tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
התחנה בנויה כמרובע מוקף חומה ובו רציפים, תחנת תדלוק ומקומות חניה.
בצד הפונה אל רחוב ויצמן ממוקמות כמה חנויות, בהן גם סניף שירות של רב-קו.
ליד החנויות מוצבת תחנת אוטובוס נוספת, חיצונית, המשמשת אוטובוסים עירוניים החולפים לאורך רחוב ויצמן.
מהתחנה יוצאים קווי אוטובוס בעיקר למטרופולין תל אביב ולשרון, מרבית קווי האוטובוס בשרון יוצאים ממסוף צומת רעננה ולכן מספר הקווים היוצאים מהתחנה לא גדול.
שירות עירוני - מופעל על ידי מטרופולין
כל הקווים ברשימה הנמצאת מתחת מופעלים על ידי חברת מטרופולין.
התחנה המרכזית של דימונה הייתה מסוף האוטובוסים המרכזי של העיר דימונה.
התחנה ממוקמת במרכז העיר, בשדרות הרצל פינת שדרות גולדה מאיר, לא רחוק מצומת הכניסה לעיר.
התחנה נחנכה ב-10 במרץ 1976 ותוכננה על ידי האדריכל נחום שני.
תחילה הוקצה לתחנה שטח של 16 דונם במרכז העיר, מול שכונת מגורים חדשה שתכננו באותה עת האדריכלים דן איתן ויצחק ישר, שנקראה לאחר מכן "שכונת הניצחון".
בניית התחנה החלה בשנת 1973 והסתיימה שנה לאחר מכן, אך נחנכה רק ב-1976. העיכוב נבע כנראה מהשפעות מלחמת יום הכיפורים וחסמים ביורוקרטיים.
לפי מידע מהארכיון ההיסטורי של אגד, לאחר אירוע החנוכה עוכבה ההפעלה בשבועיים נוספים בגלל קשיים בחיבור התחנה לרשת הטלפונים.
התכנית המקורית כללה הקמת מגרש חנייה, מוסך ותחנת דלק לאוטובוסים, וכן מבנה שיכיל שירותים ומזנון לנהגים, משרדים לאגד, חנויות ומסעדה.
ראש המועצה באותה תקופה ניסה גם לקדם את הקמתו של מלון ואולם קולנוע בסמוך לשטח התחנה, אך תוכניות אלה לא יצאו אל הפועל.
המבנה מורכב מגוש מלבני עם גגון מצחייה רחב, המיועד להגן על הנוסעים מפני תנאי מזג האוויר.
הגגון נתמך בקורות במרווחים שווים, היוצרות חלוקה וקצב לאורך המבנה.
במקור, הגגון היה עשוי במקור מבטון חשוף, בהמשך נצבע בלבן, והקורות והעמודים נצבעו בירוק, בהתאם לצבעי המיתוג של "אגד".
בחזית התחנה משולב קיר אמנות שיצר האמן גרשון קניספל.
היצירה, העשויה תבליט אלומיניום, מתארת סצנה תנ"כית של כיבוש וחלוקת הארץ בידי יהושע בן-נון.
הסצנה מתייחסת לאזכור דימונה בספר יהושע ומשלבת אלמנטים המרמזים על ההווה, כמו סמל הקריה למחקר גרעיני.
שילוב האמנות בתחנה מייצג תופעה רחבה יותר של שילוב אמנות באדריכלות בישראל בשנות ה-60 וה-70. יצירתו של קניספל נועדה להעשיר את חוויית המשתמשים בתחנה ולהעביר מסר תרבותי וחינוכי לתושבי העיר.
התחנה נסגרה ומרבית הקווים אשר עברו בה עוברים כעת בשדרות גולדה מאיר מחוץ לתחנה.
קיר האמנות של קניספל שמור יחסית טוב, אם כי מכוסה באבק המדבר.
התחנה המרכזית של ערד היא מסוף האוטובוסים המרכזי של העיר ערד.
נמצאת בכניסה לעיר, ליד צומת ערד ברחוב יהודה בעיר.
מבנה התחנה הנוכחי נפתח בינואר 2011.
התחנה משמשת כמסוף אוטובוסים, בנוסף יש בה מספר דוכנים ומזנון ותחנת שירות "על הקו" להנפקה ושירות לכרטיסי רב-קו, עם זאת רוב מקומות המסחר באזור ממוקמים ממול לתחנה במרכז מסחרי ערד.
מהתחנה יוצאים חמישה קווי אוטובוס פנימיים לכל שכונות העיר וקווי אוטובוס בינעירוניים בעיקר לבאר שבע והדרום אך גם שני קווים לתל אביב.
התחנה המרכזית לוד היא מסוף האוטובוסים המרכזי של העיר לוד.
נמצאת בחלקה הצפוני של העיר, בלב העיר העתיקה.
בעיר מתוכננת הקמת תחנת אוטובוסים מרכזית חדשה בצמוד לתחנת הרכבת.
ב-25 בינואר 2019 נפתח מסוף תחבורה חדש בסמוך לתחנת הרכבת לוד, זוהי תחנה מרכזית זמנית עד להקמת התחנה המרכזית החדשה.
התחנה פועלת במקביל לתחנה הישנה.
התחנה היא אי תנועה גדול ובו שישה רציפים כאשר רציף 1 הוא רציף הורדה.
מסביב לאי תנועה ישנם מקומות חנייה לאוטובוסים המשמשים בעיקר את מפעילת הקווים המקומית, חברת "קווים".
בתחנה אין שירותים לנוסע כגון כספומט, שירותים וקיוסק אך ישנן מספר מסעדות וקיוסקים בסביבת התחנה.
בנוסף, מהמסוף יוצאים קווי אוטובוס עירוניים ללוד, רמלה, תל אביב והמרכז.
מהתחנה יוצאים קווי אוטובוס בעיקר למטרופולין תל אביב והמרכז, את מרבית קווי האוטובוס מפעילה קווים, בין היתר קווים עירוניים, אזוריים וקווים לתל אביב ואזור המרכז, מרבית הקווים באזור יוצאים מתחנה מרכזית רמלה, לכן מספר קווי האוטובוס העוברים בתחנה הוא מועט
מערך הקווים העירוני בלוד מופעל על ידי חברת קווים.
מסוף בית שאן הוא מסוף האוטובוסים המרכזי של העיר ובקעת הירדן.
התחנה שוכנת במרכז הצפוני של העיר, סמוך לכביש 90. התחנה הושלמה ב-2013, אך נפתחה לציבור רק ב-2017 בשל עיכובים שונים.
המסוף משרת קווי אוטובוס עירוניים בתוך בית שאן וקווים בינעירוניים המקשרים את העיר עם עפולה, ירושלים, תל אביב, טבריה ויישובי בקעת הירדן.
היקף השירות מותאם לגודלה של העיר.
♿ – אוטובוס עירוני נגיש
🚆 – קו הזנה המותאם לזמני הרכבת
את מרבית הקווים (עירוניים ובינעירוניים) מפעילה חברת סופרבוס, כאשר את שאר מפעילה אגד בעיקר לתל אביב וירושלים.
התחנה הישנה הוא שיר עברי משנת 1994 שכתב והלחין קובי אוז וביצעה להקת טיפקס.
השיר נכלל באלבומה השלישי של הלהקה, "החיים שלך בלאפה".
בשיר מתייחס הדובר באופן נוסטלגי לתחנה המרכזית הישנה בתל אביב.
על השיר אמר אוז: "אומרים שהשיר הזה נבואי כי הוא אומר שהתחנה היא מדינה אחרת ויש שאומרים שזה מה שהיא הפכה להיות".
במצעד הפזמונים העברי השנתי של רשת ג' לשנת תשנ"ה (1995) דורג השיר במקום ה-35.
השיר מתאר את האווירה שהייתה בתחנה המרכזית הישנה בתל אביב, כפי שנחוותה על ידי אוז.
בין היתר מוזכרים בה קולנוע מרכז בסלומון פינת נווה שאנן אשר הקרין סרטים פורנוגרפיים, את דוכני הנעליים של רחוב נווה שאנן, את השירותים הציבוריים המלוכלכים, את הרוכלים הרבים בתחנה, את דוכני הפלאפל ואת חנויות הקסטות שזוהו עימה.
הוא מתאר אותה כמציאות ששונה משאר העיר תל אביב.
הודיאו קליפ לשיר בוים על ידי עמנואל הלפרין וקובי אוז.
הוא כולל צילומים בשחור-לבן של חברי הלהקה בסביבת התחנה שננטשה קודם לכן, בשילוב עם קטעי ארכיון בהם מצולמת התחנה בתקופת פעילותה.
התחנה האקולוגית טמואיאוס (בפורטוגזית: Estação Ecológica de Tamoios) היא תחנה אקולוגית ימית במדינת ריו דה ז'ניירו, ברזיל.
התחנה מוגנת ברמת "la" - שמורת טבע קפדנית.
המטרה של התחנה האקולוגית היא שמירה על הטבע ותמיכה במחקר מדעי.
התחנה הוכרזה כאזור מוגן ב-23 בינואר 1990 ומנוהלת מאז על ידי מכון צ'יקו מנדס לשימור המגוון הביולוגי.
התחנה נמצאת בשטח עיריית פאראטי, מדינת ריו דה ז'ניירו.
התחנה ממוקמת במפרץ אילהה גרנדה, ומכילה 29 איים.
הנקודה הגבוהה ביותר בה נמצאת בגטבה של .
התחנה מתפרשת על שטח המהווה 4% משטח מפרץ אילהה גרנדה.
96.64% משטח התחנה האקולוגית הוא ימי.
המשקעים השנתיים הממוצעים בתחנה האקולוגית הם 2,500 מילימטרים מים.
טווח הטמפרטורות בטמואיאוס הוא 19 עד 27 מעלות צלזיוס.
המקור העיקרי למים מתוקים בשמורה הוא מפרץ ספטיבה.
רכס הרים הנמצא קרוב לשטח הימי של השמורה גורם ללחות גבוהה באוויר ולאקלים לח מאוד בשטחי התחנה האקולוגית.
רכס ההרים גורם גם לשיטפונות פתאומיים באזור השמורה.
השחף הדרום אמריקאי (South American tern) נודד לאיי השמורה בחודשים יוני-אוגוסט.
הצמחייה באיים היא חלק מהיער האטלנטי, ומשתנה במידה ניכרת בהתאם לגודל האי, תנאי הקרקע ומידת התערבות בני האדם.
הצמחייה עשירה בעצי דקל, עשבים וקקטוסים.
