tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
באליפות העולם שנערכה בבודפשט שבהונגריה באוגוסט סיים במקום 15 בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 20.62 מטר.
במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו בסנטיאגו דה צ'ילה שבצ'ילה בנובמבר זכה במדליית כסף בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 21.15 מטר.
באליפות העולם באולם שנערכה בגלאזגו שבממלכה המאוחדת במרץ סיים במקום 15 בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 19.28 מטר.
באולימפיאדת פריז שנערכה ביולי-אוגוסט סיים במקום שמיני בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 20.88 מטר.
סגן אלוף צפון אמריקה, מרכז אמריקה והקריביים
באליפות צפון אמריקה, מרכז אמריקה והקריביים שנערכה בפריפורט שבאיי בהאמה באוגוסט זכה במדליית כסף בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 20.89 מטר.
באליפות העולם שנערכה בטוקיו שביפן בספטמבר זכה במדליית כסף בהדיפת כדור ברזל בשיא מקסיקו חדש של 21.97 מטר, אחרי ראיין קראוזר מארצות הברית (22.34 מטר) ולפני לאונרדו פאברי מאיטליה (21.94 מטר).
אוסיינו ניאנג הוא כדורגלן סנגלי המשחק בעמדת הקשר בקבוצת רויאל אוניון סן-ז'ילואז מליגת העל הבלגית.
ניאנג גדל במחלקת הנוער של דיאמברס, ובשנת 2019 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של המועדון במסגרת ליגת העל הסנגלית.
ב-17 במרץ 2022 חתם באודה מליגת העל הלטבית, במדיה ערך 15 הופעות ליגה והבקיע ארבעה שערים, ולאחר מכן חתם בריגה, גם היא מליגת העל הלטבית, במדיה ערך 33 הופעות ליגה והבקיע שמונה שערים.
ב-3 בספטמבר 2024 חתם על חוזה לחמש שנים ברויאל אוניון סן-ז'ילואז מליגת העל הבלגית.
אוסימרטיניב הנמכרת בשם המסחרי טאגריסו (Tagrisso), היא תרופה המשמשת לטיפול בסרטן הריאה מסוג תאים לא-קטנים עם מוטציות מסוימות.
התרופה היא מעכב טירוזין קינאז של הקולטן לגורם גדילה אפידרמלי (EGFR) מדור שלישי.
תופעות הלוואי השכיחות ביותר כוללות שלשול, פריחה בעור, כאבי שרירים ושלד, יובש בעור, דלקת בעור סביב הציפורניים, כאבים בפה, עייפות ושיעול.
אוסימרטיניב אושרה לשימוש רפואי בארצות הברית בנובמבר 2015, ובאיחוד האירופי בפברואר 2016.
אוסימרטיניב משמשת לטיפול בסרטן הריאה מסוג תאים לא-קטנים (NSCLC) מתקדם מקומית או גרורתי, כאשר תאי הגידול חיוביים למוטציית T790M בגן המקודד לקולטן EGFR, או למוטציות מפעילות ב-EGFR.
מוטציית T790M יכולה להיות קיימת מלכתחילה (de novo) או נרכשת לאחר טיפול קו ראשון במעכבי טירוזין קינאז אחרים של EGFR, כגון גפיטיניב, ארלוטיניב ואפטיניב.
בפברואר 2024 אישר ה-FDA את אוסימרטיניב, בשילוב עם כימותרפיה מבוססת פלטינה, לטיפול באנשים עם סרטן ריאה מסוג תאים לא־קטנים מתקדם מקומית או גרורתי, שגידוליהם נושאים מחיקות באקסון 19 של EGFR או מוטציות L858R באקסון 21, כפי שנקבע בבדיקה שאושרה על ידי ה-FDA.
במטופלים המקבלים אוסימרטיניב מתפתחת לרוב עמידות לטיפול בתוך כעשרה חודשים.
עמידות המתווכת על ידי מוטציית C797S באקסון 20 אחראית לרוב מקרי העמידות, דבר שהוביל לניסיונות שונים לפתח מעכבים שאינם תחרותיים ל-ATP או מעכבים אלוסטריים, במטרה להתגבר על העמידות הנרכשת באמצעות פגיעה באזורים אחרים בדומיין הקינאז של הקולטן.
המינון השכיח הוא טבלייה אחת של 80 מ"ג פעם ביום; במקרה של תופעות לוואי ייתכן שהרופא יפחית את המינון ל־40 מ"ג פעם ביום.
יש ליטול את התרופה פעם ביום בשעה קבועה, עם שתיית מים, ללא קשר למזון, ואין לעבור על המינון שנקבע על־ידי הרופא.
יש לבלוע את הטבלייה בשלמותה.
אסור לחצות, לכתוש, לרסק או ללעוס אותה.
אם יש קושי בבליעה, ניתן להמיס את הטבלייה במים רגילים יש להוסיף לכוס 50 מיליליטר מים (כרבע כוס מים).
אסור להשתמש בנוזל אחר ואסור להשתמש במים מוגזים.
את התרופה יש לאחסן באריזתה המקורית, הרחק מהישג ידם של ילדים, במקום יבש ומוצל, בטמפרטורה שאינה עולה על 30 מעלות צלזיוס.
תופעות לוואי שכיחות מאוד (מופיעות ביותר מ־10% מהמשתתפים בניסויים קליניים) כוללות שלשול, סטומטיטיס (דלקת ברירית הפה), פריחות בעור, עור יבש או מגרד, זיהומים באזורי המגע בין העור לציפורני הידיים או הרגליים, ירידה במספר הטסיות, ירידה במספר הלויקוציטים וירידה במספר הנויטרופילים.
תופעות לוואי שכיחות (מופיעות ב־1%–10% מהמשתתפים בניסויים קליניים) כוללות מחלת ריאות אינטרסטיציאלית.
התרופה עלולה לגרום לפגיעה בעובר.
אוסימרטיניב עוברת מטבוליזם באמצעות האנזימים CYP3A4 ו־CYP3A5. לכן, חומרים המעכבים באופן חזק אחד מהאנזימים הללו — כגון אנטיביוטיקות ממשפחת המקרולידים, תרופות אנטי־פטרייתיות ותרופות אנטי־ויראליות — עלולים להעלות את החשיפה לאוסימרטיניב בגוף.
לעומת זאת, חומרים המשרים את פעילות האנזימים הללו, כגון ריפמפיצין, עלולים להפחית את יעילות הטיפול באוסימרטיניב.
אוסימרטיניב נקשרת באופן בלתי הפיך ובאופן מועדף לחלבוני הקולטן לגורם גדילה אפידרמלי (EGFR) שעברו מוטציה, ובפרט לקולטנים עם מוטציות שכיחות בסרטן ריאה, כגון מוטציית L858R או מחיקה באקסון 19.
הזמן החציוני להגעה לריכוז מרבי בדם (Cmax) הוא כ־6 שעות (טווח של 3–24 שעות).
זמן מחצית החיים הממוצע המוערך הוא כ־48 שעות, ופינוי פומי (CL/F) עומד על 14.3 ליטר לשעה.
כ־68% מהתרופה מופרשים בצואה וכ־14% מופרשים בשתן.
אוֹסִילֵיטִינְג מולטיטול בישראל השם לכלי עבודה זה הוא "מולטיטול" הוא כלי עבודה חשמלי המבצע פעולות עיבוד חומר על ידי תנודה מהירה (בניגוד לתנועה סיבובית או תנועת הלוך-חזור) של האבזר המוצמד אליו.
הכלי יכול להיות מופעל באמצעות סוללה או בחיבור לרשת החשמל.
השם "כלי רב-תכליתי" מתייחס למגוון הפעולות הרחב שהכלי יכול לבצע בעזרת קשת האביזרים הנלווים הזמינים עבורו.
"Master Tool" הוא שם מסחרי נוסף הנפוץ בצפון אמריקה, ומהווה קיצור לשמו של הכלי המקורי של חברת פיין (באנגלי: Fein) שנקרא "Multi-Master".
לכלי קיימים אביזרים נלווים המיועדים לניסור, שיוף, השחזה, גירוד, חיתוך והברקה.
כבר בשנות ה-40 של המאה ה־20, פיתח המנתח האורתופדי האמריקאי ד"ר הומר סטרייקר מסור שפעל על עיקרון התנודה שנועד לחתוך תחבושות גבס מבלי לפצוע את עור המטופל.
פיתוח זה היווה פריצת דרך בבטיחות רפואית.
ד"ר סטרייקר הקים את חברה חברת סטרייקר על מנת לייצר את ההמצאות שלו שכללו בנוסף למסור גם מיטה כנגד פצעי לחץ ואביזרים אחרים.
הפטנט של סטרייקר תיאר מנגנון שבו גלגל שיניים מניע זרוע שגורמת ללהב עגול (או חצי-עגול) לנוע בתנועת תנודה מהירה מצד לצד במקום להסתובב ב-360 מעלות.
סטרייקר הדגיש בפטנט את הבטיחות: הלהב חותך את הגבס אך לא פוגע בעור.
עם תום הפטנט של חברת סטרייקר בשנת 1967 רשמה חברת פיין (C.
Fein GmbH) הגרמנית פטנט על מנגנון הנעה שונה, יעיל יותר, קטן יותר ובעל מבנה אחיזה שונה, שהותאם למנועים חשמליים מודרניים וחזקים יותר.
בשנת 1986 זיהתה חברת פיין את הפוטנציאל הגלום בטכנולוגיה זו עבור תעשיית הבנייה, והשיקה את מכשיר "MultiMaster" הגרסה התעשייתית הראשונה של המכשיר.
הכלי זכה להצלחה רבה בתחות הנגרות בזכות יכלתו לבצע חיתוכים מדויקים במקומות שבהם הגישה מוגבלת.
למשך כל שנות הגנת הפטנט חברת פיין הייתה היצרנית הבלעדית של הכלי.
נקודת המפנה המשמעותית ביותר בהיסטוריה של המכשיר התרחשה בשנת 2008, עם פקיעת הפטנט המקורי.
אירוע זה הוביל לגל של פיתוחים מצד יצרניות כלי עבודה, אשר החלו לייצר גרסאות משלהן לכלי.
התחרות בשוק הובילה לירידה משמעותית במחירו של המכשיר, לשיפורים טכנולוגיים כמו מנגנוני החלפה מהירה של להבים, ולמעבר הדרגתי מהזנה חשמלית ישירה להפעלה באמצעות סוללות נטענות.
פרק חשוב נוסף בהיסטוריה של הכלי נוגע לסטנדרטיזציה של ממשק החיבור.
