tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
הגבס, הסלע העיקרי ב שבאפנינים הצפוניים, שקע בצורת גבישי סלניט.
חלק מהגבס עבר המרה לאנהידריט ולאלבסטר.
תצורה זו היא בבסיס "אזור הגבעות הנמוכות" ו"האזור המזרחי".
ממערות הסולפטים (גבס ואנהידריט) בעולם ידועים רק 11 מינרלים ו-10 מתוכם מופיעים ב"תצורת ג'סי די סאסאלבו" (Gessi di Sassalbo Fm) שבעמק העליון של הנהר סקיה, 8 מתוכם מוגבלים לסביבה זו (, , קרח, מגנזיט, אופאל ותחמוצות ברזל ומנגן), שניים מהם (קלינוכלור ודווילין) התגלו בעולם אך ורק במערה אחת בעמק סקיה.
במערות הגבס בעולם ידועים 32 מינרלים שונים, 17 מתוכם מצויים בתצורת ג'סוזו-סולפיפרה ובהם מינרלים שלא קיימים באף מערות גבס אחרות בעולם כולל: כלורומגנזיט, אפסומיט, , המטיט, אופאל, קוורץ וגופרית.
במערות הגבס של אתר המורשת יש מגוון גדול של גבישי גבס, שהוא גבוה בהרבה מזה שנצפה בכל אזור קרסט גבס אחר בעולם.
המחקרים המינרלוגיים הראשונים בעולם בתוך מערת גבס בוצעו באזור הקרסט של בולוניה (Laghi 1802), שם נמצא אפסומיט.
עד שהאזור הפך למוגן כרו אופאל ותחמוצות ברזל-מנגן, קוורץ וגבישי גופרית מהמערות.
אין בסלעים האוופוריטיים העתיקים יותר (טריאס עליון) כלל מאובנים, אבל סלעי הגבס הצעירים הרבה יותר (מיוקן עליון) לכדו בזמן היווצרותם על קרקעית הים עדויות לכחוליות ולחיידקים מחמצני סולפידים.
זו עדות ישירה לשואה האקולוגית שנחתה על הים התיכון לפני 6 מיליון שנים, כאשר במהלך האירוע המסיני הים הלך והתייבש והמליחות הגדלה והולכת חסלה את כל בעלי החיים בים, למעט החיידקים שעברו הסתגלות.
באתרים רבים בוונה דל ג'סו מכילים שכבות הפצלים שבין שכבות הסלניט מאובנים של דגים, חרקים ועלים מגיל ה שכבות הפצלים מעידות על הצפות מחזוריות של אגן ההתאדות על ידי מים מתוקים מהיבשת.
מיני הדגים הם של דגים החיים בשפכי נהרות ונוכחות המינים נסיכת הנילוס ו-Oreochromis lorenzoi שמקורם אפריקאי מעידה על מזג אוויר חמים ועל חילופין של בעלי חיים בין אירואסיה ואפריקה במיוקן.
גם מאובני הצמחים, שכללו יותר מ-70 מינים של צמחים וסקולריים (10 מחטניים ו-63 בעלי פרחים) מעידים על סביבה של ביצות, גדות נהרות ו"יער סובטרופי גשום".
ניתוח של המינים בסביבה האחרונה מעיד על מעברים של הצמחייה בין "יער ירוק-עד רחב עלים" לבין "יער מעורב מזופיטי" תחת תנאי אקלים טרופי.
במחצבת מונטיצ'ינו (cava del Monticino) (כיום גאופארק) ליד העיירה בריזיגלה, שבה כרו גבס מוונה דל ג'סו, התגלה עושר של מאובנים בין שכבות הגבס מהמיוקן לשכבת החרסית מהפליוקן.
תגלית זו היא עדות לכך ששכבות הגבס משלהי המיוקן נחשפו לאוויר בטרם כוסו שוב במי ים בתחילת הפליוקן.
מי גשמים גרמו לתופעות של קרסט בשכבות הגבס ובסדקים נלכדו בעלי חוליות גדולים, בהם 34 מינים של דו-חיים וזוחלים, 4 מינים של עופות ו-40 מינים של יונקים, כולל קופים, שנבובים, סוסיים, קרנפיים ועוד.
חמישה מינים של יונקים שהתגלו במחצבה לשעבר לא היו מוכרים קודם למדע.
הפאונה הקדומה של מונטצ'ינו מעידה על תנאי אקלים סובטרופיים עד טרופיים.
פאונה משלהי הפליסטוקן (בין לפני 44,000 ללפני 20,000 שנים) התגלתה במקומות שונים במחצבות ובמערות בשכבות הגבס.
היא כללה בעלי חיים של אקלים קר דוגמת העופות חוגלה יוונית ושכווי שחור ומעלי גירה כדוגמת ביזון הסטפה יחד עם בעלי חיים מאקלים ממוזג כדוגמת חזיר בר, ובעלי חיים שוכני מערות כדוגמת דוב המערות ומסוג הקרנף הקדום סטפנורינוס.
חבורות היערות הנפוצות באפנינים הצפוניים נשלטים על ידי (על המדרונות שטופי השמש), (על המדרונות הצפוניים) ו למינים אלו נלווים עצים נוספים דוגמת אלון שסוע.
באתרי המשנה של אתר המורשת יש מורפולוגיה ייחודית שהובילה ליצירת שלושה בתי גידול ייחודים:
בית הגידול של המערות התת-קרקעיות – בבית גידול זה חיים טרוגלוביטים: חסרי חוליות ממערכת הרכיכות וממחלקות העכבישנים והחרקים.
בית הגידול של קרקעית הבולענים – בהם קיים מיקרו-אקלים של מזג אוויר קריר, לעיתים קרובות בהפרש ניכר משולי הבולענים, והצמחייה ובעלי החיים בהם היא של אקלימים קרים.
בית הגידול של הצוקים הסלעיים – הצוקים החשופים הפונים לדרום הם חמים וצחיחים ולכן הצמחייה ובעלי החיים האופייניים לאקלים ים-תיכוני.
באתרי המשנה של אתר המורשת נמנו יותר מ-1,200 מיני צמחים.
בבית הגידול של קרקעית הבולענים גדלים מינים שונים של טחבי עלים, בהם Tortula revolvens שגדל רק על סלעי הגבס, וחזזיות, יחד עם שרכים, בהם Asplenium ceterach ו-Polypodium vulgare, והמין הנדיר Polystichum lonchitis, והשיח הנדיר Staphylea pinnata.
בבולענים ונקיקים עמוקים גדלים הצמחים Galanthus nivalis, Scilla bifolia ושושנת העמקים.
בבית הגידול של הצוקים הפונים לדרום גדלים צמחים ים-תיכוניים וצמחים המעדיפים מצעי גבס כדוגמת הטחב Tortula revolvens ומין היקינתון Bellevalia webbiana.
בתה – במקום שבו נוצרה שכבת קרקע דקה גדלים Brachypodium rupestre וכמה סחלבים כמו Anacamptis morio, וצמחים ים-תיכוניים כדוגמת , אלת טרבינת, אשחר רחב-עלים, מורן החורש וערער ארזי.
בבית הגידול של המערות התת-קרקעיות נתגלו 150 מינים של חסרי חוליות, בהם 35 מינים של טרוגלוביטים (בעלי חיים שחיים במערות בלבד).
תולעים טבעתיות דל-זיפיות ממקור ימי קדום אנדמיות למערות הגבס מהטריאס הם בשלב ההגדרה מהסוג Coralliodrilus.
בין הרכיכות המין האנדמי Islamina piristoma.
בעלי חיים בולטים במערות הם עטלפים החיים במושבות שבהם יש לפעמים עשרות אלפי פרטים.
יש באתר המורשת 23 מיני עטלפים, ובהם: פרסף בהיר, פרסף גדול, פרסף גמדי, נשפון גדול, נשפון מצוי, נשפון דק אוזן וכנפן מצוי (Miniopterus schreibersii).
בפלגים המופעים מחדש לאחר שזרמו מתחת לקרקע ונתקלו בשכבה אטומה חיים חיים הדו-חיים , , ו- ומין דג אחד אנדמי עמיד למים הגופריתיים:
מיני דגים אנדמיים נוספים או כמעט אנדמיים, חיים בנהר סקיה כדוגמת ו-.
בבית הגידול של הצוקים הפונים לדרום יש בעלי חיים ים-תיכוניים רבים, בהם הצרצר הנדיר והפרפרים ו-.
בין החולייתנים מין הנחש , וציפורי שיר כדוגמת ו-'' ויונקים דוגמת דורבן מצויץ.
על הצוקים וביערות יש 150 מינים של עופות חלקם מקננים באתר, בהם הדורסים: בז נודד, אוח מצוי, איית צרעים, זרון פס וחיוויאי הנחשים.
עופות נוספים כוללים תור מצוי, תחמס אירופי, חוגת עצים, פפיון צהוב, סבכי חורש, חנקן אדום-גב וגיבתון גנים.
ביערות חיים יונקים בינוניים וגדולים של הר האפנינים: זאב מצוי, שועל מצוי, חתול בר, גירית מצויה, דלק הסלעים, דלק אירופי, חמוס מבאיש, אייל אציל, אייל הכרמל וחזיר בר ומין החדף האנדמי , ובסך הכל 58 מינים של יונקים.
סידורישםשם במקורתרגום השםקואורדינטות שטח בדונם שטח אזור החיץ בדונםתיאור תמונה 1692-1 אלטה ואלה סקיה Alta Valle Secchiaעמק סקיה העליון 15,96012,923שטח לאורך עמק הנהר סקיה באורך של כ-10 קילומטרים וברוחב שבין קילומטר לשלושה קילומטרים ובסך הכל למעלה מ-22 קילומטרים רבועים, זהו שטח הקרסט הגדול ביותר באמיליה-רומאניה.
צוקי הגבס הלבנים הם מהטריאס.
הם כולל מעיינות מים מלוחים, כדוגמת מעיינות פויאנו (Poiano).
מערות חדשות נוצרות ומערות קיימות מתמוטטות כל הזמן.
באתר יש כ-80 מערות, בהם המערה הארוכה ביותר, טנוני דלה ג'קולינה (Tanoni della Gacciolina; כ-2 קילומטרים), והמערה עמוקה ביותר בעומק 265 מטרים.
הפעילות הקרסטית יוצרת בולענים חדשים כשהישנים מתמלאים בסחף.
הבולען הגדול ביותר הוא בקוטר של 50 מטרים.
גבס נכרה לשימוש מקומי בלבד ושימש לטייח את הבתים.
