tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בשנת 2015 קלי יצר והפיק את סדרת הדרמת הרפואית "Monday Mornings" עבור רשת הטלוויזיה TNT.
הסדרה הא עיבוד לספרו באותו שם של הנוירוכירורג סנג'אי גופטה.
בשנת 2017 יצר והיה שותף לכתיבת הסדרה "מר מרצדס", המשודרת בשירות הסטרימינג Audience.
בספטמבר 2019 עלתה לשידור עונתה השלישית של הסדרה.
בשנת 2020 יצר את סדרת המתח והפשע "שמיים גדולים" לרשת ABC בכיכובם של קתרין ויניק וראיין פיליפה.
בשנת 2021 שימש כמפיק בסדרה "Big Shot" שיצר בראד גארט לשירות הסטרימינג דיסני+.
בהמשך של שנה זו החל קלי לעבוד על הסדרה החדשה שלו, "תשעה זרים מושלמים" המבוססת על רומן באותו השם מאת ליאן מוריארטי שפורסם בשנת 2018. בסדרה מככבים ניקול קידמן, מליסה מקארתי ולוק אוונס והיא עלתה בחודש אוגוסט בשירות הסטרימינג של הולו.
בשנת 2022 יצר ושימש כמפיק בפועל בסדרה "סנגור במבחן", דרמה משפטית אשר משודרת בנטפליקס.
בשנת 2023 יצר והפיק את המיני-סדרה "אהבה ומוות" עבור שירות סטרימינג של HBO Max בכיכובם של אליזבת אולסן, ג'סי פלמונס ולילי רייב.
בשנת 2024 יצר וכתב את סדרת הטלוויזיה "בחזקת חף מפשע" עבור אפל TV פלוס, על בסיס רומן באותו השם משנת 1987 מאת סקוט טוראו ולאחר עיבודו הקולנועי שהופק בשנת 1990.
בשנת 2025 יצר וכתב ל-אפל TV פלוס את סדרת הדרמה "Margo's Got Money Troubles" בכיכובן של אל פנינג וניקול קידמן, על בסיס רומן באותו השם משנת 2024 מאת רופי תורפ'.
קלי נשוי לשחקנית מישל פייפר ולהם בן.
דייוויד אנתוני אולירי הוא שחקן ומאמן כדורגל אירי לשעבר.
אולירי אמנם נולד בלונדון, אך כשהיה בן 3 משפחתו עברה להתגורר בדבלין.
אביו של אולירי היה אירי במוצאו, והוא החליט לשחק עבור נבחרת אירלנד.
אולירי חתם בארסנל ב-1973. הוא התקדם במחלקת הנוער של המועדון, ושיחק בקבוצת המילואים כשהיה בן 16. הופעת הבכורה שלו במדי הסגל הבוגר הייתה במשחק נגד ברנלי ב-16 באוגוסט 1975, ואף על פי שהיה רק בן 17 הוא השתתף ב-30 משחקים באותה עונה.
במשך עשר השנים הבאות הוא היה שחקן הרכב קבוע בארסנל, והשתתף בכ-40 משחקים בממוצע בכל עונה (מלבד עונת 1980/1981 שבה היה פצוע והשתתף ב-27).
אולירי שיחק בעמדת הבלם הקדמי, והיה ידוע בזכות התמקמותו במגרש וסגנון המשחק שלו.
אוהדי ארסנל כינו אותו "העכביש" כיוון שהצליח פעמים רבות לנצל את רגליו הארוכות על מנת להפריע למסירות של שחקנים יריבים.
התואר הראשון שאולירי זכה בו עם ארסנל היה גביע ה-FA ב-1979, לאחר ניצחון 3 - 2 על מנצ'סטר יונייטד.
אולירי השתתף גם בהפסדים במשחקי הגמר של גביע ה-FA ב-1978 וב-1980, ובהפסד בגמר גביע המחזיקות ב-1980. אולירי זכה לקבל את סרט הקפטן של ארסנל ב-1982, אך 18 חודשים לאחר מכן העביר אותו לגרהאם ריקס.
אולירי מחזיק במספר שיאי הופעות עבור ארסנל; הוא השחקן הצעיר ביותר שחצה את רף 100 ו-200 המשחקים, וכשהיה בן 26 בלבד הוא השתתף במשחקו ה-400 במועדון.
אולירי מחזיק בשיא של 722 הופעות במדי הסגל הבכיר של ארסנל, ובכל המסגרות הוא שיחק ביותר מ-1,000 משחקים.
אולירי הצטרף ללידס יונייטד ב-1993, לאחר 18 שנים בארסנל.
לאורך עונת 1993/1994 הוא היה שחקן הרכב קבוע עד שנפצע בגיד אכילס, ובעקבות כך הושבת ממשחק פעיל.
אולירי נרשם בסגל של לידס בתחילת עונת 1995/1996, אך בספטמבר הוא הודיע על פרישתו ממשחק פעיל כיוון שלא הצליח להתגבר על פציעתו.
אולירי היה בן 37 בעת שפרש, והספיק להשתתף רק ב-14 משחקים בכל המסגרות במדי לידס.
הופעת הבכורה של אולירי במדי נבחרת אירלנד הייתה כמחליף בתיקו 1 - 1 מול נבחרת אנגליה ב-1976. אולירי לא נכלל בסגל הנבחרת בשנתיים לאחר מינויו של ג'ק צ'רלטון לתפקיד המאמן.
אולירי לא נכלל בסגל הנבחרת שהשתתף בטורניר ידידות באיסלנד במאי 1986, ולאחר מכן סירב לוותר על חופשה משפחתית כשזומן בגלל מחסור בשחקנים.
אולירי לא חזר לסגל עד נובמבר 1988, ולפיכך החמיץ את משחקי הנבחרת ביורו 1988.
שיא הקריירה של אולירי בנבחרת היה במונדיאל 1990. משחק שמינית הגמר נגד נבחרת רומניה הגיע להכרעה באמצעות דו-קרב פנדלים.
פקי בונר הצליח למנוע מדניאל טימופטה להבקיע, ואולירי היה זה שהבקיע את הפנדל המכריע שהעלה את נבחרתו לרבע הגמר.
הייתה זו גם הופעתו היחידה בטורניר, לאחר שעלה כמחליף במקום סטיב סטונטון.
זמן קצר לאחר המונדיאל הוא הבקיע את שערו היחיד בנבחרת, במסגרת הניצחון 5 - 0 על נבחרת טורקיה במוקדמות יורו 1992.
לאחר שג'ורג' גרהאם החל לאמן את לידס יונייטד בספטמבר 1996, ואולירי קיבל את משרת עוזר המאמן של המועדון.
הנהלת לידס שקלה למנות את מרטין אוניל לתפקיד המאמן לאחר עזיבת גרהאם לטוטנהאם הוטספר, אך לבסוף החליטה למנות את אולירי לתפקיד.
המועדון סיים במקום הרביעי בסוף עונת 1998/1999, והעפיל לגביע אופ"א.
המועדון הצליח להעפיל עד לחצי גמר גביע אופ"א בעונת 1999/2000, ולבסוף הודח על ידי גלאטסראיי הטורקית.
הפעם המועדון הצליח לסיים במקום השלישי בליגה ולהעפיל לליגת האלופות.
הייתה זו ההשתתפות הראשונה של לידס בטורניר היוקרתי מאז עונת 1992/1993. בתקופה זו אולירי העניק את חסותו למשחק מחשב הנושא את שמו.
שיווק המשחק החל בשנת 2000.
גם בטורניר זה העפיל המועדון עד לשלב חצי-הגמר, שבו הודח על ידי ולנסיה.
היכולת בליגה הייתה פחות טובה בהשוואה לעונה הקודמת, והשחקנים נאלצו להסתפק בכרטיס השתתפות בגביע אופ"א.
היה זה כישלון גדול עבור המועדון כיוון שהיושב-ראש פיטר רידסדייל לווה 60 מיליון לירות שטרלינג כנגד הצלחות עתידיות, ותכנן להשקיע אותם בהשתתפות ארוכת טווח בליגת האלופות.
שחקני לידס שיחקו היטב בתחילת עונת 2001/2002, ובחלק הראשון של העונה הובילו את הטבלה מספר פעמים.
אולם, רמת המשחק ירדה במחצית השנייה של העונה, והמועדון הצליח לבסוף לסיים במקום השישי ולהעפיל פעם נוספת לגביע אופ"א.
בעונה זו הוטל צל כבד על המועדון לאחר שארבעה שחקנים, כולל ג'ונתן וודגייט ולי בויאר מהסגל הבכיר, היו מעורבים בתקרית אלימה במרכז לידס שבה הותקף ונפצע צעיר ממוצא אסייתי.
אולירי כתב ספר בנושא, וקרא לו "Leeds United On Trial".
עד ליוני 2002 אולירי הספיק להוציא 100 מיליון לירות שטרלינג על שחקנים, אך לא הצליח להוביל את המועדון לתארים כלשהם וכמאמן לא הצליח לעבור את המקום השישי.
רידסדייל פיטר את אולירי בקיץ 2002, והביא במקומו את טרי ונבלס.
פיטוריו של אולירי סימנו את תחילת התקופה הרעה של המועדון, שהחליף שלושה מאמנים (ונבלס, פיטר ריד ואדי גריי) לפני שירד ליגה ב-2004 עם חוב של 80 מיליון לירות שטרלינג.
תרומתו של אולירי ללידס מתבטאת בקידומם של השחקנים הצעירים ג'ונתן וודגייט, לי בויאר, אלן סמית', הארי קיואל, סטיבן מקפייל, אריק באקה, איאן הארט ודני מילס שהובא מצ'רלטון אתלטיק תמורת 4 מיליון לירות שטרלינג.
חלק מהשחקנים קודמו מקבוצת הנוער של המועדון.
חלק מהשחקנים שהובאו ללידס בתקופת אולירי לא שיחקו, ובייחוד החלוצים.
במקביל הוזנחו מספר נקודות חולשה של מערך המשחק.
לדוגמה, איאן הארט היה המגן השמאלי היחיד במשך תקופה ארוכה.
הטענה העיקרית נגד אולירי הייתה שהוא לא גיבש את השחקנים שהביא לכדי הרכב יציב.
בראיון שנערך לאחר פיטוריו אמר אולירי כי "אני מעולם לא רציתי לעזוב את לידס.
האוהדים כאן היו נהדרים כלפי.
אני מקווה שהם יישארו כיוון שהיו לי תקופות נהדרות במועדון".
אולירי לא עסק באימון עד שהחל לעבוד באסטון וילה ביוני 2003. בנובמבר שלאחר המינוי המועדון היה במרחק קצר מהמקום המוביל אל הליגה השנייה.