ישנם איים הסובלים מכריתת יערות, שריפות, או דייג המשפיעים לרעה על המערכות האקולוגית.
התחנה הבלטית היא תחנת רכבת בסנקט פטרבורג, אחת מתחנות הרכבת העמוסות ביותר ברוסיה לפי נפח התנועה הפרברית.
את התחנה עיצב האדריכל אלכסנדר קרקאו בהשראת גאר דה ל'אסט בפריז.
הבנייה החלה בשנת 1854. התחנה נפתחה ב־21 ביולי 1857 כתחנת הרכבת פטרהוף.
התחנה שומרת על גג זכוכית מעל פלטפורמות המסוף ומוקפת שוליים דו קומתיות.
המבנה השמאלי היה אמור להיות שמור לבני משפחת המלוכה הרוסית שנסעו לארמונותיהם בסטרלנה, פטרהוף ואורניינבאום.
לוח זכוכית בחזית עדיין מציג את השעון המקורי שתוכנן על ידי פאבל בור, שען מהולל של הצאר ואביהם של שחקני הוקי קרח.
בשנת 1872, לאחר שהוארך קו הרכבת לרוול (טאלין), שונה שם תחנת הרכבת פטרהוף לשם הנוכחי.
מבוא סמוך לתחנת הרכבת התחתית הבלטית נפתח בשנת 1955. מאז 1933 שימשה התחנה לטיפול ברכבות פרבריות בלבד.
בשנת 2009 יצאה הרכבת ההיברידית המרובת יחידות DT1 לנסיעת הבכורה שלה מתחנה זו.
תחנה מרכזית גדרה היא מרכז התחבורה הציבורית במועצה המקומית גדרה.
התחנה ממוקמת על כביש 40, במערב היישוב.
מבנה התחנה כולל שני רציפים לאיסוף והורדת נוסעים ומספר חנויות ומסעדות.
כיום הרציף הפנימי של התחנה אינו בשימוש ומשמש כחניון עם הסטת השירות לכיוון דרום לצידו המקביל של כביש 40.
מהתחנה ישנם שני קווים פנימיים המשרתים לכל שכונות היישוב ושירות בינעירוני לישובי האזור, אשדוד, אשקלון, קריית גת, באר שבע ואילת.
כיום ממבנה התחנה עצמו ישנו שירות לכיוון צפון בלבד והשירות לכיוון דרום הוא בצד המקביל של כביש 40.
שירות פנימי בגדרהקומפעילהמסלולהערות נוספות1אגדגדרה הצעירה - לב גדרה - המושבה - תחנה מרכזית - שולמית - לב גדרה - בית חולים הרצפלד - אחוזת גדרה - גדרה הצעירה♿ 🔄2כביש 7/מנחם בגין - גדרה הצעירה - בית חולים הרצפלד - בית עלמין - תחנה מרכזית - שכונת הפועלים♿
תחנה מרכזית נצרת היא תחנת אוטובוס מרכזית בה עוברים קווי אוטובוס מרכזיים בעיר נצרת, התחנה נמצאת בלב העיר נצרת ברחוב פאולוס השישי סמוך לכנסיית הבשורה.
התחנה המרכזית של מזרח ירושלים היא מרכז תחבורה המשרת את השכונות הערביות בירושלים ובגדה המערבית.
היא כוללת שלושה מסופים סמוכים: האחד ברחוב סולטאן סולימאן, ממזרח לגן הקבר, בין שער שכם ושער הפרחים המיועד בעיקר לקווים הבין-עירוניים, השני בדרך שכם ממערב לגן הקבר המשמש את הקווים העירוניים (מסוף דרך שכם) והשלישי בפינת הרחובות הנביאים וסולטאן סולימאן, סמוך לתחנת הרכבת הקלה של הקו האדום (מסוף הנביאים).
אזור רחבת שער שכם שימש כמרכז תחבורתי החל משנות ה-20 של המאה ה-20, עם התפתחות האזור כמרכז לפעילות מסחרית של תושביה הערבים של העיר.
אז החלו להתרכז בו עגלות סוסים ומוניות, בהמשך החלו לפעול מהמקום שירותי אוטובוסים לערי הסביבה (בית לחם, יריחו, רמאללה).
בדצמבר 1947 ביצע ארגון צבאי לאומי פיגוע בקהל שעמד ברחבה כאשר אנשיו הטילו שתי פצצות מרכב חולף.
חמישה אנשים נהרגו ו-47 נפצעו.
בזמן מלחמת העצמאות הופסקה הפעל התחבורה הציבורית באזור וחודשה רק בתום המלחמה.
בתקופת השלטון הירדני בירושלים, הוקמו מגרש חניה ותחנות אוטובוס ברחוב סולטאן סולימאן, על מגרש בבעלות הווקף, ההקדש המוסלמי האחראי על מספר נכסים בעיר העתיקה, בצמוד לשטח בשם חצר המטרה (סמוך לבית קברות מוסלמי וגן הקבר) שהושכר לעיריית ירושלים למשך שלושים שנה.
שבועיים לאחר מלחמת ששת הימים, חודשה פעילות מונית השירות שפעלו במקום, ובמסגרת מדיניות הגשרים הפתוחים הותר למונית השירות לפעול בקו בין ירושלים לעמאן בירת ירדן.
בנוסף פונו הריסות בתים משטח ההפקר שהיה מול שער שכם והמקום החל לשמש לפעילות לא רשמית של מוניות.
מסוף גן הקבר הוקם על ידי עיריית ירושלים והחל לפעול ביוני 1976, הוא כולל 14 רציפים וכן חדרי משרדים ושירותים.
לתחנה זו הועברו קווי האוטובוסים הנוסעים לשועפאט, רמאללה, אל־בירה ושכם.
בתחנה הישנה ברחוב סולטאן סולימאן יריחו נשארו קווי האוטובוסים הנוסעים לאזורי בית־לחם וחברון.
באותה עת גם הוכשר חניון רשמי לעשרות המוניות שפעלו באזור, בקצה ברחוב הנביאים, מול שער שכם.
באפריל 1984 תכננו חברי המחתרת היהודית לפוצץ חמישה אוטובוסים שחנו במסוף סולטאן סולימאן, אך נתפסו על ידי השב"כ בסמוך להטמנת חומר הנפץ.
נגד 29 אנשים הוגשו כתבי אישום בגין השתייכות לארגון, ו-15 מהם הורשעו אחרי שנתיים חנן הנשיא חיים הרצוג את אנשי המחתרת.
לאחר שהעומס בתחנה זו גדל, הציגה עיריית ירושלים ב-1986 תוכנית להקמת תחנה חדשה במגרש שבין שער שכם לשכונת מוסררה, אזור שהיה בשטח ההפקר של הקו העירוני בין 1948 ל-1967. במסגרת אותה תוכנית גם תוכנן קצה שדרות בר-לב ("כביש 1") על חלק מהשטח.
לתוכנית הוגשו התנגדויות רבות מצד התושבים ופעילי איכות הסביבה.
עקב כך הודיעה ראש העירייה טדי קולק על ביטול התוכנית.
ב-1999 אושרה תוכנית חלופית, להקמת מסוף נוסף בדרך שכם המסוף נבנה על ידי החברה לפיתוח מזרח ירושלים, בעלות של 18 מיליון שקל ונחנך ביולי 2003.
בסוף שנות ה-90 של המאה ה-20 החלו לפעול, מרחבת שער שכם, קווי מוניות שירות לתל אביב בסופי שבוע.
קווי שירות המשמשים בעיקר את קהילת העובדים הזרים בישראל, הבאים לבקר במקומות הקדושים בעיר העתיקה.
ב-2018 החל לפעול מסוף שלישי (מסוף הנביאים), פחות או יותר במקום שהוצע בתוכנית מ-1986.
מסוף יקנעם עילית המכונה מסוף קניון ג'י היא מסוף האוטובוסים המרכזי של העיר יקנעם עילית.
המסוף ממוקם במתחם קניון ג'י הממוקם בסמוך לכניסה הראשית לעיר, כביש 722 ופארק התעשיות המתקדמות יקנעם.
המסוף משמש מדי יום ביחד עם התחנות בצומת הסמוך למעלה מעשרת אלפים נוסעים הן העובדים בפארק התעשייה וההייטק הסמוך והן תושבי העיר והיישובים הסמוכים קריית טבעון, רמת ישי, דלית אל-כרמל והמועצה אזורית מגידו.
מתחם המסוף משמש במישור הארצי כנקודת מעבר בין הצפון והגליל למרכז הארץ ועקב כך ישנו שירות תדיר לרחבי הארץ.
המסוף ממקומם בקניון ג'י שהוא המרכז המסחרי הגדול ביותר ביקנעם עילית.
הקניון נפתח כ"קניון הדרכים" ונרכש על ידי ג'י סיטי ב-2007. ב-2012 הקניון עבר שיפוץ כולל ושם הקניון השתנה עם השיפוץ.
הקניון משתרע על שתי קומות מסחר וכולל 71 חנויות ומסעדות.
בקניון ישנו מרכז "על הקו" לשירותי רב-קו ואבידות.
במסוף ישנם 3 רציפים מהם יוצאים קווי אוטובוס עירוניים לכל שכונות העיר, לפארק ההייטק, לתחנת הרכבת כפר יהושע הסמוכה וליישוב הסמוך יקנעם (מושבה), ושירות אזורי ליישובי מועצה אזורית מגידו.
ברחוב התמר מול רציפי התחנה אוספים קווים בינעירוניים בעיקר לערי האזור ביניהם: חיפה, תל אביב, רמת ישי, מגדל העמק, זכרון יעקב, בנימינה, קריית טבעון, בסמת טבעון, נצרת, נוף הגליל, עפולה, דלית אל-כרמל, עספיא ועוד.
עוצר ברח' התמר הסמוך.118מסוף יקנעם עילית - פארק ההייטק - רכבת יקנעם-כפר יהושע♿
התחנה האחרונה הוא סרט ביוגרפי, קופרודוקציה ברטניה, רוסית וגרמנית משנת 2009 בכתיבה ובימוי של מייקל הופמן, עם כריסטופר פלאמר, הלן מירן וג'יימס מק'אבוי בתפקידים הראשיים.
התסריט מבוסס על הרומן ההיסטורי "התחנה האחרונה" של ג'יי פאריני משנת 1990 והוא מתאר את החודשים האחרונים של לב טולסטוי בשנת 1910.
