tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
קבר השיח הממוקם בפינה הצפון-מזרחית של האתר הוא קברו של באראז אד-דין (Sheikh Baraz Ed Din) כפי שמופיע במפת הקרן לחקר ארץ ישראל, ולא שיח' צאדק כפי שבטעות מוזכר בכמה מקומות.
האמיר מג'יד תאופיק ארסלאן היה בנו של האמיר תאופיק ארסלאן, שסייע ליצירת לבנון הגדולה בשנת 1920.
האמיר מג'יד ארסלאן היה מנהיג דרוזי.
לדרוזים יש שתי משפחות פאודליות מסורתיות שולטות: משפחת ארסלן ומשפחת ג'ונבלאט.
ארסלאן היה מנהיגם של היזבקים, השייכים לארסלאנים.
הוא השתתף בבחירות לפרלמנט בשנת 1931 וזכה במושב הדרוזי של מחוז עאליי.
בני בריתו גם כן זכו בבחירות.
במשך 35 שנות פעילותו הפוליטית, מג'יד ארסלאן כיהן במספר רב של תפקידי שרים:
ספטמבר 1943: שר הביטחון ובריאות
יוני 1944: שר הביטחון ובריאות
מאי 1946: שר הביטחון ובריאות
דצמבר 1946: שר הביטחון ושר תקשורת
יוני 1947: שר הביטחון ושר תקשורת
יוני 1948: שר החקלאות והביטחון
פברואר 1954: שר הביטחון ובריאות
נובמבר 1956: שר החקלאות ובריאות
אוגוסט 1957: שר הביטחון ושר תקשורת
אוקטובר 1968: שר הביטחון והמשפטים
יוני 1975: שר החקלאות ובריאות ושר השיכון
האמיר היה המנהיג של עצמאות לבנון בשנת 1943, כאשר הנשיא בשארה אל-ח'ורי עמיתיו השרים נלקחו לכלא ראשיא על ידי הצרפתים.
מיד אחרי מלחמת העולם הראשונה, בשנת 1918, הצרפתים הפכו את לבנון לקולוניה.
בשנת 1943, מנהיגי של המדינה יחד עם השרים יצרו את האמנה הלאומית הקובעת כי:
לבנון היא מדינה עצמאית בעלת אופי ערבי.
לבנון לא תישלט לא על ידי מזרח ולא על ידי מערב.
עדות דתיות ייוצגו בכל המשרדים הממשלתיים ובכל תפקידי הציבור.
ממשלת לבנון צריכה לקחת תחת שליטתה המכס, הרכבת ואת Regie (מונופול טבק).
ממשלת לבנון אמורה לפקח ולשלוט בגבולותיה.
ב-10 בנובמבר 1943, הצרפתים עצרו את הנשיא הלבנוני בשארה אל-ח'ורי, ראש הממשלה ריאד א-סולח והשרים כמיל שמעון עדל אוסייראן ועבד אל-חמיד כראמי.
הצרפתים השתמשו בשכירי חרב סנגלים על מנת להעביר את האסירים הפוליטיים לכלא ראשיא שבבקאע.
השרים מג'יד ארסלאן, סברי חמאדה וחביב אבי סחלה ניצלו ממעצר בשל כך שלא נכחו בבתיהם באותו לילה.
ב-11 בנובמבר, שלושת השרים שניצלו, יצרו את "ממשלת לבנון החופשית", כשחביב אבי סחלה ראש הממשלה ומג'יד ארסלאן כראש המשמר הלאומי.
משרדיהם ישבו בבשאמון (), כפר הנמצא כ-30 ק"מ מביירות.
מג'יד ארסלאן אסף סביבו קבוצת גברים וכוחות ארטילריה והתכונן למרד מזוין ומאבק בכוחות הצרפתים.
בינתיים, התפרעויות אירעו בכל רחבי לבנון.
השרים ערכו ישיבה סודית שבה הם ציירו וחתמו על הדגל החדש, אותו הם העבירו לקבינט בבשאמון.
ב-21 בנובמבר 1943, בעקבות מהומות, שביתות, המרד המזוין של ארסלאן והתערבות של הערבים ושל מדינות המערב (בעיקר בריטניה), האסירים הפוליטיים שוחררו.
האסירים המשוחררים עברו בבשאמון בדרכם לביתם, על מנת להודות למורדים.
מג'יד ארסלאן כרע ברך בפני הדגל הלבנוני ונישק אותו.
ב-22 בנובמבר 1943, לבנון הוכרזה כמדינה עצמאית.
הקמת צבא לבנון וקרב מלכייה
ב-1945 בתור שר הביטחון, מג'יד ארסלאן הקים את צבא לבנון יחד עם פואד שיהאב.
ביוני 1948 הוביל מג'יד ארסלאן מסע מלחמה לארץ ישראל במלחמת העצמאות וכבש בסיוע שריוניות סוריות את הכפר הערבי מלכיה.
לארסלאן היו שלושה אחים – נוהאד, ריאד, מלחם – ואחות, זהיה.
בשנת 1932, הוא נשא לאישה את בת דודתו, האמירה למיס שיהאב.
בשנת 1956, לאחר מותה של אשתו, נשא לאישה את ח'ולא ג'ומבלאט.
היא ילדה לו שלוש בנות – זיינה, רימא ונג'ווא – ובן, טלאל, חבר הפרלמנט לשעבר וסגן ראש מחוז עאלי, הר לבנון.
היה ידוע בכישוריו ברכיבה על סוסים, אותם בדרך כלל הפגין בעיירה הדרומית אלמג'ידייה, שנקראה על שמו.
למד בבית הספר הצרפתי של המיסיון החילוני הצרפתי ().
מג'דל , היה כפר ערבי קטן על החוף המערבי של ים כנרת, בבקעת גינוסר, בגובה 200 מטרים מתחת לפני הים, חמישה קילומטרים צפונית לטבריה ודרומית לחורבת מנים.
על פי תוכנית החלוקה נועד הכפר להיות בתחום המדינה היהודית.
במלחמת העצמאות, לאחר כיבוש העיר העתיקה של טבריה ופינוי אוכלוסייתה הערבית באפריל 1948 הסכימו תושבי הכפר להתפנות ופונו לירדן.
במאה ה-19 התיישבו במקום פלאחים עניים ממצרים שקראו לכפר מג'דל.
השם השתמר מן היישוב הקדום מגדלא ששכן בסמוך.
בשנת 1807 מוזכר לראשונה הכפר על ידי אולריך יאספר זטצן שעצר בכפר.
הסופר והנוסע הבריטי ג'יימס סילק בקינגהאם הזכיר ב-1816 את העובדה שמספר מועט של משפחות מוסלמיות התגוררו במקום.
בשנת 1812 עבר הנוסע והמזרחן השווייצרי יוהאן לודוויג בורקהרדט במקום וציין בספרו את מצבו העלוב של הכפר.
בשנת 1838 עבר החוקר האמריקאי אדוארד רובינסון בכפר וכתב עליו כך: "כפר מוסלמי קטן ועלוב הנראה כחורבה, על אף שאין בו שום שרידים עתיקים".
בשנת 1849 תיאר ויליאם פרנסיס לינץ', חבר משלחת אמריקאית שסיירה בים המלח ולאורך נהר הירדן, את הכפר כ"כפר עני בן כ-40 משפחות, כולם פלאחים, בתיו עשויים אבן וגגותיהם מכוסים בוץ".
איזבל ברטון, אשתו של החוקר ריצ'רד פרנסיס ברטון היא היחידה במאה ה-19 שהזכירה ביומנה, שהופיע ב-1879, את קיומו של קבר הש'ייח מוחמד אל-עג'מי בצידו הצפוני של הכפר וגם קבר נוסף, שעל פי המסורת הוא של דינה, בתו של יעקב אבינו.
בשנת 1881 דיווחה הקרן לחקר ארץ ישראל שהכפר ממוקם במישור שחלקו מעובד חקלאית, בתי הכפר עשויים אבן ומתגוררים בו כ-80 תושבים.
בתחילת המאה ה-20 נמכרו חלק מאדמות הכפר לאדריכל הגרמני לנדלה (R.
Lendle) לצורך עריכת חפירות ארכאולוגיות, אולם אם והתגלו ממצאים כלשהם בחפירות אלה הם מעולם לא פורסמו.
במפקד האוכלוסין של שנת 1931 היו בכפר 283 תושבים ו-62 בתים.
בתקופת המנדט הבריטי היה זה הכפר הקטן ביותר בשטחו בנפת טבריה.
הוא היה בעל מבנה מלבני, כאשר רוב בתיו היו מרוכזים בצפיפות במרכזו.
התושבים, כולם מוסלמים, התפרנסו מחקלאות - גידול ירקות, תבואה, בננות ופרדסים.
שטח צפונית לכפר נמכר למסדר הפרנציסקני.
בשנת 1935 התארחו אצל מוח'תאר הכפר מוטלאק שני נזירים פרנציסקנים.
רוב אוכלוסיית הכפר נמנתה על צאצאיו של המוכ'תאר מתשע נשותיו.
הכפר פונה מתושביו במהלך מלחמת העצמאות, באפריל 1948, על ידי כוחות ההגנה, באוטובוסים של אגד שהסיעו את התושבים עד לסמוך לקיבוץ גשר, שם הורה להם לחצות לירדן.בסתיו 1948 נהרסו בתי הכפר.
המושבה מגדל התרחבה עם הזמן על חלק מן האדמות החקלאיות של הכפר.
מן הכפר נותר רק מבנה מבנה מקאם שייח מוחמד אל עג'מי.
מג'הול הוא זן של תמר מצוי שמקורו במרוקו, הגדל בעיקר במזרח התיכון ובצפון אפריקה.
הפרי שלו, תמר מג'הול, הוא מרכיב משמעותי במטבח המזרח תיכוני, וידוע בעיקר בזכות גודלו, טעמו המתוק ומרקמו הרך והבשרני.
הוא מוכר בכינוי "מלך התמרים".
עד אמצע המאה ה-20 היה מדובר בזן בעל פירות קטנים ולא מרשימים.
המג'הול כפי שהוא מוכר כיום הוא פרי פיתוח ישראלי.
בשנת 1927 הגיעה למרוקו משלחת מומחים מצרפת, אלג'יריה וארצות הברית שתפקידה היה לבדוק מהי המחלה שתקפה דקלים רבים ברחבי המדינה.
ההזמנה הייתה מהשלטון הקולוניאלי הצרפתי ששלט אז במגרב.
11 חוטרים נארזו באותו לילה ונשלחו לארצות הברית, אך בשל הרגולציה שהייתה נהוגה בארצות הברית, הגעתם לאחר חמישה שבועות חייבה להעבירם לחוואי בדרום נוודה למשך כמה שנים להסגר חמור, ולאחר מכן לעמק ברד שבקליפורניה כחלק מהכוונה לפתח את תעשיית התמרים בארצות הברית.
