tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
מדענים משתמשים בשיטות תאוריות ואנליטיות בבדיקת היפותזות בזואוגאוגרפיה, המדגימות את ההיבטים השימושים של זואוגאוגרפיה (תכנון מקלטים לבע"ח)
בגישה הסטטית מתארים את התפוצה של הזוחלים או של הקבוצה - גישה תיאורית, לא הסברית-סיבתית.
הגישה הדינמית מסתכלת על התפוצה של הקבוצה או המין במבט על פני זמן.
בוחנים את המצב בנקודת זמן מסוימת ויכול להיות שהתפוצה תשתנה בעתיד או הייתה שונה בעבר.
ניתן להסתכל בשני כיוונים: אקולוגי כאשר שואלים למה רואים מין מסוים בבית גידול אחד ולא בשני - לדוגמה, מדוע רואים שנונית חולות במישור ימין ולא במצוקי עין-גדי.
ההסבר יהיה מכיוון אקולוגי משום שהתנאים באזור זה נוחים ומתאימים לה יותר.
או אבולוציוני כאשר שואלים על התפוצה במהלך האבולוציה, לדוגמה מהי תפוצת השנונית במהלך האבולוציה.
כך אפשר לראות שהן הגיעו לנקודה זו כי מין קרוב אליהם, או מין שממנו התפתחו, היה קרוב לאזור.
בשנת 1870, כאשר אלפרד ראסל וולאס הגה את קו וולאס, הוקנתה חשיבות לראשונה לאזור הים התיכון שעד אז נחשב לאזור מעבר בלבד.
ישראל מחולקת לשלושה אזורים: האזור הים-תיכוני המאופיין באזורי חורש ים תיכוני ובתה עם כמות משקעים שעולה מ-250 מ"מ בשנה.
האזור האירנו-טורני, אזור צר יחסית בישראל, שמאופיין בכמות משקעים לא יציבה לעיתים אך הקטנה מ-250 מ"מ בשנה.
האחרון זהו האזור הסהרו-ערבי עם כמות משקעים שנמוכה מ-150 מ"מ בשנה.
בנוסף ישנה חדירה של האזור הסודאני, קטנה יחסית, בעיקר לאזור הבקע הסורי-אפריקני.
ייצוג של אזורים אלו מקנה הטרוגניות גדולה בישראל.
זו ארצנו היה ארגון פוליטי אשר הוקם בחודש יולי 1994 מתוך כוונה ליצור גל מחאה ציבורי נרחב נגד יישום הסכמי אוסלו.
מייסדי הארגון היו משה פייגלין ושמואל סקט, שדגלו במדיניות מרי אזרחי בלתי אלים והובילו את המאבק בהתאם.
כנס ייסוד "זו ארצנו" התקיים בשנת 1994, אם כי היסודות הונחו כבר בחודש דצמבר 1993 במלון "אשל הנשיא" באריאל, שבו התקבלה ההחלטה לצאת למהלך יזום שתכליתו הכפלת מספר המאחזים ברחבי יהודה ושומרון.
כוח האדם, הארגון והניסיון היו התשתית הראשונית להקמת הארגון.
משה פייגלין – יליד 1962, תושב קרני שומרון.
לימים מנהיג חטיבת "מנהיגות יהודית" במפלגת הליכוד, ח"כ ולאחר מכן מייסד ויו"ר מפלגת זהות
שמואל סקט – יליד 1961, תושב קרני שומרון, יליד ארצות הברית.
לימים המנכ"ל הבינלאומי של "מנהיגות יהודית" וחבר בחטיבת "מנהיגות יהודית" בליכוד.
רב, ראש ישיבת "בית אורות" בירושלים.
לימים חבר הכנסת ושר מטעם מפלגת מולדת.
מלבד שלושת המנהיגים, הוכנה במטה "זו ארצנו" רשימה המפרטת שרשרת פיקוד בת שלושים חברים, זאת בשל מאסרי בכיריה התדירים, המחייבים התארגנות מחדש.
המטרה הייתה להבטיח את המשך קיום המנהיגות בשטח, גם בסיטואציה בה הנסיבות ירוקנו את השורות.
"זו ארצנו" נולדה מתוך התנגדות להסכמי אוסלו שנחתמו בין ישראל בראשות ממשלת יצחק רבין לבין אש"ף.
מהות ההסכמים הייתה הכרה הדדית של הצדדים זה בזכות הקיום של זה ויישום ראשוני של הנוסחה שטחים תמורת שלום.
"זו ארצנו" תפסה את הסכמי אוסלו כפגיעה במדינה ובאזרחיה היהודים.
סממנים מובהקים לתפיסה זאת הייתה בבחירת השם ובבחירת הסמל לארגון.
השם, "זו ארצנו", מדגיש את התפיסה הרואה בכל שטח ארץ ישראל קניין יהודי בלבד.
הסמל הכיל את הכיתוב, "זו ארצנו", לצד ציור המפה והמנורה.
הניסיון היה ליצור סממנים המקושרים והמזוהים הן ביהדות והן בציונות, זאת כדי ליצור מכנה משותף והסכמה רחבה ככל הניתן שיוביל לגיוס המוני.
מנהיגות "זו ארצנו" הניחה כי מחאה קונבנציונלית תזכה בסיקור תקשורתי מינימליסטי, אם בכלל, ובכך הניסיון ליצור גל מחאה ציבורי ייכשל.
התחושה הייתה כי הן הממשלה והן התקשורת דוחקות לשוליים את רחשי הלב של ציבור גדול, מתנכרות לו ואף יוזמות דמוניזציה נגדו.
בשל כך, "זו ארצנו" בחרה ונקטה במחאה אלטרנטיבית בדמות מרי אזרחי בלתי אלים.
להשקפת חברי "זו ארצנו", התנגדות זאת הייתה מימוש מתבקש של דמוקרטיה מתגוננת שהרי הממשלה בראשות יצחק רבין מתנהלת כדיקטטורה המסרבת לתת ביטוי גם למתנגדיה.
מבחינתם, היה צורך אקוטי בשבירת מחסום הציות האוטומטי.
"זו ארצנו" חרתה שלושה כללים מרכזיים שהנחו אותה לאורך שנות המאבק: הראשון, התנגדות לאלימות, הן פיזית והן מילולית.
השני, צמצום מקסימלי של הסכנות והנזקים הכרוכים במאבק.
השלישי, נכונות מלאה לשאת בכל מחיר שיידרש לשלם, כולל כניסה לבית הסוהר.
המרי האזרחי בו נקטה "זו ארצנו" קיבל ביטוי אופרטיבי ביוזמות רבות ומגוונות שרובן כוונו ליצירת תהודה תקשורתית ואהדה ציבורית שתוביל להרחבת המחאה נגד ממשלת רבין.
המהלך המרכזי הראשון היה הניסיון להקים מאחזים רבים ברחבי יהודה ושומרון.
התוכניות נכתבו וגיוס המשאבים והציבור הושלם, אך בשל דחייה חוזרת של תאריך היציאה לדרך הציבור איבד את התלהבותו ואת מוכנותו ובמקביל גורמי הביטחון כגון צה"ל והמשטרה הספיקו לאסוף אינפורמציה ולהתכונן בהתאם.
מהלך זה הסתיים בהצלחה נקודתית בלבד.
מאחזים בודדים הוקמו וגם הם פונו במהירות.
הסיקור התקשורתי היה דל יחסית.
לאור כישלון המהלך, בייחוד מהבחינה התקשורתית, הבינו ב"זו ארצנו" כי המאבק האמיתי צריך להתקיים בזירה הארצית.
הקמת מאחזים נוספים אומנם תשרת את המאמץ ההתיישבותי אך התרומה למאמץ המחאתי תהיה דלה.
פייגלין ביקש ליצור מהלך שיזכה לתהודה ולאהדה ברמה הארצית.
המהלך המרכזי השני היה חסימת צמתים.
הניסיון היה לזכות באותה תהודה תקשורתית ואהדה ציבורית דרך מהלך רחב היקף בתוך גבולות הקו הירוק.
אנשי "זו ארצנו" ותומכיהם הונחו לחסום צמתים מרכזיים ברחבי הארץ במקביל ובכך ליצור פקקים ארוכים וממושכים שישתקו את התחבורה.
בחודש אוגוסט 1995 נחסמו 78 צמתים מרכזיים ברחבי הארץ והתחבורה שותקה, אלפים נאלצו להמתין בפקקים וכוחות משטרה ומג"ב גדולים נשלחו לפזר את ההפגנות.
בד בבד, נוצלה ההמולה להקמת 15 מאחזים נוספים ביהודה ושומרון.
יום זה סימן את התמורה בהתייחסות ל"זו ארצנו".
מקבוצה קטנה שנדחקה לשוליים הפכה "זו ארצנו" לקבוצה שזוכה לסיקור מקיף בכלי התקשורת, לטיפול מסיבי מצד גורמי הביטחון.
מהלכים נוספים אותם יזמה "זו ארצנו" היו הפגנות תדירות מבלי לבקש רישיון, תהלוכות, משמרות מחאה, שיבוש נאום ראש הממשלה בכנס בינלאומי וכדומה.
כתב אישום – מדינת ישראל נגד פייגלין ואחרים
במקביל להתרחבות "זו ארצנו" ולאחר רצח רבין, הוגש כתב אישום באשמת המרדה נגד פייגלין, סקט ואלון.
כתב האישום היה תקדימי באותה תקופה, שכן קודם לכן טרם התרחש מקרה בו חל שימוש באישום זה נגד גוף אופוזיציוני.
במהלך החקירות המשיכו חברי "זו ארצנו" בקו המרי האזרחי והשיבו לכל שאלות החוקרים תשובה אחת זהה: "זוהי חקירה פוליטית, אין לי מה לומר".
במהלך המשפט שהתקיים מול שלושה שופטים, בחר פייגלין ליטול את מושכות הייצוג והפך את האולם לבמה אותה ניצל כדי לפרוס את משנתו.
מקץ חצי שנה הסתיים המשפט, והשניים, פייגלין וסקט, נמצאו אשמים בהמרדה (בני אלון נבחר לכנסת במהלך המשפט וזכה בחסינות).
גזר הדין חייב את פייגלין לרצות שישה חודשי מאסר.
גזר הדין אמנם קבע כי פייגלין וסקט אשמים בהמרדה אך הייתה בו גם ביקורת נגד הממשלה ונגד המשטרה.
השופטים ציינו כי הממשלה הייתה צריכה להטות אוזן קשבת לאותן השקפות הסותרות את מדיניותה ולתת להן ביטוי שהרי בסירובה לנהוג כן דחקה את הנאשמים ואחרים לדרך הקלוקלת בה בחרו.
