tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בעונת 2019/20 השתתפה קבוצת השחקנים באקדמיה שנולדה בשנת 2002 באליפות החדשה ליגת הכדורגל לנוער (UFL).
בעונת 2020/21 השתתפה בטורניר שנערך בשתי קטגוריות גיל (קבוצות שחקנים בשנים 2003 ו-2004), קבוצה נוספת של האקדמיה משחקת באליפות הנוער של רוסיה.
אלן דזגוייב, ארתור יוסופוב, רומן זובנין, איליה קוטפוב, סטניסלב קריציוק, מגריגורי מורוזוב, טימופיי מרגאסוב, סרגיי וולקוב, דניס שצ'רבק, אלברט שאריפוב, קיריל חולודוב, דמיטרי קורובוב, אנטון ולסוב, דמיטרי גולובב, ארטיום דלקין, דמיטרי קאבוטוב, ז'מאלדין חודז'ניאזוב, מקסים יאקובלב, יבגני פסגוב, מקסים מוחין, גנאדי קיסליוב.
אקדמיית ואגאנובה לבלט רוסי הוא בית ספר לבלט קלאסי בסנקט פטרבורג, רוסיה.
האקדמיה נוסדה בשנת 1738, בתקופת מלכותה של אנה, קיסרית רוסיה, ונודעה בשם "בית הספר האימפריאלי לבלט" עד תקופת השלטון הסובייטי בברית המועצות, כשבית הספר נסגר לתקופה קצרה ואחר חידש את פעילותו בשם "המכון הכוריאוגרפי הממלכתי של לנינגרד".
בשנת 1957 שונה שוב שמו של בית הספר כאות כבוד למחנכת אגריפינה ואגאנובה, שפיתחה את שיטת ההכשרה לבלט קלאסי הנלמדת שם מאז שלהי שנות ה-20 של המאה ה-20. רבים מבתי הספר לבלט המובילים בעולם מאמצים יסודות של שיטת ואגאנובה בשיטות ההכשרה שלהם.
אקדמיית ואגאנובה היא בית הספר של בלט מריאינסקי, אחת מלהקות הבלט הראשונות בעולם.
תלמידי בית הספר מוצאים תעסוקה בלהקות בלט ומחול מודרני ברחבי העולם, כגון בלט בולשוי, הבלט המלכותי, תיאטרון הבלט האמריקאי ובלט מיכאילובסקי.
בית הספר נוסד כבית-ספר אימפריאלי לתיאטרון בצו הקיסרית אנה, ב-4 במאי 1738. בראש המוסד עמד מנהל הבלט הצרפתי ז'אן-באטיסט לאנדה.
הכיתות הראשונות השתכנו בחדרים ריקים בארמון החורף בסנקט פטרבורג והתלמידים הראשונים היו שנים-עשר בנים ושתים-עשרה בנות.
מטרת בית הספר הייתה ליצור את להקת המחול המקצועית הראשונה ברוסיה, שהובילה להקמת הבלט הרוסי האימפריאלי, ובית הספר נודע בשם "בית הספר האימפריאלי לבלט".
הבלט הרוסי האימפריאלי הוא מבשרו הישיר של בלט מריאינסקי הנוכחי.
כמעט כל מורי בית הספר בתקופה הראשונה באו ממערב אירופה, בהם פרנץ הילפרדינג וג'ובאני קאנציאני.
המורה הרוסי הראשון שהצטרף לבית הספר היה איוון ואלברג.
בהמשך להתפשטות הבלט באירופה, היו כמה וכמה מורים ושיטות שהשפיעו על התפתחות בית הספר, בהם כריסטיאן יוהנסן, תלמיד של אוגוסט בורנונביל, והשיטות האיטלקיות של אנריקו צ'קטי, פיירינה לניאני וקרלוטה בריאנצה.
עוד רקדנים ומנהלי בלט נודעים מן המאה ה-19 שלימדו בבית הספר והשפיעו על התפתחותו היו שארל דידלו, ז'יל פרו, ארתור סן-לאון, לב איבאנוב, מריוס פטיפה ומיכאיל פוקין.
מאז 1836, שוכן בית הספר ברח' רוסי מס' 2 בסנקט פטרבורג, (שנקראה לנינגרד מ-1924 ועד נפילת ברית המועצות).
בית הספר האימפריאלי לבלט פורק על ידי הממשל הסובייטי החדש, אבל נפתח במחדש באותו מקום כ"בית הספר הכוריאוגרפי הממלכתי של לנינגרד".
גם הבלט הרוסי האימפריאלי פורק והוקם מחדש בשם "הבלט הסובייטי".
שם הלהקה שונה בהמשך לבלט קירוב לאחר ההתנקשות בסרגיי קירוב ב-1938. אף על פי שלאחר זמן קיבלה הלהקה את שמה הנוכחי, בלט מריאינסקי, הקהל המערבי עודנו מכיר אותה ברובו בשם "בלט קירוב" וזה השם שהיא ממשיכה להשתמש בו במסעות בינלאומיים.
אגריפינה ואגאנובה היא אולי האחראית להתפתחויות החשובות ביותר בבלט הרוסי בימינו.
היא סיימה את לימודיה בבית הספר האימפריאלי לבלט בשנת 1897 ורקדה בבלט האימפריאלי, ממנו פרשה בשלב מוקדם יחסית כדי לפתח את קריירת ההוראה שלה לאחר המהפכה.
בין תלמידיה ותלמידותיה של ואגאנובה כמה מרקדני הבלט המפורסמים ביותר בכל הזמנים, וכהוקרה להישגיה, נקרא בית הספר על שמה בשנת 1957, שש שנים לאחר מותה.
יש כמה גרסאות לשם בית הספר, אבל הכותרת הרשמית המשמשת כיום את העולם המערבי היא "אקדמיית ואגאנובה לבלט".
אקדמיית ואגאנובה לבלט, שיש הרואים בה את מקור הבלט המודרני, חגגה 275 שנה ב-2013. באקדמיה למעלה מ-300 תלמידים.
כמו במוסדות אחרים דומים, התחרות על קבלה לבית הספר אכזרית ביותר, כשלמעלה מ-3,000 ילדים נבחנים מדי שנה, 300 מהם מסנקט פטרבורג.
כ-60 תלמידים נבחרים מדי שנה, ומהם מגיעים לשלב הסיום כ-25, לאחר שהשלימו את מסלול ההכשרה במלואו.
התלמידים עוברים הערכה שנתית, היות שמספר המקומות הפנויים קטן מכיתה לכיתה.
בית הספר מעסיק כ-75 מורים ומורות למחול, 30 מורים לפסנתר, 40 מורים אקדמיים ו-40 מלווים.
רקטור האקדמיה הוא ניקולאי ציסקרידזה והמנהלת האמנותית היא ז'אנה איופובה.
בחינות הקבלה לבית הספר מתחילות ביוני, והילדים חייבים להיות בני 10 לפחות כדי לגשת לבחינה.
כישרון: להערכת יחסי המידות של המועמד/ת, גובה הניתור, דרגת הטרן אאוט והופעה כללית.
מצב גופני: בדיקה של רופא מומחה להערכת האפשרויות הפיזיולוגיות של המועמד/ת.
כישרון אמנותי: להערכת המוזיקליות, חוש הקצב, הקואורדינציה המוטורית והכישרון האמנותי של המועמד/ת.
כל תלמידי בית הספר מתחילים את לימודיהם בתוכנית של הכשרה למחול, השכלה ברמת חטיבת ביניים, ושיעורים בצרפתית ובנגינה בפסנתר.
ככל שהם מתקדמים מכיתה לכיתה, התוכנית נעשית אינטנסיבית יותר, עם תוספת נושאים חדשים למערכת הלימודים.
בשנה הראשונה, התלמידים לומדים בלט קלאסי ומחול היסטורי.
הם מתקדמים לריקודי אופי בשנה הרביעית ולפה דה דה ומימיקה בשנה השישית.
בסיום השנה השמינית של ההכשרה, רוקדים כל התלמידים והתלמידות בהצגת סיום חגיגית בתיאטרון מריאינסקי.
לתלמידים המוצלחים ביותר יש סיכוי לקבל הצעה לחוזה עם להקת בלט מריאינסקי, ורובם יוצאים לחפש עבודה בלהקות בלט ברוסיה וברחבי העולם, בין השאר בלהקות מובילות כמו בלט בולשוי, הבלט המלכותי ותיאטרון הבלט האמריקאי.
אקדמיצ'סקאיה דאצ'ה הוא בית קיץ הידוע כבסיס היצירתי הוותיק והעיקרי של איגוד האמנים של הפדרציה הרוסית.
הוא ממוקם ליד העיירה וישני וולוצ'יוק במחוז טבר, במיקום ציורי על גדות נהר Msta ואגם Mstino.
במובן הרחב יותר, האקדמיצ'סקאיה דאצ'ה מתייחסת לכל האזור שמסביב לרבות הכפרים כמו בולשוי גורודוק, מאלי גורודוק שבהם התגוררו אמנים רוסים רבים באמצע המחצית השנייה של המאה ה -20.
האקדמיצ'סקאיה דאצ'ה נפתחה ב-22 ביולי 1884, כמקום לתרגול קיץ לסטודנטים עניים של האקדמיה הקיסרית לאמנויות.
חלקת האדמה עם הפארק, הבית והמבנים נחכרו על ידי האקדמיה לאמנויות.
המקום נקרא במקור "מקלט ולדימיר ומריה" לכבוד הדוכס הגדול ולדימיר, נשיא האקדמיה הקיסרית לאמנויות, ורעייתו הדוכסית הגדולה מריה פבלובנה והקיסרית מריה אלכסנדרובנה.
המבנים יוצאי הדופן של הדאצ'ה היו "הבקתות האקדמיות" שנבנו בתרומת הפטרון שלה ואסילי קוקורב, שהיה תעשיין גדול, ובעל אחד האוספים הגדולים ביותר של אמנות רוסית ומערב אירופאית.
לפני מהפכת אוקטובר של 1917, אמנים רוסים מפורסמים רבים עבדו במקום, כולל איליה רפין, ניקולאי בוגדנוב-בלסקי, פאבל צ'יסטיאקוב, ארכיפ קוינג'י, יצחק לויתן, אנדריי ריאבושקין, ניקולאי רוריך ולנטין סרוב.
לאחר מהפיכת אוקטובר, הבית המרכזי הועבר לילדים לשימוש כמחנה קיץ פתוח.
תפקידו האמנותית שוחזר רק בשנת 1948. מאז הפכה הדאצ'ה לאחד ממרכזי החיים היצירתיים המוכרים בברית המועצות וברוסיה.