1692-2 באסה קולינה רג'אנה Bassa Collina Reggianaגבעת רג'אנה הנמוכה 2,73613,848מחשופי גבס נפרדים מהאירוע המסיני מתגלים ברכס שכיוונו מקביל לכיוון הרי האפנינים יש בולענים רבים בתחתית דולינות שמתמלאים על ידי מפולות בוץ.
המים שמערכת הקרסט קא' ספרנצה-מוסינה (Ca' Speranza-Mussina) אוספת את מהאזור דרומית לכפר בורצאנו (Borzano), יוצאים דרך המערה טנה דלה מוסינה די בורצאנו (Tana della Mussina di Borzano).
גבס שנכרה מהמקום שימש להכנת העיטורים המכונים "סקליולה קרפיג'נה" (scagliola carpigiana), שנוצרו כחיקוי של לוחות האבן היקרים למחצה כקישוט מזבח החל מהמאה ה-17. 1692-3 ג'סי די צולה פרדוזה Gessi di Zola Predosaהגבס של צולה פרדוזה 5741,277סדרה של מחשופים בשולי האפנינים, דרומית לבולוניה.
תופעות הקרסט מתגלת בעמקים סגורים ודולינות (עד קוטר של קילומטר).
מערת מיקלה גורטני (Michele Gortani), באורך של למעלה מ-2 קילומטרים, כוללת קניונים וגבישי גבס משיים.
גבס נכרה מאזור זה במשך זמן רב ויש בו יישובים מבוצרים מימי הביניים, כנסיות ומנזרים עתיקים, וכפרים אופייניים.
1692-4 ג'סי בולונזי Gessi Bolognesiהגבס של בולוניה 2,3723,251הנוף הוא של גבעות מתונות שבהם מתחלפים מחשופים מיוערים ושדות מעובדים.
התופעה הבולטת הן הדולינות, בהן דולינת ספיפולה (Spipola) בקוטר 500 מטרים ועומק של 100 מטרים.
חפירות שנערכו בבולענים עתיקים שהתמלאו במשקעים חשפו עצמות יונקים מעידן הקרח בפליסטוקן.
יש באתר זה יותר מ-160 מערות באורך כללי של 20 קילומטרים, הבולטת בהם מערכת אקוואפרדה-ספיפולה-פרטה סנטו (Acquafredda-Spipola-Prete Santo) ובה מערות באורך כולל של 11.5 קילומטרים.
בשתיים מהמערות התגלו עדויות לנוכחות אנושית מתקופת הברונזה.
1692-5 ונה דל ג'סו רומניולה Vena del Gesso Romagnolaעורק הגבס של רומאניה 13,13047,754האתר הוא מתלול המגיע עד לגובה של 100 מטרים, המשתרע לאורך 25 קילומטרים, בהם 10 קילומטרים רבועים של מחשופי גבס.
פעילות הקרסט נרחבת וכוללת דולינות, בולענים ועמקים סגורים.
נחקרו יותר מ-200 מערות באורך כולל של 40 קילומטרים, כולל מערת טנצ'ה (Tanaccia), שיש בה ממצאים ארכאולוגיים וכיום היא יעד לביקורי תיירים רבים.
שכבת הגבס מגיעה לעובי של 30 מטרים מורכבת מגבישי גבס ברוחב 4 מטרים בין שכבות הגבס מפרידות שכבות פצלים מה שיצר את התופעה המרהיבה המכונה "mammelloni" (עטינים).
חלק מהמערות הטבעיות הפכו על ידי הרומאים למכרות להפקת lapis specularis, גבישים שקופים של גבס משני, שהוצבו בתוך מסגרות חלונות במקום זכוכית לפני כמעט 2,000 שנה.
1692-6 אוופוריטי די סאן לאו Evaporiti di San Leoהסלעים האוופוריטיים של סן לאו 1,1941,659המאפיין בייחודי לאתר זה הוא האלבסטר המצוי בשכבות מתחלפות של שחור ולבן.
הצבע הלבן הוא גבס טהור והכהה בשל תכולת חרסית וחומרים אורגניים.
לאורך הנחל סטראצאנו (Strazzano), יובל של המארקיה יש מערכת קרסט שהמים זורמים בדרך כלל מתחת כמטר וחצי מתחת לקרקעית הנחל.
גבישי הגבס שנחשפים בקירות הם ברוחב של עד 30 סנטימטרים.
1692-7 ג'סי די אונפרנו Gessi di Onfernoהגבס של אונפרנו 8452,761מערת אונפרנו ידועה עוד מהמאה ה-18 והיא המערה הידועה ביותר מזרח רומאניה.
זוהי מערה הידרולוגית שנוצרה בבלוק של גבס סלניט שהוסע לכאן.
המים חצבו במערה נתיב פתלתל.
יש במערה את מבנה ה-mammelloni (דמוי עטין) הגדול ביותר בעולם.
קוטרו יותר מ-2 מטרים והוא משתלשל מהתקרה לאורך של יותר מ-2 מטרים.
קרס 1 (בסינית: 谷神星一号, Ceres-1) הוא משגר שפותח בסין על ידי חברה פרטית וייצורו נמשך.
תא מטען של המשגר הוא באורך של 2.6 מ' ויכול לכלול מספר לוויינים.
השיגור הראשון בוצע בשנת 2020 ממרכז שיגור הלוויינים ג'יוצ'ו'אן כאשר שוגר לוויין במשקל 50 ק"ג.
השיגור בוצע מכן שיגור 43/95B שהותאם למשגר.
בהמשך בוצעו שיגורים מוצלחים נוספים.
בספטמבר 2023 לראשונה בוצע שיגור מאסדה שמוצבת בים הצהוב.
לצורך כך בוצעו התאמות ופותח דגם 1S.
בשיגור זה הלוויין שוגר לגובה של 800 ק"מ.
השיגורים בוצעו על בסיס מסחרי אך נכון לתחילת 2024 הזמנות היו רק מגופים סיניים ממשלתיים או פרטיים.
קרסון קרסלי הוא שחקן, מעצב אופנה ואישיות טלוויזיונית אמריקאי.
התפרסם לראשונה בשנת 2003 כאשר הופיע כמומחה האופנה ב"טאץ' עליז לסטרייט שיעיז".
החל מ-2015 משמש כשופט ב"מרוץ לדראג של רו פול".
החל לעבוד בתחום האופנה כשעבד כסטייליסט בראלף לורן.
ב-2003, נחשף לתודעה הציבורית כאשר הופיע כמומחה האופנה ב"טאץ' עליז לסטרייט שיעיז" בערוץ בראבו.
בהמשך החל להופיע ב"בוקר טוב אמריקה", "The Wendy Williams Show" ,"Live With Kelly and Ryan" ותוכניות אירוח נוספות.
ב-2005 שימש כשופט בתחרות מיס תבל בבנגקוק, כשאת תפקיד זה חזר לעשות בשנת 2023.
ב-2006 השיק את קו האופנה בעיצובו, "Perfect".
בהמשך עיצב קולקצייה לנשים בשם "Love, Carson".
שימש כמנחה של התוכנית "True Beauty" ב-ABC ושל "How to Look Good Naked" ברשת Lifetime, אשר הפרק הראשון שלה היה לפרק הנצפה ביותר מבין כל תוכניות הערוץ עד לאותה התקופה.
ב-2011 הנחה תוכנית אירוח בערוץ OWN, בבעלותה של אופרה וינפרי, בשם "Carson Nation".
באותה השנה התמודד ב"רוקדים עם כוכבים", והודח בשבוע החמישי.
ב-2015 החל לשמש כשופט ב"מרוץ הדראג של רו פול".
שנה לאחר מכן החל גם לשמש כשופט במרוץ לדראג: אולסטארס.
בשנת 2020 החל לשפוט במרוץ לדראג של רופול: VIP.
ב-2016 שימש כפרשן ביחד עם מישל קולינס בשידור תחרות האירוויזיון בערוץ לוגו.
זו הייתה הפעם הראשונה שהתחרות הופצה בשידור חי בארצות הברית.
ב-2017 השתתף בגרסת ה-VIP של המתמחה.
ב-2022 השתתף בעונה השלישית של האח הגדול: VIP, סיים במקום השישי ונבחר למתמודד האהוב ביותר על ידי הקהל.
קרסלי הוציא לאור ארבעה ספרים.
רוב הספרים עסקו באופנה ובדימוי גוף, אך לצידם גם כתב ספר ילדים בשם "You're Different and That's Super" .
קְרַסְנוֹדָאר היא עיר ברוסיה באזור הקווקז, בירת חבל קרסנודאר.
העיר נמצאת על הגדה הימנית של נהר הקובאן.
זהו מרכז תרבותי וכלכלי עיקרי בצפון הקווקז ובמחוז הפדרלי הדרומי ומרכז היסטורי-גאוגרפי של חבל קובאן.
העיר נוסדה כמוצב קוזאקי של חיל הים השחור, שהועברו לאזור לאחר כיבושו.
בשנת 1793, אחרי התרחבות היישוב במקום נקרא המקום בשם יקטרינודאר (Екатеринода́р) על שם יקטרינה השנייה.
מ-1860 שימש המקום כמרכז מחוז קובן והחיל הקוזאקי של קובן.
ב-1867 קיבלה מעמד של עיר, והתחילה להתאכלס גם בתושבים לא-קוזאקים.
בשנות ה-80 וה-90 של המאה ה-19 נבנתה דרך העיר מסילת ברזל מטיחורצק לנובורוסיסק.
ב-1888 ישבו בעיר כ-45,000 תושבים, והעיר הפכה לצומת מסחר חשובה.
במהלך מלחמת האזרחים בין 1918 ל-1920 עברה העיר מספר ידיים, ואף שימשה כבירת הרפובליקה הסובייטית הצפון-קווקזית, עד שצורפה סופית לפדרציה הרוסית ולברית המועצות.
מ-1922 עד 1934 שימשה כבירת החבל האוטונומי של אדיגיה כחלק ממחוז צפון קווקז, עם הבירה ברוסטוב על דון.
בין 1934 ל-1937 חלק ממחוז אזובו-צ'רנומורסקי, שכלל בתוכו את מחוז קרסונדרסקי ומחוז רוסטוב על דון.
ב-1937 הישות הקודמת הופרדה לשתי ישויות, וקרסנודאר הייתה לבירת מחוז קרסנודאר.
בין 12 באוגוסט 1942 ל-12 בפברואר 1943 הייתה העיר תחת כיבוש גרמני.
במהלך הכיבוש נרצחו בעיר כ- 8000 יהודים.
לאחר התפרקות ברית המועצות העיר לא סבלה מאובדן תושבים ואוכלוסייתה דווקא גדלה מאז 1991. כחלק ממגמת ההתרחקות מהעבר הסובייטי, רחובות רבים שינו את שמותיהם והושבו להם שמם ההיסטורי מתקופת הצאר.
