tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
הבחירות לתפקיד היאבע'ו התקיימו באסיפות השבט, על-פי כללים לא כתובים של החוק הנהוג – תור (בטורקית: töre).
לכל יאבע'ו היה יורש, שנשא בתואר אינאל (בטורקית: Ināl).
המיועדים להיות יורשים התחנכו מגיל צעיר אצל מחנך פרטי (בטורקית: Atabek).
החברה הייתה מונוגמית, ונשות היאבע'ו האוע'וזיות נשאו בתואר מכובד והיו בעלות תפקיד חשוב בניהול השבט.
כמו כן, היו נשים בתפקיד מושלות השבטים שהיו ידועות ומכובדות על ידי הכלל.
מושלי השבטים נקראו ח'אן (בטורקית: Khan) או איליק (בטורקית: Ilik), והיו בעלי שומרים אישיים.
ליאבע'ו היו עוזרים ומחליפים בעלי סמכויות נרחבות, והם תיפקדו כמיישבי סכסוכים או כבוררים.
מפקד הכוחות הצבאיים (בטורקית: Subāšī) של הפדרציה היה בעל מועצה צבאית, ולעיתים קרובות עסק בפוליטיקה השבטית ואף התנגד לדעותיו של היאבע'ו.
בין המאות ה-9 עד ה-11 האדמיניסטרציה של הפדרציה כללה גובי מיסים, אליהם התלווה כוח צבאי במקרים של סירוב תשלום.
האוע'וזים ניהלו מערכות ופשיטות באופן תדיר נגד תושבי האזורים השכנים, כגון: ח'ווארזם, טראנסאוקסאניה, ח'וראסאן ובולגריה של הוולגה, אך היו ביניהם גם יחסי סחר בעיתות שלום.
האוע'וזים הנוודים רכשו עדרי מקנה באדמות החקלאיות השכנות וגם מכרו והחליפו עורות, צמר ופרוות בשווקים המקומיים ורכשו בתמורה תבואה ומלאכות יד.
בנוסף, החל מהמאה ה-8 צבאות מוסלמים שטפו את מרחבי האימפריה הסאסאנית ובמיוחד את טראנסאוקסאניה, וכך נוצר גבול בלתי-יציב בין האסלאם לאוע'וזים הפגאנים, שכלל פשיטות אלימות של המוסלמים נגד אותם כופרים טורקים.
בעיתות שלום התנהל מסחר בין האוע'וזים למוסלמים באזור ימת אראל.
בעקבות ההגירה מערבה, חל ניתוק מהשבטים דוברי השפות הטורקיות ונוצר מגע ישיר עם דוברי שפות איראניות.
כתוצאה מכך, האוע'וזים פיתחו להגים שונים בתכלית מאלו שדיברו השבטים הטורקיים במזרח.
מסיבה זו, היסטוריונים רבים בני התקופה כינו את האוע'וזים, הטורקים במקורם, בשם טורקמנים – הסיומת הפרסית "מן" (man) פירושה "כמו".
דתם של האוע'וזים הייתה פגאנית, שאמאניסטית, ומיעוט קטן היה נוצרי.
במהלך המאה ה-10, שבטים אחדים מתוך הפדרציה התאסלמו, בהשפעת בני אזור התרבות המוסלמית-איראנית.
עד תחילת המאה ה-11 כמעט כל האוע'וזים היו כבר מוסלמים.
סלג'וק אבן דוקאק התאסלם בשנת 985, ושמותיהם של בניו היו: מיכאל, ישראל, משה ויונה, מה שמצביע על היכרות קודמת עם היהדות הכוזרית או הנצרות הנסטוריאנית.
יצירת הספרות החשובה של התרבות האוע'וזית נקראת דדה קורקוט (בטורקית: Dede Korkut).
הספר של דדה קורקוט הוא אוסף של שנים-עשר סיפורים אשר מתרחשים בתקופה ההרואית של הפדרציה האוע'וזית.
הסיפורים עצמם ככל הנראה נכתבו במאה ה-13, כאשר הם מאופיינים באלמנטים מוסלמים רבים התואמים את התקופה בה השבטים כבר התאסלמו.
אף על פי כן, הסיפורים מלאים באזכורים של המנהגים העתיקים מהתקופות בהן דתם של האוע'וזים הייתה שמאניסטית.
דדה קורקוט, שעל שמו קרוי הספר, הוא מגיד העתידות, המשורר ומנהיג הדת של האוע'וזים – הוא הכתובת אליו פנו אנשי השבט כשהיו זקוקים לעזרה.
לא ברור אם הוא היה אדם אמיתי או דמות מיתולוגית בלבד.
הסיפורים כתובים בצורת פרוזה, וביניהם פזורים חלקים עם אופי דקלומי וקצבי.
משלב השפה בסיפורים עולה ויורד, לעיתים פיוטי ומכובד, ולעיתים דיבורי ונמרץ.
התרבות בסיפורים היא של חברה נוודית שמתבססת על רעיית צאן, כאשר כל השבט מהגר משדות מרעה בעונת הקיץ לאזורי מגורים בעונת החורף.
החברה שמתוארת היא אריסטוקרטית, ופשוטי העם כמעט ולא מתוארים.
גיבורי הסיפורים מתגוררים באוהלים עשויים מלבד שמונח על מסגרת עץ בצורת כוורת.
כל הפרטים הללו יכולים להעיד על אופייה של התרבות השבטית בתקופת הפדרציה האוע'וזית.
אופשורינג (Off Shore, כלומר "העברה אל מעֵבֶר לחוף", במשמעות של העברה אל מחוץ לגבולות המדינה) מתאר מעבר של עסק או חברה ממדינה אחת לאחרת.
כולל כל סוג של פעילות: יצור, שירותים וכדומה.
חברות עסקיות רבות מעבירות שירותים ממדינות מפותחות למדינות מתפתחות - בעיקר הודו וסין, במטרה להוזיל עלויות.
בישראל הייתה תופעות אופשורינג אחרי הסכם השלום עם ירדן והסכמי אוסלו בהם חברות (בהן כיתן) העבירו פסי ייצור לירדן ולאזור התעשייה ארז כדי להוזיל עלויות ולהעסיק פועלים זולים יותר.
"אופ-ארט" או "אמנות אופטית", היא סוג של אמנות חזותית, בעיקר בתחום הציור, העושה שימוש באשליות אופטיות ובהפשטה גאומטרית.
לאופ ארט קשר הדוק אל האמנות המושגית ואל המינימליזם כיוון והוא בוחן את אופן התפיסה של האדם ואת הקשר שבין אשליה ומישור התמונה - "בין הבנה לראייה".
מרבית עבודות האופ-ארט הן מופשטות, ורבות מהן הן בצבעי שחור ולבן בלבד.
כאשר הצופה מביט בהן, מתקבל הרושם של תנועה, מראות חבויים, הבזקים וויברציות, תבניות או לחלופין, נפח או עיוות.
מקורו של האופ-ארט בשיטות הקונסטרוקטיביסטיות של הבאוהאוס.
האסכולה הגרמנית, שהוקמה על ידי ולטר גרופיוס, הדגישה את הקשר שבין צורה לתפקיד במסגרת של ניתוח ורציונליות.
סטודנטים למדו להתמקד בעיצוב הכולל, או בקומפוזיציה המלאה, כדי להציג עבודות מגובשות.
כאשר הבאוהאוס נאלץ להיסגר ב-1933, רבים ממוריו עברו לארצות הברית, שם השתקעה התנועה בשיקגו ולבסוף ב- BLAC MOUNTAIN COLLEGE, שבאשוויל, צפון קרוליינה.
המונח הופיע לראשונה בכתב העת טיים באוקטובר 1964, אם כי עבודות שייתכן שכעת מתוארות כ"אופ-ארט" נוצרו מספר שנים קודם לכן.
לדוגמה ציורו של ויקטור וסרלי, "זברות" (1938), עשוי כולו מפסים עקומים לבנים ושחורים, שאינם תחומים בקווי מתאר.
כתוצאה מכך, הפסים נראים הן כמתערבבים אחד לתוך האחר, והן כפורצים קדימה מתוך הרקע המקיף של הקומפוזיציה.
גם לוחות ה"DAZZLE" השחורים לבנים המוקדמים של ג'ון מקהייל בתערוכה THIS IS TOMORROW ב-1956, וסדרת הפאנדורה שלו במכון לאמנויות בנות זמננו ב-1962, מפגינים מגמות קדם-אופ.
בשנת 1965, בתערוכה בשם "The Responsive Eye" ("העין המגיבה") אשר נוצרה על ידי וויליאם סייץ (William C.
Seitz) והתקיימה במוזיאון לאמנות מודרנית שבניו יורק, הוצגו עבודות בעלות טווח נרחב שחבק את המינמליזם של פרנק סטלה, הפלסטיות החלקה של אלכסנדר ליברמן, המאמצים המשותפים של קבוצת Anonima, לצד המאסטרים של התנועה: ויקטור ואסרלי, בריג'יט ריילי ועוד.
התערוכה התמקדה בהיבטים התפיסתיים של האמנות, הנוצרים שניהם מאשליית תנועה והאינטראקציה של יחסי צבעים.
התערוכה הייתה פופולרית מאוד בקרב כלל הציבור, אם כי פחות בקרב המבקרים.
מבקרים פטרו את האופ-ארט כמציגת אמנות וטענו כי היא מציגה אך ורק טריקים המתהלים בעין.
למרות זאת גברה הפופולריות של האופ-ארט בקרב הציבור ובעקבות כך תמונות האופ-ארט שימשו לאורך השנים בהקשרים מסחריים שונים.
אופ-ארט היא חוויה תפיסתית הנוגעת לאופן שבו פועלת הראייה.
מדובר באמנות ויזואלית דינמית, הנובעת מיחסי צורה-רקע צורמים, הגורמים לשני המישורים להימצא בסמיכות זה לזה באופן מתוח וסותר.
אופ ארט נוצרת ויוצרת אפקטים באמצעות שימוש בתבנית ובקו.
לעיתים קרובות ציורים אלו הם בשחור ולבן או לחלופין בגווני אפור.
תגובה נוספת הנוצרת היא שקווים יוצרים מראות לוואי של צבעים מסוימים בהתאם לאופן שבו הרשתית קולטת ומעבדת אור.
כפי שגתה הראה בספרו תאוריית הצבעים, בקצה בו בהיר וכהה נפגשים, עולה צבע, מאחר שבהירות וכהות הן שתי תכונות מרכזיות ביצירת צבע.
