tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
פטיבון הייתה נשואה למלחין המודרני אריק טנגי ולהם בן אחד.
התאלמנה מכנר הג'אז הצרפתי דידייה לוקווד, אתו הייתה נשואה בין השנים 2015 - 2018.
פטרישיה ברדין הייתה זמרת, סופרת ושחקנית בריטית.
ב-12 בפברואר 1957, ניצחה ברדין בקדם הבריטי לאירוויזיון 1957, וזכתה לייצג את הממלכה המאוחדת באירוויזיון.
ב-3 במרץ 1957 היא הופיעה על בימת האירוויזיון עם השיר "All".
ברדין הופיעה שלישית בסדר ההופעות, אחרי לוקסמבורג ולפני איטליה., וסיימה במקום השביעי עם שש נקודות.
השיר "All" שאורכו עמד על 1.52 דקות, החזיק שנים רבות בתואר השיר הקצר ביותר שהושר באירוויזיון, עד אירוויזיון 2015, כאשר פינלנד שלחה שיר שאורכו 1:27.
בשנים שלאחר התחרות, ברדין שיחקה במספר סרטים וסדרות קומדיה בריטיים.
בשנת 1964, ברדין נישאה לזמר איבור עמנואל.
לאחר מכן, ברדין התחתנה עם איש העסקים הקנדי, צ'ארלס מק'קאלוך, אך הוא נפטר בירח הדבש שלהם.
פטרישיה, נסיכת קונוט הייתה בתו של הנסיך ארתור, דוכס קונוט וסטראת'רן, בנה השלישי של המלכה ויקטוריה.
עם נישואיה לאלכסנדר רמזי, היא ויתרה על תוארה של נסיכה בריטית ועל התואר הוד מלכותה.
הנסיכה פטרישיה – "פטסי" מקונוט נולדה ב-17 במרץ 1886, בארמון בקינגהאם בלונדון לארתור, דוכס קונוט וסטראת'רן, בנה של ויקטוריה, מלכת הממלכה המאוחדת, וללואיזה מרגרטה, נסיכת פרוסיה, בתם של פרידריך קרל, נסיך פרוסיה ומריה אנה, נסיכת אנהלט.
היו לה שני אחים גדולים, ארתור ומרגרט, לימים נסיכת הכתר מרגרטה משוודיה.
היא הוטבלה בשם המלא ויקטוריה פטרישיה הלנה אליזבת בכנסיית סנט אן בבאגשוט ב-1 במאי 1886. הסנדקים שלה היו ויקטוריה, מלכת הממלכה המאוחדת, ארנסט השני, דוכס סקסוניה-קובורג-גותה, אליזבת אנה, נסיכת הכתר של אולדנבורג, וילהלם השני, קיסר גרמניה, הלנה, נסיכת הממלכה המאוחדת ואלברכט, נסיך פרוסיה.
היא נקראה ויקטוריה על שם המלכה ויקטוריה; פטרישיה, על שם פטריק הקדוש, הקדוש של יום הולדתה; והלנה, לכבוד אחותו של אביה, הלנה, נסיכת הממלכה המאוחדת.
היא הייתה שושבינה בחתונת הדוכס והדוכסית מיורק (ג'ורג' החמישי והמלכה מרי לעתיד) ב-6 ביולי 1893.
שאלת נישואיה של פטרישיה הייתה נושא לספקולציות רבות בתקופה האדוארדית, שכן היא נחשבה לאחת הנסיכות היפות והכשירות ביותר בדורה.
היא הותאמה לנסיכים רבים, ביניהם אלפונסו השלושה עשר, מלך ספרד, לואיש פיליפה, נסיך הכתר של פורטוגל, אדולף פרידריך השישי, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שטרליץ ומיכאיל אלכסנדרוביץ', אחיו הצעיר של הצאר ניקולאי השני.
בסופו של דבר, פטרישיה בחרה להתחתן עם פשוט עם.
היא נישאה לאלכסנדר רמזי (29 במאי 1881 – 8 באוקטובר 1972), סגן אלוף בחיל הים, אחד משלישיו של אביה ובנו השלישי של הרוזן ה-13 מדלהוסי, במנזר וסטמינסטר, ב-27 בפברואר 1919.
לרגל נישואיה, הנסיכה פטרישיה מקונוט ויתרה על התואר הוד מעלתה ועל תואר נסיכת בריטניה ואירלנד.
לאלכסנדר רמזי וליידי פטרישיה רמזי היה ילד אחד:
למרות הוויתור על תוארה המלכותי, ליידי פטרישיה נותרה חברה במשפחת המלוכה הבריטית, נשארה בסדר הירושה לכתר הבריטי, והשתתפה בכל האירועים המלכותיים הגדולים, כולל חתונות, הלוויות והכתרותיהם של ג'ורג' השישי, מלך הממלכה המאוחדת ואליזבת השנייה, מלכת הממלכה המאוחדת בשנים 1937 ו-1953 בהתאמה.
היא רכבה בתהלוכות הכרכרה עם חברים אחרים במשפחת המלוכה בהלוויות של ג'ורג' החמישי וג'ורג' השישי.
בטקס ההכתרה, היא המשיכה במדינה מארמון בקינגהאם עם חברים אחרים במשפחת המלוכה והשתתפה בתהלוכה של נסיכים ונסיכות של מלכות הדם, בהשתתפות נושא רכבת וקצין לשאת קורונט שלה.
היא גם השתתפה במסיבות בגן המלוכה והשתתפה בביקורי מדינה, כאשר נוכחותה נרשמה בחוזר החצר יחד עם חברים אחרים במשפחת המלוכה.
ליידי פטרישיה הייתה אמנית מוכשרת שהתמחתה בצבעי מים.
היא מונתה לחברה כבוד במכון המלכותי לציירים בצבעי מים.
חלק גדול מעבודתה נוצר בהשראת מסעותיה במדינות טרופיות.
סגנונה הושפע על ידי גוגן ואן גוך, כי היא למדה אצל ארצ'יבלד סטנדיש הארטריק שהכיר את האמנים.
ליידי פטרישיה מתה בריבסדן הולט, וינדלשם, סארי ב-12 בינואר 1974, שמונה שבועות לפני יום הולדתה ה-88 ו-15 חודשים אחרי בעלה.
בעת מותה, היא הייתה הצעירה מבין שני הנכדים היחידים ששרדו של המלכה ויקטוריה (השנייה הייתה הנסיכה אליס, רוזנת אתלון).
ליידי פטרישיה ואדמירל אלכסנדר רמזי קבורים בשטח הקבורה המלכותי, פרוגמור, ממש מאחורי המאוזוליאום המלכותי של סבה וסבתה, המלכה ויקטוריה והנסיך אלברט, בפארק הגדול של וינדזור.
פטרישיה קלמבר היא שחקנית אמריקאית.
קלמבר נולדה בסקנקטדי במדינת ניו יורק וגדלה בין היתר בבקונטיקט ובקנטקי, היא בוגרת תואר בתיאטרון מאוניברסיטת אינדיאנה ותואר שני מאוניברסיטת טמפל.
ב-1981 הופיעה לראשונה בטלוויזיה באופרת הסבון "דאלאס", לאחר מכן הופיעה באופן קבוע באופרת הסבון "Loving".
ב-1990 שיחקה בסרט האימה "Jacob's Ladder".
היא גילמה את ג'ורג'י בסדרת הדרמה "אחיות".
ב-2002 שיחקה בסרט הטלוויזיה "Path to War", סרט ביוגרפי על לינדון ג'ונסון.
היא שיחקה שופטת במספר פרקים של הסדרה חוק וסדר: מדור מיוחד.
ב-2011 שיחקה בסרט ללא גבולות.
בשנים 2017–2019 שיחקה בסדרת גיבורי העל "הקרצייה" מבית אמזון פריים וידאו.
מ-1980 ועד 1983 הייתה נשואה לשחקן מארק טורס, ב-1986 נישאה בשנית לשחקן הבריטי דניאל גרול ולהם שלושה ילדים.
פטרישיה טולמן היא שחקנית, פעלולנית ומנהלת אולפנים אמריקאית.
ידועה בזכות השתתפותה בסרט "ליל המתים החיים" ובסדרות המדע בדיוני "מסע בין כוכבים" ו"בבילון 5".
היא המנהלת והמפיקה בפועל לשעבר של Studio JMS, אולפני ההסרטה של היוצר ג'יי מייקל סטרזינסקי.
בתחום הטלוויזיה, טולמן עבדה באופרת הסבון "דורות" והופיעה בהופעת אורח בסדרה "מעשיות מהצד האפל" של ג'ורג' רומרו.
כשחקנית וכפעלולנית, טולמן השתתפה בלמעלה מ-50 פרקים בזיכיון "מסע בין כוכבים" בין השנים 1992–1997, בין היתר בסדרות "מסע בין כוכבים: הדור הבא", "מסע בין כוכבים: חלל עמוק 9" ו"מסע בין כוכבים: וויאג'ר".
בהמשך היא גילמה את דמותה של הטלפתית ליטה אלכסנדר בסדרת המדע בדיוני "בבילון 5" (בפרק הפיילוט, תפקיד אורח בעונות 3,2 ותפקיד ראשי בעונות 5,4).
שיתפה פעולה עם הבמאי ג'ורג' רומרו בסרטי האימה שלו "אבירי האתמול" (1981), "אדם שבחיה" (1988) ו"קריפשואו 2" (1987), שבו שימשה כפעלולנית.
בשנת 1990 השתתפה ברימייק של "ליל המתים החיים", ובשנת 1992 השתתפה בתפקיד מכשפה אחוזת דיבוק ב"צבא האופל".
עבודת הפעלולנות הידועה ביותר של טולמן הייתה בסרט "פארק היורה" של סטיבן ספילברג משנת 1993 ככפילתה של השחקנית לורה דרן.
בנוסף, שימשה ככפילתה של השחקנית לורל הולומן בתפקיד ציידת הערפדים ג'סטין קופר בסדרה "אנג'ל".
בשנת 2012 הפכה למנהלת אולפני JMS ושימשה כמפיקה בפועל בשותפות עם חברה לשעבר ג'יי מייקל סטרזינסקי, יוצר הסדרה "בבילון 5".
היא עזבה את החברה כשנה לאחר מכן.
פטרנליזם הוא התערבות של מדינה, מוסד, קבוצת אנשים או פרט מסוים בענייניו של פרט אחר כנגד או בלי קשר לרצונו, בכוונה להיטיב עם האחר או להגן עליו מפני פגיעה.
יסוד עיקרי בפטרנליזם הוא הגבלת החופש או האוטונומיה של הפרט ואף כפייה ממש של פעולות.