בשנת 2004 הורחב שטח העיר ונוספו לשטחיה הכפרים קאלינינו ופאשקובסקי הפכו לשכונות כחלק מהעיר עצמה.
בשנת 2007 העירייה החלה בתוכנית מודרניזציה שבמסגרתה שופרו התשתיות העירוניות.
נסללו כבישים חדשים, התחבורה העירונית חודשה ושופצו מספר מבני מגורים ישנים.
את העיר משרת נמל התעופה הבין-לאומי קרסנודאר-פשקובסקי.
כבירת מחוז קרסנודאר העיר מאכלסת את כל משרדי ממשלת המחוז וסניפי הממשלה הפדרלית במחוז.
הרשות המבצעת בעיר היא עיריית קרסנודאר, שהעומד בראשה נבחר על ידי הגוף המחוקק העירוני, הדומה העירונית של קרסנודאר, בהצבעה חשאית.
העיר מחולקת לארבעה מחוזות עירוניים
מחוזשטח1. המחוז המערבי222. מחוז קראסון1523. מחוז עבר הקובאן4744. מחוז מרכז28.5
קרסנודאר היא אחת הערים הענפות ביותר בתחום הספורט.
בעיר מספר מתחמי ספורט מודרניים:
אצטדיון קובאן קרסנודאר (בעל תכולה של 35,200 מושבים);
אצטדיון קרסנודאר (בעל תכולה של 34,291 מושבים);
היכל הספורט אולימפ (בעל תכולה של 3,000 מושבים);
קומפלקס הספורט של אוניברסיטת קרסנודאר לספורט;
בצפון העיר פועלים מתחת "עיר הספורט" שבתחומו נמצאים:
היכל הכדורסל (המכיל 7,500 מושבים);
היכל הקרח Ice Palace (המכיל 3,200 מושבים);
מועדון הכדורסל לוקומוטיב קובאן (ליגת VTB);
מועדון כדורעף נשים דינמו (ליגת העל);
מועדון כדורעף גברים דינמו (ליגת העל);
מועדון כדוריד נשים קובאן (ליגת העל);
מועדון הכדוריד סקיף (ליגת העל);
מועדון הרוגבי קובאן (ליגת העל);
מועדון כדורגל נשים קובאנוצ'קה (ליגת העל);
מועדון הכדורגל קרסנודאר (הפרמייר ליג);
מועדון הכדורגל קובאן 2018 (הליגה השנייה).
מועדון הכדורגל קובאן 1928 אליפות מחוז קרסנודאר);
בשנת 2011 קרסנודאר הייתה העיר הראשונה בליגת העל הרוסית בכדורגל שייצגו אותה שתי קבוצות ("קובאן" ו"קרסנודאר").
קרסנויארסק , היא עיר ברוסיה, השלישית בגודלה בסיביר, בירת חבל מנהלי קרסנויארסק, בירת המחוז הכלכלי של מזרח סיביר ומרכז מינהלי חשוב.
העיר ממוקמת בדרום סיביר, משתרעת על שתי גדותיו של הנהר יניסיי ומהווה תחנה במסלול מסילת הברזל הטרנס-סיבירית.
העיר נוסדה בשנת 1628 כאוסטרוג על ידי הקוזאקים של אנדריי דובנסקי כמבצר הגנה נגד פלישות הטטרים והקירגיזים הסיביריים.
המבצר קיבל את השם קרסני יאר על שם שמו הטטרי קיזיל ג'אר-הגבעה האדומה.
ב-1631 נחשב גודלו של המקום כאוסטרוג בינוני, ב-1659 כאוסטרוג גדול וב-1690 כעיר קרסנוירסק.
מ-1630 עד 1679 המקום הותקף מספר פעמים על ידי הקירגיזים של יניסיי.
ב-1773 נשרף האוסטרוג הישן ולעיר נשלח האדריכל פטר מואיסייב שבנה תוכנית חדשה לפיתוח העיר לפי דגם סנקט פטרבורג ומאז החלה התקופה המודרנית של העיר.
ב-1807 מת בעיר מייסד החברה הרוסית-אמריקאית הנסיך ניקולאי רזאנוב.
בשנת 1822 הוקמה גוברניית יניסיי וקרסונירסק נהפכת לבירתה.
ב-1826 נשלחו לעיר ראשי מרד הדקבריסטים נגד הצאר.
ב-1835 כל תושבי העיר חויבו לגדל תפוחי אדמה, מי שסירב לצו נשלח לבנות את מבצר בוברויסק בבלארוס.
ב-1895 החל להתפתח באזור ענף הזהב, ודרך העיר נבנתה מסילת רכבת ממוסקבה לסיביר.
ב-1896 הגיעה לעיר הרכבת הראשונה וב-1899 נבנה גשר הרכבת מעל יניסיי.
בתערוכה העולמית של פריז (1900) קיבל פרויקט הגשר מדליית זהב כאשר בראש ועדת הפרס ניצב גוסטב אייפל.
באוגוסט 1905 הופיעו בעיר המכוניות הראשונות.
בנובמבר 1941 הועבר לעיר בית חרושת לבניית קטרים.
בספטמבר 1942 נבנה בו הקטר הראשון.
ב-1995 החלה בניית רכבת תחתית בעיר שהוקפאה בשנת 2011. קיימות תוכניות לחידוש הבנייה תוך סיומה לקראת שנת 2019, אך הן טרם אושרו.
בשנת 2006 על בסיס מוסדות להשכלה גבוהה קיימות בעיר הוקמה האוניברסיטה הפדרלית הסיבירית.
בעיר פועלת חברת החלל הלאומית שמהווה חברה פרטית ראשונה ברוסיה בתחום החלל.
הרשות המחוקקת היא מועצת נבחרי העם של קרסנויארסק ובה 36 חברים.
הרשות המבצעת היא העירייה, בראשה ראש עיר הנבחר בהצבעת חברי מועצת נבחרי העם.
את העיר משרתים שני נמלי תעופה ששוכנים זה לצד זה במרחק של כ-25 קילומטרים צפון-מערבית לעיר: נמל התעופה ימליאנובו המשמש בעיקר לטיסות ארוכות טווח ונמל התעופה קרסנויארסק צ'רמשנקה המשמש לטיסות קצרות טווח.
חברת ההתעמלות הראשונה בעיר הוקמה בשנת 1911 בשם "סוקול".
באוגוסט 1912 נערכו לראשונה תחרויות כדורגל.
בקרסנויארסק ישנם שלושה היכלי ספורט, 15 אצטדיונים, 11 בריכות שחייה, 208 אולמות ספורט ו-46 מתקני החלקה על הקרח.
בשנים 1985 ו-1986 נערכו בעיר משחקי החורף של הספרטקיאדה הסובייטית.
בשנת 1996 נערכה אליפות העולם בספידוויי ואליפות העולם בשחמט בשנים 2003 ו-2007.
העיר מארחת את שלב המוקדמות לטורניר תחרויות הריקודים הסלוניים "מדורות העיר הגדולה", שנחשב לאירוע היחיד מסוגו באורל.
בנובמבר 2013 העיר אירחה את אליפות העולם בבאולינג.
בשנת 2019 אירחה את משחקי אוניברסיאדת החורף.
בינואר 2012 הוכרזה על כך רשמית
העיר נחשבת באופן לא רשמי לבירה הרוסית של הרוגבי.
בעיר ישנם שני מועדוני רוגבי מקצועניים המתמודדים בליגת העל הרוסית ברוגבי: קרסני יאר ויניסיי-STM, כשכל אחת מהן זכתה מספר פעמים באליפות הלאומית.
הנבחרת הרוסית עורכת לא פעם את משחקי הבית שלה בעיר.
בעונת 2013 האלופה וסגנית ליגת הרוגבי הפדרלית היו קבוצות רוגבי מקרסנויארסק.
בתחום ההוקי קרח ישנה קבוצה חובבנית.
מתקני הספורט המרכזיים והגדולים בעיר הם: האצטדיון המרכזי (בעיצוב האדריכל ו.
אורחוב) — האצטדיון הגדול ביותר בהרי אורל ואצטדיונים כדוגמת:, אצטדיון ייניסיי, אצטדיון אוונגרד, אצטדיון קרסני יאר היכל הספורט איוואן יאריגין, היכל הקרח ארנה סבר, אקדמיה לביאתלון מתקני החלקה על הקרח וכביש למרוצים{{הערה|* Гоночная трасса «Красное кольцо»
מועדוןתחום ספורטאצטדיון / אולםקרסני יאררוגבי"קרסני יאר"יניסיי-STMרוגבי"אוונגרד"יניסייכדורגלהאצטדיון המרכזייניסייכדורסלהיכל איוואן יאריגיןיניסייכדורעףבית הספורט מיכאיל דבורקיןיניסייבנדיאצטדיון יניסייסוקולהוקי קרחארנה סבר
מספר התושבים לפי מפקדי האוכלוסין:
הקהילה היהודית בעיר נוסדה בשנת 1822. ב-5 בפברואר 1891 נוסדה בעיר קהילת גמילות חסדים של אלכסנדרובסק.
ב-7 במאי 1916 התרחש בעיר פוגרום נגד היהודים.
במקום פועל שליח חב"ד רב בנימין וגנר וזוגתו הרבנית דינה בית כנסת גן ילדים מקווה טהרה ועוד.
חבל מנהלי קרסנודאר הוא סובייקט ברוסיה (קראי) הממוקם בדרום-מערב המחוז הפדרלי הדרומי.
חבל קרסנודאר כולל בתוכו את הקווקז הקדמי וחלק ממדרונותיו הצפוניים של הרי הקווקז הגדול.
החבל גובל במערב (הגבול הימי) בחצי האי קרים (דה יורה אוקראינה), המופרד ממנו במצר קרץ', בצפון ובצפון-מזרח מחוז רוסטוב, במזרח ובדרום-מזרח במחוז סטברופול ורפובליקת קאראצ'אי-צ'רקסיה, ומדרום ברפובליקה הבדלנית של גאורגיה, אבחזיה, וכן גובלת מדרום גם בים השחור.
כמו כן החבל מכתר את הרפובליקה אדיגיה.
עד לסיפוחה לתחומי האימפריה הרוסית החבל היה מאוכלס על ידי צ'רקסים.
שטח החבל סופח לאימפריה רוסית בסוף המאה ה-18 ובאותה תקופה החל אכלוס האזור על ידי קוזאקים.
רוב אוכלוסייה הצ'רקסית עזבה את האזור ועברה לתחומי האימפריה העות'ומאנית.
