tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
הבסיסט, ליונס, עזב את הלהקה לפני הקלטות האלבום Rockin' Into the Night ב-1979, אלבום שהפגין יותר מלודיה.
לארי ג'נסטרום תפס את מקומו של ליונס.
Rockin' Into the Night הפך להיות להיט בינוני, אבל Wild-Eyed Southern Boys שיצא ב-1981 היה הצלחה גדולה, הגיע לתקליט פלטינה והוליד את הלהיט Hold On Loosely.
האלבום Special Forces שיצא ב-1982, היה פופולרי אפילו יותר והוליד את הלהיטים Caught Up in You, ואת If I'd Been the One.
ב-1987 ברנס וברוקינס עזבו ובמקומם נכנס דני צ'אונסי.
על אף שהיה להיט, נשאר האלבום Strength in Numbers במצעדים מעט זמן ביחס לקודמיו.
Flashback, אוסף הלהיטים שיצא ב-1987 זכה להצלחה בינונית, אבל הלהקה הייתה זהירה מאוד, בניסיון לשמור על קהל המאזינים של הלהקה, כשהוציאה את האלבום המלוטש היטב Rock & Roll Strategy.
האלבום יצא ב-1989 והפך לאט להיות להיט, הרבה בזכות כוחו של השיר Second Chance, שהגיע עד לעשרת הגדולים במצעד האמריקאי.
Rock & Roll Strategy הפך להיות הלהיט הגדול האחרון של הלהקה.
ברנס חזר ללהקה ב-1991 והלהקה צירפה אליה את המתופף סקוט הופמן ואת הקלידן בובי קאפס.
בקיץ 1997, ניסתה הלהקה לעשות קאמבק דרך חברת התקליטים רייזור & טיי רקורדס והוציאה את האלבום Resolution.
...וגלוי עיניים (1984) הוא אלבומו המלא השני של מאיר אריאל, שיצא שש שנים לאחר אלבומו הקודם, שירי חג ומועד ונופל.
כל המילים והלחנים באלבום נכתבו על ידי אריאל, לעיבודיו והפקתו המוזיקלית של יהודה עדר.
שירי האלבום מושפעים מסגנון הפולק רוק כפי שהתבטא ביצירתו של בוב דילן, אליו נחשף אריאל בשהותו בארצות הברית.
בכך מהווה האלבום המשך ישיר לאלבום הקודם.
באלבום השתתפו מוזיקאים ידועים כגון: דויד ברוזה, יהודה עדר בקולות וגיטרות, גורי אגמון בקלרינט, איתן שפירא באקורדיון, משה לוי בתיבת נגינה וסינתיסייזר, שם-טוב לוי בחליליות, מירל רזניק בכינור וכן מיקי קם ונורית גלרון בקולות.
מעבר להיות האלבום המשך סגנוני לקודמו, גם שם האלבום מהווה המשך לשמו של האלבום הקודם (שירי חג ומועד ונופל), ולראיה - שלוש הנקודות הנמצאות בראש שם האלבום.
הביטוי "נֹפֵל וּגְלוּי עֵינָיִם" הוא שורת הסיום בפתיח של שתיים מנבואות בלעם לפני בלק בן ציפור, מלך מואב (, ).
האלבום הבא של אריאל, שגם הוא קרוב מאוד לקודמיו מבחינה סגנונית, נקרא "ירוקות" - שם המהווה המשך לשמו של אלבום זה (עיניים ירוקות).
השיר שדות גולדברג נכתב כתגובה לשיר "את תלכי בשדה" של לאה גולדברג ("את תלכי בשדה לבדך" בשיר של גולדברג לעומת "ילדתי שלי, אל תלכי לבדך בשדה המוזהב" בשיר של מאיר אריאל).
C.I.A היא להקת ראפ שחבריה היו הראפרים K-Dee, סיר ג'ינקס ואייס קיוב.
הלהקה הייתה להקת ראפ חובבנית שהוקמה כאשר השלושה היו בתיכון.
הלהקה התחילה לנגן במסיבות של ד"ר דרה שהיה מפורסם באותו זמן, כשפעל עם להקת הראפ World Class Wreckin' Cru.
ד"ר דרה הפך להיות מפיק הלהקה כאשר היא הוציאה את אלבומה My Posse ב-1987, שהזכיר לא במעט את המקצבים של להקת הראפ Run DMC.
מאוחר יותר באותה שנה הקימו אייס קיוב וד"ר דרה ביחד עם Eazy-E את להקת הגנגסטה ראפ הנחשבת אחת מהחשובות בתולדות התחום - N.W.A.
(בעברית: ...מותק עוד פעם אחת) הוא אלבום הבכורה של הזמרת-יוצרת האמריקאית בריטני ספירס.
האלבום יצא לאור ב-12 בינואר 1999, על ידי חברת התקליטים ג'ייב רקורדס.
מתוך האלבום יצאו חמישה סינגלים.
ביוני 1997, בעוד ספירס ניהלה משא ומתן עם מנהלה באותה תקופה, לו פרלמן, להצטרפות להרכב בנות Innosense, אמה, לין ספירס, ביקשה את דעתו של חבר המשפחה ועורך הדין לבידור, לארי רודולף.
רודולף התעניין והחליט לשלוח למועמדות אותה לחברות הקלטות.
רודולף הגיש קלטת של ספירס שרה שיר קריוקי של הזמרת ויטני יוסטון, יחד עם קלטת דמו של שיר שאינו בשימוש של הזמרת טוני ברקסטון.
חברת ההקלטות ג'ייב רקורדס התעניינו ומינו את הזמרת לעבוד עם המפיק אריק פוסטר ווייט.
לאחר ששמע את החומר המוקלט, ג'ייב החתים את ספירס לעסקה מרובת אלבומים.
ספירס נסע לשוודיה לעבוד עם המפיקים מקס מרטין, דניז פופ ורמי יעקב, בין היתר.
מרטין הציג בפני ספירס ומנהליה, שיר הנקרא "Hit Me Baby (One More Time)", השיר עצמו נדחה על ידי ההרכב בנות TLC.
בהמשך טענה ספירס כי היא חשה נרגשת כששמעה זאת וידעה שזה הולך להיות אחד הלהיטים שלה.
אלבום הבכורה שלה הושלם ביוני 1998, והשיר יצא ונקרא לבסוף "", כסינגל הבכורה של ספירס באוקטובר.
הסינגל הפך להצלחה עולמית, והגיע למקום הראשון בכל מדינה בו נחת, השיר הפך לשיר הנמכר ביותר בשנת 1999 בבריטניה, ומאז הפך לאחד הסינגלים הנמכרים ביותר בכל הזמנים, ומכר למעלה מ-10 מיליון עותקים.
עם יציאתו קיבל האלבום ביקורות מעורבות של מבקרי מוזיקה, כאשר רבים מתייגים אותו מטופש ולא בשל.
, זכה להצלחה מסחרית גדולה, כאשר הופיע לראשונה במצעד בילבורד 200 ומצעד האלבומים הקנדי והגיע לחמישייה המובילה במספר מדינות.
הוא זכה בנתוני מכירות עולמיים, הכוללים 14× פלטינות מטעם איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי (RIAA), ומכירות של למעלה מ-14 מיליון עותקים בארצות הברית, מתוכם Nielsen SoundScan מזהה 10.6 מיליון עותקים שנמכרו.
, הוא האלבום המצליח ביותר של ספירס עם מכירות של למעלה מ-25 מיליון עותקים ברחבי העולם, מה שהופך אותו לאחד האלבומים הנמכרים ביותר בכל הזמנים.
ארבעה סינגלים נוספים יצאו מן מהאלבום, ספירס קידמה אותו בכבדות באמצעות ראיונות והופעות בטלוויזיה הארצית.
יתרה מזאת, ספירס יצאה לסיבוב ההופעות הראשון שלה עם הכותרת הראשית, שכותרתה "...Baby One More Time Tour", בשנת 1999, בהמשך המשיכה לסבב הופעות השנייה שלה "(You Drive Me) Crazy Tour".
האלבום עצמו זכה במועמדויות בטקס טקס פרסי גראמי ה-42 במועמדויות כמו תגלית השנה ופרס גראמי לביצוע הפופ הווקאלי הטוב ביותר - אישה.
בנוסף הקליטה גם גרסת כיסוי לשיר "The Beat Goes On", של הצמד סוני ושר.
ווייט היה אחראי על הקלטת הקול והפקת השירים, ואילו הפקה נוספת נעשתה על ידי ההרכב המוזיקלי האלקטרוני All Seeing I .
לאחר ששמע את החומרים, נשיא קלייב קלדר של חברת ההקלטות, האזין לאלבום במלאו.
ספירס טסה לאולפני צ'ירון בסטוקהולם, שוודיה, שם החלה להקליט מחצית מן מהאלבום ממאי 1998. עם המפיקים מקס מרטין, דניז פופ ורמי יעקב, בין היתר.
מרטין הציג בפני ספירס ומנהליה, שיר הנקרא "Hit Me Baby (One More Time)", השיר עצמו נדחתה על ידי ההרכב בנות TLC.
עם זאת, מנהלים אחרים חששו כי השם "Hit Me Baby", יכול להכיל אלימות במשפחות, ובהמשך החליטו לתקן את שם השיר ל-"" ספירס חשפה כי "לא הצליחה בכלל ביום הראשון באולפן [הקלטת השיר], הייתי פשוט עצבנית מדי.
באותו הערב החלטתי לצאת ולהירגע קצת ולבלות.
למחרת הייתי רגועה לחלוטין והייתי והצלחתי לבצע זאת ברוגע ולשיר '...Baby One More Time'." בסוף חודש יוני 1998, סיימה ספירס להקליט את האלבום, במקביל יצאה ספירס למיני סיבוב הופעות בחסות חברת הקוסמטיקה לוריאל.
האלבום עצמו זכה לביקורות מעורבות של המבקרים.
סטיפן תומאס ארלין מ-AllMusic, העניק לאלבום ארבעה מתוך חמישה כוכבים, פול ורנה של בילבורד, ראה באלבום.
"...Baby One More Time" - יצא לאור ב-23 באוקטובר 1998, כסינגל הראשון והפותח מהאלבום.
הסינגל הפך להצלחה בין לאומית עצומה והיה למקום הראשון בכול מצעד אשר נכנס אליו, סך הכול 23 מצעדים.
