tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
באות השני מסומנת נערה שהרתה מחוץ לנישואין.
אותון מלך יוון היה אציל מבית ויטלסבאך, ששימש כמלך הראשון של יוון המודרנית וכן כנסיך בוואריה.
יוון, שהכריזה ב-1821 על עצמאותה מהאימפריה העות'מאנית, הפכה עשר שנים אחר-כך למונרכיה בהתאם להחלטת המעצמות הגדולות בריטניה, צרפת ורוסיה (הסכם לונדון, 1832) ובערבותן.
אוטו נולד בזלצבורג, אוסטריה, והיה בנם השני של לודוויג הראשון מלך בוואריה ותרזה, נסיכת סקסוניה-הילדבורגהאוזן.
דרך אחד מאבותיו, יוהאן השני, דוכס בוואריה, היה הוא נצר לשושלות הקיסרים הביזנטים קומננוס ולסקאריס .
כאשר הוחלט שיוון תהייה מונרכיה, הוחלט שמלך יוון לא יהיה אחד מחברי בתי המלוכה של המעצמות שהיו מעורבות בהסכם לונדון (1832), משפחות המלוכה ומשפחות האצולה היו מעורבות זו בזו והיה קשה למצוא מועמד מתאים.
ההצעה הראשונה הוגשה ללאופולד, נסיך סקסוניה-קובורג-גותה (שמאוחר יותר הומלך למלך הבלגים הראשון) אולם הוא סירב כי המדינה המוצעת נראתה לו קטנה מדי וענייה מדי.
לפיכך פנו לנסיך מממלכת בוואריה.
כאשר נבחר אוטו למלך, חילצו המעצמות הבטחה מאביו כי ימנע ממנו לנקוט פעולות נגד האימפריה העות'מאנית; הן אף התעקשו כי תוארו יהיה "מלך יוון" ולא "מלך היוונים", ממנו השתמעה הטענה על מיליוני היוונים שחיו עדיין תחת שלטון הטורקי.
הנסיך הצעיר, שטרם מלאו לו שמונה-עשרה, הגיע ליוון על סיפונה של הפריגטה הבריטית אה"מ "מדגסקר" ועימו 3,500 חיילים בווארים ושלושה יועצים בווארים, ששימשו כמועצת עוצרים.
מי שעמד בראש מועצה זו היה שר הכספים לשעבר של בוואריה, הרוזן יוזף לודוויג פון ארמנספרג.
בריטניה ובנק רוטשילד, אשר התחייבו להלוות כספים לממשלת יוון, עמדו על כך שיושת פיקוח קפדני על ארמנספרג.
בתוך זמן קצר הוכבד עול המיסים על היוונים יותר משהיה תחת השלטון הטורקי, וכך החליפו היוונים את העריצות העות'מאנית השנואה, שאותה הכירו, בממשלת ביורוקרטים זרים, "בווארוקטיה" (Βαυαροκρατία), אותה תעבו.
זאת ועוד, אוטו לא גילה יחס של כבוד למנהגי המקום.
בשל היותו קתולי אדוק נחשב בעיני היוונים לכופר; הוא מעולם לא המיר את דתו, שכן הובטח לו כי יוכל להישאר קתולי משום היותו המלך הראשון של השושלת המלוכה היוונית החדשה.
ברם, חוקת 1843 קבעה כי יורשו יצטרך להיות אורתודוקסי.
שנות מלכותו הראשונות של אותון התבלטו בהקמת בתי ספר ובתי חולים ובכלל זה בית הספר המלכותי לאומנויות.
ב-1836 ביקר אוטו בגרמניה ונישא לדוכסית אמליה מאולדנבורג (21 בדצמבר 1818 – 20 במאי 1875), בתם של אוגוסט, הדוכס הגדול של אולדנבורג ואדלהייד, נסיכת אנהלט-ברנבורג-שאומבורג-הוים.
החתונה לא נערכה ביוון, כי אם באולדנבורג, ב-22 בנובמבר 1836. הזוג לא העמיד יורש, והמלכה החדשה איבדה את חינה בעיני הציבור בשל התערבותה בענייני השלטון.
אוטו לא היה נאמן לגמרי לרעייתו, וניהל קשר אינטימי עם בת האצילים הבריטית ג'יין דיגבי .
מיד עם שובו ליוון פיטר אוטו את ארמנספרג ממשרת ראש הממשלה בשל חתרנותו תחתיו.
ברם, חרף ציפיותיהם הגבוהות של היוונים, מונה איגנץ פון רונדהרט (Ignaz von Rundhart) הבווארי לראש הממשלה, והענקת החוקה נדחתה שוב.
ניסיונותיו של אוטו להפיס את רגשותיהם הלאומיים של היוונים על ידי מאמץ להרחבת גבולות הממלכה, כמו ההצעה ב-1841 לרכוש את כרתים, נכשלו ורק סיבכו אותו עם המעצמות הגדולות.
המלך אותון ניסה לתפקד כמונרך אבסולוטי, אך כפי שכתב תומאס גלנט (Thomas Gallant), "הוא לא היה אכזר דיו כדי שיחששו מפניו, לא רחמן דיו כדי שיאהבו אותו ולא מוכשר מספיק כדי שיכבדוהו." ב-1843 הגיע חוסר שביעות הרצון של הציבור ממנו לדרגת משבר, ונשמעו קריאות להנהגת חוקה.
אוטו סירב בתחילה להעניק חוקה, אך מיד עם עזיבת החיילים הגרמנים את הממלכה, התחוללה הפיכה צבאית.
ב-3 בספטמבר 1843 התקהלו בכיכר שלפני הארמון באתונה חיילים רגלים בפיקוד קולונל דימיטרי קלרגיס (Καλλέργης) והקפטאן יואניס מקריאניס (Μακρυγιάννης), ממפקדי המורדים במלחמת העצמאות היוונית.
החיילים, אליהם הצטרף גם חלק גדול של תושבי עיר הבירה הקטנה, סירבו להתפזר אלא אם כן יסכים המלך להעניק חוקה; הם תבעו כי חברי מועצת המלך יהיו יוונים, כי תוקם אספה לאומית שתתכנס במועדים קבועים, וכי המלך אוטו יודה אישית למנהיגי ההתקוממות.
מכיוון שנותר ללא חייליו הגרמנים, נענה אותון לדרישות ההמון, חרף התנגדותה העיקשת של המלכה.
כדי להנציח לדורות את אירועי ספטמבר 1843, הוחלף שמה של הכיכר ל"כיכר החוקה" (Πλατεία Συντάγματος).
יוקרת המלך, שנשענה על תמיכת המעצמות הגדולות בו, אך בעיקר על תמיכת בריטניה, נפגעה בתקרית פסיפיקו בשנת 1850, כאשר שר החוץ הבריטי פלמרסטון שיגר שייטת אוניות מלחמה בריטיות להטיל הסגר מן הים על נמל פיראוס, כדי להכריח את ממשלת יוון לשלם פיצויים על נזקים שנגרמו לנתין בריטי.
"רעיון יוון הגדולה" (Μεγάλη Ιδέα, "מגאלי אידאה"), חלומה של יוון לכונן מדינה שתכלול בתחומה את ארץ יוון והפזורות היווניות, הובילה את אוטו להשתעשע ברעיון להצטרף למלחמת קרים נגד טורקיה ב-1853; היוזמה נכשלה ונסתיימה בהתערבות מחודשת של המעצמות הגדולות ובהסגר ימי שני על פיראוס.
ב-1861 ניסה סטודנט בשם אריסטידיס דוסיוס (בנו של הפוליטיקאי קונסטנטינוס דוסיוס) להתנקש בחיי המלכה אמליה.
ניסיון ההתנקשות זכה לתמיכה גלויה של הציבור ביוון, אך גם עורר רגשות אהדה ספונטניים למוסד המלוכה ולזוג המלכותי.
ב-1862, אחרי דיכוי מרד של חיל המצב בנאפפליו, בעודו בביקור בפלופונסוס, פרצה הפיכה חדשה באתונה, אלא שהפעם הקימו המורדים ממשלה זמנית וכינסו אספה לאומית.
שגרירי המעצמות הגדולות דחקו במלך שלא להתנגד, והמלך ורעייתו מצאו מקלט באוניית מלחמה בריטית, ושבו לבוואריה.
הם לקחו איתם את סמלי המלכות היווניים, שנקנו בבוואריה ב-1832.
אוטו הוסיף ללבוש בשנות גלותו את המדים המסורתיים, השמורים כיום רק לחיילי המשמר הנשיאותי ביוון; כשפרץ ב-1866 המרד בכרתים נגד הטורקים, תרם למורדים חלק גדול מהונו לשם קניית נשק.
הוא הורה לשמור בסוד עד אחרי מותו את דבר עזרתו למרד, כדי לא לסבך את מלכה החדש של יוון, גאורגיוס הראשון.
אוטו מת בארמון הבישופים לשעבר של במברג, גרמניה, ונקבר בכנסיית התאטינים (Theatinerkirche) במינכן.
בישראל אות שירות הוא אות לציון השתתפותו של אדם בפעולות הקשורות בלחימה ומאבק למען תקומת המדינה, במסגרת ארגוני לוחמים במחתרת וביחידות צבאיות מאז תקופת השומר ועד קום המדינה.
"אותות השירות" ועיטורים מוענקים מכוח החלטות ממשלה ועדת שרים לענייני סמלים וטקסים, פרט לאות הלוחם בנאצים שמוענק על פי תקנון יד ושם בחוק הזיכרון והשואה, ובנוסף על פי חוק מעמד ותיקי מלחמת העולם השנייה התש"ס 2000.
האות מעוצב בצורת סרט בגודל 40×10 מ"מ המחובר באמצעות סיכות לבגד.
האות מוענק לכל מי שהיה חבר בארגון בר גיורא.
האות מוענק לכל מי שהיה חבר בארגון השומר בתקופה שמשנת 1909 עד שנת 1920. חלוקת האות החלה בשנת 1981.
האות מוענק לכל מי שהיה חבר ניל"י בתקופה שמשנת 1915 עד שנת 1917. חלוקת האות החלה בשנת 1981.
האות מוענק למי שהתנדב לשירות בגדודים העבריים או לצבא הטורקי בעת מלחמת העולם הראשונה, וכן למי שהתנדב לשירות בצבא הבריטי בעת מלחמת העולם השנייה.
אות הלוחם בנאצים הוא עיטור צבאי ישראלי שמוענק לוותיקי מלחמת העולם השנייה.
