tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
Cronica optimistului - כרוניקת האופטימיסט - מאמרי בקורת ספרותית בשבועון "קונטמפוראנול"
Alexandrescu - גריגורה אלכסנדרסקו - מונוגרפיה
1965 - Vasile Alecsandri וסילה אלכסנדרי - מונוגרפיה
1949 Trei Nuvele (שלוש נובלות)
(שון, אגדה מונגולית או הדרך ללא הפרעות)
(האווטרים של הפרעה טלא, הנספח" תזת הדוקטור של ג.
קלינסקו, עריכה, מקדמה, הערות שוליים, נספחים ואינדקס מאת דומיטרו וטמניוק, 1979)
קלינסקו הצטייר כאישיות עם צביון היסטריוני ונרצסיסטי, כמעין "ילד מגודל".
היה מודע לכך וראה בזה סממנים של הגאון.
היו לו תנודות רבות במצב הרוח ובהתנהגות כלפי הסובבים.
אחד מתחביביו היה אספנות של בובות.
בין 25 באוקטובר 1932 ל-23 באפריל 1934 אושפז ככל הנראה בגלל התקף דיכאוני בבית החולים הפסיכיאטרי בבוקרשט שבניהולו של ד"ר דמטרו פאוליאן.
ביתו הנמצא ברחוב שנקרא לפי שמו - רחוב ג.קלינסקו 53 - הפך לבית-מוזיאון.
פארק בבוקרשט נקרא על שמו ובו הוצב פסל פרוטומה של קלינסקו.
ג'ורג'ט הייר הייתה סופרת בריטית שזכתה להצלחה גדולה במהלך המאה העשרים ונחשבת למייסדת סוגת הרומן ההיסטורי הרומנטי (historical romance) ותת הסוגה שלו – רומן היסטורי רומנטי של תקופת הריג'נסי (Regency romance).
היא כתבה גם רומנים בלשיים ומסות ובסך הכל פרסמה במהלך חייה מעל ל-50 ספרים שנמכרו ביותר מ-30 מיליון עותקים ברחבי העולם.
הייר נולדה בשכונת וימבלדון בלונדון, הבכורה מתוך שלושה אחים, וכבר כשהייתה בת 17 החלה לכתוב את הרומן הראשון שלה במטרה לבדר את אחיה בוריס שסבל מהמופיליה.
שנתיים לאחר מכן, בעידודו ובהשפעתו של אביה שהתרשם מכתיבתה, התפרסם הרומן בשם "The Black Moth" (1921) וזכה להצלחה מסחרית מיידית.
מאותו רגע החלה הייר לפרסם ספרים מדי שנה או שנתיים – רובם התרחשו בתקופה הג'ורג'יאנית – עד שבשנת 1935 פרסמה את הספר "Regency Buck" שהחל את עיסוקה בתקופה ההיסטורית שהפכה למזוהה ביותר עם כתיבתה – תקופת הריג'נסי באנגליה.
העיסוק של הייר בתקופת הריג'נסי הושפע מהרומנים של ג'יין אוסטן, אך להבדיל מאוסטן שהייתה בת התקופה, הייר ביססה את ספריה על מחקר היסטורי מדוקדק שהפך לסימן ההיכר שלה.
בשנת 1950 ראה אור הספר סופי הגדולה, שנחשב לאחד מספריה הטובים והאהובים ביותר של הייר.
הספר, שמתרחש בשנת 1816, מתאר את קורותיה של סופי – צעירה בת 19 שמגיעה לשהות אצל קרוביה בלונדון לאחר שאביה נשלח למשימה דיפלומטית בדרום אמריקה.
דודתה של סופי, ליידי אומברסלי, נחושה לגרום לאחייניתה להשתלב בחברה הלונדונית הגבוהה, אך סופי לא תמיד מוכנה להתיישר על פי הכללים: היא ישירה, אמיצה וקולנית, והיא מחליטה לנסות ולפתור את סבך הבעיות האישיות והרומנטיות שבני דודיה שקועים בו בדרכה הייחודית.
ג'ורג'ו צ'יטאדיני (באיטלקית: Giorgio Cittadini; נולד ב-18 באפריל 2002 בגארדונה ואל טרומפיה שבאיטליה) הוא כדורגלן איטלקי המשחק בעמדת הבלם בקבוצת פרוזינונה, בהשאלה מאטאלנטה.
צ'יטאדיני גדל במחלקות הנוער של לומצאנה ואטאלנטה.
ב-9 בינואר 2022 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של אטאלנטה, בניצחון 6-2 על אודינזה במסגרת המחזור ה-21 בסרייה א' לעונת 2021/2022.
ב-7 ביולי 2022 הושאל צ'יטאדיני למשך עונת למודנה מהסרייה ב'.
הוא ערך 18 הופעות ליגה במהלך תקופת ההשאלה.
ב-4 ביולי 2023 הושאל ציטאדיני למשך עונת 2023/2024 למונצה מהסרייה א'.
ב-26 בינואר 2024 הושאל לגנואה עד לסוף העונה.
צ'יטאדיני היה חלק מסגל נבחרת איטליה עד גיל 21 לטורניר אליפות אירופה עד גיל 21 בשנת 2023, אך לא שיחק בטורניר.
ג'ורג'ה צ'ולפיץ' (בסרבית: Ђорђе Ћулафић'; נולד ב-6 במרץ 1995), הידוע בשם הבמה שלו ג'ורג'י, הוא זמר, כותב שירים, מנחה ודוגמן סרבי.
בגיל 12 החל ג'ורג'י לנגן על גיטרה.
לאחר מכן החל לעסוק בהפקה מוזיקלית, שירה ונגינה על כלים אחרים.
בבית הספר היסודי היה חבר בלהקה עם הזמרת סארה רליץ'.
כמו כן, היה סולן להקת "לם ג'ם", שנקראה בתחילתה "הל ג'ק".
בשנת 2020 פרסם את סינגל הבכורה שלו, "Не пијем", תחת חברת התקליטים בסיביטי דיגיטל.
משנת 2015 עוסק ג'ורג'י גם בדוגמנות תחת שמו האמיתי.
הוא השתתף בקמפיינים עבור מותגי אופנה ידועי-שם, כמו הוגו בוס, ויצא למסעות פרסום בניו יורק ובלוס אנג'לס עבור חברת טומי הילפיגר.
ג'ורג'י סירב להופיע בקליפ של הזמרת ריטה אורה, שמצהירה על עצמה כ"שגרירה תרבותית של קוסובו".
הוא הדגיש כי אוהב את העם האלבני, אך הוא מתנגדת לעצמאותה של קוסובו.
ב-21 בדצמבר 2023 נחשף כי ג'ורג'י עתיד להשתתף בקדם הסרבי לאירוויזיון 2024 עם השיר "Luna park".
הוא התחרה במקצה השני, שהתקיים ב-29 בפברואר 2024, ובסופו דורגו במקום הרביעי והעפיל לגמר.
הוא התקיים ב-2 במרץ, ועם תום ההצבעה הגיע למקום השמיני.
ג'ורג'יה היא מדינה בדרום-מזרח ארצות הברית, ובירתה היא אטלנטה.
מדרום היא גובלת בפלורידה, במזרח באוקיינוס האטלנטי ובקרוליינה-הדרומית, במערב באלבמה ובצפון בקרוליינה הצפונית ובטנסי.
ג'ורג'יה הייתה אחת מ-13 המדינות שהרכיבו את ארצות הברית עם הקמתה.
המושבה הפכה למדינה הרביעית של ארצות הברית לאחר שאישרה את חוקת ארצות הברית ב-2 בינואר 1788. אוכלוסיית ג'ורג'יה, נכון לשנת 2019, מונה 10,617,423 תושבים, לפי מפקד האזרחים בארצות הברית.
זוהי אחת המדינות המהירות בגידול הדמוגרפי בארצות הברית.
המדינה ידועה גם בכינויים "מדינת האימפריה של הדרום" ו"מדינת האפרסק".
המנון המדינה "ג'ורג'יה במחשבתי" (Georgia on My Mind) נכתב במקור על ידי הוגי קרמייקל וביקס ביידרבק על אישה בשם ג'ורג'יה.
זאת לאחר שהזמר ריי צ'ארלס, שסירב להופיע באולם בג'ורג'יה בו הוחלה הפרדה גזעית, שר את השיר, ואז בית המחוקקים הפכו להמנון.
פעולה זו הייתה בעלת חשיבות רבה שכן הגדירה את ההפרדה הגזעית והגזענות במדינה.
ג'ורג'יה נוסדה כמושבה בריטית בתוך ארצות הברית, והיא קרויה על-שם המלך הבריטי, ג'ורג' השני.
במאה ה-16 חקרו מספר חוקרים ספרדים את פנים שטחה של ג'ורג'יה והשאירו מאחוריהם שובל של הרס.
האינדיאנים הילידים שתוארו בכתביו של הרנאנדו דה סוטו בשנת 1540 נעלמו לגמרי עד 1560.
הוויכוח בין ספרד לבריטניה על השליטה בג'ורג'יה החל בסביבות 1670. הבריטים, אשר נעו דרומה ממושבתם קרוליינה (היום קרוליינה הדרומית), פגשו בספרדים אשר נעו צפונה מבסיסם בפלורידה.
בשנת 1724 הוחלט שהאזור שהיה עתה מושבת בריטית יקרא ג'ורג'יה, לכבוד ג'ורג' השני, מלך בריטניה.
יישוב בריטי מאסיבי החל בשנת 1732 כאשר ג'יימס אוגלת'ורפ, חבר פרלמנט בריטי, קידם את הרעיון להשתמש בחבל ארץ זה כבית סוהר לבעלי חוב.
ב-12 בפברואר 1733 ירדו 113 מתיישבים מהספינה הבריטית "אן", במקום בו תוקם לימים העיר סוואנה.
יום זה ידוע כעת כ"יום ג'ורג'יה" ומצוין בבתי הספר ובמוסדות הציבור במדינה.
בשנת 1752 הפכה ג'ורג'יה להיות מושבה מלכותית.
החוקה הראשונה של ג'ורג'יה נחתמה בשנת 1777 אך שונתה לאחר מכן.
ב-18 בינואר 1861 הצטרפה ג'ורג'יה לקונפדרציה והפכה לרקע לכמה מההתרחשויות החשובות במלחמת האזרחים האמריקנית.
בדצמבר 1864 נהרסה רצועה גדולה מהמדינה במצעדו של הגנרל ויליאם שרמן אל עבר החוף האטלנטי.
