tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
הפארק הלאומי קאו יאי הוא הפארק הלאומי השלישי בגודלו בתאילנד, ומשתרע על שטח של כ-2,166 קמ"ר.
הפארק ממוקם בחלק המערבי של רכס ההרים סנקמפהאנג, בגבול הדרום-מערבי של רמת קוראת.
ההר הגבוה ביותר באזור הפארק הוא קאו רום (Khao Rom), שגובהו 1,351 מטרים.
רוב שטחו של הפארק נמצא במחוז נָכוֹן רָצ'אסִימָה (כורות), אך הוא כולל גם חלקים מהמחוזות סָרָבוּרי, פראצ'ינבורי ונָכוֹן נָיוֹק.
בפארק מצויים יערות טרופיים עונתיים וערבות עשב.
גובה הפארק נע בין 400 ל-1,000 מטרים מעל פני הים.
באזור הפארק נמצאים מקורותיהם של חמישה נהרות: נהר נָקוֹן נָיוֹק בדרום, נהר לם טאקונג, נהר פראפלוּנג בצפון, נהר פראצ'ין בורי ונהר מואק לק.
בין מפלי הפארק ניתן למצוא את מפל הֵאוּ נָרוֹק (Heo Narok) בגובה 80 מטרים, ואת מפל הֵאוּ סוּוָאט (Heo Suwat), שזכה לפרסום בעקבות הסרט "החוף" (The Beach).
בפארק מצויים כ-3,000 מיני צמחים, 320 מיני ציפורים, כגון תרנגול יער אדום (red junglefowl) וקוקיית קרקע אדומה (coral-billed ground cuckoo), ו-66 מיני יונקים, ביניהם דוב שחור אסייתי, פיל הודי, גאור (Gaur), גיבון, אייל סמבר הודי, מקוק זנב-חזיר דרומי, מונטיאק אדום צפוני, דול מצוי וחזירי בר.
פארק לאומי קאו יאי נוסד ב-18 בספטמבר 1962, והוכרז בהכרזה מלכותית על פי החלטת הממשלה כפארק הלאומי הראשון של תאילנד.
תפקיד מרכזי בהקמתו מילא בונסונג לקגל.
הפארק נקרא על שם תבון קאו יאי.
ב-1984 הפארק הלאומי קאו יאי הוכר כפארק מורשת של ארגון אסא"ן (ASEAN) לשימור החיי והצומח בדרום מזרח אסיה, וב-14 ביולי 2005 הוא הוכר כאתר מורשת עולמית של אונסקו בשם "מרכז יער דונג פייאה ין–קאו יאי" יחד עם פארקים לאומיים נוספים ברכס ההרים הזה ובאזורים הצפוניים של הרי דונג פייאה ין.
ככל שהאדמות הסמוכות לפארק הלאומי מתפתחות ומותאמות להקמת מלונות יוקרה ומגרשי גולף, רכישת הקרקעות לשימור חיות בר עתידיים הופכת לבעיה.
בתים ווילות נבנו באופן בלתי חוקי בתוך גבולות האזור המוגן של היער.
כריתת עצים בלתי חוקית מהווה גם היא בעיה באזור.
קאו רום הוא ההר הגבוה ביותר בפארק הלאומי קאו יאי, בגובה 1,351 מ'.
מכיוון שההר בצורת ספירלה, הוא נקרא בתאית: เขาแหลม, מילולית: "הר מחודד".
קאו לאם (Khao Laem) בגובה 1,326 מ' הוא ההר השני בגובהו בפארק, בדומה לקאו רום, העלייה לפסגת ההר אפשרית רק ברגל.
ההגעה לפסגה אורכת לא פחות מ-7 שעות, ולפני ההגעה לפסגת ההר המוחלטת יש לטפס גם בטיפוס חבלים, וההר השלישי קאו קיאו בגובה 1,292 מטר.
רוב הפארק מורכב ממשורי חול-סלע (sandstone plateau) בגבהים שבין 400 ל-1,000 מטר מעל גובה פני הים.
העומס הרב הביא לדרישות לסגור את הפארק לרכב פרטי.
בתקופה אחת מהעמוסות ביותר שלו, שבוע השנה החדשה מ-30 בדצמבר עד 3 בינואר 2016, נכנסו לפארק 156,574 מבקרים.
הם השאירו אחריהם יותר מ-23 טון פסולת.
מכיוון שהפסולת הייתה בעיה חמורה בפארק, בשנת 2020 החל הפארק לשלוח את הפסולת לבתיהם של המבקרים שהשאירו אותה שם.
בפארק הלאומי קאו יאי יש שלוש עונות מזג אוויר עיקריות, כאשר הטמפרטורה השנתית הממוצעת עומדת על 23°C, אם כי היא משתנה באופן ניכר בהתאם לעונה.
עונת הגשמים (מאי-אוקטובר): ברוב הימים שיעורי משקעים גבוהים.
האטמוספירה לחה עם טמפרטורות ממוצעות של 27°C במהלך היום היורדות ל-13°C בלילה.
עונה קרירה (נובמבר-פברואר): השמיים בהירים, שמשי וקריר.
הטמפרטורות ממוצעות עומדות על 22°C במהלך היום ו-10°C בלילה.
עונה חמה (מרץ-אפריל): לחה עם טמפרטורות ביום של 20-30°C ו-17°C בלילה.
בפארק קאו יאי יש מגוון בעלי חיים, הכולל 320 מיני ציפורים, ו-66 מיני יונקים.
זהו אחד המקומות הבודדים בתאילנד שבהם עדיין שורדים פילי בר.
בעלי חיים גדולים נוספים כוללים גיבונים, מקוקים בעלי זנב חזירי, מונט'יאקים וצבי סאמבר.
בעלי חיים גדולים אחרים כוללים צבי נובח, קיפודים וחבשי סבקט.
מינים נוספים שיכולים להיראות מדי פעם כוללים דוב שמש, דוב שחור אסייתי, גואר, לוטרות, דול מצוי וזאב זהוב (תן).
בתחילת 2017 נמסר כי 18 נמרים, בהם חמישה זכרים, שבע נקבות ושישה גורי נמר, צולמו במצלמות המעקב באתר המורשת העולמית Dong Phaya Yen–Khao Yai ביוני 2016 ובפברואר 2017, במסגרת שיתוף פעולה של מחלקת הפארקים הלאומיים, הקרן Freeland ו-Panthera Corporation.
הפעם האחרונה שנראו נמרים במצלמות המעקב בפארק הלאומי קאו יאי הייתה בשנת 2002.
בפארק מצויים כ-3,000 מיני צמחים, ככלל, הצמחייה מחולקת לחמש קטגוריות:
יערות אלו מצויים במדרון הצפוני של הפארק, בגובה שבין 400 ל-600 מטר מעל פני הים.
סוג יער זה מצוי בחלקו המזרחי של הפארק, במחוזות נהקון ראצ'סימה ופרצ'ין בורי, בגובה שבין 100 ל-200 מטר מעל פני הים.
יערות הגשם הטרופיים, המצויים בגבהים שבין 400 ל-1,000 מטר מעל פני הים, משתרעים על רוב שטח הפארק.
מגובה של 1,000 מטר הצמחייה משתנה באופן ניכר; משפחת הדיפטרוקרפיים (עצים גבוהים, רחבי העלים, וזרעים דו כנפיים) פוחתת באזור זה ומוחלפת בצמחים מחטניים כגון אורן ארז ואשוח (Gymnospermae).
ערבות עשב ודשא, בדומא לסוואנות האפריקאיות.
הפארק הלאומי קאטון-קרגאי (בקזחית: Катонқараға́й мемлекетті́к ұлтты́қ табиғи́ паркі́) הוא הפארק הלאומי הגדול ביותר בקזחסטן.
הוא ממוקם בקצה המזרחי של המדינה, בהרי אלטאי הדרומיים.
הפארק ממלא את הצד המערבי של ההצטלבות שבה נפגשים הגבולות של קזחסטן, רוסיה, סין ומונגוליה.
הפארק נמצא במחוז קאטון-קרגאי, במזרח קזחסטן, כ-1,000 קילומטרים מדרום-מזרח לעיר הבירה אסטנה.
על הפארק הוכרז ב-1 ביוני 2001 ובהסכם עם רוסיה שנחתם ב-2011, הוא נכלל בפארק הביוספרה "אלטאי" ("Altai").
בשנת 2014 הכריז אונסק"ו על הפארק כשמורת הביוספרה החדשה "קאטון-קראגי".
הפארק, הממוקם על מורדות הרי אלטאי הדרומיים, ועוקף את האזורים המאוכלסים של עמק נהר בוחטארמה, הוא הררי ומכוסה קרחונים, וגבהים המגיעים לעיתים קרובות ליותר מ-3,000 מטרים מעל פני הים.
הפארק גובל בצפון ברפובליקת אלטאי של רוסיה, בדרום-מזרח בסין, במערב בנהר פרפוסנאיה (Farpusnaya River), ובדרום במורדות הצפוניים של רכסי הרי סרימסאקטי (Sarymsakty) וטרבגאטאי (Tarbagatai) שבהרי אלטאי הדרומיים.
34% משטח הפארק מיוער, והשאר הוא כרי דשא הרריים או מדרונות סלעיים וקרחונים.
הנהרות הניזונים מהקרחונים תלולים ואנרגטיים.
מפל קוקול (Kokkol Fall), בגובה 80 מטרים, הוא המפל הגדול ביותר בהרי אלטאי.
האקלים בגבהים בינוניים הוא "אקלים יבשתי לח, תת-סוג קיץ קריר" (Dfb בשיטת קפן), עם אקלים אלפיני (ET בשיטת קפן) מעל קו העצים.
דפוסי המשקעים מושפעים מהשטח ההררי ומאזור הגובה: בגבהים נמוכים יותר הממוצע עומד על 386 מ"מ משקעים בשנה (המקסימום נמדד בקיץ).
טמפרטורת הממוצעת נעה בין 26 מעלות מתחת ל-0 בינואר ל-9.5 מעלות ביולי.
באזור הגבוה המשתרע בגבהים של 2,800 מטרים ומעלה, ישנם ריכוזים קטנים של חזזיות וצמחייה אלפינית כמו "בכור אביב השלג" ונורית אלטאית, בסדקים ובשוליים הסלעיים של שדות שלג וקרחונים.
חגורת הרי הטונדרה: משתרעת בגובה 2,800-2,100 מטרים וכוללת טחבים וחזזיות על האבנים, שיחים וטונדרה עשבית, כולל עשב כחול אלטאי ויערה.
