tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
המפה נרשמה כפטנט ב-1946. ב-1954 יצר פולר גרסה עם היטל על עשרימון שפאותיו שונו מעט באופן שווה.
גרסה זו כונתה בפי פולר 'מפת עולם אוויר-אוקיינוס' (The AirOcean World Map) והיטל פולר מזוהה היום בעיקר איתה.
'השם 'דימקסיון', ראשי תיבות של 'דינאמיות מקסימום מתח' (dynamic maximum tension), ניתן על ידי פולר למספר המצאות שונות: בית דימקסיון, מכונית דימקסיון, שנת דימקסיון ויומן דימקסיון בו רשם פולר את קורותיו.
תכונה מובהקת של היטל פולר היא מתן גמישות בייצוג כדור הארץ על מישור.
בהרכבה אחת שלו כל האוקיינוסים ניראים כרצף אחד מוקף יבשה.
בהרכבה אחרת שלו היבשות מצורפות זו אחר זו.
ב"קילוף" אחר של העשרימון ניתן לייצג את כל היבשות כאי מרכזי באוקיינוס יחיד.
בכך מודגשת היחסיות שבנקודת המבט.
פולר טען שיתרון נוסף של המפה הוא העדר הטיה תרבותית היות שהצפון איננו למעלה והדרום אינו למטה (יצוין שקיימות מפות, בעיקר במספר מדינות בחצי הכדור הדרומי, בו הדרום נמצא למעלה).
במקום מושגי מעלה / מטה וצפון / דרום, הציע פולר את הכיוונים 'פנים' ו 'חוץ' כנקודות לעבר מרכז הגרביטציה של כדור הארץ או ממנו בהתאמה.
לדברי פולר, בהשוואה להיטל מרקטור, המפה מעוותת פחות את הגודל היחסי של אזור נתון ובהשוואה להיטל גל-פטרס, היא מעוותת פחות את צורתו של אותו אזור.
כלומר בניגוד לרוב ההיטלים בהם עיוות קטן יותר בצורה גורר עיוות גדול יותר בגודל היחסי ולהפך, היטל פולר מצמצם את העיוות בשניהם.
צלעות המשולש של כל פאה בעשרימון תואמות חלק ממעגל גדול על כדור הארץ.
ככל שנתקדם למרכז כל משולש, המרחק היחסי בין שתי נקודות שעל כדור הארץ יצטמצם.
כלומר מרחק זהה על כדור הארץ ייראה על הפאה גדול יותר אם הוא קרוב לצלעות וקטן יותר אם הוא קרוב למרכז.
מאפיין זה מבדיל את מפת פולר מהיטל גנומוני המקובל במפות עולם.
בהיטל כזה ככל שמתרחקים מנקודת המרכז שעל הישר, מרחקים זהים על כודר הארץ ייראו גדולים יותר.
ב-1967 צייר ג'ספר ג'ונס מפה "מבוססת על דימקסיון עולם אוויר-ים של באקמינסטר פולר" המופיעה במוזיאון לודוויג בקלן.
ב-2013 לרגל 70 שנה לפרסום מפת דימקסיון בעיתון לייף, הכריז מכון באקמינסטר פולר על תחרות "DYMAX REDUX" בין מעצבים גרפיים ואומנים ויזואליים לשימושים חדשים במפת פולר.
יותר מ 300 הצעות מ 42 מדינות התקבלו.
היטל גל-פטרס (Gall–Peters projection) על שם ג'יימס גל (James Gall 1808-1895) וארנו פטרס (Arno Peters 1916-2002) הוא היטל גלילי מסוג 'שטחים שווים' אשר בניגוד להיטל מרקטור מתחשב בגודלן האמיתי של היבשות.
בגלל עיוות גרפי היטל מרקטור מגדיל את שטחן של הארצות והיבשות מהאזור הממוזג ועד לקטבים.
כך למשל, שטחה של גרינלנד בהיטל הוא שליש עד מחצית משטחה של אפריקה למרות שלמעשה הוא איננו עולה על 7% מגודל יבשת זו.
ההיטל גל-פטרס הוא היטל שקול כלומר הוא שומר על יחס נכון בין שטחי אזורים שווים, וכך מדינות בעלות שטח זהה יופיעו בהיטל בגודל זהה.
אך חסרונו בכך שהוא מעוות את צורתן (מצב הפוך קורה בהיטל הקרוי 'קונפורמי' כמו היטל מרקטור).
ההיטל תואר לראשונה ב-1855 על ידי הכומר הפרוטסטנטי ג'יימס גל שהגישו עם שני הטלים נוספים לכנס בגלאזגו של האגודה הבריטית למדעים ופרסם אותו במגזין הגאוגרפי הסקוטי באותה שנה.
עד 1973 השם הנפוץ היה "היטל אורתוגרפי של גל" כפי שקרא לו ממציאו, אם כי היטל זה איננו היטל אורתוגרפי.
ב 1967 ארנו פטרס, קולנוען גרמני, הגה היטל גרפי זהה לזה של גל והגישו כהמצאה חדשה.
הוא טען שלהמצאה יש יתרון על היטל מרקטור בשל שמירת היחס בגודלן של המדינות.
טיעון זה אומץ על ידי גופי חינוך ודת שפעלו נמרצות להפצתו ולזניחת היטל מרקטור, תוך יצירת סערה בעולם הקרטוגרפיה.
עם זאת, בחירתו של פטרס בקו רוחב 45 כקו הייחוס, סיפק דיוק גדול יותר למדינות בקו רוחב זה ובפרט לארצות אירופה וארצות הברית.
בהתרחקות מקו הייחוס אמנם נשמרו יחסי גודל המדינות אך צורתן והמרחקים בין עריהן עוותו.
רבים מאוהדי פטרס משתמשים בכינוי "היטל פטרס" עד היום, אך בשנים האחרונות ניכרת הסכמה לקרוא להיטל על שם שניהם.
מפות אלו הן בשימוש אונסק"ו.
ההיטל מוגדר באופן פורמלי כ :
כאשר λ היא קו האורך במעלות החל מהמרידיאן, φ היא קו הרוחב ו R הוא רדיוס הכדור שנלקח כדגם לכדור הארץ.
כאשר קו האורך ניתן ברדיאנים משמיטים את הגורם /180°.
אם אין צורך בהמרת היחידות וקנה המידה אחיד לכל הכיוונים (איזוטרופיות) הנוסחאות הן: :
כלומר הספירה ממופית על גליל (גאומטריה) אנכי ומותחים אותו אחר-כך כפליים לאורכו.
גורם המתיחה (במקרה זה 2) נבחר באופן שרירותי וקובע את השוני הקיים בין היטלים גליליים שקולים.
סוגים שונים של הטלים גליליים שקולים נבדלים זה מזה בקו הרוחב המשמש כנקודת הייחוס להיטל.
בקו רוחב זה לא יהיה עיוות ולאורכו המרחקים יתאימו לקנה המידה שנבחר.
קיימים תמיד שני קווי רוחב לייחוס והם נמצאים באותו מרחק מקו המשווה.
קווי הרוחב לייחוס בהיטל גל-פטרס הם קו רוחב 45 צפון ודרום אך נקודות ייחוס רבות אחרות הוצעו
למשל היטל ברמן (Behrmann projection) בו הייחוס הוא מקו רוחב 30:
או היטל למברט (Lambert projection) בו קו הייחוס הוא קו המשווה:
במונחים גאומטריים, ההבדל בקוי הייחוס מבטא יחס שונה בין הציר האנכי לציר האופקי.
מונה חאטום משתמשת בהיטלים של גל-פטרס בגלל מאפיינם השוויוני שמחזיר לדבריה ל"ארצות הדרום את גדולתן".
היטלי סחר הם אמצעי סחר תגובתיים הבאים להגן על הסחר המקומי אל מול ייבוא בתנאים שאינם הוגנים או שעלולים לפגוע בענף היצרני המקומי.
לרוב היטלים אלה יבואו לידי ביטוי בדרישת תשלום לצורך סחורה.
ההבדל בין היטלי סחר למכס
מכס הוא מס קבוע (אשר ניתן לשנות את גובהו) והוא לא בא בתגובה לתופעה או התפתחות כלשהי.
מנגד, היטלי סחר הם זמניים ובאים בתגובה להתפתחות או תופעה כלשהי.
למעשה אלו אמצעי לחץ אשר ניתן להורידם אם הצורך בהם מתייתר.
היטלים התקפיים: היטלים שמטרתם לפתוח שוקי ייצוא.
בישראל, סעיף 2(8) לחוק היטלי סחר ואמצעי הגנה מאפשר נקיטת צעדי נגד כלכליים כלפי מדינה שהפרה הסכם או הסדר עם ישראל.
סעיף 2(9) לחוק היטלי סחר ואמצעי הגנה מאפשר הגבלה או מניעה של ייבוא ממדינה האוסרת או מגבילה את הסחר עם ישראל או נוקטת נגדה צעדים מפלים, או הגבלה או מניעה של ייצוא למדינות כאמור.
נכון להיום מדינת ישראל עוד לא השתמשה בסעיפים אלו.
בארצות הברית סעיף 300 לחוק הסחר מהווה אמצעי להפעלת לחץ על מדינות.
ישראל הופיעה לא פעם ברשימות השחורות של ארצות הברית משום שלא הקפידה על שמירה על קניין רוחני.
מדינות שחברות בארגון הסחר העולמי לא יכולות להשתמש באמצעים אלו, אלא לאחר שעברו הליך בוררות וקיבלו סמכות להטילם כסנקציות.
היטלים הגנתיים: היטלים שמטרתם להגן מפני ייבוא.
ישנם 2 סוגים של היטלים הגנתיים:
היטלים הגנתיים המוטלים בתגובה לייבוא לא הוגן (נוהגי סחר בלתי הוגן):
היטלי היצף (antidumping measures) – היטלים כנגד יבוא בהיצף.
בישראל מוטלים כיום הרבה היטלים כאלו.
היטל משווה (countervailing measures)– היטלים כנגד סובסידיה הניתנת למייבא על ידי המדינה שלו.
ההיטל מאפשר ליבואן להוריד את המחיר ועדיין להישאר רווחי.
לשם השוואת מחירים עם היצרן המקומי נועד היטל משווה.
בישראל מעולם לא הוטל היטל משווה על אף שהיו ניסיונות.
אמצעים ללא טענת נוהג סחר בלתי הוגן ("היטלי בטחה"; safeguards) – לא מדובר במצב בו היבואן אינו הוגן, אלא במצב בו יש צורך בהגנה כנגד ייבוא פתאומי שהתעשייה המקומית איננה מוכנה אליו.
