tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
עכשיו את אמא, כנרת זמורה ביתן, תש"ע, 2010.
סבא השמן וסבא הרזה, כנרת זמורה ביתן, תשע"ב, 2012.
אני לא יכולה להיות תמיד נהדרת, כנרת זמורה ביתן, תשע"ג, 2013.
להיות אמא של חייל, משכל (ידיעות ספרים), תשע"ח, 2018.
זרות, כתר, תשפ"א, 2021. (רומן) מספר על שתי נשים, צעירה וזקנה, שנפגשות בנסיבות מוזרות וצריכות זו את זו.
הזכויות לתרגום הספר נרכשו בידי הוצאת הרפר קולינס.
רציתי ללמוד בלט (ואמא שאלה "למה לא כדורסל"?) (ספר ילדים), כתר, 2025.
ליהוק הוא תהליך בחירת ושכירת הצוות המשתתף בהפקה אמנותית או בידורית כגון סרט קולנוע, הצגה או חדשיר והתאמתם לתפקידיהם בהפקה בהתאם לתוכנית ההפקה כגון בהתאם לתסריט או למחזה הכתוב.
הליהוק יכול להתחיל בקריאה ארצית למועמדים להבחן או בבחירה מתוך רשימת מועמדים מוגבלת.
כיום ישנם בעלי מקצוע, הנקראים "מלהקים", המסייעים להתאמת שחקן או שחקנית לדמות נדרשת.
לאחר גיבוש רשימת מועמדים, נערכים להם מבחני בד לבדיקת התאמתם לתפקיד.
השחקנים נבחרים למלא תפקידים מסוגים שונים.
התפקידים השונים מורכבים מכמה שחקנים שהופעתם משמעותית בקולנוע, בתיאטרון או בטלוויזיה.
התפקיד הגדול ביותר שמגלם את הגיבור נקרא שחקן ראשי (או שחקנית ראשית לאישה).
לעיתים אין שחקן מוביל אחד, והתפקידים הראשיים נקראים צוות שחקני אנסמבל, צוות המורכב מכמה שחקנים עיקריים ומבצעים, שמוקצים להם זמן הופעה ו/או כמות טקסטים בכמות דומה.
תפקידו של שחקן המשנה משמעותי פחות מזה של השחקן הראשי, אך עדיין תפקידו חיוני לסרט או להצגה.
תפקידיו של שחקן המשנה נעים בין תפקידי דמויות מינורית, ועד לדמויות עיקריות, ולעיתים קרובות בעלי חשיבות חיונית להתפתחות העלילה, כגון: חברו הטוב של גיבור הסרט או ההצגה, או מושא האהבה של הגיבור.
תפקידים נוספים אפשריים הם הביטים, שהם שחקנים המגלמים תפקיד שיש בו אינטראקציה ישירה עם אחד או יותר מהשחקנים הראשיים, ולא יותר מחמש שורות של דיאלוג.
קיים גם ליהוק להופעת קמע, שהיא הופעה קצרה ולא מרכזית של אדם מפורסם, בסרט קולנוע, טלוויזיה, הצגת תיאטרון, ספר או משחק וידאו.
ניצבים, או סטטיסטים, הם שחקנים בתפקיד שולי, אשר אינו מערב מלל או יכולות משחק מיוחדות, ולרוב מופיע כדמות אחת מתוך רבות ברקע ההתרחשות המצולמת.
נוכחותם של ניצבים אינה קריטית לעלילה, אך היא משלימה את האווירה המבוקשת.
ליהוק של ניצבים הוא לעיתים קרובות על רקע סטראוטיפי, ומתבסס על דיעות קדומות המיוחסות לצופים.
כך למשל, בצילום האמור לחוות שכונת עוני, ילוהקו ניצבים שנוכחותם תשרה אווירה של שכונת עוני, בגלל מראם ולבושם, ולעיתים בגלל מוצאם האתני.
תהליך הליהוק כולל סדרת אודישנים בפני פאנל ליהוק, המורכב מבעלי מקצוע שתפקידם לבחור את השחקן המתאים לגלם את הדמות הנדרשת.
בהפקת תיאטרון יימצאו הצוות הליהוק, לדוגמה, מפיק התיאטרון ומנהלי התיאטרון, ואילו בליהוק לסרט קולנוע או לתוכנית טלוויזיה ישתתף מפיק הסרט או התכנית, ולעיתים גם נציגי ההנהלה או הקרן המממנת.
בכל מקרה, לרוב יתלווה לצוות הליהוק גם הבמאי, שהשקפתו ועמדתו חיונית, מאחר שהוא איש המקצוע שעומד לעבוד עם השחקן.
בדרך כלל, כמעט בכל תחומי עסקי התצוגה, נמצא בפאנל הליהוק מנהל הליהוק, אדם שתפקידו הספציפי הוא למצוא את השחקנים המתאימים, ויש לו מומחיות בתחום.
בשלבים המוקדמים של תהליך זה, מתבקשים השחקנים הנבחנים, להציג קטעי אודישן מוכנים, שהתכוננו אליהם מראש, כמו מונולוגים, שירים, כוריאוגרפיה.
יש מקרים בהם מתבקשים המועמדים ללמוד בתוך מספר דקות קטע שנמסר להם ללא הכנה מראש, על מנת לבחון את יכולתם.
לרוב אין מקבלים תשובה מיידית, בשלב זה של הליהוק.
קטעי האודישן בדרך כלל מצולמים בווידאו, ונבחנים בהמשך על ידי צוות הליהוק, בצירוף לקורות החיים, ואלבום צילומים של השחקן.
כך מצטמצמים המועמדים שיש לבחור מתוכם את המתאים ביותר.
שלבים מאוחרים של הליהוק עשויים לכלול פעילות קבוצתית של המועמדים, על מנת לבחון את התאמתם של השחקנים.
הדבר מקובל במיוחד בליהוק לתוכניות ריאליטי בטלוויזיה, שם מעוניינים המלהקים לבחון גם את ההשתלבות החברתית של המועמדים.
יש מקרים בהם מדובר על צורך באינטראקציה חברתית ספציפית על הבמה או המסך, כגון במקרים של נערה המתאהבת בנער, ולעיתים אמורה להגיע עמו למגע אינטימי.
במקרים כאלה יש צורך במהלך האודישן לבחון גם את ה"כימיה" והאינטראקציה החברתית בין המועמדים השונים, כמרכיב בשיקול ההתאמה לתפקיד.
במקרים של סרט או הצגה המבוססים על סיפור אמיתי, או על אירועים היסטוריים, יש חשיבות רבה גם לדמיון הפיזי של השחקן לדמות המקורית שעליה מבוסס התסריט או המחזה.
ליה קבדה (באמהרית: ሊያ ከበደ, באנגלית: Liya Kebede; נולדה ב-3 בינואר 1978) היא דוגמנית, שחקנית, ומעצבת אופנה אתיופית, אשר גרה כיום בארצות הברית.
הופיעה על שער ה"ווג" האמריקאי שלוש פעמים.
לפי מגזין פורבס, קבדה הייתה במקום ה-11 בין הדוגמניות המשתכרות את השכר הגבוה ביותר בתבל בשנת 2007.
מאז 2005, משרתת קבדה כשגרירת ארגון הבריאות העולמי לבריאות אמהות, תינוקות וילדים.
קבדה נולדה וגדלה באדיס אבבה, אתיופיה.
במאי סרטים גילה אותה בזמן שהיא למדה בתיכון גברה מאריאם והציג אותה בפני סוכן דוגמניות צרפתי.
אחרי שהיא סיימה את לימודיה, היא עברה לצרפת ועבדה דרך סוכנות פריזאית.
אחרי כן עברה קבדה לניו יורק.
הפריצה הגדולה של קבדה הגיעה כשטום פורד החתים אותה על חוזה בלעדי עבור תצוגת האופנה של סתיו/חורף 2000 שעיצב עבור גוצ'י.
הפופולריות של קבדה בתעשיית האופנה המריאה כשהיא הופיעה על שער "ווג" הפריזאי בגיליון מאי 2002, המגזין הקדיש לה את הגיליון כולו.
קבדה הופיעה על שערי "ווג" האיטלקי, היפני, האמריקאי, הצרפתי והספרדי, היא דגמנה גם בשערים של V, Flair, i-D ומוסף Style & Design של המגזין "טיים".
קבדה דגמנה בפרסומות לחברות גאפ, איב סאן-לורן, ויקטוריה'ס סיקרט, עמנואל אונגורו, טומי הילפיגר, רבלון,
דולצ'ה וגבאנה, אסקאדה ולואי ויטון.
ב-2003 הוכרזה קבדה כפנים החדשות של חברת הקוסמטיקה אסתי לאודר, היא האתיופית הראשונה המשרתת כנציגת החברה במשך 57 שנות ההיסטוריה שלה.
לפי השמועות, החוזה שלה נאמד בכ-3 מיליון דולרים.
קבדה היא אחת מהדוגמניות האפריקאיות הבודדות המופיעות בתצלומי אופנה לכתבי עת חשובים ומדגמנות בתצוגות אופנה מרכזיות.
לפי קונור קנדי, סוכן דוגמניות בסוכנות עלית שאמר ב-2003: "נדמה שאין מקום ליותר מדוגמניות שחורה מוצלחת במיוחד בתקופה מסוימת.
בשנה האחרונה הייתה זו קבדה."
ב-2005 קבדה מונתה לשגרירת רצון טוב של ארגון הבריאות העולמי לבריאותם של אמהות, תינוקות וילדים.
היא גם הופיעה בתצלום מונטאז' קבוצתי של דוגמניות-על מבטיחות.
בקיץ 2006 היא הייתה גם אחת מהדוגמניות הבודדות שאינן לבנות שהופיעו על שער הווג האמריקני, גיליון שהדגיש פעילות הומניטרית.
ביולי 2007 היא הרוויחה במשוער 2.5 מיליון ב-12 החודשים שחלפו ו"פורבס" דירג אותה במקום ה-11 ברשימת 15 דוגמניות-העל המשתכרות את הסכומים הגבוהים ביותר בעולם.
ב-2008 קבדה הופיעה על אחד מארבעת שערי "ווג" איטליה שהקדישו עצמם לסוגיית שחורים.
ב-2009 כיכבה קבדה בעיבוד לסרט של האוטוביוגרפיה רבת-המכר "פרח במדבר", שכתבה דוגמנית-העל לשעבר ווריס דירי, בבימויה של שרי הורמן.
הסרט מספר על ילדותה של דירי בסומליה, נסיקתה ולבסוף המבצע שניהלה להעלאת המודעות נגד השחתת איבר המין הנשי.
