tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
העיתונאי הצרפתי, שארל אנדרלן, מוסיף כי גולד חילץ ממזכיר המדינה האמריקאי, וורן כריסטופר, התחייבות לפיה ה"פיקדון" שהבטיח יצחק רבין בנוגע לעתיד רמת הגולן לא יחייב את מדינת ישראל (Shattered Dreams, עמ' 49-47).
מאמץ זה כלל גם התחייבות אמריקאית חדשה מצד ממשל קלינטון למכתבו של נשיא ארצות הברית ג'רלד פורד מ-1975, בו הוצהר כי ארצות הברית תעניק משקל רב להישארותה של ישראל ברמת הגולן.
בהתאם לידיעה שהתפרסמה בעיתון מעריב (31 בדצמבר 1999), כריסטופר ניסח את ההתחייבות מחדש במכתב רשמי ששלח לראש הממשלה, בנימין נתניהו, ב-19 בספטמבר 1996.
בין השנים 1997–1999, שימש גולד כשגריר ישראל באו"ם.
ב-1998 היה גולד חבר המשלחת הישראלית לוועידת ואי פלנטיישן, בהשתתפות ישראל, הרשות הפלסטינית ונשיא ארצות הברית, ביל קלינטון.
מאז שנת 2000 כיהן גולד כנשיא מכון המחקר המרכז הירושלמי לענייני ציבור ומדינה, העוסק בחקר מדיניות ובנושאים מרכזיים העומדים על סדר יומם של מדינת ישראל והעם היהודי.
בין השנים 2001–2003, הוא שימש כיועצו של ראש הממשלה, אריאל שרון, והיה מעורב בעיקר בפסגת עקבה, בה השתתף נשיא ארצות הברית, ג'ורג' ווקר בוש.
במהלך אותה תקופה הרבה גולד להופיע בכלי התקשורת האמריקאים כדוברה של ממשלת שרון בתוכניות מחוף אל חוף כמו "פגוש את העיתונות" (NBC), "אוריילי" (FOX), ו"אש צולבת" (CNN).
ביולי 2003, הוא נתן עדות מומחה בפני ועדת הסנאט של ארצות הברית בעניין התפקיד שמילאה לכאורה סעודיה באספקת תמיכה אידאולוגית וכלכלית לארגוני טרור בינלאומיים.
גולד חיבר חמישה ספרים, שניים מהם תורגמו לעברית.
הוא חיבר ספר על הליקויים של האו"ם (2004), בהוצאת Crown, וספר נוסף על זכויותיה הבינלאומיות של ישראל בירושלים (2007), בהוצאת Regnery, שהגיע למקום השלישי ברשימת רבי המכר של הוושינגטון פוסט.
הספר נמסר לידי כל אחד מחברי בית הנבחרים והסנאט בארצות הברית והוזמן על ידי חברי המועצה לביטחון לאומי.
גולד עצמו מסר עותק מספרו למזכירת המדינה האמריקאית, קונדוליזה רייס.
מאז שנת 2006, עמד גולד בראש מאמץ בינלאומי שמנהל המרכז הירושלמי לענייני ציבור ומדינה שמטרתו לגרום למדינות החברות באו"ם לנקוט בצעדים משפטיים נגד נשיא איראן, מחמוד אחמדינז'אד, על בסיס הפרת הסעיפים נגד הסתה שבאמנה נגד רצח עם (1948).
ב-14 בדצמבר 2006, גולד עמד בראש משלחת לכנס שנערך בלשכת עורכי הדין של מחוז ניו יורק, בו השתתפו בין היתר שר המשפטים הקנדי לשעבר, ארוין קוטלר, פרופ' אלן דרשוביץ, והשגריר האמריקאי באו"ם, ג'ון בולטון.
הסנאטורית הילרי קלינטון שיגרה למשתתפי הכנס מכתב תמיכה.
גולד עמד בראש משלחת נוספת לכנס שנערך בבית הנבחרים הבריטי ב-25 בינואר 2007, וזכה לתמיכת חברי מפלגת הלייבור והמפלגה השמרנית בבריטניה.
ראש ממשלת ישראל לשעבר, בנימין נתניהו, הצטרף אף הוא למשלחת הישראלית.
לאחר הכנס, למעלה מ-60 חברי בית הנבחרים הבריטי קראו להעמדתו לדין של אחמדינז'אד.
אירוע שלישי שנערך ביוזמתם של גולד והארגון הבינלאומי של חוקרי הג'נוסייד התקיים בוושינגטון, ב-23 בספטמבר 2008. על דוברי הכנס נמנו ריצ'רד הולברוק, השגריר האמריקאי לשעבר באו"ם, וסאליח מחמוד עוסמאן, חבר הפרלמנט הסודאני ופעיל זכויות אדם בחבל דרפור.
באפריל 2009, גולד השתתף ב"דיוני דוחה" באוניברסיטת ג'ורג'טאון בוושינגטון.
יחד עם הפרופ' למשפטים, אלן דרשוביץ, גולד התמודד נגד הטענה כי "הגיע הזמן שארצות הברית תקשיח את עמדתה כלפי ישראל".
הדוברים שתמכו בטענה היו ראש הסוכנות היהודית לשעבר, אברהם בורג, ובכיר ה-CIA לשעבר, מייקל שוייר.
גולד ודרשוביץ הפסידו בדיון, בו הצביעו 63% מהקהל בעד הקשחת העמדה האמריקאית כלפי ישראל.
ב-5 בנובמבר 2009, התקיים באוניברסיטת ברנדייס דיון ראשון מסוגו בעניין דו"ח גולדסטון בהשתתפות השופט ריצ'רד גולדסטון וד"ר גולד.
השופט גולדסטון, מחבר הדו"ח הקשה נגד ישראל, דן בדו"ח בפעם הראשונה מול נציג מישראל.
ב-7 ביוני 2015 אישרה הממשלה את מינויו לתפקיד מנכ"ל משרד החוץ.
באוגוסט 2015 נחשף כי גולד נחשד בעבירת מס בשנת 2007, וכעונש לכך חויב לשלם כופר בסך של 200,000 ש"ח והסתיר זאת כאשר מונה למנכ"ל משרד החוץ.
בטפסים שמילא גולד לקראת המועמדות למשרה בשירות המדינה, נשאל האם הוטל עליו תשלום כופר בגין עבירה כלשהי, והוא השיב בשלילה.
באוקטובר 2016 הודיע גולד על התפטרותו מתפקיד מנכ"ל משרד החוץ בשל נסיבות אישיות.
יצא לאור בתרגום לעברית בשנת 2008 בהוצאת ידיעות ספרים תחת השם "המערכה על ירושלים: האתגר המדיני של ישראל"
יצא לאור בתרגום לעברית תחת השם "ממלכת האיבה".
דורי פרנס (נולד ב-1963) הוא מוזיקאי, מתרגם ועורך ישראלי.
ערך והלחין מוזיקה לתיאטראות בישראל וערבי ספרות ושירה.
תרגם רבים ממחזותיו של ויליאם שייקספיר ומחזות נוספים.
הקים ומנהל את האתר החינמי שייקספיר ושות' הכולל את תרגומיו למחזות ויליאם שייקספיר ובני תקופתו.
האתר משמש אנשי תיאטרון וסטודנטים רבים לקריאת המחזות בעברית וללימוד.
פרנס תרגם גם חמישים מסיפוריו של י"ל פרץ בספר "עיר המתים", שיצא בהוצאת מודן ב-2018.כמו כן תרגם את הספרים גוגול מאת נאבוקוב, "סיפורים מתל אביב" מאת אודרי ברגנר, "אוץ" מאת ברוס צ'טווין, "פרשת המכשף הסוציאליסט" מאת האמה טומא.
הוא ערך ותרגם את אוסף המכתבים של גוסטאב פלובר.
פרנס זכה פעמים אחדות בפרס התיאטרון הישראלי:
בשנת 2008: על תרגומו ל"הלילה השנים עשר" בתיאטרון גשר.
בשנת 2011: על תרגומו ל"מי דואג לילד" מאת טום סטופארד בתיאטרון חיפה.
בשנת 2012: פרס לתרגום הטוב ביותר של המחזה "קומדיה של טעויות", שהועלה בתיאטרון הקאמרי.
בשנת 2013: על תרגומו לסיראנו דה ברז'ראק בתיאטרון הקאמרי.
כספי הפרס נתרמו לקרן הסיוע לילדי פלסטין.
בשנת 2016 זכה בפרס אומנויות ומדעים ע"ש לנדאו של מפעל הפיס על פעילותו בתחום התיאטרון.
ערך את הספר "שמונים לילה ולילה", ספר תולדות "הבימה" שיצא לאור לרגל 80 שנה לתיאטרון.
כמו כן ערך וביים את ערב המחווה לנסים אלוני בפסטיבל ישראל 1988 ועוסק בהוצאה לאור של כתבי אלוני, במסגרת הוצאת ידיעות אחרונות.
בין תרגומיו לתיאטרון: המלט, רומיאו ויוליה, אירמה לה דוס, אילוף הסוררת, הדוכסית מאמלפי, פיגמליון, מי דואג לילד, שגעון באופרה, דברים שאני יודעת (תיאטרון חיפה).
החיים בשלוש גרסאות, אכזר ורחום, המחלוקת, כל החיים לפניו, גיבורים, מלכת היופי של לינאן, הסוחר מוונציה, רעל ותחרה, ערי מדבר אחרות, נעצר בחצות, המלך ליר, אמא אמרה שאסור, שייקספיר מאוהב, מי מפחד מווירג'יניה וולף (הבימה).
כובע הקש האיטלקי, פרק ב', אחורי הקלעים, קוויאר ועדשים, מלון פלאזה, המלך ליר, אמדאוס, כסף הולך ושווא, ווייצק, קומדיה של טעויות, מקבת', סיראנו דה ברז'ראק, אופרה בגרוש, הבן, (התיאטרון הקאמרי).
שלוש אחיות, הדיבוק, הטייפ האחרון של קראפ, המלך הולך למות, פר גינט (אנסנמבל עתי"ים בבימוייה של רינה ירושלמי).
פיאף, הדבר האמיתי, ברנשים וחתיכות, חיים פרטיים, אלוהי הקטל, חלום של לילה בלב קיץ, תקלה קלה, שם פרטי, האמת, האבא, שעה של שקט, השקר (תיאטרון בית ליסין.) כטוב בעיניכם (במדיטק ובית ליסין).
עניין של סגנון, הלילה השנים-עשר, אותלו (תיאטרון גשר).
השחף, הזמרת הקירחת, סיוט בשניים, הקיץ, אדמה קדושה, נדל"ן, הקסם הגדול, משחק של אהבה ומזל (תיאטרון החאן).
