tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
אתה יכול ככה בכיף ללכת גם לשחק כדורסל, וגם אתה יכול להוציא ציונים טובים".
הדיון סביב פרסום סמוי בישראל
מועצת הרשות השנייה החליטה ב-2 בדצמבר 2004 לאסור כל סוג של עירוב בין תוכן לפרסום בשידורי הטלוויזיה המסחריים הציבוריים (ערוץ 2 וערוץ 10).
המועצה קבעה כי שילוב כזה פוגע בעצמאות היוצרים ובאינטרס הציבורי ומאפשר דריסת רגל של משרדי הפרסום בתוכן המשודר.
לפיכך החליטה המועצה כי הרשות תרענן בקרב זכייני הטלוויזיה את הוראות החוק והכללים בדבר האיסור של שילוב פרסום בתוכן.
כמו כן הוחלט כי הרשות תגביר את הפיקוח בתחום ותפתח בהליכי הפרה נגד זכיינים שבשידוריהם יימצאו חריגות.
נוסף על כך החליטה המועצה שנותן חסות לתוכנית לא יוכל להעניק במסגרתה פרסים ושלא יינתן לו כל ביטוי במסגרת התוכנית.
זאת כדי למנוע סחף ולחדד את ההפרדה בין פרסומות לבין תכנים.
אולם, עקב הפער בין החלטת מועצת הרשות לבין המצב בפועל החליטה המועצה לבחון מחדש את סוגיית התוכן השיווקי.
בהמלצות שמסרה נורית דאבוש, יו"ר מועצת הרשות השנייה, לחברי הוועדה שהוקמה לבחינת ענייני אתיקה בפרסומות היא הביעה תמיכה בהתרת תוכן שיווקי, ובלבד שהדבר יוסדר בכללים מגבילים.
מנגד, מנכ"ל הרשות, מוטי שקלאר, הביע בוועדה התנגדות נחרצת להתרת תוכן שיווקי.
הוא הביע חשש שאנשי פרסום ושיווק יחלו להכתיב את לוח השידורים אם יוּתר השימוש בתוכן שיווקי.
ב-2005 נטען שהאכיפה בפועל לא ממש מתבצעת, וכאשר מדובר בהרבה כסף יש לחץ כבד של הזכיינים על הרגולטור, כולל לחצים מפוליטיקאים.
ב-2012 נטען שוב שהאכיפה לא עיקבית והפרות קורות באופן רציף והתדירות אף גוברת.
ב-9 בדצמבר 2004 החליטה המועצה לשידורי כבלים ולוויין שיש מקום לקבוע כללים ברורים וחד-משמעיים בנושא התוכן השיווקי בטלוויזיה הרב-ערוצית.
לשם כך קיימה המועצה שימוע ציבורי.
השתתפו בו 27 גופים, ובהם החברות HOT ו-Yes, זכייניות הערוצים המסחריים, ערוץ 24, ערוץ 9, מפיקי ערוצים, איגוד חברות הפרסום, איגוד המפרסמים, הרשות השנייה לטלוויזיה ולרדיו, המועצה לצרכנות והמועצה לשלום הילד.
על-פי כללי המועצה, תוכן שיווקי יוּתר רק בתוכניות בידור, תוכניות מציאות ובטלנובלות.
על-פי הכללים, תהיה חובת גילוי נאות של שיתוף הפעולה המסחרי שבא לידי ביטוי בשידור.
כך למשל נקבע כי בתחילת כל תוכנית ובסיומה תוקרן על כל המרקע הודעה המבהירה כי במימון התוכנית השתתפו גורמים מסחריים ושולבו בה מוצרים שלהם.
ב-2005 נטען שיורם מוקדי, יו"ר מועצת הכבלים והלוויין, וחברי המועצה תומכים בפרסום סמוי ומעודדים את ענף הפרסום.
במועצה הישראלית לצרכנות מדגישים כי המחוקק אסר פרסום סמוי, בין השאר, בשל החשש לגנבת דעת הצופה והשפעה בלתי הוגנת עליו.
במועצה סבורים כי הרגולטור – שאמור לפקח על גופי השידור ולהגן על הציבור – מנסה לפטור את עצמו מתפקידו על ידי "הכשרת השרץ", תוך כניעה ללחצי הזכיינים המונעים מאינטרסים כספיים.
לפיכך טוענים במועצה כי תופעת הפרסום הסמוי פוגעת לא רק בציבור הצופים, אלא גם בחוק, בשלטון החוק ובממונים על אכיפתו.
על-פי המועצה נדרשת, לאור התעלמות הרגולטורים מהחוק, התערבותו הדחופה של היועץ המשפטי לממשלה.
הערוצים המסחריים והזכייניות, חברות הכבלים והלוויין
מבחינתם של ספקי התוכן בטלוויזיה - זכייני הערוצים המסחריים וחברות הכבלים והלוויין, תוכן שיווקי הוא מקור להכנסות נוספות, נוסף על תשדירי הפרסומת.
החלטת מועצת הרשות השנייה לאסור עירוב מכל סוג של תוכן ופרסום בשידורי ערוץ 2 וערוץ 10 גררה ביקורת מפרסומאים.
בתגובה על ההחלטה אמר יובל לב, מנהל מחלקת התוכן השיווקי במשרד הפרסום "מק'אן-אריקסון", כי שוק התוכן השיווקי הוא שוק בהתהוות שאין לו חוקים ברורים.
מסקר שערך איגוד המפרסמים בתחילת שנת 2005 עולה כי 69% מהמפרסמים התנגדו להחלטת הרשות השנייה לטלוויזיה ולרדיו שאסרה שימוש בתוכן שיווקי בתוכניות טלוויזיה.
איגוד המפרסמים מביע עמדה אוהדת בכל הנוגע לתוכן שיווקי.
לדעת האיגוד, יש להתיר תוכן שיווקי בשתי הסתייגויות: גילוי נאות לצופה ומידתיות.
האיגודים הביעו את התנגדותם להתרת פרסום סמוי על גווניו בכל סוגי התוכניות.
האיגודים מודאגים מתהליך החלחול המואץ של הפרסומת לתוך שידורי הערוצים וחוששים מהכפפת היצירה בכללותה לתאגידים עסקיים ולאינטרסים הכלכליים של המפרסמים ושל גופי השידור.
לדבריהם, פרסום סמוי משפיע במישרין על היצירה המשודרת – מבחינה תוכנית, כלכלית וציבורית.
על כן, האיגודים חוששים מפגיעה בחופש היצירה, בחופש האמנותי ובחופש הביטוי.
איגוד העובדים בקולנוע ובטלוויזיה (אק"ט)
אק"ט תומך במתן אישור לפרסום סמוי, ובלבד שהפרסום הסמוי יהיה מלווה בשקופית בראש המשדר ובסיומו, ובאמצעותה יהיה ברור לצופה מי נותן החסות.
נוסף על כך, גורסים באק"ט כי ההכנסות מפרסום סמוי יגדילו את ההשקעה ביצירה עצמה, וכך יאפשרו להקצות זמן רב יותר לחזרות, לעבודה על התסריט ולצילומים ויתרמו להשגת תוצאות טובות יותר ליצירה הישראלית.
ב-2015 נטען שב-ynet, אתר החדשות מבית "ידיעות אחרונות", יש עלייה במשמעותית בתוכן השיווקי, ללא איזונים.
נאמר שלעיתים קרובות, התכנים הפרסומיים משולבים בחומרים המערכתיים ללא גילוי נאות.
לא מדובר רק בגופים מסחריים אלא גם בשיתופי פעולה עם גופים ממשלתיים.
"אני מאפשר מימונים בכל הערוצים האפשריים, חוץ מהחדשות", צוטט ערן טיפנברון, העורך הראשי.
אשר תחת כהונתו נאמר, שתופעת התוכן השיווקי ב-ynet גדלה בצורה משמעותית.
ב-2015 פורסם כי הפרסום הסמוי נפוץ מאוד באתרי החדשות ברשת ונאמר שהאתרים ynet, "גלובס", "וואלה" ו-mako בלטו לרעה בנושא.
כאשר ynet דורג במקום הגרוע ביותר בפער.
ב-2015 הייתה גם תובענה ייצוגית נגד ynet "בטענה כי האופן שבו מטמיעים עורכי ynet תכנים פרסומיים בערוצי האתר הוא הפרה של חוק הגנת הצרכן, האוסר על פרסום מטעה.".
התביעה הייצוגית הסתיימה בפשרה ב-2021.
עמדת היועץ המשפטי לממשלה שוללת פרסום סמוי.
הוא קובע כי הפרסום הסמוי הוא עבירה בהיותו מזיק לצרכנים.
הפרסום הסמוי מפתה את הגולשים לקרוא פרסומת כשהם טועים לחשוב שהיא מקור מידע.
פרסום סלולרי הוא פרסום בדחיפה או במשיכה המופנה אל משתמשי טלפון סלולרי בדרכים אחדות:
הודעות WAP - בעלות קישור לאינטרנט.
הודעות מולטימדיה MMS - תמונה, קול, וידאו.
MiniSite סלולרי לגלישה באינטרנט הסלולרי.
אפליקציות סלולריות בעלות תוכן שיווקי - מוזיקה, משחקים, חדשות וכדומה.
במאי 2008 אושר בכנסת תיקון לחוק התקשורת (בזק ושידורים), האוסר פרסום בדחיפה לטלפון סלולרי שבעליו לא הסכים מראש לכך.
הפרסום בטלפון סלולרי החל בשנת 2006, המפעילה האמריקאית ספרינט הייתה בין הראשונות בתחום.
בתחילת 2007 החלו גם וודאפון ווריזון לספק פרסום בסלולר במודל של שירותים מוזלים בתמורה לחשיפה לפרסומת.
בישראל הפרסום הסלולרי החל בהקמתו של שירות "SMSER", הפועל במודל של זיכויים כספיים בתמורה לקבלת פרסומות לטלפון הסלולרי.
במקביל נפוץ משלוח מסרונים ללא הסכמתו של מקבל המסרון וללא כל תמורה לו.
פרסום ממוקד ומפולח - כאשר למפרסם יש פרופיל מדויק של בעל מספר הטלפון, המידע מאפשר פילוח בהתאמה מלאה לאופי הלקוחות ורצון המפרסם, פרסום המגיע בדיוק לקהל היעד הרצוי, החל מגיל, מין אזור מגורים ועד לתחומי עניין והעדפות אישיות.
