tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
גילויים אלה הובילו אותו לעימות חריף עם הכנסייה הקתולית.
אוונג'ליסטה טוריצ'לי (1608–1647) הוא מדען שהתפרסם בעקבות המצאת הברומטר, וכן גילוי שהכוח המחזיק את הכספית במקומה הוא לחץ האוויר אשר מופעל עליה.
כמו כן, הוא גילה מספר תגליות מתמטיות חשובות (בהן הבסיס לחישוב שטחים תחת עקומות בחשבון האינטגרלי).
טוריצ'לי תרם בין היתר תרומות מדעיות חשובות בתחומי האדריכלות, האופטיקה, האסטרונומיה, הבליסטיקה, הדינמיקה, ההידראוליקה, המכניקה ותנועת הנוזלים.
הוא התפרסם בעיקר בשל עבודתו בתחום האנטומיה של מערכת הרבייה של הגבר ושל האישה ובמחקריו על ראש האדם – והוא נחשב לאבי הנוירו-אנטומיה.
כמו כן, הוא חקר את מערכת השמיעה, וגילה את הקשרים הקיימים בין האף, האוזן והגרון.
הוא גם חקר את מערכת התנועה (שרירים ועצמות) והתעניין גם בגידולים ובסרטן.
הוא המציא את הספקולום, שאיתו בודקים את האזנים.
הוא למעשה המציא גם את הקונדום, ודגל בשימוש בו למניעת הסיפיליס.
סגנונותיה השונים נתנו את אותותיהם על הציור, הפיסול, האדריכלות, המוזיקה ועוד.
בניגוד לסגנון הגותי – המאפיין את ימי הביניים, ושניזון מהמסורות הרומנסקית והביזנטית – אמנות הרנסאנס מסמנת מפנה מן העולם הימיביניימי אל העולם המודרני, אשר היא למעשה יצקה את יסודותיו.
על פי ונדי בקט הרנסאנס באיטליה התפתח בהדרגה ואפשר להבחין בו בארבע תת-תקופות: הקדם-רנסאנס (1290–1400), הרנסאנס המוקדם (1400–1475), שיא הרנסאנס (1475–1525) ותקופת המנייריזם (1525–1600).
אבל הרצון להשיג דיוק מדעי ומידה גדולה של ריאליזם, איזון והרמוניה נפלאים – באים לידי ביטוי כבר ביצירותיו של מזאצ'ו ופיירו דלה פרנצ'סקה, מגמות אלו הגיעו לשיאם ביצירותיהם של לאונרדו דה וינצ'י, רפאל ומיכאלאנג'לו.
תקופת שלטונם של פרנסואה הראשון (מ-1515 ועד 1547) ושל בנו אנרי השני (1547–1559) נחשבת לשיא הרנסאנס הצרפתי.
לאחר מותו של אנרי במהלך תחרות אבירים נשלטה צרפת על ידי אלמנתו, קטרינה דה מדיצ'י ובניה פרנסואה השני, שארל התשיעי ואנרי השלישי.
למרות שהרנסאנס המשיך לפרוח בצרפת באותה התקופה, פגעו מלחמות הדת בין ההוגונוטים לקתולים במדינה.
התפתחויות חשובות בתקופת הרנסאנס הצרפתי כוללות את תחילת המונרכיה האבסולוטית בצרפת, התפשטות ההומניזם במדינה, גילוי צרפת החדשה, ייבוא (בעיקר מאיטליה) ופיתוח טכנולוגיות וטכניקות חדשות בתחומי הדפוס, האדריכלות, הציור, הפיסול, המוזיקה, המדעים והספרות החילונית, וכן פיתוח קודי התנהגות, נימוס ושיחה חדשים.
בסוף המאה ה-15, הפלישה הצרפתית לאיטליה וכן הקרבה לחצר של דוכסות בורגונדי חשפו את הצרפתים לסחורה, האמנות והרוח של הרנסאנס האיטלקי, והשינויים האמנותיים הראשונים בצרפת בוצעו בדרך כלל על ידי אמנים איטלקיים ופלמים.
אחד האמנים שהוזמנו לצרפת על ידי המלך פרנסואה הראשון היה לאונרדו דה וינצ'י, אולם הוא כמעט ולא יצר יצירות אמנות בזמן שהותו בצרפת.
האמנות של התקופה שבין פרנסואה הראשון לאנרי הרביעי הושפעה רבות מההתפתחויות האמנותיות באיטליה שהיוו את סגנון המנייריזם החדש (סגנון המקושר בדרך כלל למיכלאנג'לו, בין השאר), המאופיין על ידי דמויות מוארכות וחינניות וכן על ידי הסתמכות על רטוריקה ויזואלית, שכללה שימוש באלגוריות וסיפורים מהמיתולוגיה היוונית.
אחד ההישגים הגדולים של הרנסאנס הצרפתי היה בנייתן של טירות עמק הלואר.
בתי המגורים של המלכים והאצולה הפסיקו לשמש כטירות מבוצרות והחלו להיבנות בכישרון ארכיטקטוני שניצל את יופי הטבע שמסביב לארמונות.
טירת הלובר העתיקה בפריז נבנתה מחדש באותה התקופה והפכה לבסיס לארמון רנסאנסי חדש.
ממערב ללובר, ציוותה דה מדיצ'י על בניית ארמון טולרי, שכלל גנים נרחבים.
מלחמות הדת גררו את צרפת לשלושים שנות מלחמת אזרחים, שהאפילו על האמנות, חוץ מתעמולה דתית או פוליטית.
עלייתו של אנרי הרביעי לשלטון הביאה עימה תקופה של התפתחות אורבנית גדולה בפריז, שכללה את בניית פון נף, פלאס דה ווז' וכן חלקים נוספים של הלובר.
מארי דה מדיצ'י, אשתו של אנרי, הזמינה את הצייר הפלמי פטר פאול רובנס לצרפת, והאמן צייר מספר ציורים בקנה מידה גדול בשביל ארמון המלכה, ארמון לוקסמבורג.
המאה ה-16 הייתה תקופה של יצירה ספרותית מרהיבה בצרפת, שנכתבה בשפת התקופה, צרפתית תיכונה.
השימוש במכונת הדפוס, התפתחות ההומניזם והנאופלאטוניזם וכן גילוי העידון התרבותי של החצרות האיטלקיות שינו את הנוף הספרותי של צרפת ואת הלך הנפש של התקופה.
בכל הז'אנרים של הספרות ניתן לראות עניין רב באהבה (פיזית ורוחנית) וכן בניתוח מוסרי ופסיכולוגי.
השירה הצרפתית בתחילת המאה ה-16 מאופיינת בעיקר על ידי צלילים ומשחקי מילים מתוחכמים.
אולם במהרה, עם השפעתם של פטררקה, של משוררים איטלקיים שעבדו בחצר הצרפתית, של ההומניזם האיטלקי וכן של משוררים מיוון העתיקה שהתגלו מחדש, השתנתה המסורת הפואטית הצרפתית.
בין המשוררים החשובים של התקופה, שעזרו לשנות את סגנון השירה הצרפתי, ניתן למצוא את פייר דה רונסאר ז'ואקן די בלה.
בתחילת המאה ה-16 הרומן הצרפתי עדיין הושפע רבות מהרומנים האביריים של ימי הביניים.
אולם החל מאמצע המאה הז'אנר החל להיות מושפע מרומנים זרים, בעיקר איטלקים, ספרדים ופורטוגלים.
אחד הרומנים החשובים ביותר בצרפת של התקופה, ובספרות הצרפתית בכלל, הוא יצירת המופת של פרנסואה רבלה - "גרגנטואה ופנטגרואל".
יצירותיו של רבלה ערבבו בין ההומניזם של ארסמוס ותומאס מור לבין הפארסה של ימי הביניים (קרבות הרואים, ענקים וכדומה), בדרך גרוטסקית שמתחתיה ניתן למצוא סאטירה על הצביעות הדתית ואי הצדק הפוליטי.
הז'אנר הספרותי הנפוץ ביותר ברנסאנס הצרפתי היה הסיפור הקצר.
המשיכה הגדולה של סיפורים אלו באותה התקופה הייתה בשל קלות הקראתם בקול רם לקהל אנאלפביתי.
הסיפורים הקצרים של התקופה כללו כמעט כל נושא, מוולגרי למתוחכם.
הדקאמרון, אוסף הסיפורים הקצרים של הסופר האיטלקי ג'ובאני בוקאצ'ו, השפיע רבות על הסופרים הצרפתים.
אחותו של פרנסואה הראשון, מרגריט דה נוואר הקיפה את עצמה במעגל ספרותי וגם חיברה את הגרסה הצרפתית לדקאמרון, ההפטמרון, שנחשב לאחת מיצירות המופת הספרותיות של המאה.
אולם מונחים אלו הם מטעים, משום ששייקספיר לא היה מפורסם בזמנו באותה מידה של היום, והרנסאנס האנגלי מכסה תקופה שהחלה לפני והסתיימה אחרי תקופת שלטונה של אליזבת הראשונה.
בתקופה זו משוררים, כמו ג'ון מילטון, פרסמו עבודות שניתן למצוא בהן את העניין הגובר של אנשי התקופה להבין את האמונות הנוצריות האנגליות.
מחזאים כמו ויליאם שייקספיר וכריסטופר מרלו חיברו ייצוגים תיאטרלים של תפיסת החיים, המוות וההיסטוריה של האנגלים.
לקראת סוף עידן שושלת טיודור, פילוסופים כמו תומאס מור ופרנסיס בייקון פרסמו את רעיונותיהם לגבי האנושות והחברה.
הרנסאנס הצפוני הוא מונח המתאר את תנועת הרנסאנס בצפון אירופה, או יותר בכלליות באירופה שצפונית לאיטליה.
לפני אמצע המאה ה-15 לרנסאנס האיטלקי כמעט ולא הייתה השפעה על שאר אירופה, אולם גם עם ההתפשטות המהירה של התנועה במאה ה-16, השפעות הסגנון הגותי עדיין היו חזקות ונעלמו רק עם הגעת הבארוק.
בצרפת, המלך פרנסואה הראשון ייבא אמנות איטלקית, העסיק אמנים איטלקיים (כמו לאונרדו דה וינצ'י) ובנה ארמונות גדולים ויקרים, ובכך סימן את השיא של הרנסאנס הצרפתי.
סופרים צרפתיים כמו פרנסואה רבלה ופייר דה רונסאר גם הם הושפעו מרוח הרנסאנס האיטלקי.
