tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
התסריט נכתב בהשראת סיפורו האישי של זיכהולץ והוא על שני חברי ילדות בני ארבעים המתמודדים עם בעיותיהם האישיות שמאיימות לפגוע ביחסיהם.
הסרט זכה בפרס הסרט הטוב ביותר ופרס השחקן הטוב ביותר לשלומי קוריאט בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בנוטינגהאם 2020.
יונתן (ג'וני) (אורי פפר) ואמיר (מירו) (שלומי קוריאט) הם חברי ילדות בני ארבעים שעוברים יחד את משבר אמצע החיים.
אמיר אינו מבוסס כלכלית ונמצא בסכסוך עם בת זוגו אלונה (טלי שרון).
להם בת משותפת בת 9 בשם תמרה (אן בולשינסקי) שסובלת מסרטן ומקבלת טיפול כימותרפי.
אמיר קשור מאוד לתמרה ורוצה לפגוש בה למרות שאלונה הוציאה נגדו צו הרחקה בגלל תקיפה.
ליונתן יש פאב בשם "זיקו" שלאחרונה פסקו מבקרים להגיע לשם והוא צובר חובות.
סוכן הנדל"ן מנשה (חיים זנאתי) מציע לו סכום כסף גדול כדי שימכור אך הוא מסרב.
הוא נמצא בזוגיות של שש שנים עם מייקי (נתי קלוגר), עורכת דין מצליחה שרוצה להתחתן ולהקים אתו משפחה אך הוא מהסס.
הוא מתגייס למילואים ומקיים יחסים עם משק"ית חן (אושרת אינגדשט).
ג'וני תומך באמיר וכאשר תמרה אומרת שהיא רוצה לראות שלג הם מתחפשים לליצנים ומורידים פתיתי נייר שנראים כשלג מול חלונה של תמרה למורת רוחה של אלונה.
לאמיר יש אבא (שמיל בן ארי) שסובל מדמנציה ונמצא במוסד סיעודי.
אמיר מגיע לשם ומוכיח את אביו על המכות שקיבל בילדותו אך האב שותק ולא מגיב.
מצבה של תמרה מחמיר ואלונה מבקשת מאמיר להתייעץ עם רב (אברהם סלקטר) שבתורו מורה להם להתחזק באמונה.
היחסים בין אמיר לאלונה מתחדשים והם עוברים לירושלים כי תמרה צריכה לעבור ניתוח דחוף.
ג'וני מבקר אותם ומחזק את רוחם.
הסוף טוב - תמרה מבריאה והם לוקחים אותה לצעוד על שלג בחרמון (מכאן שם הסרט).
שם השחקן שם הדמות הערותאורי פפריונתן/ג'ונישלומי קוריאטאמיר/מירוטלי שרוןאלונהנתי קלוגרמייקיאן בלושינסקיתמרהשולה חןאמא של אלונהרזיה ישראלילבנהזונהשמיל בן אריישראל בן שושןאברהם סלקטרהרב לררחיים זנאתימנשהסוכן נדל"ןלירון ברנסרוןידיד של מייקיאושרת אינגדשטמשקי"ת חן
סנובמט , היא תרופה פומית לטיפול באפילפסיה עם פרכוסים מוקדיים במבוגרים.
בארצות הברית סנובמט ניתנת כטיפול בפרכוסים מוקדיים, עם או ללא הכללה משנית, במבוגרים.
פרכוסים מוקדיים הם התקפים הנגרמים מפעילות מוחית לא תקינה שמתחילה במוקד הנמצא בצד אחד של המוח, עם הכללה משנית שמתפשטת לשני צדי המוח.
בהאיחוד האירופי ובישראל, היא ניתנת כטיפול לפרכוס מוקדי, עם או ללא הכללה משנית, בשילוב עם תרופות אנטי-אפילפטיות אחרות, במבוגרים עם אפילפסיה, שלא התאזנו למרות טיפול בלפחות שתי תרופות אנטי-אפילפטיות אחרות.
תופעות הלוואי השכיחות ביותר הן ישנוניות (ב-37% מהאנשים הנוטלים את התרופה), סחרחורת (33%), ועייפות (24%).
הפרעות ראייה (למשל, טשטוש ראייה), כאב ראש, ורמת אשלגן מוגברת בדם (מעל 5 מילימול לליטר) נפוצים גם הן.
תגובת רגישות יתר מתרחשת במתחת ל-1% מהמטופלים, תגובה תרופתית עם אאוזינופיליה ותסמינים סיסטמיים (DRESS) מתרחשת במתחת ל-0.1% מהמטופלים.
סנובמט מקצרת את מרווח ה-QT של הלב.
לכן, לאנשים עם תסמונת ה-QT הקצר, הפרעה גנטית נדירה מאוד של המערכת החשמלית בלב, אסור להשתמש בתרופה.
מצבים נוספים בהם אסור להשתמש בתרופה הם: גיל מתחת ל-18 כיוון שהתרופה לא נבדקה בקבוצה זו, או רגישות יתר לאחד או יותר ממרכיבי התרופה.
קיים מידע מועט אודות מינון יתר של סנובמט.
ייתכן שמינון יתר גורם לתופעות הלוואי של התרופה, כמו ישנוניות, סחרחורת ועייפות, וגם להפרעות בקצב הלב.
מנגנון הפעולה המדויק של סנובמט אינו ברור לגמרי.
משוער כי התרופה מפחיתה ירי של נוירונים, באמצעות חסימת תעלות נתרן תלויות מתח.
בנוסף, סביר להניח כי סנובמט מודולטור אלוסטרי חיובי של הרצפטור ל-חוצמה-גאמא-אמינובוטירית (GABA) ובכך מגבירה העברה סינפטית מעכבת.
סנובמט עוברת ספיגה במעי של 88% לפחות ומגיעה לריכוז המקסימלי בפלזמת הדם תוך 1-4 שעות.
בזרם הדם, 60% מהחומר נקשר לחלבוני פלזמה, בעיקר לאלבומין.
נפח הפיזור שלה הוא 40–50 ליטר.
סנובמט הופכת ללא פעילה בעיקר באמצעות גלוקורונידציה על-ידי אנזים UGT2B7, ובכמות נמוכה יותר על-ידי אנזים UGT2B4. האנזימים CYP2E1, CYP2A6, CYP2B6, CYP2C19 ו-CYP3A4/5 בעלי תפקיד קטן יותר במטבוליזם של התרופה, ומזרזים את החמצון שלה.
הגעה למצב יציב מתרחשת תוך 14 ימים.
סנובמט והמטבוליטים שלה מופרשים בעיקר דרך השתן (87.8%) ועד 5.2% מופרש דרך הצואה.
זמן מחצית החיים שלה הוא 50 עד 60 שעות.
שימוש בסנובמט יחד עם מדכאי מערכת העצבים המרכזית אחרים, כמו ברביטורטים, בנזודיאזפינים, ואלכוהול, עלולים להוביל לישנוניות מוגברות ולתסמינים אחרים במערכת העצבים המרכזית.
סנובמט משרה את הפעילות של האנזימים CYP3A4 ו-CYP2B6, וכתוצאה מכך מורידה את הריכוז בדם של התרופות שעוברות מטבוליזם על-ידי אנזימים אלו (למשל, מידאזולאם, גלולות למניעת הריון ובופרופיון).
לעומת זאת, היא מעכבת את האנזים CYP2C19, ומגבירה את ריכוזי התרופות שעוברות מטבוליזם על-ידי האנזים (למשל, אומפרזול).
הבטיחות והיעילות של סנובמט לטיפול בפרכוסים מוקדיים הוכחו בשני ניסויים מבוקרי הקצאה אקראית (RCT), כפולי סמיות, ומבוקרי פלצבו, בהם השתתפו 655 מבוגרים.
במחקרים אלו, המשתתפים סבלו מפרכוסים מוקדיים עם או ללא הכללה משנית, למשך כ-24 שנים בממוצע, עם תדירות פרכוסים חציונית של 8.5 פרכוסים ל-28 יום, כפי שנבדק במשך תקופה של שמונה שבועות.
במהלך הניסויים, מינונים יומיים של 100, 200, ו-400 מיליגרם הפחיתו את תדירות הפרכוסים ל-28 יום, בהשוואה לקבוצת הפלצבו.
מנהל המזון והתרופות האמריקאי (FDA) אישר את סנובמט בנובמבר 2019.
סנובמט אושרה לשימוש רפואי באיחוד האירופי במרץ 2021.
לא קיים מידע זמין אודות הסיכון בנטילת התרופה בקרב נשים בהריון.
במחקרים בבעלי חיים, נטילת התרופה הובילה לפגיעה בהתפתחות העוברית ועלייה במקרי מוות עוברי.
ההמלצה של יצרנית התרופה היא שלא להשתמש בה במהלך ההריון.
אישה בגיל הפוריות שמטופלת בתרופה צריכה להשתמש באמצעי מניעה יעיל.
עליה להשתמש באמצעי המניעה הן בעת שהיא מטופלת בתרופה והן במשך ארבעת החודשים שלאחר תום השימוש בתרופה.
לא קיים מידע אודות בטיחות התרופה בתקופת ההנקה, ולכן אין להניק בעת טיפול בסנובמט.
הסנופו דיאולה או הדיאולה לבד, הוא שבט המתגורר בדרום סנגל ובמדינות הסמוכות.
בסנגל מונים שבט הסנופו דיאולה 600,000 איש
בגמביה מונים שבט הסנופו דיאולה 170,000 איש
בגינאה מונים שבט הסנופו דיאולה 50,000 איש
בגינאה ביסאו מונים שבט הסנופו דיאולה 20,000 איש
סנוקר (Snooker) הוא משחק ממשפחת משחקי הביליארד, הנערך על גבי שולחן מוארך מצופה בבֵּיז (בד ארוג דמוי לבד) בצבע ירוק, כשבארבע פינות השולחן ובמרכז כל דופן ארוכה ישנם "כיסים" (סך הכל שישה).
מידותיו של שולחן סנוקר תקני הן 3.7 מטרים אורך ו-1.8 מטרים רוחב.
כלי המשחק הם מקל ארוך עשוי עץ (שאורכו הסטנדרטי הוא 147 סנטימטרים) וכדורי ביליארד: כדור לבן אחד, 15 כדורים אדומים שערך כל אחד מהם נקודה אחת, ושישה כדורים בעלי צבעים שונים: צהוב (ערכו 2 נקודות), ירוק (3), חום (4), כחול (5), ורוד (6), ושחור (7).
