tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
רודיך כתב מוזיקה לעשרות הצגות ילדים כגון "סיפורי איתמר", "המכשפה של ליאור", "אלאדין", "במבי" ועוד רבות.
בשנת 2010 השתתף רודיך במופע "שיעור מולדת", שנערך במסגרת פסטיבל ימי זמר בחולון, בו הופיעו על במה אחת מוזיקאים וזמרים-יוצרים שיצאו מהעיר חולון.
רודיך פתח את הערב בקטע "אחרית", מתוך אלבומו הראשון "סטאללה".
בשנת 1992, לרגל יום הולדתו התשעים של האדמו"ר מליובאוויטש, הלחין רודיך מחדש מנגינה למילים של "מעט אור דוחה הרבה חושך".
הזמר יעקב זינגבוים, שהוא צאצא של הבעל שם טוב, הקליט את השיר שיצא כסינגל בשנת 2018.
שנה לאחר פטירתו של רודיך הוציאה בתו, מעיין, את השיר "כאבים של אחרים" שנכתב, הולחן והופק מוזיקלית על ידו, לפני פטירתו.
זכה פעמיים בפרס האוסקר הישראלי:
בשנת 1983 על הפסקול שהלחין לסרט "נגוע" אותו ביים עמוס גוטמן
בשנת 1988 על הפסקול שהלחין לסרט "בצילו של הלם קרב" של יואל שרון (בשנה זו שם הפרס היה "מנורת הכסף").
רודיך היה נשוי פעמיים ונולדו לו חמישה ילדים.
היה נשוי לזמרת לאה לופטין, במשך 22 שנים.
לאחר הפרידה חי בזוגיות עם דלית כהנא, ונולדה להם בת אחת.
מאשתו השנייה, נעמי, נולדו לו שני ילדים.
בנו הבכור, יובל, נפטר ב-2012, בגיל 24, ממחלת הסרטן.
רודיך נפטר ב-5 בפברואר 2019 מדום לב, בביתו שביפו בגיל 65, ונטמן בבית העלמין בקיבוץ אפיקים (לאה לופטין היא ילידת הקיבוץ), ליד בנו.
אריק קורן (1931 - 12 באוקטובר 2017) היה צייר ישראלי שהתמחה בעבודות פרסקו, אמנות ציורי הקיר.
קורן נולד ב-1931 בבלארוס שהייתה אז בשטח פולין ובגיל 5 עלה עם הוריו לארץ ישראל.
המשפחה התיישבה בקיבוץ אשדות יעקב שהוקם שלוש שנים קודם לכן.
כאן גם נולד אחיו הצעיר - יוחאי, שנפל בגיל 27 ביום הראשון של מלחמת ששת הימים והותיר אחריו אשה ושני ילדים.
בנעוריו (כנראה ב-1941) למד אצל הצייר יחזקאל שטרייכמן, לימים חתן פרס ישראל לציור, שהתגורר בקיבוץ אשדות יעקב באותה עת.
הכשרה נוספת קיבל מאמנים ישראלים נוספים ובהם אליהו בילס (שגם אצר את תערוכתו הראשונה ב-1957 בגלריה צ'מרינסקי בתל אביב), מרסל ינקו, פרלי פלציג ודב פייגין והפך בעצמו למורה במוסדות שונים.
את הכשרתו כאמן ציורי קיר (פרסקו) רכש הודות למלגה מיוחדת שקיבל מקרן אמריקה-ישראל, באקדמיה לאמנויות של ונציה.
ב"בית הצנחן" שבקיבוץ מעגן יצר ציור קיר לזכר הצנחנים שנפלו במלחמות ישראל, וב-1963 השלים את יצירתו המוכרת ביותר: עיטורי הפתחים במגדל השעון ביפו.
במקור תכנן קורן חלונות ויטראז' המתארים את תולדות העיר יפו והמיתולוגיות הקשורות בה.
בעקבות צמצום התקציב לפרויקט את מקום הזכוכית תפסה עבודת מתכת שבוצעה במסגריה של אשדות יעקב.
באותה תקופה עיצב מחיצה לבית הכנסת בקיבוץ עין הנצי"ב.
עבודות קיר נוספות שיצר קורן פזורות בכל רחבי הארץ כשכמה מהן מרוכזות בבנייניה המקוריים של מכללת אוהלו שעל שפת הכנרת.
עבודת הקיר הגדולה ביותר שלו מעטרת את חזית "בית קרפ" - בית התרבות של קיבוץ אשדות יעקב איחוד (אדריכל הבניין היה אריך ראש).
בעבודה זו תיאר תמונות מחיי הקיבוץ.
בשנות ה-60 עזב את הקיבוץ והתגורר עד לפטירתו ב-2017 בכפר סבא.
אריק פלזנטס היה אזרח בריטי שהצטרף לחיל הבריטי החופשי, יחידה של בריטים שהתנדבו להילחם לצד הנאצים בעת מלחמת העולם השנייה.
בילדותו למד בבית ספר בעיר נוריץ'.
בהיותו בן 14 עזב את הלימודים ועסק בעיסוקים שונים; היה מתלמד בחשמלאות, יערן, מתאגרף, מתאבק ואז מרים משקולות שהציג את ביצועיו בבריטניה וביבשת אירופה.
פלזנטס הצטרף לארגון הפציפיסטי הבריטי "איגוד המחויבות לשלום" (Peace Pledge Union) אשר היה למעשה זרוע של איגוד הפשיסטים הבריטי, איגוד שהתנגד למלחמה והטיף לנהל משא ומתן לשלום עם גרמניה הנאצית.
בשנת 1939, בפרוץ מלחמת העולם השנייה, הצטרף פלזנטס לצי הסוחר, על מנת להימנע מגיוס לצבא הבריטי.
הוא שירת על ספינה שהובילה תפוחי אדמה מהאי ג'רזי שבאיי התעלה לבריטניה.
בזמנו החופשי בחר לשהות באי.
באי פגש פלזנטס בבריטי אחר דניס ג'ון לייסטר, אף הוא איש האיגוד.
בעת הכיבוש שהה פלזנטס באי.
הוא עסק בעבודת ארעי באיסוף תפוחי אדמה, אך יחד עם חברו לייסטר עסק גם בביזה של בתים נטושים באי.
הם נתפסו, נשלח למחנה מעצר בצרפת ולבסוף נשלחו שניהם לגרמניה.
בהיותם בגרמניה הצטרפו פלזנטס ולייסטר בשנת 1944 לחיל הבריטי החופשי, יחידה של בריטים שהתנדבו להילחם לצד הנאצים.
לימים יטען כי הוזמן לשדר שידורי תעמולה באנגלית ממרלין, שם פגש לדבריו שני בוגדים בריטים אחרים, ג'ון אמרי וויליאם ג'ויס ("לורד האו האו") ששידרו שידורי תעמולה לבריטניה בשירות הנאצים.
לדבריו שוחח עימם גם על האפשרות שיועמדו בעתיד לדין באשמת בגידה.
מאחר שהחיל הבריטי החופשי לא נועד לצורכי לחימה, אלא לצורכי תעמולה וכלל לא יותר משלושים איש, לא השתתף פלזנטס בלחימה אלא נדד ברחבי גרמניה.
לקראת סוף המלחמה היה בעיר דרזדן, שם נשא לאישה בחורה גרמניה.
בפברואר 1945 היה עד להפצצת דרזדן על ידי בעלות הברית, כאשר רבבות מתושביה נהרגו והעיר נחרבה לחלוטין.
פלזנטס ואשתו היו בברלין כאשר הצבא האדום התקרב לעיר, ונמלטו ממנה דרך תעלות הביוב.
בסופו של דבר מצאו עצמם בשטח הכיבוש הסובייטי.
פלזנטס מצא תעסוקה בקרקס נודד.
בשנת 1946 הוא ואשתו נעצרו על ידי הנקו"ד.
הוא הופרד מאשתו, הואשם בריגול ונדון ל-25 שנות עבודת כפייה בגולאג חוג הארקטי.
מאז לא ראה יותר את אשתו.
בשנת 1953, לאחר מותו של סטלין, שוחרר פלזנטס מהגולאג ושב לבריטניה.
הוא נחקר על מעשיו במלחמה אך לא הועמד לדין.
הוא חבר לאדי צ'פמן, הסוכן הכפול שהערים על הנאצים, אותו הכיר מהאי ג'רזי, והכתיב לו את זכרונותיו מן המלחמה.
הספר יצא לאור בשנת 1957 בשם
גרסה נוספת של הספר ראתה אור לאחר מותו של פלזנטס בשם
לגיהנום ובחזרה בגרמניה הנאצית וברוסיה הסטליניסטית).
אריק פלזנטס נפטר בשנת 1998.
אריק רדפורד הוא מחליק אמנותי על קרח קנדי, אלוף אולימפי (פיונגצ'אנג 2018), אלוף העולם פעמיים ברציפות (שאנגחאי 2015 ובוסטון 2016) ו-5 פעמים ברציפות אלוף קנדה (2012 - 2016) בהחלקה אמנותית על קרח לזוגות ביחד עם מייגן דוהאמל.
רדפורד נולד בוויניפג מניטובה וגדל ברדלייק אונטריו.
הוא החל להחליק על הקרח בגיל 8. בגיל 14 עבר לקנורה, בגיל 15 עבר לוויניפג ואחר כך למונטריאול ובגיל 16 עבר לטורונטו.
הוא מנגן בפסנתר וכותב מוזיקה.
הוא בוגר אוניברסיטת יורק במוזיקה.
בשנת 2003 התחרה רדפורד בתחרות הזוגות עם שרה בורק, בשנת 2005 הוא התחרה עם רייצ'ל קירקלנד וסיים ביחד איתה פעמיים במקום חמישי באליפות קנדה (2007 ו-2008) ובמקום שביעי (2009) ובשנת 2010 התחרה עם אן-מרי גירו וסיים עימה במקום שמיני באליפות קנדה.
בשנת 2011 הוא החל להתחרות עם מייגן דוהאמל וזכה ביחד איתה במקום שני באליפות קנדה ובמקום שביעי באליפות העולם שנערכה במוסקבה רוסיה בתוצאה של 173.03 נקודות.
בשנת 2012 הוא זכה לראשונה במדליית זהב ביחד עם דוהמאל באליפות קנדה ובמקום חמישי באליפות העולם שנערכה בניס צרפת בתוצאה של 185.41 נקודות.
באליפות העולם בהחלקה אמנותית על הקרח שנערכה בלונדון אונטריו במרץ 2013 זכה רדפורד במדליית ארד בתחרות הזוגות ביחד עם דוהאמל בתוצאה של 204.56 נקודות, אחרי זוג מרוסיה (225.71 נקודות) וזוג מגרמניה (205.56 נקודות).
