tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בנוסף, המדריך מזהיר ומסביר איך להתגונן מפני פגיעות ידועות כמו צילומי מסך של שיחות פרטיות, רוגלות, דיוג, גנבת מחשב (וציוד רגיש אחר), ומשתמשים מתחזים.
המדריך נוקט בעמדה כי לא קיימת באמת פרטיות ברשת, ולכן על עיתונאים לדעת כיצד להימנע מהפקרת תדמיתם ופרטיותם מלכתחילה.
המדריך דן בהרחבה בסוגיות שקשורות לאתיקה תקשורתית בעיתונאות, והוא מציג את המדיניות שבה נוקטת סוכנות הידיעות AP בכל אחת מהן.
המדריך נוקט בגישה מחמירה וקפדנית נגד אי־דיוק, רשלנות, הטיה, גנבה ספרותית, ומידע כוזב.
המדריך קובע תנאים נוקשים בהם הוא מתיר שימוש במידע ממקור אנונימי בכתבה.
לדוגמה, המדריך מציין שאף על פי שזהות המקור לא תיחשף בדיווח אל הציבור, הסגל הבכיר מוכרח לדעת את זהות המקור.
במסגרת יחסים זו, צוות הכתבה חייב לשמור את זהות המקור בסודיות מפני חשיפה לציבור.
בנוסף, על צוות הכתבה להסביר לציבור מדוע המקור דרש להישאר אנונימי.
אם מדובר במסמכים ממקור לא ידוע, המדריך מחייב את הצוות להסביר בדיוק כיצד הגיעו המסמכים לידיהם, ומידע נוסף שיאשר את אמינותם.
המדריך מרחיב בדקויות משפטיות ואתיות על סוגיות שקשורות לאנונימיות ומהימנות המקור.
המדריך אוסר על השמטה של קטעי דיבור מהקלטות באופן כזה שמעוות את המשמעות, ההקשר, או את הרושם שנוצר מהשיחה.
עם זאת, המדריך מאפשר השתקה קולית של מילים גסות במקרים מסוימים.
בנוסף, המדריך אוסר הוספת אפקטים או כל רעש אחר שאינו חלק מההקלטה המקורית.
המדריך מחייב כל כתבה בתאריך מלא ומיקום האירוע (או הצוות) על מנת למנוע מצבים בהם נעשה שימוש לרעה מחוץ להקשר של כתבות ישנות לטובת דיסאינפורמציה ותעמולה.
המדריך מכסה בהרחבה סוגיות שקשורות לניגודי עניינים בקרב צוות החדשות שעלולות לערער את אמינותם כתוצאה מנסיבות שונות.
לדוגמה, תדמית ארגונית, טובות הנאה, השקעות אישיות, השקעות של קרובים, פעילות פוליטית, ועוד.
המדריך מחייב את צוות הכתבה, ואף את הסוכנות, להוציא תיקונים לשגיאות עובדתיות באופן מיידי ובהקדם האפשרי, ולהצהיר על התיקונים באופן שקוף וציבורי לפי תאריכים בסוף הכתבה.
בנוסף, המדריך אוסר מפורשות על השימוש בלשון סגי נהור לציון התיקונים בעזרת מילים כלליות כמו "שינויים," "הבהרות," ו"גרסאות" בניסיון לשמר את התדמית הארגונית או האישית של כל הצדדים המעורבים בכתבה.
המדריך אוסר במפורשות על בימוי הכתבה, אפילו למטרת המחשה.
בנוסף, המדריך מזהיר מפני שימוש תעמולתי במוזיקה בכתבה שעלולה להטות את דעת הצופים.
המדריך נוקט בגישה מחמירה מאוד ביחס למקוריות ודיוק תמונות, תרשימים, ותצלומים.
לדוגמה, המדריך מגביל מאוד את השימוש בעיבוד תמונה, ובהסתרת תוכן פוגעני מהכתבה (וזאת בתנאי שישנה אזהרה לקהל והתוכן הפוגעני אכן נחוץ לאמינות הכתבה).
כמו כן, המדריך מדגיש שיש להיזהר בהטיית תרשימים לטובת הכתבה, והוא מחייב את הכתבה לחשוף את מקור הנתונים בכל תרשים.
כשהכתבה עוסקת בהסתה ודברי שנאה, המדריך ממליץ לתת אזכור קצר בלבד ולא לחשוף את דברי ההסתה בפרטים שמא יקבלו חשיפה ויגרמו לאלימות.
בנוסף, המדריך ממליץ נגד ציטוט מפורש של דברי ההסתה במקרה שנעשה שימוש בשפה גזענית.
במקום זאת, המדריך מורה למצוא דרך להציג את חומרת ההסתה בדרך מהימנה מבלי לחשוף את הדברים עצמם.
המדריך מציג את גישת סוכנות הידיעות AP בכל הקשור לפרטיות.
בין היתר, הוא ממליץ נגד חשיפת זהותם של קרבנות פשיעה, חשודים, ועדים לפשיעה.
עם זאת, המדריך אוסר על שימוש בשמות בדויים (למעט מחמת התפקיד או התדמית הציבורית, כגון זהות מרגל, שם עט, או שם במה).
בד בבד, המדריך מסביר כיצד להסוות את חזותם וקולם של המרואיינים כדי להגן על פרטיותם או על סודיות זהותם במידת הצורך מבלי להמציא זהויות בדויות.
המדריך מקדיש פרק ייעודי עם מעל 40 עמודים בו הוא מסביר בקצרה על חוק התקשורת בארצות הברית.
בפרק זה הוא דן בין היתר בגישה למידע ממשלתי, התיקון הראשון לחוקת ארצות הברית, זכויות כתבים, פרסום ודיבה, פרטיות, וזכויות יוצרים.
משנת 1980 עד שנת 1984 יצאו שתי מהדורות חדשות כל שנה.
מדריך הפרסום של APA הוא מדריך סגנון כתיבה ועריכה מדעית מטעם האגודה האמריקאית לפסיכולוגיה (APA).
המדריך משמש בעיקר בתחום הפסיכולוגיה ומדעי החברה.
סגנון APA נמצא בשימוש נרחב, באופן מלא או עם שינויים, בכתבי עת השייכים ל־APA ובמאות כתבי עת אחרים.
הסגנון נפוץ גם בספרי לימוד, ומקובל גם בכתיבת עבודות אקדמיות.
המדריך מתעדכן מדי מספר שנים.
בשנת 1923 האגודה האמריקנית לפסיכולוגיה החלה לפרסם כתבי עת.
בשנת 1929 ועדה של האגודה פרסמה מדריך לכותבים בן שבעה עמודים בכתב העת Psychological Bulletin.
בשנת 1944 פורסם מדריך בן 32 עמודים כמאמר באותו כתב עת.
בשנת 1952 פורסמה המהדורה הראשונה של המדריך, המדריך סימן את תחילתו של סגנון APA המוכר כיום.
בשנת 2019, לקראת פרסום המהדורה השביעית של המדריך, העלתה האגודה גם אתר ובלוג על מנת לתת מענה לשאלות נפוצות ולסייע בכתיבה לפי סגנון APA.
המדריך פותח בעקרונות הכתיבה האקדמית, אתיקה, סוגיות בגנבה ספרותית, והסברים על סוגי המחקר השונים הנהוגים באקדמיה.
לדוגמה, על ההבדלים בין מחקר כמותני ומחקר איכותני.
המדריך קובע כללי דקדוק, פיסוק, קפיטליזציה, ראשי תיבות, סגנון כתיבה וסימון מתמטי.
המדריך פונה, בין היתר, לתלמידים המגישים עבודות אקדמיות, ומציג דוגמאות בעריכת עמוד שער ובכתיבת הפניות למקורות משניים.
המדריך כולל מאות דוגמאות לאזכורים, כולל תבניות למדיה אור־קולית, רשתות חברתיות ואתרי אינטרנט.
ישנן דוגמאות רבות לטבלאות וגרפים.
ישנם גם קטעים מתוך עבודות ומאמרים לדוגמה.
המדריך מסביר בהרחבה על תהליך הפרסום של מאמר מדעי וכיצד מתנהלת מערכת בכתב עת מדעי.
סגנון APA משמש לשני צרכים עיקריים: קביעת המבנה של מאמר או עבודה, וההפניה למקורות ביבליוגרפיים.
מדריך הפרסום של המהדורה השביעית כולל 427 עמודים, אך קיימים מספר מדריכים המסכמים את עיקרי הדברים הנדרשים עבור סטודנטים.
לפי סגנון APA, עבודה תיפתח בעמוד שער, לאחר מכן יופיעו התקציר, הטקסט המלא, רשימת המקורות, הטבלאות, תרשימים ולבסוף נספחים.
במקרה של עבודה אמפירית, הטקסט המלא ייפתח בפרק מבוא, המתייחס למטרת המחקר, לקשר בינו לבין מחקרים קודמים ולהשערות המחקר.
הפרק השני הוא פרק השיטה בו יפורט האופן בו המחקר התבצע.
לאחר מכן, יופיע פרק הממצאים המסכם את תוצאות המחקר.
הפרק המסכם הוא פרק הדיון.
לפי סגנון APA, האזכורים בתוך הטקסט יכללו בדרך כלל את שמות המחברים ואת שנת הפרסום.
בסוף הטקסט, ברשימת המקורות, על הכותב לציין את שם המחבר, שנת הפרסום, כותרת ומקור, ברשימה לפי סדר אלפביתי.
רשימת המקורות תכלול את הפרטים של כל האזכורים המופיעים בתוך הטקסט, ולא תכלול פרטים של מקורות שאינם מאוזכרים בתוך הטקסט.
הפורמט של הפריט הביבליוגרפי ישתנה בהתאם לסוג המסמך (למשל, מאמר בכתב עת, פרק מתוך ספר ערוך, פוסט בבלוג, דף אינטרנט), אך באופן כללי מתייחסים תמיד למחבר, תאריך, כותרת ומקור.
כתיבת אזכורים ורשימת מקורות לפי סגנון APA דורשת הקפדה על פרטים רבים.
קיימים כלים טכנולוגיים המסייעים לעשות זאת נכון.
לדוגמה, תוכנת העריכה מיקרוסופט וורד מאפשרת להשתמש בפונקציה של הוספת אזכור ולהתאים אותה לפי סגנון APA.
גוגל סקולר מאפשר להעתיק מתוכו מידע ביבליוגרפי לפי סגנון APA.
ישנן גם אפליקציות המייצרות אזכורים ופריטים ביבליוגרפיים.