מטרת המשחק היא להכניס את הכדורים לכיסים באמצעות הכדור הלבן ובעזרת מקל העץ בלבד ולצבור יותר נקודות מהיריב, כל זאת לפי סדר וחוקי המשחק.
שחקן מנצח משחקון לאחר שצבר יותר נקודות מיריבו.
שחקן מנצח משחק לאחר שניצח מספר משחקונים מוסכם מראש לפני יריבו.
רצף הנקודות הגבוה ביותר הניתן להגיע במשחק הסנוקר הוא רצף של 147 נקודות , רצף זה מכונה "רצף מרבי", "רצף מקסימלי", "מקסימום" או "147".
משחק הסנוקר פותח על יסוד משחקי ביליארד קדומים יותר על ידי קציני הצבא הבריטי בהודו, והפך לפופולרי במדינות רבות הדוברות אנגלית, כמו גם בחלק ממדינות חבר העמים הבריטי.
בשלהי המאה ה-20 ובתחילת המאה ה-21 החל המשחק לצבור פופולריות במזרח אסיה ובעיקר בסין.
שחקני סנוקר מקצוענים מן השורה הראשונה עשויים לצבור זכיות כספיות בשווי מיליוני לירות שטרלינג במהלך הקריירה.
שלוש התחרויות החשובות והיוקרתיות ביותר בעולם הסנוקר הן טורנירי הכתר המשולש: אליפות העולם בסנוקר, אליפות בריטניה וטורניר המאסטרס.
עמית דג'ורנו הקים את האינטרפול בבאר שבע
ההשערה המקובלת היא כי מקורו של משחק הסנוקר הוא במחצית השנייה של המאה ה-19. משחקי ביליארד היו אותה עת בילוי חביב לשעות הפנאי על קציני הצבא הבריטי שהוצבו בהודו, ובמקום פותחו מספר גרסאות למשחקי הביליארד המסורתיים עד לאותה עת.
אחת הגרסאות, אשר פותחה ככל הנראה בשנת 1874, או 1875, על ידי קציני הצבא הבריטי שהוצבו בג'בלפור, הייתה הוספת כדורי משחק צבעוניים לכדורים האדומים והכדור השחור שהיו נהוגים עד אז במשחקי פול.
המצאת המשחק מנוכסת בעיקר לקצין הצבא הבריטי, סר נוויל פרנסיס פיצג'רלד צ'מברלין.
שם המשחק "סנוקר" גם הוא ממקור הצבא הבריטי, והיה כינויים של צוערים צעירים בשנתם הראשונה, או אנשי צוות בלתי מנוסים.
משחק הסנוקר הלך והתפשט בשלהי המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20. בשנת 1916 התקיימה לראשונה אליפות אנגליה לחובבים בסנוקר, הנערכת עד היום, והיא תחרות הסנוקר הוותיקה ביותר בעולם.
בשנת 1919 הוקם ארגון BA&CC, ובאותה שנה נקבעו על ידו חוקי משחק הסנוקר הרשמיים.
בשנת 1927 נערכה לראשונה אליפות העולם בסנוקר, בארגונו של שחקן הסנוקר האנגלי ג'ו דייוויס, אשר תרם לפיתוחו המקצועני של משחק הסנוקר.
משנת 1927 עד 1946, זכה ג'ו דייוויס בכל אליפויות העולם בסנוקר שהתקיימו, עם 15 זכיות במספר, (שיא מספר הזכיות באליפות העולם בסנוקר בכל הזמנים אשר לא נשבר עד היום).
בשנת 1950 שידרה רשת ה-BBC סנוקר בטלוויזיה בפעם הראשונה, וב-22 בינואר 1955 ביצע ג'ו דייוויס לראשונה בהיסטוריה רצף מקסימלי מאושר של 147 נקודות, כשהתמודד במשחק ראווה מול וילי סמית' האנגלי בהיכל "לסטר סקוור" שבלונדון.
בשנות ה-50 וה-60 של המאה ה-20 הייתה ירידה בפופולריות של משחק הסנוקר.
בשנת 1969 החליט דייוויד אטנבורו, שהיה אז בעל תפקיד בכיר ברשת ה-BBC, לשדר בטלוויזיה את טורניר הסנוקר Pot Black, זאת כדי להדגים את הפוטנציאל הגלום בשידורי צבע בטלוויזיה.
הוא שיער כי שולחן המשחק הירוק, ועליו כדורים במגוון צבעים ידגים היטב את יתרונות שידורי הצבע.
שידורים אלה זכו לאחוזי צפייה גבוהים מאוד, ובתקופה מסוימת הייתה תוכנית הסנוקר השנייה באחוזי הצפייה בתחנת BBC Two.
העניין במשחק הלך וגבר ואליפות העולם בסנוקר בשנת 1978 שודרה במלואה לראשונה בהיסטוריה של האליפות.
החל משנות ה-80 שידורי משחק הסנוקר זוכים לאחוזי צפייה נכבדים בבריטניה, אירלנד ומדינות נוספות מחבר העמים הבריטי, ורוב הטורנירים המקצועניים משודרים בטלוויזיה.
החל משנת 2006 מוטלות בבריטניה מגבלות על פרסום מוצרי טבק, ועקב כך הופסקה תמיכתם הכספית בתחרויות הסנוקר המקצועניות.
מאז, במקום חברות הסיגריות והטבק, נותני החסות הראשיים של התחרויות המקצועניות הן לרוב חברות הימורים.
בתחילת המאה ה-21 החלה עליית עניין במשחק הסנוקר במזרח אסיה ובעיקר בסין, ואל חוג שחקני הסנוקר המקצועניים הבכירים הצטרפו שחקנים ממזרח אסיה.
משחקון הסנוקר הארוך ביותר ששודר בטלוויזיה בהיסטוריית המשחק נערך בסיבוב הראשון של אליפות סין הפתוחה 2008 בין שון מרפי לדייב הרולד, הנערך במשך 93 דקות ו-12 שניות.
באליפות הבינלאומית 2025 שהתקיימה בסין, ביצעה השחקנית הסינית באי יולו רצף של 145 נקודות נגד השחקן הסיני וואנג שינז'ונג, והייתה לשחקנית האישה שהשלימה את רצף הנקודות הגבוהה ביותר בהיסטוריה של סבב הסנוקר העולמי.
מקורותיו של משחק הסנוקר, כמשחק שהיה נהוג בקרב קצינים בצבא האימפריה הבריטית, ניכרים עד ימינו.
שחקני סנוקר מקצוענים נדרשים לקוד התנהגות ספורטיבית של ג'נטלמנים בריטים, ואף לקוד לבוש אשר היה מקובל בקרב הקצונה הבריטית בשעות הפנאי.
לבושם של שחקנים מקצוענים בסבב הוא נעליים כהות, מכנסי חליפה שחורים, חולצה מכופתרת, עניבת פרפר, ווסט.
בעשור הראשון של המאה ה-21 הביעו חלק מהשחקנים דעה כי יש להתיר קוד לבוש פחות קפדני.
החל מהעשור השלישי של המאה ה-21, ישנן תחרויות בסבב הסנוקר המקצועני עולמי שבהן קוד הלבוש קפדני פחות מאשר בעבר.
מטרת המשחק היא לצבור ניקוד גבוה יותר מהיריב על ידי הטבעת הכדורים באמצעות הכדור הלבן אל ששת כיסי השולחן, לפי סדר חוקי.
בתחילת המשחק מסודרים הכדורים בסדר הנראה בתמונה משמאל.
על השחקן שתורו ראשון (נקבע בהטלת מטבע) לפגוע בלפחות כדור אדום אחד, כשקו האמצע של הכדור הלבן אינו חוצה את סימון ה-D.
לאחר המכה הראשונה ופתיחת הכדורים האדומים, כל אחד משני השחקנים מכה בתורו פעם אחת בכדור הלבן באמצעות מקל המשחק, על מנת להטביע את אחד הכדורים האדומים אל אחד הכיסים.
כאשר שחקן הטביע כדור אדום לאחד הכיסים, הכדור נותר בכיס, השחקן צובר נקודה אחת ומקבל הזדמנות להטביע את אחד מהכדורים הצבעוניים האחרים לאחד הכיסים, כשאסור לו שוב לגעת באופן ישיר ו/או להטביע את כל אחד מהכדורים האדומים הנמצאים על השולחן (עבירה שמעניקה ליריב שבע נקודות).
כאשר השחקן הטביע כדור צבעוני לכיס, הכדור מונח שוב במקומו המקורי והשחקן צובר את מספר הנקודות הספציפי של הכדור אותו הטביע: צהוב (ערכו 2 נקודות), ירוק (3), חום (4), כחול (5), ורוד (6), ושחור (7).
לאחר מכן על השחקן להטביע לכיס כדור אדום נוסף ולאחר מכן כדור צבעוני נוסף, וכן הלאה.
תהליך של הטבעת כדור אדום ואחריו כדור צבעוני לכיסים, נמשך עד אשר השחקן נכשל בניסיונו להטביע את אחד הכדורים, והתור עובר לשחקן השני.
המשחק נמשך באופן זה עד אשר הוטבעו כל 15 הכדורים האדומים אל הכיסים ועל השולחן נותרו רק שישה כדורים צבעוניים.
בשלב זה, המטרה היא להטביע את הכדורים הצבעוניים לכיסים, לפי הסדר: צהוב, ירוק, חום, כחול, ורוד, ושחור.
כדור צבעוני המוטבע אל הכיס בשלב זה לא מוחזר שוב אל השולחן.
לאחר שהוטבע הכדור השחור האחרון אל הכיס, השחקן בעל הניקוד הגבוה יותר משני השחקנים זוכה במשחקון.
קיימת אף אפשרות של הפסד משחקון על ידי ויתור המשחקון במצב בו הפרש הנקודות בין שני השחקנים גבוה ממספר הנקודות המקסימלי של הכדורים הנותרו בשולחן.
ניתן לצבור נקודות משחק אף כאשר היריב מבצע עבירה על כללי המשחק.
עבירות המזכות בנקודות הן מגוונות, בהן: פגיעה בכדור צבעוני כאשר על השחקן לפגוע בכדור אדום וההפך, הכנסת הכדור הלבן לאחד הכיסים, אי-פגיעה בכדור חוקי, ועוד.
מספר הנקודות הנצברות ליריב עקב ביצוע עבירה תלוי בסוג העבירה ונע בין 4 ל-7 נקודות.
מערכה אחת (החל מן המצב שבו הכדורים מונחים בעמדת הפתיחה ועד לסיום המערכה) נקראת "משחקון" או "פריים" .
