tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
נכון לשנת 2013, רק 20 ברדלסים זוהו באיראן, אך באזורים מסוימים שטרם נסקרו האוכלוסייה יכולה להגיע לכ-50 עד 100 פרטים.
מארץ ישראל הוא נכחד בשנת 1960.
הפעם האחרונה בה נראה ברדלס בישראל היה ב-1959 ליד נחל חיון כאשר נהג משאית דיווח על חיה מהירה שרצה ליד הכביש, שלאחר מכן התברר כברדלס.
הברדלס האסייתי הופרד ממשפחתו באפריקה לפני 32,000 שנים בין ל-67,000 שנים.
יחד עם השונר הצפוני והנמר הפרסי, הוא אחד משלושת המינים של החתולים הגדולים שנותרו באיראן היום.
הברדלס הוא בעל החיים היבשתי המהיר ביותר בעולם.
ראשו וגופו של ברדלס אסייתי בוגר נמדד ב-112–135 ס"מ עם אורך זנב של בין 66 ל-84 ס"מ.
הוא יכול לשקול 34–54 ק"ג, אם כי לרוב הזכר שוקל מעט יותר מן הנקבה.
ברדלסים משגשגים בשטחים פתוחים, מישורים קטנים, אזורים מדבריים למחצה, ובתי גידול פתוחים אחרים שבהם יש טרף זמין.
הברדלס האסייתי נמצא בעיקר באזורים מדבריים ברחבי דאשת אקביר, בחצי המזרחי של איראן.
הברדלסים הנותרים מחלקים לאוכלוסיות נפרדות במרחק רב, ייתכן שחלקם שרדו בחלק היבש של פרובינציית בלוצ'יסטן שבפקיסטן, אך מקומיים טוענים שאלה לא נראו לפחות חמש עשרה שנה.
נקבות, בניגוד לזכרים, לא מתמקמות בשטח משלהם אלא נודדות בתוך בתי הגידול שלהם, לעיתים הן נודדות למרחקים מאוד ארוכים, תמונות ממלכודות מצלמה העידו על כך שנקבה אחת היגרה כ-130 ק"מ, מסע שכלל חציית מסילת רכבת ושני כבישים ראשיים.
הומן ג'ווקר, מנהל פרויקט השימור הברדלס האסייתי ובית הגידול שלו, הצהיר כי "הדגש הוא רק על אזורים מוגנים ספציפיים; אין זה אפשרי לנהל מעקב שכזה במלכודות מצלמה במהלך הסתיו והחורף כשהברדלס הוא הכי פעיל מבחינה פיזית.
בחודש נובמבר 2013, מורטזה אסלאמי, ראש האגודה האיראנית לברדלס (ICS), הצהיר כי 40 עד 70 ברדלסים נותרו בטבע.
עדויות של אמהות אשר גידלו בהצלחה גורים הן נדירות מאוד.
במאי 2013, תמונות ממלכודת מצלמה הראו כי אם עם שלושה גורים בגיל מוערך של שנה אחת נקלטו בצפון-מזרח איראן.
באוקטובר 2013, אנשי שימור הטבע מהקרן הפרסית לשימור חיות הבר צילמו אם וארבעה גורים בטוראן.
הברדלס האסייתי מעדיף בעיקר אנטילופות קטנות.
באיראן התפריט שלו מורכב בעיקר מצבי הודי, צבי פרסי, עז הבר וארנבת מצויה.
בישראל הוא היה ניזון בעיקר ממיני צבאים שונים ומכרסמים.
האיום העיקרי על המין הוא אובדן של מיני הטרף העיקרי שלו עקב ציד בלתי חוקי ותחרות עם רעיית בעלי חיים מקומיים.
מחקר שפורסם בשנת 2012 הצביע שציד ארנבות ומכרסמים כחלק מהתזונה של הברדלס, אינו מהווה מקור משמעותי של תזונה בשל גודלם היחסי הקטן והקושי להיתפס.
בהודו, לפני שנכחד שם, הטרף היה בשפע, בעיקר אנטילופה הודית, צבי הודי ולעיתים אייל נקוד ונילגאי.
ברדפורד היא עיר השוכנת במחוז מערב יורקשייר ביורקשייר והאמבר שבצפונה של אנגליה, למרגלות שרשרת הרי הפניין.
כמו ערים אחרות המשלבות בשמן את הסיומת 'פורד', גם ברדפורד החלה להתפתח בסמוך למעבר מים נוח (וזו משמעות המושג 'פורד').
העיר החלה להתפתח במהלך המאה ה-19, והפכה למרכז בינלאומי לטקסטיל, בעיקר בתחום צמר.
העיר חוותה גדילה מואצת בכלכלתה ובאוכלוסייתה במהלך המהפכה התעשייתית, והפכה לאחד היישובים המתועשים הראשונים.
קרבתה של העיר למקורות פחם, ברזל ומים סייעה בהפיכתה ל"בירת הצמר העולמית" באותה התקופה.
מגזר הטקסטיל בעיר חווה דעיכה מאמצע המאה ה-20, והעיר פנתה במקום זאת למגזר התיירות.
אולם, כמו ערים רבות אחרות בצפון אנגליה בתקופה שלאחר העידן התעשייתי, העיר חוותה אתגרים כלכליים וחברתיים כמו נסיגה של מפעלי תעשייה, מרי חברתי ומחסור כלכלי.
ברדפורד הפכה רשמית לעיר בשנת 1897, וכיום היא מהווה חלק מאזור מטרופוליטני נרחב, שהוא הרביעי בגודלו בממלכה המאוחדת ומתגוררים בו כ-1.5 מיליון תושבים.
בהגדרה נרחבת יותר, העיר היא גם חלק מאזור מטרופוליטני גדול יותר יחד עם העיר לידס, שהוא השלישי בגודלו בממלכה אחרי לונדון ומנצ'סטר ומאוכלס בכ-2.4 מיליון תושבים.
בעיר ברדפורד לבדה מתגוררים כ-293,717 תושבים.
בעיר נמצאת הקבוצה ברדפורד סיטי, אשר משחקת בליגת הפוטבול ליג הראשונה, ובעברה שיחקה גם בפרמייר ליג ואף זכתה בגביע ה-FA.
ברדרבונגה (באיסלנדית: Bárðarbunga – תעתיק מדויק יותר באורד'רבונקה, משמעות השם: "הבליטה של באורדר") הוא הר געש פעיל באיסלנד.
גובהו 2,009 מטרים והוא ההר השני בגובהו במדינה.
ברדרבונגה הוא הר געש תת-קרחוני פעיל מסוג הר געש שכבתי השוכן מתחת לכיפת קרח בצדו הצפון-מערבי של קרחון ואטניוקול (Vatnajökull) בדרום מזרח איסלנד, צפונית מערבית להר הגעש גרימסווטן.
ההר הוא חלק ממערכת געשית שאורכה כ-200 קילומטרים ורוחבה 25 קילומטרים.
בגובה 2,009 מטרים זהו ההר השני בגובהו באיסלנד, 110 מטרים פחות מההר הגבוה ביותר באי.
שטחה של הקלדרה שבה שוכן ההר כ-70 קילומטרים רבועים, רוחבה כ-10 קילומטרים ועומקה כ-700 מטרים.
קרקעית הקלדרה היא בגובה של 1,100 מטרים ושוליה מתרוממים לגובה של עד 1,850 מטרים.
הר הגעש מכוסה בקרח ולא ניתן בימים כתיקונם לראות את הלוע שהתמלא בקרח.
ברדרבונגה הוא הר געש שאיננו מוכר כמעט באיסלנד בשל מיקומו המרוחק והתפרצויותיו הנדירות, אבל מחקרים הראו ששכבות טפרה רבות שבתחילה חשבו כי מקורן בהרי געש אחרים נפלטו מברדרבונגה.
פעילות מתמשכת של רעידות אדמה, סייסמית, מתרחשת בברדרבונגה במהלך העשור השני של המאה ה-21 בלי שמתחוללת התפרצות.
משום כך הוא מוגדר כהר געש פעיל.
פעילות געשית תדירה התחוללה מחוץ לקרחון ברמות דרומית מערבית להר, בין הקרחון ואטניוקול למיירדלסיוקול (Mýrdalsjökull), כמו גם לצפון מזרח כלפי דיינגיופיול (Dyngjufjöll).
ברדרבונגה הוא חלק ממערכת סדקים שכיוונה צפון-מזרח – דרום-מערב.
מערכת הסדקים של לאקי – שההתפרצותה העזה בשנים 1783–1784 גרמה לשינוי אקלים באירופה – היא חלק מאותה מערכת סדקים.
כיוון שרוב שטחו של הר הגעש שוכן מתחת לוואטניוקול, מרבית התפרצויותיו היו תת-קרחוניות, ופעולת הגומלין שבין המאגמה למי הפשרת הקרחון גורמת להתפרצות פריאטו-מגמטית עזה.
במהלך ההיסטוריה היו התפרצויות גדולות כל 250–600 שנים.
ההתפרצות הגדולה ביותר הידועה ממסמכים היסטוריים אירעה בפברואר 1477 כשמדד ההתפרצות הגעשית היה 6. קיימות עדויות להתפרצויות קטנות יותר במהלך 10,000 השנים האחרונות.
מקורה של לבת Þjórsá, קילוח הלבה הגדול ביותר מהתפרצות געשית אחת מההולוקן על פני כדור הארץ, היה בהר הגעש ברדרבונגה לפני 8,500 שנים.
נפחו הכללי בין 21 ל-30 קילומטרים מעוקבים והוא כיסה כ-950 קילומטרים רבועים.
התפרצויות גדולות רבות התרחשו דרומית-מערבית לקרחון, ושתיים מתוכן התרחשו מאז ההתיישבות האנושית של איסלנד.
התפרצות Vatnaöldur בערך בשנת 870 לספירה והתפרצות Veiðivötn ב-1480. שתיהן היו התפרצויות גדולות שהשפיעו באופן משמעותי על החיים באיסלנד ובארצות הסמוכות.
מחקרים של שכבות הטפרה הראו שחלק מההתפרצויות התרחשו מתחת לקרחון, קרוב לוודאי בצפון-מזרח הלוע או בתוך ברדרבונגה.
היו גם התפרצויות קטנות יותר באזור הנקי מקרח של Dyngjuháls לצפון-מזרח.
ההתפרצויות התחללו במחזוריות: היו כמה התפרצויות בקרחון בין 1701 ל-1740 ומאז 1780. לא הייתה התפרצות בקרחון או במערכת מאז 1862–1864.
התפרצות מערכת הסדקים Gjálp ב-1996 הראתה שיש פעילות גומלין בין ברדרבונגה לגרימסווטן.
