tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
משמאלה נכתב חלקו השלם של המספר בכיתוב עשרוני, ומימינה נכתב חלק השבר של המספר.
במספר מדינות אירופאיות מתהפכים תפקידי הנקודה והפסיק בכתיבת מספרים, כך שהנקודה משמשת להקלת הקריאה של מספרים גדולים והפסיק משמש לציון שבר עשרוני.
נקודה ופסיק ( ; ) הוא סימן פיסוק, המשמש להפסק הגדול מזה המסומן בפסיק וקטן מזה המסומן בנקודה.
מקורו של סימן הנקודה ופסיק בהדפסות של המדפיס האיטלקי אלדוס מנוטיוס האב, אשר נהג להשתמש בסימן זה כדי להפריד בין מילים בעלות משמעות שונה.
בשפה האנגלית הסימן נכנס לראשונה לשימוש במאה ה-16. בין השאר נעשה בו שימוש בסונטות של ויליאם שייקספיר ובמחזותיו של בן ג'ונסון.
את הסימן ייבא לעברית רבי אברהם הרופא פורטלאונה.
בטעמי המקרא דומה הטעם אתנחתא, במשפטים ארוכים, לנקודה ופסיק.
לסימן הנקודה ופסיק שלושה שימושים בעברית:
הוא מחבר בין שני משפטים בהקשר שהוא אמיץ מהקשר בין משפטים המופרדים על ידי נקודה, אך פחות מהפסק של פסיק.
דוגמה: אני עומד בדד; כולם נסעו.
דוגמה: אין צורך שתבואו; כבר הסתדרתי בעצמי.
הוא מהווה מפריד חזק יותר בין משפטים מאשר הפסיק.
כאשר משתמשים בפסיקים רבים במשפט על מנת לבצע הפרדות ורוצים לבצע הפרדה יותר חזקה.
דוגמה: נסעתי ללונדון, אנגליה; טיחואנה, מקסיקו; וושינגטון, ארצות הברית.
להפרדה בין קטעים ראשיים במחזורת, בפרט במחזורת ארוכה.
(על פי "גדליהו" מאת יהודה שטיינברג)
השימוש בסימן נקודה ופסיק מצומצם יחסית לשימוש בסימני הפיסוק הנפרדים פסיק ונקודה כשלעצמם.
בשפה היוונית הסימן מהווה סימן שאלה.
בייצוג יוניקוד, נקודה פסיק היא U+003B, וזאת לעומת סימן השאלה ביוונית המיוצג כ–U+037E.
עם זאת, ברוב הגופנים צורותיהם זהות לחלוטין.
בשפות תכנות רבות מהווה סימן נקודה ופסיק כסימן לסיומה של כל הוראה (לדוגמה: PL/I, עדה, #C, Java, C++, C), ובשפות אחרות כסימן שמפריד בין הוראות שונות (לדוגמה: פסקל, JavaScript).
בשפת אסמבלי מהווה הנקודה ופסיק סימן להערה שאין המחשב מתייחס אליה.
בביוכימיה ובכימיה אנליטית, הנקודה האיזואלקטרית (pI, קיצור באנגלית של Point Isoelectric) של מולקולה היא ערך ה-pH בו נטו המטען של המולקולה הוא אפס אבל היא טעונה במטענים נקודתיים מהקבוצות הפונקציונליות השונות.
חומצות האמינו, המרכיבות את החלבונים, עשויות להיות בעלות מטען חשמלי.
ישנן מספר קבוצות פונקציונליות המופיעות בחומצות האמינו אשר עשויות לקבל מטען חשמלי:
קבוצת הקרבוקסיל (COOH) עשויה לאבד את אטום המימן שלה ולהפוך ליון קרבוקסילט (-COO), בעל מטען שלילי של 1-.
קבוצת האמין (NH2) עשויה לקלוט אטום מימן ולהפוך ליון אמין (+NH3), בעל מטען חיובי של 1+.
קבוצת הידרוקסיל (OH) וקבוצת סולפהידריל (SH) הן חומצות חלשות מאוד ולכן כמו האספרטית והגלוטמית גם הן מסוגלות לקלוט אטום מימן ולהפוך לאיזואלקטריים כאשר ה- pH יורד מתחת ל-pK שלהן.
קיימות 7 חומצות אמינו בעלות שיירים מסוג זה, העשויים לקבל מטען חשמלי:
שתי חומצות האמינו החומציות - חומצה אספרטית וחומצה גלוטמית - מכילות קבוצת קרבוקסיל בשייר שלהן.
קבוצה זו מסוגלת להפוך ליון שלילי ב- pH נמוך יחסית.
שלוש חומצות האמינו הבסיסיות - ליזין, ארגינין והיסטידין - מכילות קבוצת אמין בשייר שלהן.
קבוצה זו מסוגלת להפוך ליון חיובי.
השייר של טירוזין מכיל הידרוקסיל, והשייר של ציסטאין מכיל סולפהידריל.
קבוצות אלו מסוגלות להפוך ליון שלילי אבל רק ב- pH גבוה יחסית, כלומר הן חומצות חלשות.
איבוד וקליטת אטומי המימן תלויים באופן הדוק ברמת החומציות (ה-pH) בסביבה בה נמצאת חומצת האמינו.
בסביבה חומצית קיים עודף של יוני מימן, והם מגיבים עם מולקולות המים ליצירת יוני הידרוניום, +H3O.
יוני ההידרוניום אינם יציבים ונוטים למסור את יון המימן שלהם לכל מולקולה ה"מוכנה" לקבלו.
לפיכך, בסביבה חומצית, קיים סיכוי גבוה שקבוצות הקרבוקסיל של חומצות האמינו יכילו אטום מימן (כלומר, יופיעו בצורה הנייטרלית COOH ללא מטען חשמלי), ושקבוצות האמין, ההידרוקסיל והסולפהידריל יכילו אף הן אטום מימן עודף ויופיעו בצורתן החיובית, +NH3 לדוגמה.
בסביבה בסיסית, לעומת זאת, קיים עודף של יוני הידרוקסיד (-OH).
יונים אלו מושכים אליהם בחוזקה יוני מימן.
לפיכך, בסביבה בסיסית, קיים סיכוי גבוה שקבוצות הקרבוקסיל של חומצות האמינו יאבדו אטום מימן (כלומר, יופיעו עם מטען שלילי -COO), ושקבוצות האמין, ההידרוקסיל והסולפהידריל יאבדו אף הן אטום מימן אחד ויופיעו בצורתן הנייטרלית, NH2 לדוגמה.
כדי לחשב את המטען הכולל של חומצת אמינו יש לחבר את סך המטענים הקיימים בה ב-pH מסוים.
לדוגמה, ברמת pH של 12 חומצה אספרטית מאבדת יוני מימן מכל הקבוצות האפשריות.
ב-pH זה, אם כן, קבוצת הקרבוקסיל שלה שלילית, קבוצת האמין נייטרלית ושייר הקרבורסיל שלילי אף הוא.
המטען הכולל של חומצה אספרטית ברמת pH של 12 הוא, לפיכך, 2-.
על מנת לחשב את הנקודה האיזואלקטרית נעשה ממוצע על ערכי ה־pKa של החומר.
תחילה נבדוק באיזה pH לפפטיד יש מטען -1 ובאיזה pH לפפטיד יש מטען +1.
בחישוב ה־pI ניקח את ה־pKa בהם המטען מתחלף מחיובי לשלילי.
מיקוד איזואלקטרי הוא שיטה אנליטית לקביעת ה-pI של חלבונים, וכן להפרדת חלבונים לפי ההבדל ב-pI שלהם תוך שימוש באלקטרופוריזה.
בשיטת המיקוד האיזואלקטרי יוצקים על פני משטח זכוכית או פלסטיק ג'ל שבו יוצרים שכבות של חומציות שונה על ידי שימוש בחומצות ובסיסים אורגניים בעלי נקודה איזואלקטרית שונה.
בעבר היה מקובל לצקת את הג'ל בתוך צינוריות אך בשנים האחרונות שיטה זו לא מקובלת יותר ורוב המשתמשים בשיטה זו יוצקים את הג'ל על פני משטחי פלסטיק שאליהם מתפלמר הג'ל בקשרים קוולנטיים.
החומרים בעלי הנקודה האיזואלקטרית השונה שהוספו לג'ל גם הם נקשרים לג'ל בקשרים קוולנטיים.
על פני שכבת הג'ל מוסיפים תערובת של חלבונים ומפעילים מתח חשמלי גבוהה הגורם לכל חלבון לנוע בתוך הג'ל לפי המטען החשמלי שלו, הנקבע לפי ה- pH בסביבתו הקרובה.
כך כל חלבון ינדוד למקום בג'ל שבו ה- pH שווה ל-pI של אותו חלבון ושם הוא יעצור.
כך נפרדים החלבונים תוך תנועה בשדה אלקטרופורטי עד שהם עוצרים בנקודה האיזואלקטרית שלהם.
ניתן לשלב בין מיקוד איזואלקטרי ואלקטרופורזה רגילה של חלבונים המשתמשת ב-SDS כדטרגנט, לשיטה הנקראת אלקטרופורזה דו-ממדית בג'ל ומשמשת להפרדת חלבונים על ג'ל.
השיטה המשולבת, אשר הומצאה בשנת 1975, מדויקת ויעילה בהרבה משתי השיטות כשהן מיושמות בנפרד והיא מאפשרת הפרדה בין אלפי חלבונים שונים בניסוי אחד.
בכתיבה של שבר עשרוני, הנקודה העשרונית היא הסימן המפריד בין החלק השלם, שנכתב משמאל לה, ובין השבר, שנכתב מימין לה.
סימן זה מקובל ברבות ממדינות העולם, בהן ארצות הברית, בריטניה וישראל, ואילו במדינות אחרות, בהן מרבית מדינות אירופה ואמריקה הדרומית, מקובל פסיק כסימן המפריד.
בהתאם לכך נבדלות המדינות בסימן המפריד בין אלפים: פסיק במדינות שבהן נהוגה נקודה עשרונית ונקודה במדינות שבהן נהוג פסיק עשרוני.
בימי הביניים, לפני המצאת הדפוס, נהוג היה לסמן קו מעל ספרת היחידות, כך שהמספר 975, למשל, משמעותו 98.75 בכתיב עכשווי.
בהמשך קו מפריד קטן שימש מתמטיקאים מוסלמים להפרדה בין השלם לשבר, למשל , ובאנגליה שימש למטרה זו קו ניצב, למשל .
שברים עשרוניים הוצגו לראשונה במאה העשירית בספרו של המתמטיקאי הערבי אבו'ל חסן אל-אוקלידסי.
