tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בהמשך החליפה הנחלה מספר ידיים עד שלבסוף הייתה תחת שליטת שוגונות טוקוגאווה, בעוד השוגון שולט ישירות בעיר נארה, ודאימיו אחרים שולטים על האזורים האחרים של הנחלה.
במאה ה-18 החלו להתפתח בנחלה תעשייה ומסחר, שנכללה בכלכלת אוסקה, שהייתה הבירה הכלכלית של יפן באותה עת.
הקשר הכלכלי בין נראה ואוסקה ממשיך אף כיום, שכן רבים מתושבי נארה עובדים ולומדים באוסקה.
מחוז נארה מהווה חלק ממישור קנסאי, והוא שוכן במרכז חצי האי קיאי.
אין למחוז גישה לים והוא גובל במחוז וקאיאמה ובאוסקה במערב, במחוז קיוטו בצפון, ובמחוז מיאה במזרח.
מרבית שטח המחוז הוא הררי, ורק 23% מהשטח הכולל מיושב.
17% שטח המחוז מוקדש לפארקים לאומיים.
במרכז המחוז עובר הקו הטקטוני של מרכז יפן, החוצה את המחוז ממזרח למערב, לאורך נהר יושינו.
החלק הצפוני של הקו פעיל מאוד, ופעילות טקטונית עדיין מעצבת את טופוגרפיה של האזור.
בחלק הדרומי של הקו שוכנים הרי קיאי, החולשים על כ-60% משטח המחוז.
במערב מפריד רכס אובקו בין נארה לווקאיאמה, ובמזרח מפריד בין נארה למיאה רכס דאיקו, ובו הר אודאיגהארה, שבו שוכנים חלק מהאתרים הקדושים ודרך העולים לרגל ברכס הרי קיאי, המהווה אתר מורשת עולמית של אונסק"ו.
כלכלת מחוז נארה מתבססת בעיקר על תעשייה, שירותים ונדל"ן, אך תיירות היא אחת מהתעשיות החשובות של המחוז.
במחוז שוכנים שלושה אתרי מורשת עולמית של אונסק"ו: המונומנטים ההיסטוריים של נארה העתיקה, האתרים הקדושים ודרך העולים לרגל ברכס הרי קיאי והמונומנטים בודהיסטיים באזור הוריו-ג'י.
נַארוֹץ' (בבלארוסית: На́рач, נאראץ'; ברוסית: Нарочь; בפולנית: Narocz) הוא כפר במחוז מינסק שבבלארוס, בסמוך לאגם נארוץ', בו התקיימה עד השואה קהילה יהודית.
הכפר מוזכר לראשונה במאה ה-15, עת היה בשליטת הדוכסות הגדולה של ליטא.
שמו המקורי היה קובילניק (בפולנית: Kobylnik; בבלארוסית: Кабыльнік, קבילניק).
במהלך מלחמת העולם הראשונה נערכה בסמוך ליישוב מתקפת אגם נארוץ', ולאחר המלחמה, נכלל היישוב בתחום הרפובליקה הפולנית השנייה.
במהלך מלחמת העולם השנייה היישוב נכבש על ידי גרמניה הנאצית.
מאות צעירים יהודים שברחו מגטו וילנה הגיעו ליער נארוץ' הסמוך והקימו שם בסיסי פרטיזנים.
לקראת סיום המלחמה שוחרר היישוב על ידי ברית המועצות.
ב-1964 השלטונות שינו את השם לשם הנוכחי.
בתחילת המאה ה-20 נמנו ביישוב 591 יהודים.
בין מלחמות העולם נותרו בו כ-300 יהודים, כשליש מתושביו.
לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה וכיבוש האזור בידי הסובייטים, הגיעו לכפר פליטים יהודים רבים.
ב-27 ביוני 1941, במהלך מבצע ברברוסה, נכבש היישוב בידי הגרמנים, ואלו גייסו את יהודיו לעבודות כפייה, וב-3 ביולי 1941 רצחו כמה מהם מחוץ ליישוב.
ב-12 ביולי 1941 כינסו הגרמנים את יהודי הכפר לצפייה בשרפת ספרי הקודש וארון הקודש מבית הכנסת המקומי.
ניסיון של איכרים מכפרי הסביבה לערוך פוגרום ביהודי היישוב נמנע באמצעות שוחד של איש ועד הקהילה למפקד הגרמני במקום.
בהמשך רוכזו יהודי הכפר בגטו שהוקם בו.
ב-28 באוקטובר 1941 הוצאו להורג 48 יהודים מהיישוב שהואשמו בקומוניזם, ועל יהודי היישוב הוטלו דרישות לתשלומי כופר, שהועברו באמצעות היודנרט המקומי.
בד בבד, יהודים מהכפר שנלקחו לעבודות כפייה נרצחו לרוב כעבור מספר ימים, תוך הוצאות להורג שרירותיות של יהודים מהיישוב.
בתחילת 1942 הגיעו לכפר ניצולים יהודים ממעשי טבח ביישובי הסביבה.
ב-21 בספטמבר 1942, יום כיפור תש"ג, רצחו הגרמנים בבית הקברות בכפר את כ-150 היהודים שנותרו בגטו המקומי.
כ-50 יהודים נוספים, בעלי מקצועות נדרשים ובני משפחותיהם, הועברו לגטו מיאדז'יול, וגורלם שם היה כגורל יתר יהודי המקום.
נארול (בפולנית: Narol; ביידיש: נראל) היא עיירה במחוז לובאצ'וב שבפרובינציית פודקרפצקיה בפולין, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
נארול נוסדה בסוף המאה ה-16 כיישוב פרטי בבעלות אצולה, ובשנות ה-90 של אותה מאה הוענקו לה זכויות עיר, ונקבעו בה ימי שוק וירידים.
באמצע המאה ה-17 הוחרבה העיירה בידי גייסותיו של חמלניצקי, ונטבחו בה אלפי תושבים, ובהם יהודים רבים.
בשנת 1672 הביס המצביא הפולני יאן סובייסקי את הטטרים שפלשו לאזור העיירה.
בשנות ה-20 של המאה ה-19 הוקם בעיירה ארמון מפואר, ובתקופה זו נודעה העיירה בייצור רעפים.
בחלוקת פולין בסוף המאה ה-18 נכללה העיירה בתחום גליציה האוסטרית.
הארמון שבעיירה נשרף בידי האוסטרים בשנת 1863, במהלך דיכוי מרד ינואר.
התיעוד הראשון לישיבת יהודים בעיירה הוא משנת 1613, אולם במהלך פרעות ת"ח ות"ט באה כליה על הקהילה היהודית בעיירה, לאחר שכ-10,000 היהודים שישבו בה, רובם הגדול פליטים, נטבחו בידי הקוזקים, תוך שריפת חלקם בבית הכנסת המקומי.
במהלך המאה ה-18 שוקמה במעט הקהילה היהודית בעיירה, וצביונה עד ראשית המאה ה-20 היה חסידי.
את החסידות בעיירה הקים רבי יעקב ריינמן מנארול (נפטר בד' תמוז ה'תקע"ד, 22 ביוני 1814) היה רב גליציאני מבני הדור הרביעי של תנועת החסידות.
רבן של רדיחוב, קוזובה, הולושיץ, ונארול.
תלמידם של רבי שלמה מלוצק והחוזה מלובלין.
בנו רבי אברהם כיהן אחריו בנארול.
בשנת 1904 הופצה עלילת דם נגד יהודי העיירה, ובשנת 1907 נרצחה משפחה יהודית בסביבת העיירה.
באפריל 1918 נערך פוגרום ביהודי העיירה בידי איכרי הסביבה.
בין מלחמות העולם נמנו בעיירה 734 יהודים, מתוך 1,817 תושבים, והתקיימה בה פעילות ציונית.
ב-9 בספטמבר 1939 נכבשה העיירה בידי הגרמנים, ואלו החלו בביצוע מעשי שוד ורצח אקראיים בקרב יהודיה.
בהמשך, הוטל על יהודי העיירה סכום כופר גבוה, והם נצטוו לבצע עבודות כפייה.
עד סוף חודש ספטמבר גורשו כל יהודי העיירה לעבר תחום הכיבוש הסובייטי הסמוך, ורובם הגיעו לראווה רוסקה.
משם הוגלו חלק מהיהודים לעומק ברית המועצות, וכך ניצלו כ-100 מהם.
חסידות נארול והרב חיים מאיר יחיאל שפירא (ריינמאן)
הרב משה ירמיה הכהן מכונה נארול על שם רבנותו בעיר עד גזירות ת"ח ות"ט באחרית ימיו, אז נמלט לעיר מץ בצרפת ומונה לאב בית דין.
נארודנה אודברנה (בסרבית: Народна одбрана) היה ארגון סרבי לאומני שהוקם ב-8 באוקטובר 1908, כתגובה לסיפוח של בוסניה והרצגובינה על ידי אוסטרו-הונגריה.
באותו הזמן, עיקר הדאגה של הארגון היה הגנה על הקבוצה האתנית הסרבית באוסטרו-הונגריה.
על מנת להשיג את מטרותיו, הפיץ הארגון תעמולה וארגן כוחות צבאיים למחצה.
מבין מייסדיו וחבריו הבולטים של הארגון היו ברניסלב נושיץ' וג'ובאן דוצ'יץ'.
בתחילת המאה ה-20, חיפשו הסרבים איחוד תחת מדינה אחת.
בנוסף לממלכת סרביה ונסיכות מונטנגרו, שתי מדינות בעלות אוכלוסייה שמורכבת בעיקרה מסרבים אשר טרם חלקו גבול משותף, סרבים רבים חיו בגבולותיה של אוסטרו-הונגריה השכנה, כמו גם באימפריה העות'מאנית.
עם סיפוחה של בוסניה (שבה היה ריכוז גדול של סרבים) על ידי אוסטרו-הונגריה ב-1908 כמו גם משבר הסיפוח שבא בעקבותיו, הביעו הסרבים את הצורך שלהם להגנה תרבותית וטריטוריאלית, דבר אשר גרם להופעתו של ארגון הנארודנה אודברנה.
חוברת משנת 1911 של הארגון מציינת 6 נקודות מרכזיות:
העלאה, מתן השראה, וחיזוק הרגש הלאומי.
גיבוש של יחידות מתנדבים והכנתם לפעולה מזוינת.
איסוף של תרומות, כולל כסף ודברים אחרים שדרושים עבור ביצוע המשימה.
ארגון, ציוד, ואימון של קבוצה מהפכנית מיוחדת, שייעודה הוא פעולות צבאיות מיוחדות ועצמאיות.
פיתוח של פעילות להגנה של סרבים בכל מקום.
החוברת מבהירה ששנאה של אוסטרו-הונגריה היא לא המטרה של הקבוצה, אלא תוצאה טבעית של הצורך בעצמאות ואיחוד תחת מדינה אחת.