הבולט מהם הוא מצעד הבילבורד הוט 100 שכבש את המצעד ושהה בו כ-32 שבועות.
הסינגל גם היה מועמד לפרס הגראמי שבו לא זכה, והווידאוו קליפ היה מועמד ל-4 קטגוריות ב-MTV ולא זכה גם בהם אבל הצליח לגרוף כ-260 מיליון צפיות ולזכות בפרס בחירת הקהל של ניקלודיאון ולפרס MTV אירופה.
הסינגל קיבל כ־18 תוארי פלטינה שונים בעולם ומכר כיותר מ-30,000,000+ מיליון עותקים סך הכול.
"Sometimes" - יצא לאור ב-30 באפריל 1999, כסינגל השני מן האלבום.
השיר נחל הצלחה גדולה ונכנס לעשרות הגדולים ב-11 מדינות שונות, ולמקום הראשון בהולנד, בלגיה, וניו זילנד.
בארצות הברית הגיע למקום ה-14 מפני השמעות ברדיו בלבד במצעד הבילבורד, ובשוודיה אוסטרליה ובלגיה קיבל הסינגל מעמד פלטינה עבור מכירותיו הרבות.
"(You Drive Me) Crazy" - יצא לאור ב-23 באוגוסט 1999, כסינגל השלישי מן האלבום.
השיר יצא בגרסת מיקס שונה מגרסת האלבום ונחל הצלחה במצעדים והגיע למקום הראשון בספרד, בלגיה, יפן, וישראל במצעד גלגלצ.
הסינגל קיבל מכירות נמוכות מפני שיצא בפורמט 12" ולא בפורמט רגיל אך בכול זאת הצליח להשיג תואר פלטינה בשוודיה, בלגיה, ואוסטרליה ותואר זהב בניו זילנד, גרמניה, וצרפת.
"Born to Make You Happy" - יצא לאור ב-6 בדצמבר 1999, כסינגל הרביעי מן האלבום.
הסינגל יצא באירופה בלבד, השיר כבש את מצעדי בריטניה, אירלנד, דנמרק ובישראל קיבל הצלחה גדולה והיה למקום הראשון במצעד גלגלצ ונכנס אל תוך עשרות המובילים בעוד כ־12 מצעדים בעולם.
"From the Bottom of My Broken Heart" - יצא לאור ב-15 בדצמבר 1999, כסינגל החמישי מן האלבום.
השיר יצא כסינגל באוסטרליה וארצות הברית בלבד.
הסינגל כבש את מצעד 100 הנמכרים של בילבורד בארצות הברית וקיבל תואר פלטינה עבור יותר מ-1 מיליון עותקים שנמכרו ובניגוד לסינגלים הקודמים מהאלבום שיצאו לתחנות הרדיו בלבד סינגל זה היה היחיד מהאלבום חוץ מסינגל הבכורה שמכר 1,000,000+ עותקים.
זהו האלבום המצליח ביותר של ספירס בכל העולם, כולל ארצות הברית כאשר שהה במשך 51 שבועות בעשרת האלבומים הנמכרים ביותר במצעד הבילבורד.
האלבום היה במקום השני ברשימת האלבומים הנמכרים ביותר לשנת 1999, כאשר את המקום הראשון קטפו הבקסטריט בויז עם אלבומם "Millennium".
האלבום מכר יותר מ-32,000,000+ מיליון עותקים ברחבי העולם.
ספירס החזיקה בשיא גינס בתור "האישה היחידה שהצליחה למכור קרוב ל-2 מיליון אלבומים בשבוע הראשון (בארצות הברית בלבד).
שיא זה נשבר רק ב־2015, כ־16 שנים מאוחר יותר, על ידי אדל, כאשר אלבומה "25" נמכר במעט יותר מ-3 מיליון עותקים.
האלבום שבר 2 שיאי גינס בקטגוריות "האלבום הנמכר ביותר על ידי בן נוער", "האלבום הנמכר ביותר בארצות הברית על ידי אישה" עם מכירות של כ־14,200,000+ עותקים.
כדי לקדם את האלבום, ספירס יצאה ב-28 ביוני 1999, לסיבוב ההופעות הראשון שלה, "", בקנדה ובצפון אמריקה, אשר הסתיים ב-15 בספטמבר.
לאחר פרק זמן הכריזה ספירס שתצא לסיבוב ההופעות השני שלה ב-8 במרץ 2000, שנקרא "(You Drive Me) Crazy Tour", בצפון אמריקה, אשר הסתיים ב-24 באפריל.
ספירס זוכה בהובלת תחייתו של טין פופ.
אלבום עם הליריקן מקס מרטין העיר, "אני יודע מההפקות הקודמות שעבדתי עם דניז פופ ומקס, כאשר אנו עושים שירים, יש סוג של דבר מהאף.
עם אן סינק, בקסטריט בויז, היינו צריכים לדחוף לקול האף האמצעי הזה.
כשבריטני עשתה זאת, היא קיבלה יצרה סוג זה של קול צרוד, סקסי." צ'אק טיילור מבילבורד ציין, "ספירס הפכה למבצעת מושלמת, עם מהלכי ריקוד מצועצעים, קול צעיר ומונק באופן ברור, אם כי ...
"(You Drive Me) Crazy", הסינגל השלישי שלה ...
מדגים את התפתחותו של ספירס עצמו פנטמנט, מה שמוכיח כי הילדה בת ה-17 מוצאת את אישיותה הקולית שלה אחרי כל כך הרבה חודשי תרגול יציב".
סטיבן תומאס ארלוויין מ-AllMusic, התייחס למוזיקה שלה כ"תערובת של ריקוד-פופ מדביק וראפ בעלת שירי בלדות." אמנדה מוריי סופר ספוטניקמיקה ציינה את האלבום "הצעות סמן להתקדמותה של ספירס כאמנית, כסלבריטאית וכאישה." בשנת 2010, האלבום נכנס לספר "1001 אלבומים שאתה חייב לשמוע לפני שאתה מת".
המהדורות הראשונות של האלבום כוללות הודעה מדוברת נסתרת של ספירס לאחר "The Beat Goes On".
בו, ספירס מודה למעריצים ומקדמת את האלבום של ההרכב בקסטריט בויז שייצא אז, Millennium, עם קטעי שירים המופיעים באלבום.
"Soda Pop" הופיע במקור בפסקול של סדרת הטלוויזיה סברינה המכשפה הצעירה ב-1998, בגרסה מעט ארוכה יותר.
+ תאריכי יציאות לאור ופורמטים עבור ...Baby One More Timeאזורתאריך יציאהגרסהפורמטחברת תקליטיםמקורקנדה 12 בינואר 1999סטנדרטיתתקליטורברטלסמן מיוזיק גרופהפיליפיניםארצות הבריתג'ייב רקורדסיפן24 בפברואר 1999מיוחדתברטלסמן מיוזיק גרופאוסטרליה 8 במרץ 1999סטנדרטיתאוסטריהצרפתגרמניהאיטליהשוודיהבריטניהתקליטי RCAארגנטינה17 במרץ 1999EMIאוסטרליה19 במאי 1999מיוחדתברטלסמן מיוזיק גרופארצות הברית25 בדצמבר 2007דלוקסהורדה דיגיטליתג'ייב רקורדס3 בנובמבר 2017סטנדרטיתתקליט לגאסי רקורדינגס
"Baby One More Time..." (בעברית: "...מותק עוד פעם אחת") הוא סינגל הבכורה של זמרת הפופ האמריקאית בריטני ספירס, מתוך אלבום הבכורה שלה, .
עם מכירות למעלה מ-10 מיליון עותקים, הסינגל הפך לאחד מהשירים המפורסמים והנמכרים ביותר בכל הזמנים, ולאחד מהשירים המזוהים ביותר עם ספירס, ועם מוזיקת פופ בכלל.
הסינגל היה להצלחה אדירה בכל העולם, וכבש את המקום הראשון במצעדים של 22 מדינות, לרבות בריטניה ובילבורד הוט 100 האמריקאי.
בשנת 2020 בחר מגזין הרולינג סטון בשיר בתור "סינגל הבכורה הטוב ביותר אי פעם".
את השיר ליווה וידאו קליפ שנחשב פרובוקטיבי לתקופתו, ובו ספירס לבושה כתלמידה רוקדת בבית ספר עם בטן חשופה.
בשנת 2011 בחר הבילבורד בקליפ בתור הקליפ הטוב ביותר של שנות ה-90.
נכתב והופק על ידי מקס מרטין ודניז פופ .
השיר עוסק בבחורה צעירה הרוצה לשוב לבן זוגה לשעבר, ומבטיחה שאם ייתן לקשר הזדמנות שנייה, הוא לא יתחרט על כך.
במקור השיר הוצע ללהקת הבנות TLC, אך לאחר שהלהקה סירבה לקבלו, ספירס קיבלה אותו במקומן.
בתחילה, שם השיר היה אמור להיות "Hit Me Baby One More Time", אך כדי לא ליצור רושם מוטעה של אלימות (בסלנג ניתן להשתמש ב"Hit Me" גם במשמעות "תן לי"), הוחלפו המילים "Hit Me" בשלוש נקודות.
בין היתר הגיע למקום ה-25 ברשימת מצעד הבילבורד "100 שירי הפופ המצליחים של כל הזמנים" של מגזין המוזיקה, הרולינג סטון.
...Baby One More Time היה הסינגל המצליח ביותר של ספירס בארצות הברית ובעולם, עד אשר נשבר ב-2008, בעקבות יציאת "Womanizer".
הכניסה הראשונה של הסינגל אל מצעד הפזמונים בארצות הברית הייתה אל המקום ה-17 (הכניסה הגבוהה ביותר של ספירס, עד 2008), ולאחר שבוע הסינגל הגיע אל המקום הראשון ונשאר שם במשך שבועיים, מה שהפך לסינגל הראשון של ספירס (עד הסינגל "Womanizer") שהצליח להיכנס אל המקום הראשון במצעד הסינגלים בבילבורד.
בנוסף, נכנס הסינגל למקום הראשון במצעד המכירות של הבילבורד, ונשאר שם למשך ארבעה שבועות, מה שהעניק לסינגל מעמד פלטינה בארצות הברית.
הסינגל הצליח להישאר במצעד 100 המובילים במשך 32 שבועות (השהות הארוכה ביותר של סינגל בודד במצעד), כאשר 29 שבועות שהה הסינגל בארבעים המובילים.
