tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
ב"מלך האריות 2: מלכות סימבה", לסימבה נולדה בת בשם קיארה.
יום אחד סימבה נותן לביתו לשחק, אבל שולח על טימון ופומבה לשמור עליה.
טימון ופומבה מתחילים להתווכח על חרקים, ובלי שסימבה יודע קיארה בורחת מהם.
קיארה עוברת את גבולות שטחי התקווה ומגיעה לצד האפל של הממלכה, שם היא מכירה את קובו, גור מהשטחים האסורים שלהקתו הוגלתה על ידי סימבה בשל נאמנותם לסקאר.
השנים משחקים תופסת עד שסימבה מזנק לעימות עם זירה, אימו של קובו, שהסתכלה על שני הגורים משחקים.
אחרי העימות, סימבה מדבר עם קיארה ומסביר לה ש"אנחנו אחד".
כשקיארה מבוגרת יותר, היא יוצאת אל שטחי התקווה לבד לצייד הראשון שלה.
סימבה דואג לבטיחותה ושולח את טימון ופומבה לשמור עליה שוב, בניגוד לעצת נלה.
אחרי שקיארה מגלה את טימון ופומבה היא בורחת, אבל נכלאת במלכודת של ויטאני ונוקה, חצאי-אחים של קובו מצד אימו.
קארה מנסה לברוח אבל נחנקת ומאבדת הכרה.
קובו מציל אותה, ובהתחלה סימבה מנסה לגרש אותו, אך נלה משכנעת אותו לקבל את קובו ללהקה.
אחרי כן לסימבה יש סיוט על מותו של מופסה.
בסיוט, מופסה מטפס על הצוק, קורא לסימבה לעזרה.
סימבה הולך לעזור לו, אבל שומע צחוק מרושע מאחוריו ורואה את סקאר הולך לעברם.
כשסימבה מושיט יד לאביו, סקאר תופס את כפו האחרת בטפריו.
ברגע הזה, מופסה קורא לסימבה פעם אחרונה כשהוא נופל מעבר לצוק למותו.
סימבה מסתכל על סקאר, אבל הוא משתנה לקובו.
קובו צוחק כשהוא זורק את סימבה מעבר לצוק, וכשהוא מתרסק על הרצפה הוא מתעורר.
מה שלא ידוע לסימבה, הוא שזירה אימנה את קובו בסרט בשביל לחדור ללהקתו של סימבה ולהרוג אותו.
סימבה לאט לאט מתחיל לבטוח בקובו, וקיארה וקובו מתאהבים.
במהרה קובו מתחיל לפקפק בנאמנותו ללהקת המנודים.
אחרי כמה ימים סימבה לוקח את קובו לטיול ומספר לו על הסיפור האמיתי של סקאר.
זירה ושאר המנודים אורבים לקובו וסימבה בזמן שהם מדברים, ומחזירים את חוסר-האמון של סימבה בקובו.
קובו מנסה לשכנע את סימבה שלא היה לו קשר למתקפה, ואפילו מנסה להגן עליו, אבל ויטאני מכה אותו וגורמת לו לאבד הכרה.
סימבה נפצע קשה אבל שורד ובורח, והורג בשוגג את נוקה.
קובו מואשם במוות וזירה מכה אותו בכעס, גורמת לצלקת בעינו, וגורמת לו להראות כמו סקאר.
קובו בורח לשטחי התקווה בבושה.
סימבה, לאחר הבנתו שלקובו היו מניעים רעים כשהציל את קיארה, מגלה אותו מארץ התקווה, ומסרב לקבל את התנצלויותיו.
קיארה מעוצבנת מכך, ואחרי שאומרת לאביו "לעולם לא תהיה מופסה", בורחת כדי למצוא את קובו.
השניים מתאחדים במדבר מאוחר יותר בערב.
כשסימבה נכנס למערה ומוצא שביתו נעלמה, זאזו מגיע ומודיע שהמנודים התחילו מלחמה.
סימבה יוצא כדי להילחם עם להקתו.
אחרי קרב ארוך, סימבה וזירה מתעמתים אחד עם השני.
קיארה וקובו מזנקים לאמצע העימות ומסיימים את המלחמה, משכנעים את שני הצדדים ש"הם אחד".
המנודים, אחרי לומדים על טבעו האמיתי של מנהיגתם - שמוכנה להרוג את חבריה רק כדי לנקום את מותו של סקאר, נוטשים את זירה ומצטרפים ללהקתו של סימבה.
זירה, כועסת ומסרבת לשים את עברה מאחוריה, מנסה לזנק על סימבה, אבל נזרקת הצידה כשקיארה מזנקת עליה.
שתי הלביאות נלחמות ומתגלגלות לנקיק, שעכשיו מלא במים סוערים בגלל הסכר השבור.
קיארה מושיטה יד לעזרה לזירה, אך זו מסרבת ונופלת למותה - טובעת בנהר למטה.
אחרי שסימבה וקיארה מטפסים לבטחה, סימבה מבין את טעותו ומקבל את קובו ושאר המוגלים ללהקתו.
שתי הלהקות המאוחדות חוזרות לצוקי התווקה שם קיארה וקובו נישאים.
בחגיגה, קובו, קיארה, סימבה ונלה הולכים לפסגת הצוק ושואגים למרחבי הממלכה.
סימבה מסתכל לשמיים שם מופסה אומר לו "כל הכבוד, בני", משבח אותו על החלטתו להכניס את המוגלים ללהקה.
בסרט ההנפשה "מלך האריות 3: האקונה מאטאטה" (הנקרא גם "מלך האריות ½1") שיצא ב-2004, עוד מידע נחשף על חייו של סימבה בג'ונגל עם טימון ופומבה אחרי גירושו.
סימבה מתואר כנער קשה לגידול, כשהוא גובהה ומטפס על עצים מסוכנים או מתנדנד מעל מפלים, מבלי שיהיה לו אכפת מהסכנה בה הוא נמצא או מהמאמצים של טימון לחנך אותו.
כנער מתבגר, הוא הביס את טימון בכל תחרות אכילת חרקים שקיימת, כולל תחרות גמיעת חלזונות שנראית בסרט.
בסצנה אחת נראה שיש לו הרבה סיוטים, כנראה על מותו של מופסה.
בסצנה הסופית, לפני שסימבה שואג בקול רם לשטחי התקווה, הוא מודה לטימון ופומבה - ואומר להם שלא היה יכול להצליח בלעדיהם.
בסדרת הספרים שנקראו "מלך האריות: שש הרפתקאות חדשות", שיצאו לאור לאחר הסרט "מלך האריות" המקורי, לסימבה יש בן בשם קופה, גור אריות עם פרווה זהובה וציצה חומה על ראשו.
לא היה אזכרו לקופה ב"מלך האריות 2: מלכות סימבה" שיצא אחרי שהספרים פורסמו.
סימבה מופיע לפעמים לזמן קצר בסדרת הטלוויזיה המצוירת "טימון ופומבה".
זה כולל פרק אחד בו טימון גורר את סימבה כדי לעזור לו להחזיר לפומבה את זכרונו האבוד.
בפרק "Congo on Like This", טימון ופומבה חושדים שסימבה חזר לטבעו אוכל-הבשר.
בפרק "Shake Your Djibouti", סימבה מופיע שוב כשטימון ופומבה צריכים לאמן את סימבה בשביל להגן עליהם ממפלצת מעבדה.
בעוד פרק שנקרא "Rome Alone" נראה סימבה כשהוא נלכד על ידי רומאים, ומכניסים אותו לקרב גלדיאטורים עם אריה אחר שנקרא קלאודיוס.
סימבה מופיע גם בקליפ "The Lion Sleeps Tonight" שבו טימון ופומבה מככבים.
סימבה הוא דמות ראשית בסדרה האיטלקית סימבה מלך הג'ונגל.
סימבה הופיע גם כאחד מהאורחים בסדרת ההנפשה "בית העכבר" שם הוא הופיע כגור וכגרסה המבוגרת שלו.
בשנת 2014 הודיעה חברת וולט דיסני על סדרה חדשה לסרט "מלך האריות" בשם "משמר האריות – השאגה חוזרת", בסדרה זאת מככב סימבה בתור אבא של בנו הקטן קאיון.
גרסאות חיות של סימבה מופיעות במחזמר "מלך האריות" ובמצעדים, וכן ניתן לראותו בפארקים ואתרי נופש של חברת וולט דיסני.
סימבה היה גם הדמות הראשית ב"אגדות מלך האריות", ארץ פנטזיה לשעבר בממלכת הקסם של דיסני וורלד, שסיפרה את הסיפור של הסרט באמצעות בובות מדברות וזזות.
אטרקציות אחרות של דיסני שבה סימבה הופיע כוללות את המופע התלת־ממדי "הפילהרקסם של מיקי", וגרסת הדיסנילנד בהונג קונג ל"זה עולם קטן".
במשחקי הווידאו המבוססים על הסרטים, סימבה הוא לרוב הדמות הראשית איתה משחקים.
סימבה מופיע כגור גם במשחק "Disney Friends" שיצא לנינטנדו DS.
בסדרת Kingdom Hearts מופיע סימבה במספר משחקים.
במשחק "Kingdom Hearts" מופיע סימבה כמבוגר כרוח מזומנת שעולמה נהרס.
סימבה בעל תפקיד חשוב הרבה יותר ב"Kingdom Hearts 2" כשהוא שותף מן המניין ולא דמות מזדמנת.
כשהדמויות הראשיות (סורה, דונלד דאק וגופי מטיילות בג'ונגל שבשטחי התקווה, סימבה מותקף על ידי "הארטלס" (Heartless).
סימבה תוקף את הדמויות הראשיות, לא מזהה אותם משום שהפכו לחיות ג'ונגל בגלל הבגדים המכושפים של סורה.
עם זאת, כשהוא מבין מי הם, הוא שמח להצטרף אליהם, אבל מופתע למראם השונה.
בהתחלה, סימבה מסרב לחזור לשטחי התקווה, אומר שהוא "לא מי שהיה".
אביו, מופסה, בא אליו ומבקש ממנו לחזור; אחרי כן, הוא מלווה את סורה, דונלד וגופי בחזרה לצוק התקווה בשביל קרב עם הצבועים שנזי, בנזאי ואד, ועם סקאר 0 שהפך להארטלס בגלל כעסו וקנאתו.
יש המשכיות שגויה ביומנו של ג'ימיני מ-"Kingdom Hearts", המשחק הראשון בסדרה.
