tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
(רצועת עזה, יהודה ושומרון, לבנון)
ארגונים קטנים ותאים מקומיים נוספים מעבר לארגונים המרכזיים, קיימים פלגים ומיליציות מקומיות פלסטיניות המסונפות לציר ההתנגדות או פועלות בשיתוף פעולה עמו.
תאים אלו לעיתים מבצעים פיגועים ותקיפות טרור נגד ישראל תוך קבלת תמיכה לוגיסטית ונשק מחזבאללה ומאיראן.
חלקם פועלים בתיאום עם חמאס או הג'יהאד האסלאמי, ומקיימים שיתוף פעולה הדוק במטרה לחזק את היכולת הצבאית של ציר ההתנגדות במאבקו נגד ישראל.
"א-סאברין" היה הבולט שבהם מבחינת הזיקה האידאולוגית למהפכה האסלאמית, לאמונה השיעית והמחויבות לאיראן.
דגל א-סאברין כמעט זהה לדגל חזבאללה, המבוסס בעצמו על דגל משמרות המהפכה.
מייסד הארגון, השאם סאלם, המיר את דתו לאסלאם שיעי, ועודד את חסידיו לעשות כן בעקבותיו.
בתמורה לתמיכה הבלתי מסויגת באיראן, נהנה הארגון מאספקת נשק ומימון כספי.
ממשל טראמפ הכריז עליו כארגון טרור עולמי שהוכרז באופן מיוחד.
בתחילה, ממשל חמאס אפשר להם להפיץ את האמונה השיעית, כדי לא לפגוע ביחסיו עם איראן.
אולם לחץ מצד תנועות הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני והג'יהאד הסלפי הובילו את חמאס לעצור את המנהיג הישאם סאלם בפברואר 2019, ולפרק את הארגון מנשקו.
במרץ, אך הוא שוחרר במהרה הודות ללחץ איראני.
גם לדברי ג'ובין גודארזי, שהוא עוזר פרופסור וחוקר באוניברסיטת וובסטר טוען כי לברית האיראנית-סורית שהוקמה ב-1979 עם המהפכה האיראנית יש חשיבות רבה לעלייתו של ציר ההתנגדות, לדבריו הן איראן והן סוריה נמצאות במיקומים מרכזיים במזרח התיכון.
שתי המדינות משפיעות על הפוליטיקה במזרח התיכון בשנים האחרונות, הוא הוסיף ואמר כי הברית נחשבת לברית יציבה שכבר נמשכת כ-34 שנים, למרות מה שהגדיר "אתגרים רבים שניצבים בפניה במערכת היחסים".
ברית "ציר ההתנגדות" ובפרט הברית בין סוריה לאיראן נחשבת לכזאת ששינתה את מאזן הכוחות במזרח התיכון וסייעה לנשיא סוריה, בשאר אל-אסד להישאר בשלטון על אף התנגדות נרחבת לשלטונו בקרב בני עמו.
לשיתוף הפעולה בין סוריה לאיראן לפי האנליסטית מריסה סאליבן יש שלושה עמודי תווך: מטרה אזורית משותפת בשימור משטרו של אסד, שמירה על גישה לאספקת נשק וכסף מאיראן ומניעת הקמה ממשלה סונית בסוריה.
נפילת משטר אל-אסד ב-8 בדצמבר 2024 הוציאה את סוריה מ"ציר ההתנגדות".
ציר דיפלומטי היה נציג דיפלומטי שדורג מתחת לשגריר.
נציגות דיפלומטית בראשות ציר הייתה ידועה כצירות.
תחת שיטת הדירוג הדיפלומטי שהונהגה על ידי קונגרס וינה ב-1815, ציר היה דיפלומט ממדרגה שנייה בעל סמכות מלאה לייצג ממשלה, אך עם זאת, צירים לא נחשבו כנציג אישי של ראש המדינה של ארצם.
עד לעשורים הראשונים של המאה ה-20, רוב הנציגויות הדיפלומטיות היו נציגויות בראשות דיפלומטים בדרגת צירים.
שגרירים הוחלפו רק בין מעצמות גדולות, בעלי ברית קרובים ומונרכיות קשורות.
לאחר מלחמת העולם השנייה לא נחשב מקובל להתייחס לעמים כנחותים מאחרים, לאור דוקטרינת האומות המאוחדות בדבר שוויון מדינות ריבוניות.
השימוש בציר ננטש בהדרגה ככל שמדינות שדרגו את יחסיהן לדרגת שגריר.
דרגת הציר עדיין הייתה קיימת ב-1961, כאשר נחתמה אמנת וינה בדבר יחסים דיפלומטיים, אך היא לא שרדה את העשור.
ציקלופוספמיד (בלועזית cyclophosphamide), המכונה גם ציטוספוספן (באנגלית cytophosphane) היא תרופה לטיפול כימותרפיה, ולעיכוב מערכת החיסון.
ציקלופוספמיד משמשת לטיפול כימותרפי בלימפומה, מיאלומה נפוצה, לוקמיה, סרטן השחלה, סרטן השד, סרטן ריאות תאים קטנים, נוירובלסטומה וסרקומה.
ציקלופוספמיד גם משמשת כמעכבת של מערכת החיסון בתסמונת נפרוטית, גרנולומטוזיס עם פוליאנגאיטיס ואחרי השתלת איברים.
ציקלופוספמיד נלקחת דרך הפה או בהזרקה לווריד.
ציקלופוספמיד אושרה לשימוש רפואי בארצות הברית בשנת 1959 ונמצאת ברשימת התרופות ההכרחיות של ארגון הבריאות העולמי.
ציקלופוספמיד משמשת לטיפול בסרטן ובמחלה אוטואימונית ולשליטה מהירה במחלה.
בשל רעילותה, היא מוחלפת בהקדם האפשרי בתרופות פחות רעילות.
יש צורך בהערכות מעבדה סדירות ותכופות כדי לפקח על תפקוד הכליות, להימנע מסיבוכים בשלפוחית השתן הנגרמים מהתרופה ולבצע סינון לזיהוי רעילות במח עצם.
השימוש העיקרי בציקלופוספאמיד הוא בשילוב עם תרופות כימותרפיות אחרות לטיפול בלימפומות, חלק מצורות סרטן המוח, נוירובלאסטומה, לוקמיה וגידולים מוצקים מסוימים.
ציקלופוספאמיד מפחיתה את תגובת מערכת החיסון, ולמרות שהחששות מרעילות מגבילים את השימוש בה רק למטופלים עם מחלות חמורות, היא נותרת טיפול חשוב במחלות אוטואימוניות.
לדוגמה, לופוס סיסטמי חמור עשוי להגיב לטיפול בציקלופוספאמיד במנות קצרות.
ציקלופוספאמיד, בשילוב עם תלידומיד או לנלידומיד ודקסמתזון, הראתה יעילות מוכחת כטיפול "לא רשמי" באמילואידוזיס.
היא משמשת כאלטרנטיבה לטיפול המסורתי יותר עם מלפאלן אצל אנשים שאינם מתאימים להשתלת תאי גזע עצמיים.
GVHD היא מכשול מרכזי בהשתלת תאי גזע בשל התגובות החיסוניות של תאי ה-T של התורם כנגד האדם המקבל אותם.
לעיתים קרובות ניתן להימנע מ־GVHD על ידי הוצאת תאי T מהשתל.
השימוש בציקלופוספאמיד במינון גבוה לאחר השתלה בתרומת תאי גזע מפחית את GVHD.
ציקלופוספאמיד היא תרופות טרטוגניות (גורמת לפגמים בעובר) ואסורה לנשים בהיריון.
התוויות נגד יחסיות נוספות לשימוש בציקלופוספאמיד כוללות הנקה, הדבקה פעילה, נויטרופניה או רעילות בשלפוחית השתן.
ציקלופוספאמיד היא תרופה בקטגוריית הריון D וגורמת למומים מולדים.
חשיפה לציקלופוספאמיד במהלך השליש הראשון של ההיריון לצורך טיפול בסרטן או בלופוס מציגה דפוס של אנומליות הנקרא "אמבריופתיה של ציקלופוספאמיד", הכוללות הגבלת גדילה, מומים באוזניים ובפנים, חסר באצבעות וגפיים היפופלסטיות (שלא התפתחו כמו שצריך).
רוב האנשים מפתחים תופעות לוואי.
תופעות לוואי נפוצות (לא ספציפיות, מעל 10%): התקרחות, בחילות והקאות, רעילות במערכת העיכול, לויקופניה, היעדר וסת ועקרות.
תופעות לוואי לא נפוצות (1-10%): הסמקה, כאב ראש, פריחה עורית, תסמונת SIADH, גודש באף.
תופעות לוואי שתדירותן לא נקבעה: קרדיומיופתיה, אי ספיקת לב (במינון גבוה), תסמונת סטיבנס-ג'ונסון, toxic epidermal necrolysis (נדיר), דלקת דימומית בשלפוחית השתן, אזוספרמיה, אוליגוזוספרמיה, דלקת ריאות אינטר-סטיציאלית, מחלה זיהומית, גידולים ממאירים משניים.
בנוסף יכולים להופיע נויטרופניה, חום, אי נוחות או כאב בבטן, שלשול, קוליטיס דימומי, כיב ברירית הפה, צהבת, דימום משלפוחית השתן, פיגמנטציה של העור ושינויים בציפורניים.
תופעות לוואי חמורות אחרות כוללות סיכון עתידי מוגבר לסרטן, תגובות אלרגיות ופיברוזיס ריאתי.
פגיעות ריאתיות הן נדירות, אך הן עשויות להתבטא בשני דפוסים קליניים: פנומוניטיס אקוטי מוקדם ופיברוזיס כרוני פרוגרסיבי.
רעילות קרדיאלית היא בעיה עיקרית אצל אנשים שטופלו במינונים גבוהים.
ציקלופוספאמיד נלקחת דרך הפה, נספגת במהירות, ולאחר מכן מומרת על ידי אנזימים המעורבים בתהליך חמצון (מערכת ציטוכרום P450) בכבד למטבוליטים פעילים.
התרופה משתייכת באופן ספציפי לקבוצת התרופות האוקסזפוספורין (Oxazaphosphorines).
המטבוליטים של ציקלופוספאמיד מופרשים בעיקר בשתן ללא שינוי, ויש להתאים את מינון התרופה כאשר ישנה בעיית תפקוד כלייתי.
