tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
והיה נשיא "אגודת הידידות הבריטית-הונגרית" (British–Hungarian Fellowship).
שארקזי כותב סיפורים קצרים, סיפורי סקץ', מאמרים ספרותיים וביקורות.
הוא כותב קבוע בכמה כתבי עת ספרותיים בהונגריה.
בין השנים 1966 לבין 2000, תחת השם מארטון פקטה פרסם "מי זה מי" באנגלית בשם "הונגרים בולטים" (Prominent Hungarians).
הוא הכתב בלונדון של InfoRádio מאז 2001.
מתיאש שארקזי הוא נכדם של הסופר היהודי-הונגרי בעל השם העולמי פרנץ מולנר (1878–1952) ושל מרגיט וסי ובנם של ג'ורג' שארקזי (1899–1945) שנספה בשואה ושל מרתה שארקזי (1907–1966).
אחותו למחצה הייתה אסתר הורבאט (1927-1996) (לאחר נישואיה שמה היה אסתר לוקין), אחיו למחצה היה אדם הורבאט (2019-1930), ב-1969 התחתן עם אילונה קובאץ'.
קרוב במרחקים ; אורורה, מינכן, 1963
סיור כוכבים ; ווייט רייבן, לונדון, 1968
רישומי פנקס ; ווייט רייבן, לונדון, 1972
המדיניות הספרותית של עידן ראקושי ; ווייט רייבן, לונדון, 1980
עם ביזנטיון עד לגרון; ווייט רייבן, לונדון, 1987
בודפשט (ביבליוגרפיה תיאורית באנגלית, 1997)
הערות מהחוברת הירוקה ; New Horizon, Veszprém, 2001
מכתבים מזוגליגט ; 2003 ( Phoenix Books )
אלביון ללא ערפל ; צילום דורותי בהם; פץ', 2004
מילון מתיאש שארקזי ; Osiris, Bp., 2005
פטר פאלאי – מתיאש שארקזי: על אורך הגל של החופש.
סיפור המרד ההונגרי של 1956 BBC ; Helikon, 2006
בלי סוף לאורך רחוב קיראי 2006 ( Phoenix Books )
מאמרים, פורטרטים, ביקורות ; פץ', 2007
מהגרים באנגליה ; Noran, Bp., 2008
חמש נשותיו של ליליום ; Noran, Bp., 2008 (על פרנץ מולנר)
פטר פאלאי – מתיאש שארקזי: מדמוקרטיה כלשהי לדמוקרטיה עממית.
ההיסטוריה של ההשתלטות הקומוניסטית בהונגריהBBC, 1948–1945 ; Helikon, 2008
חיים וספרות תחת מתיאש שארקזי ; 2009
אנשי טירות אמיתיים ; תמונה מאת אוטו קייזר; 2010
חיי הרומן של פרנץ מולנר ; עדכון 2. עורך; לונה ספרים, 2010
ארבעים כתבים על אמנות ; Noran Bookshop, Bp., 2012
מגוון מאמרים, מאמרים, ביקורות ; Present, Pécs, 2014
מה יותר חזק: השיר או ההוריקן?
פרובנס, קוט ד'אזור ; טקסט מתיאש שרקזי, 2018
אביו:ג'ורג' שארקזי(בודפשט, 22 בינואר 1899 -באלף, 8 במרץ 1945)משורר, מתרגם, עורך.
פרס "Evropsky Fejeton" של אגודת הסופרים של מורביה (1992)
מדליית זיכרון של אימרה נאג' (1993)
צלב קטן של מסדר ההצטיינות של הרפובליקה של הונגריה (1998)
צלב הקצין של מסדר ההצטיינות של הרפובליקה של הונגריה (2009)
צלב אמצעי של מסדר ההצטיינות של הרפובליקה של הונגריה עם הכוכב (2013)
ארשי חבר ב"קואליציה הדמוקרטית" מאז 2012.
ארשי סיים את לימודיו בבית הספר התיכון בבודפשט ב-1973 ולאחר שסיים שנת שירות צבאי, החל את לימודיו בפקולטה למשפטים של אוניברסיטת אטווש לוראנד, שם השיג תואר דוקטורט במשפטים ב-1979.
לאחר שסיים את לימודיו, הפך ארשי ליועץ משפטי של חברת סחר חוץ הונגרית בבעלות ממשלתית.
בשנת 1987 הקים את משרד עורכי הדין ארשי ושות', שהמתמחה בסחר בינלאומי.
המשרד היה בבעלות משותפת שלו עם מיקלוש באואר.
למרות שמאתיאש ארשי היה פוליטיקאי במשרה מלאה, הוא היה גם בורר פעיל בבית המשפט לבוררות של לשכת המסחר והתעשייה ההונגרית.
בשנת 1988, ארשי היה אחד המייסדים של אחת המפלגות הדמוקרטיות הראשונות בהונגריה, "ברית הדמוקרטים החופשיים" הליברלי (SZDSZ).
בשנת 1989, הוא ייצג בפורום "השולחן העגול של האופוזיציה" (EKA) במה שנקרא משא ומתן לאומי סביב השולחן העגול שבו דנו המפלגה הקומוניסטית והאופוזיציה החדשה שהוקמה, בכללי המעבר הדמוקרטי.
שנה לאחר מכן, בבחירות שנקראו אז "משאל העם בן ארבע השאלות" היה חבר בוועדת הבחירות הארצית.
הוא נבחר לחבר פרלמנט בבחירות החופשיות הראשונות לפרלמנט ב-1990. בשנת 1991 היה אחד מהמזכירים המנהלים של ה-SZDSZ לתקופה קצרה.
בשנת 1997 מונה למזכיר מדיני לעניינים מדיניים (סגן שר חוץ) בממשלת דיולה הורן.
מ-1998 עד 1999 היה סגן יו"ר הסיעה של מפלגתו בפרלמנט.
בשנת 2001, נבחר שוב כאחד ממזכירי ומנהלי המפלגה.
משנת 2002 עד 2006, כיהן כסגן יו"ר ועדת החוץ של הפרלמנט ההונגרי.
בשנת 2004, כשהונגריה התקבלה לאיחוד האירופי נבחר לנשיא הוועדה הלאומית לענייני האיחוד האירופי, תפקיד שמילא עד 2010. בשנים 2007–2008 הוא היה יו"ר סיעת SZDSZ בפרלמנט.
הוא לא התמודד בבחירות לפרלמנט 2010 ולא חידש את חברותו במפלגה במהלך הרוויזיה שלאחר הבחירות.
בשנת 1997 נבחר לאחד מסגני הנשיא של האינטרנציונל הליברלי ובשנת 2002, כחבר במועצת אירופה, נבחר לנשיא האספה הפרלמנטרית של הקבוצה הליברלית.
שם, עבודתו התמקדה בעיקר בבניית מעברים דמוקרטיים ומוסדות דמוקרטיים.
הוא שימש כמשקיף בחירות ומומחה במספר מדינות.
עבודתו הניבה מספר דוחות חשובים, כמו דו"ח 2004 שלו על קפריסין ודו"ח 2006 שלו על הבלקן.
ארשי הוביל את קבוצת שלושים המשקיפים של מועצת אירופה - בכמה הזדמנויות בבחירות לפרלמנט ולנשיאות בגאורגיה ובשני סבבי הבחירות לנשיאות אוקראינה ב-2010. בסוף ינואר 2012 הצטרף ל-DK (הקואליציה הדמוקרטית).
לאחר הקריירה הפוליטית והמקצועית שלו הוא עבד עבור ה-NDI (המכון הלאומי הדמוקרטי לעניינים בינלאומיים ובאנגלית: National Democratic Institute for International Affairs) בירדן ובלוב (2011) וב-2012 עבור ה-Democracy Reporting International (DRI) בברלין.
ב-2013 היה המזכיר הכללי של הפורום הפרלמנטרי לדמוקרטיה (Parliamentary Forum for Democracy) שבסיסו בוילנה.
משנת 2014 היה יועץ למזכ"ל הקהילה של הדמוקרטיות (Community of Democracies) בוורשה ומשנת 2013 ואילך מונה בארגון זה לתפקיד ראש מינהל הכספים ומשאבי האנוש.
הוא היה ראש המשימה הבינלאומית למעקב אחר הבחירות לפרלמנט בצ'כיה ב-2017 וברפובליקה של מולדובה ב-2019.
מתיאש ארשי נולד במשפחה יהודית חילונית.
סבתו, פני אאואר, הייתה פוליטיקאית סוציאל-דמוקרטית, ואביו היה דיולה ארשי, משפטן הונגרי-יהודי, פרופסור באוניברסיטה, חבר מן המניין באקדמיה ההונגרית למדעים.
ראש מחלקה וכן רקטור אוניברסיטת אטווש לוראנד.
דודו היה אישטוון ארשי, סופר זוכה פרס קושוט (הפרס המקביל בהונגריה לפרס ישראל).
בן דודו הוא לאסלו ארשי, היסטוריון וחוקר.
אשתו, קטלין ימניץ, ביולוגית שעובדת עבור סולבו ביוטק (Solvo Biotech) לאחר כמעט 40 שנות עבודה במכון המחקר לכימיה של האקדמיה ההונגרית למדעים.
מתיאש פלד (במקור רוזנפלד עד 1929, בהונגרית: Mátyás Feld, Mátyás Föld; בודפשט, 28 באוקטובר 1876 – בודפשט, 13 בדצמבר 1953) היה שחקן יהודי-הונגרי, במאי תיאטרון, מנהל תיאטרון, בנו של השחקן והבמאי ז'יגמונד פלד, אח של השחקנית אירן פלד ושל העיתונאי אאורל פלד.
מתיאש רוזנפלד נולד במשפחה יהודית.
כבר בילדותו הופיע בתיאטרון הילדים של אביו ז'יגמונד פלד.
קריירת המשחק שלו החלה בשנים 1896–1897 בתפקיד אופרטה-בופו קומי בעיר סקשפהרוואר ומשנת 1898 המשיך את הקריירה שלו בחוג התיאטרון של הפארק העירוני (Városliget Szinkör).
תוך זמן קצר, הקהל הכיר אותו גם כבמאי.
ב-1915 ניהל את קברט 42 (בכתובת Nagymező u.
מ-1919 היה סגן מנהל חוג התיאטרון של הפארק העירוני ובין 1926 לבין 1935, היה מנהל התיאטרון.
הוא כתב הצגות ילדים מ-1894, אך זכה להצלחה רבה עם הפארסות, הרביו והפארודיות שלו, שהועלו בחוג התיאטרון ותיפקדו כאטרקציות הקיץ של בודפשט.
משנת 1929 היה ידוע בשם Mátyás Föld ולא Feld (שפירוש בהונגרית ארץ או אדמה=föld).
