tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
קלו לברון הגישה במשך מספר שנים תוכניות ברדיו מהות החיים ופינות בתוכניות שונות בטלוויזיה בתחום אושר וצמיחה.
בשנת 2019, בעקבות הצלחת ספרה השלישי, החלה לכתוב טור קבוע במדור הורים ב-ynet.
קלו לברון נשואה ואם לשלושה ילדים, מתגוררת ברמת גן.
אחותה היא המשוררת יעל קלו מור.
יאללה - הוצאת כנרת זמורה ביתן-דביר.
יצא לאור בשנת 2023, בספר 55 סיפורים אישיים מתחומים שונים העוסקים בתחושת ערך, מוטיבציה ועוד.
תכל'ס – איך להיות הגרסה הכי טובה של עצמך - הוצאת כנרת זמורה ביתן-דביר.
יצא לאור בשנת 2019, בספר פירוט של כלים רבים מעולם ההתפתחות והסברים שונים כיצד לפעול כדי ליישם אותם בחיי היומיום.
אושר לא מה שחשבתי - הוצאת כנרת זמורה ביתן-דביר.
יצא לאור בשנת 2013. הספר עוסק בצמיחה אישית והתפתחות וסוקר שיטות וגישות רבות בהן נעזרה קלו לברון באופן אישי על מנת להתמודד עם המשבר בחייה.
קשת בשחור לבן - הוצאת כנרת זמורה ביתן-דביר.
יצא לאור בשנת 2009. הספר מתאר את ההתמודדות האישית והמשפחתית עם מחלת הסרטן של בתה מנקודת ראות אופטימית.
הספר מתאר את המסע שעברה המשפחה מרגע גילוי מחלת הסרטן של הבת שהייתה בת שנתיים וחצי בעת הגילוי של המחלה.
ענת שן (נולדה ב-14 בספטמבר 1959) היא אמנית מיצג ישראלית.
עבודותיה עוסקות בדימויים טקסיים סביב מיניות נשית.
ענת שן נולדה בישראל בשנת 1959. למדה במדרשה למורים לאמנות, רמת השרון.
הופיעה מאז שנת 1983 בעשרות פסטיבלים ותערוכות, ביניהם בפסטיבל עכו, פסטיבל ישראל ופסטיבל מיצג באוקראינה.
לימדה מיצג במדרשה ובמכון אבני.
מנחה אורחת בסדנה השנתית לאמנות המיצג בבמת מיצג .
שן היא נכדתו של ליאופולד שן, מייסדה של קריית טבעון.
בשנים 1984–1986 עסקה שן בפעילות אמנותית אינטנסיבית, לבד ובשיתוף עם דן זקהיים.
ב-1984 השתתפה בתערוכה לבנה בדיזנגוף סנטר עם העבודה "רדי מיידן", מעין טקס חניכה פולחני אמנותי, תוך שהיא הופכת תכנים אישיים למוטיבים טקסיים שימושיים למען הכלל.
העבודה הפכה התמודדות נשית אישית ואוניברסלית לטקס פוסט-מודרני בעל אופי שמאני.
בשנת 1985 הציגה את "נרקיס שמן", יצירה שהתייחסה לגופן בשם זה, תוך החזרתו להקשר המקורי של התעסקות אובססיבית בעצמי ובהשתקפויותיו.
בשנת 1985 העלתה שן יחד עם זקהיים את עבודתם "להיגרר לפוליטיקה בשדה".
העבודה, שהוצגה במסוף ניצנה בגבול מצרים, היוותה טקס נטיעות שביקש לגשר בין טריטוריות, תרבויות, לאומים.
השניים ביצעו ריקוד לצלילי השיר "אני מאמין" של שאול טשרניחובסקי בתרגום לערבית, כשחליפתו של זקהיים הייתה עשויה מדגלי ישראל ומצרים.
עוד באותה שנה הוצגה העבודה "מלך צפרדע מלך לטאה" בדיזנגוף סנטר.
העבודה עסקה במפגש בין שתי ישויות-על סימבוליות מתחרות ומשלימות באמצעות שני מצבי תאורה.
ב-1988 הזמינה תמר רבן את שן ואת זקהיים להעלות יחד ערב מיצגים בסטודיו שלה במקלט עירוני מס' 209 ברמת אביב.
הצלחתו של הערב הראשון הניעה את השלישייה להמשיך לפעול יחד, ובהמשך הדרך להקים את עמותת מקלט 209 לקידום האמנות הבינתחומית בישראל.
במקלט 209 יכלו האמנים להגיע לחקירה והתנסות שלא התאפשרו במוזיאונים ובגלריות.
לאורך מספר שנים יצרו שן, רבן וזקהיים, יחד עם אמנים אורחים ושותפים ליצירה, סדרת אירועי אמנות בינתחומיים במקלט ובאתרים אחרים.
בנוסף לפעילותם האמנותית, לימדו ויזמו הרצאות בתחום האמנות הבינתחומית.
בתוכנית הראשונה ב-209 הציגה ענת שן את "האם אתה רוצה להתחתן איתי?".
העבודה, שארכה 20 דקות, היוותה מעין טקס לבחורה שמחפשת זוגיות.
רצף שקופיות הוקרן על וילון והציג דימויים שונים בעוד שן והמשתתפים האחרים, לבושים שמלות עתירות בד שעיצבה שן, ביצעו פעולות טקסיות של שירה, ריקוד בליווי מוזיקה כמקהלה בטרגדיה יוונית.
כל זאת במטרה לתת מקום לסיטואציה המביכה וביקורת על הכלים שהחברה מנסה להתמודד עם הכאב שבה.
תוכנית מספר 3 נוצרה עבור פסטיבל ישראל 1990. היא הוצגה במקלט של תיאטרון ירושלים ואחר כך המשיכה והוצגה במקלט 209 ברמת אביב.
בתערוכה המיצג כלל טקס ריפוי עולמי באמצעות תרופה נגד תולעים ולטאות שהוצאו מגופה שן, טקס אמנותי-רוחני.
1983 – שובי דובי זו: מיוציגל (עם דן זקהיים), חג המוזיקה, שפיים.
1985 – נרקיס שמן, ערב שופרא, צוותא, תל אביב.
1985 – רדי מיידן, גלריית תת-רמה, תל אביב.
1985 – רדי מיידן #2, תערוכה לבנה, דיזנגוף סנטר, תל אביב.
1985 – שירו של ענן, סטוצים: נשף פוס-מודרני ראשון, צוותא, תל אביב
1985 – להיגרר לפוליטיקה בשדה (עם דן זקהיים וידיד רובין), מפגש אמנים, מסוף ניצנה, ניצנה
1985 – להירדם על פטמת יער, פרויקט בטבע מס' 5, יער נס הרים
1993 – חיים-חיים (Life-Life) (עם תמר רבן ודן זקהיים), גלריה בורוכוב, תל אביב
2013 – מפלצת קראוקי ועבודה מבוססת אוקסיטוצין (עם נורית יצחק) פסטיבל זז.
2014 – אורגזמה, במת מיצג, פסטיבל זז
עַסַ֫אִיב אַהְל אֶל-חַק הוא ארגון פוליטי מיליציוני עיראקי-שיעי הפועל בעיראק.
ב-2018 התמזג הארגון אל תוך ארגון הגיוס העממי (אל-חשד א-שעבי).
ככל הנראה, הצטרפות הארגון אל הגיוס העממי נבעה מרצונם של הארגונים השיעיים בעיראק לקיים פתווה של עלי סיסתאני הקוראת לשיעים להתאחד ולהדוף את כוחות המדינה האסלאמית כדי להגן על עיראק ועל עריה.
הן לפני המיזוג עם הגיוס העממי והן לפניו כארגון עצמאי, קיבל הארגון את רוב מימונו מממשלת איראן ולכן היה כפוף לאינטרסים האיראניים (אשר לעיתים קרובות היו גם האינטרסים השיעים העיראקיים הכלליים) בעיראק.
רבים במערב רואים בארגון זה ארגון טרור עקב פעולותיו הרבות נגד אזרחים עיראקים, אך הארגון ותומכיו רואים את הארגון בעיקר כלוחם נגד תוקפנות מצד קבוצות סוניות וכמגן על הרוב השיעי בעיראק.
כיום, הארגון פועל רבות גם במישור הפוליטי.
הארגון מחולק על פי חטיבות גאוגרפיות.
עיקר הכוח מרוכז בארבע החטיבות הגדולות של הארגון: חטיבת "האימאם עלי", חטיבת "האימאם אל-עסכרי", חטיבת "האימאם האדי" וחטיבת "האימאם חאזם".
כמו כן, הארגון לחם לצד ארגונים שיעיים אחרים במהלך מלחמת האזרחים הסורית.
בשנים שלאחר 2004, נראה כי הארגון החל לקבל תמיכה כלכלית רחבה יותר מהממשל האיראני.
לאחר הצטרפות הקבוצה אל הגיוס העממי ולאחר פרישת החסות של הכוחות המזוינים העיראקיים על הגיוס העממי, הפך בעצם ארגון עסאיב אהל אל-חק כפוף לראש הכוחות המזויניים העיראקיים הלא הוא ראש ממשלת עיראק (באותה עת, חיידר אל-עבאדי).
עם זאת, הוא לאו דווקא מתפקד בפועל כחלק אינטגרלי של כוחות הביטחון העיראקיים.
כך, לובש הארגון בעצם זוג כובעים, אחד ככוח צבאי השייך לזרוע הצבאית שלו וכביכול כפוף לראש ממשלת עיראק, ואחד כמפלגה פוליטית, שמיוצגת בפרלמנט העיראקי ופועלת להעברת חוקים כחלק מ"הגוש הסַדְרי".
על אף שמספר הפעילים הקבוע בארגון איננו ידוע, ידוע כי מספר הפעילים השתנה דרמטית בתקופות שונות מאז הקמת הארגון.
לדוגמה, כשנה לאחר פרישת הארגון מארגון האם, צבא המהדי, מנה הארגון כ-3,000 פעילים.
עם זאת, מספר הפעילים צנח בשנים שלאחר מכן לפחות מ-1,000 עקב רצון של פעילים רבים לשמור על סולידריות עם צבא המהדי ועלה פעם נוספת ללמעלה מ-10,000 בעת לחימת הארגון אל מול ארגון המדינה האסלאמית.
עד לתחילת הנסיגה האמריקאית מעיראק בשנת 2011, ראה הארגון את עצמו בראש ובראשונה כמיליציה חמושה שמטרתה העיקרית היא גירוש הכוחות האמריקאיים מאדמת עיראק, שכן הם נתפשו בעיני עיראקים רבים ככוח כובש מערבי ולא רצוי.
