tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
מחקריו עסקו, למשל, במשטרה,בדיפלומטיה ציבורית בשעת חרום,בדפי פייסבוק של העיריותובאפליקציות הסלולריות בהן את משתמשות לקשר עם הציבור.מחקר נוסף, שנערך עבור משרד הרווחה, בדק את קהילות הידע שמפעיל המשרד באינטרנט ושאל אילו תכנים עולים בקהילות, מה המניעים להשתתפות בהן כמו גם להימנעות מהשתתפות, וכיצד משפיעה פעילות זו על יחסי העבודה במשרד.
היבט נוסף של היחסים בין הפוליטיקאים לציבור מגולם בקמפיינים, אשר יותר ויותר מתבססים על שימוש בסלולר ורשתות חברתיות.
מחקריו של לב-און שאלו, למשל, והאם המרוויחים העיקריים מהרשתות החברתיות הם השחקנים הגדולים או דווקא הקטנים בזירה הפוליטית,והתמקדו בהיקף השימוש ואופיו ברמה המוניציפלית.
מכשולים של גישה, שימוש ואוריינות דיגיטלית עשויים לגרום לכך שאנשים בעלי מאפיינים מסוימים (למשל גיל, הכנסה והשכלה) לא יהנו באופן שווה מהמעלות שמציעה הרשת, וייתכן אפילו שפערי הידע בחברה יגדלו כתוצאה מהשימוש באינטרנט וברשתות החברתיות המקוונות.
מחקרים שעשה לב-און אוששו את קיומם של פערים דיגיטליים במחקרים שהתבססו על נתונים של הלמ"ס.בנוסף לב-און בדק, עבור משרד המדע, את האפקטיביות לטווח הקצר והארוך של תוכנית להב"ה להכרת המחשב והאינטרנט.
אזי לב-און ושלומית אהרוני ליר, כוח אזרחי – סיפורי התארגנות מהשטח בעקבות השבעה באוקטובר, הוצאת סטימצקי, 2025.
ערך שלושה ספרים אקדמיים בנושאי מדיה חדשה בישראל וקהילות ברשת:
אזורים ארוגניים (מיוונית: érōs- אהבה ו-genḗs ללדת, ליצור) הם אזורים רגישים למגע בגוף האדם אשר מסוגלים להעצים תחושות מיניות ולגרום לעוררות מינית מוגברת ואורגזמה.
לעיתים כוללים גם את המוח כאיבר ארוגני הניתן לגירוי על ידי חוש הראיה והשמיעה.
האזורים הארוגניים מפוזרים לכל אורך גוף האדם, אך הרגישות של כל אזור משתנה בהתאם לריכוז העצבים שמסוגלים לגרום לתחושת הנאה.
מלבד הנאה אזורים אלו מסוגלים לגרום לאדם מגוון תחושות, בהתאם למצב העוררות המינית שלו באותה רגע, הנסיבות בהן מתרחש הגירוי, התניות תרבותיות וטיב הקשר בין האנשים המעורבים.
מלבד ריכוז העצבים, עוצמת ההנאה של האזורים הארוגניים תלויה גם בסוג המגע.
למשל בעור קיימים סיבי C רגישים למגע, ליטוף אזורים אלו, למשל בצוואר, במהירות של 3 ס"מ לשנייה נחשב אופטימלי (C-Tactile optimal) לגרימת הנאה לעומת למשל ליטוף במהירות של 18 ס"מ לשנייה.
אזורים אחרים כמו איברי המין זקוקים לגירוי מהיר יותר ולרוב אינם מסוגלים לגרום לאורגזמה מליטוף איטי.
מספר מחקרים גדולים בוצעו כדי להעריך את רמת הרגישות של האזורים השונים.
בטבלה למטה מוצגים חמשת האזורים הארוגניים הרגישים ביותר לפי המחקרים.
חמשת האזורים הארוגניים ביותרמחקר של דוברי אנגליתמחקר של דוברי צרפתיתנשיםגבריםנשיםגבריםדגדגן9.17פין9דגדגן8.76פין8.79נרתיק8.40פה / שפתיים7.03נרתיק8.20כיס האשכים6.99פה / שפתיים7.91כיס האשכים6.50נקודת G7.79דיבורים5.88צוואר7.51ירך פנימית5.84חזה6.50ישבן5.60חזה7.35צוואר5.65דיבורים6.18שפתיים5.52
מהמחקרים ניתן ללמוד שאיברי המין הם האזורים הארוגניים ביותר אצל הגבר והאישה.
שאר האיברים הארוגניים זהים פחות או יותר בין גברים ונשים אם כי הדירוג שלהם שונה.
הצוואר, העורף, הירך הפנימית והישבן רגישים יחסית אצל שני המינים אך בעלי רגישות יחסית גדולה יותר אצל נשים מאשר גברים.
האיבר בעל ההבדל הגדול ביותר הוא החזה שרגיש באופן ניכר אצל נשים.
הנקודה הרגישה ביותר באבר המין הזכרי השלם היא הרסנית .
נקודה זו מתחככת בקיר הנרתיק בזמן יחסי מין ואחראית לזרז את השפיכה.
למרות זאת, במקרים של פין שעבר כריתת עורלה, עשוי בסבירות גבוהה להיווצר מום ברסנית, אשר יכולה לאבד באופן חלקי, או לחלוטין את רגישותה ואת יכולת תפקודה.
בנוסף, עלול להיווצר יובש המכהה את כלל התחושה בפין, וניתן לעיתים לטיפול באמצעות שחזור עורלה.
שאר האיברים הרגישים לגירוי הם ראש וצדי העטרה, העורלה ונקודת החיבור ביניהן, בסיס הפין, העור של כיס האשכים הרגיש בחלקו הקדמי, הפרינאום (אזור בין כיס האשכים לפי הטבעת) והאזור סביב פי הטבעת.
הערמונית ניתנת לגירוי מתוך הרקטום למשל בזמן מין אנאלי או לחץ על הפרינאום.
גברים מדווחים שהתחושה של גירוי הערמונית דומה לתחושות שמדווחות נשים בזמן גירוי נקודת הג'י.
חלקים מהפות ובמיוחד הדגדגן והשפתיים הפנימיות הם אזורים ארוגניים רגישים, הנרתיק רגיש בעיקר בשליש התחתון (קרוב לפתח), אזור בעל צפיפות עצבים רבה יותר, המסוגל לספק תחושת הנאה גדולה בזמן יחסי מין.
בדופן הקדמית של הנרתיק קיים אזור (urethral sponge) בעל מרקם שונה הדומה למרקם של החך.
אזור זה מזוהה עם נקודת הג'י וגירויו יכול להוביל לשפיכה נשית.
חוקרים עדיין חלוקים לגבי מהות נקודת הג'י, האם זהו איבר מובהק או חלק מאיבר אחר.
מחקרים אחדים תומכים בתאוריה שנקודת הג'י היא המשכו הפנימי של הדגדגן ואינו קיים אצל כל הנשים.
האזורים הארוגניים של הראש הם השפתיים, הצוואר והאוזניים.
את השפתיים ניתן לגרות בעזרת נשיקות ואף נשיכות קלות.
הצוואר והעורף רגישים אצל שני המינים אך בעיקר אצל נשים.
החזה רגיש בעיקר אצל נשים.
הפטמה והעטרה של השד הם בעלי מגוון איברי חישה כגון גופיפי מייסנר ופצ'יני ההופכים אותם לרגישים במיוחד.
גירוי הפטמות גורם להפרשת אוקסיטוצין ופרולקטין המשפיעים על גירוי איבר המין.
השד עצמו בעל מספר רב אך קבוע של קצוות עצבים לכן חזה גדול דורש גירוי שטח גדול יותר מאשר חזה קטן כדי לגרות מספר זהה של קצוות עצבים.
הבטן ובעיקר הבטן התחתונה בין הטבור לאיברי המין (המפשעה) רגישים לדגדוג, ליטוף, נשיקות, נשיכות וגירוד.
ככל שמתקרבים לאזור המפשעה ואיברי המין האזור רגיש יותר.
המותניים רגישים למגע אצל שני המינים ומשמשים פעמים רבות כסמל אירוטי בתרבויות שונות.
חלק ממשחקי החיזור של הגבר הם הנחת ידיו על מותני האישה.
העור של הזרוע ובמיוחד העור העדין בפנים הזרוע מהכתף ועד החלק הפנימי של המרפק רגישים מאוד לליטוף מגע עם הפה כגון נשיקות, ליקוקים ונשיכות.
הרגישות משתנה בהתאם לגודל השרירים וכמות השומן שעל הזרוע.
אזורי לחות הוא ספר הביכורים, בחלקו אוטוביוגרפי, של הסופרת שרלוטה רוש שיצא לאור בגרמניה ב-2008 והיה לרב–המכר המצליח ביותר בגרמניה, ממנו נמכרו יותר ממיליון וחצי עותקים ב-2009. התומכים מסווגים אותו רומן אירוטי והמבקרים - פורנוגרפיה.
זכויות התרגום נרכשו על ידי 27 מדינות ובמרץ 2009 הוא היה הספר הגרמני הראשון שכיכב במקום הראשון בדירוג המכירות העולמי של אמזון מאז תחילת הדירוג.
הספר תורגם לעברית ב-2009 על ידי עופרה קק לכנרת זמורה-ביתן דביר ועובד לסרט בבימוי דייוויד וננדט ובכיכובה של קרלה ג'ורי כ"הלן" שהוקרן לראשונה בפסטיבל לוקרנו באוגוסט 2013.
עלילת הספר מתפרסת על פני מספר ימים בהם מאושפזת הלן ממל בת ה-18 - צעירה משעשעת, בוטה, נטולת עכבות, סקרנית וחופשייה מינית - במחלקה פנימית של בית החולים עקב פיסורה אנאלית שהיא גרמה לעצמה בעת גילוח האזור.
היא מחכה לביקור הוריה הגרושים בתקווה נואשת שהשניים ישלימו ביניהם סוף סוף ליד מיטת חוליה.
ובינתיים היא בוחנת את האזורים הלחים בגופה ומניחה לרובין, אח בית החולים, לצלם את החלקים החומקים ממבטה הסקרני.
ליד מיטתה היא אף מטפחת אוסף של גלעיני אבוקדו המשמשים אותה לצרכים שונים.
ולאורך כל הדרך היא אומרת בקול רם את מה שאחרים לא מעיזים אפילו לחשוב.