בשנת 1938, הוא השיק את העיתון "שליח תיאטרון" (Színházi Futár).
פלד הובא למנוחות בבית הקברות היהודי ברחוב קוזמה בבודפשט.
אשתו הראשונה הייתה אילונה קרדוש, אותה נשא ב-22 במאי 1909 בבודפשט, אך לאחר מכן התגרש.
הוא נשא את מריה וומבדיטש לאחר מכן ב-26 באוגוסט 1935 בבודפשט.
אין כבר יהודים בבודפשט (1924)
ינה פראגו – מתיאש פלד: משפחת Smokk.
פארסת בודפשט ; שנק, בודפשט, 1909 (הספרייה הנעה)
נסיעה ברחבי הפלד / כולם כלולים ; בודפשט, 1941
מתיה פורלאני (באיטלקית: Mattia Furlani; נולד ב-7 בפברואר 2005) הוא אתלט איטלקי, זוכה מדליית ארד אולימפית (פריז 2024), אלוף עולם באולם ובאצטדיון (נאנג'ינג 2025, טוקיו 2025), סגן אלוף אירופה (רומא 2024) וסגן אלוף אירופה באולם (אפלדורן 2025) בקפיצה לרוחק.
פורלאני גדל במשפחה של אתלטים.
אביו, מרצ'לו פורלאני, התחרה בקפיצה לגובה ואחותו אריקה פורלאני , אף היא קופצת לגובה.
באליפות אירופה עד גיל 18 שנערכה ביולי בירושלים ביולי 2022 זכה בשתי מדליות זהב.בקפיצה לגובה בתוצאה של 2.15 מטר, ובקפיצה לרוחק בשיא אליפות ושיא אישי חדש של 8.04 מטר.
באליפות אירופה באולם שנערכה באיסטנבול, טורקיה במרץ סיים במקום 12 בקפיצה לרוחק בתוצאה של 7.57 מטר.
באליפות אירופה עד גיל 20 שנערכה בירושלים באוגוסט הוא זכה במדליית זהב בקפיצה לרוחק בשיא אליפות חדש של 8.23 מטר.
בתחרות שנערכה באולם באנקונה איטליה ב-17 בפברואר 2024 הוא קבע בקפיצה לרוחק שיא אישי חדש של 8.34 מטר.
באליפות העולם באולם שנערכה בגלאזגו, הממלכה המאוחדת ב-2 במרץ אותה שנה זכה במדליית כסף בקפיצה לרוחק בתוצאה של 8.22 מטר זהה לזו של הזוכה במדליית זהב מילטיאדיס טנטוגלו ולפני קארי מקלאוד מג'מייקה (8.21 מטר).
באליפות אירופה שנערכה ברומא שבאיטליה ביוני זכה במדליית כסף בקפיצה לרוחק בשיא עולם עד גיל 20 חדש של 8.38 מטר, אחרי מילטיאדיס טנטוגלו (8.65 מטר) ולפני סימון איהאמר משווייץ (8.31 מטר).
באולימפיאדת פריז שנערכה באוגוסט זכה במדליית ארד בקפיצה לרוחק בתוצאה של 8.34 מטר, אחרי מילטיאדיס טנטוגלו (8.48 מטר) וויין פינוק מג'מייקה (8.36 מטר).
באליפות אירופה באולם שנערכה באפלדורן שבהולנד במרץ זכה במדליית כסף בקפיצה לרוחק בתוצאה של 8.12 מטר, אחרי בוז'ידאר סארבויוקוב מבולגריה (8.13 מטר) ולפני לסטר לסקיי מספרד (8.12 מטר).
באליפות העולם באולם שנערכה בנאנג'ינג שבהרפובליקה העממית של סין בהמשך החודש זכה במדליית זהב בקפיצה לרוחק בתוצאה של 8.30 מטר, לפני ויין פינוק מג'מייקה (8.29 מטר) וליאם אדקוק מאוסטרליה (8.28 מטר).
מתיה זקאני (באיטלקית: Mattia Zaccagni; נולד ב-16 ביוני 1995) הוא כדורגלן איטלקי המשחק בעמדת הקיצוני השמאלי בקבוצת לאציו מהסרייה א' ובנבחרת איטליה.
זקאני ערך את הופעת הבכורה שלו כמקצוען בליגה האיטלקית השלישית במדי ונציה בספטמבר 2014.
בספטמבר 2015 ערך את הופעת הבכורה שלו בסרייה א' במדי הלאס ורונה.
ב-31 באוגוסט 2021 הושאל זקאני ללאציו עם אופציית העברה בסך 7 מיליון יורו.
ב-17 בפברואר 2022, הוא כבש שער עם העקב, שנחשב גם לשערו הראשון בטורנירים אירופאיים, נגד פורטו בליגה האירופית.
זקאני זומן לראשונה לסגל נבחרת איטליה הבוגרת בנובמבר 2020.
ב-23 במאי 2024 קיבל זקאני זימון לנבחרת איטליה כחלק מהסגל המורחב לטורניר יורו 2024, וב-6 ביוני נקבע סופית שיהיה חלק מ-26 השחקנים בסגל האיטלקי אחרי ניפוי.
מתיאש שרוש (בהונגרית: Mátyás Szűrös) הוא פוליטיקאי הונגרי.
הוא כיהן כנשיא הזמני של הונגריה מאוקטובר 1989 עד מאי 1990. נשיאותו התרחשה במהלך המעבר של הונגריה מקומוניזם לממשל דמוקרטי.
שורוש כיהן כיושב ראש האספה הלאומית של הונגריה ממרץ 1989 עד מאי 1990. ב-1989, כחלק מהסכם בין הקומוניסטים לאופוזיציה לכינון דמוקרטיה רב-מפלגתית, חוקת 1949 שוכתבה כמעט לחלוטין כדי להסיר את אופייה הקומוניסטי.
המועצה הנשיאותית, הנשיאות הקולקטיבית של המדינה מהתקופה הקומוניסטית, פוזרה.
על פי החוקה, שורוש הפך לנשיא זמני עד לקיומן של הבחירות.
זמן קצר לאחר כניסתו לתפקיד באוקטובר הוא הכריז רשמית כי הונגריה הסירה את "הרפובליקה העממית" משמה החוקתי וכעת היא "הרפובליקה של הונגריה".
הוא נשאר בפרלמנט עד 2002 כחבר המפלגה הסוציאליסטית ההונגרית, ולעיתים קרובות הצביע נגד הקונצנזוס המפלגתי.
הוא פרש מהמפלגה בשנת 2002, הצטרף למפלגת השמאל החדש שזה עתה הוקמה והתמודד כמועמדה לראשות הממשלה בבחירות לפרלמנט, אך המפלגה קיבלה רק 0.1% מהקולות.
בשנת 2003 הצטרף למפלגה הסוציאל-דמוקרטית ולאחר מכן נבחר ליו"ר המפלגה.
הוא התפטר מתפקידו בשנת 2005.
מתיאש ג'רג' צ'אקאן (בהונגרית: Csákány M.
György; בודפשט, 25 באפריל 1946 − בודפשט, 14 בינואר 2022) זוכה פרס לאסלו בתיאני שטרַטמן (פרס לאסלו בתיאני שטראטמן הוקם בשנת 1992 על ידי שר הבריאות של הרפובליקה של הונגריה.
הוא פרס ממלכתי גבוה על מפעל חיים למי שעבודתו המקצועית או שירותו הציבורי תרמו לבריאות ולפיתוח טיפול חברתי ומשפחתי יוצאת דופן של השגים שהושגו בפעילות זו במשך עשור לפחות).
צ'אקאן היה דוקטור לרפואה (MD) יהודי-הונגרי, מומחה למיילדות ולגינקולוגיה, פרופסור לרפואה, קנדידט דוקטור למדעים (1983) (.CSc).
בשל כך איגוד המיילדות ההונגרי כיבד אותה בתואר "מיילדת כבוד".
הוא נולד במשפחה יהודית ניצולת שואה.
ב-1971 סיים את לימודיו באוניברסיטת זמלווייס לרפואה.
בשנת 1975 עבר את בחינת מומחה המיילדות-גינקולוגיה ולאחר מכן עבד במחלקה המיילדות-גינקולוגית של בית החולים לספורט.
עם מלגה אקדמית הלך למרפאה למיילדות וגינקולוגיה של האוניברסיטה לחינוך רפואי, שם ביצע את עבודתו בהדרכתו של פרופסור אישטוואן גאטי.
התחום המקצועי העיקרי שלו היה מחקר בנושא סוכרת הריונית (GDM).
שם התגבשה קבוצת העבודה, אשר - בשיתוף רופאים פנימיים, דיבטולוגים, מיילדים-גינקולוגים ורופאי ילדים - סיפקה טיפול באמהות עם סוכרת ואמהות טרום-סוכרתיות.
נושא עבודת הגמר של הקנדידט שלו (1983) הוא השפעת מחזור השליה על התפתחות העובר (Uteroplacental circulation in late pregnancy toxemia).
כהוקרה על פועלו, הוענק לו צלב האביר של מסדר ההצטיינות של הרפובליקה ההונגרית בשנת 2008,
בשנת 2019 קיבל את הכבוד היוקרתי ביותר שניתן להעניק במגזר הבריאות ההונגרי: פרס לאסלו בתיאני-שטרטמן כהכרה בפעילותו יוצאת דופן בפיתוח שירותי הבריאות.
שמו קשור למה שנקרא יצירת דגם פשט הדרום.
הוא קיבל תעודת זהב מהאוניברסיטה ב-2021.
הוא היה חבר באספת הנציגים של המחלקה ההונגרית המרכזית של החברה הגינקולוגית ההונגרית
חבר במועצה המייעצת של החברה ההונגרית למיילדות וגינקולוגיה אולטרסאונד
חבר בצוות ההנהלה של קבוצת העבודה בנושא הריון הקשור לסוכרת של האגודה ההונגרית לסוכרת
מזכירת המכללה המקצועית למיילדות וגינקולוגיה
אביו היה פרופסור ד"ר ג'רג' צ'אקאן, רדיולוג, ואמו היא מרתה צ'אקאן (במקור מרתה שטיינר), במאית סרטים מדובבים.
אחותו היא העורכת ז'וז'ה צ'אקאן, אלמנתו של במאי הקולנוע מיקלוש יאנצ'ו.
אשתו הראשונה הייתה ד"ר קטלין אנה בור, רדיולוגית, ונישואיהם הביאו לעולם שני בנים: פטר צ'אקאן, מומחה IT, וד"ר טיבור צ'אקאן מנתח עמוד השדרה הראשי של המרכז הלאומי לעמוד השדרה (OGK), מומחה לאורתופדיה.
