tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
שמו של המפעל הלימודי מתבסס על המשלת התורה לכלה, ובחודשי הלימוד כולם באים לשמוע הדרשה כבאים לראות בחופת חתן וכלה.
בארץ ובקהילות יהודיות ברחבי העולם, נהוג לשחזר את המעמד, בו מתכנסים אנשים הטרודים לפרנסתם בכל ימות השנה ובאים לתקופת לימוד מרוכזת, הנערכת בדרך כלל בתקופת "בין הזמנים" שלאחר ט' באב.
בשנת ה'תשי"ב חידש הרב יוסף שלמה כהנמן את מסורת ירחי כלה בישיבת פוניבז' בבני ברק.
בראשות ישיבת ירחי כלה העמיד את מקורבו הרב אברהם צבי לייכטמן, שניהל את המוסד במשך עשרות שנים.
לאחר כשישים שנים, בשנת תשע"ד, הפסיק את קיום המנהג הרב אליעזר כהנמן, נכדו של המייסד.
משנת ה'תשל"ד מתקיים מעמד ירחי כלה של חסידות חב"ד לזכרו של הרב לוי יצחק שניאורסון בשטחו של מחנה גן ישראל בניו יורק, בראשות הרב אברהם שם טוב, בהשתתפות רבנים וראשי ישיבות מרחבי תבל.
מאז שנת ה'תשס"ו מקיימים חסידי חב"ד בישראל מעמד ירחי כלה בישיבת תומכי תמימים בכפר חב"ד בו נוטלים חלק גם רבנים מחוץ לחסידות.
בי"ג אדר ה'תש"א (1941) ייסד ברל כצנלסון "ירח כלה" – סמינר המיועד לאוכלוסיית הפועלים, בהשתתפות 138 איש מכל חלקי הארץ, רובם מן ההתיישבות העובדת.
חוגים נוספים עסקו בהיסטוריה יהודית, סוציאליזם ומדיניות.
שימש שליח עלייה לעיראק והיה חבר הכנסת מטעם אחדות העבודה.
אסא נולד בשם ירחמיאל אסאילוב בקווקז שבברית המועצות.
לאחר שעלה עם משפחתו לארץ ישראל, בשנת 1924, התגורר בתל אביב.
סיים את לימודיו בבית הספר לנערים עובדים ובסמינר הקיבוצים והיה פעיל בתנועת הנוער העובד והלומד.
בשנת 1936 נמנה אסא בין מייסדי קיבוץ חולתה, שבו הוא התגורר עד למותו ובעבר שימש בו מורה ומחנך.
בפעילותו הציבורית היה חבר תנועת אחדות העבודה ופעיל במוסדותיה.
בשליחות המוסד לעלייה ב' שימש מנובמבר 1946 ועד יולי 1948 בעיראק ופעל להעלאת יהודיה, בהם שושנה ארבלי-אלמוזלינו.
במבצע מייקלברג השני ב-1947 נלווה לעולים בטיסתם ארצה.
בשובו ארצה היה חבר הנהלת המחלקה לענייני היהודים במזרח התיכון של הסוכנות היהודית, מטעמה יצא בשנים 1953–1954 לשליחות באיראן, בטורקיה ובעיראק.
בשנת 1958 נבחר לכנסת השלישית מטעם אחדות העבודה במקום אברהם עבאס.
בכנסת היה חבר בוועדת הכלכלה, ועדת הכנסת וועדת השירותים הציבוריים.
חתן פרס יגאל אלון לחלוציות בשנת 2005.
ירחמיאל אסא נפטר בגיל 92 ונטמן בקיבוצו.
הותיר אחריו שלוש בנות ובן מרעייתו מרים.
ירח מר הוא סרט קולנוע בהפקה צרפתית-בריטית משנת 1992, בבימויו של רומן פולנסקי.
התסריט מבוסס על ספר בעל אותו שם, שנכתב על ידי הסופר הצרפתי פסקל ברוקנר.
את המוזיקה המלווה את הסרט כתב ואנגליס.
פיונה ונייג'ל הם זוג בריטי היוצא לשיט תענוגות לאיסטנבול, בדרך להודו, בניסיון להילחם בדעיכת קשר הנישואים האפור והמשעמם שלהם.
הם פוגשים על הספינה זוג נוסף, מימי, צרפתייה יפהפייה ומפתה, ואוסקר בעלה, סופר אמריקאי כושל המרותק לכסא גלגלים.
אוסקר מזמין את נייג'ל לחדרו, ומספר לו כיצד הוא ומימי נפגשו באוטובוס בפריז והתאהבו, ואיך לאחר מכן הידרדר הקשר ביניהם והפך לסיוט.
באמצעות סדרה של פלשבקים, אוסקר משחזר את התפנית האפלה שקיבלה האהבה שלו ושל מימי.
בין השניים התפתחה מערכת יחסים סאדו-מזוכיסטית, שכללה התנסות בבונדג', אורופיליה ומציצנות.
עם הזמן דעך הקשר ביניהם, ואוסקר ניסה להיפרד ממימי.
היא התחננה בפניו שיאפשר לה להמשיך לגור איתו, לא משנה באילו תנאים, והוא ניצל את ההזדמנות כדי להגשים באמצעותה את הפנטזיות הסדיסטיות שלו.
אוסקר החל להשפיל את מימי בפומבי יותר ויותר.
כשנכנסה להיריון, שכנע אותה אוסקר לעשות הפלה, הבטיח לה חופשה משותפת במקום אקזוטי, אך ברגע האחרון נטש את המטוס והשאיר אותה לטוס לבדה.
בשנתיים שלאחר מכן התרכז אוסקר בעיקר במסיבות פרועות וביחסי מין מזדמנים.
סגנון החיים ההדוניסטי שלו הגיע לקיצו כאשר בעודו שיכור התפרץ לכביש ונדרס על ידי רכב חולף.
מימי הגיעה לבקר אותו בבית החולים, שבו החלים מכמה פציעות קלות ומרגל שבורה.
תוך שהיא מנצלת את נכותו הזמנית, גרמה לו מימי באקט אלים ואכזרי לנכות חמורה ולשיתוק קבוע בשתי רגליו.
מימי הודיעה לאוסקר שמעתה ואילך היא תטפל בו ותדאג לו, ואף חזרה לגור בדירתו לשם כך.
הגלגל התהפך, וכעת הייתה זו היא ששלטה בו והשפילה אותו, בין היתר על ידי כך שפיתתה גברים ושכבה איתם לנגד עיניו.
כאשר אוסקר מסיים לספר את סיפורו, נותר נייג'ל המום ומזועזע.
מימי מסקרנת אותו ואוסקר מעודד אותו להתחיל איתה.
נייג'ל מוצא עצמו נמשך אל מימי, אך לא מצליח לגייס את האומץ לפנות אליה ישירות.
מאוחר יותר, במהלך מסיבת סילבסטר, נייג'ל מנסה לרקוד עם מימי, אך היא לא מגלה בו עניין.
אוסקר מפציר בו להשתדל יותר.
כשאשתו של נייג'ל, פיונה, מצטרפת למסיבה, היא ומימי צועדות לעבר רחבת הריקודים ובעידוד הקהל הן רוקדות בלהט ומתגפפות.
לאחר מכן השתיים עוזבות את המקום ביחד, לתדהמתו של נייג'ל.
נייג'ל מתעורר כשהוא שיכור ומחפש את פיונה.
הוא מוצא אותה בחדרה של מימי, ומתברר לו שאוסקר צפה שם בשתי הנשים כשהן מקיימות יחסי מין סוערים.
בפרץ של זעם, נייג'ל אוחז בצווארו של אוסקר, אך אז הוא מגלה שאוסקר מחזיק בידו אקדח.
אוסקר יורה מספר פעמים במימי, בעודה ישנה, כשפיונה שוכבת לצידה, ולאחר מכן יורה לעצמו בראש ומתאבד.
בסצנת הסיום רואים את שתי הגופות כשהן מפונות מהספינה, ונייג'ל ופיונה מחבקים זה את זה ובוכים.
שחקןתפקיד יו גרנט נייג'ל קריסטין סקוט-תומאס פיונה עמנואל סנייה מימי פיטר קויוטי אוסקר
הסרט מבוסס על רומן משנת 1981 של הסופר הצרפתי פסקל ברוקנר בשם "Lune de fiel", שפירושו המילולי הוא "ירח מורעל".
לתפקיד הראשי של אוסקר לוהק תחילה השחקן ג'יימס וודס, אך הוא פרש מהפרויקט, ופיטר קויוטי תפס את מקומו.
הסרט צולם באתרים שונים ברחבי פריז.
"ירח מלא – האוסף" הוא אלבום האוסף הראשון של הזמר הישראלי אביב גפן ולהקת התעויוט.
האלבום יצא באפריל 1997 לקראת חג הפסח, וכולל שני תקליטורים.
הראשון הוא אסופה של 20 שירים מחמשת אלבומיו הראשונים של גפן, והשני מורכב מ-13 שירים שליקט גפן ממקומות שונים, בהם שירים שהופקו לאלבומו השלישי ונגנזו, שירים מפסקולי סרטים ושני שירים חדשים שהוקלטו לרגל צאת האלבום: הדואט "סוף העולם" עם ברי סחרוף ו"שיר תקווה".
האלבום הוכתר כ"אלבום פלטינה" עם מכירות של למעלה מ-40,000 עותקים.
שני הסינגלים החדשים שליוו את האלבום הפכו ללהיטים גדולים.
"סוף העולם" דורג במקום ה-18 במצעד הפזמונים העברי השנתי לשנת תשנ"ז של רשת ג' ו"שיר תקווה" דורג במקום ה-21.
ירחי שבתאי כוללים את ירחי כוכב הלכת שבתאי.
מספר הירחים המדויק של שבתאי קשה לקביעה.
מבחינה טכנית, כל גוש קרח בטבעות שבתאי יכול להיחשב כירח, ונקודת ההכרעה בין ירח לבין גוש קרח גדול אינה מדויקת ומסיבה זו ירחים רבים התגלו רק בשנים האחרונות.
עד מרץ 2025 זוהו בוודאות 274 ירחים, מתוכם ל־53 יש שמות, וזהו כוכב הלכת בעל המספר הגדול ביותר של ירחים שהתגלו במערכת השמש.
רבים מהירחים הם בעלי קוטר של כ־2–3 קילומטר.
אולם, חלק מירחי שבתאי הם מאסיבים עד כדי המצאות בשיווי משקל הידרוסטטי.
אם ירחים אלו היו מסתובבים סביב השמש במקום סביב שבתאי הם היו מקבלים מעמד של כוכב לכת ננסי.
ירחים אלו הם טיטאן וריאה.