הוועדה המרכזית של הארגון התמקמה בבלגרד.
מיד לאחר הסיפוח של וארדאר מקדוניה לממלכת סרביה, התמודדו המקדונים עם מדיניות של סרביזציה.
האוכלוסייה של מקדוניה אולצה להכריז על עצמה כסרבים.
לפי דו"ח של הוועדה הבינלאומית לחקירה של הגורמים למלחמות הבלקן, חברי הארגון נארודנה אודברנה ביצעו פשעי מלחמה כנגד האוכלוסייה האזרחית.
בסקופיה נערכה ועדה מרכזית של "ההגנה הלאומית".
האוכלוסייה של סקופיה כינתה את המפקדה הראשית שלו ה"בית השחור", ברמיזה ל"היד השחורה", ארגון סודי אשר עמד מאחוריהם.
ל"בית השחור" נלקחו אנשים שנמצאו לא נאמנים, שם הוכאו.
לאורך שלטונו חיזק את הקשרים עם האימפריה הספווית וממלכת צרפת וזימן אל ממלכתו יועצים מחצר המלוכה של לואי הארבעה עשר, מלך צרפת.
היחסים החריפים בין היועצים הצרפתים לבין הבירוקרטים בממשל התאי הביאו למהפכה עממית לאחר מותו של נאראי בשנת 1688 שבסופה נסתיימה השפעת הצרפתים על ממלכת איוטהאיה.
נוכחותם של הסופרים ואנשי המנהל הרבים מצרפת וממלכת פרס הותירו מידע רב על ממלכת איוטהאיה באותה התקופה שהיה נרחב בהרבה מן המידע על תקופות השלטון של מונרכים אחרים בני התקופה.
יליד 1633, נאראי היה בנו של מלך ממלכת איוטהאיה הראשון משושלת פרשת טונג ורעייתו המלכותית שהייתה בתו של המלך סונגתאם.
נאראי לא היה הבכור באחיו ולא היה היורש המיועד אך בכל זאת הוא הגיע לכס המלוכה לאחר שתהפוכות אלימות בארמון הביאו לסיום שלטונם של אחיו הבכור ודודו.
עוד מצעירותו היה נאראי שליט יעיל שהתמודד בהצלחה עם יריבותיה המסורתיים של סיאם בדרום מזרח אסיה והיה שאפתן להעלות את ממלכתו לבמת הפוליטיקה העולמית ולחזק יחסי סחר עם מעצמות מרוחקות.
קודם עלייתו לשלטון הייתה ממלכתו מוקפת יריבים בגבולותיה ורוב המסחר דרך מפרץ תאילנד היה תחת הגמוניה כלכלית של חברת הודו המזרחית ההולנדית.
כדי להביא לסיומה של הגמוניה זאת, נאראי זימן לחצר המלוכה שלו מגלי ארצות וסוחרים – כולל משושלת מינג הקורסת, האימפריה הספווית וממלכת אנגליה – ולהם ניתנה הדרישה להביא לפיתוח סחר עם תת-היבשת ההודית ואף שוגונות טוקוגאווה היפנית, שהייתה סגורה כמעט לכל הזרים.
נאראי, דרך המסחר עם תת-היבשת ההודית, פעל לפתח סחר נרחב עם חברת הודו המזרחית האנגלית והודו הצרפתית.
בשנות ה-80 של המאה ה-17, כאשר הבריטים הוכיחו שהם לא מעוניינים להתחרות בהשפעת הסחר של האימפריה ההולנדית בסיאם, התחייב נאראי לחפש ברית כלכלית עם הצרפתים.
חיבור הקשרים של נאראי עם הצרפתים נתמכו על ידי ההרפתקן היווני קונסטנטין פלקון, שהפך לשר בחצר המלוכה התאית ויועצו הראשי של נאראי.
משלחות דיפלומטיות תאילנדיות נשלחו אל לואי הארבעה עשר, מלך צרפת בשנים 1680, 1684 ו-1686; ובעידודו של פלקון הסכים נאראי להתנצר לנצרות קתולית למען חיזוק הקשרים עם צרפת.
בהמשך שלחו הצרפתים משלחות גדולות לסיאם שכללו חידושים בין לבין טכנולוגים, רשמים, ויועצים צרפתים בשנים 1682, 1685 ו-1687 – האחרונה בהן כללה 600 חיילים בשש אוניות מלחמה.
בתמורה למשלחות של הצרפתים נאלץ נאראי לקבל את הכיבוש הצרפתי של אזור בנגקוק המודרנית.
הסנטימנט האנטי-צרפתי התגבר עם הזמן והפחבר עם הטענה שנאראי הושפע מיועצו פלקון.
כאשר בריאותו של נאראי החלה להיחלש, אישים מובילים בחצר המלוכה אשר הזדהו עם הדרישה העממית להדיח את הצרפתים ארגנו את הוצאתו להורג של פלקון, ובעקבות מותו של נאראי בשנת 1688 הובילו לגירוש הצרפתים.
תחת המלך נאראי, הגיעה הספרות הסיאמית את תור הזהב הראשון שלה.
נאראי היה בעצמו משורר גדול, ובמהלך שלטונו התפתחו ז'נרים חדשים.
הוא כתב רומנים פואטיים, המבוססים על סיפורים אגדתיים בכתבי הטהרוואדה.
נאראי כתב את הגרסה הסופית של שיר הרומנטיקה הטרגית, פרא לו ("לורד לו"), שהולחן לראשונה על ידי מחבר אנונימי מאות שנים קודם לכן.
בין משוררי החצר בתקופה זו, היו גם משוררים בורמזים, שלמרות עוינות ארצם עם ממלכתו של נאראי, החליטו להגר ברואם את הגדולה התרבות ששררה בחצרו של נאראי.
ז'אנר חדש של שירים הנכתבים בעת מסעות, הפך לפופולרי; והחלו הצגו תיאטרון לקבל יותר ויותר מקום והשפעה.
גילויים של עבודות נוספות מתקופתו במהלך המאה ה-20 הובילו לגילוי של השפעה בורמזית ניקרת על הספרות התאית באותה התקופה.
לאורך שלטונו רשם נאראי שש פואמות.
נאראי זכור בתור אחד משלושה מלכים שבספרות התאית קיבלו את התואר "הגדול" על פועלם, ביחד עם נאריסואן הגדול, מלך תאילנד וטקסין הגדול, מלך תאילנד.
נארימאן סאדק הייתה אשתו השנייה של המלך פארוק והמלכה האחרונה של מצרים.
סאדק נולדה לחוסיין פהמי סאדק ביי, סגן שר התחבורה המצרי ולאסילה חנום, בתו של כאמל מחמוד, אחד מהאישים המפורסמים של נפת אל-מניא.
פירוש שמה בשפה הפרסית הוא "הרוח היפה".
המלך פארוק התגרש מאשתו הראשונה, המלכה פרידה, בשנת 1948, לאחר נישואים של עשר שנים שבהם ילדה שלוש בנות, אך לא יורש זכר.
במטרה להבטיח יורש זכר, וגם לעורר מחדש התלהבות ציבורית כלפי שושלת המלוכה, נישא לנארימאן סאדק.
נארימאן, שהייתה ידועה כ"סינדרלה של הנילוס" בשל הרקע המשפחתי שלה, נשלחה לשגרירות מצרים ברומא כדי ללמוד כיצד לבצע את תפקידיה המלכותיים.
בהיותה ברומא היא לקחה על עצמה את זהות אחייניתו של השגריר כדי להסתיר את מטרת נוכחותה.
בשגרירות למדה היסטוריה, נימוסים וארבע שפות אירופאיות.
הרוזנת ליילה מרטלי, אחת הגברות התרבותיות והמנוסות ביותר באירופה, ליוותה את נארימאן כדי ללמד את ההיסטוריה שלה, ההתנהגות הכללית והנימוס של הקורטז' המלכותי.
נארימאן התגוררה ברומא בשגרירות מצרים בווילה סבויה, שהייתה הבית הקודם של משפחת המלוכה האיטלקית שהתגוררה באותה תקופה באלכסנדריה.
בגיל 17, היא נישאה לפארוק, ובכך הפכה למלכת מצרים.
החתונה של בני הזוג הייתה מפוארת, נארימאן לבשה שמלת כלה רקומה ב-20,000 יהלומים, והשניים קיבלו מתנות רבות ויקרות.
ב-16 בינואר 1952, נרימן ילדה את בנם היחיד, אחמד פואד.
מאוחר יותר באותה שנה, פארוק נאלץ להתפטר על ידי הקצינים שהובילו את המהפכה המצרית של 1952. ירש אותו בנו התינוק, שתפס את כס המלוכה כמלך פואד השני.
אולם שלטונו הסמלי ברובו של פואד נקטע עם הקמתה של הרפובליקה במצרים, בשנה שלאחר מכן.
בעקבות התפטרותו של פארוק יצאה משפחת המלוכה לגלות (על סיפון היאכטה המלכותית "אל-מחרוסה") ביולי 1952. לאחר זמן נארימאן חזרה למצרים עם אמה.
היא התגרשה מפארוק בפברואר 1954.
ב-3 במאי 1954 נישאה לאדהם אל-נקיב מאלכסנדריה, שהיה הרופא האישי של פארוק.
נולד להם בן אחד, אכרם, ולאחר מכן התגרשה מאל-נקיב ב-1961.
ב-1967 נישאה לאסמאעיל פהמי, רופא נוסף.
היא חיה בהתבודדות בפרבר הליופוליס בקהיר עד מותה.
נארימאן פהמי מתה ב-16 בפברואר 2005 בבית החולים דאר אל פואד, בפאתי קהיר, מצרים, לאחר אירוע מוחי.
שנותיה האחרונות עברו בהסתגרות בדירתה בשכונת הליופוליס היוקרתית בקהיר, שם התגוררה עם בעלה, אסמאעיל פהמי.
נאר מיט אמונה הוא אלבום סולו של הזמר והמלחין החסידי-ישראלי יעקב יהודה דסקל.
האלבום כולל כולו לחנים של דסקל, ובו 14 רצועות, על העיבוד וההפקה המוזיקלית יהושע פריד.
האלבום הופק על ידי חברת לחיים הפקות והוא מופץ על ידם ועל ידי חברת 'שנקיס'.
חברי מקהלה: יוסי ויינברגר, סיני ברמץ, אברהם יהודה עקשטיין, מוטי רוטלר, יוסי לייפר, גיל ישראלוב, ישראל גולפריינד, מיכאל ויינברגר
נאראטריפטן (בלועזית: naratriptan) היא תרופת טריפטן שמשמשת לטיפול בכאבי ראש ובמיגרנה.
