tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בנוסף, מגדל רוח בגובה 45 מטר שעוצב על פי עיצובים ערביים מסורתיים שואב אוויר מלמעלה ויוצר משב רוח מצנן.
מסדאר סיטי היא ביתם של בתי מגורים אקולוגיים, בעלי קירות טרקוטה מעוטרים בדוגמאות ערבסקות והם מדורגים LEED Platinum.
מסדאר סיטי מכילה גם פארק טכנולוגי העשוי ממכולות משלוח סטנדרטיות ממוחזרות.
מסדאר סיטי תוכננה על ידי פוסטר ושות' .
צוות העיצוב של פוסטר התחיל את עבודתו בסיור בערים עתיקות כמו קהיר ומסקט כדי לראות איך הן שומרים על קרירות.
פוסטר מצא כי ערים אלו התמודדו עם טמפרטורות מדבר חמות דרך רחובות קצרים וצרים יותר, בדרך כלל לא יותר מ .
הבניינים בקצה הרחובות הללו יוצרים רק מספיק מערבולת רוח כדי לדחוף את האוויר כלפי מעלה, ויוצרים אפקט שטיפה שמקרר את הרחוב.
אפשרויות התחבורה כוללות תחבורה ציבורית ומערכת תחבורה מהירה אישית (PRT), המסיעה אנשים בתרמילים חשמליים אוטונומיים לאורך מסילה תת-קרקעית.
באוקטובר 2010, הוכרז שהתחבורה מהירה אישית לא תתרחב מעבר לפיילוט בשל עלות יצירת ה-undercroft כדי להפריד את המערכת מתנועת הולכי רגל.
לאחר מכן, צי מבחן של 10 מכוניות חשמליות של מיצובישי נפרס בשנת 2011 כחלק מפיילוט בן שנה לבדיקת תחבורה מנקודה לנקודה עבור העיר כהשלמה לתכנון המקורי.
בשנת 2018, במסגרת פרויקט ניסיון, החלו לפעול על שבע שאטלים אוטונומיים, הנקראים NAVYA, המובילים נוסעים בין החניון למרכז העיר.
נתיב נוסף היה אמור להיפתח בשנת 2019 שיעבור ממתחם המגורים שמעל החניון הצפוני של העיר אל המטה של הסוכנות הבינלאומית לאנרגיה מתחדשת (IRENA) וקניון My City Center Masdar של מג'יד אל פוטאים.
לפי עיצוב מתוקן, התחבורה הציבורית בתוך העיר תסתמך על שיטות אחרות מלבד PRT ו-NAVYA.
מסדאר סיטי עובדת על שימוש בתמהיל של כלי רכב חשמליים וכלי רכב אחרים בעלי אנרגיה נקייה להסעת המונים בתוך העיר.
מרבית כלי הרכב הפרטיים יוגבלו לחניונים מחוץ לעיר.
הרכבת הקלה וקווי המטרו המתוכננים אך מתעכבים של אבו דאבי עשויים בסופו של דבר לחבר את מרכז מסדאר סיטי עם המטרופולין הגדול יותר.
תוכנית האב המקורית חזתה עיר שתפעל על רשת משלה עם נייטרליות פחמן מלאה.
מסדאר סיטי מופעלת בחלקה על ידי פאנלים סולאריים, אך גם שואבת חשמל מהרשת המקומית.
ג'רארד אובן, האדריכל הראשי, אומר שהתוכנית המקורית של מסדאר קרא להפעיל את העיר כולה באמצעות שיטות כגון פאנלים סולאריים על הגג.
הוא אמר,"כשהתחלנו את הפרויקט הזה, אף אחד לא באמת בחן פרויקטים בסדר גודל כזה.
ואז אתה מבין שזה הרבה יותר יעיל לבנות את השדה הסולארי שלך על הקרקע באמצע המדבר.
אתה יכול לשלוח גבר לצחצח אותם כל יום, במקום לגשת לבניינים של כולם בנפרד, ואתה יכול לוודא שהם פועלים בשיאם המוחלט.
זה הרבה יותר טוב מאשר לשים אותם על כל בניין בעיר." ניפוח חול הייתה בעיה עבור הפאנלים הסולאריים שלה, ולכן מסדאר סיטי עבדה עם ארגונים אחרים כדי להנדס משטחים עם נקבוביות קטנות יותר מחלקיקי חול כדי למנוע מהם להידבק על הפאנלים.
מתקני מים עם זרימה נמוכה משמשים ברחבי העיר כדי לצמצם את השימוש במים, ושפכים עושים שימוש חוזר "כמה פעמים שאפשר", כאשר מים אפורים משמשים להשקיית גידולים ולמטרות אחרות.
העץ החיצוני המשמש ברחבי העיר הוא עץ דקל, תחליף עץ קשיח בר קיימא שפותח על ידי פסיפיק גרין באמצעות דקלי קוקוס מטעים שאינם נושאים יותר פרי.
מאפייני Palmwood כוללים את שערי הכניסה, המסכים והדלתות.
מסדר אִיקָהמָנְגָה הוא עיטור כבוד אזרחי דרום אפריקאי שניתן כהכרה והוקרה בגין הישגים באמנות, תרבות, ספרות, מוזיקה, עיתונות וספורט, המוענק על ידי נשיא דרום אפריקה לאזרחים בדרום אפריקה.
המלה איקמננגה בשפת קוסה היא שם הפרח ציפור גן עדן.
למסדר יש שלוש דרגות של עיטורים:
זהב (OIG), על הישג יוצא דופן.
כסף (OIS), על הישג מעולה.
ארד (OIB), על הישג יוצא דופן.
העיטור בצורת ביצה מתאר שמש עולה, פסל (אחד משבעה פסלי ראש מטרקוטה מתקופת הברזל, שהתגלו בדרום אפריקה), שני פרחי ציפור גן עדן, תוף, שלושה עיגולים ושני כבישים.
הראש מייצג את האמנויות, השמש מייצגת תהילה, העיגולים מסמלים ספורט, והדרכים מייצגות את הדרך הארוכה למצוינות.
בצדו האחורי של העיטור חקוק הסמל הלאומי של דרום אפריקה.
העיטורים נענדים על הצוואר באמצעות סרט זהב עם ארבעה קווים בצבע קרם, משובצים בקצוות ובמרכז רקומות דמויות רוקדות.
הטבלה שלהלן מפרטת את חברי מסדר איקהמנגה.
מסדר אונטריו הוא הפרס הרשמי היוקרתי ביותר במחוז אונטריו הקנדי.
הוקם בשנת 1986 על ידי סגן מושל אונטריו לינקולן אלכסנדר, בעצת הקבינט בראשות ראש ממשלת אונטריו דייוויד פיטרסון, המסדר האזרחי מנוהל על ידי סגן המושל במועצה ונועד לכבד את תושבי אונטריו בהווה או לשעבר על הישגים בולטים בכל תחום שהוא.
אין מגבלות על מספר החברים שיתקבלו למסדר או להתקבל בו זמנית, אם כי המספר הממוצע של חברים חדשים עומד על 24 בשנה.
תהליך מציאת אנשים מתאימים מתחיל בהגשות מהציבור למזכירות הכבוד והפרסים של אונטריו, המורכבת מהשופט הראשי של אונטריו (המשמש כיושב ראש), יו"ר האספה המחוקקת, מזכיר הקבינט ועד שישה חברים במסדר אונטריו.
לאחר מכן, ועדה זו מתכנסת פעם או פעמיים בשנה כדי להגיש את המלצותיה הנבחרות לקבינט ועובדת עם גוף זה בצמצום הממונים הפוטנציאליים ברשימה שתוגש לסגן המושל.
מאחר שמינויים למסדר אונטריו מסתמכים בחלקם על ייעוץ משרדי, רישומים של הליכים כאלה אינם נחשפים בפומבי, כפי שאושר בהליכים בבית המשפט שננקטו בשנת 2002 על ידי אישה שקיבלה בטעות הודעה כי מונתה כחברה למסדר.
מועמדויות לאחר המוות אינן מתקבלות, אם כי אדם שמת לאחר ששמו הוגש למזכירות הכבוד והפרסים עדיין יכול להיות רטרואקטיבית כחבר במסדר אונטריו.
סגן המושל, חבר בעצמו ונשיא מסדר אונטריו, לאחר מכן מבצע את כל המינויים לדרגת החברות היחידה של המלגה על ידי דבר המלך במועצה הנושא את סימן המשנה למלך.
בעת הקבלה למסדר אונטריו, מוצג לפני חברי המסדר החדשים סמל המסדר.
התג הראשי מורכב ממדליון זהב בצורת טריליום מסוגנן, הפרח המחוזי הרשמי.
החלק הקדמי הוא אמייל לבן עם שולי זהב, הנושא במרכזו את מגן סמל אונטריו, ועליו כתר אדוארד הקדוש המסמל את תפקידו של המלוכה הקנדית כמקור הכבוד.
שמו של החבר חקוק בצד האחורי, יחד עם תאריך הענקת העיטור.
סרט המסדר מעוצב עם פסים אנכיים בצבעי אדום, ירוק, לבן וזהב, המשקפים את הצבעים בתוך סמל המחוז.
הסמל נלבש תלוי בסרט זה בצווארון; נשים עשויות לשאת את סרט העיטור על קשת סרט בחזה בצד שמאל.
החברים מקבלים גם שתי סיכות דש שניתן לענוד באירועים פחות רשמיים, ותעודה רשמית.
לציון יום השנה ה-30 להענקת מסדר אונטריו, הוסיפו צווארון עם סמל המסדר והסמלים של קנדה ואונטריו לשימושו של סגן המושל כנשיא מסדר אונטריו.
מסדר הג'דיי הוא מסדר אבירים דתי בדיוני שמופיע בסרטי "מלחמת הכוכבים", שם אבירי המסדר מופיעים לרוב כפרוטגוניסטים.
תפקידם של הג'דיי הוא לשמור על השלום והאיזון בגלקסיה.
אבירי הג'דיי הם משתמשי "כוח" (The Force) הפועלים עם הצד המואר המעניק להם יכולות מיוחדות ועל-טבעיות.
הג'דיי מאמינים ב"כוח" - מעין שדה אנרגיה מיסטי המקיף את כל היקום, אשר המידי-כלוריאנים (הם החלקים בגוף אשר בלעדיהם לא ייתכנו חיים על פני היקום) מעבירים לג'דיי את רצון ה"כוח".