מצרפת הרנסאנס התפשט צפונה אל ארצות השפלה (ר' הרנסאנס ההולנדי), מזרחה אל הקיסרות הרומית הקדושה וסקנדינביה (ר' הרנסאנס הגרמני) ומערבה אל אנגליה (ר' הרנסאנס האנגלי).
הרנסאנס יובא גם לפולין ישירות מאיטליה על ידי אמנים פלורנטינים (ר' הרנסאנס הפולני).
הרנסאנס הצפוני היה שונה מהרנסאנס האיטלקי בכך שבתחומיו כוח השלטון היה מרוכז.
בעוד איטליה הייתה מחולקת לערי מדינה עצמאיות, המדינות בשאר אירופה החלו להתפתח כמדינות לאום.
הרנסאנס הצפוני היה גם קשור קשר הדוק לרפורמציה הפרוטסטנטית ולמלחמות הדת הקשות שהיא הביאה עימה בין הפרוטסטנטים החדשים לקתולים.
אירופה המערבית הייתה נתונה תחת הפאודליזם יותר מאשר צפון איטליה.
מערכת כלכלית זו שלטה במערב אירופה מזה אלף שנים, אך הייתה בשקיעה בזמן תחילת הרנסאנס.
כמו באיטליה, השקיעה של הפאודליזם פתחה את הדרך לשינויים התרבותיים, החברתיים והכלכליים שהיו קשורים לרנסאנס.
הרנסאנס במערב אירופה נדחף גם כתוצאה מהחלשות הכנסייה הקתולית.
אי יכולתה של הכנסייה להתמודד עם המגפה וכן עם הקרע המערבי גרם ליצירת קרעים באירופה.
שקיעת הפאודליזם גם גרמה להחלשות המדיניות ארוכת הימים לפיה פקידי הכנסייה עזרו לשלוט על הצמיתים ובתמורה קיבלו כסף.
כתוצאה מכך, בתחילת המאה ה-15 הוקמו מוסדות חילוניים וכן פילוסופיות חילוניות.
החשובה ביותר מאלו, ההומניזם, היוותה את הבסיס הפילוסופי לרוב האמנות והמדע של הרנסאנס.
סוגי התבטאויות אמנותיות שמאה שנה לפני כן היו אסורות על ידי הכנסייה לא רק שנסבלו כעת, אלא אפילו עודדו אותן.
מהירות ההתפשטות של הרנסאנס ברחבי אירופה קשורה מאוד להמצאת הדפוס.
טכנולוגיה חדשה זו הומצאה אחרי תחילת הרנסאנס האיטלקי, אולם כוחה להפיץ חומרים כתובים בייצור המוני השפיעה דרמטית על מהלך הרנסאנס בצפון אירופה.
היכולת להפיץ ידע בהיקף נרחב הגבירה את המחקר המדעי ועזרה לפזר את הרנסאנס מאיטליה אל כל חלקי אירופה.
המצאת הדפוס עזרה גם להכנסת הפרופגנדה הציבורית, בה השתמשו שליטים על מנת לחזק את מדינותיהם.
הרנסאנס הפולני (בפולנית Odrodzenie, "לידה מחדש"), הייתה תקופה בהיסטוריה של פולין שנמשכה מסוף המאה ה-15 ועד סוף המאה ה-16, ושנחשבת לתור הזהב של התרבות הפולנית.
ממלכת פולין (שמשנת 1569 הייתה ידועה בשם האיחוד הפולני-ליטאי), שנשלטה על ידי השושלת היגלונית, השתתפה בצורה אקטיבית ברנסאנס האירופאי.
מאה השנים האלו, שלא היו בהן מלחמות, אפשרו לפולין לחוות תקופת צמיחה תרבותית.
הרפורמציה הפרוטסטנטית התפשטה באותה התקופה במדינה, תנאי המחיה השתפרו מאוד, הערים גדלו, וייצוא סחורות חקלאיות העשירו את האוכלוסייה, ובעיקר את האצולה הפולנית, שהחלה להשתלט על המערכת הפוליטית של פולין.
הרנסאנס, שהתחיל בצפון איטליה, החל להתפשט בפולין במאות ה-15 וה-16. הייתה זו תוצאה של בואם של אמנים, סוחרים ומלומדים איטלקיים, שהגיעו מאז סוף המאה ה-15 לפולין, ובעיקר לקרקוב.
רוח הרנסאנס ההומניסטית שהעלתה על נס את כבוד האדם ואת כוח תבונתו התקבלה בברכה בפולין.
עבודות רבות תורגמו לפולנית משפות עתיקות, בעיקר לטינית, יוונית ועברית, וכן משפות מודרניות כמו איטלקית.
האוניברסיטה היגלונית בקרקוב, אחת מהאוניברסיטאות העתיקות בעולם, נהנתה מתור הזהב שלה בין השנים 1500 ל-1535, אז היא משכה 3,215 סטודנטים - שיא שלא ישבר עד סוף המאה ה-18. תקופת הרנסאנס הפולני באקדמיה של קרקוב הולידה מדענים ואמנים בולטים רבים.
ביניהם היה ניקולאוס קופרניקוס, שפיתח את המודל ההליוצנטרי על מערכת השמש.
פולנים צעירים, בעיקר ממשפחות אצולה, למדו במערכת חינוך של יותר מ-2,500 בתי ספר ומספר אקדמיות, ולעיתים קרובות נסעו למדינות אחרות כדי להמשיך את לימודיהם.
חברים באליטה האינטלקטואלית של פולין שמרו על קשרים עם המלומדים החשובים באירופה באותה התקופה, כמו תומאס מור וארסמוס.
דרך החלפת רעיונות זו פולין לא רק השתתפה בהתפתחויות המדעיות והתרבותיות של הרנסאנס, אלא גם הפיצה אותן בין העמים הסלאבים של מזרח אירופה, ובמיוחד בבלארוס ובאוקראינה.
משם הועברו הרעיונות החדשים לרוסיה, שחיזקה באותה התקופה את קשריה עם אירופה.
ארבעת הספרים הראשונים בעולם בכתב הקירילי הודפסו בקרקוב בשנת 1491.
באותה התקופה התמריצים להתפתחותיות חדשות באמנות ובאדריכלות היו רבים.
המלך זיגמונד הראשון, שמלך משנת 1507, היה פטרון של אמנים רבים, והתוכנית השאפתנית ביותר שלו הייתה הפיכתו של ארמון ואבל, משכנם העתיק של מלכי פולין, למבנה רנסאנס מודרני, תחת שרביטו של האדריכל הפלורנטיני ברתולומאי ברצ'י.
ההתלהבות של זיגמונד לרוח הרנסאנס עברה לא רק לבנו, זיגמונד השני, אלא גם לתושבים עשירים רבים שרצו להציג לעולם את טעמם האמנותי.
בשנת 1578 השר יאן זמויסקי הגה תוכנית בניית עיר רנסאנס אידיאלית, זמושץ', שהפכה במהרה למרכז מנהלי, מסחרי וחינוכי חשוב.
אולם הנהנות הראשיות מאמנות הרנסאנס היו שתי הערים הגדולות ביותר בפולין, קרקוב (אליה הגיעו אדריכלים איטלקיים רבים), וגדנסק (אליה הגיעו בעיקר אדריכלים מגרמניה ומהולנד).
מרכז התרבות המוזיקלית בפולין היה המעון המלכותי בקרקוב, שם המלכים הקיפו את עצמם במלחינים ומוזיקאים מפולין וכן מחו"ל.
היצירות הטובות ביותר של התקופה היו יצירות אינסטרומנטליות, מוזיקה לריקודים, מוזיקה לעוגב ומוזיקה פוליפונית.
האוסף הראשון והנרחב ביותר של מוזיקה לעוגב, שנקרא "הטבלטורה", נאסף בשנת 1540 על ידי המלחין הפולני יאן מלובלין.
מכונת הדפוס הראשונה בפולין הוקמה בקרקוב בשנת 1473, ומוערך כי במחצית השנייה של המאה ה-16 כ-17 בתי דפוס בפולין הוציאו לאור יותר מ-120 ספרים בשנה, כאשר כל ספר הוצא בכ-500 עותקים.
התרגום הראשון המלא של התנ"ך לפולנית נעשה בשנת 1561, ובאותו הזמן פורסם המילון האורתוגרפי הפולני הראשון.
הרנסאנס הפולני היה דו-לשוני, כאשר שפת האצולה הייתה ערבוב של פולנית ולטינית.
הרנסאנס של דיסני (באנגלית Disney Renaissance) הוא כינוי לתקופה שהחלה בסוף שנות ה-80 של המאה ה-20 והסתיימה באזור שנת 2000. בשנים אלו, אולפני ההנפשה של וולט דיסני חזרו ליצור סרטי הנפשה מצליחים המבוססים בעיקר על סיפורים קלאסיים תוך כדי התעניינות ציבורית וביקורתית מחודשת באולפניה.
יש הכוללים ברשימה גם את הסרט ברנרד וביאנקה במבצע אוסטרליה מ-1990, אשר יצא בשנים אלה אף שהוא סרט המשך לסרט מ-1977, הרפתקאות ברנרד וביאנקה.
בשנת 1979 במהלך הפקת הסרט המצויר "השועל והכלבלב", האנימטור הוותיק דון בלות' עזב את חברת דיסני יחד עם 11 אנימטורים נוספים, במטרה לפתוח חברת אנימציה משלו.
בשל כך שחברת דיסני איבדה כ-17% מהאנימטורים שלה הפקת הסרט נדחתה.
בשנת 1982, חברת ההפקות של דון בלות' הפיקה את הסרט סודה של נים (The Secret of NIMH, שם עברי מוכר נוסף: על קסמים ועכברים) ובזאת הפכה החברה למתחרה העיקרית של דיסני בתעשיית האנימציה בשנות ה-80 ובתחילת שנות ה-90.
בשנות השמונים של המאה ה-20 חברת וולט דיסני חוותה שינוי וניעור משמעותי, לאחר המלטות מניסיון של השתלטות עוינת על ידי חברת סול סטיינברג.
מייקל אייזנר, עובד לשעבר בחברת ההפקה סרטי פרמאונט, הפך למנכ"ל דיסני ב-1984 ומינה את ג'פרי קצנברג לעמוד בראש חטיבת סרטי האנימציה של החברה.
פרנק ולס, עובד לשעבר בהאחים וורנר, מונה לנשיא החברה.
לאחר הישגים קופתיים מאכזבים בשנת 1985 בעקבות הסרט "הקדירה השחורה", עתידה של מחלקת האנימציה היה שרוי באפלה.