אירוע זה שימש כרקע היסטורי לספר חלף עם הרוח משנת 1936, ולאחר מכן לסרט האפי באותו השם בשנת 1939. ב-15 ביולי 1870, לאחר בנייה מחודשת, הפכה ג'ורג'יה לחברה האחרונה בקונפדרציה אשר התקבלה מחדש לארצות הברית.
לג'ורג'יה היו חמש בירות במהלך שנות קיומה: סוואנה הקולוניאלית, אוגוסטה, לואיסוויל והחל משנת 1806 ובמשך כל מלחמת האזרחים מילדג'וויל שימשה כבירה.
בשנת 1868 הפכה אטלנטה לבירה החמישית של ג'ורג'יה.
פרטים היסטוריים נוספים על ג'ורג'יה:
ארננדו דה סוטו היה האירופאי הראשון אשר חקר את ג'ורג'יה בשנת 1540.
ג'ורג'יה הייתה המדינה הראשונה בארצות הברית שיסדה אוניברסיטה ציבורית, היא אוניברסיטת ג'ורג'יה, אשר נוסדה ב-1785.
ג'ורג'יה הייתה המדינה הראשונה שהורידה את גיל זכות הבחירה מ-21 ל-18, בשנת 1945.
בשנת 1980 נבנתה אנדרטה בשם אבני ג'ורג'יה כ-140 ק"מ מאטלנטה, על ידי אדם תחת שם בדוי, למטרות לא ידועות - והאנדרטה הפכה לאחד האתרים המוכרים במדינה, ונושא לתאוריות קונספירציה.
ביצת אוקיפנוקי אשר נמצאת בג'ורג'יה היא הביצה הגדולה ביותר בצפון אמריקה.
ג'ורג'יה גובלת בדרום במדינת פלורידה, במזרח באוקיינוס האטלנטי
ובקרוליינה הדרומית, במערב באלבמה, ובצפון בטנסי ובצפון קרוליינה.
(בתרגום: "ההרים הכחולים"), אשר מהווים חלק מהרי האפלצ'ים, נמצא בצפון המדינה.
אזור הפיידמונט (piedmont) משתרע מהגבעות לאזור שפך הנהרות בדרום.
הנקודה הגבוהה ביותר בג'ורג'יה היא בראסטאון בולד (Brasstown bald), בגובה של 1,458 מטרים.
הנקודה הנמוכה ביותר היא החוף.
הבירה אטלנטה ממוקמת בצפון מרכז המדינה.
המדינה היא יצרנית חשובה של כותנה, טבק ומוצרי יער (כגון טרפנטין ושרף מיערות האורן).
ג'ורג'יה היא גם המדינה הגדולה ביותר מזרחית לנהר המיסיסיפי.
ככל שאר מדינות ארצות הברית והממשל הפדרלי, ג'ורג'יה מבססת את שלטונה על הפרדת רשויות השלטון השונות.
הרשות המבצעת היא בראשות המושל המכהן בריאן קמפ.
סגן המושל המכהן, ג'ף דנקן, נבחר בהצבעה נפרדת.
שניהם נבחרים לכהונות בנות ארבע שנים.
בניגוד לממשל הפדרלי, אך בדומה למדינות רבות אחרות בארצות הברית, רוב נציגי הציבור אשר מרכיבים את הקבינט המדיני נבחרים גם הם על ידי הציבור ולא ממונים על ידי המושל.
הרשות המחוקקת היא "האספה הכללית", אשר מורכבת מהסנאט ובית הנבחרים.
סגן המושל מכהן כיושב ראש הסנאט בעוד שבית הנציגים בוחרים יושב ראש משלהם.
חוקת המדינה מכתיבה מספר מקסימלי של 56 סנאטורים, אשר נבחרים כמייצגים בלעדיים של מחוזותיהם.
כמו כן, החוקה מכתיבה שיהיו לפחות 180 חברים בבית הנבחרים.
משך הכהונה הן עבור הסנאטורים והן עבור חברי בית הנבחרים הוא שנתיים.
הרשות השופטת במדינה היא בית המשפט העליון לערעורים, לו סמכות מדינית.
בנוסף, ישנם בתי משפט קטנים יותר האחראים על אזורים מוגדרים בתוך המדינה.
שופטים לבית המשפט העליון נבחרים בבחירות ללא חלוקה למפלגות למשך כהונה של שש שנים.
שופטים לבתי משפט מקומיים נבחרים על ידי התושבים של אותו אזור לכהונה בת ארבע שנים.
הממשל המקומי מחולק ל-159 מחוזות ג'ורג'יה.
לפני 1932 היו 161, אך מחוז מילטון וקמפבל אוחדו למחוז פולטון בסוף 1931, בזמן השפל הגדול.
המחוזות קרואים על שם אישים בולטים בהיסטורית המדינה ובהיסטוריית ארצות הברית.
למחוזות השונים יש בית מחוקקים משלהם אשר גם הוא נבחר על ידי תושביו, אשר מהווה לרוב גם את הרשות המבצעת באותו מחוז.
חוקת ג'ורג'יה מאפשרת למחוזות ולערים להפעיל חוקי עזר משלהם.
עד לאחרונה, ממשלת מדינת ג'ורג'יה הייתה בעלת המסורת הארוכה ביותר של מפלגה שלטת אחת בכל ארצות הברית.
למשך יותר מ-130 שנים, החל משנת 1872 וכלה בשנת 2003, תושבי ג'ורג'יה בחרו אך ורק במושלים דמוקרטים והמפלגה הדמוקרטית החזיקה ברוב מושבי האספה הכללית.
דמוקרטים אלו היו שמרנים, במיוחד במהלך תקופת ההפרדה הגזעית בשנות ה-60.
ג'ורג'יה יזמה מספר שינויים חשובים בזכויות האזרח במהלך שנות ה-60 וה-70. בזמן זה הגדילה הכלכלית מוקדה בעיר אטלנטה והמדינה הפכה לנושאת הדגל במהפך ה"דרום החדש".
בעשורים האחרונים ההתקדמות בכיוון זה פסקה עקב התחזקות גורמים דתיים-שמרנים במדינה.
שלטון המפלגה הדמוקרטית הסתיים בשנת 2003 כאשר המושל לשעבר רוי בארנס הובס על ידי סאני פרדו, במה שהוגדר כמהפך מדהים.
בעוד שהדמוקרטים שמרו על השליטה בבית הנציגים, הם איבדו את הרוב בסנאט כאשר ארבעה מחבריהם עברו למפלגה היריבה.
הם איבדו את אחיזתם בבית הנציגים בבחירות בשנת 2004. כעת, הרפובליקנים חולשים על כל שלושת ענפי הממשל.
המדינה נתנה את קולותיה ותמיכתה לג'ורג' בוש הבן בשנת 2004 ויוזמות שמרניות, כגון הגבלה על הפלות, זכו לתמיכה רבה.
החל 2012, הוגדרה כמדינת מתנדנדת.
בשנת 2020, ניצח המועמד הדמוקרטי ג'ו ביידן בפער של 0.2 אחוזים.
זאת אחרי 16 שנים של ניצחון של רפובליקנים.
המחשה נוספת לגידול האוכלוסייה המהיר של ג'ורגיה ניתן לראות בעלייה במספר החברים בבית הנבחרים המייצגים את המדינה.
ב-2001 עלה מספר חברי בית הנבחרים מ-11 ל-13 ובהמשך בשנת 2013 עלה מספר חברי בית הנבחרים ל-14. בכך לג'ורגיה יש 16 אלקטורים בבחירות לנשיאות ארצות הברית.
בבית הנבחרים מייצגים את ג'ורגיה 14 חברי קונגרס שמתוכם, נכון לשנת 2023, 5 ממפלגה הדמוקרטית ו-9 מהמפלגה הרפוליקנית.
בסנאט מייצגים את ג'ורגיה הסנטורים הדמוקרטים ג'ון אוסוף ורפאל וורנוק, שניהם נבחרו לראשונה ב-2021. כאשר מאז 2005 לא היו סנטורים המייצגים את ג'ורגיה ממפלגה הדמוקרטית.
בשנת 2003 התל"ג בג'ורג'יה היה 320 מיליארד דולרים.
ההכנסה לנפש באותה שנה שמה אותה במקום ה-31 בארצות הברית עם הכנסה שנתית ממוצעת של 29,000 דולרים.
התוצר החקלאי של ג'ורג'יה הוא בעיקר עופות וביצים, בוטנים, בקר, חזירים, מוצרי חלב וירקות.
התוצרים התעשייתיים הם בעיקר טקסטיל, ציוד תחבורה, עיבוד מזון, מוצרי נייר, מוצרים כימיים ואביזרי חשמל.
תיירות מהווה גם היא תרומה נכבדת לכלכלה.
אטלנטה בעלת השפעה גדולה על התפתחות המדינה וכן על מדינות דרומיות אחרות.
העיר היא מרכז לתעשיות שונות, תקשורת, תחבורה, תיירות וממשל.
מעט יותר ממחצית המהגרים הם מתוך ארצות הברית בעוד שהשאר מחוצה לה.
נכון לשנת 2000, 90.1% מתושבי ג'ורג'יה מגיל חמש ומעלה מדברים אנגלית ו-5.6% מדברים ספרדית בביתם.
מיעוטים מדברים צרפתית, גרמנית ווייטנאמית.
מבחינה היסטורית, בערך מחצית מתושביה של ג'ורג'יה הם עבדים שחורים.
ההגירה הגדולה של העבדים-לשעבר מהדרום החקלאי לצפון המתועש במהלך המאה ה-20, יחד עם הגירת לבנים רבים לתוך ג'ורג'יה בשנת 1970 ואילך, שינו את היחס במרקם הגזעי במדינה.
התושבים אפרו-אמריקאים נשארו דומיננטיים במספר מחוזות חקלאיים וכן בעיקר אטלנטה.
כאשר נתבקשו להגדיר מוצאם, תושביה הלבנים של ג'ורג'יה, בדומה לתושבי שאר המדינות הדרומיות, נתנו בדרך כלל תשובות בסגנון "אמריקאי", "ארצות הברית" או בפשטות "דרומי".
התושבים הלבנים ממוצא "אמריקאי" דומיננטיים בעיקר במחוזות המרכז והדרום-מזרח.
אלו ממוצא בריטי נמצאים בעיקר בפרברים הצפוניים של אטלנטה.
ההתיישבות הקולוניאלית של סקוטים ואירים רבים באזור השפיעה רבות על תרבות המדינה.
על אף המסורת הפרוטסטנטית הארוכה של ג'ורג'יה, מספר הקתולים עולה עקב הגירה מתמשכת של תושבי צפון-מזרח ארצות הברית לאזור אטלנטה וכן להגירה כללית של היספאנים לתוך המדינה.
ההגירה מצפון-מזרח גרמה גם לעלייה מהירה בקהילה היהודית בעיר.