הם יכולים להשתמש בו למטרות שונות כמו הזזת חפצים (טלקינזיס), רפלקסים מוגברים, ראיית העתיד, צלילות מחשבתם ושינוי מחשבתם של יצורים אחרים.
מרכזם, מקדש הג'דיי, היה בכוכב קורוסנט, שם נכחה מועצת הג'דיי (אשר הורכבה מ-12 מאסטרי הג'דיי המיומנים ביותר), ומקום מגוריהם.
כמו כן, היאנגלינגס - younglings (בעברית צעירונים, פדוונים), תלמידי הג'דיי הצעירים ביותר, למדו שם את עקרונות "הכוח".
אבירי הג'דיי הם היפוכם של אדוני הסית', ומאמינים בצד המואר של "הכוח", בדרך ההתגוננות והמחשבה, לעומת הסית', אשר מאמינים בצד האפל של "הכוח", בהתקפה ובלהיטות הרגע.
נשקם של הג'דיי והסית' הוא חרב אור (באנגלית Lightsaber), מעין חרב בעלת להב אור חזק היכול לחתוך דרך כל חומר.
בידיהם המיומנות חרב האור מהווה נשק קטלני ביותר.
על פי אגדות מלחמת הכוכבים, מסדר אבירי הג'דיי הוקם בשנת 25,783 BBY (צמח מתוך מסדר הג'דיי העתיק יותר בעשרת אלפים שנים).
לאחר קרב ראוסאן, אחריו אבירי הג'דיי האמינו כי הסית' הושמדו, הרפובליקה פירקה את צבאה, ולכן אבירי הג'דיי היו הכוח המגן היחיד.
לאחר כ-1,000 שנים, החלה מלחמת המשובטים, החלק המרכזי במזימתו של דארת' סידיוס להפלת הרפובליקה והקמת האימפריה הגלקטית.
כהכנה למלחמה, נוצר צבא משובטים עצום בכוכב קאמינו.
לאחר שלוש שנות מלחמה, בהן חיילי המשובטים שירתו את אבירי הג'דיי, הורה סידיוס על פקודה 66 (בסרט מלחמת הכוכבים - פרק 3: נקמת הסית'), המכריזה על הג'דיי כבוגדים ברפובליקה ומורה על השמדתם.
המשובטים, אשר נשבעו אמונים לרפובליקה, תקפו את אבירי הג'דיי ביחד עם שני אדוני הסית', דארת' ויידר ודארת' סידיוס, ומסדר הג'דיי הושמד.
היחידים שנותרו בחיים מבין הג'דיי היו יודה ואובי ואן קנובי, קיילב דום (קיינן ג'ארוס), לומינרה אונדילי קאל קסטיס, סיר ג'ונדה (אשר "חתכה" את הקשר שלה ל"כוח") ואסוקה טאנו, אף על פי שעזבה את מסדר הג'די.
כמו כן החוקר הגדול הוא אביר ג'די ששרד את פקודה 66 ופנה לצד האפל.
לאחר נפילת האימפריה, לוק סקייווקר ניסה להקים מחדש את מסדר הג'דיי, אך נבגד על ידי חניכו ואחיינו, בן סולו, אשר עבר אל הצד האפל.
מאוכזב מכישלונו על הריסת המסדר החדש, לוק יצא לגלות מרצון.
אבירת הג'דיי הנותרת היא ריי, נכדתו של פלפטין ותלמידתם של לוק וליאה סקייווקר.
תאריך הקמת המסדר או ההיסטוריה המוקדמת שלו לא יודעים בקאנון החדש.
ידוע על מלחמה קשה בין מסדר הג'די למנדאלורים שהחריבה את כוכב הלכת מנדאלור.
ידוע כי נערך קרב עתיק בין הג'די לסית' על מלאנקור (כפי שפלפטין הציג לדארת' מול בקומיקס אודות צעירותו של מול).
לבסוף ידוע כי הסית' הובסו בידי הג'די כאלף שנים לפני מאורעות הסרטים, הרפובליקה פירקה את נשקה והג'די נהיו לכוח המגן היחיד בגלקסיה.
"הכוח" התגלה בסביבות שנת 36,500 BBY על ידי יצורים שנמשכו אליו.
יצורים אלו החליטו ליצור ארגון שינצל את הכוח המסתורי שזה עתה התגלה וקראו לעצמם "מסדר הג'דיי".
המסדר הזה לא היה מואר או אפל במהותו, חסר אידאולוגיה ממשית.
כמו בכל חברה היו גם בו כאלה שנטו לרחמנות, טוב ועזרה לזולת, לעומת כאלו שנטו לרוע, שנאה, אכזריות, אנוכיות ותאבת כוח, אך כיוון שכוחו של המסדר היה מינורי והקמת רפובליקה גלקטית אחת מאוחדת היה בגדר חלום הזוי, לא היה לכל פרט מהמסדר השפעה של ממש על הלך הדברים בעולם.
מספר מבני המסדר המובילים החליטו לא לנצל את כוחותיהם המיוחדים לטובתם האישית אלא ההפך, להגן על הצדק ועל החלשים, הם הוקיעו את אלה מקרבם אשר השתמשו בכוח לטובתם הפרטית והחליטו לשדרג את ארגונם אשר יהיה מבוסס על הטוב המוחלט וציות פסיבי לכוח.
לכן בשנת 25,783 BBY, לאחר מעל ל-10,000 שנות קיום, פורק מסדר הג'דאיי (Je'daii) והוקם המסדר המוכר לנו, מסדר הג'דיי (Jedi).
משתמשים אנוכיים ורעים לא הורשו להיות חלק מהמסדר.
השימוש הראשון המתועד בצד האפל נעשה על ידי שנדור כאלף שנים לאחר הקמת המסדר, והיווה יריית פתיחה לכמות גדולה של ג'דיי שיחצו את הקווים אל האופל, שלושה אף פגשו בגזע הסית' המקורי והקימו את מסדר הסית' - לימים אויבו המר של מסדר הג'די.
הג'דיי שיחקו תפקיד חשוב בהקמת הרפובליקה הגלקטית החדשה ככוח שומר ומגן על השלום, כ-700 שנים לאחר הקמת המסדר עצמו.
המסדר כלל עשרות אלפי לוחמים ובראשו עמדה מועצת הג'דיי אשר קיבלה החלטות בשם המסדר.
במסדר היו 4 מועצות שהתאספו בארבעת מגדלי המקדש.
המרכזית מכולן הייתה המועצה שניהלה את המסדר המוצגת בטרילוגיית הפריקוול.
במסדר היו נהוגות מספר דרגות:
גראנד מאסטר - הדרגה הגבוהה ביותר.
ניתנה רק לג'דיי אחד, המאסטר החכם מכולם במועצת הג'דיי אשר נבחר להיות ראשה ולהנהיג את המסדר כולו (על אף היותה של המועצה גוף דמוקרטי).
מסרטי מלחמת הכוכבים, יודה הוא הגראנד מאסטר של מסדר הג'דיי.
באבירי הרפובליקה הישנה, סאטיל שאן היא גראנד מאסטר המסדר.
מאסטר - ג'דיי חכם וחזק מאוד שהועלה לדרגה הגבוהה הזו.
הם בדרך כלל לוחמים אימתניים ובעלי ידע מעמיק ב"כוח".
הדרגה ניתנה למי שצלח משימות חריגות ומסובכות במיוחד או מי שהביא מספר תלמידים שלו לזכות בדרגת "אביר ג'דיי".
12 המאסטרים החכמים והחזקים ביותר מהמסדר נבחרו לשבת במועצת הג'דיי והם התחלפו מעת לעת ומהם נבחר הגראנד מאסטר - ראש המסדר.
אביר ג'די - דרגת ביניים במסדר, רוב לוחמי הג'דיי משתייכים לדרגה זו.
אביר ג'דיי הוא מתלמד אשר השיג את השליטה ב"כוח" והמיומנות והידע בו, במידה מספקת כדי להפוך ללוחם מן השורה.
ג'דיי שהגיע לדרגת אביר היה מורשה לקחת לעצמו תלמיד משלו.
אנאקין סקייווקר הוא דוגמה לאביר ג'דיי.
פדוואן - דרגה נמוכה של ג'דיי, מתלמד של מאסטר או אביר ג'דיי.
פדאוונים התלוו בדרך כלל למשימות של מוריהם על מנת ללמוד מהם ולצבור ניסיון.
ברגע שהם עוברים רף ידע ועוצמה מסוימים, הם נהיים אבירי ג'דיי.
מתלמד הוא פדוואן ג'דיי שעבר את אימוניו המוקדמים בהצלחה, בדרך כלל מגיל הנעורים ועד שנות העשרים המאוחרות.
אובי ואן קנובי של פרק 1 הוא דוגמה לפדאוון וכמו כן אנאקין סקייווקר של פרק 2, שנהיה לג'דיי הצעיר ביותר שקודם לדרגת אביר ג'דיי בסביבות גיל 21.
צעירון (youngling) - הילדים של מסדר הג'דיי שאומנו להפוך ללוחמי המסדר.
הם אומנו בלהרגיש את הכוח ולהתרכז בו בתוספת משמעויות בסיסיות שלו ועקרונות הג'דיי, כפי שנראה ונשמע ממאסטר יודה בפרק 2. הילדים שהופיעו שם הם דוגמה לצעירונים ביחד עם הילדים שנראו בפרק 3, לפני שדארת' ויידר טבח בהם וחיסל אותם.
בדמו של אנקין סקייווקר נמדדו יותר מ-20,000 מידי-כלוריאנים לתא.
זאת הכמות הגדולה ביותר שנודעה אי-פעם (משתמע משיחתם של אובי ואן קנובי וקווי-גון ג'ין בנידון, שעד אז מאסטר יודה הוא שהחזיק בתואר זה).
בסרט השלישי, הנשיא העליון פלפטין סיפר לאנקין כי אדון סית' בעבר, דארת' פלייגוס, החזיק ביכולת להשתמש בצד האפל של "הכוח", על מנת להשפיע על המידי-כלוריאנים ביצירת חיים, וכמו כן, למנוע את תהליך המוות מאנשים שאהב.
האמת אודות הסיפור עוד לא הוכחה, על אף שסיפור זה הוביל לתאוריה כי דארת' פלייגוס היה הגורם להולדתו של אנאקין, אשר לפי אימו, נולד ללא אב.
למרות זאת, עובדה זו מעולם לא אושרה, והיא נחשבת כהשערה בלבד.
