tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
באוקטובר 1993 ילדה את בתם, השחקנית אינדיה אייסלי .
האסי אייסלי נפטרה ב-27 בדצמבר 2024, בגיל 73, בברבנק, קליפורניה, מסרטן השד.
המחלה אובחנה אצלה לראשונה בשנת 2008, ושבה ותקפה אותה ב-2018.
2001 – מועמדות על "השג יוצא דופן בדיבוב לשחקנית בהפקה טלוויזיונית של תוכנית אנימציה" – עבור "Batman Beyond"
1969 – זכייה בפרס השחקנית הטובה ביותר עבור "רומיאו ויוליה"
1969 – זכייה בפרס השחקנית החדשה המבטיחה ביותר עבור הסרט "רומיאו ויוליה"
1970 – מועמדות לפרס "הפנים החדשות" עבור "רומיאו ויוליה"
אוליביה האלינן היא שחקנית אנגלייה.
היא מוכרת בעיקר מהופעתה בתפקיד לורה טימינס בסדרת הטלוויזיה של ה-BBC "הדרך לקנדלפורד", ובתפקיד קים בסדרה "שוגר אהובתי" של ערוץ 4. עוד כיכבה האלינן בתפקיד אלי בסדרת הנוער "Girls in Love".
האלינן היא מטוויקנהאם שבמערב לונדון, הבת השלישית במשפחה של ארבע בנות.
אחותה היא קלמנסי האלינן ששיחקה בסדרה "קרועים" והשתתפה בתוכנית "The X Factor".
אוליביה האלינן התחילה ללמוד משחק בגיל 11 בבית הספר של ימי ראשון של אמה בטדינגטון.
היא למדה בבית הספר סיינט קתרין בטווקינהאם, בבית הספר התיכון נוטינג היל ואילינג ברובע אילינג, ואחר כך למדה אנגלית ודרמה באוניברסיטת מנצ'סטר.
האלינן הופיעה ביותר ממאה הפקות מאז שהייתה בת שבע.
הופעתה המקצועית הראשונה הייתה ב-1991 במחזה "Jack and the Beanstalk" לצדה של סילה בלק.
מאז שיחקה האלינן בתיאטרון, ברדיו, בקולנוע ובתוכניות טלוויזיה בהן "The Bill", "הולבי סיטי", "המשפחה שלי", "ג'וליה ג'קיל והארייט הייד" וסדרת הנעורים "Girls in Love" של טלוויזיית גרנדה.
בשנה הראשונה שלה באוניברסיטה שיחקה האלינן בשתי העונות הראשונות של סדרת הקאלט "שוגר אהובתי" של ערוץ 4 המבוססת על הרומן מאת ג'ולי בורצ'יל.
ב-9 ביוני 2007 נאמה האלינן בכנס של ארגון הלהט"בים סטונוול (Stonewall) על גילום דמות לסבית ב"שוגר אהובתי".
כשחייתה במנצ'סטר השתתפה האלינן בתיאטרון סטודנטים.
ב-2006, בשנה האחרונה שלה באוניברסיטה, כיכבה במחזה "Wake Me Later" מאת ניקולה סקופילד.
הופעת הבכורה של האלינן בקולנוע הייתה בסרט האפל הבריטי "Jack Falls" בתפקיד נטשה.
ב-2011 כיכבה האלינן במחזה "Precious Little Talent" מאת אלה היקסון ובבימויו של ג'יימס דאקר בתיאטרון טרפלגר סטודיוס בווסט אנד הלונדוני.
בדצמבר 2011 שיחקה בתפקיד ג'סטין במחזה "Herding Cats" מאת לוסינדה קוקסון בתיאטרון המפסטד בלונדון.
היא גילמה את אותה דמות בדצמבר 2010 בתיאטרון יוסטינוב סטודיו בעיר באת'.
ב-2013 גילמה האלינן את דמותה של מריאן דשווד בעיבוד של הלן אדמונדסון לרדיו ה-BBC של הרומן "תבונה ורגישות" מאת ג'יין אוסטן.
ב-2014 שיחקה האלינן במחזה "Lotty's War" מאת ג'וליאנו קריספיני בבימויו של ברוס גאת'רי בתיאטרון איבון ארנו בגילפורד, ואחר כך בסיור הופעות בבריטניה.
אוליביה קייט קוּק היא שחקנית אנגלייה, שהתפרסמה בשל תפקידה בתור אמה דקודי בסדרת הדרמה "בייטס מוטל" (2013–2017), בתור בקי שארפ במיני-סדרה "יריד ההבלים" (2018) ובשל תפקידה בסרטו של סטיבן ספילברג "שחקן מספר אחת" (2018).
קוק נולדה וגדלה באולדהאם, מנצ'סטר רבתי שבממלכה המאוחדת, למשפחה נוצרית-אנגלית.
אביה, ג'ון קוק, הוא שוטר בגמלאות, ואמה לינדזי היא אשת מכירות.
יש לה אחות צעירה ממנה, אלינור.
הוריה התגרשו כשהייתה ילדה, והיא ואחותה גרו עם אמם.
קוק למדה בבית הספר רויטון וקרופטון ולמדה דרמה בקולג' שש-שנתי אולדהאם.
היא עזבה לפני שסיימה את בחינות ה- A-levels כדי להופיע בסדרה "האפלה".
מגיל צעיר השתתפה קוק בשיעורי בלט והתעמלות.
בגיל 8 החלה לשחק בתוכנית דרמה בעיר הולדתה בשם "סדנת התיאטרון של אולדהאם".
במשך שנים הופיעה כחלק מאנסמבל, עד שבגיל 17 כיכבה בתפקיד מריה בהפקה של הקולג' למחזמר "סיפור הפרברים".
זמן קצר אחר כך כיכבה בתפקיד ראשי בתיאטרון אולדהאם במחזה "Prom: The Musical", רימייק של סיפור סינדרלה.
בגיל 14 נרשמה בסוכנות כישרונות במנצ'סטר שדרכו הופיעה בפרסומות אחדות.
ב-2012 הופיעה בווידאו קליפ של "Autumn Term" של ואן דיירקשן בתפקיד סטודנטית הרוכבת עם הארי סטיילס.
אף על פי שהסוכן הניא אותה מלהירשם לבית ספר למשחק, מכיוון שהייתה לה כבר עבודה בתחום, היא לא נרתעה ונסתה להתקבל לאקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה (RADA).
היא הגיעה לשלב האחרון של הבחינות, אבל לא התקבלה.
אחרי שקוק שיחקה בתיאטרון אולדהאם, השתדלה המלהקת בוורלי קוך להשיג לה תפקידים בטלוויזיה.
ב-2012 כיכבה בשתי מיני-סדרות של ה-BBC: "האפלה" בתפקיד הבת של הדמות שגילם כריסטופר אקלסטון, וב"הסוד של קריקלי הול" בתפקיד מורה צעירה בבית יתומים בשנות הארבעים של המאה העשרים.
קוק סיפרה שמתאים לה יותר להופיע בטלוויזיה מאשר בתיאטרון, ושהיא חשה מבוכה מהמחוות המוגזמות שנדרשות לעיתים על הבמה.
על אף היותה טירונית במשחק היא התבלטה בין שחקניות אירופיות בתהליך הליהוק של הסרט "הדוממים" שיצא לאקרנים באפריל 2014, שנתיים אחרי צילומי הסרט.
ב-2012 אחרי סיום צילומי "הדוממים" רכשה לעצמה סוכן בלוס אנג'לס.
אחרי קריאת תיאורי התפקיד של הסדרה "בייטס מוטל", הפריקוול של "פסיכו", היא שלחה הקלטת מבחן לתפקיד אמה דיקודי.
שלושה שבועות אחר כך קיבלה קוק את התפקיד של אמה, התפקיד הראשון שלה בארצות הברית.
היא התאכזבה שהמפיקים הפכו את אמה לילידת מנצ'סטר, משום שחששו מהמבטא שלה.
אבל היא נעזרה בשחקן האנגלי פרדי היימור שהוא בעל ניסיון קודם במבטא אמריקאי.
מאז חושבים בטעות שהיא אמריקאית.
קוק גם תרמה קטעי וידאו קצרים לבלוג הבדיוני של אמה.
סרט הקולנוע השני של קוק היה "האות" יחד עם ברטון ת'ווייטס ולורנס פישבורן שהוקרן בהקרנת בכורה בפסטיבל הסרטים סאנדנס בשנת 2014. קוק כיכבה בתפקיד היילי פיטרסון, סטודנטית אמריקאית ב-MIT שעוברת לקאלטק, ונתקלת באירועים מוזרים יחד עם החבר שלה והחברה הטובה שלה.
באוקטובר 2014 שיחקה קוק בתפקיד ראשי בסרט "הסיאנס", סרט איימה המבוסס על משחק לוח של חברת הסברו.
תפקיד הפרוטגוניסט היה משימה גדולה עבור קוק שהופיעה כמעט בכל סצנה.
הסיפור מתרכז בקבוצת חברים המשתמשת בלוח ה-Ouija כדי לתקשר עם חבר שנפטר.
על אף שהסרט קיבל ביקורות שליליות, הוא הצליח מאוד בקופות וההכנסות היו כ-102.5 מיליון דולר ברחבי העולם.
בהמשך הופיעה קוק בסרט "אני וארל וזאת שעומדת למות".
סיפור חניכה מאת ג'סי אנדרוז על פי רומן באותו שם.
קוק גילחה את שיער ראשה כדי לגלם את הדמות הנשית הראשית שנאבקת במחלת הלוקמיה.
הקרנת הבכורה של הסרט הייתה בפסטיבל הסרטים סאנדנס והוא זכה בפרס השופטים וכן בפרס הצופים.
עוד ב-2015 דיבבה קוק את המפלצת מלוך נס עבור פרק בסדרה "השוטר גרזן", שנכתב על יד ניק אופרמן שכיכב לצדה בסרט "אני וארל וזאת שעומדת למות".
קוק שיחקה בתפקיד הראשי בסרט דרמה העצמאי "Katie Says Goodbye" לצדם של ג'יימס בלושי, מיריי אנוס, כריסטופר אבוט ומרי סטינבורגן.
הסרט עוסק בקייטי, מלצרית בת 17, המנסה להתגבר על העוני ולהתחיל חיים חדשים בסן פרנסיסקו על ידי עיסוק בזנות.
בהמשך כיכבה בעיבוד הקולנועי של ספרו של פיטר אקרויד "Dan Leno and the Limehouse Golem", תעלומת רצח בסגנון גותי, לצדם של ביל ניי ודאגלס בות'.
