tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בשנת 2015 נכנס כשותף בסניף שפתחה חברת "M&C Saatchi" בישראל.
ביוני 2020 עברו עובדי Saatchi & Saatchi לשבת במשרדי חברת הפרסום יהושע TBWA.
בשנת 2013 הוזמן להצטרף כחבר מן המניין במליאת הוועד האולימפי הישראלי (Israeli Olympic Committee) ביוני 2013 נבחר לכהן כ-יו"ר איגוד הכדורמים בישראל, מכון וינגייט תפקיד ממנו פרש בתחילת 2015. משנת 2012 מגיש את פינת השיווק בתוכנית הטלוויזיה "ספורט ביזנס" בערוץ ONE 50. ב-2013 הצטרף לצוות הכתבים של מגזין סיגאר.
שימש מרצה אורח בתחום הפרסום והמדיה - באוניברסיטאות שונות, לרבות אוניברסיטת קיימברידג', האוניברסיטה העברית בירושלים, המרכז הבינתחומי, ועוד.
זכה 3 פעמים במדליית AME שמוענקת במסגרת הניו-יורק פסטיבל.
אלון יזרעאל היא להקת מחול ישראלית של רקדנים בוגרים בגילאי 30 ומעלה.
שם הלהקה נגזר מעץ אלון ששורשיו נטועים באדמת עמק יזרעאל מזה מאות בשנים.
עץ האלון מוזכר בתנ"ך עוד מימי נהלל המקראית כסמל לעוצמה ולחוסן, ובהיותו נטוע בבית המקדש (רד"ק, ישעיה, ו, יג "יש מפרשים בשלכת"), ואומץ על ידי המועצה האזורית עמק יזרעאל.
מרבית חברי הלהקה הם תושבי העמק אך יש גם מחיפה והקריות.
מיום היווסדה היה זאב קרן כוראוגרף הלהקה ומנהלה האמנותי .בספטמבר 2024 החליף אותו יובל טבשי.
הלהקה נוסדה באביב 1994. בראשית ימיה פעלה במסגרות העירוניות בקריית טבעון ונצרת עילית ובשנת 2008 התאגדה הלהקה לעמותה בשם "אלון יזרעאל עמותה למחול בעמק" וקבעה את מרכז פעילותה במושב נהלל שבעמק יזרעאל.
כל הרקדנים בלהקה הם חברים בעמותה.
העמותה קבעה כמטרה את טיפוח והעמקת הקשר עם המחול הישראלי בארץ ובעולם ובמסגרת זו הציבה בראש מטרותיה את קידום המחול העממי הישראלי בעמק יזרעאל .
בעידוד המועצה האזורית עמק יזרעאל יזמה ויסדה בשנת 2010 את פסטיבל מחול יזרעאלי המתקיים מאז בכל שנה בסמוך לחג השבועות ומארח את מיטב להקות הוותיקים בארץ.
"פסטיבל מחול יזרעאלי" משתלב כחלק מאירועי "חלב ודבש" של המועצה האזורית עמק יזרעאל ומושך קהל רב מישובי העמק והצפון.
כל חברי הלהקה לוקחים חלק פעיל בתכנון, בארגון, בהפקה והקמת התפאורה לקראת פסטיבל מחול יזרעאלי תוך כדי הכנותיהם להופעות המתוכננות.
הלהקה משתתפת מדי שנה בכנסי להקות ראשונים בירושלים מיוזמת " הורה ירושלים", בפסטיבל מחול כרמיאל, בפסטיבל "ארבעת המינים" בגן יבנה במופעים ובאירועים בהזמנת ארגונים פרטיים וממלכתיים, ומייצגת את מדינת ישראל ועמק יזרעאל בפסטיבלים בעולם.
הלהקה הוזמנה להופיע ברומניה, תאילנד, סין, בולגריה, סלובניה, צ'כיה ובאירועים בהזמנת הקהילות היהודיות בעולם.
ברפרטואר הלהקה למעלה מ-60 יצירות מחול בנושאים שונים כמו "מן המקורות", "ארץ ישראל", הווי ותרבות יהודית, לכבוד משוררים כמו חיים נחמן ביאליק, מוזיקאים כמו סשה ארגוב ונחום היימן, כהערכה לאמנים כמו יהורם גאון, יוסי בנאי ורבים נוספים.
אלון דוידי (נולד ב-18 באוקטובר 1973) הוא ראש עיריית שדרות, סגן יו"ר מרכז השלטון המקומי ויו"ר אשכול נגב מערבי.
דוידי נולד וגדל בבאר שבע בשכונה ד' לחנה ודוד דוידי.
למד בישיבת בני עקיבא אהל שלמה בעיר ובישיבת ההסדר קרני שומרון ושירת כקצין בחטיבת הצנחנים וביחידה מובחרת בצה"ל.
בשנת 1996 הצטרף לגרעין התורני בשדרות.
הוא היה מנכ"ל הגרעין התורני בשדרות, מנהל ישיבת ההסדר בשדרות, סמנכ"ל תנועת מבראשית ויועץ לשר הבינוי והשיכון.
דוידי היה מהפעילים הבולטים במחאת תושבי שדרות נגד ירי הקסאמים המתמשך מרצועת עזה על עירם החל משנות ה-2000, ובמסגרת זו הקים את המטה לביטחון שדרות.
היה מועמד במקום שישי ברשימת האיחוד הלאומי בבחירות לכנסת השמונה עשרה.
בשנת 2008 התמודד לראשות העיר מול דוד בוסקילה ואחלמה פרץ (אשת עמיר פרץ).
הוא לא זכה בבחירות לראשות העיר, אך נבחר למועצת העיר.
בבחירות לרשויות המקומיות, שנערכו באוקטובר 2013, התמודד על ראשות עיריית שדרות מטעם "הליכוד", "העבודה" ו"הבית היהודי", ונבחר לראשות העירייה.
ביולי 2014 נורו רקטות מרצועת עזה אל שדרות וגרמו לנזק.
ירי זה, לשדרות וליתר יישובי עוטף עזה, הוביל ליציאת צה"ל למבצע צוק איתן, ביולי-אוגוסט 2014, שבמהלכו נורו רקטות רבות לעבר העיר.
חלק מהן יורטו על ידי כיפת ברזל, אך אחדות מהן פגעו בעיר וגרמו לפצועים ולנזק.
במהלך המבצע, בעקבות חידוש הירי לאחר הפסקת האש, יצא דוידי בהתקפה חריפה על שר הביטחון, משה יעלון.
לאחר תום המבצע התנצל דוידי בפני יעלון על דבריו.
בבחירות לרשויות המקומיות שנערכו באוקטובר 2018 התמודד דוידי שוב על ראשות העירייה, וניצח בפער גדול את יריבו, עורך הדין אמיר פינטו.
דוידי כיהן כראש העיר בזמן קרב שדרות, שהתרחש בעת טבח שבעה באוקטובר, בו חדרו מחבלי חמאס לעיר, ורצחו עשרות תושבים ואנשי כוחות הביטחון.
עקב המתקפה והלחימה שבעקבותיה פונו מהעיר כ-80% מתושביה.
עקב המלחמה נדחו הבחירות לרשויות המקומיות בישראל ברשויות שפונו, לנובמבר 2024, ודוידי המשיך בתפקידו.
בבחירות לרשויות המקומיות שנערכו ב-19 בנובמבר 2024 גבר על שי בן יעיש ונבחר לקדנציה נוספת.
לקראת הבחירות לכנסת העשרים וארבע, הודיע ב-31 בינואר 2021, כי הוא עוזב את הליכוד ומצטרף למפלגת ימינה.
הוא הוצב במקום השלישי ברשימה.
יום לפני השבעתו התפטר דוידי מהרשימה (אך המשיך לתמוך בימינה מבחוץ), ובמקומו הושבעה עידית סילמן.
במרץ 2022 ביקר בפומבי את הקמת ממשלת ישראל ה-36 בידי אנשי רשימת "ימינה", טען כי נפתלי בנט "חצה את הרוביקון" וביקר את מדיניות הממשלה.
בהמשך, לאחר שמפלגת ימינה ביקשה להכריז על עמיחי שיקלי "פורש", התבטא בחריפות כנגד בנט, וקרא לחברי ימינה "להתנגד להכרזה על שיקלי כפורש ולחזור הביתה לימין".
נשוי לנורית, להם שני בנים, חמש בנות ונכדה אחת.
מתגורר בשדרות ומנהל אורח חיים דתי.
אלון דומניס (נולד ב-19 במאי 1950) הוא תת-אלוף במילואים בצה"ל, כיהן כראש להק ציוד בחיל האוויר הישראלי.
מכהן כמנכ"ל דוקור ויו"ר חממה טכנולוגית ון ליר וכפרופסור בעזריאלי - מכללה אקדמית להנדסה ירושלים.
מכהן כיו"ר עמותת איל"ן בהתנדבות.
מכהן כיו"ר דירקטוריון של iGEO.
דומניס נולד בתל אביב, בגיל שנה לקה במחלת שיתוק ילדים ונותר נכה 100%.
למד הנדסת אווירונאוטיקה בטכניון וכיהן כנשיא מועצת הסטודנטים.
במשך השנים הוא נלחם על האפשרות להתגייס לשירות צבאי עד שבקשתו אושרה ב-1972. סיים קורס קצינים בהצטיינות ושירת בענף תיכון אווירונאוטי בחיל האוויר.
במלחמת יום הכיפורים שירת ביחידת האחזקה האווירית.
הקים את מדור התעייפות מבנים בחיל.
לאחר שובו מלימודי דוקטורט בתחום בארצות הברית, מונה למהנדס האווירונאוטי הראשי של מינהלת פרויקט הלביא.
ב-1986 מונה לראש ענף מבנה מטוס בלהק ציוד ובספטמבר 1996 מונה לראש להק הציוד, תפקיד בו כיהן עד יולי 2000.
לאחר שחרורו עסק במיזמים בתחום ההיי-טק.
מכהן כמנכ"ל דוקור-ון ליר, קרן ההשקעות בישראל של משפחת ון-ליר ההולנדית.
במסגרת זו מכהן כיו"ר חממה טכנולוגית ון-ליר ושותפות קסניה-ון ליר, יו"ר אפוסנס (חברה ציבורית העוסקת בפיתוח תרופות), יו"ר די.אן.אר - מערכות הדמיה, יו"ר מפעלי קרור וקרח קריית גת, יו"ר Xsight systems ויו"ר Softlib.
דירקטור נובה מכשירי מדידה, יומנייז טכנולוגיות, ארליסנס, קולפלנט, סלריס, אייסקיור מדיקל, מקרוקיור, פורייה מערכות, Omative systems Ltd, צ'ק קאפ אל אל סי.
