tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
דמותה של קולמן הופיעה בסדרת האנימציה 'Doc McStuffins'
ב-26 בינואר 2017 הופיע שרבוט גוגל לציון יום הולדתה ה-125 של קולמן
בסיאן אידרישאי היה כדורגלן אוסטרי ששיחק בעמדת החלוץ.
אידרישאי גדל במחלקות הנוער של אדמירה לינץ ושל ל.א.ס.ק.
בשנת 2003 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של ל.א.ס.ק.
לינץ, ששיחקה בליגה האוסטרית הראשונה.
הוא ערך 35 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע ארבעה שערים.
בקיץ 2005 חתם אידרישאי על חוזה לשנתיים בליברפול מהפרמייר ליג, לאחר תקופת התרשמות ולאחר שזכה בתואר השחקן הצעיר של העונה באוסטריה לעונת .
עונת הייתה רצופת פציעות עבורו.
עם זאת, הוא ציפה להיות שחקן קבוע בהרכב של קבוצת המילואים של המועדון לעונת .
ב-15 ביולי 2006 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כששיחק במחצית הראשונה במשחק קדם העונה נגד רקסהאם לצדו של קרייג בלאמי, שערך גם הוא את הופעת הבכורה שלו במועדון.
ב-16 במרץ 2007 הושאל אידרישאי ללוטון טאון מהפוטבול ליג צ'מפיונשיפ עד לתום עונת .
יום לאחר מכן הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון.
עד לתום העונה ערך אידרישאי שש הופעות ליגה נוספות, בהן הבקיע שער אחד.
לאחר שחזר מתקופת ההשאלה בלוטון טאון נשאר אידרישאי בליברפול לתקופת קדם העונה.
ב-7 ביולי 2007 הוא הבקיע שלושה שערים בפרק זמן של 26 דקות במשחק ידידות נגד רקסהאם.
ב-30 באוגוסט 2007 הושאל אידרישאי לקריסטל פאלאס מהפוטבול ליג צ'מפיונשיפ למשך עונה אחת.
ב-1 בספטמבר ערך אידרישאי את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשנכנס כמחליף בדקה ה-72 במשחק הליגה נגד צ'רלטון אתלטיק.
עם זאת, אידרישאי נכשל בביסוס מעמדו בקריסטל פאלאס, ובחודש ינואר 2008 דרש ניל וורנוק, מאמנה של קריסטל פאלאס, שליברפול תיקח את אידרישאי בחזרה במהלך חלון ההעברות של חודש ינואר מכיוון שהוא לא היה צפוי לראות דקות משחק נוספות בתקופת ההשאלה שלו במועדון.
ב-31 בינואר 2008 הסכים אידרישאי לעבור בהשאלה לאולדהאם אתלטיק עד לתום העונה, זאת לאחר שבוטלה השאלתו לקריסטל פאלאס.
עם זאת, לאחר התערבות סוכנו, ויתר אידרישאי על המעבר והחליט שלא להצטרף לאולדהאם אתלטיק.
ב-31 בינואר 2008 הושאל אידרישאי לוואקר אינסברוק מהבונדסליגה האוסטרית עד לתום עונת , בסופה נגמר חוזהו בליברפול.
במהלך תקופתו בוואקר אינסברוק, הוא התמוטט על המגרש במהלך משחק נגד שטורם גראץ.
עם זאת, לאחר שעבר בדיקות רפואיות, הוחלט כי הוא מסוגל להמשיך את קריירת הכדורגל שלו מכיוון שהבדיקות הראו שהתמוטטות נבעה כתוצאה מווירוס ולא כתוצאה ממום בלב.
בשל האירוע, לא זכה אידרישאי לדקות ליגה במדי ואקר אינסברוק.
לאחר שחרורו מליברפול שיחק אידרישאי חמישה משחקים במדי איילנבורג מהליגה הגרמנית החמישית.
במשחקו השני הוא הורחק בכרטיס אדום.
ב-18 באוגוסט 2009 נקרא אידרישאי לתקופת התרשמות בסוונסי סיטי מהפוטבול ליג צ'מפיונשיפ, והוא חתם במועדון ב-22 באוגוסט.
מאמנה של סוונסי סיטי, פאולו סוזה, שיבח את אידרישאי ואמר: "הוא לא בדיוק חלוץ, אך הוא שחקן התקפה.
אני יודע עליו הרבה והוא מסוג השחקנים שיכולים להתאים לסגל שלנו".
הוא שיחק שלושה משחקי ליגה במועדון, שנכשל בהעפלה לפרמייר ליג.
ב-15 במאי 2010, כשהוא בן 22, כשבועיים לאחר תום עונת הפוטבול ליג צ'מפיונשיפ, נפטר אידרישאי.
לפי הדיווחים הוא נפטר כתוצאה מאוטם שריר הלב בשנתו.
ב-30 במאי 2011, במהלך משחק גמר פלייאוף הפוטבול ליג צ'מפיונשיפ נגד רדינג, לבשו שחקני סוונסי סיטי חולצות עם תמונתו ושמו של אידרישאי עליהן כאות כבוד.
בנוסף, החליטה סוונסי סיטי שלא לערוך שימוש נוסף בחולצה מספר 40, שהייתה שייכת לאידרישאי.
בסילוזאורוס (שם מדעי: Basilosaurus; משמעות השם "לטאה מלכותית" למרות שמדובר ביונק) הוא סוג של לווייתן נכחד שחי בתקופת האאוקן.
מאובניו של יונק זה נמצאו בירדן, מצרים וצפון אפריקה, ארצות הברית, ניו זילנד וגם באי סיימור שבאנטארקטיקה (שהייתה חמימה יותר בתקופתו).
יצור זה היה שונה מאוד מהלווייתנים הראשונים, ובתחילה חשבו שמדובר במאובן של דינוזאור או של פליוזאור, ומכאן השם המדעי שנטבע לו "לטאה מלכותית".
רק מאוחר יותר התברר שמדובר בלווייתן ולא בזוחל קדמוני.
אורכו הגיע ל-16–18 מטרים, משקלו הגיע ל-50–60 טונות, והיה לו גוף ארוך ודמוי נחש.
הזנב דמה ככל הנראה לזנבם של הלווייתנאים המודרניים - אופקי ומחולק לשתי אונות.
יצור זה שחה כל חייו בים מבלי לעלות ליבשה.
זה היה טורף העל של הימים בימי האאוקן, והוא ניזון מיצורי ים אחרים כמו דגים ורכיכות ואף מכרישים.
נמצאו סימני נשיכה של בסילוזאורוס על גור של דורודון.
כמו כן ייתכן שהוא ניזון מנבלות.
הבסילוזאורוס הוא המאובן הלאומי של אלבמה וגם של מיסיסיפי, לצידו של הזיגוריזה.
לוויתן זה הופיע בסדרה ללכת עם חיות שם נראית נקבה שצדה פרטים צעירים של דורודון.
בנוסף הוא מופיע בסדרות פלאווורלד ומפלצות ים.
בסטן T77 הוא קרוסאובר קומפקטי מתוצרת יצרנית הרכב הסינית Besturn חברת בת של החברה הממשלתית FAW Group (בסינית: 第一汽车集团, שם רשמי: FAW Group Corporation) אשר מיוצרת משנת 2018 (מודל 2019) ועד היום בסין.
המוצרים העיקריים של FAW Group הם כלי רכב, אוטובוסים, ומשאיות קלות, בינוניות וכבדות.
מערכת הזרקת דלק רב נקודתית - ישירה.
מחירים (לפי רמות גימור, שנת 2018)
מחיר היחידה מדגם "בסטן T77" בסין עומד על 89,800 רנמינבי.
מחיר היחידה מדגם "בסטן T77" בסין עומד על 99,800 רנמינבי.
מחיר היחידה מדגם "בסטן T77" בסין עומד על 101,800 רנמינבי.
מחיר היחידה מדגם "בסטן T77" בסין עומד על 109,800 רנמינבי.
מחיר היחידה מדגם "בסטן T77" בסין עומד על 119,800 רנמינבי.
מחיר היחידה מדגם "בסטן T77" בסין עומד על 134,800 רנמינבי.
בסטן X40 הוא קרוסאובר קומפקטי מתוצרת יצרנית הרכב הסינית Besturn חברת בת של החברה הממשלתית FAW Group (בסינית: 第一汽车集团, שם רשמי: FAW Group Corporation) אשר מיוצרת משנת 2016 ועד היום בסין.
סוגי מנועים: מנוע בנזין, מנוע חשמלי.
ביוני 2019 עבר דגם "בסטן X40" מתיחת פנים.
6 רמות גימור (בדגמי "besturn-x40")
קיבולת מכל דלק - 50 ליטר (בדגמי "besturn-x40").
סוללת ליתיום-יון בהספק 52.5 ואט-שעה.
בסטן X80 הוא קרוסאובר קומפקטי ומהודר מתוצרת יצרנית הרכב הסינית Besturn חברת בת של החברה הממשלתית FAW Group (בסינית: 第一汽车集团, שם רשמי: FAW Group Corporation) אשר מיוצרת משנת 2013 ועד היום בסין.
מחיר היחידה מדגמי "בסטן X80 ספורט" עמד על 155,800 רנמינבי (פברואר 2017, בסין).
"בסטן X80 ספורט", מגיע עם סורג שחור עם פס אדום, חלונות כהים, מתלה גג שחור, בלמים אדומים.
בסטן B30 היא מכונית משפחתית גדולה מתוצרת יצרנית הרכב הסינית Besturn חברת בת של החברה הממשלתית FAW Group (בסינית: 第一汽车集团, שם רשמי: FAW Group Corporation) אשר מיוצרת משנת 2015 ועד היום.
קיבולת מכל דלק - 50 ליטר (דגם 1.6 ליטר מנוע בנזין).
"B30 EV" - מאוקטובר 2017, מנוע חשמלי עם סוללה חשמלית בעלת הספק של 24.8 קילוואט, טווח של 230 ק"מ במהירות שיוט של 60 קמ"ש.
המהירות המרבית הגיעה ל-140 קמ"ש.
בסי פוטר וונו הייתה פסלת אמריקאית, הידועה בעיקר בזכות עבודות הברונזה הקטנות שלה, בעיקר של סצנות ביתיות ובמזרקות הגן שלה.
מטרתה האמנותית המוצהרת, כפי שסיפרה למראיינת בשנת 1925, הייתה "לחפש יופי בעולם היומיומי, לתפוס את השמחה ואת התנופה של החיים האמריקנים המודרניים."
