tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
ב-2008 נשא קופי אנאן את ההרצאה השנתית הראשונה, וב-2009, שנה אחריו, נאם סאדאקו אוגאטה (Sadako Ogata).
ב-11 בדצמבר 2008 העצרת הכללית של האומות המאוחדות עשתה היסטוריה כשהיא אימצה את ההצעה השוודית בעצרת הכללית A/63/L.49 לחיזוק סיוע החירום של האו"ם, ובין החלטות הומניטריות חשובות אחרות, החליטה להפוך את 19 באוגוסט ל'יום זכויות האדם הבינלאומי' (World Humanitarian Day) (WHD).
ההחלטה מעניקה בפעם הראשונה, הכרה מיוחדת לכל פעילי זכויות האדם והאו"ם והאנשים הקשורים לכך שעבדו למען קידום מטרות הומניטריות ואלו שאיבדו את חייהם במסגרת חובתם והאיצה בכל המדינות החברות, הישויות באו"ם שבמסגרת המשאבים הקיימים שלהן, כמו גם באמצעות ארגונים בינלאומיים אחרים וארגונים לא-ממשלתיים לפקח על-כך מדי שנה בדרך הראויה.
כרקע להחלטה תקדימית זו, משפחתו של סרז'יו ויירה דה מלו פעלה למען כך ש-19 באוגוסט יהפוך ליום הוקרה לכל מי שתרם למען זכויות האדם.
בראשית אפריל 2008, הנהלת קרן סרז'יו ויירה דה מלו הגישה הצעה בכתב לאימוצה ותמיכתה של העצרת הכללית שייעדה את 19 באוגוסט להיות יום זכויות האדם הבינלאומי.
צרפת, שווייץ, יפן וברזיל, החליטו לתמוך יחדיו בהצעה.
סרז'יו ויירה דה מלו ייסד שתי סוכנויות זכויות אדם: 'תוכנית זכויות הדיור של האו"ם' ו'פרויקט החינוך לזכויות האדם של האו"ם' (United Nations Human Rights Educational Project) (UNHREP), שמיועד להיות "כלי חינוכי ללימוד זכויות האדם מזוויות שונות...
(כמו גם, לבסוף) יחסים בינלאומיים, פתרון עימותים, דיפלומטיה, ומוסר דיפלומטי."
לאחר מותו, הקדישה העיר האיטלקית בולוניה לסרז'יו ויירה דה מלו כיכר חדשה ('Piazza Sérgio Vieria de Mello') הממוקמת בחלק החדיש של central quartiere Navile.
לציון יום פטירתו, 19 באוגוסט הוכרז היום ההומניטרי הבינלאומי.
סרז' איבקה נגובילה הוא כדורסלן קונגולזי בעל אזרחות ספרדית, המשחק בעמדות הפאוור פורוורד והסנטר בקבוצת ריאל מדריד מליגת העל הספרדית והיורוליג, ובנבחרת ספרד.
בשיאו נחשב איבקה לאחד משחקני ההגנה המצטיינים בליגת ה-NBA.
הוא היה מלך החסימות של הליגה שנתיים ברציפות, נבחר שלוש פעמים לחמישיית ההגנה הראשונה ובעונת סיים במקום השני בהצבעה לשחקן ההגנה של העונה.
איבקה נולד בעיר ברזוויל כאחד מבין 18 אחים להורים שהיו כדורסלנים.
אביו שיחק בנבחרת הרפובליקה של קונגו בכדורסל ואימו, שנפטרה כשהיה בן 8, שיחקה בנבחרת הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו.
כשהיה בן תשע פרצה מלחמת קונגו השנייה ומשפחתו נמלטה מביתה, בדומה למשפחות רבות, ועברה לצפון המדינה לעיר קטנה בה חי במשך ארבע שנים ללא מים זורמים או חשמל.
במהלך המלחמה נכלא אביו, כשעבד בנמל ברפובליקה הדמוקרטית של קונגו השכנה, שוחרר רק בתום המלחמה ואיבקה גדל בבית סבתו.
בנעוריו עבר לספרד שם החל לשחק כדורסל במדי קבוצות מקומיות.
כשהיה בן 17 הוא הצטרף לקבוצת הנוער של ברצלונה ולאחר שנה עבר לשחק במדי קבוצת הבת שלה הוספיטלט מליגת המשנה.
איבקה שותף במדי הקבוצה ב-32 משחקים לאורך העונה בהם תרם 11.3 נקודות, 8.2 והוביל את הליגה עם 3.0 חסימות ב.
איבקה נבחר בדראפט ה-NBA בבחירה ה-24 על ידי סיאטל סופרסוניקס, אך חזר לספרד וחתם בקבוצת באסקט מנרסה במדיה שיחק במשך עונה.
בעונתו בקטלוניה הוא שותף ב-31 משחקים בהם רשם 7.1 נקודות ו-4.5 ריבאונדים, וסיים עם קבוצתו במאזן של 14 ניצחונות מול 18 הפסדים ובמקום ה-11 בליגה הספרדית.
לקראת עונת הצטרף איבקה לקבוצת אוקלהומה סיטי ת'אנדר, ממשיכת דרכם של הסופרסוניקס.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה כשעלה לדקות בודדות מול דטרויט פיסטונס, הוריד ריבאונד אחד ולא קלע.
איבקה המשיך בעונה הבאה לעלות מהספסל, אולם לאחר העברתו של גרין ב לבוסטון סלטיקס הוא קיבל את ההזדמנות לפתוח בחמישייה.
הוא הוליך את הליגה עם 198 חסימות במהלך העונה, אולם עם 2.4 חסימות למשחק, הפסיד את תואר מלך החסימות של הליגה לאנדרו בוגוט שסיים את העונה עם 2.6 חסימות בממוצע.
עקב שביתת השחקנים שדחתה את פתיחת עונת ה-NBA לשנת חזר איבקה לספרד וחתם על חוזה לחודשיים בקבוצת ריאל מדריד מליגת העל הספרדית בכדורסל תמורת 100,000 דולר לחודש, עם אפשרות לחזור לארצות הברית אם תיגמר השביתה.
הוא שיחק במדי הקבוצה שישה משחקים בהם תרם 5.5 נקודות ו-4.7 ריבאונדים בטרם חזר לאוקלהומה.
בעונת המשחקים המקוצרת, שכללה 66 משחקים, המשיך איבקה לשפר את יכולותיו.
איבקה סיים את העונה כמלך החסימות של הליגה עם 3.6 חסימות בממוצע, נבחר לחמישיית ההגנה הראשונה ובבחירות לשחקן ההגנה של העונה סיים במקום השני, אחרי טייסון צ'נדלר ולפני דווייט הווארד שזכה בכל שלוש העונות הקודמות.
בעונת החל איבקה לגוון את משחקו.
הוא החל לזרוק מעבר לקשת השלוש, ושיפר את הקליעה מ.
הוא רשם שיאי קריירה של 13.2 נקודות ו-7.7 ריבאונדים, היה למלך החסימות של ליגת ה-NBA עונה שנייה ברציפות עם 3.0 למשחק, נבחר לחמישיית ההגנה הראשונה שנית, וסיים שלישי בבחירה לשחקן ההגנה, אחרי לברון ג'יימס ומארק גאסול.
אוקלהומה ניצחה 2–4 את יוסטון רוקטס בסיבוב הראשון של הפלייאוף, אולם התקשתה בסיבוב השני מול ממפיס גריזליס ללא ראסל וסטברוק שנפצע מול יוסטון, והודחה בחמישה משחקים.
ביוני 2016 הועבר לאורלנדו מג'יק תמורת ויקטור אולדיפו, דומנטאס סאבוניס וארסאן אילייסובה.
כשחקן אורלנדו קלע איבקה 15.1 נקודות בממוצע למשחק, שווה לעונת השיא שלו בקריירה, אך הקבוצה הציגה יכולת חלשה.
בסיום העונה אמור היה להפוך לשחקן חופשי ולהשתחרר מחוזהו ללא תמורה, בשל כך העדיפה אורלנדו להעביר אותו בטרייד במהלך פגרת האולסטאר לטורונטו ראפטורס, בתמורה לטרנס רוס ובחירת סיבוב ראשון בדראפט.
בעונת זכה עם טורונטו באליפות ה-NBA הראשונה בתולדותיה, לאחר שגברה על גולדן סטייט ווריורס בסדרת הגמר בתוצאה 4–2.
בנובמבר 2020 חתם על חוזה לשנתיים בלוס אנג'לס קליפרס.
איבקה שיחק בקליפרס במשך עונה וחצי שותף ב-76 משחקים וקלע 9 נקודות בממוצע למשחק, כאשר בפברואר 2022 העבירה אותו קליפרס בטרייד למילווקי באקס.
ב-10 בפברואר 2022 ביום האחרון של הטרייד דד-ליין, עבר איבקה למילווקי באקס בטרייד בו היו מעורבות ארבע קבוצות, דטרויט פיסטונס, סקרמנטו קינגס, לוס אנג'לס קליפרס ומילווקי באקס, במסגרת הטרייד שבעה שחקנים החליפו קבוצות בנוסף לשתי בחירות דראפט.
ב-13 בספטמבר 2023 חתם על חוזה לעונה בקבוצת באיירן מינכן.
ב-26 ביולי 2024 חתם על חוזה לעונה בקבוצת ריאל מדריד.
בחודש מרץ 2011 הגיש איבקה בקשה לקבלת דרכון ספרדי, מתוך מטרה לחזק את הנבחרת הספרדית לקראת אליפות אירופה בכדורסל 2011. בחודש ביולי, כחודש וחצי לפני פתיחתם של המשחקים, בקשתו התקבלה והוא הפך לאזרח ספרדי.
באליפות אירופה עצמה, שהתקיימה בליטא, סייע איבקה לנבחרתו החדשה להעפיל עד לגמר הטורניר בו פגשה את נבחרת צרפת.
במשחק הגמר הראה איבקה את יכולות ההגנה שלו כשחסם חמש פעמים תוך מספר דקות, וסייע לקבוצתו להגדיל את היתרון עד לניצחון 85–98 בסיום.
באולימפיאדת לונדון (2012) היה איבקה שותף לזכייתה של הנבחרת הספרדית במדליית הכסף.
מדליית זהב באליפות אירופה: 2011
סאז' למואן (צרפתית: Serge Lemoine; נולד ב-8 במרץ 1943) הוא חוקר אמנות והיסטוריון צרפתי.
למואן, יליד לאן, עשה את לימודיו באוניברסיטת בורגון שבדיז'ון, ובעבודת הדוקטורט שלו התמחה באמנות מופשטת.
