tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
דוגמאות לכך הן "באמפקינג" – "Bumpking" (הקפצת מפתח או הקפצת מנעול), "דגדוג" – "Lock Picking" ועוד.
השיטה השנייה מתמקדת בהעתקה בלתי מבוקרת של קוד המפתח.
המנעול הקדום ביותר התגלה בחורבות נינווה, בירת אשור העתיקה.
מנעול פשוט שהתפתח מאוחר יותר למנעול פין עץ המיצרי, שהיה בנוי מבריח מחובר למתכן הכינון על הדלת ומפתח.
כאשר המפתח הוכנס למנעול, פינים מעץ נכנסו לתוך חורים שנקדחו בצילינדר, מה שאיפשר לצילינדר להסתובב ולסובב את הבריח.
כאשר המפתח הוצא הפינים חזרו למקומם בין הצילינדר לבית הצילנדר, מה שמנע ממנו להסתובב.
מנעול וצילינדר אלו דומים מאוד למנעול ולצילינדר המודרני שמשמש את רוב בתי האב בעולם המודרני – שיטת פיני בית ופיני תוף.
החלפת הצילינדר הוא שירות של מנעולן.
החלפת מנעול (צילינדר) נדרשת במקרים של אובדן מפתחות, חשש מהשימוש במפתחות אבודים וכדומה.
המנעולן יבצע התקנה של הצילינדר החדש ביחד עם מפתחות תואמים, המאפשרים גישה בלעדית לבעלי הבית או העסק.
מִנְעָד (בלועזית: דִּיאַפָּזוֹן) הוא טווח צלילים.
ניתן להתייחס למנעד של יצירה, כלומר טווח הצלילים הדרוש כדי לבצע אותה, או למנעד של כלי נגינה או זמר, כלומר לטווח הצלילים שמסוגל המבצע להפיק.
מבצע שמנעדו אינו מכיל את מנעד היצירה לא יוכל לבצע אותה.
חלק מן העבודה על פיתוח קול מטרתה הרחבת המנעד של הזמר.
עם זאת, לא ניתן להגדיל את המנעד באופן בלתי מוגבל; לנתוני גופו של הזמר השפעה על מנעדו (כמו גם על טיב קולו וגונו), והמנעד יכול להשתנות או להתגמש מסיבות שונות (אימון ארוך או מחלה, למשל).
מקובל למדוד מנעד של זמרים וכלים באוקטבות.
מנעדם של מרבית הפסנתרים, לדוגמה, הוא כשבע אוקטבות.
מנסרה (גם: פְּרִיזְמָה) באופטיקה היא רכיב אופטי המשמש לשבירת והחזרת קרני אור ולעיתים גם לפירוק האור לספקטרום אורכי הגל השונים שלו.
עקרון הפעולה של המנסרה מבוסס על החזרות ושבירות שנובעות מכך שמקדם השבירה שלה גדול יותר מזה של האוויר.
מנסרות רבות עשויות מחומרים בהן יש תופעת נפיצה: מקדם השבירה תלוי באורך הגל (לחלופין: בתדירות) של האור הפוגע, וכתוצאה מכך אורכי גל שונים נשברים בצורה שונה.
למנסרה האופטית כמה יתרונות על מראות:
1.למראה יש בלאי גדול יותר של פני השטח.
2.את המנסרה קל לייצר בצורה שתקל על הנחתה במערכת האופטית בצורה יציבה.
3.למנסרה לרוב איבוד אור קטן יותר בכל החזרה.
יחס נפיצה: כיצד משתנה מקדם השבירה כתלות באורך הגל.
זווית ההסטה: הזווית בין קרן האור הפוגעת במנסרה לבין קרן האור היוצאת ממנה אחרי שעברה שבירות והחזרות.
זווית זו תלויה באיזה חלק של המנסרה פוגע האור.
מנסרה בעלת זוויות 45, 45, 90 מעלות כך שהאור נכנס דרך אחת השוקיים, עובר שיקוף דרך הבסיס ויוצא בהסטה של 90 מעלות.
מנסרה זו דומה למנסרת זווית ישרה אך בה האור נכנס דרך הבסיס, מוחזר דרך שתי השוקיים ויוצא חזרה דרך הבסיס.
הפריזמה יוצרת היפוך עם הסטה של 180 מעלות.
מקובל להשתמש גם בזוג מנסרות פורו מאונכות אחת לשנייה.
הפריזמות יוצרות היפוך של האור ללא הסטה.
מנסרה בצורת טרפז שהאור נכנס אליה דרך אחת השוקיים מוחזר דרך הבסיס ונשבר חזרה החוצה דרך השוק השנייה.
הפריזמה יוצרת שיקוף ללא סטייה של הקרן.
פריזמה הדומה בצורתה לפריזמת ישרת זווית אבל בסיסה מורכב משתי פאות מאונכות.
האור נכנס דרך הבסיס, מוחזר דרך שלוש הפיאות הנוספות ויוצא חזרה דרך הבסיס.
הפריזמה יוצרת היפוך והסטה של 180 מעלות.
המיוחד בפריזמה זו הוא שהיא מחזירה כל קרן בכיוון ממנו הגיעה.
מנסרה בעלת זווית ראש קטנה בעלת זווית הסטה של כאשר q היא זווית הראש ו-n מקדם השבירה של המנסרה ביחס לאוויר.
המנסרה הופיעה על האלבום המצליח "The Dark Side of the Moon" של פינק פלויד, ובשם אלבומה של הזמרת קייטי פרי, "Prism".
מנספילד פארק הוא רומן מאת ג'יין אוסטן.
הרומן נכתב בין השנים 1812 ל-1813, כשאוסטן גרה בצ'אטון, ופורסם ביולי 1814.
"מנספילד פארק" הוא הרומן הארוך והמורכב ביותר של אוסטן, הוא רציני וקודר יותר מספריה האחרים.
באחד ממכתביה כתבה אוסטן שהוא יעסוק ב"הסמכה לכמורה" (Ordination).
גיבור הרומן אדמונד ברטרם אכן מוסמך לכמורה במהלך הסיפור, אך אין זה נושא עיקרי.
הספר פחות פופולרי משאר ספריה של אוסטן, אולי בגלל דמות הגיבורה פאני פרייס, שהיא דמות שונה בתכלית מגיבורות אחרות של אוסטן כמו אליזבת בנט ("גאווה ודעה קדומה") או אֶמָה מהספר הנושא את שמה.
בניגוד לאליזבת ואֶמָה, השופעות בריאות וחיוּת, פאני עדינה, מופנמת וחלשה בגופה, אך חזקה ברוחה ובמוסריותה.
הגיבורה הראשית בספר, פאני פרייס, נשלחת בגיל צעיר מביתה ומשפחתה הענייה לגור עם דודה ודודתה, סר תומאס וליידי ברטרם, באחוזתם "מנספילד פארק" קרוב לעיר המחוז נורת'אמפטון.
היא גדלה עם בני דודיה, טום, אדמונד, מריה וג'וליה, אך רובם מתייחסים אליה כנחותה מהם, רק אדמונד מגלה יחס של חיבה וידידות.
עם הזמן היא מתרגלת למקום ולאנשים, וגדלה לנערה צנועה, מוסרית ובעלת מידות טובות.
היא שומרת על קשר עם אחיה הבכור ויליאם, שמשרת בצי המלכותי.
במשך הזמן הכרת התודה שלה לאדמונד הופכת לרגש חזק יותר, של אהבה בסתר.
דודתה השנייה של פאני, מרת נוריס, היא אישה קמצנית ושתלטנית המתערבת בחיי כולם.
היא מפנקת את ילדי משפחת ברטרם (במיוחד את מריה), ונוהגת לגעור בפאני ולהעמיד אותה במקומה.
סר תומאס מחמיר ביחסו לילדיו, בניסיון לאזן את היחס שהם מקבלים ממרת נוריס.
אך זה רק גורם להם להסתיר את דעותיהם ורגשותיהם מפניו.
מריה וג'וליה גדלות להיות יהירות וגאות בעצמן בזכות יופיין, כשרונותיהן וחשיבותן בחברה.
הבן הבכור טום הוא הולל חסר אחריות, בזבזן ומהמר, ורק אדמונד גדל עם עקרונות מוסריים טובים ורואה את ייעודו ככומר.
עיקר הסיפור מתרחש כשסר תומאס נוסע לטפל בבעיות כספיות וברכושו שבאנטיגואה, ושוהה שם כשנתיים.
לבית הכומר של מנספילד מגיעים הנרי ומרי קרופורד, אח ואחות למחצה של אשת הכומר, מרת גרנט.
מרי קרופורד ואדמונד מתחילים להתאהב זה בזו, אך אדמונד שומע בחשש התבטאויות לא נאותות שלה, של הבעת דעות מזלזלות על נושאים רציניים ובעיקר על הכמורה, שהיא המקצוע המיועד לו.
פאני מצטערת על החיבה שהם מפגינים, לא רק בגלל אהבתה לאדמונד, אלא גם כי היא חוששת מהפגמים באופייה של מרי ושאינה מתאימה לאדמונד.
בינתיים מר קרופורד מפלרטט עם שתי האחיות ברטרם ומעורר בהן ציפיות להצעת נישואין, אף על פי שמריה כבר מאורסת למר ראשוורת' הטיפש והמשעמם אך העשיר מאוד.
כאשר סר תומאס חוזר מאנטיגואה הוא מוצא את בני ביתו עסוקים בחזרות להעלאת הצגת תיאטרון בביתו, (השתתפות בהצגה נחשבה לא הולמת לבנות טובים, אבל רק פאני מסרבת להשתתף בחזרות ולהופיע על במה).
בעקבות בואו של סר תומאס ההצגה מתבטלת, קרופורד עוזב את האזור ומריה חשה זנוחה ונבגדת.
אחרי זמן קצר היא מתחתנת עם מר ראשוורת', ואחרי החתונה הם יוצאים לברייטון וג'וליה מתלווה אליהם.
בהיעדרן עולה חשיבותה של פאני במשפחה, סר תומאס מגלה אליה חיבה רבה יותר מבעבר, ופאני מתיידדת עם מרי קרופורד.
כשהנרי קרופורד חוזר למנספילד הוא מתחיל לחזר אחרי פאני, במטרה לגרום לה להתאהב בו.
היא אינה נכנעת לקסמיו, אך עדינותה וטוב-לבה משפיעים עליו והוא מתאהב בה.
קרופורד מציע לפאני נישואין, ומנסה לקנות את לבה בכך שהוא עוזר לאחיה האהוב ויליאם לקבל דרגת קצונה.