עיבד יחד עם איתי טיראן את הספר "איש קטן מה עכשיו" עבור התיאטרון הקאמרי.
פרנס מרבה להלחין מוזיקה לשירי משוררים.
במועדון "צוותא" ערך והלחין מופעים סביב שירתם של נתן זך - "כיוון שאני בסביבה"; "שירת הפרא האציל" - אבות ישורון; ומופע ששילב מוזיקה ומחול ונערך בחניון של צוותא ב-1996 סביב שיריו של חזי לסקלי.
ב - 1998 העלה את המופע "מנגינות מוזרות" - שמונה זמרים-שחקנים שרים מוזיקה של דורי פרנס לשירי משוררים, בין השאר נסים אלוני, נתן זך, דוד אבידן, ואחרים.
בשנת 2000 עלה בתיאטרון החאן המופע "צריף קטן", שירי ילדים מאת לאה גולדברג בלחניו של דורי פרנס ובביצוע דורון תבורי.
השירים התפרסמו גם בתקליטור שיצא בצרפת בהוצאת Chandeigne.
בשנת 2002 הועלתה בפסטיבל ישראל יצירתו של פרנס "משורר בניו יורק" לפי שיריו של פדריקו גרסיה לורקה: יצירה רחבת-היקף לתזמורת סימפונית, מקהלה וסולנים.
ניגנה התזמורת הסימפונית ירושלים, ניצח דורון סלומון.
השתתפו: דורון תבורי, זהורה בת ישראל, איתי טיראן, יגאל מזרחי, אסף פריינטה, האנסמבל הקולי בניצוח יובל בן עוזר.
ביו יצירותיו המוזיקליות האחרות: מחזור שירים למלים של אי.
קאמינגז; מחזור "שירי אנקראון" בתרגום שמעון בוזגלו ובביצוע יפתח מזרחי; "מחולות" למלים של יעקב שטיינברג, שר דורון תבורי, יצירה שבוצעה לראשונה במסגרת חג המוזיקה הישראלית 2018, והויפעה על גבי תקחיטור ב-2019, בנגינת אנסמבל המאה ה-21 בניצוח דורון סלומון.
ב - 2014 ערך, תרגם וניהל מוזיקלית את המופע "רגל על גרוש", שבו גם ניגן בפסנתר: חייו ויצירתו של המלחין האמריקאי מארק בליצשטיין.
השתתפו: גיא מסיקה, נעמה נחום, דן שפירא ודורון תבורי.
ב-2019 עלה המופע "שעת הלמה": יפתח מזרחי שר מוזיקה של דורי פרנס לשירי משוררים.
פרנס גם כתב מוזיקה להצגות רבות בכל התיאטראות בישראל.
באוקטובר 2020 כתב מוזיקה להצגה מיין קאמפף מאת ג'ורג' טאבורי, בבימוי איתי טיראן, בתיאטרון הבורגתיאטר בווינה.
בשנת 2020 יצא לאור "המשורר" (נענע דיסק), אלבום משירי המשורר חזי לסקלי בהלחנתו של פרנס, בהפקתו המוזיקלית של ערן ויץ ובביצועם של אלי מגן, שי צברי, האחיות לוז, אלון עדר, אבי בללי, רונה קינן, ירון אלדמע, כפיר בן ליש, כרמי זיסאפל, יפתח מזרחי, ענת מושקובסקי ורועי בר-נתן.
בשנת 2022 תרגם מיידיש את יצירתה של אסתר קרייטמן די נײַע וועלט (העולם החדש).
מאוגוסט 2024 מועלית בתיאטרון הקאמרי הדרמה הקומית "כוח עליון" המבוססת על תסריט של רובן אוסטלונד שתרגם פרנס וביים גלעד קמחי.
דוריאן גריי הוא סרט קולנוע בריטי מסוגת הדרמה, עיבוד קולנועי לספרו של אוסקר ויילד, תמונתו של דוריאן גריי.
הסרט בוים על ידי אוליבר פארקר בכיכובם של בן ברנס כדוריאן גריי וקולין פירת' כידידו הארי.
בן ברנס – דוריאן גריי
קולין פירת' – לורד הנרי ווטון
בן צ'פלין – בזיל הלווארד
רייצ'ל הארד-ווד – סיביל ויין
ג'וני האריס – ג'ים ויין
רבקה הול – אמילי ווטון
אמיליה פוקס – ליידי ויקטוריה ווטון
קרוליין גודול – ליידי ראדלי
מייקל קולקין – לורד ראדלי
ג'ו וודקוק – סיליה ראדלי
דאגלס הנשל – אלן קמפבל
דורי אסף (נולד ב-8 ביולי 1987) הוא כדורסלן ישראלי המשחק בעמדת הרכז בקבוצת הפועל נס ציונה איתי מליגה א' מרכז.
אסף נולד בפרוור הנדון ליד לונדון.
הוא בוגר מחלקת הנוער של בני הרצליה.
העפיל עם קבוצת הכדורסל של "תיכון היובל" לליגת העל לתיכונים.
ובעונה שלאחר מכן קלע 46 נקודות במשחק אחד מול קבוצת "הגימנסיה הריאלית".
דורי אסף החל לשחק בעונת בבוגרים של קבוצת בני השרון, אך לא קיבל מספיק דקות משחק.
בעונה שלאחר מכן ירד לליגה הלאומית ושיחק עונה אחת מוצלחת במדי אליצור רמלה.
בעונת שיחק אסף בקבוצת הפועל יקנעם/מגידו, בה סבל בחלק מהעונה מפציעה.
בעונת שיחק בקבוצת מכבי אשדוד עם המאמן רמי הדר, נתן עונה מצוינת וסיים במקום השני בתום העונה הסדירה.
ונעצר רק ברבע גמר הפלייאוף.
בעונת חזר לקבוצת האם בני השרון ושיחק בחלק גדול של העונה כרכז ראשון.
בסיום העונה זו, זכה בתואר תגלית העונה.
לקראת סיום העונה, החל לסבול מפציעה בגב.
פציעה שגרמה לו לעצירת ההתקדמות בקריירה.
בעונה שלאחר מכן בילה זמן רב על ספסל הקבוצה, כחלק מתהליך של חזרה מהפציעה.
בעונת שיחק בקבוצת עירוני נס ציונה מהליגה הלאומית.
איתה הגיע עד לחצי גמר הפלייאוף.
בתחילת עונת 2012/13 חתם בקבוצת עירוני רמת גן.
לקראת עונת 2013/2014 חתם בשורות מכבי הוד השרון מהליגה הלאומית.
בשנת 2005 שיחק בנבחרת הנוער.
בשנת 2007 שיחק בנבחרת העתודה.
ובשנת 2009 שיחק בנבחרת האולימפית.
דוריאן "דוק" פסקוביץ היה יהודי אמריקאי שהביא את גלשן הגלים הראשון לישראל ב-1956, ונחשב לאבי גלישת הגלים בישראל.
בתחילת שנות ה-70 הקים פסקוביץ את בית הספר לגלישה הראשון בעולם, בדרום קליפורניה.
בשנת 2007 ייסד ביחד עם ארתור רשקובן וקלי סלייטר את פרויקט "Surfing For Peace" הפועל לדו-קיום וחיבור בין תרבויות דרך גלישת גלים.
פסקוביץ נולד בגלווסטון, טקסס, בנם של לואיס ורוז פסקוביץ, בן למשפחת מהגרים יהודים מרוסיה.
אחותו הצעירה (1924) היא שחקנית הקולנוע סוניה דרין (התרדמה הגדולה) ושם אחיו- אדריאן.
בשנת 1934 המשפחה עברה לסן דייגו קליפורניה.
פסקוביץ בעל תואר ד"ר לרפואה מאוניברסיטת סטנפורד.
ביקר לראשונה בישראל בשנת 1954 והתאהב בחופי תל אביב ובגלים שלה.
הוא חזר לישראל בשנת 1956, על מנת להינשא לאישה יהודייה, לאחר שנישא והתגרש פעמיים (נולדו לו שתי בנות מאחת הנשים).
בשל המצב הביטחוני ששרר בארץ, הוא רצה להתגייס לצה"ל לקראת מבצע קדש ולאחר שלא התקבל בשל גילו, ירד עם גלשן הגלים שלו לחוף פרישמן.
באותה העת הוא לימד את המצילים שגלשו על חסקה את אומנות גלישת הגלים.
הם גלשו בעיקר על גלים גבוהים בעומק במרחק של כ-500 מ' מהחוף.
לאחר שהות של שנה בישראל הוא הבין שאינו רוצה עוד לעסוק ברפואה.
בהמשך שלח פסקוביץ לישראל שישה גלשני גלים ארוכים, חלקם עשויים מעץ בלזה, עם לוגו בצורת דגל ישראל.
פסים כחולים עם מגן דוד,
על מנת להקים נבחרת ישראלית שתתמודד באליפויות העולם.
הגלשנים נתנו לשמאי קנצופולסקי,"טוֹפּסי", שביסס את ענף גלישת הגלים בישראל.
לפסקוביץ ולאשתו השלישית ג'ולייטה, אינדיאנית במוצאה, נולדו 9 ילדים.
הם התגוררו בקרוואן ונסעו ברחבי ארצות הברית והוואי.
בנו, ישראל פסקוביץ היה אלוף העולם בגלישת גלים בלונגבורד.
הוא בילה את רוב שנותיו בגלישת גלים בהוואי.
דורי מדיה גרופ (בעבר "יאיר דורי אינטרנשיונל") היא חברת הפקות שנוסדה על ידי איש העסקים הארגנטינאי-ישראלי יאיר דורי וממוקמת בתל אביב ובבואנוס איירס.
יאיר דורי הקים את חברת ההפקות בשנת 1996, זאת לאחר שכבר בשלהי שנות ה-80 החל לייבא לישראל תוכן מדיה לטיני מדרום אמריקה.
טלנובלות ארגנטינאיות שהחברה ייבאה לישראל שודרו בערוץ הכבלים "ויוה" שבבעלותה.
לימים רכש דורי ערוץ נוסף בכבלים בשם "ויוה פלטינה".
לאחר סיום הסדרה "קטנטנות", חבר דורי לכריס מורנה, מפיקת טלנובלות, אשר חיפשה באותו הזמן משקיע לפיתוח פרויקט חדש, הטלנובלה "המורדים", אשר לימים זכתה לפופולריות בארגנטינה ובישראל.
הסדרה נמכרה ליותר מ-50 מדינות ואף זכתה לגרסה מקסיקנית (רבלדה) ולגרסה הודית (רמיקס).
דורי מימן פרויקט נוסף של מורנה, "פינת אור", שזכה להצלחה בישראל אך לא בארגנטינה.