בעשור הראשון לאחר פקיעת הפטנט ב-2008, נוצר מצב שבו לכל יצרן היה ממשק חיבור להבים שונה, ואילץ משתמשים לרכוש להבים מאותו המותג של המכשיר או להשתמש במתאמים מסורבלים.
בשנת 2010 הציגה חברת בוש תקן OIS ובשנת 2016 השיקו בוש ופיין בשיתוף פעולה את תקן ה"סטארלוק" .
פיתוח זה נחשב לציון דרך היסטורי בעיצוב הכלי, שכן הוא אפשר החלפת להבים מהירה בלחיצה שיפר משמעותית את העברת הכוח מהמנוע ללהב, ויצר אחידות מסוימת בשוק הלהבים העולמי.
הכלי הרב תכליתי פועל על בסיס מנגנון הממיר את התנועה הסיבובית של המנוע החשמלי לתנועה מוגבלת מהירה הלוך וחזור.
תנועה זו נקראת תנודה (Oscillation).
בלב המכשיר נמצא ציר הנעה המחובר לגל זיזים בזמן סיבוב המנוע, גל הזיזים מניע מזלג מתכתי מצד לצד, וזה בתורו מניע את ציר היציאה של הכלי.
בשונה ממסור עגול שבו הלהב מסתובב ב-360 מעלות, או מסור חרב הנע קדימה ואחורה, הלהב של הכלי מבצע קשת קטנה מאוד של תנועה, במהירות גבוהה.
יעילות הכלי והתאמתו למשימות השונות נקבעות על ידי שני פרמטרים עיקריים:
קצב תנודה (OPM - Oscillations Per Minute): מייצג את מספר הפעמים שהלהב משלים מחזור תנודה מלא בדקה.
ברוב הכלים המודרניים, קצב זה נע בין 10,000 ל-22,000 תנודות לדקה.
מהירות גבוהה זו היא שמאפשרת את פעולת החיתוך או השיוף למרות הטווח הקצר של התנועה.
זווית התנודה (Oscillation Angle): זוהי הזווית הכוללת של הקשת בה נע הלהב מצד לצד.
ברוב הכלים הזווית נעה בין 2.8 ל-4.2 מעלות.
זווית קטנה מאפשרת שליטה גבוהה יותר ודיוק רב, בעוד שזווית גדולה יותר מגדירה חיתוך אגרסיבי ומהיר יותר.
בשל זווית התנודה הקטנה, הכלי אינו נוטה "לקפוץ" או להיזרק אחורה (Kickback) במגע עם חומר קשיח, בניגוד למסורים סיבוביים.
מכיוון שרק הלהב נע בקשת קטנה, ניתן לעבוד צמוד מאוד לקירות, בפינות חדות ובתוך ארונות.
להבים ישרים (Plunge blades): להבים ישרים וצרים המאפשרים חדירה ישירה לתוך משטח.
הם משמשים לחיתוך פתחים בקירות גבס, קיצור משקופים בעת התקנת פרקט, או חיתוך צינורות PVC בתוך קירות.
להבים חצי-עגולים: להבים אלו מתאימים לחיתוכים ארוכים וישרים יותר או לעבודה בפינות, תוך שמירה על יציבות מרבית של הכלי.
פלטת שיוף משולשת (Delta pad): מאפשרת חיבור של ניירות זכוכית באמצעות צמדן.
בשל צורתה המשולשת, היא מאפשרת לשייף בפינות ובזוויות צפופות שמלטשות עגולות או מרובעות אינן יכולות להגיע אליהן.
אלו להבים קשיחים או גמישים ללא שיניים, המשמשים להסרת שאריות דבק, סיליקון, שטיחים מקיר לקיר או צבע ישן ממשטחים קשיחים.
להבים המצופים בשבבי יהלום או בקרביד, אלו משמשים לכרסום רובה בין אריחים, הסרת דבק קרמיקה או חיתוך בחומרי בנין.
הדורות המוקדמים של המכשיר דרשו שימוש במפתח אלן או בבורג כדי להדק את האביזר לציר.
שיטה זו נחשבת לאיטית אך אמינה.
מנגנון הידוק זה הוחלף במנגנון החלפה מהירה (Quick Release) ש על מבוסס מנוף המאפשר שחרור ונעילה של הלהב ללא צורך בכלי עבודה חיצוני.
פיתוח זה האיץ משמעותית את קצב העבודה.
במשך שנים סבל השוק מחוסר אחידות, כאשר לכל יצרן היה מבנה חיבור שונה.
פתרון הבעיה הגיע דרך שני תקנים מרכזיים:
OIS (Oscillating Interface System): תקן שהציגה חברת בוש, המבוסס על חיבור בעל 12 נקודות (כוכב).
תקן זה הפך לסטנדרט רחב שאפשר שימוש בלהבים של יצרנים שונים על מכשירים שונים באמצעות מתאמים.
מערכת Starlock: פותחה בשיתוף פעולה בין החברות בוש ופיין והושקה בשנת 2016. זהו ממשק חיבור תלת-ממדי, המעניק מספר יתרונות: העברת כוח מקסימלית: המבנה התלת-ממדי מפחית את החופש בין הציר ללהב, ומונע אובדן אנרגיה ומפחית רעידות.
המנגנון מאפשר ללחוץ את המכשיר על הלהב עד להישמע "קליק" ולשחררו באמצעות מנוף מבלי לגעת בלהב שיכול להיות חם מאוד לאחר עבודה.
תקן זה מתחלק לשלוש רמות (Starlock, Starlock Plus, ו-Starlock Max), כאשר כל רמה מיועדת לעומסי עבודה שונים ומונעת הרכבת להבים אגרסיביים מדי על מכשירים חלשים.
אוסלו (בנורווגית: Oslo) היא עיר הבירה של נורווגיה.
אוסלו היא העיר המאוכלסת ביותר במדינה – בעיר עצמה חיים כ-620,000 תושבים ובכלל המטרופולין חיים כ-1,450,000 תושבים (נכון לינואר 2013).
אוסלו ממוקמת בדרום המדינה, ושטחה הכולל הוא 454 קמ"ר, מתוכם 115 קמ"ר שטחים בנויים (שבהם 22 קמ"ר של שטחים פתוחים) ו-7 קמ"ר שטחי חקלאות, מרבית שטח העיר מכוסה ביערות ובאגמים.
אוסלו נוסדה בשנת 1048. העיר נחשבה לעיר הבירה של נורווגיה החל ממלכותו של המלך הוקון החמישי בין השנים 1299–1319, אשר היה המלך הראשון אשר גר בעיר מגורי קבע.
הוא גם היה זה שהחל את הבנייה של מבצר אקשהוס.
מאה שנה לאחר מכן נורווגיה הייתה החלק החלש יותר באוניה הפרסונלית עם דנמרק, ותפקידה של אוסלו הצטמצם להיות מרכז מנהלי מחוזי, בעוד המלכים גרו בקופנהגן.
בזמן המגפה השחורה נפגעה אוסלו במידה הרבה ביותר מכל אזורי נורווגיה.
העיר המקורית נהרסה כליל במספר שריפות ענק, ורק לאחר השריפה הארבע עשרה במספר, בשנת 1624 כריסטיאן הרביעי מלך דנמרק (ונורווגיה) החליט לבנות מחדש את העיר במיקום חדש מול המפרץ, באזור שכבר היה מרכז סחר ותרבות ליד מבצר אקשהוס, והעניק לה את השם כריסטיאניה.
בשנת 1814 כריסטיאניה נהפכה שוב לעיר הבירה הרשמית של נורווגיה, לאחר שהאיחוד עם דנמרק בוטל.
עד לשלהי המאה ה-19 הייתה אוסלו עיר קטנה שאוכלוסייתה לא עלתה על 100,000 איש.
בתקופה זו הפך נמלה המצוין לנמל סחר חופשי, נמתחה באזור רשת טלגרף והחלה בניית מסילת רכבת מסועפת שחיברה את ההון התעשייתי שמקורו באוסלו עם אזורים קטנים, נידחים ולא מוכרים בנורווגיה כולה.
במהלך המאה ה-19, נבנו בעיר מבנים חשובים רבים, ביניהם ארמון המלוכה (נבנה בין השנים 1825–1848), "סטורטינג" (הפרלמנט הנורווגי) (נבנה בין השנים 1861–1866), אוניברסיטת אוסלו, התיאטרון הלאומי ובניין הבורסה.
בין האנשים המפורסמים אשר חיו באוסלו במאה התשע עשרה היו המחזאי הנריק איבסן וקנוט האמסון (זוכה פרס נובל לסיפרות).
בשנת 1850 מספר תושבי כריסטיאניה עבר את מספר תושבי ברגן וכריסטיאנה הפכה לעיר המאוכלסת והצפופה ביותר בנורווגיה.
ב-1 בינואר 1925 שונה השם של העיר חזרה לשם המקורי - אוסלו.
ביוני 2022 התרחש בעיר פיגוע ירי בו נהרגו אנשים.
אוסלו בעלת אקלים נוח יחסית.
הטמפרטורות בקיץ גבוהות ונעות בין 20–23 מעלות צלזיוס במהלך היום ובין 11–15 מעלות צלזיוס במהלך הלילה.
החורף לעומת זאת, מאופיין בטמפרטורה ממוצעת של 4- מעלות צלזיוס (בחודשים ינואר ופברואר).
עקב מיקומה הצפוני של אוסלו, קיים הבדל גדול מאוד במספר שעות האור בין הקיץ לחורף.
בחודשים יוני/יולי לאוסלו יש בממוצע 18 שעות אור ביממה ואילו בסוף דצמבר מספר זה נופל ל – 6 בלבד.
כמות משקעי הגשם השנתית הממוצעת באוסלו היא 763 מילימטר.
הפיורד - לשון ים צרה וארוכה - ממוקם על נמל המשמש גשר טבעי בין שני המחוזות הגדולים בנורווגיה (וסטפלד ואוסטפלד - מעונם של המלכים הראשונים בנורווגיה), ובהם נמצא הריכוז הגבוה ביותר של אדמה חקלאית ושל תעשייה.
פיורד זה נמצא מדרום לעיר, ומכל שאר הכיוונים מוקפת אוסלו בגבעות ירוקות ובהרים.
ישנם 40 איים בתחומי העיר, הגדול מביניהם הוא מאלמיריה (0.56 קמ"ר), ואיים רבים נוספים סביב אוסלופיורד.
לאוסלו 343 אגמים, הגדול מביניהם הוא מרידאלסוונט (3.91 קמ"ר).
כמו כן זהו מקור עיקרי למי שתייה לחלקים גדולים מחלקה המערבי של אוסלו.
