tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
מחקרים אסטרונומיים מראים כי לא רק בכדור הארץ ישנה פעילות סייסמית, אלא גם על גרמי שמיים אחרים במערכת השמש.
אמנם, סיבות הרעידות לא בהכרח דומות לאלו שנגרמות על כדור הארץ, שכן פני השטח, המבנה הפנימי והרכבם שונים.
במהלך משימות אפולו הציבו האסטרונאוטים על פני הירח מודדים סייסמיים אשר גילו שיש בו רעידות אדמה.
בשנת 2019 תועדו לראשונה במאדים רעידות אדמה על ידי הנחתת InSight.
ייתכן שגם בירח "איו" של כוכב הלכת צדק ישנן רעידות אדמה.
רעידת אדמה (או רעש) היא תופעת טבע גאולוגית, המתרחשת לרוב בקרבת החיבורים שבין הלוחות הטקטוניים, והקשורה לתאוריית טקטוניקת הלוחות.
בעת רעידת אדמה רועדים פני הקרקע במשך זמן קצר.
תופעות אופייניות של רעידת אדמה חזקה (דרגה 6 ומעלה בסולם מגניטודה לפי מומנט), הן התמוטטות מבנים וגשרים, ולעיתים גלי ים עזים הקרויים "צונאמי" (כשמוקד הרעידה בקרקעית הים ובעל מכניזם אנכי של ההעתק עליו מתרחשת התזוזה היחסית).
בדרך כלל לאחר רעידת אדמה, ישנן רעידות עוקבות נוספות.
עוצמת השפעתן של רעידות האדמה מוערכת על פי "סולם מרקאלי" וסולמות עוצמה סייסמית דומים.
באמצעות סולמות אלה מעריכים את עוצמת הרעש על פי תוצאות ההרס על תשתיות, מבנים וכדומה.
מכאן שהעוצמה היא ערך שמשתנה ממקום למקום, על פי חומרת האפקטים הסייסמיים שנצפו בו.
סולם ריכטר לעומתו, מודד את גודל רעידת האדמה, שהיא כמות האנרגיה שהשתחררה במוקד.
הסולם נכנס לשימוש רק בשנת 1935. לכן, כל הנתונים על גודלי רעידות האדמה לפני 1935 הם רק ההערכה.
גודל הוא תרגום לעברית של המילה הלועזית מגניטודה (magnitude).
סולם ריכטר מודד את גודל הרעידה על פי גודל המשרעת המקסימלית שנקלטה בסייסמוגרפים שבתחנות הסייסמוגרפית הפזורות לעשרות אלפיהן ברחבי העולם.
הסולם משמש היום לקביעת גודלן של רעידות אדמה מקומיות, ואילו רעידות אדמה מעל גודל של 3.5 נמדדות בסולמות מגניטודה, דוגמת סולם מגניטודה לפי מומנט.
נהר המיסיסיפי הוסט ממסלולו כתוצאה מסדרת הרעידות.
גררה אבדות בהוואי וביפן.26 ביולי 1963סקופיה, יוגוסלביה1,0706.1הרס רב ברחבי העיר.
קניה: 18 באוקטובר 2005רעידת האדמה בקשמיר הגורמת לפגיעות בפקיסטן, הודו, ואפגניסטן.
100,000 7.6 מספר הרוגים בכל מדינה כתוצאה מרעש־האדמה:
לא היו נפגעים.12 בינואר 2010רעידת האדמה בהאיטי (2010) מעל ל-230,000 7.0 שמונה ימים אחרי, התרחשה רעידת אדמה משנית בחוזק של 6.1 בסולם מגניטודה לפי מומנט.
קמצ'טקה 4 בנובמבר 1952 קמצ'טקה, רוסיה ?
בשל העובדה שארץ ישראל ממוקמת על מפגש של שני לוחות טקטונים, הקרוי השבר הסורי אפריקני, היא מועדת לרעידות אדמה רבות.
רעידות אדמה רבות התרחשו בזמן העתיק, אחת מוזכרת בספר עמוס בתנ"ך ובעקבותיה נאלץ המלך עוזיה לשפץ את הנזקים שנגרמו לבית המקדש הראשון.
רעידה משנת 31 לפנה"ס גבתה כ-30,000 קורבנות בנפש לפי יוסף בן מתתיהו, רעידת אדמה אחרת החריבה את העיר בית שאן בתקופה הערבית הקדומה בשנת 749 לספירה.
רשימת רעידות אדמה בולטות בישראל:
המאה ה-8 לפנה"ס – רעידת אדמה בממלכת יהודה המתועדת בתנ"ך (ספר עמוס א, א).
נזקים נגרמו בקומראן ובמצדה, וקבר יאסון בירושלים נהרס.
33 – רעש אדמה חזק בירושלים, שככל הנראה קשור לאירוע המתואר בברית החדשה, בסמוך למותו של ישו.
חוקרים גורסים כי עוצמת הרעש הגיעה ל-8.2 בסולם ריכטר.
129 או 130 – רעידת אדמה חזקה ארעה שנים בודדות לפני מרד בר כוכבא, וגרמה להרס רב המבצרים ברחבי הארץ
363 – רעידת אדמה שהסבה נזקים בכל הארץ.
באיגרת של קירילוס הבישוף של ירושלים מופיע רשימת כמויות הנספים בכל עיר בארץ.
כמו כן, רעידת אדמה זו הפסיקה את עבודות בניין בית המקדש השלישי שהיו בהוראת יוליאנוס הכופר.
19 באוגוסט 502 – הרס בעכו ובלטרון/ניקופוליס.
749 – רעש שביעית: ארמון הישאם ליד יריחו נהרס עם הערים סוסיתא, טבריה, בית שאן, סרטבה וחצור, ג'רש, כפר נחום, פלה, נזקים בירושלים.
לפי אחד המקורות נהרגו כ-20,000 איש.
נזקים בירושלים וביריחו, צונאמי בעכו.
1068 – העיר רמלה נהרסת כליל.
1202 – לפי אחד המקורות שכנראה הגזים מספר ההרוגים בשכם היה 30,000 איש.
אחראית לתזוזתו האופקית של חצי מצד עתרת למרחק של 1.6 מטרים.
בירושלים נהרסו כנסיית הקבר ומסגד עומריה.
30 באוקטובר 1759 – רעש הורגש ברוב שטחי ארץ ישראל וסוריה.
תזוזה נוספת במצד עתרת, חציו זז בחצי מ'.
1906 – כמעט בו זמנית עם הרעידה באמריקה, רעידת אדמה גורמת להפסקת זרם הירדן ל-24 שעות.
11 ביולי 1927 – רעידת אדמה בעוצמה של 6.25. כ-280 הרוגים וכ-900 פצועים בארץ ישראל ובעבר הירדן.
זו רעידת האדמה ההרסנית היחידה שהתרחשה במאה ה-20.
17 במרץ 1956 – רעידת אדמה בעוצמה של 5.5, המוקד הוא הרי השוף בלבנון.
31 במרץ 1969 – מוקד הרעש בכניסה למפרץ אילת.
הרעש הורגש בדרום הארץ ובשקע הירדן, ובמידה קטנה יותר בשאר הארץ.
בשל ריחוק הרעש ממוקדי האוכלוסייה לא היו נזקים.
24 באוגוסט 1984 – רעידת אדמה בעוצמה של 5.0 שמוקדה היה סמוך לקיבוץ יגור, גרמה לנזקים בחיפה ובצפון הארץ.
22 בנובמבר 1995 – רעידת אדמה בעוצמה של 6.2 שמוקדה היה ב, כ-150 קילומטר דרומית לאילת.
בעיר אילת נפערו סדקים בכבישים ובתים, אך לא נרשמו התמוטטויות מבנים.
11 בפברואר 2004 – רעידת אדמה בעוצמה של 5.1 שמוקדה היה בים המלח.
קרסו חלקים מכמה מבנים, וקריית הממשלה פונתה.
27 ביוני 2015 – רעידת אדמה בעוצמה של 5.2 שמוקדה היה כ-62 קילומטרים דרומית מאילת.
רעידת האדמה הורגשה גם בקהיר.
לא דווח על נפגעים או קריסת מבנים.
שלושת רעי איוב – אליפז התימני, בלדד השוחי וצופר הנעמתי – הם דמויות מקראיות המוזכרות בספר איוב.
הרעים מגיעים אל איוב במטרה לנחם אותו, לאחר ששמעו על הרעות אשר נפלו בחלקו, ומנסים להציע להן הסבר.
דיונם של הרעים עם איוב מהווה חלק עיקרי בספר.
איוב מתלונן על מר גורלו, מקלל את היום בו נולד ומייחל למותו, ואילו הרעים מייצגים את העמדה הרווחת במקרא, לפיה עונשיו של איוב באו עליו בעקבות מעשים שעשה או שעשו בני משפחתו.
בעוד איוב מגיע למסקנה המצערת אותו כי העולם פועל על-דרך "צדיק ורע לו, רשע וטוב לו", רעי איוב גורסים כי "צדיק וטוב לו, רשע ורע לו".
בנוסף, עמדותיהם מבטאות גישה על פיה אלוהים שופט את האדם בצדק, והאדם אינו יכול להבין את דרכי הצדק האלוהיות.
אליפז התימני מביא את דעת הנבואה, בלדד השוחי את דעת המסורת ואילו צופר הנעמתי את הדעה הפילוסופית.
בנוסף לרעי איוב ישנה דמות נוספת שמנסה לנחם את איוב והוא אליהוא בן ברכאל הבוזי, שהוא הצעיר מכולם ומביא את דבריו לאיוב לאחר שהתאכזב מדברי רעיו.
אליפז, בלדד וצופר הם צורות אחרות לשמות מלכי אדום שמופיעים ב: אליפז בן עשו, בדד (אבי הדד) וצפו (בתרגום השבעים: צופר).
במאה השמינית לפנה"ס מופיעה תיבת השוחי בצורה: "סוחו", בכתובתו של שמשִ רִש אֻצֻר, שהיה נציב סוחו ומארי שעל הפרת התיכון.
אליפז התימני הוא הדובר הראשון בכל שלושת מחזורי הנאומים ועל כן, הנחה רווחת היא שהוא החשוב משלושת רעיו של איוב.
טענות אליפז בוויכוח בין איוב לרעיו
לאחר שבעת הימים בהם יושבים הרעים אצל איוב מבלי לדבר, פתח איוב את פיו וקילל את היום בו נולד.
כנגדו השיב אליפז שייסורין לא באים על אדם לחינם ועליו לחזור בתשובה.
איוב טען כנגד אליפז שהוא טועה.
איוב טוען שהוא צדיק וכי הוא נענש על לא-עוול בכפו.