שני הסרטים הוקרנו לראשונה בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו של 2016. אחר כך כיכבה במותחן "Thoroughbreds" לצדם של אניה טיילור-ג'וי ואנטון ילצ'ין.
הקרנת הבכורה של הסרט הייתה בפסטיבל הסרטים סאנדנס של 2017.
קוק לוהקה לתפקיד ארטמיס במותחן המדע בדיוני "שחקן מספר אחת" של סטיבן ספילברג, שיצא לאקרנים במרץ 2018. עוד היא מככבת בסרט הדרמה של דן פוגלמן "Life Itself" לצדם של אוסקר אייזק, אוליביה ויילד, סמואל ל.
קוק מתגוררת בעיר ניו יורק שבארצות הברית.
היא ידידה טובה של השחקן תומאס מאן, שכיכב לצדה בסרט "אני וארל וזאת שעומדת למות", ושל שותפיה לסדרה "בייטס מוטל", השחקן פרדי היימור והשחקנית ניקולה פלץ.
שנה שם תפקיד אמן הערות 2012 "Autumn Term" סטודנטית ואן דיירקשן מתוך "Up All Night: The Live Tour"
אוליביה טרייסי היא דוגמנית ושחקנית אירית.
1984 - נבחרה למיס אירלנד
1984 - עלתה לשלב שבע המועמדות הסופיות בתחרות מיס עולם שנערכה באלברט הול שבלונדון
1985 - עלתה לעשירייה הפותחת בתחרות מיס תבל
2011 - חזרה למסלול הדוגמנותן, והופיעה בפסטיבל האופנה של דבלין אחרי שנים של הפסקה בתחום זה.
1991 - שיחקה דוגמנית בסרט הקצר "Bound for Manhattan"
1999 - גילמה מנחה בפרק של הסדרה "השגרירה" של ה-BBC
2004 - הופיעה בסדרה "The Handler" של CBS
2005 - הופיעה בסרט "איילנד" ובאותה שנה הופיעה גם בפרק של הסדרה "בנות גילמור"
2006 - גילמה אישה עשירה בפרק של הסדרה "Windfall" של NBC
2007 - שיחקה בסרט "לשחק עם המזל" בו שיחקו דרו ברימור ואריק באנה.
ב-2009 נבחרה ל"האשה האירית של השנה" על ידי ארגון "Irish Fair Committee".
אוליביה זמור (צרפתית: Olivia Zemor; נולדה ב-1948) היא פעילה חברתית צרפתייה, מייסדת ונשיאת עמותת CAPJO (Coordination des Appels pour une Paix Juste au Proche-Orient; קבוצת התיאום הקוראת לשלום צודק במזרח הקרוב), הקבוצה ידועה גם בשם "יורו-פלסטין" (EuroPalestine).
זמור, שהיא ממוצא יהודי טורקי-אלג'יראי, טוענת שמדינת ישראל מבקשת את הכחדת העם הפלסטיני וכי היא שוללת מהפלסטינים את זכויות האדם שלהם.
בשנים 1980 עד 1989 עבד זמור כעיתונאית בסוכנות הידיעות הצרפתית.
בהמשך הקימה את APM אינטרנשיונל, סוכנות ידיעות שנרכשה על ידי רויטרס בשנת 1999.
בשנת 2002, הקימה יחד עם בעלה ניקלוס שאהשהני (אזרח ארצות הברית ממוצא איראני, שאמו יהודיה ואביו שיעי) את עמותת "יורו-פלסטין".
בבחירות לפרלמנט האירופי בשנת 2004, השתתפה עמותת "יורו-פלסטין" בתור מפלגה והעמידה לבחירה 28 מועמדים במחוז בחירה אחד בצרפת, איל-דה-פראנס (הכולל את העיר פריס), מתוך שישה מחוזות בחירה של צרפת לפרלמנט האירופי.
זמור הוצבה במקום ה-4 ברשימה.
בראש הרשימה עומד פרופ' כריסטוף אוברלין, כירורג צרפתי, במקום השני הקומיקאי דיידונה מ'באלה.
מתוך 28 המועמדים מחציתם היו נשים ומחציתם היו גברים, מרקע חברתי ואתני מגוון: מהגרים ערבים, צרפתים "ותיקים", צרפתים ממוצא ערבי או אפריקאי ולצדם מספר יהודים.
הרשימה קיבלה תמיכה מפעילי שלום בישראל דוגמת טניה ריינהרט וסרבן הגיוס יוני בן-ארצי, ומהצד הפלסטיני מרואן ברגותי.
הרשימה קיבלה כ-50,000 קולות בסך הכל (או 1.83 אחוזים), פחות מאחוז החסימה, אך היא הצליחה הרבה יותר באזורים מסוימים באיל-דה-פראנס, שבהם אף קיבלה יותר קולות ממפלגת הירוקים והמפלגה הקומוניסטית בשכונות עניות עם נוכחות ערבית חזקה.
לאחר שר החוץ הצרפתי הודיע כי אריאל שרון יבקר בצרפת באפריל 2004, "יורו-פלסטין" פתחה בקמפיין במחאה על הביקור.
אולם, לדעתו של זמור, "הממשלה הצרפתית המשיכה לוויתורים לישראל" וניקולה סרקוזי וז'אן-פייר רפרן היו "כנועים להפליא לישראל וראש הממשלה שרון, שלא החמיץ סיכוי להעליב את צרפת והצרפתים".
היא האשימה את ממשלת צרפת בכך שיש לה "סטנדרט כפול" בכך שהיא "תומכת בהקמת מדינה פלסטינית ומקבלת בברכה ערפאת גוסס", אך גם "מעודדת את מדיניות הקולוניה והסיפוח של ישראל".
מסרבים לתת מקום לישראלים כמו טניה ריינהרט, עמנואל פרג'ון ואילן פפה, שמתנגדים בגלוי למדיניות הקולוניאלית של ישראל".
בשנת 2009, הייתה בין מארגני ההפגנה נגד ביקור שר החוץ אביגדור ליברמן בפריז.
בדצמבר 2010 נלקח זמור למעצר עם נחיתתה בנמל התעופה בן-גוריון.
לאחר שנחקרה ועוכבה נאמר לה כי תגורש מישראל בגלל ארגון ההפגנות שלה בצרפת.
זמור מחתה ואמרה כי היא מגנה על "עקרונות השלום הצדק", היא הוסעה לבית המעצר בשדה התעופה, אחר כך נשלחה על מטוס לאיסטנבול.
לפני כן ביקרה בישראל כמה פעמים, אך מעולם לא נעצרה.
באפריל 2012 הייתה בין מארגני מטס המחאה הפרו-פלסטיני לישראל.
בו השתתפו מאות פעילי שמאל מאירופה, חלקם ערבים המחזיקים בדרכונים אירופיים ואחרים, שקנו כרטיסי טיסה לישראל באופן מאורגן.
ב-28 ביוני 2012, הותקפה זמור בבית קפה ליד הבסטיליה, על ידי אנשי הליגה להגנה יהודית שהכו אותה בראשה וריססו את פניה בצבע שמן רעיל.
בקיץ 2015, במחאה על הקמת "חוף תל אביב" בפריז, יזמה מולו את הקמת "חוף עזה".
ב-28 במאי 2015, זמור נדונה על ידי בית משפט גבוה בצרפת (Cour d'appel de Paris) כ"אשם בעורר שנאה נגד קבוצה, המפיקים הישראלים, בגלל שהם שייכים לאומה, מדינת ישראל".
בשנת 2018, החליטה התביעה הצרפתית, בלחץ לובי פרו ישראלי, לתבוע את זמור באשמת קריאה לגזענות והסתה לשנאה.
זאת על דברים שאמרה בהפגנה בשנת 2011 שקראה לשחקנית והזמרת ונסה פרדיס לא להופיע בישראל.
לאחר שווידאו מההפגנה עלה לרשת.
אוליביה איזבל רודריגו היא זמרת-יוצרת ושחקנית אמריקאית זוכת פרס גראמי.
היא ידועה בשל תפקידיה כפייג' אולברה בסדרת הילדים של ערוץ דיסני "ביזארדבארק", וניני סלזר-רוברטס בסדרה המוזיקלית של דיסני+, "היי סקול מיוזיקל: המחזמר: הסדרה".
היא הוציאה לאור את אלבום הבכורה שלה, Sour בחודש מאי 2021. האלבום השני שלה, Guts, יצא ב-8 בספטמבר 2023.
רודריגו נולדה ב-20 בפברואר 2003 בטמקולה, קליפורניה.
היא ממוצא פיליפיני מצד אביה וממוצא גרמני ואירי מצד אמה.
רודריגו החלה לכתוב שירים על חוויותיה כשהייתה רק בת ארבע והחלה לעסוק במשחק כשהשתתפה בהפקות בית הספר כשהייתה תלמידה בבית ספר יסודי.
רודריגו ומשפחתה עברו להתגורר בעיר מורייטה שבקליפורניה כשלוהקה לתוכנית "ביזארדבארק".
מאז ליהוקה לתוכנית ועד שנת 2021, היא למדה במסגרת של חינוך ביתי.
העניין שלה בכתיבת שירים העמיק כשהייתה בת 12, והיא התחילה לנגן שירים בפסנתר וללמוד איך לכתוב שירים לאקורדים.
רודריגו הופיעה לראשונה על המסך בפרסומת של Old Navy.
זמן קצר לאחר מכן בשנת 2015, היא גילמה את התפקיד הראשי של גרייס תומאס בסרט "An American Girl: Grace Stirs Up Success".
בשנת 2016 לוהקה רודריגו לתפקיד פייג' אולברה בסדרת הילדים של ערוץ דיסני, "ביזארדבארק", תפקיד שגילמה במשך שלוש עונות.
בפברואר 2019 לוהקה לתפקיד הראשי של ניני סלזר-רוברטס בסדרה של דיסני+, "היי סקול מיוזיקל: המחזמר: הסדרה", שעלתה לשידור בנובמבר של אותה השנה.
היא הייתה דמות בולטת בשתי העונות הראשונות של הסדרה, אך לקחה צעד אחורה בעונה השלישית כדי להיות כוכבת אורחת.
החלטה זו התקבלה כדי שתוכל להתמקד בקריירה המוזיקלית שלה.
רודריגו לא שבה להופיע בעונה הרביעית והאחרונה של הסדרה.
רודריגו כתבה את "All I Want" וכתבה יחד עם ג'ושוע באסט את השיר "Just A Moment" לפסקול העונה הראשונה של הסדרה היי סקול מיוזיקל: המחזמר: הסדרה.