באולימפיאדת סוצ'י (2014) זכה רדפורד במדליית כסף בתחרות הקבוצתית לאחר שהשתתף בתחרות הזוגות עם דוהאמל.
במדליית זהב זכתה רוסיה ובמדליית ארד זכתה ארצות הברית.
בתחרות לזוגות הוא סיים במקום שביעי ביחד עם דוהאמל בתוצאה של 199.53 נקודות.
חודש לאחר מכן, באליפות העולם בהחלקה אמנותית על הקרח שנערכה בסאיטאמה שביפן הוא זכה במדליית ארד בתחרות לזוגות ביחד עם דוהאמל בתוצאה של 210.84 נקודות, אחרי זוג מגרמניה (224.88 נקודות) וזוג מרוסיה (215.92 נקודות).
בריאיון לעיתון אאוטספורט שנערך בדצמבר 2014 יצא רדפורד מהארון כהומו ובכך היה למחליק הקרח האמנותי הראשון בהיסטוריה שיצא מהארון בשיא הקריירה שלו ולא בשלהי הקריירה או בסיומה ולפני התחרות החשובה מכולן, אליפות העולם.
באליפות העולם בהחלקה אמנותית על הקרח שנערכה בשאנגחאי סין במרץ 2015 זכה רדפורד במדליית זהב בתחרות הזוגות ביחד עם דוהאמל בתוצאה של 221.53 נקודות, לפני שני זוגות מסין (214.12 נקודות ו-212.77 נקודות).
בכך היה למחליק הקרח האמנותי הראשון בהיסטוריה שזכה בתואר העולמי שהוא הומו גלוי.
אריק אלין קורנל הוא פיזיקאי אמריקאי שיחד עם קארל וימן הדגימו לראשונה את עיבוי בוז-איינשטיין בשנת 1995. על מאמציהם קיבלו וימן וקורנל, יחד עם וולפגנג קטרלה, את פרס נובל לפיזיקה.
קורנל נולד בפאלו אלטו, שם למדו הוריו לתארים מתקדמים באוניברסיטת סטנפורד.
בגיל שנתיים עבר לקיימברידג', בה אביו עבד בתור פרופסור להנדסה אזרחית במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס.
הוא גדל עם אח ואחות צעירים ממנו.
המשפחה התגוררה שנה בברקלי ושנה בליסבון, שם אביו שהה בשנת שבתון.
בקיימברידג' למד בבית הספר רינדג' אנד לטין.
שנה לפני תום לימודיו עבר לקליפורניה עם אימו וסיים שם את בית ספר התיכון לואל לתלמידים מחוננים.
בסיום בית הספר התיכון למד באוניברסיטת סטנפורד, בה פגש את אשתו לעתיד, סלסט לנדרי.
בשנותיו הראשונות באוניברסיטה התפרנס כעוזר לקבוצות מחקר בטמפרטורות נמוכות בקמפוס.
הוא הצטיין בעבודתו במעבדות ונראה שצפויה לו קריירה בפיזיקה.
עם זאת, היו לו ספקות בבחירת הקריירה בין פיזיקה לספרות או בפוליטיקה.
במהלך לימודיו נסע לסין ולטאיוואן לתשעה חודשים כדי ללמד אנגלית מדוברת וללמוד סינית.
הוא הגיע למסקנה שזה לא הדבר שבו הוא ממש מוכשר וחזר לכישרונו העיקרי – פיזיקה.
הוא סיים את לימודיו בהצטיינות בשנת 1985.
כדי ללמוד לתואר מתקדם, הוא חזר ל־MIT.
שם הצטרף לקבוצה של דייוויד פריצ'רד, שערכה ניסוי במדידת מסה של ניטרינו של אלקטרון מקרינת בטא של טריטיום.
אף שלא הצליח למצוא את המסה של הניטרינו, קורנל קיבל תואר דוקטור ב־1990.
אחרי שקיבל את תואר הדוקטור הצטרף לקארל וימן באוניברסיטת קולורדו בתור חוקר בפוסט־דוקטורט בניסוי קטן בקירור באמצעות לייזרים.
במהלך שנתיים בפוסט־דוקטורט תכנן שילוב של קירור באמצעות לייזרים עם קירור באידוי במלכודת מגנטית כדי ליצור עיבוי בוז-איינשטיין.
בעקבות ההצעה הזאת קיבל משרה קבועה ב־JILA והמכון הלאומי לתקנים וטכנולוגיה בבולדר.
על ההדגמה הלכה למעשה של עיבוי בוז-איינשטיין לראשונה, שנים רבות לאחר הניבוי התאורטי של קיומו, קורנל ווימן קיבלו יחד עם וולפגנג קטרלה את פרס נובל לפיזיקה ב־2001.
כיום קורנל הוא פרופסור באוניברסיטת קולורדו בולדר ופיזיקאי במכון הלאומי לתקנים וטכנולוגיה של מחלקת המסחר של ארצות הברית.
ב־1998 הוענקה לו מדליית לורנץ והוא עמית האגודה האמריקאית לקידום המדע.
ב־2005 נבחר לעמית האקדמיה האמריקאית לאמנויות ומדעים.
קורנל נישא לסלסט לנדרי ב־1995, מספר חודשים לפני הצלחת ניסוי עיבוי בוז-איינשטיין.
בתם הראשונה, אלייזה, נולדה ב־1996, ובתם השנייה, סופיה, נולדה ב־1998.
באוקטובר 2004 זרועו וכתפו השמאליות נכרתו כדי למנוע נמק זיהומי (Necrotizing fasciitis).
הוא שוחרר מבית החולים באמצע דצמבר אחרי החלמה מהזיהום וחזר לעבוד במשרה חלקית ב־2005.
אריק קנת' פנינג הוא פוליטיקאי ואיש עסקים אמריקאי, שכיום משמש כנשיא וכמנהל הכללי של "איגוד תעשיות החלל" .
ממאי 2016 ועד ינואר 2017 הוא כיהן כמזכיר הצבא של ארצות הברית.
קודם לכן הוא כיהן כמזכיר חיל האוויר בפועל.
פנינג הוא ההומוסקסואל המוצהר הראשון שעמד בראש כל אחת מזרועות הכוחות המזוינים של ארצות הברית.
את רוב 25 השנים שקדמו לכהונתו בתפקידים אלו בילה פנינג בשירות הממשלתי.
לפני שהצטרף למחלקת ההגנה הוא עבד כחבר צוות ויועץ בקונגרס.
אריק פנינג נודל וגדל בקלמאזו, מישיגן.
ב-1986 הוא למד בבית הספר קנברוק שבמישיגן ובבית הספר התיכון שבסנטרוויל, אוהיו, אותו הוא סיים ב-1986. בשנת 1990 הוא סיים תואר בוגר אוניברסיטה בהיסטוריה בדארטמות' קולג'.
העניין שלו בממשל ופוליטיקה החל כאשר השתתף בפריימריז בניו המפשייר ב-1988.
ב-שנות ה-90 היה פנינג חבר בצוות ועדת הכוחות המזוינים של בית הנבחרים, ובהמשך עוזר מיוחד בלשכת מזכיר ההגנה.
מאוחר יותר הוא שימש כמנהל לעניינים פוליטיים בבית הלבן.
הוא גם עבד ב"מנהלי עסקים לביטחון לאומי", צוות חשיבה שבסיסו בוושינגטון די.
וכן ב"רובינסון, לרר ומונטגומרי", חברה לתקשורת אסטרטגית מניו יורק.
פנינג שימש כסגנו של תת-מזכיר הצי וכקצין ניהול בכיר במחלקת הצי החל מיולי 2009. הוא גם היה סגן מנהל הוועדה למניעת נשק להשמדה המונית מארגוני טרור.
ב-1 באוגוסט 2012 מינה הנשיא ברק אובמה את פנינג כתת-מזכיר חיל האוויר, וב-8 באפריל 2013 אושר מינויו על ידי הסנאט.
ב-21 ביוני 2013, עם התפטרותו של מייקל דונלי מתפקידו כמזכיר חיל האוויר, מונה פנינג כמזכיר בפועל במקומו.
הוא כיהן בתפקיד זה עד -20 בדצמבר אותה שנה.
במרץ 2015 מונה פנינג כעוזר מיוחד למזכיר ההגנה ולסגנו.
ב-30 ביוני אותה שנה מינה אותו הנשיא אובמה כתת-מזכיר הצבא בפועל.
ב-3 בנובמבר אותה שנה הודיע הנשיא אובמה על החלטתו למנות את פנינג כמזכיר הצבא.
בשלב זה, טרם אישור הסנאט, שימש פנינג בתפקיד זה כמזכיר בפועל, וב-11 בינואר 2016 הוא פרש זמנית מתפקידו והוחלף בפטריק ג'.
מרפי, כדי שיוכל להתרכז במערכה לאישור מינויו הקבוע.
השימוע של פנינג בוועדת הכוחות המזוינים של הסנאט של ארצות הברית התקיים ב-21 בינואר, והוועדה אישרה את מינויו ב-10 במרץ, אף על פי שהסנאטור פט רוברטס ביקש להשעות את המינוי וציטט הערות שהיו לנשיא אובמה בנוגע לסגירת מתקן הכליאה במפרץ גואנטנמו.
הסנאטורים ג'ון מקיין, יושב ראש הוועדה, ורוברטס, התעמתו בנוגע למינוי בסוף אפריל.
מקיין אמר: "מה שאנחנו עושים כאן זה לומר למועמד, שהוא מוכשר מכל בחינה וראוי בהחלט לתפקיד, שהוא לא יכול למלא את תפקידו במשרה בכירה זו בשל סיבות שלא קשורות אליו.
זוהי לא הדרך הראויה לעשות שימוש בסמכות שלנו כסנאט".
ב-17 במאי הודיע רוברטס לסנאט שהוא קיבל בטוחות מספיקות מהפנטגון בנוגע לגואנטנמו ואמר: "העניין שלי מעולם לא היה עם דמותו של מר פנינג, אומץ הלב שלו, או יכולותיו.
באותו יום אישר הסנאט את מינויו של פנינג כמזכיר הצבא בהצבעה פה אחד.
כך היה פנינג למזכיר הצבא ה-22 של ארצות הברית, שהוא הזרוע הגדולה ביותר של הכוחות המזוינים, וההומוסקסואל המוצהר הראשון שעמד בראש אחת מהזרועות.
ב-20 בינואר 2017, עם סיום נשיאותו של אובמה, סיים פנינג את כהונתו כמזכיר הצבא.