אשתו השנייה, אגנש שרולטה אליאש, הייתה עוזרת מעבדה.
על אף שדוקטור צ'אקאן התנגד באופן עקבי ללידת בית, הוא ראה שאחת המשימות המקצועיות החשובות ביותר שלו היא מימוש הלידה המוסדית הבלתי מופרעת והאנושית בין כותלי בית החולים.
הוא היה ממפתחי הרקע המקצועי והמשפטי של לידת בית בהונגריה.
מאז שנת 2006, מיילדות במחלקת יולדות של בית החולים Jahn Ferenc Dél-Pest במסגרת מודל דרום פשט יכולות לערוך לידות המובטחות ללא סיכונים באופן עצמאי.
ג'רג' מתיאש, (במקור גייגר עד 1905 בשם עט Szerb György, בהונגרית: György Mátyás; סובוטיצה, 21 בינואר 1887 – הרייך השלישי, 1944) היה רוקח יהודי-הונגרי, סופר, משורר שנספה בשואה.
משורר אוונגרד בולט מן השורה הראשונה של משוררי הונגריה בשנים 1910–1930.
מתיאש גייגר נולד במשפחה יהודית כבנם של מור ג'רג' (גייגר) היה מלחין ושל תרז לדרר.
שירו הראשון פורסם בכתב העת הספרותי ואמנותי החשוב ניוגט ב-1910. בשנה שלאחר מכן פרסם שם את עד 1913. בערך בתקופה זו הבחין בו לאיוש קשאק, הודות לעורך כתב העת ניוגט, ארנה אושבאט, וכך יצא ספר השירים הראשון של ג'רג' מתיאש, בשם Ligeia, בשנת 1913. ארפאד טוט כתב עליו ביקורת.
לאחר מכן, עיתוניו של קשאק, "A Tett" וה-"Ma", פרסמו באופן קבוע את שיריו וביקורותיו.
בשנת 1917 פורסמה אנתולוגיה בשם "ספר המשוררים החדשים", שכללה את שיריהם של יוז'ף לנדייל, לאיוש קשאק, אלדאר קומיאט ושל מתיאש ג'רג'.
על אף פרסומיו הרבים, הוא חי בצניעות למדי.
"האיש הזה יותר קטנוני מהקבצן העני ביותר.
אם מצליחים לסחוט ממנו כמה כתרים, הוא גונח כאילו שוכב על שולחן ניתוחים", כתב עליו קשאק.
בשנה שלאחר מכן, יחד עם אלדאר קומיאט, יוזף לנדייל ויוז'ף רוואי נפרדו מקהילת כתב העת "מא" (Ma) ופרסמו כרך שירה בשם " שחרור".
בערך בזמן הזה, הוא הצטרף לאיגוד הלאומי של עוזרי הרוקחים ההונגרים והחל לארגן פוליטית את הרוקחים.
באוקטובר, בדיון של ההתאחדות, הוא היה בצד ההלאמה.
הוא פורסם בתחילת 1919 בעיתון "אינטרנציונל".
בתקופת רפובליקת הסובייטית ההונגרית, נתן כמה הרצאות, שפורסמו ב"עיתון הרוקחים" (Gyógyszerész Újság), ובחודש שלפני הסתיו, הוא הפך לסגן ראש מחלקת התעמולה של עובדי הנוער של הוועד העממי לחינוך ציבורי.
לאחר נפילת הרפובליקה, היגר לווינה, שם פגש בקביעות את בלה באלאז', לו הראה את שיריו, ממש כמו שאנדור ברטה או קשאק.
הודות ליוליוס פישר, ספרו "שוב נסים" (Ismét csudák) ראה אור בווינה, והוא פורסם גם בעיתוניהם של קשאק ושל ארווין שינקו.
בשנות ה-20, יצירותיו פורסמו בכתב העת "אוט" (Út=דרך), ובאמצע שנות ה-30 הוא היה בעל טור ב"תקופתנו" (Korunk) תחת שם העט הבדוי György Szerb.
בערך באותה תקופה הוא התגורר בטימישוארה עם אשתו, אחותו של ארווין שינקו.
הוא גורש לגרמניה ב-1944, משם לא חזר.
מבוא לספר השירים של ארווין שינקו.
סר מתיו כריסטופר בורן OBE הוא כוריאוגרף בריטי.
להקת המחול שלו "New Adventures" רוקדת בלט, מחול עכשווי, תיאטרון מחול ותיאטרון מוזיקלי.
הפירושים המחודשים הרדיקליים שלו לבלטים קלאסיים מייחדים אותו ככוריאוגרף.
יצירותיו מבוססות על רומנים וסרטים פופולריים, אך עיבודי הריקוד שלו שונים ומקוריים.
ב"אגם הברבורים" מאת צ'ייקובסקי, הברבורים כולם זכרים בניגוד למקור.
הוא יצר עיבודים חדשים לסיפורים ידועים כמו "סינדרלה", "מפצח האגוזים", "היפהפייה הנרדמת", "המספריים של אדוארד", "נעליים אדומות", "דוריאן גריי" והוסיף להם פרשנות חדשה.
העיבוד שלו ל"רומיאו ויוליה" עוסק בבריאות הנפש והתאבדות בקרב בני נוער.
בשנת 2016 הוא זכה לתואר אבירות על ידי אליזבת השנייה, מלכת הממלכה המאוחדת.
אמו הייתה מזכירה ואביו עבד בחברת "תמזה ווטר".
בורן לא עבר הכשרה רשמית בבלט במהלך ילדותו.
כנער, אהב את עסקי השעשועים.
בגיל 18 ראה לראשונה את הבלט אגם הברבורים ובגיל 22 התחיל את לימודי הריקוד שלו, גיל מאוחר יחסי.
בורן סיים תואר ראשון בהצטיינות במחול עכשווי בשנת 1985. ובשנת 1986, הוא סיים תואר שני במופעי מחול.
משנת 2015 נמצא במערכת יחסים עם כוריאוגרף הריקוד העכשווי ארתור פיטה.
השניים הכירו דרך ההפקה של אגם הברבורים, כאשר בורן היה הבמאי וארתור היה ברבור.
סצנת ערב חג המולד של מפצח האגוזים התרחשה בבית יתומים ויקטוריאני שמזכיר רומן של צ'ארלס דיקנס.
היצירה התרחשה בפרויקט מגורים מודרני.
הנסיך גדל במשפחה לא מתפקדת עכשווית וגרם לו להתאהב בברבור זכר.
בורן תיאר את הברבורים כיצורים גדולים, תוקפניים וחזקים, רקדו על ידי גברים חשופי חזה שלובשים מכנסיים קצרים עד הברכיים הדומים לנוצות.
זו הייתה סטייה משמעותית מהתיאור המסורתי של ברבורים על ידי נשים צעירות בתלבושות לבנות רומנטיות.
2005 - המספריים של אדוארד
בורן קיבל מספר רב של פרסים ומועמדויות לפרסים, כולל פרס לורנס אוליבייה, פרס טוני ופרס דרמה דסק , וכן זכה במספר תוארי דוקטור לשם כבוד לאמנויות מאוניברסיטאות בבריטניה.
1996 - פרס אוליבייה להפקת הריקוד החדשה הטובה ביותר
1999 - פרס דרמה דסק לבמאי מצטיין - "אגם הברבורים"
1999 - פרס דרמה דסק לכוריאוגרפיה יוצאת דופן - "אגם הברבורים"
1999 - פרס טוני לבמאי מצטיין - "אגם הברבורים"
1999 - פרס טוני לכוריאוגרף מצטיין - "אגם הברבורים"
2002 - פרס אוליבייה, "גברתי הנאווה"
2003 - פרס אוליבייה, לכוריאוגרף התיאטרון הטוב ביותר - מחזה ללא מילים
2005 - פרס אוליבייה, הכוריאוגרפיה הטובה ביותר - "מרי פופינס"
2007 - פרס דרמה דסק, עבור חוויה תיאטרלית ייחודית - "המספריים של אדוארד"
2017 - פרס אוליבייה, לכוריאוגרף התיאטרון הטוב ביותר - "נעליים אדומות"
2020 - פרס אוליבייה, לכוריאוגרפית התיאטרון הטובה ביותר - "מרי פופינס"
2007 - אוניברסיטת דה מונפורט לסטר
מתיו דייוויד מקונוהיי הוא שחקן קולנוע אמריקאי, זוכה פרס אוסקר.
הפריצה הקולנועית שלו הייתה בדרמה המשפטית של ג'ואל שומאכר "עת להרוג" (1996), לאחר מכן קיבל תפקידים ראשיים בסרט המדע-בדיוני של רוברט זמקיס "קונטקט" (1997), בדרמה ההיסטורית של סטיבן ספילברג "אמיסטאד", (1997) ובסרט המלחמה "צוללת U-571" (2000).
בשנת 2011, לאחר הפסקה של שנתיים ממשחק קולנועי, מקונוהיי החל להופיע בתפקידים דרמטיים יותר, החל מהדרמה המשפטית "סנגור במבחן" (2011), הקומדיה האפלה "ברני" (2011) וסרט הפשע "קילר ג'ו" (2012).
הוא זכה לשבחים רבים על תפקידיו בסרט הדרמה "מג'יק מייק" (2012) ובסרט ההתבגרות "הסיפור של מאד" (2012).
בשנת 2013 נבחר לגלם את רון וודרוף, קאובוי שאובחן כחולה איידס, בסרט הביוגרפי "מועדון הלקוחות של דאלאס", תפקיד שזיכה אותו בשבחים רבים, כולל פרס האוסקר לשחקן הטוב ביותר ופרס גלובוס הזהב.
מקונוהיי נולד ביובלדי, טקסס שבארצות הברית.
הצעיר מבין ילדיהם של מרי קתלין (לבית מקייב), סופרת וגננת בגן ילדים, ושל ג'יימס דונלד "ג'ים" מקונוהיי, יליד מיסיסיפי אשר גדל בלואיזיאנה, שם ניהל עסק לאספקת צינורות נפט; אשר מאוחר יותר שיחק פוטבול באוניברסיטת קנטקי ובאוניברסיטת יוסטון.
הוא נבחר במקום ה-27 בדראפט של 1953 על ידי גרין ביי פאקרס, אך שוחרר לפני תחילת העונה ומעולם לא שיחק במשחק פוטבול רשמי ב-NFL.
הוריו של מקונוהיי נישאו זה לזה שלוש פעמים.
כלומר, הם התגרשו פעמיים ובכל פעם התחתנו מחדש.
יש לו שני אחים גדולים יותר, מייקל ופטריק (שאומץ).
