tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
ב-1 במאי 1941 פרסמה הממשלה הבולגרית צו המורה לכל הגברים היהודים בגילאי 20 עד 40 להתייצב לעבודות כפייה.
ביולי 1942 הגיש פילוב לפרלמנט הבולגרי הצעת החוק המאפשרת לממשלה הבולגרית לאחוז בכל האמצעים העומדים לרשותה כדי לפתור את "בעיית היהודים" בממלכה.
החוק אושר ברוב גדול ובעקבותיו הוקם הקומיסריון לענייני יהודים ובראשו עמד אלכסנדר בלב שהיה מראשי הארגון האנטישמי ראטניק.
גירוש יהודי תראקיה ומקדוניה וכישלון גירוש יהודי "בולגריה הישנה"
בספטמבר 1942 פנו נציגי ממשלת גרמניה לבולגרים בבקשה לדון בהעברת יהודי הממלכה למחנות ריכוז בפולין.
בהתאם להנחיה שקיבל מהמלך הבולגרי מסר פילוב, שחלק מהגברים הבולגרים נדרשים לעבודות כפייה וממשלת בולגריה טרם קיימה דיון בנושא.
ב-22 בפברואר 1943 חתם אלכסנדר בלב בשם הממשלה הבולגרית, הסכם עם תיאודור דנקר נציג גרמניה הנאצית ובו הוסכם "לגרש לשטחים הגרמניים במזרח" 20,000 יהודים משטחי תראקיה היוונית ומקדוניה הווארדארית.
במועד זה מצויים היו בשטחי מקדוניה ותראקיה 11,343 יהודים ומשרד הפנים הבולגרי הונחה להכין רשימת מגורשים ראשונית ובה נכללו 6,365 יהודים מבני "בולגריה הישנה", כדי להשלים את המכסה עליה סוכם.
ב-2 במרץ אושר הסכם הגירוש על ידי הממשלה הבולגרית תוך קביעה שההחלטה אינה טעונה פרסום רשמי.
מנוסח ההסכם בשפה הבולגרית אותו הביא פילוב לאישור הממשלה נמחק המשפט "מהשטחים הבולגרים החדשים, תראקיה ומקדוניה", בעוד שבנוסח הגרמני נותר המשפט והושם בסוגריים.
על חלקו של פילוב בניסיון גירוש יהודי "בולגריה הישנה" קיימת מחלוקת בין היסטוריונים.
חלקם טוענים שפילוב ופטר גברובסקי, שר הפנים הבולגרי, ביצעו מחטף ללא ידיעת הממשלה הבולגרית, שרשמית אמורה הייתה לאשר את גירושם של יהודי תראקיה ומקדוניה בלבד.
חלקם הקטן טוען שפילוב, גברובסקי ובלב הוליכו את המלך שולל והוא לא היה בסוד העניינים.
רובם טוענים שפילוב וגברובסקי ביקשו לנצל את מנגנון גירוש המכסה הראשונית של 6,365 יהודים מבני "בולגריה הישנה", כדי לגרש את כל 48,000 יהודי הממלכה.
עוד טוענים מרבית ההיסטוריונים כי במעמד אישור ההסכם ידעו המלך הבולגרי וכל חברי ממשלתו שאישור ההסכם כולל את גירושם של אלפים מיהודי "בולגריה הישנה", שהוגדרו במסמכי הממשלה "אלמנטים בלתי רצויים",.
ב-4 במרץ ביצעו הבולגרים אקציה ברחבי תראקיה היוונית.
העצורים הוכו, רכושם נשדד, הם הועלו על רכבות פתוחות והובלו לנמל הדנובה שבעיר לום.
בלום הועלו המגורשים על מעבורות לווינה, ממנה ברכבות לקטוביץ ומשם לטרבלינקה.
מרבית יהודי תראקיה נרצחו ביום הגעתם לטרבלינקה.
ב-9 במרץ פורסם צו הגירוש למכסה הראשונית מקרב יהודי "בולגריה הישנה".
פעילות של קבוצת פוליטיקאים בראשות דימיטר פשב ואנשי כנסייה בראשות המטרופוליטנים סטפן וקיריל, הביאה להשעיית צו הגירוש ולבסוף לביטולו.
ב-10 במרץ לפנות בוקר נערכו במספר מערי בולגריה אקציות ובני הקהילה היהודית נעצרו, אך בשעות הבוקר עם הגעת הודעת ביטול הצו, שוחררו היהודים לבתיהם.
ב-11 במרץ ערכה המשטרה הבולגרית אקציה במקדוניה.
היהודים נעצרו והועברו למחנה המעצר מונופול שבסקופיה ומשם הובלו ברכבות ישירות למחנה טרבלינקה.
מרבית יהודי מקדוניה נרצחו ביום הגעתם לטרבלינקה.
מיופה הכוח השווייצרי פנה לפילוב בבקשה לעכב את הגירוש לצורך טיפול במתן אשרות עלייה לארץ ישראל ופילוב סירב.
בראשית מאי 1943 השלימה הממשלה הבולגרית תוכנית חדשה לגירוש כל יהודי הממלכה.
ב-23 במאי הודיע פילוב לחברי ממשלתו כי אושר צו הגירוש לכל יהודי בולגריה.
עם פרסום צווי הגירוש הראשונים ליהודי סופיה, התעמת המטרופוליט סטפן עם פילוב במהלך טקס דתי בסופיה והשיחה עלתה לטונים גבוהים.
ניקולה מושאנוב ופטקו סטאינוב נפגשו עם פילוב בבקשה לדחות את הגירוש אך הוא סירב.
ב-26 במאי החל גירושם של יהודי סופיה לערי השדה.
ב-26 במאי כתב פילוב ביומנו כי במהלך פגישה עם המלך בוריס, אישר המלך את כל הצעדים נגד היהודים.
יהודי סופיה גורשו לערי השדה, אך לא מחוץ לגבולות בולגריה וב-19 באוגוסט הודיע פילוב לשגריר הגרמני בסופיה שהממשלה הבולגרית לא תפעל עוד לגירוש היהודים מתחומי בולגריה.
במקביל דחה פילוב דרישה בריטית להתיר הגירת ילדים יהודים מבולגריה לארץ ישראל.
ב-9 בספטמבר 1944 כבש הצבא האדום את סופיה ובמקביל התחוללה בממלכה הפיכה שהובלה על ידי חזית המולדת.
הגנרל קימון גאורגייב הפך לראש הממשלה ומשרד הפנים הועבר לידי נציגי הקומוניסטים.
חברי מנגנון המשטר הקודם נעצרו והוקם בית דין מיוחד לשפיטתם.
פילוב הועמד לדין בעוון שיתוף פעולה עם הנאצים ופשעים נגד העם הבולגרי, נמצא אשם ונידון למוות.
ב-1 בפברואר 1945 הוצא פילוב להורג ביחד עם עשרות אנשי ממשל וצבא ובכללם הנסיך קיריל, אחיו של המלך בוריס וראשי הממשלה לשעבר דוברי בוז'ילוב ואיוון בגריאנוב.
רכושו של פילוב הוחרם ואשתו הוגלתה מהמדינה.
ב-26 ביוני 1996, בהחלטה שעוררה מחלוקת קשה בבולגריה ומחוצה לה, ביטל בית המשפט העליון הבולגרי את הרשעתו של פילוב וזיכה אותו מכל סעיפי האשמה.
ב-21 במאי 2009 החליט ראש עיריית סופיה בויקו בוריסוב לקרוא רחוב בעיר על שמו של פילוב.
שגרירות ישראל הגישה מחאה רשמית לממשלה הבולגרית וההחלטה בוטלה.
בוגדאן לפושניאנו מכונה גם בוגדאן הרביעי (רומנית: Bogdan Lăpușneanu; אוגוסט 1553–1577 מוסקבה) היה שליט נסיכות מולדובה בין מרץ 1568 – פברואר 1572. בגיל 15 ירש את כס המלכות בעקבות התפטרות אביו, השליט אלכסנדרו לפושניאנו, שהתפטר ב 16 במרץ 1568 והלך למנזר.
בוגדאן היה בנם של אלכסנדרו לפושניאנו ושל אשתו רוקסנדרה, בתו של פטרו רארש והשתייך לענף של בית מושאט.
רוב שנות מלכותו התנהלו בחסות אמו, רוקסנדרה, עד לפטירתה ב-21 בנובמבר 1570.
התבלט כחסיד של מדיניות פרו-פולנית: היה קשור בקשרי משפחה עם כמה משפחות אצולה מפולין וכרת בריתות עם ממלכה זו, השכנה מצפון.
ב-2 באוקטובר 1569 כתב מכתב שבו נשבע אמונים למלך זיגמונד הזקן.
מדיניותו הכעיסה את הבויארים המולדבים בראשותו של ירמיה גוליה צ'רנאוציאנול (=איש צ'רנוביץ) שחששו מהתעצמות ההשפעה הקתולית בארצם.
בעקבות ריב עם אחד האצילים הפולנים בוגדאן נתפס ונכלא על ידי אותו אציל.
מתנגדיו ניצלו את המצב והתלוננו נגדו בפני הסולטאן העות'מאני.
גם הטורקים לא רוו נחת מקשריו של השליט הצעיר עם פולין והחליטו להחליפו בחודש מאי 1572 ביואן, שיתפרסם בהיסטוריה הרומנית כיואן וודה האיום או האמיץ.
בוגדאן נמלט בהתחלה לחוטין אצל הפלטין הפולני ייז'י יאזלובייצקי.
נרדף על ידי שליט טרנסילבניה אישטוואן באטורי, נמלט קודם לווינה, אחר כך לדרזדן, לפריז ולקופנהגן.
מספרים שבסביבות שנת 1575 הצאר הרוסי איוון האיום האשים אותו בכפירה, הורה שייתפר בתוך שק ושיושלך למים.
בוגדאן לפושניאנו היה נשוי החל משנת 1571 בערך לאחות של האציל הפולני קספר פאניצ'בסקי.
לזוג נולד בן, אלכסנדרו, שעלה מאוחר יותר על כס מולדובה וולאכיה ונודע בשם אלכסנדרו הרע.
בוגאטיר (רוסית: Богатырь) הוא מילה רוסית מסורתית שמשמעותה "גיבור", אך הכוונה בעיקר לגיבורים מאגדות העם הרוסיות והבילינה.
שלושת ה"בוגאטירים" הידועים בסיפורי העם הם איליה מורומץ, דובריניה ניקיטיץ' ואליושה פופוביץ'.