מ-2025 מכהן כיו"ר דירקטוריון של iGEO.
דומניס בעל תואר ראשון ושני בהנדסת אווירונאוטיקה מהטכניון, תואר שני במנהל עסקים מאוניברסיטת תל אביב ודוקטורט בהנדסת אווירונאוטיקה מאוניברסיטת פרדו.
אלון ויינשטוק (נולד ב-19 באוגוסט 1968) הוא במאי ומפיק קולנוע תיעודי ישראלי.
אלון ויינשטוק נולד וגדל בפתח תקווה במשפחה דתית-לאומית, השלישי מבין ארבעת ילדיהם של בן ציון ויהודית וינשטוק.
אביו היה בעל סוכנות הביטוח "סיני" ואחר-כך "שומרה"; אמו הייתה מפקחת על גני ילדים ולאחר יציאתה לפנסיה פרסמה שלושה רומנים.
למד במחזור א של בית ספר היסודי "יבנה" בפ"ת.
למד בחטיבת בינים וכיתה ט' בישיבת "כפר גנים" בפ"ת בראשות הרב נחמן צוקר, סולק מהישיבה ועבר לתיכון מעורב.
למד בתיכון עירוני דתי הרוא"ה – רמת גן.
הוא בוגר תואר ראשון בפילוסופיה וספרות מאוניברסיטת בר-אילן (1994-1990) ובוגר לימודי קולנוע בקאמרה אובסקורה (1999-1995).
במסגרת לימודי הקולנוע ביים שני סרטים עלילתיים:
אופליה שטראל, ינון בן דויד בקומדיה ריאלסטית מרירה.
וסרט תיעודי - "חלומות ויצרים", על הרב יצחק חיים פרץ, מנהיג מפלגת ש"ס ושר הפנים לשעבר על תחנות וצמתים מרכזיים בחייו.
בשנים 1997-8 היה עיתונאי בידור ומוזיקה ב"ראש1".
בשנים 2000-1999 היה עיתונאי ספורט וכדורסל בעיתון "העיר" בת"א.
השתתף כשחקן במספר סרטים וביניהם: "היעלמות" - אילן שושן, "הגננת" - נדב לפיד, "10% ילדה שלי" - אורי בר און ועוד.
היה שחקן כדורסל מגיל 10 ועד 31 בקבוצות שונות – מכבי פתח תקווה, אליצור פתח תקווה-תל אביב.
כיום הוא מאמן ילדים בהפועל תל אביב.
אלון ויינשטוק נשוי לליאת, רואת חשבון במקצועה ולהם שני ילדים, בעבר היה נשוי לגילי לניאדו, עורכת תוכן.
אחיו, שי כרם, הוא מנהלה של דנה אינטרנשיונל.
סרטים תיעודיים שהפיק ו/או ביים
סרט מחווה ישראלי ליוצר בוב דילן.
תסריט ובימוי - אלון ויינשטוק.
סיפורה של להקת פינג פונג שנשלחה על ידי הערוץ הראשון לאירוויזיון בסטוקהולם - שוודיה בשנת 2000. הלהקה, עם שירה: "שמייח", רצתה להפיץ מסרי אהבה ושלום ולנופף בדגלי ישראל וסוריה מעל הבמה כאקט תמיכה בשיחות השלום שנערכו עם סוריה באותה עת.
הערוץ הראשון איים שיחזירם לישראל אם יעשו כן.
הפקה, בימוי, תסריט, צילום - אלון ויינשטוק.
צלם ראשי: יורם עברי, עורך: יובל אוצר.
תסריט, צילום, בימוי והפקה - אלון ויינשטוק.
סרט לזכרו של המפיק אורי הריס, חבר ילדות קרוב של ויינשטוק, שהיה אמרגן בידור במקצועו ונפטר מסרטן בהיותו בן 36. בסרט הקומיקאים הבולטים בישראל מספרים על אורי ועל העבודה עמו.
משתתפים: אלי יצפאן, אלי ומריאנו, נדב אבקסיס, שלום אסייג, מיקי גבע, גורי אלפי, חנן סביון, גיא עמיר ועוד.
הסרט עוסק בסוגיית הקמת בית המקדש השלישי ומביא את הגישות הקיימות על רקע ירושלים המוזהבת.
בהשתתפות : א.ב יהושע, פרופ' עדי אופיר, פרופ' הלל וייס, פרופ' שלמה זנד, הרב יובל שרלו, הרב ישראל מאיר לאו, שהרה בלאו, רנה ורבין, פרופ' רות קלדרון, יהודה עציון ועוד.
צילום: יורם עברי, אוסקר אבוש.
סרט לזכרו של יוסי ויינשטוק בן דודו של אלון ויינשטוק, שנפל ב-1995 בלבנון כשהוא חשוף בצריח הטנק.
הסרט מביא את דמותו של יוסי כמדריך נערץ בסניף גבעת שמואל שרק הוקם.
כיום הסניף הוא הגדול בארץ ונקרא על שמו של יוסי, "בית יוסי".
סיפור חייה של גילה גולדשטיין.
גילה נולדה במחצית השנייה של שנות הארבעים בעיר התחתית של חיפה, כאברהם גולדשטיין.
בגיל 13 סיפרה למשפחתה שהיא רוצה לחיות כאישה.
בשנות השבעים, לאחר תהליך אישוש מגדרי, החלה ביחד עם חברותיה להופיע כרקדנית, סטריפטיזאית וזמרת.
תחילה בחיפה ואחר כך בתל אביב ואף באירופה.
כל חייה שילבה גילה את אהבתה לבמה יחד עם עבודה בזנות.
היא הפכה לדמות מוכרת בקהילה הלהט"ב הישראלית והייתה לאייקון כלוחמת למען שוויון זכויות לכל.
בשנת 2003 זכתה גילה באות יקירת הקהילה על תרומתה רבת השנים.
הסרט מלווה את חייה של גילה לאורך 13 שנה, מ-1997 עד 2010. פסקול הסרט מעוטר בשירים שנכתבו עבור גילה על ידי מוזיקאים ישראלים בולטים וביניהם: עופר ניסים, דנה אינטרנשיונל, ארז ברזוליק, אלי סורני, ועוד.
סיפורו של עמוס גוטליב, מקלען על ספינת דבור של חיל הים, שנטל חלק בקרב מרסא תלמאת בלילה הראשון של מלחמת יום כיפור.
אותו הלילה שינה את חייו של עמוס לעד.
עמוס וארבעה לוחמים ששירתו עמו על ספינת הדבור וזכו בציונים לשבח על תפקודם בקרב משחזרים את הלילה הגורלי, על רקע תמונות מחייו הנוכחיים של עמוס בנתניה.
עמוס מנסה לשמור על זוגיות יציבה עם רבקה, לחזור בתשובה, להגמל מהסמים אליהם הוא מכור בשנים האחרונות ולהפסיק לספר את אותו הקרב.
הסרט צולם ונערך לאורך 9 שנים ושודר ב-2013 בערוץ 8 לציון 40 שנה למלחמת יום כיפורים.
בזכות הסרט נרתמו החברים מחיל הים להגשה חוזרת של התביעה בהכרה של עמוס כנפגע של משרד הביטחון.
2014 "למה אני לא שחקן כדורסל".
מסע אישי בעברו של הבמאי שמנסה לברר מה קרה לחלום הילדות להיות שחקן כדורסל.
בהשתתפות בני משפחה, חברים וחברות, רבנים, מאמנים, שחקני כדורסל, עיתונאים, עוברי אורח.
תסריט, צילום, בימוי, הפקה - אלון ויינשטוק.
סרט על הפלוגה הראשונה ששירתו בה חיילי הסדר ועליית הנוער עם חיילים חילונים מגיוס מאי 1987. אלי שפר ואבשלום בשארי נהרגו בעת שירותם והפלוגה מלווה את המשפחות ומנציחה את הזיכרון למעלה מ-25 שנים.
אלון חסן (נולד ב-21 במרץ 1970) הוא לשעבר יו"ר ועד עובדי הציוד המכני בנמל אשדוד.
אביו אמיל חסן שימש אף הוא כיו"ר ועד עובדי נמל אשדוד.
בצה"ל שירת כעובד כללי בבסיס דלק ליד אשדוד.
לאחר שחרורו נקלט כבן ממשיך בתפקיד סוור בנמל אשדוד.
לאחר מספר שנים עבר לשמש כמפעיל מלגזה ומאוחר יותר כמנופאי.
החל משנת 2002 אלון חסן שימש כיו"ר ועד עובדי סקטור הציוד המכני בנמל אשדוד, אחד ממספר ועדי עובדים סקטוריאליים הפועלים בנמל.
התבלט בתפקידו והיה משך תקופה ארוכה הדובר המרכזי של ועדי העובדים בנמל, מהוועדים החזקים בהסתדרות העובדים, ונודע בתקשורת כ"יו"ר ועד עובדי נמל אשדוד".
במאי 2013 חשף אולפן שישי מספר עסקים השייכים לקרובי משפחה ומקורבים לאלון חסן.
עסקים אלו היו חלק מתפעול נמל אשדוד, בעקבות כך פתחה המשטרה בחקירה.
בעקבות התחקיר, החל סכסוך מתוקשר בין חסן לבין שלי יחימוביץ' ששימשה באותה עת, יושבת ראש מפלגת העבודה, בעיקר על גבי הפייסבוק שפרסמו סטטוסים משמיצים אחד על השני וכן יחימוביץ' קראה לחסן להתפטר מתפקידו כיו"ר ועד בנמל אשדוד, בעקבות החשדות נגדו.
באחד הפוסטים שפרסמה יחימוביץ' כינתה את חסן 'תפוח רקוב', חסן שלח מכתב תגובה בו הוא טען כלפיה שהיא 'הוציאה את דיבתו'.
בפריימריז לראשות מפלגת העבודה שנערכו בנובמבר 2013, פעל חסן נגד בחירת שלי יחימוביץ'.
לאחר כישלונה, העלה את הסטטוס "המשימה הושלמה בהצלחה".
ביוני 2013 חסן השעה את עצמו מתפקידו כיו"ר ועד, כדי לאפשר בדיקה של החשדות נגדו, ובספטמבר 2013 הוחזר חסן לתפקידו על ידי ההסתדרות, למרות הביקורות נגד מהלך זה.
ביולי 2013 ממשלת ישראל החלה בקידום תוכנית להקמת נמלי ים נוספים בישראל בבעלות פרטית, לצורך הגברת התחרות בנמלים והורדת המחירים.