בין השנים 2004–2007 היה פנינג חבר ב"קרן הניצחון של הלהט"בים".
הוא בעד אימוץ מדיניות של הכוחות המזוינים לאיסור הפליה על בסיס נטייה מינית.
הוא אמר: "אישית הייתי מעדיף לראות את הדברים הללו כחוק כתוב".
הוא הביע את העדפתו למיסודה של מדיניות כזאת על ידי מחלקת ההגנה ולא על ידי הנשיא: "דעתי בנוגע לממשל הוא שעליך תמיד לעשות שימוש במשאבים הללו שזמינים עבורך בתחילה לפני שאתה מגיע לשלב הבא, כך שאני סבור שיש מספר צעדים שעלינו לנקוט בתוך הבניין הזה עבור מחלקת ההגנה".
פנינג גם תומך במתן האפשרות באופן גלוי לטרנסג'נדר לשרת בכוחות המזוינים.
ביולי 2016 שימש פנינג כמרשל הגדול של מצעד הגאווה של סן דייגו.
ב-2017 בחר "איגוד תעשיות החלל" כנשיא וכמנהל הכללי הבא שלה במקומו של לוטננט גנרל בדימוס דייוויד מלצ'ר.
ב-1 בינואר 2018 הוא החל לכהן בתפקיד זה.
ב-19 בדצמבר 2018 נישאו פנינג ומנתח התקציב של הגלריה הלאומית לאמנות, בן מסרי-כהן, בטקס שקיים הסנאטור קורי בוקר.
כמה ימים לאחר מכן, בערב ראש השנה, הם חגגו את נישואיהם.
ארי (אריק) פינטו (נולד ב-22 בדצמבר 1961) הוא מנהל ודירקטור ישראלי, כיהן כמנכ"ל בנק הפועלים בשנים 2016–2019 ובתפקידים בכירים נוספים: יו"ר דירקטוריון אברא טכנולוגיות מידע, יו"ר המועצה הלאומית לספורט.
משמש כיום כדירקטור בבנק דיסקונט וכבעלים של חברת א.פ אלמוג ייעוץ והשקעות בע"מ, ומרצה בנושא "מנהיגות וניהול בעת משבר".
פינטו נולד במרוקו למשפחה ברוכת ילדים ועלה לישראל עם משפחתו בשנת 1964. הוא התחנך בכפר הנוער בן שמן.
בגיל שנה חלה בפוליו וכתוצאה מכך נותר משותק ברגליו.
בגיל חמש התייתם מאמו, ובגיל 12 – גם מאביו.
בשנת 1978, במסגרת "שנת הילד הבינלאומית", קיבל את אות המתנדב הצעיר מנשיא המדינה יצחק נבון.
בשנת 1980 החל לעבוד בבנק הפועלים כבנקאי זוטר במחלקת השקעות בסניף פולג בנתניה.
בשנת 2009 הצטרף להנהלת הבנק, ומילא בה שורת תפקידים: מנהל חטיבת האסטרטגיה, מנהל החטיבה הקמעונאית, מנהל תפעול ראשי וממלא מקום המנכ"ל.
במהלך כהונתו הוביל מהלכים אסטרטגיים כגון הקמת בית ספר לניהול ומנהיגות, השקת תוכנית "פו"מ בכיר", תוכנית התייעלות, פיתוח מודלים למכירת אשראי מקוון, השקת אפליקציית התשלומים "ביט", הנפקת חברת כרטיסי האשראי "ישראכרט" לפי שווי של 2.7 מיליארד שקל .
הנפקת "ישראכרט" וגיבוש הסדר עם משרד המשפטים האמריקאי.
פינטו הוא בעל תואר ראשון במנהל עסקים מ"מכללת ניו אינגלנד" ותואר שני במינהל ציבורי מ"אוניברסיטת קלארק".
בינואר 2020 מונה ליו"ר דירקטוריון חברת "אברא טכנולוגיות מידע", תפקיד שבו כיהן במשך שלוש וחצי שנים.
לאחר מכן מונה לדירקטור בבנק דיסקונט.
באוגוסט 2023 נבחר כחבר בדירקטוריון בנק דיסקונט.
פינטו הוא בעל תעודת מאמן מוסמך בכדורסל מטעם מכון וינגייט.
בשנת 2007 מונה למאמן נבחרת ישראל בכדורסל בכיסאות גלגלים.
תחת הדרכתו העפילה הנבחרת למשחקים הפאראלימפיים בבייג'ינג 2008, שם סיימה במקום השישי בעולם.
בעקבות הישג זה הוענק לו תואר "מאמן העשור" בקטגוריה הפראלימפית, מטעם משרד התרבות והספורט, במסגרת חגיגות שנת ה-60 למדינת ישראל.
בשנים 2020–2024 כיהן כיו"ר המועצה הלאומית לספורט.
פינטו נשוי לנירה, ואב לרפאל ומתן מנישואיו הקודמים לרונית.
אריק צ'רניאק (נולד ב-26 באפריל 1975) הוא יזם הייטק, משקיע הון סיכון ישראלי, וסופר.
אריק צ'רניאק נולד ברמת גן, בנו של הכירורג אברהם צ'רניאק ועפרה צ'רניאק (לבית סלומון, צאצאית של הראש"ז), שופטת בית המשפט המחוזי בתל אביב, נכד לפרופ' פנחס צ'רניאק, גר בתל אביב, נשוי ואב לשלושה ילדים.
הוא בעל תואר ראשון במתמטיקה, פיזיקה ומדעי המחשב ותואר EMBAF מהאוניברסיטה העברית בירושלים.
בשנת 1993 התגייס לתוכנית תלפיות, ומשסיים התנדב לקורס טיס והיה טייס קרב עד שנת 2015.
בשנת 2003 הקים את מטהקפה, בה שימש כמנכ"ל.
מטהקפה נחשבה בשנת 2006 לאחד מאתרי שיתוף הווידאו הגדולים ברשת.
החברה גייסה בשנות פעילותה כ-50 מיליון דולר מקרנות הון הסיכון בנצ'מרק קפיטל ואקסל.
בשנת 2007 עזב צ'רניאק את תפקידו כמנכ"ל החברה.
בשנת 2008 הקים את חברת "סופרסוניק" יחד עם גיל שהם, וב-2009 הצטרף בתפקיד COO וניהל את פעילות החברה בארץ.
"סופרסוניק" פעלה בתחום הפרסום הדיגיטלי, ונמכרה בספטמבר 2015 לחברת "איירון סורס" בסכום שהוערך בכ-200 מיליון דולר, במה שהוגדר המיזוג הגדול ביותר של חברות אינטרנט בישראל.
צ'רניאק עזב את איירון סורס בנובמבר 2016.
בשנת 2017 הקים את חברת "דרוב", שהיא פלטפורמה דיגיטלית להנעת קהלים וגיוס כספים.
בשנת 2019 הקים את "אקסון", קרן הון סיכון, יחד עם אופיר שהם וערד נווה.
הקרן משקיעה במיזמי טכונולוגיה של בוגרי תלפיות בשלב הסיד.
בשנת 2021 הנפיק את "ביג-טק 50" יחד עם צחי סולטן, שותפות מו"פ הנסחרת ב, ומשמש בה בעל שליטה ויו"ר.
ביג-טק 50 בונה אינדקס של חברות הטכנולוגיה הגדולות בישראל.
במרץ 2017 יצא לאור ספר הביכורים של צ'רניאק, "גיבור", בהוצאת לוקוס וידיעות ספרים.
הספר הפך לרב-מכר, וזכה לחשיפה נרחבת בכלי התקשורת.
הספר מספר את סיפורו של טייס קרב צעיר שהפצצה שהוא מטיל בעזה מדרדרת את מדינת ישראל לסכנה קיומית.
באוגוסט 2025 יצא לאור ספרו השני, "המליון הראשון הכי כואב" בהוצאת ידיעות ספרים.
רומן מתח על זוג סטארטאפיסטים.
אריק קילמונגר היא דמות בדיונית של נבל-על שהופיע בחוברות הקומיקס הפנתר השחור ביקום מארוול קומיקס.
הדמות הופיעה לראשונה בחוברת Jungle Action #6 מספטמבר 1973, ונוצרה בידי הכותב דון מקרגור והמאייר ריץ' באקלר.
אריק קילמונגר נולד כנג'דקה בכפר בוואקאנדה.
הוריו נהרגו בכאוס שנוצר בידי חבורת שכירי החרב של יוליסס קלו, שלקח לעצמו עבדים ואקאנדים, בהם נג'דקה, וברח מהמדינה.
כעבד, נג'דקה פיתח שנאה למלך טצ'אקה, באמונה כי חולשתו גרמה להוריו להיהרג.
הוא הצליח לברוח משביו של קלו, אך נתקע בארצות הברית בלי יכולת לחזור לוואקאנדה.
נג'דקה התאקלם, השתקע בהארלם ושינה את שמו לאריק קילמונגר, למד במכון MIT, זכה לתואר דוקטורט בהנדסה ולתואר MBA במנהל עסקים.
כאשר גילה כי מלך ואקאנדה הנוכחי ובנו של טצ'אקה, המלך טצ'אלה, אימץ את זהות "הפנתר השחור" והצטרף לקבוצת האוונג'רס, קילמונגר הציג את עצמו בפניו וסיפר לו את סיפורו, כדי שיוכל לחזור לוואקאנדה.
הוא הגיע לכפר הולדתו - ששינה את שמו לכבודו - והחל לנסות ליצור מרידות והפיכות בוואקאנדה נגד שלטונו של טצ'אלה.
הוא שיתף פעולה עם רבים מאויביו של טצ'אלה, ושיסה בו חוליות זומבים שיצר בעקבות גילוי מזבח ההחייאה המיסטי.
קילמונגר נהרג במהלך קרב נגד טצ'אלה כאשר ילד ואקאנדי, שהתייתם מהוריו במתקפת עושי דברו, הגיע לנקודת הקרב והפיל את קילמונגר ממפל מים.
קילמונגר הוחיה באופן זמני ככלי להשתלטות על ואקאנדה בידי טבעותיו של המנדרין.
בסיועה של מאדאם סליי, קילמונגר "הרג" את טצ'אלה, שהיה למעשה מודל חיקוי אנושי שנוצר בידי טוני סטארק/איירון מן.
טצ'אלה ואיירון מן הביסו את קילמונגר, שחזר למצבו כשלד.
כת הסוגדת למעשיו החייתה את קילמונגר פעם נוספת באמצעות מזבח ההחייאה, והוא המשיך בדרכיו ואף חבר לקלו נגד טצ'אלה ודרדוויל.
