tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
מבחינה חיצונית, הזכר והנקבה דומים מאוד: לשניהם מעטה נוצות ירוק כהה עד חום ונוצות חזה וגב בהירות יותר.
לשני המינים פלומת נוצות אדומה באזור הגב התחתון ומתחת לכנפיים - פלומה הנראית בקלות בעת תעופה.
ההבדל הנראה היחיד בין המינים הוא בלסת התחתונה שלהם: אצל הזכרים היא גדולה ומסיבית מעט יותר.
אורכם של הזכרים מגיע ל-48 סנטימטרים בממוצע ומשקלם לכ-1,000 גרמים - מעט יותר מן הנקבות.
לגוזלים ועופות צעירים כסות נוצות שצבעה נע בין צהוב לירוק בהיר; בדרך כלל, הם מקבלים את מעטה הנוצות הירוק בסביבות גיל 18 חודש, אף על פי שפרטים מסוימים מאבדים את המעטה הצהוב סביב הראש רק בגיל 4 שנים.
לקיאה כישורי תעופה טובים מאוד, והוא יכול לנסוק מהקרקע לגבהים רמים מאוד תוך מספר דקות; הם מיומנים במיוחד בתעופה על גבי זרמי אוויר, כדי לא לאמץ את כנפיהם שלא לצורך.
תוכי קיאה חיים בדרך כלל בקבוצות הכוללות 10 פרטים או יותר.
לאחר הטלת הביצים יכול מספר הצעירים הכלולים בלהקה לעלות לעשרות.
הרבייה וההזדווגות מתרחשים בדרך כלל בין יולי לינואר.
הנקבה מטילה בין 2 ל-4 ביצים, כמעט תמיד באזורי יערות של אשורים דרומיים: בשורשי עצים, בנקיקים או בחללים מוצלים.
הנקבה דוגרת על הביצים כחודש ימים, וכשהגוזלים מגיעים לגיל חודש לערך הזכר עוזר לאם בהזנתם.
על פי ההערכות השונות, תוחלת החיים של הקיאה נעה סביב חמישים שנים, אם כי אין נתונים מאומתים לגבי גיל המקסימום אליו הגיעו פרטים שונים.
בשל היותו אינטליגנטי, פעיל וסקרן, פרט שיוחזק בשבי ללא טיפול מתאים יסבול ככל הנראה משעמום ובעיות התנהגות.
תזונת הקיאה מתבססת על עלים, פרחים, חרקים ופגרי בעלי חיים, והוא ניזון מיותר מ-40 מיני צמחים.
המין הוא סתגלן ביותר, ובאזורים בהם קיימות אוכלוסיות של קיאות בקרבת יישובי אדם לעיתים קרובות ניזון הקיאה משיירי מזונו של האדם, ואף מחטט ופותח לשם כך פחי אשפה.
מקורו חזק ומעוקל ויכול לפצח חומרים קשים.
כדי לשרוד בסביבה הקרה, הקיאה נזקק לשומנים שיסייעו בחימום גופו; הם פולשים לקינים של עופות אחרים ואוכלים את הביצים או הגוזלים הצעירים שלהם.
הקיאה פיתח תאווה מיוחדת לשומן שסביב כבד הכבש, ולעיתים קרובות הוא צולל ופוצע מקנה כדי להשיג שומן זה.
נראה כי הקיאה הוא התוכי היחיד הנוהג להרוג בעלי חוליות לתזונתו, אם כי זאת עושים בעיקר פרטים זקנים או חולים.
כיום נחשבים תוכיי הקיאה למין מוגן, אולם במשך שנים הם ניצודו על ידי איכרים שרצו להגן על הצאן שלהם מתקיפותיהם.
על פי ההערכה, כ-150,000 פרטים הושמדו עקב ציד זה.
בשנת 1970, לאחר שהתגלה שאוכלוסייתם עומדת רק על 5,000 פרטים, הוענקה להם הגנה חלקית.
החל משנת 1986 הקיאה מוגן בצורה מלאה על ידי הממשלה וכיום מצב השימור שלו מוגדר על ידי ה-IUCN כפגיע.
על פי ההערכות השונות, האוכלוסייה עומדת כיום על 1,000 עד 5,000 פרטים.
קי לארגו הוא אי מסוג קי באזור הקיז העליונים, של קבוצת איי הפלורידה קיז, במדינת פלורידה שבארצות הברית.
אורכו של האי 53 ק"מ, והוא הגדול באיי הקיז.
האי הוא הצפוני ביותר מבין האיים שנמצא במחוז מונרו, והקי הצפוני ביותר בו עובר הכביש US 1 (הכביש המהיר שמעל הים).
מקור שמו הנוכחי של האי בשמו הספרדי: Cayo Largo - "הקי הגדול".
בנוסף על כביש US1, גם גשר קארד סאונד מקשר את האי למחוז מיאמי דייד שבפלורידה.
הקי מהווה אתר תיירות פופולרי בשל שוניות האלמוגים הרבות שבקרבתו.
קרבת האי לפארק האוורגליידס הפכה אותו לבסיס לתיירות אקולוגית.
התיירות הפכה מרכיב חשבות בכלכלת האי כבר בשנת 1938 עת הוקם המועדון הקריבי על ידי קארל ג.
הסרט קי לארגו משנת 1948 בכיכובו של המפרי בוגרט ולורן באקול הוסיף לפרסומו של האי (הסרט עצמו לא צולם באי).
האי ממוקם בין פארק האוורגליידס מצפון מערב לבין הפארק המדינתי שונית ג'ון פנקאמפ במזרח.
פארק פנקאמפ הוא פארק תת-מימי המגן על שונית המחסום היחידה של ארצות הברית.
קי לארגו הוא סרט קולנוע שיצא לאקרנים בשנת 1948. זהו סרט אפל בבימויו של ג'ון יוסטון ובכיכובם של המפרי בוגרט, אדוארד ג'י רובינסון, לורן באקול, ליונל בארימור וקלייר טרבור, והיה הסרט הרביעי (והאחרון) בו השתתפו יחד הכוכבים בוגרט ובאקול.
על תפקידה בסרט זכתה טרוור בפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר.
הסרט עובד ממחזהו של מקסוול אנדרסון משנת 1939 אולם הדמיון בין הסרט לבין המחזה מועט ביותר.
גיבור הסרט, מייג'ור פרנק מקלאוד (המפרי בוגארט), מצבא ארצות הברית, מגיע למלון קטן באי קי לארגו שבחופי פלורידה.
המלון מנוהל על ידי ג'יימס טמפל (ליונל ברימור) היושב בכיסא גלגלים, ולו עוזרת נורה (לורן באקול), אלמנתו של ג'ורג', בנו של טמפל, שנפל בקרב באיטליה במהלך מלחמת העולם השנייה, בעת ששירת ביחידת החי"ר שמקלאוד פיקד עליה.
מקלאוד הגיע לביקור תנחומים קצר אצל טמפל ונורה, אך מוזמן להישאר.
הוא מספר להם על אירוע שבו לחם ג'ורג' בגבורה, אך מאוחר יותר מספרת לו נורה שבמכתב שקיבלה מג'ורג' הוא ייחס את הגבורה דווקא למקלאוד.
במהלך שהייתו במלון, המתואר כסגור אך יש בו אורחים מעטים המציגים עצמם כמי שבאו לדיג, מגלה מקלאוד שהאורחים הם חברי מאפיה ובראשם ג'וני רוקו (אדוארד ג'י רובינסון), השולטים בנעשה במלון.
רוקו וחבורתו הגיעו בספינה מקובה, לשם עריכת עסקה פלילית.
סופת הוריקן שפוקדת את האזור כופה על מנהלי המלון ואורחיהם לשהות בתוך המלון, וגורמת לקברניט הספינה להימלט עם ספינתו למקום מבטחים, חרף האיום של רוקו להרוג אותו אם יעשה כך.
בתחילה מנסה מקלאוד, שבא לזמן קצר, להשלים עם המצב, אולם יחסו האלים של רוקו לבת זוגו, הזמרת האלכוהוליסטית גיי דון (קלייר טרבור), והעובדה שרוקו רצח שוטר מקומי, ובעקיפין גרם להריגתם של שני אינדיאנים מקומיים, מכריעה את הכף.
עם השלמת העסקה שלשמה הגיע, מכריח רוקו את מקלאוד להשיט אותו בסירה חזרה לקובה.
קודם לעלייתו לסירה, גיי דון, שנותרת במלון, מגניבה למקלאוד את אקדחו של רוקו.
היא משוכנעת שברגע שהכנופיה תגיע לקובה, אנשיה ירצחו את מקלאוד, ולכן מפצירה בו שיימלט ברגע שיצא מהמלון, אך הוא משיט את הסירה, לחרדתן של גיי ונורה.
במהלך השיט בסירה הורג מקלאוד את אנשי הכנופיה ולבסוף את רוקו עצמו, ושב אל נורה.
נקודות הדמיון בין הסרט למחזה עליו הוא מבוסס מועטות ביותר.
בעוד שבמחזה הכנופיה היא של מקסיקנים, והמלחמה בה מדובר היא מלחמת האזרחים הספרדית, ובסוף המחזה מקלאוד מת, בסרט מקלאוד הוא גיבור מלחמת העולם השנייה המציל את אהובתו ממאפיונרים איטלקים.
הסרט צולם בשחור-לבן במשך 78 ימים.
כל הצילומים בוצעו באולפנים בהוליווד.
צילומי סופת ההוריקן שבסרט נלקחו מסרטו של רונלד ריגן "Night Unto Night" שהופק באותה שנה על ידי אולפני האחים וורנר.
דמותה של גיי, בת זוגו של רוקו, מבוססת על גי אורלובה - המאהבת של המאפיונר לאקי לוצ'יאנו.
קי מטקומבה העליון הוא אי מסוג קי, באיי הקיז העליונים, המהווה חלק משרשרת הפלורידה קיז שבמדינת פלורידה בארצות הברית.
דרך US1 (הכביש המהיר שמעל הים) חוצה את האי בין סמני מיל 79 ו-83.
האי נמצא דרומית מערבית לוינדלי קי וצפונית מזרחית לקי מטקומבה התחתון.
על האי ממוקמות חלק משכונות העיירה איילמורדה.
השם "מטקומבה" מקורו בכינוי שניתן על ידי הספרדים לכל איי הקיז.
שם זה מופיע על מפות ספרדיות ובתיאורים ספרדיים של הנצלת הספינות אטוצ'ה ומרגריטה שטבעו בשנת 1622.