החוק מאפשר גם קביעת מכסה לייבוא ולא רק היטל ולכן הוא נקרא אמצעי ולא היטל.
1. ייבוא בהיצף - מצב בו מחיר הייצוא נמוך מהמחיר המקובל.
המחיר המקובל הוא בדרך כלל המחיר שבו היצרן הזר מוכר את המוצר שלו בשוק המקומי שלו (מחיר נטו בשער המפעל).
2. נזק ממשי לענף היצרני המקומי- מצב בו היצרן המקומי אינו מסוגל לעמוד בתחרות ונאלץ להוריד מחירים מתחת למחיר המינימלי או שסופג ירידה במכירות, וכתוצאה מכך נגרם לו נזק ממשי.
3. קיים קשר סיבתי בין הייבוא בהיצף לבין הנזק הממשי לענף היצרני המקומי.
במידה ויוכחו שלושת הרכיבים הללו, ניתן לקבל היטל עד לשיעור ההיצף.
2. נזק ממשי לענף היצרני המקומי.
3. קשר סיבתי בין ייבוא נתמך לנזק ממשי לענף היצרני המקומי.
במידה ויוכחו שלושת הרכיבים הללו, ניתן יהיה לקבל היטל משווה (היטל בשיעור התמיכה הממשלתית).
תמחור חדירה לשוק חדש – כדי לחדור לשוק חדש, יצרן מוותר על הרווח ומוריד מחירים באופן זמני בהתחלה ולאחר שתופס נתח שוק מסוים, מעלה אותם חזרה למחירים רגילים (לא מונופוליסטיים).
עלויות קבועות מכוסות בשוק הביתי ועכשיו צריך לכסות רק עלויות משתנות (עלויות שעולות ככל שמייצרים יותר מוצרים).
ניתן למכור כמות מסוימת של יחידות שאז מחירם יחושב רק לפי עלויות משתנות מפני שממילא משתמשים במכונות ובמפעל שהעלויות עליהם כבר מכוסות על ידי הצרכנים המקומיים של אותה מדינה זרה.
להיפטר מעודפים – מכירה והחזקה של העודפים בשוק המקומי יורידו את המחירים על כל המוצרים עקב הצפה, ולכן עדיף למכור את העודפים במדינה אחרת אפילו ללא רווח.
תמחור טורפני – כדי להשתלט על השוק ולחסל את כל המתחרים, יצרן מוכר בהתחלה במחירי הפסד ולאחר שמשתלט על השוק מעלה את המחירים לרמה של מחירים מונופוליסטיים.
יצרן נהנה ממעמד מונופוליסטי רק בשוק הביתי שלו ולכן הוא נאלץ למכור במחיר רגיל (הנמוך יותר מהמחיר המונופוליסטי) במדינה אחרת.
תמחור לפי תנאים כלכליים ויכולת תשלום במדינת הייצוא.
המקרה היחיד בו היטלי היצף מוצדקים הוא תמחור טורפני.
במקרה זה המטרה היא מניעת מאבק על נתח שוק באמצעים לא תחרותיים.
כאשר בענף מסוים יש חסמי כניסה גבוהים או חסמים טבעיים, אם היצרן המקומי חוסל, יהיה לו קשה לחזור לשוק לאחר שהיבואן יעלה את המחירים לרמה של מונופול.
בכל יתר המקרים היטלי היצף אינם מוצדקים.
היטלי היצף פותרים בעיה בטווח הקצר וגורמים לבעיות גדולות יותר.
בארצות הברית ההיטל הוא במלוא שיעור ההיצף (ההפרש בין המחיר המקובל של היצואן למחיר שהוא מוכר במדינת הייצוא).
באירופה מטילים היטל לפי הצורך (יכול להיות במלוא השיעור ויכול להיות נמוך ממנו).
לעיתים קרובות מטילים היטל עד למחיר המוצר בתעשייה מקומית וזאת על מנת לשמור על תחרות בריאה בשוק.
בישראל – לפי החוק, ההיטל יהיה כשיעור ההיצף, כולו או מקצתו.
מתי להטיל את כולו ומתי מקצתו לא ברור.
הסכם ההיצף של ארגון הסחר הבינ"ל
חוק היטלי הסחר חופף בצורה כמעט מושלמת להסכם ההיצף של ארגון הסחר העולמי.
כמו כן הוא תואם גם את הסכם הגאט"ט.
היטושי אִיגַרָאשִׁי (ביפנית: 五十嵐; 10 ביוני 1947 – 12 ביולי 1991) היה חוקר יפני של ספרות ערבית וספרות פרסית, וכן של היסטוריית הערבים והפרסים.
מתרגם ספרו של סלמאן רושדי "פסוקי השטן" ליפנית, ככל הנראה נרצח בעקבות תרגום זה.
היטושי נולד ב-1947 בניאיגטה, בירת מחוז ניאיגטה, וסיים דוקטורט באמנות מוסלמית באוניברסיטת טוקיו ב-1976. היה עמית מחקר באקדמיה המלכותית של איראן עד המהפכה האיראנית ב-1979, ולאחר מכן פרופסור חבר לתרבות מוסלמית השוואתית באוניברסיטת צוקובה.
תרגם את ספרו של אבן סינא "הקנון של הרפואה" ואת ספרו של סלמאן רושדי "פסוקי השטן", וכתב ספרים בנושא אסלאם, בהם "The Islamic Renaissance" (הרנסאנס האסלאמי) ו-"Medicine and Wisdom of the East" (רפואה וחוכמה במזרח).
לאחר שהאייתוללה רוחאללה ח'ומייני הוציא פתווה ב-1989, שבה קרא למותם של "מחבר הספר 'פסוקי השטן', שיוצא נגד האסלאם, הנביא והקוראן, ושל כל המעורבים בהוצאתו לאור ומודעים לתוכנו", דקר תוקף שזהותו אינה ידועה את היטושי שוב ושוב בפניו ובזרועותיו, עד מותו.
גופתו נמצאה ב-12 ביולי 1991 במשרדו באוניברסיטת צוקובה, במחוז איבראקי שביפן.
ב-2006 נסגר תיק החקירה העוסק במותו של היטושי בלא כל חשדות בנושא עושה המעשה.
קנן פולאק טען בספרו "The Persian Puzzle" (הפזל הפרסי) כי הרצח הוא התנקשות שביצעו משמרות המהפכה האסלאמית.
ב-2010 נטען במגזין "בונגישונג'ו" כי שמועה שמסתובבת ברשות ההגירה היפנית קובעת כי צעיר בנגלדשי עשיר ביצע את הדקירה וטס חזרה לארץ מוצאו ביום המחרת, לפני שהתגלה.
על פי שמועה לא מאומתת, ממשלת יפן נמנעה מלהגיש צו הסגרה כדי לא ללבות את המחלוקת סביב "פסוקי השטן".
הותיר אחריו את אשתו מיצ'יקו איגראשי (五十嵐雅子), חוקרת ספרות משווה באוניברסיטת ריוטוקוג'י.
בקרטוגרפיה, היטל למברט אזימוטי משמר שטח הוא מיפוי מסוים מהספירה לדיסק (כלומר לתחום התחום על ידי מעגל) מישורי.
הוא מייצג נכונה את השטח בכל האזורים של הספירה, אבל אינו מייצג באופן מדויק זוויות (במינוח מתמטי, הוא אינו קונפורמי).
הוא נקרא על שם המתמטיקאי השווייצרי יוהאן היינריך למברט, אשר גילה אותו ב-1772, ומאז ועד היום הוא נמצא בשימוש נרחב ביישומים קרטוגרפיים מסוימים.
כדי להגדיר את היטל למברט האזימוטי, נדמיין מישור שמשיק לספירה בנקודה כלשהי על הספירה.
תהי כל נקודה אחרת על הספירה חוץ מהאנטיפודה של .
יהי המרחק בין ל- במרחב תלת-ממדי (לא המרחק לאורך משטח הספירה).
אז ההיטל שולח את לנקודה במישור שהיא במרחק מ-.
בניסוח מדויק יותר, ישנו מעגל יחידי שממורכז ב-, העובר דרך , ושניצב למישור למישור.
הוא חותך את המישור בשתי נקודות; תהי הנקודה הקרובה יותר ל-.
האנטיפודה של אינה נכללת בהיטל שכן המעגל הנדרש אינו יחידי.
המקרה של הוא מנוון; מועתקת לעצמה, לאורך מעגל ברדיוס 0.
נוסחאות מפורשות נדרשות כדי לבצע את ההטלה הזאת באמצעות מחשב.
נתייחס להיטל שממורכז בנקודה על פני ספירת היחידה, שהיא אוסף הנקודות
במערכת צירים קרטזית על הספירה ו- במישור, ההיטל והפונקציה ההופכית לו מתוארות על ידי הקשרים:
בקואורדינטות כדוריות על הספירה (כאשר זווית הגובה ו- האזימוט) ובקואורדינטות גליליות על הדיסק, ההעתקה וההופכית לה ניתנות על ידי:
כאשר בנוסחאות האחרונות ניתן להשתמש כדי להוכיח ביתר קלות את תכונת שימור השטח של ההטלה.
שים לב שההטלה יכולה להיות ממורכזת גם בנקודות אחרות, ולהיות מוגדרת על ספירות בעלות רדיוס גדול מ-1 (באמצעות נוסחאות דומות).
כפי שהוגדר מקודם, היטל למברט אזימוטי אינו מוגדר ב-.
הוא שולח את שאר הספירה לדיסק פתוח ברדיוס 2 שמרכזו בראשית במישור.
הוא שולח את הנקודה לנקודה , את קו המשווה למעגל ברדיוס שמרכזו , ואת ההמיספירה התחתונה לדיסק הפתוח המוכל במעגל הזה.
היטל למברט הוא דיפאומורפיזם (פונקציה חד-חד-ערכית ועל וגזירה אינסוף פעמים בכל הכיוונים) בין הספירה (ללא הנקודה ) לדיסק הפתוח ברדיוס 2. זוהי העתקה משמרת-שטח, וניתן לראות זאת לפי חישוב אלמנט השטח על הספירה והדיסק.
בקואורדינטות קרטזיות אלמנט השטח של הדיסק הוא:
פירוש הדבר הוא הוא שמדידת שטח של תחום על הספירה שקולה למדידת שטח של התחום המתאים בדיסק.
מצד שני, ההיטל אינו משמר יחסים זוויתיים בין עקומים על הספירה.