בנוסף, השופטים ציינו כי המשטרה נהגה במפגינים באלימות מיותרת, בייחוד נוכח בחירת זו ארצנו במדיניות מרי אזרחי בלתי אלים.
רצח רבין סימן את התמורה השנייה בהתייחסות ל"זו ארצנו".
המשפט שהתנהל נגד מנהיגיה רק ליבה את ההסתייגות ממנה על ידי חלקים מהציבור.
בנוסף, המהפך בשלטון בו זכה בנימין נתניהו בכס ראש הממשלה הקהה את חשש הציבור ממסירת שטחים לידי הרשות הפלסטינית והתחושה הייתה שהמשך המאבק מיותר.
מקץ חודשים אחדים התברר כי נתניהו חש מחויב להסכמי אוסלו אותם ירש מהממשלה הקודמת ואף מתכוון לכבד אותם בהסתייגויות קלות.
משה פייגלין ושמואל סקט בחרו לזנוח את המרי האזרחי והתייצבו לצד מוטי קרפל ומיכאל פואה בקבוצת "מנהיגות יהודית" הדוגלת בקידום המנהיגות ה"אמונית", זאת השואבת את תפיסתה וסמכויותיה מהיהדות.
השאיפה ליצור מחאה נגד השלטון במסגרת זו ארצנו התחלפה בשאיפה ליצור חלופה לשלטון במסגרת "מנהיגות יהודית".
מתוך הלקחים שהופקו מהתנהלות "זו ארצנו", היה ברור לשניים כי היכולת לשנות מדיניות היא תוצר של כוח פוליטי בלבד.
הנחת יסוד זאת הובילה בשנת 2000 את חברי "מנהיגות יהודית" להתפקד בהמוניהם למפלגת הליכוד וליצור בה חטיבה מגובשת.
זואופיליה (תחדיש ביוונית עתיקה: Ζωοφιλία) היא פאראפיליה (הפרעה בעוררות מינית) המתבטאת במשיכה מינית עיקרית או בלעדית לבעלי חיים.
משכב בהמה (Bestiality), להבדיל, היא קיום יחסי מין בפועל עם בעל חיים.
זואופיליה, שבעבר סווגה כפתולוגיה בספר האבחנות הפסיכיאטריות (DSM), אינה מסווגת עוד ככזו, אלא אם היא מלווה במצוקה או בהפרעה קשה ליכולתו של אדם לתפקד.
במדינות רבות בעולם מדובר בעבירה על החוק, וארגונים למען בעלי חיים רואים במעשה התעללות בבעלי חיים ונאבקים בו.
בישראל, קיום מגע מיני עם בעלי חיים נחשב בעבר לעבירה שעונשה עד עשר שנות מאסר (סעיף 351(2) לחוק העונשין בנוסחו המקורי משנת 1977), אך זו בוטלה בתיקון לחוק משנת 1988, והאיסור נאכף בסעיפים כמו הפרעה לציבור או התעללות בבעלי חיים.
מגע מיני עם בעלי חיים נחשב בתרבויות רבות כסטייה מהנורמות החברתיות, והוא מהווה טאבו מוחלט ביהדות, בנצרות ובאסלאם.
בקובץ החוקים החתי שחובר לפני כתיבת התנ"ך בין חמש מאות לאלף שנים, בהתאם לדעתם של חוקרים שונים, כבר מופיעה התייחסות חוקית
החוק היה אפילו מפרט: חטא עם פרה הוא מעשה תועבה.
חטא עם כבש הוא מעשה תועבה.
חטא עם פר הוא מעשה תועבה.
בניגוד לאיסור התנכ"י משכב עם סוס או פרד לא נחשבו עבירה, אדם שהואשם בחטאים אלה מובא למשפט המלך שיכול לחון אותו.
עם זאת אדם שנמצא חוטא במעשה תועבה אינו יכול התקרב למלך ולא יוכל יותר לשמש ככהן.
התורה אוסרת מפורשות משכב בהמה:
במקרה שכן מתקיים משכב בהמה, יש להרוג גם את האדם וגם את בעל החיים.
בתלמוד נקבע כי הסמכות להטיל עונש מוות במקרים כאלו ניתנת בידי בית דין של עשרים ושלשה.
האיסור הוא כה חמור עד שהוא נחשב לאחת ממצוות בני נח, כלומר הוא חל על כל אדם ולא רק על יהודים.
בהלכה מקובל ש, כך שחזקה על כל יהודי שלא ייטה למעשים כאלה, ועל כן אין איסור ייחוד עם בהמות וכיוצא בזה.
למרות זאת, רב יוסף אסר על נשים אלמנות לגדל כלב זכר, פן יבוא להרביע אותה.
זוּאוֹפְּרָקְסִיסְקוֹפּ (Zoopraxiscope) הוא מתקן מוקדם להצגת תמונות נעות.
המכשיר פותח על ידי חלוץ הצילום אדוארד מויברידג' בשנת 1879, וניתן לראות בו את מקרן הסרטים הראשון.
הזואופרקסיסקופ הורכב בבסיסו ממכשירים קיימים - סוגים של "צעצועים פילוסופיים" שהיו נפוצים מאז המחצית הראשונה של המאה ה-19 - בעיקרם הפנקיסטוסקופ ופנס קסם.
דיסק אחד שקוף, עליו צוירו, ואחר-כך הודבקו, רצף תצלומי התנועה, ודיסק שני ממתכת, שחורץ בחריצים ששימשו לסירוגין כתריס שמעלים דימוי אחד וחושף את הבא אחריו.
תנועת הדיסק המהירה יצרה אשליה נראית של תנועה, שהתבססה על חוסר יכולתה של העין האנושית לקלוט את הרגע המפריד את מקטעי התנועה המהירה של אובייקט, במידה שמקטעים אלו עוברים לפני העין במהירות העולה על 1/16 של השנייה.
למכשיר שבנה קרא אדוארד מויברידג' תחילה זואוגירוסקופ (Zoogyroscope), אך מאוחר יותר שינה את השם לזואופרקסיסקופ.
הזואופרקסיסקופ הקרין את דימויי שלבי התנועה רציפה בהקרנה שהגיע לגודל מלא של המצולמים.
רצף הדימויים הסטטיים שלבי התנועה צוירו תחילה על גבי הדיסק כצלליות.
סדרה מאוחרת יותר, שנוצרה בין השנים 1892-1894, השתמשה באיורי המתאר שהודפסו על גבי הדיסק באמצעות תהליכי צילום, ונצבעו ביד לאחר מכן.
כמה מהדימויים המונפשים הללו מורכבים מאוד, ומראים מגוון שילובים של תנועות חייתיות ואנושיות.
מכשירו של מייברידג' היה, ככל הנראה, מקור השראה עבור תומאס אלווה אדיסון וויליאם קנדי דיקסון בפיתוח מכשיר הקינטוסקופ שלהם.
דימויים מכל שבעים ואחד דיסקי הזואופרקסיסקופים ששרדו שועתקו לאחרונה בספר: (Eadweard Muybridge: The Kingston Museum Bequest (The Projection Box, 2004.
זואי בל (נולדה ב-17 בנובמבר 1978) היא פעלולנית ושחקנית ניו זילנדית.
בל נולדה בניו זילנד, לטיש ואנדרו בל, ולה אח צעיר ששמו ג'ייק.
היא גדלה באי וייהק שבאוקלנד.
בהיותה צעירה היא התחרתה כמתעמלת מקצועית ובגיל חמש עשרה עזבה זאת ועברה ללמוד טאקוונדו.
היא גם עסקה בענפי ספורט כמו צניחה חופשית, צלילה, אתלטיקה קלה וריקוד.
בל למדה בבית הספר התיכון לנערות של אוקלנד (Auckland Girls' Grammar School and) ובקולג' סלבין (Selwyn College).
זואי בל החלה את הקריירה שלה בשנת 1998 כשאביה טיפל בפעלולן שנפגע בראשו ושב הביתה ונתן לה מספר לטלפן.
עבודת הפעלולים הראשונה שלה הייתה קפיצה מרכב באופרת הסבון האוסטרלית Shortland Street.
בל החלה לעשות פעלולים עבור סדרות הטלוויזיה הרקולס: המסעות המופלאים וזינה הנסיכה הלוחמת (שתיהן צולמו בניו זילנד); בעונה הרביעית של זינה, היא לוהקה כפעלולנית כפילה לשחקנית לוסי לולס בתפקיד זינה.
היא שברה חוליה בגבה בעשותה פעלול, אולם המשיכה לעבוד במשך שבוע עד שפעלולן אחר ניפץ כיסא על גבה והוציא אותה מכלל תפקוד.
לאחר זינה היא עבדה בסרטים משניים ובפעלולי טלוויזיה, בכללם מתאמת פעלולים בסרט הקצר עם אדריאן וילקינסון (Adrienne Wilkinson) (שאיתה היא עבדה בעבר בזינה).
היא המשיכה והייתה כפילתה של אומה תורמן בסרטו של קוונטין טרנטינו להרוג את ביל.
למרות שהיא נשכרה בתחילה ככפילתה של תורמן בפעלולים מסוכנים,
צוות הפעלולים נוכח לדעת שבל מהווה גם כפילה אידיאלית לסצנות הקרבות והיא אומנה בהתאם.
בל למדה להילחם באמנויות לחימה סיניות; הדבר דרש ממנה לחדול מלחקות את תנועות גופה של לוסי לואלס
לקראת תום צילומי להרוג את ביל: חלק 2, היא נפגעה בצלעותיה וברצועות בשורשי כף ידה בעת משחק של היזרקות אחורנית מפגיעה מיריית רובה.
מצבה של בל דרש ניתוח והחלמתה ארכה מספר חודשים.
טרנטינו התרשם ממנה וליהק אותה לתפקיד מרכזי בסרטו הבא חסין מוות, שבו היא מגלמת את עצמה ומבצעת את הפעלולים של עצמה, הידוע ביותר שבהם הוא זה שבו היא נתלית מעל מכסה המנוע של המכונית Dodge Challenger 1970 שנוסעת במהירות מופרזת.
היא גם ביצעה משימת פעלולים בסרט 'אישה חתול', שבו היא מבצעת קפיצות מגובה רב ומשמשת ככפילתה של שרון סטון.
הסרט התיעודי Double Dare שהופץ ב-2004, עוסק בזואי בל ובעמיתתה הפעלולנית ג'יני אפר (Jeannie Epper), ועוקב אחריהן בעודן מנסות להצליח בהוליווד.