ירחים שכנראה אין להם שיווי משקל הידרוסטטי אבל עוד נבדקים הם יאפטוס, דיוני, טתיס, אנקלדוס ומימס.
טיטאן – ירחו הגדול ביותר של שבתאי.
לטיטאן אטמוספירה סמיכה המכילה בעיקר מתאן וחנקן.
גובהה 400 ק"מ וצבעה אינו אחיד.
מעל 230 ק"מ מעל פני הקרקע ועד לאטמוספירה עצמה ישנה שכבת אובך המפזרת את קרני השמש ומשווה לה מראה כחול, אך מתחת לגובה זה צבעה כתום וזה מה שמקנה לירח זה את צבעו.
טיטאן הוא הירח הראשון שנצפה בטלסקופ והתגלה על ידי כריסטיאן הויגנס בשנת 1655. טיטאן משלים הקפה אחת סביב שבתאי אחת ל־15.96 יום.
רִיאה – הירח השני בגודלו והבולט ביותר מבין שבעת הירחים, לאחר טיטאן.
ירח זה התגלה על ידי קאסיני בשנת 1672 והיה הירח האחרון של שבתאי שנתגלה על ידיו למרות בהירותו הרבה.
ריאה משלים הקפה סביב שבתאי אחת ל־4.518 ימים.
ריאה הוא הירח היחיד במערכת השמש שיש סביבו טבעות.
יאפטוס – הירח השלישי בגודלו מבין ירחי שבתאי, התגלה על ידי ג'ובאני קאסיני בשנת 1671. יאפטוס הוא אחד מהירחים הרחוקים ביותר משבתאי ומורכב ברובו מקרח.
יאפטוס משלים הקפה סביב שבתאי אחת ל־79.3215 ימים.
דיוני – הירח הרביעי בגודלו מבין ירחי שבתאי ומורכב ברובו מקרח.
דיוני משלים הקפה סביב שבתאי אחת ל־2.737 ימים.
בדומה לריאה גם ירח זה התגלה על ידי קאסיני לאחר כמעט 30 שנה.
במסלול זהה לזה של דיוני ישנו ירח זעיר, הלנה.
טתיס – ירח זה נמנה בין הגדולים בירחי שבתאי ומשלים הקפה סביב שבתאי אחת ל־1.88 יום.
ירח זה נתגלה בשנת 1684 על ידי קאסיני בדומה לדיוני ומורכב ברובו מקרח.
אנקלדוס – הירח הכדורי הקטן ביותר מבין ירחי שבתאי שנתגלה על ידי ויליאם הרשל.
גם הוא מורכב ברובו מקרח אך יש המאמינים שפני הקרקע הם קרום דק של קרח שמתחתיו יש מים נוזליים.
ירח זה משלים הקפה סביב שבתאי אחת ל־32.52 שעות.
האטמוספירה בירח זה היא אשליה של נוכחות אטמוספירית כיוון שמפאת גודלו הקטן אין זה אפשרי שתעטוף אותו מערכת גזית.
את האשליה הזו מייצרים גייזרים הנמצאים בקוטב הדרומי של הירח בכך שפולטים לזמן קצר אדי מים בכמויות עצומות.
על אנקלדוס נמצאו חמשת המרכיבים החיוניים לחיים: זרחן, פחמן, מימן, חנקן, חמצן וגופרית (אם כי הזיהוי אינו ודאי).
מימס – הירח הקטן והקרוב ביותר לשבתאי והתגלה אף הוא על ידי ויליאם הרשל.
מימס משלים הקפה סביב שבתאי אחת ל־22.36 שעות ומורכב בעיקר ממים.
הרב ירחמיאל בויאר (נולד ב-8 באוגוסט 1939) הוא רב ואיש ציבור חרדי, איש חינוך ומרצה תורני.
הוא שימש בתפקיד ראש העיר במשך פחות מקדנציה.
בויאר היה יושב-ראש סיעת דגל התורה בבני ברק.
נולד בתל אביב למשפחה דתית המשתייכת לחסידות רוז'ין.
אביו, אברהם בויאר, היה מראשי הציבור הדתי בתל אביב שכיהן כסגן ראש עיריית תל אביב.
בתחילת שנות ה-60 נשא את חמדה, בתו של רופא העיניים החרדי ד"ר יצחק דב ברנר מירושלים.
במשך שנים עסק בתחום החינוכי.
היה ממנהלי המוסד לבנות אור החיים בבני ברק.
עומד בראשות כולל "יד אברהם" לבעלי תשובה.
הנחה את כנס היסוד של דגל התורה בה'תשמ"ט (1988).
באותה שנה מונה על ידי הרב שך לעמוד בראש סיעת דגל התורה בבני ברק ובמחצית הקדנציה כיהן מטעמה כראש העיר.
הרב בויאר עוסק במסירת שיעורי תורה במגוון ערוצים בהם קול הלשון, "בינינו", "וורט - חכמה יהודית" ועוד.
בויאר שימש בעבר במספר תפקידים ציבוריים, בהם: מנהל סמינר "באר יעקב", יושב-ראש הנהלת "חברה קדישא" תל אביב כיושב-ראש דירקטוריון תאגיד המים "מי ברק" ויושב-ראש הנהלת קופת חולים מאוחדת.
אחיו הגדול, הרב יהודה בויאר, היה מתלמידי החזון איש.
אחיו הצעיר הוא הרב נחום בויאר, ממקימי קהילת "אביר יעקב" בת"א.
בנו הוא הרב אריה בויאר, ראש ישיבת באר התלמוד באלעד.
בן נוסף הוא הרב נחום בויאר, ראש ישיבת תורת יעקב בבני ברק.
ירחמיאל אַמדוּרסקי (ט' באב תרל"ז, יולי 1877 – 1 באוגוסט 1956) היה איש ציבור ירושלמי ומחלוצי המלונאות בארץ ישראל.
בראשותו היו מלון מרכזי אמדורסקי בירושלים ומלון "בלה ויסטה" ביפו.
כמו כן עסק ביזמות להקמת השכונות רוממה (בה גם התגורר), מקור ברוך, גאולה ובית וגן.
ירחמיאל אמדורסקי היה בנם הצעיר של פייגה לאה ויוסף אמדורסקי, אביו עלה לירושלים עם משפחתו מאזור מוהילב של האימפריה הרוסית, לכן כונה בירושלים ר' יושקה (יוסף) מוהליבר (טופונים יידי שפירושו "בן מוהילב").
מוצאו של משפחתו ככל הנראה מהעיירה אמדור.
מוהליבר ניהל ברובע היהודי בית תמחוי ומסעדה זולה שבה סעדו גם יהודים שביקרו בירושלים.
המבקרים לנו בבתי תושבים מכיוון שלא היו בעיר כל מלון או אכסניה כשרים, בהמשך פתח מוהליבר גם חדרי אירוח במתכונת של אכסניה.
ירחמיאל אמדורסקי קיבל על עצמו את הנהלת המוסד לאחר מות אביו ב-1894, והוא בן 19 בלבד.
המלון, שנקרא בלשון הימים ההם "אש"ל" (אכילה, שתייה, לינה), עבר מספר מקומות עד שבסוף המאה ה-19 התמקם במבנה שברחבת שער יפו, מול מגדל דוד, ונקרא מלון מרכזי (צנטרל) – י.
בנובמבר 1900 נשא לאישה את טובה גיטל לבית אפשטיין מחברון, בתו של הרב החסיד המקובל אלכסנדר סנדר הלוי אפשטיין, ראש חסידי חב"ד בעיר.
גם היא הייתה אשת ציבור ופעילה בחברת עזר יולדות.
ב-1908 הרחיב אמדורסקי את עסקיו ושכר את מלון "בלה ויסטה" המפואר שעל חוף ימה של יפו (בשכונת מנשייה) מאת שלמה פיינגולד.
בימי מלחמת העולם הראשונה החרימו העות'מאנים את המלון והפכו אותו לבית מעצר, ששימש לכליאת נתינים זרים עד לגירושם.
לאחר המלחמה שכרה את הבניין חברת "קדם", שייסד אלכסנדר לוי.
בין אורחי מלון "בלה ויסטה" היה גם חיים נחמן ביאליק בעת ביקורו בארץ ישראל במרץ 1909 שאף זכה במלון לקבלת פנים ברוב עם "חסידים ואשכנזים, זקנים וצעירות".
המלון של אמדורסקי בירושלים פנה אל אותם אורחים, יהודים ברובם, שלא יכלו להשתכן במלון קאמיניץ היקר או שרצו להיות קרובים לעיר העתיקה (לכותל, לרובע היהודי או לאתרים אחרים).
הנציב העליון הרברט סמואל, למשל, התגורר במלון בערב שבת לפני תפילתו ההיסטורית בבית כנסת החורבה (שאמדורסקי כיהן בו כגבאי) בשבת נחמו תר"פ (25 ביולי 1920) ובימי חג ומועד בהם התפלל בבית כנסת זה.
גם תיירים נוצרים ואנשי עסקים מוסלמים העדיפו ללון במלון זה.
אחד האורחים האחרונים שהתגוררו במלון בעיר העתיקה, לפני שעבר לעיר החדשה, היה יוסף יצחק שניאורסון ("האדמו"ר הריי"צ"), האדמו"ר השישי בשושלת אדמו"רי חסידות חב"ד ליובאוויטש ששהה בו בעת ביקורו בירושלים באוגוסט 1929. גם משפחת אמדורסקי התגוררה בדירה בתוך המלון לפני שעברה לבית אמדורסקי בשכונת רוממה.
המלון, שהיה גם מסעדה כשרה (היחידה בירושלים, כיוון שבדרך כלל תיירים יהודים היו סועדים בבתי מארחיהם), שימש גם כאולם לאירועים ואירח חתונות וחגיגות בר מצווה.
הזוג איתמר בן-אב"י ולאה אבושדיד התחתן במלון ודוד בן-גוריון ערך בו את חגיגת הבר מצווה של בנו.
אמדורסקי טיפל גם ביהודים שהיו עצורים בקישלה, בית המעצר שליד שער יפו.
בשל קשריו עם השלטונות הצליח לשחד שומרים לשחרר יהודים, בעיקר כאלו שנתפסו לעבודת הצבא בעת מלחמת העולם הראשונה, ולהביא לעצורים ארוחות ממטבחו הכשר של המלון.במהלך מלחמת העולם הראשונה גורש על ידי הטורקים מירושלים יחד עם עסקני ציבור אחרים.
בשנת 1924 תכנן הקמתו של מלון גדול ומודרני בירושלים שמחוץ לחומות העיר העתיקה.
לשם כך רכש מגרש, תכנן, ואף החל בחפירת היסודות.
בעקבות קשיים כלכליים נאלץ למכור את המגרש לג'ורג' שיבר.