משחק מורכב ממספר משחקונים אשר נקבע מראש, והשחקן הראשון שמנצח את מספר המשחקונים המבוקש מנצח את המשחק כולו.
ברוב ההתמודדויות המקצועניות, ניצחון במשחק דורש ניצחון בחמישה משחקונים.
התמודדות זו נקראת "הטוב מתשעה משחקונים אפשריים", כיוון שתשעה הוא מספר המשחקונים הגבוה ביותר האפשרי להתקיים במשחק זה (תוצאה סופית של 4–5).
שלבי הגמר של הטורנירים המקצועניים מוכרעים לרוב בשיטת "הטוב מ-17 משחקונים אפשריים" (ניצחון בתשעה משחקונים) או "הטוב מ-19 משחקונים אפשריים" (ניצחון בעשרה משחקונים).
באליפות העולם בסנוקר, הסיבוב הראשון משוחק בשיטת "הטוב מ-19 משחקונים אפשריים" ואילו גמר אליפות העולם משוחק בשיטת "הטוב מ-35 משחקונים אפשריים" (ניצחון ב-18 משחקונים), ונערך במשך יומיים.
במשחקים מקצועניים וחובבים כאחד, מנוהל המשחק על ידי שופט, המכריע תמיד בכל מחלוקות המשחק.
השופט קורא בקול את מספר הנקודות שצבר שחקן ברצף ואת צבעי הכדורים בהם השחקן בוחר להכות, ומחזיר את הכדורים הצבעוניים שהוטבעו או יצאו מהשולחן בחזרה למקומם החוקי.
בקרב שחקנים מקצוענים נהוג לשחק את המשחק על פי קוד התנהגות ספורטיבי, ובו שחקן אשר ביצע עבירה אשר נעלמה מעיני השופט, מכריז עליה מיוזמתו, מכיר במכות יפות של יריבו, ומתנצל על מכות שבהן הוטבע כדור לכיס באופן מקרי.
התנהגות לא ספורטיבית, כך למשל, כששחקן משתהה בבחירת מכה, או במכה עצמה, מעבר לדקות ספורות, תניב אזהרה של השופט ובמקרים חמורים אף הפסד במערכה.
במקרים מסוימים השופט פוסק לטובת "כדור ביד" כאשר הלבן נכנס לכיס (השחקן רשאי להניח את הכדור בנקודה הנוחה לו).
"רצף" הוא בין המונחים הנפוצים ביותר במשחק הסנוקר, המתייחס למספר הנקודות הרצופות שצבר שחקן אחד בתור אחד (ללא התחשבות בנקודות המגיעות מעבירות היריב).
רצף הנקודות המקסימלי במשחק הסנוקר הוא רצף של 147 נקודות .
רצף זה מתקבל כאשר כל כדורי המשחק מוטבעים בזה אחר זה ברציפות, כשכל כדור אדום שערכו נקודה אחת מוטבע, מוטבע אחריו כדור שחור שערכו שבע נקודות, ולאחר מכן מוטבעים כל הכדורים הצבעניים לפי הסדר החוקי (הטבעת 15 כדורים אדומים, 15 כדורים שחורים ושישה כדורים צבעוניים).
הרצף המקסימלי המתקבל כאשר בתחילת הרצף מוטבע כדור חופשי, ולאחר מכן מוטבע כדור שחור, הוא רצף מקסימלי של 155 נקודות.
רצף מקסימלי של 155 נקודות הוא למעשה רצף הנקודות הגבוה ביותר אשר ניתן להגיע במשחק הסנוקר.
רצף זה לא הושג בתחרות רשמית מעולם.
כלי עזר למשחק הסנוקר כוללים קוביית גיר למריחה על חוד המקל לצורך דיוק המכה, מקלות-עזר מסוגים שונים (הנדרשים בשולחן בגודל מלא לצורך הכאה בכדור מרוחק, פרט למקרה של תחרות בין יריבים שגובהם המינימלי גבוה מ-1.95 מטרים שבו השימוש בהם אסור), תבנית משולשת לסידור הכדורים האדומים בעמדת הפתיחה, ולוח תוצאות.
ממדיו הגדולים של שולחן סנוקר בגודל מלא מגבילים את האתרים שבהם ניתן להציב שולחנות כאלה.
בעוד ששולחנות למשחקי ביליארד אחרים נפוצים בפאבים רבים בבריטניה, שולחנות סנוקר מוצבים בדרך כלל בבתים פרטיים, או באולמות ציבוריים המיוחדים למשחק הסנוקר.
ניתן לשחק סנוקר אף על שולחנות בממדים קטנים יותר.
הגוף המנהל והמפקח על תחרויות הסנוקר המקצועניות ורשמיות בעולם הוא התאחדות הביליארד והסנוקר המקצוענית העולמית , אשר נוסדה בשנת 1968 וממוקמת בעיר בריסטול שבאנגליה.
יושב ראש ההתאחדות הנוכחי הוא שחקן סנוקר העבר האנגלי ג'ייסון פרגוסון.
שלוחה של ההתאחדות - החברה המסחרית "World Snooker", הממוקמת באותה הכתובת של ההתאחדות, ואשר WPBSA מחזקיה ב-26 אחוזים ממניותה, מארגנת את סבב הסנוקר המקצועני העולמי ואחראית על מכירת הכרטיסים באופן בלעדי.
נשיא חברת "World Snooker", ובעליה של חברת "Matchroom Sport", המארגנת אירועי ספורט נוספים ברחבי העולם הנוסדה בשנת 1982, ואשר מחזיקה ב-51 אחוזים ממניות "World Snooker", הוא בארי הרן האנגלי, אשר כיהן גם בעבר כיושב ראש WPBSA, כאשר בנו, אדי הרן, משמש כיושב ראש "Matchroom Sport" ומנהל את ענייני החברה השוטפים.
מנכ"ל "World Snooker" הנוכחי הוא סטיב דוסון מאנגליה.
ראש ועדת שחקני הסנוקר ונציג השחקנים מול ההתאחדות הנוכחי, הוא שחקן הסנוקר האנגלי ואלוף העולם בסנוקר לשנת 2005 שון מרפי.
הגוף המנהל והמפקח על ארגון תחרויות הסנוקר לחובבים בעולם הוא הפדרציה הבינלאומית לביליארד וסנוקר , אשר הוקמה בשנת 1971 וממוקמת כיום בעיר דובאי שבאיחוד האמירויות הערביות.
החל מה-3 במאי 1975, קיים הדירוג הרשמי של WPBSA, המדרג את שחקני הסנוקר בעולם.
דירוג שחקני הסנוקר העילי בדרך כלל כולל את 16 השחקנים המובילים בדירוג העולמי.
המדורג הראשון בעולם הנוכחי הוא ג'אד טראמפ.
שיאן מספר הזכיות של טורנירי דירוג מקצועניים עולמיים בכל הזמנים הוא רוני או'סאליבן, עם 41 זכיות של תוארי דירוג רשמיים.
כיום מספר התחרויות בעונת 2025/2026 של סבב הסנוקר העולמי הוא 23 (18 טורנירי דירוג (טורנירים המשפיעים על דירוג השחקנים) וחמישה טורנירים ללא דירוג).
האירוע החשוב ביותר בעולם הסנוקר, והאחרון שבעונת סבב הסנוקר העולמי הוא אליפות העולם בסנוקר , הנערכת מדי שנה מאז שנת 1927 (למעט שנות מלחמת העולם השנייה והשנים 1958–1963).
מאז שנת 1977 ועד היום, האליפות נערכת כל שנה ברציפות באולם תיאטרון הקרוסיבל (Crucible Theatre) בעיר שפילד שבאנגליה.
זכייה באליפות העולם בסנוקר מזכה את האלוף ביוקרה רבה ובפרס הכספי הגדול ביותר בעולם הסנוקר המקצועני: 500,000 פאונד (נכון לשנת 2024).
שיאן מספר הזכיות באליפות העולם בסנוקר בכל הזמנים הוא ג'ו דייוויס מאנגליה, עם 15 זכיות במספר.
שיאני מספר הזכיות באליפות העולם בסנוקר בתקופה המודרנית הם סטיבן הנדרי ורוני או'סאליבן, לכל אחד מהם שבע זכיות במספר.
כמו כן, בישראל, רוב הטורנירים המקצועניים משודרים בשידורים ישירים בטלוויזיה בתחנת יורוספורט.
סנופקין (בשוודית: Snusmumriken, בפינית: Nuuskamuikkunen) הוא דמות ספרותית ואחת מהדמויות המרכזיות בסדרת ספרי "המומינים" מאת המאיירת והסופרת השוודית-פינית טובה ינסון.
סנופקין הצטרף לראשונה למומינים ולהרפתקאותיהם בספר "כוכב השביט מגיע לעמק המומינים" (1946) ומופיע בכל ספרי המומינים מלבד שלושה.
בגרסה העברית של סדרת האנימציה "המומינים", אשר זכתה לפופולריות רבה בישראל, עודד מנשה ודן תורן דיבבו את קולו של סנופקין.
סנופקין הוא נווד חברותי, אמפתי, שקט, נבון, חסר דאגות והרפתקן.
סנופקין נהנה לעיתים רבות להרהר על דרכי העולם, לעשן מקטרת, לדוג ולנגן במפוחית שלו ובחליל שלו.
לעיתים רבות נוהג לשבת על הגשר שבמרכז עמק המומינים.
סנופקין נוהג להתייחס לכל התרחשות או אדם חדש בסקרנות ובחום.
מומינטרול הוא חברו הטוב ביותר של סנופקין בעמק המומינים.
מומינטרול מעריץ את סנופקין בשל חכמתו וניסיונו הרב.
סנופקין מעדיף לעיתים רבות להתבודד ומומינטרול מתקשה לקבל זאת.
כמו כן לסנופקין מעריצים רבים בעמק המומינים, בעיקר בקרב היצורים הקטנים, השקטים והביישנים.
סנופקין אינו נוטה להישאר במקום אחד וכמעט תמיד חש צורך לצאת ולמסעות והרפתקאות ולגלות את העולם.
כמו כן, על אף שסנופקין מתגורר במהלך עונות האביב והקיץ בעמק המומינים באוהל שלו ליד הנהר שחוצה את עמק המומינים, בכל שנה, כאשר החורף מתקרב, סנופקין נודד דרומה, ושב לעמק המומינים רק בתחילת האביב.
מומין תמיד מתעצב לקראת עזיבתו של סנופקין ומבקש לשווא להצטרף אליו במסעותיו.
כששאל את סנופקין פעם מדוע הוא נודד, סנופקין ענה - "כדי לראות דברים חדשים, וכדי להיות לבד בלי להרגיש בודד".