חלוקת האות החלה בשנת 1967.
אות המשמר מוענק למי שבתקופה הקובעת שבין 1936 ל-1939, השלים שירות בן חצי שנה לפחות באחד מהגופים הבאים: משטרת היישובים העבריים, פלוגות הלילה המיוחדות, יחידות הנוטרות השונות, משטרת ארץ ישראל, הז'נדרמריה הארץ-ישראלית או חיל הספר העבר-ירדני.
האות מוענק לכל מי שהיה חבר ארגון ההגנה והפלמ"ח תקופה של שישה חודשים לפחות בתקופה שמשנת 1920 עד קום המדינה.
חלוקת האות החלה בשנת 1958.
האות מוענק לכל מי שהיה חבר בארגון הצבאי הלאומי תקופה של שישה חודשים לפחות, בתקופה שמשנת 1937 עד קום המדינה.
האות מוענק לכל מי שהיה חבר בלח"י תקופה של שישה חודשים לפחות בתקופה שמשנת 1940 עד קום המדינה.
אות שעון (ובקיצור "שעון") הוא מושג באלקטרוניקה.
זהו סוג של אות אשר אינו מייצג נתונים ותפקידו לתזמן נכונה את הפעילות של רכיב אלקטרוני אחד או יותר, כחלק ממעגל אלקטרוני דיגיטלי.
ניתן לדמות את תפקידו של אות השעון במעגל, לתפקידו של מטרונום השומר על מהירות אחידה של הנגינה.
לרוב, אות השעון הוא אות מחזורי, שעוצמתו נעה בין ערך גבוה לערך נמוך, ובמחזור פעולה (Duty Cycle) של 50%, והוא מיוצר על ידי מתנד או מתקבל מממשק חשמלי חיצוני של המעגל.
מעגלים הפועלים על פי אות שעון נקראים מעגלים סינכרוניים, והם מבצעים את פעולותיהם באחד מהתזמונים הבאים:
גם בעליה וגם בירידת השעון (שיטה הנקראת Double Data Rate), לדוגמה, רכיבי DDR SDRAM
בקצב פעולה מרובע (Quad Data Rate), שבו הפעולות מתבצעות בעליה, בירידה, ובשני זמנים שביניהם.
אפילו מערכות אלקטרוניות פשוטות, כגון שערים לוגיים, בנויות ממספר מרכיבים אשר פועלים יחדיו.
לכל מרכיב ומרכיב ישנם זמני תגובה שונים, הן בגלל השונות המזערית בין רכיב לרכיב בתהליכי הייצור, והן בגלל השימוש ברכיבים הפזורים על גבי המעגל המודפס (לדוגמה, רכיבים הממוקמים קרוב לגוף חם, כגון ספק כוח, יפעלו במהירות השונה מרכיבים מאותה סדרה שאינם קרובים אליו).
על מנת שכל מרכיבי המעגל יספיקו לבצע את פעולתם, יש צורך בגורם מרכזי אשר יקבע את הזמן בו כל הרכיבים כבר סיימו לבצע את הפעולה הקודמת והם מוכנים להתחיל בביצוע פעולה חדשה.
לפיכך, ניתן לדמות את אות השעון לרמזור המסמן מתי ניתן להמשיך בתנועה.
השפעת התדר של אות השעון על מהירות הביצוע
במעגלים סינכרוניים, ככל שמהירות הביצוע של כלל הרכיבים היא גבוהה יותר, כך ניתן להעלות את המהירות שבה פועל אות השעון, ובמילים אחרות להעלות את התדר של אות השעון.
מעגלים אלקטרוניים גדולים יכולים להכיל כמות גדולה של רכיבים, מסוגים שונים, אשר מבצעים פעולות שונות.
ייתכן מצב שבו רכיב מסוים מבצע פעולה גדולה ומסובכת, ולכן הוא איטי בהשוואה לרכיבים אחרים במעגל.
על מנת שרכיב זה לא יגרום להאטת התדר של אות השעון במעגל, ישנן מספר טכניקות לשמור על תדר שעון גבוה.
בשיטות אלו, המעגל בנוי כך שרכיבים מהירים פועלים בקצב שעון גבוה, ומבצעים מספר פעולות הכנה הקשורות זו בזו, לפני שהנתונים או האותות מגיעים אל הרכיב האיטי.
בזמן שהרכיב האיטי מבצע את פעולתו על הנתונים או האותות, הרכיבים המהירים כבר מבצעים פעולות הכנה נוספות, עבור הפעולה הבאה של הרכיב המהיר.
לדוגמה, אם נדרשות 4 פעולות הכנה מהירות, לפני כל פעולה של מעבד כלשהו, אזי קצב השעון של המעגל יכול להיות פי 4 מקצב השעון של אותו המעבד.
ואכן, מעבד ה-8086 מבצע פעולה יחידה בכל 4 מחזורי שעון, לכל הפחות.
פעולות מורכבות יותר מבוצעות לאחר עשרות מחזורי שעון.
בעבר, היה נהוג לציין את תדר אות השעון של מעבדים ורכיבים אחרים, כמדד להשוואה של הביצועים של רכיבים שונים.
אמנם, כאשר רכיב מסוים פועל בקצב שעון נמוך יותר, הוא אכן מבצע פחות פעולות, ולכן הביצועים שלו נמוכים יותר.
אך כאשר משווים בין רכיבים שונים, גורמים אחרים יכולים להשפיע בצורה מכרעת על הביצועים שלהם.
למשל, מעבד עם קצב שעון מסוים, המבצע פעולה כל 4 מחזורי שעון, הוא מהיר פי 2, ממעבד בעל קצב שעון גבוה פי 2, אשר מבצע פעולה כל 16 מחזורי שעון.
עם זאת, בעלי מחשבים בעלי יכולות טכניות, מבצעים לעיתים Overclocking על מנת לקבל ביצועים טובים יותר מהחומרה שברשותם.
במהותה, פעולת ה-Overclocking היא הגדלה של קצב השעון, מעבר לקצב שמוגדר כקצב המרבי בהצהרת היצרן.
לעומתם, יצרנים של מעגלים אלקטרוניים, מעדיפים לפעמים להפחית את קצב אות השעון בגלל מספר סיבות.
ככל שקצב השעון גבוה יותר, כך הוא יוצר השראה אלקטרומגנטית חזקה יותר, והיא יכולה לגרום להפרעות באותות אחרים במעגל, עד כדי תקלות במערכת כולה
ככל שקצב השעון גבוה יותר, התפשטות האות במעגל היא בעייתית יותר.
בין השאר עלולות להיווצר בעיות של החזרה ושל גלים עומדים.
אות קין הוא סרט קולנוע ישראלי באורך 105 דקות מאת הבמאי אורי ברבש והתסריטאי ערן פרייס, שיצא לאקרנים בשנת 1982, בכיכובם של ארנון צדוק, עפרה ויינגרטן ודליק ווליניץ בתפקידים הראשיים.
הסרט הופק בתקציב של 300,000 דולר שמתוכם 55,000 שקל מקרן הקולנוע הישראלי.
אות קין הוא הסרט הראשון שביים אורי ברבש.
הסרט מתאר את דחייתו של אהוד (ארנון צדוק), שהחלים ממשבר נפשי בבית חולים פסיכיאטרי, הן על ידי משפחתו כאשר אשתו עזבה אותו יחד עם בנם, והן על ידי חבריו לנשק במילואים כשהודח מתפקידו כסמל מחלקה, וזאת יחד עם התעוררויות מחודשות של מחלת הנפש והדיכאון שהוא עובר.
ארנון צדוק - אהוד (אודי)
זאב שמשוני - שמשון, מפקד הפלוגה במילואים
עזרא כפרי - חייל מילואים
עמוס לביא - חייל מילואים
ברשת תקשורת, אות קריאה הוא זיהוי ייחודי של משדר ברשת.
לחובב רדיו שעבר את מבחני הגוף המפקח מוענק אות קריאה ייחודי שמשמש לזיהויו בתקשורת בין החובבים ברחבי העולם.
אות הקריאה מציין את המדינה שהעניקה את הרישיון, ספרה שמציינת שהרישיון הוא של חובב רדיו, ושתיים עד שלוש אותיות שמציינות את סימנו הפרטי של החובב.
לדוגמה, אות הקריאה של משה אינגר הוא 4Z1PF.
צמד הסימנים 4Z ו-4X מסמנים את ישראל בתקשורת הבינלאומית, מכך נובע שאינגר הוא ישראלי.
לאחר מכן, הספרה 1 מציינת שרישיונו של אינגר הוא בדרגה א'.
ו-PF הן אותיות ייחודיות לו, וחסרות משמעות, שתפקידן להבדיל בין אינגר לבין שאר חובבי הרדיו הישראלים שרישיונם בדרגה א'.
כמו כן, ישנם אותות קריאה ייחודיים לתחנות ניידות:
אות קריאה לתחנה ניידת במכונית יורכב מאות הקריאה הרגיל של החובב, בתוספת קו נטוי והאות M, שמציינת Mobile (לדוגמה: 4X7XX/M).
אות קריאה לתחנה ניידת בכלי שיט יורכב מאות הקשר הרגיל של החובב, בתוספת קו נטוי והאותיות MM שמציינות Maritime Mobile (לדוגמה: 4X4AA/MM).
אות קריאה לתחנה מיטלטלת, בתוספת קו נטוי והאותיות P שמציינת Portable (לדוגמה (4X4AA/P).
אות קריאה לתחנה מוטסת, בתוספת קו נטוי והאותיות AM שמציינות Airborne Mobile (לדוגמה 4X4AA/AM).
כאשר חובב רדיו נמצא במדינה בה אינו מתגורר, ורוצה להפעיל את ציודו בה, עליו להוסיף לאות הקריאה שלו את הקידומת שלה בתחילתו, ולאחריה קו נטוי.
לדוגמה, חובב אמריקאי שאות הקריאה שלו הוא W2ABC, בהגיעו לישראל ישתמש באות הקריאה: 4X/W2ABC.
אחת מדרישות היסוד להפרדה בטיחותית בין כלי טיס היא מתן אות קריאה ייחודי לכל כלי.
אותות הקריאה נקבעים על ידי הארגון הבין-לאומי לתעופה אזרחית.
אות הקריאה מורכב משלוש אותיות באלפבית הלטיני ואחריהן מספר הטיסה, למשל AAL872. אות קריאה ייחודי זה מופיע במסמכי תוכנית הטיסה וכן כתגית על גבי מסך המכ"ם במרכז הפיקוח.
