tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
ככל שהטמפרטורות צונחות, ערפל ושכבת עננות נמוכה נעים אל תוך ודרך הפרצות ברכסי החוף, ובמיוחד דרך שער הזהב בסן פרנסיסקו (ערפל סן פרנסיסקו (אנ')).
אותו שקע תרמי נדחק לעיתים לכיוון החוף, במיוחד בסוף הסתיו, כאשר לחץ גבוה יותר מתפתח במזרח עקב קירור אזורי.
מצב זה מביא לעיתים קרובות את הטמפרטורות השנתיות החמות ביותר באזורי קו החוף הקרירים בדרך כלל, מכיוון שבריזת הים נפסקת או אף מוחלפת בבריזה יבשתית יבשה ומסוכנת (רוח דיאבלו ורוח סנטה אנה).
באזורים הרריים או אזורי גבעות ליד קו החוף, בריזת ים שנגרמת מהבדלים תרמים, יחד עם זרימת רוחות במעלה ההרים, עשויות לעודד ייצור כימיקלים אשר יכולים להוביל להתפתחות ערפיח.
זיהום אוויר נצפה גם בגבהי הביניים של הטרופוספירה בצורת אוזון, המתרכז מעל אזור הסירקולציה של השקע התרמי, וכן מעל אזורים אוקייניים סמוכים.
שקע קוריל-קמצ'טקה הוא שקע אוקייני שעומקו המרבי 10,542 מטרים.
חלקו הצפון-מזרחי של השקע, סמוך לאיי קומנדור, הוא חלק מצומת משולש – מפגש בין שלושה לוחות טקטוניים, במזרח עם השקע האלאוטי המשתרע בין קמצ'טקה ואלסקה לאורך קשת האיים האלאוטיים, ובמערב עם העתק אולחאן (Ulakhan) הנמתח מן הצומת המשולש ועד רכס צ'רסקי בצפון רפובליקת סאחה-יקוטיה.
המשכו הדרומי הוא שקע יפן.
מאז תחילת המאה ה-20 אירעו בו רעידות אדמה רבות, בהן כמה בדרגה 8 ומעלה בסולם מגניטודה לפי מומנט:
תאריך מיקום מגניטודה3 בפברואר 1923קמצ'טקה, רוסיה8.42 במרץ 1933סנריקו-אוקי, יפן8.64 בנובמבר 1952קמצ'טקה, רוסיה9.06 בנובמבר 1958איי קוריל, רוסיה8.413 באוקטובר 1963איי קוריל, רוסיה8.54 באוקטובר 1994איי קוריל, רוסיה8.325 בספטמבר 2003הוקאידו, יפן8.315 בנובמבר 2006איי קוריל, רוסיה8.324 במאי 2013ים אוחוצק8.3
שקע טונגה הוא שקע אוקייני באוקיינוס השקט, מזרחית לטונגה, דרומית לסמואה האמריקנית וצפונית לשקע קרמדק, המפריד בינו לבין האי הצפוני של ניו זילנד.
הנקודה העמוקה ביותר של שקע טונגה היא מַעֲמַק הורייזון, בעומק של 10,882 מטר, מה שהופך אותה לנקודה העמוקה ביותר בחצי הכדור הדרומי ולשנייה העמוקה ביותר בכדור הארץ אחרי תהום צ'לנג'ר בשקע מריאנה.
היא נקראת על שם ספינת המחקר הורייזון של מכון סקריפס לאוקיינוגרפיה, שצוותה מצא את המעמק בדצמבר 1952.
מבחינה גאולוגית, השקע נמצא באזור בו הלוח הפסיפי נוחת מתחת ללוח האוסטרלי .
ההערכות המקובלות הן שהלוחות מתקרבים זה לזה בקצב של 15 ס"מ לשנה בממוצע, ואולם מדידות שנערכו באמצעות GPS הראו קצב התקדמות של 24 ס"מ בשנה בחלקו הצפוני של השקע.
זוהי תנועת הלוחות המהירה ביותר הידועה.
השקע הוא חלק ממערכת שקעים בשולי טבעת האש.
אורכו של השקע כ-800 ק"מ ועומקו המרבי כ-9,000 מטרים.
שקע יפן הוא חלק מאזור הפחתה בו נוחת הלוח הפסיפי אל מתחת ללוח אוחוצק, והוא נוצר כתוצאה מכיפוף בלוח הנוחת.
בנקודת החיבור של שקע יפן לשקע איזו-בונין מצוי צומת משולש בו נפגשים שלושה לוחות טקטוניים: לוח אוחוצק, הלוח הפיליפיני והלוח הפסיפי.
הפעילות הטקטונית בצומת משולש זה אחראית להתרחשות רעידות אדמה רבות ותכופות בצפון יפן, בהן רעידת האדמה בסנדאי בשנת 2011 שדורגה כ-9.0 בסולם מגניטודה לפי מומנט וגלי הצונאמי שנוצרו בעקבותיה.
האיים הגעשיים של הקשת נוצרו כתוצאה מהתכה של סלעי הליתוספירה, הפיכתם למאגמה ופליטתם מבעד להרי געש.
התכה זו מזינה את הגעשיות של צפון האי הונשו, למשל את ההתפרצות הר הגעש בנדאי במהלך 50,000 השנים מאז היווצרו ועד התפרצותו האחרונה בשנת 1888.
ב-15 ביולי 1962 צלל צוות מחקר צרפתי לעומק שקע יפן.
צלילה זו הייתה שנייה בעומקה לזו של דון וולש וז'ק פיקרד ב-23 בינואר 1960 לתהום צ'לנג'ר בשקע מריאנה.
באוקטובר 2008 צלל צוות יפני ואנגלי לעומק של 7.7 ק"מ וגילה דגים ממין Pseudoliparis amblystomopsis, הנחשבים לדגים החיים בעומק הרב ביותר באוקיינוס.
שקר הוא אמירה, טענה או משפט שאינם נכונים – ההפך מהאמת.
אמירה יכולה להיות נכונה באופן חלקי בלבד, ואז היא תוגדר כ"חצי אמת" ולפעמים תיחשב כגרועה משקר.
אף על פי שאנשים נוטים לחשוב שהם יכולים לזהות שקרים, בדרך-כלל אין זה נכון.
גם להסתמכות הפופולרית על שפת גוף כסימן לשקר אין תמיכה מדעית.
החל משלהי המאה התשע עשרה הומצאו מספר מכשירים שיועדו לגלוי שקרים.
עוד מקדמת דנא משתמשים בשבועות ובעינויים כדי לגלות שקרים.
בדרך-כלל, השימוש בכלים אלה אינה מבוססת על תשתית מדעית.
השימוש בפוליגרף, לדוגמה, שכיח, אך התמיכה המדעית ליעילותו מוטלת בספק.
אמירת שקרים היא התנהגות שכיחה בכל החברות האנושיות.
שקרים נאמרים ונכתבים במגוון רחב של סיטואציות.
שקר הוא אמירה בה למחברה יש כוונה לסלף את האמת כדי להטעות.
כאשר אדם משקר, הוא לעיתים מסתכן בתשלום המחיר הנובע מתפיסתו בחברה כ'שקרן', על כן ייתכן וישקר רק כאשר התועלת מהשקר תעלה להערכתו על המחיר שישלם.
מספר מחקרים הראו כי אנשים משקרים לא רק למען טובתם העצמית, אלא גם להיטיב עם שומעי/קוראי השקר.
בשקר מסוג זה התועלת הישירה היא עבור האחר, והמחיר האפשרי הוא של המשקר.
שקרים אלו נאמרים לרוב כצורת נימוס, והם נפוצים ביותר בין בני משפחה, או כאשר הנושא חשוב מאוד לשומעי/קוראי השקר.
בשנת 2020 קבוצת מחקר ישראלית אמריקאית הראתה בסדרת מחקרים כי אנשים לעיתים משקרים על מנת להיראות יותר אמינים.
לדוגמה החוקרים בדקו קבוצת עורכי דין ישראלים.
עורכי הדין התבקשו לדמיין סיטואציה בה הם נותנים הערכה עבור לקוח של עבור עבודה מסוימת.
בהערכה ניתן ללקוח טווח נורמטיבי של שעות, כאשר התשלום הוא לפי שעת עבודה.
התברר כי אם בפועל היה לוקח לעורכי הדין לעבור על העבודה מספר שעות שהוא בטווח העליון של הערכה, חלקם היו אומרים ללקוח כי לקח להם זמן פחות מה משהם עבדו בפועל.
לעומת זאת אם היה לוקח להם מספר שעות שהוא בגבול התחתון, חלקם דווקא היו אומרים מספר שעות שהוא מעל למה שלקח להם בפועל.
רוב עורכי הדין דיווחו שלא היו משקרים בסיטואציה שכזו.
שקר לבן – שקר שנאמר מטעמי נימוס, או מדרכי שלום ולכן בדרך כלל מתקבל בהבנה יחסית.
עם כל זאת, ישנם אנשים שאינם מקבלים שקר לבן בהבנה, ומתייחסים אליו כשקר לכל דבר, מכיוון שהם סבורים שהשקר הלבן מטשטש את המציאות.
הגזמה – תיאור שאינו שקרי לחלוטין אך מפריז יתר על המידה.
תיתכן גם הפחתה, כלומר תיאור המפחית מעוצמת הדבר.
השמטה – הצגת סיפור תוך הסתרת פרטים מכוונת במטרה לייצר מצג שווא.
על השמטה נאמר "חצי אמת גרועה משקר".
עדות שקר היא עדות הניתנת בבית משפט ומתבררת ככוללת דברי שקר או הצהרות כוזבות.
הוכחה שעדות היא עדות שקר יכולה להשפיע על מהימנותו של האדם שמסר אותה גם ביחס לדברים אחרים שאמר, וכך להשפיע משמעותית על המשפט.
בישראל, עדות שקר היא עבירה פלילית.
סעיף 237 לחוק העונשין קובע שהעונש על עדות שקר הוא מאסר של עד 7 שנים.
אנשים נוטים להאמין שהם יכולים לזהות שקרים, אם זה באמצעות מכשירים ייעודיים או באמצעות קריאת שפת הגוף של העומדים מולם.
למרות הפופולריות של הטענות האלה, לשתיהן אין תמיכה מחקרית ברורה.
פוליגרף הוא מכשיר אשר נועד לקלוט את תגובותיו הבלתי רצוניות של בן אדם כדי לבדוק אם הוא משקר.
שם נפוץ נוסף למכשיר הוא "מכונת אמת".
הפוליגרף משמש בעיקר בחקירה פלילית, אך משמש גם במבדקי תעסוקה ובאבטחה.
