tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
התנועה מאמינה בערכי היהדות הרפורמית, ושואפת לקרב את בני הנוער לעולם התרבותי והרוחני שלה.
התנועה מציגה את גישתה החינוכית כליברלית ופתוחה, שמטרתה לאפשר לבני הנוער לשאול שאלות, והיא מעודדת את בני הנוער להביע את עצמם באופן יצירתי.
כמו כן מאמינה התנועה כי תנועת הנוער שייכת לחניכיה, ולכן במרכז העשייה החינוכית והמעשית עומדת השכבה הבוגרת בכיתות י'-י"ב.
מתוך עיקרון זה ממלאים חברי השכבה הבוגרת תפקידי הדרכה, מכהנים במוסדות התנועה השונים, בוועדות השונות ובהנהגת התנועה.
ונציגיהם אף לוקחים חלק בתהליך החשיבה החינוכי.
בשנים 2022-2023 השתתפה התנועה במחאה כנגד הרפורמה המשפטית.
נוער תלם מקיימת פעילות בסניפים ברחבי הארץ:
זכרון יעקב (סניף סולם יעקב)
גבעתיים (סניף אופיר - ע"ש אופיר ליבשטיין)
כמו כן, בפעילויותיה הארציות לוקחים חלק גם חניכים וחברי שכב"ג ללא סניף מכל הארץ ורבים מהם מקהילות התנועה במקומות כמו ראש פינה, קיבוץ יהל והר חלוץ.
מלבד הפעילויות השבועיות בסניפים, מקיימת נוער תלם מספר פעילויות ארציות במהלך השנה.
בפעילויות משתתפים חניכי ומדריכי התנועה מכל רחבי הארץ, וכמו כן מצטרפים אליהן חניכים חדשים.
המפעלים הארציים הבולטים של נוער תלם הם:
מחנה קיץ חווי"ה (חופש ויהדות) הוא מחנה הקיץ של נוער תלם המהווה את שיאה של שנת הפעילות.
המחנה מתקיים מדי שנה בחודש יולי, בעבר התקיים המחנה בכפר הנוער 'כפר סילבר' ע"ש הרב אבא הלל סילבר - ממנהיגי הציונות הרפורמית; אך בשנת 2008 עבר לכפר הנוער 'הדסה נעורים', עקב גידול במספר החניכים, בהמשך בשנת 2012 עבר המחנה לכפר הנוער 'עיינות' ובשנת 2014 לקמפוס גבעת חביבה.
החל משנת 2023 המחנה מתקיים בשדה בוקר, וב-2025 עבר לכפר הנוער רמת הדסה בקריית טבעון.
המחנה מחולק לשלושה מסלולים: חווי"ה צעירה (לבוגרי כיתות ג'-ו'), חווי"ה (לבוגרי כיתות ז'-ט') וחווי"ה בוגרת (לבוגרי כיתות י'-י"ב).
המחנה המרכזי (ז-ט) נמשך כשבועיים ולכל אורכו נמצאים החניכים באכסניה, ועוברים מדי יום פעילויות שונות ומגוונות ביניהן גם מעורבות חברתית ועזרה לקהילה.
מחנה חווי"ה הראשון התקיים בשנת 1991, ומאז ממשיך לפעול מדי קיץ.
בשנת 2001 קיבל המחנה תפנית ונכנס למתכונת חדשה.
מאז שנה זו, חל גידול משמעותי במספר החניכים המשתתפים במחנה: בשנת 2001 השתתפו בו 130 חניכים ובמחנה בשנת 2007 השתתפו מעל ל-500 חניכים.
בוגרי נוער תלם יכולים להמשיך בהנהגת התנועה לפני או במהלך שירותם הצבאי בשלוש דרכים עיקריות:
שנת שירות באזור הצפון/באזור ירושלים (מסלול זה החל לפעול בשנת 2015, החלו לפעול באזור ירושלים בשנת 2022)
ארגון נוער חובב תנ"ך (נח"ת) הוא ארגון ארצי שמטרתו להפיץ את לימוד התנ"ך ולהוות מקום מפגש לבני נוער יהודים החשים קשר לתנ"ך ואוהבים ללמוד אותו.
הארגון הוקם בסוכות התשמ"ב (1981) על ידי זוכי חידון התנ"ך העולמי לנוער יהודי: דוד מוריה, נריה פנחס, אשר חפוטא ורונן מכלוף, שחברו לפרופ' חיים גבריהו מהחברה לחקר המקרא ודוד שמש ממשרד החינוך.
חברים בארגון נערים ונערות, בעיקר בגיל תיכון (אך גם מעט מבוגרים וצעירים יותר).
ייחודו של הארגון הוא בכך שהוא מנוהל על ידי החברים בו, בני נוער בלבד, ומלבד הסמניריון השנתי, שבו מועברים שיעורים על ידי מבוגרים שתחום עיסוקם נושק לתנ"ך (חקר המקרא, פרשנות, ועוד), כלל השיעורים בו מועברים על ידי החברים בו.
הארגון פועל במספר מחוזות ישראל, ובכללם חיפה, ירושלים, צפון ומרכז.
בין השנים תשס"ד–תשס"ח (2004–2008) פעל גם "מחוז רשת", באמצעותו הועברו שיעורי תנ"ך בחדרי שיחה באינטרנט, ובמהלך מגפת הקורונה ומלחמת חרבות ברזל, חלק מהשיעורים הועברו בזום.
פעילות הארגון מורכבת משיעורים שבועיים בכל אחד מהמחוזות.
שיעורים אלו מועברים על ידי חברי הארגון או בוגריו.
כמו כן, מארגן נח"ת פעילויות ארציות בחגים (סוכות, חנוכה, פסח, וכן במהלך החופש הגדול), ובשבתות (כ-4 שבתות בשנה, בנוסף לשבת מחוזית לכל אחד מהמחוזות).
בחופש הגדול מתקיים סמינריון בן יומיים בו מועברים שיעורים על ידי מרצים חיצוניים ובוגרי הארגון.
חלק מחבריו של הארגון משתתפים בהצלחה בחידון התנ"ך העולמי לנוער יהודי.
רבים מהזוכים בחידוני התנ"ך העולמי לנוער היו חברים בארגון, ורבים ממתמודדי החידון מצטרפים לארגון.
הארגון פתוח לבני-נוער מכל מגזרי החברה היהודית, ואינו קשור למפלגה פוליטית או לזרם כלשהו.
הקריטריון היחיד לקבלה לארגון הוא אהבת התנ"ך.
בתקנון הארגון נכתב כי הארגון הוא א-פוליטי וא-דתי.
בעבר, הוציא הארגון עלון דו-חודשי בשם "מלא כף נחת" ולאחר מכן "כפית של נח"ת".
כיום, המאמרים מועלים לאתר בעל אותו השם.
באתר ניתן למצוא מאמרים, מדורים קבועים, דיונים, חידות על הפרשה, תאריכי יום ההולדת של חברי הארגון ואת כל הכפיות הקודמות.
מתוך הארגון צמח גם אתר הניווט בתנ"ך בו נכתבים מאמרים בתנ"ך בפורמט שימוש חופשי, בדומה לוויקיפדיה, ומרוכזים קישורים למאמרים ומאגרי מידע בתנ"ך.
רבים ממאמרי האתר הוטמעו בפלטפורמת ויקיטקסט.
כאמור, הארגון מחולק למספר מחוזות שנפגשים לשיעור שבועי.
לכל מחוז יש שני מזכירי מחוז ("מזכ"מים") שאחראים על ניהולו השוטף של המחוז, רישום לפעילויות ארציות של חברי המחוז, מציאת מעבירים ועוד.
ישנם שני יו"רים שאחראים על ניהולו השוטף של הארגון, ותחתיהם ישנן מספר ועדות:
הדרכה – מדובר בשני מעבירים ויוצרי תוכן מנוסים, שעוזרים למעבירים חדשים ו-ותיקים בכל שלבי הכנת השיעור - מציאת חומר, למידתו, הרכבת מהלך וענייתי מתודיקה ורטוריקה.
ועדת הדרכה אחראים על המעבירים בפעילויות ובשבתות הארציות, על סמינריון הדרכה, בו לומדים כיצד ללמוד תנ"ך ולהכין ולהעביר שיעורים, ועל סמינריון קיץ.
כפית – ועדה זו אחראית על האתר של נח"ת, ועל התוכן הכתוב בארגון.
בנוסף הוועדה מארגנת כל שנה לקראת פורים הוצאת 'מזלג' - עלון מאמרים תנ"כיים הומוריסטיים.
אווירועים – ועדה זו אחראית על ארגונן וניהולן של מספר פעילויות ארציות במהלך השנה, כולל סיורים וימי שיא.
בנוסף, כפי ששמה מרמז, הוועדה אחראית על האווירה -הן חברתית והן תנ"כית- בארגון.
במשך מספר שנים הייתה ועדת אבז"ם – ועדה של איש אחד שתפקידו להוציא לפועל פרויקטים ויוזמות, בעיקר מקרב חברי הארגון.
בין פרויקטי האבז"ם היו אירוע הספוקנ"ך והספוקנ"כים בשבתות, פרויקט העוגיות המחוזיות בשבתות, סיורים וימי עיון.
ראשי התיבן של אבז"ם הם אירועים, במות, זולת ומיזמים.
בשנת תשפ"ו לא היה אבז"ם, מרבית רוב סמכויותיו הועברו לוועדת אווירועים, מלבד המענה על יוזמות חברי הארגון, שעבר לגזברית.
פרסום – הייתה אחראית על פרסום פנים וחוץ ארגוני לנח"ת, כולל יצירת פלאיירים ותפעול הרשתות החברתיות של הארגון, יצירת סרטונים לערוץ היוטיוב הארגוני, ואירוע הספוקנ"ך.
בנוסף הייתה הוועדה אחראית על קבוצות הווידויים הארגוניות.
הוועדה נסגרה בשנת תשפ"ה ותחומי אחריותה חולקו בין ועדת אירועים ואבז"ם.
כל קבוצת תפקידים בארגון מלווה על ידי ביקורת - אם שמילא את התפקיד בעבר.
הביקורת אחראית לנטר מידע מהשטח, וכך דואגת שפרויקטים יצאו לפועל, ושאנשים פועלים בארגון.
במקרה שחברי הארגון רוצים למתוח ביקורת על בעלי התפקידים ואינם חשים בנוח להגיד אותה ישירות לנ"ל, הם יכולים העביר אותה דרך הביקורת של אותו תפקיד.
ביקורת מחוזות – אחראית על המזכ"מים, ובכללי על תפקוד המחוזות.