תוך שינוי מדיניות, הקימה החברה זרוע אנימציה לטלוויזיה, שהייתה זולה בהרבה מאשר אנימציה לקולנוע.
רוי דיסני שכנע את אייזנר לאפשר לו לפקח על מחלקת האנימציה בתקווה לשפר את גורלה באמונתו שזו צריכה להיות ליבת העסקים של הסטודיו.
ב-1986 הוציאה חברת דיסני את הסרט הרפתקאותיו של סופר בלש בעוד שהחברה המתחרה של דון בלות', הוציאה את הסרט פייבל והחלום האמריקאי (An American Tail).
"פייבל והחלום האמריקאי" הביס את "הרפתקאותיו של סופר בלש" והפך לסרט המכניס ביותר בהוצאה הראשונה שלו.
שנתיים לאחר מכן, דיסני הוציאו לאקרנים את "אוליבר וחבורתו" באותו סוף השבוע שבו יצא "המסע לעמק החלומות" של החברה של דון בלות'.
בסוף השבוע הראשון להקרנתם, הכניסו שני הסרטים כ-7,526,000 מיליון דולרים ברוטו שהפך לסוף השבוע המכניס ביותר לפרמיירת סרטי אנימציה.
ב-1988, אולפני ההנפשה של דיסני שיתפו פעולה עם סטיבן ספילברג, על מנת להפיק יחדיו את הסרט "מי הפליל את רוג'ר ראביט", סרט אנימציית לייב-אקשן (שילוב של אנימציה ושחקנים בשר ודם) עם דמויות מונפשות משנות ה-30 וה-40 מאולפנים רבים אחרים.
הסרט נחל הצלחה רבה, גרף שלושה פרסי אוסקר וחידש עניין בקריקטורות תיאטרליות מונפשות.
חוץ מהסרט עצמו, סייע ספילברג לדיסני להפיק שלושה סרטים קצרים של רוג'ר ראביט.
אולפני ההנפשה של דיסני עסקו בפיתוח "בת הים הקטנה" משנות ה-30 ועד 1988. לאחר ההצלחה של רוג'ר ראביט הם החליטו לממש את הסרט לכדי אנימציה בסגנון מחזמר בברודוויי.
את מילות השירים כתב הווארד אשמן שסייע לאחר מכן בכתיבת שירים בסרטים נוספים של דיסני.
השירים הולחנו בידי אלן מנקן, אחד ממלחיניה המפורסמים של דיסני.
הסרט יצא ב-17 בנובמבר 1989 וצבר הכנסה קופתית גדולה יותר מאשר "גן עדן לכלבים" של דון בלות', שיצא באותו השבוע.
הסרט שבר את השיא שהציב "המסע לעמק החלומות" והפך לסרט המונפש המצליח ביותר באותה תקופה.
"בת הים הקטנה" נחל הצלחה מסחררת הכוללת תשבחות, הצלחה קופתית ו-2 פרסי אוסקר.
הסרט "ברנרד וביאנקה במבצע אוסטרליה" יצא שנה לאחר מכן, אך הוא לרוב אינו נכלל כחלק מתקופת הרנסאנס של דיסני, שכן הוא סרט המשך שלא זכה להצלחה זהה.
בשנת 1991 הוציאה דיסני את הסרט "היפה והחיה" שנחשב לעיתים לא רק לגולת הכותרת של הרנסאנס של דיסני, אלא של כל הסרטים המונפשים שלה.
זהו הסרט המונפש היחיד עד אז שהועמד לפרס האוסקר לסרט הטוב ביותר.
הסרט הוקדש להווארד אשמן שמת לפני כן באותה השנה, לפני צאת הסרט לאקרנים.
"היפה והחיה" הפך לסרט אנימציית הקולנוע המצליח ביותר בהיסטוריה באותה תקופה, עם סיכום הכנסות של כ-377 מיליון דולר.
נכון לשנת 2009, "היפה והחיה" וסרט האנימציה של דיסני ופיקסאר, "וול-E" חולקים את השיא של סרטי האנימציה עם הכי הרבה מועמדויות לפרס האוסקר.
שניהם היו לסרטים המכניסים ביותר בשנת יציאתם.
עם זאת, "מלך האריות" היה לסרט האנימציה המכניס ביותר באותה התקופה, ועד היום הוא נחשב לסרט האנימציה הקלאסית המצליח ביותר בהיסטוריה של הקולנוע.
שני הסרטים זכו בשתי קטגוריות מוזיקליות בפרס גלובוס הזהב, בעקבות "היפה והחיה".
הווארד אשמן כתב מספר שירים עבור "אלאדין" לפני מותו, אך רק שלושה מתוכם עובדו לבסוף לסרט.
טים רייס הצטרף לפרויקט והשלימו יחד עם אלן מנקן.
טים רייס שיתף פעולה עם אלטון ג'ון בפסקול של "מלך האריות".
"פוקהונטס" (1995) ו"הגיבן מנוטרדאם" (1996) היו גם הם לשוברי קופות מצליחים שנכללו ברנסאנס.
"פוקהונטס" זכה לשתי מועמדויות מוזיקליות בפרס האוסקר, אחת מהן על השיר "Colors of the Wind" (צבעי הרוח - בגרסה העברית שרה אותו ריטה).
שני הפסקולים שנכתבו על ידי אלן מנקן וסטיבן שוורץ זכו להצלחה רבה.
הרקולס יצא ב-1997 עם שירים מאת אלן מנקן ודייוויד זיפל.
מולאן, שיצא בשנת 1998 זכה למועמדויות לפרס האוסקר וגלובוס הזהב.
שירי הסרט נכתבו בידי ג'רי גולדסמית', מת'יו ווילדר ודייוויד זיפל.
טרזן הוא הסרט האחרון של דיסני שיצא בתקופת הרנסאנס וזכה בפרסי גלובוס הזהב, האוסקר והגראמי.
פסקול הסרט נכתב בשלמותו בידי פיל קולינס שזכה בפרס גלובוס הזהב.
במבט לאחור, נראה כי עם הוצאת הסרט "טרזן" תמה תקופת הרנסאנס של דיסני.
למרות שאולפני ההנפשה של דיסני המשיכו להוציא סרטים בעלי הצלחה כמו "פנטסיה 2000" ו"הקיסר נפל על הראש", הם נחלו הצלחה ביקורתית ומסחרית פחותה במידה ניכרת מאשר סרטי החברה של שנות התשעים.
דיסני אף סבלה מהפסדים על סרטים אחרים כמו "כוכב המטמון" ו"מרד החיות".
שלושה סרטים אחרים - "דינוזאור", "לילו וסטיץ'" ו"אחי הדוב" זכו לתשבחות מצד המבקרים ולהצלחה קופתית מסוימת.
כיום, יוצרת החברה בראש ובראשונה סרטי אנימציה ממוחשבת.
ב-1995 חברה חברת דיסני לחברת פיקסאר במטרה ליצור את "צעצוע של סיפור", סרט האנימציה הממוחשבת הראשון בהיסטוריה.
כיום, רבים מסרטי פיקסאר צוברים הצלחות קופתיות ותשבחות דומות לאלו שהוציאה דיסני בתקופת הרנסאנס.
בין סרטים אלו נמנים "מוצאים את נמו", "וול-E" ו"למעלה".
ב-2005, "צ'יקן ליטל", שהיה לסרטה הראשון של דיסני שמורכב כולו מאנימציה ממוחשבת זכה להערכות מעורבות מצד המבקרים, למרות הצלחתו הקופתית.
מצב דומה אירע יחד עם הוצאת סרט האנימציה הממוחשבת השני של דיסני, "לפגוש את הרובינסונים".
ב-2006 רכשה דיסני את פיקסאר בסכום של כ-7.4 מיליארד דולר, וקידמה את מייסד החברה, ג'ון לאסיטר לפיקוח כל מיזמי האנימציה של דיסני.
ב-2008, סרט האנימציה הממוחשבת הראשון שנעשה בחברה לאחר רכישת פיקסאר, "בולט", זכה לביקורות טובות והצלחה רבה.
עם הצלחתה של פיקסאר, הודיעה דיסני על כוונתה לסיים הפקת סרטי אנימציה לא ממוחשבים לאחר "מרד החיות".
עם זאת, לאחר שג'ון לאסיטר מונה למפקח מחלקת האנימציה עם רכישת פיקסאר, ניסתה דיסני לחזור ולייצר סרטי אנימציה מסורתית, שהראשון ביניהם אמור היה להיות "הנסיכה והצפרדע".
בעקבות הצלחת הסרט, דיסני הכריזה שהיא תמשיך עם המסורת של האנימציה המצוירת עם התחייבות להוצאת סרט כזה אחת לשנתיים.
בפועל, לאחר "פו הדב", פסקה החברה להפיק סרטי אנימציה מסורתית.
להלן טבלה הממחישה את שוברי הקופות של דיסני בתקופת הרנסאנס.
עמודות ה"מועמדויות" וה"זכיות" מתייחסות לפרס האוסקר.
שנה סרט בילבורד 200 הישג 1989בת הים הקטנה 33 פלטינה 6x 1991היפה והחיה 19 פלטינה משולשת 1992אלאדין 6 פלטינה משולשת 1994מלך האריות 1 יהלום 1995פוקהונטס 1 פלטינה משולשת 1996הגיבן מנוטרדאם 13 פלטינה 1997הרקולס 17 זהב 1998מולאן 25 זהב 1999טרזן 5 פלטינה כפולה
לאחר שהתמנה ג'ון לאסיטר למנהל אולפני ההנפשה של וולט דיסני עם רכישת פיקסאר הודיעו דיסני כי הם יחזרו להפיק סרטי הנפשה קלאסית יחד עם "הנסיכה והצפרדע" ב-2009, לאחר שזה יצא הוא זכה לשבחים רבים ולהכנסות נאות בקופות של 267,045,765 דולר.
בעיני רבים נחשב "הנסיכה והצפרדע" כנקודת מפנה חשובה עבור אולפני דיסני, וכי הוא מסמל תחילת עידן חדש באולפני ההנפשה של דיסני.
ב-2010 הופץ הסרט "פלונטר" אשר סימן כיוון אמנתי חדש לאולפן, כאשר נעשה בסרט שילוב בין הנפשה קלאסית להנפשה ממוחשבת.
הסרט זכה לשבחים רבים וגרף הכנסות גבוהות במיוחד, אשר עומדות על קצת יותר מחצי מיליארד דולר.
ב-2012 הופץ הסרט "ראלף ההורס" אשר זכה לשבחים ופרסים רבים וכן גרף הכנסות גבוהות של למעלה מ-400 מיליון דולר, לאור השבחים הרבים וההכנסות הגבוהות יצא סרט המשך ב-2018.
