tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
במבחנים האמריקאים לאולימפיאדת מינכן שנערכו ביוג'ין, אורגון בתחילת יולי 1972 זכה במדליית כסף בקפיצה לרוחק בתוצאה של 8.02 מטר, אחרי ארני רובינסון (8.04 מטר) ולפני פרסטון קרינגטון (8.02 מטר).
במשחקים האולימפיים עצמם הוא זכה במדליית זהב בתוצאה של 8.24 מטר, לפני הנס באומגרטנר ממערב גרמניה (8.18 מטר) וארני רובינסון (8.03 מטר).
בשלב המוקדמות קבע שיא עולם לנוער עד גיל 20 של 8.34 מטר, שנשבר רק ב-2012 על ידי סרגיי מורגונוב מרוסיה.
באליפות ארצות הברית שנערכה בבייקרספילד, קליפורניה ביוני 1975 זכה ויליאמס במדליית זהב בקפיצה לרוחק בתוצאה של 7.95 מטר, לפני אל לנייר (7.90 מטר) וג'יימס מקליסטר (7.85 מטר).
באליפות ארצות הברית שנערכה ביוג'ין, בסוף יוני 1975 זכה ויליאמס במדליית ארד בקפיצה לרוחק בתוצאה של 7.93 מטר, אחרי ארני רובינסון (8.05 מטר) ודני סיי (7.93 מטר).
במבחנים האמריקאים לאולימפיאדת מונטריאול שנערכו ביוג'ין בסוף יוני (1976) הוא זכה במדליית ארד בתוצאה של 8.18 מטר, אחרי ארני רובינסון (8.37 מטר) ולארי מיריקס (8.26 מטר), התוצאות הושגו במהירות רוח גבית מעל המותר.
במחשיקם האולימפיי עצמ האו זכה במדליית כסף בתוצאה של 8.11 מטר, אחרי ארני רובינסון שקבע שיא אישי חדש של 8.35 מטר ולפני פרנק וורטנברג ממזרח גרמניה (8.02 מטר) ולא הצליח להגן על תוארו.
במבחנים האמריקאים לאולימפיאדת מוסקבה שנערכו ביוג'ין בסוף יוני 1980 הוא זכה במדליית ארד בתוצאה של 7.92 מטר, אחרי לארי מיריקס (8.28 מטר) וקרל לואיס (8.01 מטר) ונכלל בנבחרת הלאומית למשחקים האולימפיים.
אולם, בעקבות פלישת ברית המועצות לאפגניסטן, הוביל נשיא ארצות הברית ג'ימי קרטר חרם את האולימפיאדה וספורטאיה נשארו בבית.
ב-2007 זכו כל חברי המשלחת במדליית הזהב של הקונגרס כ"פרס ניחומים" על אי ההשתתפות באולימפיאדה זו.
במבחנים האמריקאים לאולימפיאדת לוס אנג'לס שנערכו בלוס אנג'לס ממוריאל קוליסיאום ביוני 1984 הוא סיים במקום שמיני בתוצאה של 7.81 מטר ולא נכלל בנבחרת הלאומית.
ב-2009 זכה להיכנס להיכל התהילה של ארצות הברית באתלטיקה.
רנדולף קולדקט היה אמן ומאייר בריטי, יליד צ'סטר.
הוא מימש את אמנותו בעיקר באיורי ספרים.
יכולותיו כאמן זכו להכרה על ידי האקדמיה המלכותית.
קולדקט השפיע רבות על איור ספרי ילדים במהלך המאה התשע עשרה.
שני ספרים שאויירו על ידו, במחיר של שילינג כל אחד, יצאו לאור לחג המולד במשך שמונה שנים.
קולדקט אייר גם רומנים ותיאורי נסיעות, עשה רישומים הומוריסטיים המתארים צייד וחיים אופנתיים, צייר קריקטורות ועשה סקיצות של בתי הפרלמנט מבפנים ומבחוץ.
הוא הציג פסלים וציורים בשמן וצבעי מים באקדמיה המלכותית ובגלריות.
קולדקט נולד בצ'סטר, שם היה אביו, ג'ון קולדקט, רואה חשבון, נשוי פעמיים עם שלושה עשר ילדים.
קולדקט היה הילד השלישי של אביו מאשתו הראשונה, מרי דינה ברוקס.
בשנת 1860 עברה המשפחה, לכפר מחוץ לעיר.
מילדותו המוקדמת צייר קולדקט בעיקר בעלי חיים.
השכלתו העיקרית הגיעה בחינוך במרכז העיר, אותו עזב בגיל חמש עשרה.
באותה שנה, 1861, פרסם לראשונה ציור - רישום של שריפה הרסנית במלון קווינס בצ'סטר, שהופיע בעיתון "אילוסטרייטד לונדון ניוז", יחד עם תיאור השריפה.
עם עזיבת בית הספר הלך קולדקט לעבוד כפקיד במשרדי בנק וויצ'רץ' ואלסמייר בוויצ'צ'רץ', שרופשייר, והתגורר בוויראסוול, כפר ליד העיר.
כשיצא לסידורים, הוא טייל או רכב ברחבי הכפר, ורבים מהאיורים המאוחרים שלו משלבים בניינים ונופים של צ'שייר וחלק זה של שרופשייר.
אהבתו של קולדקט לרכיבה הובילה אותו לעסוק בצייד שועלים, וחוויותיו בתחום הצייד ואהבתו למרדף הניבו פירות לאורך שנים בכמות גדולה של רישומים מסצנות צייד, רבים מהן הומוריסטים.
לאחר שש שנים בוויצ'צ'רץ', עבר קולדקט למנצ'סטר למשרד הראשי של "בנק מנצ'סטר אנד סלפורד".
הוא התגורר ברחוב אברדין, ברוסהולם גרוב ובבודון.
הוא ניצל את ההזדמנות ללמוד בבית ספר לילה לאמנות במנצ'סטר ועבד בהצלחה בעיתונים מקומיים ובכמה פרסומים בלונדון.
היה לו הרגל שהתחיל בתקופה זו, שהוא שמר עליו כל חייו - לקשט את מכתביו, ומסמכיו ברישומים בשוליים כדי להמחיש את התוכן או לספק שעשוע.
מספר מכתביו הודפסו מחדש עם איוריהם ב- Yours Picorically, ספר שערך מייקל האצ'ינגס.
בשנת 1870, חבר צייר בלונדון, תומאס ארמסטרונג, יצר את הקשר של קולדקט עם הנרי בלקברן, עורך "החברה הלונדונית", שפרסם מספר רישומים שלו בכמה גיליונות של המגזין החודשי.
מעודד מיכולתו לפרנס את עצמו באמנותו, החליט קולדקט להפסיק את עבודתו בבנק ולעבור ללונדון.
הוא עשה זאת בשנת 1872 בגיל 26. תוך שנתיים הפך למאייר מגזינים מצליח שעבד על עמלות.
עבודותיו כללו סקיצות אישיות, איורים של מאמרים וסדרת איורי חגים אותם הוא והנרי בלקברן יצרו בהרי הארץ בגרמניה.
הסדרה האחרונה הייתה לראשונה מתוך מספר סדרות כאלה.
הוא נשאר בלונדון במשך שבע שנים, ואת רובן בילה בבית מגורים ברחוב ראסל, ממש מול המוזיאון הבריטי, בלב בלומסברי.
בזמן שהותו שם הוא פגש והתיידד עם אנשי אמנות וספרות רבים, ביניהם דנטה גבריאל רוסטי, ג'ורג' דו מאורייה, ג'ון אוורט מיליי ופרדריק לייטון.
ידידותו עם פרדריק לייטון הובילה לעבודה של ציור בחדר הערבי בבית האקזוטי למדי של לייטון בקנזינגטון.
בשנת 1877 איבד אדמונד אוונס, מדפיס ידוע את שירותיו של וולטר קריין כמאייר ספרי ילדים, והוא ביקש מקולדקט לאיור שני ספרי חג המולד.
התוצאות היו שני ספרים: "הבית שג'ק בנה", ו"ההיסטוריה של ג'ון גילפין", שפורסם בשנת 1878. הם זכו להצלחה מיידית; עד כדי כך שקולדקט ייצר שניים נוספים מדי שנה עבור אוונס עד שמת.
הסיפורים והחרוזים היו כולם על פי בחירתו של קולדקט ובמקרים מסוימים נכתבו או נוספו על ידו.
קולדקט אייר שני ספרים מאת וושינגטון אירווינג, שלושה עבור ג'וליאנה יואינג, אחד של הנרי בלקברן, אחד של פרדריק מריאט וסופרים אחרים.
בין מעריציו הידועים של יצירתו היו פול גוגן וואן גוך.
בשנת 1879 עבר לוויבורנס, בקנט.
שם התארס למריאן ברינד, שהתגוררה בצ'לספילד במרחק של כשבעה קילומטרים משם.
הם התחתנו ב־18 במרץ 1880 והתגוררו שנתיים בוויבורנס.
בסתיו 1882 עזבו את קנט ורכשו בית, ברומפילד, שבסורי.
הם גם שכרו גם בית ברחוב הולנד בקנזינגטון.
בשנת 1884 הגיעו מכירות ספריו ל־867,000 עותקים והוא היה מפורסם בעולם.
מצבו הבריאותי של קולדקט היה בדרך כלל גרוע והוא סבל רבות מדלקת קיבה וממצב הלב עוד מילדותו.
בריאותו הרופפת הביאה אותו לצאת לטיולי חורף רבים לאזור הים התיכון ולאקלים חם אחר.
הוא ומריאן הפליגו לניו יורק ונסעו לפלורידה בפברואר.
רנדולף חלה ומת בסנט אוגוסטין, הוא לא היה עוד בגיל 40.
מצבה מציינת את קברו בבית הקברות שם.
זמן קצר לאחר מותו המוקדם תרמו חבריו הרבים לאנדרטת זיכרון, שתוכנה על ידי סר אלפרד גילברט.
היא הוצבה בקריפטה בקתדרלת סנט פול בלונדון.
קיימת גם אנדרטה לזכרו בקתדרלת צ'סטר.
מטסון נולד ב-1945 בעיירה פמפה שבטקסס (ארצות הברית) לצ'ארלס ואלן מטסון.
בנעוריו למד בבית הספר הציבורי בעיר מגוריו "בית ספר פמפה" .