למרות זאת הצליח אולירי להוביל את המועדון במעלה הטבלה בסיועו של החלוץ הקולומביאני חואן פבלו אנחל, ובשבועות האחרונים של העונה המועדון היה על סף הבטחת מקומו בטורניר אירופי.
בסופו של דבר המועדון סיים במקום השישי, שהיה מקום אחד מתחת לדרוש כיוון שמילוול העפילה לגמר גביע ה-FA ומידלסברו זכתה בגביע וורת'ינגטון.
היה זה הישג עבור אולירי שנאלץ להתמודד עם מורל נמוך בקרב השחקנים ועם תקציב רכש נמוך.
קידומו של אנחל, שהוזנח בתקופתו של המאמן גרהאם טיילור, העניק לווילה שחקן בעל איכות גבוהה.
עונת 2004/2005 הייתה פחות טובה, ובסופה המועדון סיים במקום העשירי בליגה.
אולירי הצליח להימנע מירידה פעם נוספת והחתים את מרטין לאורסן ממילאן, קרלטון קול מצ'לסי והקשר הצרפתי מתיו ברסו, אף על פי שהיושב-ראש דאג אליס לא העניק לו תקציב גבוה להבאת שחקנים.
עונת 2005/2006 הייתה הגרועה ביותר של אולירי באסטון וילה, למרות הבאתם של שישה שחקנים חדשים כולל מילאן בארוש וקווין פיליפס.
הפציעות וההרחקות ערערו את יציבות הסגל, ולמשך תקופה מסוימת רק ליאם רידג'וול היה זמין לשחק כבלם קדמי.
הלחץ מהאוהדים והתקשורת הלך וגבר, והתעצם לאחר ההפסד בגביע הליגה לדונקסטר רוברס.
ב-17 משחקים עד דצמבר המועדון הצליח לצבור רק 17 נקודות, והיה במרחק קצר מהמקום המוביל אל הליגה השנייה.
אולם, בהמשך משחקי הליגה רמת המשחק השתפרה, ובסוף העונה המועדון הצליח לסיים במקום ה-16. לאחר ירידתם של ברמינגהאם סיטי ווסט ברומיץ' אלביון, אסטון וילה היה המועדון היחיד מהמידלנדס ששיחק בפרמייר ליג בעונת 2006/2007.
ב-14 ביולי 2006 התרחשה סערה תקשורתית בעקבות פרסום הודעה לתקשורת מאת השחקנים, שבה הם הביעו ביקורת על אליס והבעלות שלו על אסטון וילה.
הסערה התקשורתית הסתיימה כאשר הוכרז ב-19 ביולי על סיום חוזהו של אולירי בהסכמה הדדית.
מספר חודשים לאחר מכן נמכר המועדון לרנדי לרנר, ומרטין אוניל התמנה לתפקיד המאמן.
דייוויד אולירי הוא אחיו של פירס אולירי ששיחק עבור שמרוק רוברס וסלטיק, ושבע פעמים עבור נבחרת אירלנד.
ראיין אולירי, אחיינו, סירב לשחק הנבחרת האירית עד גיל 21, ובמקום זאת בחר לשחק עבור נבחרת סקוטלנד שייצגה את המקום שבו נולד.
אולירי מתגורר בכפר הקטן סיקלינגהול השוכן בסמוך להארוגייט שבצפון יורקשייר.
דייוויד אברקרומבי היה מעצב אופנה אמריקאי שייסד יחד עם שותפו עזרא פיץ' את מותג האופנה האמריקאי אברקרומבי אנד פיץ'.
אברקרומבי נולד בבולטימור שבארצות הברית והתחנך בבתי ספר ממלכתיים בעיר.
לאחר מכן התחיל ללמוד במכללה מקומית בבולטימור, והתמחה בהנדסה אזרחית וטופוגרפיה.
ב-4 ביוני 1892 ייסד את "Abercrombie Co" בדאון טאון של מנהטן שבניו יורק ומכר ציוד ובגדי ספורט.
בשנת 1900 הצטרף אליו עזרא פיץ', לקוח קבוע שלו, והחברה שינתה את שמה לאברקרומבי אנד פיץ'.
ב-1907 לאחר מחלוקת בין אברקרומבי ופיץ' עזב אברקרומבי את החברה, והשאירה בידי פיץ'.
זמן קצר לאחר מכן החנות הפכה לחנות לבגדי נשים ולבסוף לחנות אופנה, ונפתחה החנות הראשונה של המותג בשדרה החמישית במנהטן.
מאז הפך המותג לפופולרי בארצות הברית ובעולם.
ב-25 באפריל 1896 נישא אברקרומבי ללוסי.
המשפחה התגוררה בעיר ניוארק ולאחר מכן עברו להתגורר בברוקלין ולבסוף עברו לאוסינג, כפר במדינת ניו יורק.
דייוויד אבולעפיה היה היסטוריון יהודי-בריטי ופרופסור להיסטוריה של הים התיכון באוניברסיטת קיימברידג'.
נולד בטוויקנהאם, פרבר של לונדון, למשפחה יהודית ספרדית.
את לימודיו עשה בקינגס קולג' באוניברסיטת קיימברידג'.
כתב מספר ספרים אודות ההיסטוריה של אזור הים התיכון וספרו בנושא תורגם לשש שפות.
נפטר ב-24 בינואר 2026. הותיר אחריו אישה, , חוקרת יחסי יהודים-נוצרים בימי הביניים.
דייוויד אוהרה , הוא שחקן קולנוע סקוטי.
השתתף בתפקידים משניים בסרטים "לב אמיץ", "השתולים" ו"מבוקש".
אוהרה נולד בגלאזגו, בנם של מרטה ופטריק אוהרה.
למד "בבית ספר לנאום ולדרמה" ולא סיים את לימודיו בשל חוסר מימון.
שיחק ב-1995 בדרמה התקופתית "לב אמיץ" בתור סטיבן מנהיג לוחמי המחתרת באירלנד שהופך במהלך הסרט לחברו ושומר ראשו של המנהיג הסקוטי האגדי ויליאם וולאס (מל גיבסון).
מגדיר את עצמו בתור "האיש המבוקש ביותר על האי שלי".
שיחק בשתי ההפקות האיריות : "בזכות האם" שם גילם את האסיר הפוליטי פרנק היגינס אשר משתתף בשביתת הרעב הגדולה ב-1981 ב"כלא מאזה" שבצפון אירלנד ו"השדכן" בתור הברמן חסר העקרונות שון.
ב-1996 שיחק את אחד התפקידים הראשיים בדרמת הפשע הטלוויזיונית הבריטית "החשוד העיקרי 5".
ב-1997 שיחק את בילי סייקס האלים בעיבוד הטלוויזיוני של טוני ביל לרומן המפורסם "אוליבר טוויסט" ובתפקיד קטן במותחן הפשע ההוליוודי שובר הקופות "יריב אינטימי".
ב-1999 גילם בהפקה התנכית הבריטית "ישו" את יוחנן המטביל.
בשנת 2000 שיחק בעונה הראשונה של דרמת המשטרה "המחוז" בתור בלש משטרת ניו יורק דני מק'רגור.
ב-2001 שיחק בקומדיית הפשע של ג'ון פאברו "מסודרים" בתור הפושע הסקוטי המכונה "הוולשי".
ב-2002 הופיע בדרמת הפעולה "סטאנדר" בדמותו של אלן הייל חבר בכנופייתו של השוטר הדרום אפריקאי המושחת ושודד הבנקים אנדרה סטאנדר.
ב-2004 השתתף בדרמה ההיסטורית "מלון רואנדה" בתור דייוויד הכתב הסקוטי המגיע כדי לסקר את רצח העם ברואנדה, אל דייוויד מתלווה אחת הצלם הצבאי האמריקאי ג'ק דאגליש (חואקין פיניקס).
ב-2006 התפרסם במותחן הפשע של מרטין סקורסזה "השתולים" בו גילם את פיצי חייל בכיר במאפיה האירית של פרנק קוסטלו (ג'ק ניקולסון), בנוסף גילם את המלך האירי דונקאהד בעיבוד הקולנועי לאגדה "טריסטן ואיזולדה" בהפקתם של טוני ורידלי סקוט.
ב-2008 הופיע בסרט הפעולה המצליח "מבוקש" בתור המתנקש מר אקס המאמין שהוא אביו של גיבור העלילה וסלי אלן גיבסון (ג'יימס מקאבוי).
שיחק גם במותחן הבדיוני הפוסט-אפוקליפטי "יום הדין" בתור מייקל קאריס בעל הדעות הפשיסטיות.
ב-2010 שיחק בעונה הרביעית של הסדרה "שושלת טיודור" בתפקיד האריסטוקרט האנגלי הנרי הווארד, התפרסם בסרט האחרון בסדרת סרטי הארי פוטר "הארי פוטר ואוצרות המוות" בתור אלברט רנקורן לו הארי פוטר (דניאל רדקליף) מתחזה כדי להיכנס אל מנזר הקסם.
הארי פוטר ואוצרות המוות (2010)
Jesus (1999) - סרט טלוויזיה של CBS
דייוויד אוון ראסל הוא במאי קולנוע, מפיק ותסריטאי אמריקאי ממוצא יהודי ואיטלקי.
היה מועמד לשלושה פרסי אוסקר לבמאי הטוב ביותר על סרטיו "פייטר", "אופטימיות היא שם המשחק" ו"חלום אמריקאי".
ראסל נולד בניו יורק סיטי שבארצות הברית, לאב יהודי ולאם קתולית ממוצא איטלקי.
הוא למד מדע המדינה וספרות אנגלית ב"מכללת אמרהסט" שבמסצ'וסטס ובשנת 1981 סיים את לימודיו בהצטיינות.
בשנת 1994 ראסל ביים את סרטו הראשון, הקומדיה העצמאית "להצליף בקוף".
הסרט הפך לפופולרי בקרב חובבי אינדי וזכה בפרס חביב הקהל בפסטיבל סאנדנס ובשני פרסי אינדיפנדנט ספיריט בקטגוריות התסריט הטוב ביותר וסרט הבכורה הטוב ביותר.
שנתיים לאחר מכן כתב וביים את הקומדיה "אני, אשתי ואמי החורגת" בכיכובם של בן סטילר ופטרישה ארקט.
על עבודתו זו היה ראסל מועמד לפרס אינדפנדנט ספיריט בקטגוריות הבמאי הטוב ביותר והתסריט הטוב ביותר.