לימים הוקם ליד המגרש בית פרומין (מקום מושבה של הכנסת) והמקום נודע כבור שיבר או כגן המנורה על רחוב קינג ג'ורג'.
במאי 1931 עבר המלון ל"רחוב יוליאן" (רחוב דוד המלך) במערב העיר וב-20 במרץ 1935 (שושן פורים תרצ"ה) עבר בית המלון למשכנו ברחוב בן-יהודה, בו שכן במשך כ-13 שנה עד שנפגע בהתפוצצות מכונית תופת ברחוב ב-22 בפברואר 1948 (פיגוע הידוע כפיגוע ברחוב בן-יהודה).
לאחר מכן לא חזר מלון אמדורסקי לפעול עוד.
ירחמיאל אמדורסקי עצמו, כפי שנמסר בכתבה בעיתון "הארץ" למחרת, ניצל משום שדקות ספורות לפני הפיצוץ יצא להתפלל שחרית.
אמדורסקי הגיש תביעת נזיקין בעקבות הפיגוע אולם במהלך הדיון בבית המשפט העליון ויתר על כל דרישותיו לנוכח מצבה הכלכלי הקשה של המדינה הצעירה.
על כך אמר בית המשפט: "בפעם הראשונה בתולדות בית דין זה והמדינה, מופיע אזרח בעל הכרה לאומית ומוותר לטובת המדינה על אף סבלותיו.
הדבר ראוי לציון ולשבח וצריך לשמש לדוגמה ולמופת לכלל".
קרבתו של המלון לאוכלוסייה הערבית, הביאה את אמדורסקי לטפח את קשריו עם האוכלוסייה הערבית המקומית ובעיקר עם ראשיה.
בשנת 1921, בעת הכתרת הנציב העליון הראשון הרברט סמואל, שעוררה את התנגדות הערבים בשל מוצאו היהודי וגרמה לתסיסה רבה, הסתער המון ערבי לעבר מלונו.
אמדורסקי יצא אל ההמון וקרא לעברו: "אחיי, ידידכם אמדורסקי פונה אליכם ומבקש להימנע ממעשי אלימות.
לא תוכלו לפגוע באיש, אלא אם כן קודם לכן תעברו על גופתי המתה".
ג'מאל חוסייני, אחיינו של המופתי חג' אמין אל-חוסייני, בעדותו בפני ועדת החקירה שחקרה את מאורעות תרפ"ט, אמר: "אילו היו כל היהודים מתנהגים עמנו כשם שמתנהג עמנו אמדורסקי, המצב היה נראה אחרת, וייתכן שהפרעות לא היו פורצות".
כשיושב-ראש הוועדה התעניין לדעת מה כוונתו, סיפר חוסייני, שכאשר נולד אביו - אחיו של המופתי - התקשתה אמו להאכילו, ומי שסייעה לה בכך הייתה אמו של אמדורסקי, שילדה באותה עת את אחיו שמואל.
משפחת המופתי זכרה לטובה את התנהגותה של משפחת אמדורסקי ובמשך כל השנים נהגה להשתתף בשמחותיה, ובתחילת השנה נהגה לברכה בברכת שנה טובה.
בחתונת בתו רבקה, עם ד"ר מרדכי בוקסבוים השתתף גם המופתי חג' אמין אל-חוסייני.
בעיצומה של החתונה שאל המופתי את אמדורסקי איזו מתנה הוא מבקש לחתונת בתו, ואמדורסקי השיב כי היה רוצה לבקר עם הזוג הצעיר במערת המכפלה.
המופתי שיגר מכתב אל הקאדי של חברון ובעקבות זאת התאפשר ביקור השלושה במערת המכפלה, דבר נדיר באותה תקופה.
ירחמיאל אמדורסקי טמון בית הקברות סנהדריה.
זכרו מונצח ברחוב הנושא את שמו בשכונת הבוכרים בירושלים.
התכבד בהדלקת משואה ביום העצמאות שנת 1953 (השנה הראשונה לקיומו של טקס הדלקת המשואות) כמייצג את היישוב הירושלמי הוותיק.
בשנת 1978 קראה מועצת עיריית ירושלים רחוב על שמו.
לזוג ירחמיאל וגיטל אמדורסקי (נפטרה ב-1963) היו שני בנים - ד"ר אלכסנדר אמדור, עו"ד בירושלים; יוסף אמדור, חזן בארצות הברית; ושלש בנות - רבקה, נישאה לד"ר מרדכי בוקסבוים; מרים, נישאה לד"ר יצחק דב ברנר; נחמה, נישאה למשה שיף, בנו של חייקיל שיף.
חתנו של ד"ר בוקסבוים הוא המשנה לנשיא בית המשפט העליון לשעבר מנחם אלון.
בנו של ד"ר בוקסבוים הוא הרב יוסף בוקסבוים, שעמד בראש מכון ירושלים.
ירח כחול הוא שם הניתן למופע ירח מלא בשני מקרים שונים - ירח כחול חודשי וירח כחול עונתי.
למרות שמו, בפועל אין צבע הירח שונה במועדים אלה.
על פי רוב, ירח מלא מופיע רק פעם אחת במהלך חודש.
ההפרש בין מופעים של ירח מלא הוא 29.5 ימים.
בלוח שנה שמשי, בו החודשים לא מבוססים על הירח, מחזור הירח זז בכל חודש.
בלוח הגרגוריאני מרבית החודשים הם בני 30 או 31 יום, כך ששני ירחים מלאים יכולים ליפול בחודש אחד.
המאורע הזה מתרחש כל שנתיים וחצי בממוצע.
בלוחות שנה ירחיים או ירחיים-שמשיים, כגון העברי, המוסלמי או הסיני הדבר לא אפשרי.
מופע ירח מלא שלישי בעונה קלנדרית שבה ארבעה מופעי ירח מלא.
קיימת תופעה בה פליטה של גזים לאוויר הלילה משנה את תכונות האופטיות שלו, כך שהירח נראה גוון כחול.
ירחים כחולים הופיעו בשנת 1983, לאחר התפרצותו של הר הגעש אל צ'יצ'ון (El Chichon) במקסיקו.
כמו כן נתקבלו דיווחים על ירחים כחולים, שהופיעו אחרי ההתפרצות סנט הלנס ב-1980 ופינטובו ב-1991 ובעקבות שריפות שהשתוללו בביצות באלברטה ב-1950.
האמריקאים הילידים חילקו את השנה לפי מופעי הירח המלא, כאשר בכל שנה יש 12 ירחים מלאים, ובכל עונה יש 3 ירחים מלאים.
השמות שניתנו לכל ירח מלא היו קשורים לזמן ולעונה שבה הופיע.
כדי שלוח השנה לא ישתבש בשנה שבה יש 13 ירחים מלאים, נחשב הירח הכחול כירח יוצא דופן ולכן קיבל שם שונה מהשאר (בדומה לשנה מעוברת בלוח השנה העברי).
גם החוואים האמריקאים אימצו שיטה זו והיא הפכה להיות נפוצה במאה ה-19 וה-20.
מקור השם הוא (כנראה) לא הצבע הכחול אלא המילה "belewe" שמשמעותה "לבגוד".
בנצרות, התענית שלפני חג הפסחא נקבעת לפי הירח המלא האחרון של החורף, ומסתיימת בירח המלא הראשון של האביב.
לכן אם יופיע ירח כחול בין שני אירועים אלה הירח כאילו "בוגד" במאמינים וגורם להם לצום חודש נוסף.
ירח שחור הוא סרט קולנוע סוריאליסטי של הבמאי הצרפתי לואי מאל שיצא לאור ב-1975 כהפקה צרפתית/גרמנית.
הסרט נחשב על ידי חלק מהמבקרים לאחד הסרטים החשובים בפילמוגרפיה של מאל.
מעמד זה התגבש בעשור הראשון של המאה ה-21 למרות שרוב מוחץ בקרב הצופים והמבקרים סברו (וחלקם עדיין סבורים) שהסרט כשל במשימתו.
הסרט שודר בישראל מספר פעמים בתחילת שנות האלפיים בפינת הצגה שנייה בערוץ הילדים.
נערה בלונדינית נוסעת במכונית בדרך שוממת ובטעות דורסת קיפוד שמתהלך באיטיות על הכביש.
היא יוצאת מהרכב כדי לברר מה היא דרסה ומשום מה לא חוזרת אליו.
מתברר שמתחוללת מלחמת מינים ונראה שידם של הגברים על העליונה.
היא בורחת ומגיעה לאחוזה שבה נמצאים חיות ובני אדם תמהוניים.
הסרט מושפע בבירור מעליסה בארץ הפלאות.
כמו כן ציין מאל שההצלחה של אידאולוגיות נשיות ו"תחייתה" המחודשת של הדת בעשור שקדם להפקת הסרט היוו גורם השפעה גם הן.
בסרט ניכרת גם השפעתו של סלבדור דאלי, בדמות הגבינה השווייצרית והנמלים והשפעה של פרויד ויונג.
תחומים נוספים המשפיעים על הסרט הם: אלכימיה (חד קרן) לילית (הדמות הראשית בשם לילי והאח האחות לילי) ואסטרולוגיה.
לואי מאל סיפר שביסס את הסרט על חלומות שחלם, ושהרכיב את התסריט בדרך האלתור.
כמו כן, הסרט נעשה בשנות השבעים, עשור שחווה גל של סרטים מסוגה זו.
בסרט משחקים מספר שחקנים מפורסמים; זהו סרטה האחרון של השחקנית היהודיה מגרמניה תרזה גיזה, שנפטרה זמן קצר לאחר תום הצילומים והסרט הוקדש לה.
כמו כן, מככב בסרט, בן טיפוחיו של אנדי וורהול וסמל המין של אותן שנים, ג'ו דלסאנדרו שלא מוציא מילה מפיו לאורך כל הסרט.
הדמות הראשית בסרט מגולמת על ידי קתרין הריסון, נכדתו של רקס הריסון.
לילי (קתרין הריסון) - נערה בלונדינית דמוית עליסה (עליסה מארץ הפלאות).
זקנה (תרזה גיזה) - זקנה שנמצאת במיטה בחדרה, נוירוטית במקצת.
בעלה הוא חולדה בשם המפרי.
היא מדברת עם דמות אלמונית דרך רדיו ישן, ומדווחת לו על המתרחש במלחמה ועל מקומות לא קיימים שה"חיילים" כבשו.
האח והאחות לילי (ג'ו דלסאנדרו ואלכסנדרה סטיוארט) - צמד אחים שלא מוציא הגה כל הסרט.
כנראה מנהל בית יתומים בצמוד לאחוזה.
בסוף הסרט הם פותחים בסצנת קטטה ארוכה ונעלמים לתוך הרקע.