מדריך הסוטה לקולנוע הוא סרט תיעודי משנת 2006 שביימה והפיקה , ונכתב והוגש על ידי הפילוסוף והפסיכואנליטיקן הסלובני סלבוי ז'יז'ק.
הסרט בוחן וחוקר מספר סרטים מנקודת מבט תאורטית פסיכואנליטית לקאניאנית ומנקודת מבט פילוסופית של תיאוריה ביקורתית.
במהלך הסרט מוקרנים קטעים מהסרטים הנידונים כשז'יז'ק כביכול נשתל בתוכם, כאשר הוא מדבר לקהל על גבי מסך ירוק, בסצנות שמשחזרות את הסרטים.
הסרט מחזיק בדירוג של 87% באתר Rotten Tomatoes, בהתבסס על 23 ביקורות.
ב-15 בנובמבר 2012 פיינס וז'יז'ק פרסמו סרט המשך שנעשה במתכונת דומה, בשם "מדריך הסוטה לאידאולוגיה".
מדריך הסוטה לאידאולוגיה הוא סרט תיעודי בריטי משנת 2012 בבימויה והפקתה של סופי פיינס, שנכתב והוגש על ידי הפילוסוף והפסיכואנליטיקן הסלובני סלבוי ז'יז'ק.
זהו סרט המשך לסרט התיעודי שיצרו השניים ב-2006, "מדריך הסוטה לקולנוע".
אף על פי שהסרט ממשיך את צורתו של קודמו, הפעם הדגש התוכני הוא על האידאולוגיה עצמה.
באמצעות פסיכואנליזה המושפעת בעיקר מלאקאן, ובאמצעות פילוסופיה ותיאוריה ביקורתית המושפעת בעיקר ממרקס ומהגל, ז'יז'ק חוקר את "המנגנונים המעצבים את מה שאנו מאמינים ואת האופן שבו אנו מתנהגים".
הסרט יצא לאקרנים בארצות הברית על ידי Zeitgeist Films בנובמבר 2013.
ז'יז'ק מושתל בסצנות של סרטים שונים, חוקר וחושף כיצד הם מחזקים את האידאולוגיות הרווחות.
ככל שמתגלות האידאולוגיות העומדות בבסיס הפנטזיות הקולנועיות, נוצרות אסוציאציות בולטות: מנזירות המייעצות בעקבות רצונותיך ב"צלילי המוסיקה" ועד לממדים הפוליטיים של מלתעות.
מקרי בוחן בולטים נוספים הם הסרטים נהג מונית, נקודת זבריצקי, המחפשים, האביר האפל, טיטאניק, והם חיים של ג'ון קרפנטר (שז'יז'ק הגדיר כ"אחת מיצירות המופת הנשכחות של השמאל ההוליוודי", וזכה לעדנה מחודשת בעקבות הסרט).
בנוסף ז'יז'ק דן בצילומי חדשות אמיתיים, "אודה לשמחה", וקטעי תעמולה מגרמניה הנאצית ורוסיה הסובייטית ואף בקוקה-קולה ובביצת קינדר כמקרי בוחן אידאולוגיים.
בנוסף ז'יז'ק דן בפרסומות לקוקה-קולה, ונכללים גם כמה קטעי חדשות של שסיקרו את פיגועי 11 בספטמבר, מתקפת הטרור בנורווגיה (2011) והמהומות בממלכה המאוחדת (2011), ומוצגות תמונות מהופעה של להקת רמשטיין.
2012: פסטיבל הסרטים הבינלאומי של טורונטו, בחירה רשמית
מַדְרִיךְ לְגִבּוֹרוֹת עָל היא סדרת ספרי ילדים שוודית שנכתבה על ידי אליאס וולונד ואוירה על ידי אגנס וולונד.
הספר הראשון יצא לאור בשנת 2017 על ידי ההוצאה Rabén & Sjögren.
הספרים נמכרו ביותר ממיליון עותקים בשוודיה ונמכרו ליותר מ-18 מדינות ותורגמו בלמעלה מ-23 שפות.
אליאס וולונד קיבל השראה לספר כאשר בתו שלו חווה אירוע בריונות.
המטרה שלו הייתה שסדרת הספרים תהיה מסוגלת לפתוח שיחות על בריונות והדרה.
הספר הראשון והשני נבחרו למצעד הספרים של משרד החינוך.
הספרים עוסקים בהעצמה אישית ובבריונות ובסוף כל ספר יש הפנייה למועצה לשלום הילד במידה ונתקלים בבריונות .
הגרסה העברית מנוקדת ותורגמה על ידי דנה כספי ונערכה על ידי מאירה ברנע-גולדברג.
העלילה בספרים סובבת סביב ליסה, שזה עתה עברה להתגורר ברוזנהיל וחוותה בבית הספר בריונות על ידי כנופיה של ילדים הלומדים איתה.
במהלך ההימלטות מהבריונים לעיתים קרובות ליסה מוצאת מחסה בספריית העיירה.
שם, יום אחד היא מוצאת את המדריך לגיבורי-על ובאמצעותו לומדת ליסה כוחות על של גיבורי-על וצומחת לתפקיד המסכה האדומה, מגינת העיר והחלשים.
נכון לעכשיו יש בסדרה 10 ספרים:
אולפני סטילר יפיקו סרט אנימציה המבוסס על סדרת הספרים.
מדרש אבא גוריון הוא קובץ מדרשי על מגילת אסתר.
הקובץ נקרא 'אבא גוריון' על-שם פתיחתו 'אבא גוריון איש צידן אמר חמשה דברים...'.
במהדורות הנדפסות (עליהן להלן) מחולק המדרש ל-7 'פרשות'.
חלוקה זו, הקיימת רק בדפוסים, מתאימה לחלוקת הפרקים המקראית המקובלת, כאשר על פרקים ח-י של המגילה אין מדרש.
הקובץ אינו עשוי מ'עור אחד': מקצת הפסוקים נדרשים בקיצור, בעוד שחלקים אחרים מהווים הרחבות אגדיות למגילה (כך סיפור הולכת מרדכי על הסוס, המורחב בסוף המדרש), או אף הרחבות אגדיות לדרשות גרעיניות קדומות (כמו הרחבת הדרשה הגרעינית המזהה את כיסא אחשוורוש עם כיסאו של המלך שלמה).
בין ההרחבות של המדרש על פסוקים במגילה, מורחבים גם דברי הקטרוג של המן כנגד העם היהודי באוזניו של המלך אחשוורוש.
יש בדברים אלה השתקפות של טענות אנטי-יהודיות שרווחו בעולם שבו נתחבר המדרש, אולי זה הביזנטי.
המדרש חובר כנראה במאה העשירית והיה נפוץ מאוד בימי הביניים, אך לא ראה אור בדפוס עד המאה ה-19. נדפס לראשונה על ידי אהרן (אדולף) ילינק בלייפציג תרי"ג (1853) בראש הקובץ "בית המדרש", על פי כתב יד שהיה (ועודנו) בספרייה בהמבורג.
כתב יד זה לקוי מאוד, וגם ההעתקה שעמדה בפני ילינק לא הייתה מושלמת.
הקובץ תחילתו בשתי 'פתיחתאות' הדורשות את מילות הפתיחה של מגילת אסתר, 'ויהי בימי אחשורוש', כ'ווי (=לשון בכי) היה בימי אחשוורוש', ובהמשך נדרשים רבים מפסוקי המגילה.
מהדורה משוכללת יותר יצאה לאור על ידי שלמה בובר, וילנה תרמ"ז (1887), בראש הקובץ 'ספרי דאגדתא על מגילת אסתר'.
במהדורה זו נדפס המדרש על בסיס כתב יד השוכן בספריית הקזנטנזה ברומא ובציון שינויים מעוד 5 כתבי יד.
גם מהדורה זו אינה מושלמת ובשנים אלו עובדים חוקרים מאוניברסיטת בר-אילן, בריכוזו של פרופ' יוסף תבורי, על ההדרת מדרשי המגילה בכלל, ובכללם מדרש אבא גוריון.
מדרש אבא גוריון עתיד להופיע במהדורה ביקורתית על פי 12 כתבי יד ועוד קטעי גניזה שונים ומקורות נוספים.
מדרש אבא גוריון זכה לכמה עיבודים, החשוב שבהם הוא העיבוד המתועד בכתבי היד המסומנים א ו-פ, שבובר מציין למקצת גרסאותיהם בהערות למהדורתו, ובכתב יד נוסף שלא נעשה בו שימוש במהדורת בובר (כ"י א2).
מהדורה זו היא עיבוד אשכנזי.
עיבוד זה הוסיף למדרש כמה דרשות אך עיקר חשיבותו היא בתיקונים מסברה שנוספו בו.
חשיבות זו נובעת גם מכך שדרשות א"ג שהובאו בילקוט שמעוני באו מטופס מעובד שכזה (וממילא יש להקדים את העיבוד לעריכת הילק"ש).
דיון מלא בתיקונים אלו, כמו בעוד היבטים הנוגעים למסורת הנוסח של המדרש, נמצאים לע"ע בעבודת תזה של בנימין אלבוים שהוגשה לאוניברסיטת בר-אילן בסוף 2005.
שאלות מחקריות חשובות הנוגעות לשאלת היחס (המורכב) של מדרש זה לשאר המדרשים למגילה, ובפרט לקובץ הגדול "מדרש אסתר רבה", נידונו בעבודת דוקטורט שהגיש בסוף 2005 ארנון עצמון מאוניברסיטת בר-אילן.
חלק מאגדות המדרש מופיעות גם ב"תרגום שני" של המגילה לארמית.
מדרכה עילית היא מעבר עילי המאפשר להולכי רגל לעבור מבניין לבניין מבלי לגעת בפני הקרקע.
בערים בדרך כלל מדובר במעברים מקורים בין שני בניינים שמטרתם להגן על העוברים ושבים מפני פגעי מזג האוויר.
המעברים הם בדרך כלל בבעלות חברות פרטיות ולא שטחים ציבוריים.
בדרך כלל גובה המעבר הוא קומה או שתי קומות מעל גובה הרחוב, אולם ייתכנו מעברים גבוהים יותר, כמו למשל במגדלי פטרונס.
המערכת הגדולה ביותר של מעברים מקורים הקיימת היא המערכת של קלגרי באלברטה קנדה, הקרויה "+15".
אורכה 16 ק"מ, והיא מחברת מעל 100 בנייני משרדים.
ישנן מערכות דומות תת-קרקעיות, המכונות "עיר תת-קרקעית".