ההשערה היא שרעידת אדמה עזה בברדרבונגה, כ-5 בסולם ריכטר, היא שהחלה את ההתפרצות ב-Gjálp.
בספטמבר 2010 התחולל נחיל רעידות אדמה בסמוך לברדרבונגה, כשב-26 בספטמבר נרשמו מעל 30 רעידות אדמה, שהעזה בהן הייתה בין 3.5 ל-3.7 בסולם מגניטודה לפי מומנט.
באוגוסט 2014 התחולל נחיל רעידות אדמה נוסף, שבתוך 48 שעות נרשמו מעל 1,600 רעידות אדמה, החזקה בהן הייתה בעוצמה של 4.5. ב-23 באוגוסט הועלתה רמת הכוננות להתפרצות מכתום לאדום, רמה המציינת שמתרחשת התפרצות ונאסר לטוס מעל דרום מזרח איסלנד.
ביום שלאחר מכן הורדה רמת הכוננות בחזרה לכתום.
ב-29 באוגוסט הועלתה שוב רמת הכוננות לאדום, למשך שעות אחדות.
ב-14 בספטמבר 1950 ביצע מטוס דאגלס C-54 השייך לחברת התעופה האיסלנדית נחיתת חירום על קרחון וטאניוקול בברדרבונגה במהלך טיסת מטען מלוקסמבורג לרייקיאוויק.
לא היו נפגעים בנחיתה, אבל ציוד הרדיו נפגע בנחיתה ולכן לא היו אנשי הצוות מסוגלים לדווח על מיקומם.
לאחר יומיים הצליח הצוות להפעיל את משדר ה-SOS בסירת ההצלה ומטוס PBY קטלינה של חברת התעופה האיסלנדית איתר אותם.
כיוון שהמטען כלל ארון קבורה של קולונל מחיל האוויר של ארצות הברית הצטרף חיל האמריקני למאמצי החילוץ.
מטוס צבאי מדגם דאגלס C-3 המצויד במגלשי סקי נחת על הקרחון, אבל לא היה מסוגל להמריא שוב, ולכן ננטש.
שני צוותי האוויר חולצו לאחר שישה ימים על ידי צוות סקי מאקוריירי.
מאוחר יותר רכשה חברת התעופה האיסלנדית את המטוס האמריקני תמורת 700 דולרים.
ב-1951 פונה השלג סביב המטוס והוא נגרר באמצעות שני בולדוזרים במורד ההר, שם הוא הותנע והוטס לריקיאוויק.
ברדלס מזרח אפריקני (שם מדעי: Acinonyx jubatus raineyi) הוא תת-מין של ברדלס הערבות.
בין תת-המין לבין תת-המין הברדלס הדרום-אפריקני קיימת כמעט זהות גנטית, אך ההבחנה של תת-המין כתת-מין נפרד עדיין קיימת.
הברדלס המזרח אפריקני מצוי בדרום סומליה, קניה, טנזניה ואוגנדה.
כמו רוב תת-המינים גם הוא מצוי בסכנת הכחדה ומספר הפריטים איננו ידוע.
טרפו של הברדלס המזרח אפריקני הוא צבאי תומסון, מכרסמים, ארנבות וכדומה.
ברדפורד דילמן היה שחקן תיאטרון, קולנוע וטלוויזיה אמריקאי.
דילמן נולד בסן פרנסיסקו, קליפורניה.
הוא למד ספרות אנגלית באוניברסיטת ייל.
בשנים 1951–1953 שירת כקצין בחיל הנחתים והשתחרר בדרגת לוטננט ראשון.
לאחר שחרורו למד משחק באולפן השחקנים.
הופעת הבכורה שלו בברודוויי הייתה בהצגה מסע ארוך אל תוך הלילה של יוג'ין או'ניל עליה זכה בפרס התיאטרון לשחקנים מתחילים ב-1956.
הצלחתו בתיאטרון הביאה את חברת פוקס המאה ה-20 להחתים אותו על חוזה.
הסרט הראשון שלו היה "חיוך מסוים" ב-1958 ולאחר מכן הופיע בסרטים רבים שהמפורסם ביניהם הוא כפייה לפי ספרו של מאיר לוין ביחד עם דין סטוקוול ואורסון ולס.
שלושתם זכו בפרס השחקן הטוב ביותר בפסטיבל הקולנוע בקאן ב-1959.
הוא השתתף גם בסדרות טלוויזיה רבות כמו: איירונסייד, משימה בלתי אפשרית, קולומבו, המופע של מרי טיילר מור ועוד.
הבריחה מכוכב הקופים - 1971
ברדלס מלכותי הוא מוטציה גנטית נדירה של ברדלס שנראתה פעמים בודדות בטבע בדרום ומרכז אפריקה ואשר נחשבה בתחילה כתת-מין נפרד.
המוטציה נובעת מנוכחות של גן רציסיבי בדומה לטיגריס לבן.
אם לשני ההורים יש את הגן הזה, רבע מהגורים צפויים להיות מלכותיים.
בשנת 1926 כתב סרן אנגלי על ציד חיה ליד העיר הארארה של ימינו.
בתארו את החיה הוא ציין את הדמיון המדהים שלה לברדלס, אך גופה היה מכוסה בפרווה עבה כמו זו של נמר השלג עם כתמים גדולים שהתמזגו ויצרו פסים.
הוא הציע כי חיה זאת מהווה הכלאה בין נמר לברדלס.
לאחר שהתגלו פרטים נוספים כאלו אשר כולם התאפיינו בדמיון גדול לברדלס ובטפרים נשלפים, היה ברור שאין מדובר בהכלאה.
הזואולוג האנגלי רג'ינלד אינס פוקוק תיאר אותו כמין חדש תחת השם המדעי Acinonyx rex ("רקס" פירושו בלטינית "המלך"); עם זאת, הוא חזר בו מסיווג זה בשנת 1939. הצייד וחוקר הטבע האנגלי אבל צ'פמן טען כי צבעו של ברדלס זה מהווה בסך הכול וריאציה לפרוות הברדלס הרגיל.
מאז שנת 1927 הברדלס המלכותי תועד עוד 5 פעמים בלבד בטבע; התמונה הראשונה של ברדלס זה בטבע צולמה בשנת 1975 בפארק הלאומי קרוגר בדרום אפריקה.
הפרווה של הברדלס המלכותי נוטה להיות עבה יותר משל הברדלס הרגיל, ויש לו רעמה שחורה בולטת על העורף.
במקום נקודות גדולות לאורך הגוף והצלעות, לברדלס המלכותי ישנם כתמים גדולים ורחבים בצורות שונות ולא סדירות שמצמצמים את שיעור הפרווה הצהבהבה שביניהם (מזכיר במקצת את הכתמים של ג'ירף רוטשילד).
ההבדל הבולט ביותר נמצא בגב: בעוד שלברדלס הרגיל יש נקודות גדולות שעשויות להתחבר במקצת בעוקץ הזנב, אצל הברדלס המלכותי ישנם שלושה פסים ארוכים ועבים מהעורף עד לזנב שביניהם מפרידה רצועת שיער דקיקה צהבהבה.
אצל הברדלס המלכותי יש כתמים גדולים על הזנב בניגוד לנקודות פשוטות אצל הברדלס הרגיל.
הצבע של הכתמים והפסים אצל הברדלס המלכותי נע בין שחור לחום שוקולד כהה.
באזור החזה והראש אין הבדל בין הברדלס המלכותי לברדלס הרגיל.
מוטציית הברדלס המלכותי נדירה ביותר, והאוכלוסייה העולמית מונה מתחת ל-60 פרטים; מתוך מספר נמוך זה רק 10 פרטים בלבד חיים בטבע – כנראה באזורים מרוחקים של זימבבואה, בוטסואנה ודרום אפריקה.
מרכז הברדלס דה וילט בפרטוריה שבדרום אפריקה אחראי במידה רבה לשימור של מוטציה זאת.
מרכז דה וילט החל בתוכנית רבייה מסודרת של המוטציה ב-1980 כאשר נולדו לזוג אחיות ברדלסיות רגילות במרכז גורים מלכותיים לאחר שלברדלס האב שהגיע מאזור טרנסוואל היו גנים מלכותיים.
מאז המרכז החל בפרויקט לגידול ברדלסים מלכותיים ושימורם ונחל הצלחה גדולה בתחום.
בגלל מאמצי השימור של המרכז וכן בשל העובדה שכל הברדלסים המלכותיים בגני החיות ברחבי העולם מקורם במרכז – המוטציה מכונה גם "ברדלס דה וילט" כמחווה למאמצי השימור של המרכז.
איגוד הכדורגל של ברדפורד סיטי הוא מועדון כדורגל אנגלי מהעיר ברדפורד שבמערב יורקשייר, המשחק בליגת הפוטבול ליג הראשונה, שהיא הדרג השלישי במבנה הליגות של אנגליה.
בעברה הקבוצה שיחקה בליגה הראשונה, ואף זכתה בגביע ה-FA.
הקבוצה נוסדה בשנת 1903 לאחר שקבוצת הרוגבי של העיר - "מנינגהאם FC" הומרה להיות קבוצת כדורגל.
במשחקה הראשון, הפסידה ברדפורד סיטי 0-2 לגרימסבי טאון.
הקבוצה החלה לשחק בליגה השנייה באצטדיון ואלי פארייד בו היא משחקת עד היום.
בשנת 1908 הקבוצה זכתה לראשונה באליפות הליגה השנייה וקודמה לליגה הראשונה.
לאחר חמש עונות בהן הקבוצה סיימה בחלק התחתון של הטבלה, היא ירדה לליגה השלישית מחוז צפון, בסיום עונת 1926/1927. עונה אחת מאוחר יותר היא חזרה לליגה השנייה.
לאחר עשר שנים נוספות בליגה השנייה, במהלכן סיימה הקבוצה לרוב בתחתית, בעונת 1936/1937 ברדפורד שבה לליגה השלישית.
בעונת 1938/1939 הקבוצה זכתה בגביע הליגה, ונותרה מחזיקת הגביע במשך שבע שנים נוספות במהלך מלחמת העולם השנייה, משום שבשנים אלו לא נערכו משחקים.
לאחר המלחמה הקבוצה נחלשה וסיימה במשך עשר העונות הבאות בחלק התחתון של הטבלה.
בעונת 1958/1959 מחוז הצפון ומחוז הדרום של הליגה השלישית אוחדו לכדי ליגה אחת, וברדפורד, אשר סיימה בעונה שעברה בחלק העליון של הטבלה, החלה לשחק בליגה השלישית המאוחדת.