פרסום זול ואטרקטיבי למפרסם - המפרסם חוסך את עלויות ההפקה והקמפיינים היקרים במדיות האחרות.
שיעור צפייה גבוה – אחוזי הצפייה בפרסום הסלולרי עומד על 98% שמתחלק כך: 85% ממקבלי ההודעות בסלולרי צופים בהם באופן מיידי, 13% צופים בהם תוך 24 שעות.
פרסום אישי - הודעת הפרסום מגיעה ישירות אל הסלולרי של הלקוח, שמעניק למפרסם מגע ישיר עם הלקוח, שצופה בפרסום ומקבל את המסר באופן אישי.
פרסום מיידי - המפרסם יכול להעלות פרסום לאוויר בזמן קצר ביותר, יתרון הנותן מענה לצורכי השוק המחייבים לתת תגובה מיידית למהלכי המתחרים.
פרסום זמין - הלקוח זמין לקבלת הודעת הפרסום בכל מקום וזמן, ללא כל תלות במדיה בה הוא צופה, תלות שקיימת בפרסום בכל מדיה.
חדירה לפרטיות - כאשר שולחים ללא אישור הנמען מראש.
לא כל הטלפונים תומכים בצבע ותמונה.
קהלי היעד אינם מודעים למידת המידע שיש למפרסמים עליהם.
עם זאת מכשירי הסלולר החדישים (סמארטפונים) הפכו לאחרונה לפופולריים ביותר (כגון האייפון והגלקסי) והם תומכים במגוון רחב מאוד של אפשרויות פרסום.
תוכנית פרסומית בסלולרי מתייחסת למטרות הפרסומיות של הארגון ולמאפיינים הייחודיים של המכשיר הסלולרי ונמעניו.
אפיון והגדרת קהל המטרה בסלולר.
הגדרת המטרות הפרסומיות של החברה בפעילות הסלולרית.
הגדרת הכלים ודרכי הפעולה בהן תבחר החברה.
קביעת מסגרת התקציב וגודל החשיפה אליה החברה מעוניינת להגיע.
אפיון טכנולוגיות מתקדמות היכולות לסייע ככלי שיווקי לחברה
קביעת הגדרות למדידת הצלחת הקמפיינים.
פרסום באינטרנט הוא ניצול טכנולוגיות האינטרנט לצורך שיווק ופרסום, הידוק הקשר בין יצרנים, משווקים וצרכנים ובין קהילות בעידן הגלובליזציה.
עם התפתחות השוק הגלובלי והצורך לחבר בין יצרנים, משווקים וקהל הצרכנים, נוצרה תחרות על קשר מהיר ויעיל בין שלושת המרכיבים של שרשרת הערך.
ההתפתחות הטכנולוגית של התקשורת שאפשרה תקשורת בלתי תלויה בקווי הטלפון, מבוססת על טכנולוגית האינטרנט, שהחל משנות השבעים של המאה הקודמת פותחה ככלי תקשורת פנימית של מערכת משרד הביטחון של ארצות הברית למקרה של מלחמה אטומית.
בשנות התשעים נפתחה תחילה למערכת האקדמאית והפכה בהמשך למערכת מסחרית, כאשר הכנסות נותני השירות מבוססות על תשלומים עבור שימוש ברשת, ולכן האינטרס המשותף של מפתחי הרשתות, ציבור הצרכנים בכל תחום, יצרני ומשווקי הסחורות, החל מתקשורת בין אישית וכלה במוצרי צריכה, תרבות, תעשייה וכדומה.
פרסום באינטרנט שינה דרמטית את מערכת היחסים המסורתית בין יצרנים, משווקים וצרכנים.
הוא יצר ערוצים חדשים לתקשורת, למכירה ולבניית מערכות יחסים, והפך את התהליך כולו לישיר, ממוקד ומדיד יותר.
הצרכים המתפתחים במהירות יצרו תחרות טכנולוגית לשיטות חדשות של התקשורת הדיגיטלית, פיתוח אלגוריתמים ותוכנות מחשב חדשים כמו הדמיה, מציאות רבודה, ועד שימוש בבינה מלאכותית, כדי לזכות בהובלת שוק הפרסום והשאת הרווחים.
יתרונות האינטרנט במערכות הסחר הגלובליות
בעבר, יצרנים נאלצו להסתמך כמעט באופן בלעדי על מתווכים (סיטונאים וקמעונאים) כדי להגיע לצרכן הסופי.
שיווק ומכירה ישירים (D2C - Direct-to-Consumer): יצרנים יכולים להקים אתרים משלהם, חנויות מקוונות בפלטפורמות כמו Shopify או Etsy, ולמכור את מוצריהם ישירות לצרכנים.
כך ניתן לחסוך עמלות למתווכים, ולאפשר שליטה מלאה על חווית המותג והלקוח, ולספק נתוני שוק מעודכנים.
הבנת שוק מעמיקה: באמצעות כלים אנליטיים (Google Analytics, נתוני רשתות חברתיות ועוד), יצרנים יכולים ללמוד ישירות על העדפות הצרכנים, התנהגות רכישה וביקוש למוצרים, שמאפשר להם לפתח מוצרים רלוונטיים יותר.
בניית מותג וקשר ישיר: יצרנים יכולים לתקשר ישירות עם קהל היעד באמצעות פרסום ממוקד, תוכן רלוונטי (בלוגים, סרטונים), ורשתות חברתיות.
מיתוג זה בונה נאמנות למותג ומחזק את הקשר עם הצרכנים.
שיפור המוצר: משוב (פידבק) ישיר מצרכנים, שהופך לנגיש יותר בזכות פלטפורמות דיגיטליות, מאפשר ליצרנים לזהות נקודות חולשה ולבצע שינויים ושיפורים מהירים במוצרים.
במקום להיות רק "מפיץ", המשווק הפך להיות אסטרטג תוכן, מומחה נתונים ומנהל קהילה.
הגעה ממוקדת לקהלי יעד: כלי פרסום דיגיטליים (כמו Google Ads, Facebook Ads) מאפשרים למשווקים להגיע לקהלי יעד ספציפיים ביותר, על בסיס נתונים דמוגרפיים, תחומי עניין, התנהגות גלישה ועוד.
אפשרות התאמה של מוצרים ושיטות מכירה לכל קהל ואף לפרט של הלקוחות.
מדידה ואופטימיזציה: בניגוד לפרסום מסורתי, פרסום דיגיטלי ניתן למדידה כמעט מיידית.
משווקים יכולים לעקוב אחר "קליקים" (אות כניסה ממחשב), עלויות לרכישה ושינוע הסחורה, ולבצע אופטימיזציה מתמדת של שיפור הביצועים.
כך לשפר את אפקטיביות ויעילות השיווק ולהתאים רכישות ומלאים לנתונים עדכניים.
מגוון ערוצי שיווק: האינטרנט מציע מגוון עצום של ערוצים: קידום אתרים (SEO), פרסום ממומן (PPC), שיווק באמצעות תוכן, שיווק ברשתות חברתיות, שיווק בדוא"ל, שיווק באמצעות משפיען ועוד.
המשווקים צריכים לשלוט במגוון כלים ואסטרטגיות כדי לבנות נוכחות דיגיטלית חזקה.
יצירת חווית לקוח רב-ערוצית (Omnichannel): המשווקים פועלים כדי ליצור חוויה חלקה ואחידה לצרכן בכל נקודות המגע הדיגיטליות והפיזיות, כדי לחזק את הקשר של הצרכן למותג.
הצרכן במאה העשרים ואחת הוא בעל עוצמה חסרת תקדים, מחובר ונגיש.
גישה למידע בלתי מוגבל: הצרכנים יכולים לחקור מוצרים, להשוות מחירים, לקרוא ביקורות וחוות דעת של משתמשים אחרים וללמוד על חברות לפני שהם מבצעים רכישה.
כך ניתן לקבל החלטות מושכלת יותר, להשוות מוצרים ומחירים ממקורות שונים.
לקבל חוות דעת מצרכנים אחרים, ובכך לדייק ברכישה ובמקביל גם לסייע בשדרוג השוק ומיטוב המוצרים.
השפעה על מותגים: הצרכנים יכולים להביע דעתם בציבור הקונים במרחב השוק באמצעות רשתות חברתיות, בקהילות ובאתרי ביקורת.
דעות אלו משפיעות על מוניטין של מותגים ועל החלטות רכישה של צרכנים אחרים, להיעזר ב"מובילי דעה" ומשפיענים כלקוחות לצורך מיקוד הצרכנים והמשווקים ולמיטוב השירות והסוחרות.
התאמה אישית של חווית הרכישה: פרסום באינטרנט מציע לצרכנים הצעות מותאמות אישית לצרכים ולהעדפות שלהם, מה שהופך את חווית הקנייה לרלוונטית ונוחה יותר.
נוחות ונגישות: הצרכנים יכולים לרכוש מוצרים ושירותים מכל מקום ובכל זמן, בלחיצת כפתור, עם מגוון אפשרויות משלוח ותשלום.
הפרסום באינטרנט מהווה גשר מרכזי המחבר בין היצרן, המשווק והצרכן על ידי:
יצירת נראות וגילוי: הוא מאפשר ליצרנים ולמשווקים להציג את מוצריהם ושירותיהם בפני קהל עצום, ולצרכנים לגלות אותם.
תקשורת דו-כיוונית: בניגוד לפרסום מסורתי, הפרסום הדיגיטלי מאפשר אינטראקציה מיידית בין הצדדים, באמצעות תגובות, שיתופים ופניות ישירות.
איסוף וניתוח נתונים: כל פעולה דיגיטלית מייצרת נתונים, המאפשרים ליצרנים ולמשווקים להבין טוב יותר את הצרכנים, ולצרכנים לקבל הצעות רלוונטיות יותר.
האצה של מעגל משוב: הפרסום הדיגיטלי מאפשר ליצרנים לקבל משוב מהיר על קמפיינים ומוצרים, ולצרכנים להשפיע על פיתוח מוצרים עתידיים.
בניית קהילות: רשתות חברתיות וקבוצות דיון מאפשרים למותגים לבנות קהילות של לקוחות נאמנים, שמסייעים אחד לשני ומהווים מקור מידע חשוב ליצרן.
לסיכום, הפרסום באינטרנט הפך את מערכת היחסים בין יצרנים, משווקים וצרכנים לשקופה, דינמית ואינטראקטיבית יותר.