בשנת 2020 חתמה רודריגו על חוזה הקלטות עם אינטרסקופ רקורדס וגפן רקורדס ובמסגרת החוזה רודריגו היא הבעלים של גרסאות המאסטר של כל שיריה.
ב-8 בינואר 2021 הוציאה לאור את סינגל הבכורה שלה, "Drivers License".
בתוך שבוע מצאתו לאור, "Drivers License" זכה לשבחים ושבר את שיא ההשמעות של ספוטיפיי פעמיים עבור מספר ההשמעות היומי הגבוה ביותר לשיר שאינו שיר חג ב-11 בינואר, לשיר היו מעל 15.7 מיליון השמעות עולמיות בספוטיפיי, ולמחרת יותר מ-17 מיליון השמעות עולמיות של השיר.
במצעד הבילבורד הוט 100 ובמצעד הסינגלים הבריטי, הגיע השיר היישר אל המקום הראשון.
כשבוע לאחר צאתו, הפך האלבום לאלבום הנמכר ביותר של אישה בארצות הברית לשנת 2021, עם כ-295,000 עותקים שנמכרו במדינה.
בבריטניה, שבר האלבום את שיא ההשמעות בפלטפורמות הסטרימינג לאלבום בכורה בשבוע הראשון, עם כ-45.7 מיליון השמעות.
באירלנד, הפכה רודריגו לאמנית הראשונה בהיסטוריה ששלושה משיריה נמצאים בראש מצעד הסינגלים.
בארצות הברית ובקנדה, כל 11 שירי האלבום נכנסו למצעדי הסינגלים ל-30 המקומות הראשונים.
Sour ו-"Drivers License" היו שניהם האלבום והשיר, בהתאמה, הכי מושמעים בשנת 2021 בספוטיפיי העולמית.
ב-29 ביוני 2021 שודר סרט הופעה "Sour Prom" בשידור חי בערוץ היוטיוב של רודריגו.
היא הגיעה למקום השני במצעד הארטיסט 100 השנתי של בילבורד לשנת 2021, ולמקום הראשון במצעד האמנים החדשים.
ב־9 בדצמבר קיבלה את התואר "בדרנית השנה" מאת מגזין טיים.
IFPI דירג את רודריגו כאמנית העשירית המוכרת ביותר של שנת 2021 ואת Sour כאלבום השני הנמכר ביותר של שנת 2021.
היא זכתה בקטגוריות תגלית השנה, אלבום הפופ הווקאלי הטוב ביותר על Sour, וביצוע סולו הפופ הטוב ביותר על "Drivers License".
ב-5 באפריל 2022 יצאה רודריגו לסיבוב ההופעות הראשון שלה, "Sour Tour", שנערך בצפון אמריקה ואירופה והסתיים ב-7 ביולי 2022.
אלבומה השני של רודריגו, Guts, יצא לאור ב-8 בספטמבר 2023, תחת הוצאת חברת התקליטים גפן.
בהצהרה על האלבום, רודריגו תיארה כי הוא עוסק בכאבי התבגרות ותהליך גיבוש זהותה בשלב זה בחייה.
היא ציינה שהיא חוותה תקופות אינטנסיביות של גמלוניות ושינוי בין הגילאים 18 ל-20 וכי היא מקווה שהאלבום משקף את החלק הטבעי הזה של הגדילה שלה.
הסינגל הראשון מהאלבום, "Vampire",יצא לאור ב-30 ביוני 2023. רודריגו כתבה את השיר ורצועות נוספות באלבום עם דניאל ניגרו, ששיתף פעולה עם רודריגו באלבום הבכורה שלה, Sour.
ב-10 ביולי נכנס השיר היישר אל המקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100 והיה לשיר השלישי של רודריגו שהגיע להישג זה.
בספטמבר 2023, הסינגל הגיע למקום הראשון במצעד הסינגלים הרשמי בבריטניה.
לאחר ששהה במקום השני במשך חודש רצוף.
בכך, רודריגו הפכה לזמרת עם הכי הרבה סינגלים בראש המצעד בעשור הנוכחי.
הסינגל יצא ב-11 באוגוסט 2023. חודש לאחר מכן יצא לאור הסינגל השלישי מתוך האלבום, "".
עם צאתו האלבום הגיע היישר אל המקום הראשון במצעד האלבומים הבריטי, והיה לאלבום השני שלה שמגיע להישג זה.
ב-1 בנובמבר 2023, רודריגו הודיעה שהיא כתבה שיר בשם "Can't Catch Me Now" לפסקול הסרט "משחקי הרעב: בלדה לנחשים וציפורי שיר".
השיר הוא הרצועה הפותחת באלבום בן 17 השירים, שיצא לאור ב-17 בנובמבר תחת הוצאת גפן רקורדס, במקביל לתאריך היציאה לקולנוע של הסרט.
רודריגו חזרה ל-"סאטרדיי נייט לייב" ב-9 בדצמבר וביצעה שני שירים מ-Guts.
רודריגו ביצעה גם הופעת קמע מפתיעה במערכון במהלך הפרק.
רודריגו יצאה לסיבוב ההופעות "Guts World Tour" שהחל בפברואר 2024 וצפוי להסתיים במרץ 2025. באוקטובר 2024, הוכרז שרודריגו תשיק ספיישל הופעה בנטפליקס ב-29 באוקטובר.
הספיישל הציג את הופעתה של רודריגו מאולם אינטואיט דום בלוס אנג'לס, כחלק מסיבוב ההופעות Guts World Tour.
רודריגו אמרה כי היא מתכננת לקחת הפסקה לאחר סיום סיבוב ההופעות "Guts World Tour" בשנת 2025. במרץ 2025, רודריגו צפויה להיות בין המופעים המרכזיים בפסטיבלי לולהפלוזה 2025 שיתקיימו בצ'ילה, ארגנטינה וברזיל.
אלו יהיו הופעות הבכורה שלה בדרום אמריקה.
ביוני 2025, רודריגו צפויה להוביל את פסטיבל Governors Ball לשנת 2025 שיתקיים בניו יורק וגם להוביל את פסטיבל בונארו למוזיקה ואומנות לשנת 2025 שיתקיים במנצ'סטר, טנסי.
רודריגו נחשבת לאחת הזמרות והיוצרות הבולטות של דור ה-Z.
סגנון המוזיקה שלה נוטה לכיוון הרוק, עם השפעות מלהקות משנות ה-90 ושילוב של פגיעות רגשית ויכולת סיפור סיפורים המתבטאות בליריקה שלה.
המוזיקה של רודריגו עוסקת לעיתים קרובות בנושאים אישיים ורגשיים, כולל אהבה נכזבת, מערכות יחסים וגילוי עצמי, ומושפעת מתנועת ריוט גירל.
רודריגו מבקשת להפוך את מוזיקת הרוק שלה למזוהה עמה, בהיותה נשית ואקספרסיבית, תוך הימנעות מחיקוי של רוק הנשלט על ידי גברים.
היא ציינה כי היא נהנית לכתוב שירים על תחושות נשיות של כעס וטינה שלא באים לידי ביטוי בקלות בחיי היומיום.
כשהייתה קטנה, הייתה מאזינה למוזיקה עם הוריה, שטעמם המוזיקלי נטה לכיוון גראנג', רוק וז'אנרים אלטרנטיביים.
רודריגו ציינה את הזמרות טיילור סוויפט ולורד כהשפעות המוזיקליות המרכזיות ביותר שלה.
היא כינתה את עצמה "הסוויפטית הגדולה ביותר בעולם".
היא כינתה את ג'ק וייט, חבר להקת הווייט סטרייפס, "הגיבור שלי".
השפעות נוספות אותן ציינה הן אלאניס מוריסט, קייסי מאסגרייבס, פיונה אפל, סנט וינסנט, קארדי בי, גוון סטפאני, אבריל לאבין, סנייל מייל, ג'וני מיטשל, קתלין האנה, בילי ג'ואל, טורי איימוס, ביונסה,סלייטר-קיני, קייטי פרי, Rage Against the Machine וביקיני קיל.
מבקרי מוזיקה ציינו כי המוזיקה שלה מושפעת גם מאמנים כמו גרין דיי, פאראמור ובלינק-182. היא סיפרה כי היא מוצאת השראה במשוררים כמו לאונרד כהן וסילביה פלאת', וקראה את יצירותיהם במהלך יצירת האלבום השני שלה.
רודריגו נחשבת לאמנית השואבת השראה ממגוון רחב של השפעות של מוזיקת פופ כדי ליצור צליל ייחודי משלה.
במהלך תקופת צאת אלבום הבכורה שלה, היו מחלוקות בנוגע למקורות ההשראה למוזיקה שלה.
כמה האשמות על גניבה אינטלקטואלית הועלו, כולל טענות על שימוש בריפים של אלביס קוסטלו, אקורדים וסגנון מפאראמור (עליהם נתנה קרדיטים לאינטרפולציה בשיר "Good 4 U"), וסגנון ווקאלי מטיילור סוויפט (עליהם היא גם נתנה קרדיט בשיר "Deja Vu").
עם זאת, אמנים כמו קוסטלו הדגישו שהאשמות כאלה לרוב מבוססות על מרכיבים משותפים במוזיקת פופ ושזה נוהג שכיח למזג ז'אנרים והשפעות כדי ליצור יצירות חדשות.
בראיון ל"הגרדיאן", רודריגו הביעה אכזבה מאיך שאנשים הוציאו את המצב מהקשרו והכפישו את עבודתה כאישה צעירה בתעשיית המוזיקה.
סוג הקול של רודריגו הוא סופרן.
גופי תקשורת שונים לרוב מתארים את רודריגו כזמרת פופ הנוטה לפופ רוק, טין פופ ואינדי פופ.
רודריגו סיפרה כי היא רוצה להיות פזמונאית ולא "כוכבת פופ גדולה", וכי היא בחרה לחתום על חוזה הקלטות עם חברת גפן כי המנכ"ל שיבח את יכולות הכתיבה שלה, ולא את איכויותיה ככוכבת פוטנציאלית.
רודריגו הזכירה שהיא כותבת לעיתים קרובות את המוזיקה הטובה ביותר שלה כשהיא עוברת שברון לב ועצב.
מכך נובע כי חוויותיה ורגשותיה האישיים משחקים תפקיד משמעותי בכתיבת השירים שלה.
היא משתמשת באופן פעיל בטיקטוק ורואה בו יותר מסתם מקור בידור; היא מוצאת השראה לכתיבת שירים בפלטפורמה.