למרות השימוש הנרחב בכלי זה, התמיכה המדעית ביחס ליעילותו מוטלת בספק.
דרך שנייה בה אנשים מאמינים שהם יכולים לזהות שקרים, היא בקריאת שפת הגוף.
בציבור הרחב נפוץ המיתוס ששפת הגוף ומיקרו הבעות יכולות להעיד על שקר.
גם לטענה זאת אין בסיס מדעי חזק.
היא נשמרת לאורך זמן בין השאר בשל הערכה עצמית מוגזמת ובשל גופים מסחריים המרוויחים ממנה.
בפרשת משפטים בתורה נכתב , ולפי חלק מהפרשנויות אי אמירת אמת, אף אם אינה גורמת לנזק, היא עבירה על מצווה זו.
מספר ראשונים מנו את המצווה בתרי"ג מצוות אך מוני המצוות הבולטים לא מנו את המצווה.
בתנ"ך ישנן כמה דוגמאות לשקרים או להסתרת האמת על ידי נביאים או דמויות אחרות שמוצגות כחיוביות.
אחד המקרים הבולטים הוא סיפור גנבת הברכות, בו יעקב אומר ליצחק העיוור "אנוכי עשו בכורך" כדי לגרום לו לברך אותו, על אף שיצחק רצה לברך את עשו, כיוון שחשב שהוא הבכור, ועשיו לא גילה לו שמכר את בכורתו ליעקב.
על אף שבפשטות זהו שקר, במדרש תנחומא נאמר שלא ייתכן שיעקב שיקר כיוון שכתוב , ולכן יש לפרש ש"אנכי" זו אמירה בפני עצמה כתשובה לשאלת יצחק "מי אתה בני", וההמשך "עשו בכורך" הוא ציון עובדה, וכך יוצא שדברי יעקב לא היו שקר.
אבן עזרא תוקף את הפרשנות הזו וטוען שאין פסול בכך שנביא יאמר דבר שאיננו כהוגן במקום הצורך (פרט למקרים בהם נשלח מה' להעביר ציווי).
כראיה לכך הוא מציין מספר נביאים ששיקרו או ניבאו דברים שלא קרו לבסוף, כגון:
בעת ירידת אברהם למצרים, אברהם הציג את שרה אשתו כאחותו, כי חשש שפרעה יהרוג אותו כדי לקחת את אשתו.
אברהם חזר על שקר זה גם בעת ירידתו לגרר, וכמוהו עשה גם יצחק בנו בעת ירידתו לגרר.
בעת בריחתו משאול, דוד שיקר לאחימלך הכהן כדי לשכנע אותו לתת לו מלחם הפנים, מפני צורך השעה.
לאחר פטירת יעקב חששו בניו שיוסף אחיהם יתנכל אליהם, ואמרו לו: , ומפרש רש"י שיעקב עצמו לא ציווה כך כי יוסף לא היה חשוד בעינו אולם האחים שינו מפני השלום.
גם לפי הפוסקים האוסרים לשקר ישנם מקרים שבהם ההלכה מתירה לשקר למען מטרה טובה.
במחלוקת שבברייתא "כיצד מרקדין לפני הכלה?" נקבעה ההלכה לפי בית הלל כי "מצווה לשמח חתן וכלה ולרקד לפניה, ולומר שהיא נאה וחסודה אפילו אינה נאה".
ועל פי הראשונים טעם הדבר הוא שכל אדם יש בו משהו יפה ומפני השלום ומפני שנאה במעשיה הטובים או שנאה בעיני בעלה.
רבי משה לימא, בפירושו "חלקת מחוקק", מסייג זאת: "לא שאם יש לה מום יאמר שאין לה מום דזה שקר גמור רק יאמר סתם שהיא נאה וחוט של חסד משוך עליה".
התלמוד הבבלי מתיר לשנות מהאמת במסכתא (מסכת), בפוריא (מיטה) ובאושפיזא (מארח) – לומר מתוך ענווה שלא למד מסכת כלשהי אף על פי שלמד אותה, לשנות מהמאמת בעניינים מיניים-אינטיימים שאמורים להישאר בין איש לאשתו, או להסתיר את נדיבותו והכנסת האורחים של חברו כדי שלא ינצלו אותו אנשים שרוצים להרוויח ארוחות חינם.
במסכת יבמות נכתב כי "מותר ומצווה לשנות (מהאמת) מפני השלום".
דוגמאות שונות נכתבו להלכה זו ביניהם לשבח כלה לבעלה, לעשות שלום בין אדם לחבירו, ועוד.
רבי ירוחם פישל פרלא למד מרס"ג שהאיסור נאמר רק בתוך בית דין,, הרב חיים קניבסקי כתב שיש עניין להרחיק מהשקר אבל אינו איסור.
החפץ חיים כתב שאסור לשקר מדאורייתא, הרב אברהם ארלנגר ואחרים תמהו על מקור דבריו.
ביהדות, נביא שקר הוא נביא שמתיימר לדבר בשם אלוהים או מתנבא בשם אלים אחרים.
לפי המסורת, הסימן לכך שאדם הוא נביא שקר ועונשו מוות, הוא שניבא שדבר טוב יקרה והדבר לא התקיים.
משיח שקר הוא אדם שנחשב בעיני עצמו או תומכיו למשיח, בניגוד להשקפת הציבור הדתי אליו הוא משתייך.
האיסור על שְׁבוּעַת שֶׁקֶר הוא איסור להישבע על דבר ולא לקיים אותו.
על שבועת שקר נענשים במלקות.
שקע סלטון הוא שקע בתוך מרזבת סלטון (Salton Trough) בעמקים קואצ'לה ואימפריאל של דרום-מזרח קליפורניה.
השקע במדבר קולורדו, תת-אזור של האזור האקולוגי של מדבר סונורה.
מים המתנקזים לאגן הניקוז הסגור נאספים בימת סלטון, המשתרעת בחלק הנמוך ביותר בשקע סלטון.
שקע סלטון הוא אזור נמוך טופוגרפית בתוך מרזבת סלטון, אגן מתיחה טקטוני.
מרזבת סלטון היא תוצאה של מתיחה ושקיעה של קרום כדור הארץ הנגרמים מפעילות משולבת של העתק סן אנדראס והרכס המזרח-פסיפי (East Pacific Rise).
האזור הסייסמי בראולי (Brawley seismic zone), אזור טקטוני מתפשט המקשר בין הקצה הדרומי של העתק סן אנדראס להעתק אימפריאל בדרום קליפורניה, מהווה את הקצה הדרום-מזרחי של שקע סלטון.
גבעות סלטון (Salton Buttes) הן כיפות לבה ריוליטיות בתוך השקע שהיו פעילות לפני 10,300 (1,000 ±) שנים.
ימה גדולה, ימת קאווייה, מילאה את השקע כמה פעמים מלפני 20,500 שנים עד לפני 300 שנים, והשאירה עדויות לקיומה בדמות ספסלים שהגלים חצבו בחלקים הגבוהים של גבעות סלטון.
קיימות עדויות גאולוגיות לחוף קדום של ימת קאווייה ועל קו חוף קדום זה מצאו ארכאולוגים מלכודות לדגים בנויות באבן, ושרידים מפוחמים של עצמות דגים מקומיים.
קווי חוף שונים מעידים כי השקע התמלא פעמים רבות, תוך יצירת ימה באורך 180 קילומטרים ובעומק של 90 מטרים.
העדויות להיווצרות האחרונה של הימה הן מלכודות לדגים שנבנו 10 מטרים מתחת לקו המים הגבוה ביותר שהן בנות 1,000 עד 300 שנים.
בתקופה המודרנית הגיעו מי השיטפון מהקולורדו בשיטפון הגדול של 1862 ויצרו אגם באורך 95 קילומטרים ורוחב 50 קילומטרים.
שיטפונות נוספים אירעו ב-1884 וב-1891. השיטפון של 1891 יצר אגם באורך 50 קילומטרים וברוחב 15 קילומטרים.
שיטפון גדול עוד יותר התרחש ב-1905 שעה שהקולורדו פרץ את תעלת אלאמו, תעלת הטיה שבנייתה הסתיימה ארבע שנים קודם לכן, זרם דרך הערוצים היבשים של נחלי האכזב אלאמו (Alamo) וניו (New) ויצר את ימת סלטון של ימינו בעמק קואצ'לה שבשקע.
סכר שהוקם ב-1907 עצר את השיטפון, אבל עדיין יש דליפות לימת סלטון.
שקרים (בספרדית: Cuando me enamoro) היא טלנובלה מקסיקנית בכיכובם של סילביה נבארו וחואן סולר.
כשחרונימו פוגש את רנטה, ברור לו מייד שהיא אהבת חייו.
גם רנטה משוכנעת שפגשה את הגבר של חייה ואהבתה לחרונימו אינה יודעת גבול.
אולם עד מהרה אושרם מתרסק לרסיסים בגלל תחבולה זדונית של רוברטה, אחותה של רנטה, ואימן חוספינה.
שתיהן גורמות לחרונימו להאמין שרנטה היא זו שהביאה למותו של אחיו האהוב רפאל, כשלמעשה רוברטה הייתה אהובתו וחוספינה היא האשמה העיקרית במותו, על קבר אחיו חרונימו נשבע לנקום את מותו, כשהוא משוכנע שרנטה אשמה במות רפאל.
הוא מתחתן עם רנטה ולוקח אותה לגור איתו בחוותו המרוחקת, שם הוא הופך את חייה לגיהנום כעונש על כל הסבל שהוא מאמין שגרמה לאחיו, רנטה המאוהבת אינה יודעת דבר וחצי דבר על השקר הנבזה של אמה ואחותה ואינה מבינה מדוע בעלה הטרי מתאכזר אליה.
לאחר זמן מה עם חרונימו בחווה, רנטה עוזבת אותו לאנחות, כשהיא פגועה מהתנהגותו המשפילה.
היא בטוחה שחרונימו הוא גבר רע וחסר רחמים ואין לה מושג ששניהם נפלו קורבן לשקרים של רוברטה וחוספינה.
כשחרונימו מגלה את האמת, הוא מחליט לעשות הכול כדי לזכות במחילתה ובלבה של רנטה, אבל מגלה עד מהרה כי ייתכן שאיחר את המועד.
רנטה (סילביה נבארו) רנטה היא אישה אינטליגנטית, יצירתית וכנה.
בזכות נמרצותה ויכולותיה המקצועיות היא התברגה בתפקיד ניהולי בכיר בעסק המשפחתי.
רנטה אוהבת לבלות וליהנות מהחיים, אבל כשזה מגיע למאבק על צדק וכבוד האדם, היא יודעת להיות רצינית ונחושה.
