tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
הופיע בפעם הראשונה בתפקיד גדול בקולנוע הבריטי בדרמה הביוגרפית המבוססת על חייה של מלכת סקוטלנד מרי, מלכת הסקוטים, בסרט שיחק את אחיה למחצה של המלכה מרי (ונסה רדגרייב) הלורד מוראי מבית סטיוארט.
לאחר היעדרות של מספר שנים חזר להוליווד ושיחק לצד ג'יל קלייבורג וג'ין ויילדר בקומדיית המתח "קו הכסף" בתור סוחר האומנות והנוכל המבריק רוג'ר דווריו ותחת דון סיגל בדרמת כותלי הכלא ההיסטורית "הבריחה מאלקטרז" בתור מנהל הכלא שממרר את חייו של האסיר הנמלט המפורסם פרנק מוריס (קלינט איסטווד).
הופיע במותחן האימה הפסיכולוגי מהטובים והמוערכים ביותר של דייוויד קרוננברג "שלטון המוח", בסרט גילם את דמותו של ד"ר פול רות' אביהם של שני סורקי המוח קאמרון וויל ודאריל ריווק.
הדמות הקולנועית המזוהה עם מקגוהן יותר מכל הייתה דמות מלך אנגליה הזקן והאכזר אדוארד הראשון "ארוך הרגליים" בסרטו של מל גיבסון "לב אמיץ".
הופיע בפעם האחרונה בסרטו של ג'ואל שומאכר "עת להרוג", המבוסס על ספרו של ג'ון גרישם, בתור השופט עומר נוס ובסרט גיבורי העל "שד: להכות את הרשע!" בתור אביו של הפנטום (בילי זיין).
מקגוהן היה נשוי במשך למעלה מ-40 שנה לשחקנית ג'ואן דרומונד והיה אב לשלוש בנות, אחת מהן היא השחקנית קת'רין מקגוהן.
מקגוהן נפטר בתחילת 2009 ממחלת הסרטן במרכז הרפואי סנט ג'ון שבסנטה מוניקה.
על פי צוואתו הוא לא נקבר, וגופתו נשרפה.
שלושת החיים של טומסינה (1964)
תחנת זברה אינה עונה (1968)
פטריק ג'ון קייסמנט הוא פסיכואנליטיקאי בריטי.
קייסמנט למד בצעירותו לתואר באנתרופולוגיה ותאולוגיה באוניברסיטת קיימברידג'.
לאחר שנים הוכשר כמטפל ופסיכואנליטיקאי, וב-1973 הפך לחבר האגודה הבריטית לפסיכואנליזה.
קייסמנט נשוי למרגרט רוז לויד ואב לשתי בנות.
ספרו הראשון, "On Learning from the Patient", פורסם ב-1985, תורגם ל-20 שפות, והפך לרב-מכר עולמי.
ספריו נכתבו על בסיס עבודתו הטיפולית בקליניקה הפרטית שלו בבריטניה; בספריו הוא מתאר דוגמאות ליחסי מטפל-מטופל וטכניקות פסיכואנליטיות בהן התנסה לאורך השנים, וכיצד הם התפתחו בעקבות התנסויותיו מול מטופליו.
ספרו "Learning from Life: becoming a psychoanalyst", שנכתב בסמוך לפרישתו, הוא בחלקו אוטוביוגרפי, ומשלב תיאורים על מסעו המקצועי והאישי לאורך חייו.
מאז פרישתו הוא ממשיך לכתוב ולהרצות ברחבי העולם.
ספרו "Learning from Our Mistakes" (2002) זכה בפרס "גרדיבה" האמריקאי על תרומתו לפסיכואנליזה.
On Learning from the Patient, 1985 (תורגם לעברית בשם "ללמוד מן המטופל", הוצאת זמורה ביתן)
Further Learning from the Patient, 1990 (תורגם לעברית בשם "להוסיף וללמוד מן המטופל", 1995, הוצאת דביר; קטעים מהספר באתר גוגל בוקס)
Learning from Life: becoming a psychoanalyst, 2006 (תורגם לעברית בשם "ללמוד מן החיים: להיעשות פסיכואנליטיקאי", 2010, הוצאת דביר)
פַּטריק סֶבָּג (נולד ב-9 בינואר 1971) הוא זמר, מעבד ומפיק מוזיקלי ישראלי.
התפרסם לראשונה כסולן להקת "כשניקו תתחיל לדבר", ואחרי פירוקה הוציא שני אלבומי סולו, לצד פעילות כמפיק מוזיקלי.
סבג נולד באשדוד, ובילדותו למד לנגן בקלידים.
לאחר שחרורו מהצבא ב-1992 עבר לגור בתל אביב, ויחד עם אייל קופמן הקים את להקת "כשניקו תתחיל לדבר".
במסגרת פעילות הלהקה עבר סבג לנגינה בגיטרה, בעוד קופמן היה נגן הקלידים.
ב-1995 החתימה חברת NMC את הלהקה, וב-1997 יצא אלבומה היחיד, שנשא את שמה.
סבג כתב והלחין את רוב שירי האלבום (פרט ל"שיר אהבה" אותו כתב יהונתן גפן), היה הסולן בהם וכן השתתף בעיבודם יחד עם שאר חברי הלהקה ועם מפיק האלבום ליאור טבת.
להיט האלבום היה "צל כבד", שכתב והלחין סבג.
שירים נוספים שהצליחו היו: "שיר אהבה" ו"קודש לחול".
לאחר יציאת האלבום נסע סבג לטיול בהודו, ושם למד לנגן על כלי נגינה שונים.
בהודו כתב סבג שירים ששאף לאגד לכדי אלבום סולו, ולאחר שמונה חודשי טיול שב לישראל על מנת להקליטם.
לאחר שכבר הקליט את השירים, טענו אנשי חברת NMC שהאלבום לא מספיק מסחרי, והחליטו לגנזו.
בשנת 2001 הפיק סבג לראשונה אלבום של אמן אחר, האלבום "בנשמה" של דוד ד'אור.
במקביל להפקת אלבומו של ד'אור, החל סבג בהקלטת אלבום סולו באולפן ההקלטות שבביתו, בהפקה עצמאית.
בשנת 2001 יצאו שני סינגלים ראשונים מתוכו, "רק אם תרצי" ו"יום מן הימים", שאורכו עולה על 10 דקות.
בספטמבר 2002 יצא האלבום המלא, "יום מן הימים".
סבג כתב והלחין את רוב השירים באלבום, וכן הפיק ועיבד מוזיקלית.
בשנת 2005 הוציא סבג אלבום סולו שני, "Dub on the Moon", ובו 7 רצועות באנגלית.
אחת מהן היא גרסה מחודשת לשירו של בוב דילן "Mozambique".
האלבום יצא תחת השם Papa Project.
התארחו בו מספר אמנים, ובהם הזמרת קרולינה.
במהלך אותה שנה פטריק חזר להודו הפעם כדי להפיק מוזיקלית את הפרויקט LAYA Project.
סרט דוקומנטרי מוזיקלי המפגיש את עבודתו של סבג עם אמנים מקומיים בשש מדינות ברחבי אסיה (הודו, אינדונזיה, תאילנד, בורמה, האיים המלדיביים, סרי לנקה).
הסרט הופץ על ידי נשיונל ג'יאוגרפיק וזכה להצלחה ברחבי העולם.
בשנת 2006 שב סבג לשתף פעולה עם דוד ד'אור, כשהפיק את אלבומו "כמו הרוח".
במספר שירים באלבום השתתף גם בהלחנה.
באותה שנה, צילם הקליט והפיק מוזיקלית את הסרט "Voice Over The Bridge", סרט המתעד את המוזיקה הבורמזית דרך סיפורן של שתי זמרות בודהיסטיות.
בשנת 2007 הקים יחד עם יותם אגם את הצמד האלקטרוני Kartick & Gotam.
הצמד הקליט נגנים שונים בדרום הודו בשילוב מוזיקה אלקטרונית.
בנוסף השתתף בעיבודי מספר שירים באלבומו של ארז לב ארי "שמחת הפרטים הקטנים" והפיק במשותף עם עמית עמרמי את אלבומו של עידן יניב "חכי לי".
שיתוף הפעולה בין סבג לדוד ד'אור המשיך בשנת 2008, עת הוציאו השניים אלבום משותף בשם "שירת רבים", המורכב משירי תפילה ופיוט בהפקתו של סבג.
חלק מהשירים היו על פי לחן עממי, וחלקם לחן חדש משותף לסבג וד'אור.
באותה שנה הפיק את אלבום הקונספט "Nagore Session", שיתוף פעולה עם קהילה מוסלמית/סופית בדרום הודו.
בשנת 2009 הפיק את אלבומה של אתי אנקרי "בשירי רבי יהודה הלוי".
במקביל ליציאת האלבום פטריק הפיק מוזיקלית את סיבוב ההופעות של אתי אנקרי.
בשנת 2010 הפיק מוזיקלית את האלבום "No Stranger Here" שיתוף פעולה בין הזמרת האמריקאית Ursula Rucker לבין הזמרת ההודית Shubha Mudgal.
באותה שנה הקים את חברת המוזיקה "EarthMoments" המתמחה בשיווק דגימות נגינה לשימוש במוזיקה אלקטרונית או בפסקולים לסרטים.
במסגרת החברה פיתח סבג את המוצר המצליח "ZenPad" שנעשה בשיתוף חברת Ableton Berlin.
באותה שנה השתתף בעיבודים במספר שירים באלבומו של ארז לב ארי "ארגמן".
סבג גם כתב יחד עם לב ארי את מילות השיר "בסוף היום", שהיה אחד מלהיטיו הגדולים של האלבום, וכן את השיר "דבר איתי".
בנוסף יצא האלבום "שירת רבים 2", המהווה המשך לאלבום "שירת רבים".
גם אלבום זה הורכב משירי תפילה ופיוט בביצועם של סבג ודוד ד'אור.
בשנת 2012 לקח חלק בהפקה ובישול אלבומו של שלמה ארצי "אושר אקספרס" שיצא באותה שנה.
סבג היה שותף בהפקת האלבום, בישולו באולפן ושר כזמר רקע בתקליט.
האלבום הגיע לשיא מכירות וזכה במעמד פלטינה משולשת.
באותה שנה הפיק גם את אלבומו של קובי אפללו "שמע".
האלבום הניב להיטים רבים והגיע למעמד אלבום זהב.
בשנת 2013 הפיק פטריק את אלבום הבכורה של יובל דיין לאסוף.
האלבום זכה גם הוא למעמד אלבום זהב.
ב-2013 הוציא יחד עם ארז לב ארי את אלבומם המשותף העץ הבודד.