אטלנטה היא עדיין מרכז לחברות הרכבות האמריקאיות CSX ונורפולוק סאות'רן (Norfolk Southern), יחד עם שדה התעופה המפותח שלה.
מספר כבישים מהירים ומסילות רכבת חוצים את המדינה גם כן.
באטלנטה שוכנים המכון הטכנולוגי של ג'ורג'יה (ג'ורג'יה טק), אוניברסיטת אמורי ואוניברסיטת המדינה של ג'ורג'יה.
סמלי מדינת ג'ורג'יה דגל סמל מוטו כינוי דגל ג'ורג'יהFlag of Georgia סמל ג'ורג'יהSeal of Georgia "חוכמה, צדק, מתינות""Wisdom, Justice, Moderation" "מדינת האפרסק""Peach State" עץ פרח ציפור חיה אלון וירג'יניהQuercus virginiana ורד צ'רוקיCherokee rose שליו וירג'יניהColinus virginianus
ג'ורג'ינה ריזק היא דוגמנית לבנונית, זוכת מיס יוניברס הלבנונית הראשונה והיחידה עד כה.
הייתה אשתו השנייה של עלי חסן סלאמה, מראשי ארגון ספטמבר השחור.
ג'ורג'ינה ריזק נולדה בלבנון למשפחה נוצרית.
אמה ילידת הונגריה ואביה נוצרי לבנוני.
בשנת 1970 כשהיא בת 17 השתתפה בתחרות מלכת היופי של לבנון וזכתה במקום הראשון, ונשלחה מטעם מדינתה להתחרות בתחרות מיס עולם שם לא זכתה.
בשנת 1971 השתתפה בתחרות מיס יוניברס שנערכה במיאמי, זכתה במקום הראשון ועוררה הערצה בלבנון ובעולם הערבי, ועניין רב בעולם.
בשנת 1976 נישאה לעלי חסן סלאמה ובשנת 1978 נולד בנם הראשון.
אלה היו נישואיו השניים של סלאמה.
מאשתו הראשונה זיינב נולדו לו 2 בנים.
ב-1979 בעוד ריזק בהריון מתקדם חוסל סלאמה על ידי המוסד למודיעין ולתפקידים מיוחדים באמצעות מכונית תופת.
כעבור מספר שנים נישאה ריזק לזמר הלבנוני וליד תופיק ונולדו לה שני ילדים נוספים.
ג'ורג'יה הוא סרט קולנוע אמריקאי מסוגת הדרמה, שיצא לאקרנים בשנת 1981. הסרט בוים על ידי ארתור פן ומבוסס על האוטוביוגרפיה של התסריטאי סטיב טשיך.
הסרט פותח צוהר לשנות ה-60 של המאה העשרים ואל הטראומה האמריקנית בעקבות מלחמת וייטנאם, לצד נושאים כגון זכויות האדם, הפוליטיקה של המגדר, ותרבות הסמים.
כל זאת דרך סיפורו של נער ממוצא יוגוסלבי הגדל באינדיאנה.
הסרט מתאר ארבעה צעירים בני המעמד הבינוני-הנמוך בעיירה תעשייתית קטנה בצפון ארצות הברית.
הסרט מתחיל עם סיום לימודיהם בתיכון בשנת 1961 כשהם פונים כל אחד לדרכו.
הם נפגשים שנית בסוף העשור הסוער של שנות השישים ותחילת שנות השבעים.
זהו סרט חניכה ובה בעת גם סיפור "התפכחותה" של ארצות הברית באותן שנים סוערות.
ג'ורג'יזם (נקרא גם גיאואיזם או גיאוליברליזם) הוא פילוסופיה כלכלית ואידאולוגיה הטוענת, שלכל אדם ישנה זכות בעלות על הדברים שהוא יוצר, אולם כל הדברים הנמצאים בטבע, ובמיוחד קרקע, שייכים באופן שווה לכולם.
היא מבוססת על כתביו של הכלכלן האמריקאי בן המאה ה-19 הנרי ג'ורג'.
הפילוסופיה הג'ורג'יסטית מזוהה בדרך-כלל עם הרעיון של מס יחיד על ערך קרקע.
ג'ורג'יסטים טוענים, שמס ערך קרקע הוא יעיל כלכלית, צודק, ושוויוני, ושהוא יכול ליצור מספיק הכנסות למדינה, כך שיהיה אפשר להקטין או לבטל את כל שאר המיסים, שהם פחות יעילים ופחות צודקים (כגון מיסים על ייצור, מכירות והכנסה).
מס על ערך הקרקע תואר על ידי רבים כמס פרוגרסיבי, כי נטל המס יוטל בעיקר על העשירים, ויקטין את אי-השוויון בהכנסות.
הג'ורג'יזם מסכים עם הליברליזם על העיקרון, שלכל אדם ישנה זכות לבעלות על מה שהוא יוצר, ולפיכך רוב המיסים שהמדינה מטילה על הפרט (כגון מס הכנסה או מס קניה) אינם צודקים.
אולם, הקרקע ומשאבי הטבע לא נוצרו על ידי אף אדם, ולכן הם שייכים באופן שווה לכולם.
הערך הכלכלי של קרקע צריך להתחלק שווה בשווה בין האנשים בחברה, ולא להיות שייך לאנשים פרטיים.
ג'ורג' האמין, שאפשר לבחון תאוריות כלכליות, אמנם לא על ידי ניסויים מדעיים, אך על ידי ניסויים מחשבתיים ועל ידי השוואות בין חברות שונות.
תוך שימוש בשיטה זו, הסיק ג'ורג' שחלק גדול מהבעיות החברתיות, כגון עוני, אי-שוויון, וכן מחזורי גאות ושפל בכלכלה, נובעים מהבעלות הפרטית על המשאב החיוני ביותר - קרקע.
בחיבורו המפורסם, קידמה ועוני, ג'ורג' טען ש: "אנו חייבים להפוך את הקרקע לרכוש משותף".
אף על פי שאפשר לעשות זאת על ידי הלאמת הקרקע והחכרתה לאנשים פרטיים, ג'ורג' העדיף להטיל מס ערך קרקע.
מס כזה לא יפגע באנשים שכבר קנו קרקע ושיפרו אותה, כי הם ישלמו רק על הערך הגולמי שלה, ללא שיפורים.
מס כזה יגרום פחות זעזועים לכלכלה מהלאמה כוללת של הקרקעות.
ג'ורג'יה או'קיף הייתה ציירת אמריקאית.
היא החלה להתפרסם כאמנית בניו יורק בשנת 1916. בין יצירותיה ציורים בפורמט גדול של פרחים מוגדלים, המוצגים מקרוב כאילו הם נראים מבעד לזכוכית מגדלת, וכן מראות מוגדלים של נופים (הרים, סלעים) ושל עצמות או גולגולות.
רבות מיצירותיה מפורשות כמציגות סמלים יוניים, כלומר ייצוגים של איבר המין הנקבי, אף על פי שאו'קיף דחתה פירושים אלו.
או'קיף הייתה בתם השנייה מתוך שבעת ילדיהם של זוג חקלאים.
בגיל עשר החליטה על ייעודה כציירת.
או'קיף ואחותה קיבלו הדרכה מאמנית צבעי מים מקומית בשם שרה מאן (Sara Mann).
הפרס שימש אותה כמלגה להמשך הלימודים בבית הספר לאמנות לייק ג'ורג', ניו יורק (Lake George, NY).
בסתיו 1908 הכריזה על פרישתה בטענה שלעולם לא תוכל להגדיר את עצמה כאמנית דרך הניסיון להעתיק את המציאות לקנבס.
היא מצאה משרה בשיקגו כאמנית בתחום הפרסום ולא ציירה במשך ארבע שנים, באומרה שריח הטרפנטין גורם לה בחילה.
או'קיף חזרה לצייר ב-1912. את ההשראה קיבלה במהלך קורס באוניברסיטת וירג'יניה במהלכו נחשפה לרעיונותיו של ארתור וסלי דאו (Arthur Wesley Dow).
דאו עודד את הציירות והציירים לבטא עצמם באמצעות שימוש הרמוני בקו, בצבע ובהצללות.
בשנים 1912–1914 לימדה אמנות בבתי ספר פרטיים.
או'קיף למדה באוניברסיטת קולומביה הוראת אמנות בשנים 1914–1915, שם נרשמה לשיעוריו של דאו, אשר השפיע רבות על גישתה ומחשבותיה לגבי תהליך העבודה.
בשנת 1916 הציגה בתערוכה בגלריית האמנות המפורסמת 291, אשר הוקמה ונוהלה על ידי הצלם אלפרד סטיגליץ, לו נישאה מאוחר יותר.
ב-1975 העניק לה נשיא ארצות הברית ג'רלד פורד את מדליית החירות הנשיאותית, ב-1985 העניק לה הנשיא רייגן את המדליה הלאומית לאמנות, וב-1993 נבחרה להיכל התהילה הלאומי לנשים.
בשנת 1971 החלה לאבד את ראייתה, חרף זאת המשיכה לצייר עד מותה בשנת 1986.
ג'ורג'יה א'וקיף מתה בגיל 98 והשאירה אחריה יותר מ-2,000 ציורים.
ג'ורג'ינה בייר הייתה פוליטיקאית ניו זילנדית, וחברת הפרלמנט של ניו זילנד מטעם מפלגת העבודה של ניו זילנד.
היא הייתה הטרנסקסואלית מחוץ לארון הראשונה בעולם שכיהנה כראש עירייה, וכן הראשונה שכיהנה כחברת בית נבחרים.
בייר נולדה כתינוקת ממין זכר בשם ג'ורג' ברטרנד בשנת 1957 בוולינגטון שבניו זילנד, לג'ק ונואלין ברטרנד.
בינקותה נשלחה לגדול אצל הורי אמה.
הוריה התגרשו בשנת 1962. אמה של בייר נישאה מחדש באותה שנה למשפטן קולין בייר, והחזירה את ג'ורג' לחזקתה.
לאחר גיל 7 נשלחה ג'ורג' לפנימייה עקב מתח בחיי הנישואים של הזוג, מה שגרם לה להרגיש דחויה על ידי הוריה ולנסות להתאבד.
לאחר תום נישואי אמה ב-1971, עברה לבית ספר ציבורי עקב חסרון כיס.
בבית הספר החלה לעסוק בתיאטרון והחליטה לעזוב את בית הספר בגיל 16, בניגוד לרצון אמה, כדי להקדיש את זמנה לתיאטרון.
בייר חיה באוסטרליה לזמן מה, וכשחזרה לניו זילנד עבדה כשחקנית וזכתה להצלחה גוברת.
