tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
במרחק קצר בכיוון מערב נמצאים צ'אנדי קאלאסאן וצ'אנדי סארי, ובדרום נמצא ראטו בוקו על מישור גבוה.
כל אחד מהמבנים הללו מספק רמזים ופרטים על מתחם פראמבאנאן והמסתורין שלו.
המתחם הבודהיסטי השכן בסוו (Sewu) מורכב ממקדש מרכזי אחד המוקף במספר רב של מקדשים משניים.
מתחם סוו חולק תכונות אדריכליות עם מקדש לורו ג'ונגראנג ההינדי, וככל הנראה הדבר מצביע על האופן שבו המקדשים הללו משקפים את השליטה המדינית באזור.
חורבותיהם של שלושה מקדשים אחרים (לאמבונה, באראה ואסו) נמצאים בין סוו ללורו ג'ונגראנג משלימים את אוסף המקדשים בפראמבאנאן.
פראמרז אסלאני (בפרסית: فرامرز اصلانی, תעתיק מדויק: פראמרז אצלאני; 13 ביולי 1945 – 20 במרץ 2024) היה זמר, גיטריסט, משורר ומלחין איראני-בריטי.
פראמרז אסלאני נולד בטהראן, בירת איראן.
בתום לימודיו התיכוניים, נסע ללמוד בלונדון, בירת בריטניה.
כאשר סיים את לימודי התקשורת שלו בלונדון, שב לאיראן ועבד כעיתונאי.
בשנת 1979 התרחשה המהפכה האסלאמית באיראן והמדינה הפכה לתיאוקרטיה.
אסלאני החילוני נאלץ לעזוב את המדינה ועבר להתגורר יחד עם משפחתו בלונדון.
אסלאני כתב והלחין את שיריו, ובעבר כתב שירים גם לאמנים איראנים נוספים.
במהלך הקריירה שלו הוציא אסלאני שישה אלבומים.
רבים משיריו הם להיטים באיראן, אזרבייג'ן ובקרב קהילות מהגרים איראנים במדינות רבות, ואמנים רבים מבצעים לשיריו גרסאות כיסוי שונות.
שירו המפורסם ביותר של אסלאני, Age Ye Rooz, הוקלט בשנת 1977 ומושמע רבות אף בימים אלו, כעבור ארבעה עשורים.
בשנת 1992 ביקר בארצות הברית והשתקע בלוס אנג'לס, שם התגורר עד מותו.
אסלאני נשוי ולו שתי בנות מנישואיו הראשונים, שתיהן זמרות.
ימים של שיר וצער (בפרסית: روزهای ترانه و اندوه)
לזכר חאפט' (בפרסית: به یاد حافظ )
האהוב כאן (בפרסית: معشوق همینجاست)
רומי יחד עם דאריוש וראמש (בפרסית: رومی)
התסריט השלישי (בפרסית: خط سوم)
פרנסיסקו "פראן" ואסקס גונסאלס (בספרדית: Francisco "Fran" Vázquez González; נולד ב-1 במאי 1983 בלוגו, גליסיה) הוא כדורסלן עבר ספרדי, אשר שיחק באופן פעיל בין השנים 2001–2020. שיחק בעמדות הפאוור פורוורד והסנטר, וגובהו 2.09 מטרים.
ואסקס שיחק בילדותו כדורסל אצל מחלקות הנוער השונות של אוניקאחה מאלגה.
בהגיעו לגיל 18 הוקפץ לקבוצה הבוגרת ושיחק עימה בליגת הכדורסל הבכירה - ה-ACB.
ואסקס שיחק במשך כשנתיים ללא הצלחה רבה.
לכן, הושאל בשתי העונות הבאות לבילבאו בעונת 2002/03 ולגראן קנריה בעונת 2003/04.
בעונתו בגראן קנריה, השתלב פעמים רבות בחמישייה הראשונה.
הוא הפך לשחקן מפתח של הקבוצה, ואף נבחר בסיום העונה למצטיין הקבוצה באתר גראן קנריה ובעיתון ספורטס ג'י המקומי.
ואסקס עזב את הקבוצה הקטנה, לאחר שקיבל הצעה לעבור למועדון הפאר של ברצלונה, הקבוצה הקטלונית.
בכמה שנות משחק בברצלונה, ואסקס קנה את מעמדו כאחד הקלעים הטובים והיעילים באירופה, למרות זאת, תרומתו נמדדת במספר נקודות לא גבוה במיוחד למרות כישרונו.
(ממוצעיו בכל המסגרות בעונת 2008/09 - 7.7 נקודות, 4.9 כדורים חוזרים וכ-1.3 אסיסטים; 82% אחוזי קליעה בזריקות לשתי נקודות).
ב-17 ביולי 2012 עבר ואסקס בטרייד לקבוצת נעוריו, אוניקאחה מאלגה, בתמורה לאלכס אברינס שעבר לברצלונה.
ב-29 ביולי 2016 חתם ואסקס באיברוסטאר טנריפה לשנתיים.
ב-18 ביולי 2018 חתם ואסקס בסרגוסה באסקט.
במאי 2020 הודיע על פרישתו ממשחק.
פֶּראלקליני הוא מונח בפטרולוגיה המציין סלעי יסוד דלים באלומיניום, ועשירים בנתרן ובאשלגן במידה העולה על הכמות הנחוצה ליצירת פצלת השדה.
נוכחותם של המינרלים ריבקיט ואגירין בסלעים אלה – הנוצרים מעודפי הנתרן – מהווה מדד לתנאים פראלקליניים.
דוגמאות לסלעים פראלקליניים: סיאניט וכן פנטלריט (Pantellerite) וקומנדיט (Comendite) – סוגים פראלקליניים של ריוליט.
פראם פוינט (Pram Point) הוא שם האתר בו נמצא בסיס סקוט המופעל על ידי ניו זילנד על האי רוס, סמוך למצר מקמרדו שבאנטארקטיקה.
מקור השם הוא במשלחת דיסקברי של קפטן סקוט משנת 1902, שהחזיקה במקום סירה נורווגית קטנה מסוג "פראם" כדי להגיע מחוף האי רוס אל מדף הקרח רוס.
|הפרשה=מופרש 30% מהכליות ו- 70% בצואה
|מעמד חוקי=תרופת מרשם, בישראל נכללת בסל הבריאות
|כיתוב=מבנה פראמפאנל}}פראמפאנל (שם מסחרי פייקומפה''', Fycompa) היא תרופה אנטי-אפילפטית הפועלת כאנטגוניסט (פרמקולוגיה) לא מתחרה (non-competitive antagonist) של קולטן.
פראמפאנל הוכחה כיעילה בטיפול בפרכוסים חלקיים עמידים לתרופות בשלושה ניסויים קליניים (שלב 3) חשובים ואושרה לשיווק בשם המסחרי פייקומפה על ידי הסוכנות האירופית לתרופות.
המינון היעיל המינימלי הוא 5 מ"ג ביום.
המינונים 7 ו-1 מ"ג ביום מספקים ערך טיפולי גבוה יותר עם עלייה דומה בתופעות לוואי.
סחרחורת וישנוניות/טשטוש/עייפות הם תופעות הלוואי הנפוצות ביותר בקשר למינון.
התרופה מאושרת לשימוש על ידי מנהל המזון והתרופות האמריקאי כדי לשלוט בפרכוסים חלקיים אצל אנשים שיש להם אפילפסיה והם בני 12 ומעלה.
חקרו את פראמפאנל לשם טיפול במחלות אחרות, כולל מחלת פרקינסון.
לפראמפאנל יש זמן מחצית חיים ארוך של בערך 105 שעות.
התרופה קשורה ב-95% לחלבון פלזמה.
התרופה פיקומפה פועלת על קולטנים של המעביר העצבי גלוטמט, ובייחוד קולטנים מסוג AMPA.
היא לא משפיעה על אנזימים P450. כ־70% מן המינון מופרש בצואה ו- 30% בשתן.
פחות מ-2% מן המינון מופרש ללא שינוי לשתן.
בניסויים קליניים נסבלה פראמפאנל, בדרך כלל, בצורה טובה למרות שמקרים של תופעות לוואי עלו בהתאם למינון.
לא הייתה עלייה של תופעות לוואי קשות בהשוואה לפלצבו.
על פי FDA תופעות הלוואי השכיחות ביותר של פראמפאנל, כפי שדווחו על ידי אנשים שנטלו את התרופה בניסויים קליניים היו: סחרחורת, ישנוניות, עייפות, אי שקט, זיהום בדרכי הנשימה העליונות, עלייה במשקל, ורטיגו (רפואה), אטקסיה, הפרעה בשיווי משקל, חרדה, ראייה מטושטשת, דיסארתריה (דיבור חלש איטי ולא מתואם), חולשה, תוקפנות ושינה מרובה.
במארז התרופה יש אזהרה לרושמי התרופה ולנוטלים אותה על סכנה לאירועים נוירו-פסיכיאטריים חמורים.
כמה אירועים כאלה דווחו כקשים ומסכני חיים.
מחשבות אלימות או התנהגות מאיימת (כולל מחשבות רצחניות) היו אצל כמה חולים.
חולים ומופלים חייבים לדווח מיד על שינויים בהתנהגות שאינם אופייניים לחולה.
פראמהיים (בנורווגית: Framheim היה שם הבסיס של חוקר הארצות רואלד אמונדסן, במפרץ הלווייתנים על מדף הקרח רוס באנטארקטיקה, במהלך המשלחת לכיבוש הקוטב הדרומי.
הבסיס היה בשימוש בין ינואר 1911 לפברואר 1912.
הצריף נבנה בחלקים בידי נגר אומן בשם יורגן סטוברוד, הורכב בביתו של אמונדסן בנורווגיה ואחר פורק כדי להסיעו לאנטארקטיקה באונייה "פראם".
פירושו המילולי של השם הוא "בית הפראם".
במהלך הרכבתו בנורווגיה, טען אמונדסן שהצריף נועד ל"תצפית", טענה שהתיישבה יפה עם כוונתו לכאורה לצאת אל הקוטב הצפוני.
לכל מי שעניינו בחקר ארצות היה יותר מאקראי, היה ברור, שהצריף מיועד למגורים.
ואכן, אמונדסן ייעד את המשלחת להגיע אל הקוטב הדרומי.
הצריף היה דוגמה מוקדמת של מבנה טרומי, והכיל שולחן אוכל עשוי לפי הזמנה, שאפשר היה להרים ולתלות מן התקרה כדי לנקות תחתיו.
