tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בהמשך הוא עובר כ-10 ק"מ מנהר צ'ולים, יובלו של האוב, וחולף בעיר קרסנוירסק, המהווה תחנה חשובה של הרכבת הטרנס סיבירית ועיר נמל גדולה.
בסמוך אליה גם הוקם סכר הידרואלקטרי.
70 קילומטרים במורד הזרם מקרסנוירסק שוכנת העיר הסודית ז'לזנוגורסק שבה פותחו לווייני ריגול ונשק גרעיני.
העיר אינה מצוינת במרבית המפות ולא ברורה מידת הזיהום הגרעיני שהיא פולטת לנהר.
200 ק"מ הלאה, ליד העיר סטרלקה, נשפך אל היניסיי נהר האנגרה, המנקז את ימת באיקל.
נהר הקאז נשפך אל היניסיי 300 ק"מ במורד הזרם מסטרלקה, שם גם מתחבר היניסיי לאוב בתעלת האוב-יניסיי ונהר הקט.
באזור זה מתרחב ערוץ הנהר, נשפכים אליו נהרות רבים נוספים (בפרט הטונגוסקה הסלעית והטונגוסקה התחתונה בעיר טורוחנסק) ואיים רבים פזורים בו.
צפונית מטורוחנסק מתחילה הטונדרה, בה קפוא הנהר למעלה ממחצית השנה.
הצטברות הקרח עלולה לגרום להצפות בשל חסימה דמוית סכר, ועל כן משתמשים לעיתים בחומרי נפץ על מנת לפתוח ערוצי זרימת מים בנהר.
העיר האחרונה על הנהר היא דודינקה שליד נורילסק, שממנה פועלת ספינת נוסעים לקרסנוירסק.
באזור זה רוחב שפך הנהר הוא 50 קילומטר ו-250 הקילומטרים האחרונים של נתיבו נשמרים פתוחים לשיט על ידי שוברות קרח.
הינישים , המכונים גם גַבּוֹרים (Gabori) או צוענים לבנים הם קבוצה אתנית אירופאית של נוודים נוצרים החיים בארצות אירופאיות שונות.
הינישים נחשבים לצוענים ונבדלים מהם בגוון עורם הבהיר יותר.
מוצא הינישים לא ידוע, אך משערים שהוא אירופאי.
הינישים עצמם מייחסים את מוצאם לקלטים.
בשפת הינישים יש גם מספר מילים לקוחות מעברית ומיידיש ובנוסף לכך, לבושם דומה ללבוש היהודים החרדים, יש קבוצה השומרת שבת כיום המנוחה ויש המגדלים זקנים ופאות, לכן היו שהעלו את ההשערה שמוצאם מהסוחרים היהודים הנוודים, אך השערה זו אינה זוכה לתמיכה רבה.
ההיסטוריונים מעלים את האפשרויות שמוצא הינישים בעריקים שווייצרים ממלחמת שלושים השנים (1618-1648) או ממלחמת האיכרים הגרמנית (1524-1526).
מסיבה זו או אחרת, עזבו את הקהילות שלהם.
השערה זו שותפה לרמי ולשינגר, המפרט כי בשל המלחמות השונות והמחסור הרב במזון, נאלצו יהודים ויינים לחיות באופן שולי על ידי עיסוק במקצועות שדרשו ניידות רבה וששני העמים הצליחו להתיישב ושפותיהם להתערבב.
בהשערה זו, השפה הינית תבוא בעיקר מהתערובת של רוטוולש, שפת השוליים ממוצא גרמני, ויידיש ועברית, שפות היהודים האשכנזים, כאשר האוכלוסיות הגרמניות הנודדות העניות והשוליות קלטו, בעיקר באמצעות איגודים מעורבים, היהודים דחו אותם בדרכים, בעקבות הרדיפות שבוצעו בזמנו.
לפי סנדרין שוורק מעלה גם את ההשערה שהייניים הם, לפחות עבור משפחות מסוימות, צאצאים של יהודים קריפטו אשכנזים
בגרמניה חיים כ-200,000 ינישים, בעיקר בדרום מערב וכ-29,000 ממשיכים בחיי הנוודות בעזרת קרונות הנגררים על ידי מכוניות.
בשווייץ חיים כ-50,000 ינישים ורק כ-3,500 ממשיכים בחיי הנוודות.
בשווייץ הם הוכרו כמיעוט לאומי.
באוסטריה חיים כ-35,000 ומתוכם רק 10% ממשיכים בחיי נוודות.
בהונגריה יש 60,000 ובבלארוס 11,000, אך במדינות אלה לא ידועה החלוקה בין הנוודים למי שהתיישבו ישיבת קבע.
בבלגיה נספרו בשנת 1990 7000 נוודים.
בצרפת, הולנד ולוקסמבורג מספרם אינו ידוע.
ברומניה יש כ-800,000 צוענים, אך אין נתונים על גודל הקבוצות השונות.
יניסיי קרסנויארסק הוא מועדון כדורסל רוסי מהעיר קרסנויארסק, המתמודד בליגה הרוסית, בליגת VTB.
הקבוצה מארחת בהיכל הספורט איוון יאריגין המכיל 4,100 מקומות ישיבה.
המועדון הוקם ב-1981 על בסיס קבוצת הטכניון של קרסנויארסק, בשם "פוליטכניק".
בתקופה הסובייטית המועדון שיחק בליגות הנמוכות והישגו הגדול ביותר היה הזכייה בגביע ברית המועצות בכדורסל באזור סיביר והמזרח הרחוק הרוסי ב-1988.
בשנת 1989 הקבוצה שינתה שמה לקבוצת קרסטיאג'מאש על שם המפעל שהעניק לה חסות.
בשנים 1991–1993 נקרא בשם אסקאבו ומאז 1993 נושא את שמו הנוכחי.
עד עונת שיחקה הקבוצה בליגות הנמוכות, באותה עונה הקבוצה העפילה לליגת העל הרוסית בכדורסל, אך כעבור זמן הודחה שוב וב- העפילה פעם נוספת לליגה הבכירה.
בעונת התמודדה יניסיי לראשונה ביורוצ'לנג', הלא הוא "גביע האתגר", היא סיימה שנייה בסיבוב הבתים הראשון וסיימה אחרונה בסיבוב הבתים השני כשהיא מגיעה ל"טופ 16".
בעונת 2011 סיימה במקום השלישי בגביע הרוסי בכדורסל.
בעונת העפילה לשלב הפיינל פור וחצי הגמר ביורופקאפ והגיעה למקום הרביעי הכולל בטורניר.
יניצה קוסטליץ' (בקרואטית: Janica Kostelić; נולדה ב-5 בינואר 1982 בזגרב) היא גולשת אלפינית קרואטית, אלופה אולימפית בעלת 6 מדליות, מהן 4 זהב ואלופת עולם בעלת 5 מדליות זהב.
היא הגולשת האלפינית הראשונה בהיסטוריה הן לגברים והן לנשים שזכתה ב-4 מדליות באולימפיאדה אחת והגולשת האלפינית האישה הראשונה בהיסטוריה שזכתה ב-3 מדליות זהב באולימפיאדה אחת (סולט לייק סיטי 2002).
קוסטליץ' זכתה ב-30 ניצחונות במסגרת גביע העולם ו-3 פעמים בגביע העולם הכללי (2001, 2003 ו-2006).
היא זכתה לכבוד לשאת את דגל קרואטיה בטקס הפתיחה ב-3 אולימפיאדות חורף (נאגנו 1998, סולט לייק סיטי 2002 וטורינו 2006).
בשנת 2006 זכתה בפרס הספורט העולמי של לוריוס לספורטאית השנה
אחיה הבכור, איוויצה קוסטליץ' אף הוא גולש אלפיני מצטיין, בעל 4 מדליות כסף אולימפיות, אלוף עולם ואלוף גביע העולמי הכללי (2011).
ינישוק (בליטאית: Joniškio rajono savivaldybė, יונישקיס ) הוא אחד מ-60 מחוזות משנה של ליטא, הוא ממוקם במרכז-צפון המדינה, ובחלוקה המנהלית של ליטא הוא מחוז-משנה של מחוז שאולאי.
מחוז-משנה ינישוק משתרע על פני 1,152 קמ"ר, ואוכלוסייתו מנתה בשנת 2014, למעלה מ-24,000 תושבים.
העיר ינישוק, היא העיר הגדולה ביותר במחוז-המשנה, ומשמשת כמרכז המנהלי שלו.
ינישוק (בליטאית: Joniškis, יונישקיס ; ביידיש: יאנישאָק, בפולנית: Janiszki) היא עיר קטנה, מרכזו המנהלי של מחוז משנה ינישוק במחוז שאולאי שבצפון ליטא.
ינישוק הוקמה בפברואר 1536, כאשר הבישוף של וילנה ביקר במקום.
הוא מצא שהתושבים פגאנים, הטביל אותם לנצרות, ובמקום הוקמה כנסייה מעץ.
שם היישוב נובע משמו של הבישוף - יונה.
היישוב צמח סביב לכנסייה וקיבל ממלך פולין, זיגמונט השלישי ואזה, זכויות עירוניות ב-1616.
בעקבות חלוקת פולין ב-1795 הפכה העיר לחלק מן האימפריה הרוסית.
עקב כך, נשלל מעמדה העירוני.
במאה ה-19 הפכה העיר למרכז מסחרי בולט.
לקוחות מפרוסיה, פולין ומתוככי רוסיה הגיעו לירידים גדולים שנערכו בעיר ובהם נמכרו בעיקר פשתן, אך גם מוצרים חקלאיים וטבק.
הדרך הראשית בין ריגה לטילזיט נסללה בשנים 1836–1858 ועברה דרך העיר.
ינישוק ממוקמת על קו הרכבת קובנה-ריגה בקרבה לגבול עם לטביה.
מלך פולין והדוכס הגדול של ליטא, אוגוסט השלישי, הזמין ב-1737 בעלי מלאכה יהודים להתיישב בעיר.
ב-1847 כבר נמנו בה 1042 יהודים, וחמישים שנה לאחר מכן (1897), נמנו 2,277 יהודים - מחצית האוכלוסייה המקומית שעמדה על 4,474 איש.
ב-1915, במהלך מלחמת העולם הראשונה, גורשו יהודי האזור ורק חלקם חזרו אליה עם תום המלחמה.
בעיירה היה בנק עממי יהודי, פעלו בה מפלגות ותנועות נוער ציוניות וכן סניף של "איגוד הלוחמים היהודים במלחמת השחרור של ליטא" ("פֿראנטקעמפֿער").