בישראל קיימות מספר מדרכות עיליות ביניהן: מעברים מעל נתיבי איילון בתחנת רכבת מרכז, קישור בין תחנת רכבת השלום למרכז עזריאלי, מעברים מעל רחוב דיזנגוף בדיזנגוף סנטר ועוד.
היבטים אורבניים של מדרכה עילית
גישות עכשוויות בתכנון ערים מדברות על השפעתן השלילית של מדרכות ומעברים עיליים עבור רקמות עירוניות.
מדרכות אלו לרוב מתוכננות ונבנות על ידי גופים מסחריים פרטיים, בעיקר קניונים והן משפיעות מאוד על תנועת הולכי הרגל בעיר.
שיקוליהם של גופים אלה הם מסחריים ומטרתם ניתוב הולכי הרגל אל חנויות נוספות שבבעלות הקניון על מנת להגדיל את הכנסותיהם.
גם בחיבורים בין קניונים שונים, כפי שקיים במקרים רבים בעולם, מדובר למעשה בשיתוף פעולה עסקי.
ההשלכות האורבאנית של מדרכות עיליות אלו הן פגיעה במסחר החופשי המתקיים ברחוב ו"הריגת הרחוב".
בערים רבות בהן המדרכות העיליות קיימות כתופעה, ההפרדה בין מפלס הרחוב והמפלס העילי משאירה את מפלס הרחוב מוזנח ומאוכלס בעיקר בהומלסים, נרקומנים ואוכלוסיות בעייתיות אחרות או שהיא פשוט גורמת לרחוב להפוך לאט לאט לכביש מהיר בשל היעדרות הולכי רגל.
רשימת ערים עם מדרכות עיליות
מדרכה היא שטח המוקצה להולכי רגל לצד כביש, בתוך דרך או רחוב.
מלבד לתנועה משמשת המדרכה לצרכים שונים, והיא עשויה להכיל ריהוט רחוב הכולל פנסי רחוב, פחי אשפה, ספסלים ועוד.
מדרכה עשויה בדרך כלל מאספלט, מבטון, ממרצפות או מלבנים.
עד סוף המאה ה-19 היו נפוצות גם מדרכות עשויות עץ.
המדרכה לרוב גבוהה במעט (ב-15 ס"מ לערך) מהכביש שלצידה, כדי ליצור הבחנה ברורה בין המדרכה לכביש.
בסמוך למעברי חציה נהוג לבטל הגבהה זו באמצעות מדרון, כדי לאפשר ירידה ועלייה נוחות לעגלות תינוק וכיסאות גלגלים.
חניית מכוניות על המדרכה אסורה בדרך כלל, ובמקומות המועדים לפורענות מוצב בשולי המדרכה מחסום שימנע עליית מכוניות.
במקומות שבהם יש מצוקת חניה גדולה, מותרת לעיתים חניה של מכוניות בשולי המדרכה.
מותר מעבר מכוניות על המדרכה בדרכן מהכביש אל מגרש חניה שמעבר למדרכה.
במאה ה-20 החלו להוסיף בערים, לצד מדרכות להולכי רגל, גם נתיבי נסיעה לרוכבי אופניים, שבהם התנועה משותפת לעיתים הן להולכי רגל והן לרוכבי אופניים.
הרוחב המקובל של מדרכה בישראל הוא 1.3 מטרים, אולם מדרכות יכולות להיות צרות יותר או רחבות יותר, ורהיטי רחוב (כגון: ספסלים, תאורת רחוב, שלטי רחוב וכדומה) יכולים להצר את רוחבן האפקטיבי.
בדרך כלל המדרכה אינה מקורה, ולעיתים נטועים בה עצים, לצל ולנוי.
לעיתים חלק מהמדרכה הסמוך לבתים מקורה באמצעות בתים אלה, שהמדרכה עוברת מתחת להם.
בנוסף למטרתן העיקרית, תנועת הולכי רגל, משמשות המדרכות להצבתם של מתקנים שונים, לשימושם של הולכי הרגל ולמטרות נוספות:
ספסלים המשמשים למנוחת הולכי רגל.
שולחנות וכיסאות של בתי קפה הסמוכים למדרכה.
עמודי תאורה, עמודי חשמל, תמרורים ורמזורים.
דוכני רוכלים וחנויות שבצד המדרכה.
לעיתים מוקצה על המדרכה מקום לחניית קטנועים ואופנועים.
לעיתים מתגוררים על המדרכות דרי רחוב, וכן יושבים עליה קבצנים.
מתחת למדרכה עוברים פעמים רבות אמצעי תשתית שונים, כגון רשת הטלפון, רשת המים העירונית ורשת הביוב.
פתחי גישה (מנהול) לתשתיות אלה נמצאים על המדרכה, ומכוסים במכסה מתאים.
באזורים בנויים, הרוחב הכולל המוקצה לכביש ולמדרכות מוגבל על ידי המרחק שבין קווי המגרשים שמשני צדי הכביש, אם כי לעיתים מדרכות נמצאות בתוך שטח פרטי.
הגידול בתנועת כלי הרכב גורם לעיתים להחלטה להרחיב את הכביש, לעיתים באמצעות הקטנת רוחב המדרכה.
עם זאת, רוחב צר של מדרכה מול כבישים רחבים, נחשב כגורם שפוגע באיכות ההליכה ומביא לכך שפחות אנשים יבחרו בהליכה על פני אמצעי תנועה אחרים.
משום כך, בתכנון העירוני קיים כמעט תמיד מתח בין צורכיהם של הולכי הרגל, רוכבי האופניים והתנועה הממונעת.
במרכזי הערים נעשה לעיתים צעד הפוך, של הכרזת כביש כמדרחוב וסגירתו לתנועת כלי רכב.
לדוגמה, רחוב בן יהודה במרכז ירושלים, אשר נסגר בשנות ה-80 לתנועת כלי רכב.
בפרויקט המרכז החדש של הרצליה, שהחל בשנת 2006, הוקטן במידה ניכרת רוחב הכביש של רחוב סוקולוב שבמרכז הרצליה, והוגדל בהתאם רוחב המדרכות, מתוך כוונה להפוך את הרחוב לאטרקטיבי להולכי רגל.
ביהדות, מדרש או דרשה הם שיטה של פרשנות המקרא.
המונח "מדרש" מתייחס גם לקובץ של לימודים מדרשיים, בנושאים הלכתיים, פרשניים או אגדתיים.
מקורו של המונח נובע מהמשמעות של "דרש" כ"חיפש".
ממונח זה נגזר בהמשך המונח "מדרש" כמתאר שיטה ללימוד המקרא, ובהמשך (בתקופת בית שני) קיבל המונח משמעות חדשה בדמות לימוד וחינוך הקהל הרחב.
כפעולה, "מדרש" מתייחס לשיטה של פירוש פסוק מקראי.
במסורת היהודית (החל מתיקוני הזוהר) מחלקים את פרשנות המקרא לארבע שיטות עיקריות: פשט (המובן הראשוני של הכתוב), רמז (פרשנות), דרש (פרשנות מעמיקה/מרחיבה) וסוד (מיסטיקה).
המדרש, כפי ששמו מעיד עליו, עוסק בעיקר בדרש, ומעט גם ברמז.
כדי להסיק מסקנות מן הפסוקים נעשה שימוש בטכניקות פרשניות מגוונות.
טכניקות אלה נקראות המידות שהתורה נדרשת בהן.
ישנן 13 מידות כאלה המיוחסות לתנא רבי ישמעאל, אך ישנן גם מידות נוספות.
על פיהן מתייחסים במדרש גם ליתירות של מילים או אותיות, לסדר האירועים המתוארים בפסוק, להקבלות ספרותיות ולקשיים נוספים כנקודת משען לדרשות על הפסוקים.
במקרים רבים מובא במדרש דו-שיח או רב-שיח ארוך, ומילים ספורות של המקרא מפותחות לדיון מחשבתי רחב יריעה.
כמו כן, ישנן 32 דרכים וצורות של פרשנות האגדות.
במדרש בראשית רבה נפוץ השימוש בפתיחתא: היא מופיעה בתחילת הסימן ("הפרק" במדרש) ופותחת בדרשת "פסוק רחוק" מספרי אמ"ת (איוב, משלי ותהילים) או מספרי הנביאים.
לאחר עיסוק קצר או ארוך באותו "פסוק רחוק" משתלשלת הפתיחתא ומתחברת בסופו של דבר לפסוק הראשון שנקרא בפרשת השבוע.
החוקרים מתחבטים בשאלה האם הפתיחות נאמרו בשבת מול קהל בבית הכנסת, במטרה למשוך אותו "ולהכין" אותו לקראת הקריאה בתורה, או שמא מדובר בפלפול בית-מדרשי שנאמר לאוזני החכמים בלבד.
חלק מן הרעיונות העולים במדרש, בעיקר במדרש האגדה, הם מטפוריים, פרשנים מאוחרים הדגישו שאין להבין אותם כפשוטם כלל, אם כי יש מי שחולק עליהם וסובר שגם הפשט קיים.
לעיתים הדיונים המדרשיים מסתירים מאחוריהם תפיסות אזוטריות ואף מיסטיות.
לפי הסברים מאוחרים יותר (למשל, אצל הרמב"ם) הדבר נעשה כדי להסתיר את התפיסות המורכבות מן ההמון וממי שעלול לעשות בהן שימוש לרעה.
במחקר ישנם כמה הסברים לגבי מטרת הסיפורים; למלא פערים בנרטיב ההיסטורי, לעניין את ההמון או למסור רעיונות ואידיאלוגיה בצורה של סיפורים.
המדרש מתמקד בדרך כלל באחד משני תחומים: בדברי הלכה או בדברי אגדה.
שני סוגי המדרשים נאמרו בראשיתם בעל-פה; ככל הנראה הועלו על הכתב החל מן המאה ה-2. היום המדרשים מגובשים בקבצים מסודרים של פרשנות על ספרי התנ"ך.
בספרות המדרשית נעזרים גם היסטוריונים וחוקרים משום שמתוארים בה בדרך אגב פרטים על חיי היום-יום של היהודים ועל המחשבה, השפה ותנאי החיים שלהם בתקופת המשנה והתלמוד.
במדרשי הלכה מוצאים מקורות מהתורה שבכתב להלכות שנמסרו במסגרת התורה שבעל פה.
המדרשים האלה בדרך כלל קודמים למשנה.
המדרש מקשר בין פסוק לבין הלכה, ובכך מספק ראיה לנכונותה של ההלכה; הבנה של הפסוק בדרך מסוימת מספקת את התמיכה להלכה, ולעיתים היא המקור הראשוני שלה (אף על פי שקיימות הלכות רבות שאין להן מקור בתורה שבכתב).