הממפה הספרדי דון חואן מאלודונלדו מציין בכתביו (משנת 1595) כי קי מטקומבה נמצא בין קי לאגו וקי בהאיה הונדה - ומציין ששם טבעה האטוצ'ה.
ככל הנראה כוונתו לאי אחר והשם מתייחס לקבוצת האיים ולא לקי מטקומבה העליון או התחתון.
כתבים אלו הטעו מחפשי אוצרות רבים אשר חיפשו את האטוצ'ה (זו התגלתה לבסוף על ידי מל פישר, ושרידה מוצגים במוזיאון מל פישר בקי וסט).
קי מטקומבה התחתון הופיע במפות הספרדיות בשם "מטקומבה וייחו" (Matecumbe Viejo - בספרדית: "מטקומבה הישן") בעוד שקי מטקומבה העליון נקרא במפות הספרדיות "מטקומבה נואבו" (Matecumbe Nuevo - מטקומבה החדש).
במפות שונות מופיע השם בצורות כתיבה שונות: Matacombe, Matacumbe, Mateconbe, Mattecumbe, ו- Maticombe, ומדובר באחד השמות הראשונים שניתנו על ידי מגלים אירופאים לאיים, ככל הנראה על שם האינדיאנים האלימים שחיו בהם.
צורת הכתיב "Matacombe" מקורה בתיאור מתקפה של אינדיאנים בה נהרגו תשעה חיילים ספרדיים בשנת 1571. ככל הנראה מקור השם בביטוי "להרוג אנשים" - "matar hombre" בספרדית, ומדובר בתיאור המקרה, אולם ישנם מלומדים הסברים שמדובר בעיוות של שם אינדיאני "גורגונבה".
מלומדים אחרים סבורים שהשם האינדיאני הוא למעשה עיוות של השם הספרדי.
המתיישבים הראשונים באי היו בני משפחת פארקר, שהתיישב באי בעשור האחרון של המאה ה-19, וכן בני המשפחות ראסי ופינדר.
בשל משפחתו הגדולה של פארקר (היו לו 12 ילדים שהתגוררו עם משפחותיהם באי) נודע האי בשם "פארקרוויל" (Parkerville).
הקמת הרכבת מעל הים ביוזמת הנרי פלאלגר שינתה את אופיו של האי, ובתים רבים נבנו בו בין השנים 1905 ו-1935.
קרום מיפה את האי בין השנים 1902- 1904 ובשנת 1907 רכש את האדמה וחלק אותה לחלקות עליהן נבנו הבתים הראשונים שלימים יהפכו חלק מהעיירה איילמורדה.
בשנת 1908, עם הגידול באוכלוסייה, נפתח באי סניף הדואר הראשון, וכן נבנתה באי תחנת רכבת ותחנת טלגרף.
עיקר כלכלת האי התבססה על התיירות.
באי פעלו מספר מועדונים, בהם מועדון דיג ומועדון שכונה "המושבה הקריבית" (Caribbee Colony) שנבנה על ידי ג'ורג' מריק.
מועדנים אלה כללו מסעדות וחדרי אירוח, והמושבה הקריבית כללה גם אולם ריקודים עבור התיירים.
במפקד האוכלוסין שנערך בשנת 1928 התגוררו באי 180 תושבים.
הוריקן יום העבודה בשנת 1935 והוריקן דונה בשנת 1960 גרמו נזק רב לבתי האי.
עם בניית הכביש המהיר מעל הים, וחיבור האי לפלורידה בשנת 1928 החלה תנופה בתיירות האי ונבנו אתרי נופש ומלונות נוספים באי.
באי ממוקמת אנדרטה לחללי מלחמת העולם הראשונה ואנדרטה נוספת לאזרחים שנהרגו בהוריקן של שנת 1935.
קי מטקומבה התחתון הוא אי מסוג קי באיי הקיז העליונים שבשרשרת איי הפלורידה קיז במדינת פלורידה שבארצות הברית.
דרך US1 ("הכביש המהיר שמעל הים") חוצה את האי בין סמני מיל 75 ו-78 של הכביש.
על האי מצויות שכונות העיירה איילמורדה.
האי נמצא דרומית מערבית לקי מטקומבה העליון וצפונית מזרחית לקרייג קי.
במפות שונות מופיע השם בצורות כתיבה שונות: Matacombe, Matacumbe, Mateconbe, Mattecumbe, ו-Maticombe, ומדובר באחד השמות הראשונים שניתנו על ידי מגלים אירופאים לאיים, ככל הנראה על שם האינדיאנים האלימים שחיו בהם.
קי מטקומבה התחתון היה אחד הידועים באיי הקיז בשם הימצאות מים מתוקים על האי - באר מים בקצהו הצפוני של האי הייתה הבאר היחידה בכל איי הקיז, דבר שהפך את האי לנקודת עצירה לספינות הרבות החולפות באזור.
האי מופה על ידי צ'ארלס סמית' ב-20 בנובמבר 1872, ואדמותיו החלו להחכר למתיישבים בשנת 1884. היישוב שהוקם על האי כונה "נמל הוריקן" (Hurricane Harbor)
הכביש המהיר מעל הים קישר את האי לאיים הסמוכים לו בשנת 1928 (כאשר בטרם הוקמו חלק מהגשרים, התנועה בין האיים בוצעה במעבורות).
בעקבות הקמת הכביש, נפתח באי בית קפה ליתן שירותים לנוסעים שנתקעו באי בשל תקלות מעבורות.
לאחר מלחמת העולם הראשונה, כפרויקט של תעשוקה יזומה לחיילים המשוחררים, נשלחו חיילים לאי להקים גשר בינו לבין פייסטה קי ובאי הוקמו שלושה מחנות מגורים עבור העובדים, כאשר בכל מחנה התגוררו כ-250 פועלים.
על מנת לספק מים לכל הפועלים הוקם באי מתקן התפלת מי ים, אולם מתקן זה, יחד עם יתר המבנים שעל האי, נהרסו ב-2 בספטמבר 1935 על ידי הוריקן יום העבודה, בטרם החל לפעול.
במהלך מלחמת העולם השנייה, בשל הביקוש הרב לשמן דגים, הוקמו באי מתקני גידול דגים, ומתקן התפלת המים נבנה מחדש.
לאחר מלחמת העולם השנייה, נמכר האי כולו במחיר של 120,000 דולרים ללואיס הול, ג'ק דייוויס, ואליס גידאונז, אשר הקימו באי שכונת מגורים.
במהלך הבנייה התגלו תילי קבורה אינדיאניים.
בחלקו הדרומי של האי הוקם מחנה של תנועת הצופים של אמריקה, בו מבצעים אלפי חברי הארגון פעילות ימית מדי שנה.
קֶיאָה הוא אחד מן האיים הקיקלאדיים בים האגאי שביוון.
בירת האי, יוּלִיס, שוכנת במקום נישא הרחק מן החוף, כמו רוב מקומות היישוב הקיקלאדיים הקדומים, להגנה מפני פירטים.
כפרים חשובים נוספים המצויים באי הם קוֹרִיסִיָה (הנמל) וווֹרְקָארִי (כפר דייגים).
האי, שסבל עשרות בשנים מהידלדלות אוכלוסין, זוכה לעדנה מחודשת כאתר נופש בסופי שבוע וכיעד להפלגות יכטות של תושבי אתונה.
קיאה, המשתייך לקבוצת האיים הקיקלאדיים, הוא הקרוב ביותר ביניהם לאטיקה שביבשת, מהלך שעת הפלגה אחת במעבורת מלאווריו.
אורכו של האי 19 קילומטרים מצפון לדרום ורוחבו 9 קילומטרים ממערב למזרח.
שטחו 129 קמ"ר, והמקום הגבוה ביותר בו מתנשא לגובה 560 מטרים.
צפונית-מערבית לקיאה נמצא האי מרקוניסוס, הנכלל בתחומו המינהלי.
קיאיצ'י מיזאווה (ביפנית: 宮澤 喜一 ; 8 באוקטובר 1919 - 28 ביוני 2007) היה פוליטיקאי יפני וראש ממשלת יפן ה-78.
מיזאווה נולד בעיר פוקויאמה שבמחוז הירושימה, ולמד משפטים באוניברסיטת טוקיו.
הוא הצטרף למשרד האוצר ב-1942 ונכנס לבית היועצים של יפן ב-1953, שם נותר עד שעבר לבית הנבחרים ב-1967.
הוא התמנה לתפקיד שר האוצר בממשלתו של נובורו טקשיטה ב-1987, אך נאלץ להתפטר בעקבות מעורבותו בשערוריית Recruit.
מיזאווה התמנה לראשות הממשלה ב-5 בנובמבר 1991, וזכה לחשיפה עולמית קצרה לאחר שנשיא ארצות הברית ג'ורג' הרברט ווקר בוש הקיא עליו והתעלף במהלך ארוחת ערב שארגן ב-8 בינואר 1992. מיזאווה אף הציג תוכנית רפורמה כלכלית, שנועדה לסייע לבעיות הכלכליות שהחלו להתעורר ביפן באותה עת.
בנוסף, ממשלתו העבירה חוק שאפשר ליפן לשלוח חיילים למשימות שמירה על השלום ברחבי העולם, וחתמה על הסכם סחר עם ארצות הברית.
ב-1993 העביר הדיאט של יפן הצעת אי אמון במיזאווה, ובבחירות שהתקיימו לאחר מכן איבדה המפלגה הליברלית-דמוקרטית את הרוב בבית הנבחרים.
בעקבות ההפסד התפטר מיזאווה מתפקידו.
לאחר שהיה מהדמויות הבולטות בוועד השלישייה מהקמתו, התמנה מיזאווה לנציג היפני בוועד בשלהי 1993, והחזיק בתפקיד עד 1997. לאחר מכן שב מיזאווה לפוליטיקה, ואף שימש שר האוצר מ-1998 עד 2001 בממשלותיהם של קייזו אובוצ'י ושל יושירו מורי.
הוא פרש מהחיים הפוליטיים ב-2003.
מיזאווה נפטר בנסיבות טבעיות בביתו שבטוקיו, ב-28 ביוני 2007.
קיאן ג'ון פרנסיס איגן הוא זמר, רב-נגן ופזמונאי אירי, הידוע בעיקר כאחד מחברי להקת הבנים, וסטלייף.
עם וסטלייף הוציא איגן 13 אלבומים, יצאו לשנים עשר סיבובי הופעות ברחבי העולם, זכו בפרסים והפכו לאחת מלהקות הבנים המצליחות ביותר בכל הזמנים.
איגן נולד לפטרישיה וקווין (נפטר בשנת 2009).
הוא החמישי מבין שבעה אחים.