בעקבות כך החל סכסוך מתמשך בין חסן שמתנגד להקמת נמלים נוספים לבין שר התחבורה ישראל כ"ץ שיוזם ודוחף להקמת הנמלים.
הסכסוך ביניהם לווה בפרסום סטטוסים משמיצים בפייסבוק אחד כלפי השני.
באחד המקרים שבו נפגשו בדיון בוועדת הכלכלה של הכנסת, איים חסן על כ"ץ במקומו בליכוד בפריימריז הקרובים, לאחר שנפקדו כ-1200 מעובדי נמל אשדוד לליכוד.
ביוני 2014 לאחר פרסום דבר מעצרו של חסן, אמר כ"ץ ליו"ר ההסתדרות אבי ניסנקורן שיש צורך להדיח אותו מתפקידו ולא להסתפק רק בהשעייתו.
במאי 2014 נעצר חסן בחשד לשחיתות, בתום חקירה סמויה שנוהלה במשך כשנה.
בעקבות זאת, הושעה חסן מתפקידו, על ידי ההסתדרות.
ביולי 2014 פורסם כי חסן גויס על ידי המחלקה לחקירות שוטרים כדי להעביר לרונאל פישר מזוודה עם $150,000 במזומן תמורת שירותיו הלא-כשרים לכאורה.
בינואר 2015, לנוכח החשדות והחקירה המתנהלת כנגדו הוא הושעה מעבודתו בנמל, וחדל מלכהן כיו"ר הוועד.
במרץ 2016 הוגש נגדו כתב אישום בשורה של עבירות, ובהן לקיחת שוחד והלבנת הון.
ב-29 במרץ 2018 זוכה חסן מכל האישומים נגדו, מחוסר אשמה.
עוד נקבע, כי פעולותיו הארגוניות כיו"ר ועד נעשו במטרה להגן על העובדים עליהם היה אמון.
במאי 2018 ערערה המדינה על הזיכוי, וב-3 בדצמבר 2019 הערעור התקבל חלקית, וחסן הורשע בעבירות של מרמה והפרת אמונים של עובד ציבור () ומרמה והפרת אמונים בתאגיד (), והוטל עליו עונש של 150 שעות שירות לתועלת הציבור.
בערעור לבית המשפט העליון הוחמר עונשו לשישה חודשי מאסר בפועל אשר ירוצו בדרך של עבודות שירות.
בעקבות הרשעתו פוטר בספטמבר 2021 מעבודתו בנמל, למפרע ממועד השעייתו.
חסן תבע פיצויים מהנמל על פיטוריו, אך בית הדין האזורי לעבודה בבאר שבע פסק שפיטוריו נעשו כדין, והוא אינו זכאי לפיצויים.
אלון גילון (8 בינואר 1942 – 9 באוקטובר 2014) היה משפטן ישראלי, מזכיר ורשם בית המשפט העליון וסגן מנהל מערכת בתי המשפט הישראלית.
גילון נולד בשנת 1942, בנם של זוג משפטנים: קולין גילון (גלקמן), פרקליט המדינה השלישי, וסעדה (לבית פרומקין), יועצת משפטית במשרדי הממשלה והמשנה ליועץ המשפטי לממשלה.
מצד אמו הוא נכדו של השופט גד פרומקין, שהיה השופט היהודי היחיד בבית המשפט העליון בימי המנדט הבריטי, ונינם של ישראל דוב פרומקין, מחלוצי העיתונות העברית בארץ ישראל, עורך עיתון "החבצלת", ושל אהרן אייזנברג, חלוץ, איש העלייה הראשונה, ממקימי המושבה רחובות.
אחותו היא יעל שילוח ואחיו הצעיר הוא כרמי גילון.
את לימודיו התיכוניים עשה בבית הספר החקלאי הכפר הירוק.
למד משפטים באוניברסיטה העברית בירושלים וסיים בשנת 1968. במהלך לימודיו התפרנס כפקיד עזר בבית המשפט.
התמחה בפרקליטות המדינה וב־1969 הוסמך כעורך דין.
ב־1973 התמנה כמזכירו הראשי של בית המשפט העליון.
בדצמבר 1977 התמנה שופט שלום, תוך כוונה למנותו לסגן רשם בבית המשפט העליון, במקביל למינויו כשופט שלום.
בשנים 1983–1985 כיהן כמרכז ועדת בכור לחקירת רצח ארלוזורוב.
ב־1995 קודם לתפקיד רשם בית המשפט העליון.
ב־1996 החל מכהן כסגן מנהל מערכת בתי המשפט.
בתפקיד זה החזיק עד פרישתו לגמלאות ב־2011.
במשך שנים רבות, גם בהיותו שופט, שיחק כדורסל במסגרת קבוצת בית הנוער העברי הירושלמי.
היה חבר דירקטוריון בחברת המתנ"סים והמרכזים הקהילתיים "בית הנוער העברי בירושלים".
גילון נישא תחילה למאיה, וממנה היה אב לבן ולבת.
לאחר גירושיו נישא בשנית לאילנה.
הוא נפטר ב-9 באוקטובר 2014, בגיל 72, לאחר שנים שבהן היה חולה סרטן.
הותיר אחריו את אשתו אילנה גילון, ושני ילדים.
נקבר בבית העלמין גבעת שאול בירושלים.
השף קולין גילון הוא בנו של אלון.
אלון לבבי (נולד ב-22 בנובמבר 1966) הוא קצין משטרה ישראלי בדימוס בדרגת ניצב.
שימש כסגן המפקח הכללי של משטרת ישראל, ראש אגף המבצעים וראש אגף שיטור, אבטחה וקהילה.
לבבי התגייס לצה"ל ב-1985 והתנדב לקורס טיס אותו סיים ב-1987. הוא שירת כטייס מסוקי קרב, קצין מבצעים בטייסת בה שירת ומפקד קורס אימון מבצעי.
ב-1991 קיבל "רישום לזכות" ממפקד חיל האוויר על נחיתת אונס מוצלחת במסוק להטוט (דיפנדר).
בנובמבר 1992 גויס למשטרת ישראל ונמנה עם מקימי היחידה האווירית.
בשנת 2000 מונה לצוות הקמה ולראש מדור מבצעים במטה היחידות המיוחדות של המשטרה.
בשנת 2002 מונה לסגן מפקד יחידת המשא ומתן המשטרתית.
ב-2005 מונה למפקד תחנת רחובות, ב-2007 לקצין אגף המבצעים של מחוז מרכז וביולי 2009 למפקד מרחב לכיש.
ביולי 2011 מונה לראש מינהל הטכנולוגיות של המשטרה אך לאחר חודש בלבד, לבקשת המפכ"ל, סיים את תפקידו ומונה לדובר המשטרה בעקבות התפטרות קודמו בתפקיד.
ב-2013 מונה לסגן מפקד מחוז הדרום.
ב-2014 מונה לסגן מפקד מחוז מרכז.
ביוני 2016 מונה לראש אגף המבצעים (כיום אגף מבצעים ושיטור) בדרגת ניצב.
כיהן בתפקיד עד פברואר 2019 אז מונה לסגן המפקח הכללי (סמפכ"ל).
מאז שנת 2021 משמש ראש ההתמחות לחוסן לאומי וארגוני בקריה האקדמית אונו וכן כחוקר במכון למחקרי ביטחון לאומי (INSS).
בשנת 2021 הקים את חברת Next-Now לייעוץ ויזמות והוא משמש כמנהלה.
בשנת 2022 - ביחד עם 5 ניצבי משטרה (בדימוס) נוספים - הקים את חברת "ניצבים בחזית" העוסקת בפיתוח טכנולוגיות ובייעוץ בתחומי הביטחון האישי והחוסן הקהילתי.
קבוצת ניצבים בחזית הקימה בשנת 2022 את המכון לחקר הביטחון האישי והחוסן הקהילתי במיכללה האקדמית גליל מערבי בעכו.
לבבי בעל תואר ראשון במדעי המדינה מאוניברסיטת חיפה ובעל תואר שני במינהל עסקים משלוחת אוניברסיטת דרבי בישראל.
בוגר תוכנית הבכירים במגזר הציבורי של קרן וקסנר בשיתוף בית הספר לממשל ע"ש קנדי באוניברסיטת הארוורד.
בוגר קורס משא ומתן במצבי משבר של ה-FBI.
בוגר קורס דירקטורים של אוניברסיטת תל אביב.
נשוי ללילך שכיהנה כחברת מועצה בגדרה במשך 10 שנים ואבא לשלושה.
אלון חברת הדלק לישראל בע"מ, המוכרת בשם קבוצת אלון, היא חברה שהוקמה בישראל בשנת 1990 כחברה לשיווק דלק, והתפתחה לחברת החזקות, שבאמצעות חברות בנות שבשליטתה, בהן הנסחרות בבורסה לניירות ערך בתל אביב ובבורסה לניירות ערך בניו יורק, פעילה בשלל תחומים במשק הישראלי, ולה פעילות גם בארצות הברית.
מנכ"ל הקבוצה במשך כעשרים שנים, עד תחילת 2015, היה דודי ויסמן, שהוחלף בידי אביגדור קפלן.
ששנה אחר כך הוחלף בידי אבי גפן.
"אלון חברת הדלק לישראל" הוקמה ב-1990 על ידי התנועה הקיבוצית על מנת לייעל את אספקת הדלק ולהוזיל את עלותו לקיבוצים.
חברת "דור אנרגיה" הוקמה ב-1988 והייתה לחברה הראשונה שפרסה תחנות תדלוק באופן נרחב לאחר שבמשך שנים שווק הדלק רק באמצעות שלוש החברות פז, סונול ודלק.
ב-1993 רכשה חברת "ביילסול" את השליטה ב"אלון".
ב-1999 רכשה "אלון" 65% מ"דור אנרגיה", וכעבור שנתיים הושלמה הרכישה.
במסגרת הרכישה צורפה לחברה החדשה גם חברת "דורגז", העוסקת באספקת גז פחמימני מעובה.
בשנת 2000 הרחיבה החברה את פעילותה לארצות הברית עם רכישתה של חברת "טוטאל פינה" האמריקאית והקמת "אלון USA".
החברה מפעילה בתי זיקוק בדרום ארצות הברית וכן חנויות רשת סבן אילבן בטקסס ובניו מקסיקו.
בשנת 2003 רכשה החברה, בשיתוף אנשי העסקים מתיו ברונפמן ושולם פישר, 78% ממניות רשת "הריבוע הכחול", אחת משתי רשתות הסופרמרקטים הגדולות בישראל, תמורת 1.368 מיליארד ש"ח.
כשנתיים מאוחר יותר השלים ויסמן את ההשתלטות על הרשת, כשרכש כמחצית מחלקם של ברונפמן ופישר בשותפות.