תרופות שמשפיעות על פעילות האנזימים המיקרוזומליים בכבד (כמו אלכוהול, ברביטורט, ריפמפיצין או פניטואין) עשויות להאיץ את המטבוליזם של ציקלופוספאמיד למטבוליטים הפעילים שלה, מה שמגביר את ההשפעות הפארמקולוגיות והרעילות של התרופה.
לעומת זאת, תרופות שמעכבות אנזימים מיקרוזומליים בכבד (כמו קורטיקוסטרואידים, נוגדי דיכאון טריציקליים או אלופורינול) גורמות להמרה איטית של ציקלופוספאמיד למטבוליטים שלה, ובכך מפחיתות את ההשפעות הטיפוליות והרעילות.
יש לשים לב למינונים השונים ומשך המתן המשתנה עבור מחלות ממאירות, ליקוי כלייתי, לימפומה שאינה הודג'קין, סרטן שד, דלקת מפרקים אידיופטית לנוער/דלקת כלי דם, לופוס (זאבת), טרשת מערכתית.
יש להתאים מינון בעת הפרעה כבדית או ליקוי כלייתי.
ההשפעה העיקרית של ציקלופוספמיד נובעת מהמטבוליט שלה, פוספורמיד מוסטארד.
לציקלופוספמיד יש רעילות כימותרפית טיפוסית נמוכה יחסית.
ציקלופוספמיד גורם להשפעות אימונולוגיות מיטיבות בטיפול אימונולוגי אדפטיבי.
חיסול תאי T רגולטוריים (CD4+, CD25+ T cells) למשל אצל נשאים עם גידול.
אינדוקציה של פקטורי גידול של תאי T כמו type I INFs
שיפור השתלה של תאי T, על ידי יצירת נישה של מרחב אימונולוגי.
בגלל השפעתו על מערכת החיסון, ציקלופוספמיד משמשת במחקרים בבעלי חיים.
פעולה זו יכולה לשמש עבור יישומים כגון:
1. ה־EPA דורשים לבצע ניסויים על חולדות עם מערכת חיסונית מוחלשת כדי לבדוק את השפעות של חיידקים מהונדסים ואת פוטנציאל הפתוגניות שלו, במיוחד כשמדובר בחיידקים עם חשיפה פוטנציאלית.
2. מספק בקרה חיובית בעת לימוד התגובה החיסונית של תרופה חדשה.
ציקלופוספמיד ואיפוספמיד (החומר האלקילטיבי הנגזר מ-Nitrogen mustard), פותחו על ידי נורברט ברוק (Norbert Brock) ו-ASTA (כיום Baxter Oncology).
ברוק וצוותו סינתזו ובחנו יותר מ-1,000 תרכובות אוקסאזפוספורין מועמדות.
הם המירו את ה-Nitrogen mustard הבסיסי ל"צורת הובלה" לא רעילה.
צורת הובלה זו הייתה קדם-תרופה, לאחר מכן הועברה באופן פעיל לתאי סרטן.
לאחר שהייתה בתאים, הקדם-תרופה הומרה באופן אנזימטי לצורה הפעילה והרעילה.
הניסויים הקליניים הראשונים פורסמו בסוף שנות ה-50. ב-1959 אושר על ידי ה-FDA כחומר נוגד סרטן ציטוטוקסי.
ציר האוטוקרטיות הוא מונח המתייחס לשיתוף הפעולה האנטי-מערבי בין רוסיה, איראן, סין וצפון קוריאה.
יש המתייחסים לציר ההתנגדות בראשות איראן כחלק מציר האוטוקרטיות.
הברית הרופפת ייצגה את עצמה בדרך כלל בנאומים דיפלומטיים ובהצהרות פומביות כקואליציה "אנטי-הגמונית" ו"אנטי-אימפריאליסטית" עם כוונות לקרוא תיגר על מה שנחשב בעיניה כסדר עולמי הנשלט על-ידי מערבי כדי לעצב מחדש את היחסים הבינלאומיים לסדר רב-קוטבי בהתאם לאינטרסים המשותפים שלהם.
אמנם לא מדובר בגוש רשמי, אך מדינות אלה תיאמו יותר ויותר את המאמצים הכלכליים, הצבאיים והדיפלומטיים שלהן, תוך מאמצים חזקים לסייע זו לזו כדי לערער את ההשפעה המערבית.
ציר האוטוקרטיות כונה גם "ציר המהפך", "רביעיית הכאוס", "רביעיית החורבן" ו-CRINK
בפורום הביטחון הבינלאומי של הליפקס ב-17 בנובמבר 2023, הנשיא פיטר ואן פראג הציג את ראשי התיבות "CRINK" בדברי הפתיחה שלו: "בידוד רוסיה מהקהילה הבינלאומית הביא את האוטוקרטים האחרים לעזרתו של פוטין.
כעת סין ורוסיה ואיראן וצפון קוריאה, אנחנו קוראים להם ה-CRINKs, פועלים לפרק את הסדר הגלובלי.
על פי פוליטיקו, מגוון רחב של חששות הקשורים למדינות הציר הזה היו משותפים למשתתפי הפורום ונשארו נושא מרכזי לאורך כל האירוע.
המונח המשיך להיות בשימוש בפורום, כאשר שניים ממושבי המליאה שלו נשאו את הכותרות "ניצחון באוקראינה = מסר ל-CRINKS" ו"לא משנה את הבריקס, הנה ה-CRINKS".
לאחר פורום 2023, המונח "CRINK" אומץ על ידי כלי תקשורת בינלאומיים.
הוא אומץ ברחבי העולם על ידי כלי תקשורת בצ'ילה, גרמניה, צרפת, איטליה, פולין, שווייץ, ספרד, ובלגיה.
המונח "CRINK" הוזכר גם בדיווחים הנוגעים לפלישה הרוסית לאוקראינה ולמשבר במזרח התיכון, והוא נמצא בשימוש נרחב בדיונים הנוגעים לעליית הסנטימנט האנטי-מערבי.
המונח "ציר המהפך " נטבע במאמר מאפריל 2024 "ציר המהפך", שנכתב על ידי האנליסטים למדיניות החוץ ריצ'רד פונטיין ואנדראה קנדל-טיילור עבור מגזין Foreign Affairs, כחלק מהמרכז המחקר לביטחון לאומי שבסיסו בארצות הברית".
המונח שימש אנליסטים רבים למדיניות חוץ,קציני צבא, וקבוצות בינלאומיות.
פונטיין בחר בביטוי כיוון שהוא מייצג את הבוז המשותף של קבוצת המדינות הזו ואת הרצון שלהם לעקור את ההשפעה והערכים המערביים מבלי להשתמש בשפה "קשה מדי", כמו המונחים " ציר הרשע ", ביטוי של הנשיא בוש משנת 2002 המתייחס לאיראן, עיראק וצפון קוריאה, או "ציר האוטוקרטיה ".
בין המונחים הנייטרליים יותר, היה גם הביטוי בביטוי "התכנסות אסטרטגית" במקום "ציר", ביטוי אשר ראש תכנון המדיניות של נאט"ו, בנדטה ברטי, ציינה כי היא מעדיפה להשתמש בו "ציר" בתיאור קואליציית המדינות.
שורשי שיתוף הפעולה בין המדינות נעוצים עשרות שנים אחורה בתחילת המלחמה הקרה, בהתבסס על הפילוג בין העולם הראשון לעולם השני.
ברית המועצות ייצגה את מעצמת העל המובילה של העולם השני, סיפקה סיוע וחלקה פילוסופיות קומוניסטיות ואנטי-מערביות עם הרפובליקה העממית של סין וצפון קוריאה.
בעוד שמדינות אלו נותרו בדרך כלל ביחסים טובים או נייטרלים מאז פירוק ברית המועצות, הברית ביניהן התעצמה משמעותית בעקבות הפלישה הרוסית לאוקראינה.
אנליסטית מדיניות החוץ אנדראה קנדל-טיילור הצהירה שנראה כי נשיא רוסיה ולדימיר פוטין העריך באופן שגוי את רמת התיאום המערבי "היוצא דופן" בין ארצות הברית, אירופה ומדינות ידידותיות אחרות למערב בנוגע לסנקציות הכלכליות ולסיוע הצבאי לאוקראינה.
היא גם ציינה כי תגובתו הקשוחה והמוחלטת של המערב שימשה שלא במתכוון, כזרז לרוסיה שהאיץ את הדחיפה לקשרים כלכליים ודיפלומטיים הדוקים יותר עם מדינות הנמצאות במחלוקת עם מדינות המערב, כי זה סימן לפוטין שאין דרך חזרה ביחסים עם המערב והוא החליט לוותר עליהם.
בשנת 2021, קליפורד מיי תיאר את רוסיה, סין ואיראן כמעצמות נאו-אימפריאליסטיות "שמבקשות לשחזר את מה שהן רואות כממלכותיהן הצודקות, וכולן רואות בארצות הברית את המכשול הגדול ביותר שלהן.
על בסיס זה יש להן כעת ברית משגשגת".
בדיון על הנאו-אימפריאליזם הרוסי באוקראינה, כתב אורלנדו פיגס בשנת 2022 כי "אנו יכולים לראות סוג חדש של אימפריה עולה באירואסיה, המאחדת מדינות עם תלונות היסטוריות נגד המערב".
הוא אמר כי "רעיונות בעלי אופי לאומני, שמרני חברתי, אנטי-מערבי ודתי..
עומדים בבסיס הדיקטטורות ברוסיה, סין ואיראן".
למרות שציר האוטוקרטיות אינה איחוד רשמי או ברית, היא מאוחדת באופן כללי על ידי התנגדות משותפת למה שהיא מכנה "ההגמוניה האמריקאית" ולסדר הבינלאומי בהובלת המערב.
המדינות הגבירו באופן דרמטי את שיתוף הפעולה הכלכלי והצבאי ביניהן תוך תיאום מאמציהן הדיפלומטיים, המודיעיניים והביטחוניים, ופועלות כקואליציה רופפת של מדינות בעלות השקפת עולם דומה בהתנגדות ללחץ כלכלי או אידאולוגי מצד מדינות מערביות.
באופן קולקטיבי ופרטני, חברות הציר ידועות ברחבי העולם בשל מנהיגותן האוטוריטרית, התנגדותן למערב ומעורבותן בסכסוכים צבאיים.
למדינות אין ברית רשמית, אך נראה כי הן מאוחדות על ידי אינטרסים משותפים הדומים למוטו "האויב של אויבי הוא ידידי".
