tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
כשנכנסה לניתוח ברגל בזמן ששהתה על שולחן הניתוחים החליטו הרופאים שיש לנתחה בדחיפות בכתף והחתימו אותה על טופס הסכמה בעודה מטושטשת מסמים רפואיים.
הכתף נפגעה והתובעת ביקשה פיצויים.
בית המשפט הכיר בפגיעה באוטונומיה במקרה של טיפול רפואי שהתובעת הסכימה לו בהיעדר מידע מספיק.
החידוש בפסק הדין הוא שעל אף שנקבע כי התובעת הייתה מסכימה לטיפול אילו נמסר לה המידע הנדרש, עצם הפגיעה באוטונומיה באמצעות הסכמה שלא מדעת כזו עולה כדי רשלנות.
בעניין מרדכי נ' קופת החולים הכללית נולד התובע כשהוא סובל משיתוק בגפה העליונה.
בית המשפט קבע שהייתה התרשלות של הצוות המיילד בכך שהוחלט לבצע לידה רגילה ולא ניתוח קיסרי וכן כי אם היה מבוצע ניתוח קיסרי הנזק היה נמנע.
החידוש בפסק הדין הוא שלמרות שנסיבות המקרה לא הצביעו על הסתברות גבוהה להתרשלות, זאת מכיוון שכל הרישומים העידו על לידה תקינה, עדיין הרופאים הורשעו ברשלנות.
לפסיקת בית המשפט בתחום זה ישנה ותהיה השפעה מכרעת על המערכת הרפואית ובתחומים רבים היא אף מעצבת את מערכות יחסי הגומלין של הממסד הרפואי, שירותי הבריאות, הרופא והצרכן הנזקק לשירותי הבריאות.
כמו כן, כל דיני הביטוח ומערכת הביטוח הרפואי מושפעים בצורה ישירה מהחלטות בית המשפט בנושא.
מלבד השאלות הנוגעות למקרים השונים והדילמות השונות הקשורות למבנה העוולה, עולות מהנושא שאלות בעלות חשיבות מכרעת בתחומים חברתיים וכלכליים.
חלק ניכר משאלות אלו מיוצגות על ידי הגישה הכלכלית למשפט.
עילות הנזיקין נוצרו במטרה לבער התנהגות מזיקה ולכן התביעה בגין רשלנותו הרפואית של המטפל תוביל ליצירתו של מנגנון פיקוח איכותי שביכולתו למנוע או לפחות להפחית בצורה משמעותית את מקרי הרשלנות הרפואית.
דוגמה לשיפור איכות השירות הרפואי כתוצאה מתביעה בגין רשלנות רפואית (פס"ד פאר נ' קופר): מקרה שבו איבד החולה את רגלו רק משום שלא נבדקו עורקי רגליו לגילוי היצרות אפשרית שלהם.
אילו הייתה נערכת הבדיקה, לא היה החולה מאבד את רגלו.
חיוב הרופא בגין רשלנות רפואית במקרה דנן יוביל לכך שחולים הנתונים בסיטואציה דומה בעתיד יעברו הליך בדיקה מחשש של היצרות עורקים ולא יאלצו לאבד את רגלם במהלכו של הטיפול.
חברה המעמידה את האדם במרכז, חובה עליה לפצות בגין כל נזק שנגרם לו ובעיקר בגין נזק רפואי שהוא נזק בלתי-הפיך, שהתרחש במתחם האוטונומיה הפרטית ביותר שלו, בגופו.
הגישה הכלכלית למשפט, הבוחנת תמיד את סך התועלת החברתית, תצדד אף היא בתפיסה זו לעניין הרשלנות הרפואית, שכן למרות שמתקיימת עלות גבוהה המתבטאת בזמן ובמשאבים הנוספים הכרוכים בהחמרת הבדיקות, עדיין היא תהיה זולה יותר מאשר סכום הפיצויים בשילוב עם רצונו של הרופא להימנע מן הכתם הכרוך ברשלנות רפואית.
שני האופנים בהם יכול לבוא לידי ביטוי מנגנון ההרתעה:
תביעה בגין רשלנות רפואית חייבת להתבסס על רשלנותו של הרופא, כלומר חייב שתתקיים התנהגות לא סבירה בעלת אשם מצדו של הרופא.
עצם הכתם המקצועי והאישי הטמון בגורם האשם המצוי בתביעה בגין רשלנות רפואית משמש כמהלומה לשמם הטוב של הרופאים, ולכן סביר שירתיע אותם וישפר את איכות השירות.
מרבית הרופאים מבוטחים על ידי חברות ביטוח המתמחות ברפואה.
ריבוי תביעות המוגשות כנגד רופא רשלן יגררו סנקציות כלכליות חריפות ויובילו לכך שרופא כזה עלול לאבד את פוליסת הביטוח שלו או לשלם פרמיה ביטוחית גבוהה יותר שתנגוס ברווחיו.
התמודדות לא ראויה של חברות הביטוח עם הסיכונים הרלוונטיים: אי-הבחנה בין רופאים שהוגשו כנגדם תביעות בגין רשלנות ובין רופאים נקיים מתביעות יפגע ביעד החינוכי של מערכת התביעות.
הביטוח, בסיטואציה זו, לא רק שלא ישרת את מטרת ההרתעה שלשמה הוא יועד אלא אף יסלק את התמריץ הכלכלי עבור הרופאים לשפר את התנהגותם ואת אופן הטיפול.
אוסף של תביעות יוביל לסחרור במערכת הביטוח מה שיגרום להערכת יתר של פרמיית הביטוח כתוצאה מהערכה מופרזת של הסיכון הכרוך בעיסוק במקצוע הרפואה.
רופאים טובים ומקצועיים עלולים לעזוב כליל את המקצוע עקב העלויות השוטפות הגבוהות או עקב הערכה מופרזת שלהם על הסיכויים שלהם להיתבע.
העלייה הניכרת בפרמיית הביטוח של הרופאים לא תעצור אצל הרופאים אלא תגולגל הלאה לגורמים נוספים: במדינות עם ביטוח רפואי פרטי, כדוגמת ארצות הברית, פרמיית הביטוח הגבוהה סביר שתושלך לפחות בחלקה על האזרחים, צרכני שירות הבריאות.
במילים אחרות, מוצר הרפואה יתייקר בשוק הפרטי כתוצאה מעלייה בעלויות הייצור, מה שיוביל לתופעה המאוד שכיחה כיום בארצות הברית של פלח גדול מן האוכלוסייה שכלל אינו מבוטח בביטוח בריאות עקב העלויות הגבוהות הנלוות אליו.
במדינות עם שירות בריאות ציבורי, העלויות יגולגלו לסעיף הבריאות בתקציב ויבואו במקום הוצאות חלופיות או יגדילו את תקציב הבריאות.
שיקולי אי-יעילות כלכלית: ריבוי תביעות יוביל ליצירתה של מערכת רפואית דפנסיבית (הרפואה מתגוננת היא תופעה שלילית נפוצה בארצות הברית, בסקר שנערך דיווחו 75% מהרופאים בארצות הברית על שימוש בטכניקות של רפואה מתגוננת) העלולה לגרום לביצוע בדיקות מיותרות ולבזבוז משאבים.
על פי נוסחת הנד, נזק משתלם הוא נזק שעלות מניעתו גבוהה מתוחלת הנזק (מכפלת שווי הנזק בהסתברות להתרחשותו).
לכן, הרחבה ניכרת של מעגל התביעות עלולה לגרום לדחף מצידה של המערכת הרפואית לנסות ולמנוע גם נזקים משתלמים, דבר העומד בניגוד לשיקולי יעילות כלכליים.
פגיעה באיכות הרפואה: רופאים המצויים בנקודת בחירה בין טכניקות רפואיות שונות, כאשר האחת נושאת בחובה סיכון נמוך לפגיעה אך גם סיכוי נמוך להחלמה, בעוד האחרת נושאת בחובה סיכון גבוה לפגיעה אך גם סיכוי גבוה להחלמה מלאה, יטו לבחור תמיד בטכניקה הבטוחה יותר מבחינתם.
כלומר, הרופאים יבחרו באופן שיטתי באלטרנטיבה המפחיתה את סיכון האחריות על פני האלטרנטיבה המגדילה את סיכויי ההחלמה.
לדוגמה, רופא המתלבט האם ליילד אישה בלידה וגינאלית או בניתוח קיסרי, סביר שיבחר באלטרנטיבה של הניתוח הקיסרי גם כאשר סך התועלת בלידה וגינאלית גבוה יותר מאשר האלטרנטיבה, ולו רק בשל הסיכון הגבוה לתביעות אליו הוא נחשף במהלכה של לידה וגינאלית.
הרחבת עילת התביעה בגין רשלנות רפואית?
כיום, עילת התביעה ברשלנות רפואית מחייבת אשם.
השאלה היא האם יש מקום להרחיב את עילת התביעה בגין רשלנות רפואית למשטר של אחריות מוחלטת.
במצב בו רכיב האשמה בטל, ימסרו הרופאים ביתר קלות חוות דעת רפואיות המסייעות לניזוק שכן הם פחות חוששים מאימת כתם האשם המתלווה לתביעה שכזו.
משטר אחריות מוחלטת יוביל להפנמה טובה יותר של הסיכון אותו הטילו הרופאים על הניזוק שכן התמריץ הכלכלי להימנע בעתיד מלחזור על אותה השגיאה הוא חזק מאוד.
לעומת זאת, במשטר של רשלנות, התמריץ הכלכלי לא יכוון למטרה של הימנעות מטעויות בעתיד אלא דווקא להתחמקות מקריטריון הרשלנות על ידי עמידה בקריטריון המשפטי היבש של חוסר רשלנות.
כלומר, רופאים יתעלו מאמצים גדולים יותר לשם הצדקת טעויות קיימות במסווה של אי-אשם מאשר בהימנעות מטעויות עתידיות.
המערכת השיפוטית לא תידרש להתמודד עם כל מקרה פרטני ולבחון את סבירות התנהגותו של הרופא בכל רגע נתון.
די בכך שנוצר נזק כתוצאה מהליך רפואי על מנת לחייב את הרופא ברשלנות רפואית.
הסרת כתם האשמה תפגע בגורם ההרתעה של הרשלנות הרפואית ותגרום לעלייה במקרי ההתרשלות.
הטלת משטר של אחריות חמורה תגדיל את העלות שעל החברה לשלם בגלל שגם אנשים שנפגעו שלא בגלל התרשלות יקבלו פיצוי.
עלות זאת תמומן על ידי הרופאים, חברות הביטוח או המדינה, אך בסופו של דבר תגולגל על הציבור.