הנקודה הגבוהה ביותר בעיר היא קירקברגט בגובה 629 מטר.
אף על פי שאוכלוסיית העיר קטנה בהשוואה לרוב ערי הבירה האירופאיות, היא פרושה על שטח אדמה גדול.
גבולותיה מקיפים שטחים פתוחים ופארקים רבים עד כדי כך ששטחי יערות ואזורי מים מהווים כ-2/3 משטחה (כפול מאזורים עם בנייה עירונית).
אוסלו היא בעלת צמחייה עשירה (במונחים נורווגיים).
קיימות לכך שתי סיבות טבעיות עיקריות.
ראשית, אוסלו מאופיינת באקלים יחסית חמים ולכן הדבר מאפשר קיומם של זני צמחים "אוהבי חום".
למעשה, אוסלו מהווה גבול צפוני למספר זני צמחים כאלו.
שנית, אוסלו היא בעלת קרקע יחסית פורייה.
באזורים המיוערים של אוסלו ניתן למצוא אוכלוסיות של צבאים, מוס ובאזורי הבנייה העירונית ניתן למצוא גיריות, סנאים וקיפודים.
בנחלים של אוסלו נמצאים בונים וסוגים רבים של חרקים התורמים להאבקה של זני צמחים ייחודיים.
בנוסף, לעיתים ניתן לצפות בכלבי ים בפיורד.
האדריכלות באוסלו היא באופן כללי סולידית, פשוטה וחדשה למדי.
מדי שנה בחודש מרץ נערכים בהומנקולן תחרויות הסקי הגדולות בעולם.
תחרויות אלה מושכות תיירים רבים לשטחי העיר.
בשנת 1952 נערכו משחקי החורף האולימפיים באוסלו.
אוסלו ידועה גם כעיר שיצאו ממנה אמנים רבים.
אדוורד מונק התגורר בעיר ועם מותו תרם את אוסף עבודותיו לעירייה.
זו מצידה הקימה את מוזיאון מונק שפתח את שעריו לציבור ב-1963. בסוף 2019 ייסגר בניין המוזיאון הקיים ובשנת 2020 עתיד לאכלס את משכנו החדש שיהיה אחד המוזיאונים הגדולים בעולם המוקדשים לאמן בודד.
בפארק פרוגנר (האטרקציה הכי מתוירת בנורווגיה) מוצגים כ-200 פסלים מעשה ידי הפסל גוסטב ויגלנד.
התזמורת הפילהרמונית של אוסלו פועלת בעיר מאז 1879.
באצטדיון יולבאל (Ullevål) שבעיר משחקת קבוצת הכדורגל המקומית, ואלרנגה (Vålerenga) וכמו כן, מתקיימים בו משחקי גמר הגביע הנורווגי.
בעיר משחקת גם קבוצת כדורגל נשים.
בעיר משחקות גם קבוצות הוקי קרח וכדוריד.
העיר מארחת גם תחרויות בינלאומיות של סקי, ביאתלון, ואירחה את אולימפיאדת אוסלו (1952), את אליפות העולם באופני כביש לשנת 1993 ואת משחקי ליגת היהלום שהתקיימו באצטדיון ביסלט שבעיר.
בין מתקני הספורט ניתן לציין הולמנקולבאקן, מקפצת סקי מהוותיקות בעולם.
אוסלו בעלת אמצעי תחבורה ציבורית רבים: אוטובוסים, חשמליות, רכבת תחתית, סירות ורכבת עילית המקשרת את אוסלו לערים אחרות בנורווגיה, בשוודיה, הדנמרק ודרומה לשאר אירופה.
נורווגיה היא המדינה בעלת שיעור הרכבים החשמליים לנפש הגבוה בעולם.
על כן, ברחבי העיר פזורות חניות רבות לרכבים חשמליים שמצוידות בעמדות הטענה.
כמו כן אוסלו היא העיר היקרה ביותר בעולם, כך על פי דו"ח שערכה חטיבת ניהול העושר של בנק UBS השווייצרי (עדכון לשנת 2010).
לשם השוואה תל אביב דורגה במקום ה-25 וניו יורק במקום ה-6.
אוֹסְמוֹזָה היא מעבר של ממס (solvent) דרך ממברנה חדירה למחצה במעלה מפל ריכוזים, דהיינו, מתמיסה דלילה יותר (שבה ריכוז המומסים הכולל נמוך יותר), לתמיסה מרוכזת יותר (שבה ריכוז המומסים הכולל גבוה יותר), עד ליצירת איזון בין ריכוזי המומסים הכוללים משני צידי הקרום.
אוסמוזה היא סוג של פעפוע (דיפוזיה), במהלכו רק הממס יכול לעבור דרך הקרום המפריד בין התמיסות.
כשחלקיקי המומסים מסוגלים אף הם לעבור דרך הקרום, או אז מתרחשת האוסמוזה בו-זמנית עם פעפוע של המומסים, כשכל אחד מהם עובר דרך הקרום לפי מפל הריכוזים שלו.
חומרים שנמצאים בתמיסה אך אינם מומסים בה, כמו ליפידים ורב-סוכרים, אינם נחשבים בריכוז הכולל של המומסים ולכן אינם גורמים לאוסמוזה ואינם משפיעים על עוצמתה ומהירותה.
תמיסה בה ריכוז המומסים בסביבה נמוך יותר לעומת התא מכונה תמיסה היפוטונית, ותמיסה בה ריכוז המומסים גבוה יותר לעומת התא מכונה תמיסה היפרטונית.
הבדל הריכוז בין שתי התמיסות הוא טוניות.
ככל שהטוניות גבוהה יותר, כך ישנה זרימה מואצת יותר של הממס מהתמיסה ההיפוטונית להיפרטונית, מכיוון שצריכות לעבור יותר מולקולות ממס דרך הקרום, יחסית לנפח הכללי, על מנת להגיע לאיזון.
כאשר ריכוז המומסים שווה בשני הצדדים התמיסה נקראת תמיסה איזוטונית.
כאשר מעבר הממס משנה את הלחץ ההידרוסטטי (לחץ הנוזל) בהן נמצאות התמיסות, לחץ זה משפיע על המעבר ובנקודה מסוימת, הנמצאת לפני איזון הריכוזים משני צידי הקרום, משתווה לטוניות וכך גורם להפסקת מעבר הממס.
בעת הפסקת זרימת הממס, הלחץ ההידרוסטטי שווה ערך לטוניות בין שתי התמיסות, ולכן, כאשר הטוניות גבוהה יותר, הלחץ ההידרוסטטי הדרוש על מנת להתנגד לה גדול יותר, ולהפך.
לחץ זה הוא הלחץ הדרוש על מנת להפסיק את האוסמוזה והוא נקרא הלחץ האוסמוטי.
לאוסמוזה חשיבות עליונה בעולם החי: בזכותה מתפזרים המים ברחבי גופם של יצורים חיים.
מאזן הנוזלים בתאים נשמר גם הוא על ידי אוסמוזה.
בתאי צמחים, לעיתים, מופסקת האוסמוזה כתוצאה מהלחץ שמפעיל דופן התא על הנוזל התוך-תאי - הלחץ האוסמוטי - שנקרא במקרה זה לחץ טורגור.
זיקוק מים בשיטת אוסמוזה הפוכה
קיים גם תהליך של זיקוק מים בשיטת אוסמוזה הפוכה.
לשם קיום תהליך זה דרושים שני תאים: תא א' ותא ב'.
נוסף על שני אלו דרוש קרום בררני, החדיר רק למים.
את תא א' ממלאים במים שבהם ריכוז מלחים גבוה, ואת תא ב' ממלאים במים ללא מומסים (ריכוז המלחים אפסי).
ביניהם ממקמים את הקרום החדיר רק למים.
מפעילים לחץ גבוה על תא א' (ריכוז המלחים הגבוה), ובערכים הגבוהים מהלחץ האוסמוטי של התמיסה שבתא א', המים יעברו ללא מלחים לתא ב'.
אוסמיום ארבע-חמצני (נקרא גם: אוסמיום טטרוקסיד; באנגלית: Osmium tetroxide או osmium(VIII) oxide) היא תחמוצת של היסוד אוסמיום שנוסחתה: OsO4. משמשת לפיקסציה ול"צביעה" בצילומים במיקרוסקופ אלקטרונים.
אוסמיום טטרוקסיד הוא מוצק בטמפרטורת החדר אך מבצע המראה (sublimation) והוא נוצר כאשר אוסמיום (במצב אבקה דקה) חשוף לאוויר.
האוסמיום טטרוקסיד יכול לגרום לבצקת ריאות קטלנית או לעיוורון אם לא מקפידים על כללי זהירות.
לאור רעילותו הגבוהה הופסק השימוש באוסמיום טטרוקסיד לבדיקת טביעות אצבעות.
אוסמיום (Osmium) הוא יסוד כימי מסדרת מתכות המעבר שסמלו הכימי Os ומספרו האטומי 76.
אוסמיום הוא היסוד המתכתי בעל הצפיפות הגבוהה ביותר מבין כל היסודות, 22.59 גרם/סמ"ק, מעט יותר מאירידיום, שצפיפותו 22.56 גרם/סמ"ק.
לאוסמיום יש את נקודת ההתכה הגבוהה ביותר (3033 מעלות צלזיוס) מיסודות קבוצת הפלטינה.
נוכח הרעילות הגבוהה של תחמוצותיו, כמעט ולא משתמשים באוסמיום בצורתו המתכתית.
אוסמיום טטרוקסיד (OsO4) שימש בעבר לזיהוי טביעות אצבעות.
שימוש ישן שנותר עד היום הוא "צביעה" בצילומים במיקרוסקופ אלקטרונים.
לסגסוגת של 90% פלטינה ו-10% אוסמיום שימוש בתור שתל בניתוחים.
אוסמיום טטרוקסיד משמש בתור מחמצן חשוב בריאקציות כימיות.
אוסמיום מהווה חלק מסגסוגת הנמצאת בחוד של מספר עטים נובעים, עקב קשיותו הגבוהה.
האוסמיום (מיוונית, אוסמה, שפירושו ריח) זוהה ב-1803 על ידי סמית'סון טננט בלונדון שבאנגליה יחד עם אירידיום במשקע של פלטינה מומסת במי מלך.
אוסמיום מצוי בטבע בדרך כלל כסגסוגת עם אירידיום, פלטינה וניקל.
מחצבים חשובים של אוסמיום נמצאים בדרום וצפון אמריקה.
אוסמיום טטרוקסיד הוא חומר רעיל במיוחד, שהרמה המקסימלית המותרת לחשיפה אליו (לשמונה שעות) היא 2 מיקרו-גרם לליטר אוויר.