המניעים שמניעים את הברית הרופפת הם מרובי פנים, אך בעיקר מתמקדים ברצון להשיג השפעה אזורית גדולה יותר ולשלוט הרחק מהאימפריאליזם של המערב.
החברות דוחות את הערכים האוניברסליים כפי שהוגדרו על ידי המערב ואת "קידום הדמוקרטיה בנוסח המערבי כניסיון לערער את הלגיטימיות שלהן ולעורר חוסר יציבות פנימית".
הן רואות בנוכחות האמריקאית באזורים שבתחום השפעתן איום על האינטרסים והריבונות שלהן, ומצהירות כי עליהן להחזיק בזכות לכונן דמוקרטיה על בסיס מוסדותיהן ותרבותן, במקום להיות מעוצבות בכפייה על פי עקרונות מערביים.
באופן קולקטיבי הן מציגות עצמן כאנטי-אימפריאליסטיות החולקות מטרה של יצירת סדר עולמי רב-קוטבי שיפחית את הדומיננטיות הגלובלית של ארצות הברית, כולל התנגדות ל"מעורבות חיצונית בענייניהן הפנימיים, הרחבת הבריתות של ארצות הברית, פריסת נשק גרעיני אמריקאי בחו"ל, ושימוש בסנקציות כפייתיות".
כל המדינות בציר תוארו כאוטוקרטיות או אוטוריטריות עם קמפיינים נרחבים של תעמולה מדינתית, בעוד רוסיה, איראן, סין וטורקיה תוארו גם כמבקשות לאתגר את הסדר העולמי שלאחר 1945. בנוסף, צפון קוריאה היא אחת מהדיקטטורות האישיותיות האחרונות שנותרו, וכן הדיקטטורה הוותיקה ביותר בעולם, עם פולחן אישיות חובק כל.
איראן ורוסיה הסכימו לנהל מסחר במטבעותיהן הלאומיים כדי להפחית את התלות בדולר האמריקאי בעסקאות בינלאומיות.
סין גם הגדילה את רכישות הנפט והגז הטבעי מרוסיה, וסיפקה תמיכה כלכלית קריטית מול הלחצים שנגרמו מסנקציות מערביות נרחבות.
רבות מהסכמי הסחר הללו, הרשתות החלופיות והעסקאות על פני גבולות משותפים נראו כאילו נבנו במיוחד כדי לעקוף את הסנקציות וההגבלות המסחריות של המערב.
עבור איראן, היצוא מרוסיה עלה ב-27% מינואר עד אוקטובר 2022. רוסיה גם הפרה סנקציות של מועצת הביטחון של האו"ם על ידי שחרור נכסים של צפון קוריאה בשווי של כמה מיליוני דולרים.
שיתוף הפעולה הצבאי בין ארבע המדינות גם הוא התגבר, כאשר איראן סיפקה כלי טיס בלתי מאוישים (כטב"מים), כגון רחפני שאהד, לרוסיה לשימוש באוקראינה.
מתחילת הפלישה הרוסית ועד סוף אפריל 2024, רוסיה השתמשה בכ-3,700 רחפנים שתוכננו על ידי איראן בלחימה, והביעה תוכניות לשתף פעולה עם איראן בהקמת מפעל רחפנים ברוסיה.
רוסיה גמלה על הסיוע הצבאי בכך שהעניקה לאיראן יכולות חדשות של הגנה אווירית, מודיעין וניטור, מטוסים מודרניים ויכולות סייבר.
רוסיה סיפקה גם לאיראן ולשלוחותיה, כגון חזבאללה, עוד נשק, במיוחד לאחר פרוץ עימות ישראל–חזבאללה ב-2023.
בעוד סין נמנעה בפומבי מהעברת נשק לרוסיה, היא ייצאה ציוד דו-שימושי בשווי של למעלה מ-300 מיליון דולר, שיכול לשמש גם אזרחית וגם צבאית אם מרכיביו יורכבו או יוסבו לשימוש צבאי.
ציוד דו-שימושי שיוצא מרוסיה לסין כולל מיקרו-שבבים, ציוד שיבוש, ציוד תקשורת, חלקי מטוסי סילון, חיישנים ומכ"ם, וכלי מכונות – שכל אחד מהם סייע לקיים את מאמץ המלחמה ולמנוע מחסורים שנגרמו כתוצאה מהסנקציות המערביות.[43] בין 2018 ל-2022, רוסיה סיפקה 83% מיבוא הנשק של סין.
הייצוא של סין לרוסיה תרם למחצית מההיצע הגובר של מיקרו-שבבים ורכיבים, והגיע לרמות קרובות לאלו שהיו לפני הפלישה.
צפון קוריאה סיפקה לרוסיה בערך 2.5 מיליון פגזי תחמושת וטילים בליסטיים.
באוקטובר 2024 נחשף כי צפון קוריאה החלה לשלוח חיילים לרוסיה כדי לתמוך במלחמתה באוקראינה.
ארבע המדינות השתתפו גם בתרגילים צבאיים משותפים מסוגים שונים, כולל תרגילים ימיים בין סין, איראן ורוסיה במפרץ עומאן בשלוש השנים האחרונות, ותרגילים ימיים שהוצעו על ידי רוסיה בינה, צפון קוריאה וסין.
התיאום הדיפלומטי בין חברות הציר הפך לברור יותר ויותר, כאשר כל מדינה מציעה תמיכה הדדית בפורומים בינלאומיים כמו האו"ם.
רוסיה וסין עשו מאמצים להכשיר את איראן על ידי הכללתה בארגונים כמו BRICS וארגון שנגחאי לשיתוף פעולה.
המסרים המתואמים שלהן בסוגיות גלובליות עמדו לעיתים קרובות ישירות בניגוד לפרשנויות בהובלת המערב וארצות הברית לאירועים עולמיים, עם "מטרה משותפת להפוך את העקרונות, הכללים והמוסדות שעליהם נשען המערכת הבינלאומית השלטת".
בנוסף, איראן קיימה תרגילים צבאיים עם ארגון האמנה לביטחון משותף (CSTO), ובכך חיזקה את השותפויות האסטרטגיות שלה באזור.
יתר על כן, כינון הסכמי סחר חופשי בין איראן לאיחוד הכלכלי האירואסייתי שיפר את הקשרים הכלכליים ואיפשר אינטגרציה עמוקה יותר במסגרת האזורית.
רוסיה הגנה על חזבאללה ועל שלוחות אחרות של איראן במהלך דיוני מועצת הביטחון של האו"ם.
באותו אופן, סין פרסמה הצהרות פומביות ועמדות במהלך דיונים בינלאומיים שבהן האשימה את נאט"ו בהתערבות באוקראינה ופתיחת המלחמה.
בנוסף, רוסיה, איראן וסין השתמשו בתקשורת הממלכתית וברשתות החברתיות שלהן כדי לתמוך בחמאס, להצדיק את פעולותיו, ולבקר את ישראל וארצות הברית לאחר מתקפת אוקטובר 2023 על תפקידיהן הצבועים במתקפות המוניות נגד אזרחים ובמשברי הומניטריים ברצועת עזה.
הציר התחיל לפעול מבחינה כלכלית לאחר קריסת ברית המועצות, כאשר ב-1991 רוסיה, סין וצפון קוריאה התחילו עם הסכמים כלכליים ומאז תחילת מלחמת האזרחים בסוריה גם איראן הצטרפה להסכמים אלו.
מבחינה צבאית הציר התחיל לפעול ביחד בצורה מהודקת במלחמת אוקראינה-רוסיה כאשר סין וצפון קוריאה סיפקו לצבא רוסיה חיילים ואיראן שלחה טילים ורחפנים.
מלחמת אוקראינה–רוסיה: נגרם נזק כבד לכל רוסיה ו-87% מצבא רוסיה נפגע או נהרג, תשתיות רבות נהרסו ועקב סנקציות הכלכלה הרוסית נפגעה.
בעקבות הפגיעות סין וצפון קוריאה שלחו חיילים לצבא רוסיה ואיראן שלחה ציוד צבאי.
מלחמת האזרחים הסודאנית השלישית: במהלך מלחמת האזרחים בסודאן, איראן שלחה יועצים ונשקים לממשלת סודאן, ולעומת זאת איחוד האמירויות הערביות שלחו נשקים ועזרה לכוחות התמיכה המהירה, על מנת שסודאן לא תהפוך לפרוקסי איראני.
באפריל 2024 דווח כי הרחפנים שאיראן מספקת לסודאן עזרו נגד כוחות התמיכה המהירה בצורה משמעותית.
לאחר נפילת משטר אסד ורוב הפרוקסים האיראניים, איראן ורוסיה התחילו במגעים עם סודאן להקמת נמלים בסודאן.
הוא מתוק פי 30–50 מסוכרוז (סוכר לבן), מידת המתיקות הנמוכה ביותר מבין הממתיקים המלאכותיים הנמצאים בשימוש מסחרי.
הוא משמש לעיתים קרובות עם ממתיקים מלאכותיים אחרים, במיוחד סכרין; התערובת הנפוצה של 10 חלקים ציקלמט לחלק 1 של סכרין ממסכת את טעמי הלוואי של שני הממתיקים.
הוא זול יותר מרוב הממתיקים, כולל סוכרלוז, ויציב בחימום.
חששות בטיחותיים הובילו לאיסורו בכמה מדינות, אף על פי שהאיחוד האירופי גורס שהוא בטוח לשימוש.
ציקלמט הוא מלח הנתרן או הסידן של (חומצה ציקלוהקסילסולפמית), אשר מכינים אותה על ידי תגובה של (בצורת בסיס חופשי) עם או .
לפני 1973, מעבדות אבוט ייצרו נתרן ציקלמט (סוכאריל) באמצעות תערובת של מרכיבים שכללה הוספת נתרן טהור (פתיתים או מוטות בתמיסה) לציקלוהקסילמין, קירור וסינון דרך צנטריפוגה במהירות גבוהה, ייבוש, ריסוק וטחינה דקה לשימוש באבקה או בטבליות.
ציקלמט התגלה בשנת 1937 באוניברסיטת אילינוי על ידי הסטודנט לתואר שני מייקל סוודה.
סוודה עבד במעבדה על סינתזה של תרופה להורדת חום.
הוא הניח את הסיגריה שלו על שולחן המעבדה, וכשהחזיר אותה לפיו, גילה את הטעם המתוק של ציקלמט.
