tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בשנת 2016, שווי הסחורה שיוצאה ממקדוניה לאזרבייג'ן הגיעה לסך 420 אלף דולר אמריקאי והיא כללה תרופות, מכונות גילוח, מוצרים אפויים, שיש, גבס ועוד.
באותה שנה, שווי הסחורה שיוצאה מאזרבייג'ן למקדוניה הגיעה לסך 14.6 אלף דולר אמריקאי והיא כללה אלכוהול, מכוניות ואגוזים.
בשנת 2015, שווי הסחורה שיוצאה ממקדוניה לאזרבייג'ן הגיעה לסך 1.03 מיליון דולר אמריקאי והיא כללה שיש, גבס, עופרת ברזל, מוצרים אפויים, תרופות, בטריות חשמליות ועוד.
באותה שנה, שווי הסחורה שיוצאה מאזרבייג'ן למקדוניה הגיעה לסך 19.4 אלף דולר אמריקאי והיא כללה אגוזים, חומצות שומן תעשייתיות, שמנים ואלכוהול.
מקדוניה הצפונית מיוצגת באזרבייג'ן על ידי קונסוליה שהיא מחזיקה בבאקו, בירת אזרבייג'ן.
אזרבייג'ן אינה מיוצגת במקדוניה הצפונית, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
יחסי אזרבייג'ן–אלג'יריה (באזרית: Azərbaycan–Əlcəzair münasibətləri, בערבית: العلاقات الأذربيجانية الجزائرية) הם היחסים הדיפלומטיים בין הרפובליקה של אזרבייג'ן ובין הרפובליקה האלג'יראית הדמוקרטית העממית.
אלג'יריה הכירה בעצמאות אזרבייג'ן ב-20 בדצמבר 1991. היחסים הדיפלומטיים בין אזרבייג'ן לאלג'יריה כוננו ב-22 באפריל 1994. שגריר אזרבייג'ן באלג'יריה הוא שאהין עבדולייב, ושגריר אלג'יריה באזרבייג'ן הוא ישר אלייב.
באוגוסט 2012, שגריר אלג'יריה ביקר באזרבייג'ן.
בשנת 2016, שווי הסחורה שיוצאה מאלג'יריה לאזרבייג'ן הגיעה לסך 352 אלף דולר אמריקאי והיא כללה פירות טרופיים, פירות, מכונות חימום ועוד.
באותה שנה, שווי הסחורה שיוצאה מאזרבייג'ן לאלג'יריה הגיעה לסך 11.4 מיליון דולר אמריקאי והיא כללה נפט מזוקק, מכונות חפירה, אגוזים ועוד.
בשנת 2015, שווי הסחורה שיוצאה מאלג'יריה לאזרבייג'ן הגיעה לסך 69 אלף דולר אמריקאי והיא כללה פירות טרופים, מימן, בגדים לתינוקות, סוודרים ועוד.
באותה שנה, שווי הסחורה שיוצאה מאזרבייג'ן לאלג'יריה הגיעה לסך 16.1 מיליון דולר אמריקאי והיא כללה נפט מזוקק, טורבינות גז, פריטי אספנות, עתיקות וציוד.
אלג'יריה מיוצגת באזרבייג'ן על ידי שגרירות שהיא מחזיקה בבאקו, בירת אזרבייג'ן.
אזרבייג'ן מיוצגת באלג'יריה על ידי שגרירות שהיא מחזיקה באלג'יר, בירת אלג'יריה.
יחסי אזרבייג'ן–אנגולה כוננו באופן רשמי ב-1 בדצמבר 1994.
ב-31 באוקטובר 1994 מונה אלקסן פולוקוב לשגריר אזרבייג'ן באנגולה.
ב-6 בפברואר 2009 ביקר שגריר אנגולה באזרבייג'ן סמואל טיטו ארמנדו באזרבייג'ן על מנת להציג את כתב האמנתו לנשיא אזרבייג'ן.
בשנת 2016, שווי הסחורה שיוצאה מאנגולה לאזרבייג'ן הגיעה לסך 5.81 אלף דולר אמריקאי והיא כללה לוחות בקרה חשמליים בלבד.
באותה שנה, שווי הסחורה שיוצאה מאזרבייג'ן לאנגולה הגיעה לסך 157 אלף דולר אמריקאי והיא כללה מכונות בעלות פונקציה אחת, חוטים מבודדים, מכונות חפירה, אופניים ועוד.
בשנת 2015, שווי הסחורה שיוצאה מאנגולה לאזרבייג'ן הגיעה לסך 3.02 אלף דולר אמריקאי והיא כללה בגדי נשים בלבד.
באותה שנה, שווי הסחורה שיוצאה מאזרבייג'ן לאנגולה הגיעה לסך 266 אלף דולר אמריקאי והיא כללה מכונות חפירה, מכונות הרמה, מחממים חשמליים, משאבות אוויר, אופניים ועוד.
אנגולה אינה מיוצגת באזרבייג'ן, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
השגרירות המייצגת של אנגולה נמצאת במוסקבה, בירת רוסיה.
אזרבייג'ן אינה מיוצגת באנגולה, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
יחסי אזרבייג'ן–ניו זילנד הם היחסים הדיפלומטיים שבין הרפובליקה של אזרבייג'ן לבין ניו זילנד.
היחסים הדיפלומטיים הרשמיים בין המדינות כוננו ב-29 ביוני 1992. נציג ממשלת ניו זילנד ביקר באזרבייג'ן ב-5 ביוני 2013. ב-23 בדצמבר 2013, רובשאן ג'משידוב (היושב בקנברה), מונה לשגריר אזרבייג'ן בניו זילנד.
בשנת 2016, שווי הסחורה שיוצאה מניו זילנד לאזרבייג'ן הגיעה לסך 37.4 מיליון דולר אמריקאי והיא כללה בעיקר חמאה, חלב, שנאים ועוד.
באותה שנה, שווי הסחורה שיוצאה מאזרבייג'ן לניו זילנד הגיעה לסך 726 אלף דולר אמריקאי והיא כללה אוכל לחיות, מיץ פירות, מים בטעמים, מכונות חפירה ועוד.
בשנת 2015, שווי הסחורה שיוצאה מניו זילנד לאזרבייג'ן הגיעה לסך 45.9 מיליון דולר אמריקאי והיא כללה חמאה, חלב, מרגרינה, לתת ועוד.
באותה שנה, שווי הסחורה שיוצאה מאזרבייג'ן לניו זילנד הגיעה לסך 54.6 אלף דולר אמריקאי והיא כללה מיץ פירות ושטיחים.
יחסי אזרבייג'ן–בוליביה הם היחסים הדיפלומטיים שבין הרפובליקה של אזרבייג'ן לבין המדינה הרב-לאומית של בוליביה.
היחסים בין המדינות כוננו רשמית ב-8 בנובמבר 1993. ב-8 באוגוסט 2017, שר החוץ הבוליבי ביקר בבאקו, שם נחתם בין הממשלות הסכם בדבר ביטול דרישות הוויזה.
בשנת 2016, שווי הסחורה שיוצאה מבוליביה לאזרבייג'ן הגיעה לסך 1.2 אלף דולר אמריקאי והיא כללה בד סרוג.
באותה השנה, שווי הסחורה שיוצאה מאזרבייג'ן לבוליביה הגיעה לסך 692 דולר אמריקאי והיא כללה מכונות בעלות פונקציה אחת.
בשנת 2011, שווי הסחורה שיוצאה מבוליביה לאזרבייג'ן הגיעה לסך 8.92 אלף דולר אמריקאי והיא כללה מסב כדורי.
בשנת 2010, שווי הסחורה שיוצאה מאזרבייג'ן לבוליביה הגיעה לסך 1.02 אלף דולר אמריקאי והיא כללה טלפונים.
אזרבייג'ן אינה מיוצגת בבוליביה, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
השגרירות המייצגת את אזרבייג'ן נמצאת בארגנטינה.
בוליביה אינה מיוצגת באזרבייג'ן, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
השגרירות המייצגת את בוליביה נמצאת בטורקיה.
יחסי אזרבייג'ן–קוסטה ריקה הם היחסים הדיפלומטיים שבין הרפובליקה של אזרבייג'ן לבין רפובליקת קוסטה ריקה.
היחסים בין המדינות כוננו רשמית ב-15 בינואר 1997.
בשנת 2016 הגיע שווי הסחורה שיוצאה מקוסטה ריקה לאזרבייג'ן לסך 957 אלף דולר אמריקאי והיא כללה מכשירים אורתופדיים, פירות טרופים, בננות, מלונים ופרחים חתוכים.
באותה השנה, שווי הסחורה שיוצאה מאזרבייג'ן לקוסטה ריקה הגיעה לסך 12.9 אלף דולר אמריקאי והיא כללה מוצרי טיפוח ונפט מזוקק.
בשנת 2015 הגיע שווי הסחורה שיוצאה מקוסטה ריקה לאזרבייג'ן לסך 393 אלף דולר אמריקאי והיא כללה פירות טרופים, צמחים, אביזרים לשידור, מכונות חישול, מוצרי ברזל, כלים רפואיים ומכשירים אורתופדיים.
בשנת 2011, שווי הסחורה שיוצאה מאזרבייג'ן לקוסטה ריקה הגיעה לסך 13.3 אלף דולר אמריקאי והיא כללה מוצרי עץ.
אזרבייג'ן אינה מיוצגת בקוסטה ריקה, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
השגרירות המייצגת את אזרבייג'ן נמצאת במקסיקו.
קוסטה ריקה מיוצגת באזרבייג'ן על ידי שגרירות שהיא מחזיקה בבאקו, בירת המדינה.
יחסי אזרבייג'ן–הונדורס הם היחסים הדיפלומטיים שבין הרפובליקה של אזרבייג'ן לבין רפובליקת הונדורס.
היחסים בין המדינות כוננו רשמית ב-22 בדצמבר 1994.
ב-27 בספטמבר 2013, במהלך הישיבה ה-68 של האו"ם, שר החוץ האזרבייג'ני, אלמר ממדיארוב, פגש את שרת החוץ ושיתוף הפעולה הבינלאומי של הונדורס מירייה אגוארו דה קורלס .
ב-22 בנובמבר 2013, שגריר אזרבייג'ן במקסיקו, אילגר מוכטרוב, הציג את כתב האמנתו לנשיא הונדורס, פורפיריו לובו סוסה.
השגריר האזרבייג'ני העביר את ברכתו של נשיא אזרבייג'ן לנשיא הונדורס.
כמו כן, השגריר ציין שהוא מקווה כי שיתוף הפעולה בין המדינות יתפתח בהצלחה.