הקרנת הבכורה של הסרט הייתה בפסטיבל הסרטים בוונציה והוא זכה לתשואות.
קבדה גם שיחקה בתפקידי אורח קטנים בשני סרטים: "שומר המדינה" (2006) ו"שר המלחמה" (2005).
ב-2005 מונתה קבדה לשגרירת רצון טוב של ארגון הבריאות העולמי עבור בריאות אמהות, תינוקות וילדים.
אז היא הקימה את קרן ליה קבדה, שמטרתו היא להפחית תמותת נשים בהיריון ובלידה, תינוקות וילדים באתיופיה וברחבי העולם.
הקרן מממנת פרויקטים של תמיכה והעלאת מודעות, וכן מספקת טכנולוגיות, חינוך מבוסס קהילה ותוכניות רפואיות בעלויות נמוכות.
קבדה נסעה לאתיופיה כדי לתמוך בפרויקטים שיתמכו בבריאות אמהות במקרים רבים.
ב-2009 היא עבדה עם קרן ביל ומלינדה גייטס כחלק מ-Living Proof Project.
קבדה שימשה כיועצת לדו"ח של שנת 2009 של המרכז לפיתוח גלובלי: "Start with a Girl: A New Agenda for Global Health."
אודות בריאות אמהות וילדים והופיעה בווג לגבי the Daily Beast.
היא גם לוקחת חלק ב-the Daily Beast, ארגון של מנהיגים אפריקאיים שבראשו עומד פסטוס מוגאה, נשיא בוצוואנה לשעבר.
הארגון דוגל בהגברת המניעה והטיפול ב-HIV באפריקה.
קבדה השיקה את למלם (Lemlem), ליין בגדים, ב-2008. למלם משמעו "ללבלב" באמהרית, מתאר בגדי נשים וילדים שנטוו ביד.
קבדה יצרה את הקולקציה כדי לסייע לשמר את האמנות המסורתית של האריגה וכדי להניע פיתוח כלכלי באתיופיה.
למלם נמכר בבארניס, ג'יי קרו, נט-א-פורטר וחנויות רבות אחרות.
קבדה אמרה: "זה נפלא להיות מסוגלת לתרום ולעזור לאנשים".
קבדה נישאה למנהל קרן הגידור האתיופי קאסי קבדה ב-2000 ולהם בן ובת.
+שנהסרטתפקידהערות2005שר המלחמהפיית'סרט אמריקאי2006שומר המדינהמרים2009פרח המדברואריס דיריסרט גרמני2011זהב שחורעיישהסרט תוניסאי2012Houba!
On the Trail of the Marsupilamiהמלכה פאיהסרט צרפתיCapitalנאסים2013ההצעה הטובה ביותרשרהסרט איטלקיתמימותמוירה נילסרט אמריקאי2014סמבהמאגליסרט צרפתי2018Nicky Larson et le parfum de Cupidonפילי
ליהיא גרינר-צבר (נולדה ב-10 באוקטובר 1984) היא ידוענית ישראלית.
התפרסמה בעקבות השתתפותה בעונה השלישית של תוכנית המציאות "האח הגדול", בה סיימה במקום השני.
גרינר נולדה בחולון, לאביה שה (מארק), ולאמה מאיה, בתו של המסעדן ואיש הציבור ויקטור תייר.
ב-1989 ירדה משפחתה ללוס אנג'לס שבארצות הברית, שם גדלה גרינר כעשרים שנה, כשאחר כך ב-2009 שבו לישראל.
ב-2010 השתתפה בעונה השלישית של תוכנית המציאות "האח הגדול".
היא נכנסה לתוכנית כאשר הייתה מאורסת לאבירם בן שושן, והתבלטה בה כמי שבגדה בו עם עתי שולברג, מתמודד אחר בתוכנית, עמו קיימה לראשונה בישראל יחסי מין בבית "האח הגדול".
מאוחר יותר הצטרף בן שושן לתוכנית כמתמודד; הרייטינג של הפרק שבו הצטרף היה הגבוה ביותר בתוכנית עד לאותו מועד.
ב-2011 השתתפה בתוכנית אינטרנט הנקראת "ליהיא באקסטרים".
ביוני 2012 נישאה ליוסי צבר.
ההכנות לחתונה צולמו לתוכנית ריאליטי אינטרנטית, ששודרה באתר "mako".
הידוענית אביבית בר זוהר טענה שגורשה מהחתונה, דבר שהוביל לסכסוך מתמשך ומתוקשר בין השתיים.
באוגוסט 2013 הגישה בר זוהר תביעת לשון הרע נגד גרינר על סך 300 אלף ש"ח בעקבות דבריה של גרינר שבר זוהר צריכה להיות מיוצגת בסוכנות לנערות ליווי.
בשנת 2014 ערכה חתונה נוספת עם בעלה יוסי צבר בכנסייה בלאס וגאס.
ב-5 בדצמבר 2013 ילדה את בנה הבכור.
בדצמבר 2013 שודרה בהוט בידור ישראלי הסדרה הדוקומנטרית "ליהיא תעשי לי ילד", שתיעדה את החודש שלפני לידת בנה הבכור עד ללידה עצמה.
בחנוכה 2012 השתתפה במופע הילדים "ליהיא בארץ הפלאות", שהוצג במרכזי קניות.
בשנת 2013 החלה להשתתף בתוכנית הדוקו-ריאליטי "מה שקורה באילת VIP" בערוץ 24, וכן השתתפה כנמתחת בתוכנית המתיחות של עפר שכטר "אמבוש".
באפריל 2014 פתחה בחולון חנות של מוצרי קוסמטיקה מלוס אנג'לס.
בשנת 2024 הוכשרה גרינר כדולה והחלה לעסוק בתמיכת לידה.
קמפיינים והופעות במגזינים ובכלי התקשורת
בשנת 2011 הצטלמה גרינר עבור משרד הפרסום "Gkid&younG" למסע פרסום להסרת שיער לצמיתות, ובהמשך הצטלמה למסע פרסום למכנסונים עבור רשת "TAGWOMAN".
באוגוסט 2012 הופיעה בעמוד השער של השבועון "פנאי פלוס" בתצלום שהוא פרודיה על ציורו המפורסם של סנדרו בוטיצ'לי, "הולדת ונוס".
ב-2012 הצטלמה לכמה מסעות פרסום נוספים: לקניון הזהב, לחברת מוצרי השיער "EGO" (כחלק ממסע פרסום זה גילחה את שערות ראשה) ולפאות של רבקה זהבי.
בשנת 2013 נבחרה להיות הפרזנטורית של חברת GoldLine.
בריאיון לגיא פינס תיארה עצמה גרינר כ"מלכת הטראש", וכינוי זה מלווה אותה במדורי רכילות ובידור ישראלים.
בשנת 2014 נבחרה להיות הפרזנטורית של דיאטה "איזי לייף".
השתתפה בתוכנית הישרדות VIP עונה 2, ששודרה ב-2019 ברשת 13 והייתה המודחת ה-12.
ב-2020 השתתפה בתוכנית "ליהיא ונעמה - מטראש לקלאס", בערוץ HOT3.
באוגוסט 2021 נכנסה כדיירת זמנית לעשר שעות לבית של תוכנית הריאליטי "האח הגדול".
בשנת 2012, הגישה באתר Mako, יחד עם זוהר ישראל וגואל פינטו, את העונה השנייה של התוכנית "אחי נדבר בבית", אשר ליוותה את העונה הרביעית של תוכנית המציאות "האח הגדול".
בשנת 2013 הגישה לצדו של בעלה יוסי צבר את התוכנית האינטרנטית "דייט בחשיכה עם הגרינרס", ששודרה באתר רשת וליוותה את התוכנית "דייט בחשיכה".
בשנת 2014 השתתפה כפאנליסטית בתוכנית "הדיבור", בערוץ 24 בהנחיית אלירז שדה.
בשנת 2011 הוציאה לאור את השיר "Money".
במהלך אותה שנה שרה את השיר "או גיי או ערס WTF??!!", שחיבר נוי אלוש.
השיר הוא גרסה ישראלית לשיר "Loca People".
כמו כן, השתתפה בווידאו קליפ "Boy Toy" של הזמרת אליסה (שארף) שפרגה.
בשנת 2013 השתתפה בתחרות קדם אירוויזיון 2013, וביצעה יחד עם די ג'יי עומרי סגל את השיר "Just Like Me", אך לא העפילה לעשיריית הגמר.
באוגוסט 2014 הצטלמה עם לאון שניידרובסקי לקליפ "בוסית של הים" בשירה משותפת של שניהם.
בינואר 2017 ניגשה גרינר לאודישן בעונה הרביעית של תוכנית הריאליטי "הכוכב הבא לאירוויזיון", אולם היא לא עברה את האודישן.
בשנת 2025 השתתפה בעונה הרביעית של תוכנית המציאות "הזמר במסכה", בתור הדחליל, והייתה למודחת ה-12 מהתוכנית.
גרינר מתגוררת עם בעלה יוסי צבר ושלושת ילדיהם בפתח תקווה.
מה שקורה באילת vip – 2013
ליהיא תעשי לי ילד – בערוץ הוט בידור ישראלי – 2013
הכוכב הבא לאירוויזיון עונה 4 - ערוץ 2 (2017) - תוכנית אודישנים
ליהיא ונעמה - מטראש לקלאס – הוט בידור ישראלי – 2019–2020
חאנשי (2022) – שחקנית אורחת בדמות אישה חרדית מברוקלין.
זהו תפקידה הראשון של גרינר כשחקנית טלוויזיה.
גולסטאריות עונה 3 (2022) - HOT - הצטרפה לקראת הגמר
ליהי צלניק-מנור היא מדענית בתחום הנדסת חשמל, פרופסור מן המניין בפקולטה להנדסת חשמל בטכניון.
תחום המחקר העיקרי שלה הוא ראייה ממוחשבת.
צלניק מנור משמשת כמשנה לנשיא לחדשנות וקשרי תעשייה בטכניון.
ביוני 1995, סיימה צלניק-מנור תואר ראשון בהנדסת מכונות בטכניון.
בשנים 1994–1996, עבדה בחברת Tecnomatix Technologies בהרצליה כמהנדסת תוכנה.
עבדה על מספר פרויקטים הכוללים סימולציה לרובוטים ותוכנה לסנכרון בין רובוטים שונים.
במרץ 1999, סיימה תואר שני בהצטיינות במתמטיקה שימושית במכון ויצמן.