בסי אנאוטמה פוטר נולדה בסנט לואיס, מיזורי, בתם היחידה של ילידי אוהיו אלכסנדר ומרי מקנני פוטר.
אביה נפטר בשנת 1874, בתאונה, בגיל 38. בשנת 1877 היא ואמה הצטרפו לבני משפחת אמה בשיקגו.
בבית הספר נהנתה משיעור עבודות חימר והחליטה בגיל צעיר שהיא רוצה להיות פסלת.
בשנת 1886, בגיל 14, היא נרשמה לשיעורים במכון האמנות בשיקגו.
היא יכלה להרשות לעצמה את שכר הלימוד רק כיוון שפסל מקומי, לוראדו טאפט, שכר אותה לעבוד כעוזרת באולפן, בשבתות.
בשנים 1890–1891 למדה אצל טאפט במכון לאמנות.
וונו הפכה לאחת האמניות יחד עם הלן מירס וג'אנט סקודר שסייעו לטאפט בתוכנית הפיסול של בניין הגננות בתערוכה הקולומביאנית העולמית בשנת 1893 בשיקגו.
היא גם קיבלה עבודה עצמאית בבניין המדינה של אילינוי בתערוכה.
בשנת 1895 היא נסעה לאירופה ופגשה את אוגוסט רודן.
לפסל הידוע ביותר שלה, "אם צעירה" (1896), השתמשה כדוגמנית במרגרט דייזי גרוב (מודי) פרוקטור, אשתו של הפסל אלכסנדר פימיסטר פרוקטור.
בשנת 1898 קיבלה את המשימה ליצור פסל – חזה של הגנרל סמואל קרופורד לקשת הזיכרון בפילדלפיה.
בשנת 1899 נישאה לצייר האימפרסיוניסט רוברט וונו, בביתו ברוקלנד לייק, ניו יורק, וירח הדבש היה בפריז.
בתערוכת 1900 הוענקה לה מדליית ארד ל"אם צעירה" והציגה פסלון אחר, "נערה רוקדת".
היא הציגה בשתי התערוכות הפאן-אמריקאיות משנת 1901 בבופלו, ניו יורק, וקיבלה הערכה מכובדת עבור "אם צעירה", וגם בתערוכת לואיזיאנה בסנט לואיס, מיזורי, שם הוענקה לה מדליית זהב עבור קבוצה של עשר יצירות.
במארס 1903 ציין ה"ניו יורק טיימס" כי היא ובעלה היו שניים מתריסר ציירים ופסלים שהתאגדו כדי ליצור מבנה מיוחד לאולפנים שלהם, ברחוב שישים ושבע במנהטן.
באותה העת, שנת 1903, היא ובעלה החלו בקיץ לעבוד באולד ליים, בקונטיקט והפכו לחברים במשך שנים רבות במושבת האמנות שבמקום.
היצירות הקטנות של וונו התאימו לגודל ולסגנון הבית האמריקאי הממוצע, והיה להן ביקוש נרחב.
רבות מיצירותיה, כמו "חבצלות מים", היו למעשה דיוקנאות.
הפסל חבצלות מים (1913) התבסס על בתם של האמנים העמיתים הלן סבייה ופרנק דומונד באולד ליים.
וונו הצהירה כי היא הייתה "נחושה להוכיח שאפשר לייצר דמות מושלמת ומלאת יופי בפסלונים בגובה של עשרה סנטימטרים, ובפירות של שישה סנטימטרים, כפי שניתן היה להפיק בהפקות הגדולות המתאימות למעט בתים."
בדצמבר 1912, הניו יורק טיימס, שכתב על עבודותה באקדמיה לאמנות בניו יורק, כינה את הפסלונים שלה "מקסימים".
בשנת 1915 הציגה וונו בתערוכת הארמורי.
בשנת 1921 היא נבחרה לאקדמיה של האקדמיה הלאומית לעיצוב.
היא נבחרה לאקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמכתבים בשנת 1931.
בשנת 1937 השלימה וונו את עבודתה בקנה מידה הגדול, מזרקת הזיכרון של ברנט בסנטרל פארק.
לאחר מות בעלה הראשון, וונו ייצרה מעט יחסית.
היא התחתנה שוב בשנת 1948 עם ד"ר אדוארד ליס ג'וניור, אלמן, שנפטר תשעה חודשים לאחר מכן.
בסי וונו עצמה נפטרה בעיר ניו יורק בשנת 1955, בגיל 82.
היא קבורה לצד בעלה הראשון, רוברט וונו (1858–1933), בבית העלמין של נהר הדוק, באולד ליים, קונטיקט.
בסי קרטר היא שחקנית אנגלייה.
היא ידועה מהופעתה בתפקיד איבי וילקוקס במיני-סדרה "אחוזת הווארד" של ה-BBC, ובתפקיד ויולט וודהאוס בסדרה "אחוזת ביצ'האם" של ערוץ ITV.
קרטר היא בתם של השחקנים אימלדה סטונטון וג'ים קרטר.
ב-2007 שיחקה בסדרת הדרמה "קרנפורד" של ה-BBC.
היא שיחקה בתפקיד משרתת לצדם של הוריה, ג'ים קרטר גילם את קפטן בראון, וסטונטון גילמה את מיס אוקטביה פול.
קרטר למדה בבית ספר פרטי ואחר כך בבית הספר לבנות קמדן.
היא למדה משחק בבית הספר גילדהול למוזיקה ודרמה וסיימה את לימודיה בשנת 2016. באותה שנה זכתה בפרס ספוטלייט (Spotlight Prize) לשחקנית המסך הטובה ביותר.
שנה שם שם באנגלית תפקיד הערות 2012 עלובי החיים Les Misérables אישה בבית חרושת 2018 Oil סופי סרט קצר 2019 השקרן הטוב The Good Liar מזכירה 2020 Two אלה סרט קצר Emerge ג'ס
בסטרץ (בהונגרית: Beszterec) הוא כפר במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג שבצפון מזרח הונגריה.
בדומה ליישובים רבים באירופה, גם אוכלוסיית בסטרץ קטנה משמעותית בעשרות השנים האחרונות, מ-1,059 תושבים בשנת 1990 עד 956 תושבים בשנת 2020.
יהודים חיו בבסטרץ בתקופות זמן שונות.
הקהילה קיבלה את שירותי הדת מקהילת קמצ'ה שהקהילות יחד עם שאר יהודי הונגריה גורשו ונרצחו בשואה
בסיבוב הוא סינגל של הראפר הישראלי טונה והזמרת הישראלית צליל דנין, שיצא לאור ב-29 באפריל 2018, כסינגל החמישי מתוך אלבום האולפן השני של טונה, "טונהפארק", על ידי חברת התקליטים עננה.
בדומה למרבית השירים באלבום "טונהפארק", את השיר כתבו והלחינו טונה וניר דנן, הפקת השיר בוצעה על ידי דנן ויקיר בן טוב והעיבוד מוזיקלי שלו בוצע על ידי טונה, דנן ובן טוב.
השיר עוסק בילדה החולמת להיות רקדנית, אך כשהיא מתבגרת מוותרת על חלום זה, חייה משתנים והיא מתחילה לעסוק בחשפנות.
מספר שנים לאחר הוצאת האלבום, הודה טונה כי השיר, בדומה לשאר השירים באלבום, מספר את סיפורו האישי ואת תחושותיו בנוגע לחוזה שחתם מול חברת התקליטים "עננה".
בסמוך לצאתו כסינגל, נכנס השיר למצעד הרשמי של גלגלצ והגיע בשיאו למקום הרביעי.
בשירות הזרמת המדיה ספוטיפיי, השיר צבר למעלה מ-6 מיליון השמעות, והוא נמנה בין השירים המצליחים ביותר של טונה בפלטפורמה, וכן בין השירים העבריים המושמעים ביותר.
בסי באריסקייל (Bessie Barriscale; 9 ביוני 1884 – 30 ביוני 1965) הייתה שחקנית אמריקאית שנולדה בהובוקן, ניו ג'רזי וזכתה לתהילה על הבמה בסרטים אילמים.
בגיל 5 באריסקייל הופיעה לראשונה על הבמה עם ג'יימס א' הרן כאישה צעירה, ולאחר מכן גילמה את מאדג' ב-In Old Kentucky במשך שנתיים.
בסי באריסקייל החלה את הקריירה הקולנועית שלה ב-1913, וב-1902 היא נישאה לשחקן סאמנר גארד אבל היא לא סיפרה על כך להוריה עד 1 בינואר 1903. היא הפכה לשחקנית מובילה בחברת Belasco Stock בלוס אנג'לס לאחר שהופיעה במשך שנה ב-Rose of the Rancho של Belasco.
היא המשיכה לגלם את לונה ב"ציפור גן העדן" ושיחקה בתפקיד הראשי בסרט "אנחנו שבעה".
בעשור הראשון של המאה ה-20 עבדה באריסקייל בתיאטרון ברודוויי ובדרך, מכיוון שסרטים עדיין לא היו פופולריים בקרב שחקני במה.
בסי הופיעה על המסך ב-"ורד הרנצ'ו" של Lasky Picture Company.
בתחילת שנות ה-30 הכריזה על פרישתה מתחום המשחק.
באריסקייל פתחה חברת הפקות משלה שנקראת Bessie Barriscale Feature.
היא הכריזה על ההקמה במסיבת עיתונאים ב-1 במאי 1917. ביקשו מהחברה לייצר שישה עד שמונה סרטים באורך מלא בכל שנה.
היא פתחה חברה חדשה נוספת, Paralta Plays, החברה הזאת נועדה להפיץ את הסרטים.
ג'יימס יאנג נשכר כאחד משלושה תסריטאים בחברה החדשה של באריסקייל, ובשנת 1918, היא סיכמה עם ג'יי.ל.
Features וחברת רוברסון קול על יצירת 16 סרטים.
הפקת הסרטים הייתה אמורה להסתיים, והם היו אמורים להימסר עד 21 בינואר 1921. בשלב הזה, המנהלים של באריסקייל ביטחו את חייה בחצי מיליון דולר מפני אירועים.
העלות הכוללת של התכונות הסתכמה ביותר מ-1,000,000 דולר.
בסי השתתפה בסרט "האישה שמייקל נשא" (1919), היא הופיעה בסרט רומנטי מאת אנט קלרמן.
ב-1921, באריסייקל הגיע מזרחה לשחק ב"החצאית".
ההצגה הייתה אמורה לנסוע לפילדלפיה ולבוסטון לאחר פתיחתה בוושינגטון הבירה.