צילומי הסרט מכסים את הקריירה של בל מסיום עבודתה בזינה ועד להתחלת עבודתה על 'להרוג את ביל'.
ב-2004 היו בל ואנג'לה מריל (הפעלולנית שהיא כפילתה של ויויקה איי פוקס) מועמדות לפרס הפעלולנים העולמי של טאורוס (Taurus World Stunt Awards) בקטגוריות "הפעלול הטוב ביותר שביצעה אישה" ו"הקרב הטוב ביותר" עבור משחקן ככפילות בקרב הסכינים בין ביאטריקס קידו (אומה תורמן) וורניטה גרין (ויויקה פוקס) בסרט להרוג את ביל.
ב-2005 הייתה בל מועמדת לפרס הטאורוס בקטגוריות "הפעלול הטוב ביותר שביצעה אישה", "הקרב הטוב ביותר", ו"העבודה הטובה ביותר בגבהים".
היא ומוניה סטאגס (Monica Staggs) כפילתה של דריל האנה זכו ב'פעלול הטוב ביותר' וב'הקרב הטוב ביותר' בקטע הסרט שמתרחש בקרוון של באד בלהרוג את ביל חלק 2. מועמדותה ל'עבודה הטובה ביותר בגבהים' הייתה עבור קפיצתה מגובה של 60 מטרים בסרט 'אישה חתול'.
באוגוסט 2007 אישרה בל שהיא חתמה על חוזה לגלם את התפקיד הראשי בסרט אודות חייל אמריקאי השב לארצות הברית משירות חובה בעיראק ומסייע לנערה צעירה בבעיותיה.
היא אמרה לניו זילנד הראלד שהיא תעשה את הפעלולים של עצמה בסרט שעד עתה לא קיבל שם, ושהמבטא האמריקאי הוא "אתגר גדול" עבורה.
באוקטובר 2007, דיווח וראייטי שבל גם תשחק ב'המשחק' (The Game), בכיכובו של ג'רארד באטלר
בל קיבלה קרדיט בהופיעה בתפקיד אורח בעונה הרביעית של הסדרה אבודים ושיחקה תפקיד של רגינה, קשרית רדיו עם מטוסי תובלה.
היא אמרה בראיונות שהתפקיד דרש מעט משחק וקצת עבודת פעלולים.
היא הופיעה על המרקע רק בפרק השביעי בעונה הרביעית.
הממלכה (The Kingdom) (פעלולנית) (2007)
The Devil's Den (2006) (כפילת פעלולים)
זהות בדויה (2004) (כפילת פעלולים)
אישה חתול (2004) (כפילת פעלולים)
Riverworld (מחזה לטלוויזיה 2003) עבודת פעלולים
The Extreme Team (2003) (כפילת פעלולים) ידועה גם בתור X-Team (הכותרת בטלוויזיה בארצות הברית)
Cleopatra 2525 אישה בוגדנית (אפיזודה 1, 2000)
Amazon High (1999 טלוויזיה - עבודה על פעלולי רקע
הרקולס: המסעות המופלאים - (1995-1999 סדרת טלוויזיה) עבודת פעלולים
The Chosen (1998) עבודת פעלולים
זינה הנסיכה הלוחמת (1995) סדרת טלוויזיה (כפילת פעלולים) (פרקים לא ידועים)
זואוקסנטלות (שם מדעי: Zooxanthellae) הן אצות חד-תאיות (דינופלגלטים) המסוגלות לחיות בסימביוזה עם מינים ימיים רבים של חסרי חוליות כגון אלמוגים, ספוגים, מדוזות, חשופיות ים ומינים מסוימים של צדפות ושוכנות בתוך רקמתם.
הזואוקסנטלות הנפוצות ביותר מקיימות סימביוזה עם אלמוגים ושייכות לסוג סימביודיניום
לזואוקסנטלות צורת תא אליפסה עד אליפסואידית, וגודלן נע בין 5 ל-15 מיקרומטרים בקוטר.
לאורגניזמים חד-תאיים אלה יש כלורופלסטים חומים-זהובים אופייניים המכילים פיגמנטים פוטוסינתטיים.
הזואוקסנטלות מבצעות פוטוסינתזה באמצעות פיגמנטים קולטי אור; כלורופיל a וכלורופיל c, והן בעלות פיגמנטים דינופלגלטים כגון קרוטן, פרידינין ודיאדינוקסנטין, הנותנים להן את הצבע החום-צהבהב.
הכלורופלסטים חיוניים לאורח החיים הסימביוטי שלהם בתוך רקמות המארח, האברונים הללו מבצעים פוטוסינתזה, וממירים אנרגיית אור לאנרגיה כימית בצורה של תרכובות פחמן אורגניות, מספקות למארח חומרי הזנה כמו גלוקוז, ומקנות לו את צבעו, ובתמורה המארח מספק הגנה וחומרי הזנה אחרים כגון פחמן דו-חמצני, שהמארח מפריש בעת נשימתו, פוספטים ותרכובות חנקן.
מחקרים זיהו מולקולות איתות מרכזיות המעורבות בהקמת הסימביוזה ותחזוקתה.
לדוגמה, מחקר מצא את הקיום של מנגנוני זיהוי שבהם אלמוגים מזהים זנים ספציפיים של זואוקסנטלות דרך קולטנים משטח התא וחלבוני זיהוי.
ספציפיות זו מבטיחה שרק זואוקסנטלות תואמות ייקלטו על ידי המארח, מה שמייעל את היתרונות ההדדיים המופקים מהסימביוזה.
זואוקסנטלות תורמות באופן משמעותי לתזונת האלמוגים, ומספקות עד 90% מדרישות האנרגיה שלהם.
שותפות זו משפרת את צמיחת האלמוגים, קלציפיקציה ועמידות בפני גורמי לחץ סביבתיים כגון טמפרטורות ים וזמינות נוטריאנטים, והיא חיונית למגוון הביולוגי ולתקינות המבנית של מערכות אקולוגיות בשונית האלמוגים, התומכת במגוון רחב של חיים ימיים.
הסימביוזה בין אלמוגים לזואוקסנטלות רגישה לתנודות סביבתיות ומשחקת תפקיד מכריע באירועי הלבנת אלמוגים.
תחת תנאי עקה, כגון טמפרטורות ים גבוהות, זיהום והחמצת האוקיינוסים, עלולים אלמוגים להוציא את הזאוקסנטלות שלהם בתהליך שנקרא הלבנת אלמוגים.
תופעה זו גורמת לאובדן הפיגמנטים הסימביונטים, המוביל למראה החיוור של האלמוגים, אובדן עתודות האנרגיה, ולעלייה ברגישות למחלות, וכתוצאה מכך לדעיכה ולמוות של שוניות האלמוגים.
תופעה זו נחקרה באינטנסיביות כדי להבין את הגורמים המעוררים הלבנת אלמוגים ואת השלכותיה האקולוגיות.
התקדמות חקר הביולוגיה המולקולרית, הגנומיקה, והפרוטאומיקה אפשרו ניתוחים מפורטים של פרופילי ביטוי גנים במהלך תגובות לחץ, וחשפו תובנות לגבי מנגנונים אדפטטיביים המסייעים להישרדות הסימביוזה בין זואוקסנטלות ואלמוגים בסביבות משתנות.
מחקרים זיהו קליידים שונים של סימביודיניום המציגים מאפיינים פיזיולוגיים מגוונים כגון; היעילות הפוטוסינתטית שלהם, יכולות ספיגת חומרי הזנה, ותגובות לתנודות טמפרטורה וזמינות חומרי הזנה.
לדוגמה, ידוע כי חלק מהקליידים מעניקים עמידות תרמית גבוהה יותר לאלמוגים המארחים שלהם, ובכך משפרים את עמידות האלמוגים בפני עקה תרמית ואירועי הלבנה.
תובנות לגבי מנגנונים אלו הן קריטיות לניבוי האופן שבו אלמוגים יגיבו לתרחישי שינויי אקלים עתידיים ולפיתוח אסטרטגיות שימור להגנה על מערכות אקולוגיות של שוניות האלמוגים.
זואי 101 היא קומדיית מצבים אמריקאית לנוער בכיכובה של ג'יימי לין ספירס.
הסדרה הייתה מועמדת לפרס אמי, וזכתה להצלחה בקרב הקהל.
בארצות הברית הסדרה זכתה בפרס "סדרת הילדים האהובה ביותר" של ערוץ ניקלודיאון.
ארבע העונות של הסדרה שודרו בערוץ ניקלודיאון בישראל.
הסדרה מתמקדת בתחילה בשבעה בני נוער והחל מהעונה השלישית מצטמצמת לשישה, כאשר שתי נערות עוזבות את הסדרה ואחת מצטרפת אליה, ובעונה הרביעית מצטמצמת לחמישה לאחר שאחד הנערים עוזב את הסדרה.
הדמויות הראשיות לומדות בפנימייה בשם PCA - Pacific Coast Academy, בה מתרחשת העלילה.
בשנת 2023, חמש עשרה שנים לאחר סיום הסדרה, שוחרר לשירות הסטרימינג "פרמאונט+" סרט שמשמש כהמשכון בשם "זואי 102".
עד עתה פנימיית PCA לימדה בנים בלבד, ולראשונה הוחלט לקבל אליה גם בנות.
לאחר שיפוצים שנמשכו כל הקיץ נפתחת שנת הלימודים הראשונה ב-PCA לבנים ולבנות.
זואי ברוקס מגיעה לפנימיית PCA ביחד עם אחיה דסטין, ושם היא פוגשת לראשונה את צ'ייס.
השניים מתיידדים ותוך זמן קצר הופכים לחברים טובים.
דרך צ'ייס זואי מכירה את לוגן ומייקל - שותפיו לחדר והחברים הטובים ביותר שלו.
צ'ייס מתאהב בזואי וממשיך לאהוב אותה גם בעונה השנייה.
זואי פוגשת את שתי השותפות לחדר שלה, ניקול ודיינה.
בנוסף הן פוגשות נערה נוספת, קווין, נערת מחשבים חכמה ומוזרה.
בעונה השנייה דיינה משתתפת בתוכנית חילופי תלמידים בפריז, ולכן היא עוזבת את PCA.
במקומה מגיעה נערה אחרת ששמה לולה.
חלומה של לולה הוא להיות שחקנית מפורסמת, והיא מנצלת את מעברה לבית ספר זר כדי לנסו להגשים אותו.
היא מעמידה פני פריקית וזואי וניקול מאמינות לה, אך לבסוף סודה מתגלה.
לולה תופסת את מקומה של דיינה בחבורה.