עם סיום לימודי התיכון החל מטסון ללמוד באוניברסיטת טקסס A&M אותה סיים ב-1967 במסלול לשיווק.
כבר מגיל 12 גילה מטסון כישרונות בתחום האתלטיקה כשבין השאר עסק בריצות למרחקים קצרים, קפיצה לרוחק, קפיצה לגובה, הדיפת כדור ברזל וזריקת דיסקוס.
בתקופת לימודי התיכון התאמן, במקביל לאתלטיקה, גם בכדורסל ובפוטבול ויכולותיו אלו הביאו לזכייתו במגוון תחרויות מקומיים וארציים.
עם הגיעו לאוניברסיטה החל מטסון להתמקד בהדיפת כדור ברזל.
עם סיום לימודיו באוניברסיטה, ב-1967, נבחר מטסון על ידי קבוצת אטלנטה פלקונס בסבב החמישי (מקום 120) בדראפט של ליגת הפוטבול ועל ידי קבוצת סיאטל סופרסוניקס בסבב ה-11 (מקום 122) בדראפט ה-NBA.
את שתי הבחירות דחה מטסון שהחליט להתמקד בהדיפת כדור ברזל.
לאחר שלא הצליח להיכלל במשלחת האמריקאית לאולימפיאדת מינכן (1972) החליט לפרוש מפעילות תחרותית.
לאחר פרישתו הצטרף להתאחדות בוגרי אוניברסיטת טקסס A&M וב-1979 מונה למנהל ההתאחדות, תפקיד אותו מילא עד-1999. ב-2003 הצטרף לתפקיד בכיר בתחום איסוף תרומות בקרן של אוניברסיטת טקסס A&M ומילא אותו עד פרישתו ב-2007 לאחר שסייע במסע גיוס תרומות מוצלח.
באליפות ארצות הברית באתלטיקה שנערכה בעיר ניו ברנזוויק שבניו ג'רזי בסוף יוני 1964 זכה במדליית זהב בהדיפת כדור ברזל בשיא אליפות חדש של 19.78 מטר, לפני דאלאס לונג (19.32 מטר) ופרי או'בריאן (18.88 מטר)
במבחנים הפנימיים של ארצות הברית לאולימפיאדת טוקיו שנערכו בלוס אנג'לס בספטמבר הוא זכה במדליית כסף בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 19.45 מטר, אחרי דאלאס לונג (19.74 מטר) ולפני פרי או'בריאן (19.25 מטר).
חודש לאחר מכן, במשחקים האולימפיים עצמם זכה במדליית כסף בשיא אולימפי חדש של 20.20 מטר אותו קבע בהדיפה הרביעית, אחרי דאלאס לונג שקבע שיא אולימפי חדש של 20.33 מטר, מיד לאחריו ולפני וילמוש וריו מהונגריה (19.39 מטר).
כבר בהדיפה השלישית שלו הוא קבע שיא אולימפי חדש של 19.88 מטר ועלה למקום הראשון בתחרות.
בתחרות שנערכה בקולג' סטיישן, טקסס ב-8 במאי 1965 קבע בהדיפת כדור ברזל שיא עולם חדש של 21.52 מטר, שיפור לשיא העולם בן השנה של דאלאס לונג (20.68 מטר).
באליפות ארצות הברית שנערכה בניו יורק בסוף יוני 1966 זכה בפעם השנייה במדליית זהב בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 19.56 מטר, לפני ניל ניל שטיינהאואר (19.52 מטר) ופרי או'בריאן (18.93 מטר).
בתחרות שנערכה בקולג' סטיישן ב-23 באפריל 1967 הוא שיפר את שיא העולמי והעמיד אותו על תוצאה של 21.78 מטר.
שיא זה החזיק מעמד כ-6 שנים ונשבר על ידי אל פויירבך מארצות הברית (21.82 מטר).
באליפות ארצות הברית שנערכה בבייקרספילד שבקליפורניה בסוף יוני הוא זכה בפעם השלישית במדליית זהב בשיא אליפות חדש של 20.39 מטר, לפני ניל שטיינהאואר (19.95 מטר) ודייב מגארד (19.36 מטר).
חודש לאחר מכן, במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו בויניפג שבקנדה בסוף יולי זכה במדליית זהב בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 19.83 מטר לפני ניל שטיינהאואר (19.45 מטר) ואת דייב סטין מקנדה (18.51 מטר).
באליפות ארצות הברית שנערכה בסקרמנטו, קליפורניה ביוני 1968 זכה בפעם הרביעית במדליית זהב בהדיפת כדור ברזל בשיא אליפות חדש של 20.55 מטר, לפני דייב מגארד (19.92 מטר) וג'ורג' וודס (19.56 מטר).
במבחנים האמריקאים לאולימפיאדת מקסיקו סיטי שנערכו בסיירה נבדה, קליפורניה בספטמבר הוא זכה במדליית ארד בתוצאה של 20.45 מטר, אחרי ג'ורג' וודס (20.73 מטר) ודייב מגארד (20.53 מטר).
במשחקים האולימפיים עצמם זכה במדליית זהב בהדיפת כדור ברזל בשיא אולימפי חדש של 20.54 מטר, לפני ג'ורג' וודס (20.12 מטר) ואדוארד גושין מברית המועצות (20.09 מטר).
באליפות ארצות הברית שנערכה במיאמי, פלורידה בסוף יוני 1969 זכה במדליית כסף בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 20.28 מטר, אחרי ניל שטיינהאואר (20.52 מטר) ולפני קארל סאלב (19.90 מטר).
באליפות ארצות הברית שנערכה בבייקרספילד בסוף יוני 1970 זכה בפעם החמישית במדליית זהב בהדיפת כדור ברזל בשיא אליפות חדש של 20.68 מטר, לפני סטיב וילהלם (19.84 מטר) ואל פויירבך (19.81 מטר).
באליפות ארצות הברית שנערכה ביוג'ין, אורגון בסוף יוני 1971 זכה במדליית כסף בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 20.14 מטר, אחרי קארל סאלב (20.49 מטר) ולפני אל פויירבך (20.14 מטר)
באליפות ארצות הברית שנערכה בסיאטל, וושינגטון ביוני 1972 זכה בפעם השישית במדליית זהב בהדיפת כדור ברזל בשיא אליפות חדש של 21.19 מטר, לפני דאג ליין (20.14 מטר) ובריאן אולדפילד (20.13 מטר).
כשבועיים לאחר מכן, במבחנים האמריקאים לאולימפיאדת מינכן שנערוכ ביוג'ין הוא סיים במקום רביעי, אחרי ג'ורג' וודס (21.37 מטר), אל פויירבך (20.99 מטר) ובריאן אולדפילד (20.69 מטר) ולא נכלל בנבחרת האמריקאית למשחקים האולימפיים ולא הצליח להגן על תוארו.
ב-1967 זכה בפרס ג'יימס סאליבן לספורטאים חובבנים
ב-1981 התקבל להיכל התהילה של ספורטאי ארצות הברית .
ב-1984 התקבל להיכל התהילה של האתלטים של ארצות הברית .
מטסון נישא למרגרט ברנס (Margaret Burns), בוגרת אוניברסיטת אבילין .
לזוג נולדו 3 ילדים ושלושתם סיימו גם הם את אוניברסיטת טקסס A&M.
מטסון ומשפחתו חיים בעיר קולג' סטיישן .
רנדי האלטגרן הוא פוליטיקאי אמריקאי שכיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס הארבעה-עשר של מדינת אילינוי.
רנדי האלטגרן נולד בעיירה באילינוי.
הוא סיים בית ספר מקומי ולאחר סיומה למד באוניברסיטת בית אל במינסוטה שם למד מדעי המדינה וסיים את התואר בשנת 1988 בהצטיינות.
לאחר סיום הלימודים הוא עבר לוושינגטון די.
והיה עוזר של דניס הסטרט עד לשנת 1990. בשנת 1990 הוא חזר לאילינוי והחל ללמוד משפטים.
בשנת 1991 רנדי האלטגרן התחתן.
בשנת 1993 הוא החליט להיכנס לפוליטיקה מקומית כנציג של המפלגה הרפובליקנית של ארצות הברית.
בשנת 1998 הוא נבחר לבית הנבחרים של אילינוי.
החל משנת 2006 הוא היה חבר סנאט של אילינוי.
בשנת 2010 רנדי האלטגרן החליט להתמודד לכהונה בבית הנבחרים של ארצות הברית.
הוא נבחר בבחירות הקרובות וכיהן בבית הנבחרים מספר קדנציות עד שהפסיד בשנת 2018 ללורן אנדרווד.
בהיותו חבר בית הנבחרים, האלטגרן תמך בהשכלה ביתית, התנגד לחקיקה סביבתית ושינויים בהקשר להתיקון השני לחוקת ארצות הברית.
הוא היה בין התומכיו של דונלד טראמפ.
רנדי האלטגרן היה תומך בהקצאת משאבים נוספים למחקרים בתחומים שונים.
רנדי טייט הוא פוליטיקאי אמריקאי, שכיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס התשיעי של מדינת וושינגטון בשנים 1995–1997.
רנדי טייט נולד בעיירה קטנה במדינת וושינגטון וגדל בפרברי עיר סיאטל.
הוא סיים לימודי קולג' עם התמחות באמנות.
בשנת 1988 הוא סיים לימודי אוניברסיטה וקיבל תואר באמנות.
טייט היה פעיל במפלגה הרפובליקנית.
בשנים 1989–1995 טייט כיהן בבית הנבחרים של מדינת וושינגטון.
בעקבות מערכת בחירות של שנת 1994 הוא נבחר לבית הנבחרים של ארצות הברית.
כבר אחרי שנתיים בתפקיד הוא לא הצליח להיבחר מחדש והפסיד לאדם סמית' תוך קבלת 47% מהקולות.
בהיותו בקונגרס, טייט היה נציג האגף השמרני של המפלגה.
בין היתר הוא תמך בהצעת חוק שאוסרת למהגרים לא חוקיים לקבל ויזה במידה והם שוהים במדינה המעל לשנה.
לאחר סיום הכהונה טייט התמנה למנכ"ל ארגון נוצרי Christian Coalition אך כבר בשנת 1999 נאלץ לעזוב את התפקיד בלחץ מייסד הארגון פט רוברטסון.
רנדי טייט נשוי ומתגורר עם משפחתו בווירג'יניה.
רנדי ויין פרדריק הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי .
ויין נולד וגדל במור, אוקלהומה.
הוא למד בתיכון מור וסיים תואר ראשון באוניברסיטת קמפבלסוויל.
הוא הופיע בעונת 2002 של תוכנית הריאליטי הבריטית "Shipwrecked", שהובילה לתפקידי אורח בסדרות טלוויזיה רבות בהן המפענחת, "האף", NCIS, ג'ק ובובי, מספ7ים ובתור הנער הלא כל כך מבריק, ג'ף פנטון בסיטקום של ABC משנת 2006, "Sons & Daughters".
בשנת 2006, שיחק ויין בתפקיד ראשי בסרט "The Surfer King" .
ויין התפרסם כששיחק בתפקיד לוק דיוק בסרט "הדיוקס קורעים את האזרד: ההתחלה".
מאז הוא כיכב במספר רב של סרטים עצמאיים, בהן הדרמה הלהט"בית Dream Boy, גריזלי פארק, ו- Foreign Exchange .
ויין שיחק בסרט "הרדיפה אחרי מולי הארטלי" לצד צ'ייס קרופורד.
הוא שיחק בתפקיד הראשי בסרט To Save a Life, שיצא לאקרנים ב-22 בינואר 2010. ויין שיק בסרט "Frat Party" .
בשנת 2010 שיחק ויין לצד מתיו מודין בסרט, The Trial.
ויין הופיע גם בסדרת הטלוויזיה משחק השקרים בתור ג'סטין מילר, ילד שלורל יצאה איתו ברצינות אבל נפרדה ממנו כי הוא השתמש בלורל כדי לנקום באביה, טד, מנתח שניתח את אמו שמתה על שולחן הניתוחים.
בשנת 2011, שיחק ויין בסרט Cougar Hunting.
הוא גם כיכב בסרט משנת 2011 "שחקי אותה מותק 2" בכיכובה של קתרינה גרהאם .
בשנת 2011 הוא גילם דמות צד בשם 'מאט' בסדרת הולוויזיה דם אמיתי, ששודרה בערוץ HBO במשך שני פרקים.
בשנת 2012, וויין גילם צעיר בשם קיילב בסרט הארדפליפ .
הוא גם כיכב בתור ג'וני בסרט האימה "לעצור את הנשימה" בכיכובה של קתרינה בוודן .
בשנת 2013, הוא כיכב בתור סיירוס רות'וול בסרט הפשע "The Freemason".
בשנת 2014, לוויין היו תפקידים בסרטים Android Cop ובסרט Mantervention.
בשנת 2024 שיחק בסרט רייגן.
רנדולף פרדריק אדוארד ספנסר-צ'רצ'יל היה עיתונאי ופוליטיקאי בריטי.
רנדולף צ'רצ'יל נולד ב-28 במאי 1911 בלונדון, והיה בנם של ראש ממשלת בריטניה לעתיד וינסטון צ'רצ'יל ורעייתו קלמנטיין.
הוא היה השני מבין חמישה ילדים ובנם היחיד של הוריו.
לאחר שלמד בבית הספר הפרטי איטון קולג' ובמכללת כרייסט צ'רץ' באוניברסיטת אוקספורד, שאותה עזב מוקדם ללא תואר, החל צ'רצ'יל לעבוד כעיתונאי.
כעיתונאי עבד צ'רצ'יל בגרמניה ב-1932, שם, בתיווכו של חברו ארנסט האנפשטנגל, ליווה את מסעות הבחירות של אדולף היטלר בפמליית העיתונות.
הניסיון של רנדולף והנפסטאנגל בזמן זה לארגן פגישה בין אביו להיטלר במינכן נכשל ברגע האחרון.
בשנות ה-30, רנדולף צ'רצ'יל, שבלט במראהו הטוב ובלבושו שנבחר בקפידה, היה מצד אחד "דנדי" צעיר ידוע בארץ, אך מצד שני נחשב בעל התנהגות קלוקלת בשל צריכת האלכוהול המוגזמת שלו, אופיו ה"לא מנומס" והתנהגותו הכללית הייתה של "תינוק נורא".
בשנת 1935, צ'רצ'יל עמד כשמרן עצמאי בבחירות משנה בליברפול.
הוא התבטא נגד הצעת חוק הודו ו"הסיט" קולות מהמועמד השמרני הרשמי.
הוא תרם לניצחונו של המועמד השלישי, שהשתייך למפלגת הלייבור.
גם ניסיונו להיבחר לבית הנבחרים עבור וסט טוקטת' בבחירות הסתיו של אותה שנה, הפעם כמועמד השמרני הרשמי, נכשל.
גם ניסיונו השלישי, בבחירות משנה בפברואר 1936, נגד מלקולם מקדונלד, מזכיר הדומיניונים של ממשלת הקואליציה דאז, לא צלח.
עבור אביו, שחיפש אז תפקיד בקבינט, היה זה עוד כישלון בשורה ארוכה של תבוסות במהלך אותה תקופה.
ב-1940 הצליח רנדולף צ'רצ'יל סוף סוף להיכנס לבית הנבחרים עבור מחוז הבחירה פרסטון כחלק מ"הפוגה" של כל המפלגות הבריטיות.
הוא איבד את מושבו שם שוב בבחירות 1945. כמייג'ור ברגימנט ההוסרים של המלכה ה-4, צ'רצ'יל השתתף במלחמה כקצין מטה במטה המזרח התיכון הבריטי.
ב-1944, יחד עם פרדריק סמית', הרוזן השני מבירקנהד ואוולין וו, הוא הוצנח לתוך יוגוסלביה כחלק ממשימת פיצרוי מקלין לתמוך במנהיג הפרטיזנים המקומי טיטו.
בשנים הבאות, רנדולף צ'רצ'יל עבד לעיתים קרובות כעיתונאי ודיווח בעיתונים ומגזינים בריטיים, בין היתר, על מערכת היחסים של יוניטי מיטפורד, בת דודתה של קלמנטיין צ'רצ'יל, עם היטלר.
רנדולף צ'רצ'יל מת מהתקף לב באיסט ברגהולט, סאפוק ב-6 ביוני 1968 בגיל 57.
צ'רצ'יל מתואר כמעט בכל הדיווחים על ידי אנשים שהכירו אותו כאדם עם מצב רוח מאוד משתנה.
גם בצעירותו הוא נחשב לפטפטן ולפזיז יתר.
ג'ון קולוויל, המזכיר הפרטי של אביו, כינה אותו בדיעבד "אחד האנשים הכי מעוררי התנגדות שפגשתי אי פעם".
תפקיד לא מבוטל בהתקפי הזעם הידועים לשמצה של צ'רצ'יל מיוחס לצריכת האלכוהול המוגזמת שלו, שהחלה בגיל צעיר.
כילד בן שמונה עשרה, הוא כבר שתה כמה ברנדי כפול מדי יום.
וינסטון צ'רצ'יל לא ראה בעין יפה את מידותיו של בנו, אך אמר בהשלמה: "צעירים יעשו מה שהם אוהבים.
הפעם היחידה שבה הורים באמת שולטים בילדיהם היא לפני שהם נולדים.
לאחר מכן טבעם נפרש ללא רחמים כעלה כותרת על פרח.") מערכת היחסים עם אביו הייתה בעייתית לאורך חייו: למרות שצ'רצ'יל תמיד הראה לבנו חיבה בלתי מוגבלת, הוא גם התעצבן מאוד עליו.
ביוגרפים רבים של צ'רצ'יל, כמו ויליאם מנצ'סטר וכריסטיאן גראף פון קרוקוב, מדגישים גם הם שצ'רצ'יל פינק את רנדולף יותר מדי.
במבט על חיי המשפחה של צ'רצ'יל בשנות ה-20 וחוסר יכולתו "לתפוס קצר" את רנדולף, אמר קרוקוב: "יום אחד הוא יקצור כאן סערה".
למרות שלרנדולף לא היו הכישרונות הפוליטיים של אביו, הוא היה סופר ונואם מוכשר מגיל צעיר.
הוא גם היה תומך נלהב, אם כי לפעמים באופן מזיק, במטרותיו הפוליטיות של אביו.
בשנות ה-60 החל לכתוב את הביוגרפיה הרשמית של אביו, שאת שני הכרכים הראשונים שלה הצליח להשלים לפני מותו.
עוזר המחקר שלו מרטין גילברט השלים לבסוף את ששת הכרכים הנותרים, המכסים את השנים 1914 עד 1965.
לעיתים קרובות טוענים כי וינסטון צ'רצ'יל סירב לתואר אצולה כדי לא לסכל את סיכוייו של בנו רנדולף לקריירה פוליטית (מאז 1911 היה נהוג שראשי ממשלות בריטניה מגיעים מבית הנבחרים ולא מבית הלורדים).
אם וינסטון צ'רצ'יל היה מקבל את התואר, בנו רנדולף צ'רצ'יל היה הופך לחבר בבית הלורדים לאחר מותו.
רנדולף צ'רצ'יל היה נשוי פעמיים: נישואיו הראשונים היו בשנת 1939 לפמלה דיגבי (שנודעה מאוחר יותר בשם פמלה הרימן), ונולד להם בנם וינסטון צ'רצ'יל.
השניים התגרשו בשנת 1946, ובשנת 1948 הוא התחתן בשנית עם ג'ון אוסבורן, ממנה נולדה לו בתו ארבלה צ'רצ'יל.
בשנת 1961 הוא התגרש גם מאשתו השנייה.
הסנדק של רנדולף היה שר החוץ הבריטי הוותיק אדוארד גריי, שהיה בממשלה יחד עם וינסטון צ'רצ'יל בזמן לידתו של רנדולף.
Linden; נולד ב-6 בינואר 1970) הוא תוכניתן קנדי הידוע בעבודתו במימוש מחדש של משחקי וידאו ובפיתוח אמולטורים.
עבודותיו של לינדן כוללות שורה של מימושים מחדש ידועים של משחקי וידאו, גישות לאמולציה, טכניקות ריקומפילציה ואופטימיזציה של קוד, וטכניקות תכנות.
לינדן החל לתכנת בשנות השמונים המוקדמות, כתחביב אשר בהמשך התפתח למקצוע.
עבודותיו הראשונות כללו פיתוח של משחקי וידאו ויישומי מחשב מסחריים עבור מחשבי Commodore 128, Commodore 64 ו-Amiga.