לרנטה יש קשר מורכב עם אימה חוספינה והיא אינה מבינה מדוע היא מתנהגת אליה בקרירות.
רנטה מחפשת אחר הנשמה התאומה שלה, וכשהיא פוגשת את חרונימו, היא בטוחה שהוא האחד בשבילה.
העוינות שלו כלפיה תגרום לה לפקפק באהבתו.
חרונימו (חואן סולר) חרונימו, איש עסקים ממולח ומצליח, הוא גבר טוב לב, הגון וישר.
לאחר מותו בטרם עת של רפאל, אחיו למחצה, חרונימו לקח את המושכות של ניהול היקב המשפחתי לידיו.
בתחילת הקשר הזוגי שלו ושל רנטה הוא התייחס אליה בחום ואהבה, אך כשגילה שהיא זו שאחראית למותו של אחיו, הוא החליט לנקום בה נקמה אכזרית.
חרונימו נישא לרנטה אך ורק כדי שיוכל למרר את חייה.
נקמתו של חרונימו תדרדר אותו למקומות אפלים שאליהם לא חשב שיגיע.
רוברטה (ג'סיקה ג'וץ) רוברטה היא אישה עקשנית ומפונקת.
הדבר העיקרי שמניע אותה בחיים הוא תאוות בצע.
רוברטה גדלה בתחושה שהיא אדם חלש ועם הזמן התרגלה להשתמש בשבריריות שלה כדי להשיג את מבוקשה.
רוברטה לא אוהבת שאימה חוספינה אומרת לה מה לעשות, ובסופו של דבר היא תמיד עושה כרצונה.
היא מעמידה פני חסודה וטהורה, אבל כשהיא בזרועות מאהביה פורצת ממנה תשוקה לוהטת.
רוברטה קינאה באחותה רנטה כל חייה ותמיד ניסתה לגנוב ממנה את בני זוגה.
זה אינו המקרה עם חרונימו, מושא האהבה החדש של רנטה, משום שלרוברטה יש יעד אחר לכבוש - מתיאס וההון הגדול של משפחתו.
חוספינה (רוסיו באנקלס) חוספינה היא בן אדם רקוב מהיסוד.
כלפי חוץ היא נראית רגועה ועדינה, אבל מבפנים בוערים בה התשוקה, הזעם והרוע.
חוספינה לא תהסס להרוג בשביל כסף.
לא אכפת לה מרגשותיה של בתה, ולבעלה גונסלו היא נישאה אך ורק מתוך תאוות בצע.
הנישואים שלה מתפרקים ולכן היא מעוניינת שרוברטה תינשא למתיאס, הבן של בעלה, כדי להבטיח שתקבל את הונו גם במקרה של גירושים.
אגוסטין (ליסרדו) אגוסטין, איש העולם הגדול, הוא גבר עשיר ולכן הוא יכול להרשות לעצמו הכול בחיים.
הוא משיג כל מה שהוא רוצה ושום דבר לא יעמוד בדרכו.
התשוקה הגדולה של אגוסטין היא גידול ענבים.
רנטה היא אתגר עבורו והוא לא יחשוב פעמיים לפני שישקר או יתחמן כדי להשיג אותה.
ממבט ראשון, אגוסטין נראה אדם נחמד ואמין, אבל ככל שמכירים אותו יותר מבינים שהתמונה האמיתית שונה לחלוטין.
מתיאס (חוסה רון) מתיאס הוא בחור משכיל ונעים הליכות שהתחנך בבתי הספר הטובים ביותר.
הוא קנאי ורכושני כלפי האנשים שהוא אוהב.
אחרי הגירושים של הוריו, מתיאס פיתח כעס גדול על אביו, אבל ככל שהלך והתבגר, הוא הצליח לבנות איתו יחסים תקינים.
למתיאס אין את האסרטיביות והלוחמניות הדרושים כדי להשיג את מה שהוא רוצה בחיים, כמו למשל את רנטה, בה הוא מאוהב עד עמקי נשמתו.
רוברטה מנצלת את טוב ליבו של מתיאס ומתמרנת אותו כרצונה.
רחינה (חוליטיה רוסן) רחינה היא אישה טובת לב, מושכת ואלגנטית.
יותר מ-20 שנים חלפו מאז שבתה רנטה נלקחה ממנה והיא עדיין לא איבדה את התקווה שיום יבוא והיא תמצא אותה.
רחינה מנהלת ארגון שמסייע לילדים חסרי ולשם היא מתעלת את הרגשות האימהיים שלה.
גונסלו, בעלה של חוספינה, מצליח לעורר את ליבה הרדום של רחינה ובין השניים נוצר קשר מיוחד.
אין לרחינה מושג שגונסלו הוא האב המאמץ של רנטה, בתה האובדת.
גונזלו (רנה קסאדוס) גונסלו הוא מיליונר שהרוויח את הונו במו ידיו.
הוא אינו מסופק כלל מחיי הנישואין שלו, אבל הוא אינו מוכן להתגרש מאשתו חוספינה, בגלל אהבתו הגדולה לרוברטה ורנטה.
גונסלו מקווה שיום יבוא ובנו מתיאס יינשא לרנטה והשניים יחיו באושר ובעושר.
גונסלו נאחז בכוח בנישואים הריקנים והאפלטוניים שלו, אבל הכול משתנה כשהוא פוגש את רחינה ומגלה את סודה של חוספינה.
שקרים קטנים גדולים היא סדרת טלוויזיה אמריקאית מסוגת דרמה קומית שחורה המבוססת על ספר באותו השם מאת הסופרת ליאן מוריארטי, שנוצרה עבור רשת "HBO".
הסדרה מגוללת את סיפורן של שלוש אימהות בכיכובן של ניקול קידמן, ריס וית'רספון ושיילין וודלי, שמתגוררות במונטריי, קליפורניה ונכנסות למערבולות רגשיות לאחר שהן מסתבכות בחקירת רצח.
לצידן מככבים אלכסנדר סקושגורד, לורה דרן, ג'פרי נורדלינג, אדם סקוט, זואי קרביץ וג'יימס טאפר.
היא קיבלה 16 מועמדויות לפרסי אמי, וזכתה בשמונה מהם, כולל פרס קטגוריית "מיני הסדרה המצטיינת ביותר" ופרסים בקטגוריות שונות, על משחקם של קידמן, סקושגורד, ודרן.
השלישייה גם זכו בפרסי גלובוס הזהב בקטגוריות שונות, בנוסף לפרס גלובוס הזהב עבור קטגוריית "מיני הסדרה או סרט טלוויזיה הטובים ביותר" שהסדרה זכתה בה.
קידמן וסקושגורד גם זכו בפרסי גילדת שחקני המסך על הופעתם בסדרה.
עם התקדמות חקירת הרצח, עדויות שונות שנאספות בחדר החקירות שופכות אור על מערכות היחסים בין תושבי העיירה.
מס' הפרק(בסדרה) מס' הפרק(בעונה) שם הפרק באנגלית שם הפרק בעברית בימוי תסריט תאריך שידור מקורי מדרוג 8 1 What Have They Done?
ריס וית'רספון - מדלן מרתה מקנזי.
ניקול קידמן - סלסט רייט.
שיילין וודלי - ג'יין צ'פמן.
אלכסנדר סקושגורד - פרי רייט, בעלה של סלסט, שנוהג להתעלל בה בחשאי.
אדם סקוט - אד מקנזי, בעלה של מדלן.
זואי קרביץ - בוני קרלסון, אשתו החדשה של ניית'ן.
ג'יימס טאפר - ניית'ן קרלסון, בעלה לשעבר של מדלן.
ג'פרי נורדלינג - גורדון קליין, בעלה של רנטה.
לורה דרן - רנטה קליין, יריבתה המושבעת של מדלן.
מריל סטריפ - מרי לואיז רייט, אמו של פרי וחמותה של סלסט, שבאה למונטריי בעקבות אירועי העונה הראשונה.
קת'רין ניוטון - אביגייל קרלסון, בתם הבכורה של מדלן וניית'ן.
שרה סוקולוביק - טורי באצ'מן.
קריסטל פוקס - אליזבת הווארד.
ב-6 באוגוסט 2014, נודע שהשחקניות ניקול קידמן וריס וית'רספון מעוניינות בזכויות ההסרטה של הרומן של ליאן מוריארטי.
השחקניות היו אמורות לפתח את הפרויקט כסרט שבו הן יככבו.
ברונה פפנדריאה ופר סערי נשכרו כמפיקים בפועל לצידן של קידמן, וית'רספון ומוריארטי.
ב-25 בנובמבר 2014 הוכרז שקידמן ווית'רספון החליטו להפוך את הפרויקט למיני סדרה במקום לסרט.
בנוסף, הוכרז שהתסריט עבור מיני הסדרה ייכתב על ידי דייוויד אי קלי.
ב-8 במאי 2015, הוכרז שרשת "HBO" הזמינה את הסדרה ושבנוסף לכתיבת התסריט, קלי גם ייקח על עצמו את תפקיד המפיק.
ב-23 באוקטובר 2015, דווח שהבמאי ז'אן-מארק ואלה נמצא במשא ומתן על בימוי הפרק הראשון של הסדרה עם פוטנציאל לבימוי פרקים נוספים.
ב-17 בדצמבר 2015, נודע שואלה יביים את כל שבעת הפרקים של הסדרה וב-28 בנובמבר 2016, הוכרז שבכורת הסדרה תתקיים ב-19 בפברואר 2017.
שמועות על חזרתה של הסדרה נפוצו בנובמבר 2023, אז רמזה קידמן כי עונה שלישית עשויה לצאת לדרך, אך לא היה אישור רשמי לכך.
בספטמבר 2025 הוכרז רשמית כי עונה שלישית של הסדרה נמצאת בהפקה עבור HBO.
התסריטאית פרנצ'סקה סלואן, שותפה ליצירת הסדרה "מר וגברת סמית", תכתוב את הפרק הראשון ותשמש כמפיקה בפועל של העונה החדשה.
סלואן תשמש כמפיקה בפועל לצד דייוויד אי קלי, קידמן ווית'רספון, כאשר קידמן ווית'רספון ימשיכו לככב בתפקידים הראשיים.
לצד ההכרזה הראשונית על הפיתוח של ההפקה, דווח כי שקידמן ווית'רספון גם ייכבו בעיבוד על הרומן.
בדצמבר 2015, נודע ששיילין וודלי, אדם סקוט, לורה דרן, וזואי קרביץ הצטרפו לצוות השחקנים הראשי.