בינישוק התקיימו שלושה בתי כנסת ובהם התנהלו לימודים בתחומי היהדות, שיעורי משניות, שיעורים בתלמוד הבבלי ועוד.
בין רבני העיירה היו: רבי שלום איזראלסון, מחבר "דברי שלום"; רבי יחיאל מיכל וולפסון, מחבר "שפת הים"; רבי דוד טבל קצנלנבוגן, ורבי נחום בצלאל דזימיטרובסקי שנספה בשואה.
בשנות ה-20 של המאה ה-20 התקיימה בינישוק קהילה יהודית מצומצמת יחסית, וערב השואה עמד מספר יהודי העיירה על 600 איש.
ב-24 ביוני 1941 נפלה העיר בידי הוורמאכט, ותוך מספר ימים החלו לאומנים ליטאים לפרוע ביהודים.
החל ב-11 ביולי חויבו יהודי העיירה בענידת טלאי צהוב.
ב-19 ביולי רוכזו כל יהודי העיירה בבית הכנסת וכ-150 גברים נורו למוות ביער וילקיאושיס הסמוך לעיר.
ב-24 באוגוסט הועברו כ-150 מן היהודים לגטו בעיירה זאגר הסמוכה וביום ד' באלול ה'תש"א, 27 באוגוסט 1941, נרצחו שארית יהודי העיר, 355 במספרם, בידי משטרת העזר הליטאית ביער וילקיאושיס.
ינס הגלר הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק בעמדת הקשר.
הגלר החל לשחק בקבוצת הנוער של באייר לברקוזן בשנת 2006, ועלה לקבוצה הבוגרת בשנת 2008, כאשר הוא משחק לסירוגין גם בקבוצת המילואים.
הגלר הושאל בפגרת החורף של עונת 2008/09 לאאוגסבורג, ששיחקה אז בליגת הבונדסליגה השנייה.
הגלר שיחק באאוגסבורג במשך עונה וחצי, ובעונת 2009/10 סיים עמה במקום השלישי בבונדסליגה השנייה, שמקנה מקום במבחני העלייה לבונדסליגה.
במשחקי מבחן אלה כשלו אאוגסבורג והגלר מול נירנברג, שנשארה בבונדסליגה.
בתום עונה זו סיים הגלר את ההשאלה לאאוגסבורג, והושאל שוב מבאייר לברקוזן, הפעם למשך שתי עונות לאותה נירנברג, ששיחקה אז בבונדסליגה.
הגלר הציג יכולת טובה בשתי עונותיו בנירנברג, כשבעונת 2010/11 סיימה נירנברג במקום השישי, ובעונת 2011/12 סיימה במקום העשירי.
הגלר צבר 65 הופעות ליגה במדי נירנברג, בהן הבקיע ארבעה שערים.
בתום תקופת ההשאלה חזר הגלר לבאייר לברקוזן, שם שיחק שתי עונות מלאות.
בעונת 2012/13 הגיע עם באייר לברקוזן למקום השלישי כשהוא מרבה לשחק בהרכב.
בעונת 2013/14 ירדה כמות ההופעות של הגלר באופן משמעותי, ובאייר לברקוזן סיימה רביעית בבונדסליגה.
בתחילת עונת 2014/15 עבר הגלר להרטה ברלין.
בעונתו הראשונה בקבוצה צבר 24 הופעות והפך לשחקן הרכב.
לאחר מכן ירד משמעותית מספר ההופעות של הגלר.
בינואר 2017 חתם הגלר על חוזה לשנתיים וחצי בבריסטול סיטי.
בדצמבר 2018 שוחרר מהקבוצה בהסכמה משותפת, ולא חזר לשחק עוד כדורגל.
להגלר ארבע הופעות במדי נבחרת גרמניה בכדורגל עד גיל 21, כולן בשנת 2009.
יניס וימבריס הם השמות המיוחסים לדמויות המקראיות של חרטומי מצרים שהתמודדו מול משה.
השמות מופיעים בתרגום התורה המיוחס ליונתן על ספר שמות ומקומות נוספים בתורה.
הם נזכרים בתלמוד ובמדרשים גם בשמות יוחנא (לעיתים: יוחני) וממרא.
על פי מסורת יהודית מסוימת, השניים היו בניו של בלעם.
הסופר הרומאי פליניוס הזקן (המאה ה-1 לספירה) ציין בחיבורו "תולדות הטבע", שבין האסכולות של המאגיה, ישנו פלג שמקורו במשה ויאנס, וכפי הנראה הוא חשב את יאנס ליהודי.
הרטוריקן הלטיני אפוליוס (המאה ה-2) ציין בחיבורו "אפולוגיה" את המכשף "יוהאנס" (יאנס) בין מכשפים ידועים, ובהם גם משה, שהיו פעילים לאחר זורואסטר ואוסטאנס .
הפילוסוף הסורי נומניוס מאפאמיה (המאה ה-2) התייחס בספר השלישי של חיבורו "על הטוב" אל האגדה על המאבק בין משה לצמד הקוסמים המצריים: "והבאים בתור הגיעו יאנס ויאמברס, חרטומים מצרים, אנשים שנחשבו כי אין עולים עליהם בעשיית קסמים בזמן שהיהודים גורשו ממצרים.
אז אלה היו האנשים שנבחרו על ידי תושבי מצרים כמתאימים לעמוד מול משה , שעמד בראש היהודים, איש שהיה בעל כוח רב בתפילה לאלוהים; והמכות שמשה הביא על מצרים, אנשים אלה הראו שביכולתם לבטל את העזות שבהן".
על כך שהיה ביכולתם של יאנס ויאמברס להתנגד למשה, נרמז גם באיגרת השנייה אל טימותיוס (הברית החדשה) ובמסורת היהודית.
בפפירוס צ'סטר ביטי השישה עשר, נזכר ספר חיצוני על שם יניס וימבריס הקוסמים.
יניסיי קרסנויארסק הוא מועדון כדורגל מקצועני מהעיר קרסנויארסק שבדרום סיביר המתמודד בליגת הרוסית הראשונה.
הקבוצה הוקמה לראשונה בשנת 1937 בשם "לוקומוטיב קרסנויארסק" והתמודדה בליגות הנמוכות בברית המועצות ובגביע הסובייטי אך לא הגיעה להישגים משמעותיים רבים.
בשנת 1957 הקבוצה החלה להתמודד בליגות המקצועניות.
ב-1958 אף העפילה לרבע גמר הגביע הסובייטי אך הודחה על ידי ספרטק מוסקבה שהביסה אותה בתוצאה 1:4. בשנת 1967 הקבוצה שינתה את שמה ל"זריחה" (Рассвет) ולבסוף בשנת 1970 שינתה שמה ל"אוטומוביליסט קרסנויארסק" (Автомобилист) אך הקבוצה לא הצליחה לשמור על מקומה בליגות המקצועניות ומעולם לא העפילה לליגת העל הסובייטית.
לאחר התפרקות ברית המועצות הקבוצה שינתה שמה ל"מטאלורג" ואומצה על ידי מפעל מתכות מקומי, ברם הדבר לא סייע לה להגיע להישגים של ממש בשנות ה-90 של המאה ה-20. הקבוצה העפילה לליגת המשנה הרוסית ובשנת 2001 סיימה במקום התשיעי בליגה, במה שהיווה עד אז להישג שיא עבור הקבוצה.
ברם הקבוצה נכשלה לשמור על מקומה בליגה בשנים הבאות והודחה לליגה הרוסית השנייה.
בפברואר 2010 שינתה את שמה ל"מטאלורג-יניסיי" ולמאמן הקבוצה מונה אלכסנדר אלפרוב, בסיום אותה עונה הקבוצה שבה והבטיחה העפלתה לליגת המשנה הרוסית ואלפרוב הוכתר למאמן העונה בליגה הרוסית השנייה.
החל משנת 2011 הקבוצה החלה להתמודד בליגת המשנה הרוסית.
בעונת 2011/2012 הליגה הפכה לליגת הכדורגל הלאומית של רוסיה והשם מטאלורג הושמט משם הקבוצה בעוד יניסיי סיימה את העונה במקום העשירי בליגה.
בעונת 2012/2013 הקבוצה העפילה עד לשלב רבע גמר הגביע הרוסי והודחה על ידי צסק"א מוסקבה שהביסה אותה בתוצאה 3:0, בדרך לזכייה בגביע באותה עונה.
בעונת 2014/2015 הקבוצה סיימה במקום השמיני בליגת הכדורגל הלאומית של רוסיה.
בעונת 2016/2017 סיימה במקום השלישי בליגה ובכך הגיעה להישג הגדול ביותר בתולדותיה עד אז.
בעונת 2017/2018 הודחה משלב שמינית גמר הגביע הרוסי בכדורגל וסיימה אומנם במקום השלישי בטבלת הליגה, אך בזכות ניצחון 6:4 במשחקי מבחן להעפלה לליגת העל הרוסית בכדורגל נגד אנז'י מחצ'קלה, הבטיחה את העפלתה לראשונה בתולדותיה לליגת העל הרוסית.
ברם בעונת הבכורה שלה בליגה, יניסיי הציגה מאזן עגום של רצף הפסדים וירדה לליגה הלאומית אחרי עונה אחת בליגה הבכירה.
בעונת 2021/2022 הקבוצה העפילה עד לשלב חצי גמר הגביע הרוסי בפעם הראשונה בתולדותיה, אחרי שגברה בשלבים המוקדמים על לוקומוטיב מוסקבה ורובין קאזאן.
בתום עונת 2022/2023 סיימה רביעית וקיבלה את הזכות להתמודד במסגרת טורניר העפלה לליגת העל הרוסית, מול פאקל וורונז'.
הישגים לפי עונה (משנת 2010)
עונה ליגה מיקום מלך השערים גביע2010ליגת המשנה14 אלכסיי בזאנוב2011/1210 אלכסיי בזאנוב2012/1310 סרגיי פיאטיקופוב אלכסיי בזאנוברבע גמר2013/1413 חואן לסקאנו2014/158 איליה גולטיאייב2015/1616 חואן לסקאנו2016/1732017/183 אנדריי קוזלובשמינית גמר2018/19ליגת העל הרוסית בכדורגל16 מיכאיל קוסטיוקובשמינית גמר2019/20ליגת הכדורגל הלאומית14—16 האחרונות2020/2110—שלב הבתים העילי / 32 אחרונות2021/229—חצי גמר
הקבוצה מארחת את משחקיה באצטדיון המרכזי, הממוקם על אי המרפא בקרסנויארסק ובעל תכולה של 15,000 איש.
האצטדיון משמש לא רק כמגרשה הבייתי של יניסיי אלא גם כאצטדיון הבית של נבחרת רוסיה ברוגבי והקבוצות המקומיות ברוגבי.