הפטנט על ציקלמט נרכש על ידי דופונט ומאוחר יותר נמכר למעבדות אבוט, שביצעו את המחקרים הנדרשים והגישו בקשה לתרופה חדשה (New Drug Application) בשנת 1950. אבוט התכוונה להשתמש בציקלמט כדי להסוות את המרירות של תרופות מסוימות כמו אנטיביוטיקה ופנטוברביטל.
בשנת 1958, הוא הוגדר כ- (מוכר כבטוח לשימוש) על ידי מנהל המזון והתרופות האמריקאי (FDA).
ציקלמט שווק בצורת טבליות לשימוש על ידי חולי סוכרת כממתיק שולחני חלופי, וכן בצורת נוזל.
מכיוון שציקלמט יציב בחום, הוא שווק (ועדיין משווק) כמתאים לשימוש בבישול ואפייה.
בשנת 1966, מחקר דיווח כי חיידקי מעיים מסוימים יכולים לבצע דסולפונציה של ציקלמט וליצור ציקלוהקסילמין, תרכובת שנחשדה כבעלת רעילות כרונית מסוימת בבעלי חיים.
מחקר נוסף הוביל למחקר משנת 1969 שמצא כי התערובת הנפוצה של 10:1 ציקלמט-סכרין הגבירה את שכיחות סרטן שלפוחית השתן בחולדות.
המחקר שפורסם הראה כי שמונה מתוך 240 חולדות שהואכלו בתערובת של סכרין וציקלמט, ברמות המקבילות לבני אדם הצורכים 550 פחיות של משקה דיאטטי ביום, פיתחו גידולים בשלפוחית השתן.
המכירות המשיכו להתרחב, ובשנת 1969 הגיעו המכירות השנתיות של ציקלמט למיליארד דולר, מה שהגביר את הלחץ מצד ארגוני שמירה על בטיחות הציבור להגביל את השימוש בציקלמט.
באוקטובר 1969, עקף מזכיר מחלקת הבריאות ושירותי האנוש של ארצות הברית, , את נציב ה-FDA הרברט ל.
ליי ג'וניור, הסיר את הגדרת ה-GRAS מציקלמט ואסר את השימוש בו במזונות לשימוש כללי, אף שהוא נותר זמין לשימוש מוגבל במוצרי דיאטה בתוספת תווית מיוחדת; באוקטובר 1970, ה-FDA, תחת נציב חדש, אסר לחלוטין את השימוש בציקלמט בכל מוצרי המזון והתרופות בארצות הברית.
מעבדות אבוט טענו כי המחקרים שלהן לא הצליחו לשחזר את תוצאות המחקר מ-1969, וב-1973 עתרה אבוט ל-FDA להסיר את האיסור על ציקלמט.
עתירה זו נדחתה לבסוף ב-1980 על ידי נציב ה-FDA ג'רי גויאן.
מעבדות אבוט, יחד עם המועצה לבקרת קלוריות (לובי פוליטי המייצג את תעשיית מזון הדיאטות), הגישו עתירה שנייה ב-1982. אף על פי שה-FDA הצהיר כי סקירה של כל הראיות הזמינות אינה מפלילה את ציקלמט כגורם מסרטן בעכברים או בחולדות, ציקלמט נותר אסור לשימוש במוצרי מזון בארצות הברית.
העתירה נמצאת עדיין כעת במצב של המתנה (abeyance), אך אינה נשקלת באופן פעיל.
לא ברור אם זה לבקשת מעבדות אבוט או משום שהעתירה נחשבת כבלתי מספקת על ידי ה-FDA.
בשנת 2000, פורסם מאמר המתאר את תוצאותיו של ניסוי בן 24 שנים שבו 16 קופים הוזנו בתזונה רגילה ו-21 קופים הוזנו ב-100 או 500 מ"ג/ק"ג ציקלמט ליום; המינון הגבוה יותר מקביל לכ-30 פחיות של משקה דיאטטי.
שניים מהקופים שקיבלו מינון גבוה ואחד מהקופים שקיבלו מינון נמוך נמצאו כחולים בסרטן ממאיר, כל אחד עם סוג אחר של סרטן, ושלושה גידולים שפירים נמצאו.
המחברים הסיקו כי המחקר נכשל להוכיח שציקלמט מסרטן מכיוון שכל סוגי הסרטן היו שונים, התרחשו באותה תדירות הצפויה אצל קופים בריאים, ולא הייתה דרך לקשר את הציקלמט לכל אחד מהם.
החומר לא הראה תכונות הפוגעות ב-DNA.
ציקלמט מאושר כממתיק בלפחות 130 מדינות.
בסוף שנות ה-60, ציקלמט נאסר לשימוש ב; עם זאת, הוא אושר מחדש לאחר הערכה מחודשת על ידי האיחוד האירופי בשנת 1996.
ב, ציקלמט היה אסור לשימוש עד שמנהל המזון והתרופות הפיליפיני הסיר את האיסור ב-2013, והכריז עליו כבטוח לצריכה.
ציקלמט נותר אסור לשימוש בארצות הברית, קוריאה הדרומית ובנגלדש.
בישראל בניגוד לארצות הברית, הציקלמט, שמספר E שלו הוא E952, מותר בשימוש.
הרגולציה בישראל דומה יותר לזו של האיחוד האירופי (שם החומר נחשב בטוח לשימוש).
עם זאת, השימוש בציקלמט בישראל מוגבל למוצרי מזון ספציפיים, וקיימות מגבלות על הכמות המרבית המותרת במוצר.
ציקלופרופן הוא תרכובת אורגנית בעלת הנוסחה C3H4. זהו הציקלואלקן הפשוט ביותר.
עקב מתיחותה הרבה של התרכובת הטבעתית, ציקלופרופן קשה להכנה והוא ריאקטיבי מאוד.
גז חסר צבע בטפמפרטורת החדר בלחץ אטמוספירי.
התרכובת נחקרת רבות במסגרת מחקרים בסיסיים אודות קשרים וריאקטיביות.
אינו מופיע באופן טבעי, אך נגזרות שלו ידועות בכמה חומצות שומן.
נגזרות של ציקלופרופן משמשות באופן מסחרי כדי לשלוט בהבשלה של פירות מסוימים.
אורכו הקצר של הקשר הכפול בהשוואה לקשר יחיד גורם לזווית הנגדית לקשר הכפול להצטמצם לכ-51° מהזווית בהשוואה זווית של 60° בציקלופרופאן .
כמו בציקלופרופאן, קשר הפחמן-פחמן בטבעת הוא בעל אופי p מוגבר: אטומי הפחמן האלקן משתמשים בהכלאה של sp2.68 עבור הטבעת.
הסינתזה הראשונה של ציקלופרופן, שבוצעה על ידי דמיאנוב ודויארנקו, כללה פירוק תרמי של טרימתילציקלופרופילאמוניום הידרוקסיד על גבי חרסית פלטינה כזרז בכ-300 מעלות צלזיוס.
תגובה זו מייצרת בעיקר טרימתילאמין ודימתילציקלופרופיל אמין, יחד עם כ-5% ציקלופרופן.
מאוחר יותר, שלטר שיפר את תנאי התגובה הפירוליטית באמצעות אסבסט פלטיני כזרז בטמפרטורה של 320–330 מעלות צלזיוס והשיג ציקלופרופן בתפוקה של 45%.
אליל כלוריד עובר דהידרו-הלוגנציה לאחר טיפול עם הבסיס נתרן אמיד ב-80 מעלות צלזיוס לייצור ציקלופרופן בתפוקה של כ-10%.
תוצר הלוואי העיקרי של התגובה הוא אלילאמין.
הוספת אליל כלוריד לנתרן ביס (טרימתילסיליל)אמיד בטולואן רותח למשך 45-60 דקות מייצרות את התרכובת הרצויה בניצולת של כ-40% עם שיפור בניקיון.
1-מתילציקלופרופן מסונתז באופן דומה אך בטמפרטורת החדר ממתלילכלוריד תוך שימוש בפנילליתיום כבסיס:
טיפול בניטרוציקלופרופנים עם נתרן מתוקסיד מסלק את הניטריט, לקבלת נגזרת הציקלופרופן המתאימה.
הסינתזה של ציקלופרופנים הודגמה לראשונה על ידי תוספות של קרבנים לאלקינים המזורזות על ידי נחושת.
אתיל דיאזואצטט מגיב עם אצטילן ליצירת ציקלופרופנים.
1,2-דימתילציקלופרופן-3-קרבוקסילאט נוצר בשיטה זו מ-2-בוטין.
נחושת, כגופרת נחושת ואבק נחושת, היא בין הצורות המקובלות יותר של נחושת המשמשות לזירוז תגובות כאלה.
נעשה גם שימוש ברודיום אצטט כזרז.
מחקרים על ציקלופרופן מתמקדים בעיקר בהשלכות של מתח הטבעת הגבוה שלו.
ב-425 מעלות צלזיוס, ציקלופרופן עובר איזומריזציה למתילאצטילן (פרופין).
ניסיון זיקוק חלקי של ציקלופרופן ב-36- מעלות צלזיוס (נקודת הרתיחה הצפויה) גרמה לפולימריזציה.
ההנחה היא שהמנגנון הוא תגובת שרשרת של רדיקלים חופשיים, ובהתבסס על ספקטרום ה-NMR ההשערה היא שהתוצר הוא פוליציקלופרופן.
ציקלופרופן עובר תגובת דילס-אלדר עם ציקלופנטדיאן ליצירת אנדו-טריציקלו[3.2.1.0 2,4 ]אוקט-6-אן.
תגובה זו משמשת בדרך כלל לבדיקת נוכחות ציקלופרופן, לאחר הסינתזה שלו.
חומצה מלוואלית היא חומצת שומן ציקלופרופן רעילה המופיעה בשמן זרעי כותנה.
1-מתילציקלופרופן (1-MCP) משמש להאטת ההבשלה של פירות.
בוריירים , פוספירים וסילרינים הם ציקלופרופנים בהם אחד הפחמנים החלף על ידי בורון, זרחן וסיליקון (בהתאמה).
חומצות שומן ציקלופרופן הן סוג של ציקלופרופנים המופיעים באופן טבעי.
ציר המספרים או ישר המספרים הוא תמונה חד-ממדית של קו ישר, עליו מסומנות נקודות, המציינות את המספרים השלמים.
הנקודות המציינות את המספרים השלמים מצויות במרחקים שווים אחת משכנתה, המרחק בין שתי נקודות סמוכות מכונה יחידה אחת והמרחק בין נקודה כלשהי ובין הנקודה המציינת את המספר 0 (אפס) שווה לערך המוחלט של המספר המצוין על ידי אותה נקודה.
