tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
אף שמגע מותר במשחק הכדורסל – כל מכה, דחיפה, החזקה ומגע בעזרת שתי ידיים בו זמנית על השחקן התוקף, נשרקת עבירה.
בנוסף, בניסיון לחטוף את הכדור אין לגעת בו ביד (או בעיקר, בכף היד) האוחזת את הכדור.
כן גם כאשר שחקן תוקף (שחקן עם כדור) נתקע בשחקן יריב בחוזקה, זורק את הכדור אל עבר ראשו, שולח מרפק או "מטפס" עליו בדרך ללקיחת ריבאונד, תישרק לחובתו "עבירת תוקף".
במקרה שבוצעה עבירה על שחקן שזרק את הכדור לסל או היה במהלך של זריקה לסל הוא יקבל שתי זריקות מקו העונשין.
אם בעת העבירה הוא זרק מעבר לקשת שלוש הנקודות הוא יקבל שלוש זריקות מקו העונשין.
במקרה ולמרות העבירה המהלך הצליח והכדור נכנס לסל, הסל יחשב ובנוסף יקבל השחקן זריקת עונשין אחת.
כל קליעה מקו העונשין מקנה נקודה אחת.
אם אותה קבוצה ביצעה ארבע עבירות ברבע אחד, כל עבירה נוספת באותו הרבע תוביל לשתי זריקות עונשין של היריבה, גם אם השחקן עליו בוצעה העבירה לא היה במהלך זריקה לסל.
שחקן שביצע 5 עבירות (או 6 עבירות ב-NBA) מורחק עד סיום המשחק.
עבירה קשה במיוחד או עבירה שאינה תואמת את רוח המשחק נקראת "עבירה בלתי ספורטיבית" ומעניקה לקבוצה היריבה שתי זריקות מקו העונשין כשלאחריהן תזכה גם בכדור מן הצד.
במקרה שבו אותו שחקן ביצע פעמיים באותו משחק עבירה בלתי ספורטיבית, או שהעבירה שבוצעה חמורה במיוחד השחקן הפוגע יורחק מידית מהמשחק.
התנהגות בלתי ספורטיבית של שחקן או מאמן שאינה קשורה למהלכו השוטף של המשחק נקראת "עבירה טכנית" ותעניק זריקה אחת ולאחריה השופט ימשיך את המשחק מהנקודה שעצר.
שעון זריקות או שעון התקפה – לקבוצה אסור להחזיק את הכדור יותר מ-24 שניות ללא זריקה לסל היריב אשר פגעה בטבעת, בעבר היה הזמן המותר 35 שניות.
שעון זריקות זה נכנס לתוקף רק בשנת 1954, כשלפני כן לא הייתה הגבלת זמן כלל.
כמו כן על הקבוצה התוקפת להגיע למחצית המגרש של היריבה בתוך 8 שניות (בעבר 10) מתחילת ההתקפה, ולאחר שהגיעה למחצית המגרש של היריבה אסור לה לחזור לחלק המגרש שלה.
אסור ללכת תוך אחיזה בכדור ("צעדים").
הצעד המקסימלי המותר הוא צעד וחצי: הרגל הראשונה לגעת ברצפה עם תפיסת הכדור נקבעת כ"רגל ציר", ואת הרגל השנייה ניתן להזיז ללא מגבלה, אך מרגע שהוא מרים את רגל הציר עליו למסור את הכדור או לזרוק לסל לפני שרגל הציר נוגעת שוב ברצפה.
כמו כן אסור לבעוט בכדור בכוונה תחילה ("רגל") או לכדרר כדור בשנית לאחר שכודרר ונתפס ("דאבל").
במקרה בו נוחת השחקן באותו הרגע שרגל הציר שלו נוגעת ברצפה ("צעד שלישי" כביכול), והכדור מתנתק מידו, תישרק שריקת צעדים, אך הסל יהיה ניתן להיחשב.
לשחקן תוקף אסור לשהות ברחבת העונשין של הקבוצה היריבה יותר משלוש שניות ללא זריקת הכדור לסל (בליגת ה-NBA אסור גם לשחקן המגן).
החוק גם אוסר התמסרות של יותר מפעמיים בין שני שחקנים הממוקמים בתוך ה"צבע".
אין לחסום את הכדור לאחר שירד במעופו אל עבר הטבעת, או כאשר הכדור נמצא מעל הטבעת (גול-טנדינג).
במקרה של הפרה של חוק זה תחשב הזריקה כקליעה מוצלחת.
אין לחסום את הכדור אחרי שפגע בקרש.
אף שהחוקים לא קבעו קיום של עמדות ברורות, הן נוצרו כחלק מהתפתחותו של המשחק.
בחמשת העשורים הראשונים של המשחק הגדרת העמדות הייתה שני גארדים, שני פורוורדים וסנטר.
מאז שנות השמונים הוגדרו עמדות מפורטות יותר:
רכז (Point Guard – PG) – עמדה 1 – תפקידו לנהל את ההתקפות של הקבוצה על ידי שליטה בכדור וקבלת החלטות כמו למי למסור ומתי, מתי לזרוק, איזה תרגיל לבצע.
לרוב זהו השחקן הנמוך בקבוצה.
קלע (Shooting Guard – SG) – עמדה 2 – תפקידו העיקרי בהתקפה הוא להגיע למצבי קליעה ולשים את הכדור בסל.
לרוב זהו שחקן נמוך יחסית וזריז.
בעברית נהוג לכנות תפקיד זה בכינוי "קלע" שכן באופן מסורתי תפקיד זה נועד לשחקנים בעלי קליעה מדויקת.
נקרא גם "סקנד גארד" (Second Guard) שפירושו "הגארד השני" (לצד הרכז).
סמול פורוורד (Small Forward – SF) – עמדה 3 – תפקידו הוא המגוון ביותר בדרך כלל והוא צריך לשלוט ברוב היכולות הדרושות.
לרוב קולע מחצי מרחק או חודר לסל.
בעברית מכונה התפקיד גם "שחקן חצי פינה".
פאוור פורוורד (Power Forward – PF) – עמדה 4 – תוקף לרוב קרוב לסל ועם הגב אליו, לעיתים גם בעל קליעה טובה מ"חצי מרחק".
בהגנה אזורית שומר מתחת לסל (באזור ה"צבע"), לוקח ריבאונדים ונותן חסימות.
בעברית מכונה התפקיד גם "שחקן חצי פינה", "שחקן ציר-פינה" או "שחקן פינה".
משתמש לרוב בגובהו או בממדיו הפיזיים הגדולים כדי לקלוע מתחת לסל בהתקפה או לשמור על הסל מפני חדירות בהגנה ולקחת ריבאונדים, לבצע חסימות ו"לשלוט" מתחת לסלים.
זהו שחקן שהוא בדרך כלל חלש בקליעה "מבחוץ".
בעברית נהוג לכנות תפקיד זה בכינוי שחקן ציר, שכן הוא השחקן שנמצא קרוב למרכז "אזור הצבע" ומשחק ההתקפה של הקבוצה נע סביבו.
בפועל, הגדרת התפקיד של העמדות היא גמישה, ולעיתים מאמנים בוחרים להשתמש בהרכבים אחרים או להגדיר תפקידים שונים.
בנוסף קיימים שחקנים המסוגלים לשחק ביותר מעמדה אחת.
תפיסת הכדור לאחר החטאה, נקראת כדור חוזר או מאנגלית ריבאונד.
אם הכדור שהוחטא נתפס על ידי שחקן הקבוצה המתגוננת הריבאונד נקרא "ריבאונד הגנה" וכאשר הקבוצה שזרקה והחטיאה היא זו שזכתה בכדור החוזר הריבאונד נקרא "ריבאונד התקפה".
לזכייה בריבאונד במשחק הכדורסל מיוחסת חשיבות רבה הן בממד האישי והן בממד הקבוצתי והוא נחשב לאחת הקטגוריות החשובות בסטטיסטיקת המשחק.
בדרך כלל הריבאונדרים המובילים בכל קבוצה הם שחקניה הגבוהים.
הדבר נובע משתי סיבות: האחת היא יתרונם הפיזי וקרבתם אל הכדור – ידם תגיע רחוק יותר.
הסיבה השנייה היא שגם בהגנה וגם בהתקפה ממוקמים בדרך כלל הגבוהים בקרבת הסל ולכן הם אלה שנמצאים באזור בו במרבית המקרים נופל הכדור.
בדרך כלל לשחקני ההגנה יש יותר סיכויים לקחת את הריבאונד.
אסיסט (מהמילה האנגלית "Assistance" – עזרה) הוא מהלך שבו שחקן מוסר את הכדור לחברו ומעמיד אותו בעמדה שבה הוא יכול לקלוע סל.
מסירה למצב קליעה חופשי, ללא שומר, ל-3 נקודות תחשב גם כאסיסט אם השחקן אכן יקלע את הסל.
השחקנים המובילים בקטגוריה זו הם בדרך כלל הרכזים, שהתפקיד דורש מהם 'ראיית משחק', שליטה טובה בכדור ויכולת מסירה טובה.
זהו מהלך המתבצע כאשר שחקן ההגנה חוטף את הכדור מהשחקן היריב.
לעיתים קרובות מאוד חטיפה מהווה הזדמנות להתקפה מתפרצת בצד השני ולנקודות קלות.
השחקן בעל מספר החטיפות הרב ביותר בהיסטוריה של ה-NBA הוא ג'ון סטוקטון עם 3,265 חטיפות בקריירה, אחריו מגיע ג'ייסון קיד ושלישי מייקל ג'ורדן.
לארי קינון וקנדל גיל מחזיקים במשותף בשיא החטיפות במשחק בודד: 11 במספר.
אלווין רוברטסון אוחז בממוצע הגבוה ביותר של חטיפות למשחק במשך כל הקריירה: 2.71, כמו גם בשיא מספר חטיפות לעונה בודדת: 301 חטיפות בעונה.
חסימה או בלוק היא מהלך המבוצע כאשר היריב זורק לסל, ושחקן אחר חוסם את הכדור ומסיט אותו ממסלולו.
את החסימה אסור לבצע מהרגע שהכדור עבר את שיא הגובה והוא מתחיל לרדת (הזריקה לסל היא בדרך כלל קשתית).
לשחקן החוסם אסור לגעת בידו בקרש הסל בשום אופן, אם הוא עושה זאת הזריקה תחשב לסל.
בין החוסמים הידועים ביותר הם – האקים אולג'ואן, דיקמבה מוטומבו, כרים עבדול-ג'באר ואלונזו מורנינג.
