tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בעונה העוקבת החתימה הפועל תל אביב את אשרת עיני, ששיחקה בקבוצה בעונותיה בליגת העל, במטרה להחזיר את הקבוצה לליגה הראשונה - אך בשלב הפלייאוף לא הצליחה לנצח את המועמדות האחרות לעליה - הפועל רעננה ובנות נתניה, וסיימה שוב במקום השלישי.
בעונתה השלישית הקבוצה התחזקה בשחקניות שהגיעו מליגת העל, כאשר ההחתמה הבולטת הייתה קפטנית נבחרת ישראל לשעבר, קארין סנדל.
את העונה הסדירה סיימה הקבוצה ללא הפסד, כאשר הפסדה היחיד באותה תקופה היה ברבע גמר גביע המדינה מול מ.כ.
הפסדה הראשון בליגה היה בשלב הפלייאוף, שם הפסידה נגד הפועל באר שבע 2-0, כאשר ניצחון היה מבטיח את עלייתה לליגה הראשונה.
עם זאת, מחזור לאחר מכן הפועל תל אביב ניצחה את מכבי פנתרות אשדוד 4-3, ובכך הבטיחה את עלייתה לליגת העל, לאחר היעדרות של 22 שנים.
הקבוצה עלתה מהמקום הראשון בטבלה.
הפועל רעננה היא קבוצת כדורגל ישראלית מהעיר רעננה, המשחקת בליגה הלאומית.
אגודת הכדורגל הפועל רעננה הוקמה ב-18 ביוני 1938 על ידי מרטין דרוקר, עולה חדש מגרמניה, ובתחילה שיחקה בעיקר בליגות הנמוכות ומשחקי ידידות, כך השתתפה בליגות האזוריות של שנת 1939, שם סיימה במקום העשירי במחוז תל אביב ב'.
העונה הרשמית הראשונה של המועדון תחת מדינת ישראל הייתה בעונת 1949/1950 בליגה המיוחדת שהוקמה לראשונה אחרי מלחמת העצמאות והייתה הליגה התחרותית הראשונה המאורגנת על ידי מדינת ישראל החדשה.
בליגה זו שובצה רעננה ב"בית השרון" וסיימה את העונה במקום השלישי ועלתה לליגה ב', בעונות הבאות סיימה פעמיים במקום העשירי שהשאיר אותה בליגה, ובעונת 1954/1955 סיימה במקום הרביעי לאחר ניצחון 5–0 על בית"ר נתניה ועלתה לליגה א', שאז הפכה לליגת המשנה.
בעונה שלאחר מכן ירדה לליגה ב' שם בילתה שנים ארוכות.
בשנת 1972 הוקם המועדון מחדש תחת השם "עמותת הפועל רעננה".
רק בשנת 1981 פרש דרוקר לגמלאות והמועדון יצא מידיו.
בתחילת שנות ה-90, הקבוצה הדרדרה עד לליגה ג' (הליגה השישית בישראל), ומשנת 1995 חל שיפור דרמטי במצבה של הקבוצה, שגייסה את שחקן העבר יוסי כרשיש לאמן אותה ונבנתה בעיקר משחקני בית איכותיים ביחס לליגות הנמוכות.
עד שנת 2000 העפילה הקבוצה עד הליגה הלאומית, ובסך הכל העפילה ארבע ליגות בתוך חמש עונות.
בין היתר, בשורותיה שיחקו: אבי רוסטרובסקי, אנדי פלקון, עמי וזאנה וגיא סופר.
בשנות ה-2000 בליגה הלאומית קיבלה הפועל רעננה את הכינוי "קוטלת העליות", לאחר שמנעה משלוש קבוצות שונות להעפיל לליגת העל כשלא נכנעה להן במחזור הסיום.
רעננה מנעה עלית ליגה מהפועל ירושלים ב-2003 (0–0 ברעננה), עירוני קריית שמונה ב-2004 (2–2 בקריית שמונה), והפועל כפר סבא ב-2011 (1–1 ברעננה).
בשנים אלו ביססה רעננה את מעמדה בליגת המשנה והופכת לקבוצה ותיקה שמנסה להעפיל לליגה העליונה.
בסיום עונת , לאחר שמונה עונות רצופות בליגה הלאומית, העפילה הקבוצה לליגת העל לראשונה בתולדותיה.
בסיום עונה זו עברה הקבוצה לידיו של אשר אלון, אליו הצטרף בהמשך גם דמיאן רויטמן.
הישג השיא של הקבוצה היה ההעפלה לגמר גביע הטוטו מול בית"ר ירושלים בו הפסידה 0–1 בעונת , לאחר ניצחון על מכבי חיפה בחצי הגמר.
בסיום עונה זו ירדה הקבוצה בחזרה לליגה הלאומית.
בעונת סיימה הקבוצה בפלייאוף העליון במקום החמישי.
באותה עונה הגיעה הקבוצה לראשונה בתולדותיה לרבע גמר גביע המדינה, בו הפסידה לעירוני קריית שמונה 0–1 בביתה.
בעונת העפילה לגמר גביע הטוטו של הליגה הלאומית והפסידה להפועל ראשון לציון בבעיטות הכרעה.
בתום העונה העפילה לליגת העל בפעם השנייה בתולדותיה, לאחר שניצחה במחזור האחרון 3–1 את הפועל ירושלים, וסיימה במקום השני בטבלה.
בעונת העפילה לראשונה בתולדותיה לפלייאוף העליון בליגת העל.
בעונת נשארה הקבוצה בליגה פעם נוספת (בפעם הרביעית ברצף), וקבוצת הנוער של המועדון זכתה בגביע המדינה לנוער לעונה זו, מה שהיווה תואר ראשון למועדון.
בעונת העפילה לראשונה בתולדותיה לשלב חצי גמר גביע המדינה, והודחה לאחר הפסד להפועל חיפה בבעיטות הכרעה, לאחר 0–0 בתום 120 דקות.
ב-18 ביוני 2020, מעט לפני תום עונת הפסידה הקבוצה לסקציה נס ציונה 1-2 וירדה רשמית לליגה הלאומית, לאחר שבע שנים בליגה הבכירה.
בסיום עונת 2021/2022 ירדה הקבוצה לליגה א' לאחר הפסד 1–2 להפועל ראשון לציון במחזור הסיום.
בעונת 2022/2023 סיימה הקבוצה במקום הרביעי בליגה א' צפון שמוביל לפלייאוף.
לאחר שגברה בחצי הגמר על בקה אל גרבייה משער בדקה ה-128 הפסידה בגמר למ.ס צעירי כפר קנא ולמעשה נשארה בליגה א'.
בסיום עונת 2023/2024 חזרה הקבוצה לליגה הלאומית.
אצטדיון הבית של הקבוצה אצטדיון קרני שוכן בפינת הרחובות קרן היסוד וההסתדרות ברעננה.
בשנת 2009, לאחר עלייתה של הקבוצה לליגת העל, הוחלט בין עמותת הפועל רעננה לעיריית רעננה לבנות יציעים באצטדיון שקיים בשכונת לב הפארק בעיר.
העירייה אישרה את הסכומים וגם הטוטו שלקח חלק במיזם אישר את הסכומים לבניית היציעים באצטדיון בן 7,500 מקומות ישיבה, אך לבסוף דחתה העירייה את הפרויקט עקב בקשת התושבים.
את משחקי הבית בליגת העל בעונת 2009/10 ערכה הקבוצה באצטדיון לויטה בכפר סבא.
לאחר הירידה בחזרה לליגה הלאומית הקבוצה הייתה אמורה לארח את משחקי הבית באצטדיון הביתי שלה, אך נתבקשה על ידי ההתאחדות להתקין תאורה במגרש.
עקב התנגדויות השכנים המתגוררים בסמוך למגרש נאלצה הקבוצה לוותר על אפשרות אירוח המשחקים בביתה.
לבסוף הוחלט על ידי בית הדין של ההתאחדות לכדורגל שעד התקנת התאורה תערוך הקבוצה את משחקי הבית שלה באצטדיון הקופסה בנתניה.
במהלך העונה הגיעה ההנהלה להסכמה עם השכנים המתגוררים סמוך למגרש והוסכם בין הצדדים על התקנת התאורה במגרש.
ההתאחדות לכדורגל אישרה מחדש את האצטדיון ברעננה, והקבוצה חזרה לשחק בו בעיצומה של עונת 2010/2011.
בעונת 2018/2019 שיחקה הקבוצה באופן זמני באצטדיון רמת גן.
בעונת 2019/2020 שיחקה הקבוצה באצטדיון המושבה בפתח תקווה.
בעונת 2020/2021 שיחקה הקבוצה באצטדיון רמת גן.
הישג השיא בליגה העליונה: מקום 6 בעונת 2015/2016
מאמן ראשי ניצן דמאריעוזר מאמן עמי טיארמאמן שועריםגבע פרידמןמאמן כושרמרק אטינזון
הפועל ראשון לציון הוא מועדון כדורגל ישראלי מהעיר ראשון לציון, המשחק בליגה הלאומית.
מועדון הכדורגל הפועל ראשון לציון הקים התארגנות לראשונה בשנת 1928. בשנותיה הראשונות הקבוצה התחרתה בעיקר בטורנירים קטנים ובליגות חובבניות.
כעשור לאחר הקמתה השתתפה לראשונה בטורניר הגביע הארץ-ישראלי 1939 והודחה בשלב רבע הגמר.
הקבוצה נוסדה רשמית בשנת 1940 ונרשמה בהתאחדות לכדורגל.
ב־1941 הודחה בשלב חצי הגמר של הגביע הארץ-ישראלי, והשתתפה בליגה הבכירה החל מעונת 1941/1942 ולאורך שנות ה-40. וב1946 הודחה בגמר מול מכבי תל אביב במפגש כפול כשהפסידה 6:1 בסיכום שני המשחקים.
במסגרת מדינת ישראל הקבוצה השתתפה לראשונה בגביע המדינה של עונת 1949/1951.
בליגה הבכירה בישראל השתתפה הקבוצה לראשונה בעונת 1949/1950, עונת הבכורה של ליגת הכדורגל לאחר קום מדינת ישראל.
בקבוצה שיחק שוער נבחרת ישראל יעקב חודורוב אך בסוף עונת 1951/1952 ירדה, יחד עם יריבתה העירונית, מכבי ראשון לציון, לליגת המשנה.
רק לאחר 26 שנים, בתום עונת 1977/1978 (עם המאמן אורי הילמן) בליגה הארצית, שבה הפועל ראשון לציון לליגה הראשונה אף על פי שסיימה רק במקום הרביעי, בעקבות החלטה על הגדלת הליגה על ידי ההתאחדות.