עד היום, הסינגל מכר כ-15,000,000 עותקים ברחבי העולם.
ספירס שברה את שיא המכירות עבור סינגל בבריטניה, כשהסינגל מכר 464,000 עותקים בשבוע הראשון למכירה.
עד סוף שנת 1999 מכר הסינגל 1.45 מיליון עותקים, מה שהפך לסינגל הנמכר ביותר בשנת 1999 בבריטניה.
עד שנת 2002 נחשב הסינגל לסינגל הבכורה המצליח ביותר במדינה זו.
בישראל השיר כבש את המקום הראשון במצעד הבינלאומי של גלגלצ, ונכלל במקום ה-24 במצעד סיכום העשור.
במצעד סיכום העשור המחודש, בשנת 2019, נבחר השיר למקום השני כשיר הטוב ביותר בשנות ה-90, כשהוא גובר על Smells Like Teen Spirit שהגיע למקום השלישי.
ארגוןרשימהמיקוםמקורבילבורד500 שירי הפופ הטובים ביותר בכל הזמנים12
אחד מגורמי ההצלחה של הסינגל היה הווידאו קליפ לשיר אשר בוים על ידי ניקל דיק.
בתחילה, הקליפ היה אמור להיות בסגנון אנימציה בניסיון לגרום לילדים צעירים להתחבר לקליפ.
ספירס לא אהבה את הרעיון ותיארה את הקליפ כ"פשוט לא מגניב".
ובעקבות רעיון שלה, הוצע כי הקליפ יצולם בבית ספר קתולי שמרני, בו גם צולם הסרט גריז.
הווידאו קליפ צולם בתיכון "Venice" שבקליפורניה.
בקליפ נראית ספירס לבושה בבגדי תלמידה קתולית, יושבת משועממת ומחכה לסוף השיעור.
כשנשמע צלצול הפעמון, ספירס רצה לאורך המסדרון ומשנה מעט את המדים השמרניים לצורה שתראה יותר פרובוקטיבית ורוקדת.
לאחר מכן, נראים מספר צילומים נוספים של כוריאוגרפיה בחצר בית הספר ובאולם הספורט, שבו מורתה (שאותה שיחקה העוזרת האישית שלה באותה תקופה, פלישיה קולטה), נראית גוערת בה אך מצטרפת אל המולת הריקודים.
לבסוף, מתגלה שהכל היה בעצם חלום באמצע שיעור משעמם.
הקליפ הצליח מאוד בערוצי המוזיקה, ונוגן פעמים רבות בשבוע.
בנוסף, זכתה ספירס בשלוש מועמדויות שונות בטקס פרסי הווידאו של ערוץ המוזיקה MTV בקטגוריות "Best Pop Video", "הקליפ הנשי הטוב ביותר" ו"Best New Artist", למרות שלא קיבלה את הפרס באף אחת מהקטגוריות.
ב-1 באוגוסט 2011 בחגיגות שלושים שנים לערוץ המוזיקה MTV, נבחר הקליפ לאחד משלושת הקליפים הטובים ביותר בכל הזמנים.
היות ש-MTV קיים שלושה עשורים, נבחר קליפ אחד מכל עשור, שנות ה-80, שנות ה-90 והעשור הראשון של המאה ה-21. הקליפ של Baby One More Time נבחר להיות הקליפ הטוב ביותר של שנות ה-90.
נכון לינואר 2026, כמות הצפיות לווידאו קליפ לשיר עומדות על מעל מליארד צפיות בערוץ הרשמי שלה באתר יוטיוב.
זהו הקליפ הנצפה ביותר של ספירס באתר.
עקב הפופולריות של השיר, הוקלטו לו גרסאות כיסוי רבות בידי אומנים ולהקות שונות, ובניהם:
הבנים של הזמר פרנק זאפה, הקליטו גרסה אלקטרונית המשלבת גיטרות חשמליות עבור פסקול הסרט "Ready to Rumble".
להקת הפאנק האפריקאית "Hog Hoggidy Hog" הקליטה חידוש לשיר עבור אלבומם "Driving Over Miss Davie" אשר יצא בשנת 2001.
השיר חודש והוקלט על ידי להקות נוספות כגון טראוויס, Bowling for Soup, The Dresden Dolls, ודול פקטורי.
להקת הפופ הפרודית "אן סטיין" חידשה את השיר ונתנה לו שם חדש-"Hit Me Up One More Time".
אט דה דיסקו, ברנדון יורי, חידש את השיר בהופעה חיה משותפת עם להקת "Dresden Dolls".
להקה נוספת מהולנד חידשה את השיר בהופעה חיה.
גרסת מטאל נוצרה לשיר על ידי "Ten Masked Men" ונכנסה לאלבומם השני.
להקה גרמנית תרגמה את השיר לשפה הגרמנית, וקראה לשיר "Schlag mich baby noch einmal"
להקת סימפל פלאן ביצעה גרסת כיסוי לשיר.
בשנת 2010, בפרק המחווה של הסדרה Glee לבריטני ספירס, הושמעה גרסת כיסוי לשיר של ליאה מישל.
בעולם, הסינגל נהפך ללהיט עצום והגיע למקום הראשון במצעדים במדינות רבות.
Nothing Like the Sun… (בתרגום מילולי לעברית "…לא כשמש כלל") הוא אלבום הסולו השני של הזמר האנגלי סטינג.
הוא יצא לאור ב־13 באוקטובר 1987 על ידי תקליטי A&M.
באלבום התארחו מוזיקאים ידועי שם כדוגמת הגיטריסטים אריק קלפטון, נגן הפוליס לשעבר אנדי סאמרס, מארק נופלר והיראם בולוק.
הוא הגיע למקום ה־90 ברשימת "100 האלבומים הגדולים של האייטיז" של רולינג סטון, רשימה אותה פרסם המגזין בסוף 1989. הוא זכה בפרס ה"אלבום הבריטי הטוב ביותר" בטקס פרסי המוזיקה הבריטית (BRIT) לשנת 1988, והיה מועמד לשלושה פרסי גראמי באותה שנה.
בשנת 1985, שנה לאחר שלהקת הפוליס, שבה סטינג היה סולן, התפרקה באופן בלתי רשמי, הקליט סטינג את אלבום הסולו הראשון שלו, "The Dream of the Blue Turtles" (חלומם של הצבים הכחולים).
סגנון הג'אז שבלט בתקליט זה היה שונה מהרגאיי והפאנק שאפיינו את סגנונה של להקת הפוליס.
לצורך תקליט זה צירף סטינג קבוצה של נגנים וזמרות ג'אז אפרו-אמריקאים, בהם בלט נגן הסקסופון ברנפורד מרסליס.
התקליט זכה להצלחה גדולה וסטינג יצא למסע הופעות עם קבוצת הנגנים והזמרות שליוו אותו בתקליט.
המופע "Bring on the night" (הביאו את הלילה – שיר של להקת הפוליס) הוקלט על אלבום כפול הקרוי אף הוא "הביאו את הלילה" שיצא לאור בשנת 1986 וזכה להצלחה בינונית.
תקליט האולפן הבא, "Nothing Like the Sun…", הוא במידה רבה המשך של קודמו.
סגנונם של שני התקליטים דומה וגם בתקליט זה רוב השירים (מילים ולחן) הם פרי עטו של סטינג.
בתקליט זה שיתף סטינג את הנגנים והזמרות שליוו אותו בתקליט הראשון ובמופע (למעט המתופף עומר חכים).
אליהם נוספו שורה ארוכה של אמנים נודעים, כדוגמת הגיטריסטים אריק קלפטון, מארק נופלר (חבר להקת הדייר סטרייטס) ואנדי סמרס (חברו של סטינג ללהקת הפוליס), והמנצח ומעבד הג'אז הקנדי גיל אוונס, שהעבודה על תקליט זה הייתה אחד המפעלים האחרונים בחייו.
האלבום הושפע משני מאורעות בחייו של סטינג: הראשון, מות אמו מסרטן בגיל 53 בסוף שנת 1986, אירוע שגרם לטון הקודר בחלק מהשירים.
סטינג הקדיש את האלבום לאמו ולכל אוהביה.
השני, השתתפותו בסדרת קונצרטי הצדקה "A Conspiracy of Hope" (קשר התקווה) שאורגנו על ידי אמנסטי אינטרנשיונל ברחבי ארצות הברית.
השתתפותו הביאה את סטינג ללמוד על חלקים באמריקה הלטינית שנפגעו קשות במלחמות האזרחים, באמצעות מפגש עם קורבנות הדיכוי של ממשלות האזור.
מפגש זה בא לידי ביטוי פוליטי בשלושה משירי האלבום.
האלבום הוקלט באולפני AIR (Associated Independent Recording) שהקים המפיק של הביטלס ג'ורג' מרטין באי מונטסראט שבים הקריבי (שנתיים אחר כך האולפן חרב בסופת ההוריקן "הוגו").
בהתאמה לסגנון הקודר-משהו של התקליט, עיצב ריצ'רד פרנקל את עטיפת התקליט והחוברת המצורפת אליו בגוונים של שחור ולבן.
גם רוב הצילומים המלווים את האלבום (מעשה ידיו של ברייאן אריס) הם בשחור-לבן.
שני תצלומים בולטים במיוחד: האחד הוא תצלום המופיע בעמוד המרכזי בחוברת ובו מצולם סטינג במה שנראה כבר משקאות מוזנח, כשהוא מחזיק בידו כוס, על הדלפק בקבוק רום וגבר שיכור שראשו מונח על הדלפק – רמז ל"תקרית השיכור" שנתנה השראה לשם התקליט (הסבר בפסקה הבאה).
השני מופיע בגב התקליט והחוברת ובו מצולם סטינג על רקע קבר – רמז למות אמו.
האלבום יצא במקור הן בגרסת ויניל והן כתקליטור.
בהיותו ארוך יחסית (54 דקות), לא ניתן היה להקליטו על תקליט ויניל אחד וגרסה זו יצאה באלבום כפול.
בהקדמה לתקליט מספר סטינג כי שם האלבום נבע ממפגש שהיה לו לילה אחד בהייגייט היל (שכונת מגוריו בלונדון) עם שיכור.
הלה תפס את סטינג בשולי בגדו, הצביע על הלבנה, ודרש לדעת "כמה יפה היא הלבנה?