ביומן נאמר שסימבה הוא כבר מלך שטחי התקווה כשהוא היה מזומן, אבל במשחק השני הוא לא היה מלך עד שסורה, דונלד וגופי עזרו לו להביס את סקאר.
קאם קלארק (המדבב של סימבה ב"טימון ופומבה" וקול השירה ב"מלך האריות 2") מדבב את סימבה בשתי ההופעות שלמעלה, ביחד עם קלטת ארכיונית של ג'ונתן טיילור תומאס בשביל הפלאשבאק של סימבה כדור בהמשך ב"קינגדום הארטס 2".
סימאון איוואנוב סימאונוב (בבולגרית: Симеон Иванов Симеонов; 26 במרץ 1946 - 2 בנובמבר 2000) היה כדורגלן בולגרי ששיחק בתפקיד שוער.
סימאונוב שיחק ברוב שנותיו ככדורגלן פעיל בסלביה סופיה ונמנה עם סגל הקבוצה בשנים 1973-1964. ב-1974 עבר סימאונוב לשחק בשורות צסק"א סופיה אך זמן קצר לאחר העברתו סיים את הקריירה שלו ככדורגלן.
בסך הכל שיחק 184 משחקים בליגה הבולגרית העליונה.
בשנת 1968 זכה סימאונוב בתואר כדורגלן השנה בבולגריה.
סימאונוב צורף לסגל נבחרת בולגריה ב-1964 (בן 18) ושיחק בשורותיה, לסירוגין, עד 1974. בשנים אלו צבר 34 הופעות במדי הנבחרת הלאומית.
הוא שיחק בשורות הנבחרת בשני טורנירי הגביע העולמי; בגביע העולם באנגליה ב-1966 ובגביע העולם במקסיקו ב-1970. בגביע העולם בגרמניה ב-1974 השתייך סימאונוב לסגל הנבחרת אך לא שותף במשחקים.
סִימְבֶּלִין הוא אחד המחזות האחרונים שחיבר ויליאם שייקספיר.
בשל מבנהו המורכב, ריבוי אתרי ההתרחשות ושילוב המאפיינים הסגנוניים המחזה מוגדר כיום רומנסה, לצד "פריקלס", "אגדת חורף" ו"הסערה".
עם זאת, בשעה שפורסם לראשונה במהדורת הפוליו הראשונה ב-1623, הוא נכלל בשער הטרגדיות.
המחזה נקרא על שמו של קאנובלינוס (Cunobelinus) המלך האגדי-למחצה של בריטניה, ששלט באי הבריטי בתקופה בה היה אוגוסטוס קיסר רומא העתיקה ובה חי ונצלב ישו.
המידע ההיסטורי שואב מהסיפור על קאנובלינוס ושני בניו גוידריוס וארבירגוס המובא בכרוניקות של רפאל הולינשד ובספרו של ג'פרי ממונמות', "ההיסטוריה של מלכי בריטניה".
עלילת ההתערבות על תומתה של אימוגן לקוחה מסיפור מתוך דקאמרון של בוקאצ'ו.
למרות שהספר המלא לא תורגם לאנגלית בימי חייו של שייקספיר, הכיר שייקספיר את הסיפור באחד מעיבודיו, או התרגום הצרפתי הנפוץ או הסיפור "פרדריק מגנואה" שהודפס באנטוורפן וייתכן שהתבסס על טקסט קדום באיטלקית שעליו התבסס גם בוקצ'ו.
האזכור הראשון של המחזה הוא מאפריל 1611 וככל הנראה יועד, כמו מחזותיו האחרונים של שייקספיר להצגה בתיאטרון בלקפריירס המקורה, שאיפשר תפאורה מורכבת יותר ואת ריבוי אתרי ההתרחשות.
מקטע החלום המחורז במערכה החמישית, תמונה רביעית, הכולל את יופיטר היורד משמיים במרכבתו נחשב ללא-שייקספירי בלשונו ובאפיו.
חלקי המחזה המתרחשים בבריטניה אפופים באווירה אגדית, המזכירה את סגנון המלך ליר או מקבת', בעד החלקים המתרחשים באיטליה (רומא) הם בעלי גוון רנסאנסי מובהק.
המחזה כולל כמות גדולה של אנכרוניזם כגון אציל צרפתי (בתקופת אוגוסטוס), התייחסויות לבריטניה של תקופת שייקספיר עצמו ודימויים כגון שאון תותחים.
לאחר פרסום המחזה, ובמהלך המאה ה-17 וה-18 נחשב המחזה לכישלון כיוון שאינו עונה על דרישות אף סוגה, הוא מסובך מדי, מערב סגנונות ותקופות, עלילתו מופרכת מדי והתנהגות הדמויות אבסורדית.
כך למשל טען סמואל ג'ונסון ב-1765. אולם, החל מן המאה ה-19 החלה דווקא המורכבות של המחזה וסגנונו להתפס כיתרון, כיצירה דרמטית שהקדימה את זמנה ולא התאימה למסגרות הנוקשות של התיאטרון השייקספירי בזמנו וכאתגר מרתק.
בין מעריצי המחזה היה המשורר אלפרד טניסון, שלא הפסיק לעיין בו ואף נקבר עם עותק שלו.
קְלוֹטֶן, בנה (מבעל קודם), מבקש לשאת את אימוגן כדי לרשת את הכתר
פּוֹסְתוּמוּס לֶאוֹנָטוּס, בעלה של אימוגן
שני אצילים, אנשיו של קלוטן
פִילָרִיוֹ, חבר של פוסתומוס ומארחו ברומא
קָאיוּס לוּצְיוּס, גנרל בצבא רומא
בֶּלָרִיוּס, אציל גולה חי במערה בוויילס בשם מורגן
גוּידֶרִיוּס (פולידור) ואָרְבִירָגוּס (קדוול), בניו של סימבלין, שנחטפו בינקותם, חיים עם בלריוס כבניו
סִיקִילְיוּס לֶאוֹנָטוּס, אביו של פוסתומוס
קצינים בריטים, סוהרים, סנטורים רומיים, טריבונים, קצין רומי, אצילים, גבירות, נגנים, חיילים
עלילת המחזה סבוכה ביותר ומתרחשת בשני מישורים עיקריים: חיי המשפחה של המלך מחד והעולם הפוליטי מאידך.
המישור הפוליטי מתאר עלילה משתלבת אודות ניסיונה של בריטניה להתקיים כאומה עצמאית במסגרת האימפריה הרומית, שולל את הקיום כמדינה כבושה, בוחן את האפשרות לפתוח במרד מיסים, אותו מציעה המלכה, המוביל כמעט לאובדן ומציע על פניו את דרך השלום והכבוד.
בסיום המחזה מציג שייקספיר את סימבלין החכם והנדיב בדמותו של ג'יימס הראשון, מלך אנגליה, המלך שאיחד את בריטניה וכרת שלום (הוא נהג לגנות את עצמו "יעקב משכין-השלום"), תוך הפרדתה של בריטניה כאומה עצמאית, נפרדת מאחיזתה האימפריאליסטית של "רומא" (הוותיקן).
אולם, במהלך המחזה מוצג המלך כחדל-אישים הנגרר אחר אשתו התככנית, שאינה מוזכרת בשם.
המחזה נפתח, כרבים ממחזותיו של שייקספיר, באקספוזיציה בה דוברים שני אצילים ומספקים את המידע הדרוש לצופה.
אימוגן, בת המלך, התחתנה עם אדם פחות-יחס בשם פוסתומוס (מילולית: "לאחר המוות", כיוון שנולד לאחר מות אביו), שגדל בחצר המלך.
זאת למרות שהיא יועדה לשאת את קלוטן, בן המלכה, בנו החורג של המלך, על מנת שירש את כסאו.
עוד מסופר כי פוסתומוס הוא אדם נעלה מבחינה אישית, לעומת קלוטן הטיפש והמרושע.
פוסתומוס מוגלה לרומא, לביתו של פילריו ולפני צאתו מעניק לאימוגן צמיד, היא מעניקה לו טבעת יהלום.
כאשר מגיע פוסתומוס לרומא הוא מסתבך בהתערבות עם ג'קומו, אחד מבאי ביתו של פילריו.
פוסתומוס טוען שאימוגן איננה רק כליל-היופי אלא גם נאמנה לו ללא עוררין.
ג'קומו טוען שיוכל לפתות את אימוגן.
השניים מתערבים וג'קומו יוצא לבריטניה.
כאשר מגיע ג'קומו לבריטניה הוא מצליח להוועד ביחידות עם אימוגן, כאשר הוא מביא לה מכתב מפוסתומוס.
למרות נסיונותיו להכפיש את פוסתומוס, אימוגן איננה מאמינה לו ואינה נענית גם לחיזוריו.
ג'קומו נכנס לתיבה וכך מצליח להישאר בחדר המיטות של אימוגן, הוא גונב את הצמיד וחוזר לרומא.
הסצנה מתרחשת מיד לאחר שאימוגן קוראת את הפרק על אונס לוקרציה במטמורפוזות של אובידיוס, דבר המרמז שפלישתו של ג'קומו לחדר המיטות שלה כמוה כאונס.
כאשר חוזר ג'קומו לרומא הוא "מוכיח" לפוסתומוס שאימוגן בגדה בו בכך שהוא מתאר בפרוטרוט את חדרה, מציג לפניו את הצמיד ומתאר לו שומה על שדה.
פוסתומוס משתכנע וגומר אומר להרוג את אימוגן (כמו אותלו).
פוסתומוס כותב איגרות לפיזניו משרתו ולאימוגן.
במכתב לפיזניו הוא כותב שעל המשרת להרוג את אימוגן במילפורד הייבן שבוויילס, לשם תצא מיד כאשר תקרא במכתב ששלח אליה שפוסתומוס מתכוון לנחות שם בדרכו חזרה לבריטניה.
פיזניו, הבטוח בתומתה של אימוגן מגלה לה את תוכן מכתבו ומפציר בה שתברח למילפורד הייבן בבגדי נער (כמו ב"הלילה השנים עשר", למשל).
הוא אף נותן לה שיקוי פלאים שהכין הרופא קורנליוס עבור המלכה.
המלכה התכוונה להרוג באמצעות השיקוי את פיזניו, אך הרופא הזהיר הכין שיקוי שהורג רק למראית עין ולאחר זמן מה מתעורר הקורבן חזרה לחיים (כמו ב"רומיאו ויוליה").
באותו זמן מתרחשת בארמון העלילה המקבילה, קאיוס לוקיוס, נציג רומא, דורש מסימבלין המלך את המיסים שהתחייב אביו להעביר מדי שנה ליוליוס קיסר.