אות קריאה נוסף, שאינו זהה בהכרח, משמש את טייסי הכלי בקשר הרדיו עם מרכז הפיקוח.
כך למשל, קוד הארגון הבינלאומי לתעופה אזרחית של טיסות חברת בריטיש איירווייז הוא BAW, אולם בתקשורת אלחוטית עם מטוסי "בריטיש איירווייז" הם מכונים "Speedbird".
בהיעדר מוסכמות אחרות, אות הקריאה האלחוטי לכל טיסה הוא מספר הרישום המופיע על זנב המטוס, או על חלק חיצוני אחר של גופו.
אותו ואת בנו לא תשחטו ביום אחד היא מצוות לא תעשה מתוך תרי"ג מצוות, לפיה אסור לשחוט בהמה יחד עם הילד שלה באותו יום.
איסור זה מבוסס על הלאו המופיע בפסוק: .
האיסור נוהג בעיקרו באם וצאצאה, משום שהאם היא ודאית, בעוד שהאב אינו ידוע.
כאשר ידוע מי האב - קיים ספק האם חל איסור לשחוט אותו ואת בנו ביום אחד, ולפיכך מספק אסור לשחוט אותו ואת בנו ביום אחד, אך אם עשה כן - אינו לוקה.
האבן עזרא בפירושו לתורה () נוקט עמדה בספק זה, וכותב: "והמצווה על זכר ונקבה".
האיסור נוגע לבהמות כשרות לאכילה ובשחיטה כשרה בלבד.
"יום אחד" שנאמר במקרא מכוון ליום שנקבע על פי הלילה; כלומר, היממה האמורה מתחילה מהלילה.
למרות שהפסוק עוסק בשחיטת קדשים, הוא מהווה איסור כללי, שחל גם כאשר בית המקדש חרב, גם לגבי שחיטת חולין, ואף בחוץ לארץ.
וזאת מכיוון שהאיסור מוגדר כ"איסור גברא" - איסור שמהותו נעוצה אישית באדם המבצע, ולא "איסור חפצא" - איסור שמהותו היא התוצאה או המעשה שנעשה.
בשר בהמה שנשחטה תוך עבירה על איסור זה - אינו נאסר באכילה.
עם זאת נפסק להלכה כי ביום השחיטה הבשר אסור באכילה.
יש שאומרים כי מדובר בגזירת חכמים שאנשים לא יהנה ממעשה אסור, ויש שחולקים וסבורים כי הבשר אסור מדאורייתא.
דעה נוספת היא שהבשר אסור רק לשוחט עצמו, אך לא לאחרים.
שני דינים מהותיים נוספים מופיעים בתלמוד באשר ליישומה של ההלכה הזו: הראשון הוא כי לא משנה סדר השחיטה; כלומר, למרות שבמקרא נכתב "אותו" ולאחר מכן "את בנו" - דבר שלכאורה מלמד כי חל איסור על שחיטת ההורה קודם לצאצא - האיסור קיים גם כאשר שוחטים את הצאצא קודם להורה.
ובנוסף, קובע התלמוד, גם אם השחיטה נעשתה על ידי שני אנשים שונים - השוחט השני חייב, ואין צורך שאותו אדם ישחט גם את ההורה והצאצא, שכן הוא במעשהו, הביא לידי כך, שההורה והצאצא נשחטו באיסור (ביום אחד).
נחלקו התנאים האם איסור זה כולל את האב ובנו או רק האם בכלל האיסור.
להלכה פוסק הרמב"ם שזה ספק.
(אפילו אם ידוע בוודאי שהוא אביו) מעניין לציין שאונקלוס שינה בתרגומו את המילה 'שור' ותרגם 'תורתא' ולא 'תור'.
וכוונתו לפסוק כשיטת חכמים שהאיסור רק באם
להלכה אדם שמוכר בהמות לשחיטה לא צריך להודיע לקונה עגל, שמכר את אימו.
כי לא סביר שתשחט האם דווקא באותו יום.
חוץ מזמנים מיוחדים כמו ערב הרגל.
בעידן המודרני התעוררה שאלה מעניינת בנושא קביעת היום בהלכה כשנשחטה האם בארץ ישראל ביום שלישי (למשל) מתי אסור לשחוט את בנה באמריקה ביום שלישי שעון ישראל, או לפי זמן אמריקה.
לעומת עצם הוראת הלאו האוסרת על האדם לשחוט בהמה ובנה ביום אחד, שזו מפורשת בפסוק.
אפשרות זו היא במקרה שחיטה משולש: כגון שאחד שחט פרה, ושניים האחרים שחטו זה את אִמה וזה את בנה (לא משנה מי מהם קודם לחברו).
התלמוד אינו מקבל את האפשרות לומר כי מדובר בשחיטת בהמה ושני בניה, או בשחיטת בהמה, בנה ובן בנה, שכן בשני מקרים אלו אין כל חידוש, שאין אלו אלא מקרים בהם שני אנשים עברו על אותו איסור ממש, והמקרא, ששינה בלשונו, ודאי בא לחדש דבר נוסף.
מה שאין כן במקרה השחיטה המשולש, בו נשחטו תחילה הדור האמצעי ולאחר מכן הדורות ה-1 וה-3, שיש חידוש בזה שהאיסור הוא לא רק כאשר נשחטת הבהמה ואחר כך בנה, אלא אף כאשר נשחט תחילה הבן (הדור האמצעי) ואחר כך אִמו (הדור ה-1).
וממילא משתמע מכך אף למקרה שחיטה כפול בו נשחטו תחילה הבן ואחר כך אִמו.
אדם שעבר על האיסור, ושחט הורה וצאצאו באותו היום - מקבל 40 מלקות (שהם למעשה 39 מלקות).
כפועל יוצא מכך, אדם ששחט שני צאצאים של הורה אחד מתחייב ב-80 מלקות, שכן עבר פעמיים על האיסור.
מחלוקת תנאים מתעוררת כאשר בשלושה דורות נשחטו הדור הראשון והשלישי - מעשה לגיטימי כשלעצמו - אך באותו היום אדם נוסף שחט את הבהמה בת הדור האמצעי.
שיטתו של תנא קמא היא שהשוחט החדש מתחייב ב-40 מלקות, מכיוון שבפועל קרה מעשה אחד של שחיטת בהמה אחת.
מקרה ביניים נוסף הוא מצב בו נשחטו שני צאצאים, ובאותו היום שחט אדם אחר את אחד ההורים שלהם.
גם כאן לדעת תנא קמא, היות שנשחטה בהמה אחת השוחט יתחייב 40 מלקות.
אך בנוגע לדעתם של רבי מאיר וסומכוס יש מחלוקת אמוראים.
ההלכה למעשה נפסקה כשיטת תנא קמא, לפיה תמיד לוקים 40 מלקות בלבד.
אוּתוּ-חֶ'גַל היה מלך שומר הראשון אחרי מאות שנים של שלטונם של אכדים וגוּתים.
הוא השתייך לשושלת החמישית של ארך.
מלך בין השנים 2114–2120 לפי הכרונולוגיה התיכונה, והשנים 2055–2048 לפי הכרונולוגיה הנמוכה.
היה מושל של ארך, הוא התמרד נגד הגוּּתים בעזרת מושלים שומריים אחרים בסביבות המאה ה-22 לפני הספירה.
אחרי הניצחון הוא הכריז על עצמו כמלך.
בכתובת ששרדה מתיאור מלחמתו של אותו-ח'גל בגותים מתואר איך עודד אותו-ח'גל את חייליו באומר:
לאחר הניצחון הוא לא הצליח לשמר את מעמדו ולאחר כמה שנים אור-נמו, שליט אור, הכריז על עצמו מלך ויסד את השושלת אור 3.
בתו של אותו-ח'גל נישאה לאור-נמו.
בנם מנישואים אלה שולגי ירש את אביו אור-נמו לאחר מותו.
מלכי שומרהקודם:טיריגןשושלת ארך 5מאה 22 לפנה"סהבא:אור-נמו
אותו מקום, אותה הרוח הוא אלבום האולפן השני של הזמר הישראלי עמיר בניון.
האלבום יצא בשנת 1999, והניב את אחד מהלהיטים הגדולים ביותר של עמיר בניון, שמחות קטנות, שאותו ביצע ביחד עם מיכה שטרית.
השיר מבוסס על טקסט "עיגולי השמחה" של דסי רבינוביץ'.
האלבום לא זכה להצלחה דומה להצלחת קודמו רק את, וגם לא לרוב האלבומים של בניון שהגיעו אחריו.
את האלבום עיבדו מיכה שטרית, ברי סחרוף וז'אן פול זימבריס.
הרצועה המסיימת את האלבום היא עיבודו של בניון ליצירה "טריו בלה מינור אופוס 50" מאת פיוטר איליץ' צ'ייקובסקי.
קטע זה שימש כמוזיקת הרקע של סרט הטלוויזיה "אח שלי הגדול".
טריו בלה מינור אופוס 50
אות שותקת היא אות שאף על פי שהיא נכתבת במילה, אין הוגים אותה.
אות זו יכולה להעיד על האטימולוגיה של המילה, שכן ייתכן שברבדים קדומים של השפה היא נהגתה.
בעברית, כמעט כל האותיות השותקות הן אל"ף.
בחלק נכבד מהמקרים, אל"ף שותקת בעברית היא שריד למעתק הגאים, שקודם לו המילים נהגו עם צליל /a/ ארוך ואחריו נותר צליל /o/.
מעתק זה נראה בבירור בהשוואת העברית לערבית במילים כמו "לא", "ראש" או "שמאל".
קבוצה גדולה אחרת של מילים עבריות עם אל"ף שותקת הן מילים שהושאלו משפות אירופיות בעת החדשה, והכתיב העברי שלהן מחקה את הכתיב הלועזי.
אות שותקת שאינה אל"ף, בעברית, נדירה ביותר.
דוגמה ייחודית לאות שותקת בעברית, שאינה אל"ף, היא האות שי"ן השנייה בשם יִשָּׂשכָר.
בערבית מציין הסימן וסלה על האות "ا" (אליף) שהיא אינה נהגית .
זאת בניגוד לאליף עיצורית וגם בניגוד לאליף שהיא אם קריאה (אם קריאה היא אות, שמסמלת תנועה ארוכה).
כמו כן, כאשר אל הידיעה מופיעה לפני אות שמש, האות ل מאבדת את ניקודה ואות השמש מודגשת בשַדָּה.
