tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
הכימאי הגרמני גינטר וכטרסהויזר (Günter Wächtershäuser נולד 1938) הציע השערה למוצא החיים המכונה "השערת עולם ברזל-גופרית" (Iron-sulfur world theory) על פיה החלו החיים בנביעות הידרותרמיות.
ואכטרסהויזר שיער שצורה קדומה של מטבוליזם קדמה לגנטיקה.
במונח מטבוליזם הוא התכוון למחזור של תגובות כימיות המשחררות אנרגיה בצורה בה יכולים לרתום אותה תהליכים אחרים.
תאוריה נוספת משערת שסינתזה אפשרית של חומצות אמינו התרחשה עמוק בתוך קרום כדור הארץ, ושחומצות אמינו אלו נורו דרך הנוזלים של הנביעות ההידרותרמיות למים הקרים בהם הטמפרטורות הקרות יותר והנוכחות של מינרלי חרסית יכלו לטפח היווצרות פפטידים ותאים קדומים.
זוהי השערה מעניינת משום שפע המתאן (CH4) והאמוניה (NH3) במימי הנביעות ההידרותרמיות, מצב שלא היה קיים באטמוספירה הקדומה של כדור הארץ.
המכשול העיקרי בפני השערה זו הוא חוסר היציבות של מולקולות אורגניות בטמפרטורות גבוהות, אבל יש שהציעו כי אפשר שחיים נוצרו מחוץ לאזורים של הטמפרטורה הגבוהה.
קיימים כמה מינים של חיידקים אקסטרמופילים ואורגניזמים אחרים שחיים כיום סביב נביעות הידרותרמיות תת-ימיות, עובדה המוכיחה כי התאוריה היא אכן תסריט אפשרי.
במקרים מסוימים יצרו נביעות הידרותרמיות מרבצים של מינרלים ברי ניצול בצורת "מרבצים סולפידיים מסיביים על קרקעית הים" (seafloor massive sulfide deposits) הכוללים מתכות יקרות דוגמת כסף, זהב, ומתכות נפוצות דוגמת: נחושת, מנגן, קובלט ואבץ.
דוגמה בולטת למרבצים שנוצרו כך מצויה כיום ביבשה, ליד העיר מאונט איסה בקווינסלנד שבצפון אוסטרליה, שבקרבתה שוכן אחד מהמכרות העשירים ביותר בעולם.
קיומם של מרבצים אלו הוביל לפיתוח תהליכי כרייה במים עמוקים, כשהמטרה היא לכרות את המחצבים באמצעות משאבות הידראוליות או מערכות דלייה, להעלות על פני השטח את העפרה ולעבדה.
בעקבות הגאות במחירי המתכות הזולות באמצע שנות ה-2000, הפנו חברות חיפוש מינרלים את תשומת לבם לכרייה של מינרלים משדות הידרותרמיים שעל קרקעית הים.
פעילות כזו, כפי שהמקרה של הר איסה מוכיח, היא עתירת כוח אדם הנדרש לשם כריית מנהרות, להקמת התשתית התת-קרקעית, לביצוע קידוחים, לפיצוץ העפרה וכתישתה, להעלותה אל פני השטח ולבסוף לעבדה על מנת למצות מתוכה את המתכת.
"מערכת המיצוי ההידרותרמי של מרשל" (Marshall hydrothermal recovery system) היא הצעה מוגנת פטנט לנצל את האנרגיה והמינרלים של נביעות הידרותרמיות.
לשדה הידרותרמי, הכולל ארובות ושרידי ארובות שהתמוטטו ונדחסו, ניתן להגיע מפני השטח מאסדה ממונעת או מספינה, לכרות, תוך שימוש בטכנולוגיה מותאמת במיוחד של ציוד כריה בסלעים רכים, להעלות את התוצר של הכרייה לפני השטח תוך שימוש בצינור קונוונציונלי, לייבש ולמצות את החומר, ואז להעביר ישירות לכור ההיתוך.
אף שהרעיון נשמע הזוי, הוא מנצל טכנולוגיות מוכחות המבוססות על תעשיות הנפט והגז התת-ימיות, ועל תעשיות הכרייה בסלעים רכים.
נכון ל-2012 עוסקות שתי חברות בשלבים האחרונים של כריית סולפידים מסיבים של קרקעית הים.
החברה הקנדית נאוטילוס מינרלס (Nautilus Minerals) והחברה האמריקנית נפטון מינרלס (Neptune Minerals).
נאוטילוס מינרלס נמצאת בשלבים המתקדמים של התחלת חפירה מהמרבצים של מיזם סולווארה 1 (Solwara 1 Project) בים מול פפואה גינאה החדשה.
אתר החפירה הוא מקור למרבצי נחושת וזהב בריכוז גבוה, והמקום הראשון בעולם שבו בוצע מחקר מקיף על סולפידים מסיביים שעל קרקעית הים (SMS ראשי תיבות של Seafloor Massive Sulphide).
החברה מתכננת להתחיל את ההפקה בתחילת 2013.
ב-2005 קיבלה חברת נפטון מינרלס, אז חברה בריטית, זיכיון לבצע חיפוש בשטח של 35,000 קמ"ר באזור קשת איי קרמדק, השייכים לאזור הכלכלי הבלעדי של ניו זילנד על מנת לחפש מרבצים סולפידיים מסיביים על קרקעית הים, מקור פוטנציאלי חדש לסולפידים של עופרת-אבץ-נחושת שנוצרו משדות נביעות הידרותרמיות מודרניים.
ב-2007 הצליחה נפטון לשאוב דגימות של משקעי SMS בעזרת משאבה של תעשיית הנפט שהותאמה במיוחד והורכבה על רובוט תת-ימי, גם זה הפעם הראשונה מעולם.
ב-2011 נקנתה החברה על ידי חברה אמריקנית באותו שם.
שתי החברות שהוזכרו מבצעות מחקר נרחב על מנת להבטיח שיזוהו ההשלכות הפוטנציאליות של כרייה בקרקעית הים, וינקטו אמצעי בקרה לפני שהכרייה תחל.
היו בעבר ניסיונות לנצל מינרלים מקרקעית הים.
במהלך שנות ה-60 וה-70 הייתה השקעה רבה בניסיון לכרות נודולות רב מתכתיות (polymetallic nodules) מאזור התהומות, שנעו בין הצלחה יחסית לכישלון.
ניסיונות אלו הראו כי ניתן לחלץ מינרלים מקרקעית הים, והיכולת כבר קיימת מתקופה זו.
ב-1974 יזם ה-CIA את חילוצה של הצוללת הסובייטית הטבועה K-129 וייתכן כי סיפור הכיסוי של המבצע שהוצג כניסיון לכרות מגנזיום בלב ים שימש תמריץ לחברות אחרות לנסות אף הם לבצע כרייה במעמקים.
שימור הנביעות ההידרותרמיות שימש במשך עשרים השנים האחרונות נושא לדיונים שהיו לעיתים נוקבים בקהיליית האוקיינוגרפים, והועלתה גם טענה שאת הנזק הגדול ביותר לבתי הגידול הנדירים הללו גורמים דווקא מדענים.
נעשו ניסיונות להגיע להסכמות על האופן שבו ינהגו מדענים החוקרים אתרי נביעות, אך אף על פי שקיימים כללי התנהגות אין עדיין הסכמה רשמית בינלאומית בעלת תוקף חוקי.
נבן סובוטיץ' (בסרבית: Heвeн Cубoтић; נולד ב-10 בדצמבר 1988 בבאניה לוקה שביוגוסלביה) הוא כדורגלן עבר סרבי ששיחק בעמדת הבלם.
סובוטיץ' נולד בבאניה לוקה שביוגוסלביה להורים סרבים.
בגיל 7 החל לשחק כדורגל בקבוצה המקומית ט.ס.ב שוורצנברג.
בעונת 2006/2007 החל לשחק במינץ, באותה סוף עונה ירד עם קבוצתו לבונדסליגה השנייה.
ב-4 ביוני 2008 הוכרז כי סובוטיץ' חתם בבורוסיה דורטמונד על חוזה לחמש שנים.
את משחקו הראשון במועדון ערך נגד באיירן מינכן במסגרת הסופר קאפ הגרמני בו דורטמונד השיגה ניצחון 2:1. לאורך עונה 2008/2009 הבקיע 6 שערים בליגה.
ביוני 2009 חידש את חוזהו עם הקבוצה עד קיץ 2014. בעונת 2009/2010 שיחק בכל דקות המשחק בליגה.
ב-15 בדצמבר 2010 הבקיע את שערו הראשון בטורניר אירופי כאשר הבקיע בליגה האירופית מול סביליה.
ב-27 ביולי 2013 זכה עם קבוצתו בסופר קאפ הגרמני מול באיירן מינכן.
ב-25 בינואר 2018 עזב את דורטמונד אחרי 10 שנים וחתם בסנט אטיין מהליגה הצרפתית.
ב-4 ביולי 2019 חתם סובוטיץ' על חוזה באוניון ברלין, העולה החדשה לבונדסליגה, עד 30.6.2021.
ב-18 בספטמבר 2020 חתם בדניזליספור הטורקית.
ב-1 בפברואר 2001 חתם באלטאך האוסטרית.
לאחר שייצג מספר נבחרות כמו נבחרת ארצות הברית, קרואטיה וגרמניה, הוחלט שישחק בנבחרת סרביה.
עד כה שיחק בנבחרת 36 משחקים והבקיע שני שערים.
נִבְלִי הָדוּר (שם מדעי: Menura novaehollandiae) הוא מין של ציפור שיר אוסטרלית בגודל פסיון ממשפחת הנבליים, החיה באזורים מיוערים וביערות לחים.
הנבלי ניזון בעיקר מתולעים, חרקים, עכבישים, ולעיתים זרעים.
את מזונו הוא מוצא על קרקע יער הגשם.
הנבלי ההדור כמעט ולא עף, ורק "דואה" לעיתים בין ענפים נמוכים.
משקלו של הנבלי כ-1 ק"ג.
זוהי אחת מציפורי השיר הגדולות ביותר.
נבליים צעירים דומים במראם לנקבה.
גופם של הזכר הנקבה חום-אפור, בעוד בטנם וראשם אפורים.
הזכר ידוע בזנבו המפואר (אורכו כ-50 ס"מ), אותו הוא מניף בתצוגת החיזור שלו.
הזנב מכיל 16 נוצות, שתיים מהן כתומות-לבנות ומזכירות בצורתן לירה (מכאן שמו האנגלי והעברי של העוף: Lyrebird, נבלי) ותריסר נוצות אחרות דמויות תחרה.