בעונה השלישית ניקול עוזבת את בית הספר ונשלחת לפנימייה לבנות, בגלל האובססיה שלה למין הגברי.
קווין עוברת לגור עם זואי ולולה בחדר.
הבנות לא מרוצות מכך בהתחלה, אך מצליחות להסתדר עם המוזרות שלה.
בתחילת העונה השלישית זואי מגלה שלצ'ייס יש חברה, רבקה.
לאחר שהבנות מכירות קצת יותר, רבקה מתגלית כילדה קנאית ואנוכית.
היא שמעה על כך שצ'ייס היה מאוהב בזואי במשך שנתיים, ולכן היא אוסרת על זואי לדבר עם צ'ייס.
צ'ייס עוזב את רבקה וחוזר להיות ידיד של זואי.
בפרק האחרון, הוריהם של דסטין וזואי מגיעים ל-PCA, ומודיעים להם שהם עוברים לאנגליה בגלל עבודתם.
הם מעניקים להם את אפשרות הבחירה: לבוא איתם או להישאר בפנימיה.
זואי מחליטה להתייעץ עם צ'ייס, אך משום מה המפגש מתעכב ולצ'ייס נודע על כך משמועות.
הוא מתרגז על זואי ולא רוצה לדבר איתה.
זואי, עקב זאת, מחליטה להצטרף אל הוריה לאנגליה.
מאוחר יותר צ'ייס מתחרט על מעשיו.
לאחר שזואי הגיעה לפנימייה באנגליה, חבריה מהפנימיה מתקינים תוכנת מחשב שמאפשרת להם לראות זה את זה ולדבר זה עם זה.
צ'ייס מחליט לנצל את התוכנה הזאת ולישר את ההדורים בינו לבין זואי.
זואי סולחת לו, אך היא לא נשמעת או נראית כך.
לאחר שזואי עוזבת, צ'ייס מרגיש נורא, ומוצא לעצמו בחורה שבמראה החיצוני דומה לזואי, ומזכירה אותה מאוד, אך אופייה לא דומה לה כלל וכלל: היא דוחה ולא נעימה.
החבורה נגעלת ממנה, חוץ מצ'ייס שעיוור לכך.
הבנים מחליטים להאיר את עיניו.
הם נועלים אותו בחדרם ומנסים לגרום לו להודות בכך שהוא מתגעגע לזואי, עובדה שהוא מכחיש בכל תוקף.
לאחר שלוגן קורע בובה שצ'ייס קיבל מזואי, וצ'ייס מנסה להכות אותו, הוא מבין שהוא עדיין מאוהב בזואי.
תוכנת הווידאו שמייקל לא הבין כיצד לסגור מסגירה את סודו של צ'ייס באוזניה של זואי.
לאחר שזואי מבינה שצ'ייס מאוהב בה, היא חוזרת ל-PCA.
מתברר שצ'ייס עזב את PCA ללונדון, על מנת להיות איתה.
כעת זואי וצ'ייס התחלפו במקומותיהם: זואי ב-PCA, וצ'ייס באנגליה.
בחדר ממלא את מקומו נער בלונדיני בשם ג'יימס.
בהתחלה הוא לא מסתדר היטב עם מייקל ולוגן, אך עם הזמן הוא מתגלה כנער מצחיק וחמוד.
הוא וזואי מתאהבים זה בזה, ותוך זמן קצר נעשים לזוג.
מארק נפרד מקווין וכשלוגן מנחם אותה הם מתנשקים והופכים לזוג אבל שומרים על כך בסוד.
כוכב הכדורגל וינס בלייק חוזר לPCA והוא ולולה מתאהבים והופכים לזוג.
בפרקי הסיום, ג'יימס נותן לזואי במתנה שרשרת ואומר לה שהוא אוהב אותה, אבל זואי לא מרגישה אותו הדבר ומרגישה שמשהו חסר לה.
הנשף מתקרב וקווין ולוגן בוחרים אחד לשנייה בני זוג, אבל בסוף מתוודים על אהבתם בפני כל בית הספר.
צ'ייס מפתיע את זואי ומגיע לPCA והם הופכים לזוג.
כולם מתרגשים לפגוש את צ'ייס, וזואי מזמינה אותו לטוס איתה להוואי.
בסרטון שיצא בשנת 2015 לערוץ היוטיוב של יוצר הסדרה, דן שניידר, נראה צ'ייס מציע נישואים למישהי במסעדת "Fooders" (המסעדה מהסדרה "השייקריות"), מייקל מציץ מהחלון ואז נכנס.
הוא מזכיר לצ'ייס את קפסולת הזמן שבה נמצאת קלטת שזואי הקליטה ומדברת גם על צ'ייס, ומראה לו את הקלטת.
צ'ייס תוהה האם מותר לו לפתוח את הקלטת ומייקל מזכיר שעברו עשר שנים ושמותר לו לראות אותה.
צ'ייס שואל אם למישהו במסעדה יש נגן דיסקים, ומאחר שאין לאף אחד מייקל אומר לו את תוכן הקלטת מאחר שראה אותה.
בקלטת נמצא המידע שצ'ייס חיכה כל כך הרבה שנים - מה זואי חושבת עליו?
מייקל אומר שזואי אמרה שצ'ייס הוא האדם המיוחד ביותר שהיא מכירה, ושהיא יודעת שהוא אוהב אותה.
צ'ייס לוקח את הטבעת שאיתה הציע נישואין לחברתו, ויוצא מהמסעדה לחפש את זואי.
זואי ברוקס (ג'יימי לין ספירס) - זואי היא הכוכבת העיקרית של הסדרה.
היא אחותו הגדולה של דסטין.
חברותיה הן: ניקול (עונות 1–2), דיינה (עונה 1), לולה (עונות 2–4) וקווין (כל העונות).
היא ספורטאית, זואי חושבת שלא צריך לתת לבנים לחשוב שהם יותר טובים מהבנות, ובטח שלא לוותר להם או לפחד מהתעלולים שלהם או מהאתגרים שלהם.
בעונה 4 היא בת זוגו של גיימס ולאחר כמה זמן הם נפרדים.
בסוף עונה 4 היא וצ'ייס ביחד.
צ'ייס מת'יוס (שון פלין) (עונות 1–3, אורח בעונה 4) - נער ידידותי, טוב לב וביישן.
צ'ייס מאוהב בזואי כבר מתחילת העונה הראשונה.
שותפיו לחדר הם חבריו הטובים ביותר מייקל ולוגן.
בסוף עונה 4 נהיה בן זוגה של זואי.
מייקל ברט (כריסטופר מייסי) - נער טוב לב וידידותי.
שותפיו לחדר הם לוגן ג'יימס (עונה 1–4) וצ'ייס.
מייקל תמיד שמח לעזור, בעונה 3 הוא נהיה בן זוגה של ליסה עד סוף הסדרה, בסוף העונה הרביעית לומד לנהוג.
לולה מרטינז (ויקטוריה ג'סטיס) (עונות 2–4) - לולה היא נערה מעניינת, טובת לב, וחכמה.
לולה מתעניינת בהרבה דברים ויש לה יכולות משחק מצוינות.
לקראת סוף עונה 4 נהיית בת זוגו של וינס.
ובסוף היא נפרדת ממנו ונהיית בת זוגו של בראד, חבר ילדות של זואי.
קווין פנסקי (ארין סנדרס) - נערה מוזרה.
היא חברתו של מארק עד לאמצע העונה הרביעית.
כאשר הם נפרדים, היא בוכה ולוגן מדבר איתה והם מתאהבים ומתחילים להיות בני זוג בסתר.
בסוף העונה הם מגלים זאת לכולם.
לוגן ריס (מתיו אנדרווד) - נער עשיר, שוביניסט ואגואיסט.
ללוגן יש אבא עשיר במיוחד, ובית ענקי.
בסוף העונה ה4 נהיה בן זוגה של קווין בסתר ובסוף העונה הם מגלים זאת לכולם.
דסטין ברוקס (פול בוטצ'ר) - אחיה הקטן של זואי.
במשך הסדרה הוא עושה הרבה מעשי שובבות, בעוד זואי מתערבת לו בעניינים ומשגיחה עליו.
ניקול בריסטו (אלכסה ניקולס) (עונות 1–2) - נערה היסטרית, נאיבית, טובת לב, פחדנית ורגישה.
עוברת בעונה 3 לבית ספר לבנות בגלל האובססיה שלה למין הגברי.
ניקול היא ילדה מאוד נחמדה, שאפשר לסמוך עלייה.
דיינה קרוז (כריסטין הררה) (עונה ראשונה) - נערה מרדנית ספורטאית וסוג של טום בוי אבל יכולה להיות נחמדה לפעמים.
בראד ראיין (לוגן הנדרסון) (עונות 3–4) - התגלה לראשונה בעונה שלישית.
זו הדרך הוא שבועון המפלגה הקומוניסטית הישראלית (מק"י) היוצא לאור בשפה העברית.
העיתון החל להופיע בסדירות באוגוסט 1965. בשנים האחרונות העתיקה מערכת העיתון את מרכז הכובד של פעילותה לזירה הדיגיטלית, והיא מפעילה אתר אינטרנט פעיל ונוכחות שוטפת ברשתות החברתיות.
תפוצת המהדורה המודפסת של השבועון נאמדת בכ-1,000 עותקים, ונוסף על כך הוא מופץ מדי שבוע בדואר אלקטרוני לאלפי מנויים.
בעשור האחרון התרחבה חשיפת העיתון באופן משמעותי בזירה הדיגיטלית: אתר האינטרנט וערוצי המדיה החברתית של "זו הדרך" זוכים לעשרות אלפי כניסות וחשיפות בשנה, מה שהופך אותם לכלי המרכזי להפצת עמדות ביקורתיות ושמאליות בקרב הציבור הרחב.
מיום הקמתו עד שנת 1984 העורך הראשי של העיתון היה מאיר וילנר, מ-1984 ועד 2011 כיהנה כעורכת ראשית תמר גוז'נסקי.
לאחר פרישתה של גוז'נסקי מעריכת העיתון, מונה ד"ר אפרים דוידי כעורך הראשי, תפקיד שמילא עד 2024. לאחר פרישתו של ד"ר אפרים דוידי, מונה במקומו כעורך הראשי אסף טלגם – רכז מערכת העיתון לשעבר.
גוז'נסקי ודוידי מוסיפים לשמש חברי מערכת של השבועון.
בטרם הפך לשבועון, הוציאה המפלגה הקומוניסטית הישראלית לאור את "זו הדרך" כביטאון לבעיות התאוריה והפרקטיקה.
כתב עת זה יצא לאור מינואר 1951 ועד יוני 1965. המו"ל והעורך של כתב העת היה מאיר וילנר.