פאני זוכרת את התייחסותו אל דודניותיה ואינה בוטחת בו, וגם בשל אהבתה לאדמונד היא אינה נעתרת לחיזוריו.
כל בני המשפחה יוצאים נגדה, סר תומאס גוער בה שהיא כפוית טובה, ולא תמצא שידוך טוב מזה, אדמונד אומר שהיא תלמד לאהוב את הנרי, מרת נוריס כועסת על כך שהיא לקחה את מקומה של ג'וליה ואפילו ליידי ברטרם מעירה שכדאי לפאני להתחתן עם איש עשיר.
אך פאני עומדת בסירובה להינשא לקרופורד, היא אינה מסבירה את הסיבות לסירובה לסר תומאס כדי לא לפגוע במריה ולא לגלות את סוד אהבתה לאדמונד.
סר תומאס מתכנן לשלוח את פאני לחודשים אחדים לבית הוריה בפורטסמות', לדעתו בבית העני היא תבין שלא כדאי לה לוותר בקלות רבה כל כך על בעל עשיר.
מר קרופורד בא לבקר אותה בפורטסמות', ומנסה לשכנע אותה שהוא השתנה וראוי לאהבתה, היא מתרככת אך עדיין אינה מסכימה להינשא לו.
הוא עוזב את פורטסמות' ונוסע ללונדון.
פאני מקבלת מכתב מדודתה ליידי ברטרם שטום חולה אנוש, כששהה בקרב ידידיו בלונדון חלה ונשאר בטיפול משרתים בלבד, ומחלתו החמירה עד כדי סכנת חיים, ואדמונד נסע להחזיר אותו למנספילד.
זמן מה אחר כך מגיעות לאוזניה שמועות על סקנדל שקרופורד ודודניתה מריה מעורבים בו.
מתברר לה שכשהנרי קרופורד ומריה נפגשו בלונדון, הוא התחיל שוב לחזר אחריה והיא עזבה את בעלה ועברה לחיות עם הנרי.
בנוסף לכך מתרגשת צרה נוספת על משפחת ברטרם, ג'וליה שחששה לחזור לביתה ברחה והתחתנה עם מר ייטס.
המצב במנספילד פארק היה בכי רע, ופאני נדרשת לחזור כדי לנחם את דודה ודודתה.
מרי קרופורד מתייחסת אל סיפור הבגידה והגירושין כמעשה שטות, ואילו אדמונד ואביו חושבים שזהו חטא חמור.
מרי מנסה לשכנע את אדמונד שעדיף שמריה והנרי קרופורד יתחתנו והכל יסלח להם.
אך אדמונד רואה בחומרה את המעשים האלה וסר תומאס אינו מוכן לקבל את מריה בביתו.
כתוצאה מכך אדמונד מבין שהוא ומרי אינם מתאימים ומנתק את קשריו איתה, הוא מוצא נחמה ואהבה אצל פאני.
הם מתחתנים, ואחרי מותו של ד"ר גראנט הם עוברים לגור בבית הכומר במנספילד.
פאני היא גיבורת הסיפור, בת למשפחה מרובת ילדים, אביה מלח לשעבר ואמה שנישאה בניגוד לרצון משפחתה, נאלצת להיעזר באחיותיה העשירות כדי לגדל את ילדיה.
פאני נשלחת לחיות במנספילד פארק, בית דודתה העשירה.
משפחת ברטרם ומרת נוריס מצפים ממנה שתהיה אסירת תודה על כך, ואינם חדלים להזכיר לה את מוצאה הדל.
פאני צנועה, ביישנית, רגישה ביותר ובעלת הבחנה דקה לאופיים ולריגשותיהם של אחרים.
היא שקטה וחסרת ביטחון, המנסה לרצות את כולם אבל גם עומדת על עקרונותיה.
כשטום דורש ממנה להצטרף להצגה שהם מעלים, היא מסרבת בתוקף, יותר משהיא אינה מאמינה ביכולתה לשחק, לדעתה לא ראוי שיעלו את ההצגה כלל.
היא מסרבת להצעת הנישואים של הנרי קרופורד, שאותו היא מעריכה כחסר עקרונות ואינה אוהבת את משחקו ברגשותיהן של בנות דודתה, ועומדת בלחצים מצד כל המשפחה ובמיוחד מסר תומאס, וזה עולה לה במחיר גירוש ממנספילד לבית הוריה בפורטסמות'.
בריאותה רופפת והיא חלשה וזקוקה לשפע אוויר צח ולפעילות שאינה מעייפת (כמו רכיבה על סוס), כשהיא נמצאת מספר חודשים בפורטסמות' בריאותה מדרדרת.
היא מתביישת בהוריה, אמה שאינה מצליחה לנהל את הבית כראוי, ואביה המקלל והמדיף ריח של אלכוהול, אך היא חשה רגשי אשמה על כך שהיא חושבת על מנספילד כעל ביתה.
פאני אוהבת בסתר את אדמונד וסולחת לו על משוגותיו משום שהיא שרואה אותו כמעצב אישיותה, ומקנאה במרי קרופורד על אהבתו של אדמונד.
היא רואה את התנהגותם הלא נאותה של מרי והנרי קרופורד והיא היחידה במשפחה שאינה נשבית בקסמיהם.
בסופו של דבר זוכה לאהבתו של אדמונד ומתחתנת איתו וכן גם להערכה של סר תומאס.
אדמונד הוא הבן הצעיר של סר תומאס וליידי ברטרם.
בהיותו הבן הצעיר הוא אינו יורש את האחוזה או את התואר של אביו, והוא נאלץ למצוא לעצמו מקצוע.
הוא מתכוון להיות כומר, ומוסמך לכמורה במהלך הסיפור.
ככומר יש לו משרה במנספילד.
הוא מאמין בערכי הנצרות אך לעיתים מתנהג כשוטה וכצבוע.
הוא מתכוון לחיות בקרב הקהילה שלו ואינו מוכן לוותר על דרכו גם למען האהבה.
אדמונד הוא הידיד היחיד שיש לפאני במנספילד פארק, הוא דואג לה ומבין אותה אך מתייחס אליה בהתנשאות.
הוא מתאהב במרי קרופורד ונהיה להוט אחריה והיא אף גורמת לו לחרוג מהנהגות אמונותיו, והוא מתלבט אם להציע לה נישואין.
היא מצידה רוצה שהוא יחליף מקצוע, אבל אדמונד ממשיך בדרך שבה הוא מאמין.
בסופו של דבר הוא מבין שהם שונים מדי בגישתם ובערכים שהם מחזיקים.
כשמרי מתייחסת בזלזול לפרשת האהבים של מריה והנרי קרופורד, הוא מתפכח מהאשליה שמרי מתאימה לו.
סר תומאס הוא בעל אחוזת מנספילד פארק ובעל תואר ברונט.
הוא נדיב ודואג למשפחת אחותה הצעירה של אשתו, מגדל את פאני אחייניתו בביתו עם ילדיו ובכוונתו לדאוג גם לעתידה.
לסר תומאס יש מטעים באנטיגואה וכשעסקיו שם נקלעים לקשיים הוא נאלץ לעזוב את אנגליה לתקופה של כשנתיים.
הוא חמור סבר וסמכותי, כשפאני מגיעה למנספילד היא יראה מפניו, כשהוא חוזר מאנטיגואה הוא מתחשב יותר ודואג לרווחתה של פאני.
הוא כועס עליה כשהיא ממרה את פיו ומסרבת להתחתן עם הנרי קרופורד, אך זאת מתוך דאגה לשלומה ולעתידה.
הוא מחמיר עם בנותיו והן מסתירות את תחושותיהן מפניו, בסוף הסיפור הוא מבין שטעה בחינוך ילדיו, ומעריך יותר את פאני על מוסריותה ועקרונותיה.
מרי קרופורד היא צעירה בעלת רכוש (20,000 פאונד).
היא רגילה לחיי החברה הלונדונית, והחיים במנספילד שקטים מדי עבורה.
בניגוד לפאני היא שופעת בריאות ומלאת חיים.
אדמונד נמשך לשנינותה ופקחותה, ועוצם עין מהפגמים שבאופייה ומתרץ אותם.
היא מתאהבת באדמונד אף על פי שהוא הבן הצעיר ואינו יורש את רכוש המשפחה ולא את התואר של אביו.
מרי אינה יכולה שלא להעריך את מעלותיו של אדמונד, אך היא אנוכית מדי ואינה רוצה להתחתן עם כומר כפרי.
היא מנסה לשכנע את אדמונד לשנות את מקצועו אך לשווא - הוא רואה בכמורה ייעוד ואינו מוותר.
מרי גם מעריכה ואוהבת את פאני, ובכל זאת היא עוזרת לאחיה בניסיונו ללכוד אותה ברשתו.
כשטום חולה אנוש, מרי כותבת מכתב לפאני ומביעה תקווה שהוא ימות ואדמונד יהיה היורש.
מרי מכנה את פרשת האהבים של מריה והנרי מעשה של שטות, בעוד שבעיני אדמונד בגידת אישה בבעלה הוא חטא כבד.
קלות הראש והזלזול שבהם היא מתייחסת לנושאים שחשובים בעיני אדמונד הם הגורמים המביאים לפרידה הסופית ביניהם.
אחרי שאיבדה את אדמונד ברטרם, מרי מחליטה שלא להתאהב יותר בבן צעיר במשפחה, אך אינה מוצאת בין אלה המחזרים אחריה מישהו שישווה לאדמונד.
הנרי קרופורד הוא ג'נטלמן, רווק מבוקש ומקסים, אחיה של מרי ושל מרת גראנט.
הנרי גדל אצל דודו אדמירל קרופורד, שנודע במנספילד בחוסר מוסריותו.
הוא מגיע למנספילד עם אחותו מרי ומתחיל לחזר אחרי האחיות ברטרם והוא משחק ברגשותיהן.
כשמריה מתחתנת וג'וליה עוזבת יחד איתה, הוא מתחיל לחזר אחרי פאני, הצעירה היחידה במקום.
אף על פי שפאני אינה נענית לחיזוריו, יופייה ועדינותה מושכים את הנרי והוא מתאהב בה ומבקש את ידה.
כדי למצוא חן בעיניה הוא מתיידד עם אחיה ויליאם, מציג אותו בפני אדמירל קרופורד ועוזר לו לקבל העלאה בדרגה.
הנרי מכיר בערכה ובמוסריותה של פאני, הוא מאמין שהיא טובה ממנו, ושאם יהיה נחוש באהבתו הוא יהיה ראוי לה.
כשהנרי מבקר את פאני בפורטסמות' הוא מתנהג ביתר התחשבות, הוא מנומס להוריה ולסוזן, ודואג לבריאותה של פאני.