פטרנליזם עשוי גם לבוא לידי ביטוי בהטעיה מכוונת של האחר על מנת לגרום לו לפעול באופן הרצוי על ידי המטעה.
הפטרנליזם חורג מהשיטה האינדיבידואליסטית, עליה מושתת הכלכלה הקלאסית, ולפיה כל פרט הוא השופט הטוב ביותר של טובתו הוא, ומבטא גישה של עליונות.
מקור המושג בתפיסה של מערכת משפחתית בה האב (Pater) נתפס כרציונלי יותר מהאם והילדים, ולכן ראוי לכפות עליהם את דעותיו.
פטרנליזם "צר" מול "רחב" – פטרנליזם צר מתייחס לפטרנליזם המופעל על ידי המדינה ושלוחיה בלבד (חקיקה, מערכת המשפט וכיוצ"ב), פטרנליזם רחב מתייחס לכל התייחסות פטרנליסטית שהיא (למשל, בית חולים המונע ממטופל מידע רפואי הרלוונטי למצבו).
פטרנליזם "רך" – התערבות המיועדת להגן מפני פעולה שאינה מודעת.
דוגמה: הצבת שלט המזהיר בפני רחצה בחוף ים בשל סכנת מערבולות.
פטרנליזם "קשה" – שלילת חופש הבחירה.
בדוגמה הנ"ל, למשל, באמצעות הצבת כוחות שיטור המונעים כניסה למים.
פטרנליזם "טהור" – שלילת החירות או האוטונומיה נעשית רק על האדם או קבוצת האנשים המוגנים.
פטרנליזם "לא טהור" – קבוצת האנשים שחירותם או האוטונומיה שלהם נפגעת במידה מסוימת רחבה יותר מקבוצת האנשים עליהם נועדה הפעולה להגן.
פטרנליזם "מוסרי" – פעולה המיועדת לקדם את ההתנהגות המוסרית של אנשים גם אם לא תשפר את רווחתם.
פטרישיה הלן קנדי לופורד הייתה אשת חברה אמריקאית, והשישית מתוך תשעת ילדיהם של רוז וג'וזף קנדי.
קנדי הייתה אחותם הנשיא ג'ון קנדי והסנאטורים רוברט פ.
קנדי וטד קנדי, כמו גם גיסתה של ג'קלין קנדי.
פטרישיה רצתה להיות מפיקת סרטים, מקצוע שלא היה נגיש לנשים צעירות בזמנה.
ב-1954 נישאה לשחקן האנגלי פיטר לופורד ב-1954, אך השניים התגרשו ב-1966.
פטרישיה הלן קנדי נולדה בברוקליין, מסצ'וסטס, השישית מתוך ילדי משפחת קנדי.
אחייה היו ג'וזף קנדי ג'וניור, ג'ון קנדי, רוזמרי קנדי, קת'לין קנדי, יוניס קנדי, רוברט קנדי, ג'ין קנדי, ואדוארד קנדי.
היא למדה בבית הספר המנזרי רוהמפטון שבלונדון, ולאחר מכן במנזר מייפלהרסט שבברונסקוויל, ניו יורק.
בשנת 1945 סיימה תואר ראשון לאמנויות ממכללת רוזמונט, שם הייתה עסקה בין היתר בבימוי ובמשחק בהפקות תיאטרון.
פטרישיה נחשבה למתוחכמת ביותר אך המופנמת מבין חמש בנות משפחת קנדי.
כבר בילדותה הוקסמה מהוליווד ומטיולים ברחבי העולם.
עם הזמן מימשה את רצונה לראות את העולם, ואף קיבלה משימות מהעיתונות לכתוב על מסעותיה.
לאחר שסיימה את לימודיה בקולג' עברה קנדי להתגורר בהוליווד, בתקווה לעבוד כמפיקת קולנוע.
זאת בעקבות אביה, שעבד זמן מה בעיר בראש חברת הפקה וסיפר על כך לבתו.
ג'וזף קנדי האמין בבתו, ואמר פעם כי מילדיו, פטרישיה היא "זו עם ראש עסקי, שתוכל לנהל את כל הוליווד אם תרצה".
קנדי עבדה כעוזרת בהפקות פטריוטיות ודתיות, ביניהן תוכנית הרדיו של הזמרת קייט סמית' הקמפיין הקתולי Family Rosary Crusade.
בגיל 22, הפיקה קנדי את I Love to Eat ברשת NBC, שהייתה תוכנית הבישול הראשונה בטלוויזיה המסחרית.
בצעירותה התיידדה פטרישיה עם אידית רוזנבאום (אנ'), ניצולה מספינת הטיטניק, שבמהמשך הייתה לסנדקית ילדיה של קנדי.
במהלך שנות ה-40 פגשה קנדי את השחקן האנגלי פיטר לופורד.
השניים הכירו דרך אחותה של קנדי, יוניס.
השניים נפגשו שוב ב-1949 וב-1953. החיזור נמשך זמן קצר, והוכרז רשמית על אירוסיהם בפברואר של שנת 1954. ב-24 באפריל 1954 נישאו השניים בכנסיית סיינט תומאס מור בניו יורק.
הזוג עבר להתגורר בסנטה מוניקה, קליפורניה, שם התיידדו עם השחקנית ג'ודי גרלנד ומשפחתה.
גרלנד וקנדי אף ילדו את בניהן באותו בית חולים ובאותו היום -- גרלנד את בנה ג'וזף וקנדי את בנה כריסטופר.
לזוג לופורד נולדו ארבעה ילדים בעודם מתגוררים בסנטה מוניקה: כריסטופר לופורד (1955–2018) (אנ'), סידני מאליה לופורד (1956-), ויקטוריה פרנסיס לופורד (1958-), ורובין אליזבת לופורד (1961-).
פטרישיה ופיטר (שהיה חבר בחבורת הראט פאק של פרנק סינטרה) ערכו מסיבות מפוארות באחוזתם במאליבו במהלך שנות החמישים והשישים, בהן נכחו אורחים כגון מרילין מונרו.
על אף הדימוי הזוהר שהציגו בני הזוג, מערכת היחסים בין השניים סבלה ממתחים כבר מתקופת אירוסיהם.
לופורד התקשה להסתגל לדימוי המשפחתי של משפחת קנדי ולאורך החיים הקתולי שחיו.
קנדי התקשתה לסבול את הרגלי השתייה הכבדים של לופורד, את התמכרותו ההדרגתית לסמים, ולרומנים שניהל מחוץ לנישואים.
זמן קצר לאחר רצח אחיה ב-1963, קנדי הגישה בקשה רשמית להיפרדות משפטית.
קנדי ולופורד התגרשו רשמית בפברואר 1966, ופטרישיה מעולם לא נישאה בשנית.
לאחר גירושיה, נאבקה קנדי באלכוהוליזם וסבלה מסרטן בלשונה.
היא עבדה עם הספרייה והמוזיאון הנשיאותיים על שם ג'ון פ.
קנדי, כמו גם עם המרכז הלאומי להתמכרות.
בנוסף, הייתה ממייסדי הוועדה הלאומית לאומנויות הספרותיות, שעבורה ארגנה סדרת הרצאות ומלגות.
קנדי נפטרה מדלקת ריאות ב-17 בספטמבר 2006 בביתה במנהטן, בעודה בת 82. היא נקברה בבית הקברות של סאות'המפטון.
פטרישיה אן מק'קיליפ (29 בפברואר 1948 - 6 במאי 2022) הייתה סופרת אמריקאית של פנטזיה ומדע בדיוני.
היא כתבה בעיקר רומני פנטזיה עצמאיים וכונתה "אחת ממעצבות הפרוזה המוכשרות ביותר בסוגת הפנטזיה".
עבודתה זכתה בפרסים רבים, כולל פרס הפנטזיה העולמי למפעל חיים בשנת 2008.
מק'קיליפ נולדה בסאלם, אורגון לוויין והלן (רוט) מק'קיליפ.
היא גדלה באורגון, בריטניה וגרמניה.
היא למדה בקולג' של נוטרדאם (בלמונט, קליפורניה) ובאוניברסיטת סן חוזה (סן חוזה, קליפורניה), שם היא קיבלה את תוארי ה-BA וה-MA שלה באנגלית בתחילת שנות ה-70.
מק'קיליפ הייתה נשואה למשורר דייוויד לונדה.
היא נפטרה ב-6 במאי 2022, בגיל 74 בביתה בקוס ביי, אורגון.
הרומן הראשון שלה, החיות הנשכחות של אלד, ראה אור ב-1974, כשהייתה בת 26, וזכה בפרס הפנטזיה העולמי בשנת 1975.
לאחר מכן כתבה את טרילוגיית בעל החידות (1976–1979), שאותו תיאר החוקר פיטר ניקולס כ"יצירה בעלת שיעור קומה קלאסי".
הוא נבחר כחלק מסדרת יצירות המופת של גולנץ.
מאז 1994, כתבה מק'קיליפ כללה רומנים עצמאיים בלבד, שאינם חלק מסדרה.
ציורי הכריכה ברוב הרומנים שלה הם פרי עבודתה של קינוקו י' קראפט.
על כתיבת פנטזיה, היא אמרה, "נושאי המיתולוגיה הסמליות הם היסודות.
זה כמו סימון תווים במוזיקה; אתה יכול לשנות את זה בדרכים ממש מטורפות, אבל הצליל תמיד זהה, הצליל תמיד שם.
כל עוד אנחנו צריכים את הסמלים האלה, אז הסיפורים ייכתבו.
אבל אם נשמיד את הסמלים הישנים, אז אולי פשוט נצטרך להמציא סמלים חדשים - מי יודע?" המבקר בריאן סטבלפורד תיאר את מק'קיליפ כ"אחת מיוצרות הפרוזה המוצלחות ביותר בז'אנר הפנטזיה", בעוד שניקולס וג'ון קלוט ראו בה "אולי הסופרת המרשימה ביותר של סיפורי פנטזיה שעדיין פעילה".
מק'קיליפ הייתה אורחת הכבוד ב-1985 ב-Mythcon ובוועידת הפנטזיה העולמית של 1999, וב-2005 פרסם ה-Journal of the Fantastic in the Arts גיליון מיוחד על עבודתה.
היא קיבלה את פרס הפנטזיה העולמי על מפעל חיים בשנת 2008.
בעל החידות מהד: יורש של ים ואש, נבל ברוח.
מק'קיליפ מחזיקה בשיא של מספר פרסי הפנטזיה המיתופאים (ארבעה) ומועמדויות (חמש עשרה).
היא גם זכתה בפרס הפנטזיה העולמי עבור הרומן הטוב ביותר, כמו גם עבור מפעל חיים.
