tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
ב-20 ביולי 2020 חתם שטיין בהפועל חיפה.
את שערו הראשון במועדון הבקיע ב-2 בינואר 2021, במשחק מול בית"ר ירושלים שהסתיים בתיקו 3–3, ובסך הכול כבש שני שערים ב-15 הופעות בליגת העל במדי הקבוצה.
ב-2 בפברואר 2021 שוחרר לבקשתו מהמועדון, וחתם לעונה וחצי בהפועל תל אביב.
ב-7 בפברואר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשנכנס כמחליף במשחק מול הפועל חדרה שהסתיים בתיקו 1–1. בסיום אותה העונה העפיל עם הקבוצה לגמר גביע המדינה, בו עלה כמחליף במהלך ההארכה בהפסד הפועל 1–2 למכבי תל אביב.
ב-18 ביולי 2021 חתם שטיין לעונה אחת בבני סכנין.
ב-22 במאי 2022 חתם לשנתיים בהפועל פתח תקווה מהליגה הלאומית, והיה שותף להעפלתה לליגת העל לראשונה אחרי שמונה שנים.ב-20 ביוני 2024 חתם בהפועל עירוני ראשון לציון.
ב-8 בינואר 2025 חתם בהפועל כפר שלם.ב-7 באוגוסט 2025 חתם במכבי עירוני קריית גת.
רז פרויליך (נולד ב-1979) הוא מנהל ישראלי המשמש מאז 2024 כמנכ"ל רשת אורט.
בשנים 2020–2023 כיהן כמנכ"ל משרד התרבות והספורט.
פרויליך נולד ב-1979. הוא בוגר תיכון צייטלין בתל אביב.
שירת בצה"ל כלוחם וכמפקד ביחידת דובדבן, וכיום הוא מ"פ במילואים, בדרגת רב-סרן.
בשנת 2005 השלים תואר ראשון בהנדסת תעשייה וניהול ממכללת שנקר.
בשנת 2009 השלים תואר שני במנהל עסקים, עם התמחות באסטרטגיה ויזמות, מאוניברסיטת תל אביב.
בשנים 2004–2008 היה המנכ"ל של תנועת "נוער מוביל שינוי – אחריי!", תנועה חינוכית בפריסה ארצית, העובדת עם כ-5,000 בני נוער מעיירות פיתוח במטרה לפתח ולטפח מנהיגות ומעורבות חברתית בפריפריה החברתית והגאוגרפית של ישראל.
בשנים 2008–2014 עבד בחברת אמדוקס, תחילה בתפקיד עוזר מנכ"ל אמדוקס העולמית, אחר כך כמנהל האסטרטגיה, ניהול המכירות והאופרציה בישראל בחטיבת אירופה, אפריקה והמזרח התיכון.
בשנים 2014–2020 כיהן כמנכ"ל החברה למתנ"סים, המפעילה כ-200 מתנ"סים ומרכזים קהילתיים בפריסה ארצית.
ב-15 ביוני 2020 מונה בידי שר התרבות והספורט חילי טרופר למנכ"ל המשרד.
במסגרת אירועי טבח שבעה באוקטובר ומלחמת חרבות ברזל השתתף כלוחם במילואים בקרבות טיהור המחבלים בקיבוץ בארי ונפצע.
בדצמבר 2023 הודיע דירקטוריון רשת אורט כי פרויליך ימונה למנכ"ל אורט ישראל, והוא נכנס לתפקידו בפברואר 2024.
נשוי ואב לשנים, מתגורר בכוכב יאיר.
עוסק בטריאתלון, ריצות ניווט, טיפוס הרים וצלילה.
רז ישראלי (19 בנובמבר 1981 – 15 ביוני 2023) היה עיתונאי, עורך ומבקר מוזיקה ישראלי.
ישראלי נולד וגדל בנצרת עלית (כיום נוף הגליל).
הוא למד בבית הספר המקיף אורט יגאל אלון בעירו.
החל את דרכו בתחום התקשורת בשנת 2009 במגזין "רייטינג" ככתב מגזין ומבקר מוזיקה.
בשנת 2013 שימש כסגן-עורך במדור התרבות של עיתון "מעריב" ובאתר החדשות nrg, בו היה בעל הטור "מארז תרבות".
במהלך אותה תקופה, שימש ככתב מגזין במקומון "עכבר העיר".
לאחר מכן, החל את פועלו כסגן-העורך גם בעיתון "מעריב לנוער".
בשנת 2017, לאחר שעזב את עבודתו ככתב ב-nrg, החל לשמש ככתב תרבות ומבקר מוזיקה ב"ישראל היום".
הפיק וערך "פרויקטים מיוחדים" של העיתון.
בהם, פרויקט "מצעד ה-70" – 70 האלבומים הגדולים של ישראל (2018), הפרויקט המקיף "ישראל באירוויזיון – הסיפורים מאחורי השירים" (2019), "25 שנה ל'חברים'" - מדרג הפרקים האהובים ביותר בסדרה כפי שנבחרו על ידי עשרות אלפי קוראים (2019), "והנה נשארת" – חידושים לשירי מאיר אריאל (2020), ועוד.
בהמשך התמנה לתפקיד מנהל ערוצי תוכן בעיתון ובאתר.
ב-6 במרץ 2022 מונה לעורך מגזין "שישבת" של "ישראל היום".
ב-1 בפברואר 2023 סיים את תפקידו.
ישראלי היה בעל תואר ראשון בפסיכולוגיה של האוניברסיטה הפתוחה.
ב-15 ביוני 2023 נמצא ללא רוח חיים באתר בנייה ברחוב לבנדה לאחר שהתאבד.
רָזָא סַאפִינְיָה (בפרסית: رضا صفینیا; 1893 – לא ידוע) היה דיפלומט איראני.
שירת כשגרירהּ של שושלת פהלווי בממלכת עיראק וכציר שלה בישראל.
רזא סאפיניה נולד בשנת 1893 בתבריז, בתקופת השושלת הקאג'ארית.
הוא למד עריכת דין ובשנת 1934 מונה לדיפלומט איראני מטעם שושלת פהלווי, בבאקו שברפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האזרית, שהייתה אז תחת ברית המועצות.
מאוחר יותר היה יועץ לענייני איראן במוסקבה.
בשנת 1948 מונה ליועץ בבגדאד ולנציג באו"ם בוועדה לאמנה למניעה וענישה של רצח עם.
עד מרץ 1950 היה אחראי על יחסי ציבור במשרד החוץ האיראני.
ממרץ 1950 עד יולי 1951 עמד בראש הנציגות האיראנית המיוחדת, בין תל אביב וירושלים.
ב-6 במרץ 1950, במהלך חופשת הנורוז של המג'לס, כיננה הממשלה האיראנית בטהראן יחסים דיפלומטיים עם ממשלתו של דוד בן-גוריון.
ב-15 במרץ 1950, ממשלת איראן הכירה בפועל על הכרתה בממשלת ישראל בכך ששלחה את רזה סאפיניה כנציג מיוחד.
ביולי 1951 הידרדרו היחסים הדו-צדדיים בין ישראל לאיראן.
השגרירות הכללית האיראנית בתל אביב נסגרה והיה על רזא סאפיניה לשוב מירושלים.
החלטה זו הייתה ככל הנראה תוצאה של הבטחת מצרים כי נסיגתה תסייע לאיראן בבית הדין הבין-לאומי לצדק (ICJ).
חברת הנפט האנגלו-פרסית תבעה פיצויים בגין הלאמת תעשיית הנפט האיראנית.
מדינות ערב הציעו לתמוך באיראן בסכסוך זה, דבר אשר הוסדר עם יציאתה של איראן מההסכם עם ישראל.
יחסים מתחת לשולחן המשיכו דרך שווייץ.
רז נחמיאס (נולד ב-6 במאי 1996) הוא כדורגלן ישראלי, המשחק בעמדת המגן השמאלי בני יהודה תל אביב.
נחמיאס התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הילדים של הפועל אשקלון.
בגיל 10, הצטרף למכבי תל אביב במדיה שיחק עד סוף ינואר , אז עבר ליריבה העירונית.
ב-1 באוגוסט 2015, נחמיאס ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בהפסד 1–3 למכבי תל אביב במסגרת גביע הטוטו.
בינואר , נחמיאס הושאל להפועל ראשון לציון ועונה לאחר מכן שיחק בבית"ר תל אביב רמלה.
ב-24 באפריל 2017, נחמיאס הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 0–4 נגד מכבי אחי נצרת.
בקיץ , חזר להפועל תל אביב, שירדה עונה קודם לכן לליגה הלאומית.
נחמיאס, היה שותף לחזרה של ליגת העל, אך שוחרר מהקבוצה בסיום העונה.
ב-26 ביוני 2018, נחמיאס חתם בהפועל רמת גן.
ב-26 ביוני 2019, נחמיאס שוחרר מהפועל תל אביב וחתם בסקציה נס ציונה, העולה החדשה לליגת העל.
ב-24 באוגוסט, נחמיאס ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל.
ב-14 ביולי 2020, נחמיאס חתם בהפועל חיפה.
ב-10 בינואר 2021, חתם בהפועל חדרה, אך כעבור כחודש עבר לבני יהודה.
ב-25 ביוני 2021, נחמיאס חתם בהפועל רמת גן.
ב-20 במאי 2025 חזר לבני יהודה תל אביב.
רז הרשקו (נולדה ב-19 ביוני 1998) היא ג'ודוקא ישראלית המתחרה בקטגוריית המשקל מעל 78 ק"ג, זוכת מדליית הכסף האולימפית מפריז 2024, וזוכת מדליית ארד קבוצתית מאולימפיאדת טוקיו 2020 בקטגוריית הנבחרות המעורבות כחלק מנבחרת ישראל.
הרשקו מחזיקה במדליית ארד מאליפות העולם (2023) ומדליית זהב מאליפות אירופה (2024).
הרשקו נולדה בנתניה ללילך ולאיציק.
דודהּ, שני הרשקו, הוא מאמנה והמאמן הראשי של נבחרת הנשים בג'ודו של ישראל.
היא החלה להתאמן בג'ודו בגיל 4 ובילדותה התאמנה גם בכדורסל.
בגיל 12 החליטה להתמקד בג'ודו.
עוד בנערותה הצטרפה לנבחרת הבוגרת.
מאז, היא מתאמנת במכון וינגייט ומשתייכת למועדון הג'ודו "מיטב נתניה".
הרשקו למדה בתיכון חוף השרון.