באותן שנים עבדו כאן ציירים רוסים כאלכסיי גריצאי, וצ'סלב זגונק, דמיטרי מייבסקי, מאיה קופיצבה, פיודור רשתניקוב, ניקולאי פוזדנייב, ניקולאי טימקוב ורבים אחרים.
אין זה מקרי, בשים לב לתפקידה של הדאצ'ה האקדמיצ'סקיה בשימור וקידום מסורות האמנות הריאליסטית הרוסית, שהיא נקראת "הברביזון הרוסי".
מיטב יצירות האמנות של ציור נוף וז'אנר, שהוצגו בתערוכות אמנות של שנות ה-1960–1980, נוצרו בעיקר על ידי אמני הדאצ'ה וסביבתה.
מאוחר יותר בשנות ה-1980 נבנו בתי מלאכה ובנייני משרדים מודרניים, המאפשרים שימוש כל השנה בדאצ'ה למטרות אמנותיות.
בשנת 1964, האקדמיצ'סקאיה דאצ'ה נקראה על שמו של הצייר הרוסי המפורסם איליה רפין.
ב-1974, ליד הביתן הראשי הוקמה אנדרטה לזכרו של איליה רפין, שתוכננה על ידי הפסל אולג קומוב והאדריכל ניקולאי קומוב, לכבוד 130 שנה להולדת האמן.
בשנת 2004, במהלך חגיגת יום השנה ה-120 לדאצ'ה אקדמיצ'סקיה, נפתח לוח לזכרו של ואסילי קוקורב בבניין הביתן הראשי.
אקדמיסק בולקלוב גלדסקסה (בדנית: Akademisk Boldklub Gladsaxe בקיצור: AB, פירושו: מועדון הכדורגל האקדמי גלדסקסה) הוא מועדון ספורט דני וקבוצת כדורגל שבסיסה בעיר גלדסקסה, המייצגת את צפון קופנהגן.
הקבוצה כיום משחקת בליגה הדנית השלישית אולם בעבר הייתה אחת הקבוצות הבולטות בכדורגל הדני כששיחקה בליגת העל הדנית וזכתה ב-9 תוארי אליפות הליגה הדנית (בהם זכתה משנת 1919 ועד 1967), בגביע דני אחד ובגביע סופרקאפ דני אחד, שניהם בשנת 1999.
המועדון הוקם בשנת 1889 על ידי סטודנטים, כחלק מאיחוד של שני מועדוני ספורט: מועדון קריקט בשם "מועדון הקריקט לסטודנטים של פרדריקה" ומועדון ספורט לכדור בשם "מועדון הכדור הפוליטכני".
הוא אחד המועדונים הוותיקים ביותר בדנמרק ובכדורגל האירופי מחוץ לאנגליה, וב-5 במרץ 1889 שיחק את המשחק הרשמי הראשון שלו נגד BK Ferm, אותה ניצחה אקדמיסק 0–2. מ-1890 ועד 1900 זכתה הקבוצה ב-8 אליפויות מחוז קופנהגן.
ב-1902 עבר המועדון למגרש קבוע באוסטרברו כאשר שהיא בעיקר משחקת בטורנירי ליגה וגביעים מקומיים של אזור קופנהגן.
ב-1912 הוקמה ליגת העל הדנית כאשר אקדמיסק אחת מהקבוצות המייסדות.
ב-1916 מסיימת אקדמיסק כסגנית הליגה בפעם הראשונה אחרי קופנהגן בולקלוב ששלטה בכדורגל הדני באותן שנים.
בעונת 1918/1919 זכתה הקבוצה לראשונה באליפות הדנית, ולאחר מכן ב-1919 עברה הקבוצה לאצטדיון בנורברו, אחד מעשרת האזורים של קופנהגן.
שנתיים לאחר מכן בעונת 1920/1921 זכתה באליפות השנייה שלה.
בסיום שנות ה-30 החל תור הזהב של הקבוצה, שצברה המון אוהדי כדורגל שהחלו להתאסף בהמוניהם במשחקי הקבוצה, שבעצם היוו מפלט מחיי היומיום בזמן מלחמת העולם השנייה שהתחוללה באירופה, אולם בדנמרק המשיך ענף הכדורגל להתקיים.
החברות במועדון גדלה בכ-1,000 צופים לאורך המלחמה, והקבוצה שהחלה את שנות ה-40 עם מממוצע צופים של כ-30 אלף למשחק, סיימה את המלחמה ב-1944, ב-43 אלף צופים למשחקי הגמר ב-3 אליפויות שלקחה הקבוצה בשנים 1943, 1945 ו-1947, כמויות שיא שלא נראו לפני כן.
בשנים הללו הקבוצה נבנתה משחקני נבחרת דנמרק, והציגה כדורגל איכותי ויציב ביחס ליריבותיה בליגה.
בשנות ה-50 זכתה הקבוצה עוד פעמיים באליפות הדנית ב-1951 ו-1952.
בשנת 1960 ירדה הקבוצה לראשונה בתולדותיה לליגת המשנה, אולם חזרה מיד לאחר מכן.
ב-1958 הסתיימה חכירת השטח של אצטדיון הקבוצה על ידי המועדון והקבוצה נאלצה לנדוד לעיר גלדסקסה שמרוחקת מעט מקופנהגן.
ב-1967 זכתה הקבוצה באליפות האחרונה שלה עד היום, ובעונה שלאחר מכן השתתפה בטורניר ליגת האלופות כנציגה הדנית הבכירה והעפילה לסיבוב השני ולשמינית הגמר של עונת 1968/1969, שם הודחה על ידי א.א.ק.
בעשורים שלאחר מכן הקבוצה דעכה ובשנות ה-80 ירדה לליגת המשנה פעם נוספת.
בשנות ה-90 הצליחה הקבוצה להתרומם מעט והעפילה חזרה לליגה הבכירה, אולם בשנת 1997 חוותה הקבוצה משבר כלכלי וכתוצאה מכך בשנות ה-2000 חזרה להתמודד בליגת המשנה, ואף התדרדרה לליגה השלישית ב-2015, מאז נמצאת הקבוצה שם.
ליגת העל הדנית: 9 אליפויות
גביע הסופרקאפ הדני: זכייה אחת
אקדמיית מסריק (בהונגרית: Masaryk Akadémia), או בשמה הרשמי: האגודה ההונגרית למדע, ספרות ואמנות של צ'כוסלובקיה (בהונגרית: Csehszlovákiai Magyar Tudományos, Irodalmi és Művészeti Társaság; בקיצור CSMTIMT), היה מוסד מדעי ותרבותי בצ'כוסלובקיה בין שתי מלחמות העולם.
האקדמיה פעלה בין 1931 לבין 1945, עם המטה שלה בברטיסלאבה.
בשנת 1930, הנשיא טומאש מסריק תמך בהקמת חברה הונגרית מדעית ואמנותית בתרומה של מיליון כתרים.
האספה הכללית המייסדת שלה נערכה ב-8 בנובמבר 1931. היו לה שלוש מחלקות: מדעית, ספרותית ואמנותית.
רוב חבריה היו שייכים לזרם האמנותי האקטיביסטי, ולכן החברה נקלעה לאש הצולבת של ויכוחים פוליטיים מלכתחילה.
אקדמיית מסריק רצתה למלא את התפקיד של האקדמיה ההונגרית למדעים בסלובקיה, אבל זה לא עמד בציפיות.
רוב חברי המחלקה המדעית לא היו בעלי כישורים מדעיים נאותים.
ניתן לומר שהפעילות הספרותית והאמנותית הייתה משמעותית יותר: ארגון תערוכות אמנות, תמיכה כספית בסופרים ובאמנים, הוצאת פרסומים.
לאקדמיה היו שני כתבי העת של שהוצאו לאור על ידי המחלקה לאמנויות יפות:
המשקיף ההונגרי (Magyar Figyelő; 1935–1933)
לאחר בוררות וינה הראשונה (1938), חלק קטן מחבריה נותר בשטחי חבל סלובקיה.
ניהול המוסד הועבר לוועדת ניהול, שהאישיות המרכזית בה הייתה נורברט דוקה זויומי.
לאחר הכרזת הרפובליקה הסלובקית הראשונה ב-1939, שהייתה גרורה של גרמניה הנאצית, האקדמיה הושמה תחת פיקוח קפדני ונציב ממשלתי מונה להוביל אותה.
בתקופה זו האקדמיה לא יכלה עוד לבצע פעילות בפועל.
לאחר מלחמת העולם השנייה פיזרה אותה "המועצה הלאומית הסלובקית" ורכושה הוחרם.
אקדמיית ויליאמס לנהגים היא יוזמה של קבוצת ויליאמס המתחרה באליפות הפורמולה 1 במטרה לקדם נהגים צעירים בסדרות מרוצים שונות, תוך מתן מימון ותמיכה מקצועית במטרה לפתח את דור העתיד של הנהגים בקבוצה.
בין הבוגרים של התוכנית ניתן למצוא את לאנס סטרול, ניקולס לטיפי, ג'ק איטקן ולוגאן סרג'נט; שכולם עשו את הופעת הבכורה שלהם באליפות בקבוצה.
+ נהג שנת הצטרפות אליפות נוכחית תארים בהם זכה בחבר באקדמיה ג'יימי צ'דוויק 2019 Indy NXT W Series (2019, 2021, 2022) זאק או'סאליבן 2022 אליפות הפורמולה 3 אוליבר גריי 2022 אליפות הפורמולה 3 פרנקו קולפינטו 2023אליפות הפורמולה 3אליפות הפורמולה 2 לוק ברואנינג 2023 אליפות הפורמולה 3 אולכסנדר בונדרב 2023 קארטינג
זכייה באליפות מופיעה בכתב מודגש bold.
אקדמיית הכדורגל גאורגה חאג'י (ברומנית: Academia de fotbal Gheorghe Hagi) היא אקדמיית נוער לכדורגל הממוקמת באובידיו, מחוז קונסטנצה, ומשמשת כמרכז העיקרי לנוער של המועדון הרומני פארול קונסטנצה.
עד שנת 2021 שימשה כמרכז הנוער העיקרי של ויטורול קונסטנצה.
האקדמיה הוקמה בשנת 2009 על ידי גאורגה חאג'י, כוכב נבחרת רומניה לשעבר, והיא עלתה 11 מיליון אירו, אחת הגדולות והמודרניות ביותר בדרום מזרח אירופה, ומכילה מעל 300 שחקנים, 9 מגרשי אימונים ומתקנים אחרים.
נשיא האקדמיה הוא פאבל פניו וסגן הנשיא הוא נקולאי טנאסה.