עם זאת, הארגון לחם "על אש קטנה" עם השנים נגד ארגונים סוניים כמו אל-קאעדה.
לאחר התעצמותה של פעילות המדינה האסלאמית בעיראק, הפכה המדינה האסלאמית לאויבת העיקרית של הארגון.
זאת, כיוון שפגיעה באוכלוסייה השיעית הייתה אחת המטרות העיקריות של המדינה האסלאמית ועסאיב אהל אל-חק שם לעצמו כמטרה עיקרית להגן על האזרחים השיעים בעיראק ולהדוף את המדינה האסלאמית.
למרות עברו המיליציוני המובהק, דווקא לאחר תחילת הנסיגה של הכוחות האמריקאיים מעיראק, החל הארגון למתג עצמו מחדש כמעין מפלגה לגיטימית שאף מיוצגת מאז בפרלמנט.
בשנת 2021 היה לארגון מספר משמעותי של מושבים בפרלמנט העיראקי (15).
אף על פי שתחילה קיבל הארגון על עצמו את עלי סיסתאני כמרג'ע תקליד (הדמות הדתית-רוחנית הבכירה) שלו ואת מוקתדא א-סדר כמנהיג הפוליטי שלו, כיום מונחה הארגון על פי התפישה הפוליטית האיראנית של שלטון חכם ההלכה ("ולאית-י פקיה").
למרות זיהויו של הארגון בעולם המערבי כארגון טרור, הארגון כולל בתוכו עוד רבדים רבים.
לדוגמה, הארגון מקיים תהלוכות דתיות ומנהיגיו משמשים כמצפן רוחני ופוליטי לעיראקים רבים.
בנוסף, הארגון פועל בפרלמנט העיראקי בשלל מישורים אזרחיים הנוגעים לזכויותיהם ולרצונותיהם של השיעים בעיראק.
מורכבות מערכת היחסים עם הממשל העיראקי
על אף העובדה שרבים רואים בארגון עושה דברו של הממשל האיראני וביטוי לדריסת רגל זרה בעיראק, הארגון מקיים מערכת יחסים מורכבת עם הממשל העיראקי.
מורכבות זו, התבטאה בין היתר בשיתוף פעולה צבאי בין הארגון ובין הממשל העיראקי נגד ארגון המדינה האסלאמית.
הארגון פעל במקרים רבים בשיתוף פעולה עם כוחות הביטחון העיראקיים אך עם זאת, אינו מהווה חלק אינטגרלי ממערכת הביטחון העיראקית, אף על פי שלהלכה בלבד הוכפף הארגון (יחד עם כל כוחות אל-חשד א-שעבי) למרות כוחות הביטחון העיראקיים ולראש ממשלת עיראק.
בעבר, כשהשתתף הארגון בקרבות נגד צבא ארצות הברית וכוחותיו והיו – לפחות באופן רשמי – בצד הנגדי לכוחות הצבא העיראקי, מטרות הארגון היו בעיקר פגיעה בצבא ארצות הברית ולאו דווקא פגיעה בכוחות העיראקיים.
החל מראשית הנסיגה האמריקאית מעיראק, בשנת 2011, לעסאיב אהל אל-חק יש נציגים בפרלמנט העיראקי.
כך, הארגון אינו מקיים שיח ושיג עם הממשל העיראקי אלא מהווה חלק אינטגרלי ממנו.
בתחילת שנת 2017, לדוגמה, היו לארגון 14 מושבים בפרלמנט העיראקי (מתוך 329 מושבים בסך הכול) והייתה לו השפעה – אף אם מוגבלת – על החלטות הממשלה.
עד היום קיבל הארגון אחריות על למעלה מ-6,000 תקיפות אלימות נגד מטרות צבאיות ואזרחיות, רובן ככולן בשטח עיראק ורובן נגד כוחות ארצות הברית והקואליציה המערבית הפועלים בשטחי עיראק.
למעשה, ההתקפות על יעדים אלה הן מקור הלגיטימציה העיקרי של הארגון, שכן הוא מנסה להצטייר כמגן עיראק מפני הכוחות הזרים.
כחלק משיוכו הבלתי פורמלי לזרוע החוץ הארוכה של הממשל האיראני, הארגון משתתף גם במערכות מחוץ לעיראק, לדוגמה, לחימה לצד חזבאללה נגד צה"ל במהלך מלחמת האזרחים בסוריה.
למעשה, יש הטוענים כי חזבאללה ועסאיב אהל אל-חק למדו זה מזה וכוחותיהם ערכו אימונים משותפים במספר מקרים בעבר.
מאז כניסתה של המדינה האסלאמית לעיראק בשנת 2014, נלחם הארגון כתף אל כתף עם הכוחות המזוינים העיראקיים נגד הארגון הסוני.
תחילה, רוב רובו של מימון הארגון הגיע מממשלת איראן.
צירי הסיוע העיקריים היו על-ידי מימון ישיר (המגיע בדרך כלל דרך כוח קודס) או על-ידי אימון יחידות לוחמות של הארגון בידי כוח קודס.
בשל התמיכה שמקבל הארגון ממשמרות המהפכה האיראניים, הוא החל בעשור האחרון להתיישר על פי הקו האיראני גם בעניין זה ולקבל את כאזם אל-חאירי , איש-דת שיעי עיראקי היושב באיראן, כמרג'ע תקליד שלו ובמידת מה גם את השיטה הפוליטית-דתית הנהוגה באיראן (וילאית-י פקיה).
לצד זאת, פועל הארגון, יחד עם ארגונים שיעיים אחרים בעיראק, בכמה מישורים שונים על מנת לדאוג לשלל האינטרסים האיראניים השונים במדינה.
ענת שושני היא פסיכולוגית קלינית, פרופסור מן המניין בבית ספר ברוך איבצ'ר לפסיכולוגיה באוניברסיטת רייכמן.
פרופ' ענת שושני היא פסיכולוגית קלינית וחוקרת ישראלית, מן המובילות בארץ ובעולם בתחום הפסיכולוגיה החיובית בקרב ילדים, מתבגרים, הורים ומערכות חינוך.
היא משמשת כפרופסור מן המניין בבית הספר לפסיכולוגיה על שם ברוך איבצ'ר באוניברסיטת רייכמן, וכמנהלת האקדמית ומייסדת משותפת של מרכז מיטיב לחקר ויישום הפסיכולוגיה החיובית.
עיקר מחקריה עוסקים באושר, חוזקות אופי, חוסן נפשי, פיתוח תוכניות חינוכיות וחברתיות, טיפוח רווחה נפשית ומניעת התמכרויות ושימוש מזיק במדיה בקרב ילדים ומתבגרים.
שושני נולדה וגדלה בחיפה, בוגרת בית הספר הריאלי, ובעלת תואר ראשון בפסיכולוגיה וחינוך מאוניברסיטת חיפה.
בהמשך השלימה תואר שני בפסיכולוגיה קלינית של הילד באוניברסיטת תל אביב ודוקטורט באותה מחלקה.
עבודת הדוקטורט שלה, שנכתבה בהנחיית פרופ' מישל סלואן, עסקה בהשפעות פסיכולוגיות של חשיפה עקיפה לטרור באמצעי התקשורת ובפיתוח מודלים של התערבות מניעתית להתמודדות עם המציאות הביטחונית.
במהלך השנים מובילה פרופ' שושני שורת פרויקטים מחקריים וחינוכיים לאומיים במימון משרד החינוך, קרנות פילנתרופיות וגורמים ממשלתיים.
היא פיתחה תוכניות מבוססות פסיכולוגיה חיובית ליישום בגני ילדים, בתי ספר, תיכונים, ומערכות להכשרת מורים – כולל תוכניות לחיזוק חוסן אישי וקהילתי, קידום רווחה נפשית ומניעת התמכרויות.
בין התוכניות ניתן לציין את "תוכנית מיטיב – לפסיכולוגיה חיובית", תוכניות רגשיות-חברתיות למימוש הפוטנציאל בלימודי מתמטיקה ומדעים (בשיתוף קרן טראמפ), ותוכנית ייעודית לחינוך החרדי בשיתוף משרד החינוך ויד הנדיב.
שושני חברה בוועדות מקצועיות של משרדי ממשלה, קרנות פילנתרופיות וגופים נוספים הפועלים לקידום בריאות נפשית בחברה הישראלית והתמודדות עם התמכרויות.
בעשור האחרון מתמקדים חלק ממחקריה ויוזמותיה של שושני בטיפוח רווחה נפשית בעידן הדיגיטלי.
היא חוקרת את השפעות המדיה החברתית והמסכים על תפקוד רגשי והתנהגותי בקרב ילדים ובני נוער, ומפתחת מודלים מבוססי ראיות למניעת התמכרויות דיגיטליות ולטיפוח יכולות רגשיות-חברתיות במדיה הדיגיטלית.
מחקריה בוחנים גם את התרומה האפשרית של כלים טכנולוגיים חדשניים – ובהם מציאות מדומה ובינה מלאכותית – לקידום אמפתיה, התנהגות פרו-חברתית, רווחה נפשית וחוסן נפשי.
במסגרת פעילותה האקדמית, פרופ' שושני פרסמה עשרות מאמרים מדעיים, בכתבי עת מובילים.
היא פיתחה כלים פסיכולוגיים פורצי דרך למדידת חוזקות אופי, רגשות חיוביים ותחושת משמעות בקרב ילדים ובני נוער, והיא נמנית עם החוקרות המצוטטות ביותר בתחום הפסיכולוגיה החיובית בישראל.
בשנת 2022 הובילה פרופ' שושני בשיתוף עם מגישת הטלוויזיה והעיתונאית דוריה למפל את שידורה של תוכנית המציאות "עולם קטן", ב"כאן 11" המבוססת על הפורמט הבריטי "פלאנט צ'יילד".
התוכנית, בגרסתה הישראלית, הציגה נושאים בגידול ילדים במאה ה-21 והשוותה את התפתחותם של ילדים בתרבויות שונות ברחבי העולם.
לצד תפקידה האקדמי, פרופ' שושני היא פסיכולוגית קלינית מומחית, בעלת ניסיון טיפולי רחב במסגרות ציבוריות ופרטיות.
ניסיונה הטיפולי כולל עבודה טיפולית עם ילדים, נוער ומבוגרים, במרפאות בתחום בריאות הנפש ובתי חולים פסיכיאטריים.