ביקורת ועדות – אחראים על הוועדות (כפית ואווירועים).
ביקורת הדרכה – אחראית על ועדת הדרכה (תפקיד לא קבוע, לא קיים כל שנה).
ביקורת יו"רים – אחראית על היו"רים.
כל תפקיד מתחלף כל שנה בשבת ארצית שמתרחשת בסוף החופש הגדול.
נוער הגבעות הוא כינוי ליהודים צעירים, ולעיתים גם מבוגרים ובעלי משפחות, שפועלים מתוך אידאולוגיה של אקטיביזם ימני רדיקלי.
(הכינוי "נוער" לעיתים מטעה, משום שלא כולם צעירים) רובם דתיים, אך יש גם חילונים.
הם מתגוררים בעיקר במאחזים וביישובים ביהודה ושומרון, אם כי חלקם מגיעים מאזורים אחרים.
בציבור הדתי-לאומי קיימת מחלוקת בדבר היחס הרצוי כלפי נוער הגבעות.
חלק מנערי הגבעות מעורבים במקרי אלימות כלפי פלסטינים, 308 אירועים בשנת 2021, פיגועים של טרור יהודי לפי מערכת הביטחון הישראלית.
"נערי הגבעות" מתאפיינים לרוב בגידול פאות רחבות וארוכות, ובכיפות סרוגות גדולות.
רבים מהם רואים את עצמם כממשיכי דרכם של החלוצים ועוסקים ברעיית צאן או בעבודת אדמה.
על פי הערכות משנת 2021 היו כ-400 נערי גבעות, שפרושים בכ־80 חוות וגבעות ברחבי יהודה ושומרון.
השם "נוער הגבעות" מתייחס לגבעות ביהודה ושומרון שאליהן התייחס אריאל שרון בהכרזה שנשא במרכז הליכוד ב-16 בנובמבר 1998: "רוצו ותפסו גבעות.
כל מי שנמצא שם צריך לזוז, צריך לרוץ, צריך לתפוס כמה שיותר גבעות, להרחיב את השטח.
כל מה שנתפוס יהיה בידיים שלנו.
כל מה שלא נתפוס יהיה בידיים שלהם." ההכרזה נועדה לסכל את שיחות השלום, ובמיוחד לחבל בהסכם ואי שנחתם באותה עת בין בנימין נתניהו לבין הרשות הפלסטינית.
מתנחלים צעירים רבים נענו להכרזתו של שרון והקימו מאחזים על הגבעות בשיטת "יצירת עובדות בשטח".
המינוח "נוער הגבעות" מתייחס לקבוצות רבות של צעירים, חלקם בני נוער אך רובם בגיל 20 ומעלה, שחלקן שונות זו מזו במידה רבה.
חלק מהצעירים הם בני הדור השני בהתנחלויות הוותיקות שהולכים בדרכי הוריהם, כלומר מיישבים שטחים נוספים ביהודה ושומרון.
אחרים הם צעירים דתיים, מהערים הגדולות.
חלק מן הנערים משתייך למסגרות לימוד רשמיות, רשמיות למחצה או אלטרנטיביות, בתוך זרם החינוך הממלכתי דתי.
לעיתים מסגרות אלו הן בעלות אופי שיקומי בלבד ולעיתים מיישמות גם תוכן חקלאי-התיישבותי.
נערי גבעות רבים קרובים לחסידות החדשה.
פעמים רבות ההתיישבות שלהם במקומות נידחים נובעת גם מהרצון לחיות באופן טבעי תוך גידול ואכילת מזון אורגני, רעיית צאן וכדומה.
הם רואים את עצמם כחלוצים וכממשיכי דרכם של היהודים מתקופת המקרא שהתגוררו בממלכת ישראל.
נוער הגבעות מורכב ממספר תתי-זרמים.
לאחר ההתנתקות מגוש קטיף התאגדו רוב נוער הגבעות סביב תנועת "נוער למען ארץ ישראל".
בהמשך הקבוצה התפלגה למספר זרמים: תנועת נחלה בראשות דניאלה וייס והרב משה לוינגר, ותנועת "גרעיני הערים העבריות" בראשות מאיר ברטלר.
עם השנים חדלה הפעילות של שתי התנועות בבניית הגבעות, ותנועת נחלה הסבה את פעילותה בעיקר לארגוני מחאה ציבוריים.
במקביל, התחברו נערי הגבעות לתנועות אחרות, כגון תנועת אר"י ישאג בראשות הרב אברהם סגרון ותנועת דרך חיים בראשות הרב יצחק גינזבורג.
רבים מהם אימצו לעצמם מראה הכולל כיפות צמר גדולות, לבישת הציצית מעל הבגד ופאות עבותות ומסולסלות (גוזמבות).
בדיון של ועדת החינוך של הכנסת בשנת 2016 טען נציג משרד החינוך כי רוב נערי הגבעות הם נוער בסיכון, אשר האידאולוגיה היא בשבילם כיסוי וטריגר להוצאת כעסים.
לפי ד"ר סער הראל, מנהל אגף חינוך ונוער במשרד החינוך, נערי הגבעות מגיעים מכל הארץ ולא רק מיהודה ושומרון, רובם מהחינוך הממלכתי-דתי, כ-20% מהחינוך החרדי ומיעוטם מהחינוך הממלכתי.
מחקר משנת 2018 מחלק את נוער הגבעות לשתי קבוצות עיקריות: "אידיאליסטים", שהגיעו עם השקפה אידאולוגית מוצקה, כהגשמה של האידיאלים שעליהם חונכו, ובדרך כלל מקיימים קשרים טובים יותר עם הוריהם; ו"אינדיבידואליסטים", שהתגלגלו לגבעות מסיבות אישיות.
בקרב הסוג השני יש מי שבעקבות החיים בגבעה מצאו משמעות והתקדמו בגיבוש זהותם, ויש מי שנמצאים במשבר אישי ולא מצאו את מקומם גם בגבעה.
מצוות יישוב ארץ ישראל ובמיוחד באזורי יהודה ושומרון, כדי לקבוע עובדות בשטח, היא מרכיב חשוב באידאולוגיה של נוער הגבעות.
רבים מהם רואים ביישוב ארץ ישראל ובהקמת מאחזים חדשים יסוד מרכזי בקיום רצונו של האל ובהחשת הגאולה.
רבים מהצעירים הקרויים "נוער הגבעות" מתגוררים בבקתות עץ או אוהלים.
אצל חלקם הדבר נובע מתפיסה של נוחות, חזרה לפשטות ומהירות בנייה.
במקרים אחרים הדבר נובע מחוסר אמצעים לאחר שכוחות הביטחון הורסים את המבנים שבהם הם גרים.
מסיבה זו הם גרים לעיתים גם ללא קורת גג.
רבים מהם מחזיקים בעמדות ימין רדיקלי ושואפים להקים מחדש את מלכות ישראל על פי התורה.
חלקם מעורבים בהתנגדות אקטיבית לפינויי מאחזים ביהודה ושומרון ורבים מבני הדור הקודם אף השתתפו בפעולות המחאה כנגד תוכנית ההתנתקות.
לקראת ראש השנה תשפ"א, פרסם העיתונאי שחר גליק רשימה שהופצה לדבריו בקרב אנשי נוער הגבעות, שבה מופיע סיכום של פעולות תג מחיר שבוצעו לכאורה על ידיהם במהלך שנת ה'תש"פ, בהן הצתת עשרות כלי רכב, פגיעה באלפי עצים, תקיפת ערבים וכדומה.
גליק הדגיש שמדובר ב"הודעת גאווה" לא רשמית ושהמשטרה סירבה לספק נתונים על אמיתות המספרים.
חלק ניכר מהמתנחלים תומכים בנוער הגבעות מטעמים אידאולוגיים.
באוגוסט 2025 פרסמה מועצה אזורית מטה בנימין שלט חוצות גדול סמוך לטייבה בו נכתב "תושבי בנימין מצדיעים לנוער הגבעות - מחזקים את החלוצים בחזית ההתיישבות!"
בנובמבר 2025 פורסם כי אנשים מנוער הגבעות, שחלקם נחשדו בעבר בפשיעה לאומנית, מריצים נציגים למרכז הליכוד בסניף בנימין, במטרה להכניס נציגים מנוער הגבעות למרכז הליכוד וכך להשפיע על חברי הכנסת והשרים.
מעורבות בפלילים של נערי גבעות
ישנם טענות כי נערי גבעות ביצעו פעולות אלימות כלפי פלסטינים.
גורם ביטחון התבטא בשנת 2018 שאופן פעולתם של נערים אלה היה מאורגן ומתוחכם, הם פעלו כשהם רעולי פנים ובפעולות מסוימות ידיהם היו מכוסות כדי להימנע מהשארת טביעות אצבע, והם אף נמנעו משימוש בפלאפונים, דבר המקשה על איתורם ומעצרם.
נערים אלה ביצעו פשעי שנאה, בהם פעולות תג מחיר, ניסיון להצתת מסגד בעקרבה ותקיפה אלימה של רועי צאן.
בשנים 2014 עד 2018 הוגשו כ-100 כתבי אישום בכל שנה, נגד צעירים מנוער הגבעות על אירועים אלה.
לקבוצה מיוחסים אלפי אירועים אלימים, בהם עשרות פיגועי טרור.
בשנת 2018 נחקרו 152 אירועים אלימים שבוצעו נגד פלסטינים ונגד כוחות הביטחון, מהם 4 אירועים הנחשבים לפיגועים.
לאחר שנחקק חוק המאבק בטרור ביוני 2016, נעשה בו שימוש במשפטיהם של נאשמים בפעולות "תג מחיר", וקבוצות מנוער הגבעות שביצעו מעשים אלה הוגדרו כארגון טרור.
בפסק הדין נקבע כי מעשיהם של שניים מהמערערים "מהווים מעשי טרור במסגרת ארגון טרור, הן לפי ההגדרות הרחבות של פקודת מניעת טרור והן לפי ההגדרות הממוקדות של חוק המאבק בטרור".
במשפטו של הקטין א' מפרשת הפיגוע בדומא נקבע כי קבוצה אלימה מאנשי נוער הגבעות היא ארגון טרור.
על פי עדותו של א' המתוארת בפסק הדין, הוא היה שייך לקבוצה ובה כ-100 חברים מנוער הגבעות המבצעים פעולות "תג מחיר" ביישובים פלסטיניים, בהן פעולות תקיפה, גניבה והצתת מבנים ורכבים באופן העלול להביא לפגיעה בגוף ובנפש.