עבודות בצבע נשלטות על ידי אותם מאפיינים של תנועת הצורה-רקע, אך נוסף להם האלמנט של צבעים סותרים, שלהם השפעות שונות על העין.
הצבת שני צבעים סותרים זה לצד זה, מביאה לתחושת עומק בחלל אשלייתי תלת־ממדי, כך שנראה כאילו הצורות בקומפוזיציה פולשות לחלל הצופה.
יש שלוש קבוצות מרכזיות של אינטראקציית צבע: סתירה בו-זמנית, סתירה עוקבת וסתירה מהופכת (קונטראסטית).
סתירה בו-זמנית עשויה להתרחש כאשר שטח אחד של צבע מוקף בשטח שונה של צבע אחר.
ככלל, הסתירה מגבירה את השונות בבהירות או בצבע בין המשטחים באינטראקציה.
אפקטים של סתירה הם הדדיים, אך אם השטח התוחם הוא גדול ועז יותר מהשטח התחום, אז הסתירה יוצאת מאיזון ועשויה להיראות כמופעלת בכיוון אחד בלבד.
בסתירה עוקבת, רואים בתחילה צבע אחד ואז צבע אחר.
הדבר מושג באמצעות מיקוד יציב של העין על צבע אחד ואז החלפתו המהירה באחר, או באמצעות החלפת המיקוד מצבע אחד למשנהו.
בסתירה מהופכת (המכונה לעיתים גם היטמעות צבע או אפקט ההתפרשות), בהירותו של הלבן או כהותו של השחור עשויים להיראות כמתפרשים לתוך או נטמעים בשטחים שכנים.
כל האפקטים הללו נוטים לגרום לאזורים שכנים להיראות דומים יותר, ולא להגביר את ההבדלים ביניהם כפי שקורה בסתירה הבו-זמנית המוכרת יותר.
מכאן המונח סתירה מהופכת (ג'יימסון והורוביץ, 1975).
יש לשים לב כי באינטראקציית צבע, הצבעים המרכיבים שומרים על חלק ניכר מזהותם העצמית, על אף שהם עשויים להשתנות במידת מה באמצעות הסתירה.
אוֹסְרוֹאֶנֶה (בסורית: ܡܠܟܘܬܐ ܕܒܝܬ ܥܣܪܐ ܥܝܢܐ, מלכותא דבית עסרא עינא) הידועה גם כאדסה, על שם עיר הבירה שלה (כיום אורפה שבטורקיה) הייתה ממלכה ארמית באזור ארם נהריים (צפון מסופוטמיה), שנשלטה על ידי השושלת האבגרית, ושנהנתה מאוטונומיה חלקית ולעיתים אף מעצמאות בין השנים 132 לפנה"ס – 244 לספירת הנוצרים.
אוסרונה הייתה אחת ממספר ממלכות קטנות שקמו לאחר נפילת הממלכה הסלאוקית.
משנת 114 הייתה כפופה לאימפריה הרומית ומשנת 214 הייתה לפרובינקיה רומית.
בשנת 244 התאחדה עם האימפריה הרומית.
בתקופת אבגר החמישי הממלכה קיבלה על עצמה את הנצרות.
גבולות הממלכה היו הרי הטאורוס בצפון, נהר החבור בדרום ובמזרח ונהר הפרת במערב.
אופאניה היא האלה האם במיתולוגיה הקלטית.
פולחנה של האלה היה נפוץ בכל רחבי אירופה הקלטית, ובייחוד באזור עמק הריין, בין בון וקלן של ימינו.
מרכז פולחן לאלה שהוקם בשנת 164 התגלה בבון (גרמניה של ימינו).
אוסקר דניאל בזרה שמידט (בפורטוגזית: Oscar Daniel Bezerra Schmidt; נולד ב-16 בפברואר 1958 בנאטאל, ריו גראנדה דו נורטה, ברזיל), הידוע בשם אוסקר שמידט, הוא כדורסלן עבר ברזילאי, המחזיק במספר הנקודות הגדול ביותר בהיסטוריה, עם 49,973 נקודות לאורך הקריירה שלו על פי נתונים לא רשמיים.
שמידט, המתנשא לגובה 2.05 מטרים, שיחק בעמדת הקלע.
הוא נחשב לאחד מהשחקנים הטובים ביותר שלא שיחקו בליגת ה-NBA.
בשנת 2013 נבחר להיכל התהילה של הכדורסל.
שמידט שיחק עם נבחרת ברזיל חמש פעמים במשחקים האולימפיים, וזכה בתואר בשלושה מהטורנירים.
עם זאת, הוא מעולם לא עבר את שלב רבע הגמר באולימפיאדה.
באולימפיאדת מוסקבה (1980) הוא שיחק בשבעה משחקים וקלע 169 נקודות בסך הכל, ו-24.1 בממוצע למשחק.
הוא חזר על אותו הישג - 169 נקודות בשבעה משחקים - באולימפיאדת לוס אנג'לס (1984).
ההופעה הטובה ביותר שלו בטורניר האולימפי הייתה באולימפיאדת סיאול (1988).
הוא קלע 338 נקודות ו-42.3 בממוצע בטורניר.
באולימפיאדת ברצלונה הוא קלע 198 נקודות בשמונה משחקים, ובאולימפיאדת אטלנטה ב-1996 הוא קלע 219 נקודות בשמונה משחקים.
במהלך 38 משחקים באולימפיאדות השונות, שמידט קלע 1,093 נקודות עם שיא של 28.8 נקודות בממוצע למשחק.
ההישג הטוב ביותר של שמידט באליפות העולם בכדורסל הוא הזכייה עם נבחרת ברזיל במדליית הארד באליפות של 1978 בפיליפינים.
הוא היה מלך הסלים באליפות העולם ב-1990. שמידט זכור בארצות הברית במיוחד בשל משחק הגמר של המשחקים הפאן-אמריקאיים 1987 באינדיאנפוליס.
שחקני המכללות של נבחרת ארצות הברית הפכו בעתיד לכוכבי NBA, כדוגמת חבר היכל התהילה דייוויד רובינסון, דני מאנינג ופרביס אליסון.
שמידט קלע 46 נקודות במשחק, והוביל את ברזיל לניצחון 115-120 ולזכייה במדליית הזהב, לאחר חזרה מרשימה מפיגור.
בנוסף, הוא זכה עם הנבחרת הברזילאית פעמיים באליפות אמריקה (ששימשה גם כטורניר המוקדמות לאולימפיאדה ולאליפות העולם) בשנים 1984 ו-1988, ושלוש פעמים במדליית הארד באליפות זו, בשנים 1989, 1992 ו-1995.
במהלך הקריירה שלו שיחק שמידט בקבוצות מברזיל, מאיטליה ומספרד.
באיטליה הוא קלע 13,957 נק', והוא במקום השני ברשימת קלעי כל הזמנים של שתי הליגות הראשונות , עם 13,957 נק', (אחרי אנטונלו ריבה), ובמקום הראשון מבחינת ממוצע הנק' למשחק, 34.6 נק'.
בארץ מולדתו הוא נודע בעיקר בשם הפשוט "אוסקר".
שמידט נבחר בדראפט ה-NBA 1984 על ידי ניו ג'רזי נטס, וקיבל מספר הצעות לשחק ב-NBA, אך לא עבר ל-NBA על מנת לשמור על מעמדו כ"חובבן" ולהמשיך לשחק עבור הנבחרת הברזילאית, מאחר שעד 1989 שחקני NBA לא הורשו לשחק עבור נבחרתם הלאומית.
בשנות ה-80, בזמן ששיחק באיטליה, הגיע לשחק בישראל מספר פעמים, במסגרת תחרויות אירופאיות.
באוקטובר 1987 שיחק נגד הפועל חיפה בגביע קוראץ'.
בינואר 1989 שיחק נגד הפועל גליל עליון ברבע גמר גביע מחזיקות גביע וקלע במשחק 43 נקודות.
באוקטובר 1989 שוב שיחק נגד הפועל חיפה בגביע קוראץ'.
הליגה החדשה נסגרה כעבור שנה.
במאי 2013 עבר בשנית ניתוח להסרת גידול סרטני ממוחו.
בטקס הפתיחה של אולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) זכה לשאת את דגל ברזיל.
אוף-ברודוויי (מאנגלית: Off-Broadway – "מחוץ לברודוויי") הוא כינוי להופעות תיאטרון (לרוב מחזות זמר) המועלות בניו יורק, הנחשבות לרוב לפחות ממסדיות ויוקרתיות מהמחזות המועלים בברודוויי.
בתחילת השימוש במושג היה מדובר על מיקום גאוגרפי באזור התיאטראות של מנהטן ברחוב ברודוויי וברחובות המצטלבים עמו, אך כיום משמש המושג לתיאור כל הפקת תיאטרון בניו יורק המועלית מחוץ לאולמות הממסדיים בברודוויי באולם תיאטרון שבו 99 עד 500 מושבים.
הצגות רבות מתחילות את דרכן ב"אוף ברודוויי" ולאחר שהן זוכות להצלחה הן מגיעות לאולמות הגדולים בברודוויי עצמה.
מסלול זה עברו אף להיטים כ"שורת המקהלה" ו"שיער".
משנת 1956 מחולק פרס בשם "פרס אובי" (Obie Award) למחזות, לשחקנים, ולאנשי צוות באוף ברודוויי.
השימוש במושג, שבתחילה שימש לתיאור תיאטרון שוליים אך התמסד עם הזמן, הביא ליצירת מושג נוסף – "אוף אוף ברודוויי", המתאר העלאת מחזות בתיאטראות פחות ממוסדים אף מתיאטראות "אוף ברודוויי".
אועפ"ק, או אואפ"ק , הוא ארגון רב-ממשלתי שמקום מושבו בכווית, אשר מנהל את המדיניות הפוליטית של מדינות ערב לגבי נפט.
כיום פעילות הארגון די זניחה, עד שרבים לא יודעים עליו כלל, וקיים בלבול בינו לבין אופ"ק, הפעיל הרבה יותר.
ב-9 בינואר 1968, בעקבות תוצאות מלחמת ששת הימים וחרם הנפט שהוכרז במהלכה, התכנסו בביירות נציגי שלוש מבין מדינות ערב השמרניות: ערב הסעודית, כווית ולוב, והחליטו לייסד את אועפ"ק, כדי לנצל את כוח הנפט בסכסוך הישראלי-ערבי.
מדינות ערב מפיקות הנפט האחרות הצטרפו לארגון וחברות בו: איחוד האמירויות הערביות, אלג'יריה, בחריין, תוניסיה, כווית, לוב, מצרים, סוריה, עיראק, ערב הסעודית וקטר.