היחסים בין מורנה לדורי עלו על שׂרטון לאחר שמורנה סירבה להפיק עונה שלישית לסדרה "המורדים", ובמקומה החלה בפיתוח של פרויקט חדש, הסדרה "פלוריסיינטה".
בזאת תם שיתוף הפעולה בין דורי למורנה, אחר החלה בשיתוף פעולה עם חברת "RGB Entertainment".
לאחר הפרידה, החל דורי לשתף פעולה בהפקות עם חברות ארגנטינאיות אחרות.
עם חברת "פול-קה" הוא הפיק את "גברים עם כבוד", "לב אמיץ", "חיים שלי" ו"ד"ר אהבה", ועם חברת "סנטרל פארק הפקות" הפיק את הסדרה המצליחה "ללולה".
בשנת 2007 ניסה דורי לשחזר את ההצלחה של הסדרה "המורדים" על ידי הפקת סדרת הנוער "רולאבוגן", בה כיכבו שחקנים מ"המורדים".
זאת הייתה הפעם הראשונה בה התנסה דורי בהפקת טלנובלה בעצמו.
הסדרה נחלה כישלון וירדה מהמסכים.
בשנת 2010, הודיע יאיר דורי על פרישה מחברת ההפקות, אשר בה שימש בתפקיד סגן יו"ר הדירקטוריון.
עם פרישתו ממשיך דורי להחזיק 4.5% ממניות החברה.
בשנת 2005 הונפקו ניירות הערך של החברה בבבורסת AIM, בורסת משנה של הבורסה לניירות ערך בלונדון, לפי שווי של 41 מיליון דולר.
באפריל 2011 כנסה החברה את בעלי המניות לאישור מחיקתה מהמסחר בבורסת לונדון, ובמאי 2011 נפסק המסחר בניירות הערך שלה בבורסת לונדון.
באוקטובר 2014 פורסם שחברת "סוני פיקצ'רס טלוויז'ן" תרכוש 50% מחלקה של דורי מדיה בחברת הבת "דורי מדיה אות", 50% מהפעלת ערוץ Baby TV באינדונזיה ו-50% מערוצי ויוה בישראל ושירות ה-VOD המקוון המשותף לוויוה ולוואלה!.
"דורי מדיה גרופ" מחזיקה בשני ערוצי כבלים בישראל המשדרים טלנובלות ואופרות סבון: "ויוה" ו"ויוה פלוס".
בנוסף, "דורי מדיה גרופ" הפיקה טלנובלות מקומיות כמו "האלופה" ו"דני הוליווד" אשר התקבלו בברכה בקרב הציבור הישראלי.
בישראל כוללת הקבוצה את החברות הבנות:
דורי מדיה פארן בע"מ ודורי מדיה דרסט בע"מ: מפיקות סדרות טלוויזיה, דרמות יומיות וסרטים.
דורי מדיה אות בע"מ: זרוע השירותים הטכניים של הקבוצה.
עוסקת בהוספת כתוביות, דיבוב, המרת פורמט ועוד.
דורי מדיה ספייק בע"מ: מפעילה ערוצי סרטים ובידור בטלוויזיה רב-ערוצית בישראל.
דורי טי אל וי בע"מ: מספקת שירותי לוח שידורים אלקטרוני.
אולפני מימימי בע"מ: מפיקה תוכן לערוצים דיגיטליים (בעיקר יוטיוב) ועוסקת בניהול זכויות דיגיטלי.
בארגנטינה פועלת החברה בת Dori Media Contenidos.
דוריאיוס היה נסיך ספרטני בנו של אנכסנדרידס השני ואחיהם של קלאומנס הראשון ולאונידס הראשון.
יצא למסעות מלחמה בצפון אפריקה וסיציליה ומת במהלכם.
דוריאיוס היה בנו של אנכסנדרידס השני מלך ספרטה שנחשב לצאצאו של הרקולס.
הרודוטוס מוסר סיפור מפוקפק אודות לידתו.
לפי טענת הרודוטוס אשתו האהובה של אנכסנדרידס לא ילדה לו ילדים.
והאפורים דרשו ממנו להיפטר ממנה ולשאת אחרת.
הסיפור הוא ככל הנראה המצאה שנועדה להכפיש את קלאומנס.
הרודוטוס טוען שקלאומנס לא היה מיושב בדעתו, לעומת דוריאיוס שהצטיין בפיקחות.
אולם קלאומנס היה הבכור ולכן ירש את הכס.
האחים הצעירים יותר לאונידס וקלאומברוטוס השלימו עם הדבר, אולם דוריאיוס לא היה מסוגל לשאת זאת, על כן ביקש מקלאומנס לשלוח אותו בשליחות מחוץ לספרטה.
קלאומנס שמח להיפטר ממנו והעניק לו את האמצעים הדרושים כדי לצאת למסע.
אם כי יש המעריכים שקלאומנס עצמו עמד מאחורי הרעיון.
דוראיוס יצא לצפון אפריקה, וניסה לייסד שם מושבה.
הוא נאחז באזור במשך שלוש שנים, אולם המקומיים שלא אהבו את הנוכחות הספרטנית, איחדו כוחות עם קרתגו והכריחו אותו לסגת.
בלית ברירה חזר דוריאיוס לספרטה.
הוא קיבל את עצת האורקל מדלפי לצאת למסע חדש בסיציליה, ולנסות לייסד מושבה ספרטנית בעיר הרקלאה.
מיקום העיר כיום לא ידוע.
אולם בדרך לסיציליה עבר ביוון הגדולה, שבאיטליה.
באזור שררה מלחמה בין הערים סיבריס וקרוטון, הרודוטוס מצטט מקורות שעל פיהן סייעו דוריאיוס ואנשיו לבני קרוטון, ומקורות אחרים השוללים את הטענה.
בשנת 510 לפנה"ס בערך, הם הגיעו בסופו של דבר לסיציליה.
המשלחת התבררה ככישלון, הקרתגים ששלטו בחלק המערבי של האי, לא חפצו גם כאן בשכן ספרטני, וכמו באפריקה איחדו כוחות עם ערים אחרות והביסו את הספרטנים בקרב.
לקלאומנס לא היו ילדים, ועל כן לאונידס ירש אותו לאחר מותו.
אילו רק דוריאיוס לא היה יוצא למסע ככל הנראה היה הוא יורש אותו.
הדוֹרזים הם קבוצה אתנית קטנה שחיה באזור Gamo Gofa שבאתיופיה.
הם דוברים את השפה הדורזית.
על פי ה-Ethnologue, אוכלוסיית הדורזים מונה 29,000 איש (נכון לשנת 1994).
הם בעיקר חיים בחלקים הדרומיים של המדינה, למרות שחלקם נדדו אל אדיס אבבה ואזורים אחרים.
רבים מתגוררים בכפרים ליד הערים Chencha וArba Minch.
המקצוע העיקרי של הדורזים הוא אריגה.
דורזית (באמהרית: ዶርዝኛ) היא שפה אפרו-אסיאתית המדוברת על ידי הדורזים החיים בעיקר בגמו גופה שבאתיופיה.
בעת ביצוע עבודת מחקר בשנת 1992 נמצא כי 14 שכונות במחוז צ'נצ'ה עדיין דוברות דורזית.
דורי בן ישראל (במקור, "קריו"; נולד ב-23 בינואר 1980) הוא פרסומאי, אקטיביסט ובלוגר ישראלי, מייסד ובעלים של הבלוג "מזבלה".
החל מיוני 2017 עוסק בן ישראל בפעילות נגד פייסבוק ישראל, פייסבוק אירלנד ופייסבוק העולמית.
בן ישראל נולד וגדל בתל אביב.
הוא נכדו של יוסף בן ישראל, שפרץ את הקיר של משטרת עיראק סווידאן במלחמת העצמאות.
בשירותו הצבאי שימש כמש"ק בחטיבת בנימין ולאחר מכן כלוחם בפלוגה כ"א של משמר הגבול בירושלים.
החל ללמוד בסמינר הקיבוצים ומשא ומתן באוניברסיטה הפתוחה.
בספטמבר 2006 סיים כמצטיין כיתתי לימודי רעיונאות בבית הספר של איגוד חברות הפרסום הבצפר.
את הבלוג מזבלה הקים בן ישראל עם גיא דיין ביוני 2006. הבלוג התמקד בתחילה בסיקור עולם הפרסום הישראלי.
בדצמבר 2006, הרחיבו דיין ובן ישראל את פעילות המזבלה והקימו את קבוצת ה-Mizbala, שכללה בין היתר סוכנות קריאייטיב שהעניקה שירותי פרסום ורעיונאות בישראל ובעולם.
באוגוסט 2009, רכש בן ישראל את חלקו של דיין בקבוצת ה-Mizbala.
באוקטובר 2013, לאחר שתגובה של בן ישראל נמחקה מעמוד הפייסבוק של חבר הכנסת יאיר לפיד בטענה כי מדובר בדף אישי, פנה בן ישראל למבקר המדינה בטענה כי לפיד ושרי מפלגת יש עתיד עשו שימוש אסור בסמל המדינה בתמונת הקאבר שבעמודי הפייסבוק שלהם.
בעקבות הפרסום, לפיד ושריו אולצו להסיר את סמל המדינה מהעמודים.
בנובמבר 2014 חשף התכתבויות פנימיות של ההנהלה הבכירה של אתר mako, שמהן עלה כי נאסר לפרסם את שמו של בלוגר הרכילות עומרי חיון בכתבות.
בפברואר 2015, חשף כי עמוד הפייסבוק האנונימי "כן, אבל איראן" שהפיץ תעמולת בחירות נגד ראש הממשלה בנימין נתניהו, הופעל בניגוד לחוק הבחירות על ידי המחנה הציוני.
באותו חודש, נחשף לראשונה בעמוד הפייסבוק של המזבלה סרטון טיסת השוקולד.
באוגוסט 2015, חשף תמונה שבה נראה חבר הכנסת ינון מגל מהבית היהודי כשלפניו שקית עם סם קנאביס.
באפריל 2017, חשף תיעוד ממצלמות אבטחה בבני ברק שהמחיש כי סצנת שבירת הדגל שהוצגה בסרטון ויראלי של רשת מדיה והכתב גיא הוכמן פוברקה לצורך פרובוקציה.
בעקבות הפרסום, הוכמן ועורך הסרטון פוטרו מעבודתם.
בדצמבר 2014, טען ליאור קודנר, סמנכ"ל הדיגיטל של הארץ, כי בן ישראל פרסם נתונים שגויים בדבר היקף המנויים של האתר.
ביוני 2015 נתבע בן ישראל על ידי זמיר דחב"ש, מנהל המשברים של איגוד הבנקים בישראל, בנק הפועלים וחברת פייסבוק ישראל, בטענה כי הפר את פרטיותו לאחר שפרסם בבלוג סרטון תיעוד מהפגנה של תנועת באים לבנקאים מול ביתו של דחב"ש.