סימבלין, לפי עצת מלכתו ובנה המתלהם, מסרב לשלם את המס ומוביל את ארצו לפתחה של פלישה רומאית.
החיל הרומאי המוצב בגאליה (צרפת) ינחת במילפורד הייבן.
עוד לפני שאימוגן נמלטת מהארמון מנסה קלוטן לכבוש אותה, אך היא מנערת אותו מעליה בגועל באומרה שאפילו בגדיו התחתונים של פוסתומוס נעימים לה יותר מנוכחותו של קלוטן.
הדבר פוגע בקלוטן ולאחר שאימוגן נעלמת הוא מוצא אצל פיזניו את המכתב לפיו היא יצאה למילפורד הייבן לפגוש את פוסתומוס.
הוא לובש את בגדיו של פוסתומוס מתוך רצון להרוג את פוסתומוס ולאנוס את אימוגן כשהוא לבוש בבגדי אהובה.
כאשר נודע למלכה שאימוגן נעלמה וגם קלוטן איננו היא משתגעת ומפסיקה להיות יועצת למלך, הנאלץ להתחיל לקבל החלטות בעצמו.
בינתיים אנו למדים שבגבעה מעל מילפורד הייבן, במערה, מתגורר האציל הגולה בלריוס ושני בנים, המאמינים שהם בניו, אך למעשה הם בניו של סימבלין (ואחיה של אימוגן), שנחטפו בינקותם בחמת זעמו של בלריוס.
האחים, שהתחנכו כאנשי-פרא, מתנהגים באופן טבעי באצילות נסיכית.
אימוגן, הלבושה כנער ומציגה את עצמה בשם "פידל" (נאמן) נכנסת למערה מורעבת ואוכלת את המזון שהיא מוצאת במקום.
הגברים תופסים אותה בשעת מעשה אך חסים עליה מיד ונוטלים תחת חסותם את הנער היפה והחביב.
אימוגן חשה ברע, נשארת במערה כאשר הגברים יוצאים לציד ושותה את השיקוי שנתן לה פיזניו (שהוא סם מוות מדומה).
במהלך הציד נתקלים הבנים בקלוטן, המתרברב שהוא בן המלכה ופוגע בהם.
מתפתחת קטטה במהלכה נהרג קלוטן.
האחים עורפים את ראשו ומשליכים אותו לים.
כאשר שבים הגברים למערה הם מוצאים את אימוגן "מתה".
הגברים מניחים את אימוגן ואת גופתו של קלוטן (הלבוש, כזכור, כמו פוסתומוס) במערת קבורה רחוקה, נושאים תפילה ומתרחקים.
כאשר אימוגן מתעוררת היא נחרדת לגלות את עצמה במקום נטוש לצד "פוסתומוס" ערוף-הראש.
היא מאמינה שבלריוס ובניו הרגו את אהובה.
באותה עת עולים לחוף צבאות רומא ובראשם קאיוס לוקיוס.
פוסתומוס, המחופש לאיכר עני, מצטרף לצבא הרומאי וחוזר כך לבריטניה, הוא מצטער על שביקש להרוג את אימוגן ומקווה למות בקרב.
כאשר הוא מגיע לחוף מולדתו הוא מחליט להילחם לצד הצבא הבריטי ועורק מן הצבא הרומאי.
לוקיוס מגלה את אימוגן המשעינה את ראשה על חזהו של "פוסתומוס" (הוא קלוטן ערוף-הראש) והיא (הלבושה כנער) מסכימה להתלוות אליו כמשרת.
במהלך הקרב גוברים הרומאים על הבריטים, אולם בנקודה קריטית עוצרים בלריוס ו"בניו" את הרומאים, אליהם מצטרף גם פוסתומוס וכך מושג ניצחון בריטי.
מיד לאחר הקרב מחליף חזרה פוסתומוס את בגדיו לשריון צבאי רומאי ונלקח בשבי, שסופו הוצאה להורג.
בנקודה זו במחזה מתחולל מחזה אותו רואה פוסתומוס בחלומו, הכולל את אביו, אמו, אחיו ויופיטר היורד מן העננים בבחינת "דאוס אקס מכינה" (האל המתערב בעלילה כדי לפותרה).
יופיטר מניח על חזהו של פוסתומוס הישן ספר (או לוח) ובו נבואה מחורזת.
התמונה האחרונה במחזה (מערכה חמישית, תמונה חמישית) היא סגירת כל חוטי העלילה ופתרונם בסדרת מהלכים שכל אחד מהם מגלה לסימבלין המלך את סיפור המעשה לאמיתו.
הרשעים (קלוטן ואמו) באים על עונשם ומתים, אימוגן מתאחדת עם פוסתומוס (לאחר שהיא מבחינה בטבעת שהרוויח ג'קומו, שגם הוא חייל רומי, בהתערבותו עם פוסתומוס), בניו של סימבלין חוזרים אליו ובלריוס זוכה לחנינה.
ומעל הכל, במישור הפוליטי, למרות ניצחונה של בריטניה, מבין סימבלין שלא יוכל להחזיק במרד מתמיד מול האימפריה והוא כורת עמה שלום המבטיח הכרה בעצמאותה של בריטניה.
סימבסטטין היא תרופה ממשפחת הסטטינים לטיפול בדיסליפידמיה (מצב המאופיין על ידי עלייה ברמות כולסטרול וטריגלצרידים בדם) והיא מבין התרופות הוותיקות בשוק.
פיתוח התרופה החל בשנת 1981 והיא יצאה לשוק התרופות (בשוודיה) בשנת 1988. בשנת 1991 אושרה לשיווק על ידי מנהל התרופות והמזון האמריקאי (FDA).
התרופה מיוצרת בעזרת הפטריה Aspergillus terreus.
תרופה זאת שכיחה מאוד בשימוש בקרב אנשים הסובלים מרמות כולסטרול גבוהות בדם.
סימבסטטין, בדומה לכל התרופות ממשפחת הסטטין, מעכבת את האנזים HMG-CoA reductase, שהוא אנזים שמשתתף בייצור כולסטרול בגוף.
עיכוב האנזים גורם לכך שפחות כולסטרול מסוג VLDL ו-LDL מיוצר בכבד.
וכך נצפית ירידה ברמות כולסטרול בדם.
סימבסטטין גם גורמת להפחתה ברמות טריגליצרידים בדם על ידי ירידה ברמות כולסטרול VLDL.
לתרופה סימבסטטין יש השפעה על הכולסטרול הכללי בדם וכן על רמות כולסטרול מסוג LDL, HDL וכן על רמות טריגלצרידים.
היעילות תלויה גם במינון התרופה.
תופעות הלוואי השכיחות, בדומה לתרופות נוספות ממשפחת הסטטינים כוללות בעיקר הפרעה באנזימי כבד וכאבי שרירים.
במקרים הבאים אין לקחת את התרופה סימבסטטין:
רגישות יתר לסימבסטטין או לאחד מהמרכיבים הלא פעילים בכדור - אסור לשימוש
מחלת כבד פעילה - אסור לשימוש
עלייה גבוהה ברמות תפקודי כבד (בהתייעצות עם רופא)
סימבסטטין עוברת מטאבוליזם על ידי האנזים CYP 3A4 ולכן רמות של התרופה בדם עלולות לעלות בעיקר עם נטילת תרופות המדכאות אנזים זה.
תרופות שמדכאות את האנזים CYP 3A4 כוללות את משפחת נוגדי הפטריות עם סיומת azole (בעיקר itraconazole, ketoconazole) אנטיביוטיקות ממשפחת המקרולידים (כגון אריתרומיצין, קלריתרומיצין), נוגדי פרוטאזות וחוסמי תעלות סידן (verapamil and diltiazem).
יש להימנע משימוש בו זמנית בין תרופות אלו עם סימבסטטין מאחר שזה עלול להגביר את רמות סימבסטטין בדם ולגרום לרעילות.
יש להימנע משתיית מיץ אשכוליות במהלך הטיפול בתרופה זאת.
במיץ אשכוליות קיים חומר בשם ברגמוטין, שעלול לעכב את פירוק התרופה ולכן הוא יכול להעלות את רמות התרופה בדם.
מצב זה עלול להגביר לתופעות לוואי וכן לגרום לרעילות מהתרופה.
עלילת הסדרה נסובה סביב כפיר בשם סימבה ועופר בשם במבי שהתייתמו מהוריהם ואשר אומצו על ידי משפחה של זאבים (שלפי העלילה היא אותה משפחה שאימצה את מוגלי) סימבה ובמבי לומדים את דרכי וחיי הג'ונגל בהדרכתם של הדוב באלו, הפנתר באגירה ודמויות נוספות של חיות אשר מדריכות ושומרות עליהם.
לאחר התבגרותם, סימבה ובמבי נודדים יחד עם חבריהם לסוואנה, וסימבה הופך למנהיג החבורה ובמבי ל"סגן" שלו.
בסוף הסדרה סימבה מתגבר על שירקאן, טיגריס מרושע שהרג את הוריהם של סימבה ובמבי בעזרתם של ציידים.
לאחר מכן סימבה הופך למלך הסוואנה, מתחתן עם הלביאה פרנה ולשניים נולדים שני כפירים בשם ג'וניור ולוסי.
במבי הופך למלך היער השחור ומתחתן עם האיילה במבינה ונולד להם עופר בשם קוקיאולו.
החברה המפיקה של הסדרה, Mondo TV, יצרה בעקבותיה שתי סדרות המשך.
הראשונה, שנקראה "סימבה ג'וניור" (באיטלקית: simba jr re del football) כללה 26 פרקים ושודרה באיטליה בשנת 1998 ובישראל בערוץ הילדים באותה שנה.
מהדורה מיוחדת של הסדרה שודרה בשנת 2000. עלילת סדרה זו עוסקת בדור ההמשך של הדמויות מהסדרה המקורית - בנו ובתו של סימבה, ג'וניור ולוסי, ובנו של במבי, קוקיאולו, שבניסיונם להציל כלב שנחטף בידי בני-אדם מגיעים לניו יורק וחווים הרפתקאות שונות.
סדרת ההמשך השנייה, אשר שודרה באיטליה בשנת 2004, נקראה winner e il bambino della va profezia וכללה 26 פרקים גם כן.
בסדרה זו מסופר על בתו של סימבה, לוסי, שאימצה ילד בשם ארי.