המדרש משמש גם ליצירה של הלכות חדשות, אם כהסקה ישירה מן הפסוק ואם על פי כללי פרשנות מורכבים.
המדרשים האגדתיים סובבים בעיקר סביב החלקים הסיפוריים של המקרא.
הם מתאפיינים בחופש פרשני רחב יותר מזה של מדרשי ההלכה.
במדרשי האגדה עולות גם תפיסות פילוסופיות ומיסטיות העוסקות במלאכים, שדים, גן עדן, גיהנום, וכיוצא בזה.
מִדְרַךְ-עוֹז הוא מושב ישראלי בעמק יזרעאל השייך למועצה האזורית מגידו.
המושב הוקם בשנת 1952 על ידי עולים מתימן.
שמו של המושב לקוח מהמקרא, משירת דבורה: "תִּדְרְכִי נַפְשִׁי עֹז" () ומהווה הרמז מקראי לקרבות מלחמת העצמאות שניטשו במקום לפני הגעת העולים בשנות החמישים.
היישוב שוכן לצד כביש 66.
מדרך עוז התחיל כמעברה בשם מנסי (על שם הכפר הערבי שננטש במלחמת העצמאות, שעל אדמותיו נבנתה המעברה) שהוקמה ב-1951 ובה נקלטו משפחות יהודים מתימן שהגיעו ברובם מחמישה כפרים על יד בירת תימן צנעא ומיעוטם משנים עשר כפרים במרכז ודרום-מערב תימן.
שנה לאחר מכן המעברה התפרקה וב-12 בדצמבר 1952 הוקם המושב שתחילה נקרא מנסי ולאחר מכן שונה שמו למדרך עוז.
חלק ממתיישבי מדרך עוז הגיעו ממעברת 'קרן ישע' ששכנה צפונית מערבית למדרך עוז באזור הכפר הערבי אבו שושה.
ב-2008 הושלם השלב הראשון של הקמת הרחבה קהילתית למושב (83 בתי קרקע) שהוקמה על גבעה סמוכה למושב הוותיק הנקראת חיברת אל-חישש, למרגלות רמות מנשה, במיקום הצופה על עמק יזרעאל.
ההרחבה הביאה לתנופה אדירה ליישוב ולפיתוח מואץ של תשתיות, חינוך, תרבות ולהקמת ועד מקומי פעיל המנהל את חיי הקהילה ביישוב.
משפחות המושב מתפרנסות מחקלאות (מטעים, גידולי שדה, רפתות לחלב, ומרעה) כן קיימים ביישוב בתי מלאכה ועסקים קטנים.
כל יצרני המזון במדרך עוז חברים בתאגיד חקלאי בשם "עוז דגנים", בו החברים משלמים דמי חבר ומנהלים את מרכז המזון המשותף.
תעשיית החלב במדרך עוז נחשבת לאחת הבולטות בישראל, עם יצור שנתי של 13.5 מיליון ליטר חלב נכון לשנת 2010. עד שנות ה-90 פעלו במושב 48 רפתנים ב-46 רפתות.
בעקבות הרפורמה בענף החלב צומצמו מספר הרפתנים ל-31 ומספר הרפתות ל-26. לפני הרפורמה, ענף החלב ביישוב גרם לזיהום אוויר ובממוצע לכל פרה היה רק 5 מטר מרובע למחיה.
בעקבות הרפורמה השתפר המצב הסביבתי ושטח המחיה הממוצע לפרה התרחב ל-18 מטר מרובע.
כיום רוב העבודה מבוצעת על ידי עובדים זרים.
לגיל הרך קיימים בתוך היישוב פעוטון מגיל חצי שנה ועד גיל 3, ועוד 3 גני ילדים עם צהרונים - גן לגילאי 3 עד 4, גן לגילאי 4 עד 5 וגן חובה לגילאי 5 עד 6.
הגנים מנוהלים על ידי הוועד המקומי והמועצה האזורית מגידו.
ילדי היישוב בגיל בתי הספר היסודיים לומדים בביתי הספר האזוריים של המועצה האזורית מגידו
בית הספר פלגים ועומרים (כיתות א' עד ו')
לציבור הדתי לומד בבית הספר הדתי "התקווה" במושב אליקים
תלמידי בתי הספר התיכוניים לומדים בבית הספר האזורי החילוני "מגידו" ליד קיבוץ עין השופט או בבית הספר הדתי "יהודה" שבעפולה ואו בבית הספר הדתי לבנות אולפנת "צבייה" עפולה.
הסעות לבתי הספר ולפעילות ילדים ונוער מבוצעת על ידי המועצה האזורית מגידו.
חוגים תנועת נוער וחינוך בלתי פורמלי מתבססים על מערך החינוך הבלתי פורמלי של המועצה האזורית מגידו והקיבוצים בסביבה הקרובה.
את היישוב מנהל ועד מקומי אשר נבחר על ידי התושבים כחלק מהבחירות לראשות המקומית.
הוועד מנהל את הפעילות ביישוב על ידי הוועדות השונות: ועדת תרבות, ועדת חינוך, ועדת ביטחון, ועדת ביקורת, וועדת שיפור פני היישוב.
הוועד המקומי והוועדות מנוהלות בהתנדבות על ידי תושבי היישוב.
במושב חיים חילוניים לצד דתיים בחיי שיתוף, כחלק מבניית ההרחבה נחנך בשנת 2008 בית כנסת, המשמש לתפילה והתכנסויות דתיות לתושבי המושב ולכלל תושבי המועצה האזורית מגידו.
בתפקיד הרב המקומי משמש הרב מנשה טיירי בן לרב יוסף מראשוני המתיישבים.
ביישוב קיימת מרפאה של שירותי בריאות כללית.
מִדרס הוא אביזר שמוכנס לנעליים ומשנה את מנח כפות הרגליים, את עומס משקל הגוף על כפות הרגליים, משנה את היציבה, סופג זעזועים, מפחית כאב, משפר את הנוחות, יוצר חלוקה שווה של הלחצים ומונע לחצים חריגים.
למדרס שלושה מבנים עיקריים: השלד מוגדר משטחו של החלק האחורי בעקב עד לחלק הקדמי שמתחת לכריות כף הרגל, השיפוע בצד האחורי של העקב והשיפוע בצד הקדמי של כף הרגל.
כל אלה מהווים זווית מתקנת שמאזנת את מנח כף הרגל.
קיימות גישות שונות להתאמה ולבנייה של מדרסים.
כמו כן, אין אחידות בדרך האבחון והערכה של כף הרגל: יש המתבססים על בדיקות קליניות בלבד, ואחרים על תוצאות מעבדת הליכה המאפשרת ניתוח של תבנית ההליכה ועל בדיקת לחצים של כף הרגל בהליכה.
לא קיימת גם אחידות בדרך בה נלקחת תבנית המדרס.
נכון להיום התבניות נקבעות באופנים שונים על ידי מטפלים שונים.
המדידה יכולה להילקח בנשיאת משקל, בחצי נשיאת משקל, על ידי הטבעה של כף הרגל בחומר קצף פוליאוריטן, בגיבוס ובאמצעות סריקה תלת-ממדית ללא נשיאת משקל.
המדרס ייבנה בהתאם לפרמטרים ולמידות כף הרגל.
קיימות מספר שיטות לאיסוף נתונים במטרה להכין מדרסים המותאמים ללקוח:
השיטה המדעית - מדרס תפקודי - פותח על ידי דר' מרתון רות באוניברסיטה לכף הרגל בקליפורניה.
שיטה זו, המכונה "העתקת המנח הנייטרלי של כף הרגל" מתבצעת על ידי עטיפתה בתחבושות גבס או בכפפות פולימריות או בסריקת לייזר תלת־ממדית המעתיקות את צורת הרגל, כאשר כף הרגל נמצאת ללא נשיאת משקל.
כך המטפל יכול לתקן את מנח כף הרגל ולהביא אותה למנח הנייטרלי.
מדרס מסוג זה עשוי מחומרים יחסית קשיחים כמו סיבי פחם או פוליפרופילן (Polypropylene) שהוא פולימר תרמופלסטי.
נדרש כאן חומר בעל דרגת קשיחות גבוהה על מנת לשנות ותקן את מנח כף הרגל, ובנוסף, לוודא כי המדרס אינו מתעוות תחת העומס של נשיאת משקל עליו.
שיטת המדף - מוצר מדף מוכן מראש, אשר נעשה לפי תבנית מוכנה של מידות נעליים.
כולל מאפיינים כגון בלימת זעזועים וכן תמיכה חלקית לקשת או לקשתות בכף הרגל, דבר שנחוץ לפעילויות מסוימות.
החיסרון במוצר זה הוא ההכנה מראש על פי תבנית כללית ולא לפי תבנית של כף רגל ספציפית, לכן לעיתים הוא לא מתאים למבנה רגל אישי ששונה מהתכנון המקורי של המדרס, ולא מספק לו תמיכה.
בנוסף, מדרס זה עשוי מחומרים רכים אשר לא יכולים לסייע בתיקון מנח כף הרגל.
שיטת המחשב - בשיטה זו יש לדרוך בעמידה על משטח עם חיישנים (סנסורים) על מנת לקבל תמונה דו-ממדית של דריכה במצב סטטי.
בשלב הבא ניתן לספק מדרסי מדף מוכנים מראש על פי תוצאות התפלגות עומס הדריכה (אין גיבוי מחקרי לכך) והתמונה הדו-ממדית שהתקבלה, או לחלופין להכין מדרס חדש אשר מותאם לכף הרגל בצורה מדויקת יותר.
שיטה זו דומה לשיטת ההטבעה בספוג כאשר נלקחות מידות של מבנה כף הרגל בעת נשיאת משקל.
שיטות ההטבעה בקופסת ספוג - העתקת הרגליים נעשית באמצעות הטבעתן בתוך קופסת ספוג לצורך קבלת תמונה תלת־ממדית מדויקת יחסית של כף הרגל.
הספוג שבקופסה הוא חומר שמקבל את צורת הרגל רק אם הרגל מוכנסת בלחץ.
קיימות מספר גישות לשימוש בקופסת ההטבעה (כולן שיטות סטטיות):
התוצאה המתקבלת היא העתקת הדריכה בעומס מלא.
התוצאה המתקבלת היא העתקת הדריכה בעומס חלקי.
להצמיד את קופסת הספוג אל הרגל כשהרגל באוויר.
מדרסים עשויים לסייע במקרים של בעיות אורתופדיות ונוירולוגיות.