ב-6 במאי 2014, משלחת פוליטיקאים, ובה שרת החוץ אגוארו דה קורלס, ביקרה רשמית באזרבייג'ן.
במהלך הביקור, נשיא אזרבייג'ן, אילהם אלייב, ציין כי ממשלת אזרבייג'ן שבעת רצון מהיחסים בין המדינות.
אגוארו דה קורלס העבירה את ברכתו של נשיא הונדורס לנשיא אזרבייג'ן.
הנשיא האזרבייג'ני הביע את הערכתו וביקש ממנה להעביר את ברכתו לנשיא הונדורס.
שר הכלכלה והתעשייה האזרבייג'ני ציין כי ממשלת אזרבייג'ן מעוניינת בהגברת שיתוף הפעולה הדו צדדי, בעיקר בתחומי הסחר והאנרגיה בין המדינות וכן חיזוק היחסים שביניהן.
בעת ביקור המשלחת חתמו נציגי המדינות על טיוטת הסכם לפיו יספקו המדינות הגנה הדדית על השקעות בין שתי המדינות.
נכון לשנת 2018 נשמרים קשרי ידידות בין המדינות, אשר מגובים במפגני תמיכה פומביים.
ב-27 בינואר 2018, אילהם אלייב בירך את חואן אורלנדו ארננדס לכבוד בחירתו מחדש לנשיא הונדורס.
כמו כן, אלייב ציין כי הוא מקווה ששתי הממשלות ימשיכו לחזק את שיתוף הפעולה בין המדינות.
בשנת 2015, שווי הסחורה שיוצאה מהונדורס לאזרבייג'ן הגיעה לסך 2,440 דולר אמריקאי והיא כללה חולצות.
בשנת 2016, שווי הסחורה שיוצאה מהונדורס לאזרבייג'ן הגיעה לסך 17,200 דולר אמריקאי, והיא כללה מוצרי הלבשה תחתונה לגברים.
הונדורס אינה מיוצגת באזרבייג'ן, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
אזרבייג'ן אינה מיוצגת בהונדורס, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
יחסי אזרבייג'ן-הרשות הפלסטינית הם יחסי החוץ שבין הרפובליקה של אזרבייג'ן לבין הרשות הלאומית הפלסטינית.
היחסים הדיפלומטיים בין המדינות כוננו רשמית ב-15 באפריל 1992. מאז הכרזת עצמאותה, אזרבייג'ן מתמידה לתמוך בסוגיות פלסטין בכל הפורומים הבינלאומיים, שם היא נוהגת להצביע בעד ההחלטות הנוגעות לרשות הפלסטינית.
בשנת 2009, במהלך ביקורו של שר החוץ הפלסטיני, ריאד אל-מאלכי, השר ציין כי שתי המדינות מנסות לשחזר את שלמותן הטריטוריאלית, ולכן עליהן לשתף פעולה בתוך הארגונים הבינלאומיים.
בשנת 2011, נשיא הרשות הפלסטינית, מחמוד עבאס, פתח את השגרירות הפלסטינית בבאקו.
ב-15 באפריל 2017, שתי המדינות ציינו 25 שנים של יחסים דיפלומטיים.
באפריל 2018, ריאד אל-מאלכי ביקר באזרבייג'ן ואמר כי פלסטין ואנשיה תומכים במעמדה הפוליטי של אזרבייג'ן בקונפליקט ארמניה-אזרבייג'ן בסוגיית נגורנו קרבאך.
אזרבייג'ן הודיעה בנובמבר 2022 כי תפתח שגרירות ברשות הפלסטינית על מנת לאזן את החלטתה לפתוח שגרירות בישראל.
הרשות הפלסטינית מיוצגת באזרבייג'ן על ידי שגרירות שהיא מחזיקה בבאקו, בירת המדינה.
יחסי אזרבייג'ן–ג'יבוטי הם יחסי החוץ שבין הרפובליקה של אזרבייג'ן לבין רפובליקת ג'יבוטי.
שתי המדינות הן חברות מלאות בארגון המדינות הבלתי-מזדהות.
היחסים הדיפלומטיים בין אזרבייג'ן וג'יבוטי כוננו רשמית ב-22 באוקטובר 1996. היחסים בין המדינות התחזקו אף יותר בשנת 2016, לאחר שממשלת ג'יבוטי הכריזה על תמיכתה באזרבייג'ן וכי הממשלה מכבדת באופן מלא את הריבונות האזרבייג'נית ואת שלמותה הטריטוריאלית.
בשנת 2017, משלחה פרלמנטרית ביקרה באזרבייג'ן על מנת להשתתף בפורום הבין-לאומי לדיאלוג בין-תרבותי.
ב-30 בנובמבר 2016, במהלך ביקורו של נשיא אזרבייג'ן בג'יבוטי, נזכר מזכר הבנות בין חברות התעופה באזרבייג'ן לבין חברות התעופה בג'יבוטי על מנת להרחיב את שיתוף הפעולה בין המדינות.
יתר על כך, המדינות חתמו על הסכם בדבר הקמת חברת הובלה אזרבייג'נית-ג'יבוטית משותפת.
ב-10 באפריל 2017, על פי פקודת אילהם אלייב, משרד מצבי החירום האזרבייג'ני שלח מטוס לג'יבוטי.
במטוס היה ציוד וסיוע המוניטארי שכלל בעיקר מי שתייה, סוכר, תה, שמן חמניות, שמן תירס, קמח, מקרוני ועוד.
אזרבייג'ן אינה מיוצגת בג'יבוטי, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
ג'יבוטי אינה מיוצגת באזרבייג'ן, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
השגרירות מייצגת את ג'יבוטי נמצאת במוסקבה, בירת רוסיה.
יחסי אזרבייג'ן–בנין הם יחסי החוץ שבין הרפובליקה של אזרבייג'ן לבין רפובליקת בנין.
שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-14 באוקטובר 1999. שתי המדינות הן חברות מלאות בארגון המדינות הבלתי-מזדהות.
ב-6 בפברואר 2006, השגריר הבניני ברוסיה הממונה גם על ענייני אזרבייג'ן ביקר באזרבייג'ן על מנת להציג את כתב האמנתו בפני אליהם אלייב, נשיא אזרבייג'ן.
אזרבייג'ן אינה מיוצגת בבנין, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
בנין אינה מיוצגת באזרבייג'ן, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
השגרירות המייצגת את בנין נמצאת במוסקבה, בירת רוסיה.
בין אזרבייג'ן לארמניה לא מתקיימים יחסים דיפלומטיים, בעיקר בשל סכסוך נגורנו-קרבאך המתמשך.
בין המדינות השכנות היו יחסים רשמיים בין 1918 ל-1921, במהלך עצמאותן הקצרה מהאימפריה הרוסית שהתמוטטה, בתור הרפובליקה הראשונה של ארמניה והרפובליקה הדמוקרטית של אזרבייג'ן; יחסים אלה התקיימו מהתקופה שלאחר המהפכה הרוסית עד לכיבוש והסיפוח על ידי ברית המועצות.
בגלל שלוש המלחמות שניהלו המדינות במאה החולפת - האחת משנת 1918 עד 1921, השנייה משנת 1988 עד 1994 והשלישית בשנת 2020, מקיימות השתיים יחסים מתוחים.
ב-8 באוגוסט 2025, מנהיגי אזרבייג'ן וארמניה חתמו על הסכם שלום ראשוני בתיווך ארצות הברית, במהלך פגישה עם נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ בבית הלבן.
עם הקמת ברית המועצות בשנת 1922, הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האזרית והרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הארמנית הפכו למדינות גרורות, בתחילה כחלק מהרפובליקה הסובייטית הפדרלית הסוציאליסטית עבר-הקווקז, ומשנת 1936 כישויות נפרדות.
היחסים בין שתי האומות, כולל במחוז האוטונומי נגורנו-קרבאך (NKAO), היו בדרך כלל שלווים וידידותיים תחת השלטון הסובייטי.
אף כי התרחשו מדי פעם עימותים, ובמיוחד המחאות הציבוריות של 1948 ו-1964 בארמניה, שהביאו לבריחה של מספר גדול של אזרים, הם לא נותרו ידועים בציבור הרחב בגלל צנזורה סובייטית קפדנית.
בשנת 1988, הארמנים בקרבאך הצביעו להיפרד ולהצטרף לארמניה.
זה, יחד עם מעשי טבח בארמניה ובאזרבייג'ן הביאו לסכסוך שנודע כמלחמת נגורנו קרבאך.
האלימות הביאה לכיבוש ארמני דה-פקטו של NKAO לשעבר ושבעה אזורים אזרבייג'אניים שהופסקו למעשה כאשר שני הצדדים הסכימו לקיים הפסקת אש שנמשכה מאז מאי 1994. בסוף 1995 הסכימו שניהם גם לתיווך בקבוצת מינסק של הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הארמנית.
קבוצת מינסק מנוהלת כיום על ידי ארצות הברית, צרפת ורוסיה, והיא כוללת את ארמניה, אזרבייג'ן, טורקיה ומספר מדינות מערב אירופה.
לאחר המלחמה היחסים בין ארמניה לאזרבייג'ן נותרו מתוחים מאוד.
בשנת 2008 הצהיר נשיא אזרבייג'ן אילהם אלייב כי "נגורנו קרבאך לעולם לא תהיה עצמאית; העמדה שלנו מגובה גם על ידי מתווכים בינלאומיים; ארמניה צריכה לקבל את המציאות" ובנוסף "ב-1918 ירוואן ניתנה לארמנים.
ח'אנות אריוואן הייתה חלק מהשטח האזרי, והארמנים היו אורחים כאן".
שתי המדינות עדיין מצויות במצב במלחמה מבחינה טכנית וממשלת אזרבייג'ן מאיימת באופן קבוע לקחת מחדש את נגורנו-קרבאך בכוח צבאי, אם הגישור של קבוצת מינסק לא יצליח.
בשנת 2008, ב"התכתשויות מרדקרט", התנגשו ארמניה ואזרבייג'ן על נגורנו קרבאך.
הלחימה בין שני הצדדים הייתה קצרה, עם מעט נפגעים משני הצדדים.
ביוני 2010 התרחשה התלקחות מהסכסוך, וכתוצאה מכך נהרגו ארבעה חיילים ארמנים וחייל אזרי אחד.
העימות התרחש יום לאחר שיחות שלום בין נשיאי ארמניה ואזרבייג'ן שהתקיימו במוסקבה.
ב-31 באוגוסט 2010, התנגשות בגבול הרגה שלושה ארמנים ושני אזרים, אף כי הצבא הארמני טען כי עד לשבעה אזרחים נהרגו בקרב.
