tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בויאר פאיק נישני (באלבנית: Bujar Faik Nishani; 29 בספטמבר 1966 – 28 במאי 2022) היה פוליטיקאי אלבני, שכיהן כנשיא אלבניה מ-2012 עד 24 ביולי 2017. היה פעיל במפלגה הדמוקרטית של אלבניה.
ב-24 ביולי 2012 הושבע לתפקיד והחליף את הנשיא המכהן באמיר תופי.
חמש שנים לאחר מכן, ב-24 ביולי 2017, החליף אותו בתפקיד איליר מטה.
נישני נפטר בברלין שבגרמניה ב-28 במאי 2022. הותיר אחריו אישה, אודטה נישני, ושני ילדים.
בויזון היא להקת בנים אירית.
ב-1993 התפרסמה מודעה בעיתונים ברחבי אירלנד בחיפוש אחר להקת בנים והמטרה הייתה ליצור להקת בנים אירית בסגנון טייק ד'את.
הלהקה שהייתה תחת האמרגן לואיס וולש ניגנה בפאבים ברחבי אירלנד עד שב-1994 הוחתמו על ידי חברת פוליגרם רקורדס.
הלהקה הוציאה גרסה משלהם לשיר "Working My Way Back to You" של להקת ארבע העונות אשר הגיע למקום השלישי במצעד האירי.
אלבום הבכורה של הלהקה יצא ב-22 באוקטובר 1994 ונקרא "Said and Done".
הסינגל השני מהאלבום היה "Love Me for a Reason" ואחריו יצא "Key to My Life" ב-17 באפריל 1995. הסינגל הרביעי היה "So Good" ואחריו יצא "Father and Son" ב-13 בנובמבר.
ב-26 בפברואר 1996 יצא "Coming Home Now" שהיה הסינגל השישי והאחרון מאלבום הבכורה של הלהקה.
אלבומם השני נקרא "A Different Beat" ויצא ב-28 באוקטובר 1996. הסינגל הראשון מהאלבום היה "Words" ואחריו יצא "A Different Beat".
ב-10 במרץ 1997 יצא הסינגל השלישי מהאלבום שהיה "Isn't It a Wonder".
הסינגל הרביעי והאחרון היה "Mystical Experience".
האלבום השלישי של הלהקה שנקרא "Where We Belong" יצא ב-25 במאי 1998. הסינגל הראשון היה "Picture of You" ואחריו יצא "Baby Can I Hold You / Shooting Star".
הסינגל השלישי היה "All That I Need" וב-3 באוגוסט 1998 יצא הסינגל הרביעי שהיה "No Matter What" והגיע למקום הראשון בממלכה המאוחדת.
הסינגל החמישי והאחרון מהאלבום היה "I Love the Way You Love Me" אשר יצא ב-23 בנובמבר.
ב-31 במאי 1999 יצא אלבום האוסף הראשון של הלהקה שנקרא "By Request".
הסינגל הראשון שיצא מהאלבום היה "You Needed Me".
ביוני של אותה שנה הודיע גייטלי כי הוא הומוסקסואל ובמקביל הוציא קיטינג את סינגל הבכורה שלו.
הסינגל השני היה "Everyday I Love You" אשר יצא ב-22 בנובמבר.
2000-2007: התפרקות הלהקה ואיחוד מחדש
בשנת 2000 לאחר שש שנים של פעילות החלו המתחים בין חברי הלהקה להתגבר וחברי הלהקה החליטו להיפרד ולפנות לקריירת סולו.
בשנת 2003 יצא אלבום להיטים של הלהקה תחת השם "Ballads - The Love Song Collection".
בינואר 2006 יצא אלבום להיטים נוסף שנקרא "Key to My Life: Collection".
ב-5 בנובמבר 2007 אושר רשמית כי הלהקה תתאחד שוב וכי חברי הלהקה יצאו לסיבוב הופעות.
2008: סיבוב הופעות ואלבומי אוסף
בויזון יצאו לסיבוב הופעות שהחל ב-25 במאי והסתיים ב-23 באוגוסט.
ב-13 באוקטובר 2008 יצא אלבום הלהיטים של הלהקה שנקרא "Back Again...
הסינגל הראשון היה "Love You Anyway" ואחריו יצא הסינגל "Better" אשר יצא ב-8 בדצמבר והיא הסינגל האחרון מהאלבום.
אלבום האוסף החמישי של הלהקה יצא לאור באוקטובר 2008 ונקרא "B-Sides & Rarities".
ב-10 באוקטובר 2009 מת חבר הלהקה סטיבן גייטלי מבצקת ריאות.
ב-8 במרץ 2010 יצא אלבום האולפן הרביעי של הלהקה שנקרא "Brother".
האלבום, שהיה הראשון ללא גייטלי, הוקדש לזכרו והגיע למקום הראשון באירלנד ובממלכה המאוחדת.
הסינגל הראשון מהאלבום היה "Gave It All Away".
הסינגל השני והאחרון מהאלבום יצא ב-17 במאי והיה "Love Is a Hurricane".
2013: אלבום חמישי, סיבוב הופעות וציון 20 שנים של פעילות
לינץ' הודיע כי הלהקה מתוכננת להוציא אלבום חמישי ולצאת לסיבוב הופעות במהלך שנת 2013 על מנת לציין 20 שנה להקמת הלהקה.
סיבוב ההופעות שנקרא "BZ20 Tour" עתיד להתחיל ב-28 בנובמבר ויכלול 18 הופעות.
בויאן יוקיץ' (בסלובנית: Bojan Jokić; נולד ב-17 במאי 1986) הוא כדורגלן עבר סלובני ששיחק בעמדת המגן השמאלי.
יוקיץ' התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של טריגלב קראן והוא ערך את הופעת הבכורה שלו בגיל 17 בלבד.
בקיץ חתם בגוריצה עימה זכה באליפות כבר בעונתו הראשונה במועדון.
ב-5 ביולי 2007 חתם בסושו הצרפתית.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו ב-11 באוגוסט בהפסד 1–3 בבית נגד לה מאן.
ב-30 בינואר 2010 הושאל לקייבו ורונה עד לסיום העונה, ולאחר 4 חודשים חתם במועדון ל-3 שנים תמורת מיליון אירו.
ב-5 ביולי 2013 חתם בויאריאל ל-4 שנים אליה הגיע בהעברה חופשית.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו ב-29 בספטמבר בהפסד 0–1 נגד ריאל בטיס.
בתחילת עונת נפצע בברכו וחזר לשחק רק ב-12 באפריל 2015. ב-7 בינואר 2016 הושאל לנוטינגהאם פורסט עד לסוף העונה.
ב-28 בדצמבר 2006 יוקיץ' ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת סלובניה, בניצחון 0–1 נגד .
ב-3 במרץ 2010, הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 1–4 נגד .
הוא השתתף עם הנבחרת במונדיאל 2010.
בויאנה סטמנוב (בסרבית: Bojana Stamenov או Бојана Стаменов; נולדה ב-24 ביוני 1986 בבלגרד) היא זמרת סרבית.
שיריה של סטמנוב הם בעיקר מסוגות מוזיקת נשמה, רית'ם אנד בלוז וג'אז.
בנוסף, היא מופיעה בפני ילדים בתיאטרון בושקו בוהה בבלגרד.
בשנת 2012 השתתפה בתוכנית הטלוויזיה "!Ja imam talenat", הגרסה הסרבית ל-"America's Got Talent, וסיימה במקום הרביעי.
בשנת 2015 נבחרה לייצג את סרביה באירוויזיון שנערך באותה שנה בווינה.
היא הופיעה עם השיר "Beauty Never Lies" ("יופי לעולם אינו משקר"), וסיימה במקום העשירי.
בויאן בוגדנוביץ' (בקרואטית: Bojan Bogdanović; נולד ב-18 באפריל 1989) הוא כדורסלן עבר קרואטי, אשר שיחק בליגת ה-NBA, וכן בנבחרת קרואטיה.
בוגדנוביץ' נולד בעיר מוסטר ביוגוסלביה.
הוא החל לשחק כדורסל בקבוצת זרינסקי מוסטר ב-2004. ב-2005 חתם על חוזה ארוך טווח בריאל מדריד אך נשאר לשחק במוסטר כשחקן מושאל.
ב-2006 עבר לספרד ושיחק בקבוצת הנוער של ריאל מדריד ובקבוצת המילואים של ריאל מדריד בליגה השנייה.
הוא שותף בשלושה משחקים בקבוצה הבוגרת בעונות 2007/2008 ו-2008/2009. ב-2008 הושאל לקבוצת מורסיה מליגת העל הספרדית ושותף ב-4 משחקים.
בתחילת 2009 חזר לשחק בקבוצה השנייה של ריאל מדריד.
באוגוסט 2009 עבר לשחק בציבונה זאגרב, בעונתו הראשונה בקבוצה קלע בממוצע 16.6 נקודות בליגה ו-8.1 נקודות ביורוליג.
בעונתו השנייה קלע בממוצע 20.1 נקודות בליגה ו-18 נקודות ביורוליג.
הוא נבחר ל-MVP של המחזור החמישי בשלב הטופ 16 ביורוליג לאחר ניצחון על חימקי מוסקבה ב-3 במרץ 2010, משחק בו קלע 22 נקודות כולל שש שלשות ללא החטאה ולקח 9 ריבאונדים.
הוא זכה עם ציבונה באליפות הליגה ב-2010.
ביוני 2011 עבר לפנרבחצ'ה אולקר מטורקיה.
בעונתו הראשונה קלע בממוצע 13.6 נקודות בליגה ו-13 נקודות ביורוליג, בעונתו השנייה קלע בממוצע 13 נקודות בליגה ו-15.9 נקודות ביורוליג ובעונתו השלישית 12.2 נקודות בליגה ו-14.8 ביורוליג.
הוא זכה עם אולקר פעמיים רצופות בגביע ב-2013 ובאליפות הליגה ב-2014.
בוגדנוביץ' נבחר בדראפט ה-NBA ב-2011 כבחירה הראשונה בסיבוב השני (31 סך הכל) על ידי מיאמי היט, הזכויות על חתימתו הועברו בטרייד למינסוטה טימברוולבס וממנה לברוקלין נטס.
לקראת עונת 2014/2015 ב-NBA חתם בנטס על חוזה לשלוש שנים בסך של כ-10 מיליון דולר.
בעונתו הראשונה ב-NBA קלע בממוצע 9 נקודות למשחק בעונה הסדירה ו-10.3 נקודות בפלייאוף.
בתום העונה נבחר לחמישיית הרוקיז השנייה.
בפברואר 2017 הועבר בטרייד לוושינגטון ויזארדס.