בעונת 1961/1962 הקבוצה זכתה בקידום לליגת המשנה, למרות שהובסה באחד המשחקים בתוצאה 1-9 לקולצ'סטר יונייטד.
בעונת 1963/1964, הקבוצה רשמה שיא ניצחונות, 25 במספר, אך למרות זאת לא זכתה בקידום לליגה הראשונה.
בעונה הבאה, מאמן הקבוצה, גרנוויל היר מת מהתקף לב באחד האימונים, וכתוצאה מכך הקבוצה חוותה שלוש שנים קשות, שבסיומן, ירדה שוב לליגה השלישית.
בעונת 1971/1972 הקבוצה ירדה לליגה הרביעית לראשונה בתולדותיה.
בסוף עונת 1976/1977 הקבוצה שבה לליגה השלישית, אולם לאחר עונה אחת בלבד, ירדה לליגה הרביעית.
לאחר ארבע עונות בליגה הרביעית הקבוצה שבה לליגה השלישית בתום עונת 1981/1982. בעונה הבאה, הקבוצה נכנסה לקשיים כלכליים וכינסה נכסים.
הקבוצה הייתה על סף פירוק אך ניצלה בידי יו"ר המועדון לשעבר סטאפורד הגינבות'האם וחבר מועצת המנהלים לשעבר, ג'ק טורדוף.
כדי להשתתף בעונה הבאה בליגה השלישית, נאלצה הקבוצה למכור מספר שחקני מפתח ובינם את כוכבה הגדול ושחקן נבחרת צפון אירלנד - בובי קמפבל.
למרות מכירת השחקנים, הקבוצה השתפרה ואף נלחמה על הקידום לליגה השנייה - אותו השיגה עונה מאוחר יותר.
בעונת 1984/1985, במשחק האחרון של העונה, בו הקבוצה העפילה לליגה השנייה, אחד מאוהדי הקבוצה זרק סיגריה לכוס פוליסטירן שנפלה מתחת ליציע אל תוך ערימת פסולת, שנשרפה ושרפה את היציע.
באירוע זה, שקיבל את השם אסון ברדפורד סיטי, נספו 56 אנשים ויותר מ-200 נפצעו.
הקבוצה זכתה באליפות הליגה וקודמה לליגה השנייה.
ברדפורד לא שיחקה באצטדיונה במשך 19 חודשים, אך למרות זאת כמעט והעפילה לליגה הראשונה, כשהפסידה את הקידום במחזור האחרון.
כעבור שנתיים, הקבוצה ירדה חזרה לליגה השלישית.
בעונת 1994/1995 הקבוצה הגיעה לפלייאוף ההעפלה לליגה השנייה וניצחה בגמר את נוטס קאונטי בתוצאה 1-0. בעקבות הניצחון הקבוצה קודמה לליגה השנייה.
לאחר עונה אחת בתחתית הליגה, שחקן העבר במועדון, פול ג'ואל מונה למאמן והוביל את הקבוצה לפרמייר ליג לראשונה בתולדות המועדון לאחר שסיימה את העונה במקום השני.
בעונתה הראשונה בפרמייר ליג, ברדפורד סיימה מקום אחד מעל הקו האדום, לאחר שניצחה במחזור האחרון את ליברפול.
בעונה הבאה ג'ואל עזב את המועדון, ועוזרו כריס הצ'ינס מונה למאמן.
הקבוצה תחת הצ'ינס הידרדרה עד למקום האחד לפני האחרון - דבר אשר גרם לפיטורו של הצ'ינס.
המאמן הבא, ג'ים ג'פריס, לא הצליח להציל את הקבוצה מירידה לצ'מפיונשיפ.
לאחר הירידה הקבוצה נכנסה לקשיים כלכליים ולחובות של קרוב ל-13 מיליון פאונד.
לאחר שנתיים נשרה הקבוצה ליגה פעם נוספת - לפוטבול ליג הראשונה.
בסוף עונת 2006/2007 נשרה הקבוצה לליגה הרביעית לאחר 26 שנים של היעדרות.
בחודש ינואר 2013 רשמה הקבוצה הישג חסר תקדים כשהעפילה לגמר גביע הפוטבול ליג והייתה השנייה שעושה זאת, בעודה משחקת בליגה הרביעית.
בדרך לגמר גברה ברדפורד על מספר קבוצות מהפרמייר ליג: ניצחון 4-2 על ויגאן את'לטיק בפנדלים בשמינית הגמר, ניצחון 3-2 על ארסנל בפנדלים וניצחון 4-3 במצטבר בשני המשחקים נגד אסטון וילה.
בגמר הקבוצה פגשה את סוונסי סיטי, אף היא מהפרמייר ליג, והפסידה 5-0. בסוף עונת 2012/2013 העפילה הקבוצה לגמר הפלייאוף על העלייה לפוטבול ליג הראשונה, בו גברה 3-0 על נורת'האמפטון טאון.
מאז ועד עונת 2018-19 שיחקה הקבוצה בפוטבול ליג הראשונה, בסיומה ירדה לליגה הרביעית.
בינואר 2015 עוררה הקבוצה הד תקשורתי לאחר שהביסה 4-2 את צ'לסי בגביע ה-FA.
בשמינית הגמר הקבוצה פגשה את סנדרלנד, גם היא מהפרמייר ליג, וניצחה אותה בתוצאה 2-0. ברבע הגמר פגשה ברדפורד את רדינג, אז בליגה הראשונה.
המשחק הראשון נגמר בתוצאה 0-0, ובעקבות זאת נערך משחק חוזר, בו הפסידה ברדפורד 3-0 וסיימה את דרכה בטורניר.
בסיום עונת 2018-19 נשרה ברדפורד לליגת הפוטבול ליג השנייה, לאחר שש שנים בהן שיחקה בליגה השלישית.
הליגה השלישית מחוז צפון (1):
גביע הליגה השלישית מחוז צפון (2):
ניצחון שיא בליגה: 11-1 על רות'רהאם יונייטד בליגה השלישית מחוז צפון, 25 באוגוסט 1928
ניצחון שיא בגביע האנגלי: 11-3 על וולקר סלטיק בסיבוב הראשון, 1 בדצמבר 1937
הפסד שיא בליגה: 0-8 למנצ'סטר סיטי בליגה השנייה, 7 במאי 1927/1-9 לקולצ'סטר יונייטד הליגה הרביעית, 30 בדצמבר 1961
הפסד שיא בגביע האנגלי: 1-6 לניוקאסל יונייטד בסיבוב השלישי, 7 במרץ 1963/0-5 לברנלי בשמינית הגמר, 3 בפברואר 1960/0-5 לטוטנהאם הוטספר בסיבוב השלישי, 7 בינואר 1970
הכי הרבה צופים במשחק ביתי: 39,146 במשחק נגד ברנלי בסיבוב הרביעי של הגביע, 11 במרץ 1911
הכי הרבה הופעות: קס פוד - 574
הכי הרבה שערים: בובי קמפבל - 143
הרכישה הכי יקרה: דוד הופקין מלידס יונייטד, 2.5 מיליון ליש"ט, יולי 2000
המכירה הכי יקרה: דס המילטון לניוקאסל יונייטד, מרץ 1997, אנדי אובריאן לניוקאסל יונייטד, מרץ 2001 - 2 מיליון ליש"ט
הכי הרבה שערי ליגה בעונה אחת: 194 בליגה השלישית מחוז צפון, 1928/1929
הכי הרבה נקודות בעונה אחת: 96 בליגה השלישית, 1984/1985
ברה-סור-סן היא קומונה במחוז סן-אה-מארן בחבל איל-דה-פראנס שבצרפת.
בעיירה התקיימה בימי הביניים קהילה יהודית לכל המאוחר מסביבות 1190 ועד לכל הפחות 1323. לפי היינריך גרוס בספרו "Gallia Judaica" (פריז, 1897) כונתה העיירה במקורות היהודיים הקדומים בשלל שמות: בראיא, בריאה, בראיה, בריא, ברייאה, בראיי סור שיינא, בראשה, ברייש.
מבין יהודיה נודע (כך על פי השערת גרוס) "הקדוש רבי יעקב דבריאה" שנהרג בעיר על קידוש השם, כנראה בשנת 1191. דברי תורתו מצוטטים בתוספות רבינו ישעיה שבשיטה מקובצת (מסכת בבא קמא דף ב עמוד א, דף ה עמוד ב ועוד).
בספר ה"מרדכי" על מסכת בבא בתרא מוזכר חכם בשם הרב ר' יעקב מבריש (בכתב היד 'ברוייאה') שהוא כנראה אותו חכם המוזכר לעיל.
ברדלי ג'ון וולש הוא שחקן אנגלי, קומיקאי, זמר, מנחה טלוויזיה וכדורגלן מקצועני לשעבר.
וולש מוכר בעיקר מהופעתו בתפקיד דני בולדווין באופרת הסבון "קורוניישן סטריט", ובתפקיד סמל בילוש רוני ברוקס בסדרה "חוק וסדר: UK", כמו גם מהנחיית שעשועוני הטלוויזיה של רשת ITV "המרדף" ו-"Cash Trapped".
וולש מנחה את טקס פרסי מותחני הפשע (Crime Thriller Awards) השנתי, ואת "Specsavers Crime Thriller Club" בערוץ ITV3. הוא מנחה של תוכנית הבידור "הלילה בלונדון פלאדיום" והוא ראש צוות של תוכנית הפאנל "Play to the Whistle" שעוסקת בנושאי ספורט.
באוקטובר 2017 פורסם שוולש לוהק לתפקיד גרהם או'בריאן, המלווה החדש של הדוקטור ה-13 (ג'ודי ויטאקר) בעונה ה-11 של הסדרה "דוקטור הו" (2018).
וולש נולד בווטפורד שבהרטפורדשייר, וגדל סמוך לליבסדן.
הוא למד בבית הספר אקדמיית פרנסיס קומב בגרסטון שבהרטפורדשייר.
בבית הספר התעניין בלימודי ספורט ואמצעי תקשורת, ועבר את מבחני O-levels במקצועות אלה.
הוא היה חבר בולט בקבוצת הכדורגל של בית הספר והבקיע 64 שערים בתקופה שלמד שם.
בסוף 1978 החל וולש לשחק כדורגל בקבוצת ברנטפורד.
פציעות אחדות בקרסול הביאו לסיום הקריירה שלו ככדורגלן בתחילת שנות ה-80 של המאה העשרים.
הוא שיחק בקבוצת דאנסטבל טאון, אתם הבקיע 15 שערים והופיע ב-25 משחקי ליגה.