שני הצדדים האשימו את האחר באירוע.
זה קדם לאירוע נוסף ב-4 בספטמבר בו נהרגו שני חיילים מאזרבייג'ן ונפצע ארמני אחד.
ב-24 ביוני 2011 נפגשו שני הצדדים בקאזאן, רוסיה כדי לנהל משא ומתן על סיום סוגיית נגורנו-קרבאך, אולם השיחות הסתיימו בכישלון.
לאחר התפלגות השיחות, נשיא אזרבייג'ן, אילהם אלייב, השתמש במצעד הצבאי ליום ההצלה ב-26 ביוני כדי להזהיר את ארמניה כי אזרבייג'ן עשויה להחזיר בכוח את נגורנו-קרבאך.
ב-5 באוקטובר 2011, התנגשויות גבולות סביב נגורנו קרבאך הותירו חייל ארמני אחד ושני אזרחים הרוגים.
שני ארמנים נפצעו גם מאש צלפים באותו היום.
תקרית אלימה נוספת התרחשה ב-5 ביוני 2012 כאשר, על פי הצד האזרבייג'י, כוחות ארמנים חצו את הגבול וירו למוות בחמישה חיילים אזרבייג'ן לפני שהם נסוגו.
ארמניה הכחישה את התביעה והאשימה את אזרבייג'ן בכך שחצתה תחילה את הגבול.
בשנת 2016 פתחו כוחות אזרבייג'ן במתקפות להחזרת השליטה בשטח שנשלט על ידי ארמניה בנגורנו-קרבאך.
מתקפות אלו היו פתיחתם של קרבות נגורנו קרבאך במהלכם נהרגו כ-350 חיילים ואזרחים משני הצדדים.
העימות הסתיים כאשר הכריזה אזרבייג'ן על הפסקת אש חד-צדדית.
בהמשך הכריזו הצדדים על מלחמה.
עד נובמבר 2020 התקיימה בין המדינות מלחמת נגורנו קרבאך (2020).
הסתיימה אחרי חתימה על הסכם הפסקת האש של נגורנו קרבאך (2020).
החל מ-2021 אירעו מספר עימותים בקנה מידה קטן בין הצדדים, ובספטמבר 2022 החל עימות בקנה מידה גדול יותר לאורך הגבול של ארמניה עצמה ולא רק בנגורנו קרבאך.
באפריל 2023 הציבה אזרבייג'ן מחסום במסדרון לצ'ין, ובכך ניתקה את המובלעת מארמניה.
באוגוסט 2023 עתרה ארמניה למועצת הביטחון של האו"ם בבקשה לכנס דיון חירום בנושא.
בספטמבר 2023 יצאה אזרבייג'ן למבצע צבאי בנגורנו קרבאך.
ארמניה החלה לקלוט את תושבי החבל ארמנים שעזבו בשל חששם מאזרבייג'ן.
הממשל הארמני בחבל הודיע שהוא יחדל מלהתקיים החל מ-1 בינואר 2024.
באפריל 2024, העבירה ארמניה ארבעה כפרים נטושים לאזרים כחלק מתהליך סרטוט הגבול בין המדינות.
במרץ 2025, ארמניה ואזרבייג'ן הודיעו שהגיעו להסכמות לקראת חתימה על הסכם שלום בין הצדדים.
לפי הממשל האמריקאי, מטרת ההסכם היא להגביר את הקשרים הכלכליים בין שתי המדינות לאחר עשרות שנות עימות.
לפי ההסכם, המובלעת האזרית נחצ'יבן, שמופרדת מהחלק המרכזי של אזרבייג'ן ברצועה ארמנית צרה, תחובר אליו במסדרון יבשתי שייקרא "דרך טראמפ לשלום בינלאומי".
אסור על אזרחי הרפובליקה של ארמניה, כמו גם אזרחי כל מדינה אחרת ממוצא ארמני, להיכנס לרפובליקה של אזרבייג'ן.
אם דרכון של אדם מראה עדות כלשהי לנסיעות לנגורנו קרבאך, למעט דרכון דיפלומטי, אסור להם להיכנס לרפובליקה של אזרבייג'ן.
עם זאת, אזרחי אזרבייג'ן רשאים לבקר בארמניה, ובנוסף, תיירים בעלי דרכון אזרי לא חייבים בהוצאת ויזה כפי שפטורים מכך אזרחי מדינות אחרות בחבר המדינות.
יחסי אזרבייג'ן–גינאה המשוונית הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה של אזרבייג'ן לבין רפובליקת גינאה המשוונית.
היחסים בין שתי המדינות כוננו ב-11 בנובמבר 2004 באו"ם.
החתימה על הסכם כינון היחסים הדיפלומטיים בין שתי המדינות התקיים בארצות הברית בטקס בשולי עצרת האו"ם במעמד דרגים זוטרים משתי המדינות (שליחים לאו"ם).
באותו היום כוננו יחסים דיפלומטיים של אזרבייג'ן עם נאורו.
אזרבייג'ן אינה מיוצגת בגינאה המשוונית, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
גינאה המשוונית אינה מיוצגת באזרבייג'ן, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
יחסי אזרבייג'ן–בריטניה הם יחסי החוץ בין אזרבייג'ן לבריטניה.
שגרירות בריטניה באזרבייג'ן נפתחה בשנת 1992. שגרירות רפובליקת אזרבייג'ן בבריטניה נפתחה בשנת 1994. שתי המדינות חברות במועצת אירופה, הארגון לביטחון ושיתוף פעולה באירופה.
היחסים בין אזרבייג'ן לבריטניה התפתחו ברובם בסוף המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20. אזרבייג'ן הייתה אז חלק מהאימפריה הרוסית באותה תקופה.
בהקשר זה, ראשית המאה ה-20 מסומנת על ידי השקעות של 60 מיליון רובל של חברות אנגליות למפעלי הנפט בבאקו.
בשנת 1904, באקו סיפק את 74% מהדרישות של אנגליה לדלק.
בראשית המאה ה-20 חתמה ממשלת אזרבייג'ן על הסכם עם חברת "קוסמוס" הבריטית.
במסגרת ההסכם ארגנה החברה משלוח נפט מבאקו מנמל הים השחור לאירופה.
ההיסטוריה של היחסים בין אזרבייג'ן-בריטניה מתוארכת למשלחת הבריטית, שנשלחה מבגדאד לבאקו, כדי למנוע את נפילת שדות הנפט היקרים של אזרבייג'ן לשליטת גרמניה והאימפריה העות'מאנית.
על הכוח שכונה "דונסטרפורס", פיקד הגנרל ליונל דאנסטרוויל.
דונסטרפורס הגיע לבאקו באוגוסט 1918.
לאחר קרב באקו, נסוג דנוסטרפורס לפרס בספטמבר 1918. דונסטרפורס חזר לבאקו לאחר שביתת הנשק של מודרוס, אשר סיימה את הסכסוך עם האימפריה העות'מאנית בנובמבר 1918. הכוח ניהל את השטח תחת דיני הלחימה עד 1920, אז התקדמות הבולשביקים איפשרה להם להישאר.
במהלך תקופה זו התקיימו יחסים דיפלומטיים דה-פקטו בין הרפובליקה הדמוקרטית של אזרבייג'ן לבין האימפריה הבריטית באמצעות הנציב העליון הבריטי בקווקז שנמצא בטביליסי.
שתי המדינות מנהלות יחסים דיפלומטיים רשמיים מאז 11 במרץ 1992. עצמאות אזרבייג'ן הוכרה על ידי בריטניה ב-31 בדצמבר 1991.
הביקור הרשמי הראשון של נשיא אזרבייג'ן היידר אלייב בבריטניה היה ב-22-25 בפברואר 1994.
הביקור הרשמי הראשון של ראש הממשלה מרגרט תאצ'ר באזרבייג'ן היה בספטמבר 1992.
ב-19–24 ביולי 1998, ערך הנשיא היידר אלייב את ביקורו הרשמי השני בבריטניה ונפגש עם המלכה אליזבת השנייה וראש ממשלת בריטניה טוני בלייר.
בראש קבוצת הידידות הבין-פרלמנטרית אזרבייג'ן ובריטניה בפרלמנט אזרבייג'ן עומד צ'ינגיז אסאדולייב.
בראש הקבוצה הפרלמנטרית בפרלמנט בבריטניה עומד כריסטופר פינצ'ר.
בשורש שיתוף הפעולה הכלכלי בין הרפובליקה של אזרבייג'ן לבריטניה נמצא תעשיית האנרגיה.
בריטניה היא המשקיעה הזרה הגדולה ביותר באזרבייג'ן.
באזרבייג'ן יש כ-400 חברות בריטיות.
BP משתתפת באופן פעיל בתחום חיפושי נפט וגז טבעי בפרויקטים כמו Azeri-Chirag-Guneshli, Shah Deniz ו-Shah Deniz-2.
ב-28 בנובמבר 1995 הוקמה לשכת המסחר והתעשייה הבריטית-אזרית.
הלשכה מייצגת אינטרסים עסקיים של אזרבייג'ן ובריטניה.
בספטמבר 2009 הוקמה המועצה לעסקים בריטניה-אזרבייג'ן (BABC).
המועצה מקדמת סחר והשקעות בין אזרבייג'ן לבריטניה.
הבסיס לשיתוף פעולה תרבותי בין אזרבייג'ן לבריטניה הוקם ב-23 בפברואר 1994. מועד זה מסומן על ידי חתימת ההסכם לשיתוף פעולה בתחום החינוך, המדע והתרבות בין שתי מדינות.
על ההסכם נחתם הנשיא היידר אלייב וראש הממשלה ג'ון מייג'ור.
חתימת ההסכם השפיעה לטובה על פעילות המועצה הבריטית באזרבייג'ן.
בשנת 1997 נוסדה החברה האנגלו-אזרבייג'נית.
היו"ר המשותף של החברה בלונדון הוא הלורד גרמן.
יו"ר משותף של האגודה בבאקו הוא נרגיז פשייבה.
האגודה משתתפת בהבנה תרבותית הדדית בין אזרבייג'ן לבריטניה, מארגנת אירועי צדקה, תומכת בכישרונות צעירים בבריטניה.
יחסי אזרבייג'ן–גאורגיה הם יחסי החוץ בין אזרבייג'ן לגאורגיה.
שתי המדינות היו רפובליקות של ברית המועצות והן חברות מלאות במועצת אירופה, בארגון לביטחון ולשיתוף פעולה באירופה (OSCE) וארגון השיתוף הכלכלי בים השחור (BSEC).