נושא המחקר היה "Multi-Frame Alignment of Planes" תחת הדרכתה של פרופסור מיכל אירני.
באוקטובר 2004, קיבלה תואר PhD במתמטיקה שימושית ומדעי המחשב במכון ויצמן.
נושא מחקר היה "Space-Time Analysis of Dynamic Scenes" תחת הדרכתה של פרופסור מיכל אירני.
באוקטובר 2003 – אוגוסט 2007, עשתה פוסט-דוקטורט במחלקה להנדסת חשמל במכון הטכנולוגי של קליפורניה.
באוגוסט 2007, התמנתה להיות פרופסור חבר בפקולטה להנדסת חשמל בטכניון.
באוגוסט 2013, התמנתה לפרופסור משנה בפקולטה להנדסת חשמל בטכניון.
בשנים 2018–2021 ניהלה את מרכז הפיתוח של קבוצת עליבאבא בישראל.
בשנת 2021 קיבלה דרגת פרופסור מן המניין.
בילדותה צלניק-מנור שחתה בקבוצת שחייה מקצוענית והייתה תקופה קצרה חלק מנבחרת ישראל, אם כי פרשה לפני שזכתה להתחרות במדי הנבחרת.
כיום היא חברה בקבוצת השחייה אקוותיקים, בראשות גרשון שפע, ומשתתפת מדי פעם בתחרויות שחייה וטריאתלון במסגרת אירועי המאסטרס.
ארגנה את הסמינר ל-Computational Video באוקטובר 2010 בעיר Dagstuhl.
ב-2011 זכתה בפרס הקרן של הנרי גוטווירט עבור קידום המחקר.
ב-2008 זכתה בפרס הסוקר המצטיין של IEEE CVPR.
ב-2005 זכתה בפרס המאמר המצטיין של AIM@SHAPE.
אוקטובר 2005 – מרץ 2006 זכתה במענק על שם סלואן-שוורץ.
ב-2005 זכתה בפרס המאמר המצטיין של כנס IEEE.
בשנים 2000–2003 זכתה במלגת ות"ת לסטודנטים מצטיינים לדוקטורט.
ב-1999 זכתה בפרס פיינברג להצטיינות בתואר שני.
ב-1995 זכתה בתואר מצטיינת נשיא לבוגרים מצטיינים לתואר ראשון.
בשנים 1992–1995 זכתה בתואר מצטיינת נשיא של הטכניון.
ליהי קורנובסקי (נולדה ב-24 בנובמבר 1992) היא שחקנית, מוזיקאית ודוגמנית ישראלית.
קורנובסקי נולדה וגדלה בכפר סבא.
אביה הוא ד"ר יורם קורנובסקי.
משפחתה של אמה, עו"ד אוריתה (לבית ירון) הם דור רביעי בארץ.
סבה מצד אבא היה הסופר והצייר פאול קור (מחבר ספר הילדים "כספיון הדג הקטן") שמשפחתו נרצחה בשואה באושוויץ.
דודתה לימור ירון היא בת זוגו של המוזיקאי שלום חנוך.
בגיל 16 עברה עם משפחתה לגבעתיים.
בשנים 2007–2011 למדה בתיכון תלמה ילין שבגבעתיים במגמת מוזיקה קלאסית, כסופרנית קלאסית.
זכתה שלוש שנים רצופות במלגת הצטיינות של קרן שרת, ושנתיים רצופות במלגה של קרן רונן.
ב-2011 התגייסה לצה"ל ושירתה על תקן מוזיקאית מצטיינת.
ב-2015 החלה ללמוד בבית הספר למשחק יורם לוינשטיין בתל אביב.
ב-2017 זכתה שוב, הפעם כשחקנית צעירה, במלגת הצטיינות של קרן שרת.
את תפקידה הראשון והמשמעותי עשתה בסדרת הנוער של yes בערוץ דיסני ישראל "יומני החופש הגדול", שם גילמה בתפקיד ראשי את תמר גולן, הילדה המפונקת של חבורת הבנות, במשך 2 עונות בשנים 2012–2013.
ב-2014 שיחקה בסדרת הדרמה של HOT "איש חשוב מאוד", לצד יהודה לוי.
בשנים 2014–2018 השתתפה ב-3 העונות של סדרת הנעורים של HOT ששודרה בערוץ ניקלודיאון "שכונה", שיצר גיורא חמיצר, שם שיחקה בתפקיד ראשי את אגם שיינפלד, אחת מבנות הקבוצות העשירות של השכונה.
במרץ 2015 יצאה עם חברי הסדרה לסבב של הופעות של "שכונה בהופעה".
בסוף 2015 גילמה את רקפת שרעבי בסדרה של yes "להרוג את הסבתא", לצד אלי פיניש, מאור שוויצר ועוד.
ב-2016 כיכבה בתור אלכס בסרטה של הגר בן אשר "הפורצת".
על תפקידה בסרט זה הייתה מועמדת לפרס אופיר לשחקנית הראשית הטובה ביותר.
ב-2018 החלה לשחק בסדרת הדרמה של הוט "מלכות"; את דמותה של ספיר (נסטיה) סליוסר.
באותה שנה השתתפה גם בעונה השנייה של הסדרה "כפולים" של קשת 12.
ב-2019 שיחקה בתפקיד משנה בסרט הקולנוע "נולדתי בירושלים ואני עדיין חי" שביימו יוסי עטיה ודוד אופק.
ב-2020 החלה לשחק בסדרת הדרמה של הוט "קיבוצניקים" כבת זוגו של יאיר.
כן שיחקה את דריה בסרטו של איתן פוקס "סאבלט".
בנוסף ב-2020, שיחקה בתפקיד משנה בתור סופי מרציאנו בסדרת המתח "לאבד את אליס" מבית HOT3 (נמכר גם ל-Apple TV+), בכיכובה של איילת זורר.
בשנת 2021 החלה לשחק בתפקיד הראשי בסדרת הקומדיה הרומנטית "למה מי מת" מבית yes, בתור מיכל שיין החולה בסרטן ומאבדת את שיערה עקב טיפולי כימותרפיה.
ב-27 באפריל 2021 נמסר שקורנובסקי תככב בסרט המלחמה העתידי "ירושלים 67'" שיביים אמיל בן שמעון, ועלילתו מתרחשת בתקופת מלחמת ששת הימים, בו היא תגלם את דמותה של שרה, בחורה בת 30 הנקלעת לחזית בעיצומה של המלחמה.
בנובמבר 2021 פורסם כי קורנובסקי תככב בסדרה האמריקאית "Ballistic" בת ה-6 פרקים, לצדה של ג'ניפר קרפנטר.
ב-2022 שיחקה בסרט המדע הבדיוני ההוליוודי של הבמאי דייוויד קרוננברג "פשעי העתיד", בכיכובם של ויגו מורטנסן, לאה סדו וקריסטן סטיוארט.
בשנת 2023 שיחקה כלוחמת שב"כ בסדרת הדרמה "שמיים אדומים" המשודרת ברשת 13.
בשנת 2024 שיחקה בסרט "קרב אוויר" לצד דניאל ליטמן ומאור שוויצר.
היא שיחקה בו כע' קצין מבצעים ואלמנתו של מפקד הטייסת שנהרג בקרב קצת לפני פריצת מלחמת ששת הימים.
באותה שנה שיחקה במיני-סדרת הדרמה האמריקאית "היינו בני המזל" של רשת הולו; בדמותה של אליסקה.
בשנת 2025 התחילה לגלם את דמותה של דייזי בהצגה קרנפים שבבימויו של יאיר שרמן בתיאטרון בית ליסין.
קורנובסקי דגמנה לחברת התכשיטים הישראלית "מירב שביט" ב-2013. בשנת 2014 דגמנה לחברת הביגוד הישראלית "פוקס", ובאותה שנה גם הפכה לפרזנטורית עבור חברת האופנה הישראלית "עדיקה".
מאז 2017 היא מדגמנת לחברת הבגדים הישראלית "אתא".
ב-2019 כיכבה לצידו של ליאור רז בפרסומת של יצרנית הבירה הישראלית "גולדסטאר", שספגה ביקורת רבה.
בשנת 2021 נבחרה להיות נערת תפוזינה, ולככב בסדרת הפרסומות של יצרנית המשקאות הישראלית "יפאורה-תבורי".
מאז 2022 היא הפרזנטורית של חברת מוצרי הטיפוח הטבעיים הישראלית "מייבן".
בשנים 2015–2016 הייתה בזוגיות עם השחקן עוז זהבי.
השניים היו אף מאורסים כחצי שנה, אך לא נישאו לבסוף.
קורנובסקי נשואה לשחקן רועי ניק.
השניים הכירו על סט הצילומים של הסדרה "קיבוצניקים", בה גילם את בעלה.
בספטמבר 2023 נולד בנם הראשון.
שנהסרטתפקידהערות2016הפורצתאלכסמועמדת פרס אופיר לשחקנית הראשית הטובה ביותר2018סיפורי ייןתמרסרט קצר2019נולדתי בירושלים ואני עדיין חיאסיה מולאן2020סאבלטדריה2022פשעי העתיד דג'ונה דוטריססרט אמריקאי2024דניאל אויערבאךקרב אווירגליהTBAלשרוף את השמייםירושלים 67'שרה
שנהסדרהתפקידהערות2012–2013יומני החופש הגדולתמר גולןתפקיד ראשי (2 עונות)2014איש חשוב מאודליה2 פרקים2014–2018שכונהאגם שיינפלדתפקיד ראשי (3 עונות)2015–2016להרוג את סבתארקפת שרעביתפקיד ראשי2018–2019כפוליםמיקה ארזיתפקיד ראשי (עונה שנייה)2018–2022מלכותספיר (נסטיה) סליוסרתפקיד ראשי (2 עונות)2020קיבוצניקיםניקי דויטשתפקיד ראשילאבד את אליססופי מרציאנו2021למה מי מתמיכל שיין2023 שמיים אדומיםגלית נמני 'פלפלת'2024היינו בני המזלאליסקהמיני-סדרה אמריקאיתTBABallisticאניטה (קולט)סדרה אמריקאית
ליו אילינג (בסינית מסורתית: 劉愛玲; נולדה ב-2 ביוני 1967) היא כדורגלנית עבר סינית.
ליו נולדה ב-1967 בעיר באוטואו שבמונגוליה הפנימית.
כשהייתה בת 16 היא החלה לשחק כדורגל במסגרת בית ספרה, ושנתיים לאחר מכן עברה לשחק בקבוצת הנשים של בייג'ינג.