האצטדיון נחנך באוקטובר 1967 ובאותה עת היה בעל יכולת תכולה של 35,000 איש.
בשנת 2010 ובמרץ 2014 ממשלת מחוז קרסנויארסק ביצעה בו שיפוץ מסיבי והוא נפתח מחדש בנובמבר 2015 ואירח משחק במסגרת גביע האתגר האירופי ברוגבי.
בשנת 2018 נערכו בו שיפוצים לקראת אוניברסיאדת קרסנויארסק (2019).
ב-2014 נחנך אולם סגור לכדורגל, בשם "יניסיי ארנה", בעל תכולה של 3,000 מושבים ובעונת 2017/2018 הקבוצה אירחה בו את משחקיה.
בעונת 2018/19 בליגת העל הרוסית בכדורגל נאסר על הקבוצה לארח ב"יניסיי ארנה" והוחלט שהקבוצה תארח את משחקיה בחלק הראשון של העונה באצטדיון גאולוג, שבעיר טיומן הסמוכה, המכיל 13,057 מושבים.
החל מספטמבר 2018, עם השלמת השיפוצים באצטדיון, הקבוצה חזרה לאצטדיון בקרסנויארסק, שאירח משחק ראשון במסגרת ליגת העל הרוסית בכדורגל, ב-22 בספטמבר 2018 כשיניסיי אירחה את אורל יקטרינבורג.
הגביע הרוסי בכדורגל: חצי גמר 2021/2022
הגביע הסובייטי בכדורגל: רבע גמר 1958
יניר קוזין (נולד ב-12 בנובמבר 1985) הוא עיתונאי ישראלי.
משמש ככתב המדיני של גלי צה"ל ומגיש תוכניות אקטואליה בתחנה, בערוץ כנסת וברשת 13.
בן לכרמלה ולד"ר , שנפל במהלך שירות מילואים בשנת 2002. את שירותו הצבאי עשה כמדריך נוער בחיל החינוך.
את שירות המילואים הוא עושה ביחידת הכבאות של צה"ל.
קוזין הוא בעל תואר בוגר מהאוניברסיטה העברית, בחוגים ליחסים בין-לאומיים (יחב"ל) ותקשורת ועיתונאות.
בשנים 2008–2009 ערך קוזין את מדור המגזין בעיתון הסטודנטים של האוניברסיטה העברית "פי האתון".
בין השנים 2009–2013 הגיש תוכניות שונות ברדיו ירושלים 101FM.
בשנים 2015–2016 ערך את מהדורת החדשות המרכזית של ערוץ הכנסת.
החל משנת 2013 הוא מגיש את הפינה "קו חוץ" בתוכנית הרשת 'כנסת ברשת' בהגשת ירון אברהם.
במרץ 2019 פרסם עם הילה קובו את הספר לא יהיה כלום בהוצאת דני ספרים.
ביולי 2019 הפך לכתב פוליטי בגלי צה"ל.
הוא החליף בתפקיד את מיכאל האוזר טוב, שנמנע מהתפקיד במהלך מערכות הבחירות עקב ניגוד עניינים, מאחר שאביו, צבי האוזר, התמודד בבחירות לכנסת ה-22, ה-23 וה-24.
קוזין משמש ככתב בערוץ כנסת, ומסקר את התחום הפוליטי, המדיני והפרלמנטרי.
הוא הגיש את הפינה "צרות של אחרים" בתוכנית "עולם פוליטי".
מיוני 2022 משמש קוזין ככתב המדיני והתחום הפוליטי בגלי צה"ל.
הוא מגיש עם ספי עובדיה את תוכנית הבוקר בתחנה בימים ראשון עד רביעי.
בנובמבר 2024 הצטרף לחדשות 13 והחל להגיש רצועה יומית בשעות 15:00-17:00.
נשוי לשמרית, ואב לשלושה ילדים.
יניסיי קרסנויארסק הוא מועדון כדורסל נשים רוסי מהעיר קרסנויארסק, המתמודד בליגה הרוסית.
הישגי השיא של הקבוצה הוא המקום השמיני בליגת העל הרוסית בשנת 1998 ובשנת 2006.
הקבוצה הוקמה בשנת 1980 כקבוצת "מדיק", קבוצת כדורסל נשים של המכון הרפואי הממלכתי של קרסנויארסק.
הקבוצה התמודדה בתחרויות האזוריות בברית המועצות ובעונת 1991 זכתה באליפות הליגה השנייה, אך לא העפילה לליגת הראשונה עקב התפרקות ברית המועצות.
עד שנת 1993 התמודדה בטורנירים הנמוכים ובעונת 1994 זכתה באליפות הליגה השנייה והעפילה לליגה הראשונה ובעונת 1996/1997 העפילה לראשונה לליגת העל הרוסית בכדורסל נשים.
יניסיי קרסנויארסק הוא מועדון כדורגל נשים מקצועני מהעיר קרסנויארסק שבדרום סיביר.
הקבוצה מתמודדת בליגת העל הרוסית בכדורגל נשים.
הקבוצה הוקמה באוקטובר 1987 על בסיס קבוצת הכדורגל של המכון הממלכתי הפדגוגי בקרסנויארסק, בתחילה נקראה מתודיקה לפני ששינתה לשם יניסיי לאחר מכן.
הישג השיא של הקבוצה בליגת העל הוא מקום שלישי בעונת 1995. בשנת 1991 זכתה בטורניר גביע המחזיקות הסובייטי.
בתחילת עונת 2021 הקבוצה השוותה עם זבזדה-2005, הפסידה לזניט וניצחה את ריאזאן.
הסנסציה הראשונה של העונה ציפתה לאוהדים במחזור השישי — תבוסה מוחצת של לוקומוטיב, 0:7. במקביל, שחקניות "ייניסי" הצליחו לשקם את עצמן במחזור העשירי, לאחר שחטפו את הניצחון מהמוסקבאיות, 1:0. תרחיש דומה הוא במשחקים מול צסק"א.
במחזור הרביעי הקבוצה מקרסנויארסק הפסידה 0:3, ובמחזור ה-13 היא נקמה עם 1:0, ב-28 ביוני.
המשחק ב־28 ביוני היה הניצחון הראשון של יניסיי על צסק"א באליפות הלאומית.
לפני כן צסק"א ניצחה עשר פעמים בעשרה מפגשים פנים אל פנים.
אחרי המשחק הזה הגיעה סדרה של תבוסות של הקבוצה מקרסנויארסק: רוסטוב, זבזדה, זניט, לוקומוטיב, ריאזאן.
סדרת ההפסדים נקטעה רק בתיקו במשחק המחזור ה־18 בליגת העל (יניסיי—צ'רטנובו).
המשחק הסתיים בתוצאה 1:1. עם זאת, כבר במשחק הבא לוקומוטיב ניצחה את יניסיי בתוצאה מוחצת (8:0).
תבוסה מול צסק"א, תיקו עם ריאזאן והפסדים במשחקים עם רוסטוב וזבזדה.
עונהליגהמיקוםמשחקיםניצחונות שוויונות הפסדיםיחס שעריםניקודהערות1990הליגה הבכירה, אזור 2102249915-25171991הליגה השנייה, אזור 421492127-422
גביע מחזיקות הגביע הסובייטי (1): 1991
יניסיי קרסנויארסק, רשמית יניסיי-STM הוא שמו של מועדון רוגבי מקצועני רוסי מהעיר קרסנויארסק המתמודד בפריימר ליג הרוסי.
יניסיי זכתה 9 פעמים באליפות רוסיה, האחרונה בעונת 2017. בנוסף, יניסיי זכתה בגביע הרוסי 6 פעמים והיא הקבוצה הרוסית הראשונה לזכות בתואר בינלאומי משזכתה בטורניר Continental Shield, השלישי בחשיבותו ברוגבי האירופי.
מ-12 באפריל 2000 נושא את שמו הנוכחי.
המועדון הוקם בשנת 1975 מיוזמתו של שחקן הרוגבי ולדימיר קוצ'ינסקי, ששיחק קודם עבור קבוצת פוליטכניק (כיום קרסני יאר קרסנויארסק) ובשנים הראשונות שימש כמאמן הקבוצה.
בשנת 1978 פעל המועדון בחסות מפעל סיבטיאז'מאש (המפעל הסיבירי למכונות כבדות) והוא נודע בשם "טרוד", למאמן הקבוצה מונה ולדימיר קיצ'איקין.
הקבוצה התמודדה באליפות רוסיה הסובייטית, שהיוותה תחרות אזורית והליגה השלישית בחשיבותה בברית המועצות, לפני ליגת המשנה וליגת העל הסובייטית.
הקבוצה התמודדה בהצלחה באליפויות האזוריות ובשנת 1987 העפילה לליגה הראשונה, ברם הקבוצה גרפה את התארים המשמעותיים רק לאחר התפרקות ברית המועצות.
בשנת 1997 הקבוצה סיימה במקום השלישי באליפות רוסיה ברוגבי והחל מאותה עונה הפכה לאחת הקבוצות הטובות במדינה ולאחר מכן זכתה באליפות הלאומית לראשונה בתולדותיה בשנת 1999, לקראת הצלחה משמעותית לאורך כל שנות העשור הראשון של המאה ה-21 ובעשור השני של המאה ה-21.
משנת 2013 פועלת גם קבוצת רוגבי נשים באותו שם (женская команда РК "Енисей-СТМ", ברוסית) שסיימה במקום השלישי באליפות הרוסית בעונת 2015 והעפילה עד לשלב גמר הגביע.
בעונת 2016 הוכתרה כסגנית האלופה.
בשנת 2020 זכתה ב ושבה וזכתה בו גם עונה לאחר מכן.
יניסיי קרסנויארסק היא קבוצת בנדי מקצוענית מהעיר קרסנויארסק, המתמודדת בליגת העל הרוסית בבנדי.
יניסיי זכתה 11 פעמים באליפות ברית המועצות (שלישית לסק"א יקטרינבורג ולדינמו מוסקבה), וכמו כן זכתה בחמש אליפויות רוסיה, האחרונה בעונת 2020-21. בנוסף, יניסיי זכתה גם 7 פעמים בגביע האירופי בבנדי, מה שמהווה הישג שיא עבור קבוצה רוסית בטורניר זה.
יניסיי נחשבת לאחת מקבוצות הבנדי הוותיקות ברוסיה.
הקבוצה הוקמה לראשונה בשנת 1934, אך פרוץ מלחמת העולם השנייה עצרה את התפתחות הבנדי בעיר.
לאחר מלחמת העולם השנייה הקבוצה הוקמה מחדש בשם "טרקטור".