השימוש הראשון בנקודה עשרונית באירופה מיוחס לג'ובאני ביאנקיני אשר כתביו ראו אור בשנות ה-40 של המאה ה-15 ושימשו לחישובים מטאורולוגים ואסטרונומיים.
בהמשך נעשה שימוש בנקודה העשרונית על ידי המתמטיקאי והאסטרונום הישועי גרמני כריסטופר קלאוויוס, שהיה המתכנן הראשי של הלוח הגרגוריאני.
סימון זה הפך לפופולרי בעקבות השימוש שנעשה בו בלוחות הלוגריתמים שפרסמו בתחילת המאה ה-17 הסקוטי ג'ון נייפייר וממשיך דרכו האנגלי הנרי בריגס, וכך הפכה הנקודה לסימן ההפרדה המקובל בין השבר לשלם בעולם הדובר אנגלית.
בצרפת ובאיטליה בחרו להשתמש בפסיק לסימון ההפרדה.
מחירים נכתבים פעמים רבות בצורה 9875 שפירושה (במטבע ישראלי) 98.75 ש"ח או 98 ש"ח ו-75 אגורות (ובאופן דומה במטבעות אחרים).
בסוף שנות ה-60 של המאה ה-20, כאשר בריטניה עברה לשיטת מטבע עשרונית, המליץ מכון התקנים הבריטי להשתמש בפסיק כסימן הפרדה בהצגת סכומי כסף, ואילו ועדת המטבע העשרוני המליצה על נקודה.
בשנת 1968 הכריע משרד הטכנולוגיה הבריטי שסימן ההפרדה יהיה נקודה.
השפות המתוכננות הבינלאומיות, אספרנטו, אידו ואינטרלינגואה, בחרו בפסיק כסימן ההפרדה.
הכנס הכללי ה-22 למשקלות ומידות משנת 2003 קבע שההפרדה העשרונית תיעשה באמצעות נקודה או פסיק.
כך נקבע גם בתקן ISO 80000-1 משנת 2009 של ארגון התקינה הבינלאומי.
בהתאם לכך המליץ המכון הלאומי לתקנים וטכנולוגיה של ארצות הברית להשתמש בנקודה לשם הפרדה עשרונית, ובמקרה שהשבר קטן מ-1 לציין 0 משמאל לנקודה העשרונית (למשל: רבע ייכתב בצורה 0.25 ולא בצורה ).
סימן ההפרדה בין החלק השלם לשבר משמש גם בשיטות ספירה שאינן השיטה העשרונית.
דוגמה: המספר 10.1 בבסיס בינארי שווה למספר 2.5 בבסיס עשר.
בשנת 1958 מחלוקת על סימן ההפרדה עיכבה את פיתוחה של שפת התכנות ALGOL: הנציגים האמריקאים העדיפו נקודה, והנציגים האירופיים העדיפו פסיק.
מרבית שפות התכנות משתמשות בנקודה כסימן ההפרדה.
מערכות הפעלה ותוכנות שונות (למשל מיקרוסופט אקסל) מאפשרות למשתמש לבחור את סימן ההפרדה העשרוני המתאים לו (נקודה או פסיק).
נַקְדִימוֹן (נקדי) רוֹגֵל (11 באוגוסט 1925 – 8 בדצמבר 2011) היה סופר עברי, עיתונאי, מתרגם, שדרן וחוקר תולדות היישוב בארץ.
על שמו נקרא "מסמך נקדי" – תדריך הגשת חדשות ואקטואליה ברשות השידור, ו"אולפן נקדי" – האולפן הגדול של רשות השידור, שיועד לשידורי חדשות, אקטואליה ותוכניות אירוח.
בין השאר שודרה מאולפן נקדי התוכנית מבט.
רוגל נולד, גדל והתחנך בחיפה, וסיים בה את לימודיו בבית הספר הריאלי.
עבר לירושלים, להשלמת לימודיו באוניברסיטה העברית בהיסטוריה, ספרות ערבית, ולשונות רומניות.
במלחמת העצמאות הפסיק את לימודיו הצטרף לכוח שלחם בחזית ירושלים, שם שירת כקצין מודיעין גדודי.
לאחר השחרור פנה לעיתונות, והיה במשך כמה שנים עיתונאי ב"על המשמר".
בשנת 1952 הצטרף כעיתונאי לרשות השידור ול"קול ישראל", והחל בקריירה פורייה ומקורית ברדיו ובטלוויזיה.
בין השאר היה שליח הטלוויזיה בפריז, עורך משדרי תעודה, תחקירן ומגיש, ומיוזמי תוכניות שעשועונים וחידונים, בין הידועים בהם "מחפשים את המטמון".
לימים היה גם מנהל הטלוויזיה הישראלית, ויועץ למנכ"ל רשות השידור.
ראשית פרסומו של נקדימון רוגל בעיתוני הילדים, סיפורי ארץ ישראל שפרסם בעיתון "משמר לילדים", וכן פרסם סיפוריו בעיתון "הצופה לילדים", בשם העט שלו "נ.
סיפוריו מעוגנים בתולדותיה של ארץ ישראל היהודית, בתולדות היישוב ובמלחמות על הגנת הארץ.
בשנת 2002 זכה בפרס סוקולוב למפעל חיים.
היה נשוי לנעמי רוגל לבית זוסמן (1928–2014) ולהם שני בנים.
נפטר ב-8 בדצמבר 2011, והובא למנוחות בבית העלמין פרדס חיים בכפר סבא.
נכדתו היא הסופרת והעורכת מעין רוגל.
מסמך נקדי, תדריך חדשות ואקטואליה, נקדימון רוגל, עמית שכטר, ירושלים, 1995.
יהושע חנקין - יוזמותיו המדיניות, חוברת, (המכון לחקר תולדות קרן קיימת לישראל, הקרקע וישוב הארץ.
החוג לתולדות קרן קיימת לישראל וההתיישבות היהודית בארץ-ישראל), מס' 30, ירושלים, 1997.
יומן הקרבות של דני, לילדים, על קרבות מלחמת העצמאות, ניומן, תל אביב, 1961.
היוצאים אל ארץ הצפון, ראשיתן של קבוצות הפועלים באצבע-הגליל 1916–1920, הוצאת יד בן צבי, ירושלים, 1987.
ספר מעשה נורא של הרוח, אשר נכנס בגוף אשה אחת, בן-ציון מרדכי חזן, ההדיר והוסיף מבוא והערות נקדימון רוגל, דורן תקשורת, 1995
תיק אימבר, בעקבות נפתלי הרץ אימבר בארץ ישראל - תחקיר, ירושלים, 1997.
הרפתקאותיו של פינוקיו, מאת קרלו קולודי, תרגם מאיטלקית נקדימון רוגל, ציירה בינה גבירץ, ירושלים, 1955.
הסוציאליזם המערבי ושאלת היהודים: מחקר בתולדות המחשבה הסוציאליסטית במאה התשע עשרה, מאת אדמונד זילברנר, מוסד ביאליק, 1955.
אי האלמוגים, מאת רוברט מייקל בלנטיין (רוגל חתם בספר כמתרגם בשם העט נ.
בטופולוגיה, נקודה בקבוצה נקראת נקודה מבודדת, אם קיימת סביבה של שאינה מכילה נקודות אחרות של .
בפרט, במרחב אוקלידי (או במרחב מטרי), היא נקודה מבודדת של אם קיים כדור פתוח סביב אשר אינו מכיל נקודות של (פרט ל- עצמה).
באופן שקול, נקודה אינה מבודדת, אם ורק אם היא נקודת הצטברות בקבוצה.
קבוצה אשר מכילה נקודות מבודדות בלבד נקראת קבוצה בדידה.
תת-קבוצה בדידה של מרחב אוקלידי היא סופית או בת מנייה.
עם זאת, קבוצה יכולה להיות בת מנייה ולא בדידה, כמו המספרים הרציונליים.
מרחב טופולוגי שבו כל נקודה היא נקודה מבודדת נקרא מרחב דיסקרטי.
קבוצה סגורה שאין בה נקודות מבודדות נקראת קבוצה מושלמת.
המרחבים הטופולוגיים בדוגמאות הבאות נחשבים תת-מרחבים של הישר הממשי.
בקבוצה , הנקודה 0 היא נקודה מבודדת.
0 אינה נקודה מבודדת מכיוון שניתן למצוא נקודות ב- קרובות ל-0 ככל שנרצה, אבל כל הנקודות האחרות הן מבודדות.
הקבוצה (קבוצת הטבעיים) היא קבוצה בדידה בישר הממשי.
נקדימון בן גוריון (בתלמוד הבבלי מובאת ברייתא ששמו המקורי היה: בוני) היה מעשירי ירושלים בתקופה שקדמה לחורבן בית שני.
ישנה השערה כי נקדימון הוא "נקדימון" (ניקודמוס) המוזכר בבשורה על-פי יוחנן.
אגדות חז"ל על עושרו המופלג
עושרו המופלג מוזכר באגדות שבתלמוד הבבלי לצד פועלו למען עולי הרגל לבית המקדש בירושלים.
כשרצו חז"ל לתאר את עושרו כתבו על בתו שהייתה מיטתה מוצעת בשנים עשר אלף דינרים.
במקור אחר מסופר כראיה לעושרו של נקדימון בן גוריון, שבכתובתה של בתו היה רשום "אלף אלפי דינרי זהב" שאביה נתן לה בתור נדוניה.
בתלמוד הבבלי על מסכת גיטין מוזכר נקדימון בן גוריון ביחד עם כלבא שבוע ועשיר נוסף ושמו בן ציצית הכסת שמחסני המזון שלהם יכלו לקיים את תושבי ירושלים כעשרים שנה במצור הרומאי על ירושלים שקדם לחורבן בית שני.
מהמשך דברי התלמוד שם נראה שנקדימון בן גוריון וחבריו תמכו בהשגת הסכם עם הרומאים בניגוד לדעת קבוצות מיליטנטיות יותר.
מסורת קדומה בשם האר"י זיהתה את קברו בקברי המלכים בירושלים.
המדרש באבות דרבי נתן, שהוזכר לעיל ביחס למיטתה של ביתו, מספר שנקדימון בן גוריון רכש שתים עשרה עינות מים עבור עולי הרגל.
כשבא להחזיר את המים לאיש שממנו קנה את שתים עשרה עינות המים נעשה לו נס: עקב תפילתו של נקדימון בן גוריון, ירד גשם במיוחד עבורו בתוך שנת בצורת על מנת למלא את מאגרי המים.