הנרי גם מנסה לפעול לטובת האיכרים שלו ומבקש ממנה עצות בקשר לניהול אחוזתו בנורפוק.
אך יהירותו גוברת, וכשהוא מוצא בלונדון שמרת ראשוורת' מתעלמת ממנו, הוא מנסה לפתות אותה ומצליח בכך.
מריה עוזבת את בעלה ועוברת לגור איתו, ובכך מפרידה אותו סופית מפאני.
מרת נוריס היא האחות הבכורה של ליידי ברטרם ושל אמה של פאני.
היא אלמנתו של הכומר הקודם של מנספילד פארק, מר נוריס.
כאשר בעלה מת עברה לגור בבית קטן קרוב למנספילד, והיא נוהגת להתארח לעיתים קרובות במנספילד פארק.
מרת נוריס היא קמצנית אך נדיבה בכספם של אחרים, זה היה רעיון שלה להביא את פאני למנספילד פארק, אך ללא כל כוונה לאסוף אותה לביתה או לקחת חלק כלשהו בגידולה.
היא חסונה ונמרצת, ומצפה מכולם ובמיוחד מפאני להיות פעילים כמוה.
היא מרבה להעיר לפאני על נחיתותה ודורשת ממנה הכרת טובה לה ולסר תומאס על שהביאו אותה למנספילד.
מרת נוריס מפנקת את בנות ברטרם ומלווה אותן לנשפים ואירועים במקום ליידי ברטרם.
היא עודדה את הנישואין בין מריה ומר ראשוורת' וגירושיה של מריה היו מכה עבורה, והיא מאשימה את פאני בכך, שאם הייתה נישאת לקרופורד הפרשה הייתה נמנעת.
שמה של הדמות מופיע בסדרת הספרים המצליחה "הארי פוטר" בתור "גברת נוריס" חתולתו החטטנית והמעצבנת של שרת בית הספר הוגוורטס "מר פילץ'".
ליידי ברטרם - דודתה של פאני (אחות אמה), נישאה לסר תומאס ברטרם.
אישה עצלה וחרדה לבריאותה, נוהגת לשבת כל היום על הספה כשלצידה פאג, חיית המחמד שלה.
ליידי ברטרם הייתה צעירה יפהפייה, והצליחה לשבות את לבו של ברונט.
היא לא נוהגת להטריח עצמה בטיפול בענייני הבית ובחינוך ילדיה, ומשאירה זאת לאחותה מרת נוריס.
פאני משמשת בת לוויה שלה כשכולם מוזמנים לנשף או לסעודה, היא רגילה לכך שפאני נמצאת תמיד אתה ואינה מוכנה להיפרד ממנה.
אחרי נישואי פאני ואדמונד, סוזן משמשת בת לוויה לליידי ברטרם.
טום ברטרם - בנם הבכור של סר תומאס וליידי ברטרם.
טום אמור לרשת את האחוזה ואת תואר הברונט מאביו.
הוא מתעניין בעיקר בהימורים ובהוללות בלונדון עם חבריו הרבים.
טום שוקע בחובות שאותם נאלץ סר תומאס לפרוע באמצעות מכירת משרת הכמורה של מנספילד לד"ר גראנט, ובכך גורם להפסד כספי לאדמונד שהמשרה הייתה אמורה להיות שלו.
סר תומאס לוקח את טום איתו למסע לאנטיגואה כדי להרחיקו מאנגליה, אבל אחרי שנה טום חוזר, ועם ידידו ייטס הם מעלים את הצגת התיאטרון בביתם למורת רוחו הרבה של סר תומאס.
באחד מביקוריו אצל חברים טום נופל למשכב ומצבו מדרדר והוא נוטה למות, הוא מוחזר לביתו ומבריא.
אחרי מחלתו טום הופך להיות פחות קל-דעת ויותר אחראי ומביא תועלת.
מריה ברטרם - הבת של סר תומאס וליידי ברטרם, מאורסת למר ראשוורת' בעל אחוזת סאת'רטון, אבל מתאהבת בהנרי קרופורד.
אחרי נישואיה היא בוגדת בבעלה ובורחת עם קרופורד.
משפחתה מתנערת ממנה והיא נאלצת לחיות עם מרת נוריס בכפר מרוחק.
ג'וליה ברטרם - הבת הצעירה של סר תומאס וליידי ברטרם.
ג'וליה מאוהבת אף היא בהנרי קרופורד, אך כשהיא רואה שהוא מעדיף את אחותה מריה היא מפלרטטת עם מר ייטס.
גם היא בורחת להינשא בסתר עם ייטס, אבל בסוף מתפייסת עם אביה ומשפחתה.
מרת גראנט - אשת הכומר במנספילד פארק, ואחותם למחצה של הנרי ומרי קראופורד.
מר ראשוורת' - צעיר עשיר בעל אחוזת סאת'רטון ובעל הכנסה של 12,000 פאונד בשנה.
הוא טיפש ומשעמם, אך נחשב לשידוך ראוי בזכות עושרו.
הוא מתארס עם מריה ברטרם ונושא אותה לאישה.
ויליאם פרייס - אחיה הבכור של פאני, צעיר מלא שמחת חיים ואופטימי, המשרת כקצין ימי.
הוא האח האהוב על פאני ומחזיר לה אהבה, הוא היחיד מבני משפחתה שמתכתב איתה בקביעות ובא לבקר אותה במנספילד כשהוא נמצא באנגליה.
ויליאם מעריך את פאני ודואג לרווחתה כאשר היא מבקרת איתו בפורטסמות'.
הנרי קרופורד מתיידד עם ויליאם ונעזר בדודו האדמירל כדי לאפשר העלאה בדרגה לוויליאם, כל זאת בשביל למצוא חן בעיני פאני.
(ייתכן שאוסטן ביססה את דמותו על אחיה פרנק).
סוזן פרייס - אחותה הצעירה של פאני, חוזרת יחד איתה למנספילד ולוקחת את מקומה כמלווה של ליידי ברטרם אחרי שפאני מתחתנת עם אדמונד.
מר ייטס - חבר טוב של טום ברטרם, הם מתהוללים יחד בלונדון.
ייטס מביא למנספילד את אהבתו לתיאטרון, ומחזר אחרי ג'וליה ברטרם.
טום ברטרם וחברו ייטס מנסים להעלות הצגת תיאטרון במנספילד פארק, פאני ואדמונד הם היחידים שמתנגדים להעלאת המחזה בבית.
משחק בתיאטרון נחשב עיסוק שאינו יאה בקרב נשים צעירות במעמדן.
סר תומאס נמצא רחוק מביתו במסע הרה סכנות, השתתפות ילדיו בהעלאת מחזה בעת כזו מראה חוסר רגישות לכבודו וחוסר דאגה לשלומו.
טום וחברו ייטס מקימים מעין תיאטרון בחדר הביליארד ובחדר הפרטי של סר תומאס, בלי התחשבות בהוצאות.
טום מעסיק נגר לבניית במה, מזמין צייר תפאורות ומשנה את כל סדרי הבית.
למרות תחינותיו של אדמונד שההצגה תהיה בקרב המשפחה בלבד, טום מפזר הזמנות לכל מכר שהוא נתקל בו.
בתחילה אדמונד מסרב בתוקף להשתתף בהצגה, אך נכנע לבסוף כשהוא מבין שאם לא ישתתף טום יזמין זרים גמורים להופיע אתם.
סיבות נוספות להתנגדות עלו כשנבחר המחזה "שבועות אוהבים" (Lovers' Vows) מאת מרת אינצ'בלד.
המחזה כולל דיאלוגים שנחשבו לא הולמים, והוא עוסק באישה שננטשה על ידי מאהבה ובבן שנולד מחוץ לנישואין, אלה נחשבו נושאים רגישים שלא ראוי לדון בהם בחברה מהוגנת.
מריה המאורסת למר ראשוורת' משחקת את אמו של הנרי קרופורד במחזה, התפקידים מאפשרים להם להתחבק ולהתנשק, והם מרבים לעשות חזרות על חלקם בהצגה יותר מהדרוש.
תפקידה של מרי קרופורד הוא של אישה צעירה ונועזת שבניגוד למקובל מביעה בגלוי את אהבתה לגבר.
ההצגה גורמת לחיכוכים בין בני המשפחה, ג'וליה ומריה המאוהבות שתיהן בהנרי קרופורד מעוניינות בתפקיד הנשי הראשי.
כשנבחרת מריה, ג'וליה ממורמרת ומסרבת להשתתף בכל תפקיד אחר.
מר ראשוורת', המאורס למריה, מתחיל לקנא בהנרי קרופורד.
חזרתו של סר תומאס ממסעו כשהחבורה בעיצומה של חזרה גנרלית, שמה קץ לניסיון התיאטרלי.
הוא מביע את מורת רוחו מהעלאת ההצגה בביתו ומהמחזה שנבחר בשרפת כל העותקים של "שבועת האוהבים" שהוא מוצא.
"מנספילד פארק" מעלה את השאלה האם הטבע או הסביבה קובעים את אופי האדם.
התשובות אינן חד-משמעיות, פאני ואחיה, וגם מרי והנרי קרופורד משנים את מקום מגוריהם במשך חייהם, ולא ברור אם אישיותם נקבעה מראש או הושפעה מסביבתם.
החינוך משפיע לטובה, אדמונד מלמד את פאני ובמידה מסוימת מעצב את אישיותה, פאני בתורה מלמדת את סוזן אחותה.
מריה וג'וליה גדלו בחסות דודתן המפנקת, חינוכן כלל כללי התנהגות נאותה בחברה אך לא ערכים מוסריים שראוי לנהוג לפיהם.
את התנהגותם ודעותיהם של מרי והנרי קרופורד, מייחסים לחינוכם הקלוקל על ידי דודם האדמירל ואשתו שלא נטעו בהם ערכים טובים, והחברה הלונדונית שהשפיעה עליהם לרעה.
חיי הכפר נחשבים לערכיים ומוסריים יותר מחיי העיר (לונדון בעיקר), חבריה של מרי וחבריו של טום בלונדון מוצגים כחומרניים, נהנתנים, ואנוכיים.
לעומת זאת מרי רואה את חיי המשפחה במנספילד כאידיאלים.
טום, מריה וג'וליה שגדלים בכפר סותרים את ההנחה הזאת.
בבסיס של כל אחד מהם יש גרעין פנימי שהוא טוב או רע מראש, והחינוך לא היה יכול לשנות זאת.