דברי אליפז מנוסחים בעדינות כך שקשה לקבוע האם בכוונתו היה לנחם את איוב או להוכיחו על חטאים נסתרים.
לפי חלק מן החוקרים, קרוב לוודאי שאליפז ביקש לנחמו ולייעץ לו כיצד להתמודד על הסבל מבלי שיתייאש ויאבד את אמונתנו.
בסוף טוען אליפז, באופן צדקני, שהייסורים באים על האדם כדי לחנכו ולכן עליו לקבלם באהבה (ה 19: בְּשֵׁשׁ צָרוֹת יַצִּילֶךָּ וּבְשֶׁבַע׀ לֹא־יִגַּע בְּךָ רָע:) נראה שעוצמת הסבל ואופיו לא מתקבלים על הדעת של איוב בתור מעשה חינוכי.
אליפז מגלם כאן דמות של חכם האמון על השקפת עולמה של החכמה המעשית, השמרנית.
כל הסבריו לסבלו של איוב הם רעיונות ידועים ומקובלים, המתאימים למקרים של אנשים רגילים וממוצעים, אך אין בהם כדי לבאר את המקרה המיוחד והחריג של איוב, הצדיק שעולמו חרב עליו בשעה אחת .
חוקרים אחרים, מצביעים על כך שדברי אליפז הם תוכחה המסווית כנחמה.
לדידם, לפי דעתו של אליפז, איוב חטא ולכן הוא מקבל ייסורים, אולם משום כבוד חברו לא רצה לומר לו זאת במפורש ולכן הבליע את הטענות הללו בתוך דברי נחמה מתוך תקווה שחברו יכיר ברשעתו ויחזור בתשובה.
הרמיזות של אליפז מפוזרות בדבריו לכל אורכם – החל מחזיון הלילה שממנו אליפז מסיק שכנראה איוב חטא כמו כל בני האדם (ואף המלאכים), אך הוא לא מצביע על חטא מפורש אלא "מסיק" על חטא כלשהו מקל וחומר.
מלבד הכלל, אליפז רומז שאופן התגובה של איוב לייסורים מעיד כך שיראתו של איוב לא טהורה לחלוטין שכן הוא אינו מתוודה ולא מתפלל לאלוהים.
עמוס חכם רומז לכך ששאלתו של אליפז על אפשרות מותם של צדיקים (ד 7: זְכָר־נָא מִי הוּא נָקִי אָבָד וְאֵיפֹה יְשָׁרִים נִכְחָדוּ:) נענית באופן מחוכם ומרומז – אליפז ראה רשעים נכחדים, אך בדבר זה אין כדי להוכיח שאין צדיקים שנכחדים.
בזה בא מחבר ספר איוב לרמוז לקורא המעמיק שהדברים השגורים בפי הבריות בשאלת שכר ועונש מופרכים ויש לחפש לשאלה זו תשובות אחרות.
לאור הנאום הזה, מציע יאיר הופמן, לתפוס את דמותו של אליפז כאפיון של "מאמין דוגמטי".
אליפז לא יכול לצאת מתוך המסגרת הדוגמטית של האמונה בשכר לצדיק ועונש לרשע ועל כן ניסיונות הנחמה שלו לאיוב כוללים ניסיונות לשמור על שלוש אמונות יסוד: א.
איוב סובל, סבל זה הוא אלוהי ולכן נגרם בגלל חטא.
לפיכך, נדרש אליפז לנסח תורת גמול על פיה כל אדם הוא חוטא במובן מסוים.
גם בסבב הוויכוחים השני דיבר אליפז ראשון וניסה להוכיח לאיוב שיש בעולם צדק ומערכת של שכר ועונש, הפעם על ידי הוכחת טענת "רשע וטוב לו", והסביר שמציאות זו לא קיימת, כל הרשעים סובלים וזו ראיה לכך שהקב"ה משיב לכל אדם כגמולו.
טענה זו היא רמז לכך שיש באיוב עוון מסוים ובגללו הוא נענש.
איוב לא קיבל את טענת אליפז, וטען שיש רשעים רבים שטוב להם.
גם כאן הכחיש איוב את טענותיו של אליפז.
על שמו של אליפז נקרא הקיבוץ אליפז.
דמותו של אליפז מוזכרת בהקשרים שונים בספרות חז"ל.
הוא מוזכר בסדר עולם רבה פרק כ"א ולאחר מכן ב שם נמנה אליפז ברשימה של נביאים שבאו מקרב אומות העולם.
בילקוט שמעוני נאמר שמבניו יצא עובדיה הנביא.
בלדד היה השני משלושת רעיו של איוב.
על פי חכמים היה בלדד מצאצאי שוח, אחד מבני קטורה אשת אברהם.
טענות בלדד בוויכוח בין איוב לרעיו
בסבב הראשון טען בלדד שאלוהים לא מעניש צדיקים ואם איוב נענש אבל ימשיך לדבוק בדרכי ה' בסופו של דבר ייטיב לו מאוד.
איוב ענה שזה לא נכון, וה' לא מיטיב או מרע לפי מעשים, אלא מכלה תם ורשע.
בסבב השני האריך בלדד בתיאור סבלם של הרשעים שגם אם באופן זמני מצליחים בטווח הארוך הם יפלו וייענשו.
איוב לא ענה לו ישירות אלא תיאר את ייסוריו ומהם הביא ראיה לחוסר הצדק.
בסבב השלישי טען בלדד שאדם לא יכול להבין את מעשי ה' כי לאדם אין הבנה בשיקוליו ובמעשיו.
איוב ענה לו שהוא יודע את גדולת ה' ודברי בלדד לא הועילו לו כלל ואחר האריך בתיאור גדולת הקב"ה ובתאור כאביו וייסוריו.
היישוב צוקים נקרא על ידי ועדת השמות בשם בלדד, אך בשל התנגדות תושבי המקום, שונה שם היישוב.
הכתב בלדד השוחי קרוי על שם בלדד השוחי.
טענות צופר בוויכוח בין איוב לרעיו
צופר היה השלישי בחשיבותו מבין הרעים, ולכן דיבר אחרון בשני סבבים, בשלישי לא השתתף.
בסבב הראשון אמר צופר שתפקידנו הוא לקיים מצוות אבל אנחנו לא יכולים להבין באמת את דרכי ה' וחשבונותיו.
איוב ענה לו שהוא חכם בדיוק כמו רעיו, ויודע את דבריהם, אך כעת הוא נוכח שהמציאות לא הגיונית ושאין שכר ועונש.
בסבב השני בו נידונה שאלת "רשע וטוב לו" תיאר צופר את ייסוריהם הרבים של הרשעים, ואיוב השיב לו שדבריו הם הבל והאריך מנגד בתיאור הצלחתם ושמחתם של הרשעים.
בסבב השלישי לא דיבר צופר.
על שמו נקרא המושב צופר שבערבה.
לאחר סבבי ההתנצחות בין איוב לרעיו התערב בוויכוח אליהוא בן ברכאל הבוזי, שכעס על איוב שחשב שהוא יותר צודק מאלוהים וכעס על רעיו שהרשיעו אותו כי הם לא מצאו תשובות לטענותיו.
בהמשך דיבר הקב"ה אל איוב ואמר לו שאין לאדם יכולת להבין את הדרך בה מנהיג ה' את עולמו, מה שגרם לאיוב לחזור בתשובה.
לאחר מכן התגלה הקב"ה לאליפז ואמר לו שהוא כועס עליו ועל רעיו "כִּי לֹא דִבַּרְתֶּם אֵלַי נְכוֹנָה כְּעַבְדִּי אִיּוֹב", וציווה עליו לבוא עם חבריו אל איוב, להקריב שבעה פרים ושבעה אילים ולבקש מאיוב שיתפלל עליהם שה' יסלח להם או שתבוא עליהם רעה.
לאחר שהסכים איוב להתפלל על רעיו, העשיר אותו ה' כפליים מעשרו הראשון, ואף נולדו לו ילדים כמספר הילדים הראשונים שהיו לו.
רעידת האדמה באגאדיר התרחשה ב-29 בפברואר 1960 בשעה 23:41, בעיר אגאדיר שבמרוקו.
היא הייתה רעידת האדמה החזקה ביותר שנמדדה בתולדות מרוקו עד אותה עת.
מחקר משנת 2020 העריך שמספר ההרוגים היה גדול יותר, בין 12,000 ל-20,000. לפחות 35 אלף אנשים נותרו ללא קורת גג.
מספר ההרוגים היווה כשליש מאוכלוסיית העיר באותה עת.
באגאדיר ישבה קהילה יהודית גדולה וחשובה, ועל פי הערכות כ-1,500 יהודים נספו ברעידת האדמה ו-200 הוכרזו נעדרים.
אגאדיר היא עיר מרכזית במרוקו, לחוף האוקיינוס האטלנטי, בסמוך למרגלות הדרום-מערביים של הרי האטלס, צפונית לנקודה שבה נהר סוּס זורם לאוקיינוס, וכ-510 קילומטרים דרומית לקזבלנקה.
אגאדיר היא עיר הבירה של פרפקט אגאדיר אידה-או-טאנן ושל מחוז סוּס-מָאסַה.
היקף האוכלוסייה בעיר עמד בשנת 1960 על 16,770 נפשות.
ברם, בהיותה עיר תיירותית, וידועה גם כבירת התרבות הברברית במרוקו, ההערכה בעת ההיא הייתה שביום התרחשות רעידת האדמה, שהו בעיר בסך הכל כ-50,000 נפשות.
ראשיתה של אגאדיר בתחילת המאה ה-16, כשאציל פורטוגזי הקים מצודה צפונית-מערבית לאגאדיר הישנה, על גבעה בגובה של כ-250 מטר מעל פני הים ולחופו, שם הוקם גם נמל קטן.
סביב המצודה התפתחה התיישבות אורבנית של מהגרים מפורטוגל ושל מקומיים, לרבות יהודים.
באמצע המאה ה-16 נכבשה העיר על ידי שבטים מקומיים, ומאז התפתחה העיר המרוקנית.
החל משנת 1912, ובמסגרת הסכם פאס, הפכה מרוקו להיות פרוטקטורט צרפתי.
בעקבות ההסכם התפתח נמל אגאדיר, העיר החלה בצמיחה מחודשת והפכה בין השאר גם ליעד תיירותי לחוף האטלנטי.
ב-1956 פג תוקפו של הסכם פאס, ומרוקו זכתה לעצמאות.
הרי האטלס, שמשתרעים על פני מרוקו, אלג'יריה ותוניסיה, נמצאים דרומית לגבול שלאורכו מתנגשים הלוח האירואסייתי והלוח האפריקאי.