השמות המסחריים בישראל כוללים (Naramig).
נאראטריפטן משמשת לטיפול בהתקפי מיגרנה חריפים ובסימפטומים של מיגרנה, לרבות כאבי ראש עזים, שלעיתים מלווים בבחילות ורגישות לצליל או לאור.
נאראטריפטן היא אגוניסט סלקטיבי של קולטני סרוטונין (hydroxytryptamine; 5-HT) מסוג 1B ו-1D.
נאראטריפטאן היא תרופה חדשה יחסית לטיפול במיגרנה.
היא בעלת מבנה כימי דומה לזה של סרוטונין, פועלת באופן סלקטיבי על קבוצה מסוימת של קולטנים לסרוטונין מסוג 5HT-1, וגורמת לכיווץ כלי הדם במוח.
החוקרים חושבים שפעולה זו אחראית להקלה על כאב הראש.
מנגנון הפעולה של נאראטריפטאן דומה לזה של סומאטריפטאן, אלא שלנאראטריפטאן יש משך זמן פעולה ארוך יותר.
מבחנים קליניים הראו כי נאראטריפטאן פועלת לאט יותר מסומאטריפטאן, אבל נסבלת טוב יותר מבחינת תופעות הלוואי.
בנוסף לכך מספר ההתקפים החוזרים של מיגרנה היה נמוך יותר עם נאראטריפטאן בהשוואה לסומאטריפטאן.
לעומת תרופות אחרות, תרופה זו יעילה גם אם לוקחים אותה בשלב מאוחר יותר של הכאב.
באופן כללי, ניתן לסווג את נאראטריפטאן לסבילה היטב.
לכן תופעות לוואי מופיעות לעיתים רחוקות יחסית.
הנפוץ ביותר תופעות לוואי שכוללות:
אם ההשפעות הללו נמשכות או מחמירות, הודע לרופא שלך בהקדם.
תופעות לוואי שאינן סבירות ושיש לדווח עליהן מיד כוללות: כאב/לחץ בחזה, כאב/לחץ בגרון, דופק מהיר/איטי/לא סדיר בצורה יוצאת דופן, חולשת שרירים חד-צדדית, בעיות ראייה, ידיים או רגליים קרות/כחלחלות, כאבי בטן, שלשול דמי, שינויים נפשיים/מצב רוח והתעלפות.
במקרה הבלתי סביר שיש לך תגובה אלרגית רצינית לתרופה זו, פנה לטיפול רפואי מיידי.
תסמינים של תגובה אלרגית חמורה כוללים: פריחה, גירוד, נפיחות, סחרחורת חמורה, קשיי נשימה (נפיחות של הגרון).
אם נאראטריפטאן נלקח זמן רב מדי, קיים סיכון להחמרת התסמינים, אשר עשויים להתבטא בכאבי ראש סדירים.
התוויות נגד אחרות כוללות התקפי לב בעבר, מחלות לב עקב ירידה בזרימת הדם, הפרעות במחזור הדם של הגפיים, שבץ מוחי, הפרעות בתפקוד הכליות, הפרעות בתפקוד הכבד ורגישות יתר לחומר הפעיל.
בנוסף, חולים לא צריכים להיות מעל גיל 65. באופן עקרוני, בנשים בהיריון יש להשתמש בתרופה רק בהסכמת הרופא.
במקרה של מיגרנה, אנשים מושפעים סובלים מעת לעת מטיפוס אופייני של כאב ראש התקפי, המתרחש באופן המיפלגי.
על התהליכים המדויקים במהלך התקף מיגרנה בגוף קיימות עד היום הנחות בלבד.
במהלך ההתקף משתחררים חומרים של שליחים vasoactive בתוך כלי דם של המוח.
חומרי השליח גורמים לכלי הדם להתרחב ולהפעיל סיבי עצב סמוכים.
דבר זה גורם לדלקת, מה שגורם לגירוי של קצוות עצבים רגישים, התוצאה היא פליטת אותות כואבים.
אנשים מושפעים חווים כאבי ראש קשים, בחילות.
נאראטריפטאן נחשב אגוניסט סלקטיבי לסטונין מסוג 5HT-1 מסוג 1D ו-1B.
קולטנים אלה נמצאים באופן פרה-סינפטי על נוירונים (תאי עצב) וכלי דם מוחיים.
כשהתקף מיגרנה מתרחש, לנאראטריפטאן יש יכולת להפעיל את הקולטנים.
זה מאפשר לכלי הדם בתוך המוח להתכווץ לגודלם הנורמלי, מה שמביא בתורו להחלשת ההעברה של תחושת הכאב.
בתהליך זה, חומר המסנג'ר סרוטונין מושפע.
יתר על כן, פחות מתווכים דלקתיים משתחררים.
מאז נאראטריפטאן נחשב להיות נסבל היטב, זה מתאים מאוד עבור תרפיה של חולים שבאים במגע עם טריפטאן בפעם הראשונה.
מומלץ גם לחולים צעירים ורגישים.
תחילת הפעולה של התרופה מתרחשת בפרק זמן של כשעה.
ההשפעה המקסימלית מתרחשת לאחר כארבע שעות, לכן יש ליטול את הנראטריפטאן מוקדם ככל האפשר.
יתרון נוסף של נאראטריפטאן הוא שכאבי ראש חוזרים מופיעים רק אצל 19 אחוזים מכל החולים.
בנוסף, משך הפעולה של אגוניסט הסרוטונין מתארך יותר מאשר אצל טריפטנים אחרים.
שלוש פעולות פרמקולוגיות מובהקות היו מעורבות בהשפעה האנטי-מיגרנית של הטריפטנים:
גירוי של קולטני 5HT-1 פרה-סינפטיים, המשמשים לעיכוב של הרחבת הכלי הדם ועיכוב של תהליך הדלקת
עיכוב ישיר של גירוי גרעיני הטריגימנלי באמצעות אגוניזם קולטן 5HT-1 מסוג 1b ו-1d בגזע המוח
כיווץ כלי דם של קרום המוח, דוראלי, מוחין או פיאלי כתוצאה מאגוניזם קולטן כלי דם 5HT-1
אין להשתמש בתרופה אם יש מצב לחץ דם לא מבוקר, בעיות לב, הפרעות מסוימות בקצב הלב, מחלות כבד או כליות חמורות, היסטוריה של התקף לב או שבץ מוחי, או בעיות במחזור הגורמות לחוסר באספקת הדם בגוף.
שימוש בזמן היריון: יש עדויות לפגיעה בעוברי חיות מעבדה, ואין מידע לגבי בטיחות השימוש בתרופה בנשים בהיריון ויש לשקול את יתרונות התרופה אל מול הסיכונים
הנקה: התרופה עוברת את חלב האם לכן יש להתייעץ עם הרופא
האינדיקציה החשובה ביותר לנאראטריפטאן היא כאבי ראש הקשורים למיגרנה.
בהקשר זה, החומר הפעיל מתאים לטיפול בהתקפי מיגרנה עם או בלי הילה.
הילה היא כאשר ההתקף מיגרנה מלווה בהפרעות ראייה, הפרעות דיבור או שיתוק.
עם זאת, נאראטריפטאן אינו מתאים לטיפול קבוע במיגרנה, ולכן השימוש בו צריך להיות מוגבל למשך ההתקף.
יש להשתמש ב-נאראטריפטאן רק אם קיימת אבחנה מאושרת של מיגרנה.
יתר על כן, אין מחלות מוח אחרות.
בנוסף, נאראטריפטאן משמש למניעה כאבי ראש.
פרטי תגובה עם תרופות אחרות
ארגוטמין: אין לקחת שתי תרופות אלה יחד בגלל הסכנה לזרימת הדם.
יש לחכות 24 שעות בין נטילת שתי התרופות
אגוניסטים אחרים של קולטנים לסרוטונין מסוג 5HT-1, כגון סומאטריפטאן, זולמיטריפטאן: יש לחכות לפחות 24 שעות בין נטילת שתי התרופות
גלולות למניעת הריון: סיכוי לעלייה ברמות הנאראטריפטאן בדם.
נוגדי דיכאון מסוג SSRI, נוגדי דיכאון טריציקלים, ותרופות אחרות הפועלות על קולטנים של סרוטונין: אף על-פי שאין דיווחים על כך, ישנו סיכון לתסמונת סרוטונין במתן משולב עם נאראטריפטאן.
תסמונת זו כוללת תסמינים כגון: ריגוש יתר, שינויים קיצוניים במצב הרוח, עצבנות, ואף איבוד הכרה
נארוטו אוזומאקי (ביפנית: うずまき ナルト) הוא דמות בדיונית והגיבור הראשי בסדרת המאנגה והאנימה "נארוטו" מאת מסאשי קישימוטו.
הדמות הוצגה לראשונה בפרק הראשון של סדרת המאנגה שפורסמה במגזין השבועי שונן ג'אמפ השבועי ב-21 בספטמבר 1999. נארוטו הוא לוחם נינג'ה צעיר ונמרץ, בעל שיער בלונדיני וסרבל כתום.
שאיפתו העיקרית היא להפוך בבוא היום למנהיג של הכפר שלו, ולזכות בכבודם של תושבי הכפר אשר נידו אותו בילדותו.
נארוטו מופיע בכל המדיות בזיכיון, כולל במשחקי הווידאו וב-OVA של הזיכיון, וכמו גם בסרט ההמשך בו הוא מנהיג הכפר, ובנו, בורוטו אוזומאקי, הוא הגיבור הראשי.
נארוטו הוא חבר בשבט אוזומאקי.
נארוטו אוזומאקי נולד 12 שנים לפני תחילת הסדרה, והוא בנם היחיד של קושינה אוזומאקי מינאטו נמיקאזה, אשר היה מנהיג כפר העלים הנסתרים.
מיד אחרי שנולד כפר העלים הנסתרים הותקף על ידי קוראמה, שועל רב עוצמה בעל תשע זנבות, שהוצאה מאימו במהלך הלידה.
השועל הרג רבים מהנינג'ות שניסו לעצרו.
על מנת לעצור את השועל, מינאטו חתם חצי מרוח השועל בתוך נארוטו התינוק, ואת החצי השני חתם בתוך עצמו.
הוריו של נארוטו הקריבו את חייהם על מנת להגן על כפר העלים הנסתרים מהשועל.
קיום החותם הודלף על ידי דנזו שימורה, מה שגרם לתושבי הכפר להתרחק מנארוטו במהלך ילדותו.
למרות זאת, נארוטו היה נחוש לזכות בכבודם של תושבי הכפר ולהגשים את חלומו להפוך בבוא היום למנהיג הכפר.
לנארוטו שיער בלונדיני קוצני, עיניים כחולות וסימנים דמויי שפם על לחייו משום שהשועל בעל תשעת הזנבות היה באימו.