שושני מתגוררת בכפר סבא, נשואה לניר ולהם שלושה ילדים.
ענת קוריאל (נולדה ב-15 באוגוסט 1970) היא סופרת, משוררת ומורה ישראלית.
היא נצר למשפחת אנוסים ענפה מספרד, מהכפר קוריאל שליד טולדו, שהוגלתה לפורטוגל ב־1492.
בשנים 1992–1995 למדה לתואר ראשון ולתעודת הוראה בלשון וספרות עברית באוניברסיטת בר־אילן.
השלימה את התואר השני בספרות עברית מאוניברסיטת בר־אילן בשנת 1997. עבודת התזה שלה הייתה מונוגרפיה על המשורר יאיר הורוביץ.
משנת 1995 ועד 2013 שימשה ענת מורה לספרות בתיכון חדש בתל אביב, היא עזבה את מקצוע ההוראה עם הסימנים הראשונים למחלת פרקינסון, שאובחנה אצלה בגיל 46.
בשנת 2013 ייסדה קוריאל, יחד עם המשוררת רונית ליברמנש, את האתר לשירה עברית חדשה ליריקה, לזכר המשורר שי אריה מזרחי.
האתר היה פעיל עד לסגירתו בשנת 2024.
קוריאל החלה לכתוב בעקבות מות אחיה, ששם קץ לחייו.
ספר הפרוזה חתכים יצא לאור בהוצאת הספריה החדשה בעריכת מנחם פרי בשנת 1999. בשנת 2019 החלה ענת בכתיבת סדרת הסיפורים הקצרים בשם "גברת פרקינסון", היוצאים לאור באתר ליריקה ועיקרם סיפורים מהווי חולי הפרקינסון.
ספר שיריה את נמצאת, אני מרגישה יצא לאור בינואר 2023. בשנת 2024 זכתה בפרס היצירה לסופרים עבריים על שם לוי אשכול.
בשנת 2025 יצא לאור ספרה השלישי "גברת פרקינסון ואחרים" המאגד בתוכו סיפורים מתקופות שונות מחיי הסופרת.
כתיבתה של קוריאל אישית ומרגשת, ועם זאת מוצאת את דרכה אל לב הקורא שיכול בקלות להזדהות עם סיפוריה הכתובים בהומור דק מהול בכאב, ולמצוא את עצמו בהם.
חלקו השני של הספר מכיל סיפורים על מחלתה של קוריאל.
כמו כן, קוריאל פרסמה שירים במגזינים עמדה, יקום תרבות, חדרים, עכשיו, מאזנים, עתון 77, גג, מוטיב "זוטא" ו"פואמה", ובעיתונים ידיעות אחרונות, הארץ, ynet ומעריב.
ענת קוריאל גרושה ולה שני ילדים: איתמר ויואב.
חתכים, הוצאת הספריה החדשה, 1999
את נמצאת, אני מרגישה, הוצאת הספריה החדשה, 2023
גברת פרקינסון ואחרים, קטבים הוצאה לאור 2025
"חד הורית", ידיעות אחרונות, 2 בפברואר 2007, עמוד 27
ענת שטרן (נולדה ב-14 במאי 1974) היא היסטוריונית ישראלית החוקרת את הזיקות בין משפט וצבא, ביטחון לאומי ויחסי צבא-חברה.
מאז 2021 היא חברת סגל ההוראה במחלקה להיסטוריה, פילוסופיה ומדעי היהדות באוניברסיטה הפתוחה.
לשעבר מדריכה אקדמית וחברת סגל במכללות הצבאיות של צה"ל.
שטרן היא בתם של הדסה (לבית קינדרייך) ויאיר שטרן, נכדתו של אברהם שטרן, מייסד מחתרת לח"י, אחות לשי שטרן, גיל ודן.
גדלה בירושלים, שם למדה בבית הספר רנה קסין.
בגיל 15 עברה עם הוריה לוושינגטון בארצות הברית, שם בגיל 17 השלימה את לימודיה התיכוניים בבית הספר Charles E.
Smith Jewish Day School ולאחר מכן שנת לימודים אקדמית.
התגייסה לצה"ל בשנת 1992, שירתה בחיל האוויר כמש"קית מודיעין בטייסת קרב במהלך מבצע דין וחשבון, וכן שירתה במילואים במשך כמה שנים לאחר השחרור, כולל במהלך מבצע ענבי זעם.
לאחר שחרורה החלה ללמוד באוניברסיטה העברית שם השלימה שלושה תארים: תואר ראשון במדע המדינה והיסטוריה בהצטיינות, תואר שני בהיסטוריה כללית בהצטיינות ולימודי דוקטורט.
עבודת הדוקטורט שלה "מערכת השיפוט של צה"ל במלחמת העצמאות" נכתבה בהנחיית פרופסור אלון קדיש מהאוניברסיטה העברית.
בשנת 2012 זכתה במלגת פוסט דוקטורט על שם ג'ורג' מוסה ושימשה כמרצה אורחת במחלקה להיסטוריה באוניברסיטת ויסקונסין-מדיסון.
כן זכתה במלגת עמיתי הרצל ללימודי בתר דוקטורט, מטעם מרכז צ'ריק לתולדות הציונות היישוב ומדינת ישראל, באוניברסיטה העברית, לשנת 2013.
לימדה באוניברסיטה העברית קורסים שונים בהיסטוריה, באוניברסיטת תל אביב בשיתוף עם אוניברסיטת מרילנד בתוכנית הבינלאומית לתואר ראשון במדעי הרוח, ובאוניברסיטת חיפה במסלול להשפעה ציבורית.
בשנים 2012–2016 שימשה כמדריכה אקדמית במכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה של צה"ל וחברת סגל במרכז ללימודים צבאיים ובשנים 2016–2020 שימשה כמדריכה אקדמית וחברת סגל במכללה לביטחון לאומי (בשני תפקידים אלו הייתה האישה הראשונה בתפקיד).
במסגרת תפקידים אלו לימדה קורסים בהיסטוריה צבאית, ביטחון לאומי ויחסי צבא חברה, ערכה פרסומים אקדמיים וכן את כתב העת "עיונים בביטחון לאומי".
החל ממרץ 2021 היא חברת סגל הוראה במחלקה להיסטוריה פילוסופיה ומדעי היהדות באוניברסיטה הפתוחה ומלמדת גם במערך לתוכניות ייעודיות, במדור לכוחות הביטחון באוניברסיטת בר-אילן.
נשואה לעורך-דין הראל כהן ואם לשני בנים.
שטרן חברה במספר גופים אקדמיים וממשלתיים ועמותות:
חברה בפורום דבורה – נשים במדיניות חוץ וביטחון לאומי.
מטעם האגודה זכתה שטרן בפרס קימרלינג להרצאה הטובה ביותר בכנס השנתי על שם הסוציולוג ברוך קימרלינג וכן בציון לשבח בתחרות פרס שפירא לספר הטוב ביותר בלימודי ישראל, על שם הסוציולוג יונתן שפירא.
חברה בארגון הישראלי להיסטוריה ומשפט.
חברת הוועדה המייעצת, הפורום לחוקרי וחוקרות ישראל, המכון לחקר הציונות וישראל ע"ש חיים ויצמן, אוניברסיטת תל אביב
חברת מערכת אקדמית, כתב העת משטרה והיסטוריה.
חברת מערכת אקדמית, יסודות (כתב עת), המחלקה להיסטוריה (צה"ל)
מחקריה של שטרן עוסקים בהיסטוריה צבאית, ביטחון לאומי ויחסי צבא-חברה.
בשנת 2021 התפרסם ספרה לוחמים במשפט: השיפוט הצבאי בישראל במלחמת העצמאות.
הספר זכה בפרס לספר ביכורים על שם מרדכי איש שלום מטעם יד בן צבי ולציון לשבח בתחרות על שם שפירו לספר הטוב ביותר בלימודי ישראל מטעם האגודה ללימודי ישראל (Association of Israel Studies).
בשנת 2019 הובילה פרויקט מחקרי יחד עם אלוף אמיר ברעם בנושא פעולתה של רוסיה בסוריה.
הפרויקט הניב את הספר דב הצפון אשר פורסם בהוצאת מערכות בסתיו 2021 (ראה להלן), בו נאספו מחקריהם של חניכי המכללות הצבאיות שעסקו בהיבטים שונים של סוגיה זו.
"שובו של הדב הרוסי למזרח התיכון בראי האסטרטגיה והביטחון לאומי של רוסיה", בתוך קובץ המאמרים דב הצפון, מערכות, 2022.
"כל הארץ חזית אך רחוק מזה שכל העם צבא: שיפוט משתמטים וסרבני גיוס ב-1948", אלון קדיש (עורך), תש"ח ואילך: מחקרים של האסכולה הירושלמית על מלחמה צבא וחברה, תל אביב, מודן, 2015, עמ' 177–228.
"מפלגה בצל משפט: רשימת הלוחמים בבחירות לאספה המכוננת", בתוך הספר (דיגיטלי): פוליטיקה במלחמה: מחקרים על החברה האזרחית במלחמת העצמאות, עורכים: מרדכי בר-און ומאיר חזן, ירושלים: יד בן צבי, 2014, עמ' 411–449.
"סרבנות הגיוס לצבא הבריטי של חברי ארגון ה'הגנה' במלחמת העולם השנייה: חוסר משמעת בארגון מיליציוני", מחקרי משפט, כ"ה, חוברת 1, 2009.
"האם רשאי הצבא לשפוט אזרחים?
התמודדות הצבא עם עבריינות אזרחים במלחמת העצמאות", בתוך מאיר חזן ומרדכי בר און (עורכים) אזרחים במלחמה: קובץ מחקרים על החברה האזרחית במלחמת העצמאות, ירושלים: יד יצחק בן-צבי, 2009.
"בין מיליציה לצבא סדיר – התקנונים המשפטיים של ארגון ההגנה", בתוך אסנת שירן (עורכת) יהודים וערבים במאבק על ארץ ישראל, תל אביב, משרד הביטחון, 2006.