ילדים - ילדים וילדות ערומים שרודפים אחרי חזיר ואחר כך מסתבר שיש להם כישרון בשירת אופרה.
חד קרן - חד קרן שלילי רודפת אחריו במשך מחצית מהסרט.
כשהיא פוגשת אותו מתברר שבניגוד למיתולוגיה המקובלת הוא די ציני, לא תמים, ובעל חוש הומור.
פרחים - פרחים שלילי דורכת עליהם בטעות והם מתחילים לבכות.
חזיר - חזיר במטבח של האחוזה.
הוא שומר על כוס גדולה של חלב אותה הוא אוהב.
נראה שהוא אומר ללילי את המילה "חלב" בצליל חזירי.
הצופים והמבקרים מצאו את הסרט כסובל מבעיות מבניות, ניסיון של ריאליסט לעשות סוריאליזם.
לעומת זאת הסרט זכה להגנה של הפילוסופית סוזן סונטג ושל מספר פסיכולוגים לילדים שמצאו בו טיפול מעניין בנושאים פסיכולוגים.
הסרט זכה בשני פרסי סזאר ב-1976; הצלם הידוע סוון ניקוויסט זכה בפרס על הצילום ואנשי הקול לוק פריני ונארה קולרי זכו בפרס על הסאונד.
ירחמיאל אהרונסון ("אלישע") (1918 – 19 במרץ 1944) היה לוחם לח"י שנהרג על ידי שוטרים בריטיים בתל אביב.
ירחמיאל אהרונסון נולד בוורשה לדב בעריש ולצפורה, במשפחה בת שלושה ילדים.
הוריו ואחותו הבוגרת, ששונה, נספו בגטו ורשה.
אחותו הצעירה, לאה, נספתה באושוויץ.
לאחר שסיים גימנסיה יהודית בוורשה ביקש להמשיך לימודים בטכניון וניצל את הזכות שנתנו הבריטים למתן סרטיפיקטים, להגיע לארץ ישראל לשם לימודים מעל למכסת הסרטיפיקטים.
עוד בוורשה הצטרף לסניף אצ"ל ובשנת 1939 הגיע לארץ ישראל והחל את לימודיו בטכניון.
בעת לימודיו עבד למחייתו במחלקת עבודות ציבוריות בחיפה.
עם הפילוג באצ"ל הצטרף ללח"י וקבל את הכינוי המחתרתי "אלישע".
הוא היה אחראי לסניף הקטן של לח"י באזור חיפה.
בספטמבר 1942 ברחו יצחק שמיר ואליהו גלעדי ממחנה המעצר מזרעה שליד עכו.
הם הגיעו לביתו של אלישע שסידר להם מקום לינה, דאג להחלפת בגדיהם למדי נוטר (לגלעדי) וקצין פולני (לשמיר) ולהעברתם למרכז הארץ.
לאחר מכן הורה לו שמיר לעבור מחיפה לתל אביב והפקיד בידיו את המשימה לארגון עורף אזרחי למחתרת.
מטרת העורף הזה הייתה להגיש תמיכה ללוחמים בשיכון, כספים, עזרה רפואית ועוד.
הוא דאג לקליטת בורחי לטרון, שבימים הראשונים לאחר בריחתם שוכנו בבונקר מסתור בחולות בת ים.
הוא הוציא גיליון פנימי לאוהדי המחתרת בשם "שוחרי חרות ישראל".
בשנת 1943 היה מעורב בהוצאתו להורג של חבר הלח"י אליהו גלעדי.
מתי שמואלביץ, אחד מהבורחים מלטרון, עבד בשיתוף פעולה עם אלישע וניסה לגייס אוהדים למחתרת.
ביומו האחרון, הגיע אלישע לחדרו של שמואלביץ וביקש ממנו שייתן לו אקדח, כי הנוקר באקדח שלו נשבר, אך לשמואלביץ לא היה אקדח לתת לו.
אלישע נפרד ממנו וחזר באוטובוס לתל אביב.
כשירד מהאוטובוס החל ללכת ברחוב מזא"ה וטנדר של המשטרה הבריטית החל לעקוב אחריו.
בידי אלישע היה דרכון מזויף על שם זלמן פורמן.
בשלב מסוים קראו לו השוטרים לעצור והוא החל לברוח.
אלישע נכנס לבית מס' 33 ועלה במדרגות בכוונה להגיע לגג ולעבור משם למקום אחר, אולם דלת הגג הייתה סגורה.
השוטרים הגיעו לאלישע וירו בו עברו עשרות קליעים מהטומיגנים שבידיהם והרגוהו.
הודעת המשטרה הרשמית הייתה כי אלישע פתח באש על השוטרים.
אחר כך נמסר כי בתיקו נמצאו כרוזים של לח"י ואקדח.
עם זאת, מלבד השוטרים לא היו עדים נוספים למאורע בחדר המדרגות.
המשטרה וחברה קדישא לא הצליחו לברר את זהותו האמיתית והוא נקבר בבית הקברות נחלת יצחק כאלמוני בשם אברהם בן אברהם, ורק בהמשך נקבעה מצבתו בשמו האמיתי, כולל כינויו המחתרתי.
כעבור מספר ימים נקמו לוחמי לח"י את מותו והרגו מספר שוטרים בריטיים.
כמו כן התנקשו במפקד משטרת תל אביב, פורד, אך נכשלו.
פורד נפצע קל וכעבור זמן קצר עזב את הארץ.
נתן ילין-מור, ממנהיגי לח"י וחבר הכנסת, קרא לבנו אלישע, על שם אהרונסון.
עיריית תל אביב הציבה שלט זיכרון לירחמיאל אהרונסון בחזית הבית בו נרצח, רחוב מזא"ה 33.
ירחי צדק הם ירחים, חלקם אסטרואידים, אשר נלכדו בכוח המשיכה של כוכב הלכת צדק.
נכון לאפריל 2025 התגלו 97 ירחים, למעלה מ-60 מהם קטנים מקוטר של 10 ק"מ.
ירחי צדק מתחלקים לשתי קבוצות – הירחים הרגילים, שכנראה נוצרו יחד עם צדק, והירחים הלא-רגילים, אשר נלכדו על ידי צדק או נסחפו אליו.
רוב ירחי צדק וטבעותיו מסתובבים בכיוון ההפוך מזה שבו מסתובב צדק.
הירחים הפנימיים – קבוצת אמלת'אה
קבוצת הירחים הקרובים לצדק (עד 250,000 ק"מ מצדק), מקיפים את צדק במישור המקביל כמעט למישור קו המשווה של צדק, ומסלוליהם כמעט מעגליים.
צבע פני שטחם אדום, הרכבם לא ידוע וצפיפות המכתשים בהם גבוהה בשל פגיעת מטאורואידים.
הקבוצה נחלקת לשני חלקים: יוצרי הטבעת המרכזית – מטיס ואדרסטאה ויוצרי הטבעת הדקה – אמלת'אה ותבה.
הקבוצה העיקרית – הירחים הגליליאניים
ארבעת הירחים הגדולים איו, אירופה, גנימד וקליסטו נקראים הירחים הגליליאניים (משום שהראשון שגילה אותם היה גלילאו גליליי, בעת שצפה בשנת 1610 בטלסקופ לעבר צדק).
הם מקיפים את צדק במישור הכמעט מקביל למישור קו המשווה של צדק, ומסלוליהם כמעט מעגליים.
הם הירחים הכי גדולים שיש לצדק.
ירחים הנעים בכיוון התנועה של צדק
ירחי הקבוצה מקיפים את צדק בכיוון השעון – בניגוד לכיוון שבו מקיפים אותו יתר ירחיו, במסלולים אקסנטריים שונים הנטויים בזווית של 153 מעלות בממוצע, יחסית למישור המשווה של צדק:
תמיסטו – הירח הפנימי ביותר מהירחים שבכיוון התנועה של צדק ולא לוקח חלק ממשפחה ידועה.
קבוצת הימליה – התגלו בקבוצה 5 ירחים: לדה, הימליה, ליסיתאה, אלרה, דיה.
ולטודו – נע עם כיוון התנועה של צדק באזור בו יש ירחים הנעים נגד כיוון התנועה של צדק.
קארפו – הירח החיצוני ביותר מהירחים שבכיוון התנועה של צדק ואינו חלק ממשפחה ידועה כלשהי.
ירחים הנעים נגד כיוון התנועה של צדק
הקבוצה המרוחקת ביותר מצדק כוללת ירחים המקיפים את צדק במישור הנטוי בזווית של 28 מעלות, בממוצע, יחסית לקו המשווה של צדק.
קבוצת פסיפאה לבדה מונה על פי ההערכות כ-100 ירחים.
קבוצת אננקה – כוללת בין היתר את: אננקה, פרקסידייק, הרפלייקה, יוקסטה.
קבוצת קארמה – כוללת בין היתר את: קארמה, פסיתאי, קלדינה, ארקה.
קבוצת פסיפאה – כוללת בין היתר את: פסיפאה, ספונדה, סילנה, מגאקליטה.
S/2003 J 2 – הוא הירח החיצוני ביותר של צדק, ואינו חלק ממשפחה ידועה כלשהי.
טבלה זו כוללת 69 מתוך 95 ירחיו של צדק שהתגלו.
היא אינה כוללת את הירחים שהתגלו בשנים 2018 עד 2022:
ולטודו (ירח בכיוון תנועה הפוך לצדק, בנפרד) Valetudo (S/2016 J 2)
הרב ירחמיאל אליהו בּוֹצ'קוֹ (ט"ו בשבט ה'תרמ"ח, 28 בינואר 1888 - כ"ח בטבת ה'תשט"ז, 12 בינואר 1956) מייסד ישיבת עץ חיים במונטרה שבשווייץ.
נולד למרים לאה ודוד יהודה בוצ'קו בחורז'ל בט"ו בשבט ה'תרמ"ח, בגיל 12 נשלח לישיבת לומז'ה, ולאחר זמן קצר עבר ללמוד בישיבת נובהרדוק אצל הסבא מנובהרדוק, הרב יוסף הורוביץ במשך 11 שנים, במהלכן גם לימד בישיבת "תורה ודעת" בנובהרדוק בראשות רב העיר מנחם קרקובסקי.
בגיל 23 נשא את רבקה שטרנבוך לאישה, אז עברו לתקופה קצרה לבזל, ומשם למונטרה שבשווייץ.
באייר ה'תרפ"ז (1927) ייסד את ישיבת 'עץ חיים' במונטרה (לימים ישיבת היכל אליהו על שמו).
לא רצה להתפרנס מתורה ולכן אשתו עסקה במסחר.
בזמן השואה פעל להצלת יהודים.
ביקר במדינת ישראל מספר פעמים.