בתחילת הסדרה נארוטו לובש לרוב סרבל כתום הכולל גם צבעים כחולים, מכנסיים כחולים וללבוש זוג סנדלים שחורים.
כמו כן, לאחר סיום לימודי הנינג'וצו הוא מקפיד לעטות על ראשו בנדנה שחורה.
ככל שדמותו של נארוטו מתפתחת לאורך הסדרה הופעתו עוברת מספר שינויים אשר משקפים את ההתפתחות של הדמות.
בשלב מסוים חלק מהסרבל הכתום שלו כולל צבעים שחורים ועל הגב של הסרבל מתווסף סמל אדום של שבט האוזומאקי.
בנוסף הוא מתחיל ללבוש מכנסיים כהים יותר.
השיער שלו הופך בשלב הזה מעט יותר ארוך.
בנארוטו שיפודן, הסרבל הכתום שלו מוחלף בתלבושת המתאימה יותר ללוחם נינג'ה מנוסה אשר היא תלבושת בצבע כחול כהה עם צווארון גבוה ואשר כוללת מעט צבעים כתומים, מכנסיים שחורים, ועל הגב של יש גם את הסמל האדום של שבט האוזומאקי.
כמו כן, הוא ממשיך לעטות בנדנה שחורה, והסנדלים מוחלפים בנעלים המתאימות יותר ללחימה.
במהלך מלחמת העולם הרביעית של שינובי נארוטו מאבד את זרועו הימנית בקרב.
לאחר המלחמה הוא מקבל זרוע תותבת משוכללת מבחינה טכנולוגית.
בשלב בו הוא הופכה למנהיג הכפר הוא מתחיל ללבוש תלבושת מקצועית יותר אשר כוללת גלימה.
נארוטו הוא נינג'ה מיומן בעל מגוון כישורים:
נארוטו מתמחה בסוגים שונים של טכניקות נינג'וצו.
הוא מתמחה במיוחד בטכניקת שיבוט הצללים אשר מאפשרת לו ליצור מספר עותקים פיזיים של עצמו המסוגלים לבצע משימות באופן עצמאי, ובטכניקת הראסנגאן, שנוצרת על ידי סחרור מהיר של צ'אקרה (אנרגיית החיים) בצורת כדור המשמש לתקיפה.
במהלך הסדרה נארוטו לומד לרתום את כוחו של השועל בעל תשעת הזנבות שחתום בו, אשר מעניק לו יתרון עצום בקרבות.
דמותו של נארוטו מתפתחת באופן משמעותי לאורך הסדרה.
בתחילת הסדרה נארוטו הוא נער בן 12 פזיז וילדותי המעוניין בתשומת לב ולאורך הסדרה הוא הופך בהדרגה ללוחם נינג'ה אחראי ומיומן במיוחד.
לאורך הסדרה הוא נתקל באתגרים שונים ונאלץ להילחם בקרבות רבים נגד אויבים רבי עוצמה.
בסוף הסדרה נארוטו הופך למנהיג הכפר וזוכה בכבודם של תושבי הכפר.
נארהה (ביפנית: 楢葉町, "נארהה-מאצ'י") היא עיירה במחוז פוקושימה שביפן.
נכון ל-1 ביולי 2024 מנתה אוכלוסיית העיר הרשומה 6,465 נפשות, (3,365 גברים ו-3,100 נשים) ב-3,182 משקי בית, וצפיפות אוכלוסין של 62 נפשות לקמ"ר, אם כי אוכלוסיית התושבים בפועל קטנה משמעותית, והיא רק 4,439 נפשות ב-2,386 משקי בית.
שטחה הכולל של העיר הוא 103.64 קמ"ר.
בין השנים 2011 ל-2015 פונתה העיירה בשל נשורת מהאסון הגרעיני בפוקושימה.
למרות העיירה עצמה לא זוהמה קשות מהנשורת, הוטלו הגבלות על המגורים בה, עד לספטמבר 2015, אז הסתיימו מאמצי הניקיון, ואפשרו לאנשים לחזור.
באוקטובר 2015 נרשמו בעיירה 975 נפשות.
נארהה היא הראשונה מבין כמה עיירות וערים באזור תחנת הכוח הגרעינית פוקושימה שנפתחה מחדש לתושבים.
מאמצים לתיקון ושיקום העיר נערכים בנארהה מאז 2016, ואתרים רבים בעיר נבנו מחדש ונפתחו מחדש.
נארהה ממוקמת בדרום מחוז פוקושימה, גובלת באוקיינוס השקט ממזרח.
הטמפרטורה השנתית הממוצעת היא 11°C.
כמות המשקעים השנתית הממוצעת היא 1,371 מ"מ כאשר ספטמבר הוא החודש הגשום ביותר.
הטמפרטורות הגבוהות ביותר בממוצע באוגוסט, בממוצע 23.8°C, והנמוך ביותר בינואר, בממוצע 1.3°C.
נארהה סבלה מהרס רב כתוצאה מרעידת האדמה ב-11 במרץ 2011, והצונאמי שבא בעקבותיה.
כתוצאה מהאסון הגרעיני בפוקושימה דאיצ'י, ובנוסף בעיות במתקן הקירור של תחנת הכוח הגרעינית פוקושימה דיני, העיר פונתה לחלוטין בהוראת העירייה.
כל שטחה של העיר הוא בתוך אזור ההרחקה של 20 ק"מ סביב תחנת הכוח הגרעינית פוקושימה 1. ב-1 באוגוסט 2012 הקלה הממשלה את צו ההגבלה בכך שאפשרה לתושבים לבקר בבתיהם בשעות היום, אך עדיין לא אפשרה ללון בהם.
במרץ 2014 השלימה עיריית נארהה את עבודות טיהור באזורי המגורים שלה, אם כי רמות הקרינה נותרו גבוהות באזורים מסוימים של העיר, ומבנים רבים עדיין היו הרוסים.
והחל מאפריל 2015 יכלו התושבים להגיש בקשה לקבלת היתר להישאר ללון בעיר.
צו הפינוי הוסר לחלוטין ב-4 בספטמבר 2015. מאמצי השיקום בעיירה החלו ב־2016.
נארהה רשומה יחד עם עוד עיירות שכנות כ"אזור מיוחד לשיקום והתחדשות"; בעוד עבודות התיקון בעיצומן, הושגו כמה אבני דרך מרכזיות בשנים שלאחר הסרת צו הפינוי.
באפריל 2018 נפתחו מחדש בתי הספר היסודיים וחטיבות הביניים בעיר, ואילו ביולי תוקן האצטדיון ג'יי וילג' במלואו, ונבנה שם מתקן חדיש לאימוני ספורט ואז נפתח לציבור.
במקום יש גם אולם כנסים, בית מלון, מסעדה ובית מרחץ ציבורי.
נבחרת ארגנטינה בכדורגל התארחה בג'יי וילג' במונדיאל 2002. בנארהה נמצא גם אחד מחמישים ושבעה מסופי האופניים של יפן, ואונסן.
כלכלת נארהא הייתה תלויה בעבר במידה רבה בחקלאות.
ותחנת הכוח הגרעינית פוקושימה 1 הייתה גם מעסיק מרכזי.
בנארהה שני בתי ספר יסודיים ציבוריים וחטיבת ביניים ציבורית אחת, שחזרו לפעול ב-2018.
על פי נתוני מפקד האוכלוסין היפני, אוכלוסיית נארהה נותרה יציבה יחסית במשך 40 השנים שקדמו לאסון הגרעיני.
אוקליד, אוהיו, ארצות הברית, מאז 1993.
נָארָאגָאנְסֶט היא עיירה במחוז וושינגטון, רוד איילנד, ארצות הברית.
במפקד 2020 האוכלוסייה הייתה 14,532. עם זאת, במהלך חודשי הקיץ אוכלוסיית העיירה יותר ממכפילה את עצמה לכדי קרוב ל-34,000. העיירה Narragansett תופסת רצועת אדמה צרה העוברת לאורך הגדה המזרחית של נהר Pettaquamscutt (הידוע גם בשם Narrow River) עד לחוף מפרץ נאראגאנסט באוקיינוס האטלנטי.
היא הופרדה מדרום קינגסטאון בשנת 1888 והוכרה כעיירה בשנת 1901. עם מספר חופי אוקיינוס ורצועה הניתנת להליכה לאורך חזית האוקיינוס, נאראגאנסט הוא אזור נופש בעונת הקיץ, כמו גם אתר גלישה פופולרי בחוף המזרחי, עקב תכיפות גלים דרומיים מהאוקיינוס האטלנטי.
החלק הדרומי של העיירה הוא חצי אי, השוכן בין פתחו של מפרץ נאראגאנסט לבין מפרץ המפריד בין חלק זה של העיירה לדרום קינגסטאון.
לפי הלשכה למפקד האוכלוסין של ארצות הברית, לעיר שטח כולל של 98 קמ"ר, מתוכם רק 37 קמ"ר הם קרקע ו-61 קמ"ר (62.56%) הם שטחי מים.
הכפרים והשכונות הבאים ממוקמים במלואם או בחלקם בנאראגאנסט: Saunderstown במשותף עם צפון קינגסטאון, סאות' פֶרִי, בונט שורס, נאראגאנסט פיר, פוינט ג'ודית, גלילי, גרייט אילנד, סולט פונד, Mettatuxet וירושלים במשותף עם דרום קינגסטאון.
בתקופת מלחמת העולם השנייה באזור הוקם בסיס פורט גרין.
נאראגאנסט ידועה כיעד לתיירות קיץ וחופים.
פארק המדינה לזכר הדייגים, הממוקם בסמוך לגלילי, כולל מבצר צבאי לשעבר (פורט גרין) וחניון קמפינג.
שלושת החופים בנאראגאנסט המפורסמים ביותר הם:
החוף העירוני - ממוקם במרכז העיירה, אם כי הוא גובה תשלום - בעוד שחופים מקומיים אחרים (במימון המדינה) גובים על חניה בלבד.
בניגוד לחופים במימון המדינה, הוא מקיים את עצמו ואינו נתמך מכספי משלמי המיסים.
יש תשלום של $10.00 לחנייה ($15.00 בסופי שבוע/חגים) ודמי כניסה יומית של $10.00 להיכנס לחוף.
Scarborough State Beach - מתחם מורכב משני אזורים נפרדים: צפוני ודרומי.
לכל אחד יש ביתן, מקלחות, 75 שולחנות פיקניק, טיילת ומגדל תצפית.
יש תשלום קטן עבור חניה אם לא ניתן למצוא מקום ברחובות הסמוכים.
חניה ברחובות הסמוכים עלולה לגרום לגרירת רכבים (במיוחד בחודשי הקיץ).
חוף זה יושב ליד מפעל טיהור שפכים מקומי.