בעקבות הצלחתן של שתי הקומדיות ביים ראסל את סרטו עתיר התקציב הראשון, דרמת המלחמה הסאטירית "שלושה מלכים" שהתמקדה בארבעה חיילי נחתים אמריקאים הנשלחים למצוא זהב גנוב בזמן מלחמת המפרץ.
הסרט יצא בשנת 1999 וזכה להצלחה ביקורתית גדולה ולרווח של למעלה מ-100 מיליון דולרים ברחבי העולם.
בזמן צילומי הסרט דווח שראסל כמעט ונקלע לתגרה עם כוכב הסרט ג'ורג' קלוני על רקע ביקורת שהעביר לעיני כל על איכויות המשחק שלו, דיווחים אשר אומתו על ידי קלוני כשנה לאחר יציאת הסרט.
ב-2004 יצא לפועל הפרויקט הבא של ראסל, הדרמה הקומית "אני אוהב האקביז" אותה כתב, הפיק וביים.
במהלך צילומי הסרט פרץ ויכוח סוער בין ראסל לשחקנית לילי טומלין על התסריט ועשיית הסרט.
הוויכוח, שהיה בנוכחות שחקני וצוות הפקת הסרט, במהלכה ראסל השליך חפצים לעברה של טומלין, צולם והועלה לרשת.
הסרט קיבל ביקורות מעורבות וזכה להצלחה פחותה בקופות בהשוואה לסרטיו האחרים של ראסל.
באותה שנה הוציא ראסל לאקרנים גם את הסרט הדוקומנטרי שלו "Soldiers Pay", שעסק במלחמת עיראק.
בשנת 2010 הפיק את הסרט דרמת האגרוף הביוגרפית "פייטר", יחד עם דארן ארונופסקי ומארק וולברג, שכיכב גם בסרטיו הקודמים של ראסל "שלושה מלכים" ו"אני אוהב האקביז".
עלילת הסרט מתארת את ניסיונו של המתאגרף האירי-אמריקאי מיקי וורד (אותו גילם וולברג עצמו) לקדם את קריירת האגרוף שלו ולהתנתק מהניהול המשפחתי האדוק של אמו אליס וורד-אקלונד (מליסה לאו) ומאחיו המתאגרף לשעבר דיקי אקלונד (כריסטיאן בייל) המכור לסמים.
הסרט היה רווחי מאוד וזכה להצלחה רבה עם שבע מועמדויות לפרס אוסקר, מתוכן שתי זכיות לשחקני המשנה, בייל ולאו.
ראסל עצמו זכה לביקורות משבחות על בימויו והועמד לפרס אוסקר לבמאי הטוב ביותר ולפרס גלובוס הזהב.
בשנת 2012 הוציא ראסל לאקרנים את הדרמה הקומית המצליחה "אופטימיות היא שם המשחק" בכיכובם של ג'ניפר לורנס, בראדלי קופר ורוברט דה נירו.
הסרט הצליח מאוד עם רווחים של למעלה מ-200 מיליון דולרים ברחבי העולם, זכה לביקורות מהללות והיה מועמד ל-8 פרסי אוסקר, מתוכן זכייה בקטגוריית השחקנית הראשית.
ראסל עצמו זכה בפרס באפט"א לתסריט המעובד הטוב ביותר והיה מועמד לשניים מתוך שמונת פרסי האוסקר: פרס התסריט המעובד הטוב ביותר ושוב פרס הבמאי הטוב ביותר.
ב-2013 ביים ראסל את דרמת הפשע הקומית "חלום אמריקאי".
בסרט זה איחד ראסל את כוכבי הלהיטים שלו כריסטיאן בייל ואיימי אדמס מ"פייטר" ואת ג'ניפר לורנס ובראדלי קופר מ"אופטימיות היא שם המשחק".
הסרט זכה לביקורות מהללות וכן זכה בשלושה פרסי גלובוס זהב: פרס הסרט הקומי/מוזיקלי הטוב ביותר ושני פרסים נוספים על משחקן של כוכבות הסרט אדמס ולורנס.
בשנת 2014 היה הסרט מועמד ב-10 קטגוריות בטקס האוסקר, ראסל היה מועמד בפעם השלישית והשנייה ברציפות לפרס הבמאי הטוב ביותר.
ראסל היה מועמד גם בקטגוריית פרס אוסקר לתסריט המקורי הטוב ביותר על התסריט שכתב ביחד עם אריק וורן סינגר, תסריט שהתבסס על מבצע אמיתי של ה-FBI לקראת סוף שנות ה-70 (Abscam).
ראסל זכה ביחד עם סינגר ב-2014 בפרס באפט"א לתסריט המקורי הטוב ביותר.
אני, אשתי ואמי החורגת (1996)
דייוויד אייבס הוא מחזאי אמריקאי בן זמננו.
יליד דרום שיקגו, אייבס למד באוניברסיטת נורת'ווסטרן ולאחר מספר שנות הפסקה, בית הספר לדרמה של אוניברסיטת ייל, שם הוא קיבל תואר שני במחזאות.
בהפסקה שלקח בין לימודיו בנורת'ווסטרן ללימודיו בייל הוא עבד במשך שלוש שנים כעורכו של כתב העת פוריין אפיירס.
באמצע שנות התשעים הוא כתב בSpy Magazine.
הוא כתב מפעם לפעם קטעים הומוריסטיים בניו יורק טיימס מגזין, הניו יורקר ופרסומים נוספים.
באותה העת מגזין מגזין ניו יורק בחר בו לאחד מ"מאה הניו יורקים החכמים ביותר".
ספר המחזות הפופולריים ביותר של אייבס הוא All in the Timing, שצמח מתוך ערב קומדיות בנות מערכה אחת שראשיתו בתיאטרון Primary Stages ב-1993, ועבר אחר-כך לתיאטרון ג'ון האוסמן הגדול יותר והציג 606 פעמים.
ההפקה זיכתה אותו בפרס המבקרים על שם ג'ון גלזנר למחזאות.
רוב מחזותיו הקצרים כלולים באנתולוגיות All in the Timing ו-Time Flies.
מחזותיו הארוכים שנכתבו עד לשנת 2005 אסופים ב-Polish Joke And Other Plays.
שם הספר "בדיחה פולנית", מרמז לרקע הפולני-אמריקאי של אייבס.
הוא גם מחברו של המחזה בין המערכה האחת Ancient History, שמתעד סיומו של קשר חברותי בין יהודי לקתולי באופן קומי ושנון.
ב-2006 הוא פרסם תרגום חדש לפארסה הקלאסית של ז'ורז' פדו "יתוש בראש", שהציגה לראשונה בשיקגו.
התרגום זכה בפרס ג'וזף ג'פרסון ("ג'ף") לעיבוד.
ב-2008 הועלו שני מחזות פרי עטו בניו יורק.
האחד הוא עיבוד יצירתו של מארק טוויין Is He Dead?
האחר, "ירושלים החדשה", עוסק בהחרמתו של ברוך שפינוזה.
"ירושלים החדשה" זכה בפרס הול-וורינר.
Venus in Fur הועלה לראשונה בתיאטרון אוף ברודוויי Classic Stage Company בניו יורק ב-2010 בכיכובם של נינה אריאנדה וווס בנטלי.
ב-2010 תרגם אייבס את מחזהו של פייר קורניי "השקרן" עבור The Shakespeare Theatre Company בוושינגטון די.
סי., וזכה עליו בפרס צ'ארלס מקארתור למחזה חדש מצטיין בטקס פרסי הלן האייס בוושינגטון בשנה שלאחר מכן.
תרגומו ל"המיזנתרופ" של מולייר הוצג לראשונה ב-Classic Stage Company בניו יורק ונשא את הכותר "בית הספר לשקרים" (The School For Lies).
ב-2011 הוא גם תרגם את מחזהו של ז'אן פרנסואה רנארד "Le Legataire universel" שהפרימיירה שלו הייתה ב-"Le Legataire universel" בוושינגטון די.
בסתיו 2011, הייתה הצגת הבכורה של Venus in Fur בתיאטרון Manhattan Theatre Club בברודוויי בכיכובה של נינה אריאנדה ששבה לדמות אותה היא גילמה ב-Classic Stage Company ויו דנסי שיחק את הדמות שבנטלי גילם לראשונה.
וולטר בובי ביים שוב את המחזה.
ההצגה זכתה לביקורות חיוביות ובפברואר 2011, עברה להציג בתיאטרון Lyceum Theatre, כשאריאנדה ודנסי המשיכו בתפקידיהם.
בסתיו 2021 סטיבן סונדהיים חשף כי השניים עובדים יחד על מחזמר חדש בשם Square One.
דייוויד אויטוקונבו אוילאו הוא שחקן ובמאי קולנוע אנגלי, מועמד שלושה פרסי גלובוס הזהב ושתי מועמדויות לפרס אמי.
התפרסם בזכות הופעותיו בסרטים "כוכב הקופים: המרד", "ג'ק ריצ'ר", "המשרת" ו"סלמה".
אוילאו נולד בעיר אוקספורד, אוקספורדשייר, אנגליה להורים מהגרים מניגריה.
בגיל שש, עבר עם משפחתו ללאגוס, ניגריה, שם עבד אביו סטיבן בחברת התעופה הלאומית ואימו בחברת רכבות.
דייוויד למד בפנימייה "בסגנון צבאי" בזמן שגדל בלגוס, ניגריה.
הם חזרו ללונדון כאשר אוילאו היה בן ארבע עשרה, והם והתיישבו באיזלינגטון, לונדון.
בזמן שנרשם ללימודי תיאטרון במכללת "City and Islington" המורה שלו הציע לו להיות שחקן.
אוילאו נרשם במשך שנה לקורס במשחק באקדמיה למוזיקה ולאמנויות הדרמה של לונדון (LAMDA).
הוא סיים את לימודיו בשנת 1998. הוא העביר את זמנו גם בתיאטרון הנוער הלאומי בלונדון.
אוילאו החל את דרכו כשחקן בסדרת הדרמה הבריטית "ספוקס" בתפקיד הסוכן החשאי דני האנטר.
התגלה לראשונה כשחקן קולנועי בשנת 2006 בעיבוד הקולנועי של קנת בראנה למחזה "כטוב בעיניכם" בתפקיד אורלנדו די-בוא ובדרמה "המלך האחרון של סקוטלנד".
בשנת 2007 הופיע בסדרת הדרמה "חמישה ימים" וכשנה לאחר מכן שיחק בסרט משרת.
ב-2011 השתתף אוילאו בסרט המדע בדיוני המצליח "כוכב הקופים: המרד" בתור סטיבן ג'ייקובס הבוס של המדען ויל רודמן (ג'יימס פרנקו).