הוא למד במכללת שסמרהיל ובתיכון בסלייגו, שם פגש את חלק מחבריו לוסטלייף, פהילי ופיילן.
לפני שהחל קריירה מקצועית עם וסטלייף, עבד בחנות ג'ינסים.
בשנים הראשונות בהן התעסק במוזיקה, היה איגן חלק מלהקת רוק בשם Skrod, איגן למד לנגן על יותר מחמישה כלי נגינה הכוללים גיטרה, פסנתר ותופים, פסנתר למד איגן על ידי אחיו, גאווין איגן, בוגר מוזיקה באוניברסיטה ומורה במשרה מלאה למוזיקה בבריטניה.
לפני וסטלייף, איגן, יחד עם פיילן ופהילי, היו בלהקה חובבנית בשם "Six as One", ובהמשך שונה שמה ל-IOYOU.
איגן, במהלך הפוגה בת שנה שלקח מוסטלייף, השיק מיזם חדש עם לואיס וולש להקים ולנהל יחד את להקת הבנות, ארץ הפלאות.
אלבום הבכורה שלהן הגיע למקום 6 במצעד האלבומים האיריים ומספר 8 במצעד האלבומים הבריטי, לאחר ארבעה חודשים בלבד עברה הלהקה להיות מנוהלת תחת Mercury Records.
בינואר 2014 פורסם כי איגן הוחתם כזזמר סולו בחברת התקליטים "וורנר מיוזיק גרופ", וכי אלבום הבכורה שלו, וסינגל הבכורה שלו, Home, יצא לאור ב-14 במרץ באירלנד וב -17 במרץ בבריטניה.
האלבום הגיע למקום השני במצעד הסינגלים האיריים ומספר 9 במצעד האלבומים הבריטי.
במאי 2014 הוציא איגן את "אהיה", סינגל שני מתוך האלבום.
בשנת 2019 הוציאה הלהקה לאור ארבעה סינגלים, שנכתבו על ידי אד שירן.
איגן הוא אחד מארבעה השופטים/ מאמנים ב-The Voice of Ireland.
איגן נישא לשחקנית ג'ודי אלברט ב-8 במאי 2009. אלברט הייתה בלהקת הבנות "ארץ הפלאות", אותה ניהל איגן יחד עם לואיס וולש בתחילת דרכה.
המשפחה מתגוררת בסטנדרהיל, מחוז סלייגו.
איגן דורג במקום החמישי כגבר הסקסי ביותר באירלנד בשנת 2014.
נכון לשנת 2017, הונו של איגן מוערך בכ-18 מיליון אירו.
קי סונג-יונג (בהנגול: 기성용; נולד ב-24 בינואר 1989) הוא כדורגלן דרום-קוריאני בעמדת הקשר בסיאול.
קי, התחיל את הקריירה שלו באקדמיה לכדורגל במכללת ג'ון פול שבבריסביין, אוסטרליה, אליה הצטרף בגיל 12. בשנת , החליט לחזור לקוריאה הדרומית על מנת להשלים את לימודיו והצטרף לתיכון קומבו ובמקביל ללימודיו שיחק בקבוצת הכדורגל של תיכון זה.
בשנת , הצטרף לסיאול מליגת העל של קוריאה הדרומית.
ב-4 במרץ 2007, קי ערך את הופעת הבכורה שלו במשחק הליגה נגד דאיגו.
ב-23 במאי 2008, קי כבש את שער הבכורה שלו בקריירה בניצחון 1–2 נגד דאיגו.
ב-13 בדצמבר 2009, קי חתם בסלטיק תמורת 2.1 מיליון פאונד.
ב-16 בינואר 2010, קי ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בתיקו 1–1 נגד פלקירק, בו זכה בתואר "איש המשחק" על ידי אתר האינטרנט הרשמי של סלטיק.
ב-22 באוגוסט 2010, קי הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 0–4 נגד סנט מירן.
באוקטובר , קי נבחר לכדורגלן החודש.
ב-24 באוגוסט 2012, קי חתם לשלוש שנים בסוונסי סיטי תמורת 6 מיליון פאונד.
ב-28 באוגוסט, קי ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 1–3 נגד בארנסלי במסגרת הסיבוב השני של גביע הליגה האנגלי.
ב-31 באוגוסט 2013, קי הושאל לסנדרלנד.
ב-17 בדצמבר 2013, קי ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 1–2 נגד צ'לסי.
בקיץ , קי חזר לסוונסי סיטי, וב-28 באוגוסט 2014 חתם על חוזה שמשאיר אותו בקבוצה עד .
ב-29 ביוני 2018, קי חתם לשנתיים בניוקאסל יונייטד.
ב-26 באוגוסט 2018, קי ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה במשחק הליגה נגד צ'לסי בו ניצחה ניוקאסל 1–2. בינואר , קי נפצע בגיד אכילס ולאחר שחזר מפציעתו איבד את מקומו בהרכב.
בקיץ , המנג'ר רפאל בניטס הוחלף בסטיב ברוס שהמעיט לתת דקות משחק לקי.
ב-31 בינואר 2020, קי שוחרר מניוקאסל.
ב-25 בפברואר 2020, קי חתם במיורקה מליגת העל הספרדית עד לסיום העונה.
ב-7 במרץ, קי ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה בניצחון 1–2 נגד אייבר.
שבוע לאחר מכן, הליגה הושבתה עקב התפרצות נגיף הקורונה בספרד וחזרה בסמוך למועד סיום חוזהו של קי.
קי שוחרר מהקבוצה 5 ימים לפני המועד המתוכנן.
ב-21 ביולי 2020, קי חזר לסיאול, בה חתם על חוזה עד שנת .
בצעירותו, קי שיחק בנבחרת הצעירה קוריאה הדרומית עמה השתתף בגביע העולם בכדורגל עד גיל 23.
ב-7 ביוני 2008, קי ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת קוריאה הדרומית, במסגרת מוקדמות מונדיאל 2010 נגד .
קי השתתף עם הנבחרת בשתי אולימפיאדות, שלושה מונדיאלים ושלושה גביעי אסיה.
במהלך משחק נגד במסגרת גביע אסיה בכדורגל 2019, קי נפצע וזמן קצר לאחר מכן החליט לפרוש מהנבחרת.
נבחרת העונה בליגת העל של קוריאה הדרומית: ,
כדורגלן העונה בליגת העל של קוריאה הדרומית (בחירת השחקנים):
הכדורגלן הצעיר של החודש בליגת העל הסקוטית: אוקטובר
איש המשחק בגמר הגביע הסקוטי:
הכדורגלן הדרום-קוריאני של השנה: , ,
כריסטופר קיאון ג'ונסון הוא כדורסלן אמריקאי, המשחק בעמדת הקלע בברוקלין נטס מליגת ה-NBA.
אמו של ג'ונסון, קונסוולה ספארו ג'ונסון, שיחקה כדורסל עבור אוניברסיטת אובורן, שם נבחרה פעמיים לשחקנית המצטיינת של טנסי ושל המחוז הדרומי.
ג'ונסון למד ושיחק כדורסל בתיכון "ווב" בבל באקל, טנסי.
חודשיים לפני תחילת העונה בתיכונים, ג'ונסון סבל משברים בארבע מאצבעותיו, לאחר שנפל ממרחק של עשרה מטרים ואיבד את הכרתו בתאונת זיקוקים.
הוא עבר ניתוח לתיכון כלי הדם שבידו על מנת למנוע קטיעה, ועבר שמונה שבועות של פיזיותרפיה אינטנסיבית.
בעונתו השנייה, ג'ונסון העמיד ממוצעים של 25.6 נקודות, 10.2 ריבאונדים ו-4.1 אסיסטים למשחק, ונבחר לשחקן המצטיין בטנסי.
בעונתו השלישית, ג'ונסון העמיד ממוצעים של 25.3 נקודות, 9.4 ריבאונדים ו-3.7 אסיסטים למשחק והוביל את התיכון עד לחצי הגמר, מה שזיכה אותו בפעם השנייה בתואר השחקן המצטיין בטנסי.
בתחילת עונתו האחרונה בתיכונים, ג'ונסון סבל מפציעת מניסקוס וגמר את העונה.
הוא הספיק לשחק בארבעה משחקים, בהם העמיד ממוצעים של 30.5 נקודות, 10.5 ריבאונדים ו-5.8 אסיסטים למשחק.
ב-6 באוגוסט 2019, התחייב ג'ונסון לשחק באוניברסיטת טנסי.
בתום הקריירה שלו בתיכונים, ג'ונסון דורג בחמישה כוכבים על פי יכולתו בליגה, וכשחקן הראשון בטיבו מטנסי במחזור 2020. ג'ונסון הפך לשחקן המדורג ראשון בטנסי הראשון מאז רוברט האבס בשנת 2013, אשר התחייב למכללה.
בעונתו היחידה בליגת המכללות, רשם ג'ונסון ממוצעים של 11.3 נקודות, 3.5 ריבאונדים ו-2.5 אסיסטים למשחק.
בשנת 2021 השתתף ג'ונסון ב"דראפט קומביין" בו נמדדים המועמדים לבחירה בדראפט ה-NBA ושבר את שיאו של קני גרגורי מאוניברסיטת קנזס בקפיצה אנכית (vertical jump) שעמד על 45.5 אינץ' (שיא זה נקבע בשנת 2001); ג'ונסון שבר את השיא בכך שקפץ לגובה של 48 אינץ' בדראפט קומביין.
ב-29 ביולי 2021, ג'ונסון נבחר בבחירה ה-21 על ידי ניו יורק ניקס בדראפט ה-NBA 2021, וישר הועבר בטרייד ללוס אנג'לס קליפרס.
קי-ליים (Citrus × aurantiifolia) הוא פרי הדר ממשפחת הליים שמקורו בדרום-מזרח אסיה.
מקור הפרי בהכלאה בין אתרוג להדר בר בשם מיקְראנְתה שאנדמי לדרום הפיליפינים.
הוא קטן יחסית לליים, בין 2 ל־5 סנטימטר בקוטרו, וכדורי בצורתו.
את הקי-ליים קוטפים ואוכלים כשהוא ירוק, אף על פי שהוא מסיים את הבשלתו בצבע צהוב.
הקי-ליים קטן יותר, חמוץ יותר, ארומטי יותר ובעל יותר גרעינים בפרי מהליים הפרסי, אך יש לו טעם ייחודי שקנה לו מקום במטבח הפיליפיני ובמטבח האמריקאי.
את שמו קיבל משם המנה המפורסמת ביותר בה נעשה בו שימוש- פאי קי-ליים, ששמה נובע מאזור המצאתה, הקיז של פלורידה.