מצרים פרשה לזמן מה מן הארגון לאחר חתימת הסכמי קמפ דייוויד, אך חזרה אליו לאחר מכן.
אוסריק היה מלך ממלכת סאסקס בראשית המאה השמינית.
ככל הנראה אוסריק מלך לצד נות'הלם, וייתכן ששניהם היו חברי מועצת זקנים (כל אחד היה אלדרמן), אשר שלטו יחדיו בממלכה.
פרטים מועטים ידועים אודות מלכותו של אוסריק.
ידוע כי אוסריק חתום כעד על צו בלתי מתוארך אשר הוציא נות'הלם.
שמו של אוסריק (Osricus) מופיע על הצו בלא שימוש בתואר כלשהו, אולם הוא מופיע ברשימה לפני איברט מסיסלי, הבישוף של סיסלי, ולכן תוארו גבוה מתוארו של הבישוף, דבר המעיד על מעמדו כחבר מועצת הזקנים.
ההיסטוריונים סבורים כי צו זה הוצא בין השנים 705–717, ובהתאם תקופת שלטונו של אוסריק הייתה בין שנים אלה.
אוסר היא עיר בצרפת, בירת מחוז יון והרביעית בגודלה בחבל בורגון-פראנש-קונטה.
אוסר הוקמה בשם אוטיסיודורום (Autissiodorum) כמרכז גאלי-רומי על הדרך הראשית שסללו הרומאים בגאליה, והיא ממוקמת בנקודה בה חצתה הדרך את הנהר יון, על גדתו המערבית.
במאה ה-3 היא עלתה למעמד של בישופות ובירת מחוז באימפריה הרומית.
לאחר שסבלה מהתקפות של שבטים פרנקים ואלמאנים במאה ה-4, נבנו בה ביצורים באזור הגבוה של העיר.
במאה ה-5 נבנתה בה הקתדרלה הראשונה שנחרבה באחת מהשרפות שפרצו בעיר בימי הביניים.
בנייתה של הקתדרלה הנוכחית החלה במאה ה-11 ונמשכה לאורך ארבע מאות השנים הבאות.
במאה ה-9 נבנה בעיר מנזר סנט ז'רמיין על שם ז'רמיין הקדוש (378–448) שהיה בישוף אוסר ואחד מחשובי הקדושים בצרפת.
המנזר נבנה על יסודותיו של מבנים קדומים יותר מהמאה ה-5 וה-6 והורחב מספר פעמים במאות השנים הבאות.
במשך כמה מאות שנים ישב בעיר רוזן ושלט על האזור שהיה נקרא רוזנות אוסר עד 886, אז עברה העיר לרשותו של רוזן בורגונדי.
ב-1477 עברה העיר כחלק מדוכסות בורגונדיה לשליטתו של מלך צרפת לואי האחד עשר, מלך צרפת.
בתקופתו של שארל התשיעי, מלך צרפת (1550-1574) ידעה העיר תנופת בנייה והתרחבות ונבנו בה מגדל השעון, בית העירייה, גשר נוסף, בית משפט, בית חולים ומבנים ציבוריים נוספים.
במלחמת מאה השנים ובמלחמות הדת בצרפת סבלה העיר רבות, בין השאר כשהעיר נפלה לידי ההוגנוטים שטבחו בתושביה הקתולים.
במאה ה-18 שררו בעיר מחלות ומגפות והיא ניזוקה קשה בעת המשברים שלפני ובמהלך המהפכה הצרפתית.
במאה ה-19 התחדשה העיר ונבנו בה מפעלי תעשייה, תחנת רכבת ומבני ציבור אחרים והיא החלה להתפתח בצידו המזרחי של הנהר.
העיר שוכנת על גדות נהר יון במרחק 164 ק"מ דרומית-מזרחית מפריז והגובה הממוצע של העיר הוא 100 מטרים.
הטמפרטורה הממוצעת היא: בינואר (החודש הקר) 0.1 C° וביולי (החודש החם) 24.9 C°.
הטמפרטורה הנמוכה ביותר שנמדדה הייתה 20.2- C° ב-16 בינואר 1985, והגבוהה ביותר הייתה 41.1 C° ב-6 באוגוסט 2003. כמות המשקעים השנתית הממוצעת היא 656.6 מ"מ.
אוף מונסטרס אנד מן היא להקת אינדי פולק פופ מאיסלנד השרה באנגלית.
הלהקה נוסדה באיסלנד ב-2010. ההרכב כולל את הזמרת הראשית והגיטריסטית ננה ברינדיס הילמרסדוטיר, הזמר והיגטריסט רגנר "ראגי" פורהאלסון, הגיטריסט הראשי בריניאר ליפסון, המתופף ארנאר רוזנקרץ הילמארסו, והבסיסט קרישטיאן פל קרישטיאנסון
הלהקה חתמה עם רפאבליק רקורדס בחודש פברואר 2011.
אלבום הבכורה שלהם My Head Is an Animal פורסם בחודש ספטמבר 2011. הסינגל שלהם, Little Talks, הפך ללהיט ברחבי העולם.
מועדון הכדורגל אוּפָה הוא מועדון כדורגל רוסי מהעיר אופה, שבבשקיריה, במערב הרי אורל בחלק הדרומי של הפדרציה הרוסית.
הקבוצה נוסדה בשנת 2010 על ידי ממשלת בשקורטוסטן.
היא התחילה את דרכה בליגה השנייה והעפילה תוך חמש שנים לליגת העל הרוסית, בה התמודדה מעונת 2014/15 עד 2021/2022. במדיה פרח השחקן אולכסנדר זינצ'נקו, שהוחתם במנצ'סטר סיטי ואימן אותה סרגיי סמאק, שמונה לאחר מכן לאמן את זניט והיה לאחד המאמנים הטובים במדינה.
אופה העפילה למוקדמות הליגה האירופית והייתה במגעים להפוך לחלק מקבוצת Manchester City Group, אבל הפלישה הרוסית לאוקראינה טרפדה את התוכניות.
במדיה בלט גמיד אגלארוב כמלך השערים של ליגת העל הרוסית בכדורגל בעונת 2021/2022. אבל בתום עונת 2022 ירדה לליגה הראשונה ובתום עונה נוספת ירדה חזרה לליגה השנייה.
מאז קיץ 2021 הספונסר הראשי הוא חברת הנפט גזפרום נפטכים סלבאט, חברת-בת של גזפרום ומהחברות הגדולות ביותר בבשקורטוסטן.
בעונת 2021/2022 החברה העמידה לרשות המועדון תקציב של 1.5 מיליארד רובל, אך בעונת 2023/24 התקציב הצטמק לכדי 230 מיליון רובל בלבד.
נשיא בשקיריה, רוסטם חאמיטוב החל לדון בצורך בהקמת מועדון כדורגל מקצועני מהעיר אופה כבר בקיץ 2010. אבל הקבוצה הוקמה רק בדצמבר 2010, על בסיס קבוצת בשינפורמסביאז ודינמו אופה שפורקו, והתמודדו בעבר בליגות הנמוכות.
למאמן הקבוצה מונה השחקן הרוסי אנדריי קאנצ'לסקיס.
משחק הבכורה של הקבוצה היה נגד קבוצת "סיזראן-2003" במסגרת הגביע הרוסי, במשחק שהסתיים בהפסד 2:4 בפנדלים.
משחק הבכורה בליגה הרוסית נערך באפריל 2011 כשהקבוצה גברה על טיומן 3:1. הקבוצה התבססה במרכז הטבלה והתמודדה בליגה השנייה במשך שנתיים עד שהעפילה לליגת המשנה הרוסית.
בשנת 2012 מונה איגור קוליבאנוב למאמן הקבוצה.
בעונת 2013/14 הקבוצה התמודדה מול טום טומסק בטורניר העפלה לליגת העל הרוסית בו זכתה והבטיחה העפלתה לליגה הרוסית הבכירה לראשונה בתולדותיה.
בעונת הבכורה שלה בליגה הבכירה (עונת 2014/15) הקבוצה הצליחה לסיים במקום ה-12 ולהישאר בליגה לעונה נוספת.
בסתיו 2015 מונה יבגני פרברטאיילו למאמן.
בעונת 2016/15 הקבוצה סיימה במקום ה-15 כשהיא נמנעת מהדחה לליגת המשנה אך הוחלט למנות מאמן חדש במקום ומונה סרגיי טומארוב, שאימן בעבר את קבוצת הנוער של אופה.
בעונת 2016/17 למאמן הקבוצה מונה הבלארוסי ויקטור גונצ'רנקו, שאימן בעבר את באטה בוריסוב, שהצליח למקם את הקבוצה במרכז טבלת הליגה, אך בסוף דצמבר גונצ'רנקו החליט לעבור לאמן את צסק"א מוסקבה.
בעונת 2017/18 הקבוצה שיפרה את הישגה מהעונה הקודמת והגיעה למקום הששי, הפעם עמד על הקווים המאמן סרגיי סמאק שחתם בדצמבר 2017 כמאמן ראשי.
בזכות מיקומה בליגה ובשל אובדן הרישיון של מחזיקת הגביע, טוסנו, להשתתף במפעלים האירופיים, אופה קיבלה את הזכות להתמודד בליגת אירופה.
אחד השחקנים הנודעים ששיחקו בשורות הקבוצה הוא השחקן אולכסנדר זינצ'נקו.
בשלב המוקדמות השלישי בעונת 2018/2019, אופה פגשה את פרוגרס נידרקורן הלוקסמבורגית.
במשחק הראשון, אופה ניצחה בביתה בתוצאה 1–2 ובמשחק השני בבית של נידרקורן, כשהתוצאה הייתה 1–2 לזכות נידרקורן ושנראה שהמשחק היה אמור להישלח להארכה, שער בדקה ה-93 ושוויון 2-2 לזכות אופה, גרם להדחת הקבוצה מלוקסמבורג והיא פגשה את גלאזגו ריינג'רס, בשלב הפלייאוף, ממנו הודחה.
בעונת 2019/2020 הקבוצה החלה במיתוג מחדש שהחל בשינוי צבע המדים לסגול.
לקראת עונת 2020/2021, נודע על התעניינותה של רד בול כמשקיעה בקבוצה, אך התפרצות נגיף הקורונה ברוסיה הקפיאה תוכניות אלה.
במישור הספורטיבי הקבוצה נצמדה לתחתית טבלת הליגה, אך הצליחה להעפיל עד לרבע גמר הגביע הרוסי בכדורגל.
החל משנת 2013 המועדון נתן את חסותו של קבוצת נשים "אופה" שמשחק בליגה השנייה בחשיבותה ברוסיה.