נפטר בכ"ח בטבת ה'תשט"ז מהתקף לב בדרכו לכנס בארצות הברית.
ארונו הועלה לירושלים לבית העלמין סנהדריה.
לרב בוצ'קו יש שני ילדים:
בנו הרב משה בוצ'קו, מילא את מקומו בראשות ישיבת עץ חיים, העביר אותה לישראל וקרא לה היכל אליהו על שם אביו.
בנו של הרב משה הוא הרב שאול דוד בוצ'קו.
בתו מרים, נישאה לרב שאול וינגורט (תלמידו של ר' יחיאל יעקב וינברג, מחבר 'שרידי אש').
בנם הוא הרב אברהם אבא וינגורט, המלמד בישיבת 'היכל אליהו' שבראשות בן-דודו (הרב שאול דוד בוצ'קו).
נכדם הוא הרב שאול יונתן וינגורט, שימש כראש ישיבת שבות ישראל, וכיום מלמד בישיבת 'תום ודעת' בירושלים.
הוא מלמד בשיטה חדשנית, המזהה במרבית הסוגיות מבנה דמוי מנורה (כפי שהדגים בספרו 'פני המנורה').
ונכדם האחר הוא הרב ירחמיאל אליהו וינגורט, משמש כראש כולל בגבעת זאב.
אור היהדות - מאמרים על פרשת השבוע, מועדי ישראל ונושאים שונים.
מהדורה ראשונה תש"ן, מהדורה שנייה תש"ס.
זמנים ומועדים - מאמרים שפורסמו בעיתון היידיש של פריז, ובו מאמרים על החגים והמועדים ומאמרים בעניין תחיית ישראל: חידוש סנהדרין, הקמת המדינה וכיוצ"ב.
יזכור - לזכר אשתו הרבנית רבקה, בספר כותב על מעשי החסד שלה ועל שאר גדולי ישראל שנהרגו על קידוש השם.
רמב"ם - על דמותו והגותו של הרמב"ם.
הקדיש - על מקורו של הקדיש ומעלתו.
תורגם בעברית על-ידי נכדו הרב שאול דוד בוצ'קו.
מקור ישראל - ח"א: התכתבות עם יהדות הונגריה, תקווה לעומת הסבל היהודי, הסברת יסודות היהדות.
ח"ב: הסבר מדרשי חז"ל על מתן תורה.
ח"ג: משמעותו של יום השבת.
עם התעורר - תחיית ישראל בארצם לאחר השואה.
ירח של נייר הוא סרט דרמה קומית משנת 1973 בבימויו של פיטר בוגדנוביץ'.
עלילת הסרט מתרחשת בקנזס ומיזורי בתקופת השפל הגדול, ועוסקת בעלילותיהם של צמד הנוכלים מוזס פְּרֵיי ואָדי לוגינס, המגולמים בידי ראיין אוניל ובתו טייטום.
תסריט הסרט מבוסס על רומן בשם אדי פריי שנכתב בשנת 1971 על ידי ג'ו דייוויד בראון.
סצנת הפתיחה מפגישה בין הנוכל מוזס פְּרֵיי (ראיין אוניל) לבין הילדה בת התשע אָדי לוגינס (טייטום אוניל) בהלווייתה של אמה.
משתתפי ההלוויה חושדים כי מוזס הוא אביה של אדי, ועל אף הכחשתו הוא מסכים להסיע אותה לבית דודתה אשר בסנט ג'וזף, מיזורי.
בדרכם עוצר מוזס במשרדו של מר רובינסון (נובל וילינגהם), אשר אחיו דרס בשוגג את אמה של אדי וגרם למותה.
מוזס מאיים על מר רובינסון שיתבע את אחיו, ומשכנע אותו לשלם פיצוי על סך מאתיים דולר.
אדי שומעת את השיחה, ולאחר שמוזס מוציא חצי מהסכום על תיקון רכבו, היא דורשת ממנו את כל הסכום שקיבל.
מוזס ואדי מסכמים ביניהם שהחוב יוחזר לאחר שתעזור לו לגייס מחדש את הסכום המגיע לה.
במהלך נסיעתם המשותפת נחשפת שיטת "עבודתו" של מוזס: הוא מבקר בבתים של אלמנות טריות, ומספר להן כי מכר לבעלן המנוח תנ"ך יוקרתי בטרם נפטרו והספיקו לשלם.
מוזס מוכר להן את התנ"ך שהוזמן, לכאורה, עם הקדשה אישית אותה טבע בעצמו על תנ"ך פשוט וזול.
כאשר אדי מתחילה לשתף פעולה עם המזימה ומציגה עצמה בפני האלמנות כבתו של מוזס, היא מתגלה כנוכלת בעלת ביטחון רב ועוזרת למוזס למכור את ספרי התנ"ך בהצלחה יתרה.
באחד הלילות, נשבה מוזס בקסמה של רקדנית ארוטית בשם טריקסי דילייט (מדלין קאן), ומזמין אותה ואת המשרתת הצעירה שלה, אימוג'ן (פי.
מוזס הנרגז עוזב את טריקסי ואימוג'ן, ויחד עם אדי ממשיכים השניים בדרכם.
במהלך שהותם בבית מלון בקנזס, גונבים מוזס ואדי בקבוקי ויסקי ממבריח משקאות חריפים בשם ג'ס הארדין (ג'ון הילרמן), ומוכרים לו אותם בחזרה.
לרוע מזלם, אחיו של הארדין, גם הוא בגילומו של הילרמן, הוא השריף המקומי אשר עוצר אותם במהרה.
בערמתה הרבה, מצליחה אדי להחביא את כספם ולחלץ אותם מבית המאסר, ממנו בורחים השניים למדינת מיזורי.
השריף הארדין ועמיתיו מוצאים את מוזס בסופו של דבר, אך מאחר שאינם רשאים לעצור אותו מחוץ לתחום שיפוטם, הם מכים ושודדים אותו.
בסיקוונס האחרון של הסרט מסיע מוזס את אדי לבית דודתה וממשיך בדרכו לבד, אך אדי בורחת מהבית, חוזרת בריצה לרכבו התקוע של מוזס ומצטרפת אליו בטענה ש"הוא עדיין חייב לה מאתיים דולר".
בשלבי ההפקה הראשונים של הסרט נקשר אליו שמו של הבמאי ג'ון יוסטון, ובתפקידים הראשיים היו אמורים לככב פול ניומן ובתו נל.
לאחר שיוסטון וניומן עזבו את הפרויקט לטובת עבודתם המשותפת בסרט "במלכודת החופש", נבחר פיטר בוגדנוביץ' לביים את הסרט.
בוגדנוביץ', אשר ביים שנה קודם לכן את ראיין אוניל בסרטו "מה נשמע, דוק?", הזמין את בתו בת השמונה של אוניל, טייטום, להיבחן לתפקיד "אדי" על אף שהייתה חסרת כל ניסיון משחק.
שם הספר המקורי עליו מתבסס תסריט הסרט, "אדי פריי", לא מצא חן בעיני בוגדנוביץ' שהתקשה למצוא שם חלופי לסרט.
בזמן שבחר פסקול לסרט, נתקל בשיר "It's Only a Paper Moon" (אשר נכתב בשנת 1933 על ידי הרולד ארלן, יפ הרבורג ובילי רוז), ופנה אל חברו אורסון ולס לשאול בעצתו בנוגע לשם "Paper Moon".
תגובתו של ולס להצעת השם הייתה "זהו שם טוב כל כך, עד שאין צורך לצלם את הסרט.
מספיק לפרסם רק את השם".
לאחר בחירת השם הוסיף בוגדנוביץ' סצנה בה מצטלמת אדי על גבי "ירח של נייר" על מנת לקשר את העלילה לשם הסרט ולקבל את אישור האולפן לשם זה.
השחקנית טייטום אוניל זכתה בפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר על תפקידה בסרט, ובכך הפכה לזוכה הצעירה ביותר אי פעם בפרס אוסקר, בגיל עשר ו-106 ימים.
נכון לשנת 2016, אף מתמודד או מתמודדת באף קטגוריה לא זכו בפרס אוסקר בגיל צעיר יותר מאוניל.
זכייה בפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר (טייטום אוניל)
מועמדות לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר (מדלין קאן)
מועמדות לפרס אוסקר לתסריט המעובד הטוב ביותר (אלווין סרג'נט)
מועמדות לפרס אוסקר לקול הטוב ביותר (ריצ'רד פורטמן ולס פרשהולץ)
זכייה בפרס גלובוס הזהב לכוכבת החדשה המבטיחה ביותר (טייטום אוניל)
מועמדות לפרס גלובוס הזהב לבמאי הטוב ביותר (פיטר בוגדנוביץ')
מועמדות לפרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר - סרט קומדיה או מוזיקלי (ראיין אוניל)
מועמדות לפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר - סרט קומדיה או מוזיקלי (טייטום אוניל)
מועמדות לפרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר (מדלין קאן)
ירחי נפטון הם 16 הירחים הידועים של כוכב הלכת נפטון.
היות שנפטון קרוי על שם אל הים הרומי, הוחלט לקרוא גם לירחיו של כוכב הלכת על שמם של אלי ים אחרים.
הגדול והרחוק שבין ירחי נפטון הוא טריטון.
הירח התגלה ב־10 באוקטובר 1846 על ידי ויליאם לאסל, רק 17 ימים לאחר גילויו של נפטון עצמו.
בניגוד לשאר הירחים הפלנטריים במערכת השמש טריטון נמצא במסלול נסיגה דהיינו הוא נע בניגוד לכיוון, דבר המעיד על כך שנלכד בכוח המשיכה של נפטון, וכנראה מקורו בחגורת קויפר.
לירח מסלול מסונכרן וקבוע סביב כוכב הלכת אולם הוא הולך ומתקרב לנפטון עד שלבסוף הוא יגיע לגבול רושל ויתפרק.
עברו יותר ממאה שנה עד גילויו של הירח השני של נפטון.
הירח נקרא נראיד והוא התגלה ב־1 במאי 1949 על ידי ג'ררד קאיפר.
נראיד בעל צורה לא רגילה וגופו בעל מסלול האליפטי הקיצוני ביותר במערכת השמש.
בין יולי לספטמבר 1989 גילתה הגשושית וויאג'ר 2 שישה ירחים נוספים הסובבים את נפטון - נייד, תלסה, דספינה, גלתיאה, לריסה ופרוטאוס.
בשנת 2001 צוות שביצע סקר שמיים, בעזרת טלסקופים קרקעיים ענקיים, איתר חמישה ירחים נוספים.
שני סקרי שמיים נוספים בשנים 2002 ו־2003 אישרו את גילוי הירחים.