שתי המדינות נמנות עם החברות המייסדות של GUAM.
נשיא גאורגיה מיכאיל סאקשווילי תיאר את היחסים כ"מי שמתנגד לאזרבייג'ן או לגיאורגיה הוא אויב של שתי המדינות."
הם המיעוט הגדול ביותר בגאורגיה והם מהווים 6.5% מאוכלוסיית גאורגיה.
רובם מתגוררים בכארתלי תחתית, קאחתי, כארתלי הפנימית ומצחתה מתיאנתי.
בעיר הבירה טביליסי קיימת גם קהילה אזרית גדולה.
המיעוט הגאורגי באזרבייג'ן פחות גדול מזה והם מכונים אינגילואים.
גאורגיה ואזרבייג'ן ניהלו יחסים לבביים מאז הקמת המדינות העצמאיות הראשונות שלהם בשנת 1918. ב-16 ביוני 1919 חתמו הרפובליקה הדמוקרטית של אזרבייג'ן והרפובליקה הדמוקרטית של גאורגיה על חוזה הגנה ראשון נגד הכוחות הלבנים של צבא המתנדבים של הגנרל אנטון דניקין, שאיימו לפתוח במתקפה בגבולותיהם.
למרות המחלוקת הטריטוריאלית על מחוז זקאטלה והדאגות של גאורגיה מתמיכת אזרבייג'ן ברפובליקת קארס, שתי המדינות קיימו יחסי שלום בשנים הכאוטיות של מלחמת האזרחים ברוסיה.
כאשר אזרבייג'ן נכבשה על ידי הכוחות הבולשביקים באפריל 1920, עברו כמה פוליטיקאים אזרים מאזרבייג'ן לגאורגיה, שגם היא נפלה לידי הסובייטים המתקדמים בתחילת 1921. שתי המדינות הפכו לרפובליקות של ברית המועצות בשנת 1922 ושמרו על קשר טוב.
בשנת 1991, אזרבייג'ן וגאורגיה החזירו את עצמאותם ונוצרו קשרים דיפלומטיים ביניהם ב-18 בנובמבר 1992. במאמץ לאזן בין אינטרסים אזוריים, ב-10 באוקטובר 1997, אזרבייג'ן וגאורגיה הפכו לשתיים מארבע החברות המייסדות של ארגון GUAM לדמוקרטיה ופיתוח כלכלי.
המדינות משתפות פעולה באופן נרחב בפרויקטים אזוריים לפיתוח אנרגיה, תחבורה ושותפות כלכלית כמו צינור הנפט באקו-טביליסי-ג'ייהאן, מסילת הברזל קארס-אחלכלכי-טביליסי-באקו, ה-TRACECA, BSEC.
הברית הצבאית והביטחונית האזורית של גאורגיה ואזרבייג'ן מתפתחת יחד עם תוכנית השותפות לשלום של נאט"ו וההגנה המשותפת של צינור באקו-טביליסי-סיהאן עם טורקיה.
גאורגיה מצדדת באזרבייג'ן בסכסוך בינה לבין ארמניה ולא מאפשרת להעביר נשק לארמניה.
במלחמת נגורנו קרבאך השנייה, בזמן שגאורגיה אפשרה מעבר של מטוסי תובלה אזריים היא מנעה מעבר של מטוסי תובלה רוסיים.
רוסיה נאלצה לטוס דרך הים הכספי לאיראן ומשם לארמניה, מה שעיכב את האספקה הארמנית.
גאורגיה, תחת זוויאד גמסחורדיה, חתמה בדצמבר 1990 על הסכם שיתוף פעולה עם אזרבייג'ן בנוגע לתחום הכלכלי, המדעי, הטכני והתרבותי.
בפברואר 1993, גיאורגיה תחת שרדנדזה, סיכמה על חוזה מרחיק לכת של חברות, שיתוף פעולה ויחסים הדדיים עם אזרבייג'ן, כולל הסדר ביטחוני הדדי והבטחות כי גאורגיה לא תייצא מחדש נפט או גז טבעי לארמניה.
בשנת 1993 ניסתה אזרבייג'ן ללחוץ על גאורגיה להצטרף למצור נגד ארמניה במהלך מלחמת נגורנו קרבאך, אך ללא הועיל.
שתי המדינות קשורות זה לזה בכמה פרויקטים אזוריים חשובים, כולל צינורות נפט "באקו-סופסה" וצינור הנפט באקו-טביליסי-ג'ייהאן וקווי דלק "באקו-טביליסי-ארזורום".
שתי המדינות עובדות גם על רכבת "באקו-טביליסי-קארס" שתחבר אותם לאירופה.
אזרבייג'ן היא גם אחת משותפות המסחר המשמעותיות ביותר של גאורגיה.
הייצוא הגאורגי לאזרבייג'ן כולל מלט, קטרים וקרונות רכבת, דשנים מינרליים וכימיים, מים מינרליים, שתייה חזקה, מוצרי זכוכית וזכוכית, ותרופות, בין היתר.
יצוא אזרבייג'ן לגאורגיה כולל נפט ומוצרי נפט, גז טבעי, סחורות מפלסטיק, פסולת מזון, ריהוט ולבני בניין.
למרות יחסים טובים בתחום האנרגיה, עדיין לא הובהר גבול גאורגיה-אזרבייג'ן.
מחלוקת במיוחד היא מתחם המנזר דייוויד גרג'ה הגאורגי המחולק בין שתי המדינות.
ג'ורג'י מנג'אלאדזה, סגן שר החוץ של גאורגיה, הציע שגאורגיה תחליף שטחים אחרים בעד השליטה במנזר דייוויד גרג'ה בגלל חשיבותו ההיסטורית והתרבותית לגאורגים.
באקו מסתייגת מהחלפת אדמות זו בגלל חשיבותו הצבאית האסטרטגית של מנזר דייוויד גרג'ה.
באפריל 2007 העיר סגן שר החוץ של אזרבייג'ן, חאלף חלפוב, כי המנזר "היה ביתם של האלבנים הקווקזים, שלפי ההערכות היו התושבים הקדומים ביותר של אזרבייג'ן." בתגובה, שרת החוץ הגאורגית, גלה בז'ואשווילי, הצהירה כי שיעורי ההיסטוריה של חלפוב הם "בלתי מובנים לחלוטין" וכי "עליו לקרוא את ההיסטוריה העולמית".
בתגובותיהם האחרונות אישרו גורמים אזריים כי אזרבייג'ן "פתוחה ליישום פרויקטים משותפים עם גאורגיה לשיקום המתחם." עם זאת, הצעות רשמיות לפיהן המתחם יכול להיות "אזור תיירות משותף" עוררו זעם מצד הציבור הגאורגי.
הפטריארך הקתולי של כל גאורגיה איליה השני אמר כי "המנזר היה מקדש קדוש שצריך להיות כולו על אדמת גאורגיה." נשיא גאורגיה, מיכאיל סאקשווילי, הרגיע את המחלוקת ואמר כי "ניתן לפתור אותה באמצעות דיאלוג ידידותי."
אף על פי שאזרבייג'ן וגאורגיה הצליחו לבנות יחסים ידידותיים, מחלוקות מסוימות התרחשו מדי פעם.
אחד מהמצבים השנויים במחלוקת שכותרתו כשערוריית כדורגל התרחש במהלך המשחק הראשון במוקדמות ליגת אירופה בליגת אירופה בין דינמו המקומית מול גבאלה בטביליסי ב-2 ביולי 2015, והיה איום רציני ביחסי אזרבייג'ן–גאורגיה והביא לכעס בקרב האוכלוסייה האזרית.
אזרבייג'ן מחזיקה בגאורגיה שגרירות בטביליסי וקונסוליה כללית בבתומי.
גאורגיה מחזיקה באזרבייג'ן שגרירות בבאקו וקונסוליה כללית בגנג'ה.
יחסי אזרבייג'ן–איטליה הם היחסים הדו-צדדיים בין אזרבייג'ן לאיטליה.
שתי המדינות הן חברות מלאות במועצת אירופה ובארגון לביטחון ולשיתוף פעולה באירופה (OSCE).
לאחר קריסת האימפריה הרוסית בסוף מלחמת העולם הראשונה, הוקמה הרפובליקה הדמוקרטית של אזרבייג'ן , המדינה הדמוקרטית והחילונית הראשונה בכל העולם המוסלמי, שהתקיימה שנים ספורות עד שנכבשה על ידי ברית המועצות.
איטליה הייתה אחת המדינות הראשונות שכוננו יחסים דיפלומטיים עם אזרבייג'ן.
איטליה פתחה את משרד הקונסוליה והצבא שלה בבאקו.
באותה תקופה מומשו ביקורים רשמיים של המשלחת האזרבייג'נית באיטליה ושל המשלחת האיטלקית באזרבייג'ן.
איטליה הכירה בעצמאות אזרבייג'ן מברית המועצות ב-1 בינואר 1992. היחסים הדיפלומטיים בין שתי המדינות כוננו ב-8 במאי 1992. השגרירות הראשונה של איטליה בקרב הרפובליקות הדרום-קווקזיות נפתחה באזרבייג'ן בשנת 1997 ושגרירות אזרבייג'ן לאיטליה פועלת מאז 2003.
היידר אלייב ביקר את ביקורו הרשמי הראשון באיטליה בספטמבר 1997, ובין השנים 1998–2003 ביקרו פקידי ממשל באיטליה באזרבייג'ן, מה שהביא להסכמים חתומים על שיתוף פעולה בתחומים שונים.
באפריל 1999 פתחה איטליה בניין חדש של שגרירות איטליה בבאקו.
איטליה בולטת בהיותה הראשונה בקבוצת מינסק של OSCE, שפועלת למען הסדר השלום של סכסוך נגורנו קרבאך.
במהלך ביקוריו הרשמיים של אילהם אלייב באיטליה, עלה הנושא שוב.
הנשיא קרלו אזליו צ'אמפי הזכיר כי ניסיונות קבוצת מינסק טרם הניבו תוצאות והצהיר כי יעשה כמיטב יכולתו לחזק את פעילות קבוצת מינסק.
ביוני 2005, במהלך ביקורו באזרבייג'ן, אמר ראש הוועדה לענייני חוץ והגירה בסנאט האיטלקי כי איטליה תגן על מעמדה הצודק של אזרבייג'ן בסכסוך נגורנו-קרבאך בפני האספה הפרלמנטרית של מועצת אירופה.
איטליה הפכה לשותפת הסחר הגדולה ביותר של אזרבייג'ן בייבוא נפט גולמי ומוצרי נפט.
