tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
האזור ההיסטורי של העיר הוכרז כאזור ללא תחבורה, אך קווי חשמלית עוברים במרחק קצר ממנו.
תחבורת הרכבות מקשרת את קרקוב עם רוב ערי פולין, כאשר רכבות לוורשה יוצאות בכל שעה.
בנוסף, ישנן רכבות שיעדיהן מצויים מחוץ לפולין, כברלין, בודפשט, פראג, המבורג, לבוב, קייב ואודסה.
תחנת הרכבת המרכזית בעיר צמודה לאזור ההיסטורי עם תחבורה ציבורית נוחה אליה וממנה.
נמל התעופה הבינלאומי ע"ש יוחנן פאולוס השני, ממוקם כ-11 ק"מ ממערב לעיר, ורכבות ישירות מתחנת הרכבת המרכזית של קרקוב גומאות מרחק זה ב-15 דקות.
בשנת 2006 עברו בו מעל 2.3 מיליון איש, כ-15% מנפח התחבורה האווירית בפולין.
קתדרלת ואוול - מקום מושבו של הארכיבישוף של קרקוב ומקום ההכתרה והקבורה המסורתי של מלכי פולין.
ארמון מלכי פולין (הוואוול) - המצודה הסמוכה לקתדרלה נמצאת על גבעה מדרום לרובע העתיק.
מצידה האחד ממוקם הרובע העתיק ומצידה השני נהר הוויסלה.
ניכרים בה מספר סגנונות וזאת מאחר שהיא הוקמה לראשונה במאה התשיעית, נבנתה מחדש במאה ה-14 ושופצה במאה ה-16. היא שרדה את מלחמת העולם השנייה כיוון שהגרמנים לא הספיקו לפוצץ אותה בטרם נסוגו מפני הצבא האדום.
במהלך המלחמה היא שימשה כמקום מושבו של האנס פרנק ושל מטה השלטון של הממשל המרכזי.
שטיחים פלמיים מהמאות ה-16 וה-17, אוהלים טורקיים שנלקחו שלל מהקרב בשערי וינה, חרב הכתרה משוננת בשם שצ'רביץ מהמאה ה-13. בירידה לכיוון הנהר ניתן לעבור דרך מערת הדרקון.
הכיכר המרכזית של קרקוב - אחת הכיכרות המרשימות ביותר באירופה.
סביבה ניתן למצוא את אולם הבדים, מגדל בית העירייה העתיק (שריד לבית העירייה שנהרס בשנת 1820), בזיליקת הבתולה מריה ומספר לא מבוטל של בתי קפה.
החיבור של רחוב FLORIANSKA עם רחוב GRODZKA יוצר את הנתיב שנקרא "הדרך המלכותית".
ברביקן קרקוב - מבנה ברביקן מבוצר שהיווה את אחד השערים שהובילו לעיר העתיקה.
תל קושצ'ושקו - נבנה על ידי התושבים בשנת 1820
בית החרושת של שינדלר - בית החרושת ששימש את אוסקר שינדלר להצלת יהודי גטו קרקוב במהלך השואה.
בשנת 1495 גורשו היהודים מקרקוב לעיר החדשה שנבנתה סמוך לקרקוב ושמה קז'ימייז' (בפי היהודים קוזמיר).
במרוצת הזמן הפכה קאז'ימייז' לשכונתה של קרקוב.
משנת 1867 הורשו היהודים לגור בכל חלקי העיר.
וגם עוד בתי־כנסת בסגנון הרנסאנס.
המלך הגדול יכול היה להתגאות ביחסו ההומאני ובהערכתו את האמנות היהודית.
מספר היהודים בקראקוב בימי לא הגיע לעשרים וחמשה אלף.
הם היו גאים בכך, שהם היורשים של הימים הגדולים עוד מלפני ארבע מאות שנה...
מה מיוחד במינו היה צלילה של החצוצרה אשר קול תרועתה נישא עד לכאן מצריח הקאתדראלה על שם מאריה".
בפולין העצמאית (1918-1939) ניהלה הקהילה היהודית חיי תרבות וחברה ערים ביותר.
יהודים היו כרבע מכלל הסטודנטים באוניברסיטה היגלונית.
בשנים שלפני פרוץ מלחמת העולם השנייה סבלה הקהילה היהודית מהתגברות האנטישמיות.
בספטמבר 1939, כאשר כבשו הגרמנים את פולין, הם קבעו את קרקוב כעיר הבירה.
ב־6 בספטמבר 1939, עם כיבוש העיר, פתחו הנאצים ברדיפות שיטתיות של הקהילה היהודית בת אלף השנים, שמנתה לפני המלחמה כ־60 אלף נפש, כלומר כחמישית מתושבי העיר.
על מנת לממש את תוכניתם ולעשות את קרקוב "יודנריין" (נקייה מיהודים), צימצמו הגרמנים את מספר היהודים בעיר עד למינימום.
ב־26 באוקטובר 1939 הכריזו שלטונות הכיבוש על קרקוב כבירת הגנרלגוברנמן, מה שגרם להגברת הרדיפות אחר יהודים.
בקרקוב הונהגו צווים אנטי-יהודיים על ידי שלטונות הגנרלגוברנמן.
בימים 5-6 בדצמבר 1939 ניהלו הגרמנים טרור מקיף בשכונות היהודיות, בעיקר במטרה לגזול רכוש יהודי.
באותם ימים הועלו באש גם מספר בתי כנסת.
ב־1 במאי 1940 פרסמו צו האוסר על היהודים להופיע בשדרות ובכיכרות המרכזיות של העיר.
ב־18 במאי הודיע ראש העיר הגרמני ליהודים, שניתנת להם הזדמנות לעזוב את העיר "מרצונם החופשי", ואלה שיעשו כן יוכלו לקחת עימם את רכושם.
היום האחרון שנקבע להם היה ה־15 באוגוסט.
ואמנם עד לאותו יום עזבו את העיר רבבות יהודים "מרצונם החופשי".
עתה הורשו היהודים לשאת עימם רק מטען של 50 קילוגרמים לנפש.
ב־3 במרץ 1941 הוציא מושל המחוז אוטו וכטר פקודה בדבר הקמת "אזור מגורים יהודי", לפיה חייבים היהודים שנותרו בקרקוב, כ־15 אלף נפשות, לעקור אליו עד ל־21 במרץ.
הגטו הוקם בפרבר פודגוז'ה, בדרום העיר קרקוב, בגדה הימנית של נהר הוויסלה.
בשטח זה, לפני המלחמה, גרו כ־3,000 יהודים וגויים יחד.
בעת ריכוז היהודים בתחום זה, שלו קראו הגרמנים "הרובע היהודי", נצטוו הפולנים לפנות את המקום ונאסר עליהם לתת מחסה או עזרה ליהודים.
הגטו חוסל סופית במרץ 1943: ב-13 במרץ נשלחו 8,000 היהודים האחרונים שנמצאו כשירים לעבודה אל מחנה פלאשוב ששכן כמה קילומטרים דרומית לקרקוב, 2,000 יהודים שנמצאו בלתי כשירים לעבודה נרצחו ברחובות הגטו ו-1000 הנותרים נשלחו אל מותם במחנה ההשמדה אושוויץ.
לאחר מלחמת העולם השנייה נותר קומץ יהודים בלבד בעיר.
ניצולים בודדים שבו לעיר מהמחנות לאחר השחרור, או ממקומות מסתור.
בשנים 1947–1951 היגרו רוב היהודים עקב גלי האנטישמיות, שהתבטאו בין היתר בפוגרום קרקוב.
אחרי שנת 1968 נשארו בקרקוב כמה עשרות יהודים בלבד.
לאחר נפילת השלטון הקומוניסטי בסוף המאה ה-20 השקיעו פרנסי העיר משאבים רבים בשחזור ושימור הרובע היהודי של העיר - קז'ימייז', תוך הנצחת מורשתו היהודית.
בתי הכנסת במקום שופצו ומהווים אתרי תיירות פופולריים, ובשכונה נפתחו מסעדות, בתי קפה וחנויות בעלי גוון יהודי.
כיום משמש כרב העיר הרב בועז גדקא, המשמש אף כמנהל בית הכנסת הרמ"א בעיר.
ברישומי ה-JCC נמנו נכון ל-2018 כ-700 יהודים בעיר.
קרצינומה היא גידול סרטני שמקורו ברקמת אפיתל.
זהו הסוג השכיח ביותר של סרטן באדם.
קרצינומה ממקור ראשוני לא ידוע (CUP)
המונח קרצינומה מיוחס גם לגידולים ממאירים המורכבים מתאים שמקורם אינו ידוע, שעברו טרנספורמציה סרטנית ומציגים כעת מאפיינים היסטולוגיים הקשורים לתאי אפיתל, כגון ציטוקרטין, פניני קרטין, מאפיינים של תאי קשקש וכדומה.
סרטן מתפתח כאשר תא אב (progenitor cell) עובר מוטציות ושינויים אחרים המתרחשים בדנ"א שלו או בחומרים אחרים המרכיבים את הגנום של התא.
השינויים כוללים למשל את אלה:
היכולת להמשיך ולהתחלק ללא בקרה ולייצר תאי בת סרטניים (מיטוזה לא מבוקרת)
היכולת לחדור לרקמות ולתאים בריאים בגוף (מידת חדירה)
היכולת להתפשט לאזורים אחרים בתוך הגוף (גרורות) דרך מערכת הלימפה, מערכת הדם או באופן ישיר.
אם מערכת החיסון של הגוף אינה מצליחה לסלק את התאים האלו, התוצאה היא שיש בגוף מספר רב של תאים סרטניים המשפיעים על תפקודים רבים ועל פונקציות ביוכימיות שונות בגוף, וזה עלול להוביל למוות.
סרטן קרצינומה מורכב מתאי אפיתל שעברו התמרה סרטנית וכולל מאפיינים ציטולוגיים והיסטולוגיים השייכים לתאי אפיתל.
סוגי סרטן אחרים הם למשל סרקומה, שמקורה ברקמת חיבור או בעצם, ולויקמיה - גידול של שורות תאי דם שונים.
סרטן קרצינומה שכיח מאוד אצל אנשים מבוגרים ונדיר אצל ילדים.
אחת הסיבות לכך היא שקרצינומה מתפתחת מגירוי מסוים לתאי האפיתל המביא לפגיעה ב-DNA, גירוי הנבנה במהלך השנים: קרינת השמש, גירוי של מערכת העיכול, הפעלת אסטרוגן על רקמת השד או הרחם, ועוד.