ב-2013 שיחק אוילאו בדרמה ההיסטורית "המשרת" בתפקיד לואיס בנו הבכור של משרת הבית הלבן ססיל גיינס (פורסט ויטאקר).
בשנת 2014 הופיע אוילאו בתפקיד מרטין לותר קינג בדרמה ההיסטורית המוערכת בהפקת אופרה וינפרי "סלמה", על משחקו בסרט הועמד לפרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר.
באותה שנה השתתף אוילאו גם בדרמת הפשע "שנה קשוחה מאוד" ובסרט החלל של כריסטופר נולאן "בין כוכבים".
בשנת 2023 שיחק בתפקיד הראשי באס ריבס, במיני סדרה בשם זה.
על תפקיד זה קיבל מועמדות לפרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר במיני-סדרה או בסרט טלוויזיה.
באוקטובר 2023, אוילאו, יחד עם שחקנים, קומיקאים ומנהלי בידור מהוליווד חתמו על מכתב פתוח לנשיא ביידן.
הוא נשוי לשחקנית ג'סיקה אוילאו, שאיתה יש לו ארבעה ילדים.
הם גרים בלוס אנג'לס, קליפורניה.
אוילאו הוא בעל אזרחות כפולה, הוא ואשתו הפכו לאזרחים אמריקאים ב-20 ביולי 2016. על כך הצהיר, "עשיתי סרט בשם סלמה...
ושסרט זה מתמקד בזכויות הצבעה ואני גר כאן כמעט 10 שנים וכדי להסתובב ולעשות סרט על זכויות הצבעה ואומר לאנשים להצביע, ואתה לא יכול להצביע בעצמך זה קצת צבוע.
החלטתי שהגיע הזמן לעשות את זה ואין זמן טוב יותר מעכשיו."
+שנהסרטתפקידהערות2001Dog Eat Dogסי.ג'יי2005אפקט הרעםפייןהכלה של החבר שליגרהאםמחיר הבגידהשוטר2006כטוב בעיניכםאורלנדו דה בויסהמלך האחרון של סקוטלנדד"ר ג'ונג'ו2008Who Do You Love?מאדי ווטרס2009זעםהומאר2011כוכב הקופים: המרדסטיבן ג'ייקובסהעזרההכומר גרין96 דקותדווין2012זנבות אדומיםג'ו ליטלהעיתונאייארדליMiddle of Nowhereבריאןמועמדויות:
פרס אינדפנדנט ספיריט לשחקן המשנה הטוב ביותרלינקולןאירה קלארקג'ק ריצ'ראלכס רודין2013המשרתלואיס גיינס2014זמירפיטר סנודןמועמדויות:
פרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר - מיני-סדרה או סרט טלוויזיה
פרס סטלייט לשחקן הטוב ביותר - מיני-סדרה או סרט טלוויזיהבין כוכביםמנהל בית ספרDefaultאטלססלמהמרטין לותר קינגמועמדויות:
פרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר - סרט דרמה
פרסי איגוד מבקרי הקולנוע האמריקאי לשחקן הטוב ביותר
פרס אינדפנדנט ספיריט לשחקן הראשי הטוב ביותר
+שנהסדרהתפקידהערות1998מייזי רייןסוני מקדונלדפרק: "Food of Love"2004-2002ספוקסדני האנטר26 פרקים2005בחלוף השניםפטריק2 פרקים2006לירות בשליחג'וזף פסקלסרט טלוויזיה של BBC Twoמאיואדי ברטוןפרק: "Episode #1.8"2007חמישה ימיםמאט וולינגס4 פרקים2008צימוק בשמשג'וזף אסאגיסרט טלוויזיה של ABCThe Passionיוסף הרמתיפרק: "Episode #1.4"סוכנות הבלשיות מספר 1קרמלין בוסאנגפרק: "The No.
מועמד פרס בחירת מבקרי הטלוויזיה לשחקן הטוב ביותר במיני סדרה או בסרט טלוויזיה (2024)
מועמד פרס גילדת שחקני המסך לשחקן הטוב ביותר במיני-סדרה או בסרט טלוויזיה (אנ') (2024)2023–הווהסילוהולסטוןתפקיד ראשי; 10 פרקים2025גבינה ממשלתית (אנ')המפטון צ'אמברסתפקיד ראשי; 9 פרקים
דייוויד אוליבר הוא אתלט אמריקאי, הוא אלוף העולם (מוסקבה 2013) ובעל מדליית ארד אולימפית (בייג'ינג 2008), שיאן ארצות הברית בעבר, 5 פעמים אלוף ארצות הברית (2008, 2010, 2011, 2015 ובאולם: 2008) ושיאו האישי מדרג אותו חמישי בכל הזמנים בריצת 110 מטר משוכות.
אמו, ברנדה צ'מבר, הייתה אצנית בריצת 400 מטר משוכות.
באליפות העולם שנערכה באוסקה יפן בשנת 2007 סיים אוליבר במקום 12 בריצת 110 מטר משוכות בתוצאה של 13.42 שניות.
באולימפיאדת בייג'ינג (2008) זכה אוליבר במדליית ארד בריצת 110 מטר משוכות בתוצאה של 13.18 שניות, אחרי דאירון רובלס מקובה (12.93 שניות) ודייוויד פיין בן ארצו (13.17 שניות).
בסיבוב השני של התחרות הוא קבע את התוצאה המהירה בסיבוב זה (13.16 שניות).
באליפות העולם באתלטיקה באולם שנערכה בדוחא קטר במרץ 2010 זכה אוליבר במדליית ארד בריצת 60 מטר משוכות בתוצאה של 7.44 שניות, אחרי דאירון רובלס שקבע שיא אליפות חדש של 7.34 שניות, וטרנס טרמל שהשווה את השיא האמריקאי (7.36 שניות).
בתחרות שנערכה בפריז, צרפת ב-16 ביולי אותה שנה קבע אוליבר בריצת 110 מטר משוכות שיא ארצות הברית חדש של 12.89 שניות, באותה העת התוצאה השלישית בטיבה בכל הזמנים.
בתחרות שנערכה באולם בשטוטגרט גרמניה ב-5 בפברואר 2011 קבע אוליבר בריצת 60 מטר משוכות שיא אישי חדש של 7.37 שניות, מאית השנייה איטי משיא ארצות הברית ובאותה העת התוצאה השישית בטיבה בכל הזמנים.
באליפות העולם שנערכה בטגו קוריאה הדרומית בסוף אוגוסט אותה שנה סיים אוליבר במקום רביעי בריצת 110 מטר משוכות בתוצאה של 13.44 שניות, בתוצאה זהה לזו של אנדי טרנר מבריטניה שזכה במדליית הארד.
באליפות העולם שנערכה במוסקבה רוסיה בשנת 2013 זכה אוליבר במדליית זהב בריצת 110 מטר משוכות בתוצאה של 13.00 שניות, לפני ריאן וילסון בן ארצו (13.13 שניות) וסרגיי שובנקוב מרוסיה (13.24 שניות).
במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו בטורונטו, קנדה ביולי 2015 זכה אוליבר במדליית זהב בריצת 110 מטר משוכות בתוצאה של 13.07 שניות, לני מייקל תומאס מטרינידד וטובגו (13.17 שניות) ושיין בראת'ווייט מברבדוס (13.21 שניות).
דייוויד ניי אדי הוא כדורגלן גנאי המשחק בעמדת המגן שמאלי.
דייוויד אדי נולד באקרה שבגאנה ומגיל צעיר שיחק במועדונים מקומיים בגאנה, כשאת קריירת הבוגרים שלו התחיל בקבוצות מן הליגה המקומית בגאנה.
בקיץ 2008, ביצע אדי את המעבר הראשון שלו לאירופה כשהצטרף לליגה הדנית וחתם בקבוצת ראנס.
ב-19 באוקטובר 2008, ערך אדי את הופעת הבכורה שלו במדי ראנס כשרשם שבע דקות כמחליף.
בהמשך העונה, נמנה אדי עם סגל ראנס לליגה האירופית וב-2 ביולי 2009, ערך את הופעת הבכורה שלו במסגרת מוקדמות הליגה האירופית במשחק נגד לינפילד הצפון אירית.
ב-1 בפברואר 2010, חתם אדי לשלוש שנים וחצי בפורטו ששילמה עבורו 800 אלף אירו.
ב-14 באפריל 2010, רשם אדי את הופעת הבכורה שלו במדי פורטו בניצחון 4-0 על ריו אבה.
ביולי 2010 הושאל אדי לעונה אחת לאקדמיקה דה קוימברה.
לאחר שסיים את עונת ההשאלה באקדמיקה, במהלכה ערך 20 הופעות ליגה בהן כבש שני שערים הושאל אדי בשנית אך הפעם לפאנטוליקוס מהליגה היוונית.
בסיום עונת ההשאלה בפאנטוליקוס, ועם תום חוזהו בפורטו סיים אדי את דרכו בקבוצה וב-30 בספטמבר 2012, חתם לשנתיים בוויטוריה דה גימארייש.
במהלך תקופתו בוויטוריה דה גימארייש, סייע אדי לקבוצה לזכות בגביע הפורטוגזי לשנת 2012/13 ואף רשם ארבע הופעות יחד עם הקבוצה בשלב הבתים של הליגה האירופית.
ב-אוגוסט 2014, חתם אדי לשנתיים בואסלנד-בוורן מליגת העל הבלגית.
במהלך עונה אחת ערך אדי 30 הופעות במדי בוורן ולאחר מכן הגיע לסיכום עם הקבוצה על שחרורו.
ב-23 בינואר 2016, נחת אדי בישראל והגיע להתרשמות בבני סכנין.
לאחר תקופה קצרה, החליט אדי שלא להמתין להחלטת סכנין לגביו ועזב את אימוני הקבוצה.
אדי נמנה עם סגל נבחרת גאנה ולזכותו 21 הופעות במדי החתולים-השחורים.
דייוויד אורטיז (בספרדית: David Ortiz, ידוע בכינויו Big Papi; נולד ב-18 בנובמבר 1975) הוא שחקן בייסבול לשעבר אמריקאי-דומיניקני ששיחק בקבוצות מינסוטה טווינס ובוסטון רד סוקס מליגת ה-MLB.
אורטיז נבחר 10 פעמים למשחק האולסטאר של ה-MLB, זכה עם בוסטון רד סוקס שלוש פעמים בוורלד סיריס, נבחר ל-MVP של הוורלד סיריס ב-2013, והוא חבר במועדון חובטי 500 הום ראנס.