אקדמיית שארל קרו֗ היא אגודה צרפתית שהוקמה ב-1947 על ידי קבוצת מבקרי מוזיקה ותקליטים צרפתים ובראשם רוז'ה ונסן שנבחר ליושב ראש ראשון לשם כבוד.
עם מייסדיה נמנהו ארמאן פניז'ל, חוסה ברייר, אנטואן גולאה, פרנק טנו ופייר בריב.
יושב ראש הראשון של האגודה היה המוזיקולוג מרק פנשרל.
אחרי פנשרל ניהלו אותה דניאל-לזור, מישל פיליפו ואיג דופור אלן פנטפייה (בין 1999–2023).
נכון ל-2025 יושב הראש שלה הוא ז'אק פורנייה שנבחר באוקטובר 2023.
בצרפת זהו מוסד מקביל ל-National Academy of Recording Arts and Sciences (האקדמיה הלאומית לאמנויות ומדעי הקלטה) שבארצות הברית, הידועה בהענקת פרסי גראמי
אקדמיה זו כללה כחמישים חברים שהתמחו בבקורת מוזיקה ותרבות ובהקלטות.
את שמה קיבלה לזכר שארל קרו, (1842–1888), משורר, ידיד של ארתור רמבו ושל פול ורלן וממציא אוטודידקט, אחד מחלוצי ההקלטות הקוליות.
עם חבריה נמנו, בין השאר, מרסל בופיס, רובר בובה, זרז' ברטומייה, עמנואל בונדוויל, אנדרה בוקורשלייב, פייר בריב, חוסה ברייר, דניאל קו, איג דופוא, אנרי דוטייה, ז'אן ז'רמן, פול ז'ילסון
אנטואן גולאה, דניאל לזור, ארמאן פניז'ל, לוסיין מלסון, אנדרה שפנר, ז'אן-ונסן ברשיניאק, פיליפ קשלן ופייר מק אורלן
כיום האקדמיה עוסקת בשמונה תחומים הקושרים למוזיקה ולפזמונים ופרט לחבריה הנבחרים, פונה לדעתם של מומחים חיצונים צרפתים וזרים.
הגראן פרי של אקדמיית שארל קרו
החל מ-1948 מעניקה אקדמיה את ה"גראן פרי" של הדיסק – בהתחלה במובן של תקליט, בהמשך לתקליטורים או הקלטות DVD האיכותיים ביותר של יצירות מוזיקליות בתחום המוזיקה הקלה, כולל שנסונים, ג'אז, המוזיקה העממית או המשכילה או "קלאסית".
קיים גם פרס המוענק לספרי מוזיקולוגיה מצוינים.
לפעמים הגראן פרי מוענק גם למבצעי שנסונים שהולחנו ונכתבו על ידי אחרים.
כך, למשל, ב-1961 קיבלה אותו הזמרת קתרין סובאז' עבור ביצועיה את השנסונים מאת לאו פרה
קטגוריות הזוכות בגראן פרי של אקדמיית שארל קרו:
רסיטל ראשון או קונצרט ראשון
מוזיקת פופ (ב-1969 ג'ימי הנדריקס זכה לגראן פרי בתחום הזה)
זוכי הגראן פרי של אקדמיית שארל קרו לזמר צרפתי
תקליט ראשון מוקדש לתהלים ולשירי דת בשפה הצרפתית (במקום בלטינית) לפי en latin), Psautier de la Bible de Jérusalem,
- EP 45 de פרנסואה דגלט
Babar - לחן מאת מריסי וז'ילבר קרפנטייה, בביצועם של פרנסואה פרייה וז'אן דסאיי
Gréco chante Mac Orlan גרקו שרה מק אורלן (מלים: פייר מק אורלן לחן: פיליפ ז'ראר) - Juliette Grécoז'ולייט גרקו
סרז' רג'אני שר בוריס ויאן מפיק: ז'אק קנטי
ז'אן-רוז'ה קוסימון שר ז'אן רוז'ה קוסימון –
Aimer - אן מארי דוד
Paris Populi – אלבום של פרנסיס למארק
, ז'ולוס בוקארן - על כל הדיסקים
La Tarantelle –אלבום של איב דוטיי
רובר שארלבואה, איבון דשאן, ז'אן-פייר פרלאן, קלוד לווייה1 fois 5 - וז'יל ויניו* 1978
ז'ראר פיירון שר גסטון קוטה
La Déboussole - קתרין ריביירו +אלפ
ז'ראר פיירון, אלן מיאן ומישל גראנז'
Turbigo 12-12 - מארי-לור ברו
רנה קלוד שרה לאו פרה
Genre humain – בריזיט פונטן
En concert – רומן דידייה
Les Palaces – בריזיט פונטן
Meteor Show – רודולף בורז'ה
33 Tours - אלקס בופן
Le Petit Prince - Texte de אנטואן דה סנט אקזופרי ז'ראר פיליפ מקריא את "הנסיך הקטן", עם השחקנים
ז'ורז' פוז'ולי, פייר לרקה (מדליק ההדים), מישל רו (הנחש), ז'ק גרלו (השועל), סילבי פלאיו (הוורד).
הלידה ללא כאבים - רפוטאז'ה מאת פרנסיס קרמייה - 1955 - הממחיש את השלבים השונים להכנת לידה ללא כאבים לפי עקרונות אסכולות סובייטיות (איוואן פבלוב ותלמידיו), לפי ריד, בהשתתפות הרופא פרנאן למאז
הקלטת כל השירים על ידי ז'אן-מארק טנברג - (Jean-Marc Tennberg - רסיטל אחרון ב-28 בפברואר 1956 בתיאטר פונטן - Théâtre Fontaine.
La Ville dont le prince est un enfant העיר שהנסיך שלה היה ילד - מחזה מאת אנרי דה מונטרלאן Montherlant, מארז של 3 תקליטי פאטה - עם השחקנים ז'אן דסאיי (Jean Desailly)(האב דה פראט), פייר גוטו (סוורה) ז'אק סימונה (סופלייה) ואנרי רולאן (האב הראשי).
De la Jungle à la Piste - ז'אן רישאר (מהג'ונגל אל הנתיב)
(על מקס פול פושה), טקסט מאת אדמון (אדמונד) לוי - מישל בוקה מקריא את השירים
Vol de nuit - טיסת לילה - מאת אנטואן דה סנט-אכזופרי קורא פרנסיס איסטר,(Francis Huster)
Thérèse Desqueyroux (תרז דקרו) טקסט מאת פרנסואה מוריאק, מקריאה מארי פראנס פיזייה (Marie-France Pisier)
טקסט מאת אלבר קאמי L'étranger - (הזר) קורא מייקל לונסדייל
Les enfants terribles (הילדים הנוראים) מחזה מאת ז'אן קוקטו - מקריא רישאר בורינגר
Paroles d'étoiles : La mémoire des enfants cachés (1939-1945) –"דברי כוכבים" - זיכרונות של הילדים המוסתרים" (1945-1939) ספר - תקליטור כפול - מקריאים יודית מאגר, נטליה סרדא, ויקטור חיים ורובן רנוסי - בניהול ז'אן - פייר גנו ואיבר טבו
Le Dictateur et le hamac – 6 CD ששה תקליטורים לפי הספר - "הדיקטטור והערסל" מקריא ומבאר דניאל פנק
אקו-אנרכיזם או אנרכיזם ירוק הוא ענף באנרכיזם המשלב אידאולוגיות של קיימות יחד עם אנרכיזם.
זרם זה גורס כי יישובים אקולוגיים (בני כמה מאות אנשים) הם צורת ההתיישבות האנושית הטובה ביותר עבור הציוויליזציה וכי מערכות התשתיות והפוליטיקה צריכות לעבור ארגון מחדש כדי להבטיח שכפרים כאלו יוקמו ויתפקדו.
אקו-אנרכיסטים טוענים, כי המוסדות החברתיים חייבים להיות מאורגנים בהתאמה לכוחות הטבע, ולא כנגדם.
אקו-אנרכיזם משלב מגמות עתיקות יותר בכיוון של פרימיטיביזם, שבטיות, דמוקרטיה בינאזורית, פמיניזם (כאקו-פמיניזם), פציפיזם, פרישה וקהילה רצונית.
אחד הספרים המשפיעים ביותר בספרות האקו-אנרכיסטית הוא "ישמעאל", מאת דניאל קווין, אשר מגולל שיחות בין אדם הלומד אצל גורילה.
הוגים נוספים בזרם זה הם מארי בוקצ'ין, דריק ג'נסן (Derrick Jensen), וג'ון זרזן (John Zerzan).
הדבר שמבדיל בין אקו-אנרכיסטים לבין פרימיטיביסטים הוא ההתמקדות של הראשונים בכפר ובהון החברתי שבו, בעוד האחרונים מתמקדים יותר בטכנולוגיה, בקבלתה או דחייתה.
מה שמפריד בין האקו-אנרכיסטים מהאנרכיסטים ה"ירוקים" הוא הדגשה נוקשה על השתלבות באקולוגיה וביזור, ללא יבוא של חוקים מטעם גופים חברתיים גדולים יותר לתוך האזור האקולוגי, או לתוך הכפר האקולוגי עצמו.
אקו 99FM (הממותגת באנגלית כ-eco99fm ובעבר גם כ-ECO99fm) היא תחנת רדיו אזורית המשדרת רצועות מוזיקה המאופיינות בלהיטים מכל הזמנים (all-time hits) ומספר תוכניות עוגן, בהן תוכנית הבוקר בהגשת טל ברמן ואביעד קיסוס אשר ירדה משידור בחמישה במאי 2023, והוחלפה בתוכנית "בוקר חדש" בהגשת טל ברמן, תם אהרון ואביה פרחי.
התחנה משדרת בתדר ה-FM הנקלט באזורי הזיכיון, בטלוויזיה – ב-HOT וב-yes, בדיגיטל – באתר האינטרנט של התחנה ובאפליקציה.
התחנה, אשר משדרת באזור השרון (מתוקף זכיונה), אך נקלטת גם באזורי גוש דן והשפלה, הושקה במתכונתה הנוכחית בדצמבר 2008.
עד לשנת 2016, עיקר עיסוקה של התחנה היה תחום איכות הסביבה וקידום תכנים הנוגעים לאיכות הסביבה.
נכון ל-2025, התחנה עדיין עוסקת בקידום תכנים הנוגעים לאיכות הסביבה, אם כי הרבה פחות מבעבר.
ב-1.2.97 עלתה התחנה לאוויר, ונקראה בראשית דרכה 'רדיו השרון'.