בעקבות התביעה, החל בן ישראל לעסוק בהרחבה בפעילותו של דחב"ש כ"משתיק מחאות".
בנובמבר 2016 משך דחב"ש את התביעה שהגיש.
במרץ 2012 נבחר על ידי שבועון Time Out תל אביב לאחד מ-"50 האנשים המשפיעים בתרבות הדיגיטלית בישראל".
באוקטובר 2016 נבחר על ידי "ארגון מנהלי הדיגיטל" בישראל כאחד מ-"100 האנשים המשפיעים על זירת הדיגיטל הישראלית".
בדצמבר 2017 נבחר לאחד מ"אנשי השנה" של שבועון Time Out תל אביב ולרשימת "40 מתחת ל-40" של אייס.
ביוני 2009, סרטון פרסומת שנעשה על ידי בן ישראל עם דיין והפרסומאי רועי כהן עבור ארגון Oxfam, זכה במקום הראשון בתחרות בינלאומית של YouTube ופסטיבל הפרסום בקאן.
ו-2 פרסים בתחרות The One Show שנערכה בניו יורק, ארצות הברית.
באוקטובר 2009, סרטון פרסומת אינטראקטיבי שנעשה על ידי בן ישראל עבור תאגיד המיחזור אל"ה, הוצג במצגת השנתית של Google Labs, שסוקרת מהלכי פרסום חדשניים שנעשו בפלטפורמות גוגל ו-YouTube.
בפברואר 2010, נבחר בן ישראל לשמש כשופט בתחרות הפרסום הבינלאומית של פסטיבל ניו יורק.
בשנת 2011, קמפיין שהשיק בן ישראל כנגד מייסד פייסבוק מארק צוקרברג, נבחר על ידי המגזין "אינק" כאחד מעשרת תרגילי היח"צ המדוברים ביותר בעולם וזכה ללמעלה מרבע מיליון אזכורים בתקשורת.
מאז 2011 מנהל בן ישראל מאבק תקשורתי וציבורי נגד חברת פייסבוק ישראל ופייסבוק העולמית, בטענה כי פייסבוק מעלימה מס, פוגעת בפרטיות גולשיה, מאיימת על עיתונאים וגופי חדשות ואינה נלחמת בהסתה ובאלימות .
בתגובה למכתב איומים בתביעה שקיבל רותם גז, חברו של בן ישראל מחברת פייסבוק העולמית בדצמבר 2011, השיק בן ישראל קמפיין שנועד לסכל את התביעה של פייסבוק, במסגרתו שינה גז את שמו לזה של מייסד פייסבוק, מארק צוקרברג.
הקמפיין עלה תחת הכותרת "האם פייסבוק יתבעו את מארק צוקרברג".
פייסבוק החליטה לבטל את התביעה בסופו של דבר.
באוקטובר 2015, חשף בן ישראל הקלטה שבה נשמעים בכירי פייסבוק ישראל מנתקים את הטלפון לאחר שעיתונאית ישראל היום ליטל שמש התקשרה לבקש מהם תגובה בעניין ההסתה בפייסבוק.
פייסבוק הסירה את הסטטוס שקישר להקלטה בבלוג וחסמה את בן ישראל ואת המזבלה ל-30 יום.
לאחר הפרסום ב-mako, פייסבוק ישראל התנצלה, החזירה את הקישור וביטלה את החסימה.
בדצמבר 2016, השיק בן ישראל במסגרת פעילות Bridges Will Burn, אתר אינטרנט תחת שם המתחם "Contact-facebook.com", בו הוצגו דרכי יצירת קשר ישירים עם הנהלת ועובדי פייסבוק ישראל.
בתוך פחות משעה מרגע פרסום האתר, פייסבוק חסמה את הפרופיל של בן ישראל ל-30 יום, הסירה את הסטטוס שפרסם והגדירה את הקישור לאתר כ"מסוכן" ו"זדוני" וככזה שבלתי ניתן לשיתוף בפייסבוק.
על פי תגובה שנשלחה מפייסבוק פורסם כי האתר נחסם לאחר שהציג פרטים אישיים של אדם ללא אישורו וזאת בניגוד לתנאי השימוש של פייסבוק.
במרץ 2017, חסמה פייסבוק גם את בלוג המזבלה משיתוף, הגדירה אותו כ"זדוני" והסירה את כל הקישורים שהופנו אליו מהרשת החברתית.
לאחר החסימה, הגיש בן ישראל תביעה בגין לשון הרע כנגד פייסבוק ישראל, פייסבוק אירלנד ופייסבוק ארצות הברית.
תביעתו נדחתה, והוא חויב לשלם לפייסבוק 30,000 ש"ח הוצאות משפט.
במאי 2017, מחקה פייסבוק לחלוטין את עמוד האוהדים של הבלוג שמנה למעלה מ-44 אלף עוקבים.
בעקבות כך, הפגין בן ישראל מול משרדי פייסבוק ישראל בשדרות רוטשילד בתל אביב.
ביוני 2017, מחקה פייסבוק כ-24 עמודים נוספים שבבעלות בן ישראל, לרבות את פרופיל הפייסבוק האישי שלו.
בעקבות מחיקת המזבלה, קבוצת סטודנטים מהמכללה למינהל יצרה מיצג מחאה מול משרדי פייסבוק בתל אביב.
ביוני 2017, קיבל בן ישראל היתר רשמי מהכנסת לשמש כלוביסט "אנטי פייסבוק" ולפעול בנושאים שקשורים לקידום הטלה וגביית מס, רגולציה ופיקוח, מלחמה בהסתה, פגיעה בזכויות המשתמשים, מלחמה בהכחשת השואה בפייסבוק ועוד.
בעקבות כך אתר nana10 הגדיר את בן ישראל כ"הסיוט הכי גדול של פייסבוק ישראל".
נכון לחודש מאי 2019, מרבית חשבונות הטוויטר, הפייסבוק והאינסטגרם של בן ישראל ושל אתר "מזבלה" חסומים.
דורי לַאוּבּ (Dori Laub; 8 ביוני 1937 - 23 ביוני 2018) היה פסיכיאטר ופסיכואנליטיקאי ישראלי-אמריקני.
מומחה לטראומה וחוקר עדויות, פרופסור קליני בפקולטה לפסיכיאטריה באוניברסיטת ייל.
לאוב, ניצול השואה, הוא ממקימי ויוזמי ארכיון פורטנוף – הארכיון הראשון בעולם לעדויות ניצולי שואה, אשר מדריך צוותי מתעדים ומראיינים בקהילות יהודיות בעולם.
על בסיס ניסיונו כמראיין של מאות ניצולים וכחוקר עדויות, פיתח טכניקות לראיונות המסייעות לעדים לשאת את עדותם ולהתמודד עם הטראומה.
נולד בצ'רנוביץ שבבוקובינה, רומניה (כיום באוקראינה), במשפחה יהודית ציונית.
אביו, משה לאוב, עסק במסחר.
ביוני 1940 נשלחו דורי והוריו למחנה "קריירה דה פייטרה" (Carieră de piatră - "המחצבה") שבטרנסניסטריה.
בזכות תושייתה של קלרה, אמו, הצליחו דורי והוריו להתחבא כאשר הגרמנים חיסלו את המחנה ושלחו את תושביו למוות.
אחר כך נשלחו לגטו יהודי גדול בעיירה אובודיבקה.
לקראת סוף המלחמה נדדו ממחנה למחנה, ובשלב זה נותק הקשר בין דורי ואמו לבין אביו, שלא שרד את המלחמה.
באפריל 1944 חזרו דורי ואמו לעיר מולדתו ואל הבית שבו חיו הוריה של האם ששרדו את המלחמה.
ב-1950 עלה לישראל עם אמו.
אחרי שנה וחצי במחנה עולים ובמעברת טירה, עברו לגור בחיפה.
ב-1955 התחיל ללמוד רפואה בבית הספר לרפואה הדסה של האוניברסיטה העברית בירושלים, וסיים את לימודיו ב-1962. התגייס לצה"ל ושירת כקצין רפואה בגדוד 51 של חטיבת גולני.
ב-1965 השתחרר ועבד שנה בבית החולים הפסיכיאטרי בעכו.
ב-1966 נסע לארצות הברית להשתלם בפסיכיאטריה ובפסיכואנליזה, במהלכה לימד בבית הספר לרפואה של אוניברסיטת הרווארד והתמחה במשך שנתיים ב-Austen Riggs Center.
בשנת 1969 התקבל לסגל הפקולטה הפסיכיאטרית באוניברסיטת ייל, במכון הפסיכואנליטי (Western New England Institute for Psychoanalysis), ומשנת 2004 שימש פרופסור קליני בפקולטה.
בשנת 2024 יצא לאור הסרט "המקשיב".
הסרט עוקב אחר פרופ' לאוב במהלך ארבע השנים האחרונות של חייו ומתעד את גישתו הייחודית להקשבה, באמצעות קטעי ארכיון מעשרות עדויות שהוביל במשך חמישים שנה.
גישת ההקשבה הייחודית של לאוב אומצה על ידי אנשי מיזם עדות 710 כשיצאו לתעד את ניצולי טבח שבעה באוקטובר.
יוצרי הסרט, אוהד אופז ומיכה ליבנה, הם ממובילי המיזם.
הסרט הוקרן במסגרת פסטיבל הסרטים הבינלאומי בחיפה.
ב-1973 חזר לישראל כדי להשתתף במלחמת יום כיפור וטיפל בנפגעי הלם קרב בחזית הצפונית.
לאוב הבחין שרבים מנפגעי הלם הקרב היו ניצולים או בני הדור השני לשואה.
במהלך המלחמה החל לגבש את תפיסתו ביחס לטראומה ולגלגוליה, בזמן, במרחב, במאורעות שונים ובין דורות.
ב-1979 הקים יחד עם הדוקומנטריסטית ומפיקת הטלוויזיה לוראל ולוק (Laurel Vlock) את ארכיון עדויות הווידאו הראשון של ניצולי השואה, הארכיון על שם פורטנוף באוניברסיטת ייל, שאסף יותר מ-4000 עדויות ביותר מ-30 קהילות ברחבי אמריקה, אירופה וישראל.
הארכיון אפשר לחקור את המשמעות החברתית, התרבותית וההיסטורית של עדויות אודיוויזואליות אישיות לשואה ולאירועים היסטוריים-טראומטיים אחרים.
בעקבותיו קמו ארכיוני עדות נוספים לשואה ולאסונות הומניטריים נוספים, ביניהם פרויקט איסוף עדויות השואה של ספילברג, Shoah foundation, וארכיונים שתיעדו את מעשי הטבח ברואנדה ובבוסניה.