פרי יצירה משותפת שכתבו סבג ולב ארי תוך כדי שהות בבית השנטי במדבר.
באלבום השתתפו מיכה שיטרית וברי סחרוף הן בכתיבה והן בביצוע.
האלבום הוגדר על ידי המבקרים כיצירת מופת ושיא שיתוף הפעולה ארוך השנים בן סבג ללב ארי.
בשנת 2014 הפיק את אלבומו של שלמה ארצי קצפת.
האלבום הגיע למעמד של פלטינה כפולה.
באותה שנה הפיק פטריק את אלבום הסולו השלישי של ארז לב ארי כתמים של תרבות, מתוכו יצאו הסינגלים המצליחים "נחום וציונה", "לא אחד מאלה" ו"חרותי".
במקביל להיותו מפיק מוזיקלי פיתח קריירה של צלם ובמאי קליפים ביחד עם אמיר טל.
פטריק צילם תמונות פרומו לזמר אמיר דדון, ארז לב ארי, רוסו ווינברג ועוד.
ביחד עם אמיר טל ביים את הקליפ לשיר "נחום וציונה".
בשנת 2015 הפיק פטריק את אלבום הסולו הראשון של הזמרת הוותיקה שלומית אהרון בשם תגיד לי.
הוא גם ביים ביחד עם אמיר טל את הקליפ לשיר הנושא באלבום.
בינואר 2017 יצא לאור האלבום חלק מהזמן שהפיק פטריק סבג לעידן עמדי.
בלטו במיוחד השירים "חלק מהזמן" ו"עד שיעלה היום הבא".
האלבום זכה להצלחה והגיע למעמד של אלבום זהב תוך זמן קצר.
סבג גם צילם וביים את כל תמונות הפרומו והאלבום של עידן עמדי כולל הקליפים לשירים "חלק מהזמן" ו"עכשיו כולם רוקדים" יחד עם אמיר טל.
עוד באותה שנה כתב סבג מוזיקה לסרט האנגלי "Hoka Hey", סרט תיעודי המספר את סיפורו של צלם המלחמה ג'יסון פי הוואי בבמויו של הרולד מונפילס.
הסרט הוקרן בפסטיבל קאן בצרפת ויצא לאקרנים מסביב לעולם.
בשנת 2018 הפיק סבג את אלבומו של בניה ברבי "מישהו איתי כאן".
ב-2019 הפיק את השיר "מה את מרגישה" של עידן עמדי.
באותה שנה הקים ביחד עם יואב רוזנטל את חברת התוכן המוזיקלי "mouse orchestra", המשווקת תכנים מוזיקליים לעורכי וידאו ומוזיקאים.
בשנת 2020 הפיק את שירם של מיכה שטרית ושמעון בוסקילה "כמה אור".
בינואר 2021 השיק את פרויקט הסולו "תנועות וחלקים בזמן", בו הוא חזר לקדמת הבמה כיוצר, כותב ומלחין, ומארח אמנים שונים בסדרת סינגלים המושפעים מתרבויות שונות מרחבי העולם ויוצאים אחת לחודשיים.
באוגוסט 2022 הפיק והשתתף בעיבוד השיר "אוּחְתִּי" של שמעון בוסקילה.
בשנת 2023 סבג והתזמורת האנדלוסית הישראלית אשדוד, בשיתוף פעולה עם בניה ברבי, הוציאו גרסת כיסוי לשיר שינויי מזג האוויר של שלמה ארצי.
פטריק פמברטון (בספרדית: Patrick Pemberton; נולד ב-24 באפריל 1982) הוא כדורגלן עבר קוסטה ריקאי ששיחק בעמדת השוער.
ליגת העל הקוסטה ריקאית (5): אפרטורה, קלאוסורה, אפרטורה, אפרטורה, אפרטורה
ז'אן פטריק מוֹדִיאנוֹ הוא סופר צרפתי ממוצא יהודי, חתן (1968), פרס גונקור (1978) ופרס נובל לספרות (2014).
פטריק מודיאנו נולד בבולון-ביאנקור, פרוור של פריז בירת צרפת, ב-1945, לאחר תום מלחמת העולם השנייה.
הוא היה בנם של אלברטו מודיאנו, איש עסקים יהודי איטלקי, יליד פריז, בן למשפחת מודיאנו, שמוצאה מאיטליה ושחייתה שנים רבות בסלוניקי, ולואיזה קולפיאן, שחקנית בלגית ממוצא פלמי.
ב־1957 מת ממחלה אחיו הצעיר רודי, והוא בן עשר (מודיאנו הקדיש לו כמה מיצירותיו).
ב־1968, בגיל 23, פרסם מודיאנו את הרומן הראשון שלו, "כיכר אֶטואל", ומאז הוא עוסק בכתיבה.
הוא כתב רומנים, ספרי ילדים ותסריטים (בהם לסרט "לקומב, לוסיאן" (1974), ביחד עם הבמאי לואי מאל).
עבודתו עוסקת בנושאים של זיכרון, שכחה וזהות.
ב־12 בספטמבר 1970 נשא לאישה את דומיניק זרפוס (Dominique Zerhfuss).
בתם מארי מודיאנו היא זמרת וסופרת.
בשנת 1972 הוענק למודיאנו פרס האקדמיה הצרפתית לספרות יפה על כתיבת הספר "שדרות הטבעת", בשנת 1978 זכה מודיאנו בפרס גונקור, ב־2012 זכה בפרס אוסטריה לספרות אירופית.
ב־2014 זכה בפרס נובל לספרות.
בנימוקי הפרס נכתב שזכייתו היא "אמנות הזיכרון, עמה הוא עורר את הגורל האנושי הבלתי-נתפס, וחשף את עולם החיים של העיסוק".
כיכר אֶטואל (La Place de l'Étoile), 1968 (תורגם לעברית על ידי אביבה ברק בספר "2 רומאנים" בהוצאת הקיבוץ המאוחד)
מִשמַר לילה (La Ronde de nuit), 1969 (תורגם לעברית על ידי אביבה ברק בהוצאת זמורה ביתן מודן)
שדרות הטבעת (La Ronde de nuit), 1972 (תורגם לעברית על ידי יהושע קנז בספר "2 רומאנים" בהוצאת הקיבוץ המאוחד)
וילה נוּגה (Villa triste), 1975 (תורגם לעברית על ידי אביטל ענבר בהוצאת זמורה ביתן מודן)
רחוב החנויות האפלות (Rue des boutiques obscures), 1978 (תורגם לעברית על ידי אביטל ענבר בהוצאת עם עובד)
נעורים (Une Jeunesse), 1981 (תורגם לעברית בהוצאת זמורה ביתן)
מֶמוֹרִי לֵיין (Memory Lane), 1981 (תורגם לעברית על ידי מרים טבעון בהוצאת זמורה ביתן)
ימי ראשון של אוגוסט (Dimanches d'août), 1986 (תורגם לעברית על ידי אביטל ענבר בהוצאת מסדה)
(Dora Bruder), 1997 (תורגם לעברית על ידי חגית בת־עדה בהוצאת זמורה ביתן)
מותק הקטנה (La Petite Bijou), 2001 (תורגם לעברית על ידי חגית בת־עדה בהוצאת זמורה ביתן מודן)
שושלת יוחסין (Un pedigree), 2004
בית הקפה של הנעורים האבודים (Dans le café de la jeunesse perdue), 2007 (תורגם על ידי ניר רצ'קובסקי, ראה אור ב-2014 בהוצאת אחוזת בית)
עשבי הלילה (L'Herbe de nuit), 2012 (תורגם על ידי ניר רצ'קובסקי וראה אור בספר "בית הקפה של הנעורים האבודים" בהוצאת אחוזת בית)
פטריק גרהאם פורסטר , הוא אסטרונאוט בנאס"א, קולונל לשעבר בצבא ארצות הברית.
פורסטר נולד באל פאסו, ארצות הברית.
לאחר סיום לימודיו התיכוניים ב-1968, התקבל פורסטר לאקדמיה הצבאית הלאומית של ארצות הברית (USMA) וסיים תואר ראשון במדע שימושי והנדסה ב-1979. ב-1989 סיים תואר שני בהנדסת מכונות והנדסת אווירונאוטיקה באוניברסיטת וירג'יניה.
בשנת 1980 הוא סיים קורס טיס ונשלח לשירות בבסיס החיל בהוואי.
בשנת 1992 הוא סיים קורס וקיבל הסמכה כטייס ניסוי.
בשנות הקריירה הצבאית פורסטר הגיע ל-5,500 שעות טיסה ב-50 מטוסים מדגמים שונים.
בשנת 1993 פורסטר החל לעבוד במרכז החלל ג'ונסון כמהנדס.
בשנת 1996 הוא נכלל בקורס הכנה לטיסות חלל.
לאחר סיום הקורס הוא ביצע מספר תפקידים בצוות קרקע.
בשנת 2005 פורסטר היה טייס של מעבורת החלל דיסקברי במשימה STS-105 (מפקד צוות היה סקוט הורוביץ).
משימתה העיקרית הייתה חידוש אספקה לתחנת החלל הבין-לאומית (ISS) והחלפת צוותים.
פורסטר עשה פעמיים פעילות חוץ רכבית באורך כולל של כ-12 שעות.
ביוני 2007 פורסטר היה (MS) במעבורת החלל אטלנטיס במשימה STS-117 (מפקד צוות היה פרדריק סטרקו).
משימתה העיקרית הייתה חידוש אספקה לתחנת החלל הבין-לאומית והחלפת צוותים.
מטרת המשימה הייתה להרחיב את תחנת החלל הבין-לאומית, להחליף חלק מהצוות ולהביא לצוות אספקה חדשה.
פורסטר עשה פעמיים פעילות חוץ רכבית באורך כולל של כ-14 שעות.
באוגוסט 2009 פורסטר היה מומחה משימה במעבורת החלל דיסקברי במשימה STS-128 (מפקד צוות היה פרדריק סטרקו).
מטרת המשימה הייתה להחליף חלק מהצוות, להרחיב את תחנת החלל הבין-לאומית ולהביא לצוות אספקה חדשה.
בשנת 2017 פורסטר מונה לראש משרד האסטרונאוטים במקום כריסטופר קסידי.
פטריק לואיס וואי-קואן צ'ן הוא מחליק אמנותי על קרח קנדי, סגן אלוף אולימפי (סוצ'י 2014), 3 פעמים ברציפות אלוף עולם (2011–2013) ו-8 פעמים אלוף קנדה (2014-2008 ו-2016) בהחלקה אמנותית על קרח ליחידים.