התחנה נוהלה על ידי רון לוינטל, ושידרו בה בין היתר רבקה מיכאלי, רוית פררה ונינו אורסיאנו.
ב-2000 שינתה התחנה את שמה ל-'רדיו BU' והחלה לשדר מוזיקה לצעירים בשיתוף עם חברת הסלולר פרטנר תקשורת.
כ-3 שנים לאחר מכן, ב-2003, סיימה התחנה את ההתקשרות עם "פרטנר" והחלה לשתף פעולה עם חברת "פלאפון" שקידמה באותה עת את מותג הצעירים Esc.
התחנה שוב שינתה שמה, הפעם ל-ESC99 והמשיכה לשדר מוזיקה לצעירים בשיתוף פעילויות סלולריות.
ב-2006 רכש איש העסקים ארקדי גאידמק 95% מהתחנה, כאשר 5% הנותרים השתייכו לגיורא אורן וב-2007 חל שינוי בתחנה כאשר שיתוף הפעולה בינה ובין חברת פלאפון הסתיים, שדרנים עזבו ותבעו אותה.
כמו כן גם גיא מרוז ואורלי וילנאי, שלישיית הפיג'מות, נורית ברירו, ורדה רזיאל-ז'קונט, דפנה לוסטיג, עמנואל רוזן, ריקי בליך ורמי שדה, רן לוי, דנה ברגר, איתי מאוטנר ועוד הגישו תוכנית בתחנה.
התחנה החלה לשבץ בשידוריה מבזקי ספורט בשיתוף עם אתר האינטרנט ONE, מבזקי כלכלה בשיתוף עיתון "גלובס" ומבזקי חדשות בשיתוף עם חברת החדשות של ערוץ 2.
בנובמבר 2008, מינה בית המשפט המחוזי בירושלים מפרקת זמנית לרדיו 99 לאחר שחברת הניהול של התחנה לא עמדה בהחזר חובותיה.
לבסוף נרכשה התחנה על ידי אנשי העסקים אלי עזור ודודי ויסמן, והוטמעה בקבוצת "רדיו ללא הפסקה", ומאז דצמבר 2009 משדרת התחנה תכנים בנושא איכות הסביבה.
כחלק מהמהלך, שונה שם התחנה ל-"eco99fm".
לאחר מכירת התחנה לרשת "רדיו ללא הפסקה", חלה תנועה של עזיבה והצטרפות של שדרות לתחנה.
בין המצטרפים היו מאיר איינשטיין והצמד טל ברמן ואביעד קיסוס עם תוכנית הבוקר, לאחר פרישתם מתוכנית הבוקר של רדיו תל אביב.
תוכניתם ברדיו משודרת בסינדיקציה גם ברדיו קול רגע.
לאחר המיתוג המחודש, הפסיקה התחנה לשדר את מהדורות חדשות 2 ברדיו ושידרה את מהדורות חדשות עשר.
מ-15 בינואר 2019, בעקבות מיזוג ערוץ 10 עם ערוץ רשת 13, שידרה התחנה את חדשות 13. ביולי 2020, הוחלט על הפסקת שיתוף הפעולה ברדיו האזורי והחלפתה במהדורת חדשות 12.
בסקר TGI למחצית הראשונה של 2014 הוכתרה התחנה כתחנת הרדיו המואזנת ביותר מבין תחנות הרדיו האזוריות, בגילאי 18-49 ובאופן דומה הוכתרה גם ל-2013. בתום המחצית הראשונה של שנת 2015 זינקה התחנה למקום הראשון בטבלת התחנות המואזנות ביותר, והגיעה לחשיפה ארצית של 8.5%.
בסקר TGI למחצית השנייה של שנת 2016, התברגה התחנה למקום הראשון בקרב תחנות הרדיו האזוריות, והוגדרה כמואזנת ביותר בגילאי 18+, 18-49, ו-18–45. בסקר TGI למחצית הראשונה של 2018, שמרה התחנה על המקום הראשון בקרב התחנות האזוריות עם 9.8% בגילאי 18+, 13.5% בקרב גילאי 18–44, ו-13.1% בקרב גילאי 18-49.
החל משנת 2016 מתקיים בתחנה, קורס שדרים בשיתוף עם הבצפר של חברות הפרסום והדיגיטל.
עד לחודש יולי 2021, שכנו אולפני ומשרדי התחנה ברחוב גלגלי הפלדה שבהרצליה.
החל מאותו מועד, אולפני אקו 99 חולקים את אותו המתחם עם אולפני רדיו ללא הפסקה ברחוב דבורה הנביאה ברמת השרון.
באוגוסט 2022 מונתה נעם כהן-גפן למנכ"ל התחנה, ואביעד רוזנבוים סיים תקופה של כ-3 שנים בה כיהן בתפקיד זה.
מנכ"ל- נעם כהן-גפן (מאז ספטמבר 2022)
מפיקה ראשית – מיטל בן-יהודה
סמנכ"ל תוכן ושיתופי פעולה - עידו פורת
תוכנית הבוקר עם טל ברמן ואביעד קיסוס – ב-17 בינואר 2010, החל בתחנה שידורה של התוכנית "הבוקר" עם טל ברמן ואביעד קיסוס.
זו, שודרה לפני כן ברדיו תל אביב.
התוכנית מציגה מדי בוקר את ענייני היום והשעה, אירועים חדשותיים ואקטואליים מזווית קלילה לצד פינות קבועות.
קטעים מהתוכנית שודרו בערוצי הבידור של צי מטוסי אל על.
התוכנית שודרה בסינדיקציה ברדיו קול רג"ע (גליל עמקים), וזכתה בפרס 'תוכנית הרדיו הטובה ביותר' בכנס אילת לעיתונות 2013. התוכנית הסתיימה במאי 2023 לאחר 21 שנות שידור מתוכן 13 שנים באקו 99FM.
משמרת לילה – עם בועז כהן.
ביולי 2017 הצטרף בועז כהן לצוות התחנה והחל לשדר בה תוכנית יומית, לאחר שעזב את כאן 88. תוכניתו משודרת בימים א'-ד' בין השעות 22:00-00:00 (ימי ד' מוקדשים ליצירה המקורית המקומית תחת הכותרת "רביעי עברי").
תוכניותיו המלאות של בועז כהן (כולל סטים מוזיקליים בעריכתו) נמצאות באתר האינטרנט של התחנה ובאפליקציה.
באוקטובר 2018 הכריזה אגודת העיתונאים בתל אביב על זכייתו בפרס "תוכנית המוזיקה הטובה ביותר" על תוכניתו "משמרת לילה".
הפרס חולק בכנס אילת ה-12 לעיתונות 2018. מנימוקי הוועדה, .
בשנת 2023 עבר כהן להגיש את תוכנית סוף השבוע "קצה החול".
אקו לייף (eco life) – מגזין הסביבה היומי של התחנה בעריכתה של בת שבע לפר.
המגזין, בהגשתה של נעמה חן (ובעבר גם על ידי מיכל כספי ואילת מידן), שודר בערבי השבוע (ובתחילתו בשעות הצהריים) במשך כעשור, וסקר את החדשות בעולם הסביבה, לרבות פינות מגוונת בנושאי צרכנות, תזונה, גינון, תיירות פנים וחוץ, בעלי חיים, תרבות ועוד.
בנוסף, כלל המגזין עדכוני חדשות ירוקות מישראל ומהעולם שהגישו אורחים מהתנועה הסביבתית ובהם מנכ"ל חיים וסביבה נאור ירושלמי.
לאורך שנות שידורו זכה המגזין בפרסים רבים, בהם פרס 'תוכנית המלל הטובה ביותר' בכנס אילת לעיתונות 2010.
סבבה – מגזין סביבה לילדים בהגשתה של בת שבע לפר שודרה מדי שבת בין השעות 08:00–09:00, ותכניה ניסו לחבר את הדור הצעיר לעולם הסביבה.
במסגרת התוכנית פינות בנושאי בעלי חיים, טיולים, טיפים לחיים ירוקים, חדשות ירוקות מותאמות לילדים ועוד.
בשנת 2012 זכה המיזם בפרס הרשות השנייה לטלוויזיה ולרדיו ע"ש רחל פרימור לתחקיר עיתונאי בנושא חברתי.
פישטנק (fishtank) – תוכנית האירוחים המוזיקליים של התחנה.
התוכנית, בהגשתו של עידו גרינברג האיש מאחורי המותג "מיסמס" ו#משפטאחדביום משודרת בימי רביעי ב-20:00, ומתארחים בה מיטב האמנים הישראליים.
מלבד שידור ב-FM, הביצועים המוזיקליים מצולמים גם בווידאו ומועלים לערוצי הרשתות החברתיות השונים, והם ניכרים בעיצוב השונה והחם של האולפן.
בוקר חדש - עם טל ברמן, תם אהרון ואביה פרחי - החלה את שידורה במאי 2023. התוכנית מציגה מדי בוקר את ענייני היום והשעה, אירועים חדשותיים ואקטואליים מזווית קלילה לצד פינות קבועות.
סטודיו 99 - עם נוי אלוש ואביה פרחי - תוכנית שבועית על מוזיקה עולמית ומקומית עם אירוח של אמן או אמנית עם ביצועים בלעדיים.
המצעד - עם שיר הדס מאיר ובר הפשוטע - תוכנית שבועית בה מושמעים חמשת השירם הישראלים והבינלאומיים שנבחרים על ידי מאזיני התחנה ועוקבי הפשוטע בהצבעה שבועית, בתוכנית מתארחים אמנים ישראלים מצליחים.
כיסאות מוזיקליים - עם עידו פורת - תוכנית בה מתארחים אמנים ישראלים ידועים ומשתפים בה על השירים שהכי אוהבים ועל איך שירים אלו השפיעו עליהם.
התחנה מעניקה במה נרחבת למוזיקה ישראלית ולועזית מעשורים קודמים – שנות ה-70, ה-80 וה-90. בחודש מרץ 2015 שינתה התחנה את לוח השידורים שלה, תוך שימת דגש עיקרי על עולם המוזיקה.
כל רצועות המוזיקה מותגו תחת השם "Eco Music", והן משודרות לאורך כל היום.
כחלק מהשינויים, הוסרו תוכניות ותיקות, בהן "סבבה", "לילה 80", "תשעה חודשים עם פרופ' יוסי לסינג" ו"אקו-לייף".
ב-2023, לאחר כעשור, התוכניות הוותיקות היחידות שנותרו כחלק מלוח השידורים המתחדש - "הבוקר עם טל ואביעד" ו"שבלול" - רצועת מוזיקה עברית בעריכת אמיר צויבן אשר שודרה מדי שישי ב-16:00 כחלק מרצועת "אקו-טריפ" (ששמה שונה גם כן ל"אקו-מיוזיק"), הורדו משידור.