סטינג השפיל אליו את עיניו וענה לו "עיני אהובתי אינן כשמש כלל ועיקר" (במקור: "My mistress eyes are nothing like the sun") - השורה הפותחת את סונטה 130 של ויליאם שייקספיר.
"מצאתי", כתב סטינג, "ששייקספיר יעיל תמיד בהרגעת שיכורים אלימים ולו רק משום שזה נותן להם את ההרגשה שאתה מטורף יותר מהם".
"תשובה טובה, תשובה טובה", אמר השיכור והמשיך בדרכו.
מפגש זה שימש גם השראה לאחד השירים באלבום, "Sister Moon" (אחות לבנה) שאותו הקדיש סטינג לכל אלו ששפיותם תלויה במצב הלבנה בשמים.
השורה הראשונה של סונטה 130 פותחת את הבית האחרון בשיר זה.
שם השיר מידע נוסף 1 The Lazarus Heart (הלב של לזרוס) שיר קודר המספר על הייסורים שעבר סטינג בעת מותה של אמו.
ובמילותיו – "היה זה סיוט-לילה מוחשי שכתבתי והפכתי לשיר".
2 Be Still My Beating Heart (הירגע, לבי ההולם) השיר עוסק במאבק בין הרגשות השולטים לבין הידע שנצבר מניסיון חיים קודם והמחייב להתנהג בשכלתנות.
3 Englishman In New York (אנגלי בניו יורק) השיר הוא מחווה לסופר והשחקן האנגלי קוונטין קריספ, שעבר בערוב ימיו להתגורר בניו יורק וסיפר בבדיחות הדעת לסטינג כי הוא מחכה לאזרחות האמריקנית על מנת לבצע פשע מבלי להיות מגורש.
לשאלת סטינג על איזה פשע הוא חושב, ענה קריספ "או, משהו זוהר, בלתי אלים – בימים אלה הפשיעה מזהירה לעיתים רחוקות".
רמז להמתנה לאזרחות מופיע בבית החוזר "אני זר...
אני זר חוקי, אני אנגלי בניו יורק".
4 History Will Teach Us Nothing (ההיסטוריה לא תלמדנו דבר) שיר בעל גוון פוליטי הנושא על נס את האמונה בזכויות האדם ובמאבק לא-אלים.
הגיטריסט רובן בלאדס מצטרף לשירה בספרדית.
בבית האחרון בשיר פונה סטינג ישירות לשליט צ'ילה דאז, אוגוסטו פינושה, מבטיח לו שהכסף הזר שמחזיק אותו בשלטון ייגמר יום אחד ותוהה האם פינושה יכול לחשוב על אמו הרוקדת עם בנה הבלתי נראה?
6 Fragile (שברירי) שיר פוליטי נוסף המוחה נגד האלימות חסרת הטעם באמריקה הלטינית, שבה קשה להבחין מתי קבוצה חמושה מייצגת "לוחמי חופש דמוקרטיים" ומתי מדובר בצבא הפרטי של ברוני סמים בלתי פוליטיים.
בן לינדר, מהנדס אמריקני, נרצח ב-1987 בידי ה"קונטראס" שמומנו על ידי ממשלו של רונלד רייגן כדי להפיל את משטר הסנדיניסטים בניקרגואה.
שיר זה זכה לגרסאות כיסוי רבות.
בין המבצעים הנוספים לשיר הם דיון וורוויק, חוליו איגלסיאס וורדינה כהן.
7 We'll Be Together (נהיה יחדיו) שיר קצבי שנועד מלכתחילה למצעד המכירות האמריקני.
8 Straight to My Heart (ישירות ללבי) שיר אהבה המתחיל בנבואה כי בעתיד יחליפו אמצעים מלאכותיים את האושר, הרומנטיקה והמגע האנושי, אבל עד אז מציע הזמר לאהובתו לבוא לביתו, להיות האור שבחייו ומבטיח לה שלעולם לא תצטרך לטאטא את הרצפה בביתו.
9 Rock Steady (יציב כסלע) פרודיה על תיבת נח.
השיר מלווה ברעמים, בקטע המספר על הגשמים, ובקולות חיות (קופים ופילים), בקטע המספר על הטיפול המפרך בחיות שבתיבה.
10 Sister Moon (אחות לבנה) השיר נולד כתוצאה מהמפגש בין סטינג לשיכור, מפגש שהוליד גם את שם התקליט.
את השיר הקדיש סטינג לכל אלה ששפיותם תלויה במצב הלבנה בשמים.
השורה הראשונה של סונטה 130 של שייקספיר פותחת את הבית האחרון בשיר זה.
11 Little Wing (כנף קטנה) גרסת כיסוי לשיר אהבה של ג'ימי הנדריקס.
12 The Secret Marriage (החתונה הסודית) שיר אהבה המספר על זוגיות שאיננה זקוקה לשום כנסייה ארצית שתברך על האיחוד או מדינה שתעניק לה רישיון.
את הלחן לשיר ביסס סטינג על מנגינה של הנס אייזלר (1962 – 1898), מלחין יהודי אוסטרי שגלה מגרמניה הנאצית לארצות הברית וממנה גורש למזרח גרמניה בשל האשמה בקומוניזם.
האלבום התקבל בהערכה רבה על ידי מבקרי המוזיקה.
בעוד שתקליט האולפן הקודם "The Dream of the Blue Turtles" הוגדר כניסיון יומרני מצדו של סטינג, באלבום החדש הוא נתפס כמתאמץ פחות והוא הרמוני וזורם הרבה יותר.
אנתוני דקרטיס (Anthony Decurtis) כתב במגזין רולינג סטון:
הסינגל הראשון מהאלבום והלהיט הגדול ביותר מתוכו, "We'll Be Together" (נהיה יחדיו) (ועל פי השמועה, שיר שסטינג לא כל כך חיבב), מתנגן במקצב ריקוד בולט וצלילים עיליים של פאנק; הסינגל הגיע למקום השביעי במצעד 100 הסינגלים השבועי של עיתון בילבורד לקראת סוף 1987 ואף גלש לטבלת הרית'ם אנד בלוז.
המכירות המשוערות של התקליט בעולם עומדות על למעלה מ-18 מיליון עותקים, והוא לכן גם האלבום הנמכר ביותר של סטינג.
האלבום היווה השראה למיני-אלבום ההמשך של סטינג Nada Como el Sol (בספרדית: לא כשמש כלל), בו שר סטינג בספרדית או בפורטוגזית ארבעה משירי האלבום, ובמקרה של השיר "Fragile" (שביר) – בשתי השפות.
שלוש שנים לאחר הוצאתו הראשונה של האלבום לאור, ביצע המפיק ההולנדי בן ליברנד (Ben Liebrand), רמיקס לשיר "Englishman in New York" (אנגלי בניו יורק), ככל הנראה במטרה להחזיר למצעדים את סטינג לאחר שנעדר מהם במשך השנתיים שקדמו לכך.
הוא הוסיף מקצב ריקודים חזק, והאריך את ההקדמה של השיר.
הביצוע המחודש היה ללהיט במועדונים והגיע עד למקום ה-15 בטבלת שירי הפופ בהממלכה המאוחדת.
צד ב' של הסינגל המורחב כלל גרסת ריקודים של "We'll Be Together" (נהיה יחדיו).
"We'll Be Together" (נהיה יחדיו) – 1987. מספר 7 במצעד בארצות הברית.
"Be Still My Beating Heart" (הירגע, לבי ההולם) – 1988. מספר 15 במצעד בארצות הברית.
"Englishman in New York" (אנגלי בניו יורק - רמיקס) – 1990. מספר 15 במצעד בבריטניה.
בריטניה: מקום ראשון במצעדי המכירות
ארצות הברית: מקום תשיעי במצעדי המכירות, סך הכול מכירות בארצות הברית: 2,000,000
קולות – סטינג, רנה גייאר, דולט מקדונלד, ג'אניס פנדרוויס, וסטה ויליאמס, רובן בלדס
גיטרות – סטינג, אריק קלפטון, מארק נופלר, פריד האק, אנדי סאמרס, היראם בולוק, רובן בלדס
גיטרות בס – סטינג, מרק איגן
תופים- קנווד דנרד, מנו קאצ'ה, אנדי ניומרק
כלי הקשה – מינו צינלו
מנצח – גיל אוונס (על תזמורתו)
.357 SIG הוא כדור סנטרפייר שפותח בשנת 1994 על ידי חברת הנשק השווייצרית זיג-זאואר, בשיתוף עם חברת פדרל קרטרידג' האמריקאית.
מטרת הפיתוח הייתה להציע כדור לאקדח חצי-אוטומטי בעל ביצועים המשתווים ל-357. מגנום (ומכאן שמו של הכדור).
הכדור מתבסס על תרמיל כדור ה-S&W 40., ממנו פותח, אשר ראשו הוצר בצוואר בקבוק לקוטר 9 מ"מ.
מבחינת ביצועי הירי, ה-.357 SIG מצליח להשיג ביצועים כמעט זהים לאלו של כדור ה-357. מאגנום, וביצועיו עולים על אלו של כדור ה-S&W 40. המהווה אחד ממתחריו העיקריים.
הכדור נמצא בשימוש כמעט בלעדי בארצות הברית ובידי ציידים באירופה למטרות הגנה עצמית והגנה מפני חיות בר תוקפות בשל כושר העצירה הגבוה שלו.
בארצות הברית משמש הכדור גם את השירות החשאי (המופקד על אבטחת הנשיא האמריקאי) באקדחי ה-SIG P229 המשמשים אותו, את מרשלי האוויר הפדרליים וכן את כוחות המשטרה במספר אזורים.
למרות ביצועיו העדיפים מהווה הכדור כישלון מסחרי.
הסיבה העיקרית לאי הצלחתו היא הפיתוח המתמשך של כדור ה-9 מ"מ פרבלום, אשר השימוש בו נפוץ בהרבה.
התבססותו של כדור ה-.357 SIG על קליע 9 מ"מ זהה לקליע המשמש את כדור ה-9 מ"מ הרגיל מביאה לכך כי לבד ממטען אבק שרפה גדול יותר, אין לכדור ה-SIG כל יתרון ממשי על כדור ה-9 מ"מ.
למעשה, נדחק כדור זה על ידי כדור ה-S&W 40. וה-9 מ"מ פרבלום ורק מספר מועט של יצרנים מייצרים אקדחים המשתמשים בכדור זה.