חמישה ירחים נוספים הם - הלימיד, סאיו, לאומדיה, סאמטי וניסו.
ב־1 ביולי 2013, צוות בראשותו של מארק שואוולטר גילה את הירח היפוקמפ בעזרת צילומים שבוצעו על ידי טלסקופ החלל האבל מהשנים 2004–2009. זהו הירח הקטן ביותר של נפטון שהתגלה עד כה.
משך זמן סיבוב שלילי (בארבעת הירחים המסומנים) מצביע על מסלול נסיגה סביב נפטון, דהיינו סיבוב בכיוון מנוגד לכיוון סיבובו של כוכב הלכת.
ירחוניים (שם מדעי: Lampridae) היא משפחת דגי גרם גדולים מסדרת הלמפיריים השוכנים באוקיינוס הפתוח.
בעבר הייתה משפחה נכחדת שדמתה להם - Turkmenidae.
הירחוניים הם דגים גדולים המזכירים במראם את דג השמש אך קטנים יותר ובעלי צבעים ראוותניים יותר.
הירחוניים מגיעים בשיא גודלם לאורך שני מטר ולמשקל 270 ק"ג.
הם בעלי גוף עגלגל בצבע כחול בהיר עם שוליים אדומים ושפתיים אדומות וקטנות.
הירחוניים יכולים לחמם את טמפרטורת גופם וכך להימצא גם במים קרים ולהדרים עד לאוקיינוס הדרומי.
הם נפוצים יותר במים טרופיים אך נוטים להימצא בעומק הים שם הם מחפשים דיונונים, פלנקטון וקריל אותם הם שואבים עם פיותיהם הגדולים.
בעבר כללה משפחה זו רק שני מינים, אך ב-2018 הוחלט להוסיף עליהם עוד ארבעה מינים הנבדלים במבנה צבעיהם וצורתם:
מין ירחוני מלכותי (Lampris guttatus)
סוג מגלמפריס (''Megalampris') - נכחד
ירחוני מלכותי (שם מדעי: Lampris guttatus) הוא מין של דג גרם גדול ממשפחת הירחוניים השוכן באוקיינוס הפתוח.
זהו הגדול שבדגי סדרתו, יחד עם דג משוט ענק.
הירחוני הוא דג גדול שדומה לדג השמש אך קטן יותר ובעל סנפירים קצרים יותר.
הדג יכול להגיע להיקף של 2 מטר ולשקול מעל 270 ק"ג.
הוא בעל מבנה עגלגל וסנפירים ופיו צבועים באדום עם גוף מנוקד בלבן, פלג גוף עליון כחול ופלג גוף תחתון כחול בהיר יותר.
דג זה בעל יכולת לא רגילה לדגים לשמור על חום גוף קבוע.
הדג שוחה באוקיינוס והוא בעל תפוצה גלובלית, אך מעדיף את הימים הטרופיים ונפוץ הרחק מהחוף.
ידוע על תפוצתו בעיקר בהוואי ובמערב אפריקה, בהם הוא מצוי במסעדות.
הוא חי בעומק 50–500 מטר בחיפושים אחר דיונונים וקריל ולעיתים גם אחרי דגים קטנים.
ירחוני דרומי (שם מדעי: Lampris immaculatus) הוא מין של דג ממשפחת הירחוניים השוכן באוקיינוסים הדרומיים.
הוא קרוב למין ירחוני מלכותי הנפוץ יותר.
הדג דומה לקרוב משפחתו הנפוץ אך קטן יותר.
הוא בעל קשקשים כחולים עם סנפירים, זנב ושפתיים אדומים וצורתו כדורית.
הוא חי בעומקים של 50–450 מ' מתחת המים.
דג זה חי ברחבי אוקיינוס הדרומיים ומגיע ממש עד לחופי אנטארקטיקה.
הוא ניזון בעיקר ממדוזות, דיונונים וקריל.
לעיתים יאכל גם דגים קטנים.
הרב ירחמיאל אוּנְגְרִישֶר (נולד בי' באלול תש"ז, 26 באוגוסט 1947) הוא ראש ישיבת בית מדרש עליון בבני ברק.
נולד במונסי ניו יורק לאסתר ולרב דן אונגרישר.
אמו היא בתו של הרב ראובן גרוזובסקי שעמד בראשות הישיבות תורה ודעת ובית מדרש עליון.
בבחרותו למד בישיבה במונסי בראשות אביו.
בשנת תשכ"ח בהיותו בן 21 עלה לישראל ולמד בישיבת בריסק בירושלים בראשות הרב יוסף דוב הלוי סולובייצ'יק.
בשנת תש"ל (1970) נישא למרים גרשנוביץ בתו של הרב ראובן יוסף גרשנוביץ לימים ראש ישיבת הנגב שכיהן באותה התקופה כראש ישיבת חמדת שמואל במושב חמ"ד.
שמחת הנישואין נערכה בחצר הישיבה במושב.
לאחר נישואיו התגורר בירושלים והמשיך ללמוד בישיבת בריסק.
בשנת תשל"ה (1975) עבר לבני ברק ומונה לר"מ בישיבת חמד בראשות חותנו.
לאחר כמה שנים נסגרה הישיבה ובמקומה נפתח במקום כולל אברכים שהרב אונגרישר הועמד בראשו.
בשנת תשמ"ו (1986) פתח כולל אברכים בבני ברק בשם "בית מדרש עליון".
כמה שנים אחר פתיחת הכולל רכש בית בשכונת נוה אחיעזר בבני ברק ועבר להתגורר בו כשהוא מקצה את הקומה העליונה לבית מדרש עבור הכולל שבראשותו ועבור ציבור האברכים שהתגורר בשכונה, כשהוא משמש להם כרב ופוסק.
בשנת תשנ"ד (1994) הוסיף קומה שלישית לבית והכולל עבר לקומה זו משמש המקום כבית המדרש של הישיבה).
בשנת תשנ"ח ביקש אביו לפתוח סניף לישיבתו שבמונסי בישראל, לצורך כך הגיע הרב דן אונגרישר לישראל וביקש את סיועו של הרב מיכל יהודה ליפקוביץ שהכירו מהימים שלמדו בצוותא אצל הרב שלמה היימן, לייסד ישיבה.
בחודש ניסן תשנ"ח הוקמה הישיבה עם 22 בחורים שהתקבצו מהישיבות פוניבז', תפרח וחדרה, כשהרב דן אונגרישר מעמיד בראשות הישיבה את בנו הרב ירחמיאל.
נכון לשנת תש"פ לומדים בישיבה כ-600 בחורים.
שיטת הלימוד של הרב אונגרישר מתאפיינת בעיון עמוק כפי שקיבל מרבו הרב יוסף דוב הלוי סולובייצ'יק, בשיעוריו הוא מרבה לצטט מספרי זקניו הרבנים ברוך דב ליבוביץ וראובן גרוזובסקי.
שיחות המוסר שהוא מוסר מבוססות ברובן על ספרי החפץ חיים.
כנהוג בישיבות בית בריסק אחת לשבוע במוצאי שבת מתקיים בביתו שיעור בחומש ורש"י בעיון, שבו מתייחס ראש הישיבה גם לעניינים אקטואליים.
חרף היותו ראש הישיבה מקפיד הרב אונגרישר ללמוד שלשה סדרים בהיכל הישיבה תוך לימוד בחברותא עם בחורים מבני הישיבה כשהוא משמש דוגמה אישית לשקידה ועמל התורה.
להרב אונגרישר בת יחידה הנשואה לרב טוביה שפירא (בנו של הרב זאב שפירא, ר"מ בישיבת בית מאיר) המשמש כר"מ בישיבת בית מדרש עליון.
קובץ השיעורים על מסכתות הש"ס
קובץ הביאורים ענייני הלכה ומוסר
ירח חוץ־שמשי הוא ירח הסובב כוכב לכת חוץ-שמשי, כלומר מחוץ למערכת השמש.
קיומם של אלה הוא היסק מדעי מתוך הידיעה כי לענקי הגזים במערכת השמש ישנם ירחים רבים, כגון ירחי צדק וירחי שבתאי.
לפיכך, סביר ביותר להניח כי אלה נפוצים גם במערכות כוכבי לכת אחרות.
עם זאת, ירחים חוץ-שמשיים קשים לזיהוי בטכנולוגיה הקיימת כיום, אף על פי שתצפיות של טלסקופ החלל קפלר מצאו מספר ירחים שקיומם עדיין לא אושר.
כאמור, טרם אושרו גילוים של ירחים מחוץ למערכת השמש ולכן, מדובר ברשימה של ירחים אפשריים בלבד:
8-46 ירח המקיף כוכב לכת תועה שהתגלה באמצעות עידוש כבידתי.
משוער כגודלו של נפטון או כוכב לכת כפול .
ירחבל (בארמית קלאסית: ܝܪܚܒܠ; בארמית תדמורית: 𐡩𐡴𐡧𐡡𐡪; ירחבל או ירחיבּוֹל בתעתיק עיצורי חלקי) היה אחד משלישיית האלים המקומיים של העיר הקדומה תדמור שבמרכז סוריה של ימינו.
הסיומת "בל" קשורה במילה השמית "בעל", שהיא גם שמם של האלים בעל ובל.
בדרך כלל הוא מוזכר בתור אל השמש לצד האל הראשי בעל שמין ואל הירח אגליבול.
ידוע שיש קשר בין ירחבל ובין האל הדרום-שמי מלאכבעל.
ירחבל מתואר כאל האחראי על העננים, המעיין והורדת הטל, וכן כשומר מעיין אפקה השוכן דרומית לעיר.
בתקופה מאוחרת יותר, ייתכן שהתיישבות של ערבים באזור הביאה לפולחן התדמורי את אל הצדק שֶּׁמֶשׁ, מה שכנראה נתן לירחבל את תפקידו בתור שומר המעיין.
הוא מכונה "אדון המעיין" במספר מקורות כגון תבליט במקדש הגדא שבדורה אירופוס, המתוארך לשנת 150 לפנה"ס לערך.
בפסלים מתואר ירחבל לעיתים בתור לוחם עם הילה סביב ראשו.
ירח של שוטים הוא ספר פנטזיה מאת הסופר ג'ים בוצ'ר שיצא לאור ב-2001. זהו הספר השני בסדרת תיקי דרזדן, העוקבת אחרי מעלליו של הארי דרזדן, מכשף מקצועי ובלש פרטי.
הסדרה זכתה לפופולריות רבה, ובוצ'ר פרסם מפרסומו של הספר הראשון "חזית סערה" ב-2000, ספר חדש בסדרה מדי שנה עד לשנת 2015. לפי דבריו של בוצ'ר בראיונות ופרסומים בבלוג שלו, הוא מתכנן להמשיך לפחות ל-20–21 ספרים בסדרה, ולסיים אותה בטרילוגיית סיום אפוקליפטית.