משטרה היסטוריה, גיליון מיוחד על שיטור במצבי חירום ובעתות משבר, יחד עם נעמי לבנקרון, 2022
דב הצפון: עיונים בפעולתה של רוסיה במלחמת האזרחים בסוריה (ספר דיגיטלי), הוצאת מערכות - ההוצאה לאור, 2021
גיא פאגלין, מרוץ החידוש: שינוי פרדיגמה במערכת המחקר והפיתוח הביטחונית
עמית סער, כיצד מתחילה מלחמה שאיש לא רוצה בה: בירור תופעת ההסלמה הלא מתוכננת, עיונים בביטחון לאומי מס' 24 מרץ 2019
צ.י., מרכיב ההשפעה בלחימה הרוסית – עוצמה חדה ככלי גאואסטרטגי, עיונים בביטחון לאומי, גיליון 25, נובמבר 2020
ענת שטרן ושגיא טורגן (עורכים), מפי הגבורה: שלושים שנה להקמת רצועת הביטחון בלבנון חמש-עשרה שנה לנסיגה מלבנון
ענת שטרן ושגיא טורגן (עורכים), מפי הגבורה: 40 שנים למלחמת יום הכיפורים, הוצאת המכללות הצבאיות, 2022
עסאם שחאדה הוא ראש המועצה המקומית כפר יאסיף.
נולד לנעים ואבתיסאם וגדל בכפר יאסיף.
אביו נעים עבד כקבלן ושימש כסגן ראש המועצה, חבר מועצת כפר יאסיף במשך 48 שנים.
למד בבית ספר יסודי אלביאדר יסודי א' ובית ספר תיכון ע"ש יני-יני כפר יאסיף.
משנת 1987 הוא בעל חברת קבלנות לבניין, תשתיות ופיתוח כבישים.
המתמחה בעבודות ביוב, ניקוז ומים.
בשנים 2020—2024 שימש יועץ לראש המועצה שאדי זידאן.
בבחירות ב-2024 התמודד לראשות המועצה מטעם חד"ש ונתמך בידי ראש המועצה המכהן שאדי זידאן, נבחר עם 91.78% (3862 קולות) לאחר שהיה מועמד יחיד.
הוא בוגר לימודי תעודה טכנאי בניין מהמכללה האקדמית גליל מערבי, מנהל עבודה מאוניברסיטת חיפה, הנדסאי בניין ממכללת סכנין ומנהל פרויקטים מטעם התאחדות בוני הארץ.
שחאדה נשוי לזמורוד מורה במקצועה ואב לשניים.
עסיא (לעיתים נקראת גם אסיא) היא עיר שהתקיימה בתקופה הרומית ובתקופה הביזנטית בסביבות ארץ ישראל, אשר נזכרת רבות במקורות חז"ל כעיר נמל עם קהילה יהודית גדולה, וכן נזכרת מספר פעמים במקורות נוצריים מן התקופה הביזנטית.
זיהויה המקובל וההיסטורי של העיר הוא עם העיר המקראית עציון גבר שלחופי מפרץ אילת.
העיר נזכרת בגרסה היוונית "Essia" באונומסטיקון של אוסביוס ובהערות הירונימוס מן המאה הרביעית לספירה, בזיהוי המופיע פעמיים לעיר המקראית עציון גבר, בציינם כי העיר נמצאת בימיהם לחופי ים סוף בסמוך לאילת (ערכים 163 ו־299).
במקורות חז"ל, ובהם המשנה, התוספתא, התלמוד הירושלמי והתלמוד הבבלי, נזכרת העיר כעיר בסביבות ארץ ישראל, אליה הגיעו מעת לעת חכמים לביקורים ולשליחויות הלכתיות, וכעיר נמל השוכנת על שפת הים, ים אשר מתואר כי אינו הים התיכון, ים המלח או הכנרת.
כך, למשל, מובא במסכת סוטה:
כן מובא כי תנאים, ולאחר מכן אמוראים, הגיעו לעיר מעת לעת על מנת לקבוע בה את עיבור השנה:
וכן מובא על מפגש חכמים בעיר:
בנוסף, נמצא כי בעיר התקיימה קהילה יהודית גדולה אשר הרבתה בשאלות הלכה:
העיר עצמה נודעה בהיותה עיר נמל שחופיה גם שימשו כמקום רחצה:
וכן מובא באשר להלכות שבת:
כמו כן, חששו חכמים מיין נסך באשר ליין המגיע מהעיר עצמה או מחוץ לארץ, דרך הנמל שבה:
ענת רדנאי (נולדה ב-1970) היא מפיקת תיאטרון ישראלית המשמשת מאז 2014 מנכ"לית אי"ב – ארגון יוצרים עצמאים בתיאטרון ובאמנות המופע.
רדנאי נולדה ב-1970 וגדלה בתל אביב.
למדה בתיכון שמעון בן צבי בגבעתיים, וב-1993 סיימה תואר ראשון בתולדות התיאטרון וביחסים בין-לאומיים מהאוניברסיטה העברית בירושלים.
בשנת 2000 השתתפה במחזור הראשון של התוכנית לניהול מוסדות תרבות באוניברסיטת תל אביב.
את דרכה המקצועית החלה לאחר סיום לימודי התואר הראשון, כשניהלה את "קבוצת התיאטרון הירושלמי, ולאחר מכן בשנים 2000–2006 הייתה סגנית מנהל בית הספר לתיאטרון חזותי בירושלים.
במהלך תקופה זו הייתה גם אחת המפיקות של הביתן הישראלי בביאנלה לאמנות בוונציה ב-2004.
ב-2006 יצרה עם יעל מימוני את "עיין ערך הפקה", קורס בנושא הפקת אירועי אמנות ואמנויות הבמה שכלל 15 מפגשים ונערך בבית תמי בתל אביב.
בשנת 2007 נכנסה לתפקיד מנכ"לית אנסמבל הרצליה, אך בעקבות סכסוכים בינה לבין צוות האנסמבל, יצאה רדנאי לחופשת לידה בדצמבר 2009, ובמהלכה הודיעה כי לא תשוב לתפקידה.
בשנת 2014 הייתה רדנאי שותפה בהקמת אי"ב – ארגון גג ליוצרי תיאטרון ופרפורמנס עצמאיים.
הארגון הוקם תחילה מסיבות טכניות בלבד כגוף מתווך בין יוצרים עצמאיים לבין משרד התרבות שביקש להעניק תמיכה ליוצרים אלה, אך לא היה יכול להעביר תמיכות ישירות לאנשים פרטיים.
כמנכ"לית אי"ב היא משמשת גם נציגת היוצרים העצמאיים בוועד המנהל של פורום מוסדות תרבות ואומנות בישראל, ובנוסף היא חברת הנהלת עמותת בית הספר לתיאטרון חזותי, חברת הנהלת להקת יסמין גודר, וחברת ועדת הביקורת של אנסמבל "תוצרת בית".
ב-2023, לקראת חגיגות העשור להקמת אי"ב, השתתפה רדנאי בוועדת ההיגוי למחקר מקיף שערכו טל פדר ויעלה חזות ינוקא כדי למפות את מצבם של היוצרים העצמאיים בישראל.
המחקר בחן מקורות פרנסה, נייטרליות מגדרית ונושאים נוספים, כלל גם המלצות ברמת המדיניות, ומסקנותיו הוצגו ב-2024 כנס פרפורמטיבי שנערך במסגרת פסטיבל תמונע.
עשרים - מופע מחווה של קבוצת זיק לרגל 20 שנה להופעתם הראשונה בפסטיבל עכו (פסטיבל עכו, 2005)
Cell in a Human Scale - מופע מחול של סהר עזימי ותמרה ארדה בשיתוף הוועד למלחמה באיידס (סטודיו ורדה, 2011)
אמן לשעה - כנס של איגוד האומנים הפלסטיים בנושא מעמדם המקצועי ותנאי העסקתם של אמנים־מורים (בית אריאלה, 2014)
עפר - מופע של "אנסמבל כעת" שהפיקה עם יעל מיימוני ואלה צוברי (תמונע, 2015)
נקודת מפגש - מפגש חקר קהל שהפיקה עם נטלי צוקרמן (פסטיבל אינטימדאנס, 2021 ופסטיבל RE/SET בתיאטרון תמונע)
רדנאי התגוררה במשך מספר שנים בברלין, ומאז שובה לארץ מתגוררת ביפו.
ב-2010 נולד בנה נועם, אותו הביאה לעולם בהורות משותפת.
עסק הוא ארגון הפועל לשם השגת רווח לבעליו.
עוסק הוא מי שמעניק שירותים או מוכר טובין, נכסים ומקרקעין.
בית עסק הוא המקום בו פועל העסק והוא מחויב ברישיון בהתאם לסוג בית העסק.
עסק הפועל בביתו הפרטי של העוסק הוא עסק ביתי, אם כי לעיתים זהו שימוש חורג או שימוש מעורב בבית.
שימושים כאלו דורשים אישור, ויש רשויות שנוטות להקל עם אישור כזה.
עסק וירטואלי הוא עסק המספק שירותים או מוכר מוצרים ונכסים באמצעות אתר אינטרנט.
עסקים קטנים לרוב מקיימים שילובים שונים של עסקים ביתיים, וירטואליים ובתי עסק.
בעסקים בינוניים וגדולים לרוב קיים שילוב של בית עסק ועסק וירטואלי.
עסק נוסד על מנת לבצע פעילויות כלכליות למטרת רווח.
כלומר, מטרתו של בעל העסק והעסק כולו היא החזר כספי בעבור עבודה והון שמושקעים בעסק.
אדם שפעילותו ממוקדת בהקמה ובניהול של עסק (או עסקים) מכונה איש עסקים, אדם העוסק במתן שרותי ייעוץ בתחום תכנון, קביעת מדיניות וליווי פעילויות עסקיות הוא יועץ עסקי.
הכנסה מעסק חייבת במס הכנסה (בישראל: לפי סעיף 2(1) לפקודת מס הכנסה).
כדי להעניק שירותים או למכור נכסים במהלך עסקים רגיל יש להירשם כעוסק במשרדי מע"מ.
תאגיד מחויב ברישום על פי סוג התאגיד, למשל שותפות מחייבת רישום אצל רשם השותפויות, ורישום חברה יש לבצע אצל רשם החברות.
בנוסף נדרש רישום במשרדי מס הכנסה ובמוסד לביטוח לאומי.
סוג העוסק נגזר מהיקף הפעילות.
עוסק פטור הוא עוסק שמחזור העסקאות שלו אינו עולה על סכום שנקבע מעת לעת על ידי רשות המיסים (נכון לינואר 2016 הסכום הקובע הוא 99,006 ₪).
עוסק זה פטור מגביית מע"מ מלקוחותיו, ולא רשאי לקזז מע"מ בגין הוצאותיו.
עוסק מורשה, הוא עוסק שנרשם כעוסק במשרדי מע"מ ואינו עוסק פטור, או שלגביו נקבע שיירשם כעוסק מורשה (גם אם מחזור העסקאות שלו קטן יותר).