באותה עת, כאמור, היו הפירות קטנים יותר ומתוקים פחות מכפי שהם כיום, אך בתחילת שנות ה-80 החלו בקליפורניה לדלל את פירות התמר בשלב מוקדם של התפתחות הפרי, ובעקבות כך הפכו התמרים הבשלים שנשארו על המכבד גדולים כפליים.
בשנות ה-50 ניטעו חמישה עצים במטע ביטבתה מחוטרים שיובאו מארצות הברית, ובסוף שנות ה-70 ניטע מטע המג'הול הראשון בישראל בקיבוץ גרופית שבערבה, החוטרים הובאו במכולות מקליפורניה במסע שחצה לראשונה בתעלת סואץ שרק נפתחה אחרי ההסכם הראשון בין ישראל למצרים.
החוטרים הובאו לחלקה חדשה במושב חצבה שבערבה, חברי המושב עמדו בתורנות יום ולילה להשקות את החוטרים הצעירים ולהביא לקליטה מוצלחת.
המטע הגדול הפך לאביהם ומולידם של כל מטעי המג'הול בארץ לרבות בבקעת הירדן.
היום מטעי המג'הול מכסים כשליש מהחקלאות בערבה.
יחד עם המ'גהול הגיעו חוטרי דקל נור אמריקאים באותו מסע.
כך הפך זן מרוקאי זה לזן הישראלי הנטוע והידוע ביותר.
המג'הול (מערבית مجهول - "לא ידוע") נקרא כך מכיוון שהיה זן התמר היחיד ללא שם.
התמרים גדלים בישראל באזור עמק הירדן, עמק בית שאן והערבה.
ישראל היא היצואנית הגדולה בעולם של תמרי המג'הול ורוב היצוא מתבצע מהערבה ומבקעת הירדן, במיוחד כאשר בערבה שוררים תנאי האקלים האופטימליים לגידולו: תנאי יובש וחום המאפשרים לפרי לעבור את כל שלבי ההבשלה בצורה מאוזנת.
לתמר המג'הול ערך תזונתי ההופך אותו לממתק טבעי קלאסי.
הוא אינו מכיל שומן רב, עשיר בסיבים, אשלגן, מגנזיום, ויטמינים ומינרלים נוספים.
הוא משמש הן לבישול והן כחטיף.
השם מג'הול אומץ על ידי הרכב מוזיקלי אינסטרומנטלי ישראלי.
הרכב זה נוסד בקיבוץ סמר שבערבה, קיבוץ שתוצרתו המרכזית היא תמרים אורגניים, ביניהם תמר המג'הול.
מג'ונגזאורוס (מבוטא "מיונגזאורוס)(שם מדעי: Majungasaurus) הוא סוג של דינוזאור טורף מקבוצת התרופודה שחי במדגסקר לפני 66–70 מיליון שנה, עד הכחדת הקרטיקון הגדולה.
הוא קרוי על שם הימצאו בקרבת העיר המלגשית מאהאז'אנגה.
דינוזאור זה הגיע לאורך ולמשקל של 1–1.5 טונות.
הוא היה טורף מהיר עם רגליים אחוריות ארוכות וקדמיות קצרות, לסתות קצרות ורעמת קוצים.
במראהו הדינוזאור הזכיר את הצרטוזאורוס של תקופת היורה והיה קרובו של הקרנוטאורוס מהקרטיקון של אמריקה הדרומית.
מבנה הגולגולת היה חזק מאוד, מזכיר מעט כיפת גולגולת של פכיצפלוזאורוס אך קצר יותר ועם עיטורי קרניים.
השינים היו קצרות וחזקות, דומות לשיני צבוע.
הוא חי במדגסקר של תקופת הקרטיקון וטרף דינוזאורים כמו הזאורופוד רפטוזאורוס.
נמצאו גם הוכחות לקניבליות אצלו.
ייתכן גם שהוא אכל נבלות או הבריח טורפים קטנים יותר מטרפם.
המג'ונגזאורוס מופיע בסדרה "מועדון הקרב הג'ורסי" בתוך דינוזאור קניבלי.
בעוד פרט זכר מנסה להזדווג עם נקבה ובשל כך טורף את צאצאה, היא בתמורה טורפת אותו.
אף שאינו מופיע בסרט "עולם היורה" של קולין טרוורו, ה-DNA של המג'ונגזאורוס היווה בסיס ליצירת ה"אינדונימוס רקס" שמופיע בסרט ופרט אחד מופיע בעולם היורה: תאוריית הכאוס.
ב"מהפכת הדינוזאורים" נראים פרטים צעירים של מג'ונגזאורוס, אשר נטרפים בידי קרפדות בילזבופו שלבסוף נרמסות בידי רפטוזאורוסים.
בסדרת ה-BBC "הכוכב דינוזאור", נראה פרט הניזון מנבלת רפטוזאורוס כשנקבה גדולה מתקרבת אליו והוא מפנה לה מקום.
עם זאת בתור קניבלית היא מתעלמת מהפגר וטורפת אותו.
הוא מופיע בפרק השני של הסדרה "Prehistoric Assassins".
הוא נראה בסדרה "מלך הדינוזאורים".
המג'ונגזאורוס מוזכר בסדרה "Mutant Planet" של ערוץ דיסקברי, בפרק על מדגסקר.
המג'ונגזאורוס נראה במשחק המחשב "Era of Terror: Remastered".
מג'ד הוא כפר פלסטיני הממוקם שמונה עשרה ק"מ דרומית מערבית לחברון.
הכפר נמצא בנפת חברון בדרום יהודה ושומרון.
לפי נתוני הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה, האוכלוסייה מנתה 1,925 תושבים בשנת 2007. בשנת 1883 תיאר "סקר ארץ ישראל המערבית" את המקום, כ"מערות, בורות, ופיר, אשר נראה שקפלה עמדה שם".
מג'דל בַּנִי פאדִל הוא כפר פלסטיני, השוכן כ־15 ק"מ דרומית מזרחית לשכם, בגובה של כ־650 מטר מעל פני הים ושייך לנפת שכם ברשות הפלסטינית.
לפי נתוני הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה, אוכלוסיית הכפר מנתה 2,907 תושבים בשנת 2017.
משמעות המילה פאדִל (فاضل) היא חסד.
הכפר נקרא על שם חמולת בני פאדל (בני החסד).
לפי וילנאי, המקום נקרא תחילה מג'דל וכדי להבדילו ממקומות אחרים בעלי שם זהה, קראו לו על שם המשפחה שהקימה אותו, או התיישבה בו.
על פי המסורת של תושבי הכפר, משפחת בני פאדל חיה בכפר א-סאוויה ולפני כ-500 שנה, עברו למקום הנוכחי, בעקבות קטטה עם משפחה אחרת.
באזור נערך סקר ארכאולוגי ונמצאו חרסים מתקופת הברזל II, התקופה הפרסית בארץ ישראל, התקופה ההלניסטית בארץ ישראל והתקופה הרומית בארץ ישראל.
בשנת 1517, הכפר שולב באימפריה העות'מאנית עם שאר ארץ ישראל, ובשנת 1596, הכפר הופיע במרשמי המס העות'מאניים ב'נאחיה' (נפת) ג'בל קובאל.
בכפר נרשמו 18 משקי בית, כולם מוסלמים.
לאחר הסכמי שביתת הנשק בתום מלחמת העצמאות ב-1949, עבר משליטה בריטית לשליטה ירדנית ובעקבות מלחמת ששת הימים ב-1967, עבר הכפר משליטה ירדנית לישראלית.
במפקד אוכלוסין 1922 של ארץ ישראל שנערך על ידי המנדט הבריטי, הייתה אוכלוסיית הכפר 277 מוסלמים.
בסקר הכפרים בשנת 1945 חיו בכפר 430 מוסלמים.
בסקר הכפרים בשנת 1945 האוכלוסייה בכפר הייתה 430 מוסלמים, ושטח הקרקע הכולל של הכפר היה 28,022 דונם, מתוכם, השטח הבנוי היה 36 דונם, שטח חקלאי 8,125 דונם ו־19,861 דונם, היו אדמות בור.
החל משנות ה-70 הופקעו כ-15,000 דונם של אדמה חקלאית בבעלות תושבי הכפר עבור הקמת ההתנחלות גיתית, שהוקמה ב-1972, ומעלה אפרים שהוקמה ב-1978. בנוסף, הופקעו שטחים מהכפר לטובת סלילת כביש אלון, שתחילה נסלל ככביש גישה לגיתית מכיוון דרום, ואחר כך נסלל המשכו צפונה בעמק שלמרגלות הכפר.
בשנת 2014 נמצא ששטח הכפר הוא 6,651 דונם, מתוכם כ-283 דונם שטח בנוי ו־4,257 דונם אדמה הניתנת לעיבוד, מתוכם 1,744 דונם זיתים, 147 דונם שקדים ועוד 416 דונם לגידולי שדה.
מהסכמי אוסלו, 18% מאדמות הכפר מוגדרים כשטח B (חלק מהרשות הפלסטינית) ו-82% הנותרים הם שטח C.
חשמל – הכפר חובר לרשת החשמל הקטרית בשנת 1997.
מים – נכון לשנת 2014, הכפר אינו מחובר לרשת מים והתושבים קונים מים שמגיעים במכליות.
ביוב – נכון לשנת 2014, הכפר אינו מחובר לרשת ביוב והתושבים מפנים שפכים לבורות ספיגה.
מג'וזי סיתול (בסוואזית: Majozi Sithole) הוא כלכלן מאסוואטיני.
הוא כיהן כנגיד הבנק המרכזי של אסוואטיני.
הוא החל בתפקידו ב-7 בנובמבר 2013, כשהחליף את מרטין דלמיני.
הוא סיים את תפקידו כנגיד הבנק ב-1 ביולי 2022.
סיתול הוא מרצה למימון וחשבונאות באוניברסיטת בוטסואנה ובאוניברסיטת סווזילנד .
בנוסף, הוא בעל תואר שני בכלכלה חקלאית מקנדה.
הוא שימש כמרצה באוניברסיטת סווזילנד ונבחר לפרלמנט ב-1998. ב-1998–2000 היה שר התכנון והפיתוח הכלכלי, וב-2001–2013 היה שר האוצר.
כאשר מונה הנגיד מרטין דלמיני לשר האוצר ב-7 בנובמבר 2013, סיתול קיבל את תפקיד הנגיד.
מג'ד עִזַּת א-שורבג'י היא פעילת שלום סורית.
ב-2015 קיבלה את אות האומץ הנשי הבין-לאומי עבור פעילותה למען נשים וזכויות אדם בסוריה.