את "תוכנית הבוקר" מחליפה "בוקר חדש" אותה ממשיך להנחות ברמן, ואילו את רצועת "שבלול" מחליפה רצועת מוזיקה בשם "קצה החול" בהגשת בעז כהן.
תוכנית אחת ששודרה לאורך השנים, "סיכום השבוע בספורט" בהגשת אליעזר לחנה, הפכה לפודקאסט המשודר באתר בלבד, בשם "המגרש הביתי".
בעבר, קידמה התחנה פרויקטים נוספים, בין היתר ב-2011, שבו הקימה התחנה חנוכיה בנמל תל אביב שהופעלה על בסיס חשמל סולארי ונוצר כתוצאה מדיווש על אופניים.
ראש העיר תל אביב-יפו רון חולדאי היה אחד המדוושים, והפעילות זכתה להצלחה רבה ולקידום המסר הירוק.
במרץ 2015 השיקה התחנה פרויקט מחווה לקמפיין הנוסטלגי משנות ה-60 וה-70, לשמירה על פרחי וצמחי הבר בישראל.
מספר חודשים לאחר מכן, בדצמבר 2015 העלתה התחנה פרויקט המעודד שמירה על השקט ומניעת רעשים בשטחים ציבוריים ופרטיים.
בפרויקט לקחו חלק אמנים רבים, בהם עברי לידר, קובי אפללו, רמי קליינשטיין, קורין אלאל, פבלו רוזנברג ואחרים, אשר הקליטו באולפני התחנה טיפים ירוקים המעודדים את הקהל למנוע רעשים מיותרים.
באפריל 2016 החלה לקדם התחנה פרויקט "אוויר נקי", במטרה להעלות את המודעות לנושא ולעודד הפחתת פליטת מזהמים לאוויר.
בספטמבר 2016 העלתה התחנה פרויקט לקידום שמירה על הניקיון, גם כן באמצעות טיפים, אייטמים, ראיונות ומוזיקה.
ביולי 2017 החלה לקדם התחנה למשך מספר חודשים, מסרים למניעת צריכת מוצרים מיותרים, או מעבר לצריכת מוצרים שיש להם תחליפים ידידותיים לסביבה.
בין השנים 2009 ל-2023, קריין הבית של התחנה היה אילן ברמן, כאשר קולו שימש לפרומואים, תשדירים ירוקים, קריינות המציגה את מגישי התוכניות ושמות התוכניות ואף על גבי שירים (כחלק מאיידנט התחנה).
לאורך השנים שימשו בתפקיד לצדו גם ליאת לשם, צחי מור, בתיה הרוש (שגם שימשה כמגישה בתחנה) ועדי הדר (ממשיכה לשמש כמגישה בתחנה וכקריינית בית).
החל מחודש אוקטובר 2023, משמשים בעיקר מגישי התחנה כקרייני הבית.
במרץ 2015 השיקה התחנה שירות דיגיטל, הכולל ערוצי מוזיקה באינטרנט.
כמו כן העלתה התחנה אתר אינטרנט חדש, הכולל ספריית סטים מוזיקליים הנערכים על ידי עורכי המוזיקה של התחנה ומחולקים לפי קטגוריות ונושאים.
השירות החדש זמין גם באפליקציות ייעודיות למכשירי אייפון ואנדרואיד.
באוקטובר 2015 שדרגה התחנה את השירות, והשיקה אפליקציית מוזיקה חדשה, תחת השם "eco99music".
בחודש יוני 2016, זכו מנכ"לית התחנה חגית קמין, וסמנכ"ל התוכן שרון שפירא בתואר "אנשי השיווק" מטעם איגוד השיווק הישראלי על הובלת פעילות הדיגיטל של התחנה.
במרץ 2015 השיקה תחנת הרדיו את הגרסה הראשונית של שירות הסטרימינג בגרסת הדפדפן.
השירות כלל ערוצי מוזיקה לפי ז'אנרים שהכילו פלייליסטים ערוכים כסטים.
ערוצים אלו התווספו לתשתית האתר הקיימת שכללה אפשרות האזנה לשידור החי, וכן תוכניות מלאות וקטעים נבחרים מתוכנית הבוקר עם טל ברמן ואביעד קיסוס.
בעת ההיא, פעלו בישראל מספר שירותי סטרימינג של מוזיקה תחת חברות הסלולר הגדולות ("מיוזיקס" של פלאפון, "ווליום" של סלקום) אך השימוש בהם היה כרוך בתשלום דמי מנוי חודשיים בדומה לשירותים בינלאומיים דוגמת אפל מיוזיק וספוטיפיי.
בחודש אוקטובר של אותה השנה, שודרג השירות ונוספו לו חתכי האזנה לפי מצבי צריכה שונים, ומצבי רוח שונים.
המשתמש התבקש לענות על שתי שאלות חיתוך בסיסיות: "איפה תפסנו אותך?" ו"מה בא לך?" שהניבו מבחר פלייליסטים שמתאימים לפעילות או למצב רוח שלו באותו הרגע.
במקביל השירות התרחב לפלטפורמות נוספות באמצעות אפליקציות למערכות הפעלה מבוססות אנדרואיד ו־iOS תחת השם eco99music, וכן אפליקציה ייעודית לטלוויזיות חכמות של סמסונג.
ביולי 2017 נוספה לשירות הסטרימינג פלטפורמת מכירת כרטיסים תחת השם "אקוטיקטס".
באקוטיקטס ניתן לרכוש כרטיסים להופעות מוזיקה בארץ ובעולם.
לאורך שנת 2018 נוספה האפליקציה למערכות שמע חכמות ברכבים המבוססות על מערכת ההפעלה אנדרואיד.
באוקטובר 2019 עודכן ממשק המשתמש והעיצוב של האפליקציה וכלל תוספות כמו הצעות פלייליסטים בהתאם ליום ולשעה, שמירת היסטוריית השמעות ומוזיקה שאהבת והאפשרות לשוטט בשירות תוך כדי האזנה למוזיקה.
בשנת 2020 ולאור התפרצות נגיף הקורונה בישראל, האתר עדכן צבר רשימות השמעה של שירים עם הכותרת "בבידוד" המתאימה למצב.
במהלך שנות קיומה, זכתה התחנה במגוון פרסים.
בשנת 2010 זכתה בפרס פראט לתקשורת סביבתית.
בין השנים 2010–2016 ובשנת 2018 זכתה התחנה במגוון פרסים ואותות במסגרת כנס אילת לעיתונות, בין היתר בקטגוריות פרס תוכנית המוזיקה הטובה ביותר ("משמרת לילה" של בועז כהן), וגם פרס לתוכנית המלל הטובה ביותר, ציון לשבח בגין קידום איכות הסביבה, קארפול ועוד.
כמו כן זכתה התחנה גם בפרסים על פעילות הדיגיטל – פרס אפ"י ופרס איגוד השיווק הישראלי שהוענק למנכ"לית התחנה, חגית קמין.
אֶקָה (אקטרינה) טקֶשֶלאשווילי (בגאורגית: ეკა ტყეშელაშვილი; נולדה ב-23 במאי 1977) היא משפטנית ופוליטיקאית גאורגית, וממאי 2008 שרת החוץ של גאורגיה.
טקשלאשווילי נולדה בטביליסי שבגאורגיה הסובייטית (כיום גאורגיה).
היא סיימה את לימודיה באוניברסיטה הממלכתית של טביליסי בחוג למשפט בינלאומי ויחסים בינלאומיים.
משם עברה ללמוד אוניברסיטת נוטרדאם בארצות הברית וקבלה תואר מוסמכת במשפטים (LLM).
מאוקטובר 1997 ועד ספטמבר 1999 היא עבדה במרכז למחקר ואנליזה במשרד החוץ של גאורגיה.
מינואר 1998 ועד סוף דצמבר 1999 היא עבדה בוועדה הבינלאומית של הצלב האדום (ICRC) כמשפטנית.
לאחר מכן מיוני ועד נובמבר 2001 היא עבדה כפרקליטה בוועדה המשפטית לזכויות האדם בניו יורק.
במאי 2005 היא חזרה לגאורגיה לעבוד בצלב האדום כפרקליטה ומונתה לסגנית מנהל הצלב האדום בגאורגיה, עד לסוף ינואר 2004.
בפברואר 2004 קיבלה טקשלאשווילי את תפקיד סגנית שר המשפטים, התפקיד הפוליטי הראשון שלה.
ב-5 במאי של אותה שנה מונתה טקשלאשווילי לתפקיד שרת החוץ של גאורגיה, האישה השנייה בגאורגיה בתפקיד זה לאחר סלומה זוראבישווילי.
במסגרת השינויים שבוצעו בצמרת הממשלה בעקבות התבוסה הגאורגית במלחמה נגד רוסיה, באוגוסט 2008, פוטרה טקשלאשווילי, ב-15 בדצמבר, מתפקידה יחד עם שר ההגנה דוד קזרשווילי ושר החינוך.
מחליפה של טקשלאשווילי יהיה סגנה גריגול ושאדזה (გრიგოლ ვაშაძე) .
המכללה האקדמית צפת, הממותגת מאז נובמבר 2025 כ"אקדמית צפת" (ללא ה הידיעה), היא מכללה אקדמית השוכנת בצפת.
המכללה האקדמית הוקמה בשנת 1970, תחת חסותה האקדמית של אוניברסיטת בר-אילן.
החל משנת הלימודים תשס"ח, באישור המועצה להשכלה גבוהה (המל"ג), החלו מתקיימות במכללה תוכניות לימוד עצמאיות לתואר ראשון במספר מסלולים.
בשנת 1999 עברה המכללה לתקצוב ות"ת במל"ג, והוקמה עמותה.
המכללה בעשור השני של המאה ה-21
בעבר הציעה מכללת צפת שתי מסגרות לימוד ראשיות לתוארי בוגר (תואר ראשון).
הראשונה, התאפשרה במסגרת לימודי B.A רב-תחומיים של אוניברסיטת בר-אילן, והשנייה, מאפשרת עד היום תוארי בוגר במערכות מידע ניהוליות, במשפטים, בעבודה סוציאלית (כולל תוכנית הסבה לאקדמאים), בסיעוד, בפיזיותרפיה, במדעי ההתנהגות, אמנות, ספרות ומוזיקה, לימודים רב-תחומיים, לימודי מדעי המעבדה הרפואית (B.Sc.) ורפואת חירום.
