tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
באירוע הקרוסאובר הלילה האפל ביותר, סקוט ויתר ה-JSA נצפים כאשר הם נלחמים בפקחים השחורים קאל-L וחברי חברת הצדק מארץ-2. לאחר שג'אקים ת'אנדר נופל, סקוט הוא אחד הגיבורים אשר משלבים את כוחותיהם לכדי "פצצת פקחים שחורים" שנועדה לחקות את יכולות הברק של ת'אנדר, והם משמידים את הפקחים השחורים בעיר ניו יורק.
בסוף האירוע, בתו ג'ייד מוחזרת לחיים בידי כוח חיל הפקחים הלבנים המשתמשים בכוח החיים.
בתחילת אירוע הקרוסאובר "היום הבהיר ביותר", סקוט נראה בזרועותיו של בנו אובסידיאן כשהוא מתעוות ומתפתל, כשאנרגיה ירוקה דולפת מגופו.
חברי ה-JSA רודפים אחריו לאחר שגופו הופך לאחוז דיבוק, והמרדף מובילם לגרמניה.
הם פוגשים את חברי ליגת הצדק החדשה של באטמן ומגלים שג'ייד שבה לכדור הארץ בתוך מטאור ירוק שמתגלה כלב הכוכב האגדי שהעניק לסקוט את כוחותיו.
סבסטיאן פאוסט אומר לשתי הקבוצות שלב הכוכב החל לשלוט בהדרגה בתושבי הארץ, וכעת כוחו מתעצם וגורם לשגעונם של בעלי הכוחות באשר הם.
ג'ייד מציינת שהכוח המיסטי לכד אותה בחלל והביאה בכוונה תחילה לכדור הארץ כדי למצוא את סקוט, ואף אומרת שזו אשמתה שהוא נמצא כעת בסכנה.
או אז, סקוט מתעורר וחליפתו הופכת לחליפת השריון שלו מתקופת העולם האחר Kingdom Come''.
הוא אומר להם כי כוונתו להשמיד את העולם.
סטארמן נשלח לחלל כדי למצוא את סקוט, ומגלה שהוא בונה מצודה מאסיבית בירח.
בטרם יוכל להזהיר את האחרים, סקוט מופיע לפניו וקורע מעליו את אבן החן שעל חזהו, שהיא מקור כוחותיו.
לב הכוכב מתחיל להשתמש בהשפעותיו כדי להשחית בעלי כוחות שונים עם יכולות קסם ואלמנטלים, מה שגורם לכאוס בכדור הארץ.
בראותם שיש צורך לעצור את סקוט כדי להפסיק את השיגעון שמתרחש, באטמן מגייס את גברת מאדים כדי שתינעל מנטלית על סטארמן, שמספק לליגה את מיקומו של סקוט.
הוא אוסף כוח תקיפה שאינו מושפע מכוחו של לב הכוכב.
מיסטר מיראקל מגיע ומגלה לחברי הקבוצה שסקוט הקים הגנה מהעולם הרביעי החייזרי סביב מצודתו.
הוא מודיע להם את כוונתו לעזור להם לפרוץ את ההגנות באמצעות הידע שלו בטכנולוגיה הזו.
ג'ייד משתמשת בכוחותיה כדי להשיב את סקוט לשפיותו.
או אז, סקוט בוחר לשמר את עיר האמרלד שיצר, ובמשך הזמן המצודה מאוכלסת ביצורים קסומים שונים מרחבי יקום DC.
לאחר אירועי "היום הבהיר ביותר", סקוט וחברי ה-JSA מגיעים לעיר מונומנט פוינט לאחר שהיא מותקפת בידי טרוריסט-על בשם סיית' (Scythe).
בדיוק לפני הבסתו, סיית' שובר את מפרקתו של סקוט.
מתברר כי סיית' הוא תוצר הנדסה גנטית של הנאצים, וכי על סקוט וג'יי גאריק הוטל על ידי נשיא ארצות הברית לעצור את הניסוי בזמן ינקותו במלחמת העולם השנייה.
שני הגיבורים לא יכלו להחליט על דפוס הפעולה שעליהם לנקוט בו, וכתוצאה מכך הניסוי הורשה להמשיך לחיות.
דוקטור מידנייט מגלה שפציעותיו החמורות של סקוט הותירו אותו משותק, וכל ניסיון לרפא את עצמו ישבור את כושר הריכוז שלו ויגרום ללב הכוכב להשתלט עליו בשנית.
ג'ייד מבקרת את אביה, המרותק למיטתו בעיר האמרלד, ומציעה להשתמש בכוחותיה כדי לעזור לו לשוב וללכת.
סקוט מסרב להצעת בתו, ואומר לה שאם יאפשר ללב הכוכב להשתלט עליו שוב, הדבר יגרום למותם של כל תושבי העיר.
אקליפסו מתקיף את העיר, וג'סי קוויק לוקחת את סקוט לחוף מבטחים.
מאוחר יותר, חברת הצדק מנסה להביס את נבל-העל דארקן, אך הוא מתברר כעוצמתי ביותר.
חברי ה-JSA אומרים לסקוט כי הדרך היחידה להביסו היא שחרור לב הכוכב.
אולם, לאחר ששחרר את האנרגיה של לב הכוכב, גופתו של סקוט מתחילה לעלות באש.
בהמשך, חברי ה-JSA עורכים לוויה לסקוט, בהאמינם כי הוא מת.
בעקבות המשבר בעולמות האינסופיים - שאיחד את כל היקומים לאחד - התברר שמקור כוחותיו של סקוט הוא לב הכוכב המיסטי, אפיוני קסם של יקום ארץ-1, שנאספו בידי שומרי היקום מכוכב הלכת אואה.
כוח קולקטיבי זה נחבא בתוך לב של כוכב והפך לתבונתי.
הכוח גם עוזר להאטת קצב ההזדקנות של סקוט.
סיפור נוסף הסביר את הקשר של סקוט ליאלאן גור, הגרין לנטרן מתקופה קדומה.
בהתחשב בעובדה שסקוט שואב את כוחו מלב הכוכב, ולא צריך להטעין את טבעת הכוח כמו שאר חברי חיל הפקחים הירוקים, הוא ככל הנראה החזק ביותר מבין אלה הנושאים את נטל הפקחים הירוקים.
דוקטור מידנייט מציין כי סקוט אפילו חזק יותר מסופרמן הודות למאפייניו הקסמיים, וככזה הוא אחת מהישויות החזקות ביותר ביקום.
חולשתו היחידה היא חוסר יכולתו להתנגד לעץ.
סקוט משתמש בטבעתו כדי לעוף, לעבור דרך חפצים מוצקים (על ידי המעבר דרך המימד הרביעי), לשתק ולעוור אויבים באופן זמני, ליצור קרני אנרגיה, לכופף מתכות ולגרום לחפצים מסוכנים לזהור, בין היתר.
מדי פעם, הוא משתמש בה כדי ליצור אובייקטים מוצקים ושדות כוח בדרך דומה לזו של האל ג'ורדן, וכן לקרוא מחשבות.
הטבעת גם מגינה עליו כנגד כל חומר העשוי ממתכת, אך לא תגן עליו כנגד חומרים העשויים מעץ.
בשעה שסקוט איבד את עינו בתקרית קרן זטה בחלל, עינו מוחלפת בעזרת אנרגיה ירוקה מיסטית של בתו ג'ייד, שמקורה המיסטי והקשר שלה עם ג'ייד מאפשרים לסקוט לאתר ישויות אנרגיה כרוחות במישור האסטרלי והמיסטי.
מראהו הפיזי של סקוט משתנה גם בהתאם למצב בריאותו הודות לכוח המיסטי של לב הכוכב.
בשיא כוחותיו הוא נראה בשנות השלושים לחייו, כאשר גילו האמיתי - כמו גם גילם של חבריו לקבוצה ג'יי גאריק וטד גרנט - הוא בסביבות המאה שנים.
אלן מילר-פרייס הייתה סייפת אוסטרית ממוצא יהודי.
היא השתתפה ב-5 אולימפיאדות בתקופה של 24 שנים, במשך אותה תקופה, שתי אולימפיאדות התבטלו בעקבות מלחמת העולם השנייה.
פרייס נולדה בשרלוטנבורג-וילמרסדורף, ברלין לאמא גרמניה ואבא אוסטרי.
בגיל 13 היא החלה ללמוד סיף בבית הספר לסיף של דודתה ויליאמינה וורדינק בווינה ובגיל 18 החלה להתאמן.
לאחר שהוועד האולימפי הגרמני לא גילה בה עניין, עקב ריבוי סייפות מצטיינות גרמניות, הוועד האולימפי האוסטרי דווקא כן בחר בה.
באליפות אירופה בסיף שנערכה בווינה בשנת 1931 זכתה פרייס במדליית ארד.
באולימפיאדת לוס אנג'לס (1932) זכתה פרייס במדליית זהב בתחרות הרומח האישית.
במדליית כסף זכתה ג'ודי גינס פן-יוז מבריטניה ובמדליית ארד זכתה ארנה בוגן מהונגריה.
באולימפיאדת ברלין (1936) זכתה פרייס במדליית ארד בתחרות הרומח האישית.
במדליית הזהב זכתה אילונה אלק מהונגריה ובמדליית הכסף זכתה הלנה מאייר מגרמניה, שלוש המנצחות הן יהודיות.
באליפות העולם הראשונה בסיף שנערכה בפריז, צרפת בשנת 1937 זכתה פרייס בשתי מדליות ארד, אחת ברומח אישי ואחת ברומח קבוצתי.
באליפות העולם בסיף, הראשונה לאחר מלחמת העולם השנייה שנערכה בליסבון, פורטוגל בשנת 1947 זכתה פרייס במדליית זהב בתחרות הרומח האישית.
באולימפיאדת לונדון (1948) זכתה פרייס במדליית ארד בתחרות הרומח האישית.
במדליית הזהב זכתה אילונה אלק מהונגריה ובמדליית הכסף זכתה קארן לחמן מדנמרק.
באליפות העולם בסיף שנערכה בקהיר, מצרים בשנת 1949 זכתה פרייס במדליית זהב בתחרות הרומח האישית.
באליפות העולם בסיף שנערכה במונטה קרלו, מונקו בשנת 1950 זכתה פרייס במדליית זהב בתחרות הרומח האישית.
באולימפיאדת הלסינקי (1952) סיימה פרייס במקום 11 בתחרות הרומח האישית.
באולימפיאדת מלבורן (1956) בגיל 44 סיימה פרייס במקום שביעי בתחרות הרומח האישית.
לאחר שפרשה מספורט תחרותי התעסקה פרייס במוזיקה.