תהליך זה מקורו בהידמות המלאה שחלה ביידוע בשפות השמיות, אלא שבערבית נשמר הכתיב של ה-ل.
באנגלית ישנם צברי עיצורים שנהגים במלואם (כמו bl או nd במילה Bland) אך גם כאלה שרק עיצור בודד נהגה בהם.
דוגמה לעיצור שאינו נהגים בשל סמיכותו לעיצור נוסף ויצירת צרור עיצורים קשה להגייה הוא העיצור k בצרור העיצורים kn, כאשר הוא מופיע בראש מילה, כמו במילים knife או know.
במילים אלה נהגית רק האות n.
סוג אחר של אותיות שותקות באנגלית הוא אותיות המסמנות צליל שכבר לא קיים בשפה, כמו האותיות gh, במילה light.
סימון זה הוא שריד לצליל הדומה לכ"ף עברית רפה, אשר נהגה ברבדים קדומים של השפה ומבוטא כיום בגרמנית.
באנגלית יש גם אותיות "ספק שותקות".
דהיינו, התופעה שדוברי האנגלית מכנים בשם "E שותקת" אינה לגמרי תואמת את שמה.
"E שותקת" היא E שנמצאת בסוף מילה, אחרי אות עיצור שבאה אחרי אות תנועה, כמו במילים cute, like, bite.
אות זאת אכן לא נהגית, כשלעצמה, אך קיומה משנה את אופן קריאת אות התנועה האחרת שבמילה - זו שלפני העיצור, שלפני ה-E.
אות ספק שותקת נוספת היא L או L כפולה, שמופיעה אחרי האות A, כמו במילים all או talk.
אות L כזו, משנה הרבה פעמים את הצליל של הA, כך שיהיה דומה יותר לצליל הניקוד, חולם.
בשפה הצרפתית עיצורים הבאים בסוף מילה אינם נהגים, למעט העיצורים c, f, l ו-r.
אולם כאשר המילה הבאה נפתחת באות ניקוד, העיצור בסוף המילה כן נהגה, כאילו היו שתי המילים למילה אחת.
הדוגמה הבולטת ביותר להיעדר ההגייה של עיצורים בסופי מילים היא צורת הריבוי.
כמו בשפות אירופאיות רבות, גם בצורת הריבוי בצרפתית מוסיפים במקרים רבים את האות s לסוף המילה, לציון הריבוי.
אולם בצרפתית אות זאת אינה נהגית כלל.
לדוגמה, במילה parents, שפירושה "הורים", לא הוגים את ה-s וגם לא את ה-t.
אולם בביטוי parents enregistrés, ה-s כן נהגית, משום שהמילה שאחריה נפתחת באות הניקוד e.
יחד עם זאת, ה-t של המילה הראשונה עדיין אינה נהגית.
אותות זמן ("הפִּיפְּסִים של השעה") הם צלילים המשודרים בתחנות רדיו וטלוויזיה רבות בעולם, והם מסמנים את תחילתה של שעה חדשה.
האותות משודרים ברדיו של ה-BBC החל מ-5 בפברואר 1924, והם נהגו לראשונה על ידי האסטרונום המלכותי וראש ה-BBC באותה העת.
האותות ב-BBC מורכבים משישה אותות בתדר של 1 קילוהרץ, אשר חמישה הם באורך עשירית השנייה והם משודרים בתחילת 5 השניות האחרונות של השעה, והאחרון ארוך יותר, באורך חצי שנייה, והוא משודר עם תחילת השעה החדשה.
בערוצי הרדיו של רשות השידור אות הזמן גם הוא היה מורכב משישה אותות, שמתוכם האחרון ארוך משאר האותות, אך בתדר 1.05 קילוהרץ.
חמשת האותות הראשונים היו באורך רבע שנייה, והאחרון היה באורך 0.85 השנייה.
תחנות רדיו רבות ברחבי העולם משדרות אותות כאלה או דומים להם, הן לציון הזמן בלבד, או לציון תחילתה של תוכנית רדיו חדשה או מהדורת חדשות.
בתחנות שונות מגיעים האותות לפני או אחרי זמרירים אחרים, או באופן בלעדי ללא כל צליל אחר, וגם כמותם יכולה להשתנות.
בין התחנות ישנה מידה שונה של הקפדה על בלעדיות האותות.
לדוגמה, רדיו 4 של ה-BBC מקפיד להשמיע את האותות ללא כל צליל אחר.
תחנות אחרות, ובפרט תחנות המשדרות מוזיקה, מאפשרות למוזיקה להסתיים בחפיפה עם האותות או אף להתנגן בצוותא יחד איתם.
גם תחנות שאינן משמיעות את האותות באופן ישיר משתמשות בצלילים דומים או קרובים לאותות או לחלקם.
לדוגמה, אות החדשות של גלי צה"ל משנות התשעים ועד 2012 הסתיים בצליל הדומה לצליל האחרון של האותות.
קול ישראל משדר שישה אותות כאות הפתיחה של מבזק החדשות של השעה העגולה, ובתרבות הישראלית הם מסמלים את החדשות או בשורות שהגיעו באמצעותן.
לאורך השנים האותות בקול ישראל שודרו לאחר אות מוזיקלי קצר, ובתקופה אחרת שודר לאחרי האותות הזמריר "רשת ב' - החדשות" (וברק"ע אות התחנה).
האות אינו משודר בקול ישראל כאשר לא משודר מבזק חדשות.
צליל הצפצוף משמש בקול ישראל, הן באופן ישיר והן בווריאציות קלות, גם בזמרירים העוסקים בקול ישראל ובפעילותו.
בשנת 1954 הופעל לראשונה בישראל שעון בעל דיוק גבוה, אשר בין השאר סיפק את אותות הזמן לקול ישראל.
אותות זמן שודרו בין השאר גם בתחנת תלם שמיר בועז.
לקראת העלייה לשידור של תאגיד השידור הישראלי, פרסם התאגיד סרטון המדמה מהדורת חדשות הכוללת אות פתיחה המשלב אותות זמן ומתייחס אליהם בתור "הפיפסים".
באחד ממערכוני המרכול שהיו בפרק הראשון של העונה השלישית של "הקומדי סטור", קופאי (אסף אשתר) העביר שישה מוצרים של הלקוח (ליאור כלפון).
כאשר הוא העביר את הבגט, בקע לפתע מבזק חדשות ממקום לא ברור.
לווייני "מערכת האיכון העולמית" (או Global Positioning System - GPS) משדרים אותות בתדרי מיקרו-גל המאפשרים למקלטים על או ליד מעטפת כדור הארץ לקבוע את מיקומם ולסנכרן את שעונם.
לווייני מערכת GPS מקיפים את כדור הארץ פעמיים בדיוק בכל יום ומשדרים אותות GPS אל עבר כדור הארץ.
מקלטי GPS מנצלים את המידע הנשלח כדי לבצע חישוב משוקלל לאיתור המיקום בו הם נמצאים.
אותות GPS מכילים אותות טווח המשמשים לקבוע את המרחק ללוויין המשדר, ומידע נווטי.
ההודעה המכילה את מידע הנווט כוללת נתוני אפמריס המשמש לחישוב מיקום כל לוויין במסלולו, ומידע ומצב מערכת הלוויינים כולה, הנקרא "אלמנך" (Almanac).
מערכת ה-GPS עצמה מתופעלת על ידי משרד ההגנה האמריקאי לשימוש אזרחי וצבאי.
האפיון הראשוני של סיגנל GPS מכיל שני קודים:
קוד Coarse/Acquisition (C/A) - ציבורי, פתוח לשימוש חפשי.
קוד דיוק מוגבל - "קוד (P)" (Restricted Precision - P Code) - מוגבל לשימוש צבאי בדרך כלל.
קוד C/A הוא רצף דטרמיניסטי של 1,023 ביט הנקרא "רעש פסאודו-אקראי" (PRN או PN), אשר אם ישודר בקצב של 1.023 מגה-ביט לשנייה (Mbit/s), יהיה השידור מחזורי עם זמן מחזור של מילישנייה.
תשדורת PRN מתאימה או תואמת בקירוב רק כאשר היא מסונכרנת במדויק.
כל לוויין משדר קוד PRN ייחודי, אשר אינו מתאים לשידורי ה-PRN של שאר הלוויינים.
משמעות הדבר כי שידורי ה-PRN של לוויינים אורתוגונליים אחד לשני.
למעשה זו היא צורה של הריבוב (CDMA (Code Division Multiple Access, אשר מאפשרת למקלט לזהות מספר רב של לוויינים על אותו תדר שידור.
גם קוד P הוא PRN, אולם ה-P Code של כל לוויין הוא באורך של 1012x6.1871 ביט (מעל 720 גיגה-בייט) ולכן חוזר על עצמו פעם בשבוע (עקב שידור בקצב של 10.23 Mbit/s).
האורך הרב של הקוד ומורכבותו מגבירים את מרווח הקורלציה שלו ומונעים אפשרות של כפילות טווח בתחומי מערכת השמש.
למרות זאת, הוא כה ארוך ומורכב עד כי בתחילה הוערך כי מקלט לא יוכל להינעל על אות כזה באופן ישיר, אלא יאלץ להינעל תחילה על קוד C/A פשוט ולאחר מכן, כאשר המקלט מצויד בזמן מדויק ממיקום משוער, יסתנכרן עם ה-P Code.
PRN של קוד C/A הוא ייחודי עבור כל לוויין אך ה-PRN של P-Code הוא בפועל מקטע מסוים מתוך רצף של P-Code כללי באורך של 1014x2.35 ביט (מעל 25.5 טרה-בייט) וכל לוויין משדר במחזוריות את המקטע שהוקצה לו מתוך הרצף השלם.
כדי למנוע שימוש על ידי מי שאינו מורשה ולהימנע ככל האפשר מהפרעות בסיגנל של תקיפות סייבר, הוחלט להצפין את שידורי P-Code.
השידור אופיין על ידי רצף הצפנה "W-Code" כדי לייצר את האות המוצפן המשודר - "Y-Code".
קוד זה נקרא בדרך כלל "P(y)-Code".
תכונות ה-W-Code נשמרות בסוד, אך ישנה הערכה כי הוא מורכב על ה-P-Code בתדירות של כ-500kHz, קצב איטי יותר (פי 20 בערך) מאשר ה-P-Code עצמו.