נכון לשנת 2023 ואילך, מציעה המכללה האקדמית צפת מסלולי לימוד לקראת תואר בוגר (תואר ראשון) ומסלול לימוד לקראת תואר מוסמך (תואר שני), לפי הפירוט הבא:
מסלולי הלימוד לקראת תואר בוגר (תואר ראשון) הם במשפטים, באופטומטריה, בסיעוד, בפיזיותרפיה, ריפוי בעיסוק במדעי המעבדה הרפואית, ברפואת חירום, במדעי ההתנהגות, בעבודה סוציאלית, בלימודים רב תחומיים, בספרות, אמנות ומוזיקה, ובמערכות מידע ניהוליות.
מסלולי הלימוד לקראת תואר מוסמך (תואר שני) שמציע המוסד הוא בסיעוד, ניהול מערכות בריאות ועבודה סוציאלית.
כחלק מפיתוח המכללה בעשור זה, תחת הנהגתו של ממלא מקום סגן הנשיא לעניינים אקדמיים, פרופסור מוחמד ותד הוקמו חטיבות ללימודים מקוונים באנגלית, נוצרו שיתופי פעולה בין חוגיים (איגום קורסים במדעי הבריאות, מחקרים משותפים בין-תחומיים), נוסדה תוכנית אקדמית, כלל מכללתית, למצטיינים, ונחתמו הסכמים בינלאומיים לשיתופי פעולה אקדמיים עם מוסדות בחוץ לארץ,
בנוסף, המכללה מאפשרת לימודים בבית מדרש ומדרשה, שבה יכולים כלל הסטודנטים הלומדים בה, יהודים ולא יהודים, דתיים ושאינם דתיים, לקחת חלק.
כמו כן, מוצעים במוסד לימודי מכינה במסלולים שונים ולימודי הכנה למבחן הפסיכומטרי.
המכללה מציעה מעונות דיור לרווחת הסטודנטים.
בראש בית המדרש לבנים והמדרשה לבנות עומד הרב ד"ר בניהו ברונר.
למכללה יש גרעין תורני "אופקים למחר", כמו גם קהילה מגובשת בשם "תוצרת הארץ", המובילה עשייה ופעילות חברתית בצפת, חיי קהילה סטודנטיאלית ועוד בתוספת של קבלת מלגת שנתית.
בנוסף, מפעילה המכללה את תוכנית "תקווה ישראלית".
"תקווה ישראלית", היא תוכנית הדגל של נשיא המדינה לשעבר, ראובן ריבלין, אשר מטרה חיזוק הממלכתיות וביסוס השותפות בין ארבעת המגזרים המרכזיים המרכיבים את החברה הישראלית: חילונים, חרדים, דתיים וערבים.
במכללה קיים מרכז לחקר תרבויות וקהילות בגליל (מרכז מחקר), ומרכז צפת לביו אתיקה (מרכז פעילות).
בית הספר למשפטים במכללה הוקם בשנת 2008. מטרת הלימודים בבית הספר היא להעניק לסטודנטים חינוך משפטי ערכי, המכשיר אותם להימנות עם הפרופסיה המשפטית כעורכי דין, פרקליטים, סנגורים, אנשי המגזר הפרטי והציבורי, או כאנשי אקדמיה.
תוכנית הלימודים מבוססת על שילוב בין מצוינות אקדמית לבין הבנה מעשית של עולם המשפט בישראל.
בית הספר משך אליו לאורך השנים סטודנטים מצוינים, חברי סגל אקדמי מן השורה הראשונה, לרבות שופטי בית משפט עליון, והציע תוכנית אקדמית ייחודית, המשלבת לימודים תאורטיים עם לימודים מעשיים (סדנאות משפטיות), ולימודים מבוססים מחויבות חברתית (קליניקות משפטיות).
בשנת 2021 העניקה המועצה להשכלה גבוהה לבית הספר הסמכת קבע.
דמויות בולטות מעולם המשפט, גויסו כדי לתרום מהידע ומהניסיון המקצועי שלהם לבית הספר, ביניהם למשל המשנה לנשיאת בית המשפט העליון, השופט (בדימוס) ניל הנדל, פרקליט מחוז הצפון (אזרחי) לשעבר עוה"ד איתן לדרר, פרקליטת מחוז הצפון (פלילי) לשעבר עוה"ד אילנה ירושלמי, ושופט בית המשפט המחוזי בחיפה ד"ר זאיד פלאח.
תוצאות בחינות ההסמכה של לשכת עורכי הדין של בוגרי בית הספר הלכו והשתפרו בצורה ניכרת.
במועד דצמבר 2021, דורג בית הספר בראש טבלת אחוזי המעבר של לשכת עורכי הדין בישראל, מעל לכל המכללות בישראל.
לצד המחקר המגוון של חוקרים הפועלים במכללה, פועלים בה כמה מרכזי מחקר, העוסקים ומרכזים תחומי מחקר בעלי עניין, השמים דגש על תחומי מחקר בולטים, כגון: מרכז המחקר לחקר תרבויות וקהילות בגליל, המרכז הגלילי לחקר בריאות דיגיטלית, מרכז מחקר בין-תחומי לפיתוח קהילתי רב-תרבותי והמרכז לחדשנות ויזמות.
במכללה האקדמית צפת פועלות מכינות קדם-אקדמיות המהוות מסגרת לימודית, המציעה למועמדים את כל התנאים המאפשרים כניסה לעולם האקדמיה.
תנאים אלה כוללים הכנה מקצועית וראויה של הסטודנטים לקראת הלימודים במוסדות להשכלה גבוהה ובתוך פותחים בפני הלומדים אפשרויות תעסוקה שונות ומגוונות.
המכללה האקדמית צפת מציעה מכינות ייעודיות למדעי הרוח והחברה, מסלול הכנה למכינה, מסלול 30+, משל"י – השלמת 12 שנות לימוד, הקניית הרגלי חשיבה ושיטות למידה המקדמים לימודים אקדמיים, מערך שיעורי עזר, סיוע והעשרה, סיוע במתן זכאות לפטור משכר לימוד במכינה, יחס אישי, חם ותומך מהצוות המנהלי והאקדמי.
המכינה הקדם-אקדמית שוכנת בבניין ששימש את המשטרה העירונית בצפת בימי המנדט הבריטי.
בחלקו החיצוני של הבניין ניכרים חורי כדורים רבים, זכר מהקרב שהתחולל בצפת במלחמת העצמאות.
המכללה האזורית צפת הוקמה ב-1987 ופעלה בשטחי המכללה האקדמית ובשיתוף פעולה עימה, למרות שהיא נחשבה כמוסד נפרד.
במכללה האזורית פעלו שתי יחידות:
בית הספר להנדסאים במסלולי לימוד הנדסאות תוכנה, הנדסאות בניין, הנדסאות חשמל, הנדסאות תעשייה וניהול, אדריכלות ועיצוב פנים, וכן מכינה טכנולוגית שנועדה להכשיר מועמדים ללימודי הנדסאי.
היחידה ללימודי תעודה - קורסי העשרה והכשרה שונים בתחומי טכנולוגיה ועיצוב גרפי, חשבונאות וניהול, הכשרת מטפלים, קורסים באמנות ועיצוב, חשבונאות וניהול, וקורסי הכשרה מקצועית שונים (כגון מנעולנות וממוני בטיחות בבניין).
בעבר נלמדו במקום גם קורסים בתחום המחשבים.
ב, היחידה ללימודי תעודה פועלת תחת המכללה האקדמית.
קמפוס המכללה כולל 11 מתחמים, הפרוסים בעיר צפת.
המשותף לרובם הוא היותם מבנים קיימים, חלקם מבנים היסטוריים בעלי חשיבות בתולדות העיר, ששופצו והושמשו מחדש על ידי המכללה.
מבני בית בוסל (כולל חלקו העליון, הידוע כיום כ"בית וואהל", ששופץ עוד בשנות ה-90 ושימש את אולמי האירועים "פלטין")
מבנה ששימש בעבר את בית הספר של "אליאנס" (כי"ח)
המכללה פותחת את שעריה לצורך מיזמים חינוכיים ותרבותיים, שנועדו למען התושבים.
כחלק מתהליך הרחבת והגדלת המכללה, בשנת 2022 נפתח קמפוס סטודנטיאלי חדש במתחם בית בוסל שבשטח המכללה.
קמפוס זה משמש את כלל הסטודנטים הלומדים במכללה ובפרט את תלמידי מקצועות הבריאות וכולל, בין היתר את מרכז ההדרכה והסימולציות הרפואיות ואת מרכז השירות החדש לסטודנט.
אקו"ם (ראשי תיבות: אגודת קומפוזיטורים, מחברים ומו"לים) היא אגודה הפועלת לשמירת זכויותיהם של היוצרים הישראלים מתחומי המוזיקה, הספרות והמו"לים הישראליים למוזיקה.
מטרת האגודה היא גביית תמלוגים הוגנים וראויים וחלוקתם ליוצרים.
נכון למרץ 2025 חברים באקו"ם למעלה מ 14,000 יוצרים ויוצרות ישראלים, האגודה מייצגת מעל מיליון יוצרים ברחבי העולם, היא הגוף המאגד את מספר היוצרים הרב ביותר בישראל.
אקו"ם חברה באיגוד העולמי של אגודות לשמירת זכויות היוצרים (CISAC, סיסא"ק), ופועלת לשמירת הזכויות בישראל עבור חבריה ועבור יוצרים ומו"לים בעלי רפרטואר היצירות הרשומות באגודות מחוץ לישראל.
לאקו"ם הסכמי שיתוף פעולה הדדיים עם אגודות אחיות בעולם, בכפוף לכללים המקצועיים של סיסא"ק אשר נקבעו ביוני 2007.
האגודה נוסדה בשנת 1936 על ידי יוצרים יהודים מתחום המוזיקה והספרות.
עם מייסדי אקו"ם נמנו משוררים, סופרים ומלחינים עבריים חשובים, בהם משה וילנסקי, לאה גולדברג, אברהם שלונסקי, אלכסנדר פן, ידידיה אדמון, מרדכי זעירא, עמנואל עמירן ועמנואל הרוסי.
האדם המרכזי ששמו נקשר בהקמת אקו"ם הוא זאב מרקוביץ', אמרגן מצליח מוורשה שעלה ארצה בראשית שנות ה-30 והשתקע בתל אביב.
מרקוביץ' זיהה את הבעיה של אמני התקופה, שזכו אמנם להכרה ומוניטין אך לעומת זאת למעט תמורה חומרית, אם בכלל.
מרקוביץ' חבר לווילנסקי, גם הוא בן ורשה, שם התוודע אל ה"זאיאקס" (איגוד מקומי של מלחינים ומחברים), ובתל אביב הכיר את קובלסקי, שהיה הסוכן המקומי של PRS, האגודה הבריטית הגובה תמלוגים, שבאותם הזמנים גבתה תמלוגים מהרדיו המנדטורי בארץ.