ארי הוא נסיך יתום, אשר הוריו נהרגו על ידי מכשפה ולאחר התבגרותו הוא מתגבר עליה והופך למלך.
סימבה - כפיר, אחת הדמויות הראשיות בסדרה שאומץ על ידי אמא זאבה.
במבי - עופר, אחת הדמויות הראשיות בסדרה שאומץ על ידי אמא זאבה.
מלך האריות ומלכת הלביאות - אריה ולביאה, הוריהם של סימבה ושל לונה ושל סטלה, נהרגו על ידי שירקאן.
מלך האיילים ומלכת האיילות - אייל ואיילה, הוריו של במבי, נהרגו על ידי שירקאן.
פרנה - לביאה, בת זוג של סימבה.
במבינה - איילה, בת זוג של במבי.
ג'וניור ולוסי - כפירים, ילדי סימבה ופרנה.
קוקיאולו - עופר, בנם של במבי ושל במבינה.
אמא זאבה - זאבה שאימצה את הגורים.
בולי - כלב, חבר של סימבה ושל במבי.
בילי וטינו - עכברים, חברים של סימבה ושל במבי.
אלכס ואולגה - סנאיות, חברות של סימבה ושל במבי.
דינור - דינוזאור, חבר של סימבה ושל במבי.
לונה וסטלה - אחיותיו של סימבה.
ליפ,לופ,לאפ - גורי זאבים, ילדי אמא זאבה וחברים של סימבה ושל במבי.
קיקי - קנר, חבר של סימבה ושל במבי.
חברים-מורים: באלו הדוב, באגירה הפנתר, קא הפיתון, אורלנדו הינשוף, לואיג'י העורב.
אם ג'י פוקס - כלב, חבר של ג'וניור.
קספר - חתול, חבר של ג'וניור.
ג'יניוס - דוב, בנו של באלו וחבר של ג'וניור.
לאופולד - פנתר, בנו של באגירה וחבר של ג'וניור.
היפנו - פיתון, בנו של קא וחבר של ג'וניור.
ארי - נסיך יתום שלוסי אימצה אותו.
קינדרה - נסיכה, אמא של הנסיך ארי.
רקהל - נסיך, אבא של הנסיך ארי.
שירקאן - טיגריס, הנבל הראשי של הסדרה.
קורטי - צבוע, עוזר של שירקאן.
קופים - עוזרים של שירקאן.
כלבים אדומים, רצו להרוג את סימבה ואת במבי, נהרגו על ידי חיות הג'ונגל.
קוברה לבן, רצה להרוג את סימבה ואת במבי, נהרג על ידי קא.
קינגו - אריה, דוד של סימבה.
האנס - אייל, בן דוד של במבי.
ברדן - טיגריס, בן דוד של שירקאן.
עכברים - עכברים, הנבלים הראשיים של סדרת ההמשך הראשונה.
מאיה - מכשפה, הנבלית הראשית של סדרת ההמשך השנייה.
סימביוזה תעשייתית עוסקת בשאלה כיצד רשת של ארגונים שונים יכולה לטפח חדשנות אקולוגית ושינוי תרבותי לטווח ארוך, ליצור ולשתף עסקאות רווחיות הדדית, ולשפר תהליכים עסקיים וטכניים.
יישומה של סימביוזה תעשייתית הוא בסיס ליצירתה של כלכלה מעגלית.
בשיטה זו מייצרים מעין "מערכת אקולוגית" תעשייתית המדמה מערכת אקולוגית טבעית בה לכול משאב יש תפקיד ומקום.
לפי גישה זו פסולת תעשייתית או תוצרי לוואי של שחקן א' יכולים לשמש כחומר גלם או משאב עבור שחקן ב', שבתורו מספק תוצרי לוואי לשחקן ג' וכן הלאה; אידיאלית התהליך ימשיך בסופו של דבר עד לסגירת מעגל בו שחקן א' נהנה מתוצרים של שחקנים אחרים במערכת, במילים אחרות: סימביוזה.
על פי ההגדרה של הז'ורנל לאקולוגיה תעשייתית, "סימביוזה תעשייתית מתארת דרך בה רשת של ארגונים מגוונים יכולה לעודד חדשנות אקולוגית ושינוי תרבותי ארוך טווח, ליצור ולשתף עסקאות הרווחיות לשני הצדדים ובכך לשפר עסקים ותהליכים טכניים."
הגישה הסימביוטית מאפשרת ניצול יעיל יותר של משאבים בכך שהיא משאירה אותם במצב שמיש לאורך זמן רב יותר ובאופן זה מופחתת צריכת משאבי כדור הארץ ומושג גם חיסכון כלכלי בדמות הפחתת צריכת חומרי גלם או אנרגיה.
תוכנית לאומית לסימביוזה תעשייתית שפועלת באנגליה נבחרה על ידי האיחוד האירופי כתוכנית המובילה מבין 120 תוכנית שנבחנו עבור התייעלות במשאבים.
התוכנית ייצרה 1.5 מיליארד ש"ח של רווחים או חיסכון בעלויות, 8,600 מקומות עבודה שנוצרו או ניצלו וחיסכון של מיליוני טונות של פסולת וגזי חממה.
הדוגמה המפורסמת ביותר היא הפארק האקו-תעשייתי קלנבורג שנמצא בדנמרק ומהווה מוקד עלייה לרגל למתכננים ולחוקרים מכל העולם.
במרכז רשת החליפין, ממוקמת תחנת הכוח הפחמית אנסאס, אשר מספקת אנרגיה ומוצרים עבור העיר ומספר חברות בפארק.
חום שיורי מתחנת כוח זו משמש לחימום 3,500 בתים בעיר בנוסף לחוות דגים מקומית, אשר משקעים ממנה נמכרים כדשן.
קיטור מתחנת הכוח נמכר ליצרנית התרופות והאנזימים Novo Nordisk לתחנת הכוח של חברת Statoil.
בכך, מופחת הזיהום התרמי הנפלט לנהר הסמוך.
בנוסף, גופרית דו-חמצנית המהווה תוצר לוואי של תחנת הכוח נמכרת כחומר גלם ליצרנית קירות גבס, וכך מופחתת צריכת חומר הגלם הבתולי.
משרד הכלכלה עורך פיילוט להפעלת פלטפורמה לעידוד סימביוזה תעשייתית בישראל, שצפוי להתחיל ברבעון השני או השלישי של שנת 2019. במסגרת הפיילוט נבחרו 4 גופים שיקבלו תמיכה כלכלית להקמה והפעלה של פלטפורמה טכנולוגית לעידוד סימביוזה תעשייתית בישראל.
לאחר שנה, הגוף עם הפלטפורמה המוצלחת ביותר יקבל תמיכה להרחבת המיזם לרמה הלאומית.
גם בישראל עוסקים משרדי הממשלה בקידום סימביוזה תעשייתית ומתוכננים מתקני הדגמה באחד הפארקים התעשייתיים.
סימבוספונדילוס (שם מדעי: Cymbospondylus; מילולית: "שדרת ספינה") הוא סוג של זוחל ימי נכחד מסדרת האיכתיוזאוריה ששחה בימי הטריאס לפני 240-210 מיליון שנה.
היצור היה מהגדולים שבאיכתיוזאורים והגיע לאורך 6 עד 10 מטרים.
בניגוד לרוב האיכתיוזאורים לא היה לו סנפיר גבי גבוה, המזכיר סנפיר דולפין, אלא גוף מוארך עם גב נמוך וסנפירים קצרים.
הזנב גם היה חסר אונות, והיצור היה גמיש בצורתו.
הלסתות הזכירו את קרוביו ונועדו לתפיסת דגים ורכיכות קדומות כמו אמוניטים ובלמניטים.
יצור זה כנראה צד במים עמוקים בבגרותו והגיע למים רדודים יותר רק לעיתים נדירות או כשהיה טרף שופע.
הוא ילד ולדות חיים ולא הטיל ביצים.
לבוגרים לא היו כנראה טורפים יותר גדולים.
במראהו הוא הזכיר מאוד את התלאטוארכון, אשר חי באותו אזור והיה טורף חזק של זוחלי ים אחרים או דגים.
זוחל ימי זה הופיע בסדרה מפלצות ים ובמשחק פארק היורה 3: בניית פארק.
סימבאקובוואה (בסוואהילי: Simbakubwa, "האריה הגדול") הוא סוג נכחד של יונק ממשפחת ההאיניילוריים, לשעבר ההאינודונים, אשר חי ביבשת אפריקה בתקופת המיוקן המוקדמת, 23 מיליון שנים לפני זמננו.
משקלו הוא כ-1,500 ק"ג והוא גדול יותר מדוב קוטב.
זהו אחד היונקים אוכלי הבשר הגדולים ביותר שנודע למדע.
סוג זה הכיל מין אחד - Simbakubwa kutokaafrika, שפירושו: "מאפריקה".
מאובניו נתגלו לראשונה בחפירות שנעשו במערב קניה בין 1978 ל-1980 ואוחסנו כחלק מאוסף ה"צבועיים" של המוזיאון הלאומי של קניה .
ב-2019 גילה החוקר ד"ר מתיו בורתס את האוסף, אשר כלל את מרבית הלסת של החיה, פיסות מהגולגולת שלה וחלק מהשלד, ופנה לד"ר ננסי סטיבנס, פלאונטולוגית שחקרה מאובנים מהאתר שבו נמצאו העצמות.
באותה שנה פרסמו השניים את ממצאי המחקר בכתב העת המדעי "Journal of Vertebrate Paleontology".
סימארון סרט מערבון אפי אמריקאי משנת 1960 בבימויו של אנתוני מאן עם גלן פורד ומריה של בתפקידים הראשיים.
התסריט מבוסס על רב-מכר בשם זה מאת עדנה פרבר משנת 1929. יש בו תיאור של התיישבות הלבנים הראשונים באזור סימארון שהוא כיום חלק מאוקלהומה, עם בעיות של גזענות, התעשרות ממציאת נפט ושחיתות בעקבות זה כמו בספרה ענק.
גרסה מוקדמת יותר הופקה ב-1931 וזכתה בשלושה פרסי אוסקר.
הסרט היה מועמד לפרס אוסקר על העיצוב האמנותי והסאונד.
סברה (מריה של) מקנזס סיטי, נישאת ליאנסי קראוואט (גלן פורד) שמתעתד לקחת אותה ולהתיישב באזור שומם בחבל סימרון, שם עומדת הממשלה לחלק קרקע בחינם למי שיגיע לשם ראשון.