מייקל, המכונה "תרנגול", הוא מיליונר שכיכב בסדרת הדוקו "West Texas Investors Club" של CNBC" ובתוכנית המציאות "Rooster & Butch" משנת 2018 בערוץ A&E.
לאחר שהוריו התגרשו כשהיה בן 10, עבר לעיר לונגוויו שבמזרח טקסס, ולאחר שסיים את לימודיו התיכוניים עבר להתגורר למשך שנה באוסטרליה, שם עבד כעוזר עורך דין וכפקיד בנק.
לאחר שובו לארצות הברית למד לתואר ראשון בלימודי קולנוע באוניברסיטת טקסס באוסטין וסיים את לימודיו ב-1993.
מקונוהיי החל את קריירת המשחק שלו ב-1991 כאשר הופיע בסרטי סטודנטים ובפרסומות טלוויזיה בטקסס.
לאחר מכן הוא לוהק לסרטו הראשון, הקומדיה "טריפ נעורים", כשלצידו הופיעו בסרט עוד שני כוכבים עתידיים: בן אפלק ומילה יובוביץ'.
לאחר מכן הופיע בתפקידי משנה במספר סרטים, אך הפריצה הגיעה כשגילם עורך דין ב"עת להרוג" (1996), עיבוד לספרו של ג'ון גרישם.
מאז רכש מוניטין והחל להופיע בתפקידים ראשיים, בסרטים כדוגמת "קונטקט", "אמיסטאד", "החיים בשידור חי" ו-"U-571".
הוא גם כיכב במספר קומדיות רומנטיות, וביניהן "מארגנת החתונות", "איך להיפטר מבחור ב-10 ימים" ו"אין כמו בבית".
בשנת 2005, כיכב מקונוהיי בסרט "סהרה" (שגרף הכנסות של כ-130 מיליון דולר).
בשנת 2008, הופיע מקונוהיי בסרט "המירוץ לזהב" וב"רעם טרופי".
בשנת 2009 כיכב בסרט "אקסיות לכל הרוחות".
ב-2012 זכה מקונוהיי בפרס סאטורן לשחקן הטוב ביותר על הופעתו הפרובוקטיבית בתור הרוצח השכיר ג'ו קופר במותחן האימה "קילר ג'ו".
מקונוהיי זכה גם בפרס אינדפנדנט ספיריט לשחקן המשנה הטוב ביותר על תפקידו בתור החשפן דאלאס בדרמה הקומית של סטיבן סודרברג "מג'יק מייק".
ב-2013 הופיע בתפקיד רון וודרוף, בוקר הומופוב הנדבק במחלת האיידס בסרט "מועדון הלקוחות של דאלאס", תפקיד עליו זכה בפרס אוסקר, פרס גלובוס הזהב ובפרס גילדת שחקני המסך בקטגוריית השחקן הטוב ביותר.
באותה שנה שיחק בסרטו של מרטין סקורסזה, "הזאב מוול סטריט",לצידו של לאונרדו דיקפריו.
ב-2014 כיכב בסדרה הפשע "בלש אמיתי" ברשת HBO האמריקאית.
באותה שנה כיכב בסרטו של כריסטופר נולאן "בין כוכבים" שזכה לביקורות חיוביות וגרף מעל 670 מיליון דולר.
בשנת 2016 שיחק בסרטו של גאס ואן סנט, "ים של עצים" (The Sea of Trees).
בשנת 2017 שיחק בסרט הדרמה "מכורים לזהב", באותה שנה שיחק גם בסרט "המגדל האפל".
בשנת 2020 פרסם מקונוהיי את זיכרונותיו בספר Greenlights .
למקונוהיי היו בעבר מערכות יחסים עם השחקניות סנדרה בולוק, אשלי ג'אד ופנלופה קרוז, שהייתה בת זוגו למעלה משנתיים, לאחר שזו נפרדה מטום קרוז.
ב-2006 הוא החל לצאת עם הדוגמנית הברזילאית קמילה אלבס (אנ'); הוא ואלבס התארסו ב-25 בדצמבר 2011, ונישאו בטקס קתולי פרטי ב-9 ביוני 2012 באוסטין, טקסס, שם הם מתגוררים.
יחד, יש להם שלושה ילדים: לוי (נולד ב-7 ביולי 2008), וידה (נולדה ב-3 בינואר 2010) וליווינגסטון (נולד בדצמבר 2012).
באוקטובר 1999, נעצר מקונוהיי על ידי המשטרה בביתו שבאוסטין, באשמת החזקת קנאביס והתנגדות למעצר.
המעצר הסתיים לבסוף בלא משפט.
מקונוהיי מחזיק ערוץ יוטיוב, בו הוא מביע את דעותיו בנושאים שונים, ובחודש מרץ 2021, הודיע, שהוא שוקל לרוץ למשרת מושל טקסס, בשנת 2022.
ביוני 2022 נשיא ארצות הברית ג'ו ביידן גייס את מקונוהיי לקמפיין להגברת הפיקוח על נשיאת נשק אזרחי.
מקונוהיי נאם ב-6 ביוני בחדר התדרוכים של הבית הלבן והביע התנגדות חריפה למצב הנוכחי.
פרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר - סרט דרמה (2014)
פרס אינדפנדנט ספיריט לשחקן הטוב ביותר (אנ') (2013)
+שנהסדרהתפקידהערות1992תעלומות בלתי פתורותלני דיקנספרק: "#5.12"1999המלך הילראדדיבוב; פרק: "The Wedding of Bobby Hill"2000סקס והעיר הגדולהעצמופרק: "Escape from New York"2003Freedom: A History of USאלכסנדר סטיבנס / אנדרו ג'ונסון / מארק טוויין / דמויות שונות6 פרקים2010 - 2012על הפנים (אנ')רוי מק'דניאל3 פרקים2014בלש אמיתיראסטין ספנסר "ראסט" קול (אנ')תפקיד ראשי (עונה 1); 8 פרקים
מועמד פרס אמי לשחקן הטוב ביותר בסדרת דרמה (2014)
מועמד פרס אמי לבידור בפריים טיים לסדרת הדרמה הטובה ביותר (2014, בתור מפיק)
מועמד פרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר במיני-סדרה או בסרט טלוויזיה (2015)
מועמד פרס גילדת שחקני המסך לשחקן הטוב ביותר בסדרת דרמה (2015)2023מרגל ושמו אלביס (אנ')אלביס פרסלידיבוב; 10 פרקיםTBABrothersמתיוסדרה עתידית של אפל TV פלוס
סזוליק הוא יושב ראש ומנכ"ל חברת Red Hat ומנהל מספר חברות נוספות לדוגמה Interleaf ו-Mapinfo כבר מעל 20 שנה.
סזוליק פועל למען שיפור הזדמנויות בחינוך בכל רחבי העולם דרך קוד פתוח והוא דובר של תעשיות, ממשלות, ומנהיגי חינוך בנושאי קוד פתוח.
סזוליק הוא יו"ר מועצת המדע והטכנולוגיה של מועצת הפיתוח הכלכלי של מדינת צפון קרוליינה.
הוא כיהן בעבר כיו"ר ומנהל בכיר של איגוד טכנולוגיות האלקטרוניקה והמידע בצפון קרוליינה.
סזוליק הוא בוגר מכללת סנט אנסלם בניו המפשייר.
בשנת 2002, זכה Szulik להכרה על ידי מגזין CIO וזכה ב-20/20 Vision Award.
סזוליק זכה בפרס הזוכה הלאומי הכולל עבור יזם השנה של ארנסט אנד יאנג 2008.
מתיו דייוויד לואיס הוא שחקן אנגלי.
לואיס התפרסם במיוחד בזכות תפקידו כנוויל לונגבוטום בסדרת סרטי הארי פוטר המבוססים על סדרת הספרים המצליחה של ג'יי קיי רולינג.
לואיס נולד בלידס שבחבל יורקשייר שבאנגליה לאדריאן ולינדה לואיס.
יש לו שני אחים גדולים: כריס שהוא עורך טלוויזיה ואנתוני שהוא שחקן ומוזיקאי.
מאז שהיה בן חמש לואיס משחק.
הוא התחיל מקטעים קצרים ששודרו בטלוויזיה, תוכניות טלוויזיה, ותוכניות דיון.
בין השנים 1995–2000 הוא הופיע במספר סדרות טלוויזיה שהפיקה רשת ה-BBC.
בשנת 2000 נבחר לואיס לתפקיד של נוויל לונגבוטום בסדרת סרטי הארי פוטר.
הוא שיחק את דמותו של נוויל במשך הסרטים.
עבור התפקיד של נוויל, הובלטו השיניים של לואיס, והוא נעל נעליים שהיו גדולות עליו בשתי מידות.
בנוסף, הונחו חתיכות פלסטיק מאחורי אוזניו כדי לגרום להן לבלוט יותר.
במהלך הצילומים של הסרט "הארי פוטר ומסדר עוף החול", הלנה בונהם קרטר, שמשחקת את דמותה של בלטריקס לסטריינג', קרעה בטעות את עור התוף של לואיס כשהיא תקעה את השרביט שלה באוזנו.
בשנת 2016 שיחק בדרמה הרומנטית "ללכת בדרכך" לצד אמיליה קלארק וסם קלאפלין.
הסרט מבוסס על רומן באותו שם שנכתב על ידי ג'וג'ו מויס.
ב-2018, שיחק בסרט "טרמינל" בכיכובה של מרגו רובי ובסדרה "חברות".
בשנת 2020 שיחק בסדרת הדרמה התקופתית של ערוץ 5 הבריטי, "כל היצורים גדולים כקטנים" את דמותו של יו.
ב-29 במאי 2018 נישא לאנג'לה ג'ונס באיטליה לאחר שהיו מאורסים מנובמבר 2016. הזוג הכיר ב"חגיגת הארי פוטר השנתית" באתר הנופש יוניברסל אורלנדו.
הוא משמש כסגן הנשיא לקרן הצדקה של לידס יונייטד.
מתיו ג'ון ברודריק הוא שחקן וזמר אמריקאי-יהודי.
זכה לפרסום רב בתפקידיו בסרטים "שמתי ברז למורה", "משחקי מלחמה", "ליידי נץ", "מלך האריות" (בו דיבב את סימבה המבוגר), "גודזילה" ו"המפקח גאדג'ט", וכן בהפקת ברודוויי ובסרט הקולנוע משנת 2005 "המפיקים".
מתיו ברודריק נולד בניו יורק שבארצות הברית, לאם יהודייה ולאב קתולי.
הוריו הם פטרישה (לבית ביאו), מחזאית, שחקנית וציירת, וג'יימס ברודריק, שחקן.
ברודריק התחנך בבית ספר יסודי מתקדם, ובבית ספר תיכון פרטי לדרמה, שניהם במנהטן.