עם החברים בקבוצה נמנו גם רוצחי מוחמד אבו ח'דיר ומציתי כנסיית הלחם והדגים.
בנימוקים לדחייה כתב השופט יוסף אלרון: "דפוסי הפעילות של המערער וחבריו זהים לאלו של ארגוני טרור אחרים, המבקשים לקדם סדר מדיני וחברתי חדש בהתאם להשקפת עולמם, תוך ביצוע פעולות אלימות כלפי הציבור."
בעונת המסיק דווח על מקרים שבהם אנשי נוער הגבעות פוגעים בעצי זית של פלסטינים, על ידי עקירתם או פגיעה בשורשים או בגזע העץ.
לעיתים מתבצעת פעולה זו כאשר הפלסטינים לא רשאים לשהות בשטח המטע שלהם לאחר שהוא הוכרז כשטח צבאי סגור.
העיתונאי דני קושמרו ראיין בשנת 2011 שלוש צעירות תושבות המאחז רמת מגרון.
אחת מהן ניהלה את פורום "ארץ מולדת" בערוץ 7, שבו מתעדכנים אנשי נוער הגבעות על אירועים צפויים.
היא נעצרה בעבר על השחתת מקרקעין ורכבים פלסטיניים.
בראיון היא מסבירה כי עצי הזית שייכים ליהודים, כולל ליד מוח'מאס, והערבים הם גזלנים כי אין להם בעלות על דבר.
היא טוענת שכריתת עצי הזית מסייעת למאבק על ארץ ישראל באופן פשטני: "איפה שיש עצי זית – יש ערבי.
איפה שיש ערבי – יש פיגוע.
אם עץ זית קשור לערבי, כנראה שעץ זית לא צריך להיות כאן.
יש לציין כי האלימות לעיתים מגיעה מהכיוון הפלסטיני, כאשר הם תוקפים את התושבים בחסות המסיק.
באוגוסט 2024 פנה ראש השב"כ, רונן בר, במכתב לראש הממשלה, בנימין נתניהו, ולאחדים משרי הממשלה ובו הזהיר מפני תופעות אלימות של נוער הגבעות.
בתחילת פברואר 2025 הציתו צעירים דוברי עברית מסגד וטרקטור בכפר מוערג'את והמשטרה פתחה בחקירה בחשד לפשע לאומני.
באמצע החודש תועדו מספר התקפות של נוער הגבעות על פלסטינים, בהן עוכבו שני קטינים וקטין נוסף נעצר, כשעל גופו סכין.
יש הטוענים כי חלק ניכר מהאירועים המיוחסים ל"נוער הגבעות" בוצעו בפועל על ידי פעילים חיצוניים שאינם מתגוררים בגבעות עצמן, וכי מעורבותם של בני הנוער המקומיים באירועים אלו מוגבלת.
לטענתם, היקף האלימות בפועל קטן יחסית, ורוב המקרים שבהם נרשמה אלימות התרחשו בנסיבות של הגנה עצמית .
ב-2020 הוקמה תחת הגדוד גדוד לביאי הבקעה (גדוד 47) של חטיבת הבקעה יחידת גששים בשם "יחידת סְפָר המדבר" המורכבת בעיקר מ"נערי גבעות" לשעבר במטרה לשקמם.
היחידה מורכבת מחיילים המתגוררים בחוות ומאחזים בצפון מדבר יהודה ובקעת הירדן, שנמצאו לא מתאימים לשרת במסגרות לוחמות רגילות.
עם זאת, דווחו מקרים רבים של אלימות, ההתעללות קשה וביזה מצד חיילי היחידה כלפי תושבים פלסטינים.
באוגוסט 2023 מינתה החטיבה היהודית בשב"כ פרויקטור ייעודי שיגייס ראשי מועצות ורבנים שיש להם השפעה על נוער הגבעות, במטרה להרחיק צעירים ממעשים אלימים נגד פלסטינים.
ביוני 2025 מינה שר הביטחון ישראל כ"ץ את אביחי תנעמי לפרויקטור שיעסוק בנוער הגבעות מטעם משרד הביטחון.
ביולי דווח על תוכנית בסכום של 50 מיליון ש"ח לחינוך נערי הגבעות שתתוקצב ממשרד הביטחון.
במאי 2024 הטילה בריטניה עיצומים על שתי קבוצות, קבוצת נוער הגבעות, וארגון להב"ה, וכן על ארבעה אישים שנטען כי הם קשורים לנוער הגבעות, נועם פדרמן, נריה בן פזי, עדן לוי ואלישע ירד, בשל הקמת מאחזים בלתי חוקיים בגדה המערבית במטרה לגרום ליציאת פלסטינים מהשטחים.
באוקטובר 2024 הטיל משרד האוצר האמריקני עיצומים על נוער הגבעות, ועל שני אישים שנטען כי הם קשורים לנוער הגבעות, איתן ירדני, ואביחי סויסה.
העיצומים כוללים הקפאת נכסים ואיסור על בנקים להעביר כספים למי שקשור בפעילותם.
בהודעה מוגדר נוער הגבעות כקבוצה של מתנחלים קיצוניים המעורבים בפעולות תג מחיר, מעשי הרג, תקיפה, נקמה, הצתה והפחדה.
כדוגמאות מייצגות מציינת ההודעה את ההתקפה על אל-מוע'ייר באפריל 2024 בה הרגו נערי הגבעות תושב, הציתו בתים ועסקו בביזה וכן התקפה על תורמוס עיא ביוני 2023 בה השתתפו מאות נערי גבעות ובמהלכה הוצתו שדות, מכוניות ובתים ונרצח תושב אחד ושני נפצע.
נוער שוליים הייתה להקה ישראלית שפעלה בין 1986 ל-1991. הלהקה הוציאה שלושה אלבומים.
הלהקה החלה את דרכה כשחבריה עוד למדו בבית הספר התיכון.
בתקופה זו היא נקראה "Juvenile Delinquents", שם שהציע למתופף הלהקה איסר טננבאום (שחיפש שם חדש ללהקה שנקראה עד אז "מדיום") חברו לכיתה עודד פומרנץ, מתוך נושא שלמדו בשיעורי אנגלית באותה התקופה.
הלהקה הופיעה מספר פעמים בשירים באנגלית במועדון "הפינגווין" שבתל אביב.
בשנת 1986 האזין רונן בן טל לתוכנית של שרון מולדאבי בגלי צה"ל ובה לכדה את תשומת ליבו הופעה של להקה ששרה באנגלית.
מספר חודשים לאחר מכן, הגיעו לאולפני די.בי.
שני נערים (דודי לוי וחבר) שביקשו להקליט תקליט שדרים, אולם בן טל אמר להם שיסכים שיקליטו באולפן שלו רק עם מפיק מוזיקלי מקצועי היודע לעבוד באולפן.
השניים התאכזבו וקמו לצאת, וממש כשהיו בדלת, שאל אותם בן טל מה שם הלהקה שלהם; "Juvenile Delinquents" הייתה התשובה.
בן טל קרא להם חזרה ואמר להם שהם כרגע מצאו מפיק מוזיקלי שיעבוד איתם.
יחד הם הקליטו בעברית ובאנגלית את השיר "קיר של אהבה", אותו השמיע בן טל לחברו יאיר ניצני שהיה מנכ"ל הד ארצי.
ניצני נדלק מייד והציע להחתים את הלהקה בהד ארצי ולבן טל להפיק אותם.
בינואר 1988 יצא אלבום הבכורה של הלהקה, "נוער שוליים" (שם שעיברת מאנגלית בן טל) בחברת התקליטים "הד ארצי".
הרכב הלהקה באלבום זה כלל את הסולן מיקיאגי (שם שבן טל המציא לו), הגיטריסטים אמיר צורף ודודי לוי, הקלידן קובי פיטרו והבסיסט ארן אמיר.
מתופף הלהקה המקורי, איסר טננבאום, מ"רוקפור" עזב את ההרכב לפני הקלטת האלבום, ובמקומו ניגן אלון הלל.
מהאלבום התפרסמו השירים: "קיר של אהבה", "החלום של כל אישה" שכתב והלחין שמעון גלבץ, "חסר סיכוי", ובמיוחד גרסתה של הלהקה לשיר "לך איתה" של אילנה רובינא, שכתב קובי רכט והלחינו רכט וקובי אשרת.
לאחר יציאת האלבום הראשון עזב אמיר צורף את הלהקה, והצטרף אליה המתופף רועי שקד.
הלהקה החלה בהקלטת אלבום שני, בהפקה מוזיקלית של עובד אפרת, שגם עיבד את השירים יחד עם חברי הלהקה.
ביוני 1990 יצא אלבומה השני של הלהקה, "ציירי לך שפם", שזכה להצלחה גדולה ונמכר ביותר מ-70,000 עותקים.
האלבום הכיל להיטים רבים, ובראשם "ציירי לך שפם", שכתב מיקיאגי והלחינו יחד כל חברי הלהקה.
השיר נבחר כ"שיר השנה" במצעד הפזמונים העברי השנתי של רשת ג' לשנת תש"ן, ונוער שוליים נבחרה כ"להקת השנה".
השיר עוסק בתהליך שינוי מגדרי של טרנסג'נדר מנקבה לזכר (FTM).
במצעד זה דורגו בסך הכל ארבעה שירים של הלהקה בעשרת המקומות הראשונים, כשפרט ל"ציירי לך שפם" הצליחו גם השירים "ענוג" (חנה גולדברג/לוי, אמיר ופיטרו), "סיזיפה" (גולדברג/מיקיאגי וערן "רני" קצנלנבוגן) ו"אמסטרדם" (גולדברג/אפרת).
שיר נוסף מהאלבום שזכה להצלחה היה "לילה", גרסה עברית לשיר "Young Girl" בתרגום של מאיר גולדברג.
באותה שנה הקליטו את השיר "רדיו גמדיו" לכבוד 40 שנה לגלי צה"ל, שזכה גם כן להצלחה.
באוגוסט 1991 יצא אלבומה השלישי והאחרון של נוער שוליים, "זה עושה לך את זה", גם הוא בהפקתו של עובד אפרת.
רוב חברי הלהקה כמעט שלא התבלטו עוד בעולם המוזיקה הישראלי לאחר פירוקה, וחלקם פרשו ממנו לחלוטין.
סולן הלהקה, מיקיאגי, הוציא אלבום סולו אחד.
בשנת 2015 אירח דודי לוי את מיקיאגי במסגרת פסטיבל הפסנתר, בו ביצעו מספר שירים מנוער שוליים, ביניהם "ענוג" ו"אמסטרדם".