עוסק מורשה גובה מע"מ מלקוחותיו ומעביר את המע"מ הנגבה, וכן רשאי לקזז תשלומי מע"מ בגין ההוצאות שלו.
הקמת בית עסק מחייבת רישוי על ידי הגורמים המתאימים בהתאם לסוג בית העסק.
ישנן דרכים רבות לסווג את הישויות העסקיות: גודל, אופן הרישום או ההתאגדות, תחום העיסוק, ומאפיינים נוספים.
כך למשל, עסק עשוי לכלול גם מקצוע.
גודל העסק מוגדר על פי כמות המועסקים בעסק והיקף העסקאות:
עצמאי הוא בעל עסק בו הוא (לרוב) המועסק היחיד.
הוא נדרש להירשם כעוסק (פטור\מורשה), וכעצמאי במס הכנסה ובביטוח הלאומי.
(הערה: עצמאי יכול להיות גם מעסיק, וכן לקבל שירותים מעוסקים אחרים).
פרילנסר משתתף חופשי, לרוב מעניק שירותים לעסק בדומה לשכיר, אך ללא קשרי עובד-מעביד, ומוגדר כעצמאי.
ההבחנה האם פרילנסר הוא שכיר בפועל (ולפיכך זכאי לזכויות על פי דיני עבודה) או עצמאי תלויה בתבחינים משפטיים שונים.
אדם יכול להקים חברה בע"מ בה הוא מוגדר "בעל שליטה בחברת מעטים" ומקבל משכורת מהחברה.
חברות מסוג זה מכונות גם "חברות ארנק" בהן בעל החברה נותן שירותים לחברות אחרות.
בשל העלויות הנדרשות להקמה והניהול של חברה במקרה (למשל החברה נדרשת להיות מיוצגת בפני רשויות המס על ידי רואה חשבון) הכדאיות של הקמת חברה כזו תלויה בשיקולי מס.
עסקים קטנים ובינוניים על פי פרסומים של הסוכנות לעסקים קטנים ובינוניים מוגדרים העסקים הבאים, אך ההגדרה אינה פורמלית.
עסק זעיר מוגדר כעסק בו יש עד 4 עובדים ומחזור מכירות של עד מיליון ש"ח.
הגדרה זו כוללת את העסקים בעלי מועסק יחיד לעיל.
עסק קטן הוא עסק בו 5 עד 20 עובדים ומחזור מכירות של עד 20 מיליון ש"ח.
עסק בינוני הוא עסק בו יש 11 עד 100 עובדים ומחזור מכירות של עד 100 מיליון ש"ח.
עסקים קטנים ובינוניים זכאים לתמיכה וייעוץ של הסוכנות לעסקים קטנים ובינוניים.
ניתן לסווג בתי עסק לפי אופי המוצר או השירות המסופקים, למשל:
מגדלים, בתחום החקלאות או החי.
יצרנים המייצרים בבית העסק מוצרים (מפעלי תעשייה או בתי מלאכה).
משווקים (סיטונאיים / קמעונאים) בתי עסק מסחריים העוסקים בשיווק ומכירת מוצרים.
המוצר (כביש, מבנה) אינו מיוצר בבית העסק.
עסקי הובלה ושינוע (של אנשים ומוצרים).
השירות הוא שימוש בטובין לתקופה קצובה, כגון: השכרת רכב, השכרת ציוד, ספרייה, השכרת דירה, משרד וכיוצא בזה.
ספקי טובין, המספקים גם מוצרים וגם שירות (כגון מסעדות המספקות גם מזון וגם שירות, מלונות המספקים גם השכרת חדר וגם שירותי אירוח)
מוסדות פיננסיים (בנקים, עסקי ביטוח) בהם המוצר\שירות הוא פיננסי.
עסקי חינוך והכשרה (אוניברסיטאות, מכללות, גופי הדרכה, גני ילדים)
עִספִיַא היא מועצה מקומית -דרוזית במחוז חיפה בישראל.
נכון לסוף 2022, רוב תושבי עספיא הם דרוזים (כ-75.2%), אם כי לצד מיעוטים משמעותיים של נוצרים (כ-13.4%) ושל ערבים-מוסלמים (כ-9.2%) בקרב תושביה.
הכפר הוכרז לראשונה כמועצה מקומית בשנת 1951, וראש המועצה הנוכחי הוא מוניב סאבא שנבחר במרץ 2024.
לפי שרידים ארכאולוגיים, המקום מיושב מאז תקופת הברונזה.
ההתיישבות הדרוזית הנוכחית החלה בעספיא לפני כ-400 שנה בתקופתו של הנסיך הדרוזי-לבנוני, פח'ר א-דין השני.
הנסיך, שמרכז שלטונו היה בהר הלבנון, מרד באימפריה העות'מאנית והקים נסיכות.
עספיא היה אחד מתוך 17 כפרים שהוקמו בתקופתו בהרי הכרמל לביצור גבולה הדרומי של הנסיכות.
רק שני כפרים שרדו ברבות השנים והם עספיא ודאלית אל-כרמל השכנה.
בשנת 1960 נמצא במקום מטמון מטבעות כסף גדול, הוא מטמון עספיא, שמתוארך למאה הראשונה לספירה.
כחלק מהמטמון נמצאו כ-3,400 מטבעות שקל צורי וכ-1,000 מטבעות של מחצית השקל.
בין השאר מצויים במקום שרידי כפר יהודי בשם חוסיפה, שהתקיים בתקופה הביזנטית, בהם פסיפס גלגל מזלות בשרידי בית הכנסת שנמצא במקום ועליו השם "חוסיפה".
בית הכנסת ובית הבד העתיקים הוחרבו על ידי משפחת פשע באוקטובר 2025 על מנת להקים מגרש חניה.
ייתכן שמקור השם בעובדה שהיישוב חשוף לאיתני הטבע מחמת מיקומו ברכס הכרמל, ועקב כך הוא נראה לעין מעמק יזרעאל.
ייתכן ששם הכפר בשפה הערבית מקורו דומה ונגזר מהשורש הערבי "עסף", ופירושו "סוער", ומתאר את מזג האוויר בחורף במקום.
בגרעין הכפר העתיק נמצא פסיפס שעליו נכתב "שלום על ישראל", והכתובת באותו הפסיפס מופיעה בסמל היישוב.
הכפר חוסיפה מוזכר יחד עם חיפה בקינות על חורבן כפרים יהודיים באזור, שאירע כנראה בשלהי התקופה הביזנטית בארץ ישראל.
בשנת 1935 ואילך, בתקופת המרד הערבי הגדול, סבלו תושבי הכפר מידי כנופיות ערביות ופנו לשכניהם בקיבוץ יגור לקבלת עזרה.
דרך אנשי יגור הגיעו הדרוזים בכרמל לפוליטיקאי היהודי-ארצישראלי אבא חושי, שהיה אז מזכיר מועצת פועלי חיפה, לבקשת עזרה.
בעקבות כך סוכם על שיתוף פעולה עם ארגון "ההגנה" - הדרוזים מסרו מידע מודיעיני וההגנה סיפקה נשק ותחמושת.
חושי זכה לכינוי "אל ראיס" ("המנהיג").
כמה שנים מאוחר יותר, הסתתר אבא חושי בזמן מה שכונה מבצע "השבת השחורה" במשך כשלושה חודשים אצל השייח' לביב חוסיין אבו רוכן, מוח'תאר הכפר, כאשר נמלט מהבריטים.
לבסוף, הוברח בבגדי אישה לקיבוץ יגור הסמוך.
מעספיא יצאה במלחמת העצמאות מחלקת המתנדבים הראשונה של מגויסים דרוזים שהתנדבו לצה"ל.
שמונה מבני הכפר נהרגו בקרבות שחרור הגליל.
בשנת 1956 הפך הגיוס בצה"ל לחובה אך ורק על הגברים הדרוזים.
שני קצינים מאנשי הכפר, כארם מנסור ומונה אסמעיל קבלאן (שהגיע במסגרת גדוד המתנדבים הדרוזים מסוריה) הם הקצינים הדרוזים הראשונים בצה"ל.
היישוב חובר למערכת המים ב-1960, וב-1963 חובר למערכת החשמל.
בשנת 2003, אוחדה המועצה עספיא עם המועצה השכנה דאלית אל-כרמל תחת השם "עיר הכרמל" - לעיר ערבית-דרוזית אחת.
שטח השיפוט שלה היה 5,000 דונם.
בנובמבר 2008 אושר בכנסת חוק אשר ביטל את האיחוד בין עספיא לדאלית אל-כרמל, והשיב את המצב לקדמותו החל ב-1 בדצמבר 2008. ניהול היישוב המאוחד תחת ועדה קרואה זמנית בראשותו של גבי אופיר בוטל.
ב-18 באוגוסט 2009 התקיימו בחירות ביישוב, אולם בית המשפט המחוזי בחיפה הורה על ביטול התוצאות בשל זיופים שנתגלו ועל עריכת בחירות חדשות, בבחירות החוזרות אשר התקיימו ב-16 בספטמבר 2009 ניצח המועמד וג'יה כיוף בהפרש 898 קולות את המועמד בהיג' מנסור.
ב-2 בדצמבר 2010 פונו אלפים מתושבי עספיא עקב השרפה בכרמל.
בינואר 2018 המליצה הוועדה הגאוגרפית חיפה על הרחבת שטח השיפוט של עספיא, שעמד על כ-7000 דונם, בעוד כ-3900 דונם.
המלצות הוועדה אומצו על ידי משרד הפנים ביוני 2022.
במפקד האוכלוסין המנדטורי משנת 1931 נמנו בכפר 742 דרוזים, 187 ערבים-נוצרים ו-176 ערבים-מוסלמים.
מהם כ־75% דרוזים, כ-15% ערבים-נוצרים, כ-10% ערבים מוסלמים - שרובם המכריע בדואים, וכמה משפחות וסטודנטים יהודים באוניברסיטת חיפה השוכרים דירות בשולי היישוב.
עספיא היא אחד היישובים המגוונים מבחינת אתנו-דתית בישראל.
לקראת הבחירות לרשויות המקומיות של 2018 בעספיא הוקמה לראשונה בחברה הדרוזית-ערבית של ישראל רשימה פמיניסטית נשית מוניצפלית, בשם "ניו עספיא", שהכניסה בתום הבחירות אישה בת הכפר כנציגה הראשונה למועצה המקומית.