על פי אגדות העם הרוסיות, שלושת הגיבורים תוארו כך:
איליה מורומץ — הוא אחד מהגיבורים מהשירה האפית של רוסיה העתיקה, שנודע על פי האגדות כלוחם ואביר בתקופת המאה ה-12;
דובריניה ניקיטיץ' - הגיבור השני נודע, גם כן על פי אותן אגדות, כמי ששירת תחת הנסיך ולדימיר, היה נשוי לנסטסיה, בתו של מיקולה סליאנינוביץ';
אליושה פופוביץ' - הגיבור השלישי היה מצעיר הגיבורים ועל פי השירה האפית מוצאו מן החלק הצפון מזרחי של רוס (מאזור הערים מורום, ריאזן ורוסטוב), הגיע לקייב ושירת תחת הנסיך ולדימיר, שכונה "השמש האדומה".
על פי הסיפור "דובריניה ניקיטיץ' המרוחק" (Добрыня Никитич в отъезде) אליושה פופוביץ' מנסה להינשא לאשתו של דובריניה, בכך שהוא משקר שראה אותו מת.
שרידים ארכאיים אופייניים לתיאורי שלושת הגיבורים, כשכל הדמויות הללו מופיעים דרך קשרים רופפים מתולדות העם הסלאבי וניתן להשוותם לשלישיית הדמויות גוריניה, דובריניה ואוסיניה.
אף שזיהוי של שלושת הגיבורים עם דמויות מוכרות מההיסטוריה הרוסית כמו הנזיר איליה פצ'רסקי; הנגיד דובריניה מסוזדאל, והאציל מסוזדאל, אלכסנדר פופוביץ', שיש ודמותם היוותה השראה ותפס את דמיונם של בני דורם והביא ליצירת דמות שלושת הבוגאטירים.
אגדת הבוגאטירים זכתה להנצחה בציורו של ויקטור וסנצוב, בעל אותו השם ובאחרונה זכתה לעדנה מחודשת והצלחה מסחרית במדינות חבר העמים, בסדרת סרטים מצוירים על שלושת הבוגאטירים.
סיירת רוסית במלחמת העולם הראשונה נקראה בשם "בוגאטיר".
בוגדאן יונוץ לובונץ (ברומנית: Bogdan Ionuț Lobonț; נולד ב-18 בינואר 1978 בחונדוארה, רומניה) הוא כדורגלן עבר רומני ששיחק בעמדת השוער.
לובונץ התחיל את הקריירה שלו בקבוצת עיר הולדתו, קורוינול.
בשנת 1997 עבר לראפיד בוקרשט, במדיה ערך 80 הופעות בשלוש שנים.
בשנת 2000 עבר לקבוצה ההולנדית אייאקס.
לאחר שסבל מפציעה בעונתו הראשונה בקבוצה, הושאל לעונה אחת בחזרה לרומניה, הפעם לדינמו בוקרשט.
כשחזר לאייאקס הפך להיות השוער הראשון של הקבוצה.
אף על פי שהתמודד בו זמנית עם פציעות שספג, הוא שיחק גם בליגה וגם בליגת האלופות.
בינואר 2006 נמכר לובונץ לקבוצת הסרייה א', פיורנטינה, שחיפשה שוער מחליף לסבסטיאן פריי שנפצע.
בשל החלמתו של פריי, הרומני חזר להיות שוער מחליף.
בתחילת 2007 חזר לדינמו בוקרשט ועזר לקבוצה לזכות באליפות.
בסוף אוגוסט 2009, קבוצת רומא החתימה את לובונץ בהעברה חופשית, עם אופציה לרכוש אותו בסוף העונה.
לובונץ ערך את הופעת הבכורה שלו במדי רומא בתחילת אוקטובר, כאשר נכנס כמחליף בדקה ה-23 במשחק נגד נאפולי.
בעקבות פציעתו של השוער הראשון, מארטן סטקלנבורג, הפך לובונץ להיות השוער הזמני של הקבוצה.
ב-1 ביולי 2013 חתם לובונץ על חוזה לשלוש שנים נוספות במדי רומא.
לובונץ היה שוערה של נבחרת רומניה מאז שנת 1998, אז ערך את הופעת הבכורה שלו במשחק מול נבחרת ליכטנשטיין, ועד שנת 2013 שבה פרש מהמדים הלאומיים.
לובונץ השתתף עם הנבחרת במשחקי יורו 2000 ויורו 2008.
בוגדן בוגדנוביץ' (בסרבית: Богдан Богдановић; נולד ב-18 באוגוסט 1992) הוא כדורסלן סרבי המשחק בקבוצת לוס אנג'לס קליפרס מליגת ה-NBA, וכן בנבחרת סרביה.
גובהו 1.96 מטרים והוא משחק בעמדת הקלע.
בוגדנוביץ נבחר במקום ה-27 בסיבוב הראשון של דראפט ה-NBA לשנת 2014 על ידי פיניקס סאנס, והזכויות עליו הועברו לסקרמנטו קינגס שנתיים לאחר מכן.
בוגדנוביץ' נולד בבלגרד, והחל לשחק כדורסל במספר מועדונים מקומיים, בהם קבוצת הנוער של ז'לזניק בלגרד.
בשנת 2010 החל לשחק לראשונה בליגת העל הסרבית, כשהצטרף לקבוצת פרטיזן בלגרד.
בנוסף, שיחק במדי פרטיזן ביורוליג, שם זכה בפרס הכוכב העולה של המפעל בשנתו האחרונה במועדון.
בסיום עונה זו נבחר בדראפט ה-NBA במקום ה-27 של הסיבוב הראשון על ידי קבוצת פיניקס סאנס.
בעונת עבר לשחק בפנרבחצ'ה אולקר הטורקית, כאשר בעונתו השנייה הוא זכה עימה בדאבל מקומי והגיע איתה עד לגמר היורוליג, תוך זכייה בפעם השנייה ברצף בפרס הכוכב העולה.
בקיץ 2016 עברו זכויות השחקן של בוגדנוביץ' ב-NBA לקבוצת סקרמנטו קינגס.
בעונת נבחר בוגדנוביץ' לחמישיית העונה ביורוליג יחד עם חברו לקבוצה אפיי יודו, ובסיום העונה זוכה איתה במפעל בפעם הראשונה בתולדותיה, כשממוצעיו לאורך העונה האירופית עומדים על 16.7 נקודות מדד - כולל 14.6 נקודות, 3.8 ריבאונדים ו-3.6 אסיסטים.
בעונת עבר בוגדנוביץ' ל-NBA, לקבוצה שהחזיקה עליו את הזכויות, סקרמנטו קינגס.
בעונתו הראשונה נבחר למשחק הכוכבים העולים בסוף-שבוע האולסטאר, ואף זכה בפרס ה-MVP של משחק זה כשנבחרת העולם בהובלתו ניצחה את נבחרת ארצות הברית.
בסיום העונה נבחר בוגדן לחמישיית הרוקיז השנייה וסיים עם ממוצעים של 11.8 נקודות, 3.3 אסיסטים ו-2.9 ריבאונדים.
בנובמבר 2020 חתם באטלנטה הוקס על חוזה ל-4 עונות עבור כ-72 מיליון דולר.
בוגדנוביץ' היה הקלע הבולט בנבחרת הנוער של יוגוסלביה באליפות אירופה שנערכה בווילנא ב-2010, עם 10.2 נקודות למשחק.
נבחרת סרביה סיימה את האליפות במקום הרביעי.
ב-2011 השתתף עם נבחרת הנוער באליפות העולם בלטביה, בה זכתה במדליית הכסף.
ב-2012 שיחק במדי נבחרת העתודה הסרבית שזכתה במקום הרביעי באליפות אירופה שנערכה בסלובניה.
הוא הוביל את קלעי הנבחרת עם 12.4 נקודות בממוצע למשחק.
בשנת 2013 שיחק במדי נבחרת סרביה באליפות אירופה, בה סיימה במקום השביעי.
באליפות העולם בכדורסל 2014 הוביל את נבחרתו לגמר, בו הפסידה לנבחרת ארצות הברית, כאשר בוגדנוביץ' מסיים עם 12 נקודות בממוצע למשחק.
בטורניר הכדורסל באולימפיאדת ריו זכה עם נבחרתו במדליית הכסף.
ביורובאסקט 2017 הוביל את נבחרתו לגמר, בו הפסידה לנבחרת סלובניה של גוראן דרגיץ' ולוקה דונצ'יץ'.
בוגאי (בפולנית: Bugaj) הוא כפר בגמינה ז'יטנו במחוז ראדומסק בפרובינציית לודז' במרכז פולין.
הוא שוכן במרחק של כ-2 קילומטרים דרומית לז'יטנו, בירת הגמינה, כ-20 קילומטרים דרום-מזרחית לראדומסק, בירת המחוז, וכ-100 קילומטרים דרומית ללודז', בירת הפרובינציה.
בוגד הוא מותחן ריגול מאת יונתן דה שליט, שם העט של איש מערכת הביטחון הישראלית.
הספר עוסק במרדף אחר סוכן כפול שהצליח להגיע לצמרת המדינית-ביטחונית במדינת ישראל.
בטרם יצא לאור נדרש כתב היד לקבל אישור מוועדת השרים למתן היתר לפרסומים ומהצנזורה הצבאית.
הספר הוא מותחן בדיוני המסתמך על אירועים דוגמת פרשת יהודה גיל.
ועל אישים מעולם הביון דוגמת מרקוס וולף.
כן שאב המחבר השראה מספריו של ג'ון לה קארה.
בשנת 2018 יצא לאור תרגום הספר לאנגלית תחת השם Traitor.
בשנת 2013 ארכיבאית בגמלאות של השטאזי מתוודה בפני הכומר שלה בדרזדן כי השטאזי גייס והפעיל סוכן שהגיע לעמדה בכירה בממשלת ישראל.
כינויו של המקור - קוברה.
נשיא המדינה מטיל על אהרן לוין, ראש המוסד לשעבר, לגייס צוות ולאתר את ה"חפרפרת".
לוין מרכיב צוות בראשות פקודו לשעבר, מיכאל תורג'מן, עורך דין בהווה וקצין איסוף במוסד בעברו.
כן כולל הצוות את יערה, אמיר ואמנון אסלן, כולם לוחמי מוסד לשעבר, ואת עדי, קצינת מודיעין במוסד המצויה בחופשת לידה.
בוגאטי שירון היא מכונית-על במרכב קופה, בעלת שני מקומות ישיבה, שיוצרה על ידי בוגאטי בייצור מוגבל (500 יחידות) בין השנים 2016 ל-2018. היא הוצגה בתערוכת הרכב הבינלאומית של ז'נבה ב-1 במרץ 2016.
ב-2018 היא הוחלפה בדגם בעל ביצועים משופרים בשם בוגאטי שירון ספורט.
בספטמבר 2019 דגם משופר בשם בוגאטי שירון סופר-ספורט 300+ שבר את שיא המהירות כשהגיע למהירות של .