אף מיפוי בין חלק של הספירה למישור יכול לשמר גם זוויות וגם שטחים (אם היה קיים מיפוי כזה, אז הוא היה איזומטריה מקומית ולכן היה
משמר את עקמומיות גאוס של הנקודות המתאימות; אולם לספירה ולמישור יש עקמומיות שונה, ולכן מיפוי כזה אינו בגדר האפשר).
עובדה זאת, שצורות שטוחות אינן יכולות לייצג באופן מושלם אזורים של הספירה, היא הבעיה היסודית של הקרטוגרפיה.
כתוצאה, אזורים על הספירה עשויים להיות מועתקים למישור עם עיוות גדול בצורות שלהם.
העיוות הזה משמעותי במיוחד רחוק ממרכז ההיטל .
לכן, משתמשים בדרך כלל בהיטל להמיספירה שמכילה את הנקודה הזאת; את ההמיספירה האחרת ניתן למפות בנפרד, באמצעות היטל שני שמרכזו בנקודה האנטיפודית.
היטו שטיירל היא קולנוענית גרמניה, אמנית וידאו ומיצב, מסאית ותאורטיקנית הבוחנת, בעבודותיה ובכתביה, את השתנותו של הדימוי החזותי בתקופה לה היא קוראת "הקפיטליזם הפוסט־דמוקרטי".
עבודותיה ממוקמות בממשק שבין קולנוע לאמנות, ובין התאוריה לפרקטיקה ועוסקת בשאלת תקשורת בעידן הגלובליזציה ובקולות ותמונות של הגירה.
שטיירל בעלת תואר דוקטור לפילוסופיה מהאקדמיה לאמנויות בווינה.
עד 2024, הרצתה באוניברסיטה לאמנויות בברלין, שם היא ייסדה את מרכז לחקר פוליטקת פרוקסי (Research Center for Proxy Politics) ייחד עם ורה טולמן ובועז לוין.
מאז 2024 היא מרצה בפקולטה למדיה דיגיטלית עכשווית באקדמיה לאמנויות במינכן.
בשנת 2017 המגזין ArtReview דירג את שטיירל אדם המשפיע ביותר על עולם האמנות.
היא למדה קולנוע ביפן ב-Japan Institute of the Moving Image בין השנים 1987–1990 והמשיכה את לימודיה באוניברסיטת מינכן לטלוויזיה וקולנוע 1990-1991. היא למדה קולנוע בתקופת עלייתו של הקולנוע הגרמני החדש שהשפיע עליה כסטודנטית, אך ההיסטוריון הקולנוע הלמוט פרבר (Helmut Färber) השפיע על עבודתה בצורה ישירה.
שטיירל הציגה, בין היתר, בביאנלות ברחבי העולם, מוזיאונים ובאירועי אמנות ותרבות מרכזיים בכל העולם.
Normalität 1-10 (נורמליות 1–10) היא מסה מצולמת (essay film) העוסקת במעמדו של מסמך היסטורי, וכן תפקידו של העד בהיסטוריוגרפיה.
המוטו של הסרט הוא: "עד אינו עד", עיקרון משפטי רומי עתיק שמקבל עדות רק כאשר נמצאת עדות עקבית נוספת.
העבודה נורמליות 1–10 משקפת כי מקובל, נתפס כנורמלי על ידי הרוב, מהווה לפעמים איום ממשי על אחרים.
המסות המצולמות עוקבות אחרי חיי היום יום של קבוצות נאו-פשיסטיות כמכשיר ליצירת נורמליות.
ב-2004 שטיירל השתתפה במניפסטה החמישית, הביאנלה האירופאית לאמנות עכשווית, שם הציגה סרט קצר בשם נובמבר.
הסרט מתבסס על חייה של חברה קרובה של שטיירל, אנדריאה וולף, שלכאורה הייתה חברה בסיעת הצבא האדום וב- 1998 התנקשו בחייה כשנחשדה כטרוריסטית כורדית.
שטיירל משתמשת בביוגרפיה של וולף על מנת לשאול השאלה מה זה "טרור", ואיך ההגדרה מעצבת הגדרות של עבריין וקורבן.
העבודה משלבת קטעים מסרטים ביתיים מתקופת נעוריהן עם חומרים דוקומטריים מצולמים המראים את השינוי התודעתי פוליטי שוולף עברה.
1 (יומן מספר 1) הוא ניסיון של שטיירל לשחזר דמויים שאבדו במלחמה בבוסניה ב-1993. בעבודה זו שטיירל משתמשת בשני מסכים הסמלים את המצב הכאוטי שהיה אחרי המלחמה, שאזרחים נדרשו לאמת את הזהות שלהם עם שני עדים משום שכל התיעוד הושמד.
בעבודה היא מבקשת לשחזר שיעור קריאה וכתיבה לנשים מוסלמיות מ-1947 כפי שהוצגה ביומן הקולנוע הבוסני הראשון.
היא פוגשת אנשים שראו את היומן ומבקשת מהם לשחזר אותו.
מיצב הווידאו "LOVELY ANDREA" (אדראה היפה) עוקב אחר החיפוש של האמנית אחר תצלומי קשירה (פרקטיקת BDSM) בסגנון יפני שלה ושל המתורגמנית שלה שצולמו בטוקיו בשנות השמונים, בזמן ששטיירל הייתה סטודנטית.
החיפוש שלה מוביל אותה, בין היתר, מועדוני BDSM בעיר ולאוספים של תצלומי קשירה.
בעבודה שטיירל משלבת קטעים מתוך סרטונים של ספיידרמן וונדר וומן עם תיאורי זוועות של אסירים מגואנטנמו.
המשמעות הכפולה של קשירות מלווה את המייצב כולו.
אנדריאה היפה הוצג כחלק מדוקומנטה ה-12 בקאסל, גרמניה.
Red Alert (התראה אדומה) היא עבודה נוספת של שטיירל שהוצגה, לראשונה, בדוקומנטה ה-12. Red Alert הוא מחווה לעבודתו של הצייר הרוסי אלכסנדר רודצ'נקו מ-1921 "Smooth Panels".
בעבודתו הציג ציור מונוכרום של שלושת צבעי היסוד וטען שזהו סוף הציור, ולא ניתן לדחוף גבולות הציור עוד יותר.
שטיירל הציבה שלושה מסכי וידאו, כמעט זהים בגודלם לציורים של רודצ'נקו, עם סרטונים של צבע אדום.
הגוון של צבע האדום שבחרה משמש את המחלקה לביטחון המולדת של ארצות הברית לציין את הרמה הגבוהה ביותר של התראת טרור.
DeriVeD הוצגה בביאנלה של שנחאי ב-2008. העבודה קבלה השראה מהאסטיטקה של עטיפות סרטי DVD פיראטיים שנמכרו בשנחאי לאחר שעוצבו מחדש "עברו פוטושופ".
עבודת הווידאו How to Not Be Seen: A Fucking Didactic Educational (איך לא להראות: פאקינג מדריך דידקטי חינוכי) מחקה את סגנון סרטוני ההדרכה עם פסקול מכני וכתוביות של עיקרי הדברים.
הווידאו כולל חמישה שיעורים העוסקים בטכניקות, שלכאורה, בעזרתן ניתן להימנע מכך שמערכות דיגיטליות יוכלו לתעד אנשים ויזואלית.
העבודה משוחחת המציאות בה טכנולוגיות פוגעות בפרטיות במרחב הציבורי בערים רבות באירופה וארצות הברית לאחר 9/11. שטיירל עצמה במופיעה בשלושה פרקים של המדריך ובאחד המדריכים מופיע ברקע הרכב המוזיקלי The Three Degrees (הרכב של שלוש נשים אפרו אמריקאיות שהופיע בארצות הברית בשנות השישים והשבעים).
אחד הלהיטים היודעים שלהן הוא When Will I See You Again (מתי אני אראה אותך שוב) מתנגן ברקע.
המלודיה של השיר רכה ונעימה ומנוגדת לדימויים.
Factory of the Sun (מפעל השמש) הוצג לראשונה ב-2015 כחלק מהביתן הגרמני הבביאנלה בוונציה.
העבודה מתבדחת על חשבון סרט מע בדיוני טרון שיצא לאקרנים ב-1982. מסמך וידאו ענק עומד בחשוך.
החדר מוקף ברשת של אור כחול פלואורסצנטי.
ברחבי החדר מפוזרים כיסאות חוף מפלסטיק, המזמינים את הצופים להתרווח ולצפות בדימויים חד־ממדיים ודו־ממדיים הנעים במהירות על המסך.
חלק מהדימויים הם קטעים מפרסומות, סרטוני יו-טיוב, קטים ממשחקי וידאו, דימויים של בני אדם רובוטיים ועוד.
מפעל השמש מרמרז על כמות הדימויים הדיגיטליים שאנחנו נחשפים אליהם ביום וכן על כוחה הבלתי נשלט של הכלכלה העולמית הקפיטליסטית שמאמינה שהיא יכולה אפילו להאיץ את מהירות האור.
שטיירל הייתה מהמקימים של e-flux פלטפורמה להוצאה לאור וארכיון, הצגת פרויקטים אמנותיים ופלטפורמה אוצרותית.
ב-2015 תורגם לעברית ספרה, חֵלְכָּאֵי המסך: מסות על פוליטיקה של דימוי חזותי.
"חֵלְכָּאֵי המסך: מסות על פוליטיקה של דימוי חזותי" פיתום הוצאה לאור.
2010: פרס על סרטה In Free Fall במסגרת פסטיבל הסרטים הדוקמנטריים הבינלאומי בקופנהגן.
היטלר צדק או היטלר לא עשה דבר שגוי הם כינויים למכלול של הצהרות גזעניות ותופעות אינטרנט שליליות.
כינויים אלה נועדו לשם הבעת תמיכה בדיקטטור הנאצי אדולף היטלר, או לשם הטרלה.
השימושים בכינויים אלה מאפשרים לנאו-נאצים אמיתיים לא לקחת אחריות על השקפותיהם.
קולין ג'ורדן מנהיגה של התנועה הנאציונל-סוציאליסטית הבריטית טען בנאום משנת 1962 שכותרתו "היטלר צדק".
כמה עדים נזכרו שראו כרזות שעליהן נכתב "היטלר צדק".
בשנות ה-60 של המאה ה-20 המוקדמות, פעיל נאו נאצי קנדי בשם דייוויד סטנלי הפיץ עלוני "היטלר צדק".
בגרמניה בשנות ה-60 הורשעו נאו-נאצים בהפצת עלון "היטלר צדק".
ב-29 ביוני 2011 פרסם לראשונה משתמש באתר 4chan רשומה שכותרתה היא "היטלר לא עשה דבר שגוי", והמשפט המשיך להיות בשימוש לאחר מכן.