כשהיה בבנטפורד הושאל וולש לקבוצות אחרות והופיע בליגת Southern Football League בעונת 1978/79. הוא שיחק גם עם הקבוצות טרינג טאון, בורהם ווד, וצ'לפונט סנט פיטר.
וולש השתתף לעיתים קרובות באירועי הצדקה של Soccer Aid, בהם משחקים של אנגליה נגד "שאר העולם" בקבוצות הכוללות ידוענים ואגדות כדורגל.
הוא עזר לקבוצה של אנגליה בתחרויות ב-2006 ככדורגלן, ובשנים 2012 ו-2016 כמאמן.
לאחר גמר הקריירה שלו בכדורגל עבד וולש במקומות שונים.
הופעתו הבולטת הראשונה בטלוויזיה הייתה ב-1994 כשהיה חלק מצוות המנחים של הגרלת הלוטו הלאומית ששודרה בשבת וביום רביעי בערב בערוץ BBC One.
עד מהרה, אחרי שהפך לחביב הציבור, וולש "נחטף" בידי הערוץ המתחרה ITV, והוצע לו להנחות שעשועון חדש בשם "Midas Touch".
ב-1997 התבקש וולש להנחות את הגרסה הבריטית של השעשועון האמריקאי הפופולרי "גלגל המזל", אחרי שהמנחה הוותיק ניקי קמפבל החליט לעזוב את התוכנית.
וולש הופיע בתוכנית "גלגל המזל" שנה אחת בלבד, ואחר כך החליט לעסוק במשחק.
הופעת הבכורה של וולש הייתה בתפקיד קטן בסדרה של ערוץ 4 "לוק, סטוק...".
הערוץ פנה אליו מאוחר יותר להופיע בסרט הטלוויזיה "מייק באסט: מנהל את אנגליה" משנת 2001.
ב-2002 חזר וולש ל-ITV והחל להופיע באופרת הסבון קצרת הימים "Night and Day".
הוא שיחק ב-52 מפרקי הסדרה.
ב-2003 שיחק וולש בתפקיד קטן בסדרה "M.I.T.: Murder Investigation Team", ספין אוף של הסדרה "The Bill".
ב-2004 החל וולש להופיע באופרת הסבון "קורוניישן סטריט".
הופעת הבכורה שלו בסדרה הייתה ב-31 במאי 2004 בגילום מנהל המפעל דני בולדווין.
שם הדמות הייתה במקור ויק, אבל וולש ביקש לקרוא לדמות בשם דני על שם אביו המנוח.
בדצמבר 2006 הוסרה הדמות מהסדרה לפי בקשתו.
בתקופה זו הופיע וולש גם במחזה "The Queen's Handbag" בתפקיד בורגלר ביל.
ב-2008 הופיע וולש בשני פרקים בסדרה "הרפתקאות שרה ג'יין", הספין-אוף של "דוקטור הו", בסיפור "The Day of the Clown" הוא גילם שלוש דמויות של אותו אגו - ליצן מרושע במבטא אמריקני בשם אוד בוב, מנהל זירה אירופי בשם אלייז'ה ספלמן, ואת החלילן מהמלין.
בינואר 2009 השתתפו וולש ובנו ברני בפרק ספיישל של הסדרה "Dangerous Adventures for Boys" של ערוץ 5, המבוססת על רב המכר "The Dangerous Book for Boys" מאת קון והאל איגולדן.
בינואר 2009 החל וולש להופיע בדרמת הפשע של ITV "חוק וסדר: UK", הגרסה הבריטית של הסדרה "חוק וסדר".
וולש מגלם את דמותו של סמל בילוש רוני ברוקס, אלכוהוליסט שעבר תהליך גמילה, ומשרת במשטרה יותר מעשרים שנה.
אחרי שמונה שנים החליט וולש לעזוב את הסדרה ו-ITV החליטו להוריד את התוכנית.
ב-21 במרץ 2013 הופיע וולש בפרק בסדרה "The Spa " בערוץ Sky Living.
במאי 2014 לוהק וולש בתפקיד ברוטוס בסדרת הקומדיה "SunTrap" של ערוץ BBC One לצדם של קייוואן נובאק וקית' אלן.
באוקטובר 2017 הודיע ה-BBC שוולש לוהק כמלווה של הדוקטור בעונה ה-11 של סדרת המדע בדיוני "דוקטור הו".
בנובמבר 2016 הוציא וולש את אלבום הבכורה שלו "Chasing Dreams" שכולל גרסאות כיסוי לסטנדרטי ג'אז כגון "That's Life" ו-"Mr.
Bojangles", ואת שיר הנושא שכתב וולש.
האלבום הפך לאלבום הבכורה הנמכר ביותר של אמן בריטי בשנת 2016, עם מכירות של 111,650 עותקים.
ב-1997 התחתן וולש עם דונה דרבי.
הוא אב לשני ילדים - דניאל ט.
פרס הסבון הבריטי (מאי 2006) עבור ההופעה הדרמטית הטובה ביותר בתפקיד דני בולדווין בסדרה "קורוניישן סטריט".
פרס השידור (2013) בקטגוריית "התוכנית הטובה ביותר בשעות היום" עבור "המרדף".
פרס הטלוויזיה הלאומית (2016, 2017) בקטגוריית "התוכנית הפופולרית ביותר" עבור "המרדף".
שנה שם שם באנגלית תפקיד הערות 1995–1996 Midas Touch מנחה 1997 Wheel of Fortune מנחה שעשועון2000 לוק, סטוק...
ברדלס ענק (שם מדעי: Acinonyx pardinensis) הוא מין נכחד של חתול קדום מהסוג ברדלס אשר חי באירופה ומזרח אסיה בתקופת הפליסטוקן.
ברדלס זה היה קרוב לברדלס הערבות המודרני, אך היה גדול ממנו בהרבה.
הברדלס הענק הגיע לאורך של שני מטרים עם זנב באורך 140 סנטימטרים, לגובה 90 סנטימטרים (בדומה לאריה מודרני) ולמשקל 79–100 קילוגרם.
בצורתו דמה לברדלס המודרני, היה בעל טפרים קבועים יחסית והיה בעל רגליים ארוכות, זנב ארוך, ריאות גדולות וניבים קטנים יותר מלשאר החתולים.
הוא דמה במראה לפומה שאולי הייתה קרובתו וגם לברדלס אמריקאי.
ככל הנראה מנע משקלו של הברדלס הענק לפתח מהירות בדומה לברדלס מודרני, למרות רגליו הארוכות יותר, אך עדיין היה מהיר ביותר.
המאובנים של ברדלס זה תוארו ב-1828 והתגלו בגרמניה, צרפת, הודו וסין.
טרפו התבסס על מעלי גירה כמו צבאים, יעלים או אייליים בינוניים אליהם התקרב בהדרגה עד למרחק מתאים לתאוצה.
לסתותיו היו חזקות יותר ודמו ללסתות של נמר או יגואר באמצעותם היה יכול למחוץ את עצם הגרון של טרפו עד למותו.
עם זאת, לא היה הברדלס הענק החתול הגדול ביותר בתחומי חיותו, בהם שוטטו נמרים, יגוארים אירופאים, טיגריסים ושנחרבים גדולים וככל הנראה גרמה התחרות מולם להכחדתו.
ייתכן גם שנכחד בידי האדם.
ברדלס (שם מדעי: Acinonyx) הוא סוג ממשפחת החתוליים אשר כלל בעבר ארבעה מינים.
כיום נותר רק מין אחד - ברדלס הערבות ("צ'יטה"), ששרד בתחומי אפריקה ודרום אסיה.
הברדלס נחשב כיום לחלק מהחתולים הקטנים, אך הוא קרוב יחסית גם לבני הסוג פנתר ולנמר ערפילי, ובעבר סווג כחלק מהחתולים הגדולים.
הברדלס הוא החתול וגם חיית היבשה המהירה בעולם, יכול להגיע למהירות של כ-115 קמ"ש בפרצי מהירות.
מבנה גופו מותאם לריצה לרבות רגליו הארוכות, החזה המגודל שלו, טפריו השלופים שאינם מתכנסים וזנבו הארוך והשרירי.
עם זאת הוא משלם על כך במשקלו הקל וההתפרצות המתישה המחממת את גופו, בכך שטורפים אחרים לרוב גוזלים ממנו את טרפו.
בעבר סברו שהיה עוד מין - Acinonyx kurteni, אך התברר שהסוג זויף מגולגולת של ברדלס מודרני.
ברדלי פריגרד הוא שחקן ולשי.
פריגרד נולד בפונטיפריד, ויילס, הממלכה המאוחדת.
הוא למד משחק בקולג' הוולשי המלכותי למוזיקה ודרמה.
פריגרד שיחק בתפקיד קבוע בדמות סטפן ג'ונס בסדרת הטלוויזיה "Teulu" של ערוץ S4C.
ב-2012 הופיע באופרת הסבון "איסטאנדרס" בתפקיד גת'ין ויליאמס, והיה הראשון שגילם דמות ולשית בסדרה מאז 1996. סיפורה של הדמות סופר יחד עם עזיבתה של הדמות ג'יין ביל.
עוד בטלוויזיה שיחק פריגרד בסדרות "חדר מיון", "רופאים", הסדרות בשפה הוולשית "Caerdydd" ו-"Gwaith/Cartref", "הולבי סיטי, ו-"Pobol y Cwm".
ב-2018 לוהק פריגרד לתפקיד אוואן האוולס בסדרה "בוקר אחד" לצדה של אשתו, איב מיילס, ששיחקה בתפקיד הראשי בדמות פיית'.
פריגרד הכיר את השחקנית איב מיילס ב-1994 בתיאטרון הלאומי לנוער.
הם התחתנו באיטליה ב-18 במאי 2013. לבני הזוג יש שתי בנות.
ברדק הוא הרכב קומי חרדי-ירושלמי, שהחל את פעילותו ביוטיוב ובאתר כיכר השבת וברשתות החברתיות, בשנת 2020. סרטוני ההרכב מופנים לציבור החרדי ולציבור הדתי לאומי, וכוללים התייחסויות ליחסים שבין המגזר החרדי למגזר החילוני והמגזר הדתי לאומי.
כמו להנהגות פנימיות בעולם הישיבות החרדי ומנהגים ידועים במגזר.
נכון לספטמבר 2025, לערוץ היוטיוב של ההרכב מעל 120 אלף מנויים ומעל 50 מיליון צפיות כוללות.
חברי ההרכב הם אפי סקקובסקי ומני וקשטוק, שניהם בוגרי ישיבות ליטאיות.
וקשטוק בוגר ישיבת כנסת הגדולה, וסקקובסקי הוא בוגר ישיבת רש"י.