בעונת 2021/2022 הקבוצה הפסידה בטורניר הישרדות לאורנבורג וירדה לליגה הלאומית.
בתום עונת 2022/2023 ירדה לליגה השנייה.
עונה לאחר מכן חזרה לליגה הראשונה.
מקרא: מש' = משחקים, נצ' = ניצחונות, ש' - שוויונות, הפ' = הפסדים, נק' = נקודות, שעז' = שערי זכות, שעח' = שערי חובה.
כתב מודגש בגוף הטבלה = הישג שיא
עונה מפעל שלב יריב (ים) תוצאה2018/2019הליגה האירופית שלב המוקדמות השני דומז'אלה 0:0 (משחק בית), 1:1 (משחק חוץ) שלב המוקדמות השלישי פרוגרס נידרקורן 2:1 (בית), 2:2 (חוץ) שלב הפלייאוף גלאזגו ריינג'רס 1:0 (חוץ), 1:1 (בית)
שםשניםשערים1 איוואן פאורביץ'201822-4 בויאן יוקיץ'20181 סילבסטר איגבון20181 איוואן אובליאקוב20181 דמיטרי סיסוייב20181
מגרש הבית של הקבוצה הוא BetBoom ארנה בשכונת צ'רניקובקה בעיר אופה.
בפברואר 2012 הוקצה תקציב לשיפוץ המגרש, תוך תכנון להרחיב את קיבולת האצטדיון ל-16,000 איש.
האצטדיון המשופץ נפתח באוגוסט 2015. בתקופת שיפוץ האצטדיון הקבוצה אירחה את משחקיה באצטדיון דינמו בעיר שנבנה בשנת 1930 ובו קיבולת של 4,500 איש בלבד.
לאחר העפלת הקבוצה לליגת העל הרוסית בכדורגל, תקציב הקבוצה עלה מאוד והגיע ל-650 מיליון רובלים או 13 מיליון דולרים, מה שלא מהווה סכום משמעותי לעומת תקציבי הקבוצות הגדולות ברוסיה.
הקבוצה נמצאת במקומות 13—14 בטבלת הקבוצות העשירות ביותר במדינה.
בנוסף, עצם העפלתה לליגה הבכירה חייבה עריכת שיפוצים באצטדיון נפטיאניק בשנת 2015, עבורם הוציאה הקבוצה סכום של כ-1,5 מיליארד רובלים.
בעונת 2015/16 תקציב הקבוצה הופחת קמעה בשל הנפילה בשער הרובל אל מול הדולר.
אולם תקציב הקבוצה עלה לבסוף והגיע לכדי מיליארד רובלים או 16 מיליון דולרים.
בהשוואה לקבוצות הבכירות בליגה, עדיין תקציב הקבוצה נחשב לאחד הנמוכים בליגת העל הרוסית בכדורגל.
בעונת 2016/17 תקציב הקבוצה תפח מעט והגיע לכדי כמעט מיליארד וחצי רובלים או 20 מיליון דולרים.
שניםספונסר2009—2015 בשאינפורם סביאז2012—2020 הקרן האזורית של בשקיריה2021—ואילך BetBoom, בשנפט
שניםיצרנית תלבושות2009 יומברו2010 אדידס2011—2012 Puma2012—ואילך Joma
מאמן ראשי ראשיד רחימובמאמן ניקולאי סאפרונידיעוזר מאמן אדוארדו דוקאמפומאמן שוערים יורי פרסקוקוב
שם תפקיד מאראט מגאדייב יו"ר דירקטוריון הקבוצה סלאבאט גאיסין נשיא כבוד טימור גאיסין סגן יו"ר הדירקטוריון שאמיל גאזיזוב מנכ"ל בשנים 2012–2020 אילדוס ביגלוב מנהל ספורטיבי
ליגת העל הרוסית בכדורגל: מקום 6 2017/18
הגביע הרוסי בכדורגל: חצי גמר 2016/17
אופאקה (בבולגרית: Опака) היא עיר במחוז טרגובישטה שבבולגריה.
היא נמצאת כ-70 קילומטרים מהעיר רוסה שגובלת ברומניה, וכ-250 קילומטרים מבירת בולגריה - סופיה.
העיר היא בירתה של נפת אופאקה.
העיר שוכנת בגובה של 169 מטרים מעל פני הים.
בתוך העיר עובר אחד מיובליו של נהר צ'רני לום, שבצפון מזרחה של העיר מתחבר אליו.
העיר פופובו נמצאת כ-14 קילומטרים מאופאקה, שבה יש תחנת רכבת שמשרתת את תושבי האזור.
אופאיִ (בהונגרית: Ópályi) הוא כפר במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג שבמזרח הונגריה.
יהודים החלו להתיישב בכפר במחצית השנייה של המאה ה-18, הקהילה היהודית הייתה כפופה לקהילת מאטסלקה, אך היו לה מבני ציבור משלה, ביניהם בית כנסת ובית עלמין.
באופאי הוקמה ישיבה בסגנון חסידי בראשות הרב יחזקאל שרגא ויינברג ובה למדו 150–200 תלמידים.
התלמידים היו מצטרפים לרבם לנסיעות תכופות לביקור אצל הרבי מסאטמר.
את המענה למפקד קהילות הונגריה ביצע לקהילה הרב שמואל דוד יונגרייז רבה של פעהערדיארמאט השכנה.
בשנת 1941 נלקחו גברי הקהילה לעבודות שירות, ובשנת 1944 לאחר כניסת הגרמנים להונגריה, הועברו כל יהודי הכפר לגטו במאטסלקה ומשם נשלחו במאי למחנה ההשמדה באושוויץ.
אופאטומומאב (Ofatumumab) הוא נוגדן חד-שבטי אנושי מלא ל- המעכב הפעלת לימפוציטים מסוג B.
הוא ניתן כתרופה בשני אופנים: עירוי תוך-ורידי (משווק תחת השם המסחרי Arzerra), שאז הוא ניתן בהתוויה של טיפול בלוקמיה לימפוציטית כרונית שאינה מתאימה לטיפול בפלודרבין, וזריקה תת-עורית (משווק תחת השם המסחרי Kesimpta), שאז הוא ניתן בהתוויה של טיפול בטרשת נפוצה.
הנוגדן הראה גם פוטנציאל בטיפול בלימפומה פוליקולרית, לימפומה מפושטת של תאי B ודלקת מפרקים שגרונית.
זהו הנוגדן הראשון המיוצר על ידי חברת התרופות הדנית Genmab.
תופעות הלוואי השכיחות ביותר עבור אופאטומומאב בעירוי תוך-ורידי כוללות פריחה מקומית ונויטרופניה.
תופעות הלוואי השכיחות ביותר עבור אופאטומומאב בזריקה תת-עורית כוללות דלקת בדרכי אוויר תחתונות, כאב ראש ופריחה מקומית.
תופעות לוואי נוספות נפוצות כוללות אנמיה ודלקת דרכי אוויר עליונות, והיא עלולה לגרום לשפעול של נגיף הפטיטיס B.
בזמן הטיפול בתרופה ישנה סכנה בקבלת חיסוני נגיפים חיים-מוחלשים.
בהשוואה לריטוקסימאב, אופאטומומאב נקשר חזק יותר ל-CD20 ומסולק בקצב איטי יותר.
זמן מחצית החיים של התרופה הוא 14 יום.
אוף און אוף (בקוריאנית: 오프온오프) הוא צמד דרום קוריאני מסיאול, דרום קוריאה.
הם הופיעו לראשונה ב-21 בספטמבר 2016 עם "Bath".
שםפרטי האלבוםמיקומי שיא מכירות קוריאה יצא לאור: 24 ביולי 2017
חברת תקליטים: HIGHGRND, KT מיוזיק
פורמטים: CD, הורדה דיגיטלית27 קוריאה: 2,196
שם פרטי האלבוםמיקומי שיא קוריאה Photograph יצא לאור: 8 בנובמבר 2016
פורמטים: CD, הורדה דיגיטלית 88
שנהשם מיקומי שיאאלבום קוריאה 2016"Bath"—"Photograph"— 2017"Boy"—"Dance" (춤)—הסימן "—" מציין שהשיר לא זכה להיכנס למצעד במדינה זו.
אופה הוא מועדון כדורגל נשים מהעיר אופה שברוסיה.
המועדון הוקם בשנת 2013 כחלק ממועדון הכדורגל אופה, על בסיס מועדון אידל.
לפני תחילת עונת 2013, מועדון הכדורגל אופה לקח את הקבוצה תחת חסותו, וקבוצת הנשים שנושעה תחילה בשם אידל שינתה את שמה לאופה.
מועדון כדורסל אופבה (בצ'כית: Basketbalový klub Opava) הוא מועדון כדורסל צ'כי מאופבה המשחק בליגת העל הצ'כית.
המועדון זכה בליגה הצ'כית בכדורסל ארבע פעמים - האחרונה בעונת 2002/03. היא גם זכתה בשישה גביעי צ'כיה, האחרון ב-2022.
שנות התהילה של אופבה היו בעשור הראשון של המאה ה-21, כשהקבוצה זכתה באליפות צ'כיה ב-1997, 1998, 2002 ו-2003. הקבוצה זכתה בתקופה זו גם בחמישה גביעים צ'כיים, כולל שלושה תארים רצופים מ-1997 עד 1999. בעונת 2017/18 הגיעה אופבה לגמר ליגת העל הצ'כית.
בכך, המועדון העפיל לעונה הסדירה של ליגת האלופות בכדורסל 2018/19.
אופבה (בצ'כית: Slezský FC Opava) היא קבוצת כדורגל צ'כית המשחקת בליגת המשנה הצ'כית בכדורגל.
הקבוצה הוקמה בשנת 1907 בשם Troppauer Fussballverein ושיחקו בה בעיקר כדורגלנים ממוצא גרמני.
לאחר סיום מלחמת העולם השנייה המועדון הוקם מחדש על בסיס שחקנים צ'כים.
הוא שיחק בליגות מקומיות וארציות ברמה שונה עד שבשנת 1986 החל לשחק בליגה השנייה בחשיבותה.
ב-1995 הקבוצה סיימה במקום השני והצליחה לעלות בפעם הראשונה לליגה הבכירה.
בשנים 1995–2000 היא שיחקה בליגת העל הצ'כית בכדורגל.
העונה המוצלחת ביותר הייתה 1995/96 אותה היא סיימה במקום השישי.
לאחר עונת 2000 היא ירדה לליגת משנה אך כעבור שנה חזרה לליגה הבכירה.