במהלך תצוגת החיזור המרהיבה שלו הוא מרים את זנבו הארוך בצורה אופקית, ומחקה באופן יוצא מן הכלל קולות של עופות יער וצלילים שונים.
בסדרה "חיי הציפורים", דייוויד אטנבורו הציג תיעוד של זכר נבלי מחקה, מלבד קולות של כ-20 מינים של עופות-יער שונים, גם צלילים של צילום, מסור חשמלי ואזעקת מכונית.
הנבלי גם תועד מחקה צלילים של ירייה במשחקי וידאו ובנייה על ידי נשיונל ג'יאוגרפיק.
עונת החיזור והקינון מתחילה באמצע החורף.
הזכר מתחיל לשיר כחצי שעה לפני הזריחה.
הנקבה בונה לבדה את הקן ומטפלת בגוזלים.
הקן נבנה בצורה של כיפה, ומוסווה לעיתים קרובות בעזרת שרכים וטחב.
כתשעה חודשים לאחר הבקיעה, הגוזל עוזב את הקן ונהיה עצמאי.
נבליים (שם מדעי: Menuridae) היא משפחה של ציפורי שיר גדולות ובה סוג אחד - נבלי (Menura).
עופות אלה חיים רק ביערות ובערבות אוסטרליה והם בולטים בעיקר בזכות יכולות חיקוי הקולות שהם שומעים בסביבתם ובשל נוצות הראווה הגדולות של זנבם.
בסוג ישנם 2 מינים שאורכם הממוצע, יחד עם הזנב, הוא עד 90 ס"מ והם ציפורי השיר הגדולות ביותר לאחר המינים עורב שחור ועורב עב-מקור.
הם חיים בחורשים האוסטרליים, בעיקר באזור הטרופי ומחפשים חרקים, פירות ועלים.
הם עפים רק לעיתים רחוקות.
נבלי אלברט (שם מדעי: Menura alberti) הוא מין של ציפור שיר אוסטרלית ממשפחת הנבליים וקרוב משפחתו של הנבלי ההדור.
נבלי זה קטן ונדיר יותר מקרובו.
הם בעלי נוצות חומות-אדמוניות, בטן צהובה, ראש אפור-כחול וסנטר כתום.
הזנב אפור כהה ומכיל פחות ציצות ארוכות המשתלשלות למעלה.
כמו הנבלי ההדור הזכרים גדולים ומקושטים בהרבה מהנקבות וגם אינם עוזרים לנקבות כלל בקינון ובגידול הצאצאים.
לנבלי יש יכולת קולית לחקות מינים אחרים, בדומה לקרובו.
הנבלי חי ביערות שבין ויקטוריה לדרום-מזרח קווינסלנד.
הנבלי מצוי רוב זמנו על הקרקע ומחפש באדמה תולעים וחרקים.
הנבלי אינו בסכנה עדיין אך נמצא בירידה בגלל כריתת היערות לגידול אקליפטוסים או אורנים, צמחייה פולשת המשתלטת על האזור, קרבה לערים רועשות והבאת מיני טורפים לאוסטרליה כמו שועלים, חתולים וכלבים.
נבלות היא מיני סדרה ישראלית בת חמישה פרקים, בבימויו של דרור סבו, שהוקרנה בערוץ הוט 3 בשנת 2010.
הסדרה היא עיבוד שכתבה דפנה לוין לנובלה "נבלות" מאת יורם קניוק, מתוך ספרו "עיטים ונבלות".
העלילה נסובה סביב צמד קשישים, אפרים ומושקה, פלמחניקים בעברם, שיוצאים למסע רצח סדרתי של צעירים ברחובות תל אביב.
הסדרה זכתה בפרס האקדמיה לטלוויזיה לשנת 2011.
ב-2012 הסדרה נערכה מחדש כסרט שהתקבל לפסטיבל הסרטים בטורונטו.
ב-2015 הסדרה נמכרה לרשת HBO האמריקאית.
אפרים (יוסי פולק) - בן 80. בעברו היה לוחם פלמ"ח שרמנטי וכריזמטי.
כיום הוא עדיין מוצק, ורווי בסקס אפיל אבל אט אט עם השנים הלך וקמל והתווספה גם המרירות.
המלחמה נתנה לו טעם לחיים.
שם מצא את מושקה חברו ואת אשתו זהבה שהייתה המפקדת שלהם.
מצערת העובדה שאפרים לא אוהב את אשתו.
הוא נישא לה לאחר שלא הצליח לזכות באהבת תמרה, אהבת נעוריו המיתולוגית.
אפרים הצעיר (עוז זהבי) - בן 20. מהיר, חתיך, שרמנטי ואמיץ.
בסופו של דבר כשהוא מבין שלא יוכל לקחת את תמרה, הוא חוזר ומקים בית עם זהבה עד עצם היום הזה.
מושקה (יהורם גאון) - בן 80. אחיו לנשק ורעו של אפרים.
בעבר היה יפה בלורית ואהוב הבנות אבל האהבה הגדולה של חייו היא תמרה.
בגיל 80 הבלורית נשרה והוא סובל מפרוסטטה מוגדלת.
הוא נסחף אחרי אפרים למסע הרציחות והנוסטלגיה.
מושקה הצעיר (מיכאל מושונוב) - בן 20. מהיר חימה, חבר, טוב לב ורומנטיקן.
עד כדי כך שמהרגע שהתאהב בתמרה הוא לא יכול יותר להתאהב באף אחת אחרת וכך הוא שוקע אל הרווקות והבדידות כל ימי חייו.
זהבה (מרים גבריאלי) - בת 80. אשת אפרים שתמיד אהבה אותו אך תמיד ידעה שהיא אך תחליף מבחינתו משלא זכה בלבה של תמרה.
המזל הוא שזהבה היא אישה חזקה שלא נשברת גם כשהיא רואה שאפרים מאוהב בתמרה עד מעל לראש.
זהבה הצעירה (אדווה בולה) - בת 20. זהבה החזקה והמפקדת שהייתה אומרת להם "אני רוצה לראות רצח בעיניים" לא נשברת גם כשהיא רואה שאפרים מאוהב בתמרה עד מעל לראש.
זהבה היא סמל לנחישות מוחלטת.
מלכה (תרצה אריאל) - בת 75. מלכה תמיד אהבה את אפרים ומושקה, כאילו הייתה אחותם.
מלכה היא למעשה האמא והמטפלת שלהם.
כל יום היא מאכילה ומשקה אותם בבית הקפה שלה, מקום מושבם הקבוע.
תמרה (טלי רובין) - בת 20. תמרה היפה, ניצולת שואה צ'יכית ומסתורית.
עונדת תמיד צלב על הצוואר, סמל ליכולת ההישרדות שלה, משהו שכנראה עזר לה לעבור את התופת של השואה.
דינה (נועה ברקאי) - בת 36, רווקה, תלושה, בת לניצולת השואה היפה תמרה.
דינה היא הדור השני, הדור שלא הצליח לאמץ את המחויבות לרעיונות האידאולוגיים של דור מקימי המדינה.
היא העבירה את חייה מחוץ לישראל, רחוק מאמה ומהמדינה.
מותה הטראגי של תמרה בתאונת דרכים מסתורית מוביל אותה לנסות ולפתור את שאלת חייה: מי הוא אביה הביולוגי?
הניסיון לפתור את השאלה הנ"ל יוביל אותה ואת הסיפור כולו אל הסוף הטראגי.
"נבלות" נכללת בתוכנית לצד סדרות כמו "בטיפול", "פאודה", "פרשת השבוע", "אמא ואבאז", "שטיסל", "סרוגים" ו"עבודה ערבית".
יורם קניוק, עיטים ונבלות, ידיעות אחרונות, ספרי חמד, 2006.
איתי חרל"פ, הטלוויזיה שאחרי: דרמה ישראלית חדשה, רסלינג, 2016.
נבל העשב הוא סרט קולנוע אמריקאי משנת 1995 בבימויו של צ'ארלס מתאו, בו משחקים אדוארד פרלונג, פייפר לורי, נל קרטר וסיסי ספייסק בתפקידים הראשים.
התסריט מבוסס על האוטוביוגרפיה של טרומן קפוטה, "נבל העשב" משנת 1951, בה הוא מתאר את חייו בעיירה קטנה באלבמה, בעת שחסה אצל שתי דודותיו לאחר שהתייתם מהוריו.
קפוטה עיבד את הספר למחזה שהוצג בברודוויי ב-1952.
העלילה מתוארת בקולו של השחקן בויד גיינס .
תושבי העיירה מתכנסים בכנסייה לתפילת אשכבה למרי פנוויק.
בקהל נמצאים בנה קולין בן ה-11 ואביו יוג'ין (סקוט וילסון).
האב לא יכול לשאת את הצער ומביא את קולין לבית טאלבו בו מתגוררות שתי בני דודות שלו ורינה (סיסי ספייסק) ואחותה הגדולה דולי (פייפר לורי), שתיהן רווקת מבוגרות.
כן מתגוררת איתן המשרתת האפרו-אמריקאית קתרין (נל קרטר).
כעבור מספר ימים נהרג האב בנפילה מצוק תוך כדי נסיעה (התאבדות?)
ורינה היא האישה העשירה בעיירה, יש לה חנויות, בית מלון (עם "סוויטה נשיאותית") תחנת דלק ועוד.
אחותה הגדולה דולי היא יותר עדינה ושברירית.
אליה מתחברים קולין הנער (אדוארד פרלונג) וקתרין.
היא לוקחת אותם לשדות ומלמדת את קולין להאזין למגינת הרוח בין העשבים כמו נבל.
היא לוקחת אותם לעץ אזדרכת עליו יש בית עץ קטן.
טיפוסים נוספים בעיירה הם השופט הקשיש צ'רלי קול (וולטר מתאו) שפרש לגמלאות, מחזר אחרי דולי ומבלה זמן רב בשיחות עם הספר עמוס (רודי מקדואל) שיודע על כל הרכילויות בעיירה.
לעיירה מגיעה גם מטיפה אוונגליסטית בשם האחות איידה (מרי סטינבורגן) עם 15 ילדים מגברים שונים אתם לא התחתנה.
הכומר בטלר (צ'ארלס דרנינג) בעזרת השריף (ג'ון דון בייקר) דואג לסילוקה מהעיירה.
חבריו הקרובים של קולין הם ריילי הנדרסון (שון פטריק פלנרי) וחברתו מוד (מיה קירשנר).
דולי יודעת לרקוח תרופה לחיזוק מכל מיני פרחים ועשבים שרק היא יודעת.