ב-2013 הופץ הסרט "לשבור את הקרח", דרמת פנטזיה מוזיקלית אשר זכתה לשבחים רבים וגרפה הכנסות של למעלה ממיליארד דולר, ובכך הפכה לסרט ההנפשה עם ההכנסות הגבוהות ביותר בכל הזמנים.
כמו כן זכה הסרט בפרסים רבים, ביניהם שני פרסי אוסקר ל"סרט המונפש הטוב ביותר" ול"שיר הטוב ביותר בסרט".
יש הסבורים כי "לשבור את הקרח" סימל באופן רשמי את הרנסאנס השני.
ב-2014 הופץ הסרט "6 גיבורים", סרט גיבורי על קומי ופעולה המבוסס על הקומיקס "ששת הגיבורים הגדולים", בהוצאת מארוול קומיקס.
הסרט הכניס יותר מ-600 מיליון דולר והפך לסרט האנימציה המרוויח של 2014, כמו כן "6 גיבורים" היה הסרט השני שזכה בפרס אוסקר לסרט המונפש הטוב ביותר.
הסרט זכה להצלחה מסחרית עצומה עם הכנסות של מעל 900 מיליון דולר, והיה לסרט האנימציה עם הפתיחה הטובה ביותר בהיסטוריה של הקולנוע כבר בסוף השבוע הראשון להקרנתו בקולנוע.
ב-6 ביוני הגיע זוטרופוליס להכנסות של מיליארד דולר, והפך לסרט האנימציה השני של אולפני ההנפשה של דיסני שהגיע לסכום זה.
הסרט זכה גם להצלחה ביקורתית עצומה, והיה הסרט השלישי שזכה בפרס אוסקר לסרט המונפש הטוב ביותר.
כמו כן באותה שנה הופץ הסרט "מואנה", הסרט גרף הכנסות גבוהות של למעלה מ-600 מיליון דולר וזכה לשתי מועמדויות בפרס אוסקר.
ב-2018 הופץ סרט ההמשך של ראלף ההורס, "ראלף שובר את האינטרנט", הסרט גרף הכנסות גבוהות של למעלה מ-500 מיליון דולר וזכה למועמדות בפרס אוסקר.
ב-2019 הופץ סרט ההמשך של לשבור את הקרח, "לשבור את הקרח 2", הסרט גרף הכנסות של למעלה ממיליארד דולר והועמד לשני פרסי גלובוס הזהב.
הרנסאנס של הארלם, או במקור תנועת השחור החדש הייתה תנועת תחייה תרבותית אפרו-אמריקנית שהייתה פעילה מסוף מלחמת העולם הראשונה ועד אמצע שנות ה-30, או אפילו עד תקופת מלחמת העולם השנייה.
במסגרתה התרחשה עשייה עשירה של סופרים, מחזאים, אמנים, משוררים ופעילים.
אף על פי שהתנועה פרחה במקומות רבים בצפון ארצות הברית ובמערב התיכון, מרכזה היה בשכונת הארלם בניו יורק.
בתקופה זו, שחורים רבים ברחו מדרום ארצות הברית, בניסיון לנוס מהדיכוי המחניק שלא אפשר להם לעסוק בתחומי העניין שלהם, בעידודם של אינטלקטואלים שחורים מובילים כמו וו.
בין הדמויות המוכרות יותר ברנסאנס נמנו אליין לרוי לוק, לנגסטון יוז, זורה ניל הרסטון, ג'וזפין בייקר, מרקוס גארבי, וג'יימס בולדווין.
מסיום מלחמת האזרחים ועד תחילת המאה ה-20, רוב השחורים בארצות הברית, ובמיוחד בדרום, היו ילדי או נכדי עבדים.
רובם חיו עדיין תחת דיכוי ממסדי, להלכה או למעשה, אשר שלל מהם זכויות אזרח.
תקופה זו ידועה במיוחד בשל מעשי הלינץ' הרבים וביטויי אלימות אחרים אשר הפעילו הלבנים נגד האוכלוסייה השחורה.
שחורים רבים היגרו לצפון בניסיון לשפר את מצבם הכלכלי ולהימלט ממצבם הקשה.
רובע הארלם בניו יורק נעשה מרכז שוקק לנמלטים אלו, וגם לצאצאי עבדים מהקריביים.
התנועה הספרותית האפרו-אמריקנית שקמה בתקופה זו הונהגה על ידי שחורים שזכו לחינוך מקיף יחסית.
הם היוו את ראשיתו של מעמד ביניים שחור בארצות הברית.
הגעת שחורים במספרים גדולים להארלם התרחשה במקביל להגירה המונית מאירופה לארצות הברית, שעברה דרך ניו יורק.
השכונה, שהייתה לפנים מאוכלסת בלעדית בלבנים, מלאה אפרו-אמריקנים.
מגמה דומה התרחשה בכל הערים המתועשות הגדולות בצפון-מזרח ארצות הברית, כולל דטרויט, שיקגו ופילדלפיה.
התושבים השחורים של ערים אלו גילו במהרה שהגזענות כלפיהם התקיימה בעזוז אף בצפון, גם אם בצורה שונה.
כך התגלה במהומות הגזע בשיקגו, בוושינגטון ובערים אחרות ב"קיץ האדום" של 1919.
אף על פי כן, פרחה בהארלם התרבות האפרו-אמריקנית, בין אם באמצעות הכנסיות או הוצאת עיתונים שחורים כמו "הקול" (The Voice), שנתן במה לקולות של הוגים ופעילים.
בתחומי הבידור כגון התיאטרון, דחו היוצרים את הייצוגים המלעיגים והמשפילים שרווחו בתיאור דמויות שחורות באותם ימים, כמו "פרצוף שחור" ומופעי מינסטרל.
ב-1921 ייסד הארי פייס (Harry Pace ) את חברת התקליטים Black Swan Records שכל מערכי הניהול, ההפקה והשיווק שלה היו בשליטת אפרו-אמריקאים, להקלטה ושיווק של מוזיקת ג'אז ובלוז על ידי אמנים אפרו-אמריקאים.
השינויים התרבותיים בקהילות שחורות אומנם החלו לפני שנות ה-20, אך יצירת ריכוזי אוכלוסין והשפעות המלחמה זירזו את התהליכים ויצרו קרקע פורייה לסוגי יצירה מגוונים וחדשים.
הרנסאנס היה יותר מתנועה ספרותית - הוא היה תנועה פוליטית, אשר עודדה גאווה אתנית ודרשה זכויות והכרה.
גם יצירת זרמים חדשים של מוזיקה, למשל, תרמה לגיבוש המעמדות והקבוצות השונים של שחורים ולהתוויית תרבות עשירה ואחידה יותר, כנגד ההגמוניה התרבותית הלבנה.
התנועה נקראה גם "תנועת הכושי החדש", על שם ספר באותו שם של הסופר אליין לוק שתיאר את האידיאל "כושי" (Negro) העומד על זהותו וכבודו העצמי ולא מוגדר בידי אחרים.
על פי האתוס של "הכושי החדש", כפי שהוגדר על ידי לוק ואומץ על ידי התנועה, שחורים החלו לדרוש הכרה בכישוריהם ויכולותיהם ולדחות בתוקף את הטענות שצאצאי אפריקה הם נחותים, עצלנים, טפשים, ואפילו לא אנושיים.
האתוס הזה הביא למיזוג תרבותי, בין אומנות, רוחניות ופוליטיקה, אשר הולידו זרמים חדשים:
מוזיקה: ההארלם רנסאנס הנגיש סגנונות מוזיקה "שחורים" כגון הג'אז, בלוז, מוזיקת נשמה, גוספל וספיריטואלז הן לשחורים והן ללבנים, ומוזיקה זו נהייתה חלק בלתי נפרד מתולדות המוזיקה האמריקאית, וכן הרבה סוגות מוזיקה בינלאומיות.
ספרות: אף על פי שהיו סופרים שחורים גם קודם, הביקוש המוגבר ליצירות של חברי התנועה הובילו לעיתונים, ספרים, ביוגרפיות, מחקר היסטורי, ולימים - הכללות בסילבוסים באוניברסיטאות.
תיאטרון: המחזות שנכתבו והועלו בתקופה זו היו הראשונים אשר ייחסו לאנשים שחורים רגשות, מחשבות, תקוות ורצונות לגבי חייהם.
ההבעה הזו של סוכנות אישית אפשרה, בתורה, גילוי סוכנות אישית גם מבחינה פוליטית.
הזרמים התרבותיים והאמנותיים לוו בעשייה פוליטית - למשל דרך עיתונים שחברי התנועה כתבו ופרסמו - אשר הניחה את התשתית לתנועת זכויות האזרח של שנות ה-50 וה-60.
רשימה חלקית של יוצרים והוגים בולטים בתנועה.
הרנסאנס הקרולינגי הוא מונח היסטוריוגרפי המתאר את תור הזהב האגדי שהתקיים באימפריה הקרולינגית החל מסוף המאה ה-8 ועד שלהי המאה ה-9, בתקופת שלטונם של קרל הגדול, לואי החסיד וקרל הקירח.
הרנסאנס הקרולינגי השפיע במידה רבה על ההתנהלות הפוליטית של מערב אירופה לאורך ימי הביניים – ושינה את פניה המדיניים של אירופה.
אבל תרומתו העיקרית באה לידי ביטוי בתרבות.
בהשראת הקיסרות הרומית הקדומה התבצעה עשייה אינטנסיבית בתחום הספרות, האמנות, האדריכלות והמשפט.
כמו כן, העמיק חקר הטקסטים הקנוניים, אשר דרש לימוד מעמיק של השפה הלטינית, ואגב כך התבסס מעמדה של הלטינית כלינגווה פרנקה של מערבה של אירופה.
בנוסף לכך, נעשו רפורמות כנסייתיות מרחיקות לכת, וההשכלה להמונים הפכה לעניין ממוסד שמעודדים את קיומו.
הדמויות הפועלות העיקריות בעשייה תרבותית זו הם אלקווין, איינהרד, רבנוס מאורוס, וג'ון סקוטוס אריגנה.
המושג "רנסאנס קרולינגי" מבטא את הרעיונות הפוליטיים, הכלכליים והתרבותיים; אשר התפתחו בעיקר בימיו של קרל הגדול.
מונח זה הוטבע לראשונה בשנת 1839 על ידי ההיסטוריון הצרפתי ז'אן ז'אק אמפר.