ביוני 1987, ערכה ליו את הופעת הבכורה שלה בנבחרת הלאומית של סין, ומהר מאוד הפכה לאחת משחקניות המפתח שלה.
בתקופתה, זכתה סין בשש אליפויות אסיה רצופות (1989-1999), וביססה את עצמה כנבחרת החזקה ביותר באסיה.
בנוסף, קטפה הנבחרת גם שלוש זכיות רצופות במשחקי אסיה (1990-1998).
ב-1991, נבחרה סין לארח את גביע העולם הראשון לנשים.
בנובמבר של אותה שנה התקיים הטורניר במחוז גואנגדונג, בהשתתפות 12 נבחרות הנשים המובילות בעולם.
בשלב הבתים הוגרלה סין עם דנמרק, נורווגיה וניו זילנד, וסיימה אותו במקום הראשון עם חמש נקודות.
ליו כבשה ארבעה שערים בשלב זה (צמד נגד נורווגיה וצמד נגד ניו זילנד).
בשלב רבע הגמר, זכתה סין להגרלה קשה בדמות הנבחרת השוודית.
שער אחד בדקה השלישית של החלוצה השוודית, פיה סונדהאגה הספיק לשוודיות, וסין הודחה מהטורניר.
ב-1994, עזבה את ליו את קבוצתה ועברה לשחק בליגת העל היפנית, שבאותן שנים משכה אליה שחקנים זרים רבים.
שנה לאחר מכן, הייתה ליו חלק מסגל הנבחרת שהשתתף בגביע העולם השני שהתקיים בשוודיה.
הסיניות סיימו את שלב הבתים במקום השני, עם מספר נקודות זהה לאלופת העולם המכהנת ארצות הברית, אך עם מאזן שערים פחות טוב.
ליו זכתה לכבוש שער אחד בלבד במהלך שלב זה, בניצחון 2-4 על אוסטרליה.
ברבע הגמר הוגרלה סין בפעם השנייה ברציפות נגד שוודיה, אך הפעם זכתה לנצח בבעיטות הכרעה ולנקום את ההפסד שקרה ארבע שנים לפני כן.
בחצי הגמר, התמודדו הסיניות נגד גרמניה, אך הפסידו 1-0 משער של בטינה ויגמן בדקה ה-88. במשחק על המקום השלישי, הן הפסידו 2-0 לארצות הברית, וסיימו את הטורניר במקום הרביעי.
הנבחרת הסינית סיימה את שלב הבתים במקום הראשון, כאשר ליו כובשת את השער השני בניצחון 1-5 על נבחרת דנמרק.
בחצי הגמר, גברו הסיניות 2-3 על ברזיל, וזכו לפגוש בגמר את ארצות הברית בקרב על מדליית הזהב.
האמריקאיות כבשו ראשונות, אך סון ון דאגה להשוות את התוצאה בדקה ה-32. במחצית השנייה, כבשה טיפני מילברט את שער הניצחון לזכות האמריקאיות, וסין נאלצה להסתפק במדליית הכסף.
ליו פתחה בכל חמשת משחקיה של סין בטורניר, והוחלפה רק פעם אחת.
ב-1998, החליטה ליו לעזוב את הליגה היפנית, וחזרה לשחק בבייג'ינג.
במהלך גביע העולם שנערך בארצות הברית ב-1999, הגיעה ליו לאחד משיאי הקריירה המקצוענית שלה.
את שלב הבתים של הטורניר סיימה סין במאזן מושלם של שלושה ניצחונות, ועם 12 שערי זכות (ליו כבשה אחד).
ברבע הגמר ניצחו הסיניות 0-2 את רוסיה, והתכוננו לפגוש בחצי הגמר את אלופת העולם המכהנת - נורווגיה.
במשחק עצמו, הביסו הסיניות 0-5 את הנורווגיות, במה שנחשב עד היום לאחד המשחקים הגדולים בתולדות גביע העולם לנשים.
ליו כבשה צמד שערים במהלך המשחק, והנבחרת הסינית החלה להתכונן לקראת משחק הגמר מול המארחת, ארצות הברית.
בגמר, שנערך באצטדיון רוז בול שבקליפורניה אל מול קהל שיא של 90,185 צופים, לא הצליחו שתי הקבוצות להכניע זו את זו, והמשחק הלך לבעיטות הכרעה.
האמריקאיות זכו להכניס את כל חמש הבעיטות שלהן, אך הסיניות החמיצו את הבעיטה השלישית והפסידו את גביע העולם.
מאז אותו משחק, לא חזרה הנבחרת הסינית לגמר גביע העולם.
בסיום הטורניר הוכרזה נבחרת המצטיינות של גביע העולם, וליו נכללה בה לצד כוכבות כמו מיה האם, מישל אקרס ודוריס פיטשן.
המפעל הבינלאומי האחרון בקריירה של ליו היה טורניר הכדורגל של אולימפיאדת סידני 2000. היה זה הטורניר החלש ביותר בו השתתפה ליו, כאשר הנבחרת הסינית לא הצליחה לעבור אפילו את שלב הבתים.
היא סיימה במקום השלישי בבית, עם ארבע נקודות בלבד, כשלזכותה ניצחון אחד, הפסד אחד ותיקו אחד.
ליו השתתפה בכל שלושת משחקיה של הנבחרת בטורניר, ולא החמיצה אף דקת משחק.
באותה שנה, החליטה ליו לעזוב את הליגה הסינית ולעבור לקבוצת פילדלפיה צ'ארג' מהליגה האמריקאית החדשה - ה-WUSA.
בעונתה הראשונה בקבוצה, כבשה ליו עשרה שערים והובילה את פילדלפיה עד לחצי גמר האליפות.
בעקבות פציעה, העונה השנייה של ליו הייתה טובה הרבה פחות, ובסופה החליטה לפרוש ממשחק פעיל.
ב-13 שנים בנבחרת סין, שיחקה ליו ב-150 משחקים, כבשה 80 שערים והופיעה בשלושה גביעי עולם ובשתי אולימפיאדות.
ליה מארי פייפס היא שחקנית אמריקאית.
היא מוכרת בעיקר בשל תפקידה בסרט האימה "נקמה כפולה", וכקאמיל אוקנול בסדרה "המקוריים"; סדרת הספין אוף של "יומני הערפד".
פייפס נולדה בלוס אנג'לס, קליפורניה.
בשנת 2001 קיבלה פייפס את תפקידה הראשון בסדרת הטלוויזיה הפופולרית "אנג'ל" של רשת הטלוויזיה The WB.
בשנת 2003 קיבלה תפקיד קבוע בסדרת הסיטקום של רשת ABC "אבודים בבית", בתור שרה דייוויס, הבת הצעירה במשפחה.
בשנת 2004 יצא לטלוויזיה הסרט של אולפני וולט דיסני, "פיקסל פרפקט" בו היא כיכבה כסמנת'ה, לצדו של רביב אולמן.
בשנה זו שיחקה גם בסדרות הטלוויזיה "דרייק וג'וש" ו"מועדון" (clubhouse).
בשנת 2006 שיחקה התפקיד הראשי בסרט האימה העל-טבעי "טביעות אצבעות", בתור מלאני, בחורה צעירה שנשאבת לעולם מסתורי של שדים ורוחות.
עוד שיחקו בסרט ג'וש הנדרסון, סאלי קירקלנד ולו דיאמונד פיליפס.
בשנת 2009 השתתפה בוידאו קליפ לשיר "Get U Home" של הראפר שוואז מתוך אלבומו השני "Let It Beat".
בשנת 2013 החלה לככב בסדרת הטלוויזיה העל-טבעית "המקוריים" ברשת The CW, המהווה ספין אוף לסדרה "יומני הערפד", בתור קאמיל אוקנול, תלמידה שלומדת פסיכולוגיה, ואחיה התאבד בעקבות מכשפה שהטילה עליו קללה.
את תפקיד זה גילמה עד שדמותה נהרגה בעונה 3, אך שבה לתפקידי אורח בעונות 4 ו-5.
בנוסף, שיחקה תפקיד אורח בעונה הרביעית של גלי.
בשנת 2019 שיחקה את פיונה בסדרך ההמשך "מכושפות: הדור החדש" ברשת The CW, בתפקיד של מכשפה, ואחותה הקטנה של צ'ראטי.
בינואר 2014 הודיעה פייפס על אירוסיה לשחקן והמוזיקאי איי.ג'יי.
טראוט, לאחר כמעט שלוש שנים של זוגיות.
הם התחתנו ב-6 בדצמבר 2014 בסנטה ברברה בקליפורניה.
פייפס הגישה בקשה לגירושין במאי 2019.
שנהסרטתפקידהערות2006Fingerprints מלאני2007Her Best Moveשרה דייוויס2009נקמה כפולהג'סיקה פירסון2011Conception קרלה2012Musical Chairs מיהInto the Dark אסטריד דניאלס2014The Devil's Hand שרה2022Exploitedד"ר ווקר
Killa Diz"2013Gleeאלקטרהפרק: "Naked"יומני הערפדקאמיל אוקנולפרק: "The Originals"Jodi Arias: Dirty Little Secretקייטיסרט טלוויזיה של Lifetime2018-2013המקורייםקאמיל אוקנול תפקיד ראשי (עונות 3-1)
תפקיד אורח (עונות 5-4); 65 פרקים2016Change of Heartדיאן מק'ארתיסרט טלוויזיה של UPtv2018The Perfect Oneנטליסרט טלוויזיה של Lifetime2019A Beauty & The Beast Christmasג'ינג'ר הולידייסרט טלוויזיה של ION Televisionמכושפות: הדור החדשפיונה8 פרקים2021מוקד 911מוליפרק: "Breaking Point"
ליהודים הייתה אורה ושמחה וששון ויקר הוא פסוק במגילת אסתר ().
הפסוק הולחן בלחנים רבים, ועל שלל לחניו הוא אחד משירי פורים המוכרים.
הפסוק נאמר גם בסדר הבדלה למוצאי שבת, כפסוק ברכה.
הפסוק מספר, שלאחר ביטול גזירת המן ושילוח האגרות השניות, יצא מרדכי מבית אחשוורוש בלבוש מלכות, וליהודים היו אורה, שמחה, ששון ויקר.
חז"ל מבארים את הפסוק בדרך מדרש:
על פי פרשנותו של רש"י, גזירות המן היו גם על המצוות המנויות בחז"ל - לימוד תורה, ברית מילה, חגי ישראל ותפילין.
לפסוק לחנים רבים, להלן הבולטים שבהם:
לחנו של רבי אליעזר זוסיא פורטוגל, האדמו"ר הראשון מסקולען.