51.9% מהיצוא מאזרבייג'ן הופנה לאיטליה מאז 2003. איטליה מייצאת בעיקר צינורות לתחום הנפט, טבק, עור ורהיטים לאזרבייג'ן.
ביקורם של שרי ההתפתחויות הכלכליות בשתי המדינות בשנת 2007 הביא להסכמים חתומים על שיתוף הפעולה בין אזרבייג'ן לאיטליה בתחום ההגז הטבעי.
בשנת 2005 ייצאה אזרבייג'ן 50% מהנפט שלה לאיטליה.
הבעלים של 5% מ-"Contract of the Century", חברת "Eni-Agip" האיטלקית, מעורב בבניית צינור הנפט באקו-טביליסי-ג'ייהאן.
מספר חברות נוספות באיטליה השתתפו גם בהקמת הצינור על בסיס החוזה.
טקס הפתיחה הרשמי נערך ביולי 2006. "Eni-AGIP" גם פעילה בפרויקט "Shahdeniz" ובתחום הנפט "Kyurdashy".
ביוני 2013 הוחלט כי הצינור הטרנס-אדריאטי (TAP) יעבור מאזרבייג'ן דרך טורקיה ויוון לדרום איטליה.
אזרבייג'ן מתכננת גם לשתף פעולה עם ויוואי קואופרטיבי ראושדו האיטלקי בתחום גידול הגפנים.
המדריך האיטלקי Vivai Cooperativi Rauscedo הזמין את גורמי משרד החקלאות בכלכלת אזרבייג'ן לאיטליה.
במהלך התקופה הסובייטית, בשנת 1972, הוכרזו העיר האיטלקית, נאפולי ובירת אזרבייג'ן, באקו, כערים תאומות.
מאז, הקשרים התרבותיים בין איטליה לאזרבייג'ן נעשו אינטנסיביים יותר, אך היחסים בין שתי מדינות הם בעלי היסטוריה ארוכה אשר ניתן לראות בקרב מטיילים שביקרו באזרבייג'ן בימי הביניים (כולל מרקו פולו) וספריו של נסיר א-דין א-טוסי "פרשנות "אלמנטים" של אוקלידס מתורגמים ללטינית אשר פורסמו בשנת 1594 ברומא.
ישנם ציורים שונים של ציירים איטלקים ידועים במוזיאונים של אזרבייג'ן, ושטיחים רבים ומוצרי תכשיטים המיוצרים באזרבייג'ן נמצאים במוזיאונים שונים ובאוספים פרטיים באיטליה.
מאז סוף המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20 בבאקו, נבנו מבנים שונים על ידי אדריכלים איטלקים מפורסמים.
עבודותיהם של דנטה אליגיירי ופרנצ'סקו פטרארקה תורגמו לאזרית ופורסמו בכמויות גדולות.
אירועי תרבות רבים נערכו בשתי המדינות.
איטליה היא בין המדינות המעניקות סיוע הומניטרי לאזרבייג'ן.
ההסכם על הסיוע ההומניטרי בין אזרבייג'ן לאיטליה, שנחתם ב-1 ביוני 2005, מכוון להקל על חייהם הקשים של פליטים ועקורים שהתיישבו באזרבייג'ן.
ממשלת איטליה עזרה למספר מוסדות רפואיים וחברתיים גם באזרבייג'ן.
אזרבייג'ן מחזיקה באיטליה שגרירות ברומא.
איטליה מחזיקה באזרבייג'ן שגרירות בבאקו.
יחסי אזרבייג'ן–הודו הם היחסים הדו-צדדיים בין הודו לאזרבייג'ן.
נשיא הודו סרוופלי רדהקרישנן וראש הממשלה ג'ווהרלל נהרו ביקרו בעבר בבאקו.
האמן האזרי הנודע ראשיד בהבודוב קידם גם מוזיקה ואמנות אזרית בשתי המדינות.
אלמירה רחימובה, זמרת אזרית, למדה גם מחול ומוזיקה הודית בזמן שהותה בהודו.
מתקופת דרך המשי שחיברה את אזרבייג'ן עם הודו ישנן עדויות רבות התומכות בקשרי העבר.
מקדשים הינדים כסמל לקשרים הישנים נמצאים גם בבאקו.
המסחר הדו-צדדי של הודו עם אזרבייג'ן צמח בהתמדה בשנים האחרונות.
בהודו תעשיית תרופות מבוססת היטב באזרבייג'ן וחברות תרופות הודיות רבות פועלות מחוץ לאזרבייג'ן.
כמה פריטי יבוא ישיר ועקיף מהודו כוללים בגדים וטקסטיל, טכנולוגיות מידע, מוצרי מזון ומכונות כבדות, כרטיסים אלקטרוניים, דודי קיטור וציוד צמחי אחר.
היבוא העיקרי של הודו מאזרבייג'ן הוא נפט גולמי.
הודו ואזרבייג'ן התחייבו לבחון את סיכויי העתיד בתחום האנרגיה המתחדשת, התייעלות אנרגטית ופרויקטים עתידיים שונים בתחום הנפט והגז והצנרת.
חברת GAIL ההודית חתמה גם על מזכר הבנות עם חברת סוקאר האזרבייג'נית לבחון הזדמנויות עסקיות בפרויקטים פטרוכימיים.
שני הצדדים ממלאים תפקיד בבניית קו הרכבת גזווין-רשט-אסטארה (איראן) – אסטארה (אזרבייג'ן) כחלק מהתחבורה הבינלאומי צפון-דרום.
בתחילה מוצע להוביל כשישה מיליון טון סחורות מדי שנה ויותר בעתיד בדרך זו.
היא צפויה לשפר את יחסי הסחר בין איראן לאזרבייג'ן ובשלב נוסף עשויות להרוויח גם מדינות אחרות, כולל הודו ורוסיה.
הקשרים התרבותיים בין אזרבייג'ן להודו קרובים.
המשורר הפרסי הנודע ניזמי גאנג'אווי היה ידוע עוד מימיו של אמיר חוסראו, אחד המשורר והמלחין המוזיקלי המפורסם במהלך המאה ה-19. כמה שמות חשובים אחרים הם ראשיד בהבודוב, זמר מפורסם שהיה גם חברו של השחקן ההודי ראג 'קאפור.
ברוב העולם המוסלמי הלא-ערבי חוגגים את נורוז, הפסטיבל המציין את בוא האביב ותחילת השנה החדשה.
הודו הכירה בעצמאות אזרבייג'ן בשנת 1991. המשלחת הקבועה של הודו בבאקו נפתחה בשנת 1999 והנציגות של אזרבייג'ן נפתחה בניו דלהי בשנת 2004. הסכמים:
הסכם דו-צדדי ראשון נחתם ביוני 1998. ההסכם היה על "חוזה לשיתוף פעולה כלכלי וטכני" שהוביל להקמת ועדת הסחר הבין ממשלתית ההודית-אזרבייג'נית.
שיתוף פעולה כלכלי, מדעי וטכנולוגי (אפריל 2007)
ההסכם לתקשורת אווירית בין ממשלת אזרבייג'ן וממשלת הודו (אפריל 2013)
הסכם על סיוע משפטי ומשפטי לעניינים אזרחיים ומסחריים בין הרפובליקה של אזרבייג'ן ורפובליקת הודו
אמנה בנושא סיוע משפטי הדדי בעניינים פליליים בין הרפובליקה של הודו לרפובליקה של הודו
אמנה למשלוחים בין הרפובליקה של אזרבייג'ן ורפובליקת הודו
פרוטוקול לשיתוף פעולה בין משרד החוץ של הרפובליקה של אזרבייג'ן
פרוטוקול לאשרור האמנה בנושא סיוע משפטי ומשפטי לעניינים אזרחיים ומסחריים
יחסי אזרבייג'ן–איראן הם היחסים הרשמיים בין הרפובליקה של אזרבייג'ן והרפובליקה האיסלמית של איראן, הם הוקמו מיד לאחר התפרקות ברית המועצות.
איראן ואזרבייג'ן חולקות את אותה דת, אתניות ותרבות, בנוסף איראן ואזרבייג'ן הן שתי המדינות היחידות בהן הרוב המוחלט של האוכלוסייה היא מוסלמית שיעית, איראן היא המדינה בעלת שיעור השיעים הגדול ביותר בעולם ואחריה אזרבייג'ן.
אזרבייג'ן הכריזה על עצמאות מברית המועצות ב-30 באוגוסט 1991. בדצמבר 1991 ביקר שר החוץ האיראני עלי אכבר וליאטי בבאקו שם הוא חתם על מספר הסכמים של שיתוף פעולה פוליטי, כלכלי ותרבותי בין המדינות, וכן התחייב לתמוך בחברותה של אזרבייג'ן בארגון לשיתוף פעולה אסלאמי.
ב-4 בינואר 1992 הקימה איראן שגרירות בבאקו.
איראן מיהרה לקיים הסכמים עם אזרבייג'ן משום שהיא ראתה באזרבייג'ן קרקע פורייה להעצמת המהפכה האיסלאמית.
לעומת זאת, אזרבייג'ן הייתה חשדנית כלפי איראן, וראתה במקום זאת את טורקיה כשותפה אסטרטגית.
הפחד של אזרבייג'ן היה בעיקר מפני שכוונתה של איראן לאחד את אזרבייג'ן עם מזרח אזרבייג'ן ומערב אזרבייג'ן.
בתגובה למעשיה של אזרבייג'ן, תמכה איראן בארמניה במהלך מלחמת נגורנו קרבאך הראשונה שנמשכה בשנים 1988–1994.
ב-20 בדצמבר 2005 נחתם הסכם בין המדינות לפיו איראן תעביר גז לארמניה ליד שטחה של אזרבייג'ן, בטקס פתיחתו של צינור הגז נכחו נשיא איראן ונשיא אזרבייג'ן.
ב-19 במרץ 2007 נחנך צינור גז חדש שמוביל גז לארמניה בטקס בו השתתפו נשיא איראן ונשיא אזרבייג'ן על אף היריבות של ארמניה ואזרבייג'ן.
שתי המדינות חברות בארגון לחיזוק הכלכלה בים הכספי לצד טורקמניסטן, רוסיה וקזחסטן, אף על פי שהיחסים בין המדינות לא היו תמיד מוצלחים.
החל משנת 2009 החלה התדדרות היחסים.
ב-11 בנובמבר 2009 ביטלה איראן באופן חד צדדי את הוויזה שלה לאזרחי אזרבייג'ן.
כמו כן בשנת 2009 נתפסו מספר אנשי חזבאללה בניסיון פיצוץ של שגרירות ישראל בבאקו.
בשנת 2012 נעצרו שלושה גברים על ניסיון תקיפה של ישראלים המועסקים בבית ספר יהודי בבאקו.