מקורו במונח הצרפתי "רנסאנס", אשר פירושו הוא "לידה מחדש" – ומבטא את רעיון החייאה של ערכים רוחניים, פוליטיים ותרבותיים, שנחשבו בעיני "אנשי התקופה", כרדומים בתרבות האנושית.
יחד עם זאת, ראוי לציין, כי ראיית ימי הביניים כחפים מתרבות חוטאה לאמת: במהלך ימי הביניים, התבצעה פעילות תרבותית, אשר לעיתים הייתה אינטנסיבית במיוחד – וקיים אפוא טעם להתייחס בערבון מוגבל לאמירה שמאחורי הביטוי 'חשכת ימי הביניים'.
אמפר קבע את טענותיו, שבתקופתם של הקרולינגים נעשה ניסיון לחזור למורשת העבר.
ברם יש להבין כי אין הרנסאנס הקרולינגי דומה במהותו לרנסאנס – אשר התקיים במאות ה-14 וה-15. בניגוד אליו, הרנסאנס הקרולינגי לא התעורר בגלל רצון עז לחזור למסורת הרומית ה"פגנית" של האימפריה הרומית – אשר בכלל נתפסה כ-"חוטאת" ואף נרדפה.
יתר על כן, מניעי קרל הגדול לא היו הומניסטיים, אלא הוא בסופו של דבר שאף לפתח חברה נוצרית טובה יותר.
את זאת הוא ביקש להשיג על ידי עידוד ההשכלה בלימודי דת והכשרת הנהגה דתית משכילה.
כמו כן, תמורות דומות – אם כי בהיקף מצומצם יותר – התרחשו בספרד הוויזיגוטית, באנגליה, באירלנד ואף בגאליה ובגרמאניה שלפניו.
לבסוף מתברר כי לרנסאנס הקרולינגי היו גם מניעים פוליטיים גרידא.
בכל זאת, בשנת 751 עולה לשלטון פפין הגוץ כמלך הקרולינגי הראשון.
הוא שם קץ לשלטונו של שילדריק השלישי, המלך האחרון, מהשושלת המרובינגית הגאלו-רומית שקדמה לו; אשר בניגוד אליו, נהנתה מלגיטימיות שלטונית מקדמת דנא.
פפין מוכתר ב-754 בידי האפיפיור סטפנוס השני ברומא, אשר מעניק לו את התואר הסמלי "מלך הפרנקים".
למעשה למרות השתלטותו על חלק מנכסי הכנסייה, פורסת זו את חסותה על השושלת החדשה ומכנה את המלכים הקרולינגים – "מלכים בחסד האל".
התקרבות החצר לאפיפיור – החלש ביותר באותם הימים – באה לידי ביטוי באדיקותה הנוצרית מצד המלך, בחידוש הכינוס של קונציליומים כנסייתיים (743-744), בהיענות לצורכי ולצווי הכנסייה, ובעידוד העשייה המיסיונרית.
היות שמצדה החצר החדשה נזקקת לאנשים משכילים, ושהנזורה היא ממילא המעמד המשכיל באותם הימים, הרי מתהדקים הקשרים בין הכנסייה לבין שושלת פפין, כששני הצדדים נהנים מהברית הנרקמת ביניהם.
עלייתו לשלטון של קרל הגדול יחד עם אחיו קרלומן בשנת 768 לספירה, והפיכתו בשנת 772 לספירה לשליט היחיד של הממלכה הפרנקית לאחר פרישת אחיו -לא הביאה עמה לשינוי מיידי במדיניות.
בתחילת דרכו היה קרל עסוק בעיקר במלחמות לאבטחת הגבולות, וכיבוש של הממלכות השכנות.
ניתן למנות שתי מערכות מלחמה חשובות תחת הנהגתו: המערכה הראשונה היא "המערכה הסקסונית" והשנייה היא "המערכה הלומברדית".
"המערכה הסקסונית" התקיימה בשנים 772–796. היא הביאה בסופו של דבר לכיבוש מרכז אירופה בידי הפרנקים.
עד אז שבטים סקסוניים שלטו בשטחים אלו.
כתוצאה ממערכה זו, התפשטה הנצרות מזרחה והוחל שם בפעולת המיסיון נמרצת.
מהלכים אלו נעשו ביוזמת מלכים, אשר ביקשו לנצר אוכלוסיות עוינות על מנת לחזק את השפעתם בקרבן, באמצעות הכנסייה.
'המערכה הלומברדית' התרחשה על רקע העובדה שהלומברדים היו שבט, שפלש לאיטליה (568) – אשר עד אז הייתה נתונה למרותה של האימפריה הביזנטית.
כתוצאה מהכיבוש הלומברדי, אשר ארך כמאתיים שנה, אירע נתק בין אפיפיור השוכן ברומא, לבין פטרונו הקיסר הביזנטי היושב בקונסטנטינופול.
בשנת 774 לספירה, קרל הגדול כבש את איטליה והכריז על עצמו כמלך הפרנקים והלומברדים.
כיבושה של איטליה למעשה נבע מכמה סיבות:
ראשית, בניגוד לקודמיהם המרובינגים, המלכים הקרולינגים נדרשו ללגיטימציה שלטונית מצד הכנסייה שברומא, על מנת לבסס את ממלכתם; שכן הם היו מחוסרי ייחוס.
כאמור, כתוצאה ממהלכיהם, הקרולינגים זכו מצד הכנסייה לתואר של "מלכים בחסד האל".
שנית, כיבוש לומברדיה נבע מרצונו של קרל לחסל את יריבו -יורש העצר בנו של אחיו קרלומן, אשר ברח לאיטליה וקיבל בה מחסה.
שלישית, קרל הגדול ביקש למלאות את אוצר ממלכתו על ידי כיבוש איטליה העשירה.
איטליה גם סיפקה לו מוצא לים התיכון, שבו התנהל עיקר המסחר באותם הימים.
לאחר כיבוש לומברדיה הגיע קרל הגדול לחגוג את חג הפסחא ברומא – שם הוענק לו מידי האפיפיור אדריאנוס הראשון עותק של הקאנון "דיוניסיו הדריאנה" (Dionysio Hadriana).
על יסוד קובץ חוקים זה, קרל הגדול עתיד היה לבסס את הרפורמה הכנסייתית, שהוא תכנן – אשר עומדת מאחורי הרנסאנס הקרולינגי.
הרפורמה הכנסייתית התבקשה, שכן קרל היה זקוק לבסס את מעמדו הפוליטי באימפריה רחבת הידיים, שהוא כבש – ובראש ובראשונה לקבל לגיטימיות שלטונית, מכוח קאנון כנסייתי.
בנוסף לכך, כיבושיו הרבים של קרל הגדול הרחיבו את ממלכתו, והגדילו את אוכלוסייתה רבה – שכבר לא הייתה גאלו-רומית בלבד במוצאה, אלא גרמאנית.
לבסוף, הוספת שטחים ונתינים רבים תחת מרותו הקשו ביותר על אכיפת חוקי הממלכה, במיוחד בלומברדיה ובסקסוניה.
לכן קרל נאלץ להיעזר בכנסייה ובנזורה – המעמד המשכיל באותם הימים.
לפיכך הייתה נחוצה רפורמה כנסייתית, שתעגן בחוק את סמכויותיה של הכנסייה.
שיקולים אלו הביאו את קרל הגדול לפרסם בשנת 779 את "הקפיטולר של הרסטל".
מקבץ חוקים ותקנות זה עוסק בהיררכיה הכנסייתית, והסמכתם של בישופים.
הוא גם דן בהתנהלותם של נזירים במנזר – אשר נצטוו להיות תחת הרגולה של בנדיקטוס מנורסיה או דינים שונים על התייצבות בבתי המשפט של הרוזנים.
עשור שנים לאחר פרסום הקפיטולר פורסם בשנת 789 האדמוניציו גנרליס "התוכחה הכללית", אשר למעשה הרחיבה את הקאנון החוקים הכנסייתי, והוסיפה בו חוקים חדשים המכוונים לאוכלוסייה הנשלטת בשטחי הממלכה.
כתוצאה ממהלכים אלו, בשנת 800 בערב מיסת חג המולד הוכתר קרל הגדול "לקיסר הרומאים" – ולא רק של הפרנקים – בידי האפיפיור לאו השלישי.
בעקבותיהם מחד גיסא התחזק באופן ניכר מעמדה של הכנסייה.
מאידך גיסא, לא זאת בלבד שמעתה קרל הגדול היה לפטרונה; אלא מעמדו הרם של מלך הרומאים הקנה לקרל מעין יומרה של משקם הקיסרות הרומית המערבית, אשר קרסה במאה החמישית.
המיסיון הנוצרי שהונהג בימי הקרולינגים היה שונה מקודמו, בכך שהוא בראש ובראשונה פעל במרץ רב ברחבי סקסוניה, אשר נכבשה בכוח על ידי קרל הגדול במהלך סוף המאה ה-8 לספירה.
הצלחת המיסיון הנוצרי נבעה מכפיית התנצרות ומחלקן של נשים נוצריות – אשר נישאו למלכים פגניים ושכנעו אותם ואת נתיניהם להתנצר.
כמו כן, קבלת הנצרות הייתה כרוכה בקבלת המורשת הרומית, שהשליטים ראו בה יתרונות מדיניים ומעשיים.
כמו כן, הנזירים דאגו למחיקת הפולחן האלילי הקודם – בניגוד למיסיון הנוצרי שנערך בידי נוצריים בתוך גבולות הקיסרות הרומית עד לאותו הזמן, אשר שילב בין הפולחנים.
ביטוייו המעשיים של הרנסאנס הקרולינגי
הרפורמה בהשכלה ובחינוך בתקופה הקרולינגית הייתה פרי היוזמה של קרל הגדול – ושירתה את מטרותיו הדתיות והפוליטיות.
היא באה על רקע בערות כללית, אשר לא פסחה גם על מעמד הנזורה.
מחד גיסא, היא יצרה אוכלוסייה אדוקה יותר; ומאידך גיסה, היא יצרה שכבה משכילה מקרב נזירים ובישופים, אשר היו נאמנים למערכות השלטון הפרנקי.
באדמוניציו גנרליס של קרל הגדול, מצווה המלך על הקמתם של בתי ספר במנזרים או בכנסיות.
נקבע כי כל ילדי הממלכה ילמדו בהם את האמנויות החופשיות – שבעה מקצועות הליבה, שכל אדם חופשי שאינו עבד נדרש ללמוד.
הלימודים בממלכה הפרנקית החלו בכנסיות הפרוכליות (הכפריות).