ככל שהנקודה רחוקה יותר מהמספר אפס, כן ערכה גדול יותר (הדבר נכון לגבי מספרים חיוביים ושליליים כאחד).
בדרך כלל, מוצג ציר המספרים כקו אופקי, כאשר הנקודות שמימין לנקודת ה-0 מתארות מספרים חיוביים והנקודות שמשמאל לנקודת ה-0 מתארות מספרים שליליים.
כאשר נתונות שתי נקודות כלשהן על גבי ציר המספרים, הנקודה הימנית מבין השתיים מייצגת את המספר הגדול יותר.
ציר המספרים המתאר מספרים שלמים ניתן להרחבה כך שיתאר את כל המספרים הממשיים (כאשר כל נקודה עליו מייצגת מספר ממשי יחיד וכל מספר ממשי מיוצג על ידי נקודה יחידה).
המרחק בין שתי נקודות x1 ו- x2 הנמצאות על ציר המספרים יחושב בעזרת הנוסחה .
ציר המספרים יוצר זיקה בין שני עולמות עיקריים של המתמטיקה: הגאומטריה, שממנה נלקח הישר, והאריתמטיקה, ממנה נלקחו המספרים.
בין המספרים הממשיים ובין הנקודות על הישר קיימת התאמה חד-חד ערכית, שאותה מייצג ציר המספרים.
התאמה זו יוצרת את הישר הממשי.
בציר המספרים משתמשים לסימון קבוצות מספרים.
מבחינים בין המצבים ו - על ידי סימון נקודת הקצה של הקטע באופן הבא: אם יסומן קצה הקטע בעיגול ריק ואם יסומן קצה הקטע בעיגול מלא.
בנוסף לכך, "ציר המספרים" עוזר בפתרון גרפי של בעיות אי-שוויונות.
כאשר מערכות של אי-שוויונות מתוארות כמערכות "או" (אי-שוויון אחד מתקיים או השני) ומערכות "וגם" (שני אי-השוויונות מתקיימים בבת אחת) אשר פתירתם מבוססת על שימוש בדיאגרמת ון כדי להציג חיתוך או איחוד בין שתי קבוצות של תשובות על ציר המספרים.
ניתן להרחיב ולהוסיף ציר נוסף ואפילו שניים כך שתתקבל מערכת צירים דו־ממדית או תלת־ממדית.
אם הצירים ניצבים זה לזה, תיקרא מערכת צירים שכזו מערכת צירים קרטזית.
בעזרת מערכת כזו, בה לכל נקודה קיימת קוארדינטה משלה ניתן להרחיב את השימוש בציר ולפתור בעזרת המרחב שהתקבל בעיות שונות בתחומים כמו: אנליזה מתמטית ואנליזה וקטורית.
"ציר הרשע" הוא מונח שטבע נשיא ארצות הברית, ג'ורג' ווקר בוש, בנאום שנשא ב־29 בינואר 2002. המונח מתייחס לקבוצת מדינות התומכות בטרור ומפתחות נשק להשמדה המונית.
בוש הזכיר בנאומו את המדינות קוריאה הצפונית, איראן ועיראק.
במונח נעשה שימוש בתחום ההסברה של ממשל בוש כדי להציג את המדינות החברות בו כדבר שיש לגנותו.
המונח מרמז על מדינות הציר במלחמת העולם השנייה אשר הצטרפו לגרמניה במלחמתה כנגד בעלות הברית, וכמו כן מזכיר את המושג "אימפריית הרשע", שבו השתמש הנשיא רונלד רייגן לתיאור ברית המועצות בתקופת המלחמה הקרה.
בעקבות פיגועי 11 בספטמבר 2001, הכריזה ארצות הברית על מלחמתה בטרור האסלאמי הקיצוני.
בתחילתו כוון המאבק כנגד הטרוריסט הסעודי אוסאמה בן לאדן וארגונו אל-קאעידה, אך במהרה הורחב ומטרתו שונתה למיגור הטרור העולמי.
בנאום "ציר הרשע" הגדיר בוש את מקור הטרור בעולם וקבע את מטרות המאבק.
ב־20 במרץ 2003 (19 במרץ בוושינגטון), תקפה ארצות הברית את עיראק כחלק ממאבקה ב"ציר הרשע" והדיחה את שלטונו של סדאם חוסיין.
בעקבות דשדושה של ארצות הברית בעיראק, ממשל בוש נקט גישה של בידוד ומשא ומתן לא ישיר עם מדינות הציר האחרות.
מול איראן התנהל המשא ומתן עם שלוש המעצמות האירופיות גרמניה, בריטניה וצרפת (ה-EU3), תוך מעורבות של מתאם מדיניות החוץ של האיחוד האירופי חוויאר סולאנה.
עם העברת הסוגיה הגרעינית לטיפול מועצת הביטחון של האו"ם הצטרפו רוסיה וסין למשא ומתן.
המגעים עם קוריאה הצפונית מתנהלים במסגרת שיחות השש הכוללות את קוריאה הצפונית, קוריאה הדרומית, סין, יפן, רוסיה וארצות הברית.
בין איראן וקוריאה הצפונית והמדינות שניהלו עימן משא ומתן הושגו מספר הסכמים שהופרו (בין היתר: הצהרת טהראן מאוקטובר 2003, הסכם פריז מנובמבר 2004 עם איראן, הצהרת ה-19 בספטמבר 2005 עם תום שיחות השש, הסכם ה-13 בפברואר 2007 בסבב החמישי של שיחות השש).
ב-2 במאי 2011, נהרג אוסאמה בן לאדן, מנהיג ארגון הטרור אל-קאעידה, במהלך "מבצע חנית נפטון" על ידי יחידת הקומנדו אריות הים של הכוחות המזוינים של ארצות הברית, כ-50 ק"מ צפונית לאסלאמאבאד, בירת פקיסטן, ובכך ניתנה מכה קשה לטרור.
ב-14 במאי 2011, חשף דו"ח סודי של צוות מומחים שמינתה מועצת הביטחון של האו"ם, כי קוריאה הצפונית ואיראן מפרות את הסנקציות שהטילה המועצה על שתיהן, באמצעות החלפה מתמשכת וסדירה של טכנולוגיות טילים בליסטיים, דרך "מדינה שלישית שכנה" (לדברי דיפלומטים -סין).
ציר המתפללים בחברון הוא כביש באורך של כ-730 מטר המחבר בין קריית ארבע ומערת המכפלה בחברון.
הציר משמש בעיקרו כדרך להולכי רגל ישראלים ותיירים הפוקדים את מערת המכפלה, ולעיתים עוברים בו גם כלי רכב.
נאסר על פלסטינים לנסוע בכביש, למעט תושבי הרחוב, המורשים לנסוע בו בימי חול בלבד.
הציר הוא דרך הגישה העיקרית למתפללים המגיעים ברגל למערת המכפלה בימי שבת.
ציר המתפללים הורחב לאחר הפיגוע שהתרחש בו בנובמבר 2002. לצורך ההרחבה הופקעו קרקעות ומבנים שהיו שייכים לפלסטינים.
במהלך ההרחבה נהרסו מספר מבנים בעלי ערך אדריכלי והיסטורי מתקופת הסולטנות הממלוכית והאימפריה העות'מאנית.
הדרך יוצאת משער הכניסה הדרומי של קריית ארבע ומשם פונה מערבה בקו ישר דרך העמק המפריד בין קריית ארבע לחברון, לאחר העמק הדרך פוגשת בציר ציון וממשיכה דרך סמטאות העיר העתיקה של חברון עד למערת המכפלה.
השימוש בציר המתפללים נועד להקל על מתפללים במערת המכפלה המגיעים אליה ברגל בימי שבת וחג, כחלופה קצרה יותר לציר ציון.
בגלל שהדרך עוברת בתוך שכונה ערבית, אירעו בה לאורך השנים עימותים רבים בין יהודים לערבים.
בשנת 2002 התרחש הפיגוע בציר המתפללים בו נרצחו 12 בני אדם ובהם מפקד חטיבת יהודה אל"ם דרור וינברג.
בשנת 2004 ניתן בבג"ץ פסק דין המאפשר תפיסה של שטחי קרקע בצידי הדרך וכן הריסה חלקית של שני מבנים וחלק ממבנה נוסף כדי להרחיב ולמגן את הכביש.
על פי עדויות באתר "שוברים שתיקה" של חיילים ששירתו בציר המתפללים, תפקידם העיקרי בימי חול הוא להפריד בין יהודים לערבים העוברים בציר.
בימי שבת וחג הונחו החיילים לאסור כל תנועה של ערבים בציר.
חלק מבתי הפלסטינים לאורך הציר פונו מתושביהם, ומפעם לפעם נכנסים אליהם מתנחלים מתוך כוונה להתפלל במקום ולהישאר בהם.
על פי עדות של פעילה במחסום Watch מאוגוסט 2020, לאורך ציר המתפללים הוצבה גדר המייצרת עבור המתפללים היהודים מרחב לפסוע בו בשבתות ובמועדים, ומצידה השני שביל צר עבור התושבים הפלסטינים.
המהפכה התעשייתית השנייה הייתה תקופה היסטורית שכללה התפתחויות בתחומים רבים שהתרחשו בו זמנית.
להלן התפתחות תעשיות פלדה, תקשורת, תחבורה ועוד בהתאם לציר הזמן.
ב-1826 הפטנט הראשון למנוע בעירה פנימית ניתן בארצות הברית לסמואל מורי.
ב-1859 המציא הצרפתי אטיין לנואר את מנוע הבעירה פנימית הראשון בעל ערך שימושי שמתבסס על גז פחמי.
ב-1879 המציא ניקולאוס אוטו את המנוע הארבע-פעימות הראשון.
ב-1881 רשם המהנדס דוגלד קלארק (Dugald Clerk) פטנט על מנוע שתי פעימות.
ב-1885 מנוע הבנזין הראשון, שפעל עם קרבורטור, נבנה על ידי גוטליב דיימלר.
ב-1886 יצא הדגם "Benz Patent-Motorwagen " לשוק, כלי הרכב הראשון שפועל בעזרת מנוע בעירה פנימי.
ב-1892 רודולף דיזל המציא מנוע פעימה פנימית שפועל על בנזין ונקרא על שמו "מנוע דיזל".