בזכות מהירות הלוע הגבוהה, לכדור ישנו מסלול ירי מיוחד, המגדיל את טווח הירי שלו.
אנרגיית הכדור יכולה להגיע ל-1050 ג'ול, מה שנחשב יוצא מן הכלל ומדהים באקדחים.
בנוסף לכך, היא נותנת לכדור חדירות שריון גבוהה, ולכן כדור זה מותאם לחדירת מטרות משוריינות.
צורת תרמיל - כמו צוואר בקבוק, ללא שוליים עם חריץ כרכוב נשלף
אורך התרמיל - 21.97 מילימטר
אורך הקליע - 28.96 מילימטר
משקל בעת ירי - 8 גרם
מהירות לוע 430 מטר לשנייה
הכדור סמית' וסון 40 יכול להחליף את הכדור .SIG 357 בתנאי שמחליפים את הקנה.
באקדחים בעלי קפיץ קצר, שבהם הכדור לא אוגר אנרגיה מספיקה, מחליפים גם את המחסנית.
ערכות המרה של שני הכדורים האלה הפכו למאוד פופולריות, למרות שלכדור SIG.
האקדח זיג זאואר 229 עם הקליבר.357 SIG, נכנס לשירות בשנת 1995 על ידי אגף ביטחון הציבור בטקסס.
הוא האקדח הנוכחי של הגורמים הבאים:
השירות החשאי של ארצות הברית
שירות המרשלים של ארצות הברית
טקסס ריינג'רס (סוכנות אכיפת חוק)
אבל, לפעמים מעדיפים גם להשתמש בקליבר סמית' וסון 40 או 9x19 מ"מ פרבלום.
גם ציידים נהנים מכדור זה, כי ניתן להשתמש בו גם ברובים חצי אוטומטיים, ולא רק באקדחים, וזה היתרון שלו, על פני כדורים אחרים.
כדור ה-30-06. ספרינגפילד (מכונה "שלושים-אפס-שש", "thirty-ought-six") או 7.62x63 מ"מ בשיטה המטרית, נכנס לשימוש בצבא ארצות הברית בשנת 1906 (ומכאן ציון ה-"06").
הכדור יועד לשימוש ברובים ובמקלעים, והוא החליף את כדורי ה-30-03., 6 מ"מ לי צי (Lee Navy mm 6), וה-30. צבא ארצות הברית (US Army 30.), והפך לכדור התחמושת הסטנדרטי לנשק קל בצבא ארצות הברית.
הכדור שימש ככדור התחמושת העיקרי לנשק קל בצבא ארצות הברית במשך כ-50 שנה, עד שהוחלף לבסוף על ידי כדור ה-7.62x51 מ"מ נאט"ו.
כדור ה-06–30. יצא משירות צבאי בתחילת שנות ה-70 של המאה ה-20, אך הוא נותר הכדור הפופולרי ביותר למטרות ציד בארצות הברית, ואחד הפופולריים למטרה זו בעולם.
הכדור משמש ככדור עיקרי לציד במדינות רבות בעולם, כגון, גרמניה ארצות הברית קנדה ואזורים נרחבים באפריקה.
הוא משמש לציד של אייל פרדי לבן-זנב אייל פרדי שחור-זנב ודוב גריזלי.
בקנדה משמש הכדור גם לציד של דוב שחור הכדור יעיל עד 300 מטר, כדי לפגוע במטרות רחוקות יותר משתמשים בכדורים חזקים יותר כמו 300. וינצ'סטר מגנום, או כל קליבר אחר בסדרת ה־300. או 338.
באפריקה, משתמשים בכדור נגד אנטילופות, והכדור פוגע במשקל כבד של 1000 קילוגרם.
עד 300 מטר הכדור עובד מעולה, כמו ה-300. וינצ'סטר, וציידים רבים מעדיפים את הכדור הזה, במקום את הסדרה של מגנום.
הכדור הזה מנצל היטב את האנרגיה שלו ב-300 מטר, ומחסניות מודרניות של הכדור עדיפות בהרבה על מחסניות של .300 וינצ'סטר ישנות בזכות כוח האנרגיה.
ה30.06. הוא הכדור הנפוץ ביותר לציד לפני 0.338 לפואה מגנום ו-270. וינצ'סטר.
לצד השימוש הנרחב בכדור, ה-30.06 הוא כדור מועדף גם בזכות כוח הרתע המתון שלו.
הכדור נרתע לאחור קצת פחות מ-60 סנטימטר, ונורה יחסית לאט מקנה הרובה.
כוח הרתע הקטן עוזר בדיוק הירייה, וגורם בציד לאובייקט שנורה ל-המטומה, מבלי לאבד כוח וגובה.
יש מספר גדול של כדורים שמשתמשים בהם למטרה זו, כולל הקליע הנפוץ ביותר 7.62x51 מ"מ נאט"ו.
ניתן תמיד לטעון מחדש את הכדור ללא בעיות, והוא נחשב לכדור טוב.
בדרך כלל אין בעיות באספקה כי המחסנית נפוצה בכל העולם.
בסבאלברד משתמשים גם בכדור להגנה עצמית מפני דוב קוטב, ויש לזה יעילות טובה.
(ר"ת 50AE) הוא סוג של כדור סנטרפייר לאקדח בעל קליבר גדול במיוחד (12.7 מ"מ, 0.5 אינץ') אשר פותח על ידי איוון וילדין (Evan Whildin) מחברת Action Arms.
ה־50AE הוא כדור חזק במיוחד המיועד לאקדחים גדולים וכבדים כגון נשר המדבר.
נתונים בליסטיים של גרסאות שונות של כדורי AE50
סוג משקל קליע מהירות לוע JHP 19 גרם 462 מטר לשנייה JSP 22 גרם 387 מטר לשנייה GDHP 19 גרם 472 מטר לשנייה XTP 19 גרם 449 מטר לשנייה
מכיוון ש־50AE הוא כדור חזק במיוחד לעומת כדורים אחרים כמו 9 מ"מ פרבלום או , הוא משמש בעיקר לציד או הגנה עצמית מפני חיות גדולות ובמקרים אחרים בהם צריך כוח עצירה גבוה במיוחד.
שימוש טקטי או להגנה עצמית מפני אויבים אנושיים כמעט ולא קיים, ועלול אף להפריע במקרים כאלה בגלל ההדף והרעש הרב שהירי יוצר.
עם זאת, תחמושת מסוג זה יכולה לשמש במקרים שבהם נדרש להשיג רמת דיוק גבוהה מזו שתחמושת אקדח ממוצעת יכולה לספק.
הוא סיבוב ההופעות הראשון של זמרת הפופ האמריקאית בריטני ספירס.
סיבוב ההופעות נועד לקדם את אלבום הבכורה של ספירס, ...Baby One More Time.
במהלך סיבוב ההופעות הופיע ספירס בארצות הברית ובקנדה.
סיבוב ההופעות הוכרז במרץ 1999, כשלושה חודשים לפני תחילתו.
Acer (בסינית: 宏碁股份有限公司; בפין-יין: Hóngqi Gǔfèn Yǒuxiàn Gōngsī; נהגה: "אֵיְיסֵר") היא חברה טאיוואנית ותאגיד רב-לאומי, לייצור חומרה ואלקטרוניקה הממוקמת בעיר ניו טאיפיי, טאיוואן.
בין מוצרי החברה ניתן למנות מחשבים אישיים ומחשבים ניידים, מחשבי לוח, שרתים, רכיבי אחסון אלקטרוניים, צגים, וטלפונים חכמים.
Acer היא יצרנית המחשבים הרביעית בגודלה בעולם.
בתחילת שנות האלפיים, הציגה Acer מודל עסקי חדש, והפכה מיצרנית למפתחת ומשווקת, ומפקחת על תהליך היצור דרך היצרנים.
Acer נוסדה על ידי סטן שאי, אשתו, וחמישה אנשים נוספים בשנת 1976 בשם "מולטיטק" (Multitech).
החברה החלה כמפיצה של רכיבים אלקטרוניים ומתמחה בתחום המעבדים.
היא ייצרה את מחשבי ה-Micro-Professor, והפכה ליצרנית מחשבים בולטת.
שם החברה שונה לאחר מכן בשנת 1987 לשם Acer.
בשנת 1993 דיווחה החברה על רווח של 35 מיליון דולר.
סך כל המכירות הוערכו בכ-3 מיליארד דולר בשנת 1994, והרווח עלה ל-205 מיליון דולר.
בשנת 1995 התקדמה החברה מהמקום ה-14 למקום ה-9 בין יצרניות המחשב הגדולות ביותר, כאשר היא מאפילה על חברות מתחרות בולטות כגון HP, דל, וטושיבה.
בשנת 1998 החברה עברה שינוי פנימי של ארגון מחדש.
לא ניכרה השפעה בעקבות השינוי ומחירי המניות ירדו, והחברה עברה שינוי נוסף.
אחת הסיבות המרכזיות לנפילה הגדולה בביצועי החברה בעולם היא העסקה שחתמה עם יבמ ביוני 1999. היקף עסקה זו, שנחשבה בזמנה לעסקה הגדולה ביותר שחתמה חברה טאיוואנית עם חברה אמריקאית, היה 8 מיליארד דולר.
במסגרתה אמורה הייתה אייסר לרכוש מיבמ כוננים קשיחים, שבבים וציוד נוסף, ואילו יבמ התחייבה לרכוש את מחשבי אייסר בהסכם OEM (הסכם ייצור צד שלישי) שבמסגרתו מייצרת אייסר מחשבים, הנמכרים תחת הלוגו של יבמ.
בעקבות ההאטה בשוק המחשבים ב-2000, קיצצה יבמ את היקף ההזמנות מאייסר, והחברה נקלעה למצוקה.
ואולם בזאת לא תמו צרותיה.
ב-2000 איבדה מנייתה 81% מערכה, בזמן שהבורסה בטאיוואן ירדה בכ-44% בלבד.
אייסר נאלצה לפטר כ-10% מכוח העבודה שלה ולהציג תוכנית רה-ארגון דרמטית.
במסגרת תוכנית זו אייסר נפטרה מעסקי הייצור שלה לטובת התמקדות בפיתוח ועיצוב תוך השארת עסקי הייצור לחברות OEM.
בסוף שנת 2000 החליטה אייסר להתפצל לשתי חברות עצמאיות: חברה למחשבי אייסר ממותגים, וחברה המשמשת קבלנית ייצור עבור מותגים אחרים (Wistron).