ב-5 בינואר 2016, הוכרז שאלכסנדר סקושגורד וג'יימס טאפר הצטרפו לצוות השחקנים הראשי, ושג'פרי נורדלינג, סנטיאגו קבררה, פי.
בירן, קלן קולמן, שרה ברנס, דרבי קאמפ, קמרון וניקולס קרובטי, אייבי ג'ורג', קלואי קולמן, וירג'יניה קאל, שרה בייקר, קת'רין קהבארי, לארי בייטס, הונג צ'או וג'יה קארידס הצטרפו לצוות השחקנים המשני.
כמה ימים לאחר מכן, נמסר שאיאן ארמיטאג' הצטרף לצוות השחקנים ושהוא יגלם את בנה של וודלי.
זמן קצר לאחר מכן, דווח שמרין דאנגי, לארי סאליבן, ודייוויד מונהאן הצטרפו גם הם לצוות השחקנים.
ב-24 בינואר 2018 הוכרז שהשחקנית מריל סטריפ הצטרפה לצוות השחקנים הראשי בדמותה של מרי לואיז רייט, אמו של פרי (שגולם על ידי אלכסנדר סקושגורד בעונה הראשונה).
בפברואר 2018, אושר ששיילין וודלי, לורה דרן, זואי קרביץ, אדם סקוט, ג'יימס טאפר, ג'פרי נורדלינג ואיאן ארמיטאג' ישובו לגלם את דמויותיהם בעונה השנייה.
ב-27 במרץ 2018 הוכרז שדאגלס סמית' הצטרף לצוות השחקנים בתפקיד משני.
ב-3 באפריל 2018, אושר שקתרין ניוטון, רובין וייגרט, מרין דאנגי, ושרה סוקולוביק ישובו לעונה השנייה, ונודע שניוטון וסוקולוביק קודמו לתפקיד ראשי.
בנוסף, הוכרז שקריסטל פוקס תצטרף לצוות השחקנים בתפקיד ראשי ושמו מקרא'אה יגלם דמות משנית.
ב-10 באפריל 2018 הוכרז שמרטין דונובן לוהק לדמות משנית.
במאי 2018 נמסר שפורנה ג'אגנאת'ן הצטרפה לצוות השחקנים המשני.
בירן ישוב לדמותו של המנהל ניפאל.
ב-15 ביוני 2018 הוכרז שדניס או'הר לוהק לתפקיד משני.
הסדרה צולמה עם מצלמה דיגיטלית מחברת "Arri Alexa".
ז'אן-מארק ואלה, שביים את כל העונה הראשונה, העדיף להשתמש בתאורה טבעית ובסגנון צילום ידני על מנת לאפשר לשחקנים לנוע בחופשיות סביב הסט.
רוב הסדרה צולמה בחצי האי מונטריי ובביג סאר.
כמה מהסצנות צולמו גם בפסיפיק גרוב וגם בהרי הכרמל שבקליפורניה.
ב-16 באוקטובר 2016, רשת "HBO" חשפה את הטיזר טריילר הראשון שלה עבור הסדרה.
ב-5 בדצמבר 2016, "HBO" חשפה טריילר רשמי באורך מלא עבור הסדרה.
בכורת הסדרה התייקמה ב-7 בפברואר 2017 בתיאטרון הסיני של גראומן שבלוס אנג'לס, קליפורניה.
ב-20 בפברואר 2017 בכורת הסדרה שודרה באוסטרליה דרך רשת "Fox Showcase" ובבריטניה דרך רשת "Sky Atlantic".
בתחילה, הסדרה תוכננה לעלות לשידור כמיני סדרה ולהסתיים לאחר שבעת פרקיה.
בעקבות המועמדויות לפרסי האמי, ריס וית'רספון אמרה ש"כרגע אני חושבת שזה די שלם, אני מרגישה ממש טוב עם המצב עכשיו, ואם זה כל מה שהיה, זה דבר יפה שכולנו השגנו ביחד", בעוד שואלה התנגד נחרצות לרעיון להפיק עונה שנייה לסדרה ואמר ש"אין שום טעם לעשות עונה שנייה.
זה היה אמור להיות עסקה חד פעמית, וזה מסתיים בצורה שבה הקהל יכול לדמיין מה יכול לקרות.
אם נעשה עונה שנייה, נשבור את הדבר היפה הזה ונקלקל אותו".
מאוחר יותר, כשהסדרה זכתה לשבחי הביקורת, הוא שינה את דעתו ואמר ש"זה יהיה נהדר להתאחד מחדש עם הקבוצה ולעשות את זה.
האם נוכל לעשות את זה, כולנו יחד?
ביולי 2017, שבועיים לאחר שהסדרה הועמדה לפרס אמי עבור מיני הסדרה הטובה ביותר, רשת "HBO" חשפה כי הפקת עונה שנייה היא בגדר אפשרות, ושמוריארטי התבקשה לכתוב סיפור עבורה.
בדצמבר 2017, לאחר שההצבעות עבור פרסי בחירת הקהל של המבקרים ופרסי גלובוס הזהב נגמרו, "HBO" חידשה באופן רשמי את הסדרה לעונה שנייה בת שבעה פרקים שייכתבו על ידי דייוויד אי קלי ויבוימו על ידי אנדריאה ארנולד, בעוד שואלה יישאר על תקן המפיק בפועל של הסדרה.
נוסף לכך, נודע שמריל סטריפ תצטרף לצוות השחקנים בדמותה של אמו של פרי רייט, בגילומו של אלכסנדר סקושגורד.
ההכרזה על העונה השנייה, ובמיוחד עיתוי ההכרזה על העונה השנייה, עוררה את זעמם של מפיקים של מיני סדרות יריבות שהתחרו נגד הסדרה על הפרסים בקטגוריות הקשורות למיני סדרות.
מיד לאחר החלטת "HBO" להפיק עונה שנייה לסדרה, גילדת המפיקים של אמריקה שינתה את הסיווג המקורי של הסדרה ממיני סדרה לסדרת דרמה עבור טקס הפרסים שלהם לשנת 2018.
נכון לנובמבר 2024, עונה שלישית של הסדרה נמצאת בשלבי פיתוח, ותלויה בהוצאת ספר נוסף מאת הסופרת ליאן מוריארטי.
ניקול קידמן וריס וית'רספון מעורבות באופן פעיל בפיתוח העונה השלישית של הסדרה, כשקידמן ציינה שבתה עודדה את הפקת העונה החדשה.
הסדרה התקבלה בביקורות חיובית רבות מהמבקרים.
באתר הביקורות "Rotten Tomatoes", הסדרה מחזיקה בדירוג של 93% עם דירוג ממוצע של 8.07 מתוך 10, בהתבסס על 108 ביקורות.
הקונצנזוס הביקורתי של האתר כתב ש"מצחיקה וממכרת מאוד, שקרים קטנים גדולים הוא מסע מתפתל, מרגש, מאיר עיניים בראשות צוות שחקנים ממדרגה ראשונה." האתר "Metacritic", שמשתמש בשקלול ממוצע, נתן לסדרה ציון של 75 מתוך 100, על בסיס 42 ביקורות, ציון המציין "ביקורות חיובית לרוב".
המגזין "טיים" ציין את הסדרה ברשימת "עשר סדרות הטלוויזיה משנת 2017 הטובות ביותר".
ג'ונס, לונה ויגי, פרנסס מתיאס וג'וסלין מונהרן איפור מצטיין לסדרה מוגבלת, סרט או ספיישל דרמטי סטיב וניקול ארטמונט, אנג'לה לבין, מולי ר.
הפסקול של העונה הראשונה הופץ באופן מקוון בחנויות גוגל פליי ואייטונז ב-31 במרץ 2017.
עונתה הראשונה של הסדרה הופצה על גבי DVD ו-Blu-ray ב-1 באוגוסט 2017.
שקר אין לו רגליים, או כפי שהאמרה ידועה יותר בדורות המאוחרים: "לשקר אין רגליים" - הוא פתגם, שמקורו במדרש ובתלמוד, ופירושו: לשקר אין בסיס איתן, ועל כן הוא מתקשה לעמוד זמן רב, והוא מתמוטט.
מה שאין כן בדברי אמת.
"דבר שקר אין לו קיום והשקרן סופו שיתגלה".
תלמוד הבבלי במסכת שבת מסופר על ילדים חכמים שהיו דורשים את האותיות וצורתן, ואת הרגל האחת של האותיות ש-ק-ר דרשו: "קושטא קאי, שיקרא לא קאי" (פתגם בארמית שמשמעותו – אמת עומדת שקר לא עומד):
האמרה מופיעה במדרש אלפא ביתא דרבי עקיבא, נוסח ב'.
במילים אחרות, לאות אל"ף יש שתי רגליים, מה שנותן לה בסיס רחב, ועל כן נכתבת בה המילה "אמת", וכך, למילה אמת יש כאילו זוג רגליים לכל אות.
בעוד שבמילה "שקר" רגלי השי"ן הפוכות, ושתי האותיות האחרות עומדות על חודן ולא על זוג רגליים.
משמע, לשקר אין תמיכה יציבה בעולם.
מקום נוסף באותו מדרש שמזכיר את הפתגם, הוא במדרש על האות שי"ן.
"שפת אמת תכון לעד" - תתבסס ותקיים.
"ועד ארגיעה' - למעט רגע הוא כלה והולך שהשקר אין לו רגלים".
משמע, טענת אמת תתבסס ותתקיים לעד, ואילו דבר שקר מתפוגג לאחר רגע.
המשל חוזר ומופיע במקומות רבים ובזמנים שונים, אצל הרמב"ן, בתיקוני הזוהר, בספרות השו"ת ועוד.
גם רבי שמעון, שחי במאה ה-13 בפרנקפורט, מחבר ילקוט שמעוני, מתייחס בספרו למובא בתלמוד מסכת שבת, ומתמצת את המשל: "אותיות של אמת בשתי רגלים; ושל שקר ברגל אחד: כל שעושה אמת מקוים ושקר אינו מקוים".
חוקר הלשון העברית בן ציון פישלר, שפרסם מאמר מקיף על הפתגם, כותב: "חוקרי פולקלור מלמדים שהפתגם הוא לפעמים תמציתו של סיפור שאבד (או נשכח), ויש מקרים שהוא תשתית לסיפור חדש שנרקם סביבו".
אחד ממשלי איזופוס מספר על פרומתאוס שפיסל את האמת ואת השקר.
באמצע עבודתו נקרא לאל זאוס, והותיר את השלמת היצירה בידי השוליה שלו.
אך מכיוון שאזל החומר לשוליה, הכניס את אחת הדמויות לתנור ללא הרגליים.