בשנת 1952 העפילה לליגה הסובייטית השנייה וחדלה להיות קבוצת בנדי חובבנית.
בשנת 1958 הקבוצה שינתה את שמה ל"לוקומוטיב" ובשנים 1959-1963 הפכה ל"טרוד".
משנת 1964 נושאת הקבוצה את שמה הנוכחי.
בעונת 1979/1980 הקבוצה זכתה לראשונה בתולדותיה באליפות ברית המועצות ובשנים הבאות זכתה בו 10 פעמים נוספות.
לאחר התפרקות ברית המועצות הקבוצה זכתה לראשונה באליפות ליגת העל הרוסית בבנדי בעונת 2001.
יניסיי נחשבת לאחד ממועדוני הבנדי המעוטרים ביותר ברוסיה ומחזיקה בשיא זכיות בגביע האירופי בבנדי (7 פעמים).
ינינה (ז'נטה) מורטקוביץ הורביץ (בפולנית: Janina (Żaneta) Mortkowicz; 20 באוקטובר 1875 – 27 בדצמבר 1960) הייתה סופרת, מתרגמת ומולי"ת יהודיה-פולניה ניצולת השואה.
נולדה בוורשה למשפחה יהודית, בתם של גוסטב הורוביץ (1844-1882) וג'וליה לבית קליינמן (1845-1912).
סבה מצד אביה היה הרב אלעזר הורוויץ, הרב הראשי של הקהילה האורתודוקסית בווינה.
היא הייתה אחותם של מקסימיליאן הורביץ (1877-1937) אידאולוג קומוניסטי ושל קמילה קנצביץ' (1879-1952).
נישאה למוציא לאור היהודי-פולני יעקב מורטקוביץ, ועבדה איתו בניהול חנות ספרים בוורשה ובניהול הוצאת ספרים.
בשנת 1903 החלה את דרכה הספרותית בכתיבת הספר O wychowaniu estetycznem ("על חינוך אסתטי").
ב-1919 תרגמה את הספר "הנערים מרחוב פאל" מהונגרית לפולנית.
ינינה מורטקוביץ גם תרגמה לפולנית את ספרה של סלמה לגרלף "מסע הפלאים של נילס הולגרסון" ואת חלק מספרי דוקטור דוליטל.
בעלה יעקב מורטקוביץ' היה מו"ל בשפה הפולנית, התאבד בשנת 1931 בעקבות דיכאון על רקע משב כלכלי.
ינינה הובילה יחד עם בתה האנה מורטקוביץ'-אוֹלצָ'קובה את הוצאת הספרים שלו.
בתקופת השואה, היא ובתה הסתתרו בצד הארי של ורשה.
לאחר המלחמה, היא פתחה את החברה שלה שוב והובילה אותה עד 1950.
יאנינה הורביץ נפטרה ב-27 בדצמבר 1960.
יאנינה פריי (בפינית: Janina Fry; נולדה ב-12 בנובמבר 1973) היא דוגמנית, זמרת פופ ושחקנית פינית.
פריי נולדה בהלסינקי, ב-1993 זכתה בתחרות היופי "תוצרת פינלנד" וייצגה את פינלנד בתחרות מיס עולם שם עלתה לעשיריית חצי הגמר.
ב-1995 הנחתה את תחרות "מר סקנדינביה", תחרות יופי לגברים מרחבי המדינות הנורדיות.
בשנת 1998 שיחקה בסרט "Underbara kvinnor vid vatten" (נשים מדהימות על שפת הים) המבוסס על רומן של הסופרת הפינית מוניקה פגרהולם.
ב-2000 הופיעה בפרק של דרמת הפשע "Kylmäverisesti sinun".
בשנת 2006 הנחתה את משחק הטלוויזיה "בלה".
כזמרת הוציאה שני אלבומים ומספר סינגלים.
ב-2002 לקחה חלק בכתיבת המילים לשיר "Addicted to You" איתו ייצגה את מדינתה הזמרת לאורה ווטילאיינן באירוויזיון 2002.
בשנת 2007 הוציא קו של ביגוד שעיצבה בעצמה, באותה שנה ילדה את בתה.
ינס בורכרד (; 22 בפברואר 1903 – 13 בדצמבר 1986) היה מראשוני אנשי הספנות של היישוב היהודי בארץ ישראל.
כבן למשפחת ספנות מגרמניה בעל השכלה משפטית הקים וניהל את החברה לשירות ימי עתיד.
ינס היה הבן הבכור של לוסי וריכרד בורכרד מהמבורג.
אביו החל לעבוד בחברת סווארות, שרכשה גוררות וכלי שיט, ונעשה בעלים של החברה, אותה קרא בשם Fairplay כדי שיהיה קליט ללקוחות הבריטיים והאמריקאים.
לאחר פטירת אביו של ינס, המשיכה אמו את ניהול החברה
עם עליית הנאצים לשלטון, נמלטה המשפחה לאנגליה, עם מספר גוררות ואנייה.
האם החליטה שבנה הבכור הבכור ינס, שלמד משפטים באוניברסיטת וינה, יעלה לארץ ישראל במטרה לייסד חברת ספנות.
הבן השני קורט בורכרד עבד עם אמו בחברה באנגליה (Borchard Lines).
בשנת 1933 הקימו חמישה יהודים גרמנים חברת ספנות Orient Shipping Line Co.
הם רכשו שתי דוברות "דורה" ו"קרולה", התקינו בהן מנועים מנופים ומגורי צוות, והעבירו אותן לארץ ישראל.
ינס בורכרד נעשה מזכיר החברה.
האניות הפליגו בין נמלי סוריה מצרים ויוון.
המחירים היו נמוכים והחברה נקלעה לקשיים.
בשנת 1934 נמכרו הדוברות ובורכרד שזכה לניסיון מעשי הקים וניהל את החברה לשירות ימי עתיד.
בנוסף להיותו של בורכרד איש עסקים קשוח וקשה להתפשר היה קשוב לצורכי היישוב בארץ ישראל.
אניות החברה לשירות ימי עתיד אוישו על ידי צוות יהודי ששכרם היה גבוה בהרבה משכרם של הצוותים ששירתו בחברות המתחרות.
אניות החברה שימשו הכשרה לאנשי הפלי"ם ועסקו בהעברה בלתי ליגלית של פעילי ההעפלה לאירופה.
בשנת 1923 נישא בורכרד בהמבורג לעליס רובינסון, ממשפחה יהודית אמידה.
עלו לארץ ישראל ובשנת 1934 נפרדו.
ב-22 באוגוסט 1941 נישא בורכרד בחיפה לרנטה שנולדה בברלין למשפחה אמידה.
האב ריצ'רד ברנט מהנדס מים בעל מפעל משאבות.
נכלא על ידי הנאצים במחנה מעצר, אך השתחרר והמשפחה נמלטה דרך צרפת והגיעה לארץ ישראל.
רנטה נפרדה מבעלה וולפגנג לצרוס מנהל הפעילות החברה לשירות ימי עתיד ובאה עם ילד מיכה לצרוס.
לזוג נולדה בת דניאלה בת נוספת יהודית שנפטרה לאחר לידתה ובן יונתן.
המשפחה חיה ברחוב מרגלית בחיפה בבית חולש על הסביבה שכונה "עמדת יונתן".
בשנת 1966 נפרדו רנטה וינס בורכרד ומאז לא נישא שוב.
זאב הים (רב חובל), נתיבי ים, תולדות הספנות הישראלית, הוצאת מלוא בשיתוף עם חבל ימי לישראל, 1972, עמ' 59–61.
צבי הרמן, הכובשים בים נתיבה, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1978, עמ' 52–59.
דניאלה רן: "תרומתה והשפעתה של העלייה הגרמנית להתפתחות הספנות בארץ ישראל", אוניברסיטת חיפה, 1993.
הלל ירקוני, הים האנייה ועם ישראל,פרדס הוצאה לאור, 2009, עמ' 48–49.
יניצ'ר הוא סדרה היסטורית רוסית שהופקה על ידי חברת הסרטים Mars Media, שצילומיה החלו בקיץ 2019, עבור ערוץ 1 הרוסי שהקרין את הסדרה במהלך 2022.
עלילת הסדרה מתרחשת בשלהי המאה ה-16 המאוחרת - ראשית המאה ה-17. הדמות הראשית היא רוסי שמוצא את עצמו בעבדות עותמאנית.
בין הדמויות בסדרה שמופיעות: הצאר פיודור איוואנוביץ', בוריס גודונוב, והדיפלומט דנילו איסלנייב.
צילומי הסדרה החלו ב-10 באוגוסט 2019 בטורקיה.
לתפקיד הבמאי מונה איוון שורכובצקי, כאת התפקיד הראשי גילם איליה מלקוב.
הסדרה, שכוללת 12 פרקים, תשודר בערוץ הראשון ברוסיה.
בתפקידים ראשיים מופיעים אלכסיי קרבצ'נקו ואיליה מלאקוב.
ברפואה, יניקה מתייחסת לתהליך של הוצאת עודפי נוזלים או פסולת מחלל גוף או ממשטח באמצעות מכשירים היוצרים לחץ שלילי או ואקום.
השימוש הנפוץ במשאבה רפואית הוא לניקוי דרכי הנשימה מעודפי רוק, דם, קיא או הפרשות אחרות לאפשר מעבר חופשי לחמצן.
מערכת היניקה מונעת אספירציה אצל חולים, דבר שעלול להביא לדלקת ריאות.
אצל חולים מונשמים יש לבצע רוטינה של שאיבת נוזלים אחת לכמה שעות, כדי לוודא שנתיב האוויר פתוח ולמניעת זיהום.
בחדר ניתוח נעשה שימוש במשאבה לסילוק דם מאזור הניתוח, וכן לניקוז דם שהצטבר בגולגולת לאחר דימום תוך-גולגולתי.
אצל רופאי שיניים נעשה שימוש קבוע במכשיר יניקה לסילוק עודפי רוק מאזור הטיפול.
ישנם מתקני יניקה ידניים וחשמליים (בחיבור לחשמל או מכשיר הפועל בכוח סוללה חשמלית).
בבתי חולים ישנו מכשיר יניקה מרכזי, המחובר לחדרים באמצעות מערכת צינורות.
קרג נולד ב-15 בספטמבר 1914. הוא הצטרף לארגון הנוער של המפלגה הסוציאל-דמוקרטית הדנית בשנת 1930 ואט אט התקדם בשורות המפלגה.
בשנת 1947 נבחר לפולקטינג ומונה לתפקיד שר המסחר.
הוא תמך בחיזוק הצבא הדני ובהצטרפות דנמרק לנאט"ו בשנת 1949. התפטר מהממשלה בשנת 1950. בשנים 1950–1953 עבד בשגרירות הדנית בארצות הברית.