הוא העניק לצרכן כוח רב יותר, חייב את היצרנים והמשווקים להיות קשובים יותר, ויצר עולם שבו המידע זורם בחופשיות בין כל הגורמים.
עם זאת יש להציג גם את הסיכונים שבהעברת השליטה על התקשורת, התוכן והאמצעים לידי חברות מסחריות המתקיימות על תעבורה עמוסה ומהירה ועשויות להשתמש בטכנולוגיות אלה כדי לקדם אינטרסים, או להצר מתחרים.
הטכנולוגיות הבסיסיות המאפשרות פרסום באינטרנט
האינטרנט בנוי על שכבות רבות של טכנולוגיות המאפשרות העברת מידע, הצגתו, ואינטראקציה בין משתמשים.
אלו הטכנולוגיות המרכזיות הרלוונטיות לקשר בין יצרן, משווק וצרכן: הטכנולוגיות יוצרות אפליקציות המאפשרות קניה ישירה מהאתר, תקשורת ישירה ורבת משתתפים עם לקוחות, יצרנים, קהילות ועוד.
העברת נתונים מהירה בקווי הולכה המבוססים על סיבים אופטיים וללוויינים
המהות: מהירות הולכת האותות כיום מגיעה לג'יגה - בייטים בשנייה ולהולכה של תקשורת רבת משתתפים על קו אחד.
יתרונות: אפשרויות כמעט בלתי מוגבלות לתקשורת, כולל העברת תמונות והדמיות, ביצוע תשלומים, צבירת מידע, שיתוף והפעלת אפליקציות רבות בו-זמנית.
יצירת קהילות פעילות ללא צורך בפגישה.
זהו הבסיס העיקרי להצלחת התקשורת האינטרנטית בכל התחומים.
המהות: אבני הבניין הבסיסיות של האינטרנט.
אוסף של דפי אינטרנט המקושרים ביניהם, המאוחסנים בשרתים ונגישים באמצעות דפדפני אינטרנט (כרום, פיירפוקס, ספארי וכו').
הם יכולים להיות סטטיים (מידע קבוע) או דינמיים (התוכן משתנה בהתאם לאינטראקציית המשתמש או נתונים).
יתרונות: ליצרן: משמשים כ"חלון ראווה דיגיטלי" למותג ולמוצרים, מאפשרים הצגה מפורטת, קטלוגים, מידע טכני וסיפור המותג.
באמצעותם יצרנים יכולים למכור ישירות לצרכנים (D2C) באמצעות חנויות מקוונות (e-commerce websites), ללא צורך במתווכים.
למשווק: מהווים פלטפורמה מרכזית לקמפיינים שיווקיים (דפי נחיתה), לפרסום תוכן (בלוגים, מאמרים), ולשילוב פיקסלים וכלי אנליטיקה למעקב אחר התנהגות משתמשים (שמאפשר אופטימיזציה של הפרסום).
לצרכן: מקור מידע מרכזי להשוואת מוצרים, קריאת ביקורות, ביצוע רכישות, יצירת קשר עם שירות לקוחות ולימוד על המותג.
המהות: תוכנות המותקנות באופן ישיר על מכשירים ניידים (סמארטפונים, טאבלטים) ומספקות פונקציונליות ספציפית.
הן מנצלות את יכולות המכשיר (GPS, מצלמה, חיישנים) ומציעות חווית משתמש עשירה ומותאמת יותר מאתרי אינטרנט בכל זמן.
יתרונות: ליצרן: מאפשרות בניית קשר עמוק ורציף עם הצרכן באמצעות התראות תוכניות נאמנות, וחוויות מותאמות אישית.
לדוגמה, אפליקציית בנק, אפליקציית קניות של רשת שיווק, או אפליקציית שליחויות.למשווק: פלטפורמה לפרסום ממוקד ישירות למשתמש (בתוך האפליקציה או באמצעות התראות).
מאפשרות איסוף נתונים מדויקים על התנהגות המשתמש בתוך האפליקציה, ושימוש בנתונים אלו לתגבור השיווק ושיפור הצעות.
לצרכן: מספקות נוחות ונגישות מקסימלית לשירותים, קניות, מידע ותמיכה בכל זמן ובכל מקום.
מאפשרות קבלת הצעות אישיות והתראות בזמן אמת.
המהות: פלטפורמות מקוונות המאפשרות למשתמשים ליצור ולשתף תוכן, לבנות קשרים חברתיים, ולהשתתף בקהילות.
(לדוגמה: פייסבוק, אינסטגרם, טיקטוק, לינקדאין, יוטיוב, X (טוויטר לשעבר)).
יתרונות: ליצרן: במה לבניית קהילה סביב המותג, לפרסום תוכן אורגני (פוסטים, סרטונים), להשקת מוצרים חדשים ולקבלת פידבק ישיר.
הן גם מהוות ערוץ שירות לקוחות פופולרי.
למשווק: כלי עוצמתי לפרסום ממוקד ומאוד מדויק (על בסיס תחומי עניין, דמוגרפיה, התנהגות), לקידום תוכן משתמשים (UGC), ולעבודה עם משפיענים.
מאפשרות מדידה מפורטת של מעורבות ותגובה לפרסום.לצרכן: הרשתות החברתיות הן מכפיל - כוח של הצרכנים.
מאפשרות שיתוף מידע על מוצרים, איתור נקודות מכירה והמלצות לשימוש במוצרים.
וגם יצירת מרכזי השפעה במאבקים להורדת מחיר ושיפור מוצר.
טכנולוגיות מידע ואיסוף נתונים (Data & Analytics Technologies)
המהות: כלים ומערכות המשמשים לאיסוף, אחסון, ניתוח ועיבוד כמויות עצומות של נתונים (Big Data) על התנהגות משתמשים, העדפות, רכישות ועוד.
יתרונות: ליצרן ולמשווק: מאפשרים הבנה עמוקה של הצרכנים: מי הם, מה מעניין אותם, איך הם מתנהגים, מה מניע אותם לרכוש.
נתונים אלו חיוניים להתאמה אישית של מוצרים, שירותים וקמפיינים שיווקיים, ולשיפור מתמיד של חווית הלקוח.
השתלת "עוגיות" (cookies) מאפשרות מעקב אחרי התנהגות הלקוח, ויצירת התראות לקנייה בהתאם.
לצרכן: מביאים לחוויית גלישה ורכישה מותאמת אישית יותר (המלצות למוצרים, מודעות רלוונטיות) (למרות שנושא הפרטיות הוא סוגיה אתית חשובה).
טכנולוגיות הדמיה ומציאות רבודה/מדומה (AR/VR - Augmented/Virtual Reality)
המהות: צבר של טכנולוגיות מתקדמות ליצירת תמונות, חווית מציאות, ותיאור גרפי.
טכנולוגיות אלה גם השפיעו על פיתוח החומרה.
ולהן השפעה עצומה גם על התרבות, התעשייה והטכנולוגיות הצבאיות.
מציאות רבודה (AR): משלבת אלמנטים וירטואליים על גבי העולם האמיתי בזמן אמת (לדוגמה, אפליקציית פילטרים בפנים, או הצגת רהיט בחדר שלכם דרך מצלמת הטלפון).
מציאות מדומה (VR): יוצרת סביבה וירטואלית ממוחשבת לחלוטין שאליה המשתמש שוקע (באמצעות משקפי VR).
בינה מלאכותית (AI): פיתוח של טכנולוגיה של למידה ושיפור תוך כדי ביצוע פעולות בכל תחומי המחשוב.
טכנולוגיה זאת עשויה לשנות כליל את המערכות החברתיות, כלכליות, ותרבותיות, אבל גם לשפר את פיתוח המוצרים, הפרסום, השיווק והצרכנות.
(למשל לנבא את הצרכים של כל פרט על פי ניתוח פרמטרים משתנים רבים וצפי לעתיד)
יתרונות: ליצרן: מאפשרות להציג מוצרים באופן חדשני ומרתק, לדוגמה: להדגים איך בגד ייראה על הצרכן, איך רהיט ישתלב בביתו, או לספק סיורים וירטואליים בנכסים או אתרי תיירות.
זה מקצר את תהליך ההחלטה ומפחית את הצורך ב"לראות בעיניים" באופן פיזי.
למשווק: יוצרות חוויה שיווקית בלתי נשכחת ואינטראקטיבית, המגדילה מעורבות ומבחינה את המותג מהמתחרים.
לצרכן: משפרות את תהליך הקנייה בכך שהן מאפשרות "לחוות" את המוצר לפני הרכישה, להפחית אי-ודאות ולבצע קנייה בטוחה יותר ומהנה יותר.
המהות: אספקת שירותי מחשוב (שרתים, אחסון, מסדי נתונים, רשת, תוכנה, ניתוח נתונים) דרך האינטרנט ("הענן"), במקום לאחסן אותם במחשב.
שירותי ענן מהווים כיום פתרון לשמירת מידע בכל הצורות, (כתב, תמונה, מסמכים,) ומחליפה למעשה שירותי משרד מעבר לתחום השיווק והפרסום באינטרנט.
יתרונות: ליצרן ולמשווק: מאפשרות גמישות, מדרגיות ויעילות בעלות.
ניתן להריץ אתרי אינטרנט, אפליקציות, מערכות CRM ופלטפורמות פרסום בקלות ובמהירות, ולהתאים את המשאבים הדיגיטליים לביקוש המשתנה.
זה מבטיח שהשירותים זמינים ומהירים עבור הצרכנים.לצרכן: מבטיחות זמינות גבוהה וביצועים מהירים של אתרים ואפליקציות, חווית גלישה חלקה ויכולת גישה למידע מכל מקום ובכל מכשיר.
כל הטכנולוגיות הללו פועלות יחד בסינרגיה כדי ליצור את המערכת האקולוגית העצומה של הפרסום והשיווק הדיגיטלי.
הן מאפשרות קשרים ישירים, מהירים, מותאמים אישית ומדידים יותר בין יצרנים, משווקים וצרכנים, ובכך משנות את פני המסחר והתקשורת.
שילוב של הטכנולוגיות מעלה את האפשרות שכל הפעילות של שרשרת המכירה תבוצע על-ידי מערכות ממוחשבות ללא התערבות האדם.
עם זאת קיים סיכון הולך וגדל של פגיעה פלילית בלקוחות, חדירה למרחב הפרטי והטעיה מכוונת.
בתקופת ARPANET, טרום ימי האינטרנט, לא היה נהוג לעשות ברשת שימוש מסחרי.