גילוי יכולותיו של פלייג'וס יוצר התפתחות מעניינת בהבנת הסרטים: הסית' מנסים לרכוש את עוצמת האלמוות בעזרת מניעתו, תוך כדי שימוש בצד האפל; בעוד שאבירי הג'דיי מקבלים את המוות הפיזי כחלק טבעי מחייהם, ולומדים כיצד לשחזר את חזותם הנראית לעין, ולחזור כחלק רוחני מהצד המואר של ה"כוח".
עד לנפילת הרפובליקה הישנה, היו 3 סוגים שונים של אבירי ג'דיי: קונסולרי, זקיף, ומגן.
הם התמחו בתחומי חיים שונים והיו הבדלים בין סגנוני הלחימה שלהם, אך כולם היו נאמנים למסדר הג'דיי ולצד המואר של "הכוח".
הדרך הקלה ביותר להבדיל ביניהם: צבע של חרב האור שלהם.
הקונסולריים הם אבירי ג'דיי העוסקים בדיפלומטיה, חקר דרכיו של "הכוח", מדע, רפואה, מתמטיקה ועוד עיסוקים שאינם אלימים.
אף על פי שהמחקר שלהם לא עסק במלחמה, הם עדיין הבינו איך להילחם והיו לוחמים אימתניים.
הם נשאו חרב אור, אבל בדרך כלל הם סמכו על "הכוח" להביס את אויביהם של מסדר הג'דיי.
צבע חרב האור שלהם היה ירוק.
קונסולריים בולטים כוללים את יודה ושאק טי.
המגינים התמקדו בכל ההיבטים של לחימה פיזית, כולל קרב פנים אל פנים, אתלטיות, קפיצות כח ותעופה.
הם למדו את "הכוח", אבל בדרך כלל באופן מוגבל רק ללחימה כדי להגביר את היכולות שלהם בשדה הקרב.
רוב אבירי הג'דיי שמופיעים בסרטים הם מגינים, כולל אנאקין סקייווקר, אובי ואן קנובי, ומייס וינדו.
צבע חרב האור שלהם היה כחול או סגול (מייס וינדו).
הזקיפים הם אבירי ג'דיי שניסו למצוא איזון בין הקונסולרי והמגן, וכתוצאה היו להם מיומנויות טובות בקרב פנים אל פנים וב"כוח".
בדרך כלל, הזקיפים גם למדו תחומים שאינם קשורים ל"הכוח" או לחרבות אור, כמו מחשבים, ביטחון, והתגנבות.
צבע חרב האור שלהם היה צהוב.
זקיפים בולטים כוללים את בסטילה שאן וקייל קטרן (שניהם מאגדות מלחמת הכוכבים).
בטרילוגיית ההמשך נכללת גם ריי, הפרוטגוניסטית של הסדרה שהיא תלמידתם של לוק וליאה סקייווקר ונכדתו של פלפטין, שמלבד היותה מוכשרת בלחימה ובעלת ידע רב ב"כוח", היא גם מרפאת מוכשרת באמצעות ה"כוח".
בן סולו (עד פנייתו לצד האפל)
הרוזן דוקו (עד פנייתו לצד האפל)
אנאקין סקייווקר (עד פנייתו לצד האפל)
אסוקה טאנו (עד לעזיבתה מהמסדר)
רבאן (עד פנייתו לצד האפל)
מאלאק (עד פנייתו לצד האפל)
קיינן ג'ארוס (מוכר גם כקיילב דום)
מסדר הדרקון היה מסדר צבאי נוצרי של אצילים שנוסד על ידי זיגמונד, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ורעייתו ברברה צילי ( Barbara Cilli 1451 - 1390/95), בתקופה שכיהן כמלך הונגריה על מנת שחברי המסדר יגוננו על המשפחה המלכותית ועל הכנסייה הקתולית.
חברי המסדר כונו בשם "דרקוניסטים".
בהקמתו, ב-12 בדצמבר 1408, נועד המסדר למאבק נגד ה"הכופרים והסכיסמאטיים".
בשלושת עשורים הראשונים לקיומו עיקר מאבקו כוון נגד ה"כפירה" ההוסיטית בצ'כיה.
מאוחר יותר, הוא ביקש לפנות אל המאבק באימפריה העות'מאנית.
אחד מחברי המסדר, החל משנת 1431, היה הנסיך הרומני ולאד השני "הדרקון" והועלתה השערה שכינויו "השד" (ברומנית "דרקול"), נובע מהיותו דרקוניסט.
בנו, ולאד המשפד (Vlad Ţepeş) "ולאד צפש" במקור, כונה ברומנית גם "דרקוליה" Drăculea (השד הקטן) ונתן השראה לדמות האגדית של הרוזן הערפד דרקולה.
סמל המסדר היה דרקון שזנבו כרוך סביב צווארו ויוצר בכך מעגל, כמו מעגל חברי המסדר.
במעגל הראשון מספר חברי המסדר המקורי היה 24 ועם מותו של אחד מהם התמנה אחר במקומו.
העומד בראש המסדר, Maestru magnificus, היה מלך הונגריה וסביבו חמישה מגינים הנושאים את הדרגה מרשל.
גם ליתר חברי המסדר היו מגינים במספר לא קבוע.
הפטרונים הרוחניים של המסדר היו גאורגיוס הקדוש, המלאך מיכאל ומרגרטה הבתולה.
מסדר הבירית הוא מסדר אבירים אנגלי.
המסדר, אשר נוסד בשנת 1348, נמצא במקום השלישי, לאחר תוארי האצולה ולאחר צלב ויקטוריה וצלב ג'ורג' במערכת המסדרים, העיטורים והמדליות של הממלכה המאוחדת.
החברות במסדר מוגבלת מאוד ומורכבת מן הריבון האנגלי, נסיך ויילס ולא יותר מעשרים וארבעה חברים מלאים נוספים, או "עמיתים".
במסדר יכולים להיות חברים נוספים שלא מן המניין (חברי משפחת המלוכה הבריטית וכן מלכים ומלכות זרים).
הריבון הבריטי לבדו הוא בעל הסמכות להעניק חברות במסדר ולהבדיל מחברות במסדרים אנגליים אחרים, אין עצתו של ראש הממשלה באשר לחברות במסדר מחייבת אותו.
לכן, דינה של הענקת חברות במסדר הוא מתנה אישית של הריבון.
להוציא חברים שלא מן המניין, הענקת חברות במסדר נעשית על יסוד שירות יוצא דופן לממלכה המאוחדת.
כפי שניתן ללמוד משמו, סמלו העיקרי של המסדר הוא הבירית שעליה סיסמת המסדר באותיות זהב: Honi soit qui mal y pense (בצרפתית עתיקה: "הבוז למי שיהגה בו רעה").
הבירית היא אביזר לבוש עתיק שלובשים חברי המסדר בעת אירועים טקסיים.
הבירית אף מופיעה על מספר סמלים בריטיים, כולל מטבעות בריטיים.
רוב מסדרי האבירים הבריטיים מתייחסים לכל הממלכה, אבל שלושת המסדרים הנעלים חולשים על חלקי האי הבריטי בלבד.
אבירי מסדר הבירית, הבכיר משלושתם בגילו ובמעמדו, באים מאנגליה ומוויילס בלבד.
חברי אבירי מסדר הדרדר הם מסקוטלנד.
אבירי מסדר פטריק הקדוש באים מאירלנד, אולם מאז קבלת עצמאותה של אירלנד לא נוספו עוד אבירים למסדר, והאחרון בהם הלך לעולמו בשנת 1974.
את מסדר הבירית ייסד המלך אדוארד השלישי בשנת 1348 כ"חברה, חברותא ומקום לימוד לאבירים".
מספר אגדות נקשרו למקור שמו וסמלו של המסדר.
האגדה הנפוצה ביותר מספרת על הרוזנת מסולסברי, אשר בעודה רוקדת עם המלך אדוארד, או בקרבתו, בארמון אלת'ם, החליקה הבירית שלה במורד רגלה אל הרצפה.
כאשר אנשי החצר שצפו במחזה גיחכו, הרים המלך את הבירית, קשרה לרגלו שלו ואמר: "הבוז לאלה החושבים רעה".
אמרה זו הפכה לסיסמת המסדר.
על פי אגדה אחרת, המלך ריצ'רד הראשון, בעודו לוחם במסעי הצלב, במאה השתים עשרה, קיבל השראה מסיפורו של ג'ורג' הקדוש וקשר ביריות לרגלי אביריו אשר זכו בקרב.
המלך אדוארד השלישי נזכר במאורע זה במאה הארבע עשרה וחיקה אותו כאשר ייסד את המסדר.
זמן קצר לאחר ייסוד המסדר, מונו נשים רבות כ"גבירות הבירית", אך לא במעמד של אבירים עמיתים.
המלך הנרי השביעי הפסיק מנהג זה בשנת 1488 ולא מונתה "גבירת בירית" נוספת לאחר אמו של המלך, מרגרט בופורט.
מאז ועד לשנת 1901 היה המסדר על טהרת הגברים, להוציא תקופות שבהן החזיקה מלכה בכתר השלטון הבריטי.
מנהג זה הופסק כאשר המלך אדוארד השביעי מינה את אשתו, המלכה אלכסנדרה, כגבירת הבירית.
באופן דומה מינה המלך ג'ורג' החמישי את המלכה מרי לגבירת הבירית, וכך מינה גם המלך ג'ורג' השישי את המלכה אליזבת לגבירת הבירית.
במשך המאה העשרים המשיכו נשים להתמנות למסדר במעמד דומה, אולם להוציא מלכות זרות, אף אחת מהן לא התמנתה כעמיתה במסדר.
בשנת 1987 שינתה המלכה אליזבת השנייה את חוקת המסדר ואפשרה מינוי "גבירות עמיתות הבירית".
מספר החברים במסדר הבירית מוגבל מאוד וכולל את ריבון הממלכה המאוחדת, הנסיך מוויילס ולא יותר מעשרים וארבעה חברים עמיתים וחברים שלא מן המניין.
המולך על הממלכה המאוחדת ידוע בשם "שליט הבירית" והנסיך מוויילס ידוע כ"אביר עמית הבירית".
הריבון לבדו יכול להעניק חברות במסדר.
חברים גברים במסדר ידועים כ"אבירים עמיתים" בעוד שנשים ידועות כ"גבירות עמיתות".
בעבר, המינוי לחברות במסדר נעשה על פי הצגת מועמדות של החברים.
כל חבר היה מציע תשעה מועמדים (שלושה מתוכם בעלי תואר רוזן, או גבוה יותר, שלושה בעלי תואר ברון או גבוה יותר ושלושה בעלי תואר אביר או גבוה יותר).