לקראת עונת 2017/2018 חתם על חוזה לשנתיים באינדיאנה פייסרס, והיה לשחקן מרכזי בחמישייה הפותחת שלה לאורך העונה.
הוא סיים את העונה עם שיא קריירה של 14.3 נקודות למשחק.
ביולי 2019 חתם על חוזה ל-4 עונות ביוטה ג'אז, עבור כ-73 מיליון דולר.
במאי 2020 עבר ניתוח בשורש כף היד, אשר אילץ אותו להחמיץ את כל המשך עונת .
ב-26 בספטמבר 2022 בוגדנוביץ' הועבר בטרייד לדטרויט פיסטונס.
ב-8 בפברואר 2024, בוגדנוביץ' ואלק ברקס הועברו בטרייד לניו יורק ניקס בתמורה לראיין ארצ'ידיאקונו, מלאכי פלין, אוון פורנייה, קוונטין גריימס ושתי בחירות סיבוב שני.
ב-30 באפריל 2024, דווח כי בוגדנוביץ' יחמיץ את שארית הפלייאוף לאחר שעבר ניתוחים ברגל שמאל ובשורש כף היד השמאלית.
ב-6 ביולי 2024, בוגדנוביץ' הועבר בטרייד חזרה לברוקלין נטס לצד מאמאדי דיאקיטה, שייק מילטון, ארבע בחירות סיבוב ראשון לא מוגנות, החלפת בחירה לא מוגנת ובחירת סיבוב שני בתמורה למיקל ברידג'ס, קייטה בייטס-דיופ ובחירת סיבוב שני.
הוא לא שיחק בקבוצה ושוחרר במהלך השנה.
בוגדנוביץ' משחק בנבחרות קרואטיה בכדורסל משנת 2005. באליפות אירופה עד גיל 16 שהתקיימה ב-2005 בלאון שבספרד קלע בממוצע 21.9 נקודות למשחק (הרביעי באליפות), באליפות אירופה עד גיל 18 שהתקיימה בגרמניה ב-2006 רשם 8.8 נקודות למשחק.
ובאליפות אירופה עד גיל 20 שהתקיימה בצ'כיה ב-2009 רשם 17.6 נקודות (שלישי באליפות) ו-5.6 ריבאונדים למשחק.
משנת 2010 חבר בוגדנוביץ' בסגל הנבחרת הבוגרת.
באליפות העולם בכדורסל 2010 שהתקיימה בטורקיה קלע בממוצע 11.7 נקודות למשחק.
באליפות אירופה בכדורסל 2011 שהתקיימה ב-ליטא קלע 12.8 נקודות בממוצע למשחק ובאליפות אירופה בכדורסל 2013 שהתקיימה ב-סלובניה קלע 17.4 נקודות בממוצע למשחק ולקח בממוצע 4.1 ריבאונדים.
באליפות העולם בכדורסל 2014 היה הקלע המוביל של קרואטיה והשני בטורניר כולו עם 21.2 נקודות למשחק.
באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) סיים עם הנבחרת במקום החמישי והיה מלך הסלים של הטורניר עם ממוצע של 25.3 נקודות למשחק.
באליפות אירופה בכדורסל 2017 היה הקלע המוביל של הנבחרת שסיימה במקום העשירי עם ממוצע של 22.5 נקודות למשחק (חמישי בטורניר).
בויגה (שם מדעי: Boiga) הוא סוג של נחש תת-ארסי ממשפחת הזעמניים.
נחשים אלה חיים באזורים הטרופיים של הודו, דרום-מזרח אסיה ואוסטרליה אך הופצו בידי האדם לעוד כמה אזורים בהם הם מינים פולשים הרסניים.
כך למשל המין בויגה עצים חום (Boiga irregularis) הוא מין פולש בגואם ופוגע בחיות הטבעיות.
אורכם של נחשי הבויגה יכול להגיע לעד 2.8 מטרים, והם בעלי גוף מוצק מוקף רצועות.
צבע גופם של חלק מהמינים הוא צהוב-שחור ושל חלקם הוא צבעי הסוואה.
העיניים גדולות ומזכירות את נחשי העין חתול אך הם אינם קרובים במיוחד.
הם מטפסים מומחים החיים ביערות, יערות פתוחים, ביצות מנגרובים ושיחיות וגם במים מתוקים.
הם ניזונים מעופות, זוחלים, דו-חיים וכמה יונקים קטנים.
מין בויגה מנגרובים (Boiga dendrophila)
בויגה עצים חום (שם מדעי: Boiga irregularis) הוא מין נחש תת-ארסי מסוג בויגה שבמשפחת הזעמניים.
הנחש מצוי בטבע באינדונזיה וקצה מלזיה, גינאה החדשה וצפון אוסטרליה אך הובא על ידי האדם לאי גואם שם הוא מין פולש בעל השלכות אקולוגיות הרסניות ביותר.
אורכו של הבויגה נע בין 1.5–2 מטר ויכול אף להגיע לשלושה מטר.
הנחש בעל עיניים גדולות וצבעו חום-זהוב.
הוא מצוי במשך רוב זמנו בין ענפי העצים ונתלה מהם במשך היום מלופף.
הוא בעל שיני ארס קטנות היכולות לקטול את טרפו כל עוד הנחש פוער מספיק קדימה את הלסת.
לאדם הארס אינו קטלני אך הנחש עשוי להיות אגרסיבי בתגובה לאיום.
הוא פעיל במשך הלילה וניזון מטרף קטן של זוחלים אחרים, עופות, עטלפים, מכרסמים.
הארס הורג את הטרף במהירות והנחש בולע אותו שלם.
הנחש הופץ לאי גואם שמצפון לאינדונזיה, במערב האוקיינוס השקט, ככל הנראה כ"נוסע סמוי" על ספינות.
לנחש לא היו טורפים טבעיים כך שהוא היה יכול להתרבות ולהתבסס באי.
הנחש הרג את אוכלוסיית העופות הטבעיים באי.
הנחש הצליח להגיע גם לאיים וייק, טיניאן, אוקינאווה שביפן, דייגו גרסיה, הוואי ואפילו לטקסס שבארצות הברית.
ייתכן שהוא נראה גם באי סאיפאן.
הנחש גרם לפגיעה קשה בעופות המקומיים כולל ביונת פרי מריאנית (Ptilinopus roseicapilla), חטפית גואם (Myiagra freycineti) שנכחדה, זנבן רופוס (Rhipidura rufifrons) ומיזומליה מיקרונזית (Myzomela rubratra) וכן בכמה מעטלפי הפרי של האי.
ביואקה (בספרדית: Boyacá) הוא אחד מ-32 המחוזות של קולומביה.
המחוז נמצא במרכז קולומביה והוא גובל במחוזות סנטנדר ונורטה דה סנטנדר בצפון, במדינת ונצואלה ובמחוז אראוקה בצפון-מזרח, בקסנרה במזרח, בקונדינמרקה בדרום, ובקלדס ובאנטיוקיה במערב.
במחוז מתגוררים כ-1.3 מיליון תושבים (הערכה ל-2017).
בתקופה הפרה-קולומביאנית האזור היה אחד המוקדים של בני המואיסקה, ששלטו במרכז קולומביה המודרנית.
המואיסקה היו מחולקים לשלוש קבוצות עיקריות, והקבוצה הצפונית שלהם התרכזה סביב העיר אונסה , שעל חורבותיה קמה טונחה.
ב-1537 האזור נכבש על ידי הקונקיסטאדור הספרדי גונסאלו חימנס דה קסדה, שחילק את הילידים לאחר מכן לאנקומיינדות.
טונחה הוקמה שנים ספורות לאחר מכן והיא הפכה לאחד המוקדים האזוריים של השלטון הקולוניאלי.
במהלך המסע של סימון בוליבר לשחרור האזור מידי האימפריה הספרדית בתחילת המאה ה-19 נערכו באזור כמה קרבות חשובים, כמו קרב בויאקה וקרב ביצת ורגאס ב-1819. תוך שנים ספורות רפובליקת קולומביה הגדולה קיבלה את עצמאותה ונוצר מחוז בויאקה שכלל חלקים נרחבים מקולומביה המודרנית ושבירתו הייתה טונחה.
ב-1830 הרפובליקה פוצלה והאזור נכלל ברפובליקת גרנדה החדשה.
מאז היו באזור לא מעט שינויים מנהליים עד ב-1857 הרפובליקה הפכה לפדרלית והאזור נכלל במדינת בויאקה, שכללה חלקים נרחבים במזרח קולומביה ושבירתה הייתה טונחה.
ב-1886 ארצות הברית של קולומביה הפכה לרפובליקת קולומביה הלא-פדרלית והמדינה הפך למחוז בויאקה.
ב-1890 צורפה למחוז טריטוריית ואסקס , בשטחים של היישובים פוארטו בויאקה, אוטנצ'ה וסן פבלו דה בורבור במערב המחוז, שלא השתייכה לאף מחוז והייתה במחלוקת בין מחוזות בויאקה וקונדינמרקה.
בעשורים שלאחר מכן פוצלו מהמחוז יחידות שלטוניות שבסופו של דבר הפכו למחוזות אראוקה וקסנרה.
מקור ההכנסה המרכזי של המחוז הוא "המסדרון התעשייתי של בויאקה" , המכיל 13 רשויות מקומיות במרכז המחוז, בהם גם הבירה טונחה, ואחראי למרבית הייצור התעשייתי במחוז.
במידה פחותה יותר יש הסתמכות על חקלאות, הכוללת בעיקר גידול קנה סוכר וקפה, גידול מקנה וכרייה.
בדומה לחלק גדול ממחוזות קולומביה, יש למחוז חלוקה מנהלית נוספת מלבד החלוקה לרשויות מקומיות והוא מחולק ל-13 פרובינציות (Provincias) ושני אזורים בעלי צביון מיוחד כדלהלן:
בויגה המנגרובים (שם מדעי: Boiga dendrophila) הוא מין של נחש מהסוג בויגה שבמשפחת הזעמניים.
הוא מצוי בטבע בדרום-מזרח אסיה.
נחש זה גדול יחסית לבני משפחתו ומגיע לאורך של 1.8–2.4 מטרים.
צבעו שחור מלמעלה וצהוב מלמטה, עם רצועות צהובות על גבו.
הראש רחב עם עיניים בולטות ושחורות, ולסתות צהובות בעלות פסים שחורים לאורכם.
הנחש בעל ניבים ארסיים אך הם מצויים בחלק האחורי של הגולגולת הרחבה שלו.
ניבים אלה שווים באורכם לשאר השיניים והם מזריקים ארס חלש יחסית והם אינם מסוכנים לאדם.