על-פי גישתו הכלכלית של Priest, הרחבת האחריות חותרת תחת שוק הביטוח מכיוון שהיא מגדילה באופן משמעותי את השונות בפול ביטוח קיים.
במאמרו הוא בדק את הקשר בין שינוי משטרים מרשלנות לאחריות מוחלטת לבין שוק הביטוח.
הוא מצא כי מאחר שיהיו שכבות שלמות באוכלוסייה שיחליטו לא לבטח את עצמן בשל ייקור הפרמיות, גדלה השונות בשוק.
הגדלת השונות בשוק המתבסס על שונות נמוכה כגון שוק הביטוח, גורמת לאי יציבות מערכתית ומגדילה את פוטנציאל הקריסה שלו.
תיאור זה הומחש היטב במשבר שוק הביטוח בארצות הברית בשנות השמונים.
כיום העיקרון המרכזי בפסיקת הפיצויים במקרים של רשלנות רפואית הוא פיצוי כגובה הנזק.
האם יש מקום לשנות עיקרון זה?
על פי הגישה הכלכלית למשפט, כפי שהיא מוצגת במאמרם של אריאל פורת ורוברט קוטר, שיטת פסיקת הנזק באופן הזה אינה יעילה כלכלית, שכן קיים רף סיכון מינימלי אליו היה המטופל חשוף מלכתחילה, בין אם הרופא היה בוחר נכונה ובין אם לאו.
מכיוון ששיקולי יעילות כלכלית דורשים מן הרופא הרשלן לשאת באחריות בגין הנזק שהוא גרם בשל רשלנותו ובגינו בלבד, יעילותו של התמריץ הכלכלי הטמון בקניסת הרופא תיפגע קשות אם נטיל עליו אחריות בגין סיכונים שאליהם לא הוא חשף את המטופל אלא המטופל היה חשוף אליהם מעצם הסיכון הטמון בכל פרוצדורה רפואית.
לכן, יש לתבוע מן הרופא רק את תוספת הסיכון השולית שאותה הוא גרם.
כלומר, החישוב הכלכלי הנכון במונחי יעילות הוא לפסוק פיצוי לניזוק בגובה ההפרש שבין הסיכון המינימלי לבין הסיכון המוגבר אליו נחשף המטופל כתוצאה מרשלנותו של הרופא.
לדוגמה, רופא מתלבט בין שתי אפשרויות לילד תינוק: לידה וגינאלית או ניתוח קיסרי.
לידה וגינאלית מטילה סיכון בגובה 200 עם סיכוי להתממשות של 0.1 (נזק צפוי של 20) בעוד שלידה בניתוח קיסרי מטילה סיכון בגובה 300 עם סיכוי להתממשות של 0.1 (נזק צפוי של 30).
לפי שיטת הפיצוי הנהוגה כיום, אם רופא התרשל ובחר בלידה באמצעות ניתוח קיסרי הוא ייקנס ב-300. בסתירה לשיטת חישוב זו, שיקולי יעילות כלכלית מכתיבים פיצוי של 100 שהוא ההפרש שבין הסיכון המוגבר (300) לבין הרף המינימלי של הסיכון (200) אליו היה המטופל חשוף ממילא.
עדי אזר ואילנה נירנברג, רשלנות רפואית, פרלשטיין-גינוסר, 2000
משה ויסמן, פיצויים לנפגעי רשלנות רפואית (5 כרכים), דפוס חמד, 2000
אמנון כרמי, בריאות ומשפט, נבו, 2003
גדי פרישטיק ואלון גלרט, רשלנות רפואית בפסיקה, כרמל ספרות משפטית, 2000
אליעזר פני-גיל, דיני רשלנות רפואית - הלכה למעשה, הוצאת "אוצר המשפט, 2008
י' גלעד, א' גוטל, "על הרחבת האחריות בנזיקין בהיבט הסיבתי – מבט ביקורתי", משפטים לד תשס"ד
רשימת ריום, או Répertoire des oeuvres d'Antonio Vivaldi – רפרטואר יצירותיו של אנטוניו ויוואלדי, הנכתבת לרוב כראשי התיבות RV (Ryom-Verzeichnis, בעברית: מדריך ריום), היא קטלוג חלקי של היצירות מאת המלחין אנטוניו ויוואלדי הנקרא על שם מחברו – פטר ריום.
הקטלוג פורסם בלייפציג ב-1974 והוא מונה את יצירותיו של ויוואלדי במספרים – למשל, הקונצ'רטו "La Pastorella" מצוין בתור RV95.
קיימים קטלוגים מוקדמים יותר של עבודותיו של ויוואלדי, בהם רשימות רינלדי (פורסם ברומא, 1944), ופינצ'רל (פריז, 1948).
כאשר רשימתו של אנטוניו פאנה פורסמה (מילאנו, 1968), ריום כבר החל לעבוד על רשימתו שלו, ולכן נוספו לה יצירות חדשות מאת ויוואלדי שהתגלו במרוצת הזמן.
רשימתו של פאנה, בכל אופן, מכילה רק יצירות לכלי נגינה וללא יצירות למקהלה בפרט או זמרים בכלל.
כדי ליצור מתאם עם הרשימות הקודמות, רשימת ריום מתייחסת לקיטלוגיהם של פאנה (המצוין באות F), פינצ'רל (P) וריקורדי.
רשיצה (ברומנית: Reşiţa, בהונגרית: Resicabánya, בגרמנית: Reschitz, בסרבית: Решица או Rešica) היא עיר הבירה של מחוז קאראש סברין בחבל באנאט, במערב רומניה.
העיר היא מרכז של תעשייה כבדה ובשנת 2004 התגוררו בה 83,985 תושבים.
רשם אינטרנט אזורי הוא מוסד האחראי על הקצאת מספרי אינטרנט באזור בעולם.
המספרים הארגונים מקצים הם כתובות IP עבור IPv4 ו-IPv6 וכתובות מערכת אוטונומית עבור ניתוב BGP.
ישנם חמישה ארגוני רישום אזורי פעילים:
חמשת הרשמים מאוגדים ב"ארגון משאבים מספריים" (Number Resource Organization).
רשמי האינטרנט האזוריים נוצרו כדי לחזק את הנייטרליות של רשת האינטרנט ולאפשר לכל אזור בעולם לקבוע את המדיניות שלו בנוגע להקצאת כתובות.
הרשות למספרים מוקצים באינטרנט (Internet Assigned Numbers Authority, IANA) ו-ICANN מאצילים סמכויות לרשמי אינטרנט אזוריים, ואלה, בתורם פועלים בתיאום עם ספקי אינטרנט במדינות השונות.
רשם הוא אדם המוסמך, לפי החוק בישראל, להכריע בבית המשפט בסכסוכים מסוימים בין צדדים.
הרשמים פועלים במסגרת הרשות השופטת לצידם של השופטים, אולם סמכויותיהם מוגבלות ומועטות ביחס לסמכויות השופטים.
כמו השופטים, הם אמורים למלא את תפקידם על-פי החוק, ללא משוא פנים ובלי שיופעלו עליהם לחצים להטיית הדין.
פעולתם של רשמים בישראל מוסדרת ב וב, בהתאם ל, אשר קובע כי "לבית משפט יכול שיהיה רשם, בין שופט ובין שאינו שופט".
פרק ג' בחוק בתי המשפט עוסק במינוים של רשמים וסמכויותיהם.
בהתאם לחוק זה, רשם מתמנה על ידי נשיא בית המשפט העליון באישור שר המשפטים.
אדם כשיר להתמנות לכהונת רשם אם הוא שופט או כשיר להתמנות כשופט של בית משפט השלום.
לפיכך רשם הוא תמיד בעל השכלה משפטית, הנרכשת בבתי ספר למשפטים.
רשמים פועלים בבית המשפט העליון, בתי המשפט המחוזיים, בתי משפט השלום ובתי הדין לעבודה.
ולפי סעיף 105 ב כפופים לכללי האתיקה בישראל לשופטים, דיינים ורשמים.
סמכויות הרשמים לפי חוק בתי המשפט הן:
מתן החלטות בתביעות שבהן הנתבע לא התגונן, לרבות בתביעות בסדר דין מקוצר שלא ניתנה בהן רשות להתגונן.
לתת פסק דין במשפטים בהם מסכימים בעלי הדין למתן פסק דין בנוסח מוסכם.
רשם בכיר מוסמך גם להכריע בתובענות אזרחיות שסכומן אינו עולה על 75,000 ₪.
להורות על מחיקה מחוסר מעש של תביעה או ערעור.
לתת או לבטל צו עיקול זמני.
ליתן צו כינוס נכסים ולהכריז על חייב כפושט רגל.
לנהל חקירות וליתן צווים לפי פקודת פשיטת הרגל.
לעשות כל דבר שבסדרי דין ונוהג ובהליכי הוצאה לפועל אשר הוסמכו בתקנות לעשותו.
דינם של פסק דין ושל החלטה אחרת של רשם כדינם של פסק דין או החלטה אחרת של בית המשפט בו הוא מכהן כרשם.
רשימת שינדלר הוא פסקול הסרט בעל אותו שם שיצא לאקרנים בשנת 1992 על ידי סטיבן ספילברג.
האלבום כולל שירים שהולחנו על ידי ג'ון ויליאמס ובוצעו בידי הכנר יצחק פרלמן, ובחלקם גם שולבה מקהלה.
השיר "ירושלים של זהב" נכלל באלבום לאחר ששולב בסוף הסרט, אך בעקבות הביקורת על כך שהשיר לא קשור לשואה, שינה ספילברג את שיר הסיום בגרסה שהופצה בישראל ובחלק ממדינות אירופה לשיר "הליכה לקיסריה" ("אלי אלי"), בביצועה של נתנאלה.
האלבום זכה בפרסי האוסקר ובאפט"א של שנת 1993 בקטגוריית הפסקול המקורי הטוב ביותר, ובפרס גראמי עבור הפסקול הטוב ביותר במדיה החזותית.
האלבום היה גם מועמד לפרס גלובוס הזהב.
רשין מקדונלד הוא אתלט ג'מייקני.
זוכה מדליית ארד באליפות העולם באולם (גלאזגו 2024) ושיאן ג'מייקה בריצת 400 מטר.
במבחנים הג'מייקנים לאולימפיאדת לונדון (2012) סיים מקדונלד במקום השני בריצת 400 מטר בתוצאה של 45.1 שניות.
במשחקים עצמם בשלב המוקדמות הוא קבע תוצאה של 46.67 שניות ואל הצלינלעלות לשלב חצי הגמר.