ורינה רוצה לעשות מזה עסק, נוסעת לשיקגו ומביאה משם את ד"ר מוריס ריץ (ג'ק למון) שמוכן להשקיע ולתמוך בפרסום התרופה רק אם דולי תגלה את הנוסחה.
דולי מסרבת וזה מעורר ריב גדול עם אחותה שבסופו בורחים קולין דולי ורודי לשדות ומסתתרים בבית על העץ.
ד"ר ריץ עוזב את העיירה לא לפני שהוא מרוקן את הכספת של ורינה.
כל העיירה מחפשת אחריהם ולבסוף הם מגיעים לעץ השריף מנסה לעלות אך נהדף.
השופט קול נשאר עם דולי, מציע לה נישואים והיא מסכימה.
ורינה מקבלת זאת קשה ומטיחה האשמות בפני אחותה שלבסוף מחליטה להישאר איתה.
לבסוף דולי מתה, ריילי ומוד מתחתנים וקולין נפרד מידידיו ועוזב את העיירה בדרכו למקומות חדשים אבל כל הזמן זוכר את העיירה את דולי ואת קולות נבל העשב שתרמו להצלחתו כסופר.
שם השחקן/יתשם הדמותהערותאדוארד פרלונגקולין פנוויקיתוםפייפר לורידולי טאלבואחותה של ורינהסיסי ספייסקורינה טאלבווולטר מתאוצ'רלי קולשופט בדימוסג'ק למוןד"ר מוריס ריץנוכלנל קרטרקתרין קריקמשרתת בבית טאלבוטמרי סטינבורגןהאחות איידהמטיפה אוונגליסטיתמיה קירשנרמודשון פטריק פלנרירייליחברו של קוליןרודי מקדואלעמוסספר בעיירהסקוט וילסוןיוג'ין פנוויקאביו של קוליןצ'ארלס דרנינגהכומר באסטרריי מקינוןקולין פנוויק הילדג'ו דון בייקרג'וניס קנדלשריףבויד גיינסקולין פנוויקקריין
צ'ארלס מתאו היה מועמד לבמאי הטוב ביותר ב-Family Film Awards.
נביסיים (שם מדעי: Nabidae) היא משפחה קטנה בתת-סדרת הפשפשים, המונה כ-500 מינים שונים בכ-20 סוגים.
כל הנביסיים הם טורפים יבשתיים של חסרי חוליות קטנים, בעיקר פרוקי-רגליים.
רבים מהם נוהגים לתפוס את הטרף ברגלייהם הקדמיות, באופן המזכיר גמלי שלמה אך ניזונים אופורטיוניסטים גם מגלמים וביצים.
רבים מהמינים נמצאים על צמחייה נמוכה, חלקם על עצים וחלקם משוטטים על הקרקע.
מינים אחדים נוהגים לחיות על קורי עכבישים ולאכול חרקים שנתפסו ברשת.
הנביסיים נחשבים מועילים מבחינה חקלאית משום שרבים מהמינים מהם הם ניזונים הם מזיקים חקלאיים.
הממצא הקדום ביותר ממשפחה זו נמצא בענבר מהקנומן.
נבליבקה (באוקראינית: Небелівка) הוא אתר ארכאולוגי הממוקם בכפר בעל אותו השם במחוז קירובוהראד, אוקראינה.
זהו אתר מגה-התיישבות עתיקה משנת 4000 לפני הספירה, השייך לתרבות הקוקוטני-טריפיליאנית.
היישוב היה עצום בגודלו במונחי אותה תקופה, השתרע על שטח של 260–300 דונם וחיו בו ככל הנראה 15,000 - 17,000 איש.
היישוב, שהיה מצוי בתוך תעלת גבול, כלל למעלה מ-1,200 מבנים.
מחקרים מ-2012 עד 2014 מרמזים על "האפשרות של חברות ברמת המדינה", בן-זמנו עם התפתחויות דומות בארך.
מגה-מבנים ה"מציעים קיום של מבני ציבור לפגישות או טקסים".
נחפר מבנה בן שתי קומות בגודל 60 על 20 מטר העשוי מבוץ ועץ עם חצר גלריה.
מבנהו ותכולתו מעידים שהיה מקדש מרכזי.
חפצי אמנות כוללים פסלונים דמויות של נשים או ונוס, פנים מסוגננות מחרס, עצמות חרוכות של בעלי חיים וחתיכות זהב קטנות ששימשו אולי לקישוטי שיער או לבוש.
היו בו שמונה במות חרס, אולי מזבחות, והרצפות והקירות של כל חמשת החדרים בקומה העליונה "קושטו בצבע אדום, שיצר אווירה טקסית".
"נבלע" הוא סרט אימה להט"בי אמריקאי שנכתב ובוים על ידי .
בסרט מככבים קופר קוץ', חוסה קולון, ג'נה מאלון ו.
הוא עוקב אחר שני חברים שבלילה האחרון שלהם בחוץ, בסופו של דבר מבריחים סמים באמצעות בליעת השקיות; תפנית שלצערם מסבכת אותם.
הסרט הוקרן בבכורה בפסטיבל הסרטים הבין-לאומי פנטזיה 2022, ויצא לאקרנים בארצות הברית ב-14 בפברואר 2023.
שני חברים, בנג'מין (קופר קוץ') ודום (חוסה קולון), חוגגים את הלילה האחרון שלהם יחד בעיירה קטנה במיין לפני שבן טס ללוס אנג'לס כדי להפוך לכוכב פורנו.
דום, שמאוהב בסתר בבן ורוצה להראות כמה הוא מאמין בו, מאלץ אותם לעשות משלוח שינפיק כסף רב.
מתברר שדום עשה עסקה עם סוחר מסוים במטרה לעזור לבן להתבסס לפני המעבר.
אשת הקשר, אליס (ג'נה מאלון), נותנת להם את החבילות: חמישה קונדומים המכילים חומר לא ידוע.
היא אומרת שדום חייב לבלוע אותם.
כשהוא מסרב, היא מכוונת לראשו אקדח וגורמת לו לבלוע ארבעה ולבן לבלוע את החמישי.
היא אומרת לדום לשלוח לה הודעה ברגע שהם יצאו מהמערכות שלהם.
מעבר לגבול, הבנים עוצרים בתחנת מנוחה כדי שדום יוכל להפריש את הקונדומים בשירותים, אך הוא מתקשה לעשות זאת.
רנדי (מייקל קרטיס), ג'ינג'י הומופובי, נכנס ומתעמת עם בן עד שדום יוצא להגן עליו.
רנדי מכה את דום בבטן ועוזב, חותך את הצמיגים שלהם בדרכו החוצה.
דום נראה תחילה בסדר, אבל מהר מאוד מתחיל לחוש כאבי בטן.
מסרב להתקשר לרשויות, הוא מפריש את אחד הקונדומים ומגלה שמשהו זז בתוכו.
בן לוקח את דום בחזרה למשאית, אך דום מתחיל לאבד את התחושה ברגליו ומקבל זקפה בלתי נשלטת.
בן מחייג לאמבולנס בדיוק כשאליס, שהוזעקה באמצעות הודעת טקסט שנשלחה קודם לכן בידי דום, מגיעה וגורמת לו לנתק.
היא מסיעה את הבנים במשאית שלה, ומסבירה שהקונדומים מכילים פגיות עם עקיצות ארס, המשפיע על התהליכים המנטליים ועל ההתנהגות של האדם וזאת, באמצעות שינוי זמני במצב התודעה בדומה לסמים פסיכואקטיביים.
היא לוקחת אותם לבקתת יער מרוחקת בבעלות הבוס שלה, ריץ' (), במטרה להוציא את הקונדומים ממערכת העיכול שלהם, אבל כשריץ' מתקשר לומר שהוא מגיע לבקתה, היא נבהלת ואומרת לבן לדוג אותן מדום באצבעותיו באקט מיני המזכיר .
בן מצליח להוציא קונדום אחד לפני שריץ' – גבר הומוסקסואל מבוגר – מגיע.
הוא נמשך מיד לבן, אך מתרגז כשדום דורש את הכסף.
הוא מכניס את האקדח שלו לפיו ואומר לבן לחזור למלאכה.
כשאליס מנסה לשכנע אותו להפסיק, הוא אומר לה לעזוב.
בן מחלץ את כל הקונדומים מלבד אחד.
דום מתחיל לצרוח מכאב ומתחיל לגסוס.
ריץ' מוציא בכוח את הקונדום האחרון מדון – אך הוא נקרע והזחל עדיין נשאר בתוכו.
דום, במינון יתר של הארס, מאבד את הכרתו.
אליס חוזרת, בשל תחושת האשמה שחוותה לאחר ששמעה את הבכי של דום, וריץ' הנסער מסרב לתת לה לקחת את דום לבית החולים.
אליס וריץ' יוצאים החוצה כדי לדון בעניינים.
דום חוזר להכרה ובן מנשק אותו, אך זה מת זמן קצר לאחר מכן.
בהמשך, נשמעת ירייה וריץ' חוזר ואומר שאליס שלפה עליו סכין.
הוא מתחיל לבכות, ואומר לבן שהוא לא אדם רע ודורש ממנו להסכים.
בן עושה זאת, בצורה רובוטית, וריץ' מיד מאיר פנים.
בהמשך לכך, הוא ממהר למלא את האמבטיה, ואומר לבן לפשוט את בגדיו וללכת להתרחץ.
בן מוצא מלקטת חדה – הדבר הקרוב ביותר לכלי נשק – ונכנס לאמבטיה בדיוק כשריץ' מגיח, כשהוא עדיין חמוש.
הוא מתחיל לנגב את בן עם מטלית רחצה ומקיים עימו שיחת חולין; בן, מיוזמתו, שואל איך זה כשהזחלים נושכים והארס מוזרק.
ריץ' אומר שזו חוויה חושנית לכל הגוף; "אתה יכול להרגיש הכול, אתה פשוט לא יכול לזוז".
ריץ', מנסה לרצות את בן ובתקווה לפתות אותו, מציע לו את כל הכסף שאליס ודום היו מקבלים: 15,000 דולרים.
לאחר שהתרחץ, בן לובש את התחתונים שלו, כמו גם את הנעליים והז'קט לפני שתוקע בצווארו של ריץ' את המלקטת ונמלט.
ללא המפתחות למשאיות, בן נותר חסר אונים ומתחיל לרוץ לעבר מפל המים הסמוך, שם הקונדום האחרון יוצא מתוך מערכת העיכול שלו.
בן חוזר לבקתה, ומתבונן בריץ' משליך את גופתה של אליס בשירותים הנמצאים בחוץ.
בן מתגנב לתוך הבקתה וכאשר ריץ' חוזר פנימה, הוא מכניע אותו עם מחתה, תופס את האקדח וגורם לאחד הזחלים לנשוך אותו.