הריבון היה בוחר מתוך המועמדים, אף שלא היה מחויב לבחור באלה שקיבלו את מרב המועמדויות.
המלכה ויקטוריה הפסיקה נוהג זה בשנת 1862. מאז המלך לבדו הוא שבוחר את האבירים למסדר, ללא הצגת מועמדויות.
מאז המאה השמונה עשרה בחר המלך את האבירים על יסוד עצת הממשלה.
עם זאת, בשנת 1946 חשב המלך ג'ורג' השישי כי אבירי מסדר הבירית ואבירי מסדר הדרדר הפכו קשורים מדי למניעים פוליטיים.
בהסכמת ראש הממשלה וראש האופוזיציה הפך המינוי לשני מסדרים אלה להיות מתנה אישית של השליט, הריבון.
מכאן שהמלך באופן אישי בוחר באבירים ובגבירות לעמיתים במסדר הבירית ואינו צריך לפעול על פי המלצות הממשלה.
בנוסף לעמיתים מכיל מסדר הבירית חברים שלא מן המניין, שאינם נמנים במכסת עשרים וארבעה העמיתים.
חלק מן החברים שלא מן המניין נמנים עם חברי משפחת המלוכה, אלה ידועים בשם "האבירים והגבירות המלכותיים של הבירית".
תואר זה נולד בשנת 1786 על ידי המלך ג'ורג' השלישי אשר רצה כי בניו הרבים לא יימנו במכסת עשרים וארבעה העמיתים.
בשנת 1805 חוקק ג'ורג' השלישי כי כל צאצאיו של המלך ג'ורג' השני יוכלו להתקבל למסדר כחברים שלא מן המניין.
חוק זה הורחב בשנת 1831 לכל צאצאיו של המלך ג'ורג' הראשון.
אף חברי בתי מלוכה זרים יכולים להימנות כחברים שלא מן המניין והם ידועים בשם "אבירים וגבירות זרים של הבירית".
בעבר חייב כל מינוי כזה חוק מיוחד של המלך, אולם החל משנת 1954 חוקק חוק המסמיך קבלת אבירים וגבירות זרים ללא חקיקה נוספת.
בשנת 1813 התקבל למסדר החבר הזר הראשון, אלכסנדר הראשון קיסר רוסיה.
למלך יש סמכות להוריד בדרגה חבר במסדר שביצע עבירה חמורה, כגון בגידה.
בזמן מלחמת העולם הראשונה הוצאו מן המסדר מספר אבירים זרים שהיו מלכי מדינות אויב לבריטניה.
כך למשל, בשנת 1915 בוטל מינוים של הקיסר וילהלם השני מגרמניה והקיסר פרנץ יוזף הראשון מאוסטריה.
הקיסר הירוהיטו מיפן הוצא מן המסדר לאחר שיפן הצטרפה למלחמת העולם השנייה.
שנים לאחר המלחמה הוא צורף שוב למסדר על ידי המלכה אליזבת השנייה.
הירוהיטו הוא היחיד שהתקבל להיות אביר במסדר הבירית פעמיים, על ידי מלכים שונים.
במסדר יש שישה בעלי תפקידים: ההגמון (Prelate), הנגיד (Chancellor), הרשם, האחראי על הסמלים של הבירית (Garter Principal King of Arms), שומר הסף והמזכיר.
תפקידי ההגמון, המזכיר ושומר הסף נוצרו כבר בעת שנוסד המסדר.
תפקיד ה-Garter Principal King of Arms והנגיד נוצרו במאה החמש עשרה ואילו תפקיד המזכיר נוצר במאה העשרים.
תפקיד ההגמון מוחזק על ידי הבישוף של וינצ'סטר, שהוא באופן מסורתי אחד הבישופים הבכירים בכנסייה האנגליקנית.
תפקיד הנגיד ניתן לאחד העמיתים במסדר.
בעבר החזיק בתפקיד הבישוף של המחוז בו שוכנת טירת וינדזור.
בשלב מסוים היה זה הבישוף של סולסברי, אך לאחר ששונו גבולות המחוז, היה זה הבישוף של אוקספורד.
מאוחר יותר הורחב היצע המועמדים לתפקיד.
מאז שהפסיק הבישוף של אוקספורד לכהן בתפקיד, כיהנו בו החברים הבאים:
את משרת הרשם ממלא הדיקן של טירת וינדזור.
את משרת האחראי על הסמלים של הבירית ממלא בעל התפקיד הבכיר במסדר הסמלים הבריטי.
תפקידי האחראי על הסמלים של הבירית אחראי על סמלי המסדר ואותותיו המוצגים בכנסייה.
המזכיר נבחר מבין שאר בעלי התפקידים של מסדר הסמלים ותפקיד שומר הסף מוחזק בידי המוט השחור אשר הוא אף בעל תפקיד בבית הלורדים של הממלכה המאוחדת.
בעת ייסוד מסדר הבירית מונו גם עשרים ושישה "אבירים עניים", שסופחו למסדר הבירית ולכנסייתו.
לא תמיד שמר המסדר על מספר קבוע של "אבירים עניים" ובמאה השבע-עשרה היו רק שלושה-עשר אבירים עניים.
המלך צ'ארלס השני הגדיל את מספרם לשמונה עשר, מיד לאחר שהומלך בשנת 1660. לאחר שהאבירים התנגדו להגדרתם כ"עניים", קרא להם המלך ויליאם הרביעי בשם "האבירים הצבאיים של וינדזור".
האבירים העניים או האבירים הצבאיים היו במקור חיילים משוחררים חסרי-אמצעים.
הם נדרשו להתפלל מדי יום לשלום האבירים העמיתים.
בתמורה, הם קיבלו שכר ומחסה בטירת וינדזור.
היום האבירים אינם בהכרח עניים, אבל עדיין הם באים משורות החיילים המשוחררים.
הם משתתפים בטקסי המסדר ובתפילותיו ומלווים את חבריו.
עם זאת, הם אינם נחשבים לאבירים או לחברי המסדר מן השורה.
במועדים טקסיים של המסדר, כגון ביום הבירית השנתי, לובשים החברים מדים מהודרים ועליהם אביזרים שרבים מהם עוצבו בשנת 1821 לכבוד הכתרתו של המלך ג'ורג' הרביעי.
מקור הגלימה שלובשים האבירים הוא במאה החמש עשרה.
בעבר הייתה עשויה צמר ומאז המאה השש עשרה - קטיפה.
במקורה הייתה הגלימה סגולה, אבל צבעה שונה במאות השבע עשרה והשמונה עשרה לכחול-שמיים, תכלת, כחול מלכותי, כחול כהה, סגול ותכלת-ים.
כיום הגלימות הן בצבע כחול כהה ושוליהן משי דק (טפטה) לבן.
גלימותיהם של המלך, הנסיך מוויילס, אבירים וגבירות מלכותיים, מסתיימים בשובל.
המגן של צלב ג'ורג' הקדוש המוקף בבירית תפור אל הכתף השמאלית של הגלימה.
על גלימת השליט (מלך או מלכה) תפור כוכב המסדר.
על הכתף הימנית של הגלימה תפור ברדס קטיפה אדום כהה וגלימה עליונה.
אלה חסרי כל שימוש ומוסיפים רק צבע ללבוש.
הכובע עשוי קטיפה כחולה כהה עם נוצת יען לבנה ואנפה שחורה.
ה"צווארון" הוא שרשרת הנכרכת סביב הצוואר, מעל הגלימה, ומקורה כבר במאות החמש עשרה והשש עשרה.
הצווארון מורכב מקשרי זהב וממדליוני אמייל שעליהם מצויר ורד אדום וסביבו כרוכה הבירית.
הצווארון מהודק אל כתף הגלימה ברצועות משי לבן.
על ה"צווארון" תלוי פסלון של ג'ורג' הקדוש על סוסו כשהוא הורג את הדרקון.
הבירית כרוכה על שוק רגלם השמאלית של האבירים ועל זרוען השמאלית של הגבירות.
ציור הבירית מופיע על מספר סמלים שנושאים האבירים.
הבירית היא רצועת קטיפה כחולה כהה עם אבזם שעליה רקומה באותיות זהב ססמת המסדר.
הבירית של אבירים זרים הייתה מעוטרת בעבר באבנים טובות.
באירועים אחרים שבהם מופיעים אבירי המסדר, הם לובשים לבוש פשוט יותר:
הצווארון נלבש בימים המכונים "ימי הצווארון" מעל מדי צבא או חליפות.
כיוון שהצווארון לבדו מסמל את המסדר, החברים יכולים לעטר את זרועם ברצועה המסמלת מסדרי אבירים נוספים שבהם הם חברים.
את הכוכב, שאותו עונדים על החזה משמאל, הוסיף המלך צ'ארלס הראשון ועליו ציור אמייל של צלב סנט ג'ורג', מסביבו כרוכה הבירית וסביב לבירית כוכב מתומן.
כיוון שמסדר הבירית הוא הבכיר במסדר האבירים הבריטיים, חבריו יענדו את עיטור המסדר מעל לכל עיטור אחר על דש בגדם.
רוחב סרט החזה כעשרה ס"מ ועונדים אותו מעל הכתף השמאלית אל האגן מימין.
הוא נהוג מאז המאה השבע-עשרה.
צבעו של הסרט השתנה במשך השנים ומאז 1950 צבעו כחול-שלדג.
סמל המסדר משתלשל מן הסרט העובר באלכסון על החזה ואף על סמל זה נראה ג'ורג' הקדוש הורג את הדרקון.
לאחר מותו של חבר במסדר, מוחזרים הסמל והכוכב באופן אישי לאוחז בכתר על ידי קרוב משפחתו של הנפטר.
שאר הסמלים מוחזרים למזכירות המסדר.
לאירועים טקסיים של המסדר לובשים בעלי התפקידים את המדים הבאים:
גלימות ההגמון והנגיד הן בצבע כחול כהה כמו אלה של העמיתים, אבל צבע הגלימה של בעלי התפקיד האחרים הוא אדום כהה.
על כל הגלימות רקום מגן צלב ג'ורג' הקדוש.
לטקסי המסדר האחראי על סמלי הבירית עוטה גלימה אדומה כהה.
לכל בעל תפקיד סמל מיוחד לתפקידו התלוי על צווארו בשרשרת.
הנגיד נושא ארנק שעליו רקום סמל המלוכה וצלב ג'ורג' הקדוש.