לשני הלוחות האלה יש קרום יבשתי, ועל כן הם בעלי צפיפות סלע ממוצעת דומה.
בהתנגשותם, הם יוצרים התרוממות של קרום כדור הארץ, שלאורך ההיסטוריה הגאולוגית יצרה את הרי האלפים ואת הרי האטלס, שמהווים למעשה את המשכם.
התרוממות זו באזור האטלס נמשכת גם בתקופתנו בקצב ממוצע של כמילימטר אחד בשנה, והיא פועל יוצא של רעידות אדמה גדולות שמתרחשות לאורך הגבול בין הלוחות.
מסיבות אלה, רעידות אדמה גדולות אינן נדירות לאורך הרי האטלס בכלל ובמרוקו בפרט, הגם שאינן שכיחות כמו באזורי גבול אחרים לאורך לוחות טקטוניים, כמו קליפורניה, מרכז אירופה והבלקן.
כמה רעידות אדמה גדולות שהתרחשו בעבר זוהו באמצעות מחקרים מאקרוסייסמיים: בשנת 1045 או 1046, וגם בשנים 1079 ו-1408, התרחשו באזור פאס רעידות אדמה הרסניות.
יש תעודות היסטוריות אמינות שמעידות על רעידת אדמה הרסנית שהתרחשה בשנת 1522 עם עוצמות סייסמיות של IX (מחריבה) באותו אזור.
על פי מחקרים, בשנת 1624 התרחשו באזור פאס רעידת אדמה במגניטודה משוערת של כ-6.7, ובאגאדיר רעידת אדמה במגניטודה משוערת של 6.4. רעידת האדמה הגדולה של ליסבון בשנת 1755 גרמה לאלפי הרוגים גם במרוקו, באזור מקנס ולאורך החוף המערבי של מרוקו בין טנג'יר לאגאדיר.
בין סאפי לאגאדיר נצפתה עוצמה סייסמית של VII (חזקה מאד) בסולם מרקאלי.
בשנת 1761 התרחשה באגאדיר רעידת אדמה הרסנית נוספת.
רעידת האדמה של 1960 היא הבאה הידועה מאז 1761. בשנים 1994, 2004 ו-2016 התרחשו באזור האטלס 3 רעידות אדמה במגניטודה שנעה בין 6.0 ל-6.3. בחודש ספטמבר 2023 התרחשה רעידת אדמה הרסנית במגניטודה 6.8 בהרי האטלס המערביים, במוקד שאותר בכמחצית המרחק שבין מרקש לאגאדיר.
רבות מרעידות האדמה האלו גרמו למאות ואף לאלפי הרוגים.
מספר ההרוגים היווה אחוז נכבד מאוכלוסיית העיר באותה עת, שבאופן רשמי עמד על 16,770 נפש בשנת 1960, ובשנת 1961, לאחר רעידת האדמה, עמד על 18,851 נפשות.
אולם כאמור, בגלל היותה עיר נופש ותיירות, מוערך שהיו בה בעת רעידת האדמה כ-50,000 נפש.
יש שהעריכו שכשליש מתושבי העיר (הקבועים והארעיים/תיירים) בעת רעידת האדמה נהרגו.
אחוז זה גבוה מאוד לעומת הידוע על אודות אחוז הרוגים בעיר כלשהי ברעידת אדמה, שהוא כ-1.6%.
כ-75% מהבניינים בעיר החדשה נחרבו, ובשכונה הצפון-מערבית הצפופה הגיע השיעור לכ-90%.
לפחות 35 אלף אנשים נותרו ללא קורת גג.
בשנת 1960 מנתה הקהילה היהודית באגאדיר כ-2,500 נפש.
הקהילה הייתה מרוכזת ברובע היהודי בעיר העתיקה.
בעת רעידת האדמה וגל הצונמי שבא בעקבותיה נהרסו כ-80% מבתי המגורים וכל המוסדות היהודיים בעיר, ביניהם בית ספר של רשת אליאנס, גן ילדים של הג'וינט וישיבת חב"ד.
מתוך 80 הילדים שלמדו בישיבה, רק 16 הוצאו מבין ההריסות וגורלם של הנותרים נשאר לא ידוע.
על פי ההערכות, נספו 1,500 מתושבי הרובע ו-200 הוכרזו נעדרים.
הקהילה היהודית בקזבלנקה, בסיועו הכספי של ארגון הג'וינט, קלטה את 800 הניצולים מבין יהודי אגאדריר.
עם היוודע דבר האסון, הודיעה הסוכנות היהודית לכל הרשויות שטיפלו בדבר כי מדינת ישראל מוכנה לקלוט באופן מידי את כל הניצולים היהודים.
ניצולי רעידת האדמה זכו לעלות לארץ רק בשנת 1961 במסגרת מבצע יכין.
הפינוי המהיר של אוכלוסיית העיר והריסותיה
בסיס צבאי צרפתי ששכן באחד מפרוורי אגאדיר דיווח על רעידת האדמה, וכך הגיעה הידיעה עליה בתוך שעות ספורות לבירה המרוקנית רבאט, וכן לפריז, לוושינגטון ולישראל.
חיילים צרפתיים מהבסיס הצבאי שבנמל אגאדיר חשו לעיר והחלו לסייע במאמצי החילוץ.
מאמצי החילוץ נמשכו במשך שלושת הימים שלאחר הרעידה תחת פיקוחו של הנסיך חסן, אז יורש העצר.
במלאכה עסקו חיילים מרוקניים לצד כוחות צבא זרים.
אלה הקימו במקביל עיר אוהלים בשטח הפתוח שמחוץ לאגאדיר עבור לפחות 14,000 חסרי בית.
כ-1,000 ניצולים אירופאיים מצאו מחסה בבסיס הצבאי הצרפתי, בו ניתן טיפול רפואי גם לפצועים מרוקניים.
למחרת הרעידה יצאה שיירה של כוח מרינס אמריקאי ממקום מושבו באל-קניטרה שליד הבירה רבאט, על מנת להצטרף לכוחות המחלצים.
למחרת הצטרף אליהם כוח של חיילי חיל האוויר האמריקאי מפורט ליאוטי .
ב-2 במרץ הגיעו לנמל אגאדיר מספר אוניות צרפתיות ואחת גרמנית, שפרקו ציוד וחיילים לסיוע.
חילוץ אלפי הגופות שהיו מתחת להריסות התנהל בד בבד עם המאמץ לחילוץ לכודים חיים.
בתחילה התקיים מאמץ להפריד בין גופות הרוגים מוסלמים ללא מוסלמים, אך ללא הצלחה, עקב קשיים בזיהוי.
כתוצאה מכך כמות גדולה ובלתי ידועה של מוסלמים ואירופאיים, בעיקר צרפתים, נקברו יחד בכמה קברי אחים.
גופות ההרוגים האירופאיים שכן זוהו ככאלה פונו לבסיס הצבאי הצרפתי, רוכזו באוהל גדול ולאחר מכן הובאו לקבורה משותפת במגרש האתלטיקה בעיר.
מאות רבות של הרוגים מרוקניים הובאו לקבורה ברובע אייט-חאשאש (Ihchach) שם חפרו נחתים צרפתיים קבר אחים גדול.
כ-14,000 הרוגים מרוקנים מעולם לא חולצו מההריסות.
כדי למנוע התפתחות מגפות כולרה וטיפוס, ניתנה הוראה לחסום את כל אזור העיר ההרוסה ואבקות סיד טריות פוזרו על פני ההריסות כשאלפי הרוגים מתחתם.
לפי המחקר, נשקלה אפשרות של השלכת נפאלם על ההריסות, אך עקב הזדעקות גורמים שונים, הרעיון ירד מהפרק.
בסופו של דבר נתן המלך הוראה לפנות את כל ההריסות עוד בטרם הסתיימו החיפושים וניסיונות ההצלה.
ב-3 במרץ, שלושה ימים בלבד לאחר הרעידה, הגיעה מאירופה "אוניית ארצות הברית ניופורט ניוז (CA-148)" מהצי השישי, ועליה, בין השאר, גדוד הנדסה 79 של הצבא האמריקאי עם בולדוזרים וכלים מכניים הנדסיים אחרים, שסייעו בביצוע פקודתו של המלך.
כתוצאה מעבודת פינוי ההריסות שנעשתה כה מהר לאחר הרעידה, ומההימנעות מפרסומים בעניין זה בממלכה, אין מידע ודאי לגבי מספר הנעדרים מהאוכלוסייה המרוקנית הכללית בעיר.
העיר נבנתה מחדש שלושה קילומטר דרומית לאתר המקורי, זאת לאחר שהמלך מוחמד החמישי אמר: .
לאחר שיקומה הפכה העיר למרכז שוקק של תיירות ומסחר בממלכה המרוקנית.
מיקום רעידת האדמה באגאדיר ועומקה
מדענים התקשו בקביעת האפיצנטר של רעידת האדמה, מכיוון שכמעט לא היו תחנות סייסמוגרפיות בצפון אפריקה, הגם שבקזבלנקה הסמוכה הייתה תחנה כזו, שקבעה את גודל הרעידה ל-5.75 בסולם ריכטר.
על פי איכון של המשרד המרכזי הבין-לאומי לסייסמולוגיה בשטרסבורג, האפיצנטר היה כ-8 קילומטר מצפון-צפון-מערב לקסבה של אגאדיר.
על פי האיכון המאקרוסייסמי של המדענים הצרפתיים שחקרו את התפרושת המרחבית של העוצמה הסייסמית ברעידת האדמה, המוקד היה כקילומטר אחד מצפון לרובע יאש-שיש (Yachech) שעל גדות ואדי טילדי, או כ-2.5 קילומטרים מצפון-מזרח לקסבה.
בשל מיעוט סייסמוגרפים בצפון אפריקה, התקשו מדענים גם בקביעת עומק המוקד.
על פי חישובים מתחום המחקר המאקרוסייסמי עולה שעומק המוקד לא עלה על שלושה קילומטר.
בפרסום מאוחר של המכון הגאולוגי האמריקאי, המפה מציגה שאכן המוקד היה מתחת לעיר, אבל בעומק של 10 קילומטר.
כך או כך, מדובר בעומק קטן מאוד, שקרוב אל פני השטח, ועל כן בעל פוטנציאל לגרימת נזק של ממש.
במחקר מאוחר, שפורסם בשנת 2011 ומבוסס על סייסמוגרמות של 19 תחנות סייסמוגרפיות וניתוח מהירויות גלי P (גלים ראשוניים) ותמונת טומוגרפיה של תת-הקרקע בעמק סוס, עולה שמוקד הרעידה היה רדוד מאוד והתרחש על "שבר הקסבה", שמשולב עם המבנה הגאולוגי האנטיקלינלי של האזור.
