tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
מיכאיל ברקלאי דה טולי - מצביא רוסי, גיבור מלחמת רוסיה–צרפת (1812), נסיך
פביאן גוטליב פון בלינגסהאוזן - אדמירל בחיל הים של האימפריה הרוסית, גאוגרף, חוקר אנטארקטיקה
אלפרד רוזנברג - אידאולוג נאצי ופושע מלחמה, מן האחראים לשואה.
היה שר הרייך לשטחים הכבושים במזרח.
גאורג וילהלם ריכמן - פיזיקאי רוסי, מחלוצי חקר החשמל
פרידריך צנדר - מדען סובייטי, נמנה עם מפתחי הרקטה הסובייטית הראשונה
ליונל קיזריצקי - אמן שחמט
אדם יוהאן פון קרוזנשטרן (1770–1846) – אדמירל בחיל הים של האימפריה הרוסית ומגלה ארצות רוסי (נודע גם בשמו הרוסי איוון פיודורוביץ' קרוזנשטרן).
פרדיננד וראנגל - מגלה ארצות
פאול פון רננקמפף - גנרל בצבא האימפריה הרוסית
פיוטר וראנגל - גנרל בצבא רוסיה
גאורג אוגוסט שווינפורט (1836–1925) – מגלה ארצות, חוקר אפריקה ובוטנאי
ארנסט בירון - מדינאי של המאה ה-18, בין האנשים החזקים ברוסיה בתקופת אנה, קיסרית רוסיה
אוטו שמידט - גאוגרף, מתמטיקאי ואסטרונום סובייטי
גרמניה שנת אפס (באיטלקית: Germania, anno zero) הוא סרטו של רוברטו רוסליני משנת 1948 שחתם את "טרילוגיית המלחמה" המפורסמת שלו (שני הסרטים האחרים היו פאיזה ורומא עיר פרזות).
עלילת הסרט גרמניה שנת אפס מתרחשת בגרמניה שאחרי מלחמת העולם השנייה בניגוד לשאר סרטיו ולסרטי הנאו-ריאליזם האיטלקי שמתרחשים באיטליה.
פרט לכך הסרט מהווה סרט נאו-ריאליזם קלאסי ורוסליני משתמש בו בשחקנים מקומיים, לא מקצועיים, מונולוגים פשוטים, תאורה טבעית ואת התפאורה עצמה מהוות חורבות ברלין שאחרי המלחמה.
האתרים שבהם צולם הסרט דרמטיים ביותר ומציגים לצופה את ההפצצות הכבדות שספגה העיר ואת המאבק האנושי להמשיך ולהתקיים לאחר נפילתו של הרייך השלישי.
סצנת הסיום של הסרט נחשבת לאחד מרגעי השיא של הנאו-ריאליזם האיטלקי.
עמוס גיתאי ציין סצנה זו כאחת מסצנות האלימות שהותירו בו את החותם המשמעותי ביותר.
גיבור העלילה הוא ילד בן 12, אדמונד קלר, הגר עם אביו החולה, אחיו ואחותו בדירה בבניין מופצץ יחד עם חמש משפחות נוספות.
אחותו, אווה, מואשמת על לא עוול בכפה במכירת גופה לחיילי כוחות הברית החונים בברלין.
אחיו, קרל-היינץ, מסרב להירשם במשטרה המקומית בשל החשש שיוענש על חברותו בכוח הנאצי שלחם בכוחות הברית עד לסוף המר.
בעוד משפחתו מוטרדת בבעיות אלו, אדמונד נותר לבדו במאבק להישרדות, כשמשפחתו תלויה בהכנסתו בשל סירובו של קרל-היינץ להירשם במשטרה ולצאת לעבוד.
אדמונד מתחיל לסחור בשוק השחור שמתפתח בברלין לאחר המלחמה אך מרומה בידי אדם מבוגר ועל ידי קבוצת נערים.
קבוצת נערים זו חושפת אותו לעולם של רמאויות, גנבה ומין מזדמן.
מורו לשעבר של אדמונד, מר הנינג, הוא נאצי מסוכן הסוחר גם הוא בשוק השחור בחפצים של הנאצים.
מר הנינג משבח את אדמונד על הצטרפותו לנוער ההיטלראי ומנסה להתקרב לאדמונד ולנצלו מינית.
במסגרת הטפתו לאדמונד על הערכים הנאצים, מר הנינג מוסיף חטא על פשע ומספר לאדמונד שאביו אינו ראוי לחיות משום חולשתו.
אדמונד לוקח את דבריו של הנינג ברצינות תוך אמונה בעתיד הטוב שמבטיחה לו התעמולה, ומרעיל את אביו כדי לשחרר את המשפחה מעול הטיפול בו.
כשאדמונד מספר על כך למר הנינג, הלה מתכחש לכך מכל וכל ומותיר את אדמונד בנקיפות מצפון בלתי נסבלות.
בעוד אדמונד מסתובב בעיר על רקע ההריסות, בולטת הכנסייה כמבנה שהוא ככל המבנים, חסר רלוונטיות או משיכה במצב הנוכחי של התושבים.
הסרט מסתיים בקפיצתו של אדמונד מראשו של מגדל חרב אל מותו בסצנה קשה ובלתי נשכחת בקולנוע הנאו-ריאליסטי.
שם הסרט, "גרמניה שנת אפס", בא לציין את תחילתה של גרמניה מחדש, משנת האפס.
המונח הפך למטבע לשון בקולנוע המרמז על חברה הקמה מתוך הרס וחורבן, תחושה של סוף יחד עם התחלה חדשה.
ז'אן-לוק גודאר ביים סרט תיעודי בשנת 1991 בשם "גרמניה תשע אפס" כפרפרזה על סרטו של רוסליני, כאשר בצרפתית המילה "תשע" פירושה גם "חדש".
גם בישראל, הבמאי יוסף פיצ'חדזה הוציא את סרטו "שנת אפס" תוך שימוש במטבע לשון זה.
גרמניה הצעירה הוא כינויו של זרם ספרותי שקם בגרמניה לאחר מהפכת יולי 1830, בהשראת המהפכה הצרפתית.
הבונדסטאג הגרמני של אותם ימים אסר על פרסום כתביהם של נושאי דגל התנועה: קארל גוצקוב, היינריך לאובה, לודולף וינבארג ותיאודור מונדט.
הגם שהתנועה לא פעלה בתוככי החברה היהודית, היא זוהתה על ידי חלק ממתנגדיה כיהודית.
היינריך היינה, לודוויג ברנה וגאורג ביכנר נחשבים אף הם כאנשי התנועה.
השם "גרמניה הצעירה" הופיע לראשונה ברומן "אירופה הצעירה" (1833) מאת היינריך לאובה, אך לעיקר פרסומו זכה השם לאחר שתיאודור וינבארג פתח את חיבורו "מסעות אסתטיים" במילים: "לך, גרמניה הצעירה, אני מקדיש את דברי אלה, לא לישנה".
רעיונותיו של חוג ספרותי זה איחדו משוררים, הוגי דעות ועיתונאים, כולם הביעו ביצירותיהם התנגדות לתנועת ההתבוננות והפרטיקולריזם הפנימי של הרומנטיקה הגרמנית.
הם התנערו מהתנועה הרומנטית, שנחשבה א-פוליטית, וחסרה את האקטיביזם שתאפשר לה לדרוש את פריחת האינטליגנציה הגרמנית.
בהתלהבותה ולוחמנותה הניחה התנועה את הזרעים לגרמניה שאחרי שלטונו של הרודן מטרניך, המאוחדת והמשוחררת מבחינה לאומית ופוליטית.
על פי הדוגמה הגרמנית אף צמחו תנועות ליברליות צעירות בארצות נוספות שנטלו ממנה את שמה: "איטליה הצעירה", "וינה הצעירה", "אירלנד הצעירה" ועוד.
בחודש דצמבר 1835 הוציא הבונדסטאג צו בפרנקפורט המורה להחרים את כל כתבי אישי הקבוצה, "ובמיוחד ה.
היינה", בכל מדינות האיחוד הגרמני.
בנימוק הרשמי לחרם נטען בין היתר כי באמצעות ספרות יפה ניסתה "גרמניה הצעירה" לתקוף באופן החצוף ביותר את הדת הנוצרית, להטיל דופי בתנאים הקיימים ולהרוס את כל המשמעת וחיי המוסר (Sittlichkeit).
המניע הסופי לחרם הייתה ככל הנראה הביקורת ההרסנית שפרסם מבקר הספרות המשפיע, וולפגנג מנצל, על "וואלי הספקנית" של קארל גוצקוב.
מנצל דרש שהרומן יוכר בזאת כחיבור פורנוגרפי המסכן את החברה והמהווה חילול הקודש.
בעקבות זאת פרסם היינריך היינה, שמעולם לא הרגיש שייך לגרמניה הצעירה, את חיבורו "מנצל המלשין", בו הוא תוקף אותו בחריפות רבה.
על פי תיאודור מונדט הושמט שמו של לודוויג ברנה מהרשימה עקב חיפזון יתר.
עם זאת, בהיסטוריה של הספרות נחשבים שישה סופרים אלה לליבת התנועה.
בהקשרים רחבים יותר שויכו לתנועה גם יוצרים כויליבלד אלקסיס, אדולף גלאסברנר (Glassbrenner), גוסטב קינה (Kühne) ומקס ולדאו (Waldau).
גאורג ביכנר מוזכר אף הוא פעמים רבות כמי שמשתייך למה שכונה "גרמניה הצעירה", אך במכתב למשפחתו מינואר 1836 הוא הרחיק את עצמו מגרמניה הצעירה.
יחד עם זאת ניתן להבחין במאפיינים משותפים בין שאר המחברים לביכנר, בעיקר במחאתם על מדיניות הריאקציה והרסטורציה של מטרניך.
בין המו"לים הרדיקליים שהוציאו לאור את כתבי סופרי התנועה היה זכריאס לוונטאל (1884-1810).
גרמניה שלחה משלחת לכל אחד מאירועי המשחקים הפאראלימפיים מראשיתם, הן במשחקי הקיץ, והן במשחקי החורף.
המשלחת הגרמנית היא אחת המשלחות המצליחות בתולדות המשחקים.
גרמניה אירחה את המשחקים הפאראלימפיים היידלברג (1972).
החל מראשית המשחקים הפאראלימפיים, שהתקיימו ברומא 1960, התחרתה גרמניה המערבית תחת השם "גרמניה", בעוד גרמניה המזרחית לא שלחה נציגים, למעט משלחת עצמאית אחת אל המשחקים הפאראלימפיים ניו יורק וסטוק מנדוויל (1984).