פטרישה קנינג טוד הייתה טניסאית אמריקאית.
היא זכתה במקום ראשון בתחרויות נשים באליפות צרפת הפתוחה.
בסך הכול היא זכתה ב-4 זכיות בגראנד סלאם.
פטרישה קנינג נולדה בסן פרנסיסקו בשנת 1922. היא התחילה לשחק טניס בגיל 8. פטרישה קנינג החלה להשתתף בתחרויות לצעירות ובהמשך לבוגרות.
בתחרויות היא הכירה את הטניסאי ריצ'רד טוד והם התחתנו בשנת 1941. בשנת 1943 לזוג נולדה בת.
רוב הקריירה היא שיחקה עם שם משפחה אחרי הנישואין - קנינק טוד.
באליפות ארצות הברית הפתוחה קנינג טוד שיחקה החל משנת 1938. ההישג שלה בתחרויות הנשים היה חצי הגמר בשנים 1946 ו-1948. באליפות וימבלדון היא הגיעה לחצי הגמר 4 פעמים (1948, 1949, 1950 ו-1952).
פטרישה קנינג טוד ניצחה ב1947 והייתה בגמר של 1950.
רוב ההצלחות של קנינג טוד היו בתחרויות זוגות נשים.
היא שיחקה במשחק הגמר אליפות ארצות הברית הפתוחה 1943 ואליפות ארצות הברית הפתוחה 1946. בהמשך היא שיחקה לצד דוריס הארט.
הן ניצחו פעמיים באליפות וימבלדון 1947 ואליפות צרפת הפתוחה 1948. בנוסף לכך הן הפסידו 3 פעמים במשחקי הגמר.
אחרי פרידה מהארט קנינק טוד שיחקה פעמיים במשחקי גמר (אליפות וימבלדון 1949 ואליפות ארצות הברית הפתוחה 1951) אך הפסידה.
בתחרויות זוגות מעורבים היא ניצחה באליפות צרפת הפתוחה 1948 לצד ירוסלב דרובני.
בנוסף לכך היא השתתפה ב-3 משחקי הגמר אך הפסידה.
פטרישה קנינג טוד פרשה בשנת 1952 (לקראת לידת בנה) וחזרה לזמן קצר בשנת 1957.
פטרישה קנינג טוד נפטרה בקליפורניה בשנת 2015.
פִי (אות גדולה: Φ, אות קטנה: φ או ϕ) היא האות העשרים ואחת באלפבית היווני.
לאות Ξ ולשלוש האותיות שלפני Ω – Φ, Χ ו־Ψ (שאינן אימוץ של אות פיניקית) – היו הגיות שונות במקומות שונים.
באלפביתים של כרתים, תרה, מלוס ו, האות פי ושלוש האותיות הנוספות לא התקיימו כלל.
באלפביתים של אובויה, בויוטיה, ארקדיה ולקוניה, אטיקה ואיוניה Φ ייצגה ph.
ביוונית מודרנית האות פי מבוטאת כפ"א רפה (/f/ ב־IPA).
ביוונית עתיקה שימשה האות לציין צליל פ"א מנושפת (/pʰ/ ב־IPA).
אות זו התגלגלה גם לאלפבית הקירילי (Ф) ומשמשת גם בו כפ"א רפה (/f/ ב־IPA).
האות φ משמשת לסמל את:
בספרות יווניות לאות ערך של המספר 500.
במתמטיקה φ מייצגת שינוי אלמנטרי הפועל על מטריצה.
יחס הזהב - בגאומטריה, אומנות ואדריכלות -
בביוכימיה, בדיאגרמת ראמהצ'אנדרן, האותיות φ ו-ψ מייצגות את הזוויות בין אטומים לאורך שרשרת חומצות אמינו.
באסטרונומיה פי מציינת את הכוכב ה21 בבהירותו במערכת כוכבים.
מקדם הספק cos φ הוא מונח בהנדסת חשמל המגדיר יחס בין הספקים.
האות הגדולה Φ מסמלת את:
פונקציית ההתפלגות המצטברת של משתנה נורמלי סטנדרטי בהסתברות.
פונקציית ההתפלגות של משתנה נורמלי סטנדרטי בהסתברות
קיימים מספר סימנים דומים לפי.
עיגול שנחצה על ידי קו אנכי:
Ф - אות באלפבית הקרילי
ɸ - סימון אלפבית פונטי בינלאומי לעיצור דו-שפתי, חוכך, אטום
עיגול שנחצה על ידי לוכסן:
Ø - אות שנמצאת בשימוש בעיקר בשפות סקנדינביות
∅ - סימון מתמטי לקבוצה הריקה, שנבע מהאות דלעיל
⌀ - סימון הנדסי לקוטר
הספרה 0 או האות O לעיתים נחצות כדי להבדילן זו מזו
Ф או Ø יכולים לשמש לסימון של האקורד המוזיקלי "חצי מוקטן" או "חצי דמינשט" בערבוב לואזי.
הסימון נבע מכך שזהו מעגל חצוי והסימון לאקורד "מוקטן שבע" או "דמינשט שבע" הוא מעגל שלם
פטרת (Mycosis) היא מחלה הנגרמת על ידי פטרייה.
ישנן כ-300,000 סוגי פטריות, מהן כ-150 ידועות כגורמות למחלות באדם.
פגיעה שטחית (Superficial Mycosis) - פטריות אשר פוגעות רק באפידרמיס ובדרמיס.
פגיעה עמוקה (Subcutaneous Mycosis) - פגיעה בתת-העור.
פטרת עור (דרמטומיקוזה) נגרמת על ידי דרמטופיטים - פטריות הצומחות באזור הקרני של העור, והורסות את החומר הקרני.
ידועים 41 זני דרמטופיטים עם מבנה בסיס בצורת הייפות (hyphae).
הזן השכיח ביותר (98% מהפטריות הדרמטופיטיות בישראל) הוא Trichophyton rubrum.
כאשר הפטרייה פוגעת באזור מסוים היא נקראת tinea.
ישנם כמה סוגי פטרות עור:
פטרת הקרקפת (tinea capitis) - פטרייה נדירה ומדבקת, התוקפת בעיקר את עור הקרקפת.
גורמת לשתי מחלות עיקריות - גזזת ויערת (Favus, לא קיימת בישראל כבר 20 שנה).
הפטרייה מתבטאת בטריאדה המורכבת מ-1. שיער קצוץ 2. שיער אפור לא מבריק 3. קשקשת.
פטרת ציפורניים (tinea unguium) - פטרת הפוגעת בעיקר בבהונות הרגליים, אך הזיהום עלול להתפשט גם לציפורני הידיים.
פטרת כף הרגל (tinea pedis) - פטרת נפוצה, שבדרך כלל מופיעה בין האצבעות בשלישית-הרביעית או בין הרביעית-חמישית.
פטרת זקן (tinea barbe) - פגיעה בשיער הזקן.
יכולה להתבטא כמחלה קלה ועד דלקת חריפה.
פטרת הפנים (tinea facie) - מתבטאת באזורים דלקתיים ללא גבול חד ועם קשקשת.
מכל הסוגים הנ"ל הפטרת שבין אצבעות כפות הרגליים היא השכיחה ביותר בישראל.
התרבותן גורמת לגרד, למסמוס של העור ובהמשך לסדקים כואבים המוכרים לרובינו.
אם אין מטפלים בפטרת היא עלולה להתפשט לעור כף הרגל ולציפורני הרגליים.
פטרת מסוכנת יותר מפטרת העור, אך מוגבלת לאזורים הטרופיים.
פטריות מסוג זה עלולות לפגוע בעור תחילה, ואחר כך הן חודרות לאיברים פנימיים וגורמות בהם זיהום.
ישנם כמה סוגים של פטרות עומק:
פטרת הנבט (בלסטומיקוזה): פטרייה המתפשטת על עור הפנים, הידיים והרגליים.
בהתחלה עולה בעור פצעון זעיר ששוליו מוגבהים ונוקשים, וכעבור זמן הוא מתפשט בחלקים נרחבים של העור.
קנדידה (קנדידה אלביקנס): פטרייה נפוצה, הגורמת פטרות ברירית הפה, רירית הנרתיק, ורירית פי הטבעת.
פטרת הרגליים - בשלביה הראשונים מומלץ להשרות את כפות הרגליים כל ערב ל-15 דקות בקערת מים חמים עם תמיסה של סבון חיטוי המכיל יוד (למשל פוליספט).
לאחר מכן יש למרוח בין האצבעות ועל עור כף הרגל משחה נגד פטריות.
יש להתמיד בטיפול כשבועיים או שלושה לאחר שסימני הפטרייה נעלמים מהעור.
כדי למנוע זיהום חוזר מומלץ לאוורר את כפות הרגליים ככל שניתן, להעדיף גריבת גרבי כותנה על גרביים מחומרים סינתטיים, לנעול סנדלים או נעליים עם סוליית עור שבהם מזיעים פחות, לרחוץ את כפות הרגליים לעיתים קרובות ולהשתמש בטלק לספיגת הזיעה.
פטרת הציפורניים (שם מדעי: Onychomycosis) היא זיהום פטרייתי של הציפורניים ומהווה עד לכ-50% מכלל מחלות הציפורניים באדם.
מצב זה עשוי להשפיע על אצבעות הידיים או הרגליים אך זיהומים פטרייתיים של אצבעות הרגליים נפוצים במיוחד.
שיעור ההידבקות בפטרת הציפורניים עומד על כ-10% בקרב האוכלוסייה הבוגרת, כ-20% בקרב בני 60 ומעלה, וכ-50% בקרב בני 70 ומעלה.
הסוג הנפוץ ביותר של פטרת הציפורניים, המהווה כ-80%-90% מכלל המקרים, נקרא tinea unguium ונגרם על ידי דרמטופיטים, קבוצת פטריות הגורמות לזיהומים פטרייתיים נפוצים בקרב בעלי חיים, ובהם בני אדם.
דרמטופיטים הם סוג הפטריות הנפוץ הגורם לפטרת הציפורניים.
שני מינים דרמטופיטיים - Trichophyton rubrum ו-Trichophyton interdigitale גורמים לרובם הגדול של מקרי פטרת הציפורניים ברחבי העולם.
rubrum ולא למין העומד בפני עצמו) והמין הנפוץ בקרב הבקר - Trichophyton verrucosum.
השם Trichophyton mentagrophytes מוגבל כיום לסוכן מחלת ה-favus אצל עכברים; אמנם, פטרייה שכזו עשויה לעבור מעכבר לבן אנוש, אך לרוב היא תזהם את העור ולא את הציפורניים.