בשנת 1989, שש שנים לאחר שהחל את דרכו כתוכניתן, יצר לינדן גרסה של משחק הווידאו Dragon's Lair (עב' "מאורת הדרקון") למחשבי Amiga, אשר התפרסמה בהיותה משחק הווידאו הראשון שבו הודגמה הזרמת צליל ואנימציה במסך מלא מתקליטונים על גבי מחשב ביתי.
בהמשך, התמקד לינדן בפיתוח משחקי וידאו לקונסולות משחקים, וזכה להכרה רחבה בגין עבודתו על גרסת ה-Super NES (סופר נינטנדו) של משחק הווידאו Doom, אז עלה בידו לגשר על הפער המשמעותי בכוח המחשוב שבין ה-Super NES לבין דרישות המערכת המומלצות של משחק הווידאו עבור המחשב האישי.
כמן כן, ידוע לינדן בכך שיצר את !bleem, אמולטור של קונסולת ה-PlayStation ל-Microsoft Windows, וכן גרסה שלו ל-Dreamcast, הידועה בשם !bleemcast, אשר נכתבה במשותף עם רודריק מאהר.
מעבר לכך, כולל הפורטפוליו המקצועי של לינדן את Cyboid, משחק ירי בגוף ראשון בהשראת Quake II, אשר ראה אור למכשירי Android, Amazon Fire ו-Symbian.
פעילותו של לינדן אינה מתמצה בפיתוח משחקי וידאו; הוא מילא גם שורה של תפקידים בחברת Microsoft, שבמהלכם עבד על מוצרים כגון Kinect, Xbox 360 ו-Microsoft Band.
כיום מועסק לינדן בחברת Limited Run Games.
לינדן נחשף לראשונה למחשבים בסוף שנות השבעים, שעה שרכש בית הספר שבו למד מחשב מסוג Commodore PET 4032 ואפשר לתלמידים לשריין עליו זמן לשם לימוד תכנות.
לינדן החל לתכנת בשנת 1981 ובגיל 11 כתב, בשפת BASIC, את תוכנית המחשב הראשונה שלו.
כעבור כשנתיים, בשנת 1983, קיבל לינדן מאמו במתנה ליום הולדתו ערכת מחשב Commodore 64, אשר כללה צג ושולחן עבודה.
היה זה באותה תקופה שלינדן כתב את תוכניתו הראשונה בשפת אסמבלי של 6502. אותה שנה סימנה גם את תחילת דרכו של לינדן בפיתוח משחקי וידאו, עת שיצר משחק וידאו בשם "Barriers" עבור Commodore PET, שלא ראה אור.
בתקופה זו, הבחין לינדן בכך שמשחק הווידאו דמוי ה-"Space Invaders" (עב' "פולשים מהחלל") שבו שיחק נוצר על ידי התוכניתן ג'ים באטרפילד, אף הוא תושב טורונטו.
לינדן עיין בספר הטלפונים, איתר את פרטי ההתקשרות של באטרפילד והתקשר אליו.
שיחת הטלפון שהתפתחה, שבמהלכה השיב באטרפילד באדיבות על שאלותיו של לינדן הצעיר, השפיעה עמוקות על גישתו העתידית של לינדן ועל מסלולו המקצועי.
משחק הווידאו הראשון מעשה ידיו של לינדן אשר ראה אור היה "Bubbles", משחק וידאו דמוי "Centipede" עבור Commodore 64. משחק הווידאו שוחרר כשהיה לינדן בן 13. את המשחק הוציאה לאור Syntax Software, חברת הזנק מטורונטו בבעלותו של רנדי ליונס.
לאחר שפנה לליונס בנוגע להוצאתו לאור של Bubbles, ולאחר שבמשך זמן מה לאחר מכן הועסק ב-Syntax Software כתוכניתן במשרה חלקית, הסכימה החברה להוציא לאור את משחק הווידאו של לינדן.
מלבד עיסוקו בפיתוח משחקי וידאו, פיתח לינדן גם יישומי מחשב, לרבות מסד נתונים עבור מחשבי Commodore 64 ו-128. היישום, שראה אור בהוצאת Digital Solutions, היה קרוי תחילה "Paperback Filer", אולם בהמשך שונה שמו ל-"Pocket Filer".
בשנת 1988, פיתח לינדן אמולטור ל-Commodore 64 עבור מחשבי Amiga, הידוע בשם "The 64 Emulator".
האמולטור, שנכתב בשיתוף עם דייוויד פוסטר וראה אור בהוצאת ReadySoft, ייתכן שהיה הראשון מסוגו שהופץ באופן מסחרי.
תחת מיקוד במהירות, עשה האמולטור שימוש בטכניקות אמולציה אינטרפרטטיביות.
האמולטור, אשר כלל תמיכה בחיבור של כונן תקליטונים מדגמי Commodore 1571, Commodore 1541 ו-Commodore 1581 למחשבי Amiga באמצעות כבל מקבילי (פרללי) ייעודי, שחזר באופן מהימן של סביבת המערכת של מחשב ה-Commodore 64, ובכך אפשר את הפעלתם המדויקת של יישומים המיועדים למחשבי Commodore 64 על גבי מחשבי Amiga.
יצוין כי יחידותיו הקמעונאיות של הכבל הפרללי הנזכר לעיל הורכבו באופן ידני בידי חובבים במרתף בטורונטו.
עם הזמן ראתה אור גרסת המשך של האמולטור תחת השם "The 64 Emulator 2".
בשנת 1988 יסד לינדן במרתף בית אמו את חברת Visionary Design Technologies.
מוצר הבכורה של החברה היה גרסה של משחק הווידאו "Dragon's Lair" למחשבי Amiga.
גרסה זו של משחק הווידאו הכתה גלים באשר הודגמה בה, לראשונה, הזרמת צליל ואנימציה במסך מלא מתקליטונים על גבי מחשב ביתי.
Dragon's Lair הוא משחק וידאו מסוגת הפנטזיה והמופע הראשון בסדרת משחקי הווידאו הנושאת שם זהה, אשר נוצרה בידי ריק דאייר, דון בלות', גארי גולדמן וג'ון פומרוי.
הכותר, שהושק לראשונה בשנת 1983 כמשחק ארקייד, ראה אור בהוצאת Cinematronics והופץ על גבי תקליטורי LaserDisc.
המשחק הרשים את לינדן, והוא שאף להביאו למחשבי Amiga.
נאמן לגישתו הטיפוסית, תכנת לינדן מחדש את כלל לוגיקת המשחק, לרבות לוגיקת האינטראקטיביות, האנימציה והסאונד.
גישה זו הפכה את גרסתו של לינדן למשחק הווידאו למעשה תכנותי מקורי ולא להיסב (Port).
במהלך מאמצי הפיתוח נדרש לינדן ללכוד את כלל סצנות האנימציה של המשחק, אשר היו מצויות במקור בתקליטור ה-LaserDisc של גרסת הארקייד, ולבצע בהן דיגיטציה.
לשם כך עשה לינדן שימוש בדיגיטייזר מתוצרת חברת SunRize Industries.
לאחר שפנה אל החברה כדי לדון עמה בפרויקט שלו, קיבל לינדן לידיו מ-SunRize Industries אב טיפוס של גרסה מתקדמת של הדיגיטייזר שחסכה ממנו את הצורך לבצע סריקה רב מחזורית באמצעות מסנני צבע.
SunRize Industries נוסדה בידי אנתוני ווד, שייסד לימים את חברת Roku, Inc.
Dragon's Lair למחשבי Amiga ראה אור בהוצאת ReadySoft, ושוחרר בשנת 1989.
בראיונות שהעניק לימים, ציין מעצב משחקי הווידאו והתוכניתן אריק צ'אהי את עבודתו של לינדן על Dragon's Lair ל-Amiga כמקור השראה ביישום הגרפיקה במשחק הווידאו Another World (עב' "עולם אחר").
טכניקת שימוש חוזר בזיכרון WCS
בגרסה למחשבי Amiga של Dragon's Lair הודגמה, כמו כן, טכניקה חדשנית שאפשרה למשחק הווידאו לפעול על גבי מחשבי Amiga 1000, הגם שהם הכילו 512K של זיכרון RAM בלבד – בעוד שלשם הפעלתו נדרשו 768K.
נוסף על ה-512K הראשיים, נעשה במחשבי Amiga 1000 גם שימוש במנהל אתחול צנוע, אשר נטען באמצעות תקליטון המכונה "Kickstart".
מנהל האתחול, בגודל של 256K, נטען אפוא לתוך זיכרון ה-RAM ואוחסן באזור המכונה "Writable Control Store" או "WCS".
לאחר השלמת טעינתו של ה-Kickstart ב-WCS, הוגדר רגיסטר חומרה אשר נעל את זיכרון ה-WCS לקריאה בלבד עד להפעלתו מחדש של המחשב.
כדי להשתמש בזיכרון ה-WCS כ-RAM, נדרש היה אפוא לבצע אתחול.
לינדן מימש מעין "אתחול רך", המפעיל מחדש את תהליך ה-Bootstrap, אולם תוך הבדל אחד משמעותי: בשיטתו של לינדן נעשה דילוג על לוגיקת אתחול המחשב הרגילה, כך שהשליטה תועבר ישירות לרכיב הטעינה (Loader) של משחק הווידאו.
גישה חדשנית זו אפשרה את הפעלתו של Dragon's Lair על גבי מחשבי Amiga 1000 סטנדרטיים, באמצעות שילוב של זיכרון ה-RAM, בגודל 512K, עם זיכרון ה-WCS, בגודל 256K (ובסך הכול 768K).
לעומת זאת לא כך היה בכל הקשור במחשבי Amiga 500, אשר הצריכו שדרוג זיכרון כדי להפעיל את Dragon's Lair.
הדבר נבע מן העובדה שמחשבים אלה יוצרו עם 512K של זיכרון RAM ולא כללו את ה-WCS.
חברת Visionary Design Technologies הוציאה גם לאור משחקי וידאו שפותחו בידי מפתחים אחרים.
משחק הווידאו "Vortex" למחשבי Amiga (אין לבלבל עם הכותר מאת חברת Argonaut Games הנושא את אותו שם) פותח בידי אנסלם "אנדי" הוק, וראה אור בהוצאת החברה בשנת 1989. באותה שנה, הוציאה החברה לאור גם את משחק הווידאו "Datastorm", גם כן למחשבי Amiga.
הכותר פותח בידי סרן גרנבך, ואת המוזיקה עבורו הלחין טים אנגלס.