ב-1990 אוחדה גרמניה, והחל מהמשחקים הפאראלימפיים ברצלונה (1992) מיוצגת גרמניה במשלחת אחת.
גרמניה היא בין המדינות המצליחות ביותר בתולדות המשחקים הפאראלימפיים ומספר פעמים דורגה ראשונה בטבלת המדליות במשחקים.
בין הספורטאים הבולטים במשלחת הגרמנית נמצאת ריינהילד מילר, שזכתה ב-23 מדליות פאראלימפיות, מהן 19 מדליות זהב במקצי הסקי האלפיני והאתלטיקה, השחיינית קלאודיה הנגסט שזכתה ב-25 מדליות, בהן 13 מדליות זהב וגולש הסקי האלפיני גרד שנפלדר שזכה ב-17 מדליות, בהן 12 מדליות זהב.
אל משחקי הבכורה של המשחקים הפאראלימפיים רומא (1960) שלחה מערב גרמניה משלחת של 9 ספורטאים (שבעה גברים ושתי נשים).
המשלחת הגרמנית הצליחה לזכות ב-30 מדליות פאראלימפיות, מהן 15 מדליות זהב, ודורגה שלישית בטבלת המדליות, אחרי איטליה המארחת שהובילה את הטבלה, ובריטניה סגניתה.
במשלחת בלטה צנדר שזכתה בשמונה מדליות, בארבעה ענפים שונים.
היא זכתה בשלוש מדליות זהב בשחייה, בשלוש מדליות נוספות בתחרויות האתלטיקה, והוסיפה מדליית ארד בטורניר הזוגות בטניס שולחן, ומדליית ארד נוספת בקשתות.
אל המשחקים הפאראלימפיים טוקיו (1964) שלחה גרמניה המערבית עשרה ספורטאים, (שמונה גברים ושתי נשים) ושבה עם 12 מדליות פאראלימפיות, בהן 5 מדליות זהב.
בשורות המשלחת בלט האתלט פרוסל שזכה בשלוש מדליות זהב (קטגוריה B) בזריקת אלה,
הטלת כידון, והוסיף מדליה נוספת בהדיפת כדור ברזל עם שיא עולם חדש של 7.69 מטרים.
גרמניה ארחה את המשחקים הפאראלימפיים היידלברג (1972), ודורגה באותו הטורניר בפעם היחידה בתולדותיה במקום הראשון בטבלת המדליות.
לשיא המדליות הלאומי הגיעה המשלחת ב, בה זכתה ב-230 מדליות פאראלימפיות, בהן 79 מדליות זהב.
גרמניה המזרחית ערכה את הופעתה הראשונה והיחידה ב בניו יורק וסטוק מנדוויל (1984).
היא שלחה משלחת של 4 ספורטאים, אשר הביאו 3 מדליות כסף ומדליית ארד.
גרמניה המזרחית מעולם לא השתתפה באולימפיאדת חורף.
מאז שנת 1992 משתתפת במשחקים הפאראלימפיים משלחת של גרמניה המאוחדת.
אולימפיאדה זהב כסף ארד סה"כהמשחקים הפאראלימפיים ניו יורק וסטוק מנדוויל (1984) 0 3 1 4 סה"כ 0 3 1 4
גרמניה נטלה חלק באירוויזיון למקהלות פעם אחת החל מתחילת התחרות ב-2017, כאשר שלחה את "מקהלת הג'אז של פרייבורג" כנציגתה בתחרות.
ב-27 בפברואר 2017 הודיעה גרמניה כי הם יערכו להופעת הבכורה שלהם בתחרות של 2017.
המקהלות והשירים שייצגו את גרמניה באירוויזיון למקהלות
שנה מבצע שירים שפה מיקום2017מקהלת הג'אז של פרייבורג"African Call" / "Palettes"שפה מתוכננת / גרמנית אין2019BonnVoice
גרמניה משתתפת בכל המשחקים האולימפיים לנוער שהתקיימו מאז היווסדם באולימפיאדת הנוער סינגפור (2010).
גרמניה משתתפת גם במשחקי החורף האולימפיים לנוער.
לאורך השנים צברו ספורטאי הנוער הגרמנים 133 מדליות, מהן 38 מדליות זהב.
המשלחת הראשונה של גרמניה למשחקים האולימפיים לנוער הייתה לאולימפיאדת הנוער סינגפור וכללה 70 ספורטאים שהתחרו בעשרים ענפי ספורט.
המשלחת זכתה ב-22 מדליות, מהן ארבע מדליות זהב.
המשלחת לאולימפיאדת הנוער נאנג'ינג היא הגדולה ביותר שגרמניה שלחה עד כה.
המשלחת מנתה 85 ספורטאים שהתחרו ב-21 ענפים.
המשלחת זכתה ב-25 מדליות, מתוכן שתי מדליות זהב.
גרמניה השתתפה במשחקי החורף האולימפיים לנוער החל מראשיתם באולימפיאדת הנוער אינסברוק.
המשלחת דורגה במקום הראשון בטבלת המדליות עם זכייה של 17 מדליות, מתוכן שמונה מדליות זהב.
המשלחת לאולימפיאדת הנוער לילהאמר מנתה 44 ספורטאים שהתחרו ב-14 ענפי ספורט.
המשלחת דורגה במקום הרביעי לאחר שזכתה ב-22 מדליות, מהן שבע מדליות זהב.
המשלחת לאולימפיאדת הנוער לוזאן מנתה 90 ספורטאים שהתחרו בכל 16 ענפי ספורט.
המשלחת דורגה במקום השישי לאחר שזכתה ב-18 מדליות, מהן חמש מדליות זהב.
גרמניה השתתפה באירוויזיון 1982 עם השיר "Ein bißchen Frieden" (מעט שלווה), בביצוע ניקול, וזכתה במקום הראשון בתחרות.
באירוויזיון, השיר שובץ במקום ה-18 והאחרון, אחרי אירלנד, בתום ההצבעה ,גרמניה קיבלה 161 נקודות, והגיעה למקום 1 מתוך 18 מדינות שהשתתפו
גרמניה באירוויזיון 2006 השתתפה עם השיר "No No Never" בביצוע של טקסס לייטנינג.
נציג גרמניה לאירוויזיון 2006 נבחר במסגרת ספיישל טלוויזיוני לרגל חגיגות חמישים שנה לאירוויזיון.
התחרות נערכה בתיאטרון "Deutsches Schauspielhaus" בהמבורג.
בתחרות התמודדו שלושה מתחרים, כל אחד מהמתמודדים ביצע בנוסף לשיר גם שיר נוסף שהיה באירוויזיון, דירוגם נבחר על פי תוצאות ההצבעה של הקהל בבית.
בין האורחים באירוע הם נציגי גרמניה לשעבר מישל ולו, כמו כן גם זוכי אירוויזיון לשעבר ליס אסיה, Brotherhood of Man והאחים אולסן.
סדר השמעה מבצע שיר מספר קולות מיקום 1 תומאס אנדרס "Songs That Live Forever" 216,457 2 2 טקסס לייטנינג "No No Never" 365,361 1 3 ויקי לאנדרוס "Don't Break My Heart" 213,139 3
באירוויזיון השיר העפיל אוטומטית לגמר, וסיים במקום ה-15 עם 36 נקודות.
גרמניה באירוויזיון 2001 השתתפה עם השיר "Wer Liebe lebt" בביצוע של מישל.
התחרות לבחירת נציג גרמניה לאירוויזיון 2001 נקראתה "Countdown Grand Prix 2001" ונערכה באולם "Preussag Arena" בהנובר.
התחרות נערכה בשני סבבים, בסבב הראשון הוצגו 12 שירים שמתוכם 3 עלו לסבב השני, ולאחר מכן בסיבוב השני נערכה הצבעה חוזרת לבחירת הזוכה מבין השלושה שעלו.
סדר השמעה מבצע שיר אחוז קולות מיקום4מישל "Wer Liebe lebt" 36.6%1 8 לזלי, גוי & בריגיט "Power of trust 34.7% 2 12 לו & להקה "Happy birthday party 28.7% 3
12 נקודות10 נקודות8 נקודות7 נקודות6 נקודות
5 נקודות4 נקודות3 נקודות2 נקודות1 נקודה
גרמניה באירוויזיון 2008 השתתפה עם השיר "Disappear" בביצוע של No Angels.
תחרות הגמר הלאומית לבחירת הנציג של גרמניה לאירוויזיון 2008 נקראה "Wer singt für Deutschland?".
התחרות נערכה בהמבורג והונחתה על ידי תומאס הרמנס.
חמישה ביצועים מוזיקליים התמודדו בתחרות והזוכה נקבע על ידי שני סבבים של הצבעות הקהל במסרונים.
בסיבוב הראשון נבחרו שניים מתוך חמשת המתמודדים לעלות לשלב הבא ובסיבוב השני זכתה להקת No Angels ב-50.5 אחוזים מהקולות ונבחרה לייצג את גרמניה באירוויזיון.
באירוויזיון 2008 בבלגרד הופיעה הלהקה עם השיר "Disappear".
הלהקה סיימה במקום ה-23 עם 14 נקודות.
סבב שני – 6 במרץ 2008 סדר מבצע שיר אחוז הקולות מיקום 1 קרולין פורטנבאכר "Hinterm Ozean" 49.5% 2 2 No Angels "Disappear" 50.5% 1
גרמניה באירוויזיון 1970 השתתפה עם השיר Wunder gibt es immer wieder בביצוע של קטיה אבשטיין.
התחרות הלאומית לבחירת נציג גרמניה לאירוויזיון 1970 נערכה באולפני טלוויזיה בפרנקפורט והמנחה הייתה מארי-לואיז שטיינבאואר.
שישה שירים לקחו חלק בתחרות, חבר השופטים כלל שבעה שופטים, בסיבוב הראשון כל אחד מהשופטים העניק נקודה לכל אחד משלושת השירים המועדפים עליו, שלושת השירים שקיבלו את הניקוד הנמוך ביותר הודחו מן התחרות, בסיבוב השני כל אחד מהשופטים העניק נקודה לשיר המועדף עליו מבין שלושת השירים שנשארו בתחרות.
Points awarded to Germany10 נקודות9 נקודות8 נקודות7 נקודות6 נקודות5 נקודות4 נקודות3 נקודות2 נקודות1 נקודה
גרמניה באירוויזיון 1962 השתתפה עם השיר "Zwei kleine Italiener" בביצוע של קוני פרובוס.