שטח הצריף היה חמישה על ארבעה מטרים והקירות נבנו מארבע שכבות של קרשי עץ בעובי 7.5 ס"מ, וביניהם לוחות קרטון לשם בידוד.
ב-28 בינואר הסתיימה מלאכת הבנייה והאנשים עברו להתגורר בצריף הבנוי והמצויד היטב למשך החודשים הבאים.
במשך החורף האנטארקטי הארוך, בנו אמונדסן וחברי משלחתו רשת של סדנאות וחדרי אחסון, כולל חדר סאונה, שנחצבו בקרח שהקיף את הצריף הראשי.
בתשלובת החדרים הזו העסיקו האנשים את עצמם בהכנות למסע המתוכנן לקוטב הדרומי.
אמונדסן דחה את האוהל הלבן המסורתי, ותחת זאת צבע את אריג האוהלים שלו בשחור.
הוא הסביר, שנוהג זה משרת שלוש מטרות: ראשית, הצבע השחור יקלוט את מעט קרינת השמש שתגיע אל האוהל.
שנית, אוהל שחור יספק את הניגוד הטוב ביותר האפשרי על רקע השלג והקרח האינסופיים, במקרה שמישהו יאבד את דרכו.
ולבסוף, השחור נותן מרגוע לעיניים.
נוסף לכך, האוהל המרובע, דמוי-הפירמידה, היה מצויד בתורן מרכזי יחיד, שנקשר ברצועות אל אחת המזחלות במלוא אורכו במהלך המסע, וחסך את הצורך להרכיב מוטות אוהלים; הודות לכך, הייתה מלאכת הקמת האוהל
האוהל הכיל גם רצפת-קבע תפורה, חידוש שהקדים בכמה שנים את זמנו.
בפראמהיים, המשיך אמונדסן לשדרג כל הזמן את ציוד המשלחת, משום שציוד הקוטב הסטנדרטי לא השביע את רצונו.
המזחלות שוכללו בהקצעת חלקים מן המסגרות והמגלשיים, פעולה שהפחיתה ב-60% את משקלן בלי לגרוע מחוזקן הכללי.
אמונדסן עיצב ארגזי מזחלת מיוחדים למזון וציוד, שהיו קשורים בקביעות למזחלות, עם גישה באמצעות מכסה, שאפשר היה להסיר בקלות בלי להידרש להסרת כפפות.
שכלול זה חסך את הזמן שנדרש לפריקה וטעינה מחודשת של תיבות אריזה עם כל הקמה ופירוק של מחנה במהלך המסע, וגם מנע את הסיכון של כוויות-קור בשעת פריקת המזחלות.
גם ארגזי המזחלת עצמם שוכללו בתקופת החורף בשיוף העץ להפחתת המשקל.
יתר על כן, גם בבחירת המזון ובאריזתו נעשו שיפורים הן להשגת יעילות והן לניצול מקסימלי של השטח.
אמונדסן רכש רק ארבעה מזונות: פמיקן (שיוצר לפי מתכון משלו), שוקולד, אבקת חלב וביסקוויטים, אם כי דיאט זו הושלמה בבשר כלבי-ים ופינגווינים, שאוחסן במצבורי הצידה על חומת הקרח.
ובבשר טרי מן הכלבים, שהומתו במהלך המסע.
הבשר הזה, טרי ועשיר בוויטמינים, שנכלל בדיאטה של אנשי המשלחת מנע את הופעת הצפדינה.
בהכנה למסע אל הקוטב, נוספו לכריכות הסקי ווים, שאפשרו להסיר אותן לשעות השינה ולתלות אותן בתוך האוהל.
הואיל והכריכות היו עשויות עור, כלבי המזחלות הרעבים נהגו לנגוס בהם כשהאנשים ישנו באוהל.
מעטה רגליים והסיכוי לכוויית-קור העסיקו מאוד את מחשבותיו של אמונדסן, בעיקר אחרי כמה ניסיונות שליליים במהלך מסעות הסתיו להנחת המצבורים והניסיון הראשון הכושל להגיע אל הקוטב.
הוא ואנשיו עיצבו מחדש ושיכללו את מגפי הסקי שלהם כמה פעמים לפני המסע הסופי אל הקוטב, כדי להשיג בידוד מקסימלי בפני הקור ולספק את הגמישות הדרושה לגלישת סקי.
כל אחד מן האנשים הביא מגפיים נוספים למקרה של קריעה או פגם בתפקוד, משום שהסיכון בקפיאה מטילת-מום עלה בחשיבותו על סוגיית המשקל.
איש מאנשיו של אמונדסן לא לקה ברגליים קפואות במסע אל הקוטב, על אף הטמפרטורות הקיצוניות.
קבוצת הקוטב חזרה אל פראמהיים ב-25 בינואר 1912 והפליגה ב"פראם" ב-30 בינואר אחרי "יומיים של התרוצצות קדחתנית כדי להעלות אל הסיפון את כל הדברים שהתכוונו לקחת עמנו".
מאחוריהם השאירו את הצריף הקבור, "הבית הקטן והאיתן הזה, שנח עתה חבוי כולו מתחת לשלג מאחורי מאונט נלסון" וללא ספק הרבה כלים ויצירות אמנות פשוטות מעשה ידיהם.
האתר על הצלע המזרחית של מפרץ הלווייתנים שימש פעמים רבות בשנות ה-30' שורה של משלחות אמריקאיות בהנהגת ריצ'רד בירד.
אנשי המשלחות הקימו בסיסים מרחק- מה מצפון לפראמהיים - אמריקה הקטנה I עד III.
מכל מקום, אין ככל הנראה ראיה ניצחת לכך, שהצריף המקורי של פראמהיים התגלה מחדש, אולי בגלל עומק השלג שכיסה עליו.
אי-שם בין 1957 ל-1962 הביאה ההתמוססות שחלה במדף הקרח רוס לכך, שגוש הקרח שעליו נבנו פראמהיים ובסיסי אמריקה הקטנה ניתק מקרח החומה.
שדה הקרח נסחף אז כנראה מערבה והמשיך להתפרק לאורך שולי מדף הקרח רוס.
פראמפול (בפולנית: Frampol; ביידיש: פּראַמפּאָל) היא עיירה במחוז בילגוריי שבפרובינציית לובלין בפולין, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
לפראמפול הוענקו זכויות עיר עוד טרם שנת 1705, ובחלוקת פולין הראשונה, בשנת 1773, נכללה בתחום אוסטריה.
משנת 1815 נכללה העיירה בתחום פולין הקונגרסאית.
התיעוד הראשון לקיום יישוב יהודי בעיירה הוא מתחילת המאה ה-17, אך באמצע אותה מאה נחרב היישוב במהלך פרעות ת"ח ות"ט.
במהלך המאה ה-18 שוקמה הקהילה ביישוב, ובאמצע אותה מאה נבנה בה בית כנסת.
מהמאה ה-19 הקימו היהודים מספר מפעלי תעשייה קטנים בעיירה.
בשנת 1921 נמנו בעיירה 1,465 יהודים, שהיוו רוב בקרב תושביה, אך בין מלחמות העולם עזבו את העיירה רבים מיהודיה.
בשנים אלה התקיימה בעיירה פעילות של המפלגות הציוניות ושל אגודת ישראל.
בשנות השלושים של המאה ה-20 סבלו יהודי העיירה מהתנכלויות אנטישמיות גוברות והולכות כלפיהם מצד שכניהם הפולנים, שכללו התפרעויות אלימות, הצבת משמרות חרם בפתח חנויותיהם וחילול בית העלמין היהודי בעיירה.
ב-13 בספטמבר 1939 הפציצו מטוסים גרמניים את העיירה, באופן שגרם כמעט לחורבנה המוחלט, ולעזיבת רוב תושביה.
בתחילת אוקטובר 1939, בהתאם להסכם ריבנטרופ–מולוטוב, תפסו הגרמנים את השליטה בעיירה, והכפיפו את יהודיה ליודנרט שמונה בבילגוריי הסמוכה.
באביב 1941 הטילו הגרמנים הגבלות תנועה על יהודי העיירה, ורצחו בה משפחה יהודית.
באוגוסט 1942, עם הגעת ידיעות על השמדת יהודי נפת לובלין, ניסו רוב יהודי העיירה למצוא מקומות מסתור בסביבתה.
כאשר הגרמנים הגיעו לעיירה, רצחו בה אלו מספר יהודים שאיתרו במקומות מסתור.
בנובמבר 1942 רוכזו היהודים שנותרו בעיירה בכיכר השוק בה, והוצעדו בידי מלווים אוקראינים כ-22 ק"מ עד תחנת הרכבת בזווייז'ינייץ, תוך ירי ברבים מהם בדרך.
לאחר סלקציה, שולחו רוב יהודי העיירה למחנה ההשמדה בלז'ץ, וכמה עשרות צעירים הועברו למיידנק.
פרנסיסקו "פראן" מנואל ולס חימנס (בספרדית: Francisco "Fran" Manuel Vélez Jiménez , נולד ב-23 ביוני 1991) הוא כדורגלן ספרדי המשחק באריס סלוניקי בעמדת הבלם ולעיתים כמגן ימני.
ולס הגיע לקבוצת הנוער של ז'ימנסטיק טרגונה בגיל 18. ב-10 באפריל 2010 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בתיקו 1-1 נגד אלבסטה.
בתחילת עונת הושאל לפובלה דה מאפומט על מנת לצבור דקות משחק.
באוגוסט 2011 הושאל ללוגרוניוס מהליגה השלישית.
ב-7 באוקטובר 2012 הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון בניצחון 0–2 נגד ביניסאלם.
ב-2 בספטמבר 2013 ולס חתם באלמריה והצטרף תחילה לקבוצת המילואים של המועדון.
ב-27 באפריל 2014 ולס ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה בניצחון 1–2 נגד אספניול בו גם הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון.
בעונת הצטרף באופן רשמי לקבוצה הראשונה ששיחקה בליגה הראשונה.
ב-31 במרץ 2015 סבל מפציעה בכתף ובכך סיים את העונה.
בקיץ חתם בויסלה קרקוב מליגת העל הפולנית.
ביולי חתם באריס סלוניקי מליגת העל היוונית.
ב-20 בפברואר 2020, ולס חתם בפנאתינאיקוס והצטרף אלייה עם תום העונה.
בקיץ הצטרף לאל-פתח מליגת העל הסעודית.
כעבור שנה חזר לקדנציה שנייה באריס סלוניקי.
פִּרְאָם היה מלך ירמות הכנענית.
