tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
וורד האמין במבנה הדיפרנציאלי (בשונות ובגיוון) של הידע.
הוא התעניין במדע, פילוסופיה, תאולוגיה, תאוריות חינוכיות, חינוך מחוננים ופסיכולוגיה התפתחותית.
הוא סבר כי תוכניות חינוך צריכות להתבסס על מחקרים ותאוריות מתחום הפסיכולוגיה ההתפתחותית, לרבות עבודותיהם של רוברט הוויגהרסט (Robert Havighurst) וז'אן פיאז'ה.
כן האמין שתוכניות אלו צריכות להתבסס על מדדים מחקריים כולל התפתחות הילד ואפיסטמולוגיה.
פרופ' וורד היה בקשר הדוק עם תלמידיו גם אחריי שסיימו את לימודיהם באוניברסיטת וירג'יניה.
הוא ליווה, תמך ועודד כל אחד מתלמידיו להמשיך ולהתפתח אינטלקטואלית, ופעל לקדם אותם מקצועית.
מבין תלמידיו הידועים: רוברט בראון (Robert Stanely Brown) - פרופ' לפסיכיאטריה קלינית בבית הספר לרפואה באוניברסיטת וירג'יניה; מוריס ד.
Fisher) - עורך הירחון לחינוך מחוננים במנסס, וירג'יניה; ואו.
Allan Gianniny) - פרופ' לטכנולוגיה, תרבות ותקשורת באוניב' וירג'יניה.
תלמידו מוריס פישר הספיד אותו: "דר' וורד גרם לנו להרגיש 'מיוחדים'.
הוא טיפח אותנו תוך שהוא דרש שנגיע מעבר לציפיות ולתנאים המוגבלים שלנו."
וורד חיבר וערך כ-50 ספרים ומאמרים בנושא הוראת מחוננים.
כמו כן, ליווה והגיב לחיבוריהם של כל תלמידיו גם שנים אחרי שעזבו את ספסלי האוניברסיטה.
חינוך מחוננים: מחקרים על תאוריה ויישומה
למידה ארוכת טווח והפוליטיקה של הלמידה
אפיטימולוגיה ותוכנית לימודים: גילויים לכיוון חינוך דיפרנציאלי לנוער מחונן
וירג'יל ואן דייק (בהולנדית: Virgil van Dijk; נולד ב-8 ביולי 1991 בברדה) הוא כדורגלן הולנדי המשחק בעמדת הבלם בקבוצת ליברפול מהפרמייר ליג ובנבחרת הולנד, ומשמש כקפטן בשתיהן.
בשנת 2017 הפך לשחקן ההגנה היקר בהיסטוריה כאשר ליברפול שילמה עבורו 75 מיליון יורו, שיא שנשבר מאז.
נחשב לאחד משחקני ההגנה הטובים בעולם, הודות לכוחו, חוכמתו ויכולותיו באוויר.
ואן דייק החל את הקריירה במחלקת הנוער של וילם II בגיל 11. הוא שיחק שם כ-8 שנים.
בשנת 2010, עבר למחלקת הנוער של חרונינגן בה שיחק כשנה.
ב-1 באפריל 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בניצחון 2–4 על דן האג, כשנכנס כמחליף בדקה ה-72. ב-30 באוקטובר כבש את שער הבכורה שלו בליגת העל ההולנדית בניצחון 0–6 על פיינורד.
בשני המשחקים שלאחר מכן כבש שערים בניצחונות על הראקלס אלמלו וטוונטה.
ב-1 ביוני 2013 חתם לארבע שנים בסלטיק הסקוטית תמורת 2.6 מיליון אירו.
ב-17 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה, כשנכנס בדקה ה-77 בניצחון 0–2 על אברדין במסגרת ליגת העל הסקוטית.
ב-9 בנובמבר כבש ואן דייק את שער הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 1–4 על רוס קאנטרי.
ב-26 בדצמבר כבש את שער הניצחון מול סט.
ב-25 בינואר 2014 כבש שער בניצחון 0–4 על היברניאן במשחק הגמר של גביע הליגה הסקוטית.
באותה השנה היה אחד מבין שלושת שחקני סלטיק שנכנסו לנבחרת השנה בליגת העל הסקוטית.
ב-1 בספטמבר 2015 חתם בקבוצת הפרמייר ליג סאות'המפטון תמורת 13 מיליון אירו.
ב-12 בספטמבר ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בתיקו 0-0 נגד וסט ברומיץ' אלביון.
שבועיים לאחר מכן, כבש את שער הבכורה שלו בקבוצה בדקה ה-11 בנגיחה בניצחון 1–3 על סוונסי סיטי.
ב-7 במאי 2016 האריך את חוזהו בקבוצה בשש שנים.
ב-27 בדצמבר 2017 חתם ואן דייק בליברפול תמורת 75 מיליון ליש"ט, ובכך הפך לכדורגלן היקר בתולדות ליברפול ולשחקן ההגנה היקר בהיסטוריה, שני שיאים שנשברו מאז.
ב-5 בינואר 2018 ערך את הופעת הבכורה שלו בליברפול וכבש את שער הבכורה שלו בניצחון 1–2 על אברטון, במסגרת הסיבוב השלישי של הגביע האנגלי.
הוא נכלל בסגל הקבוצה גם למשחקי ליגת האלופות באותה העונה ואף שיחק 90 דקות בגמר גמר ליגת האלופות 2018 מול ריאל מדריד, אותו הפסידה ליברפול 1–3. ואן דייק שיחק 22 משחקים בכל המסגרות בעונתו הראשונה במועדון, וכבש שער אחד.
בעונת 2018/19 הצטיין ואן דייק וזכה בתואר כדורגלן השנה בליגה האנגלית.
עם ליברפול הוא סיים במקום השני בפרמייר ליג וזכה בגביע אירופה לאלופות כשנבחר לשחקן המצטיין במשחק הגמר נגד טוטנהאם הוטספר.
הוא זכה גם בסופר קאפ האירופי בניצחון 2–2 (5–4 בפנדלים) על צ'לסי.
ב-29 באוגוסט, במהלך הגרלת שלב הבתים של ליגת האלופות, זכה ואן דייק בפרס שחקן ההגנה המצטיין ובשחקן השנה של אופ"א כשגבר על ליונל מסי וכריסטיאנו רונאלדו.
ב-23 בספטמבר בטקס פרסי פיפ"א זכה להיות בנבחרת השנה, אך הגיע מקום שני לאחר לאו מסי בתואר שחקן השנה של פיפ"א.
ב־21 בדצמבר 2019, לאחר שהחמיץ את חצי גמר גביע העולם למועדונים של פיפ"א בעקבות מחלה, שיחק ואן דייק במשחק הגמר נגד פלמנגו הברזילאית, בסיומו זכה עם ליברפול בתואר זה לראשונה בתולדות המועדון.
בעונת 2019/20 זכה עם הקבוצה באליפות אנגליה, הוא פתח בכל משחקי הקבוצה באותה העונה, כבש חמישה שערים והוסיף בישול אחד.
ב-17 באוקטובר 2020 הוחלף ואן דייק בדקה השישית בדרבי המרזיסייד לאחר שג'ורדן פיקפורד שוער אברטון פגע בברכו.
למחרת הודיע המועדון כי הבלם סובל מפציעה ברצועה הצולבת הקדמית בברכו הימנית, הוא יעבור ניתוח ויעדר לתקופה ארוכה.
ב-12 באוגוסט 2021, בחלון ההעברות של הקיץ, האריך את חוזהו בליברפול עד 2025.
ב-31 ביולי 2023, לאחר עזיבתו של ג'ורדן הנדרסון, מונה ואן דייק לקפטן של ליברפול.
בשנת 2011 זומן ואן דייק לנבחרת הולנד הצעירה בה שיחק כשנתיים ורשם שלוש הופעות רשמיות.
בשנת 2015 זומן לסגל נבחרת הולנד לקראת מוקדמות יורו 2016. ב-10 באוקטובר ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הולנד בניצחון 1–2 נגד נבחרת קזחסטן, במשחק זה שיחק משחק שלם כשעלה בהרכב.
בעקבות פציעתו, הוא החמיץ את יורו 2020.
אביו של ואן דייק הוא הולנדי ואמו סורינאמית.
בשנת 2011 לקה בדלקת התוספתן ונאלץ לעבור ניתוח חירום שהיה עלול לעלות בחייו.בראיון שנתן בשנת 2020 סיפר: "אני עדיין זוכר איך שכבתי במיטה ההיא, כל מה שראיתי זה צינורות שנכנסו לגופי, לא יכולתי לעשות דבר, סבלתי.
חיי היו בסכנה, אפילו כתבתי צוואה.
אני ואמא שלי התפללנו בלי סוף ושוחחנו על האפשרות הקשה מכול.
אף אחד לא רצה לדבר על זה, אבל היו דברים שהיינו חייבים לעשות.
חתמתי על כמה מסמכים, כדי שכל הכסף שלי יגיע לאמי אם יקרה לי משהו".
שחקן השנה בקבוצת סאות'המפטון : 2015/2016
כדורגלן השנה בליגה האנגלית : 2018/2019
ויקסן היא סדרת רשת אנימציה אמריקאית שהופקה על ידי גרג ברלנטי, מארק גוגנהיים ואנדרו קרייסברג, ועלתה לשידור ב-25 באוגוסט 2015, באתר CW Seed.
הסדרה מבוססת על דמות הקומיקס מארי מק'קייב/ויקסן של חברת DC קומיקס, אשר לוחמת בפשע באמצעות כוחות העל שלה, המאפשרים לה לאמץ את היכולות של כל בעל חיים שאי-פעם התקיים על פני כדור הארץ.
הסדרה מהווה חלק מיקום החץ, אותו חולקים סדרות הטלוויזיה החץ, הפלאש, אגדות המחר סופרגירל ובאטוומן.
בינואר 2016, הסדרה חודשה לעונה השנייה, שעלתה לשידור ב-13 באוקטובר 2016.
לאחר שהוריה נהרגו באפריקה על ידי גורמים מושחתים מקומיים, מארי מק'קייב מקבלת לידיה ירושה משפחתית, שרשרת המכילה את כוחותיה של ממלכת החי.
היא פועלת בכינוי "ויקסן" ומשתמשת בכוחות אלו על מנת להילחם בפשע בעיר דטרויט ובאיומים כמו אלו שהובילו למות הוריה.
מגלין אצ'יקונווק וקימברלי ברוקס - מארי מקייב / ויקסן, נולדה באפריקה בכפר הסמוך לנהר הזמבזי וגדלה בארצות הברית.