היא פיתחה טכניקות נשימה ותנועה, המאפשרות לשחרר את הגוף ממתח נפשי.
לאחר פרישתה, היא המשיכה כפרופסור אמריטוס פעילה באוניברסיטה למוזיקה ואומנויות הבמה בווינה ואימנה בשיעורים פרטיים את הבמאים, השחקנים, הזמרים ועוזריהם באופרה של וינה ובבורגתיאטר, על מנת להבטיח שהופעת הסיף שלהם תהיה ראויה.
ב-18 בנובמבר 2007 נפטרה פרייס מאי-ספיקת כליות, בת 95 הייתה במותה.
אלן סטיוארט פטון היה מחנך, סופר ופוליטיקאי דרום אפריקאי, שפעל רבות נגד משטר האפרטהייד במדינה.
פסגת יצירתו הספרותית היא הנובלה "זעקי, ארץ אהובה" שמתארת את הבעיה הבין-גזעית בדרום אפריקה ואשר זיכתה אותו בהכרה בינלאומית.
פטון נולד בפיטרמאריצבורג בפרובינציית נטאל (כיום קוואזולו-נטאל), בנם של יוניס וורד פטון ושל ג'יימס פטון ששימש כעובד מדינה.
פטון סיים את לימודיו בקולג' של מאריצבורג ב-1918, שם פרסם כמה משיריו הראשונים בעיתון הקולג'.
המשיך ללימודים באוניברסיטה של נטאל, שם רכש ב-1924 תואר ראשון בפיזיקה וכן תעודת הוראה.
חייהם המשותפים מתוארים בספרו Kontakion for You Departed שפורסם ב-1969. פטון נישא בשנית למזכירה שלו, אן מרגרט הופקינס, באותה השנה שבה פורסם הספר.
פטון נפטר בביתו בעיירה בותא'ז היל, דרום אפריקה, בשנת 1988.
קריירה מוקדמת ותחילת דרכו כסופר
כבר בתחילת הקריירה שלו גילה פטון עניין רב בנושאים חברתיים וביחסים בין הגזעים במדינה, וב-1930 הצטרף למוסד ליחסים הבין-גזעיים של דרום אפריקה.
פטון התיידד עם הפוליטיקאי הליברלי יאן הנדריק הופמייר ועם אנשי רוח ופוליטיקאים נוספים בחוגים הליברליים של דרום אפריקה ובה בעת התגבשה תפיסת עולמו באשר ליחסים בין שחורים ללבנים במדינה ובנוגע לאחריות שיש ללבנים כלפי מצוקותיהם של השחורים.
ייתכן שמתוך כך היה מעוניין לסיים את עבודתו שהתרכזה עד אותה העת בבתי ספר לבני נוער לבנים בנטאל.
חלק מהנערים הורשו לעבוד מחוץ למוסד ובחלק מהמקרים אף הותר להם להתגורר בחוץ תחת השגחתה של משפחת אומנה.
פחות מ-1% מתוך עשרת אלפים הנערים שהותר להם להתגורר מחוץ למוסד במהלך כהונתו של פטון, מעלו באמון וברחו מהמוסד.
בשנת 1942, במהלך כהונתו במוסד לעבריינים צעירים, מונה לעמוד בראש ועדה של הבישופות האנגליקנית לחקר היחסים בין הכנסייה לגזעים השונים במדינה.
במלחמת העולם השנייה התנדב פטון לשרת אך בקשתו נדחתה בטענה שכישוריו המקצועיים אינם נחוצים.
בתום המלחמה יצא לחקור מוסדות לעבריינים צעירים ברחבי העולם והגיע לאירופה, ארצות הברית וקנדה.
בזמן שהותו בנורווגיה החל לעבוד על יצירת המופת שלו "זעקי ארץ אהובה", שאותה סיים לכתוב בסן פרנסיסקו ב-1946. שם פגש את אוברי ומריגולד בארנס, שקראו את כתב היד ומצאו הוצאת ספרים שתסכים לפרסם את הספר.
בשנת 1949 הוענק לו פרס אניספילד-וולף עבור הספר.
הצלחתו הרבה של הספר אפשרה לו לפרוש מתפקידו כמנהל המוסד לעבריינים צעירים, לעבור לעירה אנרלי שבחופה הדרומי של נטאל ולהתמסר כל כולו לכתיבה.
בשנת 1948, ארבעה חודשים לאחר פרסום "זעקי ארץ אהובה", עלתה לשלטון בדרום אפריקה "המפלגה הלאומית" הימנית-לאומנית, אשר הנהיגה את מדיניות ההפרדה הגזענית של האפרטהייד.
ב-1953 פטון היה בין מייסדיה של המפלגה הליברלית של דרום אפריקה שנאבקה נגד מדיניות האפרטהייד של המפלגה הלאומית, והתיידד עם ברנרד פרידמן, מייסדה של המפלגה הפרוגרסיבית שהתנגדה אף היא לאפרטהייד.
עמיתו של פטון לכתיבה, לורנס ואן דר פוסט, שהיגר לאנגליה בשנות ה-30', סייע למפלגה בדרכים רבות.
ואן דר פוסט ידע שהמשטרה החשאית של דרום אפריקה מודעת לעובדה שהוא מעביר כספים לפטון, אך אינה יכולה לעצור זאת באמצעים חוקיים.
פטון עצמו דגל בהתנגדות לא-אלימה למדיניות האפרטהייד, כמו רבים אחרים במפלגה.
למרות זאת, היו שנקטו דרך יותר ישירה ואלימה, עד שבשלהי שנות ה-60' משטר האפרטהייד פירק את המפלגה מטעמים גזעניים, היות שחבריה היו לבנים ושחורים כאחד.
פטון כיהן כנשיא המפלגה החל מ-1956 ועד לפירוקה.
בשובו מנסיעה לניו יורק בשנת 1960, אותה השנה שבה הוכרז על מצב חירום במדינה, דרכונו הוחרם ולא הושב לו במשך עשר שנים.
במהלך המשפט שהתנהל נגד נלסון מנדלה ב-1964 ובזמן כהונתו כנשיא המפלגה הליברלית, עמד פטון לצידו של מנדלה.
על ספרו זעקי ארץ אהובה אמר מנדלה:
בערוב ימיו פרש פטון לעיירה בותא'ז היל, שם התגורר עד למותו ב-1988.
שתי הנובלות הנוספות של פטון, "בואי אלי, לבן העור" שאותה כתב ב-1953 בעת עבודתו ביישוב של חולי שחפת ו"במצר" וכן קובץ הסיפורים הקצרים שכתב (Tales From a Troubled Land, 1981) עוסקים כולם בנושאים הגזעיים שהעסיקו אותו ב"זעקי, ארץ אהובה".
"במצר" נכתב כנובלה היסטורית המוסרת לקורא תיאור מדויק של תנועת ההתנגדות בדרום אפריקה בשנות ה-60', מבעד לעיניהן של תריסר דמויות דרום אפריקאיות מכל קצוות הקשת הפוליטית והחברתית.
פטון עסק רבות בכתיבת מאמרים שגם הם עסקו ברובם בפוליטיקה ובבעיות הגזעיות בדרום אפריקה.
במאמרו Save the Beloved Country הוא משתמש בכותרת של ספרו המפורסם אולם שומר על קו יותר אקדמי שבאמצעותו הוא בוחן את הדמויות והבעיות המרכזיות במאבק נגד משטר האפרטהייד.
פטון הספיק לכתוב שניים מתוך שלושת כרכי האוטוביוגרפיה שלו שתכנן להוציא לאור: הראשון - (Towards the Mountain, 1980), עוסק בראשית חייו עד לפרסום זעקי, ארץ אהובה, אירוע שישנה את מהלך חייו, ואילו השני - Journey Continued (שפורסם ב-1988 זמן קצר לאחר מותו) עוסק בתקופה שלאחר פרסום הנובלה.
בנוסף עסק בכתיבת ביוגרפיות: ב-1964 כתב את Hofmeyr, ביוגרפיה של ידידו יאן הנדריק הופמייר שכיהן כחבר פרלמנט וכשר בממשלה.
ב-1973 כתב את Apartheid and the Archbishop – הביוגרפיה של ג'פרי קלייטון, הארכיבישוף של קייפטאון.
בנוסף לכל אלה, פטון התעניין החל מגיל צעיר בכתיבת שירה, וקובץ משיריו פורסמו בביוגרפיה של פטון מאת פיטר אלכסנדר.
אדיקותם הנוצרית-מתודיסטית של הוריו והסגנון הפרוזאי של תרגום המלך ג'יימס לתנ"ך שנקרא בביתם מילאו את דמיונו והשפיעו רבות על סגנון הכתיבה שלו.
כתב את התסריט לסרט "זעקי ארץ אהובה" בבימוי של זולטן קורדה, שיצא לאקרנים ב-1951.
Too Late the Phalarope - 1953. תורגם לעברית בשם "בוא אלי, לבן העור" על ידי הוצאת כתר בשנת 1961. סיפורו הטראגי של פיטר ואן ולאנדרן, שוטר לבן שנקלע למערכת יחסים אסורה עם נערה שחורה בשם סטפני, בניגוד לחוקי ההפרדה של משטר האפרטהייד.
כתב את התסריט לסרט "זעקי ארץ אהובה" בבימוי של זולטן קורדה שיצא לאקרנים ב-1951.
The Land and People of South Africa – 1955. ספר אודות אפריקה שכתב עבור בתי ספר תיכוניים בארצות הברית ובאנגליה.
The Last Journey – 1959. מחזה אודות דייוויד ליווינגסטון העוסק ביחסה של הנצרות לבעיות הבין-גזעיות בעולם המודרני.
Hofmeyr – 1964. ביוגרפיה של הפוליטיקאי הדרום אפריקאי יאן הנדריק הופמייר.
Towards the Mountain – 1980. חלקה הראשון של האוטוביוגרפיה של פטון.
Ah, but Your Land is Beautiful – 1981. תורגם לעברית בשם "במצר" על ידי אריאלה אנדרסן.
פרליס (בשם מלא באנגלית: Alan J.
Perlis; 1 באפריל 1922 – 7 בפברואר 1990) היה מדען מחשב יהודי-אמריקאי.
ידוע בשל עבודתו החלוצית בשפות תכנות והיותו הזוכה הראשון בפרס טיורינג.
פרליס נולד בשנת 1922 למשפחה יהודית בפיטסבורג, פנסילבניה.
בשנת 1943 קיבל תואר ראשון בכימיה ממכון קרנגי לטכנולוגיה (כיום אוניברסיטת קרנגי מלון).