אנשי הביטחון באזרבייג'ן קישרו את איראן למקרה.
פרשן המקורב לנשיא אזרבייג'ן אילהם אלייב, הזהיר את איראן כי תכנון רצח אזרחים באזרבייג'ן מהווה פעילות עוינת נגד אזרבייג'ן.
על פי החשדות של איראן, אזרבייג'ן נותנת לסוכני מוסד ולוחמי מודיעין ישראלים לבצע משימות מודיעין נגד איראן משטחה של אזרבייג'ן, אך בכירים במערכת הביטחון באזרבייג'ן הכחישו זאת.
במרץ 2012 עצרה אזרבייג'ן 22 עצורים בחשד לכך שניסו לתקוף את השגרירות הישראלית והאמריקנית מטעם איראן.
כול 22 החשודים במעשה נידונו למאסר של לפחות עשור מה שהביא להחרפה של היחסים.
גורמים איראניים התנגדו לכך שאזרבייג'ן תארח את אירוויזיון 2012 בטענה כי הם עומדים להפוך את התחרות למצעד גאווה, ראש המחלקה לנושאים ציבוריים ופוליטיים בממשל האיזרבייג'ני אמר כי הטענות אינן נכונות וכי הוא ממליץ לאיראן שלא להתעסק בענייניה הפנימיים של אזרבייג'ן.
בתגובה לדברים החזירה איראן את שגרירה מבאקו ואילו אזרבייג'ן דרשה התנצלות רשמית מאיראן ולאחר מכן החזירה גם היא את שגרירה.
בסוף שנת 2013 עלה חסן רוחאני לשלטון באיראן, והיחסים בין המדינות חזרו להשתפר.
בחודש דצמבר 2014 הציעה איראן להפעיל קו אוטובוס שיפעל בין הערים ארדביל ובאקו, וכי לאיראן חשובים יחסים תירותיים עם אזרבייג'ן, כמו כן השגרירים הוחזרו בין המדינות.
במאי 2015 הודיעה איראן כי היא אינה מכירה ברפובליקת נגורנו קרבאך ובוודאי לא בבחירות שנערכו שם.
בשנת 2018 השעתה אזרבייג'ן את סחר הנפט והגז עם איראן בהתאם לסנקציות שנקבעו על ידי ארצות הברית נגד איראן, מה שגרם לעוינות בקרב ממשל איראן נגד האזרבייג'נים.
אף על פי שהיחסים בין המדינות התקררו שוב, המדינות פתחו במשותף מפעל לייצור מכוניות בו יש כושר ייצור שנתי של 10,000 מכוניות ואפשרות יצוא גם למדינות שכנות כמו רוסיה.
המהלך נתפס כניסיון להפחית את המתיחות בין המדינות.
בשנת 2019 הביעה אזרבייג'ן תמיכה בוועידת ורשה בפברואר 2019 בראשות ארצות הברית בנושא המזרח התיכון שנערכה בוורשה, ואף שלחה משלחת להשתתף בה, מה שהגביר עוד יותר את המתיחות בין שתי המדינות.
בנוסף היחסים בין אזרבייג'ן לטורקיה התחממו, ואזרבייג'ן תמכה בטורקיה בעת מלחמת האזרחים בסוריה, בה טורקיה תומכת באופוזיציה הסורית ואילו איראן תמכה בממשלה הסורית.
במרץ 2020 בעת התפרצות נגיף הקורונה באיראן תרמה אזרבייג'ן לאיראן 5 מיליון דולר על אף היחסים בין המדינות.
ביולי 2020 פרצה מלחמת נגורנו קרבאך השנייה, ונשיא איראן הזמינה את המדינות לריסון.
כאשר התמשכה המלחמה בספטמבר האשימה אזרבייג'ן את איראן בכך שהיא תומכת בארמניה במלחמה ואילו איראן הכחישה ואמרה כי היא פועלת למען השלום בנגורנו קרבאך, אולם לבסוף התברר שאכן איראן תמכה בארמניה.
בנוסף, הנשק העיקרי של אזרבייג'ן מגיע מישראלובכך נוצרת סיבה נוספת לעוינות האיראנית.
באפריל 2021 התראיין שר החוץ האזרי ג'ייהון בייראמוב לכלי תקשרות ישראלי בו ציין כי אזרבייג'ן בהחלט נעזרה בישראל לצורך מלחמת נגורנו קרבאך, וכי אזרבייג'ן מוכנה לגשר בין ישראל לאיראן, כחלק מכך שהיא רוצה לקדם את השלום והביטחון במזרח התיכון.
באוקטובר 2021, גדלה המתיחות בין המדינות.
כוחות איראנים ביצעו תמרוני ראווה נרחבים סמוך לנהר אראס, המהווה את גבול שתי המדינות.
בתגובה, הודיעו האזרים כי יקיימו תמרונים צבאיים משותפים מעבר לגבול עם הצבא הטורקי.
בצעד התחממות יחסים משמעותית עם ישראל והסלמה מול איראן, בנובמבר 2022 פורסם כי אזרבייג'ן תפתח שגרירות רשמית בישראל.
בשנת 2023 התרחשה מתקפה על שגרירות אזרבייג'ן באיראן.
בשנת 2024, נשיא איראן אבראהים ראיסי ושר החוץ האיראני חוסיין אמיר עבדאללהיאן נהרגו בהתרסקות מסוק לאחר ביקור באזרבייג'ן.
כיום היחסים בין שתי המדינות מתבטאים בחשדנות שקטה לאור התקרבותה המשמעותית של אזרבייג'ן למערב, ובפרט לישראל ולארצות הברית.
אזרבייג'ן מחזיקה באיראן שגרירות בטהראן וקונסוליה כללית בתבריז
איראן מחזיקה באזרבייג'ן שגרירות בבאקו וקונסוליה כללית בנחצ'יבאן
יחסי אזרבייג'ן–אפגניסטן הם היחסים הדיפלומטיים שבין אזרבייג'ן ואפגניסטן.
שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-16 בנובמבר 1994.
קבוצת עבודה ליחסים בין-פרלמנטריים בין שתי המדינות פועלת במילי מג'ליס של הרפובליקה של אזרבייג'ן.
קבוצת העבודה הוקמה ב-16 בדצמבר 2008.
יחסי אזרבייג'ן–דרום אפריקה הם היחסים הדיפלומטיים בין אזרבייג'ן לדרום אפריקה.
היחסים הדיפלומטיים בין אזרבייג'ן לדרום אפריקה כוננו ב-29 באפריל 1992. קיימת קבוצת עבודה בנושא יחסי בין-פרלמנטרים בין אזרבייג'ן לדרום אפריקה.
ראסים מוסאבייוב הוא ראש הקבוצה מהצד האזרבייג'ני.
שיתוף פעולה בין המדינות מתקיים בתחומים כמו תיירות, חקלאות, בניית ספינות, מסחר, פיננסים, טכנולוגיות מידע ותקשורת, תעשיית עיבוד, תחום צבאי, פרמקולוגיה, אנרגיה, כרייה, חינוך, מסחר וכו'.
במאי 1999 ביקר שר החוץ של דרום אפריקה A.
ביוני 2008 ביקרה משלחת בראשות הגברת הראשונה של דרום אפריקה, זנלה מבקי, באזרבייג'ן כדי להשתתף בפורום הבינלאומי "הרחבת תפקידן של נשים בדיאלוג בין-תרבותי".
בפברואר 2014 ביקר שר החוץ אלמר ממדיארוב בדרום אפריקה.
במהלך הביקור נחתם מזכר הבנות בנושא התייעצויות דיפלומטיות קבועות בין ממשלת רפובליקת אזרבייג'ן וממשלת הרפובליקה של דרום אפריקה".
בנובמבר 2016, ביקרה שרת החוץ הדרום אפריקאית מייטה נקואנה-משאבנה לביקור רשמי באזרבייג'ן.
ב-26 בפברואר 2018 ביקרה משלחת דרום אפריקאית בראשות פול מפלן באזרבייג'ן.
במהלך הביקור נחתמו המסמכים הבאים:
מזכר הבנות עם לשכת המסחר והתעשייה של אזרבייג'ן;
מזכר הבנות עם קרן ייצוא וקידום השקעות אזרבייג'ן (AZPROMO).
על פי הוועדה הסטטיסטית הממלכתית של אזרבייג'ן, בשנת 2017 מחזור המסחר בין שתי המדינות הסתכם ב-7.16 מיליון דולר, ובשנת 2018 היקף מחזור הסחר בין המדינות הסתכם ב-162.7542 מיליון דולר.
בינואר 2018, ביוזמת המכון ליחסים בינלאומיים של דרום אפריקה (SAIIA), נערך בפרטוריה ועידה בינלאומית בנושא: "רכבת באקו-טביליסי-קארס (BTK) ואפריקה".
עיקר היצוא מאזרבייג'ן: דלק נפט למנועי סילון, חלקי מנועים חשמליים, מכשירים למדידת נוזלים וגזים וכו'.
עיקר הייצוא מדרום אפריקה: אננס, אבוקדו, תפוזים, קלמנטינות, אשכולית, ענבים, אגסים וחבושים, קיווי, אפרסק, שזיף, דגים, טקסטיל, עפרות כרום, זהב, ומתכות אחרות.
נכון להיום פועלות באזרבייג'ן 5 חברות דרום אפריקאיות.
אזרבייג'ן מחזיקה בדרום אפריקה שגרירות בפרטוריה.
דרום אפריקה מיוצגת באזרבייג'ן באמצעות שגרירותה באנקרה, טורקיה.
ארמניה השתתפה באירוויזיון מ-2006, ואילו אזרבייג'ן השתתפה באירוויזיון מ-2008. הסכסוך המתמשך בין שתי המדינות סביב אזור נגורנו קרבאך, שנחשב דה יורה חלק מאזרבייג'ן על ידי האו"ם, אך היה בשליטת רפובליקת נגורנו קרבאך שנתמכת דה פקטו על ידי ארצות הברית מ-1993, השפיע על האירוויזיון במספר הזדמנויות.
סכסוכים בין ארמניה לאזרבייג'ן הופיעו לראשונה ב-2006, כאשר כלי התקשורת האזרבייג'נית מתחו ביקורת על אתר האירוע על כך שרשם את נגורנו קרבאך כמקום הולדתו של הנציג הראשון של ארמניה, אנדרה , מפני שבאותה תקופה, היה חלק מהרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האזרית.