רודריגו חשפה שהיא כתבה את הרצועה "Traitor" מאלבום הבכורה שלה, Sour, לאחר שראתה סרטון טיקטוק של בחורה שעוברת מצב דומה, וזה עזר להבהיר את רגשותיה שלה.
בנוסף, הזכירה פרויקטים קולנועיים וספרותיים, כמו "דמדומים" ו-"The White Album" מאת ג'ואן דידיון כהשראה לשירים שונים אותם כתבה.
רודריגו היא דוברת וחברת פאנל במכון ג'ינה דייוויס למגדר בתקשורת.
באפריל 2022 היא הפכה לפרזנטורית הראשונה של חברת Glossier.
בספטמבר 2023 שיתפה פעולה עם סוני כדי להוציא אוזניות LinkBud S משלה במהדורה מוגבלת.
האוזניות הללו כוללות שני אקוולייזרים מותאמים אישית שכוונו על ידי רודריגו והמפיק שלה, דן ניגרו.
שני האקוולייזרים המותאמים לכל אחד מהאלבומים של רודריגו, Sour ו-Guts.
ביולי 2024 רודריגו הכריזה על שיתוף פעולה עם חברת "Stanley" לשנת 2024. שיתוף הפעולה כולל כוס של 40 אונקיות בגוון הלבנדר המזוהה עם רודריגו.
בנובמבר 2024, הוכרז כי רודריגו מונתה לפרזנטורית של המותג לנקום.
רודריגו השתמשה ברשתות החברתיות שלה כדי להגיב על נושאים חברתיים ופוליטיים.
היא הביעה את דעותיה על מעשיו של נשיא ארצות הברית, דונלד טראמפ, ועל רצח ג'ורג' פלויד, והראתה את מעורבותה באירועים אקטואליים.
בנוסף, הראתה תמיכה בקבלה עצמית ותנועת הגוף החיובי, המעודדת אנשים לאמץ את גופם מבלי להתאים אותו לסטנדרטים החברתיים.
במהלך הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2020, רודריגו עודדה את הקהל הצעיר שלה להשתתף בתהליך הדמוקרטי, מה ולהגביר את המודעות הפוליטית ומעורבות הנוער.
בחודש יולי 2021, רודריגו הייתה מעורבת במאמץ של הבית הלבן לקדם חיסוני קורונה בקרב צעירים.
היא נפגשה עם הנשיא ג'ו ביידן, סגנית הנשיא קמלה האריס והיועץ הרפואי הראשי אנתוני פאוצ'י, כדי לדון בתרומה שלה לקמפיין.
ב-20 בנובמבר היא הצטרפה לונוס ויליאמס, בילי אייליש, ג'ון לג'נד, טום הולנד ועוד עם המייסדים אדי וג'יל ודר לאירוע גיוס הכספים השנתי במטרה למצוא תרופה לתמס בועתי של העור.
רודריגו עם כריס סטייפלטון, סלינה גומז ועוד תרמו פריטים בלעדיים לקרן ASCAP התומכת בתוכניות חינוך מוזיקלי ופיתוח כישרונות ברחבי ארצות הברית בדצמבר 2022.
בינואר 2023, רודריגו יחד עם מוזיקאים נוספים תרמו פריטים למכירה פומבית של קרן MusiCares כדי לעזור למוזיקאים עם החשבונות הרפואיים שלהם ואילוצים כספיים אחרים.
בספטמבר 2024, לרגל יום ההרשמה הארצי להצבעה לקראת הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2024, מעל 100 ידוענים, ביניהם רודריגו, שיתפו פעולה עם Linktree ואתר ההצבעה הממשלתי כדי לעודד אנשים להירשם להצבעה ולבדוק את מצב ההרשמה שלהם.
השותפות עם Vote.org היא יוזמה א-מפלגתית שנועדה להעלות את המודעות להרשמה להצבעה.
בדצמבר 2024, רודריגו תרמה מעל 2 מיליון דולר מהרווחים של סיבוב ההופעות Guts World Tour לארגוני צדקה עולמיים התומכים בנשים ובנערות.
בינואר 2025, רודריגו הצטרפה למוזיקאים כמו בילי אייליש, גרייסי אברמס, קייטי פרי, ליידי גאגא וטייט מקריי שהשתתפו במופע למען נפגעי השרפות בלוס אנג'לס.
המופע נערך באינטואיט דום ב-30 בינואר 2025 ושודר בשידור חי בפלטפורמות כמו יוטיוב, Max, נטפליקס, ספוטיפיי ופריים וידאו, כדי שגם מעריצים שאינם יכולים להגיע יוכלו לצפות.
ביולי 2025 רודריגו פרסמה סטורי באינסטגרם לחשבונה שמנה 39.4 מיליון עוקבים, בו קראה לגיוס תרומות לילדי עזה באמצעות קרן החירום הבין-לאומית של האו"ם לילדים.
רודריגו כתבה כי היא חשה שברון לב עמוק נוכח ההרס והסבל שנגרם לאזרחים חפים מפשע בפלסטין והדגישה כי אין ילד בישראל, בפלסטין או בכל מקום אחר בעולם שראוי לעבור את מה שקורה, וכינתה את המצב "מחריד ובלתי מתקבל על הדעת".
בספטמבר 2025 רודריגו הודיעה שכל ההכנסות נטו מההקלטות של "Friday I'm in Love" ו-"Just Like Heaven" מההופעה שלה בפסטיבל גלסטונברי עם רוברט סמית יתרמו לארגון "רופאים ללא גבולות".
באותו החודש רודריגו הביעה מחאה ברשתות החברתיות נגד ההשעיה הבלתי מוגבלת של תוכנית הלילה "ג'ימי קימל לייב!" על ידי רשת ABC וכתבה כי מדובר בצנזורה בוטה ובניצול לרעה של כוח, והצהירה כי היא תומכת בקימל ובחופש הביטוי.
בנובמבר 2025 רודריגו גינתה את ממשל טראמפ ואת המחלקה לביטחון המולדת על שימוש בשירה "All-American Bitch" מאלבומה Guts בסרטון תעמולה הקורא למהגרים ללא מסמכים לבצע גירוש עצמי.
בינואר 2026 רודריגו גינתה את פעולות רשות ההגירה והאכיפה בארצות הברית במינסוטה בעקבות הריגתו של אלכס פרטי.
רודריגו כתבה כי פעולות הרשות הן בלתי מתקבלות על הדעת, והדגישה כי לציבור יש יכולת להשפיע וכי היא עומדת לצד תושבי מינסוטה.
רודריגו שיתפה מחדש דברי ביקורת של הפרשן הפוליטי בן שיהאן, שכינה את רשות ההגירה גוף פדרלי אלים וקרא לסנאט לחסום מימון נוסף לפעילותו.
בשנת 2022, בעקבות הדיון המתמשך בנוגע להפלות מלאכותיות בעקבות פסק דין דובס נגד הארגון לבריאות נשים בג'קסון, התבטאה רודריגו באחת מהופעותיה בסיבוב ההופעות "Sour Tour" ואמרה: .
בנוסף, חתמה, יחד עם עוד 159 אנשים אחרים, על מודעה של ארגון הורות מתוכננת שהתפרסמה בניו יורק טיימס בעקבות פסק דין דובס נגד הארגון לבריאות נשים בג'קסון.
רודריגו התבטאה בנושא שוב במהלך הופעתה בפסטיבל גלסטונברי כשאירחה את הזמרת הבריטית לילי אלן וביצעה עמה את השיר "Fuck You", אותו הקדישו לשופטי בית המשפט העליון שהחליטו לבטל את הפסיקה על זכות ההפלה ואמרה: .
עם ההכרזה על סיבוב ההופעות השני של רודריגו, Guts World Tour, הוכרז כי חלק מההכנסות אליו יתרמו לעמותה של רודריגו, "Fund 4 Good", המתמקדת בהשכלת נשים, זכויות רבייה ומניעת אלימות נגד נשים, גברים ולהט"ב.
באוקטובר 2023, רודריגו ביצעה שירים מתוך Guts במופע חד פעמי במלון אייס בלוס אנג'לס.
כל ההכנסות ממכירת כרטיסים נתרמו לעמותה "Fund 4 Good".
ב-15 במרץ 2024, פורסם כי סיבוב ההופעות Guts World Tour לא יכלול עוד ארגונים מקומיים למען הזכות להפלה המחלקים אמצעי מניעה במופעים שלה.
ההחלטה להפסיק לחלק גלולת חירום למניעת היריון ומשאבים אחרים הגיעה מהצוות של רודריגו.
למרות האיסור על הפצת אמצעי מניעה, הארגונים ימשיכו להפיץ חומרי הסברה במופעים של רודריגו.
היוזמה לחלוקת משאבי בריאות מינית בסיבוב ההופעות זכתה לתשומת לב לאחר שתמונה של חומרי ההסברה הפכה לוויראלית ברשתות החברתיות.
הביקורת שהביאה להפסקת המוצרים הגיעה בעקבות ההופעה של רודריגו בסנט לואיס, עיר הנמצאת במדינת מיזורי, בה יש איסור כמעט מוחלט על הפלות.
רודריגו תרמה יותר משני מיליון דולר מהכנסות הסיבוב לעשר עמותות עולמיות לקידום זכויות רבייה, חינוך בנות ומניעת אלימות מגדרית.
ביולי 2024, רודריגו תמכה פומבית בעמדתה של סגנית הנשיא קמלה האריס בנושא זכויות רבייה.
זה קרה כשהאריס השיקה את הקמפיין שלה לנשיאות.
האריס נשאה את הנאום הראשון של הקמפיין שלה בווסט אליס, ויסקונסין.
במהלך הנאום הזה, היא מתחה ביקורת על עמדתו של דונלד טראמפ בנוגע להפלות ודגלה בזכויות רבייה.
רודריגו הביעה את תמיכתה בכך שפרסמה סרטון באינסטגרם מנאומה של האריס.
באפריל 2025 רודריגו זכתה בפרס Catalyst of Change לשנת 2025 מטעם ארגון הורות מתוכננת בזכות פעילותה.
חודש לאחר מכן הארגון פרסם מודעה בעמוד שלם בניו יורק טיימס שכללה את חתימתה של רודריגו לצד 250 ידוענים שתומכים בארגון.
המודעה מתריעה מפני אובדן חופש הבחירה האישי בארצות הברית, עקב חוקים מגבילים במדינות שונות.
הצהרת המודעה: "העם, ולא הממשלה, צריך להחליט איזה טיפול נחוץ לנו ולאן נוכל ללכת כדי לקבל אותו".