בן שוטף את גופתו של דום בנהר ומחבק אותו במשך זמן מסוים.
לאחר מכן, הוא חוזר לבקתה, גורר את ריץ' שמפציר בו להפסיק, ומשליך אותו לתוך השירותים, היכן שאליס הושלכה קודם לכן.
בכתוביות הסיום, נראה בן מתראיין על השטיח האדום בטקס פרסי הפורנוגרפיה הפיקטיביים של סקווירטי, שם הוא זוכה במספר פרסים.
לבסוף, הוא מודה "לכל האנשים שהאמינו בו".
+ שם השחקן/ית שם הדמות אודות הדמות קופר קוץ' בנג'מין חוסה קולון דום ג'נה מאלון אליס ריץ' רו פאצ'קו קצין משמר ההגבול מייקל קרטיס רנדי רדנק ג'ונתן ספנס ת'י סברביה האנה ברי די
הסופר-במאי קרטר סמית' רצה ליצור סרט דל תקציב הדומה לסרט הביכורים שלו, "חורבות" (2008).
במהלך תכנון התסריט, סמית' ייעד את התפקיד של ריץ' עבור מארק פאטון, ואילו שותפתו לסרט הביכורים שלו, ג'נה מאלון, הייתה הבחירה הראשונה שחשב עליו בתפקיד אליס.
בנוסף, חוסה קולון לוהק לאחר שכיכב בעבר בסדרת צילומים עבור הבאנר All the Dead Boys של סמית', המתמקד בגייז, בעוד קופר קוץ' לוהק על ידי סמית' מיד לאחר שצפה בקלטת האודישן שלו.
הצילומים אירעו במיין, שם התגורר קרטר בעבר; הבקתה בסרט נבנתה על ידי אביו.
"נבלע" הוקרן בבכורה בפסטיבל הסרטים הבין-לאומי פנטזיה במונטריאול ב-15 ביולי 2022. הוא גם הוקרן בפסטיבל פנטסטיק באוסטין, טקסס, ובפרייט-פסט ב-23–28 בספטמבר וב-28 באוקטובר באותה שנה, בהתאמה.
בינואר 2023, חברת סרטי מומנטום רכשה את זכויות ההפצה באמריקה הצפונית, והוציאה את הסרט בווידאו על פי דרישה וקמעונאים דיגיטליים אחרים ב-14 בפברואר 2023.
באתר Rotten Tomatoes קיבל הסרט ציון של 83% על בסיס 46 ביקורות בסך הכול.
נביל קסיס הוא פיזיקאי ופוליטיקאי פלסטיני, שכיהן במספר תפקידים בממשלה הפלסטינית.
קסיס למד בגרמניה ובלבנון, הוא סיים תואר שני באוניברסיטת מיינץ וקיבל תואר דוקטור באוניברסיטה האמריקאית בביירות, שניהם בפיזיקה גרעינית.
הוא לימד פיזיקה במספר אוניברסיטאות בגרמניה, איטליה, צרפת, אנגליה, לבנון וירדן לפני שהצטרף לאוניברסיטת ביר זית בשנת 1980 וכיהן כנשיאה מ-2004 עד 2010.
קסיס היה חבר במשלחת הפלסטינית לוועידת השלום במדריד בשנת 1991, וסגן ראש משלחת המשא ומתן בשיחות בוושינגטון בשנים 1992 עד 1993. מאוחר יותר הוא הפך למנהל הכללי של הוועדה הטכנית והמייעצת של צוות המשא ומתן הפלסטיני, שהוקמה לצורך הכנה עצמית למעבר לשלטון פלסטיני אוטונומי.
הוא היה חבר במשלחת הפלסטינית למשא ומתן על מעמד קבע ב-1999.
כתומך בשקיפות וברפורמה, מונה קסיס לכהן כחבר הוועדה המיוחדת לחקירת דו"ח המבקר בשנת 1997. מאוחר יותר הצטרף לממשלה כעצמאי, כיהן כשר ללא תיק בשנת 1998, שר התיירות בשנת 2002, שר התכנון בשנים 2003–2005 ושר האוצר בין השנים 2012–2013, תפקיד בו החליף את סלאם פיאד.
בהתפטרותו, האשים את מדינת ישראל, וכן את מדינות ערב שלא הזרימו את הכספים שהבטיחו לרשות.
נָבִּילָה מוחסין עלי אל-זוּבָּייר היא משוררת וסופרת וכן פעילת זכויות אדם בתימן.
נולדה בכפר هغارة, במחוז ולמדה ספרות ופסיכולוגיה באוניברסיטת צנעא, שם קיבלה תואר ראשון בשנת 1995.
כבר כנערה, היא עבדה בתחום העיתונאות משנות ה-80 ובהמשך כתבה בעיתונים וכתבי עת בתימן, כמו: الثورة (המהפכה)، العروبة (הערביות)، الميثاق (האמנה)، المرأة (האשה).
בהמשך עבדה כמורה בבית ספר יסודי במשך 8 שנים וכחוקרת חברתית במשך 8 שנים נוספות.
היא הקימה, בביתה, את הסלון הספרותי הראשון לנשים בתימן, שהפך לפלטפורמה פמיניסטית, ובשלב מאוחר יותר הורחב והפך ל"קרן הדיאלוג התרבותי הפמיניסטי" שפעלה בין השנים 2004-1998.
בשנת 2013, אל-זובייר עמדה בראש אחד הצוותים של ה-NDC, , במחוז סעדה וכן היה לה גם תפקיד בולט בוועדת הקונצנזוס ב-NDC.
היא ממשיכה לכהן כחברה בגוף הלאומי למעקב אחר יישום תוצאות ה-NDC.
בשנת 2012, העיתון הבריטי "הגרדיאן" בחר בה כנציגה של השירה התימנית ב"מפת השירה העולמית".
באוקטובר 2015 נפגשה אל-זובייר, במשלחת של 45 נשים מתימן, עם שליח האו"ם לנושא תימן ודרשו ממנה לפעול בנמרצות להשכנת שלום בתימן.
בין היתר אמרה אל זובייר: "נשים הן הקורבנות הגדולים ביותר של המלחמה והסכנה הגדולה ביותר.
למצב הכלכלי והביטחוני המידרדר יש השפעה שלילית על ניידותן, על פרנסתן ועל ביטחון משפחתן כולה.
לא בטוח עבורן לעזוב את בתיהן."".
ב-2019 היא השתתפה בוועידת נשים פוליטיקאיות מתימן ומדינות נוספות, שהתקיימה באדיס אבבה, לקידום השלום בתימן.
ספר שיריה הראשון שכותרתו " قصائد من متوليات الكذبة الرائعة" ("שירים ממחזור השקרים המופלאים") פורסם בדמשק בשנת 1990.
שירתה של אל-זובייר תורגמה לאנגלית על ידי מגזין Banipal.
בשנת 2008 שירתה נכללה ב: مختارات لغة للقرن الجديد: الشعر المعاصر من الشرق الأوسط، آسيا، وما بعدها "אנתולוגיה של שפה למאה החדשה: שירה עכשווית מהמזרח התיכון, אסיה ומעבר לה".
נכון לשנת 2009 היא פרסמה 6 ספרי שירה.
כתביה ומחקריה תוארו כנועזים, אמיצים ומשפיעים.
מבחינת מחקר, היא הצליחה להתייחס לנושאים שכמעט ולא מדברים עליהם, כמו עבודת מין, אונס ומצבם של קטינים בתימן.
הרומן שלה "إنه جسدي" (זהו גופי) זכה בפרס הראשון בתחרות הרומנים והסיפורים הקצרים של נג'יב מחפוז בשנת 2002.
יצירתה של אל-זובייר הייתה נושא לדיון בכמה כרכים של ביקורת ספרותית וכן בעבודות גמר לתואר שני ושלישי.
נברסקה (באנגלית, משפה ילידית: Nebraska ) היא מדינה באזור המישורים הגדולים שבארצות הברית.
בעבר נחשבה המדינה חלק מהמדבר האמריקאי הגדול, אולם כיום מרבית שטחי המדינה הם שטחים חקלאיים מעובדים.
מקור שם המדינה במילה אינדיאנית בשפת שבט אוטו שפירושהּ "מים שטוחים", השם שבו קראו הילידים לנהר פלאט, הזורם דרך המדינה ושקיבל את שמו מהתרגום לצרפתית של השם האינדיאני.
חוק קנזס נברסקה שנחקק ב-30 במאי 1854 הקים את טריטוריית נברסקה ואת טריטוריית קנזס.
החוק קבע שלמרות שהשטח הוא צפוני מקו הרוחב '36°30 (פשרת מיזורי), בשתי הטריטוריות תהיה "ריבונות העם", והן יחליטו האם לאסור או להתיר את העבדות בשטחיהן.
על נברסקה לא היה ויכוח – היה זה שטח צפוני שכלל לא ראוי לחקלאות (וממילא, לעבדות), ולכן תומכי העבדות ויתרו מראש על המדינה הזאת.
בירת הטריטוריה הייתה אומהה, וגודלה, בהתחלה, היה גדול בהרבה מהיום – היא כללה גם את כל השטח שעליו ניצבות היום המדינות: דקוטה הדרומית, דקוטה הצפונית, ויומינג, ומונטנה.
בשנות ה-60 של המאה ה-19 החלה התיישבות חקלאית נרחבת בעקבות שנתן אדמה פדרלית בחינם לכל מתיישב שהגיע אליה.
בשל מחסור בעצים במדינה בנו המתיישבים הראשונים את בתיהם מבוץ.
בשנת 1867 הפכה נברסקה למדינה ה-37 של ארצות הברית.
עם הפיכת הטריטוריה למדינה עברה בירתה לעיר לנקסטר, ששמה שונה ללינקולן על שמו של הנשיא אברהם לינקולן שנרצח שנתיים קודם לכן.
נברסקה, בדומה ליתר מדינות המערב התיכון (קנזס, אוקלהומה, דקוטה הצפונית ודקוטה הדרומית וכן איווה) סובלת בשנים האחרונות מעזיבת הסְפַר – ב-89% מערי הספר במדינה יש פחות מ-3,000 תושבים, ובמאות מהן פחות מ-1,000 תושבים.
בין השנים 1996–2004 איבדו ערי הספר במדינה למעלה ממיליון תושבים – רובם בעלי תואר אוניברסיטאי, אשר עזבו את עריהם ועברו לערים הגדולות.
המדינה מנסה לעצור "בריחת ספר" זו באמצעות הקלות מס.