הם התבססו על הוולגאטה לספר תהילים, אשר ממנו למדו דקדוק, וקריאה וכתיבה נכונה ותקנית.
אחרי השלמת הלימודים בבית הספר הפטרוכיאליים התלמידים החרוצים הגיעו לכנסיות שבערים – ושם הם למדו מקצועות "יוקרתיים" כגון גאומטריה, אסטרונומיה, מוזיקה, חשבון, דיאלקטיקה ורטוריקה.
החשבון היה נחוץ לצורך גביית המיסים.
הגאומטריה בסופו של דבר שירתה את גילדת האדריכלים, כדי שיוכלו לבנות כנסיות וארמונות.
האסטרונומיה שימשה לחישוב התאריכים של עונת הפסחא.
במילים אחרות, קרל הגדול ייסד את מה שהתפתח בהמשך כמקצוע חופשי.
אמנם מערכת החינוך הפרנקית של קרל הגדול לא הייתה מושלמת ורק חוג מצומצם ביותר נהנה מהרפורמות; והרי, לא כל ילדי האימפריה בסופו של דבר למדו.
אף כי מרבית האוכלוסייה נותרה אפוא אנאלפביתית – כנראה כולל קרל הגדול עצמו – אין ספק כי הוא אכן ערך שנוי משמעותי בחינוך והשכלה של אוכלוסייתו, שכמותו לא נערך מעולם עד תקופתו.
בזמן קרל הגדול נפתחו ספריות גדולות וכן סדנאות כתיבה ('scriptorium'), בה פעלו סופרים, שהעתיקו ספרים מתקופות קדומות.
כמו כן, פותח הכתב הקרולינגי 'המינוסקולי' – שבגלל פשטותו, התפשט שימושו בכל רחבי המרחב הנוצרי, במהלך כל ימי הביניים.
ב-796 נתמנה אלקווין מיורק לאב מנזר מרטין מטור.
שם הוא פיקח על עבודתם של נזירים, אשר העתיקו כתבי יד נוצריים עתיקים ושירה וספרות רומית.
כמעט כל השירה והספרות הלטינית – כולל הביבליה – שיש בידינו כיום נשתמרו בזכות עבודה זו שנעשתה בידי נזירים בתקופה הקרולינגית.
אלקווין גם הכין מהדורה מתוקנת לוולגטה של הירונימוס.
בכלל ביוזמתו של אלקווין קמו ראשונות הסדנאות לתיקון הביבליה (ה-'correctoria'), אשר במהלך מאות בשנים עסקה בתיקון הביבליה, אשר הושחת נוסחה במאות השנים הראשונות של ימי הביניים.
לצד סדנות כתיבה והעתקת ספרים, קמה תעשייה שלמה, אשר עסקה בהאדרת כתבי היד על ידי איור, או כריכה בחומרים יקרי ערך.
היות שתהילים הוא ספר שירה, על בסיסו התפתחו כל מיומנויות השירה והנגינה.
השירה הקרולינגית התבססה על כללי השירה הגרגוריאנית; והיא הייתה מרכיב חשוב בחיים הדתיים.
בתקופתו של קרל הגדול נכתבו לראשונה תווי הנחיה לשירה הקדומים הנקראו "נוימות".
אין אלו תווי נגינה המוכרים, אלא הוספות על הכתב הלטיני, האמורות להדריך את הקורא בשירתו ולא בנגינה.
קרל הגדול עורך רפורמות במערכת החוק והמשפט ומרחיב באורח ניכר את החוק הסאלי מזמן המרובינגים, ומוסיף לו חוקים 'גרמאניים' במוצאם.
חוק זה (Lex Salica Emendata), אשר משקף מסורות גאליות, רומיות וגרמאניות, עומד ביסוד החוקים האירופיים המודרניים.
הרנסאנס הקרולינגי לא ארך תקופה ארוכה.
במותו של קרל הגדול בשנת 814 עלה לכס בנו לואי החסיד, אשר החזיק בממלכה האדירה בשלמותה עד מותו בשנת 840. הוא ניסה לשמר את הצלחת אביו בעזרת המשכילים מתקופת אביו בהם איינהרד.
אולם לאחר מותו של לואי החסיד חולקה הממלכה בהסכם ורדן בשנת 843 לשלושה חלקים, פרנקיה המזרחית, פרנקיה המערבית ופרנקיה התיכונה.
המלחמות והיריבויות שהתקיימו בין ממלכות אלו הקפיאו את ההישגים של הרנסאנס הקרולינגי - ואף הסיגו את אירופה אחורה למשך תקופה של כמאתיים שנה, המכונה התקופה הפיאדואלית.
יחד עם זאת, תודות להגברת הלימוד של כל מיומנויות השפה: הדקדוק, הקליגרפיה, ההגייה והרטוריקה; תודות לסדנאות הכתיבה, אשר פיתחו את המודעות לשפה; ותודות לחידוש העיון במקרא ובכתבי אבות הכנסייה – בזמנו של קרל הגדול, נבלמה השתכחות השפה הלטינית, אשר אפיינה את ראשית ימי הביניים.
לא רק שבכך, השכבה האינטלקטואלית האירופית למדה לדבר בשפה אחת; אלא למעשה נצלו התרבות הקלאסית, הביבליה הלטינית וכן כתבי אבות הכנסייה; וכן שוקמה מערכת החוק והמשפט.
אמנם לאחר קרל הגדול, אירופה נכנסה למצב של אנדרלמוסיה, אבל הוא שתל את ניצני ההשכלה והחינוך.
בכל אופן, בתודעה האירופית נחקק כי קרל הגדול ייסד את מערכת החינוך, ההשכלה והמשפט.
הרס הוא אחד מירחיו של כוכב הלכת צדק.
הרס התגלה ב-8 בפברואר 2003 על ברט גולדמן וג'ון קוולרס וקוטלג בשם S/2003 J 17. את שמו הרס, קיבל ב-11 בפברואר 2009 על שם בתם של זאוס וסלנה על פי המיתולגיה היוונית.
קוטרו של הרס הוא 2 קילומטרים ומהירות הקפתו במסלולו סביב צדק היא 2.34 ק"מ לשנייה.
רדיוס מסלולו של הרס סביב צדק הוא 22,134,000 ק"מ ומשך זמן הקפתו סביב צדק הוא 672.752 ימים.
הרס משתייך לקבוצת הירחים קארמה אשר קרויה על שם הירח קארמה, קבוצה זו היא קבוצה של ירחים שהמשותף להם הוא היותם ירחים לא-רגילים שמסלולם סביב צדק הוא בין 23–24 מיליון קילומטר ובנטייה של כ-165°.
הרנני אזוודו ז'וניור (בפורטוגזית: Hernani Azevedo Júnior; נולד ב-27 במרץ 1994) הוא כדורגלן ברזילאי המשחק בעמדת הקשר בפארמה.
הרנני, יליד העיר סאו גונסלו דו סאפוקאי שבמדינת מינאס ז'ראיס, התחיל את הקריירה המקצועית שלו בגיל 15 בקבוצת הנוער של אתלטיקו פרנאאנסה.
הוא שיחק כקשר בקבוצה והושאל לחצי עונה לקבוצה הבוגרת של ז'וינוויל, כשהוא בן 19. עונה לאחר מכן חזר לקבוצת אתלטיקו פרנאאנסה ושיחק במדי הקבוצה מאז.
הוא זכה עם הקבוצה באליפות מדינת פרנה בשנת 2016.
ב-15 בדצמבר 2016 עבר הרנני לזניט סנקט פטרבורג, כשהמועדון הרוסי משלם תמורתו לאתלטיקו פרנאאנסה 1,75 מיליון יורו.
הרנאני חתם חוזה ל-5 שנים.
ב-16 בפברואר 2017 הופיע לראשונה במדי זניט במשחק נגד אנדרלכט הבלגית.
במרץ אותה שנה עשה את הופעת הבכורה שלו בליגת העל הרוסית בכדורגל במשחק הליגה נגד צסק"א.
באוגוסט 2017 הושאל למשך עונה אחת לסנט אטיין.
ביוני 2018 חזר להרכב זניט.
את שער הבכורה הבקיע בהפסד זניט לארסנל טולה במחזור ה-16, במשחק שהסתיים בתוצאה 4:2 לארסנל ב-3 בדצמבר 2018.
ביולי 2019 הושאל לפארמה למשך עונה אחת במהלכה הבקיע את שער הניצחון בשלב 16 האחרונות בגביע.
בתום העונה פארמה הפעילה אופציית רכישה ורכשה אותו מזניט תמורת 4,35 מיליון יורו.
ערך את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת ברזיל עד גיל 17 ב-2011 והגיע עם הנבחרת לתואר אלופת דרום אמריקה.
אליפות מדינת פרנה - 2016
אליפות דרום אמריקה עד גיל 17: 2011
קְוִוינְטוּס הֶרֶנִיוּס אֶטְרוּסְקוּס מֶסִיוּס דֶקִיוּס היה קיסר רומא במשותף עם אביו הקיסר דקיוס במהלך שנת 251.
הרניוס אטרוסקוס נולד למצביא הצבאי הרומי גאיוס מסיוס קווינטוס דקיוס ואשתו האצילה הרומאית הרניה קופרסניה אטרוסקילה.
הוא נולד כלל הידוע בשנת 227 או בסמוך לכך בעיר סִירְמִיוּם, בירת הפרובינציה הרומית פאנוניה.
הוא היה קרוב מאוד לאביו וליווה אותו במשימות והמסעות הצבאיים.
בשנת 251 מינה הקיסר דקיוס את הרניוס אטרוסקוס כאוגוסטוס ושניהם ישבו על כס המלוכה של האימפריה כקיסרים.
מצב האימפריה הרומית היה בכי רע, ומפקדי צבא רומאיים מפרובינציות שונות מרדו כנגד השלטון המרכזי בתקווה לתפוס את כיסא הקיסרות או לקרוע נתחים מגוף האימפריה.
תקופת שלטונם הקצרה של דקיוס והרניוס אטרוסקוס נחשבת לשיא של משבר המאה ה-3 במהלכו התחלפו 25 קיסרים על כס השלטון, והקיסרות חוותה משברים צבאיים, מדיניים וכלכליים חמורים.
הגותים החלו בנסיגה אך משבשלו התנאים לטובתם הם סבו על עקבותיהם ותקפו את הצבא הרומאי שחנה באתר הסמוך לעיר הבולגרית המודרנית סטארה זאגורה, הרומאים הופתעו מעצם ההתקפה ומעצמתה ונפוצו לכל רוח ובראשם דקיוס, הייתה זו הפעם הראשונה שקיסר רומאי ברח מפני התקפה של "ברברים".