במהלך מלחמת העולם השנייה שירת בצבא ארצות הברית, שם החל להתעניין במתמטיקה.
בשנת 1949 קיבל תואר שני וב-1950 תואר דוקטור במתמטיקה מ-MIT.
נושא עבודת הדוקטורט שלו - "על משוואות אינטגרליות, פתרונן על ידי איטרציה והמשכה אנליטית".
ב-1952 השתתף בפרויקט המחשב "Whirlwind I".
הצטרף לאוניברסיטת פרדו ולאחר מכן עבר למכון קרנגי לטכנולוגיה בשנת 1956. היה ראש החוג למתמטיקה ולאחר מכן חנך את תפקיד ראש המחלקה למדעי המחשב.
בשנת 1966 התחיל ה-ACM להעניק את פרס טיורינג, ובחר בפרליס "על השפעתו בתחום טכניקות תכנות מתקדמות ומבנה מהדר".
הכוונה, בין השאר, לעבודתו כחבר בצוות הפיתוח של שפת התכנות ALGOL.
בשנת 1971 עבר לאוניברסיטת ייל ושימש כראש המחלקה למדעי המחשב.
ב-1977 נבחר לאקדמיה הלאומית להנדסה.
ב-1982 כתב מאמר בשם "מכתמים על תכנות" לכתב עת של ה-ACM, בו תיאר בתמצית תובנות מקריירת התכנות שלו.
"אלן פרליס—1922–1990: האב המייסד של מדעי המחשב כתחום עצמאי".
אלן פולידו איסגירה (בספרדית: Alan Pulido Izaguirre; נולד ב-8 במרץ 1991 בסיודד ויקטוריה שבמקסיקו) הוא כדורגלן מקסיקני אשר משחק בעמדת החלוץ בקבוצת גוודלחרה מליגת העל המקסיקנית ובנבחרת מקסיקו.
הוא גם יכול לשחק כקשר התקפי.
ב-27 בפברואר 2010, אלן פולידו שיחק את משחקו הראשון בליגת העל המקסיקנית כשנכנס כמחליף במדי טיגרס בתחילת המחצית השנייה בניצחון 3-0 ביתי נגד מונרקס מורליה.
ב-20 ביוני 2009, שיחק במשחק הבינלאומי הראשון שלו בסופרליגה 2009, 90 דקות נגד צ'יבאס ארצות הברית.
הוא כבש את שער הליגה הראשון שלו ב-13 באפריל 2011 בניצחון 4-2 נגד פצ'וקה.
פולידו כבש שער במשחק האליפות של הקבוצה נגד סנטוס לגונה ב-11 בדצמבר 2011, הוא זכה בתואר הראשון שלו ועזר לקבוצה לזכות באליפות השלישית שלהם.
במהלך העונה לא הרבה לשחק אך מאז עונת שיחק בהרכב הפותח כחלוץ.
בסיום טורניר מונדיאל 2014, בעקבות התעניינות של מספר קבוצות אירופאיות, הצהיר פולידו כי קיבל שחרור מקבוצתו טיגרס וכי הוא שחקן חופשי, אך הקבוצה טענה כי פולידו חתם על הארכת חוזהו עד ליוני 2016. פולידו החרים את אימוני הקבוצה ונשלח להתאמן עם קבוצת המילואים של המועדון, אך גם לשם לא הגיע.
כתוצאה מכך הוא לא שיחק כלל בעונת המשחקים שנפתחה במקסיקו.
בנובמבר החלה בוררות בין השחקן למועדון בהתאחדות המקסיקנית, בטענת השחקן כי המועדון זייף את החתימה.
כשההתאחדות פסקה לטובת המועדון, פנה השחקן ל-CAS, בית המשפט לבוררות בספורט.
ב-29 בינואר 2015 הודיע השחקן באמצעות חשבון הטוויטר שלו כי הוא חתם בקבוצת לבדיאקוס מליגת העל היוונית.
ההודעה אף אושרה על ידי המועדון היווני.
אמנם, באותו היום הודיעה טיגרס כי ה-CAS פסק לטובתה, וכי ההעברה אינה חוקית.
גם בקשתו של פולידו להעברה זמנית נדחתה על ידי בית המשפט.
פולידו הגיש בקשה דומה לפיפ"א, וב-2 בפברואר החל להתאמן במדי לבדיאקוס.
ב-27 בפברואר אישרה פיפ"א את ההעברה הזמנית, ופולידו קיבל את האישור לשחק בקבוצתו החדשה עד לסיום הסכסוך המשפטי.
ב-9 במרץ שיחק את משחקו הראשון במדי לבדיאקוס, וכבש בניצחונה 3-1 על פלאטניאס.
הוא נבחר לאיש המשחק כבר במשחקו הראשון.
הוא פתח לראשונה בליגה רק בינואר 2016, ועד לתום העונה כבש חמישה שערי ליגה בשמונה הופעות, שסייעו לקבוצתו לזכות באליפות יוון.
באוגוסט 2016 חזר למקסיקו כשחתם בשורות גוודלחרה.
סכום ההעברה הוערך בכ-17 מיליון דולר, שהפכו את החתמתו ליקרה בתולדות המועדון המקסיקני.
פולידו הפך לחלק משמעותי מהקבוצה, וסייע לה לזכות בגביע ובליגה המקסיקניים בטורניר הקלאוסורה.
בליגה הוא כבש בשני משחקי הגמר מול טיגרס, שהסתיימו בתוצאה המצטברת 4-3 לגוודלחרה.
בגביע הוא כבש בדו-קרב בעיטות עונשין במשחק הגמר מול מונרקס מורליה, שהסתיים בניצחונה של גוודלחרה לאחר שוויון בתום ההארכה.
ב-23 בינואר 2014, פולידו זומן לנבחרת הלאומית על ידי המאמן מיגל אררה.
ב-29 בינואר, במשחק הראשון שלו במשחק ידידות נגד קוריאה הדרומית, פולידו כבש שלושער בניצחון 4-0. ב-2 באפריל 2014 הוא כבש את שער השוויון בתיקו 2-2 נגד ארצות הברית במשחק ידידות.
ב-2 ביוני 2014 הוא זומן לסגל נבחרת מקסיקו למונדיאל 2014 בברזיל.
ב-28 במאי 2016 פולידו היה ביחד עם חברתו במסיבה בעיר הולדתו סיודד ויקטוריה.
לאחר המסיבה השניים נחטפו על ידי כנופיה של שישה אנשים, אך החברה שוחררה מיד.
קרובי משפחתו יצרו קשר עם הרשויות לאחר שנודע להם על המקרה והם החלו בחיפושים אחריו.
ב-30 במאי פולידו הצליח לברוח ולהזעיק את המשטרה המקומית לאחר שהתעמת עם החוטף היחיד ששמר עליו באותו זמן וגבר עליו.
הוא נפצע קל במהלך החטיפה ועבר טיפול בבית חולים מקומי.
ליגת האלופות של CONCACAF (1): 2018
טורניר CONCACAF האולימפי לגברים (1): 2012
אלן הנסן קורבי הייתה שחקנית קולנוע וטלוויזיה אמריקאית זוכת פרס גלובוס הזהב ושלושה פרסי אמי על תפקידה בסדרת הדרמה "משפחת וולטון" .
קורבי זכתה בפרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר והייתה מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר בשנת 1948 על הופעתה בסרט "כזאת הייתה אמא").
קורבי נולדה בשם אלן הנסן בעיר רסין שבוויסקונסין וגדלה בפילדלפיה במשפחה ממוצא דני.
בצעירותה עסקה במשחק חובבני על במה וניסתה את מזלה בהוליווד בעבודות מזמנדות.
קורבי החלה את הקריירה שלה כשחקנית קולנוע בתחילת שנות ה-30 אך פרצה לתודעה רק בשנת 1948 בקומדיה של ג'ורג' סטיבנס "כזאת הייתה אימא" בתפקיד דודה טרינה, תפקיד מוערך ביותר של קורבי בעבורו היא זכתה בפרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר והייתה מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר.
בשנת 1950 שיחקה קורבי בדרמת כותלי העלא של ג'ון קרומוול "כלואה" בתפקיד האסירה אמה ברבר.
בהמשך שנות ה-50 הופיעה קורבי עבור אלפרד היצ'קוק במותחן הפסיכולוגי "ורטיגו" בתפקיד מנהלת בית המלון, עבור בילי ויילדר בדרמה הקומית "סברינה" בתפקיד גברת מקריידל המזכירה של ליינוס לרבי (המפרי בוגרט) ובמערבון הקלאסי "שיין" בתור גברת ליז טרורי.
קורבי הופיעה במהלך הקריירה שלה בעשרות של סדרות טלוויזיה, אך היא התפרסמה באופן רשמי בסדרת הדרמה המשפחתית "משפחת וולטון" בתפקיד אסתר וולטון הסבתא של משפלת וולטון.
בעבור התפקיד זכתה קורבי בפרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר בסדרת דרמה ובשלושה פרסי אמי.
קורבי הייתה נשואה במשך 10 שנים לצלם הקולנוע פרנסיס קורבי, לא נולדו לה ילדים.
קורבי סבלה בשנותיה המאוחרות בעיות רפואיות חוזרות ונשנות שכללו מקרה של שבץ מוחי.
קורבי נפטרה ב-14 באפריל 1999 ב"בית החולים Motion Picture" שבוודלנד הילס, קליפורניה בגיל 87.
היא נקברה ב"פארק הזיכרון פורסט לאוון" שבעיר גלנדייל.
תמוך באקדוחן המקומי שלך (1971)
פרבר גדל בריגה לטביה והתאמן בהטלת כידון בהדרכתה של אינדרה אורסון.
בגיל 15 סיים רביעי באליפות לטביה לקדטים, ובגיל 16 זכה בתואר סגן-אלוף לטביה לנוער בהטלת כידון בסביבות 63 מטר.
בסוף שנת 2012 עלה לישראל עם משפחתו ולמד כשנה בכפר הנוער בן שמן.
בהמשך התאמן בפנימיית המחוננים בווינגייט והיה חבר בקבוצת מכבי תל אביב בהדרכתו של גרש גרשקוביץ'.
בתחרויות המכביה התשע-עשרה לנוער שנערכו בשנת 2013 זכה פרבר במדליית זהב בהטלת כידון בתוצאה של 61.97 מטר, תוצאה טובה יותר מזו של המנצחים בבוגרים.
באליפות ישראל לנוער שנערכה ביוני 2014 זכה פרבר במדליית זהב בהטלת כידון בשיא ישראלי חדש לנוער של 69.98 מטר.