הסכסוכים החריפו במיוחד במהלך התחרות ב-2009, שבמהלך חצי הגמר הראשון, התנגדו פקידי אזרבייג'ן לתיאור הפסל "אנחנו ההרים שלנו", במהלך סרטון היכרות לנציגים הארמנים, "Jan Jan" של אינגה ואנוש ארשאקיאן.
בתגובה, ארמניה הגיבה במהלך הגמר והציגה מספר תמונות של האנדרטה תוך הצגת תוצאותיה.
בעקבות התחרות, עלו טענות לפיהן שדרן המדינה של אזרבייג'ן התעסק עם השידור בשביל לצנזר את השיר הארמני, וכי ממשלת אזרבייג'ן חקרה אזרחים שהצביעו לארמניה, והאשימה אותם בהיותם לא פטריוטיים ואיום לביטחון המדינה.
בעקבות חקירה זו, נקנסה אזרבייג'ן על ידי איגוד השידור האירופי (EBU) בגין הפרת פרטיות הבוחרים.
בעקבות אירוויזיון הילדים 2010, טענו בתקשורת הארמנית כי השדר של אזרבייג'ן ניתק את השידור כשהתברר שארמניה ניצחה; עם זאת, קיימת מחלוקת לגבי האם התחרות אף שודרה באזרבייג'ן, מפני שהם טרם השתתפו באירוויזיון הילדים.
לפיכך, כאשר אזרבייג'ן התכוננה לארח את אירוויזיון 2012 בעקבות זכייתה באירוויזיון 2011, קבוצה של מוזיקאים ארמנים הובילה מאמץ חרם, שמטרתו הייתה לפרוש מהתחרות, ולגרום לשדר לקנס בגין הודעה מאוחרת.
ארמניה חזרה שנה מאוחר יותר, במהדורת 2013, שהתקיימה בשוודיה.
הסכסוכים בין שתי המדינות החלו להתפתח שוב לקראת תחרות 2015, שם עלו טענות לפיהן הכניסה הארמנית, "Don't Deny" של גנאלוגיה , הייתה קריאה להכרה ברצח העם הארמני (שהונצח לפני מאה שנה להיווסדו, במהדורת 2015).
מפני שאזרבייג'ן מכחישה את רצח העם, הוציאו גורמים מהמדינה הודעה שאיימה בארמניה על ניסיון להשתמש באירוויזיון כמוצא ל-"שאיפותיה הפוליטיות".
לאחר מכן, שונה שם השיר ל-"Face the Shadow", בשביל להתמודד עם החששות מהנושאים הפוליטיים לכאורה שלו.
בשנה שלאחר מכן, ננזפה נציגת ארמניה איווטה מוקוצ'יאן על ידי המארגנים על כך שהציגה את דגל נגורנו קרבאך במהלך חצי הגמר הראשון.
ארמניה השתתפה לראשונה ב-2006. אתר האירוויזיון הרשמי ציין את מקום הולדתו של הזמר אנדרה בהיותו מ-"הרפובליקה של נגורנו קרבאך".
כלי תקשורת באזרבייג'ן מתחו ביקורת על מארגני התחרות על הכרתם ברפובליקה, במיוחד בהתחשב בכך שהאזור היה מחוז אוטונומי בתוך הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האזרית, כאשר אנדרה נולד ב-1979. מאוחר יותר, הוסר רישום מקום הולדתו בפרופיל של אנדרה.
אזרבייג'ן השתתפה לראשונה ב-2008. באותה שנה, ארמניה סיימה במקום הרביעי עם השיר "Qélé, Qélé" של סירושו, ואזרבייג'ן סיימה במקום השמיני עם השיר "Day After Day" של אלנור חוסיינוב וסמיר ג'וואדזאדה .
במהלך חצי הגמר הראשון של אירוויזיון 2009, הגלויה, שהציג את הצמד אינגה ואנוש ארשאקיאן עם השיר "Jan Jan" , הוצג בין היתר את הפסל אנחנו ההרים שלנו, יצירת אמנות הממוקמת בעיר סטפנקרט, בירת נגורנו קרבאך.
בשל טענות המדינה על האזור, פקידים אזרבייג'נים התנגדו להצגת הפסל כנקודת ציון ארמנית.
למשדר הגמר, הסרטון נערך, והפסל הוסר מהסרטון.
במחאה על ההחלטה, הוצגו מספר תצלומים של הפסל, במהלך הצגת תוצאות ההצבעה מארמניה; אחד הוצג על מסך וידאו בכיכר הרפובליקה של ירוואן ברקע, ואחר הוצג על גב הלוח של ההצבעה הארמנית ממנה סירושו הקריאה ממנו תוצאות.
למרות המחלוקת, 1,065 ארמנים הצביעו עבור השיר של אזרבייג'ן, מספיק בשביל לתת למדינה נקודה אחת.
לעומת זאת, רק 43 אזרבייג'נים הצביעו עבור השיר הארמני.
בעקבות התחרות הופיעו דיווחים כי שדרן אזרבייג'ני המקומי, İctimai Television, ניסה לצנזר את ההופעה הארמנית בזמן שידורו של הגמר, וטשטש את מספר ההצבעות לשיר, במטרה להרתיע את ההצבעה עבורה.
השדרן האזרבייג'ני הכחיש את הטענות הללו, וסיפקו צילומים שהראו כי לא פגעו בשידורו.
באוגוסט 2009, הוזמנו לחקירה מספר אזרבייג'נים שהצביעו לשיר הארמני, במהלך התחרות במשרד לביטחון לאומי בבאקו, במהלכה הואשמו כי הם והם .
רובשאן נסירלי הוזמן לחקירה, והוא הצביע לשיר הארמני, מפני שהוא הרגיש שזה ביטוי טוב יותר למוזיקה האזרבייג'נית מאשר השיר האזרבייג'ני, "Always" של איסל תימורזאדה וארש.
הוא אמר כי חוקריו אמרו לו שיש להם את כל השמות והכתובות של כל 43 האזרבייג'נים שהצביעו לארמניה.
בעקבות דיווחים אלו, המפקחת על האירוויזיון, סוונטה סטוקסליוס , הודיעה על חקירת האירועים.
בתגובתם, הודיעה İctimai Television כי בעוד ששני אנשים הוזמנו למשרד לביטחון לאומי, המשרד נתן הבטחות שאיש לא נחקר, באופן רשמי או לא רשמי, על הצבעה בתחרות עצמה.
מנכ"ל איגוד השידור האירופי (EBU), ז'אן רווילון, הגיב על כך באומרו כי חופש ההצבעה הוא אחד מאבני היסוד של התחרות וכי .
שר הנוער והספורט האזרבייג'ני, אזאד רחימוב , הכחיש כי מישהו הוזמן למשרד לביטחון לאומי על הצבעה לשיר הארמני, והאשים את רדיו אירופה החופשית וגורמי חדשות אחרים בדיווח על ההאשמות בשביל יצירת שערורייה.
קבוצת ההתייחסות של ה-EBU, המארגנת אירוויזיון, בחנה את הנושא בפגישה באוסלו, נורווגיה ב-11 בספטמבר 2009. בהצהרה שפורסמה ב-17 בספטמבר על ידי איגוד השידור האירופי, האיגוד אמר כי גורמים אזרבייג'ניים חוקרים את המצביעים ומפרים את פרטיותם.
בעבר, ספקי טלקומוניקציה היו אחראים לכך, אך ה-EBU לא יכול היה להטיל עליהם סנקציות.
ולדימיר ארזומניאן הוא זמר מנגורנו קרבאך שייצג את ארמניה, שבסופו של דבר, זכה, באירוויזיון הילדים 2010. בכלי התקשורת הארמניים נטען כי שידור התחרות באזרבייג'ן הופרע כאשר התברר שארמניה ניצחה.
מפיקת AMPTV ומנהלת משלחת האירוויזיון הארמנית, דיאנה מנצקניאן, הכחישה גם את הדיווחים כי המדינה נערכת להגיש תלונה ל-EBU בנושא.
היא ציינה כי גוף השידור כלל לא ידע אם אזרבייג'ן בכלל שידרה את התחרות, בהתחשב בכך שהמדינה טרם השתתפה באירוויזיון הילדים, ואין לה בה באותה עת, וכי הדיווחים על האירוע לכאורה היו מוגבלים לפרסומים בפורומים האזרבייג'ניים.
בסופו של דבר, אזרבייג'ן עשתה את הופעת הבכורה הרשמית שלה באירוויזיון הילדים, רק שנתיים לאחר מכן, ב-2012.
אירוויזיון 2012 נערכה בבאקו, אזרבייג'ן לאחר זכייתם של אל וניקי עם השיר "Running Scared" ב-2011. אזרבייג'ן תקנה באופן זמני את מדיניות הוויזה שלה בשביל לאפשר לארמנים, שבדרך כלל מנועים מהם להיכנס למדינה, להשתתף באירוע.
עם זאת, בפברואר 2012, התקיים מאמץ חרם בארמניה בעקבות אירוע בו נורה למוות חייל ארמני בן 20 בגבול בין שתי המדינות.
בכירים בארמניה האשימו, בתחילה, את הצלף האזרבייג'אני במותו של החייל.
עם זאת, דיווחים סותרים הצביעו על כך שהמוות היה תוצאה של ירי דו-צדדי.
בפברואר 2012, טען נשיא אזרבייג'ן, אילהם אלייב, את הצהרה המחדשת את עמדת המדינה נגד הארמנים, וטען כי הם שולטים ב-.
22 מוזיקאים ארמנים, בהם נציגי האירוויזיון הארמניים הקודמים, אמי ואווה ריבס, חתמו על מכתב גלוי התומך בחרם, וקבעו כי הם
ב-7 במרץ 2012, הודיעו פקידים ארמנים כי המדינה תפרוש מתחרות 2012. ה-EBU הצהיר כי הוא מפרישת ארמניה, וכי מנכ"ל İctimai Television, איסמיל עומרוב, הביע את צערו על פרישת ארמניה מהתחרות, והאמין שנוכחותה של המדינה יכולה להיות .
גם הפוליטיקאי המקומי, עלי אחמדוב , מתח ביקורת על החלטת המשלחת הארמני, וקבע כי
בשל פרישתה המאוחרת של ארמניה, נדרשה ארמניה לשלם את דמי הכניסה שלה, בתוספת קנס בסך מחצית משווי דמי הכניסה.
גוהר גספאריאן, ראש משלחת האירוויזיון בארמניה, תיאר את השיר כעל אהבה ואחדות, ולא התייחס לשום כוונה או נושא פוליטי ספציפי.
נציגי אזרבייג'ן, שלצידה טורקיה, שמכחישים את רצח העם הארמני, ביקרו את השיר על הנושאים הפוליטיים לכאורה שלו, והצהירו כי הם כדי למנוע מהתחרות .