בין השנים 1981 ל-1988 לימד בבית הספר שבלובר (École du Louvre).
בין השנים 1996 ל-2001 שימש כמנהל מוזיאון גרנובל.
בין השנים 2001 ל-2008 שימש כנשיא מוזיאון ד'אורסה.
בשנת 1999 מונה לפרופסור באוניברסיטת פריז 4 (סורבון).
בשנת 2005 מונה לחבר במסדר האמנויות והספרות ובשנת 2008 לקצין בלגיון הכבוד.
סרז' הרוש הוא פיזיקאי יהודי-צרפתי יליד קזבלנקה, המתמחה במערכות דה-קוהרנטיות קוונטית, זוכה פרס נובל לפיזיקה לשנת 2012.
אביו, אלברט הרוש, היה עורך דין צרפתי יליד מרוקו, ואמו, ולנטין רובלב, הייתה מורה ילידת אוקראינה, שמשפחתה היגרה למרוקו בעקבות מהפכת אוקטובר ברוסיה, משום ששם הוכרו הסמכותיהם כרופאים ויכלו לעבוד במקצוע זה.
סבו וסבתו מצד אביו למדו בבית הספר הראשון שפתח ארגון כל ישראל חברים בתטואן, השלימו לימודים גבוהים במימון הארגון בפריס ובהמשך ניהלו בתי ספר שונים במרוקו.
אביו היה בין התלמידים הראשונים בבית הספר של הארגון במרקש בשלהי המאה ה-19.
משפחתו, שכללה אז שני אחים מלבד סרז', היגרה לצרפת ב-1956 לאחר שמרוקו זכתה בעצמאות, במטרה להמשיך את חינוכם במסגרות צרפתיות.
הרוש גר בפריז, נשוי ואב לשני ילדים.
הוא דודו של הזמר הצרפתי רפאל הרוש.
הרוש למד באקול נורמל סופרייר וקיבל דוקטורט מהאוניברסיטה של פריז בשנת 1971 בהנחיית קלוד כהן-טנוג'י, בעצמו יהודי-צרפתי ממוצא אלג'ירי, וחתן פרס נובל לפיזיקה לשנת 1997.
מ-1975 ועד 2001 שימש פרופסור לפיזיקה באוניברסיטת פייר ומארי קירי, משנת 1982 ועד 2001 היה אף פרופסור באקול נורמל סופרייר.
הוא פרופסור בקולז' דה פראנס משנת 2001. עיסוקו העיקרי הוא עריכת ניסויים במערכות דה-קוהרנטיות קוונטית.
הרוש זכה בפרס נובל לפיזיקה לשנת 2012 יחד עם דייוויד וינלנד, על "שיטות מחקר פורצות דרך שמאפשרות מדידה ומניפולציות של מערכות קוונטיות".
סרז' אורייה הוא כדורגלן מחוף השנהב המשחק בעמדת המגן הימני בפרספוליס מליגת העל האיראנית ובנבחרת חוף השנהב, בה הוא משמש כקפטן.
אורייה שיחק במחלקת הנוער של לאנס.
בשנת 2009 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של לאנס, כאשר בעונתו הראשונה ככדורגלן מקצועי, בגיל 17 בלבד, הופיע ב-7 משחקים.
בעונות שלאחר מכן הפך לשחקן הרכב בלאנס, ובסך הכל בשלוש עונות בקבוצה הופיע ב-56 משחקים.
בינואר 2012 הוא עבר לטולוז.
בעונת אורייה נכלל בקבוצת העונה של ליגת העל הצרפתית.
ב-23 ביוני 2014 אורייה הושאל לפריז סן-ז'רמן לעונה אחת, עם אפשרות לרכישתו בסיום העונה.
בעונה זו זכה אורייה יחד עם הקבוצה בכל התארים האפשריים בצרפת, והציג יכולת מרשימה.
עקב כך זכה למקום קבע בהרכב, ואף נרכש על ידי פריז סן-ז'רמן.
ב-14 בפברואר 2016 הושעה אורייה מכל פעילות בקבוצתו עקב אמירות בוטות כנגד חלק מחבריו לקבוצה ואף כנגד מאמנו, לורן בלאן.
במאי של אותה שנה תקף איש ציבור ונגזר עליו עונש מאסר של חודשיים.
ב-31 באוגוסט 2017 חתם אורייה בטוטנהאם הוטספר מהפרמייר ליג, תמורת 25 מיליון אירו.
ב-4 באוקטובר 2021 חתם בויאריאל לשנתיים.
ב-7 בספטמבר 2022 חזר לפרמייר ליג וחתם בנוטינגהאם פורסט.
ב-2 בפברואר 2024 חתם בגלאטסראיי.
ב-31 ביולי 2025 חתם ב-פרספוליס מליגת העל האיראנית.
אורייה ערך את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת חוף השנהב ב-8 ביוני 2013, במסגרת מוקדמות מונדיאל 2014, בניצחון חוף השנהב 0–3 על .
אורייה נכלל בסגל חוף השנהב למונדיאל 2014. במשחק הראשון של הנבחרת בטורניר, נגד , אורייה בישל שני שערים, לוילפריד בוני ולז'רביניו, ובכך סייע לחוף השנהב לנצח את יפן 1-2.
באוקטובר 2016 במשחק של נבחרתו נגד נבחרת מאלי, שחקנה של מאלי מוסא דומבייה איבד את הכרתו לאחר נחיתה לא טובה מעלייה לכדור גובה, לסתו נשמטה ולשונו חסמה את דרכי האוויר, אורייה ששם לב לכך שחרר את לשונו, עד שצוותי העזרה הראשונה הוזעקו.
סרז'יו פאולו מרסניירו דה קונסייסאו (בפורטוגזית: Sérgio Paulo Marceneiro da Conceição; נולד ב-15 בנובמבר 1974 בקוימברה), הידוע בשם סרז'יו קונסייסאו, הוא כדורגלן עבר פורטוגזי ששיחק בעמדת הקיצוני ומאמן.
כשחקן היה קונסייסאו ידוע במהירותו ובכוחו הפיזי.
הוא שיחק בעשרה מועדונים שונים בחמש מדינות, ורשם מעל לחמישים הופעות בינלאומיות במדי נבחרת פורטוגל.
קונסייסאו החל את קריירת המשחק שלו בקבוצת הנוער של אקדמיקה דה קוימברה מעיר הולדתו.
את קריירת הבוגרים החל במדי קבוצת פנאפייל מליגת המשנה בפורטוגל בעונת .
כעבור עונה אחת עבר לקבוצת לסה, גם היא מליגת המשנה, ועונה אחר כך עבר לראשונה לליגה הבכירה, שם חתם במדי פלגייראס.
בעונת עבר לקבוצת הפאר פורטו.
בשתי עונות במדי פורטו זכה קונסייסאו בשתי אליפויות וגביע אחד, כשהצטיין בתפקידו כקשר ימני.
בעונתו השנייה בקבוצה אף כבש שמונה שערי ליגה, הישג השיא שלו עד אז, ובתום שתי העונות עזב לראשונה את הליגה הפורטוגזית.
קונסייסאו חתם בקבוצת לאציו האיטלקית לקראת עונת .
ב-29 באוגוסט 1998 התקיים מפגש הסופר קאפ האיטלקי.
קונסייסאו, באחד ממשחקיו הראשונים בקבוצה, כבש את שער הניצחון לזכות קבוצתו החדשה, 2-1 על יובנטוס.
השער נכבש בדקה ה-94, ארבע דקות בתוך ההארכה, והיה לשער המכריע.
בהמשך אותה עונה היה קונסייסאו לבורג משמעותי בקבוצה שזכתה בגביע אירופה למחזיקות גביע.
עם פתיחת העונה הבאה זכתה לאציו בתואר הסופר קאפ האירופי, לאחר שגברה על אלופת אירופה, מנצ'סטר יונייטד.
קונסייסאו היה בסגל לאציו למשחק, אך לא שותף.
בהמשך אותה עונה זכתה לאציו בדאבל, אליפות איטליה והגביע האיטלקי, ובסיום העונה עזב את הקבוצה לאחר שזכה בחמישה תארים בשנתיים.
בעונת עבר קונסייסאו לפארמה, כחלק מעסקת העברתו של הרנן קרספו ללאציו.
הוא שיחק בשורותיה שיחק עונה אחת בלבד, שהסתיימה במקום הרביעי ובהעפלה לגמר הגביע האיטלקי, ובסיומה שוב היה חלק מעסקה סיבובית, במסגרתה עבר לאינטר מילאנו כחלק מהעברתו של סבסטיאן פריי מאינטר לפארמה.
לאחר שתי עונות במדי אינטר הסכימו ראשי הקבוצה והשחקן על פרידה משותפת, שלאחריה חזר קונסייסאו ללאציו בעונת .
בחציה השני של העונה, שוב לאחר הסכמה הדדית על עזיבה, חזר השחקן לקדנציה שנייה במדי פורטו עד לסיום העונה, ואף זכה במדיה באליפות פורטוגל פעם נוספת.
בקיץ 2004 עבר קונסייסאו למדינה השלישית בקריירה שלו, כשחתם במדי סטנדרד לייז' מליגת העל הבלגית.
בעונת הבכורה שלו בקבוצה היה מהבולטים בשורותיה וכבש עשרה שערי ליגה, שיאו האישי לעונה בקריירה.
על הופעותיו בעונת הבכורה שלו זכה בתואר נעל הזהב הבלגית לשנת 2005. בתום עונת הבכורה שלו קיבל קונסייסאו את סרט הקפטן של הקבוצה, תפקיד אותו מילא עד לעזיבתו.
במרץ 2006 היה קונסייסאו מעורב בתקרית, שבמהלכה לאחר שהורחק בכרטיס אדום הוריד את חולצתו וזרק אותה לכיוונו של שופט המשחק.
הוא נענש בחומרה והורחק לחמישה חודשים מהמגרשים.
לאחר ההשעיה חזר קונסייסאו לשתי עונות נוספות במדי ליאז'.
לאחר שלוש עונות בהן לא זכה בתארים עבר קונסייסאו לכווית, שם חתם במדי אל-קדיסיה כווית, אך למרות חוזה עתק עליו חתם הוא עזב לאחר זמן קצר מכיוון שלא התאקלם במדינה.
בינואר 2008 עבר קונסייסאו לליגה היוונית, שם חתם במדי פאוק סלוניקי, אותה אימן אז בן ארצו, פרננדו סנטוש.
בעונת מונה קונסייסאו לקפטן הקבוצה.