עד למהפכת אוקטובר רוב שטח החבל היה מנוהל כ"חבל קובן".
בשנת 1900 התגוררו בו 2 מיליון תושבים.
בשנת 1926 בחבל קובן התגוררו מעיקר רוסים ואוקראינים.
בשנת 1937 הוקם חבל קרסנודר.
עד לשנת 1990 אדיגיה הייתה החלק החלש של החבל.
בתקופת מלחמת העולם השנייה חלק משמעותי של החבל נכבש על ידי הגרמנים.
בתחילת שנות ה-80 של המאה ה-20 ראש החבל היה מעורב בפרשת שחיתות שלטונית ועזב את התפקיד.
לאחר התפרקות ברית המועצות היו ניסיונות להקים בשטחי החבל מספר יחידות מנהליות קטנות שבסופו של דבר לא אושרו.
בשנת 2014 בעיר סוצ'י נערכו משחקים של אולימפיאשת החורף.
לאחר פלישת רוסיה לאוקראינה מפעלי תעשייה, נמלים ובסיסי צבא הממוקים בחבל סובלים מתקיפות של אוקראינים.
הרשות המחוקקת של החבל היא "האספה המחוקקת של חבל קרסנודאר" שכוללת 70 חברים.
בראש החבל עומד מושל שנבחר בבחירות ישירות לכהונה בת חמש שנים.
בבחירות של שנת 2020 נבחר ולדימיר קונדרטייב.
מבחינה מנהלית החבל מחולק ל-28 נפות (ראיונים) ו-15 ערים בעלי מעמד נפרד.
בשנת 2020 משטח החבל פוצל היישוב סיריוס כיחידה פדרלית מיוחדת.
נכון לשנת 2024 בחבל מתגוררים 5,833,002 תושבים (מקום שלישי בין הסובייקטים של הפדרציה הרוסית).
בניגוד למגמה הכללית ברוסיה, היקף אוכלוסיית החבל נמצא בעליה מתמדת.
בערים מתגוררים כ-57% מכלל אוכלוסיית החבל.
מספר זה נמוך מהממוצע הארצית.
בהתאם לנתוני מפקד אוכלוסין משנת 2020 הרוסים מהווים כ-87.7% מאוכלוסיית המחוז, הארמנים כ-3.6%.
החבל מתאפיין בפיתוח תעשייתי שמרוכז בעיקר בערים הגדולות של החבל – קרסנודאר, נובורוסיסק וארמאביר.
יחד עם זאת לאחרונה החלו להתפתח מפעלי תעשייה גם בערים נוספות דוגמת המפעל האלקטרומטלורגי באבינסק.
בשטח החבל כלולים עיר הנמל החשובה ביותר של רוסיה בים השחור, נובורוסיסק, ועיר הקיט החשובה סוצ'י.
כן נבנה היישוב סיריוס כטריטוריה פדרלית חדשה.
דרך החבל עוברים מספר כבישים בעלי מעמד ארצי: M4 ("דון" - מוסקבה-נובורוסייסק), P217 ("קווקז" - התפצלות לכיוון אזרבייג'ן), A290 (נובורוסייסק-קרץ'), A147 (התפצלות לכיוון אבחזיה).
בחבל קיימת רשת מסילות ברזל מסועפת.
בשטח החבל ממוקמים נמלי של ים אזוב והים השחור.
דרך נמלי החבל עובדים כ-40% מכלל הסחורות של הפדרציה הרוסית לרבות כשלישי מיצוא נפט.
בחבל פועלים חמישה נמלי תעופה כאשר לשלושה מהם מעמד בין-לאומי.
נמל התעופה הבין-לאומי של קרסנודאר הוא התשיעי בהיקף העברת נוסעים ברוסיה.
חבל מנהלי קרסנויארסק הוא סובייקט בפדרציה הרוסית, והוא השני בגודלו מבחינת שטח (אחרי רפובליקת סאחה-יקוטיה) מבין הסובייקטים הפדרליים של רוסיה.
נכון לשנת 2024 מתגוררים בחבל כ-2,846 אלף תושבים.
התיישבות רוסית באזור החלה בשנת 1619. החבל היה חלק של יחידה מנהלית עם מרכזה בטובולסק.
ברחבי החבל הוקמו מבצרים להגנת התושבים מפני מתקפות של עמים עוינים.
בשנת 1719 הוקמה יחידה מנהלית משנית עם מרכז בעיר יניסייסק.
בהמשך חבלר היה חלק של יחידות מנהליות שונות עד שבשנת 1822 הוקמה גוברניית יניסיי עם מרכזה בקרסנויארסק.
לתחומי החבל הוגלו פושעים רבים, ובמהלך המאה ה-19 כ-23% מאוכלוסייתו היוו פושעים לשעבר.
בסוף המאה ה-19 התגלו מרבצי זהב גדולים באזור – כ-80% מהזהב הרוסי באותה תקופה מקורו היה במרבציו.
בשנים הראשונות של התקופה הסובייטית חבל היה חלק של יחידות מנהליות שונות עד שבנת 1934 הוקם חבק קרסנויארסק בגבולות דומות מאוד לגוברניית יניסיי ההיסטורית.
בחבל הוקמו מחנות גולאג רבות.
בשנת 1953 התרחשה התקוממות אסירים במחנה בנורילסק.
בשנת 1954 הוקמה עיר סגורה קרסנויארסק-26 (כיום ז'לזנוגורסק).
בעיר הוקם מפעל לייצור פלוטוניום.
בהמשך לעיר הועברו משרדים ומפעל של מערכות המידע הלווייניות רשטניוב בו מיוצרים לוויינים רבים.
בשנת 1962 הוקמה עיר סגורה זלנוגורסק בה פועל מפעל לייצור אורניום.
בשנת 1964 הוקמה עיר סגורה קרסנויארסק-66 (כיום קדרובי).
בעיר היו ממוקמות יחידות של טילים בליסטיים של ברית המועצות.
הטילים הוצאו מאזור בתקופת הפדרציה הרוסית ויישובאיבד את מעמד עיר סגורה בשנת 2007. עיר סגורה נוספת של חיל הטילים הוקם בשנת 1965.
בשנת 1990 אזור חקסיה הוצא מתחמי החבל ההפך להיות יחידת מנהלית נפרדת.
בשנת 2007 יחידות מנהליות של עמי הצפון בחלק הצפוני של החבל איבדו את המעמד המיוחד ושולבו בחבל.
בשנת 2019 המחוז היה במרכז של שרפות יער גדולות במיוחד.
לצורך כיבוי שרפות הוקם צוות מיוחד של משרד ההגנה של רוסיה בראשות דמיטרי בולגקוב.
לאחר מאבק ממושך הצוות הצליח להביא לכיבוי השרפות.
בעקבות האירוע בוצע תיקון חקיקה ולאחר חקירות מספר אנשים הואשמו ברשלנות.
הרשות המחוקקת היא "האספה המחוקקת של חבל קרסנויארסק" שכוללת 52 חברים.
המושל המכהן, מיכאיל קוטיוקוב, נבחר בשנת 2023.
מבחינה מנהלית החבל כולל 41 ראיונים, 13 ערים בעלי מעמד מיוחד ו-3 ערים סגורות.
החבל שוכן באגן נהר היניסיי ומגיע עד לאוקיינוס הקרח הצפוני.
שטח החבל מהווה כ-14% משטח רוסיה כולה.
האקלים מתאפיין בשינויים קיצוניים בין הקיץ לבין החורף.
בצפון שורר אקלים ארקטי, כאשר טמפרטורת האוויר עולה מעל ל-10 מעלות רק כ-40 ימים בשנה.
בדרום החבל, טמפרטורות גבוהות בהרבה - בכ-120 ימים בשנה הטמפרטורה מגיע למעל ל-10 מעלות.
מבחינה אדמיניסטרטיבית החבל מחולק ל-44 אזורים מוניציפליים ו-14 אזורים עירוניים.
כ-80% מאוכלוסיית החבל מתגוררת דרומית לנהר האנגרה – בשטח שמהווה רק 10% משטח החבל.
בשטחו של החבל נמצאת שמורת טבע השמורה הארקטית הגדולה ששטחה כ-42 אלף קמ"ר, השמורה הגדולה ברוסיה ומבין השמורות הגדולות בעולם.
נכון לשנת 2024 מתגוררים בחבל 2,846,120 תושבים, זאת לעומת כ-3.5 מיליון בשנת 1989. בערים מתגוררים כ-79.7% מכלל אוכלוסייה.
בעיר הגדולה – קרסנויארסק – מתגוררים 1,205,473 תושבים (נכון ל-1 בינואר 2024) (כ-40% מאוכלוסיית החבל).
החבל מתאפיין בהגירה שלילית של אוכלוסייה.
כ-80% מאוכלוסיית החבל מתגוררים בחלקו הדרומי שמהווה כ-10% משטח החבל.
בהתאם לנתוני מפקד אוכלוסין משנת 2020 הרוסים מהווים כ-83.4% מאוכלוסיית החבל, האוקראינים – 0.4%, הטטרים – כ-0.7%, הגרמנים – כ-0.3%.
גרמנים רבים גורשו לחבל בתחילת מלחמת העולם השנייה.
בחבל התגלו מרבצים של ניקל, זהב, פחם, נפט, עופרת וברזל.
במפעלי החבל מיוצרים 27% מכלל ניקל, 70% מנחושת, 80% מניקל ו-75% מקובלט שמייצרים ברוסיה.
למעט אלומיניום מפעלים אלו מרוכזים באזור נורילסק.
בנוסף לכך ממוקמים בחבל מפעלים של תעשיית החלל ומפעלים לייצור דלק גרעיני.
הנהר יניסיי מהווה מקור חשוב של אנרגיה חשמלית, ומספר תחנות כוח הוקמו עליו.
רשת מסילות ברזל פועלת בעיקר בחלק הדרומי של החבל לרבות חלקים של הרכבת הטרנס-סיבירית.
דרך החבל עוברים מספר כבישים בעלי מעמד ארצי: M-53 ("בייקל", קמרובו-קרסנויארסק-אירקוטסק), R-257 ("ייניסי" - קרסנויארסק - מונגוליה), R-409 (כביש יניסיי, קרסנויארסק-ינסייסק).
על הנהר יניסיי פועלים מספר נמלים להבערת סחורות ואנשים.
על שפת ים קארה פועלים נמל ים.
בחבל פועלים 26 נמלי תעופה לרבות נמל התעופה הבין-לאומי קרסנויארסק.
מועדון הכדורגל קְרַסְנוֹדָאר הוא מועדון כדורגל רוסי מהעיר קרסנודאר, אשר מתמודד החל מעונת 2011 בליגת העל הרוסית.