חודש לאחר מכן, באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה ביולי 2014 הוא זכה באליפות ישראל בהטלת כידון במדליית זהב בתוצאה של 69.32 מטר, לפני האלוף היוצא עשהאל ארד מאתלטי כיוונים באר שבע (58.87 מטר) וניקולאי גילימוביץ מירושלים (55.90 מטר).
שבוע לאחר מכן, באליפות העולם באתלטיקה לנוער שנערכה ביוג'ין, ארצות הברית בסוף יולי הוא סיים במקום 21 בהטלת כידון בתוצאה של 63.48 מטר.
בתחרות הזמנה שנערכה ב-10 ביוני 2015 קבע פרבר בהטלת כידון, שיא אישי חדש של 72.10 מטר.
במשחקים האירופיים (2015) שנערכו בבאקו אזרבייג'ן בסוף יוני אותה שנה הוא סיים במקום שלישי בהטלת כידון בתוצאה של 70.18 מטר.
שבוע לאחר מכן, באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה ביולי הוא הגן על תוארו לאחר שזכה במדליית זהב, בהטלת כידון בתוצאה של 66.48 מטר, לפני עשהאל ארד (64.29 מטר) ואור כתב ממכבי חיפה כרמל (64.17 מטר).
אלן סקוט פארדיו הוא כדורגלן עבר אנגלי ומאמן כדורגל.
פארדיו הופיע שלוש פעמים בגמר הגביע האנגלי, פעם אחת כשחקן (בקריסטל פאלאס ב-1990) ופעמיים כמאמן (בווסטהאם יונייטד ב-2006 ובקריסטל פאלאס ב-2016), אך הפסיד בשלושת המשחקים.
הוא עלה ליגה שלוש פעמים, פעם אחת כשחקן (בקריסטל פאלאס) ופעמיים כמאמן (ברדינג ובווסטהאם).
בנוסף לכך, הוא זכה בפרס מאמן העונה בפרמייר ליג בעונת 2011/2012 כמאמן ניוקאסל, לאחר שהעלה את הקבוצה למסגרת אירופית בפעם הראשונה שלה בעידן הפרמייר ליג.
בשנת 1980 החל פארדיו לשחק כדורגל בקבוצות הלא־מקצועניות וייטליף ואפסום ואוול במקביל לעבודתו כזגג.
בשלב מסוים הוא ויתר על כדורגל למשך כשישה חודשים לטובת עבודה אחרת, אך לאחר מכן שב לשחק כדורגל לא־מקצועני במדי קורינת'יאן קאז'ואלס, דולוויץ' המלט ויאוביל טאון.
במקביל שיחק פארדיו בנבחרת החצי־מקצוענית של אנגליה .
בשנת 1987 עבר לשחק בקריסטל פאלאס מהליגה השנייה תמורת תשלום של 7,500 ליש"ט.
ב-1989 עלה עם הקבוצה לליגה הראשונה לאחר ניצחון על בלקברן רוברס בפלייאוף הליגה השנייה.
ב-1990 כבש שער ניצחון בהארכה בחצי גמר הגביע האנגלי מול ליברפול, ולאחר מכן שיחק בשני משחקי הגמר שבסופם הפסידה הקבוצה למנצ'סטר יונייטד.
את עונת 1990/1991 סיימה הקבוצה במקום השלישי בליגה הבכירה, המקום הגבוה ביותר בו סיימה אי־פעם, ואף זכתה בגביע החברים המלא , גביע שנוצר עבור הקבוצות האנגליות מפני שלא הורשו להשתתף במפעלים האירופיים בעקבות אסון הייזל.
בנובמבר 1991 עבר לצ'רלטון את'לטיק.
בעונת 1992/1993 כבש עשרה שערים, והיה מלך השערים של הקבוצה.
בשנת 1995 הושאל לטוטנהאם הוטספר, וערך במדיה ארבע הופעות בגביע האינטרטוטו.
אחד ממשחקיו במסגרת זו היה התבוסה הקשה בתולדות טוטנהאם, כאשר הרכב השחקנים המחליפים והמושאלים שלה הפסיד 0–8 לפ.צ.
לאחר שדחה הזדמנות לשחק בהונג קונג, פארדיו עבר לבארנט מהליגה השלישית, ושימש כמאמן-שחקן תחת טרי באליוואנט.
כאשר באליוואנט עבר לרדינג מהליגה השנייה בשנת 1997, פארדיו הצטרף אליו ומונה למאמן קבוצת המילואים.
במרץ 1998 מונה למאמן זמני של הקבוצה, לאחר עזיבתו של באליוואנט.
לאחר שאימן משחק אחד, הקבוצה מינתה את טומי בארנס למאמן הקבוע, ופארדיו שב לאמן את קבוצת המילואים עד שזו פורקה בסוף עונת 1998/1999. לאחר שהקבוצה ירדה לליגה השלישית, בספטמבר 1999 מונה לפארדיו למאמן זמני, ולאחר מכן למאמן קבוע.
לאחר שבעונת 2000/2001 נאבק עם הקבוצה על העלייה לליגה השנייה והפסיד בפלייאוף, בתום עונת 2001/2002 העפילה הקבוצה לליגה השנייה.
בתום עונת 2002/2003 התמודדה הקבוצה על העלייה לליגה הראשונה, אך הפסידה בפלייאוף ההעפלה.
בתחילת עונת 2003/2004 ניסתה וסטהאם יונייטד מהליגה השנייה למנות את פארדיו למאמנה, את רידינג סירבה לשחרר אותו.
לאחר שפארדיו עצמו סירב להמשיך לאמן את הקבוצה, הגיעו הצדדים להסכמות על שחרורו של פארדיו מרידינג ועל מעברו לווסטהאם.
בעונתו הראשונה בקבוצה היא הגיעה לגמר פלייאוף העלייה לליגה הראשונה, אך הפסידה לקריסטל פאלאס.
בתום עונת 2004/2005 הגיעה שוב לפלייאוף העלייה, ניצחה את פרסטון נורת' אנד בגמר והעפילה לפרמייר ליג.
בעונת 2005/2006 הוביל את הקבוצה למקום התשיעי בפרמייר ליג ולגמר הגביע האנגלי, בו הפסידה הקבוצה בפנדלים לליברפול.
ב-11 בדצמבר 2006 פוטר לאחר רצף תוצאות שליליות.
ב-24 בדצמבר 2006 מונה למאמן צ'רלטון את'לטיק, שבאותו זמן הייתה במקום ה-19 מתוך 20 בפרמייר ליג ויחס השערים של הקבוצה עמד על 20–, המאזן הגרוע בפרמייר ליג.
פארדיו לא הצליח להציל את הקבוצה, ובתום העונה היא נשרה לליגה השנייה.
לאחר שלא הצליח להחזיר אותה לפרמייר ליג, ב-22 בנובמבר 2008 עזב את הקבוצה בהחלטה משותפת שלו ושל המועדון.
ב-17 ביולי 2009 מונה למאמן סאות'המפטון, שירדה עונה קודם לכן לליגה השלישית.
למרות שקיבלה עונש של הפחתת 10 נקודות בשל אי-סדרים כספיים, סיימה הקבוצה את העונה במקום השביעי, מקום אחד מתחת למאבקי העלייה לצ'מפיונשיפ, ואף זכתה בפרס הפוטבול ליג.
ב-30 באוגוסט 2010 פוטר מהמועדון, כאשר ברקע נשמעו דיווחים על מורל נמוך בקרב השחקנים ועל סכסוכים בינו ובין יו"ר המועדון.
ב-9 בדצמבר 2010 מונה למאמן ניוקאסל יונייטד, שעלתה בתום העונה הקודמת לפרמייר ליג, וחתם על חוזה לחמש עונות וחצי.
את עונת 2010/2011 סיימה הקבוצה במקום ה-12. הקבוצה פתחה טוב את עונת 2011/2012, עם רצף של 11 משחקים ללא הפסד, סיימה את העונה במקום החמישי והעפילה לליגה האירופית.
על עונה זו זכה פארדיו בפרס מאמן העונה בפרמייר ליג ובפרס מאמן השנה של ארגון המאמנים.
בעונה הבאה הגיעה הקבוצה עד לרבע גמר הליגה האירופית, שם הפסידה בסיכום שני המשחקים 4–2 לבנפיקה ליסבון, שהמשיכה עד להפסד בגמר לצ'לסי.
בנובמבר 2013 זכה בפרס מאמן החודש בפרמייר ליג, לאחר שהוביל את ניוקאסל לארבעה ניצחונות בארבעה משחקי הליגה שנערכו בחודש זה.
עם זאת, הקבוצה סיימה רע את העונה, עם 15 הפסדים ב-21 משחקים, וסיימה במקום ה-16 בליגה.
בנובמבר 2014 ניצחה ניוקאסל בשישה משחקים רצופים בכל המסגרות, ופארדיו זכה שוב בפרס מאמן החודש בליגה.
ב-29 בדצמבר 2014, לאחר פיטוריו של ניל וורנוק מקריסטל פאלאס, עזב פארדיו את ניוקאסל, וב-3 בינואר 2015 עבר לקריסטל פאלאס, ששילמה עבורו לניוקאסל 3.5 מיליון ליש"ט.
כאשר הגיע פארדיו לקריסטל פאלאס היא הייתה בסכנת ירידת ליגה, ותחתיו השתפרה הקבוצה וסיימה את העונה במקום העשירי, הישג השיא שלה בעידן הפרמייר ליג.
הקבוצה פתחה טוב גם את עונת 2015/2016, ובנקודת אמצע העונה הייתה ממוקמת במקום החמישי בטבלה, אך בחצי העונה השני רשמה הקבוצה רצף של 14 משחקים ללא ניצחון, וסיימה את העונה במקום ה-15. באותה עונה העפילה הקבוצה עד לגמר גביע ה-FA, שם הפסידה 1–2 למנצ'סטר יונייטד משער של ג'סי לינגארד בהארכה.
ב-22 בדצמבר 2016, לאחר שהקבוצה ניצחה משחק אחד מתוך 11 מתחילת עונת 2016/2017, ורק 6 מתוך 36 משחקים בכל השנה הקלנדרית 2016, פוטר פארדיו מתפקידו.
ב-29 בנובמבר 2017 מונה פארדיו למאמן וסט ברומיץ' אלביון מהפרמייר ליג, במקומו של טוני פוליס.
ב-2 באפריל 2018, לאחר שווסט ברום ניצחה רק פעם אחת ב-18 משחקי ליגה תחתיו וצברה רק שמונה נקודות מתוך 54 אפשריות, עזב פארדיו את הקבוצה, כאשר היא מדורגת במקום האחרון בליגה.