מג'ד עִזַּת א-שורבג'י נולדה בשנת 1981 בדארייה, פרבר של דמשק שבסוריה, למשפחה סונית.
כשהייתה בת חצי שנה החלה התקוממות סונית נגד הנשיא המכהן חאפז אל-אסד שהובילה לטבח בעיר חמה.
משפחתה של שורבג'י ברחה לצרפת בעקבות האלימות באזור, וחזרה בשנת 1991. שורבג'י סיימה את לימודיה באוניברסיטת דמשק בלימודי ספרות צרפתית, ועם סיום לימודיה עבדה בקמפיין נגד שחיתות בפרברי דמשק.
בשנת 2011, כשהאביב הערבי הגיע לסוריה, שורבג'י ארגנה ישיבות מחאה ("סיט-אין") בקריאה לשחרר אסירים פוליטיים.
היא נעצרה לשבעה חודשים וסבלה מאלימות משטרתית אך המשיכה לפעול בדרכים לא אלימות.
כששהתה במעצר, היא העבירה סדנאות למאבק לא אלים לאסירות, ובהובלתה, 150 אסירות פתחו בשביתת רעב על מנת שיוכלו להציג את תביעותיהן בפני שופט.
פעילותה האזרחית שהובילה להתנכלויות מצד המשטרה החשאית גרמו לכך ששורבג'י ושלושת ילדיה ברחו ללבנון.
בעלה מת מעינויים בכלא משום שפעל לשחרורה.
בלבנון היא סייע לנשים סוריות במחנות הפליטים.
בינואר 2014, שורבג'י הקימה ארגון לתמיכה בנשים סוריות.
הארגון מספק תוכניות הכשרה מקצועיות, למימודי שפות ותמיכה נפשית.
בשנת 2015 הקימה בית ספר לילדים סורים בבקאע בלבנון.
נכון לשנת 2016 לומדים בבית הספר יותר מאלף תלמידים סורים.
2015: אות האומץ הנשי הבין-לאומי
מג' (בהונגרית: Magy) הוא כפר במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג שבצפון מזרח הונגריה.
כמו יישובים רבים באירופה גם במג' מספר התושבים נמצא בירידה.
במג' חיו יהודים בתקופות זמן שונות ומשנת 1885 הייתה הקהילה כפופה לקהילת נירבאטור.
במקום קיים בית קברות יהודי.
רבים יהודי מג' נרצחו בשואה.
מַ֫גְ'דַל סִלְם הוא כפר בדרום לבנון, ששייך למחוז א-נבטיה שבנפת מרג' עיון.
הכפר נמצא כ-7 ק"מ ממערב לגבול ישראל–לבנון (מושב מרגליות).
פירוש המילה הראשונה בשם היא מגדל.
השורש ש-ל-ם (س.ل.م.) בערבית היות דבר שלם, ללא מום או דופי.
העיירה ממוקמת על הגדה המערבית של נחל סלוקי, בצומת דרכים המקשרת בין הכפרים שסביבה: ממערב – חולא, מצפון – קבריח'א, מדרום וממערב – , ג'מייג'מה, צפד אל-בטיח' וח'רבת סלם.
שטחה הכולל של העיירה הוא 42,000 דונם.
אין פרטים על ההיסטוריה של המקום בעבר הרחוק, אך ברור שהייתה במקום התיישבות נוצרית שקדמה ליישוב המוסלמי.
בעיירה מספר רחובות מרוצפות באבנים, שמובילות כולן למרכז עתיק בשם "שמעונה" (شمعونة), שבו מכונסות רוב העתיקות.
במרכז העתיק של היישוב ישנה באר הקרויה בשם "ביר א-נַּצַ֫ארַא (بير النصارى; תרגום: "באר הנוצרים").
בשנת 1596 הופיע הכפר ברישומי המס של האימפריה העות'מאנית, ככפר שנמצא בנאחיית (נפת) תבנין, בליווא (מחוז) צפת, עם אוכלוסייה של 51 בתי אב ו-8 רווקים, כולם מוסלמים.
תושבי הכפר שילמו מס קבוע של 25% על תוצרת חקלאית והכנסות מזדמנות.
באותה שנה הם שילמו סך של 9,110 אקצ'ה.
בשנת 1875 ביקר ביישוב ויקטור גרן ומצא שגרו בו כ-300 תושבים מתואלים.
המסגד היה בנוי מאבני כנסייה ביזנטית שנהרסה.
כתובת יוונית שהייתה חקוקה על אבן הושחתה ולא ניתן היה לקרוא אותה.
במסגרת הסקר של הקרן לחקר ארץ ישראל בשנת 1881 נכתב שמדובר ב"כפר גדול, בנוי מאבן, בעל מראה עתיק...
ממוקם על 'הר שולחן', מוקף זיתים ואדמה מעובדת".
אספקת המים היא מברכת מים בנויה וכן מבורות מים רבים.
בנוסף צוין שיש בכפר שרידי מבנים קדומים ומשקופים, המעידים על יישוב קדום.
בשנות ה-90 התבסס חזבאללה בדרום-לבנון גם בכפר סלם ובסביבתו.
במסגרת מבצע ענבי זעם (אפריל 1996) תקף צה"ל מטרות באזור הכפר.
בשל טעות, נפגעה עמדת יוניפי"ל של הכוח הנפאלי וניזוקה קשות.
ב-5 בדצמבר 1997 נהרגו שלושה תושבי הכפר מפצצה.
הערכת התושבים היא שהפצצה הוטמנה על ידי יחידת קומנדו ישראלית.
ב-24 בינואר 2024 תקף צה"ל, בירי ארטילרי ובהפצצה אווירית, מטרות של חזבאללה בכפר ובסביבתו, כחלק מהחזית הצפונית במלחמת חרבות ברזל.
בשנת 2004 מנתה אוכלוסיית העיירה 13,875 נפשות, ומתוכם, 6,542 היו בוגרים, בעלי זכות הצבעה לפרלמנט הלבנוני.
המשפחות הגדולות הן: זהווי (زهوي), יאסין, עלאא א-דין, מלחם, סיף א-דין, חרז (حرز), ערנדס (عرندس), סָלום (سلوم), נור א-דין, ח'יר א-דין, סלמאן, אל-חאג'.
המסגד המערבי של הכפר היה בעבר כנסייה, ככל הנראה מהתקופה הביזנטית.
עד היום ניתן להבחין במבנה בכמה צלבים חקוקים על אבנים וכן חלקי סרקופגים.
בפי התושבים יש סיפורים על "מקרים מוזרים שקרו ומתרחשים עד היום" וכי כל מי שניסה לשקם את המבנה – מת.
בצד המזרחי של הכפר ישנו גוש סלע גדול שנקרא שפירושו מצודת החתול.
אגדה מקומית מספרת על כך שמדובר במטאוריט כי הוא שונה במראהו וככל הנראה גם בהרכבו, מהסלעים האחרים בסביבה.
הנושא לא נחקר באופן מדעי.
מדי שנה נערך בעיירה טקס עשוראא רב משתתפים שהפך ליום התכנסות של אנשים מכל כפרי הסביבה.
מועצת העיירה מונה 15 חברים.
נהר ליטני – באמצעות "פרויקט טייבה" (مشروع الطيبة)
בארות ארטזיות (באר ואדי אל-מע'ארה ובאר ואדי א-סלוקי)
אחמד שוקי אל-אמין (أحمد شوقي الأمين): יליד 1932. חוקר דת מוסלמי-שיעי, חיבר ספרים רבים בנושא הלכה ועל בעיות השעה.
מעורב בפוליטיקה הכלל לבנונית, ללא שיוך לצד כלשהו.
בשנות ה-60 הקים רשת חינוכית בכפרים רבים בדרום לבנון.
הוא משמש כנשיא אגודת חכמי הדת בלבנון וכן כיועץ כבוד בבתי הדין השרעיים הגבוהים בלבנון.
נג'יב יאסין (نجيب ياسين): לשעבר, אלוף לבנון וסוריה בהיאבקות חופשית.
מג'דל זון היא עיירה בנפת צור שבמחוז דרום לבנון.
העיירה נמצאת בגובה של כ-440 מטרים מעל פני הים.
מג'דל זון מתפרשת על שטח של כ-1,086 הקטארים.
במועצת העירייה של מג'דל זון יש 15 חברים, אשר נבחרים לתקופה של שש שנים בבחירות ישירות.
מיקומה של העיירה, לא הרחק מגבול ישראל–לבנון, הביא לפעילות צבאית של פת"ח בעיירה בימי פתחלנד.
לאחר הפיגוע במעלות ביצעה סיירת גולני, בפיקוד מודי בן ש"ך, פשיטה מוסקת בכפר, שבמהלכה שבו את האדם שמביתו יצאו המחבלים לביצוע הפיגוע.
כוחות צה"ל מגדוד 202 תפסו את העיירה ללא קרב ביום השני למבצע ליטאני, 15 במרץ 1978.
ב-2018 הותקף כוח של יוניפי"ל בעיירה.
כחלק מזירת לבנון במלחמת חרבות ברזל, הותקפו מטרות חזבאללה במג'דל זון על ידי חיל האוויר הישראלי וחיל התותחנים.
ב-16 בנובמבר 2024, כחלק מהתמרון הקרקעי בלבנון, צה"ל כבש חלק גדול מהעיירה.
ב-18 בנובמבר 2024, צה"ל השלים את כיבוש העיירה והתחיל להתקדם ממנה צפונה.
מג'דל ענג'ר היא עיירה סונית בלבנון, בנפת זחלה שבמחוז אל-בקאע.
העיירה ממוקמת בקרבת הגבול עם סוריה, בגובה של 970 מ' מעל פני הים, ליד צומת הדרכים: כביש בעלבכ – מרג' עיון (מצפון לדרום) עם הכביש הבין-לאומי המקשר בין ביירות לדמשק (ממערב – למזרח), במרחק של כ-55 קילומטרים מביירות וכ-57 קילומטרים מדמשק.
שטח העיירה הוא כ-25 קמ"ר.
העיירה גובלת מצפון בכפר ענג'ר, מדרום בכפר וממזרח בכפר ובקמפוס הבקאע של .
הגידולים החשובים ביותר הם דגנים, ענבים, ירקות, ומטעי פרי כגון אגוזים, אפרסקים משמשים, דובדבן, רימון, שקדים, זיתים.
העיירה מג'דל ענג'ר משמשת כתחנת מעבר לסחורות בין לבנון לסוריה ומשם למדינות ערב.
לצורך זה הוקמו בעיירה נציגויות ומשרדים של חברות ייבוא וייצוא.
מג'דל אנג'אר I הוא אתר ארכאולוגי, כקילומטר וחצי מערבית לעיירה, שבו מצא הארכאולוג הישועי, כלי צור רבים שתוארכו לתקופות שונות, ובין היתר מכלול נאוליתי עם איזמלים, סכינים וגרזנים.