בהמשך רמתה ירדה ועקב בעיות כלכליות הקבוצה ירדה לשחק ליגה אזורית.
בשנת 2011 היא חזרה לליגה השנייה בחשיבותה.
בעונת 2016/17 הקבוצה הצליחה להגיע לגמר הגביע הצ'כי בכדורגל אך הפסידה את התואר.
בעקבות הצלחה זו היא השתתפה בגביע האינטרטוטו בה שיחקה בשלב הבתים.
בשנת 2018 המועדון חזר לליגה העליונה אך בסיום עונת 2021 חזר לליגת המשנה.
אלויס גרוסמן הוא מלך השערים של כל הזמנים עם 33 שערים.
אופארין דז'וקו (בפורטוגזית ובצרפתית: Ouparine Djoco; נולד ב-22 באפריל 1998 בז'יביזי-סיר-אורז' שבצרפת) הוא כדורגלן יליד צרפת שמוצאו בגינאה ביסאו המשחק בעמדת השוער בקבוצת פרנקס בוריינס מליגת המשנה הבלגית, בהשאלה מקלרמון פוט, ובנבחרת גינאה ביסאו.
דז'וקו גדל במחלקות הנוער של פלורי וקלרמון פוט.
בשנת 2018 החל לשחק בקבוצת המילואים של קלרמון פוט.
ב-19 בספטמבר 2020 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה של המועדון, בתיקו 1-1 נגד טולוז במסגרת המחזור הרביעי בליגת המשנה הצרפתית לעונת .
הוא ערך שלוש הופעות ליגה בעונה זו, שהסתיימה בהעפלתה של קלרמון פוט לליגת העל הצרפתית.
ב-21 בנובמבר 2021 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל הצרפתית, בהפסד 2-1 לניס במסגרת המחזור ה-14 לעונת 2021/2022. הוא ערך 24 הופעות ליגה בעונה זו, ובעונת 2022/2023 ערך הופעת ליגה אחת בלבד.
ב-31 ביולי 2023 הושאל דז'וקו למשך עונת לפרנקס בוריינס מליגת המשנה הבלגית.
ב-17 בנובמבר 2023 ערך דז'קוו את הופעת הבכורה שלו בנבחרת גינאה ביסאו, בתיקו 1-1 נגד נבחרת בורקינה פאסו במסגרת מוקדמות מונדיאל 2026.
אופדסיטיניב (שם באנגלית: Upadacitinib) היא תרופה לטיפול בדלקת מפרקים שגרונית.
אופדסיטיניב אושרה לשימוש ע"י מנהל המזון והתרופות האמריקאי (FDA) באוגוסט 2019 למניעת התקדמות מחלת הדלקת מפרקים שגרונית.
אופדסיטיניב נמכרת בישראל תחת השם המסחרי רינבוק (Rinvoq).
אופדסיטיניב היא תרופה דור שני ממשפחת מעכבי האנזים (Janus Kinase (JAK.
התרופה אושרה במקור ע"י ה-FDA לטיפול בדלקת מפרקים שגרונית פעילה, ודלקת מפרקים פסוריאטית פעילה, אצל חולים אשר לא מגיבים, או פיתחו סבילות לתרופה אחת או יותר ממשפחת ה-Disease-modifying antirheumatic drugs (DMARDs) כמו חוסמי (Tumor necrosis factor (TNF.
באירופה, אופדסיטיניב יכולה לשמש כטיפול יחיד או משולב עם התרופה מתוטרקסט (Methotrexate).
בנוסף למחלות הנ"ל, אופדסיטיניב עוזרת גם לחולים בגילאי 12 ומעלה עם דלקת עור אטופית שאינה מאוזנת עם טיפולים סיסטמיים אחרים, או שאין נגדה טיפולים נוספים.
התוויה נוספת לתרופה היא דלקת חוליות מקשחת, ו-radiographic axial spondyloarthritis שאין להם תגובה מספקת לטיפול הרגיל.
כמו כן, אופדסיטיניב משמשת לטיפול בקוליטיס כיבית, כמו גם לחולי קרוהן במבוגרים בדרגה בינונית עד קשה עם סבילות לטיפול הרגיל או לתרופות ביולוגיות, לדוגמה חוסמי TNF אחד או יותר.
התרופה ניתנת דרך הפה והיא בעלת מנגנון שחרור ממושך.
מנגנון הפעולה של אופדסיטיניב (Upadacitinib) הוא עיכוב אנזימים ציטופלזמיים ממשפחת Janus kinases (JAks).
משפחת אנזימים זו מכילה ארבע טירוזין קינאזות (JAK1, JAK2, JAK3 ו-TYK2) המעורבים בתהליך של מחלות דלקתיות בתיווך מערכת החיסון.
אנזימי ה-JAK מתווכים את מסלול העברת האותות JAK-STAT בתגובה להפעלת הקולטנים על ידי פקטורי גדילה ו-ציטוקינים.
תפקיד של JAKS להעביר אותות על ידי זרחון והפעלת פקטורי שעתוק STATs, ויסות ביטוי גנים והשפעה על ההמטופואזה ותפקוד תאי מערכת החיסון.
אופדסיטיניב (Upadacitinib) מונעת זרחון והפעלה תוך תאית של פקטורי שעתוק STATs, ומפחית את ההשפעתם הדלקתיות.
לאופדסיטיניב (Upadacitinib) יש השפעה מעכבת סלקטיבית יותר על JAK1 ביחס לתתי-סוגים JAK2, JAK3 ו- ו־TYK2.
כאשר ציטוקין נקשר לקולטן JAKs יש שינוי קונפורמציה, הפעלה' וזירחון עצמי.
הזירחון מאפשר לפקטורי שעתוק STATs להיקשר ולהזדרחן על ידי JAKs.
פקטורי שעתוק ה-STATs יוצרים הומו או הטרו-דימרים, ולאחר מכן עוברים לגרעין התא לקשור את רכיבי הפרומוטור שלהם על גבי ה-DNA, ומתחילים שיעתוק גנים.
בסופו של דבר, מסלולי איתות בתיווך JAK1 מקדמים אירועים מעודדי דלקת, כגון התפשטות והישרדות מוגברת של תאי חיסון, התמיינות תאי T והפעלת מקרופאגים.
אופדסיטיניב (Upadacitinib) מעכבת JAK תחרותי, ומתחרה עם מולקולת ATP על הקישור ל־JAK וגורם לעיכוב הפעילות שלו.
כתוצאה מכך לא מתרחש זרחון והפעלת דימרים של STATs, המעבר לגרעין, הקישור לפרומוטור ושעתוק הגנים מעוכבים.
תופעות לוואי שכיחות של אופדסיטיניב (Upadacitinib) כוללות דלקת בדרכי הנשימה, ואקנה.
אוֹסְרָם (Osram) היא סגסוגת אוסמיום וטונגסטן (וולפרם בגרמנית) בעלת נקודת התכה גבוהה ויציבות מכנית וכימית, המשמשת לייצור חוטי להט בנורות ליבון.
הסגסוגת פותחה לראשונה על ידי הכימאי האוסטרי קרל אוור פון ולסבאך, אשר ייסד תאגיד לייצור מוצרים חשמליים, ובפרט נורות חשמליות בשם זה.
לצורכי שיווק חוטי הלהט למנורות הליבון, כינה ולסבאך את החומר החדש בעל נקודת התכה של 3000–3400 מעלות צלזיוס בשם המסחרי OSRAM המהווה הלחם בסיסים של שני היסודות המרכיבים אותו.
ב-10 במרץ 1906 נרשם השם כסימן מסחר וב-17 באפריל כפטנט במשרד הפטנטים הקיסרי בברלין.
אוסר כאף (ביוונית עתיקה: Οὐσερχέρης, נפטר בסביבות 2491 לפנה"ס) היה שליט במצרים העתיקה ומייסד השושלת החמישית.
הוא שלט במשך כשבע שנים בתקופת הממלכה הקדומה, בתחילת המאה ה-25 לפני הספירה.
ככל הנראה השתייך לענף של משפחת המלוכה של השושלת הרביעית, אם כי הוריו אינם ודאיים אך, יכול להיות כי היה בנה של חנטקאוס הראשונה.
הייתה לו לפחות בת אחת ובסבירות גבוהה גם בן, סחו רע, מבת זוגו נפרחתפס .
בן זה ירש אותו כשליט.
שלטונו בישר את עליית פולחן האל רע, שהפך למעשה לאל המדינה של מצרים במהלך תקופת שלטונה של השושלת החמישית.
ייתכן שאוסר כאף היה כוהן גדול של רע לפני שעלה לכס השלטון, ובנה לכבודו מקדש שמש, המכונה "מבצר רע" (Nekhenre (Nekhen-Ra)), בין אבו סיר לאבו גוראב .
בכך החל במסורת בניית מקדשי שמש שנמשכה על ידי יורשיו לאורך תקופה של 80 שנה.
"מבצר רע" תפקד בעיקר כמקדש מתים לשמש השוקעת.
טקסים שנערכו במקדש עסקו בעיקר בתפקיד היוצר של האל רע ובתפקידו כאבי השליט.
בהתחשב בהקטנת גודלו של מתחם בתי המתים המלכותיים, הדבר מרמז על הפרדה קונקרטית יותר בין אל השמש לשליט מאשר בשושלות קודמות.
לאחר מותו של אוסר כאף, היה מקדשו נושא לארבעה שלבי בנייה, שבמהלכם נרכש אובליסק גדול.
אוסר כאף בנה פירמידה בסקארה קרוב לזו של ג'וסר, מיקום שאילץ אדריכלים לשים את מקדש המתים הקשור במיקום יוצא דופן, מדרום לפירמידה.
האחרון היה קטן בהרבה מאלה שנבנו בתקופת השושלת הרביעית, אך מתחם בתי המתים היה מעוטר בפאר רב ובתבליטים מצוירים עדינים.
בנוסף לפירמידה ולמקדש שלו, בנה אוסר כאף פירמידה קטנה יותר קרוב אליו עבור אחת ממלכותיו, כנראה נפרחתפס.
למרות שאוסר כאף היה מושא לפולחן קבורה לאחר מותו כמו מלכי השושלת החמישית האחרים, פולחנו היה חסר חשיבות יחסית, והוא ננטש לאחר תום השושלת.
מעט ידוע על פעילותו מעבר לבניית הפירמידה ומקדש השמש שלו.
תולדות השלטון של הממלכה קדומה מתעדים מנחות של בירה, לחם ואדמות לאלים שונים, שחלקן עשויות להתאים לפרויקטים של בנייה מטעמו של אוסר כאף, כולל מקדש מונטו באל-טוד שבו הוא פרעה המוקדם ביותר.