ב-2022 נבחר להיכל התהילה של הבייסבול.
אורטיז נולד בסנטו דומינגו שברפובליקה הדומיניקנית.
ב-1992 חתם על חוזה בקבוצת הבייסבול האמריקאית סיאטל מארינרס ושיחק בקבוצת המשנה שלה.
ב-1996 עבר למינסוטה טווינס ורשם את הופעת הבכורה שלו בליגת הבייסבול הבכירה בספטמבר 1997. הוא שוחרר ממינסוטה לאחר שש עונות בהן השיג במצטבר 58 הום ראנס, 238 RBIs (נקודות שהושגו מחבטות) ב-455 משחקים.
בתחילת 2003 הצטרף לקבוצת בוסטון רד סוקס ושיחק בעמדת החובט הייעודי (Designated hitter) ובעמדת הבסיס הראשון, בבוסטון זכה לכינוי "ביג פאפי".
הוא סיים את העונה עם 31 הום ראנס ו-101 RBIs, בוסטון הודחה בגמר האמריקן ליג על ידי ניו יורק יאנקיז.
ב-2004 היה שחקן מפתח ברד סוקס שזכתה בוורלד סיריס לראשונה לאחר 86 שנים.
אורטיז השיג בעונה זו 41 הום ראנס, 139 RBIs וממוצע חבטות של 0.301. הוא נבחר במהלך העונה לראשונה למשחק האולסטאר של הליגה.
בעונת 2005 סיים שני בבחירה ל-MVP של האמריקן ליג וב-2006 סיים שלישי.
בעונת 2007 זכה עם הרד סוקס באליפות נוספת לאחר ניצחון בוורלד סיריס על קולורדו רוקיס.
בעונת 2013 הוביל את הרד סוקס לזכייה שלישית ב-10 שנים בוורלד סיריס וזכה בתואר MVP של הסדרה.
לפני עונת 2016 הודיע כי תהיה זו עונתו האחרונה בליגה.
את העונה סיים עם 38 הום ראנס ו-127 RBIs (מקום ראשון בליגה).
ביוני 2019 נפצע באורח קשה מירי בגבו בידי מתנקש, אך החלים.
דייהטסו ליזה (ביפנית: ダイハツ・リーザ) היא מכונית סופרמיני, 2 דלתות מתוצרת יצרנית הרכב היפנית דייהטסו, אשר יוצרה בין השנים 1986–1993.
בנוסף יוצרה גרסת קבריולה של הדגם.
ביפן הרכב עמד בקטגוריה של צורכי מס מופחתים (ביפן), כמו דגם הסוזוקי קפוצ'ינו.
(אורך הרכב היה 3,295 מ"מ בדיוק כמו דגם הסוזוקי קפוצ'ינו).
ביפן הוגדר הדייהטסו ליזה כשייך לסדרת ה-Kei car (מכוניות נוסעים קטנות).
גרסת Spider (L111SK) (קבריולה - 2 מושבים, מגדש טורבו)
דייוויד איגה הוא פוליטיקאי אמריקאי מהמפלגה הדמוקרטית.
איגה היה המושל השמיני של הוואי.
בין השנים 1995–2014 היה איגה חבר בסנאט של הוואי.
בבחירות 2014 בארצות הברית נבחר איגה למושל הוואי.
איגה נולד ב-15 בינואר 1957, כבן החמישי מתוך שש לטוקיו וצורו איגה, צאצאים למהגרים מיפן.
איגה גדל בעיר פרל סיטי.
אביו של איגה נלחם במלחמת העולם השנייה, הוא קיבל כאות הוקרה את כוכב הארד ואת לב הארגמן לאחר המלחמה החל אביו לעבוד כעובד פלדה, אמו של איגה עבדה כאחות.
איגה למד בבתי הספר הציבורים של פרל סיטי - בית הספר היסודי של פרל סיטי, חטיבת הביניים היילנדס ותיכון פרל סיטי.
אף על פי שהתקבל ל-MIT איגה למד באוניברסיטת הוואי וסיים בה תואר בוגר אוניברסיטה בהנדסת חשמל.
באוניברסיטת הוואי, פגש איגה את אשתו לעתיד, דון.
לזוג שלושה ילדים: לורן, איימי ומת'יו.
איגה החל את דרכו הפוליטית בבית הנבחרים של הוואי.
מושל הוואי באותה תקופה, ג'ורג' אריושי, מינה את איגה לחבר בבית הנבחרים לאחר שאחד מחברי בית הנבחרים פרש במטרה להתמודד על משרת ראש עיריית הונולולו.
בשנת 1995 נבחר איגה לסנאט של הוואי, הוא כיהן בסנאט של הוואי עד שנת 2014 אז מונה למושל הוואי.
במהלך כהונתו בסנאט כיהן איגה כיושב ראש בתשע ועדות שונות.
כמחוקק, הוא עסק במדינויות מידע וטלקומוניקציה.
בחירות לסנט של הוואי - 2012
איגה ניצח בבחירות לסנט של הוואי שנערכו בשנת 2012 לאחר שניצח את המועמד הרפובליקני וחייל בחיל האוויר של ארצות הברית לשעבר מייק גרסו.
גרסו היה הראשון שהתמודד בבחירות נגד איגה מאז 1998. איגה זכה ב-79.26 אחוז מהקולות (14,156 קולות) וגרסו זכה ב-20.74 אחוז מהקולות (3,705 קולות).
בחירות למושלות הוואי - 2014
בבחירות המקדימות של המפלגה הדמוקרטית התמודד איגה מול ניל אברקרומבי, המושל המכהן של הוואי.
אף על פי שהוא לא היה המועמד המוביל איגה ניצח.
איגה קיבל 67.35 אחוז מהקולות (157,050 קולות), אברקרומבי קיבל 31.52 אחוז מהקולות (73,507 קולות), מועמד אחר קיבל את הקולות הנותרים.
זו הייתה הפעם הראשונה בהיסטוריה שמושל מכהן של הוואי מפסיד בבחירות המקדימות.
בבחירות למושלות הוואי התמודד איגה מול דיוק איונה, המועמד הרפובליקני, מופי האנמן, מועמד עצמאי ומועמד מהמפלגה הליברטריאנית.
איגה ניצח בבחירות עם 49.45 אחוז מהקולות (181,106 קולות), איונה קיבל 37.08 אחוז מהקולות (135,775 קולות) והאנמן קיבל 11.72 אחוז מהקולות (42,934 קולות) יתר הקולות הלכו למועמד הליברטריאני.
איגה הושבע כמושל השמיני של מדינת הוואי ב-1 בדצמבר 2014. סגן המושל שלו הוא שאן צוצהוי.
איגה הוא הצאצא היפני השני שכיהן כמושל הוואי.
נושא השבועה של איגה היה "מוקירים את העבר, מתכננים את יום המחר".
דייוויד אברמסון הוא שחיין יהודי-אמריקאי בעבר, אלוף ושיאן המכביה השישית (השישית 1961).
שיאן ה-NCAA במשחה ל-500 יארד חופשי ואלוף המכללות במשחה ל-440 יארד חופשי בפעם האחרונה שמשחה זה התקיים.
אברמסון מומחה ברפואת עיניים אונקולוגית ומנהל המחלקה ב-Memorial Sloan Kettering Cancer Center (MSK or MSKCC), שבניו יורק, המחלקה היחידה מסוגה בארצות הברית.
אברמסון נולד וגדל במנהטן, בנם השני של ג'ק ורות' אברמסון.
הוא גדל במשפחה של שחיינים.
אביו ג'ק, היה חבר בוועד האולימפי האמריקאי ומנהל המבחנים האמריקאים בשחייה, קפיצה למים וכדורמים לאולימפיאדת טוקיו (1964).
שני אחיו, הבכור אלן והצעיר ריצ'רד, היו שחיינים מצטיינים.
בתחרויות השחייה של המכביה השישית שנערכו בספטמבר 1961 זכה אברמסון ב-3 מדליות זהב, במשחה ל-400 מטר חuפשי בשיא מכביה חדש של 4:33.0 דקות, לפני דייוויד קרצקי מארצות הברית (4:49.5 דקות) וג.
בשנת 1965 סיים את לימודיו באוניברסיטת הווארד.
בשנת 1993 נבחר אברמסון להיכל התהילה של אוניברסיטת הרווארד.
דייהטסו בי היא מכונית מיקרו, עשויה מפיברגלס, 2 דלתות, 4 מושבים, בתצורת תלת אופן מתוצרת יצרנית הרכב היפנית דייהטסו, אשר יוצרה בין השנים 1951–1958. יוצרו כ־90 יחידות, ולפי גרסה אחרת יוצרו 300 יחידות.
מנוע הדגם היה מנוע שנלקח מחברת פיאט, 2 צילינדרים, 540 סמ"ק.
אורך הדגם היה פחות מ-3,000 מילימטרים.
פירוש המילה בי (Bee), מאנגלית: "דבורה".
רואן דייוויד אוקס הוא שחקן קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון אנגלי, הידוע מהופעותיו בסדרות הטלוויזיה "עמודי תבל", "הבורג'ס" ו"מלכה לבנה".
אוקס נולד בפורדינגברידג' בהמפשייר שבאנגליה.
אביו הוא כומר (קאנון) בכנסייה האנגליקנית.
הוא למד בבית הספר בישוף וורדסוורת' בסולסברי שבווילטשייר, ועסק במשחק בתיאטרון לנוער בסולסברי פלייהאוס.
אוקס סיים תואר בספרות אנגלית באוניברסיטת מנצ'סטר.
בין השנים 2005 ל-2007 למד בבית הספר למשחק של תיאטרון בריסטול אולד ויק.
ב-2010 גילם אוקס את ויליאם הנלי הנבל במיני-סדרה "עמודי תבל" בהפקת חברת ההפקה של רידלי סקוט.
אוקס השתתף בטקס חלוקת פרסי רומי בווינה שנערך 2011 יחד עם דונלד סאת'רלנד ונטליה וורנר.
ב-2011 לוהק אוקס לסדרה הטלוויזיה "הבורג'ס" ששודרה בערוץ שואוטיים.
הוא גילם את חואן בורג'ה לצדו של ג'רמי איירונס.
במהלך צילומי העונה השנייה השתתף אוקס בתפקיד קמע ב"עולם ללא סוף", סדרת ההמשך של "עמודי תבל".
אוקס המשיך להופיע בטלוויזיה בדמות ג'ורג' פלנטג'נט, דוכס קלרנס בסדרה "מלכה לבנה" של BBC One ו-Starz.
