tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
דם זה מהווה מקור לתאי גזע, אשר יכולים לשמש לטיפול במגוון מחלות שטופלו בעבר בתאי גזע ממח עצם.
כיום ניתן להשתמש בתאים אלה לטיפול במחלות המטולוגיות כדוגמת אנמיה פנקונית ולוקמיה.
מחקרים מתבצעים על שחזור תאים ורקמות מסוגים נוספים.
מאז ההשתלה הראשונה והמוצלחת של תאי גזע שמקורם בדם חבל הטבור בילד חולה אנמיה פנקונית בשנת 1988, ועד שנת 2020, נעשו למעלה מ-40,000 השתלות.
דם טבורי מכיל תאי גזע המטופוייטיים – לתאים אלה היכולת לייצר את הכדוריות האדומות, הלבנות והפלזמה, ולכן הם משמשים לריפוי מחלות רבות של הדם והמערכת החיסונית.
בנקי דם טבורי החלו לפעול ממחצית שנות התשעים בעקבות ההתקדמות בתחום השתלת איברים והצלחת השתלת תאי גזע.
בנקים ציבוריים, המוקמים על ידי מרכזים רפואיים, מקבלים תרומות לטובת הכלל, בדרך כלל בעולם כולו.
מרגע קליטת התרומה בבנק, אין למנה זיהוי או שייכות לתורם.
קיימים גם בנקים פרטיים המאפשרים למשפחות לשמר את הדם לשימוש המשפחה והתינוק בלבד, תמורת תשלום.
תאי גזע נבדלים ביכולתם להתמיין לסוגים שונים של תאים ורקמות.
בגוף האדם ארבעה סוגי תאים ורקמות:
אקטודרם (שכבה חיצונית) - תאי העור, נוירוני המוח, פיגמנטים.
מזודרם (שכבת הביניים) - תאי האיברים השונים - לב, כבד, כליה, תאי מערכת הדם, העצמות...
אנדודרם (שכבה פנימית) - הבלוטות (תריס, לבלב)
תאי נבט (Germ cells) - תאי הביצה ותאי זרע.
מבחינת יכולת ההתמיינות שלהם, קיימים שלושה סוגי תאי גזע:
טוטיפוטנטיים - בעלי יכולת התמיינות לכל סוגי התאים בגוף, כלומר לייצר חי שלם.
פלוריפוטנטיים - בעלי יכולת התמיינות מגוונת (לשלושת סוגי התאים מעלה למעט תאי ביצה ותאי זרע) ומכאן שאינם יכולים לייצר חי שלם.
מולטיפוטנטיים - בעלי יכולת התמיינות לסוג אחד או מספר מצומצם של תאים בלבד, כמו למשל תא גזע המטופוייטי ממנו מתפתחים סוגי תאי דם.
בנוסף לדם הטבורי ישנם גם מקורות אחרים לתאי גזע עובריים:
המקור הראשון הידוע (מ-1968) של תאי גזע הוא תרומות מח עצם של תורם בוגר.
במח העצם נוצר הדם ולכן, תאי הגזע שבו הם בוגרים ובעלי יכולת מוגבלת להתמיינות לתאי מערכת הדם בלבד.
ב-1988 הצליחו להפיק תאי גזע גם מדם טבורי.
תאי הגזע מהדם הטבורי נאיביים (פרימיטיביים) יותר ולכן איכותיים יותר ובנוסף, מקורם אינו ביצירת הדם כתאי מח העצם, אלא ביצירת התינוק כולו ולכן הם בעלי יכולת להתמיין לסוגים אחרים של תאים.
המקור השלישי הוא עוברים – תאי הגזע עובריים מופקים מהביצית ביום ה-4–5 לאחר ההפריה ולכן איכותם הטובה ביותר מבין מקורות התאים.
בשלב זה של ההתפתחות נשאב אחד מבין כשמונה תאים.
אלא שלאחר הפקת תאי הגזע מחויבת המתת תא הביצה (העובר) ומכאן ההתנגדות הרבה למקור שנוי במחלוקת זה של תאי גזע במרבית העולם המערבי.
מחקרים בתאי גזע כאלה מבוצעים למשל כאשר שני בני הזוג נשאים של מחלה גנטית מסוימת.
בהפריה מלאכותית מופרים מספר עוברים, ומתוך הבריאים שבהם מוחזרים עוברים לרחם.
יש בני זוג אשר מאשרים שימוש בעוברים הפגומים לצורך חקר המחלה שהם נושאים.
מקור נוסף לתאי גזע איכותיים הוא ברקמת חבל הטבור - וורטון'ס ג'לי - Wharton's Jelly, אך המדע טרם פיתח אפשרות זולה ומהירה להפקתם.
בין אם בוחרת המשפחה לתרום את הדם או לשמרו עבור המשפחה, תהליך האיסוף זהה ואינו כרוך בסיכון כלשהו לאם או לתינוק.
התהליך מתחיל רק לאחר לידת התינוק וניתוקו מחבל הטבור, בדרך כלל עוד לפני לידת השליה.
לצורך איסוף הדם מנותק התינוק מחבל הטבור כ-15 שניות מן הלידה.
הדם נאסף על ידי הצוות הרפואי העוסק בלידה, ומועבר לאחר מכן לנציגי בנק הדם הטבורי.
מדיניות הצוות הרפואי היא כי איסוף הדם הטבורי נמצא בעדיפות נמוכה, כלומר אם קיים סיכון ליולדת או לתינוק, לא יבוצע איסוף הדם הטבורי.
הדם נאסף כיום בשיטה אחת בכל העולם – גרביטציה, בה נאספים בממוצע 85 מ"ל דם (כ־120 מ"ל יחד עם החומר המונע קרישת דם המצוי בשקית האיסוף).
כמות קטנה זו מאפשרת בדרך כלל השתלה למושתל שמשקלו הממוצע 34 ק"ג (המשקל אינו פרמטר משמעותי, המדד הנכון הוא מספר התאים המגורענים הנאסף, כיום: 8.3X10^8, עת להשתלה המטולוגית נדרשים 2–3 מיליון תאים לכל ק"ג משקל גוף).
לידת השליה במהלך האיסוף אינה משפיעה על האיסוף.
הדם שנאסף מועבר למעבדת הבנק לשם טיפול בו.
על פי התקנים המקובלים, על הדם להגיע למעבדה, מבלי לקררו בדרך, תוך 32 שעות לכל היותר.
עיכוב בהגעה משמעותו מות שיעור רב של תאי הגזע בדם ומיעוטם, עד כדי אי יכולת לשמש להשתלות.
במעבדה עובר הדם בדיקות לשלילת הימצאות זיהומים, לרבות: איידס – HIV, הפטיטיס – Hepatitis, עגבת – Syphilis ובדיקת זיהומים בקטריאליים ופונגליים.
במעבדת הבנק הציבורי תעבור המנה גם בדיקת סיווג רקמות – HLA על מנת שניתן יהיה לבדוק את התאמתה בעתיד למושתלים פוטנציאליים.
לאחר שלילת זיהום הדם, הוא עובר תהליכי הכנה להקפאה, במהלכם מפרידים ממנו את תאי הגזע וכדוריות הדם הלבנות באמצעות צנטריפוגה, באופן ידני או אוטומטית - באמצעות מכשירים ייעודיים.
שתי שקיות נוספות של רכיבי דם נשמרות לצורך בקרה ואיכות.
ההקפאה נעשית כך שתימנע היווצרות גבישי מים במדיה המוקפאת.
תחילה מביאים באיטיות ובהדרגה, תחת פרוטוקול קפדני, במקפיא מיוחד, מבוקר וממוחשב, את המנה לטמפרטורה של 80- מעלות צלזיוס.
רק אז מועברת המנה להקפאה בטמפרטורה של 196- מעלות צלזיוס באמצעות חנקן נוזלי.
קיימים שני סוגים של מקפיאי חנקן נוזלי:
הדור הישן, בו המנות נשמרות ב"פאזה נוזלית" בתוך החנקן המצוי בטמפרטורה זאת במצב צבירה נוזלי.
הדור החדש של המקפיאים הוא בו נשמרות המנות ב"פאזה גזית" והחנקן הנוזלי מצוי רק בדפנות.
במקפיאים אלה, להבדיל מהמקפיאים המיושנים, אין סיכוי להעברת זיהומים דרך נוזל הגז ממנה למנה וכן, הטמפרטורה של תא האחסון קבועה בכל נקודה שהיא בו, עובדה החשובה לשמירה תקינה של המנה.
שמירת תאי הגזע בהקפאה בחנקן נוזלי
טמפרטורת ההקפאה 196- מעלות צלזיוס היא הקפאה קריוגנית, היא טמפרטורה בה אין חיים ולפיכך, לאחר הפשרת המנה, חוזרים מרבית התאים (למעלה מ-95%) לחיות מלאה.
מניסיון, ניתן להקפיא תאי גזע ממח עצם ותאי זרע למשך 20 שנה לפחות, ולהשתמש בהם בהצלחה לאחר מכן.
חברות הדם הטבורי מתחייבות לשימור של עשרים שנה.
חברות בנקי הדם הטבורי טוענות כי לאחר כל תקופת הקפאה, ארוכה ככל שתהיה, לא יחול שינוי במצב התאים.
עם זאת, מכיוון שההקפאה אינה מתרחשת באפס המוחלט, עדיין פעילים תהליכים כימיים אשר עלולים להביא להרס תאים, גם אם בקצב איטי.
לדעתם של רופאים, כמו למשל פרופ' עמי באלין, ראש המחלה ההמטולוגית לילדים בבית החולים וולפסון, שטחי לנבא שרידות בהקפאה של תאים מסוג אחד על סמך תאים מסוג אחר.
בשנת 2000 טופלו בתאי גזע מדם טבורי מספר מחלות, כולן מחלות סרטניות/גנטיות/חיסוניות הקשורות למערכת הדם או לפגיעה במערכת החיסונית.
מאז, התברר כי תאי הגזע הטבוריים הם בעלי יכולת להתמיין גם לסוגים אחרים של תאים ורקמות ולא רק כאלה הקשורים למערכת הדם.
מספר המחלות המטופלות נמצא בעלייה מתמדת במקביל להתקדמות המחקר הרפואי.
המחקרים מתמקדים בעיקר במחלות של מערכת העצבים כגון פרקינסון, שבץ מוחי ועוד, במחלות כלי דם ולב ובכן בסוכרת.
האקדמיה האמריקאית לרפואת ילדים הוציאה בתחילת שנת 2007 הנחיות לפיהן אין לעודד הורים לשמור דם טבורי בבנקים פרטיים, אלא בבנקים ציבוריים בלבד.