ב-2006 רכשה קבוצת אלון את רשת AM:PM ב-143 מיליון ש"ח ונקלעה ללב הוויכוח הציבורי סביב המסחר בשבת.
לאחר הרכישה הורה ויסמן להפסיק מכירת מזון לא כשר בסניפי הרשת, אך סניפיה נותרו פתוחים בשבת ובשל כך נאלץ ויסמן להתמודד עם חרם צרכנים חרדי על עסקיו, ובהם רשת "שפע שוק" הפונה למגזר החרדי.
בסופו של דבר נאלץ ויסמן לסגור את רשת "שפע שוק" ובמקומה הוא פתח את רשת "זול בשפע", אך גם היא נחלה כישלון והציבור החרדי הדיר את רגליו מהרשת.
חברת דור אלון, המרכזת החל מינואר 2005 את כל פעילות האנרגיה בישראל של קבוצת אלון, עברה במאי 2010 לשליטת החברה האחות אלון רבוע כחול ישראל.
ביולי 2009 הייתה הבעלות בקבוצה בידי ביילסול (39%), ארגוני הקניות של הקיבוצים (34%) ואפריקה ישראל להשקעות (26%).
בספטמבר 2009 יצאה אפריקה ישראל להשקעות מהבעלות על קבוצת אלון, בתמורה למניות ב"אלון USA" ואופציות לרכישת מניות חברת הדלק דור אלון.
בעקבות זאת השתנה נותרה הבעלות על קבוצת אלון בידי ביילסול (53%) וארגוני הקניות של הקיבוצים (47%).
איגרות חוב פרטיות של הקבוצה, בסכום של 2.4 מיליארד ש"ח, הונפקו למשקיעים מוסדיים.
באפריל 2015 אישרו מחזיקי איגרות החוב של הקבוצה שינוי בתנאי איגרות החוב, בהיקף של 2.2 מיליארד ש"ח.
ב-29 בינואר 2016 הודיעה קבוצת אלון על מכירת 72.71% מהחזקותיה ב"אלון רבוע כחול ישראל" לחברת "גינדי ישראל 2010" שבשליטת גינדי החזקות, תמורת 115 מיליון ש"ח.
להשלמת העסקה נדרשת קבוצת אלון לעמוד בתנאים אחדים, ובהם הסדר חוב עם בעלי האג"ח של "אלון רבוע כחול ישראל" והבנקים.
ב-15 בפברואר 2016 הכריעו מחזיקי האג"ח של החברה בהצבעה שקיימו, לקבל את הצעתו של מוטי בן משה לרכישת החברה, ולדחות את הצעתה של גינדי.
ביוני 2017, השלימה קבוצת אלון את הסדר החוב שלה, בהיקף של כ-2 מיליארד שקל, עם נושי איגרות החוב.
זאת לאחר שבית המשפט המחוזי מרכז-לוד אישר את תנאי ההסדר, ונתן לו תוקף של פסק דין.
הסדר החוב קובע כי עד 1 באוקטובר 2017, תגייס קבוצת אלון לפחות 120 מיליון שקל ממשקיע אחד או יותר, באמצעות הנפקת מניות (אחרת תעבור השליטה למחזיקי איגרות החוב).
לאחר הסדר חוב מכרה קבוצת אלון את מלוא החזקותיה בדור אלון ו"אלון USA".
החברה הייתה בבעלות משותפת של חברת "ביילסול" (52%-53%) וארגוני הקניות של הקיבוצים (48%-47%).
הבעלות על "ביילסול" נמצאת בידי שרגא בירן ובניו (80%) ודודי וייסמן (20%).
באוקטובר 2017 עברה השליטה ב"אלון חברת הדלק לישראל" לידי מחזיקי איגרות החוב של החברה.
חברות בנות של קבוצת אלון הן:
אלון חיפושי גז טבעי בע"מ, עוסקת בחיפושי נפט וגז ומחזיקה ב-4% משדה הגז "תמר".
קבוצת אלון מחזיקה 80% ממניות אלון חיפושי גז.
חברת דרך ארץ - החברה שמפעילה את כביש 6 ומנהרות הכרמל.
קבוצת אלון מחזיקה ב–29% ממניות דרך ארץ.
אלון רבוע כחול ישראל בע"מ, מפעילה, באמצעות חברות בנות, בתחומי קמעונאות מזון, קמעונאות וסיטונאות בתחומים שאינם מזון, תדלוק ואנרגיה, נדל"ן ותקשורת.
דור אלון אנרגיה בישראל (1988) בע"מ, חברת בת של אלון רבוע כחול, המפעילה רשת של כ-210 תחנות תדלוק "דור אלון".
רשת AM:PM נרכשה על ידי דור אלון בסוף 2006 תמורת 143 מיליוני ש"ח.
"אלון USA", הפועלת בתחום האנרגיה בארצות הברית.
קבוצת אלון החזיקה ב-48% ממניות "אלון USA".
באפריל 2015 הוסכם שחברת "דלק US" תרכוש מקבוצת אלון את מניותיה ב"אלון USA", תמורת 200 מיליון דולר במזומן ומניות של "דלק US" בשווי של כ-228 מיליון דולר, כך שקבוצת אלון תחזיק כ-9% מ"דלק US".
בפברואר 2018 השלימה "דלק US" את רכישת מלוא הבעלות על "אלון USA".
אלון השעם (שם מדעי: Quercus suber) הוא עץ אלון ירוק-עד שגודלו בינוני.
מקליפתו של עץ האלון מופק חומר השעם אשר ממנו מייצרים לרוב פקקי בקבוקים ואטמים בשל אי חדירותו לנוזלים.
אלון השעם גדל בדרום-מערב אירופה, בעיקר באזור פורטוגל, גיברלטר, צרפת, איטליה וספרד וכן בצפון-מערב אפריקה בעיקר באזור מרוקו תוניסיה ואלג'יריה.
כשליש מיערות השעם בעולם גדלים בפורטוגל, והמדינה מייצרת כ-50 אחוזים מכלל תפוקת השעם העולמית.
קליפתו של אלון השעם עבה ומבודדת והיא מתחדשת פעם אחת בעשר שנים.
מכיוון שהשעם אטום לנוזלים, מייצרים ממנו פקקים לבקבוקים ובעיקר לבקבוקי יין.
פירותיו של אלון השעם הם בלוטים אשר קוטרם הוא 2–3 סנטימטרים, גזעו צפוף ורחב.
אלון השעם אינו דורש השקיה מרובה, והוא חסכוני במים
גובהו של האלון מגיע עד 20 מטרים, ואורך חייו הוא כ-150 שנה.
בישראל גדלים מספר עצים: בגינון על תל כפר-סבא במזרח העיר, בחורשה הלימודית של קריית אונו, במרום גולן, במרכז מושב שתולה, ביער גבעת כ"ח (יער קולה) על שביל אלכסנדרוני (סימון שחור) קיים פרט בודד בטבע.
אלון גרבוז (נולד ב-9 בספטמבר 1948) הוא איש תרבות ישראלי.
גרבוז ניהל את סינמטק תל אביב משך 40 שנה, כמעט מאז הקמתו ב-1973 ועד לפרישתו בספטמבר 2015 ערב יום הולדתו ה-67.
אחיו הם הצייר הסופר והפובליציסט יאיר גרבוז וחבר הכנסת אהרן הראל.
גרבוז נודע בתמיכתו הבלתי מסויגת בחופש הביטוי ובמיזמים קולנועיים שנויים במחלוקת.
ב-2003 הקרין את הסרט מעורר המחלוקת "ג'נין ג'נין".
ב-2008 הקרין את הסרט "שיטת השקשוקה", חרף איומים משפטיים מצד האחים עופר.
ב-2015 הקרין את הסרט "אל סף הפחד", העוסק ביגאל עמיר.
ב-2011 זכה באות אביר מסדר האמנויות והספרות הצרפתי
בשנת 2017 הוענק לו פרס למפעל חיים מטעם הפורום הדוקומנטרי בישראל.
ראיון עם א.גרבוז ברדיו ביולי 2024:
אלון גרינפלד (נולד ב-17 באפריל 1964, בניו יורק) הוא שחמטאי בדרגת רב-אמן ומאמן שחמט ישראלי.
סגן אלוף אירופה לנוער בשנת 1982. גרינפלד היה עורך מדור הקרבות (מי שמנתח את המשחקים) לביטאון הישראלי לשחמט.
34 שנה אחרי שזכה באליפות ישראל בשנת 1984 זכה בשנית באליפות בשנת 2018, בגיל 54, ובכך היה לשחמטאי המבוגר ביותר מזה 53 שנה שזוכה באליפות ישראל.
נכון לספטמבר 2025, מדורג במקום ה-29 בישראל לפי מד כושר.
משחק בליגה הלאומית בשורות מועדון השחמט באר שבע.
זכה עם קבוצתו מספר פעמים באליפות ישראל ובגביע המדינה.
אימן בעבר את אמיל סוטובסקי ושחמטאים הודים צעירים וכישרוניים, ביניהם וידיט גוג'ראתי.
מעביר מעת לעת הרצאות בתחום השחמט.
חיבר את רפרטואר הפתיחות לתוכנת דיפ ג'וניור.
בנוסף, התמודד מולה במשחקי ראווה שהתקיימו באוניברסיטאות ישראליות: בשנת 2002 באוניברסיטת חיפה ובשנת 2012 באוניברסיטה הפתוחה.
שימש כפרשן של אליפות אירופה בשחמט 2015.
1979 - זכה בשנית באליפות ישראל לנוער עד גיל 20, בגיל 15.
1980 - זכה במדליית כסף באליפות העולם לקדטים עד גיל 17 שנערכה בלה הבר, צרפת.
1982 - זכה במדליית כסף באליפות אירופה בשחמט לנוער שנערכה בחרונינגן, הולנד.
1983 - זכה במקום ראשון באליפות צה"ל בשחמט, לאחר שצבר 7.5 נקודות מ-9 אפשריות.
1984 - זכה במקום ראשון באליפות ישראל.
1992 - זכה במקום השני באליפות ישראל.
1993 - זכה במקום ראשון בתחרות שנערכה בפרדוביצה, צ'כיה.
2015 - זכה במקום ראשון בתחרות פתוחה בפורטוגל, לאחר שצבר 6.5 נקודות מ-9 אפשריות.
2018 - זכה בשנית באליפות ישראל, שנערכה במעלות-תרשיחא, לאחר שצבר 6.5 נקודות מ-9 אפשריות.
ויקטור קורצ'נוי - אלון גרינפלד
ויקטור קורצ'נוי - אלון גרינפלד באר שבע 1990, יוטיוב
אלון גרינפלד ייצג את ישראל 5 פעמים באולימפיאדת השחמט.