יתר על כן, האגדה מספרת שכיוון שבעל חובו של נקדימון בן גוריון טען שהגשם ירד בלילה לאחר זמן פרעון החוב, הרי שלמרות התמלאות המעיינות, על נקדימון בן גוריון לשלם את חובו.
המדרש ממשיך ומספר שנקדימון בן גוריון התפלל ובקש מה' שהזמן ישוב לאחור והשמש תשוב משקיעתה, כך שלא יהא עליו לשלם את החוב.
המדרש מספר שה' נענה לבקשה זאת והשמש חזרה לאחור כך שהיום עוד לא נסתיים.
חז"ל אף גרסו שבעקבות אירוע זה נשתנה שמו והוא קבל את השם 'נקדימון' שכן "נקדמה חמה בעבורו".
סיפור זה מופיע גם בתלמוד הבבלי.
לפי המסופר במקורות אלו שמו העברי היה 'בוני'.
ייתכן שמקור השם נקדימון בשם היווני 'ניקודמוס' (Νικόδημος).
המקור במסכת כתובות שהוזכר לעיל מספר על מצבה החומרי הקשה של בתו של נקדימון בן גוריון לאחר החורבן.
מקור זה מבוסס על דברי התוספתא על מסכת כתובות.
מדברי התוספתא ניתן להבין שהסיבה לעוניה הקשה של בתו של נקדימון בן גוריון היא שקיללה את החכמים עקב כעסה עליהם.
הסיבה לכעס היא שבהיותה שומרת יבם פסקו לה סכום כסף למחייתה שלא היה גבוה די הצורך לדעתה, על אף שהיה זה סכום גבוה מאוד: "ארבע מאות דינרי זהב בכל יום לקופת בשמים".
שואל התלמוד הבבלי על מסכת כתובות כיצד זה התדרדרה בת למשפחה כה עשירה לעוני שכזה.
לכאורה, ההסבר הפשוט הוא שמוראות החורבן שהמיטו הרומאים על ארץ ישראל גרם לעוניה.
התלמוד מחפש הסבר עמוק יותר, ומציע שני הסברים שדווקא מגנים את נקדימון בן גוריון.
הסבר אחד, מציג את נקדימון בן גוריון כמי שפעולותיו בתחום הצדקה נעשו לכבודו האישי, ולא לשם הצדקה עצמה.
הסבר שני, מציג אותו כמי שבאמצעות עושרו הרב יכול היה לסייע יותר ולא עשה כן.
במדרש ההלכה על ספר דברים, הספרי (סימן שה), מופיעה גרסה קצרה יותר של אגדה זאת, ובה שני ההסברים האלו אינם מופיעים.
כמו כן גם לא מופיעים דבריה של הבת אשר תולה את הסתלקותו של העושר ממשפחתה במיעוט מצוות הצדקה.
ייתכן שהתלמוד הבבלי במסכת כתובות רצה להשתמש בסיפור על נקידמון בן גוריון ובתו כתמרור אזהרה בפני עשירים בני אותה תקופה.
נקודה היה ירחון שיצא לאור בידי תנועת אמנה ולאחר מכן בידי קבוצת "הירש מדיה".
"נקודה" יצא לאור לראשונה בשנת 1980 ביישוב עפרה שבבנימין, כ"עיתון היישובים היהודים ביש"ע".
ב־2010 נסגר הירחון ומוזג עם "מקור ראשון".
בראשיתו יצא כתב העת פעם בחודשיים כביטאון תנועת אמנה.
עורכו המייסד היה ישראל הראל אשר מיצב אותו כבטאון איכותי.
במשך שנים היה הירחון חממה לעיתונאים דתיים, בהם אורי אורבך, חגי סגל, במבי שלג, חיותה דויטש, אורי אליצור, שי צ'רקה, אלישיב רייכנר, חנוך דאום, אורלי גולדקלנג, אבישי עברי, גדעון דוקוב, אלחנן ניר ועוד.
העיתון שימש במה גם להוגי דעות חשובים, כגון הרב יואל בן נון, הרב דן בארי, פרופ' שלום רוזנברג, ד"ר דניאל שליט, פרופ' דוד הנשקה, יואב שורק ואחרים.
באמצע שנות ה־90 של המאה ה־20 נוסף בעמודיו האחרונים של כתב העת המוסף הסאטירי "הלחי השנייה", וסיסמתו הייתה "אין סאטירה בימין".
המוסף פסק להופיע לאחר כמה שנים.
עורכו השני של כתב העת היה אורי אליצור, ועורכו השלישי היה חגי סגל.
בשנת 2004 נרכש כתב העת על ידי קבוצת התקשורת הירש מדיה בבעלות שלמה בן צבי.
בעקבות הרכישה הוחלף עורך כתב העת אורי אליצור במוטי קרפל, הנחשב לימני יותר בהשקפותיו.
בכתב העת פורסמו לאורך השנים מאמרים הנוגעים בנושאים חשובים לציבור הדתי לאומי לגווניו, בנושאי הגות, חברה, פוליטיקה וביטחון לאומי.
בגאולוגיה, נקודה חמה היא אזור קטן יחסית על-פני כדור הארץ בו מתרחשת געשיות פעילה במשך תקופה ארוכה, שלא בשולי לוח טקטוני, ולכן לא ניתן להסבירה כתופעה של טקטוניקת הלוחות.
ג'ון טוזו וילסון , גאולוג קנדי, הגה ב-1963 לראשונה את הרעיון כי שרשרת של הרי געש דוגמת הוואי הם תוצאה של תנועה איטית של לוח טקטוני מעל נקודה חמה ה"קבועה" עמוק מתחת לפני כוכב הלכת.
מאז זיהו הגאולוגים כ-60 נקודות חמות כאלה בהיקף כדור הארץ, כשהפעילות ביותר מביניהן מצויות מתחת לאיי הוואי, האי ראוניון, פארק ילוסטון, איי גלאפגוס ואיסלנד.
הנקודות החמות שזוהו אינן מפוזרות על-פני כדור הארץ בצורה אקראית.
כל הנקודות החמות מצויות בשטח המהווה כ-50% משטח הפנים של כדור הארץ.
השערות לסיבת קיומן של נקודות חמות
קיימות מספר השערות למקורה של נקודה חמה:
היפרדות השכבות: היפרדות חלקה התחתון של הליתוספירה היבשתית, שהוא דחוס יותר, מהחלק שמעליו ושקיעתו בתוך המעטפת.
אירוע זו גורם להתרחשות שתי תופעות: האחת, החלק שנותר נעשה קל יותר והוא מתרומם ויוצר רכסי הרים בתהליך של אורוגנזה; והשנייה, מתאפשרת חדירה של האסתנוספירה החמה לתוך החלק הדק יותר שנוצר בקרום, המסתו ויצירת רמות בזלתיות יבשתיות.
אפקט השוליים: הליתוספירה היבשתית העבה מבודדת את האסתנוספירה שמתחתיה, וגורמת להצטברות גדלה והולכת של חום המובילה להגדלת יכולת הציפה.
האסתנוספירה בעלת כושר הציפה זורמת כלפי שולי הליתוספירה הקראטונית, שם היא יכולה להתרומם ולהינתך.
מודל זה מוצמד בדרך-כלל להסבר על שבר בקרום היבשתי על-מנת להסביר את היווצרות אגני האוקיינוסים.
התנגשות מטאוריט: התנגשות של מטאוריט גדול בקרום הימי עשויה לגרום לחלקים נרחבים בקער הזמני שנוצר להינתך, ויוצרת יריעות מותכות הדומות בנפחן לרמות הבזלת.
מודל זה עובד טוב פחות כאשר מטאוריט מתנגש בקרום היבשתי החסר את ההרכב הבזלתי של הקרום הימי.
התומכים בתאוריה זו מציגים את עובדת קיומן של זוגות נקודות חמות אנטיפודיות, כחיזוק לטענה זו.
כאשר נקודה חמה אחת נוצרה מפגיעת מטאוריט גדול באוקיינוס, נוצרת הנקודה הנגדית מגלים סייסמיים שמקורם בפגיעה הראשונית, שעברו לצדו השני של כדור הארץ וסדקו את הקרום.
תימרת מעטפת: מונח המתאר תופעה משוערת שבה זרם של חומר סלעי, שהוא חם יותר מסביבתו, מיתמר מעלה בתנועה איטית מעומק רב במעטפת כדור הארץ כלפי קרום כדור הארץ בשל תופעת הקונבקציה, שמקורה בגבול בין המעטפת לגלעין כדור הארץ.
עם זאת, יש גאולוגים המשערים כי מקור התימרה בהסעת חום הנובעת מן החלק העליון בלבד של המעטפת.
כיום זו ההשערה המקובלת ביותר למקורן של נקודות חמות.
התומכים בתאוריה זו מסבירים את תופעת זוגות הנקודות החמות האנטיפודיות בסימטריה של הסעת החום שבין הגלעין למעטפת ויצירת שתי תימרות על אותו ציר.
המאפיינים של הפעילות הגעשית בנקודה חמה
מרביתם של הרי הגעש שמקורם בנקודה חמה הם בזלתיים, משום שהם מתפרצים דרך הקרום הימי (דוגמת הוואי וטהיטי).
משום כך, הם סוערים פחות מהרי געש שנוצרו באזורי הפחתה, שבהם נלכדו מים מתחת ללוח הטקטוני העליון.
כאשר נוצרות נקודות חמות מתחת לקרום היבשתי, מאגמה בזלתית נלכדת בקרום היבשתי, שהוא דחוס פחות מהקרום הימי, והוא מתחמם, ניתך ויוצר ריוליטים.
ריוליטים אלה עשויים להיות חמים למדי וליצור התפרצויות עזות, על-אף תכולת המים הנמוכה בהם.
לדוגמה: הקלדרה של ילוסטון נוצרה בעקבות מספר התפרצויות רבות עוצמה שהן בין העזות ביותר המוכרות בהיסטוריה הגאולוגית.
עם זאת, כאשר המאגמה הריוליטית התפרצה לחלוטין, עשוי הר הגעש לפלוט מאגמה בזלתית שאינה לכודה יותר בקרום היבשתי הדחוס פחות.
דוגמה לפעילות כזו היא רכס אילגאצ'וז (Ilgachuz Range) בקולומביה הבריטית שבקנדה שנוצר במקור בסדרה מורכבת של התפרצויות טרכיט וריוליט, ואחר כך פליטה של סדרת זרמי לבה בזלתית.
כאשר יבשות וקרקעית הים נודדים מעל לתימרת מעטפת, משאירים הרי געש עדות מכרעת למעבר הקרום היבשתי או הימי בעבר מעל לנקודה חמה.