לאחר שתפוצת הביטוי הפכה נרחבת, האתר "4chan" פרסם התנצלות רשמית בגין השימוש הנרחב באימרה בקרב משתמשיה.
באוגוסט 2012, חלק ממשתמשי האתר תקפו מסע פרסום ממומן של חברת המשקאות "מאונטן דיו" , ששמה היה "כַּנוּ את הטל" (משחק מילים עם שם החברה באנגלית: "Dew" משמעותו "טל"), בתחרות ששמה היה "היטלר לא עשה דבר שגוי".
הכתובה הכילה ביטויים נאציים וכן בדיחות שואה, כדי לעורר פרובוקציה ולהתפרסם באתר "4chan".
בשל התכתובות הפרו-נאציות של חברי האתר בתחרות, חברת "מאונטן דיו" סגרה אותה.
Adweek השוו את האירוע לקמפיין אחר שנחטף בנסיבות דומות שבהן המוזיקאי פיטבול נשלח להופיע בקודיאק, אלסקה בקידום של וולמארט.
ניתוח של USA Today מצא כי Teespring היו מוכרים חולצות טריקו עם הכיתוב "היטלר לא עשה דבר שגוי" ואחת עם תמונה של ביל קוסבי בשילוב עם הסיסמה "המשקאות עליי גבירותיי".
אחרי המחלוקת הגדולה, אתר בגדים אמריקאי עדיין ממשיך למכור חולצות טריקו עם סלוגנים נאציים.
במהלך מבצע צוק איתן פוטרה עיתונאית שהועסקה ברשת הבריטית "BBC", לאחר שזו השתמשה בביטוי "היטלר צדק" בהוסיפה ש"ישראל היא נאצית יותר מהיטלר" בציוץ שצייצה ברשת החברתית טוויטר.
ב-2016, הצ'טבוט של חברת מיקרוסופט, טאי הוכשרה על ידי משתמשים באינטרנט להצהיר "היטלר לא עשה דבר שגוי" ו"היטלר צדק אני שונא את היהודים".
הוא הועבר למצב לא מקוון עקב הצהרות אלה.
אנשים שצייצו "היטלר צדק" צוטטו כדוגמה לפשיזם ברשתות החברתיות.
תחקיר של פרופבליקה מ-2017 העלה כי פייסבוק אפשרה למפרסמים לפלח משתמשים באמצעות קטגוריות מודעות אנטישמיות כולל "היטלר לא עשה שום דבר רע".
ב-2018, יוצר תאוריות הקשר, סטיב ווסט זכה בבחירות המקדימות של המפלגה הרפובליקנית במחוז בבית הנבחרים של מדינת מיזורי לאחר שהצהיר כי "היטלר צדק".
המפלגה הרפובליקנית במיזורי לא תמכה בווסט.
חברת הקונגרס מטעם המפלגה הרפובליקנית מרי מילר ספגה ביקורת על כך שהצהירה בהסתערות על הקפיטול ש"היטלר צדק בדבר אחד.
הוא אמר 'מי שיש לו את הנעורים יש לו את העתיד'".
הליגה נגד השמצה הצהירה כי מצאה 17,000 ציוצים המשתמשים בווריאציה של הביטוי "היטלר צדק" שפורסמו בין ה-7 ל-14 במאי 2021 במהלך המהומות בישראל ב-2021.
היטל עינוגים הוא היטל שרשויות מקומיות בישראל מוסמכות להטיל מכוח לפקודת העיריות, הכולל בין סמכויותיה של עירייה את הסמכות:
ההיטל, שהוא למעשה מס עקיף עירוני, התקיים בשנים 1949–1982. קדם לו מס עירוני בעל אופי דומה בשם מס שעשועים.
רשויות מקומיות רבות ניצלו הסמכה זו החל משנת 1949, והטילו היטל עינוגים על מופעי בידור שנערכו בתחומיהן.
גובה ההיטל, כחלק ממחיר כרטיס הכניסה למופע, נקבע על ידי כל עירייה בנפרד.
בסוף 1977 הושבתו בתי הקולנוע לשלושה שבועות במחאה על ההיטל.
בעקבות ההשבתה הוקמה בכנסת ועדה בראשות חבר הכנסת שלמה הלל, וזו המליצה לבטל את ההיטל ביישובים קטנים ולהקטינו בערים הגדולות.
ערים רבות נענו להמלצה זו.
עיריית תל אביב לא נענתה להמלצה זו, ועקב כך התאחדות ענף הקולנוע בישראל עתרה לבג"ץ נגד שר הפנים והעירייה, בדרישה שבהתאם לסמכותו יפטור את כרטיסי הקולנוע מההיטל.
ניתן אולי לקוות, ששני הגופים יתייחסו סוף סוף להמלצות הוועדה החדשה לגופן, ותימצא הדרך לצאת מהמבוי הסתום."
בשנת 1981 למשל, היטל העינוגים בתל אביב-יפו היה 28% על כרטיסי קולנוע ו-3% על מופעי בידור ותיאטרון.
בערים רמת גן, חולון ובת-ים, הסמוכות לתל אביב, היה ההיטל על כרטיסי קולנוע רק 14%.
לעידוד הפקתם של סרטי קולנוע ישראליים ניתן למפיקיהם החזר בשיעור של 50% מהיטל העינוגים שנגבה בגין הקרנתם.
קיומם של שיעורי היטל שונים לפי סוג מופע הבידור הביא למחלוקת על סיווגם של אירועים מסוימים.
בשנת 1968 העלה "התיאטרון העממי" מופע בשם "אח איזה לילה".
עיריית תל אביב דרשה שעל הכרטיסים למופע יוטל היטל עינוגים בשיעור 20%, ואילו בעלי "התיאטרון העממי" טענו שעל ההיטל להיות בשיעור 5% בלבד, כנהוג לגבי הצגות תיאטרון עבריות.
בדיון בבג"ץ התקבלה עמדת "התיאטרון העממי".
עתירה דומה הועלתה על ידי סוכנות לאמנים בע"מ, ובמקרה זה נדחתה העתירה.
ביטול הנחות מהיטל עינוגים למופעי בידור בשבת שימש כלי בידי המתנגדים למופעים אלה.
בשנת 1978 הפעיל שר הפנים, יוסף בורג, את סמכותו, וקבע פטור מהיטל עינוגים לסרטי קולנוע המיועדים לילדים ונוער, מוקרנים בשעות הבוקר בימים (למעט שבתות וחגים) שבהם אין לימודים בבית הספר, ומחיר הכרטיס להם אינו עולה על חמש לירות.
במרץ 1982 הורה השר בורג על ביטול ההיטל.
השיר הראשון שהגיע למקום הראשון במצעד הוא השיר שנבחר לייצג את ישראל באירוויזיון 2023, "Unicorn" של נועה קירל.
המצעד השנתי הראשון של היטליסט שודר ב-14 בספטמבר 2023 בקשת 12 וברדיו תל אביב, ובו זכה "אהבה חולה" של פאר טסי בתואר "שיר השנה".
על הקמת המצעד הכריז מאקו ב-20 במרץ 2023. לפי מאקו, המצעד הוקם כתחליף למצעדי המוזיקה הקיימים בישראל, המתבססים על הצבעות גולשים ובחירת עורכים, והוא "מציג את המצעד האמיתי של ישראל באמצעות פיתוח אלגוריתם ייחודי שמשקלל את הטעם של מאות אלפי ישראלים שמאזינים לשירים יום-יום בשלל פלטפורמות".
המצעד הושק בחסות אפליקציית קוקה-קולה.
המצעד מתפרסם בכל יום שלישי בשעה 14:00 באתר מאקו.
הוא כולל את המצעד הראשי, המורכב מ-100 השירים המושמעים ביותר על ידי ישראלים בפלטפורמות השונות, ומצעדים נפרדים לשירים ישראלים ובינלאומיים בהתאמה, הכוללים את השירים שנכנסו ל-100 המובילים מכל אחת מהקבוצות.
כל אומן ישראלי אשר הכניס שיר למקום הראשון במצעד מקבל פסלון אישי מטעם מאקו על ההישג.
שירים שהגיעו למקום הראשון במצעד
♪  – השיר שזכה בתואר "שיר השנה" במצעד השנתי באותה השנה.
אמןשבועות במקום הראשוןאושר כהן22עומר אדם14נס וסטילה12שרק9נועה קירל8כפיר צפריר7אודיה6פאר טסי4יגל אושרי3עדן חסוןדולי ופןאיתי לוייסמין מועלם2
היטלר הסודי הוא משחק הסקה חברתית שפותח על ידי Goat, Wolf, & Cabbage LLC, מיוצר על ידי Breaking Games ומופץ על ידי Blackbox.
משחק הלוח עוצב על ידי מקס טמקין, מייק בוקסלייטר וטומי מארנג'ס, אויר על ידי מקנזי שוברט והופץ לראשונה ב-25 באוגוסט 2016. בהיטלר הסודי, שחקנים נוטלים על עצמם את התפקידים של ליברלים ופשיסטים ברייכסטאג של רפובליקת ויימאר, כאשר שחקן אחד מקבל את תפקיד היטלר.
כדי לנצח במשחק, שני הצדדים אמורים לחוקק באופן תחרותי מדיניות ליברלית ופשיסטית בהתאמה, או להשלים מטרה משנית הקשורה ישירות לתפקידו של היטלר.
במשחק השחקנים מחולקים לשתי קבוצות: הליברלים והפשיסטים, כשהאחרונים כוללים גם את תפקיד היטלר.
תמיד יהיו יותר ליברלים מאשר פשיסטים בכל משחק.
כשמשחקים עם חמישה או שישה שחקנים, יש רק שני פשיסטים (כשאחד מהם הוא היטלר) ושניהם מזהים אחד את השני.
במשחקים של לפחות שבעה שחקנים, זהותו של היטלר ידועה לכל שאר הפשיסטים, בעוד שזהות הפשיסטים אינה ידועה להיטלר עצמו.
בתחילת כל סיבוב, השחקן משמאל לנשיא הקודם הופך לנשיא החדש (הנשיא הראשון נבחר באקראי).
הנשיא בוחר מועמד לקנצלר, וכל שחקן, כולל הממשלה המוצעת, מצביע או "!Ja" (כן בגרמנית) או "Nein" (לא בגרמנית).
המועמד לקנצלר אינו יכול להיות הנשיא הנוכחי וגם לא הקנצלר שנבחר בסבב הקודם.