במקביל הוציאה מק"י לאור את "א-דרב", כתב עת רעיוני בערבית.
העיתון עסק בבעיות של תיאוריה, פרקטיקה פוליטית, הארגון המפלגתי, התנועה הקומוניסטית העולמית ועוד.
עם כותבי הביטאון לאורך השנים נמנו מנהיגי המפלגה הקומוניסטית ופובליציסטים בולטים, ובהם: מאיר וילנר, תמר גוז'נסקי, אמיל תומא, אסתר וילנסקה, שמואל מיקוניס, ד"ר וולף ארליך, משה סנה ועוד.
לאחר הפילוג במק"י בשנת 1965, המשך ההוצאה לאור של עיתוני המפלגה פוצל, כאשר "קול העם" היומון נותר בידי הפלג בראשות שמואל מיקוניס ומשה סנה, שסיעתו בכנסת כונתה מק"י, בעוד ש"אל-איתיחאד", העיתון בערבית, וכן הביטאונים הרעיוניים "זו הדרך" ו"א-דרב" נותרו בידי הפלג בראשות מאיר וילנר ותופיק טובי, שסיעתם בכנסת כונתה רק"ח.
ביוזמת מאיר וילנר, "זו הדרך" הפך מכתב עת לשבועון, המופיע בסדירות מאז אוגוסט 1965.
בשנת 2001 בעקבות קשיים כלכליים צומצם היקף שבועון, והוא כולל שמונה עמודים.
בחודש פברואר 2021 הוקם אתר האינטרנט של "זו הדרך".
בניגוד לעיתון המתפרסם מדי שבוע ביום רביעי, אתר האינטרנט מתעדכן באופן רציף.
החל מהעשור השני של המאה ה-21, העתיקה מערכת העיתון את מרכז הכובד של פעילותה לזירה הדיגיטלית.
אתר האינטרנט של "זו הדרך" משמש כארכיון לגיליונות המודפסים וכן כפלטפורמה לידיעות חדשותיות, כתבות ומאמרי דעה המתעדכנים מדי יום.
לצד האתר, מפעיל העיתון ערוצי הפצה ברשתות החברתיות – ובהן פייסבוק, אינסטגרם וטוויטר – המאפשרים עדכונים בזמן אמת על אירועים פוליטיים ומחאות, ומהווים כלי להנגשת התוכן לקהלים צעירים.
כתבות מאתר "זו הדרך" מתורגמות באופן תדיר בעיתונאות הקומוניסטית הבינלאומית.
תמר גוז'נסקי, אפרים דוידי, אבישי ארליך, עופר כסיף, גדי אלגזי, לריסה מילר, דויד מרגלית, זוהר אלון, אסף טלגם.
זואי , בתם של הלנה וקונסטנטינוס השמיני, הייתה קיסרית ביזנטית מהשושלת המקדונית, ששלטה מ-15 בנובמבר 1028 עד ל-1050.
אביה של זואי, קונסטנטינוס השמיני, בן לשושלת המקדונית ואחיו של הקיסר בסיליוס השני, התחתן עם הלנה, בתו של איש מוכר בקונסטנטינופול באותם ימים, אליפיוס, בן למשפחת אצולה מכובדת.
הלנה ילדה לקונסטנטינוס שלוש בנות, הבכורה בהן אאודוקיה, אמצעית זואי ושלישית תאודורה.
אמן הלנה נפטרה לאחר לידתן.
שלוש הבנות התחנכו בארמון, אביהן היה אחראי על חינוכן ומסופר שגם דודן, הקיסר, בסיליוס השני, אהב אותן מאד.
הקיסר אוטו השלישי שביקש למצוא לו אישה ביזנטית שלח משלחת לקונסטנטינופול, בראשה עמד ארכיבישוף מילאן, ארנוף.
ארנוף ביקש לקיים חתונה עם אחת מאחייניותיו של הקיסר בסיליוס השני.
את החתונה הוא ביקש לערוך ללא דיחויים, מהר ככל האפשר.
זואי שהייתה היפה מבין שלוש האחיות נבחרה לשאת את הקיסר לאישה, ובינואר 1002 עלתה על ספינה לכיוון ביתה החדש.
אולם ב-24 בינואר, כשהגיעה הספינה לבארי קיבלו נוסעיה הודעה כי אוטו חלה בפתאומיות ומת ממחלתו.
זואי לא ירדה מהספינה והחלה בהפלגתה חזרה לקונסטנטינופול.
על אופייה של זואי אנחנו לומדים בעיקר מתיאוריו של מיכאל פסלוס בכרונוגרפיה שלו.
פסלוס מתאר את זואי כיפה מבין שלוש בנותיו של קונסטנטינוס ובעלת אופי מלכותי אולם גם סוערת, ומהירת מחשבה אך כבדת לשון.
פסלוס מוסיף ומספר כי הייתה פזרנית שחילקה מתנות רבות לעם, וכך זכתה גם לאהבתו וחיבתו, וגם כי הייתה קלה לשכנוע.
עוד אנחנו יודעים כי אהבה להכין בשמים וקרמים.
תקופת קיסרות ראשונה רומנוס השלישי וזואי – (1028-1034)
לאחר ניסיונות השידוכים השונים, כשקונסטנטינוס היה לקראת מותו, החליט למצוא חתן ראוי, ממשפחת אצולה יוונית שיתפוס את מקומו אחרי מותו.
תחילה נשקלה מועמדותו של קונסטנטינוס מונומכוס (שעתיד להפוך לקיסר) אולם אפשרות זו נפסלה, ועלה שמו של אחד, רומנוס ארגירוס שאף היה מקורב למשפחת הקיסרים.
רומנוס הוצע קודם כל לתאודורה, שסירבה לשידוך, אם בגלל קרבת הדם ביניהם ואם משום שאשתו עדיין הייתה בחיים.
משסירבה תאודורה הוצע השידוך לזואי שהסכימה וראתה את רומנוס לראשונה ביום חתונתם.
שלושה ימים לאחר החתונה נפטר אביה של זואי וקיסר האימפריה, קונסטנטינוס השמיני, והשאיר את האימפריה בידי בתו ובעלה.
יחסי תאודורה –זואי (גירוש תאודורה)
אף על פי שזואי הייתה מבוגרת מאחותה ויפה ממנה (לפי העדויות), ואף על פי שהקיסרות הייתה כעת בידיה, קנאתה בתאודורה הייתה עזה.
הקיסרית האשימה את תאודורה בהתנהגות שערורייתית ובתכנון להפילה מכס השלטון, וציוותה להוציאה מהארמון ולהעבירה לארמון מפואר אחר ולכלוא אותה שם.
בארמון ציוותה זואי כי יספרו את שיערות אחותה, מעשה שמשמעותו הצטרפות לנזירות.
זואי קיוותה למעשה להסוות את עובדת כליאתה של אחותה מאחורי חומות הארמון בו נכלאה.
רומנוס עוד התיר מעט תענוגות לתאודורה, אולם במשך שנים תאודורה חיה באותו ארמון, עד שהקיסר מיכאל החמישי, בימיו יצאה תאודורה מהארמון, לא היה כלל מודע לקיומה.
יחסיהם של זואי ורומנוס לא היו טובים.
לאור גילה המבוגר בעת חתונתם (50) לא יכלה עוד זואי ללדת.
רומנוס החל לפנות למאהבות וזואי נטרה לו טינה על שלא רצה בה, ושנאתה כלפיו הלכה וגברה.
לרומנוס היה יועץ אחד בשם יואנס מפפלגוניה, בירוקרט רב השפעה בחצר הקיסר, חסר ייחוס משפחתי אך בעל יכולות מרשימות שקנו לו את מעמדו.
ליואנס היו ארבעה אחים והצעיר שבהם, מיכאל, היה בחור יפה תואר.
יואנס, שקיווה להעביר את הקיסרות לידי משפחתו, תכנן להציג את מיכאל לקיסרית, בתקווה שזו תתאהב בו.
ב-1033 הציג יואנס את אחיו לרומנוס וזואי, ובעוד רומנוס לא ייחס חשיבות רבה לאחיו הצעיר של יועצו, זואי, כפי שקיווה יואנס, התאהבה בו מיד.
מסופר כי מאותו רגע לא חשבה זואי על דבר מלבד מיכאל הצעיר, והזמינה אותו לארמונה כל עת שיכלה, תחילה בסודיות אולם בהמשך החלה מדברת בחופשיות על מאהבה הצעיר ועל כוונתה להפוך אותו לקיסר.
רומנוס לא חשד באשתו, לא היה מודע לרומן שניהלה או שהעדיף לא לדעת, ועל כן לא מנעו, אולם אחותו הזהירה אותו כי עליו להיזהר שכן כל עוד יימשך הרומן גם חייו שלו בסכנה.
בהמשך חלה רומנוס, ומת ב-1034.
ההתנקשות ברומנוס ונישואי זואי למיכאל
בכרונוגרפיה שלו, מתאר מיכאל פסלוס כיצד מראה גופתו של רומנוס לא הותיר ספק רב שסיבת מותו לא הייתה מוות טבעי, אלא הרעלה.
ואכן מסופר שאחרי שהתאהבה הקיסרית במיכאל הפפלגוני החליטה להרעיל את בעלה רומנוס, ברעל שהשפעתו איטית אך הרסנית, זאת כדי שיחשבו כי מחלה היא שהרגה אותו ולא יחשדו שהיא עומדת מאחורי מותו.
יואנס, אחיו של מיכאל ומי שהכניס אותו לארמון, אמר לזואי כי אם לא יוכתר מיכאל מיד עם מותו של רומנוס עלולים שניהם לאבד את ראשם, ועל כן החלה זואי בטקס הכתרה מידי.
ביום מותו של רומנוס זומן הפטריארך אלקסיוס לארמון, כביכול בשם הקיסר המנוח.
כשהגיע ראה כי הקיסר מת ואת מיכאל הפפלגוני יושב על כס הקיסר.
זואי שישבה לצד מיכאל דרשה ממנו ומהכמרים שליווהו לחתנם.
משהבינה זואי כי הפטריארך עלול לסרב שילמה להם במטבעות זהב כדי שיקיימו את הטקס, וכך הוכתר מיכאל הפפלגוני למיכאל הרביעי.
תקופת קיסרות שנייה זואי ומיכאל הרביעי (1034–1041)
הידרדרות יחסיהם של זואי ומיכאל הרביעי
יחסי הזוג שמרו על הקרבה שקדמה להכתרה, אולם לא עבר זמן רב ומיכאל ה-4 החל להפגין כפיות טובה כלפי זואי ואף להגביל את חירותה של הקיסרית.