וקשטוק למד קולנוע בבית הספר לקולנוע יהודי ופרסום ותקשורת בקריה האקדמית אונו.
השניים הכירו דרך סרטון שמני ערך ואפי שיחק בו ובעקבותיו החלו השניים בהפקת סרטונים קומיים על הווי החיים החרדי.
המערכונים עוסקים בסיטואציות מהווי החיים בציבור החרדי וביחסי הגומלין שבינו ובין הציבור החילוני והציבור הדתי לאומי.
בעונה הראשונה המערכונים, שאורכם בין דקה ל-3 דקות, התפרסמו אחת לשבוע, במוצאי שבת.
בעונה השנייה המערכונים, שאורכם בין דקה ל-5 דקות, מתפרסמים בערך אחת לחודש.
המערכונים בעונה הראשונה צולמו בתקופת מגפת הקורונה וחלקם עסקו בדרכי ההתמודדות של הציבור החרדי עם המגפה.
היוצרים מקפידים על שמירת הסייגים המקובלים בחברה החרדית ובסרטונים, למשל, לא מוצגות נשים בצילום פרונטלי.
עד כה יצא סרט אחד באנגלית בהשתתפותם בשם "Leave It To Kletzkin" בסגנון קומדיה.
עונה 1 - ב-8 באוגוסט 2020 יצא הפרק הראשון בעונה הראשונה, שנמשכה עד ה-14 במרץ 2021. העונה כללה 23 פרקים.
עונה 2 - לאחר הפסקה של מספר חודשים יצאה העונה השנייה ב-25 באוגוסט 2021. בעונה זו התארחו הזמר ציון גולן, איש התקשורת מנחם טוקר, ניסים בלאק ועופר מימראן.
סרטוני הקבוצה הפכו לפופולריים בציבור החרדי ובציבור הדתי לאומי וזכו למאות אלפי צפיות.
בכמה מהפרקים מוצגת הדמות "אייזנבאך", מפגין קנאי ירושלמי המארגן הפגנות חרדיות, ונוהג לומר שהכביש ייחסם בהפגנה עד ש"טוסטוס לא יעבור".
ביטוי זה הפך לנפוץ בהפגנות החרדיות סביב משבר הגיוס והסגרים בתקופת הקורונה כביטוי להגדרת עצמתה וגודלה של ההפגנה.
בְרׇה (באיטלקית: Bra) היא עיר בצפון איטליה בקרבת הגבול עם צרפת.
מספר תושביה היה 29,802, נכון ל-1 בינואר 2024. העיר נמצאת באזור גבעות לאנגה-אזור של גידול גפנים וייצור יינות.
קרלו פטריני, מייסד תנועת מזון איטי העולמית נולד בעיר.
קיימות מספר אפשרויות למקור השם "ברה"- "Bra".
אפשרות אחת היא קיטום של המילה הקלטית אבורה (ebora), שמשמעה גן בו מגדלים עשבי תיבול.
אפשרות אחרת היא שהמקור נורדי.
במקרה זה, פירוש "Bra" הוא מעולה, מצוין, מפואר וכדומה.
כלומר, שם תואר לדבר מה עם הקשר טוב מאד.
לפי האפשרות השלישית, השם "Bra" התפתח מהמילה לומברדית, או הגרמנית "breit", שפירושן דבר מה רחב, שטח עם מרחב גדול, בדומה לשם הכיכר המרכזית בעיר ורונה, גם היא בצפון איטליה.
שם הכיכר פיאצה ברה (Piazza Bra) זהה לשם העיר "ברה".
ברה נמצאת בצפון מערב איטליה, במחוז פיימונטה, בנפת קונאו.
העיר המשמעותית הקרובה אליה ביותר היא אלבה (פיימונטה), המרוחקת כ-17 ק"מ בכיוון מזרח.
עיר הנפה קונאו מצויה במרחק של כ-46 ק"מ.
בירת המחוז טורינו רחוקה מעט יותר, כ-58 ק"מ צפונית לברה.
המרחק אל הים הליגורי מסתכם בקו אווירי בכ-60 ק"מ, בכיוון דרום.
הגובה הממוצע של העיר מעל פני הים הוא 290 מטר.
נהר הטנרו (Tànaro), אחד מיובליו של נהר הפו זורם, כשני קילומטרים מדרום לשולי העיר.
השטח המוניציפלי של ברה הוא 59.53 קמ"ר.
בחורף קר ומושלג בברה, אם כי נדיר שהטמפרטורה יורדת אל מתחת ל-5-.
בקיץ חם, אך בדרך כלל לא מעל 31 מעלות צלזיוס.
החודש החם ביותר בשנה הוא יולי, עם ממוצע של 28 מעלות בימים, ו-18 מעלות בלילות.
ינואר הוא החודש הקר, במהלכו ממוצע הטמפרטורות בימים מגיע ל-7, ובלילות יורד עד 1-.
כמות הגשמים בממוצע רב שנתי היא 587.7 מ"מ.
החודש הגשום ביותר הוא אוקטובר, 77.9 מ"מ.
התקופה המושלגת מתחילה בסוף אוקטובר, ונמשכת בממוצע עד ראשית אפריל.
הכמות השנתית הממוצעת של שלג מסתכמת ב-221.1 מ"מ.
החודש המושלג ביותר הוא ינואר, עם 88.6 מ"מ בממוצע
בימיה של רומא העתיקה הייתה ברה ישוב חקלאי.
ההיסטוריון פליניאוס הזקן מזכיר, כי העיר נוסדה במאה ה-2 לפני הספירה.
קרנה החל לעלות לאחר קרב פולנצו בשנת 402, בו ניצח המצביא הרומאי סטיליקו, את אלאריק והוויזיגותים.
בימיי הביניים המשיכה ברה להיות יישוב משני, והפכה לעילה למלחמות בין הערים אסטי ואלבה (פיימונטה).
במאה ה-14 עברה השליטה בעיר למשפחת ויסקונטי העוצמתית.
ב-1515 הצרפתים שדדו את העיר, וב-1537 חיילי בית סבויה הרסו אותה.
ב-1557 החלה להישלט על ידי בית סבויה.
בעת שלטון בית סבויה משפחות עשירות הגיעו לעיר, ובנו בה טירות ובתים מפוארים, ובנו גם בנייני ציבור וכנסיות.
ברה הפכה לעיר במאה ה-18, והייתה למרכז שלמסחר ותעשייה.
ב-1861 הייתה ברה לאחת מערי איטליה שאוחדו תחת מלכותו של ויטוריו אמנואלה השני.
כיכר קרלו אלברטו- פיאצה קרלו אלברטו היא הכיכר הראשית של העיר, מוקפת בבניינים היסטוריים.
בכיכר עצמה יש מסעדות, בתי קפה וחנויות.
לה זיזולה- לה זיזולה (La Zizzola) הוא מבנה ייחודי גדול בצורת מתומן, שנבנה על גבעה בשולי העיר בין 1844 ל-1846, כ"וילה של תענוגות".
היורשים של בעלי הווילה תרמו את המבנה לעיריית ברה.
המבנה משמש מוזיאון מולטימדיה להיסטוריה של העיר.
מהגבעה עליה המבנה בנוי יש תצפית היקפית על העיר, ועל האזור כולו.
מוזיאון הטבע קראוורי- (The Craveri Natural History Museum) הוא מוזיאון בן שלוש קומות, עם מוצגים בנושאי פלאונטולוגיה, זואולוגיה ומינרלים.
מוזיאון לארכאולוגיה ולתולדות האומנות: במוזיאון זה ניתן למצוא פריטים מימיי רומא העתיקה, שנמצאו באתרים ובחפירות באזור העיר.
בנוסף יש מוצגים המשקפים את התפתחות האומנות בעיר ובאזור, בעיקר בתקופה שבין המאה ה-17 והמאה ה-20.
מוזיאון מכונות כתיבה- בעיר קיים מוזיאון לכתיבה באמצעות טכנולוגיה המציג מאות פריטים, וסוגים רבים של מכונות כתיבה.
מוזיאון צעצועים- במוזיאון מוצגים למעלה מ-1,000 פריטים של משחקי ילדים מכל היבשות.
אוסף של צעצועים מן העבר, החל משנת 1873 ועד ל-1960.
הטירה המלכותית בפולנצו- פולנצו קרובה מאוד לברה, פחות מ-5 ק"מ.
בתחומי הטירה המלכותית נמצא בנק היין, בו מאוחסנים מאות אלפי בקבוקים מכ-300 יקבים שונים, בעיקר מצפון איטליה.
ניתן לקבל הסברים, וגם לטעום יינות בתשלום.
במתחם הטירה מצויות גם ההנהלה העולמית של תנועת מזון איטי, האוניברסיטה למדעי הגסטרונומיה, וכנסיית ס.
יקבים וחוות- גבעות לנגא נמצאות באזור הקרוב לברה.
מדובר באזור של כרמים, חוות ותעשיית יין.
ברוב היקבים והחוות ניתן אפשר במסגרת תיירות חקלאית (Agrotourism).
פסטיבל הגבינות- פסטיבל הגבינות של ברה נערך אחת לשנתיים, בשבוע השלישי של חודש ספטמבר.
לקראת הפסטיבל מוקמים ביתנים זמניים ברחוב המרכזי.
הפסטיבל נועד לקדם יצרנים ומוצרים אזוריים, והוא מתקיים במסגרת ובתמיכת תנועת מזון איטי.
פסטיבל זה מושך אליו מבקרים רבים מאד, מהאזור, מאיטליה ותיירים.
יריד ספרי ילדים- נערך בדרך כלל בחודש מאי, והוא מוקדש לספרי ילדים חדשים וותיקים, למספרי סיפורים ולסופרים.
פסטיבל חג הפסחא- מתקיים בסמוך לחג הפסחא.
במסגרת הפסטיבל מוצגות יצירות של אומנים מקומיים, נערך יריד של מוצרים, שונים ומתקיימים מופעים.
המלך קרלו אלברטו והנקניקייה של ברה
בשנת 1847 פרסם המלך קרלו אלברטו צו, האוסר על ייצור נקניקיות מבשר בקר.
הקצבים המקומיים של ברה היו מודאגים, שכן אחד ממוצריהם הנמכרים ביותר הייתה נקניקיה מבשר בקר (Salsiccia di Bra), שנמכרה ליהודי העיר הסמוכה קראסקו (Cherasco), המצויה כ-6 ק"מ דרומית לברה.
קצבי העיר פנו אל המלך, ועל פי המסופר הוא נעתר לבקשתם, והנקניקייה המשיכה להיות מיוצרת, ונמכרת גם במאה ה-21. את הנקניקייה נוהגים לאכול במצב נא, אך ניתן להכינן גם מטוגנות, על גריל, בבישול ובצורות הכנה נוספות.