בפברואר 2018 שוב שיתפו פעולה שהקליטו שיר שאביב גפן כתב בשם "את לא לבד", שיר שבמקורו היה מכתב תגובה של גפן למעריצה.
באוקטובר 2022 פורסם שהלהקה תערוך הופעת איחוד ללא מיקיאגי, ובמקומו יופיע מיכאל בן דוד.
בהופעה הופיעו ארן אמיר, רועי שקד, מיכאל בן דוד, מיכאל שוורץ, ודודי לוי.
ביוני 2023 הופיעה הלהקה יחד עם מיכאל בן-דוד במסגרת אירועי מצעד הגאווה בתל אביב.
רועי שקד (תופים) - הצטרף ללהקה באלבומה השני
אמיר צורף (גיטרה) - באלבום הראשון בלבד
נועם שמואל (נולד ב-12 באפריל 1980) הוא במאי תיאטרון, מתרגם ומחזאי ישראלי.
מכהן כמנהל אמנותי של תיאטרון הבימה, בעבר כיהן כמנהל אמנותי בתיאטרון המדיטק, חולון.
יליד אשדוד, בוגר בית הספר התיכון לאמנות "תלמה ילין" (מחזור 1998), שם העלה את המחזה "מכת בכורות" אותו כתב וביים.
המחזה בכיכובו של יהודה לוי עסק בהתמודדות של החברה הישראלית עם שכול ועם השהייה בלבנון.
שירת בצה"ל ככתב התרבות של גלי צה"ל, במסגרת חטיבת התרבות והמוזיקה של התחנה בראשותו של מולי שפירא.
הגיש את פינת התרבות היומית בחדשות "בוקר טוב ישראל", את מדריך הבילוי היומי "בילוי היום", שימש כ'טרמפיסט' במגזין השבועי "בילוי נעים עם מולי שפירא", שידר הופעות פומביות וערך את "ציפורי לילה" בהגשת גדעון רייכר ודני סנדרסון.
עם סיום השירות (2001) ביים ב"תלמה ילין", שלוש הפקות עם המגמה לתיאטרון (בין היתר את המחזמר "ברנשים וחתיכות") והחל בלימודי תואר בבימוי בבית הספר הבריטי דרמה סנטר לונדון.
עם שובו לישראל (2006) הצטרף לאופרה הישראלית החדשה כעוזר במאי בהפקות "דון קרלו" ו"מנון לסקו", ולתיאטרון הקאמרי בתור לקטור ועוזר במאי בהפקה "יתוש בראש" בבימוי עמרי ניצן.
בין השנים 2006–2011 היה חבר בהנהלה האמנותית של התיאטרון הקאמרי ושימש כעוזר אמנותי למנהל האמנותי, עמרי ניצן.
ביוני 2006 הוא העלה בתיאטרון הקאמרי את המחזה "גדר" אותו כתב וביים.
המחזה העוסק בגדר ההפרדה בהשתתפות צוות שחקנים יהודי-ערבי הועלה כפרויקט זמני בתיאטרון ושימש כקו-פרודוקציה בין "הקאמרי" ל"דרמה סנטר לונדון".
בדצמבר 2006 ביים בתיאטרון הספרייה ברמת גן את המחזה "שירת הלויתן" מאת אנתוני מינגלה.
בסוף 2006 הצטרף להנהלה האמנותית של התיאטרון הקאמרי ושימש כעוזרו האמנותי של המנהל האמנותי, עמרי ניצן, וכיועץ אמנותי של פסטיבל התיאטרון הבינלאומי של תל אביב.
באוקטובר 2007 עלה מחזה הביכורים של שמואל כבמאי ב'קאמרי': 'משחקים בחצר האחורית' מאת המחזאית עדנה מזי"א בהשתתפות יפתח אופיר, ארז כהנא, חני פירסטנברג, מורן קל וליאור רוכמן.
בספטמבר 2008 ביים בתיאטרון בית ליסין את מחזה היחיד האוטוביוגרפי "ראודה" מאת העיתונאית ברוריה אבידן-בריר והשחקנית הערביה ראודה מן סלימן.
בחודש מרץ 2009 עלה בבימויו ב"תיאטרון הקאמרי" המחזה "ע' 17" מאת העיתונאי שי להב והתסריטאי יוני זיכהולץ.
שמואל זכה על עבודת בימוי זו בפרס הבמאי המצטיין לעונת תשס"ט של הקאמרי מטעם קרן יהושע רבינוביץ לאמנויות תל אביב.
באוגוסט 2010 העלה בסטודיו של יורם לוינשטיין את המחזה "רווקים ורווקות" מאת חנוך לוין.
לאחר מכן ביים במסגרת פסטיבל "פותחים מסך 11" של תיאטרון בית ליסין את המחזה "הנה עולה האור מאחוריי" מאת עודד ליפשיץ שזכה במקום הראשון בפסטיבל, וגרף גם את פרס הבימוי והמוזיקה.
בינואר 2011 ביים בתיאטרון הקאמרי את המחזה רומיאו ויוליה מאת ויליאם שקספיר, הפקת תיאטרון שעשתה שימוש, לראשונה בעולם, באוזניות אלחוטיות שחולקו לקהל ואיפשרו האזנה לשיחות סודיות של הדמויות.
בתפקידים הראשיים בהצגה כיכבו השחקנים דן שפירא ונלי תגר.
בנובמבר 2011 ביים מחזה רוק ישראלי חדש מאת עינת ברנובסקי – עיבוד בימתי לסרט הישראלי "צומת וולקן" בסל"ה - הסטודיו לאמנויות התיאטרון מיסודו של יורם לוינשטיין.
ביוני 2012 ביים בתיאטרון הקיבוץ את המחזה המקורי "ההבטחה" מאת דפנה אנגל שנכתב בהשראת סיפורם של פרופסור יהויכין יוסף ושל האסטרונאוט הישראלי הראשון בחלל אל"ם אילן רמון.
בספטמבר 2012 ביים ותרגם את המחזה האמריקני זוכה הפרסים "בן לוקח בת" מאת רבקה גילמן בסטודיו לאמנויות התיאטרון מיסודו של יורם לוינשטיין.
במרץ 2013 ביים את המחזה "האישה מן הים" מאת הנריק איבסן בסטודיו לאמנויות התיאטרון מיסודו של יורם לוינשטיין.
ביוני 2013 ביים את המחזמר "פרח נתתי לנורית" מאת שי להב עם שירי מרים ילן שטקליס ולחנים של שמוליק קראוס בהפקת תיאטרון הקיבוץ ותיאטרון גושן.
במרץ 2014 ביים את המחזמר "שבלול" מאת שי להב ודפנה אנגל עם שירי שלום חנוך, המחזמר בהשתתפות מירב פלדמן ודיאנה גולבי עלה בהפקת תיאטרון הקיבוץ.
בפברואר 2015 העלה את המחזה "הנקה ופיט" מאת ליאור גרטי על פי ספר הילדים מאת רן כהן אהרונוב בתיאטרון המדיטק, ההצגה זכתה בפרס "הצגת השנה לילדים" ובפרס "שחקנית השנה" שהוענק לשחקנית נעה הר ציון.
באפריל 2015 את הבכורה העולמית למחזה "מבויש עד תום" מאת חנוך לוין בסטודיו למשחק יורם לוינשטיין.
ביוני תרגם וביים את "מתויגת" מאת דייב דויו בתיאטרון הנפש.
בספטמבר ביים את "חוות החיות" מאת פיטר הול ע"פ ספרו של ג'ורג' אורוול בביצוע קבוצת "צעירי גשר" בתיאטרון גשר.
ההצגה משלבת בפסקול מוטיבים הלקוחים מהפולקלור הישראלי ומותחת קווים בין המשל המוכר של אורוול, לחזון הציוני והגשמתו בישראל.
בפברואר 2016 ביים ותרגם את המחזה "מוטרפים מאהבה" מאת סם שפרד בכיכובם של גיל פרנק, אנחל בונני וליאת אקטע בתיאטרון הלאומי הבימה.
באפריל 2016 ביים את "ילדי בית העץ" מאת נעה לזר קינן ע"פ ספרו של רן כהן אהרונוב בתיאטרון המדיטק בחולון.
ההצגה היא הצלע השלישית בפרויקט הכולל גם אלבום שירי ילדים בהשתתפות להקת הדג נחש, אברהם טל, קרולינה, מוקי ועוד.
באפריל 2017 כתב וביים בתיאטרון אורנה פורת את המחזה "הניצחון הסופי" המגולל את סיפורו של המהנדס ד"ר פליקס זנדמן מייסד חברת "ווישיי", ששהה שבעה עשר חודשים בבור באדמה בתקופת השואה וניצל.
ביוני 2017 העלה בסטודיו למשחק יורם לוינשטיין את תרגומו למחזה "בית ברנרדה אלבה" מאת המחזאי הספרדי פדריקו גארסיה לורקה.
בדצמבר 2017 העלה בחוג לתיאטרון של אוניברסיטת תל אביב את עיבודו ל"הנפש הטובה מסצ'ואן" מאת ברטולט ברכט.
בחודש פברואר 2018 מונה לתפקיד המנהל האמנותי בתיאטרון המדיטק, חולון.
באפריל 2018 ביים את המחזה ילדים חורגים לאלוהים מאת מארק מדוף במרכז "נא לגעת" ביפו בהשתתפות שחקנים שומעים וחרשים.
ביולי 2018 כתב וביים בתיאטרון המדיטק את "המסע המופלא לארץ המילים" ע"פ ספרו של רוביק רוזנטל.
בספטמבר 2018 ביים בתיאטרון גשר את 'רודף העפיפונים' מאת מתיו ספנגלר ע"פ ספרו של חאלד חוסייני.
הוא גם עיצב את פסקול המחזה.
באפריל 2019 ביים בתיאטרון המדיטק את 'איינשטיין הילד שלא הפסיק לשאול' מאת יערה רשף נהור, מחזה המבוסס על סיפור ילדותו של אלברט איינשטיין.
ההצגה קיבלה 10 מועמדויות בטקס פרסי הבמה לילדים ונוער לשנת 2020 וזכתה בחמישה פרסים: פרס הצגת השנה לילדים, פרס המחזה, פרס הבימוי, פרס השחקן הראשי ופרס עיצוב התאורה.
בפברואר 2020 ביים בתיאטרון המדיטק את ההצגה 'ילדיסקו' מאת שי להב, עם מיטב שירי פסטיבלי הילדים במלאת 50 שנה לפסטיבל הילדים הראשון.
בספטמבר 2020 ביים בתיאטרון גשר את 'אלף שמשות זוהרות' מאת אורסולה ראני סארמה ע"פ ספרו של חאלד חוסייני.