ב-1897 מנוע הדיזל הופעל לראשונה.
ב-1904 רשם פטנט אלפרד סקוט (Yorkshireman Alfred Angas Scott) על מנוע הרכב בעל מנוע 2 הפעימות שפיתח, שב-1908 יוצא לשוק.
ב-1908 יצא הדגם הפופולרי פורד מודל T שהצליח בזכות מחירו שנועד להיות כ"מחיר שמתאים לכל פועל".
ב-1910 יצא הדגם "Cyclecar" (המכונית המשולשת) הפופולרי בבריטניה,שנקראה כך כיוון שנסעה על 3 גלגלים (2 אחוריים ואחד קדמי) והצליחה בזכות המחיר הזול שלה לאותה תקופה.
ב-1833 תכננו קרל פרידריך גאוס ווילהלם אדוארד ובר את הטלגרף האלקטרומגנטי הראשון שמקשר בין מצפה הכוכבים אל מכון הפיזיקה בתוך אוניברסיטת גטינגן.
ב-1838 בנה סמואל מורס את הטלגרף האלקטרומגנטי היישומי הראשון, שאפשר לשדר מסרים למרחקים ארוכים באמצעות כבל באיכות פשוטה ואיתו את קוד מורס.
ב-1844 ב-24 במאי המברק הטלגרפי הראשון נשלח על ידי סמואל מורס מוושינגטון לבולטימור, ובו נכתב: "What hath God wrought!"(מתוך הפסוק "כִּי לֹא נַחַשׁ בְּיַעֲקֹב וְלֹא קֶסֶם בְּיִשְׂרָאֵל.
ב-1856 רשם הנרי בסמר פטנט על תהליך ייצור הפלדה ההמוני שהוא יצר הנקרא גם על שמו: "תהליך בסמר".
ב-1859 קמה החברה הבריטית "Barrow Hematite Steel " שמייצרת באמצעות תהליך בסמר פסי רכבת עשוים מפלדה.
ב-1874 נבנה גשר הפלדה הראשון בעולם "גשר אידס" בידי חברת "Keystone Bridge Company" שבשליטת אנדרו קרנגי.
ב-1902 נבנה גורד השחקים הראשון בעולם בעזרת מסגרת פלדה ששימשה כשלד, לאחר שתוכנן על יד ויליאם לה ברון ג'ני בשם "בניין הום אינשורנס" בעיר שיקגו.
ב-1879 הגיש תומאס אדיסון בקשה לפטנט לנורת הלהט הראשונה שיוצאת לשיווק בצורה מסחרית.
ב-1880 קמה חברת "Edison Illuminating Company" שמנוהלת בידי תומאס אדיסון במימון ג'יי.
מורגן ומספקת לראשונה בהיסטוריה חשמל לתושבי ניו יורק בעזרת תחנת הכוח הראשונה בארצות הברית "Pearl Street ",התחנה הראשונה בהיסטוריה שמספקת חשמל לציבור הרחב.
ב-1893 זכו ניקולה טסלה וג'ורג' וסטינגהאוס במכרז להאיר בעזרת חשמל שנע באמצעות זרם החליפין את היריד התערוכה העולמית של שיקגו ובכך קבעו את ניצחונם במלחמת הזרמים.
ב-1 במאי ב-1851 נפתחה בפעם הראשונה התערוכה הגדולה בלונדון שבבריטניה.
תערוכה שרכזה חידושים טכנולוגיים ומדעיים מכל רחבי העולם.
ב-1861 הסתיימה מלחמת האזרחים האמריקאית בניצחון מדינות האיחוד.
המהפכה התעשייתית הייתה תקופה היסטורית שכללה התפתחויות בתחומים רבים שהתרחשו בו זמנית.
להלן ציר זמן של התפתחות טכנולוגיות רבות, כגון מנוע הקיטור, רכבות, כלי רכב מונעים בידי קיטור וטכניקות ייצור.
ב-1679, דני פפן המציא מכונה עם דגם עיצוב ("עיצוב פפן"), הפועל כסיר לחץ, על פי עקרונות הקיטור ובפועל נחשבת כמנוע הקיטור הראשון.
ב-1690, לאחר מחקר משותף עם רוברט בויל, הציג דני פפן דגם למנוע הקיטור הראשון בעל היכולת לבצע עבודה, בשם מנוע אטמוספירי.
ב-1712 פיתח תומאס ניוקומן, ביחד עם שותפו תומאס סייוורי, את מנוע הקיטור הראשון שעבד בקנה מידה תעשייתי ושימש לפינוי מים ממכרות פחם.
ב-1769 שיכלל ג'יימס ואט את המצאתו של ניוקמן ורשם עליה פטנט.
הדגם הראשון התחיל לפעול ב-1774 ובשנת 1800 נמכרו כבר 500 מנועים מסוג זה.
ב-1764 פיתח ג'יימס הארגריבס את גלגל הטוויה בשם "גלגל ג'יני" שמשמש למיכון ואריגה מהירה של כותנה.
ב-1775 המציא סמואל קרומפטון את מכונת הטוויה האוטומטית שעבדה על כוח המים בשם "spinning mule".
ב-1793 פיתח אלי ויטני את המנפטה המודרנית, ששימשה להפרדת זרעי הכותנה מהפולימר של הצמח, מה שמוביל לפריחה של תעשיית הכותנה האמריקאית.
ב-1822 נפתח קו הרכבת הראשון
"Hetton colliery railway" שתוכנן בידי ג'ורג' סטיבנסון ושימש את חברת הפחם "Hetton Coal Company" להובלת פחם אל העיירה הבריטית "Hetton-le-Hole".
ב-1829 פיתח רוברט סטיבנסון בנו של ג'ורג' סטיבנסון, את רכבת הקיטור ה־rocket.
ב-1830 נפתח קו הרכבת ממנצ'סטר לליברפול שתוכנן בידי ג'ורג' סטיבנסון ותופעל בידי רכבת ה־rocket של בנו רוברט סטיבנסון וחברת רוברט סטיבנסון .
ב-1803 פיתח ריצ'רד טרוויטיק את כלי הרכב הממונע הראשון בשם כרכרת הקיטור הלונדונית.
באותה שנה בדיוק (1803), פיתח ויליאם סימינגטון את סירת המנוע הראשונה בשם "שארלוט דאנדס", שמונעת בידי מנוע קיטור.
ב-1807 בנה רוברט פולטון את ספינת הקיטור הראשונה שזכתה להצלחה מסחרית בשם "North River Steamboat" ופעלה בעזרת מנוע הקיטור של ואט.
ב-1781 נחנך גשר הברזל שמדגים את טכניקות הבנייה והעיצוב של מתכות שונות כולל ברזל שהשתכללו בעקבות תהליכי מיכון של המהפכה התעשייתית
ב-1823 מתחילות בארצות הברית עבודות הבנייה לכביש הראשון, ככביש אגרה .
ציר העולם הוא מונח הקיים בדתות ופילוסופיות שונות ומתאר את נקודת המפגש בין העולמות הגבוהים והנמוכים או מקום ההשקה בין שמיים לארץ (לעיתים גם לשאול), בו נפגשים ארבעת כיווני המצפן.
על פי מירצ'ה אליאדה, בכל תרבות יש מוקד מקודש, למשל פסגת ההר הקוסמי היא הנקודה הגבוהה ביותר על פני הארץ אך גם טבורה של האדמה, הנקודה שבה החלה הבריאה.
בדתות שונות, המשלים לציר העולם הוא הציר העתידי, כלומר העולם הבא.
ציר העולם יכול להיות מיוצג על ידי:
אובייקט טבעי (למשל הר, סלע או עץ).
הרים גבוהים נחשבים בדרך כלל כקדושים על ידי עמים המתגוררים בסמוך להם, וזכו למעמד מקודש, לעיתים המיתולוגיה המקומית טוענת שההר המקודש הוא מקום משכנם של האלים.
הרים מיתולוגיים כמו הר קונלון והר מרו שהמיתולוגיה ההינדית קיבעה ההר כמקום משכנם של האלים.
עצים מייצגים בתרבויות שונות את ציר העולם בצורה מוחשית המובנת לעם ובדומה לכך בתנ"ך מוזכרים עץ החיים ועץ הדעת העומדים במרכז גן עדן ומהם יוצאים ארבעה נהרות לארבע כיוונים.
עץ כולל שורשים מתחת לאדמה שהם שווה ערך לעולמות התחתונים או לשאול, ענפים בשמיים וגזע ניצב על האדמה, לכן בתרבויות רבות יש עצים מקודשים, כמו יגדראסיל.
חפץ או מעשה ידי אדם
מגדל בבל או כל זיגוראת אחר או מקדש, או מונולית כמו גבקליטפה.
פסגה של מקום יישוב כגון האקרופוליס וכן הר הבית (בעיקר אבן השתייה שעליו, הקדושה הן ליהדות והן לאסלאם), הכעבה.
ציר זמן מאוחד לתקופת הרייך השלישי, מלחמת העולם השנייה והשואה מעליית הנאצים לשלטון בגרמניה (1933) ועד פתיחת משפטי נירנברג (1945), כולל אירועים בארץ ישראל, במזרח הרחוק, האוקיינוס השקט ואירועים קשורים בעולם באותה תקופה.
זהו ציר הזמן של האירועים המרכזיים בהיסטוריה של האסלאם.
570: לידתו של מוחמד, ומותו של עבדאללה (אביו של מוחמד)
573: לידתו של אבו בכר, הח'ליפה הראשון אחרי מות מוחמד.
574: לידתו של עות'מאן בן עפאן, הח'ליפה השלישי במניין "ארבעת הח'ליפים הצדיקים" ששלטו באימפריה המוסלמית לאחר מוחמד.
577: מותה של אמינה בנת והב, אמו של הנביא המוסלמי מוחמד.
578: מותו של עבד אלמוטלב, סבו של מוחמד.
582: לידתו של עומר בן אל-ח'טאב, הח'ליפה השני.
582: מסעו של מוחמד לסוריה עם דודו אבו טאליב, שם הם נפגשים עם באהירה, נזיר נוצרי.
594: מוחמד מתחיל לעבוד אצל ח'דיג'ה בנת ח'וילד.
594: מוחמד מתחתן עם ח'דיג'ה.
599: לידתו של עלי בן אבי טאלב, שעבור הסונים היה האחרון במניין ארבעת הח'ליפים הראשונים ועבור השיעים היה האימאם הלגיטימי הראשון שהגיע לאחר מוחמד, ורואים בו ובצאצאיו כממשיכי דרכו החוקיים של מוחמד, כולם חברי אהל אל-בית, ביתו של מוחמד.