אזור היער התת-אלפיני ואחו הררי: משתרע בגובה 2,300-1,200 מטרים ונפוצים בו "עצי אורן סיבירי", לגש ועצי ליבנה.
באחו, גדל עשב, גומא ואוכמניות.
האזור המיוער ואחו-ערבה משתרעים מתחת לגובה 1,200 מטרים.
בגובה זה נמצאים יערות ליבנה, לגש, צפצפה, ומיני עשבים ושיחים.
ברשימה האדומה של IUCN, נמצאים, בין היתר: טאימן, תרנגול שלג אלטאי, חסידה שחורה, עגורים מצויים ועגורים דמויזל, עיטם קיסרי, עיטם, בז סאקר, בז נודד, נמר שלג.
ישנן אפשרויות לינה למבקרים ביישובים הסמוכים.
24% מהפארק (1,512 קמ"ר) מוגדר כשמורת טבע מוחלטת, 76% (4,922 קמ"ר) מיועדים לבילוי, לימוד מדעי ופעילות כלכלית מוגבלת.
פארק לאומי קרוגר הוא הפארק הלאומי הגדול ביותר באפריקה, ומהגדולים בעולם כולו.
הפארק דומה בגודלו לגודל מדינת ישראל: הוא משתרע על 18,989 קילומטרים רבועים, ואורכו 350 קילומטרים מצפון לדרום ו-60 קילומטרים ממזרח למערב.
בצדו הצפוני גובל הפארק עם זימבבואה, ובצדו המזרחי הוא גובל במוזמביק.
הפארק הוקם ב-1 בינואר 1926, והוא מנוהל על ידי שירות הפארקים הלאומיים של דרום אפריקה.
מבחינה ארגונית, מהווה הפארק חלק מ"שמורת השלום", יחד עם הפארק הלאומי לימפופו שבמוזמביק והפארק הלאומי גונרזהו שבזימבבואה.
באזור הפארק ממוקם נמל התעופה סקוקוזה.
נמצאו עדויות להתיישבות בני אדם באזור זה לפני אלפי שנים.
האירופי הראשון שידוע שהגיע לאזור פארק קרוגר הוא פרנסואה דה קוויפר (Francois de Cuiper), שהוביל משלחת מטעם חברת הודו המזרחית ההולנדית מאזור מושבת הכף אל אזור הפארק בשנת 1725, אך הותקף על ידי הילידים וברח משם.
האזור הוכרז רשמית כפארק לאומי ב-1 בינואר 1926, ונקרא על שם המנהיג הבורי של הרפובליקה הדרום-אפריקאית, פול קרוגר.
קרוגר הכריז עוד בשנת 1898 על האזור שבין נהר הסאבי ובין נהר התנינים כעל שמורת טבע.
מבחינה פוליטית הייתה ההכרזה באותו הזמן מהלך נבון, משום שהפוליטיקאים והציידים המקומיים היו עסוקים באותו הזמן במלחמת הבורים.
עם סיום המלחמה הכריזו הבריטים רשמית על האזור כשמורת טבע, שלימים התפתחה לפארק הלאומי קרוגר.
זמן קצר לאחר הכרזת הבריטים הם פינו משטחי השמורה כמה אלפים מבני השבטים המקומיים שחיו באזור.
במשך השנים, בעיקר בתקופת שלטון האפרטהייד, נמשכו פינויים כאלה מלווים בסכסוכים בין הממשל לבין שבטי הילידים, והם נמשכים עד היום.
מצפון ומדרום לפארק נמצאים שני נהרות: נהר הלימפופו ונהר הקרוקודיל.
ממזרח לפארק נמצאים הרי לבומבו המפרידים אותו ממוזמביק.
האקלים השורר בפארק אקלים סובטרופי גשום: הקיץ הוא חם, לח ורטוב, ואילו החורף הוא קר ויבש.
עונת הגשמים העיקרית היא בין החודשים אוקטובר למרץ.
מבחינה מנהלית, מחולק הפארק לשישה-עשר אזורים טבעיים שלכל אחד פאונה, פלורה ותנאים משלו.
בנוסף לחלוקה המנהלית, פארק קרוגר נחלק לשישה אזורים אקולוגיים.
בפארק כ-1,982 מיני צמחים, כ-517 מיני עופות קבועים ועוד כמה מאות מינים החולפים באזור או מקננים בו.
בפארק קרוגר מצויים כל חמשת הגדולים החיים באפריקה: האריה (Panthera leo), הפיל האפריקני (Loxodonta africana), התאו האפריקני (Syncerus caffer), הנמר (Panthera pardus) והקרנף צר-השפה (Diceros bicornis).
בנוסף למינים אלה, בפארק מצויים עוד כ-147 מיני יונקים (ובפרט פרסתנים) המוגנים על פי חוק.
בנוסף, בפארק כ-120 מיני זוחלים, ביניהם בסביבות 5,000 פרטים של תנין היאור (Crocodylus niloticus), וכן 52 מיני דגים ו-35 מיני דו-חיים.
הפארק מהווה חלק משמורת "קרוגר טו קניונס" המוגדרת כשמורה ביוספרית של אונסק"ו מאז 2001.
בארצות הברית יש 63 אזורים מוגנים המכונים פארקים לאומיים.
המנוהלים על ידי שירות הפארקים הלאומיים של ארצות הברית, סוכנות של מחלקת הפנים של ארצות הברית.
פארקים לאומיים יכולים לקום אך ורק מתוקף חוק של הקונגרס של ארצות הברית.
החוק שיצר את הפארק הלאומי הראשון, הפארק הלאומי ילוסטון, נחתם על ידי נשיא ארצות הברית יוליסס ס.
פארקים לאומיים רבים התחילו כאזור מוגן במעמד של מונומנט לאומי שהוקם על ידי נשיא ארצות הברית במסגרת סמכותו על פי חוק העתיקות בטרם שודרג מעמדם על ידי הקונגרס.
לשבעה פארקים לאומיים (שישה מתוכם באלסקה) צמודה שמורה לאומית, אזורים עם רמת הגנה שונה המנוהלים יחדיו, אבל נחשבים יחידות נפרדות ושטחיהם אינם כלולים בטבלה להלן.
הקריטריונים לבחירת אזור כפארק לאומי כוללים: יופי טבעי, מאפיינים גאולוגיים ייחודיים, מערכות אקולוגיות יוצאות דופן, ואפשרויות לנופש (אם כי לא תמיד שוקלים את כל הקריטריונים יחד).
מונומנטים לאומיים לעומת זאת נבחרים לעיתים קרובות בשל חשיבותם ההיסטורית או הארכאולוגית.
ארבעה עשר פארקים לאומיים מוגדרים גם כאתר מורשת עולמית של ארגון אונסק"ו, בעוד ש-21 פארקים לאומיים מוגדרים שמורות ביוספריות.
שמונה פארקים לאומיים מוגדרים הן כאתר מורשת עולמית והן כשמורה ביוספרית.
ב-30 ממדינות ארצות הברית יש פארקים לאומיים, כמו גם הטריטוריות של סמואה האמריקנית ואיי הבתולה של ארצות הברית.
המספר הגדול ביותר של פארקים לאומיים הוא בקליפורניה (תשעה), אחריה אלסקה (שמונה), יוטה (חמישה) וקולורדו (ארבעה).
הפארק הלאומי הגדול ביותר הוא הפארק הלאומי ראנגל-סנט אליאס באלסקה, 32,375 קילומטרים רבועים (גדול משטחה של בלגיה).
גם שלושת הפארקים הגדולים הבאים הם באלסקה.
הפארק הקטן ביותר הוא הפארק הלאומי קשת השער במיסורי, המשתרע על 368 דונם.
השטח הכולל המוגן על ידי פארקים לאומיים הוא 211,000 קילומטרים רבועים, כשהממוצע הוא 3,500 קילומטרים רבועים, אבל החציון הוא רק 840 קילומטרים רבועים.
כמות המבקרים בפארקים הלאומיים הגיעה לשיא של יותר מ-84 מיליון מבקרים ב-2017. הפארק עם כמות המבקרים הגדולה ביותר היה הפארק הלאומי גרייט סמוקי מאונטיינז בקרוליינה הצפונית וטנסי עם מעל ל-11.3 מיליון מבקרים ב-2017, ואחריו הפארק הלאומי גרנד קניון באריזונה עם מעל ל-6.2 מיליון מבקרים.
לעומת זאת רק 11,117 איש ביקרו באותה שנה בפארק הלאומי שערי האזור הארקטי המרוחק שבאלסקה.
כמה פארקים לאומיים לשעבר איבדו הגדרה זו או פורקו.
ליחידות אחרות של שירות הפארקים הלאומיים (בסך כל 423) מתייחסים כפארקים לאומיים במסגרת מערכת הפארקים הלאומיים, אף שאין להן הכרה רשמית ככאלו.
שם תמונה מיקוםהתאריך שבו הוקם הפארקשטח בקמ"ר (2017)מספר מבקרים (2017)תיאורBR - שמורה ביוספיריתWHS - אתר מורשת עולמית אקדיהמיין26 בפברואר 1919198.63,509,271הפארק משתרע על מרבית אי הר המדבר ואיים אחרים הסמוכים לחוף, ובו ההר הגבוה ביותר בחוף האוקיינוס השקט של ארצות הברית, פסגות גרניט, חוף האוקיינוס, יערות ואגמים.
בפארק יש בתי גידול של מים מתוקים, שפך נהר, יער ואזור הכרית.
סמואה האמריקניתסמואה האמריקנית31 באוקטובר 198833.469,468הפארק הלאומי הדרומי ביותר המשתרע על שלושה מאיי סמואה ומגן על שוניות אלמוגים, יערות גשם, הרים ממוצא געשי וחופים לבנים.
האזור הוא משכן לשועל-מעופף סמואי (Pteropus samoensis), סולה לבנת-בטן, צבי ים ו-900 מינים של דגים.
ארצ'סיוטה12 בנובמבר 1971310.31,539,028באתר יש יותר מ-2,000 קשתות טבעיות מאבן חול, כשבין הקשתות הפופולריות ביותר בפארק הן קשת דליקט (Delicate Arch), קשת לנדסקייפ (Landscape Arch) וקשת דאבל (Double Arch).