ב-24 בדצמבר 2019 מונה למאמן דן האג מתחתית ליגת העל ההולנדית, באמצע עונת 2019/2020. במרץ 2020, כאשר הופסקה הליגה בשל מגפת הקורונה, הייתה דן האג במקום האחד-לפני-אחרון, אך בשל הפסקת הליגה לא היו יורדות לליגת המשנה.
ב-28 באפריל 2020 עזב את המועדון, לאחר ששני הצדדים ויתרו על הארכת חוזהו בקבוצה.
ב-28 בנובמבר 2020 מונה למנהל הטכני של צסק"א סופיה.
ב-15 באפריל 2022 הוא מונה למאמן הקבוצה, לאחר פיטוריו של סטויצ'ו מלאדנוב.
ב-1 ביוני 2022 עזב את הקבוצה, לאחר שאוהדי הקבוצה זרקו בננות לעבר שחקניה השחורים של הקבוצה.
ב-14 בספטמבר 2022 מונה למאמן אריס סלוניקי, כמחליפו של חרמן בורגוס.
ב-23 בפברואר 2023 עזב את המועדון לאחר הסכמה הדדית בין הצדדים.
במהלך הקריירה שלו נקלע פארדיו לכמה אירועים מעוררי מחלוקת:
ב-2003, ה-BBC כינה את פארדיו "חיה מסוכנת ומרוחקת", זאת בעקבות כמה תגובות נמהרות ופזיזות שהוא נתן בתקשורת.
כאשר פארדיו אימן את ווסטהאם, המועדון אף נאלץ להעסיק יועץ תקשורת שיעזור לפארדיו.
בספטמבר 2003, פארדיו התפטר מאימון רדינג לאחר שנאסר עליו לאמן את ווסטהאם.
יושב הראש של רדינג, ג'ון מדג'סקי, ניסה לעתור לבית המשפט הגבוה במטרה למנוע את מעברו של פארדיו.
העתירה לא הצליחה, ופארדיו הצטרף לווסטהאם.
במרץ 2006, פארדיו העביר ביקורת על כך שארסן ונגר, מאמן ארסנל, לא שיתף מספיק שחקנים אנגליים בניצחון שלהם מול ריאל מדריד במסגרת ליגת האלופות.
בתגובה וונגר טען שפארדיו שונא זרים, דבר שפארדיו הפריך בכך שהוא ציין את נישואיו לאישה שוודית.
בנובמבר 2006, ארסן וונגר דחף את פארדיו לאחר הפסד קבוצתו, זאת בטענה שפארדיו התגרה בו.
ארסן וונגר הושעה על ידי התאחדות הכדורגל האנגלית, בזמן שפארדיו זוכה מכל אשמה.
באוקטובר 2007, פארדיו נכנס למגרש במטרה להפריד קטטה שהתחוללה בין שחקני האל לבין שחקני קבוצתו צ'רלטון.
במרץ 2009, במהלך תוכנית ב־BBC, פארדיו אמר שקשר צ'לסי, מייקל אסיין "אנס" את שחקן מנצ'סטר סיטי צ'ד אוונס, כביטוי שבא לתאר את הדרך בה מייקל אסיין גבר באופן פיזי על אוונס במהלך מאבק על הכדור.
באופן אירוני, לימים הורשע אוונס באונס וזוכה בהמשך.
במשחק הראשון של עונת 13–2012, מול טוטנהאם, פארדיו דחף את השופט הרביעי לאחר שלא נשרק כדור חוץ לטובת קבוצתו.
פארדיו התנצל על כך וכינה את התנהגותו כמגוחכת.
בינואר 2014, תוך כדי משחק נגד מנצ'סטר סיטי, פארדיו גידף את מאמן סיטי, מנואל פלגריני.
לבסוף פלגריני הגיב והתעמת עם פארדיו, שנתפס על ידי רשת סקיי ספורט מקלל את פארדיו בקללות קשות.
במרץ 2014, פארדיו נשלח ליציע לאחר שנגח בשחקן האל דייוויד מיילר.
פארדיו נגח בשחקן כאשר הלך אל מחוץ לקווי המגרש במטרה לחדש את המשחק על ידי זריקת חוץ.
אף על פי שפארדיו התנצל, הוא נקנס ב-100,000 ליש"ט על ידי קבוצתו ניוקאסל, וב-60,000 ליש"ט על ידי מנהלת הליגה.
אלברט ג'יימס "אלן" פריד היה שדרן רדיו, תקליטן, מנחה ושחקן קולנוע אמריקאי ממוצא יהודי.
תוכנית הרדיו של פריד הייתה הראשונה לשדר שירי רית'ם אנד בלוז ורוק אנד רול עבור הקהל האמריקאי הלבן.
עובדה זו הובילה לכך שפריד זכה לכינוי "אבי הרוק אנד רול".
פריד נולד בשנת 1921 בעיר ג'ונסטאון אשר בפנסילבניה לאבא יהודי ואמא ולשית-אמריקנית.
בגיל צעיר עבר עם הוריו להתגורר בעיר סיילם, אשר באוהיו, ארצות הברית.
בעקבות מלחמת העולם השנייה, גויס פריד לצבא האמריקאי ועבד בין היתר כתקליטן בתחנת הרדיו הצבאית.
לאחר שחרורו מהצבא החל פריד לעבוד כשדרן רדיו במספר תחנות רדיו אזוריות באוהיו.
לאחר מספר שנים כשדרן רדיו בתחנה האזורית של העיר אקרון, עבר פריד לקליבלנד והתיידד עם בעליה של חנות תקליטים מקומית.
בעל החנות חשף את פריד לעובדה כי נערים לבנים רבים מגיעים לחנות ומבקשים לקנות תקליטים של אמני רית'ם אנד בלוז אפרו-אמריקאים.
בשנת 1951 התקבל פריד לעבודה כשדרן בתחנת הרדיו המקומית של קליבלנד (WJW).
תוכניתו של פריד שודרה מדי יום בחצות, והוקדשה כולה למוזיקת הרית'ם אנד בלוז.
פריד הצמיד לעצמו את הכינוי "Moondog" ועל מנת להנגיש את הז'אנר המוזיקלי אל הקהל האמריקאי הלבן החליט להציג את השירים שנוגנו בתוכנית כשירי "רוק אנד רול".
פריד היה למעשה הראשון לשדר מוזיקה של אמנים אפרו-אמריקאיים עבור המאזינים האמריקאיים הלבנים.
תוכניתו זכתה במהרה להצלחה גדולה- השירים ששודרו בה הפכו ללהיטים גדולים והוא עצמו זכה לכינוי "אבי הרוק אנד רול".
הצלחתו של פריד הובילה אותו לעזוב את תחנת הרדיו בקליבלנד ולהצטרף בשנת 1954 אל תחנת הרדיו WINS אשר בניו יורק.
באותם הימים יצא פריד לסיבוב הופעות ברחבי ארצות הברית.
בהופעות אלו, אשר יועדו לקהל לבן ושחור גם יחד, לקחו חלק אמני רוק אנד רול גדולים כדוגמת צ'אק ברי, ג'רי לי לואיס, באדי הולי ועוד.
בנוסף לכך, פריד כיכב במספר סרטי רוק אנד רול אשר הוקרנו בבתי הקולנוע והנחה תוכניות טלוויזיה אשר עסקו בז'אנר מוזיקלי זה.
בשנת 1958 הואשם פריד בקבלת שוחד מחברות תקליטים עבור השמעת שירים.
בעקבות זאת הוא פוטר מעבודתו כשדרן רדיו ותוכנית הטלוויזיה שלו בוטלה גם היא.
אובדן התהילה והתנערות תעשיית המוזיקה ממנו הובילו את פריד להתמכרות קשה לאלכוהול.
הוא נפטר בשנת 1965 ממחלת כליות.
אלן קורדונר הוא שחקן יהודי-בריטי.
קורדונר מרבה להופיע בתיאטרון, בקולנוע ובטלוויזיה גם בבריטניה וגם בארצות הברית.
קולו מוכר מהופעותיו בתסכיתי רדיו, בספרי שמע ובתוכניות טלוויזיה דוקומנטריות.
תפקידו הידוע ביותר הוא בדמות ארתור סאליבן בסרטו של מייק לי "טופסי טורווי" .
קורדונר נולד בסטוקהולם בירת שוודיה.
הוא גדל בבית יהודי חילוני בצפון לונדון עם הוריו ואחיו הצעיר.
אמו נמלטה עם משפחתה ב-1938 מגרמניה הנאצית לבריטניה.
אביו נולד בהלסינקי שבפינלנד לאם פינית ואב אוקראיני ממוצא יהודי ספרדי.
הוריו של קורדונר התיישבו תחילה בסטוקהולם, וכשהיה בן שנה עברה המשפחה ללונדון.
בביתו היה תמיד עניין במוזיקה ובאמנויות, והשאיפה שלו כילד הייתה להיות מנצח תזמורת או פסנתרן קונצרטים.
הוא למד בקולג' האוניברסיטאי בהמפסטד.
על אף שקורדונר הפך לפסנתרן ג'אז וקלאסי מיומן, השאיפות המוזיקליות שלו פינו את מקומן למשחק כשהתחיל ללמוד באוניברסיטת בריסטול ובבית הספר למשחק של תיאטרון בריסטול אולד ויק.
קורדונר הרבה להופיע בתיאטרון בווסט אנד שבלונדון ובברודוויי, כמו גם בטלוויזיה ובסרטי קולנוע.
בנוסף שיחק במחזות רדיופוניים של ה-BBC בהם "עלייתו הנמנעת של ארתורו אוי", "Insignificance" ו"פאני ואלכסנדר".
קולו מוכר למאזיני ספרי שמע כגון "גנבת הספרים".
בטלוויזיה הופיע בין השאר בסדרה "Exile", בפרק ב"רציחות במידסומר" של ITV, בדרמה של סטיבן פוליאקוף "Dancing on the Edge", ובתפקיד אנדריאה דל ורוקיו בשתי העונות הראשונות של הסדרה "הסודות של דה וינצ'י" של רשת Starz.
עוד שיחק בעונות החמישית והשישית של סדרת הטלוויזיה "הומלנד" של רשת שואוטיים.
בשנתיים הראשונות אחרי סיום הלימודים בבית הספר למשחק הופיע קורדונר כשחקן מקצועי במגוון תפקידים בתיאטרון הרפרטוארי של ניוקאסל.
בהמשך שיחק בתיאטרון רפרטוארי בברמינגהאם עם להקת השחקנים (Actors' Company), עד שחזר ללונדון והחל להופיע בווסט אנד.