לדברי רוש, היא קיבלה השראה לכתוב את הרומן בעת שישבה על האסלה בדירה של חברתה הטובה ביותר בעיר הקתולית קלן.
כדי להעביר את הזמן היא נטלה בקבוק סבון שהיה מונח בחדר וגילתה - לחרדתה - שזה סבון המיועד לניקוי הנרתיק.
"התחלתי לחשוב, 'אלוהים, אני האדם היחיד שלא משתמש בסבון לוגינה'" היא סיפרה בראיונות.
את הספר כתבה כדי לתקוף את "האובססיה של החברה לנקיון והיגיינה" אשר לטענתה, מיליוני נשים נדרשות לציית לה מדי יום ללא מחשבה.
"אזורי לחות" נוגע במספר נושאי טאבו למשל מין אנאלי.
אוננות, לֶסְבִּיּוּת וצריכת מין בתשלום אך לא רק בזירה המינית אלא גם באלה שניתן למצוא בחברה בכלל, במיוחד במשפחות שאינן מתפקדות למשל פגיעה עצמית, שימוש בסמים, התמודדות עם ניסיונות התאבדות, וגילוי עריות.
עם צאתו לאור עורר הספר מהומה תקשורתית עזה וטעונה בדבר טיבו: המבקרים טענו שהוא פורנוגרפיה מובהקת לשמה במסווה כזה או אחר והאוהדים שהוא מניפסט פמיניסטי מחאתי מפי מי שהוכתרה כדוברת של הדור הפמיניסטי החדש של גרמניה.
הספר השווה ל"התפסן בשדה השיפון" מאת ג'יי די סלינג'ר, "קראש" מאת ג'יימס גראהם באלארד ו"הסריסה" מאת ג'רמיין גריר.
דר' קלאודיה נויזיס, חוקרת ומנחה מוסמכת להטמעת חשיבה מגדרית מאוניברסיטת הומבולדט של ברלין טוענת כי אחת הסיבות להצלחה המסחררת של הספר בגרמניה היא כי הוא אנטיתזה ל"תוכניות טלוויזיה כמו הטופ מודל הבאה של גרמניה, בהנחיית דוגמנית העל היידי קלום.
וכי בכל מדינה שיש יחס חברתי דומה לניקוי הגוף, להיגיינה ולתפקודי הגוף בכלל נשים צעירות תראה בו דרך אחרת להתמודדות עם הלחץ העצום להיות יפה, בעלת גוף מושלם, קרייריסטית מוצלחת לפני לידת ילדן הראשון.
האזורים הגאוגרפיים של יוון הם כינוי לתשעה חבלי הארץ הגאוגרפיים וההיסטוריים העיקריים של יוון.
עד שנת 1987 הם שימשו בתור הבסיס לחלוקה המנהלית הרשמית של יוון.
כיום עדיין החלוקה הגאוגרפית הזאת נפוצה בשימושים לא רשמיים ובשיח היומיומי.
אזורים אדומים הוא כינוים של שטחי קרקע בחלקה הצפון מזרחי של צרפת, שממשלתה הכריזה עליהם לאחר מלחמת העולם הראשונה כסגורים וכבלתי ראויים למגורי אדם.
הגדרה זו ניתנה להם לאחר שחרבו וזוהמו באופן חמור ביותר בנפלי תחמושת ובזיהום כימי וביולוגי ולאחר שהוחלט כי עלות טיהורם מכל אלו היא גבוהה מדי.
למרות זאת היקף האזורים האדומים הופחת עם השנים לאחר פעולות טיהור ושיקום.
האזורים האדומים הקיפו במקור במצטבר שטח של כ-1,200 קילומטר רבוע מצפון מזרח לפריז, שבהם התנהלה הלחימה האינטנסיבית ביותר בשנות המלחמה בין הצבא הגרמני לבין צבאות צרפת והאימפריה הבריטית.
האזורים שהוגדרו כאדומים, שבהם התקיימו יישובים, מבנים ושטחי חקלאות, חרבו כליל במהלך המלחמה כתוצאה מלחימה ומהפגזות.
בנוסף לכך התברר לאחריה שהם זוהמו באופן מסיבי ביותר לעומק גדול בדרכים שונות:
מיליוני נפלי תחמושת ארטילרית ורימונים שלא התפוצצו
גזים שדלפו מפריטי נשק כימי
ריכוזים גבוהים של חומרים מסוכנים נוספים שמקורם בפריטי תחמושת מתפוררים - עופרת, כספית, כלור, ארסן וחומצות, אשר זיהמו גם את מקורות המים
שרידים ביולוגיים בהיקף גדול של גופות אדם וגופות של בעלי חיים.
לפי מקור אחד נותרו בצרפת בשנת 2015 שטחים בהיקף של 100 קילומטר רבוע המוגדרים כאזורים אדומים.
לפי מקור אחר נותרו ב-2014 בגזרת קרב ורדן בלבד 169 קילומטרים של שטחים המוגדרים כאזורים אדומים.
בהתאם לחוק הצרפתי האזורים שהוגדרו כאדומים אסורים לכניסה ואין לקיים בהם פעילות של מגורים, ניהול חקלאות וייעור.
בהתאם לכך היישובים ששכנו באזורים האדומים לא הוקמו מחדש.
מחלקם פונו בכפייה תושבים ששבו להתגורר במקומות שבהם עמדו בעבר בתיהם.
בחלק מהאזורים האדומים שגשגה הצמחייה מאז המלחמה היטב באין מפריע.
בחלקים אחרים שלהם נפגע השיקום העצמי של הצמחייה וחיי הבר עקב נוכחות הרמות הגבוהות של חומרים מסוכנים בקרקע ובמים.
בנוסף לאזורים האדומים הוגדרו בצרפת לאחר המלחמה שטחים נרחבים בהרבה כמזוהמים ברמות קלות יותר של חומרה, והם טוהרו עם השנים והוחזרו לשימוש אזרחי.
כלים חקלאיים הפועלים באזורים אלו נתקלים עדיין בכל שנה בנפלי תחמושת שחלקם מתפוצצים וגורמים לאבדות בנפש.
בנוסף, התוצרת החקלאית המופקת באזורים אלו טעונה פיקוח ומעקב אחרי רמות החומרים המסוכנים שהיא מכילה.
עד היום מאותרים מדי שנה באתרי מלחמת העולם הראשונה בצרפת מאות טונות של נפלי תחמושת, וההערכה היא כי יידרשו 300 עד 700 שנים עד שיימצאו כולם.
אזימוט טכנולוגיות היא חברה ישראלית בבעלות אלביט מערכות.
החברה מתמחה בתכנון, פיתוח וייצור של מערכות לרכישת מטרות והכוונת אש (גילוי, זיהוי ואיכון של מטרות אויב בשדה הקרב), מערכת ניווט לוויינית ואלקטרואופטיקה, ומערכות תקשורת נתונים המיועדים לשימושים צבאיים.
בנוסף פיתחה וייצרה מכשירי מדידה אופטיים מדויקים לשוק האזרחי.
החברה הוקמה בשנת 1986 על ידי סא"ל במילואים שלמה ריזמן, מהנדס יוצא סיירת מטכ"ל, אחר כך הצטרף לניהול החברה אחיו יעקב ריזמן.
שלמה רייזמן שימש כיו"ר דירקטוריון, והחזיק במישרין ובעקיפין בכ-56% ממניותיה, וכן שימש עד ל-2003 כמנכ"ל החברה, ואחר כך מנכ"ל משותף (לצד עידו חקלאי).
המוצר העיקרי שפיתחה החברה, מערכות לרכישת מטרות והכוונת אש שפיתחה, נמכר בהצלחה לצה"ל.
והיווה בסיס לפיתוח מוצרים נוספים.
בהמשך החברה נכנסה גם לפעילות בתחום הפיננסי, ששילבה השקעה במכשיר פיננסיים שונים (מניות, איגרות חוב, כתבי אופציה וחוזה עתידיים) תוך שימוש במנוף פיננסי על ידי הלוואות מבנקים.
בפברואר 1992 הונפקו לראשונה מניות החברה בבורסה לניירות ערך בתל אביב.
אולם לאחר ארבע שנים ביקשו בעלי השליטה למחוק אותה מהמסחר והגישו הצעת רכש שלא התקבלה.
בשנת 1993, הייתה אזימוט אחת החברות הראשונות בעולם שהשיקה מכשיר ניווט לוויני נייד.
בשנת 1999, הפרידו האחים ריזמן את הפעילויות, כאשר שלמה רייזמן רכש את פעילות פיתוח המוצרים.
לאחר הפרדת הפעילות החברה שעסקה בפעילות בתחום הפיננסי המשיכה להיסחר בבורסה ושינתה את שמה ל"אינסייט קפיטל".
ב-2002 נמחקו מניות "אינסייט קפיטל" מהמסחר בבורסה.
שלמה ריזמן הנפיק שוב את החברה בבורסה בתל אביב, תחת השם "אזימוט טכנולוגיות" ביולי 2000. באותה שנה הוקמה גם חברת הבת "וו.וו.אס וויקום פתרונות תקשורת" שפיתחה טכנולוגיה לאיתור כלי רכב במצוקה.
בישראל השתמשה בטכנולוגיה חברת "פוינטר טלוקיישן" (במקור "עדן טלקום"), שהקמה על ידי חברת פלאפון תקשורת במטרה להתחרות עם חברת איתוראן.
הטכנולוגיה נמכרה גם לחברת צ'יינה מובייל בסין.
לאחר מספר שנים נסגרה פעילות חברת וויקום והחברה חזרה להתמקד בשוק הצבאי.
בסוף 2020 חתמה החברה על הסכם שיתוף פעולה עם חברת רפא"ל לפיתוח ומכירת מערכי שליטה וניהול אש לטילי נ"ט מסוג ספייק, המיוצרים על ידי רפא"ל.
במאי 2008, קיבלה את ההזמנה הגדולה בתולדותיה עד אז, בסך 51 מיליון שקל, מחברת Bharat Electronics מהודו.
המוצרים הצבאיים של החברה נמכרו גם לטורקיה, אירופה וארצות הברית.
באוקטובר 2008, חברת אלביט מערכות רכשה 19.5% מאזימוט טכנולוגיות תמורת 13 מיליון שקל, ובשנת 2010 רכשה את יתרת המניות לפי שווי שוק של 210 מיליון שקל.
לאחר מכירת החברה נקלע מייסד החברה שלמה ריזמן לסכסוך עם רשות המיסים, על שיעור המס שעליו לשלם על 115 מיליון שקל שקיבל ממכירת מניות החברה, זאת עקב שינויים היסטוריים בשיעור מס רווח הון על מכירת מניות בחברה ציבורית.