הקבוצה ירדה חזרה לליגת המשנה עונה אחת בלבד לאחר מכן, ושבה בחזרה לליגה הבכירה ב-1980/1981, ואף הצליחה לסיים את עונת המשחקים במקום השישי ורשמה את הישג השיא שלה בליגה הבכירה.
בעונה זו שיחקו בקבוצה הכוכבים המקומיים אלי מדואל, בן ציון פנקס, אפריים ויימן, גדעון פוקסיניאנו, נחום יעקובי ואיתן שלום הצעיר.
אולם שנה מאוחר יותר ב-1981/1982, ירדה הקבוצה פעם נוספת לליגה השנייה ומאז תקעה יתד בליגה זו ונשארה בו עד סוף העשור.
בסוף עונת 1989/1990 בליגה הארצית, ירדה הקבוצה לליגה השלישית.
הקבוצה שיחקה במשך שלוש עונות בליגה השלישית עד שהצליחה לשוב לליגת המשנה.
גדעון דמתי, אשר שיחק בנבחרת ישראל ושמשון תל אביב, היה מאמן הקבוצה בתקופה זו.
ובשער עמד שביט אלימלך לימים שוער הפועל תל אביב ונבחרת ישראל.
בשנת 1992 שונה שמה של הקבוצה להפועל עירוני ראשון לציון, ובמקביל החלה עיריית ראשון לציון לגלות מעורבות רבה יותר בקבוצה.
מנגד, קטנה המעורבות הישירה של מרכז הפועל.
אחת התוצאות הייתה נטישת "אצטדיון הפחים" הישן ומעבר לאצטדיון חדש ומודרני, אצטדיון הברפלד, שנמצא במערב העיר.
המעבר של הקבוצה למערב העיר סימן את ההתרחקות שלה מן השכונות הממוקמות במרכז העיר ובמזרחה, ובהן שכונות שיכון המזרח ונחלת יהודה.
המעבר והזיהוי של הקבוצה עם העירייה ומקורביה הביא לנטישה של אוהדים רבים את הקבוצה.
בסוף עונת 1993/1994 עלתה הקבוצה לליגה הבכירה - הליגה הלאומית, לראשונה לאחר 13 שנים בליגת המשנה - מהמקום הראשון ובהפרש של 9 נקודות.
בשנת 1996 העפילה הקבוצה לגמר גביע המדינה, שם הפסידה 4:1 למכבי תל אביב.
מכיוון שמכבי תל אביב זכתה גם באליפות, השתתפה עירוני ראשון לציון לראשונה בתולדותיה במסגרת אירופית - גביע אירופה למחזיקות גביע, אך בסיבוב המוקדם הודחה על ידי קונסטרוקטורל קישינב ממולדובה.
באמצע שנות התשעים נודעה הקבוצה כקבוצת מרכז טבלה טיפוסית בליגה הבכירה, ולמעשה היו אלה ימי השיא שלה.
שחקניה הבולטים של הקבוצה באותן שנים היו דני אלברט, ניר שיקווה, ניסן קפטה, ואודי כבודי.
בעונת 2000/2001 הייתה הקבוצה המועמדת הוודאית לירידה בשל מאבקי הכוחות על שליטה בקבוצה בין הבעלים ליאור שחר לבין העירייה, שרצתה לנהל באופן מוחלט את הקבוצה, תוך הגשות בג"ץ על ידי שני חברי מועצת העיר, חמי דורון ודב צור (שינהל את הקבוצה כעבור שנה עם דוד ביטן).
באותה עונה אף הפסידה הקבוצה בתבוסת השיא שלה בהיסטוריה, 10-1 למכבי תל אביב.
אף על פי כן הצליחה הקבוצה לשרוד ולהישאר בליגה, בעיקר הודות ליכולתו של החלוץ הגאורגי קלימנטי ציטאישווילי בשלביה האחרונים של העונה.
בעונת 2001/2002 העמידה הקבוצה סגל שכלל בין היתר את אייל בן עמי מהפועל תל אביב, הקשר הבוסני סיאד חלילוביץ' והחלוץ שי הולצמן.
למאמן מונה גיורא שפיגל, אך למרות פתיחת עונה מוצלחת, לא התעלתה הקבוצה מעבר למרכז הטבלה וסיימה במקום התשיעי.
הקבוצה המשיכה לשחק בליגה הראשונה עוד עונה תחת הדרכתו של כוכב הקבוצה בעבר, איתן שלום, ובסוף עונת 2002/2003 ירדה הקבוצה חזרה לליגת המשנה, לאחר שסיימה במקום האחרון בליגת העל.
שלוש שנים לאחר מכן נשרה לליגה השלישית.
בעונת חילקה הנהלת הקבוצה מאות מנויים לאוהדי הקבוצה על מנת שיגיעו לתמוך בה בעקבות מאבקיה על העלייה לליגה הלאומית, ואכן, ב-18 במאי 2007 הבטיחה עירוני ראשון לציון את חזרתה לליגת המשנה, שנה אחת בלבד לאחר הירידה לליגה הארצית, כשבמשחק העלייה הביסה הקבוצה 0–4 את מכבי באר שבע.
על מנת לחזור לליגת העל, צירפה הקבוצה שחקנים רבים בקיץ 2007, אך נכנסה לבעיות תקציביות קשות במהלך העונה, ולקראת סיום העונה נאבקה על ההישארות בליגה השנייה.
במחזור הסיום אירחה הקבוצה את הפועל בני לוד למשחק בו הייתה חייבת לנצח, אך שער שוויון שספגה הקבוצה שש דקות לסיום המשחק עלה לה בירידה חזרה לליגה הארצית.
ביוני 2008 נרכשו הבעלות וזכויות הניהול של המועדון על ידי אנשי העסקים רביב ספיר ורון חדד.
קבוצת הרכישה שילמה מיליון שקלים לעיריית ראשון לציון עבור הרכישה, והעירייה מצידה התחייבה לכסות את כל חובות העבר שעמדו על פי ההערכות על סכום של כ-6 מיליון שקלים וכן לתמוך במחלקת הנוער של המועדון בסכום של כ-800 אלף שקלים בשנה.
בעקבות המהלך הקבוצה שינתה את שמה וחזרה לשם המקורי - הפועל ראשון לציון.
ב-7 במאי 2009 חזרה הקבוצה לליגה הלאומית, לאחר עונה אחת בלבד בליגה הארצית, לאחר שניצחה 0–5 את הפועל אום אל-פחם שנותרה בסוף המשחק עם 6 שחקנים, והמשחק הופסק בדקה ה-30.
בסוף עונת 2010/2011 עלתה הקבוצה חזרה לליגת העל מהמקום השני לאחר 8 עונות, עם ניצחון ביתי 1–2 על הפועל רמת השרון בתוספת איבוד נקודות של השנייה, הפועל כפר סבא, באותו המחזור.
הקבוצה נשרה בחזרה לליגה הלאומית בתום עונה אחת בלבד מהמקום ה-15 מתוך 16.
בעונת 2012/2013 סיימה הקבוצה במקום השישי בליגה הלאומית.
ב-4 בדצמבר 2012 זכתה הקבוצה לראשונה בתולדותיה בתואר - גביע הטוטו לליגת המשנה, לאחר ניצחון 4–5 בפנדלים על הפועל רעננה.
באותה עונה הגיעה הקבוצה לחצי גמר גביע המדינה, לאחר שברבע הגמר הדיחה את מחזיקת הגביע הפועל תל אביב.
בסוף עונת 2013/2014 עזב ספיר את הקבוצה, אשר חזרה לבעלות העירייה.
ב-11 במאי 2015 רכש שחקן העבר אייל ברקוביץ' את הקבוצה מידי העירייה, תמורת תשלומים של 125,000 ש"ח כל שנה במשך 10 שנים.
במהלך עונת 2018/2019 הכריז אייל ברקוביץ' על כוונתו לעזוב את המועדון והחל חיפוש אחר בעלים חדשים.
ב-20 ביולי 2019 רכש עמוס לוזון את המועדון תמורת 1.8 מיליון שקל וכיסוי החובות שהשאיר אחריו ברקוביץ'.
ב-23 בנובמבר 2023 עזב את המועדון והחזיר את ניהול המועדון לעירייה.
מאמן ראשי דוד מרטןעוזר מאמןמאמן שועריםמאמן כושר
הפועל רמת-גן גבעתיים היא קבוצת כדורסל ישראלית המייצגת את הערים רמת גן וגבעתיים, ומשחקת בליגה הארצית.
צבעי הקבוצה הם אדום, שחור ולבן, והיא מארחת את משחקיה באולם בתיכון אורט אבין ברמת-גן.
הקבוצה נוסדה ב-1957, שיחקה בעבר בליגה הבכירה והייתה במשך שנים רבות קבוצת צמרת בכדורסל הישראלי.
במשך שבע שנים אף הייתה סגנית אלופת המדינה בכדורסל.
בשנת 1988 פורקה הקבוצה עקב פירוק עמותת הידידים שתמכה בקבוצה מבחינה כלכלית.
בסך הכול שיחקה הקבוצה 17 עונות (בשלוש קדנציות) בליגת העל.
בשנת 2011 הוקמה הקבוצה מחדש על ידי אוהדיה.
הקבוצה נרשמה לאיגוד הכדורסל והחלה את דרכה בליגה ב', הליגה החמישית בישראל.
משם המשיכה בקלות לליגה א' ולארצית כשרשמה שתי עליות ליגה בשלוש שנים.
בסוף עונת 2014/2015 בליגה הארצית, הבטיחה הקבוצה את עלייתה לליגת הלאומית, בה שיחקה עד ירידתה בחזרה לליגה הארצית ב-2023.
המועדון נמצא בבעלות אוהדיו, ומנוהל על ידי חברי הדירקטוריון.
מדי שנה נערכת הצבעה בין חברי העמותה לגבי מינוי היו"ר של המועדון.
חברי העמותה מעודכנים באופן שוטף בנעשה במועדון: בפן הכספי, המקצועי ואף המשפטי, ובמידת הצורך משמיעים את קולם בהצבעות על ההחלטות במועדון.
שנות ה-50 וה-60: השנים הראשונות
הקבוצה נוסדה בשנת 1957, וחוותה טלטלות ומעברי ליגה.
בשנת 1959 עלתה לראשונה הקבוצה לליגה הראשונה, כשאז נקראה הקבוצה בשם הפועל רמת-גן גבעתיים.
הקבוצה ירדה ליגה השנייה בתום עונה אחת בלבד.
בשנת 1964 עלתה הקבוצה שוב לליגה הראשונה, וגם, בחלוף שנה אחת נשרה הקבוצה לליגה השנייה.