תפקידו הראשון היה במחזה של הורטון פוט – "ביום האהבה" (On Valentine's Day) בו השתתף לצד אביו.
בעקבות תפקיד זה התקבל למחזה של הארווי פירסטיין בברודוויי בשם "סיפור אהבה בשלושה פרקים" אשר זכה לביקורות טובות והביא לכך שברודריק השתתף בשני מחזות של ניל סיימון בתפקיד יוג'ין מוריס ג'רום – "יומן חוף ברייטון" ו"טירונות".
הסרט הראשון בו השתתף היה אף הוא סרט של ניל סיימון – "שובו של מקס דוגאן" בשנת 1983, אולם התפקיד הקולנועי הראשון בו זכה להצלחה היה בסרט שובר הקופות מאותה שנה "משחקי מלחמה".
בשנת 1985 השתתף בסרט "ליידי נץ" בתפקיד "פיליפ גאסטון (פיליפ העכבר)".
באותה שנה הוצע לברודריק לשחק את דמותו של אלכס פ.
קיטון בסדרת הטלוויזיה "קשרי משפחה", אך עקב השתתפותו בצילומי סרטים רבים נאלץ לוותר על התפקיד, אשר הועבר למייקל ג'יי פוקס.
ב-1986 ברודריק כיכב בסרט הנעורים "שמתי ברז למורה" אשר זכה להצלחה והפך לסרט קאלט.
בשנת 1989 השתתף בסרט "גלורי" בו גילם את דמותו של גיבור מלחמת האזרחים האמריקנית רוברט גולד שו, לפי תסריט של אמו של ברודריק.
בראשית שנות ה-90 השתתף ברודריק בדיבוב סרט ההנפשה "מלך האריות" בתפקיד סימבה.
ולאחריו בשתי קומדיות שחורות: "כייבל גאי" בו שיחק לצד ג'ים קארי, ו"בחירות או לא להיות" בו כיכב לצד ריס וית'רספון.
בשלהי שנות ה-90 שב להופיע בברודוויי והשתתף בהצגה "איך להצליח בעסקים מבלי להתאמץ" וכן היה מועמד לפרס טוני על משחקו במחזמר של מל ברוקס "המפיקים", ואף השתתף בגרסת הסרט משנת 2005.
ב-2006 כיכב בסרט הקומדיה לחג המולד "להאיר את השכונה", לצד דני דה ויטו.
בעת צילומי הסרט "שמתי ברז למורה" בשנת 1986 ברודריק פגש את השחקנית האמריקאית-יהודייה, ג'ניפר גריי, ובמשך זמן קצר היו השניים מאורסים.
ב-19 במאי 1997 נישא לשחקנית האמריקאית ממוצא יהודי, שרה ג'סיקה פרקר.
הזוג התחתן בטקס במנהטן שנערך על ידי אחותו של ברודריק, ג'נט ברודריק-קראפט, שהיא כומר אפיסקופלית.
בנם הראשון ג'יימס וילק ברודריק נולד ב-28 באוקטובר 2002. הוא קרוי על שם סבו מצד אביו.
ב-23 במאי 2009, נולדו להם תאומות בעזרת אם פונדקאית.
הם מתגוררים בניו יורק, ומבלים את רוב חופשותיהם בביתם הנוסף בעיירה באירלנד.
Kovacs) Infinity ריצ'רד פיינמן ביים והפיק 1997 מכור לאהבה סם (Sam) 1998 גודזילה ד"ר ניקו (ניק) טאטאפוליס (Dr.
הפקת תיאטרון האגדות ל"סינדרלה – 1985
ברודריק זכה בפרס טוני על משחקו ב"איך להצליח בעסקים מבלי להתאמץ" ועל משחקו ב"יומן חוף ברייטון".
מתיו ג'ון מיצ'ם, מדליה (OAM) הוא קופץ למים אוסטרלי.
מיצ'ם זכה במדליית הזהב בקפיצה מפלטפורמה קשיחה בגובה של 10 מ' באולימפיאדת בייג'ינג (2008), וכן השיג את הניקוד הגבוה ביותר בהיסטוריה עבור קפיצה בודדת.
מיצ'ם החל את דרכו הספורטיבית בענף הטרמפולינה.
הוא ייצג את אוסטרליה באליפות העולם לנוער בשנים 1999 ו-2001, בזו האחרונה אף הוכתר כאלוף העולם.
בשנת 2003 זכה במקום השישי בפסטיבל האולימפי לצעירים שנערך באוסטרליה.
במהלך אימוניו בטרמפולינה הבחין בכישוריו אחד המאמנים לקפיצה למים במוסד האוסטרלי לספורט, והציע לו להתחיל להתאמן בענף זה.
במשך זמן מה התחרה מיצ'ם בשני הענפים במקביל.
בין 2002 ל-2004 היה אלוף אוסטרליה לנוער בקפיצה למים.
בשנת 2002 השתתף באליפות העולם לנוער, וזכה במקום ה-11 בקפיצה מ-1 מטר, במקום החמישי בקפיצה מ-3 מטר ובמקום ה-16 בקפיצה מ-10 מטר.
באליפות שנערכה ב-2004 שיפר את הישגיו, וזכה בשלוש מדליות כסף - בקפיצות היחיד מגבהים של 1 מטר ו-10 מטר, ובקפיצה הסינכרונית מגובה 3 מטר.
עם זאת, הישגיו לא הספיקו לו כדי להשתתף באולימפיאדת אתונה, לאחר שסיים במקום השלישי במבחנים האוסטרליים בקפיצות היחידים, ובמקום השני בקפיצה הסינכרונית.
ב-2005 שב והתחרה בפסטיבל האולימפי לצעירים, הפעם כקופץ למים.
הוא זכה במדליות זהב בקפיצות היחיד מגובה 3 מטר ו-10 מטר ובקפיצה הסינכרונית מגובה 3 מטר (עם סקוט רוברטסון), וכן במדליית כסף בקפיצה מגובה 1 מטר.
באותה שנה החל להשתתף גם בתחרויות לבוגרים, ובאליפות העולם שנערכה במונטריאול סיים במקום ה-12 בקפיצה מגובה 10 מטר.
בהמשך זכה במדליית הארד באליפות קנדה, גם כן בקפיצה מגובה זה.
בשנת 2006 ייצג את אוסטרליה במשחקי הרצון הטוב.
הוא סיים במקום הרביעי בקפיצות מגובה 3 מטרים (הן בקפיצות היחידים והן בקפיצה הסינכרונית, שוב עם רוברטסון), ובמקום החמישי בקפיצות היחיד מגובה 1 מטר ו-10 מטר.
לאחר שנה בה לא התאמן עקב דיכאון, הוא שב לפעילות ספורטיבית בשנת 2007, ועבר להתאמן במרכז הספורט של ניו סאות' ויילס.
בראשית 2008 זכה באליפות אוסטרליה בקפיצות היחידים מכל הגבהים.
באולימפיאדת בייג'ינג (2008), ייצג מיצ'ם את אוסטרליה בקפיצות מגובה של 3 מטר ו-10 מטר.
בקפיצה ממקפצה גמישה מ-3 מטר, סיים במקום ה-15 בשלב המוקדמות ובמקום ה-16 בחצי הגמר, ולא העפיל לשלב הגמר.
בקפיצה מפלטפורמה קשיחה מ-10 מטר, העפיל הן לשלב חצי הגמר והן לשלב הגמר מהמקום השני.
במהלך שלב הגמר הוביל הסיני צ'ואו לושין לאורך כל התחרות, ונראה היה שעל מדליית הכסף ייאבקו מיצ'ם, הרוסי גלב גלפרין והסיני הואו ליאנג.
הקפיצה האחרונה של לושין הייתה חלשה יחסית, מה שהציב את מיצ'ם בעמדת ניצחון, אם ישיג ציון של 107.3 נקודות, ציון הגבוה ב-10 נקודות מהציון הגבוה ביותר שקיבל עד אז.
מיצ'ם ביצע קפיצה כמעט מושלמת, שזיכתה אותו בציון 112.1, הגבוה ביותר בתולדות המשחקים האולימפיים, וזכה במדליית הזהב.
ארבעה מבין שבעת השופטים נתנו לו את הציון 10 על קפיצה זו.
מיצ'ם היה לאוסטרלי הראשון שזוכה במדליית זהב בקפיצה למים מאז שדיק איב עשה זאת בקפיצה מ-3 מטר באולימפיאדת פריז (1924).
הוא גם היה הזוכה היחיד במדליית זהב בענף הקפיצה למים באולימפיאדת בייג'ינג, שאינו סיני.
באליפות העולם בשחייה שנערכה ברומא, איטליה 2009 זכה מיצ'ם במדליית ארד בתחרות ממקפצה גמישה ממטר אחד (440.20 נק'), אחרי קין קאי מסין (449.00 נק') וזאנג קסיהואה אף הוא מסין (445.90 נק').
בנוסף, הוא סיים במקום ה-4 בקפיצה מפלטפורמה קשיחה מ-10 מטר (529.30 נק') ובמקום ה-9 בקפיצה ממקפצה גמישה מ-3 מטר (431.30 נק').
בשנת 2008 התראיין מיצ'ם לעיתון "סידני מורנינג הראלד", ויצא מהארון.
בכך, היה להומוסקסואל האוסטרלי הראשון המייצג את אוסטרליה במשחקים האולימפיים כשזהותו המינית כהומו גלויה.
(זאת בניגוד לאחרים, כגון זוכה מדליית הכסף בטרמפולינה באולימפיאדת סידני, ג'י ואלאס, שיצאו מהארון לאחר המשחקים).
מיצ'ם היה בין ההומוסקסואלים הגלויים הבודדים בקרב הספורטאים הגברים שהשתתפו באולימפיאדת בייג'ינג.
רשת NBC האמריקנית, ששידרה את משחקי האולימפיאדה, בחרה להתעלם ממשפחתו של מיצ'ם - האם ובן הזוג - בעוד היא מתמקדת במשפחות של ספורטאים אחרים בתחרויות.
לאחר תלונות רבות על כך בפני הנהלת הרשת, התנצל נשיא השידורים האולימפיים של NBC על ההתעלמות.
מיצ'ם עצמו העדיף שלא להתייחס לנושא וציין לפני תחילת התחרויות כי "יעדיף להיזכר בתור קופץ אוסטרלי שהיה ממש טוב באולימפיאדה".
מיצ'ם צעד בראש מצעד המרדי גרא ההומו-לסבי של סידני שנערך ב-7 במרץ 2009 כשמדליית הזהב האולימפית שלו, מבייג'ינג מונחת על צווארו.
בכניסה לכפר האולימפי של אולימפיאדת לונדון הוצב פסלו מאת אנה כרומי.