שירתה בצה"ל במחנה 80 על תקן ספורטאית מצטיינת.
בגיל 14 וחצי זכתה הרשקו לראשונה באליפות ישראל לבוגרים בקטגוריית המשקל שלה ולאחר מכן החלה להתחרות בטורנירים בינלאומיים.
בשנת 2015, בגיל 17, זכתה במדליית זהב באליפות אירופה לקדטים שנערכה בסופיה שבבולגריה, וזכתה במקום השני במשחקים האירופאים לנוער שהתקיימו בטביליסי שבגאורגיה.
בשנת 2017 זכתה במדליית הכסף באליפות אירופה עד גיל 23 ושנה לאחר מכן זכתה במדליית הארד באותה התחרות.
באוקטובר 2018 זכתה הרשקו במדליה הראשונה שלה בתחרות בוגרים, כאשר זכתה בזהב בתחרות מסוג 'European Cup' במלאגה שבספרד, לאחר ניצחון בגמר על שרה אלברס הספרדייה.
ביולי 2019 זכתה במדליית כסף בגראנד פרי מונטריאול לאחר שהגיעה עד לקרב הגמר בו הפסידה ליפנית שרה אסהינה, אלופת העולם המכהנת.
בשנת 2021 זכתה הרשקו בארבע מדליות בתחרויות מהסבב העולמי; מדליית זהב בגראנד סלאם אנטליה, מדליית זהב בגראנד סלאם פריז, מדליית ארד בגראנד סלאם באקו ומדליית ארד בגראנד סלאם אבו דאבי.
באפריל 2021 זכתה במדליית זהב בגראנד סלאם אנטליה לאחר ניצחון בגמר על שיאן סו הסינית והבטיחה מעשית את מקומה באולימפיאדת טוקיו 2020. בגראנד סלאם פריז היוקרתי ניצחה בגמר את ליה פונטיין הצרפתייה בזכות עונשים.
באולימפיאדת טוקיו 2020 אשר נערכה בקיץ 2021, זכתה הרשקו במדליית ארד עם נבחרת ישראל בקטגוריית הנבחרות המעורבות.
בתחרות האישית בקטגוריית המשקל של מעל 78 ק"ג, הרשקו הגיעה מדורגת במקום ה-16 מבין המתחרות והודחה בשלב שמינית הגמר.
היא החלה את דרכה בסיבוב הראשון מול טהאני אלקטאני מערב הסעודית, וניצחה אותה באיפון בתוך דקה ו-42 שניות.
בסיום הקרב הסכימה הסעודית ללחוץ את ידה של הרשקו.
בשמינית הגמר הרשקו התמודדה מול אקירה סונה היפנית, והפסידה באיפון כדקה לפני סיום הקרב.
באליפות אירופה 2022 שנערכה בסופיה שבבולגריה, זכתה הרשקו במדליית כסף לאחר 3 ניצחונות מתוך 4 קרבות.
בסיבוב הראשון היא ניצחה באיפון את טינה ראדיץ' הקרואטית תוך 6 שניות מפתיחת הקרב.
ברבע הגמר הרשקו ניצחה באיפון את הילאל אוזטורק הטורקייה בתוך כדקה וחצי כאשר הטילה את יריבתה ומשם המשיכה לריתוק.
בחצי הגמר היא ניצחה שוב באיפון את האיטלקייה אסיה טבאנו בתוך קצת פחות מדקה כאשר כמו בקרב הקודם, הטילה את יריבתה ומיד המשיכה לריתוק.
בגמר הרשקו הפסידה לרומן דיקו הצרפתייה.
בגראנד סלאם מונגוליה ביוני 2022, זכתה בזהב כשניצחה את אדיאסורן אמארסאיחאן המונגולית.
באליפות העולם 2022 שנערכה בטשקנט, זכתה הרשקו במדליית ארד עם נבחרת ישראל בתחרות הקבוצתית לאחר ניצחונות על נבחרות אוזבקיסטן, דרום קוריאה והולנד.
בתחרות האישית בקטגוריית המשקל מעל 78 ק"ג, סיימה הרשקו במקום החמישי לאחר שהפסידה בקרב על מדליית הארד לז'וליה טולופואה הצרפתייה.
בשנה זו דורגה הרשקו לראשונה במקום הראשון בעולם ומאוחר יותר הגיעה להישג חסר תקדים כאשר כבשה את הדירוג הראשון בכל המשקלים של הנשים בג'ודו העולמי.
באליפות העולם 2023 שנערכה בקטר, זכתה הרשקו במדליית הארד בקטגוריית המשקל מעל 78 ק"ג.
היא הגיעה אל התחרות כשהיא מדורגת במקום השני בדירוג העולמי והחלה את דרכה בסיבוב השני נגד כריסטי-רוז פרטוריוס מזימבבואה, אותה ניצחה באיפון לאחר שיריבתה ספגה שלושה עונשים.
בשמינית הגמר ניצחה באיפון את יריבתה הסינית שין סו בתוך דקה ו-10 שניות מפתיחת הקרב לאחר תרגיל סודה-צוריקומי-גושי.
ברבע הגמר התמודדה הרשקו מול אקירה סונה היפנית, לה הפסידה בריתוק ונשרה לקרבות בית הניחומים.
לאחר ניצחון בזכות עונשים על קאירה סאיט מטורקיה, עלתה לקרב על מדליית הארד, בו התמודדה מול סינית נוספת בשם שיאן שו וניצחה בווזארי, שוב לאחר תרגיל סודה-צוריקומי-גושי.
באליפות אירופה 2023 שנערכה במונפלייה שבצרפת, זכתה הרשקו במדליית הכסף שנה שנייה ברציפות.
אחרי שני ניצחונות באיפון בשלבים המוקדמים, היא התמודדה בחצי הגמר מול אסיה טבאנו האיטלקייה וניצחה תוך פחות מ-40 שניות לאחר שהטילה את יריבתה בווזארי ומשם המשיכה לריתוק שהעניק לה ווזארי שני ואיפון.
בגמר היא התמודדה מול רומן דיקו הצרפתייה והפסידה באיפון.
בגראנד סלאם תל אביב 2023, זכתה הרשקו במדליית הזהב לאחר שניצחה את כל ארבעת קרבותיה באיפון, כאשר בגמר היא התמודדה מול קאירה סאיט הטורקייה וניצחה לאחר שיריבתה נפסלה לאחר 3 עונשים.
במרץ 2023 זכתה במדליית זהב בגרנד סלאם טביליסי לאחר שבגמר ניצחה באיפון את שין סו הסינית בעזרת תרגיל בשם סודה-צוריקומי-גושי.
ביולי 2023 דורגה על ידי איגוד הג'ודו העולמי במקום הראשון העולמי בקטגוריית המשקל שלה ואף החזיקה בניקוד הגבוה ביותר בשקלול של כל 7 קבוצות המשקל בתחרויות הנשים, והייתה לישראלית הראשונה בענף המחזיקה בהישג זה.
באליפות אירופה 2024, שלושה חודשים לפני אולימפיאדת פריז, זכתה הרשקו לראשונה במדליית הזהב לאחר שניצחה את כל ארבעת קרבותיה.
היא הגיעה לתחרות כמדורגת הבכירה והתחילה בשלב שמינית הגמר בו גברה באיפון על קרן סטיבנסון מהולנד.
ברבע הגמר היא ניצחה בווזארי את אליס סטארצבה מרוסיה ובחצי הגמר ניצחה בזכות עונשים את קאירה אוזדמיר מטורקיה.
בגמר התמודדה הרשקו מול ז'וליה טולופאווה מצרפת וניצחה באיפון לאחר שהטילה את יריבתה על גבה בתרגיל סיאו-אוטושי מוצלח.
בכך הפכה הרשקו לג'ודאית הישראלית הראשונה, שהעפילה לגמר האליפות במשך ארבע שנים רצופות.
באולימפיאדת פריז 2024 זכתה הרשקו במדליית הכסף בקטגוריית המשקל של מעל 78 ק"ג לאחר שניצחה 3 מתוך 4 קרבותיה.
היא הגיעה אל התחרות מדורגת שנייה בעולם בקטגוריית המשקל שלה, החלה את דרכה בסיבוב השני נגד מריט קאמפס ההולנדית והטילה אותה בתרגיל סודה-צוריקומי-גושי ומשם המשיכה לריתוק.
ברבע הגמר היא ניצחה את מיליצה ז'אביץ' הסרבית בזכות שני ניקודי ווזארי המשתווים לניקוד איפון ובחצי הגמר היא ניצחה בתוך 15 שניות את קאירה אוזדמיר מטורקיה, כאשר הטילה אותה על גבה בעזרת תרגיל בשם אוסוטו-אוטושי.
בגמר היא התמודדה מול ביאטריס סוזה הברזילאית (5 בדירוג העולמי) והפסידה בווזארי.
בטקס המדליות נכחה יו"ר הוועד האולימפי בישראל וחברת הוועד האולימפי הבין-לאומי יעל ארד, שהעניקה לרז את המדליה.
הרשקו היא כיום הספורטאית המעוטרת ביותר בישראל.
הרשקו הייתה בעבר בזוגיות עם חותרת הקיאקים נטע מלקינסון.
היא אחייניתו של מאמנה הנוכחי שני הרשקו.
רז רהב (נולד ב־6 בספטמבר 1991) הוא שף ומסעדן ישראלי.
רהב גדל בקריית אונו, למשפחה יוצאת פולין.
במהלך שירותו הצבאי כלוחם בחיל הים באילת עבר פריצת דיסק, והועבר לתפקיד מטה במחלקת המבצעים.
לאחר שרופאו ייעץ לו לרדת במשקל, איבד ממשקלו עד שסבל מהפרעת אכילה ואנורקסיה.
בעקבות זאת החל לבשל לעצמו ולהתעניין בקולינריה, וכך למעשה נכנס לתחום.
ב־2013 הצטרף למסעדת פופינה של השף אוראל קמחי כטבח.
ב־2015 עזב את פופינה ועבר התמחות קצרצרה אצל ג'יימס נאפט במסעדת Kitchen Table הלונדונית.
בשנת 2016, פתח את מסעדת OCD עם שותפיו ארז זוארס ועידן בלומנטל.
המסעדה מציעה לאורחים מנות לפי תפריט קבוע (table d'hôte) המשתנה בהתאם לחומרי הגלם הזמינים בעונה.
תחילת כל ארוחה במסעדה נקבעת לשעה מסוימת, וכל המנות מוגשות לכל הסועדים במקביל.