באליפות העולם שנערכה במוסקבה, רוסיה בשנת 2013 זכה מקדונלד במדליית כסף בריצת שליחים 4x400 מטר בתוצאה של 2:59.88 דקות, אחרי ארצות הברית (2:58.71 דקות) ולפני רוסיה (2:59.90 דקות).
באליפות העולם שנערכה בבייג'ינג, סין בשנת 2015 בשלב המוקדמות קבע מקדונלד בריצת 400 מטר, שיא ג'מייקה חדש של 43.93 שניות, שיפור לשיא בן ה-5 שנים של ג'רמיין גונזלס (44.40 שניות) ועלה מהמקום השני אחרי יוסף מסרחי מערב הסעודית שקבע תוצאה זהה ושיא אפריקה חדש.
בחצי הגמר קבע תוצאה של 44.86 שניות ולא העפיל לגמר.
באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו זכה עם ג'מייקה במדליית כסף בריצת שליחים 4x400 מטר בתוצאה של 2:58.16 דקות.
בריצת 400 מטר קבע תוצאה של 46.12 שניות ולא העפיל לגמר.
מדליית ארד באליפותה עולם באלם
באליפות העולם באולם שנערכה בגלאזגו, הממלכה המאוחדת ב-2 במרץ 2024 זכה במדליית ארד בריצת 400 מטר בשיא אישי חדש של 45.65 שניות, אחרי אלכסנדר דום מבלגיה (45.25 שניות) וקרסטן ורהולם מנורווגיה (45.34 שניות).
רשימת רבי-המכר של הניו יורק טיימס נחשבת כיום לרשימת הספרים רבי המכר הבולטת ביותר בארצות הברית.
הרשימה מפורסמת מדי יום ראשון במדור "ביקורת ספרים" של השבועון הניו יורק טיימס.
הרשימה פורסמה לראשונה ב-12 באוקטובר 1931. במהלך העשורים האחרונים של המאה ה-21 רשימת רבי-המכר של הניו יורק טיימס התפתחה לרשימות מרובות בקטגוריות שונות.
בניגוד לרשימות שבודקות מה הם הפריטים הנמכרים ביותר בקטגוריות שונות, רשימת רבי-המכר של הניו יורק טיימס איננה מבוססת על נתוני מכירות בפועל, אלא על סקרים שונים.
בשנת 2001 נוצרה קטגוריה נפרדת מרשימת רבי המכר למעקב אחר מכירת ספרי ילדים.
מבקרים של ה"ניו יורק טיימס" טענו שרשימת רבי המכר בקטגוריית ספרי הילדים נוצרה במיוחד על מנת שסדרת ספרי הארי פוטר, שהייתה בצמרת הרשימה במשך מעל לשנתיים, תועבר לקטגוריה נפרדת כדי שספרים אחרים אשר מעט פחות פופולריים יופיעו ברשימת רבי-המכר של הניו יורק טיימס.
בשנת 2008 נכלל ברשימה ספר של אלק גרייבן שהיה בן תשע בלבד.
הספרים שנכללו הכי הרבה שבועות בכל שנה ברשימה בקטגוריית סיפורת
1945: השנים הירוקות 1946: The Hucksters
1967: הסוד של סנטה ויטוריה
1973: ג'ונתן ליווינגסטון השחף ו-The Hollow Hills
1989: פסוקי השטן וסכנה ברורה ומיידית
1990: נטל ההוכחה וערבות המעבר
1993: הגשרים של מחוז מדיסון
1994: הנבואה השמימית 1995: הנבואה השמימית
1999: הארי פוטר והאסיר מאזקבאן
2001: בית צבוע , ברחוב שבו את גרה, יומנה של סוזאן לניקולס , עליית ולהאלה ומדלגים על החג
2010: הנערה שבעטה בקן הצרעות
2012: חמישים גוונים של אפור
2015: החוחית ונעלמת 2016: הבחורה על הרכבת
רשימתו של אדריאן מסנג'ר הוא סרט בלשי אמריקאי משנת 1963 בבימויו של ג'ון יוסטון, עם ג'ורג' סי.
סקוט וקירק דאגלס בתפקידים הראשיים.
התסריט מבוסס על הסיפור "רשימתו של אדריאן מסנג'ר" של פיליפ מקדונלד שהופיע בהמשכים בעיתונים ב-1959. הוא משתמש בסיפורי בדמות בשם אנתוני גת'רין כפי שמופיע בסרט הזה.
הפעם חוקר גת'רין פרשה של רוצח סדרתי ומביא לפתרונה.
הסרט צולם בשחור-לבן והוא מצטיין בעבודתו של המאפר ג'ון צ'יימברס שאיפר מספר שחקני צמרת שקשה לזהותם.
בסוף הסרט הם מורידים את המסכות ומזדהים בלפני הצופים.
ג'ון יוסטון מופיע בסוף הסרט בתפקיד לורד אשטון, אחד מהמשתתפים בצייד השועלים.
אדם נכנס לבית דירות, מטפל במעלית.
מישהו נכנס למעלית בקומה עליונה וצונח עם המעלית אל מותו.
האדם מוציא פתק עם רשימת שמות ומוחק את שם ההרוג.
נשאר שם אחד - אדריאן מסנג'ר.
סקוט) מצטרף לידידו אדריאן מסנג'ר ב"צייד שועלים" בטירת גלנייר עם בעל הטירה המרקיז ברום (קליב ברוק) ונכדו דרק (טוני יוסטון, בנו של ג'ון יוסטון).
אדריאן הוא סופר וחובב צייד שועלים.
בטירה פוגש גת'רין את ליידי ג'וסלין (דנה ווינטר) כלתו של המרקיז שבעלה נהרג במלחמת קוריאה.
גת'רין הוא פנסיונר מיחידת M15 ואדריאן נותן לו רשימת שמות ומבקש ממנו לברר מה עלה בגורלם מבלי לגלות לו את הסיבה לבקשתו.
אדריאן טס למשך חקירה ובשדה התעופה מגניב אדם מחופש המזדהה כמו פיטיאן, מדוות חומר נפץ למטוס.
המטוס מתפוצץ וגת'רין בהתייעצות עם ראש ה-M15 (הרברט מרשל) קובעים שזו הייתה חבלה.
רק נוסע אחד נשאר בחיים, ראול לה בורג (ז'ק רו) מוכר לגת'רי כשפעלו ביחד בתנועת ההתנגדות הצרפתית.
גת'רי מבקר אותו בבית החולים והוא מוסר לו כי שרד בהתחלה עם אדריאן מסנג'ר על פני תיבת עץ, אדריאן לחש לו מספר מילים לפני שטבע.
גת'רין וראול מתחילים לפענח את המילים האלה.
הם מגיעים למסקנה כי הפתרון נמצא בספר הבלתי גמור של אדריאן וגת'רי שם לב ששלושה עמודים הוחלפו בהדפסה שונה.
כשהם מגיעים למדפיסה הם מוצאים שנרצחה.
גת'רין וחברו מגיעים לאחרון ברשימה - ג'יימס סאלטרי (רוברט מיצ'ם) אך מוצאים שם אחד בכיסא גלגלים שמזדהה כאחיו התאום ג'ו ואומר שג'יימס מת מהתקף לב.
ג'ו הולך לבר ומר פיטי עוקב אחריו ומשליך אותו לים עם הכסא.
גת'רין משוחח עם אמו ואומר לה שזה היה רצח.
היא מגלה לו שג'ו הוא בעצם ג'יימס שהזדהה בשמו כדי להמשיך לקבל את הפנסיה וכי במלחמת העולם השנייה הוא היה בבורמה.
גת'רין וראול מבינים כעת כי המשותף בין כל האנשים ברשימה היא שהם היו בבורמה.
הם נפגשים עם אלמנתו של פרנסיס קארוג'יאן (גלדיס קופר) והיא מספרת להם כי בעלה היה בשבי היפנים בבורמה עם אדריאן וכי עמדו לברוח אבל שבוי קנדי בגד בהם ומסר זאת ליפנים והבריחה נכשלה.
גת'רין מסיק מזה כי הקנדי הזה חותר למשהו וכי יצוץ פתאום לאחר שחיסל את כל אלה שיכולים להעיד על בגידתו בבורמה.
כעת צץ ג'ורג' ברום ומציג את עצמו בפני המרקיז.
גת'רין ואול בטוחים שהוא הרוצח הסדרתי אבל אין להם הוכחות.
ברום מציג את עצמו לפני המרקיז כאחיינו מקנדה.
הוא יפה ונעים הליכות וג'וסלין מתאהבת בו לאחר שהם מנגנים נוקטורנו של שופן בשני פסנתרים.
גת'רין בטוח שהיעד לחיסול הבר הוא הנכד דרק וכי לאחר זאת ברום יירש את הטירה לאחר שהמרקיז ימות תוך שנים ספורות.
הוא מראה לברום את הנוסח "המתוקן" של הספר של אדריאן ונותן לו להבין שהוא חוקר עליו.
כעת גת'רין הוא היעד הבא לחיסול.
גת'רין מבקש להיות המוביל של צייד השועלים.
ברום מניח שועל בתוך שק מתחת לקיר גבוה ולידו משדדה עם זיזים חדים בכוונה שגת'רין יפול עליה.
גת'רין עוקב אחריו ומורה להזיז את המדדה.
בעת הצייד נתקלים הציידים במפגינים נגד הצייד ובראשם אישה (ברט לנקסטר).
הסוס של גת'רין מגיע לקיר הגבוה ועובר אותו.
גת'רין אוסף את כולם ועובר ביניהם עם כלב שמריח שועלים.
הכלב מתביית על ברום שמחופש לאיכר וזה עולה על סוס ובורח.
הסוס מדלג על הקיר הגבוה וברום נופל ממנו על חודי המשדדה שגת'רין הניח, מסיר את המסכה מפניו ומת.
שם השחקן/ית שם הדמות הערותג'ורג' סי.
סקוטאנתוני גת'ריןגמלאי של M15קירק דאגלסג'ורג' ברום/מר פיטירוצח סדרתידנה ווינטרליידי ג'וסליןגלדיס קופרגב' קרדוג'יאןג'ון מריווילאדריאן מסנג'רסופרז'ק רוראול דה לונגחבר של גת'ריןמרסל דליומר קרדוג'אןטוני יוסטוןדרקנכדו של המרקיזקליב ברוקמרקיז של טירת גלניירהרברט מרשלראש ה-MI5
שם השחקן/ית שם הדמות הערותטוני קרטיסמפעיל מכונת נגינהרוברט מיצ'םסלאטריאחד הנרצחיםפרנק סינטרהסוחר סוסים צועניברט לנקסטרמפגינה נגד צייד שועליםג'ון יוסטוןלורד אשטון
רשם הוא האחראי ליישום מדיניות ונהלים הנוגעים לטיפול באוסף הפריטים המצויים במוסד אומנות כמוזיאון או גלריה, ומתמקד ברישום, אחסון, השאלות ושאילות, אריזה ומשלוח, וספירת מלאי.