בשלבים המוקדמים של עונת סבל קונסייסאו מפציעה בברכו ממנה התקשה להשתקם, והודיע על פרישה ממשחק פעיל בגיל 35. הוא התמנה לתפקיד המנהל הטכני של המועדון עד לסיום העונה.
קונסייסאו ערך את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת פורטוגל ב-9 בנובמבר 1996, בניצחון הביתי 1-0 על במסגרת מוקדמות מונדיאל 1998.
הופעת השיא של קונסייסאו במדי הנבחרת הייתה במסגרת טורניר יורו 2000, במשחק השלישי של שלב הבתים.
פורטוגל, שכבר הבטיחה את העפלתה לרבע הגמר ועלתה למשחק בעיקר עם שחקני ספסל, פגשה את אלופת אירופה היוצאת, נבחרת .
קונסייסאו פתח וכבש שלושער שקבע את תוצאת המשחק, 3-0. משם קיבע קונסייסאו את מעמדו להמשך הטורניר, שהסתיים בהעפלת הנבחרת לשלב חצי הגמר.
בטורניר מוקדמות מונדיאל 2002 כבש קונסייסאו ארבעה שערים, כולל מול היריבות של פורטוגל על הכרטיס לטורניר, ו.
פורטוגל העפילה לטורניר מונדיאל 2002 מהמקום הראשון, ובטורניר עצמו הודחה כבר בשלב הבתים.
קונסייסאו פתח בהרכב נבחרתו בכל שלושת משחקיה בטורניר.
הופעתו האחרונה של קונסייסאו הייתה ב-6 בספטמבר 2003, במשחק ידידות בו הובסה פורטוגל בתוצאה 3-0 על ידי .
בסך הכל ערך קונסייסאו 56 הופעות במדי נבחרת פורטוגל, בהן כבש 12 שערים.
עם סיום דרכו בפאוק סלוניקי, חזר קונסייסאו לסטנדרד לייז' שם קיבל תפקיד בצוות האימון של הקבוצה.
ב-1 בינואר 2012 היה קונסייסאו לראשונה למאמן ראשי, כשהחליף את מאמנה המתפטר של קבוצת אולהאננסה מליגת העל הפורטוגזית.
הוא קיבל את הקבוצה שהייתה במקום העשירי בטבלה והוביל אותה לסיים את העונה במקום השמיני.
הוא התפטר מתפקידו שנה לאחר מכן, ב-7 בינואר 2013, כשהקבוצה הייתה ממוקמת במקום השמיני בטבלה.
עוד באותה העונה, רק שלושה חודשים אחר כך, פוטר מאמנה של אקדמיקה דה קוימברה והוחלף בקונסייסאו.
הקבוצה הייתה מדורגת במקום ה-14 עם הגעתו, מקום אחד מעל למקומות המובילים לירידת ליגה.
הוא הוביל את הקבוצה להישארות בליגה הבכירה, וזו סיימה במקום ה-11. עונה אחר כך הייתה עונתו המלאה הראשונה כמאמן, כשפתח את העונה באקדמיקה והוביל אותה למקום השמיני בסיום העונה.
לקראת עונת , התמנה קונסייסאו למאמנה של ספורטינג בראגה.
בסיום העונה עזב את הקבוצה, ומונה למאמנה של ויטוריה דה גימארייש.
הוא הוביל את הקבוצה למקום העשירי בטבלה, וכן במהלך העונה הוביל אותה לניצחון ביתי על פורטו לראשונה מזה 14 שנים.
בסיום העונה עזב את הקבוצה בהסכמה הדדית.
ב-8 בדצמבר 2016 התמנה קונסייסאו לתפקיד מאמן נאנט מליגת העל הצרפתית במקומו של רנה ז'יראר, כשהקבוצה הייתה ממוקמת במקום הלפני אחרון בטבלה.
קונסייסאו הצליח להוביל את נאנט לחוף מבטחים באופן מרשים, כשהעלה את הקבוצה עד למקום השביעי בתום העונה, שיפור של 12 מקומות.
קונסייסאו סיים את תפקידו בקבוצה בתום העונה, וב-8 ביוני 2017, לקראת עונת , שב לפורטוגל והתמנה לתפקיד מאמן פורטו.
קונסייסאו החליף בתפקיד את חברו לשעבר לקבוצה, נונו אספיריטו סנטו.
כבר בעונת הבכורה שלו על הקווים, הוביל קונסייסאו את פורטו לזכייה באליפות פורטוגל, לראשונה לאחר ארבע אליפויות רצופות של בנפיקה ליסבון.
בעונת 2021/2022 הוביל את הקבוצה לדאבל עם זכייה באליפות וזכייה בגביע הפורטוגלי, אולם באירופה הודחה הקבוצה בשלב הבתים של ליגת האלופות ומאוחר יותר בשלב שמינית גמר הליגה האירופית על ידי אולמפיק ליון.
ב-30 בדצמבר 2024 מונה למאמנה של מילאן מהסרייה א'.
כבר בשבוע הראשון זכה עם הקבוצה בסופר קאפ האיטלקי אחרי ניצחונות על יובנטוס בחצי הגמר ואינטר בגמר והפך למאמן מילאן הכי מהיר שזוכה בתואר.
אך במפעלים האחרים הצליח פחות, בליגה סיים במקום השמיני, מחוץ למקומות המובילים למפעלים האירופאים והמיקום הכי נמוך של המועדון מאז עונת 2014/2015. בגביע הפסיד עם הקבוצה בגמר לבולוניה ובליגת האלופות הודח לפיינורד בשלב הנוקאאוט הראשון.
עונהקבוצהליגהבליגההופעותשעריםפנאפיילהליגה הפורטוגזית השנייה302לסההליגה הפורטוגזית השנייה243פלגייראסליגת העל הפורטוגזית304פורטוליגת העל הפורטוגזית261308לאציוסרייה א'335302פארמהסרייה א'255אינטר מילאנוסרייה א'221190לאציוסרייה א'70פורטוליגת העל הפורטוגזית110סטנדרד לייז'ליגת העל הבלגית2710257224אל-קדיסיה כוויתליגת העל הכוויתית75פאוק סלוניקיליגת העל היוונית7024460 מדינה פורטוגל15118איטליה13613בלגיה7421כווית75יוון374סך הכל40561
סרז' איב איילי הוא כדורגלן עבר מחוף השנהב ששיחק כחלוץ.
איילי התחיל את הקריירה שלו בניס הצרפתית.
לאחר ששוחרר מניס, חתם בלוריאן ולאחר חצי עונה חתם בעירוני קריית שמונה.
כבר בהופעת הבכורה שלו במועדון קיבל כרטיס אדום במשחק ההפסד 3-0 להפועל אשקלון.
ב-9 באוקטובר 2006 הבקיע את שער הבכורה שלו בהפועל חיפה בניצחון 0-2 נגד הפועל ניר רמת השרון במסגרת גביע הטוטו.
5 ימים לאחר מכן הבקיע את שער הבכורה שלו בליגה בניצחון 1-3 נגד הפועל עכו.
ב-13 באפריל 2007 הבקיע צמד בניצחון 1-4 נגד הפועל רעננה עד לסיום העונה הבקיע 7 שערים בליגה.
בקיץ חתם בהפועל רעננה במדיה כבש 8 שערים ב-28 הופעות בליגה.
בעונת הבקיע 13 שערים והיה מלך השערים של המועדון ומקום שני במלך השערים של הליגה כולה והיה שותף גם לחזרה של המועדון לליגת העל.
בקיץ חתם בהפועל רמת-גן גבעתיים שהייתה התחנה הראשונה שלו בליגת העל.
ב-29 באוגוסט 2009 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל.
ב-28 בנובמבר 2009 הבקיע את שער הבכורה שלו בליגת העל בתיקו 1-1 נגד הפועל חיפה.
את עונת התחיל בבית"ר ירושלים, אך לא הצליח להשלים 90 דקות ולו במשחק אחד, ובינואר של אותה עונה חתם בהפועל אשקלון עימה ירד בסיום העונה לליגה הלאומית.
בקיץ חזר למכבי אחי נצרת במדיה הבקיע 12 שערים בליגה ועוד שלושער במשחק גביע הטוטו בעונתו הראשונה בקדנציה זו.
עונה לאחר מכן המשיך להצטיין במדי הקבוצה כאשר כבש 11 שערים בליגה.
בקיץ חתם בהפועל בני לוד אך לא הצליח להטביע את חותמו והבקיע רק 6 שערים.
בקיץ חתם במכבי יבנה ובינואר שלאחר מכן חתם בהפועל ירושלים.
בשנת 2011 התחתן עם הדוגמנית ניראל קאראנתינג'י.
סרז' לנסל היה ארכאולוג, פילולוג והיסטוריון צרפתי.
לנסל היה בנו של אדריכל, הוא נולד בקובה בעת שאביו שהה שם במסגרת עבודתו.
בתיכון לואי הגדול בפריז והמשיך באקול נורמל סופרייר ובסורבון.
עבודת הדוקטורט שלו עסקה בוועידה הכנסייתית שהתקיימה בקרתגו ב-411. לנסל לימד, בין היתר, באוניברסיטת פריז, ויצא למשימות ארכאולוגיות רבות, בהן בתיפאזה שבאלג'יריה ובקרתגו, תוניסיה, במסגרת מיזם שהושק בידי אונסק"ו לגילוי שרידיה של קרתגו.
במסגרת זו חשף יישוב פוני, במורד גבעת בירסה, שמאוחר יותר כונה "אזור חניבעל".
בשנת 2001 זכה בעיטור לגיון הכבוד.
לנסל נפטר בשנת 2005 בגרנובל, שבאוניברסיטה שלה לימד שנים רבות.
סרז'יו מיגל רלבאס דה אוליביירה (בפורטוגזית: Sérgio Miguel Relvas de Oliveira; נולד ב-2 ביוני 1992 בפאסוש די ברנדאו שבפורטוגל) הוא כדורגלן פורטוגזי המשחק בעמדת הקשר ההתקפי בקבוצת רסיפה.
אוליביירה נולד בפאסוש די ברנדאו שבפורטוגל.
הוא החל לשחק במחלקת הנוער של הקבוצה המקומית, ובגיל 10 עבר למחלקת הנוער של פורטו.
בעונת הושאל למחלקת הנוער של פדרואנסה.
ב-17 באוקטובר 2009 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של פורטו, בניצחון 0–4 על סרטננסה במסגרת הגביע הפורטוגלי בו גם בישל שער להאלק, והפך לשחקן הצעיר ביותר שמשחק במדי הקבוצה הבוגרת, כשהוא בן 17 שנים, 4 חודשים ו-15 ימים.