בדצמבר 2018 קיבל שופט בית המשפט המחוזי אחיקם סטולר את עמדתו של רייזמן, וקבע כי כל רווח ההון חייב במס של 25% ולא את עמדת רשות המיסים לפיה יש לעשות חישוב ליניארי של שיעור המס (שחלקו צריך להיות 50%).
ביוני 2021 הפך בית המשפט העליון את ההחלטה וקיבל את עמדת רשות המיסים.
אזימוט היא חברת תעופה רוסית בעלת מניות משותפות, שממוקמת בנמל התעופה הבינלאומי פלטוב ברוסטוב על הדון, בירת מחוז רוסטוב.
בשל המיזוג של דונאוויה עם רוסיה איירליינס בשנת 2016, רוסטוב על הדון איבדה את חברת התעופה הראשית שלה, אף על פי שרוסיה המשיכה בטיסות שהופעלו בעבר על ידי דונאוויה.
מכיוון שרוסטוב נבחרה כאחת הערים המארחות לקראת מונדיאל 2018 ברוסיה, היה צורך בהפעלת חברת תעופה אחרת שתספק טיסות לחיבור הערים בדרום ומרכז רוסיה.
אזימוט נרשמה תחילה כישות משפטית בקרסנודר, אך בהמשך נרשמה ברוסטוב על הדון בפברואר 2017, כאשר בעלי המניות היו הבעלים המשותפים של נמל התעופה הבינלאומי ונוקובו, ויטלי ואנצב, פאבל אודוד ופאבל יקז'אנוב.
במרץ 2017 נחתמו חוזים למסירת ארבעה מטוסים אזוריים של סוחוי סופרג'ט 100. נחתם חוזה נוסף למסירת ארבעה מטוסים נוספים.
מסירת המטוסים החלה ביולי 2017, כאשר חברת התעופה קיבלה את הסוחוי הראשון שלה ב-7 ביולי באמצעות חברת הליסינג הממלכתית (GTLK).
חברת התעופה מתכננת להגדיל עוד יותר את הצי ל-16 מטוסים.
ב-18 באוגוסט 2017 קיבלה חברת התעופה תעודת מפעיל אווירי (AOC) שאפשרה לחברת התעופה להתחיל בהפעלת טיסות ברישיון.
מסלולי טיסות פנים לקלינינגרד, צ'ליאבינסק, וולגוגרד, אסטראחאן, סורגוט וגלנדז'יק, כמו גם מסלולים בינלאומיים לירוואן, פראג, פרנקפורט, איסטנבול ותל אביב תוכננו להיות מופעלים על ידי אזימוט עד שנת 2021.
ב-7 בדצמבר 2017, אזימוט העבירה רשמית את כל הטיסות משדה התעופה רוסטוב על הדון לנמל התעופה הבינלאומי פלאטוב.
אזימוט החלה רשמית בהפעלת טיסות בינלאומיות ב-29 בספטמבר 2018 כאשר החלה להציע טיסות שבועיות לבישקק, קירגיזסטן.
ב-1 באוקטובר 2018 טסה אזימוט את טיסתה הראשונה לירוואן שבארמניה והחלה להציע לוח זמנים של שלושה שירותים בשבוע.
חברת התעופה, שקיבלה את תעודת מפעיל האוויר שלה (AOC) באוגוסט 2017, פטורה מהדרישה כי על חברות תעופה רוסיות להפגין לפחות שנתיים של פעולות פנים מצליחות לפני שתתאפשר להן לספק שירותים בינלאומיים.
זה נובע מהעובדה שהדרישה אינה חלה מדרישת מדינות האיחוד הכלכלי האירו-אסייתי, אשר ארמניה וקירגיזסטן הם חלק ממנה.
הלוגו של אזימוט שנראה כעין שושנה תוכנן על ידי חברת Asgard מיתוג מהעיר סנקט פטרבורג.
לדברי המעצבים, הלוגו מסמל את השמש, הים, השמיים והאירוח הדרומי.
החל מחודש אוקטובר 2018 חברת אזימוט מפעילה טיסות ל-23 יעדים פנים ו-4 יעדים בינלאומיים, ארבעתם במדינות אירואסיות: רוסיה, ארמניה, ישראל וקירגיזסטן.
צי החברה מורכב ממטוסי סוחוי Superjet 100 בלבד החל מאוקטובר 2019. בנוסף, אזימוט מתכננת לרכוש את איירבוס A220-300 הגדול יותר עם מקסימום ישיבה של 149 נוסעים.
שמות מטוסי חברת התעופה נושאים שמות של נהרות ברוסיה.
אזילי דנטור או ארזולי דנטו (בקריאולית האיטית: Erzulie Dantó ,Ezilí Dantor) היא הרוח הבכירה (Lao) והראשית של משפחת הפטרונים במסורת הוודו ההאיטית.
ימי שלישי הם הימים השמורים לפולחן לכבוד אזילי דנטור, פולחן אשר נעשה בדרך כלל בבדידות על ידי המתפלל מול מזבח הצבוע בצבעים כחול, ירוק ואדום.
הקורבנות כוללים לרוב אבקת קקאו, תכשיטים וטבעות זהובות במיוחד.
אם ימי שלישי נופלים על ימי הולדת של המתפללים, עליהם להעלות על מזבח הפולחן חזיר בר.
מספרים כי מרד העבדים משנת 1791 התחיל בברית שבאה בעקבות סעודה גדולה שנערכה לכבוד אזילי דנטור.
מסיבה זו היא נחשבת להאנשה הלאומית.
היא נחשבת לרוח של נקמה וזעם, זאת הפך אותה להיות פופולרית בקרב אמהות חד הוריות בשנות השמונים והתשעים בהאיטי וברפובליקה הדומיניקנית.
הייצוג המודרני הסינקרטי של רוח זו נקשר בדרך כלל להמדונה השחורה מצ'נסטוחובה, הקדושה הפטרונית של פולין.
איחוד זה של אזילי דנטור עם אייקון קתולי זה נובע מעותקי תמונות וציורים של הפטרונית שהובאו להאיטי על ידי חיילים פולנים שנשלחו בפקודת נפוליאון בונפרטה, כדי להכניע את המהפכה ההאיטית שעדיין נמשכה.
מספרים כי מספרי הלגיון הפולני היו קטן משמעותית בניגוד למספר העבדים המתקוממים, מה שאילץ את החיילים השבויים שנותרו להחליף צד ולהילחם לצד העבדים.
כתוצאה מפעולה זו, במהלך הטבח של ז'אן ז'אק דסאלין בשנת 1804, שהתרחש זמן קצר לאחר הניצחון בהאיטי; הפולנים שנותרו בחיים קיבלו אזרחות של הרפובליקה החדשה של האיטי.
צאצאי חיילים אלה עדיין גרים באי, במיוחד ביישוב קזאלה.
תפיסה מוטעית כללית לגבי אזילי דנטור היא שיוך הרוח כפטרונית האמהות.
בעיקר בגלל הקשר שלה עם דיוקנה של מריה הבתולה וישו.
להאיטי יש שתי דמויות המשמשות כהאנשות לאומיות, האחת היא קתרין פלון, עליה מסופר שתפרה את דגל האיטי הראשון, ומשמשת יותר כהאנשה לאומית של הלאומנות והפטריוטיות ההאיטית, לצידה ניצבת אזילי דנטור, המסמלת את הצד הרוחני והתרבותי של האיטי.
אֲזוֹרָנוּת היא תנועה אמנותית ריאליסטית ומודרנית אמריקאית, שכללה ציורים, ציורי קיר, הדפסי אבן ואיורים, המציגים מצבים אמיתיים מאזורים כפריים ופריפריאליים, בעיקר מאזורי המערב התיכון של אמריקה.
התנועה נוצרה לראשונה בשנות ה־30 של המאה ה־20 כתגובה ל, והסתיימה בשנות ה־40, בשל פרוץ מלחמת העולם השנייה והיעדר התפתחות בתוך התנועה.
התנועה הגיעה לשיא תפוצתה בין השנים 1930 ל־1935, אז היא קיבלה הערכה רבה, בשל תמונותיה המעודדות של לב לבה של ארצות הברית בתקופת השפל הגדול.
חרף היעדרם של הבדלים סגנוניים בין אמנים מסוימים, אמנות אזורנית הייתה, באופן כללי, סגנון אמנותי מסורתי ושמרני, שפנה לנושאים אמריקאיים פופולריים, תוך שהוא מאתגר את שליטת האמנות הצרפתית בתחום זה באותן שנים.
לפני מלחמת העולם השנייה, מושג המודרניזם באמנות לא הוגדר בבירור בהקשר של האמנות האמריקאית.
בנוסף, היה מאבק לאפיון סוג אמריקאי ייחודי של אמנות.
בדרך לקביעה מה תהיה אמנות אמריקאית, כמה אמנים אמריקאים דחו את המגמות המודרניות שנבעו מתערוכת הארמורי ואת ההשפעות האירופאיות, במיוחד מאסכולת פריז.
על ידי דחיית סגנונות מופשטים אירופאים, אמנים אמריקאים בחרו לאמץ ריאליזם, שתיאר סצנות עירוניות וכפריות אמריקאיות.
חלקית בגלל השפל הגדול, האזוריות הפכה לאחת מתנועות האמנות הדומיננטיות באמריקה בשנות ה־30, כשהשנייה הייתה ריאליזם סוציאלי.
באותה תקופה, ארצות הברית הייתה עדיין מדינה חקלאית, כאשר חלק קטן מאוד מאוכלוסייתה חי בערים תעשייתיות כמו ניו יורק ושיקגו.
ציור הסצנה האמריקאית הוא כינוי לשילוב של אזורנות וריאליזם בזרם חברתי אמריקאי הידוע גם בשם "ריאליזם עירוני".
חלק גדול מציור הסצנות האמריקאי מעביר תחושה של לאומיות ורומנטיקה בתיאורים של חיי היומיום האמריקאיים.
תחושת הלאומיות הזו החלה לאחר מלחמת העולם הראשונה.
במהלך שנות ה־30, אמנים אלו תיעדו וציירו ערים אמריקאיות, עיירות קטנות ונופים כפריים; חלקם עשו זאת על מנת לחזור לתקופה פשוטה יותר הרחק מהתיעוש, בעוד שאחרים רצו להצהיר הצהרות פוליטיות, מהפכניות ורדיקליות דרך הציורים.