הוריה מתנגדים לכך אך היא יוצאת בעקבות אהבתה ליאנסי.
בדרך הם פוגשים ואוספים לעגלתם את טום ווייט (ארתור או'קונל), אשתו שרה (מרסדס מקיימברידג') וילדיהם.
ב-22 באפריל 1889 מתחיל המרוץ לקבלת האדמות כשמאות מתיישבים דוהרים בעגלותיהם כדי להיות הראשונים.
את יאנסי משיגה דיקסי (אן בקסטר), אישה יפה וקלת דעת המחזרת ללא הצלחה אחרי יאנסי וזוכה באדמה.
במרוץ המטורף נהרג סאם פגלר (רוברט קית'), עורך עיתון ואשתו מייוויס (אלין מקמהון) מחליטה לחזור לאוסייג' וכן יאנסי וסברה.
יאנסי ממשיך להפעיל את העיתון Oklahoma Wigwam, עם עוזרו ג'ס (הארי מורגן).
מתיישבים פושטים על בתי אינדיאניים ובראשם הגזען בוב יונטיס (צ'ארלס מקגרואו); הם מבצעים לינץ' באינדיאני, יאנסי יורה ביונטיס, ולוקח את אלמנת האינדיאני ובתה לחיות אתם.
סברה יולדת בן וקוראת לו סימארון ("סים").
פושעים פורצים לעיירה במטרה לשדוד בנק.
הם נכשלים, פורצים לבית ספר במטרה לקחת בני ערובה.
הפושעים הם ווס (ויק מורו) ובילי (ראס טמבלין) שעל ראשם יש פרס גבוה.
יאנסי מתערב ושניהם נהרגים אך יאנסי מסרב לקבל את הפרס על ההריגה, דבר שמוביל לריב קשה עם סברה.
יאנסי נעלם לחמש שנים לאלסקה וקובה.
סים מתאהב ברובי, בתו האינדיאנית של בן, רובי, ובגלל הגזענות הכללית וההתנגדות של סברה הם עוברים לאורגון.
בשטח מתגלה נפט וטום וויט נעשה למיליונר ומשתלט בעורמה גם על אדמות האינדיאנים.
יאנסי כותב על השחיתות ומוזמן לוושינגטון לקבל הצעה להיתמנות למושל אוקלהומה תמורת "שיתוף פעולה".
הוא מסרב ובזה הוא מנפץ את תקוותיה של סברה להתקדם, חל ביניהם קרע והוא עוזב לאירופה.
סברה נשארת לבד ובעזרת הלוואה מידידה היהודי סול לוי (דייוויד אופטושו) היא מרחיבה את העיתון והופכת אותו לנפוץ וריווחי.
ב-1914 פורצת מלחמת העולם הראשונה וסברה מקבלת מברק המבשר שיאנסי נהרג בקרב.
סימאון דה ויט היה קרטוגרף אמריקאי.
ידוע בעיקר על מפות של מדינת ניו יורק.
סימאון דה ויט נולד למשפחה ידועה ממוצא הולנדי במחוז אלסטר במדינת ניו יורק.
הוא היה בן דוד של דוויט קלינטון.
הוא למד בבית הספר ובאוניברסיטת ראטגרס.
לאחר סיום לימודיו, כאשר האזור נכבש על ידי הבריטים, נמלט לניו יורק והצטרף לצבא.
ביוני 1778, לאחר תקופת התמחות קצרה הוא מונה לעוזר של קולונל רוברט ארסקין ולאחר פטירתו בשנת 1780 מונה במקומו למשרת מודד בצבא.
לאחר סיום מלחמת העצמאות של ארצות הברית סימאון דה ויט ניסה לשכנע את הקונגרס הקונטיננטלי בצורך במיפוי ארצי, אך ללא הצלחה.
דה ויט סירב לקבל תפקיד מודד ראשי של ארצות הברית כאשר התפקיד הוצע לו.
בשנת 1807 היה דה ויט חבר בוועדה שהכינה תוכנית מתאר שהגדירה את צורת הרחובות החדשים במנהטן.
הוא גם היה חבר בוועדה של תעלת אירי.
משפחת דה ויט התגוררה באחוזה פרטית באולבני.
סימארגל הוא אל הקציר והאש השמימית, והשומר על הזרעים והגידולים במיתולוגיה הסלאבית.
הוא נחשב גם כמתווך בין בני האדם לבין האלים השמימיים.
על פי המיתולוגיה הסלאבית, התגלמותו היא היפוגריף.
אחד המיתוסים המוכרים על סימארגל הוא סיפור לידתו: מסופר כי כאשר סווארוג פגע באבן קסומה בפטיש, הוא גרם לעלייה של ניצוצות אלוהיים ממנה, ומהם נוצר סימארגל.
הצאר סִימָּאוֹן הָרִאשׁוֹן "הגדול" (בסלאבית כנסייתית עתיקה: цѣсар҄ь Сѷмеѡ́нъ А҃ Вели́къ, בבולגרית: цар Симеон I Велики, ביוונית ביזנטית: Συμεών Αʹ ὁ Μέγας; 864 – 27 במאי 927) היה שליט האימפריה הבולגרית הראשונה בין השנים 893–927. תקופת שלטונו ידועה בתור עת שיא פריחתה של האימפריה.
טענתו של סימאון לכתר הקיסרות הרומאית ומלחמותיו נגד האימפריה הביזנטית הביאו בסופו של דבר להיחלשות האימפריה והיו גורם מרכזי בנפילתה הסופית לידי כיבושיו של בסיליוס השני בולגרוקטונוס, קיסר האימפריה הביזנטית.
אירוע זה של התנצרות שהביא להרחבת האימפריה התרחש בשנת 864, כאשר סימאון היה עוד תינוק או עמד להיוולד; תאריך לידתו המדויק אינו ידוע.
סימאון שב לבולגריה בסביבות שנת 888, ונכנס למנזר מלכותי בפרסלב, עיר שנמצאת בצפון מזרח בולגריה ליד העיירה שומן בבולגריה המודרנית.
פרסלב התגלתה כמרכז למידה בדרום מזרח אירופה הודות למספר כנסיות חדשות שנבנו מאז המרת הבולגרים לנצרות, והיה ביתם של נזירים רבים להעתיק ולתרגם טקסטים קדושים.
סימאון הצטרף לשורותיהם, תרגם יצירות מיוונית לסלאבית כנסייתית עתיקה, שהייתה השפה הכתובה הראשונה בארצות הסלאביות אשר מאוחר יותר התפתח ממנה הכתב הקירילי, ואלה הופצו בהרחבה ואף הגיעו לרוס של קייב בתקופה שלפני שהסלאבים שם התנצרו.
הטקסטים כללו את הבשורות, כמו גם את כתביהם של אבות כנסיות ראשונים ותאולוגים מובחרים בהיסטוריה של העולם הנוצרי.
אחיו של סימאון ולדימיר, קיבל את כס המלוכה הבולגרית כאשר בוריס אביהם נכנס למנזר בשנת 889, בתור ולדימיר הראשון, שליט בולגריה.
ולדימיר התנגד לדת הנוצרית ויצר קשרים עם תומכים בחבר האצולה כדי להשיב את הפגניות לדת המדינה.
כשנודע לבוריס על התוכנית, הוא הדיח את בנו והתקין את סימאון בתפקיד השליט (קניאז) החדש בשנת 893. ההכתרה התרחשה בפרסלב, ואז החליט סימאון להפוך את העיר לבירה החדשה – כמעין פעולת תגמול נגד אצילי פליסקה שבגדו בדת הנוצרית.
היסטוריונים אינם בטוחים מדוע קו הירושה דילג על בנו השני של בוריס, גבריאל, לטובת סימאון ובכרוניקות של אותה העת לא נמצאה תשובה לשאלה זאת.
כמעט מיד לאחר ירושתו והכתרתו נתקל סימאון במשבר מדיני גדול: לאו השישי, קיסר האימפריה הביזנטית, בלחץ אשתו היוונית זואי קרבונופסינה, ביטל את זכויות המסחר של הבולגרים בקונסטנטינופול והורה להם לנהל את עסקי המסחר שלהם עם הביזנטים רק דרך העיר סלוניקי היוונית.
במקום זאת הסוחרים הבולגרים זעמו, מכיוון שבסלוניקי הם נאלצו לשלם מכסים גבוהים בהרבה, וכשנכשל מאמץ לפתור את המשבר עם לאו באמצעות דיפלומטיה, סימאון הכריז מלחמה על האימפריה הביזנטית.
חייליו פלשו לביזנטיון בשנת 894, במהלך אירוע המכונה לעיתים בתור המלחמה האירופאית הראשונה שנגרמה עקב סחר.
ביזנטיון ובירתה קונסטנטינופול לא היו רחוקים מפרסלב.
ממלכתו של סימאון ישבה בקצה הדרום-מזרחי של חצי האי הבלקני וגבלה לחבל תראקיה.
לבולגריה הייתה גישה יקרת ערך לעבר הים השחור אך רוב המסחר דרכו נשלט גם כן על ידי הפתיחה והסגירה של הבוספורוס והדרדנלים בפני סחר עם הים התיכון, דבר שהיה גם הוא בשליטתם של הביזנטים.
תחילה צבאותיו של סימאון התמודדו עם התנגדות מועטה מכיוון שהאימפריה הביזנטית נלחמה באיום מצד החליפות העבאסית ששכנה מצידה השני בעבר כורדיסטן.
באותה העת נכנס צד שלישי למלחמה; המדיארים.
אלה היו עם נודד שהיגרו ממרכז אסיה או מהערבות הסיביריות מאות שנים קודם לכן בדומה לבולגרים והתיישב בערבות דרום אוקראינה.
המדיארים סיכמו עם ביזנטיון על תקיפת אדמות צפון בולגריה בזמן שסימאון וצבאו היו עסוקים בחזית שונה.
המלחמה השתוללה בשנתיים הבאות עד שסימאון הדף את המדיארים בקרב בדרום בוהמיה בשנת 896. הניצחון הבולגרי הביא לנדידה הכפויה של המדיארים מערבה, שעברו להונגריה של ימינו והקימו שם ממלכה שפרחה גם לאחר שהתנצרה כעבור מאה שנה.
לאחר מכן, סימאון זכה בניצחון על הצבא הביזנטי בקרב בולגרופיגון מאוחר יותר בשנת 896, ויצא בראש צבאו להנהיג מצור על קונסטנטינופול.