בחודש נובמבר 2015 חתם על החוזה המקצועני הראשון שלו, חוזה עד לחודש יוני 2012 עם סעיף שחרור של 30 מיליון אירו.
לקראת עונת הושאל אוליביירה לביירה מאר, גם היא מליגת העל הפורטוגלית.
ב-23 באוקטובר 2010 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון ובליגת העל הפורטוגלית, כשנכנס כמחליף בדקה ה-89 בתיקו 1-1 נגד פאסוש די פריירה במסגרת המחזור השמיני.
הוא ערך 6 הופעות בלבד במועדון.
במחצית הראשונה של עונת הושאל אוליביירה למכלן מליגת העל הבלגית.
ב-24 בספטמבר 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כששיחק 64 דקות בהפסד 0–2 ללוקרן במסגרת המחזור השמיני בליגה.
ב-25 בנובמבר 2011 הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון ובקבוצה בוגרת, שער בדקה ה-78 בהפסד 2–3 לסטנדרד לייז' במסגרת המחזור ה-15 בליגה.
בחצי העונה בה שיחק במכלן ערך אוליביירה 6 הופעות, בכולן הקבוצה לא ניצחה, והבקיע שער אחד.
במחצית השנייה של עונת הושאל אוליביירה לפנאפייל מהליגה הפורטוגלית השנייה.
ב-29 בינואר 2012 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשנכנס כמחליף בדקה ה-78 בהפסד 0–2 לבלננסש במסגרת המחזור ה-17 בליגה.
ב-12 בפברואר 2012, בהופעתו השנייה, הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, שער בדקה ה-72 בניצחון 1–3 על אוניאו דה מדיירה במסגרת המחזור ה-18 בליגה.
בחצי העונה בה שיחק בפנאפייל ערך אוליביירה 12 הופעות, בהן הבקיע שני שערים.
בעונת שיחק אוליביירה בפורטו ב', קבוצת המילואים של פורטו, המשחקת גם היא בליגה הפורטוגלית השנייה.
ב-12 באוגוסט 2012 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה, כששיחק 65 דקות בתיקו 2-2 נגד טונדלה במסגרת המחזור הראשון בליגה.
ב-30 בספטמבר 2012, הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה, שער בדקה ה-76 בניצחון 1-1 נגד פנאפייל במסגרת המחזור השמיני בליגה.
אוליביירה ערך 36 הופעות בפורטו ב' והבקיע 6 שערים.
לקראת עונת הושאל אוליביירה לפאסוש די פריירה מליגת העל הפורטוגלית לשתי עונות.
ב-16 באוגוסט 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשהוחלף בתוספת הזמן של המחצית הראשונה בהפסד 0–2 לספורטינג בראגה במסגרת המחזור הראשון בליגה.
ב-28 באוקטובר, הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, שער בדקה ה-9 בהפסד 1–3 לויטוריה דה גימארייש במסגרת המחזור השמיני בליגה.
בשתי העונות בהן הושאל לפאסוש די פריירה ערך אוליביירה 56 הופעות, ובכל אחת מהעונות הבקיע שני שערים.
ב-17 בינואר 2016 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון במסגרת הליגה, כשנכנס כמחליף בדקה ה-86 בהפסד 0–1 לויטוריה דה גימארייש במסגרת המחזור ה-18.
ב-12 בינואר 2022 הושאל אוליביירה לרומא מהסרייה א', תמורת מיליון אירו ואופצייה לרכישה.
ב-16 בינואר ערך הופעת בכורה וכבש את שער הניצחון ב-0–1 של רומא על קליארי.
ב-10 ביולי 2022 חתם בגלאטסראיי תמורת שלושה מיליון אירו.
סרז'י ברוגרה' (בקטלאנית: Sergi Bruguera i Torner ; נולד ב-16 בינואר 1971) הוא טניסאי עבר ספרדי.
אחד הטניסאים החזקים בעולם בשנות ה-90. הוא זכה פעמיים באליפות צרפת הפתוחה ובסך הכל ב-14 תחרויות ליחידים ו-3 לזוגות גברים.
סרז'י ברוגרה זכה באליפות ספרד לנוער בשנת 1987 ועבר לטניס המקצועי בשנת 1988. הוא היה חזק במיוחד במשטח חימר.
סרז'י ברוגרה הוא הטניסאי היחיד שיש לו מאזן חיובי מול רוג'ר פדרר ופיט סמפרס.
החל משנת 1995 תומאס מוסטר היה "מלך החימר" וסרז'י ברוגרה לא היה יכול לנצח אותו.
בסוף אותה שנה הוא נפצע וחזר רק בשנת 1997.
בשנת 1996 הוא הפסיד בגמר אולימפי לאנדרה אגסי.
תוצאה שנה טורניר פרטנר תוצאהזכייה
סרז'יו הוא סרט דרמה ביוגרפי אמריקאי על דיפלומט האו"ם סרז'יו ויירה דה מלו.
את הסרט ביים גרג בארקר, מתוך תסריט מאת קרייג בורטן.
מככבים בו ואגנר מורה, אנה דה ארמס, גארט דילהאנט, בריאן פ.
אוביין, ויל דלטון, קלמנס שיק ובראדלי ויטפורד.
הסרט הוקרן בבכורה עולמית בפסטיבל הסרטים סאנדנס ב-28 בינואר 2020 והוא הופץ ב-17 באפריל 2020 על ידי נטפליקס.
על רקע שלל האירועים הוא נזכר גם ביחסיו העכורים עם שני בניו בשל הריחוק מהם בגין אופי עבודתו והתקרבותו לדיפלומטית הארגנטינאית, קרולינה.
ואגנר מורה בתפקיד סרז'יו ויירה דה מלו, נציג מיוחד של האומות המאוחדות לעיראק
אנה דה ארמס בתפקיד קרולינה לריירה, דיפלומטית ארגנטינאית ופעילה חברתית
גארט דילהאנט בתפקיד ויליאם פון זהלה
אובירן בתפקיד גיל לושר, ידידו של סרז'יו, עובד האו"ם (הדמות מורכבת ממספר חברים בצוותו של סרז'יו)
ויל דלטון בתפקיד אנדרה ולנטון
בראדלי ויטפורד בתפקיד פול ברמר, הנציב העליון של עיראק
ביולי 2018, הוכרז צוות השחקנים שכולל את וגנר מורה, אנה דה ארמאס, גארט דיילהאנט, בריאן פ.
אוביין, וויל דלטון וקלמנס שיק, כשגרג בארקר ביים מתוך תסריט מאת קרייג בורטן, עם נטפליקס כחברת הפצה.
באוקטובר 2018 הצטרף בראדלי וויטפורד לצוות.
הסרט הוקרן בבכורה עולמית בפסטיבל הסרטים סאנדנס ב-28 בינואר 2020. הוא אמור להשתחרר להקרנות מסחריות ב-17 באפריל 2020.
סרז' טל הוא פוליטיקאי צרפתי שכיהן כשר המדינה של מונקו.
בוגר המכון למדע המדינה פריז, כן הוא בעל תואר בסוואהילי מהמכון הלאומי לשפות ותרבויות המזרח ובעל תואר נוסף במשפטים.
בשנת 1982 הצטרף טל למשרד החוץ הצרפתי, והחל לעבוד כמזכיר שני בשגרירות הצרפתית בטנזניה עד שנת 1984. בין השנים 1984 ל-1988 היה טל המזכיר הראשון במשימה הקבועה של צרפת באומות המאוחדות בניו יורק.
בין השנים 1988 ל-1992 היה יועץ דיפלומטי של השר לעניינים הומניטריים ברנאר קושנר.
בשנים 1992 עד 1993 עבד טל במשרד החוץ וחבר העמים, ובין השנים 1993 עד 1997 עבד במשרדי האו"ם בז'נבה .
משנת 1997 עד שנת 2002 שימש כיועצו של ראש ממשלת צרפת ליונל ז'וספן תוך התמקדות בענייני המזרח התיכון ואפריקה.
בין השנים 2002 עד 2007 כיהן טל כקונסול הכללי (ובשלב מאוחר יותר כשגריר) של צרפת במונקו.
בין השנים 2007 עד 2008 היה טל יועצו של שר החוץ קושנר.
בין השנים 2008 עד 2012 שימש טל כשגריר צרפת באיחוד מדינות הים התיכון ובין 2013 עד 2015, היה שגריר של הציר הבין-משרדי לים התיכון.
בין השנים 2011 עד 2016 שימש כטל כנשיא הסוכנות לערים וטריטוריות הים התיכון.
ב-1 בפברואר 2016 מונה טל לשר המדינה של מונקו.
טל הוא אביר לגיון הכבוד ואביר מסדר מריט , הוא גם מפקד מסדר סנט צ'ארלס .
סרז' דאסו היה מיליארדר, איש עסקים ופוליטיקאי שמרן ממוצא יהודי.
היה יושב ראש ומנכ"ל קבוצת דאסו.
לפי פורבס, הונו נאמד בשנת 2016 בכ-15 מיליארד דולר.
סרז' דאסו היה בנם של מדליין (לבית מינקס) ומרסל דאסו, ממנו ירש את קבוצת דאסו.
שני הוריו היו יהודים שהמירו דתם לנצרות קתולית.
בשנת 1929 הקים אביו את תעופת דאסו.
במהלך מלחמת העולם השנייה הוא נכלא עם כל משפחתו.
אביו נשלח לבוכנוואלד, לאחר שסירב לאפשר שיתוף פעולה של החברה שלו בורדו-אווירונאוטיקה, עם תעשיית התעופה הגרמנית.
סרז' למד בתיכון ג'נסון דה סאלי.
הוא סיים שני תארים בהנדסה מטעם אקול פוליטקניק (1946) וסופיירו (1951).
בשנת 1963 קיבל תואר שני במנהל עסקים מטעם בית הספר הגבוה ללימודי תעשייה וניהול בפריז.
לאחר מות אביו בשנת 1986, המשיך סרז' לפתח את החברה, בעזרת המנכ"לים צ'ארלס אדלנן ואריס טרפיאר.
הקבוצה שלו היא גם הבעלים של עיתון לה פיגארו.
בדצמבר 1998 הוא נידון לשנתיים מאסר על תנאי בשערוריית אגוסטה הבלגית, וקנסו אותו ב-60,000 פרנק בלגי (כ-1,500 אירו).
הוא היה חבר באיחוד למפלגה פוליטית של התנועה העממית, כמו גם בנו אוליבייה, המשמש כסגן באספה הלאומית.