604: לידתה של פאטמה בת מוחמד.
605: מוחמד עוזר לבנות מחדש את הכעבה.
610: מוחמד חוזר ממערת חיראא וטוען להתגלות ראשונה של המלאך גבריאל, ח'דיג'ה הראשונה שמקבלת את האסלאם.
613: מוחמד מתחיל להזמין את קרובי משפחתו אל האסלאם, ולאחר מכן מכריז באופן פומבי על האסלאם.
614: המוסלמים נרדפים על ידי שבט קורייש, וחלק מהם מהגרים לחבש.
615: חמזה ועומר מקבלים את האסלאם.
616: גל שני של הגירה לחבש.
617: שבט קורייש עושים חרם על מוחמד ובני משפחתו.
619: החרם מסתיים, ואבו טאלב וח'דיג'ה נפטרים.
620: המסע הלילי של מוחמד.
623: הקמת המדינה האסלאמית הראשונה.
625: קרב אוחוד, והולדתו של חסן אבן עלי.
626: הולדתו של חוסיין אבן עלי
628: הסכם חודיבייה וקרב ח'ייבר
629: מוחמד עולה לרגל למכה.
מותה של זיינב, הבת של מוחמד.
מותה של אום כלת'ום, בתו של מוחמד.
631: אבראהים, בנו של מוחמד, נפטר.
632: עלייתו לרגל האחרונה של מוחמד למכה.
לאחר מכן באותה השנה מוחמד נפטר, ואבו בכר ממונה כח'ליף הראשון.
כמה חודשים לאחר מכן, גם פאטמה, בתו של מוחמד, נפטרת.
636: בקרב הירמוך בין צבאה של האימפריה הביזנטית לבין הכוחות האסלאמיים של צבאות הראשידון, גברו המוסלמים.
27 בינואר 661: רצח עלי בן אבי טאלב, דודו של הנביא מוחמד והאחרון במניין ארבעת הח'ליפים הראשונים.
לאחר מותו, החלוקה בין סונים לשיעים הופכת קבועה.
הח'ליפים לבית אומיה שלטו באימפריה המוסלמית מדמשק מ-661 עד 750.
10 באוקטובר 680: נערך קרב כרבלא שבו נהרג חוסיין בן עלי בידי צבאו של בית אומיה.
השיעים מציינים את הקרב ביום אבל מדי שנה ביום עשוראא לפי הלוח המוסלמי.
691: נשלמת בניית כיפת הסלע בירושלים.
19 ביולי 711: כוחות מוסלמיים מורים תחת פיקודו של טארִק בִן זיאד מביסים את הויזיגותים בראש מלכם רודריק.
בעקבות הניצחון, המוסלמים נכנסו לטולדו וקורדובה.
10 באוקטובר 732: המצביא הפרנקי קרל מרטל גובר על צבאות המוסלמים המורים בקרב טור (פואטייה), ובכך נבלמים כיבושי האסלאם במערב אירופה.
הח'ליפים לבית עבאס שלטו באימפריה המוסלמית מבגדד מ-750 עד 1278 .
1055: הסלג'וקים כבשו את בגדד.
26 באוגוסט 1071: הטורקים הסלג'וקים מביסים את האימפריה הביזנטית בקרב מנזיקרט.
5 בינואר 1189: הסתיים המצור על כוכב הירדן והמבצר נפל בידי צלאח א-דין.
10 בפברואר 1258: המונגולים כובשים את בגדאד, מחריבים אותה וטובחים בתושביה, סיום בית עבאס.
1356: העות'מאנים כובשים את תראקיה.
29 במאי 1453: כוחות עות'מאניים בראשות הסולטאן מהמט השני כובשים את קונסטנטינופול ומביאים לסופה של האימפריה הביזנטית.
2 בינואר 1492: השלמת הרקונקיסטה עם כיבושה של גרנדה, השטח האחרון בספרד שעוד היה בידי המורים
1683: האוסטרים עוצרים את העות'מאנים בקרב וינה.
1908: מהפכה התרחשה באימפריה העות'מאנית במסגרת תנועת הטורקים הצעירים החזירה את החוקה העות'מאנית משנת 1876, וייסדה את העידן החוקתי השני.
בסוף מלחמת העולם הראשונה התפרקה הממשלה העות'מאנית והאימפריה העות'מאנית חולקה בין הכוחות המנצחים בהסכם סוור (Treaty of Sèvres).
1 בנובמבר 1922: הועבר חוק באספה הלאומית הגדולה לפיו מוסד הסולטאן העות'מאני מבוטל.
מהמט השישי איבד את תפקידו ואת מעמדו והאימפריה העות'מאנית פסקה מלהתקיים.
1922: הבריטים העניקו עצמאות למצרים ומינו את המלך פואד כשליט.
29 באוקטובר 1923: הרפובליקה הטורקית נוסדה במקום האימפריה שקדמה לה, ומוסטפא כמאל נבחר לנשיאה הראשון.
1928: תנועת האחים המוסלמים האסלאמיסטית נוסדה במצרים.
התנועה קראה להשליט את האסלאם הסוני בחוקה ובחיי החברה באמצעות הפיכת מצרים ומדינות ערב האחרות למדינות הלכה שכל מערכותיהן מתנהלות בכפוף לחוקי השריעה.
1947: פקיסטן נוסדה כמדינה אסלאמית.
29 בנובמבר 1947–20 ביולי 1949: מלחמת העצמאות – מלחמה רחבת היקף בין כוח המגן העברי של היישוב היהודי בארץ ישראל לבין חמש מדינות ערביות וערביי ארץ ישראל אשר חתרו למנוע את ההקמה של מדינה יהודית בארץ ישראל ולהשיג שליטה ערבית ריבונית על כל שטחי ארץ ישראל.
5–10 ביוני 1967: נערכה מלחמת ששת הימים בה ישראל נלחמה בכל שכנותיה: מצרים, ירדן, סוריה ולבנון, שקיבלו גם סיוע ממדינות ערביות נוספות.
המלחמה ארכה שישה ימים ובסיומה מדינת ישראל שילשה את שטחה כאשר כבשה את רצועת עזה וסיני ממצרים, יהודה ושומרון וירושלים מירדן ואת רמת הגולן מסוריה.
1979: מתרחשת המהפכה האיראנית שהפכה את איראן ממדינה אוטוקרטית, פרו-מערבית, מונרכית, תחת שלטונו של השאה מוחמד רזה פהלווי, לרפובליקה אסלאמית-תיאוקרטית טוטליטרית תחת שלטון האייתוללה רוחאללה ח'ומייני.
6–24 באוקטובר 1973: מלחמת יום הכיפורים - המלחמה החלה במתקפה פתע מתואמת, בשתי חזיתות, של צבאות סוריה (ברמת הגולן) ומצרים (בתעלת סואץ), אשר בחרו בכוונה להתחיל את המלחמה במהלך יום הכיפורים.
במהלך המלחמה עבר צה"ל מהתגוננות ובלימה בשתי החזיתות, למתקפת-נגד בשטח האויב.
6 באוקטובר 1981: נשיא מצרים אנואר סאדאת נרצח על ידי מוסלמים קיצונים.
1991–1992: נערכה מלחמת המפרץ הראשונה בה האמריקנים גרשו את צבאו של סדאם חוסיין מכווית.
1994–1996: הטליבאן הפונדמנטליסטי עלה לשלטון באפגניסטן.
11 בספטמבר 2001: פיגועי 11 בספטמבר - טרוריסטים מארגון אל-קאעידה חוטפים ארבעה מטוסי נוסעים.
2010–2012: האביב הערבי - מתרחש גל של התקוממויות עממיות בהיקף חסר תקדים נגד דיקטטורים (חילונים) בעולם הערבי.
כתוצאה מההתקוממויות בתנויסיה, מצרים ובתימן הדיקטטורים מודחים.
בלוב פרצה מלחמת אזרחים בה המוקדים ניצחו לבסוף בשאר מדינות ערב המשטרים הצליחו לדכא את ההתקוממויות באלימות.
ציר הרשע הוא כינוי לאנומליה מתמשכת, שלא הוכחה, במדידות קרינת הרקע הקוסמית של היקום (CMB).
אנומליה זו, כך נראה, מעניקה למישור הסיבוב של מערכת השמש (הידוע גם כמישור המילקה), ולמיקומו של כדור הארץ חשיבות משמעותית יותר מאשר היה ניתן לצפות על ידי אקראיות בלבד.
קרינת הרקע הקוסמית מציגה את מבנה היקום כפי שהוא בסדרי הגודל הרחוקים ביותר הניתנים למדידה.
תוצאות המדידות שביצעו לוויינים ייעודיים לבדיקה זו, אשר האחרונים ביניהם הם WMAP וטלסקופ החלל פלאנק, מעידות על מספר אנאיזוטרופיות בלתי צפויות במבנה הכללי של היקום.
לגבי תצפיות אלו נטען כי הן מנוגדות לעקרון הקופרניקי, שהוא מעין "קו מנחה" הקובע כי לא אמורים לצפות בשום חוסר אחידות במבנה הכללי של היקום בטווחים הגדולים ביותר, וכי אין משמעות יוצאת דופן לאף נקודה מסוימת בתוך היקום עצמו על פני שאר הנקודות.
התצפיות מציגות התאמה בין תנועת מערכת השמש, מישור המילקה של מערכת השמש, לבין תכונות במפת קרינת הרקע השמימית.
על פי החשיבה הקונבנציונלית, תכונות קרינת הרקע נגרמות מהמבנה הכללי של היקום עצמו, ולכן אין סיבה מיוחדת לצפות שיושפעו ממערכת השמש שלנו (בעיקר מפני שעל פי הידע הנוכחי, מערכת השמש טרם נוצרה בזמן שנקבעו תכונות קרינת הרקע שאנו מודדים בימינו).
ליתר דיוק, ביחס למישור המילקה, החצי ה"עליון" של מפת קרינת הרקע הוא מעט קר יותר מאשר החצי ה"תחתון".
בנוסף לכך, החלוקה של המפה לרבעונים ול־8 חלקים מקבילים אחד לשני, דבר שסבירותו הסטטיסטית נמוכה.
ישנה גם "התקבצות" דומה בין חלוקה זו לחלוקה לחצאים ומישור המילקה.