בשנת 1966 התדרדרה וירדה הקבוצה לליגה ב' (אז הליגה השלישית), אחרי עונה אחת חזרה הקבוצה לליגה א', ובשנת 1969 ירדה שוב הקבוצה לליגה ב'.
בחלוף שנתיים, בשנת 1971, חזרה הקבוצה לליגה א'.
הקבוצה שיחקה במגרשים הפתוחים בבית הספר קלעי, ולאחר מכן במגרש שיכון חברת החשמל שהיו באזור אצטדיון המכתש, למועדון נבנה קהל אוהדים רב, והפריחה הגדולה של הפועל רמת-גן גבעתיים, בכדורסל ובכדורגל, הייתה בשנות השבעים והשמונים.
שנות ה-70 וה-80: תקופת הזוהר
משנת 1973 ועד שנת 1984 הפועל רמת-גן הייתה בצמרת הכדורסל הישראלי.
בשנים אלו, עברה הקבוצה לשחק בהיכל יד אליהו, וחוותה הצלחה גדולה מאמצע שנות ה-70 עד אמצע שנות ה-80. המעבר מקיום המשחקים מגבעתיים להיכל הקטין את על כמות הקהל שהגיע למשחקים, אך לא פגע בהצלחותיה המקצועיות של המועדון.
בשנת 1973 עלתה הקבוצה לליגה הראשונה, כאשר על הקווים עמד המאמן שמואל יעקבסון, וכבר נקראה הקבוצה הפועל רמת-גן ולא רמת-גן גבעתיים, קבעה יתד בליגה הראשונה והחלה הפריחה הגדולה.
כבר בעונתה הראשונה סיימה הקבוצה במקום הרביעי, ולמעשה עד שנת 1984 לא הייתה הקבוצה מתחת למקום הרביעי.
בין השנים 1977-1984 ניצחה הפועל רמת גן את מכבי תל אביב לפחות פעם בעונה, סיימה במקום השני כ-10 עונות, בחמש מהן העפילה לגמר גביע המדינה, אך סיימה את הקריירה עם הישג אחד בלבד בדמות זכייתו של סטיב קפלן בתואר מלך הסלים של הליגה הלאומית חמש פעמים ברציפות.
סטיב קפלן, ששיחק במועדון כ-12 עונות, היה מלך הסלים בכל 12 העונות הללו, ובחמש מהן היה מלך הסלים של הליגה כולה.
במדי ר"ג רשם קפלן 5,913 נקודות קריירה (לפני עידן השלשות), וממוקם במקום העשירי בטבלת קלעי כל הזמנים במדינת ישראל.
בקבוצה עברו לא מעט שחקני כדורסל מהטובים שהיו, כגון סטיב קפלן, שנחשב לשחקן הטוב ביותר מכל השחקנים ששיחקו בקבוצה.
וכמו כן שיחקו בקבוצה מתאזרחים וזרים טובים כמו: סטיב שלכטר, ניל ווק, קליף פונדקסטר, סטיב מאלוביק ואור גורן.
אך למרות הכול הקבוצה לא הצליחה לזכות באליפות.
הפועל רמת גן גבעתיים סיימה שש פעמים במקום השני, וגם העפילה חמש פעמים לגמר גביע המדינה, אך מעולם לא הצליחה לזכות בגביע.
באירופה הגיעה הקבוצה מספר פעמים לרבע גמר גביע קוראץ' (באותה תקופה המפעל השני בחשיבותו בכדורסל האירופי), ורשמה ניצחונות מרשימים.
ההפתעה הגדולה ביותר הייתה בשנת 1984 הקבוצה הדהימה את מכבי תל אביב בחצי גמר גביע המדינה אחרי שניצחה אותה 80:76 ונדמה היה שהקבוצה תזכה סוף סוף בתואר, אך היא הפסידה בגמר להפועל תל אביב 73:79.
למרות הצלחת הקבוצה, במהלך שנות ה-80 החלו להיווצר בעיות בניהול המועדון.
השקעות של פוליטיקאים ואנשי ציבור בקבוצה, הפכו לגרעונות.
הגירעונות השליטו לחץ בהנהלת המועדון.
ההצלחה המקצועית פחתה והתוצאות הדרדרו.
צינורות המימון למועדון הפסיקו להזרים כסף, ואנשי עירייה רבים נכנסו למשרות הנהלה בכירות בהפועל רמת גן.
לאחר שנת 1984 התפרקה "עמותת הידידים" שדאגה לכסות מדי שנה את חובות הקבוצה, והיא החלה להדרדר.
בעונת 1984/1985, נכנס קובי שוחט להנהלה על חשבונו של פיני יום-טוב שהועבר לעיריית רמת-גן, והקבוצה שיחקה והתאמנה באוניברסיטה ברמת-אביב וכפר המכביה.
המאמן, גרשון דקל פוטר אחרי 6 משחקים ללא ניצחון ובמקומו הובא רודי ד'אמיקו, מי שזכה עם מכבי תל אביב בכל התארים האפשריים.
דמיקו ניהל היטב את הקבוצה, שניצחה משחקים, סיימה במקום ה-10 מתוך 12 קבוצות והבטיחה את מקומה בליגה.
בסיום העונה דמיקו קיבל הצעה לאמן באיטליה, ובמקומו אימן עוזרו אלון שמר.
לאחר עזיבתו של ד'אמיקו, הפועל רמת גן המשיכה להתדרדר, וניסו לבצע בה מספר פעולות החייאה על מנת להחזירה לטופ הישראלי.
הבולט מהניסיונות להחזרת האורדונים לצמרת הטבלה הוא הניסיון להחתמתו של הזר ריי ריצ'רדסון על ידי המאמן אברהם חמו, אך בעקבות פרשייתו של השחקן על השימוש בסמים וניפויו מליגת ה-NBA, בעקבות לחץ של הנהלת מכבי תל אביב בראשות שמעון מזרחי, פיב"א הורתה שהשחקן אינו ראשי לשחק בליגה.
מכאן, הקבוצה נאבקה על חייה, כשבעונת 1986/1987, רשמה הקבוצה רקורד שלישי כשנעצרה בשמינית גמר הגביע לאחר הפסד מול הפועל תל אביב, ובליגה סיימה במקום ה-12 והאחרון, כשהיא רושמת רק שני ניצחונות (על מכבי רמת גן, ועל הפועל ירושלים) אל מול 20 הפסדים.
בתום עונת 1986/1987 ירדה הקבוצה לליגה השנייה.
בחלוף שנה נוספת ירדה הקבוצה לליגה השלישית ולאחר מכן התפרקה סופית בשנת 1988.
לאחר מספר ניסיונות כושלים להקמת הקבוצה מחדש, הקימה עמותת "המכתש" (נוסדה ב-2009) אשר בהמשך הפכה לעמותת הפועל רמת-גן גבעתיים בכדורסל את הקבוצה מחדש.
הקבוצה הוקמה במתכונת של קבוצת אוהדים (קבוצת ספורט המנוהלת ונמצאת בבעלות אוהדיה), וכך החלה הקבוצה את דרכה מחדש בליגה ב' בעונת 2011/2012.
ב-10 באוקטובר 2011 קיימה הפועל רמת גן את משחקה הראשון בליגה ב' כקבוצת אוהדים כ-23 שנים לאחר שקיימה הקבוצה את משחקה האחרון לפני הפירוק, נפגשה הקבוצה במחזור הראשון של ליגה ב' (הליגה חמישית בישראל) מול מכבי יפו.
המשחק הסתיים בניצחון 92:65 לאורדונים.
הקבוצה ניצחה את מרבית משחקיה בעונה זו, וסיימה בטבלת ליגה ב' במקום השני.
מהמקום השני נערכה ר"ג לעוד עונה בליגה ב', אלא שמספר שבועות לאחר סיום הליגה, הגיעה הודעת התפרקות צפויה של אחת מקבוצות ליגה א', מה שפינה מקום לקבוצה נוספת מליגה ב'.
עמותת המועדון קיבלה הצעה לעלות אל ליגה א', אשר נענתה בחיוב, והפועל רמת גן עלתה אל הליגה הרביעית.
ר"ג הפסידה למכבי כרמיאל ב-6 נקודות אך ניצחה ב-7 נקודות במשחק הבית שלה, וכן ניצחה פעמיים את הפועל עמק הירדן.
במשחק העלייה מול עמק הירדן ניצחו האורדונים 92:61 באולם תל"ם שבגבעתיים, הבטיחה את עלייתה לליגה הארצית, ובכך רשמה עלייה של שתי ליגות בשנתיים.
את עונת 2013/2014 פתחה הקבוצה בליגה הארצית עם תשעה ניצחונות בתשעת משחקיה הראשונים ודורגה במקום הראשון, אך לאחר מכן רשמה הקבוצה ארבעה הפסדים רצופים שחיסלו את סיכוייה להעפיל לליגה הלאומית.
בסופו של דבר סיימה הקבוצה את עונתה הראשונה בליגה הארצית במקום השני.
הייתה זאת העונה השלישית ברציפות שהפועל רמת-גן מסיימת עונה במקום השני בליגה בה היא משחקת לאחר שסיימה במקום השני בליגה ב' בשנת 2012 ולאחר שבשנת 2013 סיימה במקום השני בליגה א'.
בתחילת עונת 2014/2015 התאחדה הפועל רמת-גן עם הפועל גבעתיים, ושם הקבוצה שונה למועדון הכדורסל הפועל רמת-גן גבעתיים.
את עונת 2014/2015 פתחה הקבוצה בליגה הארצית בצורה מצוינת ובמאזן 0–16. במחזור ה-17 נוצחה הקבוצה לראשונה העונה בידי הפועל עכו.
במחזור ה-18 הבטיחה הקבוצה באופן מעשי את עלייתה לאחר ניצחון על השנייה בטבלה הפועל חיפה 83:72. העלייה הובטחה באופן סופי במחזור ה-20 במשחק החוץ מול בית"ר כפר יונה, שהסתיים בתוצאה 92:77, וזאת שנותרו עוד ארבעה מחזורים לסיום.
עד סיום העונה ניצחה הקבוצה בכל משחקיה ואת העונה היא סיימה במאזן של 1–23, ובכך השלימה הקבוצה עלייה של 3 ליגות בארבע עונות בלבד.
בפתיחת עונת 2015/2016 ניצחה הקבוצה את הפועל חולון מליגת העל בסיבוב הראשון של גביע המדינה לאחר שניצחה אותה באולם זיסמן 82:84 ועלתה על חשבונה לשמינית הגמר.
בשמינית הגמר ניצחה הקבוצה את מכבי הוד השרון 98:104 לאחר הארכה והעפילה לרבע הגמר שם היא נוצחה בידי עירוני נס ציונה מליגת העל.
