובדים, מתוכם 208 עובדים של קבלני כוח אדם.
דלתא שלוש היא חברה אמריקאית-ישראלית המספקת שירותי טלפוניית IP.
החברה הייתה מהראשונות בעולם שהציעה שירות טלפוניה דרך האינטרנט, והוזלה של עלות שיחות בינלאומיות ביותר מ-90 אחוז.
החברה הוקמה ביוני 1996 על ידי אלי וורטמן וג'ייקוב דיווידסון (יעקב נר דוד), במטרה לפתח שירות שיחות בינלאומי מבוסס אינטרנט בעלות נמוכה, בטכנולוגיית VoIP, ופתרון "PC to Phone", תוך שימוש בטכנולוגיה שפותחה על ידי חברת ווקלטק הישראלית.
ביוני 1997 חברת RSL Communications, חברת תקשורת שהייתה בבעלות רון לאודר, רכשה 51% ממניות החברה תמורת 5 מיליון דולר.
באפריל 1998, נרכשה יתרת המניות תמורת 15 מיליון דולר.
RSL הייתה גם ללקוחה המרכזית של החברה באותה עת.
השקיעה כ-2 מיליון דולר ברכישת כאחוז ממניות החברה, שהתשלום תמורת המניות בוצע בזכויות פרסום שהעניקה באתריה ל"דלתא שלוש".
אחר כך גם חתמה על הסכם שיווק, במסגרתו שולבו מוצרי טלפוניית האינטרנט של "דלתא שלוש" בדפי מדריך הטלפונים באתר Yahoo, במטרה שמשתמשים יכלו לבצע שיחות טלפון דרך רשת האינטרנט בקלות.
הסכם דומה חתמה גם עם חברת המדיה CNET, לה הוקצו 4% מהמניות תמורת 11 מיליון דולר, ועם מספר חברות מדיה נוספות.
בנובמבר 1999 ביצעה החברה הנפקה ראשונה לציבור של מניות בבורסת נאסד"ק, וגייסה 90 מיליון דולר לפי שווי שוק של 450 מיליון דולר.
אחר כך בית ההשקעות ליהמן ברדרס, ששימש כחתם המוביל בהנפקה, מימש אופציה של 'גרין שו' זכות להקצאת ניירות ערך נוספים מהחברה, במחיר ההנפקה כך שהיקף הגיוס גדל לכ-96 מיליון דולר.
בתחילת שנת 2000, בשיא בועת הדוט-קום, שער המנייה יותר מהכפיל את עצמו ובפברואר 2000 רשמה המניה שיא של 60 דולר, שהעניק לחברה לזמן קצר שווי של יותר ממיליארד וחצי דולר.
זאת גם בעקבות המלצת 'קנייה חזקה' של בתי ההשקעות.
אולם תוך שנה צנחה המניה בשיעור של 98%, למחיר של כ-1.5 דולר וחברת האם RSL פשטה את הרגל.
בנוסף משקיעים בארצות הברית הגישו תובענה ייצוגית נגד החברה ומנהליה.
אלי וורטמן כיהן כמנכ"ל מאז הקמת החברה ועד למאי 1999, אז מונה עמוס סלע לתפקיד.
במרץ 2000 מונה נועם ברדין לתפקיד נשיא ומנכ'ל החברה.
במרץ 2002 עבר ברדין לכהן כיושב ראש החברה, תפקיד אותה מילא עד 2007 במקומו מונה שימי צימלס למנכ"ל.
ממייסדי החברה וורטמן ודיווידסון עזבו במהלך שנת 2000 וייסדו את חברת NomadIQ, שנמכרה לאחר זמן קצר, והשקיעו בחברת Ambient, שפיתחה פתרון חיבור לאינטרנט באמצעות רשת החשמל.
בנובמבר 2001 עזבו עוד שניים ממייסדי החברה המקוריים, דימיטרי גורושנסיק וסופיה בבקובה שפיתחו את הטכנולוגיה שלה, כדי להקים חברה חדשה, קרוסאופטיקס (CrossOptix), שפיתחה פתרונות תקשורת אופטיים; נועם ברדין שהיה מנכ"ל עזב ב-2007, ובהמשך הפך למנכ"ל אפליקציית הניווט הפופולרית Waze.
החברה סיימה את הרבעון הראשון של 2001 עם הכנסות של 6 מיליון דולר והפסד של 8 מיליון דולר, ושווי השוק של החברה בבורסה ירד מתחת לשווי ההון העצמי שלה.
ביולי 2001 מכרה חברת RSL את השליטה בחברה לאיש העסקים יצחק תשובה במחיר של 80 סנט למניה תמורת כ-16 מיליון דולר.