מג'דל אנג'אר II נמצא מצפון לכפר ליד הכביש.
נמצאו בו אבני צור נאוליתי מהמקום ובכלל זה כלי חיתוך גדולים וכן שברי חרסים.
: הקיסר הרומי קלאודיוס נתן את המקום להורדוס מלך חאלקיס (נינו של הורדוס) שבנה שם מקדש.
בתקופה העבאסית המקדש הוסב למצודה ששרידיה עומדים מעל העיירה.
דכווה כפר קטן, כ-4 קילומטרים בקו אווירי, דרומית-מערבית למג'דל ענג'ר (כ-10 קילומטרים ברכב), עם שרידים נאוליתיים וכן שרידי מקדש רומי, שהוסב מאוחר יותר לכנסייה.
מָג'דָליוּן הוא כפר נוצרי לבנוני, בנפת צידון, מחוז דרום לבנון.
הכפר המקורי שכן כ-4 קילומטרים מזרחית לצידון, העיר צידון גדלה והתפרשה מזרחה ובתיה נושקים לבתי הכפר.
הגובה הממוצע של הכפר הוא כ-250 מטרים מעל פני הים ומחלק ניכר מבתיו ניתן להשקיף על צידון ועל חוף הים.
כקילומטר מזרחית לכפר נמצא הכפר ומדרום למג'דליון שוכנים הכפרים: מיה מיה ו.
מקור השם מג'דליון עשוי להתייחס למילה סורית שמשמעותה: "מגדל שמירה", "טירה", או "מגדל קטן", או "שומרי המגדל, "שומרי הטירה".פירושים אלו נתמכים בהמצאות שרידי מגדל קדום בכפר.
בשנת 1838 ציין עלי סמית' ציין את "Mejdeluneh", ככפר שנמצא "צפונית לְא-תופאח, ליד החוף".
ב-1875 ביקר במקום ויקטור גרן באזור, וציין "תל בקרבת הכפר הקטן Medjdel Youn, המכיל בקושי 120 תושבים, מארונים או יוונים מאוחדים".
הכפר מחולק לשני אזורים: באזור התחתון מבני מגורים ובאזור הגבוה ווילות יוקרה וארמונו, כמו ארמונו של ראש ממשלת לבנון לשעבר, רפיק חרירי.
העירייה אוכפת את חוקי והגבלות הבנייה על מנת לשמר את הצביון המיוחד של הכפר, ובהתאם לאזורים: בנייה מרווחת וגינות נוי רבות.
בעבר, עיקר פרנסת התושבים הייתה מגידול זיתים, אך עם השנים הענף נזנח לטובת הרחבת הבנייה.
אין בכפר מפעלים או תעשייה מכל סוג שהוא ואף אין בה בתי ספר מוסדות ציבור, או בתי חולים, למעט כנסייה קתולית אחת ובית העיריה.
בשנת 2014 היו רשומים במג'דליון 761 תושבים, בעלי זכות בחירה לפרלמנט הלבנוני, מהם כ-97% נוצרים והיתר מוסלמים.
כ־70% מהנוצרים הם קתולים, כ־23% מרונים והיתר נוצרים מעדות שונות.
ככל הנראה, מספר התושבים בכפר מתקרב ל-10,000 אלא שרובם אינם רשומים כך ברישומי משרד הפנים הלבנוני.
מָגְ'דָלוּן הוא כפר לבנוני בנפת בעלבכ, במחוז בעלבכ-הרמל שבמזרח לבנון.
הכפר שוכן בעמק (חלק מהבקאע), בגובה 1041 מטרים מעל פני הים, כ-10 קילומטרים דרומית-מערבית לעיר בעלבכ, על הכביש המוביל מהכפר דוריס לכפר .
כ-1.5 ק"מ צפונית-מערבית לכפר ישנו אתר ארכאולוגי הידוע בשם , המתוארך לתקופת הברונזה הקדומה (3300 לפנה"ס - 2200 לפנה"ס).
חפירות ארכאולוגיות באתר נערכו בשנים 1954 ו-1966 על ידי: צוות ארכאולוגי שכלל, בין היתר, את הארכאולוגים: לוריין קופלנד, .
תל מג'דלון הוא אחד מבין עשרות אתרים ארכאולוגיים ותלים בבקאע, מתקופת האבן והברונזה הקדומה.
למרגלות התל נובע מעיין "עין מג'דלון" (عين مجدلون)
בשנת 2014 היו רשומים בכפר 1,014 בוגרים בעלי זכות בחירה לפרלמנט הלבנוני.
לא ידועים הפרטים לגבי 8 תושבים נוספים.
אדמות הכפר פוריות ובכל האזור יורדים גשמים רבים ולכן העיסוק העיקרי של התושבים הוא חקלאות ובמיוחד ענבים, תפוחי אדמה, בצל וירקות.
בשנת 2013 צורפה מועצת הכפר מג'דלון לפדרציה של מועצות ועיריות באזור בעלבכ.
מְגָ'אדל הוא כפר שיעי לבנוני בנפת צור, מחוז דרום לבנון.
הכפר שוכן בגובה כ-420 מטר מעל פני הים, כ-18 קילומטרים מזרחית לעיר צור, בשכנות לכפרים: ממערב – ג'וויא, מדרום מערב לכפר – מחרונה, מדרום מזרח דיר אנטאר, ממזרח – שהאביה.
לפי רשימות המס של האימפריה העות'מאנית בשנת 1596, היישוב נקרא בשם "מג'אדיל" ומבחינה מנהלית הוא היה בנפת תבנין בליווא (מחוז) של צפת.
ביישוב היו 54 בתי אב, כולם מוסלמים.
בשנת 1875, ויקטור גרן כתב: "כאן נראים ביום זה כמה גתות יין גדולים, שכל אחד מהם מורכב משני תאים חצובים בסלע.
אחד מהגתות הללו היה ממצופה בקוביות מרובעות קטנות שיצרו פסיפס.
יש גם קברים חצובים בסלע, חלקם מכילים סרקופגים מכוסים בארקוסוליום...
וישנם קברים אחרים חלולים כמו קברים פשוטים, ומכוסים גושים חצובים של סלע, פחות או יותר מרובעים, ליצירת סרקופג כפול, שצדדיו מפוסלים בקפידה, ומעוטרים בזרים, עיגולים, עצים, ורדים וזר יפה הנתמך במרכזו על ידי עמודים קטנים.
[זו] כנראה עבודתם של האנשים הקדומים ביותר שבאו לגור במקום הזה".
בשנת 1881, משלחת של הקרן לחקר ארץ ישראל תיארה את היישוב: "כפר, בנוי מאבן, עם כמה בתים הרוסים, המכיל כ-150 מתואלים, ממוקם על גבעה, מוקף בתאנים, זיתים ואדמה חקלאית.
מים מסופקים ממעיין, בורות מים ומאגרי מים."
בשנת 2014 היו רשומים בכפר 2,375 תושבים בעלי זכות בחירה לפרלמנט הלבנוני, מהם: 99.75% שיעים.
מג'די חאפז עבדאללה ח'דר הוא מהנדס ופוליטיקאי פלסטיני שכיהן כשר השלטון המקומי בממשלת אשתייה.
מג'די א-סאלח נולד ב-1963 בכפר טלוזה.
הוא השלים לימודי תואר ראשון בהנדסה אזרחית בשנת 1988 באוניברסיטת דמשק בסוריה.
הוא היה ממייסדי האיגוד הכללי של הקבלנים הפלסטינים, ובין השנים 2015-2018 כיהן כנשיא .
בשנת 2017 נבחר לכהן גם כמזכ"ל איגוד המהנדסים הפלסטיני.
א-סאלח חבר המועצה הלאומית הפלסטינית והמועצה המרכזית הפלסטינית.
הוא כיהן בין אפריל 2019 למרץ 2024 כשר ב בממשלת הרשות הפלסטינית בראשות מוחמד אשתייה.
ב-1 באפריל 2024 הוקמה בפעם השלישית מועצת המנהלים של , ונשיא הרשות הפלסטינית מחמוד עבאס מינה אותו כחבר.
במהלך כהונתו, ב-2023, תקף את מדינת ישראל ואמר כי "ההסלמה של התקפות הכיבוש הישראלי והתקפות מתנחליו על כפרים, מחנות והתכנסויות פלסטיניות, והשמדתם של תשתיות, שירותים ציבוריים ונכסי אזרחים, מונעת את השגת הפיתוח המקומי המקיף אליו אנו מבקשים להגיע".
מג'ד משאן ע'אנם מוקד היה טרוריסט סעודי שהיה אחד מחוטפי טיסה 77 של אמריקן איירליינס, שהתנגשה בבניין הפנטגון.
מוקד, יליד אל-מדינה שבערב הסעודית, היה סטודנט למשפטים באוניברסיטת המלך סעוד.
בהיותו שם ייתכן שהצטרף סטאם א-סוקמי במתחם אימונים עבור אל-קאעדה ליד קאבול.
בנובמבר 2000 טסו מוקד וא-סוקמי יחד לאיראן מבחריין.
בשלהי שנת 2000 נסע מוקד לאיחוד האמירויות הערביות, שם רכש ההמחאת נוסעים שככל הנראה שולמו על ידי איש הכספים של ה-11 בספטמבר, .
חמישה חוטפים נוספים עברו גם הם דרך איחוד האמירויות ורכשו המחאות נוסעים, ביניהם ואיל א-שהרי, סעיד אל-גאמדי, חמזה אל-גמדי, אחמד אל-עזנאווי ואחמד א-נעמי.
מוקד הגיע לראשונה לארצות הברית ב-2 במאי 2001.
מוקד היה אחד מחמשת החוטפים שביקשו תעודת זהות ממלכתית ב-2 באוגוסט 2001. ב-24 באוגוסט ניסו מיח'דאר ומוקד לרכוש כרטיסי טיסה מסוחר הכרטיסים המקוון של אמריקן איירליינס, אך נתקלו בקשיים טכניים בפתרון כתובתם וויתרו.
עובדים ב-Advance Travel Service בטוטובה, ניו ג'רזי, טענו מאוחר יותר כי מוקד והנג'ור רכשו כרטיסים שם.
הם טענו כי האני חנג'ור דיבר מעט מאוד אנגלית, ומוקד דיבר את רוב הדיבור.
הנג'ור ביקש מושב בשורה הראשונה של המטוס.
כרטיס האשראי שלהם לא אושר, ולאחר שנאמר להם שהסוכנות לא מקבלת צ'קים אישיים, השניים עזבו כדי למשוך מזומנים.
הם חזרו זמן קצר לאחר מכן ושילמו 1,842.25 דולר במזומן.