מאוחר יותר הופיעה ההפקה בעיר ניו יורק.
בשנים קודמות, בסי באריסקייל השתתפה בהצגות בתיאטרון בלסקו בלוס אנג'לס והופיע פעם בהפקות של בלסקו, בעיקר בציפור גן העדן שכתב ריצ'רד וולטון טולי.
היא גילמה נסיכה בשם לואנה.
במהלך השנים הראשונות, בסי באריסקייל היה בוודוויל, עם הופעות של יומיים, שלושה, ואפילו ארבעה ימים.
בסי באריסקייל חזרה לבמה ב-Women Go On Forever.
היא הייתה נשואה 21 שנים והיה לה בן בגיל 20 בשלב זה.
ההפקה נפתחה בקופסת המוזיקה של הוליווד במרץ 1928. היא גילמה "טיפוס עקרת בית".
על תרומתה לתעשיית הקולנוע, קיבלה באריסקייל כוכב בשדרת הכוכבים של הוליווד בשנת 1960. הכוכב שלה ממוקמת בשדרות הוליווד 6652.
במיתולוגיה הנורדית, בסטלה היא ענקית והאם של וילי, וה, ואודין.
בסטלה מוזכרת באדה הפרוזאית בספר "ההטעיה של גילבי" (Gylfaginning), פעמים רבות בשירה הסקאלדית, ובשיר "הבלדה של הנעלה" (Hávamál) מהאדה הפואטית.
האדה הפרוזאית מתארת את בסטלה כבתו של הענק בולת'ורן וכאשתו של בוֹר, בנו של בוּרי, הראשון מהאסיר.
בספר כתוב שהשניים התחתנו והולידו שלושה בנים, הראשון אודין, השני וילי, והשלישי וה.
בבית 140 של השיר "הבלדה של הנעלה" מהאדה הפואטית אודין אומר שהוא למד תשעה כשפים מבנו של "בולת'ור", הוא האב של בסטלה.
המילה "בולת'ור" כנראה מתייחסת לאותו הענק "בולת'ורן" המוזכר באדה הפרוזאית, וההבדלים בין השמות כנראה לא משמעותיים.
ייתכן שמקור המילה בסטלה קשור ל"רעיה", וייתכן שגם ל"קליפת עץ".
קיימת תאוריה שלפיה בסטלה היא קליפת עץ העולם, שעליו ייתכן שאודין נולד.
ג'ון לינדו כותב שהעובדה שבסטלה היא ענקית היא משמעותית בהתחשב בסיפור המיתולוגי על רצח אבי הענקים יימיר בידי בנה אודין.
הוא כותב שבהתחשב בכך, יש לקרוא את סיפור בריאה זה כסיפור של רצח בתוך המשפחה.
בהערותיו על תרגומו לאנגלית של השיר "הבלדה של הנעלה", הנרי אדמס בלוס כותב שייתכן שהבן האנונונימי של בולת'ור המוזכר בבית אשר מזכיר את בסטלה הוא מימיר, ושתשעת הכשפים אשר למד ממנו עזרו לו להשיג את התמד, בסיפור שמוזכר בבתים מוקדמים יותר בשיר.
"בסיירת שקד" הוא שיר שנכתב ב-1970 על ידי דליה רביקוביץ כהוקרה לסיירת שקד לאחר ביקור שערכה המשוררת במחנה הסיירת בצפון סיני בתקופת מלחמת ההתשה.
רפי בן-משה הלחין ועיבד את השיר והוא בוצע על ידי להקת פיקוד הדרום בתוכניתה "מעוז א א" ונכלל בתקליט שהוציאה הלהקה ב-1970 ובו כל שירי התוכנית.
בתקופת מלחמת ההתשה היו המוצבים לאורך קו בר-לב והדרכים אליהם איום תמידי של ירי מהגדה המצרית של תעלת סואץ (של נשק קל, טילי נ"ט ומרגמות) ושל פשיטות של קומנדו של צבא מצרים שהניח מוקשים בדרכים.
המוצבים העיקריים בצפון קו בר-לב היו מוצב בודפשט (ששכן על חוף הים התיכון), מעוז טמפו (שהיה הכי צפוני ושכן בקרבת פורט סעיד), מעוז לחצנית, מעוז דרורה, מעוז כתובה ומעוז מילנו.
ההגעה לרוב המוצבים הייתה בדרכי עפר בודדות והייתה קריטית להביא תספוקת למוצבים ולהחליף כוח אדם.
מאחר שהמצרים הבינו את חשיבות שמירת הקשר עם המוצבים הם תקפו, על בסיס יומי, את כלי הרכב שנעו על גבי צירים אלו.
כדי להתמודד עם הפגיעות בשיירות הצבאיות הוטלה משימה על פלוגה של סיירת שקד לנוע לפני השיירות ולפתוח את צירי התנועה למוצבים בצפון קו בר-לב (בין קנטרה לפורט סעיד).
בתפקיד זה היה על חיילי שקד לוודא שהציר לא ממוקש ושאין מארבים של חיילי קומנדו מצריים.
כל סיור של פתיחת צירים למוצבים נמשך כ-12 שעות ולפי עדויות החיילים כמעט כל יום תקפו המצרים את השיירות.
בשלהי 1969 ביקרה המשוררת דליה רביקוביץ' במחנה של סיירת שקד שהוקם בחורשת דקלים ("הדקליה") בנווה המדבר "קטיה" בצפון חצי האי סיני (סמוך לרומני (סיני)).
רביקוביץ' שהתה מספר ימים במחנה, שוחחה עם החיילים, חייתה את הווי הפלוגה וחוותה חלק מהאירועים איתם התמודדו החיילים.
בין השאר התחולל, בזמן זו שהתה במחנה, קרב בו נהרגו מספר לוחמים.
לאחר שחזרה מסיני כתבה רביקוביץ' את השיר "בסיירת שקד".
בין השאר הייתה רביקוביץ' מזועזעת מהפער בין האירועים בתעלה לחיים הרגועים בתל אביב וניסתה בשיר להביא לאנשים בארץ את התחושות של הלוחמים בתעלה.
רפי בן-משה הלחין ועיבד את השיר והוא הושר על ידי להקת פיקוד הדרום עם הסולנים מתי כספי ונגה שלם-כהן כשכספי שר את הבית האחרון, שלם-כהן את הבית השני והלהקה כולה את שאר הבתים.
השיר "בסיירת שקד" הושמע בהלוויה של בנימין בן אליעזר שהיה מפקד הסיירת בשנים 1970-1967.
השיר הופיע ב-2010 בספר אסופת השירים של דליה רביקוביץ' "כל השירים".
השיר מורכב מארבעה בתים ורביקוביץ' שילבה בו אלמנטים מחוויותיה בביקור ומסיפורים אותם שמעה מהלוחמים בפלוגה:
"...פני נער צעיר וזה המפקד." - מספר פעמיים ציינה רביקוביץ' בביקורה את גילם הצעיר של חיילי הפלוגה ביחס לאופי משימות שנטלו על עצמם.
"...ישנו אוטו ישן שהפך מועדון..." - אכן היה ברשות הפלוגה אוטובוס ששימש כמועדון
"...יוצאים בכל יום שלושה סיורים, אל צירי המוקד..." - חיילי הפלוגה פעלו במספר צירים שהגיעו למוצבים
"...ואין אחד שם שלא עלה על מוקש..." - רבים מהחיילים בפלוגה חוו מיקוש בצירים שחלקם התפוצצו וחלקם התגלו בעוד מועד
"...יוצאים לסיור עוד לפני הזריחה ...
וחוזרים גם אחרי חשכה..." - החיילים תיארו לרביקוביץ' את התהליך האיטי של פתיחת הצירים שהתחיל ב-4:00 והסתיים לא פעם אחרי חשיכה.
"...ואת הרעים שאבדו בדרכי העפר..." - בהיותם ההולכים לפני השיירה ספגה הפלוגה נפגעים רבים בתקופת שהותה בצפון סיני.
בנוסף לשיר על סיירת שקד כתבה רביקוביץ' גם את השיר "הסיוט הזה" לזכרו של סגן מהסיירת שנהרג ב-5 בפברואר 1970 במהלך פעילות מבצעית ליד תעלת סואץ.
ב-1979, עם פירוק הסיירת, הקדישה רביקוביץ' שיר נוסף לסיירת בשם "תמיד סיירת שקד (הסיירת חוזרת)" שהלחין יאיר רוזנבלום ושרה סימה עמיאל.
בסיומו של שיר סיום זה כתבה רביקוביץ' את השורות "בגזרה הצפונית בסיירת שקד אין נער צעיר ואין מפקד" המתכתבות עם הפזמון החוזר בשיר "בסיירת שקד".
בסיל ח'ורי הוא כדורגלן ערבי נוצרי-ישראלי המשחק בעמדת החלוץ בבני סכנין.
ח'ורי החל את הקריירה שלו בקבוצות ילדים מקומיות ובגיל 12 הצטרף לזו של בני סכנין.
ב-12 בדצמבר 2022 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בניצחון 0–3 על הפועל קלנסווה.
ב-7 בינואר 2023 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה בתיקו 0-0 מול מכבי נתניה.
ב-22 באפריל 2023 הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בתיקו 2-2 עם הפועל חיפה.
עד לסיום העונה ח'ורי שיחק עוד שני משחקים וכבש שניהם שער אחד בכל משחק.
ב-25 במאי 2024 הבקיע צמד בניצחון 1–4 על הפועל באר שבע.
"בסיבוב הבא" הוא המיני-אלבום השני של הזמרת הישראלית עדן בן זקן.
האלבום יצא לאור ב-1 באפריל 2025, בהוצאת חברות התקליטים שרית הפקות והליקון ארומה מיוזיק.
ב-31 במרץ 2025, יממה לפני צאת האלבום עצמו פרסמה בן זקן הצצות לשירים מתוך האלבום.
+ תאריכי יציאות לאור ופורמטים עבור "בסיבוב הבא"אזורתאריך יציאהפורמט (ים)חברת תקליטיםמקורכלל העולם1 באפריל 2025הורדה דיגיטלית • סטרימינגשרית • הליקון ארומה
"בסיבוב הבא" הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית עדן בן זקן.
הוא יצא לאור ב-1 באפריל 2025 כרצועה השנייהמתוך המיני-אלבום "בסיבוב הבא".
השיר נכתב והולחן על ידי טל קסטיאל ועדן אטד, שגם הפיק אותו מוזיקלית לצד רז קופרמן.