כבישים: הכבישים האזוריים החוצים את העיר הם SP48 ,SS231 ו-SP661. כביש אזורי נוסף שמשיק לשכונות המערביות של העיר, הוא SS702. הכביש המהיר הקרוב לעיר הוא E717. אוטוסטרדת הרוחב E4 עוברת צפונית לטורינו, במרחק של 60 ק"מ ויותר מברה.
אוטובוס: אוטובוסים מגיעים מברה ליישובים קרובים וגם רחוקים יותר: קונאו, אסטי, קראסקו, פולנצו וישובים נוספים, ומהם אל ברה.
תחנות האוטובוס אינן רחוקות ממרכז העיר.
רכבת: כשמדובר במקומות רחוקים יותר מאשר העיירות הקרובות לברה, רכבת היא הדרך הנוחה והמהירה.
הרכבת עוברת את הדרך מטורינו לעיר בתוך 51 דקות.
השירות ניתן על ידי "טרנורד", חברה בת של טרנאיטליה, בשותפות עם חברה נוספת.
תעופה: המרחק עד לנמל התעופה טורינו-קזלה מסתכם ביותר מ-80 ק"מ.
המרחק לנמל התעופה הראשי של צפון איטליה, מילאנו מלפנסה, נע בין 160–190 ק"מ, תלוי במסלול הנסיעה.
המרחק לנמל התעופה מילאנו-לינאטה הוא כ-177 ק"מ.
ברדק אצל פק היא סדרת טלוויזיה מונפשת אמריקאית שנוצרה על ידי פול ווטלינג וקייל מרשל והופקה על ידי פול ווטלינג, קייל מרשל, סינה הונג וקונרד ורנון.
הסדרה מופקת באולפני האנימציה של ניקלודיאון ומונפשת על ידי Jam Filled Entertainment.
הסדרה עוקבת אחר אחים למחצה לילי פאק וג'ק ווילד, שמנסים להסתגל לחיים במשפחה חדשה בעיירה הבדיונית "קניון ואלי".
ביום-יום שלהם הם מתמודדים עם הרפתקאות שונות בבית, בבית הספר ובעיירה.
לילי פק (Lily Pak) - ילדה בת 11 שאוהבת להתחרות ולכייף.
ג'ק ווילד (Jack Wylde) - ילד בן 13 שאוהב הרפתקאות.
ויליאם "וויל" ווילד (William Wylde) - אבא של ג'ק ואבא של לילי.
מיין-ג'ו פק (Min-Ju Pak) - אמא של לילי ואמא חורגת של ג'ק.
הלמוני (Halmoni) - אמא של מיין סבתא של לילי וסבתא חורגת של ג'ק.
היא דואגת אבל עקשנית מאוד.
אליס קלי (Alice Kelly) - היא דוקומנטרית מפורסמת שמטיילת כל הזמן ברחבי העולם והיא גם האמא של ג'ק.
צ'אק (Chuck) - השכן המוזר שאף פעם לא אכפת לו מכלום של משפחת ווילד וכל הזמן אומר שהוא "מכיר מישהו".
הדיבוב העברי בוים על ידי רועי גבע, והופק על ידי ענבר שטגר-עזרא.
שם הדמותמדבב/ת במקורמדבב/ת בעבריתלילי פקניקי קסטיויובל קלוג'ק ווילדבנג'מין פלסלהשחר קדושוויל ווילדבן פרונסקיצחי כהןמיין פקג'י יאנג האןנועה לפידותהלמוניז'ן יוןשרית סריאליס קליג'יליאן ג'ייקובסהדר שחף-מעייןלורנסשריז בות'צ'אקג'ון גלייזריובל בינדרביףקרסון מיניארנעמה שטריתאליג'ורדן וייטץקמה שלו
בנוסף, השתתפו בדיבוב גם ענת ניב, וערן מור.
עונהמספר פרקיםתקופת שידור מקורית תקופת שידור בישראל שידור ראשוןשידור אחרוןשידור ראשוןשידור אחרון1136 ביוני 202516 בינואר 20267 בספטמבר 202523 בספטמבר 202521321 ביוני 2025יפורסם בהמשך16 בנובמבר 2025יפורסם בהמשך
Action185-ארק בעיה קטנה בצנרתJust a Little Pipe Problem21 ביוני 202518 בנובמבר 20255-במחנה צ'אקCamp Chuck196-איפורסם בהמשךCanyon Valley Film Festival13 בפברואר 2026יפורסם בהמשך6-ביפורסם בהמשךPrison Break207הסיפורים של גברת ווי'תרסMrs.
במרץ 2025 ניקלודיאון הכריזה שהסדרה הקומית המונפשת החדשה "ברדק אצל פק" אושרה לעונה ראשונה בת 26 פרקים.
זו הסדרה המקורית השנייה (לאחר "אבן נייר ומספריים" שיצאה ב-2023) שמקורה בתוכנית "Nickelodeon Intergalactic Shorts Program", שהושקה ב-2019. הוכרז שניקי קסטיו, בנג'מין פלסלה, בן פרונסקי, ג'י יאנג האן וז'ן יון יהיו המדובבים של הדמויות הראשיות.
הסדרה נוצרה על ידי פול ווטלינג וקייל מרשל ומבוססת על חייהם המשפחתיים של היוצרים.
העלילה עוקבת אחר חיי היום-יום של משפחה קוריאנית-אמריקאית חדשה.
הסדרה מופקת באולפני האנימציה של ניקלודיאון, עם הפקה בפועל של ווטלינג, מרשל, סינה הונג וקונרד ורנון.
ווטלינג ומרשל גיבשו גרסה מוקדמת של הסדרה במהלך פגישותיהם הרגילות במסעדת "Little Dom's".
גרסה זו כללה את הדמויות לילי וג'ק, אך כללה גם אלמנט מדע בדיוני.
השניים הציגו את הרעיון לניקלודיאון, שמאוד אהבה את זה, במיוחד לגבי לילי וג'ק.
בסופו של דבר האלמנט המדע בדיוני בוטל, והיוצרים שאבו השראה מחייהם המשפחתיים עבור הסדרה.
במסגרת התוכנית "Nickelodeon Intergalactic Shorts Program", שהושקה ב-2019, הופק פיילוט בן שבע דקות.
לפי מרשל, הפיתוח היה אינטנסיבי, והפיילוט שונה מהסדרה הסופית, אך הדמויות והדינמיקה המשפחתית נשמרו.
חיי הנישואים של ווטלינג והונג, ותפקידו החדש של ווטלינג כאב למחצה לבתו של הונג, שימשו כהשראה ישירה למבנה המשפחתי של הסדרה.
ווטלינג תיאר את חייו המשפחתיים כרגישים, בהתחשב בכך שגם הוא גדל כבן למחצה.
בתקופת יצירת הסדרה, מרשל גם הפך לאבא.
מטרת היוצרים הייתה ליצור סדרה שמציגה תמונה אותנטית ונוגעת ללב של יחסים משפחתיים.
הונג ציינה כי הגיוון היה חלק מאוד חשוב מהסדרה.
מכיוון שהמשפחה היא משני תרבויות שונות, נדרשה עבודה קשה על דינמיקות משפחתיות שפחות נפוצות באנימציה.
כיוון שהסדרה מיועדת לילדים, רוב הפרקים מוצגים מנקודת מבטם של לילי וג'ק.
הסדרה מונפשת על ידי "Jam Filled Entertainment" ועיצוב הסדרה פותח על ידי הבמאית ג'י-סו קים.
היוצרים ביקשו שהסגנון של הסדרה ישקף את הכאוס והבלגן הקיים ביחסים משפחתיים.
הרקעים כוללים קווים מבולגנים וללא זוויות מושלמות.
הדמויות מונפשות באמצעות תוכנת Toon Boom Harmony, וחברת ההנפשה יצרה "קווי מתאר רועדים" (boiling outline) שזזים בעדינות בכל פריים.
לפי מרשל, צוותי הבימוי והסטוריבורד השפיעו גם על מראה הסדרה: "הקומפוזיציות והרקעים דינמיים וקצת עקומים, אך מה שמייחד את הסדרה באמת הוא הדרך שבה הצוותים שלנו מטפלים בהבעות ובפוזות.
הסטוריבורדים השפיעו על כל השאר, מהעיצוב ועד לאנימציה".
הצמד המוזיקלי LIONCHLD יצר והלחין את שיר הנושא והפסקול של הסדרה.
הפרק הראשון עלה לראשונה ב-1 במאי 2025 בערוץ היוטיוב הרשמי של ניקלודיאון, ולאחר מכן הסדרה שודרה רשמית בערוץ ניקלודיאון בארצות הברית ב-6 ביוני 2025.
ברדפורד גרינג (נולד ב-1967) הוא קצין בדרגת גנרל המשרת כסגן מפקד חיל הנחתים.
גרינג נולד בסמית'טאון, שבמדינת ניו יורק.
הוא סיים תואר ראשון בפסיכולוגיה והיסטוריה באוניברסיטת בינגהמטון ב-1989 והוא בעל תואר שני באסטרטגיה מהאוניברסיטה לביטחון לאומי.
ב-1989 התגייס לחיל הנחתים דרך תוכנית עתודת הקצונה של החיל, סיים קורס טיס והוסמך כטייס על מטוסי AV-8B הרייר II.
גרינג פיקד על טייסת התקיפה 211 (VMA-211) ועל טייסת האימונים ה-1 (MAWTS-1) בבסיס חיל האוויר יומה שבאריזונה בין השנים 2012–2014. בשנים 2015-2017 שימש סגן מפקד פיקוד כוחות הנחתים.
לאחר מכן שימש סגן קצין אג"ם של פיקוד אפריקה של ארצות הברית.
ביולי 2021 מונה למפקד כנף הנחתים השלישית.
הוא שימש ממלא מקום מפקד כוח המשלוח הראשון של חיל הנחתים מאוגוסט 2023 עד פברואר 2024.
בתפקידו הבא מונה לסגן לענייני תעופה של מפקד חיל הנחתים.
באוקטובר 2025 הועלה לדרגת גנרל ומונה לסגן מפקד חיל הנחתים.
בְּרָהְמַן (בסנסקריט: ब्रह्म) הוא מושג הלקוח מכתבי הדת ההינדואיים המתאר אלוהות אינסופית, "נשמת היקום" וכן "השלם האחד הנצחי".
על פי התפיסה המתוארת באופנישדות, הברהמן הוא הגורם, המטרה וההוויה של היקום.
בשל טבעו האינסופי של הברהמן, הגדרותיו הן לרוב על דרך השלילה או על דרך הפרדוקס.