וילנסקי ומרקוביץ' צירפו אליהם אמנים נוספים ויחד הקימו את אקו"ם.
בשנת 2004 הכריז הממונה על ההגבלים העסקיים דרור שטרום על אקו"ם כמונופול והגבל עסקי, ועל האגודה הושתו תנאים מגבילים לפעילותה מול הלקוחות וביחסיה עם החברים בה.
בית הדין להגבלים עסקיים בירושלים קבע בדצמבר 2004 כי "אקו"ם זוכה כיום לבלעדיות בניהול זכויות היוצרים של חבריה וכן בניהול הרפרטואר של האגודות האחיות.
בלעדיות זו תבוטל כך שתתאפשרנה עסקאות פרטניות בין המשתמשים לכל אחת מהאגודות הזרות או כל אחד מבעלי זכויות היוצרים, שלא באמצעותה של אקו"ם".
ב-2 ביוני 2011 אישר בית הדין את פעילות אקו"ם כהסדר כובל לתקופה של חמש שנים, כפוף לשורה של מגבלות.
בנובמבר 2023, במהלך מלחמת חרבות ברזל, העניקה אקו"ם מענקי סיוע כספיים לאמנים המתגוררים באזורים שנפגעו במלחמה בסכום כולל של למעלה ממיליון שקלים.
נכון ל-6 בנובמבר 2023, 100 אמנים קיבלו את המענק.
על מנת להיות חבר באקו"ם על כל יוצר לעמוד בתנאים הבאים:
יוצר – מלחין או מחבר מילים – אשר יצירה אחת לפחות פרי עטו יצאה לאור במהלך השנתיים האחרונות ברדיו או בטלוויזיה, הוקלטה על גבי דיסק שנמכר בחנויות, הושמעה בטלפונים סלולריים או בוצעה בהופעות שנמכרו אליהן כרטיסים.
מעבד מוזיקלי – בנוסף לאמור, עליו להציג אישור כתוב מהמלחין על העיבוד שעשה.
סופר/משורר יכול להגיש את מועמדותו לאחר שיצא לאור ספר פרי עטו (וזכויות היוצרים נמצאות בידיו) או לאחר ששיר שכתב, או קטע מספר פורסם בכתב עת.
מו"ל למוזיקה – חברת מו"לות המייצגת לפחות יצירה אחת של חבר אקו"ם שהתפרסמה באופן מסחרי.
יצירה מוזיקלית כגון שיר, פזמון, יצירה קונצרטנטית.
יצירה מוזיקלית קיימת ששולבה במחזמר מקורי.
יצירה מוזיקלית שנכתבה במקור למחזמר, הצגה, אופרה ומוקלטת על גבי מוצר שאינו המחזמר המלא.
יצירה ספרותית כגון: שירה, פרוזה
דירקטוריון אקו"ם מורכב משבעה יוצרים וארבעה דירקטורים חיצוניים (דח"צ), בהרכב קבוע, המייצגים את תחומי האחריות השונים של האגודה: שני מלחינים מתחום המוזיקה הפופולרית, שני פזמונאים מתחום המוזיקה הפופולרית, מלחין קונצרטי אחד, סופר אחד ומו"ל אחד.
הדירקטוריון נבחר על ידי חברי אקו"ם בעלי מניה מלאה במעמד אספת בחירות רשמי, אחת לארבע שנים.
תפקידו של הדירקטוריון הוא להתוות את דרכו של הארגון ולהחליט החלטות מרכזיות בכל הקשור להתנהלות הארגון בתחומים השונים.
חברי הדירקטוריון הנוכחי המכהן מ-2025: יואב גינאי (פזמונאי) – יו"ר, אסתר שמיר (פזמונאית), מרגלית מתתיהו, טל ניצן, בעז בן משה (מלחין קונצרטי), פטריק סבג (מלחין), יהל דורון (מלחין), הדר גלר (מו"ל), אתי לוי (דח"צ), ראובן לדיאנסקי (דח"צ), קובי וינוקור (דח"צ) ודייבי דישטניק (דח"צ).
מנכ"ל אקו"ם הוא אסף נחום.
מדי שנה מקיימת אקו"ם שני טקסי פרסי אקו"ם, בהם מעניקה פרסים ליוצרים ויוצרות בקטגוריות שונות- פרסים על מפעלי חיים, פרסים לעידוד היצירה, הישגי שנה ופרסים נוספים.
מפעל פרסי אקו"ם החל את דרכו בשנת 1956 כתחרות מלגות קטנה ליצירות אשר הוגשו בעילום שם.
התחרות התפתחה עם השנים, וכיום היא מציעה מגוון רחב של פרסים בתחומי הספרות, המוזיקה הקלאסית והזמר העברי.
פרסי אקו"ם מוענקים לחברי אקו"ם בלבד.
(למעט פרס ליצירה המושמעת ביותר שם הפרס ניתן גם למבצע.ת)
אקהרט טולה (Eckhart Tolle; נולד ב-16 בפברואר 1948) הוא מורה רוחני וסופר ממוצא גרמני החי ופועל בקנדה.
"הניו יורק טיימס" הגדיר אותו כ"סופר הרוחני הפופולרי ביותר של האומה".
טול חיבר מספר ספרים רבי-מכר: "כוחו של הרגע הזה", "דממה מדברת" ו"ארץ חדשה".
הוא לא מזדהה עם אף אחת מהדתות, אך הוא משתמש בהרצאותיו בכלי הזן, הבודהיזם, הסופיות, הינדואיזם, הברית החדשה והתנ"ך.
נולד בשם Ulrich Tolle בעיירה ליד דורטמונד, גרמניה.
בגיל 13 עבר עם אביו לספרד.
טולה ציין כי הייתה לו ילדות קשה בגרמניה ובספרד.
לאחר תקופה ארוכה של דיכאון, חייו השתנו בגיל 29, כשהיה באנגליה והתרחש האירוע שהוא מכנה "השינוי הפנימי".
לדבריו השינוי הביא עבורו תחושה עמוקה של שלווה.
זמן רב חי כנווד, במצב של שמחה, להגדרתו, לפני שהיה למורה רוחני.
לאחר מכן עבר לאמריקה הצפונית ובה החל לכתוב את ספרו הראשון.
כיום הוא חי בוונקובר שבקנדה, עם רעייתו קים אנג'.
בשנת 1999 פרסם את ספרו "כוחו של הרגע הזה", המתאר אמונה בחיי ההווה, מבלי לחזור לעבר או לעסוק אובססיבית בעתיד.
הספר הוזכר על ידי אופרה וינפרי בתוכניתה הפופולרית, כספר החביב עליה במיוחד, ותורגם ל-33 שפות.
בשנת 2005 יצא ספרו "ארץ חדשה", וכעבור חודשיים נמכרו 3.5 מיליון עותקים של הספר.
בהקדמה לספרו "דממה מדברת" כתב שלמורה רוח אמיתי אין מה ללמד, במובן הקונבנציונלי של המילה; אין לו דבר לתת לכם או להוסיף לכם, לא מידע, לא אמונות, או חוקים.
תפקיד המורה הוא לעזור להסיר את הדבר שמפריד את תלמידיו מן האמת.
התרגילים שטול מציע לקוראיו ולמאזיניו, מבוססים על היכולת לפתח את ערות התודעה העצמית ופיתוח יכולת הקשבה הדדית וגופנית.
שיטה זו בוחנת את יכולתו של האדם להשקיט את זרם המחשבה הנמשך, כדי להשיג מודעות עצמית עמוקה יותר.
בדרך זו מפחית האדם את העיסוק הרצוף בקונפליקטים ובאי-הנוחות שקיימים בחי האדם.
השיטה מובילה לחירות האדם מהזדהותו עם האגו המותנה, על מנת להתחבר עם טבעו האמיתי.
טול מדגיש את חשיבות הנוכחות בהווה, תוך ניסיון להמעיט במחשבות על העבר ועל העתיד.
בספרו "ארץ חדשה" מתבונן טול במצב הקודר הנוכחי של בני האדם ומסביר שהוא מבוסס על הזדהות מוחלטת ושגויה עם האגו.
טול מתאר כיצד אנו פועלים במצבנו הנוכחי ומאיר את טבעו של המעבר אל מודעות חדשה היכולה לשמש כפתרון לבעיה.
טול מלמד דרכים להשגת מודעות חדשה זו כדי לעורר בקוראיו מודעות והתמרה פסיכולוגית ורוחנית ועל מנת לקחת אותם למקום טוב יותר של שלווה ורווחה.
הספר תורגם ל-33 שפות (לפחות) והיה ברשימת רבי המכר של New York Times רצוף במשך שנים.
אקו היא דמות בדיונית של גיבורת-על המופיעה בחוברות הקומיקס דרדוויל ביקום מארוול קומיקס.
הדמות הופיעה לראשונה בחוברת Daredevil Vol.
2 #9 מדצמבר 1999 ונוצרה על ידי הכותב דייוויד מאק והמאייר ג'ו קסאדה.
היא ילידת אמריקה ואחת הדמויות הבודדות בקומיקס בעלת לקות שמיעה.
כאשר היא עוטה על עצמה את זהות אקו, היא ניתנת לזיהוי בעזרת טביעת יד לבנה המכסה את פרצופה.
אקו היא האלטר אגו של מיה לופז, צעירה שגדלה בחסותו של קינגפין, לאחר שאביה, שהיה שותפו לפשע, נהרג על ידיו.
במותו, אביה טבע טביעת יד מוכתמת בדם על פניה, מוטיב שתשתמש בו לעתיד בזהותה כאקו.
בעבר, מיה הצטרפה לקבוצת האוונג'רס החדשים תחת זהות רונין.
דמותה של מיה לופז מגולמת בידי אלקווה קוקס בסדרות "הוקאיי" ו"אקו", אשר מופצות בשירות הסטרימינג "דיסני+".
כשהייתה נערה צעירה, אביה של מיה לופז, לינקולן לופז, נרצח על ידי קינגפין.
אביה השאיר טביעה של כף יד מגואלת בדם על פרצופה של מיה הצעירה, ומשאלתו האחרונה הייתה כי מיה תנקום את מותו.
אמה האמינה כי מיה לוקה בפיגור שכלי, ושלחה אותה לבית ספר יוקרתי, ולאחר שמיה הראתה כישרון בנגינה על פסנתר, נשלחה לתוכנית מחוננים מיוחדת.