בני עספיא מילאו תפקידים במערכות הביטחון הישראלית מאז מלחמת העצמאות.
הקצינים הדרוזים הראשונים בצה"ל היו אנשי הכפר, כארם מנסור ואיסמעיל קבלאן.
לדרגה הבכירה ביותר הגיע אלוף כמיל אבו רוקן ראש המנהל האזרחי.
בכפר נמצא בית קברות צבאי גדול.
מקורות הפרנסה העיקריים של תושבי הכפר הם עבודות מחוץ לכפר (למעלה מ-50 אחוז מכוח העבודה), שירותי הביטחון, שירותים קהילתיים, עסקים מקומיים ומעט חקלאות (חמישה אחוזים לעומת 90 אחוז שעסקו בחקלאות בשנת 1950).
בעספיא שירותי תיירות פנים רבים, ובהם מסעדות וחנויות מסוגים שונים.
כביש 672 חוצה את עספיא לאורכה.
קטע הכביש שבתוך הכפר הוא צר ואינו בר הרחבה עקב המבנים הנמצאים משני צדדיו, מה שמביא להיווצרות פקקי תנועה בשעות הבוקר, בחגי ישראל ובסופי שבוע קיציים וגורם מספר תאונות גבוה.
ביישוב תחבורה ציבורית פנימית ולדאלית אל-כרמל המסופקת על-ידי חברת סופרבוס.
סופרבוס מבצעת גם שירות לתחנת מרכזית המפרץ בחיפה ולמסוף התחבורה ביקנעם עילית.
תחבורה ציבורית לחיפה דרך האוניברסיטה מבוצעת על ידי חברת אגד.
בנוסף פועלות ביישוב מוניות שירות.
התיאטרון הוקם ביוזמה של המחזאי והבמאי סאלח עזאם שיצירותיו זכו בפרסים בפסטיבלים בישראל ובעולם.
בשנת 2003 זכה השחקן מוג'יב מנסור בפרס הראשון בפיסטיבל תיאטרונטו בעכו,על משחקו בהצגת יחיד ( סאלח שב מהקרב), בתיאטרון מוצגות מחזות ערביים ועבריים ומתקיימת בו פעילות לנוער וילדים.
מעספיא יצאו מספר רב של משוררים ומשוררות.
המשוררת הבולטת מביניהם היא היאם קבלאן, אחת המשוררות המובילות בארץ בשפה הערבית.
עוד סופרים ואנשי רוח מבני הכפר שספריהם התפרסמו הם מסעוד חמדאן, רמזי ג'ודיה, רדא מנסור, סאלח עזאם ופהים אבו רוכן.
ביישוב ישנם גני ילדים, ארבעה בתי ספר יסודיים, בית ספר תיכון שש שנתי אורט רונסון עספיא, מנהלת התיכון ד"ר סועאד אבו רוקן.
בית ספר חט"ב ותיכון אלאשראק.
מסגרות חינוך מיוחד ומרכז פיסג"ה (פיתוח סגלי הוראה) של משרד החינוך.
חלק מילדי היישוב לומדים במסגרות לימוד שונות בחיפה.
בעספיא פועלות קבוצות ספורט בהן מכבי עספיא בכדורגל שהייתה אחת מקבוצות הכדורגל החזקות והמפורסמות בשנות השמונים והתשעים, כמו כן בית ספר לכדורגל ששייך למועדון שכולל מאות ילדים מגיל ילדים עד בוגרים
קבוצת כדורעף מכבי נוהאד עספיא שהעפילה לליגת הכדורעף הבכירה בארץ כקבוצה הראשונה מהמגזר הערבי בכלל והדרוזי בפרט.
כמו כן מתעמלי קראטה שהגיעו לחגורה שחורה ודאן 6.
עספיא היא כפר ערבי עם מגוון זרמים של דתות אברהמיות שונות.
מצויים בו שלושה ח'ילוואת (מקומות קדושים דרוזיים), שתי כנסיות קתוליות (אחת מלכיתית ואחת מרונית), מנזר סטלה כרמל, ואף מסגד אחד.
מנזר אחיות הכרמל של יוסף הקדוש בעספיא נוסד ב-2 באוקטובר 1921, ובאוקטובר 2021 חגג 100 שנה להיווסדו.
בכפר שוכן מבנה מקאם לשייח' אבו עבדאללה, שנמנה עם מייסדי הדת הדרוזית.
עסקים קטנים ובינוניים היא קטגוריית עסקים בבעלות פרטית אשר מספר העובדים שבהם או מחזור המכירות אינו מוגדר כגדול.
קטגוריית עסקים קטנים ובינוניים מאופיינת באופן שונה במדינות שונות.
בחלק מהמדינות ההגדרה מתייחסת למספר העובדים, בחלקן למחזור העסקי (בהודו למשל, מתייחסים לעסקים תעשייתיים בלבד – Small Industries) ובאחרות בשילוב של מדדים.
ההגדרה מתייחסת לעסקים בתנאי עצמאיים ואינם חלק (כמו חברת בת למשל) מתאגיד אחר.
ההגדרה משמשת לא רק לצורכי סטטיסטיקה אלא בעיקר כדי לייעד אמצעי סיוע שונים לקטגוריות שונות של עסקים.
בישראל, על פי הגדרות הסוכנות לעסקים קטנים ובינוניים במשרד הכלכלה עסק זעיר מוגדר כעסק בו יש עד 4 עובדים ומחזור מכירות של עד מיליון ש"ח.
עסק קטן הוא עסק בו 5 עד 20 עובדים ומחזור מכירות של עד 20 מיליון ש"ח, ועסק בינוני מ-11 עד 100 עובדים ומחזור מכירות של עד 100 מיליון שח.
בארצות הברית קיימות הגדרות שונות לענפי תעסוקה שונים.
עסקים של עובדים עצמאיים, כמו בעלי מקצועות חופשיים למשל, ועסקים המתנהלים מהבית, הנקראים לעיתים: SOHO) Small office / Home office).
כלולים אף הם בהגדרות הנ"ל.
חשיבותם של עסקים קטנים הוכרה בארצות הברית עוד בשנות השלושים של המאה ה-20. לאחר המשבר הכלכלי הגדול הוחלט להעניק הלוואות לעסקים גדולים כקטנים.
בשנות ה-40 הוקמה קרן מיוחדת להלוואות לעסקים קטנים וב-1953 הוקמה בארצות הברית הרשות לעסקים קטנים – Small Business Administration ובקיצור – SBA.
רקע תאורטי לנושא ניתן לראשונה על ידי א.פ.
שומאכר בספרו "קטן זה יפה" שיצא לראשונה באנגליה בשנת 1973. שומאכר מערער לראשונה על בלעדיותו של העיקרון של "יתרון לגודל" ומציין כי לצד העסקים הגדולים "...רבות מן היחידות הקטנות ...מעניקות לחברה את רוב רובן של ההתפתחויות הפוריות באמת".
ובמקום אחר הוא מדבר על הקשר בין יזמים לבין "מפעל קטן ממדים".
בישראל החלה ההכרה בחשיבותם של עסקים קטנים ובינוניים רק בשנות השמונים של המאה ה-20, ובראשית שנות ה-90 החלה מגמה של עידוד עסקים קטנים ובינוניים.
בשנת 1992 הסוכנות היהודית וארגון הג'וינט, בשיתוף רשויות מקומיות הקימו מספר מרכזים לטיפוח יזמות (מט"י).
בסוף אותה שנה (26.11.1992) הקים שר התעשייה והמסחר, ח"כ מיכה חריש, ועדה ציבורית שבין היתר המליצה על הקמת רשות לעסקים קטנים ובינוניים.בוועדה שמנתה 36 חברים, השתתפו נציגי שישה משרדים ממשלתיים, 5 נציגי בנקים, נציגי הארגונים הכלכליים, נציגי האקדמיה ואישי ציבור.
ליו"ר הוועדה נתמנה הכלכלן שמואל בהט, יו"ר בנק יהב.
בעקבות המלצת הוועדה הוקמה ב-1993, בעידודו של ראש הממשלה, יצחק רבין, הרשות לעסקים קטנים ובינוניים.
יתרונותיהם של העסקים הקטנים והבינוניים
בין היתרונות של העסקים הקטנים והבינוניים נמנים:
תרומתם למוביליות חברתית, יזמים משכבות מיעוט, פלחי אוכלוסייה המקבלים פחות הזדמנויות, כולל נשים, מסוגלים ל"שבור את תקרת הזכוכית" ולהעלות את מעמדם בחברה לאחר שהצליחו בעסקיהם.
פיזור סיכונים, בעיקר ביישובים קטנים בהם התלות בעסק גדול אחד או שניים מסכנת את עצם קיומם.
תרומתם למתן יכולת לאנשים רבים לממש את עצמם ובכך להוות חברים תורמים בקהילתם.
קשיים ובעיות של עסקים קטנים ובינוניים
קיימים חילוקי דעות בין המומחים בנושא: יש המציינים את הקושי בהשגת מימון כבעיה העיקרית של עסקים קטנים ובינוניים, ויש המציינים את הבעיות הנובעות מחוסר מיומנות ניהולית כבעיה העיקרית שלהם.
לעסקים קטנים ובינוניים יש בדרך כלל קשיים להציג ביטחונות טובים, והם נחשבים על ידי הבנקים כבעלי סיכון גדול יותר ולכן הבנקים ממעטים להעניק להם אשראי, הן לצורכי השקעה והן להון חוזר.
בכל המקרים כאשר עסקים אלה זוכים לקבל אשראי, הם משלמים ריבית גבוהה יותר מזו שמוטלת על עסקים גדולים.
עסקים גדולים מעסיקים בדרך כלל, אם בתוך העסק ואם כיועצים חיצוניים, מומחים בתחומי הניהול השונים: כספים, שיווק, ייצור, משאבי אנוש, מידע ועוד.
העסקים הקטנים מנוהלים לרוב על ידי אדם אחד או שניים, ואלה אינם יכולים להיות מומחים בכל התחומים.
לרוב גם אין להם יכולת כספית להיעזר ביועצים חיצוניים.
מסיבות אלה נופלים עסקים קטנים רבים בגלל כשלים בניהול.
קושי רב יותר בהתמודדות מול הביורוקרטיה
מנהלי העסקים הגדולים מקושרים לרוב עם גורמי שלטון, או מעסיקים מומחים לנושא (לוביסטים, יחצנים וכדומה).
בעלי העסקים הקטנים והבינוניים מנותקים לרוב מקשרים כאלה, אינם יכולים לממן העסקת גורמים חיצוניים ולכן לעיתים אינם מצליחים לקבל אפילו את הזכויות המגיעות להם מהשלטונות למיניהם.