מדינת נברסקה גובלת בדקוטה הדרומית שמצפון לה, באיווה ובמיזורי שממזרח לה, מעבר לנהר מיזורי, בקנזס שמדרום לה, בקולורדו שמדרום מערב לה, ובוויומינג שממערבה לה.
המדינה מחולקת לשני אזורים גאוגרפיים עיקריים – מישורי האדמה החרוצה והמישורים הגדולים.
חלקה המזרחי של המדינה "נחרש" למעשה על ידי קרחונים שחרצו את האדמה בעידן הקרח האחרון.
המישורים הגדולים משתרעים על ארבע החמישיות המערביות של המדינה.
נקודת פנורמה, שגובהה 1,653 מטרים, היא הנקודה הגבוהה במדינה.
בנברסקה מצויים שני אזורי אקלים: החלק המזרחי של המדינה מאופיין באקלים יבשתי ממוזג, בעוד שמערב המדינה מאופיין באקלים ערבתי יבש.
הטמפרטורה הממוצעת דומה בכל רחבי המדינה, אך המדינה מאופיינת בהבדלים משמעותיים בכמות המשקעים הנופלים בחלקיה השונים – 800 מילימטר גשם במזרח המדינה לעומת 350 מילימטר גשם במערבה.
נברסקה נמצאת באזור המכונה סמטת הטורנדו וסופות אלה נפוצות במדינה כמו גם סופות רעמים בחודשי האביב והקיץ.
נברסקה היא המדינה היחידה מבין מדינות ארצות הברית בה קיים בית מחוקקים אחד בלבד – בית המחוקקים של נברסקה, מאז שנת 1934. המעבר לשיטת בית מחוקקים אחד נבע מהתפיסה ששיטה של שני בתים מהווה כפל בירוקרטיה.
הזרז לשינוי היה רצון לחסוך בתקציב בעת השפל הכלכלי הגדול.
בהשוואה למדינות אחרות בעולם, נברסקה ייחודית בכך שבחרה לבטל דווקא את הבית התחתון ולא את הבית העליון.
בית המחוקקים של נברסקה, שנקרא סנאט עד 1934, מכונה "בית המחוקקים" ("Legislature") וכן ה"חד-בתי" ("Unicameral"), אולם חבריו עדיין מכונים "סנטורים" ולא "נציגים", "צירים" וכדומה.
בית מחוקקים זה הוא גם היחיד בארצות הברית שחבריו נבחרים בבחירות לא-מפלגתיות: לצד שמם של המועמדים לבחירות בפתקי ההצבעה לא מופיעה השתייכותם המפלגתית, ומשרות יושב ראש הבית וראשי הוועדות אינן נקבעות לפי מפתח מפלגתי.
בית המחוקקים של נברסקה כולל 49 חברים בלבד, והוא הקטן ביותר מבין הרשויות המחוקקות של מדינות ארצות הברית.
ייחוד נוסף של בית מחוקקים זה הוא שנחוץ לו רוב של שלוש חמישיות בלבד לשם הטלת וטו על החלטות המושל, ולא שני שלישים כמו ביתר המדינות.
מאז שנת 1991 נבחרים שנים מחמשת האלקטורים בבחירות כלל מדינתיות, והשלושה האחרים ניתנים למועמד שזוכה במספר הקולות הגבוה ביותר בכל אחד משלושת מחוזות הבחירה המרכיבים את המדינה.
מחלקת הסטטיסטיקה הכלכלית של ארצות הברית מעריכה את התוצר המדינתי הגולמי של מדינת נברסקה בשנת 2010 ב-89 מיליארד דולר.
ההכנסה הממוצעת לנפש בשנת 2004 הייתה $31,339 (מקום 25 מבין מדינות ארצות הברית).
למרות תהליכי עיור, החקלאות ממשיכה להיות עמוד תווך כלכלי וחברתי חשוב במדינה.
רבים מתושבי הכפר עוסקים בחקלאות או בתעשיות הקשורות אליה.
עיקר כלכלת המדינה מתבססת על חקלאות ובעיקר על ענפי ייצור בשר בקר, חזיר, גידולי תירס וסויה.
כמו כן מייצרים במדינה מכולות משא ומוצרי תקשורת.
המיליארדר וורן באפט, האיש השלישי בעושרו בעולם (2012), מתגורר באומהה, ובה שוכן מטה חברת ההשקעות ברקשייר האת'וויי שבשליטתו.
נברסקה היא אחת המדינות הפחות צפופות בארצות הברית, עם רוב האוכלוסייה מרוכזת באזורים העירוניים הגדולים כמו לינקולן ואומהה.
מבחינת גיל, האוכלוסייה בנברסקה מתאפיינת בהזדקנות הדרגתית, עם ירידה בשיעור הצעירים ועלייה בשיעור האוכלוסייה המבוגרת.
האוכלוסייה בנברסקה מורכבת בעיקר מצאצאי מהגרים אירופאים, בעיקר מגרמניה, אירלנד, צ'כיה וסלובקיה.
קיימות גם קהילות אינדיאניות היסטוריות, וכן אוכלוסייה אפרו-אמריקאית שגדלה בעשורים האחרונים.
תושבי נברסקה נוטים להיות שמרנים מבחינה חברתית ופוליטית, ומעריכים ערכים כמו עצמאות, קהילתיות ואמונה דתית.
המפלגה הרפובליקנית שולטת בפוליטיקה של נברסקה במשך עשרות שנים.
ערכים שמרניים, דגש על זכויות המדינות, התנגדות להרחבת התערבות הממשלה, ותמיכה בחקלאות ובקניין פרטי מאפיינים את הבוחרים הרפובליקנים במדינה.
נושאים כמו זכויות נשיאת נשק, הפלות, חינוך, מיסים ורגולציה ממשלתית הם נושאים מרכזיים במערכת הפוליטית של נברסקה.
לאוכלוסייה הכפרית, שעדיין מהווה אחוז ניכר מהאוכלוסייה, יש השפעה משמעותית על העמדות הפוליטיות במדינה.
ערכים כפריים, תמיכה בחקלאות, והתנגדות לשינויים חברתיים מהירים מקבלים ביטוי בבחירות.
במרכז נברסקה ממוקמת מונווי, עיירה בה מתגורר בן אדם בודד.
מערכת האוניברסיטאות של אוניברסיטת נברסקה
המרכז הרפואי של אוניברסיטת נברסקה
מערכת המכללות של מדינת נברסקה
המכללה המדינתית וייןמכללות ואוניברסיטאות פרטיות
מכללת קלרקסוןאיגוד המכללות הקהילתיות של נברסקה
לינקולן קפיטולס – ליגת הכדורגל הפנימית הלאומית
כלבי המלח של לינקולן – ליגת כדור הבסיס הנמוכה
רעם לינקולן – איגוד הכדורסל האמריקאי
אומהה אק-סר-בן נייטס (קבוצה שפורקה) – ליגת ההוקי האמריקאית
בקר אומהה – איגוד הכדורגל המקורה
אומהה רויילס – ליגת חוף האוקיינוס השקט (ליגת הכדורסל התחתונה)
יו אן או מבריקס – הוקי קרח איגוד הוקי המכללות המרכזי)
סמלי מדינת נברסקה דגל סמל מוטו כינוי דגל נברסקהFlag of Nebraska סמל נברסקהSeal of Nebraska "שוויון בפני החוק""Equality before the law" "מדינת קולפי התירס""Cornhusker State" עץ פרח ציפור חיה צפצפה משולשתPopulus deltoides מטה זהבGoldenrod עפרוני מערביWestern meadowlark אייל פרדי לבן-זנבWhite-tailed deer
נברן מים (שם מדעי: Arvicola amphibius; בעבר היה: A.
terrestris) הוא מין נברן מתת-משפחת הארוויקוליים שבמשפחת האוגריים החי ברחבי אירואסיה במקווי מים איטיים כמו נהרות רדודים וביצות.
בעבר חי בישראל, שהייתה גבול תפוצתו הדרומית.
בטבע מגיע אורך חייו הממוצע לכחמישה חודשים, אם כי בשבי עשוי להאריך עד חמש שנים.
משקלו של נברן מים בוגר 160–350 גרם.
חי בעבר בחבל הים תיכוני.
החוקר הנרי כהן כתב ביומנו: "שבעה נברני מים ראיתי בהחולה וצדתי אחד".
חוקר הטבע טריסטראם כתב: "ראיתי 18 נברני מים במעיינות נחל תנינים, שניים מהם לא ניצודו אלא נטרפו על ידי תנינים".
ישראל אהרוני דיווח על תצפית בנברן מים בבניאס.
המין מוכר בארץ גם מגולגולות שנמצאו בצנפות תנשמת, שנאספו משולי הביצות באגם החולה ב-1947. לאחר ייבוש החולה נראה שנכחד מהארץ, אולם בשנת 1993 נצפו אם ושלושה גורים בתל דן, מאז לא דווחו תצפיות נוספות.
נברן מים מופיע כאחת הדמויות הראשיות בספר "הרוח בערבי הנחל".
במקור האנגלי הוא מכונה "Water rat", כינוי לא פורמלי למין על שום דמיון שטחי לעכברוש.
בתרגומים המוקדמים (של יונתן רטוש ואוריאל אופק), תורגם הכינוי מילולית לעכברוש המים.
בתרגום של יניב פרקש משנת 2013 הוא מופיע בשמו העברי המדויק, נברן מים.
נברן השלג (שם מדעי: Chionomys nivalis) הוא מין נברן מתת משפחת הארוויקוליים שבמשפחת האוגריים.
תפוצתו מקוטעת בראשי הרים מספרד ובאסיה בטורקיה, סוריה, לבנון, איראן וטורקסטן.
לאחר שנים רבות, בהן חשבו שהנברן ככל הנראה נכחד או קרוב להכחדה, כאשר נערך דיגום על ידי החברה להגנת הטבע ביוני 2010, נתפסו 2 נברני שלג הדבר מעיד, ככל הנראה, על המשך קיומה של אוכלוסייה יציבה יחסית.
הנברן נמצא כיום בישראל בסכנת הכחדה חמורה, עקב התרחבות אתר החרמון, פעילויות צבאיות והתרבות טורפים כגון חתולי בית.
נברן שדות (שם מדעי: Microtus) הוא סוג של נברן מתת משפחת הארוויקוליים שבמשפחת האוגריים.
בסוג זה יש 40 מינים ביניהם המין נברן השדה (Microtus guentheri), המצוי גם בישראל.
גופו של נברן השדות מכונס ודמוי גליל ומכוסה בפרווה סמיכה.
רגליו וזנבו קצרים, עיניו ואוזניו קטנות.
נברן זה חי בדרך כלל מתחת לפני הקרקע במאורות, והוא עולה לפני הקרקע רק כדי ללקט מזון.