הופעת הבכורה שלו בלונדון הייתה במחזה "Once a Catholic" מאת מרי או'מאלי בתיאטרון וינדהאמס.
קורדונר הופיע פעמים אחדות בתיאטרון רויאל קורט במחזות כגון "Three Birds Alighting on a Field" ו-"Fucking Games", וכן במחזה "Serious Money" מאת קריל צ'רצ'יל.
הפקה זו הועברה מהווסט אנד לברודוויי בניו יורק.
בברודוויי זכה קורדונר לשבחים על הופעתו בתפקיד אצ'ס במחזמר "טיטניק".
בפברואר 2014 שיחק שוב בתפקיד אצ'ס בקונצרט על פי המחזמר ב"אוורי פישר הול" בניו יורק, יחד עם הקאסט המקורי של המחזמר.
הוא שיחק בתפקיד פריץ ליטן במחזה "Taken at Midnight" מאת מארק הייהרסט בתיאטרון פסטיבל צ'יצ'סטר ואחר כך בתיאטרון רויאל היימרקט בווסט אנד.
אחד מתפקידיו הראשונים של קורדונר בקולנוע היה ב-1982 בסרט "ינטל" בכיכובה של ברברה סטרייסנד.
תפקידו המוכר ביותר הוא גילום דמותו של סר ארתור סאליבן בסרט "טופסי-טורווי" של מייק לי משנת 1999, זו הייתה הפעם הראשונה בה שיחק בתפקיד ראשי בסרט קולנוע.
קורדונר שיחק בז'אנרים שונים של סרטי קולנוע כגון סרט הפעולה "התנגדות", קומדיית האימה "בורק והר" והמערבון "Medicine Men".
ב-2015 השתתף בסרט "האישה בזהב" וב-2016 שיחק בסרט "פלורנס פוסטר ג'נקינס" בכיכובה של מריל סטריפ.
ב-2009 ביים קורדונר לראשונה סרט קצר בשם "An Act of Valour" שכתב בן זוגו לחיים יוהה סורולה.
הקרנת הבכורה של הסרט הייתה במרץ 2010 בפסטיבל הקולנוע ההומו-לסבי בלונדון של מכון הסרטים הבריטי.
ב-2010 ביים קורדונר חלק אחד מהפקה של שתי הצגות מאת יוהאן אוגוסט סטרינדברג בתיאטרון ארקולה בלונדון.
המחזות היו "Pariah" שביים קורדונר ו"היותר חזקה" בבימויה של ג'יין ברטיש.
קולו של קורדונר מוכר למאזיני תוכניות הרדיו של ה-BBC כגון "Insignificance", "עלייתו הנמנעת של ארתורו אוי" ו"פאני ואלכסנדר".
הוא דיבב דמויות שונות במשחקי וידאו שונים בהם משחקי הארי פוטר, שבהם דיבב את סוורוס סנייפ, לוציוס מאלפוי, פיליוס פליטוויק וארגוס פילץ'.
ב-2015 דיבב קורדונר דמות במשחק הווידאו "Bloodborne".
קורדונר הוא קריין בתוכניות דוקומנטריות כגון "Fish Warrior" בערוץ נשיונל ג'יאוגרפיק.
הוא הקליט ספר מוקלט ספרי שמע להוצאת Simply Audiobooks, הבולטים שבהם "גנבת הספרים" ו"מוות של דיו".
קורדונר חי בלונדון ובניו יורק יחד עם בן זוגו השחקן והסופר הפיני יוהה סורולה.
השניים נפגשו בלונדון ב-2006 והם נרשמו במסגרת איחוד אזרחי בדצמבר 2009. באוגוסט 2013 התחתנו בני הזוג בניו יורק.
"ספינת השעשועים", תיאטרון קרוסיבל בשפילד
"Taken at Midnight", תיאטרון פסטיבל צ'יצ'סטר, תיאטרון היימרקט
הופעות; גרייט הול מאגי, דרי, צפון אירלנד
זכייה בפרס איבנינג סטנדרד למחזמר הטוב ביותר ב-2010
"הלו, דולי!", התיאטרון הפתוח בריג'נטס פארק
זכייה בפרס איבנינג סטנדרד למחזמר הטוב ביותר ב-2009
זכייה בפרס אוליבייה לשנת 2010 להפקה מחודשת של מחזמר הטוב ביותר, הכוריאוגרפיה הטובה ביותר, השחקנית הטובה ביותר במחזמר (סמנתה ספירו)
"מראה מעל הגשר", תיאטרון הדוכס מיורק
"הנרגן"; וסט יורקשייר פלייהאוס, לידס
"מסיבת יום הולדת", תיאטרון מק'קרטר, פרינסטון ניו ג'רזי, ארצות הברית
"Two Thousand Years", התיאטרון המלכותי הלאומי
"The Comedians", תיאטרון אקרון, ניו יורק
"Fucking Games", תיאטרון רויאל קורט
"The Heart of Art", אוף ברודוויי, ניו יורק
"טיטניק", תיאטרון לונט-פונטיין, תיאטראות ברודוויי, ניו יורק
"The Beaux' Stratagem", התיאטרון המלכותי הלאומי
"Ice Cream", תיאטרון רויאל קורט
"Serious Money", תיאטרון רויאל קורט ותיאטרון וינדהאם; תיאטראות ברודוויי, ניו יורק
"חלום ליל קיץ", התיאטרון הפתוח בריג'נטס פארק
"No End of Blame", אוקספורד פלייהאוס ותיאטרון רויאל קורט
"Once a Catholic", תיאטרון וינדהאם
פוליקאוסקי (נולדה ב-1956) היא קצינה בדימוס בדרגת גנרל, אשר בתפקידה האחרון פיקדה על פיקוד הציוד של חיל האוויר של ארצות הברית.
פוליקאוסקי החלה ללמוד ב-1974 הנדסת כימיה במכון הטכנולוגי של ניו ג'רזי (NJIT).
בשנת הלימודים השנייה הצטרפה לתוכנית הכשרת הקצונה של חיל האוויר.
היא סיימה את התואר הראשון ב-1978 ונשלחה מטעם חיל האוויר ללימודי תואר שלישי בהנדסת כימיה באוניברסיטת קליפורניה בברקלי, אותם סיימה ב-1981.
את שירותה בחיל האוויר החלה כקצינת מחקר ופיתוח בחיל האוויר בתחום הפרדה וניתוח גזים לצורך מערכות ששימשו את התוכנית האמריקאית למעקב אחר פעילות גרעינית ברחבי העולם.
שירתה במרכז היישומים הטכניים ובמעבדת השליטה והבקרה.
בשנים 1994–1997 שירתה במחלקת ההגנה, כראש ענף במשרד עוזר מזכיר ההגנה לענייני אנרגיה אטומית וכעוזרת מזכיר ההגנה לענייני מניעת הפצת נשק להשמדה המונית.
בתפקידה הבא מונתה לעמוד בראש תוכנית חדשנית בתחום אימון צוותי אוויר באמצעות סימולטורים המדמים מצבים מציאותיים.
במרץ 2005 מונתה למפקדת כנף מערכות התקשורת של לוויינים צבאים, בתפקיד זה קודמה לדרגת בריגדיר גנרל.
ביולי 2007 מונתה לסגנית המרכז למערכות טילים וחלל.
ביוני 2008 מונתה לסגנית ראש משרד הסיור הלאומי וקודמה לדרגת מייג'ור גנרל.
בפברואר 2010 מונתה למפקדת מעבדות המחקר של חיל האוויר.
ביוני 2011 קודמה לדרגת לוטננט גנרל ומונתה למפקדת המרכז למערכות טילים וחלל.
ביוני 2014 מונתה לסגנית צבאית במשרד עוזר מזכיר ההגנה לענייני רכש.
ביוני 2015 קודמה לדרגת גנרל ומונתה למפקדת פיקוד הציוד של חיל האוויר.
היא שירתה בתפקיד עד ספטמבר 2018.
לאחר שחרורה מונתה לחברה במועצת המנהלים של ריית'יאון.
פוליקאוסקי היא אלמנה ואם לשתי בנות.
אלן מייקל צ'אסטנט (; נולד בשנת 1961) הוא פוליטיקאי ואיש עסקים אשר כיהן בין השנים 2016–2021 כראש ממשלת סנט לוסיה.
בשנים 2006–2011 כיהן צ'אסטנט כשר התיירות.
בשנת 2011 ניסה צ'אסטנט להתמודד לפרלמנט ללא הצלחה.
בשנת 2013 נבחר להנהיג את מפלגת הפועלים שהובילה את האופוזיציה.
בשנת 2016 נבחר לראשות הממשלה והושבע לתפקידו ב-7 ביוני.
סיים את תפקידו ב-28 ביולי 2021, לאחר שהפסיד לפיליפ פייר בבחירות הכלליות של סנט לוסיה.
אלן קזנובה הוא כדורגלן עבר צרפתי ומאמן כדורגל.
קזנובה החל את הקריירה שלו בגיל 9 באקדמיות הנוער של קורנון ווישי.
הוא עבר בקבוצות הבוגרות של לה האבר, אולימפיק מרסיי וטולוז.
בתקופתו מרסיי, הוא לא רשם שום הופעה במדי הקבוצה, אף על פי שנרשם בסגל שלה בגמר גביע אירופה לאלופות 1991 נגד הכוכב האדום בלגרד.
ב-30 במאי 2008 מונה קזנובה למאמן טולוז.
לאחר שבע שנים בקבוצה, ב-13 ביוני 2016, הוא הוחתם כמאמנה של לאנס למשך עונה אחת בלבד.
ב-22 ביוני 2018, הוא שב להיות מאמנה של טולוז.
אלן פרידמן היה כדורסלן אמריקאי-ישראלי, בגובה 1.93 מטר, ששיחק בהפועל חיפה, הפועל ירושלים, בית"ר ירושלים ונבחרת ישראל.
אלן פרידמן נולד בניו ג'רזי למשפחה יהודית אמריקאית.
שירת בצבא ארצות הברית במשך שנתיים, למד באוניברסיטת סיטון הול , ושיחק בנבחרת הכדורסל של האוניברסיטה יחד עם סטיב קפלן.
בהמשך שיחק בקבוצה צבאית אמריקאית.
פרידמן הגיע לישראל לאחר שפגש סטודנט ישראלי בסוכנות היהודית, שחיפש כדורסלן יהודי אמריקאי, שיבוא לשחק בישראל במקום מולי אבישר, שנסע אז לשחק במכללה בארצות הברית.
ב-27 ביוני 1969 נחת פרידמן בישראל, והיה לזר הראשון בתולדות הפועל חיפה.
באותה עת, שיחקה הקבוצה במגרש הפתוח ברחוב אלכסנדר זייד בעיר.