רודריגו נולדה חצי חרשת באוזן שמאל.
היא מתגוררת במנהטן, ניו יורק.
מאז אוקטובר 2023 רודריגו במערכת יחסים עם השחקן הבריטי לואי פרטרידג'.
רודריגו זכתה בפרסים רבים; כולל שלושה פרסי גראמי, שבעה פרסי המוזיקה של בילבורד, ארבעה פרסי ווידאו קליפים של MTV, ארבעה פרסי המוזיקה של iHeartRadio ושני פרסי בחירת הקהל, פרסי המוזיקה האמריקאית, פרסי המוזיקה הבריטית ופרס ג'ונו.
אוליביה גייל אובריאן היא זמרת-יוצרת אמריקאית.
היא מוכרת בזכות שיתוף הפעולה עם נאש בסינגל "I Hate U, I Love U", שהגיע למקום העשירי במצעד בילבורד הוט 100 ולמקום השביעי במצעד הסינגלים הבריטי.
בשל הצלחת הסינגל, היא הוחתמה בחברת ההקלטות איילנד רקורדס.
אוליביה גייל אובריאן, נולדה ב-26 בנובמבר 1999, ת'אוזנד אוקס, קליפורניה, ארצות הברית.
מגיל שבע החלה אובריאן לשיר, לאחר מכן החלה ללמוד בעצמה לנגן בגיטרה ופסנתר.
היא למדה בתיכון ג'סטין-סיינה בנאפה, קליפורניה.
אוליביה תרזה לונגוט היא זמרת-יוצרת אמריקאית, שהוציאה בשנת 2005 עם 50 סנט את "Candy Shop", שנחשב לאחד מהשירים הנמכרים ביותר בעשור הראשון של המאה ה-21 וכבש את פסגת מצעד הבילבורד הוט 100.
בשנת 2001, הוציאה את אלבום הבכורה שלה Olivia, שהגיע למקום ה-55 במצעד הבילבורד 200.
אוליביה היא ילידת ברוקלין, ניו יורק והיא ממוצא הודי, קובני וג'מייקני.
היא למדה מוזיקה בתיכון בייסייד, בקווינס ובהמשך למדה במכללת Five Towns בדיקס הילס, ניו יורק.
היא החלה את הקריירה המוזיקלית שלה בשנות העשרה שלה והוציאה את אלבום הבכורה שלה בשנת 2001.
בשנת 2000 הפכה אוליביה לאמנית הראשונה שהוחתמה בחברת התקליטים ג'יי רקורדס של קלייב דייוויס.
אלבום הבכורה שלה Olivia הופץ בשנת 2001 ומתוכו יצאו הסינגל "Bizounce" שהגיע למקום ה-15 במצעד הבילבורד הוט 100 והיה לאחד מלהיטי ה-R&B המצליחים ביותר בשנת 2001.
אוליביה הוחתמה בג'י-יוניט בין השנים 2004–2007. השיר הידוע ביותר שלה מתקופה זו הוא "Candy Shop" עם 50 סנט.
היא הוציאה גם את הסינגלים "So Sexy" ו-"Twist It" (עם לויד בנקס) במסגרת החוזה עם חברת התקליטים.
השיר עם 50 סנט הפך ללהיט בינלאומי, תוך שדורג השמיני במצעד השנתי של בילבורד והפך לאחד מהשירים המצליחים ביותר בכל הזמנים.
בשנת 2007 הוכרז שאוליביה וג'י-יוניט מבטלים את חוזה התקליטים שהוחתמה עליו.
אלבום האולפן השני שלה Behind Closed Doors נגנז, אך הודלף כעבור שנה בכמה אתרי אינטרנט.
בשנת 2009, אוליביה השתתפה בשיר "Chaise Électrique" של פאלי איפופה שזכה להצלחה.
ב-12 באפריל 2011 היא הוציאה את הקליפ לשירה "December"; הסינגל הראשון מתוך אלבומה השני, Show The World.
השיר הגיע למקום ה-76 במצעד שירי ה-R&B\היפ הופ.
בדצמבר 2011 הוציאה את הסינגל השני שלה "Walk Away".
אוליביה דחתה חוזה הקלטות עם EMI ובאפריל 2012 חתמה על חוזה עם חברת התקליטים וונדה מיוזיק של ג'רי וונדה.
מאז הוציאה שני שירים: "Soldier Girl" (בהשתתפות מאבאדו) ו-"Sun Don't Shine" (בהשתתפות שון קינגסטון).
בשנת 2013, שירה "" הגיע לעשירייה הפותחת במצעד שירי ה-R&B באייטונס.
לאחר הפסקה של שבע שנים, אוליביה חזרה לתוכנית הטלוויזיה "Love & Hip Hop: New York".
שנהשםתפקידהערות2010"Conspiracy X"ליסה2015"Supermodel"טיה ריברס"The Man in 3B"ג'רי
שנהשםתפקידהערות2005"סאטרדיי נייט לייב"עצמה \ אורחת מוזיקליתפרק: "Hilary Swank/50 Cent"2011–2012, 2013, 2019–הווה"Love & Hip Hop: New York"עצמהתפקיד ראשי (עונות 1–2)
תפקיד סיוע (עונה 3, 10–הווה)
אוליביה רפוביץ' (נולד ב-12 ביולי 1962) הוא יועץ אסטרטגי בכיר לענייני תקשורת, השפעה וצבא ומומחה לניהול משברים.
כיהן כראש הענף לתקשורת בין לאומית בדובר צה"ל ודובר פיקוד הצפון.
כיהן כראש משלחת עלייה של הסוכנות היהודית בצרפת וכשליח הקרן הקיימת לבלגיה.
התמודד בראש רשימת "עולים ביחד" למועצת עיריית תל אביב-יפו וכמועמד מס' 16 לכנסת מטעם "ישראל ביתנו" לקראת הבחירות לכנסת העשרים ושתיים וכמועמד מס' 15 לקראת הבחירות לכנסת העשרים ושלוש.
רפוביץ' הוא עמית מחקר במכון ירושלים לאסטרטגיה ולביטחון (JISS).
הוא מספק ניתוח ופרשנויות בנושאי המזרח התיכון בטלוויזיה (למשל, בערוץ Russia Today, בשידורי ILTV, שידורי אל-ג'זירה וערוץ France 24), ברדיו ובמדיה המודפסת.
רפוביץ' הוא פרשן קבוע במהדורה הצרפתית של חדשות i24 ושימש כיועץ בכיר של קק"ל בהסברה באירופה.
רפוביץ' הוא המחבר של שלושה ספרים, ביניהם רב המכר "Le Temps du Retour", אוטוביוגרפיה ומבט אישי על הסכסוך במזרח התיכון מאת מי שעסק בקשר שבין צה"ל לעיתונות העולמית.
אוליביה רפוביץ' נולד בצרפת ב-12 ביולי 1962. אביו ניצול שואה, שרד בסתר באזור גרנובל, תודות להיותו חולה בעת האקצייה הגדולה, ב-16 ביולי 1942, בה נלקחו הוריו, אחיו ואחותו לאושוויץ.
בשנת 1981, עלה לישראל לבדו כשהיה רק בן 19, עקב אמונתו כי הציונות והעצמאות הישראלית תרפא את התלות הנוראית של היהודים באירופה.
לאחר סיום לימודיו לתואר ראשון ביחסים בין-לאומיים ובמדע המדינה בעתודה, התגייס רפוביץ' לצבא ב-1985. בין תפקידיו בצה"ל, כיהן כדובר פיקוד הצפון וכראש הענף לתקשורת בין-לאומית ביחידת דובר צה"ל, במהלך האינתיפאדה השנייה ומלחמת לבנון השנייה.
לאחר מכן, ב-2009, גויס שוב וכיהן כדובר פיקוד הדרום.
רפוביץ הוא בוגר המכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה.
השיירה נסעה לכיוון מפקדת עוצבת לבנון במטולה.
בפיצוץ, שגרם להתהפכות המכונית, נהרגו גם נהגו , קשרו וכתב קול ישראל בצפון אילן רועה, שהתלווה אל גרשטיין למשימת סיקור.
באפריל 2002, במהלך האינתיפדה השנייה, התבצרו בכנסיית המולד 50 פלסטינים חמושים ברובי סער ובמטעני חבלה שלקחו כבני ערובה את 46 הכמרים ששהו בכנסייה וכמאתיים אזרחים נוספים, בהם נערים וילדים.
רפוביץ' היה נציג דובר צה"ל בצוות המשא-ומתן מול המחבלים, וב-9 במאי, לאחר משא ומתן ממושך, הוסכם כי המבוקשים החמושים יועברו לקפריסין או לעזה בתמורה לשחרור בני הערובה.
רפוביץ' כיהן כראש משלחת עלייה של הסוכנות היהודית בצרפת.
כמו כן, שימש כשליח הקרן הקיימת לבלגיה.
רפוביץ' יזם את תחנת השידור האינטרנטית, InfoliveTV, אשר שידרה ליהודי העולם, וידאו וחדשות על ישראל במספר שפות.
בשנת 2017, שימש כיועץ לענייני עליה וקליטה עבור שרת העלייה והקליטה, סופה לנדבר, בנושא העלייה מצרפת.
הכין דוח מיוחד בנושא, על מנת להגדיל את העלייה ממדינה זו.
באוקטובר 2018 התמודד בראש רשימת "עולים ביחד" למועצת עיריית תל אביב-יפו,
היה מועמד מספר 13 של רשימת ישראל ביתנו לקונגרס הציוני הל"ח, תשפ"א.
בספטמבר 2019 שימש כמועמד מס' 16 לכנסת מטעם "ישראל ביתנו" לקראת הבחירות לכנסת העשרים ושתיים ומועמד מספר 15 לקראת הבחירות לכנסת העשרים ושלוש.
רפוביץ' משמש כיועץ האסטרטגי למזרח התיכון של המרכז היהודי האירופאי CEJ .
רפוביץ' פעיל מאוד בקרב יהדות צרפת ובקהילות דוברות צרפתית בארץ.
כיום, בישראל ישנם מעל 200,000 עולים מצרפת, בלגיה ושווייץ.
רפוביץ' פועל רבות להעלאתם וקליטתם של יהודי צרפת, שמספרם עולה בשנים האחרונות, בשל החמרת מצב האנטישמיות באירופה.
ב-20 השנים האחרונות, הפך רפוביץ' לדמות מרכזית, המשפיעה על קהילת דוברי הצרפתית בישראל ובקהילות באירופה, בהיותו אדם המהווה חולייה מקשרת בין השיח הישראלי לקהילת דוברי הצרפתית.