בשנת 1953 חזר לפרלמנט ולכהן כשר בלי תיק.
בספטמבר 1962 ירש את ויגו קמפמן כראש הממשלה וכמנהיג המפלגה.
מפלגתו איבדה את השלטון בשנת 1968. הוא חזר לתפקיד באוקטובר 1971 וכיהן בו כמעט שנה.
במהלך כהונתו השנייה בתפקיד, קרג הצליח לצרף את המדינה לקהילה הכלכלית האירופית, אך עורר עליו מחאות רבות שהובילו אותו להתפטר.
תפקידו האחרון בחיים הציבוריים היה כנציג השוק המשותף האירופי בארצות הברית בשנים 1974–1975.
לאורך שנת 1971 כיהן קרג כנשיא המועצה הנורדית.
ינלנה (בנורווגית: Innlandet) הוא מחוז בנורווגיה שהוקם ב-1 בינואר 2020, כתוצאה ממיזוג שני המחוזות אופלנד והדמרק.
שטחו של המחוז הוא 52,113 קמ"ר, מה שהופך אותו למחוז השני בגודלו בנורווגיה אחרי מחוז טרומס ופינמרק.
במחוז ינלנה יש 46 נפות.
בשטחו של המחוז נמצא רנדספיור, האגם הרביעי בגודלו בנורווגיה.
ינס פדר ברגנסטן (בשוודית: Jens Peder Bergensten; נולד ב-18 במאי 1979), הידוע יותר בכינויו "Jeb", הוא מתכנת משחקי וידאו שוודי.
הוא ידוע בעיקר כמעצב הראשי של מיינקראפט.
בשנת 2013, הוא, יחד עם יוצר מיינקראפט, מרקוס פרסון, נבחר לאחד ממאה האנשים המשפיעים ביותר בעולם של מגזין טיים.
כעובד של אולפני מוג'אנג, הוא פיתח יחד עם פרסון את מיינקראפט מאז 2010, הפך למעצב הראשי בשנת 2011, וקיבל שליטה על הסטודיו בשנת 2014, כאשר פרסון עזב את החברה לאחר רכישתה על ידי מיקרוסופט.
ברגנסטן החל לתכנת את משחקיו הראשונים בגיל 11, באמצעות BASIC וטורבו פסקל.
עד גיל 21 הוא בנה מפות ומודים למשחק היריות בגוף ראשון Quake III Arena.
באותה תקופה הוא הוביל את הפיתוח של משחק התפקידים הממוחשב Whispers in Akarra, אותו הפסיק מאוחר יותר לאחר שהמשחק סטה מחזון היצירה המקורי של צוות הפרויקט.
לאחר ההתפרקות של Oblivion Entertainment, ברגנסטן עבר למאלמו וקיבל תואר שני במדעי המחשב באוניברסיטת לונד בשנת 2008. במהלך לימודיו הקים את חברת פיתוח משחקי האינדי Oxeye Game Studio יחד עם דניאל ברינולף ופונטוס האמרבר.
האולפן נודע בזכות משחק הפלטפורמה Cobalt ומשחק האסטרטגיה בזמן אמת Harvest: Massive Encounter.
עד ה-24 בנובמבר 2010 עבד ברגנסטן עבור קהילת הידע המקוונת, Planeto.
בנובמבר 2010 נשכר ברגנסטן כמפתח קצה אחורי של Mojang Studios עבור Scrolls (הידוע כיום בשם Caller's Bane).
מאוחר יותר החל לתכנת חלקים משמעותיים יותר ויותר של מיינקראפט עד שהפך למעצב הראשי של המשחק בדצמבר 2011, במקום מרקוס פרסון.
לאחר שמרקוס פרסון פרש מהנהלת Mojang Studios בעקבות קניית הסטודיו על ידי מיקרוסופט בשנת 2014, ברגנסטן הפך לבעל השליטה בסטודיו בפועל.
ב-11 במאי 2013 התחתן ברגנסטן עם ג'ני ברגנסטן (לבית ת'ורנל).
ב-10 בדצמבר 2015 נולד לברגנסטן בן, בירן.
ינינה אלטמן לבית השלס ; 2 בינואר 1931 – 24 ביולי 2022) הייתה סופרת וכימאית ישראלית, ניצולת שואה.
אלטמן נולדה בלבוב שבאוקראינה בשם ינינה השלס.
אביה, הנריק השלס, היה עיתונאי בלבוב ומוציא לאור של כתב העת הציוני בשפה הפולנית חווילה.
אמה, עמליה, הייתה מזכירה בבית חולים ברחוב יוזף-דוורניצקי, ולאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה שימשה גם כאחות.
המשפחה התגוררה עם סבה וסבתה ברובע היהודי בלבוב, עיר שרבע מאוכלוסייתה באותה עת הייתה יהודית.
כאשר פלשו הנאצים לפולין בספטמבר 1939, הצליח דודה של השלס, מריאן המר, אחיו של אביה, לברוח מוורשה לבריטניה.
בשנת 1939, לפי תנאי הסכם ריבנטרופ–מולוטוב, סופחה לבוב לברית המועצות והפכה לחלק מאוקראינה הסובייטית.
יום לאחר פלישת הנאצים לברית המועצות ביוני 1941, נכבשה העיר, ואביה של השלס נרצח בפוגרום שביצעו התושבים האוקראינים.
אולם דוד אחר, סטניסלב לם, ניצל.
ינינה השלס ואמה שרדו את הפוגרום.
לאחר מכן, סבה וסבתה, השלס וקרובי משפחה אחרים נכלאו על ידי הנאצים והועסקו במפעלי החימוש הגרמניים.
אולם בעזרת הסופר מיכאל בורביץ' וארגון ההתנגדות הפולני ז'גוטה הצליחה להימלט ממחנה הריכוז ינובסקה באוקטובר 1943.
ינינה הוסתרה על ידי משפחות שונות בקרקוב ובבית יתומים בפורונין שבדרום פולין.
שלושה שבועות לאחר בריחתה, בעידוד בורביץ', החלה ינינה השלס לכתוב זיכרונות המתארים את רדיפת היהודים בלבוב.
בשנת 1946, זמן קצר לאחר סיום המלחמה, הם פורסמו בפולנית בשם Oczyma dwunastoletniej dziewczyny ("דרך עיניה של ילדה בת 12") על ידי ארגון יהודי פולין בקרקוב.
בהמשך התפרסם תרגום לגרמנית, "Mit den Augen eines zwölfjährigen Mädchens", במזרח גרמניה (1958) ובמערב גרמניה (1963).
מאז 2011 הוא פורסם בעשר שפות שונות.
בשנת 1950 עלתה השלס לישראל, והתגוררה תחילה בקיבוץ כפר בלום.
היא שירתה בנח"ל ובחיל הים ובשנת 1953 החלה ללמוד כימיה בטכניון.
היא קיבלה דוקטורט בכימיה מהטכניון.
היא התחתנה עם הפיזיקאי קלמן אלטמן, ונולדו להם שני בנים.
השלס המשיכה לעבוד בטכניון, במכון ויצמן למדע, ובאוניברסיטה הטכנית של מינכן, גרמניה.
בשנת 1970 קבלה תעודת הוראה מהטכניון.
מחקרה פורסם בכמה כתבי עת מדעיים באנגלית ובגרמניה.
אלטמן הייתה פעילה במחאה נגד שלטונות מערב גרמניה על שלא העמידו לדין פושעים נאצים, ונגד קיום קשרים בין ישראל ומערב גרמניה.
בשנת 1960 פנתה אלטמן אל שלטונות מערב גרמניה בדרישה להעמיד לדין את תיאודור אוברלנדר בו היא ראתה את האחראי לפוגרום ביהודי לבוב.
היא מחתה נגד שלטונות מערב גרמניה ששחררו את פריץ גבאור, שעל פי עדותה רצח אלפי יהודים בלבוב ונגד ממשלת ישראל שמכרה מדים למערב גרמניה.
במרץ 1960 היא נעצרה והועמדה לדין על השתתפות בהפגנה נגד פגישת דוד בן-גוריון עם קונראד אדנאואר.
בשנת 1979 היא מחתה נגד מינויו של קרל קרסטנס בעל העבר הנאצי, לנשיא גרמניה המערבית.
בשנת 1962 הייתה אלטמן חברה בנשיאות כנס נשים לשלום שהייתה מזוהה עם תמיכה בברית המועצות.
באמצע שנות ה-60 הייתה בין הקוראים להפסקת מלחמת וייטנאם.
מאז האינתיפאדה הראשונה (1987–1991) היא תמכה בארגון נשים בשחור.
המחזה "ינינה", בפולנית, כתוביות באנגלית.
בביצוע קבוצת תיאטרון של לבוב.
ההצגה "ינינה": כתוביות בעברית, אנגלית.
כתוב, ביימה וביצעה בלהה מס אשרוב.
"Les cahiers de Janina", הופעה (בצרפתית) בבית הספר התיכון.
ינינה – סרט תיעודי קצר, 15 דקות, שהופק על ידי חן שלח לבית לוחמי הגטאות 2015. עברית עם כתוביות באנגלית.
«Les Carnets de Janina» (המחברות של ינינה), מאת איזבל וירון.
צרפת, סרט דוקומנטרי, 52 דקות, טלווג וינסנט עזה-ווזנס, 2017. נתמך על ידי קרן זיכרון השואה.
חזרתה של ינינה ללבוב מאת ואדים טאדר, הנתמכת על ידי הסד אריה, לבוב.
חלק 1: 2014, סרט דוקומנטרי על ינינה ואחריו מופע התיאטרון "ינינה",
חלק 2: מתעד את הביקור של ינינה בלבוב ב-2018.
הם עוד חיים – שם בדוי צביה איתן, תל אביב, אלף, 1969, זוכת פרס אקו"ם
זהב ממעמקי האדמה אל החלל החיצון - רמת-גן: מסדה, 1977
הוורד הלבן: סטודנטים ואנשי רוח בגרמניה לפני ואחרי עלייתו של היטלר לשלטון, הוצאת פרדס, 2007
בעיני ילדה בת שתים עשרה, הוצאת פרדס, 2015
ינס בהרנסן הוא פוליטיקאי גרמני שכיהן כנשיא הסנאט וראש עיריית ברמן בין השנים 2005 ל-2015. מ-1 בנובמבר 2009 עד 31 באוקטובר 2010 הוא היה נשיא ה-בונדסראט.
הוא שימש כנשיא גרמניה בפועל לאחר התפטרותו של הנשיא הורסט קלרר ב-31 במאי 2010 ועד לבחירתו של כריסטיאן וולף ב-30 ביוני 2010.