במחזור ה-5 שיחקה הקבוצה נגד מכבי רמת-גן בדרבי רמת-גני ראשון מאז עונת 1986/1987. הפועל רמת-גן גבעתיים ניצחה 72:69.
לאחר המחזור ה-15 פוטר מאמן הקבוצה יניב ויצמן, שהעלה את הקבוצה לליגה הלאומית והוליך את הקבוצה לרבע גמר גביע המדינה, לאחר סדרת הפסדים שדרדרו את הקבוצה לתחתית הטבלה.
הייתה זאת הפעם הראשונה מאז קמה הקבוצה מחדש שהיא מפטרת מאמן.
בסיום אותה עונה סיימה הקבוצה במקום ה-11 ונשארה בליגה הלאומית לעונה נוספת.
מתן חרוש החליף על הקווים את צביקה ירדן וסגל שחקני הקבוצה התחלף, מלבד אורי קוקיה שפתח את העונה במכבי קריית גת, וחזר לקבוצה אחרי המחזור ה-5.
הקבוצה השיגה שני ניצחונות בדרבי על יריבתה העירונית מכבי רמת-גן וסה"כ סיימה את העונה הסדירה עם 16 ניצחונות וסיימה במקום החמישי שהעלה את הקבוצה לרבע גמר הפלייאוף מול עירוני נס ציונה, הקבוצה הפסידה בסדרה 0–2 אחרי שני הפסדים צמודים, 82:90 בנס ציונה ו-83:79 באולם זיסמן.
את עונת 2017/2018 סיימה הקבוצה במקום השביעי והעפילה לרבע גמר הפלייאוף נגד עירוני קריית אתא וגברה עליה ללא יתרון ביתיות 1-2. בחצי הגמר הודחה הקבוצה בידי הפועל באר שבע/ב"ש במשחק חמישי אחרי שכל קבוצה ניצחה בסדרה במגרשה הביתי.
בעונת 2018/2019 נאבקה הקבוצה נגד הירידה לליגה הארצית ושרדה במחזור הלפני האחרון אחרי ניצחון דרמטי על מכבי רחובות (שירדה לליגה הארצית) 90:92 אחרי הארכה.
טרם עונת 2019/2020 החליטה עמותת האוהדים על בחירת סמל חדש לקבוצה.
הבחירה הייתה בין ארבעה סמלים, שלושה חדשים ואחד מהם היה סמלה הישן.
סמל חדש נבחר אל מול שלושת האחרים ברוב של כ-55% מהצבעות חברי העמותה.
בקיץ של עונת 2019/2020 מינתה הקבוצה את חנן הירשוביץ' למאמן הקבוצה, וגם הספיקה לרשום חילופים של כ-6 זרים (ג'יילן האדסון, ג'ורדן ברנגרס, שיין בהאנן, קווין קייפרס, טי.
קיי אדוג'י ואלונזו קולמן) במהלך בניית הסגל.
בעונה זו בילתה הקבוצה בתחתית הטבלה ברוב חלקי העונה, ולקראת סיומה, לאחר החלפתו של טי.
קיי אדוג'י באלונזו קולמן, רשמה הקבוצה שלושה ניצחונות רצופים חשובים מאוד, שעזרו לה להתמקם במקום ה-10 בתום המחזור ה-22, שהיה מחזור הסיום של העונה שנחתכה מוקדם מהצפוי עקב תחלואה במגפת הקורונה.
לקראת עונת 2020/2021 מינתה הקבוצה את מתן חרוש למאמן הקבוצה.
ולאחר עליית מכבי רמת גן לליגה הלאומית מהליגה הארצית בלט אי השוויון בתקצוב שתי הקבוצות של העיר על ידי עיריית רמת-גן.
בנוסף לבעיות התקצוב ואי מתן הערבויות להפועל, נוספו "חציות כביש" של שחקנים ואנשי הנהלה מהפועל אל מכבי רמת גן.
טורניר פתיחת העונה בוטל עקב עלייה בקצב תחלואת הקורונה, ובמקום כך התקיים טורניר 3x3. הטורניר כולל ארבעה מפגשים, שכן בשלושתם השתתפו כל קבוצות הליגה (וגם נבחרת העתודה ב'), כשהטורניר הרביעי ירכז את ה-12 הטובות.
בטורניר הראשון שנערך באולם זיסמן, זכתה הקבוצה במקום הראשון לאחר ניצחונות על העתודה ב', מכבי רמת-גן, הפועל גליל-עליון, מכבי הוד-השרון ומכבי קריית-מוצקין בגמר.
הקבוצה הבטיחה את עלייתה לטורניר הרביעי לאחר שבטורניר השלישי רשמה הגעה לגמר בו הפסידה לא.ס.
את עונת 2020/2021 סיימו האורדונים במקום השני בבית התחתון (כלומר במקום ה-10 מתוך 15), כשרשמו 15 ניצחונות אל מול 19 הפסדים.
בעונה הסדירה של עונת 2021/2022 בליגה הלאומית בכדורסל הקבוצה הייתה ברובה בתחתית הטבלה, וסומנה כאחת הקבוצות שירדו ליגה (עקב החלטת איגוד הכדורסל על 3 יורדות).
בפלייאוף הבית החחתון, הקבוצה חוותה קאמבק עם מאזן חמישה ניצחונות והפסד אחד, אשר בסופו של דבר השאיר את הקבוצה בליגה הלאומית.
הקבוצה סיימה את העונה במקום 11 מתוך 15 קבוצות בסך הכל.
הקבוצה פתחה בהכנות לקראת עונת 2022/2023 כשמינתה למאמן את עמית תמיר ואת מתן חרוש לתפקיד מנהל המקצועי.
גיל נויוביץ' מונה להיות קפטן הקבוצה.
בסיום אותה עונה הקבוצה ירדה לליגה הארצית אחרי 8 שנים רצופות בליגה הלאומית.
זאת הייתה הפעם הראשונה שהקבוצה יורדת ליגה מאז הוקמה מחדש בשנת 2011.
באותן העונות, מלך הסלים של הקבוצה הוא גם מלך הסלים של הליגה (סטיב קפלן 1974-1978), (קווין קייפרס, 2019/2020)
בעונת 11/12, סיימה הקבוצה במקום השני, ממנו לא עולים לליגה א'.
אך לאחר התפרקות של אחת מקבוצות ליגה א', קיבלה הקבוצה זימון לעלייה לליגה א' על חשבונה של הקבוצה שפורקה, שנענה בחיוב.
בכל שנותיה, רשמה הפועל רמת-גן את השתתפותה בשני מפעלים אירופאים: גביע קוראץ', שהוא היה השני בחשיבותו באירופה, וגביע ספורטה, שהיה השלישי בחשיבותו.
החל מעונת 1974/1975 ועד עונת 1984/1985, למעט עונת 1978/1979, החלו האורדונים להשתתף בקביעות באחד ממפעלים אלה (כשלא שיחקו בגביע קוראץ', שיחקו בגביע ספורטה - ולהפך).
בשתי העונות הראשונות של הפועל רמת-גן בגביע קוראץ', שהיו עונות 1974/1975 ו-1975/1976, רשמה הפועל רק ארבעה משחקים בשתי העונות יחד.
ב-74/75 מול א.ס מונקו, וב-75/76 מול אולימפיה מילאנו, שלימים הייתה פלקאסנטרו מילאנו.
בארבעת המשחקים האלה הפסידה הפועל רמת גן.
בעונת 76/77 הגיעה הפועל רמת גן לשלב רבע הגמר בגביע קוראץ', שזהו גם הישג השיא שלה במפעל, שכן גם לשלב זה הגיעו רק 3 קבוצות ישראליות: הפועל תל אביב, מכבי רמת-גן, וכן גם הפועל רמת-גן.
בעונה זו ניצחו האורדונים בסיבוב השני את ספירו שרלרואה, ועלו לבית C יחד עם קן הצרפתית, ועם סטלה אזורה מאיטליה, שבארבעת משחקי הבית השיגה 2 ניצחונות, על שתי הקבוצות (93:87 על קן, ו-95:83 על אזורה), מה שלא הספיק לעלות אל חצי הגמר.
גם בעונת 77/78 שיחקה הפועל רמת-גן בגביע קוראץ', כאשר לא עברה את הסיבוב הראשון אחרי ניצחון והפסד מול ציבונה זאגרב.
בעונות 1983/1984, 1984/1985 חזרה הפועל רמת גן למפעל קוראץ' אחרי מספר עונות שהתמודדה בגביע ספורטה, שבשתי העונות שיחקו האדומים רק ארבעה משחקים בלבד בסיבובים השניים, מול יובקזרטה באסקט וסטאד פרנסייס הצרפתית.
גביע ספורטה, שנקרא גם גביע למחזיקות בגביע, הוא המפעל האירופי השלישי בחשיבותו, שכן כאשר לא שיחקה הפועל רמת גן בגביע קוראץ', אז התמודדה הקבוצה במפעל הזה.
בעונתה הראשונה הגיעה הפועל לשלב שמינית הגמר, לאחר שרשמה שני ניצחונות מול אמיקל סטילס מלוקסמבורג בסיבוב הראשון, פגשה את זאדאר בשמינית, ולאחר ניצחון והפסד הודחה, וזאדאר המשיכה אל הרבע.
לאחר שבעונת 1980/1981 הודחו האורדונים לאחר הסיבוב הראשון, בעונת 1981/1982 הגיעה הפועל רמת גן אל רבע הגמר, שזהו גם הישג השיא שלה במפעל.
ברבע הגמר ההוא הוגרלה הקבוצה לבית A של רבע הגמר יחד עם קריסטל פאלאס, ציבונה זאגרב ווירטוס בולוניה.
המשחקים בבית התקיימו עם משחקי גומלין, כשאר מתוך שישה משחקי הבית של רבע הגמר, ניצחה הפועל שלושה משחקים (אחד מול קריסטל ושניים מול ציבונה), מה שהעמיד אותה במקום השלישי בבית, שכן השתיים הראשונות עולות אל החצי - וכאן הודחה הפועל רמת גן מהגביע.
בעונת 1982/1983 שוב הגיעה הפועל רמת גן אל רבע גמר גביע ספורטה, כשהיא מוגרלת לבית A יחד עם סקאבוליני פזארו, ברצלונה ודן בוס.
את הבית הזה סיימו האורדונים במקום הרביעי והאחרון, אחרי חמישה הפסדים וניצחון בודד מול פזארו.
בכדורסל, הדרבי של רמת-גן הוא משחקם של הפועל רמת-גן גבעתיים מול מכבי רמת-גן.