מיליוני שנות סחיפה יצרו מבנים אלו השוכנים באקלים מדברי שבו לאדמה הצחיחה יש קרום קרקע ביולוגי מקיים חיים וגבים המשמשים כאגנים אוגרי מים טבעיים.
צורות גאולוגיות נוספות כוללות צריחי אבן, סנפירי אבן וסלעים תלויים.
בדלנדסדקוטה הדרומית10 בנובמבר 1978982.41,054,325בדלנדס (Badlands) או בעברית בתרונות הם אוסף של הרי כפתור, צריחים ומגדלים טבעיים וערבת עשב מעורב (Mixed grass prairie).
הבתרונות של הנהר וייט (White River) מכילים את המכלול הגדול ביותר הידוע של מאובני יונקים מהאאוקן והאוליגוקן.
בעלי החיים הנפוצים בפארק כוללים ביזון, כבש גדול-קרניים, חמוס שחור-רגל ונובחניות.ביג בנד #טקסס12 ביוני 19443,242.2440,276קרוי על שם העיקול החד הגדול בתוואי הנהר ריו גראנדה לאורך גבול ארצות הברית–מקסיקו.
פארק זה מקיף אזור גדול ומרוחק של מדבר צ'יוואווה.
האטרקציות העיקרית בפארק הן מחנאות בשטח בהרי צ'יסוס (Chisos Mountains) הצחיחים ובקניונים לאורך הנהר.
בתחומי הפארק קיים מגוון נרחב של מאובנים מהקרטיקון ומהשלישון וחפצי תרבות של ילידים.
(BR) ביסקייןפלורידה28 ביוני 1980700446,961בפארק זה, השוכן במפרץ ביסקיין בקצה הצפוני של הפלורידה קיז, יש ארבעה בתי גידול ימיים הקשורים זה בזה: יער מנגרובים, המפרץ, האיים, ושוניות האלמוגים.
בין בעלי החיים בסיכון תחש נהרות קריבי, תנין אמריקני, כמה מינים של צבי ים ובז נודד.
הקניון השחור של הגניסוןקולורדו21 באוקטובר 1999124.6307,143פארק זה מגן על רבע מהנהר גניסון, שחצב קניון שקירותיו תלולים מסלע כהה מהפרקמבריון.
הקניון כולל כמה מהצוקים התלולים והעתיקים ביותר באמריקה הצפונית, והוא אתר פופולרי לרפטינג בנהר וטיפוס מצוקים.
קירות הקניון העמוק והצר עשוים סלעי גנייס וצפחה שנראים שחורים כשהם בצל.
ברייס קניוןיוטה25 בפברואר 19281452,571,684קניון ברייס הוא אמפיתיאטרון גאולוגי על רמת פאונסאגנט (Paunsaugunt Plateau) ובו מאות עמודונים (באנגלית הודוס (hoodoos)) מאבן חול שנוצרו כתוצאה מסחיפה.
האזור יושב בתחילה על ידי ילידים ואחר-כך על ידי חלוצים מורמונים.
קניונלנדסיוטה12 בספטמבר 19641,366.2742,271נוף הפארק הוא מבוך של קניונים, הרי כפתור והרי שולחן בשל פעילות הנהרות קולורדו, גרין ויובליהם, שחילקו את הפארק לשלושה חלקים.
הפארק כולל צריחי אבן וקשתות, כמו גם שרידים מאנשי הפואבלו הקדומים.
קפיטול ריףיוטה18 בדצמבר 19719791,150,165המתלול בן 160 הקילומטרים הקרוי קמט ווטרפוקט (Waterpocket Fold - מילולית "קמט הגבים") – הוא מונוקלינה המציגה את השכבות הגאולוגיות המגוונות של כדור הארץ.
מאפיינים טבעיים נוספים כוללים מונוליתים, הרי כפתור, קניונים ושורת צוקים מאבן חול נאוואחו לבנה שבה תצורות של כיפה – המזכירות את הכיפות הלבנות שעל גג בנייני ממשל (קפיטול).מערות קרלסבד *ניו מקסיקו14 במאי 1930189.3520,026במערות קרלסבד יש 117 מערות, כשהארוכה שבהן היא באורך של 190 קילומטרים.
אורכו של האולם המכונה "החדר הגדול" (The Big Room) הוא כמעט 1,200 מטרים, והמערות הן משכן ללמעלה מ-400,000 עטלפים מהמין אשף מקסיקני ו-16 מיני עטלפים אחרים.
מעל לקרקע משתרע מדבר צ'יוואווה ומעיינות רטלסנייק (Rattlesnake Springs).
(WHS)איי התעלה #קליפורניה5 במרץ 19801,009.9383,687חמישה משמונת איי התעלה של קליפורניה מוגנים כחלק מהפארק, ומחצית משטח הפארק שוכנת מתחת למים.
באיים יש מערכת אקולוגית ים-תיכונית ייחודית והם יושבו בעבר על ידי הילידים בני הצ'ומאש.
האיים הם משכן ללמעלה מ-2,000 מינים של צמחי יבשה ובעלי חיים, ו-145 ייחודים להם, כולל שועל איים אפור.
שירותי מעבורות מציעים תחבורה לאיים מהיבשת.
(BR)קונגארי #קרוליינה הדרומית10 בנובמבר 2003107.4159,595פארק זה, השוכן על הנהר קונגארי, הוא החלקה הגדולה ביותר של יער ראשוני הגדל במישור הצפה שנשאר באמריקה הצפונית.
כמה מהעצים הם הגבוהים ביותר במזרח ארצות הברית.
שביל קורות מוגבה הקרוי בוארדווק לופ (Boardwalk Loop) מוביל את המבקרים דרך הביצה.
(BR) קרייטר לייקאורגון22 במאי 1902741.5711,749אגם קרייטר לייק שוכן בתוך הקלדרה של הר מזאמה, הר געש קדום שהתמוטט לפני 7,700 שנים.
האגם הוא העמוק ביותר בארצות הברית ונודע בשל צלילות מימיו וצבעם הכחול העז.
האיים ויזארד (Wizard Island) ופנטום שיפ (Phantom Ship) הם תצורות געשיות שנוצרו מאוחר יותר בתוך הקלדרה.
נהרות אינם נשפכים לאגם או זורמים ממנו, ועל ההתאיידות והחלחול מפצים משקעים בצורת גשמים ושלגים בקצב שבו מתחלפים מימיו של האגם לחלוטין כל 250 שנים.
עמק קויאהוגהאוהיו11 באוקטובר 2000131.82,226,879הפארק משתרע לאורך 35 קילומטרים של נפתולי הנהר קויאהוגה, בין הערים קליבלנד ואקרון ויש בו מפלי מים, גבעות שבילי הליכה ותערוכות על חיי החקלאות האירופאית המוקדמים.
"שביל נתיב הגרירה של תעלת אוהיו ואירי" עוקב אחרי המסלול הקדום של תעלת אוהיו ואירי (Ohio and Erie Canal) שבו פרדות גררו את הספינות בתעלה.
בפארק יש מספר רב של בתים היסטוריים, גשרים ומבנים.
והוא אף מציע נסיעה ברכבת נופית.עמק המוות #קליפורניה, נבדה31 באוקטובר 199413,650.31,294,827עמק המוות הוא המקום החם ביותר, הנמוך ביותר והצחיח ביותר בארצות הברית, שבו טמפרטורות השיא עלו על 54°C.
הפארק מגן על אגן בדווטר (Badwater Basin) ומישורי המלח הנרחבים שלו השוכנים במקום הנמוך ביותר באמריקה הצפונית, 86- מטרים מתחת לגובה פני הים.
הפארק מגן גם על קניונים, בתרונות, דיונות חול, רכסי הרים, מכרות היסטוריים, מעיינות, ויותר מ-100 מינים של צמחים הגדלים בגראבן גאולוגי זה.
(BR)דנאלי #אלסקה26 בפברואר 191719,185.8642,809מרכז הפארק הוא הר דנאלי, ההר הגבוה ביותר באמריקה הצפונית, ויש אליו כביש גישה אחד בלבד המוביל לאגם וונדר (Wonder Lake).
הר דנאלי ופסגות אחרות ברכס אלסקה מכוסים בקרחונים גדולים וביערות הטאיגה.
בעלי החיים כוללים דוב גריזלי, כבש דאל, אייל הצפון ותת-המין של זאב אפור המכונה "זאב צפון-מערבי".
(BR)דריי טורטוגס #פלורידה26 באוקטובר 1992261.854,281הפארק משמר את פורט ג'פרסון ואת שבעת האיים של דריי טורטוגס, האיים המערביים ביותר והמבודדים ביותר מבין איי פלורידה קיז.
לב הפארק הוא פורט ג'פרסון, מבצר חוף מאסיבי לא גמור מתקופת מלחמת האזרחים האמריקנית.
פורט ג'פרסון הוא מבנה הלבנים הגדול ביותר בחצי הכדור המערבי.
הפארק ידוע בשל שפע בעלי החיים הימיים, אזורי קינון של עופות טרופיים, שוניות אלמוגים צבעוניות והאגדות על ספינות טרופות ואוצרות תת-מימיים, ונגיש רק באמצעות ספינות או מטוסים.
(BR)אוורגליידס פלורידה30 במאי 19346,106.41,018,557האוורגליידס הם אזור טבע בראשיתי טרופי הגדול ביותר בארצות הברית.
מערכת אקולוגית זו של ביצות, מנגרובים ויער גשם טרופי וסביבה ימית של שפכי נהרות היא משכן ל-36 מינים של בעלי חיים מוגנים, כולל פומת פלורידה, תנין אמריקני ותחש נהרות קריבי.
(WHS) (BR) שערי האזור הארקטיאלסקה2 בדצמבר 198030,448.111,177הפארק הצפוני ביותר בארצות הברית מגן על שטח נרחב של אזור טבע בראשיתי ברכס ברוקס באלסקה ואין בו מתקנים של שירות הפארקים.
הגישה לפארק היא בדרך האוויר, ובשל כך ובשל ריחוקו הוא הפארק עם מספר המבקרים הקטן ביותר.
האזור היה משכן לילידי אלסקה שהסתמכו לקיומם על האדמה ועל אייל הצפון במשך 11,000 שנים.
קשת השערמיזורי22 בפברואר 20180.3681,398,188קשת השער היא המבנה הגבוה ביותר במדינת מיזורי.
גובהה של הקשת 192 מטרים, והמרחק בין שתי רגלי הקשת בבסיס גם הוא 192 מטרים.