רוג'ר ווילר סטייט ביץ' וסולטי בריין סטייט ביץ' - ממוקמים שניהם בפוינט ג'ודית', שהיא הנקודה הדרומית ביותר של נאראגאנסט.
שני החופים מוגנים על ידי שובר הגלים המגן על נמל הגליל.
בנוסף, בשכונת נאראגאנסט פיר, יש חוף רחצה פופולרי, המשתרע לאורך החוף המחורץ, בין העיירה לשפך נהר Pettaquamscutt.
העיירה מחוברת בתחנת קינגסטאון, כ-14.5 קמ' מצפון מערב לה, על ידי מסילת הרכבת נאראגאנסט פיר עם קו החוף הרכבת החוף של רכבת ניו יורק, ניו הייבן והארטפורד.
כמו כן קיים קו רכבת בין העיירה לפרובידנס.
בפוינט ג'ודית שבדרום העיירה, הממוקמת בכניסה המערבית למפרץ נאראגאנסט, יוצאות ונכנסות המעבורות לבלוק איילנד וממנו.
נארוטו הסרט: ספר אומנויות הנינג'ה של נסיכת השלג (ביפנית: 劇場版 NARUTO 大活劇!
雪姫忍法帖だってばよ!!) הוא סרט אמנויות לחימה יפני מונפש משנת 2004 המבוסס על סדרת המאנגה והאנימה נארוטו מאת מסאשי קישימוטו.
הסרט בוים על ידי טנסאי אוקאמורה והופק על ידי סטודיו פיירו.
זהו הסרט העלילתי הראשון באורך מלא בזיכיון של נארוטו.
הקרנת הבכורה של הסרט התקיימה ביפן ב-21 באוגוסט 2004. גרסת הסרט עם הדיבוב האנגלי, שהופקה על ידי Viz Media, יצאה לשווקים בארצות הברית ב-4 בספטמבר 2007.
הסרט גרף מעל ל-11.1 מיליון דולרים ברחבי העולם.
נארוטו, סאסקה, סאקורה וקאקאשי יוצאים להגן על השחקנית המפורסמת יוקי פוג'יקזה בדרכה לצילומי סרט בארץ השלג.
דמותבגרסה היפניתנארוטו אוזומאקיג'ונקו טאקוצ'יסאסקה אוצ'יהאנוריאקי סוגיאמהסאקורה הארונוצ'י נאקאמורהקאקאשי הטאקהקאזוהיקו אינואהיוקי פוג'יקזהיוקו קאידהדוטו קזהאנהצוטומו איזובהפובוקי קאקויוקויון קראסאווהמיזור פויוקומההולי קאנקו
פסקול הסרט הולחן על ידי טושיו מסודה, אשר הפיק גם את הפסקול של סדרת האנימה של נארוטו.
נארוטו הסרט: אשליית הרס העולם (ביפנית: 劇場版 NARUTO 大激突!幻の地底遺跡だってばよ) הוא סרט אמנויות לחימה יפני מונפש משנת 2005 המבוסס על סדרת המאנגה והאנימה נארוטו מאת מסאשי קישימוטו.
הסרט בוים על ידי הירוטסוגו קוואסאקי והופק על ידי סטודיו פיירו.
זהו הסרט העלילתי השני באורך מלא בזיכיון של נארוטו.
הקרנת הבכורה של הסרט התקיימה ביפן ב-6 באוגוסט 2005. גרסת הסרט עם הדיבוב האנגלי, שהופקה על ידי Viz Media, יצאה לשווקים בארצות הברית ב-29 ביולי 2008.
הסרט גרף מעל ל-10.2 מיליון דולרים ברחבי העולם.
נארוטו, סאקורה ושיקאמרו יוצאים למשימה אשר מטרתה לאתר חמוס שנעלם לבעליו.
דמותבגרסה היפניתנארוטו אוזומאקיג'ונקו טאקוצ'ישיקאמרו נארהשוטארו מוריקובוסאקורה הארונוצ'י נאקאמורהטמוג'יןגאמון קאי
יוקו קאטוהיידואקיו נוג'ימהקאהיקונאצ'י נוזאווהאמינהטומוקה קורוקאווהפוגאייאוררה טקאנוקאמירהסאצ'יקו קוג'ימהראנקההוקו קוואשימה
נארוטו הסרט: מהומת חיות אי הירח (ביפנית: 劇場版 NARUTO 大興奮!みかづき島のアニマル騒動だってばよ) הוא סרט אמנויות לחימה יפני מונפש משנת 2006 המבוסס על סדרת המאנגה והאנימה נארוטו מאת מסאשי קישימוטו.
הסרט בוים על ידי טושיוקי טסורו והופק על ידי סטודיו פיירו.
זהו הסרט העלילתי השלישי באורך מלא בזיכיון של נארוטו.
הקרנת הבכורה של הסרט התקיימה ביפן ב-5 באוגוסט 2006.
נארוטו, סאקורה, קאקאשי ורוק לי יוצאים למשימה לארץ הירח על מנת להגן על הנסיך הצעיר והמפונק של המדינה, מיצ'ירו.
דמותבגרסה היפניתנארוטו אוזומאקיג'ונקו טאקוצ'יסאקורה הארונוצ'י נאקאמורהקאקאשי הטאקהקאזוהיקו אינואהרוק לייואצ'י מאסוקאווההיקארו טסוקיקיוסוקה איקדהמיצ'ירו טסוקיאקיו אוטסוקהישידאטהמאסאשי סוגווארהקארנבנההרוהי טרדהקונגוהיסאו אגאווה
נארוטו שיפודן: הסרט (ביפנית: 劇場版NARUTO−ナルト− 疾風伝) הוא סרט אמנויות לחימה יפני מונפש משנת 2007 המבוסס על סדרת המאנגה והאנימה נארוטו מאת מסאשי קישימוטו.
הסרט בוים על ידי האג'ימה קמגאקי והופק על ידי סטודיו פיירו.
זהו הסרט העלילתי הרביעי באורך מלא בזיכיון של נארוטו.
הקרנת הבכורה של הסרט התקיימה ביפן ב-4 באוגוסט 2007.
שד רב עוצמה בשם מוריו קם לתחיה ומעוניין כעת להשתלט על העולם.
דמותבגרסה היפניתנארוטו אוזומאקיג'ונקו טאקוצ'ישיוןאיומי פוג'ימורהסאקורה הארונוצ'י נאקאמורהרוק לייואצ'י מאסוקאווהנג'י האיוגהקויצ'י טוצ'יקהקאקאשי הטאקהקאזוהיקו אינואהיומיהידטושי נאקאמורהמוריוסייזו קאטו
נארוטו שיפודן: קשרים (ביפנית: 劇場版 NARUTO−ナルト− 疾風伝 絆) הוא סרט אמנויות לחימה יפני מונפש משנת 2008 המבוסס על סדרת המאנגה והאנימה נארוטו מאת מסאשי קישימוטו.
זהו הסרט העלילתי החמישי באורך מלא בזיכיון של נארוטו.
הקרנת הבכורה של הסרט התקיימה ביפן ב-2 באוגוסט 2008.
כפר העלה הנסתר מותקף במפתיע על ידי קבוצת נינג'ות מארץ השמים, אשר מעוניינים לנקום בתושבי כפר העלים על תבוסתם במלחמת הנינג'ות הגדולה השנייה.
דמותבגרסה היפניתנארוטו אוזומאקיג'ונקו טאקוצ'יסאסקה אוצ'יהאנוריאקי סוגיאמהסאקורה הארונוצ'י נאקאמורההינאטה האיוגהננה מיזוקישינו אבורמהשינג'י קאוואדהסאיסאטושי הינואמארומוטוקו קומאיאורוצ'ימארוקוג'ירהטסונאדהמסאקו קאטסוקי
נארוטו שיפודן: יורשי רצון האש (ביפנית: 劇場版 NARUTO-ナルト- 疾風伝 火の意志を継ぐ者) הוא סרט אמנויות לחימה יפני מונפש משנת 2009 המבוסס על סדרת המאנגה והאנימה נארוטו מאת מסאשי קישימוטו.
הסרט בוים על ידי מסאהיקו מוראטה והופק על ידי סטודיו פיירו.
זהו הסרט העלילתי השישי באורך מלא בזיכיון של נארוטו.
הקרנת הבכורה של הסרט התקיימה ביפן ב-1 באוגוסט 2009. גרסת הסרט עם הדיבוב האנגלי, שהופקה על ידי Viz Media, יצאה לשווקים בארצות הברית ב-23 באוקטובר 2012.
מספר שינובים רבי עוצמה נעלמים בזה אחר מכפר הענן הנסתר, כפר הערפל הנסתר, כפר החול הנסתר וכפר הסלע הנסתר.
דמותבגרסה היפניתנארוטו אוזומאקיג'ונקו טאקוצ'יקאקאשי הטאקהקאזוהיקו אינואהשיקאמארו נארהשוטארו מוריקובוסאקורה הארונוצ'י נאקאמורהסאיסאטושי הינוטסונאדהמסאקו קאטסוקיהירוקוסוצ'ירו הושי
הסרט הופק על ידי סטודיו פיירו ובוים על ידי מסאהיקו מוראטה.
התסריט נכתב על ידי ג'ונקי טקאגאמי.
נארוטו שיפודן: המגדל האבוד (ביפנית: 劇場版 NARUTO-ナルト-疾風伝 ザ・ロストタワー) הוא סרט אמנויות לחימה יפני מונפש משנת 2010 המבוסס על סדרת המאנגה והאנימה נארוטו מאת מסאשי קישימוטו.
זהו הסרט העלילתי השביעי באורך מלא בזיכיון של נארוטו.
הקרנת הבכורה של הסרט התקיימה ביפן ב-31 ביולי 2010. גרסת הסרט עם הדיבוב האנגלי, שהופקה על ידי Viz Media, יצאה לשווקים בארצות הברית ב-17 בספטמבר 2013.
על נארוטו מוטלת המשימה ללכוד את הנינג'ה העריק מוקאדה באזור החורבות של העיר רוראן.
כאשר מוקאדה מפעיל מכשיר מסתורי אשר נארוטו חוזר בזמן 20 שנה אל העבר, שם הוא פוגש את מינאטו נאמיקאזה - אביו לעתיד והאיש שנועד להפוך להוקאגה הרביעי שיציל את כפר העלה הנסתר - וכמו גם גרסה צעירה יותר של מוקאדה, אשר פועל כעת לשנות את העבר.