באוגוסט 2021 ביים בתיאטרון בית ליסין את המחזה 'פנתר כפול' מאת יואב שוטן-גושן על מחאת הפנתרים השחורים, על הפקה זו זכה בפרס "הקרן לעידוד מצוינות" בתיאטרון בית ליסין.
בינואר 2022 ביים בתיאטרון המדיטק את המחזה 'אני לא גנב' מאת אורי אוריין על פי ספרה של תמי שם טוב, מונודרמה בביצוע השחקן יולי סקר על בית היתומים של יאנוש קורצ'אק.
ביולי 2022 ביים בתיאטרון המדיטק את ההצגה 'אי הילדים' מאת יערה רשף נהור על פי ספרה של מירה לובה.
בספטמבר 2022 ביים בתיאטרון גשר את גרסתו לנובלה מאת סטיבן קינג – "חומות של תקווה" בכיכובם של השחקנים אורי יניב ויובל ינאי.
בינואר 2023 ביים בתיאטרון המדיטק את ההצגה 'בת הים הקטנה', עיבוד מקורי מאת אורי אוריין בכיכובה של השחקנית מעין רחימה.
ביוני 2023 ביים בתיאטרון בית ליסין את 'בבצ'יק' – מחזה הביכורים של המחזאי יהונתן אינדורסקי, מיוצרי סדרת הטלוויזיה המצליחה 'שטיסל'.
בינואר 2024 ביים וכתב יחד עם יוני זיכהולץ לתיאטרון באר שבע את ההצגה 'אמא שמש ומולדת' על פי ספרו של יצחק קרונזון.
ביוני 2024 ביים בתיאטרון המדיטק את ההצגה 'לא קל להיות גיבור על' על פי ספרה של רונית רוקאס.
בספטמבר 2024 ביים בתיאטרון גשר את ההצגה 'שמשון' מחזה מאת רועי חן ע"פ ספרו של זאב ז'בוטינסקי ובכיכובם של שלומי ברטונוב, רוני עינב, יובל שרף ויובל ינאי.
בינואר 2025 ביים את "הרוח בערבי הנחל" מאת איתן מושקובסקי ע"פ ספרו של קנת גרהם בתיאטרון המדיטק, חולון.
ביוני 2025 נבחר לתפקיד המנהל האמנותי של תיאטרון הבימה.
שמואל חבר בקבוצת המייסדים של בת"י – איגוד במאי התיאטרון בישראל, ושימש מספר שנים כחבר בוועד המנהל של האיגוד.
ליפול עם סוזן – מאת ג'ודי אפטון
פוש אפ – מאת רונלד שימלפפנינג
בן לוקח בת – מאת רבקה גילמן
שמונה נשים – מאת רובר תומא
מתויגת – מאת דייב דויו
מוטרפים מאהבה – מאת סם שפרד
בית ברנרדה אלבה – מאת פדריקו גארסיה לורקה
מכת בכורות – תלמה ילין
הניצחון הסופי – תיאטרון אורנה פורת
המסע המופלא לארץ המילים – תיאטרון המדיטק
הכינה נחמה – ע"פ ספרו של מאיר שלו – תיאטרון המדיטק
אמא, שמש ומולדת – ע"פ ספרו של יצחק קרונזון – תיאטרון באר שבע
פרס מצטיין "דרמה סנטר" לונדון
פרס הבמאי המצטיין לעונת תשס"ט של הקאמרי מטעם קרן יהושע רבינוביץ לאמנויות תל אביב.
פרס בימוי "הנה עולה האור מאחורי" – פסטיבל פותחים מסך 2010
פרס הצגת השנה לילדים – להצגה "הנקה ופיט" של תיאטרון המדיטק – הפרס הוענק מטעם ארגון אסיטז' בפסטיבל "חלום של תיאטרון".
פרס "הקרן לעידוד מצוינות" על בימוי ההצגה 'פנתר כפול' בתיאטרון בית ליסין 2021.
ארגון נוער מד"א הוא ארגון נוער הומניטרי בין הראשונים בישראל ששילבו נוער והצלת חיים.
הארגון מבסס את פעילותו על ערכי החינוך להצלת חיים, פעילות הומניטרית בקהילה והתנדבות ופועל במסגרת הפעילות של מגן דוד אדום.
בארגון נוער מד"א פועלים כ־15,000 בני נוער בגילאי 15 עד 18.
קיימים מספר קורסים המכשירים את החניכים בארגון.
פרחי מד"א (נאמני עזרה ראשונה), 22 שעות
מגישי עזרה ראשונה (מע"ר), 60 שעות
מפעילי תאר"ן (תחנת אירוע רב-נפגעים)
מסייעי אט"ן (אמבולנס טיפול נמרץ).
קורס מאמני החייאה ועזרה ראשונה (מדריכים א')
קורס מדריכי החייאה ועזרה ראשונה (מדריכים ב')
לאחר שהמתנדבים עוברים את קורס המע"רים הבסיסי הם מתחילים להשתלב בצוותי האמבולנס.
ההשתלבות נעשית באופן הדרגתי, כאשר בשלב ראשון מלווה כל מתנדב חדש במתנדב ותיק החונך אותו.
מתנדבי הנוער פועלים במסגרת תפקידם כחלק מצוותי האמבולנסים.
המתנדבים נדרשים לסייע בטיפול אקטיבי בנפגעים.
בסוף שנת ההתנדבות הראשונה יכול המתנדב לצאת לקורסי הקיץ, מביניהם התאר"ן, מדריכים א' או מדריכים ב', ובנוסף קיימת האופציה לאחר שנה (משך הזמן ירם ההשתלמות משתנה בין תחנה לתחנה) לעבור את קורס מסייעי האט"ן.
בנוסף, עוסק הארגון בפעילויות הומניטריות כגון איסוף מוצרי מזון לנזקקים בחגים, טקסים, הדרכות לציבור הרחב ועוד.
בני הנוער ככל אנשי רפואת החירום, נתקלים לעיתים במראות קשים, משום כך ניתנת עזרה נפשית במידת הצורך.
בקרב המתנדבים הוותיקים בתחנות ובמרחבים השונים קיימת האפשרות למתנדבי הנוער לקבל תפקידים אשר מהווה חלק מניהול מתנדבי הנוער ולהוות חלק מהוועד/מזכירות/הנהלה של נוער התחנה.
בין תפקידי הניהול בנוער מד"א:
שמות התפקידים, תחומי אחריותם ואופיים משתנים בין תחנה לתחנה בהתאם לצוריכה.
בני הנוער אינם רשאים להתנדב במשמרות הלילה, ובמשמרות הבוקר והתגבור רק בחופשות בית ספר על פי תקנות משרד החינוך או באישור מבית הספר.
בכל אמבולנס משמרת רגיל יהיו 1–3 מתנדבי נוער יחד עם נהג האמבולנס כאשר הוא איש הצוות הבכיר ובכל אמבולנס טיפול נמרץ יהיו 1–2 מתנדבי נוער בהתאם לצורך ביחד עם נהג האמבולנס והפרמדיק.
מתנדבי הנוער משתתפים בטיפול בכל סוגי האירועים בהם מטפלים צוותי האמבולנס.
כחלק מעבודתם במקום האירוע, מתנדבי הנוער מסייעים לנהג האמבולנס בטיפול הראשוני הניתן לחולה בביתו במהלך הפינוי לבית החולים.
למתנדבי הנוער חל איסור על כניסה לאירועים אשר עלולים להוות להם סכנה.
בחופשות מהלימודים רשאים המתנדבים להתנדב גם למשמרות הבוקר והתגבורים.
לכל מתנדב מותר לבצע משמרות כדרך קבע בתחנות הסמוכות למגוריו בלבד, מעבר מתחנה לתחנה נעשה רק באישור אחראי המתנדבים של אותו מרחב.
מתנדבי הנוער משתתפים באבטחת אירועים אסטרטגיים או רבי משתתפים בהם נדרשת נוכחות כוחות ההצלה.
אירועים כגון: הופעות, אירועי בידור, עצרות והפגנות.
במצב חירום אסורה הפעילות על כל מתנדבי הנוער בתחנות מד"א.
על מתנדבי הנוער חל איסור להגיע לאירוע רב נפגעים (גם על אלו שעברו קורס תאר"ן), אירוע חומרים מסוכנים ואירוע טרור/פח"ע או כל אירוע אחר אשר יכול להוות סכנה למתנדבים.
מד"א מפעיל מערך תמיכה וליווי למתנדבים, ובמסגרתו נסקר מערך מתנדבי הנוער באופן קבוע באמצעות שאלונים ייעודיים הבודקים את רמת הסימפטומים הפוסט-טראומטיים ופועלים "מתערבים ראשוניים" שעברו הכשרה ייעודית לזיהוי מתנדבים הסובלים ממצוקות נפשיות עקב חשיפה לאירועים קשים לצורך הפנייתם להמשך טיפול.
בעת התפרצות נגיף הקורונה שימשו מתנדבי הנוער גם כמוקדנים במוקד החירום המשותף של מגן דוד אדום ומשרד הבריאות.
במהלך השנים עלו טענות לגבי פגיעות מיניות של נערות שהתנדבו במסגרת מד"א והתרחשו על פי הטענות על ידי נהגי אמבולנס, פרמדיקים ומתנדבים ובעקבות סדרת תחקירים אף התקיים דיון ב בנושא.
כיון שבמד"א ניתן להתנדב מגיל 15 במסגרת מחויבות אישית או עצמאית, בשנים האחרונות גברה הביקורת על מערך ההתנדבות שמאפשר חשיפת נוער צעיר למראות קשים וטראומטיים, ובד בבד מתבסס על פעילותם.
בנוסף, העדר מערך משמעותי פעיל של תמיכה נפשית במתנדבים (יחס פסיכולוגים\מתנדבים של כ-1 ל-1000, לכל היותר) והעדר מערכת מיון מועמדים להתנדבות על בסיס פרופיל נפשי-אישיותי - אינו מונע את התפתחותם של קשיים וחרדות אלו.
המתנגדים לביקורת טוענים מנגד, כי אילו היה נאסר בחוק לשתף בני נוער במסגרת הארגון מחמת הבעיות הכרוכות בכך, הייתה הנהלת מד"א נקלעת לקשיים תקציביים חמורים ולמחסור חריף בכוח אדם.
זאת, בהיעדר מימון ממשלתי שבכוחו להעסיק כוח אדם בוגר ומקצועי בתחום הרפואה.