נתון זה אפשר לחברות אזרחיות לעקוב אחר סיגנל P(Y)-Code ללא ידיעת ה-W-Code.
|+ מבנה מסר ניווט במערכת GPS
| 3–10 || נתוני אפמריס(מסלול לוויין מדויק)
| 3–10 || רכיב אלמנך(תקציר הרשת הלוויינית,תיקון שגיאות)
בנוסף ל-PRN, מקלט צריך לדעת פרטי מידע עבור כל לוויין, מיקומו והרשת.
במערכת GPS, המידע הנוסף יושב מעל , ב-50 ביט לשנייה והוא נקרא "מסר נווט".
מסר הנווט מכיל שלשה מרכיבים עיקריים.
הראשון מכיל תאריך ו"זמן GPS" וכן מצב הלוויין וסטטוס המצביע על רמת תקינותו.
השני מכיל נתוני מסלול הלוויין הנקראים אפמריס, המאפשרים למקלט GPS לחשב את מיקום הלוויין בזמן נתון.
השלישי נקרא אלמנך, ומכיל מידע לגבי כלל הלוויינים במערכת, מיקומם ומספרי ה-PRN שלהם.
אפמריס נחשב למידע מפורט ותקפותו לכן אינה עולה על 4 שעות.
לעומתו אלמנך כללי יותר ופחות מפורט אך תקף לאורך זמן רב (עד 180 יום).
האלמנך עוזר למקלט לקבוע אלו לוויינים לחפש וכאשר המקלט מוצא לוויין הוא מוריד ממנו ישירות את נתוני האפמריס שלו.
אם הסיגנל של לוויין מסוים אובד בזמן שהאפמריס בהליך רכישה, המקלט חייב למחוק את המידע שהתקבל ולהתחיל מחדש.
מסר הנווט עצמו מורכב ממסגרת באורך 1,500 ביט, המחולקת ל-5 תת-מסגרות של 300 ביט כל אחת ומשודרת בקצב של 50 ביט לשנייה.
כל תת-מסגרת לכן דורשת 6 שניות כדי לשדרה.
לכל מסגרת יש את "זמן ה-GPS".
תת-מסגרת 1 מכילה את תאריך ה-GPS (הנקרא "מספר שבוע" - "week number") ומידע לתיקון זמן הלוויין לזמן GPS וכן מידע על רמת תקינות וסטטוס.
תת-המסגרות 2 ו-3 מכילים את האפמריס של הלוויין.
תת-המסגרות 4 ו-5 מכילות את האלמנך.
כל מסגרת מכילה 1/25 מתוך האלמנך כולו ולכן מקלט צריך לקלוט 25 מסגרות שלמות כדי להרכיב את 15,000 הביטים של מידע האלמנך במלואו.
בקצב זה, 12.5 דקות דרושות למקלט להשיג את מידע האלמנך.
נתוני הנקודות המרכיבות את המסלול, או האפמריס, מתוך מסר הנווט משמשות לחישוב מדויק של מיקום הלוויין בעת תחילת שליחת המסר.
מקלט רגיש יותר יוכל לקלוט את מידע האפמריס מהר יותר ממקלט פחות רגיש, וההבדל גדל ככל שהסביבה רועשת יותר.
כל תת-מסגרת מחולקת ל-10 "מילים".
היא מתחילה עם מילת טלמטריה (TLM), אשר מאפשרת למקלט לזהות שזו תחילת תת-מסגרת ולקבוע את זמן המקלט בו התחילה תת-המסגרת.
המילה הבאה היא מילת מסירה ("handover word" או HOW) אשר נותנת את זמן ה-GPS (בפועל הוא זמן ה-GPS שבו הביט הראשון של המסגרת הבאה ישודר), ומזהה את התת-מסגרת בתוך מסגרת מלאה.
8 המילים הנותרות מחזיקות את המידע הרלוונטי לאותה מסגרת.
לאחר שתת-מסגרת נקראה ופוענחה, זמן השידור של המסגרת הבאה יכול להיות מחושב תוך שימוש בנתוני תיקון השעון ומילת ה-HOW.
המקלט יודע את זמן השעון שבו תחילת ההודעה הבאה הגיעה מתוך מילת ה-TLM וכך לחשב את הזמן ואת ה"פסאודו-טווח".
המקלט מסוגל לקבל מדידת פסאודו-טווח חדשה בתחילת התת-מסגרת הבאה, או כל 6 שניות.
נתוני האלמנך, המסופקים בתת-המסגרות 4 ו-5 של כל מסגרת, מורכבים ממסלול משוערך סביב כדור הארץ וסטטוס לכל לוויין במערכת הלוויינים (השייכים ל-GPS), מודל יונוספירה ומידע המסייע לקשר זמן GPS לזמן אוניברסלי מתואם (UTC).
כל מסגרת מכילה חלק מהאלמנך (בתתי המסגרות 4 ו-5) וכך האלמנך כולו עובר ברצף שידור של 25 מסגרות, על ידי כל לוויין.
שידור כזה לוקח 12.5 דקות.
האלמנך משרת כמה מטרות; הראשונה היא לסייע ברכישת לוויינים בעת תחילת עבודה של מקלט על ידי כך שהוא מאפשר למקלט לייצר רשימה של לוויינים שהוא צפוי לזהות באותו רגע, על בסיס מידע השמור אצלו, וחתימת זמן נכחי.
לעומתו האפמריס מכל לוויין משמש לחישוב המיקום של המקלט.
במערכות ישנות, אובדן מידע האלמנך היה גורם להשהיה ממושכת טרם היכולת לקבוע מיקום המקלט, מכיוון שחיפוש הלוויינים ארך זמן רב.
חומרה מודרנית יותר מפחיתה משמעותית את זמן החיפוש כך שגם אם אין נתוני אלמנך, הדבר אינו מהווה הפרעה משמעותית.
המטרה השנייה היא לקבוע זמן מתוך נתוני ה-GPS ולהתאימו לסטנדרט UTC.
זמן זה נקרא "זמן GPS".
המטרה האחרונה היא לאפשר למקלט העובד על תדירות מוגדרת אחת, לבצע תיקונים להשהיות הנובעות ממבנה היונוספירה של כדור הארץ.
תיקונים אלו אינם מדויקים כמו התיקונים המתקבלים ממערכות אוגמנטציה כמו WAAS, GAGAN ו-EGNOS, אך הם טובים יותר מאשר להשאיר את המידע ללא תיקונים לשגיאות יונוספירה כלל, שכן שגיאות אלו הן מקור השגיאה הגדול ביותר עבור מערכות תדר בודד.
כדי שיוכלו האותות, קודי C/A ו- וכן מסר הנווט לעבור מהלוויין למקלט, הם צריכים לעבור אפנון שיעביר את מידע שלהם על גבי גל נושא.
קוד ה-C/A נשלח בתדירות L1 כאות בעל 1.023MHz תוך שימוש בשיטת האפנון "מפתוח בינארי של הזחת פאזה" (או BPSK).
מאידך קוד ה- משודר הן ב-L1 והן ב-L2 כסיגנל 10.23MHz עם אותו אפנון, אך משודר בניצב לשידור קוד ה-C/A (היינו ב-90° הפרש פאזה)
מלבד יתירות ועמידות מוגברת להפרעות או חסימות, שידור בשתי תדירויות מלוויין אחד מוסיף יתרון משמעותי והוא האפשרות למדוד וכתוצאה מכך לקזז את השגיאה הנובעת מהעיכוב היונוספרי עבור אותו לוויין.
ללא מדידה כזו, מקלט GPS יהיה חייב להכיל או לקבל מודל מוכלל של תיקוני יונוספירה ממקור חיצוני, כגון מערכת הגברה דוגמת WAAS.
עם התפתחות הטכנולוגיה ושיפורים משמעותיים ביכולות המקלטים, שגיאת היונוספירה נשארה השגיאה הגדולה ביותר בסיגנל.
מקלט שיוכל לבצע מדידה כזו יוכל להיות מדויק יותר באופן משמעותי.
מקלט כזה נקרא "מקלט דו-תדרי" (Dual Frequency Receiver).
מכיוון שכל אותות הלוויינים ממודלים בתוך אותו תדר L1, ישנו צורך להפריד בין האותות לאחר פענוח האפנון במקלט.
לצורך כך הוענק לכל לוויין רצף בינארי הנקרא "קוד זהב".
האותות מפוענחים תוך הוספת מודולו 2 של קוד הזהב המתאים ללוויינים n1 עד nk, כאשר k הוא מספר הערוצים במקלט ה-GPS ו-n1 עד nk הם מזהי ה-PRN של הלוויינים.
כל מספר PRN ייחודי ובטווח שבין 1 ל-32.
התוצר של חישוב מודולו 2 דלעיל, הוא ה-50bit/s של מסר הנווט מהלוויינים n1 עד nk.
קוד הזהב שהזכרנו הם רצף של 1,023 ביט לתחום של שנייה אחת.
קודי הזהב הם אורתוגונליים במידה רבה, כך שלא סביר שלוויין אחד יפורש כמשנהו בטעות.
בנוסף לכך קודי הזהב בעלי מאפיינים לתיקון שגיאות אוטומטי.
ישנם 1,025 קודי זהב שונים באורך 1,023 ביט, אך רק 32 נמצאים בשימוש.
קודים אלו נקראים לעיתים רעש פסאודו-אקראי מכיוון שאינם מכילים מידע כלשהו ונראים כרצף אקראי, אולם שם זה מטעה מפני שהם בפועל רצף דטרמיניסטי.
אם מידע מוקדם של אלמנך קיים, המקלט בוחר אילו לוויינים לחפש על פי ה-PRN.
אם נתוני אלמנך אינם זמינים, המקלט נכנס למצב של חיפוש תוך לולאה על מספרי ה-PRN על להשגת נעילה על אחד הלוויינים.
כדי להשיג נעילה דרוש קו ראייה ישיר (Line of sight) ולא מופרע בין הלוויין למקלט.
לאחר מכן יכול המקלט להשיג את נתוני האלמנך כדי לקבוע את הלוויינים עליהם עליו להאזין.
כל לוויין הנקלט מזוהה על ידיו בעזרת הדפוס הייחודי של קוד ה-C/A.
המקלט משתמש בקוד הזהב של ה-C/A, יחד עם ה-PRN של הלוויין כדי לחשב נתון הזחה (offset) "O" אשר מחושב בשיטת ניסוי וטעייה.
1,023 הביטים של ה-PRN של סיגנל הלוויין מושווים עם ה-PRN של סיגנל המקלט.