זאת על סמך טענה שלא קיימת עדות מדעית לכך ששימוש עצמי בדם כזה הוא בעל יתרון במצב של מחלה.
על פי האקדמיה, הסיכוי לכך שילד יזדקק למנה שלו עצמו נעה בין 1:1,000 ל-200,000. במקור אחר נזכר שהסיכוי שאדם ישתמש במנת דם טבורי מבנק פרטי במהלך 20 שנותיו הראשונות (תחום הזמן של שימור מנות דם אלו) עומד על פחות מ-0.04% (1:2,500).
השימוש בהשתלות עצמיות של תאי גזע נפוץ בעיקר בסוגי סרטן ומחלות אחרות המופיעות יותר אצל מבוגרים מאשר אצל ילדים.
במצבים כאלה, פעמים רבות ניתן להשתמש בהצלחה במקורות אחרים של תאי גזע, כגון מח עצם עצמי.
ליולדת ישנן שתי אפשרויות לשימור הדם הטבורי:
האפשרות הראשונה היא תרומה לבנק הציבורי.
מנה זו תשמש את החולה המתאים שיגיש בעתיד בקשה לשימוש בדם טבורי.
הבנק הציבורי מסונף למאגר עולמי ומנות דם טבורי עוברות בין מדינות שונות, ומשמשות להצלת חיים אוניברסלית.
האפשרות השנייה היא שימור מנת הדם הטבורי בבנק פרטי.
במקרה זה, שימוש במנה יתבצע אך ורק בהתאם לדרישת המשפחה, במקרים בהם אחד מבני המשפחה יחלה במחלה המטופלת בדם טבורי ולאחר בדיקת תאימות המנה לטיפול בבן המשפחה.
בבנקים הציבוריים בעולם כולו מוקפאות למעלה מ-400,000 מנות, ומספר החולים העוברים השתלה ממקור דם טבורי נמצא בעלייה מתמדת, הן בילדים והן במבוגרים.
עד היום בוצעו ברחבי העולם למעלה מ-30,000 השתלות ממקור דם טבורי, גם במדינת ישראל בוצעו השתלות רבות בהצלחה.
על אף שהדם הטבורי עובר פאנל רחב של בדיקות לזיהומים והימצאות ליקויים גנטיים, כדי להבטיח שמירת מנות תקינות ואיכותיות בלבד, יש ליקויים (כדוגמת: Congenital anemias או Immunodeficiencies) אשר יתגלו רק לאחר זמן או אף מספר שנים אחר הלידה.
גם לו היה זיהוי שמי למנה הנתרמת, עלול היה להיות מצב בו עד התגלות המחלה הושתלה כבר המנה אצל חולה כלשהו, ומאז חשוף גם הוא לאותן מחלות.
צרה זו תקפה אף בשימור דם טבורי בכל בנק פרטי.
בשימור פרטי השתלה עצמית עלולה לגרום להופעת המחלה מחדש ובצורה אגרסיבית יותר.
הקושי העיקרי העומד בפני הבנקים הציבוריים הוא העלות העצומה הכרוכה בהקמתם והגדלתם – מחד, ונשיאה בהוצאות של כל העלויות הקשורות לאיסוף עיבוד ושימור המנות, ללא גביית שום תשלום מצד היולדת ומשפחתה – מאידך.
בבנקים הציבוריים בישראל (בדמייך חיי, מגן דוד אדום ותל השומר)עומד אחוז המנות התקינות והאיכותיות המועברות להקפאה עומד על כ-20 עד 25 אחוז מהסך הכללי של המנות הנתרמות למאגרים הציבוריים.
כל שאר 75 אחוז המנות האחרות נפסלות עקב סיבות שונות כגון זיהומים, מחלות תורשתיות משפחתיות, שהות במדינות מסוימות בהן היו התפרצויות של מחלות מסוימות דוגמת מלריה והפרה המשוגעת.
מספר מדינות אירופאיות כולל צרפת ואיטליה אוסרות קיום בנקים פרטיים בתחומן, וזו גם הסיבה שגופים מקצועיים שונים כגון איגוד רופאי הילדים האמריקאי ובמקביל האיגוד האירופאי ואיגודי רופאי הנשים ומיילדות במדינות אלו, לא ממליצים לשמור את הדם הטבורי במסגרת הבנקים הפרטיים.
ילדים אשר יפתחו מחלה חיסונית, לעיתים לא יוכלו להשתמש בדמם הם, היות שהמנה עלולה לכלול כבר את הליקוי אשר גרם למחלה.
עלות השירות הפרטי אינה מתאימה לכלל האוכלוסייה שחלקים ממנה אינם יכולים להשתמש בשירות.
קיימת ביקורת על הבנקים הפרטיים שהם מנצלים את חוסר הביטחון של ההורים החדשים, כאשר סיכויי השימוש במנה נמוכים.
המגמה המקובלת בלידות כיום היא השהיה של ניתוק חבל הטבור עד שהוא חדל לפעום מעצמו.
יש הטוענים כי הקשר של התינוק עם השליה עשוי לספק דם לתינוק המתקשה לנשום ולהציל את חייו.
מנגד, יש הטוענים כי אין להשהיית הניתוק (ומתוך כך, גם אין להשהיית תחילת איסוף הדם הטבורי המתבצע תמיד לאחר ניתוק התינוק), השפעה כל שהיא על כמות הדם הנותרת בחבל הטבור-שליה.
מערכת הדם הטבורי היא מערכת סגורה ולא ניתן "לדחוס" יותר דם בגוף התינוק על חשבון כמות הדם בטבור-שליה על ידי עיכוב הניתוק.
עם זאת, כמות הדם שתיאסף בניתוק מושהה קטנה יותר בגלל תחילת קרישת הדם בטבור-שליה מיד עם לידת התינוק.
תאי גזע מדם טבורי לעומת תאים ממח עצם
מכיוון שתאי גזע מדם טבורי הם ראשוניים יותר מתאים המגיעים ממח עצם, רמת ההתאמה הדרושה בין התורם למקבל נמוכה יותר.
עם זאת, לוקח לתאי הגזע מדם טבורי זמן רב יותר להיקלט, והמושתל נותר חשוף למחלות לפרק זמן ממושך יותר.
דם כחול הוא ביטוי המתאר בני אצולה.
מקורות הביטוי באירופה של ימי הביניים או אף קודם, עת הייתה נהוגה חלוקה מעמדית.
הביטוי שימש ככינוי למעמד הגבוה - שוורידיהם השטחיים (הקרובים לעור) נראו כחולים בשל גוון עורם הבהיר והלא שזוף - להבדיל מאיכרים שהיו רוב האוכלוסייה ושעבדו במשך שעות בשמש ועל כן עורם היה שזוף יחסית, ופחות אפשר להבחין במראה הוורידים.
בספרד נעשה שימוש בביטוי Sangre azul לתיאור משפחת המלוכה הספרדית והאצולה הבכירה, שייחסו את מוצאם לעם הוויזיגותי, להבדיל מהמוּרים (כינוי נפוץ באירופה הנוצרית למוסלמים, ובפרט למוסלמים תושבי צפון אפריקה וספרד המוסלמית).
באנגלית מתועד שימוש ראשון בכינוי בשנת 1811.
ההיסטוריון הבריטי רוברט לייסי תיאר כך את השתלשלות המושג של דם כחול:
דם סמוי בצואה הוא דם הנמצא בצואה, שלא ניתן לזהותו בעין בלתי מזוינת, ועשוי להצביע על אפשרות למחלה או פציעה.
מטרתן לאבחן דם דימום לאורך מערכת העיכול, מה שעלול להוות אינדקציה לקיומן של מחלות שונות ועוזרת לגילוי מוקדם של סרטן מעי הגס .
ההמלצות בישראל הן לבצע בדיקת דם סמוי בצואה אחת לשנה החל מגיל 50, במטרה לספק גילוי מוקדם של סרטן המעי הגס, מה שעשוי להפחית ב-25% את התמותה מהמחלה.
עם זאת, ב-2023 דווח כי נראה שבדיקת סקר זו איננה מביאה להארכת חיים של הנבדקים.
ייתכן שהסיבה לכך היא נזקי איבחון יתר.
בדיקות דם סמוי בצואה מאתרות נוכחות של תרכובות אורגניות מסוג הם, ובדיקות חדשניות מאתרות גם חלבוני גלובין.
במקרה ואותרו נוכחות של מרכיבים אלו, עשוי הדבר להצביע על דימום לאורך מערכת העיכול — מהפה ועד למעי הגס.
תוצאה חיובית מלמדת רק שקיים ככל הנראה דימום במערכת העיכול, אך לא מצביעה על סוג המחלה.
לפיכך, במידה והתקבלה תשובה חיובית יש לבצע בדיקות אבחוניות נוספות כמו הדמיה של מערכת העיכול, למשל גסטרוסקופיה (בדיקה דרך הפה של ושט, קיבה ותריסריון) או קולונוסקופיה (בדיקה דרך פי הטבעת) במטרה לשלול פוליפ מדמם או גידול ממאיר במעי הגס.
חשוב לשלול גם קיומה של אנמיה שיכולה להתרחש כתוצאה מאובדן דם ממושך ממערכת העיכול.
בדיקת דם סמוי בצואה יכולה להתבצע גם כבדיקה עצמית בבית המטופל.
ערכות בדיקה ניתן לרכוש בבתי־מרקחת או במרשם רופא.
בישראל כל קופות החולים מספקות למבוטחיהן ערכות בדיקה.
אם מתקבלת תוצאה חיובית, יש להיוועץ ברופא בהקדם ובדרך כלל הרופא יפנה לבדיקת קולונוסקופיה כדי לאתר את מקור הדימום במעי הגס.
קיימת בדיקה חדשנית המתבצעת בשיטה אימונולוגית אשר בה מאותר חלבון גלובין שמקורו בגוף האדם בלבד.
בשיטה זו אין צורך בדיאטה מיוחדת לצורך קבלת תוצאה מהימנה.
טכנולוגיה זו נכנסה לשימוש במדינות רבות.
בשנת 2014 לאחר בחינה מקיפה הוציא משרד הבריאות הנחיה לכל הקופות להשתמש רק בשיטה זאת לביצוע בדיקות לדם סמוי בצואה.
בעקבות המעבר לשיטה זו, דיווחו הקופות על עליה בהיענות הציבור לביצוע הבדיקות.
דם תיאטרלי או דם במה הוא כל חומר שיכול לשמש כתחליף לדם לצרכים קולנועיים או תיאטרליים.
לדוגמה, בתעשיית האפקטים המיוחדים, כאשר במאי צריך לדמות שחקן שנפגע מירי או חתך למשל, ניתן להשתמש במגוון חומרים שישמשו להצגת דם כביכול אמיתי בעיני הצופה.
החומר הנפוץ ביותר בו עושים שימוש כדם מלאכותי הוא צבע מאכל אדום, בדרך כלל בתוך בלונים קטנים שמתפוצצים בעת הצורך ומתיזים את הדם לפי דרישת הבמאי.
אלפרד היצ'קוק השתמש בסרטו פסיכו בסירופ שוקולד כתחליף לדם (השיטה הצליחה מפני שהסרט צולם בשחור-ולבן).
שימושים אחרים בדם תיאטרלי הם בתחפושות ובזיהוי פלילי לצורך סרולוגיה משפטית וחקר כתמי דם.
קיימות סיבות רבות לשימוש בדם תיאטרלי ולא בדם אמיתי, בין היתר סיבות מוסריות, היגייניות וחוסר רצון לפגוע ברגשות השחקנים.
אין לבלבל בין דם תיאטרלי לבין תחליפי דם אחרים שמטרתם להחליף ביולוגית את תפקידו של הדם בגוף, ולא לצרכים ויזואליים.
דם אמיתי היא סדרת דרמה המשכית אמריקאית העוסקת בדו-קיום בין ערפדים ובני אדם בבון טמפ, עיירה בדיונית בלואיזיאנה, ארצות הברית, ומתמקדת בסוקי סטקהאוס (אנה פקווין), מלצרית בעלת יכולות טלפתיות, אשר מתאהבת בערפד בשם ביל קומפטון (סטיבן מוייר) וביחסים ביניהם.
לאורך הסדרה מופיעות דמויות על טבעייות ומיתולוגיות נוספות כגון מחליפי צורה, מכשפים ואנשי זאב.
הסדרה שנוצרה על ידי אלן בול, מבוססת על סדרת ספרי מסתרי הערפדים הדרומיים מאת שארלין האריס.
סוקי סטקהאוס (אנה פקווין) היא הדמות הראשית בסדרה.
לסוקי יש יכולות טלפתיות והיא מסוגלת לקרוא את מחשבותיהם של בני אנוש.
היא חיה בבון טמפ, בבית של סבתה, אדל, שנרצחת במהלך העונה הראשונה.
לסוקי יש אח, ג'ייסון סטקהאוס וחברת ילדות, טארה תורנטון, שגדלה יחד עימם בבון טמפ שבלואיזיאנה.
כאשר ביל קומפטון מגיע למסבאה בבעלותו של סאם מרלוט, בה היא עובדת, בין השניים מתפתחת מערכת יחסים, כשחוסר יכולתה של סוקי לקרוא את מחשבותיו בשל היותו ערפד, הופך ליתרון עבורה.
התפתחות "דם אמיתי", דם סינתטי המאפשר לערפדים לא להיות תלויים בדמם של בני האנוש להישרדותם, מוציאה את הערפדים ממחבואם.
אך לחשיפה זו לבני האדם ישנן השלכות.
יחסיה של סוקי עם ביל גורמים למתח רב בינה לבין חלק מאנשי העיירה החוששים מן הערפדים ואינם רואים בהם כראויים לאמון.
מאידך, אריק נורת'מן, שריף המחוז בלואיזיאנה בו נכללת בון טמפ, מגלה אף הוא עניין בסוקי.
בעקבות היכרותה עם ביל, היא לומדת רבות על עולמם של הערפדים אך גם על עצמה.
היא מגלה כי מלבד קריאת מחשבות היא מחזיקה בכוחות נוספים ושדמה קוסם ביותר לערפדים כיוון שיש פיות בשושלת היוחסין שלה.
לאחר התגלית על היותה פיה סוקי נכנסת בטעות לעולם מקביל של פיות בסוף העונה השלישית של הסדרה.
למרות הימצאותה שם רק שעות ספורות בעולם האמיתי עוברת שנה שבה משפחתה וחבריה מוותרים על היותה החיפוש וחושבים כי כבר מתה.
בתחילת העונה הרביעית אריק הוא היחיד שמאמין כי היא עדיין חיה ולכן קונה את ביתה בתקווה להתקרב לסוקי ולהכריז עליה בעלות כסוג של הגנה.
אריק סובל מכישופם של מכשפות כבר בתחילת העונה ומאבד את זכרונותיו וסוקי מחביאה את אריק ונוצרת ביניהם מערכת יחסים חזקה.
תחת שליטת המכשפות אריק מנסה להרוג את ביל, סוקי מונעת זאת על ידי שימוש בכוחותיה שמחזירים לאריק את זכרונותיו.
סוקי טוענת כי אינה יכולה לחיות בעולם ללא אריק או ביל ואוהבת את שניהם ולכן גם נפרדת משניהם.
בסופה של העונה החמישית סוקי ואחיה ג'ייסון מגלים כי ההורים שלהם לא מתו משיטפון אלה על ידי ערפד בשם וורלו.
לאחר מכן הם מוצאים מסמך אשר מבטיח את הצאצאית הפיה הראשונה מבית משפחת סטקהאוס לבעלותו של וורלו.
וורלו מתחזה לפיה (עקב היותו חצי ערפד וחצי פיה) ומתקרב לסוקי ומתחבב עליה.
סוקי מגלה זאת ומנסה לרצוח אותו.
וורלו מסביר לה כי היא הובטחה לו כאישה שיהפוך אותה לחצי ערפדית כמוהו ואין בכוונתו לפגוע בה, ורצח את הוריה משום שניסו להרוג את סוקי באותו הלילה בגלל היותה פיה שמושכת אליה ערפדים.
בעונה השישית וורלו חסר סבלנות להינשא לסוקי וכולא אותה ומתכנן להכריח אותה להפוך לכלה הערפדית שלו, ג'ייסון מגלה על תוכניותיו והורג את וורלו בעזרתו של הסבא רבה הפיה של סוקי וג'ייסון.
בין העונה השישית לשביעית סוקי מפתחת מערכת יחסים עם אלסיד הרבו, איש הזאב שעזר לה פעמים רבות בעבר ואף חיה יחד איתו.
אלסיד נרצח בתחילת העונה בשביעית בהיותו מגן על סוקי.
בפרק האחרון של העונה השביעית לאחר כמה שנים, סוקי מתגלה כנשואה לבעל אנושי והיא בהריון.
המשפחה חוגגת את חג ההודיה יחד עם ג'ייסון וברידג'יט אשתו ושלושת ילדיהם, סם וניקול אשתו ושני ילדיהם, ארלין והחבר הערפד ושלושת הילדים שלה, אנדי והולי וילדיהם ועוד מתושבי בון טמפ.
ויליאם "ביל" קומפטון (סטיבן מוייר) הוא ערפד, המבקש לחיות בקרב ועם בני אדם.
בהיותו בן אנוש, הוא השתתף במלחמת האזרחים האמריקנית כחלק מהקונפדרציה, אך בעת שניסה לחזור לביתו מן המלחמה, הותקף על ידי ערפדית, לורנה, ונאלץ לעזוב את משפחתו וכל אשר הכיר.
יחד עם לורנה פיתה והרג אנשים כדי לשתות את דמם.
עם זאת, בהיותו מלא חרטה על עברו, הוא מבקש לשנות את דרכיו ומשתדל להקפיד שלא לשתות את דמם של בני האנוש אלא את הדם הסינתטי, "דם אמיתי".
בהיותו בן 173 שנה, חזר לאזור בו התגורר בעבר, בון טמפ.
שם הכיר את סוקי, בה התאהב.
לאחר שנאלץ להרוג ערפד כדי להגן על סוקי, ביל אולץ על ידי בכירי הערפדים להפוך נערה בת 17, ג'סיקה, לערפדית.
על אף חוסר רצונו ליצור "צאצאים" והקושי לשלוט בג'סיקה ודחפיה הנובעים מגילה הצעיר, הוא נותן לה מחסה והדרכה והשניים חיים יחד בביתו.
בעונה הרביעית נאבק ביל עם ראסל אדג'ינטון ולאחר מכן עם מלכת לואיזיאנה, סופי אן אותה הוא מביס, והופך למלך הערפדים של לואיזיאנה.
בעונה החמישית של הסדרה ביל ביחד עם אריק נתפסם על ידי הרשות העילית של הערפדים.
לאחר תגליות על מסתננים ברשות נרצח המנהיג ו"דת הערפדים" אשר דוגלת בשלטון הזן הערפדי ושימוש בבני אדם כאוכל בלבד עולה לשלטון.
כדי שביל ואריק יצטרפו לדת הם שותים את דמה של לילית' (האלה של הערפדים, הערפדית הראשונה אשר נוצרה יחד עם אדם וחווה).
ביל ואריק עושים זאת כדי לא למות אך בסופו של דבר מצטרפים לדת משום שהדם פועל כסם אשר שותף את המוח.
תחת השפעת הדת ביל מחליט לפוצץ את המפעלים שמייצרים 'דם אמיתי' כדי לגרום לכל הערפדים בעולם לשתות דם מבני אדם.
בסוף העונה בעוד שאריק מתנער מן ההשפעה, ביל נשאר מושפע ואף שותה את כל הבקבוק של הדם של לילית'.
בתחילת העונה השישית אנו מגלים כי שתיית הדם הופכת אותו למין אל-ערפד בעל כוחות חזקים ושונים המכונה בילית'(שילוב של ביל ולילית').
הוא ממלא את מטרתו כאל-ערפד בכך שמציל ערפדים רבים ממוות במחנה מחקר לערפדים שפיתחה ממשלת לואיזיאנה.
לאחר מכן הוא חוזר להיות ביל קומפטון הרגיל.
בין העונה השישית והשביעית ביל מוציא לאור ספר שמתאר את מעשיהם של ממשלת לואיזיאנה ורשות הערפדית העילית, יצירת המחלה הפטיטיס V, כיצד שרה ניולין קשורה לעניין, וזמנו כ'אל ערפדי'.
בהמשך העונה השביעית של הסדרה ביל מודבק בהפטיטיס V (מחלת מוות לערפדים שפותחה במחנה המחקר בעונה השישית) עקב שתיית הדם של סוקי אשר נושאת את המחלה כמו בני אנוש רבים.
ביל משלים עם גורל מותו הקרב ואף מסרב לתרופה כאשר אריק מוצא אותה.
ביל טוען כי הוא עושה זאת בשביל סוקי משום שהיא תמשיך לרוץ אליו חזרה כל עוד הוא חי והוא מאחל לה חיים אנושיים עם בעל וילדים כמו שהוא לא יכול לתת לה.
בפרק האחרון של העונה השביעית הוא מבקש מהצאצאית שלו להינשא לחבר שלה כדי שיוכל למסור אותה לנישואין לפני מותו לאחר מכן מבקש מסוקי להרוג אותו כדי שלא ימות מן המחלה בזמן בלתי צפוי.
ביל נהרג על ידי נעיצת יתד עץ בבטנו על ידי סוקי לפי בקשתו, בתוך קברו הישן שנחפר בשבילו במלחמת האזרחים לצד קברם של משפחתו האנושית, בעודו מחזיק בתמונה ישנה שלו ושל בתו האנושית.
אריק נורת'מן (אלכסנדר סקארסגארד) הוא שריף אזור 5, מחוז ערפדי בלואיזיאנה.
נורת'מן הוא ערפד רב-עוצמה לוחם שוודי ויקינגי בעברו וגילו הוא כ-1000 שנה.
הוא מנהל את מועדון הערפדים "פנגטזיה" (הלחם של Fang - ניבי ערפד ופנטזיה) שם עובדת גם ה"צאצאית" שלו, פאם.
אריק נורת'מן היה לוחם ויקינגי בעל עוצמה רבה במאה ה-9 לספירה.
כאשר חוזר משדה הקרב גוסס בעודו שוכב על מיטת המוות שלוחמיו הכינו לו רואה כיצד במסתוריות יצור בעל עוצמה משסף את גרונותיהם והורג אותם.
היצור שלאחר מכן מתברר כילד בן 16,גודריק מציג את עצמו וטוען כי הוא המוות והוא אינו ילד קטן (באותו הזמן הוא בערך בן 1000 שנים).
גודריק אומר לאריק שבכל זמנו לא ראה אף אחד נלחם כמוהו בשדה הקרב, ועקב התרשמותו שואל אם אריק מוכן להתלוות אליו במסעו ברחבי העולם דרך החשכה ולהפוך לערפד.
אריק שואל מה ירוויח מכך והתשובה היא חיים חדשים כערפד וצאצאו של גודריק.
במהלך חייו האנושיים אריק מסרב ללמוד להיות מלך לדרישת אביו, אך לאחר מכן כאשר משפחתו האנושית נרצחת על ידי אנשי זאב בהנהגתו של ערפד אנונימי (בעונה השלישית מתברר לו כי מדובר בראסל אדג'ינגטון מלך הערפדים הנוכחי של מיסיסיפי) ונשבע לנקום את מותם.
עקב זאת רוצח את הצאצא והמאהב של ראסל, טלבוט, ובפרק הסיום של העונה החמישית רוצח גם את ראסל.
אריק מגלה עניין רב בסוקי מהרגע שפגש אותה בעונה הראשונה, על אף שהיא אהובתו של ביל, החושש לעיתים מאריק בעונות הראשונות בשל היותו השריף אליו הוא כפוף.
כשלאפייט, בן-דודה של טארה תורנטון וחבר טוב של סוקי נתפס על ידי אריק עקב סחר ב-V, סוקי עורכת עסקה עם אריק כדי לשחררו.
בתמורה לשחרור של לאפייט וסכום כספי, על סוקי לנסות למצוא את גודריק, בדאלאס.
גודריק הוא היוצר של אריק, ערפד בן כ-2000 שנה והשריף של אזור 9 בטקסס, שנעדר כבר תקופה.
אריק עדיין מחויב לגודריק והוא נאמן אליו באופן אינטנסיבי.
כשגודריק מחליט להתאבד על ידי היחשפות לשמש עם השחר, אריק נראה כעוס ושבור.
הוא מתחנן בפניו שלא לעזוב.
כשאריק עמד לצדו של גודריק הוא איים לעזוב יחד איתו, אך גודריק, כיוצרו מצווה עליו להתרחק מאור השמש.
במהלך כל העונה השנייה אריק מפתח עניין בסוקי החל מסקרנות ועד למשיכה רומנטית ואף מינית.
דבר זה מוכח כאשר אריק מבקש מסוקי למצוץ מגופו כדורי כסף ובכך לשתות מדמו על מנת להגביר את משכיתה אליו, דבר שלא היה בו צורך כיוון שהכדורים היו נדחפים החוצה מעצמם כשגופו היה נרפא.
לאחר שסוקי מגלה את התרמית היא מנסה לירוק את הגם ששתתה, אך ביל מסביר לה שדרושה טיפה אחת של דם בלבד.
כתוצאה משתיית דמו של אריק סוקי מתחילה להמשך אליו וכמו כן הוא יכול לחוש ברגשותיה כאשר היא בסכנה.
משיכתו של אריק לסוקי גורמת לו לפנות ללורנה (היוצרת של ביל) שמגיעה לדאלאס ומעכבת אותו בחדר המלון בכך שהיא גוברת עליו בכוחה הפיזי, ובכך אריק יוכל להציל את סוקי במקרה של סכנה במהלך החדירה ל"אחוות השמש".
בעונה הרביעית של הסדרה אריק נשלח על ידי ביל שמכהן כמלך הערפדים הנוכחי של לואיזיאנה לנטרל חבורה מכשפים אשר מצאו דרך לשלוט במתים.
כתוצאה מהעימות אריק נחשף לכישוף אשר גורם לו לאבד את זכרונותיו.
סוקי מוצאת את אריק משוטט ברחוב ולוקחת אותו לביתה ולאחר שפאם, הצאצאית של אריק, מגלה על מצבו את אריק היא מתחננת שסוקי תשמור על אריק חבוי בביתה בפחד כי ביל יוציא את אריק להורג כחלק ממזימתו להפטר מאריק.
במהלך זמן זה אריק מגלה את הצד הרגיש יותר לסוקי שמתאהבת בו בחזרה.
לאחר שאריק מקבל את זכרונותיו היא טוענת כי מאהובת עדיין בביל אך גם באריק ולכן נפרדת משניהם.
בעונה החמישית של הסדרה אריק וביל נחטפים על ידי רשות הערפדים העילית ובמהלך זמנם שם נשטף מוחם והם מצטרפים לדת הערפדים, אריק מתנער מן ההשפעה בעזרתו של גודריק שנגלה אליו ועוזר לאחותו שמהווה חלק מהרשות להתנער מן ההשפעה ולברוח יחד איתו.
בעונה השישית של הסדרה במחנה שהוקם ללמידה וכליאה של ערפדים יוצרים וירוס הפטיטיס V, אשר הורג את אחותו של אריק, נורה, במהלך העונה משנה אריק את ווילה בורל, בתו של פוליטיקאי שונא ערפדים וממנהלי המחנה כליאה.
בתחילת העונה השביעית אנו מגלים כי גם אריק חולה אך התרופה אשר מתגלה כדמה של שרה ניולין מרפא אותו.
עקב אירועים אלו מחליט אריק ביחד עם תאגיד יוקונומו שיצר את 'דם אמיתי' לייצר 'דם חדש' אשר יתבסס על הדם של שרה ניולין וידכא את המחלה.
אריק ופאם משתלטים על הרעיון והורגים את בעלי התאגיד יוקונומו.
בסוף הסדרה אנו רואים כי אריק ופאם התעשרו עקב ההצלחה של 'דם חדש'.
סאם מרלוט (סאם טראמל) הוא הבעלים של מסבאת מרלוטס הממוקמת בבון טמפ, והבוס של סוקי, בה הוא מאוהב בסתר.
בגלל היותו מאוהב בסוקי, ובגלל היות ביל ערפד, סאם מתנגד למערכת היחסים שלהם, ובמהלך העונה הראשונה מנסה להגן על סוקי מפני ביל וערפדים כמוהו, ומפני רוצח סדרתי הפועל בבון טמפ.
דעותיו הן שערפדים ובני אדם לא יכולים לחיות ביחד, אך למרות זאת הוא מוכר במסבאתו "דם אמיתי" - תחליף דם לערפדים, ומציל את חייו של ביל, שהוא ערפד.
סאם מנהל מערכת יחסים קצרה עם טארה, מוזגת במסבאה והחברה הטובה ביותר של סוקי.
סאם הוא מחליף צורה, דבר שהוא שומר בסוד מפני אנשי העיירה, אך בסוף העונה הראשונה סוקי מגלה את סודו.
היותו מחליף צורה הוא לא דבר מוזר בעולם הסדרה, ובמהלך העונות הוא פוגש בעוד כמה משני צורה, כמו למשל דפני, מלצרית שמגיעה לעבוד במרלוטס, שאיתה הוא מנהל מערכת יחסים קצרה.
במשך העונה השנייה מריאן, האישה שממנה גנב את הכסף, עוברת לבון טמפ, מאיימת לחשוף את סודו ופוגעת בו.
טומי מיקנס - אחיו הביולוגי של סאם מופיע כדמות ראשית בעונה השלישית של דם אמיתי.
מלינדה וג'ו לי מיקנס - הוריו הביולוגיים של סאם לאחר שסם מגלה שהם חסרי כסף ושבגלל זה אחיו טום נפצע הוא מגרש אותם ולוקח אחריות על אחיו.
טארה ת'ורנטון (רוטינה ווסלי) היא חברתה הטובה ביותר של סוקי סטקהאוס וידידה של ג'ייסון סטקהאוס, איתם היא גדלה, עקב היות אמה אלכוהוליסטית.
בגלל האלכוהוליזם של אמה, שהפך אותה לבלתי כשירה לטפל בטארה, וגם גרם לה לפגוע בטארה, טארה מתקשה לסמוך על אחרים, היא לרוב עצובה ועצבנית, ולעיתים קרובות היא מתכתשת עם תושבי בון טמפ.
טארה עובדת כמוזגת במסבאת מרלוטס, ולאפייט ריינולדס, טבח במסבאה, הוא בן דודה.
אמה של טארה, שמשוכנעת שהאלכוהוליזם שלה נובע משד שנמצא בתוכה, הופכת לדתייה, ומבקשת מטארה לממן לה גירוש שדים, כדי שתוכל לחזור למצב נורמלי.
טארה בהתחלה מסרבת, אך לבסוף מסכימה, ויחסיה עם אמה משתפרים לאחר מכן.
בעונה השנייה מריאן פורסטר, יצור לא אנושי בעל כוחות גדולים, משתלטת עליה וגורמת לה לבצע מעשים נוראים.
מעשים אלו הם שמובילים לבסוף להרג אהובה, אגס, על ידי תושב בון טמפ.
בעקבות כל זאת היא מנסה להתאבד ללא הצלחה.
בעונה השלישית היא נחטפת על ידי ערפד שמאוהב בה, והוא כובל אותה ומענה אותה.
סוקי עוזרת לה לברוח, ולבסוף ערפד זה נהרג.
טארה מחליטה לעזוב את בון טמפ לבדה, ולהתחיל מחדש.
בעונה הרביעית היא מתחילה קשר עם בת זוג חדשה, נעמי (ודט לים) ומסתירה כל קשר לעברה.
במהלך העונה בת זוגה מגלה את סודותיה, אך עוזבת את טארה לאחר שזו מגרשת אותה לאחר שפאם (הצאצאית של אריק) תוקפת אותם.
בסוף העונה הרביעית היא נורית למוות על ידי דבי פלט (אשת זאב) שבאה לתקוף את סוקי.
בעונה החמישית פאם מופיעה בביתה של סוקי וכטובה לסוקי משנה את טארה והופכת אותה לצאצאית שלה.
טארה מתכחשת להיותה ערפדה ומנסה להתאבד, אך פאם מונעת ממנה בהיותה היוצרת שלה.
היא הופכת למוזגת בפאנגטזיה ולאחר מכן לחשפנית.
לאחר ששריף חדש מגיע ומשליט טרור בפאנגטזיה, טארה הורגת אותו ופאם מחפה עליה ונלקחת על ידי הרשויות.
לאחר שסוקי, ג'ייסון ואריק מצילים את כולם, טארה חושפת את רגשותיה לפאם ושתיהן מתנשקות.
מתה בתחילת העונה השביעית על ידי ערפד חולה.
לאפייט ריינולדס (נסלן אליס) הוא בן דודה של טארה, הטבח במסעדה בפאב מרלוטס, סוחר סמים (בעיקר דם ערפדים הנחשב כסוג של סם), וכמו כן מתעסק בזנות הומוסקסואלית.
בעונה הראשונה בסדרה, קו העלילה של לאפייט סובב סביב העובדה שהוא סוחר דם ערפדים.
המקור שלו לסם הוא דרך הערפד אדי גאות'יר, שממנו הוא מנקז דם בתמורה לשירותי זנות.
בסוף העונה אדי נהרג על ידי איימי ברלי, וכתוצאה מכך לאפייט נלקח כבן ערובה תחת אריק נורת'מן.
בתחילת העונה השנייה מתגלה כי לאפייט מוחזק על ידי אריק נורת'מן בצינוק של המועדון "פנגטזיה".
כשאריק מעלה את לאפייט למשרדו לתחקור, לאפייט מוכיח מימוש עונשו ועל כן סבור כי הוא עומד להשתחרר.
עד מהרה הוא מבין כי איננו הולך להשתחרר, למורת רוחו ואריק מחזיר אותו לצינוק.
לאפייט רוקם תוכנית בריחה מוצלחת מהצינוק, אך הוא אינו מצליח לצאת מהמועדון כיוון שהדלת נעולה.
ג'ינג'ר, עובדת אנושית במקום, יורה בו ברגל על הניסיון לבריחה והוא נלקח למשרדו של אריק שם הוא נוכח לפגיעת רגלו ולאפייט מתחנן בפניו שיהפוך אותו לערפד.
אריק לא מאשר או דוחה את בקשתו.
אריק, פאם וקואו ניזונים מדמו והוא מוחזר לצינוק, שם סוקי מוצאת אותו.
היא מוצאת הסדר עם אריק וכך לאפייט חוזר לביתו.
לקראת סוף העונה השנייה לאפייט מתחיל לפתח סימפטומים של הפרעות דחק טראומטיות.
העונה השלישית מתחילה עם התמודדותו עם הטראומה, אבלותה של טארה על "אגס", והעובדה שהערפדים מפנגטזיה מכריחים אותו למכור דם ערפדים, שהם מספקים אותו.
דמותו של לאפייט שונה משמעותית בסדרה מדמותו בספר, ושונו הרבה פרטים עקב העובדה שהוא לא מת בסוף העונה הראשונה (מה שהתרחש בספר).
בספר, זוהי גופתו של לאפייט במכונית של אנדי בלפלור ולא של גברת ג'נט.
לדמות פותחו קווי עלילה מחוץ לספר עקב הפופולריות שרכשה בקרב קהל המעריצים וכדי לתמוך בטארה בדמותה המורחבת בסדרה.
ג'ייסון סטקהאוס (ראיין קוואנטן) הוא אחיה של סוקי ומפקח צוות כבישים, ידוע כחביב הבנות בבון טמפ.
במהלך העונה הראשונה הוא החשוד העיקרי ברצח ארבע נשים ששהו במחיצתו לפני הרצח: מודט פיקנס, דון גרין, סבתו, ואיימי ברלי.
הוא פוגש את איימי בפנגטזיה במטרה להשיג "V" - דם ערפדים, לאחר שלאפייט נותן לו דגימה והוא נהיה מכור.
לאחר שאיימי נרצחת, הוא מתחיל להאמין שהוא אחראי לרצח ארבע הנשים, ומסגיר את עצמו.
כשהוא בכלא, הוא גויס על ידי "אחוות השמש" - כנסייה שפועלת נגד פעילות הערפדים.
במהלך העונה השנייה, ג'ייסון נהיה יותר ויותר מעורב בכנסייה, ואף מגיע עד למנהיגות הכנסייה, לצד הכמרים סטיב ניולין ואשתו שרה.
על אף שהוא וסוקי העבירו זמן קצר ביחד, ג'ייסון יעשה כמעט הכל על מנת להגן עליה.
לאחר המאורעות בביתה של סוקי הוא מתאחד עם אנדי בלפלור ויורה ב"אגס" בסיום העונה, כשהוא חושב שאגס עומד לפגוע באנדי.
אנדי אמר לו לברוח, והוא מנקה את טביעות האצבעות שלו מהאקדח, ולוקח על עצמו את האחריות על הרצח בטענה שאגס היה הרוצח המבוקש של גברת ג'נט ודפני.
ג'סיקה המבי (דברה אן וול) היא הערפדית הראשונה שנוצרה על ידי ביל.
היא בת 17 בלבד והיא נוצרה על ידי ביל כחלק מעונשו ליצור ערפד לאחר שרצח ערפד אחר שניסה לרצוח את סוקי.
היא גדלה במשפחה מחמירה והיא מאושרת להיות ערפדית וליהנות מהחופש הבלתי מוגבל.
גישתה התובענית מעמידה במבחן את סבלנותו של ביל.
במהלך העונה השנייה ג'סיקה נפגשת עם הויט פורטנברי, איתו היא מתחילה לנהל מערכת יחסים.
לאחר שאמו ניתקה לו את קו מכשיר הטלפון, הוא נוסע עד לדאלאס (כאשר היא שוהה שם עם ביל וסוקי) במטרה לפגוש אותה.
בבית המלון שניהם מקיימים יחסי מין בפעם הראשונה.
כיוון שהיא הייתה בתולה לפני הפיכתה לערפדית, גופה מצמיח מחדש את קרום הבתולין, דבר שמקשה על יחסי המין שלהם.
מערכת היחסים שלהם נפגעת לאחר שהיא תוקפת את אמו כשהייתה תחת השפעתה של מריאן.
לאחר הריב שלה עם הויט, היא נעשית מבולבלת וניזונה מנהג משאית והורגת אותו ללא כוונה.
דמותה של ג'סיקה איננה מוזכרת בסדרת הספרים והיא למעשה פרי דמיונו של אלן בול.
דמותה של ג'סיקה הפכה פופולרית ואף נפתח עבורה בלוג בדיוני באינטרנט.
ארלין פאולר (קרי פרסטון) היא מלצרית במרלוטס וחברה טובה של סוקי.
היא נישאה 4 פעמים ויש לה שני ילדים.
בעונה הראשונה ארלין נמצאת במערכת יחסים עם רנה לנייר, כשאיננה יודעת שהוא רוצח סדרתי של נשים ששכבו עם ערפדים.
היא ידועה בשל היותה חסרת-טקט והיא אינה מתביישת בגזענות שלה נגד ערפדים, ואף לא פוחדת להגיד את זה לסוקי ישר בפנים.
כשארלין מבקשת מסוקי לשמור על ילדיה כשהיא רוצה לצאת עם רנה, היא לא ציפתה לראות את ביל ביחד איתה.
היא עונדת על ילדיה צמידים מכסף.
לאחר שהיא מגלה שרנה הוא הרוצח הסדרתי, ארלין משתגעת ונהיית היסטרית.
בעונה השנייה ארלין עדיין מתקשה להשלים עם מותו של רנה, והיא מתעצבנת כשהיא שומעת אנשים במרלוטס מרכלים עליו אך טרי מגיע להרגיע אותה.
במשך העונה השנייה ארלין וטרי מנהלים רומן אך הוא נהרס כאשר הם תחת השפעתה של מריאן (מה שלא מונע מהם לקיים יחסי מין בפומבי ביחד עם שאר תושבי בון טמפ).
לאחר שהיא וטרי לא זוכרים אם הם שכבו, היא חושבת שטרי נאנס.
בעונה השלישית ארלין מגלה שהיא בשבוע התשיעי להריונה, ובטוחה שאין האב יכול להיות אחר חוץ מרנה.
למרות זאת, היא מספרת לטרי שהיא בהריון ממנו.
טרי בלפלור הוא טבח במרלוטס.
השתתף בעברו כלוחם בעיראק, ומגלה סימנים של הפרעות דחק פוסט-טראומטיות.
טרי הוא בן דודו של אנדי בלפלור הבלש המשטרתי בבון טמפ, ובין השניים יש יחסי חברות וחיבה.
הוא חיבב את ארלין עוד כשהייתה עם בן זוגה, רנה, עמו עמדה להתחתן.
לאחר שזה התגלה כרוצח סדרתי, מת, בין השניים מתפתחת מערכת יחסים.
כשארלין מגלה שהיא בהריון מרנה המנוח בתחילת העונה השלישית, היא מספרת לו בלי כוונה שהוא האב, מה שגורם לו לאושר רב.
לאחר שמתגלה האמת, טרי מבטיח לגדל את הילד כבנו.
אף שלטרי התנהגות חריגה בשל הפרעת הדחק הפוסט-טראומטית ממנה הוא סובל, הוא נחשב כאדיב וטוב לב.
עם זאת, כשרוחו של רנה נגלית לארלין, הוא רומז לה כי טרי אינו כה טוב לב כפי שהוא חושבת שהוא.
לאחר פרישתו של באד דירבורן, מתמנה לשריף החדש.
עובד יחד עם אנדי בלפלור.
הויט פורטנברי (ג'ים פראק) הוא חבר של ג'ייסון ורנה שעובד איתם בצוות הכבישים.
הוא מוצג בסדרה כאדם טוב לב, והוא הדמות היחידה (חוץ מסוקי) שמראה את חיבתו לביל (קורא לו "הערפד ביל") ואף רוחש לו כבוד.
בניגוש לג'ייסון, הוא ביישן מאוד בכל הנוגע לבחורות ותמיד יש לו תקווה להיכנס למערכת יחסים ברצינות.
במהלך רוב העונה הראשונה הוא נשלט על ידי אמו, אך נעמד אל מולה כאשר ג'ייסון שקוע במערכת היחסים עם איימי.
בעונה השנייה, הוא פוגש את ג'סיקה במרלוטס, ערפדית חדשה שנוצרה על ידי ביל, והשניים מתחילים במערכת יחסים.
כשג'סיקה נמצאת בדאלאס עם ביל וסוקי, אמו מנתקת לו את קו הטלפון הסלולרי וכך נותק הקשר ביניהם, והוא מחליט לנסוע לדאלאס.
שניהם בתולים, אך הם מקיימים יחסי מין לראשונה במלון בדאלאס.
העניינים ביניהם הסתבכו בכל הנוגע למין כאשר התברר שגופה של ג'סיקה מאחה מחדש את קרום הבתולין שלה, כחלק מהסגולות הערפדיות שלה.
בסוף העונה השנייה, כשתושבי בון טמפ היו תחת השפעתה של מריאן, כולל אמו של הויט, הוא וג'יסקה החזיקו אותה בבית קומפטון.
לאחר שג'סיקה איבדה סבלנות מהשיגעון השרוי בה, היא נשכה אותה בצווארה במטרה ליזון ממנה, אך הויט לוקח את אמו אליו הביתה והשניים נפרדים.
בביתו, כשאמו חסרת שליטה, הוא מגלה סודות על עברו והוא מחליט לעזוב את בית אימו ויוצא לחיים עצמאיים.
בעונה השלישית עובר לגור עם ג'ייסון.
לטי מיי היא אמה של טרה ודודתו של לאפייט.
בעונה הראשונה היא סובלת מאלכוהוליזם קשה ועל ידי הצגת פלאשבקים ניתן לראות שהיא הייתה אלכוהוליסטית מאז שטרה הייתה ילדה קטנה.
לטי פוגשת אישה שמספרת לה שחי בתוכה שד שגורם להתנהגותה ושע"י טקס גירוש שדים יקר היא תוכל להוציא את השד.
לטי מצליחה לשכנע את טרה להשיג את הכסף לטקס ואכן היא משיגה אותו ושתיהן מגיעות לאשה שגרה בתוך יער ולטי עוברת את הטקס.
בימים שאחרי הטקס ניתן לראות שיפור מהיר בהתנהגותה ונראה שהיא חזרה למוטב והפסיקה לשתות אלכוהול, אותו היא מגדירה כאוכל לשד.
בתחילת העונה השנייה טרה מגלה שהטקס והאשה היו מזויפים, תרמית להשגת כסף.
היא לא מגלה זאת לאמה כדי לא לשבור את ליבה ולגרום להידרדרות במצבה.
לאחר השיפור לטי מתקרבת לדת והופכת לחברה קבועה בכנסייה ללא התייחסות כמעט לעברה.
לאחר מותו של אגס היא מנסה לשפר את מצבה של טרה בעזרת הזמנת הכומר, איתו היא מנהלת מאוחר יותר רומן למרות היותו נשוי.
פאם היא צאצאית של אריק ובין השניים יש קשר חזק והיא מתוארת על ידו כמפונקת אך נאמנה.
היא ערפדה מטופחת שאוהבת ללבוש ורוד והיא בנוסף ערפדה חזקה.
היא מצייתת לאריק והצילה אותו לא פעם.
היא מנהלת איתו את הבר פנגטאזיה.
נרמז כי בעבר הייתה פאם זונה וכמו כן נאמר בסדרה שהיא לסבית, אך לא ידוע אם היא דו מינית או לא.
במהלך העונה השלישית פאם עוזרת לג'סיקה להיפטר מגופת הגבר שהרגה וכמו כן מלמדת אותה כיצד ליזון מבני אדם בלי להרגם.
לורנה היא ערפדית, והיוצרת של ביל קומפטון, אותה פגש בדרכו חזרה לביתו ממלחמת האזרחים האמריקנית.
במהלך יחסיה עם ביל השניים פיתו מינית אנשים שונים ורצחו אותם, על מנת לשתות את דמם.
במהלך כל יחסיהם, לורנה אובססיבית לגבי ביל, ומנסה להכריח אותו להישאר איתה.
למשל, היא מאיימת על סוקי, חברתו החדשה של ביל, מונעת מביל להציל אותה מכת דתית בשם "אחוות השמש", ולבסוף מענה את ביל.
לורנה נרצחת לבסוף על ידי סוקי, שמצילה את ביל מעינוייה.
רנה לנייר או בשמו האמיתי דרו מרשל (מגולם על ידי מייקל ריימונד ג'יימס) הוא האנטגוניסט הראשי בעונה הראשונה.
מרשל היה ארוסה של ארלין ועבד בצוות הכבישים עם ג'ייסון והויט.
הוא רוצח סדרתי, שמקפח חייהן של נשים המקיימות יחסים מיניים עם ערפדים .
בעברו, הוא גר בבונקי, עיר שכנה לבון טמפ, שם רצח את אחותו סינדי כשגילה שקיימה יחסי מין עם ערפד.
הוא עזב את העיר לפני שהמשטרה חקרה את מותה של אחותו ושינה את שמו.
כשעבר לבון טמפ הוא החל במערכת יחסים מחייבת עם ארלין, תוך שהוא מציע לה נישואין.
מרשל ניסה לרצוח את סוקי מספר פעמים, עקב יחסיה עם ביל אך ללא הצלחה.
הוא הרג את סבתה, אדל, ואת חתולתה.
סוקי מגלה שהוא הרוצח הסדרתי, כשהוא מלווה אותה לביתה ובורחת ממנו לבית הקברות הסמוך.
סאם, שהריח את המקטורן של רנה שהשאיר בפאב, קישר אותו לריח מצעי המיטה בזירת הרצח של דון גרין.
לפיכך, מיהר לשנות צורתו לכלב ורץ להגן על סוקי.
דעתו של מרשל הוסחה עקב סאם ששינה צורתו לכלב, ועל ידי ביל שהרגיש את הפחד של סוקי ויצא לאור השמש תוך שהוא כמעט נהרג, כדי לסייע לסוקי שלבסוף מצליחה להרוג את מרשל.
ארלין, שקושרת יחסים עם טרי, מגלה כי היא בהריון ממרשל.
עקב חששה מכך, היא מספרת לטרי כי זה הילד שלו אך לבסוף מגלה לו את האמת.
מרשל חוזר שוב כרוח, כשהוא מזהיר את ארלין כי טרי אינו כה טוב-לב כפי שהיא חושבת שהוא.
משוחקת על ידי לין קולינס, 5 פרקים.
דון גרין היא מלצרית במרלוטס וחברתה של סוקי.
דון נמצאת בזוגיות לסירוגין עם ג'ייסון סטקהאוס המבוסס על מין.
זוגיותם מתחדשת לאחר הרצח של מודט פיקנס.
כשג'ייסון מגלה שדון שכבה עם ערפד (שלאחר מכן מתגלה שהיה זה אריק) הוא מותח עליה ביקורת וכתוצאה מכך מחליטה "להשתעשע" וקושרת אותו למיטתה.
כשדון חוזרת מעבודתה בערב וג'ייסון מחופש לערפד ומאיים על חייה, זה לא מוצא חן בעיניה והיא יורה יריית אקדח ברצפה לאחר שהוא לא מוכן לעזוב.
מאוחר יותר באותו הלילה, היא נחנקת למוות על ידי דרו מרשל.
כשג'ייסון מגיע למחרת להביא לה פרחים להתפייסות, הוא מופלל שנית ברצח, לאחר ששכנתה ראתה אותו עוזב לילה קודם לכן את דירתה לאחר יריית אקדח.
אדל הייל סטקהאוס (לואיס סמית) היא סבתם של סוקי וג'ייסון, המגדלת אותם מאז מות הוריהם.
אדל מצטיירת כדמות אמהית, הדואגת למשפחתה וסובביה.
היא מתעניינת בהיסטוריה של מלחמת האזרחים האמריקנית ואף מובילה קבוצה בנושא זה בשם "צאצאי המתים המהוללים".
כשסוקי לראשונה מספרת לה על זוגיותה עם ביל, היא תומכת במערכת היחסים שלהם למרות ההתנגדות הרבה לקשרים עם ערפדים בקרב אנשי בון טמפ.
אדל אף מזמינה את ביל, לנאום בפני אנשי העיירה על מלחמת האזרחים בה לחם, בכנסייה המקומית.
כשסוקי שבה הביתה לאחר הנאום היא מוצאת את גופתה שותתת הדם של אדל במטבח, אותה רצח רנה שביקש לקפד את חייה של סוקי, אך נתקל בה בטעות.
משוחקת על ידי ליזי קפלן, 6 פרקים.
איימי ברלי היא חברתו הבוהמית של ג'ייסון המכורה לסמים.
היא במקור מקונטיקט אך היא נוסעת לבקר בדרום.
היא לומדת פילוסופיה במכללה יוקרתית, ובמקביל מכורה ל-"V", דם ערפדים.
היא פוגשת את ג'ייסון ב"פנגטזיה", פאב הערפדים, כשעניינם המשותף הוא להשיג דם, ומהר מאוד הם מתאהבים.
כשאספקת הדם שלהם לבסוף נגמרת, ג'ייסון מוביל את איימי למספק הדם של לאפייט, אדי, והם חוטפים אותו ומנקזים את דמו.
כשג'ייסון רוצה לשחרר את אדי לאחר שסיפק להם דם, וחוסר מוסכמויות נוספות ביניהם, היא תוקעת בלבו יתד מעץ ובכך הורגת אותו.
ג'ייסון נגעל ממנה וגורם לה לוותר על הסם, חוץ מטיפה אחת אחרונה.
במהלך השימוש האחרון, דרו מרשל מגיע בשנתם וחונק אותה למוות בחגורתו בזמן שהיא וג'ייסון חולמים בהקיץ במיטתם.
הכומר סטיב ניולן (מגולם על ידי מייקל מקמילן) הוא ראש אחוות השמש, אליה ג'ייסון מצטרף במהלך העונה השנייה.
כנסיית אחוות השמש, מתנגדת ופועלת נגד ערפדים כשבעונה השנייה היא מחזיקה בידיה את גודריק, היוצר של אריק נורת'מן.
בעוד אריק מחפש את גודריק בעזרת סוקי בדאלאס, אנשי הכנסייה מנסים לחטוף אותה ובהמשך אף מחזיקים אותה כבת ערובה כאשר היא מנסה לחדור את הכנסייה על מנת לחקור את היעלמותו של גודריק.
במהלך העונה החמישית הוא נחשף שוב, ומתגלה כי כעונש על מעשיו הוא הפך לערפד ומאחר וזכה לחיי נצח, הוא חושף בפני ג'ייסון, מי שנאף עם אשתו, שרה, שהוא הומוסקסואל ("Proud Gay American Vampire") וכי הוא מאוהב בו.
שרה ניולן היא אשתו של הכומר סטיב ניולן.
היא טוענת כי בעבר היא תמכה בזכויות לערפדים, אך לאחר שאחותה נחטפה על ידי ערפדים היא התחילה להיות נגד ערפדים.
היא מתווכחת עם בעלה לעיתים קרובות כי הוא לא נותן לה תפקידים משמעותיים יותר באחוות השמש.
יש משיכה מינית לג'ייסון סטאקהאוס, והיא דואגת שיעבירו אותו ממחנה אחוות השמש לביתה כדי שהיא תוכל להיות קרובה אליו.
לשתי הדמויות יש רומן, אף על פי שמערכת היחסים שלהם לבסוף מתפרקת כאשר בעלה מבין שסוקי היא אחותו, והוא מאמין (באופן שגוי) כי ג'ייסון הוא מרגל.
הופעתה הראשונה שרה היא בפרק 1 של העונה השנייה, והיא מגולמת על ידי אנה קמפ, מופיע כדמות ראשית בעונה השנייה של דם אמיתי.
גודריק (אלן הייד) היה ערפד בן כ-2,000 שנים והשריף של אזור 9 בדאלאס, טקסס.
נולד במאה הראשונה לספירה לשבט גאולי שנכבש על ידי הרומים, שם נמכר לעבדות ואדונו התברר כערפד.
אדונו עינה אותו פיזית ומינית עד שהגיע לגיל 16 ואז הפך אותו לערפד.
כנקמה גודריק רצח את אדונו ויוצרו-מקרה יוצא דופן עקב הקשר החזק בין יוצר וצאצא ובגלל מעשו נרדף על ידי אחוות הערפדים העתיקים והתבודד במשך 1000 שנים.
במהלך זמן זה צפה והתעניין בקרבות וצבאות בעודו רוצח ושותה את דמם של הניצולים והגוססים בשדות הקרב.
באחד מן הקרבות שצפה ראה את הלוחם הוויקינגי אריק נורת'מן והתרשם מיכולות הלחימה שלו וכאשר ראה כי הוא גוסס לאחר הקרב הפך אותו לערפד.
בשנת 1665 צאצאו אריק שומע על נערה צעירה בשם נורה גינזבורג אשר נלחמת ועוזרת לציבור בזמן המגפה השחורה, מורשם מגבורתה הוא מביא אותה אל 'אביו' גודריק.
גודריק הופך אותה לערפדית והצאצאית השנייה שלו.
בעונה השנייה של הסדרה הוא מסר את עצמו לכנסייה אחוות השמש כדי לעודד דו קיום עם בני האדם.
לקראת סוף העונה השנייה, גודריק מחליט כי הוא עייף מחייו ורוצה לכפר על מעשיו על ידי התאבדות.
למרות תחינותיו של אריק, הוא שם קץ לחייו כשסוקי לצידו.
בהמשך הסדרה מופיע גודריק בזכרונותיו של אריק מספר פעמים, לרוב משמש כקול ההגיון ונותן עצות חשובות לצאצאיו אשר משפיעות על מעשיהם אף בהווה.
בנוסף מופיע גודריק בחזיונותיו של אריק אשר חווה עקב שתיית דמה של לילית' הוא עוזר לו ולאחותו לצאת משליטת של האלה המטעה ולחזור לדרך הישר.
במאות האחרונות לחייו גודריק שיפר את דרכיו ומעשיו והפך לדמות מלמדת ורוחנית ואף מתואר על ידי סוקי כערפד הכי אנושי שהיא אי פעם פגשה.
ראסל אדג'ינגטון (דניס או'הר) היה מלך הערפדים של מדינת מיסיסיפי שבארצות הברית, והאנטגוניסט הראשי של העונה השלישית.
בדומה לערפדים נוספים בסדרה, הוא מגלה עניין בסוקי סטקהאוס וכוחותיה.
אהובו וצאצאו של ראסל הוא טלבוט, שנרצח על ידי אריק נורת'מן כנקמה בראסל על כך שרצח את משפחתו האנושית.
בעודו נקבר על ידי אריק וביל מתחת לבטון כעונש, בסוף העונה הרביעית מתגלה כי הוא מצליח להשתחרר ממה שאמור היה להיות כלאו לנצח.
איש זאב, עוזר לסוקי למצוא את ביל לאחר שמלך מיסיסיפי חוטף אותו.
בין השניים נקשרים קשרי חברות שאלסיד מגלה בסוקי עניין רומנטי, אך זה אינו הדדי.
דבי, אהובתו של אלסיד מנסה לרצוח את סוקי, אך זו לבסוף יורה בה.
בתחילת העונה השביעית סוקי ואלסיד מנהלים רומן סדיר ואף חיים יחדיו.
אלסיד נרצח על ידי ערפדים חולים בניסיון להגן על סוקי בתחילת העונה השביעית.
סופי אן היא מלכת הערפדים של לואיזיאנה.
לאחר שהיא מאבדת כמעט את כל הונה, היא מצווה על אריק למכור דם ערפדים בשבילה (שמכונה "וי"), אך ביל מגלה, מספר לראסל אדג'ינטון, והוא מכריח אותה להתחתן איתו, ובכך משיג שליטה גם על לואיזיאנה.
סופי אן מופיעה לראשונה בעונה השנייה של דם אמיתי.
בעונה הרביעית (סוף העונה השלישית) היא וביל נאבקים כשביל מביס אותה והופך בעקבות זאת למלך לואיזיאנה.
דם חטאת הוא כינוי לדם של קרבן חטאת, שעדיין לא נעשית בו מצוות ההקרבה, ולכן עדיין קדושת הקרבן על הדם, דבר הגורם לסטטוסים שונים, המשפיעים בהלכות פיגול, נותר ועוד.
בתורה נאמר כי דם החטאת הוא קדוש, ואם הוא נזרק על בגד - יש לכבסו במקום קדוש, אם נזרק על אוכל -יש לאוכלו בקדושה במקום קדוש, וכן הלאה:
דם החטאת מתחלק למספר סוגים.
קדושת הדם היא לפי המצוות הקשורות בו ושעדיין לא נעשו בו אלא עתידים להיעשות בו.
לפני זריקת הדם על המזבח
דם כל קרבנות החטאת, לפני שנעשו מצוותם - זריקת הדם, חל על הדם כל הדינים התלויים בדם חטאת, ובהם פיגול, מצוות כיבוס, הזורק אותו מחוץ למקומו (במזיד) חייב כרת, ועוד.
לאחר זריקת הדם על המזבח
לאחר שהזריקה התבצעה, חלוקה ההלכה בין החטאות למיניהם:
דם חטאת פנימית היא בדרגת קדושה גבוהה יותר, שכן הוא נזרק בתוך ההיכל על מזבח הקטורת, ועל הפרוכת ולכן קיימת דעה שאם דמם לא נזרק אחרי תום מצוותם אל יסוד המזבח, אין הקרבן מכפר.
לפי דעה זו, מכיוון שעדיין מוטלת על הדם מצווה, אם נזרק ממנו על בגד, הבגד חייב כיבוס, ואם אדם זרק אותו במחשבה לא ראויה - הוא פוסל אותה.
ההלכה היא, שלמרות שבקרבן חטאת המצווה היא לזרוק את הדם על ארבע קרנות המזבח, אין הכפרה תלויה בכל ארבע הזריקות, אלא אחת (לפי בית הלל) או שתים (לפי בית שמאי) מהן מספיקים כדי שמביא הקרבן יתכפר.
מסיבה זו, לאחר שנזרק הדם בפעם הראשונה (לפי בית הלל), שכבר נעשית מצות הכפרה, הדם נמצא במצב אמצעי.
בעוד שאם נזרק דמו על בגד הוא טעון כיבוס - ככל דם חטאת, הרי שלא ניתן לפגל אותו על ידי מחשבה לא רצויה, מכיוון שדיני פיגול הם רק בדם המכפר ולא בדם כזה, שאין הכפרה תלויה בו.
לאחר שכבר נזרקו גם שלוש הזריקות האחרות ונעשית מצוותו לחלוטין, אין חלה עליו יותר קדושה, למרות שישנה עדיין מצווה לשפוך את השיירים לתוך יסוד המזבח.
רבי נחמיה חלוק בדבר, וסבור שגם במצב זה, יש על הדם קדושה עדיין, והזורק אותו בחוץ חייב, וניתן לפגל אותו על ידי מחשבה לא רצויה.
בהלכה, דם חימוד הוא דימום מהרחם הנובע מחמת התגברות התשוקה המינית לקראת הנישואין.
דימום זה מחיל על הכלה דין נידה, אף שאין לו קשר לווסת החודשי.
לדעת האמורא רבא יש לחוש לדם חימוד בעת הודעת הבעל לאישה על זמן הנישואין.
בתלמוד הבבלי קבע רבא כי , כלומר כאשר הבעל והאישה מסכימים על זמן לחתונה, אסור להם להינשא במשך שבעת הימים הבאים, כי יש חשש שמא בעת קביעת הזמן היה לאישה דימום מהרחם (דם חימוד).
לדעת רוב הראשונים יש האיסור תקף גם במקרה שהאישה בדקה מיד לאחר שקבעו את זמן הנישואים ולא מצאה דם, שכן עדיין יש לחשוש שמא הדימום היה בגודל זעיר כך שאי אפשר לאתר אותו על עד הבדיקה, ולכן עליה להמתין שבעה ימים עד זמן הנישואין.
דם חימוד לביאה או לנישואין
נחלקו פוסקי ההלכה בהסבר דם החימוד.
לדעת המרדכי ועוד דם החימוד מתעורר בעקבות תשוקה מינית, המתעוררת בעקבות קביעת זמן לקיום יחסי אישות מסביר בכך את דברי הגמרא "יחודי הוו מייחדי להו", שלכן לא התעורר דם החימוד, ויש שחולקים וסוברים שהחימוד הוא לנישואין, ולא לביאה עצמה.
בין שתי הדעות קיימים חילוקים רבים להלכה:
באיש ואישה שקיימו יחסים גם לפני החתונה, שאז לא ייתכן שדם החימוד יתעורר בעקבות חימוד לביאה, אך קיים חשש שהוא יתעורר בעקבות חימוד לנישואין עצמם.
הלכה נוספת התלויה בשאלה זו היא באישה שלא ידעה מהות החתונה, והסבירו לה את עניין תשמיש המיטה רק בסמיכות לזמן החתונה, שלפי הטעם הקשור בביאה עצמה עליה להמתין עוד שבעה נקיים אף על פי שכבר התכוננה לנישואין.
שאלה זו גם מתעוררת כאשר האישה נישאה לאיש זקן שידוע שאינו יכול לקיים יחסי אישות, וממילא אין חשש דם חימוד מחמת הביאה, אלא רק אם היא מתעוררת בעקבות הנישואין.
בפתחי תשובה הובאה שאלה בכלה שבאה לחופה וחתנה סירב לגשת לחופה מכיוון שלא השלימו את דמי הנדוניה.
מכיוון שכך, אמר אחד מהמשתתפים שהוא מוכן לקדש את האישה גם ללא התחייבות האב לשלם את דמי הנדוניה, והכלה הסכימה.
פוסקי ההלכה ששאלה זו באה לפניהם, פסקו שעל הכלה להמתין עוד שבעה נקיים, מכיוון שקיים חשש שדם החימוד יתעורר לחתן השני, ולא די בכך שהמתינה שבעה ימים לחתן שלא נשאה לבסוף.
מוסכם לדעת כל הראשונים כי במקרה של חשש מדם חימוד, הכלה אינה צריכה לבצע בדיקת הפסק טהרה.
הראשונים נחלקו לגבי בדיקות שבעה נקיים, ונאמרו בדבר 3 שיטות עיקריות:
הרא"ה סובר שאשה שתבעוה להינשא צריכה לבדוק בכל יום, כדין הבדיקות הנדרשות בכל שבעה נקיים.
גם התוספות והרא"ש סוברים שיש לבצע בדיקה בכל יום, כיוון שלדעתם ככל שהחתונה מתקרבת החשש לדם חימוד הולך וגדל.
הראב"ד, הרמב"ן והטור סבורים שדי בכך שתבדוק פעם אחת באחד מהימים.
לדעת המאירי סבור שאין חובה לבצע בדיקות בשבעת הנקיים, כיוון שכל דם החימוד אינו אלא ספק שמא ראתה ולא וודאי, וכך סבור גם הרשב"א להלכה ולא למעשה.
להלכה, פסק השולחן ערוך כדעת רבא שיש לחוש לדם חימוד, וכדעת הראב"ד, שעל האשה לבדוק עצמה פעם אחת בלבד.
אמנם כדי לחשוש גם לדעת התוספות והרא"ש, נהגו באשכנז שהאשה תמשיך ותבדוק כל יום בין יום הטבילה עד בעילת מצווה.
הרמ"א סבור שיש לנהוג כך רק כאשר יש יותר מארבעה ימים בין הטבילה לבעילת המצווה, ואילו הבית חדש והחכמת אדם סבורים שעליה לבדוק בכל יום לאחר הטבילה בכל מקרה.
בדיקות אלו יכולות אינן צריכות להיות בעומק הנרתיק, אלא די בקינוח בלבד.
בתלמוד מובאים סיפורים על אמוראים שידעו להבחין בין דם חימוד לדם נדה: אשה הביאה דם לפני רבי אלעזר והוא קבע שמדובר בדם חימוד.
רבי אמי התלווה לאשה ביציאתה וחקר אותה לפשר קורות ימיה האחרונים עד שסיפרה לו שבעלה היה בדרך והתעוררו בלבה תשוקה לבעלה ואז יצא דם החימוד מגופה.
הראשונים נחלקו מדוע היה חשוב להבחין בדם החימוד אם בפועל גם הוא מטמא:
הר"ן הסביר שדם חימוד אכן טהור, ולכן כשאמורא ידע שהדם שלפניו הוא דם חימוד בלבד - פסק שהוא טהור, אלא שבפועל חוששים שמא התעורר גם דם הנידה לצאת יחד עם דם החימוד, ולכן מתייחסים אליו כטמא.
הרשב"א הסביר שדם החימוד טמא מהתורה בדיוק כדם הנדה, והתלמוד מספר על ההבחנה של האמוראים בדם החימוד רק כדי להוכיח את בקיאותם הרבה.
האור זרוע מסביר שדם החימוד אמנם טמא, אך מדרבנן בלבד, ולכן היה חשוב לאמוראים להבחין בכך שמדובר בדם חימוד.
יש מהחוקרים שכתבו שייתכן ומדובר על דמם שבירה תופעה הנגרמת כתוצאה משינוי מצבי רוח.
דם בתולים הוא דם שיוצא מגופה של בתולה שלא קיימה מעולם יחסי אישות, בעקבות ביתוק קרום הבתולים במהלך יחסי אישות או בדרכים אחרות.
בהלכה היהודית, דם בתולים אינו מטמא את האישה מהתורה.
עם זאת, מתקופת התלמוד נקבעה ההלכה שמדרבנן בתולה נטמאת אחרי קיום יחסי האישות לראשונה.
על פי ההלכה, יש לפרוש מיד אחרי קיום יחסי האישות הראשונים שמקיימים אחרי החתונה, אם האישה הייתה בתולה ולא קיימה יחסי אישות לפני החתונה, ויצא ממנה דם בתולים.
ולמרות שדם בתולים אינו מטמא, יש לנהוג בו דיני טומאה.
ועל פי זה נפסק בהלכה ש"חתן בועל בעילת מצווה - ופורש".
לדעת הראב"ד, התרומה והכלבו האשה נטמאת בבעילת המצווה דווקא אם ראתה דם.
לעומת זאת, הרמב"ן, הרשב"א, הרא"ש המרדכי והטור סוברים שהאשה נטמאת אפילו אם לא ראתה דם, כיוון שמניחים שיצאה טיפת דם, אלא שהיא מכוסה בזרע.
כאשר הייתה העראה בלבד (ולא גמר ביאה) - כתב הרמ"א שהאשה לא נטמאת אם לא ראתה דם.
ונחלקו מה הדין במקרה של ספק: יש סוברים שאם האשה חשה בכאב - כנראה שהייתה ביאה גמורה והאשה טמאה, ויש סוברים שבכל מקרה של ספק יש להקל על פי הכלל ספק דרבנן לקולא.
בקרב מפרשי התלמוד קיימים שתי פרשנויות לטומאה זו.
יש הסבורים שהטעם הוא מפני שחששו חז"ל שמא נתערב בדם הבתולים דם נידה ויש סבורים שחז"ל גזרו טומאה מדרבנן על דם בתולים.
ההבחנה בין דם בתולים לדם נידה
כדי שלא לבלבל בין הרואה דם מחמת דם הבתולים לדם נידה, ולאחר שלוש פעמים - גם בינה לבין רואה מחמת תשמיש, קבעו חז"ל במשנה את מספר הימים שעד אז ניתן לתלות את הדם שהאישה רואה בדם הבתולים, בהתחשב במצבה הגופני של האישה ובכל הנתונים.
שמואל אמר כי אינו יודע כיצד ניתן לדעת זאת, וככל הנראה הכוונה היא שכל עוד שלא עברה פעם אחת שבה שימשה מיטתה ללא דם, כך שנראה שהמכה התרפאה, ניתן לתלות בכך את הדם שרואה מחמת תשמיש.
אך רב נתן סימנים לדבר.
במקרה שהאישה שמוגדרת כנערה או בוגרת שכבר הגיע זמנה לראות דם נידה, ההלכה חמורה יותר, שכן החשש שהדם הוא דם נידה כבר הופך לסביר יותר.
ולכן לפי בית שמאי ניתן לתלות את הדם בדם בתולים רק לילה אחד, ולפי בית הלל ניתן מיום רביעי (שאז היו נישאים בתקופת המשנה) עד מוצאי שבת.
במקרה שהאישה מוגדרת כ"נערה" או "גדולה" שהגיע זמנה לראות דם נידה, ואף ראתה בפועל דם נידה, ההלכה חמורה יותר, ובמקרה כזה ניתן לתלות את הדם בדם הבתולים רק פעם אחת - לפי בית שמאי (הפעם הראשונה הנקראת "בעילת מצווה"), ולפי בית הלל כל הלילה.
להלכה פוסק רב שיש להחמיר כבית שמאי, שבמקרה שראתה נותנים לה רק את הפעם הראשונה בה קויימו היחסים כדי לתלות את הדם בדם הבתולים.
ובראשונים נפסק שיש לנהוג כך בכל מקרה, גם בקטנה שלא הגיע זמנה לראות ולא ראתה, כדי שלא לחלק בין אישה לאישה, דבר העלול להטעות את האנשים שאינם בקיאים בהלכה.
בהלכה, דם קישוי היא הגדרה הלכתית בהלכות טהרת המשפחה ובהלכות טומאה וטהרה, הקובע את דינה של אישה שנובע דם מצוואר הרחם שלה בתקופה הסמוכה ללידה.
המקור לכלל זה היא מהפסוק בפרשת תזריע העוסק בדיני טומאת יולדת:
במשנה מוגדרים כלליה של אישה שדמה נובע ממנה "מחמת וולד ולא מחמת עצמה", שעליה קובעת התורה שדמה אינה מטמא.
עיקריהם של הכללים מבחינים במשך זמן ה"קישוי", שהם חבלי הלידה, ומותנים באי היפסקות הקישוי לפני הלידה, במשך זמן ארוך מדי.
המחלוקת הראשונה במשנה היא אודות זמן ה"שיפוי" שהוא הזמן שבו נפסקו מהאישה חבלי הלידה.
לפי רבי אליעזר, אם חבלי הלידה פסקו במשך 24 שעות, נמצא שה"קישוי" - הדם וחבלי הלידה שהיו בימים שקודם לכן, אינם נחשבים כחלק ממהלך הלידה, ולכן אם הדם יצא במשך שלושה ימים באחד עשר היום המוגדרים כימי זיבה היא נחשבת לזבה.
לפי רבי יהושע, הדעה המקילה יותר, זמן ה"שיפוי" המפסיק בין הקישוי ללידה הוא דווקא יממה תמימה ולא 24 שעות, ודווקא אם הוא היה במשך לילה ואחריו יום, כדוגמת ליל שבת ויומו.
ה"שיפוי" הוא הפסקת צער חבלי הלידה, למרות שהדם לא הפסיק.