הלן מירן וכריסטופר פלאמר היו מועמדים לפרס השחקנית והשחקן הטובים ביותר בטקס פרסי אוסקר ה-82. פלאמר היה מועמד לפרס גלובוס הזהב לשחקן המשנה הטוב ביותר - סרט קולנוע.
מירן זכתה גם בפרס השחקנית הטובה ביותר בפסטיבל הסרטים ברומא ובפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר - סרט דרמה.
מוסקבה 1910, ולדימיר צ'רטקוב (פול ג'יאמטי) מנהל מרכז תנועת טולסטוי , מזמן אליו את ולנטין בולגקוב (ג'יימס מק'אבוי) וממנה אותו למזכירו האישי של לב טולסטוי.
הוא גם מצייד אותו ביומן ומבקש ממנו לכתוב שם מדי יום וכן להודיע עם מי נפגש טולסטוי.
בולגקוב מגיע ברכבת ליסנאיה פוליאנה ונפגש שם עם מנהל החווה (פטריק קנדי), עם טולסטוי (כריסטופר פלאמר), עם אשתו סופיה טולסטוי (הלן מירן) ובתו אלכסנדרה (סאשה) (אן מארי דאף) ועם הסטודנטית היפה והצעירה מאשה (קרי קונדון) (דמות פיקטיבית).
בולגקוב מנהל מערכת יחסים אינטימיים עם מאשה אבל לבסוף היא חוזרת למוסקבה.
סופיה נמצאת במאבק ממושך ועקשני עם טולסטוי בגלל רצונו לשנות את צוואתו ולהעביר את זכויות היוצרים של ספריו לרשות הציבור במקום למשפחתו.
צ'רטקוב לוחץ על טולסטוי לעשות כן וכאשר צ'רטקוב משתחרר ממאסר הוא מגיע ליסנאיה פוליאנה ובנוכחותו משנה טולסטוי את הצוואה.
כאשר סופיה מגלה זאת היא פורצת בריב קולני עם טולסטוי שבסופו הוא מחליט לעזוב את ביתו ביחד עם רופא ד"ר דושאן (ג'ון סשנס).
הוא כבר במצב רפואי לא טוב ומתחיל לקדוח מחום.
הרכבת נעצרת בתחנת אוסטפובו וטולסטוי מוכנס לאחד החדרים.
בולגקוב מזעיק את סופיה שלאחר עזיבתו של טולסטוי ניסתה להתאבד בטביעה.
היא מגיעה לתחנה שמסביבה עיתונאים ואנשי תקשורת רבים ונפרדת מטולסטוי הגוסס בתחנה האחרונה של חייו.
לבסוף נכתב כי ב-1914 שינתה המועצה המדינית את הצוואה והעבירה את הזכויות לסופיה טולסטוי.
שם השחקן/ית שם הדמות הערותכריסטופר פלאמרלב טולסטויהלן מירןסופיה טולסטויג'יימס מק'אבויולנטין בולגקובמזכירו של טולסטויפול ג'יאמטיולדימיר צ'רטקובג'ון סשנסד"ר דושאןרופאו של טולסטויפטריק קנדיסרגינקומנהל חוות טולסטויקרי קונדוןמאשהאן מארי דאףסאשה טולסטויבתו של טולסטוי
התחנה המרכזית של אשקלון היא תחנה מרכזית הפועלת משנת 1965 שוכנת בשדרות דוד בן-גוריון פינת קיבוץ גלויות באשקלון ונמצאת בבעלות חברת "נצבא".
את התחנה הוותיקה מיועדת להחליף ב-2025 תחנה חדשה בצד המזרחי של הצומת, כאשר חזיתה תפנה לשדרות דוד בן-גוריון.
הקמת התחנה היא חלק משלב א' להקמת המערכת להסעת המונים בנפת אשקלון.
הקו האדום (אשדוד–אשקלון) מתוכנן לעבור ב-2040 בשדרות דוד בן-גוריון, מול התחנה.
התחנה המרכזית הקיימת נחנכה בשנת 1965. היא תוכננה על ידי האדריכל נחום שני והמהנדס ב.
רוזנסקי, נבנתה על ידי סולל בונה ושטחה עמד על 17,000 מטר רבוע.
חברת אגד הפעילה את הקווים העירוניים בעיר עד שנת 2005, אז הוקמה חברת "אגד פלוס תעבורה".
ב-2006 התמזגה החברה עם "אגד אישי" והפכה לאגד תעבורה, שפעלה בעיר עד סוף יוני 2016. מיולי 2016 מפעילה חברת "דן בדרום" את הקווים העירוניים.
ב־2015 תוכננו עבודות לשיפוץ התחנה, ריצוף וקירוי מלא, והוספת רציפים תת־קרקעיים וקומות מסחר ובילוי, אך תוכנית זו לא יצאה לפועל.
מצב התחנה הקיימת והצורך בתחנה חדשה
לאורך השנים, התחנה הקיימת, שנבנתה בתקופה שהעיר מנתה כ-40 אלף תושבים בלבד, הפכה לבלתי מספקת עבור צורכי התחבורה של העיר שגדלה לכ-140 אלף תושבים.
התחנה סבלה מליקויים רבים במבנה הפיזי ובתחזוקה, עד כדי מצב שהוגדר כמסוכן לשימוש.
התחנה סבלה מבעיות בטיחות חמורות, כולל אירועי קריסת תקרה.
באוגוסט 2018, לאחר קריסת חלק מהתקרה, הודיעה חברת "נצבא" כי התחנה תיהרס ותוקם תחנה זמנית סמוך לאצטדיון.
אולם התוכנית נתקלה בהתנגדות מצד גורמים בעירייה, כשסגן ראש העיר והממונה על מנהל ההנדסה הודיע כי לא יאשר הקמת תחנה חלופית זמנית כל עוד לא הוגשה בקשה להיתר לבניית תחנה חדשה קבועה.
קיר הכניסה של התחנה קושט בפסל-קיר ממתכת שתיאר מרכבות סוסים תנ"כיות.
את היצירה יצרה איזה הרשקוביץ, אולם במהלך השנים כוסתה היצירה והיום לא ניתן לראותה.
במרכז התחנה נמצאת עבודת אומנות שיצר האומן משה סעידי, שנועדה להנצחתו של , עובד אגד מתחנת אשקלון, שנהרג במלחמת ששת הימים בסיני.
כבר בשנת 2015 התקבלה החלטה עקרונית בוועדה המקומית לתכנון ובנייה לקדם הקמת תחנה חדשה, אך התוכנית לא יצאה לפועל.
לאורך השנים הוצגו מספר תוכניות להחלפת התחנה הישנה, אך אלו לא התממשו בשל מחלוקות בין העירייה, חברת "נצבא" ומפעילי התחבורה הציבורית.
בשנת 2019 פנה ראש עיריית אשקלון, תומר גלאם, למשרד התחבורה לאחר שהדיונים עם "נצבא" הגיעו למבוי סתום, ובעקבות זאת הובטח מימון להקמת תחנה חדשה.
בשנת 2021 החלה העירייה בהליכים להקמת תחנה מרכזית חדשה, לאחר שראש העיר הצליח לגייס 50 מיליון שקלים ממשרד התחבורה.
בנובמבר 2022 אישרה מועצת העיר את מסמך ההבנות בין העירייה למשרד התחבורה, ולפיו התחנה החדשה תוקם בפינת הרחובות שדרות בן-גוריון וקיבוץ גלויות, על שטח של 12 דונם.
ב-16 בפברואר 2023 התקיים טקס הנחת אבן הפינה לתחנה בהשתתפות שרת התחבורה, מירי רגב, וראש עיריית אשקלון, תומר גלאם.
בשונה מהתחנה הקיימת שבבעלות חברת נצבא, התחנה החדשה תוקם על קרקע בבעלות המדינה ותנוהל על ידי חברת ניהול בפיקוח משרד התחבורה.
במרץ 2023 החלו העבודות להקמת התחנה החדשה.
במסגרת הפרויקט הוחלט כי מתחם הסקייט פארק שהיה במקום יועתק ויבנה מחדש במיקום אחר בצורה מתקדמת וחדשנית יותר.
כמו כן, חלק מהעצים הקיימים בשטח המתוכנן של התחנה יישארו במקומם וחלקם יועתקו, בהתאם לאישורים הנדרשים.
התחנה צפויה להיחנך בתוך כשנתיים מתחילת העבודות, כלומר במהלך 2025.
התחנה החדשה מתוכננת לכלול כ-1,200 מ"ר בנויים עם 11 רציפים ו-32 עמדות חנייה לאוטובוסים, מהן 26 עמדות טעינה חשמליות.
התחנה תהיה מקורה, ממוזגת, ממוגנת ומונגשת לאנשים עם מוגבלויות.
המבנה, שתוכנן על ידי "V5 אדריכלים", יכלול מתחם המתנה, מרכז שירות וחזית מסחרית הפונה לשדרות בן-גוריון.
במקביל להקמת התחנה המרכזית החדשה, מקימה עיריית אשקלון את מסוף "רמז" החדש בשדרות אלי כהן.
המסוף יכלול מרחב ממוזג וממוגן, נתיבים ייעודיים לקווי אוטובוס עירוניים, שטחי מסחר ומפרצי חנייה למוניות.
כיום פועלות בתחנה המרכזית של אשקלון מספר חברות אוטובוסים:
דן בדרום – מפעילה את הקווים העירוניים ורוב הקווים הבינעירוניים החל מיולי 2016
אגד – מפעילה שירות בינעירוני לערים קריית מלאכי, ראשון לציון, תל אביב, ירושלים ואילת
אלקטרה-אפיקים – מפעילה שירות לערים אשדוד ובני ברק
גלים – מפעילה שירות לרהט ויישובים נוספים בדרום
התחשמלות או מכת חשמל היא מצב שבו זרם חשמלי חיצוני זורם דרך גוף בעל חיים או אדם.
ההשפעות על גוף האדם תלויות במגוון גורמים ונעות בין עקצוצים קלים בזרמים חלשים ועד כוויות, נזק למערכת העצבים, פגיעה במערכת הנשימה, הפרעה לפעילות הלב ומוות.
רוב מקרי ההתחשמלות מתרחשים כתוצאה ממגע מקרי עם רשת החשמל, דרך מכשירים פגומים או חוטים חשופים.
סיבות נוספות, אם כי נפוצות פחות, הן טיפול רפואי בשוק חשמלי, פגיעות ברק, ענישה על כיסא חשמלי ובעלי חיים ימיים המייצרים זרמים חשמליים להגנה.
זרם חשמלי זורם תמיד מפוטנציאל גבוה לפוטנציאל נמוך.