קבוצת הנוער של המועדון זכתה פעמיים באליפות רוסיה בכדורגל לנוער (בעונת 2017/2018 ובעונת 2022/2023) והקבוצה גם מפעילה קבוצת מילואים בליגת המשנה בשם קרסנודאר-2.
הקבוצה הוקמה בשנת 2008 על ידי איש העסקים סרגיי גאליצקי, בעלי רשת מגניט והיא מהווה מועדון פרטי.
הקבוצה מארחת את משחקיה בOzon ארנה, המכיל 35,179 מושבים.
הקבוצה הוקמה בשנת 2008 ביוזמת סרגיי גאליצקי, איש עסקים מקומי.
היא התמודדה בליגה השלישית בחשיבותה במדינה לאחר שקיבלה מעמד של קבוצה מקצוענית מטעם מנהלי איגוד הקבוצות המקצועניות ברוסיה.
כבר בעונת הבכורה סיימה במקום החמישי ובעונת 2008 העפילה הקבוצה לליגה השנייה בחשיבותה היא ליגת המשנה הרוסית, בעונת הבכורה ב-2009 התבססה במרכז הטבלה ועונה לאחר מכן החלה להציג כדורגל מרשים כאשר סיימה בצמרת הליגה.
בעקבות קשיים פיננסיים שהביאו להדחת סאטורן מהליגה הבכירה, קיבלה קבוצת קרסנודאר הזמנה ממנהלי ליגת העל הרוסית בכדורגל לתפוס את מקומה, כמי שסיימה שלישית בעונת 2010 והחל מעונת 2011 החלה הקבוצה להתמודד בפרמייר-ליג הרוסי.
בדצמבר 2010 הקבוצה החתימה מאמן זר ראשון בתולדותיה: את המאמן הסרבי-צרפתי סלאבו מוסלין, שאימן בעבר גם את לוקומוטיב מוסקבה, הכוכב האדום בלגרד, חימקי מוסקבה, פ.צ.
עונת 2008 הייתה עונת הבכורה של הקבוצה כשהתמודדה באזור דרום של הליגה הרוסית השנייה.
היא סיימה במקום השלישי המעניק העפלה לליגת המשנה — המועדון שיחק 34 משחקי ליגה, 22 מהם היו ניצחונות ו-6 הפסדים ו-6 שוויונות (תוצאות תיקו).
יחס שערים של 23–60 ו-72 נקודות שנצברו במהלך העונה.
מלך השערים היה דניס דורוז'קין (14 הבקעות)
עונת הבכורה שלה, ב-2009, בליגה הרוסית הראשונה, הקבוצה סיימה במקום העשירי ושיחקה 38 משחקים, מתוכם 14 ניצחונות, 10 שוויונות ו-14 הפסדים.
יחס שערים של 47–50 ו-52 נקודות שנצברו.
מלך השערים היה אנדריי מיכייב עם 8 שערים בלבד.
בעונת 2010 הקבוצה סיימה במקום החמישי, לאחר 38 משחקים מתוכם 17 ניצחונות, 10 שוויונות ו-11 הפסדים.
יחס שערים של 44–60, עם 61 שערים שנצברו במהלך העונה.
מלך השערים היה ספרטק גוגנייב עם 17 שערים.
ביולי 2010 הקבוצה העפילה לשמינית גמר הגביע הרוסי אחרי ניצחון על טום טומסק.
את העונה הראשונה בליגה הבכירה הקבוצה סיימה במקום התשיעי.
לאחר שסיימה את עונת 2013/14 במקום החמישי בליגה הרוסית, הקבוצה התמודדה לראשונה בתולדותיה במפעלים האירופים והעפילה גם לגמר הגביע באותה עונה.
בזכות המקום החמישי בליגה היא התמודדה בשלבי המוקדמות לליגה האירופית בעונת 2014/15, כבר בעונת הבכורה שלה באירופה, העפילה הקבוצה לשלב הבתים לאחר שניצחה באופן סנסציוני את קבוצת ריאל סוסיאדד הספרדית, בתוצאה 3:0, זאת לאחר הפסד 0:1 במשחק הקודם.
בעונת 2016/17 העפילה בפעם השלישית ברציפות לשלב הבתים של הליגה האירופית והעפילה עד לשלב שמינית הגמר לאחר ניצחון על פנרבחצ'ה הטורקית, לפני שהודחה על ידי סלטה ויגו הספרדית.
רצף ההעפלות לשלב הבתים נקטע בעונת 2017/18 כשקרסנודאר הודחה בשלב הפלייאוף על ידי הכוכב האדום בלגרד (במפגש זה מיכאילו ריסטיץ' הפקיע שער שנפסל על ידי השופטים).
באותה עונה גם הודחה בשלב 16 האחרונות של הגביע הרוסי בכדורגל, אם כי בליגה היא הציגה כדורגל משכנע, כאשר נצמדה למקום החמישי בטבלה, עם פיודור סמולוב כמלך השערים של הקבוצה (14 שערים).
בעונת 2018/19, סיימה במקום השלישי ולראשונה בתולדותיה הבטיחה מקום בליגת האלופות, בה הודחה בשלב הפלייאוף.
את עונת 2019/2020 פתחה עם רצף של 8 ניצחונות, במה שמהווה להישג שיא בתולדות הקבוצה והתמקמה בראשות טבלת הליגה.
היא סיימה במקום השלישי באליפות והבטיחה השתתפותה במוקדמות ליגת האלופות עונה לאחר מכן.
בעונת 2020/2021, העפילה לראשונה בתולדותיה לשלב הבתים בליגת האלופות אחרי שגברה בסיבוב המוקדמות על פאוק סלוניקי והייתה אחד המועדונים הצעירים באירופה להגיע להישג זה.
בעונת 2022/23 מונה ולדימיר איביץ' למאמן הקבוצה והוליך אותה להעפלה שנייה בהיסטוריה לגמר הגביע הרוסי.
תחתיו, קרסנודאר הציגה כדורגל התקפי שסייע לה להיצמד לראשות טבלת הליגה בעונת 2023/2024 ולסיים כאלופת הסיבוב הראשון, אחרי שניצבה בראשות הליגה במשך 11 מחזורים רצופים, שכללו ניצחונות על ספרטק מוסקבה, רוסטוב ואף סחטה שוויון מול זניט.
ברם סיימה את העונה במקום השני.
בעונת 2024/2025 שוב ניצבה בראשות טבלת הליגה במרבית העונה עם ניצחונות על מרבית יריבותיה ועם מאזן של הפסד אחד בלבד, 15 ניצחונות ו־7 שוויונות.
בסיום העונה זכתה הקבוצה באליפות הראשונה בתולדותיה כשהיא מובילה על זניט השנייה בנקודה אחת בלבד.
היריבות העיקריות של קרסנודאר הן שכנותיה סוצ'י שאף היא ממחוז קרסנודאר וכל מפגש ביניהן מהווה את הדרבי המחוזי של קרסנודאר.
למועדון גם יריבות עם מועדון רוסטוב ממחוז רוסטוב השכן והמפגשים ביניהם מכונים "הדרבי הדרומי".
לקרסנודאר יריבות עירונית עם קובאן במסגרת הדרבי של קרסנודאר, אך מאז 2018 היריבות אינה משמעותית בעקבות ירידת קובאן לליגה החובבנית.
מועדון אחר מהעיר קרסנודאר בשם "קובאן" מתמודד בליגת המשנה הרוסית, אך גם הוא אינו מהווה יריב משמעותי.
מאז 2018 התפתחה יריבות מתוחה בין זניט לקרסנודאר וכל משחק ביניהן הוא רוויי שערים ואף פעמיים היו משחקי הכרעת אליפות שבהן זניט ניצחה.
הקבוצה הוקמה על ידי איש העסקים סרגיי גאליצקי מייסד רשת המרכולים מגניט, המממן את מועדון הכדורגל באמצעות חברת המגדנאות שלו Constell Group.
במאי 2020 פורסם הרכב מחזיקי המניות בחברה, 66.67% ממניות החברה מצויים בידיו של סרגיי גליצקי באמצעות חברת המגדנאות שלו, 33.33% נוספים מצויים בידי חברת United Capital בבעלות איש העסקים מקסים וראסקין.
תפקידשםנשיא סרגיי גאליצקיסגן הנשיא ואלרי בובנובמנכ"ל ולדימיר חאשיגסמנכ"ל נורבי חאקונובמנהל מסחרי, מנהל אקדמיית הנוער ארם פונדוקיאן
באוגוסט 2016 המועדון חתם על הסכם שיתוף פעולה עם Meizu.
שנים יצרניות תלבושות שנים נותני חסות שנים בעלים2008—2016 Kappa2011—2013 Home Credit Bank2008—סרגיי גאליצקי2013—2014 Westa2014— Constell Group2016—2022 Puma2022—ואילך ייצור עצמי2023— GK Tochno, Winline
סמל מועדון קרסנודר הוא בצבעי שחור וירוק.
השור מסמל את הנכונות לתקוף, התמדה ועבודה קשה.
החצוצרות המורמות - את הקריאה למתקפה.
בעוד, הפרסה נועדה למזל טוב.
בשנת 2016 הסמל עודכן מעט.
הצבע הירוק נעשה כהה יותר, השור נעשה גדול יותר, הקצוות בחלקו העליון השתנו.
לכל שאר האלמנטים נוסף מתאר כהה וברור.
מלך השערים בכל הזמנים - פיודור סמולוב (54)
קרסטן ניבור היה מתמטיקאי, קרטוגרף ומגלה ארצות גרמני-דני, נודע בזכות השתתפותו במשלחת הדנית למיפוי המזרח התיכון בשנים 1761–1767.
ניבור גדל בחווה קטנה בלידינגוורט (כיום בסקסוניה התחתונה), קיבל מעט מאוד השכלה פורמלית, ובצעירותו עבד כחוואי.
עם זאת, רכש הכשרה כמודד והתעניין במתמטיקה.
בשנת 1760 יזם פרדריק החמישי, מלך דנמרק משלחת לחקר המזרח התיכון (בפרט לסוריה, ערב ומצרים).
ניבור, שרצה להצטרף למשלחת, למד במשך שנה וחצי מתמטיקה ואף מעט ערבית.
המשלחת יצאה ב-4 בינואר 1761 מקופנהגן לאלכסנדריה.
במהלך מסע המשלחת ביקר ניבור בהר סיני, ג'דה, מכה, צנעא, מומבאי, מאסקט, בושהר, שיראז, פרספוליס (שם ביצע העתקים מכתובות בכתב יתדות - הראשון שהעתיק בצורה מקיפה ומדויקת טקסטים בכתב זה), בגדאד, מוסול, חלב, קפריסין, ארץ ישראל, חצה את הרי הטאורוס לכיוון בורסה, והגיע בפברואר 1767 לקונסטנטינופול (איסטנבול).