בשנת תשכ"ט (1969) הופיע השיר באלבומו של דוד ורדיגר ומשם התפרסם.
למעשה, השיר לא נקלט בלחנו המקורי, קטע אחד מהלחן המקורי הושמט, וגם בקטע הראשון חלו שינויים מהלחן המקורי.
לחן נוסף מפורסם הוא לחנה של נורית הירש, אשר מתחיל במילים מהפסוק הקודם, "ומרדכי יצא מלפני המלך בלבוש מלכות ועטרת זהב".
הירש הלחינה את השיר בשנת 1970 עבור התוכנית "דו רה מי" בקול ישראל.
בציבור החרדי מפורסם לחנו של יוסי גרין שבוצע על ידי מרדכי בן-דוד.
הניגון מותאם למילים מתוך הבדלה, הממשיכות בבקשה "כן תהיה לנו".
ללחן יש פתיח ללא מילים שהולחן על ידי המעבד משה לאופר.
לחן של משה לאופר בוצע על ידי אברהם פריד בדיסק "אדרבה" שיצא בשנת 1990.
לחן נוסף מפורסם הוא לחנו של הרב ברוך כהנא מספינקא אנטוורפן, הכתוב בסולם פריגיש.
לחן מפורסם בסגנון מארש הוא לחן של בן ציון שנקר מחסידות מודז'יץ.
בלחן זה שרים גם את המילים "כן תהיה לנו", שנאמרות בהבדלה לאחר הפסוק ליהודים הייתה אורה.
ליה סמית' היא שחיינית אמריקאית, אלופה אולימפית (ריו דה ז'ניירו 2016) ו-3 פעמים אלופת העולם (קאזאן 2015, בודפשט 2017 ובודפשט 2022) במשחה שליחות 4x200 מטר חופשי.
זוכת מדליית ארד אולימפית (ריו דה ז'ניירו 2016) וסגנית אלופת עולם (בודפשט 2017) במשחה ל-400 מטר חופשי.
אלופת עולם בבריכת 25 מטר (וינדזור 2016), במשחים ל-400 מטר חופשי ול-800 מטר חופשי.
סמית' גדלה במאונט לבנון, פנסילבניה פרבר של פיטסבורג.
אבא של סבא שלה, ג'ימי סמית', היה שחקן בייסבול בסינסינטי רדס ואלוף הוורלד סיריס (1919).
אבא של דודה, בילי קון, היה אלוף העולם באיגרוף במשקל תת-כבד.
אביה, דן סמית', היה קופץ במוט מצטיין.
היא החלה לשחות בגיל 5. וכיום, היא לומדת באוניברסיטת וירג'יניה.
באליפות הפאן פסיפיק בשחייה, שנערכה בגולד קוסט, בריזביין, אוסטרליה באוגוסט 2014 זכתה סמית' במדליית זהב, במשחה שליחות 4x200 מטר חופשי בשיא משחקים חדש של 7:46.40 דקות.
כשחיינית שלישית היא קבעה ב"זינוק שליחות" תוצאה של 1:58.03 דקות.
היא סיימה בשלב המוקדמות במקום רביעי כללי ושלישי מבין השחייניות האמריקאיות במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:07.77 דקות ובגמר ב' היא קבעה תוצאה של 4:06.91 דקות.
היא סיימה במקום שביעי כללי ורביעי מבין השחייניות האמריקאיות במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:58.20 דקות ובמקום תשיעי כללי במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 8:32.38 דקות.
באוניברסיאדת קוואנגג'ו (2015) שנערכה בקוואנגג'ו, קוריאה הדרומית ביולי 2015 זכתה סמית' בשתי מדליות זהב, במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:05.29 דקות ובמשחה שליחות 4x200 מטר חופשי בשיא משחקים חדש של 7:53.88 דקות.
חודש לאחר מכן, באליפות העולם שנערכה בקאזאן, רוסיה היא זכתה במדליית זהב במשחה שליחות 4x200 מטר חופשי ביחד עם מליסה פרנקלין, קייטי מקלפלין וקייטי לדקי בתוצאה של 7:45.37 דקות, כשחיינית שנייה היא קבעה ב"זינוק שליחות" תוצאה של 1:56.86 דקות לפני איטליה (7:48.41 דקות) וסין (7:49.10 דקות).
היא נכללה בנבחרת האמריקאית למשחקים האולימפיים.
מדליית זהב, במשחה שליחות 4x200 מטר חופשי ביחד עם אליסון שמיט, מאיה דיראדו וקייטי לדקי בתוצאה של 7:43.03 דקות, כשחיינית שנייה היא קבעה ב"זינוק שליחות" תוצאה של 1:56.69 דקות, לפני אוסטרליה (7:44.87 דקות) וקנדה (7:45.39 דקות).
מדליית ארד, במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:01.92 דקות, אחרי קייטי לדקי שקבעה שיא עולם חדש של 3:56.46 דקות וג'סמין קרלין מבריטניה (4:01.23 דקות).
נוסף לכך, היא סיימה במקום שישי במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 8:20.95 דקות.
באליפות העולם (בריכת 25 מטר) שנערכה בוינדזור, אונטריו, קנדה בדצמבר אותה שנה היא זכתה ב-3 מדליות, 2 זהב ו-1 ארד.
מדליות זהב, במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 3:57.78 דקות, לפני ורוניקה פופובה מרוסיה (3:58.90 דקות) וצ'יהירו איגרשי מיפן (3:59.41 דקות) ובמשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 8:10.17 דקות, לפני בת ארצה אשלי טוויצ'ל (8:11.95 דקות) וקיאה מלוורטון מאוסטרליה (8:16.51 דקות).
מדליית כסף, במשחה שליחות 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:38.65 דקות, כשחיינית ראשונה היא קבעה תוצאה של 1:54.87 דקות, אחרי קנדה (7:33.89 דקות) ולפני רוסיה (7:39.93 דקות).
באליפות ארצות הברית שנערכה באינדיאנפוליס, אינדיאנה בסוף יוני 2017 זכתה סמית' ב-5 מדליות, 2 זהב ו-3 כסף.
חודש לאחר מכן, באליפות העולם שנערכה בבודפשט, הונגריה שנערכה ביולי היא זכתה ב-3 מדליות, אחת מכל סוג.
מדליית זהב, במשחה שליחות 4x200 מטר חופשי ביחד עם מלורי קומרפורד, מלני מרגליס וקייטי לדקי בתוצאה של 7:43.39 דקות, לפני סין (7:44.96 דקות) ואוסטרליה (7:48.51 דקות), כשחיינית ראשונה היא קבעה שיא אישי חדש של 1:55.97 דקות.
מדליית כסף, במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:01.54 דקות, אחרי קייטי לדקי שקבעה שיא אליפות חדש של 3:58.34 דקות ולפני לי בינגג'יה מסין (4:03.25 דקות).
מדליית ארד, במשחה ל-800 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 8:17.22 דקות, אחרי קייטי לדקי (8:12.68 דקות) ולי בינגג'יה שקבעה שיא אסיה חדש של 8:15.46 דקות.
נוסף לכך, היא סיימה פעמיים במקום שישי, במשחה ל-200 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 1:56.06 דקות ובמשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:36.09 דקות.
באליפות הפאן פסיפיק בשחייה שנערכה בטוקיו באוגוסט 2018 היא זכתה ב-4 מדליות, 1 כסף ו-3 ארד.
באליפות העולם שנערכה בקוואנגג'ו, קוריאה הדרומית ביולי 2019 זכתה סמית' ב-2 מדליות, כסף וארד.
מדליית כסף במשחה שליחות 4x200 מטר חופשי לאחר ששחתה בשלב המוקדמות.
מדליית ארד, במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:01.29 דקות, אחרי אריארן טיטמוס שקבעה שיא אוקיאניה חדש של 3:58.76 דקות וקייטי לדקי (3:59.97 דקות).
נוסף לכך, היא סיימה במקום רביעי במשחה ל-1500 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 15:54.19 דקות ובמקום חמישי במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 8:17.10 דקות.
באליפות העולם שנערכה בבודפשא ביוני 2022 זכתה סמית' ב-2 מדליות, זהב וארד.
מדליית זהב במשחה שליחות 4x200 מטר חופשי ביחד עם קלייר ויינסטין, קייטי לדקי ובלה סימס בשיא אליפות חדש של 7:41.45 דקות, לפני אוסטרליה (7:43.86 דקות) וקנדה (7:44.76 דקות), כשחיינית שנייה היא קבעה ב"זיינוק שליחות" תוצאה של 1:56.47 דקות.
מדליית ארד, במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:02.08 דקות, אחרי קייטי לדקי שקבעה שיא אליפות חדש של 3:58.15 דקות וסאמר מקינטוש מקנדה (3:59.39 דקות).
נוסף לכך, היא סיימה במקום רביעי במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 8:20.04 דקות.
ליה פילוסוף (נולדה ב-19 בנובמבר 1991) היא שחקנית ישראלית.
פילוסוף נולדה ב-19 בנובמבר 1991 לעיתונאית מירי חנוך ולמוזיקאי צוף פילוסוף.
היא בוגרת תנועת התיאטרון גלי ישראל ובבית הספר למדה במגמת הקולנוע.
בשנת 2000 הופיעה בקלטת הילדים "תוף הלב של דין דין".
בשנת 2006 שיחקה בסדרה "ראש גדול" את דמותה של גילי מרקוס, חובבת טניס שהוריה הדתיים מתנגדים בכל תוקף שתשחק טניס.
בשנת 2009 שיחקה בסרט "ילדה גדולה" וגילמה את דמותה של שירה לצד רוני טל, שמעון מימרן ואריאלה מיניאלי.
בשנים 2013–2014 שיחקה בסדרה "משיח" בתפקיד אורח אלה.
בתיאטרון שיחקה בהצגות ילדים כגון "סוכר ילדים סדוכר", "מטרו-פלסטינה" עור לבן מסכות שחורות".
ליהי חן (נולדה ב-1977) היא אמנית ישראלית העוסקת במיצב ובפיסול, ברישום דיגיטלי ובאמנות מדיה.
מרצה באוניברסיטת חיפה ובמדרשה להכשרת מורים לאמנות בבית ברל.
ליהי חן נולדה נולדה וגדלה ברמת גן.
למדה בתיכון מקיף גבעת ברנר.
חן למדה לתואר ראשון (BED), במדרשה לאמנות בית ברל, שם הוענקו לה שתי מלגות בתקופת לימודיה אותם סיימה בהצטיינות (1997–2001).