כאשר אדם בא במגע עם אזור בעל פוטנציאל גבוה (כדוגמת כבל חשמלי חשוף) ועם אזור אחר בעל פוטנציאל נמוך (כדוגמת, הרצפה בבית) יזרום זרם דרך גופו.
האיברים הבאים במגע עם נקודות הפוטנציאל הגבוה והנמוך נקראים אזורי הכניסה והיציאה של הזרם והזרם החשמלי יזרום במסלול כלשהו בין שניהם.
הנזקים הפיזיולוגיים יהיו באיברים ובאזורים הסמוכים למסלול הזרימה.
ההשפעה הבולטת ביותר היא כיווץ שרירים הנמצאים במסלול הזרם.
אחת הסכנות במקרים בהם אזור הכניסה נמצא על כף היד או אחת האצבעות הוא נעילת השרירים באזור וכתוצאה מכך קושי רב בניתוק המגע.
מסלול זרימה העובר סמוך ללב יכול לגרום להפרעה בתפקודו התקין.
זרם חילופין של כ-60 מיליאמפר או זרם ישר בעוצמה של כ-300 עד 500 מיליאמפר יכולים להביא לפרפור חדרים.
אם המסלול זורם ישירות דרך הלב, לדוגמה כאשר מותקן קוצב לב, די במיליאמפרים בודדים לגרום הפרעה.
בזרמים גבוהים עוד יותר יכול הזרם לגרום לכיווץ מלא של שרירי הלב ולעצירתו.
זרם חשמלי העובר סמוך לריאות יכול לגרום לקשיים בנשימה, כתוצאה מהפרעה למנגנוני השליטה על השרירים או אף על ידי השפעה ישירה על שרירי הריאות.
רקמת אדם מתחממת בעת מעבר זרם, ככל מוליך אחר.
התחממות זו יכולה לגרום לכוויות.
הכוויות יכולות להיות חיצוניות, באזור הכניסה והיציאה של הזרם, או פנימיות, ברקמות סביב מסלול הזרם.
ייתכנו גם השפעות נוירולוגיות, כגון איבוד הכרה, אם מסלול הזרם עובר דרך הראש.
מכת חשמל במתח גבוה מאוד כמו ברק או חשיפה לקו מתח גבוה תגרום לרוב לדום לב.
קיימים סימנים מגוונים ולפעמים בלתי מובנים אצל אנשים שנפגעו בחשמל.
הרשימה כוללת סימנים נוירולוגיים כמו מיחושים וכאבי ראש.
קיימים סימנים נפשיים בעיקר של עוררות יתר שחופפים תסמיני הפרעת דחק פוסט-טראומטית.
קיימים גם סימנים של פגיעה קוגניטיבית לפעמים קשה.
חלק מהסימנים הללו אינם משתפרים ואף מחמירים במשך הזמן.
אינפורמציה זו חשובה למוסדות בריאות ולביטוח הלאומי כדי לאמוד נכון נכות מגוונת ולפעמים מבלבלת עקב פגיעת חשמל.
מספר גורמים משפיעים על הסבירות להתחשמלות ועל מידת הנזק אותה היא גורמת.
המתח בין נקודת הכניסה והיציאה משפיע על הזרם אשר יזרום דרך גוף האדם (לפי חוק אוהם), זרמים חזקים יותר יגרמו לנזקים חמורים יותר.
ההשוואה בין זרם חילופין וזרם ישר קשה יותר מכיוון שאין כלל ברור בנושא.
מצד אחד, זרם ישר מביא לכיווץ שרירים המונע מהקורבן לנתק מגע וגורם לכוויות רבות.
מצד שני, זרם חילופין הזורם דרך רשת החשמל (תדירות של 50 הרץ) גורם להפרעות חזקות יותר ללב.
בנוסף, זרמי חילופין בתדירויות שונות משפיעים בצורות שונות.
ההתנגדות החשמלית של עור אדם יבש היא כ-100,000 אוהם.
לעומת זאת, עור רטוב הוא בעל התנגדות חשמלית קטנה בהרבה, כ-1000 אוהם, ומגדיל משמעותית את הסיכוי להתחשמלות.
בנוסף, למסלול הזרימה עצמו ישנה השפעה רבה על הנזקים הנגרמים.
לדוגמה, מצב שבו מצב נקודות הכניסה והיציאה הן ידיים שונות הוא מסוכן בהרבה ממצב שבו הכניסה והיציאה הן מאותה יד.
זאת משום שבמקרה הראשון הזרם החשמלי יעבור דרך החזה, סמוך יותר ללב ולריאות.
בטבלה להלן נמצאת הערכה של ההשפעות השונות של זרמים שונים העוברים בגוף האדם.
בנוסף ניתן לחשב הערכה למתח החשמלי הנדרש כדי ליצור כל זרם עבור עור יבש ורטוב.
לפי תקנות החשמל "הארקות ואמצעי הגנה בפני חישמול", אמצעי ההגנה בפני חישמול המותרים הם:
התגוננות נגד סכנת ההתחשמלות כוללת התקנת מפסק פחת, מכשיר המנתק את מקור המתח במקרה של התחשמלות, ובדיקת הארקת הבניין.
כמו כן, יש להימנע משימוש במכשירי חשמל לא תקניים או לקויים ובשקעים או בתקעים פגומים.
תיקונים ברשת החשמל וטיפול במכשירי חשמל חייבים על פי חוק להתבצע על ידי חשמלאי בעל רישיון מתאים.
בנוסף לכל אלו ישנם כללי זהירות הרלוונטיים גם למשתמשים:
אסור להשתמש במכשירי חשמל בסביבה רטובה - ידיים רטובות או רצפה רטובה.
הסיכויים להתחשמלות גדלים משמעותית אם מקטינים את התנגדות העור.
יש לנעול נעליים כאשר נוגעים ישירות במכשירי חשמל, למשל בעת החלפת נורה.
זאת כדי להגדיל במידת האפשר את ההתנגדות בין הגוף לרצפה או האדמה ועל ידי כך להקטין את הזרם במקרה של התחשמלות.
אין להוציא תקע משקע באמצעות משיכת כבל החשמל, כדי לא לגרום לקריעתו.
אין להשתמש או לגעת בחוטי חשמל חשופים.
על פי הנחיות הבטיחות של משרד החינוך, מכשיר המופעל על ידי התלמידים בבית ספר לא יהיה במתח גבוה מ-24 וולט, אלא אם הוא מוגן בממסר פחת ברגישות 30 מיליאמפר.
לעובדים על קווי מתח גבוה שאי אפשר לנתק מהזרם, לעיתים ישנה חליפה שארוגה מחומר מתכתי, כדי להסיט את מעבר הזרם מגופם.
יש לנתק את זרם החשמל הכללי במידת האפשר.
יש לנתק את הנפגע ממקור הזרם על ידי שימוש במקל, או בכל חומר מבודד חשמל.
אם הנפגע מחוסר הכרה יש לבדוק סימני חיים חיוניים.
אם יש דופק ונשימה, יש לחכות עד להגעת צוות רפואי ועד אז להמשיך לבדוק.
אם אין דופק ונשימה, יש להתחיל בהחייאה.
במידה ויש דפיברילטור - יש לחברו באופן מיידי; פרפור חדרים שהחל כתוצאה ממכת החשמל יגרום להפעלה של הדפיברילטור.
בכל מקרה, יש לפנות את הנפגע למרכז רפואי לשם אבחון וטיפול, אף אם נראה מאושש.
למכות חשמל ישנם מספר שימושים ברפואה.
המפורסם בהם הוא הדפיברילטור, מכשיר המפסיק קצב לב לא סדיר על ידי מתן שוק חשמלי ללב.
שימוש נוסף הוא טיפול נזעי חשמל במספר אבחנות של מחלות נפש.
בטיפול זה המטופל מורדם וזרם חשמלי מועבר דרך ראשו.
כמו כן, גירוי מקומי של עצבים על ידי זרמים חשמליים חלשים מהווים טיפול נגד כאבים.
מכות חשמל באזורי המוח משמשות במדינות מסוימות (לא בישראל) כדי לגרום לחיות לאבד את הכרתן לפני השחיטה, ושימוש במלכודות חרקים כדי למנוע מטרד.
שימושים נוספים הם עינויים, לצורכי חקירות או ענישה, הוצאה להורג על ידי כיסא חשמלי או הגנה עצמית על ידי שימוש בשוקר חשמלי ושימוש באקדח הלם בידי שוטרים כדי למנוע הפרעות סדר או לתפוס חשודים.
התחרות הבינלאומית לפסנתר ע"ש ארתור רובינשטיין, או בקיצור תחרות רובינשטיין, נחשבת לאחת מתחרויות הפסנתר החשובות בעולם.
התחרות הראשונה התקיימה ב-1974 ומאז היא מתקיימת אחת לשלוש שנים בתל אביב.
ארתור רובינשטיין (1887–1982) היה מגדולי הפסנתרנים במאה ה-20. רובינשטיין, יהודי יליד פולין בעל אזרחות אמריקנית, היה אוהד ישראל.
הרעיון לתחרות פסנתרנים עלה כבר ב-1957, וב-1958 התקיימה בהיכל התרבות בתל אביב תחרות פסנתרנים צעירים ע"ש ארתור רובינשטיין, שבה השתתפו פסנתרנים ישראלים בנוכחות רובינשטיין, וזכה מרדכי סימוני.
כשפנה יעקב ביסטריצקי ב-1973 אל רובינשטיין עם רעיון לתחרות בינלאומית לפסנתרנים הנושאת את שמו, הסכים בשמחה.
רובינשטיין עצמו זכה להיות נוכח רק בשתי התחרויות הראשונות: ב-1974 וב-1977. ב-1982 נפטר כשהוא בן 95.
זכייה בתחרות מקנה לזוכה פרסום רב, הופעות על בימות הקונצרטים הגדולות בעולם, אפשרויות לנגינה כסולן עם התזמורות הבינלאומיות החשובות וכן פרס כספי בשווי עשרות אלפי דולרים.
שנההזוכה1974 עמנואל אקס1977 גרהארד אופיץ 1980 גרגורי אלן1983 ג'פרי קהן 1986לא הוענק פרס ראשון1989 איאן פאונטיין
בנג'מין פרית' 1992 ג'ורג'יה טומסי 1995 אלכסנדר קורסנטיה 1998 איגור צ'טוייב 2001 קיריל גרשטיין 2005 אלכסנדר גבריליוק 2008לא הוענק פרס ראשון2011 דניאיל טריפונוב 2014 אנטוני ברישבסקי 2017 שימון נהרינג 2021 חואן פרס פלוריסטן 2023 קווין צ'ן
התחרות הבינלאומית למשפט מבוים על שם פיליפ ג'סאפ , הידועה גם בשם הג'סאפ, היא תחרות בינלאומית למשפט מבוים בתחום של משפט בינלאומי פומבי.