אלון הררי (נולד ב-14 בפברואר 1982) הוא זמר קונטרה-טנור ישראלי, שתחום עיסוקו העיקרי הוא האופרה.
אלון הררי מלמד פיתוח קול בקונסרבטוריון פתח תקווה.
הררי נולד בישראל להורים יוצאי תימן, חנן וציפי הררי, וגדל בראש העין.
בגיל 8 התחיל לשיר ובגיל 17 החל לשיר אריות אופרה.
הררי סיים בהצטיינות את לימודי התואר הראשון והתואר השני בבית הספר למוזיקה ע"ש בוכמן-מהטה שבאוניברסיטת תל אביב.
זכה בפרס ראשון בתחרויות האקדמיה במחלקת הזמרה (2004), ובפרס "התגלית הצעירה" בתחרות על שם הילדה צאדק שנערכה בווינה, (2005).
הקליט בשטוטגרט עם חברת ההקלטות העולמית "בריליאנט קלאסיקס" את האופרה "אפולו והיקינטון" מאת מוצרט, בניצוחו של ניקול מאט (2006).
בשנת 2008 היה הררי אחד מחמשת העולים לגמר של תחרויות האביב.
בשנת 2010 הגיע לגמר בתחרות הזמרה היוקרתית "פרנצ'סקו וינאס" בברצלונה, וכן הגיע לגמר של התחרות הבינלאומית "מוזיקה סאקרה" ברומא והופיע בשידור ישיר בינלאומי בערוץ הוותיקן.
בשנת 2007 הופיע בהופעת הבכורה שלו בבית האופרה הלאומי של ליטא בתפקיד הראשי של אורפיאו, באופרה "אורפיאו ואאורידיצ'ה" מאת גלוק, ומיד לאחר הופעה זו הוזמן להופיע גם בעונת 08–2007 וכמו כן בעונת 2008-09.
באותה עונה (2011-12) הופיע בפסטיבל הנדל היוקרתי שנערך בהאלה באופרה "אוטונה" ובתפקיד תולומאו ב"יוליוס קיסר במצרים" מאת הנדל גם באופרה הלאומית הפינית שבהלסינקי.
הררי הופיע באופרה הישראלית בתפקיד אורפיאו ב"אורפיאו ואאורידיצ'ה" מאת גלוק ובהפקה הבימתית של כרמינה בוראנה מאת אורף במצדה.
כמו כן הופיע עם תזמורת הבארוק ירושלים, אנסמבל בארוקדה ועוד.
הוא הופיע כסולן עם התזמורת הפילהרמונית של ורשה ועם אנסמבל בארוק וורק המבורג.
הררי היה חבר באופרה סטודיו של האופרה הישראלית.
הרפרטואר של הררי כולל גם שירים תימניים מסורתיים ושירים עבריים.
ביצוע של Stabat Mater", Vivladi RV 621", אתר יוטיוב, 8 בנובמבר 2014.
ביצוע של הפיוט התימני "אהבת הדסה", אתר יוטיוב, 7 באפריל 2014.
ביצוע של הפיוט התימני "לנר ולבשמים", אתר יוטיוב, 27 ביוני 2015.
ביצוע של "ברית עולם" מאת מתי כספי, אתר יוטיוב, 22 במאי 2016.
ביצוע של "שיר ערש על הים" שהלחין נחום נרדי, אתר יוטיוב, 31 במרץ 2014.
הלל נחשב לאחת הדמויות הבולטות בפיתוח סאונד התופים ברוק הישראלי, והשתתף בעשרות אלבומים שנחשבים לאבני דרך במוזיקה הישראלית.
הלל נולד וגדל בתל אביב.
בילדותו החל לנגן בתופים לאחר שליווה חבר לשיעור תיפוף, כשהמורה הציע לו להצטרף והבחין בכישרונו.
הוא למד תיפוף אצל המתופף יושקו בורלא, אותו הזכיר כמורה שהעניק לו יסודות מקצועיים ומשמעת נגינה.
בהמשך התגייס לצה"ל ושירת כמתופף בתזמורת חיל האוויר, בניהולו המוזיקלי של אריך טייך.
במסגרת התזמורת נחשף למגוון סגנונות, בהם ג'אז, סווינג ופופ, חוויה שתיאר כ"בית ספר גבוה" לנגינה תזמורתית ולהקשבה מוזיקלית.
במהלך שירותו הצבאי הוזמן הלל לראשונה לאולפן הקלטות על ידי הקלידן והמלחין איתן מסורי, להקלטת שיר עבור רפי גינת, אירוע אותו ציין כנקודת הפתיחה לקריירת האולפן שלו.
לאחר מלחמת יום הכיפורים האריך את שירותו בשנה קבע, ובין היתר ליוותה תזמורת חיל האוויר את הזמר יגאל בשן, עמו המשיך הלל להופיע גם לאחר שחרורו.
לאחר שחרורו מצה"ל באמצע שנות ה־70 החל הלל לפעול כמתופף אולפן מבוקש, והצטרף להקלטות ולהופעות של אמנים בולטים בסצנת הרוק והפופ הישראלית.
נקודת מפנה בקריירה שלו הייתה שיתוף הפעולה עם שלום חנוך באלבום ובמופע אדם בתוך עצמו (1977).
נגינתו באלבום זה, שנחשב לאחד מאלבומי המופת של הרוק הישראלי, תרמה לביסוס מעמדו כמתופף מוביל ברוק הישראלי.
במקביל ניגן הלל בהקלטות ובהופעות עם אריק איינשטיין, ובהן המופע והאלבום אנשים אוהבים לשיר (1977) והאלבום ארץ ישראל הישנה והטובה חלק ג' (1977) עם אבנר קנר.
בשנים אלו השתתף הלל גם בפרויקטים נוספים שסימנו את התפתחות הרוק הישראלי.
בשנת 1978 ניגן באלבום הכבש השישה עשר של ההרכב בשם זה, שכלל מוזיקאים מהשורה הראשונה.
באותה שנה הופיע גם באלבום מוסיקה של צביקה פיק, שהיה אחד האלבומים המשמעותיים בפופ הישראלי של התקופה.
בשנת 1979 ניגן הלל באלבום שירי חג ומועד ונופל של מאיר אריאל, שיתוף פעולה שסימן תחילת קשר ארוך טווח עם אריאל.
באותה שנה הקליט גם עם שלמה ארצי את האלבום דרכים, שהיה התחלה של שיתוף פעולה משמעותי שנמשך לאורך שנות ה-80.
בשלהי שנות ה־70 ובראשית שנות ה־80 היה הלל חבר להקת הרוק חמסין.
בשנת 1979, לאחר פירוק להקת כוורת, הוזמנו הלל, הזמר והגיטריסט אפרים שמיר, והבסיסט אוהד אינגר לנגן באופן קבוע במועדון "אמצע הדרך" שהקים המפיק מיכאל תפוח בגני התערוכה.
ביוזמת תפוח והמפיק המוזיקלי לואי להב הוקמה להקת "חמסין", בה שימש הלל כמתופף.
במקביל להופעות עבדה הלהקה על חומרים מקוריים שהתגבשו לאלבום הבכורה שיצא ב-1980.
למרות שהלהקה כללה מוזיקאים מוכשרים, האלבום וההופעות נחלו כישלון מסחרי.
לדברי הלל, הלהקה הקדימה את זמנה וניסתה לעשות מוזיקה פופולרית, אך הביאה רוק מורכב שלא נשמע דומה לו בישראל באותה תקופה.
הלהקה התפרקה בסוף 1980. הלל המשיך לעבוד עם שמיר והשתתף בנגינה באלבומו הבא "רוקד לקול הבנות" (1983).
במהלך שנות ה-80 ביסס הלל את מעמדו כאחד המתופפים המבוקשים בסצנה הישראלית.
העשור התאפיין בפעילות אינטנסיבית באולפני ההקלטות ובהופעות חיות, כאשר תרם להקלטות של עשרות אלבומים בז'אנרים מגוונים - מרוק ופופ ועד מוזיקה מזרחית.
הלל ניגן תופים וכלי הקשה עם מיטב האומנים הישראליים, בהם אריק איינשטיין, שלום חנוך, מתי כספי, שלמה ארצי, יהודית רביץ, מאיר אריאל, דני סנדרסון, יצחק קלפטר, דויד ברוזה, גידי גוב, עפרה חזה, תיסלם, יהודה פוליקר וזוהר ארגוב.
במקביל לעבודת האולפן, ניגן הלל בתוכניות טלוויזיה רבות ובתזמורת תוכנית הטלוויזיה "עלי כותרת" בהנחיית ירון לונדון.
ובמרבית פסטיבלי הזמר, לצד האומנים הרבים שליווה בהופעות.
בנוסף, ניגן באלבומי הבכורה של גידי גוב, רמי קלינשטיין וריטה.
לקראת סוף העשור החל להרחיב את תפקידו מעבר לניגון בלבד, וכבר באלבום "ימי התום" של ריטה (1988) שימש גם כמעבד מוזיקלי.
שנות ה־90: תקופת "המועצה" והעבודה עם רמי קליינשטיין
בשנות ה־90 היה הלל מתופף להקת "המועצה", להקת הליווי של רמי קליינשטיין.
בשנת 1991 יצא האלבום אהביני של רמי קליינשטיין והמועצה, שבו ניגן הלל בתופים והיה שותף לעיבוד השירים, ובו הצליח במיוחד השיר "קר שם בחוץ".
בשנת 1995 יצא האלבום תפוחים ותמרים של קליינשטיין והמועצה, שבו שימש הלל כמתופף וכמעבד.
שיר הנושא "תפוחים ותמרים" נבחר לשיר השנה במצעד השנתי של קול ישראל לשנת תשנ"ה (1995).
שיר נוסף מן האלבום, "הבוקר את הולכת", שבו כתב הלל את המילים יחד עם קליינשטיין, זכה להצלחה במצעדים השנתיים, והוא השיר היחיד שבו הופיע שמו של הלל ככותב במצעדים.
בשנת 1997 עיבד הלל יחד עם קליינשטיין את שירי האלבום כל מה שתרצי, ושימש בו כמפיק ועורך מוזיקלי.
האלבום הוליד את השיר "כל מה שתרצי", שנבחר לשיר השנה, ואת הלהיט "תישארי עוד קצת", שבו היה הלל אחראי לעיבוד.
בשנת 1998 עיבד הלל עבור קליינשטיין גרסה מחודשת לשיר "עניין של זמן", שזכתה אף היא להצלחה במצעדים.