אולם תחילה מחיר המניה המשיך לרדת והיא הייתה בסכנת מחיקה מהמסחר בנאסד"ק.
בסוף 2001 החלה התאוששת בעסקי החברה, היא חתמה על הסכם עם חברת מיקרוסופט לשילוב פתרונות טלפוניית ה-IP שלה
במערכת ההפעלה Windows XP וב-MSN Messenger, כדי לאפשר למשתמשים שיחות טלפון מהמחשב האישי שלהם.
בנוסף הייתה בין החברות הראשונות בעולם ליישום שירות טלפוניה בפרוטוקול התקשורת SIP, שנכנס באותה עת לשימוש.
במרץ 2002 אף זכתה החברה בפרס חברת השנה בתחום העברת הקול בטכנולוגיית IP של חברת המחקר פרוסט אנד סאליבן.
בעקבות ההתאוששות בעסקי החברה, מחיר המנייה עלה ויצחק תשובה הצליח לממש את השקעתו במניות החברה ברווח ניכר, של כ-80 מיליון שקל.
החלה משנת 2006 הכנסות החברה שוב החלו לרדת, בנוסף היא התקשתה לייצור רווחים משמעותיים במשך השנים שרפה את קופת המזומנים שנותרה מגיוס ההון שלה ב-1999. בפברואר 2007 רכשה אחת ממתחרותיה, חברת Go2Call האמריקאית, אך הכנסות החברה המשיכו לרדת.
מניות החברה נמחקו על ידי נאסד"ק, במרץ 2008, לאחר שנפלו מתחת ל-1 דולר, ומניית החברה עברה להיסחר דרך ה-OTC Bulletin Board (רשימת "הפינק שיטס"), מערכת מסחר למניות שלא עומדות בתנאי הנאסד"ק.
באפריל 2008 פיטרה שליש מעובדיה בסוף הרבעון השלישי נותרו לחברה מזומן ושווי מזומן בסך 1.8 מיליון דולר בלבד ויצחק תשובה מכר את יתרת החזקתו (36%) תמורת 358 אלף דולר.
בפברואר 2009 הודיעה החברה כי מכרה את רוב המניות (54.3%) לחברת D4 Holdings האוסטרלית תמורת 1.17 מיליון דולר במזומן.
מרכז המחקר והפיתוח והמרכז התפעולי של החברה היה ממוקם ב בירושלים ופעל תחת חברת בת בשם "דלתא שלוש ישראל בע"מ".
החברה הציעה את שירותיה לשוק הביתי ולעסקים הקטנים, וגם הציעה פתרון של 'תווית לבנה' לארגונים (כלומר ניהול שירות הטלפוניה עבורם במיקור חוץ).
בסיס הלקוחות שלה סווג לשלושה תחומים: שירות ישיר למשתמשי קצה, שירות דרך משווקים ופתרונות אירוח:
השירות הישיר למשתמשי קצה שווק בשם iConnectHere ללקוחות פרטיים ועסקים קטנים באמצעות תוכנה הזמינה להורדה.
הוא עבד בצורה דומה לתוכנת סקייפ (אף על פי שהושק שנתיים קודם).
המשתמשים יכולו גם להשתמש בטלפון סטנדרטי משלהם עם השירות, באמצעות התקן חמורה של שותפים עסקיים.
החברה לדוגמה יצרה הסכם שותפות עם חברת פנסוניק היפנית, לשיווק של מכשיר טלפון ביתי המתחבר הן לרשת הטלפון והן לרשת האינטרנט, בו המשתמש היה יכול לחייג באמצעות האינטרנט על בסיס הרשת של דלתא שלוש.
השירות למשווקים, שכוללו בדרך כלל חנויות אינטרנט קפה ושרותי טלפון, שהציעו שיחות בינלאומיות בעלות נמוכה ללקוחות שלהם, דרך הרשת של דלתא שלוש.
פתרונות אירוח הוצעו לארגונים גדולים וכללו את התשתית להקמת רשת טלפוניה על בסיס הרשת של דלתא שלוש, אך אפשרה להם שליטה מלאה על החיוב, שירות הלקוחות והתמחור.
דם הוא נוזל המכיל פלזמה (55%) (החלק הנוזלי השקוף) ותאים (45%) גופיפים שונים, תאי דם, הורמונים ועוד.
במקומות רבים יש התייחסות לדם כאל רקמה, כגון: "רקמת הדם" היות שהדם, כמו כל רקמה, בנוי מתאים בעלי תפקוד זהה.