הגירוי הזה מביא בסופו של דבר להתמרה סרטנית.
המונח קרצינומה נחה (carcinoma in situ, ובראשי תיבות CIS), מתייחס לקרצינומה ממוקמת, כלומר קרצינומה שלא חדרה עדיין את ממברנת הבסיס באזור שהתחילה בו.
ממברנת הבסיס היא קרום התוחם את רקמת האפיתל מהרקמות שמתחתיה, וחדירתה על ידי הגידול הופכת את הקרצינומה לחודרנית (invasive).
על כן, קרצינומה שטרם חדרה את הממברנה אינה נחשבת לגידול חודרני אלא לגידול טרום חודרני (pre-invasive cancer) ויש לכך משמעות בקביעת הפרוגנוזה ובאופן הטיפול בחלק מן המקרים.
במרבית סוגי הסרטן מסוג קרצינומה נחה, הגידול יתפשט ויחדור את ממברנת הבסיס ויהפוך לגידול חודרני.
עם זאת, אם מתבצע טיפול להסרת הקרצינומה טרם חדירתה (הסרה כירורגית, צריבה על ידי לייזר, קריותרפיה ועוד) הרי ששיעורי הריפוי קרובים ל-100%.
במקרים מסוימים, קרצינומה נחה נסוגה ונהיית גידול שפיר או עוברת פיברוזיס ואינה מתפשטת יותר.
דוגמה לכך היא גידולי קרצינומה נחה מסוג קרצינומה קשקשית הנמצאים בריאה, שלאחר הפסקת העישון נסוגים ואינם מתפתחים לגידול חודרני.
דוגמה נוספת היא שהמערכת החיסונית של הגוף מצליחה להתגבר על נגיף הפפילומה האנושי (HPV), ובעקבות כך נסוגים נגעי קרצינומה נחה בתאי האפיתל של צוואר הרחם שעברו התמרה כתוצאה מהנגיף.
קרצינומת תאי קשקש היא קרצינומה שמקורה בתאי אפיתל קשקשי ואשר מאופיינת בקרטיניזציה, גשרים בין-תאיים ופניני קרטין.
לעומת זאת, אדנוקרצינומה היא קרצינומה המאופיינת במבנה מיקרוסקופי בלוטי וביכולת להפריש חומרים שונים כגון מוצין.
קרצינומה אדנו-קשקשית כוללת הן מאפיינים קשקשיים והן מאפיינים בלוטיים.
קרצינומה אנאפלסטית היא קבוצה הטרוגנית של קרצינומות שתאיהן חסרים מאפיינים היסטולוגיים או ציטולוגיים שונים.
במרבית המקרים, הקרצינומות האלה בעלות פרוגנוזה גרועה.
קרצינומה של תאים גדולים מציגה מאפיינים היסטולוגיים של תאים גדולים, עגולים או מונוטוניים בצורתם, עם ציטופלזמה רחבה, בעוד שקרצינומה של תאים קטנים מתאפיינת בתאים קטנים, עם ציטופלזמה מעטה סביבם.
קיימים סוגים נוספים של קרצינומות כגון קרצינומות לא ממוינות, פלאומורפיות, של תאי כישור (spindle cell) או סרקומטואידיות.
ריאות: קרצינומות מהוות יותר מ-98% מגידולי הריאות.
שד: כ-80% ממקרי סרטן השד הם מסוג קרצינומה דוקטלית (ductal carcinoma) - הצומחת בצינורות הובלת החלב מבלוטות החלב בשד אל הפטמה.
סוג אחר של קרצינומה המופיע בכ-15%-10% ממקרי סרטן השד הוא קרצינומה לובולארית (Lobular Carcinoma), אשר נקרא כך על שום מיקומו באחת האוּנִיות, הבלוטות המייצרות את החלב בשד.
סוג קרצינומה זה בדרך כלל אינו מתגלה בבדיקות ממוגרפיה ואולטרה סאונד.
ערמונית: הגידול הנפוץ ביותר של סרטן הערמונית הוא סרטן מסוג אדנוקרצינומה.
מעי גס ורקטום: כמעט כל סוגי הסרטן במעי הגס ובחלחולת הם מסוג קרצינומה.
לבלב: קרצינומה בלבלב היא כמעט תמיד מסוג אדנוקרצינומה.
סימן ההיכר של גידול ממאיר הוא יכולתו לחדור ולהתפשט לרקמות שכנות ולהביא לבסוף לגרורות מרוחקות.
קרצינומה חודרת ומתפשטת לרוב דרך כלי הדם או צינורות הלימפה.
אבחנה של קרצינומה נעשית בדרכים שונות, כגון ביופסיה (ביופסיית מחט, ביופסיית חרוט, הסרת קשרי לימפה וכדומה).
לאחר מכן מתבצעת בדיקה פתולוגית של הביופסיה כדי להעריך את סוג הגידול ומידת התמיינותו.
קביעת שלב (staging) הקרצינומה היא תהליך משולב הכולל בדיקה גופנית, בדיקות מעבדה ודימות ובדיקות היסטולוגיות, שמטרת כולן להעריך את גודלו של הגידול והאם נוצרו גרורות.
קביעת שלב זו נעשה לצורך הערכת החולה, הפרוגנוזה הצפויה ויכולת ההתערבות הרפואית.
השלב ניתן בספרות רומיות, כשבמרבית הסיווגים, שלב I ו-II מציינים מצב רפואי שבו הקרצינומה התפשטה לאזורים מקומיים בלבד.
גידול בשלב III הוא גידול שהתפשט לקשרי לימפה אזוריים או לרקמות שכנות.
שלב IV כולל גידול ששלח גרורות מרוחקות.
בכמה סוגי קרצינומות, שלב 0 מבטא קרצינומה נחה שתוארה לעיל.
תחת שלבים אלה, קיימים תת-שלבים (כגון a,b,c) כדי לתאר באופן מדויק יותר תת-קבוצות של מטופלים בעלי מאפייני גידול דומים (למשל, בסרטן השחלה, גידול מסוג Ia הוא גידול המוגבל לשחלה אחת, ללא מעורבות של הקפסולה וללא גידול על פני השטח של השחלה).
מרכיבים שונים בקביעת השלב (המתחשבת בגודל הגידול, מידת חדירתו ובגרורות) יכולים להשתנות באופן דרמטי בהתאם לסוג הרקמה המעורבת.
כך למשל, במעי הגס ובשלפוחית השתן יש חשיבות פרוגנוסטית גדולה לעומק חדירת הגידול; בסרטני השד יש חשיבות לגודל הגידול; ובקרצינומה של הכליה יש חשיבות הן לגודל הגידול והן לעומק חדירתו.
דירוג קרצינומה הוא האופן שבו קובעים את מידת ההתמיינות המיקרוסקופית של הגידול, ועד כמה הוא דומה במאפייניו לתאים נורמליים.
באופן כללי, ככל שתאי הגידול ממוינים היטב ודומים במראם לתאים נורמליים, כך הדירוג נמוך יותר והפרוגנוזה טובה יותר, וככל שהתאים אינם דומים לתאים בריאים אלא מציגים תמונה היסטולוגית שאינה ממוינת היטב, כך הפרוגנוזה גרועה יותר.
שיטת המיון הזו כוללת ארבעה תת-סוגים של דירוג, מ-1 עד 4, כשדרגה 1 מסמנת גידול ממוין היטב שבו תאי הגידול הסרטני דומים מאוד במראם לתאים בריאים, ואילו דרגה 4 מסמנת גידול שאינו ממוין או שממוין ברמה מועטה.
קרצינומות מדרגה 4 אינן דומות כלל לתאים המקוריים והבריאים שמהם נוצרו, ואין מאפיינים ברורים ומובנים של תאים בריאים בגידול זה.
() קרצינומת תאי קשקש, NOS
() קרצינומה של תאי בסיס, NOS
() קרצינומה של תאי הכליה
(8440-8490) ניאופלזיות ציסטיות, ריריות וסרוזיות
(8500-8540) ניאופלזיות דוקטליות, אוניות ומדולריות (Ductal, Lobular and Medullary)
(8550-8559) ניאופלזיות של תאים אצינריים (Acinar cell)
קרצינומת תאי קשׂקשׂ הוא סוג של סרטן ממקור אפיתליאלי מתפתח בשכבת האפיתל של העור או הרקמות הריריות השונות של הגוף.
אופי הטיפול ויעילותו תלויים בשלב שבו אובחן הגידול לראשונה ובאיבר שבו התגלה.
ככלל, כאשר הגידול מופיע על העור הוא קל ביותר לגילוי מוקדם ולטיפול מוצלח, לעומת זאת גידולי הגרון מתגלים בדרך כלל בשלבים מתקדמים שאינם מאפשרים כריתה מלאה ולכן לחולים אלו פרוגנוזה רעה.
בדרך כלל קרצינומת תאי הקשקש מתגלה כפצע שאינו מגליד, לעיתים הפצע מדמם או נקרוטי.
בבדיקה מיקרוסקופית ניתן לאבחן את מידת החודרנות של התאים ואת מצב בלוטות הלימפה של האזור הנגוע.
ללא התערבות כירורגית עלול הנגע לשלוח גרורות לבלוטות הלימפה ומשם להגיע לאיברים מרוחקים.
במקרה שאין אפשרות להוצאת הגידול בניתוח, כמו במקרה של גידול נרחב בגרון, ניתן לטפל בגידול ברדיותרפיה.
במקרה שהגידול התפשט לבלוטות הלימפה או לאיברים מרוחקים יש לשקול טיפול כימותרפי אף שהתועלת בו מוגבלת.
במקרים רבים התפתחות של קרצינומת תאי הקשקש נובעת מחשיפה לגורמים קרצינוגניים כמו חשיפה לקרינת UV, עישון, ואלכוהול.
קַרְצִיות (שם מדעי: Ixodoidea) הן על-משפחה יחידה בסדרה Ixodida שבמחלקת העכבישנים.
כל מיני הקרציות הם טפילים חיצוניים הניזונים מדם של יונקים, עופות, זוחלים ודו-חיים כולל האדם.
על-משפחת הקרציות נחלקת לשתי משפחות: משפחת הקרצינתיים (Argasidae) שהן קרציות רכות, ומשפחת הקרציתיים (Ixodidae) שהן קרציות קשיחות.
הקרציות מתאפיינות באיבר שנמצא מתחת לפה שלהן ונקרא היפּוֹסטוֹם.
איבר זה, המכיל טורי שיניים נטויות לאחור, מאפשר לקרציות להיצמד לעור הפונדקאי.