בוהרנסן הוא עורך דין במקצועו ושימש כשופט בברמן בין השנים 1978–1995, אז הפך לפוליטיקאי במשרה מלאה.
בוהרנסן נולד בגרופלינגן, אז מחוז פועלים של ברמן, להורים פעילים במפלגה המפלגה הסוציאל-דמוקרטית של גרמניה של גרמניה (SPD) ובאיגודי עובדים.
אביו, גוסטב בוהרנסן, קומוניסט שהפך לסוציאל-דמוקרטי, היה גם פוליטיקאי של ה-SPD ושימש כיו"ר קבוצת ה-SPD בפרלמנט של ברמן בשנים 1968–1971. בהרנסן הצטרף ל-SPD ב-1967. באוניברסיטת קיל, הוא למד משפטים, וסיים את לימודיו ב-1973, וב-ב-1977 באוניברסיטת המבורג.
הוא עבד כשמאי בממשל של ברמן, לאחר מכן כשופט במשך 17 שנים, לפני שנבחר לפרלמנט של ברמן.
בשנת 1999 נבחר בוהרנסן לראש קבוצת ה-SPD של הפרלמנט של ברמן.
ב-8 בנובמבר 2005, האספה המחוקקת של ברמן בחרה בבורנסן לראשות העיר לאחר שזכה בפריימריז הסוציאל-דמוקרטי לתפקיד שהתפנה עם התפטרותו של הנינג שרף.
כראש עיר וראש הסנאט של ברמן.
יניסייסק היא עיירה במחוז קרסנויארסק בסיביר, מרכז רוסיה.
העיירה הוקמה בשנת 1619 כעיירה הראשונה על נהר היניסיי.
היא מילאה תפקיד חשוב בקולוניזציה הרוסית של אזור מזרח סיביר במאות ה־17 וה־18, זאת עקב מיקומה בנתיבי הנהר הסיבירי .
חשיבותה פחתה לאחר סלילתם של כבישים מהירים באזורים דרומיים יותר, בדגש על קרסנויארסק, בירת החבל המנהלי.
החלק העתיק של העיירה מוגדר על ידי ממשלת רוסיה כאתר מורשת עולמית.
האקלים ביניסייסק הוא אקלים תת־ארקטי (Dfc לפי שיטת קפן).
עונת החורף בעיירה ארוכה וקרה מאוד, והקיץ קצר וחמים.
בעונה הקרה, טמפרטורת המקסימום כמעט ולא עולה מעל ל־0 מעלות צלזיוס, וטמפרטורת המינימום לעיתים יורדת אף מתחת ל־20 מעלות צלזיוס מתחת לאפס.
בעונה החמה, טמפרטורת המקסימום עולה אף מעל ל־20 מעלות צלזיוס (והיו מקרים בהם תועדו מעל ל־30 מעלות צלזיוס), ואילו טמפרטורת המינימום לרוב נעה בסביבות 10 מעלות צלזיוס.
בשנה ממוצעת יורדים 470.6 מילימטרים של משקעים, כאשר כ־40%–45% מהם יורדים בצורת שלג.
יניסייסק מחוברת לקרסנויארסק באמצעות כביש R-409 שעובר במקביל לנהר היניסיי, שגם הוא מקשר בין העיירה לקרסנויארסק.
אורך הדרך הוא כ־330 קילומטרים.
מצפון־מערב לעיירה ממוקם נמל התעופה יניסייסק , שלו מסלול טיסה באורך 2,190 מטרים.
יש לו שימוש מועט בימינו, אך בעבר נעו בו כמה אלפי אנשים בשנה.
ינס גאד הוא מפיק מוזיקלי, פזמונאי וגיטריסט גרמני להורים דנים.
הוא החל לעסוק במוזיקה מגיל צעיר.
גאד מפיק מוזיקה עבור אמנים רבים (סנדרה קרצו / סנדרה גמבינו) ובעבר היה שותף להפקה של הפרויקט המוזיקלי, אניגמה.
בעבר הוא הוציא אלבומים בשם "אובססיה אניגמטית", "ינס גאד מציג" על עבודתו האינסטרומנטלית החדשה, וגם בשם "אכילאה", על המוזיקה החדשה שלו המושפעת מהעולם הכוללת זמרות שונות בכל אלבום, שרות בשפות שונות.
הוא עובד מאולפן ההקלטות שלו 007 בעיר אבלון באי קטלינה, מול חופי לוס אנג'לס.
ינס הוא אחיו הבכור של טובי גאד.
בשנת 2019, גאד השתתף בקטלוג Visual Collaborative Polaris למגזר הקריאייטיב, הוא התראיין לצד אנשים כמו; רמי ווהן-ריצ'רדס, באהיה שהאב ואיבון סנגודי.
בשנת 2019 ינס עבד עם סנדרה גמבינו על אלבום הבכורה שלה Shades of Love.
ינינה "יאנה" פרחדובנה בטירשינה היא מתעמלת אמנותית עבר יהודייה-רוסייה, סגנית אלופה אולימפית (אטלנטה 1996) בקרב רב אישי.
בטירשינה נולדה וגדלה בטשקנט, אוזבקיסטן.
היא החלה להתאמן בהתעמלות אמנותית בגיל 5 ובגיל 9 עברה עם משפחתה לרוסיה ביחד עם המאמנת שלה אירינה וינר
באליפות העולם שנערכה בווינה, אוסטריה בשנת 1995 היא זכתה ב-3 מדליות, 2 זהב ו-1 ארד.
מדליות זהב בתרגיל אישי בכדור ובתחרות הקבוצתית.
באליפות העולם שנערכה בברלין, גרמניה בשנת 1997 היא זכתה ב-4 מדליות, 2 זהב, 1 כסף ו-1 ארד.
מדליות זהב בתרגיל אישי בחבל ובתחרות הקבוצתית.
מדליית כסף בתרגיל אישי באלות ומדליית ארד בתחרות קרב רב אישי.
בטירשינה למדה חינוך גופני בחרקוב.
היא נשואה לאיש העסקים היהודי יליד אזרבייג'ן טימור ויינשטיין ולהם שתי בנות ובן.
יָנִינָה סְפִּינֶר מֶהלְבֶּרְג (בפולנית: Janina Spinner Mehlberg; 1905 – 1969) הייתה מתמטיקאית יהודייה פולנייה שהתחזתה לרוזנת פולנייה במהלך מלחמת העולם השנייה והצילה אלפי אסירים ממחנה הריכוז מיידנק.
ינינה נולדה ב-1905 בשם ינינה ספינר (Spinner) בז'וראבנו שבגליציה המזרחית (היום באוקראינה, באותה תקופה בפולין) למשפחה יהודית אמידה.
חבריה היו ילדיהם של האריסטוקרטים המקומיים, והיא גדלה כפולנייה לאומנית בהתאם למעמד שלה.
היא ידעה לדבר פולנית, צרפתית, גרמנית, אנגלית ורוסית.
במלחמת העולם הראשונה, אביה נחטף על ידי הרוסים ובסופו של דבר נהרג ב-1918. באותה תקופה היו פוגרומים רבים במזרח גליציה, בהם נרצחו יהודים רבים.
כשגדלה הפכה למתמטיקאית מוצלחת, ואף על פי שהאקדמיה הייתה סגורה בפני יהודים ונשים, היא למדה לתואר דוקטור באוניברסיטת לבוב תחת הנחייתו של הפילוסוף .
ב-1933 היא התחתנה עם הנרי מהלברג, סטודנט יהודי נוסף של Twardowski, והם חיו בנוחות, הוא לימד פילוסופיה והיא לימדה מתמטיקה בתיכון לבנות.
במהלך הכיבוש הנאצי של פולין, נרצחו יהודים רבים וכן פרופסורים לא יהודים חברים של ינינה ובעלה.
בעזרת חבר שלהם, הרוזן Andrzej Skrzyński, הם ברחו ללובלין, שם הוא סידר להם מסמכים מזויפים כאריסטוקרטים פולנים.
ינינה התחזתה לרוזנת ינינה סוחודולסקה ופעלה תוך סיכון חייה להצלה ושחרור של אלפי אסירים ממחנה הריכוז מיידנק באמצעות משא ומתן עם הנאצים והברחת מזון, תרופות וחיסונים למחנה.
היא פעלה במסגרת אחד הארגונים האזרחיים הפולנים היחידים שהורשו לפעול במהלך הכיבוש הנאצי, ה-, מה שאפשר לה באופן רשמי לדאוג לרווחתם של האסירים הפולניים.
בכך, באופן לא אופייני, היא הייתה יהודיה שהצילה לא יהודים במלחמת העולם השנייה.
לאסירים היהודים היא לא יכלה לדאוג באופן ישיר, אך היא קיוותה שהכנסה של מספיק אוכל, זה שנכנס למחנה באופן רשמי וזה שסייעה להבריח פנימה, תשפר גם את מצבם של היהודים, שנכלאו ביחד עם הפולנים.
בנוסף לכך היא גם הצטרפה לצבא המחתרת הפולני, שם הסתירה את זהותה היהודית מכיוון שלא כולם אהדו יהודים, והבריחה ביחד עם האוכל ותרופות גם מסמכים והודעות מהמחתרת.
ייתכן והחשש לחשוף את זהותה היהודית תרם אף הוא לכך שלא פעלה באופן ישיר לעזרת היהודים במחנה.
לאחר המלחמה, ינינה ובעלה הנרי מהלברג היגרו לארצות הברית והתיישבו בשיקגו.
ינינה לימדה מתמטיקה במכון הטכנולוגי של אילינוי, בעוד הנרי לימד פילוסופיה באוניברסיטת שיקגו.
מהלברג כתבה את זיכרונותיה לפני מותה בשנת 1969, אך לא הצליחה לפרסם אותם.
בעלה תרגם את כתב היד לאנגלית וניסה לפרסמו ללא הצלחה.
לאחר מותו של הנרי בשנת 1979, כתב היד הועבר לפרופסור ארתור פאנק, היסטוריון מאוניברסיטת פלורידה, שגם הוא לא הצליח לפרסם את הספר.
בסופו של דבר כתב היד הגיע להיסטוריוניות אליזבת וויט וג'ואנה סילווה שחקרו אותו ואימתו את הכתוב בו עם מסמכים נוספים.
הן פרסמו את סיפורה של ינינה בספר ששמו "הרוזנת המזויפת: סיפורה של ינינה מהלברג", שיצא בתחילת 2024.
ינינה פאבליצקה (בפולנית: Janina Pawlicka 1910-25 בפברואר 2003) הייתה אומנת פולנייה, חסידת אומות העולם, שהצילה יהודים במהלך השואה, וקשרה את גורלה עם מדינת ישראל.