הוא היה ראש עיריית לשעבר של העיר קורביל-אסונס, פרבר דרום של פריז.
בשנת 2005, הוא חנך בעירו מרכז תרבות איסלאמי.
בשנת 2004 הוא הפך לסנאטור.
הוא היה תומך בולט בעמדות שמרניות בסוגיות כלכליות ותעסוקתיות, וטען כי תקנות המיסים והתעסוקה בצרפת פוגעות ביזמות.
בנובמבר 2012 התנגד לתוכנית ממשלת ארו לאפשר נישואים חד-מיניים.
דסו התחתן עם ניקול רפאל ב-5 ביולי 1950. נולדו להם ארבעה ילדים: אוליבייה, לורן, תיירי ומארי-הלנה.
בנם, אוליבייה, שהיה חבר הפרלמנט הצרפתי, נהרג בהתרסקות מטוס במרץ 2021.
ב-28 במאי 2018 הוא נפטר במפתיע במשרדו שבמטה קבוצת דיסלו בפריז מאי ספיקת לב.
סרז' קלרספלד (ברומנית: Serge Klarsfeld; נולד ב-17 בספטמבר 1935) הוא צרפתי יליד רומניה, צייד נאצים שעוסק בתיעוד השואה במטרה לבסס את התיעוד ולאפשר העמדה לדין של פושעי מלחמה.
מאז שנות השישים הוא עשה מאמצים בולטים להנציח את הקורבנות היהודים של שואת יהודי צרפת.
קלרספלד הוא תומך נלהב בישראל.
סרז' קלרספלד נולד בבוקרשט למשפחה יהודית.
המשפחה עברה לצרפת לפני שהתחילה מלחמת העולם השנייה.
בשנת 1943 נעצר אביו על ידי האס אס בניס במהלך פשיטה, שעליה הורה אלויס ברונר.
האב גורש לאושוויץ ולא שרד.
סרז' הצעיר טופל בבית יתומים יהודים שהופעל על ידי אוז"ה.
אמו ואחותו שרדו גם הן את המלחמה בצרפת של וישי, בסיוע תנועת ההתנגדות הצרפתית החל מסוף שנת 1943.
קרלספלד עזר בהקמתו והוביל את הארגון: "Association des fils et filles des déportés juifs de France" או FFDJF (ארגון בניהם ובנותיהם של מגורשי יהודים מצרפת).
זהו אחד הארגונים, שתיעדו את מקרי הגירוש של היהודים ואיתר בכירים נאצים וצרפתים משתפי פעולה כדי להעמידם לדין.
בין אלה שאיתר היו פושעים כמו קלאוס ברבי, רנה בוסקה, ז'אן לגוואי, מוריס פאפון ופול טובייה, שהיו מעורבים ברצח מאות אלפי יהודים במלחמת העולם השנייה.
בני הזוג קלרספלד היו בין אלה שהגישו תיקים עשרות שנים אחרי המלחמה, לעיתים בסוף שנות התשעים, נגד פקידים נאצים ומשתפי פעולה בגין פשעים נגד האנושות.
בשנים שלפני 1989, התפרקות ברית המועצות, סרג' קלרספלד ואשתו ביאטה מחו לעיתים קרובות על תמיכת הגוש המזרחי באש"ף ובאנטי ציונות.
הכרה על עבודתם כללה את אות לגיון הכבוד הצרפתי בשנת 1984. בשנת 1986 עובד סיפורם לסרט טלוויזיה אמריקאי בכיכובם של טום קונטי, פארה פוסט וג'רלדין פייג'.
בשנת 2008 הופק סרט טלוויזיה צרפתי המספר את סיפורם של בני הזוג.
ב-1 בינואר 2014 שודרגו דרגות לגיון הכבוד של בני הזוג ל-"Grand officier".
ב-26 באוקטובר 2015, מינה אונסק"ו את בני הזוג ל"שגרירי כבוד ושליחים מיוחדים לחינוך בנושא השואה ומניעת רצח עם".
בנם, ארנו קרלספלד (נולד ב-1965), הפך לעורך דין המתמחה בזכויות האדם ועבד אצל ניקולא סרקוזי בזמן שהיה שר הפנים.
בשנת 2012 גילה הארכיון של השטאזי כי התקפתה של ביאטה קלרספלד על הקנצלר הגרמני קורט גאורג קיזינגר (סטרה לו בפומבי) ב-7 בנובמבר 1968 בוצעה בהסכמה ותמיכת ממשלת מזרח גרמניה, שניהלה קמפיין נגד פוליטיקאים מערב גרמנים.
הקנס, 2,000 מארק שולם על ידי השטאזי.
בני הזוג ניהלו מגעים עם השטאזי.
לדברי נציב המדינה לארכיון השטאזי בסקסוניה, הם שיתפו פעולה עם השטאזי בשנות ה-60 בסחיטת פוליטיקאים מערב גרמניים בגין פעילותם בזמן מלחמת העולם השנייה.
בשנת 1974 הורשעו סרז' וביאטה קלרספלד במערב גרמניה באשמת עבירה של ניסיון חטיפה של קורט לישקה, לשעבר ראש הגסטפו.
לאחר הרשעתם, נידונו כל אחד לחודש מאסר.
בית המשפט הגרמני גזר על לישקה עונש של עשר שנות מאסר, בקובעו שלישקה ידע היטב מה יהיה גורל היהודים שגירש.
לישקה השתחרר מהכלא ב-1985, וכעבור ארבע שנים נפטר.
הפעילות והשיטות של בני הזוג קלרספלד עוררו מחלוקת.
ב-9 ביולי 1979 היו בני הזוג יעד לטרור.
מכונית ליד ביתם בצרפת התפוצצה.
איש לא היה במכונית כשהפצצה התפוצצה, ואף אחד לא נפצע בסביבת הפיצוץ.
אנשים המתיימרים לייצג את ארגון ODESSA קיבלו אחריות לפיגוע.
בני הזוג היו מעורבים בציד נאצים גרמנים ופקידים במשטר וישי האחראים לפגיעות הקשות ביותר בשואה, על מנת להעמידם לדין בגין פשעי מלחמה.
נגד כמה פקידים הוגשו כתבי אישום בין השאר עקב עבודתם של בני הזוג קלרספלד.
בין היתר הביא לתפיסתם ולהרשעתם של:
בשנות השבעים שקלו בני הזוג לחטוף את קלאוס ברבי באופן דומה למוסד שחטף את אייכמן, אך התוכנית לא יצאה לפועל.
במקום זאת הם החליטו להפעיל לחץ בינלאומי על בוליביה כדי להסגירו לצרפת.
עד 1995 הוגשו כתבי אישום רק נגד ארבעה בכירים בצרפת של ווישי בגין פשעי מלחמה, פול טובייה ובאותה שנה רק פול טובייה עמד למשפט.
בדומה לטובייה, מוריס פאפון הורשע בפשעי מלחמה בשנת 1998.
בני הזוג קלרספלד המשיכו לפרסם את פעילותם בזמן המלחמה של פוליטיקאים בולטים בגרמניה ובאוסטריה.
בשנת 1986 פעלו נגד מזכ"ל האו"ם לשעבר קורט ולדהיים, שנבחר לנשיא אוסטריה על רקע האשמות כי הוא הסתיר את פעילותו בזמן המלחמה כקצין ורמאכט.
בשנת 1996, במהלך הלחימה ביוגוסלביה לשעבר, הצטרפו בני הזוג לדרישה להעמיד לדין את רדובאן קאראג'יץ' ורטקו מלאדיץ' בגין פשעי מלחמה ורצח עם.
בצרפת בשנת 1979 בני הזוג הקימו את "l'Association des fils et filles des déportés juifs de France" (אגודת הבנים והבנות של יהודים שגורשו מצרפת) או FFDJF.
הארגון הגן על עניינם של צאצאי המגורשים, ודרש להכיר באירועי השואה ולהעמיד לדין את האחראים.
בשנת 1981 הזמינה העמותה מצבת זיכרון בישראל ליהודי צרפת המגורשים.
המצבה נושאת את שמם, תאריך ומקום לידתם של 80,000 הקורבנות, יהודי צרפת.
נטעו כ-80,000 עצים ועוצב יער זיכרון.
סרז' קלרספלד הוא גם סגן נשיא הקרן לזכר השואה.
בשנת 1989 FFDJF הייתה אחד הארגונים שהגישו תביעה נגד רנה בוסקה, ראש המשטרה הצרפתית בממשלת וישי, בגין פשעים נגד האנושות.
הוא הועמד לדין על ידי ממשלת צרפת בשנת 1991, אך נהרג ב-1993 זמן קצר לפני תחילת משפטו.
עבודתם של בני הזוג למען צאצאי המגורשים היהודים הוכרה רשמית על ידי הנשיא ז'אק שיראק בנאום בשנת 1995. הוא הודה באחריותה של האומה הצרפתית לגורל היהודים בשטחה במהלך מלחמת העולם השנייה.
הממשלה העבירה חוק ב-13 ביולי 2000 לקביעת פיצויים ליתומים שהוריהם היו קורבנות רדיפות אנטישמיות.
ב-7 ביולי 2010 הוענק לסרז' קלרספלד תואר לגיון הכבוד ידי ראש הממשלה פרנסואה פיון בהוטל מתיניון, בית המגורים הרשמי של ראש ממשלת צרפת.
בינואר 2012 חתמו בני הזוג קלרספלד, יחד עם הזמר הצרפתי-ארמני שארל אזנבור, הבמאי רוברט גוידיג'יאן והפילוסופים ברנאר-אנרי לוי ליב ומיכל אונפריי, על פנייה לפרלמנט הצרפתי לחוקק הצעת חוק לקביעת עונשים לאנשים המכחישים את רצח העם הארמני.
ביולי 2018 בריאיון ל-CNN, ציינו בני הזוג כי הם מפסיקים את פעילותם, ציד נאצים ויעסקו יותר בצדק חברתי.
כיום הם עוסקים בזכויות אדם וחברה.
בשנת 1978 פרסם סרז' קלרספלד את "Mémorial de la Déportation des Juifs de France", ספר המפרט את שמותיהם של למעלה מ-80,000 יהודים שגורשו מצרפת למחנות ריכוז או נהרגו בצרפת.
עותקים של הרשימות המקוריות שהוקלדו לכל רכבת גירוש, שנמצאו על ידי בני הזוג קלרספלד בארכיון הקהילה היהודית בפריז, היו הבסיס לשם, מקום, תאריך הלידה והלאום של כל המגורשים שהיו רשומים על פי לכל רכבת גירוש.