בשנת 1984 עברה ניתוח לשינוי מין.
בייר הפכה דמות ידועה במועדוני הלילה בוולינגטון, תחילה כזמרת וכמלכת דראג, ומאוחר יותר כעובדת מין.
מאוחר יותר עברה בייר לקרטרטון, שם עבדה כשדרנית רדיו, והגישה חדשות בוקר בערוץ רדיו מקומי.
בראשית שנות ה-90 של המאה ה-20 החלה בייר להתעניין בפוליטיקה מקומית, ונבחרה לוועד המנהלים של מערך החינוך המקומי בקרטרטון.
ב-1995 נבחרה לראשות עיריית קרטרטון, וכיהנה בתפקיד עד שנת 2000. היא הייתה הטרנסית הראשונה בעולם שכיהנה כראש עירייה.
בבחירות הכלליות של ניו זילנד בשנת 1999 נבחרה כחברת פרלמנט מטעם מפלגת העבודה של ניו זילנד ממחוז ואיראראפה, בו מצויה קרטרטון.
היא גברה בכ-3,000 קולות על המועמד של המפלגה הלאומית הניו זילנדית, שדרן הרדיו פול הנרי, והפכה גם לטרנסית הראשונה בעולם שמכהנת כחברת פרלמנט.
בייר שבה והתמודדה בבחירות הכלליות ב-2002, ונבחרה מחדש ברוב של למעלה מ-6,000 קולות.
בראיון בדצמבר 2002 אמרה: "שואלים אותי שאלות שעליהן שום פוליטיקאי אחר לא צריך לענות.
'זה כאב?', או, 'כשאת מקיימת יחסי מין כאישה עכשיו, זה שונה מכשקיימת יחסי מין כגבר?' נו, ברור שזה שונה, חביבי."
מסורת הפרלמנט הניו זילנדי מעניקה לחברי פרלמנט טריים 10 דקות על דוכן הנואמים, להציג את עצמם לעמיתיהם.
בנאום הבכורה שלה אמרה בייר בין השאר:
בשנת 2004 הגישה בייר הצעת חוק לפרלמנט, לפיו חוק זכויות האדם בניו זילנד מ-1993 יתוקן כך שיכלול במפורש "זהות מגדרית" כאחד הדברים שאין להפלות בגינם.
הצעת החוק הייתה חלק מהמצע של מפלגת העבודה ב-1999 וב-2002, והייתה שנויה במחלוקת.
בייר טענה שמדובר רק בהבהרה מפורשת של רוח החוק.
בשנת 2006 פרסם ממלא מקום פרקליט המדינה של ניו זילנד חוות דעת משפטית לפיה טרנסג'נדרים כבר נכללים תחת הגנת החוק הזה, ובייר משכה את הצעת החוק.
בשנת 2004 הודיעה בייר שלא תהא מועמדת בבחירות של 2005. ייתכן שגם מתיחות תוך-מפלגתית תרמה להחלטה על רקע עמדתה בנושא ניצול אזורי החוף (שתמכה בתיעוש והייתה מנוגדת לעמדת המקומיים).
בספטמבר נמלכה בדעתה והודיעה שתתמודד על מקום ברשימה הכללית, בלי להתמודד על המושב המקומי.
היא הצליחה להיבחר לפרלמנט באותן בחירות.
ב-15 בפברואר 2007 פרשה מן הפרלמנט.
בשנת 2010 הצהירה בייר שהיא במצוקה כלכלית, ושהיא נאלצת להיסמך על שירותי הסעד.
בשנת 2013 אובחנה כסובלת ממחלת כליות כרונית, ונזקקה לדיאליזה כמה פעמים ביום.
ג'ורג'יה מיי קינג היא שחקנית סקוטית.
היא בתם של השחקן ג'ונתן הייד ושל זמרת האופרה איזבל ביוקנן היא למדה בבית הספר אקסטר.
קינג התחילה להופיע כשחקנית כשהייתה בת 18 כאשר במקביל עבדה בחנות.
התפקיד המקצועי הראשון בו זכתה היה בדמות רוזמונד אוליבר במיני-סדרה "ג'יין אייר".
קינג כמעט ולא השתתפה בסדרה בעקבות קרע בתוספתן.
הסוכן שלה אמר למפיקים שייקח לה לפחות 10 ימים כדי להתאושש מהניתוח, וכבר לוהקה שחקנית אחרת לתפקיד.
אבל היא התאוששה בזמן וקיבלה את אישור רפואי להשתתף בצילומים.
קינג מוכרת מתפקידה כגולדי, אם פונדקאית, בסיטקום האמריקאי "The New Normal".
בשנת 2008 שיחקה בתפקיד הארייט בנטלי בדרמת הנעורים "ילדת פרא" בכיכובה של אמה רוברטס.
בשנת 2009 שיחקה בתפקיד סופי בסרט הבריטי "Tormented".
עוד ב-2009 זכתה קינג בשבחי הביקורת על הופעתה בתפקיד ויקטוריה המניפולטיבית בסרט "טאנר הול".
מאוקטובר ועד נובמבר 2010 שיחקה קינג במחזה "One Night in November" בתיאטרון בלגרד בקובנטרי.
בשנת 2011 שיחקה לצד פליסיטי ג'ונס בקומדיה הרומנטית "מסלול לאהבה" של הבמאי פיל טרייל.
ב-2011 השתתפה בסרט "Chalet Girl".
בסדרת הטלוויזיה "מרלין" של ה-BBC שיחקה בפרק "The Changeling" בעונה השלישית בתפקיד הנסיכה אלנה.
היא כיכבה בקומדיית האימה "Cockneys vs Zombies" בתפקיד בת ערובה בשוד בנק המנסה להימלט בלונדון השורצת זומבים.
בסרט שיצא לאקרנים ב-2012 מככבים עוד מישל ריאן, רסמוס הרדיקר וג'ק דולן.
ג'ורג'ינה קוונדיש, הדוכסית של דבונשייר הייתה אשת חברה, אייקון אופנה, סופרת ופעילה פוליטית.
נולדה למשפחת האצולה בית ספנסר, עם נישואיה הצטרפה לבית קוונדיש.
היא הייתה אשתו הראשונה של ויליאם קוונדיש, הדוכס החמישי מדבונשייר, ואמו של הדוכס השישי מדבונשייר.
כדוכסית החמישית מדבונשייר היא משכה תשומת לב רבה וזכתה לתהילה במהלך חייה.
בשל יופייה, היותה בעלת כריזמה ומעמדה באצולה של אנגליה, השפיעה על סגנון האופנה הרווח, הובילה מסעות פרסום פוליטיים, והייתה ידועה בפרשיות האהבים שניהלה, במפגשים החברתיים שבהם בלטה ובנטייתה להימורים.
היא הייתה דודה של אבות אבותיה של דיאנה, הנסיכה מוויילס.
חייהן הושוו רבות בשל הטרגדיה שחוו שתיהן.
על סיפור חייה נעשה הסרט הדוכסית.
ג'ורג'יה דום () היה אצטדיון פוטבול הממוקם באטלנטה, בג'ורג'יה שבארצות הברית.
האצטדיון הכיל 74,000 מקומות ישיבה.
האצטדיון נבנה ב-1988 ונחנך ב-1992 לכבוד המשחקים האולימפיים.
ב-1996 אירח את תחרויות ההתעמלות מכשירים, שלבי הגמר של הכדורסל ושל הכדוריד (גברים), תפוסתו עד אז הייתה 34,000. לאחר המשחקים האולימפיים שבה אטלנטה פלקונס לשחק באצטדיון זה.
האצטדיון אירח שני משחקי סופרבול, סופרבול XXVIII ב-1994 וסופרבול XXXIV ב-2000. בשנת 2013 עיריית אטלנטה החליטה לבנות צמוד לאצטדיון זה אצטדיון חדש בשם אצטדיון מרצדס-בנץ.
העבודות החלו ב-2014 והסתיימו ב-2017. בנובמבר 2017 נהרס האצטדיון בפיצוץ מבוקר.
ג'ורג'יה אליזבת' טננט היא שחקנית אנגלייה.
היא שיחקה בתפקיד אביגיל, בתה של מפקחת בילוש סמנתה ניקסון, בסדרה המשטרתית "The Bill".
מופט גילמה את ג'ני, בתו המשובטת של הדוקטור, בפרק "בתו של הדוקטור" בסדרה "דוקטור הו", ואת ליידי ויוויאן בסדרה "מרלין".
היא בתם של השחקנים פיטר מופט (המוכר בשם הבמה פיטר דייוויסון) וסנדרה דיקינסון.
האחים שלה למחצה הם השחקנים לואי דייוויסון וג'ואל ג'יימס דייוויסון.
היא למדה בבית הספר סט אדוארד באוקספורד.
סבה מצד אמה היה הרולד סירלס, אחד החלוצים בתחום הפסיכיאטריה שהתמחה בטיפול פסיכואנליטי בסכיזופרניה.
הופעת הבכורה של מופט בטלוויזיה הייתה בשנת 1999 בגיל 15 בתפקיד ניקי דייווי בסדרה "Peak Practice".
מופט השתתפה בדרמות טלוויזיוניות כגון "The Second Quest" ו-"Like Father Like Son".
בשנים 2004 ו-2005 גילמה את אליס הרדינג המדוכאת בדרמה של רשת ITV "מקום בו נמצא הלב".
היא שיחקה לצדו של אביה בסיטקום "Fear, Stress & Anger" ובסדרה "The Last Detective".
ב-2007 הופיעה מופט לראשונה בתיאטרון בתפקיד מת'ילד ורליין במחזה "Total Eclipse" שהוצג ב-"Menier Chocolate Factory" שבלונדון.
ב-2008 כיכבה מופט בפרק בסדרת המדע בדיוני של ה-BBC "דוקטור הו" בדמות ג'ני, בתו המשובטת של הדוקטור העשירי.
בתפקיד הדוקטור שיחק בעלה לעתיד דייוויד טננט.
מופט היא בתו של פיטר דייוויסון שגילם את הדוקטור החמישי בשנות השמונים של המאה העשרים.
באוגוסט 2008 כיכבה מופט בתפקיד קיילי רומן בסדרת הריגול "ספוקס: קוד 9", ספין אוף של הסדרה "ספוקס".
ב-2010 דיבבה מופט את הדמות קאסי רייס בסדרת האנימציה "Doctor Who: Dreamland", וגילמה את ליידי ויוויאן בפרק "Sweet Dreams" בסדרת הדרמה "מרלין".
היא הצטרפה לצוות השחקנים של סדרת הדרמה הרפואית "חדר מיון" בתפקיד רופאה זוטרה בשם הת'ר ויטפילד, אבל הדמות נהרגה כבר בתחילת הפרק השני.