דגם זה יימכר במהדורה מוגבלת (30 יחידות) במסגרת חגיגות 110 שנה לבוגאטי וייתכן שייכנס לייצור סדרתי החל מ-2021.
בוגאטי שירון 110 אן בוגאטי
השירון קרויה על שמו של לואי שירון, נהג המרוצים הצרפתי של חברת בוגאטי בשנות ה-20 וה-30 של המאה ה-20, אשר התחרה בין היתר במרוצי הפורמולה 1 ובמרוצי לה מאן.
יחידת הכוח היא מנוע בנזין 16 צילינדרים בתצורת W בנפח 7,993 סמ"ק בעל 4 מגדשי טורבו שמספק כ-.
צריכת הדלק המשולבת עומדת על 25.190 ליטר לכל 100 ק"מ.
בנסיעה רצופה של 8 דקות במהירות המקסימלית של 420 קמ"ש, מכל הדלק של המכונית אשר נפחו 100 ליטרים, יתרוקן לחלוטין.
פליטת הפחמן דו-חמצני עומדת על 571.636 גרם לק"מ.
בניגוד למתחרות ולמכוניות העל האחרות של התקופה דוגמת הפורשה 918 או המקלארן P1, הבוגאטי שירון אינה בעלת מערכת היברידית משולבת חשמל, אלא בעלת מנוע בעירה פנימית רגיל, זאת ומאחר ובחברת בוגאטי דחו אפשרות זו משיקולי התוספת הלא רצויה למשקל המכונית ופגיעה בביצועים ובמהירות המקסימלית אשר מכוונת לרף הגבוה ביותר.
נקודה נוספת היא האילוץ אשר היה נדרש בשינוי עיצוב המכונית מאחר שישנו מחסור פיזי בגוף המכונית להרכבת מערכת כזאת.
לבוגאטי שירון שלדה עשויה סיבי פחמן אשר מחוזקים על ידי פולימר, מערכת מתלים עצמאיים ומערכת הנעה לכל הגלגלים.
השירון נחשבה למכונית הכביש המהירה ביותר מייצור סדרתי.
עם זאת, מהירותה המרבית טרם נמדדה באופן רשמי ומדויק.
השירון מהירה ביותר ויכולה לעבור את מהירות ה-450 קמ"ש ואף להגיע למהירות של כ-500 קמ"ש, אך משיקולי בטיחות המהירות הוגבלה אלקטרונית ל-.על פי הערכות המהירות המקסימלית של המכונית (ללא ההגבלה) היא כ-463 קמ"ש (על פי נתוני החברה) אך למרות הערכתו של נהג המרוצים המכונית הגיעה למהירות של 500 קמ"ש.
נהג הניסויים של החברה העריך אף הוא שהמכונית יכולה להגיע למהירות זו, בתנאי שיורכבו עליה צמיגים מיוחדים שיוכלו לעמוד במהירות העצומה ובחום הרב שנוצר עקב החיכוך עם הכביש.
השירון שברה את שיא ההאצה מ-0 ל-400 ובחזרה ל-0: התמרון הזה לוקח 42 שניות בלבד.
בספטמבר 2019 נשבר שיא המהירות על ידי בוגאטי שירון משודרגת שהגיעה למהירות 490.48 קמ"ש (304.77 מייל לשעה), הבוגאטי המשודרגת נקראת בוגאטי שירון סופר-ספורט 300+ משום שהייתה המכונית הראשונה שחצתה את ה-300 מייל לשעה.
בדומה לדגם הוויירון, הבוגאטי שירון מיוצרת במתקן החברה במולצהיים אשר בחבל אלזס שבצרפת.
כמות הייצור הוגבלה ל-500 יחידות בלבד, כאשר ייצור ושיווק המכונית יימשך על פני כשנתיים.
המכונית תוצע למכירה ללקוחות מועדפים אשר ייבחרו בקפידה, כאשר מחירה לרכישה בגרמניה של כל מכונית יחל מ-2.4 מיליון אירו, לעומת 2.66 מיליון דולרים בארצות הברית.
שחקן הכדורגל כריסטיאנו רונאלדו רכש וקיבל מכונית מדגם זה.
בשנת 2018 הציגה חברת לגו בתערוכת הרכב של פריז בוגאטי שירון בגודל מלא העשויה לגו.
בניית השירון מלגו נעשתה כחלק מתרגיל יחסי ציבור, לקידום שיתוף הפעולה בין בוגאטי ללגו.
בנייתה ארכה 13,000 שעות עבודה, היא בנויה מיותר ממליון חלקים ומסוגלת לנסוע עקב 2,304 מנועים חשמליים ו-4,032 גלגלי שיניים המספקים 5.3 כ"ס ומאפשרים מהירות מרבית של 20 קמ"ש, משקלה עומד על 1.5 טון.
מלבד הצגת בוגאטי שירון מלגו, השיקה לגו ערכת בוגאטי שירון ב-1,200 ש"ח.
השירון מוצגת בכמעט כל משחקי המכוניות, בניהם: אספלט 8, אספלט 9, Need for Speed ומשחקי פורזה.
לרוב השירון היא המכונית הטובה ביותר במשחק והיקרה ביותר.
בוגאטי שירון ספורט היא מכונית-על במרכב קופה, בעלת שני מקומות ישיבה, שיוצרה על ידי בוגאטי בייצור מוגבל בין השנים 2019 ל-2020. היא הוצגה בתערוכת הרכב הבינלאומית של ז'נבה ב-6 במרץ 2019.
השירון ספורט היא גרסה ספורטיבית יותר לשירון, ההבדלים העיקריים לעומת השירון הרגיל הם: שיפור המהירות במצבי מסלול (יציבות ותאוצה בקו ישר).
היא מצוידת בחבילה דינמית עם בולמי זעזועים עם ניהול המאפשר הקשחה ב-10%.
בנוסף בוגאטי הפחיתה את המשקל בעיקר בחישוקי הגלגלים ובהוספת סיבי פחמן במקום לוחות אלומיניום ב-18 ק"ג לעומת השירון הרגיל.
בתחום ההנעה לא בוצעו שינויים והשירון ספורט כוללת את אותה מערכת הנעה של השירון הרגיל, W16 בנפח 8.0 ליטר המספק 1,500 כ"ס.
תאוצה של 2.5 שניות ומהירות מרבית של 420 קמ"ש עם מגביל מהירות ו-463 קמ"ש ללא מגביל מהירות.
פליטת הפחמן דו-חמצני עומדת על 571.636 גרם לכל ק"מ.
בוגאטי שירון 110 אן בוגאטי היא מכונית-על במרכב קופה, בעלת שני מקומות ישיבה, שיוצרה על ידי בוגאטי בייצור מוגבל (20 יחידות) בין השנים 2019 ל-2021. היא נחשפה בתערוכת הרכב הבין-לאומית של ניו יורק ב-29 באפריל 2019. השירון 110 אן בוגאטי היא גרסה מיוחדת המציינת 110 שנים להקמתה עם מחווה לצרפת.
העיצוב החיצוני והפנימי לא שונה מהכירון למעט סמלילים של 110 המוטבעים על צידי הדלתות והמושבים, בנוסף סמלילים של דגל צרפת נמצאים על המראות צד והכנף האחורית צבועה בצבעי דגל צרפת.
בתחום ההנעה אין כל שינוי מהשירון והדגם ממשיך עם מנוע בנזין W16 צילינדרים בנפח 8.0 ליטר עם ארבעה מגדשי טורבו המספק כ- ומומנט מרבי של 163 קג"מ.
מהירות מרבית מוגבלת אלקטרונית ל-420 קמ"ש או 463 קמ"ש ללא מגביל.
צריכת הדלק המשולבת עומדת על 22.324 ליטר לכל 100 ק"מ.
פליטת הפחמן דו-חמצני עומדת על 505.606 גרם לכל ק"מ.
בוגאטי שירון סופר-ספורט 300+ היא מכונית-על במרכב קופה בעלת שני מקומות ישיבה, שיוצרה בייצור מוגבל (30 יחידות) על ידי יצרנית הרכב הצרפתית בוגאטי בין השנים 2020 ל-2022. המכונית הוצגה בתערוכת הרכב של לוס אנג'לס בנובמבר 2019. המכונית היא דגם משופר של הבוגאטי שירון.
בתערוכת הרכב של מילאנו שבאיטליה הציגה בוגאטי גרסה מוגבלת וסטנדרתית של השירון סופר-ספורט 300+, זו מיוצרת כמעט ללא שינויים מה-300+, ומיוצרת עם הגבלה של 9 יחידות, היא מיוצרת תחת השם בוגאטי שירון סופר-ספורט.
בוגאטי יצרה דגם ששמו בוגאטי שירון ספורט זהו דגם חזק יותר של השירון הרגיל, הסופר-ספורט 300+ מבוססת על השירון ובמיוחד על השירון ספורט אך לשמה נוסף "סופר-ספורט 300+" מכיוון שהיא הראשונה בתולדות בוגאטי שהגיעה למהירות של למעלה מ-300 מייל לשעה (482.76 קמ"ש).
הבוגאטי שירון סופר ספורט 300+ קיבלה עיצוב מיוחד, מכיוון שהיא מיועדת למרוצים.
היא מצופה בסיבי פחמן, המיועדים להוריד את המשקל, עם שני פסים כתומים הנמצאים במרכז המכונית.
הגלגלים והצמיגים הם מחברת מישלן, אשר יוצרו במיוחד כדי לעמוד בדרישות הרכב.
הרכב כולל מנוע בנזין W16 צילינדרים בנפח 8.0 ליטר עם ארבעה מגדשי טורבו המספק ב-7,100 סל"ד.
צריכת הדלק המשולבת עומדת על 21.470 ליטר לכל 100 ק"מ.
פליטת הפחמן דו-חמצני עומדת על 486.723 גרם לכל ק"מ.
הבוגאטי שירון סופר-ספורט 300+ נחשבה למכונית המהירה ביותר בעולם.
מהירותה המרבית עומדת על .
היא החזיקה בתואר עד שנת 2020, כאשר פותחה הבוגאטי בוליד שמהירותה המרבית היא כ-.
הלקוחות שהזמינו את הדגם עם כלוב התהפכות מהמפעל, יוכלו לנהוג בדגם על מסלול הניסויים של פולקסווגן וולפסבורג, שם הדגם קבע את שיא המהירות.
ב-23 בספטמבר 2021 הודיעה בוגאטי כי מתחילה ההשקה של הסופר ספורט 300+ ללקוחות.
אף על פי שכל דגמי בוגאטי מיוצרים עם מגביל מהירות, אשר מגביל את המהירות ל-420 קמ"ש, הספורט ספורט 300+ מגיעה ללא מגביל.