אלבומו האחרון של קליינשטיין שבו השתתף הלל בעיבודים היה תגיד את זה (2000), שממנו הצליח הדואט "תגיד את זה" של קליינשטיין וריטה.
כמעבד מוזיקלי, זכה הלל להצלחה במצעדים השנתיים משיתוף הפעולה עם רמי קליינשטיין בשנות ה־80 וה־90. שיריו הראשונים במצעדים השנתיים היו מאלבומה של ריטה ימי התום משנת 1988, כאשר השתתף בעיבוד השיר "חברה".
בשנות ה־90, כמתופף וכמעבד של להקת המועצה ושל קליינשטיין כסולן, היה שותף הלל לשורה של להיטים שזכו למיקומים גבוהים במצעדים, בהם "קר שם בחוץ", "תפוחים ותמרים", "הבוקר את הולכת", "כל מה שתרצי", "תישארי עוד קצת", "עניין של זמן" ו"תגיד את זה".
הלל זכה לחשיפה רחבה כמתופף להקת הבית של תוכנית האירוח לילה גוב בהגשת גידי גוב ששודרה בערוץ 2 בשנות ה־90. הלהקה, שהתבססה ברובה על נגני "המועצה", נדרשה לעבד ולבצע מדי שבוע מספר שירים חדשים עם אמנים אורחים במגוון סגנונות רחב.
כאשר הלהקה הצליחה להעניק פרשנות חדשה לקלאסיקות ישראליות והעיבודים המקוריים שנוצרו עבור התוכנית תועדו בסדרת האלבומים שירים מלילה גוב (החל מ-1995).
בנוסף נטל חלק בפרויקטים מוזיקליים שונים, ובהם הקלטות והופעות עם יוצרים ישראלים מגוונים.
מבקרים ומוזיקאים מתארים את נגינתו של הלל כמשלבת גרוב הדוק, תחושת זמן מדויקת והשפעות ג'אז ופאנק בתוך מסגרת של רוק ופופ ישראלי.
עבודתו עם שלום חנוך, שלמה ארצי ורמי קליינשטיין תרמה לעיצוב סאונד התופים של הרוק הישראלי משנות ה־70 ואילך.
במקורות שונים מתואר סגנון הנגינה של הלל כסגנון המדגיש יציבות קצבית ותפקידים התואמים את השיר והטקסט, תוך שילוב בין רוק ופופ לבין אלמנטים של ג'אז־רוק.
בפודקאסט "המתופפים הגדולים" בתאגיד השידור "כאן" מוצגות הקלטות בהשתתפותו, לצד ניתוח של עבודתו כמתופף אולפני וליווי.
הצליל המזוהה עם הלל בתיעוד אולפני כולל שימוש נקי ומודגש במצילות ובסנר, ואופן נגינה הנתפס כמתאים לתבנית ולמבנה השירים עמם הוא עובד.
מתופפים ישראלים שונים מציינים הקלטות בהשתתפותו כנקודת התייחסות ללימוד מבני תפקידי תופים בשירי רוק ופופ בעברית.
הלל מוזכר לעיתים כאחד המתופפים המשפיעים בדורו, ומתופפים ישראלים צעירים מציינים אותו כמודל לנגינה שמשרתת את השיר והעיבוד, ולא מתמקדת בווירטואוזיות לשמה.
דיסקוגרפיה נבחרת (כנגן, מעבד ויוצר)
הלל נטל חלק בעשרות אלבומים והקלטות אולפן.
הרשימה שלהלן חלקית ומציגה פרויקטים בולטים בהם תועד תפקידו:
הלל היה נשוי לשחקנית ציפי מור, ולהם בן אחד.
בשנת 1987 נישא לזמרת ולשחקנית רחלי חיים, אותה הכיר בעבודה משותפת על מחזמר.
לשניים נולדו שני בנים, אשר עוסקים אף הם במוזיקה.
רחלי חיים נפטרה ביוני 2023, והלל סיפר בראיונות על ההתמודדות עם האובדן ועל החיים לאחר מותה.
אלון הסגל (נולד ב-1962) הוא חוקר יחסי חברה-אדם-טכנולוגיה.
מחלוצי השימוש בסביבות מקוונות ומתוקשבות להעברת קורסים אקדמיים בלמידה מרחוק, פיתח תפיסה חברתית ארגונית המבוססת על התנהגות מערכות מורכבות מסתגלות (Social Complex Adaptive Systems) בטבע.
לשעבר נשיא איגוד האינטרנט הישראלי, ופעיל בתחום צמצום הפער הדיגיטלי ולמען נייטרליות האינטרנט בישראל, ראש תוכנית במרכז ללימודים אקדמיים באור יהודה, סגן-אלוף במילואים.
הסגל נולד ב־1962 בפתח תקווה.
למד בחינוך הממלכתי דתי בבית הספר "מוריה" בתל אביב ולאחר מכן המשיך את לימודיו בישיבה תיכונית.
שירת כקצין במלחמת לבנון הראשונה.
בשנת 1998 סיים תואר ראשון באוניברסיטת בן-גוריון, במגמת מדעי ההתנהגות, חזר לשירות בצה"ל במחלקת מדעי ההתנהגות (ממד"ה), מערך ההכשרה ובמערך "מודיעין אוכלוסייה והסברה" בפיקוד העורף, והתמחה בתהליכי ניהול ומנהיגות, ניהול ידע, טכנולוגיה ותקשוב.
בשנת 1996 סיים תואר שני בסוציולוגיה ופסיכולוגיה חברתית באוניברסיטת בר-אילן.
בשנת 2004 קיבל הסגל תואר דוקטור מהמחלקה למדעי המידע באוניברסיטת בר-אילן.
במהלך מחקריו, פיתח תפיסה חברתית ארגונית המבוססת על התנהגות "מערכות מורכבות מסתגלות" בטבע.
תפיסה זו עמדה בבסיס מחקריו השונים ומאמריו.
תאוריית המערכות-מורכבות-מסתגלות מאפשרת, על פי מחקריו, להבין את התפתחות תהליכים ארגוניים מודרניים כ:ניהול והפצת ידע אפקטיבי, יזמות פנים ארגונית, חדשנות טכנולוגית וטרנספורמציה דיגיטלית אפקטיבית המבוססים על התנהגות ייחודית של "עובדי הידע" בארגון.
בין השנים 1998–2006, היה מייסד, שותף מנהל ודירקטור בחברות הזנק (סטארטאפ) בתחום ניהול מערכות ידע, ניהול רשתות חברתיות למערכות חינוך ומערכות סמנטיות בארץ ובעולם.
במהלך הזמן התמחה בתחומי רשתות חברתיות, מערכות דיגיטליות.
למד ולימד בתחום פיתוח, ניהול והטמעת טכנולוגיות וידע בארגונים.
מאז 2010 ועד היום, חוקר ומרצה בכיר וראש תוכנית אקדמית במרכז ללימודים אקדמיים, אור יהודה.
מוביל קורסים בתחומי חדשנות, ניהול וניתוח מידע וידע, טרנספורמציה דיגיטלית, יזמות טכנולוגית.
משנת 1998 ועד שנת 2016 מרצה במחלקה ללימודי המידע, אוניברסיטת בר-אילן.
מאז 2004, מרצה בפקולטה לטכנולוגיות מידע ב-HIT מכון טכנולוגי חולון.
כשבמקביל כיהן בין השנים 2007–2010 כחבר הנהלת עמותת אשנב לשימוש נבון באינטרנט בישראל.
ב-2009 מונה לחבר ועדת הפער הדיגיטלי בישראל, משרד האוצר.
מאז 2010 חבר בפורום מנהלי הידע בישראל.
משנת 2010 ועד סוף שנת 2013, כיהן כחבר הנהלת איגוד האינטרנט הישראלי, ארגון המנהל את תשתית מרשם שמות המתחם הישראלי ויוזמות מדיניות, חברתיות וציבוריות בתחום החיים הדיגיטליים והשימוש באינטרנט במדינת ישראל.
בשנת 2013 נבחר לנשיא איגוד האינטרנט הישראלי וכיהן בתפקיד זה עד סוף שנת 2016. הסגל הוביל שינוי ושדרוג מערך התשתיות הטכנולוגיות והמבנה הארגוני והניהולי ושיתוף פעולה עם ארגון ISOC וארגון ICANN העולמיים.
כמו כן, פעל רבות לצמצום הפער הדיגיטלי וקידום תפיסת נייטרליות הרשת בישראל.
הסגל חבר בוועדת תוכנית ובוועדת מקצוע של משרד החינוך בתחום איתור וניתוח מידע, חבר ועדות הערכה (Editorial Boards) בכתבי עת אקדמיים בינלאומיים.
אקולוגיה של ידע שיתופי וטכנולוגיה אינטליגנטית.
ניהול ידע בישראל 2017. פורום ניהול הידע.
רשתות חברתיות, מיתוג עצמי והשגת מטרות.
אינטרנט של עצמים IOT, באתר (אוניברסיטת בר-אילן)
מציאות מרובדת, באתר (כנס מיט"ל 2010)
על המרחב הדיגיטלי ואיגוד האינטרנט הישראלי, באתר (כנס מיט"ל 2012)
כנס בר-אילן 2017 - אנליזה של מידע גלוי דיגיטלי, באתר (אוניברסיטת בר-אילן)
כנס בר-אילן - אינטרנט של עצמים 2015, באתר (אוניברסיטת בר-אילן)
כנס איגוד האינטרנט, על רשתות חברתיות כמערכות מורכבות, באתר (איגוד האינטרנט הישראלי)
סדרת הרצאות משודרות "המדיום הוא המסר", אוניברסיטת אריאל 2014, באתר (רדיו קול אחר)
השקת הספר "תקשוב והוראה", באתר (מרכז ללימודים אקדמיים אור יהודה)
מציאות מוגברת (אוניברסיטה משודרת), באתר (אוניברסיטה פתוחה)
למידה מועצמת, באתר (כנס מיט"ל 2012)
פתיחת כנס IN20 כנשיא איגוד האינטרנט הישראלי, באתר (איגוד האינטרנט הישראלי)
גלישה מסוכנת - מבט שני, באתר (משרד החינוך)
רשתות חברתיות כמערכות מורכבות מסתגלות, מתוך הכינוס השנתי ה-16 של איגוד האינטרנט הישראלי באתר (יוטיוב)
אלון חן (נולד בשנת 1970) הוא חוקר מוח ישראלי, נשיא מכון ויצמן למדע.
בעברו, ראש המחלקה לנוירוביולוגיה במכון ויצמן, ראש מכון מקס פלאנק לפסיכיאטריה במינכן שבגרמניה, ראש המעבדה המשותפת למכון מקס פלאנק ומכון ויצמן לנוירופסיכיאטריה ניסויית ונוירוגנטיקה התנהגותית ופרופסור נלווה בבית הספר לרפואה של אוניברסיטת לודוויג מקסימיליאן במינכן.