פאבליצקה נולדה בכפר פיונטק בפולין למשפחה ענייה והתייתמה בגיל צעיר.
לאחר שפרצה מלחמת העולם השנייה ואחיה גויס לצבא הפולני היא נותרה לבדה.
ינינה קשרה את חייה מגיל צעיר בחיי היהודים.
בשל העוני ששרר במשפחתה, החלה לעבוד בבית משפחת אהרונסון, שהיו בעלי מפעלי טקסטיל בלודז'.
ינינה עבדה במסירות רבה בבית המשפחה, וטיפלה במסירות בילדי המשפחה.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, משפחת אהרונסון עזבה את לודז' ונדדה בין מספר ערים עד שהתיישבה בוורשה.
כאשר גטו ורשה הוקם, קשרה ינינה את גורלה בגורל המשפחה, והצטרפה למשפחת אהרונסון בגטו.
ינינה עמלה עם יהודי הגטו במפעלים הגרמניים, והתחבאה עם המשפחה במהלך הגירושים ההמוניים מהגטו.
בזמן שהותה בגטו ינינה הכירה משפחות יהודיות רבות.
ב-1942 עזבה משפחת אהרונסון את הגטו, בניסיון לברוח תחת אזרחות זרה.
ינינה עזבה את הגטו ושכרה דירה נאה בצד הארי של ורשה.
הדירה הפכה למקום מסתור ששימש יהודים שברחו מהגטו.
ביניהם, הבונדיסט ברנרד גולדשטיין, שלאחר המלחמה כתב את הספר "חמש שנים בגטו ורשה" בו תיאר את פועלה של ינינה להצלת יהודים בפירוט רב.
בדירתה הסתתרו גם מייטק טראומן ומשפחתו בת 5 הנפשות, הזוג וקנהיים, רחל גורמן, מאצ'יסלב סיאראצ'ק, ומארק אדלמן, שהשתייך לתנועת ה"בונד" והיה ממובילי מרד גטו ורשה.
ינינה דאגה ליהודים שהסתתרו אצלה במסירות רבה, וסיפקה להם את כל צורכיהם.
רכישת מצרכים רבים הייתה עלולה להעלות חשד לגביה ולכן על מנת להסיר חשד, רכשה מצרכים במספר חנויות שהיו פזורות ברחובות שונים.
פעמיים התבצעו חיפושים בדירת המסתור ונמצאו היהודים, אך שוטרי הגסטפו הסתפקו בגזלת כסף ורכוש רב ערך.
לאחר מקרים אלו המסתור בדירה זו חוסל, וינינה שכרה דירה אחרת ששימשה אותה להסתרת היהודים עד מרד ורשה ב-1944. ינינה פעלה תוך סיכון אישי רב מתוך ערכי חמלה, אהבה ורצון לעזור לאחר.
לאחר המלחמה חוותה ינינה יחס עוין בפולין בגלל שהצילה יהודים.
לכן החליטה לעלות לישראל ולחיות בין יהודים.
ב-20 במאי 1957 עלתה ינינה לישראל ועבדה אצל משפחת ויזנבליט אותם הכירה בפולין.
בישראל קבעה משפחת ויזנבליט את ביתה בגבעתיים ובהמשך ברמת גן, וינינה התגוררה עימם וטיפלה בשני ילדי המשפחה.
שארית חייה הקדישה ינינה לטיפול בילדי המשפחה, וכונתה בפיהם "צ'וצה ינקה" (דודה ינקה).
ב-28 ביולי 1964 הכיר יד ושם בינינה פאבליצקה כחסידת אומות העולם.
נערך טקס ונשתל עץ על שמה בגן חסידי אומות העולם ביד ושם.
באירוע שנערך לכבודם של חסידי אומות העולם שחיו בישראל, פגשה ינינה, לראשונה לאחר המלחמה, את חסידת אומות העולם זופיה אבני, שכנתה ברחוב כלודנה 15 בוורשה.
רק אז השתיים למדו לראשונה שכל אחת מהן הסתירה והצילה יהודים בשואה.
ב-25 בפברואר 2003, בגיל 93, הלכה ינינה פאבליצקה לעולמה.
במסגרת מיזם "חסד אחרון" (מיזם משותף ליד ושם ושב"כ שנערך במהלך 2021, במסגרתו אותרו קבריהם של חסידי אומות העולם שגרו ונקברו בישראל ונאסף אודותם מידע רב), נחקר גם סיפורה של ינינה פאבליצקה.
קברה אותר בבית העלמין קריית שאול בחלקת חסידי אומות העולם ונקבעה עליו לוחית זיכרון.
ינים (כתיב: יָנוּם) היא עיר מקראית בהרי יהודה.
במקרא הכתיב 'ינים' והקרי 'יָנוּם.
נראה שבתרגומים משתקפת הצורה ינים, והיא הנכונה.
ההנחה כי השם נשתמר בשמו של כפר בני נעים אינה סבירה, הן משום שדמיון השמות מסופק והן משום שהשם בני נעים מתחלף עם השם כפר-בריכ וכנראה נובע ממנו (וע"ע כפר ברוך).
אין אם כן נתונים ישירים לאיתורה המדויק של ינים.
בתוך מערכת הזיהויים של קבוצות 7-5 יש עדיפות קלה, לעת עתה, לזהותה בח'רבת כנען.
זאת, מתוך מערכת השיקולים הבאה:
ח' כנען ואל-חדב תזוהינה במקרה כזה עם ינים או שמא חֻמְטָה; הזיהוי הטנטטיבי של ינים הוא בח'רבת כנען.
האלמנט הבולט באתר היו כנראה תמיד המצודות שנתקיימו בו בזו אחר זו, במקום השולט על נתיב התנועה העיקרי בהר ומאפשר תצפית טובה.
עם זאת נראה שנתקיים גם יישוב סביב מצודות אלה.
ראשית היישוב בתקופת הברזל 2ב (כ2- דונם) ו- 2ג (כ5- דונם).
המשכו בתקופות הברזל 2ד והפרסית (2-3 דונם), ההלניסטית והרומית 1 (שוב כ5- דונם), ולבסוף הרומית 2 (כ2- דונם).
טרם נתגלו שרידים מאוחרים יותר.
יניפר חרלינגס-סימונס (שם לידה: סימונס; בהולנדית: Jennifer Geerlings-Simons; נולדה ב־5 בספטמבר 1953) היא רופאה ופוליטיקאית סורינמית, המשמשת בתור נשיאת סורינאם העשירית מאז יולי 2025. היא חברת המפלגה הדמוקרטית הלאומית (NDP), ומ־2024 משמשת יושבת ראש המפלגה.
חרלינגס-סימונס החלה את דרכה כרופאה, עבדה כרופאת עור, ובהמשך עסקה גם בתוכנית הלאומית לאיידס.
ב־1996 נכנסה לפוליטיקה ונבחרה לאספה הלאומית בבחירות הכלליות.
לאחר בחירות 2010 נבחרה ליושבת ראש האספה הלאומית (2010–2020), האישה השנייה בתפקיד זה.
ביולי 2024 נבחרה לראשות המפלגה הדמוקרטית הלאומית לאחר פרישת דסי באוטרסה.
בשנה שלאחר מכן, במאי 2025, הובילה את המפלגה למקום הראשון בבחירות הכלליות שנערכו ב־25 במאי.
ב־6 ביולי 2025 נבחרה לנשיאה, והייתה לאישה הראשונה בתולדות המדינה בתפקיד זה.
סימונס גדלה בפרמריבו, בכורה לארבעה ילדים.
היא למדה רפואה באוניברסיטת סורינאם וסיימה ב־1979. לאחר נסיעה להולנד להתמחות רפואית, שבה לעסוק ברפואה בסורינאם.
תפקידה הראשון היה כרופאה מקומית באונרווכט שבמחוז פארה – זיקה אליה התייחסה לימים בקמפיינים פוליטיים.
ב־1983 עבדה זמן קצר במרכז הרפואי האקדמי פרמריבו ולאחר מכן עברה למחלקת עור, בה שירתה עד 2002. בתקופה זו הקימה גם את התוכנית הלאומית לאיידס בסורינאם.
סימונס נבחרה לראשונה לאספה הלאומית ב־1996, כנציגת פרמריבו מטעם המפלגה הדמוקרטית הלאומית, שהוקמה בידי דסי באוטרסה.
היא הנהיגה את סיעת ה־NDP בפרלמנט בשנים 2000–2006.
לאחר הבחירות הכלליות 2010 היא נבחרה ליושבת ראש האספה הלאומית, האישה השנייה בתפקיד, וכיהנה עד 2020. באפריל 2012 הואשמה על ידי האופוזיציה ב"שיטת עבודה דיקטטורית" לאחר שאסרה על חברי פרלמנט להזכיר את חוק החנינה (אפריל 2012) במהלך דיון על החוק נגד הטרדה.
ב־8 באפריל 2020 מונתה לעמוד בראש צוות ניהול המשבר הפרלמנטרי לקורונה במהלך מגפת הקורונה בסורינאם.
ב־20 ביוני 2020 הודיעה על פרישתה מהחיים הפוליטיים.
אף שנבחרה בבחירות הכלליות ב-2020, החליטה לא ליטול את מושבה.
סטיבן טסנג, שדורג שישי ברשימת ה־NDP, נעשה זכאי למושב באספה הלאומית.
ב־13 ביולי 2024 החליפה את דזי בוטרסה בראשות המפלגה הדמוקרטית הלאומית.
בשנה שלאחר מכן הובילה את המפלגה למקום הראשון בבחירות הכלליות בסורינאם ב-2025. ה־NDP גיבשה הסכם קואליציוני עם חמש מפלגות נוספות לתמיכה בחרלינגס–סימונס לנשיאות; יחדיו החזיקה הקואליציה ב־34 מושבים – הרוב המיוחס הנדרש (שני שלישים) לבחירת נשיא/ה ללא צורך בתמיכה נוספת.
ב־3 ביולי הודיעה המפלגה לרפורמה פרוגרסיבית, שעמדה בראש הקואליציה היוצאת, שלא תציג מועמד/ת מול חרלינגס–סימונס, ואיש נוסף לא הגיש מועמדות עד המועד האחרון – מה שהבטיח את בחירתה.
ב־6 ביולי נבחרה פה אחד לנשיאה, עם יו"ר NPS גרגורי רוסלאנד כסגן נשיא, והושבעה ב־16 ביולי 2025.
ינס גרהארד להמן הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק בעמדת השוער.