הייצור הסתיים רשמית ב-21 ביולי 2022.
בספטמבר 2019 נשבר שיא המהירות על ידי בוגאטי שירון משודרגת שהגיעה למהירות 490.48 קמ"ש (304.77 מייל לשעה), הבוגאטי המשודרגת נקראת בוגאטי שירון סופר-ספורט 300+ משום שהייתה המכונית הראשונה לחצות את ה-300 מייל לשעה.
מהירות זו אינה נחשבת כשבירת השיא שבו החזיקה הקוניגסג אגירה RS, משום שהבוגאטי המשודרגת אינה נחשבת לייצור סדרתי בניגוד לקוניגסג וגם משום שנסעה רק בכיוון אחד ולא לשני צדדים כנהוג, אך ישנן שמועות שאכן השירון סופר-ספורט תעבור לייצור סדרתי החל מ-2021 ומחירה יהיה כשישה מיליון דולרים.
ב-2020 נשבר השיא על ידי ה-SSC טואטרה של שלבי סופרקארס, שהגיעה למהירות של , אך יש מחלוקת על תקפותו.
בוגאטי שירון פור ספורט היא מכונית-על במרכב קופה, בעלת שני מקומות ישיבה, שמיוצרת על ידי בוגאטי בייצור מוגבל (60 יחידות) משנת 2020. היא נחשפה ב-3 במרץ 2020.
הספור ספורט היא גרסה המיועדת למסלול ולנהיגה נוחה יותר במסלולים של הבוגאטי שירון.
היא גרסה היועדת למסלול ובעלת מהירות נמוכה יותר (350 קמ"ש) מאשר השירון הרגילה, בנוסף היא כוללת שינויים אווירודינמיים שמגבירים את כושר ההצמדה מלפנים ומאחור, ליציבות משופרת.
מאחור יש כנף אחורית גדולה לא חשמלית באורך 1.9 מטר, זו מחליפה את הכנף הנשלפת של השירון הרגילה וחוסכת בכך 10 ק"ג בזכות הסרת המנועים החשמליים.
לפור ספורט כיול מתלים נוקשה יותר, הקפיצים הוקשחו ב-65% מלפנים ו-33% מאחור, נוספו מוטות מייצבים מסיבי פחמן בשני הסרנים והבולמים האדפטיביים הוקשחו לנהיגה דינמית יותר.
משקל הפור ספורט ירד בעוד 10 ק"ג מלבד ה-10 ק"ג של הכנף, על ידי הוספת סיבי פחמן במקום האלומיניום לחישוקי הגלגלים ובלמים מטיטניום.
בתחום ההנעה הדגם ממשיך עם אותו מנוע של השירון הרגיל אך קו האדום עלה ב-200 סל"ד יותר ותיבת הילוכים רובוטית כפולת מצמדים בעלת שבעה הילוכים חדשה שמציעה יחסי העברה טובים יותר ב-15%.
המהירות המרבית עומדת על 350 קמ"ש.
בוגאטי שירון סופר-ספורט היא מכונית-על במרכב קופה, בעלת שני מקומות ישיבה, שמיוצרת על ידי בוגאטי בייצור מוגבל (9 יחידות) משנת 2022. היא הוצגה בתערוכת הרכב של מילאנו ב-12 ביוני 2021. היא גרסה מיוחדת ויותר סטנדרטית של הבוגאטי שירון סופר-ספורט 300+.
ב-20 במאי 2022 נבדקה הסופר-ספורט במתקן מיוחד הבודק את הכוח המרבי שלה (בכוחות סוס) ואת המהירות המרבית שלה והתברר כי בוגאטי "שיקרה" בנוגע לכ"ס ופרסמה שלסופר-ספורט יש 1,600 כ"ס אך בבדיקה התברר כי יש לסופר-ספורט למעלה מ-1,619 כ"ס, 19 כ"ס יותר ממה שבוגאטי הצהירה.
היא מבוססת כמעט ללא שינויים על הבוגאטי שירון סופר-ספורט 300+, השינויים העיקריים הם הסרת לוחות הסיבי פחמן והוספת לוחות אלומיניום במקומם, מספר שינויים נוספים מורידים את המשקל בעוד 23 ק"ג לעומת השירון הרגיל.
היא ארוכה ב-25 ס"מ יותר מהשירון הרגיל (כמו ה-300+), אך כוללת עיצוב מעט שונה, חישוקי הגלגלים הוחלפו בקלים יותר מאלומיניום ועיצוב חדש.
צמיגים מיוחדים של חברת מישלן.
בתחום ההנעה הדגם כולל מנוע בנזין W16 צילינדרים בנפח 8.0 ליטר עם ארבעה מגדשי טורבו המספק ב-7,000 סל"ד ומומנט כוח מרבי של 169.78 קג"מ.
בוגדן פטריצ'יקו חאשדאו (ברומנית: Bogdan Petriceicu Hasdeu וברוסית: Хашдеу, Богдан Петричейку, 26 בפברואר 1838 - 25 באוגוסט 1907) היה אחד האישים הבולטים בתרבות הרומנית בכל הזמנים, סופר ומשורר, בלשן ושופט, חבר האקדמיה הרומנית וחבר בבית הנבחרים הרומני, היסטוריון ופובליציסט רומני שנולד באימפריה הרוסית.
חאשדאו נולד בשם טאדאו חז'דאו (Tadeu Hîjdeu) למשפחה בעלת קרקעות, בכפר קריסטינשט, באזור חוטין, כעת באוקראינה ואז חלק מהאימפריה הרוסית.
הוא למד בבית הוריו, אביו אלכסנדרו חז'דאו היה בעצמו סופר, בלשן, מחנך ופובליציסט ששלט בעשר שפות.
חאשדאו למד מ-1850 בבית ספר תיכון בקישינב ובהמשך למד משפטים באוניברסיטת חרקוב.
לאחר סיום לימודיו שירת חאשדאו כקצין בצבא הרוסי.
לאחר מלחמת קרים נחתם חוזה פריז (1856) ובמסגרתו משכה רוסיה את ידיה מהנסיכויות הרומניות וחלק מבסרביה הועבר לנסיכות מולדובה - חאשדאו עבר אל החלק הזה, כדי להיות בארץ דוברת רומנית.
רוסיה תבעה מנסיכות מולדובה את הסגרתו לידיה, אך זו סירבה וחאשדאו התמנה להיות חבר בחבר השופטים בקאחול, אך התפטר לאחר שבעה חודשים.
ב-1858 עבר ליאשי, שם היה למורה בבית ספר תיכון וספרן אוניברסיטת יאשי - הוא תרם לספרייה 4,000 כרכים.
חאשדאו ייסד את כתב העת Din Moldova (ממולדובה) ופרסם בו שירים, משלים, נובלות וביקורות.
הוא גם ניהל את כתב העת România, שהופיע ביאשי וקידם את רעיונות אביב העמים.
ב-1863 היה מעורב במשפט הראשון שנערך ברומניה על יצירה ספרותית, הנובלה שלו, Duduca Mamuca, נחשבה לא מוסרית ועל כך נתבע לדין.
הוא הגן על עצמו ויצא זכאי, אך ליתר ביטחון שינה מעט את הנובלה ופרסם אותה מחדש בשם Micuţa.
ב-17 במאי 1876 התמנה למנהל הארכיבים הלאומיים של רומניה, בבוקרשט, תפקיד בו החזיק עד 1 באפריל 1900. הוא תרם רבות לפרסום מסמכים ב-Arhiva istorică (הארכיב ההיסטורי) וב-Cuvinte din bătrâni (דברי הזקנים) ויצר תקדים של פרסום העתקי מסמכים מארכיבים זרים הנוגעים לרומנים.
בין היתר פרסם חאשדאו גם מסמך, שהתגלה מאוחר יותר כמזויף, Diplomă Bârlădeană, מסמך המתוארך לשנת 1134 והטוען לקיומו של נסיך ברלאד בשם Ivancu Rotislovovici (איוונקו רוטיסלוביץ'), ששלט במישורי מולדובה והיה כפוף לנסיכות גליציה.
ב-1877 התקבל כחבר באקדמיה הרומנית וב-1878 התמנה פרופסור לבלשנות השוואתית באוניברסיטת בוקרשט.
חאשדאו היה חסיד נלהב של איחוד הנסיכויות הרומניות.
הוא היה מתומכיו של מיכאיל קוגלניצ'אנו ותמך גם בקואליציה המפלצתית שהביאה להתפטרותו של אלכסנדרו יואן קוזה מהשלטון.
הוא תמך בבחירתו של שליט זר מבית הוהנצולרן ולאחר בחירתו תמך בקרול הראשון, מלך רומניה.
הוא היה פעיל במפלגה הלאומית ליברלית (רומניה) וכיהן מטעמה כחבר הפרלמנט הרומני.
ב-1865 נשא לאישה את יוליה פליצ'יו מרושיה מונטנה, אותה הכיר בנסיעה לקרפטים המערביים ולשניים נולדה, ב-1869, בת שקיבלה את שם אימה, יוליה.
יוליה חאשדאו הייתה מאוד מוכשרת בתחומים רבים, אך מתה בגיל 19 משחפת.
מות הבת היחידה השפיעה קשה על אביה, שבנה לזכרה, בקמפינה, את ארמון יוליה חאשדאו.
היסטוריה של הסובלנות הדתית ברומניה מאת בוגדן פטריצ'ייקו חאשדאו התפרסם ב-1868 בבוקרשט
הרומנים של באנאט מאת בוגדן פטריצ'ייקו חאשדאו התפרסם ב-1896 בבוקרשט
בוגאטי סוג 101 היא מכונית סלון - ספורט מהודרת אשר נבנתה על ידי יצרנית רכבי היוקרה הצרפתית בוגאטי אשר יוצרה בין השנים 1951–1965.
נבנו 8 יחידות, בתצורות: סלון - 4 דלתות, (4 יחידות), דו מושבית קופה, סגורה, (2 יחידות) ודו מושבית קבריולה (רודסטר), (2 יחידות).
מתוך שמונת הדגמים אשר נבנו "בוגאטי סוג 101", נלקחו המארז והגוף מדגם ה- "Bugatti Type 57", ל -6 יחידות.
המארז והגוף ל-2 היחידות הנותרות נלקחו מ-Type" 57S."
בוגאטי סוג 18 היא מכונית ספורט, דו מושבית, קבריולה אשר נבנתה על ידי יצרנית רכבי היוקרה הצרפתית בוגאטי בין השנים 1912–1914. בוגאטי בנה רק 7 יחידות של המכנית הזאת, וככל הידוע רק 3 מתוכן שרדו עד היום.
טייפ 18 הונעה באמצעות מנוע טורי בנפח 5.0 ליטר (5,027 סמ"ק) עם 3 שסתומים לכל צילינדר וגל זיזים עילי יחיד, והמהירות המרבית שלה הייתה קרובה ל-160 קמ"ש .