היא נבנתה במטרה להנציח את משלחת לואיס וקלארק שהחלה ביוזמת תומאס ג'פרסון וההתרחבות מערבה של ארצות הברית בהמשך.
בית המשפט הישן של סנט לואיס השוכן מערבית לקשת, גם הוא חלק מהפארק והיה המקום בו נערך לראשונה משפטו של דרד סקוט בנושא העבדות.
מוזיאון, השוכן במרכז המבקרים התת-קרקעי שמתחת לקשת מתמקד בנושא בניית הקשת וההתרחבות של ארצות הברית מערבה.גליישר מונטנה11 במאי 19104,1003,305,512המחצית של ארצות הברית בפארק השלום הבינלאומי ווטרטון-גליישר, הפארק כולל 26 קרחונים ו-130 אגמים בעלי שם המוקפים על ידי פסגות הרי הרוקי.
באתר יש בתי מלון היסטוריים וכביש הידוע בשם דרך ההולכים אל השמש באזור זה של הקרחונים המתמוססים במהירות.
ההרים במקום נוצרו על יד העתק דחיקה, חושפים מאובנים מהפלאוזואיקון כולל טרילוביטים, רכיכות, שרכי ענק ודינוזאורים.
(WHS) (BR)גליישר ביי אלסקה2 בדצמבר 198013,044.6547,057גליישר ביי כולל קרחונים הזורמים לים, הרים, פיורדים ויער גשם ממוזג, והוא משכן לאוכלוסיות גדולות של דובי גריזלי, צפיר הקורדילרים, לווייתנים, כלבי ים ועייטים.
כאשר ג'ורג' ונקובר גילה את המפרץ ב-1794 הוא היה מכוסה לחלוטין בקרח, אבל מאז הקרחונים נסוגו יותר מ-100 קילומטרים.
(WHS) (BR)גרנד קניון *אריזונה26 בפברואר 19194,862.96,254,238אורכו של הגרנד קניון שנחצב על ידי הנהר קולורדו הוא 446 קילומטרים, עומקו עד 1.8 קילומטרים ורוחבו עד 29 קילומטרים.
מיליוני שנים של סחיפה חשפו את השכבות הרבגוניות של רמת קולורדו בהרי שולחן וקירות הקניון, הנשקפים הן מהגדה הדרומית והן והגדה הצפונית, או ממספר שבילים היורדים לתוך הקניון.
הפארק משתרע על חלקו המרכזי של הגרנד קניון.
(WHS) גרנד טיטון #ויומינג26 בפברואר 19291,254.73,317,000גרנד טיטון הוא ההר הגבוה ביותר ברכס טיטון.
המאפיינים הבולטים הם עמק ג'קסון הול ההיסטורי והאגמים המשקפים את פסגות ההרים המשוננות המתנשאות בחטף מהעמק המכוסה מרווה.
האגן הגדולנבדה27 באוקטובר 1986312.3168,028הפארק ידוע בשל חורשות של עצי אורן האצטרובל הזיפני (Pinus longaeva), האורגניזם החי העתיק ביותר שאיננו משתכפל, בשל מערות ליהמן (Lehman Caves) שבבסיס פסגת ויילר ובשל קרחון פסגת וילר (Wheeler Peak Glacier).
שמי הפארק הם בין החשוכים ביותר בארצות הברית בשל מיקומו המבודד.
בעלי החיים בפארק כוללים את מין העטלף Corynorhinus townsendii, אנטילוקפרה אמריקנית וטרוטת קלארק יוטה (Oncorhynchus clarkii utah).
הדיונות הגדולותקולורדו13 בספטמבר 2004434.4486,935דיונות החול הגדולות ביותר באמריקה הצפונית עד לגובה של 230 מטרים, נוצרו ממשקעים של הריו גראנדה הקדום בעמק סן לואיס.
הליכה בשבילים היא האטרקציה העיקרית בפארק שבו למעלה מ-1,300 קילומטרים של שבילים, כולל 110 קילומטרים משביל האפלצ'ים.
פעילויות אחרות כוללות, דיג, רכיבה על סוסים, וסיור בקרוב ל-80 מבנים היסטוריים.
(WHS) (BR) הרי גוואדלופהטקסס15 באוקטובר 1966349.5225,257הפארק כולל את החלק הדרומי של הרי גוואדלופה שבתחומי מדינת טקסס, ובהם פסגת גוואדלופה, הנקודה הגבוהה ביותר בטקסס, ואת האגן הצחיח שמערבית להם.
בעל חיים ייחודי בפארק הוא ברנטה הוואית, מין העוף אנדמי.
הפארק מגן על המספר הגדול ביותר של מינים בסיכון בתוך פארק לאומי בארצות הברית.הרי הגעש של הוואי הוואי1 באוגוסט 19161,308.92,016,702פארק זה על האי הוואי מגן על הרי הגעש קילוואה ומאונה לואה, שהם בין הרי הגעש הפעילים ביותר בעולם.
הפארק כולל מערכות אקולוגיות מגוונות, החל מיערות טרופיים בגובה פני הים לשכבות לבה צחיחות בגובה מעל 4,000 מטרים.
(WHS) (BR) הוט ספרינגסארקנסו4 במרץ 192122.51,561,616הוט ספרינגס הוקם כשמורה פדרלית על ידי הקונגרס ב-20 באפריל 1832, האתר הישן ביותר המנוהל על ידי שירות הפארקים הלאומיים.
הקונגרס שינה את הגדרת הוט ספרינגס לפארק לאומי ב-4 במרץ 1921. מעיינות חמים נובעים מהמדרון המערבי של הר הוט ספרינגס, חלק מרכס הרי ואשיטה (Ouachita Mountains), ומספקים מים לבתי מרחץ היסטוריים המשמרים דוגמאות לאדריכלות של המאה ה-19 ב"שורת בתי המרחץ" (Bathhouse Row).
הוט ספרינגס הוא הפארק הלאומי הראשון הממוקם בתוך עיר והיה הפארק הלאומי הקטן ביותר עד הקמת הפארק הלאומי קשת השער ב-2018. אינדיאנה דיונסאינדיאנה15 בפברואר 201962.12,134,285בעבר הוכרז כחוף אגם לאומי, חלקים הקטע בן ה-32 קילומטרים של החוף הדרומי של ימת מישיגן כוללים חופים חוליים ודיונות גבוהות.
הפארק כולל ערבות דשא, ביצות כבול, וביצות בהן למעלה מ-2,000 מינים.הפארק הלאומי אייל רויאל #מישיגן3 באפריל 19402,31428,196אייל רויאל, האי הגדול ביותר בימת סופיריור, הוא מקום מבודד ופראי.
יחד עם הספינות הטרופות הרבות, נתיבי המים ושבילי ההליכה, הפארק כולל מעל ל-400 איים קטנים יותר בתחומי 7.2 קילומטרים מחופי האי.
יש רק 20 מינים של יונקים על האי כולו, אם כי היחסים בין זאבים לאיילים קוראים ייחודיים במיוחד.
(BR)עץ יהושע #קליפורניה31 באוקטובר 19943,2002,853,619משתרע על אזורים גדולים של מדבר קולורדו ומדבר מוהאבי ורכס הרי ליטל סן ברנרדינו (Little San Bernardino Mountains), נוף מדברי זה מאוכלס על ידי חורשות נרחבות של עץ יהושע.
שינויים גדולים בגובה חושפים סביבות מנוגדות שונות כולל דיונות חול לבנות, אגמים יבשים, הרי טרשים ומקבצים דמויי מבוך של מונוליתים של מונזוגרניט.
(BR) קטמייאלסקה2 בדצמבר 198014,870.337,818פארק זה בחצי האי אלסקה מגן על עמק עשרת אלפי תימרות העשן (Valley of Ten Thousand Smokes), שכבת אפר געשי עבה שנוצרה ב-1912 מהתפרצות הרי הגעש נובארופטה והר קטמיי.
מעל ל-2,000 דובי גריזלי מגיעים לאזור מדי שנה על מנת ללכוד דגי אלתית בדרכם לאתרי הרבייה.
בעלי חיים נוספים כוללים את אייל הצפון, זאב אפור, אייל קורא וגרגרן.
הפיורדים של קינאיאלסקה2 בדצמבר 19802,710303,598פארק זה, בסמוך לעיירה סיוארד בחצי האי קינאי מגן על שדה הקרח הרדינג ועל לפחות 38 קרחונים והפיורדים שנוצרו מהם.
האזור היחיד הנגיש באמצעות כביש הוא קרחון אקזיט.
אל הקרחונים האחרים אפשר להגיע או לצפות מסיורים בספינות היוצאות מסיוארד.קינגס קניון #קליפורניה4 במרץ 19401,870692,932פארק זה הוא משכן לכמה חורשות עצי סקוויה ענקית ובהם גנרל גרנט, העץ השני בגודלו בעולם.
בפארק זורם גם הנהר קינגס, שחצב קנין גרניט דרמטי שעל שמו קרוי הפארק, והנהר סן חואקין, כמו גם מערת בוידן.
(BR) עמק קובוקאלסקה2 בדצמבר 19807,08515,500עמק קובוק מגן על כ-100 קילומטרים של הנהר קובוק ושלושה אזורים של דיונות חול.
דיונות החול הגדולות של קובוק, דיונות החול הקטנות של קובוק והדיונות של נהר האנט נוצרו מפעילות קרחונים ומגיעות לגובה של 30 מטרים, והן דיונות החול הגדולות ביותר באזור הארקטי.
פעמיים בשנה עוברים כמיליון איילי צפון דרך הדיונות וחוצים את הנהר, שבו הצוקים חושפים מאובנים שנשמרו היטב מעידן הקרח.
ימת קלארקאלסקה2 בדצמבר 198010,60222,755באזור סביב ימת קלארק יש ארבעה הרי געש פעילים, כולל הר רדאוט (Mount Redoubt), כמו גם שפע נהרות, קרחונים ומפלי מים.
יערות גשם ממוזגים, רמת טונדרה ושלושה רכסי הרים משלימים את הנוף.
לאסןקליפורניה9 באוגוסט 1916431.4507,256הפארק הלאומי הגעשי לאסן הוא בין המקומות הבודדים בעולם שבו ניתן למצוא את כל ארבעת הסוגים של הרי הגעש (כיפת לבה, חרוט מגן, חרוט אפר והר געש שכבתי).
אף שפסגת לאסן התפרצה לאחרונה ב-1915 מרבית שטח הפארק פעיל געשית.