הוא ניזון מזרעים ומעשב, שאותם הוא מכרסם בשיניו, שנשארות חדות ומושחזות כל ימי חייו.
הנקבה מגיעה לבגרות מינית בגיל 25 יום והריונה נמשך 21 ימים ובסופו של דבר היא ממליטה בין 6–10 גורים.
לנברנים השדות אין עונת רבייה מכיוון שההיריון הוא פעמיים בשנה וכך יוצא שכל השנה יש רבייה.
דוגמה לכך היא תופעה המכונה שנת העכברים שבה יש רבייה עצומה והשמדת יבולים גדולה.
נבצרות מוגדרת כחוסר יכולת למלא תפקיד או להיות נוכח (באירוע) בנסיבות עובדתיות ואובייקטיביות.
נבצרות יכולה לקום בעקבות מחלה, או פסילה עצמית בגלל קרבה משפחתית, למשל, או שהות בחוץ לארץ.
כאשר מדובר באדם במשרה שלטונית חיונית, מחייבת נבצרותו, שאינה טקסית, מינוי של ממלא מקום, שיקיים את תפקודי המשרה.
ניתן לחלק נבצרות גם לפי משכי זמן:
נבצרות זמנית – נבצרות קצרת טווח בין אם מבחירה עקב שהות בחוץ לארץ, למשל, ובין אם בגלל אירוע רפואי חולף.
נבצרות קבועה – נבצרות שבה נושא המשרה לא ישוב למלא את תפקידו.
ביחס לנושאי משרה בכירים, כגון נשיא וראש ממשלה, נקבעים לעיתים הסדרי הנבצרות בחוקה העוסקת במשרות אלה, ובמקרים אחרים הסדרי הנבצרות מתקיימים על-פי המנהג.
הסדרי הנבצרות עוסקים באופן קביעתה של הנבצרות, ובכללים למינוי ממלא מקום לנושא המשרה.
חוק יסוד: נשיא המדינה עוסק בשני מצבי נבצרות של נשיא המדינה:
סעיף 21: "הכנסת רשאית, בהחלטה שנתקבלה ברוב חבריה, לקבוע כי מטעמי בריאות נבצר מנשיא המדינה, דרך קבע, למלא תפקידו".
בעקבות החלטה כזו, על נבצרות קבועה, מתפנה מקומו של הנשיא, וניתן לבחור נשיא חדש.
עד לבחירתו של נשיא חדש, יושב ראש הכנסת הוא ממלא מקומו של הנשיא.
סעיף 22 מאפשר לנשיא להודיע לכנסת כי נבצר ממנו, דרך ארעי, למלא תפקידו.
עם אישור הודעתו של הנשיא על ידי ועדת הכנסת, מתחילה תקופת נבצרות זמנית של הנשיא.
תקופה זו מסתיימת במועד שנקבע על ידי ועדת הכנסת, כחלק מהחלטתה על הנבצרות הזמנית או בהחלטה נפרדת במועד מאוחר יותר.
בתקופת הנבצרות הזמנית, יושב ראש הכנסת הוא ממלא מקומו של הנשיא.
עקב חשדות למעורבותו בעבירות מין ביקש פעמיים נשיא המדינה, משה קצב, מוועדת הכנסת לאשר את נבצרותו, ובקשתו אושרה.
יושבת ראש הכנסת, דליה איציק, מילאה את מקומו למשך שישה חודשים.
חוק יסוד: הממשלה עוסק בנבצרות של ראש הממשלה.
"נבצר מראש הממשלה זמנית למלא את תפקידו, ימלא את מקומו ממלא מקום ראש הממשלה".
"חלפו 100 ימים רצופים שבהם כיהן ממלא מקום ראש הממשלה במקום ראש הממשלה והוא לא חזר למלא את תפקידו, יראוהו כמי שנבצר ממנו דרך קבע למלא את תפקידו".
עקב כך רואים את הממשלה כאילו התפטרה.
עד להקמתה של ממשלה חדשה על הממשלה לקבוע שר (ממלא מקום רה"מ או שר אחר), שהוא חבר כנסת וחבר סיעתו של ראש הממשלה, לכהן כראש הממשלה בפועל.
עקב מחלתו של ראש הממשלה, אריאל שרון, נקבעה נבצרות זמנית שלו, ולאחר מאה ימי מחלתו הפכה לנבצרות קבועה.
ממלא מקום ראש הממשלה, אהוד אולמרט, מילא את מקומו.
עד 2023 לא היו עילות הנבצרות מוגדרות בחוק, וגם הגורם שבסמכותו להכריז על הנבצרות לא היה מוגדר.
ב-23 במרץ 2023, לנוכח משפט נתניהו וקריאות להוציאו לנבצרות במסגרת המחאה נגד ממשלת ישראל השלושים ושבע, אישרה הכנסת תיקון לחוק יסוד: הממשלה, הקובע שרק ראש הממשלה עצמו או הממשלה, ברוב של שלושה רבעים מחבריה, יוכלו להכריז על נבצרותו של ראש הממשלה, וזאת מטעמים של אי מסוגלות פיזית או נפשית בלבד.
על ההכרזה לקבל את אישור ועדת הכנסת ברוב של שני שלישים תוך שלושה ימים, ואם ראש הממשלה יתנגד להכרזה, היא תחייב תמיכה של 80 חברי כנסת על מנת להאריך את תקופת הנבצרות ליותר משבוע.
התיקון לחוק נעשה חרף התנגדותה של היועצת המשפטית לממשלה, גלי בהרב-מיארה.
בעתירות שהוגשו, קבע בג"ץ כי החוק פרסונלי ונתפר למידותיו של נתניהו ועל כן דחה את תחולתו לכנסת הבאה.
בעת נבצרות זמנית של שר, ממלא את מקומו ראש הממשלה, או שר אחר שקבעה הממשלה.
חוק יסוד: הכנסת עוסק בנבצרות של יושב ראש הכנסת.
נבצרות זמנית נוצרת בשני מצבים:
החלטה של ועדת הכנסת כי מטעמי בריאות נבצר זמנית מיושב ראש הכנסת למלא את תפקידו.
הודעה של יושב ראש הכנסת כי נבצר ממנו דרך ארעי למלא את תפקידו, ואישור ועדת הכנסת להודעה זו.
בתקופת הנבצרות, אחד מסגניו של יושב ראש הכנסת ממלא את תפקידו.
לוועדת הכנסת נתונה גם הסמכות להכריז על נבצרות קבועה של יושב ראש הכנסת, מטעמי בריאות, ובמקרה זה יכהן סגן ליושב ראש כיושב ראש הכנסת בפועל עד שתבחר הכנסת יושב ראש חדש.
נבסקי פרוספקט או שדרת נבסקי היא הרחוב הראשי של העיר סנקט פטרבורג שברוסיה.
אורכו 4.5 ק"מ, מבניין האדמירליות עד למנזר אלכסנדר נבסקי.
השדרה חוצה את נהר מויקה והפונטנקה (הגשר הירוק וגשר אניצ'קוב) וחוצה את תעלת גריבוידוב (על גשר קאזאן).
רוחב השדרה נע בין 25 מטרים ל-60 מטרים בקטעים מסוימים.
את השם "נבסקי פרוספקט" קיבלה השדרה בשנת 1781 ונובעת משם המנזר, מנזר אלכסנדר נבסקי שבקצה השדרה ובעצמה נקראת על שמו של הנסיך אלכסנדר נבסקי.
באוקטובר 1918 כונתה השדרה "שדרות 25 באוקטובר", שנותר שם השדרה במשך רבע מאה.
לאחר המצור על לנינגרד הוחלט להשיב את שמה ההיסטורי והחל מ-13 בינואר 1944 הושב לשדרה השם "נבסקי פרוספקט".
השדרה תוכננה עבור הצאר פיוטר הגדול על ידי האדריכל אלכסנדר ז'אן-בטיס לבלונד ונועדה להיות ראשיתה של הדרך בין סנקט פטרבורג לנובגורוד ולמוסקבה.
השדרה משתרעת בין אזור בניין האדמירליות לבין תחנת הרכבת מוסקבה, כאשר היא מתפתלת בסמוך לכיכר המרי ולמנזר אלכסנדר נבסקי.
מתחילה נועדה להוות לדרך הראשית מסנקט פטרבורג לנובגורוד והשתרעה משדרות ליגובקה ועד לגן טאבריד.
בנייתה החלה בשנת 1705 ונועדה לשרת כדרך מוצא מהמנזר שהוקם (ויהפוך לימים למנזר אלכסנדר נבסקי).
בעת הקמתה נקראה השדרה "דרך הפרספקטיבה הגדולה", ולצורך הקמתה נכרתו יערות לאורך 4.5 ק"מ בשנת 1708. בשנים הראשונות, הייתה הדרך מבודדת, וזאבים חצו אותה לעיתים קרובות.
בשנים 1721 ו-1777 הוצף האזור וניתן היה לשוט לאורך הדרך.
הדרך התפתחה במהלך המאה ה-19 והמאה ה-20.
בתקופת מלחמת העולם השנייה הופגז צד אחד של הרחוב בידי הגרמנים.
שלט המנציח תקופה זו ניצב עד היום ליד בית הספר, בבית מספר 14 ברחוב.
לאורך השדרה נמצאים ארמון סטרוגנוב, קתדרלת קאזאן (הבנויה בסגנון נאו-קלאסי), חנות הספרים דום קניגי הבנויה בסגנון אר-נובו, חנות הכלבו הגדולה גוסטיני דבור, הספרייה הלאומית הרוסית, ארמון בלוסלסקי-בלואוזרסקי (שהוסב לבית חולים בזמן מלחמת העולם הראשונה) וגשר אניצ'קוב.
השדרה תוארה בסיפורו של ניקולאי גוגול, "נבסקי פרוספקט".
בשנים שלאחר מהפכת אוקטובר נקראה השדרה בשם "שדרת ה-25 באוקטובר" על שם המהפכה, אולם תושבי העיר המשיכו להשתמש בשם השדרה שקדם למהפכה.
השדרה מהווה כיום כרחוב הקניות העיקרי של העיר, אתר תיירות ואתר בילויים וחיי לילה ובו נמצא מלון קורינתיה סנקט פטרבורג, מהמפוארים בעיר.
לאורך שדרות נבסקי ישנן מספר תחנות של הרכבת התחתית: תחנת נבסקי פרוספקט, תחנת גוסטיני דבור, תחנת מאיאקובסקאיה, תחנת כיכר המרי, תחנת כיכר אלכסנדר נבסקי-1 ותחנת כיכר אלכסנדר נבסקי-2, תחנת האדמירליות (אדמירלטייסקאיה).