היא נחשבת לגדולה וליוקרתית ביותר בעולם, עם למעלה מ-500 קבוצות, המגיעות מלמעלה מ-80 מדינות ברחבי העולם.
התחרות מהווה הדמיה של סכסוך דמיוני בין שתי מדינות מול בית הדין הבינלאומי לצדק שבהאג.
בתחילת ספטמבר מתפרסם קייס דמיוני באורך של כ-30 עמ' בו מתואר סכסוך בין שתי מדינות, כאשר עולות ממנו ארבע שאלות משפטיות.
כל מדינה צריכה, ראשית, להגיש כתב טענות המציג את ארבעת הטיעונים, ושנית, להציג את הטיעונים בפני מותב של שלושה שופטים, כאשר המשתתפים נדרשים להתמודד עם שאלות משפטיות ברמה הגבוהה ביותר.
התחרות קרויה על שמו של פיליפ ג'סאפ, לשעבר שופט בבית הדין הבינלאומי.
ארגון התחרות נעשה על ידי ILSA, התאחדות הבינלאומית של סטודנטים למשפט.
התחרות מתקיימת מדי שנה בוושינגטון די.
סי., בארצות הברית, בדרך כלל בשבוע הראשון של חודש אפריל.
המשפט המבוים כולל הצגת טיעונים של אירוע היפותטי, המורכב מבעיות שונות מתחום המשפט הבינלאומי, מול בית הדין הבינלאומי לצדק.
נושאים שונים של המשפט הבינלאומי שנדונו בתחרויות היו: סמכות שיפוט אוניברסלית, בית הדין הפלילי הבינלאומי, משפט ימי, איזון התגובה לטרור עם זכויות אדם, הזכות להגדרה עצמית ועוד נושאים רבים העומדים על סדר היום הבינלאומי.
כל נבחרת מכינה ומגישה מבעוד מועד כתב טענות עבור שני הצדדים: הן עבור המדינה העותרת והן עבור המדינה המשיבה.
בנוסף, מכינים עצמם מתמודדים לטעון את הטיעונים בעל-פה, להציגם לשופטים ולענות על שאלות שונות הנוגעות למקרה.
בשלבי התחרות השונים מופגשים שני הצדדים למקרה הנדון וטוענים בפני חבר שופטים.
השופטים, אשר ביניהם ניתן למצוא שופטים מבית המשפט העליון של ארצות הברית, שופטים מבית הדין הבינלאומי לצדק, נציגי ILSA ועוד, מעניקים ניקוד הן עבור הטיעונים בעל-פה והן עבור הטיעונים בכתב.
לרוב מוענק משקל גבוה יותר לטיעונים בעל-פה.
מן הניקוד שנצבר יורדות נקודות על פסילות שונות: חריגה ממספר מילים, הגשת כתב-טענות באיחור, עבודה שאינה לפי נוהלי הפרוצדורה ועוד.
הנבחרת שצברה את הניקוד הגבוה ביותר בכל שלב עולה לשלב הבא, ובגמר - מנצחת.
השלב הבינלאומי כולל שלושה ימים של משפטים מבוימים.
הנבחרות שצברו את הניקוד הגבוה ביותר בכל שלב מתקדמות לשמינית הגמר, לרבע הגמר, לחצי הגמר ולגמר.
מדינות מיוצגת בשלב הבינלאומי של הג'סאפ על ידי נבחרת אחת או יותר, תלוי במספר הקבוצות שניגשו לשלב הארצי במדינה.
כתוצאה מכך, מרבית המדינות עורכות שלב מיונים ארצי לג'סאפ, כדי לבחור את הנבחרות הטובות ביותר שיעברו לשלב הבינלאומי של התחרות בוושינגטון.
ארצות הברית מיוצגת בדרך-כלל על ידי 11 או 12 נבחרות אזוריות, בהתחשב בהשתתפותם של קרוב ל-150 בתי ספר למשפטים בשלב הארצי.
כך ביססה עצמה ארצות הברית כמשתתפת הגדולה ביותר בתחרות, אם כי רוסיה מגדילה את מספר הנבחרות שלה בהתמדה, עם 43 נבחרות בשנת 2007.
מרבית הנבחרות מתאמנות וטוענות בשפה האנגלית.
כיוון שהשלב הבינלאומי מתנהל באנגלית, ונבחרת המבקשת לטעון בשפה אחרת נושאת באחריות לספק תרגום לאנגלית, נדיר ביותר שבשלב הבינלאומי נבחרת תבחר לטעון בשפה שאינה אנגלית.
משרדי עורכי דין בעלי פריסה עולמית כורכים עצמם עם הג'סאפ באופנים שונים.
לדוגמה, בקנדה וברוסיה, אוניברסיטאות המשתתפות בשלב הארצי של התחרות ממומנות על ידי משרד עורכי הדין 'White & Case'.
בנוסף למימון שלבים ארציים של הג'סאפ במדינות, 'White & Case' מממנים את השלב הבינלאומי ואת הפרסים בתחרות ג'סאפ.
הנבחרות בנויות לרוב מארבעה עד חמישה מתמודדים, הגם שהכללים מתירים נבחרות קטנות יותר כשהמינימום הנדרש הוא של שני מתמודדים.
בכל סיבוב, שני נציגים מכל נבחרת יטענו עברו צד אחד בסכסוך: המבקש (Applicant) או המשיב (Respondent).
מתמודד שלישי רשאי לשבת לצד הטוענים על הספסל, אך אינו רשאי להציג טיעונים ("of Counsel").
חלק מן הנבחרות מייחדות שני טוענים בעל-פה לכל צד לסכסוך, כאשר מתמודד חמישי מתפקד כעוזר מחקר, מנהלן, ספרן או טוען חלופי.
נבחרות אחרות מייעדות שניים או שלושה מתמודדים להצגת טיעונים, כאשר אדם אחד לפחות טוען עבור המשיבה והעותרת גם יחד.
כמו כן, מרבית הנבחרות כוללות בסגל מאמנים אשר מייעצים ומכינים את הנבחרת במשך פרק זמן מסוים עובר לתחרות.
מאמנים הם לרוב סגל אקדמי של המוסד האקדמי ממנו מגיעה הנבחרת או מתמודדים מתחרויות ג'סאפ בשנים עברו.
אחת הסיבות לפופולריות והיוקרה של הג'סאפ היא איכות המתמודדים בשלב הבינלאומי.
לשלב זה מגיעים המתמודדים כשהם שולטים באופן מלא בעקרונות המשפט הבינלאומי, בפרקטיקה של מדינות, של האו"ם ושל מוסדות וארגונים בינלאומיים, בהלכות שונות של טריבונלים, בתי דין ובתי משפט מדינתיים, אזוריים ובינלאומיים וכן בכללי הפרוצדורה של בית הדין הבינלאומי לצדק, היושב בהאג.
המתמודדים מדורגים על רמת הידע המשפטי שצברו, כמו גם על יכולתם להתמודד עם שאלות השופטים, על השימוש בעובדות המקרה ועל יכולת השכנוע.
על פי סעיף 38 לחוקת בית הדין הבינלאומי לצדק, מקורות המשפט הבינלאומי הפומבי כוללים הסכמים בינלאומיים, הדין המנהגי, עקרונות משפט כלליים וכן כמקורות משניים גם כתיבתם של מלומדים ופסיקות קודמות של בתי משפט.
בהינתן שמרבית מהסוגיות המועלות מדי שנה בתחרות הן חדשניות ומאתגרות, המשתתפים נדרשים לעשות שימוש מגוון ויצירתי במגוון המקורות הנ"ל כדי לבסס את טיעוניהם.
מוסדות אקדמיים בישראל לוקחים חלק בג'סאפ מזה כעשור.
למרות שלא ניצחו מעולם בשלב הבינלאומי, נציגים ישראליים העפילו לשלבים המתקדמים של התחרות והגיעו לא אחת לדירוג עשר האוניברסיטאות המובילות בתחרות.
המוסד הראשון להקים נבחרת ג'סאפ היה המסלול האקדמי המכללה למינהל.
הנבחרת אומנה אז על ידי פרופסור ארנה בן-נפתלי ופרופסור יובל שני.
מאז שנת 2007, ולאחר מעברו של פרופ' שני לאוניברסיטה העברית, מאומנת נבחרת גם באוניברסיטה העברית, דבר שהצריך הקמת שלב ארצי לג'סאפ.
מאז הקימה נבחרת, ניצחה האוניברסיטה העברית בשלב הארצי מדי שנה, ושלחה את נבחרתה לשלב הבינלאומי, שם השיגה הישגים מכובדים, ושלוש פעמים אף הגיעה לשלב רבע הגמר העולמי.
הציון שקובע האם קבוצה תעלה שלב הוא ציון משוקלל של הטיעונים בע"פ, ושל הטיעונים בכתב, כך ששליש מהציון מתקבל על הטענות בכתב, והשאר על ההצגה בע"פ.
החל משנת 2017 מאומנת נבחרת ג'סאפ גם באוניברסיטת תל אביב.
התחנה לחקר ציפורי ירושלים על שם נילי ודוד הוקמה בשנת 1994, והיא אתר הטבע העירוני הקהילתי הראשון בירושלים.
ירושלים משמשת נקודת עצירה לעשרות אלפי ציפורים נודדות, והתחנה שבתחומה אוספת מידע על הרגלי הנדידה ועל מצבם של עופות שונים המגיעים אליה.
בנוסף לסקר ולמחקר, התחנה פתוחה לציבור ומקיימת פעילויות להעלאת מודעות לתחום הצפרות, ולעידוד שמירה על הטבע.
התחנה שוכנת בפאתי גן סאקר, סמוך למשכן הכנסת ולבית הקברות שייח' באדר, ומכונה בפי כל "הצפריה" או "הציפוריה".
התחנה עוסקת באופן רוטיני בטיבוע של הציפורים המגיעות אליה.
בתהליך הטיבוע, ציפור נלכדת ברשת ערפל שמיועדת לכך, עוברת תהליך של זיהוי, גיול (קביעת גיל), קביעת זוויג (במידה והדבר אפשרי.