לאחר הפיכה בוואקאנדה בהנהגת הכומר אצ'בה, שהסתיימה בהיעדרותו של טצ'אלה, סוכן ה-CIA אוורט קיי רוס החליף את טצ'אלה כמנהיג האומה.
קילמונגר ניסה להשתלט על ואקאנדה באמצעות מיטוט הכלכלה הוואקאנדית, ולבסוף הביס את טצ'אלה בדו-קרב ולקח ממנו את תואר הפנתר השחור.
בכך, למעשה, השתלט קילמונגר על ואקאנדה.
לאחר שניסע לאכול מהצמח בצורת הלב, נפל קילמונגר לתרדמת היות שהצמח רעיל למי שדם משפחת המלוכה לא זורם לעורקיו.
טצ'אלה ניצל את המצב, והשתלט על ואקאנדה בחזרה.
לאחר שקם מהתרדמת ונמלט מוואקאנדה, קילמונגר נראה מנסה לפתות את מחליפו הזמני של טצ'אלה קספר קול/טיגריס לבן להצטרף לצדו, ללא הצלחה.
קילמונגר הצליח להשתלט על ניגנדה, אומה השכנה לוואקאנדה, וניהל משטר דיקטטורי.
הוא חטף את אחותו של טצ'אלה, שורי, והכריז על פלישה לוואקאנדה.
הוא הביס את טצ'אלה פעם נוספת, אך נהרג כאשר שבויתו לשעבר מוניקה רמבו עפה דרך חזהו.
בניו ובנותיו של קילמונגר צפו בנעשה, והחליטו לנקום את מותו.
שנים לאחר מכן הוחייה קילמונגר בידי סימביוט מסתורי מאומת וואקאנדה האינטרגלקטית, שמקורה בציר זמן חלופי המתרחש בעתיד הרחוק.
את דמותו של אריק קילמונגר בסרט היקום הקולנועי של מארוול "הפנתר השחור" מגלם השחקן מייקל בי.
ג'ורדן, שדיבב את הדמות גם בסדרה "מה אם..?" ושב לגלם את הדמות בהופעת קמע בסרט "הפנתר השחור: ואקאנדה לנצח".
אריק רודוול הוא שחקן ברידג' מקצוען אמריקאי.
הוא זכה באליפויות עולם לזוגות ולנבחרות כשחקן נבחרת ארצות הברית.
הוא אחד מעשרה השחקנים היחידים בעולם שזכה ב-triple crown of bridge .triple crown of bridge הוא זכייה בשלושה סוגים של אליפויות עולם: Bermuda Bowl, אליפות העולם הפתוחה לזוגות ותחרות הנבחרות הפותחות באולימפיאדת משחקי המחשבה.
נכון למאי 2016 דורג במקום הרביעי בעולם בצבירת נקודות אמן.
נכון לספטמבר 2017 הוא מדורג במקום ה-23 בעולם בצבירת נקודות אמן.
רודוול נולד בשנת 1957 בסן פרנסיסקו.
בשנת 1965 עברה משפחתו לגור באינדיאנה בגלל עבודתו של אביו כפרופסור לביוכימיה באוניברסיטת פרדו.
רודוול למד לשחק ברידג' בגיל 11 ממשחק עם הוריו ומספרים שקרא.
הוא סיים בשנת 1981 לימודים במימון לתואר מוסמך באוניברסיטת פרדו.
נכון ל-2017, רודוול הוא שחקן ברידג' מקצועני המתגורר בפלורידה עם אשתו דונה.
לרודוול בן ובת תאומים מנישואים קודמים.
במשך כמה עשרות שנים שותפו הקבוע של רודוול הוא ג'ף מקסטרוט, באנגלית: Jeff Meckstroth.
הכינוי של הזוג הזה הוא "Meckwell" המורכב מתחילת שמו של ג'ף מקסטרוט ומסוף שמו של רודוול.
זוג זה הוא אחד הזוגות המצליחים ביותר בהיסטוריה של הברידג'.
רודוול ושותפו מקסטרוט משחקים בקבוצה המקצוענית של ניק ניקל.
קבוצה זו ייצגה פעמים רבות את ארצות הברית כנבחרת ארצות הברית.
שיטת ההכרזה שלהם היא שיטה הנקראת RM Precision.
היא מבוססת על שיטת ההכרזה Precision עם שינויים והתאמות שפותחו על ידם.
רודוול נחשב לתאורטירן המוביל מבין השניים.
האותיות RM בשם שיטת ההכרזה שלהם הן האותיות הראשונות בשמות המשפחה של שניהם.
רודוול הגה ופיתח קונבנציות הכרזה שהידועה בהם היא support double.
גם קונבנציית serious three notrump נהגתה על ידו.
קונבנציית הכרזה נוספת שפיתח ביחד עם מקסטרוט היא Meckwell Escapes.
בשנת 1989 יצאה מהדורה מעודכנת של הספר.
זכה 7 פעמים במקום ראשון באליפות עולם.
מקום ראשון באולימפיאדה לנבחרות פתוחות 1988 בשנת 1992 סיים במקום השני.
מקום ראשון באליפות העולם הפתוחה לזוגות בשנת 1986
רודוול זכה 57 פעמים באליפויות ארצות הברית וצפון אמריקה לפי הפירוט הבא:
בשנת 1980 סיים במקום השני בתחרות זו.
מקום ראשון באליפות צפון-אמריקה לקבוצות פתוחות בשיטת Board A Match בשנת 2008. סיים במקום שני בתחרות זו בשנים 1998 ו-1999.
מקום ראשון באליפות צפון-אמריקה לקבוצות גברים בשיטת Board A Match בשנת 1984.
שלוש פעמים זכה במקום הראשון בתחרות Edgar Kaplan Blue Ribbon Pairs בשנים 1982, 1985 ו 2008. בשנת 1998 סיים במקום השני באותה תחרות.
שלוש זכיות במקום ראשון בתחרות Life Master Pairs בשנים 1980, 1986 -1991. מקום שני בשנת 1983.
מקום ראשון בתחרות Life Master Men's Pairs בשנת 1979. מקום שני בשנת 1985.
מקום ראשון באליפות הזוגות הפתוחה בשנת 1979.
מקום ראשון בתחרות Wernher Open Pairs בשנת 1999.
זכה 13 פעמים באליפויות ארצות הברית לקבוצות פתוחות.
7 פעמים סיים במקום השני.
תחרות זו היא במשחקי מבחן לקביעת נבחרת ארצות הברית לאליפות העולם.
שתי הקבוצות המסיימות במקום הראשון מייצגות את ארצות הברית.
זכה פעם אחת באליפות אירופה הפתוחה לזוגות בשנת 2003.
זכה 3 פעמים בתחרות הקבוצות Cavendish Invitational Teams בשנים 2000, 2003 ו-2008. סיים במקום השני בתחרות זו בשנת 2009.
זכה פעמיים בתחרות הזוגות הפתוחה Cavendish Invitational Pairs בשנים 2000 ו-2008. סיים במקום השני בשנים 1984, 2006 ו-2009.
בשנת 1988 זכה במקום הראשון בתחרות הזמנה לזוגות Staten Bank World Top Invitational Pairs
בשנים 1995 ו-1996 זכה במקום ראשון בתחרות Macallan Invitational Pairs.
זכה במקום שני בתחרות זו בשנת 1994.
זכה בשנת 1994 במקום השני בתחרות ההזמנה לזוגות Cap Volmac World Top Invitational Pairs
Mott-Smith Trophy בשנת 1980. זהו פרס הניתן על ידי התאגדות הברידג' האמריקאית לשחקן שצובר את המספר הגבוה ביותר של נקודות אמן באליפות צפון-אמריקה הנערכת באביב.
Fishbein Trophy בשנים 1991, 1999, 2004 ו-2007. זהו פרס הניתן על ידי התאגדות הברידג' האמריקאית לשחקן שצובר את המספר הגבוה ביותר של נקודות אמן באליפות צפון-אמריקה ובליגה האמריקאית הנערכות בקיץ.
Herman Trophy בשנים 1982, 1985 ו-1998. זהו פרס הניתן על ידי התאגדות הברידג' האמריקאית לשחקן שצובר את המספר הגבוה ביותר של נקודות אמן באליפות צפון-אמריקה ובליגה האמריקאית הנערכות בסתו.
אריק ילמאר פרווה (בשוודית: Erik Hjalmar Perwe; 1 בינואר 1905 – 29 בנובמבר 1944) היה כומר שוודי, מחסידי אומות העולם, שהציל במלחמת העולם השנייה אלפי יהודים ממוות בידי הנאצים.
אריק פרווה נולד ב-1 בינואר 1905 בעיר קרלסקרונה, הנמצאת במחוז בלקיניה שבדרום מזרח שוודיה.
פרווה הצטרף לארגון העולמי של צעירי הנוצרים ימק"א בגיל צעיר וסיים את לימודי התאולוגיה בשנת 1931. לאחר מכן נישא לאשתו, אותה הכיר לראשונה בימק"א.
בינואר 1942 פרווה התמנה לכומר בכנסייה בנורשפין, אך נשאר בתפקידו רק מעט יותר מחצי שנה לפני שעבר לתפקידו החדש ככומר בכנסייה הוויקטוריאנית השוודית שבברלין.
פרווה מונה לכומר הכנסייה הוויקטוריאנית השוודית בברלין בספטמבר 1942, כשנשלח על ידי הארכיבישוף אירלינג איידן במטרה מפורשת להציל יהודים.
הוא מילא את מקומו של הכומר בירגר פורל (Birger Forell), שהוחזר לשוודיה לאחר שהנאצים הכריזו עליו כעל בלתי רצוי.
למרות הסכנה שנשקפה לו ולבני משפחתו, פרווה החליט להמשיך את הפעילויות הנסתרות של פורל בכנסייה ובהצלת היהודים.
בזכות התמיכה של מתנדבים וכספים רבים שנשלחו אליו, פרווה הפך את הכנסייה ל"גן עדן" עבור הפליטים היהודים.
הוא פעל להברחת יהודים לשוודיה באמצעות תשלום שוחד לפקידים בחברות תעופה וברכבת.
פרווה סיפק גם כסף, מזון, מסמכים מזויפים ותמיכה נפשית ליהודים שלא הצליח להבריח.
אותם יהודים הוחבאו במקומות מסתור שונים ברחבי ברלין: בפארקים, בתחנות רכבת, במבנים שהופצצו ובבתיהם של אנשים אמיצים ברחבי העיר.
ב-29 בנובמבר 1944 פרווה טס לביקור קצר בשוודיה, אך מצא את מותו לאחר שמטוסו התרסק בים הבלטי על כל נוסעיו.