גורמים אחרים לפטרת הציפורניים הם שמרים (5%-17%) דוגמת ה-Candida albicans, ועובשים לא-דרמטופיטיים, ובמיוחד מתוך הסוג Scytalidium (ששמו שונה באחרונה ל-Neoscytalidium), ה-Scopulariopsis וה-Aspergillus.
שמרים גורמים בעיקר לפטרת בציפורני ידיהם של אנשים המרבים להשרות את ידיהם במים.
Scytalidium משפיע בעיקר על אנשים החיים באזורים טרופיים, אך הוא ישרוד את מעברם לאזורי אקלים ממוזג.
עובשים אחרים יופיעו לרוב אצל קשישים שעברו את גיל 60, ונוכחותם בציפורן משקפת את היחלשותה הקלה של יכולת הציפורן להגן על עצמה מפני פלישה פטרייתית.
הטיפול בפטרת הציפורניים יחל לרוב לאחר אבחון מעבדתי של הפלישה הפטרייתית בהתבסס על התבוננות במיקרוסקופ ותרבית של חלקיקי ציפורן שגורדו או נגזמו על ידי הלבורנט, שבועיים לפחות לאחר הפסקת כל טיפול בפטרת שעשוי לפגוע ביכולת האבחון המעבדתי.
תרופות אנטי-פטרייתיות בנטילה פומית דוגמת טרבינאפין (למיסיל), איטראקונאזול וספורנוקס, הוכחו כיעילות ביותר בטיפול בפטרת הציפורניים.
כמו כן ניתן להשתמש במספר לקי ציפורניים לשימוש מקומי, המכילים ריכוזים שונים של אמורולפין וציקלופירוקס, דוגמת בטרפן, אך הטיפול בהם יעיל בעיקר בשלבים הראשונים של התפתחות הפטרת.
מחקר משנת 2000 בחן את מידת יעילותן של תרופות מקומיות שונות לזיהומי עור וציפורניים פטרייתיים ברגל.
המחקר סקר 72 ניסויים קליניים אקראיים שנערכו עד לדצמבר 1997. הממצאים העיקריים היו:
ה-allylamines ריפאו מעט יותר זיהומים מאשר ה-azoles, אך היו יקרים הרבה יותר.
אופן הטיפול הטוב ביותר מבחינת עלות-תועלת הוא בהתחלה לטפל ב-azoles או ב-undecenoic acid ובמקרה שהטיפול נכשל, להשתמש ב-allylamines כתרופות קו-שני.
מחקר קטן שבוצע בשנת 2004 הראה שלק ציפורניים המכיל ציקלופירוקס בריכוז 8% היה יעיל יותר כאשר שולב עם קרם urea מקומי בריכוז של 40%, שמבצע למעשה סוג של עקירה כימית (להבדיל מכירורגית) של הציפורן על ידי המסתה.
ניסוי קליני אקראי משנת 2007 עם 249 משתתפים הראה ששילוב של לק אמורולפין לציפורניים עם נטילה פומית של טרבינאפין הגביר את יעילותו הקלינית של הטיפול בטרבינאפין בלבד וגם היה טוב יותר בניתוח עלות-תועלת.
מחקר קליני מבוקר אקראית כפול סמויות משנת 2012 שנערך על 493 מטופלים הראה יעילות קלינית טובה של תמיסה המכילה פרופילן גליקול, אוריאה וחומצה לקטית (EMTRIX) עם שיפור יחסית מהיר במראה הציפורן ופעילות אנטי פטרייתית משמעותית מאוד.
כמו כן נמצא שטיפול זה בניגוד לטיפולים המקומיים האחרים אינו דורש שיוף של הציפורן.
לק רפואי לציפורניים, NM100060 של NexMed נמצא בניסויים קליניים בשלב III.
הוא מכיל טרבינפין כמרכיב הפעיל וכן חומר המשפר את חדירת התרופה למיטת הציפורן בה הפטרת פורחת.
לייזר – מכשור לייזר חדשני מאפשר חדירה לעומק הציפורן ופגיעה בפתוגן הגורם לתופעה וחיסולו באמצעות מספר טיפולים.
העדויות להצלחת הטיפול מוגבלות ותלויות בסוג הלייזר.
ג'יי." טאקר הבן הוא כדורסלן אמריקאי, המשחק בקבוצת ניו יורק ניקס מליגת ה-NBA.
מוצב לרוב בעמדת הפאוור פורוורד, על אף גובהו הנמוך באופן יחסי (1.96 מטרים).
בצעירותו היגר טאקר עם הוריו לפרנקפורט שבגרמניה, כיוון שאביו הוצב שם מטעם צבא ארצות הברית.
את קריירת הכדורסל שלו הוא החל בתיכון אנלו שבעיר הולדתו ראלי.
לאחר שסיים את לימודיו הוא הצטרף לאוניברסיטת טקסס, ושיחק שם במשך שלוש שנים.
בשלוש עונותיו בטקסס הוא קלע בסך הכול 1,169 נקודות, ומתוכן 592 בעונת 2005/2006. בנוסף, הוא קלט 714 ריבאונדים, חטף את הכדור 116 פעמים ומסר 170 אסיסטים.
בעונת 2005/2006 הוא נבחר לחמישייה השנייה בליגת המכללות ולשחקן השנה בליגה הביג-12. הוא התבלט גם בשל מוטת הידיים הארוכה שלו, ויכולתו האתלטית הגבוהה.
נקודת התורפה שלו על המגרש הייתה הקליעה לשלוש.
בדראפט ה-NBA 2006 נבחר טאקר במקום ה-35 (סיבוב שני) על ידי טורונטו ראפטורס, וחתם בה על חוזה.
לאורך עונתו היחידה בקבוצה נשלח מספר פעמים בהשאלה לקבוצת קולורדו 14' מליגת הפיתוח של ה-NBA.
ב-24 במרץ 2007 הוא שוחרר מטורונטו, כיוון שהנהלת הקבוצה רצתה לפנות מקום עבור שחקן חדש שאותו תבחר בדראפט.
טאקר שיחק בליגת הקיץ של 2007 במדי קליבלנד קאבלירס, אך לא הוחתם בקבוצה.
בעונת 2007/2008 חתם טאקר בהפועל חולון מליגת העל הישראלית על חוזה בשווי 160 אלף דולר.
בתום העונה הוא נבחר ל-MVP של הליגה, והוביל את קבוצתו לאליפות ראשונה בתולדותיה, לאחר 14 שנים רצופות שבהן האלופה הייתה מכבי תל אביב.
לאחר עונת האליפות בחולון חתם טאקר בקבוצת בי.סי.
דונצק שעלתה לליגה הראשונה באוקראינה.
את עונת 2008/2009 סיים טאקר (שגם שיחק במשחק האולסטאר המקומי) במקום הראשון בליגה האוקראינית בממוצע הנקודות למשחק, אף על פי שנפצע ב-5 בדצמבר 2008 והושבת לתקופה ארוכה.
לאחר קשיים כלכליים שאליהם נקלעה דונצק, הקבוצה הודיעה על התפרקותה בראשית שנת 2010 וטאקר שוחרר מהקבוצה.
ב-3 במרץ חתם טאקר בבני השרון עד סוף העונה.
בעונת 2010/2011 חתם טאקר באריס סלוניקי היוונית, אותה אימן אז שרון דרוקר.
בעונת 2011/2012 חתם טאקר בקבוצת באמברג הגרמנית ששיחקה גם במסגרת היורוליג באותה העונה.
בסיום העונה זכה טאקר, ששיחק גם במסגרת האולסטאר הגרמני, עם קבוצתו בגביע הגרמני ובאליפות הבונדסליגה ונבחר ל-MVP של הגמר.
בקיץ 2012 חתם על חוזה לשנתיים בקבוצת ספרטק סנט פטרסבורג מליגת העל הרוסית, אך בהמשך הקיץ הוחתם על ידי הפיניקס סאנס מליגת ה-NBA.
ב-4 וחצי עונותיו בפיניקס פתח במרבית משחקי קבוצתו, ותרם 8.0 נקודות ו-5.9 ריבאונדים בממוצע למשחק.
במהלך עונת הועבר טאקר בטרייד מפיניקס סאנס לטורונטו ראפטורס, תמורת ג'ארד סאלינג'ר ושתי בחירות דראפט סיבוב שני.
לפני תחילת עונת חתם טאקר על חוזה ביוסטון רוקטס, עבור 32 מיליון דולר ל-4 שנים.
בפלייאוף של אותה עונה העפיל עם הרוקטס לגמר האזור המערבי, אולם קבוצתו הפסידה מול גולדן סטייט ווריורס בתוצאה 3–4.
ב-18 במרץ 2021 עבר טאקר למילווקי באקס תמורת די.
הופעת הבכורה שלו בקבוצה הייתה ב-20 במרץ, והוא סיים את המשחק עם 3 ריבאונדים בניצחון קבוצתו על סן אנטוניו ספרס.
ב-21 ביולי 2021 זכה עם מילווקי באקס באליפות ה-NBA אחרי ניצחון בסדרה 2–4 על פיניקס סאנס.
ב-3 באוגוסט 2021 חתם טאקר במיאמי היט על חוזה לשתי עונות בסך 15 מיליון דולר.
פיניאס טיילור ברנום היה אמרגן אמריקני הזכור בזכות מתיחותיו ועקב ייסוד הקרקס שהפך ל"קרקס האחים רינגלינג וברנום את ביילי".
ברנום היה איש עסקים שעסק בבידור ומעולם לא נטש את מטרתו - "להכניס כסף לכספת שלי".
ייתכן שהיה המיליונר הראשון שעשה את הונו מעסקי השעשועים.
תגובתו למבקריו הייתה: "אני מארגן מופעים...
שום כיסוי לא יעשה ממני משהו אחר".
בניין הביולוגיה באוניברסיטת טאפטס קרוי על שמו.
בשנים 1865 עד 1869 כיהן כחבר בית הנבחרים של קונטיקט ובשנים 1875 עד 1876 כיהן כראש עיריית ברידג'פורט בקונטיקט.
ברנום נולד בבית-אל, קונטיקט, בן לפילו ברנום, חייט וזבן, ולאשתו השנייה, איירין טיילור, אחד מעשרה ילדים.
סבו מצד אמו, פיניאס טיילור, היה נוכל רב תחומי שהשפיע רבות על נכדו.
ברנום עצמו היה מתמטיקאי מוכשר ששנא עבודה פיזית.
הוא החל לעבוד כזבן, ולמד להתמקח ולהטעות כדי למכור, ובהמשך היה מעורב בשגעון הלוטו בארצות הברית.