במקרה של הנקודה החמה בהוואי, האיים עצמם הם עדות שיורית לתזוזת קרקעית האוקיינוס מעל לנקודה חמה במעטפת כדור הארץ.
הנקודה החמה של ילוסטון הופיעה ברמת קולומביה בצפון מערב ארצות הברית.
משטח הבזלת הנרחב בהודו המכונה מדרגות דקאן הוא תוצאה של הופעת נקודה חמה שכיום מצויה מתחת לאי ראוניון, מזרחית לחופה של אפריקה.
גאולוגים עושים שימוש בנקודות חמות על-מנת לעקוב אחר תנועתם של הלוחות הטקטוניים על-פני כדור הארץ.
נקודות חמות אלה פעילות עד כדי כך שהן גורמות בעקיפין לביצוע רישום מדוקדק של השינויים בכיוונם של הקטבים המגנטיים.
הודות לזרמי לבה מסדרה של התפרצויות ברמת קולומביה יודעים מדענים כיום כי היפוך הקוטב המגנטי אורך כ-5,000 שנה, כשהוא דועך עד שכמעט ואין כל סימן למגנטיות, ואז מופיע מחדש בכיוונים הפוכים כמעט לחלוטין.
השוואה בין נקודות חמות לקשת איים
אין לטעות בין הרי געש שמקורם בנקודה חמה להרי געש שמקורם בקשת איים, אף-על-פי שבשניהם מופיעה מחרוזת של איים געשיים.
קשת איים נוצרת כתוצאה מחדירה של לוח אוקייני מתחת ללוח אחר.
באזור החדירה נוצר שקע אוקייני צר ועמוק, המהווה סמן גבול בין הלוח המופחת ללוח העליון ("הלוח הרוכב").
שקע זה נוצר בקצה הלוח המופחת עקב הכבידה הנוצרת בשל צפיפותו הגבוהה יחסית.
באזור ההפחתה מאבד הלוח האוקייני המופחת חומרים נדיפים (פחמן דו-חמצני, מים ועוד) וסלעיו ניתכים חלקית בתוך המעטפת של הלוח הרוכב והופכים למאגמה בינונית עד בזלתית בעלת צפיפות נמוכה.
כתוצאה מכך, המאגמה עולה וחודרת לליתוספירה של הלוח הרוכב ויוצרת שרשרת של הרי געש, דוגמת האיים האלאוטיים סמוך לאלסקה.
נקודה כחולה חיוורת הוא תצלום של כדור הארץ שצולם ב-1990 על ידי הגשושית וויאג'ר 1, ממרחק של למעלה מ-6 מיליארד ק"מ, בו נראה כדור הארץ כנקודה קטנה על הרקע העצום של החלל.
נאס"א נעתרה לבקשתו של האסטרופיזיקאי קרל סייגן והורתה לגשושית וויאג'ר 1, אשר סיימה את תפקידה והחלה לשייט אל מחוץ למערכת השמש, לצלם את כדור הארץ מהמרחק הרב בו שהתה.
ארבע שנים מאוחר יותר, ב-1994, הוציא סייגן ספר בשם זהה וכך כתב בהתייחס לתצלום:
ב-2001 נבחר התצלום לאחד מעשרת תצלומי החלל החשובים בכל הזמנים.
לפי נאס"א, המרחק בין הגשושית לבין כדור הארץ בעת הצילום היה כדלהלן:
התמונה היא חלק מרצף צילומים שנקרא הדיוקן המשפחתי, שבו וויאג'ר 1 צילמה עוד חמישה כוכבי לכת במערכת השמש, ואת השמש.
הרצף כולל את השמש, צדק, כדור הארץ, נוגה, שבתאי, אורנוס, ונפטון.
נקודה טובה הוא אלבום הבכורה של שולי רנד שיצא לאור בשנת 2008. יצאו ממנו הסינגלים "אייכה" ו"בן מלך שעשוי מאבנים טובות".
באלבום 11 שירים, והוא נמכר בכ-60,000 עותקים וזכה למעמד של אלבום פלטינה.
בעקבות האלבום יצא רנד לסבב הופעות תחת השם "נקודה טובה".
מההופעה בתיאטרון קיסריה בסוכות יצא דיסק כפול תחת השם "שולי רנד בקיסריה".
בן מלך שעשוי מאבנים טובות
נקודה טובה (דואט עם אהוד בנאי)
מילים, לחנים, שירה: שולי רנד
עיבודים והפקה מוזיקלית: שמוליק דניאל
עיבודים בשירים רפא-אל, נקודה טובה, המשורר, אייכה: שמוליק דניאל ועמית יצחק
נקה (שם מלא: נקה תעשיות חימיות ורפואיות של המזרח הקרוב בעמ; שם בעת ההקמה: נ.
- "תעשיית חימיות ופרמסיטיבות למזרח הקרוב בע"מ") חברה תעשייתית ישראלית, נוסדה ב-1938.
חברת נקה נוסדה על ידי משפחת יוחננוף (האחים יוסף ויהודה), תעשיין הטקסטיל מקס דלפינר והכימאי ומהנדס הטקסטיל ראובן חזן.
חזן ביסס את הקמת המפעל על המצאה שפיתח בעת עבודתו במפעל טקסטיל שייצר בדים לצבא הבריטי - אבקה לכביסה שאינה פוגעת בבד.
המותגים הראשונים של החברה היו סינטבון - סבון כביסה מוצק, ששימש לכל מטרה, וטקסטיל שמפו - אבקת כביסה.
בשנת 1952 הושק סבון הטיפוח נקה 7, שברבות השנים הפך למותג ששרד עד ימינו.
גם סינטבון וטקסטיל שמפו עדיין מיוצרים ומשווקים.
בשנת 1952 רכש חזן את מלוא הבעלות על החברה, יחד עם משפחת גיסתו, מרגריט שמחון.
ב-1982 הפכה נקה לחברה בורסאית.
ב-1985 רכשה "אגיס" 25% מנקה, וב-1997 רכשה את מלוא הבעלות בנקה ומחקה אותה מהמסחר בבורסה.
נקה מוזגה לתוך "קרליין" לשם התייעלות, החברה הממוזגת נקראה "קרליין-נקה".
ייצור הסבון והדטרגנטים נותר במפעל נקה בפתח-תקוה, קווי ייצור אחרים הועברו למפעל קרליין בירוחם.
ב-2003–2004 הוחלט על סגירת המפעל בפתח תקווה, וכל הייצור הועבר לירוחם.
ב-2005 התמזגה אגיס לתוך פריגו, לרבות מותגי נקה וקרליין, שהמשיכו להיות מיוצרים במפעל בירוחם.
ב-2009 מכרה פריגו את עסקי מוצרי הצריכה (לרבות נקה) לקבוצת אמיליה פיתוח, חברת החזקות ישראלית.
סבון הטיפוח המוצק נקה 7 הושק בשנת 1952. הוא היה מוצר חדשני לזמנו, בעל רמת חומציות נייטרלית 7PH, על שמה נקרא.
נקה 7 היה גם האל סבון המוצק הראשון, מתחרה לדרמפון, האל-סבון הנוזלי היחיד שהיה קיים בשוק עד אז.
לפרסום המותג נלווה משנות ה-50 ג'ינגל שהפך למפורסם מאוד.
הוא כלל שישה בתים בני ארבע שורות כל אחד, כאשר לאחר השורה השלישית בכל בית נשמעו שלוש מחיאות כפיים.
בשנות ה-80 הועלה מסע פרסום שגונה כסקסיסטי והוסר במהרה עקב תלונות מהציבור.
הוא הציג אשה עירומה במעיל גשם שקוף רצה ברחוב, בליווי הסיסמה "החתיכה הכי טובה בעיר", התייחסות בדו-משמעות לסבון המוצק ולדוגמנית.
הסבון המוצק של נקה 7 היווה עד 1995 85% ממכירות נקה.
ב-1995 עודכן המוצר בתוספת קרם לחות, ובמסגרת מסע הפרסום לחשיפתו הופק סרטון פרסום ל"נקה 7" בכיכוב ידוענים רבים: יעל אבקסיס, מאור כהן, דנה ברגר, שלומי שבת, אלי ישראלי, יאיר ניצני, סי היימן.
הסרטון לווה בג'ינגל המוכר של המותג, שמילותיו שונו אך נותרה מנגינתו המוכרת.
ב-1997 הופק מסע פרסום נוסף, עם דודי בלסר ואיה קורן.
הפרסום נועד לחשוף את הרחבת קו המוצרים ולחזק את הקשר הרגשי של קהל היעד למותג, זאת על ידי שימוש במנגינת הג'ינגל הוותיקה עם מחיאות הכפיים ובסיסמאות "נקה 7 - בשבילי זה הבית", "נקה 7 - הגוף חוגג".
ב-2004 עבר המותג "נקה 7" מיתוג מחדש ומתיחת המותג למוצרים נוספים מלבד הסבון המוצק, לרבות סבון נוזלי והפרדה קטגורית בין סבוני גוף לסבוני ידיים, תוך שימוש בעיבוד מחודש לג'ינגל הוותיק בסרטוני הפרסומת, שכלל תיפוף גוף.
ב-2007, כאשר המותג "נקה 7" היה ברשות פריגו, הוחלט להפסיק לתת לו תמיכה שיווקית (וכך גם למותג "סינטבון"), ולעומת זאת לחזק את המותג "קרליין", תוך הנחה כי מוצרי "נקה 7" יורדו בהדרגה מהמדפים בשנים הבאות.
ב-2009 עברו מותגי קרליין ונקה 7 לרשות סנו, אשר בחרה להמשיך לתמוך שיווקית במותג.
בדצמבר 2010 הועלה מסע פרסום חדש, לקטגוריית השמפו של המותג, תחת הסיסמה "תענוג אמיתי נקה 7", המתכתבת עם מילות הג'ינגל המקורי.
ב-2012 הושקה סדרה נוספת של סבוני רחצה במותג נקה 7, בשם "מגע הקטיפה".
נקדן מורפיקס הוא אתר אינטרנט מסחרי לניקוד אוטומטי של טקסט עברי, בבעלות חברת מלינגו.
תוכנת האתר היא פיתוח של תוכנת הניקוד "נקדן טקסט", שפותחה בשנת 1996 במט"ח (המרכז לטכנולוגיה חינוכית) על ידי פרופ' יעקב שויקה ויוני נאמן, ואף זכתה בפרס איל"א ליישומי מחשב.
תוכנה זו הופצה בעבר כתקליטור.
נקדן מורפיקס מבוסס על אוצר המילים של מילון רב-מילים, וכולל מערכת לניתוח מורפולוגי המנתחת ומנקדת כל מילה וכל צורת נטייה על פי ההקשר.