בנוסף, קיים גם משחק דרבי בעיר בענף הכדורגל בין הפועל להכח (שנחשבת גם היא לקבוצה תחת מרכז מכבי).
החל משנות ה-70, כשנפגשו השתיים בליגה הלאומית (אז הליגה הראשונה בישראל), ועד לסוף שנות ה-80, התקיימו משחקי דרבי סוערים בעיר רמת-גן, שמשכו אליהם קהל אוהדים רב ועניין בכל רחבי המדינה.
משחקי הדרבי התקיימו מעונת 1973/1974 ועד עונת 1986/1987, כששתי הקבוצות נפגשו אך ורק בליגת העל הסדירה, כלומר ללא מפגשים בפלייאוף הליגה או בגביע המדינה.
במהלך שנים אלה, הפועל שלטה בעיר ביד רמה, כשבעונות אלה, מאזני המפגשים היו 28-6 לאורדונים.
לאחר מכן, בשנת 1988 התפרקה הפועל רמת גן גבעתיים, והדרבי חדל מלהתקיים.
לאחר הקמת המועדון מחדש, וריצתה של הפועל לליגה הלאומית בתוך 4 עונות, בעונת 2015/2016, מזה 28 שנה, הדרבי הרמת-גני חזר לאולם זיסמן, והתקיים גם בעונת 2016/2017 ובעונת 2020/2021, במסגרת הליגה הלאומית.
הדרבי מביא עימו גם עימותים ויריבות על חלוקת תקצוב המועדונים בעיר.
לטענת אוהדי ר"ג-גבעתיים, מכבי רמת-גן מתוקצבת על ידי עיריית רמת-גן פי כמה וכמה על פני הפועל, וישנן בעיות חוזרות ונשנות מדי עונה על חלוקת התקציב למועדונים.
נכון ל-2023: במצטבר, בשני ה"גלגולים" של הפועל רמת-גן גבעתיים, מאזני המשחקים בדרבי הם 31-15 להפועל.
הפועל ראשון לציון היא קבוצת כדוריד מליגת העל הישראלית, שנוסדה ב-1968, והיא הקבוצה המעוטרת ביותר בכדוריד הישראלי ונחשבת לאחת הקבוצות הבכירות כיום.
החל מעונת 2016/2017 הקבוצה משחקת באולם הספורט נחלת יהודה, אולם הספורט של חטיבת הביניים והתיכון "מקיף יב'" המוכר גם כביה"ס "המעיין" בשכונת נחלת יהודה שבראשון לציון, שתכולתו כ-600 מקומות.
לקבוצה יש שלוש קבוצות משנה המשחקות בליגה השנייה ובליגה השלישית בכדוריד.
הקבוצה שיחקה בליגה הלאומית ובליגה הארצית בשנות ה-70 של המאה ה-20, וב-1979 עלתה לליגה הלאומית (אז הליגה הבכירה) שבה היא משחקת מאז.
בשנות ה-80 של המאה ה-20 היא הצליחה להתברג בצמרת הליגה באופן קבוע וביססה את מעמדה בליגה העליונה, ובעונת 1987/1988 זכתה באליפות ראשונה בהיסטוריה שלה.
באותה עונה זכו בדאבל גם קבוצות הנוער, הנערים והילדים של הקבוצה.
עונה אחת לאחר מכן (1988/1989) היא זכתה לראשונה בגביע המדינה.
הקבוצה הצליחה לזכות בדאבל ראשון בתולדותיה בעונת 1989/1990, ובדאבל שני עונה לאחר מכן.
הקבוצה הגיעה לשיאה בשנות ה-90 וה-2000 כאשר בין 1993 ל-2001 זכתה הקבוצה ב-9 אליפויות רצופות (שיא ישראלי לאליפויות רצופות), בין 1988 ל-1999 זכתה הקבוצה ב-11 גביעים רצופים (שיא ישראלי לגביעים רצופים), ובין 1993 ל-1999 היא משלימה שבע זכיות רצופות בדאבל (שיא ישראלי לדאבלים רצופים).
השחקן הבולט בקבוצה בסוף שנות ה-90 של המאה ה-20 היה עידן מימון, ולאחר עזיבתו לליגת המשנה בגרמניה התקשתה הקבוצה למלא את מקומו, ואיבדה הקבוצה את האליפות לאס"א ת"א.
לאחר חזרתו של מימון הצליחה הקבוצה לזכות באליפויות בעונות: 2002/2003 ו-2003/2004, כאשר יריבתה העירונית מכבי ראשון לציון זוכה בשני גביעים.
בין 2004 ל-2007 הקבוצה לא הצליחה לזכות בתארים, עד שבעונת 2007/2008 היא הצליחה לשוב ולזכות באליפות לאחר סדרת גמר מול יריבתה העירונית מכבי.
בעונת 2014/2015 זכתה הקבוצה בגביע ובאליפות והשלימה דאבל אחרי 14 שנה.
בעונת 2015/2016 זכתה הקבוצה בגביע המדינה.
באותו העונה עידן מימון פרש מכדוריד והחל לאמן את הקבוצה.
בעונת 2016/2017 סיימה הקבוצה עונה ללא תואר, הדחה מוקדמת בחצי גמר הפלייאוף והפסד בגמר הגביע.
בעונת 2017/2018 זכתה הקבוצה בגביע ובאליפות והשלימה את הדאבל ה-12 בהיסטוריה שלה.
בעונת 2024/2025 זכתה הקבוצה באליפות לאחר 7 שנים ללא תואר.
הקבוצה שיחקה גם בטורנירים האירופיים השונים, וב-1998 הצליחה להעפיל לראשונה לליגת האלופות לאחר שהדיחה במוקדמות את אלופת צרפת איברי פריז.
בשלב הבתים היא התמודדה עם בראגה (פורטוגל), וירום (דנמרק) וברצלונה שהייתה סגנית אלופת אירופה המכהנת.
ראשון גברה על וירום פעמיים, ניצחה בבית את בראגה והפסידה לה בחוץ, והפסידה פעמיים לברצלונה.
בעונת 1999/2000 היא חזרה להופיע בליגת האלופות לאחר היעדרות של שנה ולאחר שהדיחה בשלב המוקדמות את אלופת פורטוגל פורטו.
היא סיימה את שלב הבתים במאזן של 4 ניצחונות ושני הפסדים, והעפילה לרבע הגמר מהמקום השני בבית.
ברבע הצליחה הקבוצה להפתיע את קיל החזקה מגרמניה 26 - 24, אך במשחק הגומלין בגרמניה הפסידה 22 - 26 והודחה.
במשחקי הדירוג הבאים היא דורגה במקום החמישי.
בשנת 2001 לא הצליחה הקבוצה להעפיל לליגת האלופות, והודחה גם במוקדמות גביע EHF המקביל לליגה האירופית בכדורגל.
בשנת 2002 היא שיחקה שוב בליגת האלופות, אך הפעם הפסידה בכל ששת המשחקים.
מאז לא הצליחה הקבוצה להעפיל בחזרה לליגת האלופות.
מחלקת הנוער ובית הספר לכדוריד
מחלקת הנוער של המועדון מורכבת מ-11 קבוצות בגילאי כיתות ז' - י"ב, שבהן 200 שחקנים.
קבוצות הגיל השונות מרבות לזכות באליפויות ובגביעים.
קבוצות מחלקת הנוער של הפועל ראשון לציון מתאמנות ומשחקות באולם הספורט נחלת יהודה והיכל מרדכי רוזנשטיין (הידוע בשם אולם ספורט נאות אשלים) ומ2/9/25 גם באולם הספורט רועים ע"ש רועי פלח ז"ל ובחלקן של הקבוצות מאמן אותם עוזר מאמן קבוצת הבוגרים אסף סיטון
בעונת המשחקים 2013/2014 קבוצת הנוער בהדרכת סער פרנקל זכתה באליפות המדינה לנוער בליגת נוער עילת ללא שחקן מכיתה י"ג (שחקני נבחרת שקיבלו ספורטאי מצטיין) והיו הקבוצה הכי צעירה בליגה.
הקבוצה מפעילה בית ספר לכדוריד המיועד לילדים בכיתות א' - ו'.
בית הספר כולל 22 קבוצות עם 500 ילדים המתאמנים ב-8 בתי ספר ומרכזים קהילתיים בראשון לציון.
גם קבוצות אלה מצליחות לזכות בתארים השונים.
קבוצות מחלקת הנוער ובית הספר לכדוריד פועלות (מלבד אולם רוזנשטיין) בבתי הספר עמית עמל, טביב, ניצנים, נאות שקמה ובן-גוריון.
הן פועלות גם בשכונות קריית ראשון, נאות כרמים, נווה דקלים, קריית חתני פרס נובל וקריית גנים.
את קבוצות בית הספר לכדוריד של הקבוצה, מאמנים חברי הנהלה כמו ניר יעיש ורן עפרון, אך בחלק נכבד מהקבוצות מאמנים גם שחקני הקבוצה.
אולם הבית של הקבוצה ששימש אותה מ-2001 עד 2016 היה היכל מרדכי רוזנשטיין, ששימש גם כאולם הספורט של חטיבת הביניים ותיכון מקיף ט' בשכונת נאות אשלים שבמערב העיר.
האולם קרוי על שמו של מרדכי רוזנשטיין שהקים את הקבוצה ב-1968 והיה למאמנה הראשון.
האולם הוקם בשנת 2001, ובו נערכו משחקי הבית של קבוצת הבוגרים ושל קבוצות המשנה שלה, בנוסף לאימונים הסדירים גם של מחלקת הנוער.
באולם יש 400 מקומות ישיבה.
קודם לכן שיחקה הקבוצה במגרש הבלטות (1968–1978), בו אירחה את משחקיה הראשונים בליגות הנמוכות, בית הפועל (1979–1986) שנמצא במרכז העיר, והיכל גן נחום (1987–2000) בו שיחקה בכל שנות ההצלחה הישראלית והאירופאית.
כמסורת מאז שנת 2005, בכל עונה הקבוצה עורכת את אימון הפתיחה בהיכל גן נחום, בשל שיפוצים בפרקט בהיכל מרדכי רוזנשטיין.
בתחילת עונת 2014/15, הודיעה הקבוצה כי תעבור לקראת חודש ינואר לאולם הספורט נחלת יהודה החדש שנבנה בשכונת נחלת יהודה ונקרא על שם ספי ריבלין.
הקבוצה עברה לאולם בעונת 2016/2017. באולם החדש כ-600 מקומות ישיבה והוא חלק ממתנ"ס מקומי ולצידו גם הוקמה בריכת שחייה חצי אולימפית ואמפיפארק קטן ל-800 צופים.