בריכוזים גבוהים יותר הוא יכול לגרום לגודש בריאות, לפגיעה בעור ובעיניים ולמוות.
אוסליידיס מננדס (בספרדית: Osleidys Menéndez; נולדה ב-14 בנובמבר 1979) היא אתלטית קובנית.
היא אלופה אולימפית (אתונה 2004), פעמיים אלופת העולם (אדמונטון 2001 והלסינקי 2005) ושיאנית עולם (2001–2008) בהטלת כידון.
באולימפיאדת סידני (2000) זכתה מננדס במדליית ארד בהטלת כידון בתוצאה של 66.18 מטר, אחרי טרינה הטסטאד מנורווגיה (68.91 מטר) ומירלה מנג'אני מיוון (67.51 מטר).
בשלב המוקדמות קבעה שיא אולימפי חדש של 67.34 מטר.
באליפות העולם שנערכה באדמונטון, קנדה בשנת 2001 זכתה מננדס במדליית זהב בהטלת כידון בתוצאה של 69.53 מטר, לפני מירלה מנג'אני (65.78 מטר) ובת ארצה סוניה ביסט (64.69 מטר).
באולימפיאדת אתונה (2004) זכתה מננדס במדליית זהב בהטלת כידון בשיא אולימפי חדש של 71.53 מטר, לפני שטפי נריוס מגרמניה (65.82 מטר) ומירלה מנג'אני (64.29 מטר).
באליפות העולם שנערכה בהלסינקי, פינלנד בשנת 2005 זכתה מננדס במדליית זהב בהטלת כידון בשיא עולם חדש של 71.70 מטר, לפני קריסטינה אוברגפיל (70.03 מטר) ושטפי נריוס (65.96 מטר), שתיהן מגרמניה.
באולימפיאדת בייג'ינג (2008) סיימה מננדס במקום שישי בהטלת כידון בתוצאה של 63.35 מטר ולא הצליחה להגן על תוארה.
אוסמופוביה (מיוונית: אוסמו=ריח, פוביה=פחד) היא פוביה מריחות חזקים או מסוימים.
לרוב מדובר בריחות רעים, אך הרגישות עלולה להתרחב לכל ריח שהוא.
בדרך כלל אוסמופוביה מהווה תסמין של הסובלים ממיגרנה כרונית, אשר מוגברת על ידי הריח.
על פי אחד המחקרים, כ-25% מהסובלים ממיגרנות מראים דרגה כלשהי של אוסמופוביה.
יש אנשים הסובלים מן הבעיה, אשר מטפלים בה באמצעות ריחות נעימים כגון אזוביון או מנטה.
אוֹסְמוֹזָה הפוכה (פעפוע הפוך) היא תהליך של מעבר תמיסה דרך מסנן הלוכד את המומס בצד אחד ומאפשר מעבר של ממס טהור לצד השני.
ליתר דיוק, זהו תהליך של הנעת ממס מתמיסה בעלת ריכוז מומסים גבוה לתמיסה בעלת ריכוז מומסים נמוך, על ידי הפעלת לחץ נגדי ללחץ האוסמוטי.
זהו תהליך הפוך לאוסמוזה רגילה, שבמהלכה קיימת תנועה טבעית של ממס דרך ממברנה - מתמיסה בעלת ריכוז מומסים נמוך לתמיסה בעלת ריכוז מומסים גבוה - ללא הפעלת כוח חיצוני.
הממברנה המשמשת לתהליך היא ממברנה חדירה למחצה, כלומר היא מאפשרת מעבר ממס ולא מומס.
ממברנה המשמשת לאוסמוזה הפוכה אינה נקבובית.
הסינון נעשה בשכבה בעלת עובי מיקרוסקופי של פולימר דחוס.
הממברנה עשויה בדרך כלל פוליאמיד או פוליסולפון, אך בשנת 2020 פותחה ממברנה העשויה פוליאסטר.
יתרונה הוא בכך שבניגוד לשני החומרים הראשונים, היא אינה נפגעת מכלור בריכוז גבוה המשמש לחיטוי המים מחיידקים (הכלור משמש לקטילת חיידקים שעלולים ליצור שכבת ביופילם על פני הממברנה אשר סותמת אותה ופוגעת ביעילותה).
במרבית המקרים בנויה הממברנה כך שרק מים יעברו דרכה.
המים מצטרפים לפולימר הממברנה ועוברים בדיפוזיה לצידה השני.
התהליך דורש הפעלת לחץ גבוה על התמיסה בעלת ריכוז המומסים הגבוה, בדרך כלל 2–14 בר למים מתוקים ומים בעלי מליחות ביניים ו 40–70 בר למי ים.
במתקן אוסמוזה הפוכה עם מי ים ומים מתוקים נוצר לחץ אוסמוטי של כ 27 בר שיש להתגבר עליו.
תהליך האוסמוזה בעזרת ממברנות נצפתה לראשונה על ידי ז'אן אנטואן נולט בשנת 1748. במשך 200 השנים שלאחר מכן, האוסמוזה הייתה רק תופעה שנצפתה במעבדה.
בשנת 1949, באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס נחקרה לראשונה האפשרות להתפלת מי ים באמצעות אוסמוזה.
הדגמה ראשונה של תהליך אוסמוזה הפוכה נערכה באוניברסיטה בשנת 1959. פיתוח הממברנה של המתקן באוניברסיטה נעשה על ידי פרופסור סידני לוב מאוניברסיטת בן-גוריון (אז מאסטרנט ב UCLA) וסריניוואזה סוריראג'אן, בהנחיית הפרופסור סמואל יוסטר.
פרופסור לוב היה גם ממובילי הקמת ופיתוח המתקן המסחרי הראשון להתפלת מים בעזרת אוסמוזה הפוכה בעיר קואלינגה שבקליפורניה ב 1965. אוסמוזה הפוכה שימושית היום במיוחד בתחום ההתפלה.
כאשר מערבבים שתי תמיסות שונות בריכוזן, סך המומסים בתוכן יתפזר בשווה בסך הממס.
התהליך מתרחש בדיפוזיה אשר במהלכה נעים מומסים מאזור בו ריכוזם גבוה לאזור בו ריכוזם נמוך.
מצב שוויון הריכוזים בתמיסה מכונה שיווי משקל כימי.
במקום לערבב את שתי התמיסות, אפשר להכניסן לשני תאים שממברנה חדירה למחצה מפרידה ביניהם.
הממברנה מאפשרת מעבר של ממס וחוסמת מעבר של מומסים.
מכיוון שאין אפשרות להגיע לשיווי משקל על ידי תנועת מומסים, מתקיימת תנועה של ממס מהתמיסה הדלילה לתמיסה המרוכזת.
מעבר הממס לתמיסה המרוכזת מפחית את ריכוזה ומעברו מהתמיסה הדלילה מעלה את ריכוזה.
הכוח שגורם לתנועת הממס מכונה לחץ אוסמוטי, שכן הוא מקביל לזרימה הנגרמת על ידי הפרש לחצים.
באוסמוזה הפוכה מוסיפים למתקן שתואר בתהליך האוסמוזה, לחץ על התא של התמיסה המרוכזת.
שני כוחות פועלים כעת על הממס: הממס שואף לעבור מתא התמיסה הדלילה לתא התמיסה המרוכזת (לחץ אוסמוטי) ומנגד קיים הפרש לחצים המנסה להניע חומר מתא התמיסה המרוכזת לתא התמיסה הדלילה, מכיוון שהממברנה לא מאפשרת מעבר מומסים, הלחץ החיצוני גורם לממס לשאוף לעבור מתא התמיסה המרוכזת לתא התמיסה הדלילה.
כאשר הלחץ החיצוני גדול מהלחץ האוסמוטי, סך התנועה של הממס יהיה מהתמיסה המרוכזת אל התמיסה הדלילה, כלומר יתקיים תהליך של אוסמוזה הפוכה.
האנרגיה החשמלית הדרושה לדחיסת המים ללחץ הפעלה, גבוהה יחסית.
ניצולת המים המותפלים יכולה להגיע עד 80%-95% במים מליחים ו-35%-60% במי-ים.
אוסמוזה הפוכה משמשת להתפלת מי ים ומים מליחים ואספקת מי שתייה או מים לחקלאות.
באזור אילת מסופקים מי שתייה המופקים בעזרת אוסמוזה הפוכה ממים מליחים.
מספר משקים חקלאיים משתמשים במי שופכין ומים מלוחים יחסית שהותפלו עד לרמה מתאימה לשימוש המשקים.
למתקן התפלה אשקלון שהחל לפעול בשנת 2005 כושר ייצור של עד 110 מיליון מ"ק מים באיכות טובה.
בשנת 2013 נחנך מתקן התפלה שורק המספק 150 מיליון מ"ק (ויכול לספק עד 220 מיליון מ"ק) ונכון לינואר 2017 זהו ההתקן הגדול מסוגו בעולם ועלות המים המותפלים שהוא מייצר היא הנמוכה ביותר בעולם למים מותפלים.
במתקני התפלה בטכנולוגיה זו מקובל לבצע הכנת המים על ידי תהליך אולטראפילטרציה.
מתקני טיהור מים ביתיים משתמשים בין היתר באוסמוזה הפוכה כאחד השלבים בטיהור המים.
במתקני אוסמוזה הפוכה קיימים השלבים הבאים:
מסנן מכני המונע מעבר חלקיקים מעל גודל מסוים.
מסנן פחם פעיל הלוכד כלור חופשי ותרכובות אורגניות.
מסנן פחם דחוס, אשר מסלק תרכובות נוספות
מסנן אוסמוזה הפוכה, הנקרא ממברנה.
בנוסף לשלבים המפורטים, לעיתים יותקנו מסנן מכני ו"מסנן" (שאינו למעשה מבצע סינון אלא מוסיף חומר למים) מסוג מינרליזטור, אשר מחזיר למים מינרלים כגון סידן, אשר הוצא בתהליך האוסמוזה מהמים, וכן מנורה על סגולית לטיהור חיידקים.
מתקני טיהור מים על בסיס אוסמוזה הפוכה הנמכרים לשימוש בייתי משתמשים בכבידה ליצירת הלחץ החיצוני ולכן אין להם צורך במשאבת מים.
משתמשים במתקנים כאלו גם מטיילים ושייטים.
המתקנים מטהרים רק כ-25 אחוזים מהמים המוזנים לתוכם ויתרת המים יוצאת מהם ואובדת.
בנוסף לשימוש באוסמוזה הפוכה להתפלת מים, אוסמוזה הפוכה היא חסכונית יותר משימוש בחום ליצירת תרכיזים שונים בתחום המזון, למשל מיצי פירות.