המיני-אלבום יצא לאחר סדרת הופעות רחבה שקיימה בן זקן בחודשים שקדמו לפרסומו, ובכלל זה מופעים באצטדיון טדי, היכל מנורה מבטחים ואקספו תל אביב.
בן זקן הייתה שותפה בכתיבה ובהלחנה של שירי האלבום לצד יוצרים שונים, בהם אבי אוחיון ומתן דרור.
בהצהרה שפורסמה עם יציאת האלבום ציינה בן זקן כי מטרת המהלך הייתה להביא מוזיקה חדשה שתשקף את רצונה להעלות את מצב הרוח הציבורי בתקופה המוגדרת על ידה כקשה.
במתמטיקה, בסיס (Radix) הוא תחום הספרות הנמצא ביסודה של שיטת ספירה המבוססת מיקומן של הספרות במספר (שיטת הפוזיציה).
בשיטות ספירה קדומות, כגון ספרות עבריות, אין משמעות למיקומה של הספרה במספר.
בספרות רומיות יש משמעות מצומצמת למיקום.
דוגמה: הספרה I משמעותה תמיד 1, והספרה V משמעותה תמיד 5, אך המספר VI משמעותו 6 ואילו המספר IV משמעותו 4. הספרות הבבליות (בבסיס 60) הן שיטת הספירה הראשונה שבה ניתנה משמעות למיקום של הספרה במספר.
אף ששיטת ספירה המבוססת על מיקום זקוקה לסימן מיוחד שייצג את 0, סימן כזה הוכנס לשימוש בספרות הבבליות רק בשלב מאוחר.
עד אז הושאר רווח באמצע המספר כדי לציין אפס, וכאשר האפסים היו בתחילת המספר לרוב ניתן היה להבין זאת מההקשר.
השימוש בערכי מיקום היה התפתחות חשובה מאוד מבחינה מתמטית, שכן שיטות שאינן משתמשות בערכי מיקום זקוקות לרוב לסימנים רבים כדי לייצג מספרים בגודל בינוני ומעלה (כך למשל, בשיטת הספרות העבריות יש 22 סימנים, ואילו בשיטת הספרות הרומיות גם מספרים בינוניים יחסית עלולים להיכתב על ידי סדרה ארוכה של סימנים).
הבבלים התגברו על הצורך להשתמש בסימן שונה לכל אחת מ-60 הספרות הדרושות לשיטה על ידי כך שהשתמשו במערכת ספירה משנית, המבוססת על קיבוץ: היה להם סימן אחד עבור 1 וסימן אחד עבור 10, וכל אחד מהמספרים בין 1 ו-59 יוצג על ידי כתיבת המספר המתאים של הסימנים.
השפעתה של שיטת הספירה הבבלית ניכרת בחלוקת השעה ל-60 דקות ובחלוקת הדקה ל-60 שניות.
ספרות הודיות-ערביות הן שיטת הספירה המקובלת בימינו, השיטה העשרונית (בבסיס 10), שבה ערכה של ספרה נקבע לפי מיקומה במספר.
דחיפה נוספת לשימוש באירופה בספרות אלה נתן פיבונאצ'י בספרו ספר החשבונייה (Liber abbaci), שפורסם בשנת 1202.
בשיטת הפוזיציה פעולות החשבון פשוטות במידה ניכרת מאשר בכל מערכת מספרים ישנה יותר.
דבר זה הוביל להתפשטות מהירה של שיטת הפוזיציה כאשר היא הוצגה במערב אירופה.
לאחר המהפכה הצרפתית (1789–1799), קידמה ממשלת צרפת החדשה את הרחבת השיטה העשרונית.
חלק מהמאמצים הללו למען השיטה העשרונית - כמו ו - לא צלחו.
מאמצים צרפתיים אחרים למען השיטה העשרונית - של מטבעות ומדידת משקלים ומידות (מעבר לשיטה המטרית) - התפשטו באופן נרחב מצרפת כמעט לכל העולם.
הבסיס המקובל לספירה הוא בסיס 10 (הבסיס העשרוני), המשתמש בספרות 0 עד 9. משערים שמקורו של בסיס זה במספר אצבעות הידיים ששימשו כדי להציג מספרים ולחשב אותם.
העיקרון בכל שיטת ספירה הוא שערכה של ספרה ברצף כלשהו של ספרות נקבע על פי המיקום שלה ברצף.
לדוגמה, בבסיס העשרוני, אנו קוראים לספרה הראשונה משמאל לנקודה העשרונית ספרת האחדות, לשנייה ספרת העשרות, לשלישית ספרת המאות וכו'.
בדומה, לספרה הראשונה מימין לנקודה העשרונית אנו קוראים ספרת העשיריות, לשנייה ספרת המאיות וכו'.
בבסיס העשרוני מוצג כל מספר, למעשה, כסכום של חזקות של 10. למשל, המספר 1,035.43 מוצג כך:
אולם אין שום דבר ייחודי במספר 10 דווקא - ניתן לבחור כל מספר טבעי (גדול מ-1) כבסיס לספירה.
כך, למשל, בסיס 7 משתמש בספרות 0 עד 6, ומספרים בבסיס זה ניתנים לייצוג באמצעות חזקות של 7. משמעותו של המספר 1,035.437 (האינדקס 7 מציין שזהו מספר בבסיס 7) היא:
העיקרון בספירה באמצעות בסיס מסוים k, הוא שכל המספרים מוצגים באמצעות k ספרות שונות בלבד.
לדוגמה, בבסיס 2 (בסיס בינארי) קיימות שתי ספרות - 0,1 שבאמצעותן ניתן לייצג כל מספר.
באלקטרוניקה ספרתית ובפרט במחשבים משתמשים בדרך כלל בבסיס 2 (בסיס בינארי) בו יש משמעות לספרות 0 ו-1 בלבד, מכיוון שקל יותר לתכנן מעגלים בעלי שתי רמות לוגיות בלבד (המייצגות מתח נמוך ומתח גבוה, בהתאמה).
הבבלים הקדמונים נהגו להשתמש בבסיס 60 (בסיס סקסגסימלי), ששרידים ממנו מופיעים בחלוקת השעה ל-60 דקות וחלוקת הדקה ל-60 שניות, וכן בחלוקת המעגל ל-360 (60×6) מעלות.
כדי להימנע מהצורך בשימוש ב-60 ספרות שונות, הם השתמשו בנוסף בשיטת ספירה משנית, של שני סימנים - אחד לעשרות ואחד ליחידות.
מרבית תכונות המספרים הנחקרות במתמטיקה, כגון ראשוניות, אינן תלויות בבסיס שבו נכתב המספר.
תוצאותיהן של ארבע פעולות החשבון אף הן אינן תלויות בבסיס שבו נכתב המספר.
תכונות מסוימות, כגון היותו של המספר מספר קפרקר, מספר ליישרל או היותו של המספר שבר בעל הצגה סופית כשבר עשרוני, תלויות בבסיס שבו נכתב המספר (לתכונות כאלה לא מיוחסת חשיבות רבה, משום שאינן עוסקות במאפיין מהותי של המספר, אלא במאפיין התלוי בייצוג מסוים שלו).
המרה בין בסיסי מספרים נפוצים
בסיסים הם תרכובות שרמת החומציות (pH) שלהן בתמיסה מימית גבוהה מ-7.
הגדרת ברנסטד-לאורי: בסיס הוא חומר אשר קולט פרוטון במהלך תגובה כימית.
הגדרת ארהניוס: בסיס הוא חומר המעלה את ריכוז יוני ההידרוקסיד () בהמסתו במים.
הגדרת לואיס: תרכובות התורמת זוג אלקטרונים ויוצרת קשר קואורדינטיבי.
כאשר בסיס מגיב עם חומצה, נוצרים מלח ומים.
למשל, בתגובה בין נתרן הידרוקסידי (NaOH) לבין חומצת מלח (HCl) בכמויות שוות, הבסיס והחומצה סותרים זה את זה לחלוטין ומתקבלת תמיסה נייטרלית של מלח בישול (NaCl) תוך שחרור אנרגיה מרובה לסביבה.
תגובה בין חומצה ובסיס מכונה תגובת סתירה.
בכל תגובות הסתירה, המתרחשות בתמיסה מימית, היונים המגיבים הם הידרוניום () והידרוקסיד ().
לכן ניסוח הנטו של כל תגובות הסתירה במים הוא זהה:
רוב הבסיסים הם חומרים יוניים המסוגלים להתחבר ליון ההידרוניום, אך קיימים גם כמה בסיסים שהם חומרים מולקולריים.
למשל אמוניה () ונגזרותיה (למשל ), שפירוקם במים כזה:
הידרוקסידים מתכתיים כמו נתרן הידרוקסידי (NaOH) ואשלגן הידרוקסידי (KOH)
קרבונטים כמו אשלגן קרבונט (K2CO3) או נתרן ביקרבונט (NaHCO3).
ה-pH של מים (לא מזוקקים) מצביע על רמת החומציות שלהם.
במים טהורים, מולקולה אחת מתוך עשרה מיליון עוברת דיסוציאציה, כלומר, מתפרקת ליון מימן () (המתחבר למולקולת מים נוספת באמצעות קשר סמיפולרי, ויוצרת יון הידרוניום, ()) וליון הידרוקסידי OH-.
תהליך דו-כיווני זה מתואר בקשר:
ריכוז (במול/ליטר, מולאר) היונים מסומן כך וכך .
במים מזוקקים בטמפרטורה של 25 מעלות צלזיוס ריכוז כל אחד מהיונים שווה ל- מולאר ולכן ה-pH של מים שווה ל-7:
ונחשב נייטרלי (מאחר שזהו מצב בו ריכוז יוני ההידרוקסיד שווה פחות או יותר לריכוז יוני ההידרוניום).
כשנתרן הידרוקסידי (NaOH) מומס במים הוא מתפרק ליונים לפי התגובה הבאה:
בדומה לכך, חומצה הידרוכלורית (HCl) מתפרקת כך:
כשמערבבים את שתי התמיסות, מתחברים יון המימן ויון ההידרוקסיד ונוצרת מולקולת מים:
אם כמויות שוות של NaOH ו-HCl (שנמדדות במולים, לא בגרמים) מעורבבות, הבסיס והחומצה מנטרלים זה את זה בתהליך הנקרא סתירה, ונוצרים תמיסת NaCl (מלח שולחן) ומים טהורים (מזוקקים).