משחק וידאו זה כלל שלבים שלא הופיעו ב-Dragon's Lair המקורי למחשבי Amiga וכן תוכן חדש.
יתרה מזו, ניתן היה לחבר את משחק הווידאו ל-Dragon's Lair ל-Amiga המקורי, דבר שאפשר את העברת תוכנו לדיסק הקשיח לשם השגת שיפור בזמני הטעינה ולשם הסרת הצורך בהחלפת תקליטונים תוך כדי הפעלה.
במהלך עבודתו בחברת Bethesda Softworks, עבד לינדן גם על היסב של משחק הווידאו למחשב האישי "Wayne Gretzky Hockey" ל-NES.
היסב זה ראה אור בינואר 1991. לאחר מכן, שיתף לינדן פעולה עם התוכניתן פול קולטה בפיתוח משחקי הווידאו "Home Alone" (עב' "שכחו אותי בבית") ו-"?Where's Waldo" ל-NES, שעה שג'וליאן לפיי הלחין את המוזיקה עבור האחרון.
שני משחקי הווידאו, שראו אור בהוצאת THQ ו-Bethesda Softworks בהתאמה, זכו לביקורות צוננות.
לינדן הצטרף לחברת Sculptured Software בשנת 1994. בתחילת דרכו בחברה עסק בפיתוח משחקי וידאו ל-Super NES ובהמשך עבר להתמקד בעבודה על כלי פיתוח.
במהלך תקופה זו, השתתף לינדן בכנס שנערך עבור מפתחי נינטנדו, שבו הוצג שבב ה-"Super FX" של חברת Argonaut Games.
באי הכנס יכלו להתרשם מהפוטנציאל הטמון בשבב באמצעות הדגמה של "Star Fox", כותר שעשה בו שימוש.
מעסיקתו של לינדן דאז, חברת Sculptured Software, התרשמה אף היא מיכולותיו של השבב והחליטה לפתח משחק וידאו מבוסס Super FX.
הכותר קיבל את השם "Dirt Trax FX", ומפתחו היה ג'ון מורגן.
בריאיון ל-Software Engineering Daily ציין לינדן כי בזמן שבו החל צוותו בעבודות הפיתוח של Dirt Trax FX, לא היו בידיהם כלי פיתוח זמינים לשבב ה-Super FX.
כדי להתגבר על משוכה זו, הוטל על לינדן לפתח מערכת פיתוח ייחודית מאפס.
מערכת הפיתוח כללה מהדר (Assembler), מקשר (Linker) ומנפה שגיאות (Debugger) – כולם רכיבים, אשר היו הכרחיים לשם תכנות על השבב.
גישה זו אפשרה לחברת Sculptured Software להתחיל בהמשך בפיתוח המשחק.
השראתו של לינדן להביא את כותר ה-PC התובעני מבחינה טכנית לשעתו, "Doom", לקונסולת ה-Super NES, באה לאחר שהשתתף בכנס המפתחים הנזכר לעיל.
חוויתו בכנס חיזקה את אמונתו של לינדן, שלפיה ניתן ליצור גרסה של Doom ל-Super NES באמצעות שימוש בשבב ה-Super FX.
תוך שהוא שואב השראה נוספת למראה חבריו לעבודה בעודם משחקים ב-Doom במצב Deathmatch במהלך שעות הערב, החל לינדן במלאכת הפיתוח לבדו, והציג תוצריו לחברת Sculptured Software רק לאחר שעלה בידו לפתח גרסת הדגמה עובדת.
משזיהתה את הפוטנציאל הטמון בעבודתו של לינדן, ולאחר שקיבלה את רשותה של חברת id Software, הקצתה Sculptured Software צוות לפרויקט, לשם הבטחת שחרורו בזמן לעונת החגים.
במהלך עבודתו על Doom ל-Super NES, עשה לינדן שימוש במערכת הפיתוח שיצר עבור הכותר Dirt Trax FX.
הוא תכנת את משחק הווידאו על גבי מחשב Amiga, תוך ביצוע התאמות בבקרי משחק של Super NES כך שיוכל לחברם אליו, ותוך שימוש בקלטת מפורקת של משחק הווידאו Star Fox לשם גישה לשבב ה-Super FX.
ללינדן לא הייתה גישה לקוד המקור של Doom בגרסת המחשב האישי; לפיכך, גרסת ה-Super NES של משחק הווידאו אין לראות בה היסב במובנו הטכני, אם כי מימוש מחדש – עבודה תכנותית מקורית אשר נעשתה מאפס.
באופן דומה, גרסת ה-Super FX של Doom לא עשתה שימוש במנוע ה-id Tech 1 המצוי בגרסת המשחק למחשב האישי, אם כי במנוע ה-Reality Engine הייעודי, אשר פותח על ידי לינדן אד-הוק בשפות אסמבלי של 85816 ו-Super FX.
באמריקה הצפונית, גרסת ה-Super NES של Doom שוחררה ב-1 בספטמבר 1995, והוצאה לאור על ידי Williams Entertainment.
באירופה, הוציאה את משחק הווידאו לאור Ocean Software, והוא שוחרר ב-26 באוקטובר 1995. לבסוף, ביפן, ראתה גרסת ה-Super NES של Doom אור בהוצאת Imagineer, והיא שוחררה ב-1 במרץ 1996.
למעלה משני עשורים לאחר מכן, תיאר לינדן במסגרת ריאיון את נכונותו לקחת על עצמו פרויקטים כמו Doom ל-Super NES, דבר המשקף מגמה נמשכת בקריירה שלו כולה.
בעוד שהוא לא התייחס למשחק הווידאו באורח מפורש, הדגיש לינדן את חיבתו לפרויקטים טכניים שאחרים רואים בהם בלתי אפשריים לביצוע, או במילותיו אמר שהוא "[אוהב] פרויקטים טכניים ואתגרי תכנות שאנשים חושבים שאינם ברי השגה".
אתה פשוט צריך להתמיד בניסיונותיך, ובסופו של דבר תגיע לפסגה".
בשנת 2020, שחרר לינדן את קוד המקור של גרסת ה-Super NES המקורית של Doom יחד עם כלי פיתוח נלווים בפורמט בינארי.
לינדן הסביר את הסיבה להחלטתו לשחרור את קוד המקור בכך שלא היה קיים עד אז, בזמינות פומבית, קוד מקור מלא עבור משחק הווידאו ל-Super NES, או ספציפית משחק וידאו העושה שימוש בשבב ה-Super FX.
לינדן ביקש אפוא לתמוך בהתפתחותם המקצועית של תוכניתנים אחרים והנגיש את קוד המקור של משחק הווידאו לציבור תחת רישיון GPLv3.
ב-8 באוגוסט 2024, הכריזה חברת Limited Run Games על מהדורה חדשה ומשודרגת של Doom ל-Super NES, שעתידה להיות זמינה בפורמט פיזי.
כמעט 30 שנה לאחר שחרורו המקורי של Doom ל-Super NES, שב לינדן, המועסק כיום בחברת Limited Run Games, לפתח את המהדורה המשודרגת.
בנוסף תכלול הגרסה המשודרגת, אשר תעשה שימוש בשבב תואם-Super FX משופר, תמיכה בתנועה במעגל תוך כדי ירי (circle-strafe), שיפורי ביצועים, החייאת מפלצות ברמת הקושי "Nightmare", רינדור שקוף של מפלצת ה-"Spectre", קודי גישה לשלבי המשחק, נגן מוזיקת משחק הזמין מתוך התפריט, ותמיכה ברטט באמצעות בקר משחק ייעודי חדש.
המהדורה המשודרגת של Doom ל-Super NES מתוכננת לראות אור בשנת 2025.
בשנת 1998, בהיותו חדור מוטיבציה מהמגוון הרחב של כותרים איכותיים הזמינים עבור קונסולת ה-PlayStation וכן מהיכולת לעיין בתכולתם תקליטורי PlayStation על גבי מחשב אישי באין מפריע, שם לעצמו לינדן מטרה ליצור אמולטור ל-PlayStation עבור Microsoft Windows.
לאחר שרכש בחנות ספרים מדריך לארכיטקטורת MIPS, שבה נעשה ב-PlayStation שימוש, פנה לינדן ללמוד את המערכת.
פיתוחו של האמולטור, שקיבל את השם "!bleem", ארך כשנה, והוא ראה לראשונה אור ב-15 במאי 1999.
לינדן החל, אם כן, מפתח את !bleem בדרך של לימוד פקודות מעבד ה-MIPS ויישום האמולציה שלהן, פקודה אחר פקודה, תוך התמקדות בפקודות החיוניות להפעלת כל כותר PlayStation שהוא בדק.
הוא יישם תמיכה בפקודות – כגן חיבור, השוואה וחיסור – בסדר הופעתן, עד אשר בסופו של דבר הגיע לכדי כיסוי של מרבית סט הפקודות של השבב.
לאחר שהשלים את יישום התמיכה במרבית פקודות המעבד, ייחד לינדן את תשומת ליבו ללימוד הדרך שבה ניהלו כותרי PlayStation את תצוגתם הגרפית.
הוא פיתח את האמולטור באופן שבו כתיבות לזיכרון הקשורות לרינדור גרפיקה יורטו ולאחר מכן הומרו למצולעים (פוליגונים), זאת לשם הצגתם על גבי המחשב האישי.
גישה זו היה בה כדי לאפשר ניצול של היכולות הגרפיות המתקדמות המצויות במחשבים אישיים ובדרך זו להשיג תצוגה ברזולוציה משופרת, תוך שהתהליך כולו נותר שקוף ביחס למשחקי הווידאו עצמם, בשעת הפעלתם על גבי !bleem.
דרישות המערכת של !bleem היו מתונות לתקופה, תוך שיעדן היה לאפשר את הפעלתו של האמולטור על גבי מחשב אישי המכיל מעבד Intel Pentium MMX בתדר 233 MHz ו-16MB של זיכרון RAM.
הגם שהיעד הראשוני שאף לאפשר את הפעלת האמולטור על גבי מעבד Intel Pentium בתדר 166 MHz, דרישות אלה הוחמרו קלות עם הזמן.
בריאיון ל-IGN בשנת 1999, ציין דייוויד הרפולשיימר, שותפו של לינדן ל-!bleem, כי לינדן עצמו תכנת את האמולטור על גבי מחשב אישי מבוסס מעבד Intel Pentium MMX בתדר 200 MHz, מתוך מטרה להתאים את !bleem למפרט החומרה השמרני ביותר בדרך של חוויה אישית.