בתחילת שנות ה-90 של המאה ה-20 הופיעו מודעות בתחתית הדף באתרים שונים ובהמשך הפכו הפרסומות להיות מקור ההכנסה העיקרי של אתרי האינטרנט.
כוללת קידום אתרים במנועי חיפוש, שימוש במנועי החיפוש ככלי לקידום אתרים או מוצרים, כאשר האתרים מתחרים על סדר הופעתם במנועי החיפוש.
פרסום בגוגל, בפיסבוק, באינסטגרם או בטוויטר, שעוסקים בפרסום גלוי, וגם פרסום סמוי, באנרים, ופרסום סלולרי.
כמו אמצעי פרסומת אחרים פרסום מקוון כולל בדרך כלל את המפיק שמשלב פרסומות בתכנים המקוונים שלו ואת המפרסם שמספק את הפרסומות המיועדות לשילוב בתכנים אלה.
משתתפים אפשריים נוספים הן סוכנויות פרסום שעוזרות ביצירת הפרסומת ושרתי הפרסומות שתפקידם לאחסן את הפרסומות, לשדר אותן ולבצע סטטיסטיקות שונות לגביהן.
כן עשויים להשתתף בפעילות זו שותפים נוספים האחראים לקידום המכירות ולמשיכת לקוחות אל אתר העסק.
רוב אתרי האינטרנט פתוחים לגלישה ללא תשלום, והמודל העסקי של האתרים המסחריים שבהם מבוסס על הכנסות מפרסום.
גם אתרים שנבנו מלכתחילה ללא כוונת רווח משלבים לעיתים פרסומות, כדרך להפיק מהם הכנסה כלשהי.
עם התפתחות האינטרנט התגברה הנטייה של משתמשי האינטרנט לראות בפרסומות הפרעה בחוויית המשתמש והסחת דעת בלתי-רצויה שתועלת מעטה בצדה.
בעקבות כך בראשית המאה ה-21 התגבר השימוש בחוסמי פרסומות ומתרבים הפרסומים על ירידה יציבה ברווחיות הפרסום
עיקר הפרסום היה עדיין על נייר והפרסום באינטרנט ניתן כהטבה.
באותה תקופה השימוש בדואר אלקטרוני לצורך פרסום ממוקד לקוחות נחשב יעיל לגבי כ-15% מהנמענים וכתבי העת נהגו לסחור ברשימות המנויים שלהן ולמכור או להשכיר אותן בתור רשימות תפוצה ממוקדות-נושא.
שיטה נוספת שהתפתחה באותה תקופה הייתה הפצת אגרות מידע (newsletters) מקוונות תקופתיות.
גם הבאנר נחשב באותה תקופה לאפשרות טובה להפיץ פרסומות, בהיותו מצויד בקוּקִית וביכולת זיהוי כתובת IP.
הבאנר המתועד הראשון הופיע באתר של מגזין הטכנולוגיה Wired, ונרכש על ידי חברת התקשורת AT&T בשנת 1994.
עדיין הומלץ למפרסמים להתייחס לדפי האינטרנט כמו אל דפי עיתונים מודפסים.
ההמלצה הייתה למקם מודעה ממוקדת-לקוח באתר שתוכנו רלוונטי למוצר הנדון, כך שתיראה מסקרנת ותגרום למשתמשים להקליק עליה כדי למשוך אל האתר שלכם.
עם זאת בשנת 2002 חברת גוגל שהייתה בראשית דרכה, פיתחה שני כלי פרסום חדישים: האחד AdWords (כיום נקרא Google Ads), פרסום ממומן, שמציג בראש דף התוצאות פרסומות שאמורות להתאים למילות החיפוש שהוקשו, כשהחברה המפרסמת משלמת לגוגל לפי הקלקה על המודעה.
הכלי השני - AdSense, פרסום מבוסס תוכן המאפשר לאתרים לפרסם קישורים ממומנים וכך למשוך אליהם קונים פוטנציאליים.
פיתוח אפליקציות ושיטת תשלום אוטומטי
בשנים אלה התחילה שיטת pay-per-call, תשלום לפי שיחה: הקצאת מספר טלפון ייחודי למודעה המקוונת ותשלום רק תמורת שיחות טלפון לקו זה, בהנחה שאלה שיחות שאכן מבוצעות על ידי לקוחות פוטנציאליים,
סרטונים ויראליים היוו דרך נוספת למשיכת צופים, כשהרעיון היה שהמשתמשים עצמם יפיצו סרטונים מוצלחים.
התשלום עבור הסרטונים נקבע מראש לפי מספר הצפיות הצפוי.
עקב המעבר מפרסומת מודפסת לפרסום באינטרנט התפתחה גם גישת הזנב הארוך, שהפכה פרסום ומכירה של סחורה שיש לה ביקוש מוגבל - לכדאית.
כמו כן חלק מהחברות משתמשות בהגבלת תדירות.
עם התרבות אתרי האינטרנט בעולם (וגם בישראל) נמצא שלכל שאילתה נשלפות אלפי ואף מיליוני תוצאות.
עם הזמן הסתבר שהמשתמשים במנועי חיפוש נוטים לקרוא רק את התוצאות העליונות בדף התוצאות הראשון.
רוב המשתמשים (36%) בוחרים רק בתוצאה הראשונה ורק מעטים (2.2%) מגיעים לתוצאה העשירית.
בעקבות כך עלתה עם הזמן המודעות ל-קידום אתרים במנועי חיפוש (Search Engine Optimization - SEO), במטרה להגיע לראש הדף הראשון בתוצאות האורגניות של מנוע החיפוש (התוצאות שמופיעות מתחת לפרסומות בראש הדף).
בעשור השני השימוש בטלפונים סלולריים ורבו המשתמשים ברשתות החברתיות.
כתוצאה מכך רוב המפרסמים עברו אל הזירות האלה, ביחד עם רוב התכנים והשימושים באינטרנט.
מאפיין נוסף של הפרסום בעשור זה הוא התחזקות חברות הפרסום הגדולות ביותר - פייסבוק, גוגל, אמזון - והגדלת נתח הרווחים שלהן בשוק.
נכון לנתוני וול סטריט ג'ורנל של שנת 2020, שלוש החברות יחד שולטות ב-90% מענף הפרסום המקוון, ובלמעלה מ-50% מענף הפרסום כולו.
חיפוש ממומן (Sponsored ads)שיטה זו היא מנגנון לקידום אתרים בתשלום המאפשר למפרסם לרכוש פרסום עבור ביטויי מפתח מסוימים במנועי חיפוש.
קישורים אלו יופיעו בראש דף התוצאות, מעל לתוצאות האורגניות (התוצאות שמחזיר המנוע כתגובה למילות החיפוש), ולרוב עם הדגשה כי מדובר בחסות (sponsored).
החברות המובילות בתחום החיפוש הממומן הן גוגל, פייסבוק ויאהו.
במקרה של יאהו המיקום ברשימת החיפוש נקבע רק על סמך סכום התשלום ואילו בגוגל המיקום נקבע על סמך ציון משוקלל שלוקח בחשבון את היכולת של האתר למשוך לקוחות (נמדד לפי מספר הקליקים שזכה לו האתר כשהוצג) בנוסף לסכום התשלום (סכום התשלום הוא עבור הקלקת לקוח).
חיפוש ממומן היא השיטה שהתפתחה הכי מהר מבין שיטות הפרסום המקוון ונכון ל-2008, יותר מ-40% מכלל ההוצאה על פרסום מקוון בארצות הברית נזקף לחיפוש ממומן.
פרסום מבוסס תוכן (Content-based advertising) פרסום המבוסס על מיקום מודעות באתרים ובעמודים אשר תוכנם רלוונטי לאתר המפרסם.
למשל, בכתבה על חתונות, ימוקמו מודעות העוסקות באולמות חתונה.
במפנה המאה ה-21, הפך ה-Google AdSense של חברת גוגל למנוע המוביל בשיווק מבוסס תוכן.
המנוע מבוסס על טכנולוגיה שפותחה בידי חברת Applied Semantics, חברה בעלת מקורות ישראלים, אשר נרכשה בידי גוגל בשנת 2003.
פרסום מבוסס דמיוןשיטה זו בודקת שייכות בין משתמשים באמצעות הדירוג שנתנו למוצרים.
"משתמש מטרה" הוא משתמש שרוצים להתאים לו פרסומת.
"שכנים קרובים" הם משתמשים שנמצאה התאמה מרבית בינם לבין "משתמש המטרה" מבחינת דירוג המוצרים.
המערכת בודקת את פרופיל ה"שכנים הקרובים" ומוסיפה ל"משתמש המטרה" פרסומות למוצרים שאינם מופיעים בפרופיל שלו.
כך הוא נחשף למוצרים נוספים ויש סיכוי גבוה שהם רלוונטיים עבורו כיוון שעניינו משתמשים בעלי שייכות אליו.
שיטה זו הוכיחה את יעילותה ביישומים רבים אך יש לה כמה מגבלות:
קושי בפרסום מוצר חדש שלא דורג על ידי משתמשים
קושי בהתאמת פרסומות למשתמש חדש שאין עליו מידע
באנר: רצועת פרסומת המוצגת לרוחבו או לאורכו של דף האינטרנט.
זהו אחד מאמצעי הפרסום הפופולריים ביותר באתרי האינטרנט.
ישנם באנרים מסוגים שונים: טקסטואליים, תמונות סטטיות, וידאו ואנימציה.
חלק מהמפרסמים רואים בבאנר אמצעי פרסום בעייתי בגלל שיעורי הקלקה נמוכים (היכולים להיות נמוכים עד מאיות האחוז ואף מתחת לכך) ולכן החל מ-2003 החלה העדפה לשיטות אחרות כגון שימוש במנועי חיפוש לצורך הצגת פרסומת.
פופ אפ: קודם לגישה לדף אינטרנט שביקש הגולש (או במקביל לה), מוצג לגולש חלון נוסף, ובו פרסומת.
גרסאות עדכניות של הדפדפנים (כגון אינטרנט אקספלורר 7) מאפשרות חסימה של חלונות כאלה, ובכך הופכות שיטה זו לחסרת תועלת.
מודעה זעירה: בשולי הדף מוצגת מודעת מילים זעירה, שעיקרה קישור למפרסם וכעשר מילים המתארות את השירות המוצע.