לא תמיד ניתן לקבוע אם מדובר בזכר או בנקבה) ומספר מדידות.
המדידות מאפשרות למטבע, כאיש מקצוע, לדעת אם הציפור זה עתה הגיעה מחלקו הראשון של המסע, או כבר שוהה זמן מה בנקודת העצירה הנתונה, ועומדת להמשיך בנדידה.
בסיום התהליך, עונדים לציפור טבעת אלומיניום על אחת הרגלים.
לכל טבעת יש מספר סידורי אחר, ושם של האוניברסיטה האחראית על אותו טיבוע.
חלק קטן מהציפורים נלכדות פעם נוספת, וכך נצבר לאורך השנים מידע רב אודות הרגלי הנדידה של הציפורים.
בתחנה לחקר ציפורי ירושלים נבנה מבנה בעל חלון רחב אך נמוך לכל רחבו, המאפשר ליושבים מאחוריו לצפות בציפורים ובבעלי החיים מבלי להפריע להם.
חשיבותה של ירושלים במסלול הנדידה
עופות גדולים כגון חסידות ועגורים עפים בתעופה פאסיבית, בדאיה, ולכן מעדיפים לנדוד בשעות היום החמות ומעל למישור החוף או מעל לערבה ובקעת הירדן.
במסלולים אלה הם נהנים מתרמיקות ונודדים בקלות.
הציפורים הקטנות יותר לעומת זאת, אינן דואות, הן עפות תעופה אקטיבית ומנפנפות בכנפיהן לאורך כל הדרך.
הציפורים שנודדות בתעופה אקטיבית מעדיפות לנדוד בשעות ובמקומות הקרירים, ולכן הן נודדות מעל לגב ההר בשעות החשכה.
ירושלים היא הנקודה הדרומית ביותר שבה יש מזון, מים וצמחייה להסתתר בה בשעות היום.
מרכז המבקרים ע"ש גוטמן הוא המבנה החי הראשון בישראל: בקירות הוטמנו כ-70 תיבות קינון בגדלים שונים.
הקירות מחופים באבנים בלתי אחידות כדי ליצור חריצים, כוכים ומחילות לחיות בר קטנות.
בכך הם משמשים מחסה ובית לציפורים, חיות קטנות וצמחים שביתם עלול היה להיפגע בבניית מבנה רגיל.
על הגג החי הוטמנו מעל 700 פקעות של פרחי ארץ ישראל, המספקים צוף וזרעים לחיות בר קטנות: דבורים, לטאות ופרפרים מגיעים לגג בכל שעות היום.
תוכו של המבנה מכיל את הגלריה ע"ש גייל רובין, בה מוצגות תערוכות אומנות בנושאי טבע.
תחומי העיסוק הנוספים של התחנה
בתחנה לחקר ציפורי ירושלים מתקיימים סיורים של בתי ספר לצד כינוסים מקצועיים בנושאים כגון אדריכלות ירוקה ופיתוח בר קיימא.
התחנה המרכזית של פתח תקווה היא תחנה מרכזית של אוטובוסים, בעיר פתח תקווה.
היא שוכנת בחלקו הצפוני של מרכז העיר הוותיק, סמוך לרחוב אורלוב.
התחנה הוקמה ב-1957, הקרקע שעליה פועלת התחנה נמצאת בבעלות העירייה, וזאת בשונה מתחנות רבות ברחבי הארץ שנמצאות בבעלותה של חברת נצבא.
בתחנה המרכזית יש חמישה רציפים הנמצאים בתוך מתחם סגור, השייכים לקווים של חברת דן, חברת קווים, וחברת אלקטרה-אפיקים.
מחוץ לתחנה, בכביש בעל נתיב תחבורה ציבורית ישנם שני רציפים נוספים וארוכים מכל צד של הכביש, עוברים אוטובוסים של אגד, אלקטרה אפיקים, קווים.
התחנה היא גם נקודת היציאה המזרחית של הקו האדום של הרכבת הקלה ובתחנה יהיה חניון חנה וסע של כ־700 מקומות חניה.
בפתח תקווה עובר הקו הראשון של הדנקל (הקו האדום) מעל לקרקע.
הקו מתחיל ברציף מיוחד בתחנה המרכזית החדשה וממשיך בנתיב מיוחד לכל אורך רחוב ז'בוטינסקי, דרך הערים בני ברק, רמת גן, תל אביב-יפו עד לבת ים.
כמו כן באזור התעשייה קריית אריה קיים הדפו של הקו.
ב-18 באוגוסט 2023, עם השקת הקו האדום, נפתחה תחנת הרכבת הקלה לשימוש ציבור הנוסעים.
כיום התחנה משמשת כתחנת מוצא למספר קווים של חברת "דן" בלבד.
בעבר הופעלו גם הקווים של אגד ואפיקים בתחנה הזאת, עד להקמת מסוף משה ארנס הוקם בעקבות התכנית להריסת התחנה.
קווי אוטובוס מהתחנה עצמהקומפעילמסלולרציףהערות נוספות1דןת.מ פתח תקווה - בית חולים בלינסון - מחלף גהה - ציר ז'בוטינסקי - תל אביב-יפו, דרך בגין - המסגר - העלייה - דרך שלמה - היינריך היינה - שדרות ירושלים - בת ים, מצבה - בלפור - הקוממיות - מרכז הספורט1♿
פתח תקווה - כפר גנים א - נווה גנים - בית חולים שניידר - מחלף גהה - בני ברק, הרב כהנמן - חזון איש - רבי עקיבא - רמת גן, קניון איילון♿138ת.מ.
פתח תקווה - אם המושבות החדשה - אם המושבות - קריית אריה - מחלף גהה - ציר ז'בוטינסקי - תל אביב-יפו, מסוף 2000♿
במרץ 2016, הודיעה עיריית פתח תקווה שבשנת 2017 יחלו העבודות להקמת תחנה מרכזית חדשה, את מימוש התוכנית וניהול הפרויקט, מקדמת החברה הכלכלית לפיתוח פתח תקווה שצפויה לבנות את התחנה החדשה ולאחר מכן להפעילה עבור העירייה.
התחנה החדשה צפויה להתחיל פעילותה בשנים 2021–2022 במקביל לתחילת הפעלת הקו האדום של הרכבת הקלה.
ביולי 2017 יצא הפרויקט לדרך עם פרסום מכרז בנושא.
בניית תחנה זמנית שתהיה בשימוש בזמן העבודות כבר החלה.
תהליכי התכנון וההערכות לעליה לקרקע כולל הקמת תחנה זמנית צפויים להסתיים במחצית השנייה של שנת 2017 ולאחריהן יחלו העבודות להקמת התחנה שיערכו כארבע שנים.
התחנה החדשה שתוכננה תכלול טרמינל מודרני עם כ-56 אלף מ"ר.
התחנה תכלול גם שטחי מסחר בהיקף של כ-7,000 מ"ר ומגדל משרדים בן כ-12,000 מ"ר אשר יאוכלס בחלקו הגדול על ידי משרדי העירייה.
הקמת התחנה תמומן בכרבע מיליארד שקלים שיגיעו מתקציבי העירייה, משרדי ממשלה שונים וגיוס כספים במערכת הפיננסית.
ב-31 במאי 2019 נפתח מסוף אוטובוסים חדש - מסוף משה ארנס ברחוב אבשלום גיסין ומשרת את קווי האוטובוס של חברת אפיקים אשר נכנסו לתחנה מרכזית הישנה.
התחרות לקריקטורה הומוריסטית ע"ש פרידל שטרן היא תחרות קריקטורה דו-שנתית הנערכת על ידי המוזיאון הישראלי לקריקטורה ולקומיקס בחולון.
התחרות, המתקיימת פעם בשנתיים, מהווה חלק מצוואתה של הקריקטוריסטית הישראלית פרידל שטרן, שתרמה את עיזבונה האמנותי למוזיאון וביקשה לערוך תחרות בנושא קריקטורות הומוריסטיות.
כל תחרות מתרכזת בנושא אחד והיא מלווה בתצוגה מיצירותיה של שטרן.
במסגרת התחרות מוענקים פרס במסלול המיועד לאמנים מוכרים ופרס נוסף המוענק ליוצרים חובבים.
2012 - התחרות הראשונה לקריקטורה הומוריסטית ע"ש פרידל שטרן, בנושא "יום אישה שמח"
2014 - התחרות השנייה לקריקטורה הומוריסטית ע"ש פרידל שטרן בנושא "ישראל יוצאת לפנסיה"
2016 - התחרות השלישית לקריקטורה הומוריסטית ע"ש פרידל שטרן בנושא "בקיצור ישראלית"
2018 - התחרות הרביעית לקריקטורה הומוריסטית ע"ש פרידל שטרן בנושא "קריקטורה במדים"
2020 - התחרות החמישית לקריקטורה הומוריסטית ע"ש פרידל שטרן בנושא "ואנחנו שניים"
רפאל בלומנברג זכה בקטגוריית מקצוענים.
דניאל סוויד זכתה בקטגוריית חובבים.
2022 - התחרות השישית לקריקטורה הומוריסטית ע"ש פרידל שטרן בנושא "גברים?
מישל קישקה זכה בקטגוריית מקצוענים.
רותם אנגלמאייר זכתה בקטגוריית חובבים.
התחתרות לעומק היא מונח בהידרולוגיה ובגאומורפולוגיה שבא לתאר תהליך המעמיק את הערוץ של נחל או עמק באמצעות הסרת חומרים מקרקעית הנחל או העמק.
מהירות ההתחתרות תלויה בבסיס הסחיפה של הנחל – המקום הנמוך ביותר שמתחתיו זרם מים (נחל או נהר) אינו גורם לסחיפה.
גובה פני הים נחשב כבסיס הסחיפה המוחלט, אם כי לנחלים רבים יש בסיס סחיפה זמני גבוה יותר משום שהם נשפכים לתוך גוף מים אחר השוכן מעל גובה פני הים או שהם נתקלים בסלע אם עמיד בפני סחיפה.
תהליך מקביל הקרוי "סחיפת גדות" מתייחס להרחבת ערוץ הנחל או העמק.
כאשר הנחל זורם גבוה מעל בסיס הסחיפה התחתרותו לעומק תתרחש מהר יותר מאשר סחיפת גדות, אבל ככל שהנחל מתקרב לבסיס הסחיפה שלו, גדל קצב סחיפת הגדות.
זו הסיבה מדוע נחלים באזורים הרריים נוטים להיות צרים וזרימתם מהירה, תוך יצירת עמקים בצורת V, בעוד שנחלים בשפלות נוטים להיות רחבים וזרימתם איטית, בעמקים שבהתאמה הם רחבים ושטוחים.