בנוסף לחיסכון הכלכלי, טיפול במוצרי מזון שלא בעזרת חום מקל על טיפול במרכיבי מזון המכילים חומרים רגישים לחום כמו חלבונים ואנזימים.
משתמשים בתהליך ליצירת סירופ מייפל כבר משנות ה-70 של המאה ה-20.
שימוש באוסמוזה הפוכה בתהליך יצור יין מעורר התנגדות מסוימת במעגל תעשיית היין, ובכל זאת נפוץ השימוש בשיטה.
מעטים יצרני היין המודים בשימוש במתקני אוסמוזה הפוכה, מאידך ההערכה היא שכשישים מתקני אוסמוזה הפוכה פעלו במחוז בורדו בשנת 2002. בתעשיית היין משתמשים בתהליך להעלאת ריכוז היין, לסינון חומרים שונים מהיין ולהפחתת ריכוז האלכוהול.
מים מטוהרים באוסמוזה הפוכה משמשים לפעמים במתקני שטיפת מכוניות.
תכולת המינרלים הנמוכה של המים מפחיתה את כמות המים הנותרים על הרכב וכפועל יוצא פוחת העומס הנדרש ממתקני הייבוש של הרכב.
בייצור מימן בקנה מידה קטן, משתמשים לפעמים במים מטוהרים למניעת יצירת משקעי מינרלים על האלקטרודות ולהפחתת המזהמים במים.
בהידרופוניקה, (שיטת גידול צמחים על מצע מנותק) עושים שימוש במי אוסמוזה כדי ליצור תמיסת דישון לגידול הצמחים.
אוסמוליט (Osmolyte) היא תרכובת אורגנית המומסת בתמיסה שבתוך תאים חיים.
יש לה תפקיד בשמירה על נפח התא ואיזון הנוזלים.
למשל, כאשר התא מתנפח בגלל לחץ אוסמוטי (לחץ הנוצר כתוצאה ממגמת החומר להשוות ריכוזים, היחס בין לחץ התמיסה המרוכזת לתמיסה הפחות מרוכזת), תעלות המעטפת נפתחות ומאפשרות זרימה החוצה של אוסמוליט הנושאת איתה מים כדי לשמור נפח תא נורמלי.
על בסיס עקרונות פעילות האוסמוליט חושב העומק המרבי בה יכולים להיות דגים - 8,200 מטר.
אוסלאק היה מלך ממלכת סאסקס באמצע המאה השמינית.
ככל הנראה מלך לצד אילדוולף ואאלפוולד וייתכן שגם מלך לצד אוסוולד ואוסמונד.
שמו של אוסלאק מוזכר מצו מלכותי שהוציא אילדוולף, משנת 765 אשר אוסלאק היה עד לחתימתו.
בצו זה מכונה אוסלאק בשם "אוסלאי רקס" (Osiai rex - "אוסלאי המלך").
שמו בצו זה מוזכר לאחר שמותיהם של אוסוולד, אוסמונד ואלפוולד, דבר המעיד על כך שהיה הזוטר מבין המלכים, ולאחר כיבוש הממלכה נחשב לזוטר מבין הדוכסים.
התיעוד המאוחר ביותר לשלטונו הוא צו משנת 790 בו הוא מכונה "אוסלאק דוקס סות'סאקורום" (Oslac dux Suthsaxorum - "אוסלאק, דוכס סאסקס").
צו זה, ככל הנראה, מעיד על היותו האחרון מבין הדוכסים ששלטו בסאסקס (והמלכים ששלטו בה קודם לכן).
אוסמונד היה מלך ממלכת סאסקס באמצע המחצית השנייה של המאה השמינית.
פרטים מועטים בלבד ידועים אודות מלכותו, אולם ידוע שבשנים 760–772 מלך בממלכה, ככל הנראה לצד אוסוולד, אאלפוולד ואוסלאק.
ייתכן שמלך קודם לשנת 760 וייתכן שמלך לאחר שנת 772. ייתכן שאוסמונד, אוסוולד, אאלפוולד ואוסלאק היו מועצת זקנים ששלטה בממלכה (כל אחד היה אלדרמן - חבר מועצה, אשר נשא את התואר "מלך").
על פי דברי הימים האנגלו סאקסים אוסמונד כבר כיהן כמלך סאסקס בעת מותו של הארכיבישוף קת'ברט, בשנת 760 (וככל הנראה מלך קודם לשנה זו).
צו אשר הוציא אוסמונד בשנת 762 (ככל הנראה מדובר בטעות והצו יצא בשנת 765) שרד עד ימינו, ובו נקרא אוסמונד בשם "אוסמונדוס" (Osmundus).
בצו נוסף שהוציא אוסמונד בשנת 770 מכונה אוסמונד בתואר "אוסמונדוס רקס" (Osmundus rex - המלך אוסמונד).
אוסמונד חתום כעד על צו משנת 772 אשר הוציא אופה, מלך ממלכת מרסיה.
בצו זה מכונה אוסמונד בתואר "אוסמונד דוקס" (Osmund dux - הדוכס אוסמונד), דבר המעיד על ירידת כוחה של מועצת הזקנים בעקבות כיבוש ממלכת סאסקס על ידי אופה, אולם מעיד על כך שנותרה אוטונומיה מסוימת בממלכה, וכי אוסמונד, כמו גם חברים אחרים במועצת הזקנים, עדיין שלטו בממלכה בשנה זו.
אוסמאן פאזוואנטולו (Osman Pazvantoğlu ; 1758 - 27 בינואר 1807) היה איש צבא עות'מאני שמרד והקים ישות מדינית עצמאית באזור וידין.
אוסמאן נולד בחורף 1758, בכפר בוסני.
סבו מצד אביו היה בן למשפחת ארומנים שהתאסלמו ממניעים כלכליים, כדי לא לשלם את המיסים הנוספים שהוטלו על מי שלא היו מוסלמים או לפי גרסה אחרת אבי הסב היה טורקי ואמו קרואטית.
הסב היה חייל במשמר הבוסני של העיר סופיה ומכאן שם המשפחה, שמשמעותו בטורקית היא: "בן חייל המשמר".
מוצא האם כולל אלבנים, יהודים, סרבים, בולגרים וטורקים.
כבר בגיל צעיר התייתם מאביו ועבר אל סבו, שגידל אותו.
אוסמאן למד מסבו את אומנויות השימוש בנשק ובנפרד עסק מעט בפוליטיקה ובמתן הלוואת בריבית, מעשה אסור על המוסלמים.
לאחר שנתפס בקלקלתו היה צפוי לתלייה, אך בעקבות תשלומי השוחד שנתן סבו נצלו חייו ורק נכלא.
מהכלא ברח, כנראה בסיוע חיילי משמר מחברי סבו.
במהלך הלילה חצה את הדנובה בעזרת סירה קטנה ונכנס לנסיכות ולאכיה.
לאחר זמן, שבמהלכו היה מעורב בקטטות ושערוריות, הצטרף כחייל שכיר לשירותו של שליט ולאכיה, ניקולאה מברוגני.
בבוקרשט, בתוך הצמרת הרומנית, שכללה פנריוטים רבים, המורגלים לשוחד ותככים, פאזוואנטולו התאקלם במהרה ופילס לו את הדרך לתפקיד ראש המשמר האישי של השליט (המשמר האלבני).
בהיותו משכיל התיידד עם המשורר היווני ריגאס פראיוס.
אוסמאן התאהב ברומניה בשם אניטה, אך זו דחתה את חיזוריו והוא נכנס לדיכאון ונפל למשכב במשך חודשיים.
כשקם היה מלא זעם ורצונו בנקם על הדחייה, ישפיע על מאורעות מאוחרים יותר.
הוא לקח חלק, יחד עם בויארים מחצר השליט, בתככים שנועדו להדיח את מברוגני.
התככים התגלו והשליט הזועם הורה לערוף את ראשו בהוצאה להורג פומבית על בימה שהתחילו בבנייתה, ברחוב ליפשקאן, בבוקרשט.
חיי פאזוואנטולו נצלו פעם נוספת הודות להשתדלות חברו המשורר וסכומי שוחד גדולים ששולמו כנראה לשליט.
אוסמאן פאזוואנטולו חצה שוב את הדנובה, אסף קבוצה גדולה של חיילים שכירים אלבנים וטורקים ועבר איתם לאזור וידין, משם שדד איתם בכל רחבי הבלקנים ואסף סכומי כסף גדולים שאת חלקם שלח לסולטאן עם הבטחה שאם ימונה לאע'א הסכום יוכפל.
הסולטאן מינה אותו, אך התיאבון של פאזוואנטולו גדל והוא ביקש לקבל במהרה מינוי של פאשה.
כשבחצר הסולטאן לא מיהרו להיענות לבקשתו, גייס פאזוואנטולו צבא שכירים, מינה את עצמו לפאשה והכריז ב-1797 על מרד נגד הסולטאן סלים השלישי.
פאזוואנטולו הקים באזור וידין ישות מדינית, בשליטתו, שניהלה את הטריטוריה שבין הדנובה, הרי הבלקנים, מבצר בלגרד והעיר וארנה.
במהלך המרד כבשו כוחותיו את העיר פלבן ויהודי העיר הותקפו ונשדדו.
בני הקהילה נטשו את העיר ונמלטו לסופיה.
פאזוואנטולו הביא לתנופת בנייה בבירתו, וידין, הקים מבני ציבור, הטביע מטבעות משלו וקשר יחסים דיפלומטיים עם מדינות האזור ועם המעצמות המערביות, כולל קונסוליה בצרפת.
על צד אחד של המטבעות שהטביע הופיע דיוקנו ועל הצד השני בית הסוהר של סופיה.
הסולטאן לא יכול היה לעבור לסדר היום על מעשיו, לכן בשנת 1798 שלח צבא של מאה אלף חיילים, בפיקודו של האגה Husein Kukuc, כדי לתפוס אותו ולהכניע את וידין.
הצבא העות'מאני נכשל במשימתו, לא הצליח ללכוד את פאזוואנטולו ולא הצליח לכבוש את וידין.
המפקד העות'מאני תירץ זאת בפני הסולטאן בכך שהשליט הוולאכי, קונסטנטין חנ'רגלי (Constantin Hangerli), לא סיפק לו את האספקה הדרושה.
הסולטאן הדיח את חאנגרלי והורה על הוצאתו להורג, פעולה שבוצעה על ידי מפקד הצבא העות'מאני ביום 18 בפברואר 1799. בקיץ של אותה שנה הסולטאן נאות להכיר בפאזוואנטולו כפאשה של וידין ופאזוואנטולו שב לשלם לו מס.