באליפות העולם בהחלקה אמנותית על הקרח שנערכה בלוס אנג'לס, ארצות הברית בשנת 2009, זכה צ'ן במדליית כסף בתחרות לגברים בתוצאה של 237.58 נקודות, אחרי איוואן ליסאצ'ק מארצות הברית (242.23 נקודות) ולפני בריאן ג'ובר מצרפת (235.97 נקודות).
באולימפיאדת ונקובר (2010) סיים צ'ן במקום חמישי, בהחלקה אמנותית על הקרח בתחרות לגברים בתוצאה של 241.42 נקודות.
באליפות העולם בהחלקה אמנותית על הקרח שנערכה בטורינו, איטליה בשנת 2010, זכה צ'ן שוב במדליית כסף בתחרות לגברים בתוצאה של 247.22 נקודות, אחרי דייסוקה טקהשי מיפן (257.70 נקודות) ולפני בריאן ג'ובר (241.74 נקודות).
באליפות העולם בהחלקה אמנותית על הקרח שנערכה במוסקבה, רוסיה בשנת 2011, זכה צ'ן במדליית זהב בתחרות לגברים בתוצאה של 280.98 נקודות, לפני טקהיו קוזוקה מיפן (258.41 נקודות) וארטור גצ'ינסקי מרוסיה (241.86 נקודות).
באליפות העולם בהחלקה אמנותית על הקרח שנערכה בניס, צרפת בשנת 2012, זכה צ'ן במדליית זהב בתחרות לגברים בתוצאה של 266.11 נקודות, לפני דייסוקה טקהשי (259.66 נקודות) ויוזורו האניו (251.06 נקודות) שניהם מיפן, ובכך הגן על תוארו.
באליפות העולם בהחלקה אמנותית על הקרח שנערכה בלונדון, אונטריו, קנדה בשנת 2013, זכה צ'ן בפעם השלישית ברציפות במדליית זהב בתחרות לגברים בתוצאה של 267.78 נקודות, לפני דניס טן מקזחסטן (266.48 נקודות) וחאווייר פרננדס מספרד (249.06 נקודות).
באולימפיאדת סוצ'י (2014) זכה צ'ן בשתי מדליות כסף, בהחלקה אמנותית על הקרח בתחרות לגברים בתוצאה של 275.62 נקודות, אחרי יוזורו האניו (280.09 נקודות) ולפני דניס טן (255.10 נקודות) ובתחרות הקבוצתית, אחרי רוסיה ולפני ארצות הברית.
באליפות העולם בהחלקה אמנותית על הקרח שנערכה בבוסטון ארצות הברית באפריל 2016 סיים צ'ן במקום חמישי בתחרות לגברים בתוצאה של 266.75 נקודות.
לאחר התרגיל הקצר הוא דורג במקום שלישי בתוצאה של 94.84 נקודות.
התרגיל החופשי היה פחות מוצלח והוא סיים אותו במקום שמיני בתוצאה של 171.91 נקודות.
פטריק ארין מרפי הוא פוליטיקאי ורואה חשבון אמריקאי חבר המפלגה הדמוקרטית.
כיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המחוז ה-18 של פלורידה בשנים 2013 עד 2017. במרץ 2015 הודיע על כוונתו להתמודד לסנאט מול הסנאטור מרקו רוביו הרפובליקני.
הוא הפסיד בבחירות לרוביו כשקיבל 44% מקולות המצביעים לעומת 52% לרוביו.
מרפי נולד במיאמי שבפלורידה וגדל בקי לארגו.
במהלך לימודיו החליף תיכון ולמד בלורנסוויל, ניו ג'רזי, עיירה הסמוכה לפרינסטון.
בעת לימודיו בקולג' באוניברסיטת מיאמי עבד כפועל בנייה.
בהמשך למד לתואר שני בחשבונאות וכלכלה באותה האוניברסיטה, ולאחר מכן עבד בדלויט טוש טומטצו במשך שנה.
בסיום עבודתו בחברה מונה לסגן נשיא בעסק בנייה משפחתי.
ב-2012 העתיק את מיקום מגוריו על מנת להתמודד לבית הנבחרים של ארצות הברית על תקן המחוז ה-18 של פלורידה.
לדבריו, הוא שמע כמה מאמירותיו של חבר הקונגרס המכהן מטעם מחוז זה, אלן וסט, והרגיש שהוא מחויב להתמודד מולו, וכיוצא בכך מיתג את עצמו בקמפיין כאלטרנטיבה לווסט.
לאחר שנתמך בידי חברים בולטים של המפלגה הדמוקרטית, בהם מושל פלורידה לשעבר צ'ארלי כריסט והנשיא ביל קלינטון.
המרוץ בינו ובין וסט היה לאחד מן היקרים ביותר באותן בחירות, וכן נקרא על אחדים "המרוץ המכוער ביותר".
בסופו של דבר גבר מרפי על וסט, לאחר בחירות צמודות, כשב-20 בנובמבר, ימים אחדים לאחר הבחירות, הכיר וסט בתבוסתו.
ב-3 בינואר 2013 החל את כהונתו כחבר בית הנבחרים.
בנובמבר 2014 התמודד לכהונה שנייה, ובפעם זאת הביס את יריבו הרפובליקני לאחר שזכה לתמיכה גורפת של כמעט 60% ממניין הקולות.
מרפי תואר על ידי ההפינגטון פוסט כליברל בדעותיו, התומך בחופש הבחירה של נשים לבצע הפלה ובזכויות להט"ב, אך מתון כלכלית ופרו שוק חופשי שמעריך אחריות באשר לענייני מס.
במרץ 2015 הכריז מרפי כי בכוונתו להתמודד לסנאט.
הסנאטור המכהן דאז מרקו רוביו, שהתמודד ללא הצלחה בבחירות לנשיאות 2016, התכוון תחילה להותיר את מושבו פתוח; אך לבסוף, מספר ימים לפני המועד האחרון להרשמה למרוץ ביוני 2016 הודיע כי הוא ירוץ לכהונה נוספת.
מרפי נתמך על ידי הוועד הדמוקרטי לסנאט ובידי גורמים נרחבים במפלגתו.
פטריק דאוול פטרסון הוא כדורסלן אמריקאי.
כפאוור פורוורד נייד ובעל יכולת קליעה טובה מבחוץ, משמש פטרסון כסטרץ' פור.
סי., וגדל בעיר האנטינגטון שבוירג'יניה המערבית.
בתקופתו כתלמיד "תיכון האנטינגטון" הוביל את קבוצתה ל-3 אליפויות ליגת התיכונים של המדינה.
בשנתו האחרונה שיתף פעולה בקבוצה עם שחקן ה-NBA לעתיד, או.ג'יי.
מאיו, ואף פתח לצידו במשחק מקדונלד'ס אול-אמריקן בו קלע 8 נקודות.
בסיום לימודיו התיכוניים בחר ללמוד באוניברסיטת קנטקי תחת המאמן ג'ון קליפארי.
בשתי עונותיו הראשונות בקנטקי היה פטרסון אחד השחקנים המובילים של הקבוצה, לצד ראמל בראדלי וג'ודי מיקס, כשהעמיד ממוצעים של 17.3 נקודות ו-8.6 ריבאונדים למשחק.
בעונתו השלישית והאחרונה, בה הצטרפו לקנטקי ה ג'ון וול, אריק בלדסו ודמרקוס קאזינס, לקח פטרסון תפקיד קטן יותר וקלע 14.3 נקודות למשחק.
באותה עונה העפילה הקבוצה לשלב "8 הגדולות" (Elite Eight) בטורניר ה-NCAA, לראשונה מאז שנת 2005.
פטרסון נבחר על ידי יוסטון רוקטס בבחירה ה-14 בדראפט ה-NBA לשנת 2010. בשתי עונותיו הראשונות ביוסטון שימש כמחליפו של הפאוור פורוורד הפותח לואיס סקולה, ורשם ממוצעים של 7.1 נקודות ו-4.2 ריבאונדים ב-20.3 דקות משחק.
בסיום עונת שחררו הרוקטס את סקולה, ופטרסון תפס את מקומו בחמישיית הקבוצה.
באותה עונה הרחיב פטרסון את טווח הקליעה שלו כשהחל לזרוק שלשות באופן קבוע, ואף קלע אותן באחוז גבוה יחסית של 38.6%.
במהלך עונת , ב-20 בפברואר 2013, נשלח פטרסון בטרייד לסקרמנטו קינגס, יחד עם קול אולדריץ' וטוני דאגלס, בתמורה לתומאס רובינסון, פרנסיסקו גרסיה וטיילר האניקאט.
ב-41 המשחקים בהם שותף בסקרמנטו תפקד פטרסון כמחליפו של ג'ייסון תומפסון וקלע 7.6 נקודות בממוצע למשחק.
כחודש לאחר תחילת עונת , ב-9 בדצמבר 2013, הועבר בטרייד לטורונטו ראפטורס, יחד ג'ון סלמונס, גריבס ואסקז וצ'אק הייז, עבור רודי גיי, קווינסי אייסי וארון גריי.
לקראת עונת חתם בקבוצה על הארכת חוזה ל-3 עונות נוספות עבור כ-18 מיליון דולר.
בעונת היה פטרסון שותף לעונה הסדירה הטובה בתולדות הראפטורס, שסיימו במקום השני באזור המזרח (אחרי קליבלנד) עם מאזן 56-26. בפלייאוף של אותה ניצחה טורונטו את שתי הסדרות הראשונות, לראשונה בתולדות המועדון, ובגמר המזרח הפסידה לקליבלנד בתוצאה 4-2.
ביולי 2017, לאחר 3 וחצי עונות בטורונטו, חתם פטרסון על חוזה ל-3 עונות באוקלהומה סיטי ת'אנדר, עבור כ-16.4 מיליון דולר.
באוגוסט 2019 שוחרר פטרסון מאוקלהומה סיטי, וחתם על חוזה בלוס אנג'לס קליפרס.
ב-23 בספטמבר 2021, פטרסון חתם בפורטלנד טרייל בלייזרס.
עם זאת, הוא שוחרר ב-16 באוקטובר, לאחר שני משחקי קדם העונה.
פטריק אולף אנדרס קארלגרן (בשוודית: Patrik Ulf Anders Carlgren; נולד ב-8 בינואר 1992) הוא כדורגלן שוודי המשחק בעמדת השוער בקבוצת נאנט מהליג 1.
בגיל 17 התחיל קארלגרן לשחק ב-FK פאלו מהליגות הנמוכות בשוודיה.
בשנת 2011 החל לשחק ב-IK בראיה מליגת המשנה השוודית.