בשנת 1992 כתב ופרסם לאוב עם חוקרת הספרות שושנה פלמן את ספרם עדוּת - משבר העדות בספרות בפסיכואנליזה ובהיסטוריה.
בספר ניסח לאוב את תפקידו של שומע העדות על סמך ניסיונו כמראיין של מאות עדים.
לשיטתו, נשיאת העדות היא תהליך שברירי שבו השומע מעודד את העד אבל נזהר מלדחוק בו להעלות זיכרונות שימוטטו את נפשו.
לתפיסתו של לאוב העדות מאפשרת לארגן את החוויות הקשות שפגעו בנפש לכדי מילים וזיכרונות, לעבד את הכאב ולהתמודד עם האימה מתוך שיתוף וקריאה לצדק היסטורי.
עשרים שנה אחרי שהחל ללקט עדויות, ועשר שנים אחרי שניסח את תפקידו של השומע, לקח דורי לאוב את שיח העדות צעד אחד קדימה כאשר החל לראיין ניצולי שואה שאושפזו במוסדות לחולי נפש בישראל.
עבורו סיפוריהם השבורים של פגועי הנפש היו העדות המובהקת ביותר לטראומה.
לאוב עבד לאורך השנים עם חולים פסיכיאטריים ונפגעי טראומה במחלקות פסיכיאטריות ובקליניקה פרטית.
כתב עשרות רבות של מאמרים ופרקים בספרים העוסקים בהיבטים של טראומה ועדוּת ושואה.
דורי לאוב היה נשוי בשנית ליוהאנה בודנסטאב (Johana Bodenstab, 2015-1961), שהייתה אף היא חוקרת עדויות שואה, ואב לשניים.
התגורר בוודבריג', קונטיקט, ארצות הברית, ושם נפטר.
תורגם לעברית: עדות: משבר העדות בספרות, בפסיכואנליזה ובהיסטוריה, תל אביב, הוצאת רסלינג, 2008. תורגם גם לסינית (1997), ולפולנית (2007).
דוריאן פייגנבאום (1887–1937) היה רופא, פסיכואנליטיקאי והפסיכיאטר הראשון בארץ ישראל.
הוא שימש כיועץ פסיכיאטרי לראשי השלטון הבריטי והיה מנהלו הראשון של בית החולים "עזרת נשים" (כבית חולים פסיכיאטרי) בירושלים (1921-1923).
פייגנבאום נולד בלבוב שבגליציה המזרחית (אוסטרו-הונגריה) למנחם מנדל, בנקאי אמיד שהנחיל לבניו חינוך תורני וכללי.
אחיו הוא אריה פייגנבאום ואחותו היא מלכה וייס, אמו של מוחמד אסד.
פייגנבאום למד רפואה בלבוב וסיים במינכן, שם הוסמך בפסיכיאטריה.
היה אחד מתלמידיו הראשונים של זיגמונד פרויד.
פייגנבאום גויס כרופא צבאי במלחמת העולם הראשונה, ושירת בחזית האיטלקית והרוסית.
בתום שירותו הצבאי, עבר לווינה, אוסטריה, ועבד כפסיכיאטר בבית החולים הנוירולוגי-פסיכיאטרי הצבאי.
בשנת 1920 עלה לארץ ישראל.
ב-1921 החל לעבוד כפסיכיאטר בבית החולים "עזרת נשים" ועד מהרה נתמנה למנהלו הראשון.
"עזרת נשים" היה בתקופה זו המוסד הפסיכיאטרי היחידי בארץ ישראל (בשנת 1922 הוקם בית החולים הפסיכיאטרי בבית לחם).
בין השנים 1922–1923 התגורר אחיינו של פייגנבאום, מוחמד אסד (לשעבר: לאופולד וייס), בירושלים, ככתב במזרח התיכון של ה"פרנקפורטר צייטונג", והרבה להיפגש עם פייגנבאום.
שלושת הפסיכיאטרים שפעלו בארץ ישראל בשנות העשרים – פייגנבאום, היינץ הרמן ואברהם רוזנטל – היגרו אליה מטעמים ציוניים.
בכך הם נבדלו מגל ההגירה של הפסיכיאטרים בשנות השלושים של המאה ה-20.
פייגנבאום, שחקר את מצבם הפסיכיאטרי של מאות חלוצים שהגיעו מרוסיה ומפולין בשנים 1921-1923, קבע כי ההלם המנטלי שחוו החלוצים, התרופפות הקשרים עם בני המשפחה שנותרו באירופה והמחסור והרעב בארץ ישראל, יצרו קרקע פורייה למגוון של הפרעות, בעיקר בשנה הראשונה לשהות בארץ ישראל.
לאחר שפייגנבאום החל סדרת הרצאות על התת-מודע, תיאורית החלומות והתאוריה הפרוידיאנית על הנירוזה ובכך עורר את מורת הרוח של הנהלת המוסד, הוא פוטר.
למחליפו מונה ד"ר היינץ הרמן.
אחיו, רופא העיניים ד"ר אריה פייגנבאום אשר התגורר בירושלים, קיבל בשנת 1922 את ניהול מחלקת העיניים בבית החולים הדסה שהיה קרוי בית החולים מאיר רוטשילד.
בשנת 1924 עזב פייגנבאום את ארץ ישראל והיגר לארצות הברית, ניו יורק.
בניו יורק התמנה לעורך הרבעון הפסיכיאטרי.
דוריאן לורנס פיני-סמית' הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בקבוצת לוס אנג'לס לייקרס מליגת ה-NBA, בעמדות הסמול פורוורד והפאוור פורוורד.
פיני-סמית' נולד וגדל בפורטסמות' שבווירג'יניה.
בשנת 2011 החל ללמוד באוניברסיטת וירג'יניה טק, אך כבר לאחר שנה אחת עזב אותה ועבר לאוניברסיטת פלורידה.
בעונתו היחידה בקבוצת הכדורסל של וירג'יניה טק רשם ממוצעים של 6.3 נקודות ו-7.0 ריבאונדים למשחק.
בעונתו הראשונה בפלורידה, 2013/2014, קלע 8.7 נקודות למשחק והעפיל עם הקבוצה לפיינל פור טורניר אליפות המכללות, בפעם החמישית בתולדות האוניברסיטה.
במשחק חצי הגמר מול אוניברסיטת קונטיקט הוגבל כוכב הקבוצה סקוטי וילבקין ל-4 נקודות בלבד, ופלורידה הפסידה בתוצאה 53–63. בשתי העונות הבאות היה פיני-סמית' השחקן המוביל של קבוצתו, עם ממוצעים של 14.0 נקודות ו-7.4 ריבאונדים למשחק, אך בשתי העונות לא העפילה פלורידה לטורניר אליפות המכללות.
לאחר שלא נבחר על ידי אף קבוצה בדראפט ה-NBA 2016, חתם פיני-סמית' על חוזה בלתי-מובטח ל-3 עונות בדאלאס מאבריקס.
בעונת החמיץ 61 משחקים בשל דלקת גידים בברכו השמאלית.
לקראת עונת חתם על הארכת חוזה בדאלאס ל-3 עונות נוספות עבור כ-12 מיליון דולר.
ב-18 בנובמבר 2019 קלע שיא קריירה של 22 נקודות במשחק מול סן אנטוניו ספרס.
ב-4 באוגוסט 2020 פיני-סמית' קלט 16 ריבאונדים בניצחון 114–110 על סקרמנטו קינגס.
ב-8 באוגוסט קלע שיא של 27 נקודות ושיא של שש שלשות בניצחון 136–132 מול מילווקי באקס.
המאבריקס העפילו לפוסט-סיזן לראשונה מאז 2016 ובמהלכו שיחקו מול לוס אנג'לס קליפרס.
פיני-סמית' ערך את הופעת הבכורה שלו בפלייאוף ב-17 באוגוסט, כשרשם תשע נקודות, ארבעה ריבאונדים, שני אסיסטים ושתי חטיפות בהפסד 118–110 במשחק הראשון.
המאבריקס הודחו בסופו של דבר על ידי הקליפרס לאחר שישה משחקים.
ב-5 באפריל 2021, פיני-סמית' רשם שיא עונתי של 23 נקודות, לצד שישה ריבאונדים וארבעה אסיסטים, בניצחון 111–103 על יוטה ג'אז.
בפלייאוף באותה השנה, בפעם השנייה ברציפות, המאבריקס התמודדו מול הקליפרס במהלך הסיבוב הראשון של הפלייאוף.
ב-22 במאי, פיני-סמית' רשם 18 נקודות וחמישה ריבאונדים בניצחון 113–103 במשחק הראשון.
המאבריקס הודחו על ידי הקליפרס בשבעה משחקים, למרות מאמץ של פיני-סמית' עם 18 נקודות ו-10 ריבאונדים בהפסד 126–111 של המאבריקס במשחק 7.
ב-12 בפברואר 2022, פיני-סמית' חתם על הארכת החוזה לארבע שנים בשווי 52 מיליון דולר.
ב-30 במרץ הוא קלע שיא קריירה של 28 נקודות בניצחון 120–112 על קליבלנד קאבלירס.
המאבריקס ניצחו את יוטה ג'אז בסיבוב הראשון של הפלייאוף ועלו מול פיניקס סאנס בסיבוב השני.
במשחק 4 של גמר המערב, פיני-סמית' רשם 23 נקודות, שישה ריבאונדים ושני אסיסטים.
ב-6 בפברואר 2023, פיני-סמית' הועבר בטרייד, לצד ספנסר דינווידי, בחירת סיבוב ראשון לא מוגנת ב-2029, ובחירות סיבוב שני ב-2027 ו-2029, לברוקלין נטס בתמורה לקיירי אירווינג ומרקיף מוריס.
ב-29 בדצמבר 2024, פיני-סמית' הועבר בטרייד, לצד שייק מילטון ל-לוס אנג'לס לייקרס בתמורה ל 3 בחירות סיבוב שני, דיאנג'לו ראסל ו- מקס לואיס.
דורטה מורטורי (; נולדה ב-24 בדצמבר 1992) היא זמרת וכותבת שירים אלבנית-קוסובורית-גרמנייה.
דורטה מורטורי נולדה למשפחה אלבנית-קוסובורית בנירנברג שבגרמניה.
מילדותה הושפעה דורטה ממוצאה האלבני ופעלה בתחום המוזיקה האלבנית, היא מופיעה עוד מימי בית הספר היסודי (למדה בעיר פירט) שלה תחת השם דורטה דורה.
את פריצת הדרך שלה עשתה בקוסובו בשנת 2011, שם היא הוציאה את שירה הראשון "Vete kërkove".
בשנת 2016 הופיעה לראשונה בראש המצעד האלבני עם שירה "Ayo" והתפרסמה במדינה כשהיא הופכת לאחת הזמרות הפופ בצמרת המוזיקה האלבנית.