הוא נמנה עם חמשת מלכי האמורי שהביס יהושע בן נון כשנחלץ לעזרתם של תושבי העיר גבעון בני בריתו, כפי שכתוב: "וַיִּשְׁלַח אֲדֹנִי צֶדֶק מֶלֶךְ יְרוּשָׁלִַם אֶל הוֹהָם מֶלֶךְ חֶבְרוֹן וְאֶל פִּרְאָם מֶלֶךְ יַרְמוּת וְאֶל יָפִיעַ מֶלֶךְ לָכִישׁ וְאֶל דְּבִיר מֶלֶךְ עֶגְלוֹן לֵאמֹר.
"פראם" שמורה במוזיאון פראם באוסלו, נורווגיה.
שאיפתו של ננסן הייתה להרחיק צפונה יותר מכל קודמיו בחקר האזור הארקטי.
לשם כך היה עליו להתמודד עם בעיה, שרבים מן המפליגים באוקיינוס הארקטי נתקלו בה לפניו: הקרח הקפוא עלול למחוץ את האונייה.
הרעיון של ננסן היה לבנות אונייה, שתוכל לעמוד בלחץ, לא הודות לחוזקה בלבד, אלא משום שצורתה תעוצב כך שתאפשר לקרח לדחוף אותה למעלה, כך שתוכל "לצוף" על פניו.
ננסן שכר את בונה הספינות קולין ארצ'ר מלרוויק לבנות אונייה בעלת מאפיינים אלה.
"פראם" היא אונייה תלת-תורנית, באורך כולל של 39 מטר ורוחב של 11 מטרים.
האונייה רחבה ונמוכת-שקע שלא כרגיל, כדי לשפר את יכולתה לעמוד בלחץ הקרח העצום.
"פראם" נבנתה עם חיפוי חיצוני מעץ גרינהארט (Chlorocardium rodiei), כדי שתעמוד בלחץ הקרח, ועם תחתית כמעט שטוחה, על מנת לאפשר לה לשוט במים הרדודים שננסן ציפה לפגוש בדרכו.
ההגה והמדחף נבנו כך שניתן לפרקם.
תשומת לב רבה ניתנה לבידוד תאי האונייה, על מנת לאפשר לצוות לחיות בה עד חמש שנים.
האונייה צוידה גם בגנרטור חשמלי שהופעל בכוח הרוח וסיפק חשמל לתאורה באמצעות נורות קשת.
"פראם" צוידה תחילה במנוע קיטור.
לקראת יציאת משלחת אמונדסן לקוטב הדרומי ב-1910 הוחלף מנוע הקיטור במנוע דיזל, הראשון מסוגו שהותקן באונייה לחקר הקטבים.
שברי אונייה שנמצאו בגרנלנד, מאוניית הקיטור האמריקאית "ז'אנט" (1878), שאבדה סמוך לחופי סיביר, וסחופת עצים שנמצאה במחוזות סוולבארד וגרנלנד, רמזו על הימצאות זרם אוקיינוס הנובע מתחת לכסות הקרח הארקטי ממזרח למערב ונושא עמו סחופת עצים ממחוזות סיביריים אל סוולבארד ומערבה משם.
ננסן הורה לבנות את "פראם" כדי לחקור את התאוריה הזאת.
ננסן התייצב בראש משלחת, שנמשכה שלוש שנים.
כשהתחוור לו, ש"פראם" לא תגיע אל הקוטב הצפוני ישירות בכוח הזרם, יצאו הוא והיאלמר יוהנסן בכיוון הקוטב על מגלשי סקי.
אחרי שהגיעו אל '14 86° צפון, נאלצו לשוב על עקבותיהם ולעשות את החורף בארץ פרנץ יוזף.
ננסן ויוהנסן התקיימו על בשר ניבתן ודוב קוטב ועל שומן.
לבסוף פגשו חוקרי ארצות בריטים, משלחת ג'קסון-הרמסוורת', וחזרו לנורווגיה ימים ספורים לפני ש"פראם" חזרה לשם גם היא.
האונייה הייתה לכודה קרוב לשלוש שנים בקרח, והגיעה ל-'57 85° צפון.
המשלחת של סוורדרופ לאיים הארקטיים הקנדיים 1898–1902
בשנת 1898 הנהיג אוטו סוורדרופ, שהחזיר את "פראם" ממסעה הארקטי הראשון, משלחת מדעית אל הארכיפלג הארקטי הקנדי.
"פראם" עברה שינויים קלים לקראת המסע הזה, שהתבטאו בהרחבת הגוף החופשי (freeboard) (החלק שבין קו המים לסיפון).
מטרתם הייתה למפות את שטחי האיים הארקטיים ולאסוף דגימות מן הקרקע, מן הצומח ומן החי.
המשלחת נמשכה עד 1902 והצליחה למפות שטח של 260,000 ק"מ, יותר מכל משלחת ארקטית אחרת.
משלחת הקוטב הדרומי של אמונדסן
"פראם" שימשה את רואלד אמונדסן במשלחת הקוטב הדרומי שלו, בשנים 1910–1912, המשלחת הראשונה שהגיעה אל הקוטב הדרומי.
"פראם" הוצאה משירות ועמדה בשממונה עד סוף שנות ה-20 של המאה הקודמת.
במאי 1936 הוקם באוסלו מוזיאון פראם להנצחת מעללי משלחות החקר הנורווגיות לקטבים, ו"פראם" שעברה שיפוץ ושימור היא המוצג העיקרי בו.
על שמה של האונייה נקראת הרמה פראם מסה; מישור נילסן נקרא על שם קפטן תורוואלד נילסן, מפקד האונייה.
פראם מסה או רמת פראם היא רמה גבוהה, מכוסה קרח, המהווה את חלקו הצפון מזרחי של מישור נילסן, בהרי המלכה מוד שבאנטארקטיקה.
אורכה של הרמה 19 קילומטרים ורוחבה 2 עד 6 קילומטרים.
גובהה של הרמה 3,024 מטרים מעל פני הים (כאשר גובהו של הר באוזר בקצה הצפוני של הרמה הוא 3,655 מטרים מעל פני הים).
פראיסו (בספרדית: Paraíso) היא עיר שהוקמה ב-1823 והיא נמצאת בקנטון פראיסו שבקוסטה ריקה.
פראיסו ממוקמת כ-19 ק"מ מבירת המדינה סן חוסה וכ-0.37 ק"מ מבירת המחוז קרטגו.
החודש הכי חם הוא אוגוסט (14 מעלות צלזיוס).
החודש הכי קר הוא יולי (12 מעלות צלזיוס).
כמות המשקעים הממוצעת היא 2,805 מילימטרים בשנה.
חודש ספטמבר הוא החודש שיש בו הכי הרבה גשם (433 מ"מ גשם), וחודש פברואר הוא החודש שיש בו הכי פחות גשם (63 מ"מ גשם).
העיר ממוקמת ליד הכבישים 10 ו-224.
פראן לבסטיק' (בסלובנית: Fran Levstik, 28 בספטמבר 1831- 16 בנובמבר 1887 ליובליאנה) היה סופר, מחזאי ועיתונאי ופוליטיקאי סלובני.
פראן לבסטיק נולד במשפחה של איכרים בקראינה תחתית, אז חלק מהאימפריה האוסטרית.
בשנת 1854 הוא התחיל ללמוד תאולוגיה אך נאלץ לעזוב את הלימודים בעקבות האשמות לאי-מוסריות של שירים שפרסם באותה שנה.
הוא היה בין הסופרים הסלובנים הבולטים של התקופה.
יצירתו Martin Krpan z Vrha נחשבת לקלאסיקה של הספרות הסלובנית.
לבסטיק היה בין המנהיגים הבולטים של תנועת "הסלובנים הצעירים" ובכך השפיע על דורות של סופרים סלובנים לרבות יוסיפ יורצ'יץ'.
בנוסף לפרוזה, לבסטיק פרסם ספרי שירה ומחזות.
בשנת 1863 לבסטיק מונה לעורך עיתון, אך העיתון נסגר כעבור שנה לאור ביקורת על השלטונות שפורסמו בעיתון.
פראן לבסטיק היה עורך של מילון גרמני-סלובני.
החל משנת 1872 הוא עבד בספרייה העירונית בליובליאנה.
הוא נפטר בליובליאנה לאחר מחלה נפשית ממושכת.
פֶרַאן טורס גרסיה (בספרדית: Ferran Torres García; נולד ב-29 בפברואר 2000) הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדות החלוץ והקיצוני בברצלונה מהלה ליגה ובנבחרת ספרד.
טורס נולד בעיירה פויוס שבמחוז האוטונומי ולנסיה שבספרד.
בגיל שש הצטרף לאקדמיה של ולנסיה, הקבוצה הגדולה של המחוז.
באוקטובר 2016, כשהיה בן 16 וחצי, החל לשחק במדי קבוצת המילואים של ולנסיה בליגה השלישית בספרד.
את עונת 2017/2018 החל כשחקן קבוצת המילואים של ולנסיה אך במהלך העונה קודם לקבוצה הבוגרת של המועדון שמשחקת בלה ליגה.
ב-30 בנובמבר 2017 ערך את הופעת הבכורה שלו במדי ולנסיה כשנכנס כמחליף בניצחון 1–4 על ריאל סרגוסה במסגרת הגביע הספרדי.
ב-16 בדצמבר ערך את הופעת הבכורה שלו בלה ליגה, כשנכנס כמחליף במשחק מול אייבר, בכך הפך לשחקן הראשון שנולד בשנות ה-2000 שמשחק בליגה הספרדית.
באותה עונה ערך 16 הופעות במדי ולנסיה.
בעונת 2018/2019 קיבל מספר רב יותר של הזדמנויות תחת המאמן מרסליניו, ושותף במדי הקבוצה גם בליגת האלופות.
את שערו הראשון במדי הקבוצה כבש בניצחון 0–3 על ספורטינג חיחון בשמינית גמר הגביע הספרדי.
ארבעה ימים לאחר מכן הוא כבש את שערו הראשון בלה ליגה, בניצחון 1–2 על סלטה ויגו.
הוא כבש שני שערים באותה עונה בליגה ועזר לוולנסיה לסיים במקום הרביעי ולהבטיח מקום בליגת האלופות, ולנסיה גם זכתה בגביע הספרדי באותה עונה לאחר שניצחה את ברצלונה בגמר, אך טורס לא שותף במשחק הגמר.
בעונת 2019/2020 הפך לשחקן הרכב קבוע בוולנסיה, כשבאותה עונה הוא כבש שישה שערים, ארבעה מתוכם בליגה ושני שערים בליגת האלופות.