אלון חן נולד וגדל בבאר שבע, בשם אלון חמו.
שירת בצה"ל כלוחם בגדוד 890 של חטיבת הצנחנים.
בשנת 1995 קיבל תואר ראשון במדעי החיים, בהצטיינות, מאוניברסיטת בן-גוריון בנגב.
בשנת 2001 קיבל תואר דוקטור (בהצטיינות) במסלול ישיר במכון ויצמן למדע, בהנחיית פרופ' יצחק קוך.
במקביל קיבל תואר שני במנהל עסקים מאוניברסיטת בן-גוריון בנגב.
בשנים 2001 - 2005 זכה במלגות רוטשילד ופולברייט, וערך מחקר פוסט-דוקטורט במכון סאלק למחקרים ביולוגיים בקליפורניה, וחקר תהליכים מוחיים במצבי דחק וחרדה.
בשנת 2005 חזר למכון ויצמן למדע כחוקר בכיר במחלקה לנוירוביולוגיה, וזכה במלגת אלון.
בשנת 2012 מונה לפרופסור חבר, ובשנת 2017 מונה לפרופסור מן המניין.
בשנת 2013 מונה למנהל וחוקר במכון מקס פלאנק לפסיכיאטריה ולראש המעבדה המשותפת למכון מקס פלאנק ולמכון ויצמן למדע לנוירופסיכיאטריה ניסויית ונוירוגנטיקה התנהגותית.
החל מ-1 בדצמבר 2019 מכהן כנשיא מכון ויצמן למדע.
חן נשוי ואב לשני ילדים.
בנו, גל, הוא כתב כלכלי בחדשות 12.
אלון חמאווי (נולד ב-10 במאי 1980) הוא שחקן ורקדן ישראלי.
חמאווי נולד וגדל בנס ציונה.
התגייס למשמר הגבול ושוחרר לאחר שנה עקב בעיות בריאותיות.
לאחר מכן החל לעבוד בצוות בידור במלונות באילת.
בשנת 2004 השתתף חמאווי בעונה השנייה של תוכנית המציאות "פרויקט Y" וזכה במקום השלישי.
בהמשך סיים לימודי משחק בבית צבי.
את קריירת המשחק שלו התחיל בשנת 2006 בסרטו של איתן פוקס "הבועה", בתפקיד קצין במחסום.
בשנת 2009 שיחק בסדרה "נבלות".
בשנת 2010 השתתף בסדרה "הכל דבש" בתפקיד אלירן.
בשנת 2012 שיחק את מוטי בסדרה "ילדי ראש הממשלה".
באותה השנה שיחק את נחשון מרציאנו בסדרה "תנוחי".
בשנת 2013 שיחק בסדרות "גאליס" ו"המשרד".
בשנת 2015 שיחק בסדרה של HOT3 "אטלנטיקה" בתפקיד הראשי, ולגלם את איתן קונפינו בסדרה "השוטר הטוב" ב-Yes הטלוויזיה בלוויין.
ב-2018 שיחק בסרט הטלוויזיוני של קשת 12 "חטיפה: קו 300" בתפקיד נתן זהבי.
בשנת 2019 שיחק בתפקיד ראשי (החוקר קובי וקנין) בסדרה "פמת"א".
באותה שנה שיחק בתפקיד משנה בסדרה "כיפת ברזל".
יצר ושיחק בסדרה "אנדרדוגס" של יס בתפקיד הראשי
בתיאטרון שיחק בהצגות "הכרכרה" ו"פיטר פן".
שיחק בסדרות הטלוויזיה "מלון ברושים" ו"בית הדין המצולם" של ערוץ הידברות.
בשנת 2020 שיחק בסדרת הנוער "כפולה".
בשנת 2021 עלתה לעמוד היוטיוב של כאן דיגיטל סדרת הרשת "פגום" בה הוא משתתף.
בשנת 2022 שיחק בסדרת הדרמה "מנאייכ" כחוקר במח"ש ובסדרה "מיוחדת" של "כאן חינוכית" כדני, מבריח של טלפונים ניידים.
באותה שנה השתתף גם ב"שומקום", בתפקיד קינדר.
בשנת 2025 השתתף בפרק ספיישל "קופה ראשית" לכבוד יום העצמאות בתור לקוח בסופר.
אלון כהן (נולד ב-23 באוגוסט 1973) הוא כדורגלן עבר ישראלי, ששיחק בעמדת המגן הימני.
אלון כהן גדל בקבוצת הנוער של מכבי יבנה ושיחק בנבחרת הנוער אצל המאמן אמנון רז.
הוא רשם ארבע הופעות בנבחרת הצעירה אצל המאמן יצחק שום.
אלון כהן החל לשחק בקבוצת הבוגרים בעונת 1990–1991. המאמן ציון יעקב שילב אותו כמגן ימני קבוע של הקבוצה החל מחודש מרץ.
בסוף העונה חגג עם הקבוצה עלייה לליגה הבכירה.
כהן שיחק בהרכב הפותח גם בליגה הלאומית, ולאחר ירידת הקבוצה לליגה הארצית המשיך לשחק בקבוצה עד עונת 1993–1994.
באמצע עונת 1993–1994 עבר ממכבי יבנה למכבי עירוני אשדוד מהליגה הלאומית.
בתחילה השתלב כהן כשחקן קישור אחורי ולא מצא מקום קבוע בהרכב.
בעונה השנייה הפך כהן למגן הימני הקבוע לאחר המעבר של עופר טלקר להפועל חיפה.
בעונה השלישית המשיך בעירוני גם בליגה הארצית.
בעונת 1996–1997 הצטרף כהן לקבוצת הפועל פתח תקווה בליגה הלאומית ובעונה הראשונה סיים עם קבוצתו במקום השני.
בעונת 1998–1999 הצטרף כהן לקבוצת הפועל כפר סבא, אך מיעט לשחק ובסוף העונה חזר למכבי יבנה ושיחק בשורותיה בליגה א'.
פרופסור אֵלון גלזברג (נולד ב-1972) הוא רופא וקצין צה"ל בדרגת תת-אלוף.
מכהן כפרופסור לכירורגיה בפקולטה לרפואה ע"ש עזריאלי של אוניברסיטת בר-אילן.
גלזברג בוגר לימודי רפואה באוניברסיטת בן-גוריון בנגב אותם עשה במסגרת העתודה האקדמית.
את ההתמחות שלו בכירורגיה עשה במרכז הרפואי מאיר.
הוא שירת כרופא של יחידת אגוז וכרופא מוטס ב.
במלחמת לבנון השנייה היה הרופא האוגדתי של עוצבת האש.
הוא עבר קורס הכשרה מתקדם של צוותי פינוי החירום הרפואי המוטס (CCATT) של חיל האוויר האמריקאי.
ב-2009 מונה לראש ענף טראומה ורפואה מבצעית במפקדת קצין הרפואה הראשי, ב-2014 מונה לקצין הרפואה הפיקודי של פיקוד הצפון.
הוא הוביל את משימת הסיוע הרפואי לפליטים ממלחמת האזרחים בסוריה.
ב-2017 מונה למפקד מרכז שירותי הרפואה וראש מחלקת שירותי הבריאות של חיל הרפואה ולאחר מכן מונה לראש מנהלת רפואה בשגרה.
הוא סייע בגיבוש תוכנית "שומר אחי" שמטרתה לשפר משמעותית את שיעורי ההישרדות של פצועים בשדה הקרב.
בנוסף, לקח חלק במשלחות סיוע רפואי בפיליפינים, בורגס ועוד.
גלזברג נחשב מומחה עולמי בתחום הטיפול בפצועים ורפואת טרום בית חולים ובעל תואר שני במנהל מערכות בריאות מאוניברסיטת בן-גוריון, תואר שני במנהל עסקים מאוניברסיטת תל אביב ובוגר תוכנית ענבר של משרד הבריאות וארגון מעוז.
משמש פרופסור עמית באוניברסיטת מדעי הבריאות (USUHS) בבת'סדה שבמרילנד ומחברם של מעל מאה מאמרים בספרות המדעית העולמית, חבר בוועדה המארגנת של ארגון THOR (המוביל את תורת הטיפול לטיפול בפצועים בעולם) וכן סיים בהצלחה את בחינות ההתמחות במסגרת התמחות במנהל רפואי.
בספטמבר 2020 מונה לקצין הרפואה הראשי, בעיצומה של התפרצות נגיף הקורונה בישראל.
ומאז מפקד על חיל הרפואה במהלך תהליכי השתנות, חיזוק הווקטור הדיגיטלי, הקמת מרכז לבריאות הנפש, הכנסת חידושים בתחום הרפואה המבצעית (בהם דם מלא) ובמהלך גלי הקורונה, מבצע שומר חומות, משלחות סיוע לגינאה המשוונית וטורקיה, מבצע שובר גלים ומלחמת "חרבות ברזל".
ביולי 2024 סיים את תפקידו כקרפ"ר וזאת בעיצומה של מלחמת חרבות ברזל.
במהלכה פיקד על החיל והוביל להישגים בטיפולים מצילי חיים בחיילים בשטח, חלקם חסרי תקדים, כדוגמת שימוש במנות דם "מלאות" בשדה הקרב, בסמוך לפציעה.
בנוסף מאז תחילת המלחמה התמקד חיל הרפואה בעיקר בקיצור זמני פינוי החיילים הפצועים לטיפול רפואי בבתי החולים בישראל.
זמן הפינוי הממוצע עומד על כשעה.
כמו כן, נערך חיל הרפואה בראשותו, למקרה תרחיש של לחימה בלבנון, זמן הפינוי לטיפול רפואי, באופן מוסק או רכוב, עלול להיות משמעותית ארוך יותר, ולכך נערכים בחיל הרפואה.
גלזברג נשוי ליעל, ואב לשלושה.
אלון כרמל הוא יזם ישראלי ומייסד אתר ההיכרויות הפופולרי JDate.
ב-1979 עבר לארצות הברית והחל בה את קריירת היזמות שלו.
המיזם המזוהה ביותר עם כרמל היה אתר ההיכרות ליהודים JDate, יחד עם שותפו ג'ו שפירא בשנת 1997. JDate, אשר התאגדה מאוחר יותר כ-Matchnet PLC, צמחה בצורה מהירה עד לנקודה ששלטה בשוק ההיכרויות ליהודים בכל העולם, ובתוך שנתיים לרכוש את AmericanSingles.com שהפך מאוחר יותר לאחד משלושת אתרי ההיכרויות הכלליות המובילות בעולם.