דמותבגרסה היפניתנארוטו אוזומאקיג'ונקו טאקוצ'ימינאטו נאמיקאזהטושיוקי מוריקווהמוקאדה / אנרוקוזאןריוזאבורו אוטומושרהסאורי היימישיבי אבורמהקנג'י המאדהצ'וזה אקימיצ'ינובואקי פוקודהקאקאשי הטאקהקאזוהיקו אינואהיאמטוריקיה קויאמה
נארוטו שיפודן: כלא הדמים (ביפנית: 劇場版 NARUTO-ナルト- ブラッド・プリズン) הוא סרט אמנויות לחימה יפני מונפש משנת 2011 המבוסס על סדרת המאנגה והאנימה נארוטו מאת מסאשי קישימוטו.
זהו הסרט העלילתי השמיני באורך מלא בזיכיון של נארוטו.
הקרנת הבכורה של הסרט התקיימה ביפן ב-27 ביולי 2011. גרסת הסרט עם הדיבוב האנגלי, שהופקה על ידי Viz Media, יצאה לשווקים בארצות הברית ב-18 בפברואר 2014.
נארוטו מופלל בהריגת שני שינובים וניסיון התנקשות בחיי ראיקגאה, מנהיג כפר הענן הנסתר.
נארוטו מחליט לבסוף לברוח, להוכיח את חפותו, ולחשוף את המזימה המרושעת של הסוהר הראשי.
דמותבגרסה היפניתנארוטו אוזומאקיג'ונקו טאקוצ'יסאקורה הארונוצ'י נאקאמורהסאיסאטושי הינונג'י האיוגהקויצ'י טוצ'יקהרוק לייואיצ'י מאסוקאווהמוימאסאקי טרסומהריוזטסומי סונוזאקימארויטאקאיה קמיקווהקאזאןקוסי הירוטהסאטורייואיצ'י נאקאמורההראיקגה הרביעיהידיאקי טזוקה
התסריט נכתב על ידי אקירה היגאשייאמה.
נארוטו שיפודן: כלא הדמים (ביפנית: ロード・トゥ・ニンジャ ナルト・ザ・ムービー) הוא סרט אמנויות לחימה יפני מונפש משנת 2012 המבוסס על סדרת המאנגה והאנימה נארוטו מאת מסאשי קישימוטו.
הסרט בוים על ידי הייאטו דאטה והופק על ידי סטודיו פיירו.
זהו הסרט העלילתי התשיעי באורך מלא בזיכיון של נארוטו.
הקרנת הבכורה של הסרט התקיימה ביפן ב-28 ביולי 2012.
טובי מפעיל על נארוטו וסאקורה סוג של גנג'וטסו מיוחד ששולח אותם ליקום חלופי בו לחבריהם יש אישיות שונה בתכלית, ובו הוריו של נארוטו, מינאטו וקושינה, עודם בחיים.
דמותבגרסה היפניתנארוטו אוזומאקיג'ונקו טאקוצ'יסאקורה הארונוצ'י נאקאמורהמינאטו נאמיקאזהטושיוקי מוריקווהקושינה אוזומאקיאמי שינוהרהטובינאויה אוצ'ידהסאסקה אוצ'יהאנוריאקי סוגיאמההינאטה האיוגהננה מיזוקישיקאמארו נארהשוטארו מוריקובו
הסרט הופק על ידי סטודיו פיירו ובוים על ידי הייאטו דאטה.
התסריט נכתב על ידי יוקה מיאטה.
נארוטו שיפודן: נארוטו האחרון (ביפנית: ザ・ラスト ナルト・ザ・ムービー) הוא סרט אמנויות לחימה יפני מונפש משנת 2014 המבוסס על סדרת המאנגה והאנימה נארוטו מאת מסאשי קישימוטו.
הסרט בוים על ידי טסונאו קובאיאשי והופק על ידי סטודיו פיירו.
זהו הסרט העלילתי העשירי באורך מלא בזיכיון של נארוטו.
הסרט משמש כגשר בין עלילת סדרת נארוטו המקורית לעלילת סדרת ההמשך של בורוטו.
הקרנת הבכורה של הסרט התקיימה ביפן ב-6 בדצמבר 2014.
שנתיים לאחר מלחמת השינובים הגדולה הרביעית, טונרי אוטסוטסקי גורם לירח להתחיל לנוע לעבר כדור הארץ באופן המאיים להרוס את כדור הארץ.
לאחר שטונרי אוטסוטסקי חוטף את האנאבי האיוגה, נארוטו מוביל צוות הכולל את הינאטה היוגה, סאקורה הארונו, שיקמארו נארה וסאי אשר יוצא במטרה להציל את האנאבי האיוגה ולסכל את תוכניתו של טונרי לפני שיהיה מאוחר מדי.
דמותבגרסה היפניתנארוטו אוזומאקיג'ונקו טאקוצ'יהינאטה האיוגהננה מיזוקיטונרי אוטסוצקיג'ון פוקויאמהסאקורה הארונוצ'י נאקאמורהשיקאמארו נארהשוטארו מוריקובוסאיסאטושי הינוהאנאבי האיוגהקיומי אסאיקאקאשי הטאקהקאזוהיקו אינואה
הסרט הופק על ידי סטודיו פיירו ובוים על ידי טסונאו קובאיאשי.
התסריט נכתב על ידי מאורו קיוזוקה.
נארכוס היה אציל מוקדוני ממוצא כרתי ששימש כאחד מקציניו של אלכסנדר הגדול וכמפקד הצי שלו.
הידיעות על משפחתו וראשית חייו של נארכוס מעטות מאוד.
ידוע ששם אביו היה אנדרוטימוס וכי נארכוס היה אחד מחברי הילדות של אלכסנדר.
בשלב מסוים אביו של אלכסנדר, פיליפוס השני, גירש את נארכוס, יחד עם מספר חברים אחרים של בנו ממוקדון.
מאוחר יותר הוחזר נארכוס על ידי אלכסנדר למוקדון.
בשנת 334 לפנה"ס הוא מונה למושל מחוזות ליקיה ופמפיליה בדרום מערב אסיה הקטנה, משרה בה החזיק עד שנת 329 לפנה"ס.
לאחר שסיים את תפקידו יצא נארכוס עם תגבורת לעבר צבאו של אלכסנדר.
הוא נפגש עם מלכו באזור באקטריה בסביבות 327 לפנה"ס.
בשנת 326 לפנה"ס מונה נארכוס למפקד הצי של אלכסנדר, ופיקד על הספינות שהעבירו חיילים אל שפך הנהר הידספס בחוף האוקיינוס ההודי.
בקיץ 325 לפנה"ס החל הצבא המוקדוני לנוע בחזרה לפרס.
אלכסנדר נע בראש מרבית הצבא מערבה דרך מדבר גדורזיה, בעוד נארכוס, כמפקד הצי, נצטווה לערוך הפלגת חקר בנתיב הים שבין שפך נהר האינדוס ובין שפך נהר פרת במערב המפרץ הפרסי.
נארכוס התקדם במקביל לחוף של גדרוזיה, קרמניה ופרסיס.
שלושה חודשים לאחר שיצא למסעו נפגשו הצי והכוחות היבשתיים בקרמניה, ואלכסנדר הורה לו להמשיך במסעו.
מקרמניה הוא הגיע לשפך נהר הפרת ומשם המשיך, בסופו של דבר, לעיר בבל שם התאחד עם אלכסנדר.
פלוטרכוס מספר כי נארכוס שהה לצדו של אלכסנדר בימיו האחרונים, כשזה כבר קדח במחלה שתקפה אותו.
השניים דנו בין השאר על מסעו של נארכוס באוקיינוס ההודי ועל רשמיו ממסע זה.
לאחר מות אלכסנדר בשנת 323 לפנה"ס ועם התלקחות מלחמות הדיאדוכים, הצטרף נארכוס למחנה אנטיגונוס מונופתלמוס.
נארכוס מוזכר בפעם האחרונה במקורות בשנת 312 לפנה"ס כאחד מיועציו של דמטריוס פוליורקטס, בנו של אנטיגונוס.
בשנה זו נחל דמטריוס תבוסה מידי סלאוקוס הראשון ותלמי הראשון בקרב שנערך בסביבות עזה.
היסטוריונים אחדים מניחים בשל כך, כי נארכוס נהרג בקרב זה ולכן אינו נזכר יותר.
מסע נארכוס לאורך חופי צפון האוקיינוס ההודי הביא בפעם הראשונה עדויות על אזור שלא היה ידוע עד אז לעולם ההלניסטי.
נארכוס תיעד את רשמי המסע בזכרונותיו, שלא שרדו, אך שימשו כבסיס לכתביהם של אריאנוס וסטראבון על הודו ואסיה.
נאשוויל היא בירת מדינת טנסי שבארצות הברית, העיר הגדולה באוכלוסייתה במדינה, והעיר ה-21 בגודלה בארצות הברית.
העיר שוכנת על נהר קמברלנד במחוז דייווידסון, בחלק הצפון מרכזי של המדינה.
נאשוויל היא מרכז גדול לשירותי רפואה, מוזיקה, הוצאה לאור ותחבורה תעשייתית, ויש בה מספר אוניברסיטאות.
עם זאת, העיר מפורסמת בעיקר כ"בירתו" העולמית של סגנון הקאנטרי במוזיקה.
בנאשוויל ישנו מרכז ממשלתי עירוני-מחוזי יציב, הכולל בתוכו שבע עיריות שפועלות בשתי רמות.
האוכלוסייה של מחוז נאשוויל-דווידסון עומדת על כ-635,000 תושבים נכון לשנת 2009, על פי הערכת לשכת מנהל האוכלוסין של ארצות הברית.
האוכלוסייה של כל 13 המחוזות של מטרופולין נאשוויל מוערכת בכ-1,666,000 תושבים, עובדה שהופכת את המטרופולין לגדולה ביותר ובעל צמיחת האוכלוסייה המהירה ביותר במדינה.
ב-2014 נערך סקר בקרב כתבי וקוראי העיתון "ניו יורק טיימס", שנשאלו "מהו המקום האמריקאי ביותר בארצות הברית?" - ונאשוויל בירת טנסי זכתה באופן גורף בתואר.
נאשוויל נוסדה על ידי ג'יימס רוברטסון ומפלגת ווטאוגנס ב-1779, ובמקור נקראה פורט נאשברו, על שם גיבור מלחמת העצמאות האמריקאית פרנסיס נאש.
נאשוויל גדלה במהירות בזכות מיקומה המצוין, נוחות הגישה אל נמל הנהר שלה, ומאוחר יותר עקב מעמדה כצומת רכבות מרכזי.
ב-1806 הפכה נאשוויל לעיר המרכזית של מחוז דייווידסון טנסי.
ב-1843 הפכה העיר לבירת מדינת טנסי.
ב-1860, כשהתחילו דיוני הפרישה של מדינות הדרום מהברית האמריקאית, הייתה נאשוויל של לפני המלחמה עיר משגשגת מאוד.
טנסי לא התלהבה מהמצע של הקונפדרציה והייתה המדינה האחרונה שפרשה מהאיחוד.