איבר ייחודי נוסף קרוי .
האיבר, שמצוי בגב פיסות הרגליים הקדמיות, מורכב משבעה זיפים וקופסית עם פתח צר שמכילה גם כן שבעה זיפים.
איבר האלר משמש כאיבר חוש הרגיש ללחות, לטמפרטורה ולחומרים כימיים.
קרציות מתפתחות מביצים ועוברות שלושה גלגולים: זחל, נימפה ובוגר.
קרציות הן גורם משמעותי בהעברת מחלות בין בני אדם ובעלי חיים.
הנפוצות שבין המחלות אותן מעבירות הקרציות הן קדחת הקרציות, קדחת הבהרות וקדחת המערות.
מתוך כ-800 מינים של קרציות המוכרות כיום, כ-40 עד 65 מינים מהם (מ-10 סוגים שונים) מכילים רעלנים עצביים הגורמים לאילחוש ויש מינים שגורמים לשיתוק קרציות, רובן באוסטרליה.
מחלות עיקריות המועברות על-ידי קרציות
קרציות הן טפילים אובליגטורים, שעיקר הנזק שלהן אינו במציצת הדם של הפונדקאי אלא בעיקר בהעברה של טפילים הגורמים למחלות.
הטפילים הם סוגים שונים של פרוטוזואה, חיידקים ווירוסים.
לעיתים הטפילים מותאמים לבעלי חיים מסוימים, כמו בקר, כלבים ועופות, ולעיתים תוקפים ומעבירים מחלות בין בעלי-חיים ממינים שונים (מחלות זואונוטיות).
להלן כמה מחלות המועברות על-ידי קרציות:
גורם: החיידק ריקציה קונורי (Rickettsia conorii) ריקציה היא חיידק טפיל, הגורם למחלות בבעלי חיים ואדם.
קרצית מעבירה: בעיקר קרצית הכלב החומה (Rhipicephalus sanguineus)
תפוצה בישראל: נפוצה בעיקר באזורי הים התיכון, כולל ישראל, בעיקר בחודשי הקיץ במערות, המשמשות גם ליונקים אחרים כמו עטלפים, מכרסמים וטורפים.
מחלה דומה, הנקראת גם היא קדחת המערות, נגרמת מפטריה המועברת באירוסול מהפרשת עטלפים.
(לעיתים זהה לקדחת חוזרת אנדמית).
תקופת דגירה של 5–7 ימים לאחר עקיצת הקרצית
"פצע שחור" (eschar) במקום העקיצה – כיב שחור אופייני עם שוליים אדומים, חום גבוה פתאומי (39–40 מעלות), פריחה אופיינית מנוקדת שמתפשטת מהגפיים לכיוון הגוף, כאבי ראש חזקים וכאבי שרירים ומפרקים, חולשה כללית.
מועברת על-ידי קרצית המערות (Ornithodoros tholozan).
קדחת חוזרת אנדמית (קדחת המערות)
קדחת חוזרת אנדמית היא מחלת חום שנגרמת על ידי חיידקים בסוג Borrelia במערכת Spirochaete, המועברים על ידי קרציות רכות בסוג Ornithodoros (משפחת Argasidae) במיקומים הגאוגרפיים הבאים: אמריקה הצפונית (קנדה וחלקים מסוימים במערב ארצות הברית), אמריקה הדרומית, אפריקה, אסיה והמזרח התיכון (כולל ישראל), ואירופה.
עיקר התחלואה נגרמת על ידי החיידקים מהמינים: Borrelia recurrentis ו-Borrelia persica.
מחלה בעלת שם דומה – קדחת המערות – נגרמת על ידי פטריה מסוג היסטופלסמוזיס (Histoplasmosis) ומועברת לאדם במערות מהפרשות של עטלפים.
בישראל מועברת המחלה על ידי הקרצית Ornithodoros tholozani
קדחת הבהרות – טיפוס הבהרות
סוגי מחלה המאופיינים בכתמים על העור, חום גבוה ומחלת טיפוס.
מחלה מסוכנת העלולה לגרום למוות.
נפוצה באפריקה ובמזרח, וגורמת למגפה באוכלוסיות צפופות הנגועות בטפילים כמו פרעושים, כינים וקרציות המעבירים את המחלה במהירות מאדם לאדם.
מחלת ליים נפוצה באזורי יער ואגמים באמריקה הצפונית וקנדה ומועברת לאדם בעיקר על ידי צבאים המשוטטים בסביבת המגורים.
באמריקה הצפונית, בשכונות מגורים הצמודות לכרי מרעה ויערות, תפוצת האיילים גדלה ועמה גם סכנת העברת הקרציות לדשאים וגינות ומהם לאדם.
גורם המחלה:חיידק בורליה בורגדורפרי (Borrelia burgdorferi).
מאפיינים: פריחה אופיינית בצורת מעגל, חום, עייפות, כאבי ראש וכאבי שרירים ומפרקים.
קרצית מעבירה: קרצית הצבי (Ixodes)
ישנם זנים שונים של קדחת הנקודות (Spotted Fever)
מאפיינים: חום גבוה, כאבי ראש חזקים, פריחה אופיינית, המקנה למחלה את שמה ומכאובים שריריים
קרצית מעבירה: קרצית הכלב האמריקאית (Dermacentor)
קדחת האנאפלסמה פוגעת בעיקר בבקר וגורמת לנזק כלכלי בענף גידול הבקר בארץ ובארצות חמות באפריקה ואסיה.
נפוצה בשדות המרעה ומועברת מצאן וחיות בר.
גורם: טפיל חד תאי אנפלסמה פגוציטופילום (Anaplasma phagocytophilum) קרוב משפחה לגורם הקדחת באדם.
מאפיינים: באדם: חום, כאבי ראש, כאבי שרירים, צמרמורות ותופעות דמויות שפעת.
בבקר: חום גבוה איבוד משקל, ופגיעה במערכת העצבים.
קדחת באבזיוזיס (Babesiosis) – קדחת שחור השתן בבקר
בדומה לאנאפלסמה, קדחת שחור השתן בבקר היא מחלה נפוצה באסיה ואפריקה ומועברת על ידי הקרציות במרעה בעיקר בצאן ובקר.
גורם: טפיל חד תאי מסוג באבזיה (Babesia)
מאפיינים: חום, עייפות, אנמיה המוליטית, צהבת.
מחלתה הארליכיה נפוצה בעיקר בכלבים, הנדבקים מקרציות הנפוצות בקיץ בשדות.
התפתחות המחלה איטית וקשה לזיהוי, אבל עשויה להיות קטלנית.
מאפיינים: חום, כאבי ראש, כאבי שרירים, בחילות, ירידה בספירת טסיות דם, דימומים.
בשלביה המתקדמים מסכנת את חיי הכלב.
קרצית מעבירה: קרצית הכלב המשובצת (Amblyomma americanum).
קדחת מערכת העצבים המרכזית המועברת על ידי קרציות (Tick-Borne Encephalitis – TBE)
מאפיינים: דלקת מוח, דלקת קרום המוח, חום גבוה, כאבי ראש חזקים, עשויה לגרום לנזק מוחי.
קרצית מעבירה: קרציות מסוג Ixodes
גורם: טולרמיה נגרמת על ידי החיידק פרנצ'יסלה טולרנסיס (Francisella tularensis).
החיידק עובר גם על ידי זיהום באוויר או במזון ונחשב למסוכן, בעיקר כתוצאה משאיפה.
קרציות ופרוקי-רגליים אחרים עשויים להעביר את המחלה.
מאפיינים: כיב במקום העקיצה, בלוטות לימפה מוגדלות, חום גבוה.
במקרה של שאיפה, דלקת ריאות ופגיעה בכליות.
קרצית מעבירה: מספר סוגי קרציות (, ).
קרקוביה קרקוב (פולנית: Cracovia) הוא מועדון כדורגל פולני שהוקם בעיר קרקוב.
זהו מועדון הכדורגל הוותיק ביותר בפולין.
בעונת המועדון הגיע לשלב שמינית גמר הגביע הפולני.
בעונת המועדון משחק בליגת העל הפולנית לאחר שעלה מהליגה השנייה בסוף עונת 2012/2013.
היריבה הגדולה ביותר של קרקוביה הוא ויסלה קרקוב, והדרבי ביניהם מכונה "מלחמת קודש".
דרבי זה נחשב לדרבי האלים ביותר בפולין.
קְרְק (בקרואטית: Krk; באיטלקית: Veglia; בלטינית: Curicta) הוא האי השני בגודלו בקרואטיה והמאוכלס באייה.
כפי שהסתבר במדידות שנערכו לאחרונה, שטחו של האי הוא 405.22 קמ"ר, ועל כן האי צרס (Cres) ששטחו 405.70 קמ"ר גדול ממנו, אולם בפרסומים הרשמיים האי עדיין מופיע במקום הראשון.
האי ממוקם במפרץ קוורנר בצפון הים האדריאטי, בין האי צרס ממערב לבין חופי קרואטיה ממזרח, אליה הוא מחובר מאז 1980 בגשר.
סביב לקרק כעשרים איים קטנים השייכים לו.
אדמת האי עשויה גיר והנוף הוא קרסטי ועשיר במערות ובולענים (דולינות).
הנקודה הגבוהה באי שנופו גבעי, היא בהר אובזובו (Obzovo) שבדרומו (588 מטר).
חופו של האי מחורץ ואורכו כמעט 220 ק"מ, ואילו האקלים ים תיכוני.
אוכלוסיית האי מנתה 16,402 תושבים בשנת 2001, מהם 5,491 בעיר הראשית הקרויה גם היא קרק.
מקור שמו של האי בקרואטית (Krk) בשמו הלטיני (Curicta), ואילו שורשיו של השם האיטלקי (Veglia) בימי הביניים, בשיבוש המילה "Vecla" שמשמעותה "עיר ישנה".
האי היה מאוכלס מאז המאה ה-10 לפנה"ס על ידי שבטים אילירים, ומאוחר יותר על ידי הרומאים.
בחודש ספטמבר בשנת 49 לפנה"ס נערך קרב ימי מול חופי קרק בין צבאות גנאיוס פומפיוס מגנוס ליוליוס קיסר, שהסתיים בתבוסתו של האחרון.
עם שקיעתה של האימפריה הרומית, עבר האי לשליטת האימפריה הביזנטית, ולאחר מכן נשלט על ידי ונציה והמלכים הקרואטים-הונגרים.