למימון צבא השכירים שלו ולתשלום המס לסולטאן ארגן פאזוואנטולו פשיטות שוד על הטריטוריות שמעבר לדנובה, באזור אולטניה.
במהלך פשיטה על קראיובה נהרסו ונשרפו בתי העיר ומתוך 7,000 בתים נותרו רק 300. מסעי שוד אלה היו אכזריים במיוחד וחיילי פאזוואנטולו, בעידודו בגלל טינתו לנשים רומניות, אנסו נשים רבות ורצחו גברים וילדים ושרפו את היישובים.
פעולות חיילי פאזוואנטולו הפכו לשם דבר ועוררו באוכלוסייה רגשות אנטי-עות'מאניים עזים.
המרחב שנפגע מפשיטות אלה הלך והתרחב והתקרב לבוקרשט.
השליט הוולאכי, אלכסנדרו מורוזי, ביקש בעצמו את ביטול מינויו.
השליט החדש, מיכאיל סוצו, ששמע על התקרבות חיילי פאזוואנטולו, ברח מבוקרשט והשאיר הוראות למשמר האלבני להגן על הבירה.
מפקדי המשמר התחילו לריב ביניהם מי יהיה המפקד העליון ובינתיים השתלטו על העיר כנופיות השודדים של פאזוואנטולו ודלת העם.
השלום הושב רק לאחר התערבות של חיל מצב טורקי שחנה לא רחוק מבוקרשט.
בפברואר 1801 הוטל על גובה החובות יוניצה באשוטה מנסיכות מולדובה לגייס גוף צבאי המורכב מחיילים שכירים זרים שייצא למאבק נגד המורדים מווידין שפלשו לנסיכות ולאכיה והחריבו את קראיובה.
הרושם של האירועים היה כה עמוק עד שהשאיר את חותמו גם בשפה הרומנית.
הכינוי שניתן לחייל של פאזוואנטולו, "פאזוואנג'יו" וברבים "פאזוואנג'יי" נהפך למילה רומנית שפירושה "שודד ורוצח" ונכנס למילונים.
הלחץ המתמשך של חיילי פאזוואנטולו על האוכלוסייה הוולאכית, במיוחד באולטניה, הביא להיווצרותן של קבוצות היידוקים.
ההיידוקים החלו להשיב מלחמה לחיילי פאזוואנטולו ובמיוחד הצטיינו בכך ההיידוקים המונהגים על ידי ינקו ז'יאנו.
קבוצות של היידוקים ופנדורים מאולטניה, בעיקר בהנהגת ז'יאנו, החלו לחצות את דנובה לכיוון השני ולפשוט על מחוזותיו של פאזוואנטולו ובאחת הפשיטות נפגשו בקרב אוסמן פאזוואנטולו וינקו ז'יאנו והאחרון הצליח לפגוע באחת מעיניו של פאזוואנטולו ומאותו זמן כונה בשם פאזוואנטה שתום העין.
לגבי קצו של פאזוואנטולו יש שתי גרסאות, האחת טוענת שפאזוואנטולו הורעל בעיצומם של הקרבות.
החשד נפל על הרופא היהודי שטיפל בו ונאמניו של פאזוואנטולו בצירוף אספסוף מקרב אוכלוסיית וידין, נערכו לבצע פוגרום ביהודי העיר.
בני הקהילה החלו נמלטים בהמוניהם דרך נהר הדנובה לעיר רוסצ'וק.
פאזוואנטולו שכבר שכב על ערש דווי התערב ונתן את פקודתו האחרונה שלא לפגוע ביהודי וידין.
מאוחר יותר נתגלה שהיו אלו נאמני הסולטאן שנשלחו להרעיל את פאזוואנטולו.
לאחר מותו של פאזוואנטולו חגגו בני הקהילה היהודית במשך עשרות שנים, בכל שנה בד' באדר את "פורים דה וידין", לזכר הצלתם מהפוגרום ויש אומרים מהמושל עצמו.
הגרסה השנייה טוענת שפאזוואנטולו נהרג כאשר ינקו ז'יאנו ולוחמיו חצו את הדנובה וכבשו את וידין.
בקרבות האלה הרסו ההיידוקים הרומנים את טרגו מגורלה, המבצר שהיה ראש הגשר העות'מאני על הגדה הוולאכית של הדנובה.
אוסמאן המדי ביי (בטורקית: Osman Hamdi Bey; 30 בדצמבר 1842 – 24 בפברואר 1910) היה מדינאי, ארכאולוג, צייר ואינטלקטואל עות'מאני.
הוא נחשב כחלוץ אוצרי המוזיאונים בטורקיה.
ייסד את קומפלקס המוזיאונים לארכאולוגיה של איסטנבול והיה האוצר הראשון שלו.
כמו כן, הקים את האקדמיה לאמנויות היפות באיסטנבול, כיום אוניברסיטת מימאר סינאן לאמנויות
אוסמאן המדי היה בנו של המדינאי העות'מאני ממוצא יווני איברהים אדהם פאשה , שכיהן בתפקיד וזיר גדול.
בצעירותו למד משפטים תחילה באיסטנבול ובהמשך בפריז.
בד בבד עסק בציור ובשבתו בצרפת השתלם אצל הציירים גוסטב בולאנז'ה וז'אן-לאון ז'רום.
וציורים מעשה ידיו אף הוצגו ב-1867 בתערוכה העולמית של פריז.
בשובו לארצו ב-1867 מונה לשורת תפקידים במינהל האימפריאלי.
בין היתר אצר ב-1873 את הביתן העות'מאני בתערוכה העולמית של וינה.
תקופה מסוימת הוצב בבגדאד ושם התחזקה נטייתו לחקר עתיקות.
אוסמאן המדי ניהל את החפירות הארכאולוגיות המדעיות הראשונות שנערכו בידי צוות טורקי.
עם חפירותיו נמנים האנדרטות של ממלכת קומגנה ההלניסטית במרומי הר נמרוט והאתר המקודש של האלה היוונית הֵקָטֶה בלגינה שבדרום-מערב אנטוליה.
ב-1887–1888 ניהל אוסמאן המדי חפירות בנקרופוליס שליד צידון בלבנון.
בין ממצאיו החשובים באתר זה היו סרקופג אלכסנדר והסרקופג של תבנת.
בשנת 1881 נקרא אוסמאן המדי להקים את המוזיאון הארכאולוגי האימפריאלי באיסטנבול.
המוזיאון נפתח בשנת 1891 ונוהל על ידו במשך 29 השנים הבאות.
אוסמאן המדי ביי היה בין היוזמים של תקנת העתיקות (Asar-ı Atîka Nizamnamesi) מ-1884. התקנה הטילה איסור על הברחת חפצים בעלי ערך היסטורי מהאימפריה העות'מאנית, שבגבולותיה נכללו בין היתר מרחבי הציוויליזציות של יוון העתיקה ושל מסופוטמיה.
אוסמה סעיד (נולד בנחף ב-1957) הוא אמן ערבי ישראלי-גרמני, שמתגורר בנחף ובברלין.
בנעוריו למד סעיד בקורסי ציור של האמן עבד עאבדי בסדנה בכפר יאסיף (1976–1977) ובשנת 1981 יצא ללימודי אמנות באקדמיה לאמנות בברלין והשלים שם תואר ראשון ותואר שני.
הוא התגורר בגרמניה עד 1998, חזר לנחף וכיום הוא חי ויוצר בנחף ובברלין.
עמי שטייניץ מציין במאמר כי יצירותיו של סעיד הושפעו מהאמנים מקס בקמן, אנסלם קיפר, גיאורג בזליץ וקבוצת ציירי הגשר.
דימויי נוף מופיעים בעיקר בציורי שמן על בד שצייר סעיד.
בסדרת ציורים משנות ה-90 שהוצגה בתערוכה "גברים בשמש" ב-2009 במוזיאון הרצליה, סעיד מציג חורשה המכילה גזעים כרותים מפויחים באדמה בוצית כבדה.
בציור "הזקן וגזע העץ" (1988–1991) מתווסף לגזעים הכרותים עד בשר ודם.
בשנת 2019 הוצגה תערוכת יחיד שלו בבית יגאל אלון.
אוסלו הוא מחזה עטור פרסים מאת ג'יי.טי רוג'רס, אשר מתאר (בצורה דרמטית ובחלקה בדיונית), את המשא ומתן האמיתי, הסודי, שמאחורי הערוץ האחורי שחולל את הסכמי אוסלו בין ישראל לארגון לשחרור פלסטין (אש"ף).
ההצגה עלתה בבכורה באוף ברודוויי ביוני 2016 ולאחר מכן עברה לברודוויי באפריל 2017.
ב-2017 זכה אוסלו בפרס טוני, פרס טוני למחזה הטוב ביותר והשחקן הטוב ביותר במחזה עבור מייקל ארונוב.
כמו כן זכתה בפרס Drama Desk Award לשנת 2017 למחזה המצטיין ובפרס New York Drama Critics' Circle לשנת 2016–2017 עבור המחזה הטוב ביותר.
ב-2021 עובד לסרט טלוויזיה בשם זהה מבית HBO.
"אוסלו" עוסק בסיפור האמיתי של המאמצים של מונה יול ובעלה טריה לארסן, דיפלומטים מנורווגיה, שארגנו משא ומתן פורץ דרך בין ראש ממשלת ישראל יצחק רבין לבין יו"ר הארגון לשחרור פלסטין יאסר ערפאת בשנת 1993. המחזה נמשך שלוש שעות.
רוג'רס כתב את המחזה לאחר פגישה מקרית בינו לבין הדיפלומט הנורווגי טריה לארסן, שיחד עם אשתו עמד מאחורי ערוץ ההידברות פורץ הדרך, שבאופן בלתי צפוי הצליח להגיע רחוק מהמשוער, יחסית לתקופה בה התקיים.
שם הדמותאודות הדמותהפקת אוף ברודוויי2016הפקת ברודוויי2017הפקת התיאטרון המלכותי הלאומי והוסט אנד2017הפקת תיאטרון בית ליסין2018 הנורווגים יוהאן יורגן הולסט שר החוץ טי.
אוסמו טזוקה (ביפנית: 手塚 治虫; 3 בנובמבר 1928 - 9 בפברואר 1989) היה אמן מאנגה, קריקטוריסט, אנימטור ומפיק סרטים יפני.
התפוקה הפורייה שלו, הטכניקות אותן פיתח במהלך הקריירה, והז'אנרים החדשים אותם יצר הובילו לכך שהוא זכה לכינויים "אבי המאנגה", "הסנדק של המאנגה" ו"אל המאנגה".