המסעדה מעוצבת כחלל גדול ומשותף שבו בר עם 23 מקומות ישיבה, ובמרכזו טבחי המסעדה מכינים את המנות לעיני הסועדים.
המסעדה מאפשרת לסועדיה להזמין התאמת יין לתפריט.
במרץ 2018, פתחו רהב ושותפיו את מסעדת הכריכים "ברווזי", שנסגרה בספטמבר 2019 וחזרה לפעול מהמטבח של מסעדת OCD במתכונת מצומצמת במהלך הסגרים של מגפת הקורונה בישראל.
במאי 2020 פתחו רהב והשותפים את Tweezers, חנות אינטרנטית למוצרי גורמה משלימים למטבח הביתי.
לאחר שנה וחצי של פעילות מותגה החנות מחדש כ־TENNE, עסק שדוגל בצמצום של בזבוז מזון, ומוכר מוצרים למטבח המקצועי והביתי בהתבסס על מזון שלא מצא את דרכו לשווקים.
במסגרת פעילותה, TENNE גם מעבירה הכשרות מקצועיות לצוותים ולאנשי קולינריה.
בינואר 2022 פתחו רהב ושותפיו את "אפוי", מאפייה ברחוב רזיאל ביפו.
"אפוי" מתמקדת באפייה עבור עסקי הקבוצה ובמכירת המאפים לעסקים נוספים בתל אביב, ואינה מוכרת את מוצריה ללקוחות פרטיים.
באפריל 2022, פתחו רהב ושותפיו בר יין בשם "תרצה".
ב-2022 הצטרף לשולחן השופטים של "משחקי השף" של רשת 13 לצד אסף גרניט, מושיק רוט ויוסי שטרית.
ב־2017 נכלל רהב ברשימת "הצעירים המבטיחים בישראל" של פורבס ישראל.
ב־2018 נבחר על ידי מדריך גו־מיו לשף הטוב ביותר בישראל.
ב־2021 נכנסה מסעדתו OCD לרשימת המסעדות הטובות באירופה לפי דירוג OAD.
ב־2021 נבחר להיות פרזנטור של חברת "סימנס".
ב־2021, נבחר ל־"שף המצטיין של המטבח הישראלי", בטקס פרסי המטבח הישראלי הראשון בחסות אמריקן אקספרס.
ב־2022 נכנסה מסעדתו, OCD, לרשימת "50 המסעדות הטובות במזרח התיכון".
המסעדה דורגה במקום ה־3 מתוך 50 המסעדות, וכך הוכתרו למסעדה הטובה ביותר בישראל באותה שנה.
לצד OCD, הופיעו בדירוג 5 מסעדות ישראליות נוספות.
ב-2022 שמרה OCD על מיקומה ברשימת המסעדות הטובות ביותר באירופה לפי דירוג OAD.
בנובמבר 2022, קיבלה מסעדת OCD ציון גבוה של 92 במדריך המסעדות הצרפתי La Liste, ורז נבחר כאחד מתוך 6 השפים טאלנטים המובילים של השנה בזירה הבינלאומית.
ב-2022, נבחרה מסעדת OCD, למסעדה המצטיינת של המטבח הישראלי, בטקס פרסי המטבח הישראלי בחסות אמריקן אקספרס.
ב־2023 נכנסה OCD בפעם השנייה ברציפות, לרשימת "50 המסעדות הטובות במזרח התיכון".
המסעדה דורגה במקום ה־14 מתוך 50 המסעדות, וקטפה את פרס הקיימות השנתי, פרס מוביל בתחומו בעולם.
ב־2024 נכנסה מסעדתו, OCD, בפעם השלישית ברציפות, לרשימת "50 המסעדות הטובות במזרח התיכון".
המסעדה דורגה במקום ה־10 מתוך 50 המסעדות, וכך הוכתרו למסעדה הטובה ביותר בישראל באותה שנה ובפעם השנייה בסה"כ.
ב-2024 שמרה שוב OCD על מיקומה ברשימת המסעדות הטובות ביותר באירופה לפי דירוג OAD.
נשוי לעדי רהב ומתגורר בתל אביב.
רזארטה סמאיה (; נולדה ב-23 במרץ 1984) היא זמרת אלבנית.
סמאיה נולדה ב-23 במרץ 1984 בשקודרה שבאלבניה.
את הקריירה המוזיקלית שלה החלה בלהקות רוק שונות בהן הייתה חברה ובאירועי שירה שונים בעיר הולדתה.
לאחר שהשתתפה בתחרות Ethet, התפרסמה רבות באלבניה ומחוצה לה.
סמאיה הופיעה לראשונה בפסטיבלי אי קנגס במהדורתו ה-51 עם השיר "Ti", וסיימה במקום השביעי.
בשנה שלאחר מכן חזרה לאירוע, ביצעה את "Në sëngës" והגיעה פעם נוספת למקום השביעי.
גם במהדורה ה-53, כששרה את "Më råbe", דורגה במקום השביעי.
בשנה העוקבת עלתה למקום הרביעי לאחר שהופיעה עם "Dashuri në përjetësi" – דואט עם קלודיאן קאצ'ני.
לאחר הפסקה קצרה מהפסטיבל, נמנתה פעם נוספת בין רשימת המשתתפים במהדורה ה-60 עם "E jemja nuse".
באוקטובר 2022 רשות השידור האלבנית דיווחה כי סמאיה עתידה להשתתף במהדורה ה-61 של פסטיבלי אי קנגס עם השיר "N'Eden".
מכיוון שנחשפו רק שלושת המקומות הראשונים בפסטיבל, לא ידוע לאיזה מקום הגיעה סמאיה.
רזא דשבתי הוא ספר מפתח למפרשים על מסכתות הש"ס, שנערך על ידי הרב שבתי פרנקל, ויצא לאור על ידי הוצאת שבתי פרנקל.
מתחילה יצא הספר על מסכת בבא קמא על ידי הרב פרנקל, ונקרא 'ספר המפתח'.
בשנת תשס"ד, לאחר פטירתו, הוציא המכון את הספר מחדש תחת השם 'רזא דשבתי' על שמו, יחד עם ספרים דומים על בבא מציעא ובבא בתרא שנערכו על ידו, אך לא יצאו לאור בחייו.
בשנת תשס"ט הוציא המכון מהדורה מחודשת.
ספרי "רזא דשבתי" מפנים לכ-1,400 ספרים.
הספרים קיבלו את הסכמותיהם של הרב שלמה זלמן אוירבך, הרב יוסף שלום אלישיב, רבני הבד"ץ של העדה החרדית, הרב שמואל הלוי ואזנר ורבי חיים קניבסקי.
הספר מסודר לפי סדר המסכת, כאשר בכל עמוד ישנה חלוקה לגמרא (פס), רש"י (קווקו) ותוספות (נקודות).
הספר בנוי בצורה של שאלות על הנלמד, כשבמקום תשובות מובאת רשימת כל הראשונים והאחרונים שעסקו בנושא הנידון: בפירושם על הסוגיה או במקומות אחרים בש"ס, בספרי הפסיקה ובשו"תים, עם מראה מקום מדויק.
עבודה דומה עשה הרב פרנקל על ספרי היד החזקה לרמב"ם, מפתח זה הודפס על כל ספר מספרי היד החזקה בסופו, במהדורות הרמב"ם בהוצאתו של פרנקל.
רָז צִימְט הוא חוקר ביטחון לאומי, מומחה לאיראן וליחסיה עם ישראל.
מצוטט בכלי התקשורת בנושאי איראן.
בין השנים 1989–1992 למד לתואר ראשון בחוג ללימודי האסלאם והמזרח התיכון באוניברסיטה העברית בירושלים.
בין השנים 1997–2002 למד בחוג להיסטוריה של המזרח התיכון באוניברסיטת תל אביב.
את הדוקטורט שלו עשה באותו חוג בין השנים 2005–2011 בהנחיית פרופסור דוד מנשרי ופרופסור אייל זיסר.
עבודת הדוקטורט עסקה במדיניות החוץ האיראנית כלפי הנאצריזם והרדיקליות הערבית בין השנים 1954 ל-1967.
שירת למעלה משני עשורים באגף המודיעין.
צימט מתראיין בתקשורת הישראלית והבין-לאומית ומנתח את ההתפתחויות באיראן, מפרסם מאמרים בעיתונות האלקטרונית והמודפסת, ומתארח בפודקאסטים.
לאחר שמתח ביקורת על מדיניות ממשלת ישראל בנושא הלחץ על איראן לאחר פרישת נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ מהסכם הגרעין עם איראן במאי 2018, הורה ראש החטיבה האסטרטגית במשרד החוץ חיים אסרף למספר שגרירויות ישראליות לבטל את הרצאותיו בשל היותו "אופוזיציה קולנית של הממשלה".
משמש חוקר בכיר במכון למחקרי ביטחון לאומי (INSS).
כמו כן הוא חוקר במרכז אליאנס ללימודים איראניים באוניברסיטת תל אביב ומרצה בחוג להיסטוריה של המזרח התיכון ואפריקה.
בעבר, שימש כחוקר בדסק לחקר רשתות במרכז דיין וכעמית מחקר בפורום לחשיבה אזורית.
מחקרו מתמקד במיוחד בפוליטיקה הפנימית של הרפובליקה האסלאמית של איראן, במגמות בחברה האיראנית, ובמדיניות החוץ שלה.
צימט הוא עורך שותף של כתב העת "עדכן אסטרטגי" של המכון למחקרי ביטחון לאומי וכן של הפרסום "מבט לאיראן" של מרכז המידע למודיעין ולטרור.
בעבר ערך את הפרסום "זרקור לאיראן" (מבית מרכז המידע למודיעין וטרור).
ב-2022 פרסם את הספר "איראן מבפנים: מדינה וחברה ברפובליקה האסלאמית" בהוצאת רסלינג.
הספר עוסק במערכת הפוליטית האיראנית, ביחסי הכוח בתוך המדינה והחברה האיראנית.
צימט מציג שני תהליכים מרכזיים המתרחשים באיראן: מצד אחד, התחזקות הסמכותנות של המשטר, ומצד שני, תהליכים חברתיים, פוליטיים, כלכליים ותרבותיים עמוקים שעוברת החברה האיראנית.
ב-2024 פרסם את המזכר "מעורבותה של איראן במרחב הערבי: הגיונות, יעדים ומאפיינים", הבוחן את שורשי המעורבות האיראנית במזרח התיכון, את ההגיונות העומדים מאחורי פעילותה של איראן במרחב הערבי, את התפיסות האידאולוגיות המכווינות אותה, את היעדים האסטרטגיים והאינטרסים המרכזיים המעצבים את מדיניותה האזורית ואת מאפייניה הבולטים.