תחילה אסר עליה לצאת לתהלוכות בעיר, והגביל את תנועתה למגורי הנשים בלבד.
בהמשך גם ביקורים במעונה נאסרו אלא אם המבקר קיבל אישור של השומר הממונה עליה.
זואי נטרה למיכאל טינה על הגבלת חירותה באופן זה, ואף מסופר אצל ג'ון סקיליטס כי בהזדמנות אחת ניסתה להרעיל את הקיסר בעזרת רופא הארמון, אולם אחד מעוזריו של הרופא הסגיר את אדונו.
אין תיעוד לניסיונות התנקשות נוספים מצדה של זואי, ייתכן כי לא היו לה האמצעים לנקום או להגיב למעשים אלו, שכן המשמר המלכותי נשלל ממנה וכך גם כל סמכות שהיא.
מחלתו של מיכאל הרביעי ואימוץ אחיינו לבן
מיכאל הרביעי היה חולה, ואחיו יואנס חשש מאובדן שליטת המשפחה בקיסרות עם מות אחיו, שכן לזוג לא היו ילדים.
יואנס ומיכאל (לאחר שיואנס שכנע אותו בתוכניתו), שכנעו את זואי לאמץ את אחיינו של מיכאל הרביעי, מיכאל, כבנה, ולהסכים למינויו כמשנה לקיסר.
זואי הסכימה לבקשתו של בעלה, וכך הוכרז יום חג ציבורי ועל עריכת טקס רשמי לאימוץ הבן.
הטקס התקיים עם כל נכבדי העיר בכנסיית בלכרנאי (Blachernae).
לקראת מותו ממחלתו החל מיכאל לאמץ הרגלים נזיריים.
ב-1041 עזב את הארמון ועבר למנזר, שם ביקש לוותר על הקיסרות ולהישבע באופן סופי לנזירות.
החלטתו עוררה בזואי צער רב, ומסופר כי הלכה למנזר אליו עבר ברגל, אולם מיכאל לא הרשה לה לנכוח במחיצתו.
זמן לא רב לאחר ביקורה של זואי נפטר מיכאל ונקבר בכניסה למנזר אליו עבר.
תקופת קיסרות שלישית זואי ומיכאל החמישי (1041–1042)
מכיוון שאימצה זואי את מיכאל החמישי לבן, וזה הוכתר כמשנה לקיסר, כשמת מיכאל הרביעי הפך מיכאל החמישי לקיסר לצד אמו המאמצת.
אולם מיכאל ה-5 סלד מזואי.
מתוקף מעמדה הייתה זואי ראשונה במעלה באירועים רשמיים, ושמה היה מוזכר לפניו.
יחסו של מיכאל כלפיה היה בהתחלה יחס של כבוד אולם במהרה התחלף בקרירות ואף בהתעלמות ובהיעדר שיתוף בעניינים קיסריים.
כמו דודו הוא אסר אותה בארמונה, לא התיר לה לצאת, שם אותה תחת פיקוח והחליף את אנשי חצרה באנשיו שלו.
במקביל, החל מיכאל לרקום תוכנית לגירוש זואי מהארמון.
כדי לממש את תוכניתו התחיל מיכאל להעליל על זואי כי ניסתה להרעילו.
זואי לא ידעה דבר על תוכניותיו של מיכאל והובלה אל משפט השקר שערך לה הקיסר.
מיכאל הביא עדי שקר שהעידו עדות שקרית וזואי נמצאה אשמה בפשע.
עונשה של זואי היה גירוש לאי פרינקיפו אליו הוגלתה בלילה שבין 19 באפריל ל-20 באפריל 1042. על הספינה בדרך לאי העלה מיכאל עוד כמה אנשים להם התיר לעלוב בזואי כרצונם.
מסופר, כי בעודה על הספינה קוננה זואי על שושלתה האבודה.
פסלוס מביא (כביכול) את קינתה: "אתה, דודי הקיסר, אתה הוא שעטפת אותי בבדי המלוכה מיד כשנולדתי, אהבת והעדפת אותי על פני אחיותיי משום שדמיתי לך במראה, כפי ששמעתי פעמים רבות.
אתה אמרת לי תוך חיבוקים ונשיקות – "מי ייתן ותחיי ילדה, תאריכי ימים ותהיי ליהלום הזוהר של משפחתנו ומתנת האימפריה".
כך גידלת וחינכת אותי וחזית לי גדולות ונצרות בניהול ענייני המדינה.
הושפלתי וביישתי את כל משפחתי, גורשתי מן הארמון בהאשמות בזויות וכעת אני מובלת מורשעת, אינני יודעת לאן, מפחדת שמא ישליכו אותי כטרף לחיות רעות, או יעלימו אותי בין גלי הים.
השגח עליי מלמעלה ובכל כוחך – הצל את אחייניתך!" כשהגיעה לאי ציווה מיכאל להניח לזואי ולספר את שיערה.
בבוקר 20 באפריל 1042, כתב הקיסר מיכאל הצהרה ונתן לבישוף העיר לשאת אותה אל העם:
"מכיוון שזואי הוכיחה עצמה עוינת לשלטוני גזרתי עליה גלות ואלכסיוס, שותפה לדבר העברה הורחק מהכנסייה.
ובאשר אליכם, בני עמי, כל עוד תשמרו על יחסכם החיובי כלפי תזכו לכבוד גדול ותועלת רבה מחיים שקטים ושלווים." כשסיים הבישוף להקריא את ההצהרה נשמעה קריאה בקהל, שמקורה לא נודע לעולם "אנחנו לא רוצים קיסר "סותם סדקים בצלב", אנחנו רוצים את המקורית והיורשת [הקיסרית]: אמנו זואי".
קריאה זו הובילה למרידה עממית שבסופה איבד מיכאל ה-5 את כיסאו.
פסלוס מתאר שהעיר כולה נראתה שרויה באבל.
לא רק העם אלא גם בני משפחתו של הקיסר, הזרים בעיר, שכירי חרב ויועצים שונים, גם אנשי הכמורה ובעלי המלאכה – כולם, שחלקו כבוד לקיסרית, התנגדו למצבה החדש והיו מוכנים להקריב את חייהם למענה.
מחאה כוללת התחילה להתארגן בעיר, ובני כל שכבות החברה התרעמו ויצאו למחות נגד מיכאל.
גם הנשים שעד אז לא נראו מחוץ לגבולות מגורי הנשים, נראו צועדות ברחבי העיר ובוכות על גורלה של זואי.
אותן נשים שלהבו את שאר תושבי העיר, שהחליטו להפיל את מיכאל ה-5, מכס השלטון.
חמושים בחניתות, גרזנים, קשתות חברות ואבנים, ומאורגנים במחלקות כמו צבא רצו תושבי העיר אל הארמון.
דודו של מיכאל קונסטנטינוס בא לעזרת אחיינו שהיה לבד בארמון, והשניים החליטו כי עליהם להחזיר את הקיסרית כדי לשכך את התקוממות העם.
זואי הוחזרה לארמון, ועל מנת להשתיק את המרד הוציאה מיכאל אל מרפסת, אולם לא החליף את שמלתה.
חלק מהעם לא זיהה את הקיסרית בגלל לבושה ושיערה הקצר, ואילו אלו שזיהו אותה כעסו עוד יותר על מעשי הקיסר ויחסו לזואי, וההתקוממות רק התגברה.
מסיבות שאינן ברורות, אולי מחשש שזואי תקשה על גירוש מיכאל ה-5 משלטונו החליט העם להכתיר את תאודורה, אחותה הצעירה של זואי, לקיסרית.
משסרבה לבקשת העם היא הובלה בכוח מהארמון בו חיה עוד מאז גירושה על ידי אחותה לכנסיית איה סופיה, שם הכתירו אותה לקיסרית.
במקביל ברחו מיכאל החמישי ודודו קונסטנטינוס מהארמון ומצאו מקלט במנזר, אולם מיקומם היה ידוע ותאודורה הורתה לנקר את עיניהם של הקיסר ודודו, כדי להבטיח כי לא יוכלו לשוב ולתפוס את השלטון.
בניגוד לחשש הסנטורים, כי יאלצו להכריע בתמיכתם באחת משתי הקיסריות, הן חילקו ביניהן סמכויות והפכו שותפות לשלטון.
תקופת קיסרות רביעית זואי, תאודורה וקונסטנטינוס התשיעי (1042–1050)
לתקופה של כמה חודשים האחיות ניהלו את האימפריה ללא קיסר.
ידוע כי הן ביטלו את מכירת המשרות, וכי מלבדת העברת בני משפחתו של מיכאל החמישי מתפקידם וקידום סנאטורים חדשים הן לא ביצעו שינויים משמעותיים.
אולם כדי להבטיח את יציבות שלטונן חיפשה זואי קיסר אפשרי שיוכתר באמצעות נישואין.
אז עלה שמו של קונסטנטינוס מונומכוס לו רחשה חיבה בצעירותה, ואותו הגלה מיכאל הרביעי לאחר נישואיהם, שכן איים על הכתרתו.
משעלה שמו כעת החליטה זואי להינשא לו בתמיכת הסנט.
פסלוס מתאר כיצד בזקנתה אדיקותה הדתית של זואי גברה, ומספר שהייתה לזואי אייקונה של ישו, אותה צבעה במיטב הצבעים ועיטרה במיטב התכשיטים.
אותה אייקונה הייתה עונה לשאלותיה ולתחינותיה של זואי, ובאמצעותה טענה הקיסרית כי היא יכולה לנבא את העתיד.
פסלוס מוסיף כי זואי לא נגמלה מהרגלה לפזרנות וכי כאשר חלתה בקדחת, מעט לפני מותה, החליטה הקיסרית לבצע שמיטת חובות ושחררה את החייבים מחובותיהם.
לאחר ייסורים קצרים נפטרה הקיסרית ביוני 1050, בגיל 72.
זואי קלייר דשנל היא שחקנית, דוגמנית ומוזיקאית אמריקאית שהתגיירה.
דשנל מועמדת פרס אמי ושלושה פרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר עבור תפקידה כג'סיקה דיי בסדרת הטלוויזיה הקומית "הבחורה החדשה", והתפרסמה ככוכבת סרטי קולנוע כמו "ממלכת טרביתיה", "יס מן", "500 ימים עם סאמר" וכחלק מהצמד המוזיקלי "She & Him".
זואי דשנל נולדה בלוס אנג'לס, קליפורניה, ארצות הברית, למשפחה נוצרית-קווייקרית.
בתם של הבמאי קיילב דשנל, ושל השחקנית מארי ג'ו דשנל (לבית וייר).