ב"ירח של שוטים" העלילה מתמקדת בפרשת רצח שהארי נתקל בה, הקשורה לאנשי זאב שמסתובבים באזור שיקגו.
אחרי האירועים בחזית סערה, קים דילייני, שדרזדן מסייע לה לשלוט ביכולות הקסם שלה, שואלת את הארי כיצד יוצרים שלושה מעגלי כישוף שיוכלו להחזיק בתוכם ישויות עוצמתיות.
דרזדן נמנע מלתת לה את המידע כיוון שמעגלים אלו בדרך כלל משמשים כדי לכלוא ישויות של חצי-אל ומלאכים.
סגן קרן מרפי קוראת לדרזדן לייעץ לה לגבי רצח: אחד מאנשיו של בוס המאפיה ג'וני מרקון נמצא מת, מרוטש כשליד הגופה שלו יש טביעות רגליים המזכירות זאבים.
מבלי לספר למרפי, דרזדן עוקב אחר ניחוח הדם באמצעות קסם, מה שמוביל אותו לעימות עם כנופיה של אנשי זאב בגילאי העשרה בשם "האלפא" ומנהיגתם, טרה וסט.
הם חזקים יותר ונרפאים מהר יותר משאר הסוגים.
הארי מסביר לקרן שקודם עליהם לבסס מול איזה מהקבוצות הם מתמודדים לפני שיוכלו לתכנן כיצד להילחם בהם.בתחנת המשטרה, דרזדן מקבל רמז מסוכן האפ.בי.איי האריס, שכנופיית רחוב בשם "זאבי הרחוב" אולי יודעים משהו על הרצח, כשדרזדן מבקר אותם הוא מגלה שכנופיית "זאבי הרחוב" ומנהיג הכנופיה שלהם פארקר נם לייכנטרופים.
בעימות איתם, דרזדן מצליח לברוח ללא פגע, אבל כעת הכנופיה רוצה להרוג אותו כיוון שגילה אותם.
מרקון מציע לשכור את דרזדן על-מנת שהאחרון ישמור עליו, אולם דרזדן מסרב.
בדרכו החוצה ממשרדיו, מרקון מציין בפני הארי שהרציחות הללו יכולות להיות קשורות למיליונר בשם הארלי מקפין ופרויקט המעבר הדרום-מזרחי שלו.
דרזדן מזמן שד חזק בשם "צ'ונזאגורות'" (אותו הוא מכנה בקיצור "צ'ונזי"), כדי לקבל ממנו מידע, בתמורה למידע על מקפין, דרזדן נותן עוד חלק משמו לשד.
דרזדן צריך ליצור מעגל שיחזיק את מקפין בתוכו כדי שאנשים נוספים לא ימותו מידיו.
הארי בורח מבניין המשטרה ונורה תוך כדי, וטרה מצילה אותו.
הארי מתקשר לחברה שלו מדי פעם, סוזן רודריגז כדי לבקש שתבוא לאסוף אותם, בתמורה לסיפור בלעדי לעיתון שסוזן עובדת בו על רציחות הזאב.קרן מרפי, מתעלמת מאזהרותיו של הארי, וכולאת את מקפין בצורתו האנושית בבית המאסר שבתחנה.
דרזדן ממהר לתחנה כדי להשיג את מקפין, אבל הירח עולה, ומקפין משתנה, ומיידית מתחיל לטבוח בכל העצורים בתחנה, בסמל השומר על האסורים ובצוות השוטרים של מרפי לחקירות מיוחדות.
דרזדן מבריח את מקפין מהתחנה, ומחפש את מרקון.
במהלך חיפושי הלילה, דרזדן מותקף בידי כנופיית "זאבי הרחוב", שמפסיקים את המתקפה בשל התערבותם של סוכני האפ.בי.איי.
דרזדן וחבורתו נתפסים על ידי ההאקסנוולף, ונזרקים לבור שמרקון יצר במקור כדי לתפוס את מקפין.
בעזרתו של מרקון, החבורה מצליחה לצאת מהבור.
דרזדן ומרפי הורגים את ההאקסנוולפים מהאפ.בי.איי ואת מקפין, ושורפים את התליונים של ההאקסנוולפים כדי שאף אחד לא ישתמש בהם שוב.
כנופיית האלפא מפונים מהמקום בעזרת סוזן, ומשטרת שיקגו עוצרת את מרקון עקרונית, למרות שדרזדן צופה שלא יהיו שום אישומים נגדו והוא ישוחרר בקרוב.
טרה, מגלה שהיא למעשה זאב שיכול להפוך את עצמו לאדם, היא מקבלת את העובדה שהיה צריך להרוג את מקפין לפני שיהרוג אנשים נוספים, ועוזבת את שיקגו כדי לחזור למשפחתה בצפון.
סגן קרן מרפי - מנהלת של חקירות מיוחדות, משטרת שיקגו
בוב - רוח אוויר תבונית, הכלואה בגולגולת, ומסייעת להארי בהכנת כשפים, השגת מידע על העולם הפנטסטי ומעיר הערות סקסיסטיות לרוב.
חוקר אפ.בי.איי פיל דנטון - מוביל צוות של חוקרים שמגיעים לסייע בחקר רציחות אנשי הזאב
חוקרים בצוות של דנטון - דבורה באן, רוג'ר האריס וג'ורג' ווילסון
הארלי מקפין - מיליונר שמקדם נושאים של איכות הסביבה, בעל פרויקט בנייה יוקרתי בדרום-מערב העיר
כנופיית אלפא - קבוצה של צעירים בקולג' עם יכולות של אנשי-זאב:
טרה וסט - מנהיגת הכנופיה, בוגרת יותר וארוסתו של הארלי מקפין
בילי בורדן - אחד מהאלפות
זאבי הרחוב - כנופיה של אופנוענים ואנשי זאב מסוג הלייכנטרוף
בלש רודולוף - שוטר חדש ביחידות המיוחדות
ירח פארן (28 בפברואר 1938 – 12 בדצמבר 2020) היה היסטוריון, מראשוני היחידה לאיתור נעדרים בצה"ל שנודע גם בפעילותו לחשיפת אתרים היסטוריים בעמק הירדן וסביבתו, טיפוחם ושימורם.
בשנת 2017 קיבל את פרס המועצה האזורית עמק הירדן על מפעל חיים.
נולד בתל אביב ליעל וחיים פוריצקי, שעלו בתחילת שנות השלושים מפינסק.
היה חניך בתנועה המאוחדת ולאחר שירותו בנח"ל עלה בשנת 1957 להתיישב בקיבוץ האון, בו היה חבר עד פטירתו.
היה חבר ומדריך בחברה להגנת הטבע, בה כיהן גם שנים רבות כיו"ר ועדת הביקורת.
למד לתואר ראשון שני ושלישי לימודי ארץ ישראל בבית ברל ובאוניברסיטת חיפה.
לאחר מלחמת יום כיפור הצטרף לצוות איתור נעדרים בו שירת במילואים עד הגיעו לגיל 80, נושא בו עוסקים עבודת הדוקטורט שלו "ההיסטוריה של איתור הנעדרים בארץ" והספר שכתב "עד שיחזור החייל האחרון".
בשנת 2017 הוענק לירח פארן פרס המועצה האזורית עמק הירדן בקטגוריית מפעל חיים, על פעילותו לשימור ושחזור אתרים היסטוריים ותרומתו למידע אודות תולדותיו של עמק הירדן.
במשך 20 שנה שימש כמבקר פנים של המועצה האזורית עמק הירדן ומפעלי עמק הירדן עד ליציאתו לפנסיה בגיל 75.
עד מלחמת יום הכיפורים לא היה בצה"ל מערך מסודר לאיתור נעדרים.
לאור האבדות הרבות במלחמה, הוקם עוד במהלך הקרבות צוות לאיתור נעדרים, תחילה מקרב נעדרי חיל האויר ובהמשך נערך מפקד בו התברר מספר הנעדרים והוקם הצוות לאיתור נעדרים בכלל הצבא.
בהמשך מוסדה היחידה והפכה לחלק בלתי נפרד מהמערך הצבאי.
ירח גויס למילואים לקראת סופה של המלחמה ע"י יואב שגיא, שנמנה עם מקימי היחידה והכירו מעבודתם המשותפת בחברה להגנת הטבע.
ירח המשיך ושירת במילואים ביחידה זו עד יציאתו לשליחות בברזיל והמשיך בשרות גם לאחר חזרתו ארצה, עד הגיעו לגיל 80, אז השתחרר ממילואים בדרגת סגן אלוף.
פעילותו ביחידה הפכה לחלק משמעותי בחייו ובמשך השנים אימן והדריך דורות של צעירים בתורה זו, שהיה אחד ממייסדיה.
בנושא זה נכתבו עבודת הדוקטורט, בהנחיית פרופ' יוסי בן ארצי וספרו "עד שיחזור החייל האחרון".
המטס החל באיסטנבול ותוכנן להגיע לירושלים ולקהיר.
הטיסה לירושלים המריאה מדמשק דרך הרי הגולן ואגם הכנרת אך לא עמדה בזרמי הרוחות באזור והסתיימה בהתרסקות ובמות שני הטייסים אשר נקברו בהלוויה ממלכתית בדמשק ונקברו ליד קברו של צלאח א-דין.
האנדרטה ממוקמת על כביש 92 ממזרח לכנרת, צפונית לקיבוץ האון.
כחלק מיוזמתו של ירח לשיקום האנדרטה ובסיוע כספים וחומרים שנתרמו בידי המועצה האזורית עמק הירדן, ניטע גן סביב האנדרטה והמקום הוקף בגדר לצורך שמירתה.
גם שגרירות טורקיה תרמה לטובת השיקום זוג פסלים של ציפורי עיט שחורים ומימון לשילוט ובו סיפור המעשה, מפת מסלול הטיסה וזוג תרנים להנפת דגלי טורקיה וישראל מעל לאנדרטה.
באתר נערכו טקסי זיכרון בהשתתפות נציגים רשמיים של הצבא הטורקי ובשנת 2005 הוזמן ירח לטקס ממלכתי בטורקיה לרגל שיחזור הטיסה בה נהרגו שני הטייסים.
פארן ואשתו התקבלו במדינה בכבוד רב.
ירח, שעסק במחקר היסטורי אודות סביבת מגוריו, לקח על עצמו לשקם, להחיות, לטפח ולתחזק בהתנדבות את האנדרטה אשר בשולי מטע הבננות.
הוא עשה זאת במסירות עד מותו בשנת 2020.