שיטת פרסום זו שקטה מאוד, יחסית לשיטות פרסום אחרות באינטרנט.
זו השיטה העיקרית במנוע החיפוש גוגל, ובעקבותיו (ולעיתים באמצעות חברת גוגל) נעשתה נפוצה באתרים רבים.
קישור ממומן: מנועי חיפוש מציעים הצגת תוצאות בתשלום בראש תוצאות החיפוש שהם מציגים.
כאשר הגולש מחפש "בית מלון", למשל, יוצגו לו תחילה קישורים לבתי מלון ששילמו על כך, ורק לאחר מכן יוצגו קישורים לבתי מלון לפי הקריטריונים של מנוע החיפוש.
למניעת פגיעה באמינותו של מנוע החיפוש, ניתנת הבחנה ברורה בין קישורים ממומנים לבין תוצאות חיפוש רגילות.
פרסום משולב חוויה: שילוב המודעות כחלק מחוויית צריכת התוכן של המשתמש.
אפליקציות של רשתות חברתיות מקוונות מאפשרות צורה חדשה לפרסום: עירוב ישיר של צרכנים בתהליך קידום המוצר על ידי הפיכת הלקוחות ליוצרים או שותפים ליצירת הפרסום עם הארגון.
צורה זו של פרסום נקראת תוכן הנוצר על ידי משתמש או תוכן גולשים (User Generated Content – UGC), לעומת תוכן הנוצר על ידי משווקים.
לעידוד הלקוח לקחת חלק פעיל בתהליך היצירה יתרונות רבים.
ראשית, ניתן לעודד נאמנות למוצר (McKenzie et al., 2009).
יתר על כן, ישנה סבירות גבוהה שהם ישכנעו את חבריהם לרכוש את המוצר.
ולבסוף, קידום מכירות על ידי צרכן יכול להיות אפקטיבי יותר, מאחר שהוא "נוצר עבור משתמשים על ידי משתמשים" ולכן לכאורה אמין יותר.
תוכן הנוצר על ידי משתמשים משתנה בהתאם לסוג הרשת החברתית בה המשתמש נמצא, ולכן לצורך בניית אסטרטגיה שיווקית יעילה, על הפירמה לקחת בחשבון את סוג הרשת החברתית בה היא תחליט לממש את מסע הפרסום לצורך בחירת כלים פרסומיים מתאימים.
רשתות חברתיות באינטרנט מאפשרות קבלת דעה מאנשים אותם הקונה הפוטנציאלי אינו מכיר אישית.
בהתבסס על תכונה זו, חברות מעוניינות לאתר את המשתמשים בהם משתלם להשקיע.
כלומר, בעת בניית אסטרטגיה שיווקית על חברות להגדיר, מיהם מנהיגי הדעה.
מנהיג דעה הוא אדם המשפיע על החלטות הרכישה והצריכה של אחרים - המונהגים.
תמחור הפרסום באינטרנט נעשה בשיטות אחדות:
תמחור על פי הקלקה (Pay Per Click):
מודל ה-PPC הוא מודל שיטת תמחור המתבסס על "הקלקה".
בשיטה זו המפרסם משלם רק אם מקליקים על מודעתו, על פי מחיר ההקלקה שנקבע מראש.
במודל זה המפרסם מחליט ויודע מראש כמה עולה לאתרו כל מבקר המגיע דרך הפרסום.
מודל PPC הוא המודל הנפוץ ביותר בתחום השיווק באינטרנט כיום, הסיבה לכך היא שמודל זה מפחית את הסיכון בהחטאת קהל המטרה של הגוף המפרסם.
אם קיים סיכון גבוה להחטאת קהל המטרה, טכניקות הפרסום במודל זה הן: קישורים (link).
מודל ה-PPM הוא מודל שיטת תמחור המתבסס על הופעות / חשיפות.
שיטה זו מתגמלת את הגוף המפרסם על פי מס' חשיפות של המודעות, חשיפות אלו מחושבות ע"פ תנועת הגולשים באתר בו מופיעה המודעה.
על פי רוב מסוכמת עלות קבועה ל־X חשיפות של באנר מסוים באתר המציג.
במודל זה עלותו של המבקר באתר אינה ידועה מראש ומתומחרת ע"פ סטטיסטיקת הגלישה באתר.
טכניקות הפרסום במודל זה הן: באנרים (Banners,POP-UP,POP UNDER).
מודל ה-PPA הוא מודל שיטת תמחור המתבסס על פעולה.
מודל זה מקשר בין תשלום לפעולה כגון: רכישה באינטרנט, הרשמה לשירות, הזמנה טלפונית, מסירת פרטים כלשהם.
המפרסם מגדיר מהו אותו האירוע ((action נדרש, התשלום נעשה עבור כל פעולה שתומחרה ונקבעה מראש.
שיטה זו שונה במהותה משיטות התמחור האחרות מאחר שסטטיסטיקת ההצלחה והחיוב לתשלום נערך ומבוצע על ידי המפרסם ולא על ידי אתר או מנוע חיפוש.
מודל ה-PPA קושר בצורה ישירה בין פרסום לתוצאה סופית; לעומת PPC בו צריך להכפיל את מספר המקליקים ביחס ההמרה.
הונאות ובעיות אמינות לפי מודלים
נושא הפרסום באינטרנט סובל מבעיות אמינות בשל רמייה והונאות מכוונות שנועדו לגרוף רווחים בצורה יחסית קלה.
המודלים שסובלים מרמייה הם מודל ה –PPC ומודל ה-PPM.
הונאת ההקלקה (Click Fraud) היא החיסרון הבולט במודל ה-PPC.
ההונאה מתרחשת כאשר אדם או נציג של חברה מסוימת מבצע הקלקות על קישורים של גוף מסוים במטרה לרוקן את תקציב הפרסום של החברה המפרסמת.
הונאה נוספת היא יצירת אתרים פיקטיביים השייכים לחברות פרסום ואירוח קישורים ממומנים של חברות כמו גוגל או יאהו.
לאחר מכן מפעילי האתר מבצעים הקלקות אוטומטיות או ידניות במטרה לגבות עמלות מהחברות המפרסמות.
גם מודל ה-PPM סובל מבעיות, בשל מבנה תשתית האינטרנט ישנם קשיים במדידה מדויקת של מס' המופעים.
ישנן כמה סיבות לכך, אחת מהן נובעת מהשימוש בטכנולוגיית זיכרון מטמון, הדפדפן שומר בזיכרון המטמון את התמונות שהוא מציג בפעם הראשונה שנתקל בהם.
הבעיה עם השיטה הזו היא שברגע שהגולש מגיע לאתר שוב, החשיפה הזאת לא "נספרת" ולכן המודל לא אמין והוא לא מציג את הנתונים האמיתיים.
הבעייתיות באמינות המידע יוצרת א סימטריה בין נתוני המפרסם לנתוני האתר המארח.
מיקוד הקמפיין: עוד בשלב הקמת הקמפיין חשוב מאוד לשאול את הלקוח מה המיצדים שהוא מעוניין בהם ולהימנע מהכנסת בחירות של ברירת מחדל.
יש לאלץ את המשתמש לבצע בחירה ובכך למנוע ממנוע אוטומטי רמייה במילוי טפסים באינטרנט: לדוגמה - בחירת שפות משתמש, מערכות הפעלה מיועדות.
בקרה על הכניסות לקמפיין: עמודי האתר על ידי שימוש בתוכנה מתאימה, למשל Google analytics: תוכנה המאפשרת לראות אם יש כניסות ממדינות ספציפיות - עד רמת העיר או האזור.
אם רואים שמעיר מסוימת או ממדינה מסוימת מתבצעת הקלקה שלא מביאה לתוצאות סבירות מבחינת המכירות יש לחסום את אותה מדינה/עיר.
חסימת הקלקות מזויפות: כיום קיימים כלים של חברות צד שלישי המתממשקות למערכות הפרסום ומאפשרות לנטר את כניסות המשתמשים ולזהות הקלקות מזויפות כגון: מפרסמים מתחרים, בוטים, וכו', למפרסם ישנה אפשרות לחסום את כתובת ה-IP הבעייתית ובכך למנוע הצגת המודעות בעתיד לאותו אדם.
פרסה (מכונה לעיתים "מנעל" או "סנדל ברזל") היא פריט המעוצב בצורת U עשוי מתכת או חומרים סינתטים מודרניים אחרים, הממוסמר או מודבק לפרסת סוסים, חמורים, פרדות ועוד.
בהשוואה לנעל אצל בני אדם, כך גם הפרסה אצל אותם בעלי חיים מונעת שחיקה והתבלות של כפות הרגליים.
מפרזלים מקצועיים מחברים את הפרסות המתכתיות לפרסות בעלי החיים על ידי מסמור.
ישנן פרסות עשויות ממגוון רחב של חומרים וצורות, שפותחו עבור סוגים שונים של סוסים ומותאמות לסוג העבודה שהסוסים מבצעים.
החומרים הנפוצים ביותר מהם הן עשויות הם פלדה ואלומיניום אך ישנן פרסות מיוחדות המורכבות מחומרים כמו גומי, פלסטיק, מגנזיום, טיטניום ונחושת.
פרסות עשויות פלדה מועדפות יותר עבור סוסים המשמשים למטרות ספורט כגון: פולו, קפיצת משוכות ורכיבה מערבית (ריינינג), כיוון שהן חזקות יותר ונועדו לשימוש לטווח ארוך.
לעומתן פרסות אלומיניום מועדפות עבור סוסים המשמשים למרוצים ולרכיבה אומנותית כיוון שהן קלות יותר דבר המקל על תנועת הסוסים.
נוסף על כך יש פרסות שיש בהן caulkin – זיז ממתכת שמקובע בפרסת הסוס לשם מניעת החלקה.
הפרסה משמשת קמע למזל טוב.
כמו כן וריאציה של פרסה משמשת למשחק פופולרי של זריקת פרסה.
פְּרֶסְבִּיטֶרְיאניזם הוא מונח המתייחס למספר זרמים בנצרות הפרוטסטנטית הדבקים במסורת הקלוויניזם, ומאורגנים במבנה דומה.
התאולוגיה הפרסביטריאנית מדגישה באופן מסורתי את ריבונות האל, את כתבי הקודש כמסמך מנחה, ואת ההכרח שבחסד האל באמצעות האמונה בישו.