במקרים האורתופדיים, המדרסים יכולים לסייע בטיפול במניעת כיבים בחולי סוכרת, טיפול בכאבי עקב או כריות כף הרגל, מניעת פציעות ספורט כמו שברי מאמץ או פגיעה גידית סביב מפרקי הגפה תחתונה ואף לסייע בהפחתה של עומס מפרקי.
במקרים הנוירולוגיים המדרסים יכולים לתמוך ולתקן את מנח כף הרגל כתוצאה מחולשת שרירים.
הבעיות הנפוצות שבהן ניתן לטפל באמצעות מדרסים תפקודיים:
המדרסים יכולים להשפיע על מספר גורמים
ייצוב כף הרגל במנח הנכון ובכך להשפיע על המנח הנכון של הברכיים מפרקי הירכיים והגב
מניעת היווצרות שלפוחיות ויבלות בכפות הרגליים
במצב של סוכרת או מחלות מפרקים, מדרסים עוזרים במניעת היווצרות פצעים וכיבים בכפות הרגליים.
במקרה של פצע או כיב קיים, המדרס בנוי כך שנמנע מהפצע לחץ כלשהו, וכך מתאפשרים תנאים המזרזים החלמה.
מדרסים לחולי סוכרת חייבים להתבסס על חומרים טבעיים שכן כל חומר סינתטי עלול להוביל להזעה בכפות הרגליים, שפשופים, חיכוכים ונזק שילך ויחמיר.
ברוב המקרים מדרסים לחולה סוכרת יהיו עשויים שעם, ועוד כדאי להדגיש כי בנוסף לשימוש קבוע במדרסים מותאמים אישית יש להקפיד על היגיינה מושלמת.
החומרים בהם משתמשים בייצור מדרסים יעילים הם חומרים שתומכים, בולמים זעזועים וגם מרפדים לפי הצורך
נדרשים ידע וניסיון רב של האורטוטיסט הלוקח מידות למדרסים
סקירה של נחיצותם של מדרסים בכאבי מפרקים שונים בגוף והיכולת לפענח אם שימוש בהם יעזור לכאבים שונים בגוף האדם:
מדרסים וכאבי ברכיים מחקר מ-2018 שהתפרסם בכתב העת המדעי לרפואת ספורט, השווה בין קבוצת תרגול למפרק הברך לעומת קבוצת תרגול למפרק הברך ולכף הרגל ושילוב מדרסים כטיפול בכאב בברך.
התוצאות הראו שהקבוצה שבנוסף לתרגול שהתמקד בברך שילבה גם תרגול לכף הרגל והשתמשה במדרסים ביומיום, דיווחה על הקלה משמעותית יותר בכאב מאשר הקבוצה שביצעה אך ורק תרגולים ממוקדים לברך.
השיפור נשמר כארבעה חודשים, אך לא נשמר בחלוף שנים-עשר חודשים.
הנתונים לבניית המדרס שהוצגו במאמר אינם מאפשרים שחזור של המדרס שנעשה בו שימוש, מאחר שנבנה ככל הנראה על פי פרמטרים לא מדויקים.
מכאן, לא באמת נוכל להסיק מסקנות לגבי המדרס הספציפי והיעילות שלו כפי שהוצג במחקר.
למרות זאת, כן ניתן ללמוד ממחקר זה כי קיים קשר בין מנח כף הרגל לכאב בברך וכי תיקון של המנח יכול לשפר את הסימפטומים בברך.
מחקר אחר משנת 2017 שהתפרסם בכתב העת "טכנולוגיה מסייעת", בדק האם המדרס יכול להועיל במקרים של שינויים ניווניים בברך כאשר הכאב ממוקם בחלקה הפנימי של הברך כשהברכיים הם מסוג גנו ווארוס, כלומר: רגלי O.
נמצא שהמדרס משפר את תבנית התנועה ומפחית משמעותית את מידת הכאב.
סקירה נוספת בנושא משנת 2018 בכתב העת הבריטי לרפואת ספורט, הגיעה למסקנה ששיפוע חיצוני במדרס יכול להשפיע על הביו-מכניקה של הברך ולשנות את מנח כף הרגל.
התוצאות הראו ששיפוע חיצוני במדרס מפחית באופן משמעותי כוחות ומשפר כאב.
יעילות מדרסים במצב של כאב בכפות הרגליים - כאב בעקב הוא תסמונת מורכבת וחשוב לאבחן את מקורו.
הכאב יכול להיות ממקור של דלקת של הרקמה שמחברת בין האצבעות לעקב (הפציה הפלנטרית) או אטרופיה או ניוון של רקמת השומן בעקב.
הסיבה לכאב תשפיע על סוג ומבנה המדרס שנתאים.
לא בכל מקרה של כאב בעקב, נתאים מדרס.
חשוב להבין האם יש קשר בין הכאב למכניקה אבנורמלית של כף הרגל, והאם קיימת בעיה במנח כף הרגל שעשויה להיות מקור לכאב.
מדרס לא תמיד יפתור כאב בעקב כי לעיתים, הבעיה אינה כרוכה במנח כף הרגל.
בסקירה שבדקה את השפעת המדרסים על כאב בעקב, בכתב העת הבריטי לרפואת ספורט 2018, נמצא כי לא קיימות הוכחות התומכות ביעילות המדרס בהורדת הכאב ולא נמצאת יעילות של מדרס לפי מידה, בהשוואה למדרס שהוא מוצר מדף.
בסקירה הוצג מגוון של מדרסים, עם וללא תמיכה בקשת הפנימית, קשיחים ורכים, עשויים סיליקון, ומדרסי מדף מוכנים.
עובדה זו מקשה על הסקת מסקנות לגבי יעילות המדרס.
בנוסף, לא ברורה סיבת הכאב בעקב והאם הוא בכלל קשור למנח ביו-מכני לא תקין של כף הרגל.
לכן תוצאות המחקר לגבי חוסר יעילות המדרסים אינה תקפה.
בסקירה של עשרים מחקרים ב-2017 בכתב העת "כף הרגל", בדקו יעילות של טיפול שמרני בכאב בעקב.
הטיפול השמרני כלל מדרסים, הדבקות טייפינג, גלי הלם, לייזר, דיקור יבש, וגלי רדיו.
נמצא כי לכל השיטות הייתה השפעה מסוימת על הכאב אך השיפור היה קטן.
איכות המחקרים נמוכה יחסית ולא ניתן להגיע למסקנה חד-משמעית לגבי היעילות של השיטות.
ניתן ללמוד מכך שהטיפול בכאב בעקב הוא מורכב.
מכאן, ניתן להסיק כי קיימת חשיבות לדיוק ולספציפיות בעת קביעת סוג ושיטת התאמת המדרסים, אחרת לא ניתן יהיה להסיק מסקנות תקיפות לשימוש הקליני היומיומי.
סקירה אחרת מ-2011 גם בכתב העת הבריטי לרפואת ספורט בדקה יעילות של מדרס בשינוי ביו-מכני של מנח העקב למניעת קריסה פנימית.
מצאו כי למדרסים, לנעליים ולטייפינג יש את היכולת למנוע קריסה פנימית מוגברת.
ככל שהקריסה פנימה גדולה יותר יש צורך בתמיכה חזקה יותר.
הסיקו כי יש מקום לשקול שילוב של תמיכה בנעליים ובמדרסים.
מחקר מ-2018 שהתפרסם בכתב העת "אורתופדיה בינלאומית" בדק את יעילות המדרס כאשר קיים כאב בחלק הקדמי של כף הרגל.
נמצא כי השיפור המשמעותי ביותר אכן היה בשימוש במדרסים בהשוואה לאפשרויות טיפול אחרות.
במחקר זה נבדקו מגוון סוגים של מדרסים כגון מדרסים רכים, חצי קשיחים, קשיחים ותרמופלסטים על מנת לנסות להסיק מסקנות.
ובכל זאת,לא ניתן היה להסיק איזה סוג של מדרס הוא היעיל ביותר.
מדרסים ויעילותם להפחתת כאב גב תחתון - הביסוס המחקרי לשימוש במדרסים עבור כאב גב תחתון אינו חזק.
אך ממספר עבודות מחקר נמצא כי ישנן אבחנות ספציפיות בכף הרגל הגורמות לשינוי משמעותי בתבנית ההליכה כגון הלוקס ריג'ידוס (הגבלה בטווח התנועה בבוהן הראשונה בכף הרגל) או פגיעה בחלקה האמצעי של כף הרגל או הקרסול.
סטייה תנועתית בגפה תחתונה בעקבות אבחנות מסוימות של כף הרגל כן מצריכה התאמת מדרסים.
בסקירה מ-2014 בכתב עת בנושא פגיעות מוסקולוסקלטליות הסיקו כי חשוב לעודד את הקלינאים לזהות את המטופלים עם כאב גב תחתון אשר ניתן להשיג עבורם הטבה על ידי התאמת מדרסים.
נתאים מדרסים רק לקבוצת מטופלים אלו כי במקרים אלו תהיה הטבה הן בכאב, הן בתבנית התנועה.
תחקיר שבוצע על ידי תוכנית הצרכנות "ברקוד", בשיתוף המועצה לצרכנות, מציג בעיות בפיקוח על מכירת מדרסים בישראל.
חברות לייצור מדרסים מפרסמות מדרס בהתאמה אישית ב-99 ש"ח או הצעות מוזלות דומות, ובמעמד המכירה, באמצעות לחצים ואבחון שגוי, לוחצות על הלקוח הפוטנציאלי לרכוש מדרס באלפי שקלים.
המלצת המועצה לצרכנות היא להקפיד לבחור מכונים מוסמכים ומומלצים, ולבצע בדיקה אצל אורתופד מומחה.
המדריך הוא הדמות המובילה בקבוצה בתוך מסגרת בלתי פורמלית חינוכית כמו תנועת נוער, ארגון נוער, מרכז קהילתי וכדומה.
בראש ובראשונה המדריך הוא מחנך.
המדריך אחראי על ארגון פעילות הקבוצה (פעולות, טיולים ואירועים שונים), על העברתה, על הדינמיקה בקבוצה, ועל כל חניך כפרט בקבוצה.
לרוב, המדריך מבוגר מחניכיו בשנים ספורות.
מושג זה מושאל גם לקבוצות למידה או רכישת מיומנויות שונות על מנת לנכס למורה תכונות של מדריך כגון קרבה ונגישות.
המדריך אחראי על תכנון התכנים שיועברו לקבוצה והעברתם.
עליו לוודא שתוכן הפעילות עונה על המטרות החינוכיות ואינו פוגע בחניך.
עליו להתאים את הפעילות לקבוצה וליכולתה.