עם זאת, !bleem כלל גם תמיכה בטכנולוגיות מעבד מתקדמות לתקופה, כמו סט הפקודות 3DNow!
של AMD, שהוצג עם מעבד ה-K6-2 של החברה בשנת 1998.
מן ההיבט של עיבוד גרפי, !bleem תמך הן ברינדור תוכנה (Software Rendering) והן ברינדור חומרה (Hardware Rendering), כאשר האחרון מומש באמצעות ממשק תכנות היישומים Direct3D.
בעוד ש-!bleem תמך במאיצי תלת מימד מתוצרת Matrox ,3dfx ,ATI ,אנבידיה ו-S3, מאיץ כזה לא היה הכרחי לשם הפעלת האמולטור.
תרומה מכרעת לביצועיו של !bleem תרמה העובדה שבמהלך פיתוחו נעשה שימוש בלעדי בשפת אסמבלי של x86, ומבלי שרכיבים כלשהם ייכתבו בשפות עיליות כדוגמת C או C++.
האמולטור פותח תוך שילוב בין שתי גישות אמולציה שונות, Low Level Emulation (LLE) ו-High Level Emulation (HLE), דבר שהוביל לכך שביצועיו היו טובים גם על חומרת מחשב צנועה לזמנו.
כשני עשורים למן השקתו של !bleem, ציין לינדן בריאיון כי "!bleem היה ה-Demo המקורי שבו נעשה שימוש כדי להציג את הרעיון של Xbox לביל גייטס", מה שהוביל לכך שלינדן התבקש ליצור גרסה מותאמת של האמולטור, חפה מכל התייחסות למותג של !bleem.
בגרסה זו עשתה Microsoft לדבריו של לינדן שימוש פנימי כדי להדגים בפני גייטס את האפשרות של יצירת קונסולת משחק המבוססת על חומרת מחשב אישי.
את הרעיון של "!bleemcast", גרסת ה-Dreamcast של !bleem, הגה דייוויד הרפולשיימר.
לינדן היה משוכנע שבניצול מיטבי של חמורת קונסולת ה-Dreamcast ניתן יהיה לשפר את חוויית המשחק באמולטור מעבר למה שהתאפשר על גבי מחשב אישי.
הרפולשיימר החל משוחח עם Sega, תוך שהוא נוסע ליפן כדי לדון בפרויקט עם נשיא החברה ועם הדירקטוריון שלה.
חרף מאמצים אלה, בחרה Sega בסופו של דבר שלא לאשר רשמית את שחרורו של !bleemcast, דבר שהוביל לכך שהיה על לינדן להמשיך בפיתוח האמולטור מבלי שיוכל להשתמש בערכת פיתוח התוכנה (SDK) הרשמית של הקונסולה.
!bleemcast פותח במשותף עם רודריק מאהר, תוך שהעבודה עליו נעשתה בשלמותה בשפת אסמבלי של SH-4, ומבלי שייעשה כל שימוש בקוד של !bleem ל-Windows.
עבודת הפיתוח של האמולטור ארכה כשנה.
ניצב לבדו כמקרה ייחודי שבו קונסולה אחת, שהייתה אקטואלית אותה שעה במונחים של מחזור חיים, עברה בהצלחה אמולציה על גבי קונסולה אחרת, ראה "!bleemcast ל-Gran Turismo 2" אור ב-4 ביוני 2001, ובהמשך שחוררו "!bleemcast ל-Metal Gear Solid" ו-"!bleemcast ל-Tekken 3" ב-30 וב-31 באוקטובר 2001, בהתאמה.
בשנת 2002, החל לינדן לעבוד על יצירת אבטיפוס של גרסה של משחק הווידאו "Quake" ל-Game Boy Advance.
בדומה לגישה שבה נקט בבואו לפתח את גרסת Doom ל-Super NES, יצר לינדן את האבטיפוס כהדגמה טכנית במטרה לגייס מוציאים לאור של משחקי וידאו.
ההדגמה כללה את השלב הראשון של משחק הווידאו, הידוע כ-E1M1, ומנתה כ-200,000 שורות קוד בשפת אסמבלי של ARM7. לאחר שלא עלה בידו לגייס מוציא לאור, שינה לינדן מיקוד ועסק בשיפור טכנולוגיית מנוע המשחק שברקע להדגמה.
בהיותה, בפעם נוספת, בסיס לגיוס של מוציאים לאור של משחקי וידאו, הציגה הגרסה המשופרת של המנוע שיפורי אנימציה, אפקטי תאורה נקודתיים, שימוש אופטימלי יותר במצלמה ושיפורים בניהול מקטעי משחק המצויים מתחת למים.
כעשרים שנה לאחר מכן, בשנת 2022, נתקל לינדן בעבודה שעשה על האבטיפוס של Quake ל-Game Boy Advance על גבי החסן נייד, דבר שהוביל לחשיפתה באמצעי תקשורת העוסקים במשחקי וידאו.
בשנת 2007, פנו ללינדן שתי קבוצות פיתוח שונות בחברת Microsoft כדי לעניינו בהצטרפות אליהן.
לבסוף, בחר לינדן להצטרף לקבוצת כלי הפיתוח כראש צוות.
במהלך עבודתו בחברה, נטל לינדן חלק בעבודות הפיתוח של מספר מוצרים, בהם Xbox 360, Kinect ו-Microsoft Band.
תוך שהוא עושה שימוש בגרסה המשופרת של מנוע המשחק שנוצרה במקור עבור האבטיפוס של Quake ל-Game Boy Advance, שחרר לינדן בשנת 2006 גרסת Symbian של "Cyboid", משחק ירי בגוף ראשון בהשראת משחק הווידאו "Quake II".
בהמשך, עם הפסקת הייצור של Microsoft Band ב-2016, החליט לינדן, שהיה מועסק ב-Microsoft במשך כמעט עשור, לסיים את עבודתו בחברה.
לאחר מכן, הקים לינדן את חברת R&R Digital והיא שחררה גרסה של Cyboid ל-Amazon Fire ב-25 באוקטובר 2016, ולאחר מכן גרסה ל-Android ב-25 במרץ 2017.
כיום, מועסק לינדן בחברת Limited Run Games, תוך שעבודתו מתמקדת ב-"Carbon Engine" – מנוע אמולציה המשמש לעיתים בסיס למשחקי הווידאו של החברה.
מנוע ה-Carbon Engine מכיל מגוון של אמולטורים לקונסולות משחק, המלווים תדיר בגרסאות משופרות משחקי וידאו מקוריים, מתוך מטרה להעשיר את חוויית המשחק.
בשנות התשעים, שירת לינדן ככבאי מתנדב, תחילה בגייטרסבורג, מרילנד, ולאחר מכן בסן דייגו, קליפורניה.
לאחר תקופה של התנדבות, התקבל לינדן ככבאי מקצועי מן המניין במחוז הגנת האש קרסט/מחוז מזרחי בסן דייגו, קליפורניה.
לינדן הוא יליד טורונטו שבאונטריו, קנדה.
כיום הוא מתגורר בסיאטל, וושינגטון.
רוברט רנדולף נוגבאוור הוא פוליטיקאי אמריקאי שכיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית עבור מחוז הקונגרס ה-19 של טקסס, לאחר שכיהן מבחירות מיוחדות ב-2003 עד 2017. הוא חבר המפלגה הרפובליקנית.
המחוז כולל חלק גדול של מערב טקסס, כולל לאבק ואבילין.
על פי סקר משנת 2011 של National Journal, נוגבאוור היה "החבר השמרני ביותר" בבית.
ב-17 בספטמבר 2015, הודיע נוגבאוור שלא יבקש להיבחר מחדש לכהונה שמינית ב-2016.
נוגבאוור נולד ב-24 בדצמבר 1949 בסנט לואיס שבמיזורי, וגדל בלאבק.
אביו היה מוכר ביטוח ואמו סוכנת נדל"ן ומעצבת פנים.
יש לו שני אחים, ג'ון ובראדלי, ואחות, וירג'יניה וולפ.
כאשר רנדי היה בן תשע, הוריו התגרשו, ואביו נפטר ב-1985 לאחר שנישא בשנית.
נוגבאוור השלים את לימודיו בתיכון Coronado ובשנת 1972 סיים את לימודיו באוניברסיטת טקסס טק עם תואר ראשון במנהל עסקים בחשבונאות מהמכללה למנהל עסקים (כיום Rawls College of Business).
כמו אמו, נוגבאוור עוסק זמן רב בעסקי הנדל"ן, לאחר ששימש כנשיא חברת הפיתוח לאבק לנד לפני בחירתו לקונגרס.
הוא נשיא לשעבר של איגוד הבנאים של טקסס מ-1996 עד 1997.
משנת 1992 עד 1998 היה נוגבאוור חבר מועצת העיר לאבק.
הוא היה ראש העיר הזמני מ-1994 עד 1996. בעודו מכהן בעיריית לאבק, פעל נוגבאוור להפחתת מיסים ולהפרטת שירותים עירוניים.
ב-21 במרץ 2010, במהלך הדיון בבית הנבחרים של חוק הגנת החולה וטיפול בר השגה, צעק נוגבאוור "רוצח תינוקות!" ההערה הייתה אמורה להיות מכוונת לנציג בארט סטופאק ממישיגן, מנהיג הדמוקרטים נגד הפלות בבית הנבחרים, שדן בהצעה שהגישו הרפובליקנים.
בעוד שחקירות מיידיות החלו לקבוע מי צעק את המילים, יותר מ-12 שעות לאחר מכן, ב-22 במרץ 2010, נוגבאוור הזדהה בפומבי כאדם, התנצל על התקרית וטען שדבריו היו "זה רוצח תינוקות", בהתייחסו לחוק, לא סטופאק עצמו.
עם זאת, כתבים ואחרים בחדר התעקשו שנוגבאוור צעק במדויק "רוצח תינוקות!", בהתייחסו לסטופאק.
סטופאק אמר שהוא לא "קונה" את תיאור ההתפרצות של נוגבאוור, אמר שדבריו היו "ברורים מאוד", ומאמין שנוגבאוור צריך להתנצל על דבריו בבית הנבחרים האמריקני.