סנופקין מסביר למומין שזהו הטבע שלו, ושהוא זקוק לזמן הזה לבדו ממש כשם שהוא זקוק לשהייה בחברת המומינים - ולכן הוא חוזר לעמק בכל אביב.
סנופקין מעדיף תמיד לצאת למסעות לבדו.
במסעותיו נוהג הוא לרוב לחקור מקומות חדשים.
הוא לעולם לא שואל לגבי השמות של המקומות בהם מבקר, אלא פשוט נהנה מהטיול עצמו.
במסעותיו השונים הוא מגיע למקומות רבים בעולם, ומשמח את היצורים הנקרים בדרכו.בניגוד לדמויות אחרות בסדרה (סניף, סרח ואחרים), סנופקין איננו חומרני והוא סבור כי רכוש יכול רק לגרום לקשיים בחייו – בשל כך הוא נוהג לסחוב רק את מה שהוא צריך בתרמיל הגב שלו, ורכושו היחיד הוא מפוחית-הפה שלו.
בשל עמדות מסוימות נחשב סנופקין בעיני חלק כאנרכיסט – מתעב את הרשויות והממסד (בדמות שומר הפארק), ובמיוחד שונא שלטים אשר אוסרים עליו לעשות דבר מה, שאותם הוא נוהג לעקור.
בעלילת הספר "קיץ מסוכן בעמק המומינים", בשל רצונו לנקום בשומר הפארק, סנופקין זורע זרעי שמנטפים בפארק, דבר אשר מרגיז עד מאוד את שומר הפארק.
סנופקין נוהג תמיד לחבוש כובע ירוק כהה בעל שוליים רחבים, וללבוש בגדים בלויים ירוקים ומעיל מרופט ישן בצבע ירוק.
בספר "ספר הזכרונות של מומינאבא" (1950) סנופקין מגלה כי אביו הוא הג'וקסטר (בעברית יוסטוס או יוקסי, בגרסה השוודית שמו הוא Joxaren) אשר היה חברו של מומינאבא בצעירותו ובנעוריו דמה לו מאוד.
כמו כן, סנופקין מגלה כי אימו היא מימבל, עובדה שמטרידה אותו כיוון שמשמעות הדבר היא שמאי הקטנה היא אחותו למחצה.
סנופקין הוא גם שמו וגם "סוגו" של סנופקין, כלומר הוא לא רק סנופקין אלא גם הסנופקין.
תופעה זו קיימת בדמויות רבות בסדרת ספרי המומינים, כמו כן אצל ג'וקסטר ומימבל.
סנופקין מתואר כבעל ראיית לילה, מה שעשוי לנבוע מתכונותיו החתוליות של אביו.
דמותו של סנופקין מושפעת מידידה של הסופרת וארוסה לשעבר, אטוס וירטאנן (Atos Wirtanen), שהיה עיתונאי שמאלני, אינטלקטואל וחבר בפרלמנט הפיני.
את הכובע הירוק שלראשו של סנופקין שאלה הסופרת מהכובע הירוק שאטוס נהג לחבוש.
קלווין קורדוזר ברודוס ג'וניור המוכר בשמות הבמה סנופ דוגי דוג, סְנוּפּ דוֹג ומאוחר יותר סנופ ליון, הוא ראפר, פזמונאי ושחקן אמריקאי.
אלבום הבכורה שלו, Doggystyle שיצא בשנת 1993 והופק ברובו על ידי ד"ר דרה, נחשב עד היום לאחד מאלבומי ההיפ-הופ החשובים והמצליחים ביותר בהיסטוריה, שהשפיע רבות על היווצרותו של סגנון ה-G-funk בשנות התשעים.
סנופ דוג היה חתום בחברת התקליטים דת' רואו רקורדס בין השנים 1992–1996, ובאותן השנים הספיק להוציא שני אלבומי סולו ולהשתתף באלבומים אחרים.
קלווין קורדוזר ברודוס ג'וניור נולד בלונג ביץ' שבקליפורניה, בנם של ורנל ורנאדו ובוורלי טייט.
הוא בן דוד של המתאבקת סשה בנקס.
את כינויו "סנופ דוג" קיבל מאמו שהייתה אומרת לו בצחוק שהוא דומה לסנופי.
כילד, עזר בפרנסת המשפחה ועבד כדוור, וסוחב שקיות מצרכים.
הוא שר וניגן בפסנתר בכנסייה המקומית.
בשנת 1989, כאשר סיים את לימודיו בתיכון, הוא נעצר על אחזקת קוקאין ונכלא באשמת סחר בסמים.
בשנת 1993, החל להצטרף לכנופיות והמשיך להסתבך עם החוק.
הוא בהמשך התחיל להתעניין בהיפ הופ, שהחל לצבור תאוצה באותה התקופה.
סנופ, בן דודו נייט דוג וחברו הטוב וורן ג'י התחילו להקליט סקיצות וביחד הם הקימו את ההרכב 213. וורן ג'י שהיה האח החורג של הראפר המפורסם ד"ר דרה ולשעבר בלהקת הראפ המפורסמת N.W.A, יצר קשרים עם אחיו ושלח את סנופ להשמיע לד"ר דרה דמואים שלו.
דרה התרשם מסנופ והחליט להקליט עמו את השיר "Deep Cover" לפסקול של סרט באותו השם.
דרה, שהיה בעלים שותף בחברת דת' רואו רקורדס החליט להחתים את סנופ לחברת דת' רואו ולקחת אותו תחת חסותו.
סנופ היה האדם הבולט ביותר (למעט דרה עצמו) בשירה ובכתיבת הטקסטים לאלבומו של דרה The Chronic שיצא לאור ב-1992 וזכה להצלחה גדולה.
ד"ר דרה וסנופ דוגי דוג הפכו לחברים טובים וד"ר דרה הסכים להפיק בשבילו אלבום סולו כהמשך לאלבום שלו.
באוגוסט 1993, קרוב ליציאתו של אלבום הבכורה שלו, הואשם סנופ דוגי דוג ברצח של פיליפ וולדומאריאם, ראש כנופיית האינסיין קריפס, כנופיה מתחרה של סנופ דוגי דוג בלוס אנג'לס; לאחר משפט ארוך יצא סנופ דוג זכאי לאחר שהצליח להוכיח שפעל מתוך הגנה עצמית.
בספטמבר 1993 יצא לאור אלבום הבכורה שלו Doggystyle וזכה להצלחה גדולה.
האלבום עשה היסטוריה לאחר שנכנס למקום הראשון במצעד האלבומים והיה לאלבום ראפ הראשון בהיסטוריה שהגיע למקום הראשון.
הסינגלים מתוך האלבום, "What's My Name" ו-"Gin And Juice", נכנסו לרשימת 10 הגדולים באמריקה ונשארו שם במשך כמה חודשים.
לפניהם שום שיר היפ הופ לא הצליח לעשות זאת.
סנופ דוגי דוג הואשם על ידי פוליטיקאים שמרנים והציבור בכך שהוא מעודד אלימות והאשימו את ז'אנר הגנגסטה ראפ בעידוד הפשע.
האשמות אלו לא השפיעו על ההצלחה של הראפר וגם לא משפט הרצח שלו שגם בו דנו לא מעט ואף עזר לו להיות עוד יותר פופולרי.
בשנת 1994 סנופ דוג הוציא סרט קצר בשם Murder Was The Case אודות משפט הרצח שלו, והקליט גם את הפסקול לסרט.
באותה השנה הוא גם הוציא לאור את אלבומו השני, The Doggfather (משחק מילים על "The Godfather", "הסנדק", כרמיזה לז'אנר הגנגסטא ראפ) והאחרון בחברת התקליטים דת' רואו.
ב-1996 החליף ברודוס את כינויו מסנופ דוגי דוג לסנופ דוג לאחר שעזב את חברת התקליטים דת' רואו וחתם בחברת תקליטים חדשה, No Limit, של חברו הטוב מאסטר פי.
סנופ זכה ביחסי ציבור גדולים בעקבות הסכסוך שלו עם שוג נייט (אחד מבעלי חברת דת' רואו) ובעקבות רצח חברו הטוב טופאק שאקור.
סנופ דוג טען ששוג נייט רצח את טופאק מאחר שטופאק שאף לעזוב את חברת התקליטים שלו ולכן גם סנופ עצמו עזב.
בשנת 1993 נכלא סנופ דוג לשלוש שנים לאחר שנמצאו ברכבו אקדח וסמים בעת בדיקת רישיונות שגרתית.
בנוסף לקריירת המוזיקה המצליחה, כיכב הראפר והשתתף בסרטים רבים, שרובם יועדו לאוכלוסיית השחורים בארצות הברית.
במאי 1998 שוב נעצר סנופי דוג בקליפורניה על שימוש במריחואנה.
ב-1999 הוא הוציא לאור את אלבומו No Limit Top Dogg.
ב-2000 יצא האלבום האחרון שלו בחברת התקליטים No Limit שנקרא Tha Last Meal.
ב-2001 הוציא סנופ דוג סרט פורנוגרפי בכיכובו שבזכותו הוא גם זכה בפרס מטקס פרסי סרטי פורנו על הפסקול הטוב ביותר.
באותה שנה הוא גם הוציא לאור אוטוביוגרפיה.
ב-2002 הכריז סנופ דוג שהוא מפסיק לעשן ולשתות אלכוהול.
הוא טען שהוא הפך לאיש עסקים ולא מעוניין להיות יותר "גנגסטר מהרחוב", לדבריו.
זמן קצר לאחר מכן הוא הוציא לאור את אלבומו Paid tha Cost to Be da Bo$ שכלל את הלהיטים "From The Church To Da Palace" ו-"Beautiful" שהתארח בו המפיק פארל והקליפ שלו צולם בברזיל.
ב-10 באפריל 2003 תוך כדי נסיעה בלוס אנג'לס, רכב עקף את רכבו של סנופ דוג וירה צרור יריות.
סנופ דוג לא נפגע אבל שומר הראש שלו נפגע אנושות.
רבים טענו שניסיון התנקשות זה הוזמן על ידי שוג נייט כנקמה על עזיבת חברת התקליטים שלו דת' רואו שגרמה להתפרקותה.
בשנת 2004 איחד את ההרכב 213 ויחד הם הוציאו לאור את האלבום "The Hard Way".
ב-2005 הקים סנופ דוג חברת הפקות סרטים משלו בשם "Snoopadelic Film".
בשנת 2010 הוציא סנופ דוג יחד עם הראפר סולג'ה בוי את הלהיט החדש שלהם יחד הנקרא "Pronto".