בנובמבר אותה שנה, יותר משש שנים אחרי צאתו לדרך, יצא משם בחזרה לקופנהגן.
במרבית המסע היה ניבור לבדו, אחרי שחבריו לדרך מתו.
ניבור נישא בשנת 1773 ושירת שנים אחדות בצבא הדני.
ב-1776 התקבל כחבר האקדמיה המלכותית השוודית למדעים.
ב-1778 קיבל משרה ממשלתית בהולשטיין (שהייתה באותה תקופה בשליטת ממלכת דנמרק) ושם התגורר עד מותו ב-1815.
בשנת 1817 פרסם בנו, ההיסטוריון הגרמני-דני ברתולד גיאורג ניבור, חלק מזיכרונות אביו.
כתביו ומפותיו של ניבור היו במשך שנים רבות מקור המידע המדויק ביותר על גאוגרפיית המזרח התיכון בכלל, ועל עתיקותיו בפרט, והם תורגמו לשפות שונות ונדפסו שוב ושוב.
קרסנאיה פוליאנה הוא אזור ברובע אדלר שבעיר סוצ'י, מחוז קרסנודאר על גבול גאורגיה-רוסיה.
האזור ממוקם בגובה של 560 מטר מעל פני הים, לאורך נהר מזימטה, כ-39 ק"מ ממקום שפכו לים השחור.
המקום הוא האתר הידוע ביותר ברובע אדלר בעיקר בשל אתר הסקי השוכן בו והרי הקווקז המערבי המקיפים את העמק והנישאים עד לגובה של 2,000 מטר.
בקרסנאיה פוליאנה הוקם המתחם האולימפי ההררי והכפר האולימפי לספורטאים המתחרים בענפי השלג באולימפיאדת סוצ'י.
ממשלת רוסיה הכריזה על קרסנאיה פוליאנה כאחד מאתרי המשחק הייעודיים שמותרים בהם הימורים וכאן פועל בהיתר קזינו סוצ'י.
הסביבה באזור קרסנאיה פוליאנה עשירה בדולמנים פרהיסטוריים, ושרידיהם של כעשרים מבצרים מימי הביניים אותרו במקום.
עם זאת, בהיסטוריה המתועדת המקום מוזכר לראשונה רק ב-1835, כאשר מרגל רוסי שנשלח לרגל במקום תיעד את התרשמותו משהותו באאול האבחזי-סדזי שהיה במקום, כשבין השאר ציין שהכפר מפורסם בייצור דבש שיוצא על ידי הסדזים לאימפריה העות'מאנית.
שלושה עשורים לאחר מכן, במסגרת טיהור אתני שבוצע עם סיום המלחמה הרוסית-צ'רקסית (שהסתיימה ב-1864), גורשו התושבים המקוריים, ובמקום היישוב שלהם הוקם ב-1869 יישוב רוסי, הוא היישוב הנוכחי - קרסנאיה פוליאנה.
המוצא האתני של המתיישבים הראשונים בקרסנאיה פוליאנה היה מגוון, כשבנוסף לרוסים, התיישבו בכפר יוונים ו-36 משפחות אסטוניות, שב-21 באוגוסט 1886 הקימו את הכפר האסטוני אסטוסאדוק ((Э́стосадо́к השוכן כ-4 ק"מ מזרחית לקרסנאיה פוליאנה.
ב-1898 נסללה דרך אל היישוב אדלר.
ב-19 ביוני 1899 ביקרה ביישוב משלחת מלכותית במטרה להפוך את האזור לשטח הציד של ניקולאי השני בקווקז המערבי.
ב-1901 הוקמה במקום אחוזת ציד מלכותית, לאחר שבקתות אלפיניות אחרות כבר הוקמו באזור על ידי משפחות האצולה הרוסיות שמרטייב ובוברינסקי ואצילים ומכובדים אחרים.
למרות שמעולם לא זכה הכפר לביקורו של הצאר עצמו, הוענקו לו עם זאת זכויות מוניציפליות מיוחדות ושמו הוסב ל"רומנובסק" על שם השושלת של הצאר, שושלת רומנוב.
לאחר מהפכת אוקטובר ב-1917 איבד הכפר מההילה היוקרתית וחזר לשמו ולמעמדו הקודם, ובהדרגה שקע לתהום הנשייה.
עם זאת, קרבתו לעיר סוצ'י שנחשבת "בירת הקיץ" של רוסיה, גרמה מאוחר יותר לקומו לתחייה, וברבע האחרון של המאה ה-20 הוא נהנה מקורטוב של פופולריות בברית המועצות לשעבר, למרות מספר חדרי האירוח המוגבל, התשתיות הלא מפותחות וקשיי הגישה שהצריכה מעבר דרך משעולי ההרים הצרים.
אובדן שטחי סקי בדרום הקווקז לאחר התפרקות ברית המועצות העלה שוב את חשיבותה ואת יוקרתה של קרסנאיה פוליאנה בעיני האליטות הרוסיות.
עד סוף המאה ה-20 המקום הפך לאחד מאתרי הסקי המבוקשים במדינה הענקית.
זהו גם אתר הסקי המועדף על נשיא המעצמה הרוסית, ולדימיר פוטין.
קרסימיר טודורוב אטנאסוב (נולד ב-23 במרץ 1954, בורגס, בולגריה) הוא מתמטיקאי בולגרי.
הוא ידוע בשל פיתוח המושגים רשתות מוכללות (Generalized nets) וקבוצות עמומות אינטואיציוניות (Intuitionistic fuzzy sets), שהן הרחבות של המושגים רשת פטרי ו-קבוצות עמומות בהתאמה.
לאטנאסוב תרומות גם בתחום תורת המספרים.
אטנאסוב למד מתמטיקה באוניברסיטת סופיה, בה השלים תואר דוקטור במדעי המחשב בשנת 1986. עבודת הדוקטור שלו עסקה ברשתות מוכללות, ושלוש שנים לאחר מכן השלים דוקטורט נוסף, במתמטיקה, שעסק בקבוצות עמומות אינטואיציוניות.
אטנאסוב חבר באיגוד המתמטיקאים הבולגרים מאז 1979, ובאגודה האמריקאית למתמטיקה מאז 1989. הוא חבר לשם כבוד באוניברסיטה הטכנית של סידני מאז 1995.
מאז 1995, הוא מכהן כסגן מנהל וכמזכיר מדעי של המרכז להנדסה ביורפואית באקדמיה הבולגרית למדעים.
בשנת 1983 טבע אטנאסוב את המושג "רשת מוכללת" וחקר את תכונותיו הבסיסיות, כמו גם יישומים בבינה מלאכותית, תורת המערכות, רפואה, כלכלה, תחבורה, כימיה תעשייתית, ועוד.
הוא הוביל את המחקר התאורטי בנושא, וקידם מחקר מעשי.
אטנאסוב הגדיר פעולות ויחסים על רשתות מוכללות, שלחלקם יש מקבילים בתאוריה של רשת פטרי רגילות.
עם זאת, לאופרטורים הלוגיים והטופולוגיים שהוא הגדיר אין מקבילים ברשת פטרי.
תחום המחקר העיקרי הנוסף של אטנאסוב הוא קבוצות עמומות, מושג שטבע המתמטיקאי לוטפי זאדה, שאותו הרחיב אטנאסוב בעזרת המושג "קבוצות עמומות אינטואיציוניות", וחקר את תכונותיהן הבסיסיות.
הוא מצא יישומים ראשונים לקבוצות הללו במערכות מומחה, תורת המערכות, קבלת החלטות, ועוד.
גם כאן הגדיר אופרטורים ויחסים על קבוצות כאלו, שרק לחלקם יש מקבילים בקבוצות עמומות רגילות.
האופרטורים שלהם אין מקבילים בתורת הקבוצות העמומות הם האופרטורים הטופולוגיים והמודאליים, שאטנאסוב פיתח.
אטנאסוב פרסם למעלה מ-370 מאמרים מדעיים בכתבי עת, כ-140 דו"חות בכנסים, ו-20 מונוגרפיות.
אטנאסוב מכהן כעורך ראשי של כתבי העת הבאים:
כמו כן הוא חבר בוועדת העורכים של כתבי העת הבאים:
קרסנודון (אוקראינית: Краснодон) היא עיר בשטח הרפובליקה העממית של לוהנסק (עד 2014 נודעה כמחוז לוהנסק, אוקראינה).
היישוב הוקם ב-1914 לאחר שבקרבת המקום התגלו מצבורי פחם גדולים והחל פיתוחם.
שמו הראשון היה סורוקינה, ב-1916 התגוררו כאן כבר 3,105 תושבים ושנה מאוחר יותר נפתח כאן בית ספר ראשון.
ב-1938 היישוב קיבל מעמד של עיר ואת שמו הנוכחי.
ב-19 ביולי 1942 העיר נכבשה על ידי הצבא הגרמני ושוחררה על ידי הצבא האדום ב-14 בפברואר 1943.
מאז 2014 העיר נמצאת בשליטת הבדלנים של הרפובליקה העממית של לוהנסק.
קרסנוילסק (באוקראינית: Красноїльськ; ברומנית: Crasna-Ilschi) הוא יישוב במחוז צ'רנוביץ, אוקראינה על גבול רומניה.
היישוב מוזכר לראשונה במסמך שנכתב על ידי אלכסנדרו הטוב ב-1431. ב-1696 החלק התחתון של היישוב נקנה על ידי אציל א.
אילסקי, ששמו השתמר בשם היישוב.
החלק העליון של היישוב נקרא קרסנו פוטנה.
בסוף המאה ה-19 - תחילת המאה ה-20 התקיימה במקום קולוניה גרמנית גדולה.
ב-1968 שני היישובים אוחדו לאחד.
קרסימיר גנצ'ב באלקוב (בבולגרית: Красимир Генчев Балъков; נולד ב-29 במרץ 1966) הוא כדורגלן עבר בולגרי ששיחק בעמדת ההתקפי, וכיום מאמן כדורגל.
באלקוב זכור כאחד מגדולי הכדורגלנים הבולגרים בדורו.
בנוסף לקריירת משחק בבולגריה, פורטוגל וגרמניה, רשם בלאקוב 92 הופעות במדי נבחרת בולגריה, והשיג איתה את הישג השיא בהיסטוריה שלה עד כה, המקום הרביעי במונדיאל 1994.
באלקוב נולד בעיר וליקו טרנובו, והחל לשחק בקבוצת אטאר המקומית.