ליגת הכדורסל הנחשבת לטובה בעולם היא ליגת ה-NBA בארצות הברית שם המשחק שונה במקצת מאירופה, הן בחוקיו והן בסגנון המשחק הנהוג בו.
גם ליגת המכללות בארצות הברית (NCAA) היא ליגה פופולרית ומצליחה.
המשחק פופולרי מאוד גם בבתי ספר תיכוניים בארצות הברית.
באירופה קיימות ליגות מקומיות בכל מדינה, ובנוסף משוחק טורניר היורוליג בהשתתפות מיטב הקבוצות באירופה.
טורניר זה נחשב ליוקרתי והחשוב ביותר באירופה.
ישנם גם טורנירים נוספים בעלי חשיבות פחותה כגון: יורוקאפ, ליגת האלופות בכדורסל, יורופקאפ והליגה האדריאטית.
הגוף המנהל את הכדורסל ברחבי העולם הוא פיב"א.
תחתיו פועלים גופים אזוריים המסועפים לו, ואחראים על היבשת שלהם: פיב"א אירופה, פיב"א אמריקה, פיב"א אפריקה, פיב"א אסיה ופיב"א אוקיאניה.
משחקי כדורסל בין-לאומיים מתקיימים גם במסגרת נבחרות לאומיות כגון: הטורניר האולימפי, גביע העולם בכדורסל ואליפות אירופה בכדורסל.
הכדורסל הישראלי מנוהל על ידי איגוד הכדורסל בישראל המונה 200 ליגות שונות ומעל כ-2,000 קבוצות בתוכן רשומים מעל כ-30,000 שחקנים פעילים.
הכדורסל הישראלי כולל ליגות ילדים, נוער ומבוגרים, לנשים ולגברים, כשהליגות החשובות ביותר הן ליגת העל לגברים, וליגת העל לנשים.
ליגת העל לגברים ולנשים מנוהלת על ידי ארגון הנקרא מנהלת ליגת העל.
הכדורסל הישראלי מיוצג על ידי נבחרות ישראל ברמות הגילאים השונות החל מילדים ונוער ועד לנבחרות הבוגרות, לגברים ולנשים.
ההישג הגדול ביותר של נבחרת הגברים של ישראל הוא מקום שני באליפות אירופה 1979.
קבוצת מכבי תל אביב מחזיקה במרבית אליפויות הליגה וגביעי המדינה, ואף זכתה 6 פעמים באליפות אירופה ופעם אחת בגביע הבין-יבשתי.
כַּדּוּרְיָד (הלחם של כדור ויד) הוא ענף ספורט קבוצתי תחרותי של משחקי כדור.
במשחק משתתפות שתי קבוצות, בכל אחת מהן שישה שחקני שדה ושוער אחד.
מטרת כל קבוצה להכניס את הכדור לשער הקבוצה היריבה ולהגן על שערה מפני הקבוצה היריבה (בדומה לכדורגל).
תנועת הכדור במגרש בין השחקנים ובידי שחקן יחיד, וכן זריקתו לשער, מתבצעות באמצעות הידיים (בדומה לכדורסל).
במשחקים מקצועיים המנצחת היא הקבוצה שזכתה למרב הנקודות בתום 60 דקות המשחק, המחולקות לשתי מחציות בנות 30 דקות כל אחת.
במקרה שמספר הנקודות בסיום שווה, המשחק מסתיים בתיקו.
קונרד קוך, מורה התעמלות גרמני, ששהה תקופה מסוימת באנגליה, שב לגרמניה והביא איתו מהאי הבריטי את משחק הכדורגל, שהתקבל בהתלהבות על ידי תלמידיו.
כעבור זמן מה הגיע קוך למסקנה שמשחק הכדורגל גורם נזק לשרירי הרגליים, לכן המציא ועיצב, בשנת 1891, משחק חדש בשם "רָפְבָּל", משחק ששוחק על ידי 11 שחקנים על מגרש כדורגל, אך במקום לבעוט בכדור, יידו אותו.
קוך חיבר מערכת חוקים לרפבל והמשחק זכה לפופולריות.
מורה התעמלות דני בשם הולגר נילסן, שהיה ספורטאי רב תחומי, שהשתתף בכמה ענפים באולימפיאדה המודרנית הראשונה, שינה את משחק הרפבל על ידי צמצום מספר השחקנים לשבעה, כך שניתן היה לשחק אותו על משטחים קטנים יותר, באולמות ספורט סגורים.
הלגר פרסם ב-1906 מערכת חוקים למשחק החדש, משחק הכדוריד.
כללי המשחק שונו ושוכללו ב-1917 על ידי מקס הייזר וב-1919 על ידי קרל שלנץ.
משחק הכדוריד הבין-לאומי הראשון נערך ב-1925 בין נבחרות הגברים של גרמניה ושל בלגיה.
ב-1930 נערך משחק הכדוריד הבין-לאומי הראשון של נבחרות נשים בין נבחרות גרמניה ואוסטריה.
הכדוריד במשחקים האולימפיים: משחק הכדוריד נקבע לראשונה כענף ספורט אולימפי, לפי דרישתו של היטלר, שראה את הכדוריד כענף ספורט גרמני, באולימפיאדת ברלין (1936).
הוא לא נכלל באולימפיאדות הבאות, ורק באולימפיאדת מינכן (1972) הושב למשחקים.
טורניר לנשים נערך לראשונה באולימפיאדת מונטריאול (1976).
בשנת 1946, הוקמה בקופנהגן הפדרציה הבין-לאומית לכדוריד.
המגרש הוא מלבן באורך 40 מטר ורוחב 20 מטר.
הוא מחולק לשני חלקים שווים באמצעות "קו האמצע".
במרכז שתי הצלעות הקצרות ניצב שער שרוחבו 3 מטר וגובהו 2 מטר.
סביב כל שער ישנו אזור הנקרא "רחבת השש", התחום בקו רציף במרחק שישה מטרים מהשער בצורה הדומה לחצי אליפסה (קו באורך 3 מטר במקביל לקו השער ושני רבעי מעגל שמרכזיהם בקורות השער).
"רחבת התשע" שצורתה זהה ל"רחבת השש" מסומנת בקו מקוטע במרחק תשעה מטרים מהשער.
במרחק של 7 מטרים מן השער מסומן קו באורך 1 מטר הקרוי "קו השבע".
מקו זה מתבצעות זריקות עונשין (פנדלים).
קו קצר במרחק 4 מטר מהשער מסמן את התחום המרבי שבו רשאי השוער לעמוד בעת ביצוע זריקת עונשין.
רוחב כל הקווים 5 ס"מ, למעט קו השער שרוחבו 8 ס"מ.
כדור יד קטן יותר מכדור רגל וניתן להחזיקו גם ביד אחת.
אין הגבלה על מספר החילופים בין השחקנים לשחקני הספסל תוך כדי המשחק, בתנאי שהשחקן היוצא והשחקן הנכנס אינם נמצאים בתחום המגרש באותו זמן.
כל קבוצה רשאית לרשום בטופס המשחק 18 שחקנים.
השוער רשאי לשחק בתפקיד אחר, גם שחקני שדה רשאים לשחק בתפקיד שוער (מצב כזה הוא נדיר אך מותר על פי החוקה).
בעבר התנהל משחק הכדוריד על מגרש הכדורגל (שהוא גדול יותר), ומספר השחקנים על המגרש בכל קבוצה היה 11 שחקנים.
בדומה לכדורגל, שעון המשחק אינו נעצר בעת הפסקה במשחק בגין פציעה או עיכוב קל כלשהו, למעט בדקה האחרונה של כל מחצית, או לפי החלטת השופטים (למשל במקרים בהם התוצאה צמודה, או שהעכוב מתמשך).
אין תוספת "זמן פציעות" בסוף המשחק.
היה והמחצית או המשחק הסתיימו במהלך משחק התקפה המשחק יסתיים טרם סיום ההתקפה, אולם והיה עבירה וההתקפה נעצרה ושעון המשחק נגמר, תהיה רשאית התוקפת לזריקת כדור סטטית מנקודת העבירה כאשר חומת הקבוצה היריבה בעומדה על קו הרחבה מנסה לחסום את הכדור.
שער מובקע כאשר כדור עובר במלוא היקפו את קו השער בין הקורות, ומקנה לקבוצה המבקיעה נקודה אחת.
בדרך כלל, משחק יכול להסתיים בתוצאת תיקו אם יש שוויון בתום זמן המשחק, אלא אם הוא מתקיים במהלך טורניר בשיטת "המפסיד יוצא" שבו חייבת להיקבע מנצחת, אז ניתנת הארכה של 10 דקות (2 מחציות של 5 דקות כל אחת).
אם יש שוויון בתום ההארכה, ניתנת הארכה נוספת, ואם יש שוויון לאחר 2 הארכות, המשחק מוכרע ב"שובר שוויון" – זריקות עונשין של שחקני שתי הקבוצות לחלופין מקו שבעת המטרים.
תנועת הכדור במגרש מתבצעת על ידי מסירות בין השחקנים, או על ידי כדרור בידי שחקן יחיד.
בדומה לכדורסל, אסור לכדרר מעל גובה הכתף.
החזקת הכדור בידי שחקן מותרת למשך שלוש שניות, וכן מותרים שלושה צעדים עם הכדור ביד.
המשחק מהיר וכולל מגע גופני רב.
רק מגע מלפנים מותר כאשר שחקן הגנה מנסה לעצור שחקן תוקף.
אם המגע חריג בעצמתו (גם אם מלפנים), השופט קובע עברה והמשחק נפסק ומתחיל שוב מקו התשע.
כאשר העבירה מבוצעת על שחקן בעת זריקה מקו השישה מטר, נקבעת זריקת פנדל מקו השבע.
במקרים של עברות חמורות מוציא השופט לשחקן שביצע עברה כרטיס צהוב (כאזהרה), או כרטיס אדום (הרחקה מהמשחק).
ענישה נוספת היא הרחקה לשתי דקות של השחקן, כשלקבוצתו חסר שחקן בזמן זה.
צבירה של שלוש הרחקות כאלה משמעותה הוצאת כרטיס אדום והרחקה עד תום המשחק.
לאחר שהוצא כרטיס אדום לשחקן עליו לעזוב את אזור המגרש לגמרי, ולאחר שתי דקות ניתן להכניס שחקן אחר במקומו.
שוער – השחקן היחיד לו מותר לשהות ברחבת השש ולעצור מתוכה את הכדורים הנזרקים לשער.
הוא מובדל משאר השחקנים בלבוש שונה.
לשוער מותר לצאת מרחבת השש ואף לזרוק לשער היריב ככל שחקן התקפה רגיל.
לשוער אסור לעמוד בתוך השער.
הוא רשאי לעמוד בין שתי הקורות הקדמיות של השער.