החל במאה ה-4 שלטה באי השפה הדלמטית, שפה רומאנית שדעכה ומתה לאחר כאלף שנים.
הניב המקומי, וליה (בדלמטית Viklasun), היה אחד משני הניבים המתועדים של השפה.
באי, אשר נחשב למוקד של התרבות הקרואטית, רווח השימוש באלפבית הגלגוליטי הסלאבי העתיק החל במאה ה-11, ובו נכתב לוח בשקה בשנת 1100 לערך.
ב-1358 העניקה ונציה מידה מסוימת של עצמאות לדוכסים מקרק ששלטו באי, אך ב-1480 הוחזרה השליטה הישירה בו לוונציה.
במאה ה-19 צורף האי לאימפריה האוסטרו-הונגרית ובשנת 1919 הייתה קרק לחלק מיוגוסלביה.
במהלך מלחמת העולם השנייה נכבש האי על ידי הצבא האיטלקי ב-1941, וב-1943 עבר לשליטת גרמניה הנאצית.
עם תום המלחמה חזר האי קרק לשליטת יוגוסלביה, ועם פירוקה בשנת 1991 היה לחלק מקרואטיה.
קרק הוא יעד תיירותי פופולרי, ובחודשי הקיץ פוקדים את האי תיירים רבים מגרמניה, אוסטריה, איטליה ומזרח אירופה.
האי מחובר ליבשה בגשר שהוקם בשנת 1980 ושאורכו 1,430 מטר.
גשר זה היה גשר אגרה עד שנת 2020. בקצהו הצפוני של האי שוכן שדה תעופה בינלאומי המשרת גם את הערים רייקה ואופטיה.
האי וסביבתו הם יעד פופולרי גם בקרב ישראלים, וקו שכר מופעל בין תל אביב לקרק על ידי ארקיע, סאן דור וישראייר.
בנוסף לכך יש באי בית זיקוק ושתי מספנות, ותושבי האי עוסקים גם בדיג ובחקלאות.
קרקור בטן או בּוֹרְבּוׂרִיגְמוּס הוא קול שיוצא מהבטן, בדרך כלל בעת התעוררות של תחושת רעב.
קרקור בטן נובע מתנועת גזים בקיבה, והוא מהווה חלק מפעילותה התקינה של מערכת העיכול.
המילה "קרקור" בעברית מהווה אונומטופיה, וכך גם המילה הלועזית "בורבוריגמוס" שמקורה בשפה היוונית הקדומה.
בעברית, הביטוי "בטן מקרקרת" מציין תחושת רעב.
המזון שמגיע דרך הוושט לקיבה עובר שם תהליך של פירוק בעזרת מיצי עיכול המורכבים בעיקר מחומצת מלח.
הפירוק מתבצע תוך כדי ערבול מתמיד של המזון.
התעוררות תחושת הרעב מלווה במסר עצבי שמגיע למערכת העיכול מההיפותלמוס.
המסר מורה למערכת העיכול להאיץ את התנועה הפריסטלטית לצורך שאיבת שאריות המזון מהקיבה לעבר התריסריון.
המטרה היא לפנות מקום למזון חדש שאמור להגיע לקיבה.
התנועה הפריסטלטית גורמת למזון בקיבה לעבור ערבול, טלטול ודחיסה במהירות גבוהה.
כך נוצרים בתערובת המזון המעובדת חלקית כיסי גז שיש להם חופש תנועה יחסי.
קולות הקרקור נובעים מתנועתם של כיסי הגז.
גורם נוסף שיכול להאיץ את קולות הקרקור, גם כאשר אין תחושת רעב, הוא מזונות שאינם מתפרקים היטב בקיבה.
הקולות נלווים בדרך כלל לפירוק חלקי של המזון.
קרקור בטן מהווה חלק מפעילות תקינה של מערכת העיכול, אולם עודף קרקורים או חוסר בהם, שמתלווים להם סימפטומים נוספים, יכולים להצביע על בעיה במערכת העיכול.
קרצית המערות (שם מדעי: Ornithodoros tholozani) היא קרצית ממשפחת הקרציות הרכות (Argasidae), המפיצה את הקדחת החוזרת בישראל.
התפוצה העולמית של הקרצית רחבה מאוד מבחינת המאפיינים האקלימיים.
אזור התפוצה משתרע מצפון מזרח קזחסטן ועד ללוב.
בישראל נמצאת הקרצית באזורים נרחבים בעלי תנאים גאוגרפיים שונים – מהגליל העליון בצפון ועד לדרום הר הנגב בדרום.
סביבות המחיה של הקרצית הם אזורים סגורים, או סגורים למחצה המאפשרים הגנה מלאה או חלקית מפני אור ומפני שינויי אקלים קיצוניים.
האתרים המועדפים על הקרצית הם חורבות, בונקרים נטושים, ובעיקר מערות, ומכאן שמה העממי של הקרצית.
התנאים המיקרו אקלימיים האופטימליים למחייתה של קרצית זו הם לחות גבוהה (בין 70% ל-80%), טמפרטורה מאוזנת (בסביבות 20 מעלות), ואזור שבו שוררת אפלולית אך לא חשכה מוחלטת.
הקרצית נוטה לשכון במערות בעומק של מספר סנטימטרים בתוך קרקע המערה.
הקרצית נמצאת רוב הזמן במצב של חוסר פעילות (היברנציה).
כאשר מגיע בעל חיים בעל דם חם אל המערה מזהה הקרצית את נוכחותו על ידי נשימת היונק ופליטת הפחמן הדו-חמצני.
שינוי ריכוז הפחמן הדו-חמצני באוויר נקלט על ידי הקרצית באיבר המיועד לכך (אברון האלר) הנמצא בקצה הרגל הקדמית של הקרצית.
הקרציה מסוגלת להבחין בשינויים מזעריים בריכוז הפחמן הדו-חמצני באוויר ועל ידי כך לדעת שהגיע פונדקאי לסביבת המערה.
הקרצית עולה אל פני השטח ומחפשת את הפונדקאי.
ייתכן ובשלב זה היא מסוגלת גם להבחין בשינויי חום (קרינה תת-אדומה) המצביעים על קיום של בעל חיים בעל דם חם.
כאשר מוצאת הקרצית את הפונדקאי (חיות בר כגיריות, דורבנים ומכרסמים שונים; אדם; בקר וצאן) היא נצמדת אליו ומתחילה בתהליך ההזנה.
ההזנה נמשכת כ-20 דקות בממוצע ובזמן זה יונקת הקרצית עד כ-100 מ"ג של נוזל.
לאחר שהקרצית סיימה את תהליך ההזנה היא נושרת מגוף הפונדקאי ומתחפרת שוב בתוך קרקע המערה.
בשלב הזה הקרצית מתחילה את תהליך הרבייה שכולל הטלת ביצים (כ-100 ביצים), בקיעת לארוות, והתפתחות קרציות בוגרות נוספות המאכלסות את המושבה במערה.
מחזור החיים של הקרציה כולל ארבעה שלבים: ביצה, זחל, נימפה ובוגר.
ביצה הופכת לזחל ללא תלות בכל תנאי, לעומת זאת נימפה זקוקה לארוחת דם כדי להפוך לבוגר.
מחזור חיים שבין ביצה לבוגר עשוי לארוך בין 7 ל-12 חודשים בתנאים אופטימליים.
הנקבה מסוגלת להטיל מספר פעמים אך זקוקה לארוחת דם לכל הטלה.
אופי החיים הסטטי מאפשר לקרצית להיות מוזנת רק לעיתים רחוקות ביותר ועדיין לשמור על קיום תקין של מושבה משגשגת.
על פי דיווחים שונים יכולה הקרצית לחיות לפחות עד 10 שנים ללא מזון, כאשר היא נמצאת בסוג של היברנציה.
יכולת השרידות של הקרצית וההסתפקות המועטה ביותר בחומרי הזנה מאפשרים לקרצית אורח חיים נייח, דהיינו הקרצית אינה נעה ממקום למקום בחיפוש אחר מזון אלא נמצאת במקום קבוע ומחכה לפונדקאי.
אופי החיים הנייח יצר בידוד טקסונומי של מושבות הקרציות, גם אם הן נמצאות בקרבה גאוגרפית רבה.
קרצית מערות משמשת כווקטור העיקרי להעברת חיידקי הסוג Borrelia, אשר גורמים לצורה האנדמית של המחלה - קדחת חוזרת (או בשמה העממי קדחת המערות) בבני האדם ובבעלי חיים אחרים.
בישראל עיקר התחלואה נגרמת על ידי המינים: Borrelia recurrentis ו-Borrelia persica.
חיידקים אלה זה נמצא בנוזלי הקרצית ומועברים לאדם על ידי מגע של רוק הקרצית עם דם האדם בעת ההזנה.
החיידקים הנמצאים ברוק הקרצית חודרים למחזור הדם בקלות יחסית מכיוון שחומרים נוגדי קרישה שמפרישה הקרצית מונעים הגנה בסיסית מפני חדירת חומרים זרים למחזור הדם.
על פי סקר שנערך כ-10% ממושבות הקרציות נושאות את החיידקים ויכולות להעבירן לבני האדם.
שיעור המצאות החיידקים גבוה באזור צפון ישראל ושיעוריו הולכים וקטנים ככל שמדרימים.
סימני המגע של הקרצית עם הפונדקאי כמעט ואינם מורגשים בעת המגע בשל חומרי אלחוש שמפרישה הקרצית אל אזור הנשיכה.
לאחר הנשיכה והינתקות הקרצית מופיעים סימני נשיכה המאופיינים בעיגול בעל גוון ורוד בקוטר של כחצי סנטימטר ובמרכזו נקודה אדומה.
לאחר מספר שעות גדל לעיתים העיגול ומשנה את צבעו לאדום עז ולעיתים לסגול.
סימן זה נשאר מספר ימים עד להיעלמותו.
בארץ ישראל יש מספר מקרי הדבקה בכל שנה.
הנפגעים העיקריים הם אנשים שחדרו אל סביבת מחיה של קרצית נגועה.
אלו הם בעיקר חיילים, רועי צאן, ומטיילים.
מספר ההידבקויות המדויק אינו ידוע בשל הקושי הרב בדיאגנוזה של המחלה.
בשל נדירותה היחסית, והתסמין (כעשרה התקפי חום גבוה במחזוריות) ששכיח יחסית גם במחלות אחרות, הרופאים אינם מצליחים לאבחן את המחלה.
גם אופי הבדיקה לאפיון המחלה (בדיקת דם בשיטת הטיפה העבה בתזמון מדויק למועדי ההתקף) מקשה על אפיונה.