בעונת , כשהיה רק בן 16, החל באלקוב לבלוט בכישרונו, והתקדם לקבוצה הבוגרת של המועדון, ששיחקה אז בליגת העל הבולגרית.
לאחר שתי עונות כשחקן מחליף, תפס באלקוב מקום של קבע בהרכב קבוצתו, ושיחק בכל משחקי הליגה של קבוצתו בעונת .
אמנם, בשתי העונות הבאות באלקוב כמעט ולא זכה לדקות משחק, וזאת בעקבות פציעה קשה שעבר, אך בעונת כבר החל לחזור לכושר מלא וזכה לכמות משמעותית יותר של דקות.
בעונת הוביל את קבוצתו למקום השלישי תוך שהוא כובש תשעה שערי ליגה.
עונה אחר כך שחזרו גם הקבוצה וגם השחקן את ההישג, כשסיימו במקום השלישי תוך שבאלקוב כובש תשע פעמים.
באלקוב החל את עונת , אך במהלכה חתם בקבוצת ספורטינג ליסבון הפורטוגלית.
בסיום העונה זכתה אטאר באליפות בולגריה לראשונה בתולדותיה.
העונה המלאה הראשונה של באלקוב בספורטינג הייתה , ובסיומה נבחר לכדורגלן המצטיין של הקבוצה.
באלקוב הפך לשחקן הרכב מוביל בספורטינג, לצידו של בולגרי נוסף, איביילו יורדנוב.
בעונת , תחת המאמן בובי רובסון, החל לשחק בעמדה קדמית יותר והפך לאחד השחקנים הטובים ביותר בפורטוגל, ובעונה זו אף רשם לראשונה מספר שערי ליגה דו ספרתי, כשסיים את העונה עם 11 כיבושים.
כשלצוות האימון הצטרף קרלוס קיירוש, הגיע באלקוב לשיא כשכבש 15 שערי ליגה בעונת , שבסיומה אף כיכב במדי במונדיאל.
עונה אחר כך, תחת קיירוש ועוזרו ז'וזה מוריניו, זכה לראשונה בקריירה בתואר, כשהקבוצה זכתה בגביע.
באלקוב פתח בהרכב וראה את חברו הבולגרי יורדנוב כובש פעמיים לרשתה של מאריטימו בדרך לניצחון 2-0 ולזכייה בתואר.
בנוסף, הקבוצה סיימה במקום השני בליגה, המיקום הטוב ביותר שלה בתקופתו של בלאקוב.
בסיום העונה סיים באלקוב את דרכו בקבוצה.
הוא כבש במדיה 59 שערים בכל המסגרות, והוא ממוקם חמישי בטבלת מלך שערי הקבוצה בכל הזמנים.
לקראת עונת עבר בלאקוב לבונדסליגה, שם חתם במדי שטוטגרט תמורת סכום המוערך בכ-2 מיליון אירו.
כבר בעונתו הראשונה בקבוצה היה לשחקן הרכב מרכזי, וכבש שבעה שערי ליגה, אך הקבוצה סיימה במקום ה-10 בלבד.
למרות זאת, הוא זכה בתואר כדורגלן השנה בבולגריה לשנת 2005, על הופעותיו הן בספורטינג והן בשטוטגרט.
בעונתו השנייה בקבוצה, , החל לאמן את הקבוצה יואכים לב, עוזר המאמן עד לאותה עונה.
באלקוב, יחד עם צמד החלוצים ג'ובאני אלבר ופרדי בוביץ', יצרו טריו התקפי שכונה "משולש הקסם", ששיתף פעולה היטב יחדיו והוביל את שטוטגרט ל-78 שערי ליגה, יותר מכל קבוצה אחרת באותה עונה (האלופה באיירן מינכן כבשה 68 שערים בלבד).
הקבוצה טיפסה עד למקום הרביעי, וזכתה בגביע הגרמני לאחר ניצחון 2-0 על אנרג'י קוטבוס.
באלקוב פתח בהרכב שטוטגרט, שנהנתה מצמד שערים של אלבר כדי לזכות בתואר.
עונה אחר כך הייתה קרובה שטוטגרט לזכייה בתואר אירופי, לאחר שהגיעה עד לגמר גביע אירופה למחזיקות גביע.
באלקוב כבש שני שערים במהלך הטורניר, שניהם בניצחון 2-0 בגומלין רבע הגמר מול סלביה פראג, אחרי שוויון 1-1 במשחק הראשון.
באלקוב פתח בהרכבה של שטוטגרט בהפסד 1-0 לצ'לסי במשחק הגמר.
במקביל, שחזרה הקבוצה את ההישג מהעונה שעברה כשסיימה במקום הרביעי בליגה.
במהלך העונה זכה באלקוב בתואר כדורגלן השנה בבולגריה לשנת 2007, בפעם השנייה בקריירה שלו.
לאחר סיום דרכו של לב בקבוצה עם סיום העונה, חלה ירידה משמעותית בכושרה של הקבוצה ובכושרו של באלקוב עצמו.
אף על פי שהוסיף להיות שחקן הרכב משמעותי, הוא לא חזר לכבוש עוד בכמות דו-ספרתית עד לסיום הקריירה שלו.
בתחילת עונת זכה עם הקבוצה בגביע האינטרטוטו, לאחר ניצחון בגמר על אוסר.
באלקוב כבש בשני מפגשי הגמר בדרך לניצחון 3-1 בסיכום שני המפגשים.
אמנם, בהמשך העונה הציגה הקבוצה יכולת ירודה, הודחה בשמינית גמר גביע אופ"א על ידי סלטה ויגו ואף התקרבה לירידה לבונדסליגה השנייה.
אמנם, יומיים לאחר ההדחה מגביע אופ"א החל לאמן את הקבוצה פליקס מגאת, והקבוצה הצליחה לשרוד כשסיימה במקום ה-15, מקום אחד ושלוש נקודות מעל הקו האדום.
מגאת' הלך ושיפר את הקבוצה.
לאחר עונה רגועה במרכז הטבלה, החלה שטוטגרט את עונת עם זכייה נוספת באינטרטוטו, ובבונדסליגה רשמה את מיקום השיא שלה בתקופתו של בלאקוב, המקום השני.
בסיום העונה פרש באלקוב ממשחק פעיל בגיל 37, בתום 21 שנות קריירה מקצוענית.
באלקוב חזר למגרשים להופעה אחת במדי פלאואן מהליגה הרביעית בגרמניה, בה שימש כמאמן-שחקן בשנת 2005.
באלקוב החל את דרכו בנבחרת הצעירה של בולגריה, וייצג אותה פעמיים בגביע העולם לנוער, ב-1985 וב-1987, בשתיהן הגיעה הנבחרת עד לרבע הגמר.
הוא רשם את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בולגריה ב-2 בנובמבר 1988, במשחק חוץ במסגרת מוקדמות מונדיאל 1990, בו סיימה בולגריה בשוויון 1-1 מול .
לאחר שבאלקוב והנבחרת כשלו להעפיל לטורנירי מונדיאל 1990 ויורו 1992, הגיע לקבוצה המאמן דימיטר פנב ששינה את פני הנבחרת.
בולגריה, שהוגרלה לבית קשה שכלל בין היתר את ו, החלה את הטורניר ב-14 במאי 1992 במשחק חוץ מול .
באלקוב זומן על ידי פנב לטורניר מונדיאל 1994 בארצות הברית.
באלקוב לא החמיץ ולו דקת משחק אחת משבעת משחקיה של בולגריה בטורניר, שהחל בהופעה חלשה ותבוסה 3-0 ל.
בשלב זה, לאחר שוויון 1-1 מול בסיום ההארכה, ניגשו הנבחרות לדו-קרב פנדלים.
באלקוב בעט ראשון עבור בולגריה, והחמיץ את הבעיטה.
מהצד השני, מקסיקו החמיצה את שלוש הבעיטות הראשונות שלה, בעוד בולגריה כבשה את שלוש הבעיטות הבאות שלה והעפילה לראשונה בתולדותיה לרבע הגמר.
ברבע הגמר הדיחה בולגריה את האלופה המכהנת , וסיימה את דרכה בחצי הגמר עם הפסד 2-1 ל ועם הפסד 4-0 לשוודיה במשחק על המקום השלישי.
אף על פי שלא כבש, הפגין באלקוב יכולת גבוהה מאוד במהלך כל הטורניר, ואף זכה למקום בנבחרת הטורניר, לצידו של חברו לנבחרת חריסטו סטויצ'קוב.
באלקוב הוסיף להיות בורג משמעותי בנבחרת גם במוקדמות יורו 1996. באלקוב כבש שלושה שערים בטורניר, וסייע לנבחרתו להעפיל לראשונה בתולדותיה לטורניר אליפות אירופה.
באלקוב פתח בהרכב בכל השלושה, אך גם בטורניר המשמעותי השני שלו בנבחרת לא הצליח למצוא את הרשת.
בולגריה נפרדה מהטורניר לאחר שוויון 1-1 מול , ניצחון 1-0 על והפסד 3-1 לצרפת.
בולגריה פתחה את הטורניר באצטדיון רמת גן מול , ובאלקוב העלה אותה ליתרון בפנדל כבר בדקה השלישית, אך רונן חרזי וטל בנין הפכו את התוצאה לטובת ישראל.
באלקוב כבש בהמשך בשני המשחקים מול ובמשחק החוץ מול , וסייע לנבחרתו להגיע למקום הראשון בבית עם ארבעה שערים בסך הכל, מתוכם שלושה בפנדלים.
באלקוב נכלל בסגל גם למונדיאל 1998 בצרפת, שהסתיים בהדחה כבר בשלב הבתים לאחר שלושה משחקים.
באלקוב פתח בכל השלושה, והיה שותף להפסדים 1-0 לניגריה ו-6-1 לספרד, וכן למשחק שהסתיים בשוויון 0-0 מול .
באלקוב לא שיחק במדי בולגריה במהלך כל שנת 1999, שהסתיימה בכישלון הנבחרת להעפיל ליורו 2000. הוא חזר לסגל לקראת מוקדמות מונדיאל 2002, ואף היה לחלק מרכזי כשנטל חלק בכל עשרת משחקיה של בולגריה במוקדמות, מתוכם פתח בתשעה, וכבש שער אחד בפנדל בניצחון הביתי 4-3 על .
עם זאת, בולגריה כשלה בניסיונה להעפיל למונדיאל שלישי ברציפות, כשסיימה במקום השלישי בבית, עם חמש נקודות פחות מ שסיימה ראשונה, ושלוש פחות מ שסיימה שנייה.