כשהשתתפה יום אחד באזכרה של אביה, שוכנעה על ידי הקינגפין כי אביה נרצח בידי דרדוויל.
מיה נהייתה המתנקשת של קינגפין, ונשלחה לאתר את נקודת החולשה שלו.
מיה מתאהבת באלטר אגו של דרדוויל, מאט מורדוק.
בשלב זה של חייה, היא יוצרת את זהותה של אקו, ומציירת על פניה טביעת יד לבנה, בדומה לטביעת הדם של אביה, היא מתחילה לחפש אחר דרדוויל.
כשהיא צופה בסרטון המציג את דרדוויל נלחם בבולזאיי, היא מגלה כי ביכולתה לחקות מהלכי קרב, מה שמותיר את דרדוויל ללא יתרון בקרב נגדה.
כשהשניים נפגשים, דרדוויל מגלה לאקו כי לא הוא הרג את אביה, אלא הקינגפין.
מיה, המומה מהשקר של קינגפין, יורה באחרון בין העיניים ומתחילה קשת סיפור שתביא למעצרו של קינגפין.
לאחר שהבינה את ההשלכות של מעשיה, מיה בורחת מארצות הברית כדי לבחון מחדש את חייה, וכשהיא חוזרת הביתה נוצרת תחרות בינה לבין מילה דונובן על ליבו של מורדוק.
כשהיא מגלה כי הקינגפין עדיין בחיים, מיה חודרת לכלאו ולועגת לו, רק כדי לגלות שהוא אוהב אותה כבת.
כשמיה נפגשת עם חברו של אביה המת היא יוצאת למסע גילוי עצמי כדי להרגיע את נפשה הסוערת, ואף חוברת לוולברין, המלמד אותה את שיטות הפשע המאורגן ביפן ואת התרבות היפנית.
עד מהרה, אקו משלימה עם עצמה וחוזרת לביתה.
אחרי משבר הזהות האחרון שלה, מיה מאמצת את זהות הרונין, לובשת חליפה שמסתירה את פניה ומצטרפת אל האוונג'רס החדשים כדי לסייע לספיידרמן ולקפטן אמריקה לשקם את מעמדם הטוב, היא אף שולחת את קפטן אמריקה להביס את הסמוראי הכסוף ביפן.
היא נשלחת כדי לפקח על מעשיה של מתנקשת מסתורית בשם אלקטרה נאצ'יוס, חברה בארגון היד שסייעה בפתרון הסכסוך בין ארגון היד לשבט יאשידה.
בסיום מלחמת האזרחים, מיה מתעמתת עם אלקטרה ונהרגת בקרב, אך מוחזרת לחיים בהמשך ונכלאת בבסיס של ארגון מסתורי.
הוקאיי, כרונין החדש, מתמרן את לוק קייג', איירון פיסט, ספיידרמן, ספיידרוומן, וולברין ודוקטור סטריינג' כדי להצילה, אך אלקטרה הזועמת שולחת אחריהם נינג'ות מארגון היד.
אקו מגלה כי עברה שטיפת מוח בידי ארגון היד, ופוצעת את דוקטור סטריינג' בחרב שהוא עצמו העניק לה.
היא נלחמת באוונג'רס החדשים עד שדוקטור סטריינג' משחרר אותה משליטה מוחית זו, ומיה, בעזרת לוק קייג', הורגת את אלקטרה, המתגלה כמתחזה מגזע הסקרול.
הם חוזרים לניו יורק, ומגלים כי גם ספיידרוומן היא למעשה עוד מתחזה מאותו גזע, הגונבת את גופתה של אלקטרה המתחזה.
כתוצאה מכך, האוונג'רס החדשים יורדים למחתרת, לפני שחוזרים לאחוזתו של דוקטור סטריינג', וכשהם מגיעים מיה מעבירה להוקאיי באופן רשמי את זהות הרונין.
כשנבל העל הברדס תוקף את מגדל סטארק, מיה נהפכת למארחת של סימביוט זר, המחולץ ממנה בעזרתו של איירון מן.
אקו נצפת מגוננת על הנער ריק ג'ונס מזעמו של הענק הירוק, כשהאחרון משתגע ותוקף את ניו יורק בעזרת קבוצת הוורבאונד שלו, אקו יחד עם איירון פיסט והוקאיי (כרונין), נופלת בשבי הקבוצה.
לאחר עימות עם ארגון הפשע של הברדס, מיה מגוננת על דוקטור סטריינג' כשהוא יוצא למסע במישור האסטרלי, ומשכנעת את איירון פיסט להשכיר בניין מגורים לסמואל סטרנס.
כשאקו מביסה מתחזה סקרול של דרדוויל, היא מתחילה במערכת יחסים עם הוקאיי.
אקו נוסעת יחד עם שאר האוונג'רס החדשים אל הארץ הפראית, והקבוצה מיירטת ספינה חייזרית של הסקרול, המתגלה כעמוסה בשלל גיבורי על שנעדרו, והקבוצה מאמינה כי הם בעצם פולשים מגזע הסקרול, אך במהלך הקרב המתחולל דינוזאור מתקיף את שתי הקבוצות, שמתפצלות.
מאוחר יותר, אקו נתקלת בספיידרוומן, המתגלה כמלכת הסקרול.
אקו עוזרת בהמשך לשאר הגיבורים להביס את שאר מתחזי הסקרול, ובהמשך נלחמת נגד צבא שיבוטים של סופר סקרול.
אקו חולקת דירה עם באקי ואיירון פיסט.
בהמשך, מיה מנסה לטפל בבנם של לוק קייג' וג'סיקה ג'ונס, אך אינה מבצעת זאת כששואלת בכעס את קייג' האם הוא זוכר אותה.
אקו חוזרת בהרצה המחודשת של סדרת מון נייט, כמלצרית במועדון חשפנות, וכשמון נייט מאיים לפוצץ את המקום אקו מתלווה אליו במשימותיו.
כשהיא ומון נייט מאחדים כוחות כדי להביס את הקינגפין של לוס אנג'לס, נוצרת משיכה רומנטית קלה בין שניהם, ובעקבות מספר מקרים הצמד מובס על ידי האוונג'רס ונכלא.
בהמשך, מון נייט מציל את שניהם, רק כדי שאקו תיהרג על ידי הרוזן נפאריה.
מיה לופז היא ספורטאית מקצועית ובעלת היכולות לחקות בצורה מושלמת תנועות של אנשים, בדומה לטאסקמאסטר.
היא מחוננת בנגינה בפסנתר, אך הודתה כי יכולת זו נוצרה מכיוון שראתה מספר קונצרטים בעבר.
בעקבות יכולת זו, אקו היא ספורטאית, טייסת, לוליינית, אקרובטית ובלרינה מושלמת.
אמנם יש לכוחותיה פוטנציאל גדול, אך החירשות גזלה ממנה יתרונות רבים.
היא חסרת אונים מלאה בחושך, ונאלצת לקרוא שפתיים של אנשים.
אולם, במקרה של לובשי מסכה, היא נאלצת להיעזר באדם שיחזור עבורה על דבריו של לובש המסכה, אך לעיתים מיה מסוגלת לקרוא שפתיים של גיבורים לובשי מסכה דקה, כספיידרמן.
אקהארד מאאורה היה נזיר בנדיקט וכרוניקן.
אקהארד השתתף במסע הצלב של 1101 וכן הוא מקור חשוב לעלילות מסע הצלב הראשון והפרעות במהלכו ביהודי חבל הריין, הקרויות "גזירות תתנ"ו" (1096).
משנת 1108 היה ראש המנזר של אורה (מנזר שנוסד בידי אוטו מבמברג על נהר סאלה בחבל הארץ פרנקוניה קרוב לבאד קיסינגן שבבוואריה).
אקהארד עדכן את "Chronicon universale" של הכרוניקן פרוטולפ ממיכאלסברג (Frutolf of Michelsberg) במידע היסטורי הנוגע לגרמנים בין השנים 1098–1125, בתקופת שלטונו של היינריך החמישי, ובכלל זה, בתקופת מחלוקת ההסמכה, ואף צדד בדעת האפיפיור.
היה שחיין שוודי, בעל מדליית ארד אולימפית ושתי מדליות (כסף וארד) מאליפות אירופה בשחייה במשחי השליחים.
אחיו התאום ארנה בורג היה אלוף אולימפי ושיאן עולם.
באולימפיאדת פריז (1924) זכה בורג במדליית ארד במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי ביחד עם אחיו ארנה, אורבר טרולה ויורג ורנר בתוצאה של 10:06.8 דקות, אחרי ארצות הברית שקבעה שיא עולם חדש של 9:53.4 דקות ואוסטרליה (10:02.2 דקות).
נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 5:26.0 דקות, אחיו התאום ארנה זכה במדליית כסף בתוצאה של 5:05.6 דקות.
בשלב חצי הגמר הוא קבע תוצאה של 5:25.0 דקות ובמקום שישי במשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 21:59.4 דקות, גם במשחה זה זכה אחיו במדליית כסף בתוצאה של 20:41.4 דקות.
באליפות אירופה הראשונה בשחייה שנערכה בבודפשט שבהונגריה בשנת 1926 זכה בורג במדליית ארד במשחה לשליחים 4x200 מטר חופשי (10:06.8 דקות) ובאליפות אירופה בשחייה שנערכה בבולוניה שבאיטליה בשנת 1927 הוא זכה במדליית כסף במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 9:52.0 דקות, אחרי גרמניה שקבעה שיא עולם חדש של 9:49.6 דקות.
שתי הנבחרות שיפרו את שיא העולם של ארצות הברית (9:53.4 דקות).
הוא מועדון כדורגל פורטוגלי מהעיר קוימברה.
המועדון אקדמיקה הוקם בשנת 1887 על ידי קבוצת סטודנטים ונחשב לאחד המועדונים הוותיקים בפורטוגל.
בעונת 1938/1939 הקבוצה זכתה לראשונה בגביע הפורטוגלי כשגברה בגמר על בנפיקה בתוצאה 4-3. המועדון זכה בגביע פעם נוספת בסוף עונת 2011/2012 כאשר הפעם ניצח בגמר את ספורטינג ליסבון 1-0. באותה עונה גם הגיע לגמר הסופר קאפ הפורטוגלי.
בעקבות זכייתה בגביע, אקדמיקה השתתפה בליגה האירופית בעונת 2012/2013 כאשר הוגרלה בבית עם ויקטוריה פלזן, אתלטיקו מדריד והפועל תל אביב.
היא סיימה את דרכה בטורניר לאחר שב-6 משחקים רשמה רק ניצחון אחד על אתלטיקו מדריד, וסיימה את הבית במקום השלישי.