ההבדל העיקרי בין רקמת הדם לרקמות אחרות היא העובדה שתאים אלו אינם מחוברים זה לזה אלא רק סמוכים לתאים אחרים מאותו סוג במהלך שיוטם בכלי הדם.
הדם הוא אחד החומרים החשובים ביותר בגוף.
הוא מעביר חמצן מהריאות או הזימים ואת תוצרי מערכת העיכול אל התאים ומסלק מהתאים עודפי הפחמן הדו-חמצני וכל סוג פסולת אחרת.
כמו כן הדם מוביל חומרי מזון לכל תאי הגוף.
חמצן אינו מסיס היטב במים ולכן דרושים תאי הדם האדומים שמכילים המוגלובין הנקשרים למולקולות החמצן, ומעבירים אותן לתאי הגוף.
הפחמן הדו-חמצני מועבר מהתאים (בהם ריכוז הפחמן הדו-חמצני גבוה) אל הדם (בו ריכוז הפחמן הדו-חמצני נמוך) באמצעות דיפוזיה.
כאשר הדם המועשר בפחמן דו-חמצני מגיע לריאות, ריכוז הפחמן הדו-חמצני בו גבוה משל ריכוז הפחמן הדו-חמצני בנדיות האוויר שבריאות ולכן הוא עובר בדיפוזיה אל הריאות.
חומרי הפסולת התאית מועברים גם הם באמצעות דיפוזיה אל הדם.
הדם מוביל חומרים נוספים כגון הורמונים ותאי דם לבנים.
דם הוא נוזל הזורם בכלי דם (כגון עורקים, ורידים ונימים).
זרימתו, המכונה "מחזור הדם", מווסתת על ידי הלב.
חלק ניכר מצרכי הגוף מתקבל באמצעות הדם אשר מספק לתאי הגוף חמצן וחומרי מזון ומסלק מהם פחמן דו-חמצני וחומרי פסולת נוספים לכיוון הריאות, הכליות ועוד, אשר מפרישים אותם אל מחוץ לגוף.
צבע דם האדם הוא אדום, והגוון משתנה מעט בין העורקים לוורידים, בשל הריכוז המשתנה של החמצן.
בעורקים המובילים דם מהלב אל הגוף במחזור הדם הגדול, ובוורידים המובילים דם מהריאות אל הלב במחזור הדם הקטן, הדם עשיר יותר בחמצן ולכן צבעו יהיה אדום בהיר.
בוורידים המובילים דם מהגוף אל הלב במחזור הדם הגדול, ובעורקים המובילים דם מהלב אל הריאות במחזור הדם הקטן, הדם דל יותר בחמצן ולכן צבעו יהיה אדום כהה.
משתמשים בהבדלי צבע אלו כדי לגלות את כמות החמצן בדם באמצעות אוקסימטר: מתקן אופטי אשר מאיר דרך האצבע, ובודק את מידת הבליעה של האור.
התחום ברפואה העוסק במערכת תאי הדם בגוף האדם, באיברים ורקמות המייצרים אותם וכן במנגנון קרישת הדם נקרא המטולוגיה.
התחום העוסק במחלות המטולוגיות נקרא המטופתולוגיה .
הדם מורכב מ-55% פלזמה (החלק הנוזלי) ו-45% החלק התאי.
בבדיקת הדם ניתן לעמוד על ריכוזו של כל אחד מן המרכיבים.
חומציותו נעה בין 7.34 ל-7.45 pH ומוּוסתת על ידי בופרים.
בכל יום מיוצרים בגוף האדם מיליארדים של תאי דם אדומים, לבנים וטסיות, והם מחליפים תאים שהזדקנו ונהרסו.
תהליך זה נקרא המטופויזיס והוא מתרחש בעיקר במח העצם.
בתחילה נוצרים תאי גזע פשוטים רב-תכליתיים; מהם מתפתחים בהמשך תאי אם חד-תכליתיים שמבשילים ומייצרים את תאי הדם השונים.
לאדם מבוגר יש כ-25,000 מיליארד תאי דם אדומים שמתוכם 1.1% מוחלפים בכל יום.
חישוב פשוט מראה שאוכלוסיית תאי הדם האדומים כולה מתחדשת כל 90 ימים.
החלק התאי - ההמטוקריט - ריכוז תאי הדם 40%–45%.
99% תאי דם אדומים, תאים אלו חסרי גרעין והם נושאים את ההמוגלובין של הדם שאחראי לקשירת החמצן בדם.
0.6-1% טסיות דם, בעלות תפקיד בתהליך קרישת הדם.
0.2% תאי דם לבנים המהווים חלק מהמערכת החיסונית.