ישנה סברה בלתי מבוססת כי הגסטאפו חיבל במטוס טרם המראתו משום שחשד בפרווה ובמטרותיו.
גם מחליפו של פרווה ככומר הכנסייה, אריק מירגרן (Erik Myrgren), שהוכר אף הוא כחסיד אומות העולם, המשיך בפועלו של פרווה וכך ניצלו בחסות הכנסייה הוויקטוריאנית יהודים רבים במהלך המלחמה.
בעיר סטולברג שבגרמניה נקרא על שמו של פרווה בית ילדים.
בברלין, על קיר בית הספר השוודי בעיר הוצב שלט לזכרו.
בכנסיית הדוויג שבנורשפין, אותה כנסייה בה שימש פרווה ככומר לפני המלחמה, הוקם פסל לזכרו.
פרווה הוכר כחסיד אומות העולם על ידי יד ושם בתאריך 23 ביוני 2006.
אריק פרינס הוא איש עסקים אמריקאי.
פרינס נולד וגדל בעיר הולנד שבמדינת מישיגן למשפחת מהגרים מאיטליה.
אחותו היא בטסי דבוס, מזכירת החינוך של ארצות הברית בממשל הנשיא דונלד טראמפ.
לאחר התיכון התקבל לאקדמיה הימית של ארצות הברית, אולם פרש לאחר תקופה קצרה.
הוא השלים תואר ראשון בכלכלה בהילסדייל קולג'.
בשנת 1992 לאחר שסיים את לימודיו, התגייס לצי ארצות הברית, השלים קורס קצינים, והתנדב ליחידת הקומנדו הימי האמריקני, "אריות הים" (Navy SEALs), שם שימש כלוחם ומפקד.
בשנת 1995, לאחר שאביו נפטר, פרש מן הצי ועבר לנהל את חברת ייצור המכונות המשפחתית.
בשנת 1997 הקים את חברת "בלאקווטר", שהיא חברת ייעוץ ביטחוני וקבלני אבטחה המתמחה בגיוס יוצאי כוחות מיוחדים ומתן שירותי הדרכה, לחימה ואבטחה ברחבי העולם.
עד מהרה הפכה "בלאקווטר" לתאגיד ולאחת מחברות שכירי החרב הגדולות בעולם.
אנשיה הוצבו כקבלנים של הצבא האמריקני במהלך מלחמת עיראק, מלחמת אפגניסטן ובמקומות נוספים.
בשנת 2007 ספגה החברה ביקורת קשה, לאחר שכמה מעובדיה רצחו אזרחים עיראקים חפים מפשע בבגדאד.
פרינס, גרוש ואב לשבעה בנים.
אריק פסקל הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בקבוצת יוטה ג'אז מליגת ה-NBA, בעמדת הפאוור פורוורד.
פסקל נולד בכפר סליפי הולו שבדרום מדינת ניו יורק.
בילדותו התחבר עם דונובן מיטשל בן גילו, ושיחק לצידו בליגת החובבים בניו יורק.
בשנת 2014 החל ללמוד באוניברסיטת פורדהאם אשר ברובע הברונקס בניו יורק.
לאורך עונתו היחידה בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה קלע 15.9 נקודות בממוצע למשחק, ובסיומה זכה בתואר "רוקי השנה של מחוז ה-Atlantic 10".
בקיץ 2015 הודיע על מעברו לאוניברסיטת וילאנובה אשר בפנסילבניה.
על פי חוקי ליגת המכללות נדרשה על פסקל תקופת צינון ("Redshirt") של שנה בה לא הורשה לשחק בקבוצת הכדורסל, בשל מעברו בין אוניברסיטאות שונות.
בעונה בה נעדר, 2015/2016, זכתה וילאנובה באליפות ליגת המכללות בהובלת ג'וש הארט וראיין ארצ'ידיאקונו.
בעונתו השנייה בווילאנובה, 2017/2018, השלים פסקל חמישייה דומיננטית לצד ג'יילן ברנסון, דונטה דיווינצ'נזו, מיקל ברידג'ס ואומארי ספלמן, אשר הוליכה את הקבוצה לזכייה נוספת באליפות המכללות.
במשחק חצי הגמר מול אוניברסיטת קנזס הציג את אחד ממשחקיו הטובים ביותר בליגת המכללות, כשקלע 24 נקודות ב-10 מ-11 מהשדה.
בעונת 2018/2019 רשם ממוצעים של 16.5 נקודות ו-6.2 ריבאונדים למשחק, ובסיומה נבחר לחמישיית העונה של מחוז ה-Big East.
בדראפט ה-NBA 2019 נלקח פסקל על ידי גולדן סטייט ווריורס, בבחירה ה-41. במשחקו הרביעי ב-NBA קלע 20 נקודות מול פיניקס סאנס, ובמשחקו השביעי, אשר נערך ביום הולדתו ה-23, קלע 34 נקודות והוריד 13 ריבאונדים במשחק מול פורטלנד טרייל בלייזרס.
לאורך עונת הרוקי שלו תרם 14.0 נקודות ו-4.6 ריבאונדים בממוצע למשחק, ובסיומה נבחר לחמישיית הרוקיז של העונה.
באוגוסט 2021 הועבר בטרייד ליוטה ג'אז, תמורת בחירת דראפט עתידית.
אריק צאבל הוא רוכב אופני כביש ומאמן בעבר.
צאבל נחשב לאחד הרוכבים הגרמנים הגדולים בכל הזמנים ולאחד מהמאיצים הטובים בהיסטוריה, עם יותר מ-140 ניצחונות מקצועיים.
צאבל ניצח שש פעמים ברציפות בקטגוריית הנקודות בטור דה פראנס (1996–2001), מה שממקם אותו שני, אחרי פטר סאגאן בדירוג הניצחונות בקטגוריה.
בנוסף לכך, צאבל ניצח ב-12 קטעים בטור דה פראנס וב-8 קטעים בוואלטה אספנייה.
צאבל הצטיין רבות גם במרוצים חד יומיים, כשניצח ארבע פעמים במילאנו – סן רמו, שלוש פעמים באשבורן–פרנקפורט ופעם אחת במרוץ אמסטל גולד.
גם באליפות העולם היו לצאבל הישגים, הוא זכה פעמיים במדליית כסף (2006, 2004) במקצה העלית גברים, ופעם אחת במדליית ארד (2002) באותו המקצה.
לאחר תום הקריירה שלו ב-2008, צאבל גם עבד בתור מאמן בקבוצות שונות בסבב המקצועי.
צאבל נולד ב-7 ביולי 1970 בברלין המזרחית, אביו היה גם רוכב אופניים.
הוא התחיל בתור רוכב אופני מסלול.
הוא סיים במקום השלישי באליפות העולם עד גיל 19 ברדיפה קבוצתית, ביחד עם נבחרת ברלין המזרחית.
ב-1988 סיים חמישי במרוץ הנקודות באותה האליפות.
ב-1989, הצטרף לנבחרת ברלין המזרחית לבוגרים באופני מסלול.
באותה השנה הוא גם ניצח את אליפות ברלין המזרחית ברדיפה אישית.
אחרי נפילת חומת ברלין, עבר צאבל לדורטמונד במטרה להצטרף לקבוצת החובבים של העיר.
הוא ניצח את אליפות נורדריין-וסטפאליה וסיים רביעי באולימפיאדת ברצלונה (אופני כביש), כשהוא מנצח את הספרינט מהפלוטון, 35 שניות אחרי פאביו קאסארטלי.
ב-1993 הצטרף צאבל לקבוצת טלקום הגרמנית, לאחר שבשנת 1992 רכב בקבוצה גרמנית אחרת, לא מקצועית.
הוא ניצח קטע וסיים שביעי בטירנו–אדריאטיקו.
ב-1994, צאבל התחרה לראשונה בטור דה פראנס אך פרש מהמרוץ בקטע ה-14. צאבל ניצח מספר קטעים בטור דה ל'אווניר, אך הניצחון הגדול הראשון שלו בקריירה הגיע כאשר ניצח את הקלאסיקה פריז–טור בסוף העונה.
ב-1995 צאבל המשיך להיראות טוב, מנצח שני קטעים במרוץ ארבעת הימים של דנקרק, בטור דה סוויס ובטור דה פראנס.
ניצחונות בקטגוריות הנקודות ובמילאנו–סן רמו
ב-1996, זאבל ניצח במרוץ החד יומי בגרמניה, "רונד אום קלן".
לאחר מכן, הוא רשם את הניצחון הראשון שלו בקטגוריית הנקודות בטור דה פראנס, עם 335 נקודות וניצח גם שני קטעים במרוץ.
ב-1997, זאבל ניצח לראשונה במונומנט, לאחר שניצח במילאנו – סן רמו בתום ספרינט רב משתתפים.
לאחר מכן ניצח במרוץ החד יומי שלדפרייס.
צאבל ניצח בשלושה קטעים בטור דה פראנס וניצח בפעם השנייה בקטגוריות הנקודות, עם 350 נקודות.
ב-1998 צאבל ניצח שנית במילאנו – סן רמו, ואף סיים במקום השישי בגנט–וייפלחם.
הוא ניצח את אליפות גרמניה באופני כביש וניצח בפעם השלישית ברצף את קטגוריית הנקודות בטור דה פראנס, הפעם בלי לנצח אף קטע ועם 327 נקודות.
בעונת 1999, לאחר שני ניצחונות רצופים סיים צאבל שני במילאנו - סן רמו, לאחר שהפסיד לאנדריי צ'מיל.
הוא ניצח את מרוץ "רונד אום דן הנינגר טורם" (כיום נקרא אשבורן–פרנקפורט).
צאבל ניצח בפעם הרביעית ברציפות את קטגוריית הנקודות בטור דה פראנס, גם בשנה הזו לא ניצח קטע וסיים ארבע פעמים במקום השני.
ב-2000, ניצח צאבל בפעם השלישית במילאנו – סן רמו ובפעם הראשונה את מרוץ אמסטל גולד.
צאבל סיים שלישי בפריז–רובה, לאחר שסיים שני מתוך הספרינט בפלוטון.
הוא ניצח שני קטעים בוולטה אה קטלוניה.
צאבל ניצח בפעם השישית ברצף בקטגוריית הנקודות בטור דה פראנס, עם 291 נקודות, מקדים את רובי מקיואן.
ב-2001, צאבל ניצח את מילאנו – סן רמו, מקדים את מריו צ'יפוליני ורומאנס ואיינסטיינס.
הוא ניצח שני קטעים בטור דה סוויס ואת קטגוריית הנקודות, צאבל ניצח שלושה קטעים בטור דה פראנס ואת קטגוריית הנקודות במרוץ בפעם השישית ברציפות עם 252 נקודות, מקדים את סטיוארט אוג'ריידי ב-8 נקודות בסך הכל.