ביוני 2010 שיחקה מופט במחזה בשם "Hens" שהוצג בתיאטרון ריברסייד סטודיוס ובהמשך שודר בערוץ Sky Arts 2. עוד ב-2010 השתתפה בתפקיד קטן סדרת הדרמה "Thorne: Sleepyhead" בדמות אשתו של אחד הבלשים.
במרץ 2011 לוהקה לתפקיד אמה בסיטקום "White Van Man" של ערוץ BBC Three, שרץ במשך שתי עונות.
במאי 2012 הייתה הופעת הבכורה שלה בווסט אנד במחזה "What the Butler Saw" בתיאטרון וודוויל בלונדון.
בעקבות ביקורות גרועות ירדה ההצגה מהבמה חודש לפני התכנון.
בנובמבר 2013 הופיעה מופט בסרט רשת, מחווה ל"דוקטור הו", בשם "(בערך) חמשת הדוקטורים, האיחוד", שאותו גם הפיקה.
הקרדיט בסרט היה בשם ג'ורג'יה טננט להפקה, וג'ורג'יה מופט למשחק.
הסרט נכתב ובוים בידי אביה, פיטר דייוויסון, והשתתפו בהופעות קמע, בעלה ושני ילדיה הגדולים (בזמן הצילומים היא הייתה בהריון עם הילד השלישי).
מופט הפיקה (שוב בשם הנישואים ג'ורג'יה טננט) וכיכבה בסרט קצר בשם "96 Ways To Say I Love You", שבו כיכב לצדה בעלה דייוויד טננט.
הקרנת הבכורה של הסרט הייתה בפסטיבל הקולנוע העצמאי של לונדון באפריל 2015.
ב-27 במרץ 2002 ילדה מופט את בנה הבכור, טיי פיטר טננט (נולד בשם טיי פיטר מופט-מרטין).
מופט ובנה טיי הופיעו ביחד בסדרת המציאות הבריטית "4 חתונות", ובפרק "מאחורי הקלעים של דוקטור הו".
הבן ראיין אותה עבור אתר ה-BBC.
טיי לומד בבית ספר למשחק שפרטון שבבעלות סבתו, סנדרה דיקינסון.
הופעת הבכורה שלו במשחק הייתה במאי 2010 בפרסומת לטלוויזיה עבור "The Great British Teddy Bear Company".
בינואר 2011 דווח במספר עיתונים בבריטניה שמופט מאורסת לשחקן דייוויד טננט.
ב-29 במרץ 2011 ילדה מופט את בתם המשותפת, אוליב.
מופט וטננט התחתנו ב-30 בדצמבר 2011. טננט אימץ רשמית את בנה של מופט, טיי.
אוליב הופיעה בטלוויזיה כשהייתה בת שנתיים בסרט "The Five-ish Doctors" בדמות בתו של ג'ון בארומן.
ב-2 במאי 2013 ילדה מופט את בנם, וילפריד.
ב-9 בנובמבר 2015 הודיע טננט על הולדת בת נוספת בשם דוריס.
מופט היא פטרונית של ארגון הצדקה "Straight Talking" העוסק בחינוך נוער בנושאי היריון בגיל העשרה.
שנה שם תפקיד הערות 2007 Eclipse of the Heart מתילד ורליין Menier Chocolate Factory 2010 Hens ליילה ריברסייד סטודיוס 2012 What the Butler Saw ג'רלדין ברקליי תיאטרון וודוויל
ג'ורג'יה בנקרט (; 30 בדצמבר 1947 - 29 באפריל 2022) הייתה מתמטיקאית ופיזיקאית, אשר הייתה ידועה בעיקר בשל תרומתה לסיווג של אלגברות לי פשוטות בעלות מאפיין עיקרי בעזרת תורת ההצגות וקומבינטוריקה ושל אלגברות לי אינסופיות- ממדיות.
בנקרט נולדה ביונגסטון שבאוהיו, ארצות הברית.
בשנת 1970 סיימה את לימודיה לתואר ראשון במדעים עם התמחות במתמטיקה ובהצטיינות יתרה.
לאחר מכן קיבלה תואר שני ושלישי במתמטיקה מאוניברסיטת ייל, האחרון מביניהם בשנת 1974.
בנקרט הייתה פרופסור באוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון שבארצות הברית.
היא שהתה כפרופסור אורחת במרכז אספן לפיזיקה, במכון למחקר מתקדם (Institute for Advanced Study), ובמכון לחקר המדעים המתמטיים (msri).
בשנים 2008, 2013 למשך חודש ו-2018 שירתה בעמדה זו תחת אגודת "סיימון", קרן שמטרתה לתת חסות לחוקרים מחוץ לאירופה הרוצים לעבוד באוניברסיטה אירופאית.
היא נתנה יותר מ-350 הרצאות, רבות מהן היו בכנסי מתמטיקה עולמיים, ופרסמה יותר מ-100 מאמרים בכתבי עת.
בין השנים 2009–2011 שירתה כנשיאת הארגון לנשים במתמטיקה, ולאחר מכן, בשנת 2014, הייתה אחת מ-5 הנציגים של ארצות הברית לאספה הכללית של ארגון המתמטיקה הבינלאומי.
בנוסף, באותה שנה, שימשה פרופסור בנקרט כעורכת של "כתב העת של האלגברה", עבודה אותה התחילה בשנת 1991, ושל העיתון המתמטי הקוריאני.
עד למותה הייתה מזכירה עמיתה ב"אגודה האמריקאית למתמטיקה" וחברה בוועדה הלאומית של ארצות הברית למתמטיקה באקדמיות הלאומיות.
22 תלמידים סיימו את הדוקטורט שלהם תחת הנחייתה.
בנקרט קיבלה את הפרס הגבוה ביותר של אוניברסיטת ויסקונסין ללימוד יוצא מן הכלל בשנת 1987. 9 שנים לאחר מכן, ב־1996, זכתה בפרס אמצע- הקריירה של אוניברסיטת ויסקונסין על הישגים מחקריים חשובים ועל פוטנציאל גדול למחקרי המשך.
בשנים 2000–2002 נבחרה להיות מרצת ג'ורג' פוליה בארגון המתמטיקה של אמריקה, כלומר, מרצה המגשימה את חזון ההוראה של ארגון זה.
באותה שנה (2000) הוזמנה ל-9 הרצאות, בהן הרצאות בקוריאה הדרומית, קנדה וגרמניה.
כמו כן, ב־2014 היא נבחרה הן על ידי הארגון לנשים במתמטיקה והן על ידי ארגון המתמטיקה הבינלאומי לתת את הרצאת נתר והרצאת ICM אמי נתר.
במסגרת זו היא הרצתה בפגישות המתמטיות המשותפות וכן בקונגרס המתמטיקה הבינלאומי שנערך בסיאול.
תחומי המחקר העיקריים של בנקרט היו אלגברות לי, תורת ההצגה, קומבינטוריקה והקשר ביניהם.
חבורות לי הן מרחב חלק עם מבנה של חבורה, כלומר, מרחב שאפשר לגזור אינסוף פעמים והוא בנוי בצורת חבורה- קבוצה עם פעולה מתמטית.
אלגברת לי היא אלגברה לא אסוציאטיבית אשר שימושיה העיקריים הם בחקירת עצמים גאומטריים כמו חבורות לי וחבורה-p.
התיאור המלא של אלגבראות לי המילטוניות (עם גרגורי, אוסבורן, סטרייד וווילסון) יכול לעמוד לבדו, ויש לו גם יישומים בתאוריה של חבורות פרו-p.
בנקרט תרמה מאוד לסיווגן של אלגברות לי פשוטות.
אוסבורן בנושא אלגברות לי טורדיאליות מדרגה ראשונה הפכה לאחת מאבני הבניין החשובות ביותר לסיווג זה.
פרמט את ההוכחה המלאה הראשונה של "משפט ההכרה" לאלגבראות לי מדורגות מממד 5 לפחות.
בשנות ה-90 המוקדמות בנקרט ואפים זלמנוב החלו לעבוד על הסיווג של אלגברות לי מדורגות- שורשיות ואלגברות "הצלבה" של מטריצות.
ברמן ומודי במחקרם הכירו באלגברות האחרונות כאלגברות לי מדורגות-שורשיות אוניברסליות וסווגו אותן למערכות שורשים שזורות בפשטות.
בנקרט וזלמנוב עבדו על המקרים הנותרים הכוללים את ריבוע הקסם של פרוידנטל והרחיבו את ריבוע זה גם לסופר-אלגברות לי יוצאות דופן.
מאוחר יותר בנקרט העמיקה את תוצאות אלו בשני כיוונים.
בסדרת מאמרים שכתבה עם א.
אלדוק היא פיתחה את התאוריה של סופר-אלגברות לי מדורגות- מושרשות.
בסדרה שנייה של עבודות, יחד עם ב.
נהר ועוד, היא קבעה את הכיסויים האוניברסליים המרכזיים של אלגברות אלו.
אחד מעמודי התווך של תורת ההצגות של חבורות קוונטיות (עם יישומים בקומבינטוריקה) הוא תאוריית בסיסי הקריסטלים של קאשיווארה.
אלו בסיסים בלתי משתנים ברמה גבוהה אשר מתאימים מאוד לפירוק של טנזורים.
קאשיווארה, בנקרט הרחיבה את תאוריה זו לסופר-אלגברות קוונטיות.
בנוסף, מחקרה בנושא אלגברות לא מחייבות בהקשר של קומבינטוריקות אלגבריות הפך לכלי בסיסי בבנייה של קטגוריות טנזורים.
עבודתה המאוחרת יותר של בנקרט כללה את המצאת "אלגבראות הפוכות" (Down up algebras) יחד עם טום רובי.
אלגבראות אלו חשובות בתחומי הפיזיקה, האלגברה והקומבינטוריקה.
בנקרט נפטרה במדיסון ב-29 באפריל 2022.
ג'ורג'ינה הייג היא שחקנית טלוויזיה וקולנוע אוסטרלית.
הייג נולדה במלבורן, ויקטוריה, אוסטרליה.
אמה, ג'יליאן, היא אמנית; אביה, ראסל, הוא תסריטאי ובמאי; ואחיה הצעיר, ג'וליאן, הוא דוגמן ושחקן.
במשך כל ילדותה ועד גיל ההתבגרות היא למדה בלט, ובכיתה ח' הופיעה עם האקדמיה המלכותית למחול בלונדון.
הייג למדה בבית הספר התיכון רד היל ולאחר מכן ב"מכללת טוראק" לצורך השלמת השכלה תיכונית.