האסטרטגיה הייתה נכונה, ועבדה במיוחד באירופה, שם הפכה החברה להיות מותג מוביל בתחום המחשבים.
בשנת 2003 צמחו מכירותיה של Acer ב-48% לרמה של 4.6 מיליארד דולר, מה שהציב אותה במקום ה-5 מבין יצרניות המחשב בעולם.
החברה המשיכה לצמוח ושיפרה את אסטרטגיות השיווק שלה, ובשנת 2006 מכירותיה השנתיים עלו על 16 מיליארד דולר.
נתח השוק של Acer ירד באמריקה במקביל לעליה גדולה באירופה.
בשנת 2008 רכשה החברה את חברת פאקרד-בל (Packard Bell) האמריקאית, מ-NEC היפנית.
אייסר נכנסה לשוק הישראלי ב-1994 עת יצרה שותפות עם יורוקום.
באוקטובר אותה שנה הודיעה על כוונתה להקים בראש העין קו ייצור מחשבים משותף עמה.
במאי 96' נחנך קו הייצור שהופעל באמצעות חברה-בת חדשה, אייסר-יורוקום ישראל.
המפעל אמור היה לייצר כ-3,000 מחשבים בחודש ולספק את צרכיה של ישראל והמזרח התיכון כולו.
ב-95' מכרה אייסר בישראל 8,000 מחשבים, כ-4% מהמחשבים שנמכרו בישראל באותה שנה.
המפעל אמור היה לשנות את מעמדה בשוק המקומי, ואולם עד פברואר 98' הוא ייצר רק כ-1,000 מחשבים בחודש.
בתקופה זו הוחלט להרחיב את המפעל בעקבות זכייה של אייסר במספר מכרזים ארגוניים גדולים, בהם: תע"א, חברת החשמל, מחשוב כל המתנ"סים בישראל ועוד.
ואולם, בסוף 1998 עלו היחסים בין אייסר ויורוקום על השרטון עקב סירובה של אייסר להיענות לדרישתה של יורוקום מאייסר להגדיל את ההשקעה שלה בפעילות בישראל כדי לקדם את מכירות המחשבים.
נציגי אייסר שביקרו בישראל מתחו ביקורת על העובדה שנתח המכירות בשוק המחשבים הישראלי ממשיך להיות נמוך, בהשוואה להצלחות בשווקים באירופה ובארצות הברית, בין השאר עקב המתיחות הפוליטית בין ישראל - לבין העולם הערבי והמוסלמי, שסירבו לקנות מחשבים שנוצרו או אף הורכבו בישראל.
הם לחצו על יורוקום להגדיל את היקף המכירות בישראל.
ואכן, במרץ 1999 בוטלה השותפות בין אייסר ויורוקום, וזו האחרונה מכרה את קו ייצור המחשבים והשיווק שלה בישראל לחברת קומפיוטרסטור מפתח תקווה ב-5 מיליון דולר.
המפעל בראש העין נסגר וחלק ממנו הועבר לפתח תקווה.
בראיון ב-2009 ל"דה מרקר" אמר יאשה מקנוז, נציג אייסר בישראל, כי "אייסר פעילה בישראל בעיקר בשוק הפרטי, שמהווה כ-70% מכלל הפעילות, כאשר המגזר העסקי תופס רק כ-30%.
אנחנו פועלים כאן בעזרת שני מפיצים, טכנו-רצף וניופאן.
לשוק העסקי יש המון פוטנציאל, וכבר כיום יש ל-ACER הסכמים עם מפעל הפיס והחשכ"ל לאספקת מחשבים, להם נמכרו כ-4,000 מחשבים ניידים תוך חמישה חודשים.
אנחנו רוצים לבנות בישראל מערך הפצה, לסקטור העסקי, עם שלושה-ארבעה מפיצים".
.M.O.P (ראשי תיבות של Mash Out Posse) הוא צמד ראפרים מברוקלין.
חברי ההרכב הם Billy Danze ו-Lil' Fame, והם ידועים בזכות סגנונם האגרסיבי.
אף על פי שיש להם בסיס מעריצים גדול, שני הסינגלים היחידים שלהם שזכו להצלחה מסחרית היו "Ante Up" ו-"Cold As Ice" מהאלבום "Warriorz".
לעיתים קרובות, ההרכב עובד עם המפיק DJ Premier.
הראפר "Lil' Fame" מפיק גם הוא חלקים גדולים מהאלבומים שלהם.
שני חברי ההרכב, Lil' Fame (ג'מאל גרינאג', Jamal Grinnage) ו-Billy Danze (אריק מוראיי, Eric Murray) גדלו יחדיו בבראונסוויל שבברוקלין, והקימו כנופיה בשם "Mash Out Posse".
מאוחר יותר הקימו את צמד הראפרים, וקראו לו על שם הכנופיה שלהם.
בתחילה תכנן הצמד ש-Lil' Fame יהיה ה-DJ, אך בזכות עידוד מאחיו הגדול החל לכתוב שירים משלו.
אחרי שהופיעו באוסף המחתרתי "The Hill That's Real" בשנת 1992 הוציא הצמד את הסינגל הראשון שלו, "?How About Some Hardcore", שהופיע בשנת 1993 בפסקול הסרט "House Party 3".
הצלחתו הטובה-יחסית של הסינגל הובילה אותם, בסופו של דבר, לחוזה בלייבל העצמאי "Select Records" ולאלבום הבכורה שלהם, "To the Death", שכמעט כולו הופק על ידי "DR Period" ויצא לאור בשנת 1994.
בשנת 1996 חתמו השניים בלייבל עצמאי גדול יותר, "Relativity Records", וחברו לחבר גאנג סטאר די ג'יי פרמייר, שהפיק חלק גדול מהאלבום השני שלהם, "Firing Squad", שיצא בשנת 1996. ההרכב שמר על סגנון ההארד-קור האגרסיבי שלו, וזכה להצלחה גדולה.
בשנת 1998 הוציא הצמד את המיני-אלבום "Handle Ur Bizness" על מנת לקדם את האלבום הבא שלהם, "First Family 4 Life", שיצא מעט לאחר מכן.
הצמד אירח באלבום זה את גורו, את Treach ואת ג'יי זי, וראה הצלחה לא מעטה.
בשנת 2000 חתמו השניים בחברת התקליטים "Loud Records", שם הוציאו לאור את האלבום הרביעי שלהם, "Warriorz", שראה את ההצלחה המסחרית הרבה מבין אלבומיהם בזכות הסינגלים "Ante Up" ו-"Cold As Ice" ששודרו פעמים רבות ב-MTV וברדיו, והגיעו למקומות ה-7 וה-4 במצעד הסינגלים הבריטי.
שני הסינגלים היו להיטים והובילו את האלבום למקום ה-25 בבילבורד 200 אותה שנה.
בשנת 2002 נסגרה חברת התקליטים "Loud Records", איתה היה לשניים חוזה, וחברת האם שלהם, "Sony/Columbia", שהייתה חייבת על פי החוזה להפיק אלבום נוסף לצמד, הרכיבה אלבום להיטים, שנקרא "10 Years and Gunnin", ולאחר מכן סיימה את החוזה עם .M.O.P.
בעקבות סיום החוזה עבר הצמד ללייבל של ג'יי זי ודאם דאש, "Roc-A-Fella Records", והתארחו באלבומו של ג'יי זי - "The Blueprint 2: The Gift & the Curse".
סינגל בשם "It's That Simple" עם חברת ספייס גירלז ויקטוריה בקהאם נוצר גם הוא, ובשונה מהאחרים הוצא לאור, והושמע לראשונה בתחנות הרדיו ביולי 2003.
בזמן ההמתנה לדבר-מה חדש שתקליט להם חברת התקליטים, התארחו השניים במספר פסקולים של סרטים ומשחקי מחשב והוציאו מספר לקטי-שירים ("מיקסטייפים") ואפילו פרויקט מטאל, שהכיל במעורבב חלק משיריהם הישנים על ביטים של מטאל.
בשנת 2005, הם עזבו את הלייבל וחתמו בלייבל של פיפטי סנט, "G-Unit Records", והתארחו, זמן לא-ארוך לאחר שעברו בלייבל שלו, בפסקול של הסרט החדש שלו "Get Rich or Die Tryin".
בזמן שחיכו לאלבומם ב"ג'י יוניט" הם הוציאו לאור אוסף של שירים ישנים שלא ראו אור יום עד אז (חלקם מהתקופה שהיו חתומים אצל ג'יי זי), בשם "St.
Marxmen", ובשנת 2006 קנו את הזכויות על האלבום "Ghetto Warfare", עליו עבדו בשנים קודמות תחת Roc-A-Fella, ופרסמו אותו בלייבל קטן ועצמאי.
בפברואר 2008 עזבו את הלייבל.
בשנת 2009 Lil' Fame הפיק כמעט את כל אלבומו של וו טאנג, "Wu-Tang Chamber Music", ושניהם שוב חזרו לסטודיו והוציאו לאור את האלבום החדש שלהם - "The Foundation" - תחת "E1 Records" (לשעבר "Koch") בספטמבר של 2009, שלא נמכר טוב (רק 2,000 עותקים בשבוע הראשון).
הוא שיר רוק של להקת הביטלס מהאלבום The Beatles (האלבום הלבן) שיצא ב-1968. השיר נכתב על ידי פול מקרטני אך הקרדיט ניתן גם לג'ון לנון.
השיר מוביל ברצף לשיר הבא באלבום Dear Prudence.
השיר נפתח בצליל של מטוס של חברת התעופה הבריטית BOAC שטס בחזרה לברית המועצות ממיאמי ביץ' שבארצות הברית.
מקרטני כתב את השיר בזמן שהותם של הביטלס ברישיקש, הודו.
מתופף הלהקה, רינגו סטאר, לא משתתף בשיר, ופול מקרטני החליף אותו על התופים.
השיר נכתב כפרודיה על השיר של צ'אק ברי "" ועל השיר של הביץ' בויז "California Girls".
מילות השיר מתארות את שובו הביתה של תושב ברית המועצות.
השיר ראה אור שוב כסינגל בשנת 1976, כחלק מקידום אלבום האוסף "Rock 'n' Roll Music", עם השיר "Twist and Shout" כבי-סייד.
השיר הגיע למקום ה-19 במצעד הסינגלים הבריטי ולמקום ה-11 באירלנד.