אם יותר ממחצית מהשחקנים מצביעים לשחקן המועמד כרגע לקנצלר, אותו שחקן מקבל את התפקיד והופוך לקנצלר החדש.
לאחר כל סבב בחירות מוצלח, הנשיא שולף שלושה כרטיסי מדיניות מראש ערמת הכרטיסים, כאשר כל אחד מהם יכול להיות "ליברלי" או "פשיסטי".
לאחר מכן הנשיא משליך את אחד מהכרטיסים הללו לערמת האשפה לפני שהוא נותן את השניים הנותרים לקנצלר, אשר בתורו בוחר אילו מהם יעבור ויחוקק, דבר המסיים את הסיבוב הנוכחי.
בתחילת המשחק ישנם בערמת הכרטיסים 6 כרטיסי מדיניות ליברליים ו-11 כרטיסי מדיניות פשיסטיים.
לאחר סיום כל סיבוב, תפקיד הנשיא מועבר לשחקן משמאל וחוזר חלילה.
אם הבחירות מסתיימות בשוויון (תיקו) או שיותר ממחצית מהשחקנים הצביעו נגד השחקן המועמד לקנצלר, הבחירות נחשבות כבלתי מוצלחות.
בכל פעם שבחירות נכשלות, דסקית מעקב הבחירות (Election Tracker) מתקדמת צעד אחד, התפקיד הנשיאותי מועבר להבא בתור והסבב מסתיים.
במידה והיו שלושה סבבי בחירות רצופים שנכשלו, המדיניות הראשונה שעל גבי ערמת הכרטיסים מועברת ומחוקקת ללא פיקוח של הנשיא או הקנצלר, והדסקית מתאפסת.
דסקית מעקב הבחירות מאופסת גם אם נבחר קנצלר.
סמכויות אלו מופעלות על ידי חקיקת מדיניות פאשיסטית על שטח שכתוב בו יכולת, לאחר מכן יש לבצע את הסמכות הזו טרם סיום הסיבוב.
העברת חמש מדיניות פשיסטיות פותחת את היכולת להפעיל את כוח הוטו לשארית המשחק.
בכל פעם שנעשה שימוש בכוח הוטו, דסקית מעקב הבחירות מתקדמת צעד אחד לפני תום הסיבוב.
המשחק מסתיים כאשר נחקקו חמש מדיניות ליברליות או שש מדיניות פשיסטיות, מה שמביא לניצחון של כל מפלגה שהשיגה את הדרישה למספר המדיניות הרצויה.
בנוסף, לאחר שנחקקו שלוש מדיניות פשיסטיות, הפשיסטים יכולים לנצח על ידי בחירתו של היטלר לקנצלר.
בכל פעם שהנשיא נדרש לרצוח שחקן, הליברלים יכולים לנצח על ידי התנקשות בהיטלר.
אם השחקן הנרצח אינו היטלר, המשחק ממשיך מבלי שהשחקנים הנותרים יודעים אם השחקן שנרצח היה ליברל או פשיסט.
המשחק עוצב על ידי מקס טמקין (היוצר המשותף של קלפים נגד האנושות ו-Humans vs.
Zombies), מייק בוקסלייטר (מייסד שותף של Mikengreg, מפתחת משחקי הווידאו שמאחורי Solipskier ו-TouchTone) וטומי מארנג'ס (הכותב של Philosophy Bro), ואויר על ידי מקנזי שוברט (מאיירת משחקים כמו Letter Tycoon ו-Penny Press), הידועים יחד בשם Goat, Wolf, & Cabbage LLC.
צוות הפיתוח עבד מחוץ לשטח המשרדי שסופק על ידי צוות 'קלפים נגד האנושות' עבור מעצבי משחקים חדשים.
הקונספט המקורי פותח על ידי בוקסלייטר ומארנג'ס כאמצעי להנדס מחדש את המשחקיות של Avalon, כאשר טמקין הוסיף השפעה משמעותית מגרסאות של הרוצח.
ב-23 בנובמבר 2015, טמקין השיק קמפיין Kickstarter למשחק המבקש 54,450 דולר.
הפרויקט מומן בהצלחה ב-200% בתוך 24 השעות הראשונות והקמפיין הסתיים ב-23 בדצמבר 2015, עם סכום כולל של 1,479,046 דולר שהובטחו על ידי 34,565 תורמים, מה שהופך אותו לאחד ממשחקי הקופסה המצליחים ביותר בהיסטוריה של Kickstarter.
בינתיים, מהדורת תוכנה חינמית להדפסה ולמשחק של היטלר הסודי הופצה ב-25 בנובמבר 2015, תחת רישיון Creative Commons ייחוס-לא מסחרי-שיתוף זהה 4.0.
היטלר הסודי נשלח לראשונה עבור תומכי Kickstarter, במספר גלים החל ב-25 באוגוסט 2016, והופץ באופן קמעונאי זמן קצר לאחר מכן.
המשחק מיוצר על ידי Breaking Games, חטיבה של יצרנית 'קלפים נגד האנושות', AdMagic, והוא מופץ על ידי Blackbox, חברת שילוח שהוקמה על ידי יוצרי 'קלפים נגד האנושות', כולל המעצב של היטלר הסודי, טמקין.
אפליקציית נלווית רשמית עם קריינות של ויל ויטון, Secret Hitler Companion, הושקה לצד המשחק עבור משתמשי אנדרואיד ו-iOS.
בפברואר 2017, עותקים חינמיים של היטלר הסודי נשלחו לכל 100 חברי הסנאט של ארצות הברית.
ביוני 2017, הופצה The Trump Pack (חבילת טראמפ), חבילת הרחבה של היטלר הסודי המחליפה את קלפי הפשיסטים בדונלד טראמפ ובחברים בולטים בממשל שלו באותה תקופה (שון ספייסר, סטיבן מילר, סטיב באנון ומייק פנס בהתאמה), כאשר כל ההכנסות שהופקו ממכירות חבילה זו נתרמו ל.
סקירה באתר The Wirecutter ציינה שלמשחק יש עקומת למידה תלולה עקב החוקים המורכבים שלו.
כמו כן צוין שיש לו "נושא שעלול להיות פוגעני".
האתר פוליגון שיבח את המשחק כ"להיט" עם "שטותיות טהורה שאתם תיהנו ממנה משחק אחר משחק".
היטל קָבראיסקי VII הוא היטל מפה שהומצאה על ידי הקרטוגרף הסובייטי ולדימיר קבראיסקי בשנת 1939 לשימוש כהיטל פסאודו-צילינדרי לשימוש כללי.
כמו היטל רובינסון, זוהי פשרה שנועדה לייצר מפות באיכות טובה עם עיוות נמוך בסך הכל.
הוא עולה מהבחינה הזו על היטלים נפוצים אחרים, כגון וינקל טריפל, למרות מקבילות ישרות (ומרווחות שווה) וניסוח פשוט.
לא נעשה בו שימוש נרחב מחוץ לברית המועצות לשעבר.
הגדרת ההיטל:כאשר הוא קו האורך, ו הוא קו הרוחב ברדיאנים.
היטליסטן (Hitlisten), הידוע גם כטראקליסטן (Tracklisten), הוא מצעד מוזיקה בדנמרק שמפורסם מדי יום רביעי בחצות.
מצעד הסינגלים מתבסס על נתוני הזרמת מוזיקה והורדת מוזיקה שנאספו על ידי לומינייט, ואילו מצעד האלבומים מתבסס על נתוני מכירות וכן נתוני הזרמות מוזיקה והורדות מוזיקה שנאספו על ידי לומינייט.
מצעד המוזיקה החל לפעול באפריל 1965 כמצעד מוזיקה חודשי עם 20 מיקומים, בעריכתו של איגוד תעשיית ההקלטות הדני.
המצעד פורסם במספר עיתונים גנים גדולים.
מאז אפריל 1969, מצעד המוזיקה מפורסם מדי שבוע על בסיס נתוני מכירות מסיטונאים לקימונאים.
במאי 1973 – דצמבר 1978, מצעד המוזיקה הכיל סינגלים ואלבומים כמצעד מוזיקה אחד.
בינואר 1979, היו שני מצעדים שונים לאלבומים וסינגלים.
ב-5 בינואר 1979, העיתון הדני החל לפרסם מדי יום שישי את עשרת הסינגלים שהגיעו לעשרת המקומות הראשונים בדירוג (אף על פי שבמצעד המוזיקה מופיעים יותר שירים).
ב-12 ביוני 1981, מספר השירים שהופיע בעיתון עלה ל-15, ומאוחר יותר (באפריל 1990) הוא הוחזר ל-10. ב-5 ביוני 1992, המגזין הפסיק לפרסם את מצעד המוזיקה בטענה כי איננו מכיל אמנים החברים ב-IFPI, והחליף להפיק את מצעד 20 האלבומים על סמך מכירות בפועל.
מצעד המוזיקה הופיע במגזין האירופאי מוזיקה & מדיה.
ב-1 בינואר 1993, איגוד תעשיית ההקלטות הדני הודיע כי יבוצעו שינויים במצעד המוזיקה החל מ-5 במרץ 1993, והוא יתחיל להתבסס על נתוני מכירות בפועל בדנמרק.
עם זאת, מצעד המוזיקה החל להתבסס בפועל על נתוני מכירות רק מ-10 ביולי 1993. אף על פי שהחישוב נעשה על 50 הסינגלים המובילים, בדנמרק פורסמו רק 20 הסינגלים המובילים, ואילו במוזיקה & מדיה פורסמו רק עשרת הסינגלים המובילים.
מאז שבוע 15 ב-1996, מוזיקה & מדיה מתבססת על נתוני מכירות דו-שבועיים.
ב-2000, מוזיקה & מדיה מתבססים על נתוני מכירות שבועיים.
בדצמבר 1997, חברת התקליטים סקנידבין רקורדס הגישה תלונה על מצעד המוזיקה ל-IFPI בטענה כי מצעד המוזיקה התבסס יותר מדי על מכירות מסופרמרקטים, וזאת לאחר שהאלבום It's My Life – The Album של סאש!
הגיע למקום השני עם 2,000 יחידות, ואילו בשבוע שלאחר מכן ירד למקום ה-20 עם 8,000 יחידות.
ב-12 בינואר 2007, מספר השירים המופיעים במצעד המוזיקה עלה מ-20 ל-40.
ב-1 בנובמבר 2007, לאחר שנים של ירידה במכירות של תקליטורים, מצעד המוזיקה החל להתבסס על נתוני הורדת מוזיקה.
ב-2011, מצעד 20 שירי הסטרימינג היה פעיל.
ב-14 בנובמבר 2013, מצעד המוזיקה החל להתבסס על נתוני הזרמת מוזיקה.