ברנום נישא לצ'אריטי האלט, כשהייתה בת 19, והפכה לשותפתו ב-44 השנים הבאות.
לברנום הבעל הצעיר היו כמה עיסוקים: חנות כלבו, מכירות פומביות של ספרים, ספקולציות בנדל"ן ורשת לוטו ארצית.
הוא הפך למעורב בפוליטיקה המקומית ויצא חוצץ נגד "החוקים הכחולים" שקידמו הקלוויניסטים ונועדו להגביל הימורים ונסיעות.
ב-1828 ייסד את העיתון "כרוז החופש".
מאמרי המערכת שלו שיצאו כנגד הכנסייה הביאו לכמה תביעות שהוגשו נגדו.
הוא ישב במאסר חודשיים, אך משהשתחרר, הפך למוביל בתנועה הליברלית.
ב-1843 נאסר הלוטו, מקור הכנסתו העיקרית בקונטיקט, והוא עבר לניו יורק.
ב-1835 החל במופע שלו - והציג את ג'ויס הת', שפחה עיוורת ומשותקת כמעט לחלוטין, כמי שהייתה האחות של ג'ורג' וושינגטון, כלומר בת למעלה מ-160.
הת' נפטרה ב-1836 עוד לפני שהגיעה לגיל שמונים.
לאחר שנה של הצלחה חלקית עם המופע "התיאטרון המוזיקלי והמדעי המפואר של ברנום" שלאחריה התרחשה "הפאניקה של 1837", ושלוש שנים קשות נוספות, רכש ב-1841 את "המוזיאון האמריקני של סקאדר".
הוא הוסיף מוצגים, שיפץ את המבנה ושינה את שם המקום ל""מוזיאון האמריקני של ברנום".
להצלחת המקום תרמה הדלקת מנורת מגדלור בלילה, הנפת דגלים ביום, תליית ציורי ענק של חיות והפיכת הגג לגן ממנו גם התעופפו כדורים פורחים.
למוצגים הקבועים שכללו פוחלצים נוספו מופעים ומיני "מוזריות" כדוגמת לבקנים, ענקים, גמדים, שמנים, להטוטנים, קוסמים, "נשים אקזוטיות", דגמים של ערים וקרבות מפורסמים ולבסוף גן חיות.
ב-1842 הציג ברנום את המתיחה המפורסמת הראשונה שלו, "בתולת הים מפיג'י", אותה שאל מבעל מוזיאון אחר, מוזס קימבל.
היה זה ראש קוף שנתפר לזנב דג.
הוא הצדיק את מתיחותיו כפרסום, דרך למשוך תשומת לב למוזיאון - "אני לא מאמין בלשטות באנשים, אלא מעוניין למשוך אותם ולאחר מכן לרצות אותם".
לאחר מכן הציג את הגמד צ'ארלס סטרטון, כגנרל טום אצבעוני - "האדם הקטן ביותר שהיה מסוגל ללכת לבד" בן 11 (למעשה החל להופיע כשהיה בן ארבע).
הילד אומן לחקות אנשים כנפוליאון והרקולס.
בגיל חמש שתה יין, ובגיל שבע עישן סיגרים להנאת הקהל.
על אף ניצולו, אהב טום את עבודתו ושמר על קשרי ידידות עם ברנום.
ב-1843 שכר ברנום רקדן אינדיאני, פו-האם-מי, ראשון מבין רבים שהציג.
בשנתיים לאחר מכן, נסע באירופה יחד עם טום ואף פגש במלכה ויקטוריה במה שהפך להצלחה יחצנית גדולה.
הצלחה זו הובילה למפגשים עם משפחות מלוכה נוספות, בהם גם הצאר שאפשר לו לרכוש פריטים נוספים, בהם אוטומטונים.
בהמשך ניסה לרכוש את בית היוולדו של שקספיר, אם כי ללא הצלחה.
שלוש השנים בהן טייל באירופה, לבד ממספר חודשים בהם הצטרפה אליו אשתו, היו שנות נהנתנות, הוללות ובזבזנות.
חזרתו לניו יורק, ב-1846, סימנה את המשך חגיגת הרכש, כאשר קנה מוזיאונים נוספים.
בסוף אותה שנה ביקרו 400,000 איש במוזיאון של ברנום.
ייצוגה של ג'ני לינד "הזמיר השוודי", ביסס את מעמדו של ברנום כאמרגן מן השורה הראשונה.
החוזה שהוצא לה, $1,000 ללילה ל-150 לילות כשכל הוצאותיה שולמו מראש, היה חסר תקדים.
כדי לממן את החוזה, לווה ברנום סכומי עתק על אף שמעולם לא שמע אותה שרה.
למעשה, כלל לא היה ברור כיצד לינד, שזכתה להצלחה גדולה באירופה, תתקבל על ידי הקהל האמריקני.
כתוצאה מחודשים של הכנות, חיכו ללינד כ-40,000 איש בנמל וכ-20,000 במלון, העיתונות סקרה את בואה ומוצרי ג'ני לינד הוצאו לרכישה.
סדרת המופעים שהחלה ב-11 בספטמבר 1850 זכתה להצלחה גדולה, ורווחו של ברנום היה גדול פי ארבעה מהשקעתו.
מטרתו הבאה של ברנום הייתה העלאת מעמדו של התיאטרון מ-"מאורת רשע" למקום בילוי לגיטימי למעמד הבינוני.
באמצעות רווחיו ממופעיה של לינד הוא בנה את התיאטרון הגדול והמודרני ביותר לזמנו וקרא לו "אולם הרצאות המוסר".
הוא היה הראשון שהציג הצגות יומיות לעידוד ערכי המשפחה וחינוך לפחד מפשע.
ברנום פתח בהצגה "השיכור" שהייתה למעשה הרצאה כנגד אלכוהול (ברנום התנזר מהטיפה המרה לאחר שחזר מאירופה).
לאחר מכן, הציג מלודרמות, פארסות ומחזות היסטוריים להם שכר כמה מהשחקנים החשובים של התקופה.
בנוסף, עיבד גם את מחזות שקספיר ומחזות כגון "אוהל הדוד תום", כך שיתאימו לקהל משפחתי.
ברנום ארגן תצוגות פרחים, תחרויות יופי, מופעי כלבים ותחרויות עופות, אך לפופולריות הגדולה ביותר זכו תחרויות התינוקות (התינוק השמן ביותר, התאומים היפים ביותר וכן הלאה).
ב-1853 הוציא לאור שבועון "חדשות מאוירות", ושנה אחר כך סיים את האוטוביוגרפיה שלו אשר בגרסאותיה השונות נמכרה בלמעלה ממיליון עותקים.
מארק טוויין חיבב אותה אך ה"בריטיש אסקוויר" ראה אותה כ"זבלית", "פוגענית", ו"מעוררת...
ורחמים כנים כלפי האדם העלוב שחיבר אותה".
בתחילת שנות החמישים של המאה התשע עשרה, החל ברנום להשקיע בנדל"ן באיסט ברידג'פורט, קונטיקט.
הוא הלווה סכומים משמעותיים ל"חברת השעונים של ג'רום" כדי שתעבור לאזור התעשייה החדש שמימן.
ב-1856 פשטה החברה רגל וגרמה לברנום הפסדים כבדים, לצד ארבע שנים של מאבקים משפטיים והשפלה פומבית.
ראלף וולדו אמרסון טען כי בנפילתו של ברנום אפשר היה "שוב לחוש באלוהים" ומבקרים נוספים התענגו על עונשו המוסרי של ברנום.
לעומתם, טום אצבעוני, שבאותו זמן הופיע לבד, הציע את שירותיו לברנום והם יצאו ביחד למסע אירופי נוסף.
ובהמשך החל ברנום גם במסע הרצאות שעסקו בעיקר בהנזרות.
ב-1860 הצליח לסלק את חובותיו, לבנות את אחוזתו "לינדנקרופט" (ארמונו "אירניסטן" נשרף ב-1857), ולהשיב לבעלותו את המוזיאון שלו.
בניגוד לתחזיות מבקריו, הצלחתו של ברנום רק הלכה וגברה.
הוא פתח את האקווריום הציבורי הראשון באמריקה, והגדיל את מוזיאון השעווה שלו.
הוא הציג דגמים של שבעת פלאי עולם ויצר גם גלריה של נוכלים.
התצוגה הורחבה לארבעה בניינים וספר ההדרכה של המוזיאון טען שהוא מציג 850,000 "מוזרויות".
בסוף שנת 1860 חזרו התאומים הסיאמים, אנג וצ'אנג בנקר, מפרישתם (הם נזקקו לכסף כדי לשלוח את ילדיהם הרבים לאוניברסיטה).
לתאומים הייתה קריירת הופעות משלהם שבסופה חיו במטע בצפון קרוליינה תחת השם "בנקר", עם משפחתם ועבדיהם.
במוזיאון של ברנום הופיעו במשך שישה שבועות.
באותה שנה הציג ברנום את "איש הקוף" - ויליאם הנרי ג'ונסון, גמד מיקרוצפלי שחור שדיבר בשפה מסתורית אותה המציא ברנום.
ב-1862 מצא את הענקית אנה סוואן ואת קומונדור נאט, טום אצבעוני חדש, עמו ביקר ברנום את אברהם לינקולן בבית הלבן.
בזמן מלחמת האזרחים משך המוזיאום קהל גדול של מבקרים שחיפשו הסחת דעת מהעימות.
ברנום הוסיף מוצגים, הרצאות והצגות שתמכו באיחוד מה שהוביל להצתת המוזיאון ב-1864 על ידי תומך בקונפדרציה.
ב-1865 נשרף המוזיאון עד היסוד בנסיבות לא ברורות.
ברנום הקים מחדש את המוזיאון באזור אחר בעיר ניו יורק, אך גם זה נשרף ב-1868. בפעם הזו היה ההפסד גדול במיוחד וברנום פרש ממופעי ה"מפלצות".
קולייר בראון ג'וניור , הידוע יותר בשם פי.ג'יי.
בראון הוא כדורסלן עבר אמריקאי, ששיחק בעמדות הפאוור פורוורד/סנטר.
במהלך הקריירה שלו השיג בראון 3 פעמים את תואר חמישיית ההגנה השנייה של העונה, ובנוסף את תוארי פרס הספורטיביות וגביע האזרחות של ג.
ב-2008 הוא זכה באליפות ה-NBA ביחד עם בוסטון סלטיקס.
בראון החל את קריירת המשחק שלו באוניברסיטת לואיזיאנה טק.
בלואיזיאנה טק הוא שיחק 4 עונות, בהן השיג ממוצעים של 10.1 נקודות עם 8.3 ריבאונדים למשחק.