ב-9 ביוני 2012 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כששיחק 90 דקות בניצחון 1–2 על אומאו במסגרת המחזור ה-11. באמצע עונת עבר קארלגרן לא.י.ק סולנה מליגת העל השוודית.
ב-8 במאי 2014 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה, כששיחק 90 דקות בתיקו 2-2 נגד האלמסטד במסגרת המחזור השמיני.
קארלגרן היה חלק מהסגל השוודי שזכה באליפות אירופה עד גיל 21 לשנת 2015.
ב-10 בינואר 2016 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת, כששיחק 62 דקות בניצחון 0–3 על נבחרת פינלנד במשחק ידידות.
דניאל פטריק מקני היה שחקן בריטי ואמריקאי.
תפקידו הידוע ביותר היה בדמות הסוכן החשאי ג'ון סטיד בסדרת הטלוויזיה הבריטית "הגומלים".
מקני נולד ב-1922 בשכונת פדינגטון שבלונדון.
הוא הבכור למשפחה בת שני בנים.
הוריו היו דניאל מקני ודורותיאה מייבל מקני .
אביו היה מאמן של סוסי מרוץ בלמבורן, ושירת ביחידת הדרגונים מיורקשייר במהלך מלחמת העולם הראשונה.
סבתו מצד אמו הייתה פרנסס אליס הייסטינגס (1870–1945), שהייתה בתו של סגן אדמירל ג'ורג' פאולר הייסטינגס ונכדתו של הנס פרנסיס הייסטינגס, הרוזן ה-12 מהנטינגדון .
אחיו ג'יימס היה צעיר ממנו בחמש שנים.
הוריו של מקני נפרדו אחרי שאמו החלה להזדהות כלסבית.
אביו עבר להודו, ואמו עברה לחיות עם בת זוגה העשירה, אוולין ספוטסווד, שהונה הגיע מעסקי הוויסקי.
באוטוביוגרפיה שלו התייחס אליה מקני כאל "הדוד אוולין".
היא השתתפה בתשלום שכר הלימוד שלו.
מקני התחנך בסאמר פילדס סקול ובאיטון קולג', שם היה חבר ב-"Officer Training Corps".
ב-1936 הוא היה אחד מאנשי משמר הכבוד של המלך ג'ורג' החמישי בצ'אפל סנט ג'ורג'.
מאוחר יותר סולק מקני מאיטון מפני שמכר פורנוגרפיה והיה סוכן הימורים של חבריו הסטודנטים.
מקני למד משחק באקדמיה ובר דאגלס לאמנות הדרמה.
זמן קצר לפני שהיה אמור להופיע בווסט אנד בתפקיד ראשי לצדה של ויוויאן לי הוא נקרא לשירות בכוחות המזוינים של בריטניה.
באוקטובר 1942 הצטרף מקני לצי המלכותי, וביוני 1943 קודם לדרגת לוטננט משנה, והיה נווט בספינות טורפדו בתעלת למאנש ובים הצפוני.
הוא הוצב בדרגת לוטננט ראשון בספינת טורפדו, וחלה בדלקת סימפונות ממש לפני יום הפלישה לנורמנדי.
בעודו מחלים בבית החולים נפלו בקרב אנשי הצוות שבספינה שלו.
לשניים מאנשי הצוות הוענקו צל"שים.
ב-1946 עזב מקני את הצי בדרגת לוטננט.
מקני טיפח את קריירת המשחק שלו תחילה בקנדה, אבל גם השתתף ללא קרדיט בסרטים בריטיים בהם "פיגמליון" (1938), "חייו ומותו של קולונל בלימפ" (1943), ובסרטו של לורנס אוליבייה "המלט" (1948).
בנוסף הופיע מקני בדרמות טלוויזיוניות של ה-BBC.
ב-1951 שיחק בתפקיד ג'ייקוב מארלי הצעיר בסרט "סקרוג'", ב-1957 השתתף בסרט "Les Girls", וב-1956 שיחק בתפקיד בריסטר באולד ביילי בסרט המלחמה "The Battle of the River Plate".
בין הופעותיו בסרטי קולנוע, שיחק מקני בתפקידים קטנים בטלוויזיה ובתיאטרון האמריקניים והקנדיים.
בין השאר השתתף בפרק בסדרה "אזור הדמדומים" ב-1959. כשהוא מאוכזב מההתקדמות האיטית של הקריירה שלו נהג מקני לעשן כשמונים סיגריות ליום ולשתות בקבוק ויסקי.
זמן לא רב לפני שקיבל מקני את התפקיד שהיה פריצת הדרך שלו בסדרה "הגומלים", לקח פסק זמן ממשחק ועבד כמפיק של הסדרה הדוקומנטרית "The Valiant Years" המבוססת על זכרונותיו של וינסטון צ'רצ'יל ממלחמת העולם השנייה.
בעודו עובד בלונדון על הסדרה התיעודית, הוצע למקני תפקיד בסדרה בשם "הגומלים" (השם המקורי שלה היה "ג'ונתן סטיד") שהפך לתפקיד הידוע ביותר שלו.
הסדרה נוצרה עבור השחקן איאן הנדרי , ששיחק בתפקיד ראשי בדמות ד"ר דייוויד קיל בסדרה משנת 1960 בשם "Police Surgeon", ובה היה ג'ון סטיד העוזר שלו.
בתום העונה הראשונה עזב הנדרי את הסדרה והתפקיד של מקני הפך להיות הראשי.
לצדו של מקני שיחקו דמויות נשיות זוהרות: הונור בלקמן, דיאנה ריג, ולינדה ת'ורסון.
על אף שהתפקיד של מקני התפתח עם התקדמות הסדרה, המרכיבים העיקריים של הדמות וההופעה שלה היו שם כבר מההתחלה.
ההתנהגות המסתורית מעט, והטון נעים ההליכות והמפלרטט ביחסיו עם נשים.
לבסוף נוסף הכובע באולר והמטרייה שהשלימו את המראה והפכו לסמל המסחרי של הדמות.
הלבוש של חליפה, מטרייה וכובע באולר נקשר אז לג'נטלמנים בסיטי של לונדון, אבל לבוש זה התפתח כבר בשנים שאחרי מלחמת העולם השנייה כשחיילים משוחררים לבשו אותו בטקסים של יום שביתת הנשק.
מקני יחד עם המעצב פייר קרדן התאימו את המראה לסגנון משלהם, והוא עיצב חליפות אחדות בעצמו עבור סטיד.
בשנים 1976 ו-1977 הופיע מקני שוב בתפקיד סטיד בסדרה "הגומלים החדשים", שבה עבד עם סוכנים חדשים בשם פרודי (ג'ואנה לאמלי) ומייק גמביט (גארת' האנט).
מקני היה שותף לכתיבה של שני רומנים מקוריים המבוססים על "הגומלים" בשם "Dead Duck" ו-"Deadline".
ב-1998 הנחה תוכנית דוקומנטרית בשם "The Avengers: The Journey Back" בבימויו של קלייד לוקאס.
ב-1998 יצא לאקרנים הסרט "הנוקמים" המבוסס על הסדרה "הגומלים".
מקני השתתף בסרט בקולו בתפקיד קמע בדמות "ג'ונס הבלתי נראה".
רייף פיינס גילם בסרט את דמותו של סטיד.
תפקידים בולטים אחרים של מקני כוללים את סדר גודפרי טיבט בסרט מסדרת סרטי ג'יימס בונד "רצח בעיניים" משנת 1985 לצדו של רוג'ר מור, בדמות מייג'ור קרוסלי בסרט "זאבי הים" (שוב לצדו של מור), בתפקיד אורח בסדרות הטלוויזיה "Encounter", "אליאס סמית' ומשפחת ג'ונס" (עבור גלן א.
לארסון), "Hart to Hart", "רצח במשיכת קולמוס" וב"ספינת האהבה".
על אף שהוא ידוע בעיקר בתפקיד הגיבור, הופיע בטלוויזיה פעמים רבות בתפקיד הנבל, בהם הרוזן איבליס בסדרה "בטלסטאר גלקטיקה".
מקני הגיש את התוכנית האמריקאית "Mysteries, Magic and Miracles" שעסקה בתחום העל-טבעי.
הופעת הבכורה שלו בברודוויי הייתה ב-1972 כשכיכב במחזה "Sleuth" מאת אנתוני שאפר, ובהמשך שיחק במחזה בסיבוב הופעות לאומי.
ב-1973 חזר מקני לשחק עם דיאנה ריג בסיטקום קצר הימים "דיאנה" של NBC.
עוד בטלוויזיה הופיע ב-1975 בתפקיד אורח בפרק "Troubled Waters" בסדרה "קולומבו", ובדמות מייג'ור ויקרס במיני-סדרה "For the Term of His Natural Life" מ-1983. מקני השתתף בסדרת הפשע "גאליבן" עם רוברט יוריץ', ובתפקיד ד"ר קלווין קרומוול בסאטירה "אימפריה" משנת 1984. מקני היה הקריין בתוכנית התעודה "Fleming: 007's Creator" משנת 2000.
מקני הופיע בסרטי פולחן אחדים: "זעקת הדמים" (1981) בדמות ד"ר ג'ורג' ואגנר (שנקרא על שמו של במאי הסרט "איש הזאב" מ-1941), ובסרט הקומדיה "ספיינל טאפ" (1984) בתפקיד סר דניס איטון-הוג.
ב-1981 שיחק מקני בתפקיד השחקן דייוויד מתיוס בסרט הטלוויזיה "Rehearsal for Murder" בכיכובם של רוברט פרסטון ולין רדגרייב.
ב-1983 החליף את לאו ג' קרול בתפקיד אלכסנדר וייברלי בסדרה בהפקת מייקל סלואן.
ב-1990 השתתף בסרט הטלוויזיה המדע בדיוני "Super Force" בתפקיד אי בי הנגרפורד.
עוד השתתף בתפקיד משנה בסרט הפרודיה " Lobster Man From Mars" משנת 1989, ובסרט הטלוויזיה "שובו של סם מקלאוד" בתפקיד טום ג'יימיסון.
ב-2001 הופיע מקני בפרק בסדרה "פרייז'ר".
עוד שיחק במספר פרקים בסדרת המדע בדיוני האמריקאית "Nightman" בתפקיד ד"ר וולטון.
ב-1993 הופיע מקני בשני פרקים בסדרה "Kung Fu: The Legend Continues".
ב-1997 הופיע בתפקיד סוכן בדימוס בסדרה "Spy Game".
מקני השתתף במספר רב של פרסומות טלוויזיה בהן עבור רשת המסעדות הקנדית "Swiss Chalet", ועבור חברת המכוניות סטרלינג.