במסגרת עבודתה מופיעה דורטה עם אמנים אלבנים רבים.
בשנת 2018 החליטה להוציא יחד עם האמן האלבני פלורי מומייסי שזכה בפסטיבל הבינלאומי "Kenga Magjik" את השיר "Trendafil" (ורד), השיר כבש גם הוא את פסגת המצעד האלבני והיה להיט במדינה.
באפריל 2019 פרצה מורוטורי בינלאומית עם שירה "Zemer" (לב) שנוצר בשיתוף פעולה עם הראפר האלג'יראי סולקינג.
השיר זכה למעלה מ-300 מיליון צפיות ברשת היוטיוב ונכנס לפסגת המצעד האלבני.
בנוסף לכך השיר זכה למיקום במצעדי המדינות: בלגיה, צרפת ושווייץ.
בחודש פברואר 2020 הוציאה דורטה שיר בשפה הגרמנית יחד עם הראפר האלבני-גרמני אזט, שזכה לשם "Lass Los".
הסינגל הגיע למצעדים בשווייץ, גרמניה, אוסטריה ואלבניה עצמה.
דוריאן גריי הוא סרט משנת 1970 עיבוד לרומן "תמונתו של דוריאן גריי" מאת אוסקר ויילד, שיצא לאור ב-1890. בתפקיד הראשי מככב השחקן הלמוט ברגר.
משמעות שם הסרט באיטלקית הוא "אל ששמו דוריאן".
את הסרט ביים מאסימו דאלאמנו, והפיק הארי אלן טאוורס.
הסרט מדגיש את הדקדנטיות והארוטיקה של הסיפור, על רקע לונדון בשנות ה-70 של המאה ה-20. המהפכה המינית של סוף שנות השישים ותחילת שנות השבעים מספקת רקע הולם להרפתקאותיו של דוריאן בגרסה זו.
כמו כן סגנון הביגוד והאופנה של שנות השבעים מסמל את העולם האסתטי והדקדנטי של סוף המאה התשע עשרה שברומן.
דעות המבקרים על הסרט היו מעורבות.
מצד אחד יש שראו בסרט שטויות וניצול מיני, ואילו אחרים ציינו שהסרט צולם בתקופה ייחודית במאה העשרים, כאשר הייתה פתיחות בנושא מיניות, שאפשרה להציג בסרט סצנות שבספר הוזכרו במרומז.
הבדל ניכר בין גרסה זו לרומן קיים בסצנת הסיום.
במקום שדוריאן קורע בסכין את התמונה (ובכך הורג את עצמו), בסרט הוא מתאבד בכוונה באמצעות הסכין.
הלמוט ברגר – דוריאן גריי
ריצ'רד טוד – בזיל הולוורד
הרברט לום – הנרי ווטון
מארי לילידאל – סיביל ויין
איסה מירנדה – גברת רוקסטון
אלאונורה רוסי דראגו – גברת קלוסטון
מריה רום – אליס קמפבל
דוֹרִיאַת (בסינדרין: "הממלכה השמורה") הייתה ממלכת העלפים שהוזכרה בספריו של טולקין אשר מהסינדר שהתקיימה במחצית השנייה של עידני העצים ורוב העידן הראשון.
במשך אלפי שנים דוֹרִיאַת הייתה סגורה בפני העולם החיצון עקב מחגורת מליין ורוב הזמן נשלטה תחת המלך תינגול האפור ואשתו מלין המיא, עד שהיא הכריזה מלחמה כנגד מורגות וסגנו סאורון.
ארטנור, היה שמה הראשון של דוֹרִיאַת, פירושו 'הארץ שמעבר'.
שם זה ניתן לדוריאת כאשר תינגול ביסס שם את ממלכתו.
דוריאת הייתה ממוקמת באמצע בלריאנד, בין ארד גורגורות (הרי האימה), מצפון לאנדרם אשר בדרום, לטלת דירנן (המישור השמור של נרגותרונד) ממערב ואסטולד שבמזרח.
זו הייתה ממלכת יערות אשר נהר הסיריון חילקה לחצי, יער ברתיל במערב ויערותיה הגדולים במזרח, יער רגיון אשר בו שכנה מנגרות (אלף המערות) ויער נלדורת, נהר האסגלדוין עבר ביניהם וחילקם לשניים.
בנוסף, יערות ברתיל ונאן אלמות נחשבו יערות בשטחי דוריאת שהיו כפופים לשליטת תינגול, אם כי לא בפיקודו הישיר, והיו מחוץ למחגרת מליין.
אאול, אבי מיגלין, העלף האפל החכיר את נאן אלמות מתינגול, לאחר ששילם בחרב אנגלאכל.
אנשי האדין של הלת, והלדין, התגוררו בברתיל באישור תינגול.
הם שלטו בעצמם, אך שיתפו פעולה עם סיירי דוריאת.
המלך אלווה, תינגול מדוריאת, הלא הוא מלך הסינדר הגבוה, ראה את כל בלריאנד מממלכתו שלו, מהגיליון ועד ים בלגיר.
הווניר והנולדור שהו וחיכו ליד יערות רגיון ונן אלמות במסע הגדול אל טול ארסאה, האי הבודד אשר הולאר הקימו למענם עד שיגיעו הטלרי.
ומלכם אלווה אבד בנן אלמות (שם פגש את מליין), וכשאולמו הולא חזר בשבילם, חלקם נשארו מאחור, בהמתנתם למלכם האובד.
הם נודעו כעלפי הסינדר או העלפים האפורים, וכאשר תינגול חזר הוא הפך להיות למלכם ושליטם, ושלט מדוריאת.
יערות נלדורת ורגיון היו ממוקמים במרכז בלריאנד, והיו משכנם של המלך תינגול ומליין.
אנשיהם היו אנשי הטלרי שלא נענו לקריאת הולאר להצטרף אליהם בממלכה הברוכה אמן.
כל העלפים מבלריאנד, החל מחרשי הספינות של קירדן בפלס, וכלה בעלפים הירוקים של אוסיריאנד, ראו בתינגול כאדונם.
במהלך העידן הראשון והשני שבהם מלקור היה כפות בשרשראות אנגינור, בלריאנד הייתה שלווה.
עם זאת, בסוף העידן הראשון מליין חזתה שהרוע עוד יבוא, ותינגול קרא לעזרתם של הגמדאים מבלגוסט לסייע בבניית מבצרים להגנת עמו.
הם גם עזרו ליצור עבורם מצבורי כלי נשק חזקים וטובים יותר שהיו מסוגלים להתמודד טוב יותר עם האורקים של הצפון.
מבצר זה נבנה מתחת לאדמה בצדו הדרומי של נהר האסגלדוין, וכונה מנגרות (אלף המערות), והפך לבירת תינגול.
לרוב, העלפים התגוררו בקבוצות מפוזרות ברחבי בלריאנד, והתאספו רק במספר גדול יותר בנלדורת וברגיון (אזור זה יחד נקרא אגלדור) ולאורך הפלס.
במהלך העידן השלישי שבו היה כפות מלקור בשרשראות אנגינור, המשיך תינגול לחמש את אנשיו בסיוע הגמדאים אשר מנוגרוד ובלגוסט כעושו על פי עצתה של מליין.
לאחר שחרורו של מלקור, ההתקפתו על שני העצים עם אונגוליינט והמנוס לארץ התיכונה, החמיר המצב בבלריאנד.
אונגוליינט ברחה דרומה מהבלרוגים לאחר עימותה עם מלקור, שמעכשיו נקרא מורגות (השר האפל של העולם), ועברה דרך יערות דוריאת.
זמן מה לאחר מכן עזבו כוחות מורגות את אנגבנד והסתערו על בלריאנד ממזרח וממערב בקרב הראשון של בלריאנד.
במזרח הוביל המלך תינגול את כוחות בלריאנד, בסיוע דנתור וננדור והעלפים שלהם מאוסיריאנד, והביס לחלוטין את האורקים בצבא המזרחי.
דנתור נהרג על יד אמון ארב, ולוחמיו הנותרים התמזגו עם גמדאי ההרים הכחולים והתאחדו תחת צבא הסינדר של המלך תינגול.
עם חזרתו למנגרות נודע לתינגול כי הצבא המערבי של מורגות גבר על צבא קירדן והפלס.
תינגול אסף כמה שיותר מאנשיו ורכב חזרה לנלדורת ולרגיון, ומליין הוציאה את כוחה והקיפה את האזור בחגורת קסם הנקראת מחגורת מליין.
לפיכך, האזור שנקרא אז אגלדור נקרא עכשיו רשמית בשם דוריאת, "הממלכה השמורה".
הקרב הראשון של בלריאנד היה הפעם היחידה שהמלך תינגול הוביל את כוחותיו לקרב אל מחוץ לתחום ממלכתו.
לאחר מכן, עלפי דוריאת לחמו אך ורק לשם הגנה, ושמרו על גבולותיהם ועל מעברי הנהר החשובים הסמוכים.
כאשר הנולדור חזרו לארץ התיכונה בתחילת העידן הראשון, תינגול סירב לארחם אותם בדוריאת, למעט ילדי פינרפין, שהיו קשורים אליו בקשר דם על ידי אחיו אולווה.
מאוחר יותר כאשר הגיע האדם לבלריאנד, הם גם כן סורבו להיכנס, אך לבקשתו של פינרוד, תינגול נתן להלדין ואנשיו את אישורו לעבור ולגור ביער ברתיל, אשר בתחומי ממלכת דוריאת.
במהלך כל שאר העידן הראשון, בעוד הנולדור נלחמים במלחמותיהם עם מורגות, דוריאת עמדה בלתי מעורערת ומרוחקת, וסירבה לקחת חלק במלחמות.
עם זאת, בסופו של דבר, זרוע מורגות נמתחה אל מעבר לתחומי דוריאת, וממלכת תינגול שמורה עדיין הייתה, אך כוחה החל להתערער כפי שנאמר בשירת לית'יאן, כאשר ברן, בנו של ברהיר ואדון האדין, עבר דרך החגורה כפי שמליין חזתה, והגיע לנלדורת.
משהבין כי בתו האהובה לותיין התאהבה בו, קבע המלך תינגול כי הוא לא יאפשר להם להתחתן אלא אם כן ברן יערוך מסע להשבת הסילמרילים ממורגות, וכך מתחיל המסע אחר הסילמרילים.
לאחר החיפוש אחר הסילמריל, קרכרות, זאבו העצום של מורגות פרץ גם הוא את החגורה, אך תינגול, ברן וסיירי תינגול בלג ומבלונג צדו והרגו את החיה.
בסופו של דבר, מסעו של ברן הסתיים כך שברשותו של תינגול אחת מאבני הסילמרילים.