ששת שחקני ההתקפה מסודרים בעמדות קבועות על פי שיקוליו של המאמן או הקפטן:
פינה (שחקן קיצוני) – שחקן הנמצא בנקודת המפגש של קו רחבת התשע עם קו האורך של המגרש.
בכל קבוצה יש שחקן קיצוני ימני ושחקן קיצוני שמאלי.
קבוצות ישתדלו לאייש פינה שמאל על ידי שחקן ימני ופינה ימין על ידי שחקן שמאלי.
שחקני פינה יהיו לרוב זריזים, מהירים ובעלי יכולת ניתור.
מרכז – שחקן הנמצא במרכז ההתקפה.
מוציא לפועל את התרגילים השונים.
תפקידו דומה לזה של רכז בכדורסל.
מקשר – שחקן הנמצא בין השחקן הקיצוני לבין הרכז.
עיקר הזריקות מעמדה זו נעשות ממרחק ומעל לשחקני ההגנה.
בכל קבוצה יש שחקן מקשר ימני ומקשר שמאלי.
לרוב מקשר הוא בעל יכולת זריקה חזקה.
כמו כן קבוצות ישתדלו לאייש מקשר שמאל על ידי שחקן ימני ומקשר ימין על ידי שחקן שמאלי, דבר המהווה יתרון בשל התנועות האופקיות שמאפיינות את משחק ההתקפה, למציאת זווית נוחה לאיום על השער.
פיבוט – שחקן הנע לאורך קו רחבת השש בין שחקני ההגנה של הקבוצה היריבה.
באופן כללי, כאשר שחקן זה מקבל כדור עליו להסתובב ולזרוק לשער.
תפקיד נוסף ומרכזי של השחקן המשחק בתפקיד זה הוא ביצוע חסימות על שחקני הגנה עבור שחקני ההתקפה האחרים.
שחקנים הממלאים תפקיד זה יהיו לרוב גבוהים, חזקים ובעלי מסה, שמסייעת בידם להסתובב בחדות ולבצע חסימות.
צורת ההגנה הבסיסית המקובלת היא 0–6, כלומר, כל ששת שחקני ההגנה נמצאים בין קו רחבת השש לקו רחבת התשע.
רק לשוער מותר לדרוך בתוך רחבת השש, אך שחקנים אחרים יכולים לזרוק או לתפוס את הכדור באוויר בתחום הרחבה.
כאשר זורקים לשער אסור לדרוך על קו השש אך מותר לקפוץ לתוכו ולזרוק כל עוד הזורק באוויר.
היה ושחקן הגנה נוגע בשחקן מתקיף בתוך תחום רחבת השש, קבוצתו נענשת בזריקה חופשית מקו השבע (פנדל).
לאחר הבקעת שער, הכדור עובר לקבוצה השנייה המחדשת את המשחק מהחצי.
שחקן יכול לבצע מספר בלתי מוגבל של עבירות קלות (פאול).
חוסר התקפיות ("משחק פאסיבי") – אם השופטים אינם מבחינים בניסיונות הבקעת שערים על ידי הקבוצה הנמצאת בהתקפה, הם מרימים את ידם לאזהרה.
אם כעבור מספר שניות ולאחר שש מסירות עדיין לא תתבצע זריקה לשער, הכדור יעבור לקבוצה השנייה.
דאבל – אין להקפיץ כדור בשנית לאחר שהוקפץ והוחזק.
חוץ – אין להוציא כדור מחוץ לתחומי המגרש.
במקרה שבו יצא כדור החוצה, זריקת החוץ תהיה של הקבוצה היריבה למי שנגע אחרון בכדור.
הכנסת הכדור למגרש מתבצעת תוך דריכה על קו החוץ.
אין לבעוט בכדור בכוונה תחילה, אך מותר לבצע חסימה באמצעות הגוף.
אין לחסום את הכדור לאחר שנכנס לתוך רחבת השש.
אין לבצע עבירות גופניות חמורות: להכות שחקן בכל דרך שהיא, לזרוק עליו את הכדור, או להתפרץ כלפיו ואף לדחוף אותו בחוזקה, אף כאשר אתה עם הכדור.
עבירה מסוג זה נקראת "עבירת תוקף".
לשוער מותר לגעת ברגל רק למטרה של עצירת כדור ולא הכדור עובר לקבוצה השנייה.
לשחקן שדה אסור לבצע יותר משלושה צעדים ללא כדרור.
כל עברה על אחד מכללי המשחק גורמת להעברת הכדור לקבוצה השנייה.
זריקת עונשין היא זריקה "חופשית" לשער היריב מקו השבע, לאחר שהשחקן התוקף איבד הזדמנות הבקעה ברורה.
כל אחד משחקני הקבוצה רשאי לבצע אותה והזריקה תתבצע רק לאחר שריקת השופט, כאשר לא נמצא אף שחקן בנוסף על השחקן הזורק בתוך רחבת התשע.
השחקן הזורק יעמוד על קו שבעת המטרים ומשם יבצע את הזריקה.
אסור לו להזיז את רגלו הקדמית, והוא יכול להשתמש בה רק כ"רגל ציר".
בזמן הזריקה השוער יכול לעמוד בין קורות השער או עד לקו קטן המסומן ברחבת השש במרחק ארבעה מטרים מקו השער (ובמרחק שלושה מטרים מהזורק).
אם זריקת הפנדל אינה מתבצעת תוך פרק זמן של שלוש שניות, הכדור עובר לקבוצה היריבה.
בכדוריד נהוג כי קפטן הקבוצה עונד סרט על היד.
הקפטן הוא שחקן אשר נבחר על ידי הנהלת הקבוצה והשחקנים והוא מייצג את הקבוצה באירועים (לא רק אירועים ספורטיביים).
לרוב, נבחר שחקן אשר מזוהה עם הקבוצה ועם חוג אוהדיה.
לפני תחילת המשחק שני הקפטנים של הקבוצות עומדים ליד צמד השופטים ומברכים אחד את השני, ואז מתקיימת הגרלה על ידי אחד השופטים ובה נקבע מי מבין הקבוצות תתחיל את המשחק.
שחקני ספסל משמשים כשחקני חילוף לשחקני השביעייה שעל המגרש.
מכיוון שבכדוריד אין הגבלת חילופים, שחקנים היושבים על הספסל יכולים להחליף בתדירות גבוהה שחקנים מהשביעייה הפותחת (בדרך כלל למטרות טקטיות או כדי לתת לשחקן ששיחק הזדמנות לנוח).
לעיתים שחקן מסוים משחק רק בהתקפה, ואילו בזמן שקבוצתו נמצאת בהגנה, הוא מתחלף עם שחקן אחר, שמשחק בדרך כלל בהגנה.
החילוף מתבצע רק במקום אחד במגרש בסמוך למרכזו.
אם השחקן הנכנס לא עבר שם קבוצתו מקבלת עונש של הרחקת שחקן לשתי דקות.
לעיתים יוחלף השוער בשחקן שדה על מנת לתגבר את ההתקפה, אולם מצב זה חושף את השער באופן חמור במקרה והכדור אובד בהתקפה.
כאמור עבירה חמורה תגרור במקרים רבים הרחקת השחקן העובר את העבירה למשך 2 דקות, כך שקבוצתו משחקת במשך זמן זה עם שחקן אחד פחות.
במקרים מסוימים, ייצא השוער של הקבוצה המורחקת ובמקומו ייכנס שחקן שדה על מנת לפצות על מחסור השחקן המורחק.
ברור כי במצב כזה נתונה הגנת הקבוצה לסכנת הבקעת שער "קל" במקרה של חטיפת הכדור, בשל העדרו של השוער.
כרטיס כחול, בנוסף לצהוב ואדום מספק בהירות יתר לגבי פסילה של שחקן.
אם כרטיס זה מוצג, דו"ח בכתב ילווה את דף הניקוד וועדת המשמעת תהיה אחראית לפעולות נוספות מעבר להוצאתו של השחקן מהמשחק (בדרך כלל הרחקה לשלושה משחקים).
משחקי כדוריד ראשונים בארץ ישראל החלו לשחק כבר ב-1927. משחקי כדוריד התקיימו עוד לפני קום המדינה גם במסגרת כינוס הפועל והמכביה.
ב-1935 בעקבות המכביה השנייה ועליית מספר ספורטאים יהודים מחו"ל זכה הענף להתפתחות מקצועית מסוימת.
בשנים 1939–1946 ובשנים 1947–1950 לא שיחקו כלל כדוריד סדיר בארץ בגלל מלחמת העולם השנייה ומלחמת העצמאות.
מ-1946 עת חודש משחק הכדוריד בארץ לזמן מה וכן בתקופת המכבייה השלישית ב-1950 כשחודש המשחק בשנית בארץ במתכונת מוגבלת, עברו לשחק בשיטת 7 שחקנים שהפכה לשיטה המקובלת ומאז התפתח הענף בהדרגה.
ב-1951 נוסדה קבוצת הכדוריד המקצועית הראשונה של מכבי רחובות שכונתה "השדים האדומים" (אם כי קבוצת כדוריד חובבים בשם "מכבי רחובות" נוסדה כבר בשנות ה-30).
ב-1954 נוסדה רשמית ליגת העל בכדוריד בצורה מצומצמת ובשנים שלאחר מכן הגדילה בהדרגה את מספר הקבוצות בליגה.
ב-1959 החלו לשחק בליגה בצורה מעורבת בשיטת 11 שחקנים ובשיטת 7 שחקנים לסירוגין.
ב-1964 עברו לשחק רק בשיטת ה-7 שחקנים המקובלת עד היום.
איגוד הכדוריד בישראל עצמו נוסד ב-1956. בשנת 1960 הוקמה לראשונה ליגת נשים בכדור יד.
הכדוריד הישראלי מנוהל על ידי איגוד הכדוריד בישראל.
ליגת העל לגברים, מונה 12 קבוצות והיא מתקיימת במתכונת של סיבוב ראשון שבו משתתפות כל הקבוצות, שני סיבובים נוספים שבהם מחולקות הקבוצות לשני בתים בני 6 קבוצות שנקבעים לפי המיקום בסיום הסיבוב הראשון ופלייאוף שבו משתתפות 4 הקבוצות הראשונות בבית העליון.
הקבוצה שמסיימת במקום האחרון בבית התחתון יורדת אוטומטית לליגה הלאומית וזו שמסיימת במקום הלפני אחרון מתמודדת בשני משחקי מבחן מול זו שמסיימת במקום השני בליגה הלאומית על מקום בליגת העל.