פרומתאוס קרא לדמות השלמה אמת ולדמות החסרה שקר, משום ש"לשקר אין רגליים".
ייתכן, סובר פישלר, שחז"ל הכירו את האגדה הזו, וביססו עליה את המדרשים, כדי להסביר אותה בדרכם שלהם.
אימרה זו משמשת כראיה גם לנידון ההלכתי של סגנונות הכתב בכתיבת סת"ם.
אחד ההבדלים שבין סוגי הכתב הוא בכתיבת האות ש, הן בכתיבת סת"ם, והן בהבלטת אות ש' על תפילין של ראש.
יש שכותבים את האות כשתחתית האות ישרה (כתב בית יוסף), ויש שכותבים אותה כשתחתיתה חדה (כתב ספרדי), ויש שמשלבים את שני הסוגים (כתב האדמו"ר הזקן).
מהמימרה "שקר על רגל אחת עומד" למדו הרשב"א והר"ן "מכאן שצריך לעשות סוף השי"ן חד ולא רחב".
ראייתו נובעת מפרשנותו שכל אות ואות במילה 'שקר', היא בעלת רגל אחת.
לעומת זאת, אחרים פירשו שהמילה כולה עומדת על רגל אחת, כי כל המילה עומדת על הרגל של האות ק אשר בולטת בתחתית המילה כולה.
משה סנה דוחה את הטענות שחרושצ'וב הוא זה שהכשיל את הפגישה של ארבע המעצמות הגדולות בפריז, (1960), וטוען: "אכן, לשקר אין רגליים, והוא הדין לגבי טענות שקר".
במאמר, שכותרתו: "שקר אין לו רגליים, אך יש לו תפוצה" (1971) מתלונן העיתונאי על כך שבעיתונות הצ'כסלובקית המצונזרת לאחר הפלישה הסובייטית, מפרסמים דברי שקר אבסורדיים על ישראל.
הדבר מוכח פעמים רבות מבחינה היסטורית (ראה תופעת שבתאי צבי)" מגיב קורא במדור "מכתבים" בעיתון "מעריב" (1990) על מאמר שמכפיש לטענתו את אחד האדמו"רים.
שקע טופוגרפי במטאורולוגיה דינמית הוא סוג של שקע ברומטרי המתהווה כאשר רוח מנשבת במורד הר או מכשול טופוגרפי משמעותי אחר.
שקע כזה מכונה גם שקע חסי משום שהוא מתהווה בסמוך לצלע ההר האחורית ביחס לכיוון נשיבת הרוח; הוא "חוסה בצדו האחורי" של ההר.
דוגמאות בולטות לכך כוללות את השקעים הברומטריים הנצפים בעקביות במורד הצד המזרחי של הרי הרוקי בארצות הברית.
היווצרותו של שקע טופוגרפי נובעת מעקרון מטאורולוגי המכונה "חוק שימור הערבוליות הפוטנציאלית", הקובע בין היתר כי שכבת אוויר המשנה את עובייה חייבת לשנות את הערבוליות הכוללת שלה.
ערבוליותו הכוללת של גוש אוויר מורכבת מערבוליות "טבעית" (כלומר המתקיימת גם כאשר הגוש נייח) הנובעת מסיבוב כדור הארץ סביב צירו ומכומתת בפרמטר קוריוליס המקומי , ומערבוליות מורגשת הנדמית כסחרור של האוויר סביב אזור של לחץ נמוך ומכומתת במדד הציקלוניות של הזרימה .
עבור שכבת אוויר בעובי , עקרון שימור הערבוליות הפוטנציאלית קובע שהגודל:
נשמר בהיעדר אפקטים חיצוניים כמו חיכוך עם הקרקע או חימום לא אדיאבטי.
במקרה של רוח הנושבת במורד הר, האוויר הסמוך לפני ההר נאלץ לעקוב אחר התוואי הטופוגרפי של ההר, בעוד שהאוויר המצוי בגובה משמעותי מעל ההר כמעט ולא מושפע מנוכחותו של ההר.
כתוצאה, שכבת האוויר גדלה בעוביה, ומכיוון שפרמטר קוריוליס אינו משתנה בזמן (בהנחה שהזרימה אינה מתפרשת על קווי רוחב רבים מדי), מדד הציקלוניות חייב לגדול על מנת לשמר את הערבוליות הפוטנציאלית.
באופן שקול ניתן להסתכל על אלמנט זורם שהוא עמודת אוויר צרה העוקבת אחר תוואי ההר; כאשר גובה העמודה גדל, שטח בסיסה חייב לקטון - ומחוק שימור התנע הזוויתי נובע שהמהירות הזוויתית של סחרור העמודה סביב צירה חייב לגדול.
על אף שהתייחסנו רק לערבוליות העמודה סביב צירה, משפט סטוקס מבטיח שסחרור עצמי של הרבה עמודות כאלה שקול להתפתחות סירקולציה כוללת המאפיינת מערכות של לחץ נמוך.
עקרון שימור הערבוליות הפוטנציאלית מסביר גם מדוע בחצי הכדור הצפוני, שקעים ברומטריים המצפינים נוטים להיחלש ואלו המדרימים נוטים להעמיק; כאן עובי שכבת האוויר קבוע בקירוב, והגורם המשפיע הוא התחלופה בין ערבוליות טבעית (פרמטר קוריוליס ) וערבוליות מורגשת (הציקלוניות ).
שקף הוא יריעה דקה של חומר שקוף וגמיש, בדרך כלל צלולוז-אצטט, שעליו ניתן לשרטט או להדפיס.
השקף מונח על מטול שקפים לצורך הקרנתו.
בעבר ארגונים ומוסדות חינוך השתמשו רבות במטולי שקפים ובשקפים להרצאות, הדרכות, ישיבות וכדומה.
התחליף הנוכחי לשימוש זה הם מצגות שקפים ממוחשבות המוקרנות באמצעות מקרן או צג ולוחות חכמים.
ניתן להדפיס על גבי שקפים באמצעות מדפסות לייזר או מכונות צילום.
שקפים המותאמים לשימוש במדפסות לייזר עמידים לטמפרטורות הגבוהות הנוצרות בעת חימום והמסת הטונר.
עבור מדפסות הזרקת דיו קיימים שקפים מצופים היכולים לספוג את הדיו הנוזלי, אך יש להקפיד שלא לחשוף אותם ללחות, שעלולה לגרום לפגיעה בשקיפות.
יש גם לטעון אותם כהלכה במדפסת מכיוון שהם בדרך כלל מצופים רק מצד אחד.
השימושים לשקפים היו מגוונים כמו הארגונים המשתמשים בהם, בדומה לשימושים הנעשים כיום במצגות ממוחשבות כגון PowerPoint.
במוסדות חינוך השתמשו בשקפים כדי להדגים פתרון בעיות ארוכות (למשל בשיעורי פיזיקה ומתמטיקה) או להמחיש ולאייר תופעות ואירועים (למשל בשיעורי היסטוריה, גאוגרפיה, ביולוגיה).
חברות תעופה וחלל, כמו בואינג וביצ'קראפט, השתמשו בשקפים במשך שנים בישיבות ניהול על מנת לעדכן מהנדסים ואנשי צוות רלוונטיים אודות תכנוני מטוסים חדשים ושינויים בעיצובים קיימים, כמו גם להמחשת בעיות.
בצה"ל שורטטו שקפים לצורך מצגות במטלות הדרכה שונות באמצעות טושים מותאמים לשקפים.
אפשר ליצור שקפים גם באמצעות שפת סימון מסמך, למשל LaTeX.
בדרך כלל במצגת שקפים תהיה לכל השקפים תבנית פריסה דומה, השולטת בגורמים כמו ניראות (look and feel), שוליים וכותרות.
המונח "שקף" נגזר מאבותיו הפיזיים השקופים של השקף הדיגיטלי: בטכנולוגיות שקדמו למחשב האישי, שקף פיזי הוצג באמצעות מטול שקפים, ושקופיות הוצגו באמצעות מקרן שקופיות.
קיימים אתר אינטרנט המאפשרים שיתוף שקפים ומצגות, למשל:
SlideShare מאפשר למשתמש לשתף מצגות באופן ציבורי או פרטי.
ניתן להעלות שקפים בדרכים שונות, למשל באמצעות דואר אלקטרוני ודרך אתרי מדיה חברתית.
AuthorSTREAM מאפשר למשתמש להעלות שקפים של PowerPoint בלבד.
באתר זה משתמשים יכולים לתת משוב על ידי דירוג מצגות ופרסום הערות.
SlideOnline מאפשר למשתמש להעלות מצגות של PowerPoint ולשתף אותן כדף אינטרנט בכל מכשיר או להטמיע אותן בוורדפרס כחלק מהתגובות להודעות.
דרך נוספת לשיתוף שקפים היא על ידי הפיכתם לסרטון.
PowerPoint מאפשר למשתמשים לייצא מצגת לווידאו (.mp4 או .wmv).
שקע קיימן הוא , אזור של העתק חילוף מורכב, המכיל רכס מתפשט קטן, רכס אמצע קיימן (Mid-Cayman Rise), על קרקעית מערב הים הקריבי בין ג'מייקה לאיי קיימן.
זו הנקודה העמוקה ביותר בים הקריבי ומהווה חלק מהגבול הטקטוני בין הלוח הצפון-אמריקאי ו.
הוא משתרע ממעבר וינדוורד בכיוון דרומית לסיירה מאסטרה של קובה לכיוון גואטמלה.
ההעתק נמשך בחוף כ, החוצה את גואטמלה וממשיך מתחת לאוקיינוס השקט, עד לאזור ההפחתה של שקע אמריקה התיכונה.
כיוון השקע הצר יחסית הוא ממזרח-צפון-מזרח למערב-דרום-מערב ועומקו המרבי 7,686 מטרים.
בתוך השקע נמצא רכס שכיוונו צפון-דרום המתפשט לאטו, שעשוי להיות תוצאה של פער של כ-420 קילומטרים לאורך ההעתק העיקרי.
רכס קיימן המתפשט מראה קצב פתיחה ארוך טווח של 11–12 מילימטרים בשנה.
החלק המזרחי של השקע נקרא המיקרו לוח גונאווה (Microplate Gonâve), אשר משתרע מהרכס המתפשט מזרחה לאי היספניולה, וגובל בצפון באזורי ההעתקים של אוריינטה (Oriente) וספטנטריאל (Septentrional).
בדרום גובל המיקרו לוח גונאווה באזור ההעתקים של וולטון (Walton fault zone), עיקול המעצור של ג'מייקה ואזור ההעתקים גן אנריקייו-פלנטיין (Enriquillo-Plantain Garden fault zone).