היא התקבלה לאוניברסיטת מלבורן כדי ללמוד אמנויות, אך דחתה את לימודיה בשנה אחת כדי ללמד אנגלית בווייטנאם באוניברסיטת האנוי למדע וטכנולוגיה.
לאחר מכן חזרה למלבורן כדי להמשיך את לימודיה והתקבלה לחוג לאמנויות הבמה של אוניברסיטת אדית קוון .
היא סיימה את לימודיה בשנת 2008 בגיל 23.
ביוני 2014 נישאה לשחקן והתסריטאי ג'וש מייפלסטון.
במרץ 2017 נולדה בתם הבכורה, גרטה.
+שנהסרטתפקידהערות2010Road Killליז2011Wasted on the YoungסימוןCrawl מרילין בארנס2012האבנים הכחולותגליניס2013Nerve גרייס2014The Muleג'זמין גריפית'ס2019Where We Disappearאנסטסיה2024Late Night with the Devilמדלין פייפר
ג'ורג'יה מקנזי היא שחקנית בריטית.
אביה העיתונאי קולין מקנזי הוא זה שחשף את שודד הרכבות רוני ביגס בריו.
סבתה היא התסריטאית והמפיקה הייזל אדאיר , שיצרה בין השאר את סדרות הטלוויזיה "קומפקט" ו"קרוסרודס".
תפקידיה הבולטים בטלוויזיה כוללים את שרה בקנהם בסדרה "Outlaws" של ה-BBC שהייתה מועמדת לפרס באפט"א, ג'קי האגר בסרט "Hot Money" של רשת ITV, וסאלי לצדו של קריס מרשל בקומדיה הרומנטית "Catwalk Dogs".
ב-2002 שיחקה בתפקיד האחות ג'ודי בסדרה הקומית "TLC".
בקולנוע הופיעה מקנזי בתפקיד טרי בסרט "פרנקלין" (2008), בדמות פאולה פונסקה בסרט "מכתבי אהבה" (2002), בתפקיד ג'יין גרהם לצדו של טימותי האטון בסרט "קופסת הקובאק" (2007), ובדמות השפית קאתי קינג בסרט "מלכודת מפלדה" (2009).
בסדרה "דרך ווטרלו" של ערוץ BBC1 גילמה מקנזי את ג'ניפר הדלי.
ב-1999 הכירה מקנזי את בעלה, השחקן ריצ'רד קויל, כששיחקו ביחד בסדרה "Up Rising".
ג'ורג'ינה קמפבל היא שחקנית אנגלייה.
ב-2015 זכתה קמפבל בפרס באפט"א לטלוויזיה לשחקנית הטובה ביותר על הופעתה בסדרה "Murdered by My Boyfriend".
קמפבל למדה ברויאל הולוויי שבאוניברסיטת לונדון.
ב-2014 סיימה תואר בלימודי קולנוע.
תפקיד הבכורה של קמפבל היה בשנת 2009 כשגילמה את לוסי בדרמה "Freak".
אחר כך שיחקה בתפקידים קטנים בסדרות כגון "חדר מיון", "הולבי סיטי", "רופאים" ו-"Death in Paradise".
ב-2014 זכתה קמפבל בפרס באפט"א לטלוויזיה לשחקנית הטובה ביותר על תפקידה בדמות אשלי ג'ונס בסדרה "Murdered by My Boyfriend".
בהמשך כיכבה קמפבל בדרמה הקומית "After Hours" של ערוץ Sky 1 בתפקיד ג'סמין.
את הסדרה ביים קרייג קאש והיא שודרה ב-2015. עוד שיחקה בתפקיד ראשי במיני-סדרה "Tripped", בתפקיד משנה בדרמה "One Of Us".
ב-2016 הופיע בסדרת הקומדיה השחורה "Flowers" של ערוץ 4. ב-2017 השתתפה קמפבל בסדרת הדרמה "ברודצ'רץ'" של ITV בתפקיד הבלשית קייטי הרפורד, ובפרק "Hang the DJ" בעונה הרביעית של הסדרה "מראה שחורה".
ב-2018 החלה לגלם את ליטה-זוד בסדרת הדרמה "קריפטון" בערוץ Syfy.
שנה סרט תפקיד הערות 2017 קינג ארתור: אגדת החרב קיי2021Wildcatחדיג'ה יאנגAll My Friends Hate Meפיג2022ברבריטס מרשל2023קופסת הציפורים: ברצלונהקליירT.I.M.אבי2024הם רואים הכלסיירהTBACold Storageנעמי ויליאמסLovely, Dark, and DeepלנוןA ciegasVisceral
ג'ורג'יה טיילור היא שחקנית אנגלייה.
היא ידועה בעיקר מהופעתה בתפקיד טויה בטרסבי באופרת הסבון של רשת ITV "קורוניישן סטריט", בתפקיד רות וינטרס בסדרת הדרמה "חדר מיון" של ה-BBC, ותפקיד קייט ברקר בסדרה "חוק וסדר: UK".
טיילור נולדה בעיר ויגאן שבמנצ'סטר רבתי.
כנערה השתתפה בתיאטרון לנוער וילפאוור שבעיר, ושם נבחנה לאודישן הראשון שלה לתפקיד טויה בטרסבי באופרת הסבון "קורוניישן סטריט".
ב-1997 החלה טיילור להופיע בתפקיד טויה בטרסבי.
ב-2001 זכתה בפרס ההופעה הדרמטית הטובה ביותר של פרסי הסבון הבריטיים על תפקיד זה.
ב-2003 עזבה טיילור את הסדרה, ומאז הופיעה בסדרות טלוויזיה כגון "מקום בו נמצא הלב", "New Street Law", "כובע אדום", "Lilies", סדרת "The Afternoon Play" של ה-BBC ובסדרה "חיים על מאדים".
בספטמבר 2016 פורסם שטיילור תחזור לגלם את טויה בטרסבי ב"קורוניישן סטריט".
הפרק בהשתתפותה שודר בחג המולד 2016.
ב-2003 הופיעה טיילור עם דאנקן בנאטיין בפרק פיילוט של הקומדיה "Girls' Club" ברשת הטלוויזיה ITV Tyne Tees.
ב-2004 וב-2006 שיחקה טיילור בסדרה "בלקפול", שהייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב, ובסרט ההמשך "ויוה בלקפול" של ערוץ BBC One.
במאי 2005 השתתפה טיילור במחזה "The Woman Before" לצדה של הלן בקסנדייל שהועלה בתיאטרון רויאל קורט.
באותה שנה זכתה לביקורות נלהבות על הופעתה במחזה "Christmas is Miles Away" שהוצג בתיאטרון רויאל אקסצ'יינג במנצ'סטר, ובתיאטרון בוש שבלונדון.
ב-2006 שיחקה טיילור בתפקיד פיונה בגרסה הקולנועית של המחזה "נערי ההיסטוריה".
ב-2008 הופיעה בסרט קצר עצמאי בשם "Soul Shutter".
עוד באותה שנה שיחקה בתפקיד קטן בסרט הקולנוע "הג'וב הבריטי".
בספטמבר 2007 הצטרפה טיילור לתפקיד קבוע, בדמות רות וינטרס, בדרמה הרפואית "חדר מיון" של ערוץ BBC One.
ב-2011 עזבה את הסדרה "חדר מיון" יחד עם בן טרנר שכיכב לצדה, וגילם את מושא אהבתה בתוכנית.
ב-2013 וב-2014 גילמה טיילור את דמותה של קייט ברקר, תובעת זוטרה, בשתי עונות של הסדרה המשפטית "חוק וסדר: UK".
טיילור חיה בבריסטול עם בן זוגה השחקן מארק לת'רן, אותו פגשה שהופיעו יחד בסדרה "חדר מיון".
ג'ורג'ינה ריץ' היא שחקנית בריטית.
ב-2006 הופיעה ריץ' בתפקיד בייבי האוזמן בהפקה של הווסט אנד למחזמר "ריקוד מושחת".
תפקידיה בטלוויזיה כוללים את הדרמות "בתפקיד" (2015) ו"ריבר" (2015) של ערוץ BBC One.
ב-2016 שיחקה בפרק "השנואים במדינה" מתוך הסדרה "מראה שחורה".
ב-2017 גילמה את ווליס סימפסון בדוקו-דרמה "Wallis: The Queen That Never Was" של ערוץ 5.
ריץ' חיה בצפון לונדון עם בן זוגה, התסריטאי אשלין דיטה, ועם בתם המשותפת.
ג'ורג'יה מיי פוט פוט היא שחקנית ודוגמנית אנגליה הידועה בעיקר כמי שגילמה את אליסון סימונס בסדרת הדרמה לנוער של ה־BBC "גראנג' היל" (Grange Hill) בין השנים 2005–2008, ואת קייטי ארמסטרונג באופרת הסבון Coronation Street בין השנים 2010–2015.
פוט למדה בבית הספר התיכון אלטון בעיר בורי שבמנצ'סטר רבתי ומאוחר יותר למדה בבורי קולג' .
לפוט אחות גדולה בשם קייטי.
פוט הופיעה בתפקידים קטנים בטלוויזיה הבריטית מאז 2004. היא גילמה את אנג'לה פיירלי, קרבן רצח בסדרת המותחן הפסיכולוגי Conviction, ואת שארלי ווית'ם בסדרה "החיים על מאדים".
פוט שיחקה גם בתפקיד רוזי בסדרת הדרמה Sorted; בתפקיד קייטי בארנס באופרת הסבון "רופאים"; בתפקיד ג'ניפר ת'ורבר בסדרת הדרמה Casualty של ה־BBC (ב־20 בספטמבר 2008); בתפקיד ג'ולי טיניסווד בסדרת הדרמה ההיסטורית Heartbeat (2009); בתפקיד בריוני באופרת הסבון "אמרדייל" (2010); ובתפקיד ג'מה במיני סדרה "זו אנגליה 86".
בשנת 2010 התארחה פוט באופרת הסבון Coronation Street בתפקיד ג'ס בורוז, ובאותה שנה לוהקה מחדש לתפקיד הדמות החדשה קייטי ארמסטרונג, אותה גילמה עד שנת 2015.
באוקטובר 2014 חתמה פוט על חוזה עם סוכנות הדוגמנות Select Model Management.
ג'ורג'ינה אמורוס (בספרדית: Georgina Amorós; נולדה ב-30 באפריל 1998) היא שחקנית ספרדייה, אשר זכתה להצלחה עולמית בזכות השתתפותה בסדרה "אליטה".
בין היתר, השתתפה גם בסדרות הטלוויזיה המצליחות "ברוכים הבאים למשפחה" ו"בפנים".
בשנת 2020, השתתפה בסרטו של וודי אלן "הפסטיבל של ריפקין" .