כל ילדי משפחת ברטרם ופאני גדלים באותה סביבה ובכל זאת אדמונד גדל להיות אדם מוסרי ואחיו ואחיותיו הם קלי דעת וחסרי אחריות.
פאני ואחיה גדלים להיות אנשים טובים ומועילים על אף שגדלו בתנאי חיים קשים.
ב-1983 הפיקה ה-BBC את סדרת הטלוויזיה "מנספילד פארק" המבוססת על הרומן.
הסדרה נאמנה ביותר למקור הספרותי, בזכות אורכה כמעט לא הושמטו דמויות ואירועים המופיעים בספר.
הסדרה איטית ותיאטרלית ושומרת על רוח ואופי הרומן, הדגש בה אינו על פעילות אלא על דיאלוגים הלקוחים ברובם מהרומן.
השחקנים הראשיים הם סילבסטרה לה טוזל בתפקיד פאני, וניקולאס פארל בתפקיד אדמונד.
עוד בלטו בהופעתם אנה מאסי בתפקיד מרת נוריס, וברנרד הפטון כסר תומאס.
השחקן ג'וני לי מילר, שמגלם בסדרה את אחד מאחיה הצעירים של פאני, גילם את דמותו של אדמונד בסרט הקולנוע של פטרישה רוזמה.
בשנת 1999 יצא לאקרנים הסרט "מנספילד פארק" שביימה וכתבה את התסריט פטרישיה רוזמה.
הסרט הופק בעקבות ההצלחה הרבה של הסרטים המבוססים על ספריה של אוסטן שיצאו ב-1995 "על תבונה ורגישות" של אמה תומפסון, "אמה" סרט בכיכובה של גווינת' פלטרו, וסדרת הטלוויזיה "גאווה ודעה קדומה" עם קולין פירת'.
הסרט שהוצג כ"מנספילד פארק לפי ג'יין אוסטן" סטה מאוד מהמקור הספרותי.
בעוד קווי העלילה העיקריים לקוחים ברובם מהרומן, דמותה של פאני קיבלה אפיונים שונים מדמותה בספר.
בסרט שולבו אפיזודות מחייה של ג'יין אוסטן, ומיצירותיה המוקדמות.
ורוזמה התמקדה בנושאים כמו עבדות שאין להם כמעט אזכור ברומן.
פאני ברומן היא ביישנית, חסרת ביטחון עצמי וחולנית מעט.
בסרט פאני, בגילומה של פרנסס או'קונור, היא צעירה נמרצת, חדת לשון ובטוחה בעצמה, מעין שילוב של חיי פאני פרייס עם אופייה של ג'יין אוסטן.
היא כותבת יומן, מכתבים וקטעי יצירות, הלקוחים מיצירותיה המוקדמות של אוסטן.
אפשר להניח שסר תומאס הוא בעל עבדים באנטיגואה, אבל הדבר אינו נאמר בפירוש ברומן.
בסרט יש דגש על כך שהונה של משפחת ברטרם נצבר מסחר בעבדים, ופאני רואה ציורים שצייר טום ובהם סר תומאס מתעלל בעבדיו.
בניגוד לדמות שג'יין אוסטן מציגה אותו כאדם מוסרי והגון שמכיר בשגיאות שעשה בחינוך ילדיו, כאן הוא מוצג כאיש אכזר ורע לב.
ליידי ברטרם בסרט אינה רק אישה מפונקת ועצלנית אלא מכורה לאופיום.
דמויות חשובות ברומן כמו ויליאם, אחיה האהוב של פאני, ד"ר גראנט ואשתו אינם מופיעים כלל בסרט.
סצנה בסרט שאינה לקוחה מתוך הרומן היא כשפאני מקבלת את הצעת הנישואים של הנרי קרופורד אחרי ניסיונות שכנוע רבים, וחוזרת בה אחרי יום.
ברומן פאני כלל אינה מוכנה לשמוע על נישואים לקרופורד.
יש כאן חיקוי של אירוע בחיי ג'יין אוסטן שבו קבלה הצעת נישואין מהאריס ביג-ווית'ר, שהיה צעיר ממנה ואדם אמיד.
אוסטן נעתרה לו אבל למחרת היום שינתה את דעתה וסירבה להינשא לו.
בסרט מופיעים פרנסס או'קונור בתפקיד פאני פרייס, ג'וני לי מילר כאדמונד ברטרם, הרולד פינטר בתפקיד סר תומאס, לינדזי דאנקן בתפקיד כפול של ליידי ברטרם ומרת פרייס, אלסנדרו ניבולה בתפקיד הנרי קרופורד ואמבת' דייוויץ בתפקיד מרי קרופורד.
סרט הטלוויזיה "מנספילד פארק" הוא עיבוד נוסף לרומן שנעשה ברשת ITV הבריטית כחלק מסדרת עיבודים לרומנים של ג'יין אוסטן ("עונת ג'יין אוסטן").
הסרט צולם בניובי הול שבצפון יורקשייר.
הוא הוקרן לראשונה בבריטניה במרץ 2007. את פאני פרייס גילמה השחקנית בילי פייפר, עוד השתתפו בסרט בלייק ריטסון כאדמונד, ג'מה רדגרייב בתפקיד ליידי ברטרם ודאגלס הודג' כסר תומאס.
הספר תורגם לעברית שלוש פעמים :
"פארק מאנספילד", תרגמה טלה בר, יצא לאור בהוצאת אור עם, 1986.
"מנספילד פארק", תרגם אהרן אמיר הופיע בספרית מעריב, 1988
"מנספילד פארק", תרגמה לי עברון הופיע בהוצאת תמיר//סנדיק ואהבות, 2017
מנעול צילינדר הוא אחד המנעולים הנפוצים.
מנעול זה בנוי על עיקרון של צילינדר (גליל) שבאמצעות סיבובו המנעול נפתח.
הצילינדר מוחזק באמצעות מנגנון הנעילה.
ללא המפתח המזיז את הפינים, הצילינדר לא יסתובב.
קיימים סוגים רבים של מנעולי צילינדר כגון מנעולי תלייה, מנעולי דלתות, רב-בריח.
סוג המנעול ובטיחותו קשורים למנגנון שמפעיל את הצילינדר.
מנגנון הפינים, שנפוץ מאוד במנעולי צילינדר, הוא אחד המנגנונים העתיקים בעולם.
המנגנון העתיק ביותר נמצא במצרים והוא נוצר לפני כארבעת אלפים שנה.
עקרון המנגנון הוא שהמפתח בעל זיזים ובליטות שמאפשרים להזיז את הפינים ובכך מאפשר את הפתיחה.
ניתן לסדר את הפינים בקו ישר או במעגל – וכתוצאה מכך גם משתנה צורת המפתח הפותח את המנעול.
למפתח קיימות מספר רמות אבטחה בעלות טכנולוגיות שונות שהתפתחו במהלך השנים:
מפתח משונן – המתאים לדלתות פנים, עץ וברזל.
מפתח שטוח – המתאים לדלתות פלדלת, ויש לו יכולת לספק רמת אבטחה גבוהה יותר באמצעות מפתחות בעלי קידודי פנים ייחודיים המקשים על שכפול המפתחות ופריצת הדלתות.
צילינדר High security – בו המפתח מגיע ללא יכולת העתקה וזיוף ומקשה מאוד על פריצת המנעול בעקבות קידוד ייחודי בפנים הצילינדר ומפתח שלא ניתן לשכפלו ללא כרטיס שכפול ובחברות עצמן המייצרות צילינדרים אלו.
בנוסף, לכל צילינדר יש יכולת לייצר עבורו מפתח ומספר דרכי פתיחה ושליטה על אותה הדלת:
מפתח אחיד – פותח את כלל הדלתות בעלות אותו צילינדר המוזמן בהתאמה אישית
מפתח מאסטר – מפתח בעל יכולת פתיחה של מספר סוגים שונים של צילינדרים שהוזמנו בהתאמה אישית
מפתח גראנד מאסטר – בעל יכולת פתיחה של מספר רב של דלתות, כאשר לכל סדרת דלתות קיימים מאסטרים שמאפשרים פתיחה של אותה סדרה
ניתן לדמיין בניין משרדים שבכל דלת שלו קיים מנעול ייחודי עבורה, ומנהל כל קומה יכול לפתוח את כל דלתות הקומה באמצעות מפתח מאסטר, ובאמצעות גראנד מאסטר ניתן לפתוח את כל הדלתות של כל הבניין.
את הפטנט על הצילינדר כמו שאנחנו מכירים אותו רשם בשנת 1865 לינוס ייל ג'וניור – מנעול צילינדר עם מפתח בקומבינציות פינים, ובשנת 1868 נרשמו מנעולי Yale כפטנט.
מנגנון הקומבינציה בנוי על סיבוב דיסקיות שעליהן בדרך כלל חרוטים מספרים או אותיות.
רק בחירה בקוד הנכון מאפשרת את שחרור הפינים הנועלים.
מנגנון מחורץ בנוי על בליטות שמונעות מהמפתח להסתובב אלא אם כן יש לו את השקעים הנכונים שיאפשרו את הפתיחה.
בהרבה ממנעולי התלייה, בצד פתח כניסת המפתח, יש נקב דק שתפקידו לשימון המנעול ולניקוז מים וגם לכלוך, דבר הנחוץ לעיתים, כשמתקלקל המנגנון.
מנעול צירופים, או מנעול קוד, הוא סוג של מנעול המוזן ברצף של מספרים או תווים על מנת לאפשר את פתיחתו.
הרצף עשוי להיות מוזן באמצעות חוגה מסתובבת המחוברת למספר דיסקים.
ג'ירולמו קרדאנו נחשב כממציאו של מנעול הצירופים.
מנעול צירופים הוא למעשה מנעול תמורות.
דרוש רצף נכון של ספרות על מנת לאפשר פתיחה.
אחד הסוגים הפשוטים ביותר של מנעול הצירופים, אשר נפוץ במנעולי אופניים, עושה שימוש במספר דיסקים מחורצים ומסתובבים.
המנעול מאפשר הכנסת זיז משונן אשר שיניו מתאימות לדיסקים המסתובבים.
כאשר החריצים בדיסקים מתאימים לשיניים של הזיז, המנעול נפתח.
מנעול זה הוא אחד המנעולים הפחות בטיחותיים.
ניתן לפתוח מנעולים אלה במהירות ללא ידע של הצירוף הנכון.
הפתיחה נעשית קלה בשל חוסר אחידות קלה בבניית החלקים של המנעול.
אם המנעול אינו בנוי כהלכה, אזי כאשר יימשך הזיז החוצה, אחת השיניים תמשוך חזק יותר מהאחרות המתאימות לדיסק נתון.