עבור בחירת הנציג הגרמני לאירוויזיון באותה שנה נערכו ארבעה חצאי גמר שכל אחד מהם נערך בעיר אחרת, מכל חצי גמר עלו שלושת השירים שהיו במקומות הראשונים אל הגמר.
הגמר נערך בעיירת הספא באדן-באדן, המנחה היה קלאוס היינשטיין, השיר הזוכה נבחר על ידי שישה צוותי שיפוט מקומיים ברחבי גרמניה ועל ידי צוות שיפוט נוסף שנכח באולם התיאטרון בו התקיימה התחרות.
| פירקו מאנולה & ווין הופ
Points awarded to Germany3 נקודות2 נקודות1 נקודה פינלנד
גרמניה באירוויזיון 1992 השתתפה עם השיר "Träume sind für alle da" בביצוע של להקת ווינד.
התחרות לבחירת נציג גרמניה לאירוויזיון 1992 במאלמה אורגנה על ידי גוף השידור "Mitteldeutscher Rundfunk" המהווה חלק מ-ARD.
התחרות נערכה במגדבורג והונחתה על ידי כרמן נבל.
הזוכה נבחר על ידי חבר שופטים מקומי שישב ב-11 נקודות של סניפים מקומיים של ARD ברחבי גרמניה, כל אזור שיפוט הכיל בתוכו עשרה צופי טלוויזיה שניקדו כל שיר בין 1–3 נקודות, השיר שקיבל את מרב הנקודות קיבל נקודה מטעם האזור.
+12 נקודות10 נקודות8 נקודות7 נקודות6 נקודות
גרמניה באירוויזיון 2013 השתתפה עם השיר "Glorious" בביצוע של להקת קסקדה.
בגרמניה נשמעו טענות על כך שמיקומה בתחרות הושפע ממדיניותה של אנגלה מרקל במשבר החובות של גוש האירו.
התחרות הלאומית לבחירת נציגות גרניה באירוויזיון נערכה בהנובר והונחתה על ידי אנקה אנגלקה.
12 מתמודדים השתתפו בתחרות נוספים, מתכונת ההצבעה הייתה במשקל שליש לציבור הצופים, שליש לציבור מאזיני הרדיו ושליש לצוות שיפוט.
סדר השמעה מבצע שיר ניקוד מאזיני הרדיו ניקוד חבר השופטים ניקוד הצופים ניקוד סופי מיקום 1 פין מרטין "Change"3 6 3 12 9 2 Mobilée "Little Sister"5 3 0 8 11 3 Blitzkids mvt.
+נקודות שהוענקו לגרמניה (גמר)12 נקודות10 נקודות8 נקודות7 נקודות6 נקודות 5 נקודות4 נקודות3 נקודות2 נקודותנקודה אחת
גרמניה השתתפה באירוויזיון 2021 ברוטרדם שבהולנד, בו ייצג אותה הזמר ינדריק זיגווארט עם השיר "I Don't Feel Hate".
גרמניה נטלה חלק באירוויזיון 63 פעמים, החל מהצטרפותה ב-1956, וזכתה פעמיים: בשנת 1982, עם השיר "Ein bißchen Frieden" שבוצע על ידי הזמרת ניקול, ובשנת 2010, עם השיר "Satellite" שבוצע על ידי הזמרת לנה.
בשנת 2018, גרמניה שלחה את מיכאל שולטה עם השיר "You Let Me Walk Alone", וזכתה במקום הרביעי עם 340 נקודות.
בשנת 2019 גרמניה שלחה את הצמד S!sters עם השיר "Sister", וסיימה במקום ה-25 עם 24 נקודות, כאשר קיבלה 0 נקודות מהקהל.
בשנת 2020, בן דוליץ' נבחר לייצג את גרמניה עם השיר "Violent Thing" לפני ביטול התחרות.
ב-6 בפברואר 2021, תאגיד השידור NDR אישר כי ינדריק זיגווארט נבחר לייצג את גרמניה באירוויזיון 2021, והשיר עתיד לצאת לאור ב-25 בפברואר 2021.
מתוקף היותה חלק מחמש הגדולות, גרמניה לא נוטלת חלק בחצאי-הגמר ושובצה אוטומטית בגמר, יחד עם צרפת, איטליה, ספרד, הממלכה המאוחדת, והמארחת הולנד.
ב-22 במאי, בגמר התחרות, הגיע זיגווארט למקום ה-25 עם שלוש נקודות.
גרמניה השתתפה באירוויזיון 2022, שהתקיים בטורינו, איטליה.
זו הייתה השתתפותה ה-65 במספר של גרמניה בתחרות הזמר של האירוויזיון.
מאליק האריס ייצג את גרמניה בתחרות עם השיר "Rockstars", לאחר שניצח בתחרות בשם Germany 12 Points, שהופק על ידי רשות השידור הגרמנית ARD.
קדם לאירוויזיון 2022, גרמניה השתתפה באירוויזיון שישים וארבע פעמים, מאז הופעת הבכורה שלה באירוויזיון 1956. היא הגיעה למקום הראשון פעמיים: באירוויזיון 1982 עם השיר "Ein bißchen Frieden" של ניקול ובאירוויזיון 2010 עם השיר "Satellite" בביצועה של לנה מאייר-לנדרוט.
בשנת 2021 הנציג הגרמני ינדריק זיגוורט, שהופיע עם השיר "I Don't Feel Hate", הגיע למקום העשרים וחמישה עם 3 נקודות.
ב-19 במרץ אישרה רשות השידור הגרמנית את השתתפותה באירוויזיון 2022. בשנים 2020–2021 הרשות בחרה את נציגיה באמצעות ועדה פנימית שהוקמה למטרה זו.
ב-3 בנובמבר אותה השנה נודע כי יופק קדם לאומי שיבחר את הנציג והשיר הגרמני לתחרות.
Germany 12 Points התקיים ב-4 במרץ 2022 בסטודיו "ברלים אדלרשוף" בברלין, בהנחיית ברברה שנברגר.
שודרה בערוצים Das Erste ו-One, בתשעת ערוצי הרדיו של ARD ובאתר האינטרנט שלה.
צפו במשדר 3.25 מיליוני נפשות בגרמניה בלבד.
ב-4 בנובמבר פתחה רשות השידור הגרמנית את תקופת הגשת השירים, שהסתיימה ב-30 בנובמבר.
לאחר מכן, היא הכריזה כי הוגשו לה 944 שירים.
ועדה שהואמנה על ניפוי השירים בחרה שישה שירים בלבד שיעלו לשלב הבא.
ששת השירים יצאו לאור במהלך מסיבת עיתונאים שנערכה ב-10 בפברואר 2022.
אירוע הגמר של הקדם שודר ב-4 במרץ 2022. סדר ההופעות שלו נקבע ב-23 בפברואר, במהלך התוכנית "Live nach Neun", בערוץ Das Erste, בהנחיית אלינה שטיגלר ופיטר גרוסמן.
הזוכה נבחר באמצעות הצבעה ציבורית.
ההצבעה כללה שיחות טלפון, הודעות SMS או הצבעה מקוונת.
בהצבעה המקוונת יכלו הצופים להצביע באתרים של תשעת ערוצי הרדיו של רשות השידור הממלכתית.
היא נפתחה ב-28 בפברואר ונערכה שבוע.
במשדר הגמר הופיעו זוכת אירוויזיון 2016, ג'מאלה, עם השיר "1944"; וקונצ'יטה וורסט שביצעה מספר שירים עם גיטה הנינג, נציגת גרמניה באירוויזיון 1973 וג'יין קומרפורד.
גרמנים בוקובינאים הוא הכינוי לאוכלוסייה הגרמנית שהתגוררה במחוז בוקובינה, לאחר שסופח על ידי מלוכת הבסבורג ב-1776.
הגרמנים הראשונים הגיעו לבוקובינה מאזורי באנאט ושוואביה.
הגירתם לאזור הייתה בעידודם של השלטונות האוסטרים, שרצו ליישב בבוקובינה אוכלוסייה דוברת גרמנית, כדי להקל על השליטה בו.
הגרמנים הבוקובינאים נאלצו לבסוף לעזוב את החבל ב-1940, בראשית מלחמת העולם השנייה, עקב רצונה של גרמניה הנאצית.
"גרמנים באוגנדה" הוא אלבום האולפן השלישי של הזמר הישראלי רם אוריון.
את האלבום הוציאה לאור בשנת 2016 חברת התקליטים נענע דיסק, כארבע שנים לאחר פרסומו של "האחרון".
פורסם בפורמט תקליטור בקטלוג 6334 ובפורמט ויניל – הפעם הראשונה בה אוריון מפיק אלבום בפורמט זה – בקטלוג LP5006. שיתופי הפעולה באלבום כוללים גם את הסופרת ענת עינהר, קוסטה קפלן (חיה מילר), אור אדרי (ריו), הצמד האייפרונס (טליה פרי וחוה כהן) ודפנה קינן (דפנה והעוגיות).
גרמניזציה היא התפשטות השפה, האנשים והתרבות הגרמנית.
גרמניזציה הייתה רעיון מרכזי במחשבה השמרנית הגרמנית במאות ה-19 וה-20, כאשר הלאומיות האתנית נלוותה לשמרנות.
בבלשנות, גרמניזציה של שפות לא גרמניות מתרחשת, כאשר שפות אלה מאמצות מילים גרמניות.
על פי מדיניותן של מדינות בהן המסדר הטווטוני, אוסטריה, הקיסרות הגרמנית וגרמניה הנאצית, לרוב נאסר על מי שאינם גרמנים להשתמש בשפת האם שלהם, ומסורותיהם ותרבותם דוכאו במטרה לחסל בהדרגה תרבויות זרות, סוג של טיהור אתני.
בנוסף, נעשה שימוש במתיישבים להפרת איזון האוכלוסין.
במהלך התקופה הנאצית, הגרמניזציה הפכה למדיניות של רצח עם והפתרון הסופי נגד כמה קבוצות אתניות לא גרמניות.
קיימות צורות ודרגות שונות של התרחבות השפה הגרמנית ושל אלמנטים מהתרבות הגרמנית.
יש דוגמאות להתבוללות בתרבות הגרמנית, כפי שקרה לסלאבים האליליים בדיוקסיה של במברג (פרנקוניה) במאה ה-11. דוגמה לאימוץ אקלקטי של התרבות הגרמנית הוא תחום המשפט ביפן הקיסרית וביפן של ימינו, המאורגן לפי מודל הקיסרות הגרמנית.