אמורוס נולדה בברצלונה שבספרד ב-30 באפריל 1998. היא דוברת קטלאנית, ספרדית וצרפתית שוטפת, כמו גם אנגלית, וטוענת שהיא "לא יכולה לחיות" בלי הים והחוף.
היא פמיניסטית ומתמודדת נגד אפליית קהילת הלהט"ב, והובילה את הקמפיין Por Un Solo Voto, שעודד צעירים בספרד להשתמש בזכות ההצבעה שלהם.
בשנת 2019 היא קיבלה איומים ברצח בטוויטר בשל דמותה בסדרת הטלוויזיה "אליטה", ובעקבות כך מחקה את חשבונה.
אמורוס אמרה שהיא התחילה לשחק כילדה בהפקות קטנות, ובהמשך החליטה לפתח את קריירת המשחק שלה.
כשהייתה בת 17 עברה ללוס אנג'לס, ארצות הברית, ללמוד משחק.
מאז 2017 היא השתתפה בכמה סדרות של נטפליקס, כולל "ברוכים הבאים למשפחה", שם גילמה את תפקידה של אלכס, הדמות הראשית בסדרה.
אמורוס הצהירה שהיא גאה בהשתתפותה ב"ברוכים הבאים למשפחה", הסדרה היחידה בה דיברה בקטלאנית.
היא גם שיחקה בעונתה הרביעית של דרמת הכלא "בפנים" בתפקיד פאטימה אמין, הבת של נג'ווה נימרי.
בשנת 2019 היא הצטרפה לצוות השחקנית של "אליטה"; סדרה מקורית של נטפליקס, שם מגלמת את קאייטנה, הבת של מנקת בית הספר ואחת מהסטודנטיות שם, שהתקבלה בזכות מלגה.
דמותה עוסקת במישהי שחיה בשקר לכאורה, כשהיא מציגה חזות של אישה עשירה אך מתגלה כענייה.
בתקשורת השוו את קאייטנה לאמורוס עצמה, וציינו שהשחקנית משתפת תמונות לא מחמיאות באינסטגרם ומשתמשת בפופולריות שלה כדי לקדם מטרות.
בשנת 2019 היא לוהקה לסרטו של וודי אלן, "הפסטיבל של ריפקין", שעלה לאקרנים בשנת 2020.
שנהסדרהתפקידהערותמקור2014בית הקטיפהאנה ריביירה לופז הצעירה4 פרקים2015Bajo sospechaאמיליה "אמי" וגה קסטרותפקיד ראשי (עונה 1); 8 פרקים2016שש אחיותלורנזה7 פרקים2018-2017בפניםפאטימה אמין5 פרקים (עונה 4)ברוכים הבאים למשפחהאלכסנדרה "אלכס" סילברתפקיד ראשי (2 עונות); 26 פרקים2019–הווהאליטהקאייטנה גרחרה פנדותפקיד ראשי (החל מעונה 2); 32 פרקים
שנהסרטתפקידמקור2016טיני: השינוי הגדול של ויולטהאלויסה מרטינז2017חתונה על תנאימרתה2020הפסטיבל של ריפקיןדלורס2022שם קוד: קיסרמרת'ה
ג'ורג'יה קו היא זמרת וכותבת שירים אנגלייה, אשר מוכרת בזכות כתיבת שירים לאמנים בולטים ביניהם מרטין גריקס, דואה ליפה, איגי אזליה וזד.
קו התחילה את קריירת השירה שלה במהלך שנת 2015 כסולנית וכותבת שירים.
באותה השנה היא ביצעה קולות רקע בשיר "Bun Up The Dance", של המוזיקאים דילון פרנסיס וסקרילקס, ובשיר של ניקי רומרו ו-Stadiumx, "Harmony".
היא גם כתבה כמה שירים ביניהם "Illusion" של זד בהשתתפות אקוסמית'.
בשנת 2016, התארחה בשיר "Blood", של המפיק גטר , והתארחה בשני שירים של המפיק המוזיקלי KNOXA, "Bang Bang", ו-"Something More".
קו ביצעה את השיר "Bloodline" בפסקול של הסרט "לידת האומה" משנת 2016. בסוף השנה הופיעה קו בסינגל "In My Head" של המפיק פארטי פייבור.
בתחילת 2017 יצא לאור השיר "Scared to Be Lonely" של מרטין גריקס ודואה ליפה, שאותו כתבה קו יחד עימם.
השיר הגיע למקום ה-14 במצעד הסינגלים הבריטי.
באותה השנה כתב קו גם את השיר "Switch" עבור הזמרת והראפרית האוסטרלית איגי אזליה, בהשתתפות הזמרת-יוצרת הפורטוגזית אניטה; השיר תוכנן להיכלל באלבום Digital Distortion שנגנז לבסוף.
בשנת 2018 הופיעה קו בכמה שירים, כולל "" של קפטן קאטס בהשתתפות זוקפר, ו-"So Close" של NOTD ופליקס ין.
לאחר מכן, כתבה קו את השיר "Mercy", עבור הזמרת מו, וגם את השיר "Soul Survivor", עבור הזמרת ריטה אורה; השני מביניהם נכלל באלבום Phoneix.
קו השתתפה ביצירת השיר "So Close", של NOTD ופליקס ין.
בשנת 2019, כתבה את השיר של ג'אי וולף, "Still Sleeping", מתוך אלבומו, The Cure to Loneliness.
ב-20 באוגוסט 2021, התארחה בסינגל "I Got a Feeling" של פליקס ין ורובין שולץ.
להלן רשימה חלקית של הדיסקוגרפיה של כתיבת שירים והפקות של קו.
ג'ורג'יאנה הוטון הייתה אומנית בריטית ומדיום ספיריטואליסטי.
ג'ורג'יאנה הוטון נולדה ב-20 באפריל 1814 בלאס פאלמאס דה גראן קנריה (Las Palmas de Gran Canaria) להורים בריטיים.
היא הייתה הבת השביעית מתוך שנים עשר ילדים (שניים מתוכם נפטרו בצעירותם).
אביה עסק בסחר וכתוצאה מכך המשפחה בלתה תקופות ארוכות באיים הקנרים ובמדירה.
לא ידוע הרבה על ילדותה של הוטון או על לימודי האומנות שלה, אך ידוע שחונכה לרוב בבתי ספר בצרפת.
בשנת 1830 עברה המשפחה להתגורר בלונדון.
הוטון מעולם לא נישאה וחייתה עם הוריה עד שהגיעו לגיל 80. היא נפטרה, מהתקף לב, בשנת 1884 וקיברה נמצא בבית העלמין הידוע בהייגייט, לונדון (Highgate Cemetery).
ספיריטואליזם וסיאנסים תפסו מקום מרכזי בתרבות המאה ה-19 של אנגליה, והוטון הייתה דמות מרכזית בתנועה המתפתחת.
היא הייתה אחת מהאומנים הראשונים שהשתמשו בספיריטואליזם על מנת ליצור מה שנקרא ציור אוטומטי שאומץ מאוחר יותר על ידי התנועה הסוריאליסטית ותנועות אומנות אחרות.
כמו כן, סוג הציור שלה הוביל לפיתוח שפת האומנות המופשטת.
הוטון הגיעה לציור המופשט הרבה לפני קנדינסקי, מירו ואחרים, אך מסתבר שהיסטוריונים התעלמו ממנה ומהישגיה כפי שקרה לנשים רבות אחרות.
בעת האחרונה משתנים הדברים והוטון מוכרת היום כחלוצת האומנות הספיריטואליסטית והמודרנית.
הוטון השתתפה בסיאנס הראשון שלה בשנת 1859 ובעקבותיו יצרה את ציורה הראשון בשנת 1861. במשך עשור לאחר מכן הצליחה לצייר 155 תמונות בצבעי מים, אך רובם הלכו לאיבוד.
רוב 46 העבודות ששרדו נמצאות כיום בעיקר במכונים העוסקים בפאראפסיכולוגיה.
לאחר שנוכחה בסיאנסים רבים החליטה הוטון להפוך בעצמה למדיום והיא ואימה ערכו סיאנסים קבועים יחד, בעיקר על מנת לעלות באוב את האח והאחות שנפטרו בצעירותם.
ההתלהבות של הוטון מספיריטואליזם הביאה לבחירתה, בשנת 1874, כחברה באגודה הלאומית לספיריטואליזם בבריטניה.
הוטון פרסמה שלושה ספרים על פעילותה בנושא והייתה אחת היוזמות של הקולג' ללימודי פאראפסיכולוגיה בלונדון.
הוטון החלה ליצור את הדמויות הספיריטואליות שלה בעזרת רישומים ואחר כך עברה לצבעי מים.
הציורים שלה נוצרו בתהליך אוטומטי שקרה לדבריה תחת השפעתן של נשמות מהעולם הבא.
בעבודות הראשונות שלה ניתן לראות פרחים ופרות מסוגננים במיוחד.
לאחר ניסיונות רבים, החלה הוטון לצייר ציורים מופשטים, ללא נושא.
בסוף שנת 1860 יצרה ציורים שתיארה כחוויות ספיריטואליסטיות.
היא קראה לכך ניסיון ליצור מגע עם אלוהים דרך הציור.
ככל שניסיונה גדל, הדימויים שלה נעשו יותר ויותר מורכבים, בעלי שכבות רבות ופרטים רבים יותר.
היא תיארה את מה שיצרה כ"סימבוליזם קדוש" כשלכל פרט ניתנת משמעות ייחודית.
בשנת 1871, ארגנה הוטון, בכוחות עצמה תערוכת יחיד בלונדון במטרה לעודד אחרים לנסות ספיריטואליזם,.
התערוכה קסמה למבקרים רבים, אך בסופו של דבר הצליחה הוטון למכור רק תמונה אחת, עובדה שהפכה את הפרויקט לאסון כלכלי.
לאחר סיום התערוכה, החלה הוטון להתעניין בצילום ספיריטואלי.
בשנת 1872 פגשה בצלם פרידריך הדסון וביקרה בסטודיו שלו יותר מ-250 פעם.
אף על פי שהוא הואשם שמדי פעם הדביק דמויות ארטילאיות בצילומיו, תומכיו טענו שהנשמות שהעלה דומות לאנשים שחיו בעבר.
בשנת 1882, פרסמה הוטון, יחד עם פרדריק הדסון, ספר תמונות של רוחות רפאים ונשמות שלא ניתן לראות ללא עין המצלמה.
ג'ורג'יה סטאנוויי היא כדורגלנית אנגלייה, המשחקת בעמדת הקשרית בבאיירן מינכן שבבונדסליגה לנשים ובנבחרת אנגליה.