הדיסק יסתובב עד אשר יישמע צליל נקישה מעומעם, אשר יצביע על כך שהשן הוכנסה לתוך החריץ.
באמצעות חזרה על התהליך עבור יתר הדיסקים ניתן למצוא צירוף נכון לפתיחת המנעול בזמן קצר ביותר.
מנעולי צירופיים המצויים בכספות משתמשים לרוב בחוגה אחת אשר מבצעת אינטראקציה עם מספר דיסקים מקבילים.
מנעול מסוג זה ייפתח על ידי סיבוב החוגה בכיוון השעון למספר הראשון, נגד כיוון השעון למספר השני, וכך הלאה לסירוגין עד למספר האחרון.
כך, כאשר מוכנס הצירוף הנכון, מתלכדים החריצים ומאפשרים לבריח להיכנס לתוכם ולפתוח את המנעול.
כתלות באיכות היצור של המנעול, ניתן להביס חלק ממנעולי החוגה הבודדת באופן פשוט.
בדלתות רבות נעשה שימוש במנעולי צירופים שדורשים הקלדת צירוף ספרות על גבי לוח לחצנים כדי לאפשר כניסה.
מנעולים כאלה דורשים בדרך כלל שימוש במעגלים חשמליים.
היתרון הראשי של מערכת כזו הוא שאם משתמשים בה לדלת של משרד גדול, כל עובד יכול לקבל מספר שונה.
אולם, אם קוד הכניסה מתגלה על ידי גורם זר, או אם הקוד לא משתנה על בסיס קבוע, גורם זר יכול לפתוח את המנעול.
בגאומטריה, מנסרה היא פאון תלת-ממד שבסיסיו הם שני מצולעים חופפים ומצויים בשני מישורים מקבילים, ומקביליות מחברות את זוגות הצלעות בהתאמה.
המצולעים המנוגדים נקראים בסיסי המנסרה, והמקביליות נקראות המעטפת שלה.
המנסרה נקראת על-שם מספר הצלעות במצולעי הבסיס.
למשל, אם הבסיסים מחומשים המנסרה נקראת מחומשת, ואם הבסיסים מתומנים המנסרה מתומנת.
מנסרה ישרה היא כזו שבה התנאים השקולים הבאים מתקיימים: פאות המעטפת מאונכות לבסיסים; פאות המעטפת הן מלבנים; הישר המחבר את מרכזי הכובד של הבסיסים מאונך למישורים שבהם הם נמצאים.
את הנפח של מנסרה אשר שטח בסיסה S וגובהה h אפשר לחשב לפי הנוסחה .
מנסרה שבסיסה מקבילית נקראת "מקבילון".
מנסרה שפאותיה מעוינים נקראת "מעוינון".
מנסרה ישרה שבסיסה מלבני נקראת "תיבה".
תיבה שכל פאותיה ריבועים נקראת "קובייה".
זהו אחד מחמשת הפאונים המשוכללים.
מנסרות שבסיסן משולש, נקראות "פריזמות", והן מרכיב חשוב במכשירים אופטיים.
מנסרות שבסיסן מצולע משוכלל ופאותיהן ריבועים נקראות "מנסרות משוכללות".
מנסרות משוכללות הן פאונים משוכללים למחצה.
בתוכנה, מנעול הוא מנגנון סנכרון לכפיית מגבלות על הגישה למשאב בסביבה בה יש תהליכונים (Threads) רבים.
מנעולים הם דרך לאכוף מדיניות בקרת מקביליות מסוימת.
מטרת המנעול היא למנוע התנגשויות בין התהליכונים ומצב של מרוץ תהליכים שעלול לגרום לתוצאות שגויות ובלתי צפויות.
השימוש במנעול פוגע במקביליות ובביצועים, ולכן יש להשתמש במנעולים רק בנקודות הכרחיות ולצמצם את אזור הנעילה – הקטע הקריטי, סביב קטע קוד קצר ככל האפשר.
בעת הגעה לקטע קריטי, מבקש התהליכון לבצע נעילה.
במידה והמנעול פנוי, הנעילה תצליח והתהליכון יוכל להתקדם.
בשלב זה, כל תהליכון אחר שיגיע לקטע הקריטי ויבקש לבצע נעילה - יאלץ להמתין עד לשחרור המנעול על ידי התהליכון הנועל (בקשת הנעילה היא פעולה חוסמת).
עם יציאת התהליכון הנועל מהקטע הקריטי, הוא יבצע שחרור של המנעול, ותהליכון אחר שביקש לבצע נעילה יצליח בנעילה ויכנס לקטע הקריטי.
להמחשת הצורך במנעול, נסתכל על הפשטה של הפקודות שמרכיבות את פעולת ההגדלה ב-1 של ערך בזיכרון (increment):
התהליכון קורא מהזיכרון את הערך שבמקום X
התהליכון מגדיל את הערך ב-1
התהליכון כותב למקום X את הערך החדש
כעת נסתכל על 2 תהליכונים שמבצעים פעולת הגדלה על אותו מקום בזיכרון (כדי להבהיר את הבעייתיות, נפרט את פעולת ה-increment לפקודות המרכיבות אותה).
תרחיש ראשון: ללא שימוש במנעול (תוצאה שגויה)
תהליכון א' קורא מהזיכרון את הערך שבמקום X
תהליכון א' מגדיל את הערך ב-1
תהליכון ב' קורא מהזיכרון את הערך שבמקום X
תהליכון ב' מגדיל את הערך ב-1
תהליכון ב' כותב למקום X את הערך החדש
תהליכון א' כותב למקום X את הערך החדש
הערך גדל לבסוף רק פעם אחת: השינוי שביצע תהליכון ב' נדרס על ידי הכתיבה לזיכרון של תהליכון א'.
לכן, בסביבה עם תהליכונים רבים החולקים זיכרון, פעולת ה-increment צריכה להיות מוגנת על ידי מנעול.
תרחיש שני: שימוש במנעול: (תוצאה תקינה)
השימוש במנעול פתר את השגיאה שנוצרה והביא לתוצאה הרצויה, אך גם מנע את המקביליות (תהליכון ב' לא יכול לבצע נעילה עד שתהליכון א' ביצע שחרור) ולכן פגע בביצועים.
מנסניו (בספרדית: Manzanillo) היא עיר במחוז גראנמה בדרום-מזרח קובה.
העיר שוכנת לחוף מפרץ גוּאָקָנָיָאבּוֹ, בסמוך לדלתה של נהר קאוטו, כ-65 ק"מ מערבית לביאמו וצפונית לסיירה מאסטרה.
מנסניו נוסדה ב-1840, ובשנת 2004 התגוררו בה כ-130 אלף תושבים.
מפרץ גואקניאבו הרדוד, לחופו שוכנת מנסניו, הוא המרכז העיקרי לדיג לובסטרים וחסילונים בקובה.
נוסף על כך, יש בעיר תעשיות שימורי דגים, דבשה, סיגרים ומוצרי עור.
בסביבתה גידולי קפה, סוכר, טבק, אורז, בקר ודבש, לצד מכרות אבץ ונחושת.
חברת התעופה קובאנה דה אוויאסיון מפעילה טיסות סדירות מנמל התעופה סיירה מאסטרה להוואנה.
חברות תעופה קנדיות מפעילות לעיתים טיסות שכר לטורונטו.
במנסניו תחנת רכבת, ורכבות מחברות בינה לבין ביאמו, וממנה לערים אחרות במדינה.
מנסרה היא מפעל לעיבוד עצים.
מנסרות נמצאות לרוב בסמוך ליערות או נהרות גדולים.
עיבוד בולי העץ כולל עבודות ניסור, חלוקה והקצעה והפיכת העץ למוצר ביניים כגון לוחות עץ המשמשים כחלקים ליצור רהיטים, לוחות עץ לגגות רעפים, פרופילים למסגרות מעץ ועוד.
במדינת ישראל לא קיימות מנסרות גדולות עקב החוסר ביערות טבעיים לכריתה או דילול.
לפי נתוני הקק"ל משנת 2004, קיימות בישראל 18 מנסרות בהן מועסקים 310 עובדים.
מנסניו (בספרדית: Manzanillo) היא עיר נמל חשובה בחוף המערבי של מקסיקו, במדינת קולימה והעיר השנייה בגודלה במדינת קולימה אחרי העיר הבירה קולימה.
כלכלת העיר בנויה על הנמל הגדול בה והתיירות הפורחת.
מנסניו היא עיר נמל החשובה ביותר במקסיקו ויעד תיירות ונופש מפורסם הרבה בזכות החופים, תופעת הבזק ירוק ודגי המפרשן הנמצאים במים בקרבת מקום.
למעשה העיר הוגדרה רשמית כ"בירת המפרשן" בעולם.
בעיר נערכת תחרות דיג מפרשנים מדי שנה ומשכת תיירים רבים.
פיקודוס מנסניו הוא מועדון הכדורגל המפורסם בעיר ומשחק בליגה השנייה של מקסיקו.
נמל מנסניו הוא הנמל הגדול והעמוס ביותר במקסיקו.
הנמל שוכן לחופו של האוקיינוס השקט ומאפשר למקסיקו מסחר עם אסיה, אוקיאניה, אוסטרליה ומדינות השוכנות לחוף האוקיינוס השקט בדרום אמריקה ומדינות השוכנות לחוף האוקיינוס האטלנטי בזכות תעלת פנמה.
בשנת 2002, בזמן שביתת נמל לונג ביץ', יותר ממחצית הסחורה הגיעה לנמל מנסניו.
משם הסחורה הועברה דרך רכבת ומשאיות לארצות הברית ולהפך.
נמל תעופה "פלאיה דה אורו" הממוקם ליד מנסניו הוא נמל תעופה החשוב במדינת קולימה.
היעדים מנמל תעופה 'פלאיה דה אורו' הם:
מקסיקו סיטי, מונטריי, טורונטו, ונקובר, ויניפג, מונטריאול, אדמונטון, קלגרי, לוס אנג'לס, יוסטון, פיניקס, מיניאפוליס.
מִנְסֶרֶת סנחריב היא כינוי לאנלים (כרוניקות אשוריות) שנכתבו על גבי מנסרות על ידי סופרי האימפריה האשורית החדשה לתיאור מסעות המלחמה הרבים של המלך האשורי סנחריב רובם כנגד יריביו במסופוטמיה.
מנסרת סנחריב התפרסמה בכך שהיא מתארת את מסע סנחריב השלישי, ללבנט ומלחמתו בממלכות המקומיות בו (לרבות ממלכת יהודה) בסוף המאה השמינית לפני הספירה, אירוע המוזכר במקרא בהרחבה בספר מלכים, בספר דברי הימים ובספר ישעיהו, ואף נשנה בכתבי הרודוטוס.