מרכז הספורט משמש גם את בתי הספר הסמוכים "המעיין" (מקיף יב') ו"בן-גוריון".
בניית הקומפלקס כולו עלתה כ-48 מיליון שקלים.
מנהל: שחר פלח, עופר טלית-מכר, תומר בן אדרת
הפועל רמת-גן גבעתיים היא קבוצת כדוריד ישראלית המייצגת את הערים רמת גן וגבעתיים, ומשחקת בעונת 2025/2026 בליגת לאומית.
אולמה הביתי הוא אולם זיסמן ברמת גן.
הקבוצה זכתה בשני דאבלים, אליפות וגביע באותה עונת משחקים ובנוסף בעוד שש זכיות בגביע המדינה.
הקבוצה זכתה בשתי אליפויות ושמונה פעמים בגביע המדינה עד שנות ה-70 והמשיכה להיות קבוצת צמרת עד סוף שנות ה-80 כאשר תרמה לכדוריד הישראלי כוכבים רבים כפרץ גרינפלד, איגור ביאליק, זיו קושניר, רז סומך, אמיר גרא ועוד רבים.
עד לשנות ה-90 בהן נקלעה לקשיים כלכליים.
בשנת 1992 ירדה הקבוצה בפעם הראשונה בתולדותיה לליגה הלאומית (הליגה השנייה).
הקבוצה חזרה לליגת העל בשנת 1993, אולם בשנת 1996 שוב ירדה הקבוצה לליגה לאומית.
היא חזרה בשנית לליגה הבכירה בשנת 1997 וב-1998 ירדה בשלישית לליגה הלאומית.
הקבוצה חזרה לליגת העל בשנת 2000 ומאז היא שיחקה בליגה כקבוצת תחתית הנאבקת נגד הירידה לליגה השנייה וזאת עד לעונת 2009-10 בסיומה נשרה הקבוצה לליגה השנייה אחרי עשר עונות רצופות בליגה הבכירה.
בסיום עונת 2013-14 שבה הקבוצה לליגת העל אחרי 4 שנים רצופות בליגה השנייה.
את עונתה המחודשת בליגת העל היא סיימה במקום השביעי והעפילה לרבע גמר הפלייאוף, שם הודחה בידי א.ס.
בסיום עונת 2018-2019 אחרי 5 שנים רצופות בליגת העל נשרה הקבוצה לליגה הלאומית.
כעבור 3 שנים חזרה הקבוצה לליגת העל.
הפועל תל אביב הוא מועדון כדורגל ישראלי מהעיר תל אביב, המשחק בליגת העל.
המועדון הוקם בשנת 1923, עם הקמת אגודת הפועל תל אביב, והוא אחד המועדונים הוותיקים ביותר בישראל, ומהמועדונים המייסדים של הליגה הבכירה בארץ ישראל כשהשתתף בעונת הבכורה (1931/1932).
צבעי המועדון הם אדום ולבן, ומגרשה הביתי של הקבוצה הוא אצטדיון בלומפילד הממוקם ביפו.
הפועל תל אביב שיחקה בליגה הבכירה בישראל מאז היווסדה, וירדה שלוש פעמים לליגת המשנה – בתום עונת , בתום עונת ובתום עונת .
המועדון הוא אחד המעוטרים ביותר בישראל, עם שלוש עשרה אליפויות (מתוכן שמונה לאחר קום המדינה), שישה עשר גביעי מדינה (מתוכם עשרה לאחר קום המדינה) וגביע טוטו אחד.
הפועל תל אביב במפעלים הבין-לאומיים זכתה בליגת האלופות האסייתית בשנת 1967, ובסגנות ליגה זו בשנת 1970. במפעלים האירופיים, היא העפילה לשלב רבע הגמר בעונת 2001/2002 בגביע אופ"א, אחד ההישגים הבולטים של קבוצה ישראלית כלשהי במפעלים האירופים.
הפועל תל אביב היא הקבוצה הישראלית היחידה אשר סיימה במקום הראשון בשלב הבתים של הליגה האירופית (עונת ).
בעונת 2010/2011 העפילה הקבוצה לראשונה בתולדותיה לשלב הבתים של ליגת האלופות.
ייסוד הקבוצה ועד הקמת מדינת ישראל
באותו מועד נקבע סמל המועדון, והוחלט על חידוש פעולתה של הפועל תל אביב.
באותה העת כבר פעלה בעיר קבוצת כדורגל של פועלים, קבוצת אלנבי, שהקים שלמה פוליאקוב ב-1924, והשתייכה לאגודת מכבי.
ב-1928 נערכו לראשונה משחקי גביע ארץ ישראל.
הקבוצה שנחשבה כבעלת הסיכויים הגבוהים ביותר לזכייה בתואר הייתה מכבי חשמונאי ירושלים, בשורותיה שיחקו כוכבים רבים.
אף על פי כן, גברה הפועל תל אביב על מכבי חשמונאי ירושלים במשחק הגמר בתוצאה 2–0 משערים של פוליאקוב ואברהם נודלמן.
הקבוצה הירושלמית ערערה על תוצאת המשחק, בטענה שהפועל תל אביב שיתפה שחקן שלא כחוק, ובעקבות זאת הוחלט כי שתי הקבוצות יחלקו בגביע.
בעונתה הראשונה של ליגת ארץ ישראל בכדורגל, ב-1932, סיימה הפועל תל אביב במקום השני, כסגניתה של האלופה, המשטרה הבריטית.
בעונה השנייה, בשנת 1934, הייתה הפועל תל אביב לאלופה העברית הראשונה, וזכתה באליפות הראשונה בתולדותיה, לאחר שניצחה בכל משחקיה, הישג שאף קבוצה לא הצליחה מאז לשחזר.
באותה שנה השלימה דאבל ראשון, וזכתה גם בגביע, בפעם השנייה בתולדותיה, לאחר שגברה במשחק הגמר על מכבי תל אביב 3–2.
גם השנים הבאות האירו פנים להפועל תל אביב.
לפי נתוני ההתאחדות לכדורגל, זכתה הפועל תל אביב באליפות גם ב-1935, אם כי מחקרים שונים מעידים על כך שמשחקי הליגה לא הושלמו באותה עונה.
בין 1937 ל-1939 זכתה בגביע הארץ ישראלי 3 פעמים ברציפות (לאחר ניצחונות על הפועל דרום תל אביב, מכבי תל אביב ומכבי פתח תקווה), וב-1938 זכתה גם באליפות והשלימה דאבל שני.
בשנת 1940 זכתה באליפות נוספת, וב-1944 זכתה באליפות החמישית בתולדותיה.
לפני קום מדינת ישראל קיימה הקבוצה מספר משחקי ראווה מול קבוצות מהמדינות השכנות.
בינואר 1929 הוזמנה הקבוצה לסיור משחקים בלבנון ובסוריה, וב-13 ביוני 1943 נפגשה הקבוצה עם נבחרת צבא מצרים בתל אביב.
גם לאחר הקמת מדינת ישראל הייתה הפועל תל אביב אחת הקבוצות הבולטות בליגה.
בעונת הבכורה של הליגה הישראלית קבעה את שיא המועדון בדקות ללא ספיגה, כאשר לא ספגה שער במשך 674 דקות רצופות, וסיימה את העונה כסגנית האלופה.
ב-1951 יצאה הקבוצה לסדרה של משחקי ראווה באנגליה שהיו המשחקים הבינלאומיים הראשונים שלה.
היא הובסה בידי ארסנל בתוצאה 1–6 ובידי מנצ'סטר יונייטד בתוצאה 0–6, וכן הפסידה ללידס יונייטד 2-0. במשחק שנערך ב-28 במרץ 1953, במחזור הרביעי של עונת 1953/1954, השיגה הקבוצה את הניצחון הגדול בתולדותיה, 8–0 על הפועל רמת גן.
הרצל פריצנר הבקיע ארבעה מהשערים, וחיים גלזר הבקיע שלושער.
ב-1957 זכתה הפועל תל אביב באליפות השישית בתולדותיה, והראשונה מאז קום המדינה, לאחר שהקדימה בארבע נקודות את הפועל פתח תקווה.
ב-1958 השיגה הקבוצה את ניצחונה הגבוה ביותר בכל המסגרות, כשגברה על הפועל הרצליה בתוצאה 12–1 במסגרת גביע המדינה.
ב-1961 זכתה בגביע השישי, אף הוא הראשון מאז הקמת המדינה, לאחר שגברה במשחק הגמר על האלופה הפועל פתח תקווה בתוצאה 2–1 משער ניצחון של גדעון טיש.
הקבוצה סיימה כסגנית האלופה בעונת 1960/1961 ובעונת 1962/1963, ובעונת 1964/1965 הייתה קרובה לזכייה באליפות נוספת, לאחר שבמחזור הסיום הובילה בנקודה על יריבותיה במירוץ לאליפות, הפועל פתח תקווה והכח רמת גן, אך הפסידה למכבי נתניה וסיימה במקום השלישי בעוד הכח זכתה באליפות.
האליפות השביעית הגיעה, בסופו של דבר, ב-1966, בהדרכתו של המאמן דוד שווייצר.
כאלופת המדינה, השתתפה הפועל תל אביב ב-1967 בטורניר הראשון של גביע אסיה לקבוצות שנערך בבנגקוק.
היא העפילה אוטומטית לשלב הגמר, בו גברה על סלאנגור המלזית 2–1 משער ניצחון של קיקו רחמינוביץ' והייתה לקבוצה הראשונה שזוכה באליפות אסיה.
באותה שנה גם העפילה לגמר גביע המדינה, אך הפסידה למכבי תל אביב 1–2. ב-1969 זכתה הפועל באליפות השמינית בתולדותיה, בהדרכתו של המאמן רחביה רוזנבוים, וב-1970 הפסידה את האליפות למכבי תל אביב בשל הפרש שערים.
באותה עונה הובסה בידי מכבי בתוצאה 0–5, התבוסה הגדולה ביותר שלה במשחק רשמי.
בתוך כך, שחזרה באותה עונה גם את הניצחון הגדול ביותר שלה בליגה, כשהביסה 8–0 את הפועל באר שבע, הודות לשלושער של ג'ורג' בורבה וצמד שערים של יחזקאל חזום.
באותה עונה השתתפה, כאלופה היוצאת, באליפות אסיה לקבוצות לשנת 1970 בפעם השנייה בתולדותיה.
היא העפילה לשלב הגמר, אך הפסידה לטאג' קלאב האיראנית משער שהובקע בתוספת הזמן.
במהלך שנות ה-70 ירדו הישגיה של הפועל תל אביב באופן ניכר.