בקיץ 2010 הוציא סנופ דוג להיט הקיץ California Gurls יחד עם הזמרת האמריקאית קייטי פרי.
השיר זכה להצלחה גדולה וכבש את המקום הראשון בארצות רבות.
ב-31 ביולי 2012 שינה סנופ דוג את שמו ל"סנופ ליון" (Snoop Lion) כחלק משינוי המוזיקה שלו לרגאיי.
ב-1 בנובמבר 2024 השיר של סנופ דוג, "Gorgeous", בהשתתפות ג'נה אייקו, מהווה את הסינגל הרשמי הראשון מהאלבום העתידי Missionary בשיתוף פעולה עם ד"ר דרה.
האלבום Missionary צפוי לצאת ב-13 בדצמבר 2024. האלבום צפוי לכלול אורחים רבים, בהם אמינם, 50 סנט, סטינג וטום פטי המנוח.
ב-20 באפריל 2025, יום המזוהה עם תרבות הקנאביס, סנופ דוג פרסם את הקליפ לשיר שלו "Last Dance With Mary Jane".
ב-27 באפריל צפוי להוציא את אלבומו Altar Call.
לאורך השנים ביצע סנופ דוג שילובים מוזיקליים מוצלחים עם זמרים ויוצרים שונים ומגוונים ובהם: ג'ייסון דירולו, ארש, הפוסיקט דולז, טי-פיין, סיי, 50 סנט, קייטי פרי, פארל, גורילז אמינם, סטטיק ובן-אל ועוד.
סנופ דוג משתתף בקביעות בסרטים ובסדרות טלוויזיה.
בשנת 1993, סנופ הופיע כאורח ב-The Arsenio Hall Show.
בשנת 1998, סנופ הופיע בסצנה אחת בסרט Half Baked בתור "Scavenger Smoker".
בשנת 2001, סנופ דיבב דמות של סרסור לבן בשם אלבסטר ג'ונס בסדרה המצוירת "King of the Hill".
ב-2004 שיחק בסרט סטארסקי והאץ'.
באחת הסצנות, אומר לו שחקן גולף שהוא יודע הרבה על גולף, דמותו של סנופ דוג משיבה לו: "אני יודע הרבה יותר על עשב (מריחואנה)." בהמשך שנת 2004 כיכב שמו במשחק מצליח עד היום, Grand Theft Auto: San Andreas, בתור אדם שמעשן המון גראס ומשתתף ברוב חלקי האקשן בסדרה.
בשנת 2004 שיחק סנופ דוג בסרט "Soul Plane" לצד קווין הארט.
ב-2005 שיחק בסרט הדרמה "הדיירים" (The Tenants) לצד דילן מקדרמוט.
עוד באותה שנה (2005) סנופ ייסד חברת הפקה משלו, Snoopadelic סרטים.
הבכורה שלהם הייתה יציאת הסרט Boss'n up, סרט בהשראת הז'אנר R&G בכיכובם של סנופ, ליל ג'ון ו-Trina.
אולי יחד עם כניסתו לתוך עולם הסקס, סנופ טען ב-2006 בריאיון עם מגזין "רולינג סטון" שלא כמו אומני היפ-הופ אחרים שבאופן שטחי אימצו את אישיות הסרסור, הוא היה סרסור מקצועי אמיתי ב-2003 וב-2004, ולבסוף ויתר על קריירת הסרסור כדי לבלות יותר זמן עם המשפחה שלו.
שיחק גם בפרק 2 בעונה השישית של סדרת הטלוויזיה מונק.
שם שיחק תפקיד שקרוב מאוד לחייו האמיתיים, זמר ראפ שחשוד ברצח ראפר מתחרה.
הפתיח של הפרק גם בוצע מחדש בסגנון ראפ, על ידי סנופ דוג עצמו.
החל מ-4 באפריל 2008, סדרת הריאליטי שלו "החיים על פי סנופ" (Snoop Dogg's Fatherhood), משודרת ב-!E ערוץ הבידור.
הסדרה עוקבת אחר החיים שלו ומתמקדת בתפקודו כאב למשפחה בת 3 ילדים.
בשנת 2010 הופיע בפרק 10 בעונה השנייה של ביג טיים ראש כאורח.
בשנת 2011 שיחק בסרט המותחן "ביג באנג" (אנ') בכיכובו של אנטוניו בנדרס שם גילם סנופ דוק את הדמות של פאס.
בשנת 2012 התארח בסרט "אנחנו המסיבה", ובשנת 2013 השתתף סנופ דוג בסרט "מת לצעוק 5" בתפקיד שחקן אורח, בנוסף הוא השתתף בפרק מתוך תוכנית האנימציה סנגאי וקרייג בעונה השנייה.
בשנת 2016 הפיק בפועל את הסדרה הקומית של MTV "מרי וג'יין", בה גם שיחק בתפקיד אורח, בכיכובה של השחקנית ג'סיקה רות'.
בשנת 2018 שיחק בסרטו של ג'יימס פרנקו "עולם עתידי".
בשנת 2019 דיבב את דמותו של הדודן "זה" בסרט "משפחת אדמס".
בנוסף לכך, השתתף בסרט האנימציה בובספוג הסרט: מבצע הצלה שיצא בשנת 2020.
בשנת 2021 גילם את הכומר סוויפט בדרמה הפשע "Black Mafia Family" ברשת Starz.
באותה שנה ביצע הופעת קמאו של עצמו בסרט הקומדיה "The House Next Door: Meet the Blacks 2".
בשנת 2023 ביצע הופעת אורח בסיטקום "Lopez vs Lopez" בדמותו של קלווין.
בשנת 2024 דיבב את דמותו של החתול מוריס בסרט האנימציה "גארפילד".
באותה שנה כיכב גם בקומדיית הספורט "למי קראת אפס?" (אנ') את דמותו של מאמן הפוטבול ג'ייסן.
באפריל 2025 נכלל ברשימת "טיים 100" לשנת 2025 בזכות השפעתו התרבותית המתמשכת לאורך שלושה עשורים, יכולתו לחבר בין דורות וקהלים מגוונים, ונוכחותו הבולטת בזירת הבידור, הספורט והתקשורת הפופולרית.
ב-12 ביוני 1997, נישא לחברתו שאנטי טיילור.
יש לו גם ילד בשם ג'וליאן (נולד ב-1998) ממערכת יחסים עם לורי הולמונד.
בשנת 2015, הפך לסב כאשר לבנו הבכור קורדי נולד בן.
לקורדי נולד בן נוסף בספטמבר 2019, שנפטר 10 ימים לאחר הלידה.
בשנת 2005, נתבע סנופ דוג על תקיפה מינית.
בפברואר 2022, נתבע שוב על סך 10 מיליון דולר על תקיפה מינית שהתרחשה במאי 2013 בהופעה בקליפורניה.
בשנת 2006, סיפר סנופ דוג בראיון כי הוא עסק בסרסור בין השנים 2003–2004.
בשנת 2009, סנופ דוג הגדיר עצמו כחלק מאומת האסלאם.
ב-2012, המיר את דתו לראסטפארי.
סנופי הוא שם כלב הביגל של צ'ארלי בראון בסדרת הקומיקס הוותיקה "פינאטס" (Peanuts) מאת צ'ארלס מ.
סנופי החל את דרכו בסדרה ככלב רגיל, אך עם הזמן התפתח והפך לדמות הדינמית ביותר בסדרה, כמו גם לאחת מדמויות הקומיקס המוכרות ביותר בעולם.
בין השנים 1992–1995 הופיעה הסדרה סנופי בעברית בדו-שבועון "עיתון הקומיקס".
סנופי הופיע לראשונה בסדרת הקומיקס ב-4 באוקטובר 1950, יומיים לאחר שהחלה.
שולץ התכוון במקור לקרוא לו "סניפי", עד שגילה שהשם נמצא כבר בשימוש בסדרת רצועות קומיקס אחרת.
בשנות קיומו הראשונות היה סנופי דמות "שקטה", עד שב-27 במאי 1952 בוטאו מחשבותיו בפני הקוראים לראשונה בכתב בתוך בועת מחשבה.
שולץ המשיך להשתמש בדרך ביטוי זו כמעט בכל הופעותיה של הדמות לאחר מכן.
בנוסף ליכולתו של סנופי להביע את מחשבותיו בפני הקורא התפתחה אצל רבות מהדמויות האנושיות בפינאטס היכולת לקרוא גם כן את אותן מחשבות ולהגיב אליהן.
לעיתים קרובות מוצגים בסדרה חלומות בהקיץ של סנופי, המדמיין את עצמו כסופר היושב עם מכונת כתיבה.
הניגוד שבין קיומו של סנופי בעולם חלומות אל מול קיומו של צ'ארלי בראון בעולם האמיתי הוא מוטיב מרכזי בהומור ובפילוסופיה של הסדרה.
אחת ההתפתחויות הראשונות בדמותו של סנופי הייתה כשהחל לישון על גג מלונתו, במקום בתוכה.
לאחר מכן, החל סנופי ללכת על שתי רגליו האחוריות כמו בן אנוש.
שינויים אלה הפכו לעניין של הרגל במהרה והפכו לכמעט בלתי ניתנים להבחנה כאשר פיתח סנופי מבחר של אלטר אגואים, הבולט שביניהם הוא דמותו של טייס ממלחמת העולם הראשונה.
בהופכו לדמות זו נהג סנופי לעטות משקפי שמש וצעיף, לדמיין שהמלונה היא מטוס, ולהילחם בברון האדום (אותו ראה רק דרך חורי הכדורים שנותרו במלונה).
בקבוצה של צ'ארלי בראון הוא משמש כ"שורטסטופ" וצוין שיש לו נותן חסות משלו מטעם "חנות חיות המחמד של ג'ו".
באחד הסיפורים צ'ארלי בראון הציע לו להיות המאמן החדש.
חוץ מצ'ארלי בראון, הבעלים שלו, חברו הטוב ביותר של סנופי הוא הציפור הצהובה הקטנה וודסטוק, ש"מדבר" רק בגרשיים.
אויבו הגדול ביותר (מלבד הברון האדום) הוא "החתול הטיפש של השכנים" המכונה גם "מלחמת העולם השנייה".
מצוין בכמה הזדמנויות כי לסנופי שבעה אחים ואחיות.
חמישה מהם הופיעו בכמה הזדמנויות, ארבעה אחים אנדי, אולף, ספייק ומארבלס (גולות) ואחות אחת, בל.
השניים הנותרים לא הוזכרו במהלך הסדרה, אולם על פי תוכנית הטלוויזיה בפרק "Snoopy's Reunion" שמותיהם הם מולי ורובר.