עם ניצחונו של צאבל הפך לרוכב עם הכי הרבה ניצחונות בקטגוריה עם שישה כאלו, שיא שנשבר רק 18 שנים מאוחר יותר על ידי פטר סאגאן שניצח 7 פעמים.
אך צאבל ממשיך להוביל את דירוג הניצחונות ברצף, עם שישה, בעוד שלסאגאן יש חמישה.
לאחר הטור, ניצח במרוץ HEW Cyclassics.
צאבל ניצח בשלושה קטעים בוואלטה אספניה.
באליפות העולם שהתקיימה בליסבון, סיים צאבל חמישי.
פודיומים באליפויות עולם והצלחות בוואלטה
צאבל ניצח בפעם השנייה ברונד אום דן הנינגר טורם, שני קטעים בטור דה סוויס ואת קטגוריית הנקודות במרוץ.
הוא ניצח בקטע בודד בטור דה פראנס וסיים שני בקטגוריית הנקודות, לאחר שרובי מקיוואן הקדים אותו.
אבל צאבל כן הצליח לנצח את קטגוריית הנקודות בוואלטה, כשסיים עם 188 נקודות, מקדים את אלסנדרו פטאקי שסיים עם 25 נקודות פחות.
בסוף העונה צאבל זכה במדליית ארד באליפות העולם, כשמקדימים אותו מריו צ'יפוליני ורובי מקיוואן.
ב-2003 צאבל ניצח את אליפות גרמניה ברכיבת כביש בפעם השנייה.
בטור דה פראנס, צאבל סיים שני בקטע אחד ושלישי בקטגוריית הנקודות.
אך בוואלטה אספנייה ניצח בפעם השנייה ברציפות את קטגוריית הנקודות וגם ניצח שני קטעים.
בסוף העונה הוא ניצח את מרוץ פריז–טור בפעם השנייה.
ב-2004 צאבל סיים שני במילאנו - סן רמו וניצח את מרוץ "רונד אום קלן".
הוא סיים שוב במקום השני בקטע אחד בטור דה פראנס, בנוסף לכך סיים שלישי כללי.
צאבל השתתף באולימפיאדת אתונה במקצה האופני כביש, וסיים רביעי כאשר הוא מנצח את הספרינט מהפלוטון.
צאבל ניצח בפעם השלישית ברצף את קטגוריית הנקודות בוואלטה אספנייה וסיים לא פחות משש פעמים במקום השני (אחת הפעמים כוללת נגד שעון קבוצתי).
בסוף העונה, צאבל זכה במדליית כסף באליפות העולם שנערכה בורונה, לאחר שהפסיד לאוסקר פריירה.
צאבל סיים רביעי ברונדה ון פלנדרן ב-2005, התוצאה הטובה ביותר שלו במרוץ זה.
הוא ניצח בפעם השלישית ברונד אום דן הנינגר טורם.
צאבל התחרה לראשונה בג'ירו ד'איטליה, אך לא בלט במרוץ וסיים במקום השני פעמיים בקטעים.
צאבל לא התחרה בטור דה פראנס בעונה זו לראשונה מאז 1993 עקב השתתפותו בג'ירו.
בוואלטה אספנייה סיים במקום השני ארבע פעמים.
הוא ניצח את מרוץ פריז–טור בפעם השלישית.
צאבל הצטרף לקבוצת מילראם הגרמנית ב-2006 לאחר לא פחות מ-13 שנים בקבוצת טלקום.
הוא סיים שני בקטגוריית הנקודות בטור דה פראנס, עם 199 כאלו.
בוואלטה אספנייה ניצח שני קטעים.
צאבל זכה שנית במדליית הכסף, לאחר שהפסיד לפאולו בטיני בספרינט וניצח את אלחנדרו ולוורדה בספרינט בין שלושה רוכבים.
ב-2007 ניצח קטע בטור דה סוויס, סיים שני פעמיים בקטעים בטור דה פראנס וסיים שלישי בקטגוריית הנקודות.
הוא ניצח קטע אחד בוואלטה אספנייה.
בעונתו האחרונה בקריירה (2008), התחרה צאבל בכל שלושת הגרנד טורס.
בג'ירו ד'איטליה סיים פעם אחת במקום השני, בטור דה פראנס סיים שלישי בקטגוריית הנקודות בגיל 38 ובוואלטה לא התבלט.
צאבל הצטרף לקבוצת HTC בתור יועץ.
ב-2012 הצטרף לקבוצת קטיושה בתור מאמן ספרינטרים.
בנו ריק צאבל, רוכב בקבוצת Israel Start-Up Nation.
צאבל הודה בשימוש ב-EPO בין השנים 1996–2004, במהלך תקופתו בקבוצת טלקום.
בהתחלה הכחיש אך אז הודה והתנצל.
בעקבות הודאתו הושעה מאימון קבוצת קטיושה, והתפטר מחברותו בארגון ה-UCI.
המגזין דר שפיגל האשים את קבוצתו של צאבל בעבר, טלקום, בסימום שיטתי בשנות ה-90.
אריק פיטר קאופמן (נולד ב-11 במאי 1970) הוא פרופסור קנדי למדע המדינה במכללת בירקבק, אוניברסיטת לונדון.
הוא מומחה למסדר אורנג' בצפון אירלנד, ללאומיות, לדמוגרפיה פוליטית ולדמוגרפיה דתית.
אריק קאופמן נולד בהונג קונג וגדל בוונקובר, קולומביה הבריטית, שבקנדה.
מוצא אמו הקתולית הוא סיני ודרום אמריקאי.
הוא עצמו למד בבית ספר קתולי שנה.
הוא קיבל תואר ראשון מאוניברסיטת מערב אונטריו בשנת 1991. הוא סיים תואר שני בבית הספר לכלכלה של לונדון בשנת 1994, שם גם סיים את לימודי הדוקטורט בשנת 1998.
קאופמן היה מרצה לפוליטיקה השוואתית באוניברסיטת סאות'המפטון בין השנים 1999–2003. הוא היה עמית במרכז בלפר, בית הספר לממשל קנדי, אוניברסיטת הרווארד, בשנים 2008-2008. קאופמן הצטרף למכללת בירקבק, אוניברסיטת לונדון, בשנת 2003. הוא התמנה שם לפרופסור לפוליטיקה בשנת 2011.
קאופמן מתמקד בחקר דמוגרפיה עתידית והשפעותיה הפוליטית.
הוא מעלה את האפשרות לפיה שיעורי הריבוי הטבעי הגבוהים בקרב דתיים, נוצרים או יהודים, הם בעלי משמעות גדולה לעתיד הפוליטי של האנושות.
בעתיד הרחוק ייתכן לדעתו שהיהדות החרדית תהיה בעלת משקל פוליטי מכריע לא רק בישראל אלא אפילו בארצות הברית.
הוא מציין גם את העלייה הגדולה במספר החברים באמיש שכולה נובעת מגידול טבעי.
קהילות אלו המנתקות מרצון מגע עם אורח החיים המערבי המודרני צוברות משקל דמוגרפי הולך וגדל.
הן יכולות בסופו של דבר, להערכת קאופמן, להוות משקל נגד משמעותי מול מגמות מודרניות רב תרבותיות, שאלו ההולכים בעקבותיהן לרוב מולידים פחות ילדים משנדרש לשמר את האוכלוסייה בגודלה המקורי.
תהליך נוסף שאחריו מתחקה קאופמן הוא תגובת הקהילה הלבנה בארצות הברית להתמעטות כוחה הדמוגרפי ולהפיכת ארצות הברית למדינה מעורבת גזעית.
ג'וסף רוד הוא מתאבק אמריקאי המופיע בארגון ההיאבקות WWE, שבו הוא מופיע תחת שם הבמה אריק רואן.
את מרבית תחילת הקריירה שלו העביר ביפן, כשהתאמן והופיע בארגון ההיאבקות Pro Wrestling Noah.
בשנת 2011, חתם על חוזה ב-WWE ונשלח לארגון הפיתוח שלו, Florida Championship Wrestling (FCW).
כעבור שנה הוא הופיע לראשונה ב-NXT (לאחר שארגון ההיאבקות FCW מיתג את עצמו לשם NXT) כחלק מקבוצת משפחת וויאט.
בתקופתו ב-WWE, רואן הוא פעם אחת אלוף הזוגות של NXT (עם לוק הארפר) ופעמיים אלוף הזוגות של סמאקדאון (האחד עם לוק הארפר והשנייה עם דניאל בריאן).
רוד נולד במיניאפוליס, מינסוטה ב-28 בנובמבר 1981. משפחתו בעלת שורשים נורווגים.
רוד החל להתאבק תחת הדרכתו של אדי שארקי בשנת 2003, כשהופיע תחת שם הבמה תורוף מריוס.
הוא הוזמן להתאמן במתחם האימונים של ארגון ההיאבקות Pro Wrestling Noah ביפן בשנת 2007, כאשר הוא התחרה הן בקרבות יחידים והן בקרבות זוגות.
לאחר מסע ההופעות שלו ביפן, רוד חזר בשנת 2008 לארצות הברית והחל להופיע בארגון ההיאבקות F1rst, שהתבסס במינסוטה.
בפברואר 2011, רוד חתם על חוזה פיתוח ב-WWE ומיד נשלח לארגון הפיתוח שלו, Florida Championship Wrestling ().
מאותה נקודה, הוא השתמש בשם הבמה אריק רואן.
את קרב הבכורה שלו ערך בחודש אוגוסט של אותה השנה ובו הוא גבר על קנת' קמרון כאשר הוא לווה לקרב על ידי ביירון סקסטון וג'יימס ברונסון.
רואן הצטרף לפיוד של סקסטון עם טייטוס אוניל, כשהוא וברונסון הפסידו בקרב זוגות לאוניל וליאקי.
אף על פי שרואן המשיך להתמודד בקרבות יחידים וזוגות עם ברונסון, הוא לא היה מעורב בפיודים אחרים ולא בקרבות על האליפויות השונות של הארגון.
אליפות במשקל כבד של FLWA (פעם אחת)
PWI דירג אותו במקום ה-57 מתוך 500 המתאבקים הטובים ביותר לשנת 2014
אליפות הזוגות של NXT (פעם אחת) - עם לוק הארפר
אליפות הזוגות של סמאקדאון (פעמיים) - עם לוק הארפר (1) ודניאל בריאן (1)
קרב השנה (2014) - קבוצת סינה נגד קבוצת Authority באירוע סדרת ההישרדות
הגימיק הטוב ביותר (2013) - כחלק ממשפחת וויאט
אריק קרון (בדנית: Erik Crone; 29 במאי 1919 – 27 בפברואר 1945) היה חבר בתנועת ההתנגדות הדנית בזמן מלחמת העולם השנייה שהוצא להורג על ידי הכיבוש הנאצי.