בתוך הארנק נישא חותם המסדר.
לאחראי על סמלי הבירית מטה המסמל את תפקידו.
שומר הסף נושא את מטה תפקידו, הוא מוט הכרוז.
האבירים הצבאיים לובשים מדים צבאיים ישנים.
מכנסיים שחורים עם פס אדום בצידן ומקטורן עליון אדום.
לראשם כובע מחודד בו נעוצה נוצה ועל ירכם חרב שנדנה תלוי על רצועה אלכסונית לבנה.
אבירי המסדר מדורגים ראשונים בין אבירי מסדרים אחרים בממלכה המאוחדת ומתחת לאלה הנושאים בתואר ברון.
אף נשותיהם, בניהם, בנותיהם וכלותיהם של האבירים מקבלים קדימות בסדר המעמדות.
עם זאת בני משפחתן של גבירות מסדר הבירית אינם מקבלים קדימות במעמדם.
התואר של אבירים עמיתים הוא "סר" (Sir) ואילו התואר של גבירות עמיתות הוא "ליידי" (Lady).
נשותיהם של אבירים עמיתים רשאיות אף הן לשאת את התואר "ליידי" אולם אין תואר מקביל לבעליהן של גבירות עמיתות.
אבירים וגבירות עמיתים מציינים בכתב את התואר KG (או LG לנשים) לאחר שמם.
כאשר לאדם יש מספר תוארי כבוד, יצוין תואר אביר מסדר הבירית ראשון מבין התארים.
חברים רשאים לעטר את סמל משפחתם בבירית ואף עם ה"צווארון".
לאבירי המסדר חלק בטקס הכתרת מלכי בריטניה.
מסדר הבירית קיים בעבר תפילות רבות בכנסיית סנט ג'ורג' בטירת וינדזור, אבל החל מן המאה השמונה עשרה נעשו תפילות אלה נדירות יותר והופסקו לאחר שנת 1805. בשנת 1948 חידש המלך ג'ורג' השישי את מסורת התפילות השנתיות.
מדי שנה, במועד קבוע בחודש יוני, מתכנסים אבירי מסדר הבירית (כשהם לבושים במדיהם החגיגיים) באגף המלכותי בטירת וינדזור.
משם הם צועדים ברגל, דרך הטירה, לתפילה בכנסיית סנט ג'ורג', כאשר לפניהם צועדים האבירים הצבאיים.
אם מתקבלים אבירים חדשים למסדר, הרי שטקס קבלתם יתקיים בעת התפילה השנתית.
לאחר התפילה חוזרים אבירי המסדר לטירה בכרכרות סוסים.
פליפה השישי, מלך ספרד (2017)
המסדר העתיק ביותר והנאצל ביותר של הדרדר הוא מסדר אבירות בריטי השייך לסקוטלנד.
בעוד תאריך הקמתו המקורי של המסדר אינו ידוע, ג'יימס השביעי מלך סקוטלנד ייסד את המסדר בגלגולו המודרני בשנת 1687. המסדר כולל את הריבון ו-16 אבירים וגבירות.
בנוסף להם חברים במסדר אבירים נוספים, שלא מן המניין - חברי משפחת המלוכה הבריטית ובני מלוכה זרים.
הריבון ממנה את חברי המסדר, ובניגוד למסדרים אחרים, הוא עושה זאת ללא עצת הממשלה.
שישה-עשר החברים מחויבים להיות ממוצא סקוטי, אך האבירים שלא מן המניין יכולים להיות מכל מוצא שהוא.
סמלו העיקרי של המסדר, כפי שמצביע שמו, הוא הדרדר, הפרח הלאומי של סקוטלנד.
סיסמת המסדר היא Nemo me impune lacessit (בלטינית - "איש אינו מתגרה בי מבלי להיענש").
סיסמה זו מופיעה גם על סמל הממלכה המאוחדת בסקוטלנד ועל מטבעות לירה שטרלינג אחדים.
הקדוש הפטרון של המסדר הוא אנדרו הקדוש, הקדוש הפטרון של סקוטלנד.
רוב מסדרי הממלכה המאוחדת כוללים את כלל הממלכה, אך שלושת המסדרים הנעלים ביותר שייכים כל אחד לאומה אחת.
מסדר הדרדר, השייך לסקוטלנד, הוא השני בחשיבותו מבין השלושה.
מקבילו האנגלי, מסדר הבירית, הוא מסדר האבירות העתיק ביותר בבריטניה, ותחילתו כבר במאה ה-14. המסדר השלישי הוא מסדר פטריק הקדוש האירי, אשר הוקם ב-1783. אולם מאז עצמאותה של אירלנד המסדר אינו פעיל, והאביר האחרון שלו נפטר בשנת 1974.
מסדר הדיאקוניסות הוא מסדר אחיות (כעין נזירות) פרוטסטנטי.
המסדר הוקם ב-1836 על ידי הכומר תיאודור פלינדר בקייזרסוורת (Kaiserswerth) הסמוכה לדיסלדורף , גרמניה.
אחת המדריכות הראשונות בבית החולים ומוסד ההכשרה שהקים הייתה פלורנס נייטינגייל, מייסדת ענף הסיעוד המודרני.
המסדר מתייחס כמודל היסטורי אל מסדר אחיות מן התקופה הביזנטית, ממנו הוא שואב סמלים והצדקה תאולוגית.
הדיאקוניסות (מיוונית: διακονος - דיאקונוס, מילולית: נותנות סעד גופני ונפשי) הן אחיות המקדישות עצמן לריפוי וסיעוד לחולים וחסרי ישע, תוך דגש על הדרכה דתית נוצרית בנוסף לסיוע הגופני.
הן מתפקדות כאחיות, מורות ומטפלות בחשוכי-מרפא בבתי-חולים ובתי-יתומים של המיסיון הפרוטסטנטי.
הן אינן נזירות כיוון שאין נזירות בנצרות הפרוטסטנטית, והן רשאיות להתחתן ואינן נודרות נדרים.
לפי מודל קייזרסוורת משהתחתנה אחות היא יוצאת מן המסדר ואינה רשאית לחזור אליו, אך במודל האמריקאי משרתות במסדר גם נשים נשואות.
לפי מודל קייזרסוורת אין לאחיות הכנסה והן מקבלות תקציב מהמסדר.
במודל האמריקאי האחיות מקבלות שכר צנוע.
כל המסדרים מקפידים על הכשרה של מספר שנים במוסד להכשרת אחיות.
ההכשרה היא במקצועות סיעוד או הוראה והכשרה תאולוגית.
מדיהן בשירות יומיומי - שמלות בצבע תכלת, ובטקסים חגיגיים - שמלה שחורה עם צווארון לבן או חולצה שחורה עם צווארון לבן וחצאית לבנה.
מסדרי אחיות דיאקוניסות נפוצו מאז אמצע המאה ה-19 ברחבי העולם הפרוטסטנטי, רובם לפי המודל של קייזרסוורת.
בשנת 1851 נוסד הפלג המזרח-תיכוני של המסדר בשלוחת המיסיון הפרוטסטנטי בירושלים, תחת ניהולו של תיאודור פלינדר עצמו.
המסדר הקים את בית היתומות טליתא קומי, את בית החולים הגרמני, בתחילה בעיר העתיקה בירושלים ולאחר מכן ברחוב הנביאים, וכן רשת ענפה של בתי ספר ומוסדות חסד בכל רחבי המזרח התיכון.
ב-1889 נוסד המסדר בארצות הברית, שם הוא זכורה להצלחה ומשגר אחיות לכל רחבי העולם.
ב-1851 הקים המסדר מבנה ראשון בעיר העתיקה בירושלים (ליד מתחם כנסיית המשיח), ששימש במשך שנים כבית חולים ומרכז מיסיונרי.
בשנת 1894 העתיק בית החולים את משכנו לרחוב הנביאים, למבנה המשמש היום את בית החולים ביקור חולים.
המבנה המקורי בעיר העתיקה עוד קיים, ומשמש את בני הקהילה המרונית, שרכשו את המבנה מידי הדיאקוניסות.
בית חולים נוסף שהוקם בירושלים בשלהי המאה ה-19 עבור מסדר הדיאקוניסות היה "בית החולים למצורעים עזרת ישו" - לימים בית החולים הנסן.
בית חולים זה עבר מאוחר יותר למסדר האחים הבורומאיים.
בשנות ה-60 של המאה ה-19, הוקם על ידי המסדר ברחוב המלך ג'ורג', בית יתומות לנערות נוצריות - בית טליתא קומי.
אחות מפורסמת מהמסדר שהתגוררה בירושלים היא רוזטה יקל, שנישאה לזייפן העתיקות מוזס וילהלם שפירא.
מסדר ההצטיינות הוא אות כבוד בבריטניה ובחבר העמים הבריטי המוענק על ידי המונרך.
התואר נוצר ב-1902 על ידי המלך אדוארד השביעי והתבסס על העיטור הצבאי הפרוסי "פור לה מריט".
העיטור הוענק כהוקרה על שירות בהצטיינות בצבא, במדע, באמנות, בספרות או עבור קידום התרבות.
מינויים למסדר הם מתנה אישית של המלך ולא נדרש ייעוץ מיניסטריאלי.
מסדר ההצטיינות מדורג מתחת לאביר הצלב המפואר (Knight Grand Cross) של מסדר האמבט, ואף על פי שהוא אינו מעניק לשותפים בו זכות לתואר אצולה, זכאים המקבלים אותו להוסיף את הסיומת O.M (קיצור של Order of Merit) לשמם.
העיטור מעוצב כצלב אדום שמעליו כתר מוזהב.
העיטורים לאנשי צבא, שהם נדירים יותר, שונים מאלה הניתנים לאזרחים בשל תוספת של זוג חרבות מוצלבות מאחורי המדליה המרכזית.
צבעי הסרט הם כחול ואדום.
המסדר מוגבל למלך ולעשרים וארבעה חברים, אך ניתן לצרף אזרחים זרים כ"חברים של כבוד", כך למשל נלסון מנדלה היה חבר של כבוד במסדר ההצטיינות.
המסדר היה פתוח לנשים מאז ייסודו, פלורנס נייטינגייל הייתה האישה הראשונה שזכתה לכבוד ב-1907.
מסדר הכבוד הצבאי הוא מסדר אבירות המעניק אותות כבוד לחברי כוחות הביטחון של קנדה אשר הפגינו התנהגות מעל ומעבר לנדרש מהם.
האות מוענק להם כאות תודה על מחויבותם לביטחון קנדה וביטחונם של אזרחי קנדה.