בהינדואיזם ברהמן מתייחס לעיקרון האוניברסלי הגבוה ביותר, המציאות האולטימטיבית של היקום.
בבתי ספר מרכזיים של הפילוסופיה ההינדית, זה הגורם הלא-פיזי, היעיל, הפורמלי והסופי לכל מה שקיים.
האמת, התודעה והאושר המתפשט, האינסופיות, הנצחית היא שאינה משתנה, אך היא הסיבה לכל השינויים.
ברהמן כמושג מטפיזי מתייחס לאחדות אחת מחויבת מאחורי הגיוון בכל מה שקיים.
בוודות הברהמן מתואר כמקורם של האלים, כלומר כל האלים בפנתיאון ההינדואי הם התגלמויות של הברהמן.
כתבי הוודות מתארים שני סוגים של ברהמן: הברהמן הנחות והברהמן העליון.
הברהמן העליון הוא המקור והברהמן הנחות, או הברהמג'יותי, הוא התרחבות שלו.
הברהמן הנחות איננו אל מונותאיסטי אלא מהות מוניסטית, מופשטת וחובקת כל.
לעומתו, הברהמן העליון (פראברהמן), הקרוי לעיתים בוודות גם בכינוי בהגוואן, מתואר לא כדבר מופשט ומשולל תכונות אלא כישות על, אלוהים מונותאיסטי לכל דבר.
לברהמן העליון התגלויות שונות אשר המרכזית ביניהן קרויה וישנו.
ברהמן היא מילה וודית בסנסקריט, והיא מושגת בהינדואיזם, קובע פול דיוסן, כ"עיקרון היצירתי שממומש בכל העולם".
ברהמן הוא מושג מפתח שנמצא בוודות, והוא נידון בהרחבה באופנישדות המוקדמות.
הוודות ממשיגות את ברהמן כעיקרון הקוסמי.
באופנישדות, הוא תואר באופן שונה כ-Sat-cit-ānanda (אושר-תודעה-אמת) וכמציאות הגבוהה ביותר הבלתי משתנה, הקבועה.
בפרשנויות מאוחרות לוודות אשר הושפעו מההגות הבודהיסטית, כגון פרשנות האדויתה ודנתה, רואים את ההוויה המופשטת כעליונה ואילו את הבהגוואן, ישות העל, כהתגלות נחותה שלה.
ברהמן נדון בטקסטים הינדיים עם המושג אטמאן (בסנסקריט: आत्मन्, 'עצמי'), אישי, לא אישי או פארה ברהמן, או בשילובים שונים של תכונות אלו בהתאם לאסכולה הפילוסופית.
באסכולות דואליסטיות של ההינדואיזם, כגון ה-Dvaita Vedanta התיאיסטית, ברהמן שונה מאטמן (עצמי) בכל ישות.
בבתי ספר לא-דואליים כמו ה-Advaita Vedanta, החומר של ברהמן זהה למהותו של Atman, נמצא בכל מקום ובתוך כל יצור חי, ויש אחדות רוחנית מחוברת בכל הקיום.
בתפיסה היוגית של ההינדואיזם קיימת תפיסה כי איחודו המחודש של האטמן, גרעינה הפנימי של הנשמה, עם הברהמן, נשמת היקום, היא המפתח להשגת שחרור רוחני - "מוקשה".
ישנן טענות בנוגע לקשר היסטורי-רעיוני בין המיתולוגיה ההינדואית לבין היהדות.
על פי אמונה זו, קיים דמיון רעיוני (ואף מצלולי) בין הדמויות ברהמן או ברהמה ושריי או סרסווטי לבין הדמויות של אברהם אבינו ואשתו שרה אימנו ובשמה הקודם שרי (אברהם-ברהמן, שרה - שריי).
בְּרַהְמָה (סנסקריט: ब्रह्मा; "הבורא") הוא האל היוצר של היקום לפי האמונה ההינדואית.
ברהמה הוא אחד משלושת האלים הראשיים בפנתיאון האלים ההינדי, הטרימורטי.
שני האחרים הם וישנו המשמר-מגונן ושיווה המחריב.
עובדי ברהמה הם מעטים ביותר, ומקדשים לברהמה נדירים ביותר, כשהידוע שבהם נמצא בפושקר.
יש המסבירים את העובדה שאין עובדים את ברהמה, משום שתפקידו הסתיים ביצירת היקום, הוא לא חזר והופיע בגלגולים נוספים, ולכן אינו נתפס כבעל השפעה רבה על המתרחש בחיי המאמינים כיום.
ביצירות אמנות ברהמה מוצג יושב על פרח לוטוס, בעל ארבעה ראשים המופנים לארבע רוחות השמים וארבע ידיים - כסמל לארבע הודות (כתבי הקודש ההינדים), בת זוגו היא סראסווטי - אלת ההשכלה, היצירה, האמנות והמוזיקה.
בציורים רבים בראהמה יושב במרכבה הנישאת על ידי שבעה ברבורים המיצגים את שבע היבשות, ולעיתים רוכב על ברבור אחד – האנזא.
על פי האמונה ההינדואית, היקום נוצר מצליל האום של הברהמן והעולם נוצר אחרי התייחדות של בראהמה עם אשתו סרסווטי.
על פי אמונה זו, קיים דמיון רעיוני (ואף מצלולי) בין הדמויות ברהמה וסראסווטי לבין הדמויות של אברהם אבינו ואשתו שרה אימנו (אברהם-ברהמה, שרה - סאראסווטי).
בנוסף השילוש של - היוצר,המשמר,ההורס מקביל ליהדות בתורת הקבלה לשלושת הספירות העליונות, כתר(יוצר), חכמה(משמר), בינה(הורסת ומחדשת).
בֶרֶהוֹבה (בֶרֶהוֹבוֹ) או בֶרֶגְסַס (באוקראינית: Берегове, בהונגרית: Beregszász, ביידיש: בערעגסאס, בערגסאז, אנגלית: Berehove) היא עיר במערב מחוז זקרפטיה הידוע גם בשמות טרנסקרפטיה (Transkarpathia) סאבקרפטיה וקרפטורוסיה שבאוקראינה, סמוך לגבול המדינה עם הונגריה.
היא יושבת על צומת רכבות ועל גדות נהר קטן בשם ורקה (Verke) ולמרגלות הרים שעל מדרונותיהם נטועים כרמים.
ברהובה נוסדה במאה ה-11 כמושבה סכסונית.
מייסד העיר היה הדוכס למפרט (Duke Lampert), אחיינו של המלך אנדרי ה-I ביילה (Endre I Bejla).
בשנת 1247, העניק המלך ביילה הרביעי (Bejla IV) לעיר מעמד של עיר מלוכה.
והיא שגשגה בתקופת מלכותם של המלך לודוויג הגדול (Liudvig the Great) והמלכה ארז'בט (Erzhebet).
במסמכים משנת 1504 היא מוזכרת בשם ברגסס, ונחשבת כעיר מחוז מרכזית במחוז ברגובסקי (Beregovskij area).
בעקבות חוזה סן-ז'רמן, הפכה ברהובה להיות חלק מצ'כוסלובקיה, ולפני מלחמת העולם השנייה, הועברה למחוז ברג (Bereg) אשר בהונגריה.
בשנת 1945, עברו המחוז והעיר בתוכו להיות חלק מאוקראינה.
בשנת 1910, נערך משאל עם מקומי לשינוי שם העיר לברגסס (Beregszász), הואיל ושמה נקרא כך בתקופת האימפריה האוסטרו-הונגרית.
אולם בשנת 1920, שונה בחזרה שם העיר לברהובה.
משנת 1946, שם העיר הוא ברגובו.
בשנת 1910 חיו בעיר כ־12,933 תושבים שהתפלגו להונגרים, רותנים, גרמנים ואחרים לפי שפת אם.
לפני מלחמת העולם השנייה, כ-10% מתושביה היו אוקראינים תחת שלטון צ'כוסלובקיה, ונכון לשנת 2013 חיו בעיר כ-25,000 תושבים, מחציתם בעלי זהות אתנית הונגרית, והיתר אוקראינים, צוענים ורוסים.
ברהובה היא העיר היחידה במחוז שבה התושבים מהווים רוב הונגרי.
השפה הרשמית במשרדי הממשל בעיר היא הונגרית, על יסוד חוק שחוקק בשנת 2012.
בברהובה קיימים מוסדות חינוך שונים: בית ספר תיכון רוסי, שני בתי ספר תיכון אוקראינים, בית ספר תיכון הונגרי, בית ספר מקצועי, ובית ספר לרפואה.
בנוסף, קיימים בעיר מכון פדגוגי הונגרי, שני תיאטראות: תיאטרון מקצועי ותיאטרון לחובבים, והפעילות התרבותית בעיר נעשית על ידי בית הספר לאומנויות.
כמו כן, מצויים בעיר ארגוני תרבות אזוריים במיוחד של התרבות ההונגרית.
ברהובה היא המרכז התרבותי של המיעוט ההונגרי באוקראינה.
בעיר קיימים מספר סוגי תעשייה: תעשיית עץ, מפעלי רהיטים, קרמיקה, ביגוד ומזון, וכן תעשיית יין המתבססת על הכרמים באזור.
העיר ידועה במסורת של גידול ענבים וייצור יין.
האקלים בעיר הוא אקלים ימי.
סר אלכס סנדור אלכסנדר (Sir Alex Sandor Alexander) תעשיין, איש כספים ויו"ר של חברות בריטיות רבות
אנדריאה בוסקור (Andrea Bocskor) חברת הפרלמנט האירופי מטעם הונגריה
Amalia Braun) הרופאה הראשונה באזור הקרפטים ובברגסס, השתתפה בקונגרס הציוני הראשון עם בנימין זאב הרצל
הרב גבריאל הוגו גריין (Gryn Hugo Gabriel) שדרן מוכר וידוע בבריטניה
ד"ר קאג' ג'ן הרטמן (Dr.