מתנגדים אחרים לביקורת טוענים כי בחשיפה למקרי פציעה, חולי ומוות, קיים אלמנט מבגר ומחשל.
ככלל, טענה זו שנויה במחלוקת בקרב פסיכולוגים, והמחקר אינו חד משמעי לגביה, אך נוטה שלא להסכים עימה.
מדי המע"ר (מגיש עזרה ראשונה) זהים לשאר מדי עובדי ומתנדבי מד"א, חולצה בצבע לבן ומכנסיים בצבע כחול-כהה שעליהם פס אפור מחזיר אור.
על החולצה מופיע פס אדום, בנוסף לפס האפור מחזיר האור שנמצא על שרוול החולצה של כל מדי עובדי ומתנדבי מד"א (מלבד עובדי מנהלה במד"א שחסרי פסים על מדיהם).
נוער בסיכון, וככלל ילדים ובני נוער בסיכון ובמצוקה, הם ילדים או בני נוער שנתונים במצבים המסכנים אותם, בקרב משפחתם או בסביבתם.
והם אינם מקבלים ממשפחתם הגרעינית או הרחבה תנאי ביטחון והתפתחות תקינה.
ילדים בסיכון אינם יכולים לממש את זכויותיהם הטבעיות כפי שמנוסחות באמנה לזכויות הילד.
זכויות שבאות לידי ביטוי מבחינת קיום פיזי, בריאות והתפתחות; השתייכות למשפחה; למידה ורכישת מיומנויות; רווחה ובריאות רגשית; השתייכות והשתתפות חברתית; והגנה מסכנות מצד אחרים ומהתנהגויות מסכנות שלהם עצמם.
ילדים ובני נוער יכולים להגיע למצבי סיכון כתוצאה מקשיים כלכליים, משברים במשפחה, הגירה, השתייכות לקהילות פוגעניות, קשיי הסתגלות, מוגבלות, לקויות למידה, מעבר בין מסגרות, חיים בסביבה מסכנת ועוד.
מוקדי סיכון אליהם יכולים להיקלע מגוונים ונעים מקשיים כגון: קשיים חברתיים, קשיים לימודיים, הפרעות קשב וריכוז, לקויות למידה, קשיי שפה, קשיים ביחסים המשפחתיים וחסרות עורף משפחתי.
הם יכולים אף להגיע להתמכרות, הימורים, הסתבכות בפלילים, היסטוריית צער בעלי חיים, התנהגות מינית לא מבוקרת, קורבן עבריינות מין, עיסוק וצריכת זנות, שוטטות, טראומה, בריונות, חרם חברתי הפרעות אכילה.
לעיתים הם מתבטאים באובדן זהות עצמי כגון: סוגיות בזהות הדתית, סוגיות בזהות המגדרית, סוגיות בדימוי גוף ובדימוי עצמי.
לעיתים מתבטאים כלפי החברה: חסרות מסוגלות חברתית או מסוגלות עצמית, חוסר כישורי חיים, חוסר הכשרה מקצועית.
ויכולים אף להתדרדר לאבטלה, הדרה חברתית, תחום בריאות הנפש, אובדנות ועד לחסרות בית.
שיטות הטיפול והסיוע גם כן נעות בקשת רחבה, בין אם באמצעות ארגוני חסד בישראל, נתמכי גמילות חסדים, עמותות נתמכות תקציב ומימון ממשלתי או גופים ממשלתיים ועירוניים כקצין ביקור סדיר וקידום נוער.
ומסתמכות מבחינת בסיס חוקי לפעולה על זכויות האדם הבסיסיות ובהם בעיקר הזכות לעבודה, הזכות לרמת חיים נאותה, הזכות לדיור, כבוד האדם, הזכות לפרטיות, הזכות לשוויון, הזכות להליך הוגן והזכות לחיי משפחה.
גורמים המביאים בני נוער לסיכון
ישנם מספר קשיים נפוצים שאנשי המקצוע מסווגים כגורמים העיקריים המובילים נערים ונערות לכדי מצב המוגדר כ"סיכון" בתחום הלימודי:
משפחה – התא המשפחתי הוא הבסיס היסודי הנותן לילדים ולבני נוער ביטחון עצמי, כישורים חברתיים, מקום בטוח לחזור אליו, ועוד.
כאשר עוגן זה מתערער, נותרים הנערה או הנער תלושים ומנותקים מהמקור העיקרי שאמור לספק להם ביטחון.
לדוגמה, כאשר נער גדל בבית בו האב מכה את ילדיו או את אשתו, הנער מגיע למסגרת הלימודית לעיתים רבות לאחר שחווה טראומה גופנית ואף נפשית, והוא אינו פנוי רגשית ומנטלית לעסוק בלימודיו או בקשרים חברתיים.
כתוצאה מכך מצבו בלימודים ובחברה מדרדר.
תוצאה נוספת אפשרית היא שהנער מסגל לעצמו דפוסי התנהגות דומים לשל אביו כלפי חברים ואנשים אחרים, ומאוחר יותר אף במערכת הזוגית, ומהווה בכך סכנה לסביבתו.
בעיות נפוצות נוספות הקשורות במשפחה הן פגיעה מינית בתוך המשפחה, גירושין או יחסים קשים בין ההורים, אבטלה וחוסר ביטחון כלכלי, ומחלה או מוות של אחד מבני המשפחה.
לימודים – כאשר נער נמצא בכיתה בה אין לו יכולת להשתלב מבחינה לימודית, לדוגמה: בעלי קשיי למידה או לקויות למידה, הנמצאים במסגרת כיתתית לא מכילה, הוא חווה הרגשת תסכול וכישלון חוזרת ונשנית בלימודיו חרף מאמציו לעמוד בקצב הלימוד הכיתתי.
הצטברות של רגשות אלו עלולה להביא לכדי בעיות משמעת, בעיות ביקור סדיר, בעיות חברתיות הנובעות מחוסר הערכה בקרב מוריו וחבריו לכיתה, ובעיות נפשיות הכוללות דכדוך, דיכאון, חוסר ביטחון עצמי, סגירות חברתית ועוד.
בנוסף, המצב מביא לתסכול מצד ההורים שלרוב אינם מודעים לקושי המיוחד של ילדם, ועל כן מפגינים לעיתים קרובות אכזבה וחוסר הערכה לילדם, דבר העלול להגביר את חוסר ביטחונו העצמי ולגרום לו לנתק מהוריו.
כל הקשיים הללו עלולים, בנוסף, להביא את הנער לכדי נשירה ממקום לימודיו, הן מיוזמתו והן ביוזמת המסגרת הלימודית.
חברה – כאשר נער או נערה מתמודדים עם קשיים במיומנויות התקשורת, כגון: קושי בהיכרות חדשה, חוסר פתיחות, קושי ביצירת ופיתוח שיחה, או לחלופין: אגרסיביות יתר בקשר, חוסר שיתוף פעולה, או אפתיות כלפי אנשים אחרים, נוצר סביבם דימוי בלתי חברתי וישנה התרחקות וניכור חברתי אשר מובילים לדימוי עצמי שלילי.
מחשבות אלו עלולות להביא לדיכאון, מחשבות אובדניות, התנתקות מהסביבה, רצון להתנקם בסביבה ועוד.
דימוי גוף נמוך – החברה המערבית בה אנו מצויים כיום משדרת הערכה רבה כלפי מראה חיצוני נאה ואופנתי.
על פי צו האופנה, בקרב נערות מראה נאה משמעו (בקווים כלליים): רזה, חשוף, גבוה, בולט.
בקרב נערים מראה נאה משמעו: שרירי, שזוף, גבוה.
כאשר נער או נערה מבקשים למצוא חן בעיני החברה, הם עלולים להתקל במציאות נתוני גופם שאינה הולמת את רצונם ואת תכתיבי החברה.
בעקבות כך, עלול לרדת ביטחונם העצמי, ואף מעמדם החברתי.
הם עשויים לנסות לשפר את מראה גופם אף אם הדבר כרוך בצעדים קיצוניים, למשל: לעשות דיאטה מוגזמת עד כדי הגעה לתת-תזונה ואנורקסיה, וסיכון עצמי של ממש.
לעיתים ההתעסקות בדימוי גופם כה אובססיבית עד שכל עולמם מתרכז סביב גופם, והם מאבדים קשר עם החברה, המשפחה והלימודים.
התמכרות – כל נער חשוף, במידה זו או אחרת, לגורמים ממכרים מסוגים שונים.
אין הכוונה רק לגורמים המביאים להתמכרויות קשות כגון: סמים קשים וקלים, אלכוהול וסיגריות, אלא גם לגורמים מצויים ומותרים העלולים, על ידי שימוש בלתי מבוקר בהם, להביא להתמכרות.
בין גורמים אלו: אוכל, טלוויזיה ומחשב, עבודה, טלפון, ואף לימודים.
כאשר הנער מגיע לכדי התמכרות, הוא מאבד איזון בין התחומים השונים בחייו ומזניח את חלקם.
הנער המכור מאבד עניין בלימודים, במשפחה, בבילויים, בחברה.
הוא משקיע את זמנו וכספו באופן בלתי מבוקר במושא ההתמכרות, ולמעשה אינו שולט בעצמו.
בנוסף, הוא מתנתק מכל גורם העלול למנוע ממנו להמשיך בהתמכרותו.
לרוב הנער מבין שהוא נמצא במצב בעייתי, אך אין בידו כוח לצאת ממצבו.
בשנים האחרונות מופעלת תוכנית לאומית לילדים ונוער בסיכון, מדובר בתוכנית בין משרדית המשותפת למשרדי הרווחה והשירותים החברתיים, החינוך, הבריאות, העלייה והקליטה וביטחון הפנים.
מטרת התוכנית לשנות את הדרך שבה החברה הישראלית מתמודדת עם ילדים ובני נוער בסיכון ולהיטיב ולעבות את השירותים בקהילה המיועדים להם.
עובדי הנוער מסתייעים בעובדים סוציאליים, קציני ביקור סדיר, יועצים בית ספריים, עובדי רווחה ומורים, המפנים אליהם את הנערים אשר הם מאתרים אותם כמצויים בסיכון.
משרד העבודה והרווחה מספק מספר אופציות לנערים ונערות בסיכון, המסגרת נקבעת על ידי המצב הנתון שבו שוהה הנער או הנערה, קיימים פנימיות, מועדוניות, בתי קפה טיפוליים, מוקדי טיפול ובתי אומנה.
אלו אופציות הפזורות ברחבי הארץ אשר ההתמחות שלהם משתנה בחומרת המקרים שאותם הם קולטים.