מדצמבר 1907 עד 1952 נעו לאורך השדרה קווי רכבת קלה וישנם דיונים להשבת קו זה לשדרה כאמצעי תחבורה יחיד.
הר נַבְּרוֹ הוא הר געש שכבתי פעיל השוכן במחוז צפון הים האדום שבאריתריאה.
הר הגעש שוכן בשקע דנקיל.
בהיותו חלק ממשולש עפר הר הגעש נברו הוא אחד ממתחמי קלדרה הגעשיים הרבים בחלקו הצפון-מזרחי ביותר של אזור עמק בקע מזרח-אפריקה.
הר נברו שוכן בקצה הדרום-מערבי של רכס דנקיל (המכונה גם "האלפים" של דנקיל), והוא חלק ממתחם נברו (Nabro Volcanic Range) המתחיל בהר הגעש בארה אלה (Bara'Ale) באתיופיה בשולי שקע דנקיל, ונמשך לאורך כ-110 קילומטרים בכיוון צפון-צפון-מזרח עד לאי קוד עלי (Kod Ali) שלחוף הים האדום באריתריאה.
פרט לשני האתרים שהוזכרו והר נברו כולל המתחם גם את הר הגעש מאלאהלה (Mallahle), דרומית מערבית לנברו, את הר הגעש סורק אלה (Sork Ale), הנמצא דרומית לו, ואת הר הגעש דוּבִּי (Dubbi) הנמצא צפונית מזרחית לו.
החלק המערבי של מתחם נברו הכולל את הרי הגעש נברו, סורק אלה, מאלאהלה ובארה אלה הוא מתחם הגעשי המכונה מתחם בידו (Bidu) ששטחו כ-2,500 קמ"ר.
בסיס ההר נמצא בגובה 800 מטרים מעל פני הים.
גובהו 2,218 מטרים מעל פני הים והוא הר הגעש הגבוה ביותר בשקע דנקיל.
מדרונותיו חרוצים בגיאיות רבים, והוא מסתיים בשתי קלדרות מקננות.
קוטר הפנימית 5 קילומטרים וקוטר החיצונית 8 קילומטרים, צורתה כשל פרסת סוס משום שהקיר הדרום מערבי של הקלדרה החיצונית נהרס לאורך חזית רחבה הפונה לכיוון הקלדרה בת ה-6 קילומטרים של הר הגעש מאלאהלה.
גובה הקירות הפנימיים של הקלדרה מגיע ל-400 מטרים.
בתוך הקלדרה של נברו יש שני לועות שהתמוטטו.
גם ללוע העתיק ביותר בתוך הקלדרה של נברו יש צורת פרסת סוס שפתחה פונה באופן דומה לדרום מערב.
גובהן של קירותיו של הלוע הפנימי ביותר הן 200 מטרים.
במשולש עפר קיימים כמה מוקדים של פעילות געשית, כאשר בצפון האזור מצוי הר הגעש הפעיל ארטה אלה שבלועו מצוי אגם לבה.
מקורה של הפעילות הגעשית במשולש עפר הוא בתימרת מעטפת המצויה מתחתיו.
הקלדרות של נברו והקלדרה של מאלאהלה נוצרו קרוב לוודאי במהלך התפרצות בתקופת הרביעון שבה נפלטו בין 20 ל-100 קילומטרים מעוקבים של איגנימבריט המכסה כיום שטח של כ-600 קמ"ר, ובעבר כיסה כנראה שטח של מעל ל-2,000 קמ"ר, אם כי תאריך ההתפרצות לא נקבע.
נפח התפרצות משוער זה דומה בהנחת ממוצע משוקלל לנפח ההתפרצות ההיסטורית הגדולה ביותר זו של טמבורה באינדונזיה ב-1815. ההר בנוי בעיקר מקילוחי לבה טרכיטית וחומרים פירוקלסטיים.
כאשר ניתן לזהות שני סוגים של טרכיט המעידים כנראה על שני מועדי התפרצות שונים.
כיפות אובסידיאן ריוליטי שנוצרו לאחר ההתפרצות שיצרה את הקלדרה מצויים במורדות המערביים הצפון מערביים והדרום-מזרחיים של ההר.
קילוחי לבה התפרצו בתוך הקלדרה ועל דופנותיה.
קילוחי לבה הצעירים ביותר התפרצו ממערכת סדקים המצויה בין נברו למאלאהלה וכיוונה, צפון-צפון מערב, מצטלב עם הכיוון של מתחם נברו.
בשעות אחרי הצהריים והערב של ה-12 ביוני 2011 פקדו שתי רעידות אדמה בעוצמה של 5.7 את אזור אפמבו באריתריאה, צפונית מערבית לנברו, שהעידו על התפרצות קרבה.
בשעות הבוקר המוקדמות של ה-13 ביוני 2011 התפרץ הר הגעש נברו.
בשל הריחוק ממקומות יישוב דווח בתחילה בטעות כאילו הר הגעש שהתפרץ הוא הר הגעש דובי המצוי צפונית מזרחית להר נברו והתפרץ לאחרונה ב-1861. בניגוד אליו, הר נברו לא התפרץ במשך כמה מאות אלפי השנים האחרונות.
הזיהוי הוודאי התאפשר רק מצפייה בתמונות הלוויין.
עמוד ההתפרצות של האפר הגעשי הגיע לגובה של 13.5 קילומטרים וענן האפר התפשט מעל אריתריאה, אתיופיה, סודאן, הגיע עד לדרום ישראל, ושיבש את הטיסות באתיופיה ובאריתריאה.
האפר כיסה חלקית את הערים אסמרה ומקלה.
ב-16 ביוני פונו תושבי אפמבו, נברו וסיררו.
ב-17 ביוני הודיע סניף טולוז של ארגון VAAC (ראשי תיבות של Volcanic Ash Advisory Center) כי ההתפרצות פסקה, אבל לוויין של נאס"א שעבר מעל האזור ב-18 ביוני אחרי הצהריים (זמן מקומי) גילה שההתפרצות עדיין נמשכת.
ב-19 ביוני פלט הר הגעש כמות רבה של גופרית דו-חמצנית, הכמות הגדולה ביותר שנפלטה לאטמוספירה שנתגלתה מהחלל אי פעם.
צילומי לוויין הראו זרם לבה באורך 15 קילומטרים.
ב-20 ביוני דיווח ה-VAAC שפליטת הגופרית הדו-חמצנית עדיין נמשכת.
ועל פי צילומי הלוויין היא נמשכה גם ב-22 וב-23 ביוני.
נכון ל-13 ביולי נמשכת הפעילות הגעשית בהר, אך ממדיה קטנו בצורה משמעותית.
מניין האבדות בנפש נכון לתאריך זה הוא שבעה הרוגים באריתריאה ו-31 הרוגים באתיופיה.
ההתפרצות שיבשה את אורח חייהם של כ-5,000 תושבים כאשר האפר זיהם את מקורות המים שלהם.
נברסקה הוא סרט קולנוע מסוגת דרמה קומית בכיכובם של ברוס דרן, ג'ון סקוויב ו-ויל פורטה.
הסרט בוים על ידי אלכסנדר פיין ותסריטו נכתב על ידי בוב נלסון.
הסרט יצא לאקרנים ב-15 בנובמבר 2013. הסרט היה מועמד לפרס דקל הזהב בפסטיבל הקולנוע בקאן ששם דרן זכה בפרס השחקן הטוב ביותר.
הסרט היה מועמד גם לשישה פרסי אוסקר, אך לא זכה באף קטגוריה.
וודי גרנט (ברוס דרן) המשוטט בכבישי בילינגס מונטנה נמצא על ידי שוטר.
בנו של וודי, דייוויד (ויל פורטה), בא לאסוף אותו, והוא מגלה שמטרתו של וודי היא להגיע ללינקולן נברסקה כדי לאסוף פרס בסך של מיליון דולר שהובטח לו במכתב.
דייוויד מבין שהמכתב הוא לא יותר מאשר תעלול פרסומי, והוא מחזיר את וודי לביתו.
בבית, אימו של דייוויד, קייט (ג'ון סקוויב), מלינה על התנהגותו של וודי.
מאוחר יותר, דייוויד מוזעק מעבודתו כדי לאסוף שנית את וודי.
דייוויד ואחיו, רוס (בוב אודנקירק), שוקלים להכניס את וודי לבית אבות.
בדירתו של דייוויד, חברתו לשעבר, נואל (מיסי דוטי), מבקרת אותו, ובאמצע השיחה קייט מתקשרת כדי להודיע לו שאביו נעלם פעם נוספת.
דייוויד מחזיר את וודי, והוא מחליט להסיע אותו ללינקולן למורת רוחה של קייט.
במהלך אחת מעצירותיהם, וודי מתגנב לפאב.
הוא חוזר לחדר שלהם במוטל, ותוך כדי כניסה הוא נופל ונחבל בראשו.
לאחר שוודי טופל בבית חולים, הוא מספר לדייוויד שהוא איבד את שיניו.
השניים מחפשים ומוצאים אותן על יד מסילת רכבת.
דייוויד מודיע לוודי שהוא תכנן ביקור משפחתי בביתו של אחיו, רוי (ראנס האוורד).
כאשר השניים מגיעים לביתו של רוי הנמצא במדיסון שבנברסקה, הם יוצאים לפאב העירוני.
השניים מתחילים להתווכח בקשר למשפחתו של וודי, וכך האחרון עוזב בכעס את הפאב.
וודי נכנס לפאב אחר ששם הוא פוגש את חברו הוותיק, אד פיגרם (סטייסי קיץ').
אד מוכר למשפחתו של וודי כמי שגנב את מדחס האוויר שלו בעבר.
בניגוד לבקשתו של דייוויד וודי מספר לנוכחים כי הוא זכה בפרס על סך מיליון דולר.
למחרת מתברר שהשמועה התפשטה ברחבי העיירה.
מאוחר יותר, קייט מגיעה לעיירה באוטובוס, ומשם השלושה הולכים לבית הקברות המקומי.
קייט מספרת לדייוויד אודות משפחתו של וודי.
לאחר מכן, הם סועדים במזללה, ואד פיגרם מברך את וודי בנוכחות הסועדים האחרים.
אד ניגש לדייוויד בשירותים, והוא מבקש ממנו חלק מכספו של וודי בגלל חובותיו כלפיו.
מאוחר יותר דייוויד נפגש עם עורכת העיתון המקומי, פגי נאגי (אנג'לה מקיואן), שרצתה לעשות כתבה על וודי.