שמה הפרטי זואי הוא על-שם הדמות הראשית זואי גלאס מהספר "פראני וזואי" מאת ג'רום דייוויד סלינג'ר.
גם אחותה הגדולה, אמילי דשנל, היא שחקנית הוליוודית.
בילדותה, דשנל בילתה זמן רב בנסיעות ובטיסות בעקבות עבודתו של אביה.
עקב כך היא גרה במספר מדינות כמו קנדה, יוגוסלביה, אנגליה ודרום אפריקה.
היא למדה בבית ספר פרטי בסנטה מוניקה, שם התחברה לשחקנים ג'ייק ג'ילנהול וקייט הדסון.
החלה ללמוד באוניברסיטת נורת'ווסטרן, אך לאחר שבעה חודשים נשרה, כדי לפתח את קריירת המשחק שלה.
בשנת 1999 הופיעה דשנל בסרט "החברים של ממפורד".
ב-2000 שיחקה בתפקיד משנה בסרטו של קמרון קרואו "כמעט מפורסמים" שזכה לתשבחות אך נכשל בקופות.
ב-2003 הופיעה בסרט "All the Real Girls" שעליו היא קיבלה פרס פסטיבל מאר דל פלאטה ומועמדות לפרס אינדפנדנט ספיריט.
בשנת 2004 שיחקה בדרמה הקומית "מת על ההספד" לצד ריי רומנו.
דשנל שיחקה בתפקידי משנה בסרטים שוברי קופות: "קטן עליו" (2003) לצד ויל פרל, "מדריך הטרמפיסט לגלקסיה" (2005) לצד מרטין פרימן, ו"אין כמו בבית" (2006), משחקה בו זכה לביקורות טובות, על אף ביקורות שליליות שקיבל הסרט עצמו.
בשנת 2006 הופיעה גם כדמות אורחת במספר פרקים בסדרה הפשע הקומית "העשב של השכן".
ב-2008 קיבלה את תפקידה המרכזי הראשון בסרט הקומי שובר הקופות "יס מן", שם כיכבה לצידו של ג'ים קארי.
באותה השנה כיכבה גם לצדו של מארק וולברג בסרט המותחן האפוקליפטי "ביום שזה יקרה" בבימויו של מ.
ב-2009 כיכבה בסרט הדרמה הקומית "500 ימים עם סאמר" לצד ג'וזף גורדון-לוויט, שהיה מועמד לפרס גלובוס הזהב לסרט הטוב ביותר - קומדיה או מוזיקלי.
על תפקידה בסרט היא הייתה גם מועמדת לפרס סטלייט.
בשנים 2011−2018 כיכבה בסדרה הטלוויזיה הקומית "הבחורה החדשה" של רשת FOX, בתור ג'סיקה "ג'ס" דיי.
היא שיחקה בכל שבע עונותיה של הסדרה, למעט שישה פרקים בעונתה החמישית עקב כך שהייתה בחופשת לידה.
על תפקידה בסדרה הייתה מועמדת לפרס אמי לשחקנית הטובה ביותר בסדרת קומדיה לשנת 2012 וכן לשלושה פרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר בסדרת קומדיה או סדרה מוזיקלית (2014-2012).
בשנת 2019 דשנל השתתפה בפורמט מיוחד שבו היא וג'יימס קורדן מארחים בתוכנית האירוח של קורדן באופן קבוע הופעה מיוחדת של ליאור סושרד.
ב-2005 דגמנה לשאנל ולבית האופנה הבריטית קלמנטס ריביירו.
ב-2010 חתמה כפרזנטורית של מותג הקוסמטיקה הבריטי רימל.
בשנת 2012, היא הופיעה בסדרת פרסומת בטלוויזיה לאייפון 4s.
בדצמבר 2020, דשאנל הופיעה בקליפ לשירה של קייטי פרי "Not the End of the World"
דשנל אלרגית לביצים, למוצרי חלב ולגלוטן חיטה, ולכן הייתה בעבר טבעונית, אם כי מאז 2010 נאלצה לוותר על כך עקב בעיות בריאותיות שנבעו משילוב של המגבלות שנבעו מהאלרגיות שלה ביחד עם דיאטת הטבעונות.
בעלת הפרעת קשב, ריכוז והיפראקטיביות (ADHD).
בדצמבר 2008 התארסה למוזיקאי האמריקאי, בן גיבארד מלהקות האינדי Death Cab for Cutie ו-The Postal Service.
בינואר 2015 התארסה למפיק האמריקאי-יהודי ג'ייקוב פצ'ניק, והתגיירה לקראת נישואיהם ביוני 2015. ביולי 2015 נולדה לזוג בת ובמאי 2017 נולד להם בן.
הזוג הודיע על פרידה בספטמבר 2019, וב-1 ביוני 2020 הם התגרשו.
בספטמבר 2019 החלה במערכת יחסים עם האישיות הטלוויזיונית הקנדית, ג'ונתן סקוט ("אחים לנכס").
הם הכירו במהלך צילומי פרק של התוכנית "Carpool Karaoke".
גם מפיקה; במאית הפרק: "House Hunt"2016ברוקלין תשע-תשעפרק: "The Night Shift"2017טרולים לחגברידג'טספיישל טלוויזיוני של NBC2023פיזיקלקלי קילמרטין7 פרקים
"זוֹ הַדֶּרֶך" הוא שיר מאת רחל המשוררת, אשר נחתם בסוף קיץ, תרפ"ט 1929. חובר על ידי המשוררת ללא כותרת, ושמו נקבע על ידי המוציאים לאור של שירתה לאחר פטירתה.
השיר הוכנס אל מסכת השירים שנהוג לקרוא או לשיר בטקסים חגיגיים בתקופת יישוב ולאחר הקמת המדינה.
"זו הדרך" ביטא נאמנה את ערכי תנועת העבודה, כפי שנתפסו בתקופת היישוב: חלוציות, נחישות, עקשנות, שתיקה, געגועים והסתפקות במועט, עד להשגת היעדים: הקמת חברה יהודית עמלנית, שתפנית, חופשית וריבונית בארץ ישראל.
כמו בשיריה האחרים, העדיפה המשוררת גם ב"זו הדרך" להשתמש בדימויים ומטפורות מתחום החקלאות האהובה עליה; וכך, היא מדמה את אהבותיה לפרח, ואת חייה, שהנחילו לה אכזבה, לגינה שוממה, שאדמתה "כבדה", שגרגיריה דבוקים זה לזה ללא רווחים המאפשרים אוורור וניקוז ומבלעדיהם לא תיתכן צמיחה.
המים המאוזכרים בשיר הם טיפות טל ודמעה המנוגדים כביכול; האחד מסמל את איתני הטבע ואת היופי שבבריאה, והשנייה, מקורה בעין האדם, היא תוצר של העצב והבכי.
שני הבתים הראשונים מספרים על החוויה הנפשית הפנימית, ואילו נושאו של הבית השלישי הוא המולת כוחות הנפש בהתנהלות המתמשכת אל היעד הנשגב, התנהלות המכונה "הדרך".
כמו באמרתו של יוסף טרומפלדור: טוב למות בעד ארצנו, אין מיצרים למסירות הנדרשת מן החלוץ או החלוצה במאבקם למען תחיית האומה, ובמילותיה של רחל: "אַחֶרֶת אֵינֶנָּה,/ בָּהּ לָלֶכֶת, לָלֶכֶת עַד תֹּם", כאשר התום הוא גם קץ החיים, כמחיר למאבק על היעדים או בדרך הטבע, בעת זקנה ושיבה.
הבית השלישי, המתחיל במילים "זו הדרך", הולחן על ידי המוזיקאי אפרים בן-חיים, מגרעין המייסדים של קבוצת קריית ענבים.
מחלה זואונוטית היא מחלה מידבקת אשר מועברת בין מינים (לפעמים על ידי וקטור למשל וירוס, חיידק, טפיל) מבעלי חיים אחרים מאשר בני אדם לבני אדם או מבני אדם לבעלי חיים אחרים.
הגדרה רפואית אחרת אומרת שהיא מחלה שבדרך כלל מדביקה בעלי חיים אחרים, אבל גם יכולה להדביק בני אדם בו זמנית.
מרבית המחלות הזיהומיות שהגיחו (כמו AIDS ,SARS, שפעת העופות, COVID-19 ורבות אחרות) מקורן בבעלי חיים.
קיימת רשימה ארוכה מאוד של מחוללי מחלות זיהומיות שמקורם בבעלי חיים ושמסוגלים לגרום למחלות בבני אדם.
מתוך 1,415 מחוללי מחלות זיהומיות ידועים בבני אדם, 61% הם בקטגוריה של מחוללים זואונוטיים.
המצב ההפוך (העברת מחלה מאדם לבעלי חיים) ידוע בתור: Anthroponotic disease.
המחלה היא בין המועמדים להכרזה כמחלת X.
רוב המחלות הזואונאטיות אינן מסוכנות במיוחד לבני אדם וניתן למנוע אותן על ידי בדיקות שגרתיות לחיית המחמד ושמירה על היגיינה בסיסית.
שטיפת ידיים בסבון, הרחקת בעלי החיים משולחן האוכל ושמירה על ניקיון סביבתן של חיות המחמד.
הכלבת היא הסכנה הגדולה ביותר בתחום המחלות הזואונוטיות, ולכן חשוב לחסן כלבים וגם חתולים נגדה.
המחלה מידבקת ויכולה לעבור לבני אדם מכל היונקים.
היא עוברת רק בנשיכה, וכדי שהנגיף יעבור, השיניים צריכות לחדור לשריר.
המחלה דוגרת כחצי שנה עד להתפרצות.
מי שננשך על ידי חיה החשודה כנגועה חייב לקבל סדרת זריקות חיסון בהקדם האפשרי.
הפחתת הסיכונים המאיימים על בריאות הציבור בממשק שבין אדם לחיה והמערכות האקולוגיות (כגון התנגדות מיקרוביאלית) אינה פשוטה.
על מנת להפחית סיכונים אלה חייבים לקחת בחשבון את המורכבות של יחסי גומלין בין בני אדם, בעלי חיים, והסביבות השונות שהם חיים בו, הדורשים תקשורת ושיתוף פעולה בין הענפים האחראים על בריאות אדם, בריאות בעלי חיים, ואיכות הסביבה.
הפתוגנים של המחלות הזואונוטיות עוברים מבעלי חיים לבני אדם בחמישה שלבים:
הפתוגן קיים רק בחיות, ואין כלל העברה לבני אדם.