הוא היה הקריין בסרטי "מאחורי הקלעים" לסרטי ג'יימס בונד שיצאו ב-DVD.
מקני הקליט ספרי שמע רבים בהם רומנים מאת ג'ק היגינס.
עוד הקליט את ספר הילדים "The Musical Life of Gustav Mole" ואת ספר ההמשך שכתב מייקל טווין.
ב-1984 הופיע מקני בסדרה "מגנום, בלש פרטי" בתפקיד סוכן בדימוס בריטי שמאמין שהוא היה שרלוק הולמס, בפרק בשם "Holmes Is Where the Heart Is".
הוא גילם פעמים אחדות הן את הולמס והן את דוקטור ווטסון.
בתפקיד ווטסון שיחק שלוש פעמים: פעם אחת לצדו של רוג'ר מור בדמות שרלוק הולמס בסרט הטלוויזיה "שרלוק הולמס בניו יורק" (1976), ופעמיים לצדו של כריסטופר לי ב-1991 בסרט "Incident at Victoria Falls" וב-1992 בסרט "Sherlock Holmes and the Leading Lady".
ב-1942 התחתן מקני עם אשתו הראשונה ברברה דאגלס.
לבני הזוג היו שני ילדים, רופרט וג'ני, ונכד בשם כריסטופר.
הם התגרשו ב-1956. בין השנים 1965 ל-1969 היה מקני נשוי לשחקנית קתרין וודוויל.
אשתו השלישית הייתה באבה מאג'וס דה נגיסניה (Baba Majos de Nagyzsenye) אתה התחתן ב-1988. השניים היו נשואים עד מותה ב-2007.
ב-1982 קיבל מקני אזרחות אמריקאית.
הוא הכתיב את האוטוביוגרפיה שלו למארי קמרון.
בהמשך חייו היה מקני נודיסט נלהב.
ב-25 ביוני 2015 נפטר מקני בביתו ברנצ'ו מיראז' שבקליפורניה, שהייתה ביתו במשך ארבעה עשורים, בגיל 93.
פטריק אנדרו מקאו הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בקבוצת דלאוור בלו קואוטס.
מקאו נולד וגדל בסנט לואיס שבמיזורי, בנם של ג'פרי ותרזה ולו חמישה אחים.
למד בתיכון נוצרי-בפטיסטי ברוקוויל שבמרילנד.
ב-2014 הוביל את קבוצת הכדורסל של בית הספר לאליפות התיכונים הנוצריים הארצית.
בליגת המכללות שיחק באוניברסיטת נבדה בלאס וגאס במשך שתי עונות.
הוא נבחר לחמישיית העונה השנייה בליגת מאונטן וסט (Mountain West) ולחמישיית ההגנה של העונה במאונטן וסט.
ביוני 2016 נבחר בבחירה ה-38 בסיבוב השני של דראפט ה-NBA על ידי מילווקי באקס.
הזכויות להחתמתו הועברו בערב הדראפט לגולדן סטייט ווריורס תמורת 2.4 מיליון דולר.
בעונתו הראשונה בקבוצה שותף ב-71 משחקים ופתח ב-20 מהם.
את העונה הסדירה סיים עם ממוצע של 4 נקודות למשחק.
בפלייאוף הצטיין בסדרת גמר אזור המערב במשחק השני מול סן אנטוניו ספרס, הוא קלע 18 נקודות, מסר 5 אסיסטים, לקח 4 ריבאונדים ורשם שלוש חטיפות בניצחון הקבוצה.
הוא זכה לדקות משמעותיות גם במשחק המכריע בסדרת הגמר מול קליבלנד קאבלירס בו קלע 6 נקודות והיה שותף לזכייה באליפות ה-NBA.
בעונה העוקבת רשם ממוצעים דומים, וזכה עם הווריורס באליפות נוספת.
בפתיחת עונת לא הצליח להגיע להסכמה עם הווריורס על תנאי חוזה חדש, וב-30 בדצמבר 2018 חתם בסופו של דבר בקליבלנד קאבלירס.
לאחר שלושה משחקים בלבד בקליבלנד, במהלכן קלע 1.7 נקודות בממוצע למשחק, שוחרר מהקבוצה.
ב-10 בינואר 2019 חתם על חוזה עד סיום העונה בטורונטו ראפטורס.
בסיום עונת זכתה טורונטו באליפות ה-NBA הראשונה בתולדותיה, לאחר שגברה על גולדן סטייט ווריורס בסדרת הגמר בתוצאה 4–2.
ב-11 בפברואר 2022 חתם בדלאוור בלו קואוטס מליגת הפיתוח של ה-NBA.
פטריק מולר (Patrick Müller; נולד ב-17 בדצמבר 1976 בז'נבה) הוא כדורגלן עבר שווייצרי ששיחק בעמדת הבלם.
מולר שיחק לאורך הקריירה בשלושה מועדונים שונים בשווייץ, שם זכה באליפות עם פ.צ.
לשיא הצלחתו הגיע מולר בקבוצת אולימפיק ליון, עמה זכה בשש אליפויות ובגביע אחד.
מולר שיחק במדי נבחרת שווייץ במשך כעשור, וצבר 81 הופעות בינלאומיות, בהן כבש שלושה שערים.
מולר, יליד העיר ז'נבה, החל את קריירת המשחק בקבוצת הנוער של מרן לצדו של יוהאן פוגל.
ב-1994, כשהיה בן 17, עבר לשחק בקבוצת הנוער של סרבט ז'נבה, ובשורותיה החל את דרכו בבוגרים בעונת .
כבר עם עלייתו לבוגרים שיחק מולר בקביעות, ובשתי עונות הבכורה שלו צבר קרוב לשישים הופעות ליגה במדי הקבוצה.
בעונת הבכורה שלו אף העפיל עם הקבוצה לגמר הגביע השווייצרי, אך קבוצתו נכנעה 4-2 לפ.צ.
מולר המשיך להתפתח כאחד הבלמים הטובים במדינתו, ובעונת , לצד זימון בכורה לנבחרת, החמיץ מולר משחק ליגה אחד בלבד, ועם שער אחד ב-35 הופעות תרם לעונה המוצלחת של סרבט שהסתיימה במקום השני בטבלה.
במהלך עונת , לאחר שכבר צבר 22 הופעות ליגה בהן כבש שלושה שערים, עבר מולר ליריבתה של סרבט לצמרת, גראסהופרס ציריך.
עד לתום העונה צבר מולר 12 הופעות ליגה בקבוצתו החדשה, אך הפסיד עמה את האליפות לקבוצת נעוריו, שעל אף עזיבתו של מולר סיימה את העונה עם זכייה באליפות.
הוא חווה אכזבה נוספת, כאשר קבוצתו החדשה נוצחה 2-0 בגמר הגביע השווייצרי על ידי לוזאן.
מולר שיחק עונה נוספת בגראסהופרס, שכשלה תחת המאמן האנגלי, רוי הודג'סון וסיימה רביעית בלבד בטבלה, ותרם שער ליגה בודד ב-24 הופעות.
לקראת עונת עזב מולר את שווייץ ועבר לשחק באולימפיק ליון הצרפתית של המאמן ז'אק סנטיני.
סכום ההעברה הוערך בכ-7.6 מיליון אירו, ומולר תפס את חולצת ההרכב עם הגעתו למועדון.
בעונת הבכורה שלו במועדון סיימה ליון כסגנית האלופה, כאשר הבלם תורם שער אחד בשלושים הופעות ליגה.
כמו כן, צלחה הקבוצה את שלב הבתים הראשון בליגת האלופות, והודחה בשלב הבתים השני.
בעונה זו זכה מולר בתואר קבוצתי ראשון בקריירה, כאשר קבוצתו זכתה בגביע הליגה הצרפתית.
במשחק הגמר מול מונקו, שהגיע להארכה לאחר שוויון 1-1 בסיום, החליף מולר את מארק ויוויאן פואה בדקה ה-106. שתי דקות לתום ההארכה, הבקיע מולר תוך כדי גלישה את שער הניצחון לזכות קבוצתו, וזכה בתואר הקבוצתי הראשון בקריירת המשחק שלו.
בשלוש העונות הבאות, הראשונה תחת סנטיני ושתיים נוספות תחת פול לה גן, זכה מולר עם קבוצתו בשלוש אליפויות רצופות ופעמיים בסופר קאפ הצרפתי, ובכולן היה לשחקן הרכב משמעותי עם שלושים הופעות ליגה לפחות בכל עונה.
עונתו האחרונה בקבוצה הייתה עונת , בה קבע שיא קריירה אישי של 36 הופעות ליגה (החמיץ שני משחקי ליגה בלבד), ואף סייע לקבוצתו להעפיל עד לרבע גמר ליגת האלופות.
בסך הכול בארבע עונות בליון, רשם מולר 131 הופעות ליגה, בהן כבש פעמיים.
לקראת עונת 2004/2005 הצטרף מולר למיורקה של המאמן בניטו פלורו.
בפתיחת העונה זכה מולר לאשראי מהמאמן, ופתח בהרכב בחמישה מתוך שמונת מחזורי הפתיחה.
החלפתו של פלורו בהקטור קופר לאחר עשרה מחזורים בלבד פגעה בדקות המשחק של הבלם, שערך רק הופעת ליגה אחת כמחליף תחת הארגנטינאי.
בינואר 2005, לאחר חצי עונה עגומה במיורקה, עזב מולר את הקבוצה ושב לשווייץ, שם הצטרף לפ.צ.
בזל של המאמן כריסטיאן גרוס.
מולר פתח עם הקבוצה את המחצית השנייה של העונה, רשם 15 הופעות ליגה וזכה עמה לראשונה בקריירה באליפות שווייץ, לאחר שכשל להשיג את התואר עם סרבט ועם גראסהופרס.
בינואר 2006, שנה לאחר שהצטרף לבזל, עזב מולר את הקבוצה באמצע העונה ושב לקדנציה שנייה בליון.
הקבוצה הצרפתית סבלה ממכת פציעות בחולייה האחורית, וצירפה את מולר כדי לחזק את ההגנה.
עד לתום העונה תרם מולר שער ליגה בודד ב-12 הופעות, וסייע לקבוצתו לזכות באליפות צרפת, הרביעית בקריירה של מולר עם ליון.
עונה לאחר מכן שמרה ליון על התואר, אך מולר היה לשחקן משני באותה הזכייה, עם עשר הופעות ליגה בלבד.
בדצמבר 2007, במהלכה של עונת , ספג מולר פציעה ברצועה הצולבת הקדמית, שהשביתה אותו כחצי שנה מהמגרשים.