בתואם לכתוב במקרא המנסרה מתארת את כיבושיו בערי יהודה, לעומת זאת כלפי ירושלים נכתב, "וספרתי כשלל.
ומהיעדר תיאור כיבוש, מוכח שהוא כשל בכיבוש ירושלים ככתוב במקרא.
מסעו השלישי של סנחריב נכתב לראשונה חודשים ספורים לאחר תום המסע, בראשית שנת 700 לפנה"ס, במהדורה הקרויה "גליל ראסאם", והוא מופיע לאחר מכן בכל מהדורת האנלים כמעט ללא שינוי.
מנסרת טיילור, נמצאת כיום במוזיאון הבריטי בלונדון נמצאה בנינווה.
מנסרת שיקגו, נמצאת כיום במכון האוריינטלי של אוניברסיטת שיקגו
מנסרת מוזיאון ישראל, נמצאת בידי מוזיאון ישראל בירושלים נמצאה בנינווה.
ב-1830 התגלתה על ידי הקונסול הבריטי בעיראק קולונל ר' טיילור המנסרה הראשונה המכונה "מנסרת טיילור" בנינוה שהייתה בירתה העתיקה של האימפריה האשורית, כיום צפון עיראק.
המנסרה התגלתה בחורבות ארמונו של המלך סנחריב.
המוצג נרכש מאלמנתו של הקולונל בשנת 1850 על ידי המוזיאון הבריטי.
מנסרה אחרת שוכנת כעת במכון האוריינטלי של אוניברסיטת שיקגו והיא הידועה כמנסרת סנחריב, מנסרה זו נרכשה על ידי ג'יימס הנרי ברסטד מסוחר עתיקות בבגדאד בשנת 1919 לטובת אוניברסיטת שיקגו.
מנסרה שלישית שוכנת במוזיאון ישראל בירושלים, המנסרה ניתנה למוזיאון כמתנה על ידי מרים סאקר וג'וי אוונגרלייר מאוסף קבורקיאן, והיא פורסמה לציבור רק בשנת 1990.
שלוש המנסרות הן המנסרות השלמות היחידות עליהן ידוע והכיתוב עליהן כמעט זהה, למעט שינויים קלים.
על כל מנסרה יש תאריך המסמל מתי נכתבה ומסתבר שהן נכתבו במרווח של 16 חודשים זו מזו (טיילור ומוזיאון ישראל בשנת 691 לפנה"ס ושל המכון המזרחי ב-689 לפנה"ס).
בנוסף למנסרות השלמות ישנן לפחות שמונה מנסרות מקוטעות אחרות עם שימור של חלקים מאותו טקסט, כולן במוזיאון הבריטי, ורוב שבריהן מכילים רק כמה שורות.
מנסטר היא הדרומית שבין ארבע פרובינציות אירלנד.
מקורו של השם מנסטר בשבטי ה-Mhumha ששכנו באזור בתקופות קדומות, בתוספת הסיומת הנורדית staðr, שמשמעותה ארץ.
שטחה של מנסטר הוא 24,279 קמ"ר, ואוכלוסייתה נאמדת בכ-1.17 מיליון נפש נכון ל-2006.
שניים ממנהיגיה הבולטים של אירלנד דניאל או'קונל ומייקל קולינס נולדו במנסטר.
המחוזות הכלולים בשטח הפרובינציה הם:
העיר הגדולה בפרובינציה היא קורק, בה מתגוררים כ-213,000 תושבים, ואחריה לימריק (130,000) וווטרפורד (55,000).
בלימריק הייתה קהילה יהודית בתחילת המאה העשרים, אולם לאחר חרם לימריק ב-1904 ואילך עברו מרבית יהודיה לקורק.
השם האירי הנפוץ "מונהאן" (Moynihan, Monahan, Monaghan, וגרסאות נוספות) מקורו ב-O' Muimhneachain, שפירושו גבר שמוצאו במנסטר.
שם זה נפוץ מאוד במחוזות קורק וקרי.
מְנַַסֵיאַס (Mnaseas, ביוונית: Μνασέας) איש פַּאטַרַה שבליקיה (באסיה הקטנה), היה סופר יווני שחי ופעל בסביבות שנת 200 לפנה"ס לערך.
מנסיאס נזכר בסודא, הלקסיקון הביזנטי מהמאה ה-10, כתלמידו של ארטוסתנס, מנהל הספרייה הגדולה של אלכסנדריה (או של אריסטרכוס מסאמוס).
הזכרת מנסיאס בראש רשימת התלמידים של ארטוסתנס, יחד עם עוד שני תלמידים בלבד, יכולה להעיד על היותו אחד התלמידים הבולטים ביותר, אם לא הבולט ביותר.
נובע מכך שמנסיאס שהה תקופת זמן כלשהי באלכסנדריה והושפע עמוקות מהמלומדים הפעילים בספרייה ועל ידי ארטוסתנס בפרט.
מלבד אזכורו בערך על ארטוסתנס, מנסיאס נזכר במקומות נוספים בסודא.
יוסף בן מתתיהו מזכיר סופר בשם "מנסיאס" שלוש פעמים בכתביו והגיוני להניח שבכולן התכוון לאותו סופר.
בספרו "קדמוניות היהודים", מונה יוספוס את מנסיאס כאחד הסופרים שהתייחסו בכתביהם לפרשת המבול
ובספרו "נגד אפיון", הוא כולל את שמו ברשימת סופרים שכתבו על היהודים ובמקום אחר מביא את הסיפור הנוגע לפולחן החמור היהודי, שאפיון טען שמנסיאס הוא מקורו.
הסופר המצרי-יווני אתנאיוס (סביבות 200 לספירה) מצטט את מנסיאס מספר פעמים בספרו "החכמים במשתה"
וגם האפולוגטיקן הנוצרי ארנוביוס (סביב 300 לספירה) מצטט את מנסיאס, שטען כי המוזות הן בנותיהם של האלה טלוס והאל קיילוס מהמיתולוגיה הרומית.
"על הנבואות" (On Oracles) - אוסף נבואות שניתנו למבקשים בדלפי.
נראה כי החיבור הכיל קטלוג של תשובות אורקליות בליווי פרשנות.
שרדו ממנו עדויות מעטות בלבד.
לקסיקון מיתולוגי-גאוגרפי - אוסף מעשיות מיתולוגיות, מסודרות בסדר גאוגרפי, שכלל מידע וסיפורי נפלאות (thaumasia) על מקומות יישוב.
מחיבור זה הגיעו לידינו 44 עדויות ופרגמנט אחד.
ספריו של מנסיאס אבדו ורק קטעים בודדים מכתביו שרדו, כאשר חלקם הוכנסו כהערות שוליים (סכוליה) או ציטוטים בחיבורים אחרים, לרוב ככל הנראה, בשל הפרשנות יוצאת הדופן שהם כוללים.
רוב הקטעים נאספו על ידי מוּלר (Müller) ב-FHG III.149-58 ומאוחר יותר פורסמו בהוצאה חדשה על ידי פּייטרוֹ קפּלטוֹ (Pietro Cappelletto).
רובם עוסקים בנושאים מיתולוגיים, או בגנאלוגיות ופלאות מקומיות.
בסדרה שהייתה ערוכה כנראה לפי ארצות וחלקי תבל, מנסיאס תיאר את פלאיה ואגדותיה של כל ארץ על פי שיטתו הרציונליסטית של אוהמרוס.
ידועים לנו שמותיהם של 3 חלקים מהסדרה, אחד לכל יבשת הסמוכה לים התיכון: "על אסיה", שכלל לפחות 2 ספרים, "על אירופה", שכלל לפחות 8 ספרים, ו"על ליביה" (לוב = אפריקה), שכלל כנראה יותר מספר אחד.
שני מקורות, אתנאיוס ופוטיוס, ובעקבותיהם גם הסודא, תיארו את החיבור כולו, בהקדמה לציטוט ממנו, בשם "פריפלוס" ("שיט מסביב", הקפת כדור הארץ באנייה) - שם שניתן בדרך כלל לספרי הדרכה לספנים - והתיאור התקבל על ידי המלומדים כשמו של החיבור.
סטפאנוס מביזנטיון מציין את הספר השלישי מ"מדריכי המסע" (periēgēseis) של מנסיאס, אולם לא נראה כי זה היה שמו של החיבור, מאחר שלא מעט מהציטוטים ממנו נוגעים למקומות התיישבות השוכנים הרחק מהחוף (וכך גם הסיפור על אפולו והחמור, המתרחש בין ארץ אדום לירושלים).
על פי הפרגמנט היחיד ששרד מהחיבור (אתנאיוס ח, 346ד), נראה כי מנסיאס כתב את החיבור בפרוזה ולא בשירה כמו חיבורים דומים שנכתבו במאה ה-3 לפנה"ס.
נראה כי החיבור על כל חלקיו היה לקסיקון שכלל ערכים על כל אחד ממקומות היישוב ומטרתו הייתה להציג לקורא את הפולקלור המיתולוגי והחצי-מיתולוגי בצורה נגישה על פי מיקום גאוגרפי.
החומר לא היה אמור להיות ידוע לקורא הממוצע, אך היה מהסוג שיעורר הקשרים אסוציאטיביים לספרות היוונית ולמסורת המיתולוגית.
בהתאם לכך, מקומות היישוב שנבחרו היו בעיקר קטנים או כמעט בלתי-ידועים.
רוב החומר נלקח ממקורות יווניים, איזוטריים, עתיקים ולרוב נשכחים, או ממסורות בעל פה.
כל ערך בלקסיקון כלל סיפורים, אנקדוטות או התבטאות לגבי הנושאים הבאים: ייסוד העיר, מנהגיה, טקסים ואירועים ציבוריים, תופעות טבע יוצאות-דופן בסביבותיה ואישים – מייסדים, ממציאים, מגלים וחלוצים במעשה מפורסם כלשהו.
הסיפורים נבעו לעיתים קרובות מהסברים אטימולוגיים לשמו של היישוב, של העם או של אישים מקומיים.
ניתן להסיק מכך, שמנסיאס לא כתב למען ימאים, סוחרים או תיירים, אלא למען קוראים שביקשו לאתר במהירות מידע מעניין וסיפורים מבדרים על מקום יישוב מרוחק ששמו עלה במקרה, או בשביל "תיירי כורסא" שרצו לטייל ללא מאמץ בארצות רחוקות בחיפוש אחר השונה והמוזר והיו מעוניינים בסיפורים שיציתו את דמיונם.