בניגוד להערה של "רוצח תינוקות", סטופאק וקבוצת השמירה של פוליטיפקט מסכימים, "לא יהיה מימון ציבורי להפלות בחקיקה הזו" שנוגבאוור מתעב.
נוגבאוור נתן חסות לחוק הרפורמה של האגודה הלאומית של סוכנים רשומים ומתווכים משנת 2013, הצעת חוק שנועדה להפחית את העלויות הרגולטוריות של עמידה בדרישות של מספר מדינות עבור חברות ביטוח, מה שמקל על אותו תאגיד לפעול במספר מדינות.
הצעת החוק תהפוך את האגודה הלאומית של סוכנים וברוקרים רשומים (NARAB) למסלקה שתקבע סטנדרטים משלה שחברות הביטוח יידרשו לעמוד בהם כדי לעשות עסקים במדינות אחרות.
אולם, במערכת חדשה זו, חברת הביטוח תצטרך לעמוד רק בדרישות מדינת המוצא שלה וה-NARAB (רק שני גופים), לא מדינת הבית שלה וכל מדינה אחרת שבה הם רצו לפעול (מספר גופים).
תומכי הצעת החוק טענו כי היא תסייע בהורדת עלויות לחברות הביטוח ותהפוך את הביטוח לזול יותר לרכישת אנשים.
החוק עבר בבית הנבחרים ב-10 בספטמבר 2013.
ב-26 באפריל 2013, הציג נוגבאוור את חוק ההפחתת ההשפעה הלאומית של סופות רוח משנת 2014, הצעת חוק שתאשר מחדש את התוכנית הלאומית להפחתת השפעת סופות הרוח (NWIRP), אשר נוצרה כדי לשפר את ההבנה של סופות רוח, השפעותיהן ולפתח אמצעים לצמצום הנזק שהם גורמים.
עימות לאומי לזכר מלחמת העולם השנייה
ב-2 באוקטובר 2013, במהלך השבתת הממשל הפדרלי של ארצות הברית ב-2013, נזף נוגבאוור בפומבי בשומר בשירות הפארקים הלאומיים שאכף לפי הסוכנות את סגירת האנדרטה הלאומית של מלחמת העולם השנייה עקב ביטול ההקצבות.
מעשיו זכו לביקורת נרחבת בתקשורת, והוא השיב כי המשפט "שירות הפארקים צריך להתבייש בעצמו" הוצא מהקשרו.
המחוז ה-19 לא תמך בדמוקרט לנשיאות מאז 1964, והניסיון הראשון של קומבסט על המושב היה הפעם היחידה בשני העשורים הקודמים שבה דמוקרט זכה ביותר מ-40% מהקולות.
נוגבאוור היה אחד משבעה מועמדים שהתמודדו בפריימריז, כולם רפובליקנים, אם כי המחוז היה רפובליקני עד כדי כך שכל מועמד דמוקרטי היה מתמודד עם סיכויים כמעט בלתי אפשריים בכל מקרה.
נוגבאוור הדגיש את תעודותיו השמרניות; הוא תיאר את עצמו כ"נוצרי פרו-משפחתי, פרו-חיים, שיש לו מערכת יחסים אישית עם ישוע המשיח" והאמין כי "המשאבים היקרים ביותר של האזור שלנו הם הערכים שלנו".
נוגבאוור הוביל את הסיבוב הראשוני, אבל סיים הרבה פחות מהרוב.
הוא נאלץ לצאת לסיבוב שני מול מייק קונאוויי ממידלנד, יו"ר מועצת החשבון הציבורית של טקסס וידידו של הנשיא ג'ורג' וו.
במקום השלישי צמוד בסיבוב הראשון של ההצבעה היה נציג המדינה דאז, קרל איסט מלאבק.
בבחירות השניות ניצח נוגבאוור את קונווי ב-587 קולות בלבד, והפך לאדם הרביעי בלבד שמייצג את המחוז ה-19 מאז הקמתו ב-1935. זמן קצר לאחר מכן בשנת 2004, קונוויי ניצח בבחירות לקונגרס במחוז ה-11 שהוגדר מחדש לאחרונה.
נוגבאוור התמודד על כהונה מלאה ב-2004, מול הדמוקרטי המכהן בן 26, צ'ארלס סטנהולם מאבילין.
סטנהולם ייצג בעבר את המחוז ה-17 שבסיסו באבילין, אך מחוז זה פורק בחלוקה מחדש של טקסס ב-2003. הנתח הגדול ביותר בשטחו הקודם של סטנהולם, כולל רוב אבילין, נמסר למחוז של נוגבאוור.
אף על פי שלסטנהולם היה יותר ותק, המחוז החדש שמר על כ-60% מהשטח הקודם של נוגבאוור, חיסרון שסטנהולם לא הצליח להתגבר למרות הוותק שלו.
נוגבאוור ניצח ב-18 נקודות, ונבחר מחדש ארבע פעמים נוספות עם מעט התנגדות מהותית, בכל פעם לקח יותר מ-60% מהקולות.
נוגבאוור נתקל בהתנגדות בפריימריז הרפובליקני ב-29 במאי מצד כריס ווין, שהתפטר כיו"ר הרפובליקני של מחוז לאבק כדי להיכנס למירוץ.
דיווחים בעיתונות הצביעו על כך שנוגבאוור נמצא בבחינה לעמוד בראש הלשכה להגנת הצרכן הפיננסית בממשלת טראמפ הנכנסת.
התפקיד בסופו של דבר ניתן למיק מולבני.
במהלך שבע השנים הראשונות של הקריירה הפוליטית שלו, מ-2003 עד פברואר 2010, הוא גייס 6.4 מיליון דולר, רוב הכספים הללו הגיעו מתעשיות הנפט והגז, הנדל"ן, הבנקאות המסחרית וייצור/עיבוד יבולים, ומנהיגות PAC.
התורמים הגדולים ביותר של התאגידים וההתאחדויות שלו היו איגוד סוחרי הרכב הלאומי, האיגוד הלאומי של בוני בתים, שותפי קוואנטום, האיגוד הלאומי לסיטונאי בירה והאיגוד הלאומי של מתווכים.
הוא התבטא נגד הפלות במהלך הדיון של הקונגרס על חקיקה לרפורמה בבריאות, על פי ה-OpenSecrets הלא מפלגתי, נוגבאוור קיבל במהלך הקריירה שלו סך של $3,000 מאנשים וועדות הקשורות לקבוצות תמיכה נגד הפלות.
נוגבאוור התחתן עם אהובתו מהתיכון, דנה קולינס, ויש להם שני בנים, טוד נוגבאוור, נשיא Aspect Holdings, LLC, וטובי נוגבאוור, המנכ"ל המשותף של Quantum Energy Partners.
יש להם גם ארבעה נכדים.
החל משנת 2010, נוגבאוור שימש כדיאקון בכנסייה בפטיסטית דרומית.
רנדי ג'קסון הוא מנהל מוזיקלי, מגיש טלוויזיה ומוזיקאי אמריקאי, הידוע בעיקר כשופט בתוכנית אמריקן איידול בשנים 2002–2013.
ג'קסון החל את הקריירה שלו בשנות ה-80 כנגן בס מקצועי, וניגן עבור אמנים בז'אנרים מגוונים כמו ג'אז, פופ, רוק ו-R&B.
בהמשך עבר להפקה מוזיקלית ולעבודה במחלקות אמנים ורפרטואר (A&R) בחברות התקליטים קולומביה רקורדס וMCA רקורדס.
הוא התפרסם במיוחד בזכות היותו השופט שכיהן במשך הזמן הארוך ביותר בתוכנית הכישרונות American Idol, וכן כמפיק בפועל של תוכנית הריקודים America's Best Dance Crew בערוץ MTV.
במאי 2020, ג'קסון חזר לתפקיד הבסיסט של להקת הרוק Journey, לאחר עזיבתו הפתאומית של החבר המייסד רוס ולורי.
בעבר, מילא תפקיד זה גם בשנת 1986 באלבום Raised on Radio ובסיבוב ההופעות של הלהקה.
ג'קסון נולד ב-23 ביוני 1956 בעיר באטון רוז', לואיזיאנה.
הוריו הם ג'וליה, עקרת בית, והרמן ג'קסון, שהיה מנהל עבודה במפעל.
בשנת 1979, סיים תואר ראשון במוזיקה מאוניברסיטת Southern University.
בשנות ה-80 המוקדמות ניגן רנדי ג'קסון כנגן בס בשלושה אלבומים של המוזיקאי ז'אן-לוק פונטי, וכן שיתף פעולה עם להקת הרוק Taxxi.
בשנים 1986–1987 הצטרף ללהקת הרוק האמריקאית Journey, תחילה כנגן אולפן ולאחר מכן יצא עמה לסיבוב הופעות.
בסוף שנות ה-80 עבר ג'קסון לאיטליה ושיתף פעולה עם כוכב הפופ האיטלקי זוקרו (Zucchero).
הוא ניגן באלבום Zucchero and the Randy Jackson Band, שהופק על ידי קוראדו רוסטיצ'י.
ב-1985 הופיע ג'קסון לצד זוקרו בפסטיבל המוזיקה סן רמו עם השיר "Donne".
באותה תקופה השתתף גם בפרויקט של קית' ריצ'רדס לפסקול הסרט ג'ק פלאש המקפץ בכיכובה של וופי גולדברג.
בפרויקט זה ניגן ג'קסון על הבס, לצד מוזיקאים מובילים כמו אריתה פרנקלין, שביצעה את השירה הראשית וניגנה בפסנתר.
לקראת סוף העשור המשיך ג'קסון לעבוד כנגן אולפן.
בין היתר, השתתף באלבום הסולו הראשון של הגיטריסט סטיב לוקאת'ר מלהקת Toto, וכן ניגן בחמישה שירים באלבום Silky Soul של להקת Maze ב-1989. באותה שנה השתתף גם במספר אלבומים של הסקסופוניסט קני ג'י.
בשנות ה-90 המשיך ג'קסון לפעול כנגן בס באלבומים בולטים, בהם:
Human Touch (1992) של ברוס ספרינגסטין – ניגן בשיר הנושא.
הסינגל המוביל מהאלבום, "Dance Like There's No Tomorrow", בוצע על ידי הזמרת פאולה עבדול.
ב-2010 השתתף בהפקת הגרסה המחודשת "We Are the World 25 for Haiti", שיצאה למען נפגעי רעידת האדמה בהאיטי.