עין שריר - עין שווירח
עין שוירח, לשעבר עין שריר, הוא מעיין הנמצא במצוקי האון, על המורדות הדרומיים של רמת הגולן, סמוך לדרך העולה מקיבוץ האון ומאנדרטת הטייסים הטורקים לעין תאופיק.
הבריכה נבנתה בשנת 1944 על ידי תושבי הכפר סמרה, פרסים בהאיים, שאכלסו את הכפר במקום בו ממוקם כיום קיבוץ האון.
הבריכה נבנתה על מנת לשמש להשקיית הגידולים החקלאיים ועד שנת 2000 הייתה נטושה ומוזנחת.
פרויקט שיפוץ ושיקום הבריכה נעשה ביוזמתו של ירח פארן, חבר קיבוץ האון.
לאחר שריפה שהתרחשה במקום טייל ירח באזור וגילה את שרידי הבריכה שנמצאה במצב בלתי שמיש לחלוטין.
ירח פינה את הצמחייה העבותה, ניקה את הבריכה, שיפץ את קירותיה שנהרסו, ובסיוע קק"ל גם אטם את הבריכה.
בנוסף, הוא שיפץ את האזור שסביב הבריכה, נטע עצי פרי והכשיר את השטח מסביב כפינת חמד לישיבה נוחה ונעימה.
השם "עין שווירח" המופיע על שלט האבן, הוא על שמו של ירח פארן, חיבור שמו הערבי של המעיין (שריר) ושמו של ירח שדאג וטרח לחידוש המקום.
יְרַחְמְאֵל הוא שמה של יחידה שבטית חשובה ביהודה, ושל הדמות המקראית משושלת יהודה שהיא האב האפונימי של יחידה שבטית זו.
זהו גם שמן של שתי דמויות מקראיות נוספות: ירחמאל בן קיש מבני לוי, שאולי קשור לירחמאל מיהודה; וירחמאל המכונה בתואר "בן-המלך" בימי יהויקים מלך יהודה.
ערך זה עוסק ביחידה השבטית וכן בכל שלוש הדמויות והופעותיהן במקרא.
ברשימות היחש של יהודה, הקבוצות הגדולות של משפחות יהודה מתקבצות תחת שמותיהם של ירחמאל, כלב (שניהם בני חצרון) ואפרת (או חור בכור אפרתה).
עיקרי הדברים בעניין זה הוסקו כבר בניתוחו הראשוני של יוליוס ולהאוזן, בעבודת היסוד בנושא רשימות היחש של יהודה (1870), ופיתחו הבאים אחריו במחקר.
ירחמאל הוא הבכור בין האבות האפונימיים של הקבוצות הגדולות, המתייחשות על חצרון.
משמעותית במיוחד היעדרות הערים מרשימת משפחותיו - ולהאוזן תולה בכך את מעמדו כבכור, מתוך אנלוגיה לבכורת הנוודים בקרב שבטי ערב.
הבחנה מעניינת של ולהאוזן קושרת את עטרה בת ירחמאל ליישובים היקפיים עגולים (דמויי עטרה), שאצל הנוודים.
מצבו הנוודי מרמז למיקומו בנגב או בספר המדבר, כפי שעולה גם ממסורות דוד ביחס לירחמאלי.
בין היתר שלח "לַאֲשֶׁר בְּעָרֵי הַיְּרַחְמְאֵלִי וְלַאֲשֶׁר בְּעָרֵי הַקֵּינִי", גם כאן נזכרים זקני הירחמאלי לצד זקני הקיני, כחלק מיהודה.
הקיני הוא קבוצה שבטית אשר במקורה הייתה נפרדת לחלוטין מיהודה, והצטרפה ליהודה רק בסמוך לימי דויד.
עקב שתי ההקבלות הבולטות שלעיל, עלתה סברה במחקר שגם הירחמאלי הוא במקורו שבט נוודי שלא היה קשור ליהודה, והצטרף אליה בשלב מסוים בתולדותיו, מסתבר שעוד קודם לקיני.
השערה זו לגבי ההיסטוריה הקדומה של הירחמאלי אמנם אפשרית ומסתברת, אך פחות מבוססת בראיות מאשר ההיסטוריה הקדומה של הקיני.
ירחמאל בן קיש בן לוי
ירחמאל בן קיש בן לוי הוא דמות מקראית אשר מקובל להניח כי גם היא אב אפונימי של בית אב, במקרה זה משבט לוי.
עקב קרבתו של לוי ליהודה, ייתכן כי יש קשר בין היחידה השבטית ביהודה לבין בית האב בלוי.
אדם בשם ירחמאל נזכר בספר ירמיהו בתור "בן-המלך" בחצר יהויקים מלך יהודה.
"בן-המלך" הוא כנראה שמה של משרה פקידותית, ואף לא בכירה ביותר, ולא בנו הממשי של המלך, במקרה זה יהויקים.
ירח רועה, הוא לוויין טבעי קטן שמנקה רווח בחומר של טבעת סביב כוכב לכת או שומר על החלקיקים בתוך הטבעת.
השם מרמז על תפקיד הירח כרועה צאן, השומר על "עדר" חלקיקי הטבעת בגבולות מוגדרים.
בשל השפעת הכבידה שלהם, ירחי רועים מסיטים חלקיקי טבעת ממסלוליהם המקוריים עקב קרבה או דרך תהודה מסלולית.
אפקט זה יוצר רווחים במערכת הטבעת, כמו רווח אנקה המתוחזק על ידי הירח פאן של שבתאי, או להוביל להגבלה של טבעות צרות, כמו טבעת F של שבתאי.
התיאוריה בדבר קיומם של ירחי רועים הועלתה ב-1979. תצפיות על הטבעות של אורנוס מראות שהן דקות מאוד ומוגדרות היטב, עם רווחים חדים וברורים בין הטבעות.
כדי להסביר זאת, העלו האסטרופיזיקאים גולדרייך וטרמיין השערה, ששני ירחים קטנים, שלא היו ידועים באותה עת, מגבילים את הטבעות.
התמונות הראשונות של ירחי הרועים צולמו מאוחר יותר באותה שנה על ידי החללית וויאג'ר 1.
שניים מהירחים הפנימיים הקטנים ביותר של צדק, מטיס ואדרסטאה, נמצאים בתוך מערכת הטבעות של צדק, בגבול רוש של צדק.
ייתכן שהטבעות הללו מורכבות מחומר שנמשך משני הגופים הללו על ידי כוחות הגאות והשפל של צדק, וככל הנראה פגיעות של חלקיקים מהטבעות בפני השטח של הירחים הקטנים מסייעות בתהליך.
במערכת הטבעות המורכבת של שבתאי יש מספר ירחי רועים: פרומתאוס (טבעת F), דפניס (רווח קילר), פאן (רווח אנקה), יאנוס ואפימתאוס (טבעת A).
לאורנוס שני ירחי רועים על טבעת ה-ε שלו, קורדיליה ואופליה, ירחי רועים פנימיים וחיצוניים, בהתאמה.
המסלולים של שניהם דועכים בהדרגה עקב כוחות הגאות והשפל של אורנוס.
טבעות נפטון נראות בתצפיות מכדור הארץ כקשתות לא שלמות.
אך תצלומים מחללית וויאג'ר 2 הראו כי הטבעות של נפטון רצופות עם "גושים" בהירים.
ככל הנראה, נוצרו גושים אלה בהשפעת הכבידה של הירח הרועה גלתיאה, ואולי ירחי רועים אחרים שטרם התגלו.
נצפו טבעות סביב כמה קנטאורים.
הטבעות של צ'ריקלו מוגדרות היטב.
ייתכן שהטבעות הללו צעירות ביותר, או, לחלופין, הטבעות מיוצבות במקומן על ידי ירח רועה שטרם נצפה.
לקנטאור כיירון טבעות דומות בצורתן לאלו של צ'ריקלו.
רווח משמעותי במערכת הטבעות הגדולה של האובייקט , שרדיוסן כ-61 מיליון ק"מ (0.4 יחידות אסטרונומיות), נחשב כעדות עקיפה לקיומו של ירח רועה שמסתו עד 0.8 מסות כדור הארץ.
ירח (ירחמיאל) טוקר (נולד ב-1982) הוא איש יחסי ציבור, דובר ויועץ תקשורת חרדי ישראלי.
נולד וגדל בשכונת בית וגן בירושלים, ליוסף - מנהל סמינר לבנות.
למד בתלמוד תורה "הכרם" בירושלים, המשיך לישיבה קטנה "שערי תורה" של הרב חיים פנחס שיינברג, לאחר מכן המשיך לישיבת חברון גאולה.
בעת לימודיו בישיבה החל להתנדב כחובש בארגון "הצלה ירושלים".
ההתנדבות הובילה אותו להציל את חייו של ראש הישיבה הרב שמואל יעקב בורנשטיין מה שיצר קשר קרוב ביניהם.
כחובש השתתף בטיפול בנפגעי פיגועים רבים במהלך האינתיפאדה השנייה ואחריה.
בלימודיו התנדב גם בהכנת נערים מהמגזר הכללי לבר מצווה, וערך עבורם את הטקס בכותל המערבי.
בתום לימודיו החל להתנדב במסגרת שירות לאומי-אזרחי בתחום העזרה ראשונה, לצד פעילות חינוכית עם נוער נושר.
לאחר נישואיו הצטרף לפורום "הייד פארק", שם ניהל שיח עם מתנדבי "הצלה ירושלים", העלה תמונות ועוד.
פעילותו באתר הביאה למינויו לדובר ארגון "הצלה" אשר תרם רבות להקמתו.
בהמשך היה ממקימי ארגון איחוד הצלה ושימש כדובר הארגון.
בשנת 2009 מונה לדובר ועדת הכספים של הכנסת לבקשתו של ח"כ משה גפני.
יחד עם גפני עסק גם בתדמית הציבור החרדי ומנע מאחורי הקלעים כתבות שליליות ושקריות אשר פגעו בתדמית המגזר.
במהלך עבודתו בכנסת יזם סדרת שיעורי גמרא לח"כים ואנשי תקשורת מהמגזר הכללי, מתוך מטרה לחבר בין העולמות.
הלימוד המשותף הביא לסיורים של אנשי תקשורת מהמגזר הכללי בבני ברק ובישיבות חרדיות.
בשנת 2013, עם הקמת ממשלת ישראל ה-33 וישיבתה של מפלגת דגל התורה באופוזיציה, פתח משרד יחסי ציבור עצמאי.
לקוחותיו כוללים גופים חרדיים וכלליים.
אחד הפרויקטים הראשוניים שלו היה ניהול מועמדותו של הרב דוד לאו לתפקיד הרב הראשי לישראל.
במהלך התקופה שלפני הבחירות, טוקר ניהל את הקמפיין תוך דאגה לראיונות בתקשורת והזמת שמועות שקריות.