הספר מתעד למעלה מ-75,700 יהודים שגורשו למחנות הריכוז מצרפת וקובע כי רק 2,564 מהמגורשים שרדו את המלחמה.
מרבית המגורשים נשלחו ממחנה הריכוז דראנסי.
בשנת 2012 פרסם קלרספלד גרסה מעודכנת של ספר הזיכרון, שהוסיפה שמות של נשים.
רשימה זו ממוינת בסדר אלפביתי.
החל משנת 2018, ספר הזיכרון זמין גם באינטרנט.
סרז' קלרספלד ואשתו ביאטה כתבו יחד אוטוביוגרפיה "ציד האמת: זיכרונותיהם של ביאטה וסרז' קלרספלד", שיצא לאור בשנת 2018.
בשנת 2012 הצהיר לוץ רתנוב, נציב המדינה הממונה על ארכיון השטאזי בסקסוניה, כי בני הזוג שיתפו פעולה עם השטאזי בשנות ה-60. הם מסרו להם חומר המכיל מידע מפליל על פעילות המלחמה של פוליטיקאים מערב גרמנים.
שיתוף הפעולה של ביאטה וגם של סרז' קלרספלד עם השטאזי והמגעים שניהלו עמם, תועד גם בספר חדש של קציני השטאזי לשעבר, גונטר בוהנסק והרברט ברמר.
במאי 2015 קיבלו ביאטה קלרספלד ובעלה סרז' את הצלב הפדרלי הגרמני, כהוקרה על מאמציהם להביא את פושעי המלחמה הנאצים לדין.
פעילויותיהם של בני הזוג קשורות במציאת פושעי מלחמה נאציים היו הנושא לסרט "צייד הנאצים: סיפורה של ביאטה קלרספלד" (1986), סרט אמריקאי שנעשה לטלוויזיה.
הסרט התיעודי משנת 2007 "La traque des nazis" עסק בפעילותם של שמעון ויזנטל ושל בני הזוג.
הדרמה "La traque" משנת 2008, סרט צרפתי שנעשה לטלוויזיה, שנכתב על ידי אלכסנדרה דמן ולורן ג'אוי וביים לורן ג'אוי, על בסיס סיפורם של בני הזוג.
הסרט התיעודי משנת 2001 "מרלן דיטריך: השיר שלה", מזכיר את תמיכתה בפעילות האנטי-נאצית של קלרספלד.
סרז'י דָארְדֵר מוֹל (בקטלאנית: Sergi Darder Moll; נולד ב-22 בדצמבר 1993) הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדות הקשר המרכזי, ההתקפי וקשר הכנף במיורקה מהלה ליגה.
דארדר גדל באספניול ובילה בה את רוב הקריירה שלו, עם למעלה מ-200 הופעות במדי הקבוצה.
דארדר נולד בארטה שב, ושיחק בשני מועדונים מקומיים לפני שהצטרף למחלקת הנוער של אספניול בקיץ 2007, בגיל 13. עונתו הראשונה בקבוצת הגיל הבוגרת הייתה 2011/2012, כאשר שיחק בקבוצת המילואים של אספניול בליגה הרביעית בספרד.
ביולי 2012 חתם דארדר במאלגה, ושיחק בקבוצת המילואים, שגם היא הייתה בליגה הרביעית.
בשנה שלאחר מכן מאמן הקבוצה הבוגרת ברנד שוסטר זימן אותו למשחקי ידידות במסגרת קדם העונה, שם כבש שני שערים, כולל אחד בהפסד 3–2 לאסטון וילה בוילה פארק ב-10 באוגוסט.
ב-14 באוגוסט 2013 דארדר קודם רשמית לסגל הראשי של מאלגה.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בלה ליגה שלושה ימים לאחר מכן, בהפסד 1–0 בחוץ מול ולנסיה.
דארדר חתם על הארכת חוזה במאלגה ב-4 בנובמבר 2013, עד 2017. הוא הבקיע את שערו הראשון עבור האנדלוסים ב-31 במרץ של השנה שלאחר מכן, בניצחון 2–1 על ריאל בטיס באצטדיון בניטו ויימרין.
ב-30 באוגוסט 2015 הצטרף דארדר לאולימפיק ליון, כשחתם על חוזה לחמש שנים.
סכום ההעברה היה 12 מיליון אירו.
הופעת הבכורה שלו בליג 1 הייתה ב-20 בספטמבר, כאשר הוא נכנס כמחליף באמצע המחצית השנייה בתיקו 1–1 מול אולימפיק מרסיי.
ב-23 בספטמבר 2015, במשחק נגד בסטיה, כבש את שערו הראשון עבור ליון, בניצחון 2–0. דארדר סייע לקבוצתו לסיים במקום השני בליגה בסיום העונה, מה שהבטיח את העפלתה לליגת האלופות.
ב-28 בפברואר 2016, במשחק נגד פריז סן-ז'רמן, כבש שער בדקה ה-45, כאשר ליון ניצחה את פריז, שאז הייתה במקום הראשון בליגה, בתוצאה של 2–1.
בתחילת עונת 2017/2018, השתתף דארדר במספר משחקים, אך ב-31 באוגוסט 2017 הושאל לאספניול הספרדית עם אופציה לרכישה.
ב-1 בספטמבר 2017 חזר דארדר לאספניול לאחר שהסכים להשאלה לשנה עם סעיף רכישה של 8 מיליון אירו.
ההעברה הפכה לקבועה ב-5 במרץ 2018 לאחר שערך את מספר ההופעות הדרוש לפי חוזה ההשאלה, והוא חתם על חוזה לחמש שנים שנכנס לתוקף ב-1 ביולי.
בעונת 2017/2018 דארדר השתלב במהירות בהרכב הקבוצה, והפך לשחקן מפתח במרכז המגרש.
הוא ערך את הופעת הבכורה המחודשת שלו ב-10 בספטמבר 2017, במשחק נגד ברצלונה, בו הפסידה אספניול 5–0. במהלך העונה, השתתף ב-35 משחקי ליגה, כבש שער אחד ובישל שניים, וסייע לקבוצה לסיים במקום ה-11 בלה ליגה.
בעונה זו סייע דארדר לאספניול לסיים במקום השביעי ולהעפיל למוקדמות הליגה האירופית.
במהלך עונת 2019/2020 אספניול ודארדר נאבקו בתחתית הטבלה, ובסיום העונה ירדו ליגה לאחר שסיימו במקום האחרון.
לאחר הירידה, דארדר נשאר באספניול וסייע לקבוצה לחזור ללה ליגה.
הוא היה חלק משמעותי בזכייה של אספניול באליפות הליגה הספרדית השנייה, עם 3 שערים ו-6 בישולים ב-37 משחקים.
הניסיון והמנהיגות שלו היוו קריטיים בהבטחת העלייה.ב-25 באוגוסט 2022, חתם על הארכת חוזה באספניול עד 2026. בסוף העונה אספניול ירדה שוב לליגה השנייה לאחר שסיימה במקום ה-19.
בקיץ 2023, חשף דארדר כי ברצלונה הציעה לו להצטרף לשורותיה, אך הוא סירב, ונימק כי עשה זאת מתוך כבוד לאספניול (בגלל היריבות בין המועדונים), והיה מבין אם אחרים היו מסכימים להצעה.
ב-11 באוגוסט 2023, לאחר הירידה של אספניול לליגה השנייה, חתם דארדר על חוזה לחמש שנים במיורקה, וחזר למקום בו נולד וגדל, האי מיורקה.
דארדר קיבל את המספר 10. בעונת הבכורה שלו במיורקה, הפך דארדר במהרה לשחקן מפתח.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו יום לאחר החתימה בקבוצה, כשנכנס כמחליף במחצית השנייה במשחק נגד לאס פאלמאס, שהסתיים בתיקו 1–1, ואף בישל את השער היחיד של מיורקה במשחק.
הוא ערך 19 הופעות בליגה הספרדית.
בעונה זאת, מיורקה הגיעה לגמר גביע המלך הספרדי.
דארדר כבש את הפנדל האחרון בדו-קרב הפנדלים בחצי הגמר נגד ריאל סוסיאדד.
במשחק הגמר הפסידה מיורקה הפסידה בפנדלים נגד אתלטיק בילבאו.
ב-12 באפריל 2025, דארדר בישל וכבש נגד ריאל סוסיאדד באנואטה, במשחק שנגמר בניצחון 2–0 למיורקה.
בעקבות הופעה זו, דארדר נבחר כאחד המועמדים לשחקן חודש אפריל בלה ליגה.
הופעת הבכורה של דארדר בנבחרת עד גיל 21 הייתה ב-14 בנובמבר 2013, כששיחק את 35 הדקות האחרונות במשחק חוץ נגד בוסניה במוקדמות יורו 2015 (עד גיל 21).
סגנון המשחק של דארדר מתאפיין בשליטה גבוהה בכדור, קריאת משחק חדה ויכולת לנהל את קצב המשחק.
הוא מסוגל לשחק הן כקשר מרכזי מסורתי והן כקשר התקפי יותר, ולעיתים אף מתפקד כקשר אחורי.
דארדר ידוע בבעיטות מדויקות ממרחק וביכולת לזהות מצבים וליצור הזדמנויות לשחקני ההתקפה של קבוצתו.
דארדר תורם גם בפן ההגנתי בזכות יכולת התמודדות פיזית טובה וקריאת מצבים חכמה.
ב-2022, דארדר התראיין ל-ESPN וסיפר על המאבקים שלו עם בריאות הנפש ודיכאון, כאשר דבריו פורסמו ב"מארקה".
דארדר סיפר על כך שבשנת 2020 נאבק בדיכאון, ולא היה מאושר, למרות שהיה לו כל מה שאי פעם חלם עליו.
לאחר מאבק בדיכאון, דארדר ציין שהוא שוב נהנה מכדורגל.
הסופר קאפ הקטלאני (סגנות): 2018
סרז'י קָרְדוֹנַה בֶּרְמוּדֵס (בספרדית: Sergi Cardona Bermúdez; נולד ב-8 ביולי 1999 ביורט דה מאר שבספרד) הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדת המגן השמאלי בקבוצת ויאריאל מלה ליגה.
קרדונה גדל במחלקת הנוער של ז'ימנסטיק טרגונה.
בשנת 2018 החל לשחק בפובלה מאפומט, קבוצת הבת של המועדון.
ב-9 ביוני 2019 ערך את הופעתו היחידה בקבוצה הראשונה של ז'ימנסטיק טרגונה, בתיקו 1-1 נגד דפורטיבו לוגו במסגרת המחזור ה-42 בליגה הספרדית השנייה לעונת .