לבסוף, לאו הסכים לתנאי הסכם השלום של סימאון, שכלל ויתור על שטח בין הים השחור לרכס הרי סטרנצה (אנ'), השבת זכויות מסחר בקונסטנטינופול לבולגרים, ומחווה שנתית, שתכלול סכום כסף נכבד או סחורה, שתשולם לבולגריה מקונסטנטינופול.
סימאון היה נחוש בדעתו להפחית את כוחם של הביזנטים מהאזור של חבל הבלקן, ואף החל לעצב על כס המלוכה הבולגרי בדומה לכס הביזנטי וקרא לממלכתו היורשת החוקתית של האימפריה הרומית והכתיר עצמו (ללא הכרה ממדינות סובבות) בתואר קיסר רומא.
בשנת 904 הוא הפר את תנאי הסכם השלום שלו כשכוח צבא שכיר שרכש את שירותו כבש את העיר סלוניקי הביזנטית.
סימאון תכנן להיפטר מאזרחיה היוונים ובמקום זאת לאכלס את הנמל העתיק והאסטרטגי עם בולגרים.
לאו הסכים להמשך בנתינת ויתורים כדי למנוע זאת, ולאחר שלב זה התרחבה האימפריה של סימאון וכללה חלק גדול ממקדוניה ושטחה של אלבניה, זו שנמצאת על קו החוף של הים האדריאטי ומכאן שהוענקה לאימפריה הבולגרית אפשרות לבצע סחר עם חצי האי האפניני.
מצפון לאלבניה ישבה נסיכות סרביה, וגם עליה הטיל סימאון את מרותו של השלטון הבולגרי.
תקופה זו הייתה עדה להתרחבות המשמעותית ביותר של הממלכה הבולגרית מאז הקמתה על ידי שושלת קרום.
לאחר מותו של הקיסר הביזנטי לאו בשנת 912, חידש סימאון את מאמציו לכבוש את קונסטנטינופול כאשר יורשו של לאו, אלכסנדר השלישי, קיסר האימפריה הביזנטית, סירב לשלם את המחווה השנתית כפי שהוסכם בחוזה השלום בסיום המלחמה הקודמת.
משבר ירושה התרחש בעקבות מותו הפתאומי של הקיסר הביזנטי החדש בשנת 913, וכאשר הביזנטים היו בשליטת מועצת יורשים בראשות ניקולס מיסטיקוס, הפטריארך של קונסטנטינופול, צבאות האימפריה הבולגרית תקפו את הביזנטית במלחמה חדשה.
הצלחתם של הבולגרים אילצה את הפטריארך להעניק לסימאון הכרה רשמית כ"קיסר הבולגרים", או כפי שנודע בבולגרית: "צאר הבולגרים".
באמנה החדשה נכלל הסדר לבתו של סימאון להתחתן עם השליט הביזנטי החדש, קונסטנטינוס השביעי פורפירוגנטוס, בנו של ליאו.
כשזואי – אמו של קונסטנטין ואלמנתו של ליאו – שמעה על המזימה לאחד את ביזנטיון עם בולגריה באמצעות חתונה זאת, היא שבה לקונסטנטינופול ובהפיכה בארמון הדיחה את בנה שלה.
אירועים אלה הביאו לחידוש פעולות איבה נוספות בין הבולגרים לבין האימפריה הביזנטית, הפעם בשנת 917, כאשר הצבא הביזנטי תקף את ההגנות הבולגריות הוא יצר ברית עם המדיארים והסרבים, שנפלטו תחת שלטון בולגריה.
ביזנטיון החזיקה באותה התקופה את אחד הציים הגדולים ביותר בעולם המערבי, והציבה אותו על הים השחור באוגוסט 917 בקרב אנכיאלוס, שהיווה את אחד מקרבות הים הגדולים של תקופת ימי הביניים.
באמצעות שילוב של אסטרטגיה וועליונות לוגיסטית, כוחותיו של סימאון הכו את המשט מהגבעות.
לאחר מכן הוא פנה כדי להתייחס לבוגדנותו של בעל בריתו לשעבר, הנסיך הסרבי, פטר גוג'ניקוביץ', שבגד בבולגריה ותקף אותה בברית עם הביזנטים.
שליחים בולגרים שטענו כי באו לשוחח כלאו את הנסיך הסרבי והוא נפטר בשבי הבולגרי.
סימאון יצא למלחמה חדשה נגד ביזנטיון בשנת 920, הפעם הסכסוך נמשך שנתיים.
כאשר המתיחות התעוררה שוב בשנת 924, הוא יצר קשר לשכור את הצי השייך להחליפות הפאטימית הערבית שבסיסה בקהיר, כדי לכבוש את הבירה הביזנטית המוגנת היטב.
מייסד הח'ליפות הפאטימית, עוביד אללה אל-מהדי (תאריכי לידה ופטירה לא ידוע), הסכים לסייע, אך השליחים שנשלחו לסידור חיל הים נלכדו באזור קלבריה שבדרום חצי האי האפניני, על ידי מרגלים ביזנטים, והתוכנית הבולגרית-ערבית סוכלה.
סימאון נסע לקונסטנטינופול בקיץ 924 כדי להיפגש עם הקיסר החדש, אדמירל לשעבר בשם רומנוס הראשון, ולקבוע תנאים של חוזה שלום חדש.
סימאון החל גם להתכתב עם האפיפיור יוחנן העשירי ברומא, שהכתיר אותו לאחר דרישות שונות בתואר "קיסר הרואמים", מה שהפך אותו לשווה במעמדו לשליט ביזנטיון.
ראש הכנסייה האורתודוקסית הבולגרית הועלה גם למעמד של פטריארך, מה שהעניק לווליקי פרסלב מעמד שווה לערים הקדושות האחרות של הכנסייה האורתודוקסית – קונסטנטינופול, אלכסנדריה, אנטיוכיה וירושלים.
בשנה האחרונה לחייו פלש שמעון לקרואטיה ותכנן לתקוף שוב את קונסטנטינופול, אך נפטר מאי ספיקת לב בארמונו בפרסלב ב-27 במאי 927. בנו הקטן, פטר הראשון ירש את מקומו, ואמו שירתה בתור עוצרת עד לבגרותו של פטר.
הקלינטאר הוא גזע בדיוני של סימביוטים חוצנים המופיע בחוברות הקומיקס ביקום מארוול קומיקס, לרוב אלה המשוייכים לגיבור-העל ספיידרמן.
האזכור הראשון לגזע החייזרי הופיע בסיפור "סאגת החליפה החייזרית" בחוברת Amazing Spider-Man #252 מינואר 1984 והוא נוצר על ידי הכותב טום דפלקו והמאייר רון פרנץ.
הסימביוטים יוצרים קשר סימביוטי עם הפונדקאים שלהם, וקשר זה יוצר ישות יחידה ונפרדת משניהם.
הם מסוגלים לשנות את האישיות של הפונדקאים שלהם ו/או הזיכרונות שלהם על ידי השפעה על תשוקותיהם העמוקות ביותר, בנוסף להגברת יכולותיהם הפיזיות והמנטליות, מה שמקנה להם כוחות על-אנושיים.
ישנם כ-40 סימביוטים ידועים ביקום מארוול.
הסימביוט הראשון והידוע ביותר הוא ונום, שמיזג את עצמו לתוך ספיידרמן בקשת הסיפור "מלחמות סודיות" של שנת 1985. אחרי שספיידרמן דחה אותו מעליו כשגילה את טבעו האמיתי והמרושע, הסימביוט התמזג לתוך אדי ברוק, יריבו של פיטר פארקר, שאיתו הפך לונום.
מאז, הדמות תוארה כארכי-נבל העיקרי של ספיידרמן, אם כי לעיתים הוא תואר גם כאנטי-גיבור.
דמויות אחרות התמזגו עם הסימביוט במשך השנים, ביניהם מאק גרגן ופלאש תומפסון, שהפך לגיבור בשם הסוכן ונום.
מרגע יצירתם, הסימביוטים הופיעו במגוון עיבודים נוספים לקומיקס, ביניהם סרטי קולנוע, סדרות טלוויזיה ומשחקי מחשב.
דמותו של קרנג' ערכה את הופעתה הקולנועית הראשונה בסרט ההמשך "ונום 2".
לארי דארנל גריפין ג'וניור הידוע בשם הבמה סימבוליק ואן (Symbolyc One) או S1, הוא מפיק מוזיקלי אמריקאי מווייקו, טקסס.
הוא הקים את הפרויקט המוזיקלי סטריינג' פרוט פרוג'קט וחתום על חוזה עם Very GOOD Beats של קניה וסט כמפיק.
גריפין נולד ב-3 באוגוסט 1976 בווייקו, טקסס.
בחטיבת הביניים, הוא למד לנגן בסקסופון אלט וניגן בפסנתר לאורך שנות העשרה שלו.
לאחר שהקים להקת היפ הופ ב-2007 עם בן דודו, הוא קיבל את התואר השני שלו בהנדסת שמע ממכללת מקלן הקהילתית.
שיתופי הפעולה הבולטים של גריפין כוללים את "Power" מאת קניה וסט מתוך האלבום זוכה פרס גראמי, My Beautiful Dark Twisted Fantasy, ו-"Best Thing I Never Had" מאת ביונסה מתוך אלבום האולפן הרביעי שלה, 4.
חמישה מתוכם נכללו באלבום האולפן השלושה-עשר שלה, .
השני מביניהם נגנז ופורסם במיני-אלבום נלווה שהופץ ב-16 במרץ 2015.
בשנת 2022 השתתף בעבודות על אלבום האולפן השביעי של ביונסה, Renaissance.
סימאון דוויסון פס היה מורה ופוליטיקאי אמריקאי חבר המפלגה הרפובליקנית.
ייצג את מדינתו, אוהיו, בבית הנבחרים של ארצות הברית מ-1913 עד 1923, ובסנאט של ארצות הברית מ-1923 עד 1935.
פס נולד בחווה ליד , אוהיו, ארצות הברית להנרי וברברה (הרינג) פס.
הוא למד בבתי הספר שבמדינתו וסיים את לימודיו ב ב-1889, ושנה לאחר מכן נישא לאווה ס.
לאחר שסיים את לימודיו לימד היסטוריה ומשפטים באוניברסיטה וכן עבד בהנהלתה מ-1889 עד 1896. ב-1894 סיים פס את לימודיו במחלקה למשפטים של אוניברסיטת אוהיו הצפונית ושימש כדקאן המחלקה מ-1896 עד 1900. בשנים 1900–1902 היה סגן נשיא האוניברסיטה.