אם התאמה אינה מושגת, 1,023 הביטים של סיגנל המקלט מוזחים בביט אחד ביחס ל-PRN של הלוויין ונערכת השוואה מחודשת.
תהליך זה חוזר על עצמו עד שכל האפשרויות (1,023) נוסו ואם כולן נכשלו, מתנד התדירות מוסח לערך הבא ומתחיל התהליך מחדש.
מכיוון שתדר הגל הנושא עלול להשתנות כתוצאה מהזחת דופלר (Doppler Shift), הנקודות בהן PRN נקלט מתחיל עלולים להיות שונים מ-O בכפולה לא שלמה של מספר המילישניות.
לכן, עקיבת גל נושא מתבצעת יחד עם עקיבת רצפי PRN כדי לקבוע מתי מתחיל רצף ה-PRN המתקבל.
בשונה מהחישוב הקודם, בו נוסו כל 1,023 אפשרויות ההזחה.
העקיבה לתחזוק נעילה דורשת בדרך כללי עד כחצי מרוחב הפולס.
כדי לבצע את העקיבה, על המקלט לצפות בשני נתונים כמותיים, שגיאת המופע (phase error) וההזחה בתדירות הנקלטת (received frequency offset).
ההתאמה בין קוד ה-PRN הנקלט לבין ה-PRN המחושב מוערכת כדי לקבוע האם הביטים של שני האותות לא מיושרים זה על זה.
השוואות בין ה-PRN הנקלט למחושב, מוזחות חצי רוחב פולס קדימה וחצי רוחב פולס אחורה כדי להעריך את ההתאמה הנדרשת.
כמות התיקון הנדרשת להתאמה מקסימלית משמשת להערכת שגיאת המופע.
הפקודה למייצר התדירות ושינויים נדרשים נוספים בהזחת קוד ה-PRN מחושבים כפונקציה של שגיאת המופע וההזחה בתדירות הנקלטת בתיאום עם חוק השליטה שבשימוש.
מהירות הדופלר מחושבת כפונקציה של הזחת התדירות מהתדר הנומינלי של הגל הנושא.
מהירות הדופלר היא רכיב המהירות יחד עם קו הראיה של המקלט ביחס ללוויין.
במהלך קריאת נתונים עוקבים של רצף ה-PRN, תגיע קפיצה פתאומית במופע של 1,023 הביטים הנקלטים של קוד ה-PRN.
קפיצה זו מסמנת את תחילת ביט המידע של מסר הנווט.
הדבר מסייע למקלט להתחיל לקרוא את רצף הביטים של 20 המילי-שניות של מסר הנווט.
מילת ה-TLM בתחילת כל תת-מסגרת של מסגרת הנווט מאפשרת למקלט להבחין בכך שזו תחילת תת-מסגרת וכן לקבוע את זמן המקלט בו התחילה תת-המסגרת.
מילת ה-HOW יכולה אז לאפשר למקלט לקבוע איזו תת-מסגרת משודרת.
עיכוב של עד כ-30 שניות עד להערכת מיקום ראשונה עלול לקרות אם המקלט צריך לקרוא את נתוני האפמריס לפני חישוב חיתוך המשטחים האליפטיים.
אחרי שתת-מסגרת נקראה ופוענחה, הזמן בו נשלחה תת-המסגרת הבאה יכול להיות מחושב תוך שימוש בנתוני תיקון השעון ובמילת ה-HOW.
המקלט יודע את זמן המקלט בו נקלטה תת-המסגרת הבאה מתוך מילת הטלמטריה, וכך לאפשר חישוב זמן השידור וכתוצאה מכך את הפסאודו-טווח.
המקלט יכול תאורטית לחשב פסאודו-טווח בכל תחילת תת-מסגרת, או כל 6 שניות.
לאור זאת נתוני המיקום על המסלול, או אפמריס, מתוך מסר הנווט משמש לקביעת מיקום מדויק של הלוויין בעת תחילת השידור של המסר.
כאמור, מקלט רגיש יותר יוכל להשיג את מידע האפמריס מהר יותר ממקלט פחות רגיש, במיוחד בסביבה המכילה רעשים.
מערכת הלוויינים GPS הגיעה לתפקוד מלא ביולי 1995 תוך השגת מכלול יעדי התכנון המקוריים שלה.
אולם, לאור התקדמות טכנולוגית ודרישות חדשות שנוספו על הקיימות, הוחלט על מאמץ לשדרג את מערכת GPS.
ב-1998 הודיעה סגן הנשיא על כוונה זו ופתוח השינויים והתוספות החל בשנת 2000. מאמץ זה כונה על ידי הקונגרס GPS III.
הפרויקט כלל תחנות קרקעיות חדשות ולוויינים נוספים הן לשימושים אזרחיים והן לשימושים צבאיים במטרה לשפר את הדיוק והזמינות עבור כלל המשתמשים.
מערכת ה-GPS המשופרת כללה שני שיפורים משמעותיים עבור האותות האזרחיים: אות מסייע נוסף חסר נתונים וקידוד FEC (ראשי תיבות של forward error correction) של מסר הנווט.
האות הנוסף, המכונה לפעמים "pilot carrier", מסייע ברכישת הלוויין, ומשודר לצד הגל הנושא המקורי.
אות זה מתוכנן באופן שיקל על נעילה עליו ביחס לאות הרגיל.
כאשר מתבצעת נעילה עליו קלה יותר הנעילה על הגל הנושא וכך זמן התגובה של המקלט מהיר יותר ומקפיץ את העוצמה של הקורלטור.
השיפור השני היה להשתמש בקידוד FEC עבור מסר הנווט, אשר לאור קצב השידור האיטי של מידע הנווט (50 ביט לשנייה), הפרעות קטנות עלולות להיות בעלות השפעה גדולה.
לכן קידוד FEC מכניס שיפור משמעותי על התפקוד הכללי.
אחת מההודעות הראשונות הייתה על הוספה של תדר נוסף לשימוש אזרחי, מלבד L1 ששימש לסיגנל C/A.
הוא קיבל את השם L2C ונקרא כך בשל העובדה שהוא משודר בתדירות של L2.
בשל הצורך בחומרה חדשה על הלוויינים הוא משודר רק מלווייני "Block IIR-M" (הלוויין הראשון בסדרה זו שוגר למסלול בספטמבר 2005 והאחרון באוגוסט 2009) או מאוחרים יותר.
סיגנל L2C משפר את דיוק הנווט, מספק דרך קלה לעקוב אחר האות, ומשמש אות יתיר בהפרעות מקומיות.
בשונה מ-C/A, שידור L2C מכיל שני קודי PRN, האחד נקרא CM (או Civilian Moderate) והשני CL (או Civilian Long).
קוד CM הוא באורך 10,230 ביט, וחוזר על עצמו כל 20 מילי-שנייה.
כל אות משודר בקצב של 511,500 ביט לשנייה, אך הם עוברים ריבוב היוצר בסופו של דבר אות של 1,023,000 ביט לשנייה.
CM מאופנן עם מסר הנווט CNAV ואילו CL אינו מכיל נתונים מאופננים ולכן נקרא "רצף נטול נתונים".
הרצף הארוך וחסר הנתונים משודר בקורלציה גבוהה ב-24dB (כלומר חזק פי 250 לערך) מאשר C/A של L1.
בהשוואה ל-C/A, ל-L2C יש איחזור מידע גבוה ב-2.7dB ועקיבות נשא גבוהה ב-0.7dB למרות שעוצמת השידור שלו נמוכה ב-2.3dB.
המידע המוכל ב-CNAV מהווה שדרוג של מסר ה-NAV המקורי.
הוא מכיל ייצוגי מידע מדויקים יותר מאשר ה-NAV.
מידע זהה (זמן, סטטוס, אפמריס, אלמנך) משודר בעזרת הפורמט החדש CNAV, אך במקום להשתמש בארכיטקטורה של מסגרות ותת-מסגרות, הוא מאפיין פורמט שליחת חבילות מידע, המורכבות מעד 12 שניות בהן נשלחת חבילות של 300 ביט.
ב-CNAV, שתיים מתוך כל ארבע חבילות מידע הן אפמריס ולפחות אחת מארבע כוללת נתוני שעון, אך העיצוב מאפשר למגוון רחב של חבילות להישלח.
בקונסטלציה של 32 לוויינים, והמידע שמאופיין בעיצוב זה, פחות מ-75% מרוחב הפס מנוצל.
רק חלק מחבילות המידע אופיינו באופן מלא.
עובדה זו תאפשר למערכת "לגדול" בעתיד עקב הגמישות בשליחת חבילות שעדיין לא הוגדרו באופן קשיח.
ישנם מספר שיפורים שמביא המסר החדש CNAV:
הוא משתמש ב-FEC בקצב פיתול של 1/2, ולכן עבור שליחת מסר בקצב 25bit/s משודר סיגנל בקצב 50bit/s.
מספר השבוע (week number) הוא כעת 13 ביט (מאפשר 8192 שבועות) וחוזר על עצמו רק כל 157 שנים, כך שהפעם הבאה שיחזור ל-0 תהיה ב-2137. המסר הקודם הכיל מספר שבוע של 10 ביט ולכן חוזר ל-0 כל 19.6 שנים.
ישנה חבילה המכילה הזחת זמן GPS-ל-GNSS.
נתון זה יאפשר שיתוף עם מערכות GNSS שונות כגון GLONASS, Galileo או ביידו.
רוחב הפס המוגדל מאפשר הכללה של חבילות לתיקון מידע, לשימוש דומה שנעשה במערכות אוגמנטציה מבוססות לוויינים (SBAS), אשר יאפשר תיקון לנתוני שעון של L1 NAV.
כל חבילת מידע מכילה דגל התראה, אשר יודלק אם נתוני הלוויין לא אמינים.
משמעות הדבר היא כי משתמשים ידעו תוך 6 שניות אם נתוני הלוויין המגיעים לא ראויים לשימוש.
שיפור משמעותי נוסף הוא תמיכה מובנית בעד 63 לוויינים (לעומת 32 במסר L1 NAV).
רכיב מרכזי בשיפור מערכת ה-GPS היה סיגנל צבאי חדש שקיבל את הכינוי M-Code (קיצור של Military Code).
הוא תוכנן להעצים את יכולות המיגון בפני חסימות כדי לאפשר עבודת מקלטים בסביבה מורעשת, אם באופן טבעי ואם על ידי לוחמה אלקטרונית.