"מהפכה על פרשת דרכים: המאבק על דמותה של הרפובליקה האסלאמית", עדכן אסטרטגי, המכון למחקרי ביטחון לאומי, כרך 17, גיליון 1, אפריל 2014
"מעמד הביניים כסוכן שינוי פוליטי אפשרי באיראן", עדכן אסטרטגי, המכון למחקרי ביטחון לאומי, כרך 20, גיליון 3, אוקטובר 2017.
"מגמות מרכזיות בחברה האיראנית", עדכן אסטרטגי, המכון למחקרי ביטחון לאומי, כרך 20, גיליון 4, ינואר 2018.
"השפעתם של תהליכים כלכליים וחברתיים על מדיניות החוץ של איראן", בתוך: איראן בסביבה אסטרטגית משתנה, מזכר 172, המכון למחקרי ביטחון לאומי, פברואר 2018.
"השפעת השבתן של הסנקציות הכלכליות על איראן", עדכן אסטרטגי, המכון למחקרי ביטחון לאומי, כרך 21, גיליון 2, יולי 2018.
"מה ניתן ללמוד מהתמודדות המשטר והציבור באיראן עם משבר הקורונה", עדכן אסטרטגי, המכון למחקרי ביטחון לאומי, אפריל 2020.
"מתיאוקרטיה דתית לאוטוקרטיה צבאית: האם איראן בדרך לבחירתו של נשיא צבאי", עדכן אסטרטגי, המכון למחקרי ביטחון לאומי, אפריל 2021.
"להיות נשיא ברפובליקה האסלאמית": אחמדינז'אד בסבך הפוליטיקה האיראנית", בתוך: עוזי רבי (עורך), זמן איראן, תל אביב: הקיבוץ המאוחד, 2008.
"איום נאצריסטי או אמצעי למימוש אינטרסים: מדוע הצטרפה איראן לברית בגדאד?", בתוך: ליאורה הנדלמן-בעבור (עורכת), איראן אז ועכשיו: חברה, דת ופוליטיקה תל אביב: הקיבוץ המאוחד, 2017.
רז וברווז היא סדרת טלוויזיה מונפשת בריטית לילדים שנוצרה על ידי שרה גומס האריס.
הסדרה שודרה בבריטניה בשנת 2013 ב-CBeebies.
בישראל הסדרה שודרה באותה שנה בערוץ לולי.
לסדרה 3 עונות ו-120 פרקים באורך 5 דקות כל אחד.
רז היא ילדה בת 7 בעלת ברווז הגרה בכפר, בכל פרק הם יחקרו את סביבתם ויצאו להרפתקאות.
רז (Sarah): ילדה בת 7, הדמות המרכזית בתוכנית.
ברווז (Duck): ברווז מזן ברכייה זכר, חיית המחמד של רז.
גברת צעיף (Scarf Lady): אישה קשישה, שכחנית.
ג'ון (John): ילד ממוצא יפני, בעל בית עץ.
פלמינגו (Flamingo): פלמינגו ורוד, חיית המחמד של ג'ון.
הבצלים (The Shallots): חבורה של ארבעה בצלים ספיים, אף על פי שהם פקעות ופקעות לא זזות הם יכולים לזוז.
הדיבוב העברי הופק על ידי אפרת אולמן ויורם שרתוק ובוים על ידי גבריאלה לואיס.
שם הדמותמדבב/ת באנגליתמדבב/ת בעבריתרזטאשה לורנסלורה שופובמספררוג'ר עלאםיורם שרתוקדמויות שונותגבריאלה לואיס
רז שפירא ליובין (נולדה ב-16 במאי 1986) היא שחקנית, דוגמנית, ומנחת טלוויזיה עבר ישראלית.
שפירא נולדה וגדלה במושב קדמת צבי שברמת הגולן.
אמה עלתה בגיל 18 מאנגליה עם אחותה, והתנדבה בקיבוץ בית העמק.
ולאחר כמה זמן אחותה שבה לאנגליה ואמה של שפירא נשארה בארץ.
שפירא בת שנייה לחמישה אחים, אחותה הגדולה של שפירא מאומצת.
שפירא היא בת להורים גרושים, באותו הזמן שהוריה התגרשו עברה שפירא לגור בתל אביב עוד לפני שהתגייסה לצה"ל.
שפירא למדה משחק אצל רן פסח, ולמדה תואר ראשון בתקשורת.
את דרכה בשואוביז החלה כבר בגיל שבע כשצוות של ערוץ הילדים שפירא הגיע לאולם החזרות, שם התאמנה בהתעמלות קרקע, וביקש לראיין ילדה לתוכנית "גדולים מהחיים" בהנחיית דליק ווליניץ.
לאחר מכן, השתתפה בפרסומת של שטראוס.
בשנת 2008 הייתה מנחת פינת וי.איי.פי של התוכנית הקומית של ערוץ 2 "צחוק מעבודה".
באותה השנה גם הייתה כתבת שטח של התוכנית "מלכוד 24".
כמו כן באותה השנה הנחתה את תוכנית הנוער "רעש".
בשנת 2009 התארחה בתוכנית הטלוויזיה הקומית של ערוץ עשר "החברים של נאור" גילמה את הילה, מלצרית שיוצאת עם דדי (יובל סמו).
באותה השנה הייתה גם כתבת בתוכנית הטלוויזיה "Y בעשר" ששודרה בחברת הכבלים של Yes.
בשנת 2010 הצטרפה לצוות המנחים של ערוץ הילדים וגילמה את דמותה של ירדן.
באותה השנה גם גילמה את ירדן בתוכנית "חופש במקום האמיתי".
בנוסף באותה השנה גם התארחה בסדרות ערוץ הילדים: "הפיג'מות" בתפקיד אחות בתרימות דם / בתפקיד עצמה, בסדרה "מה בכריש?" בתפקיד שונית מזח, ובסדרה "מנדלבאום בלש פרטי" בתפקיד קים.
בשנים 2011–2012 הייתה שדרית קווים בערוץ הספורט.
היא הייתה כתבת בחדר החדשות של הוט ובתוכנית הכלכלית של לינוי בר-גפן.
שפירא דגמנה בין היתר ל"ספידו", "קסטרו", "פלפל", ו"תמנון".
היא פרשה מעולם המשחק והיא מועסקת כאחות בבית החולים סורוקה.
שפירא הייתה נשואה לכדורסלן ליאור ליובין שנפטר ממחלת הסרטן.
שפירא מתגוררת בקיבוץ שובל, והיא אם לשלושה.
רז יהושע טוויזר (נולד ב-9 באפריל 1999) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת הקיצוני בהפועל עכו.
אביו הוא המאמן, איציק טוויזר.
טוויזר התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של הפועל עכו במדיה שיחק בכל קבוצות הגיל.
בינואר הושאל למחלקת הנוער של מכבי צור שלום.
ב-2 באוגוסט 2018 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בהפסד 2-0 להפועל אכסאל במסגרת גביע הטוטו.
ב-23 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה הלאומית בתיקו 0-0 נגד הפועל מרמורק.
ב-19 בספטמבר 2019 הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 1-2 נגד בני סכנין.
עונה לאחר מכן שיחק בכל משחקי הליגה של הקבוצה ורשם 12 שערים.
בקיץ חתם בהפועל תל אביב תמורת 250 אלף שקלים.
ב-11 בספטמבר ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל בניצחון 0-2 נגד עירוני קריית שמונה.
ב-13 בנובמבר 2022 הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 5-2 למכבי חיפה.
ב-13 במאי 2023 הבקיע צמד בניצחון 1-2 נגד הפועל חדרה.
בסיום העונה שוחרר מהמועדון לאחר שלא מצא את מקומו.
בינואר 2025 חזר להפועל עכו.
רז יוסף (נולד ב-30 בספטמבר 1967) הוא חוקר קולנוע ישראלי, ופרופסור מן המניין ללימודי קולנוע באוניברסיטת תל אביב.
תחומי מחקרו כוללים קולנוע ישראלי, תאוריה קווירית, פוסטקולוניאליזם, טראומה וזיכרון בקולנוע, תיאוריה של מגדר ומיניות, ומלודרמה קולנועית.
יוסף נולד בדרום תל אביב למשפחה ממוצא עיראקי.
אביו עבד כסבל ואמו עבדה בבזק.
הוא הראשון במשפחתו המורחבת שרכש השכלה אקדמית.
את שירותו הצבאי עשה בעיתון "במחנה", שם כתב ביקורות על סרטים.
בשנות ה-90 החל רז יוסף את דרכו האקדמית באוניברסיטת תל אביב, שם עבד כעוזר מחקר של פרופ' ג'אד נאמן.
במקביל, שימש כמנהל רכש ספרים מחקריים במחלקה לקולנוע וטלוויזיה וכעוזר הוראה בקורסים לתיאוריה קולנועית וקולנוע ישראלי.
בנוסף, לימד קורסים באוניברסיטה הפתוחה, בהם "מבוא לאמנות הקולנוע" ו"ספרות ישראלית בקולנוע".
בשנת 1998 עבר לאוניברסיטת ניו יורק (NYU) כדי להשלים את לימודי הדוקטורט בלימודי קולנוע.
שם, בין השנים 1999–2001, שימש כעוזר הוראה ולימד קורסים בתיאוריה קולנועית.
בשנת 2001 מונה כמרצה מן החוץ בבית הספר לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב, ובמקביל שימש כמרצה במחלקה לתרבות ומדיה בקולג' סטטן איילנד השייך לאוניברסיטת העיר ניו יורק (CUNY).
לאחר השלמת הדוקטורט, שימש כמרצה אורח במחלקה ללימודי המזרח הקרוב באוניברסיטת מישיגן, שם העביר קורסים על לאומיות ותרבות חזותית בישראל וכן על ספרות עברית מודרנית.
בשנת 2002 חזר לישראל והצטרף כמרצה במחלקה לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב ובמכללת ספיר.
במהלך השנים הבאות, לימד קורסים בנושאים כגון קולנוע ישראלי, תאוריות פוסט-קולוניאליות, קולנוע העולם השלישי, תיאוריה קווירית, טראומה וזיכרון בקולנוע.
בנוסף, לימד גם באוניברסיטה הפתוחה ובמרכז לייפר ללימודי נשים באוניברסיטה העברית בירושלים.