על אף גילו המתקדם, הספיק באלקוב לשחק בארבעה מתוך שמונה המשחקים של בולגריה במוקדמות יורו 2004, ואף תרם שער אחד בניצחון 2-1 על , שערו האחרון במדי הנבחרת.
בולגריה סיימה במקום הראשון בבית, עם נקודה יותר מ ומ.
כחודש לאחר טורניר המוקדמות פרש באלקוב מכדורגל, ולכן לא הספיק לשחק במדי הנבחרת בטורניר יורו 2004. משחקו האחרון של באלקוב היה משחק ידידות ב-30 באפריל 2003, בו ניצחה בולגריה את בתוצאה 2-0.
באלקוב ממוקם רביעי בטבלת ההופעות בנבחרת בכל הזמנים, עם 92 הופעות, בהן רשם 16 שערים.
הוא זכור כאחד מגדולי הכדורגלנים בבולגריה בכל הזמנים.
עם פרישתו ממשחק פעיל, החל באלקוב לשמש כעוזר מאמן בקבוצת שטוטגרט שבמדיה פרש ממשחק, תחת מאמנו פליקס מגאת.
גם כאשר מגאת' עבר לאמן בבאיירן מינכן בקיץ 2004, המשיך באלקוב בתפקידו תחת המאמן החדש מתיאס זאמר.
עם סיום חוזהו בתום עונת עבר באלקוב לשמש כמאמן-שחקן בקבות פלאואן מהליגה הרביעית בגרמניה, אך הוא שיחק במדיה פעם אחת בלבד ועזב כעבור מספר חודשים.
בינואר 2006 התמנה באלקוב לתפקיד מאמן גראסהופרס ציריך, והוביל את הקבוצה כבר בעונה זו למקום הרביעי בטבלה.
גראסהופרס, בהדרכתו של באלקוב, פתחה בצורה טובה את עונת , זכתה בגביע האינטרטוטו והוליכה את הטבלה בחלק מהזמן, מה שזיכה את באלקוב בהארכת חוזה.
אמנם, אז החלה ירידה משמעותית ביכולתה של הקבוצה, שאיבדה נקודות רבות, מה שהוביל בתחילה להסכמה עם באלקוב על סיום תפקידו בסיום העונה.
אמנם, היכולת החלשה של גראסהופרס הכריעה בסופו של דבר את גורלו של בלאקוב, שפוטר שלושה מחזורים לסיום העונה.
ב-29 באוקטובר 2007, מספר חודשים לאחר פתיחת עונת , החל בלאקוב לאמן בקבוצת סנט גאלן.
הקבוצה הציגה יכולת ירודה, ונכשלה בניסיונה להישאר בליגת העל השווייצרית עם הפסד במשחקי הפלייאוף.
באלקוב סיים את תפקידו בסיום העונה.
ב-14 בדצמבר 2008 חזר בלאקוב לבולגריה, והחל לאמן בצ'רנומורץ בורגס.
הוא חתם על חוזה לחמש שנים.
הוא הצליח להוביל את הקבוצה למיקום טוב במרכז הטבלה, אך ב-6 בדצמבר 2010, לאחר כשנתיים בתפקיד, שוחרר בהסכמה מתפקידו לאחר שינוי בתקציב המועדון ופגיעה בתוכנית העבודה הרב שנתית של המאמן.
לאחר כחצי שנה ללא תפקיד, מונה באלקוב לתפקיד המאמן בקבוצת היידוק ספליט הקרואטית.
היידוק בהדרכתו של באלקוב פתחה טוב את עונת , אך ב-22 במרץ 2012 החליט באלקוב לעזוב את היידוק ספליט על מנת לאמן את פ.צ.
קייזרסלאוטרן, שניצבה על סף ירידה לליגת המשנה.
בעוד קבוצתו הקודמת, היידוק ספליט, המשיכה וסיימה את העונה במקום השני, באלקוב הפסיד שבע פעמים בשמונה משחקים, והשיג רק ניצחון אחד כמאמן קייזרסלאוטרן.
הקבוצה סיימה את העונה במקום האחרון בבונדסליגה, והמאמן סיים את תפקידו ב-17 במאי, פחות מחודשיים לאחר מינויו.
לאחר שנתיים מחוץ למגרשים, ב-27 במאי 2014, חזר באלקוב פעם נוספת לכדורגל הבולגרי, כשהתמנה לתפקיד המאמן בליטקס לובץ'.
בעונתו הראשונה בתפקיד, עונת , הוליך באלקוב את הקבוצה למקום הרביעי בליגת העל הבולגרית.
נבחרת הטורניר של מונדיאל 1994
עונהקבוצהליגהבליגההופעותשעריםאטאר וליקו טרנובוליגת העל הבולגרית201723075310182299309113ספורטינג ליסבוןליגת העל הפורטוגלית18432732112915276שטוטגרטבונדסליגה34731133111245306286304282פלאואןהליגה הגרמנית הרביעית10סך הכל קריירה518132
קרסנוגורסק היא עיר במחוז מוסקבה, ברוסיה, המרכז האדמיניסטרטיבי ובירת מחוז מוסקבה.
על שטח העיר קרסנוגורסק בפאתי העיר, ליד הכפר מיאקינינו וכביש הטבעת של מוסקבה מתנהלת הקמת מרכז אדמיניסטרטיבי של מחוז מוסקבה, שם נמצא בית ממשלת מחוז מוסקבה, בניין בית המשפט המחוזי של מוסקבה, נבנה בניין חדש לדומה המחוזית של מוסקבה.
תחנת המטרו הראשונה במחוז מוסקבה - "מיאקינינו" גם ממוקמת שם.
אוכלוסיית העיר עומדת על 153,393, נכון לנתונים משנת 2017.
העיר נמצאת על גדות נהר מוסקבה, במרחק 22 קילומטרים ממרכז העיר מוסקבה וסמוכה מכיוון צפון-מערב לכביש הטבעת של מוסקבה.
בית ממשלת מחוז מוסקבה, השוכן סמוך לכפר מיאקינינו ובתחומו גם בניין בית המשפט המחוזי של מוסקבה.
העיר משמשת כמרכז העיקרי במחוז מוסקבה לספורט חורף, ובה מרכז גדול לסנובורד ולסקי.
משנת 1994 פועל בעיר מגרש גולף בשם Moscow Country Club כמועדון גולף ובו גם בית מלון קטן.
בעיר פועלים גם מועדון הכדורגל זורקי קרסנוגורסק, מועדון כדורעף ומועדון הבנדי זורקי קרסנוגורסק, שזכה באליפות ברית המועצות בשנת 1979 ומתמודד בליגת העל הרוסית בבנדי.
קרסיגירינוס (שם מדעי: Crassigyrinus; מילולית: "ראשן עבה") הוא סוג של חולייתן דמוי דג מקבוצת הסטגוצפליה, קרוב של הטיקטאליק, שחי בתקופת הקרבון, לפני 328–345 מיליון שנה.
מאובניו נמצאו בסקוטלנד וככל הנראה גם בווירג'יניה המערבית.
יצור זה היה דמוי דו-חיים והגיע לאורך שני מטרים והיה בעל מלתעות גדולות בעלות שתי שורות שיניים חדות בלסתותיו.
היו לו גפיים זעירות שהוא כמעט ולא השתמש בהן, וזנב רחב שהזכיר זנב סלמנדרה.
ליצור היו עיניים גדולות ונראה שהיו מותאמות לראיית לילה או לראייה במים עכורים בהם חי.
היצור חי במים מתוקים ברחבי סקוטלנד ורדף אחרי דגים קטנים אותם הרג בנשיכה.
בשל מבנה רגליו לא סביר שחי על היבשה.
הקרסיגירינוס נכחד לחלוטין לאחר סוף הקרבון המיסיסיפי, כתוצאה מהתייבשות שטחי הביצות בהן חי.
הקרסיגירינוס מופיע בסדרה "פארק פרהיסטורי".
מועדון הכדורגל קרסנודאר-2 מהעיר קרסנודאר הוא מועדון כדורגל רוסי, קבוצת מילואים של מועדון הכדורגל קרסנודאר.
הקבוצה הוקמה בשנת 2013 ביוזמת סרגיי גליצקי, איש עסקים מקומי..
היא התמודדה בליגה השלישית בחשיבותה במדינה לאחר שקיבלה מעמד של קבוצה מקצוענית מטעם מנהלי איגוד הקבוצות המקצועניות ברוסיה והתמודדה בה עד עונת 2017/2018.
קרסנאיה זאריה היה מועדון כדורגל סובייטי מהעיר לנינגרד.
המועדון נוסד בשנת 1922. עד 1930, המועדון התחרה בתחרויות מחוזיות בלנינגרד, מ-1931 עד 1935 — בתחרויות העיר ומשנת 1936 נטל חלק בליגת העל הסובייטית.
+עונהשםשערים1936 (אביב)ולדימיר למשבניקולאי יארצב 21936 (סתיו)איוואן סמירנובניקולאי יארצב31937ניקולאי יארצב61938ואסילי לוטקוב81939איוואן סמירנוב61940בוריס צ'וצ'לוב14
+מיקום שםהופעות1. איוואן סמירנוב 852. אלכסיי יאבלוצ'קין 823. ולדימיר למשב 784. ויקטור בודרוב 755. ואסילי לוטקוב 746. פאבל ארטמייב 717. בוריס אורשקין 708. ואסילי טופטאלוב 549. ניקולאי אנציפרוב 5310. לאוניד דורופייב 47
גמר גביע ברית המועצות: 1938
קרסנולוקי (בבלארוסית: Красналукі, קרסנלוקי; ברוסית: Краснолуки; ביידיש: קראַסנאָלוקי) הוא כפר בראיון צ'אשניקי שבמחוז ויטבסק שבבלארוס.
הוא נמצא לא הרחק ממינסק.
נכון לשנת 2010 כמות האוכלוסייה עומדת על 532 איש.
האזכור הראשון של היישוב הוא משנת 1633, אז היישוב השתייך לדוכסות הגדולה של ליטא.
עקב חלוקת פולין בשנת 1793 היישוב עבר לשלטון האימפריה הרוסית.
בשנת 1859 היו ביישוב 36 משקי בית.
על פי הסכם ריגה היישוב נותר תחת שליטה רוסית-סובייטית.
מאז מרץ 1924 היישוב ירד ממעמדו כיישוב לכפר.
בשנת 1897 חיו בקרסנולוקי 519 יהודים (65% מכלל התושבים).
רוב בני הקהילה היהודית השתייכו לחסידות חב"ד.
בקרסנולוקי היו שני בתי עלמין יהודיים, מבית העלמין הישן נותרו מצבות בודדות, בית העלמין החדש נחרש בשנים שלאחר מלחמת העולם השנייה.