הגרמניזציה התרחשה על ידי מגע תרבותי, על ידי החלטה פוליטית של הצד המאמץ, או בכוח.
במדינות סלאביות, המונח גרמניזציה פירושו לעיתים קרובות תהליך האקולטורציה של דוברי שפות סלאביות ובלטיות לאחר כיבוש או מגע תרבותי עם גרמנים בימי הביניים המוקדמים, במיוחד אזורי דרום אוסטריה המודרנית ומזרח גרמניה עד לקו האלבה.
הגרמניזציה המוקדמת התקדמה עם האוסטזידלונג – התפשטות הגרמנית מזרחה – במהלך ימי הביניים בוונדלנד של הנובר, במקלנבורג-מערב פומרניה, בלוסטיה (Lusatia) ובאזורים אחרים, שאוכלסו בעבר על ידי שבטים סלאבים – פולאבים כגון אובוטריטים, ולטי וסורבים.
צורות מוקדמות של גרמניזציה תועדו על ידי נזירים גרמנים בכתבי יד כגון הכרוניקה הסלאבית.
מאז ימי הביניים המאוחרים, שושלת פיאסט הפולנית-שלזית הזמינה מתיישבים גרמנים להתיישב באזורים רבים של ממלכת פולין, בעיקר בשלזיה.
כתוצאה מכך, אזורים אלה עברו ברובם גרמניזציה במאות הבאות.
ההוגה המרכזי הראשון שקרא לרצח עם של העם הפולני היה התאולוג הדומיניקני הגרמני בן המאה ה-14 יוהנס פון פלקנברג אשר טען מטעם המסדר הטבטוני שיש להרוג עובדי אלילים פולנים, שכל הפולנים צריכים לעבור רצח עם כי הם גזע כופר מטבעו, ושיש לרצוח את מלך פולין, יגיילו, שהמיר דתו לנצרות.
הקביעה שהפולנים היו כופרים נבעה בעיקר ממניעים פוליטיים, שכן המסדר הטווטוני רצה לכבוש את פולין אף על פי שהנצרות הפכה לדת השלטת בפולין מאות שנים קודם לכן.
הרעיון הוצא לפועל באירועים כמו טבח גדנסק .
פרוטו-סלובנית הייתה מדוברת בשטח גדול בהרבה מסלובניה המודרנית, שכללה את רוב המדינות האוסטריות של ימינו, קרינתיה ושטיריה, וכן מזרח טירול, ואל פוסטריה בדרום טירול וחלקים מסוימים מאוסטריה עילית ותחתית.
עד המאה ה-15, רוב האזורים הללו עברו גרמניזציה בהדרגה.
הגבול הצפוני של טריטוריה דוברת סלובנית התייצב על קו מצפון לקלגנפורט מדרום לווילאך וממזרח להרמגור בקרינתיה, בעוד שבשטיריה הוא היה צמוד לגבול הנוכחי של אוסטריה-סלובניה.
גבול לשוני זה נותר כמעט ללא שינוי עד סוף המאה ה-19, אז התרחש תהליך הגרמניזציה השני, בעיקר בקרינתיה.
בטירול הייתה גרמניזציה של הלדינו-רומאנש של עמק ונוסטה על ידי אוסטריה במאה ה-16.
עליית הלאומיות בסוף המאה ה-18 וה-19 בבוהמיה, מוראביה, שלזיה, פומרניה, לוסטיה וסלובניה הובילה לעליית הגאווה בתרבויות הלאומיות.
עם זאת, מאות שנים של דומיננטיות תרבותית גרמנית הותירו חותם על אותן חברות.
למשל, הדקדוק המודרני הראשון של השפה הצ'כית מאת יוסף דוברובסקי (1753–1829) – Ausführliches Lehrgebäude der böhmischen Sprach (1809) – פורסם בגרמנית מכיוון שהשפה הצ'כית לא שימשה במחקר אקדמי.
מימי הביניים המאוחרים ועד לפירוק האימפריה האוסטרו-הונגרית ב-1918 הייתה לגרמנית השפעה חזקה על הסלובנית וביטויים גרמניים רבים נשמרים בסלובנית עכשווית.
במושבות הגרמניות (למשל באפריקה), המדיניות של קביעת גרמנית כשפה רשמית הובילה להתפתחות של פידג'ינים מבוססי גרמנית ושפות קריאוליות מבוססות גרמנית, כגון Unserdeutsch.
במאה ה-18, קיסר האימפריה הרומית הקדושה יוזף השני הושפע מהנאורות וביקש לרכז את השליטה באימפריה ולשלוט בה כעריץ נאור.
הוא קבע שגרמנית תחליף את הלטינית כשפתה הרשמית של האימפריה.
ההונגרים תפסו את רפורמת השפה של יוזף כהגמוניה תרבותית גרמנית, והגיבו בהתעקשות על שימוש בלשונם.
האצילים ההונגרים עוררו תחייה של השפה והתרבות ההונגרית.
הם הטילו ספק בנאמנותם של המגנאטים (Magnates), אצילים שפחות ממחציתם היו הונגרים אתניים, ורבים מהם הפכו לאנשי חצר דוברי צרפתית וגרמנית.
התחייה הלאומית ההונגרית עוררה תנועות דומות בקרב המיעוטים הסלובקיים, הרומניים, הסרביים והקרואטיים בממלכת הונגריה.
הגרמניזציה בפרוסיה התרחשה בכמה שלבים.
הפרוסים הישנים, במקור קבוצה אתנית בלטית, עברו גרמניזציה על ידי האבירים הטווטונים.
מאמצי הגרמניזציה נמשכו על ידי פרידריך הגדול בשטחי פולין המחולקת.
בשנים 1815–1830 חלה הקלה במדיניות הגרמניזציה, ואחריה התגברו הגרמניזציה ורדיפות הפולנים בדוכסות פוזן בשנים 1830–1841. הגרמניזציה פסקה בין 1841–1849 והתחדשה במהלך השנים 1849–1870. ביסמרק הגביר את הגרמניזציה במהלך "מלחמת התרבות" (Kulturkampf) שלו נגד הקתוליות והפולנים.
רדיפת הפולנים בשנים 1890–1894 נחלשה.
הגרמניזציה התעצמה בשנת 1894 עד סוף מלחמת העולם הראשונה.
ממלכת פרוסיה ביצעה גרמניזציה לשונית ותרבותית, בעוד שהקיסרות הגרמנית נקטה צורה אינטנסיבית יותר של גרמניזציה תרבותית, לרוב כדי לצמצם את השפעתן של תרבויות או מוסדות אחרים, כגון הכנסייה הקתולית.
בעקבות חלוקת פולין, הגרמניזציה שעשה פרידריך הגדול בשלזיה הורחבה לשטחים הפולניים החדשים שהושגו.
השלטונות הפרוסיים יישבו באזורים אלה קבוצות אתניות דוברות גרמנית.
פרידריך הגדול יישב 300,000 מתיישבים במחוזות המזרחיים של פרוסיה.
הוא ביקש לסלק את האצולה הפולנית, אליה התייחס בבוז, ותיאר את הפולנים במערב פרוסיה שזה עתה נכבשה מחדש כ"זבל פולני" בדומה לאירוקוי.
מתחילת השלטון הפרוסי היו הפולנים נתונים לשורה של צעדים נגד תרבותם: השפה הפולנית הוחלפה בגרמנית כשפה הרשמית; רוב התפקידים האדמיניסטרטיביים אוישו על ידי גרמנים.
פולנים הוצגו כ"סלאבים נחשלים" על ידי פקידים פרוסים שרצו להפיץ את השפה והתרבות הגרמנית.
אחוזות האצולה הפולנית הוחרמו ונמסרו לאצילים גרמנים.
לאחר מלחמות נפוליאון השיגה פרוסיה את הדוכסות הגדולה פוזן ואוסטריה החזיקה בגליציה.
במאי 1815 מלך פרוסיה פרידריך וילהלם השלישי כתב לפולנים בפוזן:יש לך גם מולדת.
] תשולב במלוכה שלי מבלי שתצטרך לוותר על הלאום שלך.
] תקבל חוקה כמו שאר המחוזות של ממלכתי.
] השפה שלך תשמש כמו השפה הגרמנית בכל ענייני הציבור וכל אחד מכם בעל יכולות מתאימות יקבל הזדמנות למינוי למשרה ציבורית.שר החינוך אלטנשטיין קבע בשנת 1823: לגבי התפשטות השפה הגרמנית, חשוב ביותר לקבל הבנה ברורה של המטרות.
האם יש לקדם את הבנת הגרמנית בקרב דוברי פולנית או שיש לגרמן בהדרגה ובאטיות פולנים?
לפי פסק דינו של השר רק הראשון הוא הכרחי, מומלץ ואפשרי, השני אינו רצוי ואינו בר ביצוע.
כדי להיות נתינים טובים, רצוי שהפולנים יבינו את שפת השלטון.
עם זאת, אין צורך שיוותרו או ידחו את שפת האם.
שליטה בשתי שפות לא תיראה כחיסרון אלא כתועלת כי היא קשורה בדרך כלל לגמישות גבוהה יותר של הנפש.
[...] דת ושפה הם המקדשים הגבוהים ביותר של אומה וכל העמדות והתפיסות מושתתות עליהם.
אדישה או אפילו עוינת כלפיהם יוצרת מרירות, מבזה את האומה ויוצרת נתינים לא נאמנים.במחצית הראשונה של המאה ה-19 התבססה המדיניות הפרוסית כלפי הפולנים על אפליה וגרמניזציה.
משנת 1819 צמצמה המדינה בהדרגה את תפקידה של השפה הפולנית בבתי הספר, ובמקומה הוכנסה גרמנית.
ב-1825 קיבל אוגוסט יעקב, פוליטיקאי עוין פולנים, את השלטון על הקולגיום החינוכי הפרובינציאלי החדש שנוצר בפוזנן.
בשטחים הפולניים הוצאו מורים פולנים, הוכנסו תוכניות חינוכיות גרמניות, והחינוך היסודי היה מכוון ליצירת אזרחים פרוסיים נאמנים.
בשנת 1825 עבר בית המדרש למורים בידגושץ' גרמניזציה.
בהמשך בוטלו שפות לא-גרמניות בחיים הציבוריים ובמסגרות אקדמיות, כמו בתי ספר.
במחצית השנייה של המאה ה-19, דיבור ובתיבה בהולנדית, המדוברת במה שהוא כיום קלווה, גלדרן ואמריך, נאסרו בבתי ספר ומינהל, ועד סוף המאה חדל הדיבור בה בצורתה הסטנדרטית.