מולר ערך הופעת ליגה אחת בלבד לאורך כל העונה, כשקבוצתו הבטיחה זכייה בדאבל בתום העונה.
לקראת עונת חתם מולר במונקו.
משלא הצליח להשלים מעבר לקבוצה אחרת, נותר מולר שחקנה של מונקו, אך לא שותף כלל בעונת , העונה האחרונה בחוזהו.
בתום העונה פרש מולר ממשחק פעיל בגיל 33.
מולר ערך הופעת בכורה במדי נבחרת שווייץ ב-22 באפריל 1998, תחת המאמן ז'ילבר גרס, בהפסד 1-0 ל במשחק ידידות.
מולר החליף את סטפן שפויזאט כחצי שעה לתום ההתמודדות.
בהופעתו השנייה, כחודש וחצי לאחר מכן במשחק ידידות מול , עלה מולר כמחליף בדקה ה-77, ושש דקות אחר כך כבש את שער השוויון שקבע את תוצאת המשחק, 1-1.
מולר היה לשחקן הרכב בנבחרת השווייצרית, ועם שבע הופעות מתוך שמונת משחקיה של שווייץ במסגרת מוקדמות יורו 2004, סייע מולר לנבחרתו להעפיל מראש הבית לטורניר הגמר, שהיה הטורניר המשמעותי הראשון של הנבחרת לאחר שמונה שנים.
מולר זומן לסגל לטורניר על ידי המאמן קובי קון, פתח בהרכב ושיחק לאורך כל שלושת משחקיה של נבחרתו בטורניר.
שווייץ פתחה עם שוויון 0-0 מול , לאחר מכן הובסה 3-0 על ידי ובמשחק האחרון של שווייץ בטורניר מול , הפסידה שווייץ 3-1 והודחה מהטורניר.
על אף ההדחה המוקדמת, שווייץ המשיכה לשפר את מעמדה באירופה.
היא צלחה גם את מוקדמות מונדיאל 2006, כאשר מולר רשם תשע הופעות מתוך 12 משחקיה של שווייץ בטורניר, ובין היתר פתח ושיחק לאורך שני משחקי הפלייאוף מול .
בהמשך, זומן מולר לסגל של קון לקראת מונדיאל 2006 בגרמניה.
במשחק הראשון בשלב הבתים פתח מולר בהרכב שווייץ בשוויון 0-0 עם צרפת, והוחלף כרבע שעה לסיום.
בהמשך שיחק 90 דקות בניצחון 2-0 על ובניצחון 2-0 על , שבסיומם עלתה שווייץ לשמינית הגמר מהמקום הראשון בבית.
בשמינית הגמר הפסידה שווייץ ל לאחר שהחמיצה את כל שלוש הבעיטות בדו-קרב בעיטות עונשין.
מולר פתח ושיחק 120 דקות, אך לא בעט פנדל בדו-קרב.
ב-2 בספטמבר 2006, חודשים ספורים לאחר הטורניר, ענד מולר בפעם היחידה בקריירה את סרט הקפטן של הנבחרת, בניצחון 1-0 על בטורניר ידידות.
מולר החליף בתפקיד את יוהאן פוגל, הקפטן הקבוע וחברו מולר מקבוצת הנוער של מרן.
על אף שחווה סדרת פציעות שמנעו ממנו לשחק באופן סדיר, ולא רשם הופעה בינלאומית במשך כשנה, זומן מולר על ידי קון לסגל השווייצרי לטורניר יורו 2008, אותו אירחה שווייץ יחד עם אוסטריה.
מולר ציין את חזרתו לנבחרת בצמד משחקי ידידות מוצלחים טרם הטורניר, בהם פתח בהרכב.
בטורניר עצמו פתח מולר ושיחק לאורך כל שלושת משחקיה של שווייץ, שעל אף היותה המארחת, סיימה את שלב הבתים במקום האחרון.
ההפסדים 1-0 ל ו-2-1 ל חרצו את גורל הנבחרת, שסיימה את הטורניר בניצחון 2-0 על .
בתום טורניר היורו פרש מולר לאחר כעשור של כדורגל בינלאומי, עם 81 הופעות ושלושה שערים במדי שווייץ.
עונהקבוצהליגהבליגההופעותשעריםסרבט ז'נבהליגת העל השווייצרית280310351223גראסהופרס ציריךליגת העל השווייצרית120241אולימפיק ליוןליג 1301300350361מיורקהלה ליגה60פ.צ.
בזלליגת העל השווייצרית150130אולימפיק ליוןליג 112110110מונקוליג 170סך הכול בקריירה3478
פטריק מהומס הוא שחקן פוטבול אמריקאי בעמדת קוורטרבק, המשחק בקבוצת קנזס סיטי צ'יפס מליגת ה-NFL.
מהומס הוא בנו של פאט מהומס, שחקן בייסבול ששיחק במשך 12 עונות בליגת ה-MLB.
מהומס למד באוניברסיטת טקסס טק ושיחק במדי נבחרת הפוטבול והבייסבול שלה.
בתום שנת הלימודים השנייה שלו, הוא עזב את נבחרת הבייסבול והתמקד רק בפוטבול.
במהלך שנתו השלישית, הוביל מהומס את כל שחקני ליגת ה-NCAA במגוון קטגוריות.
בתום לימודיו, נבחר מהומס במקום העשירי בדראפט ה-NFL לשנת 2017, על ידי קנזס סיטי צ'יפס.
בעונתו הראשונה בקבוצה היה מהומס מחליף לאלכס סמית' .
בעונה זו שיחק מהומס משחק אחד, כקוורטרבק הפותח, בו ניצחו הצ'יפס את דנוור ברונקוס.
היה זה במחזור האחרון של העונה, כשהקבוצה כבר הבטיחה את מקומה בפלייאוף.
לאחר שבעונה הבאה עבר סמית' לוושינגטון רדסקינס, הפך מהומס לקוורטרבק הפותח.
באותה עונה מסר מהומס ל-5,097 יארד ול-50 טאצ'דאונים.
הוא היה בכך לקוורטרבק הראשון בהיסטוריה שמסר מעל 5,000 יארד בעונה גם בליגת המכללות וגם ב-NFL.
כמו כן היה לקוורטרבק השלישי בתולדות ה-NFL שמוסר ל-50 טאצ'דאונים בעונה אחת, לאחר טום בריידי ופייטון מאנינג.
לאור ביצועיו נבחר מהומס ל-MVP של ה-NFL, נבחרת העונה (אול-פרו) ולמשחק הפרו בול וזכה בתואר שחקן ההתקפה של השנה.
בפלייאוף גברה קנזס סיטי על אינדיאנפוליס קולטס 31–13 ובגמר ה-AFC הפסידה לניו אינגלנד פטריוטס בהארכה 31–37. מהומס כיכב במשחק זה עם מסירה ל-295 יארד ו-3 טאצ'דאונים.
בעונת 2019 נפצע מהומס במחזור השביעי, הוא שב לשחק במחזור העשירי.
את העונה סיימה קנזס סיטי במאזן 12–4 ובמקום השני ב-AFC, מהומס מסר ל-26 טאצ'דאונים ו-4,031 יארד.
בפלייאוף גברה קנזס סיטי על יוסטון טקסאנס 51–31 כשמהומס מסר ל-5 טאצ'דאונים ו-321 יארד.
בגמר ה-AFC גברה הקבוצה על טנסי טייטאנס 35–24 עם 3 טאצ'דאונים ו-294 יארד במסירה של מהומס וטאצ'דאון נוסף בריצה.
בסופרבול LIV ניצחה קנזס סיטי את סן פרנסיסקו 49' 31–20 לאחר שכבר הייתה בפיגור של 10 נקודות ברבע האחרון.
מהומס שהתחיל את המשחק עם שתי מסירות שנחטפו, סיים אותו עם שני טאצ'דאונים ו-286 יארד במסירה ועוד טאצ'דאון בריצה.
הוא נבחר ל-MVP של משחק הסופרבול, והיה בכך הצעיר ביותר לזכות בתואר זה.
ביולי 2020 חתם מהומס על הארכת חוזהו בקנזס סיטי עד לעונת 2031 (10 שנים מעבר לשנתיים עליהן כבר חתום) בעסקה בהיקף של כ-503 מיליון דולר, הגבוהה בהיסטוריה של הספורט האמריקאי.
בעונת 2020 הצעיד את קנזס סיטי למאזן הטוב בליגה עם 14 ניצחונות, והעפלה לסופרבול LV בו הובסו על ידי טמפה ביי באקנירס.
בעונת 2022 נבחר בפעם השנייה ל-MVP של ה-NFL.
הוא הוביל את הקבוצה לניצחון בסופרבול LVII בו נבחר ל-MVP.
בעונת 2023 נבחר בפעם השלישית (והשנייה ברציפות) ל-MVP של הסופרבול, לאחר שהוביל את קנזס סיטי לניצחון בהארכה ב-סופרבול LVIII.
בעונת 2024 הפסיד בסופר בול LIX לפילדלפיה איגלס בתוצאה 40-22
פטריק מוסוטסי מטאסי הוא כדורגלן קנייתי המשחק בעמדת השוער בסנט ג'ורג' מליגת העל האתיופית ובנבחרת קניה.
מטאסי שיחק בקבוצות קאבראס יונייטד, A.F.C.
באוקטובר 2018 חתם על חוזה לשלוש שנים בסנט ג'ורג' מליגת העל האתיופית.
מטאסי ערך את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת קניה ב-2017.
בשנת 2019 השתתף עם הנבחרת בטורניר גביע אפריקה לאומות 2019, ונבחרתו הודחה בשלב הבתים, לאחר שספג שבעה שערים בשלושת המשחקים.
פטריק ג'ון פלוגר הוא שחקן אמריקאי, המוכר מתפקידיו בתור שון פארל בסדרה "ה-4400" (2004–2007) של רשת USA; לאחר מכן התפרסם מתפקידו בתור השוטר אדם רוזק בסדרת הדרמה המשטרתית "שיקגו PD" (2014–2023) של רשת NBC.
פלוגר נולד בעיר רד וינג , מינסוטה, הבכור מבין שלושה אחים.
הוא למד בבית הספר התיכון רד וינג (אנ') בשנת 2002.
התפקיד המשמעותי הראשון של פלוגר היה בסרט הקולנוע "יומני הנסיכה".
לאחר מכן שיחק בכמה סדרות בטלוויזיה, בין היתר ב"ג'אג", "חוק וסדר: מדור מיוחד" ו"CSI: מיאמי".
בשנת 2004 הוא לוהק לתפקיד ראשי בסדרה של רשת USA "ה-4400".