עם זאת, ולנסיה הייתה בעונה לא פשוטה במהלכה פוטרו שני מאמנים, מרסליניו ואלברט סלאדס, והיא סיימה במקום התשיעי בליגה.
ב-4 באוגוסט 2020 חתם במנצ'סטר סיטי מהפרמייר ליג על חוזה לחמש עונות.
סכום ההעברה הוא 25 מיליון אירו ועוד בונוסים בסכום 12 מיליון אירו.
ב-3 בנובמבר הפך לשחקן הראשון בתולדות מנצ'סטר סיטי שכובש בשלוש ההופעות הראשונות שלו בליגת האלופות.
ב-28 בנובמבר כבש שער בכורה בפרמייר ליג, בניצחון קבוצתו 0–5 על ברנלי.
ב-28 בדצמבר 2021 חתם בברצלונה מהלה ליגה על חוזה עד שנת 2027. סכום ההעברה הוא 55 מיליון אירו ועוד בונוסים עתידיים בסכום עשרה מיליון אירו.
סעיף השחרור שלו בקבוצה עומד על מיליארד אירו.
ב-12 בינואר 2022 ערך את הופעת הבכורה שלו בהפסד 2–3 לריאל מדריד בחצי גמר הסופר קאפ.
ב-20 בינואר 2022 כבש את שער הבכורה שלו במדי ברצלונה בהפסד 2–3 לאתלטיק בילבאו במסגרת הגביע הספרדי.
ב-6 במרץ כבש את השער הראשון שלו בלה ליגה במדי ברצלונה, בניצחון 2–1 על אלצ'ה.
16 יום בלבד לאחר שחתם במנצ'סטר סיטי זומן טורס לראשונה לנבחרת ספרד הבוגרת.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו נגד גרמניה בליגת האומות ב-3 בספטמבר 2020. שלושה ימים לאחר מכן כבש את שערו הראשון בניצחון 4–0 על אוקראינה.
ב-17 בנובמבר 2020 כבש שלושער בניצחון 6–0 על גרמניה.
טורס זומן על ידי לואיס דה לה פואנטה מאמן נבחרת ספרד לקחת חלק בטורניר יורו 2024.
אליפות אירופה בכדורגל עד גיל 17: 2017
אליפות אירופה בכדורגל עד גיל 19: 2019
נבחרת הטורניר במסגרת אליפות אירופה בכדורגל עד גיל 19: 2019
מלך השערים בליגת האומות: 2020/21 (6 שערים, ביחד עם ארלינג האלנד ו-רומלו לוקאקו)
מהלך החודש בלה ליגה: ינואר 2024 (יחד עם ז'ואאו פליקס)
פרנסס אן ליבוביץ היא סופרת אמריקאית ממוצא יהודי, דוברת ציבורית, ושחקנית מזדמנת.
ליבוביץ ידועה בפרשנותה החברתית הצינית על החיים האמריקניים, המסוננת דרך חוויותיה האישיות בעיר ניו יורק.
כמה מבקרים כינו אותה דורותי פארקר של ימינו.
ליבוביץ נולדה וגדלה במוריסטאון שבניו ג'רזי, אחות לאלן, ובתם של רות' והרולד ליבוביץ, בעלי חנות רהיטים.
ליבוביץ מתארת את זהותה היהודית "כאתנית או תרבותית או איך שאנשים מכנים זאת עכשיו.
היא אתאיסטית מגיל 7. לא נערכה לה בת מצווה, אך למדה בבית הספר של יום ראשון עד גיל 15 ועברה קונפירמציה כנוצרייה.
היא הייתה תלמידה גרועה בסך הכל, במיוחד באלגברה, בה נכשלה שש פעמים.
היא כינתה זאת כ-"הדבר הראשון שהציגו בפני שלמעשה לא יכולתי להבין בכלל, ולא היה לי שום עניין להבין".
ציוניה היו כה ירודים, עד כי הוריה רשמו אותה לבית הספר "וילסון", בית ספר פרטי אפיסקופלי לבנות-בלבד במאונטן לייק שבניו ג'רזי, שם ציוניה השתפרו קמעה, אך היא התקשתה לעמוד בכללים וגורשה לבסוף בגלל "שלא הייתה כוס התה של המנהל".
היא גם הושעתה מבית הספר התיכון מוריסטאון בגלל שהתחמקה משיחות עידוד שקיים בית הספר.
כמתבגרת הושפעה ליבוביץ עמוקות מג'יימס בולדווין.
לדבריה "ג'יימס בולדווין היה האדם הראשון שראיתי בטלוויזיה ושמעתי מדבר ככה - כלומר, הוא היה האינטלקטואל הראשון שאי פעם שמעתי מדבר ...
זה דחף אותי לקרוא אותו." היא גם נהנתה לצפות בהופעות בטלוויזיה של גור וידאל וויליאם באקלי, אם כי לא הסכימה עם דעותיו של בקלי.
בשנת 2021 עלתה סדרה דוקומנטרית בת שבעה פרקים בנטפליקס בשם "נגיד שזאת עיר" (Pretend It's a City), שביים מרטין סקורסזה, ובמרכזה עומדת ליבוביץ.
ליבוביץ פורשת בסדרה את השקפותיה במגוון תחומי חיים, את יחסה לעיר ניו יורק, ומספרת על קשריה עם אישים ועל אפיזודות בחייה.
דייים פרנסס רוזמארי וולש היא תסריטאית, מפיקת קולנוע ופזמונאית ניו זילנדית.
היא זוגתו של הקולנוען פיטר ג'קסון.
לוולש לקחה חלק בכל סרטיו מאז 1989: כשותפה לתסריט מאז "פגוש את הפיבלים" וכמפיקה מאז טרילוגיית שר הטבעות.
זכתה בשלושה פרסי אוסקר עבור הסרט האחרון בטרילוגיה שר הטבעות: שיבת המלך.
וולש נולדה בולינגטון (ניו זילנד) למשפחה ממוצא אירי.
היא למדה במכללת ולינגטון לבנות בשאיפה להיות מעצבת אופנה, אולם עברה להתעניין במוזיקה.
היא לקחה הפסקות מהלימודים כדי להופיע עם להקת פאנק בשם וולסוקטס, למדה באוניברסיטת ויקטוריה, ולינגטון, והתמקדה בספרות אנגלית, סיימה ללמוד ב-1981.
הסרט הראשון לו וולש כתבה תסריט היה סרט הטלוויזיה A Woman of Good Character בהפקתו של הניו זילנדי גרהם מקלין.
לאחר מכן כתבה תסריט לתוכנית הטלוויזיהWorzel Gummidge Down Under.
וולש פגשה את פיטר ג'קסון באמצע שנות השמונים בשלבי ההפקה הסופיים של הסרט דל התקציב "טעם רע" בו חיזרים מגישים בשר אדם כמזון מהיר.
וולש שיתפה פעולה עם ג'קסון בכל תסריטיו מאז ואילך, בתחילה לרביעית הכותבים בסרטו הבא, הקומדיה השחורה "פגוש את הפיבלים" (1989).
הזוג חבר עם הכותב סטיבן סינקלייר בקומדית אימים אותה החחילו לכתוב לפני "הפיבלים", סרט הזומבים "מוות קליני" (1992).
וולש וג'קסון עבדו על סרט הדרמה יצורים שמימיים (1994), לפי רעיון של וולש שהתבסס על ידידותן של הנערות פרקר והיולם, שרצחו את אימה של אחת מהן.
הזוג היה מועמד על הסרט לפרס האוסקר.
וולש ילדה את בילי ב-1994 ואת קייטי ב-1996. הם שבו לעבוד עם סרטי יוניברסל על קומדית האימה "עיר הרשע" (1996).
הם ניהלו משא ומתן על עשיית רימייק לקינג קונג עד שנודע על הפקתם המתוכננת של גודזילה ו-Mighty Joe Young ויוניברסל החליטו לוותר על הרעיון, בחששם שהסרט יפסיד מול שני הסרטים שתקציבם גבוה יותר.
ג'קסון רצה לנסות לעבוד על פנטזיה ופנה למירמקס כדי לביים סרט שיהיה מבוסס על עבודתו של ג'.
ב-1998 ניו ליין סינמה סיפקו את הגב הכלכלי כדי לבצע את העיבוד בן שלושת החלקים לקלאסיקה של טולקין שר הטבעות.
וולש עם ג'קסון ופיליפה בוינס כתבו את התסריט של טרילוגית סרטי שר הטבעות (2003-2001) (סטיבן סינקלייר השתתף בכתיבת תסריט הסרט השני "שני הצריחים").
הם חלקו ביניהם פרסים רבים בכללם פרס אוסקר לתסריט המעובד הטוב ביותר עבור שר הטבעות: שיבת המלך.
וולש הייתה גם אחת המפיקים ושותפה להלחנה של שני שירים ב"שיבת המלך" (Into the West) ו"A Shadow Lies Between Us", שזיכה אותה באוסקר נוסף באותו ערב.
וולש, ג'קסון וביונס שבו לשתף ביניהם פעולה כשכתבו יחדיו את תסריט הסרט "קינג קונג (2005)", שאושר ביוניברסל אחרי הצלחת טרילוגית שר הטבעות.
הזוג שיתף פעולה בעיבוד הרומן לסרט מבט מגן עדן ובעיבוד בן שלושה החלקים לספר ההוביט.
וולש מעדיפה לשמור על פרטיות יותר מאשר ג'קסון או בוינס; היא לא התראיינת ל-DVD של סרטי שר הטבעות; אבל היא פירשנה את הסרטים בהערות הבמאי.
היא תורמת לסרטים את קולה ומדבבת את צרחתם של הנאזגול.
וולש זכתה בשלושה פרסי אוסקר: ב-2004, עבור הסרט הטוב ביותר, התסריט המעובד הטוב ביותר והשיר המקורי הטוב ביותר, כולם לסרט שר הטבעות: שיבת המלך והייתה מועמדת לשבעה פרסי אוסקר.
ב-2002 העניקה לה אליזבת השנייה, מלכת הממלכה המאוחדת את התואר גבירת עמיתת (Dame Companion) מסדר ההצטיינות של ניו זילנד על הישגיה בסרט.
ב-2019 המלכה קידמה אותה לעמיתת (Companion) מסדר ההצטיינות של ניו זילנד, עבור הישגיה בסרט.