במהלך תקופה זו, מוקד שהה בחדר 343 במוטל ולנסיה.
ב-2 בספטמבר, מוקד שילם במזומן עבור מנוי שבועי של 30 דולר בחדר הכושר.
שלושה ימים לאחר מכן הוא נראה במצלמת כספומט עם האני חנג'ור.
בבוקר 11 בספטמבר 2001 מוקד עלה על טיסה 77 של אמריקן איירליינס מנמל התעופה הבין-לאומי לוגן בבוסטון.
מוקד התאבד יחד עם עוד 18 טרוריסטים באותו היום.
בארץ ישראל הייתה המג'לה בתוקף בעת שלטון האימפריה העות'מאנית, ונותרה בתוקף עוד שנים רבות לאחר מכן, בתקופת המנדט הבריטי.
גם לאחר קום מדינת ישראל נותרו חלק מהוראות המג'לה בתוקף, והן הוסרו לחלוטין מהמשפט בישראל רק בשנת 1984.
הקוד הוכן על ידי ועדה שבראשה עמד אהמט ג'וודט פאשה , והוצא לאור ב-16 כרכים שכללו 1,851 סעיפים בין 1869 ל-1876. במבנהו ובגישתו היה הקובץ מושפע בעליל מניסיונות הקודיפיקציה האירופיים המוקדמים.
באימפריה העות'מאנית נהג הכלל המוסלמי שעל-פיו קובעים חכמי-הדת, העולמאא, את המסגרת לחוקי המדינה על-פי השריעה, בעוד השליט החילוני רשאי לפעול ולצוות במסגרת זו, שקבעו העולמאא.
המג'לה כללה קובץ חוקים המבוססים על הדין המוסלמי, העוסקים במשפט האזרחי.
דיני המשפחה, לעומת זאת, נותרו נחלתם של חכמי הדתות השונות באימפריה, על פי שיטת המילת.
קובץ המג'לה עסק במגוון של נושאים, כגון מכר, שכירות, משכון, בוררות, פיקדון, ערבות ועוד.
החקיקה במג'לה הייתה חקיקה קזואיסטית שעסקה בהסדרת מקרים מסוימים, ולא נתנה עקרונות משפטיים רחבים הניתנים ליישום במגוון מקרים.
תוכנו של הקוד התבסס על המסורת המשפטית של האסכולה החנפית שנהנתה ממעמד רשמי באימפריה.
עם זאת, באמצעות שיטת ההעדפה () ייבאה המג'לה גם ניסוחים מחוץ לאסכולה החנפית.
כאשר החלה המג'לה להיות הדין הנוהג בבתי המשפט האזרחיים באימפריה העות'מאנית, הביא הדבר לכך שגם היהודים והנוצרים היו כפופים לדין השרעי, ולו רק בענייני ממונות.
המג'לה תורגמה לעברית על ידי גד פרומקין, שהיה השופט היהודי היחידי בבית המשפט העליון בתקופת המנדט הבריטי.
המג'לה לא התאימה להסדרת הדינים האזרחיים במדינה מודרנית, הן בשל האופי הקזואיסטי של החקיקה, הן בשל הארכאיות שבהסדרים המהותיים שבה, והן בשל העובדה כי לא הסדירה כלל נושאים רבים, כגון דיני חוזים.
אחרי פירוק האימפריה העות'מאנית, בעקבות מלחמת העולם הראשונה, נותרה המג'לה בגדר השפעה חשובה ברוב המדינות שקמו על חורבות האימפריה, פרט למצרים, שם מעולם לא נכנסה לתוקף.
עם זאת, מדינות אלו אימצו בהדרגה שיטות משפט אזרחיות מתקדמות יותר, שירשו את מקומה של המג'לה, לרבות טורקיה עצמה, שם בוטלה המג'לה עוד בשנת 1926 לטובת אימוץ הקודקס האזרחי השווייצרי.
המג'לה מהווה בסיס למשפט האזרחי הנהוג כיום בירדן ובכווית.
המג'לה בארץ ישראל ובמדינת ישראל
עם כניסת המנדט הבריטי על ארץ ישראל לתוקף, נחקק סימן 46 לדבר המלך במועצה על ארץ ישראל, 1922, ובו נקבע כי כל החוקים העות'מאניים שעמדו בתוקף ב־1 בנובמבר 1914, הוא היום שבו נכנסה טורקיה למלחמת העולם הראשונה, ימשיכו לעמוד בתקפם.
קביעה זו הותירה את המג'לה בתוקף אף בימי המנדט הבריטי.
עם זאת, עם כינון המנדט הבריטי, חדלו רשויות השלטון לראות בעולמאא המוסלמיים מקור סמכות לפירוש ולתיקון חוקי המג'לה, ובמקום זאת התייחסו אל המג'לה כאל קודקס חוקים הנתון לפרשנות משפטית של המוסדות החילוניים שהוקמו על ידי ממשלת המנדט (ומאוחר יותר על ידי מדינת ישראל).
עם זאת, קבע סימן 46 גם כי במקרה שאינו מוסדר בחקיקה הטורקית, ישפטו בתי המשפט בהתאם למשפט המקובל ודיני היושר האנגליים.
עד מהרה החלו ענפים שלמים של המשפט האזרחי לשאוב מצינור זה של סימן 46 את ההסדרים המשפטיים האנגליים המתקדמים, והמג'לה נותרה בעלת חשיבות משנית, במיוחד כאשר החל הנציב העליון לחוקק פקודות חדשות אשר הסדירו אף הן תחומים רבים של המשפט האזרחי, כגון פקודת השטרות.
עדיין, גם בתקופת המנדט, הוסדרו חטיבות שלמות של המשפט האזרחי על פי עקרונות המג'לה.
דוגמה לכוחה של המג'לה הוא הסתמכות בתי המשפט על המנהג.
סעיפים 36 עד 45 למג'לה עוסקים בכוחו של המנהג, ומהווים אף דוגמה יפה לניסוחה הארכאי של המג'לה:
סעיפים אלו, על אף ניסוחם הארכאי, והקושי להסדיר לפיהם חיי מסחר במדינה מודרנית, היו בעלי תוקף מכריע.
על פיהם החליט בית המשפט העליון כי המנהג הוא בעל תוקף במדינה כאילו היה חוק.
שימוש מעשי בכוחו של המנהג היה, למשל, בפסיקת פיצויי פיטורים, שלא היה להם כל מקור חוקי אחר בטרם נחקק החוק הישראלי בנושא בשנת 1963.
עם הקמת מדינת ישראל, נקבע על ידי מועצת המדינה הזמנית, אשר חוקקה את פקודת סדרי השלטון והמשפט, אשר קבעה, בסעיף 11 לפקודה, כי המשפט שהיה קיים בישראל ביום הקמת המדינה, ימשיך לעמוד בתקפו (למעט חריגים שאינם מענייננו כאן).
כך שרדה המג'לה מהפך שלטוני נוסף, והפכה לחלק מדיני מדינת ישראל הריבונית.
למעשה, רבים הם הדינים העות'מאניים ששרדו ביחד עם המג'לה את המעבר למדינת ישראל, ואחד מהם בתוקף עד היום; כך מוסדרים עקרונות חשובים בדיני הראיות במדינת ישראל על פי סעיף 80 לחוק הפרוצדורה האזרחית העות'מאני.
וכך יש עוד משמעות חוקית מסוימת לסיווג המקרקעין העות'מאני.
עם התקדמות החקיקה במדינת ישראל הלכה המג'לה ואיבדה מהשפעתה.
בשנות השישים והשבעים של המאה ה-20 החלה תנופת חקיקה אזרחית, במיוחד בדיני החוזים, אשר נגסה באופן משמעותי בשטחים בהם הייתה עוד למג'לה השפעה כלשהי.
בשנת 1984 ביטלה הכנסת את המג'לה סופית, ב.
חוק זה בא לאחר חקיקת חוק יסודות המשפט, אשר לפיו אם ראה בית המשפט שאלה משפטית הטעונה הכרעה, ולא מצא לה תשובה בחוק, בפסיקה או בהיקש, יכריע בה לאור עקרונות החירות, הצדק היושר והשלום של מורשת ישראל.
חוק זה ביטל אף את , ולמעשה נותק הקשר בין המשפט הישראלי וכל שיטת משפט חיצונית, פרט לפניה למשפט העברי, ולחיקוקים הזרים, המתמעטים והולכים, שהיו בתוקף בעת קבלת חוק יסודות המשפט.
ארווין "מג'יק" ג'ונסון הבן הוא כדורסלן עבר אמריקאי ששיחק בעמדת הרכז ונחשב לאחד מגדולי הכדורסלנים בכל הזמנים.
הוא שיחק במשך כל הקריירה בלוס אנג'לס לייקרס, בין 1979 ל-1991, וכן בעונת 1995/1996 (לאחר שחזר מפרישה), והיה שותף לזכייתה בחמש אליפויות NBA ולארבע הופעות נוספות בסדרת הגמר.
מבחינה אישית זכה בשלושה תוארי MVP של העונה הסדירה ובשלושה תוארי MVP של סדרת הגמר.
כיום הוא חלק מקבוצת הבעלים של קבוצת הבייסבול לוס אנג'לס דודג'רס וקבוצת כדורסל הנשים לוס אנג'לס ספארקס.
ג'ונסון נולד בלאנסינג שבמישיגן, לארווין סניור, עובד בג'נרל מוטורס, ולכריסטין שעבדה כאשת תחזוקה בבית ספר.
הוא היה השישי מבין עשרת ילדיהם.
בצעירותו שיחק ג'ונסון במסגרת נבחרת הכדורסל של תיכון אברט.
במשחקיו הפגין יכולות מרשימות במסירות, בקריאת המשחק והשליטה בו.
באחד מהמשחקים השיג טריפל דאבל של 38 נקודות, 18 ריבאונדים ו-16 אסיסטים.
לאחר המשחק העניק לו פרד סטבלי ג'וניור, כתב ספורט בעיתון מקומי בלנסינג, את הכינוי "מג'יק".
כינוי זה הפך לשמו הקבוע של ג'ונסון בפי כל בהמשך הקריירה שלו.
בשנתו האחרונה בתיכון הוביל ג'ונסון את אברט לזכייה באליפות התיכונים של ארצות הברית, עם מאזן של 27 ניצחונות והפסד בודד.
ב-1977 הצטרף ג'ונסון לנבחרת הכדורסל של אוניברסיטת המדינה של מישיגן, במדיה שיחק שנתיים.
בעונתו האחרונה, 1978/1979, הוא הוביל את הקבוצה לזכייה בטורניר אליפות המכללות לאחר ניצחון בגמר על אוניברסיטת המדינה של אינדיאנה.