מנסיאס סיפק לקוראיו סיפורים חדשים ומעניינים או כאלה שהיה קשה למצוא בחיבוריהם של הסופרים שקדמו לו.
קוראיו יכלו לרפרף בספרו בזמנם הפנוי, מאחר שלא הייתה המשכיות של תוכן בין הערכים בלקסיקון.
בתאוותו למשוך ולבדר קוראים, מנסיאס הדגיש את כל מה ששונה, מוזר ומדהים.
כך למשל, הסיפור על הדג המדבר בנהר בארקאדיה, שהופיע בחלק על אירופה.
סיפור אחר באותו החלק, מספר על תרנגולי-מקדש בשירות הראקלס ותרנגולות-מקדש בשירות אשתו הבה.
רק תעלה הפרידה בין שני המקדשים, אבל שתי הקבוצות באו במגע רק בעונת הרבייה וצאצאיהם הופרדו בבוא הזמן על פי מינם.
מנסיאס לא נרתע מלספר סיפורים כאלה, אפילו כאשר חלק מקוראיו יכולים לבדוק את מהימנותם.
הדגש המכוון על פלאות מטשטש את ההבחנה בין היסטוריה למיתולוגיה ובין עולם האלים לעולם האדם.
אלים של יוון הקלאסית ואלים "ברברים" מקומיים הולכים בין בני תמותה ואפילו חולקים איתם עצי משפחה.
תוכנו של כל סיפור דווח בצורתו התמימה, ללא הסתייגות או ביקורת.
בכך הלך מנסיאס בעקבות מורו רב ההשפעה ארטוסתנס, שהצהיר כי מטרת המשורר היא לענג ולא לחנך.
אולם ארטוסתנס עשה הבחנה ברורה בין כתביו המדעיים, שנועדו לחנך, לבין הפואטיים, שנועדו לבדר.
עם זאת, מנסיאס לא המציא סיפורים, אלא רק שימר ועיבד סיפורים שמצא במקומות אחרים.
עלילת פולחן החמור של היהודים
בספרו האפולוגטי "נגד אפיון", מצטט יוסף בן מתתיהו את הסופר המצרי-יווני אפיון (המחצית הראשונה של המאה ה-1 לספירה), שטען שבבית המקדש בירושלים היה מוצב פסל זהב של ראש חמור, שהיהודים היו "נותנים לו כבוד אלהים ומרוממים אותו באמונה רבה".
לעלילה זו על פולחן החמור, הוסיף אפיון סיפור שהתרחש כביכול לפני שוד המקדש על ידי אנטיוכוס אפיפנס, וטען שהמקור לסיפור הוא מנסיאס:
הוא התהלך איתה כך, עד שנראה בעיני העומדים מרחוק כמו כוכב שנע על הארץ.
היהודים ראו את המראה הזה ונבהלו מאוד, ובינתיים נכנס זבידוס ללא הפרעה לתוך ההיכל, הסיר את ראש הזהב של החמור ונמלט עמו במהירות לדורא.
מנסיאס הוא הסופר הראשון הידוע לנו שהזכיר את פולחן החמור של היהודים.
הסיפור שהועבר על ידי יוספוס, כפי שהתברר מדבריו שלו, התבסס על גרסת אפיון.
הסיפור נלקח בוודאי מחיבורו של מנסיאס על מקומות היישוב ומכיוון שהוא מתרחש בארץ אדום, נכלל מן הסתם בחלק "על אסיה" (ידוע למשל שמנסיאס עסק באשקלון בשני מבין ספריו על אסיה).
לדעת בצלאל בר כוכבא, הסיפור הופיע בערך שהוקדש לעיר דורא.
העלילה שפסל של חמור היה מוצב בבית המקדש בירושלים נחשבת בעיני החוקרים לאחת משלוש ההאשמות המבזות ביותר שהופנו כנגד היהודים בעת העתיקה (שתי האחרות היו עלילת המצורעים ועלילת הדם).
קשה להניח שמנסיאס המציא את האגדה המקורית או את הקשרה לתנאים בארץ ישראל.
הוא כנראה קיבל אותה כך ממקורותיו.
ידוע שהיחסים בין האדומים והיהודים היו מתוחים מאוד גם בתקופה שקדמה למרד החשמונאים, עוד מתקופת גלות בבל.
הסיפור הבסיסי על גנבת הפסל היה אדומי, שכנראה התפתח דרך מסורת בעל פה, וגם האגדה על פולחן חמור יהודי שולבה כבר בזמן מוקדם עם סיפור המאבק היהודי-אדומי.
אולם נראה כי האגדה של מנסיאס נולדה במצרים ההלניסטית, באווירה עוינת כלפי היהודים.
מאחר שישנן עדויות על אדומים שחיו במצרים כבר במאה ה-3 לפנה"ס (שהופכות נרחבות יותר במאה ה-2 לפנה"ס), ניתן לשער שהמאבק המשיך על אדמת מצרים ונראה כי המהגרים היהודים והאדומים במצרים המשיכו את העוינות ההדדית הארוכה ביניהם.
יש להניח שהחיכוך הזה גרם לכמה וכמה אירועים בין העמים השכנים והאווירה העוינת גרמה לאדומים המתגוררים בארצם או לאלה שהיגרו למצרים ליצור סיפור מעין זה.
מאחר שמנסיאס התגורר במצרים סביב שנת 200 לפנה"ס, ניתן להניח כי שמע את הסיפור ממהגרים אדומים במצרים.
אין מקום להניח שמנסיאס היה המקור לסופרים המאוחרים יותר (דיודורוס, אפיון, דמוקריטוס, טקיטוס, פלוטרכוס ואפיפניוס) שקישרו את היהודים עם פולחן-חמור.
מנספילד פארק היא סדרת דרמה בריטית משנת 1983 בהפקת ה-BBC, עיבוד לרומן באותו שם מאת ג'יין אוסטן שיצא לאור לראשונה ב-1814. זהו העיבוד הראשון שנעשה לרומן למסך הקולנוע או הטלוויזיה.
העיבוד נאמן למקור הספרותי בניגוד לסרט הקולנוע "מנספילד פארק" של פטרישה רוזמה משנת 1999. ג'וני לי מילר שגילם בסדרה את אחד מאחיה הקטנים של פאני, כיכב בסרט הקולנועי בתפקיד אדמונד ברטרם.
העלילה מתרחשת באנגליה בתחילת המאה ה-19. ספרה של ג'יין אוסטן העוסק במידות טובות ובמידות רעות, מספר את קורותיה של פאני פרייס, ילדה ענייה שמגיעה לחיות בביתו המהודר של דודה העשיר, סר תומאס ברטרם.
פאני, שכל בני משפחתה פרט לבן דודה אדמונד מתייחסים אליה בזלזול, נאבקת להתקבל על ידם.
בני המשפחה הרדודים מאמינים שהעושר משמעו איכות.
כאשר פאני מצליחה לזכות במעט כבוד מצד קרוביה הסנובים, היא מעוררת את כעסו של סר תומאס, כשהיא דוחה את חיזוריו של הנרי קרופורד הפלרטטן.
פאני היא היחידה שמצליחה לעמוד על טיבו האמיתי של קרופורד, ואינה מוכנה להינשא לאדם חסר עקרונות.
מנספילד פארק הוא סרט טלוויזיה בריטי משנת 2007 בבימויו של איאן ב.
מקדונלד ובכיכובם של בילי פייפר, מישל ריאן ובלייק ריטסון.
הסרט, שהוא עיבוד לרומן באותו שם מאת ג'יין אוסטן, מגולל את קורותיה של פאני פרייס, ילדה שאמה הענייה שולחת אותה לחיות אצל קרובי משפחת העשרים באחוזתם, מנספילד פארק.
הסיפור ממשיך כשפאני בת ה-18 מתאהבת בבן דודה אדמונד, שלומד לקראת הכשרתו ככומר.
אהבתה לבן דודה מונעת מפאני להיענות להצעת הנישואים של מחזר עשיר יותר, הנרי קרופורד.
"מנספילד פארק" שודר לראשונה בבריטניה ב-18 במרץ 2007 ברשת ITV כחלק מ"העונה של ג'יין אוסטן".
צילומי הסרט נערכו ב"ניובי הול" שבצפון יורקשייר.
בקנדה שודר הסרט לראשונה ב-23 בדצמבר 2007, ובארצות הברית ב-27 בינואר 2008.
בילי פייפר - פאני פרייס
מישל ריאן - מריה ברטרם
בלייק ריטסון - אדמונד ברטרם
ג'יימס ד'ארסי - תומאס ברטרם
קתרין סטידמן - ג'וליה ברטרם
ג'מה רדגרייב - ליידי ברטרם
דאגלס הודג' - סר תומאס ברטרם
היילי אטוול - מרי קרופורד
ג'וזף ביטי - הנרי קרופורד
מגי אוניל - גברת נוריס
ג'וזף מורגן - ויליאם פרייס
רורי קיניר - ג'יימס ראשוורת'
ג'וליה ג'ויס - פאני פרייס הצעירה
לוסי הרסט - ג'וליה ברטרם הצעירה
טרה ברווין - מריה ברטרם הצעירה
מנעול אהבה הוא מנעול שזוגות נאהבים תולים על גשר, גדר או מתקן דומה, כסימן לנעילת אהבתם, ולכך שאהבתם תישאר נצחית.
לעיתים בני הזוג כותבים את שמם על המנעול או את ראשי התיבות של הזוג, המועד בו נתלה המנעול, ולעיתים גם מסר קצר.
יש המשליכים את המפתח לאחר מכן לנהר או למקום דומה.
מתחילת המאה ה-21 נפוצו מנעולי האהבה.
מקורו של מנהג זה קצת מעורפל, הוא הופיע במזרח אירופה בשנות 1980 ו-1990 ולאחר מכן התפשט לאירופה המערבית בשנות ה-2000. מנהג זה קיים גם בסין, שם המנעולים נתלים על הר קדוש, על ידי זוגות שזה עתה התחתנו, מתוך אמונה שהזוגיות שלהם תהיה מוצלחת ומאושרת.
בפריז התפרסמו גשר פון דז אר, שאף קרס בחלקו מגודש המנעולים וגשר נוטרדאם.
במקומות אלו לאורך הגשר ישנם אלפי מנעולים בגדלים שונים.
בישראל ישנם מנעולי אהבה שנתלים על גשרים מעל נחל הירקון ליד מתחם נמל תל אביב.
יש עיריות או רשויות המסתייגות מהמנהג, והן מסירות את המנעולים שנתלו (למשל משיקולי בטיחות), ולעומתן ישנן אחרות שמעודדות את הרעיון, ומסדרות מיקומים מתאימים לתליית מנעולי האהבה ובבריכת האיילות בטיילת לואי בחיפה.