הוא עזב את מכללתו כשהוא נמצא במקום השני בדירוג החסימות בכל הזמנים, עם 241 ובמקום החמישי בדירוג הריבאונדים בכל הזמנים, עם 1017 בקריירה שלו.
לאחר שסיים את 4 העונות במכללה התמודד בראון על בחירתו בדראפט 1992 של ה-NBA.
הוא נבחר במקום ה-29 בדראפט על ידי ניו ג'רזי נטס, אבל לא שיחק בה בעונת 1992/1993. בעונה זו הוא נשלח לשחק בפאניוניוס מהליגה היוונית.
ביוון הוא בלט והשיג ממוצעים של 17.0 נקודות עם 13.3 ריבאונדים ו-3.2 חסימות למשחק.
אחרי שבלט באירופה הוחתם בראון בנטס.
בעונת הבכורה שלו בליגת ה-NBA הוא השתתף ב-79 משחקים, ואף פתח ב-54 מהם בחמישייה.
הוא השיג ממוצעים של 5.7 נקודות עם 6.2 ריבאונדים.
במהלך העונה הזו הוא הוזמן לשחק באתגר הרוקיז סופמורס שבסוף שבוע האולסטאר.
בראון שיחק בנטס מ-1993 עד 1996, ובשלוש העונות האלו הוא קלע 8.4 נקודות עם 6.4 ריבאונדים והוסיף 1.37 חסימות בממוצע למשחק.
הוא השתתף רק בארבעה משחקי פלייאוף בפלייאוף 1994 בהם קלע 3.0 נקודות עם 2.0 ריבאונדים בממוצע למשחק.
לקראת עונת 1996/1997 חתם בראון במיאמי היט.
בעונה זו הוא זכה בשני תארים, תואר חמישיית ההגנה השנייה של העונה וגביע האזרחות של ג.
הוא השיג ממוצעים של 9.5 נקודות עם 8.4 ריבאונדים ושיא קריירה של 1.1 חטיפות בממוצע למשחק.
בעונת 1997/1998 הוא שיפר במעט את ממוצעיו, כשקלע 9.6 נקודות עם 8.5 ריבאונדים בממוצע למשחק.
בנוסף בעונה זו הוא שיחק 74 משחקים ופתח בחמישייה בכולם.
בעונה הבאה בראון זכה בתואר חמישיית ההגנה השנייה של העונה בפעם השנייה בקריירה שלו.
בעונה זו הוא קלע שיא קריירה בנקודות בממוצע, עם 11.4 למשחק.
בעונת 1999/2000 הוא שיחק 80 משחקים ופתח בחמישייה בכולם.
הוא קלע בעונה זו 9.6 נקודות עם 7.5 ריבאונדים בממוצע למשחק.
בארבע השנים ששיחק בהיט הוא קלע 9.9 נקודות עם 7.9 ריבאונדים בממוצע למשחק.
ב-1 באוגוסט 2000 הועבר בראון בטרייד לשארלוט הורנטס ביחד עם ג'מאל משבורן, אוטיס ת'ורפ, טים ג'יימס ורודני ביופורד בתמורה לאדי ג'ונס, אנתוני מייסון, דייל אליס וריקי דייוויס.
בעונת 2000/2001, עונתו הראשונה בהורנטס, נבחר בראון לחמישיית ההגנה השנייה של העונה בפעם השלישית בקריירה שלו.
הוא השיג ממוצעים של 8.5 נקודות עם 9.3 ריבאונדים למשחק.
בעונתו השנייה בשארלוט הוא השיג ממוצעים של 8.4 נקודות עם שיא קריירה של 9.8 ריבאונדים בממוצע למשחק.
אחרי עונה זו ההורנטס עברו לניו אורלינס.
בעונת 2002/2003 הוא השיג ממוצעים של 10.7 נקודות עם 9.0 ריבאונדים בממוצע למשחק.
בשלוש העונות הבאות הוא שמר על ממוצעים דומים והוא הירבה לפתוח בחמישייה.
בזמן הזה הוא היה חלק מרשימה מכובדת של 26 שחקנים בלבד במהלך ההיסטוריה של ליגת ה-NBA שקלעו יותר מ-8000, הורידו יותר מ-7000 ריבאונדים, מסרו יותר מ-1000 אסיסטים וחסמו יותר מ-1000 חסימות.
ב-13 ביולי 2006 הועבר בראון בטרייד לשיקגו בולס ביחד עם ג'יי אר סמית' בתמורה לסנטר טייסון צ'נדלר.
בבולס הוא קלע 6.1 נקודות עם 4.8 ריבאונדים בממוצע למשחק, כשהוא מקבל את מספר הדקות הנמוך ביותר בקריירה שלו עד אז, 20.2 דקות בממוצע למשחק.
אחרי עונה זו סירב בראון להצעת הארכת חוזה בשיקגו, ולמספר הצעות שהוגשו לו מקבוצות אחרות שהיו מעוניינות בשירותיו.
נראה היה שהוא שוקל פרישה, ואי הופעה בעונת 2007/2008.
ב-27 בפברואר 2008, אחרי שפיספס את מרבית עונת 2007/2008, חתם בראון על חוזה בבוסטון סלטיקס לשאר העונה.
החתימה שלו בבוסטון הגיעה בעיקר בזכות שכנועיהם של שחקני הסלטיקס, פול פירס וריי אלן במהלך סוף שבוע האולסטאר 2008. סן אנטוניו ספרס וניו אורלינס הורנטס היו מעוניינות בשירותו, אך בסופו של דבר הוא בחר בסלטיקס.
הוא ערך את הופעת הבכורה ב-7 במרץ, נגד הבולס, קבוצתו הקודמת.
בראון סיים את העונה עם ממוצעים של 2.2 נקודות עם 3.8 ריבאונדים בממוצע ב-18 משחקים.
ב-18 במאי 2008, במהלך משחק הפלייאוף ה-7 של קבוצתו מול קליבלנד קאבלירס בלט בראון במיוחד.
במשחק זה הוא קלע 10 נקודות והוסיף 6 ריבאונדים, כשהוא קולע את כל 4 הזריקות שלו ומשחק תפקיד מפתח ברבע הרביעי.
אחרי הפלייאוף בו זכו הסלטיקס באליפות נגד הלוס אנג'לס לייקרס פרש בראון ממשחק פעיל.
קלארק'ס הוא באר-מסעדה ותיק בניו יורק.
הוא נמצא בשדרה השלישית 915 בפינה הצפונית-מזרחית של הרחוב 55 מזרח במנהטן.
הוקם בשנת 1884. כונה "הוותיקן של הבארים" (the Vatican of saloons) על ידי העיתון "הניו יורק טיימס".
הבאר ידוע בעיקר בתפריט ההמבורגרים שלו.
הבניין העשוי לבנים אדומות נבנה בשנת 1868 במקום שנודע עד אז ברישומים כ"הצריפים של הפולשים".
בשנת 1884 נפתחה בו מסבאה ראשונה של אדם בשם ג'נינגס, ששימשה פועלים אירים רבים שעבדו בסביבה.
הבעלים השני היה אנגלי בשם דאנין שהעסיק החל משנת 1902 ברמן אירי בשם פטריק גוזף קלארק.
אחרי עשר שנות עבודה, בשנת 1912 קנה קלארק את הבאר ושינה את שמו לשמו הנוכחי.
למרות שבמהלך השנים השכונה השתנתה ודייריה הוחלפו על ידי אנשי המעמד הבינוני, הבאר המשיך לפעול ללא שינוי משמעותי באופיו.
נבנתה לא רחוק משם ככר רוקפלר ממנה נהרו אל הבאר עובדי משרדים, מוציאים לאור, עיתונאים, ובעלי תפקידים בכירים מעולם התקשורת.
הבניין שב נמצאת המסעדה הוא holdout שאינו למכירה והוא מוקף על ידי גורד שחקים בעל 47 קומות.
קלארק, מכרה משפחתו את המקום לאחים לאווצו, סוחרי עתיקות ומשפצים שניהלו את העסק מהקומה השנייה.
האחים לאווצו חתמו עסקה לפיה הבניין המאכסן את המסעדה נמכר תמורת 1 מיליון וחצי דולר והוחכר ל 99 שנה לחברה Tishman .Realty and Construction
עם זאת בגלל קשיים כלכליים, לבאווצו נאלצו למכור בסופו של דבר את חלקם לקונסורציום שכלל את ג'ורג' סטיינברנר, טימותי האטון ואחרים.
לפני מעצרו בשנת 2008 גם ברנרד מאדוף, שמשרדיו התמקמו לא רחוק מן הבאר, נמנה עם המשקיעים.
במקור הבניין היה מבנה בעל ארבע קומות.
הוא איבד את שתי הקומות העליונות כשהוקם גורד השחקים בשנות ה-1960 המאוחרות.
בשנים 2003-2002 המסעדה נקנתה על ידי פיליפ סקוטי וארנולד פנר, שסגרו אותה לשנה לשם שיפוצים.
בקומה השנייה הוקם בשנת 2003 באר-מסעדה נפרד בשם סיידקאר.
קלארק'ס" פתחה עוד חמישה סניפים - על ההאדסון, בכיכר לינקולן, על יד הבית הלבן בוושינגטון, בסאו פאולו ובלאס וגאס.
בשיקגו קיימות שלוש מסעדות בעלות אותו שם אבל אין להם קשר ל P.J.Clarke's המקורית.
בעקבות הפנדמיית Covid 19 נסגרה המסעדה זמנית בשנים 2021-2020 ונפתחה מחדש.
בשנות ה-40 היה הבאר כבר ל"מוסד".
קלארק'ס" צולמו התמונות מהבאר של נאט (Nat's Bar) בסרט סוף השבוע האבוד של ריי מילאנד
צ'ארלס ג'קסון, מחבר הרומן לפיו הופק הסרט, נמנה עם מבקריה הקבועים של המסעדה
1975 - בסרט "הקשר הצרפתי II French Connection") "II") ג'ין הקמן בתפקיד פופאי דויל מזמין המבורגר במסעדה זו
2000 - בסרט חופשיות על הבר צוות הבאר מתעמת עם קבוצת הבנות
בסדרת הטלוויזיה "Mad Men", העובדים של Sterling Cooper עושים פרסומת לבאר "קלארק'ס"
ג'וני מרסר כתב בפאב את שירו One for My Baby על מפית
הבאר מוזכר ברומן "מכונת האהבה" מאת ז'קלין סוזן
2010 - הבאר מוזכר ברומן "הסנאים של סנטרל פארק עצובים בימי שני" מאת קתרין פנקול
פטרסון היא בירת מחוז פסאיק במדינת ניו ג'רזי שבארצות הברית.