אחת המכוניות (שלדה מספר 474) נמסרה בספטמבר 1913 לטייס והספורטאי הצרפתי רולאן גארוס (1888-1918) שהיה ידידו של אטורה בוגאטי.
גארוס עצמו נהרג בשלהי מלחמת העולם הראשונה כטייס קרב בצבא צרפת ומכונית זו נמכרה לאחר המלחמה ללואיס קואטלן שהיה המהנדס הראשי של חברת המכוניות סאנבים Sunbeam.
לאחר גלגולים רבים ומעניינים נמכרה המכונית הזאת אחרי מלחמת העולם השנייה תמורת 400 ליש"ט לאוסף פרטי בבריטניה ונותרה שם עד לשנת 1988. בשנת 2009 היא נמכרה במכירה פומבית תמורת 2,427,500 אירו וכיום היא מוצגת לציבור במוזיאון Louwman בהולנד.
בוגאטי הייתה יצרנית רכב צרפתית יוקרתית שהוקמה בשנת 1909 ונסגרה בשנת 1963. בשנת 1988, לאחר שפולקסווגן רכשה את הזכויות לשם החברה, היא הקימה את Bugatti Automobiles בבעלותה, שמייצרת מכוניות-על מודרניות.
בשנת 2021 אוחדה בוגאטי עם יצרנית מכוניות-העל הקרואטית רימאק שבבעלות חלקית של פורשה מקבוצת פולקסווגן והיא נקראת בוגאטי-רימאק.
בוגאטי המקורית מפורסמת בזכותו של אטורה בוגאטי, שנחשב לגאון בתחום הנדסת רכב וייצר כמה ממכוניות הספורט המהירות ביותר בעולם בשעתו.
אטורה בוגאטי נפטר בשנת 1947 ומכיוון שבנו ז'אן נפטר בשנת 1939 לא היה לו יורש שיכול היה להריץ קדימה את החברה.
חברת בוגאטי המקורית שרדה ואף הציגה בשנת 1950 את הדגם האחרון שאטורה תכנן, אבל חדלה לחדש והפסיקה לפעול כיצרנית מכוניות בשנת 1952.
בשנת 1963 נרכשה החברה, אשר עדיין ייצרה חלקים למטוסים, ובשנת 1987 רכש יזם איטלקי את הזכויות לשם והקים חברה חדשה בשם Bugatti Automobili S.p.A.
כיום שייכת בוגאטי לקבוצת פולקסווגן.
מנכ"ל החברה הוא מאטה רימאק.
בוגאטי סוג 64 היא מכונית סלון, 4 דלתות, אשר נבנתה על ידי יצרנית רכבי היוקרה הצרפתית בוגאטי, בשנת 1939.
נבנו 2 או 3 יחידות.
יחידה אחת נבנתה בתצורת קופה, 2 דלתות.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה הפרויקט בוטל.
בוגדן ז'רייץ' (בסרבית: Богдан Жерајић; 1 בפברואר 1886 - 15 ביוני 1910) היה סטודנט בוסני סרבי מאוניברסיטת זגרב אשר ניסה להתנקש בחייו של מושל בוסניה והרצגובינה מטעם האימפריה האוסטרו-הונגרית, מריאן ורשנין.
חרף העובדה שז'רייץ' נכשל, מעשהו שימש השראה לצעירים בוסנים רבים אשר התנגדו לאימפריה, ובין היתר השפיע על מבצעי רצח פרנץ פרדיננד.
ז'רייץ' נולד ב-1 בפברואר 1886 בעיר נבסיניה בבוסניה והרצגובינה, אשר באותה עת נשלטו בידי האימפריה האוסטרו-הונגרית.
הוא למד בפקולטה למשפטים באוניברסיטת זגרב, בקרואטיה אשר גם כן נשלטה בידי האוסטרו-הונגרים.
הוא היה חבר בתנועה המחתרתית "חופש" (Слобода) אשר שמה לה למטרה לשחרר את כל העמים הסלאבים משלטון האוסטרו-הונגרים, לאחד אותם עם ממלכת סרביה ולהקים את "יוגוסלביה".
נטען שז'רייץ' גם היה חבר בארגון "היד השחורה", אולם הדבר לא הוכח.
בז'רייץ' גמלה ההחלטה להתנקש בחיי פקיד אוסטרו-הונגרי בכיר כדי לזעזע את האימפריה.
הוא תכנן להתנקש בפרנץ יוזף הראשון, קיסר אוסטריה כשזה ביקר במוסטר ב-3 ביוני 1910, אך מסיבה לא ידועה לא עשה זאת.
תחת זאת, החליט ז'רייץ' לרצוח את מושל בוסניה והרצגובינה הברון מריאן ורשנין.
ההחלטה גמלה בליבו לאחר קריאת מאמר של העיתונאי ריסטו רדולוביץ', שטען כי החיים הציבוריים בבוסניה והרצגובינה אפופי דיכאון, וכי רק טרגדיה תעורר אותם.
כשז'רייץ' קרא מילים אלו הוא זעק "תהיה טרגדיה!".
ב-15 ביוני הוא הגיע לטקס פתיחת הפרלמנט הבוסני בסרייבו, וירה בוורשנין חמישה כדורים מאקדחו, ובהאמינו כי ורשנין מת, הוא ירה בעצמו את הכדור האחרון, באמרו שהוא מצפה שהסרבים ינקמו את מותו.
למעשה ז'רייץ' לא הצליח להרוג את ורשנין אלא רק לפצוע אותו.
המשטרה האוסטרית כרתה את ראשו של ז'רייץ' ושימרה אותו במוזיאון הפשיעה שלה.
העיתונות באימפריה, וגם בסרביה השכנה, תיארה את מעשהו של ז'רייץ' כמעשה של טירוף מופרע, אך בפועל הוא השפיע על דור שלם של בוסנים צעירים שחלמו על שחרור מהעול האוסטרו-הונגרי.
בין היתר הוא שימש השראה לחוליה שביצעה את רצח פרנץ פרדיננד.
בוגאי (בפולנית: Bugaj) הוא כפר בגמינה באביאק במחוז קולו בפרובינציית פולין גדול בפולין.
הכפר נמצא במרחק של כ-5 קילומטרים מזרחית לבאביאק, בירת הגמינה, במרחק של כ-17 קילומטרים צפונית לקולו, בירת המחוז, ובמרחק של 123 קילומטרים מזרחית לפוזנן, בירת הפרובינציה.
בסתיו 1940, בתקופה שפולין הייתה נתונה תחת כיבוש גרמניה הנאצית במלחמת העולם השנייה, הכפרים בוגאי ונוביני ברדובסקיה, שלא הייתה בהם אוכלוסייה יהודית, הפכו לגטאות כפריים שאליהם הגרמנים גירשו בין 200 ל-300 משפחות (כ-800 איש) מגטאות קולו ובאביאק; כ-50 משפחות מקולו נשלחו לנוביני ברדובסקיה והיתר לבוגאי.
הגטאות התפרשו על פני 300 הקטאר של אדמות ו-165 בתים שהיו קודם לכן בבעלות פולנית.
הם תפקדו כמעין מושבות חקלאיות, כשהגרמנים אילצו את יושביהם לבצע עבודות חקלאיות בכל השדות באזור.
החקלאים התפרנסו ממכירת מה שנותר מתבואתם לשכניהם הפולנים.
ממכתב שנשלח מיושבי הגטו אל גטו ורשה באפריל 1941 עולה כי התנאים במבני הגטו היו קשים מאוד והמשק החי ברשות היהודים היה מצומצם מאוד: 7 סוסים וכ-20 עופות ועזים.
בינואר 1942 הגטאות חוסלו כשיושביהם נשלחו למחנה ההשמדה חלמנו ונרצחו, כאשר ניצול היה ניצול בודד מבוגאי שהצליח להימלט מחלמנו.
לאחר החיסול הגרמנים הורו להרוס את מבני הגטאות והוקם עליהם יער.
עם הסיום המלחמה האזור חזר לשליטת פולין.
החל מ-1975 הכפר היה חלק מפרובינציית קונין, עד להקמת פרובינציית פולין גדול ב-1999.
בוגאץ' (בהונגרית: Bogács) הוא כפר במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה.
בבוגאץ' חיו מעט יהודים ובמקום קיים בית קברות יהודי.
בוגאטי סוג 29 ו-30 הן סדרות של מכוניות : "בוגאטי סוג 29" היא מכונית מרוץ, "בוגאטי סוג 30" היא מכונית ספורט, דו מושבית, רודסטר ו 4- מושבית קבריולה אשר נבנו על ידי יצרנית רכבי היוקרה הצרפתית בוגאטי בין השנים 1926–1922 בצרפת.
מדגם מכונית המרוץ "בוגאטי סוג 29" יוצרו 7 יחידות בשנת 1922.
יוצרו 585 יחידות מדגמי "בוגאטי סוג 29" ו-"בוגאטי סוג 30".
בוגאטי היא יצרנית רכב צרפתית יוקרתית.
מנוע קדמי - 8 צילינדרים
מנוע בנזין, כונן גל זיזים: קדמי, מצנפת ארכובה אחת
רדיאטור מסוג "Brescia" במרכב בסיס גלגלים ארוך
בלמים: מסוג בלמי תוף: תופים קדמיים קטנים, תופים אחוריים גדולים
הופעת הבכורה התחרותית של דגם "בוגאטי סוג 30" התקיימה ב־15 ביולי1922 במרוץ "גרנד פרי הצרפתי" ("Gran Premio di Francia" ) : שלושה מתוך ארבעת דגמי "בוגאטי 30" דורגו במקום השני, השלישי והחמישי
בשנת 1922 במרוץ "Gran Premio d'Italia" במסלול "Autodromo nazionale di Monza" הגיע דגם "בוגאטי סוג 30" למקום השלישי
בשנת 1923 במרוץ "500 Miglia di Indianapolis" הגיע דגם "בוגאטי סוג 30" למקום התשיעי
בוגד היא סדרת טלוויזיה ישראלית, מסוגת דרמת מתח וריגול, שנוצרה על ידי רון לשם ועמית כהן ובוימה על ידי אסף פולונסקי בהשראת פרשת היעלמות המטוס המלזי.
הסדרה הייתה אמורה להיות משודרת בשנת 2020 ובסופו של דבר שודרה ב-HOT בין 13 בספטמבר 2022 ל-3 בנובמבר 2022.
מטוס נוסעים ישראלי נעלם מהאוויר בין תל אביב להודו ועליו 225 נוסעים.