תאי דם אדומים צעירים (רטיקולוציט) נמצאים בדם בכמות של 25–75 אלף בממ"ק.
עליה בכמותם מרמזת על תהליך הרס של תאי דם אדומים.
תאי דם אדומים - 6–8 מיליון בממ"ק.
מכילים המוגלובין, חלבון המכיל ברזל וקושר חמצן, רמתו התקינה היא כ-15%.
הקשרים בין החמצן להמוגלובין הם רופפים במטרה לאפשר ניתוק מהיר ויעיל של החמצן מתאי הדם ומעברו לתאים.
הקשר הנ"ל מעניק לדם את צבעו האדום.
לתאי הדם האדומים קרום גמיש מאוד כדי לאפשר מעבר בנימים שהם כלי דם קטנים אף מתאי הדם עצמם.
כל מולקולת המוגלובין קושרת ארבע מולקולות חמצן.
ניתן למדוד את רווית החמצן באמצעות מכשיר הקרוי אוקסימטר (Pulse Oximeter, מד דופק וריווי חמצן משולב).
אחראיות על מסלולי קרישת הדם בשיתוף עם פקטורי קרישה - 15 הטסיות מסייעות במקרה של חתך או פציעה לקרישת הדם.
במקרה של פציעה, טסיות הדם מתפרקות ומפרישות חומר שמתחיל תגובת שרשרת למען קרישת הדם.
מגה-קריוציטים הם המקור לטסיות הדם: בהתחלה מתמיינים תאי גזע למגה-קריובלאסטים, לאחר מכן נוצרים מהם פרו-מגה-קריוציטים, ולאחר מכן הופך כל תא למגה-קריוציט.
מגה-קריוציט אינו יכול לנדוד לדם בשום פנים ואופן (נדידה שלו מהווה מצב פתולוגי), ולכן לאחר מכן נחתך המגה-קריוציט לפי קוי התיחום שנקבעו מראש, ורק אז נוצרות ממנו טסיות דם הנודדות ממח העצם למערכת הדם ההיקפית.
המופיליה היא מחלה בה יש חוסר בפקטורי קרישה מסוימים דבר אשר מונע היווצרות של קרישי דם וכך אדם חולה המופיליה יכול למות אפילו מהשריטה הקטנה ביותר שכן אין גורם פנימי שיעצור את הדימום.
משפחה מפורסמת אשר סבלה מהמחלה היא משפחה של ניקולאי השני (צאר הרוסי האחרון), שבה יורש העצר, אלכסיי, היה חולה במחלה הזאת.
תרופות מטיפוס אספירין מקטינות את מידת הקרישה של הדם.
תרופה זו משמשת כאמצעי מנע, נגד יצירת קרישי דם, אצל אנשים החולים בטרשת עורקים - אנשים אלה בעלי כלי דם צרים, וקריש דם קטן יחסית עלול להרוג אותם.
קרישי דם עלולים להיווצר במהלך טיסה, להיסחף למוח או ללב ולגרום למוות.
כדי למנוע אירועים כאלה מומלץ להפעיל את הרגליים במהלך טיסה.
במטבחים של תרבויות רבות דם בעלי חיים נאכל כמזון, לעיתים יחד עם בשר.
ביהדות ובאסלאם הדם אסור באכילה.
דַּם-הַמַּכַּבִּים הָאָדֹם (שם מדעי: Helichrysum sanguineum) הוא צמח רב-שנתי ממשפחת המורכבים הנחשב לסמלו של יום הזיכרון לחללי מערכות ישראל.
מקור השם דם המכבים הוא אגדה לפיה פורח הצמח בכל מקום בו טיפת דם מדמם של המכבים נפלה לארץ.
גרסאות דומות לאגדות מסוג זה מוכרות בתרבויות רבות.
האגרונום אפרים הראובני הוא זה שהעניק לפרח את שמו במהלך כינוס של קרן קיימת לישראל בשנת 1921, על בסיס אותה אגדה.
דם-המכבים האדום הוא צמח רב-שנתי המגיע לגובה של 40–60 ס"מ.
גבעוליו ועליו מכוסים לבד לבן.
בתחילת החורף יוצאת שושנת עלים, ובאביב יוצאים ממנה גבעולים זקופים ומסתעפים, ובקצותיהם קרקפות פריחה.
כל תפרחת עטופה בעלים קרומיים אדומים (חפים), הנראים כטיפות דם, ואינם נובלים גם לאחר שהפריחה מסתיימת.
בסוף מאי מבשילות הקרקפות, ומבין החפים האדומים מבצבצים הפרחים עצמם - עשרות פרחים צינוריים שצבעם צהוב.