בליגה הלאומית לנשים משתתפות 11 קבוצות והיא מתקיימת בשיטת בית וחוץ בסיום הסיבוב השני ארבע הראשונות נפגשות למשחקי חצי הגמר והגמר (הראשונה נגד הרביעית והשנייה נגד השלישית) בשיטת "המפסיד יוצא" בסדרה של 3 משחקים לקביעת האלופה.
הכדוריד הישראלי בעל ליגות ילדים, נערים, נוער ומבוגרים, לנשים ולגברים.
כמו כן, הכדוריד הישראלי מיוצג על ידי נבחרת ישראל בכדוריד ברמות הגילאים השונות החל מקדטים ונוער ועד לנבחרת הבוגרת לגברים ולנשים.
התחרויות הללו מגדירות את השנה הספורטיבית ואת לוח הזמנים של שחקני הכדוריד המקצועיים.
לרוב התחרויות מתכונת ליגה או גביע.
כדורמים (כדור-מים או מתרגום מאנגלית פולו-מים Water polo) הוא משחק ספורט קבוצתי בבריכת שחייה, המשלב יכולות של שחייה, תנועה במים (המכונה "רגל-רגל") וזריקת כדור לשער עם היד, בדומה לכדוריד.
כל קבוצה כוללת שישה שחקני שדה ושוער.
מטרת המשחק היא להבקיע כמה שיותר שערים.
כל שער מקנה נקודה אחת, בדומה לכדורגל וכדוריד.
המשחק אורך 32 דקות ומחולק לארבעה רבעים, בני שמונה דקות כל אחד.
מקור המשחק בבריטניה, בסוף המאה ה-19.
הכדור בו משחקים עשוי מניילון עמיד למים, וגודלו ככדור כדורגל.
שיטת המשחק הנפוצה ביותר היא במתווה 3-3 ומכונה "בלאנס".
שחקני השדה מסודרים בשתי שורות בסיסיות, בכל אחת מהן שלושה שחקנים.
כדורמים גברים הוא ספורט אולימפי משנת 1900, וכדורמים נשים הוא ספורט אולימפי משנת 2000.
ב-1877 כתב ויליאם וילסון, מורה סקוטי לשחייה, אוסף של חוקים למשחק כדור קבוצתי במים, שלו הוא קרא "כדורגל מימי".
במידה רבה הושתתו המשחקים הראשונים על חוקי משחק הראגבי והמשחק כונה גם "ראגבי מים".
ב-1885 הכיר איגוד השחייה של בריטניה הגדולה (Swimming Association of Great Britain) במשחק, שעכשיו היה קרוי כדורמים, וניסח אוסף של חוקים שהתבססו על חוקי וילסון המקוריים.
משך התקפה מותר לקבוצה (החזקה בכדור): 30 שניות.
משך המשחק: 4 רבעים של 8 דקות (לא כולל פסקי זמן והפסקות בין רבע לרבע).
עומק בריכה מינימלי: 1.8 מטר.
מידות השער: רוחב 3 מטר, גובה 1 מטר.
אסור לגעת בתחתית הבריכה (מלבד השוער).
אסור לגעת בכדור בשתי ידיים (מלבד השוער).
אסור להטביע את הכדור מתחת למים.
אסור למסור לשחקן הנמצא בתוך רחבת השער (שני מטרים מקו שערו של היריב), אלא אם כן, השחקן אשר מוסר את הכדור נמצא במרחק קטן יותר מקו השער מאשר השחקן שמקבל את המסירה.
עונש על עבירה קלה: עצירת המשחק, הקבוצה לזכותה נשרקה העבירה זוכה למסירה חופשית.
עונש על עבירה חמורה: עצירת המשחק, הקבוצה לזכותה נשרקה העבירה זוכה למסירה חופשית.
השחקן נגדו נשרקה העבירה מורחק מהמשחק ל-20 שניות.
שחקן שהורחק שלוש פעמים על עבירה חמורה מורחק לכל המשחק.
עונש על עבירה בלתי ספורטיבית: עצירת המשחק, הקבוצה לזכותה נשרקה העבירה זוכה למסירה חופשית.
השחקן שעבר עבירה בלתי ספורטיבית מורחק לכל המשחק.
שחקן המכה שחקן מקבוצה יריבה, מקבל כרטיס אדום, ומורחק לכל המשחק, מבלי שהקבוצה יכולה להעלות למגרש, שחקן מחליף.
כל קבוצה רשאית לקחת פסק זמן של דקה בכל רבע.
אם הקבוצה לא מימשה את פסק הזמן שהיה לה, היא אינה רשאית להשתמש בו ברבע הבא.
הכדורמים הישראלי מנוהל על ידי איגוד הכדורמים הישראלי.
בישראל רק הליגה הבכירה, הליגה הלאומית, היא ליגה מקצועית.
בנוסף מתקיים מפעל גביע המדינה.
בכדורמים בישראל מתקיימות ליגות ילדים (עד גיל 14), נערים (עד גיל 16), נערות (עד גיל 15), נערות (עד גיל 17), נוער (עד גיל 18) ובוגרים לנשים ולגברים (ליגה ארצית ולאומית).
כמו כן, הכדורמים הישראלי מיוצג על ידי נבחרת ישראל בכדורמים ונבחרת ישראל בכדורמים נשים ברמות הגילאים השונות החל מקדטים ונוער ועד לנבחרת הבוגרת לגברים ולנשים.
נבחרת ישראל בכדורמים לגברים הצליחה 3 פעמים להשתתף בטורניר אליפות העולם ובכולן היא סיימה אחרונה בטורניר (בלגרד 1973, ברלין 1978 ומדריד 1986), ופעמיים לאליפות אירופה (ספליט 2022 סיימה במקום ה12, ובזאגרד ודוברובניק 2024 סיימה במקום ה16).
בכדורמים נשים, השתתפו נבחרות בגילאים שונים באליפות אירופה והגיעו להישגים מרשימים: בבוגרות סיימה הנבחרת במקום ה-10 (יולי 2018) ונבחרת נערות 19 סיימה במקום ה-7 (ספטמבר 2018).
הנבחרת המייצגת את ישראל באליפות אירופה הראשונה עד גיל 15 היא חלק מהפרויקט המשותף לאיגוד הכדורמים, משרד הספורט, הוועד האולימפי ואתנה ומכונה בשם (הלא רשמי) "פריז 2024".
נבחרת הנערות עד גיל 15 השתתפה לראשונה באליפות אירופה ביולי 2019 בקירשקי שברוסיה, טורניר אליו הוזמנו 13 הנבחרות המובילות ביבשת.
במשך שנים רבות הקבוצה המובילה בישראל בכדורמים הייתה הפועל גבעת חיים, שזכתה ב-22 תוארי אליפות ישראל וב-18 גביעי המדינה, יותר מכל קבוצה אחרת.
בשנים האחרונות השליטה בכדורמים הגברי נמצאת בידי קבוצות הפועל קריית טבעון (11 אליפויות ו-11 גביעי מדינה), אס"א תל אביב (9 אליפויות ו-8 גביעי מדינה) והפועל גוש זבולון (5 אליפויות ו-5 גביעים), המחזיקות במרבית אליפויות הליגות והגביעים של העשור האחרון.
ב-2021, אירחה ישראל את אליפות העולם לנשים עד גיל 20.
בנובמבר 2021, נבחרה ישראל לארח גם את אליפות אירופה לנשים עד גיל 19 בקיץ 2022
כַּדּוּרָנִיִּים (שם מדעי: Theridiidae) היא אחת ממשפחות העכבישים הגדולות בעולם, צורת הבטן שלהם כדורית לרוב, ומכאן שמם.
לכולם שלוש ציפורניים בקצות הרגליים, ולרבים מהם מסרק זיפים מיוחד לאורך קצות הרגליים האחוריות.
למרביתם כמעט אין שינון בכליצרות.
במשפחה זו ישנם מינים הטווים את הקורים בגובה כדי שיתפסו מינים מעופפים כשאחרים משתמשים בקורים כדי להימתח לקרקע ולתפוס חרקים שוני קרקע כמו נמלים.
ברגע שהם נוגעים בקור הם נתפסים בו והוא עולה אל הרשת המרכזית שם הטרף נתפס.
רשימה חלקית של סוגים בישראל
כדורים סיניים הם כדורים, לרוב חלולים עם משקולת קטנה מתגלגלת בתוכם, אשר משמשים לגירוי מיני על ידי החדרתם לנרתיק או פי הטבעת.
בזמן תזוזה המשקולות נעות בתוך הכדור ויוצרות רטט אשר גורם לגירוי.
לעיתים המשקולות משמשות גם כענבל ומשמיעות צלצול או מוצקות לחלוטין.
ההיסטוריה של הכדורים הסיניים עתיקה אך קיימות כמה גרסאות שונות ולכן מקורם אינו ברור.
כפי הנראה בעבר נהגו להכניס כדור בודד לנרתיק כדי להעצים את ההנאה בקיום יחסי מין והמתקן שוכלל עד מהרה לשני כדורים המחוברים בחוט משי או שרשרת כדי לאפשר את הוצאתם בקלות.
השימוש בכדורים הסיניים אינו אמור להביא את המשתמש לאורגזמה אלא ליצור גירוי מיני.
ניתן למשל להשאיר את הכדורים בתוך הנרתיק במשך כל היום ובכך לגרום לעוררות מינית מתמשכת.
תורות כגון טנטרה או טאואיזם מאמינות ששימוש בכדורים סיניים הוא כלי יעיל לאימון שליטה וחקירת הנאות החושים של האדם.
כדורים סיניים בצורתם המלאה נקראים גם משקולות נרתיקיות, מומלצים על ידי גינקולוגים לחיזוק גמישות הנרתיק ושליטה על שלפוחית השתן.
משקולות כבדות קצת יותר משמשות לחיזוק שרירי רצפת האגן ומגבירות את ההנאה והתפקוד המיני.
משחק הכדוריד נכלל לראשונה במשחקים האולימפיים באולימפיאדת ברלין (1936).
בטורניר שנערך במסגרת אולימפיאדת ברלין השתתפו 6 נבחרות שהתחלקו לשני בתים.
שתי הנבחרות הראשונות בכל בית עלו לבית הגמר, וארבע הנבחרות שיחקו כל אחת נגד השנייה.
באולימפיאדת מינכן השתתפו 16 נבחרות שחולקו לארבעה בתים בני ארבע נבחרות.
שתי הנבחרות הראשונות מכל בית העפילו לסיבוב השני, שכלל שני בתים בני ארבע נבחרות.
נבחרות שעלו יחדיו מהבית המוקדם לא שיחקו שוב זו נגד זו, והתוצאה במשחק ביניהם בסיבוב הראשון נחשבה גם לצורכי הסיבוב השני.