פס עזב לאילינוי ללימודי תואר שני אך גם כדי להיות מרצה באוניברסיטת שיקגו מ-1902 עד 1907. לאחר מכן שב לאוהיו והיה נשיא מ-1907 עד 1917.
פס היה מתודיסט, עורך, סופר וחבר תנועת הבונים החופשיים ו.
בגיל 75 ונקבר בבית הקברות גלן פורסט שב, אוהיו.
סימאון סלבי פנוויל היה פוליטיקאי אמריקאי מדלאוור, איש המפלגה הרפובליקנית, שכיהן כחבר הסנאט של דלאוור בשנים 1899–1907 וכמושל דלאוור ה-53 בשנים 1909–1913.
סימאון פנוויל נולד ליד העיירה גרינווד שבדלאוור, כבנם של סימאון ואן קארי פנוויל.
אביו היה אחד ממגדלי האפרסקים הגדולים בדלאוור, והחזיק בבעלותו את הקרקע שלימים הפכה לעיר גרינווד.
הוא גם היה פעיל במפלגה הרפובליקנית, ושירת במשמר המושל במהלך מלחמת האזרחים האמריקאית.
פנוויל הצעיר התחנך באקדמיה של וילימינגטון, כיום וסלי קולג' שבדובר.
הוא נשא אישה בשלב מאוחר של חייו, הראשונה הייתה לידיה רייט אלדר, אותה הוא נשא לאישה ב-1920, לאחר כהונתו כמושל, ונישואיו השניים היו ב-1927 לאליזבת הלסי.
משתי מערכות נישואים אלו לא נולדו לו ילדים.
פנוויל ירש והמשיך להפעיל את מטעי האפרסקים של משפחתו בגרינווד ובברידג'וויל.
פנוויל נבחר לסנאט של דלאוור וכיהן בו בשנים 1899–1907.
לאחר מכן הוא נבחר כמושל דלאוור לאחר שהביס את מועמד המפלגה הדמוקרטית רולנד ג.
פיינטר, וכיהן בתפקיד מ-19 בינואר 1909 ועד 21 בינואר 1913. כמו קודמו בתפקיד, החל פנוויל כחבר סיעתו של אדיקס במפלגה הרפובליקנית של דלאוור, אך היה מסור לאיחודה מחדש של המפלגה.
באותה תקופה אישרה האספה הכללית של דלאוור את מכירת תעלת צ'ספיק ודלאוור לממשלה הפדרלית, והעבירה את חוק תאגיד השדרה, שהעניקה סמכות חוקית לט.
קולמן דו פונט להתחיל לבנות במימון עצמי את הכביש הראשי לאורכה של המדינה.
שיטת הענישה על עמוד הקלון המיושנת של דלאוור קיבלה שוב תשומת לב מביכה ברמה הלאומית.
לחץ ציבורי אילץ את פנוויל להפחית את מספר הההצלפות שהוטלו באחד מפסקי הדין, אך נראה היה שלחץ זה רק הגביר את דעת הקהל בעד השימוש בעמוד הקלון.
הוא גם החליט על מינוי שנוי במחלוקת של אחיו הבכור, ג'יימס, למשרת נשיא בית המשפט העליון של דלאוור.
ג'יימס פנוויל כיהן על כס השיפוט עד למותו 26 שנים לאחר מכן ב-1935. במהלך תקופת כהונתו של פנוויל הפסידה חברת דופונט בתביעת הגבלים עסקיים נגדה ואולצה לפצל את עצמה לחברת הרקולס וחברת אטלס.
סימאון פנוויל נפטר בדובר ב-10 בספטמבר 1935. הוא נטמן בבית הקברות המתודיסטי שבברידג'וויל.
סים סיטי 2000 הוא משחק מסוג סימולציה בו מנהל השחקן עיר.
המשחק פותח בשיתוף פעולה בין ויל רייט ופרד האסלם מחברת Maxis.
זהו המשחק השני בסדרת משחקי סים סיטי והוא נחשב לאחד ממשחקי הסימולציה המשפיעים והמצליחים ביותר בכל הזמנים.
המשחק יצא במקור לשווקים בשנת 1993 למקינטוש ולMS-DOS.
לאורך השנים המשחק יצא גם לפלטפורמות נוספות כולל קונסולות המשחק Sega Saturn וסופר נינטנדו בשנת 1995 והפלייסטיישן בשנת 1996.
המשחק זכה להצלחה מסחרית ומכר לאורך השנים מעל ל-4.23 מיליון עותקים - בעיקר בארצות הברית, אירופה ויפן.
במשחק השחקן לוקח על עצמו את התפקיד של ראש עיר אשר אחראי לפיתוח והניהול של אזור עירוני אשר נמצא במגמת צמיחה.
למשחק תצוגה איזומטרית, שהיוו באותה העת שינוי מהותי מהמשחק המקורי בסדרה אשר בו נקודת מבט הייתה מלמעלה למטה.
הדבר אפשר לשחקנים לבנות ולפתח ערים על גבי נופים מגוונים עם גבהים שונים.
השחקן שולט במשחק על הפיתוח של שכונות, אזורי מסחר ואזורים תעשייתיים, וכמו גם אחראי על בניית תשתית חיונית כמו כבישים, תחנות כוח, בתי ספר, בתי חולים ותחנות משטרה, מסילות רכבת, מרינות ושדות תעופה.
השחקנים נדרשו גם לקחת בחשבון שיקולים כספיים שונים תוך שמירה על האושר והרווחה של תושבי העיר.
בשנת 1994 חברת Maxis הוציאה לשווקים חבילת הרחבה למשחק בשם "Scenarios Vol.
I: Great Disasters" אשר כללה תרחישים חדשים המבוססים על מספר אסונות אפשריים.
האסונות הללו בדרך כלל גרמו להרס של העיר וחייבו את השחקן לבנות את העיר מחדש.
האסונות כללו בין היתר התקפה של עב"מים, תאונות גרעיניות, דליפות גדולות של כימיקלים, שיטפון גדול, סופת הוריקן גדולה, שריפות אדירות, התפרצות הר געש, רעידת אדמה, מהומות וסופת טייפון.
חבילת ההרחבה כללה גם כלי נפרד בשם "SimCity Urban Renewal Kit" אשר אפשר לשחקנים לערוך את התמונות בהן נעשה שימוש במשחק על מנת ליצור מבנים בעלי מראה שונה.
לאורך השנים הופצו גם מספר חבילות הרחבה לגרפיקת המשחק אשר החליפו חלק מהמבנים במשחק במבנים ידועים שונים כמו מגדל אייפל.
סים סיטי הוא משחק מסוג סימולציה משנת 1989. המשחק פותח באופן עצמאי על ידי מעצב המשחקים ויל רייט ופורסם על ידי חברת Maxis.
מטרת המשחק היא ליצור עיר, לפתח שכונות מגורים ואזורי תעשייה, לבנות תשתיות, ולגבות מיסים לצורך המשך פיתוח העיר.
ישנה גם חשיבות רבה במשחק להעלאת רמת החיים של האוכלוסייה.
המשחק בולט בהיותו אחד ממשחקי הסימולציה הפתוחים הראשונים.
המשחק זכה להצלחה מסחרית ניכרת ומכר מיליוני עותקים ברחבי העולם.
הצלחתו של המשחק הובילה להיווצרות ז'אנר משחקי בניית הערים, וכמו גם לפיתוח של מספר משחקי המשך ומשחקי ספין-אוף.
המשחק יצא במקור עבור מחשבי מחשבי אמיגה ומקינטוש.
לאחר הפיכתו לרב מכר המשחק יצאו לאורך השנים גם גרסאות של המשחק עבור מגוון רחב של פלטפורמות כולל MS-DOS, Commodore 64, סופר נינטנדו ו-Windows.
ב-1992 המשחק אף תורגם לעברית והופץ רשמית בישראל.
המטרה העיקרית היא לתכנן מטרופולין משגשג.
השחקן אחראי גם על יצירת תשתית הכבישים, קווי החשמל ותשתיות חיוניות אחרות.
על השחקן גם לבנות ולתחזק שירותים חיוניים שונים כמו תחנות משטרה, כיבוי אש, בתי חולים ובתי ספר.
במהלך המשחק מתרחשים לעיתים גם אסונות שונים, כמו שריפות, שיטפונות ורעידות אדמה, אשר עלולים לגרום לנזק רב בעיר אותו השחקן אחראי לתקן לאחר מכן.
בניגוד ליתר המשחקים בסדרה בהן תצוגת המשחק היא איזומטרית, נקודת המבט במשחק היא מלמעלה למטה.
סימולציה (או הדמיה) היא חיקוי של מציאות מורכבת באמצעות מודל מתאים.
מטרת הסימולציה היא לייצג מאפיינים מסוימים בהתנהגותה של מערכת, למטרות שונות, כגון: בידור, לימוד והסבר, בדיקת מערכות בטרם ייושמו בפועל, קבלת תחזיות על התנהגות מערכות, אימון משתמשים עתידיים במערכת המדומה, ועוד.
הסימולציה מוכרת מזה מאות שנים.
כך למשל השתמשו מצביאים רבים בסימולציה (כאשר משטח כגון ארגז חול מייצג את השטח, וכלים שונים מייצגים את הכוחות הלוחמים) כדי לתכנן את קרבות עתידיים.
במהלך המאה ה-20 התפתח תחום הסימולציה באופן משמעותי עם הופעת מודלים מתמטיים מחד גיסא ואפשרות השימוש במחשב מאידך גיסא דבר שהוביל לפיתוח ענף חדש של סימולציה ממוחשבת.
דוגמאות למצבים שבהם הסימולציה מועילה:
חקר מציאות מורכבת באמצעים זולים יותר מאשר ביצוע ניסויים ממשיים על מציאות זו.
דוגמה: סימולציה של פיצוץ גרעיני כתחליף לביצוע ממשי של הפיצוץ.
בדיקת השערות שאי אפשר בשום אופן לבדוק באמצעות ניסוי.
דוגמה: בדיקת השערות בקוסמולוגיה, כגון זו העוסקת במפץ הגדול או אחרת העוסקת באופן היווצרותם של כדור הארץ והירח.
תרגול פעילות במצבים שונים, ובפרט מצבים מסוכנים, בלא שיהיה צורך לחוות ממש מצבים אלה.
דוגמה: אימון טייסים באמצעות סימולטור טיסה או אימון לוחמים בסימולטור המדמה פעילות בשדה קרב.
חקר פעילותם של מתקנים שונים בשלב התכנון של מתקנים כאלה, כדי לברר את התאמת התכנון למציאות הצפויה.