קרצינומה של הקיבה הוא גידול סרטני בקיבה , ממקור אפיתליאלי.
כ-91%-95% מהמקרים של סרטן קיבה הם קרצינומה של הקיבה.
קרצינומה זו קרויה גם אדנוקרצינומה היות שהיא מאופיינת במבנה בלוטי.
באזורים מסוימים, למשל יפן ופינלנד, מופיעה תדירות גבוהה של גידולי קרצינומות, ובאזורים אחרים התדירות נמוכה - כמו בארצות הברית.
ייתכן שהסיכון המוגבר להופעת קרצינומה קשור באכילת מזון הנשמר על ידי ניטרטים, דגים מעושנים, או במיעוט מוצרי חלב, פירות וירקות בהרכב התזונתי.
כ-60% מהקרצינומות יתרכזו באזור הפיילורוס והאנטרום (החלקים הקרובים יותר לתריסריון.
קרצינומה של הקיבה יכולה להופיע כגוש בולט, ככיב, או כהתעבות של הדופן.
התעבות הדופן נקראת linitis plastica (הדופן הופכת קשה ועבה, linitis=עץ).
נפוליאון סבל ככל הנראה מ- linitis plastica.
במיקרוסקופיה ניתן להבחין בין שני סוגים של קרצינומת הקיבה .
השוני בין שני הסוגים, בנוסף על הרשום בטבלה, קשור לדלקת כרונית של הקיבה- במקרים של intestinal type (קרצינומה דמוית מעי) הקרצינומה קשורה לדלקות בקיבה כרוניות- גסטריטיס כרוני.
מכאן שניתן להוריד את שכיחות הקרצינומה על ידי טיפול בגסטריטיס כרוני.
במקרים של הסוג המפושט, אין קשר למטפלזיה של הקיבה, ולכן לא ניתן להוריד את שכיחות הופעת סרטן מסוג זה.
קרצינומה דמוית מעי קרצינומה מפושטת הופעה פוליפ- בולט לחלל הקיבה לרוב צורה של linitis plastica התמיינות טובה מאוד, מורכב מבלוטות התמיינות נמוכה, תאים הנראים כמו signet ring cell הופעה של ריר מועטה, בדרך כלל בתוך הבלוטות יציאה של ריר במקרה פיצוץ התא- colloid carcinoma
הקרצינומה מתחילה להתפשט באופן מקומי, ולאחר מכן חודרת לדופן הקיבה, תת-רירית, שרירית, סרוזה וכן הלאה.
הקרצינומה יכולה להיות שטחית ולהתפשט רק ברירית ולא יותר עמוק- זוהי קרצינומה שטחית הקרויה גם Early gastric carcinoma.
הפרוגנוזה של קרצינומה שטחית היא טובה יחסית- 95% עד 100% שרידות לאחר 5 שנים, זאת לעומת קרצינומה חודרנית של הקיבה, עם פרוגנוזה גרועה יחסית.
הקרצינומה יכולה לשלוח גרורות, דרך לימפה וכלי דם.
גרורות דרך נוזל הלימפה מופיעות בבלוטות לימפה הנמצאות בשומן העוטף את עקומות הקיבה, וכן לבלוטות לימפה מרוחקות יותר- כגון, בלוטות לימפה במדיאסטינום, בלוטות לימפה בצד ה- supra clavicular השמאלי, בלוטות לימפה של הכבד והלבלב.
שליחת גרורות דרך מערכת הדם תביא לגרורות בכבד ובאיברי מערכת העיכול, אך גם לריאות, ואף לשחלות.
גרורות של סרטן הקיבה לשחלות קרויה גם Kruckenberg tumor.
רוב הקרצינומות בשלבים המוקדמים נטולות תסמינים.
הופעת התסמינים נובעת מהפרעות בתנועתיות הקיבה או מחסימות בה כתוצאה מהגידול.
החולה יחוש מלאות, חולשה, ירידה במשקל וחוסר תיאבון.
הירידה במשקל היא תסמין בולט, המעיד בדרך כלל על נוכחות מפושטת של הגידול.
הקאות מופיעות בשלב מאוחר של החסימה.
גם דימום חד עלול להיות סממן לקרצינומה של הקיבה, ולעיתים יש התנקבות של החלל.
בבדיקה ניתן למשש גוש קשה, לא רגיש ונייד באפיגסטריום.
הטיפול המקובל בקרצינומה הוא כריתת הגידול.
כריתה זו מביאה להחלמה מלאה רק בחלק מהמקרים (כ- 30% עד 60%).
ההישארות בחיים מעל 5 שנים אינה גבוהה- בממוצע כ- 15% מהמקרים.
קַרְצִינוֹאִיד (בכתיב לועזי: Carcinoid) הוא גידול נוירואנדוקריני, אשר מקורו בתאים נוירואנדוקריניים.
גידולים נוירואנדוקריניים נובעים מהמערכת האנדוקרינית, הכוללת בלוטות אנדוקריניות שונות, כגון, בלוטת יותרת המוח, בלוטת יותרת הכליה ועוד, כמו גם איים אנדוקריניים הנמצאים בלבלב או בבלוטת התריס, וכן תאים אנדוקריניים המצויים לאורך מערכת הנשימה ומערכת העיכול.
קרצינואיד הוא גידול נוירואנדוקריני הנמצא באופן שכיח במעיים (בכ-80% מהמקרים) ולאחר מכן במערכת הנשימה (בכ-20% מהמקרים).
הקרצינואיד מתפתח מתאים אנטרו-כרומפיניים, המכילים את המוליך העצבי סרוטונין.
תכונה נוספת של תאים אלו היא שרובם מבטאים קולטנים לסומטוסטטין.
בשנים האחרונות חלה עלייה בשכיחות של קרצינואידים, בעיקר במערכת העיכול.
העלייה מוסברת הן בעלייה באבחנה עצמה והן בעלייה בשכיחות הגידולים.
הביטויים השכיחים לקרצינואיד כוללים הסמקה, חסימת מעיים ושלשולים.
גידולי קרצינואיד של המעי הדק מהווים כשליש מהגידולים במעי הדק, והם שכיחים במיוחד באזור המעי הדק הסופי (האילאום הטרמינלי).
השכיחות מגיעה לשיא בעשור השביעי לחיים, כאשר ב-30% מהחולים קיים יותר ממוקד אחד של גידול מסוג זה, ועד 30% מגידולים אלו מתלווים לגידולים אחרים של מערכת העיכול (כגון אדנוקרצינומה של מערכת העיכול).
רוב החולים הם א-תסמיניים, ופעמים רבות האבחנה מתרחשת בבדיקת אנדוסקופיה שגרתית.
בחלק מהחולים התמונה הקלינית כוללת עייפות, זיעה לילית, דימום ממערכת העיכול וירידה במשקל, ובמקרים מסוימים חסימת מעיים (הנובעת מהפרשת הורמונים מקומית על ידי הגידול, אשר גורמת להידבקויות מעיים ובסופו של דבר לחסימה).
בנוסף, החולים יכולים לסבול משלשולים כתוצאה מהצטברות חיידקים סביב הגידול, בגלל החסימה החלקית שהוא גורם לה.
התמונה האופיינית ביותר היא הסמקה, שלשולים וקוצר נשימה.
מעבר לכך, חולים שפיתחו תסמונת קרצינואידית, יכולים לסבול גם מהבאים:
הסמקה לא טיפוסית, בהשראת היסטמין, אשר נשארת במשך שעות, ומותירה עיבוי של העור עם טלנגיאקטזיה (התרחבות הנימים).
היווצרות רבדים (פלאקים) פיברוטיים בלב הימני וכן אי-ספיקת המסתם התלת-פסיגי ואי-ספיקת לב ימנית, כתוצאה מרמות סרוטונין גבוהות (Carcinoid heart disease).
ביטוי נדיר של הסינדרום הוא Carcinois crisis – מצב מסכן חיים הנובע משחרור יתר של סרוטונין מהגידול (כתוצאה מניתוח או פעולה פולשנית אחרת; לכן חשוב להכין חולים כאמור באמצעות טיפול באנלוג של סומטוסטטין).
התפתחות פלגרה – מחלה הנובעת כתוצאה מחוסר בניאצין.
למעשה, כתוצאה מהקצאת רוב הטריפטופן מהתזונה לסרוטונין, קיימת ירידה בייצור הניאצין, שהוא תוצר נוסף של טריפטופן, וכתוצאה מכך מתפתחת פלגרה.
פלגרה מקושרת לתופעות כגון דרמטיטיס (דלקת העור), דמנציה ושלשולים.
הסרוטונין המיוצר על ידי הקרצינואיד מתפרק לתוצר חומצה 5-הידרוקסיאינדולאצטית (בקיצור: 5HIAA).
רמותיו של 5HIAA בדם אינן יציבות, ולכן כדי לבצע אבחנה של התסמונת, יש לבצע איסוף שתן למשך 24 שעות; חשוב לשמור על דיאטה דלה בסרוטונין ב-72 השעות שלפני הבדיקה כדי לא להטות את תוצאותיה.
מעבר לכך, הסמן החשוב ביותר באבחנה של קרצינואיד הוא כרומוגרנין A – חלבון הנמצא בכ-70% מהגידולים מסוג זה אך אם מוצאים אותו בדם אז ב-96% שקיים גידול.
דבר נוסף שטוב בכרומוגרנין הוא שרמתו היא בקורלציה למסה הגידולים ולשיפור עם הטיפול.
החלבון נמצא במרבית החולים עם גידולי קרצינואיד, אולם יש לזכור שקיימים מצבים היכולים לגרום לתוצאה חיובית שגויה (false positive) למשל, טיפול בתרופות מסוג מעכבי משאבות פרוטונים (PPI; Proton pump inhibitors) – ועל כן חולה המטופל בתרופות אלו צריך להפסיק אותן למשך שלושה שבועות ורק אז לבצע את הבדיקה לכרומוגרנין.
התאים המרכיבים את הקרצינואיד הם קטנים ולרוב מסודרים בקבוצות קטנות.
הם נצבעים חיובית לסמנים נוירואנדוקריניים (כגון כרומוגרנין A, סינפטופיסין, NSE).
בבדיקה היסטולוגית חשוב להעריך את מספר המיטוזות (ככל שיש יותר מיטוזות כך הגידול ממאיר יותר), יש לצבוע ל- Ki-67 ולחפש נוכחות של הגידול בכלי דם או סביב עצבים, כדי לבחון האם הגידול פלש לרקמות שמסביב.