מצעד 40 תקליטי הויניל (אלבומים בלבד)
היטאצ'י היא עיר במחוז איבראקי שביפן.
נכון ל־1 בינואר 2024, אוכלוסיית העיר מוערכת ב-165,822 תושבים.
שטח העיר הוא 225.71 קמ"ר, וצפיפות האוכלוסין כ-735 נפש לקמ"ר.
העיר ידועה בזכות המותג הבינלאומי של מוצרי חשמל ותעשייה בשם היטאצ'י, אליו מיוחסת החברה שהוקמה בה ב־1910 על־ידי נמהיהי אוּדאירה.
המפעלים של החברה בעיר הפכו את שמה לנודע ברחבי העולם.
היטאצ'י נמצאת בצפון מחוז איבראקי, ומשתרעת לאורך רצועת חוף ארוכה של האוקיינוס השקט במזרח.
לאורך הכביש הלאומי דרך מספר 6 (Japan National Route 6) העובר במקביל לקו החוף, שמקשר בין טוקיו לסנדאי; בתחום העיר התפתחו אזורי מגורים ומסחר ברצועת המישור החופי הצרה.
מבחינה גאולוגית, תחום העיר יושב על שכבה גאולוגית מהתקופה קמברית בת כ־500 מיליון שנה, ובמערבה מתקיימת חציבת שיש המשמשת לייצור חומרי מלט.
היטאצ'י נהנית מאקלים ממוזג-לח (Cfa לפי סיווג קופן), המאופיין בקייצים חמים ובחורפים קרים עם שלג כבד.
הטמפרטורה הממוצעת השנתית בהיטאצ'י היא כ-14.3°C.
הכמות השנתית הממוצעת של המשקעים היא כ-1,552 מ"מ.
החודש הגשום ביותר הוא אוקטובר.
הטמפרטורות הגבוהות ביותר בממוצע נרשמו באוגוסט (כ-25.0°C), ואילו הנמוכות ביותר בממוצע — בינואר (כ-4.6°C).
נתוני אקלים, טמפרטורות ומשקעים ממוצעים בהיטאצ'י בין השנים 1991–2020
לפי נתוני מפקד האוכלוסין היפני, אוכלוסיית היטאצ'י הגיעה לשיאה סביב שנת 1980 ומאז היא נמצאת בירידה מתמשכת.
ההתיישבות האנושית באזור היטאצ'י מתועדת לפחות מתקופת התקופה הפלאוליתית ביפן.
בתחילת תקופת נארה, האזור נחשב לחלק ממחוז טאגה, שהמיזוג שלו לתוך מחוז היטאצ'י נעשה לפי שיטת ריצוריו (Ritsuryō).
בתקופת סנגוקו שלטה באזור משפחת סאטאקה.
לאחר הקמת שוגונות טוקוגאווה, הורה טוקוגאווה איאיאסו על העברת סאטאקה למחוז דווה, והאזור הפך לחלק מהתחום שהוענק לבנו של אייסאו, טוקוגאווה יוריפוסה.
האזור נותר חלק מתחום מיטו עד לתקופת מייג'י.
הכפר היטאצ'י הוקם ב-1 באפריל 1889 עם הקמת מערכת היישובים המודרנית ביפן.
האזור התפתח במהירות לקראת סוף תקופת מייג'י בהכוונת פוסאנוסוקה קוהארה ממערכת הקוהארה זאיבצו, עם פתיחת מכרות נחושת, ובהובלת נמהיהי אודאירה, מייסד היטאצ'י.
כפר היטאצ'י הוכר כעיירה ב-26 באוגוסט 1924. היטאצ'י והעיירה השכנה סוקגהאו התמזגו ב-1 בספטמבר 1939 והוקמה עיר היטאצ'י.
העיר היטאצ'י סבלה מנזקים כבדים במהלך מלחמת העולם השנייה, כתוצאה מהפגזת החוף על ידי הצי האמריקאי ב-17 ביולי 1945, ומהפצצות מהאוויר ב-10 ביוני וב-19 ביולי.
היטאצ'י הייתה יעד צבאי חשוב, שכן היא הייתה מרכז תעשייתי משמעותי שכלל מפעלים רבים של תשלובת היטאצ'י, בעיקר לייצור ציוד חשמלי.
בעיר היה גם מכרה נחושת שכלל כ-1/10 מכלל הנחושת ביפן.
בעקבות ההפצצה האווירית ב-10 ביוני על ידי USAAF, שפספסה את מפעלי היטאצ'י ושרפה חלק גדול מאזורי המגורים האזרחיים, העיר הייתה נתונה להפגזת חוף ב-19 ביולי על ידי אוניות המערכה USS Iowa (BB-61), USS Missouri (BB-63) ו-USS Wisconsin (BB-64).
עם זאת, ההפגזה הייתה לא מדויקת, ובזמן שנפגעו אזרחים רבים, רוב מפעלי היטאצ'י נותרו שלמים.
ההפגזה הימית הושלמה במתקפה אווירית שנייה ב-19 ביולי.
בשנת 1976 הוחזר לברית המועצות מנמל היטאצ'י מטוס הקרב מסוג מיג-25 שהגיע מפורק לנמל, שבו ערק הטייס הסובייטי ויקטור בלנקו.
המטוס נבדק באופן מקיף בבסיס האווירי הסמוך היאקורי.
גבולות היטאצ'י הורחבו בשנים 1955–1956 באמצעות סיפוח של היישובים השכנים הידאקה, סאקאמוֹטו, היגאשי־אוסאווה, נאקא־סאטו וטויורא, וכן של העיירות טאגה וקוג'י.
מכרה הנחושת של היטאצ'י נסגר בשנת 1981.
ב-1 בנובמבר 2004 סופחה לעיר היטאצ'י העיירה השכנה ג'ואו (מתוך מחוז טאגה).
העיר סבלה מנזק קל ברעידת האדמה ובצונאמי של טוהוקו בשנת 2011, ולא דווח על הרוגים.
להיטאצ'י צורת ממשל של ראש עיר–מועצה, עם ראש העירייה הנבחר בבחירות ישירות על ידי התושבים ומועצת העיר החד-ביתית בת 28 חברים.
היטאצ'י שולחת חמישה נציגים לאספה המחוזית של מחוז איבאראקי.
בתחום הפוליטיקה הלאומית, העיר משתייכת למחוז הבחירה החמישי של מחוז איבאראקי בבית התחתון של הפרלמנט של יפן.
היטאצ'י היא מרכז תעשייתי משמעותי, והייתה האתר שבו שכנו בעבר משרדי ההנהלה של חברת היטאצ'י ושל חברות־הבת של הקבוצה שלה.
אוניברסיטת איבראקי - המחלקה להנדסה
24 בתי ספר יסודיים ציבוריים
בית ספר ציבורי אחד לחינוך חובה המופעל על ידי העירייה.
בית ספר יסודי פרטי אחד וחטיבת ביניים/תיכון פרטית אחת.
חמישה בתי ספר תיכוניים ציבוריים וחטיבת ביניים/תיכון אחת.
ארבעה בתי ספר תיכוניים פרטיים.
בִּינְבָּה (ביפנית: へーい！ブンブー, תעתיק: הֶיי!
בּוּנְבּוּ) היא סדרת אנימציה יפנית.
הסדרה בת 102 הפרקים (בגרסה היפנית המקורית היו 130 פרקים) הופקה על ידי ניפון אולפני אנימציה לטלוויזיה בין השנים 1985–1986.
בישראל הסדרה שודרה בתחילה בטלוויזיה החינוכית הישראלית בדיבוב לעברית בין השנים 1988–1990 ובשידורים חוזרים לאורך השנים.
ב-1 במרץ 2009 הסדרה עלתה לשידור בערוץ ג'וניור.
את שיר הפתיחה בעברית ביצעה עליזה אברג'יל.
הסדרה מתמקדת בבובי, נער צעיר אשר חלם תמיד על מכונית משלו, ובבינבה, מכונית צהובה קטנה ומדברת שבקעה מתוך ביצה בתוך משחטת רכב.
בובי, אשר שומע אותה בוכה יוצא לעזרתה רגע לפני שהיא נהרסת, ומאז הם נעשים חברים טובים.
בינבה, בובי והכלב שלו פונפון, יוצאים יחדיו למסע הרפתקאות בעולם במטרה למצוא את אמהּ של בינבה, ובמהלך דרכם הם נאלצים להתחמק מאיש מבוגר בשם זעם (שנקרא גם זעם הרשע) שמנסה לתפוס את בינבה בכל הזדמנות.
במהלך המסע הם עוברים הרפתקאות רבות, ועוזרים לאנשים בהם הם נתקלים בדרכם.
הם גם נתקלים במכוניות מדברות אחרות עמן בינבה נוהגת להתחרות, ובינבה תמיד מנצחת בזכות הכוח והמהירות שהיא מקבלת כאשר היא מריחה פרחים.
בסוף הסדרה בינבה, בובי ופונפון מוצאים את אמהּ של בינבה, ולאחר מכן בובי ובינבה ביחד עם זעם, אביה ואמהּ של בינבה ושאר המכוניות המדברות שרים את שיר הסיום של הסדרה.
בעקבות הפופולריות של הסדרה בישראל, נעשה נפוץ השימוש בכינוי "בימבה" (שיבוש נפוץ ונוח יותר להגייה של "בינבה") בעבור צעצועי פעוטות בצורת מכונית שניתן לשבת עליה.
כמו כן, הכינוי "בימבה" היה נפוץ למכונית מסוג מאזדה 121.
הדיבוב המקורי לעברית הופק ב-1988, הדיבוב בוים על ידי חסיה ורטהיים וחנה דרורי קשי והופק על ידי חסיה ורטהיים.
היי סלאבני (בעברית: "היי, סלאבים") הוא המנון המוקדש לעמים הסלאבים, אשר שימש כהמנון הלאומי של שלושה איחודי-מדינות יוגוסלביה:
בשנים 1945–1992 כהמנון הלאומי של הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה.
בשנים 1992–2003 כהמנון הלאומי של הרפובליקה הפדרלית של יוגוסלביה.
בשנים 2003–2006 כהמנון הלאומי של האיחוד המדיני של סרביה ומונטנגרו.
בנוסף, בשנים 1939–1945 שימש כהמנון הלאומי של הרפובליקה הסלובקית – מדינה גרורה של גרמניה הנאצית.
ההמנון הושר בשפות הסרבו-קרואטית, המקדונית והסלובנית.
הגרסה המוזיקלית חוברה מקצב עממי סרבי, קרואטי, מקדוני וסלובני.