אם החומצה דו פרוטית או שהבסיס יוצר יותר מיון הידרוקסיד אחד למולקולה (לדוגמה: ), היחסים בין כמויות המולים שלהם צריכים לשקף זאת (דבר הנעשה על ידי שימוש בערך הנקרא "נורמליות" - N).
ספירה על בסיס אוקטלי היא ספירה על בסיס 8. ספירה זו משמשת במחשבים, על מנת להקל את העבודה עם הספירה הבינארית.
כל ספרה אוקטלית מייצגת שלוש ספרות בינאריות בדיוק.
הבסיס 8 נבחר למטרה זו, כי הוא "מכסה" את המספר המקסימלי של ספרות בינאריות, כך שניתן להשתמש בו בספרות בלבד.
הספרות הקיימות בבסיס אוקטלי הן 0 עד 7, כאשר המספר בבסיס אוקטלי שבא לאחר 7 הוא 10.
כיום נהוג יותר להשתמש בספירה הקסדצימלית, על בסיס 16, שדורש שימוש באותיות בנוסף לספרות.
מבסיס אוקטלי קל לבצע המרות לבסיסים אחרים שהם חזקה של שתיים, שלכולם מכנה משותף, ויש לו יישומים במתמטיקה שימושית ובאלגוריתמים מתקדמים במדעי המחשב, שם משתמשים בבסיס בינארי, בבסיס הקסדצימלי ובבסיס אוקטלי למעגלים לוגיים.
מעבר ממספרים אוקטליים למספרים עשרוניים
בסיס הספירה העשרונית הוא 10, משום שלספירה זו 10 סימנים.
אנו רואים כי הבסיס המשותף לכל האיברים הוא 10.
בסיס הספירה האוקטלית הוא 8,
לכן נפרק את המספר האוקטלי הבא בדומה לפירוק המספר העשרוני:
מכאן שהמספר 134 בספירה אוקטלית שקול למספר 92 בספירה עשרונית.
לכן נציג נוסחה כללית, למעבר מספרה המוצגת בבסיס אוקטלי לבסיס עשרוני
(באגף השמאלי מופיע המספר בספרות אוקטליות, ומימין משמעותו בספרות עשרוניות):
מעבר ממספרים עשרוניים למספרים אוקטליים
השיטה הקלה ביותר להעברה מבסיס עשרוני לבסיס אוקטלי היא שיטת החילוק.
בשיטה זו, מחלקים את המספר העשרוני בשמונה, את השארית כותבים כסיפרה הימנית במספר החדש בבסיס שמונה.
לאחר מכן מחלקים את התוצאה שהתקבלה ללא השארית (אם הייתה) ב-8 שוב.
השארית תרשם כסיפרה הבאה משמאל לסיפרה הקודמת.
התהליך מסתיים כאשר תוצאת החלוקה היא 0. רצף השאריות יוצר את המספר בבסיס האוקטלי, כאשר השארית הראשונה שקיבלנו היא הספרה הימנית ביותר של המספר בבסיס האוקטלי.
נעביר את המספר 92 מבסיס עשרוני לבסיס אוקטלי.
מכיוון שהגענו ל-0, סיימנו את המעבר, וקיבלנו את המספר בבסיס אוקטלי: 134. ניתן להמשיך לחלק שוב ושוב בשמונה, אולם דבר זה רק יוסיף אפסים משמאל למספר, דבר שלא ישנה את המספר עצמו.
מעבר ממספרים אוקטליים למספרים בינאריים
מכיוון שלבסיס אוקטלי ולבסיס בינארי יש מכנה משותף, 2, ניתן להעביר מספר מבסיס אוקטלי לבסיס בינארי בקלות.
לאחר ההמרה יש פשוט לחבר את כל הספרות הבינאריות לרצף אחד כאשר הספרה הימנית ביותר בבסיס האוקטלי היא גם הימנית ביותר בבסיס הבינארי, והמספר שיוצא הוא הייצוג הבינארי של המספר האוקטלי.
ניקח לדוגמה את המספר 153. הספרה 3 מיוצגת בבינארית על ידי הספרות 011, הספרה 5 מיוצגת בבינארית על ידי הספרות 101, והספרה 1 מיוצגת בבינארית על ידי הספרות 001. נחבר את המספרים ביחד, ונקבל 001101011. נוריד את האפסים המיותרים ונשאר עם 1101011, המספר בבסיס בינארי.
מעבר ממספרים בינאריים למספרים אוקטליים
כדי להעביר מספר מבסיס בינארי לבסיס אוקטלי, יש לבצע את התהליך ההפוך מהעברה מבסיס אוקטלי לבסיס בינארי: תחילה, יש לקבץ כל שלוש ספרות בינאריות ביחד, החל מהספרות הכי ימניות.
אם בסוף המספר חסרות ספרות, יש להשלים אותן על ידי אפסים.
לאחר מכן, יש להמיר כל שלוש ספרות בינאריות לספרה אוקטלית, ולחבר את רצף הספרות על פי הסדר למספר אוקטלי אחד.
בסיס הוא קבוצת וקטורים במרחב וקטורי בה אפשר להציג כל איבר במרחב כצירוף ליניארי של הקבוצה, באופן יחיד.
ניתן להגדירו באופן שקול בכמה צורות:
בסיס הוא קבוצה פורשת בלתי תלויה ליניארית.
בסיס הוא קבוצה פורשת מינימלית, כלומר כזו שאם מסירים ממנה ולו וקטור אחד, היא כבר אינה פורשת.
בסיס הוא קבוצה בלתי תלויה מקסימלית, כלומר כזו שאם יוסיפו לה ולו וקטור אחד היא תפסיק להיות בלתי תלויה.
לכל מרחב וקטורי יש בסיס, ומספר הווקטורים שבבסיס מוגדר באופן חד-משמעי, והוא נקרא ממד.
לבסיסים חשיבות עקרונית באלגברה ליניארית, בכך שבסיס קובע לכל וקטור את וקטור הקואורדינטות המתאים לו.
לפיכך, בחירה של בסיס מאפשרת 'לממש' עצמים מופשטים המתייחסים למרחב (כגון העתקה ליניארית) על ידי מבנים קונקרטיים (כגון מטריצה).
בסיס יכול להיות סופי, או אין-סופי.
אם במרחב יש קבוצה פורשת סופית, אז הוא בעל בסיס סופי (ולכן גם ממד סופי).
ההוכחה לכך שלכל מרחב וקטורי יש בסיס מסתמכת על הלמה של צורן, וממילא תוצאה זו דורשת את אקסיומת הבחירה.
בסיס שהווקטורים בו מופיעים בסדר מסוים נקרא בסיס סדור.
פעמים רבות כשמתייחסים לבסיס מניחים שהוא אכן סדור בסדר שרירותי כלשהו.
במרחבים נורמיים יש משמעות להתכנסות של טור, ואז אפשר להגדיר 'בסיס טופולוגי': זוהי קבוצת איברים שאפשר להציג כל וקטור במרחב באופן יחיד כצירוף ליניארי (לאו דווקא סופי) של איבריה.
בסיס טופולוגי בדרך כלל אינו בסיס במובן הרגיל (משום שהוא אינו פורש במובן הסופי), ובסיס בדרך כלל אינו מהווה בסיס טופולוגי (משום שנוצרות בו תלויות ליניאריות במובן של טורים).
התוצאה היסודית על בסיסים היא צמד המאפיינים שצוטטו בפתיחה.
כדי לפתח את הנושא ללא הנחות מוקדמות, יש להוכיח כצעד ראשון שאם B קבוצה בלתי תלויה מקסימלית ו- C קבוצה פורשת מינימלית, אז (למשל באינדוקציה על גודל החיתוך של ושימוש בלמת ההחלפה של שטייניץ).
לאחר מכן אפשר להוכיח שאם D גם היא קבוצה בלתי תלויה, אז .
מכאן נובע מיד שלכל שתי קבוצות בלתי-תלויות מקסימליות יש אותו גודל.
התכונות הבאות שקולות עבור קבוצה A של וקטורים:
נניח שלמרחב V יש בסיס בגודל n.
אז התכונות הבאות שקולות עבור קבוצה A:
A בלתי תלויה וגודלה .
כאשר n סופי אומרים של-V יש ממד n, ולפי המשפט n יחיד.
תכונה חשובה נוספת: כל קבוצה בלתי תלויה אפשר להשלים לבסיס, ובאופן דומה, מכל קבוצה פורשת סופית אפשר 'לזרוק' וקטורים עד שתהפוך להיות בסיס.
לבסיס יש חשיבות גם במציאת הפתרונות של מערכת משוואות ליניאריות.
העמודות והשורות של מטריצה ריבועית מסדר מעל שדה מהוות בסיס למרחב אם ורק אם הדטרמיננטה שלה שונה מאפס.
תכונה זו נובעת מכך שלפי נוסחת קרמר, באמצעות הדטרמיננטה ניתן לקבוע את ממד מרחב הפתרונות של מערכת המשוואות שהמטריצה מייצגת, ולפי משפט קרונקר-קפלי ממד מרחב הפתרונות תלוי ישירות בדרגת מרחב העמודות.
לכן עבור מרחב וקטורי מממד סופי, השימוש בדטרמיננטה היא דרך חישובית ישירה לקביעה האם קבוצה של וקטורים היא בסיס.
ישנם מרחבים שהמבנה המיוחד שלהם מאפשר לבנות בסיס באופן פשוט ונוח; בסיסים כאלה נקראים בסיסים סטנדרטיים.
הבסיס הסטנדרטי של מרחב וקטורי כולל את וקטורי היחידה: .
קל לראות כי קבוצה זו פורשת ובלתי תלויה ליניארית, מכיוון שההצגה (היחידה) של כל וקטור היא על ידי הצירוף .
הבסיס הסטנדרטי של מרחב המטריצות מורכב מ"מטריצות יחידה", שהן המטריצות עם אפס בכל רכיב, פרט ל-1 במקום ה- (i,j).
לכן ממד מרחב המטריצות הללו הוא .
בגלל האיזומורפיזם של מרחב המטריצות ומרחב ההעתקות הליניאריות, ניתן להסיק כי גם ממד של מרחב ההעתקות הליניאריות הוא .
הבסיס הסטנדרטי של מרחב הפולינומים כולל את הווקטורים .
הקבוצה הריקה היא הבסיס (היחיד) של מרחב האפס.
במרחב הקבוצה { (2,3) ,(1,1), (1, 1-) } איננה בסיס, זאת מאחר שכל וקטור בה תלוי ליניארית בשניים האחרים.