תפוצת הנחש במדינות דרום-מזרח אסיה: קמבודיה, בורמה, סינגפור, תאילנד, וייטנאם, הפיליפינים, מלזיה ואינדונזיה (באיים: בנקה, בליטונג, בורנאו, ג'אווה, ריאו, סולאווסי וסומטרה).
תפוצתו היא בעיקר ביערות גשם ורק לעיתים הוא מצוי בביצות מנגרובים, מהם קיבל את שמו.
עם זאת, מסוגל הנחש לשחות ולטפס על עצים היטב.
והוא ניזון בעיקר מלטאות, נחשים אחרים, יונקים קטנים ועופות אותם הוא הורג בארסו, לעיתים נדירות הוא ניזון גם מדו-חיים או מדגים.
לעיתים משמש נחש זה כחיית מחמד.
מין זה כולל, נכון למאי 2025, 8 תת-מינים.
בויאן דובלביץ' (בסרבית: Бојан Дубљевић; נולד ב-24 באוקטובר 1991 בניקשיץ', הרפובליקה הסוציאליסטית של מונטנגרו, הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה) הוא כדורסלן מונטנגרי המשחק בקבוצת ולנסיה מליגת ה-ACB והיורוליג ובנבחרת מונטנגרו.
דובלביץ' התחיל את הקריירה המקצוענית שלו בעונת 2009/2010, בהיותו שייך לקבוצת בודוצ'נוסט פודגוריצה אך משחק כמושאל בקבוצת לובצ'ן צטיניה, שתיהן מארץ הולדתו, מונטנגרו.
לפני כן שיחק בקבוצת נוער בעיר הולדתו, ניקשיץ'.
לובצ'ן שיחקה אז בליגה הבלקנית ובליגת העל המונטנגרית.
בשתי הליגות הגיעה הקבוצה לגמר הפלייאוף והפסידה, במסגרת הארצית לבודוצ'נוסט ובמסגרת האזורית ללבסקי סופיה.
דובלביץ' שימש בעונה זו כשחקן משלים חשוב חרף גילו הצעיר (18), ואף הרוויח אזכור של כבוד בבחירות לחמישיות העונה בליגה המונטנגרית.
בהפסד לבודוצ'נוסט בגמר המקומי קלע 8 נקודות ללא החטאה.
בעונה הבאה חזר דובלביץ' מההשאלה, לבודוצ'נוסט, הקבוצה המובילה במונטנגרו.
בעונתו הראשונה שיחקה הקבוצה בליגה האדריאטית וביורוקאפ, כשדובלביץ' מקבל לראשונה הזדמנות במסגרת כלל-אירופית.
בעונה זו קיבל דובלביץ' הזדמנויות מועטות יחסית.
בעונה הבאה הפך לשחקן מרכזי, כאשר הוא מעמיד ממוצעים של 18.3 נקודות ו-7.4 ריבאונדים למשחק בליגה האדריאטית ו-11.5 נקודות ו-5.5 ריבאונדים ביורוקאפ.
בשתי עונות אלו הפסידה בודוצ'נוסט בחצי גמר פיינל פור הליגה האדריאטית, ב- לפרטיזן בלגרד וב- למכבי תל אביב.
בעונתו השנייה של דובלביץ' ביורוקאפ, , הצטרף לקבוצה לתקופה קצרה בעקבות שביתת השחקנים ב-NBA ניקולה ווצ'ביץ', והקבוצה הגיעה עד רבע הגמר.
במשחק הראשון ברבע הגמר, מול ולנסיה, נבחר דובלביץ' למצטיין המחזור ביורוקאפ כשהוא מוביל את קבוצתו לניצחון על הפייבוריטית מספרד עם מדד משוקלל של 25 נקודות.
במשחק השני בלט גם כן, אך קבוצתו הפסידה בהפרש גדול והודחה.
בסיום העונה נבחר לחמישייה השנייה של העונה ביורוקאפ.
בעונה הבאה חתם דובלביץ' בוולנסיה לשלוש שנים, כשחקן צעיר עם פוטנציאל, שגם בלט נגד הקבוצה בעונה שעברה.
בעונת הבכורה שלו קלע 13.3 נקודות למשחק והוריד 4.8 ריבאונדים במפעל היורוקאפ.
משחקו ויכולתו בגיל צעיר במיוחד הקנו לו את פרס הכוכב העולה של היורוקאפ לעונת .
בעונה זו הגיעה ולנסיה עד חצי הגמר האירופי, בו הפסידה לאלופה שבדרך, לוקומוטיב קובאן, ובמסגרת המקומית הודחה ברבע גמר הפלייאוף על ידי סראגוסה באסקט.
בעונת שמר דובלביץ' על ממוצעים דומים ויכולת גבוהה, כאשר במסגרת המקומית קבוצתו, בה בלטו בעונה זו ג'סטין דולמן ופאו ריבאס, מפסידה בחצי גמר הפלייאוף ובחצי גמר הגביע לברצלונה.
ביורוקאפ זכתה ולנסיה בגביע לאותה עונה, כשדובלביץ' מתעלה בחצי הגמר נגד ניז'ני נובגורוד וזוכה בפעם השנייה ברציפות בפרס הכוכב העולה של העונה.
את העונה הבאה התחילה ולנסיה ביורוליג, שם הודחה בשלב הבתים כשדובלביץ' מוביל את הקבוצה בנקודות למשחק עם 15.5 בשמונה משחקים.
הקבוצה נשרה ליורוקאפ שם הודחה ברבע הגמר.
במסגרת המקומית הפסידה ולנסיה בהובלת דובלביץ', סם ואן רוסום וולדימיר לוצ'יץ' לריאל מדריד וברבע גמר הגביע לברצלונה.
בעונת לא העפילה ולנסיה לפלייאוף על אף שצברה רצף של 12 ניצחונות רצופים בשלב הבתים הראשון והשני.
גם במסגרות המקומיות נחלה הקבוצה הצלחה מועטה כשהודחה בשלבים המוקדמים של הנוקאאוט.
בויאן ורוצ'ינה (בקרואטית: Bojan Vručina; נולד ב-8 בנובמבר 1984) הוא כדורגלן קרואטי, המשחק בעמדת החלוץ בבוראק.
אחרי שסיים את גיל הנוער במחלקות הנוער של פודראווינה וואראז'דין, ורוצ'ינה החל אל קריירת הבוגרים שלו בקבוצת סלאבן בלופו מהליגה הקרואטית במהלך המחצית השנייה של עונת 2003-04. בינואר 2008 הצטרף בהשאלה לקבוצת דיסבורג מהליגה הגרמנית.
את הופעת הבכורה שלו ערך ב-2 בפברואר כשעלה מהספסל במשחק מול בורוסיה דורטמונד שנגמר בתוצאת תיקו 3-3. ורוצ'ינה התקשה למצוא את מקומו בדיסבורג וערך רק שמונה הופעות במדי הקבוצה, בשבעה מהם עלה מהספסל.
בסיום העונה, בעקבות ירידת דיסבורג לליגה הגרמנית השנייה, חזר ורוצ'ינה לסלאבן בלופו.
בקיץ 2008 היה שותף אינטגרלי בסלאבן בולפו להעפלתה בפעם הראשונה בהיסטוריה לסיבוב הראשון בליגה האירופית.
סלאבן בולפו נכשלה לבסוף להעפיל לשלב הבתים אחרי שהפסידה לצ'סקא מוסקבה.
ורוצ'ינה המשיך ביכולת הטובה שלו בקבוצה הקרואטית וסיים את העונה הנוכחית כמלך שערי הקבוצה עם ארבעה-עשר שערים.
ב-28 בינואר 2010, חתם לשלוש וחצי שנים בהפועל תל אביב והיה חלק מזכייתה בדאבל- זכייה בגביע המדינה ובאליפות ליגת העל.
בתום עונה זו עזב את ישראל וחתם בפנרראיקוס מהליגה הראשונה ביוון אך לאחר שלושה משחקים בלבד במדי הקבוצה, נפצע בברך ונאלץ לעבור ניתוח שהרחיק אותו מהמגרשים לתקופה של כחצי שנה.
בדצמבר 2011 הוחלט על הפסקה הדדית של חוזהו בקבוצה היוונית וורוצ'ינה חזר לסלאבן בולפו בהעברה חופשית.
בקיץ 2012 חתם בקאפושוואר מליגת העל ההונגרית ובתום העונה הנוכחית אחרי שלושים הופעות ושלושה שערים חתם לשנתיים בשקנדיה מליגת העל המקדונית בה ערך כחמישים ושש הופעות וכבש שלושים שערים.
ב-2016 חתם בטריקלה מהליגה השלישית ביוון ואחרי כחצי שנה עבר לרודאר ולנג'ה מליגת העל הסלובנית.
ב-2017 עבר לשבאב אל אורדון אל קדיסיה מליגת העל הירדנית.
בעונה שלאחריה חתם בווילדון האוסטרית ובתום העונה הצטרף לבוראק.
ב-2006 זכה ורוצ'ינה בחמישה גביעים בינלאומיים יחד עם נבחרת קרואטיה עד גיל 21.
ב-2009 זכה לזימון בכורה לנבחרת קרואטיה הבוגרת לקראת משחקה במקודמות מונדיאל 2010 נגד נבחרת אנדורה.
בויאקה היה הרכב היפ הופ ישראלי.
ב-1998 הקימו נמרוד רשף, קוואמי וקוטג' את הלהקה.
ב-2001 הוציאה הלהקה את האלבום "בויאקה" דרך חברת התקליטים פונוקול.
האלבום התאפיין בשירי היפ הופ המשלבים הומור.
ההרכב היה בולט בסצנת ההיפ הופ הישראלית ונודע בשילוב ראפ מהיר, מוזיקת טראנס וסגנונות מוזיקליים נוספים, כרגאיי ורגאטון.
בשיר "מסיבויאקה" שילבו במנגינה צלילים של בוזוקי, שהוא כלי נגינה ים תיכוני, מה שסייע להיפ הופ המשלב מוזיקה מזרחית ומוזיקה ים תיכונית להפוך לז'אנר פופולרי עם השנים.
בויאקה צ'יקו פוטבול קלוב (בספרדית: Boyacá Chicó Fútbol Club) הוא מועדון כדורגל מהעיר טונחה במחוז בויאקה שבקולומביה.
המועדון נוסד תחילה ב-26 במרץ 2002 בשם בוגוטה צ'יקו, אך כעבור 3 שנים עבר למחוז בויאקה ולבירתו, טונחה ושינה את שמו לבויאקה צ'יקו.
הקבוצה משחקת את משחקיה הביתיים באצטדיון לה אינדפנדנסיה שבטונחה והישגה הטוב ביותר היה זכייה באליפות הליגה בשנת 2008, מה שהבטיח להם השתתפות בקופה ליברטדורס ב-2009 וכן בשלבים המוקדמים של הטורניר ב-2008.