תרגום לעבריתתרגום לאנגליתמקור בסרבו-קרואטיתרוח סבינו עדיין חיה,
היי איילנד (האִי היי, באנגלית: High Island) הוא אי גאות קטן המהווה חלק מקבוצת איי פלהם בעיר ניו יורק.
האיים מצויים בין מפרץ סיטי איילנד לבין מפרץ פלהם במפרץ לונג איילנד.
האי היי מחובר ללונג איילנד בגשר וכן, כאשר מתרחש שפל נמוך ביותר, הוא מתחבר ליבשה במצר יבשה צר.
עד חלקה האחרון של המאה ה-19 נקרא האי "האי ספקטקל" (Spectacle Island).
האי היה, ועודנו, אי פרטי.
בעבר שימש אתר נופש והיו בו קוטג'ים להשכרה.
כיום הוא מהווה רכוש של תחנות רדיו מבית CBS ונמצאים עליו מתקני שידור.
האי אינו מיושב אולם עובדים בו צוותי תחנות הרדיו.
גובהו של הגבוה במגדלי השידור - 165 מטרים.
ב-27 באוגוסט 1967 התרסק מטוס פרטי ופגע במגדל השידור.
בשל האירוע נבנה מגדל השידור מחדש, ונוסף לו מגדל גיבוי, נמוך יותר.
היא סדרת אנימציה אמריקאית ששודרה בערוץ ניקלודיאון החל מה-7 באוקטובר 1996 עד ל-8 ביוני 2004. הסדרה שודרה בישראל בערוץ 2, ומאוחר יותר בערוץ ניקלודאון ובערוץ 10. הסדרה סובבת סביב ארנולד, תלמיד כיתה ד' שחי את חיו בעיר הגדולה ומתמודד עם מכשולים שהוא וחבריו פוגשים.
בשנת 2002 יצא "היי ארנולד!: הסרט", סרט קולנוע באורך מלא המבוסס על הסדרה.
ב-24 בנובמבר 2017 יצא סרט נוסף, בשם "היי ארנולד!: סרט הג'ונגל" בערוץ ניקלודיאון.
ארנולד הוא ילד אמריקאי הידוע בצורת ראשו, הדומה לפוטבול.
הוא גר בבית ההארחה של סבו וסבתו יחד עם חברו הטוב ג'רלד וחברתו הלגה.
במהלך הסדרה ניתן לראות את הרפתקאותיו בשכונה.
ארנולד (תורן קאודל): ארנולד הוא ילד רגיש ואוהב, הוא רואה את הטוב בכל אדם ותמיד מוכן לעזור לכל אחד.
ג'רלד ג'והנסן (ג'מיל וולקר סמית'): ג'רלד, חברו הטוב של ארנולד, בעל רעמת שיער, הוא ילד אמיץ שמתמודד עם קשיים ומתגבר עליהם.
לג'רלד אח גדול ואחות קטנה שהוא לא מסתדר איתם.
הוא נבחר לנשיא השכבה בבית הספר.
ג'רלד חבר טוב של פיבי.
הלגה פטקי (פרנססקה מרי סמית'): הלגה היא ילדה עצבנית וקשוחה אבל בתוך תוכה היא רגישה ומאוהבת בארנולד.
פעמים רבות נראה שהיא פורצת לביתו בלי שיראה וישנה בארון שלו.
חברתה הטובה ביותר היא פיבי (הלגה תמיד אומרת לפיבי מה לעשות).
להלגה אחות בת 17, אולגה, עמה היא מסוכסכת.
ואולם באחד הפרקים, כאשר אולגה ולילה מבלות יחד, הלגה מקנאת בלילה על כך.
הלגה שונאת את הרולד, הבריון של בית הספר שתמיד קורא לה בשמות.
הרולד ברמן: הרולד הוא בריון רשע שנשאר כמה פעמים בכיתה ד'.
הוא אוהב את פטי הגדולה והקשוחה מכיתה ו'.
הוא יהודי ובאחד הפרקים הוא לומד לבר מצווה.
סיד וסטינקי תמיד לועגים לו, אך הרולד מכה את מי שמנסה לפגוע בו.
פיבי היירדל: פיבי, חברתה הטובה של הלגה, היא תלמידה חכמה, שאף הוקפצה כיתה בכיתה ו'.
היא תמיד עונה נכון על כל השאלות וזוכה בחידונים של בית הספר.
בוב פטקי הגדול: בוב הגדול הוא אבא של הלגה, מוכר איתוריות בעל מזג שתלטני.
נראה כי הוא מעדיף את אולגה, בתו הגדולה והמושלמת לכאורה, על פני בתו הקטנה הלגה.
מרים פטקי: אמא של הלגה, עקרת בית שמתקשה לשים לב למתרחש סביבה.
היא תמיד שוכחת להכין אוכל להלגה, וגם היא מקדישה יותר תשומת לב לאולגה מאשר להלגה
סבא פיל (דן קסטלנטה): סבא של ארנולד שתמיד ממציא סיפורים משונים וחי בבית ההארחה עם אשתו.
טימברלי ג'והנסון: אחותו הקטנה של ג'רלד.
מעריצה את וולי, הדינוזאור מהטלוויזיה.
בעונות הראשונות היא רק בת 4 ובעונות היותר מאוחרות היא לומדת בכיתה א'.
ג'יימי-או ג'והנסון: אחיו הגדול של ג'רלד, בחור חטוב ששומר על גזרה והולך לחדר כושר, הוא כבר יכול לנהוג במכונית ויש לו ז'קט עם האות "F" עליו.
הוא אוהב את שריס, הבחורה שמתעללת בו ללא ידיעתו.
תמיד הוא מנסה, בכל דרך אפשרית, להרגיז את ג'רלד וארנולד, בסוף הוא מתנצל אבל אחרי כל התנצלות הוא חוזר לסורו.
אוסקר קוקושקה: אוסקר הוא דייר בבית ההארחה אצל ארנולד, אנוכי וחושב רק על עצמו, הוא למד לקרוא בגיל מאוד מבוגר, ונשוי לאישה בשם סוזי שלמרות אהבתה אליו לפעמים קשה לה לחיות איתו.
אולגה פטקי: אולגה היא אחותה המושלמת של הלגה.
תמיד מצליחה, זוכה בפרסים ומקבלת 100 בכל המבחנים.
הלגה מקנאת בה, אבל אולגה לא מודעת לכך, ולכן רוצה בקרבתה של הלגה.
פעם אולגה באה ללמד בכיתתה של הלגה כדי להשוויץ בקשר ה"נפלא" שיש בין האחיות.
הסוף, הלגה ניסתה, ללא הצלחה, להרחיק את אולגה מחייה.
היי סקול מיוזיקל הוא סרט טלוויזיוני מוזיקלי לנוער של ערוץ דיסני והראשון בזיכיון "היי סקול מיוזיקל".
בכיכובם של זאק אפרון, ונסה הדג'נס, אשלי טיסדייל, לוקאס גראביל, קורבין בלו ומוניק קולמן.
הסרט זכה בשני פרסי אמי ועקב הצלחתו הרבה זכה למספר סרטי המשך ועיבודים שונים, לרבות מחזות זמר, מופעים וסדרת טלוויזיה.
הסרט הוקרן לראשונה בערוץ דיסני ב-20 בינואר 2006 ושודר בישראל ב-30 באוגוסט 2007 בערוץ ג'טיקס.
בערב הסילבסטר נפגשים תלמידי התיכון טרוי בולטון (זאק אפרון) וגבריאלה מונטז (ונסה הדג'נס) במסיבת נוער במהלך חופשת החורף עם משפחתם.
השניים נקראים לשיר דואט ביחד בקריוקי ("Start of Something New").
כשהוא חוזר לבית הספר אחרי החופשה, טרוי רואה את גבריאלה בבית ספרו.
היא מסבירה שזה עתה עברה לאלבקרקי, ניו מקסיקו.
כשטרוי מראה לגבריאלה את בית הספר, נשיאת מועדון הדרמה שארפיי אוונס (אשלי טיסדייל) מניחה שגבריאלה מעוניינת להיבחן למחזמר בית הספר.
ברצונה לחסל את התחרות, שארפיי מתמרנת את טיילור מקסי (מוניק קולמן) לבדוק את הישגיה האקדמיים של גבריאלה בעבר כדי לגייס את גבריאלה למועדון המדע הבית ספרי.
כתוצאה מכך, טיילור וגבריאלה מתיידדות.
במהלך אימון הכדורסל, טרוי מוסח מהמחשבות של גבריאלה והרעיון שהוא עשוי ליהנות משירה בנוסף לכדורסל ("Get'cha Head in the Game").
גבריאלה וטרוי הולכים לאודישנים המוזיקליים שבהם מופיעים שארפיי ואחיה התאום ריאן אוונס (לוקאס גראביל) ("What I've Been Looking For").
עם זאת, טרוי וגבריאלה מתביישים מכדי להיבחן.
כשגבריאלה צוברת את הביטחון להיבחן ברגע שהאודישנים נגמרים, טרוי מציע לשיר איתה.
עם זאת, המורה לדרמה גב' דרבוס (אליסון ריד) אומרת להם שהם איחרו ועוזבת.
קלסי נילסן (אולסיה רולין), המלחינה של המחזמר, מפילה את המוזיקה שלה בכל רחבי הבמה.
טרוי וגבריאלה ממהרים לעזור לה ולשיר ביחד כשקלסי מנגנת על הפסנתר ("What I've Been Looking For").
לאחר ששמעה את הביצועים שלהם, גב' דרבוס נותנת להם אודישן חוזר.
כשרשימת הנבחנים מתפרסמת, שארפיי מגלה שיש לה תחרות על התפקיד הראשי, ואילו קבוצת הכדורסל של טרוי מזועזעת מכך שהוא נבחן.
לאחר שגילו שטרוי יכול לעשות פעילויות מחוץ לקבוצה החברתית שלו, תלמידים אחרים מתוודים על יצריהם וכישוריהם הסודיים ("Stick to the Status Quo").
זה מזעיק את חברו הטוב של טרוי, צ'אד דנפורת' (קורבין בלו) לשתף פעולה עם טיילור.
טיילור וצ'אד רוקמים תוכנית כדי להפריד בין טרוי וגבריאלה מהשירה במחזמר כדי שיוכלו להתמקד בתחרויות הקרובות.
בחדר ההלבשה אומר טרוי בהשפעת חבריו לקבוצה כי אין צורך בגבריאלה.
גבריאלה צופה בכך באמצעות מצלמת רשת נסתרת שהקים צוות מועדון המדע.