הרשם עובד יחד עם אוצרים, משמרים ומנהלי אוספים כדי לאפשר לציבור לצפות בפריטים המצויים באוסף תוך כדי שמירה עליו.
הרשם לרוב בעל תואר אקדמי בתולדות האמנות או אמנות יפה.
במוסדות אומנות קטנים עשויים לשלב את תפקיד הרשם עם מנהל האוסף, ובמוסדות גדולים ישנם מספר רשמים האחראים כל אחד על מחלקה שונה, או יחדיו על כלל האוסף.
בישראל חלה חובה על הנהלת מוזיאונים למנות רשם שיהיה אחראי לרישום המוצגים במוזיאון.
איגוד המוזיאונים ואיקו"ם ישראל, הפועל תחת המועצה הבינלאומית למוזיאונים, מפעיל את פורום מנהלי אוספים ורשמים האחראי לקביעת קווים מנחים עבור מוזיאונים, המסדיר את פעילות הרשמים ודרכי עבודתם.
בשנת 2022 פורום מנהלי האוספים והרשמים הוציא לאור את התקן הישראלי לניהול אוספים מוזאליים.
תפקידו של הרשם מתפרס על תחומים רבים בעבודה היומית במוזיאון, במטרה לשמור על הפריטים המוצגים במוזיאון והאוסף שלו.
רישום – אחריות על תיעוד האוסף המתקבל לידי המוזיאון, הכולל רישום מצב הפריט, חומר גלם, בעלות, מקור, ופרטי זיהוי נוספים על הפריט והאומן.
השאלות ושאילות – אחריות על יצירת קשר עם מוסדות אומנות שונים כדי להשאיל פריטים אשר נבחרו על ידי האוצרים להצגה בתערוכות, ונקודת הפנייה של מוסדות אומנות אל המוזיאון לבקשה לשאילה פריטים מתוך אוסף המוזיאון.
אחסון – אחריות על מיקום האוסף במחסנים וארכיונים בצורה אשר שומרת על הפריטים וקלה למציאתו.
אריזה ומשלוח – אחריות על רישום דו"ח על הפריטים אשר נשלחים מהמוזיאון או מגיעים אל המוזיאון אשר משקף את מצבם ואת הדרך בה נארזו, ופיקוח על דרך האריזה, ההובלה וההכנה למשלוח.
ספירת מלאי – אחריות על ביצוע ספירת המלאי של אוסף המוזיאון.
רשימת תיוג או צ'ק ליסט היא כלי עזר לביצוע משימות חוזרות, המיועד לצמצם את הסיכוי לכישלון באמצעות פיצוי על מגבלות פוטנציאליות של זיכרון ותשומת לב אנושיים.
השימוש ברשימת תיוג מסייע להבטחת עקביות ושלמות בביצוע משימה ולהפחית נטייה להימנע, להשמיט או להזניח שלבים חשובים במשימה.
לרשימות תיוג יתרון נוסף בעצם תיעוד המשימה וביכולת בקרה של התיעוד, ובדיעבד גם של המשימה עצמה.
סיוע בבטיחות תעופה כדי להבטיח הימצאות כל הפריטים קריטיים לדוגמה: רשימות תיוג לפני טיסה.
הבטחת איכות של הנדסת תוכנה, לבדיקת תאימות תהליכים, סטנדרטיזציה של קוד, מניעת שגיאות ועוד.
בצלילה טכנית נעשה שימוש ברשימות תיוג בהכנת ציוד לצלילה, ולוודא שהצולל ומערכות תומכות החיים מוכנות במלואן לפני הכניסה למים.
במידה פחותה, רשימות הבדיקה משמשות גם בצלילה ספורטיבית.
ברפואה, לתהליכים רפואיים שונים, למשל הרשימה לבטיחות כירורגית של ארגון הבריאות העולמי, שנמצאה בעלת השפעה גדולה על שיפור בטיחות המטופלים.
עם זאת, השימוש ברשימות תיוג בתחום הבריאות לא תמיד זוכה להצלחה.
רשימת פעולות עבור נהלים סטנדרטיים, הכוללות פרטים לגבי כל שלב.
רשימת פעולות עבור נהלים סטנדרטיים, שכוללות מעט מאוד פירוט עבור כל שלב, או ללא פירוט כלל, בהנחה שהמפעיל מכיר היטב כל שלב.
רשימת צעדים, לשמירה על סדר פעולות קבוע מראש.
רשימת תיאום במיזמים, המפרטות מי אחראי לכל חלק במיזם ומיועדת לוודא שמידע חדש מגיע לכולם.
רשימת בדיקה לפתרון בעיות, שעשויות להכיל מספר ענפים לאבחון.
רשימת נהלים לתגובה במצב חירום.
רשימת תיוג להגברת האובייקטיביות בקבלת החלטות, להפחתת השפעות רגשיות.
רשימת משימות לביצוע במהלך תקופה מוגדרת.
שיטת Read-Do (קרא-עשה) - זיהוי הפריט ברשימה, וידוא קיומו ולאחר מכן סימונו ברשימה.
שיטת Do-Confirm (עשה-דווח) - ביצוע כל המשימות הנדרשות ולאחר מכן בדיקה ברשימת התיוג שלא נשכח דבר.
תהליך זה מחייב לזכור מה כבר נעשה עד לשלב הסימון ברשימה.
רשימות תיוג בנויות לרוב כרשימות עם תיבות סימון קטנות בצד הטקסט.
סימן הביקורת מסומן בתיבה על ידי המשתמש לאחר השלמת הפריט.
לפעמים משתמשים גם בפורמטים אחרים.
רשימות תיוג בתעופה מורכבות בדרך כלל מעמודת "מערכת" ועמודת "פעולה" המופרדות בקו מקווקו, ללא תיבות סימון, מכיוון שהן מוקראות לעיתים קרובות בקול רם ובדרך כלל מיועדות לשימוש חוזר.
מאפיינים של רשימות ביקורת יעילות כוללים:
כל פריט שמופיע ברשימה צריך להיות הכרחי, וכלל הפריטים צריכים להספיק לביצוע המשימה.
מיקוד באחריות של אדם מסוים או של צוות שעובד יחד.
קיבוץ של פריטים שניתן לבצע באותו זמן ומקום, ועל ידי אותו אדם.
במידה וקיימות מספר קבוצות פריטים ברשימה אחת, הפרדה ברורה בין הקבוצות ואפשרות סימון של השלמת קבוצה בודדת.
ללא פירוט יתר, לא מעורפלת, ללא מידע מיותר העלול להיות הסחת דעת.
רשימת שלבים לפי סדר כאשר הסדר חשוב.
סדר רשימה הגיוני: מאורגנת על פי סדר הכרונולוגי כאשר זה החשוב, על פי מיקום פריטים כאשר ניתן לצמצם את זמן התנועה ביניהם, וכיוצ"ב.
ניתנת להשלמה בפרק זמן מתאים, ומאפשרת להתאושש מכל הפרעה מבלי להסתכן בהחמצת פריט או ביצוע בדיקה מחדש שלא לצורך.
נוחה לשימוש באתר, ללא צורך במאמץ מיוחד כדי לקרוא או להגן עליה מפני תנאי הסביבה.
מוצלבת מול נהלים סטנדרטיים אם יש (במיוחד למטרות הדרכה וביקורת).
מאפשרת חתימה ושמירה לצורך תיעוד תהליכים.
אם הרשימה ניתנת לשימוש חוזר, עשויה בפורמט וחומרים מתאימים.
קלה למציאת תיבות הסימון בתחילת כל פריט ובמעקב אחר הסימון הלא שלם הבא, למשל על ידי מילת מפתח בתחילת הטקסט שתעזור להבטיח שהתיבה הנכונה היא המסומנת.
מרווחים משמעותיים בין סעיפים למניעת סימון שגוי.
כאשר נעשה שימוש במספר רשימות תיוג, עקב מורכבות המשימה או צורך של מספר אנשים לבצע בדיקות במקומות שונים, רצוי להשתמש ברשימה ראשית המציינת את השלמת כל הרשימות הכפופות.
כוללת הוראות רק במידה והן הכרחיות.
תלות מוגזמת ברשימות תיוג עלולה להפריע לביצועים בעת התמודדות עם מצבים בהם הזמן הוא קריטי, למשל מצב חירום רפואי או חירום בטיסה.
חסרון נוסף הוא שימוש ברשימת תיוג כתחליף לשכל הישר.
הכשרה אינטנסיבית, לרבות לימוד ראשוני של רשימות התיוג, יכולה לעזור לשלב את השימוש ברשימות עם טכניקות אדפטיביות וגמישות יותר לפתרון בעיות.
נטייה לשנן את הרשימה ולפעול ללא הרשימה הפיזית - הניסיון מראה שרשימות תיוג משוננות פחות יעילות מרשימות כתובות בהפניית תשומת הלב לחוסרים.
רִשְכָּנָאנִיֶה הוא כפר שיעי לבנוני בנפת צור, מחוז דרום לבנון.
הכפר שוכן בגובה כ-400 מטרים מעל פני הים, כ-17 קילומטרים דרומית מזרחית לעיר צור, כ-1.5 קילומטרים מזרחית לצדיקין, כ-2 קילומטרים דרומית מערבית מדיר עאמס.
אדואר פאלמר כתב ב-1881 שהשם מגיע משם פרטי.
על פי סברה מאוחרת יותר, מקור השם הוא צרפתי ומכל מקום אין מדובר בשם ממקור שמי.
בשנת 1875 כתב ויקטור גרן שזה כפר קטן של מתואלים.
בשנת 1881, משלחת של הקרן לחקר ארץ ישראל (SWP) תיארה את הכפר: "כפר קטן הבנוי מאבן, המכיל כ-100 מתאולים, בצד העמק, מוקף בתאנים, זיתים ואדמה חקלאית.
ומעיין עין אל טוזה (Ain el Tozeh)".
עוד ציינו: "בסלעים ממערב לכפר נחצבו גתות, בורות מים וכדומה; כנראה מקום קדום".
היישוב קיבל מעמד של כפר עצמאי בשנת 2004.
בשנת 2014 היו רשומים בכפר 840 בעלי זכות בחירה לפרלמנט הלבנוני, מעל 99% מהם שיעים.
רשימת שינדלר הוא רומן היסטורי שפורסם ב-1982 על ידי הסופר האוסטרלי תומס קנילי .