תואר שני באמנות מבצלאל (MFA) (2003-2004) אותו סיימה בהצטיינות.
כמו כן, למדה באוניברסיטה העברית – ירושלים (2003–2004).
במהלך לימודים אלו הוענקו לה מלגת הצטיינות ומלגת מחקר לעבודה מצטיינת בפיסול, שתיהן מהאוניברסיטה העברית.
במסגרת לימודי התואר השני, נסעה לחילופי סטודנטים בבית ספר לאמנות בגלאזגו (GSA) בשיתוף בצלאל, שם השתתפה בתערוכה קבוצתית.
ב-2005 ניהלה אמנותית עם בועז קדמן את פרויקט חילופי הסטודנטים עם בית הספר לאמנות בגלאזגו כשהללו הגיעו לישראל.
מאז 1998 מציגה חן עבודות בתערוכות יחיד וקבוצתיות בארץ ובעולם, בהן: ביתן הלנה רובינשטיין לאמנות בת זמננו (מוזיאון תל אביב), מוזיאון פתח תקווה לאמנות, מוזיאון חיפה לאמנות, והמוזיאון לאמנות ישראלית, רמת גן.
במסגרת עבודתה שיתפה פעולה עם קבוצת "פאתוס מאטוס" בפרויקט "בחדרי חדרים" (2017) ועם האמנית אורלי סבר בתערוכה "פוגה" (2012).
חן מרצה משנת 2002 במדרשה לאמנות בית ברל ומ-2004 בחוג לאמנות באוניברסיטת חיפה.
בין תחומי ההוראה שלה: אמנות ומדיה, רישום וחינוך.
כמו כן הנחתה לאורך השנים סטודנטים בלימודי התואר שני.
ליהי חן חיה ופועלת בתל אביב, נשואה ואמא לשלושה ילדים.
"ליהי חן מייצרת במיצביה סביבות פנטסטיות סוריאליסטיות על קו התפר שבין אשליה למציאות.
סביבות אלה – ממשיות אך מופרכות, קונקרטיות אך דמויות חלום – מתפקדות כנשאיות של משמעויות פואטיות עתירות רגש ורומנטיות.
האמנית עושה שימוש בדימויים מוכרים, מסיטה אותם להקשר בדיוני חדש ומטעינה אותם במשמעויות מטאפוריות..."
תמי כץ-פרימן, מתוך: קטלוג "פאטאמורגנה, אשליה ותעתוע באמנות העכשווית".
אהוב אותי פעמיים, תערוכת יחיד (2013):
"על ידי שימוש בחפצים שנמצאו, נאספו או שהיו ברשותה, על ידי טיפול ברדי מייד ובאמצעות מלאכה ידנית המתחזה לרדי מייד, מייצרת ליהי חן חלל ביתי מתעתע.
לצופה מוענקות כמה שניות של הקסמות מהיופי לפני שהוא חש את הזרות שבסיטואציה המוכרת, ואת המתח שנוצר בין החפץ הממשי לבין זה ה"אמנותי" שחן מייצרת בעצמה."
רותי דירקטור, מתוך "מן המוכן, 100 שנה לרדי מייד", קטלוג, מוזיאון חיפה לאמנות.
"לצד הפעולה האמנותית מכניסה חן לתוך תהליכי היצירה את הווירטואוזיות של בעל המלאכה המיומן, את כוח העבודה המכני של המכונה התעשייתית ופס הייצור ואת מושלמותה של ההדמיה הדיגיטלית.
כוחות שפועלים בתערוכה במקביל, ובמידה מסוימת מתחרים זה בזה על הבכורה."
מאיה שמעוני, מתוך הטקסט Life Like לתערוכה
תערוכות יחיד, תערוכות זוגיות, ומיצבים מוזיאליים
2002 - "Bon Voyage", תערוכת יחיד, גלריה "החדר", ת"א, אוצרת: רוני סעדון.
2002 - "Comic Strip", מיצב וידאו, המוזיאון לאמנות ישראלית, רמת גן, אוצרים: אלונה פרידברג, שמחה שירמן.
2003 - "On The Rocks", תערוכת יחיד, בית האמנים, תל אביב, אוצרת: אורלי הופמן.
2004 - "הלילה של באני" מיצב בתערוכה "חי צומח דומם", תערוכת הגמר של בוגרי התוכנית ללימודי mfa, גלריה בצלאל.
2005 - "נדודי שינה", מיצב בתערוכה "שינועים במרחב", מוזיאון פתח תקווה לאמנות, אוצרת אורלי הופמן.
2006 - "פריחה שנתאחרה, " מיצב בתערוכה "פאטאמורגנה", מוזיאון חיפה לאמנות, אוצרת: תמי כץ פרימן.
2010 - "How we can open the lotus", בשיתוף רות בארקר, מכון המים גבעתיים, אוצרת: אורלי הופמן.
2011 - "פוגה", תערוכה משותפת לליהי חן ואורלי סבר, גלריה דנה, יד מרדכי.
2012 - "המתחזים" ֿ מיצב בתערוכה משולשת, גלריה קו 16 תל אביב, אוצרת: סאלי הפטל.
012 - "מון שרי", קיר אמן, בית תמי, תל אביב, אוצרת: כרמית בלומנזון.
2012 - "הכלשחור" – תערוכת יחיד, גלריה שי אריה, תל אביב.
2013 - "אהוב אותי פעמיים", גלריה עירונית כפר סבא, אוצרת: רביטל שגב.
2018 - "ידי זהב", גלריה גבירול, תל אביב, אוצרת: ליא ציגלר.
2018 - "מים רבים" פרויקט מיוחד עבור "קיר בעיר", פרויקט במרחב העירוני, הקיר הדרומי של עיריית תל אביב.
2006 - מד"ב אמיתי - בשיתוף בועז קדמן, תערוכה קבוצתית בגלריה בצלאל בתל אביב
2013 - תערוכת בוגרים המדרשה לאמנות בית ברל
2017 - תערוכת בוגרים המדרשה לאמנות בית ברל.
2003 - קרן עידוד היצירה לאמן צעיר על שם בלה בריזל וסיומה ברעם - בית האמנים ע"ש זריצקי – תל אביב
2007 - פרס קרן מורשה לאמן צעיר, מוזיאון תל אביב לאמנות
2010 - פרס האמן הצעיר, משרד התרבות.
ליו האריה הוא דמות האריה השואג, המופיע בלוגו חברת סרטי הקולנוע ההוליוודית, MGM, כמו גם באחת החברות שהתאחדה ליצירת חברה זו, "סרטי גולדווין" בבעלות סמואל גולדווין.
את הלוגו יצרו אולפני סרטי פרמאונט, בבימויו של ליונל ס.
האריה שבלוגו לא צולם מרחוק.
צילום הלוגו הצריך את צוות ההפקה לשהות ממושכות בסמוך לאריה.
אמנם זה היה אריה מאולף מקרקס, אך קרבה כזו לאריה, הייתה מסוכנת.
מאז 1916, סרטון הלוגו צולם בעזרת שבעה אריות שונים, כדי שיעמוד בקריטריונים המשתפרים והולכים של צילומי הקולנוע.
היו גם שנים שבהן הוצגו בתחילת סרטים שונים של MGM תצלומי לוגו עם אריות שונים.
דהיינו, באותה שנה, לחלק מהסרטים היה לוגו עם אריה אחד ולחלק עם אחר.
למעשה, אף על פי שהלוגו מוכר בשם "ליו האריה", היה "ליו" שמו של האריה השביעי – זה שצולם בשנת 1957.
מספרשם אריהשנת צילוםהערה1סלאטס1924 לא שאג כי הייתה זו תקופת הסרטים האילמים2ג'קי19283טלי19284קופי19325טנר19346ג'ורג19567ליו1957בשנת 1983 הוחלפה השאגה המקורית של ליו, בשאגה של אריה נוסף, ששמו הפרטי אינו ידוע, ותמונתו לא צולמה.
השאגה החדשה נשמעת בעת שנראית תמונתו של ליו.
ליה שוברט (1926 - 6 בינואר 2000) הייתה רקדנית, מורה לבלט וכוריאוגרפית ישראלית.
ליה שוברט נולדה בווינה למשפחה יהודית.
בשנת 1930 הביאה התגברות האנטישמיות באוסטריה להגירת משפחתה לזאגרב, יוגוסלביה, שם החלה ללמוד בלט אצל מרגרטה פורמן.
כעבור 8 שנים עברה המשפחה לפריז, שם למדה ליה בקוננסרבטוריון הלאומי למוזיקה אצל סולנז' שוורץ ואחרים.
לצד הבלט למדה את תולדות המחול, מימיקה, משחק, מחול מודרני וריקוד אופי.
בשנות מלחמת העולם השנייה והשואה, הצליחה שוברט להסתתר, אך הייתה היחידה ממשפחתה שניצלה.
במהלך המלחמה הגיעה למרסיי, שם התקבלה בעזרת מסמכים מזויפים לעבודה בלהקת הבלט של האופרה.
הגסטאפו עלה על עקבותיה, ובקושי הצליחה להימלט באמצע ההצגה ולהגיע למקום מסתור.
אחרי המלחמה עסקה שוברט בשיקום ילדים ניצולי מחנות ההשמדה, וכן חידשה את לימודי הבלט, רקדה במספר להקות בלט צרפתיות והייתה סולנית ועוזרתו של ליאוניד מאסין בתיאטרון של פריז.
בתקופה זו החליטה לוותר על קריירת הריקוד ולהתמקד בהוראת בלט ובכוריאוגרפיה.
בשנת 1950 החלה לעבור בתיאטרון של מלמו, שוודיה כמרה לבלט וכרקדנית סולנית בלהקה, ואף הקימה להקת סדנה.
בשנת 1953 עברה לסטוקהולם, הקימה סטודיו פרטי, שהיה בשנת 1957 לאקדמיה לבלט בניהולה.
האקדמיה עמדה בקשר עם האוניברסיטה העממית של סטוקהולם.
כמו כן הקימה שוברט את תיאטרון המחול של סטוקהולם, שיצא למסעות הופעות ברחבי סקנדינביה.
באקדמיה למדו רקדנים וכוריאוגרפים ידועי-שם, וליה שוברט הוכרה כמחדשת גישה בחינוך למחול ונודעה בפתיחותה לזרמים שונים, כדוגמת הג'אז.
נוסף לניהולה את האקדמיה, שימשה שוברט כמורה אורחת במזרח ברלין, באופרה של אוסלו, בקלן, גרמניה ובברן, שווייץ.