שני אזורי ההעתקים, הגובלים במיקרו לוח, הם העתקי הסטה אופקיים שמאליים.
התנועה ביחס ללוח הצפון-אמריקאי היא 11 מילימטרים לשנה ממזרח והתנועה ביחס ללוח הקריבי היא 8 מילימטרים לשנה.
החלק המערבי של השקע גובל בדרום בהעתק החילוף של איי סוואן (Swan Islands Transform Fault).
במהלך תקופת האאוקן היה השקע אתר של אזור הפחתה, שיצר את הקשת הגעשית של רכס קיימן ואת השטח הגעשי סיירה מאסטרה של קובה מצפון, שכן הלוח הקריבי הנע צפונה-מזרחה עבר הפחתה מתחת ללוח הצפון-אמריקאי הנע בכיוון צפון-מערב, או כפי שטוענים כמה חוקרים, מתחת לשבר לוח שכונה המיקרו-לוח הקובני המזרחי.
בשנת 2010 החל צוות בריטי מהמרכז הלאומי לאוקיינוגרפיה בסאות'המפטון (National Oceanography Centre, בראשי תיבות NOCS), המצויד בצוללת רובוטית בשליטה אוטונומית, למפות את מלוא השקע וגילה מעשנות שחורות על קרקעית האוקיינוס בעומק של 5 קילומטרים, המעשנות העמוקות ביותר שהתגלו.
בינואר 2012, הודיעו החוקרים, כי המים נפלטים מהמעשנות בטמפרטורה העולה אולי על 450 מעלות צלזיוס, מה שהופך אותן לנביעות ההידרותרמיות החמות ביותר הידועות.
הם הודיעו גם על גילוי מינים חדשים, כולל שרימפס חסר עיניים עם איבר בעל חישת אור על גבו.
שקרבורה (באזרית: Şəkərbura) הוא מאפה מתוק הנפוץ באזרבייג'ן, איראן, טורקיה ומדינות הקווקז.
המאפה מורכב מקמח, חמאה, סוכר, ביצים, גרידת לימון, אבקת אפיה, הל, שקדים ואגוזי לוז טחונים שאותם מערבבים, מעצבים כחצי ירח, מקשטים את הבצק באמצעות פינצטת מגאש (Maggash) ולאחר מכן אופים.
השם שקרבורה הוא נגזרת של המילים בפרסית, סוכר (Şeker) ולחתוך (Bher).
נהוג להגיש את המאפה בעיקר בחתונות, פסטיבלים ובחג הנוברוז (Novruz) כשהוא חם ובליווי תה או קפה טורקי.
מלבד הגרסה האזרית, קיימת גם גרסה טורקית הנקראת שקרפרה וגרסאות נוספות הנפוצות בעיקר בגאורגיה, ארמניה, בולגריה, קזחסטן וקירגיזסטן.
שקרים לבנים הוא סרט קולנוע ישראלי משנת 1999 בכתיבה ובימוי של יצחק רובין, עם אורנה פורת, שרון אלכסנדר וסמדר קילצ'ינסקי בתפקידים הראשיים.
אורנה פרת הייתה מועמדת לפרס אופיר לשחקנית הראשית הטובה ביותר, וסמדר קילצ'ינסקי הייתה מועמדת לפרס אופיר לשחקנית המשנה הטובה ביותר בטקס פרסי אופיר לשנת 1999.
התסריט הוא על ניצולת שואה החולה במחלה סופנית.
הזוועות שחוותה בשואה משפיעות על בנה ובתה שהם הדור השני לשואה שעזבו בגלל זה את הבית.
הבן מנסה לשמור על המשפחה על ידי שקרים לבנים.
יהודה (יהודל'ה) הרשקוביץ (שרון אלכסנדר) הוא במאי ומחזאי בתיאטרון צעיר בפריז.
הוא בפריז עם נורה (ג'ינה לינדוני) שלא משתתפת בבעיותיו האישיות לאחר כישלון המחזה הראשון שכתב.
בכדי לברוח ולנוח קצת מכישלון המחזה הראשון שכתב, הוא מחליט לעזוב את פריז ולחזור לישראל גם כדי לקבל ייעוץ מפסיכיאטר (יצחק רובין) ולהיפגש עם אמו מרים (אורנה פורת).
מרים היא ניצולת שואה וקירות הבית מלאים בתמונות משפחתה הענפה שכולם נרצחו בשואה.
היא לא חדלה מלספר על חוויותיה באושוויץ ופגישותיה עם ד"ר יוזף מנגלה.
זאת למעשה הסיבה שיהודה ואחותו צילה (סמדר קילצ'ינסקי) עזבו את הבית.
צילה מתגוררת בארצות הברית עם בן זוגה ביל (ג'ק אדליסט) והיא בהיריון.
יהודה מקבל זימון למרפאת ריאות בבית חולים שם מגלה לו ד"ר אלפנדרי (אלכס מונטה) כי לאמו יש כתם חשוד כממאיר בריאות וכי עליה לעבור ביופסיה.
הכתם נתגלה כבר לפני חצי שנה אבל רופא המשפחה ד"ר וייס (יוסי סגל) לא עשה דבר בקשר לזה.
בהסכמת הרופאים מספר לה יהודה שקר לבן כי יש לה כנראה שחפת ישנה ועליה לעבור ביופסיה.
מרים מקבלת זאת בחשדנות ובביופסיה מתברר שמדובר בסרטן ריאה.
יהודה מזעיק את צילה וביל אבל לאחר זמן קצר פורץ ריב בין צילה למרים והיא וביל עוזבים במהירות לארצות הברית כשקללותיו של יהודה מלווים אותם.
כעת נשאר יהודה עם אמו שהולכת ודועכת.
לאחר שנפלה בבית היא מאושפזת במוסד סיעודי ושם מגלה לה הרופא שיש לה סרטן.
יהודה סועד אותה עד הסוף והמילה האחרונה שלה היא "יהודל'ה".
מצבו הנפשי מידרדר והוא מאושפז במוסד פסיכיטארי שם הוא נפגש עם ידיד מהצבא, פדלון (סלים דאו).
צילה מגיעה מארצות הברית ופוגשת את יהודה במוסד.
לשאלתה מה היו המילים האחרונות של האמא?
הוא משיב בשקר לבן נוסף - "יהודל'ה וצילינקה".
שם השחקן/יתשם הדמותהערותאורנה פורתמרים הרשקוביץשרון אלכסנדריהודה הרשקוביץסמדר קילצ'ינסקיצילה הרשקוביץג'ינה לידונינורהג'ק אדליסטבילסלים דאופדלוןחולה נפשאלכס מונטהד"ר אלפנדרייוסי סגלד"ר וייסרופא המשפיהאריה אליאסזערוריצחק רוביןפסיכיאטר
שקר גדול הוא שיטה של תעמולה פוליטית שבה מוצג עיוות גס או מצג שווא של האמת.
מקור הביטוי הוא במונח בגרמנית שהוצג לראשונה על ידי אדולף היטלר בספרו "מיין קאמפף"' כדי להסביר כיצד ניתן לגרום לאנשים להאמין בשקר עצום, משום שהם אינם מסוגלים להאמין שלמישהו "עלולה להיות החוצפה לעוות את האמת בצורה כה מתועבת".
היטלר טען כי היהודים השתמשו בטכניקה זו כדי להטיל את האשמה בתבוסת גרמניה במלחמת העולם הראשונה על הגנרל הגרמני אריך לודנדורף, שהיה מנהיג פוליטי לאומני בולט ברפובליקת ויימאר.
לפי ההיסטוריון ג'פרי הרף, הנאצים השתמשו ברעיון המקורי של השקר הגדול ("אגדת הסכין בגב האומה") כדי להפנות את דעת הקהל בגרמניה נגד היהודים, ולהצדיק צעדים כמו פתיחת מלחמת העולם השנייה והשואה.
הרף טוען שלמעשה, יוזף גבלס והמפלגה הנאצית עשו מאוחר יותר שימוש בטכניקת השקר הגדול שהם תיארו כחלק מן התעמולה הנאצית כדי להפוך אנטישמיות רבת-שנים בגרמניה לרצח המוני.
הדבר גם שימש כדי לתאר את גרמניה כקורבן תמים וכדי להאדיר את דמותו של היטלר כמין נביא או משיח מודרני, שהוא לבדו יכול להציל את גרמניה ואת העולם.
לדברי חוקרים בתחום הפסיכולוגיה, כדי שטכניקת השקר הגדול תצליח, נחוצה חזרה מתמדת בערוצי תקשורת רבים ושונים, כמו גם מוטיבציה פסיכולוגית של הקהל להאמין בהצהרות הקיצוניות.
שימוש בשקר גדול בגרמניה הנאצית
האשמת היהודים בתבוסת גרמניה במלחמת העולם הראשונה
המקור לטכניקת השקר הגדול הוא הקטע הבא, שנלקח מפרק 10 של התרגום של ג'יימס מרפי ל"מיין קאמפף" של אדולף היטלר.
בשנת 1943 טען אדווין ג'יימס, כתב של "הניו יורק טיימס", שהשקר הגדול ביותר של היטלר היה טענתו הרוויזיוניסטית שגרמניה לא הובסה במלחמה ב-1918, אלא נבגדה על ידי קבוצות פנימיות.
אגדת תקיעת הסכין בגב הופצה על ידי קבוצות ימין, כולל הנאצים.
שקר גדול לשם הצדקת השואה
לפי ההיסטוריון ג'פרי הרף, הנאצים השתמשו ברעיון של השקר הגדול המקורי כדי להפנות את הרגש הציבורי נגד היהודים בגרמניה ולהצדיק את השואה.
הרף טוען שיוזף גבלס והמפלגה הנאצית השתמשו למעשה בטכניקת השקר הגדול שהם תיארו – כדי להפוך אנטישמיות רבת-שנים באירופה לרצח המוני.
בנוסף, הרף טוען שהשקר הגדול של הנאצים היה התיאור של גרמניה כארץ תמימה ונצורה, שתוקפת בחזרה את "היהדות הבינלאומית ", שאותה האשימו הנאצים גם בכך שיזמה את מלחמת העולם השנייה.
התעמולה הנאצית טענה שוב ושוב שיהודים מחזיקים בשלטון מאחורי הקלעים בבריטניה, ברוסיה ובארצות הברית.
היא הפיצה שמועות נוספות שלפיהן היהודים פתחו במלחמת השמדה נגד גרמניה, והשתמשה בטענה זו כדי לקבוע שלגרמניה יש זכות להשמיד את היהודים מתוך הגנה עצמית.