עיקר עבודתם של עובדי קידום נוער היא ב"מרכזי קידום נוער", שם הם עובדים עם הנערים באופן פרטני ובאופן קבוצתי.
הטיפול הקבוצתי כולל טיפול דינמי, המאפשר לנערים הצפה חופשית של בעיות ואתגרים המעסיקים אותם ועוזר להם להתקדם לקראת פתרונם, וטיפול מעשי בו הנושא מוגדר על ידי המנחה – אם דיון ואם פעילות מסוג שונה.
בנוסף, העובדים פועלים במועדוניות נוער, בתי הספר ומרכזים לימודיים המציעים לנער מסגרת לימודים חלופית המתאימה יותר לצרכיו האישיים.
העובדים מגיעים אף למקומות הבילוי של הנוער במטרה לאתר שם נוער בסיכון וליצור עמו מגע.
אחת מתוכניות ההתערבות המובילות בארץ לטיפול בקידום נוער בסיכון היא התוכנית הלאומית לילדים ונוער בסיכון ('360 מעלות').
במסגרת התוכנית מתקיימת פעילות שוטפת ומשותפת למגוון רחב של ארגונים אשר באים לתת מענה מיטבי לקידום ולשיפור מצבם של ילדים ובני נוער בסיכון.
אחת האוכלוסיות שבקרבה יש שיעורים גבוהים של ילדים בסיכון היא האוכלוסייה הערבית, ולצורך כך ניתן מענה ייחודי ודיפרנציאלי אשר משפר את מצבה של אוכלוסייה זו.
הכשרת עובדי קידום הנוער היא תחום עצמאי בלימודי החינוך באוניברסיטאות ובמכללות, אך היא נכללת במידה מסוימת גם בלימודי קרימינולוגיה ולימודי סוציולוגיה, הכשרה והתמחות בהתמודדות וטיפול עם נוער בסיכון והדרה.
משרד העבודה והרווחה בישראל מספק מסגרת חינוכית נוספת ביחידה להכשרת נוער.
בתי ספר אשר מאפשרים הכשרה מקצועית וטכנולוגית לצד הקניית מיומנויות אקדמיות במקצועות הליבה ולצד הקניית מיומנויות חבריות.
בשנים האחרונות תופעת הנוער בסיכון באה לידי ביטוי גם בסדרות טלוויזיה ישראליות במספר סדרות:
עלומים - עלומים היא סדרה של תאגיד השידור כאן 11 שעלתה לאוויר ב--2021, שיצר גיא סידיס וביים תאופיק אבו ואיל, הסדרה עוסקת בשאלה עד כמה נערים הנדחקים לשולי החברה מסוגלים להשתחרר ממעגל האלימות שבו הם כלואים ולשנות את מהלך חייהם, למרות קשיי המערכת, משפחות המתקשות לתפקד וחברויות כובלות.
הסדרה מגוללת את סיפורם של חבורת נערים בבית הספר לנוער בסיכון ומציגה את מורכבות היחסים שלהם עם מפקד תחנת המשטרה המקומית.
הסדרה קיבלה ביקורות על כך שהיא סדרה קלישאתית, שטחית, ובעיקר עושה עוול לבני נוער בסיכון.
בני-אור - בני אור היא סדרת טלוויזיה ישראלית שיצר וביים גיא בלילה אשר עלתה לשידור ב-25 באפריל 2021 ב-Yes.
הסדרה מספרת על התבגרות של נערים צעירים משכונת בני אור הקשוחה בבאר שבע, המחליטים להתחיל להרוויח כסף דרך מכירת סמים.
הם פותחים את תחנת הסמים הראשונה בשכונה ומתחילים להצליח.
תוך כדי תמרונים ומלחמות אינסופיות בכנופיות הרחוב הוותיקות שרוצות להשתלט עליהם, הם מנסים לשרוד.
הביקורות על בני אור עסקו בתכנים הקשים והאלימות שבהם עוסקת ומציגה הסדרה.
אופוריה - אופוריה היא דרמת נעורים שיצאה ב-2012 שכתב רון לשם וביימה דפנה לוין.
בשנת 2019 זכתה הסדרה לעיבוד אמריקאי מאת HBO ובשנת 2022 אף יצאה עונה שנייה לאותו עיבוד.
הביקורות על הסדרה חלוקות: באתר ynet נאמר כי הסדרה אינה מומלצת לצפייה ועוד באתר פרוגי נאמר שהסדרה אומנם פרובוקטיבית אך למרות זאת התוכן מאחוריה שווה צפייה.
נוער שוחר מדע היא מסגרת של פעילויות העשרה לבני נוער בתחומים אקדמיים בשיתוף עם האוניברסיטאות ומוסדות אקדמיים אחרים בישראל.
הפרויקט כולל קורסים וחוגים לנוער בנושאים מדעיים שונים, ביניהם: פיזיקה ואסטרונומיה, מתמטיקה, ביולוגיה ועוד.
פרויקט "נוער שוחר מדע" החל ביוזמת מכון ויצמן למדע בשנת 1964, כמחנה קיץ לנוער בעל מוטיבציה לימודית מרחבי הארץ.
משרד החינוך נרתם לתמוך ביוזמה ולממן את התשלום עבור מחנה הקיץ לחסרי אמצעים.
בשנת 1966 הצטרפו למיזם המרכז למחקר גרעיני שורק, שערך מחנה קיץ בן שבוע, ואוניברסיטת בר-אילן שערכה מחנה קיץ לנוער שוחר מדע דתי.
במקביל החל בית ספר בסמ"ת והטכניון להפעיל חוג "נוער שוחר מדע" בשעות אחר הצהריים.
תלמידי החוג שיגרו, באפריל 1968, טיל דו-שלבי.
בקיץ 1968, נשלחה לראשונה קבוצה של 6 בני נוער למפגש בינלאומי של נוער שוחר מדע בלונדון.
בנוסף נערך לראשונה קורס למרכזי חוגי נוער שוחר מדע בטכניון.
עד שנת 1994 הייתה התמיכה בפעילות נוער שוחר מדע תחת אחריותו של המינהל הפדגוגי במשרד החינוך, ובשנת 1994 האחריות הועברה למינהל למדע ולטכנולוגיה במשרד החינוך.
בשנת 2014 נוער שוחר מדע הפך לאחד המפעילים של התוכנית נבחרות ישראל במדעים, ואחראי על המיונים לתוכנית זו עם אוניברסיטת תל אביב.
בשנת 2016 החלה הקריה למחקר גרעיני – נגב גם להפעיל חוג נוער שוחר מדע.
באוגוסט 2020, הודיע ממשלת ישראל כי לא תתקצב יותר את מסגרת "נוער שוחר מדע", בעקבות היעדר תקציב.
מוסדות המפעילים חוגי נוער שוחר מדע
בשנת 2001 השתתפו בפעילויות נוער שוחר מדע כ-59,503 תלמידים.
נוער כהלכה היא עמותה שהוקמה בשנת 2002 על ידי יואב ללום, כדי להיאבק נגד אפליה בקליטת תלמידים חרדים ספרדים בבתי-הספר בחינוך החרדי.
העמותה מטפלת בפניות של הורים לבנות מעדות המזרח שבקשתן להתקבל לבתי ספר ולסמינרים למורות נדחתה, ופועלת לקבלתן באמצעות פנייה למשרד החינוך ולמערכת המשפט.
לפי העמותה, היא עוסקת "בחשיפת השיטה: התירוצים המשמשים לדחיית תלמידות מזרחיות והמכסות לקבלת מיעוט קטן מהן, בבחינת עלה תאנה, במוסדות חינוך הנשלטים על ידי אשכנזים".
פורסם כי פעילות העמותה, כולל פנייה למערכת המשפט, הייתה בתמיכתו של הרב יעקב יוסף, שהיה הרב היחיד שתמך בעמותה בגלוי.
לאחר פטירת הרב יעקב יוסף בשנת 2013, פורסם כי בצוואתו כתב כי "יש להגיע להבנות – מבלי לערב את השלטונות".
בשנת 2006 נדחתה בקשת ללום לרשום את בתו לכתה א' בבית הספר "בית יעקב" בשכונת גבעת שאול בירושלים, לטענת ללום עקב שיוכה המגזרי, ולטענת המנהלת יוכבד אלישיב (כלתו של הרב יוסף שלום אלישיב), אם המשפחה לא עמדה בגדרי הצניעות הנדרשים על פי תקנון בית הספר.
פעילות העמותה זכתה לפרסום נרחב בעקבות בג"ץ עמנואל, שבו עתרה לבג"ץ כנגד הפרדה בין תלמידות של מגמה חסידית ומגמה רגילה בבית ספר "בית יעקב" בעמנואל, שלטענת חלק מההורים (שזכתה לגיבוי של הבודק מטעם משרד החינוך) נעשתה על רקע של רמה דתית, אך לפי פסיקת בג"ץ נועדה להפרדה בין העדות.
במסגרת עתירה זו גם הוסרה מתקנון בית הספר, שהוצג על ידי מרכז החינוך העצמאי, הדרישה שכל התלמידות יתפללו בהברה אשכנזית, גם בביתן.
בנובמבר 2008 קיבלה העמותה פרס מעמותת קדמה על פעילותה למען שוויון בחינוך.
בשנת 2015 הביאה העמותה לסיכום בדבר רישום אזורי לסמינרים באלעד, חרף איסור רבנים עליו.
בשנת 2017 בית המשפט קיבל את עתירת העמותה לפסוק שהעירייה ביזתה את בית המשפט בכך שלא קיימה את הסיכום, וגזר עליה קנס יומי.
בשנת 2018 העירייה יישמה את הרישום האזורי.
חלקים בציבור החרדי הפנו ביקורת קשה כלפי העמותה ונערך קמפיין חריף כנגד העומד בראשה, יואב ללום.
במרכז הביקורת עמדה פניית העמותה לערכאות בבג"ץ עמנואל ללא היתר מבית דין רבני.
הרב עובדיה יוסף תקף את העותרים על כך: "אלו הפונים לערכאות כאילו הרימו יד בתורת משה, הנם מחרפים ומגדפים כלפי מעלה, ואין להם חלק לעולם הבא", והוסיף כי הדרך להתמודדות עם יחס האיפה ואיפה היא רישום ילדים ספרדים לתלמודי תורה של מעיין החינוך התורני.
העמותה קיבלה מימון מהקרן החדשה לישראל, עובדה ששימשה את מבקריה, בין השאר במודעות שהתפרסמו בשכונות חרדיות ובהן נכתב "יוזמי עלילת הדם של גולדסטון - מממנים העלילה הנוכחית נגד החינוך החרדי".