לארי בירד הוביל את הקבוצה היריבה ובהמשך יהפוך ליריבו הגדול של ג'ונסון בקריירת הכדורסל המקצוענית שלו.
אף שבתחילה שאף להתמקד בלימודי תקשורת ולעבוד ככתב טלוויזיה, החליט ג'ונסון לפנות לקריירת כדורסל מקצוענית בליגת ה-NBA.
ב-1979 נבחר ג'ונסון במקום הראשון בדראפט ה-NBA, על ידי קבוצת לוס אנג'לס לייקרס.
הוא החל לשתף פעולה בקבוצה עם הסנטר כרים עבדול-ג'באר, שנחשב לשחקן הטוב בליגה באותה תקופה ושכבר זכה חמש פעמים בתואר ה-MVP.
בחירתו של ג'ונסון גרמה לציפיות שישמש כמוביל הקבוצה לצד עבדול-ג'באר, ויסייע לו לזכות באליפות ראשונה עם הלייקרס.
בתחילת עונתו הראשונה בליגה, 1979/1980, הפגין ג'ונסון יכולת לקויה במשחק ההגנה, אך לאחר שהתאמן עם חברו לקבוצה מייקל קופר שיפר במידה רבה את משחק ההגנה שלו.
הוא סיים את העונה עם ממוצעים של 18 נקודות, 7.3 אסיסטים ו-7.7 ריבאונדים למשחק, ונבחר לחמישייה הפותחת של המערב במשחק האולסטאר.
ג'ונסון סייע ללייקרס להשיג מאזן של 60 ניצחונות ו-22 הפסדים בעונה הסדירה.
במשחקי הפלייאוף השיג ממוצעים גבוהים אף יותר מאלו שהשיג בעונה הסדירה וסייע לקבוצתו להעפיל לסדרת הגמר, שם פגשה את פילדלפיה 76', אותה הוביל בשנים אלו ג'וליוס אירווינג.
בהנהגתו של ג'באר, שקלע 33 נקודות בממוצע למשחק, הובילה הלייקרס 2–3 בתום חמשת המשחקים הראשונים.
עם זאת, במהלך המשחק החמישי נפצע ג'באר בקרסולו ולא יכול היה לקחת חלק בהמשך הסדרה.
מאמן הקבוצה, פול ווסטהד, החליט לפתוח עם ג'ונסון בעמדת הסנטר במשחק השישי.
במהלך המשחק נע ג'ונסון בין עמדות הסנטר, הפורוורד והגארד והציג את משחקו הטוב ביותר בסדרה, כשהוא קולע 42 נקודות, מוריד 15 ריבאונדים, מוסר שבעה אסיסטים וחוטף את הכדור שלוש פעמים.
ג'ונסון הוביל את הלייקרס לניצחון 107–123, לזכייה באליפות והפך לרוקי הראשון בהיסטוריה שזוכה בתואר השחקן המצטיין של סדרת הגמר.
הופעתו המוצלחת ברגעים המכריעים נחשבת לאחת מההופעות הגדולות בתולדות ה-NBA.
בתחילת עונתו השנייה בליגה, , נפצע ג'ונסון וסבל מקרע בסחוס בברכו הימנית.
בעקבות הפציעה הוא נעדר מ-45 משחקים ועבר טיפולי פיזיותרפיה, אותם תיאר כתקופה הקשה בחייו.
ג'ונסון חזר לשחק זמן קצר לפני משחקי הפלייאוף, שם פגשה קבוצתו, שסיימה את העונה הסדירה עם 54 ניצחונות, את יוסטון רוקטס שהשיגה 42 ניצחונות.
יוסטון ניצחה במפתיע את הלייקרס 1–2 בסדרה, לאחר החטאת איירבול של ג'ונסון בשניות הסיום של המשחק השלישי.
במהלך פגרת הקיץ שלאחר אותה עונה חתם ג'ונסון על חוזה חדש בלייקרס ל-5 שנים שנאמד ב-25 מיליון דולר, מה שהפך אותו לבעל השכר הגבוה בתולדות הספורט עד לאותה עת.
מספר משחקים לאחר פתיחת עונת 1981/1982 נקלע ג'ונסון לסכסוך עם המאמן ווסטהד, וטען כי הוא גורם לקצב המשחק של הקבוצה להיות איטי וחסר יצירתיות.
לאחר שג'ונסון דרש לעבור לקבוצה אחרת, פוטר ווסטהד מתפקיד המאמן ובמקומו מונה עוזרו, פט ריילי.
אף על פי שטען כי אינו אחראי לפיטוריו של ווסטהד, התקבל ג'ונסון בשריקות בוז ברחבי הליגה, אף בקרב אוהדי הלייקרס.
על אף הסתבכויות אלו, ג'ונסון השיג באותה עונה ממוצעים של 18.6 נקודות, 9.6 ריבאונדים, 9.5 אסיסטים ו-2.7 חטיפות, ונבחר לחמישייה השנייה של העונה.
יחד עם ג'באר הוא הוביל את הלייקרס להעפלה נוספת לסדרת הגמר, שוב מול פילדלפיה, שם סייע לקבוצתו לנצח 2–4 ולזכות באליפות נוספת.
לאחר שהשיג טריפל דאבל במשחק השישי שהכריע את הסדרה, זכה ג'ונסון בפעם השנייה בקריירה בתואר ה-MVP של סדרת הגמר.
באותה עונה החלה להתפתח בלייקרס קבוצת הריצה המרהיבה, שנודעה בשנות ה-80 בסגנון משחקה המהיר והאינטנסיבי והישגיה הרבים.
בעונת השיג ג'ונסון ממוצעים של 16.8 נקודות, 10.5 אסיסטים ו-8.6 ריבאונדים למשחק, ונבחר לראשונה בקריירה לחמישייה הראשונה של העונה.
הלייקרס העפילה בפעם השנייה ברציפות לסדרת הגמר ופגשה בפעם השלישית את פילדלפיה, שבעונה זו הייתה מחוזקת בסנטר מוזס מלון.
שלושה מהשחקנים החשובים בקבוצה, נורם ניקסון, ג'יימס וורת'י ובוב מקאדו, נעדרו בגלל פציעות, והלייקרס הפסידה ב"סוויפ" של 0–4 בסדרה.
שיא הקריירה והמפגשים נגד בוסטון
בעונת שיפר ג'ונסון את ממוצעיו ל-17.6 נקודות, 13.1 אסיסטים ו-7.3 ריבאונדים למשחק.
הוא סייע ללייקרס להעפיל לסדרת הגמר בפעם השלישית ברציפות, שם פגשה את בוסטון סלטיקס אשר הובלה בידי לארי בירד.
סדרה זו חידשה יריבות ארוכת-שנים בין שתי הקבוצות, ובפרט בין ג'ונסון ובירד, שהיו השחקנים המובילים של הקבוצות.
הלייקרס ניצחה במשחק הראשון; בשניות הסיום של המשחק השני כשל ג'ונסון בניסיונו לקחת זריקה לפני סיום המשחק, מה שהוביל בסופו של דבר לניצחונה של בוסטון 121–124 לאחר הארכה.
במשחק השלישי מסר ג'ונסון 21 אסיסטים בניצחון קבוצתו, אך בדקות הסיום של המשחק הרביעי, בו הפסידה קבוצתו, ביצע טעויות נוספות - הוא איבד את הכדור לסנטר היריב רוברט פאריש, ומאוחר יותר החמיץ שתי זריקות עונשין שהיו יכולות להכריע את המשחק.
בסיום המשחק השביעי, כאשר קבוצתו בפיגור של שלוש נקודות, איבד מג'יק את הכדור לדניס ג'ונסון, מה שהכריע את הסדרה לזכות בוסטון.
ג'ונסון הוזכר כאשם העיקרי בהפסד קבוצתו, וכונה "טראגיק ג'ונסון" על ידי האוהדים.
בעונה הבאה, , השיג ג'ונסון ממוצעים של 18.3 נקודות, 12.6 אסיסטים ו-6.2 ריבאונדים למשחק והוביל את הלייקרס להעפלה רביעית ברציפות לסדרת הגמר, שם פגשה פעם נוספת את בוסטון.
במשחק הראשון בסדרה, שהתקיים ביום הזיכרון האמריקאי, הובסה קבוצתו בתוצאה 114–148, כשמספר הנקודות שספגה היווה שיא ספיגה למשחק בתולדות סדרת הגמר.
עם זאת, עבדול-ג'באר בן ה-38, שזכה בתואר השחקן המצטיין בסדרה, הנהיג את הקבוצה לניצחון בסדרה לאחר שישה משחקים.
ג'ונסון עצמו, שהעמיד בסדרה ממוצעים של 18.3 נקודות, 14 אסיסטים ו-6.8 ריבאונדים, תיאר את הניצחון על בוסטון כרגע החשוב ביותר בקריירה שלו.
בעונה הבאה כשלו ג'ונסון והלייקרס בניסיונם לשמור על תואר האליפות, כאשר הודחו על ידי יוסטון רוקטס בסדרת גמר המערב.
לראשונה מזה חמש שנים לא העפילה הקבוצה לסדרת הגמר הכללית.
החל מעונת החל ג'ונסון לקחת על עצמו את הנהגת הלייקרס באופן בלעדי יותר, כאשר עבדול-ג'באר החל לרדת ביכולתו והיה קרוב לפרישה.
בעונה זו הוא קלע 23.9 נקודות בממוצע למשחק - שיא קריירה בעבורו - וכן השיג ממוצעים של 12.2 אסיסטים ו-6.3 ריבאונדים, וזכה לראשונה בקריירה בתואר ה-MVP של העונה הסדירה, בו זכה בירד בשלוש העונות הקודמות.
ג'ונסון הוביל את הלייקרס להופעה שלישית בסדרת הגמר מול בוסטון.
בשנייה האחרונה של המשחק הרביעי בסדרה קלע את סל הניצחון לזכות קבוצתו בזריקת וו מעל שני שחקניה הגבוהים של בוסטון, פאריש וקווין מקהייל.
הסל נחשב למפתיע במיוחד, בשל כך שסגנון זריקה זה היה אופייני לג'באר ולא לג'ונסון.
הלייקרס זכתה באליפות בתום שישה משחקים, וג'ונסון זכה בפעם השלישית בתואר ה-MVP של סדרת הגמר, לאחר שהשיג בסדרה ממוצעים גבוהים מהרגיל של 26.2 נקודות, 13 אסיסטים ו-8 ריבאונדים למשחק.
עונת נודעה בשל הצהרתו של ריילי עוד לפני פתיחתה כי קבוצתו תגן על תואר האליפות, על אף ששום קבוצה לא זכתה בשתי אליפויות רצופות מאז 1969. ג'ונסון חווה עונה מוצלחת נוספת כשהשיג ממוצעים של 19.6 נקודות, 11.9 אסיסטים ו-6.2 ריבאונדים למשחק.