בעודו משחק בסדרת הטלוויזיה "ה-4400", קיבל פלוגר תפקיד ראשי בסרט הקולנוע "החלום המהיר בעולם", בכיכובו של אנתוני הופקינס.
בהמשך לוהק פלוגר למיני סדרה "Scoundrels", ששודרה ברשת ABC במהלך קיץ 2010.
בפברואר 2010, פלוגר היה בין השחקנים שנבחנו לתפקיד קפטן אמריקה ב"סרט העלילתי משנת 2011".
באוגוסט 2013 לוהק פלוגר לסדרת הספין אוף של "שיקגו PD", "שיקגו FIRE" כקצין הטירונים רוזק.
הסדרה הוקרנה לראשונה ב־8 בינואר 2014.
פטריק מילר הוא כדורסלן אמריקאי, המשחק בעמדת הרכז בעירוני נס ציונה.
מילר החל את דרכו בתיכון היילס פרנסיסקן, כשהוא מעמיד ממוצעים של 22.6 נקודות ו-3.8 אסיסטים למשחק ב-32 משחקים.
הוא הוביל את קבוצתו למאזן 4–28 וזכה עימם באליפות בתום העונה.
הוא נבחר פעמיים לשחק המצטיין בקבוצה ובשנת 2010 נבחר לשחקן המצטיין בליגה כולה.
בעונת 2012/2013, הוא הוביל את האזור עם 5.8 אסיסטים למשחק ונבחר לחמישייה הראשונה של העונה.
בעונה שלאחר מכן קלע 23.7 נקודות בממוצע למשחק ועזר רבות לקבוצתו לסיים במקום החמישי.
ב-8 ביולי 2014, חתם מילר בבשיקטש מליגת העל הטורקית לעונה.
בינואר 2015, הוא עזב את בשיקטאש לאחר שהופיע בשלושה משחקי יורוקאפ בלבד והצטרף לישילגירסון מהליגה הטורקית השנייה עד תום העונה.
ב-25 משחקים בקבוצה, הוא העמיד ממוצעים של 13.8 נקודות, 3.0 ריבאונדים, 3.6 אסיסטים ו-1.2 חטיפות למשחק מה שעזר לקבוצתו לזכות באליפות.
ב-29 ביוני 2015, הוא האריך את חוזהו בקבוצה לעונה נוספת, אך ב-31 באוגוסט הוא עזב את הקבוצה.
ב-31 באוקטובר 2015 נבחר מילר על ידי אוקלהומה סיטי בלו בסיבוב השני של דראפט ליגת הפיתוח של ה-NBA.
יותר מאוחר בליל הדראפט, עבר מילר בטרייד לטקסס לג'נדס.
ב-52 משחקים במדי הקבוצה, הוא העמיד ממוצעים של 11.9 נקודות, 4.1 אסיסטים, 3.3 ריבאונדים ו-1.3 חטיפות ב-27 דקות למשחק.
ב-30 בנובמבר 2016, עבר מילר בטרייד לסו פולס סקייפורס בתמורה לזכויות השחקן של ביירון ווסלי ולבחירת דראפט בסיבוב השלישי לשנת 2017. ב-3 בדצמבר הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 101–117 על איווה וולבס, כשהוא רושם סטטיסטיקה של 14 נקודות, 4 אסיסטים, ריבאונד אחד וחסימה אחת בתוך 19 דקות.
ב-20 בספטמבר 2017 חתם מילר לשנתיים בפרטיזן בלגרד מליגת העל הסרבית.
ב-14 בינואר 2018 הוא עזב את פרטיזן וחתם בגזיאנטפ בסקטבול הטורקית עד לתום העונה.
ב-29 באוקטובר 2019, חתם מילר בבולזאק באסקט מהליגה הצרפתית.
הוא העמיד ממוצעים של 12.9 נקודות, 2.6 ריבאונדים ו-5.1 אסיסטים למשחק.
ב-17 באוגוסט 2020, חתם בעירוני נס ציונה מהליגה הישראלית.
פטריק סטרזודה (; נולד ב-5 בינואר 1952) הוא פקיד בכיר בממשל הצרפתי, המכהן כיועץ של נשיא צרפת, עמנואל מקרון.
בעבר כיהן כמנהל לשכתו וייצג אותו באנדורה מתוקף מעמד הנשיא הצרפתי כנסיך-שותף של אנדורה.
סטרודה עבד בעבר כראש מחלקת הביטחון של ארמון האליזה.
הוא משפטן ואיש מנהל בהכשרתו.
סטרודה נולד ב-5 בינואר 1952 בעיר תן, או-רן, צרפת.
סטרודה למד באוניברסיטת פראנש-קונטה ובאוניברסיטת שטרסבורג.
והוא בעל תואר אקדמי באנגלית ובמשפטים.
בשנת 1983, סיים את לימודיו בגרנד אקול הלאומי לניהול.
בין השנים 1985–1987, עבד סטרודה כראש מחלקת הביטחון של מחוז דורדון.
בשנת 1992, מונה למזכ"ל הוועדה של אולימפיאדת החורף ה-16, שנערכה באלברוויל.
בין השנים 1992–1994, סטרודה עבד כמזכ"ל מחוז דרום.
הוא היה ראש מחלקת הביטחון של מחוז האלפים העליונים בין השנים 2002–2004, מחוז דה-סוור ב-2005 ומחוז סבואה בין השנים 2006–2007. בין השנים 2009–2016 היה אמון על מחלקת הביטחון של המחוזות רמות הסן, קורסיקה הדרומית וברטאן.
ב-14 במאי 2017, סטרודה מונה לנציג הנסיך-שותף הצרפתי של אנדורה, עמנואל מקרון.
בתחילת 2024 מקרון החליט למנות להחליף את סטרודה בניהול לשכתו בפטריס פור, ובמקום זאת מינה אותו ליועץ אישי.
פור החליף אותו גם בתפקיד באנדורה החל מנובמבר 2024.
סטרודה הוא קצין של לגיון הכבוד ושל מסדר הכישרון החקלאי, אביר של מסדר הדקלים של האקדמאים ומפקד במסדר הכבוד הלאומי.
פטריק טימותי מקהנרי הוא פוליטיקאי אמריקאי שכיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס העשירי של מדינת קרוליינה הצפונית בין השנים 2005–2025. מקהנרי, חבר המפלגה הרפובליקנית, מייצג מחוז בחירה ובו שוכנות בין היתר הערים גרינסבורו, מורסוויל והייקורי.
טרם היבחרו לקונגרס היה חבר בית הנבחרים של קרוליינה הצפונית למשך תקופת כהונה בודדת.
בשנים 2014–2019 שירת כסגן הראשי של מצליף הסיעה הרפובליקנית, ומאז התכנסות הקונגרס ה-116 של ארצות הברית ב-2019 מכהן כחבר הבכיר בוועדת השירותים הפיננסיים של בית הנבחרים.
ב-3 באוקטובר החל לכהן כיושב ראש בית הנבחרים של ארצות הברית הזמני, בעקבות הדחתו של קווין מקארתי.
כיהן בתפקיד במשך 22 יום, עד להיבחרתו של מייק ג'ונסון לתפקיד.
מקהנרי נולד בגסטוניה (Gastonia) שבקרוליינה הצפונית.
הוא גדל בגסטוניה הפרוורית, ואביו היה בעלים של "חברת דיקסטי לטיפוח מדשאות".
מקהנרי למד בבית הספר התיכון אשברוּק, שם השתתף בתוכנית החינוך האזרחי של הקרן "Close Up Foundation", המעודדת התערבות אזרחית בממשלה בקרב צעירים.
מקהנרי גדל על ברכי הנצרות הרומית-קתולית והיה הצעיר מבין חמשת ילדי הוריו.
בשיא לימודיו באוניברסיטת המדינה של קרוליינה הצפונית, עבר מקהנרי למכללת בלמונט אבי (Belmont Abbey College).
בבלמונט ייסד מקהנרי תא הסטונדטים של המפלגה הרפובליקנית במכללה, ולאחר מכן התמנה ליו"ר "פדרציית קרוליינה הצפונית של הרפובליקנים במכללות".
ההתמודדות הראשונה שלו לתפקיד ציבורי הייתה אל בית הנבחרים של קרוליינה הצפונית ב-1998, בעודו סטודנט.
הוא זכה בבחירות המקדימות של המפלגה הרפובליקנית אך הפסיד ביום הבחירות הכלליות.
המנצח הדמוקרטי היה אביו של חברו לספסל הלימודים מהתיכון.
לאחר שהשלים ב-1999 לימודי תואר ראשון בהיסטוריה, מקהנרי עבד בחברת הייעוץ התקשורתי "DCI/New Media" שבוושינגטון הבירה.
בשנת 2000 היה מעורב במסע הבחירות של ריק לאציו בבחירות לסנאט של ארצות הברית בניו יורק, כשעיקר עיסוקו היה הפעלת אתר האינטרנט "NotHillary.com", שניהל תעמולה נגד הילרי קלינטון.
באמצע הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2000, שכר קארל רוב את מקהנרי להיות "מנהל הקואליציה הלאומית" במטה הבחירות הנשיאותי של מושל טקסס ג'ורג' ווקר בוש.
בשלהי שנת 2000 ובראשית 2001 היה מקהנרי רכז מתנדבים בוועדת ההשבעה של בוש.
לאחר שעבד במשך שישה חודשים בשנת 2001 כעוזר מיוחד עבור מזכירת העבודה של ארצות הברית איליין צ'או, שב מקהנרי לקרוליינה הצפונית והתמודד שוב אל בית המחוקקים המדינתי, וניצח בבחירות 2002. כתושב דנוור שבקרוליינה הצפונית, ייצג מקהנרי את מחוז הבחירה ה-109 שכולל בתוכו את מחוז גסטון בו גדל ונולד.
בבחירות 2004, אחרי קדנציה אחת בלבד בבית הנבחרים של קרוליינה הצפונית, התמודד מקהנרי אל בית הנבחרים של ארצות הברית במחוז הקונגרס העשירי כאשר קאס באלנג'ר המכהן פרש מהחיים הפוליטיים.
מקהנרי התמודד בבחירות מקדימות בהן התקיימה תחרות כבדה אך לבסוף גבר על יריבו, שריף מחוז קטאוובה דייוויד האפמן, בפער בן 85 קולות בלבד.
בבחירות הכלליות גרף מקהנרי 64% מקולות הבוחרים, ניצח את מועמדת המפלגה הדמוקרטית אן פישר.