במהלך השיחה שדייוויד ביקש מפגי לא להזכיר את הפרס, התברר שהיא הייתה חברתו של וודי לפני שהוא התחתן.
המשפחה סועדת בביתו של רוי, ולאחר מכן קרובי משפחתו של וודי דורשים ממנו החזרי חובות.
תיגרה מתחילה, אך היא מסתיימת כשקייט מוכיחה את הקרובים על חמדנותם.
כאשר וודי, קייט, דייוויד ורוס נוסעים בחזרה מביקור בבית ילדותם המוזנח, הם עוברים ליד בית שקייט נזכרת כי הוא שייך לאד פיגרם.
דייוויד ורוס מחליטים לקחת חזרה את מדחס האוויר שאד גנב מוודי.
לבסוף התברר שקייט התבלבלה, וזה אינו ביתו של אד.
היא מסיחה את דעת בעלי המקום בעוד דייוויד ורוס מחזירים את המדחס שלקחו.
וודי ודייוויד נפגשים במקרה עם אד בפאב.
הוא מגלה לדייוויד שוודי בגד בקייט במהלך הנישואים.
כאשר השניים יוצאים מהבר, בארט (טים דריסקול) וקול (דאווין ראטריי) תוקפים אותם, והם לוקחים מוודי את המכתב.
מאוחר יותר כשדייוויד מתעמת איתם הם מודים כי הם זרקו את המכתב.
וודי ודייוויד מחפשים את המכתב, והם מגלים שאד מקריא אותו בבר כדי לצחוק על וודי.
עקב כך דייוויד חובט באד.
דייוויד מחליט שהם לא ייסעו ללינקולן בעקבות המאורעות, אך כאשר וודי בורח מבית החולים לאחר התאשפזותו בשנית, דייוויד מתרצה.
כאשר וודי ודייוויד מגיעים למשרדים בלינקולן, המזכירה מודיעה להם שהם לא זכו בפרס.
דייוויד מחליט לקנות טנדר ומדחס אוויר עבור וודי.
מאוחר יותר הוא נותן לוודי לנהוג ברכב בעיירה להפתעתם של התושבים.
ברוס דרן - וודי גרנט
ויל פורטה - דייוויד גרנט, בנו של וודי
ג'ון סקוויב - קייט גרנט, אשתו של וודי
סטייסי קיץ' - אד פיגרם, שותף עבר של וודי
בוב אודנקירק - סם גרנט, בנו של וודי
מארי לואיז וילסון - דודה מרתה, גיסתו של וודי
מיסי דוטי - נואל, חברתו של דייוויד
אנג'לה מקיואן - פגי נאגי, חברתו לשעבר של וודי
ראנס האוורד - דוד רוי, אחיו של וודי
דאווין ראטריי - קול, אחיינו של וודי
טים דריסקול - בארט, אחיינו של וודי
בעת צילומי הסרט "אודות שמידט" (2002) בוב נלסון הביא לאלכסנדר פיין את התסריט כדי שהוא ימליץ על במאי.
פן רצה לשמור לעצמו את התסריט, אך הוא לא רצה לצלם את הסרט כיוון שהוא היה באמצע הפקת סרט מסע אחר, "דרכים צדדיות" (2004).
לכן פן חיכה רק לאחר צילומי הסרט "היורשים" (2011) כדי לעבוד על "נברסקה".
בוב נלסון מופיע ללא ציון קרידט באחת מסצנות הסרט.
לתפקידו של וודי גרנט במאי הסרט אלכסנדר פיין שקל בהתחלה את ברוס דרן.
אולם אולפן ההפקות דרש שחקן קולנוע מוכר יותר, וכך פן בחן למעלה מ-50 שחקנים כולל ג'ין הקמן, רוברט דה נירו, ג'ק ניקולסון, רוברט פורסטר ורוברט דובאל.
לבסוף לאחר שהקמן סירב להצעה, פן החליט ללהק את דרן עקב התאמתו לתפקיד.
שחקנים רבים רצו לגלם את דמותו של דייוויד גרנט.
בריאן קראנסטון רצה את התפקיד, אך פן חשב שהוא לא מתאים.
שחקנים נוספים שרצו את התפקיד היו פול ראד, קייסי אפלק ומת'יו מודין.
לבסוף פן ליהק את ויל פורטה חרף אנונימיותו היחסית.
אלכסנדר פיין הסביר את סיבת צורת צילום זו כרצון לעשות סרט אייקוני.
הצלם פדון פאפאמייקל אמר כי סגנון צילום זה מקדם את עלילת הסרט.
הבחירה בסגנון הזה הייתה למורת רוחם של חברת ההפקה סרטי פרמאונט.
פיין יצר גרסה עם צבעים, אך הוא הביע תקווה שאף אדם לא יראה אותה.
צילומי הסרט החלו בנובמבר 2012. הסרט צולם בבילינגס שבמונטנה, באפלו שבוויומינג ורפיד סיטי שבדקוטה הדרומית.
בנוסף הסרט צולם בכמה אזורים בנברסקה.
צילומי הסרט נמשכו 35 ימים, והם הסתיימו בדצמבר באותה שנה.
בעת הקרנת הבכורה של הסרט בפסטיבל קאן, הוא זכה לביקורות מהללות ובפרט להופעתו של ברוס דרן.
הסרט זכה לציון של 92% בהתבסס על 184 ביקורות מהאתר "Rotten Tomatoes".
האתר "Metacritic" נתן לו ציון של 86 מתוך 100 על בסיס 45 ביקורות.
נברנים הוא שם כולל למספר סוגים מתת-משפחת הארוויקוליים (Arvicolinae) שבמשפחת האוגריים.
הנברנים הם מכרסמים קטנים הדומים לעכבר, אך בעלי גוף שמנמן יותר, זנב קצר ושעיר יותר, ראש עגול יותר, אוזניים ועיניים קטנות יותר, וצורה שונה של שיניהם הטוחנות.
סוג Arvicola - בו המין נברן מים
סוג Chionomys - בו המין נברן השלג
סוג Lasiopodomys - בו המין נברן ברנט
נברשת, או בלועזית: שַנדֶליר (מצרפתית עתיקה: chandelabre, דרך השפה האנגלית: chandelier), היא אמצעי תאורה, בעיקרו, הנתלית לרוב בתוך חדר או חלל מבנה, ובמקביל, משמשת גם לעיצוב ומתן סגנון לחלל בו היא תלויה.
נברשות נתלות בעיקר מן התקרה, אולם לעיתים, הן נתלות גם על כותליו הפנימיים של החלל.
הנברשות הראשונות יוצרו עבור המעמד העליון ולארמונות המלכים, החל מהמאה ה-15, ואמצעי התאורה בהן היו נרות.
בהתחלה, יוצרו הנברשות מברזל, ברונזה ונחושת, ובהמשך, עם התפתחות וגילוי הזכוכית, גם מקריסטל ומזכוכית מוראנו.
כיום, ברוב הנברשות, אמצעי התאורה הוא חשמלי (נורות), אולם ניתן עדיין למצוא נברשות של נרות, בעיקר במבני דת, אולמות אירועים ובעיצוב במה בתיאטרון ובסטים קולנועיים.
עם התפתחות התעשייה, גם נברשות עברו לייצור תעשייתי המוני, וממוצר שהיה נחלת העשירים בלבד הוא הפך לנחלת הכלל.
חלק מהנברשות עדיין מיוצרות בעבודת יד, וממגוון גדול של חומרים, כגון: קריסטל, זכוכית, מתכות, פלסטיק ועוד.
נֶבְסוּ (מאמהרית: ነፍሱ נֵפְסוּ, נשמה/נפש) היא קומדיית מצבים ישראלית.
נבסו עלתה לראשונה לשידור ב-9 במרץ 2017 בערוץ 2, במסגרת שידורי הזכיינית "רשת".
את הסדרה יצרו וכתבו יוסי ואסה, שי בן עטר וליאת שביט, ביים שי בן עטר ומככבים בה יוסי ואסה, מירב פלדמן, חנה לסלאו, גדי יגיל, מסקי שיברו וסולומון מרשה.
הסדרה זכתה בפרס אמי הבין-לאומי לסדרה הקומית הטובה ביותר של 2018.
לאחר שבעה פרקים ב-6 באפריל 2017 הסתיים החצי הראשון של העונה הראשונה.
החצי השני של העונה הראשונה עלה ב-6 בנובמבר 2017, לאחר פיצול ערוץ 2 ושודר בערוץ 13. צילומי העונה השנייה החלו במאי 2019 והסתיימו ביולי 2019, והעונה עלתה לשידור ב-13 ביוני 2020, והסתיימה ב-28 במאי 2021.
בספטמבר 2017 נמכרה הסדרה לרשת FOX האמריקאית.
ב-12 בנובמבר 2017 פורסם כי הסדרה המקורית עלתה גם לגמר טקס הטלוויזיה הבינלאומי של C21Media בלונדון שם הייתה מועמדת כקומדיה הטובה ביותר.
בספטמבר 2022 נמכרה לערוץ ZDF הגרמני ובשנת 2023 עלתה למסך תחת השם "I don't work here".
בסוף אותו החודש הסדרה נמכרה לנטפליקס עם שתי העונות של הסדרה.
גילי צ'לצ'או (יוסי ואסה), פרסומאי ממוצא אתיופי, נשוי לתמר (מירב פלדמן), אמנית ופסלת ממוצא אשכנזי פולני.
גילי ותמר מנסים לגדל את ילדתם בת החמש, למרות הדעות הקדומות והמתחים של המשפחה המורחבת, כאשר כל מפגש של המשפחות המורחבות גורם בעיקר לחילוקי דעות.
הם מתגוררים אצל ניצה (חנה לסלאו) אמה חסרת הטאקט והמתנשאת של תמר ואצל יעקב (גדי יגיל), פנסיונר טרי שמבצע כל מה שניצה אומרת לו לעשות.
אלמיטו צ'לצ'או (מסקי שיברו), אמו של גילי נאמנה למסורת האתיופית ודואגת לילדיה, מטפלת באחיה שמלש (סולומון מרשה), דודו של גילי.
הסדרה עוסקת בסיטואציות שנקלעים אליהן תמר וגילי בחיי היומיום, לצד סיטואציות של המשפחה המורחבת.
בכל פרק שלושה מישורים: עלילה מרכזית ושתי עלילות משנה; לרוב העלילה הראשית עוסקת בתמר וגילי ולרוב עלילות המשנה עוסקות בשני צדי המשפחה המורחבת: אלמיטו ושמלש או יעקב וניצה.
גיל "גילי" (נגוסה) צ'לצ'או (יוסי ואסה): פרסומאי ישראלי ממוצא אתיופי בשנות השלושים לחייו.