זהו מצב שבו פתוגן מסוים ידוע ככזה שיכול לתקוף רק בעלי חיים, ועד היום למרות חשיפה בין בעלי החיים לבני האדם הוא נשאר רק בבעלי החיים.
למשל: המלריה שתוקפת בני אדם קיימת רק בבני אדם, אך יש בעלי חיים שיש להם מלריה ספציפית משלהם (רצפטורים ספציפיים אצל בעלי חיים מאפשרת לו לחלות במלריה שלו).
זיהום ראשוני שעובר רק מבעל החיים לאדם.
הזיהום לא יכול לעבור בין בני אדם.
למשל: הכלבת היא מחלה זואונוטית קלאסית שהתמותה ממנה בבני אדם היא 100% (אם לא ניתן חיסון בזמן), אך הנגיף לא יכול לעבור בין שני אנשים.
Limited outbreak: הדבקה בין בני אדם ומבעלי חיים לאדם.
למשל אבולה: אחוז התמותה גבוה והמחלה פורצת בבני אדם מהר, לכן ההדבקה מוגבלת והנגיף לא גורם להתפרצויות גדולות (האדם הוא חולה שאינו מדבק למינים אחרים).
על מנת שנגיף יוכל לשנות את המאכסן שלו ולעבור בין בני אדם לאחר שלפני כן עבר בין בעלי חיים, צריך להיות לנגיף כושר הסתגלות טוב, ולרוב זה לא קיים – הדבקה אפשרית בין בני אדם אך היא מוגבלת מאוד.
ההדבקה בין בני אדם יכולה להיות באמצעות וקטורים שונים (למשל יתושים).
Long outbreak: מחלות כמו שפעת העופות, אשר יכולות להביא להדבקה נרחבת בין אדם לאדם.
מחלה נוספת כזו היא קדחת דנגי.
יש מקרים שבהם המקור למחלה מסוימת היה בבעלי חיים, הנגיף עבר הסתגלות טובה לבני אדם והשתנה בצורה שבה הוא כבר לא יכול להדביק בחזרה את בעלי החיים.
לדוגמה, איידס - מקור הנגיף הוא כנראה בקופים (ויש להם את הנגיף שלהם), אך בני אדם לא יכולים להדביק קופים – הנגיף לא יכול לחזור למאכסן המקורי שלו.
חיות היכולות להעביר מחלות זואונוטיות
ציפורים המוחזקות כחיות מחמד מסוגלות להעביר, אם כי לעיתים רחוקות, מחוללי מחלות לבני אדם.
לדוגמה: אפרוחים וברווזונים עלולים להדביק בחיידקי סלמונלה, שיגרמו בבני אדם לשלשול או לעיתים למחלת חום.
מגע עם תוכים או עם ציפורים אחרות עלול לגרום (לעיתים רחוקות) לדררת (פסיטקוזיס) המתאפיינת בתסמינים של דרכי הנשימה ובעיקר דלקת ריאות.
בלשלשת של יונים וציפורי בר אחרות ניתן למצוא פטרייה הנקראת קריפטוקוקוס.
הקריפטוקוקוס יכולה לחדור דרך דרכי הנשימה של בני אדם ולגרום לזיהום ראשוני בריאות, אשר עלול להתפשט למערכת העצבים המרכזית, במיוחד בחולים הסובלים מדיכוי מערכת החיסון.
אף על פי שחתולים מסוגלים, לעיתים רחוקות, להעביר מחלות לבני אדם, רובם המכריע של מגדלי חתולים בביתם אינם נדבקים.
במערכת העיכול של חתולים נמצא טפיל הטוקסופלזמה, אך במרבית האנשים הנדבקים בטפיל זה, ההדבקה מתרחשת עקב אכילת בשר נא או לא מבושל דיו.
זיהום על ידי טוקסופלזמה בבני אדם היא תופעה שכיחה ובדרך כלל ללא משמעות קלינית.
אבל כשהמגע הראשון עם טוקסופלזמה מתרחש בזמן הריון, אזי הזיהום המתפתח באישה ההרה עלול לסכן את העובר.
בנוסף, אצל אדם הסובל ממחלה שגורמת לדיכוי ניכר של מערכת החיסון, זיהום בטפילי טוקסופלזמה שהיה עד אז רדום, עלול להתלקח (בעיקר במערכת העצבים המרכזית) ולגרום תסמינים קליניים קשים.
לכן, מומלץ לנשים בהריון, שטרם נחשפו לטפיל הטוקסופלזמה, להימנע ממגע ישיר עם הפרשות חתולים ולרחוץ ידיים לאחר מגע עם חתולים או הפרשותיהם.
כמו כן, עליהן להימנע גם מאכילת בשר שאינו מבושל די הצורך.
מגוון מחוללי מחלות זיהומיות המסוגלים לעבור מכלבים לבני האדם דומה לזה שצוין לגבי חתולים.
גם במקרה של מגע עם כלבים, אמצעי זהירות פשוטים כרחיצת ידיים יכולים למנוע זיהומים נדירים אלו.
ייעוץ תקופתי עם רופא וטרינר שימליץ על חיסונים נגד כלבת ומחלות אחרות, וטיפול מונע בטפילי מעיים, יקטינו בצורה משמעותית את האפשרות להעברת מחוללי זיהום.
בנוגע לכלבת במדינת ישראל, מרבית בעלי החיים המאובחנים כחולים בכלבת אינם כלבים, והמקרים הנדירים של כלבת בבני אדם שאובחנו בעשור האחרון קשורים במגע עם בעלי חיים אחרים.
בכל אופן, חובה להתייעץ עם לשכת הבריאות המחוזית לאחר אירוע של נשיכת כלב או בעל חיים אחר.
כלבים הגדלים באזורים כפריים עלולים להעביר, אם כי לעיתים נדירות, מחלה חיידקית המכונה עכברת.
היא מתאפיינת במחלת חום ולעיתים רחוקות גם בפגיעה רב-מערכתית המערבת את הכליות ומערכת העצבים המרכזית.
בעבר, כלבי כפר העבירו לעיתים לבני אדם טפיל המכונה אכינוקוקוס.
הידבקות במחלה זו בימינו נדירה ביותר בישראל, וזאת מאחר ששחיטת צאן ובקר נעשית בצורה מסודרת ומבוקרת.
ילדים קטנים המשחקים עם כלבים ובאים במגע עם הפרשותיהם, עלולים לפעמים להידבק בטפיל הטוקסוקארה.
זיהום בטפיל זה בדרך כלל אינו מבוטא בסימנים קליניים, והסמן היחיד לקיומו הוא הופעת ריבוי של תאי דם מסוג אאוזנופילים.
ניתן לאבחן זיהום זה על ידי בדיקה סרולוגית המתבצעת במעבדה הפרזיטולוגית המרכזית של משרד הבריאות בירושלים.
אנשים המחזיקים אקווריום בביתם עלולים להידבק בעת ניקויו מהחיידק מיקובקטריום מרינום.
חיידק זה מתרבה בצורה מיטבית בטמפרטורות שבין 20 ל-30 מעלות וגורם לזיהום מפושט וקטלני אצל דגים.
בקרב בני אדם מוגבל הזיהום לעור ולבלוטות הלימפה, וניתן לטפל בו בהצלחה על ידי מתן ממושך של קלריטרומיצין או תרופות אנטיביוטיות אחרות.
יש המחזיקים זוחלים שונים כחיות מחמד בבית (צבים, נחשים, לטאות וכדומה).
בארצות הברית, כ-3% מהמשפחות מחזיקות זוחל כחיית מחמד.
סוגים שונים של סלמונלה מהווים חלק מהפלורה הנורמלית של בעלי חיים אלו.
חיידקי הסלמונלה יכולים להדביק בני אדם ולגרום בעיקר לזיהומים של דרכי העיכול ולעיתים גם למחלת חום ממושכת.
מומלץ למנוע מגע ישיר בין זוחלים לילדים מתחת לגיל 5, או לאנשים הסובלים ממחלות המחלישות את מערכת החיסון.
בכל מקרה, על אנשים הבאים במגע ישיר עם בעלי חיים אלו לרחוץ ידיים מייד לאחר המגע.
בקבוצה זו נכללים מכרסמים שונים כגון שפנים, ארנבות, עכברים ועוד.
גם בעלי חיים אלו יכולים להעביר לבני אדם חיידקי מעיים כמו סלמונלה, ולעיתים רחוקות גם נגיף הנקרא לימפוציטיק כוריאומנינגיטיס, שעלול לגרום לדלקת נגיפית של קרום המוח בבני אדם.
החל מ-2022, תוארה בארצות הברית התפרצות של אבעבועות הקוף, כתוצאה מיבוא חיות מחמד אקזוטיות מיבשת אפריקה.
המחלה דומה מבחינה קלינית לאבעבועות שחורות, אך חומרתה פחותה.
מחלות המועברות על ידי חיות משק
מגע ישיר עם בעלי חיים הגדלים בחווה עלול לחשוף בני אדם למגוון רחב של מחלות.
מחוללי המחלות הזיהומיות בקבוצה זו הם חיידקי מעיים כגון סלמונלה, קמפילובקטר - הנמצאים בעיקר בעופות ובקר; וירסיניה אנטרוקוליטיקה - בעיקר בחזירים.
התפרצויות לא מעטות של זיהום נגרמות על ידי סוג מיוחד של חיידק קולי המכונה O157:H7. חיידק זה גורם בשלב ראשון לשלשול ובשלב מאוחר יותר לתסמונת המוליטית אורמית, המתבטאת בחוסר דם משני וגורמת להרס כדוריות אדומות ולפגיעה כלייתית חמורה, המצריכה לעיתים דיאליזה או השתלת כליות.
בארצות הברית מחלה זו היא הסיבה השכיחה ביותר לדיאליזה בקרב ילדים.
חשוב לכן להקפיד על רחיצת ידיים לאחר מגע עם חיות משק או עם הפרשותיהן.
זיהומים מחיידקים הגורמים לקדחת Q ולברוצלוזיס מופצים בעיקר בעת ההמלטה.
בין הזיהומים הטפיליים הקריפטוספורידיום עלול לעבור לבני אדם מסוסים, בקר וחיות משק אחרות, ולגרום לשלשול ולמחלת חום שנמשכות כשבוע.
אם אדם סובל ממחלה הפוגעת במערכת החיסון, זיהום על ידי קריפטוספורידיום עלול להפוך לכרוני, עם קושי רב בהדברת הטפיל.
מדי פעם מתוארים בארץ מקרים בהם בקר או חיות משק אחרות נדבקות בכלבת, ואז יש לחסן את האנשים שבאו במגע עם בעלי החיים הנגועים.