בציורי הסצנה האמריקאית, ניתן לראות אזורים מקומיים ועיירות קטנות.
לעיתים קרובות, התחום מכונה בשם "אזוריות אמריקאית" , ואלו המתארות סצנות אורבניות, עם תודעה פוליטית וחברתית, נקראות "ריאליזם חברתי".
הזרם הקליפורני של ציור הסצנה האמריקאית ידוע בשם ציור הסצנה הקליפורנית .
כאשר מלחמת העולם השנייה הסתיימה, האזורנות והריאליזם הסוציאלי איבדו את מעמדן בעולם האמנות האמריקאית.
סוף מלחמת העולם השנייה והמלחמה הקרה הביאה לשינוי בתפיסה הפוליטית של האמריקאים ואפשרה למבקרים מודרניסטים לצבור כוח.
אזורנות וריאליזם סוציאלי איבדו גם פופולריות בקרב הקהל האמריקאי בגלל חוסר התפתחות בתוך התנועה בגלל המגבלות ההדוקות של האמנות לנושאים חקלאיים.
אותם החליף האקספרסיוניזם המופשט, שנשא בתואר המודרניזם האמריקאי, והפך לתנועה האמנותית הבולטת והפופולרית לאחריהן.
אזורנות הגבילה את התפשטות האמנות המופשטת לחוף המזרחי, דבר שאפשר לאמנות האמריקאית לצבור ביטחון ולא להסתמך על סגנונות אירופיים.
כשהאמנות האמריקאית התבססה במלואה, האזורנות הצליחה אז לגשר על הפער בין אמנות מופשטת לריאליזם אקדמי בדומה לאופן שבו האימפרסיוניסטים גישרו על פער עבור הפוסט־אימפרסיוניסטים, כדוגמת פול סזאן, וינסנט ואן גוך ופול גוגן בדור קודם בצרפת.
למרות העובדה שאזורנות התפתחה מתוך כוונה להחליף את ההפשטה האירופאית בריאליזם אמריקאי אותנטי, היא הפכה לגשר לאקספרסיוניזם מופשט אמריקאי, בראשות תלמידו של בנטון, ג'קסון פולוק.
כוחו של פולוק כאמן נבע בעיקר בשל עידודו והשפעתו של תומאס הארט בנטון.
נורמן רוקוול ואנדרו וייאת' היו שני ממשיכי דרכו העיקריים של הריאליזם של האזורנות.
רוקוול הפך פופולרי במיוחד בזכות ציוריו במגזינים, שכללו איורים של משפחות אמריקאיות.
וייאת' צייר את "", אחד הציורים האהובים ביותר של אמריקה, בשורה אחת עם אמריקן גותיק.
לאזוריות הייתה השפעה חזקה ומתמשכת על התרבות הפופולרית.
כמה מיצירות האמנות האייקוניות והבולטות ביותר של אמריקה נוצרו בהשפעתה.
דימויים אזורנים השפיעו על רבים ממאיירי ספרי הילדים, כמו , והשפעתם על פרסומות, סרטים ורומנים עודנה נמשכת, וכך גם פרודיות ליצירות מוכרות כמו "אמריקן גותיק".
ציור הקיר של ג'ון סטיוארט קארי שבקפיטול מדינת קנזס, "הקדמה טראגית", הופיע על עטיפת אלבום הבכורה של להקת הרוק המתקדם להקת קנזס, Kansas.
אזיו לואיק (באיטלקית: Ezio Loik; 26 בספטמבר 1919 – 4 במאי 1949), היה כדורגלן איטלקי, ששיחק בעמדת הקשר.
היה אחד הקורבנות באסון האווירי בסופרגה.
לואיק נולד בפיומה שבממלכת קרנארו האיטלקית בשנת 1919. היו לו שני אחים: אגאו, שמת בסוף מלחמת העולם השנייה בזמן ששירת במשמר הרפובליקני הלאומי, וארווינו, שהיה גם כן כדורגלן ושיחק עמו בפיומנה.
את תחילת הקריירה ככדורגלן עשה במועדון המקומי פיומנה, שהיה אז בסרייה ג' (הליגה השלישית בחשיבותה באיטליה).
בעונת 1936/1937 שיחק הקשר הצעיר 41 משחקי ליגה בהם כבש 12 שערים בקבוצה הבוגרת.
לואיק עזב אחרי אותה עונה למילאן, שבה שיחק בסרייה א'.
הוא שיחק בסך הכל במדיה 53 משחקים וכבש 10 שערים.
לאחר שלוש שנים במילאנו עבר בקיץ 1940 לונציה, שם עזר לעצב את התקופה המוצלחת ביותר בתולדות המועדון.
הקבוצה בראשות ולנטינו מאצולה הצעיר זכתה בגביע האיטלקי בעונת 1940/1941, ובמשחק הגמר החוזר נגד רומא היה זה לואיק שכבש את שער הניצחון ב-0–1 שהעניק לה את התואר.
גם עונתו השנייה בוונציה הייתה מוצלחת כשהיא סיימה במקום השלישי בסרייה א', מיקום שיא בהיסטוריה שלה.
לואיק ומאצולה ערכו הופעת בכורה משותפת במדי נבחרת איטליה בשנת 1942 בניצחון 0–4 על קרואטיה.
על אף ששניהם הגיעו מאותו רקע עוני, הם היו שונים מאוד: לואיק התאפיין כאדם שקט עם מגננות בעוד שמאצולה כיותר אימפולסיבי וידידותי.
בשלב הראשון לא חיבב את מאצולה, ולקח את העתודה שלו כיהירות, אך שניהם מצאו עד מהרה דרך להבין זה את זה.
השותפות של שני הקשרים ההתקפיים התבססה על הנדיבות העיקשת של לואיק והכישרון הנדיר של מאצולה.
עד מהרה הפכו לצמד השחקנים בין הטובים באיטליה, שהמשיך משם להצליח בטורינו.
בתום עונת 1941/1942 חתם על חוזה במועדון טורינו.
בשנים הבאות לואיק היווה שם תפקיד מפתח בהצלחת ה"גראנדה טורינו", תקופת הזהב של המועדון שזכה ב-5 אליפויות איטליה.
לואיק כבש את שעריו האחרונים בקריירה ב-3 באפריל 1949, צמד בניצחון 0–4 על נובארה.
ב-1 במאי טורינו טסה לליסבון כדי להשתתף במשחק ידידות נגד בנפיקה ליסבון שיתרחש יומיים אחר כך.
משחק זה היה גם לאחרון בחייו.
לואיק וחבריו לקבוצה חזרו ב-4 במאי 1949 ממשחק הידידות בליסבון.
בדרך חזרה לטורינו המטוס שנשא את כל אנשי הצוות התרסק בסופרגה, וכל אנשי הצוות, כולל לואיק, נהרגו במקום.
במותו היה בן 29 בלבד.
הרכב כל הזמנים של רייקה
אזטראונם היא תרופה אנטיביוטית, והייתה התרופה הראשונה בקבוצת הבטא-לקטם, ממשפחת המונובקטם.
פעילותו של אזטראונם מתמקדת באופן סלקטיבי נגד חיידקים אירוביים גראם שליליים.
באזטראונם יעיל כנגד חלק מהחיידקים אנטרובקטריאצה, למעט אנטרובקטר.
בנוסף אזטראונם נמצא יעילה כנגד Pseudomonas aeruginosa.
אזטראונם אינו יעילה כנגד חיידקים אירוביים גראם חיוביים ואנאירוביים.
לאזטרואונם זמן מחצית קצר, דבר המקנה לה יתרונות בטיפול בזיהומים קשים.
הוכח כי אזטרונאם יעיל בטיפול במגוון רחב של זיהומים, כולל זיהומים בדרכי השתן, הנשימה, זיהומים גינקולוגים, ובנוסף בדלקות עור ורקמות הרכות.
ניתן להשתמש באזטראונם לפי הצורך, יחד עם טיפול נוסף המיועד לזיהומים גראם חיוביים ו/או אנאירוביים.
אזטראונם יעיל כנגד זיהומים שונים, כולל דלקת בדרכי השתן, דלקת בדרכי הנשימה התחתונות, זיהום חיידקי בעור (כגון פצעים לאחר ניתוח, כיבים וכוויות), זיהומים תוך בטניים (כמו דלקת הצפק), רירית הרחם ואגן וצלוליטיס הנגרמת על ידי חיידקים אירוביים גרם שליליים.
בחולים קשים עם זיהומים הנגרמים על ידי חיידקים אירוביים גרם חיוביים או חיידקים אירוביים-אנאירוביים מעורבים, ניתן לשלב את אזטראונאם עם חומרים אחרים כמו קלינדמיצין, אריתרומיצין, מטרונידזול, פניצילינים או ונקומיצין כדי לכסות את כל הפתוגנים האפשריים.
מחקרים הראו שאזטראונם בשילוב עם קלינדמיצין יעיל כמו קלינדמיצין בשילוב עם אמינוגליקוזיד בטיפול בזיהומים גינקולוגיים כירורגיים.
לפיכך, אזטראונם יכול לשמש כחלופה לטיפול באמינוגליקוזידים, להציע יתרונות טיפוליים תוך הימנעות מתופעות לוואי של אמינוגליקוזידים.
מנגנון הפעולה של אזטראונם, כמו של יתר אנטיביוטיקות הבטא-לקטם, ופועל על ידי עיכוב סינתזה של דופן תא החיידק, אך פעילותו סלקטיבית לחיידקים גרם שליליים אירוביים.
יעילות התרופה גבוהה ביותר כאשר ניתנת דרך הוריד או השריר.
במתן פומי הזמינות נמוכה, והיעילות לא מספקת.
החל משנת 2014 התרופה נכנסה לסל הבריאות בישראל, וניתנת בשאיפה (בשם המסחרי קאיסטון) לטיפול נגד פסאודומונס ארוגינוזה בחולי סיסטיק פיברוזיס, שמיצו את הטיפול בטוברמיצין.
עם זאת יש לה מעט תופעות לוואי.
ביניהם: תגובה נדירה של פריחה באתר ההזרקה ותופעות לוואי במערכת העיכול כמו בחילה, הקאה, שלשול וכאב בטן.
למרות שאזטראונם שייכת לקבוצת אנטביוטיקות הבטא-לקטם ניתן לתת אותה לרגישים לפניצילין בגלל השוני במבנה הטבעת הבטא-לקטמית.
עם זאת קיימת רגישות צולבת בינה לבין צפטזידים בגלל דמיון במבנה שרשת הצד.