פרידמן החליף את אבישר, וקיבל את מספר החולצה שלו - 5.
בעונתו הראשונה של פרידמן, סיימה הקבוצה במקום העשירי בטבלה, וניצלה מירידת ליגה כאשר הקדימה את שתי היורדות הפועל בית אלפא והפועל ירושלים בהפרש סלים בלבד.
פרידמן סיים את העונה בממוצע של 23.5 נקודות למשחק.
באותה עונה נבחר לחמישיית העונה.
בעונה הבאה, עונת 1970/1971 הפך פרידמן לאחד מכוכבי הקבוצה.
הפועל חיפה סיימה במקום השישי ופרידמן קלע 15.4 נקודות למשחק.
בתום העונה, בחרה הקבוצה שלא להאריך את חוזהו של פרידמן, והוא עבר לשחק בהפועל אשדות -אפיקים מהליגה הארצית (הליגה השנייה) כמאמן/שחקן.
בתום עונה אחת עלתה הקבוצה לליגה הלאומית.
לאחר שמאמן נבחרת ישראל דויל פאראק צפה במשחק מול טבעון בו קלע פרידמן 53 נקודות - הזמין אותו לנבחרת.
בנבחרת שיחק עם טל ברודי, איתמר מרזל, מיכה שוורץ, חנן קרן ובועז ינאי.
בשנת 1972 הופיע במדי הנבחרת בטורניר הקדם-אולימפי באאוגסבורג.
הנבחרת סיימה במאזן של 3–5, והייתה קרובה לעליה אך לא עלתה, ולכן לא הייתה חלק ממשלחת ישראל לאולימפיאדת מינכן, שהייתה קורבן לטבח הספורטאים באולימפיאדת מינכן.
בעונת 1972/1973 עבר להפועל ירושלים, העולה החדשה לליגה הלאומית, תחת המאמן החדש רלף קליין.
הקבוצה השיגה את הישג השיא בתולדותיה - מקום השלישי בליגה עם מאזן 8–14. ההרכב החדש בוסס בעיקר על שחקני החיזוק מארצות הברית, כאשר בנוסף לפרידמן שיחקו בקבוצה לי טראס, ג'רי פישר ומייק לין.
בעקבות ההישג זכתה הפועל למקום בגביע קוראץ' לעונת 1973/74, אבל מלחמת יום הכיפורים שפרצה באותה שנה הביאה לביטול השתתפותה של הקבוצה במפעל.
ביולי 1973 גויס פרידמן למסלול מקוצר של 3 חודשי שירות בצה"ל, זאת כיוון ששירת שנתיים בצבא ארצות הברית.
פרידמן היה אמור להשתחרר באוקטובר 1973, אך עקב מלחמת יום הכיפורים, הוארך השירות הצבאי שלו בחצי שנה נוספת.
במהלך המלחמה, שירת פרידמן ביחידה מרגמות ברמת הגולן.
קבוצתו של פרידמן, הפועל ירושלים, לא הצליחה בשתי העונות הבאות לשחזר את הישגה, וסיימה במקום ה-10 בטבלה, כאשר פרידמן רשם ממוצעים של 21 ו-9.7 נקודות בהתאמה.
בעונת 1975/1976 עבר פרידמן לשחק בבית"ר ירושלים.
בתום העונה התרסקה הקבוצה וירדה לליגה השנייה (ומאז לא חזרה), כאשר פרידמן קלע בממוצע של 14.3 נקודות למשחק.
עונה לאחר מכן, בעונת 1976/1977 חזר פרידמן להפועל ירושלים.
הקבוצה סיימה את העונה במקום האחרון עם ניצחון אחד ו-19 הפסדים ונשרה גם היא לליגה הלאומית.
ביוני 1977 עבר לשחק בהפועל ניר עוז מהליגה השלישית, ולמעשה לא חזר לשחק עוד בליגה הבכירה.
סך הכל שיחק פרידמן 7 עונות בליגה הבכירה, בהן השתתף ב-145 משחקים וקלע בממוצע של 16.5 נקודות למשחק.
בנבחרת ישראל קלע פרידמן 7 נקודות ב-8 הופעות בינלאומיות, והשתתף בטורניר הקדם-אולימפי 1972.
לאחר הפרישה שיחק ואימן בליגות נמוכות עד שבשנת 1980 עזב את ישראל וחזר לארצות הברית.
בהמשך עבד כאיש מכירות עד שיצא לגמלאות בשנת 2003.
ב-26 באפריל 2017 הלך פרידמן לעולמו בארצות הברית.
אלן צוקרמן הוא כדורסלן עבר אמריקאי-ישראלי, בגובה 1.87 מטר, ששיחק בעמדת הקלע בהפועל תל אביב, והיה שותף לזכייתה של הקבוצה בדאבל בעונת 1968/1969 בליגה הלאומית בכדורסל.
צוקרמן נולד בארצות הברית למשפחה יהודית.
הוא שיחק בקבוצת קרופ פרודקשן יחד עם בארי אייזמן, ומרק טורנשיין.
בהמשך שיחק בסיטי קולג' של ניו יורק, וקלע בממוצע של 25.8 נקודות למשחק, ושיא של 53 נקודות במשחק אחד.
בגמר לימודיו עבר במכללה כמורה.
ביולי 1968 עלה לישראל, קיבל אזרחות ישראלית והצטרף להפועל תל אביב.
באותה עונה היה חלק מחמישיית יהודים אמריקנים בקבוצה, עם מרק טורנשיין, אייבן לישינסקי, לארי זולוט ובארי ליבוביץ'.
ב1968/1969 היה שותף לזכייתה של הקבוצה בדאבל - אליפות, עם יתרון של שלוש נקודות בטבלה לפני מכבי תל אביב, וגביע המדינה, לאחר שהפועל הביסה בגמר גביע את מכבי תל אביב 70:88, כאשר צוקרמן קלע 19 נקודות בגמר.
בליגה השתתף צוקרמן ב-19 משחקים, וקלע בממוצע של 8.7 נקודות למשחק.
זהו תואר האליפות האחרון של הפועל תל אביב.
בנבחרת ישראל בכדורסל רשם צוקרמן שש הופעות, והשתתף במוקדמות אליפות אירופה בכדורסל 1969.
צוקרמן התחתן עם ישראלית, ולאחר שלא התאקלם בישראל, חזר בתום עונה אחת לארצות הברית.
אלן פוסטר קופר היה פוליטיקאי אמריקאי, שכיהן כחבר המפלגה הרפובליקנית בבית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס ה-23 של מדינת פנסילבניה.
קופר נולד בעיר פרנקלין במחוז פייט שבפנסילבניה בשנת 1862. הוא למד בבית ספר יסודי ותיכון בעיירה שבפנסילבניה, וסיים שם את לימודיו בשנת 1881. הוא למד בתחילה באוניברסיטת מאונט יוניון שבאוהיו בשנת 1883, אך סיים את תוארו הראשון במשפטים באוניברסיטת מישיגן בשנת 1888. לאחר סיום לימודיו, התקבל למשרד עורכי דין.
בשנת 1903, נבחר לקונגרס ה-58 של ארצות הברית מטעם המפלגה הרפובליקנית, ולאחר מכן נבחר גם לשלושת הקונגרסים שלאחריו.
לאחר פרישתו מהקונגרס, חזר לעבודתו בתור עורך דין.
אלן פוקס היה כימאי צרפתי.
בשנת 1975 סיים לימודי הנדסה כימית בבית הספר הפוליטכני הפדרלי של לוזאן.
בשנת 1983 פוקס סיים עבודת דוקטורט באוניברסיטת פריז-סאקלה.
בשנת 1985 פוקס הצטרף לצוות של המרכז הלאומי למחקר מדעי.
בשנת 1995 הוא התמנה לפרופסור באוניברסיטה בה למד ובהמשך באוניברסיטת פייר ומארי קירי.
בשנת 2010 הוא מונה למנהל של המרכז הלאומי למחקר מדעי במקום קתרין ברשיניאק.
כאשר תקופת כהונתו הסתיימה הוא מונה לשלוש שנים נוספות עד לשנת 2017. החל משנת 2017 כיהן כנשיא PSL Research University בפריז.
מחקריו של פוקס מתמקדים בתחום תאוריה וניתוח תופעות שונות בתחום תרמודינמיקה של נוזלים בחומרים בעלי נקבוביות ובתופעות תרמיות במתקני אגירת אנרגיה.
הוא כתב מספר ספרים בנושא וכ-200 פרסומים מדעים שונים.
על תרומתו לקידום המדע אלן פוקס התקבל למסדר הדקלים של האקדמאים בשנת 1996, התקבל ללגיון הכבוד בשנת 2010 וקיבל עיטורים נוספים מצרפת וקנדה.
אלן סטיבן פרנקו פלמה (בספרדית: Alan Steven Franco Palma; נולד ב-21 באוגוסט 1998 בחוחאן שבאקוודור) הוא כדורגלן אקוודורי המשחק בעמדת הקשר בקבוצת טאז'רס מליגת העל הארגנטינאית, בהשאלה מאתלטיקו מיניירו, ובנבחרת אקוודור.
פרנקו גדל במחלקות הנוער של ונסיה, נורטה אמריקה ואינדפנדיינטה דל ואיה.
הוא ערך 62 הופעות ליגה במדי הקבוצה הבוגרת של אינדפנדיינטה דל ואיה במסגרת ליגת העל האקוודורית, בהן הבקיע שלושה שערים.
ב-4 ביוני 2020 חתם פרנקו באתלטיקו מיניירו מליגת העל הברזילאית.
ב-21 בדצמבר 2021 הושאל פרנקו למשך עונה אחת לשארלוט מה-MLS.
ב-27 בפברואר 2022 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 3-0 לדי.
בסך הכל ערך עשר הופעות ליגה במדי המועדון.
ב-27 ביוני 2022 השאלתו של פרנקו לשארלוט בוטלה, והוא הושאל למשך עונה אחת לטאז'רס מליגת העל הארגנטינאית.
ב-11 בספטמבר 2018 ערך פרנקו את הופעת הבכורה שלו בנבחרת אקוודור, בניצחון 2-0 על נבחרת גואטמלה במשחק ידידות.
ב-14 בנובמבר 2019 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת, בניצחון 3-0 על נבחרת טרינידד וטובגו במשחק ידידות.
הוא היה חלק מסגל הנבחרת בטורניר קופה אמריקה 2021, בו ערך ארבע הופעות.