ביפן הוא נחשב בקרב רבים למקביל היפני לוולט דיסני, אשר שימש לטזוקה מקור השראה במהלך הקריירה.
טזוקה ידוע גם בעיקר כיוצר של הסדרות אסטרו בוי וקימבה האריה הלבן (אשר כנראה היווה השראה לסרט של אולפני דיסני "מלך האריות").
הסגנון היפני הייחודי של סרטי אנימציה בהם לדמויות יש עיניים גדולות (סגנון אשר מוכר מחוץ ליפן בשם "אנימה") הומצא על ידי טזוקה, אשר ביסס את הסגנון על סרטים מצוירים מהעולם המערבי כגון בטי בופ של מקס פליישר ומיקי מאוס של וולט דיסני.
כאינדיקטור לפרודוקטיביות שלו, אוסף יצירות המאנגה השלם של אוסמו טזוקה מכיל כ-400 כרכים, עם למעלה מ-80,000 עמודים.
הוא הוכשר רשמית כרופא, אך הקדיש את חייו ליצירת כמות עצומה של סיפורי מאנגה, שרובן המכריע מעולם לא תורגמו מיפנית לאנגלית ולכן רובם אינם נגישים לקהל המערבי.
הוא החל את הקריירה שלו בתור יוצר מאנגה בעת שהיה סטודנט באוניברסיטה.
טזוקה מת מסרטן הקיבה בשנת 1989 בגיל 60.
ב-1994, העיר טאקאראזוקה, בה גדל טזוקה, פתחה מוזיאון לזכרו.
טזוקה זכה בפרסים רבים לאחר מותו.
אוסלאר (בהונגרית: Oszlár) הוא כפר במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה.
עד שנת 1954 נקרא הכפר טיסאוסלאר (Tiszaoszlár).
כמו יישובים רבים באירופה גם אוכלוסיית הכפר נמצאת בירידה שנים רבות מ-400 תושבים בשנת 1990 עד ל-341 תושבים בלבד בשנת 2018 (ירידה של כ-14%).
במהלך השנים חיו בכפר מעט יהודים.
כאן נולד שאנדור קלנר ( 3 בספטמבר 1887 - שופרון, 6 באוקטובר 1919) שהיה עובד דפוס, עובד מפלגת הקומוניסטים בהונגריה, גיסו של יוז'ף רבינוביץ.
שאנדור קלנר (בהונגרית: Kellner Sándor, אוסלאר 3 בספטמבר 1887 - שופרון, 6 באוקטובר 1919) היה עובד דפוס, עובד מפלגת הקומוניסטים בהונגריה, גיסו של יוז'ף רבינוביץ.
בגיל צעיר עבר לבודפשט, שם הצטרף לאיגוד המקצועי של עובדי הדפוס.
הוא נלחם כחייל במלחמת העולם הראשונה.
אוסמוזיס ג'ונס הוא סרט קולנוע אמריקאי משנת 2001, מסוגת פעולה וקומדיה, אשר כולל סצנות עם שחקנים חיים לצד סצנות מונפשות.
הסרט בוים על ידי האחים פארלי לצד פיט קרון וטום סיטו, אשר ביימו את הסצנות המונפשות.
תסריט הסרט, אשר נכתב על ידי מארק היימן, מתמקד בפרנק דטורה, פקח גן חיות רשלני אשר שוטר תאי דם לבנים, אוסמוזיס "אוזי" ג'ונס, יחד עם הכמוסה דריקסנול "דריקס" קולדרליף, שחיים בתוך גופו, מנסים למנוע מהנגיף הקטלני ת'ראקס להרוג אותו תוך ארבעים ושמונה שעות.
הסצנות עם השחקנים החיים מתרחשות מחוץ לגופו של פרנק, בעוד שהסצנות המונפשות מתרחשות בתוך גופו.
בסרט מככבים השחקנים ביל מארי, מולי שאנון וקריס אליוט, לצד המדבבים כריס רוק, לורנס פישבורן, דייוויד הייד פירס, ברנדי נורווד וויליאם שאטנר.
הסרט הופק על ידי Warner Bros.
הקרנת הטרום בכורה של הסרט התרחשה בתיאטרון המצרי ב-7 באוגוסט 2001, ולאחר שלושה ימים, ב-10 באוגוסט 2001, הסרט הופץ בבתי הקולנוע בארצות הברית.
מאוחר יותר הסרט הופץ ברחבי העולם ותורגם ודובב לשפות שונות, בין היתר בישראל, בה הסרט הופץ עם תרגום עברי לצפייה ביתית ב-DVD בשנת 2002. אורך הסרט הוא כ-95 דקות.
הסרט זכה לביקורות מעורבות-חיוביות מהמבקרים, ששבחו את הסצנות המונפשות, המדבבים והעלילה, אך ביקרו באופן שלילי את הסצנות עם השחקנים החיים ואת השימוש הרב בהומור גס.
הסרט הרוויח ממכירות הכרטיסים כ-14 מיליון דולר מתוך תקציב של 70 מיליון דולר.
החל משנת 2002 עד שנת 2004 שודרה ברצועת השידור Kids' WB האמריקאית הסדרה "אוזי ודריקס" שמבוססת על הסרט, בה אוזי ודריקס מועברים לגוף של נער מתבגר בשם הקטור קרוז, שם הם ממשיכים במאבק נגד וירוסים וחיידקים.
בישראל הסדרה שודרה בדיבוב עברי בשנת 2005 בערוץ לוגי.
פרנק דטורה הוא מטפל בחיות עצלן ולא בריא העובד בגן החיות ברוד איילנד.
פרנק הוא אלמן המתאבל על מות אשתו מגי ומתמודד עם האובדן בעזרת אכילת יתר והזנחה עצמית, למרות מאמציה של בתו שיין, המובכת ממנו שמנסה לגרום לו לחיות אורח חיים בריא יותר.
בתוך גופו של פרנק, החיידקים בגופו מואנשים באנימציה וחיים בעיר בשם "פרנק" (גופו של פרנק) שבה תאי הדם הלבנים מתפקדים כמשטרה השומרת על בריאותו של פרנק.
אוסמוסיס "אוזי" ג'ונס הוא תא דם לבן ושוטר במשטרת פרנק.
טרם עלילת הסרט, בעקבות שיקול דעת מוטעה, אוזי גורם לפרנק להקיא צדפות על גופה של גברת בויד, המורה של שיין בבית הספר.
פרנק מפוטר מעבודתו ומקבל צו הרחקה מבית ספרה של שיין ואוזי מורד בדרגה ועובד כשוטר בפיו של פרנק.
כמה זמן לאחר מכן פלאמינג, ראש העיר של "פרנק" מתכונן לבחירות הקרבות ומחליט לקדם יוזמה לפיה פרנק יאכל רק ג'אנק פוד, מתעלם מבריאותו של פרנק.
היוזמה גורמת לפרנק לאכול ביצה קשה שנפלה מידו לתוך כלוב של שימפנזות.
הביצה מכילה בתוכה חיידק בשם ת'ראקס, הידוע בשם "המוות האדום" ובאכילת הביצה, ת'ראקס מצליח לחדור לגופו של פרנק ולהעלות את חום גופו.
על מנת להרגיע את מזכירתו ליה, ראש העיר מצווה על פרנק ליטול גלולה נגד צינון בשם "דריקסנול" (דריקס).
דריקס נשלח לטפל בשריפה בגרון של פרנק ובעשותו כך הוא מסתיר (שלא ביודעין) עדויות לפעולותיו של ת'ראקס.
מפקד משטרת פרנק מצוות את דריקס ביחד עם אוזי על מנת שיפתחו בחקירת "הצינון" בגופו של פרנק, דבר שאוזי מתנגד לו.
בזמן הזה, ת'ראקס תופס שליטה על כנופיית חיידקים החיים בבלוטת זיעה בבית השחי של פרנק ומתחיל במתקפה על "סכר הנזלת" באפו של פרנק, כמעט הורג את דריקס, אך אוזי מציל אותו.
הצמד נפגש עם מודיע סמוי של אוזי בשם צ'יל שמקורו בחיסון נגד שפעת שפרנק קיבל וצ'יל מפנה אותם למחבואו של ת'ראקס - מועדון לילה בשם "החצ'קון" המלא בחיידקים וממוקם במצחו של פרנק.
אוזי מסתנן למועדון כסמוי ומגיע למחבואו של ת'ראקס, שומע על התכנית שלו להרוג את פרנק תוך יומיים על ידי העלאת טמפרטורת הגוף שלו לרמה מסוכנת, בכך להפוך לווירוס הכי מהיר בהיסטוריה שהרג הכי הרבה קורבנות.
אוזי מתגלה ודריקס בא לעזרתו, אך במהלך הקטטה אוזי זורק רימון בתוך המועדון וגורם לחצ'קון במצחו של פרנק להתפוצץ.
שאריות מהחצ'קון נופלות על גברת בויד והיא מסלקת את פרנק (שהגיע לבית הספר כדי להתנצל בפניה על תקרית הקיא) מבית הספר של שיין בבושת פנים.
בתגובה לאירוע, ראש העיר מפסיק את החקירה של הצמד, מפטר את אוזי ושולח את דריקס להתפנות מגופו של פרנק דרך שלפוחית השתן.
בינתיים, מתברר שת'ראקס שרד את הפיצוץ ופותח במתקפה על ההיפותלמוס וגונב משם נוקלאוטיד (מה שמעלה את טמפרטורת הגוף של פרנק ומציב אותו בסכנת מוות).
לאחר מכן, ת'ראקס חוטף את ליה ומנסה לברוח מגופו של פרנק דרך הפה.
פרנק מפונה לבית חולים בגלל חום גבוה ואוזי, שמגלה שת'ראקס שרד מתאחד עם דריקס ומשכנע אותו לא לעזוב.
השניים מוצאים את ת'ראקס בענבל ומשחררים את ליה.
ת'ראקס בתגובה משתמש באבקנים כדי לגרום לפרנק האלרגי להתעטש ונעזר ברוח שנוצרת כדי לברוח דרך הפה.
דריקס בתגובה יורה את אוזי דרך תותח היד שלו והשניים נוחתים על הקרנית בעינה של שיין, בתו של פרנק שנמצאת איתו בבית החולים.
בזמן המאבק, הם נופלים ונוחתים על ריס מלאכותי ששיין שמה ומבינים שהריס מתחיל להתנתק משיין.
אוזי גורם לת'ראקס לנעוץ את ידו בריס המלאכותי ומצליח לברוח לפני שהריס נופל.