באמצע מלחמת העולם השנייה החלו להגיע למערב ידיעות על השואה.
גורמים שונים פרסמו ידיעות על רדיפה ורצח רחבי היקף של יהודים בידי הנאצים.
ב-9 במאי 1943 פרסם גבלס מאמר תגובה להאשמות אלה.
במקום להכחיש את המידע, גבלס איחד מספר שקרים גדולים כדי להצדיק את קיום השואה.
שקר גדול אחד היה קיומה של "יהדות עולמית" , ושקר נוסף היה כי יהדות זו מלבה קונספירציה רחבת היקף ששולטת ברוב העולם.
לטענת הנאצים, גרמניה הייתה המעצור האחרון בפני השתלטות היהודים על העולם.
לפי גבלס, אחת הנבואות העיקריות של היטלר הייתה כי היהודים יגרמו לפרוץ מלחמת העולם השנייה.
הגרמנים טענו כי נבואה זו התממשה.
לטענת גבלס, המטרה של "היהדות העולמית" במלחמה הייתה להשמיד את "הגזע הארי", וזה מה שיקרה אם גרמניה תפסיד במלחמה.
במקום זאת הגרמנים משיבים מלחמה והורגים את היהודים.
לפי גבלס, היות שיש מזימה לרצוח את כל הארים בכל העולם, הנקמה תהיה להשמיד את היהודים בכל העולם, וגם בכך מתממשת ה"נבואה" של היטלר.
היסטוריון המלחמה הקרה זכרי ג'ונתן ג'ייקובסון מתאר את השימוש בשקר הגדול:
גבלס גם הציג תיאוריה שנקשרה גם היא לביטוי "שקר גדול".
גבלס כתב את הפסקה הבאה במאמר מ-12 בינואר 1941, שש עשרה שנים לאחר שהיטלר השתמש לראשונה בביטוי.
המאמר, שכותרתו "Aus Churchills Lügenfabrik" (בעברית: "מתוך מפעל השקרים של צ'רצ'יל") פורסם ב-Die Zeit ohne Beispiel.
הציטוט הבא הוא לכאורה של גבלס.
הציטוט מופיע במספר רב של ספרים ומאמרים ובאלפי דפי אינטרנט, אך אף אחד מהם לא ציטט מקור ראשוני.
לפי המחקר והמסקנה של פרופ' רנדל בייטוורק, מנהל "ארכיון התעמולה הגרמני" באוניברסיטת קלווין לא סביר שגבלס אמר את הדברים.
הביטוי "שקר גדול" שימש בתיאור הפרופיל הפסיכולוגי של היטלר, בדוח שהכין הפסיכולוג וולטר סי לנגר בסביבות 1943 עבור המשרד לשירותים אסטרטגיים של ארצות הברית.
מארי: "ניתוח אישיותו של אדולף היטלר: עם תחזיות על התנהגותו העתידית והצעות להתמודדות אתו עכשיו ואחרי כניעת גרמניה": ...
לעולם לא להודות בתקלה או בטעות; לעולם לא לקבל האשמה; להתרכז באויב אחד בכל פעם; להאשים את האויב הזה בכל מה שמשתבש; לנצל כל הזדמנות לעורר מערבולת פוליטית.
מספר פקידי ממשל בארצות הברית האמינו כי מפיצי תאוריות קונספירציה אנטישמיים המשיכו להשתמש בטכניקה זו בעשורים שלאחר מלחמת העולם השנייה.
בדוח משנת 1964 על טקסט אנטישמי מפוברק שפורסם לראשונה ברוסיה בשנת 1903, הצהירו חברי ועדת המשנה לביטחון פנים של הסנאט כי "רוכלים" של החוברת השתמשו ב"טכניקה של היטלר של 'השקר הגדול'" לא רק כאמצעי לעודד קנאים אנטישמיים, אלא גם כדי לנצל את הפחדים האמריקאים מפני השפעה קומוניסטית.
הטענות הכוזבות של דונלד טראמפ על בחירות גנובות
במהלך הקריירה הפוליטית שלו, הנשיא לשעבר של ארצות הברית דונלד טראמפ השתמש במה שאופיין כזרנוק של שקריםושקר גדול כדי לתמוך בניסיונותיו לבטל את הבחירות לנשיאות ארצות הברית ב-2020. הוא ובעלי בריתו טענו שוב ושוב באופן שקרי כי התקיימה הונאת בחירות מאסיבית וכי טראמפ היה המנצח האמיתי בבחירות.
לאחר מכן ניסו הסנאטורים האמריקנים ג'וש האולי וטד קרוז לערער בסנאט על תוצאות הבחירות.
הנשיא הנבחר דאז ג'ו ביידן תיאר את המאמצים שלהם כ"שקר גדול": "אני חושב שלציבור האמריקאי יש דעה נכונה וברורה לגביהם.
הסנאטורים הרפובליקנים מיט רומני ופט טומי, חוקרי הפשיזם טימותי סניידר ורות בן-גיאט, המומחית לענייני רוסיה ופיונה היל ואחרים השתמשו גם הם במונח "שקר גדול" בהתייחס לטענות הכוזבות של טראמפ על הונאת בחירות מאסיבית מצד הדמוקרטים.
עד מאי 2021, רפובליקנים רבים אימצו את הנרטיב השקרי והשתמשו בו כהצדקה להטיל הגבלות הצבעה חדשות וכדי לנסות להשתלט על ניהול הבחירות בארצות הברית.
רפובליקנים שהתנגדו לנרטיב השקרי נאלצו להתמודד עם מתקפת נגד.
בתחילת 2021 בחן הניו יורק טיימס את קידום "השקר הגדול" של טראמפ בניסיון לערער על תוצאות הבחירות ב-2020. העיתון הגיע למסקנה שהשקר עודד את המתקפה על הקפיטול ב-2021. בהליך ההדחה השני של טראמפ נטען כי השקרים שלו עודדו את המתקפה.
במהלך משפט ההדחה השני של טראמפ, מנהלי בית הנבחרים ג'יימי רסקין, ג'ו נגוז, חואקין קסטרו, סטייסי פלסקט ומדליין דין השתמשו כולם שוב ושוב בביטוי "השקר הגדול" כדי להתייחס לתפיסה השקרית לגבי גניבת הבחירות.
הביטוי, לקראת וכולל תקופת הבחירות, היה החלק הראשון בחלק ה"פרובוקטיבי" של הטיעון.
ב-7 באוקטובר פרסמה ועדת המשפט של הסנאט עדות חדשה ודוח משותף, שלפיהם "היינו במרחק של רק חצי צעד ממשבר חוקתי מלא, כאשר הנשיא דונלד טראמפ ונאמניו איימו בהשתלטות סיטונית על משרד המשפטים (DOJ).
הם גם חשפו כיצד ממלא מקום עוזר התובע הכללי של החטיבה האזרחית, ג'פרי קלארק, הפך לעורך הדין שתמך בשקר הגדול של טראמפ, ולחץ על עמיתיו במשרד המשפטים לבטל את הבחירות ב-2020."
בימים שלאחר הגשת כתב האישום הראשון נגדו ב-30.3.2023 פרסם טראמפ שוב ושוב ברשתות החברתיות פרשנות דומה הקשורה לבחירות.
Dominion Voting Systems, שסיפקה מכונות הצבעה לתחומי שיפוט רבים בבחירות בארצות הברית 2020, הגישה שתי תביעות דיבה גדולות.
ב-18 באפריל 2023, פוקס ניוז הסכימה לשלם לדומיניון 787.5 מיליון דולר, מה שתואר ב-CNN כ"מחיר הגדול" על הצגת "השקר הגדול".
פוקס גם פיטרה מספר מגישים בולטים, כמו טאקר קרלסון, שנתבעו משום שהפיצו ביודעין ידיעות כוזבות על דומיניון.
דומיניון תובעת גם שתי רשתות טלוויזיה אחרות, Newsmax ו-One America News Network, על 1.6 מיליארד דולר כל אחת, וכן את My Pillow ואת המנכ"ל שלה מייק לינדל על 1.2 מיליארד דולר.
ב-25 באפריל 2023 דיווחה CNN שטראמפ סיפר שקר חדש לגבי הבחירות ב-2020: "טראמפ ציין במפורש שביידן קיבל יותר קולות מטראמפ בפחות מחמישית מהמחוזות בארצות הברית ב-2020. טראמפ אמר אז, 'דבר כזה לא קרה מעולם.
בדרך כלל, התוצאות הן קרובות - אבל למנצח תמיד היו הכי הרבה מחוזות'".
וכי גם ברק אובמה ב-2008 וב-2012 וגם ביל קלינטון ב-1992 וב-1996 ניצחו בזכות ניצחון במספר קטן של מחוזות.
פריי, עמית בכיר במכון ברוקינגס, הסביר את העובדות שלפיהן ניתן לנצח עם מעט מחוזות משום שיש מחוזות שבהם מתגוררים מספר רב יותר של אזרחים:
ב-28 ביולי 2023, שופט בית המשפט המחוזי הפדרלי דחה את תביעת טראמפ נגד CNN מאוקטובר 2022, וקבע כי השימושים המרובים של CNN במונח "שקר גדול" לגבי טענותיו של טראמפ להונאת בחירות אינם מהווים לשון הרע שמאפשרת תביעה בגינה.
השופט כתב כי ההצהרות של CNN הן דעה, לא הצהרות הניתנות לאימות עובדתית, וכי "אף צופה סביר" לא יסיק ש"טראמפ תומך ברדיפה ורצח עם של יהודים או כל קבוצה אחרת של אנשים".
שימוש במאה ה-21 על ידי שמרנים אמריקאים
המונח "שקר גדול" שימש גם אנשי ימין אמריקאים בולטים כדי לתאר טענות שלפיהן ניצחונו של טראמפ בבחירות 2016 היה תוצאה של קנוניה לכאורה בין קמפיין הבחירות שלו לרוסיה.
התובע הכללי לשעבר, וויליאם בר, תיאר האשמות אלה כ"שקר מזיק מאוד, גדול" שמנע אפשרות של הממשל להתמודד כראוי עם פוטין.
גם ניוט גינגריץ' טען טענה דומה.
בתחילת 2021, טראמפ ומספר רפובליקנים בולטים ניסו לנכס לעצמם את המונח "השקר הגדול", בטענה שהוא מתייחס לנושאים אחרים.
טראמפ הצהיר כי המונח מתייחס ל"בחירות ההונאה לנשיאות של 2020".