רפוביץ' הוא המנכ"ל והבעלים של א.ר ייעוץ בע"מ, חברה שפעילותה העיקרית במערב ובמרכז אפריקה.
רפוביץ' נשוי לרוקסן רואס רפוביץ', אב לארבעה, והם מתגוררים בתל אביב.
אוליביה טוונטי דאל הייתה ילדתם הבכורה של הסופר רואלד דאל והשחקנית האמריקאית פטרישה ניל.
היא נפטרה בגיל שבע מדלקת המוח הנגרמת על ידי חצבת, לפני שהתפתח חיסון נגד המחלה.
הרומנים של רואלד דאל "ג'יימס והאפרסק הענק" (1961) ו"העי"ג" (1982) הוקדשו לאוליביה.
לאחר מותה, הפך אביה רואלד לתומך פעיל בחיסון כרפואה מונעת, ומיד לאחר מכן כתב והוציא בשנת 1988 את החוברת "חצבת, מחלה מסוכנת".
אוליביה דאל נולדה בעיר ניו יורק וגדלה בכפר גרייט מיסנדן בבקינגהאמשייר.
היא נקראה על שם אוליביה, גיבורת "הלילה השנים עשר" של ויליאם שייקספיר, אשר היה מחזה אהוד על אמה.
שמה האמצעי, טוונטי (Twenty), מקורו בתאריך לידתה, והעובדה שלאביה היו 20 דולר בכיסו כשראה אותה בבית החולים בפעם הראשונה.
אמה התקשתה לגדל את אוליביה מיד לאחר לידתה, אך התנהגותה השתנתה לאחר שבילתה כמה שבועות עם דודתה, אלזי לוגסדייל.
רואלד דאל הקים את צריף הכתיבה שלו במטע הסובב את ביתם למען יוכל לכתוב בשלווה ובשקט לאחר לידת אוליביה.
בנובמבר 1962, בגיל 7, אוליביה חזרה מפנימיית גודסטו, עם פתק שהודיע להוריה על התפרצות של חצבת.
אמא, פטרישה, יצרה קשר עם גיסתה, אשלי מיילס, ששלחה להם זריקות של גמא גלובולין, שהיו נפוצות בעבר בארצות הברית, כדי להגביר את חסינותם של ילדים נגד חצבת.
מיילס סיפקה כמות קטנה בלבד, שמשפחת דאל השתמשו בה לבנם, תיאו.
פטרישה נזכרה באוטוביוגרפיה שלה, "כפי שאני", כי מיילס אמרה "תן לבנות לקבל חצבת...
לאחר מכן חלתה אוליביה בחצבת, וסבלה מחום קל במשך כמה ימים, אחר כך סבלה מפרכוסים ונהייתה יותר ויותר תשושה.
מהר מאוד היא הייתה מחוסרת הכרה והובהלה לבית חולים סטוק מנדוויל שם נפטרה למחרת.
האם נזכרה שרופא צלצל לומר לה בפתאומיות שאוליביה מתה, והיא "לא האמינה עד כמה קולו היה מסויג".
מאוחר יותר הצטערה ניל שלא ראתה את אוליביה לאחר מותה, לאחר שגיסותיה שכנעו אותה להימנע מכך.
לדברי ניל, בעלה "כמעט השתגע" כאשר ניל שמרה על המשפחה למען שני ילדיהם הנוספים.
הדיבור אודות אוליביה סייע לניל להתגבר על צערה הכרוך באובדן ילדתה, ואילו אביה רואלד לא דיבר אודותיה עד מותו שלו.
אוליביה הותירה אחריה את אחיה תיאו (יליד 1960) וטסה (ילידת 1957).
ילדותיהם הרביעית והחמישית של משפחת דאל, אופליה ולוסי, נולדו בשנת 1964 ובשנת 1965 בהתאמה.
רואלד כתב ספר על מותה של אוליביה במחברת שאותה שמר במגירה של צריף הכתיבה שלו; זה התגלה לאחר מותו, 28 שנים מאוחר יותר.
אוליביה נקברה בחצר הכנסייה של יוחנן המטביל במיסנדן הקטנה.
רואלד הקים גן מסלעה מעל קברה.
רואלד דאל סבל מדיכאון שהתגבר לאחר מותה של אוליביה, ובילה שעות בקברה בשתיקה.
צערו השפיע על יחסיו עם ילדיו.
מאוחר יותר דאל הפך לתומך נלהב בעד חיסונים, והוציא לאחר מותה של אוליביה חוברת בשנת 1988 שכותרתה "חצבת, מחלה מסוכנת".
דאל כתב בחוברת כי "היום זמין חיסון טוב ובטוח לכל משפחה וכל שעליך לעשות הוא לבקש מהרופא שלך לתת אותו".
בראיון שנערך בשנת 1997 פטרישה ניל נזכרה במותה הפתאומי של אוליביה, שהתרחש פחות משבוע לאחר שחלתה בחצבת.
אחותה של אוליביה, לוסי, שהתראיינה בשנת 2015 ל- CBS, הצהירה כי אביה אינו מבין מדוע אנשים בחרו שלא לחסן את ילדיהם מפני חצבת.
במכתבו הציבורי של דאל כתב כי "זהו כמעט פשע עבור חלק מההורים שלא לחסן את ילדיהם".
"אני מסכימה עם זה", קובעת לוסי; "אני חושבת שזה פשע".
כמחווה לבתה, ניל תרמה גביע עשוי כסף לבית הספר של אוליביה למנצח בתחרות קפיצה לגובה, והתעקשה ששמה של הדמות אוליביה וולטון שהיא שיחקה בסרטי הטלוויזיה "הוולטונים", ו"השיבה הביתה: סיפור חג המולד", יישמר כ"אוליביה", ולא ישתנה לשם "מרי" למורת רוחם של המפיקים.
רואלד דאל תרם פסל עץ של סנט קתרין לכנסיית יוחנן המטביל במיסנדן הקטנה לזכר אוליביה לאחר שהמקור נשדד מהכנסייה.
לאחר מכן, נגנב גם הפסל שדאל תרם והוחלף על ידי העתק.
דאל הקדיש את סיפורי הילדים "ג'יימס והאפרסק הענק" (1961) ו"העי"ג" (1982) לאוליביה.
"העי"ג" פורסם במלאת עשרים שנה למותה.
אוליבייה דאסו היה מיליארדר ופוליטיקאי צרפתי שמרן, חבר האספה הלאומית.
דאסו, בנם של ניקול רפאל והמיליארדר והפוליטיקאי השמרן, סרז' דאסו, ונכדו של תעשיין המטוסים היהודי-צרפתי מרסל דאסו, נהרג במרץ 2021 בהתרסקות מסוקו הפרטי במחוז קלבדוס שבחבל נורמנדי תחתית בצפון צרפת.
אוליביה פרנסס קולפו היא דוגמנית, משפיענית אופנה ושחקנית אמריקאית.
היא הוכתרה כמיס תבל לשנת 2012.
קולפו נולד בקרנסטון, רוד איילנד, להורים סוזן ופיטר קולפו.
היא הילדה האמצעית מבין חמישה אחים.
אביה, מסעדן, מחזיק בבעלות על עסקים ברחבי בוסטון.
ההיא ממוצא איטלקי ואירי מצד אמה.
לקולפו יש שני אחים גדולים יותר, פיט ואורורה, ושני אחים צעירים יותר, גאס וסופיה.
קולפו למדה באוניברסיטת בוסטון, אך לא סיימה את לימודיה.
היא החלה ללמוד צ'לו בכיתה ב', וניגנה בתזמורת הנוער הפילהרמונית של רוד איילנד.
בשנת 2007 קולפו זכתה במיס רוד איילנד נוער והיא ייצגה את רוד איילנד במיס נוער ארצות הברית, אך סיימה בעשירייה המובילה בלבד.
לאחר שזכתה בתחרות מיס רוד איילנד 2012, היא זכתה בתחרות מיס ארצות הברית ב-3 ביוני 2012.
קולפו ייצגה את ארצות הברית בתחרות מיס תבל שהתקיימה ב-19 בדצמבר 2012 בלאס וגאס, נבדה.
היא זכתה בתחרות, והפכה לנציגה השמינית מארצות הברית שזוכה בתואר והראשונה מאז שברוק לי הוכתרה כמיס תבל 1997. קולפו הפכה גם לאישה הראשונה מרוד איילנד שזוכה בתואר.
ב-10 בספטמבר 2013, קולפו השתתפה בתצוגת האופנה של שרי היל שהתקיימה במגדל טראמפ בניו יורק.
ב-9 בנובמבר 2013, היא הכתירה את גבריאלה איסלר מוונצואלה כמיס תבל הבאה.
בכך היא הפכה למיס תבל השלישית מארצות הברית שהעבירה את התואר לוונצואלה, אחרי שון ות'רלי בשנת 1981 וצ'לסי סמית' בשנת 1996.
קולפו הפכה לאושיית רשת לאחר שרכשה כמות עוקבים משמעותית בטוויטר, אינסטגרם ויוטיוב, ושיתפה פעולה עם מספר מותגי יופי ואופנה כמו לוריאל, קיפלינג ואוברליס כמשפיענית.
קולפו הופיעה גם בגיליון בגדי הים של ספורטס אילוסטרייטד, והופיעה על שער הגיליון של 2020 לצד ג'סמין סנדרס וקייט בוק.
היא גם הופיעה בתוכנית הריאליטי "נבחרת הדוגמניות" בשנת 2018. בנוסף, לקולפו היו תפקידים בסרטים "האישה האחרת", "מרגישה פצצה, "פעולת תגמול", ולוהקה לתפקיד ראשי בסרט הדרמה "Venus as a Boy".
באוגוסט 2017 פתחה קולפו מסעדה עם משפחתה ברוד איילנד.
בין השנים 2013–2015, קולפו יצאה עם המוזיקאי ניק ג'ונאס.
קולפו הייתה במערכת יחסים עם שחקן הכדורגל דני אמנדולה מפברואר 2016 עד אפריל 2019. מאז קיץ 2019, היא במערכת יחסים עם שחקן הפוטבול כריסטיאן מקפרי.
קולפו ומקפרי נישאו ביולי 2024.