הריס נופל לתוך כוס של כוהל ות'ראקס מתמוסס.
הטמפרטורה בגופו של פרנק עולה ופרנק נכנס לדום לב.
אוזי מצליח לחזור לגופו של פרנק דרך דמעה שנשרה מעינה של שיין אל פיו של פרנק ומצליח להחזיר את הנוקלאוטיד חזרה להיפותלמוס ובכך לייצב את הטמפרטורה של פרנק חזרה למצב רגיל, בכך מציל את חייו.
אוזי חוזר למשטרה עם דריקס כשותפו ומתחיל מערכת יחסים עם ליה.
לאחר שניצל ממוות, פרנק מתחיל לחיות אורח חיים בריא בעזרתה של שיין.
בעקבות זאת ראש העיר פלאמינג מפסיד בבחירות ומתחיל לעבוד בעבודות ניקיון במעיים.
במהלך העבודה, הוא גורם לפרנק להפליץ ובכך הוא נזרק החוצה מגופו.
ביל מארי בתור פרנק דטורה, אלמן ופקח גן חיות רשלני.
אלנה פרנקלין בתור שיין דטורה, בתו בת העשר של פרנק.
מולי שאנון בתור גברת בויד, המורה למדעים של שיין.
קריס אליוט בתור בוב דטורה, אחיו של פרנק ודודה של שיין.
כריס רוק בתור אוסמוזיס "אוזי" ג'ונס, שוטר תאי דם לבנים עם מעט כבוד לסמכות.
לורנס פישבורן בתור ת'ראקס, נגיף קטלני שמעוניין להרוג את פרנק תוך 48 שעות.
דייוויד הייד פירס בתור דריקסנול "דריקס" קולדרליף, כמוסה קר וסנוב שהופך לחבר הטוב ביותר של אוזי.
ברנדי נורווד בתור לאה אסטרוגן, מזכירתו של ראש העיר פלגמינג ואהובתו של אוזי.
ויליאם שאטנר בתור פלגמינג, ראש העיר של "עיר פרנק" שבתוך גופו של פרנק.
רון הווארד בתור טום קולוניק, מתמודד נגד פלגמינג לראשות העיר.
ג'ואל סילבר בתור מפקד משטרה, הבוס של אוזי.
סטיב זוסקינד בתור סקביאס, מנהיג חבורת החיידקים עד שת'ראקס הרג אותו.
קרלוס אלזראקוי בתור חיידק ספרדי.
רוג'ר בומפאס בתור קריין ברשת חדשות העצב / ג'ו קראמפ.
פול כריסטי בתור דן מטר / חיידק.
ריצ'רד סטיבן הורביץ בתור תא דם אדום.
רוברט ויזדום בתור חיידק גדול.
דני מן בתור תא מוזיקלי.
פול פאפה בתור תא דם אדום.
אל רודריגו בתור מכשיר הקשר של משטרת פרנק.
דאג סטון בתור חיידק גדול / ג'יימי, שוטר במשטרת פרנק ששבר את צווארו, ידו ורגליו.
אנה לוקהארט בתור תא דם אדום.
ג'ונתן אדמס בתור טום, שוטר במשטרת פרנק ששבר את זרועו.
שרי לין בתור טרודי מקרטני, כתבת חדשות ברשת חדשות העצב.
כריס פיליפס בתור דאג, כבאי וחבר טוב של אוזי.
ריף הוטון בתור צ'ארלי, אחד מעוזריו של ת'ראקס.
אדי פרירסון בתור שוטר במשטרת פרנק.
הטריילר הראשון של הסרט הופץ ב-6 באפריל 2001 מול הסרט "פוקימון 3: סודו של האנון", והוא כולל יצירת מופת קלאסית מסרטו של סטנלי קובריק "2001: אודיסיאה בחלל".
הקרנת הטרום בכורה של הסרט התרחשה בתיאטרון המצרי ב-7 באוגוסט 2001, ולאחר שלושה ימים, ב-10 באוגוסט 2001, הסרט הופץ בבתי הקולנוע בארצות הברית על ידי אולפני האחים וורנר.
בהמשך הסרט הופץ ברחבי העולם ודובב לשפות שונות, ביניהן צרפתית ואיטלקית.
ב-13 בנובמבר 2001 הסרט הופץ להקרנה ביתית ב-VHS ו-DVD.
בישראל הסרט הופץ ב-DVD בתרגום עברי ללא דיבוב.
פסקול הסרט, "Osmosis Jones: Music from the Motion Picture", המכיל מוזיקת היפ הופ ורית'ם אנד בלוז עכשווי, הופץ ב-7 באוגוסט 2001 על ידי אטלנטיק רקורדס.
הפסקול לא הצליח להיכנס לבילבורד 200, אך הסינגל "Take It to da House" של טריק דאדי הגיע למקום ה-88 במצעד הסינגלים של בילבורד הוט 100. סינגלים נוספים מתוך האלבום כוללים את "Fill Me In" בביצוע קרייג דייוויד ו-"I Believe" בביצוע אר.
סרט זה הוא הסרט הרביעי שהפיקה Warner Bros.
Feature Animation, כאשר אחריו הופק הסרט האחרון של החברה "לוני טונס: חוזרים לאקשן".
בשבוע ההקרנה הראשון של הסרט בבתי הקולנוע בארצות הברית, הסרט היה השביעי שמכר הכי הרבה כרטיסים כאשר הוא הרוויח כ-5,271,248 דולר.
עד מהרה הסרט הרוויח ממכירות הכרטיסים כ-13,596,911 דולר, סכום שלא הצליח לשחזר את תקציב ההפקה שהוא כ-70 מיליון דולר.
הקהל שנחקר על ידי CinemaScore העניק לסרט את הציון הממוצע "B-".
החלקים המונפשים של הסרט זכו לשבחים חיובים, לעומת חלקי הלייב אקשן שקיבלו ביקורות שליליות.
רוברט קוהלר מאתר "וראייטי" שיבח את קטעי ההנפשה והלייב אקשן, וטען שהסרט כולל את יחסי הגומלין הנרחבים ביותר מאז הסרט "מי הפליל את רוג'ר רביט".
באתר "הניו יורק טיימס" נכתב שהסרט הוא מהנה לעיתים קרובות והעיבוד של הדמויות חביב, אך הוא מנסה יותר מידי להיות מכוון לכל הגילאים.
מבקר הקולנוע האמריקאי, רוג'ר איברט, העניק לסרט 3 כוכבים מתוך 4.
השימוש בהומור גס בקטעי הלייב אקשן, כפי שניתן לראות בסרטים רבים שביימו האחים פארלי, ספג ביקורת נרחבת.
ליסה אלספקטור מאתר "Chicago Reader" תיארה את הסרט כסרט הרפתקאות מגעיל.
מייטלנד מקדונה מאתר "TV Guide" שיבחה את ההנפשה של הסרט ואת האינטליגנציה שלו, אך היא טענה שההומור "לא כל כך נעים".
ליסה שוורצבאום מאתר "אנטרטיינמנט ויקלי" כתבה שסוגת הסרט "מתנדנד בין קומדיה שחורה מפוספסת להדרכה תברואתית".
ג'ונתן פורמן מאתר "ניו יורק פוסט" טען שהסרט "לא יותר מצחיק משיעור ביולוגיה בבית ספר יסודי".
מייקל סראגוב מאתר "The Baltimore Sun" שיבח את הופעתו של דייוויד הייד פירס בתור דריקס.
למרות הביקורות המעורבות, הסרט היה מועמד למספר פרסי אנני, ביניהם פרס אנני לסרט הטוב ביותר ופרס אנני לתסריט הטוב ביותר אותם הפסיד לסרט "שרק".
בהתבסס על הסרט, הופקה סדרת הנפשה בשם "אוזי ודריקס", אשר שודרה במשך 2 עונות ו-26 פרקים.
במקור הסדרה שודרה החל משנת 2002 עד 2004 בארצות הברית ברצועת השידור "Kids' WB" בערוץ The WB, כאשר המדבבים של אוזי ודריקס, הדמויות היחידות מתוך הסרט שהופיעו בסדרה, הוחלפו בפיל להמאר וג'ף בנט בהתאמה.
הסדרה דובבה לעברית, בשונה מהסרט, ושודרה בישראל בערוץ לוגי בשנת 2005. עלילת הסדרה עוקבת אחר אוזי ודריקס שמועברים לגוף של נער מתבגר בשם הקטור קרוז, שם הם ממשיכים במאבק נגד וירוסים וחיידקים.
מיר אוֹסְמָאן עָלִי חָ'אן, אָסָף גַּ'א הַשְּׁבִיעִי (באורדו: عثمان علی خان نظام الملک آصف جاہ ہفتم; 6 באפריל 1886 – 24 בפברואר 1967) היה המונרך (ניזאם) האחרון לשלוט על מדינת היידראבאד; מדינה נסיכותית תחת הראג' הבריטי.
בזמן חלוקת הודו הניזאם רצה להכריז על מדינת היידראבאד מדינה עצמאית, אך נכנע לפעולה צבאית של הודו שסיפחה את מדינת היידראבאד.
הודות לעושרו הרב אשר הסתמך בעיקר על אבני חן, זהב ויהלומים, אוסמאן היה מבין האנשים העשירים ביותר בהיסטוריה.
בצעירותו למד בחינוך פרטי וב-29 באוגוסט 1911, בעודו בן 25 ירש את אביו המנוח, מוהאב עלי ח'אן, שליט שושלת אסף ג'א השישי על היידראבאד בתור הניזאם (קיסר) של מדינת החסות של האימפריה הבריטית.
ביחד עם הרפורמות אשר בוצעו בחלוקה המנהלית ובכלכלה ההודית בידי פרדריק טסינגר, הוויקונט צ'למספורד (המושל הכללי של הודו) ואדווין מונטגיו, אוסמאן הנהיג רפורמות כלכליות פנימיות לפיהם למדינת היידראבאד יהיה מטבע ובולים ייחודיים משל עצמה.
בשנת 1918 הפך אוסמאן לפטרון בנושא הקמת אקדמיית אוסמאן, אקדמיה מערבית לרפואה מפותחת בבירתו היידראבאד.
בתקופת עלייתה של תנועת העצמאות ההודית שימר אוסמאן את האופי הפיאודלי של אומתו ולא ראה עניין רב להעלאת דרישות העצמאות של הרוב ההינדי במדינתו, זה על אף שהעביר כספים רבים לתמיכה כלכלית בהם.
עם פטירתו של ג'ון ד.
רוקפלר בשנת 1937, מגזין טיים הכריז על אוסמאן כאדם העשיר ביותר בעולם.