בסרטים הבאים הייתה תסריטאית, אלא אם כן צוין אחרת:
מוות קליני (1992, תסריטאית, ליהוק, הופעת קמע)
עיר הרשע (1996, תסריטאית, שותפה להפקה, הופעת קמע)
שר הטבעות: אחוות הטבעת (2001, תסריטאית, מפיקה, פזמונאית "In Dreams", במאית יחידה שנייה נוספת)
שר הטבעות: שני הצריחים (2002, תסריטאית, מפיקה, מלחינת "שירו של גולום")
שר הטבעות: שיבת המלך (2003, תסריטאית, מפיקה, מלחינת Into the West ו-"A Shadow Lies Between Us)
קינג קונג (2005, תסריטאית, מפיקה)
מבט מגן עדן (תסריטאית, מפיקה)
ההוביט: מסע בלתי צפוי (2012, תסריטאית, מפיקה)
ההוביט: מפלתו של סמאוג (2013, תסריטאית, מפיקה)
ההוביט: קרב חמשת הצבאות (2014, תסריטאית, מפיקה)
פראם רייקיאוויק (באיסלנדית: Knattspyrnufélagið Fram - "מועדון הכדור של פראם" או בקיצור Fram או "פראם") הוא מועדון ספורט ומועדון כדורגל איסלנדי בעבר מאזור "האווליטי" וכיום מאזור "גרוורהולט" אזורים הסמוכים לעיר רייקיאוויק, שבמערב איסלנד.
הקבוצה משחקת את משחקי הבית שלה באצטדיון לאוגולדוסוולר שברייקיאוויק, וצבעי הקבוצה הם כחול ולבן.
המועדון הוא מועדון ספורט גדול באיסלנד שלו קבוצות במגוון ענפים אחרים חוץ מכדורגל והבולטות שבהם הן הקבוצות בענפים כדוריד, טייקואנדו וסקי.
קבוצת הכדורגל של המועדון היא אחת המקימות של הליגה האיסלנדית המקומית ונוסדה ב-1908 - עם כניסת ענף הכדורגל לאיסלנד, ומאז זכתה סך הכל ב-18 אליפויות הליגה המקומית בכדורגל.
את עשר האליפויות הראשונות שלה לקחה הקבוצה ב-2 עשורים הראשונים להקמת הליגה החל מ-1912 ועד 1925. בהמשך זכתה הקבוצה בעוד 5 אליפויות בתקופה של בין שנות ה-30 המאוחרות ועד שנות ה-70. בשנות ה-80 ותחילת שנות ה-90 זכתה הקבוצה בעוד 3 אליפויות (האחרונה שבהם ב-1990).
מאז מתנדנדת הקבוצה בין הליגה הראשונה והשנייה וחווה תקופה של חוסר יציבות.
מלבד זאת זכתה הקבוצה ב-8 גביעים מקומיים ו-6 תוארי סופר קאפ איסלנדיים.
פראן ז'וטגלה בלנץ' (בספרדית: Ferran Jutglà Blanch; נולד ב-1 בפברואר 1999 בסנט ז'וליה דה וילטורטה שבספרד) הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת סלטה ויגו.
ז'וטגלה גדל במחלקות הנוער של סנט ז'וליה דה וילטורטה, ויק ריופרימר, אספניול, ויק, אוניפיקסיון בלוויטז' ו-ולנסיה.
הוא החל את הקריירה המקצוענית שלו במדי סנט אנדרו מהליגה החמישית וקבוצת המילואים של אספניול.
ב-22 ביוני 2021 חתם ז'וטגלה על חוזה לעונה אחת בברצלונה מלה ליגה, והחל לשחק בקבוצת המילואים של המועדון בפרימרה דיויסיון RFEF.
ב-12 בדצמבר ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה הראשונה של המועדון, בתיקו 2-2 נגד אוססונה במסגרת המחזור ה-17 בליגה לעונת 2021/2022. ב-18 בדצמבר הבקיע את שער הבכורה שלו במדי המועדון, בניצחון 3-2 על אלצ'ה במסגרת המחזור ה-18 בליגה.
ב-8 ביוני 2022 חתם ז'וטגלה על חוזה לארבע עונות בקלאב ברוז' מליגת העל הבלגית.
ב-17 ביולי ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 1-0 על גנט במסגרת הסופר קאפ הבלגי.
ב-24 ביולי ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה במדי המועדון, בניצחון 3-2 על ראסינג גנק במסגרת המחזור הראשון לעונת .
ב-31 ביולי הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בהפסד 2-0 לאופן במסגרת המחזור השני בליגה.
ב-7 בספטמבר ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת האלופות, בניצחון 1-0 על באייר לברקוזן במסגרת שלב הבתים לעונת 2022/2023. ב-13 בספטמבר הבקיע את שער הבכורה שלו בליגת האלופות, בניצחון 4-0 על פורטו, גם כן במסגרת שלב הבתים.
פרנסיסקו "פְרַאן" חוסה גרסיה טורס (בספרדית: Francisco "Fran" José García Torres; נולד ב-14 באוגוסט 1999 בבולאניוס דה קלאטרבה שבספרד) הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדת המגן השמאלי בקבוצת ריאל מדריד מהלה ליגה ובנבחרת ספרד.
גרסיה גדל במחלקות הנוער של בולאניוס וריאל מדריד.
בשנת 2018 החל לשחק בריאל מדריד קסטיליה, קבוצת המילואים של ריאל מדריד.
ב-6 בדצמבר 2018 ערך את הופעתו היחידה במדי הקבוצה הראשונה של ריאל מדריד, בניצחון 6-1 על מלייה במסגרת גביע המלך הספרדי לעונת .
ב-1 בספטמבר 2020 הושאל גרסיה למשך עונה אחת לראיו ואיקאנו מהליגה הספרדית השנייה.
הוא ערך 41 הופעות ליגה במהלך תקופת ההשאלה, בהן הבקיע שער אחד, וסייע לקבוצתו להעפיל ללה ליגה.
ב-13 ביולי 2021 חתם גרסיה על חוזה קבוע לארבע שנים בראיו ואיקאנו.
ב-15 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה, בהפסד 3-0 לסביליה במסגרת המחזור הראשון לעונת 2021/2022. ב-18 בפברואר 2022 הבקיע את שער הבכורה שלו בליגה, בהפסד 2-1 לאלצ'ה במסגרת המחזור ה-25 בליגה.
בקיץ 2023 הפעילה ריאל מדריד את סעיף השחרור שלו בגובה חמישה מיליון יורו.
גרסיה עבר רשמית לקבוצה ב-1 ביולי 2023.
פרנסיסקו חוסה "פראן" נבארו אליאגה (בספרדית: Francisco José "Fran" Navarro Aliaga; נולד ב-3 בפברואר 1998 בוולנסיה שבספרד) הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדת החלוץ בספורטינג בראגה מליגת העל הפורטוגלית בהשאלה מפורטו.
נבארו גדל במחלקות הנוער של לבאנטה וולנסיה.
בשנת 2015 החל לשחק בקבוצת המילואים של ולנסיה.
ב-11 ביולי 2019 הושאל נבארו למשך עונה אחת ללוקרן מליגת המשנה הבלגית.
ב-26 ביוני 2021 חתם נבארו על חוזה לשלוש שנים בז'יל ויסנטה מליגת העל הפורטוגלית.
הוא שיחק במועדון במשך שתי עונות, בהן ערך 66 הופעות ליגה והבקיע 33 שערים.
ב-5 ביולי 2023 חתם נבארו על חוזה לחמש שנים בפורטו מליגת העל הפורטוגלית.
ב-1 בינואר 2024 הושאל לאולימפיאקוס עד לסוף העונה, בחצי העונה שלו באולימפיאקוס כבש נבארו 5 שערים ב-16 משחקים ובסיום העונה שב לפורטו.
ב-30 בדצמבר 2024 הושאל נבארו לספורטינג בראגה בחוזה עד לסיום העונה, עם אופצית רכישה.
פראית היא הרוח הוא סרט פשע דרום אפריקני משנת 2022. הסרט מתאר את השחיתות ואת המתח הבין-גזעי הטבועים עמוק במערכת המשטרתית הדרום אפריקנית, דרך עיניהם של שני שוטרים המנסים לחקור רצח של נערה.
ווסי מאטסוסו (מוטוסי מגאנו) וג'ון סמיט (פרנק ראוטנבך) הם צמד שוטרים מושחתים בשירות המשטרה של דרום אפריקה.
הם נוהגים להעלים עין מפשעים קלים בתמורה לשוחד, ולעיתים אף מבצעים בעצמם פשעים כמו שוד סמים מחברי כנופיות במטרה למכור אותם לחברי כנופיות אחרים.
הם מתגוררים בעיירה קטנה שבה חיים שחורים ולבנים ביחד, ולפיכך סובלת העיירה ממתיחות בין-גזעית עזה.
שני השוטרים מתמודדים גם עם צרות אישיות: אשתו של ווסי עומדת ללדת, ו-ווסי מעוניין להבטיח לבנו חיים טובים יותר.
ג'ון חייב סכום כסף גדול לבנק שמאיים לעקל את החווה שלו.
כאשר נערה לבנה נרצחת, המתח בעיירה מתפוצץ.
פרס כספי גדול מוצע למי שילכוד את הרוצח, ו-ווסי וג'ון מוכרחים להחליט כמה רחוק הם מוכנים ללכת כדי לפתור את בעיותיהם.
פרנסיסקו "פְרַאן" חוסה בֶּלְטְרַאן פיינאדו (בספרדית: Francisco José Beltrán Peinado; נולד ב-3 בפברואר 1999) הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדות הקשר המרכזי וההתקפי בז'ירונה מהלה ליגה.
בלטראן נולד במדריד והצטרף למערכת הנוער של ראיו ואיקאנו בשנת 2013. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של ראיו ואיקאנו ב-13 בדצמבר 2015 בגיל 16 בלבד, כשפתח בתיקו 1-1 בבית נגד סן פרננדו דה אנרס.
בלטראן היה שחקן קבוע בקבוצה הראשונה במהלך טרום העונה 2016. הוא ערך את הופעת הבכורה המקצועית שלו ב-20 באוגוסט, כשהוא משחק את כל 90 הדקות בהפסד 2-1 בחוץ לאלצ'ה בליגה השנייה.
בלטראן כבש את שער הבכורה שלו כמקצוען ב-29 באוקטובר 2016, השער הראשון של קבוצתו בהפסד 3-2 לטנריפה.
היה שחקן פותח במהלך עונת 2017/18, הוא תרם 40 הופעות כאשר קבוצתו חזרה ללה ליגה כאלופה.
ב-1 באוגוסט 2018 חתם בלטראן על חוזה לחמש שנים עם מועדון לה ליגה, סלטה ויגו, תמורת דמי העברה של 8 מיליון יורו.