הספר מספר את סיפורו של אוסקר שינדלר, חבר המפלגה הנאצית, שהופך באופן לא צפוי לגיבור לאחר שהציל את חייהם של 1,200 יהודים במהלך השואה.
הרומן עוקב אחר אנשים ואירועים ממשיים תוך שילוב סצנות בדיוניות שנוספו על ידי המחבר.
קנילי כתב מספר רומנים שהתקבלו היטב לפני ואחרי "רשימת שינדלר"; עם זאת, בעקבות העיבוד הקולנועי המצליח שלו משנת 1993 בבימויו של הבמאי סטיבן ספילברג, הפך הספר מאז ליצירתו הידועה והמפורסמת ביותר.
בשנת 2022 נכלל הרומן ברשימת היובל של 70 ספרים של סופרים מחבר העמים הבריטי, שנבחרו לחגוג את יובל הפלטינה למלכות אליזבת השנייה.
הספר יצא בעברית בשנת 1994 בהוצאת כתר בתרגום עמשי לוין.
פולדק פפרברג, ניצול שואה שנמנה עם היהודים שהציל שינדלר היווה השראה לקנילי לכתוב את "רשימת שינדלר".
לאחר המלחמה ניסה פפרברג במספר הזדמנויות לעניין תסריטאים וקולנוענים שפגש בעסקיו ביצירת סרט המבוסס על סיפורו של שינדלר ומאמציו להציל יהודים פולנים מהנאצים, וכן ארגן לשינדלר מספר ראיונות לטלוויזיה האמריקאית.
הפגישות של קנילי עם פפרברג והראיונות שלו עם מכריו של שינדלר מפורטים בספרו "חיפוש אחר שינדלר: זיכרונות" משנת 2007. באוקטובר 1980, נכנס קנילי באקראי לחנות של פפרברג בבוורלי הילס.
לאחר שנודע לו כי קנילי הוא סופר, הראה לו פפרברג את התיקים המפורטים שלו על שינדלר, שהיו שמורים בשני ארונות בחדרו האחורי.
פפרברג הצליח לשכנע את קנילי לכתוב את הספר.
הוא הפך ליועץ, ליווה את קנילי לפולין, שם ביקרו בקרקוב ובאתרים נוספים הקשורים לסיפור של שינדלר.
קנילי הקדיש את "תיבת שינדלר" לפפרברג וציין "שבקנאות והתמדה גרם לכתיבת הספר הזה".
לאחר פרסום הספר בשנת 1982, פעל פפרברג במרץ לשכנע את סטיבן ספילברג לעבד את הספר לסרט קולנוע.
מאמציו נשאו פרי, ובשנת 1993 הופק הסרט "רשימת שינדלר", אשר זכה להצלחה ביקורתית ומסחרית רבה.
העתק של הרשימה המקורית בת 13 עמודים של שינדלר, שסברו שאבדה, התגלה ב-2009 בספרייה בסידני, אוסטרליה.
הרומן מספר את סיפורו של אוסקר שינדלר, יזם נהנתן, שמוצא את עצמו מציל יהודים פולנים ממכונת המוות הנאצית.
בהתבסס על עדי ראייה רבים, סיפורו של קנילי מתרחש במסגרת ניסיונותיו של היטלר להפוך את אירופה ליודנריין (חופשית מיהודים).
שינדלר מוצג כגיבור פגום – שתיין, רודף נשים ולפחות בהתחלה רודף ממון.
לאחר המלחמה הונצח כחסיד אומות העולם על ידי מוזיאון השואה ביד ושם בירושלים, אך מעולם לא נתפס כדמות מופת.
הסיפור אינו רק סיפורו של שינדלר, אלא הוא סיפורם של יהודי גטו קרקוב ומחנה עבודת הכפייה מחוץ לעיר, פלאשוב, ושל אמון גת, המפקד של פלשוב.
רְשָׁפִים הוא קיבוץ מזרם הקיבוץ הארצי, נמצא בעמק המעיינות, כארבעה ק"מ דרומית לעיר בית שאן.
רשפים נותן שירותים מוניציפליים לשלפים, שכונה שהוקמה בשטח הקיבוץ ובשטחו של הקיבוץ השכן שלוחות.
השם "רשפים" נקבע בשנת 1944, עת שהאגודה נרשמה על ידי רשם האגודות של השלטונות המנדטוריים.
"נקרא בעקבות דמיון צלילים לשמו של השם הערבי אל-אשרפיה , ארבע מחנות בדואים לשעבר, על אדמותיהם הוקם היישוב".
במחצית השנייה של שנות ה-30 החלו להגאל חלק מאדמות אל-אשרפיה על ידי יהודים.
ב-1939 החלו חקלאי קיבוץ מסילות לעבד אלף דונם מאדמות ממשלת המנדט באל-אשרפיה שהוחכרו לתקופה ממושכת בהסכם בין הסוכנות היהודית לשלטונות המנדט.
בסוף 1940 לאחר כניסתם לתוקף של תקנות העברת קרקעות וכשהמתיישבים חורשים את החלקה ומתכוננים לזריעה מצאו השלטונות שהשטח כולו באזור האסור להחזקה על ידי יהודים, חזרו בהם מהתחייבותם והורו לחדול מכל פעולה יהודית בשטח הוראה שהולידה ניסיון בדואי להשתלט על השטח ואת 'תקרית אל-אשרפיה'.
הקיבוץ נוסד ביולי 1944 בקריית חיים.
חברי הגרעין המייסד של הקיבוץ היו יוצאי רומניה, בולגריה וילידי ארץ ישראל.
במשך מספר שנים לפני הקמת היישוב ליד בית שאן שהו חברי הקיבוץ בהכשרה בקריית חיים.
על פי סקר הכפרים 1945 של ממשלת המנדט הבריטי היו בידי יהודים 1293 דונם מאדמות אל-אשרפיה.
החברים הראשוניים עלו על הקרקע ליד בית שאן ב-10 ביוני 1948, במהלך מלחמת העצמאות, וחיו במחנה משותף עם חברי קיבוץ שלוחות.
ביוני 1949 עברו חברי רשפים למקום הקבע סמוך למחנה הישן.
נוספו לקבוצה חברים חדשים ניצולי שואה מפולין ומזרח אירופה וכן בשנות החמישים חברות נוער ובודדים מעיראק, טורקיה, סוריה, תימן ומרוקו.
וגרעין של השומר הצעיר מארגנטינה.
הקיבוץ שייך לתנועת השומר הצעיר - הקיבוץ הארצי.
מקימי הקיבוץ קיבלו עזרה מהקיבוצים השכנים מסילות, ניר דוד (תל עמל), ובית אלפא.
כלכלת היישוב נכון ל-2022, מתבססת על גידול דגי ברכות, יצור חלב פרות, שותפות בלול ליצור ביצים, על חקלאות (גידולי שדה, מטעים), אנרגיה סולרית והשכרת שטחים למפעל טרפלקס ולחברה לאנרגיה שאובה.
רוב החברים מתפרנסים מעבודה מחוץ לקיבוץ.
רשפים הוא קיבוץ המוגדר על פי רשם האגודות כקיבוץ מתחדש.
רוב ענפי השירות מופרטים אך עם זאת מתקיימת ערבות הדדית.
בשנים האחרונות, ישנן מספר יוזמות קהילתיות, כגון: "ברלה" - מרחב לילדים עד גיל תשע הכולל ספרייה ומשחקייה להנאת התושבים והחברים.
"חנות קטנה ומתנה" - חנות יד שנייה המנוהלת בהתנדבות על ידי שלוש חברות קיבוץ.
גינה קהילתית - לטובת כלל החברים.
רִשְׁפּוֹן הוא מושב עובדים באזור השרון, המשתייך למועצה אזורית חוף השרון.
היישוב גובל בכפר שמריהו בדרום, ברעננה במזרח, בשפיים בצפון ובהרצליה במערב.
המושב הוקם בשנת 1936 בימי העלייה החמישית.
ועדת השמות קראה ליישוב תחילה "רשפונה", על שם עיר נמל עתיקה שהייתה באזור בסוף ימי ממלכת ישראל, ושהיא עצמה נקראה על שמו של האל רשף מהמיתולוגיה הכנענית, שנתן גם את שמו ליישוב 'ארסוף'.
התושבים בחרו לבסוף את השם "רשפון".
בשלהי מלחמת העצמאות המושב היה קרבן להתקפות מסתננים פלסטינים.
ב-4 בנובמבר 1948 חדרו מסתננים לביתה של משפחת וייס, רצחו את הבעל אליעזר וייס וחטפו את אשתו אסתר (אטקה).
לאחר חטיפתה היא הועברה לירדן והייתה מספר שבועות במחנה השבויים אום אל ג'מאל.
ב-25 בדצמבר 1948 חדרו שוב מסתננים לרשפון ורצחו את אלימלך זלצהנדלר.
שניהם היו הראשונים שנקברו בבית הקברות ברשפון.
ילדי המושב לומדים בבית הספר היסודי גש"ר בכפר שמריהו, המשותף לתלמידים מכפר שמריהו, גליל ים ורשפון.
רֶשֶף (בפיניקית: 𐤓𐤔𐤐, באוגריתית: 𐎗𐎌𐎔) הוא אל שמי צפון־מערבי, האחראי על מחלות, ריפוי, הגנה ומלחמה, ונעבד במזרח הקרוב הקדום מהאלף ה־3 לפנה"ס עד האלף ה־1 לפנה"ס.
מתקופת הברונזה קיימות עדויות לפולחנו באבלה, במסופוטמיה, בקרב האמורים, בפולחן ובמיתוסים הכנעניים המתועדים בכתבי אוגרית, ובמצרים, שאליה הגיע בעקבות מהגרים מכנען; בתקופת הברזל המשיך פולחנו במצרים, וכן נעבד בפיניקיה, בקוה השכנה, ובמושבות הפיניקיות מעבר לים, במיוחד בקפריסין, וכן בקרב הארמים.
במסופוטמיה זוהה עם נרגל, במצרים עם , בקוה עם האל רונזס, ובקפריסין עם אפולון.
מבחינה איקונוגרפית, רשף לרוב נושא מגן וכלי נשק, ומוצג לעתים בזיקה לצבאים.
בעברית משמשת המילה "רשף" במשמעות "להבה, ניצוצות" וכן "מגפה, דֶבֶר"; השימוש במילה "רשף" במשמעויות אלה נובעת משם האל רשף האחראי על אש ומגפות.
ישנם חוקרים המקשרים את מקור השם רשף למשמעות הקשורה באש, אך אחרים סבורים שהשם קשור אטימולוגית למלה האכדית rašbu, שמשמעותה "מפחיד".