ב-1997 החליט שחקן העבר, אדוארדו פימנטל, שהוא רוצה להקים קבוצת כדורגל.
בויאקה צ'יקו החלה את דרכה בשם בוגוטה צ'יקו פוטבול קלוב בשנת 2002 ושמה ניתן לה על שם שכונת צ'יקו שנמצאת בעיירה צ'פינרו שבבוגוטה, שם נולד פימנטל.
המועדון החל את השתתפותו בשנת 2001 בליגת המשנה הקולומביאנית על חשבונה של אוניון מטה שפעילותה הופסקה.
כבר בעונתה הראשונה הגיעה למשחקי הפלייאוף על העלייה לליגה הראשונה, אבל הפסידו לדפורטס קינדיו.
באותו הזמן שיחק המועדון את משחקיו הביתיים באצטדיון אוליה הררה שבבוגוטה.
במשך תקופתה בליגה השנייה, שינתה צ'יקו מספר פעמים את אצטדיונה הביתי, עד שלבסוף שיחקה באצטדיון אל קמפין בזמנים שלא שיחקו בו מיונאריוס ואינדפנדיינטה סנטה פה.
בשנת 2003 השיגה את ההעפלה המיוחלת לליגה הבכירה.
הקבוצה סיימה במקום השביעי את הליגה הסדירה והעפילה לפלייאוף, שם סיימה ראשונה בבית שכלל את פטריוטס בויאקה, איטגווי ואקספרסו רוחו.
בגמר פגשה את פומאס דה קסנרה וניצחה בסיכום שני המשחקים 1–2. הקבוצה של פימנטל העפילה בתוך שנתיים לליגה הבכירה, שם נקראה "מנפאוור צ'יקו" (Manpower Chico) והייתה לקבוצה השלישית מבוגוטה שמשחקת בליגה הבכירה לראשונה מאז 1952.
עוברים לטונחה וזוכים באליפות היסטורית
בעונת הבכורה שלה בליגה בשנת 2004, צ'יקו הגיעה לפלייאוף ובסיכום השנה סיימה במקום ה-17 וניצלה מירידה לליגת המשנה.
לאור מיעוט הקהל המקומי שהגיע לצפות בקבוצה ולאור המחסור בספונסרים, החליט פימנטל לקבל את הזמנתו של מושל בויאקה, כדי שצ'יקו תעתיק את מיקומה מבוגוטה לבויאקה.
ב-1 באפריל 2005 הפכה הקבוצה באופן רשמי ל"בויאקה צ'יקו פוטבול קלוב".
באמצע שנת 2006 החליף המאמן אלברטו גמרו את מריו ואנמרק והצליח להשאיר את הקבוצה בליגה הבכירה.
שנת 2007 הייתה כבר הרבה יותר טובה עבור צ'יקו שסיימה את העונה במקום השלישי בטבלה המשוקללת, שהבטיח לה את המקום בקופה ליברטדורס 2008 לראשונה בתולדותיה.
לשלב הבתים היא לא העפילה, לאחר שסיימה בתיקו 4-4 מול אאודקס איטליאנו הצ'ילאנית והודחה עקב שערי חוץ.
אבל את שנת 2008 המועדון יזכור רק לטובה.
צ'יקו סיימה את העונה הרגילה במקום השני עם 32 נקודות, והצליחה לסיים ראשונה בבית שכלל את אינדפנדיינטה מדיין, דפורטיבו קאלי ודפורטס קינדיו.
בגמר הם פגשו את אמריקה קאלי.
במשחק הראשון באצטדיון פסקואל גררו, סיימו הקבוצות בתיקו 1-1 עם החלטה מעוררת מחלוקת של השופט וילמר רולדן, שעצר התקפה מסוכנת של צ'יקו בתוך הרחבה וסיים את המשחק.
גם המשחק השני הסתיים בתיקו 1-1 ובדו-קרב הפנדלים צ'יקו ניצחה 2–4 וזכתה באליפות היסטורית.
הכוכב הגדול היה הקשר הארגנטינאי, מיגל קנאו, שסיים עם 13 שערים.
למרות הזכייה, הקבוצה נקלעה לקשיים כלכליים, לחובות כלפי שחקנים שחלקם אף עזב בעקבות זאת, חודש לפני משחק הבכורה של הקבוצה בקופה ליברטדורס.
הקבוצה הוגרלה לשחק מול גרמיו, אוניברסידד דה צ'ילה ואורורה.
הקבוצה גם קיבלה אישור לשחק באצטדיון לה אינדפנדנסיה מהCONMEBOL, לאחר שהאצדיון הורחב ועמד בתקן.
הפעם הקמפיין של צ'יקו היה מעולה וכלל שלושה ניצחונות ושלושה הפסדים.
במחזור האחרון הפסידה בחוץ לגרמיו ובעקבות ניצחונה של אוניברסידד דה צ'ילה על אורורה, צ'יקו נותרה בחוץ.
בשנת 2011 הצליחה צ'יקו לרשום הישג בקופה קולומביה, כשהגיעה עד למשחק הגמר.
בדרך היא עברה קבוצות לא פשוטות כמו אינדפנדיינטה סנטה פה בשמינית הגמר, פטריוטס בויאקה ברבע וניצחה את אתלטיקו נסיונל בחצי הגמר.
במשחק הגמר פגשה את מיונאריוס ואף על פי שלא הצליחה לזכות, צ'יקו היוותה יריב ראוי והפסידה בסופו של דבר 0–2 בסיכום שני המשחקים.
בשנים 2014–2016 הקבוצה השיגה תוצאות לא טובות בליגה, ולבסוף ירדה לליגה השנייה.
לאחר מספר פעמים שבהן ניצלה מירידה, כולל במשחקי הפלייאוף, גדלה הליגה הראשונה מ-18 ל-20 קבוצות ושתי קבוצות ירדו אוטומטית.
בשנת 2015 ניצחה צ'יקו רק שלושה משחקים ובשנת 2016 נכנסה לרצף של 16 משחקים ללא ניצחון.
בסופו של דבר, ב-5 בנובמבר 2016 הפסידה 2–3 לאינדפנדיינטה מדיין וירדה לליגה השנייה ביחד עם פורטלסה.
צ'יקו חזרה לליגה הבכירה כעבור שנה, כאשר היא גוברת בגמר על איטגווי לאונס.
בטורניר האפרטורה הגיעה לגמר וניצחה ריאל סנטנדר 2-3 בבית במשחק הראשון ובגומלין הסתיים בתיקו 1-1. למרות טורניר קלאוסורה לא טוב שבו כלל לא העפילה לפלייאוף, פגשה בגמר השנתי את איטגווי לאונס.
0-0 במשחק הראשון בבית ו-1-1 במשחק השני בחוץ שלחו את המשחק לדו-קרב פנדלים שבו ניצחה צ'יקו 3–5.
אבל גם בבליגה הראשונה לא הצליחה לתקוע יתד וחוותה טורניר גרוע במיוחד ב-2018. 9 ניצחונות בלבד ב-38 משחקים גרמו לקבוצת ה"שחמט" לרדת לליגה השנייה בפעם השנייה בתוך שלוש שנים לאחר תיקו ביתי 1-1 מול דפורטיבו פאסטו.
בעונת 2019 שוב השיגה הקבוצה תוצאות טובות בליגה השנייה, שגרמו לה להשיג את המטרה ולחזור לליגה הבכירה.
בטורניר האפרטורה לא הצליחו להעפיל לגמר וסיימו שניים בבית חצי הגמר אחרי דפורטיבו פריירה.
בטורניר הקלאוסורה הצליחה צ'יקו להגיע לגמר, אבל נעצרה שוב על ידי פריירה שניצחה 2–3 בסיכום.
למרות זאת, צ'יקו דורגה במקום גבוה בטבלה המשוקללת, מה שאפשר לה לקבל הזדמנות שנייה במשחק המבחן מול קורטולואה.
לאחר תיקו 0-0 בחוץ, ניצחה צ'יקו 0–1 בבית בגומלין ורשמה העפלה שלישית לליגה הבכירה.
האצטדיון ממוקם בצפונה של העיר טונחה ומכיל כ-20,000 מקומות.
הוא שימש כאצטדיונה של הקבוצה כשזו זכתה באליפות ההיסטורית שלה ב-2008 ואחר כך במשחקי הקופה ליברטדורס 2009. הכיל 8,500 מקומות תחילה אך עבר שיפוץ שהגדיל את תכולתו ל-17,000 ומאוחר יותר הרחבה עד לכדי 20,000. הקבוצה השנייה של מחוז בויאקה, בויאקה פטריוטס, משחקת אף היא את משחקיה באצטדיון.
הסמל של הקבוצה נוצר כשזו עוד שיחקה בבוגוטה והוקדש לפארק-מוזיאון צ'יקו, שנמצא בשכונת צ'יקו שבעיר.
בחלק הפנימי של הסמל ממוקם שער הכניסה למוזיאון שנראה כמו טירה ובחלק התחתון ישנו כדורגל.
החלק החיצוני מורכב ממשבצות המזכירות לוח שחמט (כינוייה של הקבוצה El equipo ajedrez) בצבעים כתום-כחול ושם הקבוצה מתנוסס למעלה.
רוברט בויד הולברוק הוא שחקן ודוגמן אמריקאי.
הוא הופיע בין היתר בסרטים "מילק", "נעלמת", וגילם את סוכן המנהל לאכיפת סמים, סטיב מרפי בסדרת הטלוויזיה של נטפליקס, "נרקוס".
הולברוק נולד בפרסטונסבורג, קנטקי, בנם של אלן ודון הולברוק.
הולברוק התגלה בזמן שעבד במשרה חלקית כנגר בתיאטרון ג'ני וויילי בקנטקי.
הוא הוחתם בסוכנות הדוגמנות עלית בשנת 2001. הוא עבד בסוכנויות דוגמנים אחרות כמו וילהלמינה.
הולברוק דגמן עבור המעצבים גוצ'י, ז'אן-פול גוטייה, ורסצ'ה, הוגו בוס, ביל בלאס, קלווין קליין, מוסקינו ומארק ג'ייקובס.
הולברוק והדוגמנית אומהירה מוטה היו נושאי הצילום של הצלמת אלן פון אוניברט בתערוכה שהוצגה בפריז, "אומהירה ובויד".
הוא שחרר סדרת שירים קצרה דרך האתר "Model-Max.com", בליווי איורים של ג'יימי שטראכן.
הולברוק למד משחק בתוכנית המשחק של מייזנר לשנתיים בסטודיו ויליאם אספר.
הוא לקח קורסים במשחק מול מצלמה, ועבד עם המורה למשחק טרי קניקרבוקר.