לאות מסדר הכבוד הצבאי שלוש דרגות:
מפקד (Commander ובקיצור C.M.M.) - ניתן כהוקרה לשירות יוצא דופן והפגנת מנהיגות בפני סכנה גדולה.
קצין Officer ובקיצור O.M.M.) - ניתן כהוקרה לשירות יוצא דופן שנעשה במהלך פעילותם של אנשי הצבא.
חבר Member ובקיצור M.M.M.) - ניתן על מנת לציין פעילות יוצאת דופן ומילוי תפקיד באופן יוצא דופן.
האות מוענק לאנשי הכוחות הלוחמים של קנדה על ידי המונרך הקנדי, ובהיעדרו על ידי המושל הכללי של קנדה.
אות של המסדר הוא צלב פאטה כחול עשוי אמייל, שבמרכזו סמל מוזהב עבור מפקדים וקצינים ומוכסף עבור חברים.
במרכז הסמל עלה עץ אדר אדום, ומעליו כתר המסמל את הריבון (המונרך).
אות המסדר מוענק בצורת הוא אות מלבני כחול ששוליו מוזהבים.
אות הקצין והחבר כוללים פס אחד, ואילו אות המפקד כולל שני פסים מוזהבים.
מסדר הגואלפים או מסדר גואלף המלכותי היה מסדר אבירות בריטי אשר שויך לממלכת הנובר כאשר היו הממלכה המאוחדת וממלכת הנובר שרויים תחת אוניה פרסונלית.
המסדר הוקם על ידי ג'ורג' הרביעי ב-28 באפריל 1815 אולם הוא הוצא מתוך מערכת התוארים הבריטית בשנת 1837 עם מותו של ויליאם הרביעי וביטול האונייה הפרסונלית בין שתי הממלכות.
המסדר נותר מסדר אבירות הנוברי עד לכיבושה של הממלכה בידי ממלכת פרוסיה בשנת 1866.
שמו של המסדר נקרא על שמו של בית ולף, בית האצולה ממנו הגיעו מלכי בית הנובר.
המילה "גואלפו" (בכתיבים שונים: Guelph, Guelf, Guelfo) היא צורת כתיב איטלקית של השם בית ולף.
המסדר כלל שתי מחלקות, צבאית ואזרחית ובכל מחלקה שלוש דרגות:
למסדר מונו שישה בעלי תפקיד:
מסדר ההצטיינות של ניו זילנד הוא אות הכבוד המוענק בניו זילנד מאז שנת 1996 לאישים אשר פעלו בהצטיינות עבור הכתר והאומה הניו זילנדית או שהצטיינו בפועלם, בכישוריהם או בתרומתם לאחרים.
אביר עמית גדול (Knight Grand Companion) או גבירה עמיתה גבוהה (Dame Grand Companion) (בעלי תואר זה רשאים לציין לאחר שמם את הקידומת: GNZM)
אביר עמית (Knight Companion) או גבירה עמיתה (Dame Companion (בעלי תואר זה רשאים לציין לאחר שמם את הקידומת: KNZM או DNZM)
עמית או עמיתה (Companion) (בעלי תואר זה רשאים לציין לאחר שמם את הקידומת: CNZM)
קצין או קצינה (Officer) (בעלי תואר זה רשאים לציין לאחר שמם את הקידומת: ONZM)
חבר או חברה (Member) (בעלי תואר זה רשאים לציין לאחר שמם את הקידומת: MNZM)
קודם לשנת 1996 קיבלו אזרחי ניו זילנד אותות כבוד שונים השייכים למסדרי הממלכה המאוחדת ובהם מסדר האמבט, מסדר מיכאל הקדוש וג'ורג' הקדוש, מסדר האימפריה הבריטית ומסדר עמיתי הכבוד.
ועדה שהוקמה בשנת 1995 המליצה להקים מסדרים עבור ניו זילנד, ובעקבות המלצות הוועדה הוקם המסדר.
באפריל 2000 הכריזה ראש ממשלת ניו זילנד מטעם מפלגת הלייבור של ניו זילנד, הלן קלארק, על ביטול תוארי האבירות, ותקנון המסדר שונה בהתאם.
צעד זה נעשה בעקבות סקר שנערך במרץ 2004 שבו עלה ש-54% מתושבי הממלכה סבורים שיש לבטל את התארים.
בבחירות שנערכו בשנת 2005 נושא התארים עלה, וראש מפלגת האופוזיציה באותה עת דון בראש הצהיר שאם ייבחר ישיב את תוארי האצולה.
בשנת 2009 הורה ראש ממשלת ניו זילנד, ג'ון קי, על השבת תוארי האצולה, והשיב את תקנון המסדר לתקנון שקדם לאפריל 2000. לאישים שקיבלו תארים בין השנים 2000 - 2009 ניתנה הבחירה לשנות את תוארם לתואר אבירות.
כל מקבלי התואר בחרו באפשרות זו, ובהם אף חברת מפלגת הלייבור מרגרט שילדס (וזאת על אף לחץ מצד ראש המפלגה הלן קלארק לא לעשות זאת).
מספר החברים ברמה העליונה במסדר מוגבל ל-30 חברים.
מדי שנה מקבלים 15 איש תואר אבירות, 40 תואר ברמת עמית, 80 תואר ברמת קצין ו-140 תואר ברמת חבר.
התואר מוענק לאישים שהם אזרחי ניו זילנד, או אזרחי ממלכות חבר העמים המכירים במלך צ'ארלס השלישי כראש מדינתם.
במקרים מסוימים ממונים "חברים מיוחדים" (Additional" members").
מספרם של אלה אינו מוגבל, ומדובר בתואר חברות לשם כבוד המוענק לאישים זרים.
"צווארון" שאותו רשאי לשאת רק המלך.
במרכז הצווארון מדליון ועליו סמל ניו זילנד.
"כוכב" - כוכב בן שמונה קצוות, שבמרכזו סמל המסדר.
אביר עמית גדול עונד כוכב מוזהב, ואביר עמית עונד כוכב מוכסף.
"תג" - בעלי שלוש הדרגות העליונות של המסדר רשאים לענוד תג בצורת צלב בצבעי זהב ולבן, ואמייל שבמרכזו סמל ניו זילנד בתוך עיגול אמייל ירוק, ותחתיו המוטו: "For Merit Tohu Hiranga", כשמעל הסמל כתר מלכותי.
לחברי שתי הדרגות התחתונות של המסדר סמל דומה בצבע כסף במקום זהב.
בדרגה הגבוהה, לובשים את התג על סרט סביב הכתף הימנית.
בשתי הדרגות הבאות עונדים אותו סביב הצוואר על סרט, ובשתי הדרגות הנמוכות עונדים את הסמל על החזה.
מסדר האמנויות והספרות הוא מסדר כבוד צרפתי, אשר נוסד ב-2 במאי 1957 על ידי משרד התרבות בצרפת, והוכר בשנת 1963 כחלק ממסדר הכבוד הצרפתי הלאומי על ידי הנשיא שארל דה גול.
מטרת המסדר להכיר באישים התורמים תרומה משמעותית לאמנויות ולספרות, או להפצתן.
ההנחיות להענקת אות חבר במסדר האמנויות והספרות קובעות כי על המועמד אזרח צרפת להיות אדם שומר חוק, בן 30 לפחות, אשר "תרם באופן משמעותי להעשרת מורשת תרבות צרפת".
המסדר אף מקבל חברים שאינם אזרחי צרפת וביניהם אישים בולטים רבים ממדינות אחרות.
מועמדים שאינם אזרחי צרפת אינם חייבים לעמוד בדרישת הגיל.
מפקד (Commandeur) - מדליה הנענדת סביב הצוואר.
לדרגה זו זוכים עד 20 אישים מדי שנה.
קצין (Officier) - מדליה הנענדת עם סרט ועליו רוזטה על החזה משמאל.
לדרגה זו זוכים עד 60 אישים מדי שנה.
אביר (Chevalier) - מדליה הנענדת עם סרט על החזה משמאל.
לדרגה זו זוכים עד 200 אישים מדי שנה.
המדליה עשויה בצורת כוכב בעל שמונה קודקודים בצבע ירוק-ברקת המצופה זהב למפקדים, וכסף לקצינים ואבירים.
במרכז המדליה מופיע דמותה המוזהבת של מריאן, המוקפת בטבעת מוזהבת ועליה כתוב שם המסדר (Ordre des Arts et des Lettres).
על צידה השני של המדליה, המצופה אמייל לבן, חרוטות האותיות "A" ו"L" וסביבן טבעת מוזהבת שעליה כתוב République Française ("הרפובליקה הצרפתית").
הסרט עליו תלויה המדליה הוא ירוק ועליו ארבעה פסים לבנים.
שםדרגהשנהת"ס אליוטמפקד1960מרסל מרסו1978ליליאן גיש1983ברברה הנדריקס1986פיירוז1988בוב דילן1990נדין גורדימר1991יוסף טל1985דוד שחר1985יעקב אגם1985קלינט איסטווד1994יונה פישר1999ואצלב האוול2001פטי סמית'2005כריסטוף אשנבאך2006נאן גולדין2006ריי ברדבורי2007אמיר קוסטוריצה2007רוג'ר מור2008טקאשי קיטאנו2010מייקל קיין2011אביטל ענברקצין1985ז'אן מורו1988סוזאנה יורק1991ניל ג'ורדן1996ואן מוריסון1996פרדריקה פון שטאדה1998טד נלסון2001ברונו קמפנלה2002שאה-רוח' ח'אן2007אישווריה ראי2009הירושי סוגימוטו2013בורבילאביר1968איי צ'ינג1985פול אנקה1991גיל שוחט2009גבריאלה אדמשטיאנו2013ישראל כרמל2013איל שר2019ליאור רז2024
מסדר העיט השחור היה מסדר האבירות הגבוה ביותר בחשיבותו בפרוסיה.
אות האבירות במסדר חולק לראשונה ב-17 בינואר 1701 על ידי פרידריך הראשון, מלך בפרוסיה ובפעם האחרונה חולק ב-1918 על ידי וילהלם השני, קיסר גרמניה בעת גלותו בהולנד בתום מלחמת העולם הראשונה (לאשתו השנייה).
בכל שנות המסדר התמנו בו לאבירים 407 אישים, בהם שליטי פרוסיה וגרמניה לדורותיהם, שליטים זרים וקציני צבא מצטיינים או מדינאים בולטים.