כדי לשנות כיוון בתפקידים ששיחק (הילד הרע בדרמות תקופתיות) גילם אוקס את מר דארסי בהפקה בימתית של הרומן "גאווה ודעה קדומה" שהוצג בתיאטרון הפתוח בריג'נטס פארק.
הוא המשיך להופיע על הבמה בדמות כריסטופר מרלו במחזה "שייקספיר מאוהב" בתיאטרון נואל קאוורד.
ב-2015 השתתף אוקס בתפקיד אורח בעונה השלישית של "אנדוור" עם שון אוונס, ובסדרה "The Living and the Dead" של ה-BBC יחד עם קולין מורגן.
ב-2016 לוהק אוקס לתפקיד הנסיך ארנסט, אחיו של הנסיך אלברט שהיה בעלה של המלכה ויקטוריה, בסדרת הדרמה של ITV "ויקטוריה".
אוקס חזר לשחק עם טום יוז (הנסיך אלברט) שהיה שותפו לסדרה "טריניטי", ועם רופוס סוול (לורד מלבורן) שהופיע איתו במיני-סדרה "עמודי תבל".
העונה השנייה של הסדרה "ויקטוריה" שודרה בסוף ב-2017 ובה המשיך אוקס לגלם את הנסיך ארנסט.
עוד ב-2017 הופיע אוקס בעיבוד קולנועי לרומן "La pell freda" של הסופר הקטלני אלברט סנצ'ז פינול (Albert Sánchez Piñol) בבימויו של קסבייה ז'ן (Xavier Gens) בכיכובם של ריי סטיבנסון ואאורה גרידו.
אוקס כיכב בהפקה בווסט אנד של המחזה "Venus in Fur" מאת דייוויד אייבס בתיאטרון היימרקט לצדה של נטלי דורמר.
אוקס מנגן בקלרינט ובקלרינט בס, והוא זמר עם קול בס.
הוא חובב נלהב של מוזיקה עממית ותומך בלהקת הפולק Sheelanagig מבריסטול.
שנה פרויקט שם באנגלית תפקיד הערות 2012 אמת או חובה Truth or Die ג'סטין שם הפצה בבריטניה "Truth or Dare" 100Dniowk@ דייוויד פוטר סרט קולנוע פולני 2013 Love By Design אדריאן עם ג'יין סימור ואוליביה האלינן Goblin?
הארי סרט קצר יחד עם הולידיי גריינג'ר Who Shall I Play With Now?
גרגורי הקרנת בכורה ב-29 ביוני 2013 בפסטיבל סרטים קצרים בווימבלדון 2014 Sins of a Father מרטין גרסה מחודשת לסרט "Shuttlecock" משנת 1991 2017 Cold Skin חבר עיבוד לרומן לצדו של ריי סטיבנסון 2019 The Garden of Evening Mists פרדריק גמאל
2008: בעיבוד לרומן "A Dance to the Music of Time" בתפקיד צ'ארלס סטרינגהאם (רדיו 4)
2017: "Foiled" בתפקיד ריצ'י (רדיו ויילס של ה-BBC) - מאת דייוויד צ'ארלס ובת' גרנתהאם.
דייהטסו טאפט הוא רכב שטח קטן, הנעה 4x4, מתוצרת יצרנית הרכב היפנית, דייהטסו, אשר יוצר בין השנים 1974–1984.
מספר המושבים שתוכננו בדגמי "דייהטסו טאפט": 4 ו-6.
"F25", יוצר משנת 1979 - אופציונלי: דגם דה-לוקס, תמסורת - 5 מהירויות
"F55", יוצר משנת 1979 - אופציונלי: דגם דה-לוקס, תמסורת - 5 מהירויות
"F60", יוצר משנת 1983 - מנוע דיזל 2.8 ליטר, אופציונלי: דגם דה-לוקס, תמסורת - 5 מהירויות
"F65", יוצר משנת 1983 - מנוע דיזל 2.8 ליטר, אופציונלי: דגם דה-לוקס, תמסורת - 5 מהירויות
דייהטסו וייק הוא מיקרוואן ("Microvan" ) מקטגורית "Kei car" , מתוצרת יצרנית הרכב היפנית דייהטסו אשר מיוצר משנת 2014 ועד היום.
דלתות אחוריות - דלתות הזזה
דייהטסו טנטו אקס הוא מיקרוואן ("Microvan" ) מקטגורית "Kei car" , 5 דלתות הצ'בק, מתוצרת יצרנית הרכב היפנית דייהטסו אשר יוצר בין השנים 2009–2014.
יצרנית הרכב היפנית "סובארו" ייצרה בין השנים 2010–2015 דגם זהה אשר היה קרוי "Subaru Lucra".
דייהטסו טנטו הוא מיניוואן המוגדר מיקרוואן ("Microvan" ) מתוצרת יצרנית הרכב היפנית דייהטסו, אשר מיוצר משנת 2003 ועד היום.
באוקטובר 2005 הוצג בתערוכת המכוניות הבינלאומית בטוקיו דגם חשמלי הקרוי "FCHV".
המנוע בעל הספק של 30 קילו-ואט, והסוללה מוקמה מתחת למושבים.
מסדרת "מכוניות קיי" ("Kei car" ).
בדגמי "דור שני" ו"דור שלישי" - דלתות הזזה אחוריות.
דור שלישי - מיוצר משנת 2013 ועד היום.
דייוויד אייגנברג הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי המוכר מתפקידו כסטיב בריידי בסדרה "סקס והעיר הגדולה" של רשת HBO, ומתפקידו כלוטננט כריסטופר הרמן בסדרת הטלוויזיה "שיקגו FIRE" של רשת NBC.
אייגנברג נולד במנהאסט, ניו יורק, בלונג איילנד, ומגיל 4 גדל בנייפרוויל אילינוי למשפחה בת שישה ילדים כשהוא הבן היחיד.
אביו של אייגנברג היה יהודי, אך הוא גדל בדת האפיסקופלית של אמו.
בגיל 12 שיחק את תפקידו הראשון בהפקה קהילתית ליצירה "Happy Birthday, Wanda June" של קורט וונגוט.
לאחר שסיים את לימודיו בתיכון בשנת 1982 התגייס אייגנברג לחיל הנחתים של ארצות הברית, שם שירת במשך שלוש שנים (1986–1982), ושוחרר בדרגת טוראי ראשון.
ההופעה הראשונה של אייגנברג בברודוויי הייתה כשהוא שיחק בקאסט המקורי של המחזה "שש דרגות לקירבה" בשנים 1990–1992. בשנת 2003 הוא חזר להופיע בברודוויי כאשר הופיע במחזה זוכה פרס הטוני "Take me out".
החל משנת 2012 אייגנברג משחק בתפקיד ראשי בסדרה "שיקגו FIRE" בה הוא מגלם את לוחם האש כריסטופר הרמן.
במסגרת תפקידו כהרמן, אייגנברג גם שיחק בתפקידים משניים עד אורחים בסדרות הבת של "שיקגו FIRE": "שיקגו PD", "שיקגו MED", "שיקגו JUSTICE".
לאורך הסדרה, דמותו של אייגנברג קיבלה קידומים רבים, כאשר בתחילת הסדרה הוא היה רק לוחם אש פשוט, ולאחר מכן היה להב שפיקד על כבאית 51, והחל מעונה 13 הוא קפטן הרמן, השני בפיקוד בתחנה 51.
ב-9 בדצמבר 2021 עלתה לאוויר סדרת הספין אוף ל"סקס והעיר הגדולה", "פשוט ככה" בה חוזר אייגנברג על תפקידו כסטיב בריידי.
ב-22 ביוני 2023 יצאה לסדרה עונה שנייה.
1989 - התעוררות גסה, בתפקיד לורנס
1990 - משפחת קוסבי, בתפקיד תיאו
1993 - Daybreak, בתפקיד באקי
1996 - רצח מאדום לשחור, בתפקיד אלכס רובי
1997 - הפרקליטים, בתפקיד הארווי וולק
1999 - Coming Soon, בתפקיד אנדי
1999 - כוח מיוחד, בתפקיד ניק
2002 - נבואות איש העש, בתפקיד אד פליישמן
1999-2004 - סקס והעיר הגדולה, בתפקיד סטיב בריידי
2004 - גארפילד הסרט, בתפקיד נורמל
2004 - The Jury, בתפקיד גורדון פריור
2004 - ללא עקבות, בתפקיד טדי קוטה
2005 - המשפט של איימי, בתפקיד ג'רי למברט
2005 - הלוחשת לרוחות, בתפקיד האנק דייל
2006 - CSI, בתפקיד גאווין מקגיל
2007 - Close to Home, בתפקיד גרג פולסון
2007 - מונק, בתפקיד טים היידן
2008 - סקס והעיר הגדולה, בתפקיד סטיב בריידי
2008 - NCIS, בתפקיד טד בנקסטון
2009 - ER, בתפקיד הבלש טרנט מלורי
2010 - מחשבות פליליות, בתפקיד הסוכן ראסל גולדמן
2011 - מרפאה פרטית, בתפקיד פרנק
2011 - קאסל, בתפקיד פיטר קונלי
2012 - חוק וסדר: מדור מיוחד, בתפקיד ד"ר האל ברייטמן
2016 - Boyband, בתפקיד אלפונסו פיציסימונים
2012–הווה - שיקגו FIRE, בתפקיד כריסטופר הרמן
2014–הווה - שיקגו PD, בתפקיד כריסטופר הרמן, תפקיד אורח
2015–הווה - שיקגו MED, בתפקיד כריסטופר הרמן, תפקיד אורח
2017 – שיקגו JUSTICE - כריסטופר הרמן, תפקיד אורח
2021–הווה - פשוט ככה, בתפקיד: סטיב בריידי
דייהטסו דלתא הם מגוון דגמים הכוללים: משאיות קלות ובינוניות (2–3.5 טון), טנדרים, ומסחריות מתוצרת יצרנית הרכב היפנית דייהטסו אשר יוצרו בין השנים 1970–2003 והתבססו על דגמי "Toyota Dyna" .
בין השנים 1971–1981 יוצרו טנדרים בשם: "Delta 750" אשר התבססו על דגם "Toyota LiteAce" .
בין השנים 1976–1992 ו–1996–2001 יוצרו מסחריות בשם: "Delta Wide" אשר התבססו על דגם "Toyota LiteAce" .
סדרות טנדרים "דייהטסו דלתא 750"
דייוויד אהרונוביץ' הוא עיתונאי בריטי, מנחה טלוויזיה ומסאי.
הוא בעל טור קבוע בעיתון טיימס בלונדון.