ברן ולותיין, שבאו בברית נישואין לאחר שחזרו מן המתים, עזבו את דוריאת ועברו לגור באוסיריאנד, באי טול גלן אשר בנהר האדורנט.
לאחר הנירנית ארנוידיאד (קרב הדמעות לאין מספר) נותרו רק שלוש ממלכות-עלפים העומדות על תילן: נרגותרונד, גונדולין ודוריאת.
נרגותרונד נפלה זמן קצר לאחר מכן, כפי שסופר ב"נרן אי כין הורין" (סיפור ילדי הורין).
מחשש שבני המזרח האכזריים ישבו את בנה ויהפכהו לעובד, שלחה מורוון את בנה היחיד טורין מהיתלום, אל דוריאת שם הוא יהיה בטוח עד לבגרותו, כשברח מהממלכה ועבר לחיות לצד פורעי החוק, אמו ואחותו, מורוון וניינור ניניאל התגוררו שם, עד שאבדו.
הורין, שנלכד בנירנת ושוחרר מאנגבנד לאחר מות בנו טורין מידי גלאורונג, מחלץ את הנאוגלמיר מחורבת נרגותרונד.
נוסע לדוריאת, שם הוא זורק אותו לרגלי תינגול.
מליין נוזפת בו, והורין, שנרפא מהטירוף של מורגות על ידי מליין, מרים את הנאוגלמיר ומגיש אותו לתינגול לפני שעזב את דוריאת ונעלם מההיסטוריה.
תינגול, שבבעלותו היצירה הגדולה ביותר של העלפים (הסילמריל של פאנור) והגמדאים (הנאוגלמיר) מחליט למזג את השניים.
הוא משכנע חבורה של נפחים מנוגרוד לשחזר את הנאוגלמיר ההרוס ולשלב בו את הסילמריל.
ברגע שהעבודה הושלמה, ויצירות הפאר של העלפים והגמדאים התמזגו לכדי יצירה אחת, קוראים הגמדאים לתינגול, הוא בא לקחת אותה ולענוד אותה.
הגמדאים אשר חושבים שתינגול אינו עומד לשלם להם על עמלם עוצרים אותו, ודורשים את תשלומם.
תינגול מתנשא מעליהם (ביודעו כי הם חושקים בסילמריל ולא חפצים בתשלום האמיתי), המילים מרגיזות את הגמדאים והם הורגים אותו.
הגמדאים מנסים להימלט מדוריאת, אך רובם נהרגים והנאוגלמיר מוחזר לידי העלפים.
לאחר מותו של תינגול, מליין מלאת הצער עוזבת את דוריאת ומוציאה את כוחה מדוריאת, מחגורת מליין נופלת ודוריאת נחשפת לעיני מלקור.
מליין עזבה אחר שאמרה למבלונג לשלוח את הנאוגלמיר לברן ולותיין כיוון שהסילמריל שהם עקרו מכתר מורגות צורף בו, היא נעלמת מארץ התיכונה וחוזרת לולינור, שם לא עוזבת יותר לעולם את גני לוריין.
דוריאת נמצאת כעת ללא הגנה.
שני גמדאים אשר ניצלו מדוריאת חוזרים ומספרים גרסה מעוותת של האירועים למלכם בנוגרוד.
גמדאי נוגרוד מקימים צבא ותוקפים את דוריאת כנקמה.
שני הצדדים סופגים אבדות כבדות, אך הגמדאים מנצחים.
היכלי מנגרות, אשר בהם שפע של כלי נשק ושריונות נוצצים נבזזים, רבים מתושביו נהרגים, והגמדאים מתחילים את המסע הארוך הביתה עמוסי שלל המלחמה, כולל הנאוגלמיר (אותו לא הספיק מבלונג לשלוח לברן ולותיין).
בסרן אתרד הם מותקפים על ידי כוח של העלפים הירוקים בראשות ברן ובעזרת האנטים מאוסיריאנד מחסלים את כוח הגמדאים ומחזירים את הנאוגלמיר.
דיור אלוכיל, בנם של ברן ולותיין ויורש תינגול, חוזר לדוריאת עם אשתו נימלות', ושני בניהם אלורד ואלורין ובתם אלווינג.
הוא מתחיל לבנות מחדש את הממלכה והיא חוזרת לתפארת ימי קדם, אך רק לזמן קצר.
ברן מעניק את הנאוגלמיר ללותיין, שעונדת אותו, ויופייה ויופיו יחדיו מעשירים את ביתם אשר בטול גלן.
עם זאת, עד מהרה ברן ולותיין מתים בפעם השנייה ומשאירים את העולם מאחור לנצח (יש האומרים כי יופייה של לותיין יחד עם הנאוגלמיר היה הדבר הכי יפה שממזרח לאמן, וכי יופי זה החיש את קץ חייהם).
הנאוגלמיר וסילמריל שלהם מובאים לדיור.
זמן קצר לאחר מכן, דורשים בני פאנור בעקבות השבועה להחזיר את הסילמריל.
דיור מסרב, ובניו של פאנור פולשים לדוריאת, ואז מתרחש קטל העלף בעלף השני.
קלגורם, קורופין וקרנתיר נהרגים, כמו גם דיור, נימלות' אשתו, ושני בניו אלורד ואלורין.
אנשי דוריאת נהרגים או נמלטים וכך בא הקץ על ממלכת דוריאת.
אלווינג לוקחת את הנוגלמיר ונמלטת עם שרידי דוריאת לשערי הסיריון, ומתחתנת עם אארנדיל, אשר בזמנו יפליג אל ולינור ויציל את הארץ התיכונה מזרוע מורגות.
דורי סהר (נולד ב-8 בינואר 2001) הוא כדורסלן ישראלי המשחק בעמדות הקלע והסמול פורוורד באליצור נתניה מליגת העל בכדורסל.
סהר נולד ב-8 בינואר 2001 בתל אביב.
בכיתה א' הוא החל להתאמן במחלקת הילדים של מכבי תל אביב, שם המשיך בכל קבוצות הילדים והנוער.
בשנת 2018 זכה סהר עם קבוצת הנוער באליפות המדינה, כשב-4 משחקים בפלייאוף העמיד ממוצעים של 11.5 נקודות, 5.0 ריבאונדים ו-3.5 אסיסטים ב-30.9 דקות.
באותה שנה הקבוצה הפסידה במשחק גמר הגביע להפועל עמק יזרעאל.
ב-20 בדצמבר 2018 הגיע סהר עם תיכון חדש תל אביב לגמר ליגת העל לתיכונים, שם יחד עם דני אבדיה הוביל את הקבוצה לניצחון על תיכון כצנלסון ולזכייה באליפות.
בפלייאוף עונת 2018/2019 בליגת העל לנוער שותף סהר ב-6 משחקים בהם העמיד ממוצעים של 17.0 נקודות, 6.8 ריבאונדים ו-3.6 אסיסטים ב-35.6 דקות.
סהר הוביל את הקבוצה לזכייה בדאבל כשבמשחק הגמר מול הפועל תל אביב קלע 22 נקודות.
ב-2 בפברואר 2019 הצטרף סהר לסגל הבוגר של מכבי תל אביב.
עד תום העונה שותף סהר ב-6 משחקים, בהם קלע 0.5 נקודות ב-2.3 דקות למשחק.
בתום העונה הוא זכה עם הקבוצה באליפות המדינה בכדורסל.
ב-8 באוגוסט 2019 הושאל סהר למכבי הוד השרון, כשהוא משחק לסירוגין במכבי תל אביב במסגרת הכרטיס הכפול.
באותה עונה בהוד השרון הוא שותף ב-18 משחקים, בהם העמיד ממוצעים של 5.7 נקודות, 4.2 ריבאונדים ו-2.6 אסיסטים ב-22.6 דקות למשחק.
במכבי הוא שותף ב-16 משחקים, בהם העמיד 1.8 נקודות ו-1.1 ריבאונדים ב-7.4 דקות בממוצע למשחק.
בתום העונה הוא זכה עם הקבוצה באליפות נוספת.
בעונת שותף סהר ב-12 משחקים בהם העמיד ממוצעים של 2.9 נקודות ו-1.1 ריבאונדים ב-7.4 דקות.
באותה עונה זכה סהר עם הקבוצה בטרבל מקומי, כשזכה בגביע ווינר סל, גביע המדינה ובאליפות המדינה.
ב-6 ביולי 2021 חתם סהר לשלוש שנים בבני הרצליה.
בעונת שיחק באליצור עירוני נתניה מהליגה הלאומית בכדורסל, ובעונה הבאה שיחק במכבי עירוני רעננה מאותה הליגה.
סהר הוא בנה של הדוגמנית ומנחת הטלוויזיה לשעבר אלונה פרידמן-סהר.
דורי נאומנקו בר עמי (נולדה ב-21 באוקטובר 1963) היא מדבבת, שחקנית קולנוע, תיאטרון וטלוויזיה ישראלית.
נאומנקו היא בוגרת בית הספר למשחק "בית צבי".
ב־1992 הופיעה בהצגה הקומיקאים עם ספי ריבלין וששון גבאי.
ב־1993 הופיעה בהצגה משרתם של שני אדונים בהבימה.
ב־1999 הופיעה בהצגה יוליוס קיסר בהבימה.
ב־1994 הופיעה בתפקיד ראשי בסרט "בשם האהבה" בבימוי עידית שחורי בתפקיד גליה.
דמותה בסרט נשואה למושיק (דן תורג'מן) ויש להם בת קטנה.
חיי הנישואין של הזוג עולים על שרטון לאחר שהבעל מתאהב בחברה של גליה.
ב־1998 הופיעה בתפקיד משני בסדרת הטלוויזיה "כסף קטלני".
ב־2003 שיחקה בתפקיד משני בסדרת הטלוויזיה "משחק החיים", בה גילמה את גילה, אמם של ארז (רון שחר) ושירן חסון(אפרת בוימולד).
היא נשואה לזמר והגיטריסט אופיר בר עמי, גרה בראש העין.
דוריבאל סילבסטר ז'וניור (בפורטוגזית: Dorival Silvestre Júnior; נולד ב-25 באפריל 1962) הוא כדורגלן עבר ומאמן כדורגל ברזילאי.
ז'וניור שיחק בעמדת הקשר ההגנתי.
הוא נולד באראקווארה שבסאו פאולו, וערך את הופעת הבכורה שלו בבוגרים בקבוצת עיר הולדתו פרוביאריה ב-1982. שנתיים לאחר מכן, לאחר תקופה קצרה במריליה (במדיה שיחק בנוער), הוא עבר לגוארני.
בשנת 1985 החל ז'וניור לשחק במדינת סנטה קטרינה, תחילה במדי אוואי ולאחר מכן בז'וינוויל (בה זכה באליפות סנטה קטרינה בכדורגל).
ב-1988 חזר למדינת הולדתו ושיחק במדי סאו חוסה וקוריטיבה.