העיטור הורכב מסמל שנענד על מדי שרד ובאירועים מיוחדים ומכוכב, שנענד גם על מדים רגילים, מעל ללב.
סמל המסדר היה צלב מלטה מוזהב על רקע כחול שבמרכזו עיט שחור עם כתר זהב וסמלו של פרידריך הראשון, האותיות FR (לאמור "המלך פרידריך" בלטינית: Fredericus Rex).
הסמל נענד באמצעות אבנט על גבי סרט חזה או שרשרת.
הסרט היה בצבע כתום ונענד מהכתף השמאלית אל המותן הימנית, כאשר סמל המסדר מונח על המותן.
השרשרת, בת 24 חוליות העשויות בתבנית האותיות FR היוצרות צלבים, נענדה על הצוואר.
הסמל הוצג באמצע מדליון בו טבוע מוטו המסדר: Suum Cuique (לטינית: "לכל אחד לפי זכויותיו") שנתלה ממרכז השרשרת.
כוכב המסדר הוא כוכב מתומן (בעל שמונה קודקודים) העשוי בתבנית קרניים.
במרכז הכוכב עיט שחור על רקע מוזהב וסביבו טבעת לבנה ובה רשום מוטו המסדר.
ברגלו הימנית אוחז העיט שרביט וברגלו השמאלית - זר עלי דפנה.
את סממני המסדר משלימה גלימה ארגמנית בעלת בטנה כחולה.
באירועי המסדר נענד כוכב המסדר על גבי הגלימה.
חוקת המסדר התפרסמה במעמד ההכתרה של פרידריך הראשון ב-18 בינואר 1701 ועודכנה ב-1847. החברות במסדר הוענקה למספר קטן של אבירים, בשתי קטגוריות: שליטים (מבית הוהנצולרן ו"זרים") ואבירים לפי תואר.
לפני 1847 הוגבלה האבירות למשפחות אצולה בלבד, אך לאחר מכן ניתן היה להעניק תואר אבירות במסדר גם לקצינים ומדינאים שלא הגיעו ממשפחות אצולה, אך קיבלו תואר במקביל לחברותם בו.
בהענקת כוכב המסדר היו קיימות שתי דרגות "עם שרשרת" (mit der Kette) ו"ללא שרשרת" (ohne Kette).
מקבלי אבירות העיט השחור קיבלו באופן אוטומטי גם דרגה ראשונה של אבירות ("צלב גדול") במסדר העיט האדום, המשני בחשיבותו.
כאשר חוסל המסדר ב-1918 היו חברים בו 118 אבירים, 15 מבית הוהנצולרן (מתוכם אחד מבית הוהנצולרן-זיגמרינגן), 49 בני בתי מלוכה זרים, מתוכם 9 שהיו במצב מלחמה עם גרמניה ו-54 אבירים לא-אצילים.
כל הבנים הזכרים לבית המלוכה קיבלו עיטור ללא שרשרת ביום הולדתם העשירי ובגיל 18 קיבלו את השרשרת.
מלכת פרוסיה (וקיסרית גרמניה, לאחר מכן) קיבלה מעמד של אבירה במסדר, למרות שבנות משפחה אחרות קיבלו את תואר "אבירת מסדר לואיז", במקום.
מלך פרוסיה (וקיסר גרמניה, לאחר מכן) היה ריבון המסדר.
פרידריך וילהלם הראשון, מלך בפרוסיה
פרידריך השני, מלך פרוסיה "הגדול"
פרידריך וילהלם השלישי, מלך פרוסיה
פרידריך וילהלם הרביעי, מלך פרוסיה
בני בית הוהנצולרן, נסיכי ומלכות פרוסיה
אוגוסטה ויקטוריה, קיסרית גרמניה ומלכת פרוסיה
בני בית הוהנצולרן - זיגמרינגן
הנסיך ארתור, דוכס קונוט וסטראת'רן
פרנץ יוזף הראשון, קיסר אוסטריה
ג'ורג' החמישי, מלך הממלכה המאוחדת
גוסטב השישי אדולף, מלך שוודיה (כיורש עצר)
לואי השמונה עשר, מלך צרפת
ויליאם הרביעי, מלך הממלכה המאוחדת
נפוליאון בונפרטה (ב-1803, כאשר טרם היה קיסר)
מסדר המג'ידיה (מֶדְזִ'ידֵיֶה) (בטורקית: Kılıçlı Mecidi Nişanı, ובשפה העממית: mecidiye nişanı, תרגום מילולי: מסדר ועיטור החרב של אבדילמג'יט) הוא מסדר הצטיינות במערכה צבאית של האימפריה העות'מאנית, אשר הוענק בשנים: 1852–1922. האות והמסדר נוסדו על ידי הסולטאן אבדילמג'יט הראשון בשנת 1851. על המדליה רשומות בטורקית המילים: "להט, כבוד, נאמנות".
מסדר המג'ידיה הוענק לארגונים ולאנשי צבא שבאו לעזרתה של האימפריה על שירות מצטיין; בדרך כלל לקצינים, ובמקרים מיוחדים גם לחיילים.
רוב העיטורים חולקו לנתיני האימפריה העות'מאנית; אולם גם לאנשי הצי המלכותי הבריטי והצבא הצרפתי על עזרתם במהלך מלחמת קרים נגד רוסיה; במלחמת העולם הראשונה הוא הוענק גם לקצינים גרמנים ואוסטרים.
אות המסדר הוענק על פי חמש רמות:
מסדר הרמה הראשונה מזהב - הוענק לחמישים איש.
מסדר הרמה השנייה מזהב - הוענק למאה וחמישים איש.
מסדר הרמה השלישית מזהב - הוענק לכשמונה מאות איש.
מסדר הרמה הרביעית מזהב - הוענק לכשלושת אלפים איש.
מסדר הרמה החמישית מכסף - הוענק לכששת אלפים איש.
המנהיג הציוני וחוזה מדינת ישראל בנימין זאב הרצל, החזיק בשני אותות המסדר.
האחד שהוענק לו על ידי יועצי הסולטאן ביוני 1896, מהדרגה השלישית; והשני שהוענק לו במאי 1901, לאחר ריאיון עם הסולטאן, מהדרגה הראשונה.
המסדר העליון של החרצית (ביפנית: 大勲位菊花章, תעתיק: דאי-קונאי קיקָה-שוֹ) הוא המסדר הגבוה ביותר ביפן.
דרגת הסרט הגדול של המסדר נוסדה ב-1876 על ידי הקיסר מוצוהיטו, ודרגת הענק נוסדה ב-4 בינואר 1888. למעשה, אין כל הבדל בין הדרגות השונות, ומבחינה טכנית למסדר דרגה אחת בלבד.
בניגוד למקביליו האירופאים, ניתן לצרף אדם למסדר לאחר מותו.
עיטור הצוואר מוענק אך ורק לאחר המוות, מלבד הקיסר, המחזיק בו אוטומטית.
יוצאים מן הכלל הם ראשי מדינות זרות, העונדים את העיטור כסמל לידידות.
עיטור הסרט הגדול הוא העיטור הגבוה ביותר אותו יכול אזרח יפני לקבל במהלך חייו.
מלבד חברי המשפחה הקיסרית, הוענקו רק שלושה עיטורי סרט ליפנים בימי חייהם, ועוד אחד-עשר לאחר המוות.
תג המסדר מכיל קרניים לבנות מצופות אמייל ובעלות שולי זהב, ובמרכזו דיסקה אדומה - המייצגת את השמש העולה.
בכל אחת מפינות התג מופיע פרח חרצית צהוב מצופה אמייל על רקע עלי חרצית מצופים אמייל.
התג תלוי על פרח חרצית מצופה אמייל, המוצמד לסרט או לענק.
כוכב המסדר זהה לתג, אך הוא בצבע כסף וללא הפרח המחבר, ויש לענוד אותו בצד שמאל של החזה.
הסרט הגדול הוא אדום בעל שוליים כחולים כהים, ויש לענוד אותו על כתף ימין.
להלן רשימה חלקית של חברי המסדר:
אליזבת השנייה, מלכת הממלכה המאוחדת
קרל השישה עשר גוסטב, מלך שוודיה
ג'יגמה סינגייה ואנגצ'וק, מלך בהוטן
מסדר הכתר היקר (ביפנית: 宝冠章; תעתיק: הוֹקָן-שׁוֹ) הוא מסדר יפני שיסד הקיסר מייג'י ב-4 בינואר 1888. במקור היו במסדר חמש דרגות, אך ב-13 באפריל 1896 נוספו עוד שלוש.
מסדר זה שמור לרוב לנשים, אך גם גברים קיבלו את הכבוד בעבר.
עם זאת, לרוב מקבלים גברים את עיטור מסדר השמש העולה.
עיטור מסדר הכתר היקר הוענק ב-1917 לקבוצה של עשרים ותשעה חיילים אמריקאים שהשתתפו במלחמת רוסיה–יפן.
מקבלי עיטור המסדר היו עשר אחיות מתנדבות ותשעה-עשר כתבים של עיתונים אמריקאים.
עיטור הדרגה הראשונה של המסדר מוענק באופן מסורתי לבנות המשפחה הקיסרית.
תג המסדר הוא אובל מוזהב, עם עיטורים פרחוניים בארבעת קצותיו; במרכז מופיע הכתר העתיק של יפן על רקע כחול, מוקף בטבעת אדומה.
התג תלוי מתג קטן יותר, המשתנה בהתאם לדרגה, ומחובר לסרט צהוב בעל שוליים אדומים.
בדרגה הראשונה נתלה העיטור כאבנט מכתף, ובשאר הדרגות - כעיטור מכתף שמאל.
לכוכב המסדר, אותו עונדים רק חברי הדרגה הראשונה, יש חמש זרועות משובצות פנינים, ובניהם עיטורי פרחים.
במרכז הכוכב מופיע הו-או, ציפור מיתולוגית הדומה לעוף החול, על רקע כחול ומוקף בטבעת אדומה.
להלן רשימה חלקית של מקבלי עיטור המסדר:
מסדר הודו הבריטית הוא מסדר הצטיינות ועיטור צבאי אשר היה ניתן למשרתים בצבא הודו הבריטית.
העיטור ניתן עבור שירות ארוך, נאמן ומכובד של משרתים מתת-היבשת ההודית בשירות האימפריה הבריטית.
העיטור היה פעיל משנת 1837 עד שנת 1947, אז קיבלה הודו את עצמאותה מידי הבריטים.