הוא שיחק את משחק הליגה הראשון שלו ב-18 באוגוסט, פתיחה בתיקו 1-1 בבית מול אספניול, וב-7 בינואר 2019 הוא כבש את שער הבכורה שלו בליגה הראשונה במשחק שהסתיים בתוצאה 2-1 מול אתלטיק בילבאו באצטדיון באלאידוס.
פרנסיסקו חאבייר גונסאלס פרס (בספרדית: Francisco Javier González Pérez; נולד ב-24 ביוני 2005), הידוע בשם פראן גונסאלס, הוא כדורגלן ספרדי המשחק כשוער בריאל מדריד קסטיליה ובריאל מדריד.
גונסאלס נולד ב-24 ביוני 2005 בעיר לאון שבספרד, והחל את קריירת הכדורגל שלו כבר בגיל 5 בקבוצת קולטורל לאונסה שם שיחק במשך 12 עונות ונחשב לאחד הכישרונות המבטיחים בשנתון שלו.
ב-2022 הצטרף למחלקת הנוער של ריאל מדריד.
יכולותיו במחלקת הנוער הרשימו גם את מאמן השוערים של קבוצת הגברים הראשונה, לואיס לופיס, ואת מאמן הקבוצה קרלו אנצ'לוטי.
ביולי 2023 הצטרף גונסאלס לאימוני ומשחקי קדם העונה של הקבוצה הראשונה שנערכו בארצות הברית.
לאחר קדם העונה חוזהו בקבוצה הוארך לחמש שנים והוא נכלל כאחד מארבעת השוערים של ריאל מדריד במקביל למשחקיו בקבוצות הנוער.
גונסאלס משחק בעיקר בקבוצת המילואים של ריאל מדריד, ריאל מדריד קסטיליה שמשחקת בפרימרה דיוויסיון, הליגה השלישית בחשיבותה בספרד.
גונסאלס ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה הספרדית ב-4 באפריל 2025 נגד ולנסיה והפך לשחקן הצעיר ביותר שפותח בהרכב הקבוצה הבוגרת מאז איקר קסיאס.
ב-2023 גונסאלס הוזמן לשחק בנבחרת ספרד עד גיל 19 ואף נכלל בסגל הנבחרת באליפות אירופה בכדורגל עד גיל 19 שנערכה בקיץ 2024 בצפון אירלנד שם זכו במדליית זהב לאחר ניצחון 0–2 על נבחרת צרפת.
גביע פיפ"א הבין יבשתי: 2024
אליפות אירופה עד גיל 19 של אופ"א: 2024
בלגנדריום של טולקין, פְרֵאָלָף "בן הִילְד" (, משמעות ברוֹהִירִית: "צאצא פְרֵאָה") היה מלך רוֹהָן העשירי.
פְרֵאָלָף נולד ברוֹהָן, בשנת 2726 לעידן השלישי, לרוֹהִיר ששמו אינו ידוע ולאשתו הִילְד, שהייתה מזרע המלוכה.
כשהיה בן 26 נולד לו בנו, בְּרִיטָה.
7 שנים לאחר מכן תקפו את רוֹהָן ממזרח.
בני דוּן, שראו בכך הזדמנות פז לנקום ברוֹהִירִים השנואים עליהם, אספו כמה עמים מאויבי גוֹנְדוֹר ורוֹהָן ותקפו את הממלכה ממערב, מתקפה שגרמה לכיבוש הממלכה.
בעוד המלך הֶלְם, שהיה דודו, נהדף למצולת הֶלְם, פְרֵאָלָף ברח לדוּנְהֵירְג.
שנה לאחר מכן, ב-2759, פְרֵאָלָף תפס יוזמה, אסף כמה אנשים מיואשים, רכב עם הפלוגה הזאת לאֵדוֹרָס והרג את וּוּלְף, מנהיגם של בני דוּן, בכך הוא בעצם השתלט על אֵדוֹרָס מחדש.
לאחר החורף הארוך היו שיטפונות רבים וחסמו את הפולשים ממזרח.
בסוף התקבלה עזרה מגוֹנְדוֹר, שהגיעה ממזרח וממערב להרים הלבנים.
לפני סוף השנה כל בני דוּן גורשו מרוֹהָן, ופְרֵאָלָף הומלך למלך רוֹהָן.
בטקס ההמלכה שלו השתתף סָרוּמָן, שמונה לשליט אַיסֶנְגַרְד.
פְרֵאָלָף מת בשנת 2726 לעידן השלישי.
הוא נקבר בתחילת שורת תלים חדשה, בגלל שהתחילה שושלת חדשה.
במותו ירש אותו בנו, בְּרִיטָה.
פראנס אמיל סילנפא (בפינית: Frans Eemil Sillanpää; 16 בספטמבר 1888 – 3 ביוני 1964), סופר פיני זוכה פרס נובל לספרות.
סילנפא נולד בכפר "המנקיריו" (Hämeenkyrö) למשפחה ענייה מאוד, אך למרות זאת נשלח ללימודים בטמפרה (Tampere) ולאחר מכן עבר להלסינקי ללימודי רפואה.
כבר בצעירותו החליט להתמסר לכתיבה ספרותית ובשנת 1913 עזב את הלסינקי וחזר לביתו הישן בכפר כדי להקדיש עצמו לכתיבה.
סילנפא נחשב לגדול הסופרים הפינים במאה ה-20 ועל הכבוד שרוחש לו עמו ניתן ללמוד מכך שאסטרואיד שהתגלה על ידי אסטרונום פיני בשם Yrjö Väisälä נקרא על שמו 1446 Sillanpaa.
הוא הלך לעולמו בגיל 76 בהלסינקי.
סילנפא הוא הבולט בדור הסופרים הפינים שכולל גם את קוסקניאמי, לארין, יוהאני, ליננקוקסקי אקו וקיוסטי.
בשנת 1939 הוענק לו פרס נובל לספרות "על הבנתו העמוקה ואמונתו המיוחדת במינה בתיאור חיי האיכרים והטבע של ארצו ועל תיאור ההשפעה ההדדית ביניהם".
סילנפא פרסם שמונה רומנים וקבצים של מסות וסיפורים קצרים.
כתיבתו מצטיינת בתיאורי הנוף המרהיבים והיא בעלת אופי אוטוביוגרפי.
הוא מצטיין בתיאורים של ילדים ושל אנשים זקנים ואהדתו נתונה תמיד לחלשים, לסובלים, ל"מפסידנים".
רק לעיתים נדירות מצליחים גיבוריו במעשיהם, לרוב הם כלי משחק בידי הגורל.
כוחו רב בתיאור מצבי רוח של גיבוריו.
הספרים העיקריים הם "העוני התמים", "דרך גבר", "השפחה סיליה" שהביאה לו את עיקר פרסומו, "המתים הצעירים" ו"אנשים בליל קיץ".
הרומן "השפחה סיליה" הוא על תולדותיה של נערה שלאחר מות אביה הולכת לעבוד כפועלת חקלאית שכירה ואינה מאריכה חיים בגלל מחלה ממארת.
שמש החיים Elämä ja aurinko יצא לאור בשנת 1916.
הירושה הדלה Hurskas kurjuus יצא לאור בשנת 1919.
העוני התמים Rakas isänmaani יצא לאור בשנת 1919.
Maan tasalta יצא לאור בשנת 1924.
Töllinmäki יצא לאור בשנת 1925.
Rippi יצא לאור בשנת 1928.
השפחה סיליה Nuorena nukkunut יצא לאור בשנת 1931.
דרך גבר Miehen tie יצא לאור בשנת 1932.
אנשים בליל קיץ Ihmiset suviyössä יצא לאור בשנת 1934.
המתים הצעירים Viidestoista יצא לאור בשנת 1936.
Elokuu יצא לאור בשנת 1941.
פראנס גל הייתה זמרת צרפתייה בעלת קריירה בינלאומית.
גל הייתה ידועה בעיקר בשל זכייתה באירוויזיון 1965 עם השיר "Poupée de cire, poupée de son" (בעברית: "בובת שעווה, בובת קש"), ולהיטה מ-1987, "Ella, elle l'a".
אביה היה רוברט גל, משורר לירי, ואמה, ססיל ברתיאר, הייתה בתו של הממציא הצרפתי פול ברתיאר.
באביב 1963 עודד אותה אביה להקליט שירים ולשלוח את ההקלטות למפיק מוזיקלי.
לאחר כמה זמן רצה המפיק להחתים אותה על חוזה.
בעקבות זאת נרשמה גל למותג ההקלטות Philips Records.
השיר הראשון של גל שהושמע ברדיו כשהייתה בגיל 16, היה "Ne sois pas si bête" .
זמר השאנסונים הצרפתי סרז' גינסבורג, שכתב שירים לזמרים רבים באותה תקופה, החל לכתוב גם לגל.
השיר "N'écoute pas les idoles" , שנכתב על ידי גינסבורג, הפך לסינגל השני של גל.
השיר הגיע למקום הראשון במצעדי הלהיטים בצרפת, במרץ 1964.
באותה תקופה ביצעה גל את הופעתה הראשונה בבלגיה.
היא עבדה כצוות עם מנהל העסקים מוריס טזה שהיה, כמו אביה, כותב לירי.
למרות שיתופי פעולה עם מספר אמנים אחרים, שאפה גל לשיר סולו בהזדמנויות שנקרו לה.
בנוסף לשירים שנכתבו עבורה על ידי אביה רוברט, נבנתה הצלחתה של גל בשנות השישים משירים שנכתבו על ידי אמנים צרפתים מהמובילים בתקופה, כגון: פייר דלנואה, אלן גורגואר, ז'ו דסאן, פרנק תומאס, אנדריי פופ ועוד רבים.
בשנת 1965, בהיותה בת 17, נבחרה גל לייצג את לוקסמבורג באירוויזיון העשירי, שנערך באותה שנה בנאפולי שבאיטליה.
היא בחרה בשירו של סרז' גינסבורג "Poupée de cire, poupée de son" (בצרפתית "בובת שעווה, בובת קש") מתוך 10 שירים שנכתבו עבורה.
ב-20 במרץ 1965 גינסבורג, גל וגורגואר נסעו לאירוויזיון שבנאפולי.
חבר השופטים התרשמו מאוד מפראנס גל, שלבסוף זכתה במקום הראשון.
לאחר האירוויזיון זכה השיר לאהדה בינלאומית רבה.
גל ביצעה הופעות בכל העולם, והקליטה גרסאות לשיר בשפות אחרות: גרמנית, איטלקית, ספרדית, יפנית, ועוד.
בנוסף, אמנים בעולם כתבו מילים לשיר בשפתם.