ב-1989 הצטרף ג'וניור לפלמיירס, בה שיחק עד 1992. בשנה שלאחר מכן נמכר לגרמיו, עימה זכה בקמפאונטו גאוצ'ו (אליפות ריו גראנדה דו סול), ולאחר מכן הצטרף לז'ובנטודה ב-1994 וזכה עימה באליפות הסרייה ב'.
לאחר מכן שיחק ז'וניור תקופות קצרות בארסאטובה, מאטוננסה ובוטפוגו-SP, במדיה פרש.
מיד לאחר פרישתו ב-1999 החל ז'וניור לשמש כעוזרו של לואיס קרלוס פריירה במאטוננסה, והמשיך בתפקיד זה גם באינטר דה לימיירה, אתלטיקו סורוקאבה, גוארני, פאוליסטה וסנטו אנדרה.
באפריל 2002, בזמן ששימש עוזר מאמן בפיגיירנסה, מונה ז'וניור לראשונה למאמן ראשי בפרוביאריה.
הוא עזב את הקבוצה במאי אותה שנה כדי לחזור לפיגיירנסה כמנהל ספורטיבי.
בספטמבר 2003 הוא מונה למאמן הראשי של הקבוצה במקום פריירה.
הוא זכה עם הקבוצה באליפות סנטה קטרינה ב-2004, אך פוטר ב-20 בדצמבר אותה שנה.
שלושה ימים לאחר שעזב את פיגיירנסה מונה ז'וניור למאמן פורטלזה, ממנה פוטר ב-30 במרץ.
במאי 2005 חתם בקריסיומה, אותה עזב ב-8 ביולי לטובת ז'ובנטודה.
עם זאת, הוא פוטר מקבוצתו החדשה ב-29 ביולי לאחר ארבעה משחקים בלבד.
ב-8 בנובמבר 2005 מונה ז'וניור למאמן רסיפה, עימה זכה ב-2006 באליפות פרנמבוקו, אך פוטר מתפקידו ב-15 באוגוסט.
ב-6 בספטמבר מונה למאמן אוואי, אך עזב אותה ב-17 באוקטובר לטובת סאו קייטנו, אותה לא הצליח להציל מירידה לליגת המשנה.
ב-8 במאי 2007, לאחר שהוביל את סאו קייטנו לגמר קמפאונטו פאוליסטה (אליפות סאו פאולו), בו הפסידה לסנטוס, מונה ז'וניור למאמן קרוזיירו.
ב-3 בדצמבר, אף על פי שסיימה חמישית באליפות ברזיל בכדורגל 2007, פיטרה אותו הקבוצה.
ב-4 בינואר 2008 הוצג ז'וניור כמאמן קוריטיבה, בה שיחק בעבר.
ב-13 בנובמבר הודיע שיעזוב את המועדון בתום העונה וב-12 בדצמבר 2008 מונה למאמן ואסקו דה גאמה.
הוא הוביל את המועדון לעלייה מהסרייה ב', אך הודיע על עזיבתו ב-27 בנובמבר 2009 לאחר שלא הסכים לתנאי החוזה החדש.
ב-5 בדצמבר 2009 מונה למאמן סנטוס.
הוא הוביל את הקבוצה לזכייה באליפות סאו פאולו וב ב-2010 עם כוכבים כגון ניימאר, גאנסו ורוביניו.
ב-15 בספטמבר 2010 הסתכסך עם ניימאר במהלך הניצחון 4–2 על אתלטיקו גויאניינסה; החלוץ דרש לבעוט בעיטת עונשין לה הוביל, אך ז'וניור התעקש שמרסל יבעט אותה.
מרסל כבש את הפנדל, אך ניימאר סירב למסור לו את הכדור במהלך המשחק.
ב-21 בספטמבר הוא השאיר את ניימאר מחוץ לסגל לקראת המשחק נגד קורינתיאנס, ושעות ספורות לאחר מכן פוטר.
ארבעה ימים בלבד לאחר פיטוריו מסנטוס מונה ז'וניור למאמן אתלטיקו מיניירו במקום ונדרליי לושמבורגו.
הוא הצליח להשאיר את הקבוצה בליגה, אך פוטר ב-7 באוגוסט 2011 לאחר הדחה מהגביע והפסד בגמר אליפות מינאס ז'ראיס.
ב-12 באוגוסט מונה ז'וניור למאמן אינטרנסיונל, עימה זכה בקמפאונטו גאוצ'ו (אליפות ריו גראנדה דו סול), אך פוטר ב-20 ביולי 2012. חמישה ימים לאחר מכן מונה למאמן פלמנגו, אך ב-16 במרץ 2013 עזב את המועדון לאחר שדחה קיצוץ בשכר.
ב-10 ביולי 2013 חזר ז'וניור לוואסקו דה גאמה, אך הוא פוטר ב-28 באוקטובר כשהקבוצה בסכנת ירידה.
ב-11 בנובמבר הוא מונה למאמן פלומיננסה והציל אותה מהירידה.
הוא עזב את הקבוצה ב-10 בדצמבר.
ב-3 בספטמבר 2014 חתם ז'וניור בפלמיירס.
הוא נמנע בקושי מירידה עם הקבוצה ופוטר ב-8 בדצמבר.
ב-9 ביולי 2015 הוא חזר לסנטוס, והוציא את הקבוצה מסכנת ירידה למקום השביעי תוך שהוא מוביל אותה לגמר הגביע הברזילאי.
בעונה הבאה הוביל את הקבוצה לזכייה בקמפאונטו פאוליסטה ובאליפות ברזיל בכדורגל 2016, אך ב-4 ביוני 2017, לאחר הפסד 0–1 בחוץ לקורינתיאנס ועם שלוש נקודות בלבד מתוך 12, הוא פוטר.
ב-5 ביולי מונה ז'וניור למאמן סאו פאולו, אך פוטר ב-9 במרץ 2018 לאחר הפסד לפלמיירס.
ב-28 בספטמבר חזר לפלמנגו, ועזב לאחר סיום העונה בדצמבר.
ב-27 בדצמבר 2019 הוא מונה למאמן אתלטיקו פרנאאנסה, ופוטר ב-28 באוגוסט 2020 לאחר ארבעה הפסדים רצופים (אף על פי שבשלושה מהם לא היה נוכח לאחר שנמצא חיובי ל-COVID-19.
ב-28 במרץ 2022 מונה ז'וניור למאמן סיארה.
הוא הוביל את המועדון לשישה ניצחונות רצופים בשלב הבתים של עונת 2022 בגביע סודאמריקנה, והפך לראשון שעושה זאת.
באותה עונה הגיעה הקבוצה לרבע גמר גביע סודאמריקנה.
ב-10 ביוני 2022 הוא חזר לכהונה שלישית בפלמנגו במקום פאולו סוזה המפוטר.
הוא הוביל את הקבוצה לזכייה בגביע ובגביע ליברטדורס 2022, אך עזב ב-25 בנובמבר עם תום חוזהו.
ב-20 באפריל 2023 חזר ז'וניור לסאו פאולו, ועזר לה לזכות בגביע הראשון בתולדותיה לאחר ניצחון 2–1 על קבוצתו לשעבר פלמנגו.
ב-7 בינואר 2024 שוחרר ז'וניור מסאו פאולו ושלושה ימים לאחר מכן אישרה אותו קונפדרציית הכדורגל הברזילאית כמאמנה הבא של נבחרת ברזיל בכדורגל עד מונדיאל 2026. ב-28 במרץ 2025 פוטר ז'וניור מאימון נבחרת ברזיל לאחר תבוסתה של נבחרת ברזיל לנבחרת ארגנטינה בתוצאה 1–4 במסגרת מוקדמות מונדיאל 2026.
ז'וניור הוא אחיינו של כדורגלן העבר הברזילאי דודו.
בנו לוקאס סילבסטר משמש כעוזרו מאז 2010. בספטמבר 2019 אובחן כחולה בסרטן הערמונית, ממנו החלים כעבור חודש.
דורי (דורון) סער הוא קצין בצה"ל בדרגת אלוף-משנה, המשמש כמפקד חטיבת הזקן.
קודם לכן שימש כמפקד גדוד 53 וכקצין אג"ם אוגדת איו"ש.
סער נולד וגדל בכפר סבא.
בשנת 2007 התגייס לצה"ל ועבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מפקדי טנקים וקורס קציני שריון.
בהמשך מונה למפקד פלוגת בזק בגדוד 53 ופיקד על הפלוגה במבצע צוק איתן.
לאחר מכן מונה לקצין אג"ם של חטיבה 188.
ביוני 2020 הועלה לדרגת סא"ל ומונה למפקד גדוד 53 ופיקד על הגדוד במהלך מבצע שומר החומות.
בתקופתו הגדוד עוטר באות הערכה מטעם הרמטכ"ל ובפרס הרמטכ"ל ליחידות מצטיינות לשנת 2021–2022.
לאחר מכן מונה לקצין אג"ם אוגדת איו"ש.
ב-21 באוגוסט 2024 הועלה לדרגת אל"ם ומונה למפקד חטיבת הזקן.
סער מתגורר בכוכב יאיר, נשוי ואב לשניים.
דורי טפר (נולד ב-5 במרץ 1973) הוא שחקן, מדבב ועורך ישראלי.
טפר בוגר הסטודיו למשחק ניסן נתיב בשנת 1998. טפר שימש כמנחה בערוץ הילדים (1998-2001), לצד ליאת אחירון, מיכל ינאי, נמרוד רשף, דנה דבורין ו- ארז בן הרוש.
בשנת 1998 הוא שיחק בסדרה "עולמו המופלא של אוגוסטוס אגדתי" שכתבה שרון קנטור וביים נתן גור לוי.
באותה שנה השתתף בסדרה המופע של גורו וגוגול.
ושיחק בסדרת הטלוויזיה המצליחה טירונות, אברמל'ה מלמד, חייל ממשפחה חרדית שניתקה איתו קשר על רקע גיוסו לצבא.
ב-1999 הוא שיחק בסרט הילדים "הכבש השישה עשר" על פי שיריו של יהונתן גפן לצד כוכבי ערוץ הילדים.
באותה שנה השתתף כשחקן ומחבר מוזיקה מקורית לפסנתר בהצגה "ואז התחבקנו" שזכתה במקום הראשון בפסטיבל עכו.
ב-2000 הוא שיחק שוב עם כוכבי ערוץ הילדים בסרט הילדים "כובע קסמים" על פי שירי משוררים קלאסיים.
בשנת 2001 שיחק בסרט הילדים "ורק אני לא" המבוסס על שירי יהודה אטלס לצד כוכבי ערוץ הילדים.
באותה השנה שיחק בתיאטרון חיפה בהצגה אירמה לה דוס