קרון נולד באורהוס ב-29 במאי 1919 לקפטן בצבא הדני, גוסטב קרון ולאשתו דורותי ויקטוריה לבית לה-קור והוטבל בכנסיית סנט ג'ון באורהוס ב-18 ביולי באותה שנה.
קרון היה חבר פעיל בתנועת ההתנגדות הדנית לנאצים.
חברותו של קרון בתנועת ההתנגדות הובאה לידיעת הגסטפו על ידי יורגן בורגה אקסל לורנזן, מנהיג קבוצת לורנזן הידועה לשמצה וב-19 בדצמבר 1944 קרון נעצר.
ב-27 בפברואר 1945 הוצאו להורג קרון ותשעה חברי התנגדות נוספים בריבנגן.
ב-29 באוגוסט נערכה לקרון ו-105 קורבנות אחרים של הכיבוש הנאצי הלוויה ממלכתית בפארק הזיכרון שהוקם במיוחד באתר ההוצאה להורג בריבנגן.
הבישוף האנס פוגלסנג-דמגארד הוביל את השיירה בהשתתפות משפחת המלוכה הדנית, הממשלה ונציגי תנועת ההתנגדות.
שמותיהם של אריק קרון ו-24 אחרים שמתו במהלך ההתנגדות הונצחו על לוח זיכרון בשער אוניברסיטת קופנהגן.
אריק פרה הוא שף צרפתי, שמסעדתו "למלואז", בשאני שבבורגון מחזיקה בשלושה כוכבים במדריך מישלן האדום.
הוא השתלם אצל מספר שפים צרפתים ידועים לרבות ברנאר לואזו בסוליה, פייר גנייר בסנט אטיין, ואנטואן וסטרמן בסטרסבורג.
החל משנת 2005 הוא עבד במסעדה של רז'יס מארקון.
בשנת 2008 הוא התחיל לעבוד במסעדה של ז'אק לאמלואז ובהמשך רכש את המסעדה ממנו.
בניהולו המסעדה המשיכה להיות בעלת שלושה כוכבים במדריך מישלן האדום.
בשנת 2011 הוא פרסם את הספר "Lameloise: Une maison en Bourgogne" על המסעדה והתפריט שלה.
אריק קרמן (נולד ב-1938) הוא בונה מנדולינות.
על שמו קרויה "רביעיית קרמן".
אריק קרמן נולד בבת ים, בנם של יסכה לבית שוט ודוד קרמן, השומר הראשון של בת-ים (אז בית וגן).
למד בבית הספר הימי חיפה (לימים בית הספר לקציני ים עכו).
שירת על משחתת חיל הים הישראלי אח"י אילת בשאיפה להמשיך בדרכו כימאי, אך שינה כיוון והלך ללמוד עיצוב גרפי בבית הספר לאמנות "בצלאל".
עם סיום לימודיו בבצלאל ב-1962, הקים יחד עם בן דודו דני קרמן סטודיו לעיצוב קרמן/קרמן שפעל במשך 14 שנים, במסגרתו עסק בעיצוב בהבטיו השונים - עיצוב גרפי, עיצוב תערוכות ומוזאונים.
כמו כן בשנות ה-60 עיצב שלוש עדלאידות גדולות בתל אביב.
לאחר מלחמת יום הכיפורים, ב-1974, התנדב להמשיך לשרת ביחידה קרבית כשנה וחצי, ולאחריה התבקש להצטרף כאזרח למחלקת ההדרכה של צה"ל, במסגרת זו ערך בין השאר מחקר בנושא - חשיבה טקטית של מפקדים בצה"ל..
קרמן, שהיה נגן חובב על בללייקה ומנדולינה, מצא את דרכו לבניית כלי נגינה בעקבות היכרות עם בונה הכינורות מנדל סגל.
הוא החל ללמוד בזמנו הפנוי בסטודיו של סגל בניית כינור, אך המתודה השמרנית הנהוגה בבניית כינור לא התאימה לאופיו והוא עבר לבניית מנדולינה, שמיתריה מכוונים כמו כינור, אך ככלי נגינה עממי פתוחה יותר לשינויים.
בתחילת שנות ה-90 התוודע קרמן לנגני תזמורת המנדולינות באר שבע, שניגנו רפרטואר קלאסי כנרי על מנדולינות מסגנון הבנייה הנפוליטני המקובל, שהגביל את יכולת הביצוע וההבעה של הנגנים.
קרמן ניסה לפתח מנדולינה משופרת מבחינת הצליל ונוחות הנגינה, ולאפשר לה להתבטא ברפרטואר המוזיקה הקלאסית ככלי סולני על בימת הקונצרטים.
הוא פיתח מנדולינה בעלת גוף תהודה כפול, עם שני פתחים מסורגים בנוסף לפתח התהודה המרכזי המקובל.
המנדולינה שפיתח מאפשרת לנגנים ביצוע והבעה מוזיקלית טובים יותר.
בהמשך הוסיף לשפר עוד את המנדולינה שפיתח, בשתי גרסאות.
בשנת 1993 הקים קרן להשאלת מנדולינות לנגנים צעירים מצטיינים, כדי שיוכלו לשפר את נגינתם ולהתקבל לאקדמיה למוזיקה.
איכות הצליל ואפשרויות הביצוע של המנדולינה שפיתח הביאו את האקדמיה להכיר לראשונה במנדולינה ככלי קלאסי, כמו כינור וכלים אחרים מההרכב הקלאסי.
נגני המנדולינה למדו במחלקה לכלי קשת בהדרכת הכנר פרופ' מוטי שמיט.
הנגנים המצטיינים בוגרי הקרן של קרמן זכו בתואר מוזיקאי מצטיין ובתחרויות שונות, ושלושה מהם, יקי ראובן, אבי אביטל ואלון שריאל, הפכו לנגני מנדולינה בעלי שם המופיעים כסולנים בליווי תזמורת באולמות קונצרטים ברחבי העולם.
עם הזמן החלו בוני מנדולינות בעולם לחקות את מודל המנדולינה שפיתח קרמן.
קרמן לא רשם פטנט למנדולינה שפיתח, ותגובתו להופעת חיקויים למודל שלו הייתה שזה מסייע למטרה שאליה שאף - שיפור איכות המנדולינה ככלי סולני.
קרמן סייע להקמת רביעיית מנדולינות במתכונת רביעיית כלי קשת, שתי מנדולינות, מנדולה ומנדוצ'לו, כלים שבנה במיוחד לרביעייה, שנקראה על שמו, "רביעיית קרמן".
בשנת 2011 הצטרף אליו בנו, ים קרמן, שלמד ממנו את אמנות הבנייה.
קרמן נתן ביטוי לקשר שלו לים בצעירותו, וכתב שני ספרים בנושאים ימיים:
"איש האש", ספר סיפורת בהוצאת ספריית פועלים,
"אניית המלחמה של המעפילים" ספר מחקר היסטורי בנושא ההעפלה בהוצאת אריה ניר, וכן מאמרים בנושא היסטוריה ימית.
אריק גינרד ג'וניור הוא אתלט אמריקאי, הוא אלוף אולימפי (לונדון 2012) ו-4 פעמים ברציפות (2013–2016) אלוף ארצות הברית בקפיצה לגובה.
קינרד נולד וגדל בטולידו, אוהיו.
הוא למד באוניברסיטת המדינה של קנזס.
באליפות העולם שנערכה בדאיגו, קוריאה הדרומית בשנת 2011 סיים במקום 14 בקפיצה לגובה בתוצאה של 2.28 מטר.
באולימפיאדת לונדון (2012) זכה קינרד במדליית זהב בקפיצה לגובה בתוצאה של 2.33 מטר, לפני רוברט גרברז מבריטניה, מועתז עיסא בראשים מקטר ודרק דרואין מקנדה שקבעו תוצאה של 2.29 מטר והתחלקו במדליית הכסף.
בתחרות ניצח איוון אוחוב מרוסיה בתוצאה של 2.38 מיטר, אך המדליה נילקחה ממנו ב-1 בפברואר 2019 לאחר שנימצא חיובי באימרוץ וקיבל עונש השעיה לשנתיים ו-9 חודשים.
בתחרות שנערכה בלוזאן, שווייץ ב-4 ביוני 2013 הוא קבע שיא אישי חדש של 2.37 מטר.
באליפות העולם שנערכה במוסקבה, רוסיה באוגוסט 2013 סיים במקום רביעי בקפיצה לגובה בתוצאה של 2.32 מטר.
באליפות העולם באולם שנערכה בסופוט במרץ 2014 זכה במדליית ארד בקפיצה לגובה בשיא אישי חדש של 2.34 מטר, אחרי מועתז עיסא בראשים (2.38 מטר) ואנדריי פרוטסנקו מאוקראינה (2.36 מטר).
איוון אוחוב שסיים שני החזיר את המדליה בשל אימרוץ.
באליפות העולם שנערכה בבייג'ינג, סין בשנת 2015 סיים במקום שמיני בקפיצה לגובה בתוצאה של 2.25 מטר.
בשלב המוקדמות הוא קפץ לגובה של 2.29 מטר.
באליפות העולם באולם שנערכה בפורטלנד אורגון במרץ 2016 זכה פעם שנייה ברציפות במדליית ארד בקפיצה לגובה בתוצאה של 2.33 מטר, אחרי ג'יאנמרקו טאמברי מאיטליה (2.36 מטר) ורוברט גרברז (2.33 מטר).
באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) סיים במקום שישי בקפיצה לגובה בתוצאה של 2.33 מטר
באליפות העולם שנערכה בלונדון, הממלכה המאוחדת בשנת 2017 הוא קפץ קפיצה אחת בשלב המוקדמות, פסל ופרש מהתחרות.
באליפות העולם באולם שנערכה בבירמינגהאם הממלכה המאוחדת במרץ 2018 סיים במקום רביעי בקפיצה לגובה בתוצאה של 2.29 מטר.
אריק סטיבן פריגרה ברנהאם (בספרדית: Erick Steven Ferigra Burnham; נולד ב-7 בפברואר 1999) הוא כדורגלן אקוודורי, המשחק בעמדת הבלם בלאריסה מליגת העל הקפריסאית ובנבחרת אקוודור.
פריגרה החל את הקריירה שלו בקלמה, שהייתה האקדמיה של ברצלונה באקוודור.