באבלאית (בתעתיק ללטינית) נקרא רשף Rašap או Rašappa, באכדית Rašpu, במצרית ršp או ršpw, באוגריתית 𐎗𐎌𐎔 (רשף), בפיניקית ובארמית 𐤓𐤔𐤐 (רשף).
ההופעה האיקונוגרפית הקדומה ביותר של רשף בממצא ארכאולוגי היא על חרפושית מתקופת הברונזה התיכונה 2ב (סביבות 1550 לפנה"ס), שבה מופיעה אלוהות, המזוהה עם רשף, אוחזת מגן ביד אחת ומניפה נשק ביד השניה.
בתקופת הברונזה המאוחרת רשף מופיע על חותמי גליל, חרפושיות, מצבות מצריות, וצלמיות מתכת.
הוא מתאפיין במגן ביד אחת ונשק מונף בידו השניה, מוצג לעתים עם מוטיבים הקשורים בצבאים, וכן לעתים נושא לאוטה.
העדות הקדומה ביותר לרשף נמצאה בארכיון אבלה מהמחצית השניה של האלף ה־3 לפנה"ס.
רשף היה במעמד גבוה בפנתאון האבלאי, ותפקד כאל מלחמה, אל השאול, וכן היה קשור לריפוי.
כבר באבלה היה רשף מקביל לאל נרגל.
מתוקף תפקידו כאל היוצר מחלות שמו שימש בקללות, אך מתוקף תפקידו כאל מגן ומרפא שמו הופיע גם כרכיב בשמות תאופוריים.
ארכיון אבלה מתעד את רשף גם כאלוהות מקומית בערים שונות, כגון "רשף תוניפ".
זיקות נוספות בין אבלה לרשף ניתן למצוא ברשף מקומי אחד, "רשף גֻנֻ", היה בזיקה לא ליישוב אלא למתחם בארמון המלכותי של אבלה; וכן באחד משערי העיר שנקרא על שם רשף, בשל קרבתו לאחד ממקדשי רשף בעיר.
באבלה, רשף היה בן הזוג של האלה אדמּה , שתפקדה כאלה האם וכאלת פריון.
עדויות לפולחן רשף באלף השלישי והשני לפנה"ס נמצאו גם באמר, תרקה, חֿנה ומָרי.
במילון אמורי–אכדי המתוארך לימי רים-סין הראשון או עמורפיא (חמורבי), מובא רשף () בטור המלים האמוריות כמקביל לנרגל, אל השאול, בטור המלים האכדיות.
באחד ממכתבי אל־עמארנה שנשלחו מאלשיה מוזכרת מגפה בביטוי "יד dMAŠ.MAŠ בארצי".
השומרוגרמות "dMAŠ.MAŠ" מציינות לרוב את נרגל, אך במקרה הזה הן מתייחסות ככל הנראה לרשף.
כמו כמה אלים כנעניים אחרים, גם רשף נקלט בתקופת הברונזה המאוחרת לתוך הפנתאון המצרי.
בתחילה הוא תפקד כאל מלחמה וכמקבילו של האל .
אמנחותפ השני ראה בו האל המגן האישי שלו.
בתקופת השושלת ה־19 של מצרים נפוץ הפולחן של רשף במצרים גם בקרב המוני העם, לעתים קרובות על מצבות לצד האלה השמית קדש והאל המצרי מין, וכן בתפקיד מרפא, נלחם במחלות ומגן מפני שדים.
פולחנו של רשף במצרים המשיך גם באלף ה־1 לפנה"ס.
האיקונוגרפיה של רשף במצרים כוללת עיטור ראש בצורת כתר , כתר או ראש צבי, כלי נשק ומגן בידו, וסמלי ענח'.
באוגרית מופיע רשף כאל במעמד נמוך יחסית בפנתאון.
בפתח עלילת כרת, בין גורמים המתוארים למותם של צאצאי כרת, מוזכר ש"רשף אסף אותם".
בהמשך, "רשף זבל" (רשף השר, הנסיך) נמנה בין האלים הנמצאים באסיפה שמנסה לשכנע את אל לברך את כרת.
לכל קריאה לאל מוקדש קטע ביצירה, כאשר ההבדל בין הקטעים הוא רק בשם האל ומעונו; לרשף מוקדש הקטע השישי מבין קטעים אלה, ומעונו הנזכר בלוח הוא "בבת", הנזכר גם במקום אחר כמקום המשויך לרשף.
בלוח הממשיך את הלוח הזה, בשל ערפל שכיסה את הארץ גברה "חמה" (ארס), ובין האלים הרבים שנזכרו (רובם בזוגות) כאוספי ה"חמה" מוזכר רשף, הפעם יחד עם ירח.
רשף מוזכר גם בכתבי אוגרית שאינם עלילתיים.
רשימות אלים מאוגרית מראות שגם שם נחשב מקביל לנרגל.
בלוח אחד נמצא לחש ותוכנו מתפרש כמינוי האל בעל להילחם נגד חציו של רשף.
בשני לוחות מתואר טקס פולחני ובו מלך אוגרית מתייצב לפני רשף־חגב ומגיש לו מנחות.
בלוח פולחני אחר נזכרים "רשפים" (ברבים) בבית המלך, דבר המצביע על כך שהוצבו כמה פסלים של רשף בארמון המלכותי.
רשף מופיע גם ברשימות קרבנות וטקסטים המתארים טקסים פולחניים, לעתים עם אפיתטים כגון "רשף בבת", "רשף מהבן", "רשף מלך", "רשף אִדרף" ו"רשף אִנשת".
רשף אף מופיע בלוח המתאר תוצאות קריאה בכבד (ובו רשף ככל הנראה מתואר כשומר שערי השאול), בלוח בסגנון , ובהמנון חורי.
בלוח מנהלי אחד שעיקרו משלוחי יין שנמכרו למקדשים ולאנשים פרטיים, מוזכר "[ב]ת רשף גן", כלומר מקדש האל רשף־גן שהתקיים בתחומי ממלכת אוגרית.
ברשימה מנהלית אחרת המפרטת מנות מזון לְחיות מוזכרים סוסי רשף, וכן סוסי האלוהות מלך־עשתרת.
ברשימות מנהליות באוגריתית מופיע "רשף" כרכיב תאופורי בשמות פרטיים.
אף נמצא ריטון בצורת ראש אריה ועליו הקדשה ל"רשף גן".
באלף ה־1 לפנה"ס ירדה הפופולריות של רשף ביחס לתקופות קודמות.
תפוצתו בקרב ההמונים ירדה משמעותית, והוא נעשה נדיר כרכיב תאופורי בשמות פרטיים; הוא נותר בעל תפוצה מעט יותר רחבה בפולחנים רשמיים.
מבחינה איקונוגרפית, הופעתם של רשף ובעל־סת (שהופיעו יחד לעתים עוד בתקופת הברונזה המאוחרת) ביחד הפכה למוטיב נפוץ.
המגן שאפיין את רשף בתקופת הברונזה פחות נפוץ בתקופת הברזל.
בפיניקיה עצמה נמצאה עדות אפשרית אחת לפולחן רשף: בכתובות בדעשתרת שנחקקו על ידי בדעשתרת מלך צידון, ככל הנראה במאה ה־5 לפנה"ס, מוזכר המושג "ארץ רשפם" – הכוונה היא ככל הנראה לאזור בעיר צידון שנקרא על שם מקדש רשף שעמד בו.
בנוסף, העיר אפולוניה שהוקמה בשרון בתקופה הפרסית נקראה על שם האל רשף, כפי שמשתקף בשמה כפי שהשתמר בערבית – ארסוף, וכן בשמה ההלניסטי "אפולוניה" על שם האל אפולון, מקבילו של רשף.
בכתובת אזתוד הדו־לשונית פיניקית־לווית מופיע שם האל עם אפיתט: "רשף צפרם" (רשף ), ומקביל לאל הלוּוִי רונזס.
הזיהוי בין רשף לאפולון בקפריסין הוא ככל הנראה תוצאה של האופי הדומה שלהם כאלים מבאי מחלות ומרפאים, ובהקשר זה ניתן לציין גם את הקשר בין אפולון לחצים כפי שמופיע בשיר הראשון של האיליאדה.
כתובת נדר אחת מקרתחדשת ושני כתובות פיניקיות מאבידוס שבמצרים מזכירות אישים בשם "עבדרשף".
בכתובת אחרת מקרתגו מוזכר אדם בשם "עבדארש[ף]", ובכתובת נוספת מוזכר " ארש[ף]", בשניהם השם רשף מובא עם אל"ף פרוסתטית; בדומה, גם כתובת על פסלון ברונזה מאיבשם מקדישה מקדש ל"ארשף מלקרת".
בקרתחדשת ובאוטיקה עמדו מקדשים לאפולון, וחלק מהחוקרים סבורים שהפיניקים עבדו שם את מקבילו רשף (חוקרים אחרים סבורים שהפיניקים עבדו במקדשים אלה את האל אשמון).
ב מממלכת שמאל, מוזכר רשף בין אלי הממלכה שמעניקים את חוטר השלטון למלך פנמו; פנמו אף מדגיש את התמיכה שרשף העניק לו.
בהמשך הכתובת מוזכר האל רשף בצורה "ארקרשף".
רשף מוזכר בכתובת ארמית נוספת שנמצאה ב, אך מצב שימורה הגרוע של הכתובת לא מאפשר לחלץ ממנה מידע נוסף על רשף.
כתובת תדמורית אחת משנת 6 לפנה"ס כוללת הקדשה לאלים חרתא, נני ורשף.
התיבה "רשף" (, , , ), וכן "רשפים" (, ובסמיכות ו), מופיעות במקרא כמה פעמים.
המילה מקורה בשם האלוהות הכנענית רשף, אך הוראותיה המדויקות במקרא נתונות במחלוקת בין החוקרים.
נראה שבחלק מהמקרים מדובר בשם עצם שמצביע על פורענות, בהתאם לתפקידו של האל רשף כמביא מחלות, ובחלק אחר מהמקרים רשף הוא ישות המשנית לאל יהוה.
רשף ארי חן (נולד בחיפה ב-28 במאי 1968) הוא איש ציבור שכיהן כחבר הכנסת בכנסת ה-16 מטעם סיעת "שינוי" ולאחר מכן מטעם סיעת "חץ".
לאחר מכן כיהן כיועץ המשפטי של עיריית חיפה.
חן הוא בוגר בית הספר הריאלי.
לאחר לימודי משפטים באנגליה קיבל רישיון לעריכת דין בישראל בשנת 1994, ועסק מספר שנים בעריכת דין בחיפה.
חן הוא בעל תואר שני במינהל עסקים מאוניברסיטת חיפה.