ב-16 במרץ 2015, הודיעה המשלחת הארמנית כי שם השיר שונה ל-"Face the Shadow", והצהירו כי שם השיר החדש נועד את הנושאים של השיר, ולרפא את החששות מהסאבטקסט הפוליטי לכאורה שלו.
המשלחת המשיכה להכחיש כי קיים סאבטקסט פוליטי ספציפי בשיר.
אף על פי שה-EBU התיר להציג רק את דגלי המדינות החברות באו"ם המלאות בתחרות 2016, במהלך חצי הגמר הראשון של אירוויזיון 2016, ב-10 במאי 2016, הנציגה הארמנית, איווטה מוקוצ'יאן, נראית מחזיקה את דגל נגורנו קרבאך.
בעקבות זאת, נכתבו תגובת נגד למהלך בעיתונות האזרבייג'נית.
במהלך מסיבת עיתונאים בעקבות חצי הגמר, הגיבה מוקוצ'יאן לאירוע וציינה כי:
ה-EBU וקבוצת ההתייחסות פרסמו למחרת הצהרה והסבירו כי הם , במהלך השידור החי של חצי הגמר הראשון, ורואים בזה מראה למותג התחרות.
קבוצת ההתייחסות אישרה את דברי ה-EBU לשדרן הארמני, AMPTV , והוספיה כי אופי הסנקציה ייקבע, תוך התייחסות להפרה של הכלל לפיה .
יתר על כן, קבוצת ההתייחסות ציינה כי הפרה נוספת של כללי התחרות עלולה להוביל לפסילה מאירוע השנה או מכל מהדורות עוקבות.
היקמט חג'ייב , דובר משרד החוץ האזרבייג'ני , כינה את פעולת מוקוצ'יאן ובלתי מתקבלות על הדעת, וטען גם כי }.
לאחר קיום גמר אירוויזיון 2019, השדרן האזרבייג'ני, İctimai Television, הגיש תלונה ל-EBU בשל הגרפיקה שהוצגה במהלך ההצבעה, זאת מאחר שנחצ'יבאן לא הוצגה במפה של אזרבייג'ן, כשהוצג במהלך השידור.
עצומה שהופיעה ב-Change.org , ביקשה מה-EBU לפסול את נציגת אזרבייג'ן בתחרות, סמירה אפנדי.
הנציגה הואשמה ב-"דברי שנאה", "אפליה", בעידוד "הרג ארמנים", בשיתוף שורות תגיות שכינו את הארמנים "טרוריסטים", ובתמיכה גלויה בנשיא המדינה אילהם אלייב, ללא מתן ציטוט ישיר של ההערות של אפנדי לכאורה.
ראש המשלחת של אזרבייג'ן כינה את העתירה "פרובוקציה", וה-EBU לא התייחס לעצומה.
במהלך השידור של אזרבייג'ן של התחרות באירוויזיון הילדים 2021, הפרשנים עברו על כללי התחרות בכך שדיברו על מכלול ההופעה של נציגת ארמניה בתחרות, מאלנה, שניצחה בסופו של דבר.
ה-EBU ביקש מהשדר האזרבייג'אני İctimai Television הבהרות לגבי התקרית.
הטבלאות שלהלן מציגות את הנקודות שהוענקו בין ארמניה לאזרבייג'ן, מאז שהאחרונה הופיעה לראשונה באירוויזיון 2008.
→ אזרבייג'ן מעולם לא נתנה לארמניה נקודות.
כל חבר השופטים של המשלחת האזרית, דירגה את ארמניה אחרונה.
בהצבעות הקהל, דורגה ארמניה אחרונה כמעט בכל שנה, למעט ב-2016, כאשר הנציגה הארמנית, איווטה מוקוצ'יאן, דורגה במקום ה-14 מ-17 מדינות, במהלך חצי הגמר.
יחסי אזרבייג'ן–ערב הסעודית הם היחסים הדיפלומטיים שבין אזרבייג'ן לערב הסעודית.
יחסים אלה כוללים תחומים דיפלומטיים, תרבותיים, כלכליים ואחרים.
היחסים שבין המדינות החלו ב-24 בפברואר 1992, לאחר התפרקות ברית המועצות.
סעודיה הייתה אחת המדינות הראשונות שהכירו בעצמאות אזרבייג'ן ב-30 בדצמבר 1991. אזרבייג'ן מפעילה שגרירות בריאד (שנפתח באפריל 1994) ושגרירות ערב הסעודית פועלת בבאקו מאז יוני 1999.
ביקורו של היידר אלייב בסעודיה בשנת 1994 נחשב לאבן דרך ראשונה שאפשרה קשרים נוספים בין סעודיה לאזרבייג'ן.
כתוצאה מהביקור נחתם ההסכם הכללי על כלכלה, מסחר, השקעות, טכנולוגיה, תרבות וכן הלאה.
המורשת האסלאמית המשותפת מקלה ומחזקת את הקשרים הקיימים בין ערב הסעודית לאזרבייג'ן.
כל שנה אזרים רבים מבקרים במקומות קדושים של האסלאם הנמצאים בערב הסעודית.
כדי להעמיק את הקשרים התרבותיים, התקיימו ימי תרבות אזרים ב-10–17 בנובמבר 2007 בריאד, ג'דה ודמאם.
במקביל, התקיימו ימי תרבות סעודיים בתאריכים 17–21 ביוני 2008 בבאקו.
סעודיה העניקה סיוע הומניטרי לאזרבייג'ן בשנים 1994–1999 על מנת להתגבר על משבר הפליטים העצום כתוצאה מסכסוך נגורנו קרבאך.
את התוכנית הוביל המלך פהד, שמטרתו הייתה לסייע לפליטים בצרכים יומיומיים בסיסיים.
במסגרת התוכנית טופלו אפילו כמספר נכים מהסכסוך בערב הסעודית.
בשנת 2002, "הקרן הסעודית לפיתוח" (SFD) העניקה הלוואה בשווי של 35.7 מיליון ריאל לממשלת אזרבייג'ן לבניית בתי ספר תיכוניים בעיר באקו.
יתר על כן, בשנת 2005 תרמה ממשלת ערב הסעודית כ-50,000 דולרים לאזרבייג'ן לצורך שיקום חלקי המדינה המשוחררים.
לאחרונה פועלות כארבע חברות סעודיות בתחומים שונים באזרבייג'ן.
בשנת 2015 נחתם מזכר ההבנות, שהשיק פרויקט ארוך טווח בתחום האנרגיה.
יתר על כן, ישנו שיתוף פעולה בתחום הכלכלה, המסחר, ההשקעות, הטכנולוגיה, התרבות, הספורט והנוער בין ממשלת הממשלות.
ב-10 ביולי 1994 התקיימו בג'דה מספר פגישות של הוועדה המשותפת לאזרבייג'ן-ערב הסעודית לשיתוף פעולה.
הוועדה התכנסה שוב בריאד בפברואר 2004 ובבאקו במרץ 2019.
באופן כללי, ישנם כ-14 הסכמים בין אזרבייג'ן לערב הסעודית, הנוגעים לפיתוח הקשרים הכלכליים הקיימים.
החברות סעודיות השקיעו כ-370 מיליון דולר באזרבייג'ן וכיום ישנן כ-26 חברות סעודיות הפועלות לחיזוק שיתוף הפעולה הכלכלי בין המדינות.
כמו כן, הקרן לפיתוח סעודיה השתתפה באופן פעיל בבניית תשתיות מקומיות באזרבייג'ן, הכוללות תעלות וכבישים, בתי ספר, אספקת מים לבנייה ומערכות ביוב וכו'.
בתחילת 2019, הסוכנות לפיתוח עסקים קטנים ובינוניים (SME) של משרד הכלכלה האזרי ורשות ההשקעות הכללית הסעודית (SAGIA) חתמו על הסכם שמטרתו לחזק את ההשקעות שבין המדינות.
על פי הנתונים הסטטיסטיים של ועדת המכס הממלכתית האזרית (2018), סך העסקאות בין המדינות היו בעלות של כ-30.9 מיליון מאנאט אזרבייג'ני.
יתר על כן, השקעה בתחום האנרגיה של אזרבייג'ן (יחד עם חקלאות, תיירות ותחבורה) היא בראש סדר העדיפויות של ערב הסעודית.
העוינות לאיראן חיזקה את היחסים שבין המדינות.
אזרבייג'ן היא בעלת הברית השיעית היחידה של ערב הסעודית, והיא תמכה בתוכניותיה של סעודיה בנוגע לאיראן.
עם זאת, אזרבייג'ן ביקשה להימנע מהשתתפות בברית ישירה נגד איראן.
היחסים בין אזרבייג'ן לערב הסעודית ספגו מכה אדירה במהלך מלחמת נגורנו קרבאך השנייה בשנת 2020, כאשר ערב הסעודית (שבאופן מסורתי גיבתה את שלמותה הטריטוריאלית של אזרבייג'ן) כבר לא סיפקה גיבוי זה, ואף דחקה באזרבייג'ן להתפשר ביחסיה עם ארמניה.
אולם לאחר שנשיא טורקיה רג'פ טאיפ ארדואן האשים את מדינות ערב (ובמיוחד את ערב הסעודית ואיחוד האמירויות הערביות) על ערעור היציבות של המזרח התיכון והקווקז, הגיבה אל-ערביה בשידור נאומו של נשיא ארמניה ארמן סרקיסיאן.
בנאום זה, סרקסיאן גינה את טורקיה ואזרבייג'ן על הדלקת המלחמה.
כתוצאה מכך, ראש לשכת המסחר של ערב הסעודית, אג'לאן אל-אג'לאן, קרא לחרם על טורקיה.
טורקיה היא בעלת הברית הפוליטית, הכלכלית והתרבותית העיקרית של אזרבייג'ן באזור.
יחסי אזרבייג'ן–הונגריה הם היחסים הדיפלומטיים בין הרפובליקה של אזרבייג'ן ולבין הונגריה.
היחסים כוננו שנה לאחר הכרזת העצמאות של אזרבייג'ן מן ברית המועצות.
הונגריה הכירה בעצמאותה של הרפובליקה של אזרבייג'ן ב-26 בדצמבר 1991 והיחסים הדיפלומטיים כוננו ב-27 בנובמבר 1992. שגרירות הונגריה באזרבייג'ן הוקמה ב-12 בינואר 2009. שגרירות אזרבייג'ן בהונגריה נפתחה בספטמבר 2004.
ב-11 בנובמבר 2014 הונגריה חתמה על הסכם שותפות אסטרטגי עם אזרבייג'ן.