בשנת 2010 מונה רז יוסף לראש תוכנית התואר הראשון בלימודי קולנוע באוניברסיטת תל אביב, תפקיד בו כיהן עד 2017. בשנת 2013 הוענקה לו דרגת פרופסור חבר.
בתקופה זו שימש גם כמרצה אורח באוניברסיטת קולומביה, שם לימד על קולנוע ישראלי עכשווי בשנים 2012 ו-2014.
בשנת 2017 מונה לראש בית הספר לקולנוע וטלוויזיה ע"ש סטיב טיש באוניברסיטת תל אביב, תפקיד אותו מילא עד 2021. במסגרת תפקידו, קידם תוכניות לימוד חדשות, יזם פרויקטים אקדמיים, והוביל את בית הספר לצמיחה בתחומי המחקר והיצירה הקולנועית.
בנוסף, היה חבר הנהלת Gaudeamus Productions, חברת ההפקות של בית הספר, ועמד בראש ועדת המלגות.
בשנת 2021 שימש כחוקר אורח במרכז טאוב ללימודי ישראל באוניברסיטת ניו יורק, שם הרצה על קולנוע ישראלי ולימודי מגדר.
עם חזרתו לישראל, המשיך לכהן כראש תוכנית ה-B.A בלימודי קולנוע, ובשנת 2023 הועלה לדרגת פרופסור מן המניין.
יוסף היה בין הראשונים שהכניסו את התיאוריה הקווירית לאקדמיה הישראלית בשנות ה-90, לצד עמל זיו, ראש התוכנית ללימודי מגדר באוניברסיטת בן-גוריון, פרופ' איל גרוס מהפקולטה למשפטים באוניברסיטת תל אביב, ופרופ' מיכאל גלוזמן מהחוג לספרות באוניברסיטת תל אביב.
יחד הם ייסדו את כנס "סקס אחר".
יוסף עוסק בחקר הייצוגים של מזרחים בקולנוע הישראלי, תוך בחינת ההיסטוריה והסיפורים שלא קיבלו ביטוי מספק על המסך.
לטענתו, אף על פי שמזרחים תמיד היו נוכחים בקולנוע הישראלי, ייצוגם השתנה לאורך השנים, ולעיתים שימש ככלי סטריאוטיפי.
מחקריו התמקדו במיוחד ביוצרים מזרחים מהדור השני והשלישי שהחלו לעסוק בזהותם הקולנועית מאז שנת 2000, בהם דובר קוסאשווילי, חנה אזולאי הספרי, רונית אלקבץ ושלומי אלקבץ ואחרים.
יוסף מותח ביקורת על הדרך שבה הממשלה מקדמת את הסיפור המזרחי.
לדבריו, פרויקטים חינוכיים שמובילים משרד החינוך ומשרד התרבות והספורט מייצרים נרטיב קורבני שמוחק את המורכבות של הזהות המזרחית, במיוחד את הקשרים התרבותיים והחברתיים בין יהודים לערבים בארצות ערב.
הוא סבור שהשיח הנוכחי משכפל את הנרטיב של "נרדפות יהודית" במקום לעסוק בעושר ההיסטורי והתרבותי של יהודי המזרח.
מחקריו של יוסף מתמקדים בניתוח ייצוגים של מגדר, מיניות, טראומה וזהות לאומית בקולנוע הישראלי והבינלאומי.
תיאוריה קווירית ולימודי מגדר – חקר ייצוגים של הומוסקסואליות, גבריות ומיניות בקולנוע הישראלי.
טראומה וזיכרון קולקטיבי – ניתוח אופני עיבוד של טראומות קולקטיביות, כגון מלחמות ופיגועים, בקולנוע.
פוסט-קולוניאליזם ותיאוריה ביקורתית של גזע – בחינת אופני הייצוג של מזרחים, פלסטינים וקבוצות מיעוטים בקולנוע הישראלי.
קולנוע ישראלי וזהות לאומית – חקר יחסי הגומלין בין קולנוע ישראלי ונרטיבים של לאומיות ותרבות.
מלודרמה קולנועית – ניתוח השפעת המלודרמה על נרטיבים קולנועיים, בעיקר בהקשרים של מגדר וזהות.
רז יוסף, לדעת גבר: מיניות, גבריות ואתניות הקולנוע הישראלי, ישראל: הקיבוץ המאוחד, 2010
אייל גרוס, עמל זיו, ורז יוסף (עורכים), סקס אחר: מבחר מאמרים בלימודים להט"ביים וקוויריים ישראליים, תל אביב: רסלינג, 2016
נורית גרץ ורז יוסף, עקבות ימים שעוד יבואו: טראומה ואתיקה בקולנוע הישראלי העכשווי, תל אביב: עם עובד ואוניברסיטת תל אביב, סדרת טיש לקולנוע וטלוויזיה, 2017
המשמעות המילולית של המילה רֶזוֹלוּצְיָה היא כושר הפרדה או כושר הבחנה.
המונח נמצא בשימוש בתחומים מקצועיים רבים, כגון תורת המדידות, צילום, דפוס, מוזיקה, מיפוי, צג ועוד רבים.
ערך זה מתייחס לשימוש במונח רזולוציה ביחס לתמונות – דיגיטליות ומודפסות.
הפרדת (רזולוציית) תמונה מתייחסת למרחק בין האלמנטים המרכיבים תמונה, בתצוגה על המסך או בהדפסה.
המונח מתייחס לתמונות דיגיטליות, תמונות פילם, וסוגים נוספים של תמונות.
ככל שההפרדה (רזולוציה) גבוהה יותר, כך התמונה תהיה מפורטת יותר.
רזולוציית תמונה נמדדת בדרכים שונות.
בעיקרון, רזולוציה מודדת מהו המרחק הקטן ביותר בין קווים, בו הם עדיין מובחנים זה מזה.
יחידות רזולוציה יכולות להימדד באלמנטים ליחידת מידה או שטח (נקודות למילימטר, זקלמ"מ, קווים לאינץ', פיקסלים לאינץ' וכו'), או ביחס לתמונה כולה (קווים לגובה תמונה, הנקראים גם קווי TV).
מקובל להשתמש במונח רזולוציה ביחס לכמות הפיקסלים בתמונות דיגיטליות.
לדוגמה, תמונה שלה 1600 פיקסלים לרוחב, ו-1200 פיקסלים לאורך, היא תמונת 1.92 מגה-פיקסל.
צורות אחרות הן תיאור כמות הפיקסלים ליחידת אורך, או ליחידת שטח, למשל פיקסל לאינץ' (ppi), או פיקסל לסנטימטר.
כושר ההפרדה של כל מכשיר/התקן נמדדת ביחידות מידה שונות, בהתאם לסוג הטכנולוגיה שלו:
צגי מחשב ואמצעי תצוגה דומים - נמדדים בפיקסלים לאינץ' - ppi
סורקים - בדגימות (samples) לאינץ' - spi
מדפסות ואמצעי פלט אחרים - בנקודות לאינץ' - dpi
רשת הדפסה - בשורות (lines) לאינץ' - lpi
טלסקופים - המרחק הזוויתי המינימלי הניתן להבחנה, נמדד בשניות-קשת
ישנו קשר בין יחידות המידה השונות, אך הן לא זהות, אף על פי שיש הטועים לחשוב כך.
לדוגמה, צפיפותה של תמונה דיגיטלית הנשלחת להדפסה בדפוס אופסט נקבעת לפי צפיפותה של רשת ההדפסה, ובהתאם לנייר עליו היא תודפס.
היחס הרצוי הוא שרזולוציית התמונה בפיקסלים לאינץ' תהיה פי 2 מצפיפות הרשת בשורות לאינץ'.
בהדפסה על נייר כרומו נהוג להשתמש ברשת הדפסה בצפיפות של 150 שורות לאינץ' (150 lpi).
ולכן רצוי להכין תמונות להדפסת אופסט ברזולוציה של 300 ppi.
מדידת הרזולוציה של תמונה, תתבצע גם היא בהתאם להתקן בו היא מוצגת.
רזולוציית תמונה המוצגת על גבי מסך מחשב תיוצג בפיקסלים לאינץ' (ppi), ולא ב-dpi כפי שנהוג בטעות לומר.
למידת הרזולוציה יש משמעות רק כאשר היא קשורה לגודל פיזי.
תמונה בעלת 1.92 מגה-פיקסל, לדוגמה, יכולה לקבל רזולוציה של 72 ppi, ואז גודלה הפיזי יהיה 16.67 על 22.22 אינץ', או שתקבל רזולוציה של 300 ppi, ואז גודלה הפיזי יהיה 4 על 5.33 אינץ'.
ההבדל יהיה בחדות התמונה מכיוון שבתמונה עם 72 ppi צפיפות הפיקסלים ליחידת אינץ' אחת יהיו 72 פיקסלים בלבד לעומת 300 פיקסלים ליחידת אינץ' אחת ב-300 ppi.
מינוי דוגמאות שימוש הפרדה (קווים) קצב (Hz) סריקה שזורה (שדות) סריקה פרוגרסבית (פריימים) נמוך, MP@LL ., , 240, 288 ().
סקירה על ידי רזולוציה אנכית ביחס ממדים
הטור הימני ביותר מציג גובה בפיקסלים, עמודות אחרות מציגות רוחב בפיקסלים עבור כל יחס היבט.
רזבן דינקה ראץ (נולד ב-26 במאי 1981 בסלטינה, רומניה) הוא כדורגלן רומני המשחק כמגן שמאלי.
ראץ החל את הקריירה המקצוענית שלו בקבוצת ראפיד בוקרשט בליגת העל הרומנית, בשנת 1997. אחרי ששיחק שש עונות בראפיד בוקרשט, המועדון שחטאר דונצק הביע בו עניין בשנת 2003 והוא הצטרף לשורותיו.
הוא נחשב לאחד השחקנים החשובים ביותר בסגל הקבוצה.
בעונת זכה עם קבוצתו בגביע אופ"א, לאחר שבישל את השער הראשון במשחק הגמר בו ניצחה שחטאר 2-1 את ורדר ברמן בהארכה.
ביוני 2013 חתם ראץ בווסטהאם יונייטד מהפרמייר ליג.
ב-13 בפברואר 2014 חתם בקבוצה הספרדית ראיו ואיקאנו מהלה ליגה.
בקיץ 2014 הצטרף לפאוק סלוניקי היוונית.
ב-19 באוגוסט 2015 חזר לראיו ואיקאנו.