ג'קסון עבד כמנהל מוזיקלי עם להקת Paper Tongues וסייע להם לחתום על חוזה עם הלייבל A&M/Octone.
בנוסף, ניהל את מחלקת ה-A&R בחברות התקליטים קולומביה רקורדס ו-MCA רקורדס.
ג'קסון מנחה תוכנית רדיו שבועית בשם Randy Jackson's Hit List, המשודרת בסינדיקציה על ידי Westwood One.
בכל שבוע הוא סופר לאחור את 30 הלהיטים המובילים בקטגוריות Urban AC ו-Mainstream AC.
בשנת 2002, ג'קסון הצטרף לצוות השופטים של התוכנית American Idol לצד פאולה עבדול וסיימון קאוול.
לאחר עזיבתו של קאוול בשנת 2010, הפך ג'קסון לשופט הוותיק ביותר בתוכנית.
תחילה, תכננו המפיקים להוריד את תפקידו לשופט אורח בעונה ה-12 (2013), אך לבסוף נשאר כשופט מלא.
במאי 2013, הודיע כי הוא עוזב את התוכנית כדי להתמקד בעסקים אחרים, אך בספטמבר 2013 הוכרז כי ישמש כמנטור בתוכנית במקום ג'ימי איובין.
הוא עזב את התוכנית סופית בנובמבר 2014.
ג'קסון הפיק את התוכנית America's Best Dance Crew, תוכנית מציאות ותחרות ריקודים קבוצתית אמריקאית, אשר עלתה לשידור ב-7 בפברואר 2008 בערוץ MTV ובוטלה בשנת 2012 עקב ירידה ברייטינג.
בכל שבוע הציגו הקבוצות את כישרונן היצירתי בכוריאוגרפיה וביכולות ריקוד, כאשר בכל פרק קבוצה אחת הודחה על ידי השופטים.
התחרות נמשכה עד שנבחרה קבוצת הריקוד הזוכה, אשר הוכתרה בתואר America's Best Dance Crew וזכתה בפרס כספי של 100,000 דולר.
נישואיו הראשונים של ג'קסון לאליזבת' ג'קסון הסתיימו בגירושין בשנת 1990, ולשניים נולדה בת בשם טיילור.
בשנת 1995 נישא לאריקה רייקר, ולזוג נולדו שני ילדים, בת בשם זואי ובן בשם ג'ורדן.
בשנת 2014 הגישה רייקר בקשה לגירושין בשל הבדלים בלתי ניתנים לגישור, והגירושין הושלמו בשנת 2019. בשנת 2003 עבר ג'קסון ניתוח לקיצור קיבה והשיל 52 קילוגרמים.
בפברואר 2008 חשף בפרסומת טלוויזיונית כי הוא מתמודד עם סוכרת מסוג 2.
רנדל אדם פיין הוא פוליטיקאי אמריקאי, המכהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הרפובליקנית ומייצג את מחוז הקונגרס השישי של מדינת פלורידה.
פיין נולד למשפחה יהודית בטוסון שבאריזונה.
אלן פיין, בוגר המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס, עבד כפרופסור להנדסה באוניברסיטת קנטקי.
אמו, הארייט, שהייתה מורה למדעים בחטיבת ביניים, נפטרה בשנת 2024 לאחר מאבק במחלת האלצהיימר.
פיין גדל בלקסינגטון שבקנטקי, והשלים את לימודיו התיכוניים בתיכון הנרי קליי בשנת 1992. כשהיה בכיתה י"א (1990–1991) שימש כמתמחה (Page) בבית הנבחרים של ארצות הברית.
בקיץ 1991 ו-1992 התמחה בלשכתו של חבר הקונגרס הרפובליקני רוברט דורנן מקליפורניה.
בשנת 1996 סיים בכבוד רב לימודי תואר ראשון במדע המדינה באוניברסיטת הרווארד.
בתקופת לימודיו היה פעיל בפוליטיקה סטודנטיאלית ואף כיהן כיו"ר התאחדות הסטודנטים של מכללת הרווארד.
לאחר מכן השלים לימודי תואר שני במנהל עסקים בבית הספר לעסקים של הרווארד בשנת 1998. טרם כניסתו לפוליטיקה עבד כיועץ בחברת "מקינזי ושות'" וכעוזר הוראה לכלכלה בהרווארד.
בהמשך שימש מנהל בכיר בחברות הימורים, ובהן "Harrah's Entertainment", ולאחר מכן בחברת "American Casino & Entertainment Properties" שבבעלות קרל אייקן.
בשנת 2005 ייסד את "The Fine Point Group", חברת ייעוץ וניהול שפעלה בתחומי תעשיית הקזינו, שיט תענוגות, הטכנולוגיה והבריאות, והחזיקה סניפים בפלורידה, ממפיס ולאס וגאס.
החברה ייעצה למפעילי קזינו במספר מדינות בארצות הברית.
בשנת 2009 היה מנכ"ל "קזינו גריקטאון" בדטרויט שבמישיגן, והוביל לגידול של 9% בהכנסותיו חרף ירידה כוללת של הכנסות השוק.
בשנת 2015 בחן אפשרות להתמודד על מושב בסנאט של ארצות הברית, אך בחר בסופו של דבר להתמודד אל בית הנבחרים של פלורידה.
הוא החל את כהונתו ב-8 בנובמבר 2016 כנציג מחוז הבחירה ה-33, עד שב-2022 עבר לייצג את מחוז הבחירה ה-53. בבחירות 2024 נבחר אל הסנאט של פלורידה.
לאחר התפטרותו של מייקל וולץ מייצוג מחוז הקונגרס השישי של פלורידה כדי להתמנות לתפקיד היועץ לביטחון לאומי, התקיימו בחירות חדשות במחוז בחירה זה.
באותן הבחירות ניצח פיין את ג'וש וייל, המועמד מטעם המפלגה הדמוקרטית, והחל את כהונתו בבית הנבחרים ב-2 באפריל 2025. לאחר פיגוע הירי מול המוזיאון היהודי בוושינגטון קרא פיין להטיל פצצת ביקוע גרעיני על עזה.
רנדי אנטקה הוא כדורגלן אנגולי-צרפתי המשחק בעמדות הקשר ההתקפי והחלוץ בראיו ואייקאנו מהלה ליגה ובנבחרת אנגולה.
בינואר 2017 הצטרף לבטיס סן איסידרו, שם ערך את הופעת הבכורה שלו.
בנובמבר של אותה שנה עבר לפואנלברדה.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה ב-7 בינואר 2018 וכבש את שער הבכורה שלו בניצחון 1–2 על דפורטיבו פאבריל במסגרת הליגה הספרדית השלישית.
בעונת 2018/2019 היה שותף להעפלתה של פואנלברדה לליגה הספרדית השנייה לראשונה בתולדותיה.
ב-28 ביולי 2021 חתם על חוזה לחמש שנים בראיו ואייקאנו מהלה ליגה.
ב-15 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה, בהפסד 3–0 לסביליה.
ב-29 באוגוסט כבש את שער הבכורה שלו בניצחון 4–0 על גרנדה.
ב-1 בפברואר 2023 הושאל לאלצ'ה מהלה ליגה עד לסוף העונה.
אנטקה נולד בצרפת והוא ממוצא אנגולי וקונגולזי.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת אנגולה ב-7 ביוני 2024, בניצחון 0–1 על אסוואטיני במסגרת מוקדמות מונדיאל 2026.
רנדל או האי רנדל הוא אי הממוקם בין נהר הארלם לאיסט ריבר שבעיר ניו יורק.
האי נמצא בין האי מנהטן לרובע קווינס ומופרד מקווינס בתעלה המזרחית של איסט ריבר, ומרובע הברונקס במצר ברונקס.
הנהר שבין האי רנדל לאי וורד מולא אדמה וכיום שני האיים הם שטח יבשה אחד המהווה חלק מרובע מנהטן.
באי נמצא מרכזו של גשר רוברט פ.
קנדי המחבר את הרבעים מנהטן, קווינס והברונקס, וכן עוברת מעל האי מסילת רכבת המחוברת לגשר הל גייט.
באי נמצאת האקדמיה של מחלקת כיבוי האש של העיר ניו יורק.
רוב שטח האי הוא פארק ציבורי שלאחרונה פותח כאזור פעילות ספורט, הכולל מגרשי מיני גולף, טניס, כדורסל, כדורגל ולקרוס.
לאחרונה נבנה באי אצטדיון הספורט איקהאן שהחליף את אצטדיון דאונינג שקדם לו.
רנדל תומסון היה מלחין אמריקאי.
תומסון למד באוניברסיטת הרווארד, עבד כמורה למוזיקה ומנצח מקהלה בוולסלי קולג' וקיבל תואר דוקטור מבית הספר למוזיקה של אוניברסיטת רוצ'סטר.
בהמשך לימד מוזיקה במכון קרטיס למוזיקה בפילדלפיה, באוניברסיטת וירג'יניה ובהרווארד.
תומסון חיבר שלוש סימפוניות ומספר רב של יצירות ווקאליות, ביניהן "צוואת חירות" ו"ממלכת השלווה", בהשראת ציור של אדוארד היקס.
הוא נודע בעיקר ביצירותיו המקהלתיות, שהמוכרת ביותר בהן היא המזמור הללויה, שנכתב בהזמנת סרגיי קוסביצקי לחנוכת מרכז המוזיקה ברקשייר בטנגלווד.
כן כתב את האופרות "סולומון ובאלקיס" ו"חזיון הלידה לפי לוקאס".
ליאונרד ברנשטיין ולוקס פוס היו בין תלמידיו של תומסון בהרווארד.
רביעייה מס' 1 ברה מינור
רנדל ג'רל היה משורר סופר, מרצה, מבקר וסופר ילדים ונוער אמריקאי.
שימש בתפקיד היועץ לענייני שירה בספריית הקונגרס האמריקאי.
ג'רל גדל כילד מחונן בעיר נאשוויל, במדינת טנסי.
לאחר שסיים את לימודיו בתיכון, יצא ללימודים באוניברסיטת ואנדרבילט.
הוא סיים את לימודי הדוקטורט שלו בהצטיינות, בתחום ספרות ולשון אנגלית.
ג'רל התגייס לצבא האמריקאי בשנת 1942, ושירת בעת מלחמת העולם השנייה, תחילה בחיל האוויר האמריקני ואחר כך ביחידות אחרות.
בשנה זו פורסם גם ספר שיריו הראשון.