דקיוס שצבאו לא הושמד, הצליח לאסוף את כוחותיו ולהגיע למגע עם הגותים שבשלב זה היו מותשים מהלחימה והציעו תנאי הפסקת אש שעיקרם נסיגה תמורת מעבר חופשי ובטוח, דקיוס סירב והצבאות נפגשו ב-25 ביוני 251 בקרב אבריטוס המכריע.
הקרב נערך בפרובינציית מואסיה בסמוך לעיר הבולגרית המודרנית ראזגרד, על פי היסטוריונים ביזנטיים מאוחרים, בנו של דקיוס הרניוס אטרוסקוס נהרג מיד בתחילת הקרב ועל כך אמר הקיסר "אין מקום לקינה, מות חייל אחד איננו איבדה גדולה לאימפריה".
הצבא הרומאי נלכד בביצות שבשדה הקרב והושמד לחלוטין, הקיסר דקיוס עצמו היה בין הנספים וביחד עם הרניוס אטרוסקוס נרשם בספרי ההיסטוריה כקיסרים הרומאים הראשונים שנהרג במלחמה כנגד אויב זר.
באותה שנה מת הוסטיליאן ממגפה שפרצה ברומא, וגאלוס מינה את בנו וולוסיאנוס כקיסר-שותף.
הרנוש ארשגיאן (לבית נרגיז, בארמנית: Հերանոյշ (Նարգիզ) Արշակեան; 28 ביולי 1887 - 27 במרץ 1905) הייתה משוררת וסופרת ארמנית.
הרנוש ארשגיאן נולדה במחוז בשיקטאש של קונסטנטינופול, באימפריה העות'מאנית, בשנת 1887. אביה האגופ, אשר נפטר כשהיא הייתה בת 3, היה פעיל חברתי בולט בקהילה הארמנית.
כאשר מלאו לארשגיאן 10 שנים, היא התחילה ללמוד בבית ספר צרפתי לבנות.
לאחר שנה וחצי, היא המשיכה את לימודיה בבית הספר הארמני של בשיקטאש.
המורים שלה התרשמו מכתיבתה, אך השכלתה הופרעה בשל בעיות בריאות, כשהרופאים הציעו שתחייה מחוץ לעיר.
היא עברה לגור בחווה בפאתי ידיקולה, שם שאבה השראה מהסביבה הטבעית.
זה היה במהלך השנים האלה שארשגיאן החלה לכתוב שירה.
היא כתבה סדרה של שירים לירים, רומנים, וסיפורים קצרים, שהתפרסמו רק לאחר מותה, ראשית בכתב העת הספרותי "צאגהיג" (פרח).
ב-1910, ידידה הראנד נזריאנץ, פרסם ספר על החיים שלה ועל עבודתה, בקונסטנטינופול.
מאז, נכללו שיריה וכתביה בספרי לימוד, בכתבי עת, ובאוספים רבים.
מספר ספרי שירתה יצאו לאור מטעם המועצה הממלכתית של ארמניה, ב-1956, ומאז פורסמו עוד אוספים של כתיבתה.
ארשגיאן נפטרה משחפת בשנת 1905, בגיל 17.
הרס הוא סרט דרמה אמריקאי משנת 2015. הסרט הוקרן לראשונה בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו ועלה לאקרנים בארצות הברית ב-8 באפריל 2016.
דייוויס מיטשל (ג'ייק ג'ילנהול) הוא בנקאי מצליח בחברת השקעות גדולה המנוהלת על ידי פיל (כריס קופר), אביה של אשתו ג'וליה (הת'ר לינד).
בסצנה הפותחת את הסרט הם נוסעים יחד כשלפתע מתנגשת בהם מכונית אחרת וג'וליה נהרגת.
בזמן ההמתנה בבית החולים דייוויס מנסה לרכוש חטיף M&M's ממכונה אוטומטית, אבל המכונה נתקעת.
מתוסכל, דייוויס כותב מכתב תלונה לחברת הייצור של המכונה, אך המכתב גולש הרבה מעבר לתקלה הרשמית ומשתף פרטים על חייו ומצבו הנפשי של דייוויס כתוצאה מהתאונה.
להפתעתו, דייוויס שרוי במעין אטימות רגשית ביחס לאובדן שחווה: הוא חוזר לעבודה תוך זמן קצר מאוד ומגיב באופן מנותק ולא ענייני להתייחסויות לנושא.
לעומת זאת, דייוויס מתחיל לפתח אובססיה בנוגע לפירוק חפצים.
לאחר שבשיחתם האחרונה ג'וליה ביקשה ממנו לתקן דליפה במקרר, דייוויס מנסה לחשוף את חלקיו הפנימיים ולבסוף הורס אותו לחלוטין.
לאחר מכן דייוויס מפרק לחלקים גם מנורת קיר מהבהבת, את המחשב במשרדו, ודלת חורקת בשירותים.
דייוויס ממשיך לשלוח מכתבים הממוענים לחברת המכונות, ובשלב מסוים הוא מקבל שיחת טלפון מאישה בשם קארן מורנו (נעמי ווטס), שמציגה את עצמה בתור נציגת מחלקת שירות לקוחות במפעל, ומספרת שהמכתבים ששלח נגעו לליבה.
דייוויס וקארן מתחילים לפתח ידידות וחולקים פרטים על חייהם.
דייוויס מגיע אל ביתה של קארן, ומתוודע לבן זוגה קארל (סי.
וילסון), מנהל המפעל שבו היא עובדת, ולבנה בן ה-15 כריס (ג'ודה לואיס).
בזמן שקארל נעדר לצורך נסיעת עסקים, דייוויס שוהה בביתה של קארן ומפתח יחסים קרובים גם עם כריס המסוגר והמרדן.
בזמן שדייוויס הורס את החפצים בדירתו הוא מגלה צילום אולטרה סאונד של ג'וליה, על אף שהוא לא ידע כלל שהייתה בהיריון; ומתקדם להריסה מאסיבית יותר כשהוא משטח את ביתו באמצעות דחפור.
במקביל, פיל יוזם מפעל הנצחה עבור ג'וליה כשהוא מתכנן להשקיע את כספי ביטוח החיים שלה עבור מלגה שנתית לסטודנטים מצטיינים.
דייוויס מביא את קארן לערב שבו יוכרזו הזוכים במלגה.
אחד המועמדים פונה אל קארן בבקשה מינית בוטה, ולאחר מכן כשהוא זוכה במלגה היא פורצת בצחוק ויוצאת מהמקום.
פיל כועס על חוסר הכבוד שהפגין דייוויס כשהביא איתו אישה לערב שמוקדש לאשתו המנוחה וזמן קצר כל כך לאחר מותה.
דייוויס בתורו מתעמת עם אמה של ג'וליה בנוגע להיריון, והיא מספרת לו שג'וליה ניהלה רומן ולכן הפילה את התינוק.
באותו לילה הולך כריס למסיבה כחלק מתהליך היציאה שלו מהארון, והוא מוכה קשות על ידי בריונים.
דייוויס הולך לבקר את קברה של ג'וליה ולמקום מגיעה גם מכונית סטיישן שדייוויס ראה בסביבתו מספר פעמים.
הנהג פונה אל דייוויס ומציג את עצמו בתור הנהג שפגע בהם בתאונת הדרכים, מביא איתו זר פרחים ומספר על תחושות האשמה והכאב שלו.
דייוויס מתפייס עם פיל ונותן את הסכמתו לפרויקט המלגה, אך מבקש את הסכמתו לפרויקט הנצחה נוסף משלו: שיפוץ קרוסלת סוסים שנועדה להריסה בשל חוסר ביקוש, והתאמתה לילדים עם תסמונת דאון, כמו הילדים שבהם טיפלה ג'וליה במסגרת עבודתה.
דייוויס מקבל מכתב מכריס שמספר שהוא מחלים מפצעיו ושאמו נפרדה מקארל, ומכווין את דייוויס למקום מסוים בשעה מסוימת, שם דייוויס צופה בהריסה של כמה בניינים באמצעות פיצוץ.
לאחר מכן דייוויס פונה לדרכו ורואה קבוצת ילדי בית ספר רצים ברחוב.
באחת משיחותיהם הוא סיפר לקארן שחלומו הגדול בתור ילד היה לעקוף את שאר הילדים בריצה, ולאחר רגע של היסוס הוא מתחיל לרוץ, ומניף את ידיו בניצחון כשהוא מגיע ראשון.
הרנטלס (בהולנדית: Herentals) היא עיר במחוז אנטוורפן שבבלגיה.
בעיר נמצאות העיירות נורדרוויק ומורקהובן.
בעיר יש כמה מבנים היסטוריים, שהבולטים מביניהם הם הכנסייה, שערי העיר השונים ובית העירייה.
בעיר נמצא מוזיאון המדע הידורו הידוע ומפעל שוקולד.
הרנסאנס של צ'ארלסטון הוא תקופה בין מלחמות העולם הראשונה והשנייה שבה העיר צ'ארלסטון, דרום קרוליינה, חוותה פריחה באמנויות כאשר אמנים, סופרים, אדריכלים ואנשי שימור היסטורי התאחדו כדי לשפר ולייצג את עירם.
הרנסאנס של צ'ארלסטון היה קשור לתנועה האמנותית הגדולה יותר בין המלחמות הידועה בשם הרנסאנס הדרומי שתרמה לפיתוח תעשיית התיירות של העיר.
מאז הכרזת העצמאות האמריקאית, צ'ארלסטון הייתה אחת מעשר הערים הגדולות באמריקה.
אבל, מלחמת האזרחים הרסה את שגשוגה של העיר, והתוצאות הכלכליות נמשכו במהלך תקופת השיקום עד תחילת המאה ה-20. עם זאת, החל בסביבות מלחמת העולם הראשונה, העיר חוותה התחדשות באמנויות, כאשר קהילת האמנות המקומית עבדה על שיפור עירם וייצוגה באמצעי תקשורת שונים.
הרנסאנס של צ'ארלסטון תרם לעלייתם של מוסדות אמנות כמו מוזיאון ג'יבס לאמנות (שצמח מהגלריה של אגודת קרולינה לאמנות) ואגודת השירה של דרום קרוליינה.
התהליך נמשך במהלך השפל הגדול עד מלחמת העולם השנייה.
בין הסופרים הקשורים לתנועה ניתן למנות את דובוס הייוורד (מחבר הספר שעליו התבססה האופרה פורגי ובס), ג'ון בנט (מחבר היצירה המדעית הראשונה על שפת הגולה), הסופרות ג'וזפין פינקני וג'וליה פיטרקין, המשוררים הרווי אלן, הלן פון קולניץ הייר, וביאטריס רוונל, והמחזאית דורותי הייוורד.