ניצחונו של מקהרי בבחירות המקדימות היה שקול לניצחון בבחירות הכלליות בנובמבר שכן מחוז הקונגרס העשירי נחשב למעוז הרפובליקני המובהק ביותר בקרוליינה הצפונית, ומאז 1963 רק רפובליקנים מייצגים אותו בבית הנבחרים.
בקונגרס ה-110, בגיל 33, היה מקהנרי הצעיר ביותר מבין חברי בית הנבחרים האמריקאי.
בינואר 2021 מקהנרי לא הצטרף לרוב חברי הקונגרס הרפובליקנים שצידדו בניסיונותיו של נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ לערער על תוצאות הבחירות לנשיאות.
הוא הצביע בעד אישור קולות האלקטורים של אריזונה ושל פנסילבניה במהלך ספירת קולות חבר האלקטורים בבחירות לנשיאות ארצות הברית 2020.
ב-3 באוקטובר 2023, בעקבות הדחתו של קווין מקארתי, נהפך ליושב ראש בית הנבחרים של ארצות הברית בפועל.
ב-25 באוקטובר מייק ג'ונסון נבחר לתפקיד והחליף את מקהנרי.
בשנת 2024 הוא הודיע שלא יתמודד על כהונה נוספת בקונגרס ובהמשך במקומו נבחר פאט האריגן.
פטריק פנץ הוא כדורגלן אוסטרי המשחק בעמדת השוער בקבוצת ברונדבי מליגת העל הדנית ובנבחרת אוסטריה.
פנץ גדל במחלקת הנוער של רד בול זלצבורג.
ב-1 ביולי 2013 חתם באוסטריה וינה מהבונדסליגה האוסטרית, והחל לשחק בקבוצת המילואים של המועדון.
ב-15 במאי 2016 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה של המועדון, בניצחון 3-0 על שטורם גראץ במסגרת הליגה לעונת .
בינואר 2023 חתם בבאייר לברקוזן.
באוגוסט 2023 הושאל לברונדבי הדנית.
ביוני 2024 חתם באופן קבוע בברונדבי.
סר פטריק ניקולס יארדלי מונרד סנדרס הוא גנרל ב אשר כיהן כראש המטה הכללי בין יוני 2022 ליוני 2024.
פטריק סנדרס נולד ב-6 באפריל 1966 בטידוורת', וילטשייר, בן לאב ששירת בצבא הבריטי ובילדותו עברה המשפחה בין מספר מדינות בהן נורווגיה, גיברלטר ועיראק.
אחרי התיכון למד סנדרס באוניברסיטת אקסטר ואוניברסיטת קרנפילד, בספטמבר 1984 הצטרף סנדרס כקצין לרגימנט המעילים הירוקים המלכותי (כיום רגימנט הרובאים).
בשנים הראשונות שירת סנדרס כקצין צעיר במהלך הסכסוך בצפון אירלנד, ב-1999 נשלח עם גדודו לקוסובו וב-2001 לבוסניה והרצגובינה.
בשנת 2002 קודם לתפקיד ראש מטה החטיבה הממוכנת הראשונה וב-2005 מונה למפקד הגדוד השני של רגימנט המעילים הירוקים, שנתיים לאחר מכן הוא לקח חלק במעבר הגדוד שלו לרגימנט הרובאים (בתור הגדוד הרביעי) כחלק מאיחוד מספר רגימנטים וסגירת רגימנט המעילים הירוקים ההיסטורי.
יחד עם הגדוד הרביעי תחת פיקודו, לקח חלק בלחימה סביב בצרה ב-2007 כחלק ממלחמת עיראק, עבור פיקודו בעיראק עוטר סנדרס באות השירות המצוין ביולי 2008.
באפריל 2015 מונה סנדרס למפקד הדיוויזיה השלישית ובדצמבר 2016 קודם לדרגת לוטננט קולונל ומונה למפקד צבא היבשה.
במאי 2019 קודם לדרגת גנרל ומונה למפקד פיקוד הכוחות המשולב (כיום הפיקוד האסטרטגי), בינואר 2020 קיבל סנדרס תואר אבירות כאביר מפקד במסדר האמבט (KCB).
הוא נחשב למועמד מועדף למינוי כראש מטה ההגנה בנובמבר 2021, אך ראש הממשלה בוריס ג'ונסון בחר בסר טוני רדקין לתפקיד.
בפברואר 2022 יצאה ההודעה על מינויו כראש מטה הכללי וב-13 ביוני נכנס רשמית לתפקידו החדש.
סנדרס הודיע ביוני 2023 כי הוא מתכוון לפרוש מתפקידו מוקדם יותר, בדצמבר פורסם שמחליפו יהיה סר רולנד ווקר אשר החליף אותו בתפקיד ראש המטה ב-15 ביוני 2024.
פטריק פייפר הוא כדורגלן גרמני ממוצא גנאי המשחק בעמדת הבלם בדרמשטאדט 98.
פייפר נולד בהמבורג למשפחה ממוצא גנאי.
פייפר התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הילדים של ברמפלד ובגיל 14 הצטרף לזו של המבורג.
ב-21 במרץ 2018 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצת המילואים של המועדון בניצחון 1-2 נגד אוטינר.
ב-6 באפריל 2019 הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה בניצחון 3-4 נגד וייכה פלנסבורג.
בקיץ הצטרף לדרמשטאדט 98 מהבונדסליגה השנייה.
ב-1 בדצמבר ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 3-1 לארמיניה בילפלד.
ב-1 ביוני 2023 חתם לארבע שנים באאוגסבורג.
בעונת 2023/24 ערך פייפר 11 הופעות במדי אאוגסבורג.
באוגוסט 2024 הושאל ליאנג בויז ברן לעונה אחת.
ב-3 בפברואר 2025 חזר לגרמניה וחתם בפ.צ.
מגדבורג מהבונדסליגה השנייה, וערך בשורותיה 8 הופעות עד לסיום עונת 2024/25, אך לא הצליח להעפיל עמה לבונדסליגה.
בקיץ 2025 חזר פייפר לדרמשטאדט 98.
פטריק ריימונד פיוגיט הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי.
פיוגיט נולד בסולט לייק סיטי, יוטה והתגורר זמן קצר בדנברי, ניו המפשייר.
אמו, יאן קלארק-פיוגיט, היא מורה לריקוד, ואביו, ברוס פיוגיט, הוא מהנדס חשמל.
פיוגיט הוא הבכור מבין שלושה ילדים: יש לו אחות קטנה ואח צעיר.
הוא הופיע בהפקה של בית הספר של "12 הנסיכות המרקדות" בתור הסנדלר כשהיה בכיתה ז'.
הוא גולש על סקייטבורד מאז שהיה בן חמש עשרה.
הקריירה של פיוגיט החלה כאשר לוהק לתפקיד מעריץ הרוק הצעיר שהפך לכתב בסרט "כמעט מפורסמים" של הבמאי קמרון קרואו.
פיוגיט אמר שלא היה לו שום ידע במוזיקת רוק של שנות ה-70 לפני שהחל להצטלם לסרט.
בשנת 2002 גילם אמן קומיקס שאפתן בסרט "הרדוף לבן", ושנה לאחר מכן גילם נרקומן נאיבי בקומדיה האפלה "ימים מכורים".
בשנת 2004 שיחק בסרט "גאולה!", שמציג מבט סאטירי על הימין הדתי בבתי ספר תיכוניים.
דמותו של פיוגיט הייתה במקור גולש, אך היא השתנתה לגולש סקייטבורד עקב ניסיונו בסקייטבורד.
פיוגיט שיחק בסרט "חובבנים עד הסוף" וגילם את אברה פון בסרט "שוליית הערפד" (2009).
בשנת 2011 לוהק פיוגיט לסרט "מקום לחלום עליו", סרט נוסף של קמרון קרואו, בו כיכבו מאט דיימון וקולין פורד.
ב-2016 לוהק לתפקיד בסדרת הטלוויזיה "Outcast" של סינמקס.
בשנת 2020 לוהק לתפקיד ראשי בפיילוט של ABC בשם "שלושים ומשהו (אחר)", סדרת ההמשך לסדרה "שלושים ומשהו"; עם זאת, הפיילוט בוטל על ידי ABC מאוחר יותר באותה שנה.
פיוגיט וחברו הטוב, דייוויד פצר, הקימו להקת פולק רוק, מושמן, שבה פיוגיט ניגן בגיטרה ולפעמים שר.
פצר נפטר בשנת 2012. פיוגיט למד לנגן על גיטרת פלמנקו, איתה ניגן בשיר Cavedoll "Mayday" ובשיר "Mushman", המושמע בסצנת הסיום בסרט "חותכי ורידים: סיפור אהבה".
פיוגיט, שגדל בסולט לייק סיטי, אומר שהוא היה "הילד המוזר" בבית הספר היות שלמד בלט מכיוון שאמו הייתה מורה לבלט, וכי הוא לא היה מורמוני, אך למד בבית ספר מורמוני בעיקרו.
לפיוגיט יש ילד עם בת זוגו, השחקנית ג'ניפר דל רוסריו.
שנה כותרת תפקיד הערות 2000 כמעט מפורסמים וויליאם מילר 2002 ימים מכורים פריסבי 2002 הרדוף לבן פול טראוט 2004 גאולה!
שנה כותרת תפקיד הערות 1997–1998 מגע של מלאכים ילד מס' 1 / ג'ואי 2 פרקים 1998 Legion of Fire: Killer Ants!
שנה כותרת תפקיד הערות 2020 The Last of Us Part II אוון מור (קול)
פטריק חילמר סקיירה מחיאס (בספרדית: Patrick Gilmar Sequeira Mejías; נולד ב-1 במרץ 1999 בלימון שבקוסטה ריקה) הוא כדורגלן קוסטה ריקאי המשחק בעמדת השוער בקבוצת קאזה פיה מליגת העל הפורטוגלית ובנבחרת קוסטה ריקה.
סקיירה גדל במחלקות הנוער של לימון ודפורטיבו סאפריסה.
בהמשך שיחק ברויאל אוניון מהפרימרה דיויסיון RFEF ובקבוצת המילואים של סלטה ויגו.
ב-4 ביולי 2022 חתם סקיירה על חוזה לשלוש עונות בדפורטיבו לוגו מהליגה הספרדית השנייה.
ב-3 ביולי 2023 חתם סקיירה על חוזה לשנתיים באיביזה מהליגה הספרדית השנייה.
ב-25 ביולי 2024 חתם סקיירה על חוזה בקאזה פיה מליגת העל הפורטוגלית.
סקיירה היה חלק מסגל נבחרת קוסטה ריקה בטורניר גביע הזהב 2021, אך לא שיחק בטורניר.