המונח קרצינואיד נטבע לראשונה בשנת 1907 על ידי זיגפריד אוֹבֶּרְנְדוֹרְפֶר (Oberndorfer) פתולוג גרמני מאוניברסיטת מינכן.
פירוש המונח הוא "דמוי-קרצינומה" – שכן הגידול מתנהג כגידול שפיר, אף על פי שתחת מיקרוסקופ הוא נראה כגידול ממאיר.
על ידי דימות פונקציונלי ניתן לבחון האם הגידול מבטא קולטנים לסומטוסטטין.
כמו כן, הדימות עוזר לזהות אם המחלה נמצאת במקומות אחרים, וכן לבצע קביעת שלב (staging) לגידול.
כיום נעשית הבדיקה על ידי PET-CT (וליתר דיוק: GA68 DOTATOC PET-CT) – בדיקה אשר משתמשת באנלוג של סומטוסטטין כדי להיקלט באזורים שבהם יש גידול המבטא את הקולטנים.
במקרים רבים יש לשקול ניתוח להסרת הקרצינואיד – גם כאשר יש גרורות, הסרת הקרצינואיד משפרת את איכות חייו של החולה ומונעת חסימת מעיים.
בנוסף, קיים טיפול תרופתי ממרצי (adjuvant) לניתוח.
סומטוסטטין הוא הורמון המיוצר בהיפותלמוס ובמערכת העיכול, ויש לו חשיבות אבחנתית וטיפולית.
אצל 50% מהחולים יש התייצבות של המחלה מבחינת גודל הגידול.
כיום קיים טיפול באנלוגים לסומטוסטטין, המסומנים רדיואקטיבית – החומר נקלט בתוך הגידול והורס את רקמת הגידול; המועמדים לטיפול כזה הם חולים בעלי מחלה מטסטטית, ספירת דם תקינה, תפקוד כלייתי טוב ומצב כללי טוב.
קרצינומה של תאי בסיס היא הסוג השכיח ביותר של סרטן העור המתפתח - ככל קרצינומה - בשכבת האפיתל של העור, ובמקרה זה בשכבה התחתונה (ה"בסיסית") של תא האפיתל.
שכיחות המחלה באוכלוסייה מגיעה ל-30% באנשים בעלי עור בהיר.
סוג זה של סרטן לעיתים נדירות בלבד שולח גרורות או גורם למוות, ובעיקר מפריע למראה העור.
ב-80% מהמקרים הסרטן מופיע בראש ובצוואר.
ישנם מחקרים המעידים על עליה בשיעור סרטן זה בשנים האחרונות.
ניתן לסווג את המחלה לשלושה טיפוסים עיקריים:
בדרך כלל הגידול מופיע בצורת גוש קטן ועגול.
במקרה של קרצינומה שטחית (superficial basal cell cancer), הגידול נראה כמו כתם אדום (לעיתים קשה להבדיל בינו לאקזמה).
במקרה של קרצינומה חודרנית (Infiltrative basal cell cancers) הגידול נראה כמו עיבוי של העור או רקמת צלקת.
כימותרפיה - כימותרפיה יעילה במקרים מסוימים בלבד של קרצינומה שטחית.
הקרנה - רדיותרפיה נחשבת יעילה לכל הסוגים של הקרצינומה.
ניתוח - הניתוח שנחשב יעיל ביותר לכל סוגי הקרצינומה הוא ניתוח מוז (Mohs surgery), שהדיווח על שיעורי הצלחתו קרובים ל-98%.
בשיטה זו, מוסר הגוש החיצוני, ומיד נבדק במיקרוסקופ.
במידה והתאים בקצה שהוסר אינם נגועים, הטיפול הסתיים.
במידה והם מאובחנים כנגועים, מוסרת השכבה הבאה של העור, וכך הלאה.
ויסמודגיב - טיפול חדשני (בבליעה) ל-BCC גרורתי או מקומי במצב מתקדם.
שיעור ההצלחה עולה ככל שהגילוי והטיפול מוקדם.
קרקה נובו מסטו (בסלובנית: Košarkarski klub Krka Novo mesto) היא קבוצת כדורסל סלובנית מהעיר נובו מסטו.
המתמודדת בליגת העל הסלובנית ובליגה האדריאטית.
הקבוצה העפילה לליגה הבכירה בשנת 1997, ובעונתה הראשונה דורגה במקום הרביעי.
באותה שנה, המועדון לשמו את הספונסר הראשי שלו, חברה של צמחי מרפא "קרקה".
בשנה שלאחר מכן (1998/99), סיימה הקבוצה במקום השלישי.
בשנת 2000 זכתה הקבוצה בתואר הראשון של אליפות סלובניה והחלה להשתתף בסופרוליג.
בתחרות זו, השיגה שבעה ניצחונות מול 11 הפסדים, עד שהודחה על ידי האלופה פנאתינייקוס.
בעונת 2001/02 השתתפה ביורוליג בבית C עם 7 ניצחונות ו-7 הפסדים דורגה במקום החמישי בבית.
בעונת 2002/03 אימן בקבוצה הקרואטי נבן ספאחיה.
איתו זכתה הקבוצה באליפות סלובניה ואף הגיע לגמר גביע יול"ב, בו הפסידו לפאמסה ולנסיה בסיכום שני משחקים 168-154.
בעונת 2010/11 זכתה הקבוצה בגביע היורוצ'לנג', לאחר ניצחון 77-83 בגמר מול לוקומוטיב קובאן.
ובעונת 2011/12 השתתפה הקבוצה בגביע היורוקאפ.
בעונת 2013/14 זכתה הקבוצה בגביע הראשון שלה כשניצחה בגמר את אולימפיה ליובליאנה 73-80 ובכך השלימה דאבל היסטורי ראשון למועדון.
קרקוף היא פעולת הסרת הקרקפת או חלק ממנה מראשו של אדם חי או מת.
לעיתים זה כדי לספק הוכחה לניצחון ותעוזת הלוחם.
במקרים אחרים המניע הוא כלכלי: הלוחם מקבל תשלום עבור כל אדם שהוא הורג.
הקרקפת היא הוכחה למותו של האדם.
קרקוף מתקשר פעמים רבות לעימות האלים בצפון אמריקה.
בחלק מהמקרים שילמו באזורים אלו עבור קרקפות אינדיאניות.
בניגוד לאמונה הרווחת, קרקוף לא היה נהוג בקרב כלל האינדיאנים.
קרצג (בהונגרית: Karcag) היא עיר במחוז יאס-נאג'קון-סולנוק, בצפון המישור הגדול בחלקו המזרחי של מרכז הונגריה.
היא יושבת על אחד מעורקי התחבורה הראשיים (כביש 4) של המישור ההונגרי הגדול (אלפלד), באמצע הדרך בין דברצן לסולנוק.
החל מהמאה ה-13 התיישבו באזור שבטי הקומנים.
שמו של היישוב נזכר לראשונה במאה ה-14. במאה ה-16 היישוב הפך למרכז אזור נאג'קון (Nagykunság) – מקום יישובם של הקומנים.
רק לאחר 1745 החל תהליך העיור של היישוב.
בהמשך היא הפכה לעיר שדה.
יהודים ראשונים החלו להתיישב בקרצג משנת 1820, המצבה העתיקה ביותר בבית הקברות היהודי בעיר מתוארכת ל-1840, אך התיישבות מסודרת של יהודים החלה רק מ-1850. קהילה מאורגנת נוסדה ב-1855 והייתה אחראית גם על יהודי האזור.
חמש שנים לאחר מכן חיו ביישוב כבר 100 יהודים.
בית הכנסת הראשון נבנה ב-1872. הקהילה – שהייתה שייכת לזרם האורתודוקסי – גדלה במהירות ובשנים 1898–1899 נבנה בית כנסת חדש.
הקהילה היהודית הגיעה לשיא פריחתה ב-1910 כאשר נמנו בה יותר מ-1000 נפשות.
בנוסף למוסדות המסורתיים של הקהילה, כמו מקוה טהרה, חברה קדישא ובית מטבחיים, הוקם גם בית ספר יהודי ונוסדו ארגוני צדקה שתמכו במעוטי היכולת, בחולים ובקשישים.
כמו כן פעל במקום חוג קטן של תנועת "פועלי ציון".
אחד מרבני הקהילה היה הרב שלמה צבי שיק, הוא כיהן ברבנות הקהילה משנת 1869 ונפטר בשנת 1916.
על-פי מיפקד שנערך באפריל 1944, מנתה הקהילה כ-700 נפשות.
בתחילת מאי 1944, ניתנה הוראה לרכז את יהודי העיר בגטו.
הגטו בקרצג כלל שלושים בתים קטנים בקרבת בית העלמין היהודי.
באמצע חודש מאי 1944 רוכזו כל יהודי קרצג יחד עם יהודי האזור בגטו.
ב-10 ביוני 1944 הועברו תושבי הגטו למרכז השילוח המחוזי בבית חרושת לסוכר בסולנוק.
חלקם גורשו משם למחנה שטרסהוף שבאוסטריה, וחלקם נשלחו למחנה ההשמדה אושוויץ.
לאחר סיום מלחמת העולם השנייה, הוקמה הקהילה מחדש.
מספר הנספים בשואה לפי ספרי הקהילה הגיע ל-461 נפש.
כיום נותרו במקום יהודים בודדים.
ברנאט שיק (בהונגרית: Schück Bernát; קרצג, 1 בדצמבר 1872 – טימישוארה, ?) היה רב, סופר ותאולוג הונגרי.
וילמוש קרצג, מקודם פרקש ליפוט קרמר עד 1881 (בהונגרית: Karczag Vilmos; קרצג, 28 באוגוסט 1857 – באדן, אוסטריה, 11 באוקטובר 1923) היה סופר, פובליציסט, מחזאי, מנהל תיאטרון יהודי-הונגרי.
קְרָקוֹבְסְקיֶה פְּשֶׁדְמיֶישְׁצֶ'ה (בפולנית: Krakowskie Przedmieście) הוא שמו של רחוב חשוב בוורשה.
הרחוב מתחיל בכיכר הטירה וממשיך עד לאנדרטת קופרניקוס ולרחוב נובי שוויאט.
הרחוב נמצא בדרך שבנה המלך כדי לקשר בין הטירה המלכותית לארמון וילאנוב.
במאה השבע עשרה צצו בניינים וארמונות חדשים על הרחוב, שהיווה את הכניסה לוורשה, עיר הבירה החדשה של פולין.