בתגובה השיב ללום שהתרומה התקבלה באישור רבני העמותה, וכי 'ימשיך לפעול בהתאם להוראות הרבנים עד להפסקת ההתעללות אותה חווים יהודים חרדים בבואם לרשום את ילדיהם למוסד חינוך חרדי'.
בהזדמנות אחרת השיב כי הדבר נבע מחוסר ידיעה מצערת והעמותה התנתקה מהקרן ברגע שנחשף הדו"ח של "אם תרצו" על הקרן.
נוף הוא סך-כל התכונות הצורניות שמאפיינות מרחב כלשהו (כארץ או חלק ממנה), כשמכלול זה נתפס ומפורש בידי צופה או צופים.
בלשון המשנה, המונח מתייחס לחלקו העליון של עץ או צמח, הבולט אל מעל לקרקע.
ההתייחסות הרווחת בימינו למושג "נוף" חדשה יחסית.
קודם ששימש אובייקט לייצוג חזותי-אמנותי או לידע תכנוני, עמד הנוף במשמעות של "ארץ", כהווייתה המקורית, כלומר קטע של קרקע שלהּ זהות מובחנת מבחינת האדם שחלק אותה, מקום של חיים עבורו ועבור שותפיו.
במקרא מוזכרת המילה פעם אחת בלבד בפסוק "יפה נוף משוש כל הארץ".
במשנה מוזכר "נוף" במשמעות של חלקו של העץ הבולט אל מעל לקרקע.
לדוגמה, במסכת מעשרות דנה המשנה בהגדרת מיקומו ההלכתי של פרי, בעץ שגדל בסמוך לגבולות של תחומים הלכתיים שונים, כאשר "עיקרו" (שורשו) במקום אחד ו"נופו" מעבר לגבול:
היום משתמשים בביטויים מושאלים מהמונח, כגון "הנוף הפוליטי", "הנוף התקשורתי" וכדומה, וניכר כי מושג הנוף מסייע בתיאור מכלול מותאם-להקשר.
כך, כתמונה של עצמים בזמן-נתון, נוף אינו אלא ישות בתהליך מתמיד של התפתחות.
עם זאת, במרבית המקרים משייכים "נוף" לממד הוויזואלי של המרחב שמקיף את האדם, ומכאן גישות שונות בודקות את דרכו של האדם להתמודד עם המכלול הנופי.
גישה צורנית - שמשקלה רב באמנות הציור;
לנוכחותו וייצוגו של נוף יש תפקיד מפתח באמנויות הגרפיות, אולי משום שייצוג כזה מהווה ניגוד אפשרי לייצוגן של בריות - או אף משמש כדרך לסמלן; הנוף בציורי הרנסאנס שירת את הרצון לבטא את האוטופיות החברתיות המתרקמות.
ציירי ארצות השפלה במאות ה-16 וה-17 נודעו בציורי נופי-החורף באזורים הכפריים, והאימפרסיוניסטים הצרפתים אחריהם שיוו לנוף מעמד שונה בתכלית כשעשוהו למושא להתבוננות מדוקדקת ויחסית, במושגי אור וצבע, כדרך ליצירת ייצוג נאמן לתפיסה המציאותית של המתבונן.
הציירים הרומנטיים רוממו את הדרת-הנוף הפראי (ועל פי רוב ההררי) כאמצעי לבטא את נשגבותו של האַל-זְמני ביחס לאדם.
'נופים מסומנים' "נוף-מקום" באמנות העכשווית בישראל, תערוכה במאי-אוקטובר 2003, 'גלריית הסנאט', אוניברסיטת בן-גוריון בנגב.
אוצרים: חיים פינקלשטיין, חיים מאור ומשתתפי קורס אוצרות.
'נוף מתחלף' לחיות ביחד בתרבויות שונות.
בספר מאמרים, קטעים קצרים, שירים ואיורים שכתבו יוצאי הולנד או צאצאיהם הגרים בישראל.
נוער מוזיקלי בישראל היא עמותה שנוסדה בסוף שנות ה-50 של המאה ה-20 ביוזמת התזמורת הפילהרמונית הישראלית והפיקוח על החינוך המוזיקלי במשרד החינוך.
הראשון שכיהן כיושב ראש הנהלת העמותה היה עמנואל עמירן, ששימש אז כמפקח על החינוך המוזיקלי.
המנכ"ל היה משה הוך, שהתמיד בתפקידו עד 1983.
היו"ר הנוכחי הוא פרופ' צבי אבני ומשנת 2013 מנכ"לית העמותה היא אביטל רפופורט.
ד"ר מאיר ויזל, שהיה נשיא הפדרציה הבין-לאומית של הנוער המוזיקלי בשנים 1997–1999 כיהן עד 2013 כמנכ"ל הארגון.
ראשיתו של "הנוער המוזיקלי" באגודה בשם זה, שנוסדה בבלגיה בראשית מלחמת העולם השנייה, בשנת 1940, לאחר כיבוש בלגיה בידי הנאצים.
יוזם הרעיון היה מרסל קובלייה, מנהל החברה הפילהרמונית בבריסל, שהציב לו למטרה לגשר על פערי לאום, דת וגזע באמצעות המוזיקה, תוך יצירת עניין בקרב צעירים, שיפור טעמם והעשרת הידע שלהם בתחום המוזיקה.
רעיון האגודה פשט בארצות רבות וכיום פועל הנוער המוזיקלי בכ-40 ארצות.
כ-200 מופעים מוזיקליים של אמנים מקצועיים מדי שנה המופקים במיוחד למערכת החינוך
התזמורת הערבית-יהודית בניצוחו של ניזאר אלחאטר
התזמורת מונה כ-22 נגנים צעירים, בגילאי 17 עד 35, מכל רחבי הארץ, ערבים ויהודים.
היא הוקמה בשנת 2002, ביוזמת מנכ"ל הנוער המוזיקלי בישראל, ד"ר מאיר ויזל ובהובלת המנצח והמלחין ונגן העוד וויסאם ג'ובראן.
ג'ובראן, יליד 1970, למד בשנת 1989 קומפוזיציה וניצוח בברית המועצות אצל המלחין אלפרד שניטקה במוסקבה, ואחר בשנת 1994 אצל ג'רג' ליגטי בברלין.
החומר המוזיקלי נוצר במפגשי התזמורת שלא מתוך פרטיטורות כתובות, אלא כפי שג'ובראן מתאר: "נתתי למפגש לנשום ולהתבטא והקשבתי לו.
רק אחר כך נכתבו היצירות".
בשנת 2008 ג'ובראן התפטר מהניהול המוזיקלי של התזמורת בשל "עימות קונספטואלי עם הנהלת התזמורת".
החל מחודש ספטמבר 2008, יחד עם המנצח דאז תייסיר אליאס, הצטרף לתזמורת גם האנסמבל הערבי-יהודי וכך נוצר מיזם משותף של הנוער המוזיקלי בישראל עם האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים.
החל משנת 2017 מנצח על התזמורת ניזאר אלכאטר.
ניזאר ניגן בנעוריו בתזמורת הערבית יהודית כפסנתרן מחונן ובולט מאוד בניצוח של וויסאם ג'ובראן.
בחודש מאי 2012 חגגה התזמורת עשור להקמתה, בקונצרט שהתקיים בתיאטרון חולון, עם הסולנית הזמרת אחינועם ניני, ובהנחיית דן שילון.
בתזמורת כלי נגינה המשלבים מזרח ומערב: כלי קשת, כלי נשיפה מעץ, כלי נשיפה ממתכת, עוד, קאנון, כינור (מערבי ומזרחי), חליל צד, חלילית וכלי הקשה.
התזמורת מוזמנת מדי שנה לסיורי קונצרטים בחו"ל, ובכולם היא קוצרת הצלחה רבה.
התזמורת ערכה סיורי קונצרטים בהולנד, בקרואטיה וסלובניה, בקפריסין, בספרד בקיץ 2008 ובאוקטובר 2008 בגרמניה, שם זכתה בפרס וורט היוקרתי.
ערך מוסף לתזמורת הערבית-יהודית בא לביטוי בתזמורת הצעירה, המעצימה את מטרות החינוך והשילוב של התזמורת הבוגרת.
בקיץ 2016 יצאה התזמורת עם המנצח תייסיר אליאס לסבב קונצרטים במדריד וקצר שבחים רבים.
בחודש מאי 2017, נסעה התזמורת לסיבוב קונצרטים נוסף בתיאטרון קולון בואנוס איירס – ארגנטינה.
במאי 2018 חזרה התזמורת בניצוח ניזאר אלחאטר מסיבוב קונצרטים מתוקשר במונסטר, גרמניה.
התזמורת ייצגה את מדינת ישראל במסגרת פסטיבל שבוע הקאתולי בנוכחות אנשי ציבור, ממשלה, עיתונות ואורחים מגרמניה ומכל העולם.
בשנים האחרונות, זוכה התזמורת להכרה בין-לאומית גם בקרב האקדמיות הידועות למוזיקה בעולם ומופיעה באוניברסיטאות בארץ בפני אורחים – אנשי הסגל האקדמי מתחום האומנות והמוזיקה הקלאסית והרב תרבותית.
מנהלת התזמורת היא אביטל רפופורט, מנכ"לית עמותת נוער מוסיקלי בישראל.
פרויקט יש מ.צ.ב – מוזיקאים צעירים בישראל הוא פרויקט המביא מוזיקאים צעירים לפנימיות ברחבי הארץ למפגש בין התלמידים לנגנים.
צעירים רבים בישראל עוסקים בנגינה ובזמרה, אם בלימוד מסודר בקונסרבטוריונים וחוגי מוזיקה, או באופן פרטי.
הנגנים המממשים את יכולותיהם המוזיקליות בתרומתם לקהילה בהתנדבות, והקהלים שלהם חשובים המוזיקה כמו גם המגע והקשר עם הדור הצעיר.
הנגנים – מרחבי הארץ, גילאי 12 עד 25, ברמת נגינה גבוהה של 4 שנים ומעלה, בכל כלי נגינה, כולל זמרה.
הנגנים נבחרים מתוך חניכי מחנות המוזיקה של הנוער המוזיקלי הנערכים בחופשות סוכות, חנוכה, פסח וקיץ, שם הם מקבלים את ההדרכה וההכשרה להופעות מידי מורים בכירים.
הם מופיעים בהרכבים מצומצמים, מדואו ועד אנסמבל.
הקהלים – במרכזים יישוביים כגון מרכזים קהילתיים, מרכזים תרפויטיים, בתי חולים, בתי אבות, בתי ספר מיוחדים, וכדומה.