לפיכך לרגישים לצפטזידים נמנע מלתת אזטראונם.
אזטימיב (Ezetimibe) היא תרופה המשמשת לטיפול בכולסטרול גבוה בדם.
לרוב, היא ניתנת בשילוב עם שינוי תזונתי וסטטינים.
בישראל, התרופה משווקת תחת שם המותג אזטימיב-טבע הניתנת דרך הפה.
התרופה אושרה לשימוש רפואי בארצות הברית בשנת 2002. בשנת 2022, זו הייתה התרופה ה-79 הנרשמת הנפוצה ביותר בארצות הברית, עם יותר מ-8 מיליון מרשמים.
בישראל, התרופה אושרה על ידי משרד הבריאות וכלולה בסל התרופות במקרים מסוימים.
בעיקר עבור מטופלים הסובלים מעודף כולסטרול שאינן ניתנות לשליטה באמצעות סטטינים בלבד.
אזטימיב משמשת בשילוב עם סטטינים להורדת רמות כולסטרול גבוה בדם.
היא אינה משפיעה על התמותה הכוללת או על תמותה קרדיווסקולרית, אם כי היא מפחיתה באופן משמעותי את הסיכון לשריר הלב ושבץ מוחי.
שילוב של אזטימיב עם סימבסטטין לא השפיע על התמותה הכוללת, אלא הפחית את הסיכון להתקפי לב או שבץ בקרב אנשים שעברו התקף לב קודם.
מספר הנחיות טיפוליות ממליצות להוסיף אזטימיב לאנשים בעלי סיכון גבוה, שאינם מצליחים להפחיד רמת LDL עם מינון מרבי של סטטינים בלבד.
התחלת הטיפול באזטימיב יחד עם טיפול בסטטינים בעצימות גבוהה בזמן אירוע תסמונת כלילית חריפה (ACS) הייתה קשורה בשיפור משמעותי בהפחתת רמות כולסטרול החל מהיום השביעי לאחר האירוע, לאחר חודש, לאחר 3 חודשים ושנה לאחר אירוע ACS.
שיפור זה תורגם לירידה משמעותית באירועים קרדיווסקולריים חוזרים (מוות מכל סיבה שהיא, אירועי ACS משמעותיים, שבץ מוחי לא קטלני, אוטם שריר הלב לא קטלני ושבץ מוחי איסכמי) לאחר אירוע ACS ראשוני.
בארצות הברית, אזטימיב מיועדת כתוסף לאמצעים תזונתיים במטרה להפחית רמות שומנים מסוימים באנשים הסובלים מ:
היפרליפידמיה ראשונית, לבד או עם סטטינים
היפרליפידמיה מעורבת, בשילוב עם פנופיברט
היפרכולסטרולמיה משפחתית הומוזיגוטית, בשילוב עם סטטינים ספציפיים
סקירה משנת 2018 מצאה כי השימוש באזטימיב כטיפול בודד הפחית מעט את רמות ליפופרוטאין(A) בפלסמה, אך ההשפעה לא הייתה משמעותית מספיק מבחינה קלינית.
אזטימיב משפר את מדד הפעילות של מחלת כבד שומני לא-אלכוהולי (NAFLD), אך הראיות הזמינות מצביעות על כך שהוא אינו משפר את התוצאות של סטאטוזיס בכבד.
תופעות הלוואי השכיחות ביותר שדווחו כוללות דלקות בדרכי הנשימה העליונות, כאבי מפרקים, שלשולים ועייפות.
תופעות לוואי חמורות עשויות לכלול אנפילקסיס, בעיות בכבד, דיכאון והתפרקות שרירים רבדומיוליזיס (Rhabdomyolysis).
תופעות לוואי נפוצות (מעל 1% מהחולים) הקשורות לטיפול באזטימיב כוללות כאבי ראש ו/או שלשולים (סטאטוריה).
תופעות לוואי פחות נפוצות (0.1%-1% מהמטופלים) כוללות כאבי שרירים (מיאלגיה) ו/או עלייה בתוצאות המעבדה של בדיקת תפקודי כבד (ALT / AST).
תופעות לוואי נדירות (<0.1% מהחולים), עלולות להופיע תגובות רגישות יתר (פריחה, אנגיואדמה) או מיופתיה.
מקרים של בעיות שרירים (מיאלגיה ורבדומיוליזיס) דווחו והם נכללים כאזהרות על גבי תווית התרופה אזטימיב.
מכיוון שהחלבון NPC1L1 מווסת גם את ספיגת ויטמין K [ואחראי על ספיגת הכולסטרול], מעוכב על ידי אזטימיב, עלולות להיות תופעות לוואי בשילוב עם טיפול בוארפרין (תרופה שמדכאת קרישת דם).
כלומר, שימוש באזטימיב עלול לגרום לשינויים בלתי צפויים ברמות הקרישה ולהשפיע על איזון הטיפול בוארפרין.
קיימים שני מצבים בהם אסור ליטול את התרופה אזטימיב.
שתי התוויות הנגד לנטילה הן:
תגובה אלרגית קודמת לתרופה כולל תסמינים של פריחה, אנגיואדמה ואנפילקסיס
מחלת כבד חמורה במיוחד כאשר נלקח עם סטטינים.
לאזטימיב עשויות להיות אינטראקציות תרופתיות משמעותיות עם ציקלוספורין ועם פיברט פרט ל-פנופיברט.
אזטימיב מעכב את ספיגת הכולסטרול מהמעי הדק ומפחית את כמות הכולסטרול הזמינה לתאי הכבד.
רמות כולסטרול נמוכות יותר בתאי הכבד מובילות אותם לספוג יותר כולסטרול מהדם, וכך ישנה הפחתה ברמות הכולסטרול במחזור הדם.
התרופה חוסמת את החלבון Niemann-Pick C1-like 1 (NPC1L1) שהוא מתווך קריטי בספיגת הכולסטרול, בתאי האפיתל של מערכת העיכול, כמו גם בהפטוציטים.
בנוסף התרופה גם חוסמת את אמינופפטידאז N וקוטעת את קומפלקס caveolin 1 - Annexin A2 המעורב בהעברת כולסטרול.
ספיגה (פרמקולוגיה) לאחר מתן פומי של מנה של 10 מ"ג למבוגרים בצום, ריכוז השיא הממוצע בפלזמה (Cmax) של אזטימיב נרשם בטווח של 3.4–5.5 ננוגרם/מ"ל בתוך 4–12 שעות.
לאחר מתן פומי, התרופה נספגת ומקושרת נרחבות לגלוקורוניד פנולי (המטבוליט הפעיל).
ריכוז השיא של אזטימיב-גלוקורוניד (Cmax ממוצע 45–71 ננוגרם/מ"ל) מושג תוך שעה עד שעתיים.
מתן במקביל עם מזון (ארוחה עתירת שומן לעומת דלת שומן) אינו משפיע על מידת הספיגה, אך ארוחה עתירת שומן מעלה את ה-Cmax ב-38%.
לא ניתן לקבוע את הזמינות הביולוגית המוחלטת, מכיוון שאזטימיב אינו מסיס בתמיסות מימיות המתאימות להזרקה.
אזטימיב והמטבוליטים הפעילים שלו קשורים מאוד לחלבוני פלזמה אנושיים (90%).
מטבוליזם והפרשה בעיקר בכבד ובמעי הדק באמצעות צימוד גלוקורוניד, ומופרש, לאחר מכן, דרך הכליות ודרכי המרה.
לאזטימיב אין השפעה מעכבת או מעוררת משמעותית על אנזימי ציטוכרום P450, מה שמסביר את המספר המצומצם של האינטראקציות התרופתיות שלו.
אין צורך בהתאמת מינון בחולים עם מחלת כליות כרונית או הפרעה קלה בתפקוד הכבד (ציון Child-Pugh 5-6).
עם זאת, היצרן אינו ממליץ על השימוש באזטימיב בחולים עם ליקוי כבדי בינוני עד חמור (ציון Child-Pugh 7-15) וזאת עקב מחסור בנתונים.
בחולים עם ליקוי כבד קל, מתון או חמור, ערכי ה-AUC הממוצעים של אזטימיב הכוללים עולים בערך פי 1.7, פי 3 עד פי 4 ופי 5 עד 6, בהתאמה, בהשוואה לנבדקים בריאים.
התרכובת המקורית ומטבוליטיה הפעילים מסולקים מהפלזמה עם זמן מחצית חיים של כ-22 שעות, המאפשר מתן מנה יומית אחת בלבד.
אזטימיב, עשויה ליצור אינטראקציות בין-תרופתיות שיש להן חשיבות קלינית.
על פי המחקרים אלו הן האינטראקציות המשמעותיות:
שילוב עם סטטינים: שילוב של אזטימיב עם סטטינים, כגון סימבסטטין או אטורבסטטין, מגביר את הסיכון לתופעות לוואי הקשורות בשרירים, כולל מיאלגיה ורבדומיוליזיס.
עלייה בשכיחות תופעות אלו נובעת מההשפעה המשותפת על מטבוליזם הכולסטרול ותפקוד השרירים.
פיבראטים: אזטימיב בשילוב עם פיבראטים, ובמיוחד גמפיברוזיל, עלול להוביל לעלייה בסיכון לתופעות לוואי שריריות חמורות.
דו"ח שפורסם ב-PubMed Central ממליץ על מעקב צמוד במטופלים הנוטלים שילוב זה.
ציקלוספורין: מחקר מדווח כי אזטימיב עלול להעלות את רמות הציקלוספורין בדם, ולכן מומלץ לנטר באופן קבוע את רמות הציקלוספורין ולהתאים את המינון בהתאם לצורך.
נוגדי קרישה (וארפרין): נמצא כי אזטימיב עשוי להשפיע על תפקודי הקרישה בשילוב עם וארפרין, כאשר יש דיווחים על עלייה בזמן הפרותרומבין (הזמן שלוקח לדם להיקרש).
מחקר שבדק את השפעת השילוב ממליץ על מעקב מדוקדק אחר רמות הקרישה במטופלים אלו, בעזרת יחס נורמליזציה בינלאומי (INR) - מדד תקני לזמן פרותרומבין - כדי לוודא שהקרישה מאוזנת ולא מתקרבת לערכים מסוכנים.
סותרי חומצה: (אלומיניום הידרוקסיד, מגנזיום הידרוקסיד) סותרי חומצה עלולים להפחית את ספיגת האזטימיב במערכת העיכול, ולכן מומלץ להפריד את נטילת התרופות בשעות כדי למנוע ירידה ביעילות האזטימיב - למשל, נטילת האזטימיב שעתיים לפני או 4 שעות אחרי נטילת סותרי החומצה.