המונח "פְּרֶסְבִּיטֶרְיָאנִיזְם" מקורו בתואר הכבוד היווני "פְּרֶסְבִּיטֶרוֹס" (presbýteros, πρεσβύτερος), שמשמעותו "זקן", "בכיר", או "מנהיג", המופיע בברית החדשה ומתייחס להנהגה מקומית.
הגישה הפרסביטריאנית בנצרות תוארה לראשונה בפרוטרוט על ידי הרפורמיסט בן המאה ה-16 מרטין ברוסר משטרסבורג, אשר האמין כי הכנסייה הנוצרית הקדומה יישמה את עקרונות ההנהגה הפרסביטריאנית.
יישום מודרני של עקרונות הפרסביטריאניזם נמצא בכנסיית ז'נבה תחת הנהגתו של ז'אן קלווין בשנת 1541.
מקור הכנסייה הפרסביטריאנית הוא בעיקר בסקוטלנד לפני חוקי האיחוד של 1707. רוב הפרסביטריאנים באנגליה יכולים למצוא את שורשי משפחתם בסקוטלנד.
אף שהפרסביטריאנים דבקים בתאולוגיה של קלווין וממשיכי דרכו, ניתן למצוא מגוון של השקפות דתיות בפרסביטריאניזם בן ימינו.
שורשי ארגון ההנהגה הפרסביטריאנית המודרנית ברפורמציה הסקוטית במאה ה-16. קהילות מקומיות מונהגות על ידי אספות המורכבות מנציגי הקהילה, גישה מועצתית הנמצאת אף ברמות אחרות של קבלת החלטות - הפרסביטר (בית הדין של זקני העדה), הסינוד, והאספה הכללית.
באופן תאורטי לא קיימים בישופים בפרסביטריאניזם, אולם, בחלק מן הקהילות במזרח אירופה, ובקהילות אקומניות, פועלים בישופים.
משרת זקן העדה אף היא מאפיין ייחודי לפרסביטריאניזם: אלה אנשים מתוך הקהילה, חסרי הסמכה דתית פורמלית, המשתתפים בניהול הדתי של קהילתם ובתהליך קבלת ההחלטות בכל הרמות.
במאה ה-20 רבות מן הכנסיות הפרסביטריאניות השתתפו באופן חשוב בתנועה האקומנית, שמטרתה להביא להבנה ולשיתוף פעולה בין הזרמים הדתיים והדתות השונות בעולם, כולל במועצה העולמית של הכנסיות.
קהילות פרסביטריאניות רבות מצאו דרכים לשיתוף פעולה עם זרמים רפורמיסטיים אחרים בנצרות.
חלק מן הכנסיות הפרסביטריאניות אף אוחדו עם כנסיות מזרמים אחרים, בהן כנסיות לותרניות ואנגליקניות.
פרסביטריאנים מבדילים עצמם מעדות אחרות על ידי דוקטרינה, ארגון מוסדי (או "סדר הכנסייה") ופולחן; לעיתים קרובות משתמשים ב"ספר הסדר" כדי להסדיר פרקטיקה ומנהגים משותפים.
מקורות הכנסיות הפרסביטריאניות הם בקלוויניזם.
ענפים רבים של פרסביטריאניזם הם שרידים לפיצולים קודמים מקבוצות גדולות יותר.
חלק מהפיצולים נבעו ממחלוקת דוקטרינלית, ואילו חלקם נגרמו על ידי מחלוקת בנוגע למידה שיש לדרוש מאלה שהוסמכו לכהונת הכנסייה להסכים עם וידוי האמונה של וסטמינסטר , המשמש היסטורית כמסמך וידוי חשוב - שני רק לתנ"ך, ומכוון את הייחודיות בתקינה ובתרגום של התנ"ך בכנסיות פרסביטריאניות.
פרסביטריאנים שמים חשיבות רבה על חינוך ולמידה לכל החיים, אך תוך ידיעה ששום פעולה אנושית אינה יכולה להשפיע על הישועה.
לימוד מתמשך של כתבי הקודש, כתבים תאולוגיים והבנה ופרשנות של תורת הכנסייה מגולמים בכמה אמירות אמונה וקטכיזמות שאומצו רשמית על ידי ענפי הכנסייה השונים, המכונים לעיתים קרובות "סטנדרטים כפופים".
בשנת 2006, אישרה הכנסייה הפרסביטריאנית בארצות הברית (PCUSA), השייכת לצד הליברלי של הכנסיות הפרסביטראניות, קבלת הומוסקסואלים ולסביות לשורותיה.
הכנסייה הפרסביטריאנית בארצות הברית היא הגדולה מבין עדות העולם ומונה שני מיליון חברים.
ביוני 2014, הצביעה אספת החברים של הכנסייה הפרסביטראנית בארצות הברית (PCUSA) בעד משיכת השקעות מהחברות קטרפילר, מוטורולה ו-HP בשל מעורבותן בכיבוש הישראלי.
הכנסיות הפרסביטראניות השמרניות בארצות הברית מאוגדות בארגון NAPARC (הוועדה הפרסביטראנית והרפורמית בצפון אמריקה).
פרסביטריאניזם מבחינה היסטורית הוא מסורת של "וידוי" (Confessionalism) .
כנסיות הווידוי מבטאות את אמונתן בצורה של "וידויי אמונה", שיש להם מעמד סמכותי.
עם זאת, הן מבוססות על נקודה עדינה יותר: בכנסיות הווידוי, תאולוגיה איננה עניין אינדיבידואלי בלבד.
בעוד שאנשים מעודדים להבין את כתבי הקודש ועשויים לערער על ההבנה המוסדית הנוכחית, התאולוגיה מבוצעת על ידי הקהילה כולה.
ההבנה הקהילתית הזו של תאולוגיה באה לידי ביטוי בווידויים.
בפרסביטריאניזם יש קשת רחבה של גישות לווידוי.
אופן המנוי, או המידה שבה התקנים הרשמיים קובעים את תורת הכנסייה בפועל, מתגלה כעניין מעשי.
כלומר, ההחלטות שניתנו בהסמכה ובבתי המשפט של הכנסייה קובעות במידה רבה את כוונתה של הכנסייה, המייצגת את השלם, על ידי עמידה בתקן הדוקטרינלי.
כמה מסורות פרסביטריאניות מאמצות רק את וידוי האמונה של וסטמינסטר כסטנדרט הדוקטרינלי עליו מורי הכנסייה מתבססים, בניגוד לקטכיזמות הגדולות והקצרות יותר, המאושרות לשימוש בהוראה.
עדות פרביטריאניות רבות, במיוחד באמריקה הצפונית, אימצו את כל התקנים של וסטמינסטר כסטנדרט הדוקטרינה שלהן הכפוף לתנ"ך.
תקנים אלו הם קלוויניסטיים בהתמצאותם הדוקטרינרית.
הכנסייה הפרסביטריאנית בקנדה שומרת על וידוי האמונה של וסטמינסטר בצורתו המקורית, אך טוענת שיש להבין את התקופה ההיסטורית בה נכתב כאשר הוא נקרא.
וידוי האמונה של וסטמינסטר הוא "התקן העיקרי של כנסיית סקוטלנד" אך "תוך התחשבות ראויה בחופש הדעה בנקודות שאינן נכנסות לגופם של האמונה".
ניסוח זה מייצג שנים רבות של מאבק על המידה שבה הווידוי משקף את דבר האלוהים ואת מאבק המצפון של אלה שהאמינו שהוא לא עשה זאת במלואו (למשל ויליאם רוברטסון סמית').
לכנסיות פרסביטריאניות, כמו הכנסייה החופשית של סקוטלנד, אין "סעיף מצפון" כזה.
הכנסייה הפרסביטריאנית בארצות הברית אימצה את ספר הווידויים, המשקף הכללת וידויים רפורמיים אחרים בנוסף לתקני וסטמינסטר.
מסמכים נוספים אלה כוללים הצהרות אמונה קדומות (אמנת נינה, אמונת השליחים), ווידויים רפורמיים מהמאה ה-16 (הווידוי הסקוטי, הקתכיזם של היידלברג, הווידוי ההלוויטי השני).
פרסום משולב תוכן היא שיטת פרסום באינטרנט המשתלבת בחוויית צריכת התוכן של המשתמש.
המפרסם מנסה לקבל תשומת לב לפרסומת על ידי מתן תוכן בעל ערך כחלק מחוויית המשתמש, תוך שימוש במודעה שנראית חלק מהאתר האינטרנט שבו היא מפורסמת.
המטרה היא להפוך את הפרסום בתשלום לפחות בולט לעין ומנותק מהחוויית משתמש הרגילה, להבדיל מבאנרים, פופ אפים, וכו' ובכך להגדיל את הסבירות שהמשתמש ילחץ על הפרסומת.
שיטות הפרסום הפופולריות לפרסום משולב תוכן הן: קטעי וידאו, תמונות, מאמרים, מוזיקה ומדיה אחרות.
דוגמאות לכך הן מודעות גוגל בתשלום, שמופיעות מעל התוצאות חיפוש הרגילות ונראות כחלק מחוויית משתמש.
טוויטים מקודמים בטויטר, וכן סיפורים ממומנים בפייסבוק.
שיווק תוכן הוא צורה אחרת של פרסום משולב תוכן, שבו האתר מציע לגולש "תוכן אחר שאולי תהיה מעוניין בו" תוך הפנייה לאתר אחר המשלם על ההפניות.
האתרים המשתמשים בצורה כזו של פרסום מחולקים לשתי פלטפורמות: פתוחות וסגורות.
פלטפורמה סגורה היא מותג היוצר פרופיל או תוכן בתוך אתר קיים.
לדוגמה: ציוצים בטוויטר, סיפורים ממומנים בפייסבוק ומודעות וידאו ביוטיוב.
פלטפורמות פתוחות הן פלטפורמות שמקדמות מותג מסוים בהרבה פלטפורמות אחרות, שלא כמו פלטפורמות סגורות.
כדי שפרסומת תהיה משולבת חוויה היא צריכה לעמוד בכמה כללים:
חלק מחוויית המשתמש - משתלבת באופן אינטגרלי כחלק מזרימת התוכן המועברת באותה פלטפורמה בה מבוצע השימוש / פרסום
משתלבת - משתלבת עם עולם התוכן ותחומי העניין של המשתמש.
אמינה - שומרת על אמון המשתמש ולא משתמשת בטריקים מטעים
אחידות המותג - שומרת על אחידות מסרי המותג כדי לתקשר עם הלקוח
מוסיפה ערך - מוסיפה ערך מוסף ללקוח, אם על ידי שעשוע, מידע או מעורבות.