אחת הבעיות בתחום זה היא שמרבית המכרזים הממשלתיים והציבוריים מנוסחים כמתאימים לעסקים גדולים בלבד, וכל הניסיונות בישראל לשנות מצב זה נכשלו עד עתה (בארצות הברית למשל, מחויבת הממשלה על פי חוק להקצות אחוז מסוים מהמכרזים שלה לעסקים קטנים ובינוניים).
מסתבר גם שחוקים מסוימים, כמו חוקי העבודה וחוקי הגנת הסביבה, בנויים כמתאימים לעסקים גדולים ומטילים עול יחסי כבד יותר על עסקים קטנים.
לעיתים קרובות חסר למנהלי העסקים הקטנים והבינוניים מידע חיוני על התחום בו הם פעילים.
מידע רב כזה ניתן למצוא באינטרנט, אך חוסר המיומנות של מנהלים אלה בעבודה עם מחשב הוא בעוכריהם.
כאמור לעיל, אין להם גם היכולת הכספית לשכור מידענים.
ההבנה של הבעיות המיוחדות של העסקים הקטנים והבינוניניים, יחד עם ההכרה בחשיבות תרומתם למשק ולחברה, הביאו לכך שמרבית הכלכלנים, המומחים וגם מרבית הפוליטיקאים, מסכימים כי מדובר בכשל שוק ולכן מוצדקת תמיכה ממשלתית בעסקים אלה.
כאמור לעיל, היו האמריקאים הראשונים להקים מערכות כאלה, ובעקבותיהם הלכו היפנים, שהיו אז תחת השפעת הכיבוש האמריקאי.
כיום קיימות מערכות תמיכה במרבית המדינות בעולם, בחלקן ממשלתיות בלבד, ובחלקן בשיתוף עם ארגוני הסקטור הפרטי (בארצות בנלוכס למשל).
מערכות אלה כוללות בדרך כלל מתן אשראי, לרוב בתנאים נוחים לעומת תנאי השוק, סיוע בייעוץ, מערכות הכשרה ועוד.
בישראל, כבר בשנות ה-80 של המאה ה-20 העלו ארגוני העסקים הקטנים את הצורך בסיוע, אך פעילות ממשית החלה רק בראשית שנות ה-90, עם הקמתם של המט"ים הראשונים והפעלת תוכנית החונכות על ידי משרד התעשייה והמסחר.
כן הוקמה אז הקרן הראשונה להלוואות לעסקים קטנים.
בשנת 1993 הוקמה כאמור הרשות לעסקים קטנים ובינוניים כעמותה משותפת למספר משרדי ממשלה ולארגוני הסקטור הפרטי.
הרשות נסגרה בשנת 2013 עם הקמתה של הסוכנות לעסקים קטנים ובינוניים במשרד הכלכלה.
הסוכנות מפעילה תוכניות סיוע שונות ובשטח היא פועלת באמצעות מערך של גופים הנקראים "מעוף", הכולל את המט"ים הוותיקים וגופים חדשים.
בתחום ההיי-טק, החלהסיוע ממשלתי לסטארט-אפים עם הקמתה של קרן "יוזמה" הממשלתית בשנת 1993. מכאן החלה לידתה של ה-"סטארטאפ ניישון".
ב 2012 הוגשה הצעת חוק לעידוד עסקים קטנים ובינוניים, אשר התקבלה בקריאה ראשונה בכנסת ביולי 2013.
בישראל קיים גם הליך של הלוואות בערבות מדינה שמיועדות לעסקים קטנים ובינוניים, וממאי 2020 גם הליך מותאם למשבר הקורונה.
אמצעי הסיוע לעסקים קטנים ובינוניים
כדי להתגבר על הקשיים שתוארו לעיל קיימים מספר אמצעים:
קיימים סוגים שונים של ייעוץ וחונכות ומגוון של תוכניות בתחום זה.
ביניהן ייעוץ חד פעמי בשאלות ספציפיות, ייעוץ מתמשך לכמה שעות באחד מתחומי הניהול או בכמה מהם, ליווי צמוד של בעל העסק על ידי מומחה בתחום מסוים לתקופת זמן מסוימת וכדומה.
הייעוץ יכול להיות בהקשרים פיננסיים, ארגוניים, אסטרטגיים, ועוד.
במדינות רבות נוהגת המדינה להעמיד לעסקים קטנים ובינוניים ייעוץ או ליווי מסובסד, כמו למשל תוכנית החונכות שמספק משרד הכלכלה והתעשייה בישראל.
קיום קורסים בנושאים רלוונטיים ליזמים חדשים כמו: הקמת וניהול עסק, עבודה בעזרת מחשב, עבודה מהבית ועוד; וכן לבעלי עסקים קיימים הזקוקים לחיזוק בתחומים כמו: שיווק, ניהול כספים, אנגלית עסקית ועוד.
בנוסף לניהול קורסים ייעודיים ממושכים, ניתן גם לקיים הכשרות קצרות בערבים ובסופי שבוע.
במדינות רבות קיימות תוכניות סיוע במתן אשראי לעסקים קטנים ובינוניים.
התוכניות הן מגוונות ובהן: עצם העמדת מקורות בנקאיים או חוץ-בנקאיים, מתן ערבויות מדינה, סבסוד ריביות, תנאי תשלום נוחים, ארגון מערכת ערבויות הדדית ועוד.
בצד תוכניות ממשלתיות, פעילים בתחום זה גם ארגונים פילנתרופיים.
בארצות רבות הוקמו מרכזים מיוחדים המתמחים בסיוע ליזמים חדשים ולבעלי עסקים קטנים קיימים.
מרכזים אלה משלבים בפעולתם את כל אמצעי הסיוע.
בישראל קיימת רשת של מרכזים לטיפוח יזמות (מט"י) או סוכנויות "מעוף".
קיימים שני סוגים בסיסיים של חממות: חממות טכנולוגיות וחממות עסקיות.
לחממות הטכנולוגיות מתקבלים יזמים לאחר שתי בחינות: בחינה של ההיתכנות הטכנולוגית של הרעיון שלהם ובחינה הסיכוי העסקי שלו.
החממות הללו מספקות ליזמים שהתקבלו תקציב, סיוע טכני, סיוע וייעוץ עסקי וכן שירותי משרד וקשרי משקיעים.
היזם יכול לשהות בחממה עד שנתיים או שלוש ולאחר מכן עליו לעמוד ברשות עצמו.
בישראל קיימות (2018) כ-18 חממות טכנולוגיות.
החממות הראשונות הוקמו בישראל על ידי המדען הראשי, בעקבות גלי העלייה מברית המועצות בראשית שנות ה-90. לאחר כ-15 שנה הוחל בהפרטת החממות והן מנוהלות על ידי חברות פרטיות לאחר שזכו במכרז ונהנות מתמיכת המדען הראשי.
החממות העסקיות מיועדות לסייע ליזמים בענפים שונים בראשית דרכם והן מספקות מיקום, ייעוץ עסקי ושיווקי, סיוע במציאת משקיעים ושירותי משרד.
גם כאן יכול היזם לשהות בחממה בדרך כלל עד שלוש שנים.
הקמת עסק חדש הוא תהליך בעל רמת מורכבות משתנה בהתאם לסוג העסק, למבנה הפורמלי של העסק ולצורך בבית עסק.
על היזם להחליט על המבנה המשפטי של העסק: חברה בע"מ, שותפות, או מעמד של עוסק מורשה או עוסק פטור, ובהתאם לכך לרשום את העסק ברשויות המתאימות: מע"מ, מס הכנסה, רשות מקומית.
סוגי עסקים מסוימים מחייבים רישוי מיוחד הקשור בקבלת אישורים מרשויות רבות נוספות כמו: כיבוי אש, איכות הסביבה, בריאות ועוד.
לכן רצוי לפני התחלת התהליך לפנות לקבלת ייעוץ מתאים או להשתתף בקורס להקמת עסק.
הזמן הממוצע הנדרש לקבלת האישורים להקמת עסק בישראל נאמד על ידי השבועון האקונומיסט בכ-35 ימים (בשנת 2008).
בארגונים קטנים, ופעמים רבות גם בארגונים בינוניים, אין מנהל מערכות המידע, והאחריות על מערך המחשוב מוטלת על סמנכ"ל הכספים או סמנכ"ל התפעול.
הארגון מבצע פעילויות עסקיות מול לקוחותיו (עסק-אל-לקוח – B2C) ומול ספקיו (עסק-אל-עסק – B2B).
כדי שהארגון יהיה זמין, תחרותי ויעיל, הוא עשוי להציע שירותים מקוונים באמצעות אתרי אינטרנט.
חשיפה מסוג זה, וכן הצורך בפתרונות קישור מרחוק למשרד (עבור סוכני מכירות בדרכים, עובדים המתחברים בערב מהבית וכדומה), מצריכים כלי אבטחת מידע נאותים.
הטמעת מערכות אלו דורשת מהארגון תשתית מחשב מתאימה: מערך אחסון, שרתים בעלי שרידות גבוהה היכולים לענות לצורכי הארגון, מערך גיבוי, היערכות לפתרון משברים (DRP) ועוד.
בעסקים הקטנים והבינוניים תקציב המחשוב נמוך יחסית, ובדרך כלל אינו מגיע להיקף שיצדיק עצמאות בניהול מערך המחשוב.
הישענות נרחבת על פתרונות מיקור חוץ מסוגים שונים מספקת לעסקים אלה פתרון באיכות נאותה.
למיקור חוץ זה וריאציות שונות:
מיקור חוץ מלא: כל שירותי המחשוב שהעסק זקוק להם ניתנים באמצעות ארגון חיצוני המתמחה בכך, תוך שימוש מרבי בשרתים הממוקמים אצל ספק השירות.
בעסק הקטן והבינוני מותקנים רק מחשבים אישיים לשימושם של עובדי העסק, ואלה מחוברים ברשת תקשורת אל ספק השירות לשם תחזוקה וגיבוי.
מיקור חוץ חלקי: ספק שירותי מיקור חוץ מקים מערכת שרתים במתקן השייך לעסק הקטן או הבינוני, ותחזוקת שרתים אלה מבוצעת על ידיו, לעיתים בסיוע כוח אדם מקצועי של נותן השירות.