מאוחר יותר באימפריה הגרמנית, פולנים, דנים, אלזסים, קתולים גרמנים וסוציאליסטים הוצגו כ"רייכספיינדה" ("אויבי האימפריה").
בשנת 1885 הוקמה ועדת ההתיישבות הפרוסית, במימון הממשלה, כדי לקנות אדמות ממי שאינם גרמנים ולחלק אותן לחקלאים גרמנים.
משנת 1908 הייתה הוועדה רשאית לאלץ את בעלי הקרקע למכור את הקרקע.
אמצעי דיכוי נוספים כללו גירושים שנקטו הפרוסים מ-1885 עד 1890, בהם הוצאו נתינים לא-פרוסים שחיו בפרוסיה, רובם פולנים ויהודים, ואיסור על בניית בתים על ידי לא-גרמנים.
הגרמניזציה בבתי הספר כללה התעללות בילדים פולנים על ידי פקידים פרוסים.
הגרמניזציה עוררה התנגדות, וזו התבטאה בדרך כלל בחינוך ביתי וחיזוק האחדות בקרב קבוצות מיעוט.
בשנת 1910 הגיבה המשוררת הפולנית מריה קונופניצקה לרדיפות הגוברות של פולנים בידי גרמנים בשירה המפורסם Rota.
השיר הפך מיד לסמל לאומי פולני, ומשפט אחד בו ידוע לפולנים רבים: "הגרמני לא יירק לנו בפרצוף, ולא יגרמן את ילדינו".
מפגש בינלאומי של סוציאליסטים בבריסל בשנת 1902 גינה את הגרמניזציה של הפולנים בפרוסיה, וכינתה אותו "ברברי".
הליטאים הפרוסים חוו מדיניות דומה של גרמניזציה החל מהמאה ה-15. הליטאים האתניים היו רוב בפרוסיה המזרחית במאות ה-15 וה-16. מתחילת המאה ה-16 כונתה פרוסיה המזרחית לעיתים קרובות בשם ליטא הקטנה.
עם זאת, האוכלוסייה הליטאית התכווצה במאה ה-18. המגפה וההגירה מגרמניה ואוסטריה, בעיקר מזלצבורג, היו הגורמים העיקריים להתפתחות זו.
הגרמניזציה הואצה במאה ה-19, אך אפילו בתחילת המאה ה-20 השטחים מצפון, מדרום ומדרום-מערב לנהר ניימן הכילו רוב ליטאי.
כורי פחם פולנים בעמק הרוהר
במהלך הגירה בתוך האימפריה הגרמנית, עשו את דרכם לחבל הרוהר עד 350,000 פולנים אתניים בסוף המאה ה-19, שם עבדו בעיקר בתעשיות הפחם והברזל.
הרשויות הגרמניות ראו בהן סכנה פוטנציאלית ו"חשודים מבחינה פוליטית ולאומית".
לעובדים הפולנים היו כרטיסים מיוחדים והם היו תחת השגחה מתמדת של השלטונות הגרמניים.
גם זכויות האזרח שלהם הוגבלו על ידי המדינה.
בתגובה הקימו הפולנים בחבל הרוהר ארגונים כדי לשמור על האינטרסים והזהות האתנית שלהם, למשל מועדוני ספורט, איגוד עובדים, עיתונות ובנק.
בתחילה תמכו הפועלים הפולנים, שנודו על ידי עמיתיהם הגרמנים, במפלגת המרכז הקתולית.
במהלך המאה ה-20 תמכו יותר ויותר בסוציאל-דמוקרטים.
בשנת 1905 ארגנו פועלים פולנים וגרמנים שביתה משותפת ראשונה.
על פי ה-Namensänderungsgesetz (חוק החלפת שמות משפחה), מספר לא מבוטל של פולנים ברוהר שינו את שמות משפחתם ושמותיהם הנוצרים לצורות גרמניות, כדי להתחמק מאפליה אתנית.
השלטונות הפרוסיים דיכאו טקסים קתוליים בפולנית על ידי כמרים פולנים במהלך "מלחמת התרבות", ולכן הפולנים נאלצו להסתמך על כמרים קתולים גרמנים.
נישואי תערובת בין גרמנים לפולנים תרמו רבות לגרמניזציה של פולנים אתניים באזור הרוהר.
ברפובליקת ויימאר, הפולנים הוכרו כמיעוט בשלזיה עילית.
הסכמי השלום לאחר מלחמת העולם הראשונה כללו מחויבות לפולין להגן על המיעוטים הלאומיים שלה (גרמנים, אוקראינים ואחרים), אך סעיף כזה לא הוכנס על ידי המנצחים בחוזה ורסאי עבור גרמנים.
בשנת 1928 הסדיר ה-Minderheitenschulgesetz (חוק בית הספר למיעוטים) חינוך ילדי מיעוטים בשפת האם שלהם.
משנת 1930 ואילך הסכימו פולין וגרמניה להתייחס למיעוטים בקרבן בצורה הוגנת.
הנאצים החשיבו שטחי אדמה ממזרח לגרמניה – פולין, אוקראינה, בלארוס ורוסיה – כמרחב מחיה שלהן, וביקש לאכלס אותו בגרמנים.
היטלר, ששוחח עם גנרלים מיד לפני מינויו כקנצלר, הכריז שאי אפשר לעשות גרמניזציה לאנשים, רק לאדמה.
הגרמניזציה בתקופה הנאצית נשאה משמעות אתנו-גזעית מפורשת ולא לאומנית גרידא, במטרה להפיץ את בני הגזע הארי שנחשב עליון מבחינה ביולוגית, ולא להפיץ את האומה הגרמנית בלבד.
אין פירוש הדבר השמדה מוחלטת של כל תושבי מזרח אירופה, שכן בקרבם היו כאלה שנחשבו בעלי מוצא ארי או נורדי, במיוחד בקרב מנהיגיהם.
הימלר הכריז ששום טיפת דם גרמנית לא תאבד או תישאר מאחור עבור גזע זר.
במסמכים נאציים המונח "גרמני" לעיתים שימש כדי להתייחס לאנשים שסווגו כ"גרמנים אתניים" שלא דיברו גרמנית.
בתוך גרמניה, תעמולה תיארה את הגרמנים האתניים כנרדפים, וטענה שיש להשתמש בכוח צבאי כדי להגן עליהם.
ניצול הגרמנים האתניים בעבודת כפייה ורדיפתם היו נושאים מרכזיים במסע התעמולה האנטי-פולני של 1939, לפני פלישת גרמניה הנאצית לפולין.
התקרית העקובת מדם של יום ראשון בבידגושץ' במהלך הפלישה נוצלה באופן נרחב לתיאור הפולנים כרוצחי גרמנים.
בתזכיר סודי, "הטיפול בבני גזעים זרים במזרח", 25במאי 1940, כתב הימלר: "עלינו לחלק את הקבוצות האתניות של פולין לכמה שיותר חלקים ולקבוצות ולפצל ביניהם".
כך פעלה גרמניזציה בפולין הכבושה:
קיבוץ פולנים שנודעו בשם "יושבי ההרים" (גוראלים, "היילנדרים") בתוך עם מדומיין, היפותטי, שנקרא "גוראלפולק", פרויקט שנזנח עקב חוסר תמיכה בקרב אוכלוסיית הגוראל;
כינוים של הקאשובים (Kashubians) מפומרליה (Pomerelia, בצפון פולין של היום) "גרמנים אתניים", מכיוון שהם נחשבו מסוגלים להיטמע באוכלוסייה הגרמנית.
כמה נאצים רמי דרג ראו אותם כצאצאים של עמים גותיים עתיקים.
הגרמניזציה החלה בסיווג של אנשים כפי שהוגדרו בספר הגזע הנאצי.
הגרמנים ראו בהחזקת תפקידי מנהיגות פעילים תכונה ארית, ואילו נטייה להימנע ממנהיגות ופטליזם נתפסו כקשורים בעמים סלאביים.
מבוגרים שנבחרו לגרמניזציה אך התנגדו, הוצאו להורג בטענה שדם גרמני לא אמור לתמוך באנשים שאינם גרמנים, ושהריגתם תמנע מנהיגים ממדינות זרות.
אקציית האינטליגנציה נתפסה כמוצדקת, אף על פי שאליטות אלו נחשבו כבעלות דם גרמני, מכיוון שדם כזה אפשר להן לספק מנהיגות לסלאבים.
גרמניזציה של אלמנטים "בעלי ערך גזעי" נחשבה כדרך למנוע גידול באינטליגנציה הפולנית, שכן כך ביקשו הגרמנים ליצור מצב שבו ההנהגה הדינמית תבוא מדם גרמני.
בשנת 1940 הבהיר היטלר כי אין לבצע גרמניזציה של האינטליגנציה הצ'כית והטיפוסים ה"מונגוליים" של האוכלוסייה הצ'כית.
במסגרת תוכנית-האב למזרח, שיעור מהסלאבים בשטחים שנכבשו היה אמור להיות גרמני.
הגאולייטרים אלברט פורסטר וארתור גרייזר דיווחו להיטלר ש-10 אחוזים מהאוכלוסייה הפולנית מכילה "דם גרמני", ולכן מתאימים לגרמניזציה.
הרייכסקומיסרים בצפון ובמרכז רוסיה דיווחו על נתונים דומים.
אלה שאינם ראויים לגרמניזציה היו אמורים להיות מגורשים מהאזורים שסומנו להתיישבות גרמנית.
אדריכלי התוכנית ביקשו לבצע גרמניזציה של כ-50% מהצ'כים, 35% מהאוקראינים ו-25% מהבלארוסים.
השאר נועדו לגירוש למערב סיביר ואזורים אחרים.
בשנת 1941 הוחלט להשמיד לחלוטין את האומה הפולנית ושבתוך עשר עד עשרים שנה, המדינה הפולנית תחת הכיבוש הגרמני אמורה להיות מנוקה לחלוטין מכל פולנים אתניים ולהיות מיושבת מחדש על ידי מתיישבים גרמנים.
במדינות הבלטיות עודדו הנאצים תחילה את עזיבתם של גרמנים אתניים על ידי שימוש בתעמולה ובטקטיקות הפחדה לגבי ברית המועצות, מה שהוביל לעזיבת עשרות אלפים.
אלה שעזבו לא כונו "פליטים", אלא תוארו כ"נענים לקריאת הפיהרר".