מעבר לגבולות מצרים, ייתכן שהתקיימה משלחת צבאית לכנען או למדבר המזרחי , ונראה כי היו אז מגעים מסחריים עם הים האגאי.
אופוס הוצאה לאור בע"מ, הוקמה בשנת 1987 במטרה לקדם את תחום ספרי המחשבים, מדע בדיוני והפנטזיה בישראל.
החברה מוציאה לאור בעיקר רבי מכר מתורגמים לעברית, בתחומים: פנטזיה, מדע בדיוני, העידן החדש, ניהול עסקים ומדריכי שיפור עצמי, סיפורת מתורגמת.
אופוס הוצאה לאור בע"מ חברה בהתאחדות המו"לים בישראל.
במספר הזדמנויות יצאו ספרים בשיתוף פעולה בין הוצאת אופוס לבין הוצאת כתר.
ההוצאה מזוהה יותר מכל עם תרגום ספרי הפנטזיה והמדע בדיוני הקלאסיים והמודרניים, והיא אחראית לגרסאות העבריות של רבות מהיצירות המכוננות של סוגות אלו, בהן "שר הטבעות", "חולית" וסדרת "גנזך אורות הסער".
אופוס מתמקדת בחמישה תחומים עיקריים, כאשר שני הראשונים הם הבולטים והמזוהים ביותר עם ההוצאה.
אופוס נחשבת לאחת ההוצאות המרכזיות בישראל בתחום הספרות הספקולטיבית.
היא הביאה לקהל הישראלי תרגומים של יצירות קלאסיות ופורצות דרך לצד סדרות מודרניות פופולריות.
להלן רשימה חלקית של סופרים בולטים בז'אנר שיצירותיהם יצאו בהוצאה:
מרטין ("שיר של אש ושל קרח")
אורסולה לה גווין ("הקוסם מארץ ים")
לצד ספרות הז'אנר, אופוס מוציאה לאור ספרים בתחומים נוספים:
העידן החדש: ספרים רבי-מכר עולמיים בתחום הרוחניות, המודעות וההדרכה לחיים.
בין הסופרים: אקהרט טולה, ריצ'רד באך, ניל דונלד וולש.
ניהול: ספרי הדרכה בתחום הניהול, השיווק וההתפתחות האישית והעסקית.
בין הסופרים: סת' גודין, סיימון סינק, ג'ון סי מקסוול.
סיפורת, מתח והיסטוריה: רומנים מתורגמים ממגוון סוגות.
בין הסופרים: ג'ודי פיקו, ג'פרי דיבר, פיליפה גרגורי, ברנרד קורנוול, מרקוס זוסאק.
אוֹפּוֹזִיצְיָה (בעברית: נֶגְדָּה) במובנה הרחב היא כלל העמדות, הארגונים והתנועות המתנגדים פוליטית או אידאולוגית לממשל או לעמדתו.
בהקשר הפרלמנטרי-מדיני, אופוזיציה היא כלל המפלגות שאינן חברות בקואליציה (בעברית: יַחְדָּה), כלומר שלא התאגדו עם מפלגת השלטון והמפלגות שתומכות בה (אשר נציגיהן חברים בממשלה) לשיתוף פעולה ברשות המבצעת.
מטרת האופוזיציה היא לייצג בפרלמנט את דעות המיעוט שלא זכו לייצוג בממשלה, לבקר את הממשל, להציג חלופה לדרכו ולנסות להדיחו בהתאם לחוק.
במשטר פרלמנטרי-יחסי כמקובל בישראל, חברי האופוזיציה מהווים מיעוט בקרב חברי הרשות המחוקקת, מכיוון שחברותם של רוב חברי הפרלמנט בקואליציה הכרחית ליציבותה.
לעיתים נקבע בחוק או בנוהג שנציג של האופוזיציה יהיה נוכח תמיד בוועדות, על מנת לתת יצוג למיעוט.
בישראל, בממלכה המאוחדת ובמשטרים פרלמנטריים דומים, מקובל שראש האופוזיציה הוא יושב ראש המפלגה הגדולה מבין המפלגות החברות באופוזיציה.
ב, כבכל גוף פרלמנטרי, מתקיימת אופוזיציה (נֶגְדָּה) שמונה את סיעות הכנסת שבחרו שלא להשתתף בקואליציה.
נהוג להעניק לסיעות האופוזיציה את ראשות מספר ועדות הכנסת, מספר שהשתנה בין כנסות שונות, וב־2008 נקבע בתקנון הכנסת כי ראשות הוועדה לענייני ביקורת המדינה תמסר רק לאופוזיציה.
בישראל לא הוגדר מעמד רשמי לראש האופוזיציה עד לשנת 2000, שבה נחקק תיקון לחוק שהסדיר את מעמדו, סמכויותיו, שכרו וכדומה.
בין היתר חויב ראש הממשלה למסור לו עדכונים בענייני המדינה.
כמו כן נחשב ראש האופוזיציה כ"סמל מדינה" וזכאי לאבטחה.
ברשויות המקומיות בישראל קיימת אופוזיציה גם כן, ונקבע בחוק שברשויות המקומיות יינתן לאופוזיציה ייצוג בכל אחת מוועדות החובה של הרשות המקומית.
אופוס דאי הוא ארגון קתולי, שנוסד בשנת 1928 בידי חוסה-מריה אסקריבה, לאחר חיזיון שלטענתו פקד אותו.
משימתו העיקרית הייתה לסלול דרך חדשה של קדושה לכל האנשים, כל זאת מבלי לשנות את המצב שבו הם נתונים.
הדגש היה ועודנו על התקדשות דרך העבודה היומיומית, ועל שוויוניות בכל הנוגע למין, לגזע ולמוצא.
במשך שנים רבות מעמד הארגון היה כ"מוסד סקולרי" (חילוני).
בראשיתו נרדף בספרד על ידי מסדר הישועים.
בשנת 1962 החל אסקריבה בצעדים ראשונים לשינוי מעמדו של הארגון, עד אשר ב-1982 קיבל הארגון מעמד פורמלי של "פרלטורה אישית" ("Personal Prelature").
מעמד זה אושר על ידי האפיפיור יוחנן פאולוס השני.
אהדתו של האפיפיור העלתה את הארגון על דרך המלך ותרמה לפופולריות שלו.
במסגרת מעמד זה הארגון הוא חלק מההיררכיה המוסדית של הכנסייה תחת פיקוד "קונגרגציית הבישופים".
המושג "פרלטורה אישית" מתייחס לקריטריון המגדיר את החברוּת לפרלטורה, דהיינו היא לא מוגדרת על פי קריטריון קשור לשטח מסוים כמו המחוזות הרגילים של הכנסייה, אלא מדובר במוסד שתחום הגדרתו הוא אנשים.
ב-2002 הוכרז מייסד הארגון כקדוש על ידי האפיפיור יוחנן פאולוס השני.
המהירות שבה נסתיים תהליך הקנוניזציה התאפשרה בזכות רפורמת החקיקה לתיקי הקנוניזציה, אשר עליה הכריז יוחנן פאולוס השני ב-1983 ואשר השלימה את עבודת פישוט ההליכים אשר בה פתח עוד פאולוס השישי.
תיקים אחרים, כגון הקנוניזציה של פדרה פִּיוֹ, של אל-פֵּלֵה או של אמא תרזה מקולקטה הגיעו לקצם תוך פרק זמן קצר יותר הודות לחקיקה החדשה.
כדי שאדם יתקבל כחבר, עליו קודם כל להיות בגיר (בן או בת 18).
המעוניין חייב לבקש להתקבל באופן חופשי, מתוך ביטחון כי נקרא לכך על ידי האל.
לפני שישתלב באופן זמני לפרלטורה, עליו לחכות לפחות 18 חודשים, ועוד חמש שנים נוספות, לכל הפחות, כדי שהשתלבותו תהיה סופית.
הארגון פרוש באופן רשמי ב-67 ארצות ומכיל מעונות בכל מדינה בהם חברי הארגון יכולים לשהות בעלות סמלית, וכולל כ-88 אלף חברים.
משתייכים לאופוס דאי אנשים מכל המעמדות החברתיים ומכל הסוגים: מאמינים מן השורה וכמרים, נשים וגברים, צעירים וזקנים, נשואים ורווקים.
חברות באופוס דאי לובשת שלוש צורות שונות.
לא מדובר במעמדות או בקטגוריות שונות אלא בדרכים שונות לחיות את הייעוד הנוצרי הזה בהתאם לנסיבות חייו האישיות של כל אדם.
רוב החברים (70%) הם סופרנומרריים, דהיינו, "חברים מעבר למניין" – אלה הם נשים וגברים נשואים אשר גרים בבתיהם ועוסקים במקצועם הרגיל.
הנומרריים, דהיינו "חברים מן המניין" (20%), הם נשים וגברים רווקים אשר גרים על פי רוב במרכזי הפרלטורה ועוסקים במקביל במקצועם ובפעילויות האופוס דאי.
אחדות מן הנשים עוסקות באופן מקצועי בעבודות הבית ובניהול המרכזים ומכוּנות "נומרריות עוזרות".
לבסוף, העמיתים, דהיינו "חברים שלא מן המניין", הם נשים וגברים רווקים אשר גרים עם משפחותיהם או לבדם.
המרכז העולמי של הארגון ממוקם ב-Viale Bruno Buozzi מספר 73 ברומא.
הנכסים שאנשי אופוס דאי משתמשים בהם בפעילויות ההכשרה הנוצרית אינם בבעלות של הפרלטורה אלא של מוסדות המורכבים מאנשים אשר משתתפים בפעילויות אלה ואשר עשויים להיות חברי אופוס דאי או לא.
כלל הבניינים המיועדים לפעילויות שליחות ביוזמתם של אנשי אופוס דאי ושל אחרים (בתי ספר, בתי חולים, וכו') נאמד על ידי ג'ון אלן ב-2.8 מיליארד דולר – סכום הדומה לסך נכסיהם של ארגונים קתוליים אחרים בסדר גודל עולמי.
במקביל לפעילות הרוחנית של הארגון, לרוב מתקיימים גם פעילויות אקדמאיות בבתים ובמרכזים השונים, הכוללים השתלמויות, כנסים, הרצאות ופעילויות התנדבותיות.
כדי להרחיב את מעגל מאמיניו, עושה הארגון שימוש מושכל באמצעי התקשורת השונים, ואף מכשיר עיתונאים באוניברסיטה מיוחדת בספרד.
אנשי הארגון טוענים שהם לא מקבלים בקלות מאמינים חדשים, ומקשים בקבלת מאמינים שמתדפקים על דלתותיהם.