במקביל עסק בפעילות ציבורית במסגרת מפלגת שינוי בחיפה ושימש כיו"ר הסניף המקומי.
כאשר נבחרה יהודית נאות לכנסת ה-15 החליף אותה כחבר במועצת העיר חיפה ושימש יו"ר ועדת הביקורת העירונית.
בבחירות לכנסת ה-16 נבחר חן לכנסת, והיה יושב ראש סיעת "שינוי" בכנסת.
בנוסף שימש כחבר בוועדות הכנסת: ועדת חוקה, חוק ומשפט, ועדת הכנסת, והוועדה לקידום מעמד האישה.
כח"כ פעל חן בקידום והשלמת חקיקת חוק תובענות ייצוגיות, תשס"ו-2006. חן הגיש את הצעת החוק הפרטית שלימים התגלגלה לחוק (תוך שימוש נרחב בטיוטת הצ"ח ממשלתית) ובהמשך שימש כיו"ר ועדת המשנה של ועדת חוק חוקה ומשפט, אשר השלימה את חקיקת החוק בשלהי הכנסת ה-16.
מספר חודשים לפני הבחירות לכנסת ה-17, ובטרם הפילוג שחל ב"שינוי", הודיע חן על כי לא יתמודד לכנסת הבאה, וזאת מרצון להקדיש זמן רב יותר למשפחתו.
לאחר הפילוג בסיעת "שינוי" הודיע על תמיכתו בחץ והוצב במקום ה-60 ברשימה לאות כבוד.
עו"ד חן שימש כיועץ המשפטי של עיריית חיפה מנובמבר 2007 עד דצמבר 2016, אז התפטר.
לאחר סיום תפקידו בעירייה נבחר עו"ד חן ב-2017 לשמש כנציג עיריית חיפה ויו"ר איגוד ערים מפרץ חיפה להגנת הסביבה, תפקיד אותו מילא כשנה וחצי.
כיום עו"ד רשף חן הוא הבעלים והמנהל של משרד עורכי דין העוסק בעיקר בדיני רשויות מקומיות ותכנון ובניה.
חן הוא תושב חיפה ומתגורר בכרמל מערבי, נשוי ואב לשלושה ילדים.
רשף לוי (נולד ב-13 במרץ 1972) הוא תסריטאי, מחזאי, סופר, במאי קולנוע, מפיק, מנחה, סטנדאפיסט, שחקן וקומיקאי ישראלי.
זכה בפרס השחקן המצטיין בפסטיבל קאן – סדרות, בפרס התיאטרון הישראלי וארבע פעמים בפרס האקדמיה הישראלית לטלוויזיה.
לוי נולד בהרצליה וגדל בכפר סבא למשפחה בת שמונה נפשות.
אביו עלה מתימן, היה יוצא מחתרת לח"י ועיתונאי דבר, ואימו עלתה מפולין, יצאה בשאלה ועזבה את העולם החרדי.
עם אחיו נמנים רצף לוי, פרופסור, חוקר בריאות הציבור, באוניברסיטת MIT, ינץ לוי, סופר ותסריטאי ורגב לוי, תסריטאי שהלך לעולמו בגיל צעיר.
בצה"ל שירת לוי ביחידת מגלן.
את לימודיו האקדמיים לתארים ראשון ושני משולבים עשה ב באוניברסיטת תל אביב, במסגרתה למד, בין השאר, ביולוגיה, מתמטיקה ופילוסופיה.
לאחר שאחיו רגב, שלמד גם הוא באותה תוכנית, נפטר ממחלת האיידס ב-1998 כשהוא בן 25 בלבד, החל רשף להוסיף את שמו של אחיו המנוח לכל אחת מעבודות הכתיבה שלו, והוא חותם בשם העט "רשף ורגב לוי" כהנצחה אישית.
לוי כתב מחזות לתיאטרון וכן תסריטים לקולנוע וטלוויזיה.
כתב טורים סאטיריים ב-"ynet", במקומון "צומת השרון" וב"וואלה".
בהמשך העתיק את הכתיבה הסאטירית שלו לפייסבוק, והסטטוסים השבועיים שלו זוכים לאלפי עוקבים.
בתחילת שנות התשעים, עוד טרם שחרורו מצה"ל, החל להופיע במועדוני סטנד-אפ ורכש לעצמו שם ככותב בידור.
בראיונות סיפר שלהופעה הראשונה שלו במועדון "דומינו גרוס" הגיע בזמן חופשה של 48 שעות משהות בלבנון כחייל.
בתחילה, התאפיינו הופעותיו בהומור שחור ובעיסוק בנושאים שנחשבו טאבו, כגון השואה ופיגועי טרור.
בשנת 2005 העלה לוי מופע סטנד-אפ חדש, "משחק באש", שהורכב מחומרים אחרים, מרוככים יותר, כגון זוגיות, חוויותיו כאבא לשבעה ילדים וקטעי אלתור שעוסקים בחברה הישראלית.
לוי כתב מופעי סטנד-אפ ליעקב כהן, למוני מושונוב ולשלמה בראבא, לצביקה הדר, לחנה לסלאו, לטל פרידמן ולאחרים.
מחזהו הראשון לתיאטרון היה "עורלה", שעלה בפסטיבל תיאטרון קצר במועדון צוותא תל אביב בתחילת שנות ה-2000. למחזה אופי סאטירי, והוא מספר על רב ב אשר ביום אחד צומחת עורלתו מחדש.
בשנת 2000 כתב את המחזה "החולה ההודי".
לפי עדותו של לוי, הרעיון למחזה התגלגל בראשו במשך שבע שנים, "ובאמצע הלילה כשהייתי לבד בחדר ברומא, פתאום הבנתי מה צריך לקרות בהצגה".
לדברי לוי, המחזה מבוסס על אירועים ש"התממשו כפי שתראו אותם על הבמה...
(ואילו אירועים אחרים) היו צריכים לקרות, אם העולם היה טיפה יותר מסודר".
לוי שלח את המחזה פעמיים לכל התיאטראות בישראל, אולם אף אחד מהם לא הסכים להעלותו.
ב-2003 פנתה מירית טובי לעמרי ניצן, המנהל האמנותי של התיאטרון הקאמרי, והוא רכש את הזכויות וחתם חוזה להעלות את המחזה בבימויו של אלון אופיר.
לאחר שנתיים שבהן לא התקדמה ההפקה, הזכויות חזרו ללוי.
ב-2005 נפגש לוי עם ציפי פינס, מנהלת תיאטרון בית ליסין והיא הסכימה להעלות את המחזה, שהוצג ב-2005 בפסטיבל פותחים מסך בתיאטרון בית ליסין.
את המחזה ביים אלון אופיר, את האב גילם שלמה וישינסקי, את האם גילת אנקורי, את אבשלום חסדאי גילם יורם טולדנו/ליאור אשכנזי ואת שגב חסדאי גילם אושרי כהן.
פסקול ההצגה מורכב משירים של חוה אלברשטיין.
המחזה, שמשלב הומור שחור ורגעי מלודרמה ועוסק בחומרים משפחתיים אוטוביוגרפיים, זכה לתגובות חיוביות מיד עם עלייתו.
המחזה זיכה את לוי בפרס התיאטרון הישראלי למחזאי השנה בשנת 2005, ואת אושרי כהן בפרס התיאטרון הישראלי לשחקן המבטיח.
בשנת 2012 עלה המחזה בשנית בהפקה של תיאטרון "הבימה".
את המחזה ביים שוב אלון אופיר, את האב גילמו לסירוגין אורי אברהמי, דב רייזר, אהרון אלמוג, נתן נתנזון ושמיל בן ארי; את האם גילמה דוית גביש, את אבשלום חסדאי גילמו נתי רביץ, אלון אופיר ואייל שכטר ואת שגב חסדאי גילם עידו ברטל.
בפעם השלישית עלה החולה ההודי ב-2018 בתיאטרון הספרייה, בבימויו של דניאל אפרת.
בשנת 2025 עלה המחזה בפעם הראשונה בתיאטרון הקאמרי בבימויו של אמיר י.
את האם גילמה שרה פון שוורצה, את האב - מוטי כץ.
אבשלום - תום אבני, ושגב גולם לסירוגין ע"י עידו טאקו ויונתן הורנצ'יק.
בשנת 2008 עלה בתיאטרון בית ליסין מחזה נוסף פרי עטו, "סרט צרפתי".
המחזה מתאר את סיפורו של זוג המתמודד עם מות בנם הקטן.
המחזה – בכיכובם של קרן צור, מיכה סלקטר, יעל שרוני ודודו בן זאב – שילב קומדיה וקטסטרופה.
בשנת 2007 עלה בהבימה המחזה "החותנת", בתרגום ועיבוד של לוי (המבוסס על המחזה "עבודה סוציאלית" מאת אנדרו ברגמן) בכיכובם של דבורה קידר ואדיר מילר.
ההצגה זכתה להצלחה גדולה ורצה למעלה מ-600 פעמים.
בשנת 2009, בעקבות הצלחת "החותנת", עזב רשף לוי את תיאטרון בית ליסין ומונה למחזאי הבית של התיאטרון הלאומי "הבימה".
בשנת 2010 הוצג ב"הבימה" מחזהו "לרקוד ולעוף", בבימויו של אלון אופיר, בתפקידים המרכזיים שיחקו סנדרה שדה, נתי רביץ, אושרי כהן, חיים חובה, נלי תגר ורינת מטטוב.
על הצגה זו זכה לוי בפרס מחזאי השנה של תיאטרון הבימה לשנת 2010.
רשף החל לכתוב לטלוויזיה לתוכניות בידור עוד בטרם סיים את שירותו הצבאי ביחידת מגלן.
בשנת 1994 כתב מערכונים לתוכנית זהו זה!.
בין השנים 1997–2000 כתב שלושה תסריטים לסיטקום "שמש".
בין השנים 1997–2001 שימש כתסריטאי בסדרת הטלוויזיה "צה"ל 1", ששודרה בערוץ 2 ומספרת על מאחורי הקלעים של תחנת רדיו צבאית.
בין השנים 1998–2001 שימש כתסריטאי בתוכנית הבידור "חלומות בהקיציס", אותה יצר יחד עם המפיק שי שטרן.
בשנת 2000 כתב את סרט הטלוויזיה שביים אורן שטרן "לוויה על פארק דה פראנס".
ב-2003 כתב את סרט הטלוויזיה "הדמעות של אמסלם" – שבוים גם כן על ידי שטרן – בכיכובו של משה איבגי.
הסרט סיפר את סיפורו של מאפיונר שנאלץ להכניס את אביו לבית אבות סיעודי.