שנהשםדמותהערותסרטים2014האישה האחרתניצבתהופעת קמע2017American Satanגרטשן2018מרגישה פצצההופפעולת תגמולכריסטינה2020The Swing of Thingsלאורה ג'יין2021Venus as a Boyרובי2023Clawfootטאשהטלוויזיה2015מיס תבל 2015עצמהשופטת2021Paradise Cityגרטשןמיס תבל 2020עצמהמנחה
ז'ול אוליבייה אנצ'אם הוא כדורגלן קמרוני יליד צרפת המשחק בעמדת הקשר בקבוצת סמסונספור ובנבחרת קמרון.
אנצ'אם גדל במחלקות הנוער של פריז, לה האבר ומנצ'סטר סיטי.
ב-31 ביולי 2015 הושאל למשך שתי עונות ממנצ'סטר סיטי לגנואה מהסרייה א'.
ב-23 באוגוסט שיחק לראשונה במועדון, בהפסד 0–1 לפלרמו במסגרת המחזור הראשון בליגה לעונת 2015/2016. בסך הכול ערך 37 הופעות ליגה במדי המועדון במהלך תקופת ההשאלה, בהן הבקיע שלושה שערים.
ב-12 ביולי 2017 חתם על חוזה לארבע עונות בסלטיק מליגת העל הסקוטית.
בסך הכול שיחק ב-86 משחקי ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע 13 שערים.
הוא זכה עם המועדון שלוש פעמים באליפות סקוטלנד, שלוש פעמים בגביע הסקוטי ושלוש פעמים בגביע הליגה הסקוטית.
ב-1 בפברואר 2021 הושאל למשך חצי עונה לאולימפיק מרסיי מליגת העל הצרפתית.
ב-10 בפברואר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 0–2 על אוסר במסגרת הגביע הצרפתי.
ב-14 בפברואר ערך את משחק הבכורה בליגה בליגה, בתיקו 0-0 עם ז'ירונדן דה בורדו במסגרת המחזור ה-25 בליגה לעונת 2020/2021. בסך הכול שיחק בארבעה משחקים ליגה במהלך תקופת ההשאלה.
ב-1 בספטמבר 2021 חתם בסוונסי סיטי מהפוטבול ליג צ'מפיונשיפ.
ב-11 בספטמבר ערך הופעת בכורה בתיקו 0-0 עם האל סיטי במסגרת המחזור השישי בליגה לעונת .
ב-18 בספטמבר הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בתיקו 3-3 עם לוטון טאון במסגרת המחזור השמיני בליגה.
בעונתו הראשונה במועדון ערך 37 הופעות ליגה, בהן הבקיע ארבעה שערים.
ב-23 בספטמבר 2022 שיחק לראשונה בנבחרת קמרון, בהפסד 0–2 לנבחרת אוזבקיסטן במשחק ידידות.
נכלל בסגל נבחרת קמרון לטורניר מונדיאל 2022.
נכלל בסגל נבחרת קמרון לטורניר גביע אפריקה לאומות 2023.
אוליביה היא דמות חזרזירה מאוירת בדיונית, כוכבת סדרה של ספרי ילדים שנכתבו ואיירו על ידי איאן פלקונר.
הספר הראשון בסדרה בו מוצג יום בחייה של אוליביה, ראה אור בשנת 2000 באנגלית ובעברית בשנת 2001. בנוסף לסדרת ספרים מצליחה שתורגמה לשפות רבות, בשנת 2009 נוצרה גם תוכנית הטלוויזיה אוליביה, בהפקה משותפת אמריקאית, בריטית ואירית.
התוכנית מסוג הנפשה ממוחשבת בהשראת דמותה של אוליביה החזרזירה.
סדרת הספרים אוליביה נוצרה בהשראת אחייניתו של איאן פלקונר, אוליביה, והוא התפתחות של ספר שאמור היה להיכתב כמתנה עבורה.
"פשוט התלהבתי ממנה," הוא אמר "רציתי להכין לה מתנה קטנה, אז התחלתי לעבוד על הספר של אוליביה".
כשניסה איאן פלקונר להוציא לאור את הספר, האיורים מצאו חן בעיני סוכנות ספרים ידועה במנהטן, אך הספר לא התקבל והומלץ לפלקונר לחזור ולעבוד על הספר בעזרת כותב מקצועי.
שנתיים מאוחר יותר פנו אל פלקונר מהוצאת הספרים "סיימון אנד שוסטר", שם אהבו מאוד את האיורים שלו שפורסמו במגזין הניו יורקר והציעו לו להפיק עבורם ספר ילדים.
הוא הציג בפניהם את "אוליביה" והעבודה על הספר החלה.
סדרת הספרים נבדלת מספרי ילדים מאויירים רבים בכך שהיא מאופיינת במינימליזם מובהק.
בהשראת הסגנון של דוקטור סוס.
פלקונר בחר לצייר תמונות בסגנון אחיד יחסית בצבעי שחור-לבן עם נגיעות קטנות של צבע אדום, יחד עם יצירות אמנות אמיתיות של אמנים מפורסמים, בין היתר אדגר דגה וג'קסון פולוק.
כל ספר בסדרה בוחן את השימוש בצבע אחר בנוסף לאיורים המקוריים שהיו בצבעי שחור-לבן ואדום.
דמותה של אוליביה היא חזרזירה אנרגטית במיוחד המנסה את גבולות הסבלנות של אימה, שרה.
היא רוקדת, מקשקשת על הקירות, ובפועל מתנהגת כמו ילדה רגילה לגמרי ולא כבעל חיים.
קוראים מכל הגילאים התחברו לדמות.
עם צאתו לאור של הספר הראשון בסדרה, הספר זכה לשבחי המבקרים.
בין היתר נאמר על הספר שהוא "הופעת בכורה יוצאת מן הכלל", ועל הגיבורה אוליביה נכתב כי היא "גיבורה אמיתית, אישיות נשית, שללא ספק תתפוס מקום בין הדמויות הנצחיות של ספרות הילדים".
מלבד ההצלחה המסחרית של סדרת הספרים, הרעיונות המוצגים בהם תרמו משמעותית לספרות הילדים האמריקאית.
הדמות של אוליביה כחזרזירה/ילדה שיודעת מה היא רוצה ועומדת על שלה, מיקמה אותה כדמות מרכזית וחשובה בספרות הילדים של ימינו.
הספרים בסדרת אוליביה תורגמו לשפות רבות מלבד עברית, כולל צ'כית, צרפתית, גרמנית, ספרדית, פורטוגזית, איטלקית, הולנדית, סינית, יפנית, דנית, שוודית, פינית, רוסית ולטינית.
נכתבו על ידי איאן פלקונר
אוליביה (2000) - הספר זכה במדליית קולדקוט בשנת 2001 נכנס לרשימת "100 ספרי המורים המובילים לילדים" על ידי האגודה הלאומית לחינוך בשנת 2007 ולרשימת "100 ספרי התמונות המובילים מכל הזמנים" בסקר שנערך בשנת 2012 על ידי בסקר משנת 2012 של המגזין האמריקאי סקול לייבררי ג'ורנל.
אוליביה מצילה את הקרקס (2001) - נבחר כספר השנה המאויר של Booksense.
תיאטרו אוליביה (2004) – ספר מתקפל עם בובות נייר
אוליביה מקימה תזמורת (2006) - זוכה פרס ספר הילדים הטוב ביותר של מגזין הילד לשנת 2006
אוליביה עוזרת עם חג המולד (2007) - פלקונר זכה בפרס המאייר לשנת 2008 על ספר זה
מדליית קלדקוט לספר אוליביה, 2000
בחירת ההורים לשנת 2000, זוכה פרס הזהב
הספר הטוב ביותר של ניק ג'וניור לשנת 2001
ספר הילדים הטוב ביותר לשנת 2001
הספרים הטובים ביותר של לוס אנג'לס טיימס (2000 ו-2001)
Publishers Weekly, הספרים הטובים ביותר של 2000 ו-2001
BookSense Illustrated ספר הילדים של השנה לספר אוליביה מציל את הקרקס, 2002
המאייר הנבחר לספר אוליביה עוזרת לחג המולד על ידי למעלה מ-50,000 ילדים בטקס פרסי הספרים של הילדים, 2008
בשנת 2006, אוליביה הייתה אחת משמונה דמויות שהופיעו על גבי בולי דואר של שירות הדואר של ארצות הברית כחלק מסדרת בולים של "דמויות של חיות מספרי ילדים אהובים".
בשנת 2005, אוליביה הופיעה לראשונה בטלוויזיה כבובה (מדובבת על ידי אמילי גריי) בדמות מנחה של סדרת טלוויזיה קומית שנקראה The Olivia Squared TV Show בהנחיית ריקי לייק.
שיתוף פעולה בין ערוץ הטלוויזיה ניקלודיאון וחברת מולטימדיה בשם Chorion, יצר סדרת אנימציה טלוויזיונית שבמרכזה דמויות המבוססות על ספרים רבי מכר של הוצאת הספרים סיימון אנד שוסטר, וביניהם אוליביה.
הסדרה הופקה על ידי אולפן האנימציה המועמד לפרס האוסקר "Brown Bag Films", והושקה בערוץ ניקלודיאון ב-26 בינואר 2009.
בשנת 2011 נוצרה אפליקציית iPad אינטראקטיבית בשם "Olivia Acts Out", והיא זמינה בחנות האייטונס.
אוליבייה דמאן הוא כדורגלן בלגי המשחק בעמדת הקשר בקבוצת ורדר ברמן.
דמאן גדל במחלקת הנוער של סרקל ברוז'.
ב-10 במרץ 2019 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, בהפסד 2-1 לסטנדרד לייז' במסגרת המחזור ה-29 בליגת העל הבלגית לעונת .
ב-31 באוגוסט 2023 דמאן חתם בורדר ברמן מהבונדסליגה.
ב-6 בינואר 2025 הושאל דמאן לרויאל אנטוורפן עד לסוף העונה.
דמאן הוא חלק מסגל נבחרת בלגיה עד גיל 21.
אוליבייה-מאקסנס פרוספר הוא כדורסלן קנדי המשחק בעמדות הסמול פורוורד והפאוור פורוורד בדאלאס מאבריקס.
פרוספר נולד במונטריאול, קנדה, לאב שנולד בהאיטי ולאם קנדית, שניהם כדורסלני עבר.
הוא למד בתיכון מקומי, שלא הייתה לו קבוצת כדורסל, ובגיל 16 עבר לאילינוי כדי לשחק כדורסל בתיכון שם.
לאחר מכן עבר לאקדמיית ה-NBA במקסיקו סיטי.
הוא בחר לשחק עבור קבוצת הכדורסל של אוניברסיטת קלמסון, אך מיעט לשחק ועבר לקבוצת הכדורסל של אוניברסיטת מרקט.