ב-2003 ביצע מקרטני את השיר בכיכר האדומה במוסקבה.
אלטון ג'ון ובילי ג'ואל הוציאו אף הם גרסאות כיסוי שהוקלטו במהלך הופעות ברוסיה.
פול מקרטני החל לכתוב את השיר בתור "I'm Backing the UK" בהשראת הקמפיין "I'm Backing Britain", שזכה לתמיכה לאומית רחבה בינואר 1968, חודש לפני שהביטלס עזבו להודו כדי להשתתף בקורס מדיטציה טרנסצנדנטלית.
על פי הסופר איאן מקדונלד, מקרטני שינה את השם ל-"I'm Backing the USSR", ולאחר מכן, כמשחק מילים על פי השיר "" של צ'אק ברי, נקבע שם השיר "".
הזמר דונובן, ששהה עם הביטלס בהודו, סיפר שמקרטני שר באשראם שירים רבים שהיו משעשעים ומלודיים, והשיר הזה היה אחד מהם.
בראיון שנערך בנובמבר 1968 אמר מקרטני כי השראתו לשיר הייתה מהשיר "" של צ'אק ברי ונכתב מנקודת המבט של מרגל רוסי שחזר לברית המועצות לאחר שליחות ממושכת בארצות הברית.
מייק לאב מהביץ' בויז, ששהה עם הביטלס בהודו, ביקש ממקרטני לנגן את השיר בליווי גיטרה אקוסטית בארוחת בוקר ברישיקש, שם הציע למקרטני את הגשר שצריך להתמקד בבנות רוסיה, בסגנון השיר "California Girls".
בראיון למגזין פלייבוי ב-1984 אמר מקרטני כי הוא כתב את השיר כ"סוג של פרודיה על הביץ' בויז" המבוססת על "".
על פי הסופר מייקל גריי, השיר הוא תגובה סרדונית של הביטלס לתחושת האמריקנה המובעת בשיר של ברי, שהפכה ל"בלתי אופנתית" באותה עת.
+מצעדי כל הזמניםארגוןשםמיקוםכאן 88מצעד שירי הביטלס של כאן 8853
.NET (דוט נט, בעבר נקראה NET Core.) היא פלטפורמה חופשית מבית חברת התוכנה מיקרוסופט, מבוססת קוד פתוח וחוצה-פלטפורמות, המאפשרת פיתוח והרצת תוכנה.
הפלטפורמה יועדה להחליף את NET Framework.
והיא תומכת במגוון רחב של תוכנות שפותחו בסביבת NET Framework., בתנאי שקוד המקור עבר הידור לדוט נט.
היווה מהלך מהפכני באסטרטגיה הריכוזית של מיקרוסופט מפני שהוא מאפשר הרצת קוד שפותח עבור NET.
לא רק על חלונות אלא גם על לינוקס ו-MacOS, מכשירים ניידים וכיוצא באלו.
על ידי כך, למרות החיסרון של פגיעה אפשרית ברכש של מערכת ההפעלה חלונות, למעשה מפצה על כך היתרון של הרחבת שוק היעד באופן משמעותי, של תוכנות שפותחו בארכיטקטורת NET.
והיו נחלתם הבלעדית של משתמשי "חלונות".
חולקת תת-קבוצה של ממשקי ה-API עם ה-NET Framework., היא מגיעה עם הרחבות משלה שאינן כלולות ב-NET Framework., יתרה מכך, היא מכילה את CoreRT לתמיכה בהידור בתצורת "Ahead-of-time" של NET.
ASP.NET Core – לפיתוח אפליקציות מקוונות
אפליקציות מסוג שורת פקודה (Command Line)
Razor ו Blazor לפיתוח ממשקי משתמש ברשת האינטרנט
MAUI לפיתוח אפליקציות חוצות פלטפורמות (אנדרואיד, ווינדוס, macOS וכו') בתחום הטלפוניה
CoreCLR – (בדומה ל-CLR של NET Framework.), מכונה וירטואלית שמריצה תוכנות NET.
מהדר – היא מגיעה עם משופר בשם RyuJIT (Ryu משמעו ביפנית "דרקון").
CoreFX – פיצול מזלג חלקי מרכיב ה-FCL של NET.
באופן סופי (אך עדיין ישנה תמיכה בה) – על כן ישנה "קפיצה" בגרסאות (שהרי הגרסה האחרונה של NET Framework.
היא 4.8), ושיפור משמעותי במהירות של ספריית ה-JSON.
"" (בעברית: "...מוּכָנִים לָזֶה?") הוא שיר של הזמרת-יוצרת האמריקאית טיילור סוויפט, מתוך אלבום האולפן השישי שלה, Reputation.
השיר יצא בהתחלה כסינגל שיווקי ב-3 בספטמבר 2017, ולאור הצלחתו בארצות הברית הופץ כסינגל רשמי ב-24 באוקטובר 2017. מבחינה מוזיקלית, השיר הוא שיר אלקטרופופ, אינדסטריאל-פופ, דאבסטפ, טרופיקל-האוס ו-EDM עם אלמנטים של דאנסהול וטראפ.
השיר גם כולל קטעי ראפ של סוויפט לצד סינתיסייזרים, צלילים של בס ותופים מתוכנתים.
מבחינה לירית, השיר הוא שיר בעל אופי אלים ובו סוויפט מוציאה את זעמה כלפי אדם שפגע בה.
היא משתמשת בדימויים ומטפורות כמו שוד בנק, כופר נפש ובית סוהר.
את הקליפ לשיר ביים ג'וזף קאהן שביים גם את הקליפ הקודם שלה.
הקליפ הוא בעל אופי עתידני ואפל ומכיל אזכורים לסרטים כמו "טרון" ו"הרוח במעטפת".
עם יציאתו של השיר, הוא ספג ביקורות חיוביות מטעם מבקרי המוזיקה, אשר שיבחו את ההפקה שלו וכינו אותו כ"המנוני" ו"ענקי", תוך שציינו כי הוא נחשב לשיפור ביחס לסינגל הקודם שלה.
השיר הגיע לעשירייה הפותחת במספר מדינות כמו אוסטרליה, קנדה והממלכה המאוחדת.
בארצות הברית הוא הגיע למקום הרביעי עוד בשבוע הבכורה שלו ובכך הפכה סוויפט לאישה שהכניסה הכי הרבה שירים בשבוע הבכורה שלהם לעשירייה הפותחת.
בנוסף לכך, הוא הגיע למקום הראשון במצעד השירים הדיגיטליים של בילבורד, עם מכירות של למעלה מ-135 אלף עותקים.
מעבר לגרסה הרגילה של השיר, יצאה גם גרסת רמיקס שלו שנעשתה על ידי המפיק בלאדפופ.
היא הופצה ב-10 בדצמבר 2017. נכון לינואר 2021, השיר נמכר בלמעלה מ-2 מיליון עותקים בארצות הברית במכירות משולבות, מה שמזכה אותו למעמד פלטינה כפולה מטעם איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי.
הוא קיבל את התואר הזה גם באוסטרליה וקנדה.
יום לפני יציאתו הרשמית, פרסמה סוויפט הצצה לשיר (ול-"Look What You Made Me Do") במהלך משחק כדורגל ששודר ברשת ABC בין פלורידה לאלבמה.
בנוסף הקטע מהשיר שימש גם על מנת לפרסם את המשחק.
באותו היום של המשחק סוויפט חשפה כי השיר גם ייכלל באלבומה החדש והוא ישמש כסינגל שיווקי.
יום למחרת השיר היה זמין להורדה דיגיטלית כחלק מרכישה מוקדמת של האלבום.
ב-24 באוקטובר הוא הופץ כסינגל באופן רשמי.
ב-10 בדצמבר הופץ הרמיקס הרשמי של השיר שנעשה על ידי המפיק בלאדפופ.
ארבעה ימים לאחר מכן הופץ לרמיקס קליפ מילים בערוץ היוטיוב של הזמרת בהשראת הקליפ המקורי.
נכון לינואר 2021 לקליפ מילים יש 10 מיליון צפיות.
השיר נכתב על ידי סוויפט עצמה, מקס מרטין, עלי פייאמי ושלבאק והופק על ידי מרטין, שלבאק ופייאמי.
את הרמיקס לשיר עשה בלאדפופ.
מבחינה מוזיקלית, השיר הוא שיר אלקטרופופ, אינדסטריאל-פופ, דאבסטפ, טרופיקל-האוס, ו-EDM עם אלמנטים של דאנסהול וטראפ.
השיר גם כולל קטעי ראפ של סוויפט לצד סינתיסייזרים, צלילים של בס כבד ותופים מתוכנתים.
הרבה אנשים השוו את השיר לשירים של קניה וסט, וריהאנה.
השיר נכתב בסולם מי מינור בקצב של 80 פעימות לדקה, כאשר קולה של סוויפט משתרע מסולם G3 לסולם D5.
מבחינה לירית, השיר מכיל דברי זעם ושנאה כלפי אדם שלטענה "ניהל מערכות יחסים מרובות והוא צעיר יותר מרוב בני הזוג שלה לשעבר".
השיר מכיל פנטזיות אלימות כמו להחזיק את אותו אדם תמורת כופר, לחטוף אותו ולהחביא אותו במדינה אחרת וכולי.
למרות מילות השיר הזועמות, הוא מוסווה במילים ותיאורים עדינים ורומנטיים.
בנוסף לכך, ישנם בשיר אזכורים גם לאליזבת טיילור ובן זוגה ריצ'רד ברטון.
מבקרים רבים שיערו כי השיר עוסק בהארי סטיילס, טום הידלסטון או ג'ו אלווין עימם הייתה במערכת יחסים בעבר.
חלק מהמעריצים שלה הבחינו בספרה "91" בקליפ של השיר, כש-1991 היא שנת הלידה של אלווין וגם לאור גילו של אלווין הרבה ממעריציה שיערו כי השיר מדבר עליו ספציפית.
הקליפ צולם ב-21 באוגוסט 2017. ב-23 באוקטובר 2017 הופץ טיזר של הקליפ ושלושה ימים לאחר מכן, נחשף הקליפ המלא.
הקליפ בוים על ידי ג'וזף קאהן והוא מכיל קונספט אפל ועתידני אשר הושפע בין היתר מסרטים כמו "טרון" ו"הרוח במעטפת".
הקליפ גרף 20.4 מיליון צפיות כבר ביממה הראשונה ליציאתו ונכון לינואר 2021 הוא עומד על כ-285 מיליון צפיות.