התייתמה מהוריה בגיל צעיר, וירשה ממשפחתה טוטם מיסטי, שמאפשר לה לאמץ את כוחותיה של ממלכת החי.
ניל פלין - צ'אק, אביה החורג של מארי.
שון פטריק תומאס - פרופסור מקליסטר, פרופסור באוניברסיטה.
אניקה נוני רוז - קואסה, אחותה הגדולה של מארי, המעוניינת להשיג את הטוטם לעצמה.
קרלוס ואלדס - סיסקו רמון, מהנדס מכונות ב-S.T.A.R.
Labs, אשר מסייע לבארי אלן.
גרנט גאסטין - בארי אלן/הפלאש, גיבור על הפועל בעיר Central City ובעל מהירות על.
סטיבן אמל - אוליבר קווין/החץ/החץ הירוק, גיבור על הפועל בעיר סטארלינג סיטי.
ללא כוחות על אך בעל כישורי לחימה עילאיים.
אמילי בט ריקרדס - פליסיטי סמוק, חברתו ושותפתו של אוליבר קווין.
האקים קה-קזים - בנטו אשו, גנרל לשעבר אשר אחראי להרס כפר הולדתה של מארי, ומבקש לאתר את טוטמי הזמבזי החסרים.
קייטי קסידי - לוראל לאנס/הקנרית השחורה, עו"ד מהעיר סטארלינג סיטי וחברת ילדות של אוליבר קווין, גיבורת על ללא כוחות על.
ברנדון ראות' - ריי פאלמר/אטום, מדען, ממציא, איש עסקים והמנכ"ל של פאלמר טכנולוגיות, שפיתח חליפת כוח המאפשרת לו בין היתר להתכווץ כרצונו.
קארי וורר - פאטי, אמה המאמצת של מארי.
פראנז דרמה - ג'פרסון ג'קסון/פיירסטורם, ספורטאי לשעבר בתיכון אשר הקריירה המקצועית שלו נפסקה עקב פציעה.
כעת עובד כמכונאי רכב ומשמש כחלק מההרכב של פיירסטורם, יחד עם מרטין שטיין.
ויקטור גרבר - מרטין שטיין/פיירסטורם: פיזיקאי גרעיני ופרופסור, שהוא גם חלק מההרכב של פיירסטורם, יחד עם ג'פרסון ג'קסון.
טוקס אולאגונדויי - האם הביולוגית של מארי.
ויר ברבזון פונסונבי, רוזן בסבורו התשיעי היה איש עסקים ופוליטיקאי אנגלו-אירי, שכיהן בתפקיד המושל הכללי של קנדה, ה-14 במניין מאז איחוד קנדה.
הוא נולד באנגליה למשפחה מהאצולה האנגלו-אירית וסיים לימודי משפטים באוניברסיטת קיימברידג'.
הוא נכנס לחיים הפוליטיים כחבר מועצת מחוז לונדון וב-1910 נבחר לבית הנבחרים הבריטי.
10 שנים לאחר מכן, עם מות סבו, ירש פונסונבי את התואר "רוזן בסבורו" וקיבל מושב בבית הלורדים.
ב-1931 הוא התמנה לתפקיד המושל הכללי של קנדה על ידי המלך ג'ורג' החמישי בהמלצת ראש ממשלת בריטניה רמזי מקדונלד והחליף בתפקיד זה את הרוזן וילינגדון.
בתפקיד זה הוא שימש עד 1935, עת הוחלף על ידי ג'ון באקן.
הלורד בסבורו ייזכר בשל קידום טכנולוגיות התקשורת החדשות וכן התמיכה שהעניק לעם הקנדי במהלך השפל הגדול.
לאחר סיום תפקידו הוא שב ללונדון, שם הוא המשיך בעסקיו וכן עבד עם משרד הדומיניונים ועם משרד החוץ וחבר העמים עד למותו ב-1956.
הלורד בסבורו היה האחרון מבין בני משפחתו שהחזיק בבעלותו את בית בסבורו, מעונה של משפחת פונסונבי שליד הכפר פילטאון שבמחוז קילקני שבאירלנד.
אחוזה כפרית זו נבנתה בשנות הארבעים של המאה ה-18 עבור רוזן בסבורו הראשון ועלתה באש במהלך מלחמת האזרחים האירית בפברואר 1923. בסוף שנות העשרים בנה הלורד בסבורו את האחוזה מחדש, אך כעשר שנים לאחר מכן הוא מכר אותה וחי רוב זמנו בבריטניה.
כיום האחוזה מהווה את החלק העיקרי של הקולג' החקלאי של קילדלטון.
פונסונבי נולד בלונדון כבנם הראשון וכילדם השלישי של אדוארד, רוזן בסבורו השמיני ושל רעייתו, בלאנש, בתה של ליידי שרלוט גסט.
אביה של בלאנש, סר ג'וזאיה גסט, היה קרוב משפחה רחוק של וינסטון צ'רצ'יל.
פונסונבי התחנך בבית הספר הארו וב-1898 החל את לימודיו בטריניטי קולג', קיימברידג', שם סיים לאחר שלוש שנים תואר ראשון.
ב-1903 הוא החל את הקריירה שלו כעורך דין והוסמך למקצועו במסגרת האינר טמפל.
ב-1906, לאחר שאביו ירש את התואר רוזן בסבורו, הוענק לפונסונבי הצעיר התואר ויקונט דנקנון.
ב-1907 נכנס הוויקונט דנקנון הצעיר לחיים הפוליטיים לאחר שנבחר למועצת מחוז לונדון.
בתפקיד זה הוא החזיק עד שהתמודד בבחירות הכלליות של ינואר 1910, בהן הוא זכה במושב בבית הנבחרים הבריטי מטעם מחוז הבחירה של צ'לטנהאם.
בבחירות שנערכו בדצמבר אותה שנה הוא איבד את המושב הזה, אך בבחירות הביניים שהתקיימו ב-1913 הוא נבחר שוב מטעם מחוז הבחירה של דובר.
ב-25 ביוני 1912 נשא הלורד דנקנון לאישה את רוברט דה נפליז (Roberte de Neuflize), בת למשפחת אצולה צרפתית.
דזמונד נהרג בגיל עשר מתאונת רכיבה וג'ורג', שנולד בתקופת שהותה של המשפחה בקנדה, מת לפני אביו ב-1951.
בשנה שלאחר נישואי הזוג, פרצה מלחמת העולם הראשונה ובעוד הוא מחזיק במושבו בפרלמנט, התגייס הלורד דנקנון לצבא הבריטי וקיבל דרגה של לוטננט משנה ביחידת הפרשים של בקינגהאמשייר.
בנובמבר 1914 הוא הועבר לרגימנט הפרשים של ספוק (שתי היחידות היו חלק מכוחות המילואים ונשלחו לפעילות מעבר לים), שם הוא הועלה בהמשך לדרגת קפטן וקודם לדרגת מייג'ור בפועל.
ב-1915 הוא לקח חלק במערכת גליפולי ובשנים 1916 – 1918 הוא שירת בצרפת.
במהלך שירותו הצבאי במלחמה הוענקו לו ציונים לשבח וכן עיטור לגיון הכבוד של צרפת, אות מסדר מאוריציו ולזארו האיטלקי, אות מסדר לאופולד השני הבלגי, אות מסדר הגואל היווני והוא היה לחבר מדרגה שלישית במסדר אנה הקדושה הרוסי.
במסגרת הענקת התארים של ערב ראש השנה 1919 הוענק לו תואר עמית מסדר מיכאל הקדוש וג'ורג' הקדוש.
ב-1 בדצמבר 1920, לאחר מות אביו, הוא ירש את תואר האצולה רוזן בסבורו.
עקב כך היה עליו לוותר על מושבו בבית הנבחרים ולהיכנס לבית הלורדים.
במקביל ניהל הלורד בסבורו קריירה עסקית מוצלחת וכיהן כחבר דירקטוריון בכמה חברות, כולל יושב ראש הדירקטוריון של חברת הרכבות של סאו פאולו ושל חברת "מרגרין יוני" ההולנדית וכן כסגן יושב ראש הדירקטוריון של תאגיד דה בירס.
בראשית שנת 1931 הוכרז על מינויו של בסבורו לתפקיד המושל הכללי של קנדה על ידי המלך ג'ורג' החמישי בהמלצת ראש ממשלת בריטניה רמזי מקדונלד ובהתייעצות עם ראש ממשלת קנדה ריצ'רד בדפורד בנט.
מינויו של בסבורו היווה הפתעה, שכן הוא היה איש העסקים היחידי שמונה למושל הכללי.
לאחר שנכנס למועצה המלכותית במרץ 1931, יצא בסבורו לקנדה וב-4 באפריל הוא הושבע לתפקידו.
כניסתו לתפקיד הייתה בעיצומו של השפל הגדול ובנסיעותיו ברחבי קנדה הוא היה עד למאבקם של בני העם הקנדי ושיבח את עמידתם.
בביקורו בשאוברידג' שבקוויבק, הוא ציין בנאומו: "אין דבר מעודד ומרענן יותר מהאופן הרגוע והיציב של הקנדים שממלאים את משימותיהם היומיומיות במהלך תקופה קשה עם אמונה בגורלה של ארצם".
כאות לאהדה שרחש כלפי אוכלוסיית קנדה, הוא ויתר על 10% ממשכורתו.
על אף המצב הכלכלי, היה אז לקנדה מעמד בינלאומי איתן והלורד בסבורו אירח ביולי 1932 את הוועידה הכלכלית של האימפריה הבריטית שהתכנסה באוטווה.
הוא גם היה האישיות המרכזית בטקס פתיחת תעלת ולנד באותה שנה.
בסבורו אירח גם מספר אישים זרים, כולל הנסיך טקמצו מיפן ורעייתו, ראמה השביעי, מלך תאילנד ורעייתו, ווינסטון צ'רצ'יל, אז חבר פרלמנט.
בתקופת כהונתו של בסבורו אירעו גם מספר תקדימים טכנולוגיים : טקס השבעתו היה הראשון ששודר ברדיו, ב-1932, מחדר עבודתו באחוזת רידו הוא חנך את קו הטלפון הטרנס-קנדי הראשון כאשר הוא יצר קשר טלפוני עם כל המשנים למושל קנדה, וכמושל הכללי הוא הקים את תאגיד השידור הקנדי (CBC).
לורד בסבורו היה גם המושל הכללי הראשון של קנדה שהניף את דגל המושל הכללי של קנדה שנוצר ב-1931.