מאפיינים הידרותרמיים, כולל פומורולות, בריכות מים רותחים ובריכות בוץ מבעבע מתחממים מהסלע המותך שמתחת לפסגה.מערת מאמות' קנטקי1 ביולי 1941218.6587,853עם יותר מ-600 קילומטרים מערות שנחקרו, מערת מאמות' היא מערכת המערות הגדולה ביותר בעולם.
בעלי חיים החיים בה כוללים שמונה מינים של עטלפים, מין של סרטן עיוור (Palaemonias ganteri), מין של דג עיוור (Amblyopsis spelaea) וסלמנדרות.
על פני הקרקע, מציע הפארק שיט בנהר גרין, מעל ל-100 קילומטרים של שבילי הליכה, ושפע בולענים ומעיינות.
(WHS) (BR)הפארק הלאומי מסה ורדה *קולורדו29 ביוני 1906212.4613,788באזור זה יש מעל ל-4,000 אתרים ארכאולוגיים של אנשי הפואבלו הקדומים, שחיו פה ובמקומות אחרים באזור ארבע הפינות במשך לפחות 700 שנים.
מגורים בצוקים שנבנו במאות ה-12 וה-13 כוללים את ארמון הצוק (Cliff Palace), ובו 150 חדרים ו-23 מבני קיווה, ובית המרפסת (Balcony House), ובו מעברים ומנהרות רבים.
(WHS) הר רייניירוושינגטון2 במרץ 1899956.61,415,867הר ריינייר הוא הר געש שכבתי פעיל, הפסגה הבולטת ביותר ברכס קסקייד והוא מכוסה על ידי 26 קרחונים שקיבלו שמות כולל קרחון קרבון וקרחון אמונס, הקרחון הגדול ביותר בתחומי ארצות הברית מחוץ לאלסקה.
ההר הוא אתר טיפוס הרים פופולרי, ויותר ממחצית הפארק מכוסה ביערות וכרי דשא אלפיניים ותת-אלפיניים הפורחים באביב.
אתר פרדייז על המדרון הדרומי הוא המקום המושלג ביותר על פני כדור הארץ היכן שנערכות מדידות באופן קבוע.
מרכז המבקרים לונגמיר הוא אחד מנקודות ההתחלה של שביל סובב הר ריינייר (Wonderland Trail).
קניון ניו ריברוירג'יניה המערבית27 בדצמבר 202028.4–קניון ניו ריבר הוא ערוץ הנהר העמוק ביותר שממזרח לנהר המיסיסיפי.
הפארק הוא בעיקר אזור הערוץ התחתון סביב גשר קניון ניו ריבר, הכולל כמה מהקטעים הטובים במדינה לרפטינג במים לבנים.
קטעים קטנים יותר שאינם רציפים כוללים את עיירת הרפאים תורמונד, נוף גרנדוויו המרהיב, ומפלי סנדסטון.
האזור האחר בן 263 קילומטרים רבועים של אזור הנהר המוגדר כנהר לאומי הוא כיום שמורה לאומית, ומשתרע על פני קטע בן 85 קילומטרים של הנהר ניו ריבר.
צפון רכס קסקיידוושינגטון2 באוקטובר 19682,042.830,326מכלול זה כולל שתי יחידות נפרדות גאוגרפית, כמו גם אזור הנופש הלאומי אגם רוס ואזור הנופש הלאומי אגם צ'לאן.
ההרים המשופעים בקרחונים הם דוגמאות מרהיבות של הגאולוגיה של רכס קסקייד.
אתרי הליכה וטיפוס פופולריים כוללים את מעבר קסקייד, הר שוקסן, הר טריומף ופסגת אלדורדו.אולימפיק וושינגטון29 ביוני 19383,733.83,401,996הפארק שוכן על חצי האי אולימפיק, וכולל מגוון של מערכות אקולוגיות: מקו החוף של האוקיינוס השקט, דרך יערות גשם ממוזגים ועד המדרונות האלפיניים של רכס הרי אולימפיק, שהגבוה בהם הוא הר אולימפוס.
יער הגשם הוה (Hoh Rainfores) ויער הגשם קווינאולט (Quinault Rainforest) הם האזור הגשום ביותר בארצות הברית מחוץ להוואי, כשממוצע המשקעים של יער הוה הוא 3,700 מילימטרים בשנה.
(WHS) (BR) פטריפייד פורסטאריזונה9 בדצמבר 1962896627,757חלק זה של תצורת צ'ינלה כולל ריכוז גדול של עצים מאובנים בני 225 מיליון שנים.
המדבר הצבוע המקיף את האתר מבליט צוקים שעברו סחיפה של סלע געשי בגוון אדמדם המכונה בנטוניט.
מאובני דינוזאורים ומעל ל-350 אתרים של ילידי אמריקה מוגנים אף הם בפארק זה.
פינקלסקליפורניה10 בינואר 2013108233,334פינקלס (Pinnacles) הוא כינוי לפסגות בצורת צריחים שהם השרידים שנסחפו של הר געש כבוי.
המונוליתים המסיביים מאנדזיט וריוליט בצבעי שחור וזהב הם יעד פופולרי לטיפוס מצוקים.
למטיילים יש שבילים החוצים את אזור הטבע הבראשיתי של רכס הרי החוף הפסיפי.
הפארק הוא משכן לקונדור קליפורני המצוי בסיכון, ואחד המקומות היחידים בעולם בו ניתן לראות עוף נדיר זה בטבע.
פארק פינקלס הוא גם משכן לאוכלוסייה צפופה של בז ערבות (Falco mexicanus), ויותר מ-13 מינים של עטלפים הלנים במערות שבדרדרות הסלעים.רדווד *קליפורניה2 באוקטובר 1968562.5445,000פארק זה, והפארקים המדינתיים המנוהלים במשותף, מגינים על כמעט מחצית מכל מעצי סקוויה נאה, העץ הגבוה ביותר בעולם, שנותרו.
יש שלוש מערכות נהר גדולות באזור פעיל מאוד סייסמית זה, ו-60 קילומטרים של קו החוף המוגן כוללים בריכות גאות וסטאקים.
המערכות האקולוגיות של הערבה, השפך, החוף, והיער כוללות מגוון נרחב של מיני בעלי חיים וצמחים.
(WHS)הרי הרוקי #קולורדו26 בינואר 19151,075.64,437,215בחלק זה של הרי הרוקי, הנחצה לשניים על ידי קו פרשת המים של אמריקה יש מערכות אקולוגיות מגוונות, החל בלמעלה מ-150 אגמים, דרך יערות הרריים ותת-אלפיניים ועד טונדרה הררית חסרת עצים.
בעלי חיים כוללים אייל פרדי, כבש גדול-קרניים, דוב שחור אמריקני ופומה צפון-אמריקאית החיים בהרים ובעמקים הקרחוניים שבפארק.
היעדים הפופולריים בפארק הם פסגת לונגס (Longs Peak), אחת מ-53 הפסגות בקולורדו מעל 14,000 רגל (4,267 מטרים), ואגם בר (Bear Lake), כמו גם "כביש שביל הרכס" (Trail Ridge Road) ההיסטורי המגיע עד לגובה 3,713 מטרים.
(BR) סגווארואריזונה14 באוקטובר 1994371.2964,760הפארק מחולק לשתי יחידות המכונות נפות (districts), נפת הרי רינקון שוכנת בערך 32 קילומטרים מזרחית למרכז לעיר טוסון ונפת הרי טוסון השוכנת 24 קילומטרים מערבית לו.
הפארק הוא עדות לכך שמדבר סונורה הוא עדיין משכן למגוון גדול של בעלי חיים כשהוא משתרע על שש קהילות של צמחייה ובעלי חיים.
אטרקציות נוספות כוללות מעל ל-240 מערות, קטע ארוך של רכס סיירה נבדה, כולל ההר הגבוה ביותר ב-48 המדינות הרצופות של ארצות הברית, וסלע מורו (Moro Rock), כיפת גרניט גדולה.
(BR) שננדואהוירג'יניה26 בדצמבר 1935806.21,458,874הרי בלו רידג' בשננדואה מכוסים ביערות עצים רחבי עלים הרוחשים במגוון נרחב של בעלי חיים.
סקייליין דרייב ושביל האפלצ'ים עוברים פארק צר זה לכל אורכו, בנוסף ליותר מ-800 קילומטרים של שבילי הליכה העוברים תצפיות נוף ואשדות של הנהר שננדואה.
תאודור רוזוולטדקוטה הצפונית10 בנובמבר 1978285.1708,003באזור זה, שמשך אליו את נשיא ארצות הברית לעתיד תאודור רוזוולט והשפיע על דעותיו, כולל הפארק שלוש יחידות של הבתרונות הצפוניים.
מלבד בקתת צלב מלטה של רוזוולט, יש כבישים נופיים והזדמנות לטיולים בחיק הטבע.
בעלי החיים כוללים ביזון אמריקאי, אנטילוקפרה, כבש גדול-קרניים, וסוסי פרא.
איי הבתולה #איי הבתולה של ארצות הברית2 באוגוסט 195660.5304,408פארק השוכן בעיקר על האי סנט ג'ון משמר את האתרים הארכאולוגיים של בני הטאינו וחורבות מטעי קנה הסוכר מתקופת קולומבוס, כמו גם כל הסביבה הטבעית.
את החופים הלבנים מקיפים יערות מנגרובים, ערוגות עשב ים ושוניות אלמוגים.
(BR) וויאז'ורסמינסוטה8 בינואר 1971883237,250פארק זה, המגן על ארבעה אגמים סמוך לקו הגבול בין ארצות הברית לקנדה, הוא אתר לשיט בסירות קאנו וקיאקים ולדיג.
הפארק גם משמר היסטוריה של הילידים בני האוג'יבווה, סוחרי פרוות צרפתיים המכונים וויאז'ורס וכורי זהב.
באזור, שעוצב על ידי קרחונים, יש צוקים גבוהים, גני סלע, איים, מפרצים וכמה בניינים היסטוריים.
וייט סנדס ניו מקסיקו 20 בדצמבר 2019 592.2 608,785הפארק הלאומי וייט סנדס ("החולות הלבנים") שוכן באגן טולרוסה המוקף הרים.
הוא כולל את החלק הדרומי של שדה דיונות החול הלבן הבנוי מגבישים של גבס - שדה דיונות הגבס הגדול בעולם.
הפארק נמצא כולו בתוך מטווח הטילים וייט סנדס והוא נסגר בעת שיגור טילים.