ב-26 בספטמבר 2020 חתם בלאס פאלמאס מהליגה הספרדית השנייה, והחל לשחק בקבוצת המילואים של המועדון.
ב-30 במאי 2021 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה של המועדון, בניצחון 1-0 על UD לוגרונייס במסגרת המחזור ה-42 בליגה לעונת .
ב-12 באוגוסט 2023 ערך את הופעת הבכורה שלו בלה ליגה, בתיקו 1-1 נגד מיורקה במסגרת המחזור הראשון לעונת 2023/2024.
ב-19 ביולי 2024 חתם בויאריאל בהעברה חופשית.
סרז'י דומינגס וילוריה (בקטלאנית: Sergi Domínguez Viloria; נולד ב-1 באפריל 2005) הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדת הבלם בדינמו זאגרב.
דומינגס נולד בברצלונה שקטלוניה, וגדל במחלקת הנוער של מועדון סנט גבריאל.
ב-2020 חתם בלה מאסיה, האקדמיה של מועדון הכדורגל ברצלונה, וב-2023 הועלה לקבוצת המילואים ברצלונה אתלטיק מהפרימרה דיוויסיון RFEF, הליגה השלישית במבנה ליגות הכדורגל בספרד.
באותה עונה אף זומן על ידי מאמן הקבוצה הבוגרת צ'אבי להתאמן עימה.
דומינגס ערך את הופעת הבכורה שלו בבארסה אתלטיק ב-12 בפברואר 2023, בתיקו 1–1 עם אמורבייטה.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת במשחק ידידות בארצות הברית מול מנצ'סטר סיטי ב-31 ביולי 2024, וכעבור חודש ערך את הופעת הבכורה הרשמית שלו כשהחליף את פאו קובארסי בניצחון 7–0 על ריאל ואיאדוליד במסגרת המחזור הרביעי בעונת בלה ליגה.
ב-19 בספטמבר ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת האלופות כשנכנס כמחליף בהפסד 1–2 למונקו.
סרז'י אָלְטִימִירָה קלאבל (בספרדית: Sergi Altimira Clavell; נולד ב-25 באוגוסט 2001) הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדת הקשר האחורי בריאל בטיס מהלה ליגה.
אלטימירה נולד בקרדדאו שבקטלוניה, והצטרף ללה מאסיה של ברצלונה בשנת 2012. בשנת 2019, הוא עזב את ברצלונה והצטרף לסבאדל.
ב-29 במאי 2020, הושאל אלטימירה לקבוצה הבוגרת של גרנולרס מהליגה הספרדית השלישית.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה ב-1 בנובמבר, כשנכנס כמחליף במחצית השנייה בניצחון חוץ 7–0 על פיגרס.
עם חזרתו לסבאדל, נכלל אלטימירה בסגל הקבוצה הבוגרת, וב-7 בספטמבר 2021 חידש את חוזהו במועדון עד 2023.
ב-31 בינואר 2023, עיתון "מארקה" דיווח כי אלטימירה הגיע להסכם עם חטאפה מהלה ליגה.
ב-6 ביולי, המועדון הודיע רשמית על החתמתו על חוזה לארבע שנים.
ב-11 באוגוסט 2023, חתם אלטימירה על חוזה לחמש שנים בריאל בטיס מהלה ליגה, לאחר שהמועדון שילם את סעיף השחרור שלו בסך 2 מיליון אירו.
אביו של אלטמירה הוא כדורגלן לשעבר ששיחק בעמדת החלוץ ובן דודו הוא כדורגלן פעיל המשחק בעמדת המגן.
סרז'יפה (בפורטוגזית: Club Sportivo Sergipe) הוא מועדון כדורגל ברזילאי מהעיר אראקז'ו.
המועדון נוסד בשנת 1909 כמועדון שיט, וקבוצת הכדורגל שלו הוקמה בשנת 1916. הקבוצה שיחקה בעבר בליגת העל הברזילאית.
מועדון הספורט נוסד בשנת 1909 בעיר אראקז'ו על ידי קבוצת פורשים ממועדון ספורט אחר שפעל בעיר.
בתחילה עסק המועדון בתחרויות שיט, וספינתו הראשונה השתתפה בתחרות בשנת 1910. קבוצת הכדורגל הוקמה בשנת 1916.
בשנת 1922 זכתה הקבוצה לראשונה באליפות מדינת סרז'יפה.
בסך הכול היא זכתה באליפות זו 37 פעמים (לאחרונה בשנת 2022) ובמקום השני 20 פעמים (לאחרונה בשנת 2024).
בעונת 1972 הייתה סרז'יפה הקבוצה הראשונה ממדינת סרז'יפה שהשתתפה בדרג העליון של הכדורגל הברזילאי.
היא המשיכה להשתתף בתחרויות הדרג העליון עד 1986, אז ירדה לליגת המשנה ובהמשך לליגות נמוכות יותר.
בהגביע הברזילאי השתתפה הקבוצה 13 פעמים (לאחרונה בשנת 2014).
נכון לעונת 2025/2026 הקבוצה משחקת בליגה הרביעית בחשיבותה בברזיל.
בניית אצטדיון הקבוצה הסתיימה בשנת 1970 ובשנת 2018 הוא עבר שדרוג.
סרז'י קאנוס טנס (בספרדית: Sergi Canós Tenés; נולד ב-2 בפברואר 1997) הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדת הקיצוני בריאל ואיאדוליד מהליגה הספרדית השנייה בהשאלה מוולנסיה.
קאנוס החל את דרכו באקדמיות של אספניול וברצלונה (לה מאסיה).
ב-2013, בגיל 16, עבר לאקדמיה של ליברפול מהפרמייר ליג.
ב-31 באוגוסט 2015 הושאל קאנוס לברנטפורד מהפוטבול ליג צ'מפיונשיפ עד תום עונת 2015/2016. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו ב-12 בספטמבר 2015.
ב-15 במאי 2016 ערך את הופעתו היחידה במדי ליברפול כמחליף בדקות הסיום מול וסט ברומיץ' אלביון בהפרמייר ליג.
ב-13 ביולי 2016 חתם קאנוס על חוזה לארבע שנים בנוריץ' סיטי מהפוטבול ליג צ'מפיונשיפ.
ב-31 בינואר 2017 חזר לברנטפורד מהפוטבול ליג צ'מפיונשיפ וחתם על חוזה ל-4.5 שנים.
במהלך התקופה השנייה שלו בברנטפורד, שארכה עד 2023, הפך קאנוס לשחקן מפתח.
בעונת 2020/2021 רשם 55 הופעות ו-9 שערים, וסייע לקבוצה לעלות להפרמייר ליג לאחר ניצחון בגמר הפלייאוף.
ב-13 באוגוסט 2021 הבקיע את השער הראשון של המועדון בפרמייר ליג בניצחון 2–0 על ארסנל.
ב-31 בינואר 2023 הושאל קאנוס לאולימפיאקוס מליגת העל היוונית עד סוף עונת 2022/2023. הוא סיים את דרכו בברנטפורד עם 246 הופעות ושב לספרד.
ב-20 באוגוסט 2023 חזר קאנוס לספרד וחתם על חוזה לארבע שנים בולנסיה מהלה ליגה.
ב-1 בספטמבר 2025 הושאל קאנוס לריאל ואיאדוליד מהליגה הספרדית השנייה עד סוף עונת 2025/2026.
פלייאוף הפוטבול ליג צ'מפיונשיפ: 2021
סרחיו לאונל אגוארו דל קסטיז'ו (בספרדית: Sergio Leonel "Kun" Agüero del Castillo; נולד ב-2 ביוני 1988, בואנוס איירס, ארגנטינה), המוכר גם כקון אגוארו, הוא כדורגלן עבר ארגנטינאי.
את כינוי החיבה שלו, "קון", קיבל אגוארו משום ששערו דומה לשערה של דמות מצוירת בשם זה.
אגוארו הוא מלך שערי מנצ'סטר סיטי בכל הזמנים.
בנוסף, הוא מחזיק בשיא השלושערים בכל הזמנים בפרמייר ליג עם 12. לאגוארו יש את ממוצע השער למשחק (0.7) וממוצע השער לדקה (104) הטובים בהיסטוריה של הפרמייר ליג.
ב-7 ביולי 2003, בגיל 15 שנים ו-35 ימים, ערך אגוארו את הופעת הבכורה שלו בקבוצת הבוגרים של אינדפנדיינטה במשחק מול סן לורנסו.
בכך הפך לשחקן הצעיר ביותר בתולדות הליגה הארגנטינאית תוך כדי שהוא שובר את השיא שהיה שייך לדייגו מראדונה.
הוא שיחק במדי הקבוצה 54 משחקי ליגה וכבש 23 שערים.
שערו המפורסם ביותר היה בדרבי מול ראסינג קלוב, לאחר שלקח את הכדור ממחצית המגרש וכבש תוך כדי שהוא מתעתע בשחקני ההגנה.
אגוארו הוחתם ב-2006 על ידי אתלטיקו מדריד תמורת 23 מיליון אירו, הסכום הגבוה ביותר שהוציא המועדון על שחקן.
הוא הפך במהרה לאחד השחקנים החשובים ולשחקן בהרכב הפותח של הקבוצה.
בעונתו הראשונה כבש 6 שערים ב-38 משחקי הליגה בהם שותף.
יכולתו בשנת 2007 הביאה את פיפ"א ועיתון הספורט האיטלקי "טוטוספורט" להעניק לו את תואר השחקן הצעיר המצטיין של השנה.
לאחר העברתו של פרננדו טורס לליברפול, הפך אגוארו לכוכב הקבוצה.
יחד עם דייגו פורלאן הרכיבו השניים צמד פורה אשר הוביל את אתלטיקו למקום הרביעי ולהעפלה למוקדמות ליגת האלופות.
אגוארו כבש בעונתו השנייה 20 שערים ב-37 משחקים, ובכך היה המבקיע השלישי הטוב ביותר בליגה.
אחרי חזרתו מהמשחקים האולימפיים, מילא אגוארו תפקיד עיקרי בהעפלתה של הקבוצה לליגת האלופות.
אגוארו החל את הליגה גם בצורה טובה ויכולתו הביאה רבים להחשיבו כאחד החלוצים הטובים בעולם.
בעונת סיימו אגוארו ואתלטיקו במקום התשיעי בליגה, אך מנגד הצליח השחקן לבשל את שני השערים בניצחון 2–1 על פולהאם בגמר הליגה האירופית ולהבקיע את שער הניצחון על אינטר מילאנו במשחק הסופר קאפ האירופי.