בפיליפינים הוא מכונה דאיאפּ או בּילוֹלוֹ.
קי הוי קואן (בסינית: 關繼威; נולד ב-20 באוגוסט 1971), אשר ידוע גם בשם ג'ונתן קי קואן, הוא שחקן וכוריאוגרף פעלולים וייטנאמי-אמריקאי, זוכה פרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר ופרס גילדת שחקני המסך.
קואן נודע במקור בעיקר בזכות הופעותיו הקולנועיות בשנות ה-80 כאשר גילם את הילד דאטה בסרט "הגוניס", הילד שורט ראונד ששימש כעוזרו של אינדיאנה ג'ונס.
בסרט "אינדיאנה ג'ונס והמקדש הארור".
לאחר פרישה ממשחק בין 2002 ל-2019, קואן זכה לפרסום מחודש עם השתתפותו בסרט זוכה האוסקר "הכל בכל מקום בבת אחת".
על תפקידו בסרט זכה בפרס איגוד מבקרי הקולנוע של לוס אנג'לס, לשחקן משנה הטוב ביותר, בפרס גילדת שחקני המסך לשחקן המשנה הטוב ביותר ובפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר בטקס פרסי האוסקר ה-95. הוא המשיך להופיע בסרטים ובסדרות, למשל בתור OB ב"לוקי".
קואן נולד ב-20 באוגוסט 1971 בסייגון שבדרום וייטנאם להורים ממוצא סיני.
קואן נאלץ לעזוב את ארצו כאשר צבא דרום וייטנאם הובס במהלך נפילת סייגון .
משפחתו הצליחה להשיג מקלט מדיני בארצות הברית ובעקבות כך הם היגרו לארצות הברית כפליטים.
בצעירותו למד קואן בתיכון "מאונט גליסון ג'וניור" אשר בטוג'ונגה, קליפורניה, ובתיכון אלהמברה אשר באלהמברה, קליפורניה.
לאחר התיכון למד בבית הספר לאמנויות הקולנוע של אוניברסיטת דרום קליפורניה ובהמשך למד באוניברסיטת מנצ'סטר שבבריטניה.
קואן החל את קריירת המשחק בשנת 1984, בהיותו בן 12, כאשר הוא כיכב לצד האריסון פורד כשורט ראונד, אשר היה עוזרו של אינדיאנה ג'ונס בסרט "אינדיאנה ג'ונס והמקדש הארור".
קואן נבחר לתפקיד לאחר שהאחראי על הליהוק עבור הסרט ערך אודישנים לילדים בבית הספר היסודי בו למד קואן, כאשר גם אחיו של קואן השתתף באותם האודישנים.
בשנת 1985 קואן כיכב בסרט "הגוניס" כחבר בקבוצת הילדים "הגוניס" בתפקיד דמותו של הילד ריצ'רד "דאטה" וואנג.
בשנת 1986 גילם כייס יתום בסרט הטייוואני "It Takes a Thief".
בשנת 1987 השתתף בסרט היפני "Passengers" לצד הזמרת היפנית הנודעת הונדה מינקו.
בשנים 1986 עד 1987 גילם את סם בסדרת הטלוויזיה קצרת המועד "Together We Stand", ובשנים 1990 עד 1991 גילם את ג'ספר קוונג בסיטקום "Head of the Class".
בשנת 1991 קואן כיכב גם בסרט "Breathing Fire" ובשנת 1992 היה לו גם תפקיד קטן בסרט "העולם על פי קליפורניה מן".
בשנת 1993 כיכב קואן בתפקיד הראשי בתוכנית טלוויזיה בת ארבעה פרקים בשפה המנדרינית בשם "הסריס הגדול והנגר הקטן".
בשנת 1996 קואן כיכב גם בקופרודוקציה המשותפת של הונג קונג ווייטנאם "Red Pirate".
בשנת 2002 כיכב בסרט "Second Time Around" שהופק על ידי חברה מהונג קונג בו הוא שיחק לצד אקין צ'נג וססיליה צ'ונג.
לאחר שלמד טאקוונדו עם פיליפ טאן על הסט של "אינדיאנה ג'ונס והמקדש הארור" קואן בחר בהמשך חייו להמשיך ללמוד טאקוונדו יחד עם טאו-ליאנג טאן.
באמצעות הידע שצבר הוא עבד בהמשך חייו ככוריאוגרף פעלולים בסרט "אקס-מן" משנת 2000 ובסרט "The One" משנת 2001 כאשר שימש כעוזרו של כוריאוגרף הקרבות הנודע מהונג קונג קורי יואן.
בספטמבר 2019 קואן הצטרף לצוות השחקנים של הסרט "Finding ʻOhana" בהפקת נטפליקס.
הסרט סימן את חזרתו של קואן לקריירת המשחק לאחר ההפסקה הארוכה שלקח משנת 2002.
בשנת 2022 כיכב בסרט המדע הבדיוני "הכל בכל מקום בבת אחת".
על תפקידו בסרט זכה בפרס איגוד מבקרי הקולנוע של לוס אנג'לס לשחקן המשנה הטוב ביותר בשיתוף עם השחקנית דולי דה לאון.
בנוסף זכה על תפקידו בסרט בפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר ובפרס גילדת שחקני המסך לשחקן המשנה הטוב ביותר.
ב-2022 גם הוכרז לראשונה שקואן ישתתף בצוות השחקנים הראשי של סדרת הטלוויזיה "American Born Chinese" שהופקה עבור שירות הסטרימינג דיסני+ ב-2023.
בשנת 2023 גם הופיע ברשימה השנתית טיים 100 של מגזין טיים.
קואן דובר קנטונזית, מנדרינית ואנגלית.
קואן הוא סיני-אמריקאי ממוצא האן ויש לו שמונה אחים.
קואן נשוי לאקו קואן ומתגורר בוודלנד הילס, לוס אנג'לס.
קולנוע שנה כותרת תפקיד הערות 1984 "אינדיאנה ג'ונס והמקדש הארור" שורט ראונד סרט אמריקאי.
פרס גילדת שחקני המסך לשחקן המשנה הטוב ביותר, ולאנסמבל הטוב ביותר
מועמדות לפרס האקדמיה האוסטרלית לאמנויות הקולנוע והטלוויזיה הבינלאומי לשחקן המשנה הטוב ביותר (2023)2025שלב החשמל (אנ')ד"ר אמהרסטזוטרופוליס 2גארידיבובאהבה ומכות אחרות (אנ')מארווין גייבלסרט אמריקאי
מועמד פרס בחירת מבקרי הטלוויזיה לשחקן המשנה הטוב ביותר בסדרת דרמה (2024)
מועמד פרס סאטורן לכוכב האורח הטוב ביותר בסדרת טלוויזיה (2025)
קי-יאנה דלאנו הובר (נולד ב-18 בינואר 2002) הוא כדורגלן הולנדי ממוצא סורינאמי שמשחק בעמדת הבלם בוולברהמפטון וונדררס מהפרמייר ליג.
אביו, שהיה שחקן פוטבול בעברו, קרא לו על שמו של שחקן הפוטבול קי-יאנה קרטר (), ששיחק ב-NFL.
בדצמבר 2018, הוא התחיל להתאמן עם הקבוצה הבוגרת של ליברפול, בזמן שמאמן הקבוצה יורגן קלופ תיאר אותו בעל ביטחון עצמי" ו"נחמד לצפייה".
הובר קיבל את הספרה 51, לקראת משחק במסגרת גביע ה-FA של ליברפול מול וולברהמפטון וונדררס ב-7 בינואר 2019 באצטדיון מוליניו.
שבמהלך המשחק נכנס למגרש כמחליף לדיאן לוברן שנפצע בדקות הראשונות.
הופעתו של הובר הפכה אותו לשחקן הצעיר ביותר ששיחק אי פעם עבור ליברפול בגביע ה-FA.
ב-19 בספטמבר 2020, הובר חתם בוולברהמפטון וונדררס, בסכום של כ-9 מיליון פאונד.
ב-27 בספטמבר 2020, הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בפרמייר ליג ובמדי וולברהמפטון וונדררס, בהפסד 4-0 נגד וסטהאם יונייטד.
ב-23 בינואר 2023 הושאל אל סטוק סיטי עד לסיום העונה, ב-10 במרץ כבש צמד בניצחון 2-3 נגד בלקברן רוברס.
בסוף העונה הוארך תוקף ההשאלה שלו לעונה נוספת.
ב-21 באוגוסט 2024 הושאל הובר אל אוסר מהליג 1. ב-25 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בהפסד נגד נאנט.
אסמוואניו קיאלונדה גספר (בפורטוגזית: Esmevânio Kialonda Gaspar; נולד ב-27 בספטמבר 1997 בדונדו שבאנגולה) הוא כדורגלן אנגולי המשחק בעמדת הבלם בקבוצת לצ'ה מליגת העל האיטלקית בכדורגל ובנבחרת אנגולה.
גספר החל את הקריירה המקצוענית שלו בקבוצת סגרדה אספרנסה מליגת העל האנגולית.
ב-1 באוגוסט 2022 חתם באסטרלה דה אמדורה מהליגה הפורטוגלית השנייה.
בתום עונתו הראשונה העפיל עם המועדון לליגת העל הפורטוגלית, וב-13 באוגוסט 2023 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל הפורטוגלית, בהפסד 1-0 לוויטוריה דה גימארייש במסגרת המחזור הראשון לעונת 2023/2024.
ב-14 בנובמבר 2020 ערך גספר את הופעת הבכורה שלו בנבחרת אנגולה, בתיקו 0-0 נגד נבחרת הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו במסגרת מוקדמות גביע אפריקה לאומות 2021. ב-17 ביוני 2023 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת, בניצחון 2-1 על נבחרת הרפובליקה המרכז-אפריקאית במסגרת מוקדמות גביע אפריקה לאומות 2023.
קיאה וגיבורי קימוג'ה היא סדרת טלוויזיה בהנפשה ממוחשבת שנוצרה על ידי קלי דילון, מארק דאי ורוברט ורגס.
הסדרה שודרה לראשונה בדיסני ג'וניור ב-22 במרץ 2023. בישראל הסדרה התחילה את שידוריה בדיבוב עברי ב-24 בדצמבר 2023. הסדרה הסתיימה לאחר עונה אחת ב-9 בפברואר 2024 ובישראל ב-28 בנובמבר באותה השנה.
הסדרה מתרחשת במקום בדיוני כלשהו באפריקה בשם 'קימוג'ה סיטי', ובמרכזה שלושה חברים טובים: קיאה, ג'יי ומאטסי.
בכל פעם שיש בעיה בעיר, ניתן יהיה לשמוע צליל תוף.