את זה מובילים גם צ'אד וגם טיילור.
מוטרדת מהבגידה של טרוי ("When There Was Me and You"), גבריאלה מחליטה לא להיבחן למחזמר.
טרוי, מבולבל מהחלטת גבריאלה, לא מצליח להתרכז במשחק, בעוד שגבריאלה נהיית עצובה.
לאחר שהבינו את הטעות שלהם, צ'אד וצוות הכדורסל מספרים לטרוי מה קרה ומציעים לתמוך בו באודישן.
טרוי הולך לבית של גבריאלה, והם נחושים להיבחן למחזמר.
לאחר ששמעה על החזרות של גבריאלה וטרוי, שארפיי מבקשת מגב' דרבוס להעביר את האודישן לזמן של התחרויות של טרוי וגבריאלה.
קלסי שומעת את השיחה, וצוותי הכדורסל והמדע עושים יחד תוכנית.
ביום התחרויות, טיילור וגבריאלה משתמשות במחשבי בית הספר כדי לעכב את משחק האליפות על ידי התעסקות עם החשמל באולם הספורט וגורמות לתגובה כימית שמאלצת פינוי בתחרות המדע.
טרוי וגבריאלה ממהרים לאולם כששרפיי וראיין מסיימים את שיר האודישן שלהם ("Bop to the Top").
אחרי האודישן של גבריאלה וטרוי ("Breaking Free"), הגב' דרבוס נותנת להם את התפקידים הראשיים במחזמר.
שתי הקבוצות מנצחות בתחרויות שלהן, ובית הספר כולו מתכנס באולם הספורט כדי לחגוג ("We're All in This Together").
צ'אד מבקש מטיילור לצאת, ושארפיי משלימה עם גבריאלה.
טרוי בולטון (זאק אפרון): קפטן נבחרת הכדורסל הבית-ספרית, התלמיד המקובל ביותר בבית הספר וחברו הטוב של צ'אד.
לאחר מסיבת השנה החדשה, בה הוא שר יחד עם גבריאלה, מחליט טרוי שהוא רוצה לעסוק בשירה.
ומתאהב בגבריאלה במבט ראשון הם הופכים לחברים טובים ובסוף הסרט זוג.
גבריאלה מונטז (ונסה הדג'נס): תלמידה חדשה בבית הספר.
בבית הספר הקודם בו למדה נחשבה ל"חנונית".
לאחר שבמסיבת השנה החדשה שרה יחד עם טרוי, היא מחליטה להתמודד למחזה הבית-ספרי יחד עם טרוי ובכך להגשים את חלומה, לשחק.
מתאהבת בטרוי ממבט ראשון הם הופכים לחברים טובים ובסוף הסרט הם הופכים לזוג.
שארפיי אוונס (אשלי טיסדייל): התלמידה המקובלת בבית הספר והעשירה, אשר משתתפת מדי שנה במחזות של בית הספר, יחד עם אחיה התאום, ראיין.
שארפיי מאוהבת בטרוי ותעשה הכל כדי להשיגו.
שארפיי היא כוכבת המחזות בבית הספר, ולכן חשה מאוימת על ידי גבריאלה, לאחר שזו מחליטה להתמודד על התפקיד הראשי במחזה יחד עם טרוי.
היא תנסה להרוס להם את התוכניות.
ראיין אוונס (לוקאס גראביל): אחיה התאום של שארפיי, וחבר במועדון הדרמה.
לעיתים קרובות הוא מצטרף לאחותו בתוכניות שלה לחבל בטרוי וגבריאלה, אך איננו רשע כמוה ולא חכם במיוחד.
צ'אד דאנפורת' (קורבין בלו): חברו הטוב ביותר של טרוי.
הוא וטיילור מתאהבים והופכים לבני זוג בסוף הסרט הראשון.
טיילור מקאסי (מוניק קולמן): חברתה הטובה ביותר של גבריאלה.
היא וצ'אד מתאהבים והופכים לבני זוג בסוף הסרט הראשון.
ג'ק בולטון (בארט ג'ונסון): אביו של טרוי ומאמן קבוצת הכדורסל.
יש לו סלידה הדדית מגב' דרבוס, חושב שתיאטרון הוא חסר ערך, וגם מאמין שגבריאלה היא הסחת דעת לקריירת הכדורסל של טרוי.
קלסי נילסון (אליסיה רולין): חברתם של גבריאלה וטיילור, שהיא פסנתרנית ומלחינה.
היא ביישנית ומפחדת משארפיי, מתקשה לגרום להאזנה למוזיקה שלה, אך בסופו של דבר היא לומדת לעמוד על שלה ולא להיות מאוימת על ידי שארפיי.
היא גם נהנית להלחין והיא מעריצה של ראיין.
מרתה קוקס (קייסי סטרו): מחוננת אשר בסתר ליבה אוהבת לרקוד היפ-הופ, אנרגטית, חיננית ומלאה.
הפסקול, אשר הוקלט בשישה ימים על ידי אמי, יצא לאור ב-10 בינואר 2006, והפך לאלבום הנמכר ביותר בשנת 2006. כאשר הגיע למקום הראשון במצעד הבילבורד האמריקאי, קיבל האלבום מעמד פלטינה מרובע.
בניגוד לדעה הרווחת, זאק אפרון הוא לא היחיד ששר את שיריו של טרוי, אלא קולו מעורב בקולו של הזמר דרו סילי.
הסיבה לכך היא שדיסני חשבו שהקול של זאק לא מתאים הם הקליטו מחדש עם דרו סילי.
הצלחתו של הסרט הובילה להפקת סרטי המשך ועיבודים שונים בהתבסס עליו, בארצות הברית ומחוצה לה.
כך, לדוגמה בישראל, במרץ 2016 הודיעה חברת וולט דיסני כי הם בשלבי קדם הפקה לסרט המשך לטרילוגיה.
בשנת 2019 חברת וולט דיסני הודיעה על עיבוד טלוויזיוני המתוכנן לסרטים.
הסדרה עלתה בדיסני+, בשם היי סקול מיוזיקל: המחזמר: הסדרה והתמקדה בחבורת נערים המעלים מחזמר "היי סקול מיוזיקל" משלהם במקום הצילומים המקורי של הסרט.
הסדרה היא סדרת נוער מסוגת מוקומנטריה.
באפריל 2020, צוות שחקני הסרט, ביחד עם שחקני העיבוד הטלוויזיוני עשו ביצוע מחודש לשיר "We're All in This Together" במהלך משדר טלוויזיוני מיוחד של רשת ABC האמריקאית וחברת וולט דיסני בשל מגפת הקורונה.
מנובמבר 2006 ועד ינואר 2007 יצאו כוכבי הסרט, למעט זאק אפרון שצילם באותה עת את הסרט היירספריי, לסיבוב הופעות בארצות הברית, קנדה ודרום אמריקה.
השחקן והזמר דרו סילי, שהיה המבצע העיקרי של תפקידי השירה של טרוי, הופיע במקומו של אפרון.
מעבר לעיבודי הקולנוע, הטלוויזיה והתיאטרון השונים, היי סקול מיוזיקל הוא זיכיון המאגד בתוכו פסקולים, משחקי וידאו, ספרים ועוד מוצרים שונים.
בישראל עלה המחזמר "היי סקול מיוזיקל" בהתבסס על הסרט במהלך חודש אוגוסט 2008. בהשתתפות:
שחקןתפקיד עידן אשכנזי טרוי בולטון עמית פרקש גבריאלה מונטז' מאיה שואף שארפיי אוונס לירן נוטיק ראיין אוונס
בנוסף עלה היי סקול פסטיגל, שנושא הפסטיגל היה סרט זה.
שנהפרסקטגוריהתוצאה2006פרס המוזיקה האמריקאיתאלבום הפופ הטוב ביותר
(פסקול הסרט)פרס המוזיקה של בילבורדאלבום הפסקול של השנה
(פסקול הסרט)פרסי בחירת הילדים של ניקלודיאון - אוסטרליההסרט האהוב ביותרפרסי בחירת הילדים של ניקלודיאון - בריטניהשחקן הטלוויזיה הטוב ביותר
(זאק אפרון)פרס אמי לבידור בפריים טייםכוריאוגרפיה יוצאת מן הכלל
(קני אורטגה, צ'ארלס קלאפוב, ובוני סטורי)תוכנית ילדים יוצאת מן הכלל
(דון שיין, ביל בורדן ו בארי רוזנבוש)בימוי יוצא מן הכלל של מיני-סדרה, סרט או ספיישל דרמטי
(קני אורטגה)ליהוק יוצא מן הכלל למיני-סדרה, סרט או ספיישל
(ג'ייסון לה פדורה ונטלי הארט)מוזיקה ומילים מקוריות יוצאות מן הכלל
(Get'cha Head in the Game)מוזיקה ומילים מקוריות יוצאות מן הכלל
(Breaking Free)פרס סטלייטהסרט באורך מלא הטוב ביותר ששודר בטלוויזיהפרס איגוד מבקרי הטלוויזיההישג יוצא דופן בתוכנית ילדיםפרסי בחירת הנוערהכוכב הפורץ הנבחר: טלוויזיה
(ונסה הדג'נס וזאק אפרון)התוכנית המוזיקלית או הקומית הנבחרת: טלוויזיההכוכב הפורץ הנבחר: טלוויזיה
(ונסה הדג'נס)2007פרס גילדת מעצבי התלבושותתלבושות יוצאות מהכלל לסרט טלוויזיה או מיני סדרהפרס גילדת הבמאים של אמריקההישג יוצא דופן בבימוי תוכנית ילדיםפרס NAACP Imageתוכנית ילדים יוצאת מן הכללהופעה יוצאת מן הכלל בתוכנית ילדים/נוער - סדרה או ספיישל
(קורבין בלו)פרס גילדת המפיקים של אמריקהמפיק יוצא מן הכלל של תוכנית טלוויזיה באורך מלא
היי-און-וואי אשר מכונה בחיבה "עיר הספרים", היא עיירת שוק קטנה במחוז פוויס אשר בוויילס.
העיירה שוכנת לצד נהר וואי אשר מהווה את הגבול הטבעי והמנהלי בין אנגליה לוויילס ונמצאת בתוך הפארק הלאומי ברקון ביקונס, מרחק קילומטרים בודדים צפונית להרים השחורים בוויילס.
בהיי מתגוררים כ-1,900 תושבים והעיר הקרובה ביותר היא הרפורד במרחק של 35 קילומטרים מזרחה.
חלק מהיי-און-וואי גולש לתוך מחוז הרפורדשייר.