בעונתו הראשונה הוא העמיד ממוצעים של 6.6 נקודות ו-3.3 ריבאונדים למשחק, ובעונתו השנייה השתפר ורשם 12.5 נקודות, 4.7 ריבאונדים ו-0.9 חטיפות למשחק.
בדראפט נבחר פרוספר בבחירה ה-24 על ידי סקרמנטו קינגס, אך הועבר בטרייד לדאלאס מאבריקס, יחד עם רישון הולמס.
ב-16 ביולי חתם על חוזה רשמי בדאלאס.
אוליביה בנסון , ידועה גם בשם החיבה שלה, דיבלס היא חתולת סקוטיש פולד בבעלותה של הזמרת-יוצרת האמריקאית טיילור סוויפט.
היא אומצה על ידה בשנת 2014 כגורה, הופיעה במספר וידאו קליפ שלה ואף זכתה במספר פרסי קהל.
אתר Comparethemarket.com הכתיר את בנסון כחתולה בעלת השווי השני הגדול ביותר עם 97 מיליון דולר.
בנסון אומצה על ידי סוויפט ביוני 2014. היא לוקה באוסטיאוכונדרודיספלזיות.
שמה של בנסון, כמו אצל שאר חתוליה של סוויפט, שאוב מדמותה של אוליביה בנסון, שמגולמת על ידי השחקנית מרישקה הרגיטאי מסדרת הטלוויזיה "חוק וסדר: מדור מיוחד".
החתולה היא אחותה המאומצת הצעירה של מרדית' גריי ואחותה המאומצת הגדולה של בנג'מין באטון – שלושתם בבעלותה של סוויפט.
גריי קרויה על שם דמותה הראשית מהסדרה "האנטומיה של גריי" ואילו באטון קרוי על שם הדמות הראשית ב"הסיפור המופלא של בנג'מין באטן".
עיתון הרולינג סטון סבר כי שמותיהן של מרידית' ואוליביה שאובות משתי נשים חזקות, עצמאיות ומוכרות.
הכרזת האימוץ של בנסון זכתה להתייחסות רבה מסלבריטאים אחרים, דוגמת אד שירן שסבר כי סוויפט היא אישה בגיל העמידה שתקועה בגוף של בת 24. בספטמבר 2014 צולמה סוויפט אוחזת בבנסון על כתפיה.
היא ציינה מאוחר יותר כי החתולה לא מסתדרת עם מנשא המיועד לה.
באוקטובר 2014 פרסמה חברת Keds קמפיין פרסומה בכיכובה של בנסון עבור מותג הנעליים החדש שלה.
בנוסף, הוא קידם גם את יציאת האלבום 1989. מאוחר יותר באותו החודש הופיעה החתולה בפרסומת של דיאט קוקה-קולה.
סוויפט לגמה מהמשקה כשבכל פעם נוספו יותר חתולים לפריים.
בנובמבר 2014 הופיעה בנסון בווידאו קליפ של "Blank Space" – הסינגל השני מתוך 1989. בשנת 2015 נועדה עם מרישקה הרגיטאי, שמגלמת את דמותה הראשית של "חוק וסדר: מדור מיוחד".
בשנת 2017 הפגיש אד שירן את חתולו קאליפו עם שלושת החתולים של סוויפט.
ההתעניינות הגוברת שצבר המפגש גרם לאיגוד הווטרינרי ב לבחון את השימוש בהם לפרסומות מסחריות.
לאחר מכן כיכבה בנסון בפרסומות ל-AT&T ול-DirecTV.
בשנת 2018 פרסם האתר Comparethemarket.com את רשימת בעלי החיים העשירים ביותר – בנסון דורגה במקום השני עם שווי שהוערך בכ-97 מיליון דולרים מאחורי גראמפי קאט.
באפריל 2019 הופיעו שלושת החתולים בווידאו קליפ ל-"".
במאי 2023 הופיע תצלום של בנסון ישנה בקליפ ל-"Karma".
בשנת 2014 הופיעה סוויפט ב"מופע של גרהם נורטון" יחד עם הקומיקאי האנגלי ג'ון קליז ושחקן הקריקט קווין פיטרסון.
קליז כינה את בנסון כ"חתולה המוזרה ביותר שראה מימיו", ונורטון נזף בו על כך.
בנסון היא הלוגו של חברת טיילור סוויפט הפקות.
בשנת 2018 לבשה דמותה הראשית של "דדפול 2" חולצה ועליה תמונות של מרדית' ובנסון.
פרסשנההזוכיםקטגוריהתוצאההערותפרסי בחירת הילדים של ניקלודיאון אוסטרליה2015מרדית' גריי ואוליביה בנסוןחיית המחמד האהובה ביותרפרסי בחירת הילדים של ניקלודיאון הממלכה המאוחדת2016אוליביה בנסוןהחתול הבריטי האהוב ביותרפרסי המוזיקה של iHeartRadio2018החתול החמוד ביותר בבעלות מוזיקאיפרסי ה-MIAW של MTV ברזילחיית המחמד של השנה2019 פרסי בחירת הילדים של ניקלודיאון2023חיית המחמד האהובה ביותר
אוליביה נקש הוא במאי קולנוע תסריטאי ומפיק סרטים יהודי-צרפתי.
הוא עובד ביחד עם אריק טולדנו.
זוכה בשלושה פרסי סזאר על סרטם מחוברים לחיים (2012), משמעות המסיבה (2018) ויוצאים מן הכלל (2020).
נקש נודל וגדל בסירן, פרוור של פריז, להורים יהודים ילידי אלג'יריה.
אחותו הצעירה היא השחקנית והבמאית ג'רלדין נקש.
נקש וטולדנו נפגשו במחנה קיץ בשנות ה-80 והם חברים כבר מגיל ההתבגרות.
ב-1995 נפגשו שוב בכנס אנימטורים והחלו לעבוד ביחד.
ב-1995 הם ביימו את סרטם הקצר הראשון, "Le Jour et la Nuit" (היום והלילה), סיפורו של רופא לילה מאוהב, עם זינדין סואלם וג'ולי מודוך.
ב-1999 הם יצרו את הסרט "Les petits souliers" (הנעליים הקטנות), הרפתקאותיהם של ארבעה חברים שנשכרו כסנטה קלאוס, בכיכובם של ג'מאל דבוז, גד אלמלח, רושדי זם וג'ילבר מלקי.
הסרט זכה בפרס חבר השופטים לסרטים קצרים בקומדיה.
ב-2002 הם עשו סרט קצר נוסף "Ces Jours Heureux" (הימים המאושרים האלה), על עזיבת מחנה קיץ.
ב-2006 יצרו את הקומדיה "Nos jours heureux" (הימים המאושרים שלנו), בכיכובם של ז'אן פול רוב, מרילו ברי, עומאר סי, ז'ופין דה מו, ז'אן בנגיגי ועוד.
ב-2009 יצא הסרט השלישי שלהם, "Tellement proches" (כל כך קרוב), סיפורה של משפחת פועלים בפרברי פריז.
השחקנים, וינסנט אלבז, איזבל קארה, פרנסואה-קסבייר דהמזון, אודרי דנה, עומאר סי, ז'אן בנגיגי וז'ופין דה מו.
ב-2011 יצא סרטם "מחוברים לחיים" בכיכובם של פרונסואה קלוזה ועומאר סי מגולל את יחסיהם של אריסטוקרט עשיר, משותק מהצוואר ומטה עם המטפל שלו, צעיר סנגלי מהפרוורים.
הסרט זכה להצלחה השנייה בגודלה בהיסטוריה של הקולנוע הצרפתי, מעל 19 מיליון צופים צפו בו והפך לסרט הצרפתי הנראה ביותר מחוץ לצרפת מאז 1994, כ-19 מיליון.
הסרט הפך את השחקן עומאר סי, לכוכב.
ב-2014 יצא סרטם "סמבה" בכיכובם של עומאר סי, שארלוט גינסבורג זכה להצלחה באירופה עם כ-5 מיליון צופים.
ב-2017 יצא סרטם "Le sens de la fête" (משמעות המסיבה), בכיכובם של ז'אן-פייר בכרי, ז'יל ללוש.
ב-2019 יצא סרטם "יוצאים מן הכלל" בכיכובם של וינסנט קאסל ורדה קטאב.
ב-2021 יצאה הסדרה שלהם בוטלוויזיה "En thérapie" עיבוד צרפתי לסדרה הישראלית "בטיפול".
ב-2023 יצא סרטם "Une année difficile" (שנה קשה) בישראל הסרט נקרא "השנה שהייתה לנו", קומדיה על שני לוזרים שהחובות הכבדים שלהם יצאו מכלל שליטה.
בניסיונם להתאפס ולחזור לדרך הישר, הם מתחברים לקבוצת פעילים למען איכות הסביבה ומצטרפים למעלליהם, בכיכובם של פיו מרמאי, ג'ונתן כהן, נואמי מרלה ומתייה אמלריק.
במתקפת הפתע על ישראל ב-7 באוקטובר 2023 נרצחה בת דודתה של אשתו, הילי סולומון בת ה-27, ביחד עם מפל אדם, חברתה הטובה ביותר, אחותה של מעיין אדם, בטבח במסיבה ברעים.
אוליביה בנסון היא דמות בדיונית והפרוטגוניסט בסדרת הדרמה המשטרתית "חוק וסדר: מדור מיוחד" מבית NBC.
הדמות מגולמת על ידי השחקנית מרישקה הרגיטאי.
בנסון משמשת כקפטן יחידת "המדור המיוחד" במשטרת מנהטן, ניו יורק.
במסגרת תפקידה, בנסון והיחידה חוקרים פשעים שקשורים לקטינים ועבירות מין.
בתחילת הסדרה, בנסון משמשת כבלשית ביחד עם שותפה, אליוט סטייבלר (כריסטופר מלוני) ומחזיקה בדרגת "טוראי" (Junior).
לאחר פרישתו של סטייבלר בסוף עונה 12 (לאחר שהאחרון נאלץ לירות בנערה חמושה), היא מצוותת לבלש ניק אמארו (דני פינו) ועולה בדרגה לבלשית ראשית (Senior).
במהלך עונה 15, בנסון מקודמת לדרגת סמל (Sergeant) לאחר פרישתו של הסמל ג'ון מאנץ' (ריצ'רד בלזר).
זמן מה לאחר מכן, קפטן היחידה, דונלד קרייגן () פורש בעצמו וממנה את בנסון לאחראית על היחידה באופן זמני עד להגעתו של קפטן דקלן מרפי ().