הולברוק הוא גם צלם שעשה עבודה עבור דייוויד ארמסטרונג.
הוא גם פסל והציג את עבודותיו בתערוכת האמנות הראשונה שלו, "איש קריות", בגלריה רייר בצ'לסי, ניו יורק בין התאריכים 19 באפריל עד 17 במאי 2008.
הולברוק גילם את דמותו של הסוכן סטיב מרפי, בסדרת הטלוויזיה נרקוס.
בשנת 2015 שיחק בסרט הקולנוע מרדף לילי בו כיכבו ליאם ניסן ואד האריס.
בשנת 2017 גילם הולברוק את "דונלד פירס", האנטגוניסט בלוגאן - וולברין, סרט ההמשך ל"וולברין".
בשנת 2019, הולברוק גילם את "תומאס לוקהרט" בסרט המותחן של נטפליקס, "בצל הירח".
בשנת 2022 שיחק בסדרת הטלוויזיה "סנדמן" שיצר אלן היינברג עבור נטפליקס ומבוססת על הקומיקס באותו השם מאת הסופר ניל גיימן.
הולברוק יצא בעבר עם השחקנית אליזבת אולסן.
הם התארסו במרץ 2014, אך בינואר 2015 השניים נפרדו ובוטלו אירוסיהם.
לאחר מכן, נישא לטטיאנה פאג'קוביץ הדנית.
לזוג יש בן בשם דיי.
שנה פרס קטגוריה כותרת הסרט תוצאה 2012 פסטיבל הסרטים הבינלאומי של המפטונס מבצע פורץ דרך גוף מארח 2014 פרסי פסטיבל הסרטים הבינלאומי במילאנו השחקן הטוב ביותר תאונות קטנות
בויאן אדמיץ' (בסלובנית: Bojan Adamič; 9 באוגוסט 1912 – 3 בנובמבר 1995) היה מלחין סלובני של מוזיקה קלה, ג'אז, מוזיקה קלאסית ומוזיקה לסרטים, פעם גם כמנצח.
נחשב לזקן מלחיני המוזיקת הקלה היוגוסלבית.
אדמיץ' נולד בשנת 1912 בריבניצה (רייפניץ) בדוכסות קרניולה, סלובניה, אז בנחלת הכתר האוסטרי (ציסלייטניה) שבאימפריה האוסטרו-הונגרית.
הוריו היו אנטון אדמיץ', פקיד מס יליד ליובליאנה ומריה לבית נוסאן, ילידת גוטניצה.
סבו מצד האב, אווגוסט אמדיץ' היה מנהל בית ספר וגם נגן עוגב בכנסייה הקתולית פטרוס הקדוש בליובליאנה.
בימי השלטון היוגוסלבי (שנקרא תחילה "ממלכת הסרבים, הקרואטים והסלובנים") למד אמדיץ' תחילה בבית ספר יסודי בריבניצה ואחר כך בבית הספר לאדין בליובליאנה.
בהמשך מגיל 13 נרשם לקונסרבטוריון הממלכתי לפסנתר.
במקביל למד בגימנסיית פוליאנה בליובליאנה ובשנת 1931 סיים את מבחני הבגרות.
בהמשך למד למשך שנתיים משפטים באוניברסיטת לובליאנה.
לא המשיך ללימודי תואר ועבר לאקדמיה למוזיקה בעיר.
ביוני 1941 סיים שם את לימודיו.
היה תלמידו של אנטון רבניק בפסנתר.
כמו כן למד נגינה בחצוצרה אצל פרנטישק קאראס, עוגב אצל סטנקו פרמרל, והלחנה אצל סלבקו אוסטרץ.
את פעילותו האמנותית התחיל בשנת 1933. בסוף שנות ה-1930 הקים את להקת הסווינג "ברודוויי".
בימי מלחמת העולם השנייה ארצו נכבשה על ידי גרמניה הנאצית ואיטליה הפשיסטית.
הוא סייע כספית לתנועת ההתנגדות הסלובנית (החזית לשחרור האומה הסלובנית) ובספטמבר 1943 הצטרף לפרטיזנים הסלובנים במסגרת להקת הוויי ונודע בשם המחתרתי "גרגור".
אחרי שנפצע על ידי מוקש בעת מתקפה גרמנית, הועבר לשרת במטה ההתנגדות בתעמולה ובתחום המוזיקה.
כתב מוזיקה פטריוטית ששודרה על ידי תחנת הרדיו של חזית השחרור.
בימי המאבק פגש את אשתו לעתיד, ברברה צ'רניץ'.
החל מ-9 במאי 1945 כיהן אדמיץ' כראש מחלקת המוזיקה של רדיו ליובליאנה, סגן מנהל של רשות הרדיו הסלובנית ואחר כך לפי בקשתו – מנצח תזמורת הבמה של רדיו ליובליאנה (1945–1980) ומאוחר יותר בשנים 1980–1982 גם מנהל ההפקה המוזיקלית ברשות הרדיו והטלוויזיה הסלובנית.
הוא פרש לגמלאות בשנת 1982. הוא כיהן זמן מה כיושב ראש איגוד המלחינים היוגוסלבים וכחבר בנשיאות האיגוד.
כיהן גם כיושב ראש איגוד המלחינים של סלובנים.
ביוני 1945 לרגל הפתיחה מחדש לקהל הסלובני של מערת פוסטוינה ניצח אדמיץ' על הביג בנד (תזמורת הבמה) של רדיו סלובניה שחלק מחבריה ניגנו בעבר ביחד במחתרת האנטינאצית.
בפעילותו המוזיקלית בהתחלה התעניין אדמיץ' בג'אז, אולם מאוחר יותר בהלחנת פסקולים, במוזיקה קלה לפסטיבל הזמר הסלובני ומוזיקה להצגות תיאטרון.
השתמש בה תכופות ביסודות של מוזיקה עממית סלובנית.
אדמיץ' היה אחד החלוצים של זמר הפופ בשפה הסלובנית שהתפתח בהשפעת הפופ הגרמני והאיטלקי והג'אז האמריקאי.
אחד מלהיטים הראשונים בסוגה הזאת היה Cinca Marinca (צינצה מרינצה) על מילים של פראנה מיצ'ינסקי יז'ק (1948).
זמר הפופ הראשון שהוקלט היה "Belikurir" של אדמיץ' בשנת 1955.
בשנים 1961–1966 כיהן כמנצח אורח של התזמורת הגדולה של "בית הצבא העממי היוגוסלבי" בבלגרד.
ניצח על תזמורות פסטיבלים רבים ביוגוסלביה וביקר בתור מנצח במדינות רבות באירופה ובדרום אמריקה.
החל משנת 1952 כשהלחין מוזיקה לסרט Все на море, כתב אדמיץ' מוזיקה למעל 200 סרטים שהופקו בסלובניה, ארצות הברית, הונגריה, שווייץ, גרמניה המערבית, צרפת ובריטניה.
להצלחה רבה זכתה המוזיקה שכתב אדמיץ' למופע הבובות "ז'וגיצה נוגיצה", שנודעה כקונצ'רטו שלו לפסנתר ותזמורת.
בשנות ה-1970–1980 כשקמו בסלובניה זמרים-יוצרים, היה פופולרי במיוחד השיר "קוקטייל" של מרקו ברצלי, בעיבודו המוזיקלי של אדמיץ'
בויאן אדמיץ' נפטר בשנת 1995 בליובליאנה.
אדמיץ' עודד וקידם כישרונות צעירים בתחום המוזיקלי כמו המלחין וינקו גלובוקר והזמרים טינקרה קובאץ', סוניה גברשצ'ק, בראצו קורן, אירנה קוהונט, ילקה צווטז'אר, גבי נובק ומריאנה דרז'אי.
לבויאן אדמיץ' ולאשתו, ברברה לבית צ'רניץ', נולדה בת בשם אלנקה אדמיץ'.
ב-31 באוגוסט 1950 ירה אדמיץ' בטעות בגבו של זדרבקו רוס, ידיד של חברתו שנחשבה קטינה, ברדה קרוה ואחיין של העורך דין והפוליטיקאי יוסיפ רוס, והרג אותו.
ב-30 בדצמבר באותה שנה הוא נידון בבית המשפט לשנת מאסר על תנאי על גרימת מוות ברשלנות.
1993 – פרס "ויקטור" לתרבות פופולרית (סלובניה) על מפעל חיים
1992 – אות הכסף של מסדר החירות של סלובניה
1990 – פרס ייז'ק – על שיריו ההומוריסטיים ועל שיתוף הפעולה שלו עם פראנה מילצ'ינסקי
1979 – פרס פרנצה פרשרן (סלובניה)
1957 – מדליית זהב בפסטיבל הסרטים בעיר פולה – על הפסקול לסרט הקצר "בלדה פנטסטית"
1952 – Svi na more – כולם לים – סרט סרבי יוגוסלבי
1953 – Vesna – וסנה – קומדיה סלובנית
1953 – Skorojeviči ) (Jara gospoda)) – המתעשרים – דרמה היסטורית לפי יאנקו קרסיניק
1954 – Das Haus an der Küste – הבית על החוף – סרט בהפקה משותפת יוגוסלבית-אוסטרית-מערב גרמנית
1955 – Njih dvojica – הם היו שניים – סרט פרטיזנים
1955 – Versuchung – הפיתוי – סרט גרמני
1956 – Не окрећи се сине – אל תחזור, בני – לפי הספר של ארסן דיקליץ'
1956 – Путници са Сплендида (נוסעים על "ספלנדיד") – דרמה
1956 – Потрага – סרט יוגוסלבי (החיפוש) – דרמה
1958 – Црни бисери (פנינים שחורות)
1958 – Добро море (הים טוב) סרט סלובני
1958 – Рафал у небо (יריות ברקיע)
1958 – Кроз грање небо – (בין הענפים – הרקיע)
1959 – Пет минута раја – (חמש דקות של גן עדן) – דרמת מלחמה
1959 – Кампо Мамула (קמפו ממולה) – דרמת מלחמה
1960 – Сигнали над градом (איתותים מעל העיר) – דרמת מלחמה
1960 – Друг председник центарфор (החבר יושב ראש חלוץ מרכזי) – קומדיה
1960 – Љубав и мода (אהבה ואופנה) – קומדיה
1960 – Боље је умети (יותר טוב לדעת) – קומדיה
1961 – Абецеда страха (האלפבית של הפחד)
1965 – Гласам за љубав (אני מצביע בעד האהבה)
בויאקה הוא אלבומם הראשון והאחרון של הרכב ההיפ הופ הישראלי בויאקה.
האלבום יצא לאור ב-17 ביולי 2001 דרך פונוקול.