בישראל שלישיית גשר הירקון הוציאה באותה שנה גרסה בעברית לשיר זה בשם: "אל תכעסי, זה לא אסון".
הזמר האנגלי טווינקל הוציא לשיר גרסה באנגלית זמן קצר לאחר שהשיר זכה באירוויזיון.
השיר הוא אחד השירים הזכורים ביותר מתחרויות האירוויזיון.
מיד לאחר זכייתה באירוויזיון כנציגת לוקסמבורג, הועלו טענות בצרפת כלפי גל וגינסבורג על שייצגו את לוקסמבורג ולא את מדינתם, צרפת.
אותה שנה הייתה שיא הצלחתה של גל.
בקיץ 1965, ערכה סיבוב הופעות במשך כמה חודשים עם השיר "Le Grand Cirque de France" .
באותה שנה המשיכו הסינגלים שלה להישמע רבות ברדיו ולכבוש את מצעדי הלהיטים בצרפת ובאירופה.
כדי לשמר את הצלחתה מיהרה גל להקליט להיטים רבים, כמו: "Amérique" ("אמריקה"), ו- "Nous ne sommes pas des anges" ("איננו מלאכים").
ב-1965 החליטו במאים אמריקאים לצלם סרט טלוויזיה שיתמקד בהצלחתה של גל.
הסרט בוים על ידי הבמאי ג'ין כריסטוף אברטי.
ב-1966 הציעה חברת וולט דיסני לגל להופיע בתפקיד אליסה בסרט-מחזמר לגרסת "אליסה בארץ הפלאות".
גל טענה בתוקף שהיא לא רוצה לשחק בסרטים, אלא לעסוק רק במוזיקה.
פרויקט עשיית הסרט בוטל בדצמבר 1966 לאחר מותו של וולט דיסני.
בתחילת 1966 הוציאה גל את השיר "Baby pop" שנכתב על ידי גינסבורג.
גל התקשתה לשיר בטונים הנמוכים, מה שגרם לשערורייה כשיצא השיר לאור.
לאחר מספר חודשים כתב גינסבורג לגל שיר חדש: "Les Sucettes" .
גינסבורג כתב את השיר במתכוון בצורה דו-משמעית וברמיזה מינית בולטת, ונשמעו טענות על כך שהשיר נכתב בתור מטפורה על פורנו.
השיר עורר מהומה בצרפת למרות שהיה להיט והושמע ברדיו.
הסערה הציבורית גרמה לקריירה של גל להידרדר.
לאחר מספר חודשים החליטה גל להקדיש שיר לזכרו של נשיא ארצות הברית ג'ון קנדי, שנרצח כשלוש שנים לפני שפורסם השיר: "Bonsoir John John" (צרפתית: "ערב טוב ג'ון ג'ון").
השיר סיבך את גל בצרות נוספות כשהואשמה בנקרופיליה.
למרות ההישגים של גל במדינתה, היא החליטה בשנת 1966 לשנות כיוון: להקליט שירים בגרמניה ולשתף פעולה עם ורנר מילר.
גל הקליטה שירים רבים בגרמנית, שהביאו לה תהילה רבה בגרמניה ובאירופה:
גל הכירה בשנת 1973 את המלחין היהודי-צרפתי מישל ברז'ה ונישאה לו ב-1976. לזוג נולדו בן ובת, והם היו נשואים עד למותו של ברז'ה בשנת 1992. שיתוף הפעולה המוזיקלי בין השניים הגיע לשיאו בביצועה של פראנס גל לשיר "Ella, elle l'a" ("אלה, יש לה את זה"), שכתב ברז'ה על אלה פיצג'רלד.
השיר הפך עד מהרה ללהיט, ובשנים 1987 ו-1988 כיכב בצמרת מצעדי הפזמונים של מספר ארצות באירופה.
גל נפטרה כשלושה חודשים לאחר יום הולדתה ה-70, לאחר מאבק במחלת הסרטן.
היא נקברה בבית הקברות של מונמארטר, לצד מישל ברז'ה ובתם המשותפת פולין.
הסינגלים הלהיטים בתחילת דרכה הם:
אוקטובר 1963- "Ne sois pas si bête", עיבוד של פייר דלנואה לשיר "Stand a little closer", שבמקור נכתב על ידי ג'ק וולף.
1964- "N'écoute pas les idoles", מילים ולחן: סרז' גינסבורג.
1964- "Sacré Charlemagne", מילים: רוברט גל, לחן: ג'ורג'ס לייפרמן.
1965- "Attends ou va-t'en", מילים ולחן: סרז' גינסבורג.
Double jeu- אלבום משותף עם מישל ברז'ה - 12 ביוני 1992
אוסף המיטב של פראנס גל- שווק ב-15 ביוני 2004
"פראנס" הייתה אוניית נוסעים צרפתית.
האונייה שנבנתה במספנת סן-נאזר בשפך הלואר בצרפת והושקה בשנת 1962. היא סימלה את תחילתו של עידן חדש באוניות הנוסעים הטרנס-אטלנטיות, והיוותה את הסמל של הצי הצרפתי באותם הימים, בהצליחה לחצות את האוקיינוס האטלנטי בארבעה ימים וחצי בלבד, עת שימשה בקו לניו יורק.
ממדי האונייה והמפרט שלה עלו על כל מה שהיה מקובל באוניות נוסעים באותם הימים.
אורכה של האונייה היה 313 מ', היו לה 12 סיפונים והיא יכלה להוביל מעל 2,000 נוסעים עם צוות של למעלה מ-1,000 איש.
היא הונעה על ידי ארבע טורבינות קיטור מסוג "פרסונס" בהספק כולל של 63,000 קילוואט, ארבעה מדחפים, שהביאו אותה למהירות שיוט מקסימלית של 30 קשרים ימיים (כ-55 קמ"ש), שיא של כל הזמנים לאוניות נוסעים.
לאונייה היו שתי מחלקות, מסעדות מפוארות, אולם תיאטרון הגדול ביותר מכל האוניות, שתי בריכות שחייה (חיצונית ופנימית), חדר כושר, מגרש סקווש, המתקת מי ים ועוד.
בקצות שתי הארובות נבנו כנפונים מיוחדים שתפקידם היה לפזר את העשן לצדי האונייה, כדי שלא ירד על הסיפונים.
עם תחילתו של עידן מטוסי הסילון ומעברם של נוסעים רבים מההובלה הימית להטסה באוויר, ירדה קרנה של האונייה כמוביל טרנס אטלנטי.
עליית מחירי הדלק והוצאות התפעול הגבוהות, כמו גם ירידה דרסטית בכמות הנוסעים בקו הטרנס-אטלנטי לניו יורק ומציאת גאווה לאומית חדשה לעם הצרפתי – מטוס הקונקורד העל קולי שעשה את הדרך מפריז לניו יורק בפחות מ-3 שעות טיסה – הובילו את ממשלת צרפת למכור את האונייה.
האונייה נמכרה לחברת "נורוויג'יאן קרוז ליינס", תוך ששמה שונה ל"נורוויי" (Norway), והיא עברה שיפוץ מסיבי לצורך הסבתה לאוניית נופש בים הקריבי.
האוניה שימשה כאוניית נופש עד שנת 2008, אז נגרטה.
פראנס פוטבול הוא כתב עת צרפתי שנוסד ב-1946. המגזין מסקר את הכדורגל ברחבי העולם, הן בדיווחים חדשותיים והן בניתוח היסטורי.
תוכן המגזין כולל סיקור מקיף של הליגות האירופיות, סטטיסטיקות מהימנות ממשחקי גביע אירופה לאלופות וצילומים עיתונאיים מוצלחים המשקפים היטב את מושאי החדשות, ובזכות כך נחשב לאחד מעיתוני הספורט הבולטים ביבשת.
לאורך השנים העניק המגזין מספר פרסים אישיים בולטים לשחקני כדורגל על בסיס שנתי.
הגדול שבהם הוא כדור הזהב, אשר הוענק החל משנת 1956 לשחקן האירופי המצטיין ומ-1995 החל להינתן גם לשחקנים שמוצאם אינו אירופאי.
פרס זה נחשב לתואר היוקרתי ביותר שמקבלים כדורגלנים.
הפרס אוחד בשנים 2010–2015 עם תואר "כדורגלן השנה בעולם" של פיפ"א, התאחדות הכדורגל העולמית, והחל מאז נקרא כדור הזהב של פיפ"א.
בשנת 2016 הסתיים האיחוד עם פרס כדורגלן השנה בעולם, וכדור הזהב חזר למתכונתו הקודמת.
החל משנת 2018 מעניק המגזין גם את פרס כדור הזהב לנשים לשחקנית הכדורגל הטובה בעולם.
פרס חשוב נוסף המוענק על ידי המגזין, החל מ-1959, הוא כדורגלן השנה בצרפת.
עד 1995 ניתן הפרס לשחקנים בליגה הצרפתית בלבד, אך מאז גם צרפתים המשחקים מחוץ למדינה יכולים לזכות בו.
המגזין בוחר גם את תואר "המאמן הצרפתי של השנה".
פראנס סאמוט (מלטית: Frans Sammut; 19 בינואר 1945 – 4 במאי 2011) היה סופר מלטזי.
סאמוט נולד בעיר זבוג' (Żebbuġ) שבמלטה.
סאמוט למד בבית ספר יסודי זבוג', וכן, במכללה על שם אלואיז הקדוש, במכללה פדגוגית על שם מיכאל הקדוש, באוניברסיטת מלטה כמו כן באוניברסיטאות רומא ופרוג'ה שבאיטליה.
בשנות השישים המוקדמות יצא לאור סיפורו הקצר L-Istqarrija אשר זכה במקום הראשון בתחרות ספרותית של Għaqda Kittieba Żgħażagħ ושני סיפורים קצרים אחרים אשר זכו במקום השני והרביעי באותה תחרות.
בסוף שנות השישים השתתף בייסוד "התנועה להתחדשות ספרותית" (Moviment Qawmien Letterarju).
לאחר מכן עבד בתור מזכיר באקדמיית השפה המלטזית (Akkademja tal-Malti).
סאמוט סיים את הקריירה שלו בתחום החינוך בתור מנהל בית ספר.
בשנים 1996 – 1998 כיהן סאמוט כיועץ לענייני תרבות של ראש ממשלת מלטה.
סאמוט היה נשוי לקטרין קאקיה (Catherine Cachia) ואב לשני בנים – מארק (Mark) וז'אן-פייר (Jean-Pierre).
פראנס סאמוט כתב יצירות רבות ביניהן הרומנים רבי-המכר הבאים:
הרומן זכה בפרס רוטמן (Rothmans Prize).