ביולי 2011 חתם במנצ'סטר סיטי תמורת 44 מיליון אירו, ובכך הפך לרכש השני היקר ביותר בהיסטוריה של הכדורגל הבריטי.
ב-15 באוגוסט 2011 ערך אגוארו את הופעת הבכורה שלו בפרמייר ליג, בה כבש צמד ובישל שער אחד לדוד סילבה נגד סוונסי סיטי.
באותה עונה זכה עם קבוצתו באליפות הפרמייר ליג.
אחד מרגעי השיא של אגוארו באותה עונה היה במחזור האחרון נגד ק.פ.ר בו אגוארו הבקיע את שער הניצחון של מנצ'סטר סיטי בניצחון 2–3 ובכך מנצ'סטר סיטי זכתה באליפות הפרמייר ליג.
מלבד שער האליפות, אגוארו סיים את העונה עם 30 שערים בכל המסגרות ב-44 המשחקים בהם שיחק.
מתוך 30 השערים, 23 היו שערי ליגה, ואגוארו סיים במקום השלישי בטבלת מלכי השערים של הפרמייר ליג כשהקדימו אותו רק ווין רוני ורובין ואן פרסי.
בעונת אגוארו כבש 17 שערים ב-40 משחקים בכל המסגרות, והציג יכולת טובה על אף שסבל מפציעה טורדנית בברכו לאורך מרבית העונה.
בעונה זו הוליך אגוארו את מנצ'סטר סיטי למקום השני, שסיימה כסגנית למנצ'סטר יונייטד, יריבתה העירונית.
בעונת כבש אגוארו 6 שערים והוסיף שני בישולים בשלב הבתים של ליגת האלופות, ובכך הוביל את מנצ'סטר סיטי להעפלה ראשונה בתולדותיה לשמינית גמר המפעל.
בשמינית הגמר הבקיע שער אחד, אך קבוצתו הודחה בתוצאה המצטברת 1–4.
במהלך עונה זו אגוארו סבל שוב מפציעות חוזרות ונשנות בשריר הירך האחורי.
למרות פציעות אלו, הצליח אגוארו להרשים כששיחק ולכבוש 28 שערים ב-34 הופעות בכל המסגרות.
הוא הוליך את מנצ'סטר סיטי לזכייה שנייה בשלוש שנים באליפות הפרמייר ליג וביסס מעמדו כאחד החלוצים הטובים ביותר.
בעונת 2015/16 רשם אגוארו 24 שערי ליגה במדי הקבוצה וסייע לה לסיים במקום הרביעי בטבלה.
בנוסף הגיע עם הקבוצה לחצי גמר ליגת האלופות שבו הפסידה קבוצתו 0–1 לריאל מדריד בסיכום שני המשחקים.
בתחילת עונת 2016/2017 כבש אגוארו 3 שערים בצמד משחקי ליגה מול סנדרלנד וסטוק סיטי.
במשחק הראשון של מנצ'סטר סיטי באירופה כבש אגוארו שלושער מול סטיאווה בוקרשט ובמשחק הראשון של סיטי בשלב הבתים של ליגת האלופות הוסיף שלושער נגד בורוסיה מנשנגלדבך.
ב־1 בנובמבר 2017 במסגרת המחזור הרביעי בליגת האלופות, אגוארו כבש את שערו ה-178 במדי סיטי בניצחון 2–4 על נאפולי, בזכות שער זה אגוארו הפך למלך שערי מנצ'סטר סיטי בכל הזמנים.
באותה עונה אגוארו כבש 21 שערי פרמייר ליג ועזר למנצ'סטר סיטי לזכות באליפות שוברת שיאים, מה שזיכה אותו במקום בנבחרת העונה בפרמייר ליג.
ב-21 בספטמבר 2018 האריך את חוזהו במנצ'סטר סיטי עד 2021.
ב-4 בנובמבר 2018, בניצחון מנצ'סטר סיטי 1–6 על סאות'המפטון, הבקיע אגוארו את שערו ה-150 בפרמייר ליג.
ב-10 בפברואר 2019 בניצחונה של מנצ'סטר סיטי על צ'לסי 6–0, הבקיע אגוארו את השלושער ה-11 שלו בפרמייר ליג, והפך למלך מבקיעי השלושער בפרמייר ליג יחד עם אלן שירר.
ב-12 בינואר 2020 בניצחונה של סיטי 6–1 על אסטון וילה, שבר אגוארו את שיאו של אלן שירר והפך לכובש השלושער הגדול ביותר בהיסטוריה של הפרמייר ליג עם 12 כאלו.
ב-29 במרץ 2021 מנצ'סטר סיטי הודיעה שאגוארו יעזוב את הקבוצה עם סיום חוזהו בקיץ 2021, ובכך יעזוב לאחר 10 עונות במועדון.
ב-23 במאי 2021 כבש אגוארו צמד בניצחונה של מנצ'סטר סיטי על אברטון 5–0 והגיע ל-184 שערים במדיה מנצ'סטר סיטי, ובכך הפך למי שהבקיע הכי הרבה שערים עבור מועדון אחד בפרמייר ליג, כשהוא שובר את שיאו של ויין רוני שכבש 183 שערים עבור מנצ'סטר יונייטד.
בסיום עונת 2020/2021, עזב אגוארו את המועדון לאחר עשור שבהלכו כבש 184 שערי ליגה, השחקן עם הכי הרבה שערים בתולדות המועדון.
ב-31 במאי 2021 חתם לשנתיים בברצלונה מהלה ליגה.
ב-17 באוקטובר 2021 ערך הופעת בכורה כשנכנס כמחליף בניצחון 1–3 על ולנסיה, וב-24 באוקטובר כבש שער בכורה במשחק הקלאסיקו, אותו הפסידה ברצלונה 1–2. ב-30 באוקטובר 2021, בעיצומו של משחק הליגה נגד אלאבס, פונה אגוארו לבית חולים בשל הפרעה בקצב הלב.
ב-15 בדצמבר 2021 הכריז על פרישה ממשחק פעיל בשל הבעיות הלבביות מהן סבל.
אגוארו היה שותף לזכייה של ארגנטינה הצעירה בגביע העולם לנוער בשנת 2005 בטורניר בו הוא שיתף פעולה עם ליונל מסי.
ביולי 2007 הוא הוביל את הנבחרת הצעירה של ארגנטינה לזכייה נוספת בגביע העולם כשהוא כובש 6 שערים, זוכה בתואר השחקן המצטיין של הטורניר ובתואר מלך השערים.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הנבחרת הבוגרת ב־3 בספטמבר 2006 במשחק הידידות של ארגנטינה מול ברזיל, משחק אשר חנך את אצטדיון האמירויות בלונדון.
ב-17 בנובמבר 2007 הוא כבש את שערו הראשון במדים הלאומיים במשחק מוקדמות הגביע העולמי מול בוליביה.
אגוארו זומן לסגל הנבחרת האולימפית באולימפיאדת בייג'ינג, אך ברוב משחקיו לא הרשים ושעריו היחידים היו צמד במשחק מול נבחרת ברזיל בחצי הגמר.
בסוף הטורניר זכתה נבחרתו במדליית הזהב.
פרס נער הזהב של טוטוספורט: 2007
פרס דון בלון לזר המצטיין בליגה הספרדית: 2008
מלך השערים של הפרמייר ליג: 2014/15
אגוארו היה נשוי לבתו של דייגו מראדונה, ג'אנינה מראדונה, שילדה את בנם הבכור ב-12 במרץ 2009. בינואר 2013 הם התגרשו.
סרחיו ראמוס גרסיה (בספרדית: Sergio Ramos García; נולד ב-30 במרץ 1986) הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדת הבלם במונטריי מליגת העל המקסיקנית.
ראמוס מזוהה בעיקר עם מועדון הכדורגל ריאל מדריד, בו שיחק במשך 16 עונות ורשם את מרבית הישגיו האישיים והקבוצתיים שקיבעו את מעמדו כאחד מגדולי הבלמים בכל הזמנים.
הבולטים שבהם היו ארבע זכיות בליגת האלופות.
לזכותו של ראמוס 180 הופעות במדי נבחרת ספרד והוא שיאן ההופעות שלה בכל הזמנים.
הוא היה שותף לזכייתה במונדיאל 2010 ובשתי אליפויות אירופה בשנים 2008 ו-2012.
ראמוס נולד בעיירה קאמאס הסמוכה לסביליה והחל להתאמן בגיל שש במועדון המקומי פ.צ.
קאמאסאת, משחקו הראשון בלה ליגה היה בטרם מלאו לו 18, כאשר עלה כמחליף בהפסד 0–1 מול דפורטיבו לה קורוניה ב-1 בפברואר 2004.
בעונת 2004/05 כבש את שער הבכורה שלו בליגה בניצחון הביתי 1–2 על ריאל סוסיאדד והוסיף לקראת סיום העונה שער בבעיטה חופשית מול קבוצתו העתידית, ריאל מדריד.
במקביל, כבש בגביע אופ"א בניצחון 0–2 על נסיונל מדיירה בסיבוב הראשון של המפעל.
ראמוס התבלט בביטחון העצמי שלו על המגרש, ואף נבחר על ידי אופ"א לתגלית של עונה זו.
בקיץ 2005 רכשה ריאל מדריד את כרטיס השחקן שלו תמורת 27 מיליון יורו, שיא לשחקן הגנה ספרדי בזמנו, מתוך כוונה להפוך אותו למחליף של הקפטן פרננדו היירו.
הוא היה הכדורגלן הספרדי היחיד שהובא לקבוצה בתקופת כהונתו הראשונה של פלורנטינו פרס כנשיא המועדון.
ראמוס קיבל את החולצה מספר 4, ששימשה קודם לכן את היירו.
הוא הבקיע את שערו הראשון ב-6 בדצמבר 2005, בהפסד החוץ 1–2 לאולימפיאקוס בליגת האלופות.
בעונותיו הראשונות בקבוצה הוא שיחק במרכז ההגנה, וזכה עמה באליפות בעונת , ולעיתים שימש כממלא מקומם של הקשרים ההגנתיים.
אולם, לאחר הגעתם של כריסטוף מצלדר ופפה בעונת הוא הוצב בעמדת המגן הימני.
למרות היותו שחקן הגנה הוא הצליח להבקיע מספר שערים, ובארבע העונות הראשונות שלו בריאל הבקיע 25 שערים בכל המסגרות.
בעונת 2006/2007 כבש חמישה שערים, כולל בתיקו 3-3 בקלאסיקו קאמפ נואו נגד ברצלונה, וכך סייע לקבוצתו לזכות באליפות ה-30 בתולדותיה.