ממצא זה עולה בקנה אחד עם הממצא המאקרוסייסמי של המדענים הצרפתיים, שהמוקד היה כ-2.5 קילומטרים מצפון מזרח לקסבה ושהיא סבלה מהרס כמעט מוחלט, למעט חומותיה ושער העיר שהיו מחוזקים במיוחד ביחס לשאר המבנים בה.
ממצא זה גם אינו עומד בסתירה לממצא של המכון הגאולוגי האמריקאי.
מחקר שפורסם בשנת 2006 מאשש, בין השאר, את העובדה שהתשתית הגאולוגית של עמק סוס, שבקצהו המערבי ממוקמת אגאדיר, היא סחף אלוביאלי שמונח על מצע סלעי צפוף של הרי האנטי אטלס, עובדה המאששת את הממצא שאזור אגדיר בכלל ואזור הקסבה בפרט סבלו מתגובת אתר סייסמית.
עוד מציע המחקר שמוקד רעידת האדמה היה ככל הנראה על העתק הקסבה או העתק טילדי, ששניהם שייכים למערכת ההעתקים הנקראת במחקרם SAF - South Atlas Fault, ממצא שעולה בקנה אחד, מבחינת המיקום, עם כל הממצאים האחרים שמוזכרים לעיל.
העוצמה הסייסמית ברעידת אדמה מוערכת בנפרד עבור כל אתר ואתר, ועל פי חומרת האפקטים הסייסמיים שנצפו באתר.
העוצמה הסייסמית המקסימלית הייתה בדרגה X (10) בסולם מרקאלי-קנקני-זיברג, שמצביעה על הרס מוחלט של כ-75% מהמבנים באזור.
האזור שסבל מדרגת עוצמה סייסמית זו כלל את כל אזור הקסבה של העיר ורובע טל-בורג' (Talborjt) שממזרח לה, רובע יאש-שיש וכן אזור התעשייה אר-שה-זדיד (Arhesdis) שממערב לקסבה.
המכון הגאולוגי של ארצות הברית מצא שהעוצמה הסייסמית המקסימלית הייתה X ויותר; באשר בדרגות גבוהות אלה, קשה לבסס הבחנות בין דרגה X לדרגות XI ו-XII.
המכון האמריקאי לברזל ופלדה דיווח, בהסתמך בין השאר על החוקרים הצרפתיים שחקרו סוגיה זו, שברבעים הקסבה, אייט-פינטו, יאש-שיש ובחלק מרובע טל-בורג', דרגת העוצמה הסייסמית הייתה בין X ל-XI.
בהתאמה לכך, מחלקת העבודות הציבוריות המרוקנית העריכה שבקסבה נהרסו 100% מהמבנים, וכך גם ברבעים אייט-פינטו ויאש-שיש.
האזור שסבל מדרגת עוצמה סייסמית IX כלל את מרבית העיר החדשה.
דרגת העוצמה הסייסמית IX בסולם האמור, משמעותה ש-50% מהמבנים באזור נהרסו.
מחלקת העבודות הציבוריות המרוקנית העריכה שאכן נהרסו 50% עד 60% מהמבנים בעיר החדשה.
הסיבה העיקרית הניתנת להיקף הנפגעים הגדול היא שילוב של נתוני איכות הבנייה הלקויה, מיקום האפיצנטר מתחת לעיר, העומק הרדוד של המוקד, שעת הרעידה והקומבינציה המיוחדת של התשתית הגאולוגית בעיר, שיצרה תגובת אתר סייסמית, כלומר אפקט ששונה באופן מובהק מהצפוי.
25 המטרים העליונים של התשתית הסלעית הגאולוגית באגאדיר הם סלעים בעלי צפיפות נמוכה, כמו חוואר וגיר רך המעורב בצדפות.
מתחת לסלעים רכים אלה קיימת שכבה של סלע דולומיט צפוף מאוד.
זוהי קומבינציה שיוצרת הגברה של תאוצת קרקע מקסימלית, בעת רעידת אדמה, של פי 10 ויותר ביחס לצפוי על פי המרחק מהמוקד.
ככל שההפרש בין צפיפות הסלע העליון לצפיפות הסלע התחתון גדול יותר "לטובת" הסלע התחתון, כך צפויות לגבור תאוצות הקרקע באתר.
באשר לאיכות הבנייה, גידולה של העיר החל משנות ה-30 של המאה ה-20, ובמיוחד לאחר מלחמת העולם השנייה, הגביר את היקף ההרס והנפגעים.
האוכלוסייה ברובעי הקסבה, טל-בורג' אייט-פינטו יאש-שיש גדלה מאוד, ולמבנים מסורתיים בני קומה אחת נוספו קומות נוספות עם בטון רגיל שאינו מזוין.
לעומתם, כשליש מהמבנים ששימשו למגורי האזרחים האירופאים באגאדיר, שהיו באיכות טובה בהרבה, שרדו את רעידת האדמה.
נוסף לכל אלה, שעת הרעידה הייתה קרובה לחצות, כשהרוב המכריע של התושבים ישנו במיטותיהם, לאחר הארוחה השוברת את צום הרמדאן.
אוסף זה של נסיבות – איכות בנייה, קומבינציה גאולוגית בעייתית, מוקד רדוד מאוד הקרוב לעיר ושעת הרעידה – גרם להיקף נפגעים יוצא דופן ביחס למגניטודת רעידת אדמה בינונית ומטה.
לרעידות אדמה גדולות קודמות לעיתים רעידות משנה הקרויות "רעידות מקדימות", ותמיד לאחר רעידות אדמה כאלה מתרחשות רעידות משנה הקרויות "רעידות עוקבות".
שתי רעידות מקדימות הורגשו באגאדיר לפני הרעידה העיקרית: הראשונה התרחשה ב-23 בפברואר, והורגשה קלות בלבד, עם הערכת עוצמה סייסמית מקסימלית בין III ל-IV (מתוך 12 דרגות); השנייה התרחשה בצוהרי יום הרעידה העיקרית, הורגשה על ידי רוב האוכלוסייה בעיר והוערכה לדרגת עוצמה סייסמית VI.
במהלך פעולות החילוץ ופינוי ההריסות התרחשה סדרה של רעידות עוקבות, ש-6 מהן היו חזקות מספיק כדי להיקלט בתחנה הסייסמוגרפית באוורוס, ושתיים מהן – אלה שהתרחשו ב-22 במרץ וב-17 באפריל 1960 – הגיעו לעוצמה סייסמית מקסימלית של V.
דיווחים על תופעות נוספות שהתרחשו לכאורה אחרי הרעידה, כמו גל צונאמי שהציף את היבשה באזור מפרץ אגאדיר עד לכדי מספר מאות מטרים, התפרצות לבה בחוף הים וכדורי אש התבררו כבלתי אמינים לחלוטין.
השפעת רעידת האדמה על הממלכה המרוקנית
לאחר רעידת האדמה הייתה הסכמה רחבה בין המומחים בתחומים השונים, שאגאדיר חייבת להיבנות מחדש על בסיס בטון מזוין ובפלדה באזור העיר החדשה (la Ville Nouvelle) ובאזור התעשייה המזרחי.
המשמעות הייתה "לסתום את הגולל" על הבנייה המרוקנית המסורתית באגאדיר על רובעיה העתיקים – הקסבה, טאלבורג'ט ואייט-פינטו – שבהם התגוררה רוב האוכלוסייה המרוקנית זה דורות.
המלך מוחמד החמישי תמך בגישה זו ואישר תוכנית אורבנית שאפתנית להקמת עיר חדשה "שתהווה ביטוי נאמן למרוקו המודרנית".
גם מפלגת העצמאות ראתה בשיקום מודרני של העיר באתרה החדש מודל לעתיד האומה בכללה.
עובדה זו סיפקה למלוכה הזדמנות, לאחר ארבע שנות עצמאות בלבד, לבטא את סמכותה ולהשתמש בסיוע האמריקאי כדי להפחית את תלותה בצרפת.
חסן השני, שירש את הכתר שנה אחרי רעידת האדמה, יזם תוכנית רחבה של הפקעה, הלאמה ואסדרה קשוחה לעניין הבנייה מחדש.
עבורו היה העיצוב האורבני של אגאדיר החדשה ביטוי לשאיפות הלאומיות המרוקניות.
לטענת ספנסר סגלה, שחקר את התגובה הפוליטית לרעידת האדמה, כפי שמוחמד החמישי הציב את המונרכיה במרכז הסיוע ההומניטרי והתגובה המהירה לתוצאות רעידת האדמה, כך קשר חסן השני את הבנייה המודרנית מחדש של אגאדיר לאחדות הלאומית של מרוקו, ואחדות זו התגלמה כולה במלך עצמו.
אין מידע זמין על איכות הבנייה החדשה באגאדיר.
עם זאת, העובדה שברעידת מרקש-אספי, שהתרחשה בספטמבר 2023 (שהייתה מרוחקת יותר מ-70 קילומטר מאגאדיר) שבמהלכה דווח על נפגעים ואף על הרוגים באגאדיר, מחזקת את סימני השאלה בנושא.
מחקר שפורסם בשנת 2005 ואשר בדק את עמדותיהם של 250 מניצולי הרעש ב-1960 ועוד צעירים יותר, מצא שתפיסות דתיות פטליסטיות שכיחוֹת בקרב אוכלוסיית העיר.
כך גם לסיכון הסייסמי וליכולות לתת לו מענה באמצעות בנייה מודרנית אנטי סייסמית.
הלך המחשבה השליט היה שמִבְנֵי לְבֵנִים מספיק עמידים בפני רעידת אדמה צפויה ורוב המשתתפים במחקר העדיפו לא להעסיק את עצמם באשר לאפשרות של רעידת אדמה בעתיד, מכיוון שלדעתם מדובר בחיזוי עתידות האסור על פי האסלאם (חראם על פי ה והחדית').
לדעת החוקרים, תפיסות אלה של אוכלוסיית אגאדיר עשויות להשפיע על הליבה של תכנון עירוני יעיל, התקדמות כלכלית, תקני ושיטות בנייה, במיוחד כשאגדיר מתכננת פיתוח רב ביותר למרות הסיכון לרעשים נוספים.
לטענת החוקרים, המתבססים על מחקרים דומים בעבר בקרב קהילות מוסלמיות, ידע בהערכה סייסמולוגית בסיסית והפחתת סיכונים נילווים הוא חיוני ותלוי בתפיסת הסיכון בקהילה.