בשנת 1968 עלתה לישראל, השתקעה בעין הוד והקימה עם קאי לוטמן בית ספר למחול ולהקת בלט בחיפה.
תלמידים רבים, מהם חובבים ומהם רקדנים מקצועיים, נרשמו ללימודים בבית ספרה, הודות לגישה המקצועית, למגוון סגנונות הריקוד ולמורים בעלי השם, ששוברט הזמינה מרחבי העולם, הודות לקשריה המקצועיים.
משנת 1974 התמקדו שוברט ולוטמן בבלט הקלאסי והקימו את להקת "בלט פיקולו חיפה" בתמיכת משרד התרבות, משרד החינוך ועיריית חיפה.
רקדנים צעירים, בוגרי בית הספר, הופיעו בלהקה זו בחיפה, בתל אביב ובירושלים ובמספר תוכניות טלוויזיה.
בשנת 1974, לאחר שצמח ובגר דור של רקדנים קלאסיים בבית הספר שלהם, החליטו שוברט ולוטמן להתמקד בסוגת הבלט והקימו את בלט פיקולו חיפה, שנתמכה על ידי משרד התרבות, משרד החינוך ועיריית חיפה.
הלהקה נתנה הזדמנות להתנסות בימתית לרקדנים צעירים בוגרי בית הספר, וטיפחה את אישיותם האמנותית.
הלהקה הופיעה בחיפה, תל אביב וירושלים ובמספר תוכניות לטלוויזיה.
בין הריקודים שיצרה שוברט ללהקה: סינדרלה (1974), קופליה (1975), ואגדת הדוכיפת (1976).
חיפה הייתה למרכז מחול חשוב, שמשך אליו מורים מישראל ומחוצה לה, בהם לינדה הודס, לימים מנהלת להקת מרתה גרהם, ג'ין היל סאגאן, כוריאוגרף, רינה גלוק ועוד.
בין בוגרי בית הספר רקדנים נודעים, בהם איריס גיל-להד, שרקדה בבלט הישראלי ובלהקת בת-שבע והייתה מנהלת אנסמבל בת-שבע, איריס בירנבאום ויעל פנקס, שרקדו בבלט הישראלי ורות אשל.
עם הזמן נתקלה הלהקה בקשים כלכליים, שהכבידו על ניהולה.
בשנת 1976 פרש לוטמן ועבר לניהול אמנותי של להקת בת-שבע ושנתיים אחריו עזבה גם שוברט את חיפה את ישראל וחזרה לשוודיה עם בעלה, הצייר יאן ואן דן בורגן.
הם השתקעו בגטבורג, שם ניהלה שוברט אקדמיה למחול בתמיכה ממשלתית.
ליה שוברט נפטרה בגטבורג ממחלת ריאות קשה, ב-16 בינואר 2000.
ליהיא רז (נולדה ב-14 בספטמבר 2003) היא מתעמלת ישראלית, זוכת מדליית ארד באליפות אירופה (2020) וזוכת מדליית כסף בגביע העולם (2025) בתרגיל קרקע, אלופת ישראל (2019, 2022 ו-2023) ואלופת המכביה ה-21. ייצגה את ישראל בשתי אולימפיאדות (טוקיו 2020 ופריז 2024).
רז נולדה בניו יורק להוריה הישראלים, תמי והשף ניצן רז.
בגיל חודשיים הוריה חזרו עמה לישראל.
היא גדלה ברמת השרון ובוגרת תיכון אלון.
רז החלה להתאמן בהתעמלות כשהייתה בת 6 במועדון מגוונים ברמת השרון בהדרכתה של מורן קלפנר.
ב שנערכה בשנת 2017, זכתה במדליית זהב בתרגיל קרקע לנערות.
באליפות ישראל לנערות שנערכה בשנת 2018 זכתה במדליית כסף בתרגיל קרקע ומדליית ארד בתרגיל קפיצות.
בטורניר העפלה האירופאי לאולימפיאדת הנוער בואנוס איירס שנערך בבאקו, אזרבייג'ן ב-23 ביוני סיימה במקום 26 בקרב רב ולא העפילה לאולימפיאדת הנוער.
באליפות אירופה לנערות שנערכה באוגוסט סיימה במקום 59 בתחרות הקרב רב.
באליפות ישראל שנערכה באוגוסט 2019 היא זכתה ב-4 מדליות, 3 זהב ו-1 כסף.
מדליות זהב בקרב רב בתוצאה של 46.350 נקודות, בתרגיל קרקע ובתרגיל מקבילים מדורגים ומדליית כסף בשולחן קפיצות.
באליפות אירופה שנערכה במרסין, טורקיה בשנת 2020 זכתה במדליית ארד בתרגיל קרקע בתוצאה של 12.750 נקודות ובכך הייתה למתעמלת הישראלית הראשונה שזוכה במדליה באליפות אירופה.
בשלב המוקדמות היא קבעה תוצאה של 12.933 נקודות ועלתה מהמקום השישי..
ב שנערכה ביולי 2022 היא זכתה בשתי מדתיות זהב.
מדליות זהב בקרב רב אישי בתוצאה של 51.1 נקודות נק', לפני חנה שטראוס מארצות הברית (46.350 נק') ויולי גולן ארנון מישראל (44.8 נק') ובתחרות הקבוצתית וכן באליפות ישראל בקרב-רב
באליפות ישראל שנערכה ביולי 2023 היא זכתה בקרב רב אישי בתוצאה של 47.483 נקודות, לפני נגה שליט ואמיליה בביץ'.
היא נבחרה להשתתף במשחקים האולימפיים באוגוסט 2024 לאחר שהעפילה אליהם באליפות העולם בהתעמלות מכשירים לשנת 2023.
באולימפיאדת פריז, סיימה רז במקום 31 בתחרות הקרב-רב, ו-25 בשקלול של שתי מתעמלות לכל מדינה כאשר קיבלה ציון משוקלל של 51.632 נקודות; 13.666 בתרגיל הקפיצות, 12.833 בתרגיל המקבילים המדורגים, 12.300 בתרגיל הקורה ו-12.833 בתרגיל הקרקע.
בגביע העולם שנערך בקוטבוס בפברואר 2025 זכתה במדליית כסף בתרגיל קרקע, בציון 12.93 נקודות ובמקבילים סיימה במקום שביעי.
ליו-פיג'ו סוג V4C3 היא מכונית קטנה בסגנון "Torpedo" מתוצרת יצרנית הרכב הצרפתית Lion-Peugeot אשר יוצרה בין השנים 1912–1913 בצרפת.
ליו-פיג'ו הייתה יצרנית רכב צרפתית עצמאית לשעבר.
כדי להבין מדוע היו שני עסקי רכב של "פיג'ו" יש להתייחס למחלוקת המשפחתית שהגיעה לשיאה בשנת 1896 כאשר ארמאן פז'ו עזב את העסק המשפחתי שכונה באותו שלב "Les Fils de Peugeot Frères".
בשנת 1910 התאחדו שתי יצרניות הרכב המשפחתיות מכוניות פיג'ו ו"ליו-פיג'ו" והיוו את העסק "Société des Automobiles et Cycles Peugeot", אך העסק הממוזג המשיך להשתמש בשם "ליו-פיג'ו" עבור דגמים קטנים יותר שירשו מהעסק העצמאי לשעבר עד שנת 1916.
תרגום "Lion" מצרפתית לעברית: אריה.
דגם פתוח לחלוטין מלבד שמשה חלון קדמית.
3 נוסעים: מלפנים נהג + נוסע, מאחור נוסע בודד.
ליו-פיג'ו VC 2 היא מכונית קטנה בסגנון "Phaeton body" מתוצרת יצרנית הרכב הצרפתית Lion-Peugeot אשר יוצרה בין השנים 1909–1910 בצרפת.
דגם פתוח לחלוטין, בחלק מהדגמים שמשה חלון קדמית ו / או כיסוי גג מברזנט.
ליו-פיג'ו סוג V2C2 היא מכונית קטנה בסגנון "Phaeton body" מתוצרת יצרנית הרכב הצרפתית Lion-Peugeot אשר יוצרה בשנת 1910 בצרפת.
יוצרו 680 יחידות בדגמים: קבריולה, ולנדולט.
ליו-פיג'ו סוג VA היא מכונית קטנה בסגנון "Phaeton body" מתוצרת יצרנית הרכב הצרפתית Lion-Peugeot אשר יוצרה בין השנים 1907–1908 בצרפת.
ליהיא ונעמה - מטראש לקלאס הייתה תוכנית מציאות תיעודית קומית ישראלית העוקבת אחר חייהן של ליהיא גרינר ונעמה קסרי.
הסדרה הופקה עבור חברת הכבלים "HOT" על ידי חברת ההפקות קודה תקשורת.
הסדרה עלתה לשידור ב-6 בינואר 2020. עם זאת, שני פרקי הבכורה של הסדרה היו כבר זמינים לצפייה ב-HOT VOD מ-3 בינואר 2020.
ליהיא גרינר, מלכת הטראש עם הפה הגדול, מתייצבת לסדרת חינוך אצל נעמה קסרי שהגדירה מחדש את המושג קלאס.
נעמה מוציאה את ליהיא למסע, בו תלמד בכל פרק שיעור בדרכה להפוך לאיי ליסט שהיא חולמת להיות.
מנואל "ליו" קסטייאנו קסטרו (בספרדית: Manuel "Lillo" Castellano Castro; נולד ב-27 במרץ 1989) הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדת המגן באלקויאנו.
ליו נולד בעיר אספה שבקהילה האוטונומית ולנסיה שבספרד, והחל לשחק כדורגל במחלקות הנוער של הקבוצה האזורית, ולנסיה.
הוא החל לשחק בקבוצת המילואים של המועדון בעונת 2006/2007, ובתום העונה ירדה הקבוצה מהליגה השלישית לליגה הרביעית, אך עלתה חזרה בתום עונת 2007/2008.
בעונת 2008/2009 הושאל לריאל מורסיה מהליגה השנייה, ובתום העונה חזר לקבוצת המילואים של ולנסיה וירד איתה שוב מהליגה השלישית לרביעית.
ב-21 במרץ 2010 הוא ערך את הופעתו היחידה בקבוצת הבוגרים של ולנסיה בלה ליגה, כששיחק את המחצית הראשונה בניצחון קבוצתו 2–0 על אלמריה.
לאחר תום חוזה בולנסיה, במאי 2010, חתם באלצ'ה מהליגה השנייה, אך החוזה בוטל בעקבות טעות של סוכנו.