את עיקר פרסומו בשנים האחרונות חב הארגון לספר ולסרט "צופן דה וינצ'י", שבו הוא מוצג בצורה לא אוהדת במיוחד, אם כי גם לא שלילית לחלוטין.
בספר "הסודות שמאחורי צופן דה וינצ'י", יש ניתוח ההבדלים בין המציאות לבין הכתוב בספר.
לדברי המייסד, האופוס דאי מבקשים לקדם בקרב אנשים מכל מעמדות החברה את השאיפה להשיג שלמות נוצרית בעולם.
חברי ארגון זה אינם מבצעים כפייה דתית או שאיפה לקיום מסיון דתי, אלא בעיקר שיח בין דתי.
רעיון זה של קריאה אוניברסלית לקדושה התקבל על ידי מועצת הוותיקן השנייה.
למעשה, הרוחניות של האופוס דאי מבוססת על הנקודות הבאות:
הידיעה שכל נוצרי אשר נטבל הוא בן מאומץ של אלוהים – ידיעה אשר מובילה אותו להתייחס אל אלוהים כאב ואל כל הנוצרים כאחים.
חיי היום-יום והעבודה, אשר מהווים דרך לקדושה והזדמנות לפגוש את אלוהים.
החופש של כל אדם בעניינים חילוניים (חברתיים, תרבותיים, מקצועיים וכו').
התפילה, אשר, לדבריו של המייסד, "היא סודו של האופוס דאי".
בהקרבה בדברים הקטנים של חיי היום-יום.
הספר Camino ("דרך") היצירה המפורסמת ביותר של חוסה-מריה אסקריבה, משקף את הרעיונות האלה במסגרת 999 עיונים רוחניים.
ותורגם ל-43 שפות ונמכר ב-4.5 מיליון עותקים.
קיים תרגום לעברית של הספר אשר יצא לאור בארגנטינה ב-1972.
בכל הקשור להסתגפות, רוח האופוס דאי שמה את הדגש בראש ובראשונה על הקרבת קורבנות קטנים: למשל, להתפלל כל בוקר, לדעת לחייך, להגיע בזמן או לסיים עבודה שהתחלנו.
מספר חברים גם מבצעים סיגופים גופניים כגון לבישת שק (סיליקיום).
בכנסייה הקתולית, ההסתגפות הגופנית, כל עוד היא מתבצעת במתינות ומבלי שדבר יפגע בבריאות, היא אחד האמצעים המסורתיים בסגפנות.
מספר מוסדות בכנסייה ממליצים עליה.
ידוע כי, בזמננו, דמויות כגון האם תרזה, פדרה פיו , האפיפיור יוחנן פאולוס השני או הבישוף אוסקר רומרו לבשו שק.
חברי אופוס דאי טוענים כי הנוהג הזה, יחד עם סיגופים אחרים כמו צומות בימים המיועדים שנקבעו על ידי הכנסייה, מהווה דרך לקחת חלק בסבלו של ישוע ולהקריב קורבן לאלוהים.
התקנון של אופוס דאי, שאושר ב-1983 על ידי הכס הקדוש דרך המסמך הרשמי Ut sit, קובע כי לאנשי הפרלטורה, כמו לכל נוצרי אחר, יש חופש מלא בכל נושא מקצועי, חברתי או פוליטי.
עיקרון זה צוין פעמים רבות על ידי המייסד, וממשיכי דרכו, משום שהמטרה היחידה שאופוס דאי טוענת לחפש היא רוחנית בלבד.
חופש זה התבטא במשך השנים כאשר חברי אופוס דאי הביעו דעות פוליטיות מגוונות.
גם מנואל פרננדז אראל, חבר נומררי של אופוס דאי, נכלא בגלל ביקורתו למשטר.
העיתונאי ג'ון אלן מציין שמכל הקרדנלים והבישופים הספרדיים, היחיד שנכלא על ידי משטר פרנקו היה חבר אופוס דאי: מדובר בקרדנל חוליאן הראנס קאסאדו , שהיה אז סטודנט באוניברסיטה.
אנשי אופוס דאי עסקו בפוליטיקה גם בארצות אחרות.
באנגליה למשל מונתה רות קלי ממפלגת הלייבור (מרכז שמאל) לשרת התחבורה ב-2008, ובאיטליה פאולה בינאטי ממפלגת לה מרגריטה (גם היא מרכז-שמאל), נבחרה לסנטורית ב-2006.
בישראל חברי האופוס דאי מתנדבים בין היתר בשטחי הרשות הפלסטינית ופועלים בתחום החינוך והחברה ואף משמשים כמורים בבתי ספר המשמשים את האוכלוסייה הפלסטינית, המוסלמית והנוצרית.
ב-2019 נחנך ליד אבו גוש מרכז המבקרים סאקסום, מרכז פעילות אופוס דאי בישראל, המופנה לצליינים ומורי דרך.
אוּפוֹלוּ הוא האי המאוכלס ביותר מבין איי סמואה (כ-75% מתושבי סמואה חיים בו) ושטחו 1,125 קמ"ר.
נמל התעופה הבין־לאומי פלאולו נמצא במערב האי ועיר הבירה אפיה נמצאת בצפונו.
במיתולוגיה הפולינזית, ובעיקר בסמואה, אוּפוֹלוּ הייתה האישה הראשונה באי.
אופולה (פולנית: Opole, ; שמה לשעבר בגרמנית: אוֹפֶּלְן, Oppeln) היא עיר הנמצאת בדרום פולין על גדות הנהר אודר.
אוכלוסיית העיר מונה 129,553 תושבים והיא בירת פרובינציית אופולה.
היא גם בירתה ההיסטורית של שלזיה עלית.
בעיר יש מיעוט גרמני גדול יחסית.
בעקבות מותו של בולסלאב השלישי (1138), אופולה וכל האדמות שבאזורה נהפכו לדוכסות נפרדת, שבסופו של דבר הייתה שותפה לגורלה של פולין ויותר מאוחר גם לגורלה של שלזיה.
לאחר הפסדה של אוסטריה במלחמה השלזית הראשונה ב-1742, חלקה הגדול של שלזיה, כולל אופולה, נפל לידי פרוסיה.
ב-1871 הפכה העיר לחלק מהקיסרות הגרמנית.
היהודים הראשונים גרו ככל הנראה באזור העיר אופולה עוד לפני הקמת העיר בשנים 1211–1217 .
בשנת 1840 הקימה הקהילה היהודית בית כנסת ברחוב הוספיטל.
באביב 1894 החלה בניית בית כנסת חליפי וחדש, על האי פָּשֶקֶה, בשובל של נהר אודר העובר בעיר.
לאור הגידול המהיר של הקהילה היהודית.
בית כנסת החדש היה גדול ומפואר, היו בו כ-600 מקומות ישיבה.
בתאריך 22 ביוני 1897 נערכה חנוכת בית הכנסת והעברת ספרי התורה מבית הכנסת הישן לחדש.
עם הזמן בית הכנסת הישן נמכר במכירה פומבית לחברה להוצאה לאור ועל כן ככל הנראה, הוא שרד את ליל הבדולח והשואה.
בשנת 2006 הפך בית הכנסת הישן לאולפן טלוויזיה אזורית של TVP3 Opole .
רשויות העיר מונעות פגיעה בצורתו החיצונית של הבניין.
בשנת 1885 הקהילה היהודית באופולה הייתה בשיאה מבחינת מספר היהודים.
בשנה זו חיו בעיר כ־765 יהודים.
לאחר השואה קהילת יהודי אופולה לא התאוששה.
אופוזיציה קומוניסטית ישראלית (אק"י) הייתה התארגנות פוליטית בראשותה של ח"כ לשעבר אסתר וילנסקה שפרשה ממק"י ב-1973, בטענה שמפלגה זו אינה שמאלית די הצורך ומגלה נטייה לציונות בהקשר לסכסוך הישראלי-הערבי.
זאת לאחר שבפילוג קודם במק"י בשנת 1965, נותרה וילנסקה חברת המפלגה ונשארה בפלג בראשות ח"כ ד"ר משה סנה והמזכ"ל, שמואל מיקוניס.
חברי אק"י הקימו יחד עם חלק מיוצאי שי"ח את "חזית השמאל", שהתמודדה בבחירות לכנסת השמינית ברשימה משותפת עם מר"י, אולם לא עברה את אחוז החסימה.
ב-1975 הצטרף שמואל מיקוניס לאק"י בעקבות האיחוד בין מק"י לתכלת-אדום.
ב-1977, לקראת הבחירות לכנסת ה-9, החליטה אק"י לחבור לרק"ח ולגופי שמאל נוספים בהקמת החזית הדמוקרטית לשמאל ולשוויון.
אק"י שמרה על מזכירות ארגונית נפרדת ועל ביטאונה, "הדים", בעריכתו של צבי ברייטשטיין בו ביטאה את עמדותיה הפוליטיות, אך שמרה על אמונים לקו של חד"ש במערכות הבחירות השונות.
בעקבות צעד זה נטשו את אק"י חלק מחבריה שפעילותם הלכה ודעכה.
אוּפָה היא עיר ברוסיה, המשמשת כבירת רפובליקת בשקורטוסטן.
אוכלוסיית העיר מנתה 1,062,319 תושבים בשנת 2010. העיר משמשת כמרכז תעשייתי חשוב במערב הרי אורל.
העיר נוסדה לפי פקודתו של איוואן האיום לאחר כיבוש קאזאן, ונקראה טורה-טאו, על שם הגבעה שנבנתה עליה.
בשנים 1708–1728 הייתה חלק מהגוברניה של קאזאן.
בין 1728–1744 בפרובינציית אופה, ובשנים 1744–1781 בגוברניה של אורנבורג.
בין השנים 1781–1796 הייתה מרכז פרובינציה עצמאית, בשנים 1796–1865 חזרה להיות בגוברניה של אורנבורג.
עם הזמן הפך שם העיר בפי המקומיים ל"אופה", שמשמעותו "קטן" בשפות המקומיות, והשם נהפך לשם העיר.
ב-1922 העיר הפכה לבירת הרפובליקה האוטונומית של בשקיריה.
במלחמת העולם השנייה עברו רבים מהמפעלים התעשייתיים מאזור הקרבות לעיר, דבר שעזר לפיתוחה המואץ של העיר בתקופת המלחמה ואחריה.
בשנת 1991 הפכה לבירת בשקורטוסטן כחלק מהפדרציה הרוסית.
את העיר משרת נמל התעופה הבינלאומי אופה, המציע טיסות ליעדים רבים בתוך רוסיה וגם ליעדים בינלאומיים.