החל משנת 2002 הוא השתייך לסגל הנבחרת הרומנית.
בשנת 2008 הוא היה בהרכב הראשון בתחרות יורו 2008. היה לו חלק בהשגת התיקו 0-0 עם הפיינליסטית צרפת והתיקו 1-1 עם אלופת העולם איטליה ב"בית המוות" של התחרות.
אף על פי כן, חלקו בטורניר הסתיים אחרי שנבחרתו הודחה בהפסד 2-0 להולנד.
רֵזוֹנַנְס הוא מודל תאורטי גרפי בכימיה הנוצר על מנת להסביר את מבנה המולקולות, במצבים בהם תיאור המבנה התוך מולקולרי ופיזור האלקטרונים במולקולה המתקבל על ידי מבנה לואיס הוא חלקי ולא מדויק.
הביטוי העברי לרזוננס הוא "אל-איתור" ונובע מחוסר האפשרות לאתר במקום ספציפי את האלקטרונים במולקולה.
הרזוננס הוא מרכיב חיוני עבור הבנה ושימוש בתיאורית אורביטלים מולקולריים .
הרזוננס משמש את העוסקים בכימיה אורגנית ובכימיה אי-אורגנית.
ייצוג הרזוננס נעשה באמצעות תרשימי לואיס של המולקולה, בהם מצוירים הקשרים והאלקטרונים במקומם על האטום כאשר מתבססים על מספר האלקטרונים שכל אטום מביא איתו לקשר הקוולנטי.
הרזוננס מסומן במולקולה שבה יש מספר דרכים בהן ניתן לסדר את האלקטרונים והקשרים הכפולים כך שישמרו על כלל האוקטט.
במקרה כזה כל אפשרות סידור תיקרא "צורה רזונטיבית" ובין הצורות הרזונטיביות השונות יסומן חץ דו-ראשי.
החץ הדו-ראשי מסמן קיום של כל הצורות הרזונטיביות, שיוצגו עבור אותה מולקולה, בו-זמנית.
חשוב מאוד לציין, כי אין הוא מורה על כך, שהמולקולה או הצורון עוברים ממצב אחד למשנהו, אלא שהוא מורה על דו-קיום של כל הצורות הרזונטיביות האפשריות, הנמצאות במצב שהוא הממוצע שלהן.
בניסויים ניתן לראות כי הקשרים המשתתפים במצבי רזוננס במולקולות או הצורונים הרזונטיבים השונים זהים באורכם ובחוזקם לאורך כל הקשרים המעורבים (והמתאפיינים בהתנהגות רזונטיבית), ואין חשיבות לאופן בו הן מיוצגות על פי מודל לואיס.
בדרך כלל, אם במודל לואיס במולקולה מופיע מצב מעורב בין קשר כפול וקשר בודד בין מספר אטומים מסוימים, אז בניסוי כמותי יימצא כי הקשר הנמצא בפועל בין אותם אטומים הוא יותר חזק מקשר בודד, האופייני לקשירה בהשתתפות אותם האטומים, אך חלש יותר מן הקשר הכפול.
המבנה המציאותי - ההיבריד (המוכלא) - יצוין על ידי קווים מקווקווים באזור שבו האלקטרונים נעים מאטום אחד לשני ולאורך הקשר.
לא כל הצורות האפשריות תורמות להיברידיזציה במידה שווה.
צורות שבהם כל האטומים שומרים על אוקטט יתרמו הרבה, וכך גם צורות שבהם המטען השלילי מרוכז על האטום היותר אלקטרושלילי.
לעומתן, צורות שבהם האטומים לא שומרים על אוקטט הם בעלות תרומה מועטה בהרבה יותר, וכך גם צורות עם חלוקת מטען הפוכה תורמות מעט.
דוגמה לקבוצות מולקולות רזונטיבית מפורסמות הן: טבעות בנזן, אסטרים, חומצות קרבוקסיליות ועוד מולקולות וצורונים רבות מקבוצות קישור שונות.
במעבר מצורה לצורה יצוירו על המולקולה חצים שמראים את תזוזת האלקטרונים.
כאשר חץ עם ראש מפוצל לשניים מציין מעבר של שני אלקטרונים, וחץ עם חצי ראש מציין מעבר של אלקטרון אחד בלבד.
המטען שיסומן על גבי האטומים הטעונים (שלילית או חיובית) במולקולה (או בצורון) יוקפו על ידי מעגל.
זהו עוד אחד מן הסמלים המוסכמים על ידי הכימאים מכלל העולם.
במצבי הרזוננס השונים עבור אותן המולקולות, לא תהיה תזוזה של האטומים.
הזוויות בין האטומים לא משתנות, מה שמשתנה הוא מיקום האלקטרונים סביב אטום מסוים המשתתף במצב הרזונטיבי של הצורון או המולקולה, כך גם יכול להשתנות אופי הקשר, יחיד לכפול וכדומה, אך הזוויות יישארו כשהיו.
כשמדובר במולקולות עם אותה כמות אטומים (נוסחה מולקולרית זהה), אך עם הבדל במיקום האטומים, או בזוויות (בהשוואה לבין שתיים או יותר צורונים או מולקולות), אז כבר לא מדובר במצבי רזוננס, אלא באיזומריה.
חשיבות הרזוננס גדולה בייחוד בכימיה האורגנית, מכיוון שהרזוננס משפיע הן על יציבות של צורון מסוים והן על מטענו.
ככל שלצורון מסוים יש יותר צורות רזונטיביות הוא יהיה יציב יותר, ותהיה לו פחות נטייה למסור אלקטרונים או לאסוף אלקטרונים, ולהשתתף בתגובות הכימיות השונות.
כלומר, לפי אופי הצורות הרזונטיביות שיש למולקולה או לצורן מסוים, ניתן לצפות התנהגות כימית מסוימת שיכולה להיות שונה מאוד בין מולקולה למולקולה (וצורון לצורון), אפילו במולקולות בעלות נוסחה מולקולרית דומה.
רזולוציה אופטית היא היכולת של מצלמה, או מערכת אופטית במקרה הכללי, להבחין בפרטים בתמונה.
המונח "רזולוציה" מתייחס לכמה גדלים פיזיקליים שונים.
רזולוציה על המטרה, או GSD (Ground Sampled Distance) - גודל הפרט הכי קטן במטרה שניתן להבחין בו.
במקרה כזה המטרה נמצאת במרחק ידוע.
רזולוציה זוויתית, או IFOV (Incremental Field Of View) - מציין את הפרט הכי קטן שהמצלמה יכולה לראות כאשר המרחק אינו ידוע, ולכן מודדים בגודל זוויתי.
עבור מטרה במרחק ידוע, הרזולוציה על המטרה שווה לגודל הקשת שיוצרת אותה זווית במעגל שרדיוסו שווה למרחק מהמטרה.
המונח "רזולוציה" יכול לציין את מספר הפיקסלים בתמונה דיגיטלית או בגלאי של מצלמה דיגיטלית.
מערכת אופטית פשוטה מורכבת מעדשה וגלאי אור הרגיש לספקטרום רחב של תדרים, החל מקרני גמא עד לקרני תת-אדום.
העין היא דוגמה למערכת אופטית, היא כוללת עדשה המרכזת את האור הנכנס לעין וממקדת אותו על הרשתית שהיא גלאי האור של המערכת.
קריטריון ריילי לרזולוציה זוויתית שנקבע על ידי לורד ריילי, משמש למדידה של רזולוציית העדשה.
הערך שמתקבל באמצעות קריטריון ריילי הוא גבולות הרזולוציה: כאשר הוא אורך הגל של האור ו- הוא מספר המוקד (הנתון על ידי כאשר הוא אורך המוקד של המערכת האופטית ו - הוא קוטר המערכת האופטית- בדרך כלל קוטר עדשת או מראה הכניסה הראשית של המערכת) .
ערך זה מתקבל ביחידות של מרחק כפי שהוא נמדד במישור הדמות של המערכת האופטית.
ביחידות זוויתיות הנוסחה משתנית ל - .
קריטריון זה משמש בדרך כלל למערכות הצופות לרחוק כגון מצלמות וטלסקופים.
הפיזיקאי הגרמני ארנסט אבה הציב תנאי לגבול הרזולוציה האופטי המקסימלי של מערכת אופטית, התנאי נתון על ידי המשוואה הבאה:
כאשר הוא אורך הגל, ו- NA הוא מפתח המערכת (numerical aperture).
גבול זה ניתן לעקיפה כך שישופר גבול הרזולוציה על ידי שיטות מיוחדות של סופר רזולוציה, שיטות אלו משתמשות בעקרונות אופטיים כך שייתכן לראות פרטים הקטנים מגבול זה.קריטריון זה משמש בדרך כלל למיקרוסקופים.
פונקציית תמסורת אופטית (OTF) מכלילה את רעיון הרזולוציה של מערכת אופטית.
פונקציית תמסורת היא הניגודיות (קונטרסט) של פרטים בגדלים שונים.
כאשר הניגודיות יורדת מתחת לסף מסוים נאמר שזהו סף הרזולוציה של המערכת.
נהוג לציין את הערך 0.02 כערך הסף, כלומר 2% מניגודיות מושלמת.
בתכנון מערכת אופטית נהוג להשתמש בפונקציית התמסורת ולא ברזולוציה, מכיוון שהיא נותנת יותר אינפורמציה על ביצועי המערכת.
במתמטיקה, רזולוציה היא סדרה של מודולים, עם העתקות ביניהם, המייצגת מודול נתון.
רזולוציות הן אחד המושגים הטכניים המרכזיים באלגברה הומולוגית.
אם לכל המודולים ברזולוציה נתונה יש תכונה מסוימת, אומרים שלרזולוציה יש את אותה התכונה.
רזולוציות נפוצות הן רזולוציות חופשיות, רזולוציות פרויקטיביות, רזולוציות אינג'קטיביות ורזולוציות שטוחות.
רזולוציה של מודול מעל חוג היא סדרה מדויקת מאחת מהצורות הבאות:
הרזולוציה נקראת סופית אם לכל גדול מספיק מתקיים .
לכל מודול יש רזולוציה חופשית (כלומר, רזולוציה שבה לכל , המודול הוא חופשי).
בפרט, לכל מודול יש רזולוציה פרויקטיבית.
לכל מודול יש גם רזולוציה אינג'קטיבית.
רזולוציות פרויקטיביות ואינג'קטיביות משמשות להגדרת פונקטורים נגזרים.
מדיוק הסדרות לעיל נובע כי אפשר למחוק את המודול , מבלי לאבד מידע.