בעת כהונתו של בסבורו כמושל הכללי נחגגו חגיגות חצי היובל למלכותו של המלך ג'ורג' החמישי, שכללו בין השאר את הקמתה של קרן הסרטן לחצי היובל למלך, שטקס השקתה כלל שידור רדיו מאחוזת רידו והוא יזם מערכה להרחבת שורות תנועת הצופים בקנדה.
אך נקודת הציון הבולטת ביותר שבסבורו הותיר בקנדה הייתה "פסטיבל הדרמה של הדומיניון", שפותח עוד יותר בסיועו של מי שלימים כיהן כמושל הכללי, וינסנט מאסי, נערך לראשונה באפריל 1933 ובו הוענק גביע בוסבורו ללהקת התיאטרון הטובה ביותר בקנדה.
לאחר סיום כהונתו בקנדה, שב הלורד בסבורו ללונדון והמשיך בעסקיו.
לא כל פעילויותיו היו בעלות זיקה עסקית.
במהלך מלחמת העולם השנייה סייע בסבורו להקמתה של המחלקה במשרד החוץ הבריטי שהייתה אחראית לרווחתם של הפליטים הצרפתים בבריטניה.
ב-1956 שב הלורד בסבורו פעם נוספת לקנדה והיה אורחו של המושל הכללי, וינסנט מאסי, באחוזת רידו.
זמן קצר לאחר מכן הלך הלורד בסבורו לעולמו באחוזתו הכפרית שאותה הוא רכש ב-1924.
ויקר (Vicar) שם העט לויקטור חוסה אריאגדה ריוס (בספרדית: Víctor José Arriagada Ríos; 16 באפריל 1934 – 3 בינואר 2012), היה קריקטוריסט צ'יליאני, שנודע בקריירה הפורה שלו כצייר קומיקס של דיסני.
תוך כדי לימודי אמנות ותיאטרון החל ויקר את הקריירה שלו כקריקטורסיט פוליטי במוסף הקומיקס לעיתון "אל מרקוריו" בשם "ממפטו" .
הוא החל מאייר למגזינים שונים "טופז" , "אל פינגווינו" , ו"ברברסס" שם יצר את הראשונים מדמויותיו המוכרת, קוויבדו ופאלטה העיוורים, בהשראת הנשיא חורחה אלסנדרי .
ויקר עבר לספרד בשנת 1960 ואייר בעבודות שונות, כולל בסרט האנימציה "קוסם החלומות" .
הוא נכנס לתחום הקומיקס בשנת 1966. חמש שנים לאחר מכן החל לצייר קומיקס של דמויות דיסני עבור המו"ל הדני גוטנברגוס (כיום קבוצת אגמונט).
הוא חזר לצ'ילה ב-1975. מעמדו של ויקר בדיסני הלך וגדל עם השנים, ועד מהרה הוא ניהל סטודיו שלם, עם מספר אמנים ואמני דיו שעבדו תחתיו עבור התאגיד.
הוא כתב רק שניים מסיפוריו בעצמו, "תחרות החורף" משנת 1986 ו"ברווז בר מזל" משנת 1997. ויקר וצוותו הפיקו עבור דיסני עד 200 עמודים בשנה.
לאחר מאבק ממושך בלוקמיה, נפטר ויקר ב-3 בינואר 2012.
ויראקוצ'ה (בספרדית: Huiracocha או Viracocha, במקור מקצ'ואה) הוא האל הבורא הגדול במיתולוגיה שלפני האינקה ובמיתולוגיה של האינקה באזור הרי האנדים שבאמריקה הדרומית.
ויראקוצ'ה היה אחד האלים החשובים ביותר בפנתאון של האינקה כיוצר כל הדברים, או החומר ממנו נוצרים כל הדברים, וקשור באופן אינטימי לים.
ויראקוצ'ה יצר את היקום, השמש, הירח והכוכבים, הזמן (על ידי ציווי לשמש לנוע בשמים) והציוויליזציה עצמה.
ויראקוצ'ה נערץ כאל השמש והסופות.
הוא היה מיוצג כמי שלובש את השמש ככתר, עם רעמים בידיו, ודמעות יורדות מעיניו כגשם.
בהתאם לקוסמוגוניה של האינקה, ויראקוצ'ה עשוי להיטמע בשבתאי, "האל הישן", יצרן הזמן או יוצר האל, המקביל לכוכב הגלוי בעין בלתי מזוינת בעל הסיבוב הארוך ביותר סביב השמש.
הקוסמוגוניה על פי הדיווחים של הספרדים
על פי האגדה שתועדה על ידי מגלה הארצות הספרדי חואן דה בטנסוס (Juan de Betanzos; 1510–1576) עלה ויראקוצ'ה מאגם טיטיקקה (או לפעמים ממערת פאקאריק טמפו (Paqariq Tampu) המיתולוגית) בתקופת החשיכה כדי להביא אור.
הוא יצר את השמש, הירח והכוכבים.
הוא יצר את האנושות בכך שנשם לתוך אבנים, אך יצירתו הראשונה היו ענקים חסרי מוח שלא היה שבע רצון מהם.
אז הוא השמיד אותם בשיטפון ויצר חדשים, טובים יותר מאבנים קטנות יותר.
בסופו של דבר נעלם ויראקוצ'ה על פני האוקיינוס השקט (על ידי הליכה על המים), ולא שב מעולם.
הוא שוטט על פני האדמה כשהוא מחופש לקבצן, לימד את יצירותיו החדשות את יסודות הציוויליזציה, וחולל ניסים רבים.
הוא בכה כשראה את מצוקתם של היצורים שיצר.
האמונה הייתה שוויראקוצ'ה יופיע מחדש בעת צרה.
פדרו סרמיינטו דה גמבואה כתב כי ויראקוצ'ה תואר כ"איש בגובה בינוני, לבוש בלבוש לבן כמו טוניקה חגורה סביב המותניים וכי הוא נושא בידיו מטה וספר".
באגדה אחת נולד לו בן אחד, אינטי, ושתי בנות, מאמה קייה ופצ'אמאמה.
באגדה זו, הוא השמיד את האנשים סביב אגם טיטיקקה בשיטפון גדול בשם אונו פצ'אקוטי (Unu Pachakuti), שנמשך 60 יום ו-60 לילות, והציל שניים כדי להביא את הציוויליזציה לשאר העולם.
שני יצורים אלו הם מאנקו קאפאק, בנו של אינטי (שלפעמים מתואר כבנו של ויראקוצ'ה), שמשמעותו של השם היא "בסיס נהדר", ומאמא אוקיו, שפירושה "פוריות האם".
שני אלה הקימו את תרבות האינקה כשהם נושאים מטה זהב, הקרוי "טאפאק-יאורי" (tapac-yauri).
באגדה אחרת הוא אב לשמונת בני האדם התרבותיים הראשונים.
בכמה סיפורים יש לו אישה בשם מאמא קוצה.
באגדה אחרת, היו לוויראקוצ'ה שני בנים, אימהמנה ויראקוצ'ה (Imahmana Viracocha) וטוקאפו ויראקוצ'ה (Tocapo Viracocha).
לאחר השיטפון הגדול והבריאה שלח ויראקוצ'ה את בניו לבקר את השבטים בצפון-מזרח ובצפון-מערב כדי לקבוע אם הם עדיין מצייתים למצוותיו.
במהלך המסע שלהם, העניקו אימהמנה וטוקאפו שמות לכל העצים, הפרחים, הפירות ועשבי התיבול.
הם לימדו גם את השבטים אלו מביניהם אכילים, בעלי סגולות רפואיות ואלו רעילים.
בסופו של דבר הגיעו ויראקוצ'ה, אימהמנה וטוקאפו לקוסקו (בפרו של ימינו) ולחוף האוקיינוס השקט, שם הם הלכו על פני המים עד שנעלמו.
פירוש המילה "ויראקוצ'ה" פשוטו כמשמעו הוא "קצף ים".
מחברי הכרוניקות הספרדים הראשונים מהמאה ה-16 לא הזכירו שום תיאור של וירקוצ'ה.
הראשון שעשה זאת היה הקונקיסטאדור בשנת 1553. דיווחים דומים של כרוניקנים ספרדיים (למשל חואן דה בטאנסוס) מתארים את ויראקוצ'ה כ"אל לבן", לעיתים קרובות עם זקן.
אולם עובדת היותו של ויראקוצ'ה לבן אינה מוזכרת באגדות האותנטיות של האינקה, ורוב החוקרים המודרניים מחשיבים את סיפור "האל הלבן" כהמצאה ספרדית שלאחר הכיבוש.
האגדות, לעומת זאת, לא מזכירות האם לוויראקוצ'ה היה שיער פנים, והוא מתואר עם מסכה וזקן נוצות סמלי כדי לכסות על מראהו המכוער.
בעוד תיאורי המראה הפיזי של ויראקוצ'ה פתוחים לפרשנות, תוארו גברים עם זקן לעיתים קרובות על ידי {תרבות מוצ'ה הפרואנית בכלי החרס המפורסמים שלה, הרבה לפני בואם של הספרדים.
התומכים המודרניים בתאוריות כמו הגירה אירופאית טרום קולומביאנית לפרו מסתמכים על כלי החרס המזוקנים ועל זקנו של ויראקוצ'ה כראיה לנוכחות מוקדמת של בני אדם שאינם ממוצא אינדיאני בפרו.
אף על פי שלרוב האינדיאנים אין זקן סמיך, יש קבוצות שעליהם דווח שכללו אנשים מזוקנים, כמו בני הקבוצה האתנית של ה בפרגוואי, שבנוסף יש להם גם עור בהיר, ולא ידוע שהם בני תערובת עם אירופאים ואפריקאים.
וירג'יל אקסנר היה מעצב מכוניות, שעבד עבור קרייזלר וסטודיבייקר.
וירג'יל אקסנר נולד באן ארבור וגדל במשפחה מאומצת.
כבר בגיל צעיר הוא התעניין באמנות ועיצוב.
הוא התחיל ללמוד באוניברסיטת נוטרדאם, אך בשנת 1928 נשר מחוס יכולת לשלם עבור שכר לימוד.
בשנת 1931 וירג'יל אקסנר התחתן ובשנת 1933 נולד בנו הראשון.
באותה תקופה הוא התחיל לצייר פרסומות עבור סטודיבייקר.
בשנת 1938 הוא התחיל לעבוד בעיצוב מכוניות עבור ג'נרל מוטורס, בעיקר עבור מכוניות צבאיות.
בשנת 1944 וירג'יל אקסנר פוטר והתחיל לעבוד בסטודיבייקר.
הוא היה המעצב הראשי של סטודיבייקר סטארליט.