פרסום בזמן אמת, או מכירה בזמן אמת היא טכנולוגיה המאפשרת לאתרי תוכן ברשת האינטרנט לפרסם מודעות המתבססות על דפוסי העניין של הגולשים בזמן אמת וברמת החשיפה הבודדת.
השיטה היא מעין בורסה הפועלת בדומה לבורסה לניירות ערך, המתנהלת באמצעות מערכת ממוחשבת המבצעת תיווך בזמן אמת בין גורמים המעוניינים למכור שטחי פרסום באתרי אינטרנט וגורמים המעוניינים לקנותם.
השיטה מאפשרת עלויות נמוכות יותר בהשוואה לקניית שטחי פרסום במדיה הדיגיטלית באופן המסורתי, וניצול תקציבי הפרסום באופן מקסימלי תוך היחשפות לשוק מפולח וממוקד יותר.
מערכת ה-RTB בנויה על אלגוריתמים מורכבים המחקים עוגיות ספציפיות, בעיקר כאלה הכוללות נתונים דמוגרפיים והתנהגותיים של הצרכן.
המערכת מאפשרת למפרסמים לבחור את מאפייני הגולש אשר אליו מעוניינים לפנות ולשלם מחיר משתנה בעבור חשיפה לגולש, וזאת על פי מידת התאמתו לדרישותיהם.
ישנם שלושה שחקנים עיקריים בתהליך:
פלטפורמת הביקוש (DSP) - מערכת המאפשרת לקונים לנהל חשבונות בבורסות פרסום (ad exchange) ובבורסת נתונים (data exchange) תחת קורת גג אחת, וכך להגדיר את נתוני הצרכנים שאליהם הם מעוניינים לפנות, ואת הצעות המחיר המקסימליות שהם מעוניינים להציע.
לצד המוכר המערכת מאפשרת לנהל את ההצעות ולתמחר את נתוני קהל היעד.
The publisher - המו"ל, המוכר, שמספק את מלאי שטחי התצוגה.
Ad exchange - בורסת הפרסום, שהיא כלי המחבר בין המוכר לקונה ומאפשר את רכישת שטח הפרסום המוצע באמצעות מכירה פומבית המתקיימת בזמן אמת, ברגע טעינת עמוד האינטרנט אצל הצרכן.
תחילה מבקש הגולש להיכנס באמצעות הדפדפן לאתר שבו פועלת מערכת הפרסום בזמן אמת (RTB).
לאחר מכן מתקבלים מאפייני הצרכן במערכת ומתקיים מכרז בזמן טעינת הדף בדפדפן.
המערכת הממוחשבת בוחרת את המפרסמים המתאימים על פי פרופיל הגולש שאותו הזינו המפרסמים ב-DSP, ופותחת מכרז על מאגר שטחי הפרסום הפועלים בשיטה זו.
הזוכה במכרז הוא המרבה במחיר ומודעתו מוצגת לגולש, ובכך משיגים חשיפה מפולחת לגולשים.
פרסום בזמן אמת מול פרסום בקנייה ישירה
מיקוד (אתרים מול קהלים)- שיטת הפרסום בזמן אמת מאפשרת לבצע סינון בקהל ולהגדיר את מאפייני הגולש שנחוצים למסע הפרסום דרך נתוני דמוגרפיה והתנהגות הניתנים בעוגיות, בעוד שבקנייה ישירה המודעות מוצגות לקהל הרחב ללא אופציית סינון, על פי מספר החשיפות שהמפרסם רכש.
אספקה (התחייבות מול ללא התחייבות)- בקנייה ישירה המפרסם רוכש חשיפות (CPM) במספר קבוע ומובטח שהוא רואה כמתאים להצלחת מסע הפרסום, בעוד שפרסום בזמן אמת פועל על מכרזים ואינו מבטיח מספר כלשהו של חשיפות, ולא מאפשר למפרסם ודאות בדבר מספר הצפיות מודעתו.
זרימת עבודה (ידני מול תכנותי)- קנייה ישירה נעשית בתהליך ידני של משא ומתן, תכנון והכנת חוזה מפורט בדבר תנאי מסע הפרסום.
פרסום בזמן אמת מורכב מתהליך תכנותי המונע על ידי ממשק משתמש ואלגוריתמים ואינו מצריך פעילות ארוכת טווח, אלא פעילות מידית בתהליך המכרז.
תמחור (CPM מול eCPM)- קנייה ישירה מתומחרת על פי כמות חשיפות קבועה מראש ובדרך כלל בכמויות גדולות, בעוד שקנייה בזמן אמת מתומחרת על פי חשיפות בודדות, אפקטיביות ומשתנות.
פרסביאקוזיס או פרסביקוסיס (Presbyacusis או Presbycusis; מיוונית presbys-זקן ,akousis- שמיעה) היא תופעה הקשורה לאובדן שמיעה חושית עצבית עם העלייה בגיל.
בעקבות ההשפעה המצטברת של ההזדקנות על השמיעה, נגרמת ירידה בשמיעה בתדרים הגבוהים.
תופעת הפרסביאקוזיס אומנם מצטברת עם הגיל, אך יש גורמים נוספים המשפיעים עליה.
מקובל ברפואה להבחין בארבעה טיפוסים עיקריים של פרסביאקוזיס:
חושי (Sensory presbyacusis) – מאופיין בניוון האיבר הקורטי.
עצבי (Neural presbyacusis) – מאופיין בניוון של תאי עצב בשבלול, בגנגליון הספירלה.
חילוף חומרים (Vascular presbyacusis) – מאופיין בניוון של רקמת ההפרשה (stria vascularis) לכל אורכו של השבלול.
שבלול מוליך (Conductive presbyacusis) – מאופיין בהקשחה של הקרום הבזילארי (basilar membrane) ולכן פוגע בתנועה שלו.
הפרסה היא קצה האצבע של יונקים מקבוצת הפרסתנים, המחוזקת על ידי מעטה קרטין עבה וקרני.
הפרסה בנויה מסוליה קשיחה או גמישה, ומדופן קשיחה שיוצרת הציפורן המגולגלת סביב קצה האצבע.
משקל גופו של בעל החיים נשען בדרך כלל על כף הפרסה ועל שולי דופן הפרסה.
הפרסות גדלות ללא הפסקה ועוברות שחיקה מתמדת בזמן ההליכה של בעל החיים.
למרבית מכפילי הפרסה (כגון כבשים, עיזים, צבאים, בקר, ביזונים וחזירים) יש שתי פרסות עיקריות בכל רגל, מבנה המכונה "פרסה שסועה".
כמו כן, למרבית מכפילי הפרסה הללו יש בנוסף שני טלפיים קצרים (dewclaws) הממוקמים מעט גבוה יותר במעלה הרגל.
הטלפיים הקצרים אינם משמשים להליכה, אך במינים מסוימים שבהם הם גדולים יותר (כמו צבאים וחזירים) הם עשויים לגעת בקרקע בעת ריצה או קפיצה.
מכפילי פרסה אחרים, כגון ג'ירפות ואנטילוקפרות, הם חסרי טלפיים קצרים.
בבעלי חיים מסוימים הנחשבים כבעלי פרסה שסועה, כגון גמלים, הפרסות קטנטנות ונראות כציפורניים בקצות האצבעות.
למפריטי פרסה מסוימים יש פרסה אחת בכל רגל, בעוד שלאחרים יש (או היו) שלוש אצבעות נפרדות בעלות פרסות או ציפורניים גדולות, או פרסה אחת ושני טלפיים קצרים.
הטפיר הוא מקרה מיוחד, משום שהוא בעל שלוש אצבעות בכל כף רגל אחורית וארבע אצבעות בכל כף רגל קדמית.
לאורך ההיסטוריה פרסות מילאו תפקיד משמעותי בטקסים (כגון טקסי קבורה) ובמשחקים, וכן שימשו לייצור דבקים.
פִּרְסוּם הַנֵּס, או בשמו התלמודי פִּרְסוּמֵי נִיסָּא, הוא מושג הלכתי המאפיין מצוות שנתקנו לשם פרסום נסים היסטוריים שאירעו לעם ישראל.
במסכת שבת דנה הגמרא במי שיש לו כסף שמספיק לקידוש או להדלקת נר חנוכה אך לא לשניהם.
הגמרא אומרת שיש להעדיף את הדלקת נר חנוכה משום "פרסום הנס" ששייך בו.
מלבד קריאת המגילה והדלקת נרות חנוכה ישנן מצוות נוספות שקיים בהן את "פרסום הנס":
אמירת על הנסים בחנוכה ופורים
שתיית ארבע כוסות בליל הסדר
פרסום הנס מהווה סיבה להחיל את חיוב קיום המצווה אף על עניים ומחוסרי אמצעים כלכליים.
בהתאם לכך , וכן בנר חנוכה: .
כאשר שבת של חנוכה חלה בראש חודש, קוראים הפטרה מעניין חנוכה ("נרות של זכריה") ולא מעניין של ראש חודש.
אחד הטעמים לכך הוא משום פרסום הנס.
נרות חנוכה שהודלקו במקום הגבוה 20 אמה מהקרקע, אין יוצאים בהם ידי חובת המצווה, מאחר שבגובה כזה קשה להבחין בהם וחסר במצווה את פרסום הנס.
השומע קריאת מגילה באופן שאינו מבין אותה, כגון שנקראה בשפה שאינו שולט בה לא יצא חובת המצווה מפני שאם לא הבין חסר במצווה את פרסום הנס, לדין זה ישנו חריג אחד והוא השומע קריאת המגילה בלשון הקודש למרות שאינו מבין יצא ידי חובתו.
נוהגים בקריאת המגילה לקפל את המגילה כאיגרת מפני שבכך מפרסם את הנס (האגרות הן מוטיב מרכזי במגילה: האגרות נשלחו הן להודיע את גזירת הטבח ביהודים, והן להודיע את ביטולה).
יש עדיפות לקריאת המגילה בעשרה מאחר שבכך מפרסם הנס ובכל מקרה הקורא את המגילה בפורים עצמו יצא אף ביחיד, אך הקורא את המגילה ביום אחר לא יצא אלא בעשרה.
פרסוכוס (שם מדעי: Parasuchus; מלטינית: "קרוב לתנין") הוא סוג של זוחל נכחד מקבוצת הדיאפסידה שחי בטריאס לפני 222.5-212 מיליון שנה מזמננו.