בעיר, שנמצאת במטרופולין של ניו יורק, מתגוררים למעלה מ-159 אלף איש (נכון ל-2020), מה שהופך אותה לעיר השלישית בגודל אוכלוסייתה בניו ג'רזי, אחרי ניוארק וג'רזי סיטי.
פטרסון הוקמה ב-1791 על ידי האגודה להקמת יצרנים יעילים (Society for Establishing Useful Manufactures).
האגודה שמה לה למטרה להבטיח את העצמאות הכלכלית של האזור מיצרני אנרגיה בריטיים על ידי הזרמת מים מהמפלים בנהר פסאיק למפעלים באזור.
העיירה נקראה על שמו של ויליאם פטרסון, שהיה מושל ניו ג'רזי שאישר את הקמתה.
פטרסון קיבלה מעמד של עיר ב-1851.
הכוח שנרתם מהמפלים עזר להתפתחות בתי חרושת ברחבי העיר שהאוכלוסייה סביבם גדלה.
תחילה התעשייה בעיר התרכזה בעיקר בטקסטיל, ובהמשך בייצור נשק, משי וקטרים.
בחצי השני של המאה ה-19 ייצור המשי הפך לענף הכלכלי המרכזי של העיר, והיא התחילה לשגשג.
הריכוז הגדול של עובדי התעשייה המהגרים בעיר גרם לכך שהייתה בה פעילות רבה למען זכויות עובדים.
ב-1913 התקיימה שביתה באורך של כחצי שנה בתעשיית המשי בעיר בדרישה ליום עבודה בן 8 שעות ותנאי העסקה טובים יותר, אך היא נכשלה.
עם זאת, בהמשך עברו המפעלים למקומות בהם לא היו איגודי עובדים.
במהלך מלחמת העולם השנייה הייתה בפטרסון תעשיית ייצור מנועי מטוסים חשובה.
עם זאת, לאחר המלחמה הייתה ירידה גדולה בתעשייה שגרמה לאחוזי אבטלה גבוהים ולעזיבה של חלקים גדולים מהאוכלוסייה הלבנה בעיר בשנות ה-60 של המאה ה-20. על אף זאת, עדיין משכה העיר מהגרים רבים שסייעו לשיקומה בעשורים שלאחר מכן.
ב-1991 הייתה במרכז העיר שרפה שגרמה לנזקים כבדים.
פטרסון גם נפגעה מהוריקן איירין ב-2011 שגרם לעליית נהר פסאיק על גדותיו.
בפטרסון עובר קו של רכבת פרוורית של חברת "ניו ג'רזי טרנזיט" אל העיר הובוקן.
מהעיר יוצאים קווי אוטובוסים של "ניו ג'רזי טרנזיט" לניו יורק וכן למספר מקומות נוספים בניו ג'רזי.
בעיר עוברים כביש בין-מדינתי 80 וכן הכבישים המדינתיים של ניו ג'רזי 4, 19 ו-20.
גלים של אירים, גרמנים, הולנדים ויהודים התיישבו בעיר במאה ה-19. מהגרים איטלקים ומזרח אירופאים הגיעו בעקבותיהם.
ב-1890 הגיעו לפטרסון גם מהגרים סורים, לבנונים ופלסטינים.
בנוסף להרבה אפרו-אמריקאים ממדינות הדרום, מהגרים הגיעו בהמשך גם מהאיים הקריביים ומאפריקה.
אוכלוסיית השחורים של פטרסון גדלה במהלך ההגירה הגדולה של המאה ה-20, אך ישנם פטרסונים ממוצא אפריקאי מלפני מלחמת האזרחים.
עם זאת, אוכלוסיית השחורים של פטרסון ירדה בין השנים 2000 ו-2010,בהתאם להגירת החזרה הכוללת של אפרו-אמריקאים מצפון ניו ג'רזי בחזרה לדרום ארצות הברית.
בית שהיה פעם בברידג' סטריט וברודוויי היה תחנה ברכבת התחתית.
היא הופעלה בין השנים 1855 ל-1864 על ידי אנשי הביטול ויליאם ואן רנסלייר, מהנדס שחור, וג'וזיה האנטון, תעשיין לבן.
במקום קיימת אנדרטה, רבים מבני הדור השני והשלישי של פורטו ריקנים קראו לפטרסון את ביתם מאז שנות ה-50, כולל על פי ההערכות 10,000 שהשתתפו בבחירות לראשות העיר של 2014, בהן ניצח חוסה "ג'ואי" טורס, אמריקאי פורטו ריקני שהיה אחד משלושה מועמדים היספנים.
המהגרים ההיספנים של היום לפטרסון הם בעיקר דומיניקנים, פרואנים, קולומביאנים, מקסיקנים ומרכז אמריקאים, עם התעוררות מחודשת של ההגירה הפורטו-ריקנית גם כן.
בשנת 2014, יותר מ-600 אנשי עסקים השתתפו בכנס לשכת המסחר ההיספנית השנתית של ניו ג'רזי בפטרסון.
רחוב השוק המערבי, המכונה לפעמים לימה הקטנה בפי תיירים, הוא ביתם של עסקים פרואניים רבים ואחרים אמריקאים לאטינים.
לעומת זאת, אם נוסעים מזרחה ברחוב מרקט, ניתן לראות ריכוז כבד של מסעדות בבעלות דומיניקנית, מכוני יופי, מספרות ועסקים אחרים.
ברובע ההיסטורי של המפלים הגדולים, רחוב סיאנצ'י, שדרת יוניון ושדרה 21 יש כמה עסקים איטלקיים.
מצפון למפלים הגדולים נמצאת אוכלוסיית בנגלדש שצומחת במהירות.
פארק אווניו ורחוב מרקט בין סטרייט סטריט לשדרת מדיסון הם דומיניקניים ופורטו-ריקניים במידה רבה.
הרחוב הראשי, ממש דרומית למרכז העיר, הוא מקסיקני מאוד עם קהילה פורטו-ריקנית המתחדשת.
ברודוויי, הנקראת גם ד"ר מרטין לותר קינג ג'וניור וואי, היא שחורה משמעותית, וכך גם הרובע הרביעי וחלקים מאיסטסייד ונורת'סייד, על אף שאוכלוסייתו האפרו-אמריקאית של פטרסון הולכת ופוחתת.
תושבי קוסטה ריקה וקהילות מהגרים אחרות ממרכז אמריקה צומחות בשכונות ריברסייד ופארק פיפלס.
הרחוב הראשי בין גבול קליפטון לשדרת מדיסון הוא טורקי וערבי.
השדרה ה-21 בחלקת פארק העם מאופיינת במסעדות וחנויות בסגנון של קולומביה ואמריקה הלטינית.
מדי קיץ עורכים הפטרסונים מצעד יום אפרו-אמריקאי, מצעד יום דומיניקני, מצעד יום פורטו ריקני, מצעד יום פרואני ומצעד יום טורקי-אמריקאי; קיצוצים בתקציב בשנת 2011 אילצו את מארגני המצעד לתרום לכיסוי עלויות המשטרה ושירותים עירוניים אחרים.
פטרסון נחשבת באופן נרחב לבירת הפזורה הפרואנית בארצות הברית לימה הקטנה, מובלעת פרואנית במרכז העיר פטרסון, היא המובלעת הפרואנית הגדולה ביותר מחוץ לדרום אמריקה, ביתם של כ-10,000 מהגרים פרואניים.
פטרסון קרא לאזור הגובל ברחובות מיל, מרקט, ראשי וצ'יאנצ'י "כיכר פרו".
הקהילה הפרואנית הצומחת במהירות של פטרסון חוגגת את מה שידוע כ-Señor de los Milagros ("אדון הניסים שלנו" בעברית) ב-18 עד ה-28 באוקטובר בכל שנה ומדי יולי משתתפת במצעד היום הפרואני השנתי של מחוז פאסאיק, העובר דרך רחוב השוק.
רחוב ראשי בשכונת לימה הקטנה בדאון טאון פטרסון.
במפקד האוכלוסין של 2000, 4.72% מהתושבים רשמו את עצמם כבעלי מוצא פרואני אמריקאי, האחוז השלישי בגודלו באוכלוסיית כל עירייה בניו ג'רזי ובארצות הברית, אחרי מזרח ניוארק עם 10.1% והאריסון עם 7.01%.
הקהילה כוללת גם דוברי קצ'ואה וגם דוברי ספרדית.
פטרסון היא ביתה של הקהילה הדומיניקנית-אמריקאית השלישית בגודלה בארצות הברית, אחרי העיר ניו יורק ולורנס.
במפקד האוכלוסין של שנת 2000, 10.27% מהתושבים רשמו את עצמם כבעלי מוצא דומיניקני אמריקאי, האחוז השמיני באוכלוסיית כל עירייה בארצות הברית והאחוז השלישי בגובהו בניו ג'רזי, אחרי 18.81% של פרת' אמבוי ושל יוניון סיטי.
פטרסון שינה את שמו של חלק מפארק אווניו בסנדי היל לדרך הרפובליקה הדומיניקנית כדי להכיר בקהילה הדומיניקנית, שהיא הקהילה ההיספאנית הגדולה ביותר בעיר.
פטרסון היא ביתם של קהילת המהגרים הטורקית-אמריקאית הגדולה ביותר בארצות הברית (הידועה בשם איסטנבול הקטנה) והקהילה הערבית-אמריקאית השנייה בגודלה אחרי דירבורן.
פטרסון זכתה לכינוי רמאללה הקטנה, קיימת בדרום העיר שכונה עם אותו שם והרחוב המרכזי בשכונה קרוי פלסטין, פטרסון מכונה גם פלסטין של אמריקה עם אוכלוסייה ערבית אמריקאית המוערכת בשנת 2015 ב-20,000, המשמשת כמרכז קליטה לאוכלוסייה סורית אמריקאית ואוכלוסייה פלסטינית אמריקאית.
האגודה האזרחית הערבית-אמריקאית שבסיסה בפטרסון מפעילה תוכנית לשפה ערבית בבתי הספר הציבוריים של פטרסון המשרתת 125 תלמידים בבית ספר 9 בשבתות.
פטרסון היא גם ביתה של קהילת המהגרים הצ'רקסית הגדולה ביותר בארצות הברית.
אזור פטרסון רבתי הכולל את הערים קליפטון וויין ואת הרבעים Haledon, Prospect Park, North Haledon, Totowa, Woodland Park ו-Little Falls, הוא ביתם של אוכלוסיית צפון קווקז הגדולה ביותר במדינה, בעיקר צ'רקסים, קראצ'אים וקטנים.