לאחר שהוא נוקט באלימות כלפי אחד המטפלים הוא מחויב להגיע לקבוצת תמיכה לבני משפחות של מאושפזים ומתאהב בעובדת הסוציאלית שמנהלת אותה.
בעקבות סרט זה הזמינה חברת הוט את הסדרה הבורר, שגם אותה יצר וכתב רשף, וגם בה משחק משה איבגי בתפקיד שדומה לתפקידו בסרט.
ב-2002 יצר את הסדרה "תיק סגור" ששודרה בערוץ 10 במשך עונה אחת של 13 פרקים וזכתה להצלחה ביקורתית.
הסדרה הורדה משידור לאחר חמישה פרקים עקב קשיים כלכליים של ערוץ 10.
ב 2004 לוי החל להופיע בעצמו בתוכנית טלוויזיה כקומיקאי.
בראיונות סיפר, כי במשך שנים נרתע מן החשיפה, מפני ש"הושפעתי מאופיו החשאי של אבי ששירת בלח"י וחינך אותנו הילדים להיות אנשי צללים.
בשלב מסוים הבנתי שהאופי שלי נמשך לאור הזרקורים".
לוי השתתף כפאנליסט בתוכנית הטלוויזיה "משחק מכור" לצד גיל ריבה, ליאור שליין, גורי אלפי ועינב גלילי והופיע בין היתר בתוכניות רבות אחרות בערוץ 2 וערוץ 10. בשנת 2006 הוא היה מנחה של סרט תיעודי "גברים אמיתיים".
ב-2007 יצר את הסדרה "הבורר" בכיכובם של יהודה לוי, משה איבגי, שלומי קוריאט ויוסף אבו ורדה.
רשף כתב את כל פרקי הסדרה, 45 במספר, במשך ארבע עונות.
לוי היה שותף פעיל בליהוק שחקני הסדרה ובעריכה שלה.
על פי הנתונים של חברת הוט, הסדרה הבורר היא הסדרה הנצפית ביותר בשירותי ה-VOD.
רשף לוי קיבל את זכויות ההפצה של הסדרה הבורר בחו"ל והיא נמכרה על ידו עד היום בעסקאות רימייק, לארצות הברית, רוסיה, מקסיקו, איטליה ווייטנאם.
גרסת הרימייק של הסדרה עלתה לשידור בהוט בשנת 2016. לוי גם כתב ל"מעורב ירושלמי".
ב-2016 יצר יחד עם יואב גרוס והנחה בשידורי קשת בערוץ 2 את התוכנית "הסטנדאפיסטים עם רשף לוי", תוכנית שבה הוא מלווה קומיקאים למופע וביחד הם כותבים בדיחות חדשות ומנסים אותם על הקהל בפעם הראשונה אל מול המצלמות.
התוכנית היא מסוגה המודרנית של תוכניות המערבבים את טוק-שואו עם התיעודי, תוך כדי מסע מצטלם.
בעונה הראשונה של התוכנית התארחו אדיר מילר, אורי חזקיה, ליטל שוורץ, שלמה בראבא, שלום אסייג, עדי אשכנזי, גורי אלפי, וחנוך דאום.
התוכנית זכתה לביקורות חיוביות ונלהבות, והופיעה בטבלת הרייטינג בחמש התוכניות הנצפות של השבוע בכל אחד משבועות השידור.
התוכנית זכתה בפרס האקדמיה הישראלית לטלוויזיה בקטגוריית תוכנית הבידור הטובה ביותר.
ב-2017 התארח לוי בסדרה "אלישע" שביים אופיר לובל.
ב-2019 עלתה העונה השנייה של "הסטנדאפיסטים עם רשף לוי", עונת הבחירות.
בתוכנית התארחו פוליטיקאים שעשו סטנד-אפ בפעם הראשונה בחיים תוך כדי ראיון טלוויזיוני.
ציפי לבני הופיעה בפרק הראשון ביום שבו הודיעה על פרישה מהמערכת הפוליטית.
עוד הופיעו משה כחלון וכן נפתלי בנט.
בהמשך העונה חזרה התוכנית לפורמט הרגיל, והשתתפו בה הקומיקאים ערן זרחוביץ', אורנה בנאי, יעקב כהן, רותם אבוהב וטל פרידמן.
התוכנית זכתה גם בעונה השנייה בפרס האקדמיה הישראלית לטלוויזיה לתוכנית הבידור הטובה ביותר (2020).
ב-2019 הסדרה "נחמה", שיצר וכתב לוי, נבחרה לפתוח את פסטיבל קאן לסדרות canneseries והשתתפה בתחרות הרשמית שנחשבת לחשובה בעולם הפסטיבלים.
בטקס הסיום שהועבר בשידור ישיר בקאנל פלוס, זכה רשף בפרס השחקן המצטיין והוכרז שהסדרה נרכשה לשידור על ידי קאנל פלוס יחד עם שידורה בישראל.
בטקס פרסי האקדמיה הישראלית לטלוויזיה 2020 זכה רשף לוי יחד עם תומר שני בקטגוריית התסריט הטוב ביותר בתוכנית קומית ובקטגוריית התוכנית הקומית הטובה ביותר.
בדצמבר 2022 עלתה הסדרה "קרתגו" אותה כתב יחד עם אחיו, ינץ לוי.
הסדרה מגוללת את סיפור לוחמי המחתרות בתקופת המנדט הבריטי, אשר גורשו למחנה מעצר מבודד, מחנה קרתגו בסודאן.
רשף עצמו מגלם בה את יעקב "ג'ייקוב" דן מפקד האצ"ל במזרח אפריקה.
ב-13 באפריל 2025 החל לוי להנחות את שעשועון הידע "הזירה", המשודר ב"כאן 11".
ב-2004 כתב את הסרט שביים ביחד עם שי כנות "אהבה קולומביאנית" שזכה להצלחה קופתית, והפך לסרט קאלט ישראלי.
ב-2008 כתב וביים את סרט הקולנוע "איים אבודים" אשר לדבריו, מבוסס בחופשיות על חוויות אישיותו ושל משפחתו מרובת הילדים.
הסרט היה מועמד ל-14 פרסי אופיר בשנת 2008, מתוכם זכה ב-4, וצפו בו בקיץ 2008 בבתי הקולנוע למעלה מ-320 אלף צופים.
בשנת 2012 כתב וביים את הסרט "לצוד פילים" המספר על שלושה זקנים וילד השודדים ביחד בנק בירושלים.
הסרט בכיכובם של ששון גבאי, מוני מושונוב, יעל אבקסיס, משה איבגי, צביקה הדר.
בסרט היה אמור לככב השחקן האנגלי ג'ון קליז (כאחד משלושת הזקנים לצד מושונוב וגבאי) אך הוא פרש זמן קצר לפני תחילת הצילומים עקב בעיות בליבו, והשחקן האנגלי סר פטריק סטיוארט החליף אותו.
הסרט יצא לאקרנים בקיץ 2013.
אמנם הסרט זכה להצלחה בקופות (מאה אלף צופים לאחר ארבעה שבועות), אך הביקורות לסרט היו מעורבות.
צעד זה ספג ביקורות רבות מצד עולם העיתונות, אולם זכה גם לתגובות תמיכה מצד יוצרי קולנוע אחרים, ובהם פרופסור ענר פרמינגר והבמאי נפתלי גליקסברג.
בתחרות פרסי אופיר, הסרט זכה לשבע מועמדויות ובהן לסרט הטוב ביותר, ומועמדות לרשף על כתיבת התסריט.
בשנת 2016 חתם רשף לוי על הסכם עם הוצאת עם עובד על פרסום של ספר ילדים מצויר בשם "הגמד משה ומכונית הממתקים".
הספר, באיורו של ליאור ארדיטי, יצא לאור בסוף אוגוסט 2017. הספר מספר על גמד המגלה שמכונית הממתקים שלו נגנבה ויוצא למסע חיפושים אחריה.
רשף תיאר את הספר "כסיפור שמיועד אך ורק לילדים שאוהבים ממתקים וסיפורי מתח".
הספר נבחר על ידי העיתון "הארץ" לאחד מעשרת ספרי הילדים המומלצים של השנה.
לוי נשוי לטלי ולהם שבעה ילדים, בהם תמוז לוי, שגילמה את בתו בסדרת הטלוויזיה "נחמה".
רשם העמותות הוא יחידה ברשות התאגידים שתפקידה לפקח ולהסדיר את רישומן ופעולתן של עמותות במדינת ישראל.
יחידת רשם העמותות הוקמה במשרד המשפטים בשנת 1981 מכוח חוק העמותות, התש"ם–1980, וסמכויות האסדרה שלה הוגדלו באופן משמעותי בעקבות תיקון חוק העמותות.
מבחינה אדמיניסטרטיבית, מחולקת יחידת רשם העמותות לשתי מחלקות:
מחלקת רישום עמותות – מחלקה העוסקת בתחום רישום וניהול שוטף של עמותה.
כולל רישום עמותות חדשות, רישום אגודות עות'מאניות כעמותות, אישורי שינויים אותם מבקשות עמותות לבצע בשם ומטרות או תקנון העמותה.
תחום הפיקוח והבקרה – תחום המורכב מ-4 מחלקות משנה: מחלקת ניהול תקין, מחלקת חקירות ותלונות, מחלקת תוכניות הבראה ומחלקת פירוקים ומחיקות.
הרשם עוסק בין היתר באישור שינויי תקנון, מטרות ושמות עמותות, פרסום עמותות חדשות ברשומות וייעוץ משפטי בנושאי רישום ושינויים.
כיום רשומות כ־30 אלף עמותות ובכל שנה נוספות בממוצע כ־1,500–2,000 עמותות חדשות.
פעילות העמותות השונות ממומנת מתרומות, נכסים וכספי ציבור בהיקפים עצומים.
בנוסף, עמותות רבות זוכות גם לתמיכה ממשלתית מגוונת בדמות הקצבה ישירה, הקלות ופטורים ממס או ייעוד קרקע ציבורית.
היות שהעמותות מתחייבות לפעול אך ורק לשם מטרותיהן המוצהרות יש לוודא כי זו אכן המציאות בפועל.
אם פעילות העמותה סוטה ממטרותיה, מחויבים הגורמים המופקדים על פיקוח ובקרת העמותות לזהות פעילות זאת, לעצור אותה ולמנוע את השנותה.
על רשם העמותות לבחון האם כל עמותה עומדת בכל דרישות החוק והאם הכנסות העמותה ונכסיה משמשים לא "לקיום הארגון" אלא אך ורק לקיום מטרותיו המוצהרות.
עמותה שעונה לדרישות הרשם ולבדיקתו זוכה ל"אישור ניהול תקין".