תוך זמן קצר, בעקבות חילוקי דעות עם ריימונד לואוי אקסנר עזב ועבר לקרייזלר.
בשנת 1952 הוא היה מעצב של קרייזלר C-200, מכונית קונספט של היצרן.
בהיותו בקרייזלר הוא התקדם והיה אחראי על כמה סדרות של מכוניות.
בשנת 1956, בזמן שעבד על מודלים של שנת 1961 וירגיל אקסנר עבר התקף לב.
בעקבות כך, הוא עזב תפקידי ניהול אך המשיך לעבוד כיועץ.
בין המכוניות האחרונות שהוא עיצב היה Lincoln Continental.
בהמשך הוא פתח משרד עיצוב פרטי ביחד עם בנו.
וירג'יל אקסנר נפטר בשנת 1973 בעקבות התקף לב.
ויקר פארק היא שכונה הממוקמת בעיר שיקגו שבארצות הברית.
השכונה ידועה בהיות אחד ממרכזי חיי לילה, המוזיקה והאופנה של העיר.
השכונה נמצאת ממערב לכביש קנדי ופארק פולאסקי, צפונית מערבית לאזור הלופ, צפונית לשכונות איסט וילג' ויוקרייניאן וילג', מזרחית לאזור פארק הומבולדט, ודרומית לבקטאון.
הסרט "3 בפארק" משנת 2004 בכיכובם של ג'וש הארטנט ורוז ביירן מתרחש בתחומי השכונה.
ויראט קוהלי הוא שחקן קריקט בינלאומי הודי והקפטן לשעבר של נבחרת הודו בקריקט המשחק כחובט ימני בנבחרת Royal Challengers Bangalore בליגת הקריקט של הודו (IPL).
קוהלי נחשב לאחד החובטים (בקריקט) הגדולים בכל הזמנים, הוא מחזיק בשיא הבקעות הן בקריקט ה-T20 הבינלאומי והן בליגת הקריקט של הודו.
בשנת 2020, מועצת הקריקט הבינלאומית כינתה אותו שחקן הקריקט של העשור.
קוהלי גם תרם להצלחות של הודו בזירה הבינלאומית עם ניצחונות בגביע העולם בקריקט ב-2011 ובגביע האלופות ב־2013.
קוהלי התאמן באקדמיית הקריקט של מערב דלהי.
הוא התחיל את קריירת הנוער שלו עם נבחרת דלהי עד גיל 15. בהמשך ערך את הופעת הבכורה הבינלאומית שלו ב-2008 והפך במהירות לשחקן מפתח בקבוצת קריקט מסוג ODI (שיטת משחק קריקט המקצרת את זמן המשחק - One Day International ).
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בגביע העולם בקריקט ב-2011. בשנת 2013, קוהלי הגיע למקום הראשון בדירוג של מועצת הקריקט הבינלאומית (ה-ICC) עבור חובבי ODI בפעם הראשונה.
במהלך גביע העולם בקריקט בשיטת T20 של 2014, הוא קבע שיא של מספר הריצות הגבוה ביותר שהושג בטורניר.
בשנת 2018, הוא השיג עוד אבן דרך, והפך לחובט הטסט המדורג בדירוג העליון בעולם, מה שהפך אותו לשחקן הקריקט ההודי היחיד שמחזיק במקום הראשון בכל שלושת הפורמטים של המשחק.
ב-2019, הוא הפך לשחקן הראשון שקלע 20,000 ריצות בינלאומיות בעשור בודד.
בשנת 2021 קיבל קוהלי את ההחלטה לפרוש מתפקיד קפטן נבחרת הודו בקריקט T20, בעקבות גביע העולם בקריקט T20 ובתחילת 2022 הוא פרש מתפקידו גם כקפטן נבחרת הטסט.
קוהלי זכה לשבחים רבים על הופעותיו במגרש הקריקט.
בנוסף, קוהלי נבחר לשחקן הקריקט המוביל בעולם במשך שלוש שנים רצופות, מ-2016 עד 2018.
ברמה הלאומית, קוהלי זכה בפרס ארג'ונה ב-2013, ב-עיטור פאדמה שרי בקטגוריית הספורט ב-2017 ובפרס ראג'יב גאנדי חל רטנה, הכבוד הספורטיבי הגבוה ביותר בהודו, ב-2018.
בשנת 2016, הוא דורג כאחד הספורטאים המפורסמים בעולם על ידי ESPN ואחד ממותגי האתלטיקה היקרים ביותר על ידי פורבס.
בשנת 2018, מגזין טיים כלל אותו ברשימת 100 האנשים המשפיעים ביותר בעולם.
בשנת 2020, הוא דורג במקום ה-66 ברשימת פורבס של 100 הספורטאים בעלי השכר הגבוה ביותר בעולם לשנת 2020 עם רווחים מוערכים של למעלה מ-26 מיליון דולר.
כיום קוהלי נחשב לאחד משחקני הקריקט הרווחיים ביותר, עם רווחים מוערכים של 21 מיליון דולר רק בשנת 2022.
נכון לינואר 2023 קוהלי נחשב כשחקן הקריקט הרווחי ביותר, עם רווח שנתי מוערך ב-21 מיליון דולר.
קוהלי מוכר כיום כאדם האסייתי הנעקב ביותר והספורטאי השלישי הכי נעקב (אחרי כריסטיאנו רונאלדו וליונל מסי) בפלטפורמת המדיה החברתית אינסטגרם, ומתגאה בלמעלה מ-237 מיליון עוקבים בפלטפורמה.
דיווחים מצביעים על כך שהוא מסוגל לגבות שכר טרחה של מיליון דולר עבור כל פוסט ממומן בפלטפורמה.
קוהלי נולד ב-1988 בדלהי, הודו, למשפחה הינדית פנג'אבית.
אביו, פרם קוהלי, עבד כעורך דין פלילי ואמו, סרוג' קוהלי, שימשה כעקרת בית.
לדברי משפחתו, קוהלי הפגין זיקה מוקדמת לקריקט כשהיה בן שלוש בלבד.
הוא היה מרים מחבט קריקט, מפגין מיומנות טבעית, ומבקש מאביו לשחק איתו.
ב-19 בדצמבר 2006, נפטר אביו עקב שבץ מוחי.
במהלך ילדותו, אביו מילא תפקיד מכריע בתמיכה באימוני הקריקט שלו והסיע אותו להתאמן כל יום.
לאחר פטירתו של אביו, אמו הבחינה בשינוי משמעותי באישיותו.
נראה כי קוהלי נעשה בוגר יותר בן לילה, והתחיל לקחת כל משחק קריקט ברצינות.
משפחתו של קוהלי התגוררה במירה באג (meera bagh) שבפסחים ויהר (paschim viar, מערב ניו דלהי) עד שנת 2015, ולאחר מכן עברו לגורגאון בצפון הודו לא רחוק מדלהי.
הוא התחיל את קריירת הנוער שלו עם נבחרת דלהי בגיל 15 בשנת 2002. ארבע שנים מאוחר יותר ביולי 2006 נבחר כחלק מנבחרת הקריקט "הודו עד גיל 19" בסיבוב התחרויות שלה באנגליה.
הוא העמיד ממוצעים של 105 בסדרת ה-ODI של שלושת המשחקים נגד אנגליה עד גיל 19, ובמקביל גם רשם ממוצעים של 49 בסדרת הטסטים של שלושת המשחקים.
בעקבות הצלחתה של נבחרת הודו עד גיל 19 הן בסדרת ה-ODI והן בסדרת הטסטים, מאמן הנבחרת לאלצ'אנד ראג'פוט ציין את מיומנותו של קוהלי והביע את הערצתו ליכולות שלו.
בספטמבר 2016, נבחרת הודו עד גיל 19 התחרתה בפקיסטן.
במשחק המבחן הראשון, קוהלי קלע 63 ו-28 כשהודו ניצחה ב-271 סיבובים מול נבחרת פקיסטן עד גיל 19. במשחק השני, הוא תרם 83 סיבובים לניצחון של הודו ב-240 ריצות וסיבוב.
הוא סיים את התחרות עם 80 ריצות במשחק ODI האחרון בלאהור.
בתחילת 2007, קוהלי היה חלק מנבחרת הודו עד גיל 19 שסיירה בניו זילנד, שם קלע 113 כבר במשחק הטסט הראשון.
התחרות הסתיימה בתיקו עם תוצאה של 1-1. בחודש שלאחר מכן, הקבוצה נסעה למלזיה לסדרה משולשת נגד נבחרת אנגליה עד גיל 19 ונבחרת סרי לנקה עד גיל 19, שם קוהלי לא קיבל הרבה הזדמנויות לחבוט.
בחודשים יולי–אוגוסט של אותה שנה, נבחרת הודו עד גיל 19 יצאה למסע תחרויות מול נבחרת סרי לנקה עד גיל 19 ונבחרת בנגלדש עד גיל 19, שם הוא לא כבש חצי מאה באף אחד מהמשחקים.
עם זאת, הוא עשה קאמבק עם ציונים של 144 ו-94 ללא הפסד בסדרת הטסטים הבאה.
בפברואר-מרץ 2008, קיבל קוהלי את תפקיד הקפטן של הנבחרת ההודית שהמשיכה לנצח בגביע העולם בקריקט עד גיל 19 שנערך במלזיה.
הוא הפגין את יכולותיו כחובט, צבר 235 ריצות ב-6 משחקים בממוצע של 47, ודורג כקלע השלישי של הטורניר ואחד משלושה קריקטרים שהרכיבו 100. הסיבוב הזה סלל את הדרך לניצחון של הודו ב-50 ריצות והביא לקוהלי את פרס איש המשחק.
בנוסף, ההופעה הכוללת של קוהלי בחצי הגמר מול נבחרת ניו זילנד עד גיל 19, שם כבש 2 וויטים ותרם 43 ריצות במרדף הריצה, הייתה משמעותית לניצחון של הודו בשלושה שערים.
במשחק האליפות, קוהלי הצליח להגיע לציון צנוע של 19 מול נבחרת דרום אפריקה עד גיל 19, תרומתו הובילה לזכייה בסופו של דבר של הודו ב-12 ריצות (בשיטת D/L).
ביוני של שנת 2008, קיבלו קוהלי וחבריו לקבוצה עד גיל 19, פראדיפ סאנגוואן וטנמאי סריבסטווה, את מלגת הגבול-גאוואסקר.
מלגה זו, שמטרתה לשפר את כישוריהם של שחקני הקריקט הנבחרים, סיפקה לו הזדמנות להתאמן במשך שישה שבועות במרכז המצוינות של קריקט אוסטרליה בבריזבן.