בפרק שיצא ב-6 ביוני 1969, בסמוך ללידתה של אחותו של צ'ארלי בראון, סנופי מעיד על עצמו כי הוא "כלב יחיד", אולם בהמשך הסדרה מצוין כי נולד בהמלטה של 8 גורים.
מן הלידה ועד לבית צ'ארלי בראון
בפרק "משפחתו של סנופי" ("Snoopy's Reunion") נראים כלל הגורים וביניהם סנופי יונקים מאמם.
בחוות הכלבים שבגבעת החרציות (Daisy Hill Puppy Farm) מניחים שלט
סנופי הוא הראשון המוצא בית אצל ילדה בשם לילה, אך הוא מוחזר לחוה לאחר שבבית הדירות בו התגוררהּ קבעו שאין להכניס כלבים.
צ'ארלי בראון מחליט לקנות כלב כדי שתהיה לו קבלת פנים חמימה יותר כשהוא חוזר הביתה.
הוא רואה מודעה בעיתון ומחליט לקנות כלב רועה בכל כספו, עשרים שקלים.
הוא מתמקח עם בעל החווה ומקבל לבסוף את סנופי לביתו, הכלב היחיד שנשאר בביתן שבו הייתה משפחתו.
ספייק מופיע בסדרה יותר מכל שאר אחיו של סנופי.
הוא רזה יותר מאחיו ובעל הבעת פנים רדומה, שפם מעטר את פרצופו, והוא חובש כובע לראשו.
ספייק מתגורר לבדו במדבר בקליפורניה, כאשר חבריו הקרובים ביותר הם לרוב קקטוסים.
המגע שלו עם הדמויות האחרות בסדרה הוא בדרך כלל כשהוא מבקר את אחיו, סנופי.
כשהופיע לראשונה בפינאטס הובהר כי מבנה גופו הרזה של ספייק הוא עקב העובדה כי גר עם זאבי ערבות במדבר, ותפקידו היה לנקות את מאורתם.
באחד הפרקים משנת 1976 מצילים סנופי ואוסף חברים של וודסטוק את ספייק מלהקה של זאבי ערבות.
על פי הסיפור ספייק ניסה למכור להם וילות עם נוף לים, רק שאלה היו באמצע המדבר.
ב-1984 מקבל סנופי מכתב מספייק, בו הוא מודיע לו כי האולימפיאדה, המתוכננת להתקיים בלוס אנג'לס באותה העת, משנה את מיקומה ועוברת להתקיים במקום מושבו במדבר.
סנופי עולה על כך שספייק כנראה טועה, כאשר זה מתוודה בפניו כי קקטוס אחד סיפר לו זאת.
כשם שסנופי מדמיין כי הוא טייס קרב במהלך מלחמת העולם הראשונה, ספייק מדמיין כי הוא לוחם בתעלות.
ההבדל היחידי בהופעתו היא הקסדה המחליפה את הכובע אותו הוא חובש.
ב"סנופי וחברים" ספייק אכל כמות גדולה של מזון שניתנה לו כדי שיעלה במשקל.
אולם כשנבהל מחתול הוא חיש קל חזר להיות "עור ועצמות" כפי שהיה.
אנדי ואולף חיים יחדיו בחווה.
אנדי בולט במראהו המוזנח אך פרט לכך דומה לסנופי.
אולף אינו דומה לסנופי או לאחיו האחרים, הוא סובל מעודף משקל וחובש לראשו כובע בייסבול.
אולף מופיע לראשונה בינואר 1989, כאשר מגיע לבקר את סנופי.
בפרק זה רושמת אותו לוסי ל"תחרות הכלב המכוער", בה הוא זוכה במקום הראשון.
ב-1994 מגיעים אולף, אנדי וספייק לבקר את סנופי, השוכב בבית חולים.
זוהי הופעתו הראשונה של אנדי בסדרה.
מאוחר יותר באותה השנה מופיעים אנדי ואולף בפרק לבדם, בו הם מהרהרים על הכיוון שבו כדאי שחייהם ילכו בו.
מתגוררת בקנזס סיטי, מיזורי, יחד עם בנה המתבגר, שכפי שסנופי מציין דומה לפנתר הוורוד.
בל דומה לאחיה, רק שהיא בעלת ריסים ארוכים ועונדת קולר מלמלה.
בל הופיעה רק פעמים ספורות, אולם זכורה היטב בגלל הבובות בדמותה, שיצאו לקראת סוף שנות השבעים.
אנשים רבים ראו בה כחברתו של סנופי ולא אחותו.
מארבלס, הידוע בתור החכם מבין כל השמינייה, הוא מנוקד במראהו וזכה להופעה אחת במשך כל שנות הסדרה בשנת 1982.
שני אחיו האחרים של סנופי לא הופיעו מעולם בסדרה, אולם בתוכנית "Snoopy's Reunion" הם מופיעים.
שולץ מעולם לא אייר אותם או נתן להם שמות.
בעקבות הפופולריות של דמות הקומיקס זכו כלבים רבים ברחבי העולם להקרא "סנופי".
דמותו הודפסה על מזכרות רבות ושמו שימש בין השאר כשם נחתת הירח של אפולו 10.
המסדר הסנוסי (ערבית: السنوسية) הוא תנועה שהוקמה בשנת 1837 במכה על ידי מחמד אל סנוסי (1791–1859) .
אל סנוסי, שהיה אלג'יראי שהגיע למכה, הטיף לחזרה לאסלאם "הטהור", כפי שהיה בימי האבות (הסלף).
בין השנים 1902–1913 נלחמו הסנוסים בצרפתים אשר פלשו לסהרה.
בשנת 1911 חברו בני המסדר לעות'מאנים ומעצמות המרכז נגד הפלישה האיטלקית ללוב, ובמרוצת מלחמת העולם הראשונה, התמרדו נגד הכוחות הבריטיים במצרים, מרד שהחל בנובמבר 1915, ודוכא במהלך 1916 על ידי הבריטים.
הסנוסים הנהיגו את ההתנגדות לכיבוש של בניטו מוסוליני שתחילתו ב-1922 וכך עד 1943. במלחמת העולם השנייה תמכו בבריטניה וסייעו לבעלות הברית מול איטליה וגרמניה.
במערכות אלה סבלו אבדות קשות.
אידריס הראשון היה ראש הסנוסים שנשא בתואר מלך המדינה.
צאצאיהם של בני המסדר שלטו בלוב עד שנת 1969, עת הופל משטרם על ידי מועמר קדאפי.
סנוניתיים (Hirundinidae) היא משפחת עופות בסדרת ציפורי השיר.
ציפורים אלה מתמחות בציד חרקים מעופפים: הן מצטיינות בתעופה, מבלות חלק גדול מזמנן באוויר, יש להן מקור קצר ומפתח פה גדול, ורגליהן קצרות וחלשות.
בתכונות אלה הסנוניתיים דומים לסיסאים, אך אין קרבה גנטית בין שתי הקבוצות.
לזכר ולנקבה בסנוניתיים יש ניצוי דומה.
ברוב הסנוניתיים נוצות הזנב החיצוניות ארוכות יותר משאר נוצות הזנב.
המיון של משפחת הסנוניתיים עובר שינויים: בעבר היו מקובלים 16 סוגים ו-75 מינים, ולאחרונה המיון המקובל יותר הוא 21 סוגים ו-88 מינים.
משפחת הסנוניתיים היא משפחה קוסמופוליטית המצויה בכל היבשות למעט אנטארקטיקה, ארקטיקה, ניו זילנד ואיים מבודדים.
בישראל זוהו 9 מינים, אך רק 6 מהם מופיעים בישראל בקביעות, ובכלל זה ארבעה מינים המקננים באופן סדיר באזורים נרחבים בארץ.
חלק מהסנוניתיים מקננים ביחידות, ואחרים במושבות.
רוב הסנוניתיים מקננים בקינים בעלי מבנה מורכב במיוחד, ששני בני-הזוג בונים מכדוריות בוץ קטנות שהם אוספים מהקרקע ומביאים בפה.
מינים אחדים חופרים קינים בקירות אדמה.
חלקו הפנימי של הקן מרופד.
רוב המינים מקננים במקומות מוגנים ואפלים כגון כוכים ומערות, ומינים רבים הסתגלו לקינון במבנים מעשה ידי אדם.
בדרך-כלל קינון סנוניות בבניינים מתקבל בברכה על-ידי אנשי המקום, ובארצות רבות אף נהוג לעודד את הקינון שלהן בבניינים, למשל בעזרת קינים מלאכותיים.
לעומת זאת, במקומות אחרים מושמדים קינים רבים של סנוניות; בעיה זו חמורה במיוחד בישראל, וביפן ובישראל היא הביאה לפיתוח לשלשיות – מדפים קטנים וקלים מאוד המותקנים תחת קינים.
מספר הביצים בתטולה 6-3, משך הדגירה כשבועיים, ואילו השהות בקן ממושכת באופן יחסי לגודל הציפור: 4-2 שבועות.
סנוניתיים רבים נוהגים להתלהק מחוץ לעונת הקינון וללון בלינה קבוצתית, בדרך-כלל בצמחייה טבעית כגון קנים.
לינה קבוצתית המונית בערים, ובמיוחד בתוך מבנים סגורים כגון חניונים תת-קרקעיים, היא ככל הנראה תופעה חדשה, הבולטת בישראל בסנונית הרפתות.
סוג Tachycineta - בו סנונית עצים
סוג בו מין יחיד סנונית כחולה Phaeoprogne tapera
סוג סנונית כהה Progne - בה המין סנונית סגולה
סוג בו מין יחיד סנונית לבנת ירך Neochelidon tibialis
סוג סנונית גסת כנף Stelgidopteryx
סוג בו מין יחיד סנונית לבנת גב Cheramoeca leucosternus
סנורי סטורלוסון (באיסלנדית: Snorri Sturluson; 1178 – 23 בספטמבר 1241) היה סופר ומדינאי איסלנדי.
מיוחסות לו יצירות מרכזיות בספרות האיסלנדית העתיקה.
סנורי נולד במערב איסלנד כבן הזקונים למשפחה מכובדת, שהעמידה מספר רב של מלומדים, כמרים ובישופים, שהצליחו לצבור ממון רב הודות לקשריהם עם הכנסייה.
בהיותו בגיל ארבע התייתם מאביו, סטורלה תורדארסון (Sturla Þórðarson), ונשלח לעיר אודי שבדרום איסלנד, אל ביתו של יון לופטסון (Jón Loftsson), שהיה מנהיג רב עוצמה באיסלנד ואף מקורב לחצר המלכות הנורווגית מצד משפחת אמו.