במשחקי הפלייאוף הצליחה הלייקרס לעבור סדרות של שבעה משחקים מול יוטה ג'אז ודאלאס מאבריקס, ופגשה בסדרת הגמר את דטרויט פיסטונס, קבוצה שנודעה בסגנון המשחק האגרסיבי שלה וכונתה "בד בויז" (Bad Boys).
לאחר שהקבוצות חלקו ביניהן את הניצחונות ששת המשחקים הראשונים, השיג ג'יימס וורת'י טריפל דאבל במשחק השביעי והוביל את הלייקרס לניצחון.
ג'ונסון, שלקח גם הוא חלק חשוב בניצחון הקבוצה, זכה באליפות החמישית בקריירה שלו.
בעונה הבאה, , השיג ג'ונסון ממוצעים של 22.5 נקודות, 12.8 אסיסטים ו-7.9 ריבאונדים, וזכה בפעם השנייה בתואר ה-MVP של העונה הסדירה.
הוא הוביל את הלייקרס להעפלה נוספת לסדרת הגמר, מול דטרויט.
עם זאת, ג'ונסון נפצע במיתר הברך במהלך המשחק השני והושבת עד לסיום הסדרה.
בלעדיו הפסידה קבוצתו בכל ארבעת המשחקים ולא הצליחה לזכות באליפות.
בעונת שיחק ג'ונסון לראשונה ללא עבדול-ג'באר שפרש ממשחק.
הוא זכה בפעם השלישית בקריירה בתואר ה-MVP העונתי, לאחר שהשיג ממוצעים של 22.3 נקודות, 11.5 אסיסטים ו-6.6 ריבאונדים למשחק.
עם זאת, הלייקרס הודחה כבר בחצי גמר המערב על ידי פיניקס סאנס, ובכך נחלה את הדחתה המוקדמת ביותר מהפלייאוף מזה תשע שנים.
בעונה הבאה, 1990/1991, המשיך ביכולתו הטובה והשיג ממוצעים של 19.4 נקודות, 12.5 אסיסטים ו-7 ריבאונדים למשחק, וסייע לקבוצתו להעפיל לסדרת הגמר מול שיקגו בולס.
בסדרה זו נפגש ג'ונסון לקרב מתוקשר עם הקלע מייקל ג'ורדן, שנחשב לשחקן הטוב בליגה באותה תקופה.
עם זאת, במהלך הסדרה הוא נתקל בשמירה מוצלחת מצידו של סקוטי פיפן.
על אף שהשיג טריפל דאבל בשני משחקים שונים, הפסידה קבוצתו בסדרה בתוצאה 1–4, וג'ונסון לא הצליח לזכות באליפות בסדרת הגמר האחרונה בה השתתף.
לפני עונת גילה ג'ונסון כי נשא את נגיף ה-HIV, הגורם למחלת האיידס.
במסיבת עיתונאים שערך ב-7 בנובמבר 1991 חשף את קיום הנגיף, והודיע על פרישתו המיידית ממשחק.
הוא ציין כי לאשתו, ולבנם שטרם נולד, אין סימני HIV, וכי הוא יקדיש את חייו למאבק במחלה.
על אף שטען בתחילה כי אינו יודע את סיבת המחלה, הוא גילה בהמשך כי זו נבעה מיחסי מין שקיים עם שותפות שונות.
הודעתו של ג'ונסון הפכה לשיחת היום בארצות הברית, וב-2004 דורגה על ידי ESPN כרגע השביעי הזכור ביותר במדינה ב-25 השנים הקודמות.
רבים ברחבי המדינה ראו בג'ונסון גיבור, ונשיא המדינה לשעבר, ג'ורג' ווקר בוש, אף אמר: "עבורי, מג'יק הוא גיבור, גיבור בשביל כל מי שאוהב ספורט".
על אף פרישתו, נבחר ג'ונסון על ידי האוהדים לחמישייה הפותחת במשחק האולסטאר של 1992, והחליט להשתתף במשחק מבלי לקחת חלק במשחקי הליגה המקבילים.
החלטתו הגיעה על אף טענותיהם של חבריו לקבוצה לשעבר, ביירון סקוט ואיי סי גרין, כי הוא אינו צריך לשחק.
ג'ונסון הוביל את נבחרת המערב לניצחון 113–153, שהיווה את ההפרש הגבוה בתולדות משחקי האולסטאר, וזכה בתואר ה-MVP של המשחק לאחר שקלע 25 נקודות, מסר תשעה אסיסטים והוריד חמישה ריבאונדים (הייתה זו זכייתו השנייה בקריירה בתואר, אחרי שקיבל אותו בסיום משחק האולסטאר של 1990).
בסיום המשחק נכנסו שחקני שתי הקבוצות למגרש ובירכו את ג'ונסון.
ג'ונסון נכלל בסגלה של נבחרת ארצות הברית לאולימפיאדת ברצלונה בקיץ 1992. הוא היה חלק מהנבחרת שכונתה "דרים טים" (Dream Team), בשל ריבוי כוכבי ה-NBA שבה והיכולת המרהיבה שהציגה.
ג'ונסון זכה עם נבחרתו במדליית הזהב מבלי להפסיד אף משחק; בשל בעיות בברכו הוא לא שותף במשחקים באופן קבוע, אך זכה לקימת כבוד מהקהל במגרשים.
לקראת עונת הודיע ג'ונסון על כוונתו לחזור לשחק ב-NBA.
לאחר שהתאמן והשתתף במספר משחקי טרום-עונה, הודיע מחדש על פרישתו, בשל המחלוקות וההתנגדויות לחזרתו בקרב מספר שחקנים.
לאחר הפרישה כתב ג'ונסון ספר שעסק ב"סקס בטוח", פתח מספר עסקים, עבד כשדר ברשת הטלוויזיה NBC, ונסע לאסיה ולאוסטרליה יחד עם קבוצת כדורסל שהורכבה משחקנים לשעבר במכללות וב-NBA.
ג'ונסון החליף את רנדי פונד כמאמנה של לוס אנג'לס לייקרס לקראת סיום עונת .
לאחר שהקבוצה הפסידה חמישה מששת המשחקים הראשונים תחתיו, הודיע על עזיבתו בסיום העונה.
במקביל החליט לרכוש בעלות על חמישה אחוזים ממניות הקבוצה.
במהלך עונת , בגיל 36, חזר ג'ונסון פעם נוספת ללייקרס בתור שחקן.
הוא שיחק בעמדת הפאוור פורוורד והשיג ממוצעים של 14.6 נקודות, 6.9 אסיסטים ו-5.7 ריבאונדים ב-32 המשחקים האחרונים של העונה.
לאחר שהקבוצה הפסידה ליוסטון בסיבוב הראשון של משחקי הפלייאוף, הודיע ג'ונסון על פרישתו הסופית.
ג'ונסון הפך לראשונה לאב ב-1981 ממליסה מיצ'ל, לה לא היה נשוי.
בנם שנולד, אנדרה, גדל אצל אמו, אך ביקר את ג'ונסון בכל קיץ.
נכון לאוקטובר 2005 הוא עובד כמנהל שיווקי בחברת "מפעלי מג'יק ג'ונסון".
ב-1991 התחתן ג'ונסון עם ארלית'ה קלי, ממנה נולד לו בן בשם ארווין השלישי (1991) ובת בשם אליסה (1995) אותה אימצו.
לאחר שהודיע בנובמבר 1991 על המצאות בגופו של וירוס ה-HIV, הגורם למחלת האיידס, החל ג'ונסון לפעול ברחבי העולם על מנת להגביר את המודעות למחלה.
הוא הקים את קרן מג'יק ג'ונסון על מנת לסייע במאבק במחלה, אף שמאוחר יותר ייעד את הקרן למטרות צדקה אחרות.
ב-1992 הוא הצטרף לוועד הלאומי של ארצות הברית למאבק באיידס, אך עזב כעבור שמונה חודשים בטענה כי הוועד לא פועל מספיק למניעת המחלה.
באופן מסורתי קושר וירוס ה-HIV למתמכרים לסמים ולהומוסקסואלים, אך ג'ונסון ניהל קמפיינים שנועדו להראות שסכנת ההידבקות אינה מוגבלת דווקא לקבוצות אלו.
הוא שימש כדובר הראשי של האומות המאוחדות במהלך כנס יום האיידס העולמי ב-1999. בנוסף, שימש כאחד מ"שליחי השלום" של האומות המאוחדות.
ב-1998 החל ג'ונסון לארח תוכנית טלוויזיה לילית בשם "השעה של מג'יק" (The Magic Hour), אך התוכנית נסגרה כעבור חודשיים בשל אחוזי צפייה נמוכים.
בנוסף, הוא עומד בראש "מפעלי מג'יק ג'ונסון", חברה עם רווח נקי של כ-700 מיליון דולר שבבעלותה מספר בתי קולנוע ומסעדות ברחבי ארצות הברית.
ג'ונסון שימש במשך שבע שנים כשדר משחקי NBA ברשת TNT, בטרם הפך לפרשן ב-ESPN בשנת 2008. ב-1994 רכש ג'ונסון חלק קטן מהבעלות על לוס אנג'לס לייקרס, לאחר ששילם למעלה מעשרה מיליון דולר תמורת מניותיו.
באוקטובר 2010 הוא מכר את חלקו בבעלות על הקבוצה.
כיום הוא אף נושא בתואר סגן הנשיא של המועדון.
ב-2012 נכלל ג'ונסון בקבוצת משקיעים שרכשה את קבוצת ה-MLB לוס אנג'לס דודג'רס תמורת 2 מיליארד דולר.
בתחום הפוליטיקה, ג'ונסון ידוע כתומך של המפלגה הדמוקרטית.
ב-2005 הוא הביע תמיכה ציבורית במינויו של פיל אנגלידס למושל קליפורניה, וב-2007 תמך בקמפיין של הילרי קלינטון לנשיאות ארצות הברית.
ב-2010 הוא תמך בברברה בוקסר בבחירות החוזרות לסנאט של ארצות הברית.
ג'ונסון שיחק בהצטיינות בעמדת הרכז על אף גובהו הרם, 2.06 מטרים, המתאים לשחקנים בעמדות מתחת לסל.
הוא שילב במשחקו כישורי החזקה בכדור, ניהול משחק ומסירת אסיסטים יצירתיים המאפיינות רכז; יכולת התמודדות מתחת לסל ולקיחת ריבאונדים המאפיינות פאוור פורוורדים וסנטרים; וכן יכולות מגוונות של קליעת סלים והתמודדות פיזית מול השחקנים היריבים, המאפיינות סווינגמן.
בשל הצטיינותו הרבה בכל תחומי המשחק הוא נחשב עד היום לרכז הטוב בתולדות הכדורסל.