סרטי תעמולה גרמניים כמו הטרור האדום ופריזים (Frisians) בסכנה תיארו את הגרמנים הבלטים כנרדפים בארצות מולדתם.
הם נכלאו במחנות להערכת גזע וחולקו לקבוצות: A, Altreich, כלומר הרייך הישן, היו אמורים להתיישב בגרמניה ולא הותר להם להחזיק חוות ועסקים, וזאת כדי לפקח עליהם; S Sonderfall, הוחזקו בעבודת כפייה; ו-O Ost-Fälle היה הסיווג הטוב ביותר, שבניו יושבו באזורים הכבושים וקיבלו עצמאות.
קבוצה זו קיבלה לעיתים בתים פולניים ששוכניהם פונו כה מהר עד לעיתים שארוחות חצי אכולות היו על השולחנות וילדים קטנים נלקחו ממיטות סתורות.
על חברי הנוער ההיטלראי ואגודת הנערות הגרמניות הוטל לפקח על פינוי זה ולדאוג שהפולנים ישאירו מאחור את רוב חפציהם לשימושם של המתיישבים.
צווי הגירוש דרשו לסלק מספיק פולנים כדי שיהיו מספיק מקורות פרנסה לכל מתיישב.
אם למשל נשלחו עשרים אופים גרמנים, עשרים בעלי מאפיות פולניות נאלצו להסתלק.
קולוניזציה זו כללה 350,000 גרמנים בלטיים ו-1.7 מיליון פולנים שנחשבו ניתנים לגרמניזציה, בהם בין מאה למאתיים אלף ילדים שנלקחו מהוריהם וכ-400,000 מתיישבים גרמנים מ"הרייך הישן".
השלטונות הנאצים חששו שהמתנחלים הללו יוכתמו על ידי שכניהם הפולנים והזהירו אותם שלא לתת לסביבתם הזרה להשפיע על הגרמניות שלהם.
הם התיישבו בקהילות קומפקטיות, שניתן היה לפקח עליהן בקלות על ידי המשטרה.
רק משפחות שסווגו כ"בעל ערך רב" נשמרו יחד.
פולנים שלא התנגדו וגרמנים אתניים שיושבו מחדש, עברו גרמניזציה.
חברי מפלגה לוחמניים נשלחו ללמד אותם להיות "גרמנים אמיתיים".
הנוער ההיטלראי וליגת הנערות הגרמניות שלחו צעירים ל"שירות במזרח", שהיה כרוך בסיוע במאמצי הגרמניזציה.
הגרמניזציה כללה הוראה בשפה הגרמנית, שכן רבים דיברו רק פולנית או רוסית.
גבלס ותועמלנים אחרים פעלו להקמת מרכזי תרבות ואמצעים אחרים ליצירת תודעה גזעית (Volkstum) אצל המתיישבים.
גרמניזציה יעילה נחשבה אמצעי שיאפשר לאמהות ליצור בית גרמני.
גבלס היה הפטרון של "מסדר האדמה הגרמני" (Deutsches Ordensland), ארגון לקידום הגרמניזציה.
מאמצים אלה שימשו בתעמולה בגרמניה.
עיתונות בגרמניה כתבה בנושא "גרמניה בונה במזרח".
ב-6 באפריל 1941 פלשו מדינות הציר ליוגוסלביה.
חלק מסלובניה נכבש על ידי גרמניה הנאצית.
הגסטפו הגיע ב-16באפריל 1941 ולאחר שלושה ימים הגיע מנהיג האס אס היינריך הימלר, שבדק את כלא סטארי פיסקר בצליה.
ב-26אפריל, אדולף היטלר, שעודד את חסידיו "להפוך את הארץ הזו לגרמנית שוב", ביקר במריבור.
הסלובנים נחשבו כניתנים להצלה גזעית על ידי הנאצים, אך השלטונות האוסטריים, בעיקר באזורי קרינתיה וסטיריה, החלו במסע להשמדתם כאומה.
הנאצים החלו בגרמניזציה אלימה בסלובניה, בניסיון לדכא את התרבות הסלובנית.
הם סילקו חלק מהאוכלוסייה ועשו גרמניזציה לשאר.
שני ארגונים סייעו בגרמניזציה: איגוד המולדת של סטיריה (Steirischer Heimatbund – HS) ואיגוד העמים הקרינתיים (Kartner Volksbund – KV).
בסטיריה נשלטה הגרמניזציה של הסלובנים על ידי שטורמבאנפיהרר פרנץ שטינדל.
בקרינתיה נהג כך וילהלם שיק, מקורבו של הגאולייטר.
השימוש בציבור בסלובנית נאסר, שמות גאוגרפיים וטופוגרפיים שונו וכל האגודות הסלובניות פורקו.
חברי הקבוצות המקצועיות והאינטלקטואליות, כולל אנשי דת רבים, גורשו כי נתפסו כמכשולים לגרמניזציה.
הגרמנים רצו להכריז על סיפוח פורמלי ל"רייך הגרמני" ב-1אוקטובר 1941, אך דחו זאת בגלל מינוי גאולייטר ורייכשטאטהאלטר חדשים לקרינתיה, ומאוחר יותר ביטלו את התוכנית בגלל הפרטיזנים הסלובנים.
רק עמק מזה (Meža) הפך לחלק מרייכסגאו קרינתיה.
כ-80,000 סלובנים גורשו למזרח גרמניה לצורך גרמניזציה פוטנציאלית או עבודת כפייה.
הסלובנים שגורשו נלקחו למספר מחנות בסקסוניה, שם נאלצו לעבוד בחוות גרמניות או במפעלים שניהלו תעשיות גרמניות מ-1941 עד 1945. עובדי הכפייה לא תמיד הוחזקו במחנות ריכוז רשמיים, אלא לעיתים קרובות במבנים ריקים.
גרמניה הנאצית החלה בגירוש סלובנים לסרביה ולקרואטיה.
הבסיס להכרה בסלובנים כאזרחים גרמנים היה החלטת משרד הפנים הקיסרי מ-14באפריל 1942. זה היה הבסיס לגיוס סלובנים לכוחות המזוינים הגרמניים.
כ-150,000 גברים ונשים סלובנים גויסו לצבא הגרמני ולצוותים חצי-צבאיים.
כמעט רבע מהם נספו, בעיקר בחזית המזרחית.
מספר לא ידוע של "ילדים גנובים" נלקחו לגרמניה הנאצית לצורך גרמניזציה.
30 חוליות מיוחדות של האס אס השתלטו על כפרים שבהם שלטו הגרמנים האתניים וגירשו יהודים וסלאבים או ירו בהם.
מושבה גרמנית בשם הגוולד (Hegewald) הוקמה באוקראינה.
אוקראינים גורשו בכוח, וגרמנים אתניים הועברו לאוקראינה בכוח.
קביעת גזעו של אדם לא הייתה עקבית: חוק הרייך קבע שלושה סבים גרמנים, אך היו פקידים גרמנים שטענו שגרמני הוא כל אדם שהתנהג כמו גרמני והראה שאין לו "חששות גזעיים".
התוכניות לחסל את הסלאבים בברית המועצות כדי לאפשר התיישבות גרמנית כללו הרעבה.
מנהיגים נאצים ציפו שמיליונים ימותו בתוכנית הרעב.
כשהיטלר קיבל דיווח על ילדים אוקראינים רבים שאוכלים היטב, הכריז כי יש צורך בקידום אמצעי מניעה והפלות, ואין לספק טיפול רפואי או חינוך.
כאשר נשים צעירות מהמזרח גויסו לעבוד כמטפלות בגרמניה, הן נדרשו להיות מתאימות לגרמניזציה, הן בגלל שיועדו לעבוד עם ילדים גרמנים, והן בגלל שהיו עלולות להיות מנוצלות מינית.
התוכנית זכתה לשבחים כי אפשרה ליותר נשים להביא ילדים לעולם, בזכות משרתות הבית החדשות שסייעו להן, כי החזירה דם גרמני לרייך, וכי נתנה הזדמנויות נישואין לנשים שנשלחו לעבוד בגרמניה.
ילדים "מקובלים מבחינה גזעית" נלקחו ממשפחותיהם כדי לחנך אותם כגרמנים.
ילדים נבחרו בשל "תכונות בעלות ערך גזעי" ונשלחו לגרמניה.
נאצים רבים נדהמו ממספר הילדים הפולנים שנמצאו בעלי תכונות "נורדיות", אך הניחו שכל הילדים הללו הם ילדים גרמנים אמיתיים, שעברו פולוניזציה.
הנס פרנק הכריז, "כשאנחנו רואים ילדה כחולת עיניים אנחנו מופתעים שהיא מדברת פולנית".
המונח ששימש עבורם היה wiedereindeutschungsfähig – כלומר, מסוגל להתגרמן מחדש.
בהם היו ילדים של אנשים שהוצאו להורג בשל התנגדות לגרמניזציה.
אם נכשלו הניסיונות לגרמן אותם, או שהתברר שהילדים לא מתאימים, הם נועדו להירצח כדי לחסל את הסכנה שהיוו בתור מתנגדי הרייך.
בפולין הכבושה, 50,000 עד 200,000 ילדים הוצאו ממשפחותיהם כדי לעבור גרמניזציה.
מחנה ריכוז לילדים, Kinder KZ, נוסד כדי להחזיק ילדים כאלה.
לפחות 10,000 מהם נקבעו לא כשירים, נשלחו למחנות ריכוז ונרצחו.
רק 10-15% חזרו למשפחותיהם לאחר המלחמה.
ילדים רבים, במיוחד פולנים וסלובניים, הצהירו לאחר שנמצאו על ידי כוחות בעלות הברית שהם גרמנים.
ילדים רוסים ואוקראינים למדו לשנוא את ארצות מולדתם ולא רצו לחזור.
בשימוש הגרמני העכשווי כונה תהליך הגרמניזציה Germanisierung (גרמניזציה, כלומר, להפוך משהו לגרמני באופיו) ולא Eindeutschung (כלומר, להפוך משהו לגרמני במהותו).
על פי תיאוריות הגזע הנאציות, העמים הגרמאניים באירופה כמו הסקנדינבים, ההולנדים והפלמים היו חלק מגזע האדונים הארי, ללא קשר להכרה של עמים אלו בזהותם ה"ארית".
הגרמניזציה במדינות הנכבשות במרכז ובמערב אירופה התנהלה לאט יותר.
לנאצים היה צורך בשיתוף פעולה מקומי והמדינות נחשבו כמקובלות יותר מבחינה גזעית.