ה-PRN שלו באורך לא מפורסם, והוא משודר ב-5.115MHz.
בשונה מ-(P(y, ה-M-Code מתוכנן להיות אוטונומי כלומר תהיה אפשרות לביצוע כלל החישובים על סמך הסיגנל לבדו (ללא C/A).
סיגנל אזרחי הקרוי בטיחות החיים בתדר המוגן על ידי איגוד הטלקומוניקציה הבינלאומי (ITU) לשימושי ניווט רדיו אוויריים, שודר לראשונה לשם הדגמה על ידי הלוויין USA-203 (מסדרת IIR-M), והוא זמין בכל לווייני GPS IIF (ומאוחרים יותר).
שני קודי PRN משודרים על L5: קוד מסונכרן מופע, נקרא I5-Code, וקוד במופע אורתוגונלי, נקרא Q5-Code.
שניהם באורך 10,230 ומשודרים ב-10.23MHz (כלומר חוזרים על עצמם כל מילי-שנייה).
בנוסף, שידור ה-I5 מאופנן בקידוד ניומן הופמן, 10 ביט, בתדירות 1kHz, ושידור ה-Q5 מאופנן בקידוד ניומן הופמן, 20 ביט, בתדירות 1kHz.
מסר CNAV של L5 כולל SV (וקטור מצב - State Vector) של נתוני האפמריס, זמן מערכת, נתוני התנהגות שעון, מסר סטטוס וכיוצא באלה.
50 הביטים לשנייה הנשלחים, מקודדים בקצב של מקודד פיתול 1/2 (1/2 convolution coder).
100 התווים לשנייה (SPS או symbols per second) שנוצרים מוספים (מודולו-2) לקוד I5 בלבד; הביטים של התוצאה משמשים לאפנון הגל הנושא מסונכרן המופע (I5).
הסיגנל הנוצר נקרא סיגנל המידע של L5 (L5 Data signal).
הגל הנושא של הקידוד האורתוגונלי אינו מכיל את המידע ומשמש כ אות מסייע לנעילה (ונקרא L5 Pilot Signal).
השידור בתדר L5, הוא 1176.45MHz (כלומר 10.23MHz × 115), השייך לתחום תדרי הנווט האווירונאוטי השמור על ידי ה-ITU.
התדר נבחר כך שקהילת האוויוניקה תוכל לנהל הפרעות באופן יעיל יותר מאשר ב-L2.
הסיגנל לשימוש אזרחי, המשדר בתדירות שהוגדרה L1 (של 1575.42MHz) אשר מכילה את קידוד ה-C/A נמצא בשימוש כל מקלטי ה-GPS הקיימים.
L1C צפוי להיות זמין עם השיגור הראשון של Block III (תוכנן במקור ל-2014 אך נדחה באופן משמעותי).
קודי ה-PRN באורך 10,230 ביט ומשודרים ב-1.023Mbit/s הוא משתמש באות נוסף הנקרא אות מסייע (Pilot Carrier), בדומה ל-L2C.
שיטת האפנון נבחרה להיות (1,1)BOC (ראשי תיבות של: Binary Offset Carrier) עבור האות המכיל את המידע, ו-TMBOC (ראשי תיבות של: Time Multiplexed Binary Offset Carrier) עבור האות המסייע.
אפנון TMBOC הוא למעשה שימוש ב-(1,1)BOC עבור כל המחזורים מלבד 4 לכל 33 מחזורים.
בהם הוא עובר לאפנון (6,1)BOC.
מסך כל אנרגיית הסיגנל, 25% מושקע בסיגנל המכיל את המידע ו-75% לאות המסייע.
מימושים שלו מתוכננים להכיל את קודי ה-C/A כדי להבטיח תאימות אחורה.
1.5dB תוספת במינימום עוצמת C/A כדי להתעלות מעל רצפת רעש גבוהה יותר.
אות מסייע מגביר את עקיבות האות.
מאפשר תפעול משולב עם Galileo L1
מסר הנווט של L1C, הנקרא CNAV-2, הוא באורך 1,800 ביט (כולל FEC) ומשודר ב-100bit/s.
הוא מכיל 9 ביט של נתוני זמן, חבילות מידע של 600 ביט נתוני אפמריס ו-274 ביט של מידע נוסף.
אות קין הוא מונח מקראי, אשר לימים הפך לביטוי לאות קלון.
מקורו של המונח בסיפור התנ"כי על קין והבל.
לאחר שרצח קין את הבל ביקש הראשון מאלוהים הגנה בפני כל החפץ לקחת את נפשו בעבור עוונו.
משמע, במקור שם אלוהים אות לקין כדי לשמרו מכל החפץ לקחת את נפשו, אך ברבות הימים הפך אות קין לסמל ותווית שלילית שמעידה על רבב מוסרי כבד הדבק במי שחטא וסטה מדרך הישר.
קין הרג את הבל בשדה.
המקרא מתאר בסיפור קין והבל את הרצח האנושי הראשון.
הבל היה רועה צאן וקין עובד אדמה.
קין הקריב קורבנות לה' והביא מנחה מפרי האדמה.
בעקבות אחיו, הביא הבל כמנחה לה' מבכורות צאנו ומחלביהן.
ה' קיבל ברצון ובאהבה את מנחתו של הבל, ואולם דחה את מנחתו של קין.
כתוצאה מכך, נפלו פניו של קין והוא התקשה לקבל את הכישלון.
קין בחר להתמודד עם האכזבה והקנאה בדרך של אלימות, והוא רצח את אחיו.
המקרא מתאר כיצד ה' שואל את קין שאלה רטורית: "אי הבל אחיך?" שאלה זו באה לבחון את כנותו של קין.
קין בחר להסתיר מה' את מעשה הרצח, וחטאו היה כפול.
ה' העניש את קין על חטאיו בחומרה בקללת האדמה אותה עבד קין ובחיי נוודות נצחיים.
בתגובה לענישה: אומר קין לה' - "גדול עווני מנשוא".
אמירה זו שנויה במחלוקת, כשמחד גיסא, יש הרואים בה כהתוודות אמיתית וכנה של קין בחומרת מעשיו, למשל הרמב"ן.
קרי, קין מודה שחטאו כה גדול וחמור שיהיה קשה לסלוח לו.
ומאידך גיסא, יש הרואים באמירה זו מעין התרסה של קין כלפי האל בגודל הענישה שיהיה קשה לשאתה.
במילים אחרות, לדעת הקבוצה השנייה, שרש"י מייצג אותה - קין שם לכאורה סימן תמיהה בסוף המשפט: האם גדול עווני מנשוא?
כאשר בתמיהתו זו הוא מוסיף חטא על פשע.
הפרשנים המסורתיים והמודרניים התלבטו מדוע לא קיבל קין מיד את עונש המוות מידי האלוהים על הרצח שביצע.
ככתוב: "שופך דם האדם באדם דמו יישפך".
לפי פירוש אחד העונש של הגירוש מהשבט בתקופה הקדומה היה חמור מאוד, וחשף את קין לבדידות, חיי מחסור וסכנה בפני חיות היער.
דעה אחרת מביעה השערה שקין לא ידע את משמעות חומרת מעשהו, מאחר שלא היה חשוף מעולם למעשי רצח אחרים.
קין, המבין כי חיי הנוודות יחשפו אותו לסכנות גדולות, פונה לה' בטרוניה המביעה את חששו הגדול מפגיעותו.
הוא ירא מהחיות מצד אחד, ומהבריות מצד שני, פן יחליטו להרוג אותו כגמול על הרצח המזעזע שביצע.
על כן, בחר ה' לשים לקין אות, כזו שתקנה לו הגנה ומחסה מפני אויביו ותסיר כל חשש מליבו.
הדעה המקובלת היא שאות קין באה להעביר מסר חברתי, חינוכי ומוסרי; איסור על לקיחת החוק לידיים ואיסור חמור יותר על נקיטה במתודה של עין תחת עין.
פרשנויות מקובלות למושג "אות קין"
רש"י סובר שאות קין הייתה אחת מאותיות הבורא; "חקק לו אות משמו במצחו" ומסביר: מחוץ למשפחתו של קין, הרי לא היו אנשים, ומבני משפחתו הוא לא חשש, אלא מחיות היער, שמחמת עוונו לא תהיה מעתה יראתו עליהם והם יפגעו בו.
הרמב"ן מתרשם שהאות הייתה מעין סימן, מורה דרך אשר ילך בה, שבה לא יקרנו אסון.
בעלי האגדה, שקדמו למפרשים דלעיל, נחלקו גם הם בביאורה של ה'אות' בפסוק התנ"כי, שכן לטענתם, המקרא סתם ולא פירש.
מחד גיסא, יש הרואים במילה "אות" כמהווה סמל, סימן או מופת.
ומאידך גיסא, יש המפרשים 'אות' במשמעותה הלשונית הרגילה - אחת מאותיות שמו של האל.
שתי המסורות הפרשניות מתבטאות במדרש האגדה ובתרגום יונתן בן עוזיאל.
במדרש האגדה נותנים מספר פרשנויות למילה "אות", וכולן במשמעות של סימן, מופת.
באמצעות העיקרון הפרשני של גזירה שווה מפסוקים אחרים הם מעלים הצעות כמו: הזריח לו שמש, הזריח לו צרעת, מסר לו כלב, הצמיח לו קרן וכיוצא בזה.
לעומתם, מתרגם יונתן את הפסוק כך: "נטל [הקב"ה] אות אחת מכ"ב אותיות שבתורה וכתב על זרועו של קין'".
משמע, אלוהים שם על מצחו של קין אות משמו לצורך הגנה מאויביו.
במדרש תיקוני הזוהר "אות קין" מתפרש באופן חיובי דווקא, כאות ברית המילה, ונראה שנקשר בקיני חותן משה ומעשה ציפורה במלון במדבר:
מסיפורו של קין הגיע המושג גם לשפה המדוברת.
"אות קין" הפך למטבע לשון המהווה מעין תווית שלילית, המוצמדת כביכול לשמו של פלוני ומעידה על רבב מוסרי.
חיים הרצוג, בעת היותו שגריר ישראל באו"ם, גינה את החלטת העצרת לכנות את הציונות כגזענית, באומרו כי: "החלטה זו הפכה את עצרת האו"ם למרכז ראשי של אנטישמיות ברחבי תבל [...] אות קין המוטבעת על מצחן של אומות שונות בעולמנו"
אנדריי קליונוב, כתב ב"דבר" לאחר עלייתו ארצה מברית המועצות בשנת 1973, שכל אזרח שמגיש בקשת עלייה לישראל "נהפך לאזרח מחוץ לחוק ואות קין על מצחו"
יו"ר פורום משפחה ובתי דין רבניים בלשכת עורכי הדין, עו"ד אודליה חן, עומדת מאחורי היוזמה להצעת החוק החדשה של חברת הכנסת רויטל סויד (המחנה הציוני) בעניין סרבני הגט.