במקרה הראשון, איזומורפי לגרעין של ההעתקה בין .
במקרה השני, איזומורפי לקו-גרעין של ההעתקה .
העתקת קומלפקסים נקראת קוואזי-איזומורפיזם אם לכל מספר טבעי , ההעתקה המושרית על ההומולוגיה היא איזומורפיזם.
בעזרת טרמינולוגיה זו, נוכל להגדיר באופן כללי שקומפלקס הוא רזולוציה של קומפלקס אם קיים קוואזי-איזומורפיזם או .
לדוגמה, בהינתן מודול ורזולוציה פרויקטיבית ההעתקה משרה קוואזי-איזומורפיזם בין הקומפלקס (שנקרא רזולוציה של ) לבין הקומפלקס המהווה ייצוג של כקומפלקס.
תחת הגדרה זו ניתן להוכיח שלכל קומפלקס החסום מלמעלה (כלומר לכל גדול מספיק) יש רזולוציה פרויקטיבית (כלומר קוואזי-איזומורפיזם מקומפלקס חסום מלמעלה המורכב כולו ממודולים פרויקטיביים).
בדומה, לכל קומפלקס חסום מלמטה יש רזולוציה אינג'קטיבית.
ראובן זאב (רזי) ברקאי (נולד ב-24 בפברואר 1949) הוא איש רדיו ותקשורת ישראלי.
נולד בחולון לרינה ושמואל ברקאי (ברקוביץ), שהיה מפקד מחוז תל אביב מטעם ההגנה.
הוא בוגר מחזור י"ג של הפנימייה הצבאית לפיקוד שבבית הספר הריאלי בחיפה.
בגיל 17 שכל את אחיו הבכור , שנהרג בתאונת אימונים במהלך תרגיל, בהיותו צוער בבית הספר לקצינים של צה"ל.
עם גיוסו לצה"ל התנדב ברקאי לצנחנים ושובץ בגדוד 202. בצנחנים עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר.
עם סיום הקורס שב לצנחנים כמפקד מחלקה בגדוד 202. במהלך שירותו הצבאי היה מפקד כיתה של בנימין נתניהו בטירונות, ומפקד צוות של שאול מופז בקורס קצינים.
ברקאי בעל תואר ראשון במדעי המדינה, תואר ראשון בפילוסופיה ותואר שני בתקשורת.
ב-1970, לאחר שחרורו מהצבא, החל לעבוד בעיתון "דבר" וביוני 1971 ב"קול ישראל".
ב-1977, מונה לכתב קול ישראל בכנסת.
עד 1983, היה ראש הדסק המדיני, ובשנה זו היה לשליח הרדיו בוושינגטון.
ב-1986, שב ברקאי לארץ ומונה לתפקיד כתב לענייני מפלגות.
ב-1989, החל ברקאי להגיש את התוכנית "הכל דיבורים" אותה ייסד.
בשנת 1993, לאחר שהגיש שבע מהדורות של התוכנית "ערוץ 1" בערוץ הראשון, עבר לגלי צה"ל והחל להגיש שם את יומן הערב ותוכנית אקטואליה בשם "שעה לפני".
ב-1995, עבר להגיש בתחנה הצבאית את תוכנית הבוקר "מה בוער".
בשנת 1997, עבר להנחיית התוכנית "תיק תקשורת" בטלוויזיה החינוכית.
שנה לאחר מכן פרש מהנחיית "תיק תקשורת", כאשר, הוא שב להנחות את התוכנית בשנת 2003, אך פרש ממנה פעם נוספת לאחר כשנה וחצי.
בין הראיונות הבולטים שערך, ניתן למנות את הריאיון ב-1989 עם מנחם בגין, שבו דיבר בגין לראשונה מאז התפטרותו מראשות הממשלה ב-1983, וכן את הריאיון האחרון עם יצחק רבין ב־1995, לפני הירצחו, שבו שאל ברקאי את רבין לגבי דעתו על ההתרעות הרבות להתנקשות בו, ורבין ענה: "אני לא פוחד".
בעת שנחתמו הסכמי קמפ דייוויד בין ישראל, מצרים וארצות הברית, הסכמים שהובילו לחתימת הסכם השלום בין ישראל למצרים, שהה ברקאי בקרבת הבית הלבן.
לטענתו, הוא הבחין במסוקים נוחתים על המדשאה של בית הנשיא, והניח שהם מגיעים מקמפ דייוויד, המקום בו נערכו שיחות השלום, ומהגעתם לבית הלבן הסיק שההסכם הבשיל.
הוא חדר אל מתחם הבית ללא אישור, והקליט ראיונות עם ראשי המדינות שחתמו על ההסכם: אנואר סאדאת, ג'ימי קרטר ומנחם בגין ועם בכירים נוספים.
מזכיר של נשיא ארצות הברית דרש מברקאי למסור את מכשיר ההקלטה ואת הקלטת.
בהתערבותו של שר החוץ של ישראל, משה דיין, נשארה הקלטת בידיו של ברקאי, ותוכן הראיונות הבלעדיים שודרו למחרת ברדיו הישראלי.
בתחילת 2017 צורפו לתוכנית "מה בוער" כמה מראיינים שהגישו את התוכנית לצדו, בהמשך בוטלה ההגשה המשותפת.
מתחילת 2019 קוצרה תוכניתו "מה בוער" משעתיים לשעה אחת, מהשעה 09:00-10:00. באירועים מיוחדים הגיש ברקאי בשידור משותף את תוכניתו עם רינו צרור.
בינואר 2022 הודיע ברקאי על פרישתו מגלי צה"ל.
ב-26 בינואר הגיש את התכנית בפעם האחרונה.
באוגוסט 2022 חזר לגלי צה"ל והגיש תוכנית שבועית.
החל משנת 2023 ברקאי הפך לפרשן בתוכנית אזור בחירה ברשת 13.
במאי 2024 עזב סופית את גלי צה"ל אחרי 30 שנה בתחנה.
ב-1996, ביקש בשידור חי ממפיקת תוכניתו להשיג לו בטלפון את "האחראי על האינטרנט".
אמירה זו הפכה עם השנים ל"מיתולוגית" ומצוטטת בספר "הוצא מהקשרו - משפטי המחץ של התקשורת הישראלית" (2004).
פרס סוקולוב לשנת 2002, על הישגים מקצועיים ברדיו ובטלוויזיה.
בכנס הרדיו בשנת 2008 זכה בפרס "שדרן הרדיו המצטיין ע"ש שוש עטרי.
התוכנית "מה בוער" בהגשתו, זכתה בפרס מפקד גלי צה"ל לשנת 2009.
בשנת 2011 זכה באות אומ"ץ.
בשנת 2013, התראיין למגזין "ליידי גלובס" וטען שאין הבדל בין מעריצי אייל גולן לאלה של הרב עובדיה יוסף.
בשנת 2016, עורר סערה כאשר בריאיון עם השר לביטחון הפנים, גלעד ארדן, השווה בין רצונן של משפחות מחבלים להביא לקבורה מחבלים שנהרגו בפיגוע, לרצונם של הורי חיילים ישראלים שנהרגו להביאם לקבורה, ובעקבות זאת התווכח בעניין עם שמחה גולדין, אביו של הקצין הדר גולדין, שחלקים מגופתו הוקזקו אז בידי החמאס.
בעוד מפקד גלי צה"ל, ירון דקל, התנצל על דברי ברקאי, הצדיק ברקאי את גישתו באומרו: "השכול הוא שכול, גם כאן וגם מעבר לגדר".
נשוי לדבורה ואב לבן ולבת.
באלגברה, רזולוציה חופשית היא רזולוציה באמצעות מודולים חופשיים.
בדרך כלל מופיעות רזולוציות כאלה בהקשר הרחב יותר של רזולוציות פרויקטיביות, אבל לצורך חישוב מעשי יש לרזולוציות חופשיות יתרונות לא מבוטלים; אכן, עד שהובן תפקידם הכללי של המודולים הפרויקטיביים באלגברה הומולוגית (באמצע שנות ה-50 של המאה ה-20), נלמדו בעיקר רזולוציות חופשיות.
רזולוציות חופשיות מילאו תפקיד מרכזי בעבודות של הילברט על שמורות פולינומיות.
יהי מודול מעל חוג .
רזולוציה חופשית היא סדרה מדויקת מהצורה
אם יש למודול רזולוציה סופית, האורך של הרזולוציה הקצרה ביותר (היינו, האינדקס האחרון שעבורו ) הוא הממד ההומולוגי של .
למשל, אם חופשי, הממד ההומולוגי שלו הוא אפס.
משפט ה-Syzygy של הילברט (שאותו הוא הוכיח בהקשר של שמורות פולינומיות) קובע שלכל חוג מנה מדורג של חוג פולינומים יש ממד הומולוגי סופי.
למעשה, הממד ההומולוגי של מנה מקיים , עם שוויון באגף שמאל בדיוק כאשר הוא חוג כהן-מקולי.
רזולוציה שבה הדרגה של כל היא הנמוכה ביותר האפשרית (תחת האילוץ שכך התקיים עבור המרכיבים הקודמים), נקראת רזולוציה מינימלית.
רזולוציה כזו היא יחידה, והדרגות של המודולים המשתתפים בה הם מספרי בטי של המודול.
תכונות נוספות של הרזולוציה מוליכות להגדרות של חוג גורנשטיין, חיתוך מלא ועל-משטח.
תחום שלמות נתרי בעל התכונה שלכל מודול נוצר סופית יש רזולוציה חופשית סופית, הוא תחום פריקות יחידה.
באלגברה, רֶזוּלטַנט הוא שמו של מדד מספרי המחושב משני פולינומים נתונים, ומתאר את הקשר בין השורשים שלהם, בדרך המכלילה את הדיסקרימיננטה.
יהיו ו- שני פולינומים מעל שדה F.
הרזולטנט שלהם מוגדר כדטרמיננטה של המטריצה ש-m שורותיה הראשונות הן ההזזות של הווקטור , ו-n שורותיה האחרונות הן הזזות של הווקטור (עם אפסים בכל מקום אחר).
נניח שהמקדם המוביל של f אינו אפס.
לפולינומים f,g יש גורם משותף אם ורק אם הפולינומים תלויים ליניארית.
מכאן נובע שיש שורש משותף (בשדה פיצול משותף לשני הפולינומים) אם ורק אם הרזולטנט של f,g הוא אפס.
כאשר הם השורשים של f, ו- הם השורשים של g.