למעשה, כל קבוצה של 3 וקטורים ב תהיה תלויה ליניארית, וזו בעצם משמעותה של הטענה כי הוא מרחב מממד 2.
בכל מרחב וקטורי, כל קבוצה המכילה את וקטור האפס אינה יכולה להיות בסיס, כי וקטור האפס תמיד ניתן לייצוג כצירוף ליניארי (כשכל המקדמים הם 0) של כל קבוצה של וקטורים.
במרחב הילברט קבוצת הפונקציות מהווה מערכת אורתונורמלית שלמה, שכן .
בטופולוגיה, בסיס ותת-בסיס הן דרכים חסכוניות לתיאור המבנה של מרחב טופולוגי.
מן הקבוצות בבסיס אפשר לבנות את הקבוצות הפתוחות בדרך של איחוד, ומן הקבוצות בתת-בסיס אפשר לבנות את הקבוצות הפתוחות בעזרת פעולות האיחוד והחיתוך.
בסיס של מרחב טופולוגי הוא אוסף של קבוצות פתוחות, כך שכל קבוצה פתוחה מהווה איחוד של איברים מן הבסיס; במילים אחרות, .
מנקודת המבט של הנקודות במרחב, אפשר לתאר בסיס כאוסף של קבוצות פתוחות, כך שלכל ולכל קבוצה פתוחה , קיימת קבוצה בבסיס , כך ש-.
ניתן לאפיין בסיס בצורה שקולה: אוסף של קבוצות במרחב הוא בסיס (לטופולוגיה כלשהי) אם ורק אם מכוסה על ידי האוסף (דהיינו ), ולכל שתי קבוצות ונקודה בחיתוך , קיימת קבוצה בבסיס , כך ש- .
כאמור, הגדרה זו גוררת את ההגדרה הראשונה, ולהפך.
יתרונה של הגדרה זו הוא שקל לבדוק שהיא אכן מתקיימת לאוסף נתון של קבוצות.
לדוגמה, קל לראות כי אוסף הקטעים הפתוחים עם נקודות קצה רציונליות מהווה בסיס לטופולוגיה הסטנדרטית על הישר הממשי.
בסיס נקרא לפעמים גם מערכת סביבות יסודית.
תת-בסיס של מרחב טופולוגי הוא אוסף של קבוצות פתוחות, כך שאוסף החיתוכים הסופיים של קבוצות מ- הוא בסיס.
כל אוסף המכסה את המרחב הוא תת-בסיס לאיזושהי טופולוגיה; במקרה כזה, הקבוצות הפתוחות בטופולוגיה הן איחודים של חיתוכים סופיים של קבוצות מ-.
בסיס מקומי: אוסף של קבוצות פתוחות במרחב טופולוגי הוא "בסיס מקומי" סביב הנקודה , אם כל קבוצה פתוחה המכילה את מכילה איבר של המכיל את .
במרחב מטרי, אוסף כל הכדורים הפתוחים הוא בסיס לטופולוגיה המושרית על ידי המטריקה.
בישר הממשי, הקבוצה היא טופולוגיה ובפרט בסיס.
לכן, כבסיס לטופולגיה, יוצרת משפחה זו את עצמה.
במרחב עם הטופולוגיה המטרית (המטריקה היא הערך המוחלט) הקבוצה היא תת-בסיס לטופולוגיה המטרית.
הישר של סורגנפריי מוגדר באמצעות בסיס של קבוצות מהצורה כאשר ו- מספרים ממשיים כלשהם.
ספירה על בסיס אונארי היא בסיס ספירה לפי 1. זו שיטת הספירה הפשוטה ביותר לייצוג המספרים הטבעיים: כדי לייצג מספר טבעי כלשהו - N, סמל כלשהו יחזור על עצמו N פעמים.
לדוגמה: על ידי שימוש בסימן | (קו אנכי), המספר 6 מיוצג על ידי שישה קווים אנכיים ||||||.
דוגמה נפוצה לספירה באמצעות בסיס אונארי היא ספירה באמצעות אצבעות הידיים.
לרוב נהוג לקבץ את הסימנים בקבוצות של 5 (למשל, על ידי מתיחת קו על כל ארבעה סימנים) לצורך שיפור הקריאות, בדומה לשימוש בפסיקים הנפוץ בשיטה העשרונית כדי להפוך מספרים גדולים דוגמת 100,000,000 לקריאים יותר.
חיבור וחיסור הם פשוטים למדי בשיטה האונארית - כדי לחבר שני מספרים פשוט צריך לצרף את סדרות הסימנים שמייצגות את שני המספרים יחד.
כדי לבצע חיסור די לכתוב את המחוסר מעל המחסר ולמחוק את החלק המשותף.
לעומת זאת, חילוק וכפל הם מסובכים וקשים יותר לביצוע.
בשיטה האונארית אין סימן מוסכם המשמש לייצוג אפס כפי שקיים בבסיסי הספירה האחרים - אם הייתה ספרה עבור אפס, הבסיס היה למעשה בינארי, שכן היה מכיל שתי ספרות.
לכן לאפס מתייחסים בצורה עקיפה, על ידי אי כתיבת מספר במקום שבו מצפים שיופיע.
הדבר אינו ייחודי לשיטה האונארית - גם בשיטות ספירה מתקדמות יחסית דוגמת הספרות הרומיות אין סימן לאפס.
בהשוואה לשיטות ספירה המבוססות על מיקום, שיטת הספירה האונארית היא מסורבלת ולא משתמשים בה עבור חישובים גדולים.
עם זאת, לעיתים משתמשים בה במדעי המחשב כאשר מדברים על מחלקות סיבוכיות.
לדוגמה, הבעיה של פירוק מספר לגורמים דורשת, ככל הידוע, זמן ריצה שהוא יותר מאשר פולינומי בגודל הקלט כאשר הקלט הוא מספר הנתון בבסיס בינארי, וגודל הקלט נמדד על פי מספר הספרות (ולכן הוא לוגריתם על בסיס 2 של המספר עצמו שהועבר).
לעומת זאת, אם המספר יועבר בבסיס אונארי, זמן הריצה יהיה ליניארי בגודל הקלט (שיהיה שווה במקרה זה לגודל המספר).
בצורה זו לא נחסך זמן, אלא פשוט נבחרת דרך אחרת למדוד בה את הסיבוכיות של הבעיה.
בסימן ונוס היא מיני סדרה ישראלית בת שלושה פרקים בבימויו של גור בנטביץ'.
הסדרה שודרה בשנת 2005 בערוץ הוט 3 של חברת הטלוויזיה בכבלים הוט.
הסדרה, אשר מבוססת על ספרו המצליח של אורי אדלמן "בסימן ונוס", מספרת את סיפורו של יואב (ג'וב) נוימן (יהודה לוי), כוכב ישראלי מצליח, המנהל רומנים חד-פעמיים רבים המבוססים אך ורק על סקס עם מספר רב של נשים.
עקב הפרסום הרב שלו, נוהג נוימן לבלות עם חברותיו בדירתה של ידידתו הקרובה, שירי נבו (טינקרבל).
ערב אחד מתגלה גופתה של נבו ליד דירתה, ונוימן נוכח להיות החשוד העיקרי בחקירתו של השוטר ינון הראל (גורי אלפי), חוקר מתחיל הנחוש להוכיח כי הוא האשם.
נוימן, שהיה עד נקודה זו חסר דאגות ונהנתן, עובר תהליכים ותהפוכות כדי להוכיח חפותו, ועל רקע הליכים אלה מפתח סיפור אהבה אמיתי עם נגה כוכבי (נטע גרטי), סיפור המוביל אותו למציאת האשמים האמיתיים.
יואב "ג'וב" נוימן (יהודה לוי) - הדמות המרכזית.
ינון הראל (גורי אלפי) - חוקר במשטרה.
נגה כוכבי (נטע גרטי) - אשתו של גדעון.
שירי נבו (טינקרבל) - ידידתו של יואב.
גדעון כוכבי (דורון צברי) - הבעל של נגה.
צבי אליהו (מרק רוזנבאום) - המפקד של ינון.
אלה הראל (נורית גפן) - אמא של ינון.
אתי נבו (ליאת תמרי) - אחות של שירי.
נעמה (נגה שחר) - אחת המאהבות של ג'וב.
דליק (אריק קנלר) - הסוכן של ג'וב.
בסיס חיל האוויר איתם (כנף 25), היה בסיס הטיסה האחרון שהוקם בחצי האי סיני על ידי חיל האוויר הישראלי.
לצד הבסיס שכנו מבני קבע עבור חיילי ומפקדי הבסיס, בו גרו עם משפחותיהם, מבנים שקיבלו את השם "מחנה נורית" שהיה חלק מחבל ימית.
חיל האוויר הפעיל בסיני באותה התקופה עוד שלושה בסיסים מרכזיים – אופיר, עציון ורפידים, שהקנו לצה"ל הגנה מרחבית על כל שטחו של חצי האי סיני.
הבסיס מוּקם כ־19 ק"מ דרומית לעיר ימית ו־37 ק"מ מזרחית לאל עריש.
נבנה כחלק מחשיבה אסטרטגית צבאית ישראלית, שאפיינה את שנות ה־70, שעל פיה אזור אל עריש יישאר בידי ישראל באופן קבע, גם במסגרת הסכמי שלום עתידיים.
השטח היווה נקודה אסטרטגית, מכיוון שבמהלך מלחמות ישראל–מצרים השונות, היה אחת מנקודות העימות המרכזיות.
בסופו של דבר, להבדיל מבסיסי הטיסה האחרים בסיני, לא השתתף בסיס איתם בלחימה מבצעית, ולא הוכיח את נחיצותו המבצעית.
באוגוסט 1973 הוקם מנת"א (מנהלת תכנון איתם), שקיבלה את האחריות על תכנון והקמת הבסיס.
בשטח המיועד לבסיס ישבו בדואים, ואלו פונו בינואר 1974.
באביב 1976 הוצב בשדה גרעין הקמה שכלל שירותי תעופה למסלול חירום ואנשי מינהלה.
בתחילה שימש הבסיס כבסיס־פריסה בלבד, שהפעיל מטוסי F-4 פנטום ומיראז', אך החל מאוקטובר 1976 הופעלה ממנו טייסת 253 ("טייסת הנגב") של מטוסי נשר ואחר כך מיראז' באורח קבע.
במקביל לפעילותו הקבועה, המשיך הבסיס לשמש בסיס־פריסות.
בדצמבר 1976 נחנך הבסיס בטקס רשמי.