בשנים שאחרי פרסום המחקר תוכננו לבנייה באגאדיר מיזמים ענקיים של נופש ומגורים (100–200 מיליון דולר), כאשר רובם ממוקמים במרחק של 1.5–3.5 קילומטרים משבר הקסבה שגרם להרס העיר ב-1960.
עם תחילת המאה ה-21 אגאדיר היא עיר תיירות שבה 10 קילומטרים של חוף, שווקים ובהם מעל 6,000 חנויות, פסטיבלים אתניים, מבצר קסבה מפואר ששוקם החל משנת 2020 (הגם שקיימת ביקורת אקדמית על איכות השחזור והשימור) ומוזיאונים שמוקדשים לתרבות הברברית ולקולינריה.
לעיר יש גם נמל תעופה בין-לאומי.
האתר כולל קיר שאורכו כמעט 5 מטרים ועליו ציטוט של המלך מוחמד החמישי (1909-1961)
אחרי רעידת האדמה, הוציא הזמר היהודי מרוקאי סמי אלמגריבי שיר קינה.
בישראל, על ידי קהילת יהודי מרוקו
קהילת יהודי מרוקו בישראל, שעם בניה נמנים ניצולי רעידת האדמה וקרובי משפחה של הנספים ברעידת האדמה, הקימה שני אתרי הנצחה:
בשנת 2003 ניטעה חורשה, בפאתי שכונת גבעת משואה בירושלים, לזכר היהודים, שנספו ברעש אגדיר.
בשנת 2018 נחנכה בעיר אשדוד, בפארק אשדוד-ים, אנדרטה לזכר הנספים ברעידת האדמה.
צורת האנדרטה היא קשת כפולה והיא תוכננה על ידי האדריכל והאמן ארי מוריס חיון, שנולד באגאדיר וחי בקנדה.
בשנת 2013 קיימה קהילת חב"ד באשדוד שני טקסי אזכרה לתלמידי ישיבת חב"ד באגאדיר שנספו ברעידת האדמה.
באי הטקס, ביניהם תלמידי הישיבה ששרדו את רעידת האדמה, הביעו תקווה לאיתור עקבותיהם של תלמידי הישיבה שהוכרזו נעדרים.
המשורר ארז ביטון פרסם בכתב העת הספרותי "אפיריון" שני שירים לזכר רעידת האדמה: "רעידת האדמה באגדיר" ו" ההרס הוא כמו נחל, רעידת האדמה באגדיר".
רעות תל אביב הוא בית חולים שיקומי בבעלות עמותת רעות, המשלב שירותי שיקום וגריאטריה.
בית החולים הוא בית חולים אוניברסיטאי, המסונף לפקולטה למדעי הרפואה והבריאות ע"ש גריי באוניברסיטת תל אביב.
בית החולים נוסד בשנת 1961 ברחוב שדרות החי"ל 2 בשכונת יד אליהו בתל אביב.
בתחילת דרכו נקרא בית מרפא ע"ש ליכטנשטדטר וכלל 44 מיטות לטיפול בחולים כרוניים וסיעודיים, רובם קשישים וניצולי השואה.
בית החולים מטפל במטופלים הזקוקים לשירותי שיקום לאחר תאונת דרכים, שבץ מוחי, חבלות, ניתוחים, קטיעת גפיים ומחלות כרוניות וממושכות.
בבית החולים 12 מחלקות, 356 מיטות ומגוון מכונים ומרפאות, בהם אשפוז יום שיקומי.
סגל בית החולים כולל רופאי שיקום וגריאטריה, לצד מטפלי פיזיותרפיה, ריפוי בעיסוק, קלינאות תקשורת, עבודה סוציאלית, פסיכולוגיה שיקומית ותזונה ודיאטה.
בשנת 2023 השיג בית החולים את הציון המקסימלי בדו"ח מדדי האיכות של משרד הבריאות.
בשנת 2024 זכה בית החולים באקרדיטציה של האיגוד האירופאי לרפואה פיזיקלית ושיקום עבור מסלולי השיקום והתוכניות המקצועיות למטופלים אחרי אירוע מוחי ופגיעת ראש חבלתית.
שילוב תחומי השיקום והגריאטריה בבית החולים, מאפשר טיפול שלם גם בחולים מורכבים וקשים (בהם מטופלים מונשמים, וחולים הזקוקים לדיאליזה).
שירותי האשפוז בבית החולים כוללים:
שלוש חטיבות: שיקום – אורתופדי, נוירולוגי, נפגעי ראש.
שתי מחלקות ילדים - מחלקת טיפול ממושך בצעירים וילדים - המחלקה מטפלת בתינוקות, בפעוטות ובילדים מגיל חודש ועד 18 שנים, הסובלים ממגוון מחלות ופגיעות, בהן: מחלות גנטיות, נוירולוגיות וכרוניות, מומים מולדים, פגיעות ראש בעקבות תאונות ופיגועים, פגיעות מוחיות לאחר טביעה.
משנת 2010 פועלת בבית החולים מסגרת חינוכית (בית ספר).
יחידה לריפוי בעיסוק ויחידה לתעסוקה טיפולית (פיזיותרפיה)
מרכז שערים לשיקום טראומה: מיועד לפצועי צה"ל בסדיר ובמילואים, ולאנשי כוחות הביטחון שנפגעו מאז ה-7 באוקטובר בגוף ובנפש.
המרכז מציע טיפול אינטנסיבי ומגוון: ליווי ומעקב רופאים מומחים ואחות שיקום, טיפול רגשי וליווי פסיכולוגי, פסיכיאטרי, עו"ס, טיפולי פיזיותרפיה, ריפוי בעיסוק, רפואה משלימה שיקומית, איזון כאב כרוני, ביופידבק, טיפול במוזיקה, גינון טיפולי וליווי רוחני.
את המרכז מנהלת ד"ר מירי כפיר, מומחית בפסיכיאטריה.
היחידה לאשפוז יום שיקומי: מסגרת שיקומית, הכוללת טיפולי שיקום רב מקצועיים המאפשרים למטופל לשלב בין שגרת טיפולים לחיי היום יום.
המסגרת כוללת צוות של רופאי שיקום ומטפלים מתחומי הפיזיותרפיה, ריפוי בעיסוק, קלינאות תקשורת, עבודה סוציאלית, פסיכולוגיה שיקומית, תזונה ודיאטה וכן שילוב של חדר כושר שיקומי המצויד בטכנולוגיות מתקדמות.
מכון הכאב לטיפול בסובלים מכאבים חריפים וכרוניים
מרפאות פיזיותרפיה - מרפאת פיזיותרפיה כללית, ביופידבק, מרפאת רצפת אגן
מרפאות קלינאות תקשורת - מרפאת בליעה, מרכז אתג"ר (מרכז אפזיה לטיפול תקשורתי בגישה הסוציאלית), מרפאה לטיפול בדיבור, מרפאת פציאליס, מרפאת דיסלקסיה ודיסגרפיה
חדר כושר שיקומי – כולל מכשור טכנולוגי מתקדם בתחומי השיקום לשיפור יכולות מוטוריות וקוגניטיביות
גינה טיפולית - נמצאת על גג בית החולים ובה נערכים טיפולים באוויר הפתוח המיועדים לשימור ושיפור תפקודים מוטוריים, רגשיים וחברתיים והתנסות במיומנויות ובתחביבים מגוונים
מרפאות ריפוי בעיסוק - מרפאת זיכרון, מרפאה להערכה קוגניטיבית-תפקודית ושיקום קוגניטיבי, מרפאת כוויות וצלקות, מרפאה גפה עליונה, מרפאה לשיקום נוירולוגי
מרפאה בין תחומית לטיפול בקנביס רפואי
מכון ריפוי בעיסוק להערכה ושיקום נהיגה
מרכז רפואי רעות בקהילה רמת גן – שיקום קל"ב
רעידה עוקבת היא רעידת אדמה המתרחשת לאחר רעידת אדמה קודמת, המכונה "הרעידה העיקרית" .
הרעידה העוקבת מתרחשת תמיד באותו אזור של רעידת האדמה העיקרית והיא תמיד בגודל/מגניטודה קטן יותר בסולם ריכטר או דומיו.
אם גודל הרעידה העוקבת גדולה יותר מהרעידה הראשית, מתחלפים המונחים והרעידה העוקבת היא זו שתחשב מעתה כרעידה הראשית ואילו הרעידה "הראשית" תיקרא "רעידה מקדימה" (Foreshock).
רעידות עוקבות הן רעידות אדמה קטנות יותר הנוצרות בקרום כדור הארץ על מישור ההעתק של הרעידה הראשית.
מרבית הרעידות העוקבות ממוקמות מעל לכל אזור הקרע ומתרחשות לאורך מישור ההעתק עצמו או לאורך העתקים נוספים באותה יחידת הנפח שהושפעה על ידי המאמץ שנקשר ברעידה הראשית.
באופן טיפוסי, הרעידות העוקבות ממוקמות עד למרחק הזהה לאורך הקרע ממישור ההעתק.
כאשר מתרחשת רעידת אדמה, חלק מהאנרגיה המשתחררת מההחלקה הפתאומית של הסלע, מועברת לסלעים הסמוכים, מה שמוסיף למאמץ הדחיפה, המשיכה והפיתול שכבר הופעל עליהם.
כאשר הלחצים הללו גדולים מכדי שהסלעים יכולים לשאת אותם, הם נשברים גם הם, משחררים סבב חדש של אנרגיה עצורה ויוצרים תקלות חדשות בסלע.
באופן זה, רעידות אדמה מולידות רעידות משנה, ורעידות משנה מולידות רעידות משנה קטנות וקטנות יותר.
התבנית של הרעידות העוקבות עוזרת לאשר את גודל השטח שעבר החלקה במהלך הרעידה הראשית.
ברעידת האדמה והצונאמי באוקיינוס ההודי (2004) וברעידת האדמה בסצ'ואן (2008), תפוצת הרעידות העוקבות מראה שמוקד רעידת האדמה נמצא למעשה באחד מקצותיו של אזור ההחלקה, דבר המצביע על א-סימטריה חזקה בהתפשטותו של הקרע.
נמצאו מספר חוקים אמפיריים הקשורים למגניטודה ולתדירות של רעידות עוקבות:
אחת מצורות ההצגה של חוק אומורי מקשרת בין הדעיכות בקצב הרעידות העוקבות לזמן שעבר מאז הרעידה הראשית ולפיו קצב הרעידות העוקבות דועך בקצב הופכי לזמן לפי הנוסחה הבאה:
הוא קצב רעידות האדמה שנמדד בזמן מסוים לאחר הרעידה הראשית
c מייצג את זמן תחילת ה"מערכת"
גרסה מודרנית ושימושית יותר כיום היא של הסייסמולוג היפני טוקוג'י אוטסו (Tokuji Utsu) ולפיה:
כאן p מייצג את קצב הדעיכה והוא נופל בדרך כלל בטווח שבין 0.7-1.5.