מתיו לוק היה מלחין ותאורטיקאי מוזיקה אנגלי מתקופת הבארוק.
בנעוריו הוכשר לשיר במקהלה של קתדרלת אקסטר בהדרכת אדוארד גיבונס, אחיו של אורלנדו גיבונס.
בגיל שמונה-עשרה ערך לוק מסע בארצות השפלה ואפשר שבזמן זה גם עבר לדת הקתולית.
לוק חיבר יחד עם כריסטופר גיבונס, בנו של אורלנדו, את המוזיקה ל"קופידון והמוות", מחזה קצר משנת 1653 מאת המחזאי בן תקופת קרוליין ג'יימס שירלי.
זו הפרטיטורה היחידה ליצירה דרמטית ששרדה מאותה תקופה.
לוק היה אחד מחמישיית מלחינים, שכתבו מוזיקה ליצירה "המצור על רודוס" (1656), האופרה המוקדמת, פורצת הדרך, של סר ויליאם דאווננט.
לוק כתב מוזיקה לאופרות הבאות של דאווננט, "אכזריות הספרדים בפרו" (1658) ו"תולדות סר פרנסיס דרייק" (1659).
הוא חיבר את המוזיקה למרש התהלוכה להכתרת צ'ארלס השני.
בשנת 1673 יצאה לאור המסה של לוק על תאוריה של המוזיקה, "מלותזיה".
עמוד השער מתאר אותו כ"מלחין בשירות הוד מלכותו ונגן עוגב בקאפלה של הוד מלכותה" (צ'ארלס השני וקתרין מברגנצה).
לוק שירת את המלך צ'ארלס גם כמחבר מוזיקה לכלי נשיפה ("מוזיקה לטרומבונים ולקורנטים של המלך") ולכינורות.
(מחליפו במשרה זו היה הנרי פרסל; לוק תואר כמדריכו של פרסל).
ב-1675 חיבר את המוזיקה ל"פסיכה" של תומאס שאדוול.
מתיו "מאט" הלם הוא קופץ למים אוסטרלי.
הוא אלוף עולם ובעל שתי מדליות (מדליית כסף ומדליית ארד) אולימפיות בקפיצה למים.
הלם נולד בבורק בניו סאות' ויילס.
באולימפיאדת סידני (2000) סיים הלם במקום חמישי בתחרות קפיצה סינכרונית ממקפצה של 10 מטר ביחד עם רוברט ניוברי (333.24 נקודות) ובמקום שמיני בתחרות קפיצה ממקפצה של 10 מטר (618.24 נקודות).
באליפות העולם בשחייה שנערכה בפוקואוקה, יפן 2001 זכה הלם במדליית ארד בתחרות קפיצה למים ממקפצה של 10 מטר (670.23 נקודות), אחרי טיאן ליאנג מסין (688.77 נקודות) ואלכסנדר דפאטי מקנדה (670.95 נקודות).
במשחקי חבר העמים שנערכו במנצ'סטר, אנגליה 2002 סיים הלם במקום חמישי בתחרות קפיצה למים ממקפצה של 10 מטר (670.53 נקודות) ובמקום שביעי בקפיצה ממקפצה של 3 מטר (604.89 נקודות).
באליפות העולם בשחייה שנערכה בברצלונה, ספרד 2003 זכה הלם במדליית זהב בתחרות קפיצה למים בקפיצה סינכרונית ממקפצה של 10 מטר ביחד עם ניוברי
(384.60 נקודות) לפני רומן וולודקוב ואנטון זכרוב מאוקראינה (372.60 נקודות) וטיאן ליאנג והו ג'יאה מסין (367.14 נקודות) ובמדליית כסף בקפיצה ממקפצה של 10 מטר (697.74 נקודות) אחרי דפאטי (716.91 נקודות) וטיאן ליאנג (696.06 נקודות).
באולימפיאדת אתונה (2004) זכה הלם בשתי מדליות, כסף וארד.
מדליית כסף בתחרות קפיצה למים בקפיצה ממקפצה של 10 מטר (730.56 נקודות) אחרי הו ג'יאה מסין (748.08 נקודות) ולפני טיאן ליאנג (729.66 נקודות).
הוא סיים במקום הראשון לאחר שלב חצי הגמר.
מדליית ארד בקפיצה סינכרונית ממקפצה של 10 מטר ביחד עם ניוברי (366.84 נקודות), אחרי סין (383.88 נקודות) ובריטניה (371.52 נקודות).
במשחקי חבר העמים שנערכו במלבורן 2006 זכה הלם בשתי מדליות זהב בתחרות קפיצה למים ממקפצה של 10 מטר (1085.60 נקודות) ובקפיצה סינכרונית ממקפצה של 10 מטר (440.58 נקודות).
באולימפיאדת בייג'ינג (2008) סיים הלם במקום רביעי בתחרות קפיצה סינכרונית ממקפצה של 10 מטר ביחד עם ניוברי (444.84 נקודות) ובמקום שישי בתחרות קפיצה ממקפצה של 10 מטר (467.70 נקודות).
הלם היה בין ההומוסקסואלים הגלויים הבודדים בקרב הספורטאים הגברים שהשתתפו באולימפיאדות סידני אתונה ובייג'ינג, אך עובדה זו לא פורסמה.
קולונל משנה, סר מתיו נייתן כיהן כמושל סיירה לאון, מושל חוף הזהב, מושל הונג קונג, מושל נטאל ומושל קווינסלנד.
כמו כן, בין השנים 1914–1916 כיהן כתת שר לענייני אירלנד בממשלת בריטניה ומתוקף תפקידו זה היה אחראי על התגובה הבריטית למרידת חג הפסחא.
נייתן נולד בפדינגטון שבאנגליה, למשפחה יהודית.
נייתן היה בנם של יונה ושל מרים יעקב.
אחיו, סר נתנאל נייתן, כיהן כשופט קולוניאלי בטרינידד וטובגו.
נייתן התחנך באקדמיה הצבאית המלכותית בווליץ', וב-19 במאי 1880 הצטרף לחיל ההנדסאים המלכותי ולמד בבית הספר ההנדסי המלכותי בצ'טהאם שבקנט בין השנים 1880–1882.
בשנת 1889 קיבל דרגת קפטיין, ובין ה-11 במאי 1895–1898 כיהן כמזכיר ועדת ההגנה הקולוניאלית של ממשלת בריטניה.
בשנת 1898 קיבל דרגת מייג'ור.
במרץ 1899 מונה למושל סיירה לאון וכיהן בתפקיד זה כשנה.
באוקטובר 1900 מונה למושל חוף הזהב, בו כיהן עד שנת 1903.
בשנת 1903 מונה נייתן לתפקיד מושל הונג קונג, תפקיד בו כיהן עד שנת 1907. בתפקידו זה דאג נייתן לתכנון העירוני של הונג קונג, ותכנן את התפתחות המושבה בחצי האי קאולון ולהקמת רכבת קאולון-קנטון.
בשנת 1907, הועלה לדרגת לוטננט קולונל, ומונה למושל נטאל - תפקיד בו כיהן עד שנת 1909. בשנת 1909 שב לאנגליה וכיהן כשר הדואר עד שנת 1911.
בין השנים 1911–1914 כיהן כראש מועצת מס ההכנסה הבריטי.
באוגוסט 1914 מונה לתת שר לענייני אירלנד בממשלת בריטניה.
השר לענייני אירלנד באותה עת היה אוגוסטין בירל.
בפועל, השר לענייני אירלנד ישב בלונדון בישיבות הממשלה, ואילו תת-השר לענייני אירלנד ישב באירלנד ושלט בה בפועל.
במסגרת תפקיד זה פעל נייתן לצד המפלגה הפרלמנטרית האירית, וסייע לה להתכונן לשליטה עצמית באירלנד, וכן פעל לגיוס חיילים באירלנד על מנת לסייע לכוחות הבריטיים שלחמו במלחמת העולם הראשונה.
בשל החשש מעידוד גרמני של השאיפות הלאומיות האיריות, הפעיל נייתן את סמכויותיו מכוח חוק הגנת הממלכה 1914 ואסר על פעולות של עיתונים שפרסמו כתבות לאומיות.
ביום שישי הטוב, 21 באפריל 1916 נתפסה אונייה גרמנית שעליה כלי נשק המיועדים ללאומנים איריים, בחוף מחוז קרי.
ביום שני של חג הפסחא, 24 באפריל 1916 פרצה מרידת חג הפסחא.
נייתן שהה במצודת דבלין שהותקפה במהלך המרד.
שערי המצודה נסגרו ונייתן נותר כלוא במצודה עד הגעת תגבורת בריטית בשעות הערב, אשר שחררה את המצור על המצודה.
נייתן נותר במצודה עד דיכוי המרד ב-30 באפריל כשהוא מעדכן את הממשלה הבריטית בלונדון.
בעקבות המרד, ב-3 במאי התפטר בירל מתפקידו, ולבקשת בירל התפטר גם נייתן.
ועידת חקירה ממלכתית שחקרה את נסיבות המרד מתחה ביקורת על פעולותיהם של בירל ונייתן שלא צפו את המרד ולא התכוננו לו, או מנעו אותו.
לאחר התפטרותו מונה נייתן לשר במשרד הפנסיה, ונותר בתפקיד זה עד שנת 1919. בשנת 1920 מונה למושל קווינסלנד, תפקיד בו כיהן עד שנת 1925. בתפקיד זה עודד הגירה בריטית לקווינסלנד.
לאחר סיום כהונתו בקווינסלנד פרש לסאמרסט שבאנגליה, ונפטר בשנת 1939. נייתן נקבר בבית הקברות היהודי בווילסדן שבלונדון.
נייתן נותר רווק כל חייו.
בשנת 1902 קיבל תואר אביר מסדר מיכאל הקדוש וג'ורג' הקדוש ובשנת 1908 קיבל תואר אביר גדול במסדר זה.
דרך נייתן - הדרך הראשית בחצי האי קאולון שבהונג קונג, וכן העיירות נייתן שבקווינסלנד, רמות נייתן שבבריזבן, ורחוב נייתן בקנברה נקראו על שמו.
מתיו הופמן וַיְינֶר הוא תסריטאי, במאי ומפיק יהודי אמריקאי.
היוצר, המפיק והתסריטאי של סדרת הטלוויזיה "מד מן".
בנוסף, היה התסריטאי והמפיק בעונות הרביעית והחמישית של הסדרה "הסופרנוס" (HBO).
במהלך הקריירה שלו זכה ויינר בשמונה פרסי אמי על עבודתו ב"מד מן" וב"הסופרנוס", ושלושה פרסי גלובוס הזהב על מד מן, שזכתה בפרס אמי ארבע שנים ברציפות החל משנת 2008 בקטגוריית 'סדרת הדרמה הטובה ביותר'.