מאמר דעה ב"וול סטריט ג'ורנל" השמרני בדרך כלל, וכן הפוליטיקאים הרפובליקנים מיץ' מקונל וניוט גינגריץ', התייחסו ל"שקר הגדול" כהתנגדות דמוקרטית לדרישות חדשות ומגבילות יותר לזיהוי בוחרים בארצות הברית.
משרדו של מקונל התייחס לניסיון הדמוקרטי לבטל את הפיליבסטר לחקיקת חוק זכויות ההצבעה כ"שקר הגדול של השמאל [ש]יש איזו קונספירציה מרושעת נגד ההצבעה שסוחפת את אמריקה".
טימותי סניידר ציין:השקר כל כך גדול שהוא מסדר מחדש את העולם.
ולכן חלק מאמירת השקר הגדול הוא שאתה מיד אומר שהצד השני הוא שמספר את השקר הגדול.
כל זה כבר נמצא במיין קאמפף.עד ינואר 2022, הרפובליקנים נקטו פעולות חדשות להטלת מגבלות הצבעה ולהשתלטות מלאה על ההצבעה ועל ניהול מערך הבחירות.
דברים אלה בוצעו בעוד רוב גדול מהרפובליקנים המשיך להאמין שהבחירות ב-2020 נגנבו מהם, וטענו כי הדמוקרטיה בארצות הברית עומדת בפני קריסה בעקבות זאת.
סיקור עיתונות נרחב הצביע על כך שהמאמצים הרפובליקנים עצמם מהווים איום על הדמוקרטיה.
ממשלת סין הכחישה באופן כוזב ביצוע הפרות זכויות אדם נגד האויגורים בשינג'יאנג, ותייגה את רצח העם האויגורי כ"שקר גדול" שמופץ על ידי כוחות עוינים.
במרץ 2022, אנדרו וילסון מהמועצה האירופית ליחסי חוץ תיאר את הפלישה הרוסית לאוקראינה כ"מלחמת השקר הגדול.
השקר שלפיו אין לאוקראינה זכות לריבונות מלאה כי היא מדינת בובות של המערב.
השקר ש-A פלש ל-B מפני ש-C אשם - המערב, התרחבות נאט"ו, ההגמוניה העולמית של ארצות הברית."
פסיכולוגים, פסיכיאטרים ומומחים אחרים מספקים הסברים מדוע טכניקת השקר הגדול עובדת.
ד"ר רמני דורוסולה, פסיכולוג קליני מורשה ופרופסור לפסיכולוגיה, מומחה להפרעת אישיות נרקיסיסטית והתעללות נרקיסיסטית טוען כי:החזרה היא חשובה, משום שהשקר הגדול פועל באמצעות אינדוקטרינציה.
הוא בונה בסיס ראיות משל עצמו – אם הדבר חוזר על עצמו מספיק פעמים, אנשים מאמינים בכך, ועצם החזרה הכמעט טאוטולוגית תומכת בשקר....
שמע משהו מספיק פעמים, והוא הופך לאמת.
כאשר השקר גדול אנשים מניחים שיש לו בסיס ראיות...
[אנשים גם לא מבינים] שיש אנשים חסרי אמפתיה, שלא אכפת להם מטובת הכלל, הם גרנדיוזיים, יהירים ומוכנים לנצל ולתמרן אנשים לצרכים האגוצנטריים שלהם בלבד....
[במקום זאת] מעין אפקט הילה מקנה לכאורה למנהיגים מומחיות וכוח – כשהדבר רחוק מלהיות נכון (רוב אם לא לכל המנהיגים המגלומניים, העריצים, הרודנים והאוליגרכים הם נרקיסיסטים או פסיכופתים).
מרים באוורס-אבוט, פרופסורית ללוגיקה במכללת הר כרמל לאחיות, מדגישה את חשיבות החזרה בקבלת השקר הגדול.
היא קובעת כי: "מה שמשפיע במיוחד הוא חזרה במגוון הקשרים.
כלומר, לא רק אותן מילים שוב ושוב – אלא שילוב של הרעיון במספר רב של דרכים."
לדברי ד"ר מאט בלנשרד, פסיכולוג קליני מאוניברסיטת ניו יורק, חזרתיות מסוג זה יכולה להתרחש גם בסביבה הפיזית.
הוא טוען: "שום דבר אינו מוכר את השקר הגדול כמו חולצות טריקו, כובעים וכרזות חדשים.
פריטים אלה משויכים בדרך כלל לקבוצות ספורט, לא לנושאים פוליטיים ולא לעניינים של חיים ומוות.
אבל טראמפ והחוג שלו השתמשו בזריזות בפריטים אלה כדי ליצור את סוג הנאמנות חסרת המעצורים שאמריקאים משייכים לכדורגל מקצועני....
הכרזות והכובעים מוסיפים אווירה של טיפשות לכל דבר.
אם אני יכול לקנות כובע חדש, האם זה באמת יכול להיות כל כך רציני?...
זוהי דרך גאונית לשבש את שיקול הדעת של אנשים."
בלנשרד מציין שאנשים מעריכים מידע שיש לו השפעה ישירה על חייהם בצורה שונה ממידע מופשט יותר, שפחות נוגע אליהם.
הוא קובע כי "הפעולה של 'להאמין' אינה מציינת רק דבר אחד, אלא מגוון רחב של מערכות יחסים שיש לבני אדם עם מידע.
אנחנו לא באמת 'מאמינים' בדברים, אלא מקבלים באופן זמני מידע שאנו מוצאים שהוא שימושי." בשל כך, הוא קובע כי "רוב האנשים אינם 'מאמינים' בלב שלם בשקר הגדול, אבל הם יותר משמחים לאמץ אותו באופן זמני כי...
זה עשוי להחמיא לזהות שלך.
זה עשוי לעזור לך ליצור קשר עם אנשים אחרים בקהילה שלך.
או שזה עשוי לעזור לך לפרוק קצת זעם....
'אמונה' מבוססת תמיד על שימושיות."
לי טוענת כי מתחת לקבלה של קביעות שערורייתיות כגון השקר הגדול טמונות סיבות רגשיות.
לטענתה, מי שמקבל את השקר הגדול:בדרך כלל מנסה למצוא נחמה ולהימנע מכאב....
הדבר קורה במצבים של בריאות ירודה, שבהם אדם נוטה פחות לגלות תחומים חדשים או לחפש פתרונות יצירתיים.
יש נחמה בחזרה, ולכן אנשים או אומה תחת לחץ יימשכו יותר למה שחוזר על עצמו מאשר למה שהוא אמיתי.
אדולף היטלר הבין זאת היטב.לדברי באוורס-אבוט, גם המדיה החברתית משחקת תפקיד בתגובות רגשיות מסוג זה.
לטענתו:היה קל יותר לסלק אי-אמת לפני עידן המדיה החברתית.
במדיה החברתית, אנשים נוטים לאמץ עמדות ציבוריות.
כשהעמדה הזו מתבררת כשגויה, הדבר מביך, ונסיגה נתפסת בדרך כלל כחולשה.
לכן הם מתחפרים בטענות לא נכונות כדי להציל את התדמית שלהם ואת אמינותם האישית...
אנחנו קשורים רגשית יותר מדי להיותנו צודקים.
עדיף לתרבות שלנו בכללותה להעריך אי ודאות, ענווה אינטלקטואלית וסקרנות.
ערכים אלה עוזרים לנו לשאול שאלות ללא ציפייה לתשובות קבועות מראש.דורוסולה, בלנשרד ולי מסכימים שקשה לשכנע מאמין בשקר גדול באמצעות הצגת ראיות עובדתיות.
דורוסולה טוען ששיפור במיומנויות החשיבה הביקורתית הוא הכרחי כדי להתמודד עם סוג זה של תעמולה, וקובע: "משמעות הדבר היא להוציא משימוש אלגוריתמים המספקים רק חדשות מנקודת מבט אחת ובמקום זאת לקרוא סיפורים ומידע המספקים נקודות מבט אחרות...
ליצור מרחבים בטוחים לניהול שיחות...
לעודד שיח אזרחי עם אלה שמחזיקים בדעות שונות, ללמד אנשים למצוא בסיס משותף (למשל אהבת המשפחה), גם כאשר מערכות האמונות אינן מקבילות".
בלנשרד טוען כי "מפיצים של השקר הגדול יאבדו אמינות בעיני תומכיהם רק אם יתמודדו עם הפחד הגדול ביותר שלהם – אחריות....
יש להציג אותם כשהם מפסידים בקלפי, יש לעצור אותם כשהם עוברים על החוק, יש לתבוע אותם על לשון הרע, יש לרדוף אחריהם בכל כלי משפטי זמין בחברה פתוחה...
מעל לכול, יש לראות בהם אנשים חלשים.
רק אז השקרים שלהם יאבדו את יעילותם לגבי המיליונים שראו רווח פוטנציאלי – אישית, פסיכולוגית, פוליטית, כלכלית – בבחירתם להאמין להם".
לי מציינת שכאשר מנסים לשחרר מישהו מאמונה בשקר גדול, חשוב לא להעמיד אותו בצד המתגונן.
כמו כן, לדעתה הפגיעות קשורה לחוסר ביטחון עצמי וכן לבעיות של מעמד חברתי רעוע: "צריך לתקן את הפגיעות הרגשית הבסיסית שהובילה אנשים להאמין בכך מלכתחילה.
לגבי אוכלוסיות מסוימות, זהו בדרך כלל הכאב הכרוך בתחושה שאין להם מקום בעולם, שאי השוויון החברתי-כלכלי מחריף.
העדר שירותי בריאות, חינוך, אפיקי פרנסה וערוצים אחרים שיכולים לתרום לתחושת כבוד עצמי יכול להפוך את האוכלוסייה לפגיעה פסיכולוגית מול מי שמבקש לנצל אותה."
שקרים חולפים היא סדרת דרמה קומית ספרדית בהפקת פדרו אלמודובר ואחיו אגוסטין אלמודובר.
הסדרה המשודרת בטלוויזיה ובאינטרנט נוצרה עבור רשת SkyShowtime האמריקאית.
הסדרה הופקה על ידי חברת ההפקות אל דסאו (בספרדית: El Deseo) השייכת לאחים אלמודובר.
בין השחקנים הראשיים בסדרה: אלנה אניה, פילאר קסטרו, הוגו סילבה, קים גוטיירס ומריה בוטו.
הפרק הראשון יצא בהקרנת בכורה ב-SkyShowtime ב-9 באוקטובר 2023.
לוסיה (אלנה אניה) היא אשת קריירה אמביציוזית, מנהלת בחברת טיפולים אסתטיים.
הפרק הראשון נפתח בשיא הצלחתה לכאורה: היא אמורה לקבל קידום בעבודתה להפוך למנכ"לית החברה.