המדריך הוא מקור ידע מקצועי ומקור ידע דידקטי-פדגוגי.
תכונה זו מתבטאת בפעולות השונות בתכניהן ובמתודיקה בה הוא בוחר להשתמש.
המדריך מעורר את חניכי הקבוצה להתפתחות ערכית באמצעות תוכני הפעולות ובאמצעות הפגנת דוגמה אישית.
על המדריך להיות ער לתהליכים המתרחשים בתוך הקבוצה ולנתב אותם על פי המטרות החינוכיות, מצפונו, ערכיו וכללי המסגרת.
לפני גיבוש החניכים לכדי קבוצה עשוי להדרש המדריך לגיוס ובניית הקבוצה.
שלב הגיוס נעשה לרוב כחלק מגיוס קהל היעד על ידי המסגרת הכוללת של הפעילות, אך תהליך בניית הקבוצה מוטל על המדריך ובתוכו היכרות, גיבוש, קביעת נהלים או חוזה קבוצתיים והגדרת מטרות.
תהליך זה נוצר על מנת ליצור קביעות ומחויבות של החניכים אל הקבוצה והפעילות.
המדריך מטפח את החניך כאינדיבידואל, מסייע בידו להתפתח אישית בתפקידו ומציע אוזן קשבת לחניך.
עליו לדאוג שהחניך מרגיש חלק מהקבוצה בה הוא פועל וחלק מהמסגרת לה שייכת הקבוצה.
המדריך צריך להיות ער במיוחד לחניכים שהתנהגותם חריגה ולמצוא יחד איתם את מקומם בדינמיקה הקבוצתית.
במקרים מיוחדים יש באפשרותו להתייעץ עם הסמכות המתאימה.
המדריך דואג לביטחון האישי של החניך, אם במקום הפעילות הקבוע או בפעילויות חוץ.
בתחומים הנוגעים לביטחון הפיזי או הנפשי של החניך, עליו לפעול בגבולות האחריות שלו ולערב את הגורמים המוסמכים לכך במידת הצורך.
המדריך הוא נציג המסגרת, ערכיה ומדיניותה.
מדריכים רבים משמשים כ"אנשי שיווק" של תוכניות, פעילויות, מסרים ושל חידושים שמקורם במסגרת הפעילות.
מסיבה זו ניתן דגש גם על הופעתו של המדריך אם בלבישת מדים מסוימים או ברושם אותו הוא מותיר.
המדריך הוא נציג הקבוצה בתוך המסגרת.
עליו להבהיר את צורכי הקבוצה ויכולותיה על מנת להתאים את המסגרת אל הקבוצה עצמה.
ברוב המקרים נדרש המדריך לעבוד בצוות עם מדריך נוסף.
לשם כך עליהם להיות מתואמים במסרים אותם הם רוצים להעביר, בשיטות הפעולה ובחלוקת התפקידים ביניהם.
במצבים מסוימים פועל המדריך כחלק מצוות מדריכים איתם הוא נדרש לשתף פעולה.
התקשורת בין המדריכים, תרבות הדיון ונוהלי עבודה מאפשרים עבודה צוותית זו.
המדריך האידיאלי ראוי שיהיה אדם אחראי, סבלני, מקצועי וסמכותי.
עליו לדעת לקיים קשר איכותי עם חניכיו כקבוצה וכיחידים.
עליו להכיר את הערכים אותם הוא מעביר לחניכיו על בוריים ולממשם.
עליו להיות בעל גישה חינוכית ובעל ידע בשיטות חינוך.
חשובה מכל היא יכולתו לתת לחניכיו דוגמה אישית.
המדריך עצמו שייך לקבוצה הכוללת מדריכים אחרים ובמסגרת זו הוא מקבל ליווי בהדרכת הקבוצה, הכשרה נוספת והכוונה רציפה בנוגע לתוכני הפעילות.
לעיתים קבוצה זו היא גם קבוצת בני גילו, חניכים בקבוצה משל עצמם, ולעיתים קבוצה זו מורכבת ממדריכים בלבד (כמו בצוותי הדרכה או בצוותים של רכזי תנועות) אך גם קבוצות מסוג אלו הן קבוצות מודרכות.
בנוסף, מקבל המדריך הנחיה אישית לפתרון בעיות איתן הוא נתקל במסגרת הפעילות.
המדריך, כמחנך, נדרש לעמוד מול הקבוצה וליצור בהם הנעה ללמידה או לעשיה.
מעבר למסרים המילוליים מעביר המדריך מסרים גם באמצעות קולו, גופו והסביבה בה הם נמצאים.
חשוב שהניסוח יהיה מתאים לגיל החניכים ולרמת הבנתם.
לא להשתמש במילים לועזיות מפוצצות או בסלנג לא מובן ולא מוכר.
חשוב לקרוא קריאה מוקדמת של טקסט לפני שמקריאים אותו.
עוצמת הקול - יש לווסת את עוצמת הקול בהתאם לתוכן ולסיטואציה בהדרכה.
קולות רמים וצורמים מדי יעייפו את השומע.
מנגד, קולות שקטים ובלתי ברורים יעמעמו את המסר ויעייפו את השומעים.
קצב הדיבור- דיבור קצבי ומהיר או דיבור איטי ומפוזר, יותירו את המדריך כפי הנראה ללא קהל שומעים.
באמצעות התנועה אנו יוצרים שיח נוסף לזה המילולי.
התנועות מעבירות מסרים מודעים ובלתי מודעים.
תנועותינו צריכות להשתלב במרחב בו מתנהלת האינטראקציה עם הקבוצה.
תנועות המשדרות כעס, אי-נוחות וקצרות רוח, כמו גם תנועות של זלזול או אדישות, ייצרו ניכור בין המדריך והקבוצה.
על המדריך להפגין ביטחון עצמי שעה שהוא עומד מול חניכיו.
ביטחון עשוי לבוא לידי ביטוי בשליטה בחומר, באופן העברתו והזדהות עם המסרים.
שפת הגוף מקרינה גם רמת התלהבות ועניין המשתקפת בתגובת הקבוצה.
ידיים - הידיים מהוות איבר משמעותי להמחשת השיח המילולי.
תנועת ידיים מינימלית תקטין את עוצמת המסר ואת נוכחות המדריך.
תנועת ידיים מוגזמת תהפוך את האירוע לקריקטוריסטי ומגוחך.
תנועה בחלל – אובייקט בתנועה מעורר תשומת לב.
במהלך הסבר יכול המדריך להתנועע על מנת ללכוד את מבטם של החניכים.
תנועה רבה מדי יכולה לעייף ולהסיח את הדעת מהעיקר.
מבט - קשר העין של המדריך עם הקבוצה חשוב לאין שיעור.
מצד אחד הוא מאפשר את השליטה בקבוצה ומאידך הוא מעביר מסרים של עניין ומחויבות מהמדריך לחניכים ודורש מהם מעורבות.
החלל בו מתקיימת הפעילות משפיעה על אופייה.
סביבת פעילות שקטה מרעשים ומהסחות דעת מסייעת לריכוז החניכים והתמקדות במסרים.
סביבת הפעילות יכולה לספק גירויים מכוונים מראש שיסייעו להעברת המסר.
בשלבים רבים של עבודתו נדרש המדריך להתמודד עם משימות רבות המתלוות ליחסים בינו לבין הקבוצה והמסרים החינוכיים אותם הוא מבקש להעביר.
אחד המוקשים הגדולים, בעיקר במסגרות שעיקר הקשר של החניך אל הקבוצה הוא חברתי, הוא התנהגות החניכים.
המדריך מתמודד עם בעיות של הגעה בזמן, שמירה על שקט, ריכוז, הקשבה ותרבות דיון.
מדריך חוץ (מד"ח)מדריך חוץ הוא חבר צוות הדרכה בתנועות הנוער אשר אינו מוביל קבוצת גיל מסוימת, אלא אחראי על תחום חינוכי מסוים.
המד"ח משמש כפונקציה מקצועית ומהווה מקור ידע וסמכות בעניין פעילות החוץ ביישוב ובאזור.
הוא מרכז את כל פעילות החוץ ארגונה והכנת הקבוצות לקראתה.
תפקיד זה נלמד לרוב בקורס מד"חים או במסגרת הכשרה אחרת.
לרוב, הקורס מוצע לבוגרי כיתות ט' במקביל לקורס מדריכים
פעילות בתנועת הנוער בתפקיד מד"ח מוכרת על ידי משרד החינוך כמחויבות אישית.
הנחיה והובלה של המדריכים בבנית והעברת פעילויות חוץ (עזרה בתכנון וביצוע).
יוזמה של אירועי שיא הקשורים בפעילות חוץ, ארגונם ויישומם.
אפשרות לעבודה עם חתכים שונים ביישוב, ללא קשר לתהליך השנתי הארוך שעוברות הקבוצות.מדריך חוץ וטבע אחראי על פעילויות המחנאות, טיולים, ניווטים, א"ש לילה, בישולי שדה, טקסי אש וההכנה הערכית והלימודית של הקבוצות השונות לקראת פעילויות אלו.מדריך תרבות' הוא מדריך שאחראי על אירועי תרבות, כגון טקסים, מצעדים, ואירועים חברתיים נוספים.
אירועים אלו לרוב מטרתם להגביר את תחושת הסולידריות וליצור הזדהות של החניך אל מסגרת רחבה יותר מהמסגרת הגרעינית של הקבוצה: תנועת הנוער, מועצה אזורית, מסגרת השיוך הלאומי או הדתי וכו'.
מדריך של"ח צעיר (בראשי תיבות: מש"ץ; לעיתים נקרא מוביל של"ח צעיר) הוא תואר לבני נוער המשתתפים במסגרת "תוכנית מדריכי של"ח צעירים" של משרד החינוך, באמצעות אגף של"ח וידיעת הארץ במנהל החברה והנוער.
בני נוער בתפקיד זה מובילים את פעילות השל"ח בבית הספר לצד צוות מורי השל"ח.
במסגרת המחוז המש"צים מובילים ויוזמים פעולות התנדבות בקהילה.
במסגרת פעילות השל"ח בבית הספר, מצטרף המש"ץ לכיתות משכבות נמוכות יותר בימי שדה משימתיים (יש"מ), במסעות ובטיולים (גיחות).
הכשרת המש"ץ מתחילה עם הצטרפותו לקבוצת פרחי המש"צים (פש"ץ).
מרבית ההכשרה בכל השלבים נעשית על ידי צוות משותף של מורים ומש"צים.
עיקר ההכשרה בהתנסות חווייתית בפעילות השל"ח, תכנונה וניהולה.