כולסטיראמין : שרפים קושרי חומצות מרה, כגון כולסטיראמין, מפחיתים את הזמינות הביולוגית של אזטימיב באופן משמעותי.
לכן, מומלץ לשקול הפרדה בזמן בין נטילת התרופות הללו.
מקרים של מנת יתר עם אזטימיב הם נדירים, ולכן יש מעט נתונים על ההשפעות של מנת יתר.
עם זאת, צפוי שמנת יתר חריפה של אזטימיב תגרום להחמרה של השפעותיה הרגילות, כגון שלשולים, כאבי בטן ועייפות.
מחקרים קליניים עדכניים ממשיכים לבחון את יעילותה ובטיחותה במגוון אוכלוסיות.
מחקר שפורסם ב-2023 ב-Journal of the American College of Cardiology מצא כי שילוב של אזטימיב עם סטטינים בעצימות בינונית לאחר צנתור כלילי עשוי להוות גישה בטוחה ויעילה יותר בהשוואה לטיפול בסטטינים בעצימות גבוהה בלבד.
בנוסף, מחקר שפורסם ב-European Heart Journal ב-2022 הראה כי שילוב של סטטין בעצימות בינונית עם אזטימיב מהווה חלופה מתאימה לסטטין בעצימות גבוהה בחולים עם סוכרת ומחלה קרדיווסקולרית טרשתית.
מחקרים אלו מדגימים את הפוטנציאל של אזטימיב בשיפור הטיפול בהיפרליפידמיה ובהפחתת הסיכון לאירועים קרדיווסקולריים, במיוחד בקרב מטופלים שאינם סובלים סטטינים במינונים גבוהים.
השימוש בתרופה במהלך הריון והנקה אינו ברור מבחינה בטיחותית.
התרופה אזטימיב פועלת על ידי הפחתת ספיגת הכולסטרול במעיים.
כפי שנאמר, המידע על בטיחות השימוש באזטימיב במהלך ההיריון מוגבל.
מחקרים בבעלי חיים הראו השפעות שליליות על העובר, אך אין מחקרים מבוקרים ומספקים בנשים הרות.
לכן, השימוש באזטימיב בהריון מומלץ רק כאשר התועלת האפשרית לאם עולה על הסיכון הפוטנציאלי לעובר.
לפי המידע הזמין, אין מחקרים מספקים לגבי הפרשת אזטימיב בחלב אם והשפעתו על התינוק היונק.
ההשפעה האפשרית על התינוק אינה ידועה, אך מכיוון שכמויות קטנות עשויות לעבור לחלב האם, מומלץ לנקוט זהירות בשימוש בתרופה בזמן הנקה.
יש להתייעץ עם רופא לפני התחלת טיפול, ולבחון את התועלת הצפויה לאם מול הסיכון הפוטנציאלי לתינוק.
אזימוט הוא סרט קולנוע ישראלי משנת 2017 בכתיבה ובימויו של מייק בורשטיין, עם יפתח קליין וסמי שייק בתפקידים הראשיים.
העלילה היא על חייל ישראלי ומצרי שנקלעים לבית נטוש בסיני בסיום מלחמת ששת הימים, מנהלים קרבות ביניהם ומבינים כי לבסוף יצטרכו להשלים אם ברצונם לצאת בחיים מהמקום.
בסרט יש קטעי פלשבק על משפחותיהם שהשאירו ובייחוד על נשותיהם שמצפות לחזרתם.
חוליה של שלושה לוחמים ישראלים ביום האחרון של מלחמת ששת הימים בסיני.
הקומנדקר נתקע בחולות והסמל מוטי (יפתח קליין) מחליט להגיע בעצמו בג'יפ למחנה צה"ל קרוב ומשאיר שני לוחמים (אלון דהן) ומשה שחר) לשמור על הקומנדקר.
באותו זמן שורד לוחם מצרי בשם רשיד (סמי שייק) משיירה מצרית שהופצצה מהאוויר ומתחיל ללכת מערבה.
הוא מגיע לבסיס נטוש של האו"ם ונכנס לבית הנטוש.
באותו זמן נאלץ מוטי לעצור ליד אותו בית כי מנוע הג'יפ שלו רותח.
הוא חושב שהבית נטוש, אך רשיד פותח עליו באש.
מתחיל דו-קרב יריות בין מוטי בקומת הקרקע לרשיד בקומה הראשונה, ושניהם נפצעים.
שניהם מותשים וחושבים על נשותיהם בעורף.
הם צועקים זה על זה באנגלית.
מוטי מציע לבסוף לרשיד לנסוע אתו בג'יפ (כשבוי), ורשיד מתרצה לבסוף מחוסר ברירה.
שניהם ממשיכים בג'יפ לקבלת עזרה.
שם השחקן שם הדמות הערותיפתח קלייןמוטיסמי שייקראשידאלון דהןחייל ישראלימשה שחרחייל ישראלינעמה פרייסאשתו של מוטיסאמר קופטיסמירהאשתו של ראשיד
אזיקי רגל הם אזיקים הכובלים את רגליו או את קרסולו של הנכבל.
אזיקי הרגל הקדומים ביותר נמצאו בחפירות ארכאולוגיות מהעידן הפרה היסטורי.
במקרא נקראו אזיקי הרגל בשם נחושתיים: (שמואל ב', ג' 34).
בתקופת הרומאים כבר נראו סוגים שונים של מכשירי כבילה, ביניהם כמה גרסאות קדומות לאזיקי הרגל המודרניים.
האזיקים היו בשימוש נרחב ביותר בימי הביניים.
אזיקי רגל מסוגים שונים נמצאים בשימוש גם בימיינו ומשמשים בעיקר לכבילת אסירים המועברים ממתקן מעצר או מאסר אחד למשנהו.
את מגבלת התנועה בעת שאזוקים באזיקי רגל תיאר העיתונאי עודד שלום, כשכתב על הליך מעצר שעבר:
מנגנוני הנעילה המובנים הראשונים היו בורג פשוט, אבל הם התפתחו במהרה לסוג ה"דרבי", שהיה בשימוש באירופה עד אמצע המאה ה-20. בעשורים האחרונים נמצאים בשימוש אזיקי רגליים בעלי רמת בטיחות גבוהה ומנעול צילינדר שקשה יותר לפצח מהמנעול הרגיל.
בהשוואה לאזיקים הרגילים, אזיקי הרגל מגבילים פחות את תנועת הנכבל, ועל כן מנהלי בתי סוהר רבים נוהגים לכבול את רגלי האסירים דרך קבע.
על מנת למנוע התנהלות זו, הוחלט במדינות האיחוד האירופי לאסור יצוא של אזיקי הרגליים אל מחוץ לאיחוד.
אזיקי אגודל הם אזיקים מתכת קטנים שמטרתם לכבול את האגודלים זה לזה ובכך להגביל את יכולת התנועה של האדם הכבול אף יותר מאזיקי פרקי היד.
בגלל הסיכוי הגבוה יותר לפציעה, בדרך כלל על ידי הגברת הלחץ על האגודל וחסימה של זרימת הדם, הם בשימוש תדיר פחות מאשר אזיקים רגילים.
המפתח הסטנדרטי האוניברסלי לאזיקים בדרך כלל לא מתאים לאזיקי אגודל, להם דרוש מפתח קטן יותר.
אזיקי אגודל עם מנעול כפול הם בעלי מנעול קפיץ המונע מהאזיקים להתהדק ולפצוע את הכבול בזמן סיבוב המפתח.
מנעולים כפולים גם מקשים על פיצוח האזיקים.
אזיק אלקטרוני הוא אמצעי למעקב אחרי עציר או אסיר, כדי לוודא שהוא עומד במגבלות תנועה שהוטלו עליו.
אזיקים אלקטרוניים משמשים לרוב לווידוא עמידת חשודים בתנאים של מעצר בית, אך יכולים לשמש גם למעקב אחר אסירים בעת חופשה או אפילו בעת המצאם בבית סוהר.
אזיק אלקטרוני כולל צמיד המוצמד לרגלו או לידו של המפוקח, כשעליו משדר אותות תכופים המודיע על מיקום הצמיד, למשל בקריאות של GPS.
לעיתים, יחד עם האזיק מותקן במקום המצאו של המפוקח מקלט המקבל את התשדורות מהמשדר ומעביר אותם באמצעות קו טלפון (קווי או סלולרי, בישראל - רק קווי) או באמצעות טכנולוגיות מתקדמות אחרות לגורמי האכיפה הרלוונטיים.
המטרות העיקריות בפיקוח אלקטרוני הן שימור עצירים ואסירים מתאימים, שאינם מסוכנים במיוחד, בתוך המעגל החברתי שאיננו עברייני ובהגדלת סיכויי חזרתם לחברה (צמצום תופעת הרצידיביזם).
שימוש באמצעי זה מאפשר גם את יישומן של תוכניות עבודה או שיקום שונות, בתחום בית הסוהר ומחוץ לו, וכן טיפול בעברייני מין משוחררים ובנאשמים בעבירות אלימות במשפחה.
בישראל החלה לפעול בשנת 2005 תוכנית הפיקוח האלקטרוני של המשרד לביטחון פנים, בשיתוף חברה פרטית ("חברת השמירה" - כיום "G One").
כיום המערכות שנמצאות בשימוש בישראל מוודאות שהאסיר נמצא בביתו או יצא מביתו.
נערך פיילוט על מערכות איזוק אלקטרוני באמצעות GPS.
קיימת ביקורת על השימוש באזיקים אלקטרוניים.
הביקורת טוענת לפגיעות נפשיות שנגרמות למי שמפוקח באופן כה צמוד.
כן קיימות טענות על עצם מעצר הבית, במיוחד לפני משפט.
חוק 'איזוק אלקטרוני' למניעת אלימות במשפחה
ביולי 2022, ערב פיזור הכנסת ה-24 עבר בקריאה ראשונה חוק שעשוי לאפשר לבית המשפט לקבוע שבן משפחה מאיים, שנשקפת ממנו סכנה, יסתובב עם אזיק אלקטרוני.
שנה לאחר מכן, ביולי 2023, עבר בקריאה שנייה ושלישית חוק בנוסח שונה, אותו הגיש חבר הכנסת צביקה פוגל מעוצמה יהודית.
הנוסח החדש מאפשר לתת צו רק ל-200 אזיקים בשנה.