האתר כולל גם ממשק לתיקוני הגהה ללא צורך בהקלדת תווי ניקוד, על ידי בחירה באפשרות המתאימה מתוך אפשרויות הניקוד השונות המוצגות לכל מילה.
השימוש באתר כרוך בתשלום דמי מינוי.
נקודה אמפידרומית, הנקראת גם "צומת גאות", היא נקודת האפס של הגאות.
בנקודה האמפידרומית לא קיימים גאות ושפל, אם כי היא מושפעת מגאות ושפל בנקודות שלידה.
טווח הגאות - הפרש הגובה בין הגאות והשפל עולה עם המרחק מנקודה זו.
המונח אמפידרומי נובע מן המילים היווניות amphi (סביב) ו-dromos (ריצה), המתייחסת לגאות המסתובבת סביבם.
נקודות אמפידרומית מתרחשות בגלל האפקט של כוח קוריוליס וקיומם של אגנים, ימים ומפרצים באוקיינוס, היוצרים תבנית גל הנקראת מערכת אמפידרומית, המסתובבת סביב הנקודה הדומיננטית.
בנקודות האמפידרומיות, אין כמעט תנועה מפעולת גאות.
ייתכנו זרמי גאות ושפל, מכיוון שרמות המים משני צדי הנקודה האמפידרומית אינן זהות.
מערכת אמפריתית נפרדת נוצרת על ידי כל מרכיב גאות תקופתי.
נמקאדי צ'ינוֶה ויקטוריה "נקה" אוגוומיקה היא כדורסלנית אמריקאית ממוצא ניגרי, שמשחקת עבור לוס אנג'לס ספארקס מליגת ה-WNBA, לאחר שנבחרה במקום הראשון בדראפט ה-WNBA ב-2012. זמן קצר לאחר שנבחרה בדראפט, חתמה אוגוומיקה על חוזה פרסום עם נייקי.
היא אחותה הגדולה של צ'יניי אוגוומיקה , שמשחקת גם היא עבור הספארקס.
אוגוומיקה נבחרה ל-MVP של העונה הסדירה ב-WNBA בשנת 2016; הקבוצה שלה זכתה גם בגמר ה-WNBA באותה השנה.
היא שיחקה גם עבור דינמו קורסק מליגת העל הרוסית בכדורסל נשים.
אוגוומיקה בגובה 1.88 מטרים, ומשחקת בעמדת פאוור פורוורד.
היא למדה בתיכון סיי-פייר בסייפרס שבטקסס, והובילה את קבוצת הכדורסל של התיכון לאליפות המדינה בשנת לימודיה האחרונה בו.
בתור שחקנית מכללות, שיחקה באוניברסיטת סטנפורד וסייעה לקבוצת הכדורסל שלה להגיע ל"פיינל פור" ארבע פעמים.
אוגוומיקה נבחרה לנשיאת איגוד השחקניות של ה-WNBA בשנת 2016 ונבחרה מחדש לשלוש שנים בנוספות בשנת 2019. בתור נשיאת האיגוד הובילה להסכם קיבוצי חדש בינואר 2020, שהעלה את שכר השחקניות ואפשר להן לקבל משכורת במהלך חופשת לידה.
אוגוומיקה נבחרה לנבחרת הכל-אמריקאית (All-American) של אגודת מאמני כדורסל הנשים , והשתתפה במשחק הראווה הכלל-אמריקאי של האגודה בשנת 2008. היא קלעה בו קלעה 17 נקודות, אספה 6 ריבאונדים, וזכתה בתואר ה-MVP.
היא קלעה 16.8 נקודות, הורידה 8.0 ריבאונדים, מסרה 1.8 אסיסטים, חטפה 2.4 פעמים וחסמה 0.8 חסימות בממוצע למשחק בעונת 2007–2008, עונתה האחרונה בתיכון סיי-פייר (Cy-Fair).
נבחרה לשחקנית השנה של גטורייד ופתחה במשחק מקדונלד'ס אול-אמריקן בשנת 2008.
אוגוומיקה בחרה לשחק בתור שחקנית מכללות בקבוצת כדורסל הנשים של אוניברסיטת סטנפורד (המכונה "קרדינלס") שבקליפורניה.
החל משנתה השנייה בתור שחקנית בסטנפורד שיחקה נקה עם אחותה, צ'יניי אוגומיקה.
בעונת נבחרה לחמישיית ה"פרשמניות" של חטיבת פסיפיק-טן (Pacific-10).
בטורניר החטיבה ניצחה סטנפורד בפעם השלישית ברציפות, ואוגוומיקה נבחרה לחמישיית הטורניר.
בסיבוב השני של טורניר ה-NCAA קלעה 27 נקודות ו-13 ריבאונדים בניצחון 77–49 על אוניברסיטת המדינה של סן דייגו .
הקבוצה סיימה את הטורניר בהפסד בחצי הגמר, במשחק שבו קלעה אוגוומיקה 13 נקודות וקלטה 12 ריבאונדים.
בתור "סופומורית", בנובמבר 2009 קלעה 29 נקודות – שיא קריירה – ואספה 13 ריבאונדים בניצחון מול אוניברסיטת גונזגה.
ב-23 בינואר 2010 שברה אוגוומיקה את שיא הקרדינלס לריבאונדים במשחק עם 23, לצד 30 נקודות, בניצחון 100-80 באורגון.
נבחרה ל-MVP ולחמישיית הטורניר בטורניר חטיבת הפסיפיק-טן, וכן לשחקנית השנה בפסיפיק-טן.
במחצית גמר טורניר המכללות קלעה 38 נקודות, כולל שמונה הנקודות הראשונות ו-7 הנקודות האחרונות, לצד 16 ריבאונדים, והובילה את סטנפורד לגמר.
הקבוצה הפסידה לקונטיקט בגמר, אך אוגוומיקה נבחרה לחמישיית הפיינל פור.
בנוסף נבחרה לנבחרת הכל-אמריקאית השנייה של העונה בידי AP ולחמישייה הכל-אמריקאית בידי WBCA.
בעונת הג'וניור נבחרה לשחקנית המצטיינת של טורניר החטיבה, לנבחרת העונה בחטיבה ולנבחרת ההגנה של העונה בפסיפיק-טן.
כן הייתה מועמדת לפרס וודן לגביע וייד ולפרס נייסמית'.
בעונה שלאחר מכן, ב-20 בדצמבר 2011, קלעה אוגוומיקה 42 נקודות – שיא קריירה – ב-19 מ-27 מהשדה, ואספה 17 ריבאונדים, בניצחון 97-80 על אוניברסיטת טנסי, שדורגה שישית בליגת המכללות.
מאמנת הקבוצה, טארה ון-דרביר (VanDerveer) אמרה "הייתה זו אחת מהתצוגות האישיות המדהימות ביותר שראיתי אי פעם במגרש הזה", וכי אוגוומיקה שיחקה כמו אישה בוגרת אל מול נערות.
ב-7 בינואר 2012 עברה אוגוומיקה גם את סף 2,000 הנקודות והן את רף 1,000 הריבאונדים בקריירה שלה, במשחק שבו סיפקה 33 נקודות ו-16 ריבאונדים נגד אוניברסיטת המדינה של אורגון.
באותה עונה, עונתה האחרונה בתור שחקנית מכללות, נבחרה לשחקנית המצטיינת של טורניר חטיבת פסיפיק-12 (שמה החדש של החטיבה שבה משחקת סטנפורד), לנבחרת ההגנה של העונה בחטיבה ולשחקנית העונה בחטיבת פסיפיק-12. ברמה הלאומית נבחרה לחמישייה הראשונה הכלל-אמריקאית, והייתה מועמדת לפרסי וודן, וייד ונייסמית'.
אוגוומיקה עזבה את סטנפורד בתור הקלעית השנייה בכל הזמנים בקבוצת כדורסל הנשים של האוניברסיטה, לאחר קנדיס ויגינס .
אוגוומיקה הייתה חלק מהנבחרת הצעירה (מתחת לגיל 18) של ארצות הברית בכדורסל נשים שזכתה במדליית הזהב באליפות אמריקה של פיב"א בבואנוס איירס, בירת ארגנטינה.
בתחרות, שנערכה ביולי 2008, ניצחה נבחרת ארצות הברית את ארגנטינה, המארחת, ובכך זכתה באליפות.
אוגוומיקה עזרה לנבחרת לנצח בחמשת המשחקים שלה בטורניר, עלתה בחמישייה הפותחת בכל חמשת המשחקים והובילה את כל הקלעיות עם 12.6 נקודות למשחק.
היא גם הייתה אוספת הריבאונדים המובילה, עם 8 ריבאונדים בממוצע למשחק.
אוגוומיקה רשמה 20 נקודות ו-15 ריבאונדים במשחק הגמר מול ארגנטינה.
אוגוומיקה המשיכה לנבחרת ארצות הברית בכדורסל מתחת לגיל 19 , שייצגה את ארצות הברית באליפות העולם מתחת לגיל 19 בשנת 2009 בבנגקוק שבתאילנד.
נבחרת ארצות הברית הפסידה במשחק הפתיחה לספרד, וניצחה בשבעת משחקיה הבאים.
בעקבות ניצחונות אלו, פגשה שנית את ספרד, בגמר, ניצחה במשחק 81-71 וזכתה במדליית הזהב.
אוגוומיקה פתחה בחמישייה של כל תשעת המשחקים, הייתה מלכת הסלים של הקבוצה, עם 13.6 נקודות למשחק, הריבאונדרית המובילה עם כמעט עשרה למשחק, ונבחרה לחמישיית הטורניר.
אוגוומיקה שיחקה בנבחרת ארצות הברית באוניברסיאדה של שנת 2011 בשנג'ן שבסין יחד עם אחותה, צ'יניי אוגומיקה.
הקבוצה, שאימן ביל פנלי , ניצחה בכל ששת המשחקים שבהם השתתפה וזכתה במדליית הזהב.
אוגוומיקה העמידה ממוצעים של 13.2 נקודות ו-5.7 ריבאונדים למשחק, ובשני המדדים הייתה שנייה בנבחרת רק לאלנה דלה דון.
אוגוומיקה שיחקה גם בנבחרת בגביע העולם בכדורסל נשים 2014, ועזרה לנבחרת לנצח את ספרד במשחק הגמר 77-64 ולזכות במדליית הזהב.
ב-16 באפריל 2012 בחרה קבוצת ספארקס מלוס אנג'לס באוגוומיקה בבחירה הראשונה הכללית בדראפט ה-WNBA לשנת 2012.