שתי הנבחרות שסיימו ראשונות בבית שיחקו זו נגד זו במשחק הגמר, אלו שדורגו במקום השני שיחקו על מדליית הארד, אלו שדורגו במקום השלישי בכל בית שיחקו על המקום החמישי ואלו שדורגו במקום הרביעי בכל בית שיחקו על המקום השביעי.
משחקי דירוג למקומות 9-16 התקיימו בין הנבחרות שהודחו בסיבוב הראשון.
מאז אולימפיאדת מונטריאול משתתפות במשחקים 12 נבחרות המחולקות לשני בתים בני 6 נבחרות (באולימפיאדת מונטריאול עצמה השתתפו רק 11 נבחרות).
שתי הנבחרות שדורגו במקום הראשון בכל בית שיחקו זו מול זו במשחק הגמר, אלו שסיימו במקום השני בכל בית שיחקו זו מול זו במשחק על המקום השלישי, וכן הלאה.
באולימפיאדת ברצלונה (1992) שוב שונתה השיטה.
גם במשחקים אלה השתתפו 12 נבחרות שחולקו לשני בתים, אלא שנוסף שלב חצי הגמר.
הנבחרת שסיימה ראשונה בבית האחד שיחקה נגד הנבחרת שסיימה שנייה בבית השני בשלב חצי הגמר.
המנצחות בשלב חצי הגמר העפילו למשחק הגמר, והמפסידות שיחקו זו מול זו על מדליית הארד.
יתר הנבחרות שיחקו במשחקי דירוג על המקומות 5 עד 12.
מאז אולימפיאדת סידני (2000) נערך גם שלב רבע גמר.
בשלב רבע הגמר משחקת הנבחרת שסיימה ראשונה בבית האחד נגד הנבחרת שסיימה במקום הרביעי בבית השני, וזו שסיימה שנייה משחקת נגד הנבחרת שסיימה במקום השלישי.
בטורניר הנשים התחרו בתחילה 6 נבחרות בלבד, ששיחקו זו נגד זו בבית אחד.
באולימפיאדת סיאול (1988) השתתפו 8 נבחרות, שחולקו לשני בתים בני ארבע נבחרות.
שתי הראשונות בכל בית העפילו לבית הגמר, בו שיחקו נגד שתי הנבחרות מהבית השני.
באולימפיאדת ברצלונה הומר בית הגמר בשני חצאי גמר ומשחק גמר.
באולימפיאדת סידני עלה מספר המשתתפות ל-10, שחולקו לשני בתים בני חמש נבחרות כל אחת.
הנבחרת שדורגה אחרונה בכל בית הודחה, והיתר העפילו לרבע הגמר.
הנבחרת שדורגה ראשונה בבית האחד שיחקה בשלב זה נגד הנבחרת שסיימה במקום הרביעי בבית השני, וזו שסיימה שנייה שיחקה נגד הנבחרת שסיימה במקום השלישי.
מאז אולימפיאדת בייג'ינג (2008) משתתפות בטורניר הנשים 12 נבחרות, בפורמט זהה לזה בו מתחרות נבחרות הגברים.
12 התארים האולימפיים התחלקו בין 8 נבחרות: צרפת זכתה 3 פעמים, ברית המועצות, יוגוסלביה, וקרואטיה זכו פעמיים כל אחת, ואילו נבחרות גרמניה, גרמניה המזרחית, רוסיה והמשלחת המאוחדת זכו פעם אחת.
נבחרת שוודיה העפילה לשלב הגמר 4 פעמים, יותר מכל נבחרת אחרת, אך הפסידה בכולן.
8 נבחרות נוספות זכו במדליות אולימפיות.
10 התארים האולימפיים לנשים התחלקו בין 5 נבחרות.
דנמרק זכתה בתואר 3 פעמים, ברית המועצות, נורווגיה וקוריאה הדרומית פעמיים כל אחת, ויוגוסלביה פעם אחת.
8 נבחרות נוספות זכו במדליות.
39 נבחרות השתתפו לאורך השנים בטורנירים האולימפיים.
נבחרת ספרד השתתפה ב-11 אולימפיאדות (כולן פרט לאולימפיאדת ברלין ואולימפיאדת מונטריאול), נבחרת שוודיה השתתפה בתשע ונבחרות צרפת, גרמניה, הונגריה, ודנמרק השתתפו בשמונה, ונבחרות איסלנד, מצרים, וקוריאה הדרומית השתתפו בשבע אולימפיאדות.
34 נבחרות השתתפו ב-10 הטורנירים האולימפיים שנערכו עד כה.
נבחרת קוריאה הדרומית השתתפה בעשרה מהם (בכל הטורנירים מאז אולימפיאדת לוס אנג'לס (1984) ואילך, ואילו נבחרות הונגריה ונורווגיה השתתפו בשבעה.
כַּדּוּרִית אֲדֻמָּה (שם מדעי: Steatoda paykulliana) היא מין של עכביש ממשפחת הכדורניים.
הסוג כדורית מונה 122 מינים, מהם 11 נפוצים בישראל.
למין תפוצה בכל ארצות אגן הים התיכון, דרום אירופה ומערב אסיה.
בישראל המין נפוץ בבתי גידול חוליים (מדיונות מישור החוף ועד ספר המדבר) וים תיכוניים (חורשות, עשבים), וכן באזורי מגורים, מדשאות, גנים ציבוריים ושטחים חקלאיים.
גודלה של נקבת הכדורית האדומה הוא בין 0.8 ל-1.3 ס"מ, והיא מאופיינת בשני פסים אדומים (אורכי ורוחבי) לא חופפים (כפי שניתן לראות בתמונות).
בפרט בוגר צבעם של פסים אלו הוא אדום ואילו בפרט צעיר – צהוב-כתום.
הזכר קטן בהרבה מהנקבה (כחצי מגודלה) ופחות מרשים ממנה.
רבים מתבלבלים בין הכדורית האדומה לבין המין אלמנה שחורה.
אף על פי ששני המינים משתייכים לאותה משפחה ומצויים באותם בתי גידול יש ביניהם הבדלים בגודל ובמאפיינים פיזיולוגיים והתנהגותיים נוספים.
נוסף על כך, הכדורית האדומה הרבה פחות מסוכנת מהאלמנה השחורה: הארס הנוירוטוקסי שלה כמעט לא מזיק לאדם והשפעותיו דומות לעקיצת צרעה (נפיחות, אדמומיות וכאב באזור הנשוך).
הכדורית היא מין טורף הניזון בעיקר מחרקים ופרוקי-רגליים אחרים הנעים על הקרקע.
לעיתים עשוי העכביש גם לנסות לטרוף לטאות קטנות.
בכל הנוגע לרבייה, הזכרים לרוב מתים זמן קצר לאחר ההזדווגות, הנקבה אחראית לטוויית ושמירת פקעות הביצים (כ-200 ביצים בפקעת) ולטיפול באבקועים הצעירים בדומה לעכבישאים אחרים.
ידוע כי חלק מהמינים במשפחת הכדורניים נוהגים בקניבליזם ועשויים לטרוף עכבישים אחרים.
כמו מיני עכבישים רבים, המין נוטה להתמקם בקרבת מחסות: גזעי עץ, סלעים וסדקים, צמחים ועוד.
הכדורית טווה את הקורים בסמוך לקרקע (כדי לתפוס טרף הולך ולא מעופף) וממתינה בסמוך לקורים במחסה.
לאחר שהטרף נלכד בקורים הכדורית מרגישה את הרטט וניגשת להמית את הטרף.
תחרויות כדורמים נערכו לראשונה במשחקים האולימפיים באולימפיאדת פריז (1900), ומאז אולימפיאדת לונדון (1908) הן נערכות ברציפות.
טורניר כדורמים לנשים נערך מאז אולימפיאדת סידני (2000).
בטורניר הכדורמים האולימפי הראשון, באולימפיאדת פריז (1900), לא השתתפו נבחרות לאומיות, אלא שבעה מועדוני כדורמים (ארבעה מצרפת, אחד מבלגיה, אחד מבריטניה ואחד מגרמניה).
הם שיחקו בשיטת נוקאאוט, שכללה שלושה שלבים.
לא נערך משחק על המקום השלישי, ושתי המפסידות בשלב חצי הגמר זכו במדליית ארד.
אחד ממועדונים אלה, המועדון הצרפתי ליבלול דה פריז, העפיל אוטומטית לשלב חצי הגמר, וכך קרה ששחקניו זכו במדליית ארד אולימפית בגין משחק אחד בו השתתפו והפסידו.
באולימפיאדת לונדון (1908) נערך לראשונה טורניר בהשתתפות נבחרות לאומיות.
חמש נבחרות היו אמורות להשתתף בטורניר, ולכן נערך משחק אחד בשלב רבע הגמר, בין נבחרות בלגיה והולנד, ושלוש הנותרות העפילו אוטומטית לחצי הגמר.
במשחק אחד שיחקה בלגיה, שניצחה את הולנד, מול נבחרת שוודיה, ובמשחק השני אמורות היו להתמודד נבחרות בריטניה ואוסטריה, אלא שהאחרונה פרשה, ולכן בריטניה העפילה אוטומטית לשלב הגמר.
היא זכתה בסופו של דבר במדליית זהב לאחר ששיחקה משחק אחד בלבד.
נבחרת שוודיה, ששיחקה אף היא משחק אחד בלבד, בחצי הגמר בו הפסידה לבלגיה, זכתה במדליית ארד.
באולימפיאדת סטוקהולם (1912) השתתפו 6 נבחרות.
בשלב רבע הגמר נערכו שלושה משחקים, אחת הנבחרות, אוסטריה, העפילה אוטומטית לשלב הגמר, ושתי הנותרות שיחקו בשלב חצי הגמר.
המפסידות בכל שלב המשיכו להתחרות זו בזו, בטורניר על מדליית הכסף.
שיטה זו הובילה לכך שהזוכה במדליית הכסף לא הייתה אוסטריה, אלא שוודיה, שניצחה בטורניר המפסידות.
למעשה, אוסטריה נותרה ללא מדליה כלל.
באולימפיאדת אנטוורפן (1920) עלה מספר הנבחרות ל-12. שמונה מהן התחרו בשלב שמינית הגמר, וארבע העפילו אוטומטית לרבע הגמר.
בריטניה זכתה במדליית הזהב, ולאחר מכן התמודדו הנבחרות שהפסידו לה בשלבים השונים, ספרד, ארצות הברית ובלגיה, בטורניר על מדליית הכסף.
בהמשך, נערך גם טורניר על מדליית הארד.
הטורניר באולימפיאדת פריז (1924) נערך במתכונת דומה, אלא שמספר הנבחרות המשתתפות עלה ל-15.