בעיר ישנו נמל ספינות בעל חשיבות רבה, עובדה שהגבירה את הרצון לשלוט עליו כדי לשלוט על התנועה בנהרות בארצות הברית.
ב-1862 נאשוויל הפכה לבירה הראשונה שנפלה בידי כוחות האיחוד.
על אף שבמהלך מלחמת האזרחים נפגעה נאשוויל קשות וסבלה משפל כלכלי, העיר השתקמה במהירות.
בתוך מספר שנים העיר החזירה לעצמה את מעמדה כצומת דרכים וצומת ספנות חשוב, ואף ביססה את עצמה כאזור בעל תעשייה ענפה.
השנים שלאחר מלחמת האזרחים, וסוף המאה ה-19, הביאו את נאשוויל לצמיחה מחודשת.
תקופת פריחה כלכלית זאת, הביאה לבניית מבנים בסגנון קלאסי, שעדיין ניתן לראות מסוגם במרכז העיר.
ב-1963 איחדה נאשוויל את מוסדות הממשל שלה ושל מחוז דייווידסון, ובכך הפכה לעיר הראשונה בארצות הברית שהשטח המטרופוליטני שלה משתרע על מחוז שלם.
נאשוויל שוכנת לגדותיו של נהר קמברלנד, בחלק הצפון-מערבי של אגן נאשוויל.
הטופוגרפיה של נאשוויל נעה בין 117 מטרים מעל פני הים והנקודה הגבוהה ביותר שלה היא בגובה 354 מטרים.
נאשוויל נמצאת בגבולו הצפוני של אזור האקלים הסובטרופי הלח, ובגבולו הדרומי של אזור האקלים היבשתי הלח.
ההבדלים בין העונות בנאשוויל בולטים יותר מערים אחרות בדרום ארצות הברית בעיקר בשל שתי סיבות: האחת, האזור המוגבה שבו היא נמצאת, והשנייה, חוסרו של גוף מים בולט באזור.
הקיץ בנאשוויל הוא בעיקרו חם ולח, כשממוצע הטמפרטורות בחודש יולי בשעת צהריים עומד על כ-32° מעלות צלזיוס.
החורף הוא צונן וקר, כשממוצע הטמפרטורות הנמוך בחודש ינואר עומד על 2°- צלזיוס (28° פרנהייט).
ממוצע הגשמים השנתי עומד על 122 סנטימטרים (48.1 אינץ') כשהחורף והאביב הם הגשומים יותר ואילו הסתיו הוא היבש.
ממוצע השלג הוא כ-23 סנטימטרים (9.1 אינצ'ים), והוא יורד בעיקר בינואר ובפברואר.
הטמפרטורה הנמוכה ביותר שנמדדה אי פעם בנאשוויל, הייתה ב-21 בינואר 1985, שבו הטמפרטורה הייתה 27- מעלות צלזיוס, והטמפרטורה החמה ביותר אי פעם הייתה ב-28 ביולי 1952, אז נמדדו 42 מעלות צלזיוס.
מיקומה של העיר באגן נאשוויל עלול להוות בעיה לסובלים מאלרגיות, עקב שינויי הטמפרטורה הנגרמים גם עקב גובהה של העיר.
לנאשוויל שטח המטרופולין הגדול ביותר בטנסי, כיוון שהיא חולשת על מספר מחוזות.
האזור שכולל את כל האזור של מרכז טנסי (נאשוויל רבתי) מורכב מהמחוזות: קאנון, צ'ית'אם, דייווידסון, דיקסון, היקמן, מקוּן, רוברטסון, רוּת'פורד, סמית', סאמר, תרוסדייל, ויליאמסון ווילסון.
המידע שיובא להלן כולל את כל מחוז נאשוויל-דייווידסון, כולל את הערים האחרות המשתייכות למטרופולין הרחבה של נאשוויל רבתי.
צפיפות האוכלוסין לק"מ הייתה 438.1 נפש קמ"ר.
האוכלוסייה המוערכת של נאשוויל ל-2005 היא 607,413 בני אדם.
בנאשוויל קהילה יהודית המונה כ-6,500 איש (נתוני 2001).
לקהילה זו היסטוריה עשירה ויהודים הגיעו לאזור כבר באמצע המאה ה-19. בשנות ה-40 של המאה ה-19 היו בעיר כבר מספיק גברים יהודיים להרכבת מניין.
ב-1851 הוקם בית הכנסת אוהבי שלום.
קהילת "מגן דוד" (על שם מחוז דייווידסון) הוקמה ב-1854 וקהילה שנייה, "אהבת אמת", התארגנה ב-1860. ב-1864 הוקמה בעיר קהילה רפורמית, "בני ישורון".
בית כנסת קונסרבטיבי הוקם ב-1902 ובאותה שנה הוקם מרכז קהילתי יהודי הפעיל עד היום.
קהילה אורתודוקסית החלה מתארגנת בעיר בשנות ה-70 של המאה ה-19, והוקמה בין היתר מיוצאי הונגריה.
ב-2002 הוקם גם בית הכנסת "בית תפילה", המיועד לאנשי תנועת חב"ד.
בעיר פעיל בית ספר יהודי, "עקיבא", אשר נוסד ב-1954.
כעיר שנחשבת ל"בית מוזיקת הקאנטרי", נאשוויל הפכה למרכז גדול של הופעות והקלטת מוזיקת קאנטרי ומוזיקה נוצרית.
מאז שנות ה-60, נאשוויל היא מרכז הפקות המוזיקה מספר 2 בכל ארצות הברית (אחרי ניו יורק).
נכון לשנת 2006, מגלגלת תעשיית המוזיקה בנאשוויל כ-6.4 מיליארד דולרים בשנה, ומעסיקה כ-19,000 עובדים באזור.
אמנם נאשוויל מוכרת מאוד בזכות היותה מרכז הקלטות מוזיקלי, ודי מבוקש בקרב תיירים, אך התעשייה העיקרית בעיר היא בתחום הבריאות.
נאשוויל היא ביתם של למעלה מ-250 חברות בריאות, הכולל בין היתר את תאגיד בתי החולים של אמריקה, שהוא התאגיד להפעלת בתי חולים פרטיים הגדול בעולם.
נכון לשנת 2006, ההערכה היא כי תעשיית שירותי הבריאות מגלגלת בממוצע כ-18.3 מיליארד דולרים בשנה, ומעסיקה כ-94,000 עובדים באזור נאשוויל.
גם לתעשיית המנועים חשיבות רבה באזור מרכז טנסי.
עוד תעשיות מרכזיות הממוקמות באזור נאשוויל כוללות את: תעשיית הביטוח, חברות המימון וההוצאות לאור (בעיקר הוצאות לאור דתיות).
בעיר גם נמצאים מטות המבצעים של מספר כתות פרוטסטנטיות, הכנסייה המתודיסטית המאוחדת, הוועידה הבפטיסטית הדרומית, והוועידה הבפטיסטית הלאומית של ארצות הברית.
בנאשוויל צומחת לאיטה גם תעשיית הסרטים.
מספר סרטים מוכרים צולמו בנאשוויל, ביניהם הסרט "גרין מייל".
בשנת 1937 הוקם נמל התעופה הבין-לאומי של נאשוויל.
רוב חיי התרבות בעיר מתנהלים באזור הקהילה הגדולה של האוניברסיטה.
שתיים מהקבוצות שהותירו חותם משמעותי ביותר היו קבוצות של סופרים ומבקרים, שפעלו בתחילת המאה ה-20, בשיתוף עם אוניברסיטת ואנדרבילט, ונקראו הפיוג'יטיבס (הנמלטים) והאגרריאנס (החקלאים).
חלק מאתרי התיירות הפופולריים בעיר הם בין היתר: פורט נאשברו, העתק מדויק של המושבה בתחילת דרכה; המוזיאון של טנסי; והפרתנון, שהוא העתק מדויק של הפרתנון הנמצא באתונה, יוון.
הקפיטול של מדינת טנסי הוא מהקפיטולים הישנים ביותר שעדיין בשימוש בארצות הברית, וכמו כן ההרמינטג' (המנזר), הוא אחד מבתי הנשיא הישנים יותר שעומד פתוח למבקרים.
גן החיות של נאשוויל, הוא האטרקציה החדשה של העיר.
בנאשוויל יושבת התזמורת הסימפונית של נאשוויל, שקמה בשנת 1946 ומקיימת סדרת קונצרטים קבועה, יוצאת לסיורי הופעות ברחבי ארצות הברית ומוציאה הקלטות.
הרבה אתרי תיירות כוללים אתרים של מוזיקת קאנטרי, כדוגמת היכל התהילה של מוזיקת הקאנטרי, טיילור סוויפט, אודיטוריום ריימן (שבמשך שנים היה אולם מופע הגרנד אול אופרי), ותיאטרון בלקורט.
בכל שנה פסטיבל המוזיקה CMA, מביא לעיר אלפי תיירים חובבי קאנטרי.
על אף שנאשוויל אינה ידועה כעיר ג'אז, יצאו ממנה להקות ג'אז כמו מכונת הג'אז של נאשוויל ותזמורת הג'אז של נאשוויל.
התזמורת של פרנסיס קרייג הנעימה את זמנם של חובבי המוזיקה בנאשוויל בין השנים 1929 ל-1945.
התזמורת של קרייג הייתה גם הראשונה אי פעם שהופעה שלה הועברה בשידור חי ברדיו.
בנאשוויל יש מספר קבוצות ספורט מקצועיות, שהמוכרות ביניהן הן קבוצת ההוקי קרח נאשוויל פרדטורס מליגת ה-NHL וקבוצת הפוטבול טנסי טייטנס מליגת ה-NFL.
ישנן עוד מספר קבוצות ספורט בכירות שנאשוויל היא ביתן, כשם שעושה קבוצת הפוטבול למכללות מיוזיק סיטי בול (עיר המוזיקה והכדור).
קבוצת הפוטבול של אוניברסיטת טנסי משחקת את משחקי הבית של ב-"LP Field".
נאשוויל ממוקמת במרכזו של צומת דרכים ראשי של שלושה כבישים מהירים בין-מדינתיים בארצות הברית: 40-|, 24-| ו-65-| (הסימן | הוא קיצור של interstate, בינמדינתי).
הכביש הבינמדינתי מס' 440, הוא מעקף דרך המתחבר אל שלושת הכבישים האלה בדרום העיר נאשוויל.
רשות הדרכים העירונית מספקת שירותי אוטובוסים ברחבי העיר.
בעיר נמצא נמל התעופה הבינלאומי של נאשוויל, שהיה המוקד הראשי של חברת התעופה אמריקן איירליינס בין השנים 1986 ועד 1995, וכיום הוא מוקד-משנה של חברת התעופה סאות'ווסט איירליינס.