האלבום מתאפיין בשירי היפ הופ המשלבים הומור.
האלבום לא הצליח מסחרית והלהקה התפרקה שנה לאחר מכן.
מאוחר יותר נטען על ידי חברי הלהקה שאי ההצלחה נבעה מכך שהקדימו את זמנם מוזיקלית, למשל בשיר "מסיבויאקה" שבו שילבו במנגינה צלילים של בוזוקי, שהוא כלי נגינה ים תיכוני.
היפ הופ המשלב מוזיקה מזרחית ומוזיקה ים תיכונית, הפך לז'אנר פופולרי שנתיים אחר כך ב-2004 בזכות ההרכב חיילי הנקמה וסאבלימינל.
בויוס או בויוז הוא מאפה טורקי ממקור יהודי ספרדי, המזוהה בפרט עם העיר איזמיר, טורקיה.
בימינו, נותרה איזמיר העיר היחידה שבה מכינים את הבויוס באופן מסחרי ובהתאם למתכון המקורי כפי שפותח בידי יהודי העיר, והוא נמכר בה בדוכנים כאוכל רחוב.
בקרב תושבי העיר נחשב הבויוס לאחד מסמלי העיר ולכמיהה לשוב אליה כשהם נמצאים הרחק ממנה.
הבויוס בגרסתו הפופולרית ביותר באיזמיר הוא ללא מילוי, אולם ניתן גם להוסיף לו מלית בשר או גבינה או תרד.
מקובל להגיש את הבויוס לצד תה שחור וביצה קשה עם פלפל שחור.
כמעט כל המקורות מסכימים כי מקורו של הבויוס במטבח היהודי ספרדי.
מקור המאכל בקהילה היהודית שהתיישבה באימפריה העות'מאנית לאחר שגורשה מספרד בשנת 1492. היהודים התיישבו במספר רב של ערים עות'מאניות בולטות בתקופה, וביניהן בלטה במיוחד איזמיר כאחד היעדים העיקריים.
הסברים אלה נתמכים על ידי נוכחותו של מאפה דומה מאוד במסורות הקולינריות של מדינות אחרות שהושפעו מהתרבות הספרדית כדוגמת ארגנטינה, צ'ילה, פרו ומקסיקו, שבהן הבולוס פופולריים במיוחד בקרב יהודים ספרדיים, לרוב עם מילוי גבינה ותרד.
הן בספרדית של תקופת הרנסאנס והן בשפת הלאדינו פירוש המילה בולוס הוא "צרור, חבילה".
עד לאחרונה, כל האופים שהכינו בויוס באיזמיר היו בני הקהילה היהודית של העיר, והאופים הנוכחיים הוכשרו כולם על ידי אברהם אוסטה, ששמו מהדהד עד היום בסלוגנים השיווקיים שאומצו על ידי חלק מהאופים הללו, המשווקים את ה"בויוס של אברהם אוסטה".
בצק הבויוס עשוי מתערובת של קמח, שמן חמניות ומעט טחינה.
לאחר שמערבבים את המרכיבים השונים, לשים את העיסה ביד, מגלגלים אותה לכדור ומניחים אותו בצד למשך שעתיים.
לאחר מכן משטחים את העיסה לרוחב צלחת ומשאירים אותה שוב לנוח.
לאחר מכן לשים את הבצק שוב ופותחים אותו פעם נוספת, ואז יוצרים ממנו גליל ומשאירים אותו לנוח למשך מספר שעות.
כאשר העיסה עדיין רכה אך עומדת להתפצל לחתיכות, בוצעים ממנה כדורים קטנים, מכניסים לשורות של מחבתות קטנות ומשרים בשמן צמחי בין חצי שעה לשעה.
לאחר מכן, העיסה מקבלת צורה אליפטית במרקם שמזכיר מילפיי.
לאחר מכן מכניסים את הכדורים הקטנים על מגש לתנור בטמפרטורה גבוהה מאוד עם מלית של גבינה או תרד או ללא מלית כלל.
בויאן מיובסקי (נולד ב-24 ביוני 1999) הוא כדורגלן מקדוני המשחק בעמדת החלוץ בגלאזגו ריינג'רס ובנבחרת מקדוניה הצפונית.
מיובסקי התחיל את הקריירה המקצועית שלו בגיל 18 בקבוצת ברגאלניצה מליגת העל המקדונית ב-2017. ביולי 2020 עבר לראשונה לקבוצה מחוץ למקדוניה הצפונית, כאשר חתם במ.ט.ק.
ביוני 2022 חתם מיובסקי ל-4 שנים באברדין הסקוטית.
ביולי 2022 כבש בהופעת הבכורה שלו בניצחון 0-3 על ריית' רוברס.
ב-15 באוגוסט 2024 חתם מיובסקי בז'ירונה.
ב-30 באוגוסט 2025 חתם בגלאזגו ריינג'רס.
מיובסקי שיחק בנבחרות הצעירות של מקדוניה הצפונית וערך את הופעת הבכורה בנבחרת הבוגרת באוקטובר 2021.
בויג'יניוס היא סופרגרופ אינדי רוק אמריקאית שהוקמה בשנת 2018. הלהקה מורכבת מג'וליאן בייקר, פיבי ברידג'רס ולוסי דייקוס, שכל אחת מהן היא זמרת בעלת קריירת סולו.
ג'וליאן בייקר: מוזיקאית אינדי רוק מממפיס, טנסי.
פיבי ברידג'רס: זמרת-יוצרת מלוס אנג'לס, קליפורניה, מוכרת בזכות מוזיקת האינדי פולק המלנכולית והמילים המופנמות שלה.
לוסי דייקוס: זמרת-יוצרת אינדי רוק מריצ'מונד, וירג'יניה, הידועה בזכות כתיבת השירים הנרטיבית והסגנון הקולי החם שלה.
השלישייה החליטה להקים את "בויג'יניוס" לאחר שהופיעו יחד וגילו סינרגיה אמנותית הדדית.
שמן, "בויג'יניוס", הוא התייחסות סרקסטית לרעיון של ארכיטיפ ה"גאון" הגברי הנחגג לעיתים קרובות בתעשיית המוזיקה.
"בויג'יניוס" הוקמה בשנת 2018 מהחברות פיבי ברידג'רס, לוסי דייקוס וג'וליאן בייקר.
הלהקה הוקמה, בין השאר, כדי לדחות את הרעיון שנשים במוזיקה צריכות להיות בתחרות זו עם זו.
הן תכננו בתחילה סיבוב הופעות משותף ב-2018 ובסופו של דבר הקימו את הלהקה וכתבו, הקליטו והפיקו בעצמן את המיני אלבום Boygenius תוך ארבעה ימים.
כל חברה הביאה שיר אחד מלא ורעיון אחד לא שלם לקבוצה.
המיני אלבום Boygenius זכה להערכה אוניברסלית ונבחר לאלבום ה-12 הטוב ביותר לשנת 2018 על ידי "NPR".
בשנים 2019–2022 הן המשיכו בשיתופי פעולה, כולל עבודה על פרויקטי סולו וגיוס כסף לארגוני צדקה באמצעות "בנדקמפ".
בשנת 2023 הכריזו על אלבום האולפן הראשון שלהן, The Record, שיצא לאור ב-31 במרץ 2023. הן הוציאו שלושה סינגלים מהאלבום, ואת הקליפים לסינגלים האלה ביימה קריסטן סטיוארט.
המוזיקה של "בויג'יניוס" מאופיינת בשילוב של הסגנונות האישיים של חברות ההרכב, הכוללת ליריקה פתוחה, הרמוניות מורכבות ושילוב של נגינה אקוסטית וחשמלית.
הסאונד שלהן מתואר כאינדי רוק ופולק עם השפעות אלטרנטיביות, והתמקדות בנושאים אישיים ואינטרוספקטיביים.
שיתוף הפעולה מאפשר לכל זמרת לחקור היבטים שונים של הנגינה שלה, וכתוצאה מכך נוצר צליל עשיר.
הלהקה זכתה לשבחים על כתיבת השירים הכנה והפגיעה שלהן, בעוסקת בנושאים של בריאות הנפש, מערכות יחסים וחשיבה עצמית.
"בויג'יניוס" צוינה כשיתוף פעולה משמעותי בסצנת מוזיקת האינדי, המפגיש שלושה קולות אמנותיים ייחודיים כדי ליצור משהו גדול מסך חלקיו.
בויאנה רדובנוביץ' (בסרבית: Бојана Радовановић; נולדה ב-12 באפריל 2005) היא זמרת סרבית.
רדובנוביץ' החלה את דרכה המוזיקלית בגיל צעיר, כשהשתתפה בפסטיבלים ותחרויות מוזיקה לילדים ברמה המקומית והארצית.
היא הגיעה לגמר הגדול בעונה השלישית של תוכנית הכישרונות הסרבית Pinkove zvezdice, שם זכתה לחשיפה ציבורית רחבה.
בספטמבר 2018 נבחרה רדובנוביץ' לייצג את סרביה באירוויזיון הילדים 2018 שהתקיים במינסק שבבלארוס, עם השיר "Svet" (בעברית: "עולם"), שנכתב על ידי מריה מריץ' מרקוביץ'.
היא הופיעה עשירית בסדר ההופעות בתחרות שהתקיימה ב-25 בנובמבר 2018. השיר קיבל 30 נקודות (28 מהצבעת הקהל ו-2 מהשופטים) ודורג במקום ה-19 מתוך 20 משתתפים – התוצאה הנמוכה ביותר של סרביה עד לאותה שנה.
ב-21 בדצמבר 2023 נחשף כי רדובנוביץ' עתידה להשתתף בקדם הסרבי לאירוויזיון 2024 עם השיר "No No No", דואט עם דוד רדוסאבלייביץ'.
הם התחרו במקצה הראשון, שהתקיים ב-27 בפברואר 2024, ובסופו דורגו במקום השלישי והעפילו לגמר.
הוא התקיים ב-2 במרץ, ועם תום ההצבעה הגיע הצמד למקום השביעי.
בויאר בוקושי (באלבנית: Bujar Bukoshi; 13 במאי 1947 – 10 ביוני 2025) היה פוליטיקאי קוסוברי שכיהן כראש ממשלת קוסובו בשנות ה-90 וכסגן ראש ממשלת קוסובו בשנים 2011–2014. קודם לכן כיהן כשר הבריאות של קוסובו.
בוקושי נולד בסובה רקה, שהייתה חלק מהמחוז האוטונומי של קוסובו ברפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה.
הוא השלים את לימודיו הרפואיים בפקולטה לרפואה של אוניברסיטת בלגרד.
בוקושי היה בין מייסדי "הליגה הדמוקרטית של קוסובו", ונבחר לעמוד בראשה.