Kaj Jene Hartmann) רופא, זכה לאחר מותו בפרס פיתוח העיר (Prize Pro Urbe)
ננדור "קונסי" וייס (Nandor "Cunci" Weiss) היה אחד מאנשי המפתח של הקהילה היהודית בעיר לאחר המלחמה
מיכאל יוסיפוביץ' (Michael Iosipovics) חבר נבחרת הכדוריד הלאומית של אוקראינה ואחר כך חבר נבחרת הפועל בישראל
ארנקה סיגל (Aranka Siegal) סופרת ניצולת שואה
הוריו של הכלכלן מילטון פרידמן
גזה קאלוסי (Géza Kalocsay) שחקן כדורגל הונגרי ובינלאומי, שיחק עבור הונגריה וצ'כוסלובקיה
ד"ר ברתולומיאו קובט (Bartholomew Kubat) מנתח ידוע, פליט מצ'כוסלובקיה וניצול שואה
מירוסלב קובט (Miroslav Kubat) בתקופת הרפובליקה הראשונה של צ'כוסלובקיה (1938-1918), עסק בעריכת דין ולאחר מכן שירת כקצין בצבא הצ'כוסלובקי במלחמת העולם השנייה, לאחר המלחמה חזר לעסוק בעריכת דין ועבר לעיר ניו יורק
ג'ודי קסאב (Judy Casaab) אומנית, ציירת פורטרטים, שרטטת ואומנית נוף מוערכת.
אחרי המלחמה עברה להתגורר באוסטרליה.
זכתה במספר פרסים: פעמיים בפרס ארצ'יבלד (Archibald Prize), בפרס ווין (Wynne Prize) ובפרס הזהב של הונגריה
נינה רומניבנה (Nina Romanivna Lobova) שחקנית כדוריד סובייטית-אוקראינית, השתתפה באולימפיאדת הקיץ בשנת 1976 וזכתה במדליית זהב עם נבחרת ברית המועצות
סאטו מארה (Satu Mare) - רומניה
היישוב היהודי בעיר שנקראה אז ברגסס, הוקם בשנת 1768 והוא כלל ארבע משפחות יהודיות, שרובן הגיעו מפולין.
במחצית השנייה של המאה ה-18, החלו היהודים במקום להתגבש ולארגן את מוסדותיהם שהיו מרוכזים במרכז העיר: בית כנסת, בית מדרש, מקווה, משרדי הקהילה, חברה קדישא ועוד.
חוק שוויון הזכויות כלפי היהודים שחוקק במונרכיה האוסטרו-הונגרית בשנת 1867, ומשמעותו הסרת ההגבלות מעליהם הביא לשגשוגה של הקהילה, ועד ראשית מלחמת העולם השנייה הם היוו את עמוד התווך של חיי המסחר והכלכלה בעיר.
היהודים עסקו במסחר ומלאכה, אך גם במקצועות חופשיים כמו רפואה, ועריכת דין.
בנוסף היו בבעלותם בנקים, מפעלים וטחנות קמח.
הם דאגו להקמת מוסדות חינוך יהודיים ותלמודי תורה, ולפעילות של רוב תנועות הנוער הציוניות.
ערב מלחמת העולם השנייה (1938), מנתה הקהילה היהודית כ־8,000 איש.
בשנת 1938, אחרי בוררות וינה הראשונה, הועברה העיר משליטת צ'כוסלובקיה לשליטת הונגריה, שהייתה בת בריתה של גרמניה הנאצית וחלק ממדינות הציר.
הסיפוח להונגריה הביא להטלת גזרות על היהודים, שנועדו להשפיל ולרושש אותם מנכסיהם, ובהמשך בשנת 1941 החלה השמדתם.
בתחילה גורשו לפולין מאות יהודים שלא הוכח שהם אזרחי הונגריה, ובשנת 1942 גויסו כמעט כל הגברים היהודים לעבודות כפייה עבור הצבא ההונגרי.
רובם נספו במהלך שירותם כתוצאה מעינויים, קור ורעב.
בחודש מרץ שנת 1944, כבשה גרמניה את הונגריה, ובסוף החודש נכנס הגסטאפו לעיר והטיל על הנשארים שהיו בעיקר נשים, זקנים וילדים, גזרות רבות ביניהן עוצר, ענידת הטלאי הצהוב ועוד.
חודשיים לאחר מכן (בחודש מאי), גורשו לבית החרושת ללבנים סמוך לתחנת הרכבת, שם הוחזקו בתנאים תת-אנושיים ובאמצע החודש נשלחו 12,000 היהודים, בשלושה משלוחים אל מחנה ההשמדה אושוויץ, שם נִסְפּוּ רובם.
רק כ-1,000 יהודים מתושבי העיר, שרדו את השואה.
נכון לשנת 2010 חיים בעיר מעט מאוד יהודים.
ברו נא בוין (אירית Brú na Bóinne - "ארמון הבוין") הוא שמו של מכלול אתרים פרהיסטוריים השוכנים במחוז מית' בברך הנהר בוין, כ-50 ק"מ מצפון לדבלין שבאירלנד.
ברך הנהר בוין היא עיקול ימני בנהר המתחיל כ-20 ק"מ מערבית למקום שפכו אל הים האירי ומסתיים כ-10 ק"מ לאחר מכן, סמוך לפני שהוא זורם דרך העיר דרוהדה (אנגלית Drogheda; אירית Droichead Átha).
האזור ההיסטורי משתרע על שטח של 780 הקטר ובו 40 מעברי קבורה (passage tombs), אתרים פרהיסטוריים אחרים ואתרים נוצריים, ורוב הממצאים מרוכזים על הגדה השמאלית של הנהר.
בשנת 1993 הוכללו שלושה מהאתרים הידועים ביותר בעמק הבוין ברשימת אתרי המורשת העולמית של ארגון אונסק"ו תחת השם הקיבוצי "המכלול הארכאולוגי בברך הבוין".
הארגון הגדירם כ"ריכוז הגדול והחשוב ביותר של אמנות מגליתית פרהיסטורית באירופה", והמקום נחשב למונומנט הלאומי של אירלנד.
האתרים ברשימה העולמית הם ניוגריינג', נות' ודות', וכל אחד מהם ניצב על תל סמוך לנהר ונושא משמעות ארכאו-אסטרונומית, כאשר ניוגריינג' ודות' מוארים ביום ההיפוך החורפי ונטען כי נות' הואר בעבר בשני ימי השוויון בשנה.
הגישה אל ניוגריינג' ונות' מתאפשרת רק באמצעות סיורים מודרכים המתחילים במרכז המבקרים שליד הכפר דונור (Donore) בצדו הדרומי של הבוין.
בשל גודלם מתאפשר הביקור באתרים אלה לכ-700 איש ביום לכל היותר, והגישה לדות' חלקית ומוגבלת.
במרכז המבקרים מוצגת תערוכה אינטראקטיבית אודות האתר ודגם בגודל טבעי של אולם הקבורה בניוגריינג'.
ניוגריינג' (אנגלית Newgrange; אירית Dún Fhearghusa) הוא מעבר קבורה פרהיסטורי השוכן ב-
הוא נחשב לידוע באתרי ברו נא בוין ולמפורסם מכל האתרים הפרהיסטוריים האיריים.
ניוגריינג' נחשב למבנה העתיק בעולם אשר שרד וייחודו בכך שעם שחר ביום ההיפוך החורפי, חודרת קרן שמש דרך פתח מיוחד מעל לפתח הכניסה לתל ומאירה את רצפת אולם הקבורה למשך 17 דקות.
הפתח המיוחד לכניסת קרני השמש ייחודי לניוגריינג'.
התל עשוי מ-97 אבנים ניצבות תומכות, קוטרו בין 79 ל-85 מטר, גובהו 13 מטר והוא משתרע על שטח של חצי הקטר.
הוא מכוסה בגג אבנים שנותר שלם וחסין מים במשך למעלה מ-5,000 שנות קיומו של המבנה.
הכניסה מצופה באבני קוורץ לבנות.
מעבר נמוך שאורכו כ-18 מטר מוביל אל אולם הקבורה שצורתו כשל צלב ושתקרתו נראית כארובה ללא מוצא בגובה של 6 מטר.
המבנה נבנה בין 3300 ל-2900 לפנה"ס, והוא קדם לפירמידה הגדולה של גיזה בכ-500 שנים לפחות.
בתקופת האבן החדשה ובתקופת הברונזה שימש ניוגריינג' למטרות טקסיות שכללו שריפת בעלי חיים, ונוספו לו מעגלי עץ ואבנים ניצבות אשר ניצבו במרחק של 12 עד 15 מטר מהתל.
בגומחות שבאולם הקבורה נתגלו שרידיהם של חמישה בני אדם המעידים על נוהג של שריפת גופות.
האתר לא היה ידוע במשך 4,200 שנים לפחות, והתגלה במקרה רק בסוף המאה ה-17 על ידי אנשים שחיפשו אבנים לבנייה ותיארו אותו כמערה.
עבודות מחקר ושחזור נערכו במקום בין 1962 ל-1975, וחלקן שנויות במחלקות בקרב ארכאולוגים כיוון שעשו שהשתמשו בטכניקות מודרניות והרחיבו את פתח הכניסה.
בכניסה למעבר מונחת אבן שוכבת המעוטרת בדוגמאות של ספירלות ומעוינים.
הידועה מבין הדוגמאות עשויה משילוב של שלוש ספירלות והיא ייחודית לניוגריינג', אם כי היא מזכירה את סמל הטריסקל של האי מאן ושל סיציליה, ודוגמאות דומות לה נתגלו בכמה אתרים באנגלסי שבצפון ויילס.
דוגמה זו מופיעה שוב באתר לאורך המעבר לאולם הקבורה ובאולם עצמו, והיא אומצה כסימלה של רשות המורשת של אירלנד.
הקמתו של האתר נקשרה עם אגדות שונות במיתולוגיה הקלטית, אך ברור שזה הוקם 2000 שנים לפחות לפני בואם של הקלטים לאירלנד.
נות' (אנגלית Knowth; אירית Cnobha) שוכן ב- כקילומטר צפונית-מערבית לניוגריינג', והוא הגדול במעברי הקבורה שבברו נא בוין.
באתר תל קבורה גדול שמוקף ב-17 תילים קטנים המקיפים אותו כמעט מכל עבריו ושפתחיהם פונים לעברו.
בתל המרכזי שקוטרו 67 מטר וגובהו 12 מטר שני מעברים נפרדים המובילים אל שני אולמות קבורה שונים ומנותקים זה מזה.
המעבר המזרחי מוביל לחדר בצורת צלב הדומה לזה שבניוגריינג', ואילו המעבר המערבי מתרחב לחלל מלבני.
סביב התל מעגל של 127 אבנים ששלוש מהן חסרות וארבע פגומות.
התל הוקם בין 2500 ל-2000 לפנה"ס, ועל כן הוא מאוחר לתל בניוגריינג' בכאלף שנים.
נראה כי בתקופת האבן החדשה ובתקופת הברונזה, לאחר שהתל המרכזי שוב לא היה בשימוש, נוספו מעגלי עץ ליד הכניסה המזרחית ובהם התמקדה הפעילות הטקסית.
במעגלים אלה נמצאו שרידים רבים של חפצים אשר שימשו כמנחה.