השלישייה פונה למטה שלהם בשם 'קריסטל-איי', שם הם לובשים את ציוד גיבורי העל שלהם.
קאיה - ילדה בת 7 והמנהיגה של גיבורי קימוג'ה.
הכוח שלה הוא שרביט שיוצר טבעות אנרגיה שיכולות להחזיק דברים שהם מקיפים.
ג'יי - אחד מחבריה וגיבורי העל של קיאה.
הכוח שלו הוא גיטרה שיוצרת בלוקי אנרגיה שיכולים לשמש כמחסומים.
מאטסי - אחותו הצעירה של ג'יי ואחת מחברותיה וגיבורי העל של קיאה.
תחומי העניין שלה הם החלקה על גלגיליות ובניית כלים בהייטק.
הכוח שלה הוא כלי שמשמש לתפוס ולהניף דברים.
היא מצוידת גם ברשתות מיוחדות ללכידת דברים.
אבא ג'ו - אביה האלמן של קיאה והבעלים של משאית המזון.
זיין/האקרובט- קימוג'יאן צעיר שהופך לאקרוברט כשהוא לא מקבל את מה שהוא רוצה.
בתור אקרוברט, הוא אתלטי כפי שמציע האלטר-אגו שלו, ויכול להתגלגל לכדור כדי לנוע מהר יותר.
הדיבוב העברי בוים על ידי תמי ברק והופק על ידי רועי שכטר ועדי מור.
שם הדמותמדבב/ת במקורמדבב/ת בעבריתקיאהדינאו דו טואהאמלי קקון סלוניםג'ייאיאן הואדם פייגנבויםמאטסיפונטינה פורטונסמילה לבאבא ג'ובונקו קוזהגילן שחףגוגו פלולא ידועהדר שחף-מעייןאם.סי הרמוניאילנית גרשוןדודה בוסישירלי לילוברא ג'אבואמנון וולףמריאןתמי ברקשאנדוזיין / האקרובטכריסטיאן קמפבלמתן רוזנברגהאדי קוליידהמאיה וויצ'יץ'לורן סבירגלקטוסלאגקורי דורןגלעד קלטרפרימה דונהטומלו מוססהאורה שולמן
עונהמספר פרקיםתקופת שידור מקוריתתקופת שידור בישראל שידור ראשוןשידור אחרוןשידור ראשוןשידור אחרון12622 במרץ 20239 בפברואר 202424 בדצמבר 202328 בנובמבר 2024
קיאון אלכסנדר הידוע גם בשם קיאון מוהאג'רי (Keon Mohajeri), הוא שחקן קנדי הידוע בעיקר בזכות תפקידי הטלוויזיה שלו בתור מרקו אינרוס סדרת הטלוויזיה המרחב", רמי סעיד בסדרה הרודן ודומיניק בפטיסט בסדרה "אימפולס ".
תפקידיו המוקדמים כללו הופעת אורח בפרק של הסדרה פלאשפוינט (2009) ותפקיד בן שישה פרקים בעיבוד הטלוויזיה של Bloodleting &amp; Miraculous Cures, משנת 2010 כששיחק את התפקיד של סרי.
התפקיד הקולנועי הראשון שלו היה בסרט "הנסיבות" בשנת 2011, שזכה בפרס הקהל: לסרט דרמטי בפסטיבל סאנדנס 2011 ודורג באחד מ-50 הסרטים הטובים ביותר של 2011 על ידי מגזין Paste.
קיון נבחר לאחד הכוכבים העולים בקנדה על ידי פסטיבל הסרטים הבינלאומי של טורונטו לאותה שנה.
במהלך השנים הבאות, אלכסנדר הופיע בסדרות טלוויזיה רבות – בהם Republic of Doyle בשנת 2012, זהות נרדפת משנת 2014 ובשנת 2015 שיחק בסדרה Remedy – לפני שלוהק לתפקיד חוזר בסדרה "רודן", בה הופיע בעונות השנייה והשלישית מ-2015 עד 2016.
לאלכסנדר היו תפקידים חוזרים בתור דומיניק בפטיסט בסדרת הטלוויזיה Impulse בשנת 2018 וכמרקו אינרוס בסדרת המדע הבדיוני "המרחב".
החל מהעונה החמישית משחק בסדרה The Expanse.
בשנת 2024 לוהק לתפקיד בסדרה סוכן הלילה.
קי דנסון פיטמן היה פוליטיקאי אמריקאי, איש המפלגה הדמוקרטית, אשר כיהן כחבר הסנאט של ארצות הברית מטעם מדינת נבדה.
במהלך כהונתו כיהן גם כנשיא הזמני של הסנאט וכן כיו"ר ועדת החוץ.
פיטמן נולד בוויקסברג שבמיסיסיפי, ב־12 בספטמבר 1872, והיה בנם של ויליאם בקנר פיטמן וקתרין קי פיטמן.
אחיו הצעיר היה , שכיהן מאוחר יותר כמושל נבדה.
פיטמן התחנך בעזרת מורים פרטיים ולמד באוניברסיטה הפרסביטריאנית הדרום־מערבית בקלרקסוויל שבטנסי.
לאחר מכן למד משפטים והוסמך לעריכת דין.
בשנת 1897 הצטרף ל"בהלת הזהב בקלונדייק" ושם עבד ככורה עד 1901.
בשנת 1902 עבר לטונופה שבנבדה והמשיך לעסוק בעריכת דין.
הוא ייצג את נבדה בתערוכת סנט לואיס, בתערוכה לציון מאתיים שנה למשלחת לואיס וקלארק, וכן בקונגרס הלאומי להשקיה.
בתחילת המאה ה-20 הייתה נבדה אחת מהמדינות ששאפו לשנות את שיטת בחירת הסנאטורים, אשר לפי חוקת ארצות הברית נבחרו על ידי בתי המחוקקים של המדינות.
המדינות החלו לערוך בחירות ישירות מקבילות, כדי ללחוץ על המחוקקים לאשר את בחירת העם.
מהלך זה נחשב כמעט בוודאות בלתי חוקתי, אך הנושא לא הגיע לפסיקת בית המשפט העליון לפני שתוקנה החוקה בתיקון ה־17.
ב־1910 נערכו בנבדה בחירות כאלה.
פיטמן היה מועמד המפלגה הדמוקרטית אך הפסיד לרפובליקני המכהן ג'ורג' ס.
לאחר מותו של ניקסון ב־5 ביוני 1912 נערכו בחירות מיוחדות, שבהן התמודד פיטמן מול המחליף הזמני ויליאם א.
מאסי מהמפלגה הרפובליקנית – וניצח.
כבעבר, בית המחוקקים של נבדה אישר בדיעבד את תוצאות הבחירות הישירות.
בשנת 1913 אושר התיקון ה־17 לחוקה, ומאותו מועד נבחרו סנאטורים בהצבעה ישירה.
בין השנים 1933–1940, בתקופת נשיאותו של פרנקלין דלאנו רוזוולט, כיהן פיטמן כיו"ר ועדת החוץ של הסנאט, אחת הוועדות החזקות בקונגרס.
בתפקיד זה, ובעקבות לחץ מתמשך מצד הנשיא, יזם את "חוק פיטמן" שהיווה בסיס ל"חוק הנייטרליות" של נובמבר 1939. החוק אפשר לבעלות הברית לרכוש ציוד מלחמתי מארצות הברית בשיטת "שלם וקח".
בנוסף היה חבר בוועדת הטריטוריות ובוועדת התערוכות התעשייתיות, ובמקביל כיהן גם כנשיא הזמני של הסנאט.
חוק נוסף שזכה לפרסום רב היה חוק פיטמן–רוברטסון לשיקום חיות בר (1937), שקבע מנגנון לחלוקת הכנסות ממסי תחמושת בין הממשל הפדרלי למדינות, לצורך הקמת שמורות טבע ואזורי ציד מוסדרים.
אזור ניהול חיות הבר "קי פיטמן" ליד העיירה הייקו שבנבדה נקרא על שמו, וכולל את אגמי פרנצ'י ונזביט.
שנים רבות נפוצה שמועה שקרית שלפיה פיטמן מת עוד לפני הבחירות האחרונות שלו ב־1940, ושמנהיגי המפלגה הדמוקרטית שמרו את גופתו במלון "מיזפח" בטונופה בתוך אמבט מלא קרח עד לאחר הבחירות, כדי לאפשר למושל אדוארד קארוויל, דמוקרט אף הוא, למנות מחליף.
האמת, כפי שכתב ההיסטוריון של מדינת נבדה גאי רוצ'ה, הייתה לא פחות בעייתית: פיטמן לקה בהתקף לב קשה ימים ספורים לפני הבחירות, ב־5 בנובמבר.
שני רופאים אמרו לעוזריו כי מותו קרוב.
כדי למנוע פגיעה בבחירות, דיווחה המפלגה לעיתונות שהסנאטור אושפז בשל תשישות ומצבו איננו חמור.
פיטמן נפטר לבסוף ב־10 בנובמבר 1940 בבית החולים הכללי של וושו ברינו שבנבדה, ונקבר בבית העלמין המאסוני בעיר.
כמה חוקים נקראו על שמו, בהם חוק פיטמן (1918) בנושא מטבעות כסף, וכן חוק פיטמן–רוברטסון (1937) בתחום שיקום חיות הבר.
גם מקומות שונים נקראו על שמו: קטע במסילת הרכבת של אלסקה, הידוע כיום כקהילת "מידו לייקס" מערבית לווסילה.
חלק מהעיר הנדרסון שבנבדה נקרא באופן לא רשמי "פיטמן", ונחל טבעי גדול החוצה את העיר נושא את שמו – "פיטמן ווש" – שלאורכו נסלל שביל להולכי רגל ורוכבי אופניים.
בשנת 1941 תרמה אלמנתו של פיטמן, מימוסה גייטס, את מסמכיו האישיים לספריית הקונגרס.
ב־1942 היא משכה אותם בחזרה, אך ב־1954 הוחזרו לספרייה על ידי משפחת גייטס.
קיאנג (שם מדעי: Equus kiang) הוא מין בתת-סוג חמור, בסוג סוס שבמשפחת הסוסיים.
הקיאנג הוא יונק גדול הנפוץ בטיבט באזורי אדמות מרעה הרריות עשירות בשיחים, כאשר הגובה המועדף עליו נע בין 4,000 ל-7,000 מטרים מעל פני הים.
הקיאנג הוא הגדול ביותר מבין הפראים, שכן הגובה הממוצע של כתפיו הוא 140 סנטימטרים.