ביוני הפרחים נפתחים וצבעם דוהה לצהבהב-חיוור כעין קש.
הקשקשים האדומים נשמרים זמן רב אחרי סיום הפריחה וצבעם אינו דוהה בייבוש.
עובדה זו משותפת לכל המינים בסוג דם המכבים, והופכת אותם לנוחים לשימוש בסידורי פרחים יבשים.
קטיף מוגבר לצרכים אלה הביא את הצמח לידי סכנת הכחדה.
כיום מוכרז דם-המכבים האדום בישראל כערך טבע מוגן על פי חוק, ואוכלוסייתו משתקמת.
דם-המכבים האדום הוא סמל של יום הזיכרון לחללי מערכות ישראל.
מדבקה עם תמונת הצמח מחולקת ביום זה בבתי הספר, בטקסי הזיכרון ובבתי הקברות ונענדת על דש הבגד.
החל משנת 2019, מפיצה עמותת "דם המכבים" סיכה עם הפרח ברחבי ישראל.
מנהג זה דומה לענידת פרח הפרג (), האדום גם הוא, ביום הזיכרון הבריטי.
שמן דם-המכבים משמש לטיפול בגירויי עור ובבעיות חניכיים.
בגאומטריה, דלתון הוא מרובע בעל שני זוגות נפרדים של צלעות סמוכות השוות באורכן.
דלתון יכול להיות קמור ויכול להיות קעור.
בדלתון קמור שני האלכסונים עוברים בתוך הדלתון, ואילו בדלתון קעור אחד האלכסונים עובר מחוץ לדלתון.
דלתון קמור מורכב משני משולשים שווי־שוקיים שבסיסיהם הזהים צמודים זה לזה, וזוויות הראש שלהם מהוות זוויות נגדיות בדלתון.
באיור המופיע, אלו הם המשולשים ו־.
לכן ניתן לקרוא לזוויות ו־ גם "זוויות הראש" ולשתיים האחרות "זוויות הבסיס", מתוך אנלוגיה למשולש שווה־שוקיים.
האלכסון שמפריד את הדלתון למשולשים שווי שוקיים נקרא אלכסון משני, והאלכסון השני (שמפריד את הדלתון לשני משולשים חופפים) נקרא אלכסון ראשי.
דלתון קעור גם הוא מורכב משני משולשים שווי־שוקיים בעלי בסיס משותף - אם כי במקרה זה אחד מהמשולשים נמצא בתוך השני (משולש נמצא בתוך משולש ).
ניתן לראות דלתון קעור כמעין "חיסור" של משולשים שווי-שוקיים בעלי בסיס משותף, כלומר חיסור שטח המשולש משטח המשולש (במקום חיבורם בדלתון קמור).
בדלתון קעור, האלכסון המשני עובר מחוץ לדלתון והאלכסון הראשי בתוכו.
מעוין הוא מקרה פרטי של דלתון שבו כל הצלעות שוות.
ריבוע הוא מקרה פרטי מיוחד של דלתון שבו כל הצלעות שוות וכל הזוויות שוות.
המילה העברית "דלתון" נגזרת מהמילה היוונית deltoeides שפירושו משולש, כמו כן היא גם נגזרת מהאות היוונית Δ (דלתא), הדומה בצורתה למשולש.
מרובע בעל 2 משולשים שווי שוקיים שהבסיס שלהם חופף, הוא דלתון.
זוויות הצד של הדלתון שוות זו לזו – צלעות הבסיס של הדלתון שוות זו לזו.
אלכסוני הדלתון מאונכים זה לזה.
האלכסון הראשי (או המשכו) חוצה את האלכסון המשני, כלומר הוא האנך האמצעי שלו.
האלכסון הראשי חוצה את זוויות הראש של הדלתון.
בכל דלתון קמור ניתן לחסום מעגל.
שטח הדלתון שווה למחצית מכפלת האלכסונים זה בזה.
לדלתון קעור יש קו אלכסון מחוץ לדלתון.
בדלתון שני זוגות של צלעות סמוכות שוות.
יהיה ABCD מרובע קמור ו-ω מעגל המתואם עם נקודות פסקל.
אז נקודות פסקל הנוצרות בעזרת ω ונקודות החיתוך של ω עם ABCD יוצרות דלתון החסום במרובע ABCD.
האלכסון האנכי של הדלתון מהווה קו סימטריה שיקופית
מרובע שאלכסוניו מאונכים, ואחד מהם חוצה את השני, הוא דלתון.
מרובע שבו אחד האלכסונים חוצה את הזוויות בשתי פינות הוא דלתון.