במטרה לזהות כישרונות פוטנציאליים לנבחרת הבוגרת, קוהלי נבחר לייצג את השחקנים החדשים בהודו בטורניר השחקנים המתפתחים של 2008. ההופעה הטובה ביותר שלו בטורניר הייתה מול השחקנים החדשים של ניו זילנד, שם הוא שיחק נגיחה של 120 ריצות, והוביל את הודו לניצחון שבעה שערים.
עם ציון מצטבר של 204 ריצות, הביצועים של קוהלי לא נעלמו מעיניהם של הסלקטורים הלאומיים שצפו בהתקדמותו.
בעקבות המחנה הוא יצא למסע שלו לקריקט בינלאומי על ידי הצטרפות לצוות הבכיר בטיסה לקולומבו.
באוגוסט 2008, קוהלי נבחר להיכלל בסגל ה-ODl לסיבוב תחרויות בסרי לנקה ולגביע האלופות בפקיסטן.
קוהלי היה מלך השערים המוביל של הודו בסדרת ה-ODI בת חמישה משחקים בסיבוב התחרויות בדרום אפריקה בינואר 2011. במהלך הסדרה, הוא הגיע למקום השני בדירוג של מועצת הקריקט הבינלאומית עבור חבטות ODI לגברים, ונבחר בסגל שכלל 15 שחקנים מהודו לגביע העולם בקריקט.
קוהלי שיחק בכל משחק של נבחרת הודו בגביע העולם בקריקט.
הוא קלע 100 ללא הפסד במשחק הראשון מול בנגלדש והפך לחובט ההודי הראשון שכבש 100 בתחרות.
קוהלי מונה לסגן הקפטן של גביע אסיה 2012 בבנגלדש על רקע הופעותיו המוצלחות באוסטרליה שנה קודם לכן.
במשחק האחרון בשלב הבתים מול נבחרת פקיסטן, הוא קלע את שיאו האישי: 183 מ-148 כדורים, המאה ה-11 שלו ב-ODI.
הוא עזר להודו להגיע ל-330, משחק ה-ODI הכי מוצלח שלהם באותה תקופה.
הנגיחה שלו הייתה הציון האישי הגבוה ביותר בתולדות גביע אסיה שעבר את השיא הקודם של 144 של יוניס חאן ב-2004 והניקוד השני בגובהו המשותף יחד עם דוני במרדף ODI; הפך גם לציון האישי הגבוה ביותר מול פקיסטן ב-ODI.
קוהלי זכה בפרס איש המשחק בשני המשחקים בהם ניצחה הודו, למרות זאת הודו לא הצליחה לעלות לגמר הטורניר.
נבחרת הודו נסעה לאחר מכן לבנגלדש עבור גביע אסיה T20 העולמי.
השחקן דהוני הודח מגביע אסיה לאחר שסבל ממתיחה צדדית במהלך מסע התחרויות בניו זילנד, מה שהוביל לכך שקוהלי נבחר לקפטן הטורניר.
קוהלי קלע 136 מ-122 כדורים במשחק הפתיחה של הודו נגד בנגלדש, וחלק עם אג'ינקיה ראהאן יציע של 213 ריצות, מה שעזר להודו לרדוף בהצלחה אחרי 280. זה היה המשחק ה-19 של ה-ODI שלו והפעם החמישית שלו בבנגלדש, מה שהפך אותו לחובט עם רוב המאות ה-ODI בבנגלדש.
הודו הודחה מהטורניר לאחר הפסדים דחוקים מול סרי לנקה ופקיסטן בהם קלע קוהלי 48 ו-5 בהתאמה.
קוהלי קיבל את ההזדמנות להיות קפטן בטורניר ICC בפעם הראשונה בגביע האלופות של ICC 2017. בחצי הגמר מול נבחרת בנגלדש, קוהלי קלע 96* והפך לחובט המהיר ביותר מבחינת סיבובים שהגיע ל-8,000 ריצות ב-ODI ב-175 סיבובים.
הודו הגיעה לגמר, אך הפסידה לנבחרת פקיסטן ב-180 סיבובים.
נקודת ה-123 שלו הייתה המאה השישית שלו בשלושה סיורים לאוסטרליה, מה שהפך אותו להודי היחיד שזכה ב-6 מאות טסטים באוסטרליה אחרי סאצ'ין טנדלקר.
הוא גם הפך להודי המהיר ביותר ולשני הכי מהיר בסך הכל (125 אינינגים) עם 25 מאות טסטים.
באפריל 2019, הוא נבחר לקפטן הנבחרת של הודו לגביע העולם בקריקט 2019. ב-16 ביוני 2019, במשחק של הודו נגד פקיסטן, קוהלי הפך לחובט המהיר ביותר מבחינת סיבובים שקלע 11,000 ריצות בקריקט ODI.
הוא הגיע לנקודת הציון בסיבוב ה-222 שלו.
בדצמבר 2022, קוהלי נבחר להיות חלק מסגל ה-ODI בתחרות נגד סרי לנקה שהייתה אמורה להתקיים בהודו במהלך חודש ינואר 2023. במשחק השלישי של הסדרה, קוהלי הציג הופעה נפלאה, וצבר 166 ריצות ללא הפסד מ-110 כדורים.
הביצועים שלו במשחק הזה העלו אותו להיות מלך השערים החמישי אי פעם בקריקט ODI, ובכך עבר את מהאלה ג'יאוורדן.
קוהלי נחשב לחובט יוזם, בעל יכולות טכניות והתנהגות משחק דינמית.
עמדת החבטות המקובלת שלו בקריקט ODl היא במקום השלישי, עם עמידה מעט פתוחה בחזה, ואחיזה נחושה בידית התחתונה של המחבט.
הוא זכה לשבחים על עבודת הרגליים הזריזה שלו, בטווח הנרחב של חבטות, ובנטייתו לתזמור סיבובים מיומן תוך שהוא מצטיין בעיקר במצבי לחץ.
בטכניקת החבטות שלו, קוהלי נוטה להעדיף משחק זריקות צמודות קרקע במקום לנסות חבטות גדולות.
הוא מוערך בזכות יכולתו לבצע זריקות פרק כף היד.
קוהלי זכה להערכה רחבה והכרה כחובט מצטיין על ידי מומחי קריקט וחובבי קריקט גם יחד.
בתחרויות ODI, הוא מתהדר בממוצע של 66 ריצות כחובט שני ו-48 ריצות כחובט ראשון.
סגנון המשחק של קוהלי נחשב כאגרסיבי, תכונה מאוד בולטת על המגרש.
הוא ידוע היטב בתגובותיו הנלהבות והאמוציונאליות למצבים בשטח, המראים על תחרותיות עזה.
כקפטן הוא מתאפיין כיוזם המקבל החלטות נועזות ומוביל את הקבוצה באמצעות דוגמה אישית.
קוהלי היה מושא לביקורת תקשורתית וביקורת רבה בשלבים הראשונים של הקריירה שלו.
הוא הוצג לעיתים קרובות כאדם חצוף ויהיר, מה שעורר תגובות מעורבות מצד מעריצים, מבקרים ושחקני קריקט לשעבר.
בעוד שחלקם שיבחו את האסרטיביות והביטחון שלו, אחרים מתחו ביקורת על כך שהתנהגותו חצתה את גבולות המשחק ההוגן וכי לעיתים התאפיין באיבוד השליטה וקור רוח.
למרות מאמציו לבלום את התנהגותו האגרסיבית, קוהלי הודה שיש מקרים שבהם לחץ עז או מצבים בעלי סיכון גבוה עשויים לאתגר את החלטתו.
עם זאת, שחקן הקריקט טען בהתמדה שהתוקפנות שלו פועלת כמקור השראה ומניעה את המיקוד והמוטיבציה שלו על המגרש.
בניגוד לשחקני קריקט הודים מסוימים שהפגינו נטייה לנימוס, קוהלי נתפס באופן נרחב כאדם בטוח בעצמו שהתנהגותו האגרסיבית באה לידי ביטוי במגרש הקריקט ומחוצה לו.
בשנת 2008, סוכן הספורט בנטי סג'דה פנה לקוהלי לאחר הופעתו הבולטת בגביע העולם עד גיל 19. סג'דה התרשם מקוהלי וראה פוטנציאל גדול בשחקן הקריקט הצעיר.
לאחר שהומלץ על ידי יוברג' סינג קוהלי הוחתם בקורנרסון ספורט ובידור.
עסקת המחבט שלו עם חברת MRF נחשבת לאחת העסקאות הרווחיות ביותר מבחינה כלכלית בתולדות הקריקט.
בשנת 2017, התקשר קוהלי עם חברת פומה בהסכם לשמונה שנים שהוערך בשווי של 14 מיליון דולר.
קוהלי זכה להערכה בינלאומית על הישגיו הספורטיביים והפופולריות הנרחבת שלו, וזכה למקום נכבד בין הספורטאים המפורסמים ביותר בעולם, לפי ESPN.
ב-2014 ערכה American Appraisal הערכה של שווי המותג של קוהלי וקבעה שהוא עומד על 56.4 מיליון דולר, מה שהציב אותו במקום הרביעי ברשימת מותגי הסלבריטאים המוערכים ביותר בהודו.
בשנתיים שלאחר מכן ערך המותג של קוהלי נסק גבוה יותר.
לפי דוח שפורסם באוקטובר 2016 על ידי Duff &amp; Phelps, שווי המותג של קוהלי האמיר ל-92 מיליון דולר, שני רק לזה של השחקן הבוליוודי שאה-רוח' חאן.
בשנת 2017, קוהלי הוכר על ידי פורבס כ"מותג היקר ביותר בקרב ספורטאים", לפני ספורטאים ידועים כמו ליונל מסי, רורי מקלרוי וסטפן קארי
בשנה שלאחר מכן, הוא הוצג ברשימה השנתית של מגזין "טיים" של 100 האנשים המשפיעים ביותר בעולם.
בשנת 2019, קוהלי היה שחקן הקריקט היחיד שנכלל ברשימת "100 הספורטאים בעלי השכר הגבוה בעולם" של פורבס.
הוא דורג במקום ה-100 ברשימה, עם רווחים מוערכים ב-25 מיליון דולר, כאשר 21 מיליון דולר נרכשו באמצעות אישורים, והיתר משכר וזכיות בטורנירים.
בשנת 2012, קוהלי הוכר כאחד הגברים המתלבשים יפה ביותר על ידי מגזין האופנה GQ, והופיע ברשימה השנתית שלהם לצד דמויות בולטות כמו ברק אובמה.