סטאנוויי ייצגה את אנגליה בכל גילאי הנבחרת, ונחשבת כאחת מהקשריות ההתקפיות הטובות בעולם.
ב-2016, סטאנוויי הייתה מועמדת לפרס הספורטאי הצעיר של השנה של ה-BBC, והייתה מועמדת לפרס השחקנית הצעירה הטובה ביותר של ההתאחדות האנגלית לנשים ב-2017. ב-יוני 2018 נבחרה לקבוצת העונה בליגת האלופות לנשים.
ב-2019 זכתה בפרס השחקנית הצעירה הטובה ביותר של ההתאחדות האנגלית לנשים.
ב-31 ביולי 2022 זכתה באליפות אירופה בכדורגל נשים 2022 יחד עם נבחרת אנגליה.
סטאנוויי נולדה ב-3 בינואר 1999 בבארו-אין-פורנס שבמחוז קאמבריה שבאנגליה, כאחת מארבעה אחים ואחיות, כולל וויל סטאנוויי.
היא החלה לשחק כדורגל בגיל צעיר, כיון שזה היה מה שאחיה עשו, וכשהיא בת שלוש החלה לשחק עימם בקבוצת ה-U7, ואמרה שבאותו הגיל היא "לא ידעה מה היא עושה, אני רק בעטתי בכדור, אך אהבתי את זה".
היא המשיכה לשחק בקבוצות הבנים עד גיל 13; ב-2022, כחלק מקמפיין "היכן שמייצרים גדולה", שלט כבוד לסטאנווי הוצב בפורנס רוברס.
בנוסף לכדורגל, סטאנוויי שיחקה גם קריקט יחד עם אחיה, וייצגה את קאמבריה במשחקי המחוז בגילאים 13 ו-17.
היא גם ייצגה את מחוז קאמבריה בכדורגל, כששיחקה בנבחרת בתי הספר של קאמבריה בתחרויות איחוד הכדורגל של בתי-הספר באנגליה בשנים 2013 ו-2014. למרות שהקבוצה המחוזית הפסידה בכל משחקיה, סטאנוויי נבחרה לסגל נבחרת בתי הספר עד גיל 15 שזכתה בגביע בוב דוצ'רטי ב-2014. היא הייתה השחקנית היחידה שכבשה בכל משחקי הנבחרת.
סטאנוויי עזבה את קאמבריה ועברה למנצ'סטר בגיל 16 בחיפוש אחרי קריירה מקצועית ככדורגלנית, והצטרפה למנצ'סטר סיטי.
לאחר שלמדה בבית-הספר דאודיילס בקאמבריה, עברה סטאנוויי למכללת סט.
בדה במנצ'סטר, כמו חברתה לקבוצה קיירה וולש.
סטאנוויי החלה את הקריירה במחלקות הנוער של קבוצת הנשים של בלקברן רוברס מהצ'מפיונשיפ.
בעונת 2013-14 היא שיחקה במדי קבוצת ה-U15, ערכה חמש-עשרה הופעות וכבשה עשרה מתוך עשרים-ושניים השערים של הקבוצה.
בתום העונה במאי 2014 היא קיבלה את פרס המאמנים לכדורגלניות עד גיל 15. במהלך עונת 2014-15 שיחקה היא במדי קבוצת ה-U17, ובארבע-עשרה הופעות כבשה שלושים ואחד שערים: ביניהם היו שלושה משחקים עם שלושער, ומשחקים עם רביעייה, חמישייה ושישיית שערים.
היא כבשה שער בסיבוב השלישי בגביע האנגלי לנערות בו הפסידה הקבוצה 3-2.
היא עשתה את דרכה לקבוצת הבוגרים כנערה, ויכלה לשחק מסוף ינואר 2015. היא עלתה כמחליפה בסיבוב השלישי בגביע האנגלי בפברואר, וכבשה לקראת סוף המשחק שנגמר בהפסד 4-5 לפורטסמות'.
באותו סופ"ש, היא שיחקה עבור קבוצת ה-U17 של בלקבורן בסיבוב השני בגביע האנגלי לנערות, וכבשה צמד בניצחון הקבוצה.
היא גם הופיעה במסגרת הפרמייר ליג לנשים ב-2015, וערכה את הופעת הבכורה שלה בליגה בחודש מרץ במשחק בו כמעט וכבשה.
היא כבשה את שעריה הראשונים לעונה בליגה עם צמד בניצחון 6-0 באפריל; שני שעריה הבאים באו כשערים הבודדים של קבוצתה בהפסדים לפני שהיא הצליחה לכבוש צמד נוסף ולספק בישול בתיקו במשחק האחרון של העונה.
במדי הקבוצה הבוגרת היא כבשה שבעה שערים בשישה משחקים.
ב-18 ביולי 2015, סטאנוויי עברה למנצ'סטר סיטי מהסופר ליג לנשים.
ב-29 ביולי עלתה לשחק לראשונה כמחליפה בניצחון 5-0 על דורהאם בגביע הליגה.
ב-27 באוגוסט הבקיעה את שערה הראשון בניצחון 2-0 על קבוצת הנשים של אברטון.
בתום עונת 2015-16 זכתה בפרס הכוכבת העולה של העונה של מנצ'סטר סיטי.
ב-2016, היא זכתה בפרס שער העונה.
בינואר 2017, היא חתמה על חוזה חדש במועדון.
הופעותיה בעונת 2017–2018 זיכו אותה במקום בנבחרת העונה של ליגת האלופות.
בעונה הבאה זכתה בפרס השחקנית הצעירה המצטיינת של העונה של איחוד השחקניות, והייתה מועמדת לפרס הכוכבת העולה של Northwest Football.
ב-17 בנובמבר 2019 הבקיעה שני שערים לפני שהורחקה אחרי שני כרטיסים צהובים בניצחון 5-0 על קבוצת הנשים של ווסט האם יונייטד.
את עונת 2020–2021 היא פתחה בהבקעת שני שערים בניצחון 2-0 על קבוצת הנשים של אסטון וילה.
פציעות בקבוצה במחצית הראשונה של העונה הובילו לכך שסטאנוויי עברה בין מספר עמדות - כחלוצה בתחילה, כמגנה הימנית, כקשרית הגנתית וכשוערת המחליפה.
בעוד שמאמן הקבוצה גארת' טיילור שיבח את יכולותיה המגוונות ואמירתה של סטאנוויי שהיא תעשה כל מה שהקבוצה תצטרך, היא הייתה מתוסכלת מהמצב.
לאחר שחברותיה לקבוצה חזרו לשחק בתחילת השנה החדשה, היא יכלה לשוב לשחק בעמדת הקשרית המרכזית והרגישה שבה היא מראה את יכולותיה בצורה הטובה ביותר, כפי שאמרה במרץ 2022 שבעתיד היא אינה רוצה לשמש כשחקנית ורסטילית.
ב-17 במאי 2022, חתמה סטאנוויי על חוזה ל-3 שנים בבאיירן מינכן מהבונדסליגה לנשים.
היא ערכה את הופעת הבכורה שלה במדי באיירן ב-16 באוגוסט 2022 בניצחון 2-1 על ברצלונה במשחק ידידות.
היא קיבלה את הכרטיס הצהוב הראשון שלה בבונדסליגה במשחקה הראשון עבור באיירן; בסוף אוקטובר 2022, הדויטשה ולה ציין שזמנה של סטאנוויי במועדון "אובחן יותר בכרטיסים צהובים מאשר בשערים".
ב-27 באוקטובר, כבשה סטאנוויי צמד שהיווה את שעריה הראשונים במועדון בניצחון החוץ 3-2 נגד בנפיקה ליסבון בליגת האלופות.
סטאנוויי זכתה באליפות הבונדסליגה בשתי עונותיה הראשונות בבאיירן וביססה את מעמדה כשחקנית מפתח בהרכב הקבוצה.
התצוגות העקביות שלה הביאו לזכייתה בפרס שחקנית העונה של האוהדים לעונת 2022-23 וזיכו אותה במועמדות לפרס כדור הזהב 2023, בו הוצבה במקום ה-23 בדירוג הסופי.
היא כבשה שישה שערים בכל אחת משתי עונותיה הראשונות, ובמאי 2024, היא הפכה לשחקנית הראשונה שכובשת בארבעה משחקים רצופים בעונת 2023-24 בבונדסליגה.
סטאנוויי נקראה לראשונה לסגל נבחרת אנגליה U-15 ביוני 2012, וזומנה בקביעות לסגל ב-2013 ו-2014. במרץ 2014 היא זומנה לסגל כחלוצה במשחקי החודש הקרוב ובמאי כבשה היא צמד בניצחון 3-0 על נבחרת הנוער של הולנד.
אז הצטרפה היא לסגל הנבחרת הנערות של אנגליה לגביע הנורדי ביולי 2014. באוקטובר ונובמבר 2014 היא שיחקה במדי הנבחרת ה-U17 במוקדמות יורו הצעירות 2015, וכבשה שבעה שערים (כולל שלושער נגד רוסיה) כמלכת השערים של אנגליה והעפילה עם נבחרתה לטורניר.
היא לא זומנה לסגל ליורו והנבחרת הודחה בשלב הבתים, כשהיא משחקת בגביע הנורדי.
ב-2016, סטאנוויי הובילה כקפטנית את נבחרת ה-U17 למדליית ארד ביורו הצעירות 2016 והעפילה לגביע העולם.
ב-2018, סטאנוויי שיחקה תפקיד מרכזי עבור אנגליה בגביע העולם לנבחרות צעירות בצרפת.
סטאנוויי כבשה שישה שערים (בשוויון עם זוכת נעל הזהב פטריסיה גיחארו שזכתה בפרס על-ידי בישולים) והביאה את נבחרתה לסיים במקום השלישי.
סטאנוויי הבקיעה את שערה הראשון בהופעת הבכורה שלה במדי אנגליה בניצחון 3:0 על אוסטריה במשחק ידידות שהתקיים ב-8 בנובמבר 2018. את שערה השני במדי הנבחרת כבשה בהפסד 2-1 לנורווגיה בספטמבר 2019. ב-27 במאי 2021 סטאנוויי נכללה בסגל נבחרת בריטניה לאולימפיאדת טוקיו שנדחתה בשנה עקב מגפת הקורונה.
כשסרינה ויכמן קיבלה את משרת אימון הנבחרת, סטאנוויי התקשתה לקבל דקות משחק, מה שנגרם כתוצאה מפרק זמן ממושך בו שיחקה שלא בעמדתה המועדפת במדי סיטי ואי יכולתה לספק לויכמן את הסימוכין; היא זכתה להופעה טובה יותר בעת משחקה בעמדתה הקבועה בגביע ארנולד קלארק בפברואר 2022 בו פתחה בהרכב.