הרומן קיבל את מדליית הממשלה לספרות.
על רומן זה כתב מבקר הספרות נורברטו אלול-וינצ'נטי (Norbert Ellul-Vincenti): "בספרות המלטזית אין דבר הדומה לו בקסמו".
סאמוט פרסם מקבץ סיפורים קצרים:
"בונפרטה במלטה" (Bonaparti f'Malta, התרגום הצרפתי, Bonaparte a Malte, פורסם ב-2008)
"On The Da Vinci Code" (2006) – פירוש דו-לשוני על רב-המכר הבין-לאומי.
סאמוט היה גם עורכו של "הלקסיקון" של מיקיאל אנטון ווסאלי, הנחשב לאבי השפה המלטזית.
ב-2007, פורסם תרגום של "החלום המלטזי" של סאמוט לאספרנטו (בשם "La Malta Revo") באוסף יצירות קלאסיות באספרנטו, שם ייצג את הספרות המלטזית.
ב-2008 הרומן של סאמוט "הכלוב" ראה אור בפעם החמישית.
ב-2009 נתן סאמוט פירוש מהפכני לשירו של פיטרו קאשרו (Pietru Caxaro) "Xidew il-qada "
(הידוע גם כ-"Il Cantilena"), שהוא המסמך הישן ביותר בשפה המלטזית.
סאמוט תרגם יצירות דרמטיות חשובות כגון "פדרה" של ראסין (1978) ו"בשפל" של מקסים גורקי.
שניהם הוצגו בתיאטרון מנואל שבוולטה.
מילותיו האחרונות של פראנס סאמוט היו:
"אשתי ואני היינו אמורים לטוס לירושלים, אך נראה שהתוכניות השתנו, אני הולך לירושלים של מעלה".
פרופסור פטר סראצ'ינו אינגלוט (Peter Serracino Inglott), הרקטור של אוניברסיטת מלטה לשעבר, אמר בתגובה למילים אלה: "הבנתי אז שלעיתים צחוק ודמע מתחלפים".
פראן סונייר אי בלגר (בקטלאנית: Ferran Sunyer i Balaguer; 1912 - 27 בדצמבר 1967) היה מתמטיקאי קטלאני.
בלגר נולד בפיגרס, ז'ירונה, קטלוניה עם שיתוק גופני מלא ונעזר בכל ימי חייו בכיסא גלגלים ובמטפלים צמודים.
אביו של בלגר נפטר כשהיה בן שנתיים והוא חי עם אמו, אנג'לה שטיפלה בו בעזרת סבתו ודודניו שעברו להתגורר עימם.
מאוחר יותר, המשפחה המורחבת עברה להתגורר בברצלונה.
בעצת רופאיו, הרחיקוהו מכל מקור לחצים נפשיים אפשרי ובעיקר מלימודים.
בלגר היה נחוש ללמוד בעצמו והחל לגלות עניין באסטרונומיה ופיזיקה ובעיקר במתמטיקה.
בשנת 1938 שלח בלגר את מחקריו אל ז'אק אדמר באוניברסיטת סורבון שפרסם את מאמרו בComptes Rendus.
בלגר התכתב תדירות עם מתמטיקאים צרפתים, בעיקר עם שולם מנדלברוט ותלמידיו כגון: ז'אן פייר כהנא, ואצלב שרפינסקי ועוד.
בשל נכותו, בלגר לא היה מסוגל לכתוב בעצמו והיה תלוי באמו עד למותה בשנת 1955, אז דודניו החליפו אותה במלאכת הכתיבה.
משנת 1948 עד ל 1966 זכה בלגר בפרסים רבים למתמטיקה בספרד.
בלגר סיים את התואר בשני שלו בשנת 1960 וקיבל את הדוקטורט שלו על התזה "Sobre la distribución de los valores de una función representada por una serie de Dirichelt lagunar" (התפלגות הערכים של פונקציה המוצגת על ידי טור דיריכלה) בשנת 1962 באוניברסיטת ברצלונה.
בלגר הלך לעולמו בשנת 1967 בברצלונה.
קרן בלגר הוקמה בשנת 1983 ביוזמתה של מריה דודניתו של בלגר לזכרו והיא מעניקה פרסים למחקרי בתחום המתמטיקה.
הקרן מנוהלת על ידי מועצה בראשות נשיא המכון למחקרים ועוד כמה חברים של האוניברסיטאות הקטלניות.
חתן הפרס הראשון, בשנת 1993 היה מתמטיקאי ישראלי, פרופ' אלכס לובוצקי שאף זכה בפרס בשנית בשנת 2002.
פראנס-אוליביה ז'יסבֶּר (צרפתית: Franz-Olivier Giesbert; נולד ב-18 בינואר 1949 בוילמינגטון, דלאוור) הוא עיתונאי וסופר צרפתי.
הוא עבד ב"לה פיגארו" בשנים 1988–2000, והחל לעבוד בשבועון "לה פואן" בשנת 2000. בשנת 2013, הוא כתב תסריט לסרט תיעודי על היחסים שלו עם נשיא צרפת לשעבר, ניקולא סרקוזי, "secrets d'une présidence" ("סודות של נשיאות").
הטבחית של הימלר, יצא לאור בישראל בשנת 2015 בהוצאת כנרת, זמורה-ביתן, דביר.
תורגם על ידי אביגיל בורשטיין
1992: זוכה פרס הרומן מהאקדמיה הצרפתית
פְּרַאנָה (בהינדית प्राण) היא מילה בסנסקריט עבור "כוח החיים" או העיקרון החיוני.
בפילוסופיה ההינדית הכוללות יוגה, רפואה הודית, ואמנויות לחימה, המונח מתייחס באופן קולקטיבי לכל ה"אנרגיה הקוסמית" הקיימת ביקום.
פראנה כולל גם אנרגיות של חפצים דוממים.
בספרות, פראנה מתואר לפעמים כאילו הוא מוצרים שמקורם מהשמש, המחברים את האלמנטים של היקום.
אנרגיית החיים זו מופעלת בבהירות ומתוארת בוודות ובאופנישדות העתיקה.
לפי מאמיני הפילוסופיה, ביצורים חיים, "אנרגיה אוניברסלית" זו נחשבת אחראית לכל תפקודי הגוף באמצעות חמישה סוגים של פראנה, הידועים בחמשת הוודות.
מאמיני הפילוסופיה טוענים כי אנשים סופגים את הפראנה מהאוויר דרך הנשימה, ולכן היוגאים פיתחו מערכת נשימה ותרגילי נשימה מיוחדים, כדי לאפשר ספיגה מוגברת של פראנה, ובכך ספיגה מוגברת של "אנרגיה", חיזוק הגוף, חסינות מפני מחלות וכו'.
פרנציסקוס ברנרדוס מריה "פרנס" דה ואל (בהולנדית: Franciscus Bernardus Maria "Frans" de Waal; 29 באוקטובר 1948 – 14 במרץ 2024) היה פרימטולוג ואתולוג הולנדי.
הוא היה פרופסור בקתדרה על שם צ'ארלס הווארד קנדלר (Candler) להתנהגות פרימטים במחלקה לפסיכולוגיה באוניברסיטת אמורי באטלנטה שבג'ורג'יה וניהל את מרכז "קישורים חיים" (Living Links) במרכז הלאומי לחקר פרימטים בירקס .
דה ואל חיבר ספרים רבים, בהם הפוליטיקה של שימפנזים (Chimpanzee Politics) והקוף הפנימי שלנו (Our Inner Ape).
מחקרו התמקד בהתנהגות חברתית של פרימטים, לרבות סכסוכים, שיתוף פעולה, שנאת אי-שוויון ושיתוף במזון.
דה ואל היה חבר באקדמיה הלאומית למדעים בארצות הברית ובאקדמיה המלכותית ההולנדית לאמנויות ומדעים.
דה ואל נולד בעיר דן בוס ולמד באוניברסיטאות ניימכן, חרונינגן ואוטרכט.
ב-1977 קיבל דוקטורט בביולוגיה מאוניברסיטת אוטרכט לאחר הכשרה כזואולוג ואתולוג תחת פרופסור יאן ואן הוף , מומחה להבעות רגש בפניהם של יונקים.
מחקר הדוקטורט שלו עסק בהתנהגות תוקפנית ובביצור בריתות בקרב קופי מקוק.
דה ואל הצהיר על עמיתו האתולוג ההולנדי ניקו טינברגן כמקור השראה.
בשנת 1975 החל דה ואל בפרויקט בן שש שנים של מושבת שימפנזים בגן החיות בארנהם, הפרויקט הגדול בעולם מסוגו.
מהמחקר נבעו מחקרים מדעיים רבים, בהם ספרו הראשון, הפוליטיקה של שימפנזים ("Chimpanzee Politics"), שפורסם ב-1982. ספר זה הציע תיאור ראשון של התנהגות יונקים במונחים של אסטרטגיות חברתיות מתוכננות.
דה ואל היה הראשון שהציע כי פרימטים מיישמים צורת חשיבה מקיאוולית וטבע את המונח "אינטליגנציה מקיאוולית".
בכתביו לא נרתע דה ואל מייחוס רגשות וכוונות לפרימטים שחקר.
עבודתו נתנה השראה למחקר הקוגניציה של הפרימטים , מחקר שעוסק מאז שנות השבעים המאוחרות בנושאי שיתוף פעולה, אלטרואיזם והגינות בקרב פרימטים בפרט, יונקים בכלל ובעלי חיים נוספים.
מחקריו המוקדמים של דה ואל עסקו במרמה ובסכסוך בקרב פרימטים, תחומי מחקר עיקריים כיום.
בתחילה היו נושאי מחקריו שנויים במחלוקת.
למשל, דה ואל כינה איחודים לאחר קרבות בתואר "פיוס".
תווית זו נתקלה בספקנות, אבל בהדרגה, עם התפתחות המחקר על קוגניציה ורגשות של פרימטים, התקבל תואר זה.
עבודתו של דה ואל חקרה אמפתיה ומוסריות בקרב בעלי חיים.
מחקרו המצוטט ביותר, שנכתב עם תלמידתו לשעבר סטפני פרסטון, עסק במוצא האבולוציוני ובחקר הנוירולוגי של האמפתיה, לא רק בקרב פרימטים אלא בקרב יונקים בכלל.
מושא מחקר תכוף של דה ואל הייתה שימפנזת הבונובו והרגלי ההזדווגות שלה, כשסתום ביטחון לסכסוכים.
דה ואל התמקד במחקריו באופנים המגוונים שבהם חברות פרימטים נקשרות.