נפתחת חקירה ולצוות החקירה מצטרף יונתן ג'ורג'י (ליאור אשכנזי), איש שטח בכיר בשב"כ, שנפלט מתפקידו בעקבות פציעה שהותירה אותו עיוור.
אשתו וילדיו היו על המטוס, בדרכם לעזוב את הארץ ואותו.
דן מלכה (עוז זהבי), צעיר מרוקאי-גרמני שנמצא בעיצומו של קורס רכזים של השב"כ כשהמטוס נעלם, מצטרף לג'ורג'י בתור עוזרו האישי.
דן מנסה לעזור לג'ורג'י, שבתחילה חושד בו, והשניים מפתחים בהדרגה יחסי חברות ותלות.
רוית נגר (ניב סולטן) היא צעירה עקשנית ממשפחה מסורתית-ימנית מטבריה, שאחיה הצעיר דויד היה על המטוס הנעלם.
היא יוצאת למסע בעקבות הסודות שהסתיר אחיה ומוצאת את עצמה בקשר מפתיע עם אישה ערבייה-ישראלית שגורלה שזור בזה של אחיה.
דמותשחקנ/יתתיאורהערותיונתן ג'ורג'יליאור אשכנזיאיש שטח בכיר בשב"כ שנאלץ לעזוב את תפקידו לאחר פציעה שהותירה אותו עיוור.
אשתו שחר וילדיו יותם וישי היו על המטוס הנעלם, בדרכם לעזוב את הארץ - ואותו.דן מלכהעוז זהביהעוזר האישי של ג'ורג'י, שמשמש בפועל גם בתור העיניים שלו והשניים יפתחו בהדרגה יחסי חברות ותלות.
בהמשך מתגלה שהוא אחיה של נועה כוהן ושהוא שיתף איתה פעולה ומסר לה את השם של הרומח כביכול - תמיר טסה.
נורה על ידי אלי נגר לאחר שהתגלה כקטנוען האלמוני שרצח את רווית.רוית נגרניב סולטןצעירה מטבריה שאחיה דוד, גיבור מלחמה, היה על המטוס שנעלם.
נגר מגיעה ממשפחה ימנית ומסורתית ותמצא את עצמה בקשר מפתיע עם אישה ערביה-ישראלית שגורלה שזור בזה של דוד.
נרצחת בסוף הפרק הרביעי על ידי קטנוען אלמוני לאחר שפנתה לשב"כ עם מידע שגילתה.
בסוף הסדרה מתגלה שהקטנוען האלמוני הוא דן מלכה.דוציאורנה בנאיראש מחלקת מבצעים בשב"כ.אהובה נגרדיקלהאימם של רוית ודוד.איתמראורי סעדהמאבטח בנתב"ג והאקס של נועה נרצח בידי דןדוד נגרעדי אלוןגיבור מלחמה, קיבל צל"ש במהלך שירותו בצבא.
אחיה של רוית ובנה של אהובה.
ניהל קשר עם אישה ערביה לפני שעלה על המטוס שנעלם.איה רדבאןאסיל פרחאתחברתו של דוד נגר.נועה כוהןאנסטסיה פייןהנבלית הראשית בסדרה, חטפה את המטוס כדי לרצוח את הרומח שהרג את הוריה ששיתפו פעולה עם אירן.
רצחה את תמיר ועופר, אחותו של דןמיכל (מיקי) טסהנטע פלוטניקמעצבת שמלות כלה ובהריון מתקדם.
נרצח על ידי נועה, כיוון שחשבה שהוא "הרומח".עומר טסהאופק פסחבנם של תמיר וניצה טסה.גיאשי אביבישותפו לעסקים של תמיר טסה.
כלא את מיקי שגילתה על העסקים האמיתים שלו נהרג לאחר ששחרר אותה.אלי נגראמיתי יעיש בן אוזיליובעלה של אהובה, אביהם של דוד ורוית.
עובד מוסד לשעבר הרג בסוף העונה את דן.תמרהמור גנותהעוזרת האישית של דוצי במחלקת המבצעים בשב"כ.תגל אליהוניצה טסהריימונד אמסלםגרושתו של תמיר.
מתגלה כ"רומח" שהרג את הוריה של נועה כוהן.
נרצחה על ידי דן מלכה לאחר שגילה שהיא ה"רומח" שהרגה את הוריו.עופר רחמיםדניאל לבידמאבטח סמוי על המטוס.
נרצח בידי נועה.עמיחי לוריאגל פרידמןטייס המטוס החטוף אלמן ואב לבת.
נורה ונהרג על ידי דוד נגר כשניסה לחטוף נשק מנועה.
שנהפרסקטגוריהמועמדותתוצאה2022פרסי נבחרי השנה של פרוגיסדרת הדרמה של השנהבוגד
בוגדן פלאניץ' (בסרבית קירילית: Богдан Планић; נולד ב-19 בינואר 1992) הוא כדורגלן סרבי המשחק בעמדת הבלם בשבאב אל-אהלי דובאי מליגת העל של איחוד האמירויות הערביות.
פלאניץ' נולד בטיטובו אוזיצ'ה שביוגוסלביה לשעבר (כיום אוזיצ'ה בסרביה), והחל לשחק בזלטיבור בקאייטינה בליגה האזורית שבמולדתו, בטרם עבר ב-2011 לקבוצת ליגת העל הסרבית סלובודה אוזיצ'ה.
כשנה לאחר מכן עבר לז'רקובו.
בקיץ 2012 חתם בג'דינסטבו אוז'יצה.
ב-2013 חתם פלאניץ' ב-OFK בלגרד הסרבית, ולאחר שהצטיין במדיה ונבחר להרכב העונה לעונת 2013/2014, עבר ביולי 2014 לכוכב האדום בלגרד.
לאחר שלא הצליח להתבלט ומיעט להופיע במדי הקבוצה, חזר כעבור חצי שנה בלבד ל-OFK בלגרד.
ביולי 2016 חתם פלאניץ' על חוזה לשנתיים וחצי בוויבודינה נובי סאד.
בסוף עונת 2016/17 נבחר שוב להרכב העונה.
באוגוסט 2017, עבר פלאניץ' לשחק מחוץ לסרביה וחתם בסטיאווה בוקרשט הרומנית, בה הפך לאחד מהשחקנים הבולטים ואף שימש לסירוגין גם כקפטן.
באותה עונה השתתף עם קבוצתו הרומנית בשלב הבתים של הליגה האירופית, בו היא הוגרלה לשחק בבית ז' ביחד עם ויקטוריה פלזן, לוגאנו והפועל באר שבע וגם העפילה לשלב 32 האחרונות.
ב-6 בספטמבר 2020, פלאניץ' חתם על חוזה לשלוש שנים במכבי חיפה מליגת העל הישראלית.
את הופעת הבכורה בכרמל ערך במסגרת מוקדמות הליגה האירופית ב-17 בספטמבר, בניצחון 2–1 על קאיראט אלמטי הקזחית.
את הופעת הבכורה בליגת העל ערך ב-2 בנובמבר בתיקו 2–2 מול מכבי תל אביב.
את שער הבכורה כבש ב-22 בדצמבר בניצחון קבוצתו 3–0 על בני יהודה תל אביב.
בסוף עונת 2020/21 זכה עם מכבי חיפה באליפות הראשונה של הקבוצה לאחר עשר שנים.
בעונה לאחר מכן השתתף עם הקבוצה בשלב הבתים של הקונפרנס ליג, בו היא הוגרלה לשחק בבית ה' ביחד עם פיינורד, סלביה פראג ואוניון ברלין, וסיימה במקום הרביעי.
את העונה סיים עם זכייה באליפות ליגת העל בפעם השנייה ברציפות, באלוף האלופים ובגביע הטוטו.
ב-24 באוגוסט 2022 העפיל עם מכבי חיפה לליגת האלופות בפעם השלישית בתולדות המועדון לאחר ניצחון על הכוכב האדום בלגרד, בה שיחק בעברו.
ב-26 באוגוסט 2022, ימים ספורים לאחר ההעפלה לליגת האלופות עם מכבי חיפה, חתם פלאניץ' בשבאב אל-אהלי דובאי מליגת העל של איחוד האמירויות הערביות, על חוזה לשלוש שנים.
לפלאניץ' 2 הופעות במדי נבחרת סרביה עד גיל 21, משני משחקי ידידות שנערכו במאי 2014 מול הנבחרות הצעירות של ישראל ושל אוסטריה, מולם נכנס כמחליף.
נבחרת העונה בליגת העל הרומנית: 2017/2018
בוגאטי צ'נטודיאצ'י היא מכונית-על במרכב קופה, שמיוצרת על ידי בוגאטי משנת 2020 לכבוד יום הולדתה ה-110 של בוגאטי.
היא הוצגה בשנת 2019. כ-10 יחידות יוצרו ונמכרו במחיר של 8 מיליון דולר למכונית אחת.
בפברואר 2021 החלה בוגאטי לייצר יחידה אחת נוספת.
המכונית מבוססת על הבוגאטי שירון אבל מעוצבת כמו הבוגאטי B110. היא כוללת פנסי לד קדמיים צרים וארוכים החלק האחורי מורכב משמונה פנסי לד בצורת "זנב" וצינורות פליטה מרובעים.
הצ'נטודיאצ'י כוללת מנוע טורבו בנזין W16 צילנדרים בנפח המספק כ-.
היא מאיצה מ-0 ל-100 קילומטרים לשעה בתוך 2.4 שניות ומגיעה למהירות מרבית מוגבלת אלקטרונית של 380 קילומטרים לשעה.
בוגאטי לה וואטור נואר היא מכונית על במרכב קופה, שיוצרה על ידי בוגאטי לציון 110 שנים להולדתו של מייסד בוגאטי, אטורה בוגאטי.
היא הוצגה כמכונית קונספט ללא מנוע בתערוכת הרכב הבינלאומית של ז'נבה במרץ 2019.
היא נמכרה לפרדיננד פיך, לשעבר נשיא קבוצת פולקסווגן, הידוע באוסף המכוניות המיוחדות שלו, בתמורה ל-12.5 מיליון דולר.
גרסה סופית הוצגה ב-3 ביוני 2021.
היא עוצבה על ידי אֶטיֶין סָלוֹמֶה, בהשראת בוגאטי שירון, וכוללת תכונות עיצוב רבות של בוגאטי סוג 57 SC אטלנטיק, אשר נבנתה בין השנים 1936 ל-1938.
היא הוצגה ללא מנוע כמכונית קונספט בז'נבה ב-2019, וביוני 2021 הוצגה הגרסת הייצור.
היא כוללת מנוע בנזין בנפח 8.0 ליטר עם ארבעה מגדשי טורבו המספקים ומומנט מרבי של 163.2 קג"מ.
היא מאיצה מ-0 ל-100 קמ"ש בתוך 2.4 שניות ומגיעה למהירות מרבית של .