כן התווספה לו דרישה להצמיד איזוק רק לאדם שעבר הערכת מסוכנות.
עקב מגבלות כוח אדם אפשר לעשות רק 300 הערכת מסוכנות בשנה אף כי בפועל מוגשות כעשרת אלפים בקשות להוצאת צו הגנה בבית המשפט לענייני משפחה בשנה, וכ-700 תיקים נפתחים בשל הפרת צו הגנה.
עוד התווסף תנאי כי האיזוק יתאפשר רק לאחר שתי הרשעות בעבירת אלימות.
לפי הצעת החוק שאושרה, בית המשפט יוכל להורות על איזוק אלקטרוני, לאחר הערכת מסוכנות של בן המשפחה ובמידה וישנה הרשעה קודמת בעבירת אלימות או לחלופין כתב אישום או הפרת צו הגנה קודם.
בנוסף קובע החוק חריג על פיו, במקרים קיצוניים שופט מוסמך לאפשר את האיזוק האלקטרוני מיד, ולהורות על הערכת מסוכנות בתוך 10 ימים.
יוזמת החוק ח"כ מרב בן ארי אמרה "ההחלטה להעביר את חוק האיזוק האלקטרוני היא החלטה חשובה מאוד שחיכינו לה שנים רבות.
עם זאת צריך לזכור שהחוק מוגבל מבחינת מספר האזיקונים, כ-300 למרות שכיום יש כמעט אלף נשים במקלטים.
בנוסף, ההחלטה להעביר לשב"ס את המעקב אחר הגברים האלימים היא החלטה לא נכונה".
בהצעת החוק נקבע כי השב"ס יהיה אחראי על פיקוח ואכיפה שלו ויקים יחידה מיוחדת למטרה זו.
נקבע כי החוק ייכנס לתוקף לאחר כשנה כדי לתת זמן ליחידה זו להתארגן וללמוד את המדיניות החדשה.
באוגוסט 2024, שנה לאחר שהחוק אושר, הוא נכנס לתוקף.
נכון לנובמבר 2025, מאז כניסתו של החוק לתוקף כמעט לא נעשה שימוש בכלי האיזוק האלקטרוני כלפי גברים אלימים.
עד למועד זה הוצאו 39 צווים בלבד.
אֶזְנָב מָצוּי (שם מדעי: Urospermum picroides) הוא עשב חד-שנתי זקוף וגבוה, מסתעף, זיפני במקצת ממשפחת המורכבים.
אזנב מצוי מאופיין בתפרחת לשונית צהובה, בפסים הכהים שבין חפי המעטפת.
ובזירעונים עקומים בעלי מקור ארוך וזווית חדה במבנה שלהם.
אזנב מצוי הוא מין יחיד בסוגו בישראל, ומלבדו יש בעולם מין נוסף - Urospermum dalechampii - שתפוצתו הטבעית מצומצמת למערב אגן הים התיכון ומרכזה ועוד מכלוא אחד בדרום מזרח ספרד שתואר למדע בשנת 2022. אזנב נפוץ בשדות (בתות) ובגינות ופריחתו מתחילת פברואר ועד תחילת יוני.
אזנב מצוי מכונה גם "bristly tail seed" (זיפי זנב הזירעונים) ו"prickly goldenfleece" (גיזת זהב קוצני).
Golden Fleece: התייחסות לאגדה היוונית על גיזת הזהב, סיפורו של יאסון והארגונאוטים.
השם המדעי של הסוג Urospermum משמעותה ביוונית עתיקה "זנב-זרעון".
המילה Uro מובנה "זנב", והמילה spermum משמעותה "זרע".
ומכאן השם העברי אזנב הרומז לזנב שנמצא בין המקור לזרע.
טיפוס תפוצתו של אזנב מצוי הוא ים-תיכוני ומערב אירנו-טורני (אזור בעל אופי ערבתי-יבשתי, הקיץ חם ויבש והחורף קר מאוד ומושלג).
תפוצתו משתרעת סביב אגן הים התיכון ועד איראן ועד חצי האי ערב (כולל מרים וסיני וחצי האי-ערב).
אזנב מצוי שכיח בבתי-גידול טבעיים, בבתות, וגם בקרבת האדם: במקומות עזובים, בגלי אשפה, בצדי דרכים או בחלקות שדה מוזנחות.
הוא מצוי מאוד בכל אזורי הארץ מלבד המדבר הקיצון.
במקרים רבים הוא צומח יחד עם מרור הגינות, שפרחיו דומים.
הוא נחשב למזיק בגינות פרטיות.
לצמח שורש עמוק, דומה לשיח הפטרוזיליה.
כאשר מנסים לעקור אותו, נשאר חלק ממנו נטוע ופורח שוב בעונה הבאה.
אזנב מצוי הוא צמח עשבוני חד-שנתי מכוסה זיפים בדלילות ומסתעף במקצת וגובהו 30 עד 50 ס"מ.
העלים ירוקים בהירים, אינם זיפניים והם מפוזרים לכל אורך הגבעול או גם מרוכזים בבסיסם וגם מפוזרים לאורך הגבעול.
העלים על-פי רוב חובקים את הגבעול, פשוטים, דמויי מרית, משוננים קלות.
הקרקפות יחידות ודמויות חרוט או דמויות כד ואורכן כ-2 ס"מ.
הקרקפת עשויה 7 או 8 לעיתים רחוקות 10 חפים ירוקים וזיפניים במקצת הדומים זה לזה ושווים באורכם וכרגיל ערוכים בדור אחד.
החפים מאוחים בחלקם התחתון, וביניהם נראים פסי אורך שחורים (במיוחד לפני הפתחן) שמשמש סימן היכר, בקרקפת בוגרת גם נראים רווחים שקועים בין החפים.
כל פרחי הקרקפת הם דו-מיניים, לשוניים ונראים היטב מבחוץ וצבעם צהוב בהיר וצידם האחורי של הפרחים ההיקפיים נוטה לארגמן.
לשון הכותרות מסתיימות ב־5 שיניים.
הפירות הם זירעונים השווים זה לזה, מסתיימים במקור ארוך ונבוב בעל מפרק בבסיסו.
הזירעון פחוס ומכוסה גבשושים רבים.
אל הזירעון המגובשש מחובר מקור ארוך שבבסיסו יש מפרק וזווית, שבו הוא ניתק מהזירעון.
בראש המקור יש ציצית שעשויה כולה שערות מנוצות שמאוחדות בבסיסן לטבעת נשירה.
המקור נבוב, נפוח ועבה בחלקו התחתון ודקיק בחלקו התחתון.
אורך הזירעון על מקורו 13 עד 18 מ"מ.
כל זירעוני הקרקפת מבשילים בבת אחת והקרקפת נראית כמו כדור של נוצות (בדומה לסביון).
הזירעונים הבשלים מתפזרים עם הרוח בעזרת הציצית ומגיעים למרחק רב, דבר הגורם לתפוצתו של הצמח.
באוניברסיטת הירושימה, הפיקו תמצית מהצמח ומצאו בו חמישה סוגים חדשים של גליקוזיד: germacronolides and germacranolide.
המבנה שלהם הובהר בטכניקות ספקטרוסקופיה
אזיקים הם אמצעי כבילה שנועד לשמור על שני פרקי יד צמודים.
הם מורכבים משני חלקים טבעתיים, המחוברים ביניהם בשרשרת או בציר.
בכל אחד מהחלקים יש זרוע משוננת המסתובבת על ציר, כך שתינעל לצורת טבעת החובקת את פרק היד.
ללא מפתח, לא יכול האדם הכבול באזיקים להפריד בין פרקי ידיו אלא כדי סנטימטרים בודדים, דבר המגביל משמעותית את יכולת הכבול לבצע פעולות בסיסיות, ובכלל זה להוות סיכון לסביבתו או להימלט.
כבילת הידיים באזיקים מאחורי גבו של הכבול, מגבילה עוד יותר את תנועתו.
האזיקים משמשים לרוב גורמי אכיפת חוק לכבילה זמנית של עצירים בעת החזקתם או ניודם מחוץ למתקן נעול.
איזוקו של אדם נחשב לאמצעי כבילה משפיל, ועל כן החוק מגביל את האיזוק כך שיתבצע אך ורק במצב בו נשקפת סכנה מאי-אזיקתו של העציר.
יש הטוענים כי שירות בתי הסוהר נוטה לאזוק עצירים באופן לא מידתי המנוגד לעולה מן החוק ואף פוגע בכבוד האדם שלהם, בין היתר בדיונים בפני בית המשפט.
אִזְמֵל הוא מכשיר המשמש לחציבה, חיתוך או חריטה בחומרים קשים כגון עץ, אבן ולעיתים אף לחריטה במתכות רכות.
בעבר שימשו אזמלים לעיצוב כלי עץ שונים כאשר האזמל היה עשוי מעצמות בעלי חיים וכפטיש להכאה שימשה אבן.
השימוש באזמל הידני נעשה תוך כדי הכאה על קצהו העליון בדרך כלל בעזרת פטיש.
האזמל החשמלי או הפנאומטי (פטיש אוויר) הוא אזמל שמורכב על מנגנון חשמלי או מנגנון המופעל בלחץ אוויר שמבצע את ההכאה על קצהו העליון.
ישנו סוג נוסף של אזמל הנועד לביקוע עץ.
לאזמל זה אין ידית והוא נראה כמו משולש חד זווית.
אזמל שונה הוא אזמל כירורגי רפואי (Medical scalpel) המכונה גם סקלפל המשמש בניתוחים ולצרכים רפואיים שונים.
אָזְמַרִי (אמהרית: አዝማሪ) הוא הכינוי לבני המעמד החברתי האתיופי, גברים כנשים, המתפרנס משירה ומנגינת מוזיקה.
אזמרים לרוב מיומנים בשירה מאולתרת בליווי עצמי של מסנקו (כינור חד-מיתרי) או קראר (לירה).
בשימוש הנפוץ, 'אזמרי' הוא זמר נודד.
השם אזמרי נגזר מן השורש בגעז "זָמָרַ" (ዘመረ) שמשמעותו "לזמר".
חלק מן החוקרים מעריכים כי האזמרים, כמו המשוררים הנודדים המערביים, הופיעו קודם לנצרות, במקביל להיווצרותם של מבנים חברתיים פיאודליים.
לפי השערה אחרת, האזמרים החלו להופיע בחצרות מלכים ובני אצולה, במסגרת אירועים שבהם נערכו טקסים דתיים.