קורס ההכשרה הבסיסי של המש"ץ נמשך לאורך כל שנת הלימודים בכיתה ח' או בכיתה ט'.
הקורס מתקיים במסגרת בית הספר ומדריכים אותו מש"צים מצוות בית הספר בהנחיית מורי השל"ח.
בתום השנה הפש"ץ (פרח שלח צעיר) יוצא לקורס הסמכה בסיסי במסגרת המחוז, שנמשך תשעה ימים ומתנהל כמחנה נודד.
במהלך ההכשרה לומדים החניכים על מנהיגות, תרבות חיי שדה, למידת מאפייניה של ארץ ישראל, והדרכה נכונה במסגרות הפעילות השונות בשל"ח.
הם חווים גיחה שדאית בת חמישה ימים ומסע בן ארבעה ימים.
במהלך השנה הזו, בה הנערים עדיין לא הוכשרו לתפקיד, הם מכונים "פרחי מש"ץ" (בראשי תיבות: פש"ץ).
בנוסף לפגישות השבועיות, הפש"ץ גם יוצא למספר מפגשים מחוזיים וארציים, האורכים מספר ימים, במהלך החופשות מבית הספר.
בתום הקורס, המש"צים מקבלים תעודת סיום קורס.
בסוף חופשת הקיץ המש"צים החדשים צועדים במהלך לילה לבן על שביל של"ח הסובב דרך בורמה ויד לשריון שבלטרון.
עם שחר מוענקים להם כובע וסיכת מש"ץ בטקס בו הם מתחייבים לתפקיד והופכים מפש"צים למש"צים.
תהליך הכשרת פרחי המש"צים מתקיים לאורך השנה בבית הספר, אך כולל גם שני מפגשים מחוזיים:
בכנס חנוכה משתתפים הפרחים במסע בן יומיים למדבר יהודה או לנגב בו הם לומדים לראשונה מה נדרש מהם בטיולי שטח-ומכירים פש"צים מבתי ספר אחרים במחוז.
בכנס פסח, שאורכו שלושה ימים, מתנסים הפש"צים שדאית בגיחה ובבנייה מחנאית בסֶנָדוֹת (מוטות עץ ארוכים) ובחבלים.
מרבית המחוזות מקיימים כנס זה במתכונת קורס הקיץ, והחניכים מתפזרים לקבוצות מעורבות, במחוזות בודדים מתקיים הכנס בקבוצות בית ספריות.
קורס הקיץ (המכונה "קורס בסיסי") הוא קורס ההסמכה הבסיסי ואורכו תשעה ימים.
חמישה ימים המוקדשים לגיחה ובנייה מחנאית בסֶנָדוֹת (מוטות עץ ארוכים) וחבלים, וניהול כיתה בתכנון וביצוע גיחה על כל היבטיה (הקמת מחנה כיתתי, טקסים, בישול, פעילות חברתית, סיור קצר, בטיחות, יצירתיות ועוד), וארבעה ימים של מסע, הכולל התנסות בהובלת קבוצה ובהדרכה בשטח, ניהול המסע על ההיבטים החברתיים, הפדגוגיים והארגוניים.
בסיום קורס זה מקבל הבוגר תעודה רשמית ממשרד החינוך המאשרת את היותו מש"ץ.
בנוסף, המש"ץ מקבל "תיק גב מש"צים" ושלוש חולצות מש"צים בצבעים שונים.
הקורס הבסיסי נערך במסגרת מחוזית.
מש"צים בוגרי ט' שצברו ניסיון של שנת הדרכה בבית ספרם יוצאים בסוף ט' לקורס מש"בים (מדריכי של"ח בוגרים):
קורס מש"צים מתקדם (קורס מש"בים; המכונה "קורס מתקדם"): קורס הנערך במחוזות השונים לבוגרי כיתות ט'.
הקורס נועד להעניק למש"צים כלים לפעילות עצמאית יוזמת ולקדם את המקצועיות שלהם בתחומי השל"ח השונים: הדרכה, שדאות, מחנאות ועוד.
ברוב המחוזות מחויבים חניכי הקורס להוציא לפועל פרויקט יזמות חברתית בקהילה בהנחיית המדריכים, כחלק מן ההכשרה.
בסיום הקורס מקבל הבוגר את התואר מש"ב (מדריך של"ח בוגר).
במרבית המחוזות התנאי להדרכה בקורס הבסיסי הוא מעבר קורס מתקדם בהצלחה.
קורס סיו"ן (ראשי תיבות של סיור וניווט): קורס המיועד למש"צים פעילים שעברו את כל שלבי ההכשרה הקודמים, ואורכו שישה.
בעבר התקיים הקורס במחנה הגדנ"ע (ג'וערה).
במהלך הקורס, מתנסה המש"ץ בניווט באמצעות מפה טופוגרפית ותצלומי אוויר.
בנוסף, הוא מתנסה בלינת שטח ובישול באמצעים מוגבלים.
הרפסודיה של המש"צים: מיועדת למש"צים פעילים שעברו את כל שלבי ההכשרה הקודמים, ואורכה שבעה ימים.
הרפסודיה מהווה למפגש הארצי הראשון של המש"צים, ובה כל המגזרים בחברה הישראלית לוקחים חלק.
הרפסודיה עצמה מחולקת ל-3 חלקים: חפירות ארכאולוגיות, מסלולי מים ורפסודיה.
במסגרת הקורס, המש"בים בונים רפסודה ויוצאים לשייט חוצה כנרת בעזרת הרוח.
בקיץ 2016 יצאה הרפסודיה הראשונה מטעם המש"צים.
קורס הישרדות: קורס המיועד למש"צים פעילים בוגרי כל שלבי ההכשרה.
לקורס קודם יום היכרות עם המסגרת ובעקבותיו מסע למידה והכנה בן שלושה ימים.
מסע ההישרדות אורך חמישה ימים במסגרתם קבוצות מש"צים קטנות צועדות מהר מירון למרומי הר חרמון עם כל הציוד על גבם.
המסע נחשב לקשה ומאתגר מבחינה פיזית ומנטלית ומיועד להביא לידי ביטוי את הידע והניסיון המצטברים של המש"צים בתחומי השדה, המנהיגות וההדרכה.
המסע מתנהל בקבוצות של כ-15 איש.
בנוסף על הציוד האישי, כל מש"ב סוחב גם ציוד קבוצתי הכולל אוכל למהלך כל הקורס.
קורס הכנה לשנת שירות ושירות לאומי: גרעין המש"צים לשנת שירות מתגבש בכיתה י"ב ומקיים מפגשים ששיאם בקורס ההכשרה בקיץ, המתקיים במסגרת הגוף המשלח (מרכז מעשה, בינ"ה, החברה להגנת הטבע, גרעין צמרת וכו').
כל כיתה לומדת לפחות שעה שבועית אחת בבית הספר ויוצאת מידי כמה שבועות לימי שדה משימתיים (יש"מ) בהם מסיירים באתרים ומסלולי סיור שונים ברחבי ישראל.
יום שדה משימתי – יום סיור אותו מובילים המש"צים ומורה השל"ח.
הסיור מתבצע על פי המפורט בתוכנית הלימודים, אחת לכמה שבועות.
על פי דרישות המקצוע, מסע של"ח נמשך לפחות יומיים.
חלק מבתי הספר יוצאים למסעות המכונים "מסע כוכב" – מסע בן 3 ימים הכולל לינה באוהלים, בישול עצמאי של הכיתות, ניהול עצמאי, טקסים, פעילויות ערב.
בבתי ספר אחדים חלק מן ההדרכה נעשית על ידי המש"צים או תלמידי הכיתה.
בחלק מבתי הספר, כיתות י' מקיימות מסע חובק ישראל: מסע בניהול חברת בית הספר האורך 4–5 ימים להכרת החברה בישראל.
בכיתות י"א, יוצאים חלק מבתי הספר ל"מסע ישראלי מבראשית": מסע בן 5 ימים שמסתיים בירושלים.
בכיתות י"ב, יוצאים חלק מבתי הספר למסע "מתקומה לעצמאות" מסע בניהול חברת בית הספר האורך כ-5 ימים במסגרתו התלמידים פוגשים אנשי עדות הפועלים לפיתוח הארץ ועובדים בעבודה פיזית בחקלאות.
פעילות השל"ח מחולקת למחוזות על פי החלוקה הגאוגרפית אדמיניסטרטיבית של משרד החינוך: ירושלים, דרום, צפון, חיפה, מרכז, תל אביב.
נוסף על כך, ישנם קורסים מגזריים: המגזר הדרוזי בצפון, המגזר הבדואי בצפון או בדרום והחברה הערבית.
כל מחוז מקיים את פעילות המש"צים במסגרות מחוזיות.
המש"בים מקיימים בכל מחוז הנהגה שאופן הפעלתה משתנה בין המחוזות.
התנאים לקבלה להנהגה הם סיום קורס בסיסי.
ההנהגות מסייעות להכשרת הדורות הבאים וחברי ההנהגות הם בדרך כלל מנהלים את הקורסים הבסיסיים והקורסים המתקדמים.
במרבית המחוזות, בשל היקף המשתתפים, מתקיימים כמה קורסי הסמכה בסיסיים במקביל: כך למשל במחוז חיפה מתקיימים 3 קורסים במקביל, לרוב החלוקה לקורסים גאוגרפית (קורס צפוני – אזור הקריות, קורס דרומי-אזור חדרה וקורס מרכזי-אזור חיפה).
ברוב המחוזות יש קורס לדתיים בנפרד מהקורסים של שאר המחוז, כמו במחוז מרכז שמתקיימים בו 4 קורסים במקביל – צפוני, מרכזי, דרומי ודתי.
בקורסים של מחוז חיפה בדומה לקורסים הארציים מתקיימת מסגרת משותפת לכל המגזרים (ממלכתי, ממלכתי-דתי, דרוזי).
בהנהגות המש"צים מוציאים פרויקטים רבים לתרומת הקהילה ועוברים מיומנויות וסדנאות בנושאי ערכי המש"צים.
לכל גרעין יש 3 מובילים או מרכזים צעירים משכבות י-יב המנהלים את ההנהגה ביחד עם המרכז הבוגר – מורה לשל"ח, חברי ההנהגה מחולקים לצוותים קטנים המוציאים בשיתוף פעולה יחד עם שאר חברי ההנהגה פרויקטים חשובים כמו איסוף כספים לנזקקים וחגיגת ימי הולדת לילדים חסרי יכולת.
קורס המש"צים מנוהל ומודרך על ידי ההנהגה.