הקיאנג קשור לפרא (חמור הבר האסייתי, E.
hemionus), ולעיתים יש המסווגים אותו כתת-מין שלו, אף על פי שמחקרים מולקולריים מצביעים כי הקיאנג הוא מין נפרד מהפרא.
הקיאנג הוא בעל ראש גדול ואף קמור.
צבעה משתנה בין העונות, כאשר בחורף היא בעלת גוון חום כהה, ובסוף הקיץ היא בעלת גוון חום - אדום מבריק.
עובייה של הפרווה בקיץ הוא 1.5 סנטימטרים, ובחורף היא מכפילה את עובייה.
הרגליים, הצד הבטני של הצוואר, סוף החרטום ופנים אפרכסת האוזן צבועים בצבע לבן.
על גבו של הקיאנג פס חום ארוך, שתחילתו ברעמת הצוואר וסיומו בסוף הזנב, שם קיימת ציצת שיער שצבעה חום - שחור.
דו הצורתיות הזוויגית של הקיאנג אינה בולטת לעין.
תחת הקיאנג נמצאים ארבעה תת-מינים, הנבדלים בתפוצתם הגאוגרפית והמורפולוגיה שלהם שונה, בעיקר בפרמטרים כמו ממדי הגולגולת, צורת הישבן, דוגמאות הצבע, צבע הפרווה וגודל הגוף.
הקיאנג המזרחי (Equus kiang holdereri) הוא תת-המין הגדול ביותר, והקיאנג הדרומי (Equus kiang polyodon) הוא הקטן ביותר.
קיבה היא איבר דמוי שק או כיס בצורת אגס, העשוי שלוש שכבות שרירים.
הקיבה היא האיבר הרחב ביותר במערכת העיכול.
בגוף האדם, היא מונחת מתחת לסרעפת, בחלק העליון של חלל הבטן.
אצל בעלי חיים טורפים שניזונים בעיקר מחלבונים, סביבת הקיבה חומצית בדרך כלל.
אצל בני אדם שניזונים גם מפחמימות, הופכת הקיבה לסביבה חומצית רק כשנאכל מזון חלבוני.
באכילת מזון חלבוני מופרש ההורמון גסטרין.
בתגובה להפרשתו מופרשת חומצת מלח מתאי בלוטות רירית הקיבה.
הזימוגן פפסינוגן, אשר מופרש מדפנות הקיבה, הופך לאנזים הפעיל פפסין רק בסביבה חומצית זו.
בעוד שלאדם קיבה אחת, לבעלי חיים שונים עשויות להיות מספר קיבות.
כך למשל, לפרה יש ארבע קיבות, ולמרבית הלווייתנאים יש שלוש.
דרך פי הקיבה, המחובר לוושט, נכנס מזון.
דרך השוער, פתחה התחתון של הקיבה, יוצא המזון מן הקיבה לתריסריון - תחילתו של המעי הדק.
פתחים אלו מוגנים בשרירים חזקים הקרויים סוגרים.
השוער הוא שריר טבעתי המהווה שסתום.
כשהוא מכווץ נסגר הפתח, וכך נמנע מעבר של מזון מן הקיבה לתריסריון.
חלקה העליון והעיקרי של הקיבה מונח בצד השמאלי של הגוף.
דופן הקיבה עשויה שלוש שכבות של שרירים והיא עבה למדי.
שכבות השרירים הן: שרירים אלכסוניים, שרירים טבעתיים ושרירים אורכיים (מפנים החוצה).
בו זמנית, מתכווצת כל שכבה מכיוון אחר וכך מתבצע תהליך לישת המזון יחד עם ערבובו במיצי הקיבה.
כלפי החלל הפנימי של הקיבה קיימים הרבה קפלים, ובצד זה נמצאת הרירית.
ברירית יש בלוטות רבות הנמצאות במעין גומות והן מפרישות את מיצי הקיבה.
דופן הקיבה עשויה בעיקרה מחלבונים, אולם היא אינה מתפרקת מהפעילות הפרוטאזית ומהחומצה המלחית.
קיימים שלושה מנגנונים אשר מונעים את פירוקה של הקיבה:
האנזימים המופרשים לקיבה, מפרקי החלבונים, פעילים אך ורק ב-pH הנמוך שמצוי בקיבה, לכן בדופן הקיבה הם מהווים פרו אנזימים שאינם פעילים.
האפיתל הרירי שמצוי בדפנות הקיבה מפריש נוזל צמיג על פני הדופן המורכב מריר ואלקטרוליטים והוא מגן על הדופן מפירוקה.
הנוזל הוא מעט בסיסי, וכך גם מגן על הדופן מהחומציות בקיבה.
תאי דופן הקיבה מתחלפים בקצב חילוף גבוה במטרה למנוע את עיכול דופן הקיבה.
אחסון מזון - נפח הקיבה יכול לנוע בין 50 מ"ל ל-4 ליטרים.
ויסות קצב העברת המזון למעי הדק להמשך העיכול.
המשך פירוק מכני של המזון באמצעות שרירים לאחר הפירוק בפה.
פירוק כימי אנזימטי של החלבונים על ידי אנזימים המכונים פרוטאזות.
מיץ הקיבה מורכב מחומצה מלחית, מריר ומאנזימים.
במשך 24 שעות, 2.5 ליטרים של מיץ קיבה מופרשים מבלוטות הרירית.
החומצה הרירית יוצרת רמת pH נמוכה מאוד, הנמוכה בגוף האדם, של 2–3. הסביבה החומצית המסופקת על ידי החומצה המלחית היא הדרושה לפעילות אנזימים המפרקים חלבונים המצויים בקיבה.
לחומצה תפקיד נוסף בחיטוי בכך שהיא משמידה חיידקים שאינם רצויים אשר חדרו לקיבה יחד עם המזון.
לולא חומצה זו, המזון אשר שהה בקיבה היה מתמלא בחיידקים מזיקים.
התהליך הכימי העיקרי המתרחש הוא פירוק כימי אנזימטי של חלבונים על ידי האנזימים פרוטאזים המופרשים על ידי תאים בבסיסי הבלוטות.
הפרוטאז העיקרי המופרש בקיבה הוא הפפסין.
הפפסין מפרק קשרים פפטידיים בין מיני חומצות אמיניות, כך שנוצרים חלקי חלבונים קטנים יותר הנקראים פפטונים.
פפטונים הם חומצות אמיניות קשורות, מעין שרשראות.
בהמשך תהליך העיכול הן מפורקות לחלקים בסיסיים יותר.
נוסף על כך, מופרש האנזים ליפאז שמפרק חלקית שומנים המגיעים לקיבה על אף שרוב תהליך פירוק השומנים מתבצע במעי.
עיבוד המזון על ידי הקיבה אינו מתבצע באופן רציף והוא משתנה על פי הצורך.
עיבוד זה מתבצע בשתי פעילויות אינטגרליות מהתהליך.
הפעילות הראשונה מתבצעת על ידי הפרשת אנזימים שונים, חומצה מלחית ונוזלים.
אלו מפרקים כימית את המזון ומביאים לסיכתו.
הפעילות השנייה היא פעילות פיזית של השרירים הלשים ודוחפים את המזון לכיוון התריסריון.
כשיש מזון בקיבה, גוברות שתי הפעילויות; השרירים פועלים ביתר מרץ וההפרשה מוגברת וכשאין מזון בקיבה הפעילות מצטמצמת.
החוקר פבלוב גילה דרך ניסויו עם כלבים שקליטת מזון דרך חושים יכולה לגרום אף היא להתגברות פעולת הקיבה על ידי טעימתו, ראייתו וכן מחשבה עליו.
מערכות הוויסות הן אלה שקובעות מתי תאי דופן הקיבה יפרישו את מיצי העיכול ומתי יפסיקו.
מערכת הוויסות מורכבת ממערכת העצבים ומערכת ההורמונים, הן אלו שמגיבות לשינויים החלים בסביבות שונות של הגוף ופועלות בהתאם לצרכיו.
מיני תאי חישה מגורים וכך דחפים עצביים מתעוררים ועוברים מן המוח דרך מערכת העצבים האוטונומית והעצב התועה אל חלקים במערכת העיכול.
התגובות של שרירי האיברים ובלוטות ההפרשה הן בלתי רצוניות.
זרם הדם "מסיע" את ההורמונים אל חלקי מערכת העיכול, ויחד עם העצבים מווסתים את פעילותה של מערכת העיכול.
דחף עצבי עובר דרך עצב הוואגוס אל הקיבה.
דחף זה נוצר בעקבות גירוי חוש הטעם וחוש הריח, בין אם על ידי הרחתו או אכילתו.
הקיבה מגיבה לגירוי בשני מישורים: תגובה ישירה של תאי בלוטות הרירית לדחף העצבי, המתבטאת בהפרשת פפסין ו-HCl, ובתגובה עקיפה, הדחף העצבי גורם לתאי ה-G הנמצאים באזור השוער להפריש את ההורמון גסטרין לזרם הדם, משם מגיע לקיבה.
בקיבה, הגסטרין מגרה את תאי הרירית שבדופן להפריש עוד HCl ופפסינוגן.
מיצי הקיבה מפרקים את החלבון המצוי בקיבה לפפטידים שמגרים את תאי ה-G ומביאים להפרשה נוספת של גסטרין.
יתר על כן, הימצאות מזון בקיבה מביאה את דופן הקיבה למצב של הימתחות והתרחבות, ומעוררת גירויים מכניים של תאים באזור השוער שמביאים להעברת דחף עצבי לתאי ה-G המביאה להגברת הפרשת הגסטרין.
ניתן להבחין שקיימים שלושה גירויים המשפיעים על תאי ה-G.
הפפטידים גורמים לגירוי כימי, לחץ המזון על ידי הקיבה הגורם לגירוי מכני וכן קיים הגירוי העצבי.
כתוצאה משלושת אלה, מגבירים תאי ה-G את הפרשת הגסטרין אשר מגרה את דופן הקיבה לעוד הפרשה של פפסינוגן וחומצה מלחית.
רמת ה-pH משפיעה על הגירוי המכני של תאי ה-G.
כאשר רמת ה-pH עולה, התגובה נעשית אינטנסיבית יותר, וכאשר רמת ה-pH יורדת והסביבה חומצית יותר, עלולה להיפסק הפרשת הגסטרין וכתוצאה מכך גם הפרשת הפפסין וה-HCl.
הפרשות הקיבה מושפעות גם ממצבים נפשיים שונים.
הפרשת HCl מוגברת כתוצאה מעצבנות, אך מתעכבת כתוצאה מדיכאון.
אלכוהול וקפאין עלולים להביא להפרשה אינטנסיבית מדי של גסטרין בכך שהם מגרים בעצמם את תאי ה-G.