בוגדן פבלוביץ' וילוולדה היה פרופסור אימפריאלי מהאקדמיה הרוסית לאמנות צבאית.
בוגדן וילוולדה נולד בפבלובסק, סנט פטרסבורג ב-12 בינואר 1819, במשפחת אצולה ממוצא בווארי.
מילדותו, הוא הכיר והיה חבר של הדוכסים הגדולים הרוסים והתחבר באופן אינטימי למשפחה הקיסרית וההיררכיה הרשמית שלה.
לימודי האמנות שלו היו באקדמיה הקיסרית לאמנויות של סנקט פטרבורג בשנת 1838. הוא למד אצל קארל ברולוב ואלכסנדר סאוורוויד.
בשנות ה-40, לאחר שהשיג הצלחה בלימודיו האקדמיים, הוא נשלח לדרזדן כדי להתאמן באמנות ציורי מלחמת 1813. ב-1844 הוא חזר לסנט פטרסבורג עם מותו של סוארוויד, כדי לסיים את המחזור של האחרון של ציורי המלחמה הרוסית נגד נפוליאון.
בשנת 1848, הוא מונה לפרופסור באקדמיה הקיסרית לאמנויות, וכיו"ר המדור לאמנויות צבאיות.
בתחילת דרכו האמנותית הושפע וילוואלדה ממאסטרים גרמניים, בעיקר פטר פון הס שבסיסו במינכן, ברוחו צייר וילוואלדה את הקרב על גיסגובל.
לאחר מכן הוא הפך לחסידיו של האמן הצרפתי הוראס ורנה, אם כי הוא לא ממש יכול היה להשתוות לקלות משיכת המכחול והאלגנטיות של האחרון.
יצירותיו העיקריות של וילוולדה בתקופה ראשונה זו הן ארבעת בדי הציור הענקיים של ההיסטוריה של המלחמות הנפוליאוניות בשנים 1813–1814, שנמצאים כעת באולם אלכסנדר של ארמון החורף: הקרבות של קולם, לייפציג, פר-שמפנוס ופריז.
וילוולדה הצטרף לצבא הרוסי, וערך סקיצות תוך כדי שירות, ולאחר מכן השלים את הקנבסים המונומנטליים שלו.
לאחר שהוזמן לצייר את "לכידת שאמיל", הוא נסע לקווקז כדי לצפות בנוף.
בדאגסטן הוא יצר כמה מאות צבעי מים ורישומים שהיום הם בעלי חשיבות היסטורית עצומה.
בתקופה השנייה של הקריירה שלו, וילוואלדה הפנה את תשומת לבו למרד נובמבר הפולני בשנת 1831, המהפכה ההונגרית של 1848, מלחמת קרים ("המצור על סבסטופול"), והכיבוש הרוסי של הקווקז.
וילוואלדה צייר גם כמה מהמלחמות של שנות ה-70, אם כי במידה קטנה יותר.
בתקופתו האחרונה, חזר וילוואלדה לנושא החביב עליו והנחקר ביותר: עידן נפוליאון.
היצירות של תקופה זו מתארות את חיי היומיום של הצבא, ומדגימות תכונה חדשה של כישרונו - הומור עדין בתיאור סצנות צבאיות-אידיליות כמו בציור "קוזקים על הריין".
הוא היה תומך נלהב בסדר צבאי, וילוואלדה הצטיין בדימויים של מצעדים ותמרונים שאינם משמשים דוגמה לתיאורי מלחמה, כגון אימון שומרי הסוסים של בחיל התותחים.
וילוולדה זכה להערכה רבה על ידי החצר הקיסרית וקיבל כמה עבודות לתאר את אנשי החצר בטקסיים שונים.
בשנת 1859, הוא יצר בד מונומנטלי – טקסי כניסת הקיסרים למוסקבה לפני הכתרתם הקדושה ב-17 באוגוסט 1859 לכבוד הכתרתו של הצאר אלכסנדר השני.
בעקבות הצלחה זו, הוא התבקש לתאר את המשיחה של הדוכס הגדול ניקולס כיורש לכס הקיסרי.
הציור שכותרתו "שבועת הוד מעלתו הקיסרית הנסיך ניקולאי אלכסנדרוביץ' באולם כס גאורגייב של ארמון החורף 8 בספטמבר 1859".
שש שנים מאוחר יותר, בעקבות מותו בטרם עת של יורש העצר, הופקד וילוולדה לצייר את המשחה של בנו השני של הצאר, אלכסנדר אלכסנדרוביץ', ליורש החדש של כס המלכות הקיסרי: "שבועת הוד מעלתו יורש העצר הנסיך אלכסנדר אלכסנדרוביץ'.
באולם כס גאורגייב בארמון החורף הופק בשנת 1867." כמעט אותם פרצופים מופיעים בציור הזה כמו בציור הקודם, וחלוף הזמן ניכר בהם, במיוחד המראה העייף של המלכה מריה אלכסנדרובנה, שחלתה לאחר מות בנה הראשון.
וילוולדה נשאר ראש חטיבת האמנות הצבאית של האקדמיה האימפריאלית לאמנויות עד הרפורמה שלה בשנות ה-90. מצוינות הוראתו שימשה להכשרת כמעט כל הדור הבא של אמני צבא רוסים.
למרות שווילוולדה עצמו היה אדם בעל דעות עקביות על אמנות והוא לא אהב את הדור הצעיר על חידושיו השונים, הוא הצליח שלא לשבש את כישרונותיהם.
כישרונות מגוונים כמו אדולף שרלמן, פיליפוב, קובלבסקי, גרוזינסקי, פופוב, מזורובסקי, אנטוני קמינסקי וניקולאי קרזין יצאו מבית הספר שלו.
וילוולדה הוא אחד הנציגים העיקריים של הסוג הדומיננטי של ציור הקרב של המאה ה-19, המשלב את נקודות החוזק והחולשה של הסגנון.
הוא נשאר תלוי באקדמיה שתמכה באותה תקופה ושמרה על ז'אנר האמנות הצבאית.
היו דרישות מחמירות של תאורי המלחמה, לאור התפתחות הריאליזם באמנות בכלל: ייצוג מדויק במיוחד בצורה והצגה של הכוחות המשתתפים בקרב.
הדימוי אמור לשקף את העמדה הרשמית לגבי המלחמה המתוארת, ותלויה במסרים הרשמיים.
כל יצירתו של וילוולדה הייתה מוקפת בדרישות אלה: דיוק, תיאור האמת כפי שהיא מיוצגת על ידי השלטונות הרוסיים והציור גמור היטב.
וילוולדה יצר דיוקן קבוצתי מורכב המצויר בצורה מופתית של בני מלוכה, מכובדים, מנהיגים צבאיים, נציגי כל המעמדות של המדינה הרוסית, מהאליטה השלטת ועד אזרחים רגילים.
הבד המונומנטלי שלו משנת 1859 להכתרת הצאר אלכסנדר השני מתאר כ-200 איש, ל-82 מהם יש דיוקן מדויק, מה שהופך את המוצר למקור לא יסולא בפז של איקונוגרפיה של המדינאים של האימפריה הרוסית.
המשפחה והאצולה הקיסרית העריכו את יכולתו המדהימה של וילוולדה לתיאור מדויק, להעלות על בד את היופי של העולם האמיתי, של דגמי הלבוש והתכשיטים.
בסצנות הקרב הריאליסטיות שלו, השיג האמן שיאים בתיאור בעלי חיים, במיוחד של סוסים.
הוא פיתח חתימה משלו על ידי תיאור סוג סוס אהוב שתמיד נוכח בציוריו: הם צוירו בצורה מושלמת ומייצגים אידיאל חיצוני.
בשנת 1867 הציג וילוולדה את עבודותיו בתערוכה הבינלאומית בפריז.
ב-1873 הוצגו יצירותיו בווינה, לאחר מכן באנטוורפן ב-1885, ובברלין ב-1886.
האמן בילה את שנותיו האחרונות בגרמניה.
נותרו מסמכים רבים המראים את ההכרה שקיבל וילוולדה מהחצר הקיסרית, ואת חסות האצולה ממנה נהנה.
הוא מת בדרזדן ב-24 במרץ 1903. בנו אלכסנדר, הפך גם הוא לצייר.
בוגאטי מיסטרל (נקראת גם: בוגאטי W16 מיסטרל; בצרפתית: Bugatti W16 Mistral או Bugatti Mistral) היא מכונית-על במרכב רודסטר, בעלת שני מקומות ישיבה, שמיוצרת על ידי בוגאטי בייצור מוגבל (99 יחידות) משנת 2022. היא נחשפה ב-19 באוגוסט 2022. המיסטרל היא הרודסטר המהירה ביותר בעולם.
מסירות ללקוחות יחלו בתחילת 2024. כל 99 היחידות נמכרו מראש במחיר של 5 מיליון אירו.
העיצוב החיצוני ייחודי למיסטרל ואינו מבוסס על השירון או על דגמי בוגאטי האחרונים.
העיצוב החיצוני אווירדנמי מאוד וספורטיבי אך גם יוקרתי, פנסים קדמיים מעוצבים ייחודית ארבעה פסי תאורה באלחסון, פנסי התאורה מאחור מעוצבים כשני חיצים הפונים לסמל בוגאטי שגם הוא חלק מהתאורה.
לעומת העיצוב החיצוני הייחודי, תא הנוסעים נלקח ישירות מהשירון ללא שינוי, למעט עיצוב מוט ההילוכים שם הוטמע בתוך ענבר פסל "הפיל המרקד" בעיצוב של הפסל רמברנדט בוגאטי אחיו של אטורה בוגאטי מייסד בוגאטי.
בוגאטי לא חושפת פרטים טכניים רבים על המיסטרל לעת עתה, מה שכן היא מציינת שיש לה את גרסת המנוע W16 של הבוגאטי שירון סופר-ספורט 300+.
מנוע בנזין W16 צילינדרים בנפח 8.0 ליטר עם ארבעה מגדשי טורבו המספק ב-7,100 סל"ד ומומנט מרבי של 163 קג"מ.
גרסת מנוע ה-W16 שהותקנה במיסטרל זהה לזו מהשירון סופר ספורט 300+ בהספק מרבי של 1600 כ"ס ומומנט מרבי של 163 קג"מ.
בשירון סופר ספורט 300+ זה הספיק בכדי להשיג מהירות מרבית של 490 קמ"ש, במיסטרל זה יספיק לפי בוגאטי להפוך את הדגם לרודסטר המהירה ביותר בעולם, שיא המוחזק כיום על ידי הנסי אשר קבעה עם ההנסי ונום GT ספיידר שיא מהירות של 427 קמ"ש.