וינד קייבדקוטה הדרומית9 בינואר 1903137.5619,924מערת וינד קייב (באנגלית Wind Cave, "מערת הרוח") שבה יש תצורות קלציט דמויות סנפיר המכונות באנגלית boxwork ("מעשה קופסה"), תצורה ייחודית שאינה קיימת כמעט באף מקום אחר בעולם, והספלאותם המכונה "frostwork" ("מעשה הכפור"), תצורה הדומה לגבישי הקרח הנוצרים בכפור.
המערה היא אחת המערות הגדולות והמורכבות ביותר בעולם.
מעל הקרקע יש ערבת עשב מעורב שבה בעלי חיים דוגמת ביזון, חמוס שחור-רגל ונובחניות, ויערות אורן הזפת הם משכן לפומה צפון-אמריקאית ואייל קנדי.
יותר מרבע מהפארק מכוסים בקרחונים, כולל קרחון האברד (Hubbard Glacier) הזורם לים, קרחון מלאספינה (Malaspina Glacier) הזורם לרגלי ההרים וקרחון נבסנה (Nabesna Glacier) הזורם בעמק.
(WHS)ילוסטון ויומינג, מונטנה, איידהו1 במרץ 18728,983.24,116,524הפארק שוכן על הקלדרה של ילוסטון וכולל רשת נרחבת של אזורים גאותרמיים, כולל בריכות בוץ רותח, מעיינות חמים בצבעים עזים כדוגמת המעיין Grand Prismatic, וגייזרים המתפרצים בקביעות, כשהידוע בהם הוא אולד פיית'פול.
הקניון הגדול של הנהר ילוסטון שקירותיו בגוון צהוב כוללים כמה מפלי מים גבוהים, וארבעה רכסי הרים חוצים את הפארק.
הפארק הוא אחד המקומות הטובים יותר בארצות הברית לצפות בחיות הבר.
יותר מ-60 מיני יונקים חיים בו, כולל זאב מצוי, דוב גריזלי, דוב שחור אמריקני, שונר קנדי, ביזון אמריקני ואייל קנדי.
(WHS) (BR)יוסמיטי *קליפורניה1 באוקטובר 18903,082.74,336,890בפארק יש צוקי גרניט תלולים, מפלי מים גבוהים מאוד, ויערות ראשוניים בהצטלבות ייחודית של גאולוגיה והידרולוגיה.
הצוקים של האפ דום ואל קפיטן מתנשאים מלב הפארק, הוא עמק יוסמיטי, ומקירותיו האנכיים צונחים מפלי יוסמיטי, שבגובה של 739 מטרים, הם אחד המפלים הגבוהים ביותר באמריקה הצפונית.
שלוש חורשות של סקוויה ענקית, יחד עם אזור טבע בראשיתי טהור בלב רכס סיירה נבדה הם משכן למינים נדירים של צמחים ובעלי חיים.
(WHS) ציוןיוטה19 בנובמבר 19195964,504,812פארק זה, השוכן במפגש שבין רמת קולורדו, האגן הגדול ומדבר מוהאבי, מכיל תוואי נוף מאבן חול כדוגמת הרי שולחן, צריחי סלע וקניונים, כולל הקניון הצר של הנהר וירג'ין (Narrows).
תצורות אבן החול השונות והיובלים של הנהר וירג'ין יוצרים אזור טבע בראשיתי המחולק לארבע מערכות אקולוגיות: מדבר, צמחיית גדות, חורש פתוח ויערות מחטניים.
פארקים בלעדיים - פארקים שכל שטחם נמצא במדינה אחת.
פארקים משותפים - פארקים ששטחם נמצא ביותר ממדינה אחת.
הפארק הסולארי ואלדפולנץ היא תחנת הכוח שהייתה הגדולה בעולם מסוגה בעת הקמתה.
היא מופעלת באמצעות מערכת של תאים פוטו-וולטאים.
התחנה הוקמה בשנת 2008 בבסיס חיל האוויר הסובייטי לשעבר ממזרח ללייפציג שבגרמניה.
הפארק מספק 40 מגה-ואט של אנרגיה סולארית.
הוא הוקם על שטח של 2,200 דונם ועלות הקמתו המשוערת הייתה כ-130 מיליון אירו.
בשנת 2011 תחנת הכוח הורחבה ב-12 מגוו"ט.
הפארק הלאומי ת'ינגווטליר (באיסלנדית: Þingvellir – "מישורי האספה" – נהגה "תִ'ינְגְוֵטְלִיר" ) הוא פארק לאומי הנמצא בדרום-מערב איסלנד כ־23 ק"מ מזרחית לבירה רייקיאוויק.
מעבר ליופיו ולתופעות הגאולוגיות המאפיינות אותו, הפארק הוא אחד המוקדמים באירופה, ונודע לו מקום ראשון במעלה בהיסטוריה ובזהות הלאומית האיסלנדית.
בשנת 2004 הוא הוכרז כאתר מורשת עולמית.
איסלנד לא הייתה מיושבת כאשר העמים הסקנדינבים הגיעו אליה במהלך המאה ה-9 כחלק מההגירה מערבה מסקנדינביה והאיים הבריטיים.
ההתיישבות הראשונה באיסלנד הוקמה ככל הנראה בשנת 870 והושלמה בשנת 930, ותקופה זו מכונה בפי ההיסטוריונים בשם "עידן ההתיישבות".
העמק הוא אחד מהאתרים החשובים ביותר בהיסטוריה האיסלנדית.
בשנת 930 נוסד במקום האלת'ינגי (Alþingi - "אלת'ינגי", מילולית "האספה הכללית"), שהוא אחד מהמוסדות הפרלמנטריים העתיקים בעולם, וככל הנראה העתיק ביותר הקיים בימינו.
חברי האלת'ינגי נפגשו בכל קיץ, כאשר דוברי החוק (Lögsögumaður) שנבחרו על ידי האספה המחוקקת (Lögrétta - "לגרייטה") ציטטו את החוק והכריעו במחלוקות בפני כל האנשים שנאספו בכינוס.
האסיפות נערכו תחת "סלע החוק" (Lögberg) ששכן ככל הנראה בסמוך לקו השבר ניקילאוסארגיאו (Nikulásargjá), כשני ק"מ מצפון לחופי אגם ת'ינגוואטלאוואטן (Þingvallavatn - "אגם אוסף המישורים").
החוקים נוסחו בכתב בשנים 1117 ו-1118, והשתמרו בכתבי יד מהמאה ה-12. כמו כן, פושעים הוענשו באספות הללו ומבקרים באתר יכולים לצפות בדרהקינגארהיליר (Drekkingarhylur - "בריכת ההטבעה") בנהר, שהייתה המקום שבו נשים עברייניות הוטבעו.
בשנת 1000 לערך הפך דובר החוק ת'ורגיר ליואוסוונינגאגודי (Þorgeir Ljósvetningagoði) את הנצרות לדת הרשמית של איסלנד.
לפי המסורת, לאחר שהמיר את דתו הוא השליך את פסלי האלילים הפגאניים למפל מים שנקרא גודאפוס (Goðafoss - "מפל המים של האלים") על שם האירוע.
"סלע החוק" ומקום כינוסן של אסיפות האלת'ינגי הועבר בתקופה זו כשני ק"מ מערבה וניצב בקניון אלמאנאגיאו (Almannagjá).
הצוקים שמסביב יצרו תהודה והגבירו את קולות הנואמים.
הסלע שוב אינו קיים לאחר שהתבלה ונשחק וכיום מסמן את מקומו תורן גבוה ובראשו מתנופף דגל איסלנד.
עוד הוקמה במאה ה-11 כנסייה (Þingvallakirkja) שהייתה אחת הראשונות על האי, אך זו לא שרדה ובמקומה עומד כיום מבנה שהוקם בשנת 1859.
האלת'ינגי המשיך ופעל בת'ינגווטליר משך כמעט 350 שנים, אולם מאבקים פנימיים החלישו את כוחו ונורווגיה התערבה במדיניות הפנימית של האי.
ב-1262 נכנע האלת'ינגי למלכי נורווגיה וב-1271 נשללו ממנו כל סמכויותיו.
עם זאת, המוסד המשיך ותפקד כגוף שיפוטי בלבד ובעל סמכויות מוגבלות עד שנת 1798.
האידיאליזם של הקהילה האיסלנדית המוקדמת השפיעו על אלו שתמכו בעצמאות ריבונית לאיסלנד במהלך המאה ה-19. משוררים וסופרים התייחסו ביצירתם לת'ינגווטליר כאל המקום שבו נמצאות הנשמה והרוח של האומה האיסלנדית.
ציירים החלו לצייר לא רק את המקום, כי אם גם את מוסדות החוק הקשורים אליו.
ההתעוררות הלאומית הזאת התרחשה במקביל לתופעה דומה ברחבי אירופה ולתחילתה של התייחסות לאזורים מסוימים כאל נכס רוחני.
סיפורי העם האיסלנדיים תורגמו ונהיו פופולריים ביבשת.
איסלנד נחשבה כמייצגת הטובה ביותר של התרבות הנורדית ותיירים רבים ערכו מסעות בת'ינגווטליר.
ב-1843 העניקה דנמרק לאיסלנד רשות לכנס את האלת'ינגי שוב אך במתכונת מצומצמת וללא סמכויות של ממש.
ישיבתה הראשונה של האספה התקיימה ב-1845 ברייקיאוויק, אך בקיץ של 1848 התכנס האלת'ינגי בת'ינווליר, ודרש ממשלת דנמרק להעניק לו סמכויות מלאות של גוף מחוקק.
כינוס זה סימן את האות לחזרתה של ת'ינגווטליר אל מוקד החיים הפוליטיים והתרבותיים של איסלנד, לא רק באופן רעיוני אלא גם הלכה למעשה בשטח, וב-1874 נערך פסטיבל ראשון באתר לרגל חגיגות אלף שנות יישוב באי.
ב-1930, במקביל לחגיגות האלף להקמתו של האלת'ינגי בהן השתתפו בין 30,000 ל-40,000 איש (כ-15% מאוכלוסיית המדינה אותה עת), הכירה ממשלת איסלנד באופן רשמי בחשיבותו של ת'ינגווטליר בכך שהכריזה עליו כעל פארק לאומי (Þingvellir Þjóðgarður), דבר שהיה חידוש באותה תקופה באירופה.
הנימוק להחלטה היה חשיבותו ההיסטורית של האתר וכן הסביבה הטבעית הגעשית והטקטונית שבה הוא נמצא.