כאשר אלו מתרחשים כשאין מזון בקיבה, אין בקרה וחומציות המזון יכולה להתגבר ולגרום לאולקוס.
התרוקנות הקיבה מתבצעת על ידי התכווצות של שרירי הקיבה ודחיפת המזון לכיוון התריסריון.
מצב המזון בקיבה ובתריסריון קובע את קצב פעילות שרירי הקיבה.
התריסריון הוא בעל מידות קטנות ובעל נפח קטן הרבה יותר מאשר הקיבה.
לכן המזון מגיע אליו מהקיבה בכמויות קטנות ובמרווחי זמן להם הוא זקוק.
תפקיד מרווחי הזמן הוא לווסת את הבדלי החומציות בין המזון שבקיבה לתריסריון.
בנוסף, בזמן זה, בליל המזון מתערבב עם מיצים שונים וכן עובר מזון מהתריסריון למעי.
בין יתר המיצים נמצא נוזל המרה, נוזל המופק בכבד, ומופרש דרך כיס המרה אל התריסריון.
נוזל זה מסייע בפירוק שומנים.
בנוסף הנוזל בעל pH בסיסי, בין 7.8 ל-8.6, ובכך הוא גם מסייע לסתירת החומציות הרבה שבקיבה.
בנוסף קיים הורמון המופרש מתאי k בתרסריון, בשם GIP (Gastric inhibitory polypeptide) שבעבר יחסו לו תפקיד בעיכוב פעילות הקיבה, אך היה זה נכון רק בנוכחות כמויות גדולות של הורמון זה, דבר המתקיים רק בתנאי מעבדה.
אך ב-1992 פורסם כי תפקידו הוא בשחרור אינסולין מתאי בטא בלבלב.
כאשר יש נוכחות של גלוקוז בטרסריון משתחרר מתאים k ה־GIP הגורם לשחרור אינסולין המוביל את הגלוקוז לתאים.
GIP משמש כ-incretin בכך הוא נקשר לקולטני תאי בטא באיי לנגרהאנס ומעודד הפרשת אינסולין.
בשנים האחרונות משמש אינסולין כתרופה פורצת דרך לטיפול בסכרת.
בעבר נהוג היה להאמין כי חומציות יתר בקיבה גורמת לכיב פפטי (אולקוס).
כיום ידוע כי בחלק מהמקרים חיידק ההליקובקטר פילורי הוא הגורם למחלה זו.
הכיב מתפתח כאשר קורסים מנגנוני ההגנה של דופן הקיבה או התריסריון שתפקידם להגן עליה מפני החומצות.
כל בני האדם מייצרים חומצות קיבה אך רק אצל אחד מכל עשרה מתפתח כיב קיבה.
בעבר סברו שהסיבה היא דפוס ההפרשה של החומצה אצל החולה (בני אדם נבדלים בדפוסי הפרשת החומצה; ישנם כאלה המפרישים כמויות גדולות וכאלה המפרישים נמוכות), אך מחקר סטטיסטי של החולים הראה שדפוס ההפרשה אינו הסיבה העיקרית.
המחקרים האחרונים מראים כי הגורם לכיב קיבה ברוב המקרים הוא חיידק ממשפחת הליקובקטר (Helicobacter).
זהו אחד החיידקים הבודדים המסוגל לסבול את רמת ה-pH הנמוכה השוררת בקיבה.
אם חומצות הקיבה עולות במעלה הוושט נוצרת צרבת.
הכאב מתחיל בדרך כלל בבטן ועובר לצוואר ולגרון.
הצרבת מתחילה בדרך כלל לאחר אכילת מזון שומני או רב.
נשים בהריון מועדות לצרבת, ושתיית משקאות מוגזים (המבוססים על חומצה פחמתית) עלולה אף היא לעודד צרבת.
צרבת כרונית עלולה להעיד על כיב פפטי.
בפיזיולוגיה תקינה, הקיבה מתכווצת על מנת להעביר את המזון להמשך תהליך העיכול במעי הדק, והעצב התועה אחראי על התכווצויות אלו.
קיאנטי (באיטלקית: Chianti) הוא שמו של אזור באיטליה במחוז טוסקנה, בין פירנצה וסיינה.
משמו נגזר שמו של סוג מפורסם של יין אדום המיוצר בעיקר מענבי סנג'ובזה.
אזור קיאנטי הגבעי בעל האקלים הנוח היה מיושב בבני אדם עוד במאה ה-11 לפני הספירה.
האטרוסקים נכחו באזור במאה השלישית לפני הספירה, ולאחריהם הרומאים, אך אלו וגם אלו השאירו במקום אך עקבות מועטים, ונראה כי האזור היה בעיקרו אזור חקלאי.
לאחר התמוטטות האימפריה הרומית, היה האזור במצב של עזובה ושיממון, ואינו נזכר כמעט ברשומות עד שנת 700 לספירה.
בשנת 715 נזכר האזור כמצוי במחלוקת בין ארצו וסיינה, שהסתיים בשליטתה של ארצו באזור למשך כחמש מאות שנים.
עם סוף המאה ה-12 החלה לפעול באזור פירנצה ולהפעיל את השפעתה כנגד השפעת סיינה.
פירנצה הקימה את "הליגה הקיאנטית" (Lega del Chianti), שכללה את שלושת הכפרים ראדה אין קיאנטי, קסטלינה אין קיאנטי וגאיולה אין קיאנטי, שמרכזה היה בתחילה בקסטלינה, ולאחר מכן בראדה, וסמלה התרנגול השחור.
האזור זכה למעין אוטונומיה, אך למעשה היה נתון בשליטת הרפובליקה של פירנצה.
הליגה חדלה מפעולתה במאה ה-16 לאחר שסיינה ירדה מגדולתה ולא היוותה עוד איום על האינטרסים של פירנצה.
ההגדרה הראשונה של אזור הגבעות שופע הכרמים כאזור נפרד הקרוי "קיאנטי" נעשתה ב-1716. היא תיארה את האזור הסמוך לכפרי "הליגה" מן המאה ה-13, שהפכו לאחר מכן ל"מחוז קיאנטי" (Provincia del Chianti).
ב-1932 עוצבו מחדש גבולות האזור.
האזור החדש היה גדול מאוד, וחולק לשבעה אזורים - קלאסיקו, קולי ארציני, קולי פיורנטיני, קולינה פיזאנה, קולי סנאזי, מונטאלבנו ורופינה.
אזור "קיאנטי" הישן היה עתה רק חלק מאזור קלאסיקו, והיווה כ-10% מאזור קיאנטי החדש.
כפרים רבים שעתה מצאו עצמם באזור קיאנטי הוסיפו לשמם את המילה "אין קיאנטי"; האחרון שעשה זאת היה הכפר גרווה (Greve), שהפך לגרווה אין קיאנטי.
הפופולריות של היין המקומי, וקלות הייצוא שלו, בעת שהונהגה תווית האיכות האחידה ליין באיטליה (DOC), בשנת 1967, הביאה לכך שמקומות רבים במרכז טוסקנה לא רצו להישאר מחוץ לאזור.
כתוצאה מכך צורף לאזור שטח בסך של 10% נוספים.
היין קיאנטי קלאסיקו מגיע מתת-האזור המרכזי של קיאנטי.
המותגים האחרים של יין קיאנטי, למעט זה המגיע מרופינה, הנמצאת מצפון מזרח לפירנצה ומונטאלבנו בדרום פיסטויה, קרויים על שמות המחוזות מהם באו.
"סיינה" מקולי סנאזי, "פירנצה" מקולי פיורנטיני, "ארצו" מקולי ארציני, ו"פיזה" מקולינה פיזאנה.
ב-1996 נקרא חלק מקולי פיורנטיני בשם מונטספרטולי.
נראה כי כיום משמש השם "קיאנטי" ככינוי כולל לחלק המרכזי של טוסקנה, תוך עירוב תחומים בין הכינוי הגאוגרפי לבין ההגדרה של השטח בו מיוצר יין "קיאנטי קלאסיקו".
נראה כי באופן כללי, ניתן לציין את אזור קיאנטי באזור התחום בנהר הארנו במזרח, והנהרות גרווה ופזה בדרום ובמערב.
את לב האזור הקלאסי, הכולל את שלוש העיירות קסטלינה אין קיאנטי, ראדה אין קיאנטי וגאיולה אין קיאנטי, שהיוו את אזור "קיאנטי" המקורי, חוצה מדרום לצפון כביש נופי המכונה - S222.
אזור קיאנטי מחולק לשבעה תת-אזורים של ייצור קיאנטי, שהנחשב ביניהם הוא ה"קלאסיקו", המתהדר בסמל התרנגול השחור.
על אף שבאזור זה מייצרים אף יין לבן, אין היין הלבן המיוצר באזור רשאי לשאת את השם "קיאנטי".
לעיתים משווק הקיאנטי בבקבוקים הקרויים "פיאסקו" בעלי צורה ייחודית, הנתונים בתוך סלסלת קש.
עם זאת, רק כמה מן היקבים המייצרים את הקיאנטי משווקים את תוצרתם בבקבוקים בצורה זו, וכיום מרבית התוצרת משווקת בבקבוקים בעלי צורה רגילה.
הקיאנטי הוא לרוב יין זול יחסית, אך ישנם יקבים המייצרים תוצרת משובחת ויקרה יותר.
קיאנטי בדרך כלל יבש אך קליל ובעל גוף בינוני, והוא מלווה היטב מאכלים כמו פסטה, מאכלי כבד, בשרים שאינם כבדים מדי ואפילו פיצה.
עד לאמצע המאה ה-19 יוצר יין הקיאנטי מענבי סנג'ובזה בלבד.
במהלך המחצית השנייה של המאה ה-19 החליט הברון בטינו פיקסולי, שהיה יצרן יין חשוב ובה בעת ראש ממשלת ממלכת איטליה, כי היין ייוצר מסוגים נוספים של ענבים.
כך כללה התערובת 70% ענבי סנג'ובזה, 15% ענבי קאנאיולו ו-15% ענבי מלוואזיה ביאנקה (ענב לבן ארומטי ממוצא יווני).
במהלך שנות ה-70 החלו היצרנים להפחית את כמות הענב הלבן בקיאנטי, ולבסוף, מ-1995 הוחלט כי גם יין המיוצר מ-100% ענבי סנג'ובזה, או יין שאינו כולל כל כמות של הענב הלבן, יכול להיקרא בשם "קיאנטי".