ב-2017 הוא עבר לאיטליה לפיורנטינה, ולאחר מכן לטורינו, כשברצלונה מקבלת 15% מדמי ההעברה.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בטורינו ב-12 באוגוסט 2018 בניצחון 4–0 על קוסנזה במסגרת הגביע האיטלקי.
ב-5 באוגוסט 2019 הושאל לאסקולי מהסרייה ב'.
הוא ערך את הופעת הבכורה בקבוצה ב-24 באוגוסט, בניצחון 1–3 על טרפאני קלצ'ו.
ב-7 ביוני 2021 חזר פריגרה לספרד לאחר שחתם על חוזה לשלוש שנים עם בלאס פאלמאס מליגת המשנה.
הוא ערך את הופעת הבכורה בקבוצה ב-15 באוגוסט בתיקו 1–1 נגד ריאל ואיאדוליד.
באוקטובר 2020 זומן לנבחרת אקוודור לראשונה, וערך את הופעת הבכורה שלו ב-8 באוקטובר במסגרת מוקדמות גביע העולם נגד ארגנטינה, משחק אותו הפסידה נבחרתו 0–1.
אריק רביליוס היה צייר, מעצב, מאייר ספרים וחרט עץ בריטי.
הוא ידוע במיוחד בזכות צבעי המים שלו הבוחנים נוף אנגלי ואמנות עממית ברגישות ובהירות מודרנית.
הוא שירת כאמן מלחמה, והיה אמן המלחמה הבריטי הראשון שנהרג בשירות פעיל במלחמת העולם השנייה כאשר המטוס בו טס אבד מול איסלנד.
רביליוס נולד ב-22 ביולי 1903 בצ'רצ'פילד רואד, אקטון, לונדון, בנם של פרנק רביליוס ואשתו אמה (לבית פורד).
כשהיה עדיין ילד קטן המשפחה עברה לאיסטבורן בסאסקס, שם הוריו ניהלו חנות עתיקות.
רביליוס התחנך בבית הספר התיכון העירוני לבנים איסטבורן, מספטמבר 1914 עד דצמבר 1919. ב-1919 הוא זכה במלגה לבית הספר לאמנות באיסטבורן וב-1922 במלגה נוספת ללימודים בבית הספר לעיצוב בקולג' המלכותי לאמנות.
שם, הוא הפך לחבר קרוב של אדוארד באודן.
משנת 1924 למד אצל פול נאש.
ב-1925 קיבל רביליוס מלגת נסיעה לאיטליה וביקר בפירנצה, סיינה ובערי טוסקנה.
בעקבות זאת החל ללמד במשרה חלקית בבית הספר לאמנות באיסטבורן, ומשנת 1930 לימד בקולג' המלכותי לאמנות.
באותה שנה נשא לאישה את איילין לוסי גארווד ("תרצה"), גם היא אמנית אותה הכיר באיסטבורן קולג' לאמנות .
בשנת 1928 ציירו רביליוס, באודן וצ'ארלס מהוני סדרה של ציורי קיר במכללת מורלי בדרום לונדון עליהם עבדו במשך שנה שלמה.
עבודתם תוארה על ידי ג'יי.מ.
ריצ'רדס כ"חדה בפרטים, בצבע נקי, עם הומור מוזר בדמויות המריונטות שלהם" ו"חריגה בולטת מהמוסכמות של ציור קיר באותה תקופה", אך היא נהרסה בהפצצה ב-1941.
בין 1930 ל-1932 גרו רביליוס וגארווד בהאמרסמית', מערב לונדון.
כאשר רבליוס ובאודן סיימו את האקדמיה הם החלו לחקור את האזור הכפרי של אסקס בחיפוש אחר נושאים כפריים לצייר.
ב-1933 ציירו רביליוס ואשתו ציורי קיר במלון מידלנד במורקמבה.
בנובמבר 1933,הוא ערך את תערוכת היחיד הראשונה שלו בגלריה זוומר בלונדון, בשם "תערוכה של רישומי צבעי מים".
20 מתוך 37 היצירות שהוצגו נמכרו.
במהלך 1939 צייר רביליוס סדרה של צבעי מים של גבעת גיר בנוף האנגלי.
גלריית לסטר מכרה שלושה מהציורים הללו לאוספים ציבוריים בריטיים, הטייט, מוזיאון ויקטוריה ואלברט וגלריה לאמנות אברדין.
רביליוס חרט יותר מ-400 איורים וצייר למעלה מ-40 עיצובים ליטוגרפיים לספרים ופרסומים במהלך חייו.
המשימה הראשונה שלו, ב-1926, הייתה איור רומן עבור ג'ונתן קייפ.
הוא המשיך לייצר עבודות הן עבור חברות גדולות כמו לנסטון תאגיד מונוטייפ והן עבור מוציאים לאור קטנים יותר ופחות מסחריים, כמו הוצאת הגולדן קוקרל.
סגנון חריטת העץ שלו הושפע מאוד מזה של תומאס בוויק, שגם הוא וגם באודן העריצו.
רבליוס בתורו השפיע על חרטי עץ אחרים, כמו גוונדה מורגן שגם תיארה סצנות בסאות' דאונס והוזמנה על ידי הוצאת הגולדן קוקרל.
בפברואר 1936, ערך רביליוס את התערוכה השנייה שלו בגלריה זוומר ושוב היא זכתה להצלחה, כאשר 28 מתוך 36 הציורים המוצגים נמכרו.
תערוכה זו הובילה גם להזמנת חברת וודג'ווד עבור עיצובי קרמיקה.
עבודתו עבורם כללה ספל הנצחה לציון הכתרתו המתוכננת של אדוארד השמיני; העיצוב תוקן לקראת ההכתרה של ג'ורג' השישי ואליזבת.
עיצובים פופולריים אחרים שלו כללו את ספל האלפבית משנת 1937, ואת ערכות החרסינה, Afternoon Tea (1938), Travel (1938), וכלי גן (1939), בתוספת גביע "מרוץ הסירות ב-1938".
ייצור העיצובים של רבליוס נמשך בשנות ה-50, כאשר עיצוב ספל ההכתרה עובד מחדש לאחר מותו לקראת הכתרתה של אליזבת השנייה ב-1953.
רבליוס הוזמן לצייר ציורי קיר על קירות חדר התה במזח ויקטוריה במפרץ קולווין ב-1934. לאחר התמוטטות חלקית של המזח, אלה נחשבו כבלתי ניתנים לשחזור.
אבל החל מחודש מרץ 2018, אחד מהם חולץ וקיוו שניתן יהיה להציל גם את השני.
לפני פרוץ מלחמת העולם השנייה רביליוס הזדהה עם מטרות אנטי-פשיסטיות, כולל השאלת עבודותיו לתערוכה "אמנים נגד פאשיזם" משנת 1937.הוא שקל להצטרף לצבא בתור רובאי אבל נרתע על ידי חברים.
לאחר פרוץ המלחמה הוא התקבל כאמן בשכר במשרה מלאה על ידי הוועדה המייעצת לאמני המלחמה בדצמבר 1939. הוא קיבל דרגת קפטן כבוד בנחתים המלכותיים והוצב באדמירליות.
בפברואר 1940, הוא התייצב לקסרקטין הצי המלכותי במספנת צ'טם.
בזמן שהתבסס שם הוא צייר ספינות על שפת הרציף, בלונים והגנות חוף אחרות.
אף תיאר מומחי סילוק פצצות המתקרבים לפצצה גרמנית בחולות ויטסטיבל.
שניים מחברי הצוות שצייר רבליוס זכו מאוחר יותר בצלב השירות הנכבד.
ב-24 במאי 1940 הפליג רביליוס לנורווגיה וליווה את הכוח שנשלח לכבוש מחדש את נרוויק.
מהסיפון של הספינה "היילנדר", רביליוס צייר סצנות של אוניות הקרב בפעולה, 1940.
בשובו מנורווגיה, רביליוס הוצב לפורטסמות', שם צייר פנים צוללות בגוספורט והגנת החוף בניוהייבן.
לאחר שהילד השלישי של רביליוס נולד באפריל 1941, המשפחה עברה לחוות איירון ברידג' ליד שלפורד, אסקס.
דמי השכירות על נכס זה שולמו בחלקם במזומן ובחלקם בציורים, שהם בין העבודות הפרטיות הבודדות שרבליוס השלים במהלך המלחמה.
באוקטובר 1941 עבר רביליוס לסקוטלנד, לאחר שבילה שישה חודשים בדובר.
בתחילת 1942 הוצב רביליוס ביורק אך זמן קצר לאחר מכן הורשה לחזור הביתה לשאלפורד כשאשתו חלתה.
שם הוא עבד על ציורי יורק שלו וביקש לצייר בבסיס חיל האוויר הסמוך בזמן שגארווד החלימה.
ב-28 באוגוסט 1942 טס רביליוס לרייקיאוויק שבאיסלנד ולאחר מכן המשיך הלאה.
ב 1 בספטמבר, מטוס לוקהיד הדסון לא הצליח לחזור מהסיור.
למחרת בבוקר נשלחו שלושה מטוסים עם עלות השחר לחפש את המטוס הנעדר ורביליוס בחר להצטרף לאחד הצוותים.
גם המטוס שעליו היה, לא הצליח לחזור ואחרי ארבעה ימי חיפושים נוספים, רבליוס וצוות המטוס הוכרזו כנופלים בפעולה.
גופתו מעולם לא נמצאה והוא מונצח באנדרטת הצי של צ'טהאם.
ב-1946, אלמנתו של רביליוס נישאה למפיק הרדיו האנגלו-אירי הנרי סוואנזי.
אריק קאבווה הוא כדורגלן מהרפובליקה הדמוקרטית של קונגו המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת הפועל כפר סבא מהליגה הלאומית ובנבחרת הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו.
קאבווה החל את הקריירה המקצוענית שלו בוויטה קלאב מליגת העל של הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו.
ב-12 ביוני 2023 חתם קאבווה בהפועל כפר סבא מהליגה הלאומית.
ב-14 בינואר 2023 ערך קאבווה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, בתיקו 0-0 נגד נבחרת אוגנדה במסגרת אליפות האומות האפריקאיות.
אריק קלוז הוא שחקן אמריקאי, הידוע בעיקר בזכות תפקידיו בסדרות טלוויזיה, במיוחד כסוכן ה-FBI מרטין פיצג'רלד בדרמת המסתורין של CBS, "ללא עקבות" (2002–2009) וטדי קונרד בדרמה המוזיקלית של ABC, "נאשוויל" (2012–2017).
קלוז נולד בסטטן איילנד, ניו יורק.
אביו של קלוז הוא מנתח אורתופד.
קלוז הוא הבכור מבין שלושה אחים.