עד שנת 2000, Matchnet PLC הונפקה בבורסת פרנקפורט שש שנים לאחר מכן החברה נרשמה גם בארצות הברית ושינתה את שמה ל-Spark Networks.
בשנת 2004 היה לחברה מספר חסר תקדים (באותה תקופה) של 20 מיליון משתמשים, אשר הציב אותו בראש תחום ההיכרויות המקוון.
בשנת 2012 הקים כרמל את AniView LTD בישראל, ולאחר מכן את AniView INC בארצות הברית.
אלון כהן (נולד ב-1962) הוא מייסד שותף של חברת VocalTec בע"מ וממציא משותף של משדר האודיו () שאפשר ליצור מוצרים מבוססי Voice Over Networks ובסופו של דבר תעשיית ה-VoIP.
כהן מחזיק בארבעה פטנטים אמריקאים על טכנולוגיות תקשורת שונות.
כיום הוא סמנכ"ל בכיר ומנהל טכנולוגיות ראשי ב- Phone.com.
כהן קיבל תואר שני במנהל עסקים ותואר שני בהנדסת אלקטרוניקה מאוניברסיטת תל אביב, שניהם בהצטיינות.
הוא שירת בצה"ל כחלק מאגף הטלקומוניקציה בחיל התקשוב.
כהן מתגורר בניו ג'רזי עם אשתו ושני בניו.
אלון הארטוויס (שם מדעי: Quercus hartwissiana) הוא מין של עץ מהסוג אלון, שמולדתו בדרום-מזרח בולגריה, צפון אסיה הקטנה לאורך הים השחור והקווקז הוא תואר בידי הבוטנאי והאנטומולוג הרוסי יליד פינלנד כריסטיאן סטוון בשנת 1857.
אלון זה הוא עץ נשיר גדול שגובהו עד 35 מטר עם צמרת בצורת מטרייה וקליפה עבה בצבע שחור.
הניצנים הם סגלגלים עגולים באורך 6 עד 7 מילימטר.
אורך העלים 12 עד 14 סנטימטרים ורוחבם 7 עד 9 סנטימטרים.
צדו העליון של העלה הוא ירוק מבריק ואילו החלק התחתון חום עד אדמדם.
העלים מעט קמורים בבסיס ויש בהם 7 עד 10 זוגות של אונות.
הבלוטים באורך 2.5 עד 3 סנטימטרים ורוחבם 1.2 עד 1.5 סנטימטרים.
בין המינים שגדלים לצד האלון אפשר למנות את ציסטוס קרטיקוס, קרפינוס אוריינטליס, אלון איטלקי, אלון שסוע, אלון פלומתי, סורבוס טורמינליס, אשור מזרחי, קרפינוס בטולוס, אלון אירופי, אלון אירי ודפנה דו-פרחית.
העץ נפוץ במדינות בולגריה, טורקיה, גאורגיה ורוסיה.
המין נקרא על שם הבוטנאי הרוסי ניקולאי אנדרס פון הארטוויס (Nicolai Anhorn von Hartwiss).
אלון גל (גולדברג) (נולד ב-1934) הוא פרופסור אמריטוס במחלקה להיסטוריה של עם ישראל, ובמכון בן-גוריון לחקר ישראל והציונות, באוניברסיטת בן-גוריון בנגב.
אלון גל נולד ב-1934 בעפולה לליפא גולדברג ונסיה גולדברג לבית בט.
אביו היה מהנדס בקרן קיימת לישראל, שהופקד על הכשרת קרקע ופילוס דרכים בצפון הארץ, ואחר-כך בדרומה; אחרי סיום בית-ספר יסודי בקריית-חיים ותיכון בטבריה שירת אלון גל בצה"ל בחיל הרגלים ובחיל הכללי, 1952 – 1955; נכה צה"ל.
התחתן עם סנונית נוסבאום זוטרא חברת קיבוץ גבעת ברנר; הם היו חברי קיבוץ שער העמקים בשנים 1955 - 1966; להם שלושה ילדים.
בשנים 1964 - 1969 היה חבר מערכת חותם: כתב-עת לענייני חברה ותרבות, הקיבוץ הארצי השומר הצעיר, תל אביב.
גל סיים בהצטיינות את הלימודים ההומניסטיים בסמינר הקיבוצים אורנים (אוניברסיטת חיפה), והשלים ב-1968 לימודי תואר ראשון בכלכלה ובהיסטוריה של עם ישראל, באוניברסיטה העברית בירושלים.
בשנים 1969 - 1975 למד לתארים שני ושלישי באוניברסיטת ברנדייס, ארצות הברית, במחלקה ללימודי המזרח הקרוב ויהדות ובמחלקה להיסטוריה של הציוויליזציה האמריקאית וקיבל דוקטורט מצרפי בהצטיינות.
עבודת הגמר שלו לתואר השלישי – על שורשי הפרוגרסיביזם והציונות של לואי דמביץ ברנדייס, פורסמה מעובדת לספר מדעי שיצא לאור ב-1980 בהוצאת אוניברסיטת הרווארד, ארצות הברית.
משנת 1977 ואילך התקדם אלון גל מדרגת מרצה וחוקר באוניברסיטת בן-גוריון בנגב, במחלקה להיסטוריה של עם ישראל, באר שבע, ובמכון בן-גוריון לחקר ישראל והציונות, קריית שדה בוקר, עד דרגת פרופסור מן המניין וחוקר בכיר.
מ-2003 ואילך הוא גמלאי פעיל.
אלון גל זכה במענקי מחקר מטעם האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים, הקרן הלאומית למדעי הרוח, ארצות הברית, וקרן רוקפלר (פעמיים והשתתף בסמינרים בבלאג'ו איטליה) ותוכנית פולברייט.
הוא זכה במלגות מחקר מטעם אוניברסיטאות בארצות הברית, בהן: הרווארד וברנדייס, ובבריטניה, בהן בית הספר לכלכלה של לונדון ואוניברסיטת לונדון.
גל חבר ועדת הפרסומים המדעיים של מוסד ביאליק, ירושלים, חבר מערכת של כתב העת ל'מחקרים ביהדות מודרנית', הפקולטה למדעי המזרח, אוניברסיטת אוקספורד, חבר המועצה המייעצת של האיגוד לחקר האתניות והלאומיות, בית הספר לכלכלה של לונדון ושל כתב העת שלו, מחקרים באומות ולאומיות, בהוצאת בלאקוול.
היה חבר המועצה המייעצת לכתב העת היסטוריה של יהדות ארצות הברית, המגזין הרשמי של החברה ההיסטורית של יהדות אמריקה, היוצא לאור בהוצאת אוניברסיטת ג'ונס הופקינס והוא חבר בהנהלת יד דוד בן-גוריון.
הוא עמד בראש הוועדה המדעית שהקימה את מוזיאון הכנסת.
גל פרסם תריסר ספרים ועשרות מאמרים בהוצאות הספרים המדעיות בארצות הברית, בריטניה ובישראל.
מחקריו של אלון גל מאירים באופן שיטתי טיפוסים שונים של ציונות (או בלשונו "ציונויות") אשר התפתחו על פני תבל בתנאים גאו-חברתיים-תרבותיים שונים.
המחקר המקיף בהקשר זה הוא שלושת הכרכים בעריכתו "הציונות לאזוריה: היבטים גאו-תרבותיים".
שלושת מוקדי מחקריו של גל המשלימים זה את זה הם: א.
יהדות ארצות הברית ומאפייניה הליברליים.
התנועה הציונית בהנהגת דוד בן-גוריון.
תנועת העבודה לדעתו של גל, הייתה (יותר מאשר ההון) חלוצה ומעצבת של מפעל התחייה הלאומית בארץ ישראל.
במוקד הוא מאיר את התפתחות היישוב והקמת מדינת ישראל ב-1947 – 1949 כחברה דמוקרטית בעלת מאפיינים פרוגרסיביים.
המשטר בכללו היה פלורליסטי למדי, מורכב משלושה מיגזרים: קואופרטיבי, ממלכתי וקפיטליסטי.
במוקד זה בולטים הספרים 'ציונות-סוציאליסטית: תיאוריה וסוגיות בלאומיות יהודית בת זמננו' והספר בעריכתו (עם אחרים) 'בדרך הדמוקרטית: על המקורות ההיסטוריים של הדמוקרטיה הישראלית'.
יהדות ארצות הברית ומאפייניה הליברליים
חקר יהדות ארצות הברית ומאפייניה הליברליים השתזרו בתהליכים אותם הוא גורס כ'ציוניזציה סגולית', שעברה במאה ה-20. במוקד זה דן אלון גל בתהליכי ה'ציוניזציה' שהתחוללו ביהדות אמריקה מאז מלחמת העולם הראשונה.
בתהליכים אלה התגבשה אידאולוגיה ציונית-אמריקאית שהייתה שונה מזו שהתפתחה באופן טיפוסי במזרח אירופה.
האידאולוגיה שעברה אמריקניזציה מצאה את צידוק עצמה – דהיינו, צידוק הלאומיות היהודית נוסח אמריקה – בכך שנועדה לקדם באותה-עת את הערכים הליברליים המשוקעים בציוויליזציה האמריקאית.
משום כך הציונות האמריקאית התאפיינה בדרך-כלל בשני מוטיבים: מוטיב השליחות האוניברסלית המדגיש את תרומתה לארצות הברית (ול"מערב") ומוטיב הרציפות ההיסטורית הכורך בגישתה את הציונות בחיוב החיים בתפוצה לאורך ההיסטוריה היהודית.
מכאן ניתן להבין מדוע הרוב המכריע של מנהיגי הציונות האמריקאית באו מקרב הזרמים הדתיים הרפורמי והקונסרבטיבי.
המחקר על שורשי הפרוגרסיביזם והציונות של לואי דמביץ ברנדייס, 'ברנדייס בבוסטון',
עם זאת גל מראה כי מתחילת שנות השלושים התרחשה רדיקליזציה לאומית של הציונות האמריקאית עת הצלב האדום הבינלאומי סירב לטפל ביהודי אירופה הנרדפים.
על כן ארגון ציוני אמריקה החל לתבוע בהדרגה הקמת מדינה יהודית מייד עם תום מלחמת העולם השנייה.
אלון גל פרסם גם מאמרים על הדסה - ההסתדרות הציונית הגדולה ביותר בעולם (שורשיה בשנות ה-90 של המאה ה-19) – ועל הנרייטה סאלד, מייסדת הדסה שנערצה על רוב הזרמים הדתיים והלאומיים (1860 – 1945).
הדסה הקימה בארץ ישראל רשתות של שירותי רפואה ושל שיקום ילדים.