ב-12 ביולי 2012 קבעה אוגומיקה שיא קריירה לריבאונדים עם 20, לצד 22 נקודות, בניצחון 77-74 על אלופת ה-WNBA באותה העונה, אינדיאנה פיבר.
בין 20 הריבאונדים היו 12 ריבאונדים התקפיים – שיא WNBA.
ב-13 בספטמבר 2012 היא קלעה 30 נקודות, שיא עונתי, בלי החטאה (15 מ-15 מהשדה), ואספה 11 ריבאונדים בניצחון 86-77 על שיקגו סקיי.
אוגוומיקה נבחרה לרוקית החודש בליגת ה-WNBA בארבעת מחמשת חודשי הליגה בעונת הרוקי שלה.
ממוצעיה של אוגוומיקה לאורך העונה היו 14 נקודות, 7.5 ריבאונדים וכמעט חסימה למשחק, והיא הובילה את כל שחקניות העונה הראשונה בקטגוריות אלו.
ב-7 באוקטובר 2012 הוענק לאוגוומיקה פרס רוקית השנה ב-WNBA לשנת 2012. הייתה זו השנה החמישית ברציפות שבה הנבחרת הראשונה בדראפט זוכה בפרס.
הספארקס, בהובלת אוגוומיקה וקנדיס פארקר, השיגו את מאזן הבית הטוב בליגה – 16 ניצחונות והפסד יחיד – והגיעו בפלייאוף עד למחצית הגמר.
במהלך עונת 2013 נבחרה אוגוומיקה למשחק האולסטאר של ה-WNBA.
היא הגיעה למקום השני בליגה באחוזיה מהשדה בעונה זו, עם 56.6 אחוזי קליעה, והובילה את הספארקס עם 10 דאבל-דאבלים לאורך העונה, כולל שלושה רצופים במהלכה.
בעונה שלאחר מכן, ב-5 באוגוסט 2014, קלעה שיא עונתי של 35 נקודות, מתוכן 24 במחצית הראשונה.
במהלך אותה עונה העמידה אוגוומיקה ממוצעים של 15.8 נקודות למשחק, הגיעה למקום השמיני בליגה ברשימת הקלעיות, ונבחרה למשחק האולסטאר של ליגת ה-WNBA בפעם השנייה בקריירה שלה.
מלבדה נבחרה גם אחותה צ'יניי אוגוומיקה למשחק האולסטאר, ובכך הן הפכו לצמד האחיות הראשון שנבחר למשחק האולסטאר של ה-WNBA.
בשנת 2016 חתמה אוגוומיקה על חוזה חדש עם הספארקס, לאחר סיום חוזה הרוקית שלה.
במהלך העונה היא נבחרה לשחקנית השנה ב-WNBA מטעם AP, לאחר שסיימה במקום השלישי בליגה בקליעת נקודות (19.7 נקודות למשחק), שלישית בליגה בריבאונדים למשחק (9.1) ובמקום הראשון באחוזי הקליעה מהשדה (66.5%).
ב-30 ביוני 2016, היא קלעה שיא קריירה של 38 נקודות והורידה 11 ריבאונדים בניצחון 84-75 נגד אטלנטה דרים.
בנוסף לאחוזי הקליעה מהשדה השניים בטיבם בתולדות הליגה לאחר טאמיקה קאצ'ינגס, היא גם קבעה את שיא הכדורסל לאחוזי הקליעה האמיתיים (True Shooting Percentage) הגבוהים ביותר – 73.7% במהלך העונה – ובכך הפכה לקלעית היעילה ביותר בתולדות הכדורסל המקצועי.
עם השחקניות שליוו אותה, בהן קנדיס פארקר וקריסטי טוליבר , הספארקס היו מועמדות לאליפות, והמאזן שלהן לאורך העונה היה 26–8. בשל מתכונת הפלייאוף החדשה של WNBA, שתי הקבוצות בעלות המאזן הטוב ביותר בליגה אינן משתתפות בשני סבבי התחרות הראשונים.
הספארקס היו במקום השני בליגה, והחלו את התחרותם בפלייאוף בחצי הגמר (המחזור האחרון לפני גמר ה-WNBA) מול שיקגו סקיי.
הספארקס ניצחו את שיקגו 3-1 בסדרה, ועלו לגמר ה-WNBA לראשונה מאז 2003. לוס אנג'לס ספארקס זכתה באליפות הראשונה שלה מאז 2002, בסדרה של חמישה משחקים נגד האלופה המכהנת מינסוטה לינקס.
אוגוומיקה זכתה באליפות ה-WNBA הראשונה בקריירה שלה.
במשחק החמישי בסדרה, קלעה אוגוומיקה 12 נקודות, הוסיפה 12 ריבאונדים, וקלעה סל ניצחון שהעלה את הספארקס ל-77-76 כשנותרו 3 שניות במשחק.
אוגוומיקה הפך לשחקנית השביעית בתולדות ה- WNBA שזוכה הן בפרס ה-MVP של העונה הרגילה והן באליפות באותה עונה.
בשנת 2017 חתמה אוגוומיקה על הארכת חוזה עם הספארקס.
במהלך עונת 2017 נבחרה אוגוומיקה למשחק האולסטאר ה-WNBA בפעם הרביעית בקריירה.
ב-18 באוגוסט 2017 קלעה 32 נקודות – שיא עונתי – וקלטה 10 ריבאונדים בניצחון 115–106 על שיקגו סקיי בתום שתי הארכות.
בסוף העונה הובילה אוגוומיקה את הספארקס בקליעה זו העונה השנייה ברציפות, עם ממוצע של 18.8 נקודות למשחק, והקבוצה סיימה במקום השני בליגה זו השנה השנייה ברציפות עם מאזן זהה.
הספארקס עלו לגמר, בפעם השנייה ברציפות, לאחר שהביסו את פיניקס מרקורי בסוויפ של 3 משחקים בחצי הגמר.
הספארקס הפסידו בחמישה משחקים בסדרת הגמר מול הלינקס, ולא זכו באליפות שנה-אחר-שנה.
בפתיחת עונת 2018 קלעה אוגוומיקה 25 נקודות בניצחון 87-70 מול אינדיאנה פיבר.
בהמשך העונה נבחרה למשחק האולסטאר של ה-WNBA, אך לא שיחקה בו בשל תשישות, שבשלה לא שיחקה במשך יותר משבוע באמצע יולי.
אוגוומיקה חזרה לשחק ב-2 באוגוסט 2018, נגד הלינקס, וקלעה 15 נקודות בניצחון 79–57. אוגוומיקה סיים את העונה עם ממוצע של 15.5 נקודות למשחק, וקבוצתה סיימה עם מאזן 19-15 והגיעה למקום השישי בליגה.
במשחק האחרון של הסיבוב הראשון בפלייאוף – שקבע אם הקבוצה תעלה או תודח – ניצחו שחקניות הספארקס את מינסוטה לינקס 75–68, והמשיכו לשלב הבא, נגד וושינגון מיסטיקס.
במשחק האחרון של הסיבוב השני הפסידו 96-64.
ב-4 ביולי 2019 קלעה אוגוומיקה 31 נקודות ואספה 10 ריבאונדים בניצחון 98-81 מול וושינגטון.
אוגוומיקה נבחרה למשחק האולסטאר השישי במספר שלה.
המועדון שבו היא שיחקה הגיע למקום השלישי בליגה עם מאזן של 22-12, והחל את הפלייאוף ישירות בסיבוב השני.
במשחק הקובע של הסיבוב השני ניצחו שחקניות הספארקס את האלופה המכהנת סיאטל סטורם 92-69. בחצי הגמר הודחה הקבוצה בסוויפ של שלושה משחקים על ידי קונטיקט סאן.
בעונת 2012–2013 שיחקה אוגוומיקה בפולין עבור פולקוביצה וזכתה באליפות עם הקבוצה.
מאז 2014 שיחקה אוגוומיקה שלוש עונות ברוסיה עבור דינמו קורסק .
נקודת חמה במגוון הביולוגי היא אזור אקולוגי, שבו קיים מגוון ביולוגי בעל חשיבות רבה המאויים על ידי פעילות אנושית, ודורש הגנה מיוחדת עקב ערכיותו האקולוגית הייחודית.
מכלול הנקודות החמות ברחבי העולם מקיף שטח קטן ביותר ביחס לשטח היבשתי הכולל של כדור הארץ, אך בתוכו נמצאים למעלה משליש מכל המינים של צמחים ובעלי חוליות בעולם.
המונח "נקודה חמה" נטבע לראשונה בהקשר האקולוגי על ידי האקולוג נורמן מיירס , בשני מאמרים שפורסמו על ידו בכתב העת "The Environmentalist" בשנת 1988 ובשנת 1990, ולאחר מכן במאמר שלישי משנת 1990 שפרסם בכתב העת המוביל Nature.
בסדרת המאמרים נטען כי לאור האיומים הרבים הנשקפים לטבע ולמגוון הביולוגי על ידי האדם, יש צורך להגדיר "נקודות חמות" שלגביהן הפגיעה הסביבתית היא חמורה במיוחד, ולהתמקד בעיקר במניעת הפגיעה בנקודות אלה.
הנקודות החמות נקבעו על פי שני קריטריונים: הראשון הוא שצומחים בהן לפחות 1,500 מינים (או 0.5%) של צמחים אנדמיים מבין 300,000 המינים הקיימים.
השני הוא שהאזור איבד 70% או יותר מהצמחייה העיקרית בשטח.
בהתאם לקריטריונים אלה, נקבעו תחילה 25 נקודות חמות המכסות 1.4% בלבד מהשטח היבשתי של כדור הארץ, אך כוללות 44% מכלל המינים של צמחים וסקולריים ו-35% ממיני החולייתנים בעולם.
מחקרים מאוחרים יותר הגדילו את מספר הנקודות החמות בעולם ל-36 נקודות, ששטחן 2.4% מכלל השטח היבשתי בעולם, ושיעור אובדן בתי הגידול בהן עומד כיום על כ-86%.
נקודות חמות לפי אזורים גאוגרפיים
+האזורים שבהם הוגדרו נקודות חמות מסומנים במפה.
ישראל מהווה מוקד בעל חשיבות עולמית לשמירת המגוון הביולוגי, ואף נכללת כנקודה חמה במפת האזורים החשובים ביותר לשמירת המגוון הביולוגי העולמי ביחד עם מדינות אחרות באגן הים התיכון.
מיקומה הגאוגרפי הייחודי של ישראל בצומת בין היבשות אסיה, אפריקה ואירופה מאפשר חיבור בין ארבעה אזורי צומח עולמיים שונים, המפגישים בשטח קטן מינים מהאזור הטרופי, מהמדבר הקיצוני של הסהרה, מהרמות הגבוהות של אסיה ומהאקלים הים תיכוני.