באולימפיאדת אמסטרדם (1928) נערך טורניר במתכונת נוקאאוט רגילה.
14 נבחרות השתתפו בטורניר, שתיים מהן העפילו אוטומטית לשלב רבע הגמר.
המנצחת בגמר זכתה במדליית זהב, המפסידה במדליית כסף, ושתי המפסידות בחצי הגמר התמודדו זו מול זו במשחק על מדליית הארד.
אולימפיאדת לוס אנג'לס (1932) סבלה ממיעוט משתתפים בשל השפל הגדול, ורק חמש נבחרות השתתפו במשחקים, בבית אחד בו שיחקו אחת נגד השנייה.
בנבחרת הונגריה שזכתה במדליית הזהב השתתפו 3 שחקנים יהודים אישטוואן ברטה, גאורג ברודי ומיקלוש שרקן.
נבחרת ברזיל הודחה מהמשחקים כבר לאחר המשחק השני, מול נבחרת גרמניה, לאחר ששחקניה קיללו את השופטים.
באולימפיאדת ברלין (1936) השתתפו 16 נבחרות, שחולקו לארבעה בתים.
שתי הראשונות בכל בית העפילו לשלב הבא, שכלל שני בתים בני ארבע נבחרות.
התוצאה שהשיגו שתי נבחרות ששיחקו זו מול זו בבית המוקדם נחשבה גם לצורך דירוגה בבית חצי הגמר, ולא נדרש משחק נוסף ביניהן.
שתי הראשונות בכל בית מבתי חצי הגמר העפילו לבית הגמר, שגם בו תוצאות קודמות נחשבו.
במקביל, נערכו משחקי דירוג על מקומות 5 עד 8, בשיטה דומה.
בנבחרת הונגריה שזכתה במדליית הזהב בפעם השנייה ברציפות השתתפו 2 שחקנים יהודים גאורג ברודי ומיקלוש שרקן שהשתתפו גם באולימפיאדה הקודמת.
באולימפיאדת לונדון (1948) השתתפו 18 נבחרות.
השלב הראשון כלל שישה בתים של שלוש נבחרות.
שתי הנבחרות הראשונות בכל בית העפילו לשלב השני.
שלב זה כלל ארבעה בתים בני שלוש נבחרות.
שתי הראשונות בכל בית עלו לשלב חצי הגמר, שכלל שני בתים בני ארבע נבחרות.
בדומה לאולימפיאדת ברלין, העפילו שתי הראשונות בכל בית לבית הגמר, ושתי המפסידות לבית שבו נערכו משחקי דירוג על מקומות 5 עד 8.
באולימפיאדת הלסינקי (1952) עלה מספר המשתתפות ל-21. בסיבוב הראשון התמודדו 20 נבחרות בשיטת נוקאאוט.
10 המנצחות העפילו אוטומטית לשלב הבתים.
10 המפסידות המשיכו לשלב נוסף, ו-5 המנצחות בו העפילו אף הן לשלב הבתים.
בשלב הבתים השתתפו 15 נבחרות אלו, וכן נבחרת ארגנטינה שהעפילה אוטומטית.
הן חולקו לארבעה בתים בני ארבע נבחרות, ומכאן ואילך התנהל הטורניר כמו באולימפיאדת ברלין.
באולימפיאדת מלבורן (1956) פחת מספר המשתתפות משמעותית, ל-10 בלבד.
הסיבוב הראשון כלל שלושה בתים.
שתי הראשונות בכל בית העפילו לבית הגמר, והיתר התחרו בבית משחקי הדירוג על מקומות 7 עד 10. המשחק בין נבחרות הונגריה וברית המועצות בבית הגמר היא לאחד האירועים המשמעותיים ביותר באולימפיאדת מלבורן, ולאחד ממשחקי הכדורמים הידועים ביותר.
המשחקים נערכו בצל הפלישה הסובייטית להונגריה, שהביאה לדיכויו של המרד ההונגרי.
תחת הרושם של העימות הצבאי בין שתי המדינות, נפגשו שתי הנבחרות למשחק שהפך להיות אלים במיוחד, וזכה לכינוי "משחק הדם במים", לאחר שכוכב נבחרת הונגריה ארווין זאדור יצא מהבריכה כשהוא מדמם בעקבות אגרוף שקיבל מוולנטין פרוקופייב.
הונגריה ניצחה במשחק 0-4, ולאחר שבמשחק הבא גברה גם על נבחרת יוגוסלביה, זכתה בתואר האולימפי.
באולימפיאדת רומא (1960) שוב השתתפו 16 נבחרות, באותה שיטה בה נערכו המשחקים באולימפיאדת ברלין.
באולימפיאדת טוקיו (1964) השתתפו 13 נבחרות, שהתחרו אף הן באותה שיטה.
באולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968) השתנתה שיטת המשחקים.
15 הנבחרות חולקו לשני בתים.
שתי הנבחרות שסיימו ראשונות בכל בית המשיכו לשלב חצי הגמר, שנערך בשיטת הצלבה.
יתר הנבחרות המשיכו לשחק במשחקי דירוג.
השיטה השתנתה פעם נוספת באולימפיאדת מינכן (1972), אז חולקו 16 הנבחרות ל-3 בתים.
שתי הראשונות בכל בית העפילו לבית הגמר, שכלל שש נבחרות, והשתיים שסיימו במקום השלישי ובמקום הרביעי בכל בית שיחקו בבית משחקי דירוג על מקומות 7 עד 12.
באולימפיאדת מונטריאול (1976) ירד מספר המשתתפות ל-12, ומאז זה מספר הנבחרות המשתתפות, אף שחלו שינויים רבים בשיטת המשחקים.
במונטריאול חולקו 12 הנבחרות לשלושה בתים בני שתי נבחרות.
בדומה למינכן, שתי הראשונות בכל בית העפילו לבית הגמר, שכלל שש נבחרות, והשתיים שסיימו במקום השלישי ובמקום הרביעי בכל בית שיחקו בבית משחקי דירוג על מקומות 7 עד 12. שיטה זו הונהגה גם בשתי האולימפיאדות הבאות.
באולימפיאדת סיאול (1988) חולקו 12 הנבחרות לשני בתים בני שש נבחרות.
שתי הראשונות בכל בית העפילו לחצי הגמר ושיחקו בשיטת הצלבה.
שתי הנבחרות שסיימו במקומות השלישי והרביעי בכל בית שיחקו בבית משחקי דירוג על מקומות 5 עד 8, וארבע הנותרות שיחקו בבית משחקי דירוג על מקומות 9 עד 12. זו הייתה השיטה גם באולימפיאדת ברצלונה (1992).
באולימפיאדת אטלנטה (1996) נערך שינוי נוסף.
החל מאותם משחקים, ארבע הנבחרות שסיימו ראשונות בכל בית העפילו לשלב רבע הגמר, והמשיכו להתחרות בשיטת נוקאאוט.
הנבחרות שדורגו אחרונות בשלב הבתים המשיכו לבית דירוג על מקומות 9 עד 12.
באולימפיאדת סידני (2000) נערכו המשחקים באותה שיטה, ולראשונה נערך גם טורניר לנבחרות נשים.
שש נבחרות השתתפו בטורניר זה.
הן שיחקו כולן זו מול זו, ולאחר מכן התמודדו בחצאי הגמר הנבחרת שסיימה ראשונה מול הנבחרת שסיימה רביעית, והנבחרת שסיימה שנייה מול הנבחרת שסיימה שלישית.
שינוי נוסף בשיטת התחרות נערך באולימפיאדת אתונה (2004).
שתי הראשונות בכל בית העפילו אוטומטית לשלב חצי הגמר, והנבחרות שסיימו במקומות השני והשלישי בכל בית שיחקו בשלב רבע הגמר שנערך בשיטת הצלבה.
משחקי הדירוג על מקומות 7 עד 12 נערכו בשיטה דומה, כאשר הנבחרות שסיימו במקום הרביעי העפילו אוטומטית למשחקי הדירוג על מקומות 7 עד 10. גם בטורניר הנשים חל שינוי.
מספר הנבחרות עלה ל-8, והן חולקו לשני בתים בני ארבע נבחרות.
בדומה לטורניר הגברים, הראשונות העפילו אוטומטית לשלב חצי הגמר, הנבחרות שסיימו במקום השני והשלישי בכל בית שיחקו בשלב רבע הגמר בשיטת הצלבה, והנבחרות שסיימו במקום הרביעי שיחקו זו מול זו על המקום השביעי.
באולימפיאדת לונדון (2012) שוב שונתה שיטת המשחקים בטורניר הגברים, והוחזרה לשיטה שהייתה נהוגה באטלנטה ובסידני, לפיה ארבע הראשונות בכל בית מעפילות לשלב רבע הגמר בשיטת הצלבה.
בניגוד לעבר, לא נערכו משחקי דירוג על מקומות 9 עד 12. גם בטורניר הנשים נערך שינוי, וכל שמונה הנבחרות העפילו משלב הבתים לשלב רבע הגמר, שנערך כולו בשיטת הצלבה.
ב-26 הטורנירים שנערכו עד כה, ניצחו נבחרות מ-10 מדינות.
הנבחרות עם מספר הזכיות הרב ביותר הן הונגריה (9), בריטניה (4), איטליה ויוגוסלביה (3 כל אחת).
בשבעת הטורנירים האולימפיים שנערכו עד כה, זכו חמש נבחרות שונות.
נבחרת ארצות הברית זכתה במדליה בכל אחד מהטורנירים, למעט הטורניר האחרון שנערך בפריז ובו לראשונה לא זכתה במדליה אולימפית (סיימה רביעית).
נבחרות המייצגות 20 מדינות זכו במדליות בכדורמים בטורנירים האולימפיים.
עודכן לאחר אולימפיאדת פריז 2024
כדורסל 3x3 (מבוטא כדורסל 3 על 3) הוא משחק כדור המבוסס על כדורסל, שבו משחקים שלושה שחקנים מול שלושה שחקנים אחרים על חצי מגרש וסל אחד.
המשחק מקודם ומנוהל על ידי פיב"א – הפדרציה הבינלאומית של הכדורסל.
3x3 הוא משחק שמשוחק כבר שנים רבות באופן בלתי פורמלי.
באופן רשמי, התקיימה תחרות 3x3 גדולה כבר ב-1989 בארצות הברית.
מאז עלה מספר הספורטאים שלוקחים חלק בספורט זה ותחרויות רבות נוספות התקיימו.
הפריצה הגדולה לתודעה התרחשה ב-2010, כשהמשחק היה חלק מאולימפיאדת הנוער בסינגפור.