הסופרנוס זכתה באותה קטגוריה פעמיים, ב-2004 וב-2007.
ויינר נולד ב-1965 בבולטימור למשפחה יהודית אמריקאית, וגדל בלוס אנג'לס.
למד באוניברסיטת וסליאן ספרות, פילוסופיה והיסטוריה, ובהמשך למד גם באוניברסיטת דרום קליפורניה.
הוא החל לעבוד כתסריטאי לראשונה עבור התוכנית 'נערת מסיבות' שלא זכתה להצלחה.
היה התסריטאי והמפיק של הסדרות "האמת העירומה" ו"אנדי ריכטר שולט בעולם".
יוצר "הסופרנוס", דייוויד צ'ייס, הציע לו עבודה בתור תסריטאי משנה בסדרה לאחר שהתרשם מהטיוטה שלו לפיילוט של "מד מן", אותו כתב בשנת 2000, בזמן שעבד בסדרה "בקר".
ויינר נענה בחיוב להצעה והיה תסריטאי הסדרה בעונות הרביעית והחמישית שלה, וקיבל עליה שני פרסי אמי, אחד בשנת 2004 ואחד בשנת 2007.
ב-2017 ראה אור רומן הביכורים של ויינר, "הֶתֶ'ר, הטוטאליות" (Heather The Totality; הספר התפרסם בעברית בתרגומה של שרון פרמינגר בהוצאת "כתר").
לאחר שהסופרנוס הגיעה לסיומה, חיפש ויינר רשת להפיק בה את מד מן.
הוא הציג את הסדרה לרשתות HBO ושואוטיים שלא רצו לעבוד איתו עליה.
בסופו של דבר חתם ויינר על חוזה עם רשת AMC שתפיק את הסדרה, רשת שלא הפיקה סדרת דרמה לפני.
הוא שימש כמפרסם ראשי, מפיק ראשי ותסריטאי ראשי של הסדרה בעונות הראשונה והשנייה.
כתב שבעה פרקים בעונה הראשונה, עשרה פרקים בשנייה, שנים עשר פרקים בשלישית, עשרה פרקים ברביעית, תשעה פרקים בחמישית, עשרה בשישית וחמישה במחצית הראשונה של העונה השביעית.
מד מן זכתה להצלחה כבירה וסיפחה ארבעה פרסי גלובוס הזהב ושלושה עשר פרסי אמי.
בשנת 2008 זכה ויינר עצמו באמי בקטגוריית 'התסריט הטוב ביותר של פיילוט בסדרת טלוויזיה', בה זכה גם ב-2009 ו-2010.
מרטן, אחד מארבעת בניו, גילם את גלן בישופ ב"מד מן".
נכון להיום מתגורר ויינר בלוס אנג'לס.
באוקטובר 2023, ויינר, יחד עם עוד מאות שחקנים, קומיקאים ומנהלי בידור מהוליווד חתמו על מכתב פתוח לנשיא ביידן.
מתיו ברונפמן הוא איש עסקים ואיל הון יהודי אמריקאי.הוא בן למשפחת ברונפמן, אחת המשפחות העשירות בעולם.
מתיו בעל תואר שני במנהל עסקים מאוניברסיטת הרווארד שבבוסטון.
הוא בנו של אדגר ברונפמן.
הוא מתגורר בניו יורק, היה נשוי ארבע פעמים ויש לו שמונה ילדים.
בשנת 2005 נישא לסטייסי קיי והתגרש ב-2016.
בשנת 2017 נישא לישראלית מלאני לביא.
החתונה נערכה על גג ישיבת אש התורה ברובע היהודי הצופה אל הכותל.
בחודש נובמבר 2017 נולד בנם ג'רמי.
כיום יש לבני הזוג שני ילדים.
חלק גדול מעסקיו של ברונפמן מתנהלים במדינת ישראל, בין היתר בשותפות עם איש העסקים שלום פישר (קבוצת "ברונפמן-פישר").
בשנת 2003 נמנה עם בעלי אלון רבוע כחול ישראל, ובשנת 2007 מכר את חלקו לשותפיו בבעלות, קבוצת אלון.
בשנת 2005 קנה את איקאה ישראל.
בשנת 2006 רכש את השליטה בבנק דיסקונט באמצעות רכישת 26% ממניות הבנק תמורת 1.3 מיליארד שקל, בשותפות עם אחיו אדם ברונפמן ואחותו הולי לב, יחד עם איש העסקים רובין שרוהן.
בשנת 2014 מכרו את החזקותיהם בבנק.
קבוצת "ברונפמן-פישר" מחזיקה בבעלות על "ישראלום נכסים" המאגדת החזקות בתחומי התעשייה והנדל"ן, ביניהם 20% ממניות שופרסל (שבהן החזיקו בין השנים 2007-2016) וחברת "שפע הצלחה לוגיסטיקה" (לשעבר "פאלאס תעשיות"), העוסקת ביצור ושיווק נרות ובמתן שירותי לוגיסטיקה.
החזקות אותם מכרו ל"ישראלום נכסים" תמורת 776 מיליון שקל בשנת 2010. "ישראלום נכסים" מימנה את הרכישה מידי בעלי השליטה שלה (כלומר ברונפמן ופישר עצמם) באמצעות הלוואות בנקאיות.
בסוף שנת 2012, נקלעה חברת "ישראלום נכסים" למשבר תזרימי בעקבות הפסדים כבדים מהשקעות נדל"ן שביצעה במזרח אירופה (באמצעות חברת "אולימפיה נדל"ן"), וירידה חדה בשווי מניות שופרסל שבהן החזיקה.
הפסדי הענק בנדל"ן הותירו את החברה עם גירעון של 216 מיליון שקל בהון העצמי, חוב של כ-660 מיליון שקל לבנקים ולקרן KCPS וחוב של 220 מיליון שקל למחזיקי איגרת החוב שלה.
כדי להחזיר את החובות הזרימו ברונפמן ופישר לחברה 400 מיליון שקל מכרו את מניות שופרסל וחלק מהנדל"ן שהחזיקה החברה.
מתיו גריי גובלר הוא שחקן, קולנוען, דוגמן, צייר, מאייר וסופר אמריקאי, המוכר בעיקר בשל תפקידו בתור ד"ר ספנסר ריד (אנ') בדרמה המשטרתית "מחשבות פליליות" (2020-2005).
גובלר נולד ב-9 במרץ 1980 בלאס וגאס, נבאדה; בנם של מרילין (לבית קלץ'), חוואית ויועצת פוליטית, וג'ון גובלר, עורך דין.
גובלר הוא בוגר תיכון לאמנויות בלאס וגאס, שם למד משחק מכיוון שבבית הספר לא הייתה את הבחירה הראשונה שלו, יצירת סרטים.
הוא בוגר בית הספר לאמנויות על שם טיש באוניברסיטת ניו יורק, שם התמחה בבימוי סרטים.
במהלך לימודיו בניו יורק, גובלר התגלה על ידי סקאוט דוגמנים ולאחר מכן חתם אצל סוכנות הדוגמנים DNA מודל אייג'נסי, ודגמן בין היתר עבור טומי הילפיגר, מארק ג'ייקובס ואמריקן איגל.
לאחר סיום לימודיו עבד עם הבמאי וס אנדרסון, שליהק אותו לתפקיד קטן בסרטו "עמוק במים" (2004).
בעקבות תפקיד זה לוהק בשנת 2005 לגלם את דמותו של הפרופילאי ד"ר ספנסר ריד בסדרת הטלוויזיה "מחשבות פליליות", של רשת CBS.
גובלר הוא השחקן היחיד (גבר) ששיחק בסדרה בתפקיד ראשי בכל 15 עונותיה, לאחר שתומאס גיבסון נטש את הסדרה בתחילת העונה ה-12 עקב סכסוך עם ההפקה ושמאר מור עזב את הסדרה בסוף העונה ה-11 שלה.
במקביל להשתתפותו ב"מחשבות פליליות", גילם גובלר תפקידים ראשיים בסרטים "איך להיות רוצח סדרתי" (2008) ו-"Suburban Gothic" (2014).
על תפקידו ב-Subrban Gothic זכה בפרס השחקן הטוב ביותר בפסטיבל סרטי האימה סקרימפסט.
בנוסף, דיבב את דמותו של סיימון בסדרת סרטי "אלווין והצ'יפמאנקס", ומספר דמויות בסרטים נוספים.
בשנת 2014 שיחק בסרט האימה העצמאי "החיים אחרי בת'" בכיכובה של אוברי פלזה המגלמת את בת'.
בהמשך השנה דיבב את נבל העל איש החידות בסרט "באטמן: מתקפה על ארקהם".
בשנת 2016 שיחק בקומדיית האימה "Trash Fire" לצידם של אדריאן גרנייה ואנ'לין מק'קורד.
בשנת 2017 שיחק בדרמה הרומנטית "יחסים פתוחים" לצד ניקולס הולט, ובמותחן הקומי האפל "הריגה 68".
בשנת 2020 השתתף בסרט הדרמה "דוהרת", סרט מקורי של נטפליקס.
באוקטובר 2024, פורסם כי גובלר ישוב לטלוויזיה בתפקיד הראשי בסדרת פיילוט של CBS בשם "Einstein" (שם זמני).
גובלר ישחק את התפקיד הראשי וגם ישמש כמפיק של הפיילוט, שמופק על ידי אולפני CBS.
הדמות הראשית, נכדו של אלברט איינשטיין, לו איינשטיין, הוא פרופסור אהוד בפרינסטון אך נטול כיוון, שמוצא את עצמו מסייע לבלשית משטרה בפתרון תיקי רצח לאחר הסתבכות עם החוק.
במהלך צילומי "עמוק במים" ביים גובלר סרט תיעודי על הנעשה מאחורי הקלעים של הפקת הסרט, בשם " Matthew Gray Gubler's Life Aquatic Intern Journal".
בעקבות זאת, ביים וכיכב בשנת 2006 במיני-סדרה המוקומנטרית "Matthew Gray Gubler: the Unauthorized Documentary", שהייתה פרודיה על הגינונים ההוליוודיים.
בהמשך, ביים גם 12 מפרקי הסדרה "מחשבות פליליות".
גובלר כתב ואייר את ספרו הראשון, "Rumple Buttercup: A Story of Bananas, Belonging and Being Yourself", שיצא לאור ב-2 באפריל 2019. הוא יצא לאור כספר ילדים, אבל גובלר אמר שהוא מיועד לכל הגילאים.
לאחר מספר שבועות, הספר דורג במקום הראשון ברשימת רבי המכר של הניו יורק טיימס.