בשנת 1979 נחתם הסכם השלום בין ישראל למצרים שבו הוסכם על פינוי חצי האי סיני והחזרתו למצרים.
בעקבות ההסכם פונו הבסיס ומתקניו השונים לבסיס רמון שבנגב, שהוקם על ידי ארצות הברית בעקבות הפינוי, ושקיבל את מספרו של בסיס איתם (25) ואת סמלו.
טייסת הקרב האחרונה ששכנה בו, נפרדה מהבסיס באוקטובר 1981.
לאחר פינוי סיני, הופעלה מן הבסיס למשך זמן מה, טייסת מסוקים אוסטרלית כחלק מכוח המשקיפים הרב־לאומי, לצורך מעקב אחר מילוי ההסכם הישראלי־מצרי.
על שטח הבסיס קיים "שדה התעופה אל־גורה", והוא כמעט ואינו פעיל למעט נחיתת מטוסים קלים ומסוקים של כוח המשקיפים הרב-לאומי, שעדיין מוצב במקום.
בסיליסק ירוק (שם מדעי: Basiliscus plumifrons) הוא מין של לטאות החי בעיקר באמריקה הלטינית ובייחוד בין מקסיקו בצפון לאקוודור בדרום.
אורכה של הלטאה הבוגרת הוא כ-80 ס"מ.
הבסיליסק הירוק הוא אוכל-כול ומזונו כולל חרקים, יונקים קטנים, לטאות קטנות, פירות, עלים ופרחים.
גודל התטולה נע בין 5 ל-15 ביצים.
לאחר שמונה עד עשרה שבועות בוקעים הצעירים מן הביצים, המסוגלים לחיות באופן עצמאי.
הבסיליסק מסוגל לרוץ מרחק קצר על פני המים במהירות של מטר וחצי לשנייה כשהוא משתמש ברגליו האחוריות ובזנבו.
כאשר הוא דוחף את רגליו אל המים, הוא יוצר כיסי אוויר שעליהם הוא יכול לדרוך.
מהירות התנועה של רגליו מגיעה ל-105 קמ"ש, מאמץ שרירי גדול פי 7 ממה שהאדם מסוגל לו.
בזכות מהירות תנועה זו, הוא מספיק לדרוך על כיס האוויר ולזנק ממנו לפני שהכיס קורס.
בשל "ההליכה על המים" לכאורה, צורת הריצה הזאת הקנתה לו את הכינוי "לטאת ישו".
הבסיליסק מסוגל לשחות זמן רב במים, ואף לצלול למשך של כשלושים דקות.
בסיס חיל האוויר אל-עריש (בח"א 5), היה בסיס טיסה של חיל האוויר הישראלי בסיני.
הבסיס מוּקם בשדה התעופה אל עריש, כ-5 ק"מ דרומית לעיר אל-עריש.
כיום מופעל שדה התעופה על ידי מצרים ונקרא נמל התעופה הבינלאומי אל עריש.
הבסיס שימש את חיל האוויר המצרי ומוספר 259. הבסיס הותקף במהלך מבצע מוקד בתחילת מלחמת ששת הימים ביוני 1967, אך מסלוליו לא ניזוקו ומסוקי ומטוסי תובלה ישראליים הנחיתו בו כוחות שסייעו בטיהורו מהכוחות המצריים.
לאחר המלחמה הושמש הבסיס בידי חיל האוויר הישראלי, בהליך שלקח 18 חודש.
שדה התעופה היה מוגבל ופרמיטיבי ולכן שימש כשדה תעופה למטוסים קלים ומסוקים.
ב־1968 החל בית הספר לטיסה לבצע פריסות לבסיס לצורך אימון טייסת ראשוני.
הבסיס שימש כבסיס האם של גדוד נ"מ מתנייע 66 במשך כשמונה שנים.
באוקטובר 1967 השתתפו יחידות מן הבסיס בחילוץ הניצולים מן המשחתת אילת.
בהסכם השלום בין ישראל למצרים ב־1979 הוסכם על פינוי כוחות צה"ל מסיני והשבתו לידי מצרים.
בעקבות כך נסגר הבסיס ב־23 במאי 1979, וב־25 במאי 1979 הועבר לידי מצרים.
מפקד הבסיס הראשון היה רס"ן אלון.
בסימן ונוס הוא רב המכר הראשון של אורי אדלמן.
הספר מבוסס על סיפור בשם "שקית ההפתעות" שפרסם אדלמן ב-1999 בשבועון לאשה.
סדרת טלוויזיה בשם זהה התבססה על סיפור זה.
גיבורי הספר הם יואב, סטודנט ישראלי למשפטים, הרגיל לקשרים בלתי מחייבים עם נשים עד שיום אחד הוא מתאהב והופך לפתע להיות חשוד ברצח.
נוגה, התחתנה עם איש עשיר ונהנית ממנעמי החיים עד שיום אחד היא פוגשת ביואב ומתאהבת בו ושירי שהפגישה בין יואב לנוגה ונרצחה.
שירי ויואב הכירו והתיידדו בבית הספר בגיל 15. שירי נסעה לארצות הברית וכשחזרה קנתה דירה וסיפרה שאת הכסף לרכישת הדירה ירשה מסבתה.
שירי הכירה את גדעון כוכבי בחדר הכושר בו עבדה כמדריכה והחליטה שהיא מעוניינת בו.
לכן הגתה תוכנית להסיר את המכשול, כלומר את נוגה אשתו.
היא התיידה עם נוגה, שגם היא התאמנה באותו חדר כושר ושמעה ממנה שהיא מרגישה שבעלה לא מתעניין בה יותר ושמשעמם לה.
שירי ארגנה שנוגה תהיה בבית קפה אליו שלחה את יואב, סטודנט למשפטים, תוך שהיא מתארת את נוגה כחברה טובה והלכה לפגוש את אחד האקסים שלה.
יואב הלך לפגוש את נוגה עם הנחיה לא לספר לה שהשידוך נעשה על ידי שירי.
יואב נקט בגישה ישירה ומציע לה לשכב איתו, והיא להפתעתו מסכימה.
למרות שהיה לו מפתח לדירה של שירי לצורך זה, היא העדיפה לנסוע לדירה בה הוא מתגורר בשכירות יחד עם שותפה בשם ליאורה.
אחרי שסיימו הוא אמר את מה שלא היה צריך להגיד "יום הולדת שמח, נוגה" ובכך גילה שהוא יודע את שמה (פרט שלא סיפרה לו) ויודע שיש לה יום הולדת (עוד פרט שלא סיפרה לו).
נוגה נעלמה מהדירה ושירי כעסה על יואב.
יואב קיבל טלפון מפתיע מחברת גלובל מרקטינג, בו הזמינו אותו לראיון עבודה אצל המנכ"ל והבעלים, גדעון כוכבי.
בראיון התברר שכוכבי נשוי לנוגה ושיש להם בת משותפת בת שלוש, הראיון הסתבר כתירוץ של כוכבי לאיים על יואב שיתרחק מאשתו.
יואב הלך מיד לביתה של שירי לברר מה קרה.
וגילה את הקשר שבין שירי לכוכבי ולנוגה.
כשחזר הביתה מצא את נוגה ממתינה לו.
בבוקר באו שני שוטרים ולקחו אותו לחקירה.
רב פקד דנון לקח אותו לבית החולים שם ראה את שירי מחוברת למכשירים ומחוסרת הכרה.
דנון סיפר לו ששירי נפלה או נדחפה מהחלון.
כשיואב חזר הביתה חיכה לו הילל שהכה אותו ויואב הגיע מחוסר הכרה לבית החולים ונשאר מחוסר הכרה שלושה ימים.
בימים האלו שירי נפטרה ונקברה.
כשהגיע לניחום אבלים אמר לו אביה של שירי שהסבתא של שירי עדיין בחיים, בניגוד לסיפור שסיפרה לו שירי, ושהכסף לדירה לא הגיע מירושה אלא שירי הביאה אותו מארצות הברית, שם עבדה זמן מה.
ההורים ביקשו מיואב שיסדר צו ירושה לדירה וכשיואב ניסה לעשות זאת הוא גילה שיש כבר בקשה לצו כזה שאליה מצורפת תעודת נישואין אמריקאית המעידה על כך ששירי הייתה נשואה.
יואב חשד שתומאס האריס, בעלה של נוגה הוא זה שהיא פגשה כשאמרה שהיא הולכת לפגוש את הארוס שלה, ולכן מספר על חשדותיו לדנון.
דנון מברר ומגלה שהאריס אכן היה מספר ימים בישראל ולכן יואב מחליט לטוס ללונדון לדבר עם האריס.
כשהוא מספר על זה לנוגה היא מחליטה להצטרף.
נוגה פגשה את הארוס ושמעה ממנו שהיה ספורטאי, נפצע, קיבל סכום כסף גדול ושירי לקחה את הכסף ונמלטה לישראל.
הוא הגיע לפגוש אותה אבל היא לא הגיעה לפגישה.
כשחזר יואב לישראל המתינו לו שוטרים ועצרו אותו בחשד לרצח שירי.
ביום השני למעצר הגיע נוימן עם צ'ק על 200,000 שקל דמי ערבות והציע ליואב עוד שני מיליון אם יברח למדינה איתה אין הסכם הסגרה.
לליאורה יש דוד עורך-דין שהגיע לפגישה בבית המעצר וסיפר ליואב שמספר דקות אחרי ששירי נפלה מהחלן התבצעה מהטלפון בדירה שלה שיחה אל בית הוריו של יואב.
יואב החליט שהוא לא רוצה להיות מיוצג על ידי עורך דין שלא מאמין בו ופונה לעורך הדין הצעיר דרור בן שמחון, שייצג את האריס בתביעה על צו הירושה.
אחרי שהסתבר שהטלפון שחייגו אליו היה המספר של דירתם הקודמת של הוריו של יואב, שבינתיים עברו דירה, יואב שוחרר ובשיחה עם אחד השכנים של שירי גילה שגדעון כוכבי היה בדירה של שירי ביום הרצח.
יואב סיפר זאת לדנון והמשטרה הגיעה למשרדו של כוכבי, מצאה את תיק התחקיר על יואב ובו היה רשום מספר הטלפון הישן.
כוכבי נעצר, במשפט הוא טען שהוא היה בבית בשעה שבה נפלה שירי ונוגה אישרה את עדותו.
בהמשך הספר מתגלה מי היה הרוצח האמיתי ומה היו שיקוליהם של אנשים שונים לסלף או להעלים את האמת.
בָּסִילִיסְק (שם מדעי: Basiliscus) הוא סוג של לטאות החי במרכז אמריקה ובדרום מקסיקו.