לפי משוואות אלה, קצב הרעידות העוקבות דועך במהירות עם הזמן.
קצב הרעידות העוקבות פרופורציונלי להופכי של הזמן מאז הרעידה הראשית.
לפיכך, לא משנה מהו הסיכוי להתרחשותה של רעידה עוקבת ביום הראשון, ביום השני הסיכוי כבר יהיה מחצית מכך, ביום השלישי כשליש וכן הלאה, כש- p=1.
נוסחאות אלה והצבת נתונים בהן משקפות רק את מרבית רעידות האדמה אך לא את כולן, שכן זהו חוק אמפירי ואין לו די אחיזה במציאות.
חוק בת' מתאר התנהגות של רעידות עוקבות ולפיו גודל הרעידה העוקבת הגדולה ביותר יהיה פי 1.2 קטן יותר מגודל הרעידה הראשית.
רצף רעידות עוקבות יתאים לרוב ליחס גוטנברג-ריכטר המתייחס לקשר בין המגניטודה למספר רעידות האדמה באזור מסוים בפרק זמן נתון.
N מייצג את מספר האירועים המתרחשים בעוצמה מסוימת
M מייצג את המגניטודה המינימלית
A ו- b הם קבועים
במילים אחרות, ישנן הרבה רעידות עוקבות חלשות ומעט חזקות.
רעידות עוקבות מסוכנות ביותר עקב היותן בלתי צפויות וחזקות וביכולתן להגביר את הנזק לו גרמה רעידת האדמה הראשית.
לדוגמה, מבנים שזועזעו ברעידת האדמה הראשית עלולים לקרוס כתוצאה מהרעידה העוקבת.
לרעידות אדמה גדולות יש רעידות עוקבות בעוצמה גבוהה שיכולות להימשך חודשים ואף שנים רבות.
דוגמה לכך היא רעידות האדמה בניו מדריד (1812-1811) במזרח ארצות הברית, שהתרחשו באזור של שקט סייסמי יחסי, שרעידות עוקבות שלהן עדיין מתרחשות מפעם לפעם על פי חוק אומורי שלעיל.
באזורים סייסמיים פעילים ישנן אלפי רעידות אדמה חלשות בשנה, שרובן אינן מורגשות ולפיכך רצף הרעידות העוקבות מסתיים כשקצב רעידות האדמה חוזר למה שהיה לפני רעידת האדמה הראשית.
יש ורעידת אדמה גדולה מתרחשת על מישור העתק שלא היה ידוע קודם לכן, ולא הופיע על המפות הגאולוגיות.
רק ניטור הרעידות העוקבות, שמתרחשות תמיד על אותו מישור העתק של הרעידה העיקרית, אִפשֵר את מיפויו של השבר הנעלם שגרם לרעידת האדמה הגדולה.
כך היה ברעידת האדמה במפרץ קליפורניה מקסיקו (2010), וברעידת האדמה בקליפורניה (יולי 2019) ובעוד.
באופן דומה לרעידות עוקבות, ישנן לעיתים גם רעידות אדמה בגדלים משתנים לפני בואה של רעידת האדמה הראשית (Foreshocks), ומדענים רבים מקווים למצוא את הדרך להעריך באמצעותן מתי תתרחש ומה תהיה עוצמתה.
רעידת האדמה באוקיינוס ההודי (2012) הייתה רעידת אדמה בדרגה 8.6 בסולם מגניטודה לפי מומנט (הרעידה ה־11 בחוזקה מאז שנת 1900) שמוקדה היה בקרקעית האוקיינוס ההודי, במרחק של 430 קילומטרים מערבית לחופי האי האינדונזי סומטרה.
הרעידה אירעה ביום רביעי ה-11 באפריל 2012 בשעה 15:38 (זמן אינדונזיה).
הקרבה בין מוקד הרעידה וגודלה למוקד וגודל רעידת האדמה ב־2004 – שגרמה למאות אלפי נפגעים מגלי צונאמי גבוהים, הובילה לחששות מגלי צונאמי חמורים במדינות שונות לחופי האוקיינוס ההודי, אך אלו התבדו לבסוף בשל אופייה של הרעידה.
למרות עוצמתה, הרעידה כמעט ולא גרמה לנזקים במקומות יישוב, עקב מרחקה ממקומות יישוב והעדרם של גלי צונאמי.
רעידת האדמה אירעה בעומק של כ־30 ק"מ בגבול בין הלוח ההודי והלוח האוסטרלי ובעוצמה של 8.6 בסולם מגניטודה לפי מומנט.
הרעידה הורגשה במלזיה, האיים המלדיביים ובהודו.
הרעידה אירעה בעקבות החלקה אופקית של הלוחות זה מול זה.
כשעתיים לאחר רעידת האדמה הראשונה התרחשה רעידה עוקבת במגניטודה 8.2 ובעומק של כ־16.4 ק"מ בסמוך לאי סומטרה.
בשעות שלאחר רעידת האדמה הראשונה נרשמה מספר רעידות עוקבות במגניטודה שבין 5.0 עד 6.0 בחוף הצפוני-מערבי של סומטרה.
מאז רעידת האדמה הראשונה נרשמו 94 רעידות אדמה נוספות בעוצמה של 4.3, כולל רעידת אדמה במגניטודה 6.2 ב-15 באפריל.
בעקבות מיקומה של מוקד רעידת האדמה מתחת לים פורסמה התראת צונאמי למדינות סביב האוקיינוס ההודי.
הקרבה בין מוקד הרעידה וגודלה למוקד וגודל רעידת האדמה ב־2004 – שאירעה באזור הפחתה בו נוחת הלוח ההודי מתחת ללוח בורמה וגרמה למאות אלפי נפגעים מגלי צונאמי גבוהים, הובילה לחששות כבדים בעקבות התראת הצונאמי הנרחבת.
בפועל אירעה בין הלוחות תנועת החלקה אופקית ולא הרמה אנכית, ועל כן לא נדחק נפח מים גדול, בניגוד לרעידה ב־2004. גלי הצונאמי שנוצרו הגיעו לגובה מרבי של 80 ס"מ, ולא גרמו נזק משמעותי.
על אף גודלם של רעידת האדמה ורעשי המשנה שהתרחשו בעקבותיה, מרחקם הגדול ממקומות יישוב והעדרם של גלי צונאמי גבוהים תרמו למספר הנפגעים הקטן ולנזק המזערי.
דיווחים רשמיים באינדונזיה מונים עשרה הרוגים שנפגעו מהרעידה באופן עקיף: שלושה מהתקפי לב ושניים הלם, ושנים עשר פצועים.
רעידות האדמה בבולגריה (1928) התרחשו ב-14 וב-18 באפריל 1928 בדרום ממלכת בולגריה.
רעידת האדמה הראשונה התחוללה סמוך לעיר צ'ירפאן ועוצמתה הייתה 6.5 בסולם מגניטודה לפי מומנט והשנייה בכפר פופוביצה הסמוך לפלובדיב ועוצמתה 6.9 בסולם מגניטודה לפי מומנט.
כתוצאה מרעידות האדמה נהרגו 127 בני אדם, 1,735 נפצעו ונהרסו 74,750 מבנים ב-5 ערים וכ-240 כפרים.
במשך מספר ימים נרשמו רעשי משנה כשהחזק מהם היה בעוצמה של 5.6 בסולם מגניטודה לפי מומנט.
בשל הנזקים הכבדים הוקמה במשרד הפנים והבריאות הבולגרי מחלקה מיוחדת לטיפול בנפגעי הרעש והיא פעלה עד 1931.
נזקים כבדים נגרמו גם למוסדות הקהילתיים של יהודי בולגריה.
בפלובדיב ופאזארג'יק נהרסו כלל בתי הספר של הקהילה ונזק כבד נגרם למבנים בצ'ירפאן, חאסקובו וסטארה זאגורה.
עקב הנזקים למבני המגורים ורעשי המשנה אשר נמשכו לאורך ימים, עזבו רבים מתושבי הערים באזור הרעש ובכלל זה בני הקהילה היהודית את אזורי המגורים הבנויים והתגוררו במשך מספר שבועות במחנות ארעיים בפאתי פלובדיב וצ'ירפאן.
רעש האדמה גרם לפגיעה כלכלית קשה, בעיקר בבני קהילת פלובדיב הגדולה יחסית, ובני קהילת סופיה נרתמו לעזרתם בפעולות השיקום.
רעיא מהימנא (תרגום מארמית: הרועה הנאמן) הוא חיבור המהווה חטיבה בספר הזוהר.
על-פי המסורת נכתב חיבור זה על ידי רבי שמעון בר יוחאי.
במחקר מייחסים את החיבור הזה – בדומה לגוף ספר הזוהר – למקובל אנונימי אשר חי ופעל בשלהי המאה השלוש-עשרה ובראשית המאה הארבע-עשרה בקסטיליה שבספרד.
חלקים גדולים של החיבור עוסקים בדרשנות קבלית על מצוות התורה.
החיבור מציג תפיסה של טעמי המצוות על דרך הסימבוליקה הקבלית התיאוסופית.
בתוך כך שזורים בחיבור רעיונות נוספים.
ל"רעיא מהימנא" זיקות מובהקות לחיבור תיקוני הזוהר, והדעה הרווחת במחקר היא כי אותו המקובל חיבר את שני החיבורים.
במחקר אף מקובל להתייחס אל שני החיבורים הללו יחד, כאל "השכבה המאוחרת של ספר הזוהר".
החיבור רעיא מהימנא מופיע בדפוסים במקטעים, המשובצים במקומות שונים בספר הזוהר.
מקטעי הרעיא מהימנא מופיעים לאורך ספר הזוהר שלא לפי סדרם המקורי, אלא לפי שיקולי עריכה שהנחו את המדפיסים.
בכתבי-יד מצוי החיבור רעיא מהימנא בצורתו השלמה והמסודרת.
כאמור, המחקר תיארך את זמן התחברות "השכבה המאוחרת של ספר הזוהר", שכאמור עליה נמנה החיבור רעיא מהימנא על פי המחקר, לשלהי המאה השלוש-עשרה או ראשית המאה הארבע-עשרה.
תיארוך מדויק יותר של זמן התחברותו של החיבור רעיא מהימנא הציעה חוקרת הקבלה רונית מרוז המתארכת את זמן כתיבתו של חיבור זה לתקופה שבין השנים 1312-3 לבין השנים 1324-5. רבי יעקב עמדין בספרו מטפחת ספרים טען כי מחבר חיבור זה כתב גם את תיקוני הזוהר.