במישור המוסדי, לורה בראג הפכה לאישה הראשונה שניהלה מוזיאון לאמנות במימון ציבורי באמריקה כאשר הפכה למנהלת מוזיאון צ'ארלסטון.
עם זאת, הרנסאנס של צ'ארלסטון קשור באופן הדוק ביותר לאמנויות החזותיות.
ארבעת האמנים המובילים של התנועה הם אלפרד האטי, אליס רוונל הוגר סמית', אנה הייוורד טיילור ואליזבת אוניל ורנר מתוכם, סמית' וורנר היו ילידי צ'ארלסטון, בעוד שטיילור הגיע ממקומות אחרים במדינה והאטי הגיע מניו יורק.
אמנים חזותיים אחרים הנחשבים לחלק מהתנועה כוללים את אדווין הארלסטון, אן טיילור נאש וויליאם פוסי סילבה.
אמנים מבקרים כמו אלן דיי הייל, גבריאלה קלמנס, אדוארד הופר וצ'יילד האסאם נכללים לפעמים בקבוצה.
ציורי השמן, צבעי המים וההדפסים של אמני הרנסאנס של צ'ארלסטון תיעדו את צ'ארלסטון ואת מחוז דרום קרוליינה ברחבי העיר באמצעות נופים רומנטיים, מחקרים ארכיטקטוניים וסצנות של חיי היומיום בעבר ובהווה.
האמנים התמחו בהדפסים, לרבות תחריטי עץ ואבן, שנמכרו ביתר קלות לתיירים ולמבקרים אחרים וסייעו להפצת הדימויים של התנועה ברחבי הארץ.
בהשפעת חלקית מאמנים אורחים הייל וקלמנטס - הקימו את מועדון החרטים של צ'ארלסטון כדי לקדם את יצירת ההדפס כמדיום.
סמית', ורנר ואחרים גם התאגדו כדי לקדם את שימור המבנים ההיסטוריים שנותרו בעיר.
אגודת השימור של צ'ארלסטון הוקמה בשנות העשרים של המאה ה-20, ובשנת 1928 נוסד מוזיאון "הבית ההיסטורי" הראשון של העיר.
בשנת 1931 זכתה העיר למחוז ההיסטורי הראשון שלה, אשר הטילה מגבלות ייעוד על כל המבנים ההיסטוריים בחלק התחתון של חצי האי צ'ארלסטון.
ב-1998, מוזיאון מחוז גרינוויל לאמנות הציג תערוכה גדולה, "הרנסאנס צ'ארלסטון", אשר נדדה לאחר מכן למוזיאונים בקולומביה, צ'ארלסטון ואוגוסטה (ג'ורג'יה) במהלך שלוש השנים הבאות.
הרס אתרי מורשת ישראלית הוא פגיעה באתרים ארכאולוגיים, לרוב אתרי מורשת ישראלית, בשטחי מדינת ישראל ויהודה ושומרון.
לרוב ההריסה נעשית על ידי פלסטינים, ולה מגוון סיבות, כולל ונדליזם, שוד עתיקות, נקמה על הרס קברים עתיקים, פשע שנאה או כחלק מפעולות פיתוח מקומיות.
בין השנים 1996–2001 הוכשר האזור התת-קרקעי בפינה הדרום-מזרחית של הר הבית, המכונה "אורוות שלמה", לתפילה, ונחנך בשם "אל מצאלה אל-מרואני" (מקום התפילה של מרואן) על ידי הוואקף, בשיתוף הפלג הצפוני של התנועה האסלאמית.
שיא העבודות היו בנובמבר 1999, עת נחפר בור גדול במטרה להכשיר כניסה מונומנטלית למתחם זה.
הבור, בעל הממדים 43x36 ובעומק 12 מטרים, נחפר ברובו תוך יום וחצי, תוך שימוש בציוד מכני כבד, ללא חפירה ארכאולוגית מקדימה או פיקוח ארכאולוגי, תוך פגיעה בעתיקות.
שפכי העפר מכריית בור זה, יחד עם שפכים נוספים מעבודות בניין וגינון באזורים סמוכים פונו בידי למעלה מארבע מאות משאיות למספר מקומות, וברובן נשפכו בנחל קדרון הסמוך.
סביבותיו של הבור רוצפו ובבור עצמו נבנו מדרגות המובילות מטה.
מלבד הרס העתיקות עצמן שנפגעו בעת חפירת הבור באמצעים מכניים, הרי שהעתיקות שהיו עשויות להתגלות בחפירה נותקו מהקשרם ובכך איבדו רבות מערכם המדעי.
בשנת 2007 נערכו עבודות של הווקף המוסלמי בהר הבית.
העבודות התבצעו לא הרחק מכיפת הסלע, תוך פגיעה בממצאים הקיימים על ההר.
למרות הזמנה שנשלחה לווקף להגיע לוועדה הדנה בפגיעה בהר הבית, הווקף התעלם מכך, היות שהוא אינו מכיר במדינת ישראל, שלטונה ומוסדותיה.
בחג הרמדאן בשנת 2022 מתפרעים ערבים בהר הבית, השתמשו בממצאים ארכאולוגיים עתיקים ויידו אותם לעבר כוחות הביטחון ומתפללים יהודים.
בפברואר 2012 נתפסה חוליית שודדי עתיקות פלסטינים מאזור חברון בניסיון לשדוד אוצרות במערות מימי מרד בר כוכבא באזור מודיעין.
קריית ערביה: בספטמבר ואוקטובר 2015 הרסו פלסטינים בכלים כבדים את אתר העתיקות של מערכות המסתור באל ערוב שמדרום לגוש עציון.
שומרון העתיקה: בספטמבר 2016 הושחתה העיר שומרון העתיקה שבקרבת העיירה סבסטיה בשומרון.
חורבת ענים: במשך מספר שנים, בעיקר בין 2016 ל-2017 בנו פלסטינים בית ספר, מסגד ומספר בתי מגורים באופן לא חוקי על האתר הארכאולוגי חורבת ענים העליונה (חירבת ע'ווין אל פוקא) הסמוך ליישוב ליבנה בדרום הר חברון.
ארכלאיס: בינואר 2018 נחשף שפלסטינים פגעו עם דחפורים בשרידיה של העיר ארכלאיס שנבנתה על ידי ארכילאוס בנו של הורדוס, ונמצאת בקרבת הכפר הפלסטיני עוג'א א-תחתא.
ארמונות החשמונאים: בפסח של שנת 2019 התקיימה חפירה בלתי חוקית שבוצעה על ידי ערבים, נחשף חלק מבית הקברות הקדום של העיר היהודית ביריחו, שפעל לפני כ-2,000 שנים בתקופת בית שני.
חשיפת בית הקברות שנתגלה משקף את המציאות ההיסטורית של העיר יריחו וסביבתה מהמאה הראשונה לפנה"ס ועד לימי המרד הגדול במאה הראשונה לספירה.
בית העלמין מכיל מאות קברים של אנשי העיר המלמדים על מבנה החברה שחיה באזור, חלקם קברים מפוארים השייכים לאנשי המעמד הגבוה של אותה התקופה, ולצידם קברים המעידים על אנשים מהמעמד הנמוך.
לפי ממצאים שהתגלו, ישנן אף השערות כי חלק מהקברים היו שייכים למעמד הכוהנים.
תל ארומה: בפברואר 2020 התבצע הרס נרחב על ידי דחפורים וכלים כבדים מטעם הרשות הפלסטינית במבצר שבתל ארומה, שיש שמזהים עם העיר המקראית ארומה בה פעלו אבימלך בן גדעון השופט ויוחנן הורקנוס החשמונאי, ודגל אש"ף הונף במקום.
בדצמבר 2021 נבנה מסגד פלסטיני על שרידי התל.
באוגוסט 2022 הכריזה הרשות הפלסטינית על כוונתה להקים גן ארכאולוגי על שרידי המבצר החשמונאי במקום.
בהמשך שנת 2022 נסלל כביש אל מעלה התל על ידי הרשות הפלסטינית תוך השחתת ממצאים ארכאולוגיים במקום והטעיית כוחות צה"ל.
תל עיטם: במרץ 2020 תועדו שודדי עתיקות הפוגעים בתל עיטם שבגוש עציון.
מערות בר כוכבא: בינואר 2021 נתפסו פלסטינים מכפרים במערב הר חברון שודדים את מערות בר כוכבא באזור שפלת יהודה.
מזבח הר עיבל: בפברואר 2021 פלסטינים תושבי הכפר עסירה א-שמאלייה פגעו בגדר המקיפה את המזבח בהר עיבל.
הדעות בין החוקרים חלוקות האם האתר הוא אכן אתר מורשת ישראלי או אתר פולחני אחר מתקופת המקרא.
בינואר 2023 פורסמו בעכשיו 14 מסמכים רשמיים של משרד השלטון המקומי ברשות הפלסטינית ובהם תוכנית בנייה של עשרות מגרשים על השטח בו עומדים כיום שרידיו של מזבח הר עיבל.
בספטמבר 2023 החלה הרשות הפלסטינית בעבודות לבניית שכונה בת 32 מבנים באתר.
ארמונות החשמונאים: בינואר 2022 סיכל המנהל האזרחי ניסיון של פלסטינים לבצע בנייה בלתי חוקית באתר ארמונות החשמונאים והמלך הורדוס סמוך ליריחו.
עם זאת, תועדה פעילות של הרש"פ בחלק שבשטחי A הפוגעת באתר הארכאולוגי.
רוג'ום אל קסאר: בפברואר 2022 חשף "הפורום לישראל ירוקה" תמונות מרוג'ום אל קסאר בגוש עציון, שבהן נראית פגיעה באתר ארכאולוגי אשר בו ממצאים המתוארכים לימי בית ראשון.
הפגיעות נעשות על ידי מחצבה פלסטינית פיראטית הפועלת במקום.
בתמונות נראית חציבה מאסיבית ליד אספר שבגוש עציון.
בריכות שלמה: בספטמבר 2022 הרס המנהל האזרחי מבנה פלסטיני לא חוקי שנבנה בשטח האתר הארכאולוגי בריכות שלמה.
באוגוסט 2023 נמשכו עבודות הבנייה הבלתי חוקיות באתר.
אמת המים הרומית: בינואר ובפברואר 2022 הרסו פלסטינים מאזור בית פג'אר אמת מים רומית מתקופת בית המקדש השני.