ברחוב נמצאים כנסיית סנט אנה, ארמון הנשיאות, מלון בריסטול, הכנסייה הכרמליטית ואוניברסיטת ורשה.
רחוב זה הוא הרחוב ההיסטורי של ורשה, ובימי חג מתקיימות בו צעדות.
46-48 ארמון הנשיאות (הידוע גם בשם Pałac Prezydencki, Pałac Koniecpolskich, L או Pałac Namiestnikowski), הוא ארמון הנשיא של פולין הבנוי בסגנון נאו קלאסי.
15/17 ארמון פוטוצקי הוא ארמון רוקוקו הממוקם מול ארמון הנשיאות.
26/28 אוניברסיטת ורשה הוקמה בשנת 1816, כאשר לאחר חלוקתה של פולין מופרדת ורשה מהמרכז האקדמי הפולני הוותיק והמשפיע ביותר בקרקוב.
26/28 ארמון קזימיר שנבנה במקורו 1637–1641, נבנה מחדש בשנת 1660 עבור המלך ג'ון השני קזימיר (פולנית: Jan Kazimierz Waza, שממנו נלקח שמו).
מאז 1816 ארמון קזימיר שימש לסירוגין, ומשמש כיום, כמקום מושבה של אוניברסיטת ורשה.
בשנים 1817–1831 שכן בו הליציאום ורשה, בית ספר תיכון שבו אביו של פרדריק שופן למד צרפתית, ובוגרים אשר כללו את שופן עצמו.
32 אחד מארמונות הנאו קלאסיים היפים בורשה.
30 קצטרוברקי פאלאס נבנה בשנת 1844–1847 עבור משפחת אורוסקי ועוצב על ידי אנדז'יי גוונסקי.
מאז 1855, בבעלות משפחת קצטרוברסקי.
5 ארמון שפסקי אחת הדוגמות הבולטות של אדריכלות הרוקוקו בוורשה ששופץ בשנים 1712–1721
42/44 מלון בריסטול היא דוגמה מעולה של פאר של בורשה.
הוא נבנה בשנת 1900 על ידי חברה שבה היו כלולים איגנצי יאן פדרבסקי, פסנתרן פולני, ומאוחר יותר, ראש הממשלה.
13 מלון ארופנסקי הוא בניין מהמאה ה-19 שתוכנן על ידי אנריקו מרקוני.
34 כנסיית Visitationist, אחת מכנסיות הרוקוקו הבולטות בבירת פולין.
הוקמה בשנת 1651 על ידי מלכת מארי לואיז גונזגה דה נבר עבור מסדר הביקור של מריה הבתולה הקדושה.
בנייתה החלה בשנת 1664 והושלמה בשנת 1761.
68 כנסיית סנט אנה היא אחת הכנסיות הבולטות של פולין עם חזית נאו קלאסית.
הכנסייה ממוקמת בין המבנים העתיקים של ורשה.
במשך הזמן, ראתה שחזורים רבים, וכתוצאה מכך המראה שלה היום, ללא שינוי מאז 1788.
3 כנסיית הצלב הקדוש היא אחת מכנסיות הבארוק הבולטות בבירת פולין.
היא מנוהלת כיום על ידי נזירי המיסיונרית של וינסנט דה פול.
המבנה המרכזי נבנה בין 1679 ו-1696. המעצב העיקרי היה יוזף שמעון בלוטי האדריכל המלכותי ברויאל קורט של פולין.
זה מומן על ידי אב המנזר קזימייז.
במאה ה-19 הפנים שופץ מעט ובשנת 1882 כד עם הלב של פרדריק שופן נוסף באחת הקפלות.
52/54 הכנסייה הכרמליטית בעלת חזית בסגנון נאו-קלסי הבולטת ביותר בורשה, שנבנתה ב-1761–1783. המראה הנוכחי של הכנסייה החל במאה ה-17, והיא ידועה בעיקר בזכות צמד מגדלי הפעמונים שלה בצורת גלילים.
קרציית הכוכב הבודד (שם מדעי: Amblyomma americanum) היא קרצייה השכיחה באזורים עשירים בצמחייה במערב התיכון של ארצות הברית, אך התפשטה גם לאזורים אחרים.
עקיצתה אינה מכאיבה ואינה מורגשת, היא נשארת צמודה למארח ומוצצת את דמו במשך כשבוע עד שהיא מלאה דם.
לנקבה בוגרת יש כתם לבן על הגב ומכאן שם הקרציה "הכוכב הבודד".
לזכר יש פסים או נקודות בשולי השריון.
עקיצת הקרציה גורמת להתפתחות אלרגיה לבשר.
קרציית הכוכב הבודד נפוצה בארצות הברית במזרח, דרום-מזרח והמערב התיכון.
היא התפשטה גם לאזורים אחרים בארצות הברית כגון צפונה בניו יורק.
היא חיה באזורי חורש בשילוב של שיחים.
נמצאת גם באזורי מעבר בין חברות צמחים כדוגמת אזור בין חורש לעשב.
הקרציה משתמשת בשיחים או עשב גבוה כדי להיצמד למארחים שלה, היא מטפסת במעלה הגבעול או עד קצה העלה ומותחת את רגליה הקדמיות, וכאשר בעל חיים חולף נוגע ברגליים היא נצמדת אליו.
לאחר שנצמדה למארח היא יכולה לעבור איתו לאזור אחר.
הקרציה עוברת את הגלגולים הרגילים של ביצה, זחל, נימפה ובוגר.
היא ידועה כקרציה של שלושה מארחים, פירוש הדבר שבגלגולים השונים היא ניזונה ממארחים שונים.
עקיצת הקרציה עשויה לגרום לאדם לפתח אלרגיה לבשר.
התגובה האלרגית מופיע 4–8 שעות אחרי אכילת בשר, ובכך היא שונה מאלרגיות מזון אחרות שלרוב מופיעות מיד אחרי אכילת האלרגן.
האלרגיה נגרמת על ידי המולקולה אלפא גאל, שעוברת מהקרציה לאדם.
אלפא גאל היא פחמימה שקיימת באופן טבעי אצל כל היונקים, מלבד קופים ובני אדם שאיבדו את היכולת לייצר אלפא גאל לפני 20 מיליון שנה.
כאשר הקרציה עוקצת חיה כלשהי, למשל צבי או בונה, ולאחר מכן עוקצת אדם, היא עשויה להעביר ברוק שלה מולקולות אלפא גאל מדם החיה לאדם.
בתגובה לחדירת אלפא גאל לדם הגוף מייצר נוגדני IgE, שאחראי על הרבה תגובות אלרגיות.
האלרגיה זוהתה לראשונה ב-2009 בדוח שתיאר 24 מקרים של אלרגיה לבשר ולתרופה ביולוגית נגד סרטן, בעקבות עקיצת הקרציה.
תוך שנה התברר שמדובר במאות מקרים, ב-2012 התברר שמדובר באלפי מקרים בדרום ובמזרח ארצות הברית.
לאחר מכן דווח על אותו סינדרום של התפתחות אלרגיה לבשר גם באזורים אחרים בעולם, כולל אירופה ואוסטרליה בעקבות עקיצת קרציות מקומיות מסוג אחר.
ככל הקרציות, קרציית הכוכב הבודד עשויה להעביר מחלות.
קרקה (בסלובנית: Krka) הוא נהר באורך 95 ק"מ הזורם בדרום-מזרח סלובניה והמהווה יובל של נהר סאווה.
בתחילת הנהר יש מפלי מים רבים.
בעבר היו פזורים לאורך הנהר טחנות קמח רבות.
עתה פזורים לאורך הנהר אטקציות תיירותיות לרבות מבצר Otočec ליד נובו מסטו שנבנה על האי.
שם הנהר מופיעה במסמכים משנת 799. מקור הנהר הוא במערה צפונית לכפר קרקה, כ-25 ק"מ דרומית לליובליאנה בגובה של כ-312 מ'.
במהלך הנתיבו הנהר עובר מספר יישובים לרבות נובו מסטו וזמשקו.
הוא נשפך לסאווה בקרבת הגבול עם קרואטיה.
קרקוסרצ'ק (בהונגרית: Karakószörcsök) הוא כפר במחוז וספרם שבמרכז הונגריה.
כמו כפרים רבים באירופה גם בקרקוסרצ'ק מספר התושבים נמצא בירידה.
בקרקוסרצ'ק חיו יהודים בתקופות זמן שונות:
קרצינומה של תאי הכליה הוא סוג סרטן הכליה הנפוץ ביותר, שמקורו באבובית המקורבת, חלק ממערכת הצינורות הקטנים בנפרון, היחידה הקטנה המרכיבה את הכליה.
קרצינומה של תאי הכליה אחראית לכ-90-95% ממקרי סרטן הכליה ונפוצה בעיקר בגברים (ביחס של 1:1.5) ובעיקר בין העשור השישי לשביעי לחיים.
כיוון שלעיתים קרובות לוקח זמן רב במחלה עד להופעת התסמינים, שיעור גבוה יחסית של אנשים הסובלים מסוג גידול זה לרוב מגלים אותו כשהוא כבר בשלב מתקדם יחסית.
התסמינים הראשונים של המחלה כוללים לרוב דם בשתן (מופיע אצל 40% מהאנשים כתסמין הראשון למחלה), כאבים באגן (40%), מסה בבטן או באגן (25%), ירידה במשקל (33%), חום (20%), יתר לחץ דם (20%), הזעת לילה והרגשה כללית לא טובה.
כאשר הגידול שולח גרורות הן מתפשטות לרוב לבלוטות הלימפה, לריאות, לכבד, לבלוטת יותרת הכליה, למוח או לעצמות.
הטיפול הראשוני במחלה הוא לרוב הסרה חלקית או מלאה של הכליות עם הגידול, בעיקר בשלבים המוקדמים של המחלה.
בשלבים הראשונים של המחלה, כאשר הגידול טרם שלח גורות לאזורים אחרים בגוף או בכליה, שיעור השרידות של המחלה לחמש שנים הוא 65-90%, אך הוא יורד דרמטית אם הגידול התפשט.
בשנים האחרונות, כניסתם של הטיפולים האימונותרפים והטיפולים הממוקדים, תוצאות ההישרדות של חולי קרצינומה של תאי הכליה עם גרורות השתפרו משמעותית.
קרצינומה של תאי הכליה קשורה גם למספר תסמונות פארא-נאופלסטית שנגרמות מההורמונים המיוצרים על ידי הגידול או עקב תקפית מערכת החיסון של הגוף את הגידול ונמצאות בכ-20% מהמטופלים עם המחלה.