בשנת 2018, סרט דוקומנטרי העוסק בקריירת הקריקט של קוהלי יצא בערוץ נשיונל ג'יאוגרפיק.
ב-2019 עלתה סדרת אנימציה הודית על גיבור על בשם Super V, המציגה תיאור בדיוני של שנות העשרה של קוהלי וגילוי כוחות העל שלו.
הקשר הרומנטי של קוהלי עם השחקנית הבוליוודית אנושקה שארמה, שהחל ב-2013, זיכה את הצמד בכינוי "וירושקה".
בשנת 2013 הקים קוהלי את "קרן ויראט קוהלי" במטרה פילנתרופית לתמוך בילדים מוחלשים.
הקרן משתפת פעולה עם קבוצה נבחרת של ארגונים לא ממשלתיים כדי להגביר את המודעות ולאסוף תמיכה למטרות שונות המסייעות לקידום משימתם לקדם את רווחתם ורווחתם של ילדים אלה.
בשנת 2014, הקרן השתתפה במכירה פומבית של צדקה שאורגנה על ידי eBay ו-Save the Children India, שהכנסותיה הופנו לחינוך וטיפול בבריאות של ילדים מוחלשים.
קוהלי מחויב ליצירת עתיד טוב יותר לילדים על ידי יישום תוכניות מבוססות ספורט ומתן משאבים נחוצים, מינוף הקשרים והשותפויות שלו להעלאת חלקים שוליים בחברה.
2013 - פרס ארג'ונה, הכבוד הספורטיבי השני בהודו.
2017 – פדמה שרי, הפרס האזרחי הרביעי בהודו.
2018 - פרס ראג'יב גנדי ח'ל רטנה, הכבוד הספורטיבי הגבוה ביותר בהודו.
גביע סר גארפילד סוברס (שחקן קריקט גברים של העשור של ICC): 2011–2020
גביע סר גארפילד סוברס (שחקן קריקט השנה של ICC): 2017, 2018
שחקן המבחן של ICC של השנה: 2018
נבחרת השנה של ICC T20I גברים: 2022
קריקטר העשור של ICC ODI גברים: 2011–2020
נבחרת המבחנים של העשור לגברים של ICC : 2011–2020 (קפטן)
שחקן החודש לגברים של ICC : אוקטובר 2022
פרמיירליג הודית כתום עבור רוב הריצות: 2016
ESPNcricinfo - ביצועי חבטות ODI של השנה: 2012
פרסי People's Choice הודו לאיש ספורט אהוב: 2012
ספורטאי השנה של GQ : 2013
איגוד הקריקט של דלהי והמחוזי (DDCA) שינה את שם הדוכן על שם Kohli ב-Feroz Shah Kotla, דלהי.
ויקקה (בטטום: Vikeke) היא עיר הבירה של מחוז ויקקה במזרח־מרכז מזרח טימור.
נכון לשנת 2015, בעיר מתגוררים 6,859 תושבים.
העיר ממוקמת במרכז המחוז הקרוי על שמה, במזרח־מרכז מזרח טימור.
גובהה הממוצע הוא 140 מטרים מעל פני הים.
העיר מרוחקת כ־10 קילומטרים מחופי ים טימור.
היא נמצאת כ־43 קילומטרים מדרום־מערב לבאוקאו, העיר השנייה בגודלה במדינה, וכ־95 קילומטרים מדילי, בירת המדינה.
האקלים בוויקקה, כבשאר חלקי המדינה, הוא אקלים סוואנה טרופי (Aw לפי שיטת קפן).
העיר נמצאת על צומת של שני כבישים ראשיים.
בנוסף ממוקם בה מנחת בעל מסלול טיסה לא סלול.
וירג'יל רוי מיסידיאן (בהולנדית: Virgil Roy Misidjan; נולד ב-24 ביולי 1993 בחורלה שבהולנד) הוא כדורגלן סורינאמי-הולנדי המשחק בעמדת קשר הכנף בקבוצת ניימכן מליגת העל ההולנדית ובנבחרת סורינאם.
מיסידיאן גדל במחלקת הנוער של וילם II.
בשנת 2012 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של המועדון, ובסך הכל ערך 50 הופעות ליגה בליגת העל ההולנדית ובליגת המשנה ההולנדית במדי המועדון, בהן הבקיע עשרה שערים.
ב-16 באוגוסט 2013 חתם מיסידיאן בלודוגורץ ראזגרד מליגת העל הבולגרית.
הוא ערך 132 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע 35 שערים, וזכה עם המועדון בחמש אליפויות בולגריה, בגביע הבולגרי, ופעמיים בסופר קאפ הבולגרי.
ב-31 באוגוסט 2018 חתם מיסידאן בנירברג מהבונדסליגה.
ב-16 בספטמבר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בתיקו 1-1 נגד ורדר ברמן במסגרת המחזור השלישי בליגה לעונת 2018/2019. במשחק זה הבקיע את שערו היחיד במועדון.
בסך הכל ערך 26 הופעות ליגה במדי המועדון.
ב-8 בינואר 2021 חתם מיסידאן על חוזה לחצי שנה בזוולה מליגת העל ההולנדית.
ב-13 בינואר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 1-0 לפיינורד במסגרת המחזור ה-16 בליגה לעונת 2020/2021. ב-26 בינואר הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בתיקו 2-2 נגד הראקלס אלמלו במסגרת המחזור ה-19 בליגה.
בסך הכל ערך 15 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע תשעה שערים.
ב-10 ביוני 2021 חתם מיסידאן על חוזה לשנתיים בטוונטה מליגת העל ההולנדית.
ב-15 ביולי 2023 חתם מיסידיאן בא-טאאי מליגת העל הסעודית, בהעברה חופשית.
ב-18 באוגוסט 2024 חתם בפרנצווארוש מליגת העל ההונגרית.
ב-12 ביוני 2025 שב לליגת העל ההולנדית וחתם בשורות ניימכן.
מיסידיאן נולד בהולנד להורים ממוצא סורינאמי וייצג את הנבחרות הצעירות של הולנד.
בשנת 2014 זומן לייצג את נבחרת סורינאם אך סרב.
במרץ 2024 זומן מיסידיאן פעם נוספת לייצג את נבחרת סורינאם ובפעם הזאת הוא נענה לקריאה.
מיסידיאן ערך הופעת בכורה בנבחרת סורינאם ב-24 במרץ 2024 בתיקו 1–1 מול נבחרת מרטיניק במסגרת משחק ידידות.
ב-5 בספטמבר 2024 כבש מיסידאן שער בכורה בנבחרת סורינאם בניצחון 3–1 על נבחרת גיאנה במסגרת ליגת האומות.
ויקרס הייתה חברה הנדסה בריטית שהתקיימה מ-1828 עד 1999. היא הוקמה בשפילד כמפעל פלדה על ידי וחמיו, ועד מהרה התפרסמה ביציקת פעמוני כנסיות.
החברה יצאה להנפקה בשנת 1867, רכשה עסקים נוספים, והחלה להתרחב לחימוש צבאי ובניית ספינות.
בשנת 1911 החלה החברה לייצר מטוסים ופתחה בית ספר לטיסה, ובהמשך מוצרי חשמל ומסילות רכבת.
ב-1928 רכשה החברה את יצרנית כלי הטיס "".
החל משנות ה-60 הולאמו חלקים שונים בחברה, ובשנת 1999 נרכשה שאר החברה על ידי , שמכרה את זרוע ההגנה ל-.
השם ויקרס נותר באלוויס ויקרס, עד שהאחרון נרכש על ידי BAE Systems ב-2004 כדי להקים את BAE Systems Land Systems.
וירג'יל אבלו (30 בספטמבר 1980 – 28 בנובמבר 2021) היה מעצב אופנה ויזם אמריקאי.
אבלו היה אדריכל בהשכלתו, וב-2012 ייסד את קו בגדי הרחוב היוקרתיים "Pyrex Vision", שאותו הפך למותג האופנה "אוף וייט" שבסיסו במילאנו ב-2013. החל משנת 2018 שימש אבלו המנהל האמנותי של קולקציית בגדי הגברים של לואי ויטון ואחריותו הורחבה בחברת האם LVMH בתחילת 2021.
לפני שנכנס לעולם האופנה הבין-לאומית עבד אבלו באופנת רחוב בשיקגו כשב-2009 התמחה בבית האופנה האיטלקי פנדי, כשעבד לצד הראפר האמריקאי קניה וסט.
ב-2010 החל אבלו להיות מנהל הקריאטיב בסוכנות של וסט.
ב-2018 הצטרף אבלו ל-LVMH, שם הפך למנהל האמנותי האפרו-אמריקאי הראשון של בית אופנה יוקרתי צרפתי.
הוא נבחר לרשימת 100 האנשים המשפיעים ביותר בעולם של מגזין טיים באותה שנה.
אבלו זכה לשבחים בעיתונות: האסתטיקה העיצובית שלו, שגישרה בין בגדי רחוב לבגדי יוקרה, תוארה כטרנספורמטיבית על ידי הניו יורק טיימס.
על פי הוול סטריט ג'ורנל, הוא זכה לתהילה עולמית יוצאת דופן עבור מעצב, ותואר כדמות משפיעה ב-BBC.
וירג'יל אבלו נולד ב-30 בספטמבר 1980 ברוקפורד, אילינוי.
הוריו הם ממוצא אווה שבגאנה, אמו עבדה כתופרת ואביו ניהל חברת צבע.
בתיכון למד אבלו בתיכון הקתולי בוילאן, וסיים את לימודיו בשנת 1998.
ב-2002 קיבל תואר ראשון בהנדסה אזרחית מאוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון, אז המשיך לתואר שני באדריכלות במכון הטכנולוגי של אילינוי (IIT) שאותו סיים ב-2006. בעת לימודיו באילינוי, היה בניין בקמפוס בבנייה שתוכנן על ידי האדריכל רם קולהאס (שגם עבד על קולקציות עבור פראדה).
הבניין של קולהאס עורר את התעניינותו של אבלו באופנה.
אבלו קיבל השראה גם מקראון הול, שתוכנן על ידי לודוויג מיס ון דר רוהה.
פרויקט התזה של אבלו לתואר שני כלל עיצוב גורד שחקים בשיקגו, אשר התעקל לכיוון ימת מישיגן.
בזמן לימודי אדריכלות, הוא גם עיצב חולצות טי וכתב על אופנה ועיצוב בבלוג, The Brilliance.
אבלו פגש לראשונה את המוזיקאי קניה וסט בזמן שעבד על עיצוביו בבית דפוס בשיקגו.