בזכות יכולותיו המגוונות הוא יכול היה לשחק בכל העמדות על המגרש במקרה של פציעות או הרחקות של שחקנים.
ג'ונסון נודע ביכולתו להשיג "טריפל דאבל", והוא שלישי במיקום של כל הזמנים בהחזקת הטריפל דאבל; במקום הראשון, ניצב ראסל ווסטברוק, במקום השני אוסקר רוברטסון ושלישי מג'יק עם 138.
ג'ונסון נודע כמי שהנהיג את סגנון המשחק המהיר והמרהיב של הלייקרס במהלך שנות ה-80, סגנון שכונה "שואו-טיים" (Showtime).
שיטת המשחק התבססה על יציאה להתקפות מתפרצות רבות, חילופי מקומות במגרש ומסירות מתוחכמות, המאפשרות לקלוע סלים גם במקרה של שמירה כפולה ומשולשת מצד שחקני הקבוצה היריבה.
אחד מסימני ההיכר של ג'ונסון הוא המסירה מאחורי הגב או לכיוון ההפוך מכיוון ההסתכלות שלו, כאשר שחקנים כמו ג'יימס וורת'י ומייקל קופר שיתפו איתו פעולה באופן מוצלח במשחק הריצה.
אף שפעמים רבות בנה ג'ונסון את ההתקפות המתפרצות ומסר אסיסטים ממצבים כאלו, הוא נודע ביכולתו לנהל את המשחק בצורה מוצלחת גם בקצב איטי יותר.
במשך השנים, כאשר כרים עבדול-ג'באר החל לדעוך ביכולתו, לקח ג'ונסון על עצמו יותר ויותר משימות קליעה עבור הקבוצה.
הוא נודע, בין היתר, בזריקת הוו הייחודית שפיתח, אשר כונתה בפי הפרשנים והאוהדים "ג'וניור סקיי-הוק".
כמו כן, נודע ג'ונסון ביריבות הגדולה שלו עם לארי בירד, כוכבה של בוסטון סלטיקס.
יריבות זו החלה עוד כאשר נפגשו השניים בגמר טורניר אליפות המכללות ב-1979, ונמשכה כשהשניים הובילו את קבוצותיהם פעם-אחר-פעם להתמודדויות בסדרת הגמר של ה-NBA.
ג'ונסון טען שעבורו, העונה הסדירה מורכבת מ-80 משחקים רגילים ועוד שני מפגשים בין הלייקרס לבוסטון; בעוד שבירד העיד כי הישגיו הסטטיסטיים של ג'ונסון "היו הדבר הראשון שבדק בבוקר".
היריבות בין השניים נחשבת לכה משמעותית משום שייצגה הבדלים רבים - היריבות בין הלייקרס ובוסטון כמועדונים; סגנון ה"שואו-טיים" של הלייקרס לעומת הסגנון הפיזי וה"עבודה השחורה" של בוסטון; ושחקני הכדורסל השחורים לעומת הלבנים.
על אף יריבותם על המגרש, השניים העידו כי הם חברים טובים מחוצה לו.
ג'ונסון, יחד עם שחקנים כמו בירד ומייקל ג'ורדן, תרם רבות לצמיחה בפופולריות של ליגת ה-NBA: לאחר עשור בו סבלה הליגה מרמת עניין נמוכה ומירידה באחוזי הרייטינג, צמח דור אוהדים חדש בעקבות הגעתם של ג'ונסון ובירד לליגה והיריבות ביניהם.
יש אף הטוענים כי שחקנים אלו הצילו את ה-NBA מפני פשיטת רגל.
הפרס של גמר האזור המערבי נקרא על שם ג'ונסון.
במהלך הקריירה שלו זכה ג'ונסון בתארים קבוצתיים ואישיים רבים:
בחירה לחמישיית הרוקיז של העונה:
ב-1996 נבחר לאחד מ-50 השחקנים הגדולים בתולדות ה-NBA לציון יובל להקמת הליגה.
הוכנס להיכל התהילה של הכדורסל ב-2002.
ג'ונסון מחזיק בשיא של ממוצע האסיסטים למשחק הגבוה בתולדות הליגה (11.2).
בנוסף, הוא השיג את מספר האסיסטים הגבוה ביותר בתולדות משחקי הפלייאוף (2,346), את מספר האסיסטים הגבוה ביותר למשחק פלייאוף בודד (24), ואת מספר האסיסטים הגבוה ביותר למשחק בודד בסדרת הגמר (21).
כמו כן, ג'ונסון מחזיק בשיא של מספר ה"טריפל דאבלים" במשחקי הפלייאוף עם 30 כאלו, ומדורג שלישי במספר הטריפל דאבלים בעונה הסדירה עם 38, אחרי אוסקר רוברטסון וראסל ווסטברוק.
מג'יק הוא מחולל יישומים, הראשון ללא קוד, שפותח בישראל בחברת מג'יק תעשיות תוכנה בשנות השמונים.
מחולל היישומים זכה במספר רב של פרסים ב"מרוץ RAD לכלי פיתוח".
תוכנת מג'יק חדרה לשוק הישראלי בעקבות השימוש הרב שעשה בה צה"ל בשנות ה-80 והמחצית הראשונה של שנות ה-90, והיא הייתה מחולל יישומים דומיננטי בתקופת מערכת ההפעלה DOS.
התוכנה זכתה להצלחה משמעותית בעולם ונמכרה בין השאר ביפן, באירופה, באוסטרליה ובארצות רבות נוספות.
הדעיכה של מג'יק נבעה מכניסה מאוחרת לסביבת מערכת ההפעלה חלונות.
בעקבות ההגירה למערכת החלונות התעכב הפיתוח של המחולל, והוא נותר מאחור, ומחוללים שונים נגסו בשווקים שלו.
כדי לשרוד נכנסה החברה גם לשוק פיתוח האפליקציות בעזרת המערכת שבנתה.
גרסת מג'יק יציבה ראשונה בסביבת חלונות שוחררה בשלב שבו למתחריו (כגון PowerBuilder) היו גרסאות מבוססות תכנות מונחה עצמים.
ישנן עדיין מערכות מידע רבות שממשיכות לתפקד בסביבת מג'יק.
באמצעות הטכנולוגיות של החברה נכתבו אפליקציות רבות בתחומים רבים ובמספר רב של שפות.
יחודו הגדול וסוד הצלחתו של מג'יק בסביבת מערכת ההפעלה DOS נבעו מהיכולת לפתח באמצעותו מערכות מידע מורכבות בזמן קצר יחסית.
מג'יק זכה במקום הראשון בתחרויות פיתוח בעולם.
מגבלה עיקרית של המחולל בתוכנת ה- DOS הייתה חוסר האפשרות לכתוב קוד, ולכן מי שרצה לכתוב קוד לפעילות מסוימת, היה חייב לכתוב אותו בשפה חיצונית כמו C ולשלב קריאה אליו מבחוץ, דבר שהיה מסורבל ולא יעיל.
בגרסאות 3 ו-4 מג'יק התממשק לתוכנה יחידה לניהול נתונים: Btrieve.
החל מגרסה 5.00 (עדיין בסביבת DOS) מג'יק נפתח לתוכנות שונות לניהול נתונים ובהם גם תוכנות מבוססות SQL כגון Oracle, SQL Server ,FoxPro ועוד.
על התוכנה נמתחה ביקורת בשל הקונספט שלה ובשל מוגבלותה, והיו שכינוה "מחולל לפקידים".
שם התוכנה מייצג את הגישה לפיה בפיתוח מערכות מידע ובתכנות יש קסם כלשהו, והוא מצטרף לשמות נוספים המייצגים גישה זו, כגון מחוללי היישומים "פרדוקס" ו"ויזדום" ומסד הנתונים "אורקל".
החל מגרסה 9.0 שפורסמה בשנת 2001 שונה שמו של המוצר והוא נקרא כיום eDeveloper.
בחודש יולי 2006 הושקה גרסת eDeveloper v10 שמכילה שיפורים רבים במוצר (חלקם נחשפו כבר בגרסה 9) שמשלימה פער של שנים במוצר.
עבודה מול שרתי אינטרנט וסביבת ריצה לאינטרנט.
תכנות מונחה אירועים ושימוש מוגבר ברעיונות של פיתוח מונחה עצמים.
בין מוצרי התוכנה הגדולים שנכתבו באמצעות מג'יק בולטת המערכת לניהול שידורי טלוויזיה רב-ערוצית IBMS, שפותחה על ידי חברת פילת-מדיה הישראלית-בריטית.
iBOLT הוא פלטפורמת אינטגרציה מאסכולת EAI (אינטגרציית יישומים) ו- BPM (ניהול תהליכים עסקיים) ונותנת מענה לארכיטקטורת SOA.
המוצר מהווה תשתית טכנולוגית המאפשרת ליישם אינטגרציה בין המערכות השונות בארגון על מנת לייצר תהליכים עסקיים חדשים על בסיס מערכות קיימות.
יכולות ה-BPM מאפשרות ניהול תיעוד, ניתוח, תחזוקה ובקרה על תהליכים עסקיים אלו.
iBOLT סטודיו - סביבת הפיתוח של iBOLT אשר מכילה את הרכיבים הבאים:
עורך התהליכים העסקיים - כלי גרפי שבאמצעותו מגדירים ומבצעים את הפרויקט, ללא כתיבת קוד.
עורך הטופולוגיה - "מפת" הפרויקט המוצגת באופן גרפי המאפשרת למתכנן הפרויקט לתכנן את מבנה הפרויקט.
עורך הזרימה (Flow Editor)- באמצעות רכיב זה המפתח מגדיר ומייצר את התהליכים העסקיים במערכת ומגדיר את הקשרים בין היישומים.
מתאמים ומחברים (connectors & adaptors) - ערכה של מעל 50 רכיבים המאפשרים התחברות לטכנולוגיות ויישומים מקובלים בתעשייה.
שרת iBOLT– שרת המהווה את סביבת הריצה של הפרויקט וכולל בתוכו מנהל זרימה המאפשר שליטה על התהליכים המתבצעים בפרויקט
iBOLT מוניטור- מוניטור גרפי המאפשר למשתמש במערכת לנטר את התהליכים הרצים בשרת כולל בדיקות ביצועים ואיתור שגיאות ותקלות במהלך הריצה של הפרויקט.
יישום הפרויקט מתבצע באמצעות עריכה גרפית והגדרות ללא כתיבה של קוד.
תכונה זו מאפשרת יישום מהיר מאוד של פרויקט.
iBOLT אינו תלוי במסדי נתונים או מערכות הפעלה, ויכול לרוץ על AS/400, Unix, לינוקס, Windows ולפעול מול מסדי נתונים כגון: אורקל (מסד נתונים), MSSQL, Informix, DB2/400 ועוד.