יין הקיאנטי מסוג "קלאסיקו" יכול לכלול תמונה של תרנגול שחור (Gallo Nero) על חבק הבקבוק, המעידה כי היצרן חבר בתאגיד "גאלו נרו", התאחדות יצרנים באזור קלאסיקו המשתתפת בעלויות השיווק.
יין קיאנטי מיושן (30 חודשים במקום 4–7 חודשים) יכול להיקרא "ריזרבה".
יין קיאנטי העומד בדרישות איכות מחמירות יותר קרוי "קיאנטי סופריורה", אך קיאנטי מאזור קלאסיקו אינו יכול להקרא "סופריורה" בכל נסיבות שהן.
יין קיאנטי אינו היין המסורתי היחיד המיוצר בטוסקנה, וענבי סנג'ובזה משמשים בייצור יינות אדומים נוספים, כגון מונטפולצ'יאנו, יין סופר טוסקן וקרמיניאנו.
יינות אלו יכולים להיקרא "קיאנטי" אם הם מורידים את כמות הענב הזר (שמחוץ לאיטליה) אל מתחת ל-15% (או מתחת ל-20% במקרה של קיאנטי סופריורה).
עם זאת, ישנם יצרנים מקומיים הנמנעים בכוונה מתווית "קיאנטי".
בשל היותו יין זול יחסית, בשל היותו קל לשתייה, ובשל יופיים של בקבוקי "פיאסקו" המשמשים לרוב כפמוטים דקורטיביים לאחר ריקון תוכנם, יין קיאנטי מזוהה עם המטבח האיטלקי האמריקני, ומשמש להכנת "הרוטב האדום" המשמש במטבח זה, שהחל להתפתח בסוף המאה ה-19 ובתחילת המאה ה-20.
עם זאת, זוכה יין הקיאנטי בתרבות הפופולרית לתווית של איכות.
כך, למשל, התגאה הקניבל אנין הטעם חניבעל לקטר בסרט "שתיקת הכבשים" כי פעם אכל כבד אדם כשהוא מבושל בפול ולצדו "קיאנטי נאה", ונבל אחר, טוני סופרנו, נצפה לעיתים קרובות כשהוא לוגם מן היין.
בסרט "מרוסיה באהבה" מתחיל ג'יימס בונד לחשוד בנבל גראנט, כשזה מזמין קיאנטי אדום עם דגים, שגיאה שאנין טעם אמיתי לא היה עושה.
בשירו של נתן אלתרמן "נאום תשובה לרב חובלים איטלקי" נזכר יין קיאנטי כיין המועדף על רב החובל האיטלקי, שעה שהוא יושב בפונדק ונזכר בלילה גשום אחד, בחוף נהריה:
קיאק הוא הכינוי המקובל לסירה המונעת בעזרת חתירה במשוטים, כאשר החותר יושב במרכז הסירה ופניו מופנות לכיוון החתירה.
לקיאק מספר מאפיינים ייחודיים: הוא בדרך כלל צר וארוך, הידרודינמי בצורתו ונמוך.
בשל נמיכותו – מהירותו ותמרונו במים גבוהים, אך הבעיה העיקרית שלו היא כניסת מים לתוכו.
לכן, החותר בקיאק לובש מעין חצאית האוטמת את התא בה הוא יושב ואינה מאפשרת את כניסת המים לקיאק.
החתירה בקיאק מתבצעת במשוט בעל שני להבים כאשר החותר גורף את המים בכל פעם בצד אחר של הקיאק.
תנועת חתירה זו מכונה באנגלית paddling בניגוד למונח rowing המציין בדרך כלל חתירה בשני משוטים שלכל אחד מהם יש רק להב אחד.
אף על פי שהקיאק מיועד בדרך כלל לחותר יחיד הרי שקימים גם קיאקים לזוג ואפילו לארבעה.
מקורו של הקיאק ומקור שמו הוא בשבטי האינואיטים והאלוטים (אסקימואים) שבאזור הארקטי והוא אומץ בחום על ידי שוחרי הרפתקאות וספורטאים בכל העולם.
בעבר שימשו הקיאקים בעיקר ככלי ציד הודות למהירותם וניידותם הרבה ואילו כיום משמשים הקיאקים הן לספורט (ובכלל זה הספורט האולימפי) והן לטיולים, משלחות והרפתקאות.
יש דגמים רבים של קיאקים בהתאם לשימוש שלהם: לתחרויות, שיט בנהרות, גלישת גלים או חתירה בים הפתוח.
כיום מבחינים בשני סוגים עיקריים של קיאקים: sit on top שהם בדרך כלל קיאקים רחבים שהחותר יושב עליהם ולא בתוכם; ו-sit in שבהם החותר יושב בתוך הקיאק – אלו הם הקיאקים המקצועיים יותר המאפשרים התקדמות מהירה ויעילה יותר במים.
החתירה והשליטה בקיאקים במיוחד הספורטיבים והמקצועיים דורש לימוד ואימון רב.
אף על פי שקורסים לחתירה בקיאק מאפשרים לחותר לשוט בקיאק כבר אחרי מספר פגישות הרי ששליטה טובה בקיאק ויכולת התמודדות עם תנאי ים פתוח יכולה להיות מושגת רק לאחר חודשים של אימון.
הקיאקים נבנים כיום משלל חומרים כמו סיבי פחמן, פלסטיק, פיברגלס, עץ ובד – בהתאם לעלות ולשימוש הנדרש בהם.
חגורת הצלה – P.E.D משמר החופים של ארצות הברית וקנדה מחייב, לחגור חגורת הצלה תקנית ובמצב טוב בעת שייט קיאקים.
הנוהל קובע שבמשך כל זמן החתירה על קיאק יש ללבוש חגורת הצלה תקנית רכוסה ובגודל מתאים.
היה והקיאק התהפך אין לסמוך רק על חגורת ההצלה יש להיאחז בקיאק ולהחזיק במשוט ולמנוע מהרוח והגלים להפריד בינך ובין הקיאק והציוד.
חללי ציפה – חשוב שהקיאק יהיה מצויד בחללי ציפה אטומים בחרטום ובירכתים בנפח המספיק להציף על המים קיאק עמוס מוצף במים החותר וציודו.
גופי ציפה יכולים להיות שקים אטומים מלאים אויר שקי ציוד אטומים וחללי אכסון ייעודים בסיפון.
ציוד ריקון מים BAILING – לרוקן מים מקיאק מוצף הוא משימה כמעט בלתי אפשרית.
הציוד המקובל לריקון מהיר הוא משאבה ידנית או חשמלית – בארצות קרות חשיבות עליונה לריקון מהיר היות ששהייה ממושכת במים קרים מביאה להיפוטרמיקה (אבדן חום גוף) ולמוות .
בארצות חמות ניתן להסתפק במשאבה ידנית וספוג גדול.
חבל גרירה – יש לאכסן בקיאק חבל גרירה מניילון באורך מתאים וכן מיתרי מצנח.
חזקים ונמתחים על מנת לבלום מכות.
יש לזכור שחבל ניילון אינו צף על המים.
תחרויות קיאקים הן חלק מהמשחקים האולימפיים מאז אולימפיאדת ברלין (1936).
תחרויות הספרינט נערכות במקצים של יחידים, זוגות ורביעיות.
קיאנו צ'ארלס ריבס הוא שחקן קולנוע קנדי.
נודע בעיקר בכיכובו בסדרת הסרטים "מטריקס" בתור ניאו, ובסדרת הסרטים "ג'ון וויק" בתור הדמות באותו השם.
ריבס נולד בביירות שבלבנון לאם אנגלייה בשם פטרישיה טיילור, מעצבת תלבושות ואמנית במה, ולאב אמריקאי בשם סמואל נולן ריבס, גאולוג, ששהה במזרח התיכון לצורך עבודתו.
משפחת אביו ממוצא ילידי-הוואי, סיני, פורטוגזי, אנגלי ואירי.
בהיותו בן שלוש עזב אביו את משפחתו, הפעם האחרונה שפגש אותו קיאנו הייתה כשהיה בן 13, בהוואי.
לאחר הגירושים עברה המשפחה לניו יורק ואחר כך לקנדה כשהיה בן שבע וכך גדל בטורונטו.
אמו התחתנה והתגרשה פעמיים נוספות.
ניסיונו הראשון במשחק היה בתיאטרון.
הוא שיחק במספר הצגות וזכה לביקורות טובות.
בין לבין הופיע בכמה סרטים קנדיים ובסדרות טלוויזיה.
תפקידו הראשון בקולנוע האמריקני היה בסרט "חתיך, חתיך" (1986).
הופעתו הקטנה בסרט זה גרמה לו להבין שמקומו בקולנוע.
הוא עבר להוליווד ומשם החלה הקריירה שלו לתפוס תאוצה.
תפקידיו הראשונים היו בסרטי נעורים, להם לוהק לרוב בשל מראהו.
כך הוא כיכב בסרטים כמו "שיגעון של נשף" ו"נקודת פריצה", בשלהי שנות ה-80 ובתחילת שנות ה-90. הפריצה הגיעה כאשר כיכב בקומדיה "המסע המופלא של ביל וטד" (1989) בתור טד "תיאודור" לוגן.
הסרט זכה להצלחה ופופולריות רבה, שהביאה לסרט המשך "מסע הכזבים של ביל וטד" ב-1991, וסדרה מצוירת שהוא דיבב.
עוד סרט מצליח בו כיכב היה סרט הפולחן של גאס ואן סנט, "איידהו שלי" (1991).
בשנת 1994 כיכב לצד סנדרה בולוק בסרט הפעולה "ספיד".
הסרט גרף יותר מ־600 מיליון דולר בקופות והפך את ריבס ובולוק, לכוכבי הוליווד מבוקשים.
ב-1999 הופיע בתפקידו הידוע ביותר בסרט המדע הבדיוני "מטריקס" בתפקיד הגיבור ניאו.
בהמשך חזר לתפקיד זה בשני הסרטים הנוספים בטרילוגיה, "מטריקס רילודד" ו"מטריקס רבולושנס" ואף בסרט ההמשך לטרילוגיה, "מטריקס: התחייה", שצולם כ-20 שנה לאחר מכן ויצא לאקרנים בדצמבר 2021.
בתחילת שנות האלפיים כיכב בסרטים "משחק חזק", "אהבה בחודש נובמבר", "באהבה אין חוקים", "קונסטנטין" (2004) "מצוץ מהאצבע" (2005), "סורק אפלה" ו"הבית באגם" (שניהם מ-2006).
בשנת 2008 כיכב בתפקיד חייזר, לצד ג'ניפר קונלי, בסרט "ביום שהעולם עמד מלכת", רימייק לסרט מדע בדיוני מ-1951, שזכה להצלחה בקופות.