מאובני הזוחל התגלו במאדהיה פרדש ואנדרה פרדש שבהודו.
למרות מראהו הוא לא היה קרוב לתנין או לאף זוחל מודרני אלא השתייך לסדרה הנכחדת פייטוזאורים.
ליצור התגלה מין אחד שהתבסס על שני מאובנים שנמצאו ב-1885 בהודו.
בתוך בטנו של אחד מהם נמצאו שרידי זוחל מסוג Malerisaurus שנטרף או נאכל.
במשך זמן רב הסוג Paleorhinus, שמאובניו נמצאו באירופה ואמריקה הצפונית, אוחד עם סוג זה וכיום רואים בו רבים טקסון מוטל בספק.
עם זאת כמה חוקרים רואים ב-Paleorhinus סוג נפרד.
זוחל זה הגיע לאורך 2.5 מטר וגובה 35 סנטימטר ושקל 50–100 קילוגרם.
מבנה לסתותיו הזכיר לסתות של גוויאל עם שיניים מובלטות מהלסת והחלק הקדמי של הלסת העליונה בלט כלפי מעלה, בצורה שנועדה לעזור לו לנשום במים.
ככל הנראה היה לו ציפוי שריון דומה לזה של התנינים בני זמננו.
על פי מבנה שיניו תנין זה היה אוכל דגים בדומה לגוויאל אך גם גיוון בזוחלים שהתקרבו למים כמו ארכוזאורים קטנים ואף דינוזאורים קטנים, להם הוא ארב במימי אגמים ונהרות בסוף הטריאס.
אויביו היו דמויי תנינאים גדולים כמו הפוסטוסוכוס וייתכן שגם כמה תרופודים גדולים.
פרסום מידע תעופתי פנים ארצי (פמ"ת) הוא פרסום רשמי של מדינת ישראל, הכולל מידע, כללים והוראות לביצוע טיסות אזרחיות במרחב האווירי של ישראל, וכן מידע אודות שרותי התעבורה האווירית האזרחית (פיקוח טיסה, בקרה מרחבית, מודיעין טיס וכו').
הפמ"ת מכיל שלושה "סוגי מידע ראשיים": מידע תעופתי כללי (GEN), מידע תעופתי הנוגע לנתיבים במרחב האווירי (ENR – Enroute), ומידע בנוגע לשדות התעופה (AD – Aerodromes).
הפמ"ת מהווה פרסום מחייב וכל משתמשי התעופה האווירית האזרחית חייבים להכיר אותו.
הפמ"ת מהווה את התשתית המשפטית המחייבת בכל הקשור לתשתיות התעופה ובכלל זה, שרטוטים של שדות התעופה, נתיבים, תהליכי הנמכת מכשירים, נהלים ליציאת מכשירים (Standard instrument departure), נהלים להגעת מכשירים (STAR – Standard terminal arrival route) וכיוצא באלו.
בישראל, הרשות האחראית על פרסום הפמ"ת ועדכניותו היא רשות התעופה האזרחית.
בנוסף לפרסום המחייב, בעותק קשיח לכלל המנויים, הרשות מפרסמת את הפמ"ת גם באתר האינטרנט שלה.
מבנה הפמ"ת והדפיות השונות הכלולות בו, כפוף לסטנדרטים שנקבעים על ידי הארגון הבינלאומי לתעופה אזרחית.
כל "מפעיל אווירי", חברת תעופה שמפעילה קווי טיסה סדירים, נדרש לבצע על פי תכנון כדי שיהיה מותר לו לטוס אל ישראל וממנה ובכלל זה:
אישור מרשות התעופה האזרחית של המדינה בה הוא רשום.
אישורים להובלת מטענים או חומ"ס.
רשימת כלי הטיס שבבעלותו, או שבכוונתו להפעיל במסגרת טיסותיו אל ישראל וממנה, כולל תיעוד, רישום, עמידה בתקני רעש, כשירות אווירית, אישור למכשירי הרדיו שלו.
אם יש בכוונתו להפעיל מטוסים חכורים, נדרשים אישורים מתאימים לכך.
פרוט הטיסות המתוכננות – מהיכן ממריאים והיכן נוחתים, שעות ההמראות והנחיתות וכדומה.
מה נדרש ממטוסי "תעופה כללית".
מה נדרש ממטוסים בבעלות המדינה.
מה נדרש לגבי מטוסים שנוחתים בנמל התעופה בן-גוריון לטובת תחזוקה במכון הבדק.
אלו הודעות נדרשות במקרה של סיכונים בריאותיים.
מה נדרש מהצוותים והנוסעים (כולל היבטים של ביקורת גבולות, בריאות הציבור ואבטחה).
מה נדרש בנוגע למטען, כולל היבטים של מכס ומשרד החקלאות.
מה הסטנדרטים הנוהגים בישראל בהיבט זמן (יחסית לזמן גריניץ'), ו"דאטום" (מודל כדור הארץ לפיו מצוירות דפיות ההנמכה ולפיו רשומות נקודות הציון בפמ"ת ובאיורים השונים, המודל המחייב בישראל, בהיבטי תעופה אזרחית הוא WGS84).
רשימת כל אמצעי הנווט בארץ.
הגדרה לגבי השאלה מי מוסמך לספק תחזית מזג אוויר, והתרעות על מזג אוויר וכדומה עבור גורמי התעופה האזרחית.
מידע המתייחס, בין השאר, לדברים הבאים:
תהליכי המתנה, תהליכי מכ"ם, כיול מד גובה
התנהגות במקרה של חסימות קשר
מידע המתייחס בין השאר לדברים הבאים:
דפיות של שדות התעופה, כולל פרוט מסלולים, מסלולי הסעה, עזרי נווט, עמדות חניה וכיוצא באלו.
פרסווירנס הוא רובר ששיגרה נאס"א ב-30 ביולי 2020, במשימת מארס 2020. הפרסווירנס דומה חיצונית לרובר Curiosity, אבל מכיל טכנולוגיות חדשות ומכשור רב יותר לחקר פני השטח של מאדים וחיפוש צורות חיים שאולי היו בו בעבר.
הרובר נחת בהצלחה ב-18 בפברואר 2021. ב-3 באפריל 2021 שחרר הרובר את המסוק אינג'ניואיטי שהיה מחובר לגחונו, המסוק הראשון על פלנטה שאינה ארץ.
המסוק ביצע מספר טיסות מבחן לבדיקת הטכנולוגיה שעברו בהצלחה.
הרובר שמהווה חלק מתוכנית "Mars 2020" של נאס"א הוא רובוט 6 גלגלי שמשקלו 1,025 קילוגרם.
שם הרובר נבחר על ידי תלמידי חטיבת ביניים בווירג'יניה והוכרז על ידי תומאס זורבוצ'ן, מנהל המערכת של אגף משימות המדע של נאס"א, שהגיע לבית הספר כדי לברך את התלמיד אלכסנדר מת'ר שהגיש את השם הזוכה בתחרות: פרסווירנס (perseverance) שפירושו "התמדה".
משימת הרובר פרסווירנס תהיה לחפש אחר סימנים של תנאים ראויים לחיים במאדים בעבר הרחוק וסימני חיים מיקרוביאליים בעבר, הרובר יאפיין את האקלים והגאולוגיה של מאדים, יאסוף דגימות מהדלתא שבמכתש ג'זרו כדי לחפש צורות חיים שאולי התפתחו בבוץ הקדום, ויעזור לסלול את הדרך לחקר כוכב הלכת מאדים.
הרובר ישאיר על הקרקע חלק מהדגימות, לאיסוף על ידי המשימות הבאות למאדים.
גודלו של הרובר כשל מכונית קטנה, אורכו 2.9 מטר, גובהו כולל התורן 2.2, והוא מונע בכוח של 110 וואט.
הרובר בנוי משני חלקים עיקריים:
קרוסלת המקדחה (the bit carousel) – מכילה את תשעת המקדחים שבהם הרובר פרסווירנס ישתמש כדי לבדוק סלעים ואבק ממאדים.
הרכיב שמחובר לחזית העליונה של הרובר ודומה לצלחת מעופפת, הוא גם השער שבו עוברות הדגימות בדרך לפנים הרובר בשביל הערכה ועיבוד שיבוצע על ידי מערכת המטמון המותאמת.
מנגנון איסוף הדגימות (the Adaptive Caching Assembly) – מורכב משבעה מנועים ולמעלה מ־3,000 חלקים, כולם פועלים באחדות לאיסוף דגימות מעל פני מאדים.
המרכיב העיקרי במכלול הוא זרוע איסוף הדגימות שתעביר צינורות דגימה למקדח העיקרי של הזרוע הרובוטית ואז תעביר את צינורי הדגימה המלאים לחלל שבו הם יאטמו ויאוחסנו.
אחד משבעת המכשירים שיהיו על פרסווירנס הוא ה־SuperCam מצלמה שנבנתה על ידי צוות של מאות אנשים ואורזת את מה שבדרך כלל ידרוש כמה חתיכות ציוד גדולות לתוך קופסה קטנה יותר שלא גדולה מגודל קרטון של דגני הבוקר.
המצלמה יורה קרן לייזר מתוך התורן של הרובר, כדי לאדות חלקים קטנים של סלע מרחוק, ומספקת מידע שיהיה חיוני להצלחת המשימה.
שימוש בקרן לייזר יעזור לחוקרים לזהות מינרלים שהם מעבר להישג ידה של הזרוע הרובוטית או נמצאים באזורים תלולים מכדי שהרובר יוכל להגיע אליהם.
זה גם יאפשר להם לנתח יעד לפני שהם מחליטים אם להוביל את הרובר למקום מסוים לצורך ניתוח נוסף של מינרלים, לדוגמה: מינרלים שנוצרו ליד מים ויכלו להוות סביבת קיום לחיידקים לפני מיליארדי שנים על מאדים.
מדענים יכולים להשתמש במידע של SuperCam כדי להחליט אם לקדוח וללקט ליבות סלע למערכת האיסוף של הרובר.
פרסווירנס יאסוף את דגימות הליבה הללו בצינורות מתכתיים, ויניח אותם במקום שנקבע מראש כדי שיוחזרו לארץ על ידי המשימות הבאות למאדים.
מצלמת הלייזר (SuperCam) גם כוללת מיקרופון כך שהמדענים יכולים להאזין בכל פעם שהלייזר פוגע ביעד.