בשנת 1972 עוד זכתה בגביע המדינה בפעם השביעית, לאחר ניצחון 1–0 על הפועל ירושלים משער של שייע פייגנבוים, ובעונת 1972/1973 סיימה את משחקי הליגה כסגנית האלופה הכח רמת גן, אך בעונה שלאחר מכן נאבקה נגד הירידה לליגה הארצית (הליגה השנייה דאז), והצליחה להישאר בליגה רק במחזור האחרון בזכות הפרש שערים.
בעונת 1975/1976 נאבקה הפועל תל אביב שוב נגד הירידה לליגת המשנה, והצליחה להישאר בליגה במחזור לפני האחרון בזכות ניצחון בדרבי על מכבי תל אביב, הודות לשער ניצחון נוסף של שייע פייגנבוים.
גם בעונת 1977/1978 נאבקה הקבוצה בתחתית במשך רוב חלקי העונה, ובעונות שנמנעה ממאבקי התחתית לא הצליחה להתמודד בצמרת הטבלה, עד לעונת 1979/1980 בה סיימה כסגנית האלופה.
במהלך תקופה זו, בה כשלה בניסיונותיה לחזור לצמרת, דבקה בה תדמית של מפסידנית, תדמית שאומצה גם בידי אוהדיה, וזכתה למספר אזכורים תרבותיים.
עליות ומורדות בשנות ה-80 וה-90
שני העשורים הבאים היו מהסוערים בתולדות הקבוצה.
לצד מספר זכיות באליפויות ובגביעים, נקלעה הפועל תל אביב למשבר כלכלי חריף, וירדה לראשונה בתולדותיה לליגה הארצית.
ב-1981 הצליחה הפועל תל אביב, תחת שרביטו של המאמן דוד שווייצר, לצאת מהמשבר שפקד אותה בשנות ה-70, וזכתה באליפות התשיעית בתולדותיה, 12 שנים לאחר האליפות הקודמת.
בקבוצה כיכבו שני שחקנים צעירים שגדלו יחד במחלקת הנוער של המועדון – החלוץ שבתאי לוי שכבש 17 שערי ליגה והיה מלך השערים של הקבוצה, והקשר משה סיני, שנבחר לכדורגלן העונה בישראל.
באותה עונה העפילה גם לגמר גביע המדינה, אך הפסידה לבני יהודה בבעיטות הכרעה.
ב-1982 שוב העפילה לגמר גביע המדינה, ושוב הפסידה, הפעם 0–1 להפועל יהוד.
ב-1983 העפילה בפעם השלישית ברציפות לגמר גביע המדינה, והפעם גם זכתה בו, בעקבות ניצחון 3–2 על מכבי תל אביב.
שער הניצחון שהבקיע גילי לנדאו היה שנוי במחלוקת, שכן אנשי מכבי טענו כי קדמה לו עבירה ושהובקע בנגיעת יד.
האליפות העשירית בה זכתה הפועל תל אביב, בשנת 1986, שוב תחת שרביטו של שווייצר, הייתה הפכפכה במיוחד.
ערב מחזור הסיום הובילה מכבי חיפה את טבלת הליגה, כשבאמתחתה נקודה אחת יותר מלהפועל תל אביב.
השתיים נפגשו במחזור הסיום באצטדיון בלומפילד, במשחק הליגה הראשון ששודר בשידור ישיר בטלוויזיה הישראלית.
בדקה ה-86 הבקיע גילי לנדאו את שער הניצחון של הפועל תל אביב, ממסירה של משה סיני.
שחקני מכבי חיפה טענו לנבדל, אך השופט צבי שריר אישר את השער, שהבטיח את זכייתה של הפועל תל אביב באליפות.
בעונה הבאה לא הצליחה הקבוצה לשחזר את ההישג, וניצלה במחזורי הסיום מירידה לליגה הארצית.
עונת 1987/1988 נפתחה באופן מגומגם, אך לאחר שובו של משה סיני מהקבוצה הבלגית בוורן, השתפר מאזנה, והיא זכתה באליפות ה-11 בתולדותיה, תחת הדרכתו של המאמן יצחק שניאור.
בנוסף, העפילה לגמר גביע המדינה, ובו הפסידה למכבי תל אביב 1–2. בעונה זו הגיע לשיאו הקשר אלי כהן, שנבחר לכדורגלן העונה.
על הישגיה בעונה זו העיבו החובות הכספיים אליהם נקלעה הפועל תל אביב, ובמהלכה עוקל ציוד של הקבוצה.
בעקבות ניהול לא תקין ובשל חוזים כפולים הורחקו 8 מהשחקנים הבכירים של הקבוצה מ-8 משחקים, והקבוצה עצמה הוענשה בהפחתת 4 נקודות בפתיחת העונה הבאה.
חוסר של השחקנים הבכירים ב-8 משחקים והמשבר הכלכלי החריף בעקבות עיקול הכנסות בעונת 1988/1989, הביא לכך שבאסיפת הפתיחה של העונה השתתפו רק חמישה משחקני הקבוצה, ויו"ר הקבוצה חיים צימר ציין כי "יש השערה שצריכים לקבל כסף, אבל זו רק השערה".
ב-20 בנובמבר 1988 החרימו השחקנים משחק מול הפועל צפרירים חולון במחאה על אי תשלום משכורותיהם, ובמקומם עלו לשחק שחקני הנוער של המועדון.
בתגובה, הודיעה הנהלת הפועל תל אביב כי השחקנים הפרו את חוזיהם, ומשכך החוזים אינם תקפים עוד.
בהמשך העונה החרימו השחקנים משחק נוסף, מול מכבי חיפה.
המשבר הכלכלי השפיע גם על יכולותיה של הקבוצה, ובסיום העונה ירדה לראשונה בתולדותיה לליגה הארצית, הליגה השנייה דאז.
בתחילת עונת 1989/1990 החלה ההסתדרות למכור כמה מנכסיה במטרה לפתור את המשבר הכלכלי, אך עתידה של הקבוצה עדיין הוטל בספק, וכמה משחקניה שוחררו.
בנוסף, נתקלה הקבוצה בקשיים להם לא ציפתה גם בזירה הספורטיבית.
בין היתר, הפסידה לבית"ר נתניה ולמכבי שעריים, וסיימה רק בתוצאת תיקו במשחק ביתי מול מכבי טמרה.
בהמשך התאוששה והתברגה בצמרת הליגה.
את עלייתה חזרה לליגה הלאומית הבטיחה רק בדקות הסיום של מחזור הסיום, לאחר שהביסה את מכבי רמת עמידר 6–0 הודות לשלושער של מוריס ז'אנו.
היא סיימה את משחקי הליגה במקום השני, עם מספר נקודות זהה לזה של מכבי יבנה שסיימה במקום השלישי, אך הפרש שערים עדיף בשני שערים.
בעונות הבאות שמרה הפועל תל אביב על מקומה בליגה הבכירה, אך השתרכה בתחתית הטבלה, והייתה רחוקה מהישגיה בשנות ה-80. חריג לכך היה ההעפלה לגמר גביע המדינה ב-1994, בו הפסידה למכבי תל אביב 0–2. בעונת 1995/1996 השתתפה לראשונה במוקדמות גביע אופ"א, אך הודחה בסיבוב המוקדמות הראשון, אחרי הפסד לזימברו קישינב.
לאחר הפרטת הקבוצה ועד עזיבת קבוצת "כתר"
בעונת 1996/1997 שוב ריחפה על הקבוצה סכנת ירידה, ומשה סיני, שהיה למאמן הקבוצה, נאלץ להתפטר לאחר סדרת הפסדים.
נראה היה שהקבוצה שוב תרד לליגה הארצית, אך לאחר שמונה המאמן דרור קשטן, היא הבטיחה את הישארותה בליגה רק במחזורי הסיום.
במהלך העונה הופרט המועדון, כאשר מכרה ההסתדרות את הפועל תל אביב לקבוצת משקיעים פרטיים בראשות משה תאומים, מוטי אורנשטיין, סמי סגול (בעליה של קבוצת כתר) ורפי עגיב.
לאחר 70 שנה נפרדה הפועל תל אביב מההסתדרות, ויצאה לדרך חדשה.
הגב הכלכלי שניתן למועדון אפשר את שובה של הקבוצה לקדמת הבמה.
כבר בעונת 1997/1998, בהדרכתו של המאמן אלי כהן, נאבקה הפועל תל אביב עם בית"ר ירושלים על האליפות.
במחזור הלפני האחרון התקיים משחק בין בית"ר לבין הפועל בית שאן, שזכה לכינוי "משחק השרוכים".
בדקות הסיום של המשחק נראה היה כי שחקני בית שאן אינם מתאמצים למנוע ספיגת שער, ובסופו של דבר הצליחה בית"ר להבקיע שער ניצחון שהבטיח לה את המקום הראשון, והפועל תל אביב הסתפקה במקום השני, כאשר במחזור הסיום זכתה בית"ר באליפות באופן רשמי.
בעונת 1998/1999 סיימה הקבוצה במקום החמישי בטבלה, ובסופה זכתה בגביע המדינה בפעם העשירית בתולדותיה, לאחר ניצחון על בית"ר ירושלים בבעיטות הכרעה במשחק הגמר.
היה זה הגביע הראשון שלה מזה 16 שנים, והתואר הראשון מזה 11 שנים.
באותה עונה השתתפה בפעם השנייה במוקדמות גביע אופ"א.
היא הדיחה את הקבוצה הפינית פינפא הלסינקי בסיבוב המוקדמות הראשון, והודחה בסיבוב המוקדמות השני בידי סטרומסגודסט הנורווגית בבעיטות הכרעה.
עונה זו זכתה לכינוי "עונת התינוקות של קשטן", משום שארבעה מהשחקנים המובילים של הקבוצה, שהובילו אותה להישג המרשים, היו שחקנים בגילאים 20–21: סלים טועמה, פיני בלילי, כפיר אודי ועמרי אפק.
מלבד השחקנים הצעירים, כיכבו בהפועל תל אביב אישטוון פישונט, רונן חרזי שכבש 17 שערים בליגה, השוער שביט אלימלך שנבחר לכדורגלן העונה ושלום תקווה הוותיק, שפרש ממשחק פעיל בסיום העונה.
בעונת 2000/2001 השתתפה הפועל תל אביב לראשונה בתולדותיה במוקדמות ליגת האלופות, והודחה בסיבוב המוקדמות השני בידי שטורם גראץ.
בליגה שוב נאבקה הקבוצה על האליפות, אך סיימה במקום השני, אחרי מכבי חיפה.
את עונת 2001/2002 שוב סיימה הקבוצה כסגניתה של מכבי חיפה.