לאחר שסיים תואר באדריכלות, התמחה אבלו בבית האופנה פנדי והכיר את הראפר קניה וסט ב-2009. לאחר שעבד במשרד החברה ברומא, איטליה, החלו השניים בשיתוף פעולה.
במהלך עבודתו עם הראפר והמעצב, עורר אבלו עניין אצל מייקל בורק מנכ"ל לואי ויטון.
מאוחר יותר באותה שנה, השיק יחד עם דון סי, את החנות RSVP Gallery, בשיקגו, שנודעה בזכות שילוב של ביגוד אופנה, ובכך שהשתקפה את סגנונו של אבלו בעיצוב פנים החנות.
שנה לאחר מכן, מינה וסט את אבלו למנהל הקריאייטיב של סוכנות הקריאייטיב שלו, דונדה.
בשנת 2011 ביקש וסט מאבלו לשמש כארט דיירקטור של אלבומו המשותף משנת 2011 עם ג'יי-זי, Watch the Throne, מה שזיכה את המעצב במועמדות לפרס גראמי.
ב-2012 עיצב אבלו את עטיפת אלבום הבכורה של WZRD.
ב-2012 נוסדה Pyrex Vision החברה הראשונה של אבלו.
הוא רכש בגדים ללא הדפסה מראלף לורן תמורת 40 דולר, הדפיס עליהם עיצובים ומכר אותם במחירים של למעלה מ-550 דולר.
הוא סגר את החברה שנה לאחר מכן כי לא התכוון שזו תהיה מיזם מסחרי, אלא ניסוי אמנותי.
ב-2013 ייסד אבלו את מותג בגדי הרחוב היוקרתי אוף-ווייט (Off-White).
מטה החברה הוקם במילאנו שבאיטליה, ואבלו עיצב לוגו בהשראת בן קלי.
אבלו אמר שקולקציית Off-White הראשונה קיבלה השראה מבית הזכוכית הצף של לודוויג מיס ון דר רוהה, בית פארנסוורת', והציגה אותו עם אזכורים לאמן הבארוק קאראווג'ו ולאולפן העיצוב הגרמני מתחילת המאה ה-20, הבאוהאוס.
המותג התפרסם תחילה בפריז, ולאחר מכן התרחב לסין, יפן וארצות הברית.
ניתן לזהות את קו הביגוד באמצעות השימוש במירכאות, אזיקוני רוכסן, אותיות גדולות וסרט בריקדה.
ב-2014 הושק קו בגדי נשים.
הקולקציה שלו נבחרה כמועמדת גמר לפרס LVMH, אך הפסידה למרקיז אלמיידה וז'אקמוס.
ב-2014 נפתחה חנות הקונספט אוף-וויט בהונג קונג.
החנות השנייה נפתחה בטוקיו, יפן, שם הוקמה חטיבת הרהיטים של החברה, Grey Area, ולאחר מכן חנויות בסינגפור ובניו יורק.
עד סוף 2018 נהנתה אוף-ווייט מהצלחה במדדי המכירות ויחס הצרכנים, והיא אף עברה את גוצ'י.
ב-2019 במסגרת שיתוף פעולה עם חברת הרהיטים השוודית איקאה יצאה לאור הקולקציה, Markerad, שהיא מילה שוודית שמשמעותה "ברור; חד; בולט", שכללה רהיטים לדירות ובתים, וכן תיקי נשיאה קלים עם המילה sculpture מוטבעת באמצע.
וירג'יל חזה שהקולקציה תכלול רהיטים פרקטיים הכוללים עיצובים עכשוויים.
בשנת 2017, הוא התבקש לעצב קולקציה חדשה בשיתוף פעולה עם נייקי בשם "The Ten" והוא עיצב מחדש מגוון נעליים רבי מכר.
אבלו עבד על הגשמת חזונו לקולקציית איקאה על ידי סקיצת טיוטות של רהיטים גנריים, תוך הוספת אסתטיקה משלו לעיצובים באמצעות מעצור לדלת כדי ליישר פריטי ריהוט.
אבלו עבד על עיצובים לכיסאות, שולחנות קפה, מיטות, ארונות אחסון, מראות ושטיחים כחלק משיתוף הפעולה שלו עם איקאה.
אבלו השתמש במירכאות כדי לבטא ניתוק מהחברה ומנורמות חברתיות.
במהלך עליית הנאו-לאומיות בשנת 2017, עבד אבלו עם האמנית המושגית ג'ני הולצר כדי ליצור קו המדגיש את ההיבטים החיוביים של הגירה, אינטגרציה תרבותית וגלובליזציה.
בדצמבר 2017, הוא עבד שוב עם הולצר כדי לעצב חולצות טי עבור ארגון הורות מתוכננת בתגובה לצעדת הנשים בוושינגטון.
ב-25 במרץ 2018 מונה אבלו למנהל האמנותי של קו בגדי הגברים של לואי ויטון, ובכך היה לאדם הראשון ממוצא אפריקאי שמוביל את קו בגדי הגברים של המותג, כמו גם לאחד המעצבים השחורים הבודדים העומדים בראש בית אופנה צרפתי גדול.
הקולקציה הראשונה שלו הוצגה בשבוע האופנה לגברים 2018 בגני פאלה רויאל בפריז.
ריהאנה הייתה המפורסמת הראשונה שלבשה בגדים מעיצוביו של אבלו לפני תצוגת מפנה זו.
פלייבוי קרטי, סטיב לייסי, A$AP נסט, דב היינס וקיד קאדי צעדו על המסלול בתצוגת ויטון הראשונה של אבלו.
אבלו נהנה מביקוש רב, ובין היתר יצר בשיתוף פעולה עם נייקי תלבושת מקורית שעוצבה עבור סרינה ויליאמס לאליפות ארצות הברית הפתוחה ב-2018. ב-5 ביוני 2018 במסגרת שיתוף פעולה עם יצרנית המזוודות רימוואה, הוציא אבלו מזוודה שקופה במהדורה מוגבלת.
במרץ 2019, אבלו שיתף פעולה עם איקאה כדי לייצר רהיטים עבור דור המילניום, החל מארונות, שטיחים, שולחנות קפה וכיסאות.
אבלו שילב אלמנטים שונים של סגנון, כמו מירכאות סביב מילים מסוימות והצבתן על פריטי לבוש שונים, ובמקרה זה סוגים שונים של רהיטים.
לדוגמה, אבלו יצר "הפרעה לדלת" על כיסא על ידי הוספת מעצור לדלת על אחת מרגלי הכיסא כדי להגביה אותו.
אחד הפריטים הפופולריים ביותר של אבלו הוא תיק Frakta.
הוא בצבע בז' עם הכיתוב "SCULPTURE" מוטבע בצד.
במרץ 2019 אבלו חבר ל־SSENSE כדי להוציא קולקציית אימון.
קולקציה זו הכילה מגוון בגדי אימון, החל מטייצים וחזיות ספורט תואמות, סוודרים ספורטיביים וגופיות קצרות.
הקולקציה שילבה כמה מעיצוביו הייחודיים של אבלו על ידי הכללת השלט הצהוב בצבע לבן-שבור העוטף את מותן המכנסיים ותחתית חזיות הספורט.
אבלו כלל גם תוספת תלת-ממדית של חיצי ארבעת הכיוונים שלו, היוצרים צלב, בחזית החולצות והמכנסיים.
ב-2019 מונה אבלו לחבר דירקטוריון של מועצת מעצבי האופנה של אמריקה.
המועצה שואפת לקדם את תעשיית האופנה האמריקאית.
ביולי 2021 נרכשו 60% ממניות אוף-ווייט על ידי LVMH, כשאבלו, מייסד המותג, שהיה אז מנהל הקריאייטיב של בגדי גברים בלואי ויטון, שמר על 40% הנותרים.
במקביל קיבל אבלו שליטה קריאייטיבית רבה יותר על כל המותג LVMH.
אבלו עבד לעיתים קרובות עם האמן היפני טאקאשי מורקמי.
אבלו הציג תערוכת אמנות יחיד בגלריית האמנות קאיקאי קיקי של מורקמי בטוקיו, יפן.
יצירותיהם הוצגו יחד במוזיאון לאמנות עכשווית בשיקגו ובחנותו של מורקמי, אוז זינגארו, בטוקיו.
ב-2018 הם שיתפו פעולה בסדרת תערוכות בחנויות של גלריית גגוזיאן בלונדון, בפריז, ובבוורלי הילס.
ב-2019 אבלו הציג את קמפיין הנאומים של MCA עבור עטיפת הרכבת של הקו האדום של שיקגו.
תערוכת האמנות הראשונה שבה הציג יצירות עצמאיות התקיימה במוזיאון לאמנות עכשווית בשיקגו ב-2019. תערוכה זו הציגה פסל בקנה מידה גדול של עטיפה של קניה וסט לאלבום Yeezus וצילומים חוזרים של צ'יף קיף לובש חולצת טי של Supreme שעוצבה על ידי אבלו.
המיצב הציע גם מרחב להתכנסות ולהופעות, שנועד להתמודד עם המחסור ההיסטורי במרחב שניתן לאמנים שחורים ולאנשים שחורים במוסדות תרבות.
המוזיאון האמנות המודרנית בניו יורק מחזיק באוסף עבודותיו של אבלו, וכמה מהיצירות הללו הוצגו בתערוכה "Pirouette: Turning Points in Design" ב-2025.
אבלו הכיר את שאנון סאנדברג בתיכון, ולאחר 10 שנות זוגיות, נישאו השניים בשיקגו ב-2009. אבלו התגורר בשיקגו עם אשתו ושני ילדיהם.
ב-2019 אובחן אבלו עם אנגיוסרקומה לבבית, סוג נדיר של סרטן, והוא שמר על האבחון בסוד.
באישור המשפחה, LVMH העניקה לו כבוד בתצוגת האופנה המתוכננת שלהם במיאמי ב-30 בנובמבר, תחת הכותרת "וירג'יל היה כאן".
קניה וסט, קים קרדשיאן, ריהאנה, ASAP רוקי, בלה חדיד, פארל ויליאמס, טהאר רחים, בלה חדיד, ונוס ויליאמס, ג'ו ג'ונאס, ריקי מרטין, ג'רמי פופ, 21 סבאג', ג'ואן סמולס וברנאר ארנו נכחו במחווה.
לואי ויטון הקדיש את חלונות הראווה שלו ברחבי העולם, גם הוא עם ההקדשה "וירג'יל היה כאן".