האזמרים הופיעו כמובן גם בכפרים, מחוץ לחצרות המלכים והאצילים, ולא פעם בבתי משתה כמו הטג'-ביית המתמחים בהגשת יין-דבש (טג').
בתי משתה כאלו משגשגים היום גם מחוץ לאתיופיה, בעיקר במרכזי תפוצות גדולים.
חלק מן האזמרים נדדו דרך קבע, חלק התמקמו בסמוך לבתי עשירים ואלו ששילבו בין פרנסה מחקלאות ומוזיקה היגרו מאזור לאזור בהתאם למחזור העונות החקלאיות.
כיום ניתן למצוא התפלגות דומה בקרב האזמרים, באשר חלקם מחזיקים במוזיקה כמקצוע נוסף.
האזמרים ניגנו בעיקר על מסנקו - כינור חד-מיתרי - הגרסה החילונית של הבגנה (סוג של לירה).
הנגינה על קראר היא כפי הנראה התפתחות מאוחרת יותר.
לרוב הגברים האזמרים נטו לנגן ואילו הנשים לשיר.
אזמרים הופיעו לבד או בקבוצות, לפי נטיית לבם.
הרפטואר של האזמרים כלל על פי רוב שירי אהבה, פואמות היסטוריות ושירים מאולתרים על נושאים מחיי היומיום.
במהלך מסעות קרב נהגו לרומם את רוחם של החיילים ובקהילות הכפריות נהגו להתייחס למצוקת הכפריים המנוצלים על ידי האצולה והפקידים.
האזמרים הופיעו כמובן גם בחגים ובמועדים שונים, כמו גם בחתונות ולוויות.
הם הופיעו בחגים הדתיים השונים, ללא קשר לדתם ואמונתם האישית.
כדי לזכות בהוקרה על האזמרי היה להצטיין בקולו, בנגינה, ובאלתור בשני אלו, בשימוש בכפל משמעות וערפול הנקרא סאם אנה וורק ('שעווה וזהב'), במשחקי לשון וכדומה, כמו גם בניהול דיאלוג עם הקהל.
לדיאלוג עם הקהל הייתה וישנה חשיבות יתרה מאחר שבאתיופיה, כבכל אפריקה, באופן מסורתי אין הפרדה בין המבצע לקהל; המוזיקאי בדרך כלל לא ניצב על בימה אלא בין הקהל שלרוב מצטרף אליו בריקוד, במחיאות כפיים ובשירה, ולעיתים אף בהוספת שורות משלו.
האזמרים לא היו רק אנשי בידור אלא גם אנשי בשורה ומשמרי תרבות.
בשל כך, עם פלישת האיטלקים לאתיופיה ב-1935, הפכו לאוכלוסייה נרדפת.
למרות מגוון התפקידים החברתיים שמילאו האזמרים מעמדם החברתי היה ונותר די מעורפל.
ההעדפה המסורתית של המוזיקה הדתית, כמו גם החשש מלעגם, ביקורתם או חתרניותם של האזמרים הם שיצרו יחס כפול של כבוד וחשד כלפיהם, הנפוץ באתיופיה עד היום.
למעשה, המילה 'אזמרי' שימשה בעבר כגינוי גנאי, וגם כיום היא נושאת לעיתים קונטציות שליליות.
האזמרים, להבדיל מהמקבילות המערביות והאפריקאיות האחרות שלהם, ולמרות שתפסו עצמם כקבוצה חברתית נבדלת והביעו זאת בדרכים שונות, כגון יצירת עגה ייחודית, מעולם לא התאגדו לקבוצת כוח פוליטית.
בשל כך מעולם לא היה מי שיגן על האינטרסים שלהם.
כאמנים אחרים, מצבם הוחרף בשל התחרותיות הפנימית האופיינית למקצועם.
היעדרה של מערכת הכשרה רשמית אפשרה גם לאנשים חסרי כישרון וכישורים ראויים להתחזות לאזמרים ולפגוע בשמם, וכן פגמה במסירה ובפיתוח של ידע וכישורים מקצועיים ובכך הפחיתה עוד יותר מכבודם.
כתוצאה מכך, מעטים נעשו אזמרים מרצונם, ואף האזמרים עצמם העדיפו לרוב שילדיהם לא יהפכו אזמרים ולא יינשאו להם.
אתיופיה משתנה כיום בקצב מהיר וכך גם היחס של אוכלוסייתה כלפי האזמרים.
החשד וההישמרות מהתערבבות עם האזמרים עדיין קיימים באתיופיה, אך גישה זו מתחילה להשתנות, בעיקר בקרב הדור הצעיר.
המודרניזציה השפיעה על האזמרים באופנים שונים.
חלקם אבדו בקרב כנגד תעשיית המוזיקה, חלקם שרדו אותו, וחלק אימצו השפעות מערביות (כלים, סגנונות ותכנים).
המודרניזציה הביאה עימה גם את המדיה האלקטרונית המסייעת כיום בתיעוד המוזיקה של האזמרים ובחשיפתה לעולם.
השינויים באתיופיה, כמו גם תנועת התיירות הגוברת, עשויים בסופו של דבר להביא לשגשוגם של האזמרים ולחיזוק מעמדם החברתי, תהליך הנמצא כבר בעיצומו.
אזיקון הוא רצועה העשויה לרוב מפלסטיק, המשמשת לצורך הידוק או כריכת עצמים שונים ביחד.
עיצוב האזיקונים מאפשר להדק בקלות ובמהירות רבה יחסית עצמים שונים, ואילו הפעולה ההפוכה של הסרת ההידוק נדרשת למאמץ רב או לגזירה של האזיקון עם מספריים או סכין והוצאתו מכלל שימוש.
על אף שהאזיקון תוכנן במקור לצורך הידוק של חוטי חשמל, לאורך השנים נפוץ השימוש בו למגוון יישומים כגון אריזת מוצרים, בגינון ואף בתור אזיקים זמניים המשמשים את כוחות המשטרה וצבאות שונים ברחבי העולם.
האזיקון בנוי כסרט צר, דק וארוך, שבקצהו חור.
בחור ישנה שן המאפשרת תנועה בכיוון אחד.
לכל אורך הסרט, אך רק באחד משני הצדדים שלו, ישנן בליטות זעירות.
הכנסת קצה הסרט לחור תיצור לולאה.
אם קצה הסרט הוכנס לחור כאשר הבליטות שבסרט בכיוון "הנכון", לא ניתן למשוך את הסרט חזרה.
הבליטות שבסרט נתפסות בשן שבחור, ולא מאפשרות למשוך את הסרט חזרה.
יוצא שניתן רק לדחוף את הסרט לתוך החור, באופן שהלולאה שנוצרה בהתחלה הולכת וקטנה.
בניגוד לכך, אם קצה הסרט הוכנס לחור כאשר הבליטות שבסרט בכיוון "הלא נכון", אין קושי למשוך את הסרט חזרה.
פרט לכיוון "הנכון" ולכיוון "הלא נכון", אין אפשרות נוספת להכניס את קצה הסרט לחור.
האזיקון הומצא במקור בשנת 1958 על ידי חברת מוצרי החשמל האמריקנית Thomas & Betts תחת שם המותג "Ty-Rap" ותוכנן במקור לצורך הידוק חוטי חשמל במטוסים.
חומר העיצוב הראשוני של האזיקונים היה מתכת.
לאורך השנים התפתח עיצוב האזיקונים וכיום הם מיוצרים במגוון רחב של צבעים, גדלים וחומרים.
אֶזְכְּרָה אֱלֹהִים וְאֶהֱמָיָה הוא פיוט סליחות אשר חובר על ידי הפייטן אמיתי בן שפטיה שחי בדרום איטליה במאה השמינית.
את הפיוט נהוג לומר בקהילות אשכנז במספר הזדמנויות, ביניהן בתפילת נעילה של יום הכיפורים.
הפייטן היהודי-איטלקי אמיתי חיבר פיוט זה כדי לתאר את רגשותיו וכיסופיו לירושלים עיר הקודש של העם היהודי וזאת לאחר הגלות אותה עברו אבותיו כשהיו שבויים בידי טיטוס לאחר שזה החריב בירושלים את בית המקדש.
הפיוט בנוי כפזמון עם ארבעה בתים.
הפזמון של הפיוט הוא י"ג מידות של רחמים, אשר יש הנוהגים לאומרם בשלמות בין בית לבית, ויש הנוהגים לומר רק את תחילתם.
כל בית בנוי מארבע שורות, אשר חורזות ביניהם בחריזה פנימית, ללא חריזה ראשית לפיוט כולו.
בבית הראשון הפייטן מקונן על החורבן, ומזכיר שעל אף הצרות, עם ישראל נשאר נאמן לה'.
ביתר הבתים הפייטן מונה גורמים שונים שבזכותם תתקבל תפילתו לישועה והצלה.
הגורם המרכזי (כמוכח מן הפזמון) הוא י"ג מידות, ובנוסף זכות אבות ובכיו ודמעותיו של המתפלל.
בבית השני פונה המתפלל אל מידת הרחמים של ה' ומבקש ממנה להתפלל עבורו.
בית זה עורר התנגדות אצל חלק מפוסקי ההלכה, כדלהלן.
יש נוהגים לשלב אמירת שלוש עשרה מידות של רחמים, המהוות את ליבת הסליחות אחרי כל בית, אך ברוב הקהילות נוהגים לומר י"ג מידות רק בתחילתו.
תופעה מוכרת מפיוטי סליחות שונים היא הפנייה לאמצעים, כלומר הפנייה היא אל המלאכים או גורמים אחרים כדי שישמשו מתווכים בינינו לבין הקדוש ברוך הוא.
תופעה זו הטרידה לא אחת את חכמי התלמוד וההלכה אך למרות זאת, נתקבלו הדברים על הציבור.
הפנייה לעיתים מכוונת גם אל התורה, האבות, מדות מסוימות של ה' ואל כיסא הכבוד.
יש מפוסקי ההלכה שאסרו לומר פיוטים אלה ואף החשיבו אותם כעבודה זרה, אך פוסקים רבים לימדו זכות על המנהג והתירו אמירת הפיוטים הללו.
בפיוט זה מעורר בעיה הבית השני, הפונה למידת הרחמים כדי שתתפלל עבורנו לה'.
משום כך, יש נוהגים לשנות את נוסח הבית השני כך שהתפילה תפנה ישירות לה': "מידת הרחמים עלינו נגלגלה/ ולפני קוננו תחינתנו נפילה/ ובעד עמנו רחמים נשאלה...".