חודשיים לאחר מכן חתם באלמריה, גם היא מהליגה השנייה.
הוא שיחק בעיקר בקבוצת המילואים של המועדון מהליגה השלישית, וערך שתי הופעות בלבד בקבוצה הבכירה.
בנובמבר 2012 עבר בהעברה חופשית לאלקויאנו מהליגה השלישית.
ב-18 ביולי 2013 עבר לאייבר, העולה החדשה לליגה השנייה.
הוא שיחק 26 משחקים בעונת 2013/2014, וסייע לקבוצה לעלות לראשונה בתולדותיה ללה ליגה.
ב-11 ביולי 2014 האריך את חוזהו בעונה נוספת.
ב-5 ביולי 2016 החליט המועדון לשחרר אותו מהקבוצה, ומספר שעות לאחר מכן הוא חתם בספורטינג חיחון מהלה ליגה על חוזה לשתי עונות.
בתום עונת 2016/2017 ירדה הקבוצה לליגה השנייה, וליו שוחרר מהקבוצה.
בספטמבר 2017 עבר בהעברה חופשית לאוססונה מהליגה השנייה.
בתום עונת 2018/2019 עלה עם הקבוצה ללה ליגה.
ב-22 בינואר 2020 חתם במכבי חיפה על חוזה עד לתום העונה עם אופציה לעונה נוספת, כשזוהי קבוצתו הראשונה מחוץ לספרד.
ב-1 בפברואר ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה, בהפסד 0–1 להפועל כפר סבא.
ב-22 במאי 2020 שוחרר מהקבוצה בשל פציעותיו הרבות.
ב-5 בספטמבר 2020 חתם בנומנסיה מהליגה השלישית בספרד.
ליהוא הכהן (נולד ב-28 בספטמבר 1968) הוא טייס וקצין צה"ל במילואים בדרגת תת-אלוף.
בתפקידו האחרון שירת כמפקד בסיס נבטים.
הכהן התגייס לצה"ל בינואר 1987 וסיים קורס טיס ב-1990. שירת כטייס תובלה בחיל האוויר.
במאי 2013 מונה למפקד בסיס נבטים ושירת בתפקיד עד ספטמבר 2016.
לאחר שחרורו כיהן כמנכ"ל חברת Galooli Power בתחום האנרגיה.
ביוני 2020 מונה לסמנכ"ל מבצעי אוויר בחברת אל על.
ביוני 2022 מונה למשנה למנכ"ל חברת GES.
ב-1999 סיים תואר ראשון במשפטים וניהול מהמרכז הבינתחומי וב-2010 תואר שני באסטרטגיה מאוניברסיטת המדינה של אלבמה.
ליהי תורג'מן (נולדה ב-1985) היא אמנית ישראלית.
זוכת פרס האמן הצעיר של משרד התרבות והספורט לשנת 2015.
ליהי תורג'מן נולדה בפתח תקווה בשנת 1985. למדה תואר ראשון ותואר שני באמנות בבצלאל אקדמיה לאמנות ועיצוב.
מתגוררת ויוצרת בתל אביב ובטורינו, איטליה.
תורג'מן עוסקת בעיקר בציור על גבי משטחים מונומנטליים.
שיטת העבודה של תורג'מן מכילה אלמנטים של ציור פעולה (Action Painting), טכניקה הכוללת את כל קיומה הפיזי בתהליך היצירה.
היא משתמשת במגוון חומרים וצבעים שהיא מטמיעה על הבד באמצעות גופה.
הנוכחות הפיזית שלה אפוא היא חלק בלתי נפרד מיצירותיה.
לצד ציורים, מתכתבת האמנית גם עם מדיומים אחרים כמו פיסול וארכיטקטורה, תפישות חלל וגוף, קולנוע ועוד.
מבחינה סגנונית, שפת הציור של תורג'מן מתאפיינת במשיכות מכחול מטושטשות ובצבעוניות מונוכרומטית על גבי קנבסים מונומנטליים, או לחלופין על גבי פורמטים נוספים ולא שגרתיים שמהווים מצע לציוריה.
הדימויים המופיעים בגוף העבודות של תורג'מן מכילים בתוכם אלמנטים משדות הגאוגרפיה, המדע, ההיסטוריה והמיתולוגיה.
ברבות מעבודותיה מבקשת תורג'מן לשאוב השראה מהחלל בו מציגה ומההיסטוריה של המקום בו יוצרת.
בשנה האחרונה ללימודיה בבצלאל, עברה האמנית ליצור בסטודיו בתוך בניין מיועד להריסה ברחוב ברנר שבמרכז תל אביב, בניין בן כמאה שנים אשר שימש בעבר כבית ספר.
היא גרה ויצרה בתוכו במשך חמש שנים, החל מ-2009 ועד 2014. הקירות המתפוררים הפכו עבורה לשדה מחקר ופעולה: היא קילפה שכבות מקירות החלל, שייפה אותם וחצבה בהם.
לדבריה, ביקשה לחשוף את המקור מתחת לכל שכבות הצבע.
את תהליך אמנותי זה, של גילוי המבנה אשר עומד להיחרב ותיעודו, הציגה לראשונה בתערוכת היחיד שלה "פרדה לבנה" בשנת 2012, בחלל האמנות רוטשילד 69 שבתל אביב.
בתערוכה הציגה את תוצרי עבודתה במרחב הנטוש, במסגרתם שעתקה את החלל המתפורר שבו יצרה.
תורג'מן העתיקה באמצעות גרפיט ופחם את מרקמם של הקירות המתקלפים.
בכך הפכו הקירות החשופים למעין רישום הכנה לציוריה, אשר עליהם הוסיפה התייחסויות לאלמנטים אדריכליים.
התוצאה אשר הוצגה בתערוכה הייתה שני טריפטיכונים מונומטליים וכן ציור נוסף המתארים את קירות המבנה המיועד להריסה, אשר אופיינו בתחושת פאר לצד קריסה, כמו "ארכיטיפים סכמטיים של אתרי קדושה", לדברי אוצרת התערוכה נועם סגל.
הבדים בהם השתמשה הושענו במשך זמן ממושך על קירות הזרועים כתמי צבע, עובש וטיח מתקלף, ובכך המשיכו לתעד בתוכם את הזמן, הבליה וההזנחה.
יצירותיה מתקופת שהותה במבנה הנטוש ברחוב ברנר הוצגו אף במסגרת פרויקט "קיר בעיר" של עיריית תל אביב יפו – קיר דרומי של בניין העירייה אשר הוסב החל משנת 2013 להוות מצע לתצוגת עבודות אמנות המתכתבות עם המקום.
תפישת הציור כמרחב הממפה ומשמר את המקום, ליוותה גם את המשך דרכה של תורג'מן בתערוכות "כושי אטלס" (2013, גלריה ג'ולי מ') ו"תיקון עולם" (2014, בצלאל), שבהן בדי הציור המונומנטליים שהוצגו על גבי הקירות והרצפה ביטלו את ההפרדה של הצופה בין העולם האמיתי למדומיין.
בתערוכה "מנגד" אשר הציגה ב-2016 ביחד עם האמנית פני הס יסעור במוזיאון וילפריד שבקיבוץ הזורע, הציגה תורג'מן רישומים המכילים פרשנויות לתצפית אל נוף ישראלי מוכר.
הרקע של רב הרישומים היה כמעט מופשט אך בחלקם היו רמזים דקים שחיברו אל מציאות מוכרת, כמו גדר תיל, או קו גבול הצפון ממבט על.
לדברי האמנית, שם התערוכה, מִנּגֶדֶ, הוא שם של שיר של רחל בו הר נבו הופך להר של כל אחד, "בכל ציפייה יש עצב נבו".
תערוכה נוספת של האמנית מאותה שנה אשר התייחסה לנושאים דומים היא "center of gravity" שהוצגה בגלריה זומר שבתל אביב.
תורג'מן ביקשה להתייחס לסוגיה של תפישת גבולות, מטפוריות ופיזיות, הרלוונטיות לרקע האישי של האמנית וכן למיקום עצמו.
היא התייחסה לאתרים ישראלים אייקוניים, כמו כיפת הסלע בירושלים; במרכז התערוכה הוצג בד אשר תיאר את כיפת הסלע, אשר נראה שטוח כמו תוכנית טופוגרפית אווירית הנראית במפות גוגל.
יצירה נוספת, "ברוך שובך בוגד", התייחסה אל הסצנה המקראית בה מתואר משה כשהוא ניצב על הר נבו.
האמנית השתמשה בחומרי גלם כמו פיגמנטים, דבק וחצץ.
בשנת 2017, במסגרת תערוכת "נונפיניטו" של תושבת האמנים ארטפורט שבתל אביב, הציגה כשמונה עבודות בטכניקות מגוונות, רובן בגדלים מונומנטליים, אשר קיבלו את השם " Dig as High as You Can".
גם כאן, ביקשה למפות טריטוריות ולחשוף שכבות של היסטוריה אישית וציבורית אשר לדידה היו סמויות מן העין.
במסגרת התערוכה הציגה מנחת מסוקים, אשר במרכזו האות H כסימן ל-Helipad, אולם הייתה עשויה להפוך גם ל-H של Help או Home.
היא ביקשה לעסוק בכוח הצורני של האות הכלואה בעיגול לצד התייחסות לתנועה הסובבת והאינסופית של ההליקופטר עצמו.
2006–2010 – תואר ראשון באמנות (BFA), המחלקה לאמנות, בצלאל
2009 פרס ע"ש יוסף ועדה בולאפיו, עבור הישגים יוצאי דופן באגף היסטוריה ותיאוריה
2010 פרס ע"ש לורין ומיטשל פרסר עבור הצטיינות בתחום הציור, בצלאל, אקדמיה לאומנות ועיצוב, ירושלים
2013 פרס בהצטיינות, בצלאל, אקדמיה לאמנות ועיצוב, ירושלים, תוכנית תואר שני (MFA)
2015 פרס אמן צעיר, משרד התרבות והספורט.
2012 – פרדה לבנה, פרויקט רוטשילד 69, תל אביב
2016 – center of gravity, גלריה זומר, תל אביב
2016– מנגד, מוזיאון וילפריד ישראל לאמנות המזרח, קיבוץ הזורע
לְיוֹ בֵּיי (161 – 10 ביוני 223), הידוע גם כשׂוֵאנדָה, היה שר מלחמה בתקופת שושלת האן המזרחית, אשר הקים את ממלכת שוּ-האן בתקופת שלוש הממלכות והפך לשליט הראשון שלה.