מפגש זה מתרחש תוך מפל טופוגרפי ואקלימי בו קיימים הפרשים קיצוניים של גובה ומשקעים על פני מאות קילומטרים בודדים, על תשתית גאולוגית מגוונת במיוחד.
כל אלו מהווים תשתית למגוון ביולוגי עשיר ומגוון.
בנוסף, ישראל מהווה ציר נדידה בעל חשיבות קריטית ברמה העולמית, בו חולפות פעמים בשנה כ-500 מיליון ציפורים בנדידתן מאירופה לאפריקה ובחזרה.
מעבר להיותה של ישראל נקודה חמה בפני עצמה, מתבצעים מחקרים לאיתור נקודות חמות מיוחדות בתוך שטח המדינה.
באוגוסט 2012 פורסם בכתב העת אקולוגיה וסביבה כי בפארק רמת הנדיב קיים אתר המהווה נקודה חמה ובו גדלים 17 מיני צמחים נדירים שעבור חלקם יש צורך לנקוט באמצעי שימור מיידיים.
הפרעת פלמחים וקניון אכזיב אף הם חוליות בשרשרת של 'נקודות חמות' מסוג קניון תת-ימי במים הכלכליים של ישראל המארחות מערכות אקולוגיות ייחודיות של גני אלמוגים ומיני חי נוספים.
בנובמבר 2016 החל פרויקט ה"הוטספוטס" – איתור אתרים חיוניים לשמירה על המגוון הביולוגי, על ידי מכון דש"א.
מטרת הפרויקט לאתר, למפות ולסווג אתרים ובתי גידול ערכיים בישראל שאינם מוגנים, ולתאר את מצבם ואת האיומים הנשקפים להם, כל זאת במטרה להפנות את תשומת הלב והמשאבים של גופי תכנון וביצוע שונים לקיומם ולחשיבותם של אתרים אלה.
מנואל נונס (בפורטוגזית: Manoel Nunes; 7 במרץ 1895 – 31 במאי 1977), ידוע גם כנקו, היה כדורגלן ומאמן ברזילאי, ששיחק בעמדת הקשר התקפי או החלוץ.
נקו התחיל את הקריירה בקבוצה השלישית של קורינתיאנס בגיל 16 והצטרף לראשונה ב-1913, שנת ההשתתפות הראשונה של קורינתיאנס בתחרויות רשמיות.
הקבוצה לא שיחקה משחקים רשמיים ב-1915 עקב סוגיות פוליטיות וכמעט פשטו את הרגל; בזמן שנקו שיחק בשנה זו כמה משחקי ידידות עבורה ואילו את המשחקים הרשמיים עבור A.A.
במהלך תקופה זו, פרץ נקו לבניין קורינתיאנס כדי לשלוף ספרים שבעל הבית נעל בתוכו עקב אי תשלום בדמי השכירות.
הוא היה ידוע כבעל מזג חם והסתבך לעיתים קרובות בקרבות; הקדנציה השנייה שלו כמאמן התרחשה מכיוון שהושעה בזמנו כשחקן ל-18 משחקים כשהכה שופט.
נקו זכה עם קורינתיאנס בליגת סאו פאולו שבע פעמים, וסיים פעמיים כמלך השערים בשנים 1914 ו-1920 בהן כבש 12 ו-24 שערים בהתאמה.
עם טכניקת משחק גבוהה, הוא היה האליל הראשון של קורינתיאנס, והפך לשחקן הראשון שלה שעבורו נבנה פסל בדמותו בשטח המועדון (ב-1929).
נכון לשנת 2006, נקו הוא השחקן ששיחק לאורך הזמן הרב ביותר בקורינתיאנס: 17 שנה.
בקדנציה השלישית של נקו כמאמן קורינתיאנס הוא זכה עמה באליפות ב-1937.
הוא נקרא לעיתים קרובות לשחק במדי נבחרת ברזיל עמה זכה פעמיים בקופה אמריקה.
נקו כבש בקופה אמריקה 1919 ארבעה שערים, כולל צמד בתיקו 2–2 נגד אורוגוואי.
נקו סיים כמלך שערי הטורניר בצוותא לחברו לנבחרת ארתור פרידנרייך, ועזר להם לזכות בטורניר.
גם בקופה אמריקה 1922 לקח חלק בזכייה בה כבש במשחק נגד ארגנטינה ובניצחון משחק הגמר 0–3 על פרגוואי.
באוגוסט 1925 נישא לאדלגיסה גוגניס, להם נולדו בת ובן.
נקו נכנס לפנסיה בשנת 1965 בגיל 70 לאחר שעבד במזכירות לביטחון הציבור של מדינת סאו פאולו.
לאורך כל חייו נשאר מחובר למועדון קורינתיאנס, ונפטר ב-31 במאי 1977 בגיל 82. נקו לא זכה לראות את קורינתיאנס זוכה בתואר האליפות המדינית ב-1977 לאחר שזו זכתה לראשונה מזה 13 שנה.
מלך השערים בקופה אמריקה: 1919
בהוקי קרח, למונח נקודה מבחינה סטטיסטית יש שתי משמעויות כיום.
כסטטיסטיקה אישית, נקודות מסכמות את סך כל השערים והאסיסטים שצובר שחקן.
כסטטיסטיקה של קבוצה, נקודות מוענקות לקבוצה כדי להעריך את דירוגה.
נקודה מוענקת לשחקן עבור כל שער שהובקע או אסיסט שהושג.
המספר הכולל של השערים בתוספת אסיסטים שווה לסך הנקודות.
בליגת ההוקי הלאומית, גביע ארט רוס מוענק לשחקן שמוביל בליגה בנקודות בתום העונה הסדירה.
נקודות מוענקות אף להערכת דירוג.
מבחינה היסטורית, קבוצות ה-NHL קיבלו שתי נקודות עבור כל ניצחון, נקודה אחת עבור כל תיקו, ולא קיבלו נקודות עבור הפסד.
מערכת דירוג כזו, המיושמת בעיקר כדי להבטיח שוויון שנחשב כ"חצי ניצחון" לכל קבוצה בדירוג, נחשבת בדרך כלל כאירופאית במקורה, וכאחת אומצה על ידי ה-NHL שנוסדה בקנדה, שם הליגות בדרך כלל השתמשו במערכות דירוג ממוצא בריטי.
הענקת נקודות בדירוג עומדת בניגוד למערכות דירוג אמריקאיות מסורתיות המועדפות בענפי ספורט שמקורם בארצות הברית, שם נמצאות כיום רוב קבוצות ה-NHL.
ליגות בענפי ספורט ממוצא ארצות הברית, שבאופן מסורתי שמו דגש גדול יותר על כללים שנועדו להפוך מצבי תיקו לנדירים או בלתי אפשריים, מדרגות בדרך כלל קבוצות לפי ניצחונות או אחוזי ניצחון.
אין יותר מצבי תיקו ב-NHL כתוצאה משינויי כללים לאחר עונת הנעילה 05–2004 ב-NHL.
חוק שנקבע בעונת 1999–2000 ב-NHL קובע שכאשר קבוצה מפסידה בהארכה, היא תזכה בנקודה אחת.
הכלל כולל חבטות עונשין, שננקטו לאחר עונת הנעילה הנ"ל.
נקודות המוענקות לקבוצות המפסידות בהארכה וחבטות עונשין מתויגות לעיתים באופן מזלזל כ"נקודות מפסידות" או לעיתים קרובות גם נועדו במובן משפיל, "נקודות בטמן" אחרי שנציב ה-NHL הציג אותן לליגה.
תומכי מבנה הנקודות הנוכחי טוענים שהנקודה להארכה או הפסד בחבטות היא לא נקודה להפסד אלא, נקודה שהושגה עבור התיקו הראשוני לקבוצות שניצחו בהארכה או בחבטות עונשין שמקבלות נקודת "בונוס" נוספת.
ליגות אירופאיות רבות (לעומת ליגת ההוקי הקונטיננטלית), תחרויות ה-IIHF וליגת ההוקי המקצוענית לנשים משתמשות בשיטה המעניקה שלוש נקודות עבור ניצחון רגיל, שתיים עבור ניצחון בהארכה או בחבטות, אחת עבור הפסד בהארכה או חבטות, ושום נקודה להפסד.
מערכת זו משכפלת את שיטת הדירוג הנהוגה בכדורגל (שלוש נקודות עבור ניצחון רגיל ואחת עבור תיקו תקין) בנוסף להארכה או "נקודת בונוס" בחבטות עונשין המשמשת ב-NHL.
תומכי מבנה זה טוענים שהוא נותן לקבוצות תמריץ גדול יותר לנצח בזמן הקבוע ומפחית את הערך היחסי של ה"נקודה המפסידה" ואף מבטיח אותו מספר נקודות (כלומר שלוש) שמוענקות עבור כל משחק.
נכון לשנת 2021, ה-NHL וה-KHL לא אימצו את המבנה הזה.
כאשר קבוצה נמצאת באזור ההתקפה, האזור ליד הקו הכחול והלוחות מכונה "הנקודה".
כאשר קבוצה נמצאת במשחק כוח, המגנים שלה בדרך כלל תופסים עמדות בנקודה.
השם נלקח מהשמות הקודמים של עמדות ההגנה, נקודה ונקודת כיסוי, כפי שפותחו לראשונה במאה ה-19, ימי התפתחותו הראשוניים של ההוקי קרח.
נקודות אדומות קטנות הן סוג של עצמים קוסמולוגיים קטנים בגוון אדום שנצפו לראשונה בעזרת טלסקופ החלל ג'יימס וב.
הן התגלו במרץ 2024, ובשל מידע חלקי הן אינן מובנות היטב.
נראה שהן היו קיימות בין 0.6 ל-1.6 מיליארד שנים לאחר המפץ הגדול (לפני 13.2 עד 12.2 מיליארד שנים), כאשר רובן נמצאו כ-600 מיליון שנים לאחר המפץ הגדול.
רק 341 נקודות אדומות קטנות זוהו עד כה עם טלסקופ ג'יימס וב.
קשה ביותר לצפות בהן, אפילו בטלסקופ ג'יימס וב בהיותן "בגבולות" יכולת התצפית שלו.
התאוריה המובילה היא שנקודות אדומות קטנות הן סוג של גלקסיה קדמונית.
הדיווחים הראשונים זיהו אותן כסוג של גרעין גלקטי פעיל מוקדם המכיל חור שחור סופר-מאסיבי.
עם זאת, בעוד שתאוריה זו מסבירה את גילן ומראיהן, אין להן את אותם המאפיינים כמו גרעינים גלקטיים פעילים ידועים.