בעיר משחקות כמה קבוצות ספורט גדולות בהן קבוצת הכדורגל אופה וקבוצת ההוקי קרח סלבאט יולאייב אופה.
בשנת 2000, הגיע הרב דן הלוי קריצ'בסקי, לעיר אופה והקים קומפלקס שלם של מוסדות, בית כנסת מפואר, בית יתומים, גני ילדים, בית ספר, בית תמחוי המספק ארוחות לנזקקי האזור ומרכז יום לקשישים.
הרב קריצ'בסקי מלווה את יהודי העיר לאורך כל השנה מבחינה רוחנית וגשמית ועורך בבית הכנסת את השבתות והחגים כהלכתם.
מדי שנה משתתפים מאות מיהודי העיר בשולחן סדר פסח חגיגי על פי כל כללי ההלכה ובהידור רב.
כיום הוא משמש שליח חב"ד והרב הראשי של אופה ומהווה דמות דתית מוכרת ומוערכת גם בקרב אנשי השלטון וכלל התושבים.
הקהילה היהודית במקום מונה כ-8,000 יהודים.
אופוס סקטילה (מלטינית: opus, אופוס - עבודה; sectile, סקטילֶה - חתוך, מחולק) היא שיטת ריצוף בה נעשה שימוש בלוחות אבן צבעוניים בעלי צורות גאומטריות משתנות.
לוחות אלו הוטבעו במערך הריצוף השלם לעיתים קרובות תוך כדי בניית מערכי דגמים.
הרצפות נושאות בדרך-כלל דגמים בעלי מאפיינים קבועים החוזרים על עצמם.
שיטה זו מופיעה בכתובים לראשונה בספרו של מרקוס ויטרוביוס פוליו "על אודות האדריכלות", שם הוא מצביע על טכניקה זו לצד שיטות ריצוף מקובלות אחרות.
טכניקה זו נכנסה לשימוש כבר במאה הרביעית לפנה"ס בעולם היווני, בעיקר במסגרת דגמים פשוטים מאוד של משבצות.
בעולם ההלניסטי הפכו הדגמים למורכבים יותר עם הופעתם של דגמים גאומטריים ואף תיאורים פיגורטיביים, אלו נחתכו באופן ישיר והוטבעו במערך הכולל, לעיתים בשילוב עם ריצוף פסיפס פשוט.
שיטת ריצוף זו נחשבה ליוקרתית ביותר ועמדה בראש היררכיית הרצפות שנהגו בעת העתיקה.
בתקופה הרומית נעשה שימוש באופוס סקטילה בעיקר בבתי עשירים; בתקופה הביזנטית החלו לשמש לעיתים קרובות כעיטורי קירות של כנסיות.הדוגמאות הקדומות ביותר מופיעות באיטליה בתקופה ההלניסטית, ומצביעות על שימוש באבני גיר צבעוניות כחומר הגלם שממנו עשויות היו הרצפות.
בעולם הרומי נפוץ השימוש בשיש כחומר גלם, לצד האבנים האחרות, החל מן המאה הראשונה לפנה"ס.
פלטות האבן נוסרו לעיתים כשצידן התחתון מחודד, כדי להקנות אחיזה טובה בטיח שאליו הן הוצמדו, בעוד הצד העליון היה חלק לגמרי.
הלוחות הונחו על גבי טיח לח, שהתקשה לאחר ההנחה ויצר אחיזה טובה של הלוח המוצמד.
הטיח היה מורכב מתערובת של סיד ואפר, שיצרה אפקט התקשות של בטון.
על מנת למנוע תזוזה או שבירה של הלוחות ושמירה על מפלס אחיד, נהגו להצמיד את הלוחות אחד לשני ולהניח אבנים בנקודות החיבור הרגישות.
האבנים שהוצמדו לטיח הפכו לחלק ממכלול התשתית שתמך ואחז בלוחות.
אופוס סקטילה בארץ־ישראל בתקופה ההרודיאנית
עיקר האינפורמציה על צורת הרצפות ושיטת הנחת הריצוף שנהגו בתחומי ארץ ישראל מקורה בארמון השלישי של הורדוס ביריחו, במצדה, בהרודיון ובמבצר קיפרוס.
כמו כן ניתן לראות דוגמאות לשיטת ריצוף זו ברובע ההרודיאני שבעיר העתיקה ובקיסריה בשולי ההיפודרום.
בקיסריה גם נמצא בית מלאכה לייצור לוחות אופוס סקטילה ובו גם ערימה בנפח של יותר מ־ 100 ליטר של אבני פסיפס (tesserae) גולמיות, ממצא זה מצביע על קשר בין אומני הפסיפס לבין אומני האופוס סקטילה.
פאולין דונסיל-ווט טוענת במחקרה כי כל רצפות האופוס סקטילה שנמצאו בשימוש באתרים ההרודיאניים בארץ נעשו מאבנים מקומיות, וזאת בניגוד להבחנתו של אהוד נצר, שטוען כי נעשה שימוש באבנים מקומיות לצד שיש מיובא.
טענתה של דונסיל-ווט היא כי למעט האבנים השחורות, כל שאר האבנים הבהירות מקורן ממחצבי אבן-גיר הסמוכים לאזור בית לחם.
החוקרת מבחינה בכמה גוונים של אבני הגיר – ורוד בהיר או ורוד כהה, אדום-כתום, צהוב-חזק, צהוב-חלש.
לאבנים אלו נלוו עורקים בצבעים שונים - בדרך כלל אדום-ארגמן; עורקים אלו הם שהקנו להם את המראה דמוי השיש.
אבני הדולומיט הלבנות, הדומות בצבען לבהט, הן לטענתה אבנים הנפוצות במרחב הרי יהודה.
זיהוי האבנים השחורות הביא למסקנה כי מדובר בשני סוגי אבנים: אבן ביטומנית וצפחה, הבאות שתיהן ממחצבים הסמוכים לים המלח.
האבנים האפורות גם הן סוג של אבנים ביטומניות.לעומת זאת, על פי מסקנתו של נצר אפשר להצביע על מספר סוגי אבנים בהן נעשה שימוש לייצור הרצפות, ביניהן גם אבנים מיובאות.
זיהויין של האבנים המיובאות נעשה על ידי חוקרים מן האוניברסיטה העברית:
cipollino - שיש בהיר עם עורקים ירוקי ממזרח יוון
pavonazzeto - שיש בהיר עם עורקים סגלגלי ממרכז טורקיה
breccia corallina - שיש אדום עם כתמים לבנים מצפון-מערב טורקיה
bianco e nero antico - שיש בהיר עם כתמים שחורים מדרום-מערב צרפת
giallo antico - אבן-גיר צהבהבה עם עורקים ורודים ממרכז טורקיה.
צבע האבנים ואיכותן הם שהיוו את השיקול בבחירת חומר הגלם המתאים ביותר.
בעולם הרומי מוכר שימוש בשיש בצבעים שונים.
הנהייה אחר מרקמי הצבע המיוחדים מוצאת ביטויה באזורים השונים מהם הובאו חומרי הגלם לייצור הרצפות.
הדוגמאות המוצגות כאן הן רק חלק קטן ממגוון עשיר של סוגי אבנים בהן נעשה שימוש.שימוש נרחב ברצפות אלו נעשה בבתי מרחץ.
יתרונן היה בכושר עמידתן בתנאי לחות ורטיבות, ומכאן תפוצת השימוש הנרחבת דווקא במבנים מסוג זה.
רוב הדוגמאות בארץ מגיעות מבתי מרחץ כדוגמת מצדה, קיפרוס, הרודיון, מכור וככל הנראה גם קליהרי (בעבר הירדן).
הדוגמאות מיריחו וירושלים הן דוגמה לשימוש במרצפות אופוס סקטילה במבני כינוס והתוועדות.
בהקשר לירושלים מציין יוסף בן מתתיהו שימוש באבני ריצוף צבעוניות:
בתארו את ארמונו של הורדוס שהיה בסמוך למגדלי המצודה במערב העיר, מדגיש יוסף בן מתתיהו את פארן של אבני הריצוף:
"מי יוכל לתאר את מרצפת הבניינים האלה, אבנים מאבנים שונות ויקרות, אשר הובאו מכל הארצות למכביר."
בתארו את רחבת הר-הבית מציין יוסף בן מתתיהו
"וכל הככר מתחת לרקיע היה ריצוף אבני צבעונים, אבנים מאבנים שונות."
תיאור זה עשוי בהחלט לשקף שימוש ברצפות אבן צבעוניות בטכניקת ה'אופוס סקטילה'.
בפרויקט סינון העפר מהר הבית נמצאו שברי אריחי ריצוף רבים מסוג 'אופוס סקטילה', שבאמצעות השוואה לדגמים שנעשה בהם שימוש באתרים אחרים שנבנו בידי הורדוס, יחד עם אפשרויות הריצוף הגאומטריות שוחזרו הדגמים לפיהם הם היו מונחים ברחבת הר הבית.
אופה לחם או מכונת לחם הוא מכשיר חשמלי ביתי המיועד לאפיית לחם.
המכשיר מכיל תבנית אפייה שבתחתיתה מלוש (וו לישה).
התבנית, הניתנת לשליפה, נמצאת בתוך תנור קטן המיועד לתבנית זו בלבד.
תפעול המכשיר נעשה באמצעות לוח בקרה הממוקם על פני המכשיר.
הכנת הלחם נעשית על ידי הכנסת המצרכים הדרושים אל תוך התבנית, והמכונה מבצעת את כל תהליך הכנת הלחם הכולל לישה, התפחה ואפייה, ולעיתים שלבים מרובים יותר.
בדגמים מסוימים של אופי לחם, ניתן ליישם תוכניות אפייה שונות המאפשרות הכנה של לחמים שונים, כמו לחם לבן, לחם מלא וחלה, וכן בצקים בלבד (ללא אפייתם במכונה) כמו בצק לפיצה או ללחמניות, שאותו אופים בתנור לאחר עיצובו.
רוב המכונות מאפשרות לתזמן את מועד סיום הפעולה, כך שתהליך האפייה מתחיל ללא התערבות ומסתיים בזמן הנדרש.
באופן זה ניתן להכין את התערובת לאפיה בערב, ולקבל לחם טרי בבוקר.
מכונות מתקדמות מאפשרות גם תכנות מחזורי לישה ואפייה ייחודיים.
אופה הלחם הראשון יוצר ביפן בשנת 1986. עשור מאוחר יותר הפך אופה הלחם לנפוץ באנגליה וארצות הברית.