במקביל הנסי חשפה את ההנסי ונום F5 ספיידר החדשה עם הבטחה למהירות מרבית של 483 קמ"ש, כך שהמיסטרל כנראה שתחזיק בתואר הרודסטר המהירה ביותר רק לזמן קצר.
בוגדאן וניג היה צייר בלטי-גרמני של סצנות היסטוריות ודתיות.
אביו, גוטליב (1804–1874), היה מורה למוזיקה ונגן עוגב בכנסיית סנט ניקולס ברוול.
אמו, אגתה (1808–1895), אמנית חובבת, הייתה דודתו של פטר קארל פברג'ה.
בשנת 1848, הוא ומשפחתו עברו לסנט פטרסבורג, שם אביו מצא עבודה במנהלת התיאטראות הקיסריים.
ב-1851, הוא הצטרף לאחיו קרל וניג באקדמיה הקיסרית לאמנויות, ולמד ציור היסטורי עם פיודור ברוני.
הוא נודע במיוחד בשל כושר הקומפוזיציה שלו; הוא זכה בשלוש מדליות כסף קטנות (1854, 1856, 1857), שתי מדליות כסף גדולות (1856, 1857), מדליית זהב קטנה (1859) ולבסוף, מדליית זהב גדולה עבור הציור שלו המתאר את "נשיקת יהודה" (1862).
ב-1863 הוא היה אחד מהאמנים המעורבים ב"מרד הארבעה עשר" - סטודנטים שסירבו להשתתף בתחרות 100 שנה לאקדמיה לציור ועל השגת פרס מדליית זהב גדולה.
מאז ועד 1871, הוא היה חבר בקולקטיב של האמנים, בראשותו של אוואן קראמסקוי.
הוא סיים את האקדמיה בשנת 1864 עם התואר "אמן'".
ב-1865, יחד עם קראמסקוי וניקולאי קושלב, הוא עבד על ציור הכיפה הראשית בקתדרלת ישו המושיע.
בשנותיו האחרונות עבד כצייר פורטרטים.
סיבת מותו המוקדם ככל הנראה לא נרשמה.
בוגדאן (באוקראינית: Богдан; בהונגרית: Tiszabogdány; בצ'כית: Bohdan) הוא כפר במחוז זקרפטיה של אוקראינה.
במהלך שנותיו התחלפה פעמים אחדות המדינה שבה נכלל הכפר.
הכפר שוכן לאורך אחד מיובלי נהר הטיסה והוא אחד הכפרים המפוזרים מבחינה גאוגרפית באזור ושטחו הוא 486 קמ"ר.
הכפר נמצא בגובה 800 מטר מעל פני הים.
בוגדאן התפתח להיות כפר מחוות שהתקיימו באזור במאה ה-18. על פי מסמכים ששרדו שמו הוזכר בכתבים לראשונה בשנת 1803 באותה תקופה התיישבו כאן פועלים גרמנים והונגרים שהיו מיומנים בייעור ועיבוד עץ.
הכפר היה בגבולות האימפריה האוסטרו הונגרית עד לתום מלחמת העולם הראשונה והקמת הרפובליקה הצ'כוסלובקית הראשונה.
קיימת סברה שהכפר נקרא על שמו של הגיבור הלאומי האוקראיני בוגדאן חמלניצקי, שעבור היהודים הוא היה צורר.
על פי גרסה אחרת מקור השם הוא שתושבי הכפר שעבדו ביער ולא יכלו לחזור הביתה עם רדת הלילה גילו לפתע צבי בין העצים והחליטו שזו מתנה מאלוהים והחליטו לקרוא לכפר בוגדאן שתרגומו הוא מתת האל או נתן יה.
חילופי השלטון לפי תקופותתקופההשלטוןהשפהעד 1901אוסטרו-הונגריההונגרית1901 - 1918אוסטרו-הונגריההונגרית1918 - 1938צ'כוסלובקיהצ'כית1938רותניהרותנית1939 - 1944הונגריההונגרית1945 - 1991ברית המועצותרוסיתמ-1991אוקראינה
בשנת 1938 הפך האזור להיות בשליטת הרותנים למשך תקופה קצרה עד שסופח להונגריה ונכלל במחוז מאראמורש בין השנים 1938–1944 כחלק מהסכם של הונגריה עם גרמניה.
בין השנים 1920–1938 נכלל בגבולות הרפובליקה הצ'כוסלובקית הראשונה ונקרא בוהדן כחלק מאזור זקרפטיה או תת-קרפטיה או פודסקרפטיה.
בין השנים 1945–1991 היה הכפר חלק מברית המועצות ושמו היה בוגדאן.
החל מ-1991 הוא בגבולות אוקראינה ושמו הוא בוהדן כחלק מנפת ראחוב במחוז זקרפטיה.
החיים הקהילתיים היהודיים בבוגדאן החלו להתארגן בשנות השבעים של המאה ה-19. במפקד האוכלוסין של 1830 לא נרשם אף יהודי בכפר ובמפקד התושבים בשנת 1880 נמנו 123 יהודים.
במפקד האוכלוסין בשנת 1930 נמנו 357 יהודים מתוך 4,299 תושבים.
לא כל היהודים סומנו כיהודים כך שמספרם כנראה היה מעט גבוה יותר.
ב-20 במאי 1944 גורשו למחנה ההשמדה באושוויץ כל הנשים, הילדים והזקנים היהודים שנותרו בכפר, לאחר שהצעירים שולחו לפלוגות עבודה במחנות הכפייה.
כל היהודים שנשלחו, כולל הרב והשוחט, נספו בשואה.
יהודים בני בוגדאן שנותרו בחיים היו אלה שהצטרפו ללגיון הצ'כי של לודביק סבובודה או אלה שהיו בשליחות המחתרת החלוצית בהונגריה בתקופת השואה או אלה שהצליחו לעלות לארץ ישראל לפני ההשמדה.
בוגאטי טורביון היא מכונית ספורט היברידית מתוצרת יצרנית הרכב הצרפתית בוגאטי.
הטורביון מיועדת להיות היורשת של הבוגאטי שירון ותהיה בייצור מוגבל ל־250 יחידות.
היא נחשפה בשידור חי ב־20 ביוני 2024. מחיר הרכב הוא 4.1 מיליון דולר.
הרכב נקרא על שם מנגנון הטורביון, מנגנון איזון המשמש במגוון שעונים מכניים.
בוגאטי מצהירה כי הטורביון הוא בעיצוב חדש לחלוטין, ואינו חולק רכיבים כלשהם עם בוגאטי שירון היוצא, אך בהתאם לאבולוציה של רכבי בוגאטי, הוא כן חולק רבים מהסממנים העיצוביים המרכזיים של בוגאטי שירון, כולל גריל הפרסה, עמוד השדרה המרכזי, קווים בצורת C על הרכב, וצבע דו־גווני.
אחת ההשראות המוצהרות של הטורביון הייתה שעונים מכניים, כאשר המכונית מכילה קונסולה מרכזית אנלוגית לחלוטין המופעלת על ידי גלגלי שיניים מכניים, שתוכננה להיראות כמו תנועת שעון, בעוד שמחטי מד המהירות ומד סיבובי המנוע לדקה היו מסודרות כך שידמו מחוג שעות ודקות.
מאפיין עיצוב נוסף של הטורביון הוא עיצוב מכני "שלד", שבו מנגנוני הרכיבים נראים כחלק מהעיצוב.
החלק הפנימי של הטורביון כולל גלגל הגה עם מרכז קבוע, כאשר רק השוליים החיצוניים של ההגה מסתובבים, דבר המאפשר ללוח המחוונים להישאר גלוי גם בסיבוב של ההגה.
הוא כולל גם מסך מולטימדיה הנסוג אל לוח המחוונים כאשר אינו בשימוש.
בוגאטי אומרים שכמו בדגמי העבר, המטרה שלהם הייתה לוודא שהמכונית תישאר "נצחית", גם כאשר טכנולוגיית המסך בהכרח הופכת למיושנת.
הפאנל המרכזי של הטורביון עשוי מאלומיניום מעובד וזכוכית קריסטל מעובדת, בעוד שלוח המחוונים שעוצב בהשראת שעונים עשוי מטיטניום על ידי יצרנית השעונים השווייצרית Concepto.
הטורביון מונע על ידי מנוע V16 בנפח של 8,355 סמ"ק בעל יניקה טבעית.
בנוסף יש 3 מנועים חשמליים, 2 ממוקמים בציר הקדמי ו־1 מאחור.
למנוע הספק של ו של מומנט, בעוד למנועים החשמליים יש הספק משולב של , המהווה סה"כ .
בוגאטי אומרים כי הבחירה להחליף את מערך מגדשי הטורבו המרובע של בוגאטי שירון במנוע בעל יניקה טבעית הייתה כדי להפוך את החוויה ל"מרגשת יותר" ולאפשר סל"ד גבוה יותר, כשהמנוע מגיע עד ל־9,000 סל"ד.
הטורביון משתמש בתיבת 8 הילוכים כפולת מצמדים המותקנת לאורך בחלקו האחורי של המנוע, בניגוד לבוגאטי שירון שבו הוא הורכב מלפנים.
הסוללה בנפח 24.8 קילוואט־שעה ממוקמת לפני המנוע במנהרה המרכזית, מה שמאפשר טווח חשמלי של כ־.
ליצירת מערכת המתלים של הטורביון בוגאטי שיתפה פעולה עם חברת "Divergent Technologies", חברת האם של צ'ינגר , כדי ליצור רכיבי מתלים בצורת תלת מימד בהדפסה אורגנית שתוכננו בסיוע בינה מלאכותית.
המתלה הוא מערך רב־חיבורי מאלומיניום מעובד שלדברי בוגאטי קל ב־45 אחוז ממערכת המתלים שנמצאת בבוגאטי שירון.
השלדה של הטורביון עשויה מסיבי פחמן מסוג T800, עם מסגרות קדמיות ואחוריות המשתמשות בפלטה מודפסת בתלת מימד.
הוא כולל גם Diffuser שנועד לשמש כחלק ממבנה הבטיחות, במקום קורת ההגנה האחורית, זאת כאמצעי נוסף לחיסכון במשקל.
יש לו מהירות מרבית משוערת של עם שימוש במפתח מהירות, והוא מוגבל ל בלעדיו.
בּוֹגוֹטַה (בספרדית: Bogotá) היא עיר הבירה של קולומביה והעיר הגדולה והמאוכלסת ביותר בה.
אוכלוסייתה נאמדת ב-7.8 מיליון איש בעיר, וכמיליון נוסף בפרווריה.
בוגוטה נקראה בהתחלה "בוקטה" (שדות שתולים בשפה המואיסקנית).
היא הייתה אז מרכז התרבות של המואיסקנים לפני הפלישה הספרדית של הקונקיסטאדורים.