דייוויד אהרונוביץ' נולד בלונדון, בנם של הכלכלן הבריטי ממוצא יהודי סם אהרונוביץ', שמילא תפקידים במפלגה הקומוניסטית של בריטניה ושל לבנדר ג'רלדין לבית וולמסלי, שהיא ממוצא אירי-קתולי.
הוא אח של השחקן אוון אברונוביץ' ושל הסופר בן אהרונוביץ'.
בנעוריו חיי המשפחה הושפעו מקרוב על ידי פעילות ההורים במפלגה הקומוניסטית.
אהרונוביץ' למד בבית ספר מקיף בצפון לונדון ואחר כך למד היסטוריה בבייליול קולג' באוקספורד.
עבר משם לאוניברסיטת מנצ'סטר וסיים בה תואר ראשון בשנת 1978. אירוקומוניסט בהתחלה, בימי הלימודים האוניברסיטאיים היה פעיל מאוד בחיים הפוליטיים ובשנים 1980–1982 נבחר מטעם ברית השמאל כיושב ראש אגודת הסטודנטים הארצית של בריטניה.
אהרנוביץ' החל את הקריירה התקשורתית שלו בתחילת שנות ה-80 כתחקירן טלוויזיה ואחר כך מפיק של תוכנית "ITV Weekend World" של רשת ITV.
ב-1988 החל לעבוד ב-BBC כעורך מייסד של תוכנית האקטואליה הפוליטית "On the Record".
הוא עבר לעיתונאות המודפסת ב-1995, ועבד אינדפנדנט ככתב בכיר, מבקר טלוויזיה, כתב פרלמנטרי ובעל טור עד סוף 2002.
בשנת 2003 עבר לגארדיאן ועיתון יום הראשון שלו האובזרבר, כבעל טור וכתב קולנוע.
מאז יוני 2005, הוא כתב טור קבוע ב"טיימס".
הוא גם היה בעל טור בג'ואיש כרוניקל.
בנוסף, כתב אהרונוביץ' עבור מגוון ירחונים וכתבי עת מרכזיים אחרים בבריטניה, דוגמת הניו סטייטסמן.
הוא גם כתב עבור ה"ניו הומניסט", והוא "עמית כבוד" של המוציא לאור שלה, האגודה הרציונליסטית, שמטרתה לקדם תפיסות עולם הומניסטיות ורציונליות.
לדעתו הסיבה שבגללה קשה למצוא אירוע בינלאומי מרכזי שאינו מיוחס לזדון של המוסד, ישראל או היהדות העולמית, הוא פשוט אנטישמיות, המשנה את פניה בהתאם לרוח התקופה.
אהרונוביץ' תמך במלחמת עיראק ב-2003, כי היא משחררת את העיראקים, והמעיט בחשיבות מציאת הנשק להשמדה המונית של עיראק, שהיה העילה למלחמה.
הוא כתב ב-2003: "אם בסופו של דבר לא יימצא דבר, אני עדיין תומך במלחמה".
הוא נותר תומך נלהב של מנהיג הלייבור וראש הממשלה לשעבר, טוני בלייר, שהוביל את ההחלטה לצאת למלחמה.
באוגוסט 2014, אהרונוביץ' היה אחד מ-200 אישיי ציבור שחתמו על מכתב ל"גרדיאן" המביע את תקוותם שסקוטלנד תצביע להישאר חלק מהממלכה המאוחדת, במשאל העם שנערך בספטמבר בנושא זה.
בשנת 2016, אהרנוביץ' תמך בהמשך חברותה של הממלכה המאוחדת ב במשאל העם ב-23 ביוני.
מאוחר יותר טען אהרונוביץ' כי ההחלטה על ברקזיט תשתנה בסופו של דבר בעתיד, כאשר מספר המצביעים השמרנים המבוגרים, שבדרך כלל הצביעו בעד עזיבת האיחוד, ימותו בהדרגה.
2001 - פרס אורוול לעיתונאות פוליטית
2003 - הוכרז כבעל טור השנה - על ידי תוכנית הטלוויזיה "What The Papers Say"
גרגורי נולד בפיירבנקס כאמצעי מבין שלושה בנים, הוא התחנך תקופה בחינוך ביתי, לאחר סיום התיכון לקח חלק ב-"Interlochen Arts Camp", מחנה קיץ במישיגן בו משתתפים אמנים מרחבי העולם.
ב-2008 סיים תואר באוניברסיטת בולדווין וואלאס באוהיו.
ב-2005 החל להופיע בתיאטרון כשגילם את ריף במחזה סיפור הפרברים.
מ-2009 ועד 2012 שיחק באופרת הסבון ABC של "One Life to Live".
ב-2008 שיחק בפרק של חוק וסדר.
ב-2010 שיחק שחקן בייסבול בסרט איך אתם יודעים.
ב-2012 הופיע בסדרה אחת שיודעת.
ב-2014 גילם רקדן בלט בפרק של אלמנטרי.
ב-2015 כתב והפיק את הדרמה "Powder Burns" שיצאה ב-iTunes.
ב-2017 הופיע בסדרה הטובות לקרב ובסרט Angel of Anywhere.
ב-2019 שיחק בשני פרקים של סדרת הטלוויזיה של נטפליקס, "רעבים".
דייוויד צ'ארלס אולני היה זמר-יוצר אמריקאי.
אולני נולד ב-23 במרץ 1948 בפרובידנס שברוד איילנד בארצות הברית.
הוא למד באוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל, אך לא סיים את לימודיו.
היה נשוי לרג'ין, ואב לבן ובת.
בשנת 1971 הקים יחד עם בלנד סימפסון את להקת "סימפסון".
השניים הקליטו אלבום אחד בניו יורק, אבל בשנת 1972 עבר אולני לאטלנטה.
בשנת 1973 עבר אולני לעיר נאשוויל, כדי לנסות למכור את שיריו לחברות תקליטים.
הוא הקים את להקת "X-Rays", איתה הוציא שני אלבומים יחד עם חברת התקליטים "Rounder Records".
הלהקה אף הופיעה בתוכנית טלוויזיה כלהקת חימום לאלביס קוסטלו, והתפרקה בשנת 1985.
אולני הופיע כזמר-יוצר משנת 1971, ובין השנים 1986–2017 הוציא כשלושים אלבומי סולו.
כמו כן הוא היה פעיל של "פסטיבל שייקספיר" בנאשוויל, וסייע בכתיבת שירים ובשירה.
ב-18 בינואר 2020 הופיע אולני במסגרת ה-"30A Songwriter Festival" בסנטה רוזה ביץ' שבפלורידה.
במהלך השיר השלישי בהופעה, עצר אולני את השיר באמצע, התנצל בפני הקהל ועצם את עיניו, תוך שהוא ממשיך לשבת זקוף על כסאו.
רק לאחר זמן קצר הבינו חבריו על הבמה כי הוא נפטר, כנראה בשל התקף לב.
האי דייוויד הוא אי מכוסה קרח, הממוקם למול חופי חצי האי דייוויס, במדף הקרח שקלטון, בארץ המלכה מרי, שבבאנטארקטיקה.
אורכו של האי 16 קילומטרים, ורוחבו של האי 10 קילומטרים.
חופי האי הם חופים סלעיים החשופים מקרח.
מצפון לאי דייוויד מצויים סלעי בולדווין.
האי התגלה בנובמבר 1912 על ידי קבוצת הבסיס המערבי (Western Base party) של משלחת אוסטרלאסיה לאנטארקטיקה (AAE) שחקרה את אנטארקטיקה בפיקודו של דאגלס מוסון.
שמו של האי ניתן לו על ידי מוסון.
מוסון קרא לאי על שם פרופסור סר ט.וו.
David Hunt), שהיה חבר בוועדה המייעצת למשלחת אוסטרלאסיה לאנטארקטיקה (AAE).
דייוויד אוגלי היה מעצב ותעשיין בריטי.
לאחר סיום בית הספר אוגלי למד משפטים באוניברסיטת אוקספורד.
בשנת 1940 הוא הצטרף לזרוע האוויר של הצי המלכותי.
במהלך מלחמת העולם השנייה הוא השתתף במבצעים רבים.
על פעילותו הוא קודם לדרגת לוטננט והוענק לו צלב השירות המצוין (1945).
כמו כן הוא התקבל למסדר האימפריה הבריטית בשנת 1946.
לאחר סיום המלחמה הוא המשיך לימודים בבית הספר לעיצוב בלונדון.
תחילה הוא עבד בעיצוב מכשירי רדיו.
בשנת 1954 אוגי הקים חברה Ogle Design.
החברה החלה לעסוק בעיצוב רכבים.
בין היתר הם עיצבו כלי רכב מתוצרת "טריומף" ו"רליאנט".
בשנים 1959–1962 חברתו נכנסה לתחום ייצור מכוניות.
המכונית הראשונה הייתה דו-מושבית בנויה מפיברגלס.
בשנת 1962 החל ייצור אוגל SX1000 ובהמשך של אותה שנה SX250. החברה המשיכה להתקיים עד לשנת 1999 אך עסקה בעיצוב בלבד.
אוגלי נפטר בשנת 1962 בתאונת דרכים בהיותו נוהג במכונית מתוצרת חברתו.
דייוויד אוקטביוס היל היה צייר וצלם סקוטי.
הוא הקים את סטודיו הצילום Hill & Adamson עם המהנדס והצלם רוברט אדמסון בין השנים 1843 ו-1847 והיו בין חלוצי הצילום בסקוטלנד.
דייוויד אוקטביוס היל נולד ב-1802 בפרת'.
אביו, היה מוכר ספרים ומוציא לאור, עזר להקים מחדש את אקדמיית פרת' ודייוויד התחנך שם כמו אחיו.
כשאחיו הגדול אלכסנדר הצטרף למוציאים לאור Blackwood's באדינבורו, היל עבר לשם כדי ללמוד בבית הספר לעיצוב.
הוא למד ליטוגרפיה והפיק רישומים בחריטה, שפורסמו כאלבום.
ציורי הנוף שלו הוצגו במכון לקידום האמנויות היפות בסקוטלנד.
הוא התפרנס גם מאיור ספרים, והמשיך לספק איורים למהדורות חדשות של וולטר סקוט ורוברט ברנס.
בשנת 1836 החלה האקדמיה המלכותית הסקוטית לשלם לו משכורת כמזכיר, ושנה לאחר מכן הוא התחתן עם ארוסתו אן מקדונלד.
לאחר לידת בתם, שרלוט היל, אשתו אן חלתה ומתה ב-5 באוקטובר 1841, בגיל 36, ונקברה עם משפחתה בחצר הכנסייה Greyfriars בפרת'.