קטגוריות גזע עבור הגרמני הממוצע פירושו "מזרח הוא רע ומערב הוא מקובל".
התוכנית הייתה להשליט את היסודות הגרמניים לאט לאט, באמצעות חינוך.
הימלר, לאחר סיור סודי בבלגיה והולנד, הכריז בשמחה שעמים אלה יהוו תועלת גזעית לגרמניה.
הכוחות הכובשים נשמרו תחת משמעת וקיבלו הוראה להיות ידידותיים כדי לרכוש את לב את האוכלוסייה.
עם זאת, סתירות ברורות הגבילו את הצלחת המדיניות.
חוברות הורו לנשים הגרמניות להימנע מיחסי מין עם כל העובדים הזרים שהובאו לגרמניה עקב החשש לחילול הגזע.
שבויי מלחמה פלמים, הולנדים ובלגים נשלחו הביתה במהירות, כדי להגדיל את האוכלוסייה הגרמנית, בעוד שהבלגים הוולונים הוחזקו כפועלים.
בתים של לבנסבורן הוקמו בנורווגיה עבור נשים נורווגיות שהוכנסו להריון מחיילים גרמנים.
על נורווגים נאסר לאמץ כל ילד שנולד בבתים אלה.
אלזס-לורן סופחה; אלפי תושבים נאמנים לצרפת וכן יהודים וצפון אפריקאים, גורשו לצרפת של וישי.
צרפתית הייתה אסורה בבתי הספר; דוברי צרפתית שלא הסכימו לדבר גרמנית גורשו לגרמניה לשם גרמניזציה מחדש, כמו שנעשה לפולנים.
סיווג גזעי נרחב היה נהוג בצרפת.
בגרמניה ובאוסטריה לאחר 1945 מושג הגרמניזציה לא נחשב רלוונטי.
עם אובדן השטחים המזרחיים של גרמניה והפולוניזציה והרוסיפיקציה של אזורים אלה, וגירוש הגרמנים מצ'כוסלובקיה, רוב האזורים שהיו מיושבים בגרמנים (Ostsiedlung) מאז ימי הביניים חדלו להיות חלק מאירופה דוברת הגרמנית.
מיעוטים דוברי גרמנית ממשיכים להתקיים במזרח אירופה, כמו במחוז אופולה או ברומניה ונתמכים על ידי הממשלה הפדרלית הגרמנית.
בגרמניה של היום, הדנים, הפריזים, הסורבים והסלאבים מסווגים כמיעוטים אתניים מסורתיים ומובטחת להם אוטונומיה תרבותית על ידי הממשל הפדרלי והמדינה.
קיים הסכם בין דנמרק לגרמניה משנת 1955 המסדיר את מעמדו של המיעוט הגרמני בדנמרק ולהפך.
מדינת שלזוויג-הולשטיין בצפון גרמניה העבירה חוק שמטרתו לשמור על השפה הפריזית.
האוטונומיה התרבותית של הסורבים מעוגנת בחוקות של סקסוניה ושל ברנדנבורג.
אף על פי כן, כמעט כל הסורבים דו-לשוניים והשפה הסורבית התחתונה נחשבת בסכנת הכחדה, שכן מספר הדוברים הילידיים מצטמצם, למרות תוכניות הממומנות על ידי המדינה לשמירה על השפה.
במדינה הפדרלית האוסטרית בורגנלנד, להונגריה ולקרואטיה יש הגנה אזורית על פי חוק.
בקרינתיה, גם אוסטרים דוברי סלובנית מוגנים בחוק.
Unser Lied für Liverpool (בעברית: השיר שלנו לליברפול) הייתה התחרות שבחרה את השיר שייצג את גרמניה באירוויזיון 2023. התחרות התקיימה ב-3 במרץ 2023 באולפני MMC בקלן, והנחתה אותה ברברה שנברגר.
התוכנית שודרה ב-Das Erste וכן באינטרנט דרך אתר האינטרנט של תחרות האירוויזיון.
אמנים ומלחינים שהתעניינו יכלו להגיש את המועמדות שלהם לתחרות בין 9 בנובמבר 2022 ל-28 בנובמבר 2022. אמנים ומלחינים יכלו גם להעלות את השירים שלהם לטיקטוק עם ההאשטאג #UnserLiedFürLiverpool.
בסוף התהליך, פורסם כי 548 הגשות התקבלו ב-NDR.
שמונה המועמדים המתחרים לגמר הארצי נבחרו על פני שלושה שלבים.
בשלב הראשון, המועמדים נבחרו לשלב השני על ידי פאנל המורכב מחברי צוות ARD אירוויזיון ונציגים של eurovision.de, ערוצי הרדיו ARD וחברת ההפקה בילדנגארטן.
השלב השני כלל פאנל מומחים בינלאומי שסיפק משוב לגבי השירים כדי לבחור את שמונת העולים לשלב השלישי.
השירים המשתתפים בגמר הוכרזו ב-27 בינואר 2023. ששה שירים נוספים נבחרו על ידי צוות האירוויזיון של ARD מטיקטוק מתוך למעלה מ-900 הגשות שהועלו לפלטפורמה, כאשר הצבעה מקוונת נערכת באמצעות האפליקציה כדי לקבוע את השירים העולים לגמר, כאשר הזוכה נחשף במהלך השידור ב-4 בפברואר.[8]
ב-3 במרץ, הלהקה פרידה גולד חזרה בה מכניסתה לאחר שהסולנית אלינה סוגגלר חלתה.
הקבוצה כבר החמיצה מספר חזרות לפני שחזרה בה.
הגמר התקיים ב-3 במרץ 2023. הזוכה נבחר על ידי שילוב של 50/50 של שמונה מדינות: שווייץ, הולנד, פינלנד, ספרד, ליטא, אוקראינה, אוסטריה ובריטניה, כמו גם הצבעות ציבוריות.
כל קבוצת חבר מושבעים מהמדינות הללו חילק את הנקודות שלה באופן הבא: 1, 2, 3, 4, 6, 8, 10 ו-12 נקודות, כמו בארוויזיון.
הצבעת הציבור התבססה על אחוז ההצבעות שכל שיר השיג בשיטות ההצבעה הבאות: מקוון, טלפון ו-SMS.
לדוגמה, אם שיר זוכה ל-10% מהקולות של הצופים, אז הערך הזה יזכה ב-10% מ-368 נקודות, שמעוגל למספר השלם הקרוב ביותר: 37 נקודות.
חלון ההצבעה המקוון היה פתוח מ-24 בפברואר עד 3 במרץ 2023, ולאחר מכן נעשה שימוש בהצבעה בטלפון וב-SMS במהלך המופע.
להקת פרידה גולד הייתה אמורה במקור להופיע שמינית לפני שחזרה בה; ההצבעות שלהם שהתקבלו במהלך חלון ההצבעה המקוון בוטלו לאחר מכן, ולורד אוף דה לוסט, שהיה אמור להופיע אחרי פרידה גולד, קיבל את מקומם.
גרמניה נטלה חלק באירוויזיון הילדים 4 פעמים, החל מהצטרפותה הראשונה ב-2020, כאשר סוזן נשלחה כנציגה של גרמניה עם השיר "Stronger with You".
גרמניה כמעט השתתפה בתחרות ב-2003, אך לבסוף פרשה, וכך גם ב-2004. בדצמבר 2019 KiKA הודיעה כי שלחה משלחת לאירוויזיון הילדים 2019, אך הודיעה שעדיין לא החליטה האם תשתתף בשנה הבאה.
ביולי 2020 הודיעה גרמניה כי תשתתף לראשונה באירוויזיון הילדים 2020, הנערך בוורשה.
גרמניה באותה שנה יוצגה על ידי סוזן והשיר Stronger with You".
גרמניה הגיעה באותה השנה למקום האחרון מבין 12 המדינות עם 66 נקודות.
באירוויזיון הילדים 2021 יוצגה גרמניה על ידי פאולין והשיר "Imagine Us".
גרמניה הגיעה באותה שנה למקום ה-17 מתוך 19 מדינות עם 61 נקודות.
באוגוסט 2022, גרמניה אישרה שהם לא ישתתפו ב-2022 עקב "הפסקה יצירתית" ואזהרות מסע חלקיות לארמניה שהוציאו משרד החוץ הפדרלי.
עם זאת, הם עדיין שדרו את התחרות, במטרה לחזור ב-2023.
באירוויזיון הילדים 2023 יוצגה גרמניה על ידי פיה והשיר "Ohne Worte".
גרמניה הגיעה באותה שנה למקום התשיעי עם 107 נקודות.
זוהי התוצאה הטובה ביותר של גרמניה בתחרות עד כה.
המבצעים והשירים שייצגו את גרמניה באירוויזיון הילדים
שנהמבצעשירתרגום לעבריתמקוםניקוד2020סוזן"Stronger with You"חזקה יותר איתך12662021פאולין"Imagine Us"דמיינו אותנו1761לא נטלה חלק בשנת 20222023פיה"Ohne Worte"ללא מילים91072024ביארן"Save The Best For Us"תשמור את הטוב ביותר בשבילנו1171
גרמניה המזרחית היא סדרת ריגול רוסית, ששודרה בשירות הסטרימינג Wink בשיתוף פעולה עם רשת NTV.
פרק הבכורה שודר ב-16 בפברואר 2024. בסדרה מככבים אלכסנדר גורבאטוב כסוכן ביון של המינהל הראשי הראשון בק.ג.ב., הפועל בגרמניה המזרחית, לאיתור מרגלים של CIA, בגופי הממשל של גרמניה המזרחית.
הסדרה מבוססת על אירועים אמיתיים ומתמקדת במלחמתם של ארבעה שירותי ביון: הק.ג.ב.
הסובייטי, CIA האמריקאי, שירון הביון הפדרלי של גרמניה המערבית והשטאזי המזרח-גרמני, על רקע נפילת חומת ברלין בשנת 1989, וכן התפרקות ברית המועצות.
הדמות הראשית היא קצין הביון אלכסנדר נצ'אייב, שנשלח לגרמניה המזרחית כדי למצוא את ארכיון השטאזי ולמנוע השלכות שליליות אפשריות על חשיפת הארכיון הזה.
עלילת הסדרה מתרחשת בסוף שנות ה-80 של המאה הקודמת, בימיה האחרונים של המלחמה הקרה ובשקיעתה של האידאולוגיה הקומוניסטית.
העיר ברלין חצויה וגרמניה ניצבת על פרשת דרכים, זמן קצר לפני קריסת חומת ברלין והתפרקות ברית המועצות.