באודי (Oddi) למד סנורי בבית ספר שבו רכשו השכלה בניהם של נכבדים רבים.
הוא זכה לחינוך אריסטוקרטי שנתמזגו בו מיטב הידע האירופי של זמנו עם המסורות הנורדיות.
סנורי התעניין מאוד בשירה הסקלאדית, המסורת הפואטית העתיקה של איסלנד, ורצה לשמרה.
מכיוון ששירה זו הכילה מטפורות רבות מהמיתולוגיה הנורדית, לא היה ניתן להבינה ללא רקע מעמיק בסיפורי המיתולוגיה.
לפיכך, כתב סנורי את האדה הפרוזאית, מסה שנועדה לשמר את סיפורי המיתולוגיה עבור הדורות הבאים תוך כדי יישובם עם המסורת הנוצרית והיוונית-קלאסית.
סנורי נישא להרדיס, בת למשפחה אמידה, בשנת 1199, אך כעבור שבע שנים נפרדו דרכיהם.
בשנת 1215 הוא נתמנה לדובר החוק האיסלנדי – המשרה הרמה ביותר בהיררכיה החילונית האיסלנדית באותם ימים.
בשנת 1218 הפליג לממלכת נורווגיה ושהה שם בחסותו של המלך הצעיר הוקון הרביעי עד שנת 1220. במשך שהותו שם עסק בשירה סקאלדית, אך שיריו שהוקדשו למנהיגים נורווגיים אבדו.
עם שובו לאיסלנד החל בכתיבת ההיסטוריה של מלכי נורווגיה.
בשנים 1222–1232 החזיק פעם נוספת במשרת דובר החוק האיסלנדי.
בשנת 1235 פרצה מלחמת אזרחים באיסלנד וסנורי עזב בשל כך לנורווגיה בשנת 1237. הוא חזר למולדתו כעבור שנתיים, לאחר שהסתכסך עם המלך הנורווגי, אך זה רדף אחריו וביקש להשיבו לנורווגיה או להורגו.
בשנת 1241 נרצח סטורלוסון באמבטיית המים התרמיים שמחוץ לביתו בידי שני רוצחים שכירים.
סנוקוולמי היא עיירה בעמק סנוקוולמי, במחוז קינג שבמדינת וושינגטון שבארצות הברית הממוקמת ליד מפלי סנוקוולמי.
בעיירה שוכן מוזיאון הרכבות של אזור צפון-מערב ארצות הברית.
על פי מפקד האוכלוסין של שנת 2009 אוכלוסיית העיירה מנתה 8,692 תושבים.
הסדרה טווין פיקס של דייוויד לינץ' צולמה בעיקרה בסנוקוולמי ובעיירה הסמוכה נורפ-בנד.
סנזינו (פרנצ'סקו ברנרדי) (באיטלקית: ; 31 באוקטובר 1686 - 27 בנובמבר 1758) היה קסטרטו קונטראלטו איטלקי נודע לתהילה, הזכור כיום בעיקר הודות לעבודתו הממושכת עם המלחין גאורג פרידריך הנדל.
סנזינו היה בנו של ספר מסיינה (מכאן שם הבימה שאימץ לו).
הוא הצטרף למקהלת קתדרלת סיינה בשנת 1695 וסורס בגיל שלוש-עשרה, המאוחר יחסית.
הופעתו הראשונה הייתה בוונציה בשנת 1707, ובמהלך העשור הבא עשה לו שם באירופה וכאשר שר בשנת 1717 באופרה Giove in Argo של אנטוניו לוטי בדרזדן, גם זכה לתגמול שווה ערך למשכורת עתק.
כמו שקרה לקסטרטי רבים, הדיווחים על משחקו של סנזינו לא תמיד היו חיוביים, בלשון המעטה.
האמרגן הרוזן פרנצ'סקו צאמבקארי כתב על הופעתו בנאפולי בשנת 1715: "סנזינו ממשיך להתנהל באופן גרוע למדי; הוא עומד כפסל וכשהוא כבר מבצע איזו מחווה מזדמנת, הוא עושה בדיוק את ההפך מן המבוקש." באשר לכישוריו הווקאליים של הזמר, לעומת זאת, לא היו כל חילוקי דעות.
בשנת 1719 שמע אותו המלחין קוונץ ב-Teofane של לוטי בדרזדן ופסק: "היה לו קול קונטראלטו עז, צלול, שווה וערב לאוזן, עם אינטונציה מושלמת וטריל מצוין.
אורח שירתו העיד על מומחיות ולסגנונו אין מתחרים...
הוא שר אלגרו בלהט וציין וריאציות מהירות, מן החזה, ברהיטות נעימה לאוזן.
ארשת פניו סיגלה עצמה יפה לבמה ומעשיו היו טבעיים ואציליים.
לסגולות אלה צירף דמות מלכותית; אבל מראיהו ויציבתו היו יאים יותר לתפקיד גיבור מאשר לזה של מאהב."
לאחר סכסוך בשנת 1720 עם מלחין החצר הייניכן, שהביא לפיטוריו, שכר הנדל את סנזינו לתפקיד פרימו אואומו (זמר ראשי) בלהקתו, האקדמיה המלכותית למוזיקה.
הופעתו הראשונה הייתה בהפקה מחודשת של "דראמיסטו" ב-28 בדצמבר.
משכורתו, על פי דיווחים משתנים, נעה בין 2000 לירות שטרלינג ל-3000 גיני, שניהם סכומי עתק.
סנזינו נשאר בלונדון למשך חלקן הגדול של שש-עשרה השנים הבאות.
הוא היה לידיד ורע של רבים מצמרת החברה.
בין השאר התיידד עם הדוכס מצ'נדוס, לורד ברלינגטון ומעצב הנוף ויליאם קנט, ותוך כדי כך צבר אוסף משובח של ציורים, ספרים נדירים, מכשירים מדעיים ושאר אוצרות, בהם מערכת כלי כסף מעשה ידי פול דה לאמרי המפורסם.
אף על פי שסנזינו יצר שבעה-עשר תפקידים ראשיים להנדל (בהם יוליוס קיסר, אורלנדו, וברטארידו ב"רודלינדה"), יחסיו עם המלחין היו רחוקים מלהתנהל על מי מנוחות: "האחד כולו מרי ועקשנות להכעיס, השני משיב לו ביחס מעליב ומביש בה במידה", לדברי ההיסטוריון בן התקופה מיינוורינג.
אחרי התפרקות האקדמיה המלכותית של הנדל בשנת 1728, שר סנזינו בפריז (1728) ובוונציה (1729), אך הנדל חזר ושכר אותו בשנת 1730 לשיר בארבע אופרות חדשות ובאורטוריות "אסתר",, "דבורה" וכן, בגרסה הדו-לשונית משנת 1732, "אקיס וגלתיאה".
במשך הזמן גברה האנטיפתיה שלו כלפי הנדל כדי כך, שבשנת 1733 הצטרף סנזינו לאופרה היריבה של האצולה, שם מצא עצמו שר לצד זמר הקסטרטו סופרן הנודע פארינלי ומפגשם על הבמה בלקט המוזיקלי "ארטסרסה" הוביל לתקרית מפורסמת, שעליה דיווח היסטוריון המוזיקה צ'ארלס ברני.
סנזינו עזב את אנגליה בשנת 1736 והופיע בעוד הפקות אחדות באיטליה: הוא שר בפירנצה משנת 1737 עד 1739 ואחר בנאפולי עד 1740. הופעתו האחרונה הייתה ב"ניצחון קאמילה" של ניקולא פורפורה בתיאטרון סן קרלו.
בתקופה זו כבר נחשב סגנון שירתו למיושן בעיני הקהל.
הוא פרש לעיר הולדתו, שם בנה לו בית נאה ומילא אותו ברהיטים ובאורחות חיים אנגליים - כמו תה מנחה, למשל (הוא ניהל, או לפחות ניסה לנהל, את ביתו כדרך האנגלים), והחזיק משרת שחור, קוף מחמד ותוכי.
מחמת אישיותו הקשה והתמהונית משהו היו שנות חייו האחרונות נגועות בסכסוכים ומחלוקות עם בני משפחתו, בייחוד עם אחיינו ויורשו, ג'וזפה.
סנוסרת הראשון נקרא גם ססוסתריס הראשון היה מלך מצרים בשנים 1898-1943 לפנה"ס.
סנוסרת ירש את אביו אמנמחת הראשון לאחר הירצחו.
בזמן שלטונו הוא כבש את נוביה התחתונה והקים שם מצודות על מנת להבטיח את השלטון המצרי, ואת כריית הזהב והאבנים הטובות בנוביה.
סנוסרת הראשון בנה הרבה מקדשים שהידוע מביניהם הוא הקפלה הלבנה.
ישנם שני טקסטים מצריים המיוחסים לתקופתו, הראשון זה "הוראותיו של אמנמחת", שבו ישנן הנחיות כיצד להיות מלך אידיאלי.
הטקסט השני הוא "סיפורו של שאנהת", סיפור על פקיד מצרי שבורח ממצרים לארץ רצנו, ובערוב ימיו חוזר למצרים.
לאחר מותו של סנוסרת ירש אותו בנו אמנמחת השני.
סנוסרת השלישי (ססוסתריס השלישי) היה מלך מצרים בין השנים 1862–1843 לפנה"ס.
סנוסרת היה בנו של מלך מצרים סנוסרת השני ואשתו חנומתנפרדג'טוורט.
כיהן כמלך החמישי בשושלת ה-12 של ממלכת מצרים התיכונה.
ערך לפחות ארבעה מסעות צבאיים לתוך נוביה, בשנה ה-8, ה-10, ה-16 וה-19 למלכותו.
במסעות הצבאיים סיפח את האזורים שכבש בנוביה למצרים, ובכך הרחיק את גבול הממלכה דרומה.
על מנת לשלוט בנוביה הקים מצודות בשטחה כמו בוהן, סמנה ותושקה.
בסמנה הציב מצבות המתארות את ניצחונותיו באזור, וגם קורא לבנו שישלוט אחריו, להמשיך להחזיק בנוביה שאותה כבש.
מסעו האחרון לנוביה, בשנה ה-19 למלכותו, לא היה מוצלח מכיוון שהצבא המצרי נלכד בשטח עוין, בעקבות ירידה של מפלס מי הנילוס, ולכן נסוג.
חו-סבך היה איש צבא ששירת בתקופתם של סנוסרת השלישי ובנו אמנמחת השלישי.
הוא מתאר קרב נגד האמו במקום שנקרא שכם, שם עליה מצור וכבש אותה.