המונח שיפוע הנהר נמדד על ידי חילוק הפרש הגובה בין ראשו של הנהר לבסיס הסחיפה שלו, באורך הנהר.
ככל שהשיפוע תלול יותר, כך הנחל זורם מהר יותר.
לעיתים התרוממות טקטונית תגדיל את השיפוע במידה ניכרת כאשר הנהר מתחתר לעומק כלפי בסיס הסחיפה שלו, תהליך המכונה "התחדשות נהר".
התרוממות רמת קולורדו בצירוף עם העובדה שמפרץ קליפורניה נפתח לים קבעו את פני הים כבסיס הסחיפה של נהר הקולורדו והובילו להתחתרות לעומק מהירה (במונחים גאולוגיים) שתוצאתה הגרנד קניון.
בהיבט חברתי, התחרדות היא גידול במספר היחסי של חרדים באוכלוסייה מסוימת (בשכונה, בעיר, במדינה וכדומה).
בהיבט אישי, התחרדות משמשת לתיאור אימוץ אורח חיים חרדי על ידי מי שלא היה חרדי.
שיעורם של החרדים באוכלוסייה נמצא במגמת עלייה מתמשכת, וזו מוסברת בשיעורי פריון גבוהים בקרב חרדים (גבוהים יותר משל קבוצות הלא חרדים בישראל, בפילוח לפי דת ומידת דתיות), וכן על ידי הצטרפות חוזרים בתשובה לציבור החרדי.
בשנת 2009, נאמד מספר החרדים בישראל בכ-750,000 – כ-10 אחוזים מהאוכלוסייה.
לפי הסקר החברתי של הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה לשנת 2009, 22% מהחרדים מגדירים עצמם חוזרים בתשובה ו-33% מהחרדים דיווחו שגדלו בבתים שאינם חרדים.
ירושלים היא אחת הערים המרכזיות שבהן מגמת ההתחרדות מתמשכת.
על פי דו"ח שפרסם מכון ירושלים למחקרי מדיניות, בשנת הלימודים תשע"ח היוו התלמידים החרדיים 62% מכלל התלמידים היהודיים בעיר.
בתחילת שנות השמונים, היה שיעור הפריון בקרב נשים חרדיות סביב 5.6, אך מאז טיפס ועלה עד כדי 7.5–7.6 בשנת 2002. מאז נמצא הפריון בירידה, אך הוא נותר עדיין גבוה ובשנת 2017 עמד על 7.1 לעומת כ-3 בכלל האוכלוסייה.
שיעורי הפריון ההשוואתיים באוכלוסייה היהודית שאינה חרדית הם 2.4 ובאוכלוסייה הערבית 3.5.
לפי אומדן האוכלוסייה החרדית לשנת 2009, כ-59 אחוזים (441 אלף) הם צעירים עד גיל 19 (בהשוואה לכ-35 אחוז באוכלוסייה כולה).
על פי התחזית של הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, ולפי הנחת אפס הגירה והנחות נוספות בטווח הביניים, שיעור החרדים יעמוד ב-2034 על כ-17 אחוזים, ובשנת 2054 על יותר מ-24 אחוזים.
נכון לשנת 2023, קיימת מגמת התחרדות משמעותית בעיירות הפיתוח ובפריפריה.
חרדים רבים, צעירים בעיקר, יוצאים מהערים הגרעיניות המיועדות לחברה החרדית כמו בני ברק, מודיעין עילית וביתר עילית, ומחפשים פתרונות דיור בערי הפריפריה, שם מחירי הדירות נמוכים יותר.
ד"ר איתן רגב, החוקר את כלכלת המגזר החרדי, זיהה מגמה זו בקריית גת, קריית מלאכי, צפת, אופקים וטבריה.
לדבריו, מדובר בתופעה הולכת וגדלה שעוד תתעצם.
חלק מהחרדים קונים דירות להשקעה, ורק בשלב מאוחר יותר, כשמשפחתם גדלה, עוברים לגור בהן.
בקרב ציבורים לא-חרדים, בעיקר חילונים, אך גם מסורתיים ודתיים לאומיים, ניתן למצוא חשש מהתחרדות של אזורי המגורים שלהם, עקב פערים גדולים בסגנון החיים והחשש שרוב חרדי באזור מסוים יביא לשינוי אופיו ולכפייה דתית.
לעיתים קרובות, באזורים שבהם קיימת התחרדות או שיש בהם חשש מפניה, ישנם תושבים המנסים למנוע הקמת מוסדות חינוך חרדיים או שכונות מגורים חרדיות.
מפלגות פוליטיות חילוניות אף הובילו קמפייני בחירות בסיסמת "לעצור את ההתחרדות", למשל מרצ בבחירות המוניציפליות בירושלים ב-2008 וב-2013. חרדים האשימו מובילי קמפיינים נגד התחרדות של ערים ושכונות בהסתה ובגזענות כנגד חרדים תוך ציטוט של השימוש שעושים מתנגדי ההתחרדות בטרמינולוגיה של מלחמה, כיבוש וכדומה.
הקמפיין של מרצ בירושלים ב-2013 עורר ביקורת גם מצד מפלגות שחברו לריצה, כמו מפלגת העבודה והתנועה הירוקה.
גידול מואץ של אוכלוסייה חרדית מתרחש גם בארצות הברית.
תושבים במונרו טענו כי העירייה אינה מייצגת אותם ונבחרה על ידי גוש הקולות בקרית יואל.
ב-2019, לאחר משאל עם, התפצלו מונרו וקריית יואל.
קריית יואל הפכה לעיירה עצמאית בשם פאלם טרי הכוללת את העיירה עצמה וכמה דונמים סביבה, עליהם היא עתידה להתרחב ולבנות שכונות נוספות.
בברוקלין, הביאה התפוצצות האוכלוסין בשכונות החרדיות לגלישה לאזורים שמחוץ להם ולחיכוכים משפטיים בנושאים כמו קווי תחבורה ציבורית עם הפרדה בין נשים לגברים ודרישה בבריכות עירוניות לשעות לנשים בלבד עם מצילה.
במחוז הבית-ספרי מזרח רמאפו מתנהל מאבק משפטי בטענה שהחסידים המקומיים, השולטים בוועדות העירוניות, מוכרים נכסים של רשת החינוך הציבורית כדי לממן ישיבות פרטיות.
הצמיחה המואצת של המובלעות החרדיות בבריטניה הביאה לחיכוכים בסטמפורד היל, הגדולה שבהן.
מחאה דומה קמה מצד תושבים באוטרמון, אחד מפרברי מונטריאול שבקנדה, שבו קיימת אותה תופעה.
התחרות על שם המלכה אליזבת (בפלמית: Koningin Elisabethwedstrijd, בצרפתית: Concours Musical International Reine Elisabeth) היא תחרות לנגנים בראשית דרכם, המתקיימת בבריסל, בלגיה.
התחרות נקראת על שם אליזבת מבוואריה, מלכת הבלגים.
מאז היווסדה נחשבת התחרות ע"ש המלכה אליזבת לאחת התחרויות המאתגרות והיוקרתיות ביותר לנגנים.
בשנת 1957 הייתה תחרות המלכה אליזבת בין החברות המייסדות של הפדרציה הבינלאומית לתחרויות מוזיקה.
אז'ן איזאיי, כנר וירטואוז בלגי, רצה לייסד תחרות מוזיקה בינלאומית לוירטואוזים צעירים, שתשמש חלון-ראווה לכישרונותיהם, אך הוא מת לפני שהספיק להוציא לפועל את כוונתו.
המלכה אליזבת, פטרונית אמנויות וידידה קרובה של איזאיי, ייסדה את התחרות לזכרו בשנת 1937. היוקרה של איזאיי והערצת בית המלוכה הבלגי, המלך אלברט הראשון והמלכה אליזבת, כגיבורי מלחמת העולם הראשונה, היו ערובה להצלחת התחרות הראשונה למשוך אליה מספר רב של מתחרים.
התחנה המרכזית של צפת היא מסוף אוטובוסים מרכזי בעיר צפת, ומיקומה - ברחוב ירושלים בעיר.
בתחנה שישה רציפים מהם יוצאים אוטובוסים ליעדים שונים בארץ - בעיקר בצפון ובמרכז.
התחנה המרכזית של צפת מהווה מרכז תחבורתי חשוב באזור הגליל העליון בגלל חשיבותה של העיר, חשיבות שגוברת בזמן פסטיבל הכליזמרים והילולת ל"ג בעומר בהר מירון - שני אירועים שמושכים אל העיר קהל רב.
התחנה נחנכה בדצמבר 1966 לאחר שבמשך שנים פעלה במבנה ערבי ישן וקטן שלא תאם את הצרכים הנדרשים להפעלת תחנה מרכזית.
היא נבנתה על ידי חברת נצבא, חברה שעסקה באחזקת מבנים (בעיקר בנייני-משרדים ותחנות מרכזיות) ובהשכרתם לאגד.
לאחר פתיחת שוק ההיסעים הציבורי לתחרות החלה לפעול בתחנה חברת נתיב אקספרס.
בשנת 2014 עברה התחנה שיפוץ כללי.
ב-11 ביוני 2022 הוצתו מספר אוטובוסים שחנו במתחם התחנה, הדליקה פשטה למספר רב של אוטובוסים נוספים וכתוצאה מכך נגרם נזק כבד לתחנה.
ב-17 ביוני נעצרו מספר תושבי טובא-זנגרייה בחשד לביצוע המעשה, וכן מיוחסים אליהם על פי החשד מספר מעשי הצתה נוספים שבוצעו על פי הערכות המשטרה כחלק מסחיטת דמי חסות.
התחנה המרכזית של קריית שמונה היא מסוף האוטובוסים והתחנה המרכזית של העיר קריית שמונה.
שוכנת בלב העיר, ברחוב ארלוזורוב, סמוך לכביש 90 ושדרות תל חי בעיר.
התחנה המרכזית של קריית שמונה היא המרכזית באזור הגליל העליון ואזור אצבע הגליל, מהתחנה יוצאים קווי אוטובוס רבים, בין היתר לרמת הגולן, חיפה, עפולה, תל אביב-יפו, ירושלים וערים נוספות בעיקר בצפון ישראל.
מהתחנה יוצאים גם קווי אוטובוס עירוניים לרחבי העיר וקווי אוטובוס אזוריים למטולה ויישובי האזור.