פרופסור אפרים גוטליב זיהה חיבורים נוספים בעברית שמחברם היה המקובל האנונימי שכתב את 'תיקוני זהר' ואת 'רעיא מהימנא'
רעידות האדמה ביפן או רעידות האדמה בקוממוטו הן סדרת רעידות אדמה בדרגה 7.0 בסולם מגניטודה לפי מומנט שאירעו ב-16 באפריל 2016 מתחת לעיר קוממוטו במחוז קוממוטו באי קיושו שביפן.
רעידת האדמה הגדולה ביותר התרחשה בעומק 10 קילומטרים, וקדמה לה רעידת אדמה ב-14 באפריל בעומק 11 קילומטרים את המדינה פקדו עוד 130 רעשי משנה שלא גרמו לנזקים, אולם הובילו להתרעות צונאמי
ברעידות האדמה נהרגו כ-50 איש, ונפצעו כ-3,000. בנוסף, כ-44,000 איש פונו מבתיהם.
הרעידות גרמו נזק חמור למבנים במחוזות קוממטו ואויטה.
כתוצאה מרעידות האדמה, העיר קוממוטו כולה נותרה ללא מים.
תושבי הכפר נישאיארה במחוז קוממוטו פונו מהכפר מחשש שהסכר הסמוך עומד להתמוטט.
נמל התעופה קוממוטו נסגר פרט לטיסות דחופות.
ושירות השינקנסן של קיושו הושעה לאחר שרכבת ירדה מהפסים כתוצאה מרעידת האדמה מבנים רבים קרסו או עלו באש.
פקידי ממשל העריכו שלפחות 1,000 מבנים ניזוקו ברצינות ולפחות 90 נהרסו כליל.
בית החולים בן 500 המיטות בעיר קוממוטו הופל מעל יסודותיו, מה שאילץ לפנות את החולים.
לפחות 60 אנשים נלכדו בבית אבות בעיר.
מפולות רבות התרחשו על פני ההרים של קיושו, והסלעים שנפלו גרמו לכמה כבישים להיות בלתי עבירים, גשר אסו הגדול, על הכביש הלאומי של יפן, קרס אל נהר קורוקאווה.
לפחות 20 אלף חיילים הוזעקו לאי קיושו על מנת לסייע בפעולות החילוץ.
ראש ממשלת יפן, שינזו אבה, הזהיר כי מזג האוויר הגשום שצפוי באזור בימים הקרובים עלול להקשות מאוד על החילוץ.
בהר הגעש אסו נצפתה התפרצות קלה כתוצאה מרעידת האדמה.
רעידות האדמה בגליל בשנת 363 היו שתי רעידות אדמה אשר התרחשו באזור הגליל, ארץ ישראל ובאזורים סמוכים ב-18 במאי וב-19 במאי 363. רעידת האדמה הייתה לכל הפחות 7 בסולם המומנט לאור התפרושת המרחבית הגדולה מאד של ההרס: מפטרה שבדרום ועד ליישובים רבים בגליל, לרבות בהר הבית שבירושלים.
העוצמה הסייסמית המקסימלית הייתה X (הרסנית ביותר) בסולם EMS .
רעידת האדמה של 363 החריבה את היישובים בית שאן סוסיתא, וגרמה לנזקים מהותיים ליישוב ציפורי, אשר נמצאת צפונית-מערבית לנצרת.
היישוב נבוריה ובית הכנסת שבה (שנמצאים צפונית-מזרחית לצפת) נחרבו ברעידת האדמה.
גם לפטרה נגרמו נזקים רבים מרעידת אדמה זו, וכן ולישובים רבים מצפון לה: בית ג'וברין, לוד, ירושלים, קיסריה ועוד.
באיגרת של הבישוף קירילוס מירושלים מופיעה רשימת מספרי הנספים בכל עיר בארץ ישראל ברעידת האדמה.
יש השערה לפיה רעידת אדמה זו הפסיקה את עבודות בניין בית המקדש השלישי, שהיו בהוראת קיסר רומא יוליאנוס הכופר.
רעידות האדמה בנפת שוף בלבנון בשנת 1956 היו שתי רעידות אדמה אשר התרחשו באזור בנפת שוף שבלבנון ב-16 במרץ 1956. 136 בני אדם נהרגו ברעידות האדמה.
ששת אלפים בתים נחרבו ונגרם נזק לכ-17,000 בתים נוספים.
רעידות האדמה התרחשו במרווח זמן של פחות מ-15 דקות זה מזה, כאשר רעידת האדמה הראשונה התרחשה ב-19:32 ורעידת האדמה השנייה התרחשה ב-19:43. ההערכה היא שרעידת האדמה הראשונה הייתה בעוצמה 5.3 בסולם מגניטודה לפי מומנט ורעידת האדמה השנייה הייתה בעוצמה 5.5 בסולם מגניטודה לפי מומנט.
ההערכה היא שרעידת האדמה הראשונה הייתה בגודל של מעל 6 בסולם מגניטודה לפי מומנט ורעידת האדמה השנייה הייתה בגודל של מעל 7 בסולם מגניטודה לפי מומנט.
יחד עם רעידת האדמה בסוריה (1202), רעידת האדמה בארץ ישראל בשנת 749 לספירה והרעידה בגליל בשנת 363 לספירה, היו אלו ככל הנראה רעידות האדמה החזקות ביותר באזור הלבנט במהלך האלף הראשון והאלף השני לספירה.
רעידת האדמה ב-30 באוקטובר 1759
ב-30 באוקטובר 1759 התרחשה רעידת אדמה המוערכת בגודל של כ־6.6 בסולם מגניטודה לפי מומנט.
המוקד של רעידת האדמה היה באזור עמק החולה אשר מצפון לכנרת.
רעידת האדמה הראשונה אירעה בסביבות 4:00 לפנות בוקר ונמשכה כדקה.
רעידת האדמה הראשונה לוותה ברעידה עוקבת, שאירעה במשך 5–10 שניות כעשר דקות לאחר מכן.
רעידת האדמה גרמה נזק גדול בגליל העליון, ובמיוחד גרם לנזק רב לעיר צפת.
רעידת האדמה הראשונה גרמה גם נזקים קלים יותר בעכו, צור וצידון.
מספר הקורבנות ברעידת האדמה הראשונה נאמד בסביבות 2,000 בני אדם.
מנגד, נטען כי ברעידה זו נהרגו 30,000 בני אדם
רעידת האדמה ב-25 בנובמבר 1759
בסביבות השעה 19:30 ב-25 בנובמבר 1759 אירעה רעידת אדמה חזקה הרבה יותר בגודל מוערך של 7.4 בסולם מגניטודה לפי מומנט.
המוקד של רעידת האדמה השנייה היה בבקאע שבלבנון, כנראה על העתק היאמונה.
רעידת אדמה זו נמשכה כשתי דקות.
רעידת האדמה הראשונה לוותה ברעידה עוקבת, שאירעה כשמונה דקות לאחר מכן וברעידת אדמה נוספת שאירעה בסביבות השעה 21:00. רעידת האדמה של 25 בנובמבר 1759 גרמה לנזקים רבים בכמה ממדינות המזרח התיכון.
כל הכפרים בבקאע נחרבו ברעידת האדמה.
העיר צפת בגליל העליון נחרבה כמעט לחלוטין ברעידת האדמה.
בסביבות שליש מהמבנים בדמשק נחרבו ברעידת האדמה, ואלפי תושבים בעיר נהרגו ברעידת האדמה.
גם טריפולי וערי חוף נוספות במזרח התיכון ספגו נזקים כבדים ברעידת האדמה.
רעידת האדמה הורגשה אף במצרים.
מספר הנספים ברעידת האדמה של ה-25 בנובמבר נאמד בסביבות 20,000 בני אדם.
יש ארכאולוגים הסבורים שאבן הראשה בקשת שבשער המערבי של מצודת נמרוד שנשמטה חלקית, היא תוצאה של רעידת האדמה הזו.
אחרים הסבורים שמצודת נמרוד נבנתה בתקופה ההלניסטית, מייחסים אפקט סייסמי זה לרעידת האדמה שהתרחשה בסוריה ובארץ ישראל בשנת 1202.
על פי חוקרי רעידות האדמה ההיסטוריות ניקולאס אמברייזיס ומועאוויה באראזאנגי, רעידת האדמה הזו התרחשה על קטע השבר הידוע כהעתק היאמונה שבבקעת הלבנון.
על פי מקורות היסטוריים הם מונים גם כן את צפת, דמשק, ביירות ובעלבכ כערים שניספו בהן תושבים.
הם לא התייחסו לשאלה האם גם הרעידה של 30 אוקטובר הייתה על אותו העתק.
לעומתם, קבוצת חוקרים צרפתיים ולבנוניים הגיעו 16 שנים אחר כך לממצאים אחרים: שרעידת 30 אוקטובר התרחשה לאורך מישור שבר שאורכו 50 קילומטר על העתק רשאיה שהוא המשכו של העתק ערוץ הירדן שפונה צפון מזרחה בקצה הצפוני של עמק החולה לכיוון בקעת הלבנון.
ואילו רעידת 25 נובמבר התרחשה לאורך מישור שבר שאורכו 130 קילומטר על העתק סרע'איה, המתפצל לכיוון צפון מזרח מחלקו הצפוני של העתק רשאיה.
הם מסבירים את ההשהיה החריגה בין שתי הרעידות בקיומה של ההתרוממות הא-סימטרית של הר החרמון כתוצאה מהלחיצה של הלוח הטקטוני הערבי כנגד המיקרו לוח של ישראל סיני בגזרה זו.
לדבריהם, התרוממות זו גורמת לתופעה שנקראת Erathquake" Trigering" - "מעצור" בתנועה היחסית שגורם להשהיית התנועה היחסית, ולגרימת רעידת אדמה מאוחרת נוספת בסביבה הקרובה או הרחוקה יותר, כתוצאה מעצירה "מאולצת" לכאורה של שחרור האנרגיה מהרעידה הראשונה.
החוקרים שעסקו בחקר רעידות האדמה הללו העריכו את גודלן בלפחות 7.5 בסולם ריכטר, או בסולם המומנט.
ג'ונסטון ושוייג מביאים ממצאים שלפחות שתיים מתוך השלוש היו בגודל של בערך 8 בסולם המומנט, ממצא שצ'ארלס ריכטר פרסם כבר ב־1958.
רעידות אדמה אלו היו הגדולות ביותר שנרשמו בארצות הברית באזורים שממזרח להרי הרוקי, והעובדה שהתרחשו שלוש רעידות כה גדולות בפרק זמן של פחות מחודשיים, מהווה חריג בקנה מידה עולמי.