הסדרה מתחילה במרדף אווירי מסעיר של מטוסי קרב סובייטים בעקבותיו של מטוס קל שחדר את המרחב האווירי הסובייטי ועולה החשש כי הוא נושא פצצה, אך המבצע המודיעיני סביב הפרשה כושל ומשפיע לרעה על הקפטן אלכסנדר נצ'אייב, מרגל במינהל הביון של הק.ג.ב.
שנשלח לגלות במחלקה האנליטית, לאסוף קטעי עיתונים במשך שנתיים.
הוא מקבל הזדמנות לשקם את המוניטין שלו ולחזור לעבודת שטח מבצעית רצינית במסגרת משימה רגילה לכאורה: מעקב אחר אומנים גרמנים.
אלא שהמשימה מתגלגלת לעימות רחב היקף בין שירותי ביון זרים, שלא יבחלו באמצעים כדי להשיג את מטרותיהם.
השנה היא 1987 ונצ'אייב, שעבד בגרמניה המזרחית לטובת ברית המועצות, מצליח למנוע אסון כשהוא הזהיר את השלטונות שלא ליירט את מטוסו של הטייס החובב הגרמני מתיאס רוסט, שטס לברית המועצות ללא אישור.
לפי מידע מודיעיני, הוא נשא, מבלי שידע זאת, נשק ביולוגי וההתרסקות עלולה הייתה להוביל לאסון.
עם זאת, עבור נצ'אייב עדיין התרחש אסון, כאשר במהלך מרדף בלב ברלין מת מודיע חשוב, שהבוס שלו לא יכול היה לסלוח על המחדל.
כתוצאה מכך נצ'אייב נשלח חזרה למולדתו, כאשר הממונים עליו מקווים כי הוא יישאר במחלקת העיתונות הזרה למיין פיסות נייר.
העבודה משפיעה על המורל של נצ'אייב, שמתמשכר לשתייה המרה, רוטן על גורלו בפני אשתו סווטלנה.
עמיתו של נצ'אייב, ז'דנוב, אינו מסוגל לראות עוד את פניו ההפוכות של חברו, מבקש רשות לשתף אותו בעבודת שטח ועד מהרה מקבל את אישור הממונים.
אלכסנדר נשלח תחת כיסוי ככתב של סוכנות הידיעות הממשלתית, לקונצרט של להקת מוזיקה וריקוד גרמנית שעורכת הופעות במוסקבה ומוטלת עליו המשימה לעקוב אחר אמריקאי שנחשד כסוכן CIA, שמסתובב בחוג המעריצים של הלהקה.
הכל הולך לפי התוכנית, אבל האמריקאי מת בבית מלון.
אותו גורל פוקד עד מהרה גם מודיע גרמני, שהיה אמור להעביר נתונים.
ונצ'אייב חוזר לעניינים, הוא טס לברלין - על כנפי הסיכוי המתקרב לעבודה מעניינת ואולי גם אהבה חדשה - לרקדנית הברלינאית אינגריד.
אלכסנדר גורבאטוב – אלכסנדר נצ'אייב, סוכן ביון של הק.ג.ב.
לינדה לאפינש – אינגריד, רקדנית ברלינאית
דאריה אורסוליאק – סבטלנה, רעייתו של אלכסנדר
אלכסנדר גולובב – ז'דנוב, סוכן ק.ג.ב., עמיתו של אלכסנדר
קיריל זייצב – אוואנס, זמר אמריקאי
יליזבתה באזיקינה – ליזה, בתו של שגריר ברית המועצות בגרמניה המזרחית
ואדים אנדרייב – שגריר ברית המועצות בגרמניה המזרחית
סרגיי ז'רקוב - סוכן CIA
צילומי הסדרה נערכו במהלך שנת 2023 ונערכו במוסקבה, ויבורג, קלינינגרד וגם בברלין, מינסק, הרודנה, ברסט ואיסטנבול.
גרמניה השתתפה באירוויזיון 2024, שהתקיים במאלמה שבשוודיה, עם השיר "Always on the Run" בביצוע הזמר הגרמני איזאק.
תאגיד השידור הגרמני ARD ביחד עם NDR ארגן את תהליך בחירת שיר המדינה לאירוויזיון דרך Eurovision Song Contest – Das deutsche Finale 2024.
כחברה ב"חמש המדינות הגדולות" גרמניה העפילה לגמר באופן אוטומטי, וסיימה במקום ה-12.
קדם לאירוויזיון 2024 השתתפה גרמניה באירוויזיון שישים ושש פעמים מאז הופעת הבכורה שלה ב-1956. היא השתתפה בכל אירוע של התחרות למעט לאירוויזיון 1996 – המדינה בעלת מספר ההשתתפויות הגבוה ביותר באירוויזיון.
גרמניה זכתה במקום הראשון בשתי הזדמנויות שונות: ב-1982 עם השיר "Ein bißchen Frieden" בביצוע ניקול ובאירוויזיון 2010 עם "Satellite" של לנה מאייר-לנדרוט.
באירוויזיון 2023 הגיעה להקת לורד אוף דה לוסט ושירה "Blood & Glitter" למקום ה-26 והאחרון בגמר עם 18 נקודות.
תאגיד השידור הגרמני ARD אחראי על שידור האירוויזיון במדינתו מדי שנה.
מאז 1996 חבר בתאגיד, Norddeutscher Rundfunk (NDR), אחראי על ארגון השתתפותה של גרמניה בתחרות.
הוא השתמש בעבר הן בבחירות פנימיות והן במגוון קדמים לאומיים על מנת לבחור את שיר המדינה לאירוויזיון.
בשנים האחרונות דבק בפורמט ה- ("השיר שלנו ל...
ARD אישר את השתתפותה של גרמניה באירוויזיון 2024 מיד לאחר הגמר ב-2023.
ב-7 בספטמבר 2023 הודיע ARD על כוונתו לארגן קדם לאומי חדש בשם Eurovision Song Contest – Das deutsche Finale 2024 ("תחרות הזמר של האירוויזיון – הקדם הגרמני 2024").
המופע התקיים ב-16 בפברואר 2024 בברלין בהנחייתה של ברברה שנברגר, ושודר ב-Das Erste, בפלטפורמת הסטרימינג ARD Mediathek ובאתר האירוויזיון שלה Eurovision.de.
זהות הזוכה נקבעה באמצעות שילוב של קולות השופטים הבין-לאומיים והצבעות הקהל ביחס שווה של 50/50.
ב-7 בספטמבר 2023 פתח ARD את תקופת הגשת המועמדויות להשתתפות בקדם הלאומי.
מוזיקאי יחיד או קבוצות מוזיקליות יכלו להגיש מועמדות עם או בלי שיר.
כלל המועמדים נדרשו לשלוח ביצוע וידאו לשירם או גרסת כיסוי לשיר אחר.
לא הייתה אף מגבלה ללאום המוזיקאים והכותבים או לשפת השירים.
עם סגירת מועד ההרשמה נשלחו לתאגיד השידור הגרמני 693 מועמדויות שונות – 495 סולנים, 71 צמדים מוזיקליים ו-127 להקות – ו-572 שירים.
ב-25 בנובמבר הועלו לשלב הבא רק שלושים ושניים שירים, שהוערכו על ידי חבר שופטים בין-לאומי בן 20 חברים.
הם בחרו את עשרת השירים הסופיים.
לבסוף, פורסמו ב-19 בינואר 2024 רק שמונה שירים.
בין 5–15 בפברואר 2024 הוצגו בתוכנית מיוחדת בשם ESC vor acht בהנחחית אלינה שטיגלר.
לצד זה, השיקה ADR תחרות נפרדת, שממנה יעפיל לקדם מתמודד נוסף, בשם ("אני רוצה ללכת לאירוויזיון!").
היא מנתה חמישה-עשר אמנים נוספים.
בין האמנים המשתתפים נמנה מקסימיליאן מוצקה, שייצג את גרמניה באירוויזיון 2004, שהתקיים באיסטנבול שבטורקיה.
היה פורמט שפותח על ידי NDR ו-Hessischer Rundfunk (HR) לבחירת מתמודד נוסף ל-Eurovision Song Contest – Das deutsche Finale 2024. הוא כלל חמישה פרקים שהוקלטו מראש והוקרנו ב-ARD Mediathek במשך שישה ימים החל מ-25 בינואר.
כמו כן, ב-8 בפברואר חל מופע הגמר של התחרות בשידור חי באולם הפסטיבלים שלקרויצברג בהנחיית לורה קארבק.
בתחרות השתתפות 15 אמנים, שנשפטו על ידי קונצ'יטה וורסט, נציגת אוסטריה וזוכת אירוויזיון 2014 וראה גרביי.
כל אמן שעבר את שלב האודישנים עבר לקבוצה של אחד השופטים.
שלושה מוזיקאים העפילו לשלב הגמר, שם ביצעו את השיר ששלחו לוועדה המקצועית של תאגיד השידור הגרמני ולא התקבלו להשתתפות בקדם.
פרק 5 – אתגר כתיבת השירים – 1 בפברואר 2024 אמן הצבעות השופטים תוצאות אנה העפילה לשלב הבא ביביאן rowspan="2" העפילה לשלב הגמר פלוריאן העפיל לשלב הבא לוכה העפיל לשלב הבא פול הודח סוון הודח
זהות הזוכה נקבעה באמצעות שילוב של קולות השופטים הבין-לאומיים והצבעות הקהל ביחס שווה של 50/50 לפי דפוס הנקודות באירוויזיון: שתי מערכות ההצבעה העניקו את נקודותיהן בצורה הבאה: 1–6, 8, 10 ו-12 נקודות.
חבר השופטים הבין-לאומיים הורכב משמונה פאנלים שונים של אוסטריה, קרואטיה, איסלנד, ליטא, ספרד, שוודיה, שווייץ והממלכה המאוחדת.
במשדר הופיעו קונצ'יטה וורסט, ראה גרביי, מרי רוס (נציגת גרמניה באירוויזיון 1972 ובאירוויזיון 1982), ריקרדו סימונטי, פלוריאן סילברייזן ולורד אוף דה לוסט, שייצגה את גרמניה באירוויזיון 2023.
סרג'ו ססטרה סיינז קיארה דוביי
כיוון שגרמניה נכללת בחמש המדינות הגדולות, היא מעפילה לגמר באופן אוטומטי.
ARD שידר את חצאי הגמר בערוץ One ואת הגמר ב-Das Erste.
כל המשדרים הועברו גם באינטרנט דרך ARD Mediathek ו-Eurovision.de.