באותו מועד נבנה "בית החווה" (Þingvallabær - "ת'ינגווטלאבאייר") בצמוד לכנסייה, ומבנה זה שהורחב בשנת 1974, משמש כמעון הקיץ של ראש ממשלת איסלנד.
חשיבותו של המקום הודגשה שוב 14 שנה לאחר מכן, ב-17 ביוני 1944, עת נאספו כ-30,000 איש בת'ינגווטליר, כדי להאזין להכרזת העצמאות של הרפובליקה של איסלנד.
מאז נערכים בפארק הלאומי כל הפסטיבלים החשובים המציינים את המועדים ההיסטוריים החשובים בדברי ימי האי והמדינה.
בשנת 2004 העניק אונסק"ו לת'ינגווטליר מעמד של אתר מורשת עולמית.
במהלך עידן הקרח האחרון היה האתר מכוסה בשכבת קרח שעובייה היה כקילומטר, ומתחת לשכבה זו הייתה פעילות געשית שגרמה ליצירת סלעי טוף.
חלק מההתפרצויות הגעשיות התפתחו לכדי זרמי לבה שחדרו מבעד למעטה הקרח העבה.
התפרצויות אחרות גרמו להמסה חלקית של הקרח וליצירת הרים ורכסים העשויים מפאלאגוניט.
כאשר חלה עלייה בטמפרטורה הממוצעת לפני כ-22,000 שנים, הקרחונים החלו להתמוסס.
הצורה הראשונה של אגם ת'ינגוואטלאוואטן הופיעה לפני כ-12,000 שנים.
לשון הקרח נמצאה בשקע ת'ינגווטליר כאשר בכיוון דרום נוצרה לגונת קרח, צפונית להרי גראפנינגספייל (Grafningsfjöll).
ת'ינגוואטלאוואטן נוצר כאשר הקרח נדחף לכיוון צפון והמים שהגיעו ממנו הצטברו בשקע.
מתחת לפני הקרח החלו להיחשף הרי הפאלאגוניט.
לפני כ-10,000 שנים התחוללה התפרצות געשית נוספת שבעקבותיה נוצרו ההר סקייאלדבריידיר (Skjaldbreiður) והר געש בעל מדרון שטוח בכיוון דרום מההר קראפנאביירג (Hrafnabjörg), שממנו זרמה הלבה לת'ינגווטליר.
ההתפרצות הייתה ארוכה מאוד וישנן השערות שלפיהן היא נמשכה כמה עשרות שנים.
הלבה גררה איתה מים עכורים וקפואים מדרום לשקע ת'ינגווטליר.
המים שקעו דרך שכבת הלבה והצטברו מתחתיה כמאגר מים צלול.
זרם הלבה שפרץ מהר הגעש בעל המדרון השטוח דרומית לקראפנאביירג הגיע עד לאגם וחסם את היציאה בסוגסהורן.
בעקבות כך עלה מפלס המים, אך עלייה זאת התאזנה כיוון שהלבה תפסה את מקומם של המים.
הלבה מילאה את שקע ת'ינגווטליר, אך שקיעת הקרקע בעקבות הפעילות הסייסמולוגית גרמה ליצירה מחדש של שקעי הקרקע.
לפני כ-3,000 שנים נוצר חריץ לבה במרחק שמונה קילומטרים בכיוון צפון-מזרח מקראפנאביירג, וגרם ליצירתו של ת'יואופאקראון (Þjófahraun).
הלבה התפשטה עד רכס טינדאסקאגי.
ההתפרצות האחרונה בת'ינגווטליר התרחשה לפני כ-2,000 שנה, ומאז לא הייתה במקום פעילות געשית.
כיום, ניתן להבחין בהעתקים ברורים החוצים את האזור כאשר הגדול מביניהם הוא הקניון אלמאנאגיאו (Almannagjá).
העתקים אלו נגרמים כתוצאה מנדידת היבשות.
תופעה זו גורמת גם לרעידות אדמה בנות מדידה.
באופן מפתיע, חלק מהסדקים מלאים במים צלולים.
בת'ינגווטליר עובר אזור הגבול בין הלוח האירו-אסיאתי והלוח הצפון-אמריקאי כך שהאדמה שוקעת לעיתים והלחץ מצטבר עד להתפרצות של פעילות סייסמולוגית.
אחד מההעתקים, ניקילאוסארגיאו (Nikulásargjá), ידוע גם בכינוי "קניון פנינגאגיאו" (Peningagjá - "קניון הפני"), כיוון שבתחתיתו ניתן למצוא מטבעות.
לפי סיפור עם מקומי מי שזורק לסדק מטבע ומביע משאלה, זוכה לכך שמשאלתו תתגשם אם הוא צופה במטבע כאשר הוא פוגע בתחתית הסדק.
מבחינה גאוגרפית, פארק ת'ינגווטליר שוכן לחופי הגדה הצפונית של אגם ת'ינגוואלאוואן, שהוא האגם הגדול באיסלנד.
הנהר אוקסאראו (Öxará) חוצה את הפארק הלאומי ויוצר מפל מים באלמאנאגיאו, הנקרא אוקסאראופוס (Öxaráfoss).
ביחד עם מפל המים גולפוס והגייזרים של האוקאדאליר (Haukadalur), ת'ינגווטליר הוא אחד מהנופים המפורסמים ביותר באיסלנד, ומכונה יחד עם האתרים האחרים בכינוי "מעגל הזהב".
הפארקים הלאומיים סִיבִּילוֹי, סנטרל איילנד וסאות' איילנד (Sibiloi, Central island ו-South island) הם שלושה פארקים לאומיים באזור אגם טורקאנה שבצפון-מזרח קניה, שהוכרזו יחדיו כאתר מורשת עולמית.
כשהוכרז האתר, ב-1997, הוא כלל רק את סיבילוי וסנטרל איילנד.
סאות' איילנד נוסף ב-2001. הפארק הלאומי סיבילוי שוכן לחוף האגם, ושני האחרים הם איים געשיים באגם עצמו.
הפארק הלאומי סיבילוי () הוקם בשנת 1973, והוא משתרע על פני 1,570 קמ"ר לחופו הצפון-מזרחי של אגם טורקאנה.
בפארק חיות בר רבות, אך הוא ידוע בעיקר בשל המאובנים שנמצאו בשטחו, ובכלל זה מאובני אוסטרלופיתקוס ומינים קדומים של אדם.
מאובני האדם נלקחו לניירובי, ובפארק נותרו יתר המאובנים, ובהם מאובנים של צבים ושל קרוקודיל ופיל קדומים.
עולם החי של הפארק כולל בעלי חיים כגון זברות, ראמים וצבאים ג'ירפיים.
בחוף האגם חיים קרוקודילים וצבים רכים.
בידודו של הפארק וריחוקו מריכוזי אוכלוסייה מקשים על הנגישות אליו (אם כי יש בתחומו שני מסלולי נחיתה), והוא מתויר פחות מפארקים לאומיים אחרים בקניה.
סנטרל איילנד ("האי המרכזי") () הוא, למעשה, הר געש פעיל במרכז אגם טורקאנה.
באי 3 אגמים בתוך מכתשים שנוצרו כתוצאה מהתפרצויות וולקניות.
בעלי החיים הנפוצים על האי כוללים קרוקודילים, היפופוטמים, זברות, טופים, ראמים, ג'ירפות וצבאים.
סאות' איילנד () אף הוא הר געש, השוכן בקצהו הדרומי של האגם, אך אינו פעיל.
האי מהווה אתר מועדף לציפורים נודדות, ומדי שנה עוברות בו כ-220 אלף מהן, מ-34 מינים שונים, המצטרפות ל-84 מיני עופות המים החיים בו.
עם העופות הנפוצים על האי נמנים
שקנאים, פלמינגואים, סיקסקים, חופמים, חופיות, אנפות, לבניות, חסידות, עיטמים, בזים, נחליאלים, סבכים ודרורים.
בדומה לסנטרל איילנד, גם הפארק הלאומי סאות' איילנד הוכרז ב-1983. שטחו הכולל כ-39 קמ"ר.
סאות' איילנד הוא היחיד מבין הפארקים שבו מתגוררים בני אדם, כ-500 מבני שבט הדייגים אל מולו.
הפארק המלכותי סטאדלי הוא פארק שהוקם ופותח מסביב לשרידיו של המנזר הציסטרציאני פאונטיינז בצפון יורקשייר, אנגליה.
כמו כן, בפארק שוכנים מבנים שונים המתוארכים למאה ה-18 כגון גן המים המלכותי סטאדלי.
בשנת 1986 העניק אונסק"ו לפארק מעמד של אתר מורשת עולמית.
מנזר פאונטיינז הוקם ב-1132 על ידי 13 נזירים בנדיקטינים.
בתקופה מאוחרת יותר הם הפכו לנזירים ציסטרציאנים.
לאחר פירוק המנזרים ב-1539 על ידי הנרי השמיני בנייני המנזר ושטח של 2 קמ"ר מסביבם נמכרו לסוחר בשם סר ריצ'רד גרשאם.
גרשאם העביר את המנזר בירושה לצאצאיו, ולבסוף הוא נמכר לאדם בשם סטיבן פרוקטור שבנה את פאונטיינז הול בין 1598 ל-1604. פאונטיינז הול היא אחוזה בסגנון אליזבתני, וחלק מהאבנים המרכיבות אותו נלקחו מהריסות המנזר.
כיום יש שני חדרים במבנה הפתוחים לציבור.
ג'ון אייסלבי ירש את אחוזת סטאדלי ב-1693. הוא היה איש חברה ופוליטיקאי שאפתן, והחבר הטורי הראשון בפרלמנט האנגלי מטעם העיר ריפון החל מ-1695, וב-1718 הוא התמנה לתפקיד שר האוצר.
בשנת 1720 קרסו מניותיה של חברת הים הדרומי.
אייסלבי היה מעורב עד צוואר בפרשת השחיתות סביב הנפקתה לציבור, והוא סולק מהפרלמנט ונפסל לצמיתות מלהחזיק בתפקיד ציבורי כלשהו.
אייסלבי חזר ליורקשייר והקדיש את עצמו לפיתוח הגן שהוקם על ידו ב-1718. לאחר מותו ב-1742 הורחבה התוכנית על ידי בנו, ויליאם, באמצעות רכישתם של שרידי המנזר והמבנה פאונטיינז הול.