לראשונה מאז 1934 לא הפסידה במשחק ביתי במשך כל העונה (13 פעמים ניצחה וארבע פעמים סיימה בתיקו).
באותה עונה זכתה הפועל תל אביב בגביע הטוטו, אך עונה זו זכורה יותר בשל הישגי הקבוצה בעונת 2001/2002 בגביע אופ"א, מהגבוהים ביותר של קבוצות הכדורגל הישראליות במפעלים הבין-לאומיים.
במהלך משחקיה, לאחר שעברה את גזיאנטפספור הטורקית בסיבוב הראשון, הדיחה הפועל תל אביב מספר קבוצות שנחשבו עדיפות ממנה: צ'לסי בסיבוב השני, לוקומוטיב מוסקבה בסיבוב השלישי ופארמה בשמינית הגמר.
שחקן הקבוצה מילאן אוסטרץ הבקיע שערים נגד כל אחת מקבוצות אלה, ומן העבר השני הצטיין השוער שביט אלימלך, שזכה לשבחים במיוחד לאחר המשחק מול צ'לסי בסטמפורד ברידג'.
ב-5 במרץ 2002, שבוע לפני משחק רבע הגמר מול מילאן, אירע פיגוע ירי במסעדת "סי פוד מרקט" בתל אביב, בו נהרגו שלושה ונפצעו 35. בין יושבי המסעדה היו גם כמה משחקני הפועל תל אביב.
בעקבות הפיגוע החליטה אופ"א שלא לאפשר את קיום המשחק בישראל, והוא נערך באצטדיון GSP שבקפריסין.
הפועל תל אביב ניצחה במשחק 1–0 משער של סרגיי קלשצ'נקו, אך הפסידה 0–2 במשחק הגומלין בסן סירו, והודחה מהמפעל.
בשתי העונות הבאות נותרה הפועל תל אביב בצמרת הליגה, אך לא הצליחה לזכות בתארים.
גם במשחקיה בגביע אופ"א לא הצליחה לשחזר את הישגיה.
בעונת 2002/2003 הודחה בסיבוב השני בידי לידס יונייטד, ובעונת 2003/2004 הודחה בסיבוב הראשון בידי גזיאנטפספור.
בעונת 2004/2005 שוב הידרדרה הפועל תל אביב לתחתית טבלת ליגת העל, ונאבקה על הישארותה בה.
לאחר ששחקן העבר של הקבוצה שייע פייגנבוים מונה למאמן (יחד עם שלום תקווה כעוזרו), הצליחה לסיים 11 משחקים ללא הפסד ונשארה בליגה.
בסיום העונה חלו שינויים בבעלות על הקבוצה.
זכויות הניהול הועברו לקבוצת אנשי עסקים בראשות מוני הראל, שמעון ציטרון ושחר בן-עמי, בעוד סמי סגול נותר הבעלים המחזיק ב-80% ממניות הקבוצה.
בעונת 2005/2006 התאוששה הפועל תל אביב מהמשבר.
המאמן דרור קשטן חזר למועדון, והקבוצה סיימה במקום השני בליגה, אחרי מכבי חיפה, וזכתה בגביע המדינה בפעם ה-11 בתולדותיה, לאחר שגברה 1–0 על בני יהודה במשחק הגמר.
בסוף העונה מונה קשטן למאמן נבחרת ישראל, ובמקומו מונה יצחק שום למאמן הקבוצה.
בעקבות הישגיה בעונה הקודמת, שיחקה הפועל תל אביב בעונת 2006/2007 בגביע אופ"א.
בשלב הבתים גברה על פריס סן ז'רמן 4–2 בפארק דה פראנס, סיימה בתיקו עם ראפיד בוקרשט ומלאדה בולסלאב והפסידה לפנאתינאיקוס.
בעקבות תוצאות אלה העפילה הקבוצה לשלב 32 האחרונות, בו הודחה בידי גלאזגו ריינג'רס.
את הליגה סיימה במקום הרביעי, וכן זכתה בגביע המדינה בפעם השנייה ברציפות, לאחר שגברה על הפועל אשקלון בבעיטות הכרעה.
הקבוצה של גוטמן תחת מוני הראל ואלי טביב (2007–2011)
בעונת 2007/2008 מונה גיא לוזון למאמן הקבוצה.
היא פתחה את העונה באופן חלש במיוחד, ובעשרת המחזורים הראשונים השיגה ניצחון אחד בלבד, והתדרדרה למקום האחרון בליגה.
בעקבות זאת התפטר לוזון, וזמן קצר אחר כך מונה אלי גוטמן למאמן.
גוטמן מינה את יוסי אבוקסיס לעוזרו, ובחלון ההעברות של חודש ינואר החתים את עומרי קנדה, אלין טופוזאקוב ודימיטר טלקייסקי.
הישגיה של הקבוצה השתפרו בהמשך, אך עקב חולשתה בפתיחת העונה סיימה רק במקום השביעי.
כמו כן, העפילה בפעם השלישית ברציפות לגמר גביע המדינה, אך בניגוד לפעמיים הקודמות הפסידה במשחק הגמר לבית"ר ירושלים, בבעיטות הכרעה.
בשלב הבתים של גביע אופ"א ניצחה בספרד את חטאפה, אך הפסידה לטוטנהאם הוטספר, אנדרלכט ואולבורג, וסיימה במקום האחרון בבית.
בסיום העונה הודיעו תאומים וסגול על העברת הבעלות על הקבוצה למוני הראל, ללא תמורה.
בהמשך השנה, רכש אלי טביב 50% מהבעלות על הקבוצה.
בעונת 2008/2009 המשיכה הקבוצה במגמת השיפור, והיא סיימה כסגניתה של האלופה מכבי חיפה.
השוער וינסנט אניימה נבחר לכדורגלן העונה, באחת הפעמים הבודדות שתואר זה לא הוענק לשחקן מהקבוצה שזכתה באליפות.
בגביע אופ"א הודחה בסיבוב המוקדמות השלישי, לאחר הפסד לסנט אטיין הצרפתית.
בגביע המדינה ניצחה הקבוצה בסיבוב ט' את מכבי תל אביב 2–0 בדרבי, אך בשמינית הגמר הפסידה למכבי חיפה בבעיטות הכרעה.
עונת 2009/2010 הייתה מהמוצלחות בתולדות המועדון, שזכה בדאבל בפעם הרביעית בתולדותיו.
בגמר גביע המדינה גברה הקבוצה על בני יהודה, ואת האליפות השיגה רק בדקה ה-92 של מחזור הסיום, משער הניצחון שהבקיע ערן זהבי באצטדיון טדי מול בית"ר ירושלים.
במהלך העונה הובילה מכבי חיפה את הליגה בהפרש נקודות גדול, אך עקב שיטת הקיזוז שהונהגה לראשונה בליגה, קוצץ מספר הנקודות שהשיגו הקבוצות בשני הסיבובים הראשונים בחצי, מה שאפשר להפועל לסגור את הפער.
במחזור השני של הפלייאוף, לאחר הקיזוז, נפגשו שתי הקבוצות למשחק העונה שנערך במגרשה של חיפה בקריית אליעזר.
הפועל תל אביב ניצחה 1–0 משער של מהראן לאלא ועלתה לראשונה באותה עונה למקום הראשון, אותו איבדה שבועיים לאחר מכן ואליו חזרה, כאמור, רק עם שריקת הסיום של המחזור האחרון.
במהלך העונה השיגה פעמיים רצף של שמונה ניצחונות, בנוסף לרצף של 31 משחקים ללא הפסד ליגה, החל מהמחזור הרביעי, בו ספגה הקבוצה את הפסדה היחיד באותה עונה, ועד לסיום העונה.
גם ב הגיעה הקבוצה להישגים מרשימים.
לאחר שהעפילה לשלב הבתים, השתתפה בבית שכלל את המבורג, סלטיק וראפיד וינה.
היא ניצחה את שלושתן בבית, ואת ראפיד וינה גם באוסטריה, וסיימה במקום הראשון בבית.
בסיבוב הבא הודחה בידי רובין קאזאן לאחר הפסד 0–3 ברוסיה ותיקו 0–0 במשחק הבית.
שחקנים רבים בהפועל תל אביב הצטיינו בעונה זו, ביניהם אניימה, דאגלס דה סילבה, אביחי ידין, איתי שכטר שכבש 22 שערי ליגה וגילי ורמוט שנבחר לכדורגלן העונה.
בעקבות זכייתה באליפות בשנת 2010, השתתפה הפועל תל אביב במוקדמות ליגת האלופות.
לאחר שהדיחה את ז'לייזניצ'אר סרייבו, אקטובה ורד בול זלצבורג, העפילה לראשונה בתולדותיה לשלב הבתים של המפעל.
את עונת 2010/2011 סיימה הקבוצה כסגנית האלופה אחרי מכבי חיפה, ולראשונה מקום המדינה שחקן הקבוצה, טוטו תמוז, הוכתר כמלך השערים של הליגה, לאחר שכבש 21 שערים בעונתו הראשונה בקבוצה.
הפועל תל אביב זכתה בפעם השנייה ברציפות בגביע המדינה, לאחר שניצחה בגמר את מכבי חיפה 1–0 משער של סלים טועמה.
בתום העונה עזבו את הקבוצה אלי גוטמן ויוסי אבוקסיס, ודרור קשטן מונה בפעם הרביעית למאמן הקבוצה.
ביולי 2011 פסק בית המשפט המחוזי, כי אלי טביב זכה בבעלות הבלעדית על הפועל תל אביב לאחר הליך במבי (Buy Me Buy You) מול מוני הראל.
על טביב נמתחה ביקורת רבה בתקשורת על התנהלותו, ובמקביל ארגנו אוהדי הפועל תל אביב מחאה חריפה וממושכת כנגד טביב, בדרישה שימכור את הקבוצה לבעלים אחרים.
במהלך הקיץ ובמקביל להעברת הקבוצה לידי טביב, נמכרו לקבוצות באירופה כמעט כל כוכבי הקבוצה שזכתה באליפות ושני גביעים בשנתיים הקודמות וביניהם וינסנט אניימה, ערן זהבי, איתי שכטר וגילי ורמוט.
במקומם הגיעו אפולה אדל, נוסא איגיבור ועומר דמארי.
בעונת 2011/2012 העפילה הקבוצה לשלב הבתים בליגה האירופית, והוגרלה לבית הכולל את פ.ס.וו.
איינדהובן, ראפיד בוקרשט ולגיה ורשה.
לאחר שלושה הפסדים בשלושת משחקיה הראשונים, סיימה בתיקו 3–3 את משחקה באיינדהובן, ניצחה 3–1 את משחקה בבוקרשט וניצחה בבית 2–0 את לגיה ורשה.