ביתו שרלוט היל התחתנה עם הסופר וולטר סקוט דלגליש.
דייוויד היל המשיך לייצר איורים ולצייר נופים בהזמנה.
במהלך תקופה זו הוא התגורר בפרברים הצפוניים של אדינבורו.
היל נכח באספת הניתוק בשנת 1843 כאשר למעלה מ-450 נציגים יצאו מהאסיפה של כנסיית סקוטלנד וירדו לאולם כינוס אחר כדי לייסד את הכנסייה החופשית של סקוטלנד.
הוא החליט לתעד את הסצנה הדרמטית בעידודו של חברו לורד קוקבורן והמדען סר דייוויד ברוסטר שהציע לו להשתמש בהמצאה החדשה, צילום, כדי לתעד את כל הנציגים הנוכחים.
ברוסטר התנסה בעצמו עם הטכנולוגיה הזו שמקורה היה רק ב-1839, והוא הכיר את היל לחובב צילום אחר רוברט אדמסון.
היל ואדמסון צילמו סדרת תצלומים של הנוכחים באספה ושל הסביבה.
היל צייר את האספה על פי התצלומים.
שיתוף הפעולה אדמסון והיל היה מוצלח.
היל הביא את מיומנות הקומפוזיציה והתאורה, ואדמסון את הרגישות והזריזות הרבה בטיפול במצלמה.
השילוב הזה הוכיח את עצמו כמוצלח ביותר, ועד מהרה הם הרחיבו את עיסקיהם והקימו את הסטודיו בגבעת קלטון באדינבורו.
הסטודיו הפך למרכז הניסויים הצילומיים שלהם.
הם הפיקו מגוון רחב של דיוקנאות המתארים סקוטים ידועים באותה תקופה, כולל יו מילר.
הם צילמו נופים מקומיים וסצנות אורבניות באדינבורו.
הם צילמו גם אנשים עובדים רגילים, במיוחד את הדייגים של ניוהייבן, ואת נשות הדייגים שנשאו את הדגים לעיר אדינבורו כדי למכור אותם.
הם הפיקו כמה תצלומי "אקשן" ואולי התצלום המפורסם ביותר שלהם - שני כמרים הולכים זה לצד זה.
השותפות ביניהן הפיקה כ-3,000 הדפסים, אך נקטעה לאחר ארבע שנים עקב מצבו הבריאותי ומותו של אדמסון בשנת 1848. התשלילים ניזוקו באור.
אף שהיל המשיך במשך מספר חודשים את עסקי הצילום אחרי מות שותפו, הוא הפך פחות פעיל ונטש את הסטודיו.
הוא המשיך למכור הדפסים של התצלומים ולהשתמש בהם כעזר להכנת ציורים.
בשנת 1862 נישא בשנית, לאמנית אמיליה רוברטסון היל, הצעירה ממנו ב-20 שנה.
בסביבות אותה תקופה הוא חזר לצילום, אבל התוצאות היו סטטיות יותר ופחות מוצלחות משיתוף הפעולה שלו עם אדמסון.
הוא הושפע קשות ממותה של בתו ועבודתו נעצרה.
בשנת 1866 הוא סיים את תמונת הניתוק מהכנסייה שזכתה להערכה רבה, אם כי רבים מהמשתתפים מתו עד אז.
אנאן הפיק העתקים משובחים של הציור למכירה ברחבי הכנסייה החופשית וקבוצת מנויים גייסה 1,200 פאונד כדי לקנות את הציור עבור הכנסייה.
ב-1869 המחלה אילצה אותו לוותר על תפקידו כמזכיר ה-RSA, והוא מת במאי 1870. היל קבורה בבית הקברות דין, באדינבורו - אחד מבתי הקברות הוויקטוריאניים החשובים ביותר בסקוטלנד.
הוא מונצח בפסל שפיסלה אשתו השנייה, אמיליה, שקבורה לצדו.
דייוויד אולווין (נולד ב-21 בספטמבר 1963) הוא קצין בדימוס בדרגת גנרל, כיהן כראש מטה חיל האוויר של ארצות הברית.
אולווין סיים ב-1986 תואר ראשון בהנדסת אווירונאוטיקה מאקדמיית חיל האוויר של ארצות הברית.
עבר קורס טיס והוצב בבסיס רמשטיין שבמערב גרמניה כטייס ומדריך על מטוסי ביצ'קראפט C-12 הורון.
בהמשך שירת כטייס ניסוי על מטוסי לוקהיד C-141 סטארליפטר, בואינג C-17 גלובמאסטר III ולוקהיד מרטין C-130J סופר הרקולס.
בספטמבר 2010 הוצב באפגניסטן כמפקד כנף 438 וכמפקד פיקוד האימונים של נאט"ו לכוחות האווירים האפגניים.
בשנים 2012–2013 פיקד על מרכז השליטה 618 האחראי על תחום התדלוק האווירי.
לאחר מכן שירת במגוון תפקידים במטה חיל האוויר בתחום התכנון והאסטרטגיה.
ב-2015 מונה לראש אגף אסטרטגיה ומדיניות בפיקוד אירופה של ארצות הברית ולאחר מכן שימש סגן ראש אגף תכנון ואסטרטגיה במטות המשולבים.
בינואר 2019 מונה לראש האגף והועלה לדרגת לוטטנט גנרל.
בנובמבר 2020 קודם לדרגת גנרל ומונה לסגן מפקד חיל האוויר.
בשנת 2023 הוחלף על ידי ג'יימס סלייף.
ב-29 בספטמבר 2023, מונה לממלא מקום מפקד החיל לאחר מינויו של צ'ארלס בראון, ליושב ראש המטות המשולבים.
בנובמבר 2023 נכנס לתפקידו כראש מטה חיל האוויר.
באוגוסט 2025 הודיע על פרישתו, שנתיים לפני המועד המתוכנן וסיים את תפקידו בנובמבר 2025.
אלווין בעל תואר שני בניהול מאוניברסיטת המדינה של טרוי ותואר שני מאוניברסיטת חיל האוויר.
דייוויד איאקונו הוא שחקן ודוגמן אמריקאי.
איאקונו הוא נולד בברוקלין, ניו יורק.
הוא ממוצא איטלקי ופורטו ריקני.
הוא למד בבית הספר התיכון פיורלו ה.
הוא למד בבית הספר עם עמיתתו לסדרה הקיץ שבו הפכתי ליפה לולה טאנג.
בשנת 2020, איאקונו הביע את רצונו ללמוד קולנוע בבית הספר לאמנויות חזותיות בניו יורק.
אייאקונו החל לדגמן למגזינים ולפרסומות.
בגיל שש, הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בסרט האימה העלילתי Choose, שהוקרן לראשונה ב-2011. בשנת 2014 הופיע בסרט "וינסנט הקדוש" לצד ביל מארי ומליסה מקארתי .
הוא עשה את הופעת הבכורה שלו בטלוויזיה ב-2015 בסדרת הטלוויזיה "The Slap" במיני-סדרה Show Me a Hero .
לאחר מספר תפקידי אורח קטנים, לאיאקונו היה תפקידי הטלוויזיה הגדולים הראשונים שלו בשנת 2020 כאשר כיכב כאורח בחלק של האנתולוגיה של נטפליקס "ריחוק חברתי".
הוא שיחק בתפקיד חוזר בתור בו אורלוב בדרמת הנעורים Grand Army, המשודרת גם היא ב- נטפליקס, והחל לשחק את אלי בריסקו בסדרת הטלוויזיה הדיילת.
בשנת 2021–2022 הוא הופיע בעונות השנייה והשלישית של דרמת הפשע "העיר על הגבעה" בתור פאוסט אקינו.
בשנת 2022, איאקונו גילם את קאם קמרון בסדרת הנעורים הרומנטית של אמזון פריים הקיץ שבו הפכתי ליפה.
הוא שיחזר את תפקידו בעונה השנייה בשנה שלאחר מכן.
הוא כיכב בתור אדי בסרט המתח "קינמון" לצד היילי קילגור, שהוקרן בבכורה בפסטיבל טרייבקה.
איאקונו לוהק לתפקידים בסדרות העתידיות בלשי הרפאים בנטפליקס, וכן בסדרת Hot Pink, שתשודר באמזון פריים .
שנה סרטתפקיד הערות 2011Choose ג'ייק 2014וינסנט הקדוש ירמיהו 2016The Pastor מיגל 2019 ג'וקר גבר מפלרטט 2023 קינמון אדי2025עולם היורה: חיים חדשים חוויאר דובסרחוב הפחד: מלכת הנשףטיילר טורס TBAHungry סיירוס
שנה סדרהתפקיד הערות 2015The Slap ברייספרק אחדדרוש גיבור רוברטו המבוגר יותרמיני סדרה 2016 - 2018מה אתם הייתם עושים?
דייוויד אולדריך היה צייר ואדריכל אמריקאי מרוד איילנד.
הנופים והנופים העירוניים שצייר לא צוירו בריאליזם אלא בחופש וספונטניות בניסיון ללכוד את מהות האווירה.
נולד לג'ון גלדינג אלדריך ומרגרט פוטנם קלדר.
אהבתו של אולדריך לאמנות החלה בבית הוריו בפרובידנס, רוד איילנד, שם גם ציירו הוריו והשפיעו על הקמת מועדון האמנות של פרובידנס.
המשפחה לקחה לעיתים קרובות חופשות ציור בגלוסטר, רוד איילנד וליטל קומפטון, רוד איילנד, שם ציירו עם חבריהם הטובים, בני הזוג בורלי.
מאוחר יותר נסעו בני הזוג אולדריך לאירופה ולאיים הקריביים, וניצלו כל הזדמנות לעצור בצד הדרך כדי לצייר כשהם נתקלים בנוף מעורר השראה.
הוא למד וסיים את בית הספר גורדון, בית הספר מוזס בראון.
ולאחר מכן המשיך לקולג' באוניברסיטת בראון, סיים את לימודיו ב-1929 עם תואר ראשון בפילוסופיה ותואר שני לאדריכלות תכנון ושימור בקולומביה, וסיים את לימודיו ב-1933 עם תואר שני באדריכלות.
במהלך מלחמת העולם השנייה שירת בחיל האוויר בצפון אפריקה ובאיראן, תוך שימוש בהכשרתו האדריכלית.
הקריירה האמנותית של אולדריך החלה כאדריכל בניו יורק, ניו יורק ב-1933 עם דודו, צ'סטר הולמס אולדריך, בדלאנו אנד אולדריך.
לאחר שהותו בניו יורק, הוא בילה שנתיים בוושינגטון במשרד האוצר האמריקאי.