משקלו הממוצע של הבסיליסק הוא כ-100 גרם.
בסיליסקים הולכים על ארבע רגליים.
רגליהם מסיביות ובעלות מבנה המאפשר להם לאחוז בגזעי העצים ולטפס עליהם.
אורכם של הבוגרים תלוי במין ובתת המין אך בממוצע מגיעים הזכרים לאורך של 70 ס"מ ושל הנקבות מעט פחות.
המין הארוך ביותר הוא בסיליסק ירוק.
הבסיליסק חי בעיקר באמריקה הלטינית ביערות טרופיים, חמים ולחים שבהם הם חיים על ענפי העצים ומגיעים עד לצמרת העצים.
במקרה של סכנה, הם עוזבים את אחיזתם בעץ ונופלים לקרקע.
הם מעדיפים עצים הנמצאים מעל לנהרות ואגמים.
כל מיני הבסיליסק הם שחיינים טובים ומסוגלים ללכת על המים עובדה שהקנתה להם את השם לטאות ישו.
בָּסִילִיסְק מצוי (שם מדעי: Basiliscus basiliscus) הוא מין של לטאות החי במרבית מדינות מרכז אמריקה.
צבעו של בסיליסק מצוי הוא חום-ירוק, הוא בעל זנב ארוך ועל זנבו וראשו בליטות.
אורך הזכרים עד 80 ס"מ כאשר 75% מאורכם הוא הזנב.
הנקבות מעט קטנות יותר ומשקלם כמחצית ממשקל הזכרים.
בשעת סכנה הם יכולים לרוץ במהירות של עד 11 קמ"ש והם מסוגלים ללכת על המים למרחק של כמה מטרים.
תפוצת הבסיליסק המצוי הוא במרכז אמריקה ביערות עד לגובה 600 מטר ועל פני הים, רק בקוסטה ריקה ניתן למוצאם עד לגובה 1200 מטר.
עיקר תפוצתו באזור הפסיפי של מרכז אמריקה כאשר באזור האטלנטי מחליף אותו הבסיליסק הירוק.
ניתן למוצאו בטבע גם בפלורידה שם הוא גדל בבר לאחר שברח או שוחרר לטבע על יש בני אדם.
הבסיליסק המצוי הוא אוכל כל והוא אוכל חרקים, פרחים, נחשים קטנים, בצי עופות ודגים.
יש לו מספר טורפים בעיקר זוחלים גדולים, ציפורים ויונקים.
במקרה סכנה, יכול הבסיליסק לעמוד ללא ניע למשך זמן רב.
בסיס חיל הים באילת (מוכר גם כזירת ים סוף) הוא בסיס ימי של חיל הים השוכן בקו החוף של אילת במפרץ אילת.
אנשי חיל הים הגיעו למקום בשנת 1949 לאחר כיבוש אום רשרש במבצע עובדה.
בשנת 1956, עם הגעת הפריגטה אח"י מזנק (ק-32), הוגדר המתחם כבסיס.
החל משנת 1982, עם גמר פינוי כוחות חיל הים משארם א-שייח' במסגרת הסכם השלום בין ישראל למצרים, משמש הבסיס כמפקדת זירת ים סוף – אחת משלוש זירות הפעולה של חיל הים.
משימתה העיקרית של זרוע הים באילת היא שמירת השקט הביטחוני במי מפרץ אילת.
עיקר הפעילות בעיר אילת מתבסס על נופש ותיירות אשר כוללים, בין השאר, כמאתיים כלי שיט הנעים בשטח ים קטן יחסית.
בבסיס פועלת פלגת הדבורים - פלגה 915, המפעילה ספינות סיור מדגם "דבור", "דבורת שוערים" ודבורה סימן 1.
פלגת כוח האדם אחראית לקליטת אנשי היחידה.
באחריותה מציאת תפקיד מתאים לכל חייל בשיבוצו ביחידה בהתאם לנתוניו האישיים.
אחראית על קידום אנשי קבע, מיצוי אוכלוסיות חיילי החובה ופיתוחה (פיקוד וקצונה), מתן שירותי רבנות ורפואה.
כמו כן אמונה הפלגה על תחום תנאי השירות והטיפול בחיילים הזכאים, קיום סדרות חינוך ללוחמים ולתומכי הלחימה, פיתוח וקידום אוכלוסיות ייחודיות, קורסי השלמת השכלה, פרויקט "תגלית", ומתן אפשרות לזכאים לגיור באמצעות קורס נתיב צה"לי.
בנוסף, אחראית הפלגה על זימון וטיפול באנשי המילואים תוך שימור הקשר עימם בכל זמן נתון.
הפלגה הטכנית אחראית על התקינות והכשירות הטכנית של כלי השיט ומערך תחנות החוף בזירה.
טכנאי הזירה מבצעים אחזקות למערכות השונות, מענה לתקלות מתפתחות, מלווים ומבצעים התקנות משימתיות.
הפלגה מחולקת למחלקות על פי תחום העיסוק:
מחלקת מכונה אחראית על כשירות מערכת ההינע כגון מנועים, תשלובות, גנרטורים, מערכות עזר וסניטציה וגם על גוף כלי השיט.
מחלקת מערכות הספק ובקרה – אחראית על כשירות מערכות החשמל, מערכת הניווט, מיזוג אוויר, בקרת מנועים והיגוי בכלי השיט.
מחלקת אלקטרוניקה אחראית על כשירות מערכות האופטיקה, מכ"ם, מערכות נשק מיוצבות ומערכות הקשר המגוונות.
מחלקת חימוש ייעודי אחראית על כשירות מייצבי הנשק בכלי השיט ובעיקר התותח המיוצב.
מחלקת מחשוב אחראית על כשירות מערכות שליטה ובקרה ימיות, רשתות המחשוב בזירה.
כולל מערכות שליטה מרחוק ומתן שירותי מחשוב ליחידות הזירה.
פלגת לוגיסטיקה אחראית על שרשרת האספקה בזירה.
מנהלת בתחומים: ציוד אישי, חלקי חילוף, נוזלים, חומרי אחזקה, מזון ותחמושת.
הפלגה אחראית גם על תחזוקת כל הנשק והרכבים השונים.
פלגת תפעול אחראית על תפעול היחידה, נמצאת תחת פיקודו של סגן מפקד הזירה.
כוללת חולית המנופים התומכת בפלגה טכנית בטיפולים בספינות.
קצין ביטחון המידע ומחלקת הכושר גופני אשר אחראית על שמירת הכשירות הגופנית של כלל חיילי הזירה.
פלגת אג"ם אחראית על ניהול הזירה.
הפלגה מתכננת את משימות הזירה, מקצה משאבים ומקשרת עם יחידות שונות של זרוע הים, צה"ל וכוחות הביטחון השונים.
פלגה 915 מבוססת באילת ותפקידה לתת ביטחון השוטף בזירת ים סוף.
נוסף למשימות מיוחדות ומבצעים ימיים ללוחמה בטרור, הפלגה אחראית על הביטחון השוטף של חופי מדינת ישראל בזירת ים סוף.
הפלגה אחראית לאבטחתן של אוניות הסוחר המפליגות לנמל אילת.
במהלך העשור הראשון של המאה ה-21 עברה היחידה סדרת שינויים תפיסתיים שהפכו אותה מיחידת סיור ימי ליחידת לוחמה רב-תכליתית הפועלת בים ובעומק החוף, ובשל כך תפסה חלק מרכזי בפעילות הביטחונית בזירה הימית במהלך מבצעים צבאיים רבים.
הפלגה מפעילה כלי שיט מסוג דבורה" ושלדג.
'צרעה' וכלי שיט בלתי מאוישים.
יחידת סנפיר נמצאת תחת פיקוד פלגה 915 ואמונה על אבטחת הנמל, בידוק כלי שיט וביצוע משימות ביטחון שוטף הכולל מעצר כלי שיט בים.
בנוסף מתמחה בצלילות במים רדודים.
פלגת השליטה מפעילה מוצב שליטה זירתי המרכז מידע מתחנות הגילוי וההתראה הפרוסות לאורך חופי הזירה ואמצעי גילוי מתוחכמים הפרושים בנקודות תצפית לאורך החוף.
אחראית על כיסוי כל התנועה במרחב הימי ובטווח החופי הסמוך לים בעיקר כדי לאתר כל ניסיון חדירה חבלני לתחומי המדינה.
במוצבי השליטה מותקנים מערכות ממוחשבות הכוללות מכ"מים ואמצעים מיוחדים.
בקריות השליטה הפועלות בהן הן חיילות בשירות סדיר, תפקידן לאתר ולזהות את כלל המטרות הימיות בגזרה.
לשם כך מופעלים מכשירי מכ"ם מצלמות ואמצעי תצפית אופטרוניים.
בקריות השליטה אחראיות על בניית תמונה מלאה בזמן אמת של כלי השיט בגזרתן, באמצעות מכשירי הגילוי העומדים לרשותן.
בקריות שליטה מדורגות ל, ו.
מהווים את שלד הפיקוד במוצבי השליטה.
הם משמשים בתפקיד כפול: להוות הגורם הבכיר במשמרת אשר מעביר הנחיות בזמן אמת לכוחות המבצעים בים.
ולהוות מפקדיהם הישירים של בקריות השליטה והמוצבים.
ב-5 במרץ 2014 יצאו כוחות זרוע הים על ידי שייטת 13 ושייטת ספינות הטילים של חיל הים למבצע חשיפה מלאה בו נתפסה אוניית המשא קלוס סי , שניסתה להבריח מאיראן אמצעי לחימה שחלקם הוטסו ככל הנראה מסוריה ויועדו לארגוני הטרור הפלסטיניים בסיני או ברצועת עזה.
בבוקר 5 במרץ 2014 השתלטו לוחמי שייטת 13, בסיוע שתי ספינות של שייטת ספינות הטילים, על האונייה, שהייתה בדרכה לנמל פורט סודאן, בעת שהייתה בלב ים סמוך לגבול שבין סודאן לאריתריאה, במרחק של כ-1,500 קילומטרים דרומית לחופי ישראל.
ב-8 במרץ 2014, אחר הצהריים, הגיעו שני הסט"ילים ואוניית הנשק לבסיס אילת.
ב-9 במרץ פרקו לוחמי צה"ל את הספינה ולוחמי יחידת סילוק הפצצות של יהל"ם וידאו שאמצעי הלחימה לא ממולכדים.
החזית התימנית במלחמת חרבות ברזל