ההצעה ממליצה על הקמת מאגר שמות של סרבני וסרבניות הגט למיניהם, בצירוף תמונותיהם, "אדם שיודע ששמו יכול להתפרסם בכל העולם כולל כל פרטיו כמו אחרון הגנבים זה משול לאות קין".
אות קטמון הוענק כאות ללוחמים שהשתתפו בקרב סן סימון במהלך מלחמת העצמאות.
ביולי 1949 החלה חלוקת האות.
זמן קצר לאחר חלוקתו, חדל צבא הגנה לישראל להכיר בו וענידתו הופסקה.
אות קטמון עגול ועשוי ברונזה או כסף.
קוטרו של אות הכסף 28 מילימטר ונראה שקוטרו של אות הברונזה היה זהה.
בחזיתו תבליט של בניין הסוכנות היהודית ושל מגדל דויד וסביב לו הכתובת "אם אשכחך ירושלים, תשכח ימיני".
בגב האות נכתב "לכבוש קטמון ירושלים כ"ב ניסן תש"ח 1.5.1948".
נראה שהאות היה תלוי על סרט כחול לבן.
"אותות אור" (1979) הוא הדפס שיצר האמן ישראלי אברהם אופק.
ההדפס "אותות אור" נוצר בשנת 1979 בטכניקה של דפוס רשת בסדנת ההדפס ירושלים.
הוא מבוסס על סדרה של פעולות אמנותיות בהן הקרין האמן אותיות עבריות בעזרת השתקפות אור במראה על גבי מבנים או בטבע.
בכך הפך אופק את הבלתי-מוחשי לניתן לצפייה.
בתצלום המשועתק בהדפס זה מופיע האמן כשהוא אוחז לפניו בד לבן בצורת מפרש, שעליו מוקרנת האות א - המקושרת בעבודותיו ל"אור, אדמה, אש ואריה".
אותויה (שם מדעי: Ottoia) הוא סוג של תולעת מהתקופה הראשונה בעידן הפלאוזואיקון, הקמבריון, אשר חיה בימים הקדומים, והיא מבין ראשוני התולעים שחיו מעולם.
היא שייכת למערכה פריאפולידה (Priapulida) של תולעים ימיות.
האותויה נתגלתה בפצלי ברג'ס, בהרי הרוקי של קולומביה הבריטית שבקנדה, קרוב לפארק הלאומי יוהו.
מאובנים אלה שונים מכל תולעת חיה והיו בעלי מבנה מכווץ וגלילי בצורתו.
התולעת המוזרה הגיע לאורך שמונה ס"מ בממוצע והייתה בעלת "חוטם" ארוך, באמצעותו שאבה טרף של חסרי חוליות קטנים ממנה, כגון טרילוביטים קטנים ופרוק הרגליים הקדום סידניאה (Sidneyia).
כמה מהמאובנים מוכיחים שהייתה גם קניבלית.
ל"חוטם" היה מבנה קוצני ומשונן לאורכו ובחלקו הפנימי היו מעין "שיניים" מחוזקות.
האותויה הייתה קבורה רוב זמנה בחולות המוצפים בגאות ובעת השפל הייתה מתכנסת במחילה דמוית האות "U" האנגלית.
מראה ההאותויה, שהייתה קטנה מאוד, שימש ליצירת מודלים של תולעים טורפות בסרטים "בראשית" של BBC ו"קינג קונג" (2005), וכן בסרט האימה "Deep Rising".
אות יום הולדת הוא השם שניתן בחלק מממדינות חבר העמים הבריטי להענקת עיטורים ומדליות במהלך החגיגות הרשמיות של יום הולדתו של המונרך.
את העיטורים והמדליות מעניק המלך הבריטי.
האות הוענק מוענק מדי שנה ביום הולדתו של המונרך לפחות מאז 1860, בתקופת שלטונה של המלכה ויקטוריה.
בשנת 1876, לא ניתנו עיטורים ומדליות, מה שגרם ל"מידה רבה של אכזבה" במשרד ההגנה.
יום הולדתו של המלך אדוארד השביעי, יורש המלכה ויקטוריה (שלט בין השנים 1901–1910), חל ב-9 בנובמבר, ומאז 1908, יום ההולדת הרשמי של מלך בריטניה הועבר לשבת הראשונה, השנייה או השלישית ביוני, ואותות יום ההולדת מוענקים בהתאם בימים אלו.
אותות יום ההולדת לא הוענק במקרים שבהם הן חפפו עם עיטורי היובל ב-1887 וב-1897 ואותות ההכתרה בשנים 1911, 1937 ו-1953.
בשנת 2020, בשל מגפת הקורונה, הענקת העיטורים נדחתה לסתיו.
בחיל האוויר הישראלי קיימים מספר אותות הערכה והוקרה אשר מוענקים מדי תקופה בטקס רשמי לאנשי חיל האוויר.
האותות הם: מדליית "מעל ומעבר", אות המופת בטיסה, אות כנפי הזהב ואות כנפי הכסף.
מדליית "מעל ומעבר" היא מדליית הוקרה אשר מוענקת על ידי מפקד חיל האוויר לאנשים אשר תרמו לחיל בצורה יוצאת דופן, וכהגדרת החיל:
+תאריךמקבלי המדליהמפקד החיל המעניקהערות22 בספטמבר 2019פרופסור יוסי לשם
אזרח עובד צה"ל וסא"ל (במיל') יואב ברבי
קולונל מייקל מיילסאלוף עמיקם נורקיןהענקת המדליה בפעם הראשונה.
הטקס נערך בבית חיל האוויר בהרצליה2 באוגוסט 2020אל"ם (במיל') ראובן אברהם
הרב איציק לסלאואלוף עמיקם נורקיןהטקס נערך בבסיס תל נוף9 באפריל 2021אסתי סלומון
שרה שדמיאלוף עמיקם נורקיןהטקס נערך בבסיס תל נוף13 באפריל 2022הרב יצחק אריה דויטש
תא"ל (במיל') פרופסור אלון דומניס
אע"צ מאיראלוף תומר בר28 במרץ 2023אל"ם (במיל') מ'
אלוף (במיל') גיורא רום ז"ל
אל"ם (במיל') ישעיהו (שעיה) חרסית
אל"ם אלכס זילוני ז"ל (המדליה הוענקה למשפחתו לאחר מותו)אלוף תומר ברהטקס נערך בבסיס חצור6 באוגוסט 2023אלוף (במיל') גיורא רום ז"ל (המדליה הוענקה שבוע לפני מותו)אלוף תומר בר6 במאי 2025סא"ל (במיל') ניסן גלעדאלוף תומר בר
אות המופת בטיסה מוענק בחיל-האוויר מדי שנה לאנשי צוות-אוויר ותיקים שטסו מעל 25 שנה בחיל והפסיקו לטוס.
הטקס הראשון נערך בית חיל-האוויר בהרצליה, בינואר 2004, ובו הוענקו אותות לכ-50 קצינים בדרגות סא"ל עד תא"ל ממערכי הקרב, המסוקים והתובלה.
אות "כנפי הזהב" מוענק לטייסים כאות הוקרה על תרומתם רבת השנים לחיל ובחלוף 50 שנים מאז סיימו את קורס טיס.
הטקס הראשון נערך בבית חיל-האוויר בהרצליה, ובו הוענקו אותות לבוגרי קורסים מספר 1-, 2-, 1, 2, 3 ו-4.
אות "כנפי הכסף" מוענק לטייסים כאות הוקרה על תרומתם רבת השנים לחיל ובחלוף 25 שנים מאז סיימו את קורס טיס.
אותות מחלקת המדינה של ארצות הברית הם עיטורים אזרחיים עבור שירות יוצא דופן, הקרבה או גבורה שמעניקה מחלקת המדינה של ארצות הברית.
פרסי משרד החוץ מחולקים לארבע קטגוריות עיקריות: פרסי כבוד, פרסי הישגים, פרסי שירות ופרסי הוקרה.
בנוסף, קיימים פרסים שאינם מוענקים עוד, אך תעודות, סרטים או מדליות עבורם עשויים להופיע מעת לעת.
הקריטריונים לקבלת הפרסים מוגדרים ב-3 FAM 4820 – המדריך לענייני חוץ, סעיף 3 FAM 4800 העוסק בתוכנית הפרסים של המשרד.
המדריך לענייני חוץ מגדיר את מטרת פרסי הכבוד של משרד החוץ כהענקת הכרה לאדם או קבוצה שתרמו תרומה משמעותית.
לפי המדריך, "פרסי הכבוד משתנים בהיקפם ובחשיבותם.
יש לבחון בקפידה את ההשפעה של המעשה שהוביל למועמדות ולהתחשב בשאלה אם המעשה תורם לאזור, לסוכנות או לממשל הפדרלי בכללותו." עם אישור המועמדות, רשאים חברי הצבא האמריקאי לענוד את המדליה והסרט בסדר העדיפויות המתאים כעיטור אישי לא צבאי.
כפי שמפורט במספר רב של דיווחים דיפלומטיים, פרסי ההישגים מוענקים עבור שירות ספציפי במהלך השנה האחרונה בתחומים או קטגוריות עבודה מסוימות.
רוב הפרסים כוללים תעודה, חתומה על ידי מזכיר המדינה, ומענק כספי.
כדי להעניק פרסים בקטגוריות מסוימות, נדרשת כמות מינימלית של מועמדויות תקפות; אם אין מספיק מועמדויות או שהן אינן עומדות בסף הנדרש, לא יוענק פרס באותה שנה.
פרסי כבוד נועדו להעניק הכרה לאדם או קבוצה שתרמו תרומה משמעותית למשימת המשרד.
פרסים אלו משתנים בהיקפם ובחשיבותם, כאשר השפעת המעשה או הפעולה שהובילו למועמדות נבחנת בקפידה.
במסגרת הבחינה, נלקחת בחשבון השאלה האם המעשה המוכר תורם לתחנה או למשרד, לאזור, למשרד החוץ או לממשל הפדרלי כולו.
פרס השירות המצטיין של המזכיר