גובלר מחלק את זמנו בין לוס אנג'לס, לאס וגאס וניו יורק.
בשנת 2009, בזמן שהצטלם לסרט "500 ימים עם סאמר" בלוס אנג'לס, גובלר פרק את ברכו בזמן שיצא לרקוד.
הפציעה דרשה שלוש פרוצדורות כירורגיות ושימוש במקל הליכה במשך כמעט שנה, שנכתב בתסריט של "מחשבות פליליות".
ב-27 באוקטובר 2014, גובלר הפך לכומר מוסמך, וחיתן את חברתו מ"מחשבות פליליות", פאג'ט ברוסטר ואת המוזיקאי סטיב דמסטרה, ב-29 בנובמבר 2014.
+שנהסרטתפקידהערות2004עמוק במיםמתמחה #12006משפחה על גלגליםג'ו ג'ו2007אלווין והצ'יפמאנקססיימוןדיבוב2008באק האוורד הגדולראסלHow to Be a Serial Killerברט2009500 ימים עם סאמרפולאלווין והצ'יפמאנקס 2סיימוןדיבוב2011סופרמן אול־סטארג'ימי אולסןסקובי-דו!
אגדת הפנטוזאורווינסורMagic Valleyמוקאלווין והצ'יפמאנקס 3סיימוןדיבוב2012חתכיםמר קלייבו2014החיים אחרי בת' (אנ')קייל אורפמןSuburban Gothicריימונדבאטמן: מתקפה על ארקהםאיש החידותדיבובBeautiful Girlזיגי2015אלווין והצ'יפמאנקס 4סיימוןדיבובBand of Robbersג'ו הארפרגם מפיק בפועל2016Hot AirלזליTrash Fireקיילב2017יחסים פתוחיםפול68 Killצ'יפ2018זואימייקל2019התחלות חדשותאדריאן2020דוהרתדארן קולט2021King Knightת'ורן
+שנהסדרהתפקידהערות2005–2020מחשבות פליליותד"ר ספנסר ריד (אנ')תפקיד ראשי (15 עונות); 324 פרקים
מתיו מארש הוא שחקן אנגלי.
הוא אחיו הבכור של ג'ון מארש חבר להקת הדאנס "The Beloved" .
ב-2011 גילם מארש את דמותו של שר החוץ האמריקאי אלכסנדר הייג בסרט "אשת הברזל".
ב-2005 כיכב מארש בתפקיד סיימון יואיט בעונה הראשונה של הסדרה הסאטירית "The Thick of It".
בטלוויזיה כיכב מארש לצדה של אמנדה ברטון בסדרה "The Commander".
ב-2007 הופיע בעונה השישית של סדרת הריגול "ספוקס", וב-2008 השתתף בתפקיד אורח בעונה השנייה של הסדרה "לואיס".
עוד הופיע פעמיים בפרקים בסדרה "רציחות במידסומר" (בפרק "Painted Blood" בעונה השישית, ובפרק "They Seek Him Here" בעוה העשירית).
בסדרה הקומית "ננס אדום" שיחק מארש בפרק "Holoship", ובסדרה "Game On" שיחק בתפקיד בריאן קנדי בפרק "Tangerine Candy Floss and Herne Bay Rock" בשנת 1996. ב-1985 גילם את דמותו של הזמר אלטון ג'ון בסרט הטלוויזיה "ג'ון ויוקו: סיפור אהבה" .
התפקידים של מארש בתיאטרון כוללים את המחזה "קופנהגן" ב-1998, והמחזה "Blood and Gifts" בשנת 2010. הוא גילם את דמותו של וינסטון צ'רצ'יל במחזה "Turning Point" מאת מייקל דובס ששודר בטלוויזיה בערוץ Sky Arts.
הסיפור מתאר מפגש בשנת 1938 בין ראש הממשלה לעתיד והמרגל הסובייטי גאי ברג'ס, שהיה אז צעיר העובד ב-BBC.
את דמותו של ברג'ס גילם בנדיקט קמברבאץ', איתו עבד מארש קודם לכן ב-2004 בסרט הטלוויזיה זוכה השבחים "הוקינג".
ב-2014 הופיע מארש בתפקיד פרנטה מלך נאפולי בעונה השנייה של סדרת הטלוויזיה "הסודות של דה וינצ'י".
מתיו נייבל הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אוסטרלי ושחקן רוגבי לשעבר.
אחרי ששיחק באליפות ווינפילד במהלך שנות ה-90, הוא כתב וכיכב בדרמת הרוגבי "החורף האחרון".
נייבל כיכב גם בסרטים "רידיק" ו"יחידה עילית".
בשנים 2014–2015 גילם את דמותו של ראס-אל-גול בסדרה "החץ".
ב-2016 חזר לגלם את ראס-אל-גול ב"אגדות המחר".
נייבל גדל בחופיה הצפוניים של סידני שבאוסטרליה.
כמו כן, בהיותו ילד הוא שהה מספר שנים במלבורן שבוויקטוריה, שם אביו הוצב כחייל.
אביו גם היה מאמן נבחרת אוסטרליה ברוגבי ואחיו, אדם נייבל, היה שחקן רוגבי מקצועי גם הוא.
נייבל החל לשחק רוגבי בקבוצת הנוער של מועדון הרוגבי מנלי וורינגה והופיע 5 פעמים במדיה בין השנים 1991–1992. מאז הוא לא שיחק בליגה הבחירה עד 1995, אז שיחק 3 משחקים במדי סאות' סידני ראביטוס.
אחרי מספר עונות באנגליה, שם שיחק בקבוצות קרלייל ולונדון ברונקוס, ניסה נייבל את כוחו באיגרוף, כאשר נלחם בקטגוריית משקל קל-כבד כחובבן.
לאחר מכן עבד כאיש מכירות וכמאמן אישי, אך לבסוף החליט לפרוש ולנסות את מזלו בכתיבה.
את קריירת הכתיבה שלו, נייבל החל עם כתיבת תסריט עבור "החורף האחרון", שבוסס על ספר שלא פורסם עם אותו השם.
עם עזרה מחבריו, נייבל הצליח לגייס 1.6 מיליון דולר.
הם עבדו ביחד כדי להכין את הסרט שיצא לאור בשנת 2007. הסרט זכה לשבחים, אך נכשל בקופות.
ב-2009 פרסם נייבל את ספרו "אנחנו לא חיים כאן יותר".
ב-2011, פורסם ספרו השני אשר עונה לשם "פנים בעננים".
עבד כתסריטאי בתוכנית הטלוויזיה האוסטרלית "The Matty Johns Show" שעסקה בליגת הרוגבי הלאומית.
נייבל הופיע בסדרה "מזרח מערב 101" וב-2011 שיחק בסרט "יחידה עילית" יחד עם ג'ייסון סטיית'האם, קלייב אוון, רוברט דה נירו ודומיניק פרסל.
ב-2012, כיכב נייבל בדרמה האוסטרלית "Bikie Wars: Brothers in Arms" , ובסרט הקולנוע "הורג אותם ברכות".
באותה שנה הודיע נייבל כי יככב בסדרת הדרמה האוסטרלית "הבטן הרכה" בעונתה השישית.
בשנה זאת שיחק נייבל בסרט "33 גלויות".
נייבל הופיע ב-2013 בסרט "רידיק" יחד עם וין דיזל.
ב-4 בספטמבר 2014, הודיע סטיבן אמל בחשבון הפייסבוק שלו כי נייבל יגלם את ראס-אל-גול בעונה השלישית של "החץ".
נייבל גילם את הדמות במשך 10 פרקים.
הוא אף המשיך לגלם את הדמות בסדרת ההמשך, "אגדות המחר".
בשנת 2017 שיחק בסרט האימה "התגלמות הרוע".
שנה שם תפקיד הערות 2007 החורף האחרון גראב הנדרסון גם נכתב על ידי נייבל 2008 S.I.S.
גם תסריטאי הפרק: "Episode 6"2023–2025עיר של שקרים (אנ')ת'דיאוס7 פרקים2025חומץ תפוחיםג'ו בלייקתפקיד ראשי; 6 פרקיםTBATransfusionג'וניגם במאי ותסריטאי
מייקל אנטוני מקנולטי המוכר בשם מתיו מקנולטי הוא שחקן אנגלי.
מקנולטי נולד בהנובר וגדל במנצ'סטר.
הוא שינה את שמו למתיו כדי להצטרף לאיגוד השחקנים Equity, מכיוון שהשם מייקל מקנולטי כבר היה רשום באיגוד.
מקנולטי נשוי לקייט ולשניים שני בנים ובת.
מתיו גלייבי הוא קצין בדימוס בדרגת לוטננט גנרל, בתפקידו האחרון כיהן כמפקד הפיקוד האסטרטגי חיל הנחתים וכסגן לענייני לוחמת מידע של מפקד חיל הנחתים.
גלייבי סיים ב-1986 תואר ראשון בהנדסת מערכות אקדמיה הימית של ארצות הברית והתגייס לחיל הנחתים.
סיים קורס טיס והוכשר כטייס מסוקי תובלה CH-46 סי נייט.
שירת בטייסות המסוקים 261 ו-265, שימש קצין מבצעים בכנף הנחתים הראשונה ופיקד על טייסת המסוקים 265 בעת שהוצבה בעיראק.
הוא שירת כטייס מסוקי מארין 1 ומפקד טייסת הנחתים הראשונה, האחראית על הטסת נשיא ארצות הברית, סגן הנשיא, חברי הקבינט ואישים נוספים.
בנוסף שירת כמפקד מחלקה ומדריך צוערים בבסיס קוונטיקו, קצין תכנון במטה חיל הנחתים, קצין מבצעים באגף המבצעים של המטות המשולבים, במחלקת התעופה של חיל הנחתים, וכסגן קצין מבצעים בפיקוד הסייבר של ארצות הברית.
ביוני 2016 מונה למפקד כנף הנחתים השנייה.
במהלך תפקידו הועלה לדרגת מייג'ור גנרל.
ביולי 2018 מונה למפקד פיקוד הסייבר של חיל הנחתים.
ביולי 2021 קודם לדרגת לוטננט גנרל ומונה למפקד הפיקוד האסטרטגי של חיל הנחתים.
גלייבי בוגר המכללה לפיקוד ומטה של חיל הנחתים, ובעל תואר שני בלימודים צבאים ואסטרטגיה ממכללת המלחמה של הנחתים.
מתיו איאן גראבל הוא שחקן טלוויזיה וקולנוע ולשי.
ב-2003 הופיע גראבל בסדרת הדרמה של ערוץ BBC One "הולבי סיטי", ושיחק בתפקיד קבוע בשתי עונות של הסדרה "Belonging" של ערוץ BBC Wales.