לדוגמה, נראה שהן אינן פולטות קרני רנטגן, יש להן ספקטרום אינפרא אדום שטוח ולא עולה בתלילות, ולהן שונות מועטה מאוד בינן.
ביולי 2025 הוצע שבמקום זאת, נקודות אדומות קטנות הן כוכבים קדמונים לא-מתכתיים סופר-מאסיביים - המכונים גם ככוכבי אוכלוסייה III - בעלי מסה של מיליון שמשות, שנראו באלפי השנים האחרונות לחייהן.
מידול תאורטי של כוכבים כאלה תואם את מאפייני הספקטרום ואת עוצמת הזוהר של נקודות אדומות קטנות, כולל נוכחותו של " קו פליטה חזק ורחב של Hβ לצד קווי בלמר אחרים בבליעה", ובפרט הפוטוספירה של כוכב כזה תגרום לשבר בלמר בצורת V הנראה בנקודות אדומות קטנות.
החוקרים שיערו עוד כי כוכבים כאלה היו אבותיהם של חורים שחורים סופר-מאסיביים, מה שמסביר גם את ההתפתחות המוקדמת של העצמים האחרונים.
תיאוריות אחרות הן שהם קוואזי-כוכבים, או עצמים דומים המורכבים מחור שחור מוקף במעטפת גזית.
נקודות אדומות קטנות סווגו לראשונה בשיטות פוטומטריות מכיוון שהן כחולות באולטרה סגול ואדומות בספקטרום האופטי.
80% מהן נמצאו כבעלי קווי פליטה רחבים מאוד של בלמר, דבר המצביע על כך שהם גרעינים גלקטיים פעילים ומארחים חורים שחורים סופר-מאסיביים במרכזם.
גרעינים גלקטיים פעילים מוגדרים כאזורים קטנים במרכזי הגלקסיות הפולטים אנרגיה רבה בצורת סילונים ורוחות בהירות.
מדענים חוקרים את תכונותיהם של גרעינים גלקטיים כדי להבין טוב יותר את היווצרות חורים שחורים סופר-מאסיביים וכיצד הם תורמים למבנה ולדינמיקה של נקודות אדומות קטנות.
תיאורית הגרעינים הגלקטיים מסבירה הצבע האדום של הגלקסיות עצמן.
אסטרופיזיקאים קבעו כי ניתן לייחס את הצבע הייחודי לכמויות העצומות של גז, אבק ואנרגיה אלקטרומגנטית המקיפות את הגרעינים הגלקטיים ואת החור השחור הסופר-מאסיבי.
אזור זה ידוע גם כדיסקת הצבירה.
הגז בנקודות אדומות קטנות מסתובב במהירות רבה ביותר.
מדענים טוענים שהגז מואץ למהירויות קיצוניות אלו על ידי חורים שחורים סופר-מאסיביים מסתובבים.
צוות שעבד עם טלסקופ וב חקר את התופעה, תוך תצפית על מסלולי גז מהירים של כ- – אינדיקטור חזק להצטברות חורים שחורים.
מצד שני, חלק מהתכונות של נקודות אדומות קטנות אינן מוסברות היטב בתאוריית הגרעינים הגלקטיים.
לדוגמה, יש להן ספקטרום אינפרא אדום שטוח והן נצפות בקרני רנטגן.
לנקודות האדומות יש גם שונות חלשה מאוד בזמן, דבר שנראה לעיתים קרובות בתצפיות גרעינים גלקטיים.
מספר מודלים הוצעו כדי להסביר את התכונות הנצפות של נקודות אדומות קטנות.
ניתן להסביר את צורת הספקטרום האולטרה-סגול על ידי אור שנפלט מגרעינים גלקטיים פעילים או על ידי חוק הכחדת האבק האפור.
מחקרים הראו כי נקודות אדומות אינן קיימות בדרך כלל בהסחות לאדום נמוכות יותר.
סיבה אפשרית אחת לתצפית זו שכאשר גלקסיה מתפתחת ומתרחבת החוצה מהגרעין שלה בהסחות לאדום נמוכות יותר, כמות הולכת ופוחתת של גז מושקעת ליד החור השחור המצטבר.
לפיכך, החור השחור משיל את שכבות הגז החיצוניות שלו, הופך לכחול יותר, ואינו מסווג עוד כנקודות אדומות קטנות.
רוב הנקודות קומפקטיות ביותר, בממוצע כ-2% מרדיוס שביל החלב.
לנקודה אדומה טיפוסית יש רדיוס שאינו גדול מ-500 שנות אור, אם כי לרבים יש רדיוסים קטנים מ-150 שנות אור.
אנלוגים מקומיים של נקודות אדומות התגלו במדגם של גלקסיות אפונה ירוקה (GP).
הנקודה האנטי־סולארית (או הנקודה התת־אנתלית ; באנגלית: Antisolar point) היא הנקודה על כיפת השמיים הנמצאת בדיוק בצדו הנגדי של השמש.
היא נקודה מופשטת על כיפת השמיים שממוקמת בדיוק מעבר לכיוון השמש מנקודת מבטו של צופה.
משמעות הדבר היא שהנקודה האנטי־סולארית נמצאת מעל האופק כאשר השמש נמצאת מתחתיו, ולהפך.
ביום שטוף שמש ניתן למצוא אותה בקלות, היא ממוקמת בתוך צל ראשו של הצופה.
בדומה לזנית ולנדיר, הנקודה האנטי־סולארית אינה קבועה במרחב תלת-ממדי, אלא מוגדרת ביחס לצופה: כל צופה מחזיק בנקודה אנטי-סולארית שמוזזת כשהוא משנה את מיקומו.
הנקודה האנטי־סולארית ידועה בעיקר בכך שהיא מהווה את מרכז הקשתות בענן.
היא מהווה את המרכז הגאומטרי של מספר תופעות אופטיות, נוספות כולל הילות מתת־אופק, הילת הטייס (Glory), פנטום ברוקן (Brocken spectre) והייליגנשיין (Heiligenschein).
באביב או בערב סמוך לשקיעה או לזריחה, לעיתים מופיעים קרני אור אנטי-דמדומים שנראות כאילו הן מתכנסות לנקודה האנטי-סולארית ליד האופק.
עם זאת, מדובר באשליה אופטית שנגרמת מפרספקטיבה; למעשה "הקרניים" (כלומר פסים של צל) שואפות להיות מקבילות כמעט זו לזו.
בסביבת הנקודה האנטי-סולארית ניתן לעיתים לראות בשמי לילה ללא ירח וללא הילות אור מהערים את ה־Gegenschein — הזוהר הנגדי שנוצר מהחזרת אור השמש על ידי אבק בין-פלנטרי.
במהלך ליקוי ירח מלא, נכנס הירח המלא לצֵל של כדור הארץ, המוקרן אל חלל, ואל עבר הנקודה האנטי-סולארית.
אבל אף על פי שהנקודה האנטיסולרית קשורה לתופעות אופטיות אחרות, היא נותרת מבנה גאומטרי טהור, שבה ייתכן שלא יימצא בפועל דבר.
הנקודה האנטיסולרית היא אחת מארבע הנקודות הסולריות של המעגל הסולרי האנכי — המעגל הגדול העובר דרך הזנית ומרכז השמש — ואחת משתי הנקודות הסולריות של המעגל הסוב־פארהלי היוצר את התופעה האופטית הנקראת כלבי השמש — המעגל הקטן המקביל לאופק ועובר דרכו ומול הנקודה התת־סולרית.
לעיתים, בעת זריחת השמש או שקיעתה, נראים המתכנסים אל הנקודה האנטיסולרית.
בלילה נטול ירח ובמרחק מאזורים מיושבים, ניתן לעיתים קרובות להבחין באור נגדי בנקודה זו, הנובע מפיזור חוזר של אור השמש על ידי אבק בין־כוכבי.
באסטרונומיה, כאשר הירח או כוכב לכת נמצאים בצדדים נגדיים, הם מצויים סמוך לנקודה האנטיסולרית.
הנקודה האנטיסולרית היא מרכז הקשתות בענן.
הצופה יכול גם למצוא בקלות נקודה זו ביום שטוף שמש, שכן היא נמצאת בכיוון הצל של ראש הצופה (לכל צופה, בכיוון הצל של הראש שלו).
לעיתים קרובות מתבלבלים בין הנקודה האנתלית לבין הנקודה האנטיסולרית, אך יש להבחין ביניהן.
בעוד שהנקודה האנטיסולרית נמצאת ישירות מול השמש, ולכן תמיד היא נמצאת מתחת לאופק כאשר השמש זורחת, הנקודה האנתלית היא מול השמש על אותו קו רוחב, ולכן ממוקמת על המעגל הפרהלי .
מספר תופעות של הילות מרוכזות סביב הנקודה האנתלית או מתכנסות אליה, כגון אנתליה, קשתות וגנר, קשתות טריקרס והמעגל הפרהלי עצמו.
באנליזה מתמטית, נקודת אי־רציפות של פונקציה היא נקודה, שבה הפונקציה אינה רציפה.
כלומר, הפונקציה אינה מוגדרת בנקודה זו (הנקודה אינה נמצאת בתחום הגדרתה), או שהיא מוגדרת, אך ערכי הפונקציה בסביבתה של הנקודה לא מתקרבים אל ערכה בנקודה עצמה.
נהוג לחלק את נקודות אי הרציפות לשלושה סוגים, על פי גבול הפונקציה בנקודת אי הרציפות.
נאמר כי היא נקודת אי־רציפות של אם (ייתכן כי כלל לא מוגדר).
ניתן לחלק את אי הרציפות לשלושה סוגים:
אי־רציפות מהסוג הראשון ("קפיצה"): בנקודה קיימת אי־רציפות מהסוג הראשון, אם הגבול אינו קיים, אך קיימים שני הגבולות בסביבות חד-צדדיות שלה.
למשל, אם הפונקציה היא פונקציה ממשית במשתנה יחיד וקיימים ושונים זה מזה הגבולות , אזי יש לפונקציה בנקודה אי־רציפות מסוג ראשון.
אי־רציפות מהסוג השני ("אי־רציפות עיקרית"): בנקודה קיימת אי־רציפות מהסוג השני, אם לפחות אחד משני הגבולות בסביבות חד-צדדיות שלה לא קיים במובן הצר.
למשל, אם הפונקציה היא פונקציה ממשית במשתנה יחיד ולפחות אחד מן הגבולות אינו קיים (אינו ערך ממשי), אזי יש לפונקציה בנקודה אי־רציפות מהסוג השני.
הפונקציה אינה מוגדרת כלל בנקודה , אך ידוע כי מתקיים .