הקליפ מציג שתי גרסאות של סוויפט: אחת כמעין רובוטית והשנייה כאנושית.
הטיילור הרובוטית נמצאת כלואה ושמורה על ידי מאבטחים.
הקליפ מתחיל כאשר הטיילור האנושית מגיעה אל המקום בו כלואה הטיילור הרובוטית, תוך כדי שהיא חומקת משומרים ומגיעה לדלת של החדר בו היא מוחזקת.
היא מקישה את הקוד והדלת נפתחת ושם היא מוצאת את טיילור הרובוטית.
כשהיא מגיעה אליה, טיילור הכלואה עוטה על עצמה שריון ויורה ברקים על כלוב הזכוכית בו היא כלואה מה שגורם לה לשנות את המראה שלה ולהיראות בבגד גוף לבן כשהיא רכובה על סוס.
לאחר מכן טיילור הרובוטית מתחילה לרחף באוויר כשאורות כחולים חגים סביבה והבגד שהיא לובשת מאיר באורות כחולים גם כן.
בסוף הקליפ, היא מוציאה שוב ברקים מגופה אך הפעם הברקים שוברים לגמרי את הזכוכית והשתיים בורחות מהמקום.
כלפי השיר הופנו ביקורות חיוביות, כאשר הרבה אנשים ראו אותו כשיפור מהסינגל הקודם, תוך שברולינג סטון הוא דורג במקום ה-144 ברשימת "כל 206 השירים של טיילור סוויפט, לפי דירוג".
טום ברייחן מ-Stereogum אמר כי סוויפט "עשתה משהו מטופש אבל בסופו של דבר זה נשמע לא רע וגרמה לזה להישמע כמו שיר פופ ענקי".
פטריק ראיין מ-USA Today הטיל ספק בשירת הראפ של הזמרת אך היה אופטימי לגבי הכיוון המוזיקלי החדש של סוויפט.
ריצ'רד הי מבילבורד כתב כי "סוויפט מעולם לא שרה בצורה אקספרסיבית יותר, ולא נשמעה טוב יותר בהתאמה לאופן שבו הפקת הפופ המודרנית משתמשת בקול ככלי" וכי "בפזמון השיר יש את אחת המנגינות היפות בקריירה שלה".
בביקורות הפחות חיוביות קרייג ג'נקיס מ-Vulture כתב כי סוויפט "לא ממציאה את הפופ או מחדשת משהו בשיר אבל כן מוציא את שמה במוצר שנבנה כדי לעמוד בקצב הטרנדים העכשוויים".
מייק ואס מ-Idolator כינה את השיר כ"לא טוב באותה המידה כמו "Look What You Made Me Do", הסינגל הקודם של סוויפט".
בנוסף, כתב: "אם תצליחו לעבור את הטקסטים המפחידים וההפקה הצורמת, ממתין לכם פזמון חמוד.
אבל זו עבודה רבה לתמורה קלה".
בנוסף, הוא גם נכנס למקום הראשון במצעד השירים הדיגיטליים של בילבורד, עם מכירות של 135 אלף עותקים ולמקום הראשון במצעד הסטרימינג האמריקאי עם 19 מיליון השמעות בפלטפורמות הסטרימינג בשבוע הראשון ליציאתו.
במצעד רדיו הפופ האמריקאי הוא הגיע למקום ה-35 עם 13 מיליון מאזינים בשבוע הראשון ליציאתו.
נכון לשנת 2018, מכירות השיר עומדות על 590 אלף עותקים נקיים בארצות הברית ו-2 מיליון עותקים סך הכל במכירות משולבות מה שמזכה אותו למעמד פלטינה כפולה.
באוסטרליה השיר הגיע למקום השלישי במצעד הסינגלים האוסטרלי, והפך לשיר ה-12 שלה שנכנס לחמישייה הפותחת במדינה.
בקנדה השיר הגיע למקום השביעי ולמקום הראשון במצעד השירים הדיגיטליים במדינה.
בבריטניה השיר גם זכה להצלחה כאשר הגיע גם למקום השביעי במדינה.
בניו זילנד ובסקוטלנד השיר הגיע למקומות 9 ו-3 בהתאמה.
סוויפט הופיעה לראשונה עם השיר בתוכנית הטלוויזיה "סאטרדיי נייט לייב", תוך שביצעה גרסה אקוסטית ל-"Call It What You Want".
בהמשך, היא הופיעה עם השיר כחלק מפסטיבל ג'ינגל בול האמריקאי השנתי.
יומיים לאחר מכן, היא הופיעה עם השיר גם בפסטיבל "99.7 Now!'s Poptopia".
בשבוע שלאחר מכן, היא הופיעה עם השיר בשלושה אירועים נוספים: הפסטיבל של B96 שיקגו וחברת פפסי, פסטיבל Z100 ופסטיבל ג'ינגל בול הבריטי.
בנוסף, השיר נכלל ברשימת השירים של סיבוב ההופעות "Reputation Stadium Tour".
במאי 2018 הופיעה עם השיר גם בפסטיבל "Biggest Weekend" של רדיו BBC.
רשת ESPN השתמשה בו על מנת לפרסם את אחד ממשחקי הכדורגל שלה.
באחד מפרקי תוכנית הטלוויזיה "The Voice", שניים ממתמודדי התוכנית הופיעו עם השיר במסגרת דו-קרב.
שנה שם הטקס פרס תוצאה מקור2019 פרסי BMI שיר השנה ההוצאה לאור של השנה
אזורתאריך יציאהפורמטגרסהחברת תקליטיםמקורכלל העולם3 בספטמבר 2017הזרמת מוזיקה • הורדה דיגיטליתרגילהביג משיןארצות הברית17 בספטמבר 2017רדיו להיטים עכשוויים24 באוקטובר 2017רדיו קצבי עכשוויכלל העולם10 בדצמבר 2017סטרימינג • הורדה דיגיטליתרמיקס מאת בלאדפופ
הוא אלבום הבכורה של הזמרת-יוצרת המקסיקנית גלוריה טרווי.
האלבום יצא לאור באוגוסט 1989 על ידי חברת התקליטים סוני מיוזיק לטין.
הוא הופק על ידי סרחיו אנדרדה, שעבד עם טרווי על שירים שונים במהלך הקריירה שלה.
באלבום נכללת הגרסה המחודשת שהקליטה טרווי לשיר "" של הרולינג סטונז.
האלבום הופק על ידי סרחיו אנדרדה שהמשיך לעבוד עם טרווי על מחצית משאר האלבומים שהוציאה.
כמו כן, יצא האלבום בפורמט של תקליט ויניל ברחבי העולם במטרה לעזור בקידום המסחרי שלו.
בסך הכול, נמכר בכל רחבי העולם בלמעלה מ-2,000,000 עותקים, מה שהופך אותו לאחד מאלבומי הבכורה הלטיניים הנמכרים בהיסטוריה.
בין היתר, יצא השיר "" כסינגל הראשון מתוך האלבום, וכשיר הנושא מתוכו.
הוא אלבום האולפן השמיני של זמרת הפופ הרוסית אלה פוגצ'ובה.
אלבום זה מורכב כולו משירים שכתב המלחין איגור ניקולייב.
ניקולייב שינה מעט את סגנון הזמר, הפך אותו למודרני ומעניין יותר לקהל.
סך המכירות של האלבום היה כמעט 2,000,000 עותקים.
זהו האלבום הראשון הגדול באותה תקופה מאת המלחין הצעיר איגור ניקולייב.
שני סינגלים שוחררו לתמיכה באלבום: "פרומשצ'יק" (Паромщик) ו"שני כוכבים" (Две звезды).
כל המוזיקה נכתבה על ידי איגור ניקולייב.
.OOO היא סיומת אינטרנט ברמה העליונה (TLD) במערכת שמות הדומיינים של האינטרנט.
סיומת אינטרנט זו הושקה בשנת 2014 על ידי חברת Infibeam, שגם מפעילה אותה.
סיומת זו אינה מוקצת למדינה או טריטוריה ספציפית וניתן להירשם אליה מכל העולם.
בינואר 2015 דיווחה חברת החיפוש באינטרנט Netcraft על מגמת הצמיחה של התחום, שכבר היו רשומים בו אלפי אתרים.
הוא אלבום האולפן השלישי של המוזיקאי האלקטרוני ריצ'רד ד.
ג'יימס תחת הכינוי אפקס טווין, שיצא לאור ב-24 באפריל 1995 על ידי חברת התקליטים ווארפ.
האלבום, שהכיל חומרים שהוקלטו בין 1990 ל-1994, סימן את חזרתו של ג'יימס לצלילי כלי הקשה בעקבות Selected Ambient Works Volume II, שכמעט ולא הכיל כלי הקשה, ומשלב מקצבים שוחקים עם אלמנטים סימפוניים ואמביינטיים.
עטיפת האלבום היא דיוקן עצמי של ג'יימס.
I Care Because You Do הגיע למקום ה-24 במצעד האלבומים הבריטי.
השיר נתמך על ידי יציאת הסינגל והמיני-אלבום של השיר "Ventolin".
האלבום זכה לביקורות חיוביות, כאשר אנטרטיינמנט ויקלי, ספין והרולינג סטון שיבחו אותו.
השיר זכה להשוואות לעבודתו של המלחין פיליפ גלאס, שמאוחר יותר הקליט מחדש את השיר "Icct Hedral" עבור המיני-אלבום Donkey Rhubarb של ג'יימס משנת 1995. בשנת 2017, פיצ'פורק דירג את I Care Because You Do במקום ה-13 ברשימת אלבומי IDM הטובים ביותר בכל הזמנים.
כל רצועה ב-I Care Because You Do מסומנת עם תאריך, מה שחושף כי השירים נוצרו בין השנים 1990 ל-1994. האלבום היה האלבום האחרון של ג'יימס שהוקלט בעיקר בטכנולוגיה אנלוגית לפני שפנה לשיטות הפקה דיגיטליות.
רבים משמות השירים הם אנגרמות של הכינוי של ריצ'רד, אפקס טווין (Aphex Twin).
על פי AllMusic, האלבום מוצא את ג'יימס "משלב את האקספרימנטליות ההארדקור שלו עם חומר אמביינט סימפוני יותר, התואם את עבודתם של מלחינים פוסט-קלאסיים רבים" כמו פיליפ גלאס.