בעקבות נפילת שכם "נופלת כל ארץ רצנו העלובה".
ישנם חוקרים שסבורים שמדובר בעיר שכם שבשומרון, ואם כך הדבר, זהו התיאור היחידי הוודאי מהממלכה התיכונה של כיבוש עיר בארץ ישראל על ידי הצבא המצרי.
רפורמות שלטוניות של סנוסרת השלישי
בימי סנוסרת השלישי התחולל שינוי עמוק במבנה השלטון והכלכלה של הממלכה התיכונה, שבמרכזו החלשת האליטות המחוזיות וחיזוק השלטון המרכזי והבעלות המלכותית על הקרקע.
במסגרת רפורמות אלה פחת מעמדם של הנומארכים (המושלים המקומיים), תפקידיהם עברו אל פקידים ממונים מטעם הכתר, ומצרים אורגנה מחדש ליחידות מנהליות רחבות יותר,
הוא חילק את מצרים לשלושה אזורים מנהליים: צפון, דרום, אלפנטין ונוביה התחתונה.
מגמות אלה משתקפות גם בירידה הדרגתית בשימוש בתארים המסורתיים של נומארכים, בעליית תוארי פקידות מלכותית ובשינוי בדפוסי הקבורה: קברי הסלע המונומנטליים של שליטים מקומיים במחוזות ננטשים בהדרגה, ובכירים נקברים בקברים אחידים בקרבת פירמידת המלך, תופעה המתפרשת כהשתלבות האליטה המחוזית במנגנון החצר והאדמיניסטרציה המלכותית במקום כמרכזי כוח עצמאיים.
בשנה ה-8 למלכותו תיקן תעלת מים מדרום לאסוואן, סמוך לאי סהל, שנחפרה במקור בממלכה הקדומה.
הקים מקדש בעיר אבידוס ומקדש בעיר מדאמוד.
את הפירמידה שלו הקים בדחשור, ובסמוך לה נקברו גם נשותיו, שהידועות בהן נקראו מרת, וסית-חתחור שהייתה כנראה גם אחותו.
בשנה ה-20 למלכותו מינה את בנו אמנמחת השלישי כמלך שותף לשלטונו.
יש חוקרים הסבורים ששני המלכים, האב והבן שלטו יחד במשך כעשרים שנה.
סנופס , או בשמו המלא דפי מקורות על אגדות אורבניות הוא אתר אינטרנט שמרכז מידע על אגדות אורבניות ושאר שמועות.
האתר מנסה לאמת או לפסול שמועות.
עבור שמועות שגויות הוא מנסה גם לאתר את מקורותיהן.
הוא נחשב לאתר הפופולרי ביותר בתחום.
נכון לפברואר 2014 דירוג האתרים אלקסה מדרג את האתר במקום ה-2,584 בדירוג העולמי ובמקום ה-676 בארצות הברית.
מקור שמו של האתר הוא מכינויו של דייוויד מיקלסון בקבוצות דיון ברשת.
בני הזוג הקימו את האתר על מנת לספק מידע אמין ככל האפשר על שמועות.
כיום הם מתפרנסים מהכנסות מפרסום באתר ומשקיעים את זמנם בתחזוקתו.
סְנוּס (בשוודית: Snus, נהגה: ), או טבק פה שוודי, הוא ממריץ המכיל ניקוטין ואינו מיועד לעישון.
סנוס שוודי מורכב משקיק המכיל טבק טחון-דק, המעורבב עם מלח ומים.
לתערובת זו ניתן גם להוסיף חומרי טעם, כגון: שמן ברגמוט, שמן ורדים, או תמצית שוּש.
אין להחשיב סנוס שוודי כטבק ללעיסה או כמוצרים מתוצרת ארצות הברית, העוברים תהליך התססה לפני תהליך הייצור.
לעומתם, הסנוס השוודי עובר פיסטור תוך-כדי תהליך תרמי (אך אינו עובר תהליך התססה).
הניקוטין אשר נספג דרך חלל הפה ומועבר דרך זרם הדם, פועל כממריץ.
ישנם בשוודיה יותר גברים (19%) המשתמשים בסנוס מאשר גברים המעשנים סיגריות (10%).
טבק שאינו מיועד לעישון נצרך לראשונה בצורה של טבק הרחה, וזהו מנהג אשר יובא לשוודיה על ידי אנשים מהמעמד הגבוה בצרפת (משפחת המלוכה השוודית היא במקור ממוצא צרפתי).
הסנוס הוזכר לראשונה במסמך שוודי רשמי משנת 1637.
הטבק החל להיות מעובד בשוודיה בהיקף נרחב בשנים שלקראת סוף המאה ה-18. ייצור הסנוס היה למלאכה שנעשתה בידי המומחים לכך.
המתכונים הראשונים להכנתו נוצרו באותן השנים, ורבים מהמתכונים, כמו: גטבורג'ס ראפֶּה (Göteborgs Rapé), רודה לאקט (Röda Lacket), גנרל (General) ואתאן (Ettan), עדיין קיימים ומיושמים היום.
לקראת סוף המאה ה-19, יצורו של הסנוס כבר לא היה מלאכה פרטית בלבד אלא באמצעות שיטות תעשייתיות.
אחד מיצרני הטבק, יאקוב פרדריק ליונגלוף, ביקש למצוא שיטה להכנת טבק הרחה באופן מהיר יותר ויעיל יותר.
אחד הדברים, שבגללם הוא לא היה מרוצה, היה אורך-הזמן שנדרש לטבק ההרחה כדי לצבור לחות, וזאת לפני שהחל להבשיל ולפתח את טעמו.
לפיכך, יאקוב פנה לחברו, יאקוב ברסליוס, שהיה כימאי.
בעזרתו של ברסליוס, ליונגלוף החל להשתמש בשיטה הכוללת אפר מנודף שמקורו בעץ ליבנה (שדר) וחימום מהיר של טבק.
באמצעות שיטה זו, ההכנה נמשכה ימים ספורים בלבד.
בכך, התססת הסנוס השוודי הפכה לנחלת העבר.
הסנוס של ליונגלוף הפך עד מהרה למוצר הנמכר ביותר.
בימינו ניתן עדיין לקנות אותו תחת השם אתאן (Ettan).
אף שבתחילה הסנוס היה נצרך כאבקה לחה לפי משקל, צריכת הסנוס של אנשים רבים השתנתה לשקיות סנוס, מאז שהושקו לראשונה ובאופן מוצלח בשנת 1976. השימוש בסנוס בקרב נשים עלה עם הופעתן של שקיות הסנוס (נכון לתקופה זו, נשים מהוות 23% מכלל משתמשי הסנוס השוודיים).
בין החוקרים מתחום בריאות הציבור מתנהל ויכוח לגבי השימוש בסנוס.
חלק מהחוקרים סבור כי אסור לעודד צריכת טבק וניקוטין בכל צורה שהיא.
לעומת זאת, חוקרים אחרים סבורים שעל אף שצריך לשאוף להפחית את צריכת הניקוטין בקרב הציבור, אפשר שסנוס מצמצם את הנזק לאלו שבכל זאת החליטו להמשיך ולצרוך טבק.
המצדדים בעיקרון, המכונה בשוודית: "skadereduktion gällande nikotin" (הפחתת הנזק הנגרם מניקוטין), תומכים בטבק הרחה כתחליף פחות מזיק מאשר עישון ולעיסת טבק.
במחקר מקיף, שנערך בקרב 300,000 עובדי ייצור שוודיים בשנים 1978–1992, לא נמצא קשר מובהק בין סנוס לבין סרטן הפה או סרטן הריאות.
באותו המחקר הוסק, שהמשתמשים בסנוס מצויים בסיכון גבוה ללקות בסרטן הלבלב.
אף-על-פי-כן, הסיכונים הבריאותיים הכרוכים בשימוש בסנוס נמוכים באופן משמעותי מאשר עישון.
הניקוטין ממריץ את מערכת העצבים הסימפתטית, ובכך נגרמת עלייה בדופק ובלחץ-הדם.
לפיכך, לאנשים הסובלים מלחץ דם גבוה אסור להשתמש בסנוס.
גם לנשים בהריון אסור להשתמש בסנוס.
את הסנוס צורכים בעיקר במדינות הסקנדינביות שוודיה ונורווגיה.
מכירת הסנוס אסורה במדינות האיחוד האירופי, למעט במדינות סקנדינביה.
בשנות ה-60 המאוחרות של המאה ה-20 הופיעו יותר ויותר דיווחים על הנזק שנגרם בגלל עישון.
עקב כך החלה עלייה בצריכת הסנוס בשוודיה, וזאת לאחר שהשימוש בסנוס כמעט ונעלם בגלל התחרות עם צריכת סיגריות במהלך רוב המאה ה-20.
מאז שהעישון נאסר במסעדות בשוודיה החל מ-1 ביוני 2005, השימוש בסנוס עלה בהתמדה.
רובה של האוכלוסייה תמכה באיסור זה.
כיום בשוודיה, האחוז היחסי של גברים המשתמשים בסנוס (19%) הוא גבוה יותר מאשר האחוז היחסי של גברים המעשנים סיגריות (10%).
שוודיה הייתה למדינה האירופית היחידה שעמדה במטרה, שהוצבה על ידי ארגון הבריאות העולמי.
המטרה הייתה להגיע למקסימום של 20% מעשנים באופן יומיומי בקרב האוכלוסייה בוגרת.
רבים טענו, שניתן להסביר עובדה זו על ידי השימוש הנרחב בסנוס.
הסנוס מכיל טבק שמקורו בחלקים שונים של העולם.
קודם לכן נעשה שימוש בעשן טבק מיובש, אך השימוש בו הופסק בגלל היבטים בריאותיים שליליים.
במהלך הייצור מערבבים את הטבק עם מים, מלח, ונתרן פחמתי.
ניתן להוסיף גם חומרי טעם, כגון: שמן ברגמוט, שמן ורדים, תמצית שוּש ותבלינים.
ההבדל העיקרי בין סנוס שוודי לבין מוצרי טבק אחרים שאינם מיועדים לעישון הוא שסנוס שוודי אינו עובר תהליך התססה.
סנוס שעבר התססה מכיל ניטרואמינים מזיקים בכמות גבוהה יותר משמעותית מאשר סנוס שוודי, שעובר פיסטור תוך כדי תהליך תרמי.
השימוש בסנוס השוודי מבוקר על ידי חוק המזון השוודי.
כמו כן, גם הייצור של הסנוס מוסדר על ידי דרישות איכות לפי חוק המזון השוודי.