המשחק שוחק לראשונה כענף אולימפי באולימפיאדת טוקיו ב-2021.
בנוסף לחוקי הכדורסל אותם קובעת פיב"א, מפורסמים מעת לעת חוקים משלימים עבור 3x3. החוקים מוגדרים כך שחוקי הכדורסל הרגילים תקפים לכל המצבים שלא הוגדרו באופן ספציפי עבור 3x3.
נכון ל-2014, אלו עיקרי החוקים המיוחדים ל-3x3:
כל קבוצה כוללת שלושה שחקנים ושחקן מחליף אחד.
המשחק משוחק על חצי מגרש ועם סל אחד בלבד.
הגודל התקני לכדור במשחק הוא 6 להבדיל מגודל 7 הנהוג בכדורסל.
המשחק לא מתחיל בזריקת ביניים אלא בהטלת מטבע.
הקבוצה המנצחת בהטלת המטבע בוחרת אם להיות הקבוצה הראשונה שמחזיקה בכדור בפתיחת המשחק או להיות זו שמחזיקה ראשונה בכדור במקרה של הארכה.
קליעה מתוך הקשת מזכה בנקודה.
קליעה מחוץ לקשת מזכה בשתי נקודות.
משך משחק רגיל הוא 10 דקות או לחלופין, הגעה ל-21 נקודות של אחת הקבוצות.
המנצחת היא הקבוצה שהגיעה ראשונה ל-21 נקודות או זו שהגיעה לתוצאה גבוהה יותר בסוף 10 הדקות.
במקרה של שוויון, יש הארכה בלתי מוגבלת בזמן למשחק שבו מנצחת הקבוצה שקולעת 2 נקודות (בזמן ההארכה).
במקרה של שוויון 20, הגעה ל-21 לא תסיים את המשחק.
כל מהלך משחק מתחיל בכך שהקבוצה המגינה מוסרת את הכדור מחוץ לקשת לקבוצה התוקפת.
כך קורה גם כשהמשחק מחודש לאחר ביצוע עבירה.
שעון זריקות – לקבוצה אסור להחזיק את הכדור יותר מ-12 שניות ללא זריקה לסל אשר פגעה בטבעת.
הקבוצה המגינה שהשתלטה על הכדור בזכות חטיפת כדור, כדור חוזר, חסימה וכו', חייבת לצאת מחוץ לקשת לפני זריקה לסל.
לאחר שספגה סל, הקבוצה מחדשת את המשחק בכך שאחד השחקנים לוקח את הכדור מתחת לסל ומכדרר אל מחוץ לקשת.
לקבוצה המגינה אסור לנסות ולחטוף את הכדור בשלב זה.
חילוף בין שחקנים מתבצע ב"זמן מת" שבו המשחק לא משוחק.
ההחלפה מתבצעת רק דרך קו החוץ שמול הסל ורק לאחר שבוצע מגע בין המחליף למוחלף.
כל קבוצה רשאית לקחת פסק זמן אחד.
עבירות אישיות לא נספרות ולכן שחקן לא נפסל לאחר ביצוע מספר עבירות מסוים אלא אם ביצע שתי עבירות בלתי ספורטיביות.
עבירה על היריב שמנסה לזרוק לסל בתוך הקשת מזכה את הקבוצה היריבה בזריקת עונשין אחת.
עבירה כזו מחוץ לקשת מזכה בשתי זריקות.
למרות זאת, קבוצה שביצעה 7–9 עבירות, תזכה את הקבוצה היריבה תמיד בשתי זריקות עונשין.
קבוצה שביצעה 10 עבירות ומעלה תזכה את הקבוצה היריבה בשתי זריקות עונשין ובקבלת הכדור לאחר מכן.
עבירה טכנית (כולל עבירה בלתי ספורטיבית) מזכה את הקבוצה היריבה בשתי זריקות עונשין ובקבלת הכדור לאחר מכן.
ב-2017 הקימו המוזיקאי אייס קיוב, מנהל הכישרונות ג'ף קוואטינץ ושחקן העבר רוג'ר מייסון ג'וניור ליגת 3X3 בשם Big3, שמטרתה לאפשר לשחקנים ותיקים ומבוגרים שעומס המשחקים בליגת ה-NBA מקשה עליהם לעמוד בקצב המשחקים של ה-NBA, להמשיך ולשחק.
בתחילה הוגבלה הליגה לשחקנים מעל גיל 30, אולם ב-2019 ירד הגיל ל-27 וב-2021 ל-22. חוקי ה-Big3 שונים מהותית מאלה של פיב"א.
סט החוקים של המשחק נקרא ""Fireball3"".
כדורמים באליפות העולם הוא טורניר כדורמים בינלאומי שנערך מדי שנתיים, כחלק מאליפות העולם בשחייה.
נבחרת ישראל בכדורמים נשים השתתפה פעם אחת בטורניר באליפות העולם (2023) וסיימה במקום עשירי.
נבחרת ישראל בכדורמים השתתפה 3 פעמים בטורניר באליפויות העולם (1973, 1978 וב-1986).
בשני הטורנירים הראשונים היא סיימה במקום 16 והאחרון ובטורניר השלישי שבו השתתפה היא סיימה במקום 15 והאחרון.
טורנירי הכדוריד חופים באולימפיאדת הנוער בואנוס איירס (2018) התקיימו לראשונה כחלק מהמשחקים האולימפיים לנוער בין התאריכים ה-7 באוקטובר ל-13 באוקטובר 2018. הטורנירים החליפו את טורנירי הכדוריד שהתקיימו עד כה.
משחקי הטורנירים התקיימו במועדון ההתעמלות וסיף של בואנוס איירס.
התחרויות הורכבו מטורניר נערים וטורניר נערות, שבכל אחד מהם השתתפו עשר נבחרות.
ההעפלה לטורניר היא קבוצתית והמכסה ניתנת לוועד האולימפי המקומי ולא לספורטאים עצמם.
בנוסף, כל חברי הנבחרת נדרשים להיות בני 15 עד 18, בזמן המשחקים (תאריך הלידה בין ה-1 בינואר 2000 ל-31 בדצמבר 2002).
הוועד האולימפי הבינלאומי והפדרציה הבינלאומית לכדוריד סיכמו שעשר נבחרות יעפילו לכל טורניר.
9 מכסות העפלה נקבעו בהתאם לדירוג הסופי באליפות העולם הראשונה בכדוריד חופים לנוער שהתקיימה בין ה-11 ל-16 ביולי 2017 במאוריציוס.
המכסות נתנו לנבחרות שהגיעו לדירוג הגבוה ביותר בהתאם לחלוקה היבשתית הבאה: 3 מכסות לאירופה, 2 מכסות לאמריקה ואסיה ומכסה בודדת לאפריקה ואוקיאניה.
מכסה בודדת, לאחד מהטורנירים, ניתנה למדינה המארחת, .
ארגנטינה בחרה בנבחרת הנערות למימוש מכסת האירוח שנתינה לה.
לפיכך, המכסה בטורניר הבנים תוקצא מחדש לנבחרת הבאה בדירוג מיבשת אמריקה באליפות העולם בכדוריד חופים לנוער שטרם העפילה לטורניר.
בהתאם לעקרונות חוקי העפלה של אולימפיאדת הנוער בואנוס איירס 2018, ההשתתפות בטורנירים של ספורט קבוצתי מוגבלת לנבחרת אחת מכל מגדר לכל מדינה עבור ענפי הספורט הקבוצתי (קטרגל, כדוריד חופים, הוקי שדה ורוגבי), למעט המדינה המארחת שיכולה להכניס נבחרת אחת לכל ספורט.
תחרות העפלה תאריך מדינה מארחת יבשת כמות מכסות מדינה מעפילה לנערים מדינה מעפילה לנערותהמדינה המארחת 1 אליפות העולם בכדוריד חופים לנוער 11–16 ביולי 2017 אירופה 3 אמריקה 2 אסיה 2 אוקיאניה 1 אפריקה 1 הקצאה מחדש - סך הכל 10
אולימפיאדת 1936 נערכה בברלין, גרמניה הנאצית.
תחרויות הכדוריד שדה נערכו בין ה-6 באוגוסט ל-14 באוגוסט.
זו הייתה תחרות הכדוריד הראשונה במשחקים האולימפיים.
בתחרות השתתפו 107 ספורטאים מ-6 נבחרות גברים.
המשחקים נערכו באצטדיון של המשטרה, רוב משחקי בית הגמר נערכו באצטדיון האולימפי.
כמקובל באותה תקופה, כל נבחרת בדומה לכדורגל כללה 11 ספורטאים.
נבחרת גרמניה () זכתה במדליית זהב.
מדינהמשחקיםניצחונותתיקוהפסדיםזכותחובההפרשנקודות גרמניה הנאצית2200511 504 הונגריה210172417-2 ארצות הברית200233633-0
מדינהמשחקיםניצחונותתיקוהפסדיםזכותחובההפרשנקודות אוסטריה2200326 264 שווייץ210111209-2 רומניה200292617-0
אולימפיאדת 1972 נערכה במינכן, גרמניה המערבית.
תחרויות הכדוריד נערכו בין ה-30 באוגוסט ל-10 בספטמבר.
זו הייתה תחרות כדוריד השנייה במשחקים האולימפיים (לאחר הפסקה של 36 שנים) והראשונה בה משחקים נערכו בשיטת 7 ספורטאים.
בתחרות השתתפו 242 ספורטאים מ-16 נבחרות גברים.
משחקי הבתים נערכו בערים שונות בגרמניה.
משחקי הגמר נערכו בהיכל האולימפי.
נבחרת יוגוסלביה () זכתה במדליית זהב.
לתחרות העפילו נבחרת המערכת, 8 נבחרות בהתאם לתוצאות באליפות העולם בכדוריד 1970 ו-4 נבחרות בהתאם לתוצאות שלב העפלה.
8 קבוצות העפילו לשלבי הגמר.
מנצחי הבתים נפגשו במשחק על האליפות וסגני מנצחי הבית נפגשו במשחק לקביעת הנבחרת שתסיים במקום השלישי.
בקבוצות חולקו ל-4 בתים בהם נערכו משחקים בשיטת ליגה.