על אף שהעיר היא מוקד רכבות מרכזי, עם בסיס חשוב של רכבות המטען של חברת CSX תחבורה, נאשוויל היא אחת הערים הגדולות בארצות הברית שאין בה שירות של חברת הרכבות אמטראק.
ב-18 בספטמבר 2006 חנכה נאשוויל מערכת רכבות נוסעים חדשה, "מיוזיק סיטי סטאר" (כוכב עיר המוזיקה).
הקו היחיד שקיים לפי שעה במערכת רכבות זו, מחבר את העיר לְבָּנון לנאשוויל.
קווים למורפריסברו וגאלַטין נמצאים בשלבי תכנון.
המערכת מתוכננת לשבעה קווים נוספים, שיחברו את נאשוויל עם פרבריה.
נאש דידן (בארמית: אנשים שלנו) הם קהילה של יהודי כורדיסטן בסביבת העיר אורמיה, הנמצאת במשולש הגבולות שבין איראן, טורקיה ואזרבייג'ן.
אנשי הקהילה הוגלו לאזור זה על פי המסורת לאחר גלות בבל.
בעוד שהערבים שהגיעו לאזור בעקבות הכיבוש המוסלמי דיברו ערבית, היהודים שימרו בפיהם את שפת האם שלהם, היא הניב הארמי הקרוי לישאן דידן ("השפה שלנו") השייך לשפה הנקראת ארמית חדשה.
הם סירבו לשנות את שפתם וסירבו להתמקם במדינה אחת ספציפית עד שיחזרו לארץ ישראל.
הקהילה עלתה ברובה לארץ ישראל בתחילת המאה העשרים.
הקהילה נוסדה, על פי המסורת, על ידי יהודים שברחו לאזור בזמן גלות בבל ולא חזרו לארץ ישראל אחרי הכרזת כורש.
מאחר שהיהודים נחשבו באורמיה כעם זר נאסר עליהם לעבוד את האדמה אם כי היו יהודים שעשו זאת וחיו בכפרים למרות האיסור, ולכן הרוב עסק במסחר, זאת בניגוד לשאר יהודי אשור שעסקו בחקלאות.
היהודים דיברו בניב הארמי המקומי וכן בפרסית וטורקית אזרית.
בעוד שהערבים שהגיעו בעקבות הכיבוש המוסלמי דברו ערבית, היהודים (וכמוהם הנוצרים האשורים) שימרו בפיהם את השפה הארמית, וקראו לה "לישן דידן" (השפה שלנו).
שמירת התרבות, המנהגים והשפה נסתייעה גם באופיו ההררי והמבודד של האזור.
בעת העתיקה השפה הארמית הייתה השפה הרשמית בכל האזור (סוריה, בבל, אשור ופרס).
שפתם של האשורים היא ארמית ודומה מאוד לארמית של יהודי אורמיה בשינויים קלים הנעוצים בניב השונה.
בבית הקברות הארמני העתיק באורמיה יש מצבות שעליהן חקוק כתב ארמי לצד סמלי מגן דוד ומנורה.
על פי המסורת, ראשית היישוב היהודי באזור הוא עוד מימי גלות סנחריב בשנת 722 לפנה"ס.
באזור זה שלטה האימפריה האשורית ולשם הוגלו מתושבי ממלכת ישראל הקדומה.
בהמשך, במאה השישית לפנה"ס גלו תושבי ממלכת יהודה בגלות בבל.
בשנת 1895 הגיעו כמה עשרות משפחות לארץ ובשנת 1905 הגיעו משפחות נוספות.
בראשית המאה ה-20 היו בעיר אורמיה כ-500 משפחות יהודים, שעסקו רובן במסחר, וארבעה בתי כנסת, וכ-20 חכמים אשר שימשו כמורי הלכה וכ'מלמדים' ואף כתבו קמיעות.
הקהילה הייתה דתית, ורק שליש מבניה ידעו קרוא וכתוב.
בקרב העדה היו גם קבוצה קראית שכינתה עצמה 'אנשי תנ"ך' ולא קיבלה על עצמה את התורה שבעל פה.
קבוצה זו כונתה על ידי יתר היהודים אפיקורוסים (בפ' רפויה).
על אף הפילוג בנושא זה בעדה, לא הקימה קבוצה זו בתי כנסת נפרדים, והיו מתפללים עם יתר הציבור.
בעקבות חילופי השלטון בעיר בין המוסלמים והנוצרים, שכללו גם פרעות ביהודים, ורצח העם הארמני על ידי הטורקים ברחו יהודי אורמיה לארצות השכנות וחלקם גם חזר לארץ ישראל.
בשנת 1924 הגיעו עוד 300 משפחות בהליכה רגלית קשה והתיישבו בירושלים.
בשנות החמישים, לאחר הקמת מדינת ישראל, עלתה מרבית הקהילה לארץ, המשפחות היהודיות שנשארו בעיר עזבו אותה עם נפילת השאה ועליית ח'ומייני לשלטון, חלקן לישראל וחלקן לארצות הברית.
משפחות שהתיישבו באזרבייג'ן הרוסית (בעיקר בעיר באקו) לאחר מלחמת העולם הראשונה הוגלו על ידי סטלין יחד עם כל התושבים האזארים בשנות החמישים לקזחסטן.
קהילה גדולה של נאש דידן ישבה בעיר אלמה-אטה עד לשנות התשעים.
בני הקהילה היו בין המקימים של שכונת סנהדריה בירושלים.
אחוז גבוה מבני העדה חי בחולון.
לאחר העלייה הקימו בירושלים את בית הכנסת "יבנה" השייך לעדה בשכונת בית ישראל, במשך שנים תיחזק אותו במסירות הגבאי ניסן משיח ובשנת 1966 הקימו בסמוך את בית הכנסת שמואל הנביא.
משפחת קאשי (התכשיטנים) סב המשפחה היה יו"ר הקהילה בארץ
משפחת משיח - ניסן ושרה משיח (תכשיטן וצורף) משכונת הבוכרים וגבאי בית הכנסת יבנה
להקה בשם "נאש דידאן" יוצרת מוזיקת עולם, עם מילים בשפת העדה, הלהקה הוקמה על ידי אריק מרדכי המשמש גם כסולנה.
בשנת 2002 הוציאה הלהקה את תקליטה הראשון "נאש דידן אידיילו" (האנשים שלנו הגיעו), ועד כה יצרה שמונה תקליטים.
משפחת צפוני שהגיעה לארץ מאורמיה בעלייה של שנות החמישים מעלה בכל שנה ערב פולקלור לבני העדה עם שחקנים וזמרים.
אנשי העדה בישראל משתדלים לשמר את המטבח האזארי שיש בו מן השילוב בין המטבח הפרסי למטבח הטורקי, את השפה וכן מנהגי חתונה עתיקים.
ניסן אביב עוסק בהחייאת שפת העדה, ובהעלאת מחזות והקלטת שירים בארמית לרשת.
כיום חוששים שעם פטירתם של ילידי שנות ה-30 וה-40 תיעלם גם השפה הארמית המדוברת.
נארלס בארקלי הוא הרכב היפ הופ אמריקני בו חברים הראפר סי-לו גרין והמפיק המוזיקלי די.
באפריל 2006 הוציאה הלהקה את הסינגל הראשון שלה, "Crazy", שהיה הסינגל הראשון אשר טיפס לראש המצעד הבריטי רק בזכות הורדות דיגיטליות (חוקיות), רובן מהחנות המקוונת של חברת אפל, iTunes.
בנוסף, השיר נבחר כשיר הטוב ביותר לשנת 2006 בטקס פרסי המוזיקה של MTV.
במאי 2006, יצא אלבום הבכורה של הצמד, St.
במאי 2008, יצא אלבומם השני, The Odd Couple, שהתאפיין בסאונד רטרו עם השפעות משנות ה-70, וזכה לביקורות אוהדות כאלבום מגובש ואחיד ברמתו.
מספר שבועות אחרי שהאלבום יצא לאור, עלתה גרסה חינמית שלו להורדה באתר הרשמי.
הגרסה היא גרסה מלאה וחוקית של האלבום, אך היא "הפוכה"- השירים מתנגנים מהסוף להתחלה, כאילו הם מורצים אחורה.
סי-לו גרין, האחראי לשירה, הוא ראפר, הידוע בעיקר כחבר בלהקת ההיפ-הופ גודי מוב.
סגנון המוזיקה בו התמחה הוא תת-ז'אנר של ראפ - דרטי סאות'.
החצי השני של הצמד, דיינג'ר מאוס, הוא מפיק מוזיקלי הידוע בעיקר כיוצר האלבום האפור ומפיק הגורילז, אחראי על כלל ההפקה המוזיקלית של הצמד.
בראיון שהעניק סי-לו ל-CNN בספטמבר 2010, סיפר כי נארלס בארקלי תוציא אלבום נוסף בעתיד הקרוב.
הוא גם הצהיר שזה יהיה אלבומה אחרון של הלהקה.
רבים משערים ששם הלהקה הוא פרפרזה על שמו של כדורסלן העבר צ'ארלס בארקלי.
עם זאת, חבר הצמד, דיינג'ר מאוס הכחיש זאת בריאיון ל"גארדיאן" הבריטי.
נאשוויל הוא סרט קולנוע מוזיקלי משנת 1975 שביים רוברט אלטמן.
הסרט עוקב במשך סוף שבוע אחד אחר עשרים וארבע דמויות שונות שהסיפורים שלהן מתערבבים זה בזה, על רקע בירת טנסי, נאשוויל, שהיא גם בירת הקאנטרי האמריקנית.
רבים סוברים שהסרט מהווה את פסגת היצירה של אלטמן כבמאי קולנוע, הן מבחינת הביקורת הנוקבת שבו, והן מבחינת העשייה שלו.
הסרט היה מועמד לחמישה פרסי אוסקר, ביניהם לסרט, לבמאי (אלטמן), לשתי שחקניות משנה (לילי טומלין ורוני בלקלי) וכן זכה בפרס אחד, על שיר הנושא של הסרט I'm Easy, שנכתב בידי קית' קאראדין.
במהלך סופשבוע אחד בעיר נאשוויל שבטנסי, מתקבצים שלל דמויות שלכל אחת קשר מסוג זה או אחר למוזיקת הקאנטרי.
חלק הם אמני צמרת או שוליים בקהילה, חלק מעריצים של המוזיקאים, וחלק הם אמנים מסוגים שונים כמו שחקנים המקושרים לחוג המוזיקאים.
תסריט הסרט נכתב בידי ג'ואן טאווקסבורי, אך כמו רבים מסרטיו של אלטמן, רעיונות מקוריים משל עצמו ואלתורים היוו חלק חשוב בתהליך, כאשר השחקנים בסרט התבקשו לכתוב ולבצע את השירים של עצמם.