מחוק קרמר נובע שהרזולטנט של פולינומים מעל שדה שייך לאידיאל שהם יוצרים בחוג הפולינומים מעל השדה.
אם מקדמי הפולינומים שייכים לתחום שלמות D, גם הרזולטנט הוא איבר באותו תחום שלמות.
תכונה זו מאפשרת לרזולטנט לטפל גם בפולינומים בכמה משתנים.
הדיסקרימיננטה של פולינום מתקבלת מן הנוסחה .
ברזולטנט אפשר להשתמש כדי לפתור את בעיית הפירוש (Implicitization) של עקום פרמטרי מישורי: נתון העקום , כאשר פולינומים.
מהי המשוואה הפולינומית שאותה מקיימים ?
התשובה היא הרזולטנט של ביחס למשתנה t (אותו פתרון נכון גם כאשר פונקציות רציונליות, על ידי כפל במכנה המשותף).
כאשר מדובר בעקום במרחב רב-ממדי, היחסים האלגבריים בין ה- מתקבלים מניפוי t באידיאל באמצעות בסיס גרובנר.
רזי גוטרמן הוא עיתונאי ישראלי, ששימש בעבר כתב ועורך בכיר בעיתון "מעריב" ושליח העיתון בארצות הברית.
כיהן כמנכ"ל אגודת העיתונאים בתל אביב-יפו, כמנכ"ל האיגוד הארצי של עיתונאי ישראל ומנהל בית העיתונאים על שם נחום סוקולוב בתל אביב-יפו.
גוטרמן נולד בתל אביב לגניה וניסן גוטרמן (אינשאטוב), שהיה ממפקדי "ההגנה" הבכירים ומראשוני חיל המודיעין.
הוא החל את דרכו העיתונאית בצה"ל, ככתב בבטאון חיל האוויר.
בשנות ה-70 הצטרף ל"מעריב" ובמשך כ-18 שנה היה חבר מערכת וכיהן בשורה של תפקידים בכירים ובהם: עורך כלכלי, תחקירן ראשי, פרשן לענייני מפלגות, בעל הטור "ראיון השבוע" ועוד.
יזם וכתב ב"מעריב" את המדור "כל-בו קל-כלי", שלימים הפך למגזין הכלכלי "כל-בו" (ואחר כך ל-"שווקים"), שצורף מדי שבוע לגיליון יום ששי.
הוא ערך את המגזין וכתב בו במשך כ-3 שנים.
כמו כן יזם וריכז את פרויקט "הקו האדום" של "מעריב", שבו התארחו מדי שבוע ראשי המשק והשיבו טלפונית על שאלות אקטואליות.
השאלות והתשובות התפרסמו למחרת בעיתון.
גוטרמן שימש גם כשליח "מעריב" למשימות עיתונאיות בעולם.
בין השאר, נשלח על ידי עיתונו לדווח מאיראן (טהרן ואיספאהן), טורקיה, איי ברמודה, גרמניה, איטליה, אנגליה, צרפת וארצות הברית.
הוא התלווה, בשליחות העיתון למסעות ראשי הממשלה מנחם בגין ויצחק שמיר בעת ביקוריהם בבית הלבן בוושינגטון.
במשך שנים אחדות דיווח על נושאים כלכליים ופיננסיים גם בגלי צה"ל והשתתף כפרשן כלכלי בתוכניות אקטואליה שונות בטלוויזיה ("מוקד" "פופוליטיקה" ואחרות).
בשנות ה-80 התמנה על ידי עורך "מעריב", שלום רוזנפלד, לשמש כראש מערכת "מעריב" בארצות הברית, כשמקום מושבו הקבוע היה בניו יורק.
שליחות זו נמשכה 4 שנים ובנוסף לעבודתו העיתונאית השוטפת, ניהל גם את חברת "מעריב פרומושון", שהוציאה לאור בניו יורק את המהדורה האמריקנית של "מעריב", והפיצה אותה לריכוזים ישראליים בארצות הברית, קנדה ודרום אמריקה.
עם פרישתו מ"מעריב", נבחר גוטרמן לכהן כמנכ"ל אגודת העיתונאים ומנהל בית סוקולוב בתל אביב.
למעלה מ-1,800 עיתונאים, מהתקשורת הכתובה והאלקטרונית, היו אז חברים באגודה וזכו להגנתה המקצועית והמשפטית, מול המעסיקים הפרטיים והציבוריים.
הוא הקים את מטה המאבק נגד הסתה ואלימות כלפי עיתונאים, וניהל את המאבק הציבורי נגד תופעת "הבעלות הצולבת" בתקשורת והשתלטות אילי הון על העיתונים.
לאחר פרישתו עבר גוטרמן לעסוק בייעוץ תקשורת ועיתונות, והוחלף בידי טוביה סער.
גוטרמן סיים את תיכון עירוני ד' בתל אביב.
הוא בוגר אוניברסיטת תל אביב בכלכלה, מדעי המדינה ולימודי עבודה.
בוגר "מכון העיתונות העולמי" שליד אוניברסיטת מינסוטה בארצות הברית, במסלול לימודי תקשורת (כולל עבודה מעשית בעיתונים, ברשתות טלוויזיה ובתחנות רדיו) וכן לימודי ארצות הברית, שבמסגרתם זכה להשתלמות מקיפה בנושאי הממשל והחוקה האמריקנית אצל הסנטור וולטר מונדייל, לימים סגן נשיא ארצות הברית ומועמד המפלגה הדמוקרטית לנשיאות.
בעת הלימודים בארצות הברית דיווח גוטרמן ל"מעריב", ישירות מאתר השיגור בכף קנוורל פלורידה, על שילוח החללית המאוישת "אפולו 17" לירח.
הוא הצטרף למטוסו של נשיא ארצות הברית ריצ'רד ניקסון ופמלייתו בקמפיין שלו לבחירה מחודשת לנשיאות, והשיג במהלך לימודיו בארצות הברית ראיונות בלעדיים עם שורה של אישים בתחום הפוליטי והכלכלי-עסקי.
גוטרמן היה העיתונאי הישראלי הראשון שנבחר, מבין מאות מועמדים בעולם, ללימודים ב"מכון העיתונות העולמי" יחד עם עוד 12 עיתונאים מכל רחבי העולם.
במרוצת השנים נבחרו מישראל להשתתף בתוכנית יוקרתית וייחודית זו, גם העיתונאים נחמן שי, אמנון אברמוביץ', רפי רשף וירון דקל.
נוסף על הכתיבה העיתונאית היה גוטרמן שותף לכתיבת הספר "השבר", שחקר שורה של פרשיות במשק הישראלי.
הוא ערך וכתב פעמים אחדות ב"ידען מעריב", שהופיע אחת לשנה, לקראת השנה החדשה, וכן כתב וריכז את ההוצאה לאור של "ספר השנה של העיתונאים" במשך כעשור שנים.
גוטרמן זכה ב"פרס הצרכנות" על תחקירים וגילויים בתחום זה בכתבותיו ב"מעריב" ועל העמקת תודעת הצרכנות וזכויות הצרכנים בארץ.
היה חבר במועצה הארצית של "האגודה למען החייל" ובמליאת "מועצת העיתונות בישראל".
מתגורר בתל אביב, נשוי, אב לבן ולבת, סב לשלוש נכדות ונכד.
רזדאז רקורדז הוא מותג הקלטות עצמאי שהוקם בשנת 2002 בניו יורק, על ידי המוזיקאי אבישי כהן, וריי ג'פורד, מנהלו האישי.
אבישי כהן החליט להקים מותג פרטי, בדומה למוזיקאי הנודע צ'יק קוריאה שתחת מותגו הפרטי Stretch Records הפיק כהן את ארבעת אלבומיו הראשונים בין השנים 1998–2001, כדי לאפשר לעצמו את מרב החופש והעצמאות, וכמו קוריאה, לטפח אמנים צעירים ולאפשר להם להפיק את אלבומיהם.
מטרה נוספת הייתה חוסר המחויבות לסוגה מוזיקלית מסוימת, וכך לאפשר התפתחות והשתלבות במגוון פרויקטים מוזיקליים בעלי אופי שונה.
אלבום הבכורה של המותג, Lyla (ספטמבר 2003), נחשב לאקלקטי ביותר באלבומיו של כהן (המזוהה בעיקר עם סוגת הג'אז) והיווה דוגמה לגמישות הסגנונית וההצהרה האקלקטית שמאחורי המותג.
כהן עצמו הוציא שישה מאלבומיו, בין השנים 2003–2008, תחת Razdaz Recordz.
אמנים נוספים שאלבומיהם הופקו תחת מותג זה הם סאם בארש, מארק ג'וליאנה, עמוס הופמן, ג'ימי גרין, קרן מלכה ואילן סאלם, כולם השתתפו באלבומיו של כהן ברבות השנים.
ההרכבים המלווים את האמנים השונים באלבומם גם הם כוללים לעיתים אמנים שניגנו עם כהן בעבר (למשל שי מאסטרו, איתמר דוארי, אמיר ברסלר) כמו גם כהן עצמו.
ההפצה העולמית של אלבומי המותג נעשית בסיוען של חברות תקליטים נוספות (למשל Sunnyside Records, MCI Records, Nocturne).
מקור השם Razdaz ("רזדז") הוא בכינוי חיבה לאבישי כהן, שאחותו העניקה לו ברבות השנים.
רזי אמיתי (נולד ב-14 ביולי 1948) הוא במאי ומנהל תיאטרון ישראלי.
חוקר תחום תיאטרון הילדים בישראל, מכהן כיו"ר "אסיטז' המרכז הישראלי לתיאטרוני ילדים".
בעברו ניהל את תיאטרון באר שבע, תיאטרון אורנה פורת ותיאטרון מדיטק בחולון.
רזי אמיתי הוא בן למשפחה גדולה שעלתה לארץ מתימן בשנות השלושים של המאה העשרים.
הוריו שרה וציון אמיתי עלו לארץ מתימן כילדים.
אמו הייתה חברה בבית"ר ואחר-כך חברת מחתרת באצ"ל כמו גם אביו.
אביו עבד בתחילה כפקח בעירייה, אחר-כך כקבלן בניין ולבסוף בבית הדפוס של העיתון "דבר".
אמו עבדה בעבודות שונות, ומספר שנים במטבח של מלון הילטון.
רזי (רזיאל) אמיתי נקרא על שם דוד רזיאל, מפקד האצ"ל.
הצעיר מבין ארבעה ילדים, לו שני אחים ואחות.