בתחנה ממוקמים דוכני מזון רבים ובסמוך לתחנה ממוקם מרכז הקניות הגדול בעיר - "קניון 8", בתחנה 7 רציפים מהם יוצאים קווי אוטובוס עירוניים ובינעירוניים, את מרבית הקווים מפעילה אגד, את השירות לרמת הגולן מפעילה מועצה אזורית גולן ואת השירות לעיר צפת מפעילה חברת נתיב אקספרס.
התחנה המרכזית של רמלה הנקראת גם קניון קריית רמלה היא תחנה מרכזית של העיר רמלה.
נמצאת בחלקה הדרומי העיר, סמוך לתחנת הרכבת רמלה בשדרות הרצל.
התחנה כוללת בתוכה מרכז קניות בן שתי קומות כאשר התחתונה מביניהן משמשת כמפלס הרציפים של התחנה המרכזית.
מקומות ההמתנה לאוטובוסים נמצאים בתוך המבנה, בשונה מתחנות מרכזיות אחרות בישראל, שכן הרציפים נמצאים בחוץ.
מעל התחנה המרכזית ישנו מבנה משרדים ובו משרדי ממשלה שונים.
בצמוד לתחנה ישנו חניון בן חמש קומות.
במקור היו אמורות להיבנות שלוש קומות חניון נוספות אך רק השלד של המעליות של קומות אלו נבנה וגרם המדרגות אשר בנייתו נפסקה לאחר בניית הניצנים של קומה השישית שלא נבנתה.
מהתחנה יוצאים קווי אוטובוס בעיקר למטרופולין תל אביב והמרכז, כולל ירושלים, את מרבית קווי האוטובוס מפעילה קווים, בין היתר קווים עירוניים, אזוריים וקווים לתל אביב, את שאר הקווים מפעילה אגד ו-2 קווים של אלקטרה אפיקים המפעילים את השירות הבין-עירוני לדרום.
ולצפון מפעילה רכבת ישראל באמצעות קווי רכבת מתחנת הרכבת רמלה הסמוכה לתחנה.
התחנה המרכזית של רחובות היא מסוף האוטובוסים המרכזי של העיר רחובות.
נמצאת במרכז העיר, ברחוב ביל"ו.
התחנה משולבת עם קניון רחובות, כאשר תחנות ההמתנה לאוטובוסים נמצאות מחוץ לקניון בצמוד אליו.
לתחנה המרכזית הנוכחית של רחובות קדמו שתי תחנות:
התחנה המרכזית הראשונה של רחובות הייתה ממוקמת ברחוב הרצל, סמוך לצומת טלר ויעקב.
היא נפתחה בשנת 1947 והייתה מהתחנות המרכזיות הראשונות בישראל.
היו בה שישה רציפים, ובוצעו כ-40-50 נסיעות ביום.
בשנת 1971 נפתחה תחנה חדשה ברחוב ביל"ו, עם 30 רציפים ומעל 1000 נסיעות ביום.
מהתחנה יוצאים קווי אוטובוס לתל אביב, המרכז והדרום, בין היתר לירושלים, ראשון לציון באר שבע, אשקלון וערים נוספות.
רחובות - משטרה - הרצוג - רחובות המדע - מנוחה ונחלה - אזורי ויצמן - קריית דוד - הרב זכריה מדאר - היובל - אושיות - רחובות החדשה - מרמורק - ת.מ.
התחנה המרכזית של קריית גת היא מסוף האוטובוסים המרכזי של העיר קריית גת.
נמצאת במרכז העיר, בשדרות העצמאות.
התחנה הוקמה ב-1983 והיא התחנה המרכזית האחרונה שהוקמה על ידי "אגד".
את התחנה תכנן האדריכל נחום שני שתכנן מספר תחנות אוטובוסים מרכזיות.
התחנה היא מבנה חד קומתי ובו מספר בתי עסק בעיקר בתחום המזון המהיר.
בחלקה החיצוני של התחנה נמצאים הרציפים לקווים הנוסעים מכיוון מערב, ובחלקה הפנימי נמצאים הרציפים של הקווים הנוסעים מכיוון מזרח ושל קווים המתחילים את מסלולם בתחנה זו, וגם עמדת שירות של רב קו, חדרי התרעננות לנהגים וחניון אוטובוסים.
עם השנים הדרדר מצבה של התחנה המרכזית, ועיריית קריית גת פתחה בהליכי אכיפה בעניין, בשנת 1999 הכריז הממונה על ההגבלים העסקיים על אגד כמונופול בתחום מבני תחבורה ציבורית בקריית גת, בהקשר עם חיוניותה של התחנה וכדי למנוע מאגד לדחוק מפעילי תחבורה ציבורית אחרים ממנה, כיום התחנה היא בבעלות אגד נדל"ן.
ב-2023-2024 בוצעו בתחנה עבודות שיפוץ, בין השאר בוצע חיפוי אלומיניום לקירות החוץ של התחנה.
מהתחנה יוצאים קווי אוטובוס רבים בעיקר לאזור הדרום ובאר שבע, יוצאים קווים גם לתל אביב ירושלים והמרכז.
🔄 – קו סיבובי (מעגלי)
🛡️ – אוטובוס ממוגן ירי
את קווי האוטובוס העירוניים בקריית גת מפעילה חברת דן בדרום.
מופעלת על ידי חברת מטרופולין.
התחרות השווייצרית הגדולה של פיד"ה 2019 היא תחרות שחמט שהתקיימה בין ה־10 ל־21 באוקטובר 2019 באי מאן.
התחרות היוותה תחרות העפלה לתחרות המועמדים 2020 ומועמד אחד הגיע ממנה.
פביאנו קרואנה וואנג האו חלקו יחד את המקום הראשון, ובהתאם לשיטת הניקוד ניצח וואנג האו בשובר שוויון וזכה בכרטיס לתחרות המועמדים 2020.
התחרות שוחקה בשיטה השווייצרית ב־11 סיבובים.
כאשר בכל משחק לכל שחמטאי היו 100 דקות, 50 דקות נוספות לאחר המהלך ה־40, 15 דקות נוספות לאחר המהלך ה־60. תוספת של 30 שניות לכל מהלך החל מהמהלך הראשון.
במקרה של שוויון בין מספר שחמטאים הדירוג נקבע לפי שברי השוויון הבאים:
ממוצע מד הכח של היריבים (לאחר הסרת היריב עם מד הכושר הנמוך ביותר)
בוכהולץ 1-: ממוצע התוצאות של היריבים (לא כולל היריב עם התוצאה הנמוכה ביותר)
בוכהולץ: ממוצע התוצאות של היריבים.
תוצאות המשחקים בין השחקנים בשוויון
100 שחמטאים העפילו על בסיס דירוג במהלך שנה מיולי 2018 ועד יוני 2019
אלופת העולם לנשים - ג'ו ונג'ון
אלוף העולם לנוער (עד גיל 20) - פרהאם מקסודלו (پرهام مقصودلو)
אלוף העולם למבוגרים מעל 50 - קארן מובסיסיאן (Կարեն Մովսիսյան)
אלוף העולם למבוגרים מעל 65 - ולסטימיל יאנסה (Vlastimil Jansa)
מועמדים מאליפויות יבשתיות (5 מאירופה, 3 באסיה, 3 באמריקה ואחד מאפריקה)
שלושה מתמודדים לפי החלטת נשיא פיד"ה
36 מתמודדים לפי החלטת המארגנים.
בין המתמודדים אלוף העולם המכהן מגנוס קרלסן, פביאנו קרואנה, וישוואנתן אנאנד שוויתר על גביע העולם בשביל להתכונן לתחרות הזו, וסלי סו ויו יאנגי שסיים רביעי בגביע העולם.
שלושת הראשונים בגביע העולם החליטו שלא להתמודד, דינג לירן, טיימור רג'אבוב ומקסים ושייה-לגראב.
שחמטאים נוספים שהחליטו לא להשתתף: אניש גירי, יאן נפומניאשצ'י ושחריאר ממדיארוב.
בתחרות חולקו פרסים בס"ך 443 אלף דולר לפי הפירוט הבא
בעקבות התוצאה ואנג האו עלה לתחרות המועמדים 2020 וקיריל אלקסיינקו זכה להתמודד על הכרטיס החופשי.
מבין הנשים זכתה הרב־אמנית דרונאוולי הריקה (ద్రోణవల్లి హారిక; Dronavalli Harika) במקום הראשון מבין הנשים ובמקום ה־83 הכללי עם 5.5 נקודות.
גם רב־אמן לנשים והאמנית הבינלאומית דינארה סדואקסובה (Динара Сәдуакасова) קיבלה 5.5 נקודות ודורגה במקום השני לנשים וה־85 הכללי.
"התחנה הקטנה טרבלינקה" הוא שיר מאת ולדיסלב שלנגל שנכתב בעת שהותו בגטו ורשה, ונכלל באלבומו של יהודה פוליקר "אפר ואבק", שיצא לאור בשנת 1988.
את השיר חיבר המשורר ולדיסלב שלנגל בגטו ורשה כמעין סימן אזהרה ליהודי הגטו על הצפוי להם במחנה טרבלינקה (הנסיעה לשם נמשכת "חיים שלמים עד מותך" ו"בעבור מיליון לא תקבל כרטיס חזור").
תרגמה אותו לעברית מפולנית הלינה בירנבאום, אימו של יעקב גלעד.
הקליפ מצולם לאורך מסלול של רכבת, כהשוואה לרכבות שהובילו יהודים אל מחנות ההשמדה בזמן השואה.
התחרות הבין-לאומית לפסנתר על שם שופן (בפולנית: Międzynarodowy Konkurs Pianistyczny im.
Fryderyka Chopina), המכונה לעיתים קרובות תחרות שופן, היא תחרות נגינה בפסנתר שנערכת בוורשה, פולין.
התחרות נוסדה ב־1927 ונערכת מדי חמש שנים מאז 1955. זו אחת התחרויות היחידות המוקדשות כולה ליצירותיו של מלחין אחד, במקרה זה, פרדריק שופן.
התחרות הראשונה הוקמה על ידי הפסנתרן והפדגוג הפולני יז'י ז'וראבלב .
התחרויות הבאות נערכו בשנים 1932 ו־1937; התחרויות הרביעית והחמישית נערכו לאחר סיום מלחמת העולם השנייה, בשנים 1949 (זכתה בלה דוידוביץ') ו־1955. בשנת 1957 הצטרפה התחרות ל"פדרציה העולמית לתחרויות מוזיקה בינלאומיות" בז'נבה.