הסכמי מיקור חוץ בין עסקים לספקים חיצוניים מתבססים על הגדרה של זמן תגובה רצוי למתן שירות (SLA), עם מנגנון "קנס/פרס" (מקל וגזר) על מנת לעודד את ספק השירות לעמוד בזמני התגובה הרצויים.
מנתונים שפורסמו לגבי שנת 2017 על ידי חברת CofaceBdi, עולה כי מתוך למעלה מחצי מיליון עסקים בישראל, 51.5% הם עסקים של עובדים עצמאיים וחברות יחיד ללא מועסקים, שמספרם הוא כ-258 אלף.
לפי נתוני הסוכנות לעסקים קטנים ובינוניים במשרד הכלכלה העסקים הקטנים והבינוניים מהווים כ-54 אחוז מהתוצר העסקי של ישראל
מגזר העסקים הקטנים והבינוניים, על פי סקרים שבוצעו ב-2013, מייצר כ-77% מהמשרות החדשות במשק הישראלי.
~עסק שחור (לעיתים מכונה גם העייסק) הייתה תוכנית היפ-הופ ומוזיקה שחורה בתחנת הרדיו גלגלצ.
התוכנית שודרה באופן שבועי בימי חמישי בחצות ברציפות מ-1996 ועד 2007 ומגישיה נודעו בסגנון ההומור הפרוע שלהם.
למרות שהתוכנית לא הייתה תוכנית הרדיו הראשונה שעסקה באופן בלעדי במוזיקה שחורה והיפ הופ (קדמה לה תוכניתו של מומי לוי בתחנת הרדיו 88FM), היא הייתה פופולרית מאוד, בין השאר עקב סגנונה הייחודי.
את התוכנית הנחו בתחילה לירון תאני ואייל פרידמן, ובהמשך גורי אלפי החליף את פרידמן.
התוכנית החלה בשידוריה ב-1996. אייל פרידמן, אז חייל צעיר בתחנת גלגלצ, חבר ללירון תאני, שדר ו-DJ והשניים החלו לשדר תוכנית היפ הופ שבועית.
השם שנבחר לתוכנית, "עסק שחור", הוא שמו של שיר מאלבום ההיפ הופ הישראלי הראשון, "חומוס מטמטם" (בביצועו של נייג'ל האדמו"ר).
שני השדרים הצעירים גם הצמידו לעצמם כינויים בזמן שידור התוכנית - אייל פרידמן כונה "קוואמי דה לה פוקס" ואילו לירון תאני כונה "דון ג'חנון" (עקב מוצאו התימני).
התוכנית התבלטה בתחנת הרדיו המונוליטית, הן בגלל תכניה המוזיקליים והן בגלל סגנון ההגשה הייחודי של מנחיה אשר שילב מוזיקה, סגנון הגשה הומוריסטי רווי בדיחות, אלכוהול, השמעה של תחנות רדיו המשדרות במקביל, ראיונות עם כוכבי היפ הופ ושירים היתוליים.
מרבית כוכבי היפ הופ בארץ זכו לחשיפה ראשונה בתוכנית, ביניהם סאבלימינל והצל, הדג נחש, כלא שש, שאקה בלאקה זולו, השבט, הארכיון, סגול 59 ועוד רבים אחרים.
רבים בקהילת ההיפ הופ העברי רואים בה את אחת מהסיבות המרכזיות להצלחתו של הז'אנר בארץ.
בשנת 2000 עזב פרידמן את התוכנית על מנת להקדיש את זמנו לפרויקט היפ הופ משלו, בויאקה, יחד עם נמרוד רשף וקוטג'.
ביקורת נשמעה על התוכנית אשר קידמה בגלוי את בויאקה למרות עזיבתו של פרידמן.
זמן קצר לאחר מכן, הפרויקט נחל כישלון ופרידמן חזר לתוכנית, אך ב-2004 עזב אותה שוב על מנת לעבוד על אלבום הסולו שלו, "כולם יודעים את התשובות".
את מקומו תפס הקומיקאי גורי אלפי.
ב-2007 בעקבות מעברו של לירון תאני למנהל התוכניות של רדיו תל אביב עזב תאני את גלגלצ וב-20 בספטמבר 2007 שודרה התוכנית האחרונה, שנמשכה 4 שעות ובה התארחו אמנים רבים שהתארחו בה בעבר.
עסק פתוח הוא מודל של עשיית עסקים באופן שקוף.
בבסיס רעיון זה עומדת החשיבה כי ביצוע עסקים באופן גלוי יגדיל את האמינות והיעילות.
העסק הפתוח מתמקד ביצירת מוצרים ושירותים פתוחים, ובגישה השואפת לכך שתוצרתו תהיה לתועלת הכלל ולאו דווקא לקבוצת בעלי עניין מסוימת.
הגישה באה להבטיח כי המוצרים יהיו זמינים לקהל הרחב גם במידה והעסק ייסגר.
למידה ושיתוף פתוחים - ברמות הארגון השונות ובקהילה
בלתי תלוי - אינו מבוסס על מוסדות ממשלה או דת אשר ייתכן ויגבילו את חופש הפעולה
ידע חופשי - שימוש בסטנדרטים פתוחים להפצה ושיתוף של ידע
ניהול חשבונות פתוח - שקיפות ניהול הכספים בארגון
עסק חברתי הוא עסק שפעילותו מוכוונת למימוש מטרות חברתיות.
עסק חברתי הוגדר על ידי זוכה פרס נובל, מוחמד יונס, בספריו כעסק שנועד לנסות ולפתור בעיה חברתית וכארגון המקיים את עצמו מבחינה כלכלית, כאשר הרווחים כולם חוזרים אל העסק עצמו ולא מחולקים לבעלי המניות, וזאת על מנת להגדיל את ההשפעה החברתית.
עסק חברתי הוא התאגדות שנוסדה במטרה לטפל או לקדם אתגר חברתי או סביבתי תוך שימוש בכלים ושיטות ניהול עסקיות.
עסק חברתי מכוון לשורת רווח כפולה - פיננסית וחברתית\סביבתית.
מטרתו הראשונה היא קידום המטרה החברתית, ולאחריה השאת רווחים.
עסק חברתי מנסה להשיג מטרות חברתיות באמצעות פעילות עסקית (יצור ומכירה) או הספקת שירותים, ומשתדל שהרווחים יהיו מקור המימון העיקרי אם לא היחיד שלו.
הצלחתו של עסק חברתי תבוא לידי ביטוי בגידול ברווחים במקביל להגשמת המטרה החברתית.
עסקים חברתיים, בהיותם ייצור כלאיים בין מלכ"רים, השייכים למגזר השלישי, לבין חברות עסקיות, השייכות למגזר העסקי, מכונים גם - המגזר הרביעי.
חברה עסקית המפעילה תוכניות של אחריות תאגידית או משקיעה את חלק מרווחיה בפעילות פילנתרופית.
מטרתן הראשונה של חברות אלו היא השאת רווחים.
מלכ"ר הפועל לקידום מטרות חברתיות שאת משאביו הוא מגייס בעיקר מתרומות של פרטים, ארגונים וקרנות נדבנות או תמיכה ציבורית.
בפעולתו של מלכ"ר אין מטרה להשאת רווחים.
ארגוני מגזר שלישי המפעילים פעילות עסקית שאינה הקשורה לתחום הליבה של הארגון ומטרתה להגדיל את מקורות המימון של הארגון.
מלכ"רים מסחריים (commercial nonprofits) כגון בתי חולים, תיאטראות, אוניברסיטאות וכו' הגובים תשלום עבור השירותים שהם נותנים.
שירותים אלו נחשבים קרובים לשירותים ציבוריים הניתנים על יד המדינה.
EMES) Europen Research network) בנה סט של שלושה אינדיקטורים לשלושה ממדים של ארגון חברתי:
ממדים כלכליים ויזמיים של עסקים חברתיות כוללים:
פעילות רציפה של ייצור או מכירה שירותים בשוק תחרותי.
יזם המקים עסק חברתי לוקח על עצמו רמת סיכון כלכלית הדומה לעסק.
עסקים חברתיים משלבים מתנדבים ועובדים בשכר.
עם זאת, רמות השכר בעסקים חברתיים אינה גבוהה.
ממדים חברתיים של עסקים חברתיים כוללים:
מטרת העסק החברתי היא חברתית, למען קהילה.
יוזמה שהוקמה על ידי אזרחים או ארגוני חברה אזרחית
קדימות המטרה החברתית על פני העסקית באה לידי ביטוי בחלוקת רווחים חלקית.
ישנם עסקים חברתיים בהם אין חלוקת רווחים למשקיעים/בעלים וכל הרווחים מופנים חזרה לעסק החברתי.
באחרים ישנה חלוקה חלקית של רווחים.
תפיסת המשילות בעסקים חברתיים כוללת:
רמה גבוהה של אוטונומיה מרשויות המדינה ומארגונים אחרים.
ארגון עצמאי שמנוהל על ידי המנהלים והבעלים.
קריטריון זה בדרך כלל מתייחס לעיקרון של "חבר אחד, קול אחד", או לפחות לתהליך קבלת החלטות שבכוח ההצבעה אינו מתפלג בהתאם להון בעלי המניות.
בעלי עניין שונים לוקחים חלק בתהליכי קבלת ההחלטות בארגון.
ייצוג והשתתפות של לקוחות, עובדים ומתנדבים בתהליכי קבלת ההחלטות הם מאפיין חשוב של עסק חברתי.
במקרים רבים, אחת מהמטרות של ארגונים חברתיים הוא לקדם דמוקרטיה ברמה המקומית באמצעות פעילות כלכלית.
אחת הדמויות המוכרות יותר בעולם העסקים החברתיים, הוא חתן פרס נובל לשלום ד"ר מוחמד יונוס אשר הקים את בנק גרמין בשנת 1983 - עסק אשר הפך לאחד מהעסקים החברתיים הגדולים בעולם.
בספרו יצירת עולם ללא עוני - עסק חברתי ועתיד הקפיטליזם (Creating a World without Poverty - Social Business and the Future of Capitalism), ד"ר מוחמד יונוס מגדיר מהו עסק חברתי.
יונס רואה את העסקים החברתיים כצורת התאגדות חדשה שתביא לשינוי מבני של הכלכלה הקפיטליסטית, באופן שיצמצם תופעות של עוני ומפגעים חברתיים וסביבתיים אחרים.
מוחמד יונוס טוען כי הקפיטליזם מוגדר באופן צר מידי.
הרעיון כי האדם הבודד ממוקד אך ורק במיקסום רווחים מתעלם מהיבטים אחרים בחייו, דתיים, רגשיים ופוליטיים.