דוגמה: סימולציה של פעולתו של קניון גדול, כדי לוודא שלא ייווצרו בו תורים ומוקדי לחץ וסיכון.
לחיקוי המציאות, שבה יש מידה רבה של אקראיות, משמשות שיטות המתבססות על מספרים אקראיים, כגון שיטת מונטה-קרלו.
פעמים אחרות מוקם מתקן פיזי המדמה את המציאות הממשית, ולעיתים משולב בסימולטור הפיזי מחשב המפקח על פעולתו.
סימולציה של פיצוץ גרעיני, למשל, מבוצעת באמצעות מחשב-על, ואילו מדמה טיסה = סימולטור מורכב ממתקן המספק את התחושה של תא הטייס ומחשב המדמה את מצבי הטיסה המתורגלים.
"משחק מלחמה" הוא דוגמה לסימולציה רבת משתתפים (Multiplayer), שבמסגרתה מתורגלים מצבי מלחמה שונים.
חלק מהמשתתפים מתרגלים מצבים שלהם ייחשפו בזמן מלחמה, ומשתתפים אחרים מדמים את פעולות האויב.
סימולציה פיזית - סימולציה בה עצמים מחלפים אלמנטים מהמערכת המדומה.
למשל, ההכנה למבצע צבאי בה חיילי פלסטיק המוזזים בארגז חול מייצגים כוחות צבאיים.
סימולציה אינטראקטיבית - סימולציה שבה בני אדם לוקחים חלק בניסיון לחקות מצב אמיתי.
לדוגמה, שחקני תיאטרון המבצעים חזרה גנרלית ללא קהל.
סימולציה ממוחשבת - הדמיה בה מיוצגת המערכת האמיתית על-גבי מחשב.
למשל, הדמיית התנהגות האטמוספירה כדי לחזות את מזג האוויר.
סימולציה ממוחשבת יכולה להיות אינטראקטיבית או עצמאית.
משחקי מחשב רבים מבוססים על סימולציה של מצבים מציאותיים, כגון תוכניות מדמה טיסה, המציגות על-גבי המסך של המחשב האישי לוח שעונים של מטוס מדגם מסוים, כך שהמשתמש מסוגל לנווט את ה"מטוס" המוצג לו בנופים שונים.
באופן דומה פועלים מדמים של כלי רכב אחרים.
סימולציה מוחשית יותר מתבצעת במתקנים שנועדו לכך בגני שעשועים.
סימולציה מסוג שונה נעשית במשחקים המבוססים על סימולציה של ניהול עיר או מדינה (SIM CITY).
כשעלויות הלימוד על מכשיר אמיתי הן גבוהות במיוחד, או כרוכות בסיכון גבוה, ניתן להשתמש בסימולציה.
כך למשל משתמשים במדמי טיסה כדי לאמן טייסים.
בצורת אימון זו אין לא עלויות של דלק ולא סיכון לפגיעה פיזית במקרה של התרסקות.
בתעשיות שונות משתמשים בסימולציה כדי לבדוק התאמה של חלק לתפקידו, בטרם ייוצר החלק.
סימולציה זו עשויה לחסוך עלויות רבות שהיו נובעות מייצור חלק, שהיה מתגלה בהמשך כלא-מתאים.
למשל, בתעשיית הרכב ניתן לבדוק את מקדם הגרירה של צורות מעטפת שונות בעזרת סימולציה ממוחשבת, מבלי לייצר את הרכב בפועל ולנסותו.
כך ניתן, בעלות נמוכה יחסית, לבדוק צורות רבות ושונות ולמצוא את המתאימה ביותר.
בייצור כלי טיס החליפה הסימולציה הממוחשבת כמעט לחלוטין את מנהרת האוויר.
בכימיה, פיזיקה ומדעים מדויקים אחרים, משתמשים בסימולציה כדי לגלות כיצד יתנהגו מערכות מסוימות במצבים שונים.
מרבית המחקר ה"מעשי" בנוגע לראשית היקום, למשל, מתבסס על הדמיות שונות של המפץ הגדול.
סימולציות של מערכות פיזיקליות משמשת גם בפיתוח נשק גרעיני.
אפשרות השימוש במחשבים כדי לדמות ביקוע גרעיני הובילה להגבלות ייצוא שונות על רכיבי מחשב מצד ממשלת ארצות הברית.
במדע המטאורולוגיה נעשה שימוש יומיומי בסימולציות במטרה לחזות באופן מדויק ככל האפשר את מזג האוויר.
סימולציה של כוחות השוק השונים משמשת לעיתים בכלכלה ובקבלת החלטות עסקיות שונות.
למשל, בעזרת סימולציה ניתן לבדוק אם עדיף להשתמש בתור אחד משותף עבור כל הכספרים בבנק, או בתור נפרד לכל כספר.
לביצוע הסימולציה משתמשים פעמים רבות בתוכנות מחשב הנכתבות בשפות תכנות שנועדו למטרה זו (כגון Simula או SIMSCRIPT).
שפות תכנות אלה הן משתי קטגוריות:
שפות שנועדו לסימולציה בדידה, כלומר סימולציה שבה המודל מורכב מאוסף גדול של מאורעות בדידים, הקורים זה אחר זה או במקביל.
שפות שנועדו לסימולציה רציפה, שבה המאורעות מתרחשים בצורה רציפה, ולכן מתוארים באמצעות אוסף של משוואות דיפרנציאליות.
דוגמאות לתוכנות סימולציה: Arena, Anylogic, R, Excel
ניסוי מחשבתי - זהו ניסיון לפתור בעיה מדעית מסוימת, או דווקא להציג בעיה מדעית מסוימת, שלא באמצעות ניסוי ממשי, אלא בכוח המחשבה והדמיון בלבד.
קאטה - הקאטות משמשות לתרגול קרב באמנויות לחימה שונות.
באמצעות סדרת טכניקות קבועה מראש המבוצעת כנגד יריב מדומה.
דימות (או הדמאה) - יצירה של תמונה ממוחשבת ממקורות שונים.
הדימות נעשים לצרכים רבים, ביניהם צרכים רפואיים או צבאיים.
סימולטור (בעברית: מַדְמֶה) הוא מתקן המאפשר סימולציה (הדמיה או חיקוי) של פעילות מסוימת במצבים ותרחישים אופייניים שונים, שהם חלק מהמציאות.
המתקן עשוי להיות מכני או ממוחשב, והוא משמש לצורכי הדרכה או אימון (בעיקר בהקשר הצבאי), וכן לצורכי בידור ופנאי.
מדמים צבאיים משמשים להכשרת מפעילי אמצעי לחימה שונים, שיפור מיומנויותיהם המוטוריות והקוגניטיביות, ואימונם בתרחישים שונים שבהם יצטרכו לפעול במסגרת תפקידם.
לסימולטור במקרה זה מספר יתרונות על-פני האימון הרגיל, "יבש" או "רטוב" (תרגיל אש חיה):
האימון בסימולטור זול בהרבה מאימון במציאות.
בסימולטור ניתן לדמות תרחישים ומצבי-חירום שונים, קרובים למציאות, ושביצועם בכלי האמיתי אינו אפשרי או שהוא כרוך בסכנת-חיים.
בסימולטור ניתן לשלב אמצעי בקרה ותיעוד שונים, המאפשרים ניתוח ותחקור של התנהגות ופעולות המתאמן, לצורך שיפור דרכי התמודדותו עם המצבים במציאות וכן לצורך שיפור תורות הלחימה.
מדמה משמש גם לבידור, בהעניקו, למשל, את חוויית הטיסה בחללית גם למי שאינו טייס חלל.
כמו כן, נפוצים סימולטורים למחשב הבייתי בהם השחקן יכול להטיס שלל מטוסי קרב ומסוקים ולהפיל מטוסי אויב.
בסימולטורים רבים הושם דגש על ריאליזם גבוה ומנוע המשחק פועל לפי חוקי הפיזיקה האמיתיים בנוסף לשליטה במטוס, שלעיתים דומה מאוד לשליטה במטוס האמיתי (מבחינת לוח מכוונים, תצוגת נתונים, ביצוע תרגולות כמו ירי חימוש, המראה ונחיתה ועוד).
בתחום התעופה הכללית קיימים מספר מוצרי סימולציה שמאפשרים דימוי טיסה בעזרת מסך ומקלדת, יוק או ג'ויסטיק.
מוצרי תוכנה אלו ניתנים להפעלה כמעט בכל מחשב מודרני, התוכנה הנפוצה ביותר היא פלייט סימולטור של מיקרוסופט (Microsoft Flight Simulator).
פלייט סימולטור - סדרת סימולטורים למחשב הביתי מבית מיקרוסופט.
כוכב כחול - סימולטור קרב ישראלי שכולל בתוכו הדמיות של מלחמות ישראל.
סימה וקנין מכשפה הוא סרט קולנוע ישראלי בבימויו של דרור שאול, שיצא לאקרנים בשנת 2003, עם תיקי דיין, ליאור אשכנזי ואיציק כהן בתפקידים הראשיים.
הסרט מגולל את סיפורה של אלמנה מבוגרת בשם סימה וקנין, המעוניינת להרחיב את דירתה בשביל לאפשר למשפחתה לגור אצלה.
בעקבות כוונתה זו, מתנגד אחד השכנים להרחבה, וסימה מקללת אותו.
סימה מגלה שהיא מכשפה ומשם העסק הולך ומסתבך.
סימה וקנין (תיקי דיין), סבתא ואלמנה כבר שנה, מעוניינת להרחיב את דירתה כדי לאפשר לבני משפחתה לגור איתה.
היא מקבלת סירוב מראש ועד הבית, דב וסרמן (ליאור אשכנזי), בעוד שאר השכנים הסכימו לשיפוץ.
ברגע של ייאוש פורצת סימה במגוון רחב של קללות לדב וסרמן (פיטורים, שרפת ביתו, דריסה, מחלות) ולמשפחתו (לאביו התקף לב, לאחותו שבירת רגל, לאשתו הפלה).
הקללות להפתעת כולם מתחילות להתגשם אחת לאחת ולמרר את חייו של דב.
כאשר מתברר שסימה היא מכשפה, מקימים בני משפחתה עסק ודורשים כסף תמורת קללות וברכות.
המוני אנשים מגיעים, סימה מתעשרת ומתפרסמת.
אך סימה אישה פשוטה והיא סובלת מהמצב ומהאחריות המוטלת עליה ומחפשת מפלט.