לרוב ניתן העיטור עבור השתתפות ראויה לציון במהלך מערכה או מלחמה, לעיתים נדירות ניתן העיטור לקצינים עבור שירות ארוך של בין 20 ל-30 שנים.
העיטור ניתן בשתי דרגות; דרגה שנייה שהעניקה למעוטר את התואר 'בהאדור' (גיבור), ודרגה ראשונה שהעניקה למעוטר את התואר 'סרדר בהאדור' (מפקד גיבור).
תוארו המלא לדוגמה של מייג'ור סינג אטוואל מצבא הודו הבריטית שקיבל את העיטור עבור לחימתו במלחמת העולם השנייה היה: מייג'ור סרדר בהאדור סינג אטוואל, OBI (דרגה ראשונה).
מסדר הודו הבריטית התחיל בתור עיטור אשר הוענק על ידי חברת הודו המזרחית הבריטית.
בתקופה הראשונה של השלטון הבריטי בהודו, הייתה הפרדה ברורה בין יחידות בריטיות לבין יחידות הודיות אשר שירתו את האימפריה הבריטית כחלק מצבא הודו הבריטית.
החיילים הבריטים נכללו בשיטת העיטורים והתארים הבריטית, אך לפחות במהלך המאה ה-18 וה-19, לחיילים ההודים בשירות האימפריה הוענקו עיטורים ותארים שונים (בעלי חשיבות מופחתת מעט).
מסדרי האבירות הבריטיים שהוענקו לחיילים וקצינים בריטים לא הוענקו, אם כן, לחיילים ההודים, גם כאשר אלו הפגינו גבורה ונאמנות שוות ערך לבריטים.
לכן, עיטור מסדר הודו הבריטית היה חלק מהעיטורים שהגיעו לחיילים ההודים בשירות האימפריה.
המסדר נוסד אם כן בשנת 1837, בתקופה של התייצבות שלטון חברת הודו המזרחית הבריטית וביסוס מקומה בתור הישות השלטונית העיקרית והחזקה בתת-היבשת ההודית.
20 שנים לאחר מכן פרץ המרד ההודי הגדול, בו התקוממו החיילים ההודים כנגד מפקדיהם והשלטון הבריטי.
בין היתר סימן המרד את קיצו של שלטון חברת הודו המזרחית ומעבר השליטה בהודו לידי הפרלמנט הבריטי, כמו גם מעבר צבא הודו לידי צבא האימפריה הבריטית.
לכן, משנת 1859 עבר המסדר יחד עם כל העיטורים ההודים להיות חלק משיטת העיטורים והתארים הבריטית, אך תנאי זכאותו של העיטור לא השתנו והוא נותר עיטור לחיילים הודים בלבד.
בשנת 1947 כאמור, בוטל העיטור והמסדר כאשר הודו ופקיסטן קיבלו את עצמאותם ושלטון הראג' הבריטי הסתיים.
מסדר ההצטיינות הוא עיטור ומסדר אבירות של הרפובליקה הערבית של מצרים.
המסדר הוקם בשנת 1953 על ידי המלך פארוק הראשון תקופה קצרה לפני פירוק המלוכה וביסוס הרפובליקה הערבית של מצרים, אך עם זאת המסדר המשיך להתקיים תחת הרפובליקה החדשה.
מסדר זה הוא השני בדרגתו אחרי מסדר הנילוס הוותיק.
עיטור המסדר הוא מדליה בצורת כוכב בעל עשרה קודקודים.
במרכז הכוכב עיגול עם שמו של המסדר וסביבו עיטור בצורת טבעת או צורה מחומשת ומעוטרת (תלוי בדרגת העיטור).
הכוכב תלוי על סרט ומחובר לאבזם בצורת סמל מצרים שהוא עיט מוזהב עם הכיתוב "רפובליקת מצרים הערבית" בבסיסו, סמל זה מעוטר בטבעת עלי אלון.
סרט העיטור מורכב מחמישה פסים אנכיים בצבעי דגל מצרים (אדום, לבן ושחור), במרכז הסרט פס אדום עבה שבאגפיו שני פסים דקים יותר בצבע לבן ובדפנות הסרט שני פסים דקים בצבע שחור.
תצורה זו של סרט העיטור מיוצגת גם באות העיטור.
מסדר הכוכב של יוגוסלביה (בסרבו-קרואטית: Orden jugoslavenske zvijezde, בסרבית קירילית: Орден југословенске звезде) היה תואר הכבוד הראשון בחשיבותו ביוגוסלביה והשני בחשיבותו בסרביה ומונטנגרו.
העיטור היה בעל ארבע דרגות חשיבות: "הכוכב הגדול של יוגוסלביה" שהיה הראשון בחשיבותו ביוגוסלביה, ולאחריו "הכוכב של יוגוסלביה" דרגות 1 עד 3. העיטור הוענק לראשונה ב-1 בפברואר 1954 לשליט יוגוסלביה יוסיפ ברוז טיטו.
העיטור הוענק בדרך כלל לראשי המדינות אשר פעלו לחיזוק שיתוף הפעולה עם יוגוסלביה ובכללם היילה סלאסי, קיסר אתיופיה, אליזבת השנייה, מלכת הממלכה המאוחדת, חוסיין, מלך ירדן ובתוך יוגוסלביה הוענק לאישים בולטים כגון אדווארד קרדל.
מקרב בני יהדות יוגוסלביה זכה לעיטור "מסדר הכוכב של יוגוסלביה" – דרגה ראשונה הגנרל פרופסור איזידור פאפו שהיה ראש מערך הרפואה בצבא יוגוסלביה ורופאו האישי של יוסיף ברוז טיטו.
ב-1998 החליטה ממשלת סרביה ומונטנגרו לחדש את מתן העיטור, הוא היה השני בחשיבותו במדינה והוענק עד 2006. בין מקבליו היה נשיא רומניה יון איליאסקו.
מסדר הפיל (בדנית: Elefantordenen) הוא מסדר האבירות הגבוה ביותר בדנמרק.
שורשיו נעוצים במאה ה-15, אולם הוא קיים בפועל כמסדר מאז 1693. המסדר מוענק בעיקר לבני משפחות מלוכה ולראשי מדינות.
בתקופת מלוכתו של כריסטיאן הראשון, מלך דנמרק (1426–1481) נוסד מסדר דתי שנקרא האחווה של אם האלוהים.
חברי המסדר היו מהאריסטוקרטיה הדנית ומספרם הוגבל לחמישים.
סמל המסדר הראה את מריה הבתולה מחזיקה את בנה על רקע חצי ירח וקרן שמש.
הסמל היה תלוי משרשרת שחוליותיה עשויות בצורת פיל, בדומה לשרשרת המסדר כיום.
ב-1536, לאחר הרפורמציה הפרוטסטנטית שהייתה חזקה בדנמרק, בוטל המסדר, אך אות בצורת פיל פונה ימינה עדיין חולק כאות כבוד על ידי פרדריק השני, מלך דנמרק (1534–1588).
המסדר נוסד בצורתו הנוכחית ב-1 בדצמבר 1693 על ידי כריסטיאן החמישי, מלך דנמרק (1646–1699), כשהוא כולל רק מעמד אחד של אבירים שמספרם כ-30, בנוסף למפקד המסדר שהוא המונרך ולילדיו.
אבירי המסדר כונו לעיתים "האבירים הכחולים" על שם סרט האות, בדומה ל"אבירים הלבנים" של המסדר הנמוך יותר - מסדר הדגל הדני, גם הם על שם צבע הסרט.
מעמד המסדר תוקן ב-1958 בצו מלכותי כך שגם נשים יכולות להימנות עליו.
המונרך הדני הוא ראש המסדר.
חברי המסדר הם בני משפחת המלוכה הדנית, מלכים ויורשי עצר של מדינות אחרות וראשי מדינות אחרות.
לעיתים נדירות מוענק האות גם לאזרחים.
הפעם האחרונה שהדבר אירע, היה ב-2000, עת צורף למסדר מרסק מק-קינה מולר, תעשיין גדול ונדבן דני.
במסדר מעמד אחד של אבירים, שבעת קבלתם את התואר נכללים גם בסגל הראשון של סדרי הקדימה הממלכתיים הדניים ונוסף לשמם התואר "הוד מעלתו" או "הוד מעלתה".
חוליותיה עשויות צורת פיל ומבצר לסירוגין.
על הכיסוי הכחול שעל גבי הפילים מופיעה האות D, שמייצגת את דנמרק.
על פי תקנון המסדר, השרשרת יכולה להיענד רק בראש השנה, במהלך טקס ראש השנה המלכותי וביום הולדתו של המונרך.
תג המסדר הוא פיל עשוי אמייל לבן עם מעטה כחול וקישוטי זהב.
הפיל נושא על גבו צריח משמר מאמייל אדמדם מקושט ביהלומים בתחתית ובחלקו העליון.
מצחו של הפיל מקושט גם הוא ביהלום ושתי עיניו עשויות יהלומים.
מאחורי ראשו יושב מורי שנוהג את הפיל ומחזיק בידו מטה זהב.
בצידו האחד של הפיל יש צלב עשוי מחמישה יהלומים מרובעים גדולים ומצידו השני מונוגרמה מוכתרת של המונרך המכהן בעת חלוקת העיטור.
בראש המגדל קבועה טבעת זהב, ובה מחובר הפיל לשרשרת.
כיום נמצאים ברשות המסדר, במשרדיו או אצל האבירים, 72 פילים כאלה.
יחד עם מספר לא ידוע של פילים שמוצגים במוזיאונים ברחבי העולם, מוערך מספרם הכולל ב-100 בערך.
כוכב המסדר הוא בעל שמונה זרועות ובמרכזו צלב על רקע אמייל אדום.
בעבר היה משובץ הצלב ביהלומים, אולם כיום הוא מעוטר בחרוזים כסופים וסביבו מעין עיטור של עלי דפנה כסופים גם הם.
הכוכב נענד על צד שמאל של החזה.
האבנט עשוי משי בצבע תכלת.
רוחבו 10 ס"מ לגברים ו-6 ס"מ לנשים והוא נענד על הכתף השמאלית.
האבנט והשרשרת אינם נענדים יחד.
אם האבנט הוא זה שנענד, הפיל תלוי ממנו ומשתלשל בגובה המותן.
בעבר לבשו אבירי המסדר באירועים חגיגיים במיוחד כגון הכתרות מלכים, בגדים ייחודיים נוספים, כגון כותונת, נעליים וכובע בעל נוצת יען, אולם הם אינם בשימוש עוד.
במותו של אביר במסדר, חוזרים האותות למסדר.