מנספילד הוא מושב המחוז של מחוז ריצ'לנד אשר במדינת אוהיו שבארצות הברית, כ-105 קילומטרים מקולומבוס ו-111 קילומטרים מקליבלנד.
העיר משתרעת על שטח של כ-80.08 קילומטרים רבועים, מתוכם 79.95 קמ"ר שטחים יבשתיים ו-0.13 קמ"ר שטחי מים.
תושבים נודעים בולטים אשר נולדו במנספילד כוללים את:
שרוד בראון (נולד ב-1952) - פוליטיקאי אמריקאי
לוק פרי (נולד ב-1966) - שחקן אמריקאי
מנספילד פארק הוא סרט קולנוע בריטי משנת 1999 מסוגת הדרמה קומית עיבוד לרומן באותו שם מאת ג'יין אוסטן, שכתבה וביימה פטרישה רוזמה.
הסרט סוטה בכמה בחינות מהמקור הספרותי.
למשל, אפיזודות מחייה של ג'יין אוסטן משולבות בסרט, וכן מועלות בסרט סוגיות כמו עבדות והחיים במטעים שבבעלות סר תומאס.
רוב הסרט צולם בקירבי הול שבנורת'המפטונשייר.
פאני פרייס בת העשר נשלחת לחיות בבית דודיה העשירים, סר תומאס וליידי ברטרם.
הוריה של פאני שהתחתנו מאהבה, עניים מכדי לגדל את ילדיהם הרבים.
במנספילד פארק פוגשת פאני את בני דודיה טום, מריה, אדמונד וג'וליה ואת דודתה, אחותה הבכורה של אמה, גברת נוריס.
פאני מרגישה לא רצויה במנספילד, ודודתה גברת נוריס מתייחסת אליה כאל משרתת ולא כאל קרובת משפחה.
פאני מוטרדת מכך שהיא צפויה להישאר במנספילד לתמיד.
היחיד שמתייחס אליה בחביבות הוא אדמונד, ובין השניים מתפתחת ידידות שגוברת עם השנים.
כשמלאו לפאני 18 שנה, נסעו סר תומאס ובנו הבכור טום לאנטיגואה כדי לטפל בבעיות שמתעוררות בנוגע לעבדים שבבעלותם.
בזמן היעדרותם, מגיעים למנספילד שני צעירים מרי והנרי קרופורד, קרובי משפחה של הכומר המקומי, ומפירים את השלווה שבחיי משפחת ברטרם.
מרי והנרי הם צעירים יפים, חומריים וציניים - המחפשים שעשועים לעצמם.
אדמונד מתאהב מיד במרי, ומתעלם מפאני שמרגישה פגועה.
מריה וג'וליה מתחרות ביניהן על ליבו של הנרי, על אף שמריה מאורסת למר ראשוורת'.
הנרי מפלרטט עם מריה ללא בושה.
טום חוזר מאנטיגואה בלווית חברו, מר ייטס.
טום וייטס משכנעים את בני משפחת ברטרם ומשפחת קרופורד להעלות מחזה נועז בשם "שבועות אוהבים".
ההצגה מאפשרת לזוגות הצעירים לפלרטט בגלוי.
בהתחלה אדמונד מתנגד לרעיון ההצגה, אבל משנה את דעתו כשמציעים לו תפקיד שבו ישחק יחד עם מרי.
סר תומאס חוזר הביתה במפתיע, ובכעס רב הוא שם סוף להצגה.
מריה שמעריכה הרבה יותר את הונו של מר ראשוורת' מאשר את אישיותו, מחליטה להתחתן איתו.
הנרי מתחיל לחזר אחרי פאני בשביל השעשוע.
אופייה העדין וטוב לבה של פאני, כובשים את לבו, והנרי מתחיל להתאהב בה.
פאני שראתה את התנהגותו עם הבנות לבית ברטרם, אינה בוטחת בו, ואינה מאמינה להצהרות האהבה שלו.
אף על פי כן הנרי מבקש מסר תומאס את ידה של פאני.
סר תומאס לוחץ על פאני להיענות להצעת הנישואים, אבל לאכזבת כולם היא מסרבת להינשא להנרי.
סר תומאס מעמיד בפני פאני שתי ברירות: להינשא להנרי קרופורד או לחזור לבית הוריה ולחוות את הקושי של החיים בעוני.
פאני מצפה לקבל תמיכה מאדמונד, אך אדישותו גורמת לה לבחור בחזרה לבית משפחתה.
בבית הוריה פוגשת פאני שוב את אחותה הצעירה סוזי, איתה התכתבה מאז שנסעה למנספילד.
ימים אחדים אחר כך מגיע הנרי לביקור, ומנסה לשכנע את פאני שאהבתו היא כנה.
למרות שפאני מתייחסת אליו באופן אוהד יותר, היא עדיין דוחה אותו בשל אהבתה לאדמונד.
רק כאשר היא מקבלת מכתב מאדמונד המגלה את רצונו לשאת לאישה את מרי, מתחילה פאני לשקול בחיוב את הצעת הנישואין של הנרי.
לבסוף פאני מסכימה להינשא להנרי, אולם למחרת היא מתחרטת, כשהיא מבינה שהיא אינה בוטחת בו.
הנרי פגוע וכועס עוזב מיד את המקום.
למחרת מגיע אדמונד להחזיר את פאני למנספילד פארק כדי לטפל בטום, הוא נפל למשכב וכעת הוא נוטה למות.
אדמונד מודה בפני פאני שהיא חסרה לו.
מריה, שכעת היא נשואה, נוזפת בהנרי על כך ששיחק ברגשותיה ואחר כך פנה לחזר אחרי פאני.
כשהוא מספר לה שפאני דחתה את הצעת הנישואים שלו היא מרחמת עליו, והשניים נכנעים לתשוקותיהם.
פאני ואדמונד מגלים את פרשת האהבים.
אדמונד מנחם את פאני ההמומה, והם כמעט מתנשקים.
החדשות על השערורייה מתפשטות במהירות.
מרי קרופורד רוקמת תוכנית להפחית מהנזק שייגרם.
הצעתה היא שמיד אחרי גירושיה של מריה, היא תתחתן עם הנרי, וגם אדמונד יתחתן עם מרי.
השניים יציגו שוב את הנרי ומריה בחברה, באמצעות ארוחות גדולות ונשפים מפוארים.
פאני שואלת את מרי כיצד יוכל כומר להרשות לעצמו נשפים מפוארים, ולתדהמת כולם מרי אומרת שכאשר טום ימות, אדמונד יהיה היורש ויקבל את כל נכסי המשפחה.
מרי מאשימה את פאני ואומרת שאם היא הייתה מתחתנת עם הנרי, הוא לא היה מתפתה למערכת יחסים עם מריה.
אדמונד נחרד מדברי מרי ואומר שהוא חש צינה כשהוא שומע איך בעליזות היא דנה את טום למוות, ומתכננת לבזבז את כספו.
אחרי שנגלה טבעה האמיתי, עוזבת מרי את בית משפחת ברטרם.
אדמונד מצהיר על אהבתו לפאני, והם מתחתנים.
סר תומאס מוותר על המטעים שלו באנטיגואה ומחליט להשקיע בטבק.
טום מחלים ממחלתו, וג'וליה מקבלת מכתב אהבה מייטס.
אחותה של פאני, סוזי, מצטרפת אליה לבית משפחת ברטרם.
ואילו מריה והדודה נוריס עוברות להתגורר יחד בבית קטן רחוק ממנספילד פארק.
פרנסס או'קונור - פאני פרייס
ג'וני לי מילר - אדמונד ברטרם
ג'יימס פיורפוי - טום ברטרם
אמבת' דייוויץ - מרי קרופורד
אלסנדרו ניבולה - הנרי קרופורד
הרולד פינטר - סר תומאס ברטרם
לינדזי דנקן - ליידי ברטרם / גברת פרייס
ויקטוריה המילטון - מריה ברטרם
ג'סטין ואדל - ג'וליה ברטרם
יו בונוויל - מר רשוורת'
שילה גיש - גברת נוריס
הילטון מק'ריי - מר פרייס
סופיה מיילס - סוזן פרייס
האנה טיילור-גורדון - פאני הצעירה
הסרט "מנספילד פארק" סטה מאוד מהמקור הספרותי.
בעוד קווי העלילה העיקריים לקוחים ברובם מהרומן, דמותה של פאני קיבלה אפיונים שונים מדמותה בספר, כך גם דמויות מרכזיות אחרות.
חלק מהדמויות ברומן הושמטו כליל.
אוסטן מזכירה את נושא העבדות פעמים אחדות ברומן, אך אינה מפתחת את הנושא.
האזכור הבולט ביותר הוא כשפאני שואלת את סר תומאס שאלה בנושא סחר העבדים, ואינה מקבלת תשובה.
בסרט העבדות הוא נושא מרכזי בעלילה, כולל תיאורים מפורשים של היחס לעבדים (למשל פאני מוצאת בחדרו של טום ציורים שמתארים את היחס האלים לעבדים).
בסרט מוזכרת פעמים רבות העובדה שמשפחת ברטרם התעשרה מבעלות על עבדים, ויש אזכורים גם לתפקידה של אנגליה בסחר העבדים.
כבר מתחילת הסרט מודגש נושא העבדות והשפעתו על העולם של מנספילד פארק.
במסעה למנספילד רואה פאני ספינת עבדים, ושואלת את הרכב לפשר העניין, ומקבלת הסבר.
עוד יש הקבלות בין העבדים לבין תפקידה של פאני כאישה וכקרובת משפחה ענייה של משפחת ברטרם.
חזרתו של טום ברטרם מאנטיגואה מונעת מסלידתו ממה שהתרחש שם, וסלידה זו מקבלת חיזוק נוסף בציורים שפאני מוצאת המציגים לכאורה אירועים פליליים המתרחשים באנטיגואה שבהם מעורב סר תומאס.
דמותה של פאני בסרט שונה באופן מהותי מהדמות ברומן.
פאני בספר של אוסטן היא ביישנית ונחבאת אל הכלים, שאינה מביעה את דעתה בגלוי.
היא גם שברירית ומתעייפת בקלות.
לעומת זאת בסרט, פאני היא נמרצת, חדת לשון ובטוחה בעצמה.
היא גם בריאה ופעילה הרבה יותר מהדמות ברומן.
בנוסף לכך פאני מוצגת בסרט כמחברת סיפורים עוד מילדותה וגם כשהיא מתבגרת.