אלן פיטר פסקו הוא אתלט עבר אנגלי, סגן אלוף אולימפי (מינכן 1972) במרוץ 4X400 מטר, זוכה חמש מדליות (שלוש מזהב) באליפות אירופה באתלטיקה וזוכה שלוש מדליות (אחת מזהב) במשחקי חבר העמים הבריטי.
אלן פסקו נולד ב-1947 ברובע פאולזגרוב בעיר פורטסמות' שבדרום אנגליה.
תחילה למד בבית הספר היסודי לבנים בדרום פורטסמות' ואחר כך בבורו ראוד קולג' (Borough Road College) שברובע איזלוורת' שבלונדון שם קיבל תעודת הסמכה להוראה.
בהמשך התקבל לאוניברסיטת לונדון שם קיבל תואר ראשון בחינוך.
את הקריירה הספורטיבית שלו החל כבר ב-1966 כשקבע שיא אנגליה לנוער בריצת 120 יארד משוכות כשב-1967 השווה את שיא הבוגרים האנגלי בריצת 110 מטר משוכות.
ב-1968 היה חולה והחמיץ את אולימפיאדת מקסיקו סיטי אך חזר לכושר ב-1969 והשתתף באליפויות אירופה כמו גם במשחקי חבר העמים כשבאולימפיאדת מינכן (1972) זכה במדליית כסף אולימפית.
במקביל לקריירה הספורטיבית שלו נאלץ פסקו לפרנס את עצמו כך שב-1971 התקבל למשרת מורה בדולוויץ' קולג' שבלונדון וב-1974 החל ללמד חינוך גופני בבבורו ראוד קולג' (שם למד מוקדם יותר) עד 1980.
לאחר פרישתו מקריירה ספורטיבית החל פסקו לפעול בתחום שווק אירועים וייעוץ דרך חברה שהקים ב-1976 בשם "אלן פסקו אססושיאיטס לימיטד" (Alan Pascoe Associates Ltd).
ב-1998 מכר פסקו את החברה והקים חברה נוספת בשם "פאסט טרק אוונטס לימיטד" (Fast Track Events Ltd) שעסקה אף היא בתחום אירועי ספורט.
במקביל לפעילותו בחברה שהקים עסק פסקו בעבודות שונות וביניהן פרשנות ספורט בטלוויזיה ודירקטור בחברות הקשורות לספורט.
ב-2003 מונה לחבר בוועדה שהציעה את לונדון כמקום אירוח של אולימפיאדת 2012 .
ההצעה הייתה מוצלחת ובסופו של תהליך אכן לונדון נבחרה.
באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה באתונה, יוון זכה פסקו במדליית ארד בריצת 110 מטר משוכות בתוצאה של 13.94 שניות אחרי אדי אוטוז מאיטליה (שיא משחקים 13.59 שניות) ודייוויד המרי מבריטניה (13.74 שניות).
באליפות אירופה באתלטיקה באולם שנערכה בבלגרד, יוגוסלביה זכה פסקו במדליית זהב בריצת 50 מטר משוכות בתוצאה של 6.6 שניות לפני וורנר טרזמיאל ממערב גרמניה (6.6 שניות) וניקולה פרטאה (Nicolae Pertea) מרומניה (6.7 שניות).
במשחקי חבר העמים הבריטי שנערכו באדינבורו, סקוטלנד נקע פסקו את רגלו במקצה הגמר של ריצת 110 מטר משוכות ולא סיים אותו
באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה בהלסינקי, פינלנד זכה פסקו במדליית כסף בריצת 110 מטר משוכות בתוצאה של 14.09 שניות אחרי פרנק זיבק ממזרח גרמניה (14.00 שניות) ולפני לובומיר נדניצ'ק מצ'כוסלובקיה (14.31 שניות).
באולימפיאדת מינכן זכה פסקו, יחד עם נבחרת בריטניה, במדליית כסף במרוץ 4X400 מטר בתוצאה של 3:00.46 דקות אחרי נבחרת קניה (2:59.83 דקות) ולפני נבחרת צרפת (3:00.56 דקות).
באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה ברומא, איטליה זכה פסקו בשתי מדליות זהב.
מדליית זהב בריצת 400 מטר משוכות בשיא משחקים של 48.82 שניות לפני ז'אן-קלוד נלה מצרפת (48.94 שניות) ויבגני גברילנקו מברית המועצות (49.32 שניות) ומדליית זהב, יחד עם נבחרת בריטניה, במרוץ 4X400 מטר בתוצאה של 3:03.33 דקות לפני נבחרת מערב גרמניה (3:03.52 דקות) ונבחרת פינלנד (3:03.57 דקות).
באולימפיאדת מונטריאול השתתף פסקו, יחד עם נבחרת בריטניה, במרוץ 4X400 מטר אולם הנבחרת לא סיימה את מרוץ חצי הגמר.
כמו כן התחרה בריצת 400 מטר משוכות אותה סיים במקום השמיני בתוצאה של 51.29 שניות.
במשחקי חבר העמים הבריטי שנערכה באדמונטון, קנדה זכה פסקו במדליית ארד בריצת 400 מטר משוכות בתוצאה של 50.09 שניות אחרי דניאל קימאיו מקניה (49.48 שניות) וגארי בראון מאוסטרליה (50.04 שניות).
פסקו נישא ב-1970 לדלה ג'יימס שהייתה אצנית בריטית למרחקים קצרים ואף ייצגה את בריטניה ב-1968 באולימפיאדת מקסיקו סיטי בריצת 100 מטר.
1975: "חבר" במסדר האימפריה הבריטית
1977: דוקטור לשם כבוד מטעם אוניברסיטת ברונל
אלן צ'רץ' הייתה דיילת האוויר הראשונה.
צ'רץ' רצתה להטיס מטוסים מסחריים, אך משרות אלו לא היו פתוחות לנשים.
מכיוון שרצתה לטוס, היא שכנעה את חברת בואינג תעבורה אווירית ששימוש באחיות כדיילות יגביר את הבטיחות ויעזור לשכנע את הנוסעים שהטיסה בטוחה.
הטיסה הראשונה שלה המריאה ב-15 במאי 1930.
צ'רץ' נולדה בקרסקו, איווה, ארצות הברית.
לאחר סיום לימודיה בתיכון קרסקו, היא למדה סיעוד ועבדה כאחות בבית חולים בסן פרנסיסקו.
היא הייתה טייסת ואחות מוסמכת.
סטיב סטימפסון, מנהל משרד התחבורה האווירית בסן פרנסיסקו, לא שכר אותה כטייסת, אבל כן העביר את הצעתה להכניס אחיות למטוסים כדי להרגיע את הפחד של הציבור מטיסות.
בשנת 1930, משרד התחבורה האווירית בסן פרנסיסקו שכר את צ'רץ' כדיילת ראשית, והיא גייסה שבע אחרות לתקופת ניסיון של שלושה חודשים.
הדיילות, או "בנות השמיים" כפי שכונו, היו חייבות להיות אחיות מוסמכות, "רווקות, צעירות מגיל 25; משקלן פחות מ-52 ק"ג; וגובהן פחות מ-1.63 מ'".
בנוסף לטיפול בנוסעים, ציפו מהן לסייע בעת הצורך בהובלת מזוודות, תדלוק וסיוע לטייסים לדחוף את המטוס להאנגרים.
עם זאת, השכר היה טוב לאותה תקופה: 125 דולר לחודש.
צ'רץ' הפכה לדיילת הראשונה שטסה (אם כי לא הדיילת הראשונה, שכן היינריך קוביס הגרמנייה הקדימה אותה ב-1912).
ב-15 במאי 1930, היא עלתה על מטוס בואינג 80 A לטיסה של 20 שעות מאוקלנד לשיקגו עם 13 עצירות ו-14 נוסעים.
לפי מקור אחד, הטייס היה חלוץ תעופה אחר, אלריי בורח ג'פסן.
החידוש זכה להצלחה מסחררת – חברות התעופה האחרות הלכו בעקבות הדוגמה של בואינג במהלך השנים הבאות – אך פציעה מתאונה סיימה את הקריירה של צ'רץ' לאחר 18 חודשים.
היא השיגה תואר ראשון בחינוך סיעודי מאוניברסיטת מינסוטה וחידשה את הקריירה שלה כאחות.
בשנת 1936, היא הפכה למפקחת על רפואת ילדים בבית החולים של מחוז מילווקי.
במהלך מלחמת העולם השנייה, צ'רץ' שירתה בחיל האחיות של הצבא כקפטן ואחות טיסה וזכתה במדליית אוויר.
היא עברה לטרה הוט, אינדיאנה, שם הפכה למנהלת סיעוד ואחר כך למנהלת בבית החולים יוניון.
ב-1964 היא נישאה ללאונרד בריגס מרשל, נשיא הבנק הלאומי Terre Haute First.
תאונת רכיבה על סוסים גרמה למותה בשנת 1965.
שדה התעופה העירוני של קרסקו, איווה נקרא אלן צ'רץ' (KCJJ) על שמה.
חברת יונייטד מקיימת עד היום טקסים לזכרה ומחלקת פרסי הצטיינות על שמה.
מרכז ההדרכה שלהם קרוי על שמה ומוקדש לה.
אלן פוינדקסטר היה טייס קרב ואסטרונאוט בתוכנית מעבורות החלל של נאס"א.
אלן פוינדקסטר נולד בפסדינה שבקליפורניה.
אביו היה ג'ון פוינדקסטר, יועץ לביטחון לאומי בממשל רונלד רייגן.
בשנת 1979 אלן פוינדקסטר סיים בית ספר ובשנת 1983 סיים לימודי תעודה.
בהמשך הוא למד במכון הטכנולוגי של ג'ורג'יה אותו סיים עם תואר ראשון בהנדסת אווירונאוטיקה בשנת 1986.
לאחר סיום הלימודים פוינדקסטר התגייס לצי ארצות הברית וסיים קורס טיס.
הוא התחיל לשרת כטייס "F-14 טומקט" והשתתף במשימות מבצעיות במפרץ הפרסי.
בשנת 1993 הוא התחיל ללמוד תואר שני בבית הספר של הצי ללימודים מתקדמים וסיים לימודים בשנת 1995. לאחר הלימודים הוא קיבל הסמכה של טייס ניסוי.
פוינדקסטר ביצע כ-4,000 שעות טיסה ב-30 מטוסים וביצע כ-450 נחיתות על נושאת מטוסים.
בשנת 1998 פוינדקסטר נבחר לצוות אסטרונאוטים.
הוא סיים קורס במרכז החלל ג'ונסון וביצע מספר משימות בצוות הקרקע.
פוינדקסטר היה אמור לטוס לחלל במסגרת משימה STS-120 אך היא נדחתה בעקבות אסון קולומביה.