תסמונות אלו משפיעות לרוב על רקמות אליהן לא חדר הגידול עצמו.
התסמונות הפארא-נאופלסטית הנפוצות ביותר שנצפו בקרב מטופלים עם קרצינומה של תאי הכליה כוללות רמות סידן גבוהות בדם, ספירת תאי דם אדומים גבוהה, ספירת טסיות דם גבוהה ועמילואידוזיס משני.
גורמי הסיכון העיקריים לקרצינומה של תאי כליה הקשורים לאורח החיים כוללים על פי ההערכות עישון, השמנת יתר ויתר לחץ דם.
מוערך כי גורמי סיכון אלו מהווים עד 50% מהמקרים.
חשיפה תעסוקתית לכימיקלים מסוימים כמו אסבסט, קדמיום, עופרת, ממסים כלוריים, פטרוכימיים ו-PAH (פחמימנים ארומטיים פולי-מחזוריים) נבדקה על ידי מספר מחקרים עם תוצאות לא חד משמעיות.
גורם סיכון נוסף החשוד כמעלה את הסיכון למחלה כולל שימוש ארוך טווח בנוגדי דלקת שאינם סטרואידים (NSAIDS).
בנוסף, מחקרים מצאו כי נשים שעברו כריתת רחם נמצאות בסיכון כפול לפתח מחלה זו בהשוואה לאלו שלא עברו וכי צריכת אלכוהול בינונית בעלת השפעה מגנה מפני המחלה .
קרצינומה הפטוסלולרית היא הסוג השכיח ביותר של סרטן כבד ראשוני במבוגרים, וגורם המוות השכיח ביותר בקרב אנשים עם שחמת הכבד.
סוג גידול זה מתפתח במצבים הכוללים דלקת כרונית בכבד, והוא קשור באופן הדוק לצהבת כרונית נגיפית (עקב הפטיטיס B או הפטיטיס C) או חשיפה לרעלים כגון אלכוהול, אפלטוקסין או אלקלואידים פירוליזידינים.
מחלות מסוימות, כמו המוכרומטוזיס וחוסר באלפא 1 אנטיטריפסין, מעלות באופן ניכר את הסיכון לפתח גידול זה.
תסמונת מטבולית ומחלת הכבד השומני שאינה נובעת מצריכת אלכוהול מוכרים יותר ויותר גם כן כגורמי סיכון לגידול זה.
רוב מקרי הקרצינומה ההפטוסלולרית מופיעים אצל אנשים שכבר יש להם סימנים ותסמינים של מחלת כבד כרונית.
גידול זה עשוי להציג החמרה של הסימפטומים או ללא תסמינים בזמן גילוי הסרטן.
קרצינומה הפטוסלולרית עשויה להופיע עם תסמינים לא ספציפיים כמו כאבי בטן, בחילות, הקאות או תחושת עייפות.
תסמינים הקשורים יותר למחלת כבד כוללים כבד מוגדל, צהבת, מיימת, חבורות קלות כתוצאה מהפרעות בקרישת הדם, חוסר תיאבון וירידה לא מכוונת במשקל.
הרוב המכריע של HCC מופיע באסיה ובאפריקה שמדרום לסהרה, במדינות בהן וירוס ההפטיטיס B הוא אנדמי ורבים נגועים מלידה.
שכיחות הקרצינומה ההפטוסלולרית בארצות הברית ובמדינות מתפתחות אחרות עולה בשנים האחרונות עקב עלייה בזיהומים של נגיף ההפטיטיס C.
קרצינומה הפטוצלולרית, כמו כל סוג סרטן אחר, מתפתחת עקב שינויים ומוטציות אפיגנטיות המשפיעים על התא להתחלק בקצב גבוה יותר או לגרום לתא להימנע מאפופטוזה (הרס התא עצמו כמנגנון הגנה).
זיהומים כרוניים של הפטיטיס B או C יכולים לסייע להתפתחות קרצינומה הפטוסלולרית עקב הפעלה חוזרת של מערכת החיסון של הגוף כנגד תאי הכבד.
תאי דלקת שהופעלו על ידי מערכת החיסון משחררים חומרים המכונים רדיקלים חופשיים, אשר עלולים לגרום לנזק ל-DNA של התא ולהוביל למוטציות גנטיות מסרטנות.
כמו בכל סרטן, הטיפול והפרוגנוזה של HCC משתנים בהתאם להיסטולוגיה של הגידול, הגודל, עד כמה התפשט הסרטן ובריאותו הכללית של המטופל.
ההשירדות בסוג סרטן זה אינה טובה כיוון שרק 10-20% מקהרצינומות ההפטוסלולריות ניתנות להסרה בעזרת ניתוח.
אם לא ניתן להסיר את הגידול לחלוטין, הגידול לרוב קטלני תוך 3 עד 6 חודשים.
קרצ'נד (בהונגרית: Kerecsend) הוא כפר במחוז הווש בצפון מזרח הונגריה.
האזור היה מיושב לסירוגין מהמאה ה-14 והוזכר לראשונה בכתבים משנת 1337.
יהודים חיו בקרצ'נד במאה ה-18 ובמאה ה-19 עד שנת 1944 נרצחו יהודים מהכפר בשואת יהודי הונגריה.
במהלך מלחמת העולם השנייה ביוני 1944 הובלו יהודי כמה כפרים מהאזור לבית חרושת ללבנים בקרצ'נד, ביניהם יהודי פטרוואשארה, יהודי ורפלט, יהודי אגר ויהודי טיספירד.
קרקהרסט (בהונגרית: Kerekharaszt) הוא כפר קטן במחוז הווש בצפון מזרח הונגריה.
הכפר נמצא באזור הגבול בין מחוז הווש למחוז פשט, עד שנת 1947 היה הכפר חלק מהכפר ורשג שנמצא בנפת אסוד שבמחוז פשט.
בשנת 1947 הפך לכפר עצמאי ובשנת 1967 התאחד עם הטוון.
בשנת 2006 הוחלט לחדש את עצמאותו של הכפר וב-1 באוקטובר 2006 הכפר החל לתפקד כיישוב עצמאי.
בראשות הכפר עומד אדאם סאבו מאז 2006 ועד היום.
קרצינוגנזה, הנקראת גם אונקוגנזה, היא היווצרות של סרטן, לפיה תאים נורמליים הופכים לתאים סרטניים.
התהליך מאופיין בשינויים ברמה התאית, הגנטית והאפיגנטית וחלוקת תאים לא תקינה.
חלוקת תאים היא תהליך פיזיולוגי המתרחש כמעט בכל הרקמות ובמגוון נסיבות.
בדרך כלל, האיזון בין התפשטות ומוות תאי מתוכנן, בצורה של אפופטוזיס, נשמר כדי להבטיח את שלמות הרקמות והאיברים.
על פי התיאוריה המקובלת הרווחת של קרצינוגנזה, תאוריית המוטציות הסומטיות, מוטציות ב-DNA ואפימוטציות שמובילות לסרטן משבשות את התהליכים המסודרים הללו על ידי הפרעה לתכנון המסדיר את התהליכים, ומפרות את האיזון התקין בין התפשטות ומוות תאי.
זה מביא לחלוקת תאים בלתי מבוקרת.
גרסאות של גנים תורשתיים עלולים לגרום לאנשים לסרטן.
בנוסף, גורמים סביבתיים כמו חומרים מסרטנים וקרינה גורמים למוטציות שעשויות לתרום להתפתחות סרטן.
לבסוף טעויות אקראיות בשכפול DNA רגיל עלולות לגרום למוטציות שגורמות לסרטן.
בדרך כלל נדרשת סדרה של מספר מוטציות לסוגים מסוימים של גנים לפני שתא תקין יהפוך לתא סרטני.
בממוצע, למשל, נמצאות בסרטן המעי הגס 15 מוטציות "נהגים" ו-60 מוטציות "נוסעים".
מוטציות בגנים המווסתים את חלוקת התאים, אפופטוזה ותיקון DNA עלולות לגרום לשגשוג תאים בלתי מבוקרת ולסרטן.
קרצו היא עיר הממוקמת במחוז סאגה באי קיושו, יפן.
שמה, נוצר מהמילה קרה היפנית 唐 kara (שפרושה, סין, או היבשת מזרח אסיה בכלל), והמילה טצו-津 tsu (שפרושה, נמל).
השם מסמל את חשיבותה ההיסטורית של העיר, כנמל סחר עתיק בין יפן עם סין וקוריאה.
האזור המרכזי של קרצו, ללא העיירות והכפרים שאוחדו לתוך העיר ממחוז היגאשימאצוורה לשעבר, מונה 78,386 תושבים.
נכון ל-1 בינואר 2020, העיר מנתה 117,663 תושבים וצפיפות אוכלוסין עמדת על 241 נפש לקמ"ר.
קרצו היא העיר השנייה בגודלה במחוז סאגה אחרי בירת המחוז העיר סאגה מבחינת גודל האוכלוסייה.
ב-1 בינואר 2005, העיירות Chinzei, Hamatama, היזן, Kyūragi, אוצ'י, Yobuko, Nanayama והכפר Kitahata (כולם ממחוז היגאשימאצוורה לשעבר) שמוזגו לתוך העיר קרצו.
קו האורך הגאוגרפי 130 מזרח חוצה את העיר ולציון נקודת המעבר נקבע שילוט לצד מסילת הרכבת והכביש המהיר המגיעים לעיר.
בשל קרבתה ליבשת אסיה, קרצו ידועה כבר מהזמן העתיק כתחנת ביניים בדרך לקוריאה ולסין.
פארקים טבעיים הסמוכים לעיר: פארק טבעי Hachimandake Prefectural, הפארק הטבעי המחוזי Sefuri-Kitayama והפארק טבעי Tenzan Prefectural.
תחת שלטון ritsuryō, נפה מהעיר הנוכחית הייתה חלק ממחוז הייזן שבוטל בשנת 2005. בשנת 1591, על החוף הצפוני של העיר (לשעבר העיר צ'ינזי), נבנתה טירת נגויה .
בשנה שלאחר מכן, היא הפכה למקום שממנו החלה מלחמת האימג'ין מלחמת יפן קוריאה בין השנים 1592–1598 על ידי טויוטומי הידיושי.
באמצע 1593 עדין בתקופת אדו, טרזאווה הירוטאקה נטש את טירת נגויה, והקים את טירת קראצו ובשנת 1602 החל לשלוט ממנה על כל האזור.