וירג'יניה, או בשמה המלא, הקהילייה של וירג'יניה , היא מדינה השוכנת בחוף המזרחי שבארצות הברית.
וירג'יניה, הנקראת על שמה של המלכה אליזבת הראשונה, אשר כונתה "המלכה הבתולה" – "The Virgin Queen", הייתה אחת מ-13 המושבות אשר מרדו בבריטניה ב-1776. כאחת מהמדינות הראשונות בארצות הברית, וירג'יניה סיפקה לארצות הברית ארבעה מחמשת הנשיאים הראשונים ג'ורג' וושינגטון, תומאס ג'פרסון, ג'יימס מדיסון, וג'יימס מונרו.
בווירג'יניה גם אתרים רבים הקשורים בהיסטוריה של ארצות הברית.
בנוסף, באופן היסטורי, וירג'יניה השתייכה לדרום, קרי העבדות הייתה מותרת בה.
צפונה של המדינה מורכב למעשה מפרוורים של העיר וושינגטון וממוקמים בו שלוחות של משרדי ממשלה רבים (כגון הפנטגון ומטה ה-CIA) ועסקים העובדים מול הממשל בנוסף לאזור תעשיית הייטק גדול.
בדרום מזרח המדינה נמצא מספר רב של בסיסים גדולים של צבא ארצות הברית.
על פי ההערכה, האנשים הראשונים הגיעו לאזור ווירג'יניה כ-12,000 שנים לפני זמננו.
לפני כ-5,000 שנים הוקמו התיישבויות קבועות רבות באזור.
המתיישבים האנגלים הראשונים בצפון אמריקה נחתו בשטחה ובה הקימו את ג'יימסטאון, ההתיישבות האנגלית הקבועה הראשונה בעולם החדש (בשנת 1607).
העיר נוסדה על ידי קפטן ג'ון סמית' ו-107 מתיישבים שהגיעו איתו, ונקראה על שם המלך ג'יימס הראשון.
התגלית שאדמתה ואקלימה נוחים במיוחד לגידול טבק הבטיחה את ביסוסה הכלכלי של ההתיישבות בשנותיה הראשונות לאחר ניסיונות כושלים קודמים של ממלכת אנגליה להקים התיישבויות ביבשת.
בעת היותה של וירג'יניה קולוניה בריטית, התיישבו בה שבטים אינדיאנים רבים.
ג'יימסטאון הייתה בירת קולוניית וירג'יניה משנת 1616 ועד 1699, אז הוכרזה ויליאמסבורג כבירת המדינה.
ויליאמסבורג נקראה על שם המלך ויליאם השלישי.
עם פרוץ המהפכה האמריקאית הייתה וירג'יניה המושבה המאוכלסת ביותר בין 13 המושבות, ובני המושבה הרימו תרומה יוצאת דופן למרד בבריטניה, ולחקיקת חוקת ארצות הברית.
בזמן המרד הועברה הבירה לריצ'מונד, בדחיפתו של תומאס ג'פרסון, נוכח החשש כי מיקומה של ויליאמסבורג בסמוך לחוף תהפוך אותה פגיעה למתקפות מצד הבריטים.
שטחה של וירג'יניה קוצץ שלוש פעמים: פעם אחת ב-1790, עת חלק משטחה הועבר למחוז קולומביה (חלק מהשטח הוחזר לה ב-1847), פעם שנייה ב-1792 שבה טריטוריית קנטקי הייתה למדינה עצמאית, ופעם שלישית במלחמת האזרחים האמריקנית ב-1861, כאשר רוב המדינה הצטרף לקונפדרציה וחלקה הקטן נפרד ממנה ונשאר נאמן לברית.
חלק זה, שהורכב ממחוזות במערב וירג'יניה ובו ההתנגדות לעזיבת האיחוד הייתה גורפת, הפך למדינת וירג'יניה המערבית, לאחר שב-1862 אישר אברהם לינקולן את הצטרפותה הסופית למדינות האיחוד.
עקב קרבתה לצפון וחשיבותה (בירת הקונפדרציה ריצ'מונד שכנה בה), התרחשו יותר קרבות בווירג'יניה בזמן מלחמת האזרחים מאשר בכל מדינה אחרת.
אולם קרבתה לצפון גם הובילה לשיקום מהיר יחסית של המדינה לאחר המלחמה.
בשנת 1870 התקבלה בחזרה וירג'יניה לאיחוד כמדינה של ארצות הברית.
כיום וירג'יניה היא אחת המדינות המבוססות והמשגשגות כלכלית בארצות הברית והעשירה שבמדינות הדרום (לפי רמת התוצר לנפש).
מערכת החינוך במדינה נחשבת לאחת מהטובות בארצות הברית ואחוז האבטלה בה הוא בין הנמוכים שבמדינות ארצות הברית.
לגידול הטבק ועיבודו ולשלל גידולים חקלאיים אחרים עדיין ערך כלכלי חשוב בכלכלת המדינה.
עם זאת, בעשורים הראשונים של המאה ה-21 התמקדה המדינה בפיתוח תעשיות עתירות ידע וכיום שבבי מחשב הם, לפי שווי כולל, פריט היצוא מספר אחת של המדינה.
למדינה ישנו גם קשר כלכלי חזק עם הממשל הפדרלי של ארצות הברית תודות לסמיכותה של וושינגטון הבירה לצפון וירג'יניה, ומספר רב של בסיסי צבא ומתקנים פדרליים אחרים הממוקמים בדרום מזרח המדינה.
מאז הקמתה בשנת 1608 כקולוניה בריטית, הוצאו להורג בווירג'ינה 1,390 איש, יותר מכל מדינה אחרת בארצות הברית.
משנת 1976 הוצאו להורג במדינה 113 איש, שיעור ההוצאות להורג השני בארצות הברית אחרי טקסס.
ב-24 במרץ 2021 בוטל עונש המוות בווירג'יניה, כאשר המושל ראלף נורתם חתם על החוק לביטול העונש, בטקס שהתקיים בכלא גרינסוויל , שם נמצא אגף הנידונים למוות של המדינה.
וירג'יניה ממוקמת בחופה המזרחי של ארצות הברית וגובלת במערב וירג'יניה ומרילנד בצפון, באוקיינוס האטלנטי במזרח, בצפון קרוליינה וטנסי בדרום ובקנטקי במערב.
בעבר הייתה וירג'יניה חלק מקונפדרציית המדינות של אמריקה, וכיום מזוהה עם מדינות דרום ארצות הברית.
וירג'יניה שופעת יערות רבים וצמחייה טבעית ענפה.
חלקה המזרחי של המדינה מישורי יחסית ומכיל בתוכו נהרות רחבים הנשפכים ברובם למפרץ צ'ספיק בנוסף לאגמים רבים.
חלקה המערבי מורכב מגבעות והרים בעלי נוף מרשים באזור רכס הבלו רידג'.
לאורך החוף נמצאים איי המחסום בווירג'יניה.
וירג'יניה היא רפובליקה ובה שלוש רשויות שלטון: מבצעת – מושל מדינת וירג'יניה, מחוקקת – המורכבת משני בתים: האספה הלאומית של וירג'יניה וסנאט וירג'יניה, ושופטת, בראשה עומד בית המשפט העליון של וירג'יניה.
בירת המדינה הנוכחית היא ריצ'מונד.
הרשות המבצעת בווירג'יניה מורכבת מהמושל, סגן המושל, התובע הכללי, מזכיר המדינה, שר האוצר, State Controller, State treasurer, Insurance Commissioner, ושר החינוך.
המושלת הנוכחית של וירג'יניה היא אביגייל ספנברגר, חברת המפלגה הדמוקרטית, המכהנת מאז ינואר 2026.
בבית המחוקקים 40 חברי סנאט הנבחרים לתקופה של ארבע שנים ו-100 חברי אספה מחוקקת הנבחרים לתקופה של שנתיים.
בבית המשפט העליון של וירג'יניה שבעה שופטים, הממונים על ידי המושל ומאושרים על ידי בית המחוקקים.
המדינה מחולקת מנהלית ל-95 מחוזות, יחד עם 38 ערים עצמאיות המקבלות מעמד שווה של מחוז מבחינה מנהלית.
הגדול שבמחוזות וירג'יניה הוא מחוז פיצילבניה (2,533 קמ"ר), הקטן שבהם הוא מחוז ארלינגטון (67 קמ"ר), והמאוכלס שבהם הוא מחוז פיירפקס (1,118,602 תושבים נכון ל-2010).
בירת וירג'יניה ריצ'מונד היא במעמד של עיר עצמאית.
וירג'יניה נחשבת לאורך השנים למדינה מתנדנדת.
לאורך המאה העשרים, וירג'יניה עברה מלהיות מדינה דרומית, כפרית בעיקרה ושמרנית למדינה עירונית יותר, פלורליסטית ובעלת סביבה פוליטית מתונה.
היסטוריית העבדות במדינה החלישה את האוכלוסייה האפרו-אמריקאית שבה, עד לאחר שנחקקו חוקי זכויות האזרח בשנות השישים אשר הפסיקו את האפליה וההפרדה הגזעית ששררו במדינה.
בשנות ה-50 של המאה ה-20 אסרה המדינה על נישואים בין שחורים ללבנים.
בני הזוג לאווינג, שנאלצו לעזוב את וירג'יניה, עתרו נגד חוקתיות החוק ובית המשפט העליון של ארצות הברית פסל אותו בשל היותו גזעני ב-1967, בתיק הידוע "Loving v.
המפלגה הדמוקרטית שלטה בפוליטיקה של וירג'יניה לאורך המחצית הראשונה של המאה העשרים.
אזורים כפריים בדרום ובמערב המדינה עברו לתמוך במפלגה הרפובליקנית בשל "האסטרטגיה הדרומית", המקיפה את המעבר של מדינות הדרום מתמיכה מובהקת במפלגה הדמוקרטית אל הרפובליקנים.
שיאו של מעבר זה היה בשנת 1964, כאשר לראשונה ארבע מדינות ב"דרום העמוק" הצביעו ברובן למפלגה הרפובליקנית.
מאז סיום תקופת השיקום בשנת 1869 ועד 1970, לאורך מאה שלמה, כיהנו במדינה רק מושלים דמוקרטים.
הבחירה במושל רפובליקני בשנות השבעים סימנה את ראשית המעבר של המדינה לתמוך במפלגה הרפובליקנית.
עם זאת, אזורים עירוניים וצפון וירג'יניה נטו להיות לבסיס של המפלגה הדמוקרטית.
לאחר מעבר זה, משנת 1968 ועד 2004, הצביעה המדינה עבור מועמדים רפובליקנים לנשיאות.