המשקף את הקהילות הללו, בתי הספר הציבוריים של פטרסון ופרוספקט פארק מקיימים חגים מוסלמים.
פטרסון שילב קהילה בנגלדשית אמריקאית שצומחת במהירות, שעל פי ההערכות היא מונה 15,000, הגדולה ביותר בארצות הברית מחוץ לעיר ניו יורק.
מוחמד אחטארוזמאן הוסמך בסופו של דבר כמנצח במרוץ למועצת העיר 2012 ברובע השני, מה שהפך אותו לנבחר נבחר הבנגלדשי-אמריקאי הראשון של צפון ג'רזי.
נפתח בשדרת יוניון בקטע טוטובה של העיר; the Sonali Exchange Company היא חברה בת של בנק סונאלי, הבנק המסחרי הגדול בבנגלדש בבעלות המדינה.
המשורר ויליאם קרלוס ויליאמס כתב יצירה אפית רחבת יריעה בשם "פטרסון", שהעיר פטרסון היא מקום התרחשותה.
ב-2016 ביים ג'ים ג'ארמוש סרט בשם "פטרסון", המתאר שבוע בחייו של נהג אוטובוס מהעיר.
בנוסף, לפטרסון יש גם הסכם ידידות עם העיר מונטסקליוזו באיטליה.
פטרת כף הרגל או רגל האתלט (tinea pedis) היא זיהום פטרייתי נפוץ ומדבק בעור כפות הרגליים הגורם להבלטה, אודם, יובש, קילוף וגירוד באזורים הנגועים בעור.
ההדבקה והזיהומים נגרמים על ידי דרמטופיטים.
בדרך כלל אלה פטריות מהסוג טריכופיטון (Trichophyton) שתוקפות את העור, הציפורניים והקרקפת.
הפטריה מועברת דרך אזורים לחים אשר בהם הולכים ברגל יחפה כמו מקלחות או אמבטיות ודורשת חום כגון בתוך נעל לתקופת הדגירה.
פטרת בכף הרגל יכולה להתפתח אצל כל אחד.
המצב נפוץ יותר אצל גברים ובני נוער, ונדיר שילדים מתחת לגיל 12 יסבלו מהתופעה.
ללא טיפול, או במקרה שהזיהום אינו מגיב לטיפול, הסימפטומים עלולים להימשך זמן ארוך ואפילו שנים, בעוד שעם טיפול נאות יכולים הסימפטומים להיעלם תוך כמה ימים.
מלבד הפריחה היבשה והאדמומית, עלולים להופיע סימפטומים נוספים לרבות:
שלפוחיות רכות או שלפוחיות בעלות קרום קשיח
סימני התפשטות בצורת פסים על העקב או בצדי כף הרגל
מספר פעולות יכולות להועיל לטיפול בפטרת בכף הרגל.
שטיפה יסודית של כף הרגל עם מים וסבון לעיתים קרובות
ייבוש יסודי של כפות הרגליים, במיוחד ברווחים בין האצבעות
שימוש בגרביים נקיים העשויים כותנה
החלפה תדירה של גרביים ונעליים על מנת לוודא שכפות הרגליים יישארו יבשות, במיוחד לאחר ביצוע פעילות גופנית
כביסה תכופה של מגבות (לא מומלץ לחלוק מגבות עם אנשים נוספים)
טבליות לנטילה דרך הפה הניתנות עם מרשם רופא בלבד יכילו בדרך כלל את החומרים הפעילים הבאים:
גריזופולבין (griseofulvin) (שם מסחרי: גריפולין)
טרבינאפין (terbinafine) (שם מסחרי: למיסיל)
טיפול בטבליות יינתן רק במקרה של זיהום חמור או אם תכשירים לשימוש חיצוני לא עזרו להתגבר על הזיהום.
טיפול פומי (בעזרת תרופות שנוטלים בבליעה) עבור זיהומים פטרייתיים אינו מתאים לילדים מתחת לגיל 16.
נטילת תרופות נגד פטריות כרוכה במספר סיכונים:
חלק מהתרופות (לבליעה) אינן מתאימות לילדים (בדרך כלל מתחת לגיל 16) ולאנשים מבוגרים.
חלק מהתרופות הפומיות אסורות לשימוש בהריון.
חלקן עלולות להשפיע על מערכת הרבייה (הן של גברים והן של נשים).
חומרים נוגדי פטריות מסוימים עלולים לגרום נזק לכבד ולכן יש לבצע בדיקות דם שמטרתן ניטור פעילות אנזימי הכבד בזמן הטיפול ולאחריו.
אין לשתות אלכוהול בזמן הטיפול בחומרים אלו.
פטרת העור ) היא מצב קליני הנגרם על ידי זיהום פטרייתי בעור אצל אנשים, חיות בית כגון חתולים וחיות מבויתות כמו כבשים, עזים ובקר.
הכינוי הנפוץ ביותר לתופעה, "Ringworm", שגוי ביסודו מפני שפטרת העור אינה נגרמת על ידי תולעת טפילית, אלא על ידי זיהום הנגרם מסוגים שונים של פטרת.
הפטרייה הגורמת לזיהום הטפילי (dermatophytes) ניזונה מקרטין, החומר הנמצא בחלק החיצוני של רקמות עור מתות, שיער וציפורניים.
פטרת העור מתפתחת ביותר בתנאים של חום ולחות בעור אולם יש מצבים של פטרת השורדת בתנאים חיצוניים, בבסיס השערה או בתוכו.
בחיות בית הפטרייה שורדת על העור החיצוני ועל השערות עצמן.
ישנה הערכה כללית שכ-20% מאוכלוסיית העולם נגועה בסוג כלשהו של פטרת העור.
היא נפוצה במיוחד אצל העוסקים בספורט המשלב מגע בין-עורי כדוגמת היאבקות.
סוגי פטרת עור (Tinea) לפי מיקום
פטרת העור מסווגת לפי מיקום ההדבקה בגוף:
פטרת כף הרגל – (Tinea pedis, "כף רגל אתלט") – הצורה השכיחה ביותר של פטריה בעור.
פטרת הקרקפת (Tinea capitis, גזזת)
פטרת הציפורניים (Tinea unguium, אוניכומיקוזיס)
פטריית שמש (Pityriasis versicolor) – זיהום שטחי השונה מדרמטופיטוזיס קלאסי, הנגרם על ידי Malassezia.
מופיע על החזה והגב בנגעים קטנים מרובים.
שכיח יותר באקלים חם ולח.
בקרב מקרי פטרת העור בישראל, הזן השכיח ביותר הוא Trichophyton rubrum, פטרייה אנתרופופילית (Anthropophilic) המדבקת מאדם לאדם ונפוצה במיוחד בפטרת כף הרגל, המפשעות והציפורניים.
לעומת זאת, בפטרת הקרקפת (Tinea capitis;גזזת) הזן השכיח ביותר בשנים האחרונות הוא Trichophyton tonsurans, אשר עלה באופן ניכר בשכיחותו בעשור האחרון, במיוחד בקרב ילדים ומבוגרים צעירים.
אחריו מדורג Microsporum canis, זן זואופילי (Zoophilic) שמקורו בחיות מחמד (בעיקר חתולים וכלבים), ומהווה מקור הדבקה חשוב בילדים.
בנוסף, דווחו בישראל בשנים האחרונות מקרים של הדבקה ב־Trichophyton indotineae, זן חדש יחסית שמקורו בתת-היבשת ההודית.
זן זה מאופיין בעמידות גבוהה לתרופות אנטי-פטרייתיות ממשפחת האזולים והאלילאמינים (למשל טרבינפין), ועלול לגרום לפטרת עור מפושטת ועמידה.
הופעת מקרים בישראל משקפת מגמה עולמית של התפשטות הזן העמיד לאירופה ולמזרח התיכון.
פטרסון ג'וזף הוא שחקן בריטי.
ב-1990 שיחק בהפקות של הלהקה השייקספירית המלכותית של המחזות "המלך ליר" ו"עמל אהבה לשווא".
ג'וזף נולד בלונדון להורים שמוצאם מסנט לוסיה.
הוא למד בבית ספר התיכון Cardinal Hinsley R.C בצפון-מערב לונדון.
בשנים 1983 עד 1985 למד משחק ב-"Studio '68 of Theatre Arts" עם רוברט הנדרסון, ואחר כך למד באקדמיה למוזיקה ולאמנויות הדרמה של לונדון (LAMDA).
ב-1991 זכה ג'וזף בפרס איאן צ'ארלסון על הופעתו בתפקיד אוסוולד במחזה "המלך ליר", בתפקיד דומיין במחזה "עמל אהבה לשווא", ובתפקיד המרקיז דה מוטה במחזה "The Last Days of Don Juan" כולם עם הלהקה השייקספירית המלכותית.
עוד הופיע בתיאטרון בתפקיד הראשי ב"אותלו" ובמחזות "הנרי הרביעי", "המלך ליר" ו"המלט" בעיר ניו יורק.
ב-2012 גילם את ברוטוס בהפקה של הלהקה השייקספירית המלכותית למחזה "יוליוס קיסר" שמתרחש באפריקה.
ב-2004 השתתף בפרויקט עבור ערוץ 4 בצילום סרט דוקומנטרי בשם "שייקספיר שלי", בו הוא ביים גרסה של "רומיאו ויוליה" בהשתתפות עשרים צעירים שאינם שחקנים מאזור הרלסדן שבלונדון.
ב-2006 היה ג'וזף פטרון של "OffWestEnd.com", רשימת תיאטראות מחוץ לזרם המרכזי.
ב-2006 וב-2007 שיחק בתפקיד ראשי במחזה "The Royal Hunt of the Sun" ובמחזה "הקיסר ג'ונס" בתיאטרון אוליבייה בלונדון.
ב-2015 הופיע ג'וזף בהצגת יחיד שכתב בשם "Sancho: An Act of Remembrance" המבוסס על חייו של איגנסיוס סנצ'ו , שהועלה באוקספורד וברמינגהם ובסיבוב הופעות בארצות הברית.
ג'וזף שיחק בתפקידים רבים בטלוויזיה הבריטית בדרמות וגם בקומדיות.
בין שאר תפקידיו היו רובן ב"וויליאם ומרי" לצדו של מרטין קלונס; מארק גרייס בסדרה הרפואית "חדר מיון", מרקיז דה קארבאס בסדרת הפנטזיה "Neverwhere"; אלן ג'ונסון בסדרה "פיפ שואו"; לינדון ג'ונס ב"מחלקה אלטרנטיבית" ובתפקיד שורטי בפרק הראשון של הסדרה "יריחו".