על הנתונים הללו התבטא הפיזיקאי לורנס קראוס:
ציר זה חשוב לשמירה על הומאוסטאזיס וכולל את מערכת העצבים המרכזית, המערכת הנוירו-אנדוקרינית, המערכת הנוירו-חיסונית ומערכת העצבים האוטונומית, כולל מערכת העצבים האנטרית (ENS) ועצב הואגוס.
תחילת העיסוק המחקרי בתפקיד המיקרוביוטה של מערכת העיכול בציר מערכת העיכול-מוח היה במחקר אשר מצא כי עכברים ללא חיידקים במערכת העיכול הראו פעילות גבוה יותר של ציר ה-HPA בתגובה ללחץ, בהשוואה לעכברים בעלי חיידקים.
אלה כוללים מסלולים אנדוקריניים (קורטיזול), מסלולים חיסוניים (ציטוקינים) ועצביים (עצב הואגוס ומערכת העצבים האנטרית).
המוח מגייס מנגנונים אלה כדי להשפיע על הרכב המיקרוביוטה במערכת העיכול, למשל, בתנאים של לחץ.
מערכת החיסון פועלת כמתווך חשוב בין המיקרוביוטה של מערכת העיכול והמוח.
המיקרוביוטה כוללת חיידקים אשר יכולים להשפיע באופן ישיר או עקיף על מערכת החיסון.
הם יכולים לשנות את רמות הציטוקינים ובכך להשפיע על תפקוד המוח.
למערכת החיסון קשר דו-כיווני עם מערכת העצבים המרכזית ולמעשה היא אחד הגורמים המתווכים את ההשפעות של המיקרוביוטה על מערכת העצבים המרכזית.
מנגד, מערכת החיסון המולדת והנרכשת משתפות פעולה בשימור ההומאוסטזיס במעי, ובכך משפיעות על הרכב המיקרוביוטה באזור זה.
גם המערכת האנדוקרינית משמשת כמתווכת בין המיקרוביוטה של מערכת העיכול והמוח, באמצעות מספר מנגנוני פעולה.
מנגנון אחד הוא ציר ה-HPA, המושפע ממצבי לחץ כרוניים או אקוטיים ומוביל לשינויים במיקרוביוטה וברקמת האפיתל - הרקמה החיצונית של מערכת העיכול.
ציר ה-HPA מווסת הפרשת קורטיזול, אשר יכול להשפיע על תאי מערכת החיסון הממוקמים במערכת העיכול (כולל הפרשת ציטוקינים).
קורטיזול יכול גם לשנות את חדירות ותפקוד המחסום של מערכת העיכול ואת הרכב המיקרוביוטה שלה.
מנגנון נוסף הוא דרך תאים אנטרואנדוקרינים (EECs) במעי אשר מייצרים בין היתר פפטידים המתחברים לרצפטורים תואמים הנמצאים על עצב הואגוס.
בדרך זו, תאים אלו מייצרים איתותים המווסתים תחושות והתנהגויות שונות שקשורות למערכת העיכול, כגון, תחושת שובע, ריקון הבטן, גודל הארוחה.
יש ראיות לכך שחיידקי מעיים יכולים לווסת איתותים של תאים אלה.
לעצב הוואגוס תפקיד מרכזי בתקשורת הדו-כיוונית בין המיקרוביוטה של מערכת העיכול והמוח.
המיקרוביוטה במערכת העיכול משחררת מולקולות המשפיעות באופן ישיר על עצב הואגוס, אשר מעביר מידע למוח על מצב מערכת העיכול.
כמו כן, ממחקר על מודלים של בעלי חיים, עולה כי רבות מההשפעות של המיקרוביוטה וחיידקים פרוביוטיים על המוח ועל התנהגות קשורות לפעילות ואגלית.
ממחקרים בחולדות עולה, כי הדבקה בחיידקים נמצאה קשורה להתנהגויות דמויות-חרדה ודיכאון, ואילו קטיעה של עצב הואגוס לפני ההדבקה, הפחיתה התנהגויות אלו.
יש קשר בין מטבוליטים מסוימים לבין ציר מערכת העיכול-מוח.
המיקרוביוטה במערכת העיכול מתווכת מגוון תהליכים מטבוליים המובילים ליצירת מטבוליטים כמו חומצות מרה, כולין וחומצות שומן קצרות אשר הכרחיים לבריאות.
כך למשל, חומצות שומן קצרות שרשרת מהוות מתווך בין החיידקים במעיים למוח, ויכולות להשפיע עליו וכך על ההתנהגות.
לדוגמה, הן יכולות לשלוט על משקל הגוף, לשלוט במטבוליזם של גלוקוז ולווסת מוליכים עצביים.
חומצות שומן אלה נמצאו כמשפיעות על תופעות התנהגותיות ורגשיות כגון דיכאון, קוגניציה והתנהגות חברתית וכן מגינות מפני דלקת.
נוירו-מטבוליזם חיידקי: לחיידקים יש את היכולת לייצר הרבה מוליכים עצביים ונוירומודולטורים.
עד כה, רוב המחקרים על הקשר בין המיקרוביוטה במערכת העיכול לציר מערכת העיכול-מוח נערכו על בעלי חיים.
אולם, בשנים האחרונות המחקר בבני אדם תפס תאוצה.
המיקרוביוטה במערכת העיכול מהווה שחקן בתהליכים מוחיים בסיסיים כמו התפתחות מחסום הדם-מוח, מיאליניזציה, נוירוגנזה והבשלה של תאי מיקרוגליה.
נצברו עדויות על תפקיד המיקרוביוטה במערכת העיכול בתהליכים התפתחותיים במוח אשר להם השפעות ארוכות טווח על הבריאות.
בנוסף, מרכיבים תזונתיים אשר משפיעים על הרכב המיקרוביוטה במערכת העיכול, נמצאו כקשורים ישירות להתפתחות המוח ולתפקוד תקין של המוח הבוגר.
לדוגמה, אלרגיות למזונות שונים נמצאו נפוצות בהפרעות שונות של התפתחות המוח.
דוגמה נוספת היא הממצא כי הדיאטה האימהית עשויה להשפיע על התפתחות המוח אצל העובר.
ישנן עדויות אפשריות לכך שנוירוגנזה, אפופטוזה (מוות טבעי של תאים) וגיזום סינפטי מווסתים על ידי איתותים מהמיקרוביוטה.
נוירוגנזה אצל מבוגרים מושפעת גם מסרוטונין והחיידקים במערכת העיכול נמצאו כמשפיעים על מסלולים סרוטונרגיים במעיים וכן במוח.
המיקרוביוטה מווסתת את תהליך המיאליניזציה.
מחקרים מצאו השפעה של טיפול אנטיביוטי על תהליך זה.
כך, למשל נמצא תהליך מיאליניזציה מוגבר בקליפת המוח הקדם-מצחית ביחס לשאר חלקי המוח, כתוצאה מטיפול אנטיביוטי או בקרב עכברים ללא חיידקים במערכת העיכול.
נמצא כי תוספי מזון מועשרים בפרוביוטיקה מצליחים להתגבר על ההשפעה השלילית של גיל על זיכרון וקוגניציה.
בנוסף, נמצא כי מזון מועשר בסיבים, אשר משפיע על הרכב המיקרוביוטה, מגביר קשב אל גירויים חיוביים.
הנושא לא נחקר רבות בבני אדם אולם עדויות מבעלי חיים מראות על השפעה של המיקרוביוטה על תהליכי למידה וזיכרון.
השפעות על מצב רוח ורגשות
נמצא כי אנשים שנטלו מוצר מזון מועשר בפרוביוטיקה הראו בסריקת fMRI פעילות מוחית שונה באזורים האחראיים על עיבוד תחושה ורגשות במהלך מטלה של קשב לפרצופים רגשיים.
עדויות על הקשר של המיקרוביוטה למצב רוח ורגשות מגיעות בעיקר ממחקרים על מצבים נפשיים ספציפיים (ראה סעיף "מצבים ספציפיים").
המחקר על הקשר שבין המיקרוביוטה במערכת העיכול להפרעות ומצבים פסיכיאטרים שונים נמצא עדיין בחיתוליו ואין עדויות חד משמעיות על קשר סיבתי בין השניים או על יעילות טיפול המשלב ביניהם.
עם זאת, באופן כללי, בעיות עיכול נמצאו בשלל הפרעות פסיכיאטריות ונוירולוגיות כגון: חרדה, הפרעות מצב רוח, סכיזופרניה ואוטיזם.
מחקר מ-2004 הראה שעכברים ללא חיידקים במערכת העיכול הראו פעילות יתר בציר ה-HPA בתגובה ללחץ, בהשוואה לעכברים בעלי חיידקים.
כמו כן, מחקרים על פרידה מהאם לאחר הלידה (מצב המהווה מצב לחץ) אצל חולדות וקופים, הראו שינויים ארוכי טווח בהרכב ובמגוון במיקרוביוטה במערכת העיכול.
שינויים אלה היו קשורים ללחץ ולהתנהגות דמוית חרדה.
מערכת היחסים בין חרדה והמיקרוביוטה במערכת העיכול בקרב בני אדם טרם נחקרה מספיק ועדיין אינה ברורה דיה.
ממצאי מחקרים שונים מראים על מעורבות המיקרוביוטה של מערכת העיכול בהתנהגויות דמויות דיכאון.
נמצא כי התפרצות של דיכאון פעמים רבות מלווה בהתפרצות של דלקת במוח או ירידה בתפקוד תאים במערכת העצבים המרכזית.
ההנחה היא שהמיקרוביוטה משפיעה על דיכאון בכך שהיא משפיעה על ההתפתחות והתפקוד של תאים אלה.
בנוסף, נמצא מתאם בין טיפול אנטיביוטי בשנה הראשונה לחיים לבין דיכאון וקשיי התנהגות בהמשך החיים.
אצל עכברים נמצא כי ניתן לטפל בסימפטומים דמויי-דיכאון באמצעות השתלת צואה.
על אף כל זאת, אין עדיין תוצאות חד-משמעיות ממחקרים שהשוו בין המיקרוביוטה במערכת העיכול של אנשים עם דיכאון קליני לבין זו של אנשים בריאים.
נמצא כי קיים שוני בהרכב המיקרוביוטה של מטופלים סכיזופרנים בהשוואה לנבדקי ביקורת (עודף של חיידקי אלפא ובטא).
מחקרים הראו קשר בין המיקרוביוטה של האם להתפרצות סכיזופרניה אצל היילוד.