ויליאם שיפר את האזור מבחינת היופי הציורי שלו, באופן שהיה מנוגד לסגנונו הרשמי של אביב.
ביחד הם יצרו את מה שנחשב לאחד מגני המים החשובים ביותר באנגליה של המאה ה-18.
לאחר מותו של ויליאם האחוזה עברה לידיה של בתו, וממנה לאחייניתה.
האחוזה עברה כמה שיפוצים ולאחר מכן הגן והפארק עברו לידיה של משפחת ויינר, שבניה הם צאצאים של האייסלבים.
האחוזה נרכשה על ידי המועצה המחוזית ווסט רידינג ב-1966, וב-1983 על ידי קרן הלאומית למקומות בעלי עניין היסטורי או יופי טבעי.
המנזר מנוהל על ידי קרן המורשת הבריטית ברשותה של הקרן הלאומית.
ביחד עם המנזר ופאונטיינז הול, בפארק יש כמה מקומות היסטוריים חשובים.
הבניין נבנה על ידי סטיבן פרוקטור בין 1598 ל-1604, כאשר חלק מחומרי הבנייה נלקחו מהריסות המנזר.
הבניין נחשב לדוגמה נאה של האדריכלות האליזבתנית המאוחרת, וככל הנראה בנייתו הושפעה מעבודתו של רוברט סמיתסון.
לאחר מותו של פרוקטור ב-1619 פאונטיינז הול עבר לחזקתה של משפחת מסנג'ר, שמכרה אותו לוויליאם אייסלבי מאה וחמישים שנים לאחר מכן.
פאונטיינז הול הפך למיותר במהלך השנים כיוון שמשפחת אייסלבי התגוררה באחוזת סטאדלי.
הבניין הושכר לכמה דיירים לאורך השנים ובחלק מהזמן הוא שימש כמחסן של חווה.
אולם, הוא חודש ועבר תהליך מודרניזציה בין 1928 ל-1932, כאשר המלך ג'ורג' השישי ואשתו ביקרו במקום כאורחיה של ליידי דוריס ויינר.
במלחמת העולם השנייה פאונטיינז הול ושאר הבניינים באחוזה שימשו כאכסניה עבור האזרחים שפונו מהאזורים המופצצים.
בית האחוזה הראשי שימש כמשכנו של בית הספר מהארוגייט על שם המלכה אתלבורגה, ואילו בפאונטיינז הול שכן סנטוריום.
אורוות האבן והחצר שימשו כמגורים, ואחד מאגפי האורוות הוסב לקפלה עבור בית הספר לאחר המלחמה פאונטיינז הול הוזנח.
לפאונטיינז הול יש מרפסת גדולה, אך כיום לא ניתן להשתמש בה בגלל שהקומה השנייה משמשת לחתונות וגרם המדרגות מצוי בסכנת התמוטטות.
כאשר יורדים במדרגות האחוזה ניתן לראות כתובת אבן לזכרם של צ'ארלס, בנה של דוריס ויינר שהיה טייס שמטוסו נעלם, ואליזבת שנהרגה כתוצאה מפצצה שהוטלה על ידי הלופטוואפה.
הקרן הלאומית רכשה את פאונטיינז הול מהמועצה המחוזית של צפון יורקשייר ב-1983, והיא אחראית לעבודות השיקום מאז.
חלק מהבניין חולק לדירות, שאחת מהן מושכרת לנופשים מדי פעם.
המבקרים במנזר פאונטיינז יכולים לצפות בבניין ובחדר תערוכות שלידו.
ישנן תוכניות לשפץ את הקפלה.
כנסיית סנט מארי ופארק האייליים
כנסיית סנט מארי היא אחת מבין שתי כנסיות זיכרון ויקטוריאניות שנבנו על ידי משפחתו של המרקיז הראשון מריפון לזכרו של פרדריק גראת'אם ויינר.
הכנסייה השנייה היא כנסיית הנוצרי המייעץ בסקלטון-און-אורה, והאדריכל שבנה את שתיהן הוא ויליאם ברג'ס.
ויינר נרצח על ידי פורעים יוונים ב-1870 וליידי מארי ויינר וליידי ריפון, אמו ואחותו, החליטו להקדיש את הכופר שהיה אמור להיות משולם תמורתו לצורך בניית שתי כנסיות באחוזות שלהן.
מינויו של ברג'ס לתפקיד האדריכל היה ככל הנראה בזכות קשריו עם ג'ון קריצ'טון-סטיוארט שהיה בעל קשרים באוקספורד.
הזמנת העבודה על כנסיית סנט מארי בוצעה ב-1870, ועבודות הבנייה עצמן החלו ב-1871. הכנסייה קודשה ב-1878. בדומה למה שהיה בסקלטון, העיצוב של ברג'ס מייצג מעבר בין סגנון בנייה צרפתי לסגנון בנייה אנגלי.
ניקולאוס פבסנר כותב על "מקדש ויקטוריאני, החלום של התהילה האנגלית".
פנים הכנסייה נחשב למפואר ועשיר יותר בהשוואה לסקלטון.
הכנסייה נחשבת לאחת מעבודותיו הטובות ביותר של ברג'ס בתחום הנצרות.
הכנסייה ניצבת בתוך פארק אייליים מימי הביניים, שהיה בית הגידול של 500 אייליים ובעל פלורה ופאונה עשירות.
פארק האייליים הקיף בעבר את הבית המלכותי בסטאדלי, שרובו נהרס בשרפה שפרצה בדצמבר 1916, כך שהיה צורך לבנות אותו מחדש.
הבניין השני נפגע באופן קשה משרפה שפרצה ב-1946, ונהרס זמן קצר לאחר מכן.
רק אורוות האבן הגדול שנבנו בין 1728 ל-1732 שרדו מאז.
כיום הבניין המשוקם משמש כבית פרטי.
גן המים המלכותי בסטאדלי הוא אחת הדוגמאות הטובות ביותר לגן מים מלכותי מהתקופה הג'ורג'יאנית.
האגמים, תעלות, בתי תפילה והאשדות הציוריים מהווים רצף של אתרים המושכים את תשומת לבו של המתבונן.
בגן יש גם כמה מבני שטות כגון טירה בסגנון התחייה הגותית וחדר אוכל בסגנון פלדיאני.
טחנה זו היא טחנת הדגן הציסטרסיאנית היחידה בממלכה המאוחדת ששרדה מאז המאה ה-12, והיא המבנה העתיק ביותר בשטח האחוזה שלא נפגע מבחינה פיזית.
ריו אביסאו (ספרדית: Rio Abiseo) הוא פארק לאומי בצפון פרו.
הפארק הוכרז בשנת 1983 ומאז 1986 הוא סגור לתיירים, על מנת שלא לפגוע במרקם האקולוגי שבו.
בשנת 1990 הכריז עליו אונסק"ו כעל אתר מורשת עולמית (התחום המוכרז הורחב ב-1992).
הפארק משתרע על פני 2,745 קמ"ר בין הנהרות מרניון וואיאגה.
שטח זה מהווה כ-70% מאגן ההיקוות של נהר האביסאו.
גובהו של הפארק נע בין 350 ל-4,200 מ' מעל פני הים, מה שיוצר מגוון אקלימי וביולוגי.
כמות המשקעים השנתית משתנה בין אזור לאזור והיא נעה בין 500 ל-2,000 מ"מ.
באזור הנהר כ-5,000 מיני צמחים ובהרים 980 מינים, מהם 13 אנדמיים.
בתחומי הפארק בעלי חיים רבים ובהם הצמרן צהוב הזנב, מין קוף ממשפחת הקופים רחבי האף, המצוי בסכנת הכחדה.
בפארק מיני קופים נוספים בהם שאגן ונצואלי אדום, קוף עכביש לבן-חזה וקפוצ'ין לבן-חזה.
עם העופות השוכנים בפארק נמנים הנשרון המלכותי, הקתרטס התרנגולי והטוקן צהוב-המצח.
כן מצויים בפארק יגוארים, דובי משקפיים, ואיילים פרואנים.
בתחומי הפארק מצויים גם כ-30 אתרים ארכאולוגיים מהתקופה הפרה-קולומביאנית.
הגדול שבאתרים הוא גראן פחטן (Gran Pajatén), הכולל שרידים של 26 מבנים, בשטח של כ-20 אלף מ"ר.
המבנים המרכזיים מעוטרים בפסיפסים ובהם ציורי אנשים, ציפורים וצורות גאומטריות שונות.
ממצאים מעידים על נוכחות במקום בסביבות 200 לפנה"ס, אך המבנים נבנו ככל הנראה בתקופת האינקה, על ידי הצ'צ'פויאס.
הממצאים הארכאולוגיים בגראן פחאטן נתגלו בידי האמריקני ג'ין סבוי ב-1964. ב-1984 התבצע במקום מחקר מקיף בידי חוקרים מאוניברסיטת קולורדו.
הפארק והשמורה הלאומיים ראנגל-סנט אליאס הם פארק ושמורת טבע המנוהלים על ידי שירות הפארקים הלאומיים של ארצות הברית שהוכרזו כיחידה אחת ב-1980 בדרום-מזרח אלסקה, ארצות הברית.
שטח הפארק כלול בתוך שמורה ביוספרית בינלאומית, והוא חלק מאתר מורשת עולמית "קלואן, ראנגל-סנט אליאס, גליישר ביי, טאטשנשיני-אלסק" שהוכרז על ידי אונסק"ו ב-1979. הפארק והשמורה מהווים את השטח הגדול ביותר בארצות הברית המנוהל על ידי שירות הפארקים, והוא משתרע על פני 53,321 קמ"ר, שטח גדול פי 6 מהפארק הלאומי ילוסטון.
הפארק כולל חלקים גדולים מהרי סנט אליאס, הכוללים את מרבית הפסגות הגבוהות ביותר בארצות הברית ובקנדה, ועם זאת הם במרחק של כ-15 קילומטרים מהחוף בשיא הגאות, הפרש גובה בין הגדולים בעולם.
הפארק גובל ממזרח בפארק והשמורה הלאומיים קלואן של קנדה וקרוב לפארק לאומי אמריקאי נוסף מדרום, הפארק הלאומי גליישר ביי.
ההבדל העיקרי בין הפארק לאדמות השמורה הוא שציד למטרות ספורט אסור בפארק ומותר בשמורה.
בנוסף, שטח בן 36,740 קמ"ר מהפארק והשמורה מוגדרים אזור טבע בראשיתי שהוא הגדול ביותר מסוגו בארצות הברית.