מדינהמשחקיםניצחונותתיקוהפסדיםזכותחובההפרשנקודות שוודיה31204034 64 ברית המועצות31204034 64 פולין311135383-3 דנמרק301230399-1
מדינהמשחקיםניצחונותתיקוהפסדיםזכותחובההפרשנקודות גרמניה המזרחית33005132 196 צ'כוסלובקיה31115640 163 איסלנד31115751 63 תוניסיה3003327341-0
מדינהמשחקיםניצחונותתיקוהפסדיםזכותחובההפרשנקודות רומניה33004637 96 גרמניה המערבית31113938 13 נורווגיה311148502-3 ספרד300339478-0
יוגוסלביה 21 - 16 צ'כוסלובקיה
רומניה 19 - 16 גרמניה המזרחית
ברית המועצות 17 - 16 גרמניה המערבית
מיקוםקבוצה1 יוגוסלביה2 צ'כוסלובקיה3 רומניה 4 גרמניה המזרחית 5 ברית המועצות 6 גרמניה המערבית 7 שוודיה 8 הונגריה 9 נורווגיה 10 פולין 11 יפן 12 איסלנד 13 דנמרק 14 ארצות הברית 15 ספרד 16 תוניסיה
אולימפיאדת 1976 נערכה במונטריאול, קנדה.
תחרויות הכדוריד נערכו בין ה-18 ביולי ל-30 ביולי.
זו הייתה תחרות כדוריד השלישית במשחקים האולימפיים והראשונה בה השתתפו נבחרות נשים.
המשחקים נערכו בשיטת 7 ספורטאים.
בתחרות השתתפו 243 ספורטאים (161 גברים ו-82 נשים) מ-17 נבחרות גברים.
משחקי הבתים נערכו במספר אתרים.
משחקי הגמר נערכו במונטריאול פורום.
נבחרת ברית המועצות () זכתה במדליית זהב בתחרות הגברים ובתחרות הנשים.
בתחרות הגברים רק אלופת העולם המהכנת, נבחרת רומניה העפילה ישירות לאולימפיאדה, יתר הנבחרות העפילו דרך המוקדמות.
12 נבחרות חולקו ל-2 בתים בהם נערכו משחקים בשיטת ליגה.
שתי הנבחרות שסיימו במקום הראשון בכל בית נפגשו במשחק על מדליית הזהב ושתי הנבחרות שדורגו במקום השני בכל בית נפגשו במשחק על מדליית הארד.
בתחרות הנשים 4 נבחרות העפילו בהתאם לתוצאות אליפות העולם בכדוריד נשים 1975. נוסף לכך, הוזמנו נבחרות קנדה (מארחת) ויפן שניצחה במוקדמות אזור אפריקה/אסיה/אמריקה.
מדינהמשחקיםניצחונותתיקוהפסדיםזכותחובההפרשנקודות ברית המועצות||5||4||0||1||111||77|| 34||8|- bgcolor="#ccffcc"
ברית המועצות 19 - 15 רומניה
פולין 21 - 18 גרמניה המערבית
יוגוסלביה 21 - 19 הונגריה
צ'כוסלובקיה 25 - 21 דנמרק
מיקוםקבוצה 1 ברית המועצות2 רומניה 3 פולין 4 גרמניה המערבית 5 יוגוסלביה 6 הונגריה 7 צ'כוסלובקיה 8 דנמרק 9 יפן 10 ארצות הברית 11 קנדה 12 תוניסיה
אולימפיאדת 1980 נערכה במוסקבה, ברית המועצות.
תחרויות הכדוריד נערכו בין ה-20 ביולי ל-30 ביולי.
זו הייתה תחרות כדוריד הרביעית במשחקים האולימפיים.
בתחרות השתתפו 248 ספורטאים (166 גברים ו-82 נשים).
משחקי הבתים נערכו במספר אתרים, משחקי הגמר נערכו ב"סוקולניקי ארנה".
נבחרת גרמניה המזרחית () זכתה במדליית זהב בתחרות הגברים ונבחרת ברית המועצות () זכתה בתחרות הנשים.
בגלל החרם מספר נבחרות חזקות לא השתתפו בתחרות.
בתחרות הגברים 6 נבחרות העפילו בהתאם לתוצאות אלופת העולם בכדורדי 1978. אומנם בגלל החרם, האלופה המכהנת נבחרת גרמניה המערבית ואלופי אפריקה (תוניסיה ואסיה (יפן) לא השתתפו.
יתר שש נבחרות העפילו דרך המוקדמות.
בתחרות הנשים 4 נבחרות העפילו בהתאם לתוצאות אליפות העולם בכדוריד נשים 1978. מכיוון שהנבחרת המארחת כבר העפילה גם יוגוסלביה שהייתה החמישית באליפות העולם העפילה ישירות.
זהות הנבחרת הנוספות הובררה בתחרות בין אלופי אסיה דרום קוריאה, אלופי אפריקה קונגו ואלופי אמריקה ארצות הברית.
נבחרת דרום קוריאה ניצחה אך ויתרה על השתתפותה בגלל החרם.
לכן לתחרות הגיעה אלופת אפריקה.
מדינהמשחקיםניצחונותתיקוהפסדיםזכותחובההפרשנקודות גרמניה המזרחית||5||4||1||0||108||92|| 16||9|- bgcolor="#ccffcc"
מדינהמשחקיםניצחונותתיקוהפסדיםזכותחובההפרשנקודות ברית המועצות||5||4||0||1||134||75|| 59||8|- bgcolor="#ccffcc"
גרמניה המזרחית 23 - 22 ברית המועצות (בתוספת זמן)
מיקוםקבוצה1 גרמניה המזרחית2 ברית המועצות3 רומניה 4 הונגריה 5 ספרד 6 יוגוסלביה 7 פולין 8 שווייץ 9 דנמרק 10 אלג'יריה 11 קובה 12 כווית
אולימפיאדת 1984 נערכה בלוס אנג'לס, ארצות הברית.
תחרויות הכדוריד נערכו בין 31 ביולי ל-11 באוגוסט.
זו הייתה תחרות כדוריד החמישית במשחקים האולימפיים.
בתחרות השתתפו 259 ספורטאים (177 גברים ו-82 נשים) מנבחרות גברים ונשים.
כל המשחקים נערכו בפולרטון, בקרבת לוס אנג'לס.
נבחרת יוגוסלביה () זכתה במדליית זהב בתחרות הגברים ונבחרת יוגוסלביה () זכתה בתחרות הנשים.
בתחרות הגברים 6 נבחרות העפילו בהתאם לתוצאות אלופת העולם בכדורדי 1982. אומנם בגלל החרם, האלופה המכהנת נבחרת ברית המועצות ונבחרות נוספות מהגוש הסובייטי לא השתתפו.
בתחרות הנשים 3 נבחרות העפילו בהתאם לתוצאות אליפות העולם בכדוריד נשים 1982. גם הנבחרת המארחת העפילה ישירות.
בגלל החרם נבחרות ברית המועצות, גרמניה המזרחית והונגריה הוחלפו באחרות.
זהות הנבחרת הנוספות הוברר בתחרות בין אלופי אסיה, אלופי אפריקה ואלופי אמריקה.
נבחרת סין ניצחה בתחרות זו.
מדינהמשחקיםניצחונותתיקוהפסדיםזכותחובההפרשנקודות גרמניה המערבית||5||5||0||0||114||95|| 19||10|- bgcolor="#ccffcc"
יוגוסלביה 18 - 22 גרמניה המערבית
מיקוםקבוצה1 יוגוסלביה2 גרמניה המערבית3 רומניה 4 דנמרק 5 שוודיה 6 איסלנד 7 שווייץ 8 ספרד 9 ארצות הברית 10 יפן 11 דרום קוריאה 12 אלג'יריה
תחרויות הכדוריד נערכו בין ה-20 בספטמבר ל-1 באוקטובר.
זו הייתה תחרות כדוריד השישית במשחקים האולימפיים.
בתחרות השתתפו 281 ספורטאים (170 גברים ו-111 נשים) מנבחרות גברים ונשים.
כל המשחקים נערכו בסוואן, בקרבת סיאול.
נבחרת ברית המועצות () זכתה במדליית זהב בתחרות הגברים ונבחרת קוריאה הדרומית () זכתה בתחרות הנשים.
בניגוד לתחרויות שנערכו בשנת 1980 וב-1984 שסבלו מחרם, הפעם אף נבחרת לא סירבה להשתתף בתחרויות.
בתחרות הגברים 6 נבחרות העפילו בהתאם לתוצאות אלופת העולם בכדורדי 1986. נבחרות ברית המועצות וצ'כוסלובקיה העפילו דרך מוקדמות ובנוסף לכך העפילו נציגי היבשות (אלג'יריה, יפן וארצות הברית בהתאם).
בתחרות הנשים 3 נבחרות העפילו בהתאם לתוצאות אליפות העולם בכדוריד נשים 1986. גם הנבחרת המארחת העפילה ישירות.
נבחרות יוגוסלביה העפילו דרך מוקדמות ובנוסף לכך העפילו נציגי היבשות (חוף השנהב, הרפובליקה העממית של סין וארצות הברית בהתאם).
מכל בית 2 נבחרות העפילו לבית העליון שגם בו המשחקים נערכו בשיטת ליגה.
תחרויות הכדוריד נערכו בין ה-27 ביולי ל-8 באוגוסט.
זו הייתה תחרות כדוריד השביעית במשחקים האולימפיים.
בתחרות השתתפו 292 ספורטאים (179 גברים ו-113 נשים) מנבחרות גברים ונשים.
המשחקים נערכו מספר אולמות וגמר גרמים התקיימו בפלאו סן ז'ורדי.
נבחרת חבר המדינות () זכתה במדליית זהב בתחרות הגברים ונבחרת קוריאה הדרומית () זכתה בתחרות הנשים.
בעקבות התפרקות ברית המועצות, איחוד גרמניה ופירוק יוגוסלביה נערכו בהתאם שינויים בהעפלות של הנבחרות.
בתחרות הגברים 8 נבחרות העפילו בהתאם לתוצאות אלופת העולם בכדורדי 1990. ספרד העפילה כנבחרת המארחת ובנוסף לכך העפילו נציגי היבשות (מצרים, קוריאה הדרומית וברזיל בהתאם).
שתי נבחרות מכל בית העפילו למשחקי הגמר בשיטת פלייאוף.
בתחרות הנשים 3 נבחרות העפילו בהתאם לתוצאות אליפות העולם בכדוריד נשים 1990. גם הנבחרת המארחת העפילה ישירות.
קוריאה הדרומית העפילו כאלפוה אולימפית מכהנת.
דרך מוקדמות העפילו נציגי היבשות (ניגריה וארצות הברית בהתאם).
מדינהמשחקיםניצחונותתיקוהפסדיםזכותחובההפרשנקודות חבר המדינות||5||5||0||0||121||98|| 23||10|- bgcolor=#FF4040
תחרויות הכדוריד נערכו בין ה-24 ביולי ל-4 באוגוסט.
בתחרות השתתפו 299 ספורטאים (182 גברים ו-117 נשים) מנבחרות גברים ונשים.