כל שנה המנהל הבוגר יחד עם רכז ההדרכה ומנהל המנהלה הבוגרים עורכים מיונים לניהול הקורס.
המנהל בוחר בדרך כלל מנהל צעיר, שני רכזי הדרכה ומנהל מנהלה צעירים לצוות המנהל של הקורס, לעיתים קיימים רכזים נוספים שלוקחים חלק מהצוות המנהל והם בעלי תפקידים שונים (כמו רכז בנייה ורכז כוח אדם).
תפקיד המנהל הצעיר הוא לנהל את הכנס ולדאוג להכל כמו תפקידו של המנהל הבוגר.
תפקיד רכז ההדרכה הוא לתאם ולהיות אחראי על המדריכים ולהכשיר אותם להדרכה בקורס, כמו כן הם אחראים על בניית מערכי ותכני הקורס.
תפקיד מנהל המנהלה להיות אחראי על כל הציוד, אוכל, שינוע, ועוד, והוא אחראי על צוות המנהלה.
לאחר שיש צוות מנהל הצוות עורך מיונים למש"בים המעוניינים להתמיין לצוות ההדרכה והמנהלה.
צוות המנהלה קובע תפריט, ציוד, ועוד
צוות ההדרכה פועל בקבוצות בתור מדריכים יחד עם מורי השלח.
במקרים חריגים שיש מחסור במדריכים בשכבת י,יא הנהלת הקורס פונה למש"צים באשכולות בכיתה ט ומזמינה אותם למיונים לצוות ההדרכה.
בסיום כל קורס (בסיסי, מתקדם, סיו"ן והישרדות) מקבלים כל המש"צים שסיימו את הקורס סיכה, הסיכות בעלות ערך סנטימנטלי גבוה למש"צים מכיוון שהן מסמלות תהליך שעברו.
במהלך שנת 2015 הוחלפו הסיכות שמחולקות בעיצוב חדש כל סיכה מזכירה את הקודמת כאשר במרכזה נמצא "האיש המטייל" של של"ח – המכונה שרוליק ומאחוריה פריט נוף שמייצג את הקורס.
הסמל של מנהל חברה ונוער הוצא מהסיכות החדשות.
סיכת הקורס הבסיסי היא המוכרת ביותר.
העיצוב הישן כולל את סמל מנהל חברה ונוער ומעליו רשום מדריך של"ח צעיר, מתחת לסמל מבצבץ חצי מגן דוד מעוטר שמבטא את הזיקה לישראל ואהבת הארץ.
"סיכת הדגלים" היא סיכה שיצאה במהדורה מיוחדת לכבוד 60 שנה למדינת ישראל והיא זהה כמעט לחלוטין לסיכה הרגילה אלא שאחד השינויים הבולטים הוא ההחלפה של המגן דויד בשני דגלים, דגל ישראל ודגל כחול-לבן נוסף שעליו רשום "מנהיגות זו שליחות" אחת מסיסמאות המש"צים.
העיצוב החדש של הסיכה הוא "האיש המטייל" של של"ח – המכונה שרוליק, שמאחוריו שביל הליכה בטבע מלמעלה רשום "של"ח" ומלמטה "וידיעת הארץ".
מכיוון שהקורס המתקדם אינו מתקיים בכל המחוזות, קיימות מספר סיכות של הקורס בהוצאה עצמית של המחוזות.
עיצוב סיכת הקורס המתקדם של מחוז מרכז כולל ציור של ארץ ישראל שבמרכזה לב וסביבה רשום "של"ח מחוז מרכז המחוז שבלב".
מעל כתוב מדריך של"ח צעיר ומתחת קורס מתקדם.
בתחתית הסיכה יש שתי ידיים שמחזיקות את הסיכה, המסר הוא שהכל בידיים שלנו, אחד הערכים שמנסה להעביר הקורס.
העיצוב החדש הוא אחיד לכל המחוזות והוא שם במרכזו את "האיש המטייל" כשמאחוריו שביל בטבע ומלפניו שדה, המסמל את השדאות שבאה לידי דגש בקורס אך בעיקר מעביר את ערך האחריות על הסביבה.
סיכת קורס סיו"ן בעיצובה הישן משלבת את הסיכה של הקורס הבסיסי אך נוספות לה שתי כנפיים, על אחת רשום "סיור וניווט" ועל השנייה שושנת הרוחות, לסיכה זו גרסה צבועה בצבעים כחול וכסף ואחת שאינה צבועה.
העיצוב החדש שם במרכז את שרוליק "האיש המטייל" שמלפניו כל ארץ ישראל, הקורס מזמין את המש"צים לגלות את הארץ ולטייל בה באופן עצמאי.
סיכת קורס הישרדות בעיצובה הישן כוללת שילוב בין הפירמידה של מאסלו והר ברקע ומצידיה רשום "קורס הישרדות של"ח וידיע"ה" (של"ח וידיעת הארץ), ומהפירמידה בולט שחף על פי סיסמתו של הקורס "השחף המגביה עוף – הוא זה המרחיק ראות".
העיצוב החדש בנוי בבסיסו מהר, אך אליו נוסף "האיש המטייל" של של"ח ושביל בטבע, מלמעלה וחורג מהסיכה נמצא שחף.
כל מש"ץ המדריך באחד מקורסי המש"צים המכונה מש"ב (מדריך של"ח בוגר) מקבל סיכת הדרכה בצבע זהב.
למצטרפים החדשים לארגון הנוער קוראים פש"צים, רוב הפש"צים לומדים בכיתות ח' אבל ניתן להצטרף ולהפוך לפש"ץ עד חנוכה של כיתה ט'.
פש"צים נהפכים למש"צים אחרי שהם סיימו בהצלחה את קורס בסיסי, הקורס שעוברים הפש"צים בפסח ובקיץ של שנתם הראשונה.
רוב המש"צים לומדים בכיתות ט' ומדריכים את הפש"צים החדשים בתוך מסגרת האשכול (המסגרת הבית ספרית).
פש"ץ נהיה מש"ץ רק אחרי שהוא קיבל את תעודת ההדרכה בפסח של השנה השנייה שלו בארגון הנוער (מש"ץ מקבל את התעודה בתנאי שעבר קורס בסיסי ונשאר פעיל).
מש"צים נהפכים למש"בים אחרי שהם סיימו את קורס מתקדם בהצלחה, הם סיימו את כל קורסי ההדרכה במש"צים.
מש"בים יכולים להדריך בקורסים, בניגוד לפש"צים ומש"צים
למש"בים קיימת מסגרת נוספת, הגרעין, שהיא בדרך כלל מסגרת עירונית (חלק מהגרעינים כוללים כמה ערים, לדוגמה גרעין צפון במחוז תל אביב כולל את הרצליה ורמת השרון).
בגרעין, בניגוד לרוב האשכולות, כולם יכולים להדריך את כולם, אין חשיבות לדרגה..
משב"ס (מדריך של"ח בוגר סיו"ן)
מש"בים נהפכים למשב"סים אחרי שהם סיימו את קורס סיו"ן בהצלחה.
המשב"סים רכשו ידע רב בניווטים וטופוגרפיה במהלך הקורס.
חלקם, נבחרים לנהל את קורס ההכשרה של הפש"צים של שנה הבאה.
לאחר מספר חודשים בהם האתר לא היה פעיל עקב השדרוג, ב-1 בינואר 2006 נפתח האתר מחדש ויצא לדרך חדשה, וגם זכה לשם חדש: מש"צים פלוס.
באותן שנים עלה הצורך באתר ארצי שבו מידע לכל המחוזות וייצוג ארצי ובעקבות בקשות רבות של מש"צים ברחבי הארץ – החליטו חברי מש"צים פלוס והמייסד עוז בן חמו להפוך את הפרויקט ממחוזי לארצי עבור כל המחוזות, מצפון עד דרום.
האתר סיפק תכנים מגוונים לכל המחוזות וכן עדכונים וכלל מרכז הדרכה, מערכת פורומים מגוונת, כתבות מסוגים שונים, מאגר וידאו ועוד.
כעבור תקופה קצרה התקבלה החלטה לפתיחת עמוד בפייסבוק בנוסף לאתר האינטרנט.
בתקופה קצרה הצטרפו לעמוד אלפי מש"צים, מורים, הורים וחברי תנועות אחרות והפך עד מהרה לעמוד מרכזי בקרב המש"צים.
מספר שנים לאחר מכן, הוחלט להעביר את פעילות האתר לפייסבוק בצורה מלאה.
עיקר הפעילות של מש"צים פלוס הוא דרך העמוד הרשמי בו חברים יותר מ-10,000 גולשים.
נוסף על הפעילות בפייסבוק, מתפעל צוות הפרויקט גם עמוד אינסטגרם וערוץ YouTube ובו קטעי וידאו מפעילויות שונות של מש"צים ברחבי הארץ.
מש"צים פלוס אינו מסחרי ופועל ללא מטרות רווח אלא לשם תרומה לקהילה וכן לשמירת הקשר והעברת מידע ותכנים בין המש"צים, ההורים והמורים מכל רחבי הארץ.
מַדְרַסַה היא המונח הערבי לכל בית ספר, חילוני או דתי (של כל דת).
שפות שונות שאלו מונח זה וברבות מהן נטבע המונח במובן אחד בלבד, בית מדרש ללימודי דת האסלאם.
בימי הביניים "מדרסה" היה שמם של המוסדות להשכלה גבוהה בעולם המוסלמי, המקבילים לאוניברסיטה האירופאית.
המילה מדרסה מקורה בשורש הערבי ד.ר.ס.
( د-ر-س) המתייחס לפעלי הלמידה וההוראה (הזהה לשורש ד.ר.ש.
בעברית), בשם עצם שמשמעותו "המקום שבו הפעולה (ד.ר.ס.) נעשית".
לכן, מדרסה משמעותה המילולית היא "המקום שבו למידה/הוראה נעשית".
המונח אף הושאל, במשמעותו הכללית, לשפות רבות המושפעות מן השפה הערבית כגון אורדו, הינדי, פרסית, טורקית, כורדית, אינדונזית, מלאית ובוסנית.
משמעות המילה מדרסה בשפה הערבית אינה שונה ממשמעות המילה "בית ספר" בשפה העברית.
כך ניתן להשתמש במילה זו בהקשר של בית ספר ציבורי, פרטי, תיכוני, יסודי, מקצועי, דתי או חילוני, וכיוצא באלה.
המילה מדרסה נובעת מאותו מקור שממנו נובעת המילה "מדרשה" בשפה העברית.
מדרסה כמוסד לימוד מוסלמי-דתי מציעה באופן טיפוסי שני מסלולי לימוד: