tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בשנת 2012 הצטלמה לפרק בסדרה הפולנית For Better and for Worse המשודרת מזה 13 שנים בפולין.
בספטמבר 2012 הופיעה הדר רצון-רותם בשני פרקי הפיילוט של הסדרה "תל אביביות", ששודרו בערוץ 10 בבימויה של דנה בלנקשטיין.
בסדרה משחקות בתפקידים הראשיים רצון-רותם, הילה וידור ונטע פלוטניק.
"תל אביביות" מספרת על חייהן של שלוש רווקות תל אביביות והיא נוצרה בהשראת הסדרה האמריקאית "סקס והעיר הגדולה".
בשנת 2012 הופיעה הדר רצון-רותם בעונה השנייה של סדרת המתח "חטופים" מאת היוצר גידי רף ובבימויו.
בשנת 2014 השתתפה בעונה הראשונה של הסדרה האמריקאית "הרודן" של גידי רף, ובשנת 2015 הופיעה בתפקיד משנה בעונה השנייה של "תא גורדין" ב-yes, והתארחה בסדרת האמריקאית "הומלנד" שם גילמה את טובה.
באפריל 2018 פורסם כי תגלם את אשתו של המרגל הישראלי אלי כהן בסדרה "אלי".
את הסדרה בת ששת הפרקים יצר גידי רף, בהפקה משותפת של הערוץ הצרפתי +Canal ושל נטפליקס.
הסדרה עלתה לשידור ב-6 בספטמבר 2019 בנטפליקס.
ב-2021 השתתפה בסדרת הדרמה "השוטרים" שמבוססת על פרשת השוטרים הנוקמים, לצידם של צחי הלוי, שני כהן, אלי פיניש, דניאל גד ועוד.
ב-2025 שיחקה את קצינת המשטרה מלי, בסדרת המתח של כאן 11, יאפא.
היא מיוצגת מאז תום לימודיה על ידי פרי כפרי.
בשנת 2009 נישאה ליאיר רותם.
הדר עוזרי (נולדה ב-17 בדצמבר 1987) היא זמרת, שחקנית ומנחת טלוויזיה ישראלית.
עוזרי נולדה וגדלה בפתח תקווה כבת זקונים ולה שלושה אחים.
למדה בתיכון ע"ש "גולדה מאיר".
בשנת 2005 השתתפה בעונה השלישית של תוכנית המציאות "כוכב נולד", והגיעה למקום הרביעי.
זמן קצר לאחר תום התוכנית השתתפה במחזמר "שיר נולד".
עוזרי התגייסה לצה"ל בקיץ 2006 ושירתה בלהקת חיל החינוך.
בשנת 2006 הגישה לצידם של אביב אלוש ודנה פרידר את התוכניות "שיחה צפופה", "מהסיפורש'ך" ו"בוגי" בערוץ ניקלודיאון.
בסוף 2006 חתמה עוזרי על חוזה בסוכנות "טאלנט הפקות".
בקיץ 2008 עבדה על אלבום סולו בהפקת תמיר קליסקי ויעקב למאי שמתוכו יצאו הסינגלים "בשבילי" ו"גלים גבוהים", אולם האלבום לא יצא לאור.
באמצע 2012 שימשה במשך כמה חודשים מגישת רצף בתוכנית "צינור לילה" בערוץ 10. באותה שנה המועמדות הסופיות לתחרות "מלכת היופי" צילמו קליפ לשיר שלה, Gilrls Lie.
בשנת 2013 השתתפה בתחרות ה"קדם-אירוויזיון 2013" שנערך בערוץ הראשון עם השיר "תן מעוואל", אך לא העפילה לשלב הגמר.
באותה שנה השתתפה בסדרת הטלוויזיה "שנות ה-80" ובסרט הקולנוע "רימון הזהב".
הדר שחף-מעיין (נולדה ב-31 באוגוסט 1976) היא שחקנית, מדבבת, במאית דיבוב, מאמנת כושר וזמרת ישראלית.
דמויות בולטות אותן דיבבה הן הגרסאות בעברית של אי.
- חבר מכוכב אחר", בארט סימפסון בסרט "משפחת סימפסון" ודייזי דאק של חברת וולט דיסני.
שירתה בצה"ל בלהקת חיל החינוך.
בוגרת הסטודיו של יורם לוינשטיין בשנת 2000. החלה את דרכה ב-2002 כשחקנית וזמרת ב"שלגיה" ושיחקה בשלל הצגות ילדים.
מאז דיבבה כ-250 דמויות והשתתפה כשחקנית בשישה סרטים.
קריירת המשחק של שחף התאפיינה בכך שהיא התחילה לשחק במחזות זמר והצגות לילדים, וביניהם:
בשנת 1996 שיחקה במחזמר "הגיבן מנוטרדם" בהפקת תיאטרון יובל ולירן הפקות בתור דמויות שונות.
בשנת 2001 שיחקה במחזמר "שלגיה" בתור מספר דמויות.
בשנת 2005 גילמה בסדרה הקומית "בצפר" את שירן פסטרנק וגברת ראוכברגר-בראוור-דברת.
באותה שנה שיחקה במחזמר "בילבי" בהפקת ציפי מייזלר הפקות.
בשנת 2006 שיחקה בהצגה "הגליל והתחתון".
באותה שנה שיחקה במחזמר "היפה והחיה" על פי הסרט של דיסני, בתפקיד מאדאם דה לה גנדה באוץ'.
בשנת 2002 שיחקה שחף בהצגת הילדים "עכבר העיר ועכבר הכפר" בהפקת התיאטרון שלנו ובשנת 2007 שיחקה בהצגת הילדים "הדייג ודג הזהב" מאותו תיאטרון.
באותה שנה שיחקה גם במחזמר "דלת הקסמים" בהפקת מילשטיין הפקות בתור דמויות שונות.
בשנת 2008 גילמה במחזמר "עליסה בארץ הפלאות" בהפקת מ.מ הפקות (מאור מיימון ומעיין צלנר הפקות) את אחת הדלתות המדברות, החתול הסגלגל ואת מלכת הלבבות.
ובנוסף, גילמה באותה שנה בהצגת הילדים "השמן והרזה" את הילדה היפהפייה יסמין.
בשנת 2009 היא שיחקה במחזמר "מכולת קטנה ומדליקה".
באותה השנה התארחה בסדרת הטלוויזיה הקומית "החברים של נאור" ששודרה בערוץ עשר וגילמה את ליאת בלומברג.
בשנת 2017 שיחקה במחזה "מלך הכלבים" בתיאטרון בית ליסין.
אחיה הצעיר הוא המדבב גילן שחף.
שחף היא אם לשלושה ילדים.
הדרבי של אשדוד הוא משחק דרבי המתייחס למפגשים בין מכבי אשדוד והפועל אשדוד, שתי קבוצות הכדורגל היריבות של העיר אשדוד.
היריבות הספורטיבית בין מועדוני הכדורגל של מכבי והפועל באשדוד היא בעיקר על היוקרה וההגמוניה העירונית, עובדה זו גרמה לקהל רב להגיע ובמקרים רבים אף לגדוש את יציעי אצטדיון הי"א שבעיר, כשאת חלקו הצפוני איישו אוהדי הפועל ואת חלקו הדרומי איישו אוהדי מכבי עירוני.
בתקופה שלפני משחקי הדרבי הייתה מורגשת תנועה ערה של אוהדים בבתי הקפה ברחוב "רוגוזין" בעיר.
עד סוף שנות ה-80 נחשבה הפועל אשדוד לאגודה החזקה בעיר, בעיקר כי נתמכה על ידי תנועת הסתדרות החזקה שתמכה ותקצבה אותה.
מאז חלה נסיגה הדרגתית בכוחה.
אוהדי הפועל מייצגים בעיקר את התושבים הוותיקים של העיר ועובדי הנמל.
מנגד קבוצת מכבי אשדוד שהייתה בתחילת דרכה אגודה המתבססת על מתנדבים בכל התפקידים, כולל השחקנים.
במשך השנים כשהחלה להיקרא מכבי עירוני אשדוד הייתה סוחפת אחריה את האוהדים הצעירים וזכתה לכינוי "סינדרלה", בעקבות העובדה שרשמה התקדמות מרשימה במעלה הליגות בתקופה קצרה, מכבי עירוני הייתה מייצגת עבור אוהדיה את אשדוד המתחדשת והשאפתנית.
במשך השנים היו בין מחנות האוהדים עימותים מילוליים אך לא עימותים פיזיים, במהלך המפגשים בין קבוצות הבוגרים, אך בסיום דרבי הנוער בעונת 1996/1997 נרשמה תקרית אלימה כשעירוני ניצחה בתוצאה 1-2, תוצאה שהרסה להפועל את סיכוי ההעפלה לליגת העל לנוער.
מאז עונת החלו להתקיים משחקי דרבי באשדוד.
הדרבי האשדודי הרשמי הראשון נערך בתאריך 13 בינואר 1962 במסגרת המחזור העשירי של עונת 1961/1962 ליגה ג' מרכז, ב"מגרש המעברה" והסתיים בתוצאה 0-3 להפועל, משערים של אמיל פינטו, פייר (פפיש) לוי, ויצחקי.
במשחק חזו 3500 צופים, מתוך 6000 תושבי העיירה "אשדוד ים".
התוצאה הגבוהה ביותר הושגה בתאריך 21 בדצמבר 1963, עונת ליגה ג' דרום ב', כשהפועל הביסה את מכבי 0-7, והעפילה באותה עונה לליגה ב'.
דוגמה לדרבי מקומי (שלא מן המניין) תוסס אפשר לראות בעונת , עת נפגשו באצטדיון הי"א במסגרת ליגה ד' מרכז, הפועל נמל אשדוד ומכבי אשדוד (1-1) וצפי הקהל היה 3000 צופים.
ב-23 באוקטובר 1982 נפגשו באצטדיון הי"א לאחר הפסקה של 18 שנה, מכבי עירוני אשדוד והפועל אשדוד למשחק דרבי שהסתיים בניצחון 1-3 לעירוני, מצמד של יוסי מורלי ושער של פליקס אילוז, כשיורם אלגריסי מהפועל צימק זמנית.
היה זה ניצחונה הגדול ביותר של עירוני עד ההקמה המחודשת.
לקראת משחק הדרבי הראשון של עונת 1990–1991 בליגה הארצית, נרשמה בעיר מכירת כרטיסים בקצב גבוה והמארחת הפועל אשדוד קיבלה הצעה מהפועל תל אביב להצטרף להצגה כפולה באצטדיון בלומפילד, אך האשדודים סרבו.
ב-29 באוקטובר 1995 רשמה הפועל ניצחון גבוה, כאשר גברה על עירוני בתוצאה 2-4 כשמאיר גולדפינגר הבקיע את כל ארבעת השערים לרשתו של לירן שטראובר.
מנגד, יגאל זריהן ומרקו בן ברוך הצליחו לאזן זמנית את התוצאה.
במשך השנים נפגשו הקבוצות במסגרת כל הליגות, מלבד הליגה הבכירה.
בסך הכל נערכו 33 מפגשי ליגה בין שני המועדונים, כאשר הפועל מנצחת ב-12 משחקים, מכבי עירוני ב-9 ו-11 משחקים הסתיימו ללא הכרעה.
משחק הדרבי האחרון בליגה הארצית, נערך ב-22 בפברואר 1997 והסתיים בתוצאה 0-2 לעירוני.
בעקבות איחוד קבוצות הכדורגל בעיר בשנת 1999, נרשמה נפילת מתח בכל מה שקשור ביריבות ספורטיבית ונרשמה ירידה בממוצע האוהדים שהגיעו לאצטדיון העירוני.
הקמת הקבוצות מחדש ותחיית משחקי הדרבי
לקראת עונת 2015/2016 החליטו אוהדי שתי הקבוצות להקים אותן מחדש, בין היתר בתקווה להחזיר את היריבות והמתח הספורטיבי שאפיין את העיר בעבר.
בתאריך 5 בנובמבר 2024 הושג הניצחון הגבוה ביותר של מכבי עירוני, כשגברה 2-5 על הפועל.
להפועל (יורם אלגריסי)אצטדיון הי"א<center> 0–0 1984/85אצטדיון הי"א<center> 2–1 לעירוני לעירוני (איציק אמויאל, יוסי מרזוק).
להפועל (יגאל אשכנזי)אצטדיון הי"א<center> 0–0 1985/86אצטדיון הי"א<center> 2–1 לעירוני לעירוני (מיכה שרביט 2 שערים).
להפועל (גדעון פוקסיניאנו)אצטדיון הי"א<center> 0–0 1986/87אצטדיון הי"א<center> 1–0 להפועל להפועל (אלי סויסה)אצטדיון הי"א<center> 0–0 1989/90אצטדיון הי"א<center> 2–2 לעירוני (ישראל בן ממס (11 מטר), נאור גלילי).
להפועל (יעקב בנודיס (11 מטר), חיים אזולאי)אצטדיון הי"א<center> 1–0 להפועל להפועל (יגאל כהן) 1990/91הליגה הארצית 10 בנובמבר 1990אצטדיון הי"א<center> 0–0 אצטדיון הי"א<center> 3–1 להפועל להפועל (יעקב בנודיס (11 מטר), בני לם, איתן רביבו).
להפועל (גוצ'ה טקאבוצ'בה) 1996/97אצטדיון הי"א<center> 1–1 לעירוני (מריאן קלפטאנו).
להפועל (משה אמסלם)22 בפברואר 1997אצטדיון הי"א<center> 2–0 לעירוני לעירוני (אייל אלמושנינו, יגאל זריהן) 2015/16 ליגה ג' 26 בדצמבר 2015 אצטדיון הי"א<center> 4–1 לעירוני לעירוני (אריאל טרבלסי 2 שערים, דניאל טולמסוב, דניאל אטיאס).
להפועל (בן דיין) 9 באפריל 2016 אצטדיון הי"א<center> 1–0 לעירוני לעירוני (שי טליאס) 2017/18 ליגה ב' 31 בדצמבר 2017 אצטדיון הי"א<center> 0–0 4 באפריל 2018 אצטדיון הי"א<center> 1–1 לעירוני (יובל אלמקייס).
להפועל (יגל בלאיש, שער עצמי) 2019/20 ליגה א' 10 בינואר 2020 אצטדיון הי"א<center> 2–0 לעירוני לעירוני (אלירן שמש, תומר בן חיים) 28 בספטמבר 2023 2023/24 ליגה א' אצטדיון הסינתטיקו<center> 2–1 להפועל להפועל (אחמד מצרי, יהב אפריאט).
לעירוני (יאן בנבניסטי) 1 במרץ 2024 אצטדיון הסינתטיקו<center> 2–1 לעירוני לעירוני (הראל בן אבי (11 מטר), יאן בנבניסטי).
להפועל (נתנאל פרץ) 5 בנובמבר 2024 2024/25 ליגה א' אצטדיון הסינתטיקו<center> 5–2 לעירוני לעירוני (אחמד מצרי (צמד), ינאי דוד, יואל נגרין, ניראל מחפוד).
להפועל (יצחק אספה, מישל חורי (11 מטר)) 28 בפברואר 2025 אצטדיון הסינתטיקו<center> 0–0
מאזן הדרבים בליגה(נכון ל-28 בפברואר 2025)
ב-20 באוקטובר 2015 נפגשו שתי הקבוצות בפעם הראשונה במסגרת גביע המדינה בסיבוב ד', מכבי עירוני ניצחה 0-2 וזכתה בגביע הליגות הנמוכות.
ב-1 בספטמבר 2023 נפגשו הקבוצות בפעם השנייה במסגרת סיבוב ה' של גביע המדינה והמשחק הסתיים בתיקו 1-1. (3-4 לעירוני בתום קרב בעיטות מ-11 מטרים).
ב-16 באפריל 2024 נפגשו הקבוצות בפעם הראשונה במסגרת חצי הגמר של גביע האזורים והמשחק הסתיים בתיקו 1-1. (1-4 לעירוני בתום קרב בעיטות מ-11 מטרים).
הדרבי של ברצלונה (בקטלאנית: Derbi Barceloní, בספרדית: Derbi barcelonés) הוא הכינוי שניתן למשחקים בין ברצלונה לבין אספניול, שתי הקבוצות הבכירות בעיר ברצלונה, בירת קטלוניה שבספרד.
היריבות בין המועדונים מתפרסת על יותר ממאה שנים, מראשית המאה ה-20, והיא מתבססת על המפגשים הרבים בין הקבוצות במסגרות של הכדורגל בספרד - הליגה והגביע בעיקר, וכן במסגרות הכדורגל בקטלוניה כגון אליפות קטלוניה.
שורשיו של הכדורגל בקטלוניה מתחילים בסוף המאה ה-19, הודות להשפעה האנגלית, שם נוסד הכדורגל, באזור: תושבים אנגלים שגרו בחבל הארץ באותה עת וסטודנטים ששבו מלימודיהם באנגליה הביאו עמם את הכדורגל לקטלוניה.
ב-29 בנובמבר 1899 הקים ז'ואן גאמפר השווייצרי את מועדון הכדורגל ברצלונה יחד עם מספר אנשים אנגלים, שווייצרים וקטלאנים.
פחות משנה לאחר מכן, ב-28 באוקטובר 1900, הקימו מספר סטודנטים באוניברסיטת ברצלונה, בראשות אנחל רודריגס רואיס, את סוסיאדד אספניולה דה פוטבול, שלימים הפכה לאספניול.
ב-23 בדצמבר נערך המשחק הראשון בין שני המועדונים, במגרש שליד בית מלון קזנובס, ושתי הקבוצות נפרדו בתיקו מאופס.
עם הזמן הפכו שני המועדונים לחשובים והגדולים ביותר בעיר ברצלונה בפרט ובקטלוניה בכלל.
בדצמבר 1900 יזם נשיא איספניה, קבוצה נוספת מהעיר ברצלונה, את "קופה מקאיה", טורניר בו השתתפו אספניול, ברצלונה ואיספניה, ולימים מאוחרים יותר הוכר בתור המהדורה הראשונה של אליפות קטלוניה.
הטורניר שנמשך בין ינואר לאפריל 1901, היה למעשה טורניר הכדורגל הראשון בספרד כולה.
אספניול עזבה את הטורניר באמצעו כמחאה, בטענה שהשיפוט היה מוטה לטובתה של איספניה.
החל מהמהדורה השנייה של הגביע הספרדי ב-1903, הזוכה באליפות קטלוניה הייתה זו שמעפילה לגביע.
שתי הקבוצות נאבקו כמדי שנה על מקומן בגביע הארצי.
הכדורגל הפך לספורט הפופולרי ביותר בקטלוניה, תהליך שבתוכו התעצמה היריבות בין שני המועדונים.
תקופה זו התאפיינה בתמורות פוליטיות וחברתיות משמעותיות בספרד בכלל ובקטלוניה בפרט, כשכל מועדון תופס עמדה שונה בהיבטים אלו.
בעוד ברצלונה ואוהדיה מתחברים לערכים של לאומיות קטלאנית, אנשי אספניול מתחברים לשלטון הספרדי-מרכזי שבסיסו במדריד.
אספניול קיבלה חסות ממלך ספרד, השתמשה בספרדית במסמכיה ובשמה ואף יזמה עצומה נגד אוטונומיה עבור קטלוניה ב-1918. לעומתה, ברצלונה הפכה לסמל במאבקם של קטלאנים לאומנים לעצמאות.
בראשית שנות ה-20 חנכו המועדונים אצטדיונים ביתיים חדשים - ברצלונה את לס קורטס ואספניול את סאריה.
אחד האירועים המשמעותיים בהיסטוריית הדרבי קרה במפגש ביניהם באליפות קטלוניה ב-1924, במה שנודע בכינוי "העודף" (בקטלאנית: La xavalla, לה שאוואליה).
במהלך המשחק התרחשו מספר תקריות אלימות בין אוהדי הקבוצות, כשהשיא היה בהטחת מטבעות רבים לכיוון המגרש.
המשחק הופסק וחודש מאוחר יותר.
בעשור זה התרחבה היריבות בין המועדונים גם לענפי ספורט אחרים, לאחר ששניהם הקימו קבוצות נוספות לכדורגל - כדורסל, הוקי גלגיליות ורוגבי בין היתר.
בסוף 1928 הוקמה הליגה הספרדית ושני המועדונים היו בין המייסדים של הליגה.
מאז, למעט 4 עונות בהן אספניול הייתה בליגה השנייה, מתמודדות הקבוצות לפחות פעמיים בשנה.
במהלך שנות ה-30 הגיעה התסיסה הפוליטית והחברתית בספרד לשיא עם מלחמת האזרחים הספרדית, שבעקבותיה הושבת הכדורגל בספרד בין השנים 1936 ל-1939. בתקופה זו הקצינו העמדות שכל אחד מהמועדונים תפס בשנים שלפני כן.
ברצלונה נכנסה לעמדה של מייצגת ודוברת של הלאומיות הקטלאנית, והמועדון נפגע על ידי חייליו של הגנרל פרנקו במספר דרכים במהלך המלחמה, כשהבולטות שבהן היו רציחתו של נשיא המועדון ז'וזפ סוניול והפצצות על העיר ברצלונה שפגעו במבני המועדון, בין היתר.
אספניול, גם אם באופן לא מוצהר, עמדה בצד של פרנקו.
במהלך המלחמה נכנסו שני המועדונים למשבר ולשפל כלכלי, ברצלונה ארגנה סיבוב משחקים במקסיקו כדי להציל את המועדון כלכלית.
המלחמה הסתיימה עם ניצחונו של פרנקו ותחילת השלטון הפשיסטי, וכך בוטלו התחרויות הקטלאניות, בעוד הליגה והגביע הספרדיים הפכו למסגרות הבלעדיות במדינה.
לאחר המלחמה התאוששה ברצלונה במהרה והיא הפכה לאחת הקבוצות הבולטות בספרד, זאת על אף המעורבות השלטונית הרבה בכדורגל תחת חסותו של פרנקו.
מספר האוהדים של ברצלונה צמח והיא החלה לזכות באליפויות ובגביעים במהלך שנות ה-40 וה-50. במקביל, אספניול לא הצליחה להתרומם לאחר המלחמה.
המשבר שפקד אותה במהלך המלחמה החריף, הן מבחינה ארגונית והן מבחינה כלכלית, וכך גם דעך מעמדו של הדרבי של ברצלונה.
מנגד, היריבות של ברצלונה עם ריאל מדריד התעצמה באותן שנים, במה שנודע בשם "הקלאסיקו".
שתי הקבוצות התמודדו זו נגד זו על התארים החשובים בספרד, כל אחת מייצגת עמדה פוליטית מנוגדת: ברצלונה ייצגה את קטלוניה ומדריד את השלטון של פרנקו.
כך, החל מימים אלו, נתפס הדרבי של ברצלונה עבור ברצלונה ואוהדיה בעמדה חשובה פחות ביחס לקלאסיקו.
בשנות ה-50 היו שני משחקים משמעותיים בהיסטוריית הדרבי.
ב-14 בדצמבר 1952 הגיעה אספניול ללס קורטס כמובילת הטבלה וברצלונה הייתה במקום השלישי.
אספניול הייתה מהקבוצות הראשונות שמשתמשות בבלוני החמצן החדשניים.
כששחקניה הגיעו לחדר ההלבשה, הם גילו שהוא נשרף כליל, כולל הציוד המיוחד.
אספניול הבקיעה ראשונה בדקה ה-14 והחלו מהומות ביציעים, שהיו מלאים מעבר לתכולותיהם.
לבסוף ניצחה ברצלונה 1–2 משני שערים במחצית השנייה.
שחקני אספניול נמנעו משימוש בחדר ההלבשה של ברצלונה בשנים הקרובות והם התארגנו בסאריה לפני הגעתם, מוכנים, ללס קורטס.
ב-1957 העפילו ברצלונה ואספניול לגמר הגביע הספרדי.
הייתה זו הפעם הראשונה בהיסטוריית הטורניר ששתי קבוצות מאותו חבל ארץ נפגשות בגמר.
זה למעשה הדרבי הקטלאני היחיד עד כה (2018) בגמר הגביע.
המשחק הביא להתרגשות רבה בקרב האוהדים ותושבי העיר.
לבקשת המועדונים הוזז המשחק לעיר ברצלונה ונערך באצטדיון מונז'ואיק ב-16 ביוני, וברצלונה ניצחה 0–1 משער של פרנססק סמפדרו.
צמיחתה של ברצלונה המשיכה והיא בנתה את הקאמפ נואו, האצטדיון הגדול באירופה, לקראת סוף שנות ה-50, הרבה הודות לשחקן הבולט במדיה, לאזלו קובאלה, שמשך קהל רב.
בעונת 1960/1961 הייתה אספניול על סף ירידה לליגה השנייה.
המחזור האחרון של העונה התקיים ב-30 באפריל 1961, כשאספניול תרד ליגה בתנאי שהיא תפסיד אצל אתלטיק בילבאו ובנוסף שריאל אוביידו תנצח את ברצלונה בקאמפ נואו.
ברצלונה, לה ציפה משחק חוזר של חצי גמר גביע אירופה 3 ימים לאחר משחק הליגה, עלתה עם הרכב של שחקנים מחליפים, שחקנים צעירים וחסרי ניסיון, והיא הפסידה 3–5. אספניול הייתה בפיגור 0–2 במחצית, אז שמעו שחקניה את החדשות על ניצחונה של אוביידו, והם הגיבו בזעם.
הם הצליחו להפוך את התוצאה ולנצח 2–3 בקושי רב, וכך אספניול נותרה אחת מארבע קבוצות ששיחקו בכל עונותיה של הליגה הראשונה בספרד.
ברצלונה השלימה את משימתה ועלתה לגמר גביע אירופה.
ימים ספורים לפני הגמר היה מתוכנן מפגש בין אספניול לברצלונה בגביע הספרדי, ועל אף בקשותיה של ברצלונה לדחות את משחק הגומלין, סירבה אספניול בתוקף.
שני המפגשים בגביע כללו אגרסיביות ומתח רבים וכן מספר הרחקות בכרטיס אדום.
אספניול גברה על ברצלונה בתוצאה המצטברת 3–5, ובגמר גביע אירופה הפסידה ברצלונה 2–3 לבנפיקה ליסבון.
אספניול עצמה ירדה לליגה השנייה בעונה הבאה, אך שבה לליגה הראשונה כעבור שנה אחת.
העשורים הבאים התאפיינו בהמשך דרכה של ברצלונה בצמרת הכדורגל הספרדי, בעוד אספניול נמצאת לרוב במרכז טבלת הליגה.
לאורך היסטוריית הליגה היא הייתה רק 4 עונות בודדות בליגה השנייה, וכך היא במקום הרביעי בכמות העונות בליגה הבכירה בספרד.
הישג השיא שלה בתולדות הליגה הוא המקום השלישי, אליו הגיעה הקבוצה 3 פעמים.
בעונת 1965/1966 נפגשו שתי הקבוצות בפעם הראשונה והיחידה עד כה במסגרת אירופית כלשהי, ברבע גמר גביע ערי הירידים.
ברצלונה ניצחה 0–1 בשני המפגשים, עלתה לחצי הגמר ובסוף העונה זכתה בגביע.
אספניול זכתה פעמיים בגביע הספרדי בעשור הראשון של המאה ה-21, ולאחר הפעם השנייה בעונת 2005/2006 פגשה את ברצלונה, אלופת ספרד, בסופר קאפ באוגוסט 2006. ברצלונה ניצחה 0–1 ו-0–3 וזכתה בתואר.
ב-2009 עברה אספניול לשחק בקורנליה-לה פראט, לראשונה בתולדותיה אצטדיון שבבעלותה ולא בבעלות העיר ברצלונה.
האצטדיון אף נמצא בפרוור של העיר, ולכן כינה ז'ואן לאפורטה, נישא ברצלונה דאז, את הדרבי כ"דרבי מטרופוליטני", הצהרה שהכעיסה את אוהדי אספניול והביאו לתסיסה מחודשת ביריבות בין הקבוצות.
מאזן הניצחונות בדרבי של ברצלונה בכל המסגרות (משחקים רשמיים)
בין 1982/1983 ל-2007/2008, במשך 26 עונות רצופות, הצליחה ברצלונה להימנע מהפסד ליריבתה באצטדיונה הביתי.
ברמה האישית, השחקן עם מספר ההופעות הגבוה ביותר בהיסטוריית הדרבי הוא ליונל מסי, שהשתתף ב-34 משחקים במדי ברצלונה נגד אספניול.
בצד השני, אנטוניו ארז'ילס הופיע ב-25 משחקים נגד ברצלונה, הכי הרבה מקרב שחקני אספניול.
מלך השערים של הדרבי הוא ליונל מסי, שהבקיע 25 שערים, כולל רביעייה ב-2012. מלך השערים של אספניול בדרבי הוא רפאל מרניון עם 9 שערים.
מסגרתברצלונהאספניולליגה270גביע314גביע הליגה20הסופר קאפ הספרדי150ליגת האלופות50גביע מחזיקות הגביע40הליגה האירופית/גביע אופ"א00גביע ערי הירידים30הסופר קאפ האירופי50אליפות העולם לקבוצות כדורגל30
מבחינת הישגים ותארים, ברצלונה נמצאת בעמדה גבוהה הרבה יותר מזו של אספניול.
ברצלונה היא אחת מהקבוצות הבכירות בהיסטוריית הכדורגל האירופי.
היא זכתה 5 פעמים בליגת האלופות, 25 פעמים באליפות ספרד ו-30 פעמים בגביע המלך הספרדי.
מנגד, אספניול לא זכתה באף אליפות, אך לזכותה 4 זכיות בגביע הספרדי.
הישג השיא של אספניול באירופה הוא הגעה לגמר גביע אופ"א.
לאורך היסטוריה משותפת של כ-70 שנים בליגה הספרדית, אספניול סיימה את העונה מעל ברצלונה בטבלת הליגה רק 3 פעמים.
הדר עטרי (נולדה ב-1987) היא זמרת אופרה ישראלית, בוגרת האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים.
הדר עטרי נולדה והתחנכה בהרצליה.
בנעוריה הייתה חברה במקהלת לי-רון המקומית.
בוגרת תיכון אלון ברמת השרון במגמת מוזיקה.
למדה באקדמיה למוזיקה בתל אביב וסיימה את לימודיה באקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים, בהדרכתה של אפרת בן נון.
מופיעה על במת האופרה, וכן בקונצרטים, ובמופעים שונים, ובכללם בהופעות של שירים ישראליים.
היא הופיעה כסולנית עם התזמורת הפילהרמונית הישראלית, הסינפונייטה הישראלית באר שבע וסימפונט רעננה.
בין השאר הופיעה בתפקידי פפגנה באופרה "חליל הקסם" מאת מוצרט, גרטל ב"הנזל וגרטל" מאת אנגלברט הומפרדינק, מוניקה באופרה "המדיום" מאת ג'אן קרלו מנוטי, הנזירה ג'נובייפה באופרה "הנזירה אנג'ליקה" מאת פוצ'יני וקלורינדה באופרה "לה צ'נרנטולה" מאת רוסיני.
בשנת 2015 הופיעה בתפקיד אליסה באופרה "אליסה בארץ הפלאות" מאת דוד זבה, על פי ספרו של לואיס קרול.
החל מ-19 בספטמבר 2016 היא הופיעה, לסירוגין (עם טל ברגמן), על במת "הבימה" בתפקיד קוזט במחזמר "עלובי החיים".
בדצמבר 2016 נבחנה בתוכנית הטלוויזיה The Voice ישראל והתקבלה לנבחרת של אברהם טל.
בשלב הדו-קרב בחר טל להמשיך עם המתמודדת שיר קורן, ועטרי סיימה את דרכה בתוכנית.
הדר עטרי היא קרובת משפחתן של האחיות יונה, שוש וגלי עטרי (אביה הוא בן דוד של האחיות עטרי).
הדרבי של בלגרד (בסרבית-קירילית: Београдски дерби; בכתב לטיני: Beogradski derbi), המכונה "הדרבי הנצחי" (בסרבית-קירילית: Вечити дерби; לטינית – Večiti derbi) או "הדרבי של דרום אירופה", הוא הדרבי המקומי בבלגרד, סרביה בין שתי קבוצות הכדורגל הגדולות בבלגרד ובסרביה: פרטיזן בלגרד והכוכב האדום בלגרד.
הדרבי מתאפיין ביריבות בין המועדונים לא רק בתחום הכדורגל אלא גם בכדורסל ובכדוריד ובתחומים אחרים שהקבוצות מתחרות זו בזו.
הדרבי החל זמן קצר לאחר הקמת הקבוצות בשנת 1945 ושליטתן הכמעט בלעדית על הליגה הסרבית.
תחרות פרטיזן הכוכב האדום אליפות יוגוסלביה / סרביה 27 34 הגביע היוגוסלבי / הסרבי 16 27 סך הכל 43 61
מאזן הדרבים בכל המסגרות מאז 1947
157 משחקים רשמיים שוחקו עד היום בין הקבוצות במסגרת ליגת העל הסרבית.
עד עונת 1963/64 כל משחקי הדרבי שוחקו באצטדיון פרטיזן.
מאזן המפגשים הכולל מאז 1992
"הדרבי הירוק" הוא כינוי ליריבות הגדולה הקיימת בין מועדוני ההוקי קרח "סלבאט יולאייב" מאופה ו"אק בארס" מקאזאן, המהווים לקבוצות ההוקי המעוטרות במרכז רוסיה.
היריבות נחשבת לאחת הטעונות והמתוחות בהוקי קרח הרוסי ומהווה לאחד הביטויים ליריבות הקיימת בין שתי הרפובליקות השכנות, טטרסטן ובשקורטוסטן.
זוהי אחת מהיריבויות הגדולות ביותר בליגת KHL.
תשומת לב מיוחדת מצד התקשורת והאוהדים מקבלים מפגשי המועדונים כשהם נערכים בעת סדרת משחקי הפלייאוף.
השם "הדרבי הירוק" נגזר מצבע מדי שתי הקבוצות, אק בארס עוטה מדים ירוקים כהים ולבנים, בעוד סלבאט יולאייב עוטה מדים ירוקים וכחולים.
בנוסף ליריבות הספורטיבית בין הקבוצות והכינוי "ירוק", תורמת העובדה ששתי הרפובליקות מהוות לרפובליקות שהדת השלטת בהן היא האסלאם והצבע הירוק הוא הצבע המזוהה עם דת האסלאם.
"סלבאט יולאייב" ו"אק בארס" היו הראשונים, בהיסטוריה של הליגה, לזכות בגביע גגארין.
שתי הקבוצות זכו באליפויות רוסיה ובגביע גגארין במלאת 50 שנה להקמתן, בשנים 2006 ו-2011 בהתאמה.
רבים מאוהדי קבוצות ההוקי קרח קיוו לפתח דרבי דומה גם בענף הכדורגל בעקבות העפלתה של אופה לליגת העל הרוסית בכדורגל בעונת 2014/2015, אך המפגשים בין אופה לרובין קאזאן מתוחים הרבה פחות ואינם נושאים מאפיין דומה.
בניגוד לקבוצות ההוקי קרח הן אינן חולקות היסטוריה משותפת ארוכת שנים.
תארים אק בארס סלבאט יולאייב אליפות רוסיה 5 2 גביע גגארין 3 1 הגביע הקונטיננטלי 1 0 גביע אלופות אירופה 1 0 סך הכל 10 3
התחרות בין המועדונים מקורה עוד בתקופה הסובייטית.
מועדון "אק בארס" נוסד בשנת 1956 ובמרבית התקופה הסובייטית נקרא בשם "מועדון הספורט על שם אוריצקי" (СК им.
"סלבאט יולאייב" נוסדה בשנת 1961 עם שמה הנוכחי.
לדברי מנהל "סלבאט", עסכר איזגין, עוד ב-1979 המזכיר הראשון של המפלגה בבשקיריה (תפקיד מקביל לראש הרפובליקה) מידחט שאקירוב הציב בפניו ובפני המאמן הראשי מאראט אזמאטוב, מטרה עיקרית, לנצח את "מועדון אוריצקי" לפחות שלוש או ארבע פעמים.
ליריבות הזאת תרמה גם העובדה שבשנים הראשונות מאז הקמתה של הקבוצה מקאזאן וגם במועדון מאופה שיחקו מספר משמעותי של שחקנים שהיו בוגרי בית הספר לספורט של מועדון סק"א קויבישב.
היריבות בין השחקנים השפיעה גם על השחקנים החדשים שהובאו לקבוצות.
לאחר התפרקות ברית המועצות ובעיקר בשנים 2000–2010 שני המועדונים במשך מספר שנים חילקו ביניהן את תוארי האליפות.
לאחר מכן חלה ירידה מסוימת שהשפיעה גם על ירידת מפלס המתיחות במפגשים ביניהן, רק בעקבות התחזקות יריבויות וקבוצות אחרות.
עם זאת, כל מפגש עדיין היה מתוח והתייחסות והתרגשות האוהדים למשחק לא פחתה מעולם.
הדרבי נותר לאחד הגדולים בליגה, זאת ללא קשר למיקום הקבוצות בטבלה.
במרץ 2020 התקיים משחק הדרבי ללא קהל, לראשונה בהיסטוריה בעקבות התפרצות נגיף הקורונה ברוסיה.
בשלבי פלייאוף האליפות הרוסית המועדונים נפגשו ביניהם שלוש פעמים.
סדרת הפלייאוף הראשונה הייתה בעונת 1994/1995 והסתיימה בניצחון "סלבאט" בתוצאה 0–2. הסדרה השנייה בעונת 2005/2006 הסתיימה בניצחון בטוח של "אק בארס" בתוצאה 3:0. בסוף העונה, "אק בארס" זכתה בפעם השנייה באליפות רוסיה.
המפגש הבא התרחש בעונת 2007/2008, כש"סלבאט" ניצחה בסדרה בתוצאה 3:1 וזכתה באליפות רוסיה, לראשונה בתולדותיה.
במסגרת פלייאוף המועדונים נפגשו ביניהם חמש פעמים בשמונה העונות הראשונות לקיומה של הליגה.
שלוש פעמים ניצח המועדון מקאזאן, פעמיים — המועדון מאופה.
הפלייאוף הראשון בהיסטוריה של הליגה בעונת 2008/09 התקיים ללא "הדרבי הירוק".
עונת 2009/10סלבאט יולאייבאק בארסמיקום בעונה הסדירה18מיקום בבית החטיבה13תוצאה בסדרה24
המשחק הראשון בסדרת פלייאוף בין "אק בארס" ו"סלבאט" נערך בגמר החטיבה המזרחית, ב-2 באפריל 2010 באופה והסתיים בניצחון קאזאן בתוצאה עם 3:4. באותו המפגש קאזאן הייתה מחזיקת גביע גגארין, ואילו "סלבאט" כבר עונה שנייה ברציפות הוכתרה לאלופת העונה הסדירה עם מאזן שיא של 215 שערים וזכתה בגביע היבשת.
באותה עונה, אק בארס ניצחה בסדרה בתוצאה 2:4 ולאחר מכן בפעם השנייה ברציפות הפך זכתה בגביע גגארין.
בסיכום הפלייאוף "אק בארס" גם הוכתרה לאלופת רוסיה (בפעם הרביעית) ו"סלבאט" סיימה במקום השלישי (בפעם הרביעית בתולדותיה).
עונת 2011/12אק בארססלבאט יולאייבמיקום בעונה הסדירה68מיקום בחטיבה45תוצאה בסדרת הפלייאוף42
בעונת 2011/2012 הקבוצות נפגשו בסיבוב הראשון שהסתיים בניצחון קאזאן בתוצאה 2:4. אבל כבר בסיבוב הבא קאזאן הודחה, משהפסידה לטרקטור צ'ליאבינסק.
עונת 2012/13אק בארססלבאט יולאייבמיקום בעונה הסדירה29מיקום בחטיבה15תוצאה בסדרה43
בעונת 2012/2013 אופה וקאזאן פגשו זו את זו בחצי גמר החטיבה.
אחרי ניצחון בשתי משחקי החוץ סלבאט יולאייב הפסידה בביתה את שני המשחקים הבאים והפסידה בסדרת הפלייאוף בתוצאה 4:3 בסיכום הכולל ולראשונה המפגשים בין שתי הקבוצות הגיעו לכדי שמונה משחקים במסגרת שלב הפלייאוף.
בהמשך, קאזאן הודחה על ידי טרקטור צ'ליאבינסק.
עונת 2015/16סלבאט יולאייבאק בארסמיקום בעונה הסדירה912מיקום בחטיבה45תוצאה בסדרה43
הקבוצות נפגשו בפעם החמישית בשלב הפלייאוף, בעונת 2015/2016. קודם לכן הן לא פגשו זו את במשך פעמיים רצופות (בעונות 2013/2014 ו-2014/2015).
אחרי ארבעה מפגשים, סלבאט יולאייב הובילה בסדרה בתוצאה 3:1, כשהיא למעשה לא מותירה סיכוי ליריבתה.
אבל אק בארס הצליחה להשוות בסדרה ל-3:3 בזכות המשחק הששי שבו ניצחה בתוצאה 8:0. ברם, אופה חזרה לעצמה במשחק השביעי והמכריע וניצחה והעפילה לשלב הבא, עם 4:3 בסדרה.
עונת 2016/17אק בארססלבאט יולאייבמיקום בעונה הסדירה715מיקום בחטיבה36תוצאה בסדרה41
המאזן הכולל של המפגשים בין הקבוצות במסגרת שלבי הפלייאוף של ליגת ההוקי הקונטיננטלית הוא כדלהלן:
אק בארססלבאט יולאייבניצחונות בסדרה42ניצחונות במשחקים2016
עונהמועדוןניצחון בדרביתואר לאומי2005/06אק בארסכןכן2007/08סלבאט יולאייבכןכן2009/10אק בארסכןכן2010/11סלבאט יולאייבכןכן2011/12אק בארסכןלא
עד להקמת היכלי הספורט החדשים בשנים 2005 ו-2007, היכלי הבית היו היכל הספורט של קאזאן ששימש את אק בארס קאזאן והיכל הספורט סלבאט יולאייב ששימש את סלבאט יולאייב אופה.
מפגשים בין הקבוצות תמיד משכו קהל רב מאוד לאולמות.
תשומת לב שלטונות שתי הרפובליקות למפגשים בין הקבוצות הייתה כבר עוד במסגרת אליפות ברית המועצות בהוקי קרח.
הנשיאים הראשונים מורטאזה רחימוב (ראש רפובליקת בשקורטוסטן) ומינטימר שאימייב (נשיא טטרסטן) היו נוהגים להופיע תדיר במשחקי הקבוצות.
גם יורשיהם נהגו לפקוד את האולמות בעוד קיום משחקים משותפים.
כך רוסטם חמיטוב אמר ב-2016 שהוא אוהד סלבאט יולאייב אופה וכבר 50 שנה נוהג לפקוד את האולמות משנת 1966, כשאז היה רק ילד.
מנגד, רוסטאם מיניחאנוב גם הוא אינו מסתיר את אהדתו לקבוצה הטטרית, אק בארס קאזאן ובמפגש עם שחקני ומאמני הקבוצה הדגיש את החשיבות שבניצחון על היריבה מאופה.
ביום הראשון של משחק הפלייאוף בעונת 2015/16 הגיעה לאופה משלחת בראשותו של ראש ממשלת טטרסטן, אילדר חליקוב, שצפה במשחק בין הקבוצות כשלצידו יושב מקבילו הבשקירי, רוסטם מרדנוב, ראש ממשלת בשקורטוסטן באותה עת.
חרף המתח הרב בין הקבוצות, האוהדים דווקא מכבדים זה את זה וכמעט שאין גילויי אלימות בין מחנות האוהדים.
כך למשל ארגוני האוהדים נוהגים לערוך ביניהם משחקי הוקי קרח משותפים, וארגון האוהדים Green Machine של סלבאט יולאייב אף שלח איחולים חמים למועדון היריב אק בארס קאזאן, במלאת 60 שנה להקמת הקבוצה, כשהארגון מאחל למפגשי דרבי נוספים בעתיד.
מאזן מפגשים, נכון ל-14 בספטמבר 2018:
המאזן הכולל בין הקבוצות במפגשים רשמיים מאז 1961 ועד היום:
בטבלה מצוין סטטיסטיקת המפגשים במסגרת אליפויות רוסיה מאז ה-7 בספטמבר 1992, מרגע שפורק מערך הליגות הסובייטי וכולל את המאזנים מליגת ההוקי הבין-לאומית (1992—1996), אליפות רוסיה בהוקי קרח (1996—2008) וליגת ההוקי הקונטיננטלית (מאז 2008).
הקבוצות נפגשו בפלייאוף האליפות הרוסית שלוש פעמים.
הפעם הראשונה, בעונת 1994/1995, הסתיימה בניצחון סלבאט 0–2 בסדרה, הפעם השנייה הייתה בעונת 2005/2006 כשאק בארס קאזאן ניצחה 0–3 בסדרה ובהמשך גם זכתה באליפות רוסיה.
בעונת 2007/2008 סלבאט ניצחה בתוצאה 1–3 וזכתה לראשונה באליפות רוסיה.
מאז 2008 לאק בארס קאזאן מאזן טוב יותר במפגש בין הקבוצות במשחקי פלייאוף, אף על פי שהמאזן הכללי נוטה לטובת סלבאט יולאייב.
בכל ששת המפגשים האחרונים בפלייאוף גביע גגארין, אק בארס ניצחה בארבע סדרות והמשיכה לשלב הבא, בעוד סלבאט יולאייב ניצחה רק בשתיים מהסדרות.
הדרבי הצבאי הוא הכינוי ליריבות המתוחה בין קבוצת סק"א סנקט פטרבורג וקבוצת צסק"א מוסקבה והיא אחת היריבויות הסמליות והידועות באליפות KHL.
הכינוי המסורתי - הדרבי הצבאי נובע מעובדת היותן קבוצות של הצבא בתקופה הסובייטית.
כיום, תקשורת הספורט ברוסיה מכנה לעיתים קרובות את היריבות כ"דרבי האוליגרכים" (Олигархическое дерби), בשל היות הקבוצות בבעלות חברות הנפט הגדולות במדינה: גזפרום נפט (שבהנהלת אלכסיי מילר) ורוסנפט (שבהנהלת איגור סצ'ין).
מאזן הניצחונות נוטה בבירור לטובת צסק"א שזכתה באליפות ברית המועצות יותר מכל מועדון הוקי קרח אחר בברית המועצות.
מאז 2011 סק"א אומנם נמצאת במגמת עלייה והתחזקות וזכתה ביותר תארים מצסק"א מאז תחילת העשור השני של המאה ה-21, אך עדיין צסק"א היא הדומיננטית יותר במפגשים ביניהן.
סק"אתחרותצסק"אמקומיים 0 אליפויות ברית המועצות 32 0 גביעים לאומיים 12 1 אליפויות רוסיה 1 2 גביע גגארין 1 3 סך הכל 45בינלאומיים 3 גביע שפנגלר 1 — גביע אלופות אירופה 20 3 סך הכל 21סיכום 6 סך הכל 66
כיום הם מועדונים פרטיים ואין כל קשר בינם לצבא, אך שם הקבוצות וכינוי היריבות נשאר והיריבות בין הקבוצות הפכה לשם דבר בהוקי קרח ברוסיה והוא מהמפגשים הפופולריים ביותר בהוקי קרח הרוסי, שמושכים קהל רב וזוכים לאחוזי צפייה גבוהים בטלוויזיה והמשחקים ביניהם רווי רגשות בשני הצדדים.
היריבות בין המועדונים התחזקה מאוד מאז הקמת ליגת ההוקי הקונטיננטלית בשנת 2008 ומאז כל מפגש בין הקבוצות ובעיקר במסגרת משחקי פלייאוף ה-KHL הוא מפגש מתוח ומסקרן כאשר היריבות נאבקות ביניהן על הזכות להעפיל לגמר גביע גגארין.
בדצמבר 2018 שתי הקבוצות נפגשו ביניהן במסגרת "קלאסיקת ההוקי", בגזפרום ארנה שבסנקט פטרבורג.
צסק"א ניצחה לעיני 68 אלף איש.
הקבוצות נפגשו שתי עונות רצופות בשלבי חצי גמר גביע גגארין (2018, 2019), כשבשני המקרים צסק"א היא זו שניצחה והעפילה לגמר הטורניר.
ב-19 בדצמבר 2019 הן נפגשו שוב במסגרת "קלאסיקת ההוקי" בגזפרום ארנה ונפגשו גם בגמר המערב וחצי גמר גביע גגארין בעונת 2020/2021. הן נפגשו שוב באותו שלב גם בעונת 2021/2022.
על אף היריבות בין שני המועדונים, מספר שחקנים עברו בין שניהם או שיחקו בשניהם ויש כאלה ששיחקו בקבוצה אחת ואימנו בקבוצה אחרת.
סק"א מארחת את משחקי הבית בהיכל הקרח בסנקט פטרבורג המכיל 12,300 מושבים ונבנה בשנים 1999—2000 בעלות 60 מיליון דולר.
עד עונת 2008/2009 ב-KHL סק"א אירחה בהיכל הספורט יובילייני שמכיל 7,012 מושבים.
מאז עונת 2018/2019 ב-KHL, צסק"א מארחת את משחקיה בצסק"א ארנה המכיל 12,100 מושבים ונפתח בשנת 2015 בחסות VTB.
קודם לכן צסק"א אירחה את משחקיה בהיכל הקרח על שם וסבולוד בוברוב שנחנך ב-1991.
מאזן הדרבים בלה ליגה וגביע המלך(נכון ל-20 פברואר 2022)
הדרבי הבסקי (בספרדית: derbi Vasco; בבסקית: Euskal Derbia) הוא שמו של משחק הדרבי בין שני מועדוני הכדורגל הספרדיים אתלטיק בילבאו וריאל סוסיאדד.
שתי הקבוצות מגיעות משתי ערים בחבל הבסקים: בילבאו וסן סבסטיאן דונוסטיה.
המשחק נקרא גם דרבי "AP-8", על שמה של האוטוסטרדה המחברת בין שתי ערים אלו .
הדרבי הראשון שוחק בשנת 1909, ומאז מעורר עניין גדול בחבל הבסקים.
שני המועדונים הם הגדולים בחבל והבכירים ביותר בכך שנשארו בליגה הבכירה במשך הזמן הרב ביותר.
שני המועדונים זכו במספר תארים לאורך מאה שנות קיומם, ובמיוחד ב"תור הזהב" של שנות ה-80, בו הם זכו בכארבע אליפויות הלה ליגה, כאשר הם משתמשים בשחקני בית בלבד.
משחקים המערבים מועדונים מקצועניים אחרים מחבל הבסקים: אוססונה, אייבר ודפורטיבו אלאבס גם מכונים "דרבי בסקי", אם כי אלו הם משחקי דרבי קטנים יחסית למפגש בין בילבאו לסוסיאדד.
בימי המשחק, קבוצות האוהדים משני הצדדים נוהגים להפגש, לשיר שירים לאומיים בסקיים מאולתרים (Bertsolaritza ) ולערוך מצעד (או: 'kalijera') ממרכז העיר ועד לאצטדיון.
שתי הקבוצות ידועות במסורת רבת השנים שלהן להסתמך באופן כמעט מוחלט על שחקני בית שגדלו במחלקות הנוער שלהן, בעיקר כסממן לאומי או אזורי.
המפגש הראשון בין הקבוצות נערך במסגרת גביע המלך לשנת 1905, תיפקד למעשה כמשחק בטורניר משולש בין בילבאו, סוסיאדד וריאל מדריד, בו זכתה ריאל מדריד.
סוסיאדד זכתה בגביע של 1909 לאחר ניצחונות על בילבאו, גליסיה ואספניול.
בשנת 1910 סוסיאדד שינתה למועדון הכדורגל ה"מלכותי" ('ריאל') של סאן סבסטיאן.
הגביע של 1911 גרם לפיצוץ בין הקבוצות לאחר שימוש בשחקנים זרים.
כתוצאה מכך, החליטה ההתאחדות הספרדית על חוק שמחייב קבוצות להעסיק רק אזרחים ספרדיים.
בילבאו, ובמידה מופחתת סוסיאדד, פירשו את החוק באופן קיצוני יותר, בכך שרק שחקנים בסקים או כאלו שגרו בחבל הארץ מספר שנים יוכלו לשחק בקבוצותיהם.
באוקטובר 1913 נערך משחק ידידות באצטדיון אטוצ'ה בסן סבסטיאן שהסתיים בתיקו 3-3. בין המבקיעים לבילבאו היה חלוצה האגדי פיצ'יצ'י.
כעבור חודשיים נערך משחק מקביל בסן מאמס.
באותה שנה הוחלט שיתקיימו ליגות מקומיות, שהמנצחות בהן יעפילו לגביע המלך.
למשך שלוש שנים חבל הבסקים חולק לשתי ליגות מקומיות: אליפות ביסקאיה ואליפות גיפוזקואה .
אליפות ביסקאיה הייתה האליפות ה"צפונית", עם דומיננטיות של אתלטיק בילבאו ומועדון גטצ'ו , ואילו אליפות גיפוזקואה ה"דרומית" הייתה בדומיננטיות של ריאל סוסיאדד וריאל אוניון .
לזמן קצר בין השנים 1934 עד 1936, במהלך הרפובליקה הספרדית השנייה, נערך הגביע הבסקי בהשתתפות 6 קבוצות אזוריות, ביניהן בילבאו וסוסיאדד.
מלחמת האזרחים עצרה את הפעילויות עד שנת 1939.
בשל אופי המשטר של המדינה הספרדית, נאסר כל שימוש של ביטוי ציבורי באחת מהשפות האתניות, כדוגמת הבסקית והקטלאנית.
בשל כך, דונוסטיה fc שבה וחזרה להיקרא ריאל סוסיאדד, ואתלטיק נקראה אתלטיקו.
בגביעי המלך לשנים 1958, 1965 ו-1969 היה קיים סיכוי נדיר של גמר בסקי, אך בכל אחד משלושת הגביעים אחת מהקבוצות או שתיהן לא הצליחו להעפיל מעבר לשלב חצי הגמר.
לאחר מותו של פרנקו, בדרבי של שנת 1976 הקפטנים חוסה אנחל איריבר ואינצ'יו קורטבריה הניפו את האיקוריניה, דגל חבל הבסקים שהיה אסור להנפה בזמן המדינה הספרדית.
בשנת 1979 הוקמה נבחרת חבל הבסקים בכדורגל שהתבוססה על שחקנים משתי הקבוצות, על אף שהיא איננה חברה באופ"א או בפיפ"א.
סמל האיקוריניה מופיע על מדיהם של כל הקבוצות מחבל הבסקים עד היום.
הקבוצות שוב נפגשו במסגרת גביע המלך בשנים 1975, 1982 ו-1984, כאשר בכל אחד משלושת המפגשים ההכרעה הייתה בדו-קרב הכרעה בבעיטת עונשין.
פעמיים ניצחה בילבאו ופעם אחת סוסיאדד.
שנות ה-80 היו תור הזהב של שני המועדונים, שלראשונה מאז הזכייה בלה ליגה של בילבאו בשנת 1956, היה רצף זכיות של קבוצות מחבל הבסקים: סוסיאדד בשנים 1981 ו-1982, בילבאו בשנים 1983 ו-1984.
בשנת 2017 חזרה המסורת של הליגה המקומית הבסקית , בהשתתפות כל הקבוצות הבאסקיות שמשחקות בלה ליגה: אתלטיק בילבאו, ריאל סוסיאדד, אוססונה, אייבר ודפורטיבו אלאבס.
ב-18 באפריל 2020, ולראשונה בהיסטוריה, היה אמור להתקיים דרבי בסקי בין אתלטיק בילבאו וריאל סוסיאדד בגמר גביע המלך, שיתקיים באצטדיון האולימפי בסביליה.
בעקבות התפרצות נגיף הקורונה, המשחק נדחה ל-3 באפריל 2021. במשחק ניצחה סוסיאדד 1-0 וזכתה בגביע
מספר שחקנים החליפו צד ועברו לשחק בקבוצה השנייה של הדרבי.
ביניהם לורן חוארוס , יוסבה אצ'בריה ואיבן זוביאורה .
המעברים הללו גרמו למתח מצד שני הצדדים, שלרוב מקפידים על הרוח הספורטיבית.
גם המעבר של איניגו מרטינס בשנת 2018 מסוסיאדד לבילבאו גרם לסערה תקשורתית.
כ-8 מאמנים בסך הכל אימנו בשני המועדנים, ביניהם חאבייר אירורטה, חבייר קלמנטה, רפאל אירונדו , חוזה מריה אמוארטו וסלבדור ארטיגס .
מבין השחקנים שהבקיעו 10 שערים ויותר במסגרת הדרבי, ניתן למנות שלושה שחקנים של בילבאו ואחד של סוסיאדד: טלמו סארה, חוזה מריה סאטרוטגוי , דני , וגיירמו גורוסטיסה, עם 14, 14, 13 ו-10 שערים בהתאמה.
מאז הקמת קבוצת הנשים של בילבאו ב-2002 ושל סוסיאדד ב-2006 , דרבי הנשים מביא אוהדים במספרים גבוהים בהרבה מהממוצע בליגת הנשים הספרדית .
השיא היה במשחק באוקטובר 2019 באצטדיון אנואטה, בו היו 28,367 צופים ובילבאו ניצחה 0–2. המאזן בין הקבוצות נכון לפברואר 2020 הוא 31 ניצחונות לבילבאו, 8 תוצאות תיקו ו-4 ניצחונות לסוסיאדד.
מאזן המפגשים הכוללנכון ל-23 במאי 2020
הדרבי של ברלין הוא משחק כדורגל עירוני בין קבוצות הכדורגל אוניון ברלין והרטה ברלין מבירת גרמניה, ברלין.
שני הצדדים מהווים את שתי קבוצות הכדורגל הבכירות בעיר.
מבין השניים, הרטה היא הבכירה מביניהן: היא זכתה באליפות גרמניה, בגביע הליגה הגרמנית וחמש פעמים בגביע אינטרטוטו, בעוד אוניון זכתה רק בגביע אינטרטוטו.
בתקופת גרמניה המזרחית הדרבי הברלינאי תיאר את היריבות בין אוניון ברלין לבין דינמו ברלין.
מאז 1990 היריבות החזקה בעיר היא בין אוניון ממזרח ברלין, המייצגת את השכבה הענייה בעיר לבין הרטה ממערב ברלין, העשירה.
אף שהן לא נפגשו לעיתים קרובות, כל מפגש ביניהן מהווה למפגש מתוח המפגיש בין שתי שכבות אוכלוסייה שונות המייצגות את הפער שעדיין קיים בין מזרח למערב העיר.
המשחק הראשון אי פעם בין שתי הקבוצות - שהופרדו האחת מהשנייה במהלך המלחמה הקרה, הרטה במערב ואוניון במזרח - נערך ב-27 בינואר 1990, זמן קצר לאחר נפילת חומת ברלין.
בין שתי הקבוצות מתקיימת יריבות מתוחה הנובעת מהזיהוי הפוליטי של הקבוצות.
בעבר הייתה שייכת אוניון למעמד הפועלים בעוד הרטה מזוהה כקבוצה המקושרת לממסד ולקבוצה עשירה מאוד.
עם זאת, מעמדן הסוציו-אקונומי השונה חידד את היריבות הזו, כשאוניון נותרה כמייצגת הנמוך בעיר לעומת עשיריה.
במשחק זה יש משמעות לצבעי הקבוצות: צבעיה של אוניון ברלין הם אדום, הצבע שמייצג את השמאל, הפועלים והסוציאליזם.
בעוד כחול שעמה מזוהה הרטה ברלין מייצג את האליטה.
בעוד בעבר אוניון ייצגה את המזרח והרטה את המערב, כיום חלוקה זו נותרה בולטת מאוד, אף שלשתי הקבוצות אוהדים מכל חלקי העיר ומחוצה לה.
מאז 2019 הדרבי נערך במסגרת הבונדסליגה.
טורניר אוניון הרטה אליפות לאומית 0 2 גביע לאומי 0 0 גביע אינטרטוטו 1 5 גביע ברלין 5 13
31 באוגוסט 2017 1–2 אוניון אצטדיון אוף דם וורפלאץ
תאריך תוצאה מנצחת תחרות אצטדיון צופים הערות 17 בספטמבר 2010 1–1 תיקו הבונדסליגה השנייה שטדיון אן דר אלטן פרסטראיי 18,432 המפגש הרשמי הראשון במסגרת ליגה מקצוענית.
22 במאי 2020 4–0 הרטה האצטדיון האולימפי 0 במקור, המשחק תוכנן להיערך ב-21 במרץ 2020 במסגרת העונה ונדחה מאוחר יותר בעקבות התפרצות נגיף הקורונה בגרמניה.
הוא נערך לבסוף במאי 2020 ללא קהל.
מאז 1966 היריבות הגדולה ביותר בברלין הייתה בין אוניון ברלין לדינמו ברלין, בעיקר לאור ייצוגן, כאשר אוניון מהווה לקבוצה עממית ודינמו ברלין, שנתמכה על ידי המשטרה, הפכה לשנואה ולכן גם היריבות הגדולה בין הקבוצות שהייתה משחק הדרבי המתוח ביותר באוברליגה.
לאחר נפילת חומת ברלין הן נפגשו ביניהן במסגרת טורנירים אזוריים ובמשחקי ידידות והמפגש האחרון ביניהן נערך בשנת 2006, במסגרת הליגה האזורית NOFV-Oberliga Nord, הששית בחשיבותה במערך הליגות.
מאזן המפגשים בכל המסגרות(נכון ל-29 במאי 2022)
הדרבי הוותיק של מוסקבה, המכונה הדרבי הוותיק של רוסיה היא היריבות שבין מועדון הכדורגל ספרטק מוסקבה ודינמו מוסקבה והוא היריבות הוותיקה היותר ברוסיה בין מועדוני כדורגל והחלה מתחילת המאה ה-20, כששני המועדונים התמודדו באליפות מוסקבה, עוד לפני הקמת ליגת העל הסובייטית.
היריבות המתוחה פחתה עם חלוף השנים, בשל התדרדרות ביכולתה של דינמו שזכתה באליפות המדינה בפעם האחרונה בשנת 1976 והתואר האחרון שלה היה זכייה בגביע הרוסי בכדורגל בשנת 1995. בשל היותו ליריבות הוותיקה ביותר ברוסיה הוא נותר לאחד הטעונים והמשמעותיים בכדורגל הרוסי.
הקבוצות נפגשו לראשונה ב-17 ביוני 1923 כשקבוצת קרסניה פרסניה (שמה הקודם של ספרטק) פגשה את דינמו במסגרת שלב רבע הגמר של פלייאוף אליפות מוסקבה.
במשחק שבו ספרטק גברה בתוצאה 3:2.
היריבות רבת שנים נובעת מהזיהוי הפוליטי של הקבוצות: ספרטק הוקמה על ידי פועלי מפעל בשר, בעוד דינמו הוקמה על ידי שירותי הביטחון והמשטרה.
בשנת 1942 נעצר מייסד קבוצת ספרטק ניקולאי סטרוסטין יחד עם שלושת אחיו והואשם בניסיון להתנקש בחייו של סטלין.
לאחר שנתיים של חקירות האחים נשלחו לעשר שנות מאסר בסיביר.
בשובו מהכלא, הוא מונה ליושב ראש קבוצת ספרטק מוסקבה והיה משוכנע שלברנטי בריה (ראש המשטרה החשאית ויושב ראש קבוצת דינמו מוסקבה) עומד מאחורי מאסרו ועודד את שחקניו להביס בכל מצב את שחקני דינמו.
הקבוצות נפגשו פעם אחרונה, במסגרת הליגה הסובייטית, ב-14 בספטמבר 1991, כשספרטק ניצחה בתוצאה 7:1 וזו הייתה התוצאה הגבוהה ביותר בתולדות הדרבי (דינמו גברה על ספרטק ב-30 באוגוסט 1946 בתוצאה 5:0) והתבוסה הגדולה ביותר בתולדות דינמו.
טורנירספרטקדינמואליפות ברית המועצות1211אליפות רוסיה100הגביע הסובייטי106הגביע הרוסי31הסופרקאפ הסובייטי01גביע הפדרציה הסובייטי10סך הכל3619
הדר חדד (נולדה ב-7 באפריל 1999) היא כדורסלנית ישראלית, המשחקת בעמדת הרכזת/קלעית בקבוצת הנשים של מכבי עירוני רמת גן ובנבחרת ישראל 3x3.
חדד נולדה וגדלה בראשון לציון.
החלה לשחק כדורסל מגיל צעיר במחלקת הנוער של מכבי ראשון לציון שבהמשך, בעונת 2014/15 אוחדה עם מחלקת הנוער של הפועל ראשון לציון.
בעונה זו זכתה בגביע ובאליפות נערות א'.
עם נבחרת התיכון הגימנסיה הריאלית הגיעה שלוש פעמיים למעמד גמר הגביע.
בעונת 2014/2015 הפסידו בגמר לתיכון קריית שרת, בעונות 2015/16 ו-2016/17 הפסידו בגמר לתיכון אוסטרובסקי רעננה.
במקביל למשחקיה בנערות א', שיחקה בעונת 2015/2016 בקבוצת המשנה של הפועל ראשון לציון בליגה הלאומית לכדורסל נשים.
בתום העונה חדד נבחרה חמשיית העונה.
בעונת 2016/17 עברה לשחק בקבוצה הבכירה ושיחקה לראשונה בליגת העל.
בעונת 2018/2019 עברה לשחק בקבוצת בנות הרצליה.
בעונת 2019/20 הליגה הופסקה באמצע עקב משבר הקורונה.
בעונת 2021/2022 חתמה בקבוצת הפועל פתח תקווה תחת המאמן רועי לוין.
בעונת 2023/2024 חתמה בקבוצת מכבי עירוני רמת גן.
ב-2015 השתתפה עם הנבחרת בטורניר אליפות אירופה עד גיל 16 דרג ב' שנערך במקדוניה.
עם נבחרת הנוער השתתפה ב-2016 השתתפה עם הנבחרת בטורניר אליפות אירופה עד גיל 18 דרג א' שנערך בהונגריה וב-2017 השתתפה באליפות אירופה עד גיל 18 דרג ב' שנערך באירלנד.
בשנים 2018 ו-2019 השתתפה עם הנבחרת בטורניר אליפויות אירופה עד גיל 20 דרג ב' שנערכו ברומניה ובקוסובו.
חדד החלה לשחק בנבחרת ישראל 3x3 במסגרת ההכנה לגביע העולם בכדורסל 3x3 2023, היא העפילה עם הנבחרת משלב המוקדמות לטורניר וינה 2023 וסיימה עם הנבחרת בשלב הפליי-אין לאחר שהנבחרת סיימה במקום השני בשלב הבתים.
הדרבי של אוהיו הוא מפגש המתקיים פעמיים בשנה במסגרת ליגת ה-MLS בכדורגל בין הקולומבוס קרו ומועדון הכדורגל סינסינטי.
בנוסף לשני מפגשים קבועים אלה, יכול להתקיים משחק נוסף בין הצדדים גם במסגרת גביע ארצות הברית הפתוח וכן במסגרת פלייאוף ה-MLS, שכן שתי הקבוצות משחקות במסגרת המחוז המזרחי של הליגה.
הפעם הראשונה בה נפגשו הקבוצות שלוש פעמים באותה העונה הייתה בשנת 2023 אז נפגשו הקבוצות, בנוסף למפגשי הליגה, גם בגמר המזרח.
מאז 1996 הייתה קולומבוס קרו קבוצת MLS קבועה, ולא זו בלבד שהיא הייתה מהמייסדות של הליגה, היא הייתה הקבוצה הראשונה שנרשמה בפועל כקבוצה פעילה, לאחר שהצליחה לעבור את רף המינימום של 10,000 מנויים עונתיים.
יתרה מכך, במהלך 20 השנים הבאות הייתה הקרו קבוצת הכדורגל המקצוענית היחידה במדינת אוהיו, ואחת משלוש קבוצות הכדורגל המקצועניות היחידות ב-MLS מהמערב התיכון של ארצות הברית.
בשנת 2016, מייד עם הקמתה של קבוצת כדורגל מקצוענית בסינסינטי אשר נרשמה כחברה ב-USL, החל משא ומתן בין הנהלת הקבוצה ומנהלת ה-MLS על הצטרפות עתידית שלה לליגה הבכירה.
בעוד מתנהל משא ומתן בין הנהלת סינסינטי ל-MLS, הודיע נשיא הקולומבוס קרו, אנתוני פריקורט על רצונו להעתיק את הקרו לאוסטין, בירת טקסס.
למרות זאת, הצליחה סינסינטי לדבוק באימרה "לדרבי חוקים משלו", ניצחה את המשחק בתוצאה 1-0, והמשיכה את מסעה בגביע עד שנעצרה בחצי הגמר מול ניו יורק רד בולס.
ב-10 באוגוסט 2019, כשעננת קיום עדיין מרחפת מעל ראשה של הקרו, נפגשו הקבוצות לראשונה במסגרת ליגה ה-MLS.
המשחק, שהתקיים באצטדיון מפרה המיתולוגי של קולומבוס, הסתיים ללא הכרעה, בתוצאה 2-2. במשחק השני של אותה עונה בין הקבוצות, שהתקיים כשבועיים לאחר מכן, ב-25 באוגוסט, ניצחה קולומבוס את הדרבי הראשון במסגרת ה-MLS, בסינסינטי, בתוצאה 3-1.
למרות ההפתעה במסגרת טורניר הגביע ב-2017, נכון לתום עונת המשחקים 2023, עליונותה של קולומבוס הוותיקה די ברורה, ומתוך 14 המפגשים שהתקיימו בין הקבוצות בכל המסגרות, הצליחה סינסינטי לנצח רק שלושה משחקים (ורק בביתה), בעוד קולומבוס ניצחה בשבעה מפגשים.
רק במשחק אחד, אשר התקיים ב-19 באוגוסט 2020 בסינסינטי, לא הובקעו שערים.
ב-2 בדצמבר 2023 נפגשו הקבוצות לראשונה במסגרת פלייאוף ה-MLS, במשחק הגמר של המזרח.
המפגש התקיים באצטדיון TQL בסינסינטי.
לאחר הארכה, גברה קולומבוס קרו על סינסינטי בתוצאה 3-2, בדרך לזכייה שלישית בגביע ה-MLS.
הכינוי המקובל באוהיו (אך בשימוש גם מחוצה לה) ליריבות בין המועדונים הוא Hell is Real.
מקור השם הוא בשלט מיסיונרי שנמצא על כביש I-71 דרום (מקולומבוס לסינסינטי), והסלוגן אומץ על ידי אוהדי שתי הקבוצות כסמל ליריבות המרה ביניהן.
עם זאת, ועל אף השימוש בביטויים המרמזים על איבה בין הצדדים, במהלך כמעט עשור של יריבות, לא נרשמו תקריות אלימות בין קבוצות האוהדים במשחקים בין הקבוצות, ואין הפרדה בין מחנות האוהדים בימי דרבי (בתוך האצטדיונים או מחוצה להם).
אפילו ב"משחק העונה" בין הקבוצות בגמר המזרח בשנת 2023, אוהדי קולומבוס ישבו ביציעי סינסינטי ללא הפרדה.
ככלל, תופעת האולטראס אינה קיימת בכדורגל האמריקני (ולא מקובלת בספורט האמריקני בכללותו), ובמצב הדברים הקיים נראה ששני הצדדים שומרים על יריבות מתורבתת, גם אם ישנו שימוש במילים ומונחים בעלי אופי מעט אלים.
תמונות ממשחק הדרבי הראשון באצטדיון קולומבוס קרו החדש:
הנתונים נכונים ל-11 בדצמבר 2023:
התוצאה הגבוהה ביותר: 4-0 (לקולומבוס) ב-11 ביולי 2020
מספר השערים הרב ביותר במשחק בודד: 5 (שני ניצחונות לקולומבוס וניצחון אחד לסינסינטי, כולם בתוצאה 3-2)
הכובש המצטיין: ג'יאסי זארדס (7)
הדר דנציג-רוזנברג היא פרופסור מן המניין בפקולטה למשפטים באוניברסיטת בר-אילן וסגנית-הדיקנית לעניינים בינלאומיים; לשעבר סגנית דיקן למחקר (2021-2019).
מייסדת ומכהנת במשותף כיו"ר האגודה הישראלית למשפט פלילי.
תחומי מומחיותה משתרעים על שדות המשפט הפלילי המהותי והדיוני, בדגש על חקר הפילוסופיה של המשפט הפלילי, מנגנוני צדק פליליים משלימים או חלופיים להליך הפלילי הנוהג, תורת המשפט הטיפולי ויישומה במשפט הפלילי, צרכים וזכויות של נפגעי עבירה, ונקודות המישק שבין משפט פלילי לעקרונות חוקתיים ולתיאוריות של מגדר.
דנציג-רוזנברג נולדה בתל אביב וגדלה בחולון.
בשירותה הצבאי שירתה כקצינת מודיעין בחטיבת המחקר באמ"ן וכמפקדת בבית הספר לקצינות (בה"ד 12).
בוגרת הפקולטה למשפטים באוניברסיטת בר-אילן (בהצטיינות יתרה), מוסמכת הפקולטה למשפטים באוניברסיטה העברית בירושלים (בהצטיינות יתרה) ובעלת תואר דוקטור למשפטים (בציון "מעולה") מאוניברסיטת בר-אילן.
עבודת הדוקטורט שלה, בהנחיית פרופ' אהרן אנקר, עסקה בניתוח אחריות שותפים לעבירה בגין עבירה שונה או נוספת שביצע שותפם לעבירה המתוכננת, תוך הישענות על תובנות מתחום הפילוסופיה של המוסר.
דנציג-רוזנברג התמחתה אצל פרקליטת המדינה, השופטת עדנה ארבל.
בטרם הצטרפה כחברת סגל לפקולטה למשפטים בבר-אילן היא כיהנה כמנהלת הקליניקה לסיוע לנשים נפגעות אלימות במרכז לחינוך משפטי קליני לזכויות אדם ולאחריות חברתית של הפקולטה למשפטים באוניברסיטה העברית, במסגרתה ליוותה נפגעות עבירות מין ואלימות בהליכים משפטיים (2009-2005).
בעשורים השני והשלישי של המאה ה-21, היא מרצה וחוקרת-אורחת מטעם מכון הלן דילר והמרכז לחקר המשפט והחברה בבית-הספר למשפטים של אוניברסיטת קליפורניה בברקלי (2018-2016, 2020, 2023-2021).
היא חוקרת-עמיתה בסמינר העולמי של זלצבורג (Salzburg Global Seminar) ובעבר הייתה חוקרת אורחת בבית-הספר למשפטים של אוניברסיטת Tilburg.
בשנים 2018-2016 ו-2021–2023 כיהנה כמרצה אורחת בבית-הספר למשפטים של אוניברסיטת קליפורניה בברקלי, בשנת 2025 כיהנה כמרצה אורחת בבית-הספר למשפטים של אוניברסיטת Goethe בפרנקפורט, גרמניה, והחל משנת 2023 היא מרצה-אורחת בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת נורת'ווסטרן בשיקגו.
תחומי מחקר עיקריים ופעילות אקדמית
מחקריה משלבים ניתוח תאורטי-נורמטיבי של המשפט הפלילי עם ניתוח אמפירי המשלב תובנות מתחומי מדעי-החברה.
מודלים חלופיים להליך הפלילי העונשי
ציר אחד של עבודתה עוסק במודלים חלופיים או משלימים להליך הפלילי האדברסרי-העונשי, אשר מבוססים על תפיסות של צדק קהילתי, שיתופי ומשקם.
בסדרת מחקרים (עם פרופ' טלי גל) היא מפתחת את המושג "משפט פלילי מרובה-דלתות" (Multi-door Criminal Justice) לתיאור ריבוי הפרוצדורות, המטרות והערכים שהתפתחו בעשורים אחרונים במשפט הפלילי, לצד ההליך העונשי האדברסרי או כחלופה לו.
כמה ממחקריה עוסקים בפיתוח תאורטי של גישת הצדק המאחה.
מחקרים אחרים מתמקדים במודל בתי-משפט פותרי-בעיות.
יחד עם פרופ' גל היא פיתחה מתודולוגיה להשוואה בין מאפיינים ותכונות של הליכי צדק פליליים במטרה לאפשר לקובעי מדיניות לזהות את הערכים שסוגי הליכים שונים מבקשים לקדם.
בין השנים 2016–2017 היא ערכה מחקר מלווה על בתי-המשפט הקהילתיים בישראל (עם פרופ' טלי גל), שמטרתו לתעד ולנתח את הידע שנצבר בתהליך ההכנה וההקמה של שני בתי-המשפט הקהילתיים הראשונים בבאר-שבע וברמלה ולהעריך את העבודה השוטפת שנעשתה בשלבים הראשוניים של הפעלתם.
ממצאי המחקר סייעו לפיתוח והטמעה של לקחים במסגרת הרחבת הפיילוט למחוזות משפט נוספים.
בין השנים 2018–2022 היא ערכה את מחקר ההערכה הראשון על בתי-המשפט הקהילתיים בישראל (עם טלי גל ואביטל מנטוביץ'), שעניינו למדוד את יעילות הפרויקט ולאתר משתנים וגורמים המשפיעים על מידת יעילותו.
בסדרת מחקרים היא דנה בשאלה כיצד נכון להגדיר ולמדוד "הצלחה" של מוסדות שונים במערכת המשפט הפלילי, הן במסלול הנוהג של ההליך הפלילי הרגיל, הן במודלים חלופיים לענישה.
בשנים האחרונות היא בוחנת את מודל בתי-המשפט הטיפוליים (Therapeutic Courts) בסדרת מחקרים אמפיריים על בתי-משפט פותרי בעיות בקליפורניה ובניו-יורק.
לצורך כך נערכו תשע קבוצות מיקוד נפרדות עם הקהלים המוזכרים לעיל, שבהן התבקשו המשתתפים לתאר את התפיסות שלהם לגבי צדק, תפקידי בית המשפט הקהילתי, מטרותיו, הצלחותיו והאתגרים המרכזיים שהוא מעורר.
על בסיס הנרטיבים של השחקנים השונים גובשו מדדי הצלחה לבית המשפט הקהילתי, כפי שנתפסים על-ידי קהליו השונים.
מדדים אלה ישמשו את מנהלי ומפעילי בית-המשפט הקהילתי לדיוק המענים שניתנים לקהלים השונים, למיפוי פערים בין ציפיות לבין מציאות ולחיזוק האמון של הקהילה.
בסדרת מחקרים על מקומם של נפגעי עבירה במשפט הפלילי היא מייבאת עקרונות תרפויטיים ופמיניסטיים אל החשיבה האנליטית הקלאסית של המשפט הפלילי.
באמצעות אימוץ פרספקטיבה של הצטלבות זהויות (intersectionality), היא חושפת את הפער שבין צרכים של נפגעי עבירה מקבוצות שונות לבין המענים שניתנים להם במסגרת המצב המשפטי הקיים, וקוראת לרפורמות שיגבירו השתתפות של נפגעים בהליך הפלילי.
המשפט הפלילי בעידן הדיגיטלי וברשתות החברתיות
מחקרים אחרים שלה עוסקים בחשיבה על המשפט הפלילי בעידן הדיגיטלי, כדוגמת שאלת עיצוב גבולותיה של העבירה של פורנוגרפיית-נקם, או עיצובם הראוי של הליכים פליליים מקוונים.
בכמה מחקרים אמפיריים (עם ד"ר ענת פלג) היא בוחנת את הפונקציה שממלאות הרשתות החברתיות עבור נפגעות ונפגעי תקיפה מינית המשתתפים בשיח החברתי ברשת על פגיעות מיניות.
היא מנתחת את תפקידן של הרשתות החברתיות כמרחבי צדק קהילתיים בלתי-פורמליים ואת האופן שבו נפגעות תופסות אותן כמרחבים משלימים או חלופיים למערכת הצדק הפורמלית המדינתית.
מחקריה מראים כי נפגעות המשתתפות בשיח בפייסבוק על פגיעות מיניות מעריכות בצורה גבוהה יותר את יכולתה של פייסבוק לענות על מרבית צרכיהן בהשוואה ליכולת של מערכת המשפט הפלילי.
מכאן, שמערכת המשפט הפלילי צריכה לאמץ שינויים ורפורמות שיהפכו את ההליך לידידותי יותר עבור נפגעות, אם היא רוצה לעודדן לפנות לרשויות בעידן שבו קיימים עבורן מרחבים "מתחרים" אחרים.
משפט פלילי מהותי והמישק עם משפט חוקתי
ציר אחר של עבודתה עוסק במשפט הפלילי המהותי ובתורת הענישה.
כמו כן היא עוסקת ביחסי הגומלין בין המשפט הפלילי למשפט החוקתי.
כך, בסדרת מאמרים (עם פרופ' אריאל בנדור) היא עוסקת במעמדו החוקתי של עקרון שיוריות המשפט הפלילי ובפיתוח תיאוריה חדשה לביקורת שיפוטית על החוקיות של איסורים פליליים.
משנת 2013 היא מכהנת כחברת הוועדה המייעצת לסדר דין פלילי וראיות.
בין השנים 2015–2019 היא כיהנה כחברת הוועדה המייעצת לגיבוש אמצעי הגנה על הציבור מפני עבריינות ברשת ("ועדת השיימינג").
ב-2013 מונתה כנציגת האקדמיה בוועדת האיתור לתפקיד נציב/ת הביקורת על הפרקליטות.
בעבר התנדבה במחלקה המשפטית של איגוד מרכזי הסיוע לנפגעות ולנפגעי תקיפה מינית.
כיום, היא חברת ועדת ההיגוי של המרכז האוניברסיטאי "רטורנו" לטיפול בהתמכרויות.
דנציג-רוזנברג פרסמה עשרות מאמרים בספרים ובכתבי-עת מובילים בישראל ומחוצה לה ומחקריה מאוזכרים בעשרות פסקי דין של בית-המשפט העליון ושל ערכאות אחרות.
דנציג-רוזנברג נשואה לכלכלן רועי רוזנברג ולהם שני ילדים.
הדר תדמור (8 בפברואר 1981 – 18 בנובמבר 2022) הייתה שדרנית רדיו, תסריטאית ועיתונאית ישראלית.
תדמור נולדה בחיפה וגדלה בהרצליה, להורים שעסקו בתחומי התקשורת: אביה רם תדמור, שדרן רדיו ואימה מיכל תדמור זמרת.
אחותה היא הזמרת אלה תדמור.
לאחר סיום בית הספר תיכון הראשונים (הרצליה), התגייסה לצה"ל ושירתה בגלי צה"ל כקריינית חדשות, והגישה בגלגלצ את התוכניות: "המשולש", "לא על הלוף לבדו", "לא רוצים לישון" ותוכניות נוספות בגל"צ, ו"סוף שבוע רגוע" ותוכניות נוספות בגלגלצ.
בתום שירותה הצבאי הצטרפה תדמור למערכת העיתון הכלכלי TheMarker והייתה שדרנית בשירות הרדיו בהזרמת מדיה של העיתון.
בהמשך הצטרפה לצוות מדור הכלכלה העולמית של העיתון ככתבת.
בשנת 2001 החלה להגיש תוכניות וחדשות בתחנת הרדיו 103FM.
בשנת 2002 החלה להגיש בתחנת רדיוס 100FM רצועה יומית בשם "סלקט" אותה הגישה עד 2017.
בשנת 2011 החלה לכתוב תסריטים לערוצים קומדי סנטרל וניקולדיאון.