בנוסף, הן רעידות האדמה הפנים יבשתיות.
הגדולות ביותר שהתרחשו באמריקה הצפונית מאז יישובה על ידי האירופאים בסוף המאה ה-15.
הוא בחן את הדיווחים בנפרד לכל רעידת אדמה.
הרעידה הראשונה הורגשה על פני שטח של כ-5 מיליון קילומטרים רבועים.
זהו שטח הגדול פי 5 מהשטח שהורגשה בו רעידת האדמה הגדולה שהרסה את סן פרנסיסקו בשנת 1906, רעידת 1811, וגם אחיותיה הורגשו למרחוק, למשל: במונטריאול שבקנדה, בוושינגטון הבירה ובמדינות ניו אינגלנד שבצפון-מזרח ארצות הברית.
האפיצנטר של רעידת 1811 היה כ־50 ק"מ מדרום לניו-מדריד, ליד העיירה קארותרסוויל דהיום, מתחת לנהר המיסיסיפי.
האפיצנטר של הרעידה השנייה שהתרחשה ב-23 ינואר 1812 היה באותה סביבה, והרעידה השלישית הייתה כ־50 ק"מ צפונה משם, ליד העיירה ניו-מדריד, גם כן מתחת לנהר המיסיסיפי.
הרעידה הראשונה התרחשה בשעה 02:15, אור ליום 16 בדצמבר 1811. מצודה של הצבא ליד העיר ממפיס, טנסי דהיום (Fort Pickering), המרוחקת כ-150 ק"מ מהמוקד של הרעידה הראשונה נהרסה.
העיירה ניו-מדריד נהרסה חלקית, ועיירה קטנה יותר ליד האפיצנטר, בשם "ליטל פריירי" (Little Prairie - לא ברור הקשר לסדרת הטלוויזיה לילדים "בית קטן בערבה") ננטשה על ידי יושביה עקב תופעות של התנזלות שם.
גדות נהר המיסיסיפי קרסו באזור העיירה, ומפלים זמניים נוצרו עקב תופעות השבירה שהגיעו לפני השטח בנתיב זרימת המים.
מי תהום עלו והציפו שטחים נרחבים משני צידי גדות הנהר, וכשהחלו להתנקז אליו, נוצר "סייש" (פסאודו צונאמי באגמים או נהרות) שהתקדם במעלה הנהר.
עצים נקרעו ממקומם על שורשיהם , בעיר סנט לואיס, המרוחקת כ-270 ק"מ מהמוקד בתים רבים קרסו חלקית, כך גם בעיר בנאשוויל המרוחקת כ-300 ק"מ.
ערים מפורסמות אחרות שניזוקו היו: סינסינטי שבמדינת אוהיו; נוקסוויל, טנסי; וצ'ארלסטון, קרוליינה הדרומית.
הרעידה הראשונה הורגשה היטב ב-נורפוק וריצ'מונד שבווירג'יניה; בוושינגטון הבירה; בסוואנה, ג'ורג'יה; ניו אורלינס, לואיזיאנה; ובצ'ארלסטון, שבניו המפשייר הרחוקה.
אין דיווחים על עוצמת ההרס והנזקים ממערב לאזור האפיצנטר, מכיוון שלעת ההיא טרם נוסדה התיישבות "אירופאית" שם, ואזור ניו-מדריד היה אזור ספר מערבי מובהק.
העוצמה הסייסמית המקסימלית ברעידה זו הייתה בין X ל-XI לפי "סולם מרקאלי המותאם" שהדרגה המקסימלית בו היא XII.
בשעה 08:15 התרחשה רעידה עוקבת (Aftershock) שמוערכת בהערכה מינימליסטית על ידי החוקרים הנ"ל ואחרים למגניטודה 7. אם ניקח בחשבון את חוק Bath, הרי שהרעידה של ה-16 בדצמבר 1811 הייתה במגניטודה של מעל 8, הנחה שלא עומדת בסתירה למופיע בפתיח לעיל, ומתבססת גם על הערכותיהם של ריכטר, וג'ונסטון ושוויג.
הרעידה השנייה התרחשה בשעה 09:00, בבוקר ה-23 בינואר 1812. גודלה מוערך ל-7.8 בסולם ריכטר או המומנט.
היא הורגשה היטב אפילו ביורק שליד טורונטו, קנדה, ובכל האזורים שנפגעו ברעידה הראשונה ובעוצמות דומות.
הרעידה השלישית שהתרחשה שבועיים לאחר מכן, ב-7 בפברואר 1812 בשעה 03:45, מוערכת על פי אותם חוקרים למגניטודה 8. שתי הרעידות הללו הרסו לחלוטין את העיירות והכפרים שבסביבת ניו מדריד.
זו האחרונה הייתה ממוקמת לפני הרעידות כ-8 מ' מעל גדת נהר המיסיסיפי, בעוד שלאחר שלוש הרעידות הייתה ממוקמת רק 4 מ' מעליו.
מקורות התקופה, אליבא דהחוקרים האלה, מציינים, שהרעידה השלישית הייתה החמורה מבין השלוש, אך מוסיפים שכמעט ולא היה ניתן להעריך ערכי עוצמה סייסמית מרעידה זו, מכיוון שרוב מקורות התקופה ציינו נזקים והרס שהצטברו בשלוש הרעידות, ואלו שיוחסו רק לרעידה השלישית, ייתכן ולא לקחו בחשבון ערעור יסודות המבנים בשתי הרעידות הקודמות.
גם הרעידה הזו הורגשה היטב במקומות מרוחקים כמו העיר ניו יורק.
וושינגטון הבירה, בולטימור, מרילנד ודרומה עד ניו אורלינס, לואיזיאנה.
בספרה הביוגרפי של סוזן האף על צ'ארלס ריכטר, היא פותחת את ספרה בתיאור מתומצת של רעידות האדמה הללו שהתרחשו באזור ניו מדריד, ועל בסיס מקורות התקופה.
ג'ונסטון ושוויג (1996) העריכו במחקרם המאקרוסייסמי שהרעידה הראשונה, יחד עם הרעידה העוקבת הגדולה שהתרחשה כמה שעות לאחר מכן, שחררו כ-50 אחוז מהאנרגיה האלסטית שהצטברה בקרום כדור הארץ באזור הסייסמוגני של ניו מדריד, עדיה.
הרעידה השנייה שחררה כ-16 אחוז ממנה, והשלישית את היתרה.
בדרך כלל, לא כל האנרגיה הזו משתחררת ברעידה העיקרית, וחלקה משתחרר במהלך הרעידות העוקבות שמתרחשות במשך זמן רב אחריה - לעיתים אף שנים אחריה.
על כך ראו בפרק המשנה העוסק ברעידות העוקבות להלן.
באשר לסייסמולוגיה עכשווית, הרי שבין השנים 1971 (החל מחודש יוני) ל-2011 (עד חודש יולי), נקלטו על המבנה המתואר בפרק "סטרוקטורה" להלן אלפי רעידות אדמה: רובם בגדלים שמתחת לסף החישה של בני אדם, ומיעוטם מעט מעל לסף זה.
במהלך 4,500 השנים האחרונות התרחשו באזור הסייסמי של ניו מדריד כמה וכמה רעידות אדמה גדולות במגניטודות של בין 7 ל-8. רצף של רעידות אדמה זוהה לתקופה של 2350 לפני הספירה, 900 לספירה, ובשנת 1450 לספירה.
שתי רעידות אדמה קטנות יותר, אך הרסניות, התרחשו באזור גם אחרי שנת 1812: אחת, ב-5 ינואר 1843 ליד העיר לפאנטו, ארקנסו - כ-110 ק"מ דרומית מערבית לניו מדריד וגודלה הוערך ל-7.6; השנייה ב-31 באוקטובר 1895 ליד העיר צ'ארלסטון, מיזורי - כ-35 ק"מ מצפון-מזרח לניו מדריד וגודלה הוערך ל־6.7.
ההעתקים שעליהם התרחשו שלוש הרעידות הללו הם העתקי תזוזה אופקית בעלי הסטה ימנית.
קשה להעריך את הממדים של אורך השברים שפעלו ברעידות אלה וכמויות ההסטה.
זאת עקב העדר נתונים ממכשירים.
ג'ונסטון ושוויג (1996) מקיימים דיון בעניין זה במחקרם, אך האפשרויות שהם מעלים רבות מלפרטן וכך גם הסתירות שעולות מכל אחת מהן, כפי שהם עצמם רמזו על כך בכותרת מחקרם.
ברם, התאוריה המקובלת לפשרן של רעידות האדמה הללו היא תאוריית הבקע הכושל.
המבנה הגאולוגי שקיים מתחת למשקעים של נהר המיסיסיפי באזור הסייסמי של ניו מדריד נקרא בשם "רילפוט ריפט" (Reelfoot Rift).
מדובר, להערכת החוקרים, בשריד של תהליך טקטוניקת הלוחות שהתרחש לפני כ-750 מיליון שנה, כשיבשת העל רודיניה (המקבילה לפנגיאה של העידן האחרון) עברה את תהליך ההתנתקות הראשון שלה.
מה שהפך ל"רילפוט-ריפט" היום, היה שלוחה אחת של צומת משולש, ש"נכשלה" בתהליך ההתנתקות.
"כישלון" זה, עדיין הותיר אחריו מבנה גאולוגי צר וארוך , שמהווה מישור חולשה (צלקת) בקרום כדור הארץ, ושעליו מתרחשות רעידות אדמה, עקב מכניזם התנועה לאורך קווי השבר העתיקים, שממשיך להתקיים.
פעילות זו הביאה להתרחשות רעידות אדמה גדולות מאוד במבנה הגאולוגי הזה, אך עם זמני חזרה ארוכים מאד.
רעידות עוקבות של סדרת הרעידות 1811–1812
ככל שהרעידה העיקרית גדולה יותר, כך מספר הרעידות העוקבות גדול יותר, ומשך הזמן שבו הן מתרחשות ארוך יותר.
כאמור לעיל, הרעידה העוקבת הראשונה בסדרת הרעידות העוקבות התרחשה כמה שעות לאחר הרעידה העיקרית של ה-16 בדצמבר 1811, בבוקרו של אותו יום.
קשה מאוד לעקוב אחרי מספר הרעידות העוקבות שהתרחשו לאחר מכן.
זאת מכיוון שהחל מחודש יוני אותה שנה, ואף לפני כן, עיתוני התקופה והמסמכים בארכיונים השונים, עסקו בעיקר במלחמת ארצות הברית-אנגליה ובמלחמת רוסיה–צרפת, ולא ניתנה ככל הנראה תשומת לב לאירועי הרעידות העוקבות באזור.