במהלך שלטונו של סלובודן מילושביץ', יצא לגלות, ושם סייע בגיוס כספים עבור מוסדות ממשל מקבילים שפעלו מטעם הקוסוברים.
בין השנים 1991 ל־1999 כיהן כראש ממשלת קוסובו בגלות.
לאחר הכרזת העצמאות של קוסובו, מונה לסגן ראש הממשלה בממשלתו השנייה של האשים טאצ'י.
בוקושי היה נשוי לזאנה, ואב לשלושה ילדים.
הוא הלך לעולמו ב־10 ביוני 2025, בגיל 78, בעת שהותו בגרמניה, שם קיבל טיפול במחלת הסרטן.
בּוֹכוּם היא העיר ה-16 בגודלה בגרמניה והשישית בגודלה במדינת נורדריין-וסטפאליה, עם אוכלוסייה אשר מונה כ-365,000 תושבים.
בוכום שוכנת בלב לבו של חבל הרוהר, וגובלת בערים דורטמונד (במזרח), הרנה (בצפון), אסן וגלזנקירכן (במערב), והעיירות וויטינגן והאטן (בדרום).
היא שוכנת באחד האזורים הגבוהים של חבל הרוהר - כ-200 מטרים מעל לפני הים - ובעיר קיימות נקודות תצפית רבות על כל החבל.
סמל העיר הוא הפעמון הענק (15 טון, בתמונה) המוצב מול בית העירייה.
שיעור הזרים מבין תושבי בוכום נמוך יחסית לחבל הרוהר.
בוכום מתוארכת למאה ה-9, כאשר קארל הגדול הקים חצר מלכותית בצומת של שני מסלולי סחר חשובים, באזור הנמצא כיום בגבולות העיר.
בוכום מוזכרת לראשונה רשמית בשנת 1041, במסמך אשר נשלח לארכיבישוף של קלן.
בשנת 1321 העניק הרוזן אנגלברט השני כתב-זכויות לעיר, אך היא נותרה חסרת משמעות עד המאה ה -19, כאשר תעשיות כריית הפחם והפלדה צמחו באזור הרוהר, והובילו לצמיחת האזור כולו.
תולדותיה של העיר מייצגות נאמנה את תולדות החבל.
היא הוקמה במאה ה-14, ועד למהפכה התעשייתית הייתה עיירה קטנה; בין השנים 1850 ו-1890 גדלה אוכלוסייתה פי 10.רוב העיר נהרסה במלחמת העולם השנייה, ונבנתה כמעט כולה מחדש, תוך התחשבות מועטה בשחזור בניינים עתיקים.בעיר הוקמו מכרות פחם רבים, אשר כולם נסגרו בין 1960 ו-1973. המכרות הוחלפו בתעשיית רכב ענפה.
בעיר קיימים שלושה מפעלים של אוֹפּל (Opel); חברות מתחומים אחרים בחרו אף הן את מושבן בבוכום: יצרן האלקטרוניקה קרוּפּ (Krupp), חברת הדלק אראל (Aral), חברת התקשורת הפינית נוקיה (Nokia) ורבות אחרות.
מרכז הקניות "פארק הרוהר", אשר נפתח בעיר ב-1964, הוא מהגדולים והוותיקים שבמרכזי הקניות באירופה.
קבוצת הכדורגל בוכום משחקת באצטדיון רוהרשטדיון הממוקם בעיר.
הקבוצה הייתה קבוצה קבועה בבונדסליגה ובבונדסליגה ה-2 לאורך שנים רבות, ונכון לשנת 2021 משחקת בבונדסליגה.
לעיר בוכום קבוצה ידועה נוספת, וטנשייד 09, ששיחקה מספר עונות בבונדסליגה במהלך שנות ה-90 של המאה ה-20. הקבוצה מייצגת בעיקר את רובע וטנשייד בבוכום, ומשחקת באצטדיון לורהיידה.
נכון לשנת 2021 וטנשייד 09 משחקת באוברליגה המערבית, שהיא החמישית בהיררכיית הליגות בגרמניה.
בעיר קיימים 11 מוזיאונים, הבולט ביניהם הוא "מוזיאון הכריה הגרמני".
להיצע התרבותי העשיר של העיר תורמים גם 19 בתי תיאטרון.
אוניברסיטת בוכום (נקראת אוניברסיטת רוהר בוכום), אשר נוסדה ב-1965, הייתה האוניברסיטה הראשונה בחבל הרוהר.
כיום זו האוניברסיטה הגדולה באזור ומהגדולות בגרמניה, עם כ-35,000 סטודנטים.
בנוסף קיימות בעיר 4 מכללות, בהן לומדים כ-8,000 סטודנטים נוספים.
בעיר נוסד התיאטרון בו מוצג מאז 1988 המופע סטרלייט-אקספרס.
לבוכום יש ברית ערים תאומות עם הערים:
בויסי היא עיר הבירה של מדינת איידהו, העיר הגדולה במדינה וכן בירת מחוז אדה.
שם העיר נהגה בפי המקומיים "בּוֹיְסִי", אם כי בקרב דוברי אנגלית במקומות אחרים נהוג להגות את השם "בּוֹיְזִי".
מקור השם הוא במילה הצרפתית boisé (נהגית "בּוּאַזֶה"), שמשמעה "מיוער".
העיר נקראה כך בפי המתיישבים הראשונים באזור, שהיו צרפתים-קנדיים.
בבויסי נמצא האתר של האנדרטה היחידה לזכויות אדם בארצות הברית, אנדרטת זכויות האדם של אנה פרנק, שנמצאת סמוך לספריה הראשית שלה.
העיר נוסדה בשנת 1864 (במקום בו עמדה מצודה של צבא ארצות הברית שנבנתה בשנת 1863) במעשה חקיקה של השלטון המקומי של טריטוריית איידהו.
ב-7 בדצמבר 1864 הוחלט להעביר את הבירה מלואיסטון לבויסי.
על פי הפולקלור המקומי, ההחלטה הייתה מאוד לא פופולרית בקרב תושבי לואיסטון ועל כן אנשי הממשל נאלצו לחמוק בלילה ולגנוב מלואיסטון את החותם של הטריטוריה.
ב-3 ביולי 1865 הפכה העיר לבירת המדינה.
לבויסי יש אקלים יבשתי צחיח למחצה עם ארבע עונות ברורות.
בויסי חווה קיצים חמים ויבשים כאשר הטמפרטורות מגיעות ל-C° 38 שמונה ימים בשנה טיפוסית.
ובכל זאת בגלל הצחיחות, השינוי הממוצע בטמפרטורות יומיות עולה על C° 30 בקיץ.
חורפים קרים ברמה בינונית, עם ממוצע בדצמבר של C° 0.7−, ויורדות אל C° 18− ומטה בערך שלושה לילות בשנה.
ממוצע השלג הוא 48 ס"מ, אך בדרך כלל יורד בפרקים של 8 ס"מ או פחות.
הסתיו הוא קצר; האביב הוא הדרגתי.
משקעים הם בדרך כלל נדירים וקלילים, במיוחד בחודשי הקיץ.
עם ממוצע של בערך 11 אינץ' בשנה.
טורנדו נדיר במחוז ובאזור בויסי.
מאז 1950 תועדו רק שנים עשר טורנדו בתוך המחוז, וארבעה מהם היו באותה סערה ב-3 באוגוסט 2000, שזה גם התאריך האחרון בו תועד טורנדו באזור.
אף אחד מהטורנדו לא דורג גבוה יותר מ-"F1" בסולם פוג'יטה, ואף פעם לא תועדו פציעות או הרוגים.
צפיפות האוכלוסייה היה 2,591.6 תושבים לקילומטר רבוע (1,000.6/קמ"ר).
החלוקה הגזעית בעיר הייתה 89.0% לבנים, 1.5% אפריקאים אמריקאים, 0.7% אמריקאים ילידים, 3.2% אסייתים, 0.2% תושבי איי האוקיינוס השקט, 2.5% ממוצאים אחרים ו-3% משני גזעים או יותר.
היספני או לטינו או אנשים מכל גזע היוו 7.1% מהאוכלוסייה.
נכון למפקד זה, היו 85,704 משקי בית, מתוכם 29.6% היו ילדים מתחת לגיל 18 שגרים איתם, 44% היו זוגות נשואים שגרים יחד, 10% היו בעלי בית בבית ללא בעל נוכח, 4.5% היו בעלי בית גבר ללא אישה נוכחת, ו-41% היו לא משפחות.
31% מכלל משקי הבית היו מורכבים מאנשים פרטיים ו-8.5% מהאנשים גרו לבד בגיל 65 ומעלה.
גודל משק הבית הממוצע היה 2.36 וגודל המשפחה הממוצע היה 3.
החלוקה המגדרית בעיר הייתה 49% גברים ו-51% נשים.
בבויסי ישנו הריכוז הגדול ביותר של בסקים מחוץ לחבל הבסקים - ומספרם עולה על 20,000 נפשות.
פעם בחמש שנים נערך בעיר פסטיבל ג'ילדי הבסקים.
כמו כן, העיר היא מוקד מרכזי למוזיקת ג'אז ומדי שנה באביב נערך פסטיבל ג'אז.
על פי מחקר שנערך בשנת 2012 על ידי אמריקאים לאמנויות, אומנויות, ציבוריות ופרטיות כאחד, בבויסי, האמנות הוא ענף שמכניס ארבעים ושמונה מיליון דולר בשנה.
אותו מחקר ציין גם את האומנויות בבויסי ובסביבתה כספק משרות לכ-1,600 איש ומפיקים עם הכנסות של כ-4.4 מיליון דולר למדינה ולממשל מקומי.
לבויסי יש קהילות דתיות מגוונות ותוססות.
הקהילה היהודית כוללת שני בתי כנסת: המרכז היהודי של חב"ד, והרפורמה במקדש אהבת בית ישראל (שהושלמה בשנת 1896, היא המקדש העתיק ביותר ששימש את המדינה ממערב למיסיסיפי).
כנסיית ישוע המשיח של קדושי אחרית הימים הקדישה שם מקדש בשנת 1984. מקדש בויסי הארה קרישנה נפתח באוגוסט 1999, ומקדש לינה טואו הווייטנאמי נפתח בשנת 2016.
בויסי (יחד עם מחוז מחוז עמק ובויסי) אירחו את משחקי החורף העולמיים המיוחדים לאולימפיאדה ב-2009, יותר מ-2,500 ספורטאים ממעל 85 מדינות השתתפו.
למרות גידול האוכלוסייה, פשיעה אלימה נותרה זהה לשנת 2013, עם 600 אירועים של פשע אלים באותה השנה.
בבויסי ממוקם מוזיאון האמנות של בויסי.