במהלך הקריירה, שיחק להמן במספר קבוצות בבונדסליגה, בארסנל מהפרמייר ליג ובנבחרת גרמניה.
להמן ידוע כאחד מעוצרי הפנדלים הטובים בעולם – הוא עצר פנדלים מכריעים בגמר גביע אופ"א במדי קבוצת שאלקה 04, בגמר גביע ה-FA בשנת 2005, בחצי גמר ליגת האלופות בעונת ובמונדיאל 2006 בשלבי הנוק-אאוט.
להמן, הידוע במזגו החם, הורחק יותר פעמים מכל שוער אחר בהיסטוריה של הבונדסליגה – חמש.
להמן התחיל את הקריירה שלו ב-1989 עם שאלקה 04, שם שיחק כמעט עשור.
הוא היה כוכב הקבוצה בניצחונה בגמר גביע אופ"א 1997 מול אינטר מילאנו כשהציל פנדל של איבן זמורנו בבעיטות הכרעה.
הוא עזב את הקבוצה למילאן ב-1998 אך המעבר לא היה מוצלח.
להמן לא שיחק היטב ולאחר רק שישה חודשים במילאנו הוא חזר לגרמניה, לבורוסיה דורטמונד.
בדורטמונד להמן נהנה מתקופה מוצלחת של המועדון וזכה איתו באליפות גרמניה לשנת .
להמן הצטרף לארסנל ב-25 ביולי 2003. בעונת , עונתו הראשונה עם ארסנל, עזר להמן לקבוצה לזכות באליפות אנגליה ללא אף הפסד ובתחילת העונה הבאה () עזר לקבוצה לשבור את שיא המשחקים ללא הפסד של פרסטון נורת' אנד ולקבוע שיא חדש של 49 משחקים.
בעונת , לאחר עשרה משחקים רצופים בהם לא ספגה קבוצתו, הגיע עם ארסנל לגמר ליגת האלופות שם פגש את ברצלונה.
להמן הורחק בדקה ה-17 לאחר ביצוע עבירה על סמואל אטו, ובכך הפך לשחקן הראשון שמורחק בגמר ליגת האלופות.
המשחק נגמר בניצחון ברצלונה 2:1 דבר שפתח התחרות על אפודת השוער הראשון בינו לבין מנואל אלמוניה.
בתחילת עונת איבד להמן את מקומו בהרכב הקבוצה לטובת מנואל אלמוניה, עקב טעויות שלו שגרמו לספיגת שערים.
למרות זאת, במשחקים בהם להמן שיחק מאז, הוא הפגין יכולת מצוינת שעוררה תהיות איך הייתה מסתיימת העונה של ארסנל אם הוא היה עומד בשער במרבית העונה במקום אלמוניה.
לקראת סיום עונת 2007/2008 החזיר ונגר את להמן להרכב וזאת על מנת שלהמן יהיה בכושר לקראת טורניר יורו 2008 בו הוא אמור לפתוח כשוער הראשון של נבחרת גרמניה.
ב-3 במאי 2008, במהלך משחק הבית האחרון של ארסנל מול אברטון, לעונת 2007/2008, נכנס להמן כמחליף 20 דקות לסיום ושיחק את משחקו האחרון במדי הקבוצה, וזאת כמחווה לאור עזיבתו בסוף העונה.
להמן התקבל בתשואות, ובסיום המשחק קיבל מחיאות כפיים מהאוהדים לאות הוקרה על תרומתו למועדון.
ב-4 ביוני 2008, עם תום חוזהו בארסנל, חתם להמן בשטוטגרט על חוזה לעונה אחת.
באפריל 2009, חתם להמן על חוזה לעונה נוספת, ופרש ממשחק פעיל ביולי 2010. אף שהודיע על פרישה, חתם להמן במרץ 2011 על חוזה בארסנל עד לסוף העונה בעקבות פציעת השוערים וויצ'ך שצ'סני ולוקאש פביאנסקי.
עם תום החוזה, פרש להמן ממשחק פעיל.
חודשים ספורים לפני מונדיאל 2006 החליט מאמן נבחרת גרמניה יורגן קלינסמן להפוך את להמן לשוער הראשון במקום אוליבר קאן.
במונדיאל 2006 שיחק להמן בכל המשחקים (למעט על המקום השלישי), כאשר הוא מציג יכולת טובה בכל המשחקים.
לפני דו-קרב הפנדלים נגד נבחרת ארגנטינה ברבע גמר, ניגש אוליבר קאן לעודד את להמן לפני הבעיטות.
להמן הגיע במעמד זה לשיא הופעתו במונדיאל, כאשר עצר 2 מתוך 4 בעיטות.
לאחר הניצחון היה זה קאן הראשון שניגש לחבק אותו ולברך אותו על הצלחתו.
לאחר הדחתה של גרמניה מול נבחרת איטליה בחצי גמר נותר לה המשחק על המקום השלישי.
להמן החליט לוותר מראש על עמדת השוער עבור קאן כמחווה אחרונה עבורו, שכן היה זה משחקו האחרון של קאן בנבחרת לפני פרישתו.
באותו משחק, נגד פורטוגל, ניצחה גרמניה 1:3.
יַנְקוּת היא תקופת החיים של האדם בשלבי התפתחותו הראשוניים.
היא נמשכת מרגע יציאת העובר בלידה ועד לגיל שלוש שנים.
בעברית המילה נגזרת מהשורש י-נ-ק המבטא את המהות הביולוגית והפסיכולוגית של התינוק - היניקה, אשר חיונית לשרידתו ונמצאת במרכז הווייתו, בעיקר בחודשים הראשונים לחייו.
בנוסף, נהוג לתאר פרק זמן זה בחיי האדם, גם בשם "הגיל הרך".
מגיל שלוש מסתיימת תקופת הינקות ומתחילה תקופת הילדות.
בני אדם משתייכים למין אלטריאלי שבו הצאאצים הרכים תלויים מאד בהורים, לעזרה בקיום ולשם בוויסות מערכות התנהגותיות וביולוגיות רבות.
תהליך ההתפתחות של התינוק הוא תוצאת של יחסי הגומלין הקבועים בינו ובין סביבתו.
לאחר הלידה מתקיימת אצל התינוק תלות פיזית מרבית, שכן התינוק חסר ישע ולא מסוגל להתקיים בכוחות עצמו.
כתוצאה מכך, בתחילה התינוקות תלויים בדמות מטפלת כלשהי ברוב ההיבטים של קיומם.
על פי רוב האם ממלאת תפקיד זה, אך הוא יכול להתבצע על ידי כל מבוגר אחר שיש לו את הכישורים הדרושים.
כדי להתמודד עם חוסר ישע זה, ובדרכו להפוך לפעוט ובהמשך לאדם בוגר, רוכש התינוק מיומנויות חיים רבות במהלך שנת החיים הראשונה שלו.
בגיל שבועות אחדים מתחיל התינוק להגיב לכל שינוי רגשי בסביבתו המיידית, בהתאם לעוצמת השינוי.
התאוריה של תודעה היא יכולת שמתפתחת אצל התינוק מרגע הלידה ועוזרת לו להגיב להתנהגות האדם שמולו ולנבא התנהגות הורית.
יכולתו של הילד לחזות על סמך ניסיון קודם את השלב הבא בהתנהגות סביבתו, בונה בהדרגה את יכולת שימור האובייקט, מפנימה אותו ומשחררת אותו מתלות באירועים מיידיים.
ההתפתחות של התינוק חלה במקביל בתחום החושי, המוטורי, הקוגניטיבי, הגופני והרגשי.
עד גיל שנתיים הפעוט מגיע להישגים מרשימים בשפה, קוגניציה, תפיסת העצמי ובהתפתחות החברתית, הרגשית והגופנית.
לסביבה שבה נמצא הפעוט יש השפעה רבה על ההתפתחות העתידית שלו במישורים רבים.
עם זאת, גם למאפיינים האישיים של כל פעוט ישנה השפעה על האופן שבו הוא מגיב לסביבה.
אחד הגורמים אשר משפיעים על האופן שבו כל פעוט מגיב להוריו הוא המזג שלו.
חוש השמיעה של התינוק פועל עוד בהיותו עובר ברחם אמו, כאשר הוא יכול לקלוט ולזהות גירויים קוליים כבר בשלושת החודשים האחרונים להריון.
המגע הראשון והחשוב ביותר לרך הנולד הוא המגע העורי.
לכן מומלץ להשכיב את התינוק מיד עם צאתו מהרחם, עוד לפני ניתוק חבל הטבור, על בטן אמו או על חזה, על מנת להפחית את הלם המעבר משיווי המשקל הפנימי של הרחם לסביבה החיצונית.
מהיום השלישי לאחר הלידה התינוק יכול לזהות את שד אמו וצווארה לפי חוש הריח, באופן המאפשר לו להבדיל בינה לבין נשים אחרות.
חוש הראייה מתפתח באופן יותר הדרגתי.
בתחילה התינוק מבחין במסגרת חיצונית, ורק מאוחר יותר – במה שבתוך המסגרת.
מכאן שתחילה הוא מזהה מסגרות של פנים, ורק חודשיים מאוחר יותר הוא יכול להבחין בחלקי הפנים כמו אף, עיניים ואוזניים.
בגיל חמישה עד שבעה חודשים הוא כבר יכול לזהות פנים שראה שבוע קודם לכן פעם אחת במשך יותר מדקה.
בגיל חודשיים התינוק מתחיל ליצור קשר עין עם אנשים אחרים בסביבתו.
מבחינה גופנית עוברים על התינוק שינויים גדולים, שהבולט בהם הוא הכפלת משקל הלידה.
רפלקסים מולדים נעלמים ומוחלפים בתנועות רצוניות, קצב הלב מתייצב ויורד, מערכת העיכול מתפתחת ובהדרגה השיניים צומחות וכך מתאפשר לתינוק לצרוך מזון מוצק, ועוד.
בתחום המוטורי לומד התינוק לזקוף את ראשו בשכיבה על הבטן, להתהפך מהבטן לגב ולהפך, לזחול, להתיישב, להיעמד ולבסוף ללכת.
התינוק קולט את סביבתו ומפתח יכולת קוגניטיבית.
האינטליגנציה של התינוק באה לידי ביטוי בדרך שבה הוא פועל על סביבתו כדי להכיר אותה.
בגיל הינקות פעוטות בדרך כלל מגיבים באופן רפלקסיבי לגירויים חיצוניים ופנימיים.
עם זאת ניתן לראות סימנים ראשוניים של שליטה עצמית כבר במהלך חודשי החיים הראשונים.
למשל, פעוטות בגילאי 3–6 חודשים כבר מסוגלים ליצור הסחת דעת עצמית מגירויים לא נעימים.