אתרי נופש דרומית לעיר מהווים אזורים מבוקשים לסקי, ובהם אתר הר בסין בוגוס.
כמו כן, נמצא בעיר מרכז עולמי לציפורי טרף הפועל לשימור מינים של ציפורי טרף בסכנת הכחדה.
דרומית לעיר נמצא שדה התעופה בויסי.
בעיר נמצאת אוניברסיטת המדינה של בויסי.
בוככוס או בוקכוס הראשון (Bocchus) היה מלך מאוריטניה בסוף המאה ה-2 לפנה"ס ובתחילת המאה ה-1 לפנה"ס.
כחמו של יוגורתה, מילא בוככוס תפקיד חשוב במלחמת יוגורתה שנערכה בין הרפובליקה הרומית לבין ממלכת נומידיה.
עם פרוץ מלחמת יוגורתה ניסה בוככוס לכרות ברית עם הרפובליקה הרומית נגד יוגורתה, אולם בשנת 111 לפנה"ס נדחתה הצעתו על ידי הסנאט הרומי והוא החליט לתמוך בחתנו.
בשנת 108 חתם בוככוס על הסכם עם יוגורתה והחל להתכונן למלחמה ברומא.
לאחר שהמצביא הרומי קוינטוס קיקיליוס מטלוס הביס את כוחותיו של יוגורתה בקפסא, ברח זה אל בוככוס שקיבל אותו בזרועות פתוחות.
בוככוס שיחק משחק כפול לאורך המלחמה: במקביל למהלכיו הצבאיים ותמיכתו בחתנו, הוא ניהל כל העת משא ומתן מתמשך עם רומא.
תאודור מומזן מדגיש את אי אמינותו של בוככוס ואת היחס החשדני שהפגינו כלפיו שני הצדדים.
בשנת 106 לפנה"ס ערך גאיוס מריוס, המצביא החדש של הצבא הרומי, מסע מלחמה לעבר מבצר נהר המולכט.
בחזרתו מהנהר, הותקף על ידי כוחותיהם המשולבים של בוככוס ויוגורתה.
מריוס הופתע, ונראה היה שפרשיו של בוככוס יצליחו להביסו.
אולם, בזכות עזרתו של לוקיוס קורנליוס סולה, ששימש כאחד מקציניו, הצליח מריוס לארגן את צבאו מחדש ולהדוף את הנומידים והמאוריטנים.
בשנים 106 ו-105 לפנה"ס נערך משא ומתן בין בוככוס לבין גאיוס מריוס, שהוביל לכריתת ברית בין מאוריטניה ורומא.
בתמורה לשלום עם רומא, דרש מריוס מבוככוס להסגיר את חתנו.
בוככוס דרש שסולה יהיה זה שיחתום את החוזה סופית, ושרק לידיו יסגיר את יוגורתה.
מריוס הסכים, למרות חששותיו שסולה (שמונה בינתיים לסגנו בעקבות הצטיינותו בלחימה), ייתפס על ידי בוככוס וישמש כבן ערובה.
סולה נשלח למחנהו של בוככוס ועבר דרך כוחותיו של יוגורתה בליווי בנו של בוככוס, וולכוס.
כמובטח, הונה בוככוס את יוגורתה ומסר אותו לידי חייליו של סולה.
לפי מקורות מסוימים, מימן בוככוס את בנייתו של פסל זהב שהוצב על גבעת הקפיטולין והנציח את מסירתו של יוגורתה לסולה.
הפסל היה אחד מהגורמים שתרמו לעוינות שנוצרה בין סולה לגאיוס מריוס.
לאחר מותו של בוככוס עלו לשלטון בניו בוככוס השני ובוגוד.
בוכו הוא כינויים של שני צמחים בשם Agathosma betulina ו-Agathosma crenulata הנמנים עם משפחת הפיגמיים.
מעלי הצמחים הגדלים בדרום אפריקה מפיקים שמנים ותמציות המשמשים כחומרי טעם בתעשיית המזון וכתרופה עממית.
הצמחים גדלים כשיחים בגובה של שני מטר עד שנים וחצי מטר.
betulina עגולים יותר מאלו של A.
crenulata ועליהם של שני המינים עשירים בשמנים.
המרכיבים הפעילים בצמח הם שמן אתרי מסוג דיאוספינל ולימונן.
ויטמינים: בטאקרוטן, ומעט ויטמינים מקבוצת ה-B (למעט 12).
הבוכו עשיר מאוד במינרלים, ביניהם נמנים כאלו החיוניים לגוף: סידן, כרומיום, מגנזיום, אשלגן, סלניום, אבץ ונתרן.
בנוסף מכיל הבוכו טאנינים ומוצילאז'.
תושבי דרום אפריקה, בעיקר אלו הנמנים עם הקויסאנים השתמשו בבוכו כצמח מרפא וממשיכים לעשות בו שימוש עד היום.
בשנות החמישים של המאה ה-17 למדו מתיישבים אירופאים מתושבי דרום אפריקה על שימושיו הרפואיים והשימוש בצמח התפשט לאירופה ואמריקה.
באופן מסורתי משתמשים בבוכו לטיפול במגוון בעיות רפואיות, כגון מניעת התכווצויות, להורדת חום, לחיטוי, כתרופה לצינון, כמשתן ומרפא לבעיות בדרכי השתן, לבעיות עיכול, לדלקות מפרקים וכדוחה חרקים.
היום ממליצים מרפאים אלטרנטיביים על השימוש בבוכו כמשתן וכמחטא של דרכי השתן בעת דלקות של דרכי השתן ושל בלוטת הערמונית וכמרפא לדלקות פרקים, שלשול או גזים במעי ופצעים.
למרות השימוש המסורתי והמודרני שנעשה בבוכו, תכונותיהם הפרמקולוגיות של תמציותיו ושמניו לא נחקרו היטב.
מעט המחקרים הקיימים נערכו לרוב אין ויטרו והשפעותיו על בני אדם ומחלות לא נבדקו, למעט מקרים ספורים בהם נבדקו השפעות הצמח על אנשים אך לא באופן מקובל.
בתנאי מעבדה נמצא שלתמציות הצמח תכונות אנטי-בקטריאליות ובמידה פחותה יותר גם לשמניו.
כן נמצא שלמרכיבי הצמחים תכונות נוגדות חמצון חלשות.
מחקרים נוספים שנערכו במעבדה הראו שלשמן הבוכו תכונות נוגדות דלקת, שכן למרכיביו אפיניות גבוהה למדיאטורים של דלקת.
במחקר שפורסם ללא תהליך של ביקורת עמיתים, נמצא שטיפול בבוכו מפחית דלקת בשרירים שאומצו יתר על המידה.
בניסוי שנערך על קביות נמצא שבוכו גורם להתכווצות בשרירי המעי שלאחריה מגיעה הרפיה של השרירים.
- 101 לפנה"ס) היה מלכם של הקימברים בתקופת מלחמת הקימברים והטוטונים.
בשנת 105 לפנה"ס הוביל בוירכאוס את בני עמו לניצחון הגדול ביותר שלהם במלחמתם נגד הרפובליקה הרומית.
תחת פיקודו, הביסו הקימברים ובני בריתם את צבאותיהם של הקונסול גנאיוס מאליוס מאקסימוס והפרוקונסול קווינטוס סרוויליוס קאיפיו, ליד אוראסיו (אוראנג' המודרנית) על גדות נהר הרון.
המקורות מציינים שכ-120 אלף חיילים רומיים נפלו חלל בקרב זה.
אף על פי שהיסטוריונים כגון ישראל שצמן ומ.
קארי משערים שמספר האבדות מוגזם, הם מודים שזו הייתה אחת התבוסות הצבאיות הגדולות ביותר בהיסטוריה של הרפובליקה הרומית.
הדים לתחושת האיום שרחשה ברומא בעקבות תבוסה זו ניתן למצוא במילותיו של ההיסטוריון בן התקופה, סאלוסטיוס: "באותו הזמן היה יד הגאלים על העליונה במלחמה עם מצביאינו קווינטוס קפיו וגניאוס מאנליוס וכל איטליה התחלחלה מפחד זה".
לאחר ניצחון זה לא המשיך בויראכוס להתקדם מזרחה ודרומה כלפי איטליה, אלא פנה מערבה לכיוון גאליה ואיבריה.
בשנת 102 לפנה"ס החלו בויראכוס והקימברים, יחד עם בני בריתם הטווטונים ושבטים אחרים, לחזור על עקבותיהם לכיוון איטליה.
הם פלשו לצפון איטליה, לאחר שחצו את האלפים דרך מעבר סן ברנאר הגדול.
בויראכוס נחל ניצחון נוסף מול קווינטוס לוטאטיוס קאטולוס, הקונסול הרומי שהיה מופקד על גזרה זו, והרומאים נסוגו אל מעבר נהר הפו והשאירו את כל השטח שבין הפו לאלפים לשליטת הקימברים.
ניצחונו של בויראכוס לא החזיק מעמד ימים רבים.
באביב של שנת 101 לפנה"ס חצה צבא רומי בראשותם של גאיוס מריוס וקאטולוס את נהר הפו, וב-30 ביולי (לפי המסורת הרומית), נפגשו צבאות הקימברים והרומים ליד ורקלה (Vercellae) בשדות הרודים.
בויראכוס נחל מפלה מוחצת, רוב הצבא הקימברי, כ-65,000 איש, הושמד, עשרות אלפים נפלו בשבי והוא עצמו נהרג במהלך הקרב.
בוכה בגשם הוא סרט ישראלי של ימין מסיקה, הרביעי אשר ביים בכיכובו של אבי ביטר.
בסרט זה, כמו בשאר סרטיו, משחק אבי את עצמו, זמר מזרחי מצליח אשר נדחק לשולי החברה על ידי התקשורת בגלל סגנון שירתו המזרחי הכבד.
אבי (אבי ביטר) מופיע במועדון זמר מזרחי בדרום תל אביב ביחד עם רוני (דני חדד).
רוני אינו מעוניין לשיר עוד מוזיקה מזרחית והוא משנה את סגנונו על מנת למצוא חן בעיני התקשורת, דבר אשר קהל המועדון אינו רואה בעין יפה.
לאחר שמיקו, בעל המועדון (בבר יוקו), מפטר את רוני, מחליט רוני לנקום באבי, והוא שולח את חברתו לחיים בטי (אתי בוחבוט) שתגרום לאבי להתאהב בה, ודרך זה לגרום לו להתדרדר, לא להגיע להופעות ולאולפנים ובדרך זו לגרום למיקו להחזיר שוב את רוני למועדון.
אלברט, האמרגן של אבי (ירמי קדושי) רואה את הנעשה מהצד ומתנגד לקשר של אבי עם בטי.